בסוף השבוע הראשון ליציאתו הכניס הסרט 26 מיליון דולר. הסרט הכניס 169 מיליון דולר בצפון אמריקה ובסך הכול 205 מיליון דולר ברחבי העולם, סכום הנחשב מפתיע אם מחשיבים את סוגתו ואת תאריך הפצתו - סוף אוגוסט נחשב לתקופה חלשה בקופות.
פרסים ומועמדויות.
הסרט היה מועמד למספר רב של פרסים, בהם:
כאמיאר עבדי
כאמיאר עבדי (בפרסית: کامیار عبدی, נולד 1969) הוא ארכאולוג איראני.
את תואר ה-B.A. בארכאולוגיה קיבל מאוניברסיטת טהראן ב-1992. את ה-M.A. בשפות ותרבויות המזרח הקרוב מאוניברסיטת שיקגו ב-1997, ודוקטורט באנתרופולוגיה מאוניברסיטת מישיגן ב-2002. הוא מועסק כפרופסור זוטר במחלקה לאנתרופולוגיה, בקולג' דארטמות' מ-2002.
תחומי מחקריו כוללים צורות התיישבות, ייצור מזון (חקלאות ורעיית עדרים), עיור, יצירת מדינות, והתפתחות הכתב במדינות המזרח הקדום, בדגש על איראן. הוא היה במשלחות מחקר באיראן, טורקיה וארצות הברית.
הוא השתתף בפרויקט המחקר "Fars Archaeology Project", החוקר את התפתחות החברה בדרום הרי הזגרוס. במסגרת זו חפר במליאן (Malyan), היא אנשאן הקדומה, בירתה ההררית של עילם.
עבדי הוא עורך הירחון האיראני לארכאולוגיה והיסטוריה (Iranian journal of Archaeology and History). הוא מלמד במחלקה לארכאולוגיה באוניברסיטת שהיד בהשתי בטהראן.
הומו ספיאנס אידלטו
הומו ספיאנס אידלטו (שם מדעי: "Homo sapiens idaltu") הוא תת-מין נכחד של האדם הנבון, שחי לפני כ-160,000 שנה בתקופת האבן של אפריקה. טיפוס אדם זה נחשב כאחת הדוגמאות הקדומות ביותר של האדם הנבון. אידלטו היא מילה בעפרית, שמשמעותה "זקן" או "בכור".
שרידי מאובנים של הומו ספיינס אידלטו התגלו בהרטו בורי במרכז אוואש במשולש עפר שבאתיופיה בשנת 1997 על ידי טים וייט, ופורסמו בשנת 2003. באמצעות תיארוך רדיומטרי נקבע תאריך השכבות ל-160,000 – 154,000 לפני זמננו. שלוש גולגולות השתמרו במצב טוב, כשהשמורה מביניהם היא של זכר בוגר בעל מוח שנפחו 1,450 סמ"ק. גולגולות חלקיות אחרות הן של זכר בוגר ושל ילד בן שש. מבחינת תכונותיהם הפיזיות, כמו גם זמנם, מאובנים אלה פורשו כצורת ביניים בין מאובנים אפריקאים עתיקים יותר (הקודמים להומו ספיינס) ובין מאובני האדם הנבון הידועים מכמאה אלף שנה לפני זמננו ואילך. על כן וייט ושותפיו הציעו כי מאובנים אלה מייצגים את אבותיו הישירים של ההומו ספיינס המודרני במזרח אפריקה. בשל גילם הקדום, שרידי האידלטו מהווים ראיה חזקה נוספת למוצאו האפריקאי של הומו ספיינס.
זמן קצר לאחר תגלית זאת איבד אידלטו את מעמדו כשרידי האדם הנבון הקדומים ביותר. מאובנים שהתגלו באתר אומו קיביש בדרום-אתיופיה, תוארכו בשנת 2005 באמצעות שיטת תיארוך אשלגן-ארגון, שהעריך את גילם ב-190 אלף שנה, והם לפיכך הקדומים ביותר הידועים כיום.
Autumn Leaves
עקרון קליעת הרעים
עיקרון קליעת הרעים (באנגלית: Principle of Evil Marksmanship) הוא עיקרון בקולנוע וטלוויזיה הקובע שבמהלך סצנת לחימה כלשהי, היריבים ביצירה הבדיונית יופעלו לפי דרישות העלילה, ללא קשר ליכולות שלהם, ההכשרה שלהם והמוניטין שלהם. לדוגמה, צלפים בסרטי פעולה לעיתים קרובות יורים רע מאוד וכמעט שלא פוגעים בדמויות הראשיות. בדרך כלל הם מסוגלים לפגוע במטרה רק אם היעד הוא חסר ערך משמעותי בעלילה או אם מותה של הדמות יקדם את העלילה. המונח הופיע לראשונה בשנת 1980, על ידי מבקר הקולנוע רוג'ר איברט בספר "מילון מונחים קטן לסרטים". המונח הוגדר כ:
העיקרון פועל בדרך כלל במערבונים, סרטי פעולה, סרטי אמנויות לחימה וגם בספרי קומיקס. העיקרון מושם ללעג לעיתים קרובות על ידי מבקרים, סאטיריקנים ומעריצים. איברט עצמו הירבה להשתמש במונח בביקורות שלו.
אפקט חיילי הסער.
בטרילוגיית "מלחמת הכוכבים" המקורית, לחיילי הסער ("Imperial Stormtroopers") יש עדיפות מספרית מכריעה, חינוך צבאי והכשרה מקצועית, שריון מלא, ועוצמת אש גבוהה. בשלב מסוים בסרט "", אובי ואן קנובי מעיר על האפקטיביות שלהם ללוק סקייווקר "אלה נקודות הפיצוץ... רק חיילי האימפריה הם מדויקים כל כך." למרות זאת, חיילי האימפריה נראים כחסרי יכולת להביס את גיבורי הסרט. אבסורד זה מתבטא באופן בולט בסרט "" בו גזע גמדים פרימיטיביים (האיווק) מביס לגיון מובחר שלם של חיילי האימפריה המצויד בנוסף לרובים ושריון גם בהלכני סיור מדגם AT-ST.
עיקרון זה יכול לחול גם על קרבות אוויר. ב"משהו משהו משהו הצד האפל" (גרסה פארודית של "איש משפחה" על ""), מעיר פיטר גריפין (שמשחק את האן סולו) כאשר רודפים אחריהם דרך שדה אסטרואידים "תראה, יש לנו את ארבע או חמש הדמויות המרכזיות בספינה הזאת, אני חושב שנהיה בסדר". באותה פרודיה, כאשר הם בורחים מעיר הענן, פלוגות הסער שרדפו אחריהם שואלים את עצמם "האם אי פעם פגענו במשהו ברובים האלה?" ואחד החיילים מגיב לכך ב"אני פגעתי בציפור אחת".
במשחק התפקידים "GURPS" מופיעה התייחסות ל"בית הספר לקליעה לחיילי האימפריה", שבוגריו הם באופן בלתי מוסבר מחטיאנים כרוניים: "הנאצים ב'אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון' בטוח למדו את כל ההכשרה שלהם בבית הספר לקליעה לחיילי האימפריה". למשל, המשחק כולל מערכת כללים אופציונלית שכותרתה "האקדמיה לקליעה לחיילי האימפריה" ונועדה להקל על משחק עם מספר גדול של דמויות חסרות יעילות.
חוק התקפת אחד-אחד.
איברט מתייחס גם לחוק התקפת אחד-אחד אחד ב"בכל מצב שהגיבור לבדו, מוקף בעשרות מהרעים, הם תמיד, בצייתנות, יתקפו אותו אחד בכל פעם". החוק הוא כמעט מסורת בסרטי אמנויות לחימה רבים. במהלך קרב טיפוסי, הגיבור ילחם נגד יריב אחד. מיד לאחר שהאיש המסוים יועף החוצה, אחד מהאויבים האחרים יתקוף. האויבים העודפים יקיפו את הזוג שנלחם תוך שימוש במגוון מרשים של תנוחות מפחידות, המעידות על נכונות להילחם בהתראה של שנייה, אך לא יעזרו לתוקף הנוכחי לתקוף את הגיבור. הסיבה בעולם האמיתי לכך היא שאם הגיבור "יותקף" מכל הצדדים על ידי אויבים בעת ובעונה אחת, משימת הצילום נעשית קשה עבור הבמאי כדי שהוא גם יוכל לצלם את הקרב ועדיין השחקנים יוכלו "להילחם" בחופשיות.
ב"Fist of the North Star", סרט פעולה מבוסס מאנגה משנת 1995, נלקח החוק לקיצוניות בסצנה בה מנצח הגיבור מעל שלושים גברים בטווח של כמה דקות, כאשר רובם המכריע תקף אותו אחד בכל פעם.
ב"אוסטין פאוורס - גולדממבר", מוחזק אביו של אוסטין פאוורס, נייג'ל, בשבי על ידי ד"ר רשע. נייג'ל מחסל במהירות את השומרים, וכאשר הם מתחילים להקיפו הוא מורה להם להפסיק ואומר, "נו, בחייכם, זהו יומכם הראשון בעבודה? בסדר, תראו... כל אחד יתקוף אותי, אחד בכל פעם, ואני אוריד אותו באגרוף אחד". הם עושים כן, והוא מוריד אותם בזה אחר זה.
עיקרון זה מופיע גם במערכון של "סאטרדיי נייט לייב" משנת 1993 "Ninja Pep Talk". בין מספר עצות, מנהיג קבוצת הנינג'ות מזכיר לנינג'ות לתקוף "כולם בבת אחת", ולא "אחד בכל פעם", ומבהיר זאת באמצעות דיאגרמות שהוא משרטט על לוח.
טרי פראצ'ט מזכיר באופן הומוריסטי את הכלל בהקדמה לספרו משנת 1989, "שומרים! שומרים!", וקובע שתפקידם של השומרים בפנטזיה היא "לתקוף את הגיבור, אחד בכל פעם, ואז להישחט".
חוק הנינג'ה ההופכי.
אף על פי שבדרך כלל נינג'ות מתוארים כלוחמים כמעט בלתי מנוצחים (ובמיוחד כאשר הם הגיבורים של הסיפור), הנינג'ות לעיתים קרובות גם מתוארים להפך, כבשר תותחים המחוסלים על ידי דמות הגיבור, ובמיוחד כאשר הוא נינג'ה בעצמו. כך, בבידור מודרני הוכיחו הנינג'ות שהם גם "חולצה אדומה" שמתכלה כאשר הם תוקפים במספרים גדולים, אך כלוחמים ביחידות הם כמעט בלתי פגיעים (דבר שהופיע לעיתים קרובות בניגוד). למעשה גישה זו נפוצה, הגיבורים, שהם קבוצה קטנה של נינג'ות או נינג'ה אחת, לעיתים קרובות מביסים בקלות גלים של נינג'ות אך יש להם בעיה הרבה יותר גדולה כאשר הם ניצבים מול נינג'ה מוכשר יותר ויחיד (למשל בסרט הקולנוע "צבי הנינג'ה"). ההסבר כיצד תיאור זה עולה בקנה מידה אחד לכאורה מוסבר בצחוק באמצעות "חוק הנינג'ה הופכי" הציני, (המכונה גם "חוק השימור של נינג'וטסו" או "חוק הפחתת נינג'ות") אשר קובע כי הנינג'ות חלשים כאשר הם בקבוצות גדולות ומתחזקים ככל שמספרם מתמעט.
ליב שרייבר
המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב
המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב היא מחלקה בפקולטה למדעי הטבע באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. במחלקה כ-20 חברי סגל בכיר וכ-50 תלמידים לתארים מתקדמים. במחלקה גם מספר חוקרים במסגרת פרויט קמע וכן חוקרים המשותפים למכונים על בלאושטיין לחקר המדבר, כ15 תלמידי בתא דוקטורט מרחבי העולם משתתפים בפעילויות קבוצות המחקר השונות במחלקה. המחלקה אמונה על הוראת קורסים בפיזיקה לתלמידי שאר המחלקות באוניברסיטה ומקיימת לימודים מלאים לתואר ראשון (B.Sc) שני (M.Sc) ושלישי (PhD).
בניין המחלקה לפיזיקה נתרם לאוניברסיטת בן-גוריון על ידי קרן רש"י ונחנך בשנת 2006. הבניין תוכנן על ידי משרד "דני לזר אדריכלים ומתכנני ערים" בשיתוף עם אדריכלית רוני אלרועי. הבניין מחולק לשני חלקים כאשר בחלק המזרחי נמצאים משרדי חברי הסגל, מעבדות המחקר, המשרדים המנהליים ובמרכזו מטוטלת פוקו באורך של יותר מ-20 מטרים. בחלק המערבי של הבניין ממוקמות מעבדות ההוראה ובראשו מרכז אילן רמון לנוער שוחר פיזיקה ומצפה הכוכבים.
ההיסטוריה של המחלקה לפיזיקה.
המחלקה לפיזיקה הייתה מן המחלקות הראשונות שנוסדו באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. אמנם רק ב-1967 נוסדה תוכנית ללימודי תואר בפיזיקה וב-1970 הוקמה המחלקה באופן רשמי, אך כבר ב-1964 לימדו קורסים מי שיהיו לימים מרצי המחלקה.
פעילויות לא מחקריות.