גויס לצבא האדום באוקטובר 1940 ונשלח לחזית בראשית הפלישה הגרמנית לברית המועצות, השתתף בקרב על לנינגרד. נפצע קשה במהלכו ולאחר השיקום הגיע ב-1943 לחזית וורונז', שם הפך לסייר מצב החזית בחטיבת הטנקים מס' 183 של גיס הטנקים העשירי.
מעשה הגבורה.
ב-22 בספטמבר 1943 החטיבה שלו הייתה הראשונה שהתקרבה לדנייפר דרומית לקייב. קבוצה של שישה סיירים קיבלה את המשימה לחצות את הגדה המערבית ולבצע סיור שטח הצליחה העתידית. המשימה ניתנה על ידי קיריל מוסקלנקו שאחר כך התמנה למרשל ברית המועצות.
היחידה חצתה את הדנייפר בכפר (שבמחוז פריאסלאב) ונחשפה במהלך גילוי ביצורי ורמאכט וקביעת נקודות הירי שלו במקום. גארפונקין נותר להגן על נסיגת שאר החיילים ולאחר מכן החל לחצות את הנהר ונורה באמצע הנהר.
ב-10 בינואר 1944 על פועלו הוא עוטר לאחר מותו בתואר גיבור ברית המועצות.
אונורה לנטנואה
אונורה לנטנואה (בצרפתית: Honoré Félix Jean Baptiste Charles Lantenois; 13 בנובמבר 1863 – 1940) היה גאולוג צרפתי, שעיקר מחקריו היו בהודו-סין ובדרום סין.
ביוגרפיה.
אונורה לנטנואה נולד בשטרסבורג ב-13 בנובמבר 1863 לז'אן-בטיסט לנטנואה, קצין בחיל הים הצרפתי ולמארי דוקנשז (Marie Félicité Ducanchez). בין השנים 1882–1885 למד באקדמיה הצבאית "Prytanée militaire La Flèche" בעיירה לה פלש, ובין השנים 1886–1888 למד בבית הספר למכרות "אקול דה מין" (École des Mines de Paris) בפריז והוסמך כמהנדס.
ב-1896 הצטרף לחברה הגאולוגית של צרפת (Société géologique de France). ב-1903 הוא הגיע להאנוי, אז בשליטת צרפת כחלק מהודו-סין הצרפתית, ועמד בראש המשלחת הגאולוגית ליונאן הקשורה להקמת מסילת הרכבת בין הייפונג בווייטנאם לקונמינג ביונאן (1904–1910). מונה למהנדס ראשי וארגן את נפת המכרות והקים את השירות הגאולוגי. במסגרת המחקר הגאולוגי הגיעו אונורה לנטנואה, הגאולוג ז'אק דפרה והארכאולוג אנרי מנסווי לאזור שהוכרז מאה שנים אחר-כך כאתר מורשת עולמית בשם אתר המאובנים בצ'נגג'יאנג, וערכו בו סקרים בין השנים 1907 ל-1912. הם פרסמו מאמרים על גילוי מאובני טרילוביטים ופרוקי-רגליים אחרים.
ב-1914 מונה ליועץ בנושא מכרות בשטח החסות הצרפתי במרוקו. עם פרוץ המלחמה הוא גויס בדרגת לוטננט קולונל במטה הצבא הצרפתי.
ב-1917 חזר לנטנואה להודו-סין והאשים יחד עם אנרי מנסווי את חברם לשעבר ז'אק דפרה בביצוע זיוף - שתילת מאובנים של טרילוביטים שמקורם בבוהמיה באוסף המאובנים מהודו-סין. דפרה הושעה ב-1917 וגורש מהחברה הגאולוגית הצרפתית בנובמבר 1919.
באפריל 1919 מונה לנטנואה למפקח כללי דרגה שנייה, והוא סיים את הקריירה שלו כמפקח כללי דרגה ראשונה וכסגן הנישא של מועצת המכרות.
ז'אק דפרה
ז'אק דפרה (בצרפתית: Jacques Deprat; 31 ביולי 1880 – 7 במרץ 1935) היה גאולוג פלאונטולוג וסופר צרפתי שעיקר מחקריו היו בהודו-סין ובדרום סין. בשנת 1917 הוא הואשם בזיוף ממצאים מדעיים והודר מהקהילה המדעית. דפרה פנה לקריירה חדשה מוצלחת בתור סופר בשם העט הרברט ויילד. שמו טוהר ב-1991.
ביוגרפיה.
דפרה שהפך לחבר החברה הגאולוגית של צרפת בשנת 1899, בגיל 19, סיים לימודי תיכון בגאולוגיה בבזאנסון, ואז בפריז, שם נרשם לסורבון להכין עבודת גמר על הגאולוגיה של האי אוויה בהדרכתו של הגאולוג אנטואן לקרואה, במוזיאון הלאומי לתולדות הטבע. הוא קיבל דוקטורט בשנת 1904. הגאולוג פייר טרמייה (Pierre Termier) הציע לו את תפקיד ראש השירות הגאולוגי של הודו-סין (Service Géologique de l'Indochine, בראשי תיבות SGI), שבסיסו בהאנוי, לשם עבר עם משפחתו בשנת 1909. הוא ערך ופרסם מחקרים גאולוגיים על טונקין ולאוס. במסגרת המחקר הגאולוגי הוא הגיע יחד עם הגאולוג ומהנדס המכרות אונורה לנטנואה והארכאולוג אנרי מנסווי ליונאן בדרום סין, לאזור שהוכרז מאה שנים אחר-כך כאתר מורשת עולמית בשם אתר המאובנים בצ'נגג'יאנג, וערכו בו סקרים בין השנים 1907 ל-1912. הם פרסמו מאמרים על גילוי מאובני טרילוביטים ופרוקי-רגליים אחרים. בקיץ 1913 התמנה לסגן הנשיא לענייני הודו-סין בקונגרס הגאולוגי העולמי בטורונטו. הוא זכה לכבוד בשל הדיווחים על סיכומיו הגאולוגיים שהגיעו לאקדמיה הצרפתית למדעים. בשנת 1914 הוא קיבל פרס מהחברה הגאולוגית של צרפת ואת פרס על שם פיוטר צ'יחצ'יוב (Пётр Алекса́ндрович Чихачёв), פרס prix Tchihatchef מהאקדמיה למדעים, אותו הוא חלק עם אנרי מנסווי, הפלאונטולוג של השירות הגאולוגי של הודו-סין.
בשנת 1917 נחשד בהונאה על ידי הממונה עליו לשעבר אונורה לנטנואה ועמיתו אנרי מנסווי. הם טענו שהוא הבריח מאובני טרילוביטים מבוהמיה וצירף אותם לאוסף המאובנים שלו מהודו-סין. מאובני הטרילוביטים היו דומים מאוד לאלה שנתגלו באירופה, דמיון שנחשב אז לבלתי אפשרי (אפילו דפרה עצמו ראה זאת כבלתי סביר). דפרה ראה את עצמו קורבן לקנוניה, והאשים את מנסווי בהברחת המאובנים לאוספים וסירב להיחקר. הוא הושעה בסוף 1917 על ידי מושל הודו-סין, וקיבל את השכר הנמוך ביותר בסולם השכר הממשלתי. במאי 1919 הובאה הפרשה לטיפול ועדה שבראשה עמד הגאולוג עמנואל דה מרג'רי (Emmanuel de Margerie), ודפרה הורשע פה אחד. עם זאת, הרכב הוועדה הושפע מלנטנואה, והיה בה רק מומחה אמיתי אחד לטענות הנחקרות, אך הוא לא רצה להתחייב והדיונים נמשכו. רק כשפתאום הוא נפטר, הוועדה הגיעה מהר מאוד להרשעה. ב-4 בנובמבר 1919 גורש דפרה מהחברה הגאולוגית הצרפתית, פעולה ששמה קץ לקריירה המדעית שלו.
בתחילת 1919, הוא עזב את הודו-סין ושב לצרפת והתיישב עם משפחתו במולן. מכיוון שהיה מובטל הוא פנה לקריירה חדשה כסופר, תוך שימוש בשם עט "הרברט ויילד" (Herbert Wild). ב-1926 הוא פרסם רומן מפתח אוטוביוגרפי בשם "הכלבים הנובחים" (Les Chiens aboient). הצלחת הספר התחילה קריירה מוצלחת כסופר; ב-1927 זכה בפרס הגדול של אסיה הצרפתית (Grand Prix des Français d'Asie) ברומן "חומת הקרח" (La Paroi de Glace) כשהתחרה מול ספרו של אנדרה מאלרו "הדרך המלכותית" (La Voie Royale), ושב וזכה בפרס ב-1931 עם הרומן "הענק הישן" (Le Colosse endormi). בהמשך הוא הוציא לאור ספרים רבים, שחלק הודפסו מחדש במאה ה-21. הוא עבר להתגורר בהרי הפירנאים.
דפרה אהב מאוד סקי נלהב וטיפוס הרים. תחביב זה גרם למותו ב-1935 שעה שטיפס על ההר התלול "Aiguiles d'Ansabère" בנסיבות דומות לאלו שתיאר בספרו "חומת הקרח".
הפרשה שלו לא נשכחה. התגליות בנושא הגאולוגיה וטקטוניקת הלוחות במאה ה-20 הובילו לחשיבה מחדש בנוגע לאותנטיות של המאובנים של דפרה. ב-1990 פרסם מישל דורן דלגה (Michel Durand Delga), הנשיא לשעבר של החברה הגאולוגית הצרפתית, מאמר על הפרשה בשם "פרשת דפרה" (l'affaire Deprat), וב-10 ביוני 1991 החליטה החברה הגאולוגית של צרפת לטהר את שמו והשיבה אותו לשורותיה (56 שנים לאחר מותו).
ב-1999 פרסם הסופר והגאולוג האנגלי רוג'ר אוסבורן ספר על הפרשה בשם "The Deprat Affair".
אנרי מנסווי
אנרי מנסווי (בצרפתית: Henri Mansuy; 1857 – 1937) היה ארכאולוג ופלאונטולוג צרפתי שעיקר מחקריו היו בהודו-סין ובדרום סין.
ביוגרפיה.
אנרי מנסווי הצטרף לשירות הגאולוגי של הודו-סין שהוקם ב-1898, ויחד עם מנהל השירות אונורה לנטנואה הקים את המוזיאון הגאולוגי בהאנוי בתחום השירות. המוזיאון הושלם ב-1914, ופועל גם בימינו.
ב-1906 חפר מנסווי במערה בנפת בין גיה (Bình Gia) במחוז לאנג סון (Lang Son). האתר הכיל חפצים של כלי אבן וקדרות המתוארכים לשלהי התקופה הנאוליתית. 15 שנים מאוחר יותר הוא גילה יחד עם הארכאולוגית מדלן קולאני (Madeleine Colani 1866-1943) 27 אתרים עם חפצים דומים השייכים לתרבות באק סון (Bắc Sơn culture). במערה נתגלו גם שרידים של שלדים אנושיים.
בין השנים 1907 ל-1912 הוא השתתף במחקר הגאולוגי יחד עם אונורה לנטנואה והגאולוג ז'אק דפרה באזור שהוכרז מאה שנים אחר-כך כאתר מורשת עולמית בשם אתר המאובנים בצ'נגג'יאנג. השלושה פרסמו מאמרים על גילוי מאובני טרילוביטים ופרוקי-רגליים אחרים.
ב-1917 הוא הצטרף לאונורה לנטנואה בהאשמה כלפי עמיתם ז'אק דפרה בטענה של זיוף מאובנים. הם טענו שדפרה הבריח מאובני טרילוביטים מבוהמיה וצרף אותם לאוסף המאובנים שלו מהודו-סין. הפרשה הסתיימה ב-1919 כאשר ועדה הרשיעה את דפרה בזיוף וגרשה אותו מהחברה הגאולוגית של צרפת. שנים רבות אחר-כך התברר שהאשמה הייתה שגויה ושמו של דפרה טוהר.
מורובוט
מורובוט היא סדרת טלוויזיה קומית ישראלית, אשר נוצרה על ידי שראל פיטרמן ואלעד חן. הסדרה שודרה בערוץ KidZ למנויי HOT בלבד, כאשר פרק הבכורה שודר ב-27 באוקטובר 2019.
בתחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער ה-1 הסדרה הייתה מועמדת לארבעה פרסים.
תקציר העלילה.
הסדרה מתרחשת בבית ספר עתידים, בית ספר רגיל לחלוטין, חוץ מדבר אחד - יש בו מורה רובוטית. בתחילת הסדרה, אושר, תלמיד מופרע שמרבה להסתבך בצרות, גרם לעזיבת המורה שני מבית הספר, שנמאס לה להתמודד איתו. לאחר העזיבה, אושר וחברתו הטובה, מיכל, מגלים שהמורה למדעים, פדרו, המציא מורובוט (מורה רובוטית) שדומה לשני. אושר ומיכל ספרו לפדרו שהמורה שני עוזבת את בית הספר, ושכנעו אותו שהמורובוט שהוא המציא יחליף אותה. במהלך הסדרה רואים כיצד מיכל, אושר ופדרו מנסים להסתיר את העובדה שמורובוט רובוטית, וכמו כן קורים בבית הספר דברים מצחיקים ולא שגרתיים.
ג'ורג' שארקזי
ג'ורג' שארקזי (בהונגרית: Sárközi György, בודפשט, 22 בינואר 1899 - באלפ, 8 במרץ 1945) היה משורר הונגרי-יהודי, סופר פרוזה, עורך מגזינים, מתרגם ספרות.
ביוגרפיה.