יום אחד מוצא הארי בחדר שירותים יומן שמישהו ניסה להיפטר ממנו. היומן, של תלמיד בשם טום רידל שלמד בהוגוורטס לפני חמישים שנה. הארי מתעניין ביומן, שכן אותו טום רידל זכה בפרס על "שירותים מיוחדים" שביצע עבור בית הספר, והארי חושד כי הוא קשור לפתיחת חדר הסודות, חמישים שנים לפני כן. היומן ריק, אולם הארי מצליח לגלות את סוד קסמו - אם כותבים בו, הוא עונה בחזרה. הארי משוחח עם היומן, שמחזיק בתוכו את זכרונותיו של רידל, ורידל מראה לו את שהתרחש בלילה שבו לדבריו הוא עצר את התלמיד שפתח את חדר הסודות - רידל תפס את האגריד, שהיה אז תלמיד בשנה השלישית, בעוד הוא מטפל בעכביש ענק. הארי מבין כי זוהי הסיבה שבגללה גורש האגריד מבית הספר, אך אינו מבין כיצד ייתכן שהאגריד היה זה אשר גרם לתקיפת התלמידים - לא בעבר, ולא בהווה.
לפני שהארי מספיק לשוחח עם האגריד, הרמיוני מותקפת ומתאבנת. כתוצאה מגל התקיפות נלקח האגריד לכלא הקוסמים, (אזקבאן), ואילו אלבוס דמבלדור (מנהל בית הספר) מושעה מתפקידו. הארי ורון יוצאים בעקבות הרמז שהאגריד השאיר להם - לעקוב אחרי העכבישים - ונתקלים ביער האסור בעכביש ענק בשם הרעגוג, אותו העכביש בו טיפל האגריד בשעתו. הרעגוג מספר להארי ורון כי הוא לא המפלצת שבחדר הסודות, אולם מסרב לעזור להם והשניים ניצלים בקושי רב מלהפוך לארוחה הבאה של צאצאיו.
בשעת ביקור אצל מיטתה של הרמיוני במרפאה, הארי ורון מבחינים בדף שהחזיקה בידה בעת שהתאבנה, ובו מתוארת מפלצת הבסיליסק - נחש ענקי בעל תוחלת חיים הנמדדת במאות שנים והמסוגל להרוג במבטו. הארי מבין שזוהי המפלצת שבחדר הסודות, ובגלל יכולתו להבין את שפת הנחשים - היה הוא היחיד ששמע אותה. השניים מצליחים אף להבין מאין באה המפלצת - חדר השירותים הנטוש אותו רודפת מירטל המייללת, התלמידה שנהרגה בידי הבסיליסק.
הקרב נגד טום רידל.
לפני שהארי ורון מספיקים לבקר בשירותים, ג'יני ויזלי (אחותו של רון), נחטפת ונלקחת לחדר הסודות. המורים רוצים שפרופסור לוקהרט יציל אותה כי בספריו הוא כתב שהוא יכול לעשות הכול, פרופסור לוקהרט מנסה לברוח מיד כשהוא מגיע לחדרו אך הארי ורון תופסים אותו בזמן ומכריחים אותו לבוא עמם. הארי, פרופסור לוקהרט ורון יוצאים להציל אותה ולהביס את המפלצת. בהגיעם לכניסה לחדר הסודות לוקהרט עושה עצמו מתעלף, קם במהירות ולוקח לרון את שרביטו ועושה לו קסם שישכיח ממנו הכל. מפני שהשרביט של רון שבור הקסם שב אל לוקהרט והוא מאבד את הזיכרון.
בעקבות התמוטטות סלעים הארי מגיע לחדר הסודות לבדו, ושם הוא נתקל שוב ברידל - הפעם כדמות פיזית, ולא רק דפים ביומן. מתברר כי היומן של רידל היה במהלך רוב השנה בידיה של ג'יני, והיא ניהלה איתו התכתבות אינטימית דיה כדי שרידל יוכל להשתלט עליה ולהשתמש בה לפתיחת חדר הסודות ושחרור המפלצת. עם זאת, רידל אומר כי מטרתו האמיתית במהלך החודשים האחרונים הייתה להביא לכך שהארי יגיע לחדר הסודות, ובשל כך הוא גרם לג'יני להעמיד פנים כי נחטפה ולרדת לחדר הסודות בעצמה. לאחר מכן הוא שאב ממנה את החיים כדי להתממש בצורה פיזית בעצמו, וכתוצאה מכך היא על סף מוות. רידל חושף בפני הארי כי הוא בעצם וולדמורט בצעירותו. בשל כך, רידל סקרן לדעת מה גרם להארי לשרוד, וכיון שהארי אינו משתף עמו פעולה, הוא מזמן את הבסיליסק כדי שתהרוג אותו.
למזלו של הארי, בשל האמון שהוא מביע בדמבלדור, מגיע אליו בדרך קסם עוף החול של דמבלדור יחד עם מצנפת המיון, שמתוכה שולף הארי את חרבו של גודריק גריפינדור. בעזרת עוף החול (שמסוגל לרפא פצעים בדמעותיו ולשאת משקל הכבד פי כמה מגופו) והחרב מצליח הארי להביס את הבסיליסק, אך אחד מניביו הקטלניים של היצור נתקעים בזרועו של הארי והארי כמעט מת, למזלו של הארי פוקס עוף החול מרפא אותו, הוא לוקח את שן הבסיליסק והורס איתה את היומן של רידל. בכך מושמד הזיכרון ה"גשמי" של רידל שיצא מתוך היומן.
סיום העלילה.
ג'יני ניצלת, האגריד משוחרר ממעצרו, דמבלדור מוחזר לתפקידו, כל מי שאובן נרפא בעזרת שיקוי מיוחד, הארי מצליח לשחרר את דובי משירות משפחת מאלפוי, המבחנים בוטלו והתלמידים חוגגים עד אור הבוקר.
ליטוגרפיה
דייויד בלותנטל
לנס ארמסטרונג
ברומל
ואלרי ברומל
יצחק אלפסי (חוקר חסידות)
הרב ד"ר יצחק אלפסי (נולד בט' בתשרי תר"צ; 13 בספטמבר 1929) הוא היסטוריון וחוקר חסידות ישראלי, מחברם של ספרים רבים על תולדות תנועת החסידות, וכן עסק בתולדות הציונות והעלייה לארץ ישראל.
תולדות חייו.
נולד בתל אביב לישראל אלפסי, חסיד גור ומראשוני התעשיינים בתל אביב. יצחק אלפסי עצמו היה קשור לאדמו"רים מגור "הבית ישראל" ו"הפני מנחם".
אלפסי כיהן כמרצה באוניברסיטת בר-אילן ובמכללת "השחר" (מכללה לגמלאים בתל אביב). שימש כיו"ר ועדת התרבות של המטכ"ל, וכן שימש כמזכירו של מי שכיהן כשר התחבורה וסגן שר הסעד. אלפסי היה עורכו של העלון "שבת בשבתו", אחד מראשוני עלוני פרשת השבוע, בין השנים תשמ"ד - תשנ"ד (1984–1994).
אלפסי הוא תושב תל אביב והיה רב בית הכנסת "קוממיות אברהם", מיסודו של הרב שלמה גורן, לאחר פטירת הרב גורן עד שמפאת גילו נבצר ממנו לכהן בתפקיד זה. בשנת ה'תשמ"ג (1982) נסמך לרבנות בידי הרב גורן.
עבודתו המחקרית.
אלפסי כתב למעלה מ-90 ספרים. על דרך עבודתו כתב: "מבני הדור הקודם אנו. הכול נכתב בכתב יד, ללא מחשבים וללא עוזרים". הוא הראשון שעסק בתחום ריכוז הביוגרפיות החסידיות בצורה אקדמאית, והתייחד בימיו בעבודתו הגנאלוגית המקצועית. בספריו, ייחד ערכים נכבדים למאות ואלפי דמויות של חסידים אלמונים שאילולי עבודתו היו נשכחים. מחקריו זוכים להכרה הן בחוגי החסידים והן בקרב אנשי המדע, והם מהמקורות היסודיים המלווים את כל מי שעוסק בתחום. הוא זכה במהלך השנים בפרסים רבים על מחקריו, ובהם: פרס ראש הממשלה ופרס הרב קוק לספרות תורנית (2004). כמו כן הוא יקיר העיר תל אביב.
ביקורת.
מחקריו ספגו ביקורת מכיוונים שונים. בקרב החרדים הוא "מואשם" בציונות ובנטייתו לייחס לאדמו"רים רבים תמיכה בציונות (לא מעט בשל עבודת הדוקטורט שלו "החסידות וההתעוררות הלאומית" שעסקה בקשר בין חסידות לציונות). מנגד, אנשי המחקר טוענים כי בשל נטייתו לחסידות, נטייה שהוא מציג בגלוי, הוא נמנע מקריאה ביקורתית ומאמץ את ההיסטוריוגרפיה החסידית בקלות יתר.
משפחתו.
באמצע שנות החמישים נישא לעדינה ברטלר, בתו של מנחם אשר ברטלר, חסיד ויז'ניץ וממקימי קריית ויז'ניץ בבני ברק. אחיה הוא הרב יצחק ברטלר, ראש ישיבת איתרי, ואחותה נשואה לרב כתריאל קולודצקי, ראש ישיבת היישוב החדש.
אחותו של אלפסי, רחל פרדני, היא אמה של גילה קצב, שאלפסי היה מעורב בהכרותה עם משה קצב, לימים נשיא מדינת ישראל, לו נישאה.
קישורים חיצוניים.
כתבות:
ממאמריו:
רוכב אופניים
רוכב אופניים הוא ספורטאי העוסק ברכיבה על אופניים. בדומה לשחקני כדורסל או כדורגל, גם רוכבי אופניים מקצוענים קשורים בחוזים עם קבוצתם. מרבית הרוכבים המקצוענים הם בגילאי 20 -35 בעוד רוכבים חובבים ניתן למצוא בכל גיל.
הפופולריות של מרוצי האופניים באירופה הביאה לכך שבחלק ממדינות אירופה, כגון צרפת, בלגיה, ספרד ואיטליה, רוכבי אופניים הבולטים הם גיבורים ששמם נישא בפי כול. רוכבי עבר רבים נשארים בתחום האופניים: חלקם יצרני אופניים (כגרג למונד ואדי מרקס), מנהלים ספורטיביים של קבוצות רכיבה (יוהאן ברוינל) או פרשנים בשידורי טלוויזיה של מרוצים (שון קלי, רישאר ויראנק). רכיבת אופני כביש מקצוענית היא ענף אישי, אך קיימת חשיבות רבה לקבוצה אליה משתייך הרוכב. ישנם תפקידים שונים לרוכבים שונים:
רוכבי אופניים מקצוענים, בעיקר רוכבי הכביש, מנהלים אורח חיים קפדני ביותר: הם מקפידים על כמויות וסוגי המזון שהם צורכים לפי דיאטה קפדנית במיוחד. רוכבים רבים מתנזרים מקיום יחסי מין בתקופות של חודש ויותר לפני מרוץ חשוב. בשיא כושרם, הם נמנעים מהליכה ממושכת, עלייה במדרגות ואף עמידה ממושכת ומנצלים כל פרק זמן שאינו מוקדש לאימונים - למנוחה. אימוניהם מנוטרים באופן שוטף מבחינת המרחק והשיפועים בהם הם מתאמנים, נתונים אישיים כמו דופק מנוחה ודופק בעת אימון, ריכוז כדוריות הדם האדומות ועוד.
בקרב רוכבים חובבים תדירות הרכיבה משתנה: יש הרוכבים לעיתים נדירות, ויש המקפידים לרכוב כל יום.
רוכבים רבים, בכל התחומים, מגלחים את רגליהם משתי סיבות עיקריות: ברגליים מגולחות קל יותר לטפל בפציעות וחתכים הנגרמים מנפילות, והן יותר אירודינמיות (שיפור קטן אך משמעותי).
הפרס השנתי החשוב ביותר לרוכבי אופניים, המוענק לרוכב הטוב ביותר בכל שנה, הוא "אופני הזהב".
כאוס
חיזוי מטאורולוגי
מחשב על
תחזית מזג האוויר
שמואל מוהליבר
הרב שמואל מוהליבר (כ"ז בניסן ה'תקפ"ד, 25 באפריל 1824 – י"ט בסיוון ה'תרנ"ח, 10 ביוני 1898) היה רב ומנהיג ציבור, ממייסדי תנועת חובבי ציון ומאבות הציונות הדתית.
תולדות חייו.
נולד בעיירה הליבוקיה שליד וילנה לר' יהודה לייב, רב העוסק במסחר, בן למשפחת רבנים. בגיל 15 נישא וכעבור שלוש שנים עבר ללמוד בישיבת וולוז'ין, שם הוסמך לרבנות בגיל שמונה עשרה על ידי רבי יצחק מוולוז'ין. במשך מספר שנים עסק במסחר פשתן, עד שעסקיו התמוטטו ופנה לרבנות. היה רב בעיר הולדתו, ולאחר מכן בקהילות שונות בפולין ובליטא, החשובות שבהן סובאלק (1868-1860), ראדום (1883-1868) וביאליסטוק (1898-1883).