המרצת פתיחה היא סדר דין מיוחד שבאמצעותו ניתן לפתוח בהליך משפטי. תובענה בדרך של המרצת פתיחה מתבררת באופן מהיר ומקוצר על יסוד תצהירים בלבד וללא כתבי טענות או שלב הוכחות. הדבר מתאים בעיקר לדיונים שאינם מורכבים מבחינה עובדתית ומוגבל לאנשים מסוימים שיכולים לעשות בו שימוש. ישנם סדרי דין מיוחדים נוספים המאפשרים לקיים הליך באופן יעיל יותר, דוגמת: סדר דין מהיר, סדר דין מקוצר, וסדר דין מיוחד בתובענה לפינוי מושכר בלתי מוגן. המרצת פתיחה הייתה מעוגנת בדין הישראלי בסעיפים 258-248 לתקנות סדר הדין האזרחי, אולם עם חקיקת התקנות החדשות הוסרו הסעיפים מהמשפט הישראלי, וכעת לא ניתן להשתמש בסדר דין זה.
האנשים והנושאים הרלוונטיים להמרצת פתיחה.
הזכאים לעשות שימוש בהמרצת פתיחה הם מנהל עזבון, נאמן, נושה, או יורש על פי שטר קניין או מסמך, ואפוטרופוסים שנתמנו לפסול דין או הורים כשפסול הדין הוא קטין.
אין רשימה סגורה של שאלות אותן ניתן להגיש לבית המשפט בדרך של המרצת פתיחה על ידי הזכאים אך מכח תקנות סדר הדין האזרחי ישנה חובה להגיש תובענה בדרך של המרצת פתיחה כאשר מדובר בשאלות:
נושאים נוספים שיש להגיש (ואינם מוגבלים לאוכלוסיית הזכאים) בדרך זו הם:
פרוצדורה.
את ההמרצה מגישים בבקשה בכתב עם הכותרת "המרצת פתיחה" לה מצרפים תצהיר המאמת את העובדות הנזכרות בבקשה. המשיב אינו חייב להגיש תשובה להמרצת הפתיחה. אם הגיש, יעשה זאת בתוך 45 יום ממועד המצאת המרצת הפתיחה או עד 14 יום לפני הדיון – המוקדם מביניהם. מאחר שההליך נועד להתברר בדרך של תצהירים פרקטיקות משפטיות דוגמת תשובת המבקש לתשובת המשיב, הבאת ראיות והשמעת עדים דורשות קבלת רשות מבית המשפט. כמו כן, לא ניתן להגיש תביעה שכנגד.
בית המשפט ביוזמתו או לבקשת הנתבע (בכתב ההגנה) רשאי לבטל את המרצת הפתיחה ולהפנות את בעלי הדין לתובענה בדרך הרגילה או פשוט לדון בה בעצמו בסדר הדין הרגיל ולהורות על הגשת כתבי טענות.
עקב המגבלות על המקרים בהם ניתן להגיש הליך המרצת פתיחה, אין בנמצא מספר רב של תקדימים.
איתן (עמותה)
מכון איתן לחקר טכנולוגיות מידע בחינוך, המוכר בשם הקצר איתן, הוקם בשנת 2000 על ידי אודי הלר וד"ר אריאל פרנק מהמחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן ונרשם כעמותה בשנת 2004. השם Eitan הוא ראשי תיבות של Educational Information Technologies Alliance Network. העמותה הוקמה במטרה להרחיב ולהעשיר את המידע הקיים בנושאי מחשוב וטכנולוגית מידע בעברית באינטרנט. העמותה מפעילה אתר אינטרנט, אשר רוב הקורסים בו פותחו על ידי סטודנטים מאוניברסיטאות בר-אילן, תל אביב, חיפה, הטכניון, המרכז הבין-תחומי הרצליה ומכללת נתניה.
מכינת נחשון
מכינת נחשון, או בשמה הנוסף "נחשון - המדרשה הישראלית למנהיגות חברתית", היא המכינה הקדם-צבאית המעורבת הראשונה שהוקמה, כמכינה המיועדת לנוער חילוני ודתי. המכינה פועלת בשלושה מוקדים בקיבוץ גלאון, בקיבוץ שובל ובעיר שדרות.
היסטוריה.
המחזור הראשון של המכינה החל לפעול בשנת 1997 ביישוב נילי. נחשון פעלה ביישוב במשך 5 שנים, ובשנת 2002 עברה לקיבוץ נתיב הל"ה בעמק האלה. בשנת 2006 עברה המכינה פעם נוספת - למצודת יואב. בשנת 2007 התרחבה המכינה והחלה לפעול במוקד נוסף בקהילה החינוכית "מבואות הנגב" בקיבוץ שובל. בשנת 2010 פתחה המכינה קבוצה שלישית בשדרות. בשנת 2018 עברה המכינה ממצודת יואב לקיבוץ גלאון.
המכינה דוגלת בשבעה עמודי-תווך: יהדות, ציונות, מנהיגות, הכנה לצה"ל, הכרת הארץ והחברה, פעילות תורמת לקהילה וניהוג משותף.
בראש העמותה עמד בשנה הראשונה איש העסקים גיתי זמיר, לאחריו מנהל בהייטק - אלי בר-אור; ומשנתה הרביעית ועד היום (2015) עומד בראשה דני לימור, שנשא ונושא בתפקידים שונים במשרד הביטחון בעבר ובהווה.
מהקמתה ועד היום (2015), עומדים בראש המכינה אל"ם (מיל') זאב נתיב וגלעד אולשטיין.
בשנת 2006 הקימו בוגרי המכינה את ארגון "חברה טובה"- "מדריך הפנאי של עולם ההתנדבות". הארגון מאפשר לאלפי ישראלים אכפתיים לקחת חלק בשלל פעילויות של התנדבות ומעורבות חברתית, למרות עיסוקים רבים ושגרת חיים אינטנסיבית.
הרקע להקמתה.
רצח ראש הממשלה יצחק רבין, חשף בפני מקימי המכינה את העדרם של אידיאלים משותפים ושל חלום וחזון משותף בין קוטבי החברה הישראלית; דבר הגורם להתעלמות והתכחשות של הנוער מנחיצותן של משימות לאומיות-חברתיות.
קבוצה של אנשי חינוך וצבא ייסדו על פי הפורמט של המכינות הקדם צבאיות הדתיות את "מדרשה למנהיגות חברתית - נחשון", מכינה לבוגרי כיתה י"ב העושים פסק זמן לפני השירות הצבאי ומקדישים שנה להעמקת ההיכרות שלהם עם עצמם, עם החברה הישראלית, עם היהדות, עם הציונות ועם גישות פילוסופיות כלליות; ורוכשים תוך כדי כך נכונות ויכולת להנהיג ולהוביל לאורו של החזון ההולך ומתגבש מחדש.
הם הבינו כי יש צורך לסלול עם הנוער דרך של פיתוח איכויות כמו אחריות אישית ולאומית, רגישות ותשומת לב חברתית ומחויבות להשפיע על ולשפר את החברה הישראלית, על מנת לייצור דור של מנהיגות צעירה שיוביל את המדינה בשנים הבאות.
נחשון הנה מכינה מעורבת לבנים ובנות, דתיים וחילונים. במסגרת המכינה חניכיה נחשפים למגזרים, דעות, השקפות ואנשים שונים בקשת הישראלית הרחבה, מתוך תפיסה שכדי להוביל את החברה הישראלית ולדעת כיצד להוביל אותה בעתיד יש להיות פתוחים למרחב דעות.
אמנון נבות
אמנון נבות (1952 - 5 בספטמבר 2017) היה סופר ומבקר ספרות ישראלי, חתן פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים (1987, 2002 ו-2010). ערך את חוברת היובל של כתב העת "עכשיו".
ביוגרפיה.
נבות נולד בבני ברק. למד תיאטרון בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב והיה תלמידו של פרופ' יוסי יזרעאלי לבימוי. בכתיבתו ניכרת השפעה של מחזאות האבסורד המוקדם (ויטולד גומברוביץ' וויטקייביץ') והאבסורד המאוחר (אלבר קאמי, הרולד פינטר, אז'ן יונסקו ונסים אלוני), לצד השפעת המחזאים מישל דה גילדרודה הפלמי ואנטונין ארטו.
בספרות העברית הוא נתפש כמייצג של ברנריזם, ולפיכך חריג בקרב דור המדינה המוקדם (מעמוס עוז והלאה) והמאוחר (דוד שיץ, דויד גרוסמן ואילך). במשך שנים רבות היה מבקרו הספרותי של "מעריב" ועורר אנטגוניזם בקהילה הספרותית במהלך שנות ה-80 ושנות ה-90. סדרת מאמרים שפרסם ב'משא' בסוף שנות ה-80 בזכות העצמאות של הספרות, וכנגד הפיכתה של הספרות הישראלית לסניף של 'תרבות הפנאי' להמונים עוררו הד רב. זכה להערכה בקרב חוגים מצומצמים של ה'רפובליקה הספרותית' העברית, אך נדחה על ידי הממסד האקדמי שהותקף על ידו במאמרים רבים.
ספריו.
ספרי ביקורת:
קישורים חיצוניים.
ממאמריו:
על כתביו:
זמרת הארץ
זִמְרַת הָאָרֶץ הוא כינוי לשישה זני בר, 'ששת המינים', הנזכרים בספר בראשית ומייצגים את כלל תנובתה של אדמת ארץ ישראל.
מקור הביטוי ופירושו.
מקור רשימת ששת המינים בפסוק מ, כאשר מסר יעקב אבינו בידי בניו מנחה ל"איש" במצרים (הלוא הוא יוסף, אלא שיעקב עדיין איננו יודע זאת):
ששת המינים המוזכרים הם:
זמרת הארץ מלמדת על כלכלת ארץ ישראל ומצרים.
כאשר יעקב שולח את המנחה הייחודית של ששת המינים הנזכרים, ארץ ישראל נמצאת לאחר מספר שנות בצורת. המנחות נשלחות למצרים החזקה והעשירה. נסיבות אלה מלמדות על שתי עובדות:
החשיבות הגדולה למצרים של מינים אלה דווקא מוזכרת בפסוק נוסף בספר בראשית:
שד"ל העיד שגם בימיו (המאה ה-19) נהוג היה להוביל דבש-צימוקים מארץ ישראל למצרים כי "היין מעט במצרים".
מן הפרשנות המסורתית.
רש"י פירש: מזמרת = "משבח הארץ, שהכל מזמרין עליו כשהוא בא לעולם." על הבטנים אמר: "לא ידעתי מה הם." גם אבן עזרא מתקשה בעניין הבטנים, שאין להם מקבילה במקרא ומשער שמדובר באגוזים.
הספורנו (ר' עובדיה ספורנו): "ראוי שתהיה מעט, אבל תהיה דבר נבחר מדברים הנמצאים על המעט והם בהיכלי מלך."
רד"ק – בפירוש הפסוק בספר מלכים (): "וְהַמֶּלֶךְ שְׁלֹמֹה נָתַן לְמַלְכַּת שְׁבָא אֶת כָּל חֶפְצָהּ אֲשֶׁר שָׁאָלָה, מִלְּבַד אֲשֶׁר נָתַן לָהּ כְּיַד הַמֶּלֶךְ שְׁלֹמֹה" – כתב: "מזמרת הארץ, דברים הנמצאים בארץ ישראל ואינם נמצאים בארצה ונתן לה מהם כיד המלך לרוב."
ר' אברהם בן יעקב סבע, מקובל ממגורשי ספרד, סבר שהמנחה שימשה בידי יעקב כנשק מטפיזי (קמע) כנגד הגורם שאיים על משפחתו "כי בכאן למדם סוד צנ"ד לב"ש (כלומר ראשי התיבות)... והוא מסוגל לכל צרה דכתיב (על פי ) בשש צרות יצילך, לפי שיש בו ו' אותיות". כך פירש גם ר' חיים ויטאל.
ששת המינים לעומת שבעת המינים.
נגה הראובני הצביע על כך שששת המינים של זמרת הארץ גדלים בארץ ישראל גם בתנאים קשים של בצורת, הם גדלים בר וגם אוכלוסייה של רועי צאן יכולה לאסוף אותם על בסיס מזדמן.
לעומת זאת, שבעת המינים מאפיינים חקלאות של ישיבת קבע. אלו גידולים הזקוקים ליד אדם על מנת שיתפתחו כהלכה ויניבו פרי, או לעיבוד לשם יצירת התוצרת החקלאית (שמן ודבש-תמרים).
הציון של שבעת המינים שהתברכה בהם הארץ בא בתנ"ך רק כאשר בני ישראל עוברים לישיבת קבע. האבות היו רועי צאן ולא חקלאים יושבי קבע לכן בזמנו של יעקב המנחה שהוא נותן מכילה את מיני זמרת הארץ ולא משבעת המינים.
מרקוס אגריפה
סיני תור
סיני תור (נולד ב-1978) הוא זמר, מלחין וכותב שירים ישראלי המשלב בין סגנון הרוק למוזיקה חסידית.
ביוגרפיה.