מני ממטרה
וולף 1061
וולף 1061, נקרא גם גליזה 628 או LHS 419 הוא כוכב ננס אדום לא פעיל, שנמצא במרחק של כ-14 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים נושא הנחש. זהו הכוכב הקרוב ביותר לכדור הארץ שידוע שיש לו כוכב לכת שנמצא בתחום המאפשר קיום חיים. חוקרים גילו כי לוולף 1061 יש מערכת של לפחות שלושה כוכבי לכת חוץ שמשיים (וולף 1061b, וולף 1061c ווולף 1061d) הנעים סביבו. הכוכב נקרא על שם מקס וולף, אסטרונום גרמני שקיטלג אותו בשנת 1919.
מאפיינים.
וולף 1061 הוא ננס אדום מסוג ספקטרלי M3.5 V, מסתו מוערכת בכ-0.3 מסת שמש, רדיוסו מוערך בכ-0.3 רדיוס שמש, טמפרטורת פניו היא כ-3,300 קלווין והוא מאיר בעוצמה של מאית מעוצמת ההארה של השמש, אך בשל טמפרטורת פניו הנמוכה רק כ-15% מקרינתו היא באור נראה והשאר בתחום התת-אדום. הכוכב מסתובב על צירו אחת לכ-94 ימים, כך שמהירות הסיבוב העצמי שלו היא נמוכה מאוד, כחצי קילומטר בשנייה בלבד, דבר המאפיין כוכבים זקנים. בהירות נראיתו של הכוכב משתנה במספר מאיות של דרגת בהירות והוא מסווג כמשתנה BY בדרקון. לכוכב תנועה עצמית גדולה במיוחד של כ-1.175 שניות קשת בשנה, ולכן הוא נכלל בקטלוג לויטן לכוכבים בעלי תנועה עצמית גדולה. בשל קרבתו הוא גם נכלל בקטלוג גליזה לכוכבים קרובים.
גילוי מערכת כוכבי הלכת.
חוקרים מאוניברסיטת ניו סאות' ווילס באוסטרליה צפו בוולף 1061 באמצעות ספקטרוגרף HARPS בטלסקופ בקוטר 3.5 מטרים של המצפה האירופי הדרומי בצ'ילה וגילו בשנת 2015 שאת וולף 1061 מקיפים שלושה כוכבי הלכת במסלולים בני 5, 18 ו-67 ימים, ולהם מסות של 1.4, 4.3 ו-5.2 מסות ארץ בהתאמה, מה שמצביע שבסבירות גבוהה שלושתם כוכבי לכת מוצקים. כוכב הלכת הגדול ביותר והחיצוני מבין השלושה נמצא מחוץ לגבול אזור החיים, בעוד כוכב הלכת הקטן הפנימי קרוב מדי לכוכב מכדי לאפשר חיים, אך כוכב הלכת האמצעי, וולף 1061c, שמרחקו מוולף 1061 הוא כ-0.09 יחידה אסטרונומית, נמצא במרחק שעשוי לאפשר קיום של חיים עליו.
קריסטינה סדרבאום
קריסטינה סדרבאום (בשוודית: Beata Margareta Kristina Söderbaum; 5 בספטמבר 1912 – 12 בפברואר 2001) הייתה שחקנית קולנוע, מפיקה וצלמת גרמנייה ילידת שוודיה אשר פעלה בעיקר בגרמניה. היא ידועה בעיקר בשל תפקידיה בסרטים בתקופת השלטון הנאצי.
חייה.
סדרבאום נולדה בשנת 1912 בסטוקהולם, שוודיה. אביה היה פרופסור לכימיה, מזכיר האקדמיה השוודית למדעים וועדת פרס נובל. בצעירותה למדה בבתי ספר ופנימיות בסטוקהולם, פריס ושווייץ. הוריה נפטרו בסמיכות זמנים, ובשנת 1934 היא עברה להתגורר אצל קרובי משפחה בברלין, שם למדה היסטוריה של האמנות, משחק בתיאטרון וגרמנית.
החל משנת 1935 החלה סדרבאום להופיע בסרטים בבימויו של פייט הרלן ובשנת 1939 נישאה לו. הזוג יצר ביחד עשרה סרטים עד לשנת 1945 ונולדו להם שני בנים.
פרופסור אנטייה אשייד (Antje Ascheid) מהמרכז ללימודי נשים באוניברסיטת ג'ורג'יה טוענת כי סדרבאום מזוהה בדרך כלל כדמות המייצגת ביותר של אידיאל האישה הנאצית. שיערה בגוון הבלונד הטבעי ופני הבובה שלה היו דוגמה מושלמת של מודל האישה הארית על פי התפיסה הנאצית. בסרטיה גילמה תמיד את דמותה של האישה הארית והייתה מזוהה כדמות זו לקהל הצופים בגרמניה. יופייה הטבעי וגילה הצעיר סימלו את אידיאל הבריאות והטוהר הגזעי של הנשיות המושלמת על פי המודל הנאצי.
בשל הופעתה החיצונית ותפקידיה בסרטים בעלי הגוון התעמולתי הייתה סדרבאום פופולרית הן בקרב הציבור והן בקרב ראשי המשטר. סדרבאום גילתה הזדהות עם תפקידיה והרעיונות של המשטר ולכן הייתה מועדפת על פניה של השחקנית בת ארצה שרה ליאנדר שחזרה לשוודיה בשנת 1943.
סדרבאום נפטרה בשנת 2001 בגרמניה.
קריירה.
סדרבאום לוהקה בדרך כלל לתפקיד הנשי הראשי במלודרמות תקופתיות או על רקע אירועים היסטוריים בחיי העם הגרמני. הדמויות הנשיות שגילמה בסרטיה היו בדרך כלל כאלו הנתונות תחת הסכנה של "חילול הגזע", דוגמת דורותיאה שטורם בסרט "היהודי זיס", המתאבדת לאחר שנאנסה על ידי היהודי הרשע; או אנה, בסרט "עיר הזהב" (Die goldene Stadt), גרמניה סודטית המטביעה עצמה בביצה לאחר שפותתה על ידי גבר צ'כי, תפקיד שעליו זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל ונציה לשנת 1942. בסרט "הנסיעה לטילזיט" (Die Reise nach Tilsit) היא מגלמת את דמותה של אישה גרמניה שבעלה בוגד בה עם אישה פולנייה, אך לבסוף חוזר אליה. בסרט "קולברג", המתבסס על קרב היסטורי אמיתי שבו ניצחו כוחות גרמניים את צבאו של נפוליון, היא מגלמת את דמותה של איכרה פשוטה המשתתפת במרי נגד הצבא הכובש את אדמתה, ונותרת כשורדת היחידה ממשפחתה. בנוכחותה הקולנועית ככוכבת נשית בגרמניה הנאצית, הייתה לסדרבאום רק מתחרה אחת, בת ארצה שרה ליאנדר.
לאחר המלחמה הודרה סדרבאום מן הבמות ולעיתים אף גורשה מהן בבושת פנים. בהזדמנויות רבות הביע חרטה על שבחרה להזדהות עם המשטר הנאצי וכי שגתה בבחירתה להופיע בסרטים עם מסר אנטישמי. בשנת 1950, לאחר שבעלה הורשה לשוב ולביים, חזרה סדרבאום להופיע בתפקידים ראשיים בסרטיו ולקחה חלק במספר סרטים בבימויו לאורך שנות החמישים.
לאחר מותו של בעלה בשנת 1964 שינתה סדרבאום את עיסוקיה והפכה לצלמת אופנה במינכן. היא לוהקה שוב לתפקיד קולנועי בשנת 1974. בשנת 1983 פרסמה את ספר זיכרונותיה "דבר לא נשאר לעד" (Nichts bleibt immer so )ובשנים הבאות שקעה באנונימיות אף על פי שגילמה מספר תפקידים קטנים בשלוש סדרות טלוויזיה. הסרט האחרון שבו לקחה חלק היה בשנת 1994 המותחן "רכבת לילה לוונציה" עם השחקן יו גרנט.
בסך הכול השתתפה ב-25 סרטים במשך כמעט 60 שנה.
מנוע רקטי היברידי
מנוע רקטי היברידי הוא מנוע רקטי העושה שימוש בשני סוגי הודפים, דלק מוצק ודלק נוזלי או גז.
היסטוריה.
הרעיון הוצא לראשונה בסוף שנות השלושים של המאה ה-20 במפעל IG Farben בגרמניה ובמקביל בחברת "רקטות קליפורניה" בארצות הברית. ליאוניד אנדרוסוב , שעבד בגרמניה, תיאר לראשונה את המנועים ההיברידיים עם פחם וגז N2O (חמצן דו-חנקני).
בשנות ה-40 של המאה ה-20 חברת הטילים של קליפורניה פסיפיק השתמשה ב-LOX (חמצן נוזלי) בשילוב עם מספר סוגי דלק שונים, כולל עץ, שעווה וגומי. המוצלחות ביותר של בדיקות אלה היה עם דלק גומי. ביוני 1951 הוטסה רקטת LOX / גומי לגובה של 9 ק"מ.
רעיון בסיסי.
מנוע רקטי היברידי מורכב ממיכל לחץ המכיל בתוכו חמצן נוזלי (הדלק הנוזלי), תא בעירה שבתוכו מאוחסן הדלק המוצק ומכשיר המפריד בין השניים. כאשר ישנו צורך בהפעלת כוח, שסתום תא הבעירה נפתח ואליו מוזרם הדלק הנוזלי. הדיפוזיה (פעפוע) בין השניים נעשית בשכבה התחתונה של המנוע ונוצר כוח.
דלק.
מנוע היברידי הפוך, אשר אינו נפוץ מאוד, הוא מנוע שבו המנוע משתמש במחמצן (חומר כימי שכאשר בא במגע עם דלק, דלק נשרף) מוצק ודלק נוזלי. כמה אפשרויות לדלק נוזלי הם נפט, hydrazine (תרכובת כימית שמשמשת כמרכיב בדלק) ו LH2 (מימן נוזלי), HTPB (דלק נוזלי) פופולרי ביותר עבור מנועים רקטים היברידיים, בשל האנרגיה שלו ובשל העובדה שאפשר להתמודד איתו בבטיחות רבה. בדיקות בוצעו בהם HTPB היה ספוג בחמצן נוזלי, והוא עדיין לא התפוצץ. דלק זה לא צפוף כמו מנועי רקטות מוצקים, ולכן לעיתים מוסיפים לו אלומיניום, כדי להעלות את צפיפותו ובכך לשפר את ביצוע הטיל.
חסרונות של מנוע רקטי היברידי.
טילים היברידיים נוטים להיכשל יותר מכיוון שקיים קושי לערבב הודפים ממצבי צבירה שונים.
יתרונות של מנוע רקטי היברידי.
למנועים ההיברידיים הנעה מכנית פשוטה יותר - דורש רק דלק נוזלי יחיד וכתוצאה מכך פחות אינסטלציה, פחות שסתומים, ופעולות פשוטות יותר.
תוספי מתכת - במתכות המרכיבות את הטיל נכללות מתכות בעלות תגובה גבוהה יותר כגון אלומיניום, מגנזיום, ליתיום או בריליום.
קירור - קירור נוזלי ומתקדם יותר מה שעוזר למדחפים להתחמם פחות וכך להגדיל את הסיכוי להצלחה.
חיסכון בדלק - חיסכון של עד 50% ביחס לכלי הרכב המקבילים לו, המונעים בהנעה קונבנציונלית (שיטת תנועה רגילה).
הפחתה ניכרת בפליטת מזהמי האוויר - החסכון בדלק מתבטא, בין היתר בהפחתת פליטת המזהמים וגם כולל הנעה שקטה יותר.
היידושאמשון
היידושאמשון (בהונגרית: Hajdúsámson) היא עיר במחוז היידו-ביהר שבמזרח הונגריה.
קהילה יהודית.
יהודים התיישבו לראשונה במקום בתחילת המאה ה-18 והתפרנסו ממסחר בשוק המקומי.
לקהילה היו חברה קדישא ובית קברות, בית כנסת, בית ספר ומוסדות צדקה.
במאי 1940 גויסו גברים יהודים מהיידושאמשון לעבודות כפייה במסגרת פלוגות העבודה ובקיץ 1941 נשלחו עובדי כפייה לחזית באוקראינה.
באפריל 1944 הועברו יהודי היידושאמשון למחנה ריכוז בחווה סמוכה לדברצן שם הוחזקו כמעט ללא מזון. באמצע יוני הועברו לבית חרושת ללבנים ליד העיר שם רוכזו כל יהודי המחוז. ב-24 ביוני חולקו היהודים לשתי קבוצות: האחת, ובה רוב יהודי היידושאמשון, שולחה למחנה ההשמדה אושוויץ, והשנייה נשלחה לאוסטריה לעבודות כפייה, ובמרץ 1945, הועברו למחנה טרזיינשטאדט. רוב אנשי הקבוצה השנייה נותרו בחיים.
אחרי המלחמה שבו לעיר 30 יהודים ששרדו וניסו לארגן מחדש את חיי הקהילה, אך במרוצת הזמן נטשו את המקום.
טבלת אוכלוסיית היהודים בעיר לפני השואה:
דליוס צ'קואוליס
דליוס צ'קואוליס (בליטאית: Dalius Čekuolis; נולד ב-29 במרץ 1959) הוא דיפלומט ליטאי.
ביוגרפיה.
צ'קואוליס נולד בוילנה וב-1982 סיים את לימודיו במכון הממלכתי ליחסים בינלאומיים של מוסקבה.
ב-1990 התמנה לדובר משרד החוץ של ליטא והיה ראש המחלקה לעיתונות ומידע במשרד.
ב-1992 התמנה לשגרירי ליטא בדנמרק, נורווגיה ואיסלנד וביצע את התפקיד עד 1994.