ב-1972, לקראת שחרורו, יצא השיר "כל מה שרציתי" שביצעו רותי נבון ויוני נמרי אז חברי צוות הווי פיקוד ההדרכה. את השיר הלחין שרים כתרגיל בקומפוזיציה כשלמד אצל פרופסור יצחק סדאי והוא זכה להצלחה רבה והיה להיטו הראשון של שרים. לקראת סוף הגיוס הלחין ועיבד את השיר "מה נשתנה", עבור יגאל בשן, השיר כיכב במצעדי הפזמונים ואף נבחר ל"שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלי צה"ל.
לאחר השחרור (1972 – היום).
בזכות פעילותו בתקופת שרותו הצבאי, כשהשתחרר כבר היה שרים מוכר כמעבד וכמלחין ולאחר השחרור הוא הפך להיות אחד המעבדים המוזיקליים המבוקשים ובאותה תקופה הוא הרחיב את מעגל שיתופי הפעולה שלו ועבד גם עם הזמרים אבי טולדנו, עדנה לב, שלמה ארצי, דני גרנות, יזהר כהן ואחרים.
באוקטובר 1972 נסע שרים לאיטליה שם למד אצל המוזיקאי האיטלקי זוכה האוסקר אניו מוריקונה במשך כחצי שנה. שרים התחיל לעבוד כמעבד מוזיקלי באיטליה אך כיון שתמה אשרת הסטודנט שלו נאלץ לשוב לארץ ביוני 1973.
בפסטיבל הזמר והפזמון 1973 עיבד שרים שניים מהשירים, את השיר הזוכה "את ואני נולדנו בתש"ח" שביצעה עדנה לב, למילים של מוטי גלעדי וללחן של יגאל בשן ושירו של דני גרנות "מי האיש".
ב-1985 חיבר את המוזיקה לסרט "קומפוט נעליים" של יהודה ברקן.
בשנת 2011 השתתף בפאנל השופטים של התוכנית היכל התהילה בערוץ 24.
שרים היה נשוי לפזמונאית ענת שרתוק-שרים, עד לגירושיהם.
מיכאל בן-יאיר
יחיאל לנגר
יחיאל לנגר או בכינויו הקצין לנגר (24 בנובמבר 1897 - 2 בדצמבר 1977) היה אחד משלושת הקצינים היהודים במשטרה הבריטית בירושלים בתקופת המנדט. בכל מהלך תפקידו פעל למען תושבי היישוב היהודי בארץ ישראל.
ביוגרפיה.
יחיאל לנגר נולד בעיירה שצ'וצ'ין שליד קרקוב שבגליציה, אוסטריה (כיום בפולין). בילדותו למד במוסדות דתיים תוך כדי שילוב לימודים מקצועיים, שתרמו לפתיחות מחשבתו בנוגע לתנועה הציונית. בשנת 1914 בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, היגר עם משפחתו לפראג. בשנת 1916 כאזרח הקיסרות האוסטרו-הונגרית התגייס לנגר לצבא האוסטרי, שם שירת בגדוד הפרשים מספר שתיים. בשנת 1918 בסיום המלחמה שוחרר בכבוד. כשנה לאחר מכן היגר לגרמניה ובעיירה פוסן עבר הכשרת פעילים ציוניים בפועלי ציון.
בשנת 1921 עלה לארץ ישראל שהייתה בשלטון המנדט הבריטי.
מספר חודשים לאחר עלייתו לארץ החלו גיוסים של יהודים וערבים למשטרה הבריטית לתפקידי שיטור זוטרים במשטרה המעולה. לנגר גויס למשטרה, עבר הכשרה במשטרת צמח והתגייס לפלוגת הרוכבים.
בשנת 1922 שירת כקצין המשטרה המעולה בבאר שבע שם שירתו 75 שוטרים, כשלנגר הבכיר בהם. שם היה קשור להגנה ולשירות המודיעין (הש"י).
בשנת 1926 עזב לנגר את פלוגת הרוכבים והצטרף למשטרת מאה שערים שבירושלים, בדרגת קצין.
בשנת 1927 עבר לשרת במשטרת עפולה.
בשנת 1928 שב לשרת במשטרה בירושלים.
בשנת 1933 פיקד על משטרת מנשיה - יפו.
לאחר מספר שנים חזר לנגר למשטרת ירושלים. במהלך שירותו צבר לו שם ומעמד בין השוטרים הבריטים, הערבים והיהודים.
ב-2 בדצמבר 1947, במהלך ההתקפה על המרכז המסחרי בממילא הגיע לנגר למקום וציווה על השוטרים הבריטים שסייעו לפורעים הערבים להסתלק. בעקבות זאת ברחו הפורעים הערבים והיהודים הצליחו להיכנס למקום עם משאיות ולהציל חלק מהרכוש שלא נשרף או נשדד. בעקבות מעשה זה הועבר לנגר ממשטרת ירושלים למשטרת תל אביב.
גם ממשטרת תל אביב הועבר למשטרת פתח-תקווה לאחר שחזר ועזר ליהודים בניגוד לפקודה שניתנה לו.
לאחר מכן שירת ברחובות. ב-17 באפריל 1948 הגיע עם מספר שוטרים יהודים למשטרת קטרה ושכנע באיומים את השוטרים הבריטים והערבים לעזוב את התחנה כדי שלוחמי גבעתי מגדוד 53 יוכלו להיכנס ולתפוס את התחנה.
ב-1949 כאשר כבר הוקמה משטרת ישראל, עבר לנגר לגליל שם בנה את משטרות נצרת, טבריה וצפת.
בשנת 1951 שב לירושלים.
משפחתו.
נולד בשנת 1897 לאלתר לנגר ולרוזה. אחיו מנדל שנודע בשם מרסל לנגר היה לוחם ומפקד תנועת ההתנגדות לגרמנים בטולוז שבצרפת. מרסל הוצא להורג על ידי הנאצים בגיליוטינה.
לנגר התחתן בשנת 1924 עם לאה שושנה בת למשה ביקר. לזוג נולדו 4 בנים:
בשנת 1944 נפטרה אשתו לאה שושנה ולאחר מספר שנים נישא בשנית לרות נוימן בת שמואל גלובסקי.
אישיותו.
היה אדם מסור, אמיץ ובעל קור רוח. מסופר עליו שבשעה שקיבל פקודות לחיפוש נשק בבתי יהודים, היה שואל ביידיש את בעל הבית על מיקום הסליק ודואג שהחיפוש לא יגיע לשם. אחד המקרים התרחש בבית החולים שערי צדק הישן בתקופת ניהולו של דוקטור משה וולך.
לנגר קיבל מספר מדליות ביניהן: שתי מדליות על שירות משטרתי ושתי מדליות הצטיינות. כמו כן קיבל אות סיני של מדינת ישראל.
השתייך להגנה, מספר תעודה 172.
שימש כנשיא לשכת הבונים החופשים בירושלים.
בשכונת הר חומה שבירושלים נקרא הרחוב "הקצין לנגר" על שמו.
תערוכות אמני ארץ ישראל במגדל דוד
אורי רוזנטל
אורי (אוריאל) רוזנטל (בהולנדית: Uriël "Uri" Rosentha; נולד ב-19 ביולי 1945) הוא פוליטיקאי יהודי הולנדי, חבר במפלגת העם למען חופש ודמוקרטיה (VVD), שהיא מפלגת ימין - מרכז הולנדית. שימש כשר החוץ של הולנד מ-14 באוקטובר 2010 ועד 5 בנובמבר 2012.
קורות חיים.
נולד במונטרה שבשווייץ למשפחה יהודית שנמלטה במהלך מלחמת העולם השנייה מהולנד, כשלישי מבין ארבעה אחים (2 אחים ו-2 אחיות). זמן קצר לאחר סיום מלחמת העולם השנייה המשפחה חזרה להולנד.
בשנת 1970 הוא סיים את לימודי תואר שני באוניברסיטת אמסטרדם ובשנת 1978 סיים את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת ארסמוס ברוטרדם. עד לשנת 1987 הוא היה פרופסור באוניברסיטה זו ואחר כך באוניברסיטת ליידן. בשנת 1999 הוא נבחר לפרלמנט של הולנד. הוא היה חבר בפרלמנט עד למינויו לשר החוץ.
בשנת 1973 הוא התחתן עם דינה, ילידת חיפה. לרוזנטל יש 2 אחיות, (אח אחד נפטר), שתיהן מתגוררות בישראל.
מקיף א' באר שבע
בית הספר התיכון העירוני מקיף א' ע"ש פועה מנצ'ל הוא בית ספר שש-שנתי הממוקם בשכונה ג' בבאר שבע, והוא בית הספר המקיף הראשון שנוסד בישראל, בשנת 1953.
היסטוריה.
בית הספר נוסד על ידי פועה מנצ'ל בשנת 1953, ולימים נקרא בית הספר על שמה. רעיון מסלול המקיף היה לפתוח כמות רבה של מגמות במטרה לאפשר לכל תלמיד לסיים 12 שנות לימוד עם בגרות או ללא בגרות, בתחום מקצועי לפי בחירתו.
כיום יש בבית הספר מגמות רבות, וביניהן אמנות, תקשורת, תיאטרון, מדעי המחשב והנדסת תוכנה, פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, ביוטכנולוגיה ועוד.
לבית הספר יש קשר עם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, במסגרתו חונכים סטודנטים מהאוניברסיטה תלמידים של בית הספר.
פרסים ותארים.
ב-1999, הוענק פרס החינוך הארצי היוקרתי לשנת הלימודים תשנ"ט לבית הספר במעמד נשיא המדינה ושר החינוך.
ב-2003 קיבל בית הספר את פרס החינוך העירוני ע"ש יצחק ולבר.
בשנת 2008 הוסמך בית הספר כ"בית ספר ירוק".
במהלך השנים זכה בית הספר בפרסים רבים ויוקרתיים נוספים בתחומי הדעת והעשייה השונים
ברטהולד שנק גראף פון שטאופנברג
ברטהולד שֵנק, גראף פון שטאופנברג (בגרמנית: Berthold Schenk Graf von Stauffenberg; 15 במרץ 1905 - 10 באוגוסט 1944) היה אריסטוקרט גרמני, עורך דין, לקח חלק בקשר העשרים ביולי, יחד עם אחיו קלאוס פיליפ, נגד המשטר הנאצי בגרמניה בזמן מלחמת העולם השנייה.
ילדותו ותולדות משפחתו.
שטאופנברג נולד בשטוטגרט, בן הבכור מתוך ארבעה (הבן השני היה אחיו התאום אלכסנדר, השלישי היה קלאוס והבן הרביעי היה אחיו התאום של קלאוס, קונרד, שנפטר יממה לאחר שנולד) לאחת המשפחות האצילות והמוערכות במדינת וירטמברג (כיום באדן-וירטמברג) שבדרום גרמניה. הוריו היו האובר-הופמארשלים האחרונים של ממלכת וירטמברג, אלפרד שנק גראף פון שטאופנברג וקרולין לבית פון אוקסרול-גילנבנד.
עם אבותיו נמנים מספר פרוסים מפורסמים, ובהם אוגוסט ניידהרדט פון גנייזנאו.
בנעוריו, הוא ואחיו היו חברים ב Neupfadfinder, ארגון צופים גרמני.
קשר העשרים ביולי.
קשר העשרים ביולי היה קשר של חבורת קצינים מהוורמאכט ומגורמים נוספים להפיל את המשטר הנאצי בגרמניה, ולהתנקש בחיי אדולף היטלר ב־20 ביולי 1944. הקושרים נפגשו ותכננו את ההפיכה בדירתו של ברטהולד ברחוב טריסטנשטראסה בברלין. הקשר נכשל, וחלק גדול מן המעורבים בו, ובהם ברטהולד ואחיו הקולונל גראף קלאוס שנק פון שטאופנברג, מנהיג הקשר, הוצאו להורג. הקשר היה שיאם של ניסיונות רבים במשך שנות קיומו של הרייך השלישי להפיל את המשטר הנאצי על ידי גרמנים, שדגלו בהתנגדות למשטר הנאצי.
גורלם של הקושרים.
קושרי העשרים ביולי היו העילית של החברה הגרמנית. נוסף על מפקדים בכירים מאוד בצבא, היו בקשר חלק ניכר מאנשי האצולה הגרמנית, משפטנים, הוגים, דיפלומטים ואנשי ממשל. פרופיל אנושי שונה מאוד מאנשי האגרוף, הבריונים והטיפוסים האנטי-חברתיים, שאיישו את צמרת המפלגה הנאצית. כל אלו לא עזרו לקושרים כאשר נכשל הקשר. חלקם, כבק וטרסקו, התאבדו בטרם ייפלו לציפורני האס אס, אך רובם נעצרו ונשפטו ב"בית הדין העממי" שבראשו עמד המשפטן רולנד פרייזלר. בבית דין זה הם הועמדו מושפלים, לא מגולחים, כאשר הם לבושים מכנסיים גדולים מכפי מידתם וללא חגורה. ה"משפט" התנהל תוך כדי שכל מילה שנאמרת על ידי מי מהנאשמים נקטעת בצעקות על ידי אב בית הדין פרייזלר, ששימש אף כקטגור וחבר מושבעים. גזר הדין היה אחד - מוות בתלייה.