בשנת 2000 בחר מכון הסרטים האמריקאי סרט זה לסרט הקומי האמריקאי המצחיק ביותר בכל הזמנים. בשנת 2017, הוכתר הסרט כקומדיה הטובה בכל הזמנים, במסגרת סקר שערכה רשת בי-בי-סי בין 253 מבקרי קולנוע מ-52 מדינות.
עלילה.
העלילה מתרחשת בשנת 1929, ב"תקופת היובש" ובימים שקדמו לקריסת וול סטריט ולראשית השפל הגדול. שני נגנים, ג'ו וג'רי (קרטיס ולמון), נמלטים מהמאפיה, לאחר שהיו עדים במקרה למעשה רצח בשיקגו, המזכיר את טבח יום ולנטיין. הם נמלטים מהעיר, מתחפשים לנשים (בשמות הבדויים ג'וזפין ודפני) ומצטרפים ללהקת נשים העושה את דרכה ברכבת להופעות במלון בפלורידה. שניהם מתאהבים בדרך בחברת הלהקה "שוגר" (מונרו). מעצם היות השניים מחופשים לנשים, נוצרות שפע סצינות משעשעות. בין היתר, פנסיונר מיליונר בשם אוסגוד מתאהב בג'רי (דפני), ג'ו (ג'וזפין) מתחפש בעצמו לאיל נפט קר רוח, במטרה לכבוש את ליבה של שוגר, ובהמשך מגיעים אנשי המאפיה (בראשות "בונפארט"- מנהיג המאפיה, המגולם בידי נחמיה פרסוף) לאותו מלון, ומזהים כי הנשים המחופשות הם העדים לרצח.
הסרט מסתיים כאשר ג'רי מנסה לשכנע את אוסגוד שלא יוכל להינשא לו, מסיר את הפאה וקורא: "אני גבר!". אוסגוד עונה במשפט הסיום המפורסם: "Well, nobody's perfect" ("ובכן, איש איננו מושלם").
התא
ריבופלאווין
מקונן וולדה
רַאס מֶקוֹנֵן ווֹלְדֵה מִכַּאֶל מלקוט (8 במאי 1852 - 21 במרץ 1906) הידוע גם כ״אבא קאגנוו״ היה מצביא ומושל חבל הררג שבאתיופיה, ואביו של טפרי מקונן (ידוע יותר בשם היילה סלאסי). אביו היה הפיטאוורארי וולדה-מיכאל מלקוט מקונן השתייך לשושלת הסולומונית דרך אימו טגנוורק שהייתה בתו של המלך השוואני סהלה סלאסי, ובכך היה בן דודתו של הקיסר מניליק השני.
חייו.
נולד בדרפו מריאם שליד העיר אנקובר, בגיל 14 אביו לקחו לחצר מנליק השני שבזמנו היה מלך שוואה וביניהם נוצר קשר הדוק. מקונן התחתן עם יאשימבט עלי שהייתה חצי אורומו וחצי גורגית ויותר מאוחר לאחר מותה התחתן עם אחייניתה של הקיסרית טאיטו. בזמן הכיבושים הגדולים של הקיסר מנליק השני ראס מקונן פיקד על הכוחות שנכנסו לאזור הררג ואוגדן ולאחר כיבושם הוא מונה על ידי הקיסר לראס הרר (דוכס הרר), יותר מאוחר ראס מקונן היה ראש הפיקוד המערבי בהתרחבות ותפקידו היה להרחיב את גבולות האימפריה האתיופית מערב לכיוון הנילוס הלבן בכיבושיו הצליח לספח את כל אזור בנישנגול-גומאז דהיום וכוחתיו הגיעו עד הנילוס הלבן בסודאן וזאת בתקופת המירוץ לאפריקה. תפקידים אחרים שמילא בין היתר הם המצביא הראשי של מנליק במלחמת איטליה-אתיופיה הראשונה כולל הקרב המכריע באדווה, דיפלומט ודה פקטו שר החוץ. מושל מחוז תיגראי (1903–1906) לאחר שמושל המחוז ראס מנגשה זה הנהיג מרד.
כמושל הררג הוא קיבל את המשורר הצרפתי ארתור רמבו ופרס עליו את חסותו ושניהם נהפכו חברים טובים.
בשנת 1902 ראס מקונן נכח בהמלכתו של מלך בריטניה אדוארד השביעי ולאחר מכן ערך סיבוב ביקורים בגרמניה, צרפת והאימפריה העות'מאנית ובעקבותיהם קיבל מספר תארים שביניהם אות לגיון הכבוד הצרפתי.
מנישואיו הקודמים לראס מקונן נולד בן בשם יאלמה מקונן שהיה בעל תואר דאג'זמץ שיירש אותו בתור מושל הררג ב-1906 שאותו יירש מאוחר יותר בנו האחר של ראס מקונן ראס טפרי (היילה סלאסי).
ראס מקונן נחשב ליורש אפשרי של מנליק, אך נפטר ממחלת הטיפוס ב-1906 לאחר שערך מסע בין הרר לאדיס אבבה.
בנו, טפרי מקונן, ירש חלק מנכסיו וכישוריו ונעשה לימים הקיסר היילה סלאסי.
צדק לזקן
צדק לזקן היא סיעה שנוצרה במהלך כהונת הכנסת השבע עשרה כתוצאה מהתפלגות סיעת גיל, ומטרתה קידום זכויות האזרחים המבוגרים במדינת ישראל.
הסיעה הייתה אמנם, למעשה, סיעת אופוזיציה, אך לא התמידה בעבודה אופוזיציונית ולא נהגה להביע אי אמון בממשלה.
היא חדלה מלהתקיים כחצי שנה לאחר שהוקמה, כששניים מחבריה חזרו לסיעת האם, גיל, והחבר הנותר הקים את סיעת היחיד הדרך הטובה.
תהליך הקמתה.
בחודש אוקטובר 2007 הודח מתפקידיו בכנסת יו"ר סיעת גיל, משה שרוני, משום שסירב להסיר הצעת חוק שיזם בנושא הגדלת קצבאות הזקנה. שרוני הודיע כי בהמשך הקדנציה יפרוש מהסיעה, וכי בינתיים אינו רואה עצמו כפוף למשמעת הסיעתית.
לאחר שחלפה מחצית מתקופת כהונת הכנסת, ומשהיה זכאי על פי חוק למימון מפלגות במקרה שיתפלג מהסיעה, הגיש שרוני ב-28 באפריל 2008 לוועדת הכנסת יחד עם שניים מחברי סיעתו, אלחנן גלזר ושרה מרום שלו בקשה להתפלג מהסיעה ולהקים סיעה עצמאית בשם "צדק לגמלאים". מספר שעות לאחר הגשת הבקשה, חזר בו גלזר, וזאת לאחר שהוצע לו תפקיד סגן השר לענייני גמלאים.
בסופו של דבר, ב-3 במאי 2008 החליטו אלחנן גלזר ושרה מרום שלו להצטרף למשה שרוני, ולפרוש מסיעת הגמלאים בכנסת. שרוני אמר כי "אם יקראו לנו למשא ומתן קואליציוני נשב במשא ומתן. אם ראש הממשלה יקבל את התנאים שלנו להעביר כספים לגמלאים נשקול להיות בקואליציה, אם לא - נהיה באופוזיציה".
ב-4 במאי כינסו השלושה מסיבת עיתונאים משותפת עם ארקדי גאידמק ובה הודיעו על הקמת סיעה חדשה בכנסת בשם "צדק לגמלאים". ב-19 במאי, עם תום פגרת החורף של הכנסת, התקיים דיון בוועדת הכנסת בסופו אמורה הייתה להתקיים הצבעה על אישור התפלגות הסיעה. במהלך הדיון הושמעה ביקורת מצד חברי כנסת רבים וכן מצד היועצת המשפטית של הכנסת, נורית אלשטיין, באשר לחוקיות ההסכם בין הפורשים לגאידמק. בתום הדיון החליט שרוני למשוך את בקשתו לאישור ההתפלגות, ולהעמידה להצבעה במועד אחר לאחר תיקון סעיפי ההסכם, לאחר שהסתמן רוב בקרב חברי הוועדה נגד אישור ההתפלגות. לבסוף, ולאחר שבוטל ההסכם עם גאידמק, אישרה ועדת הכנסת ב-2 ביוני את התפלגות הסיעה ואת הקמת סיעת "צדק לזקן".
ב-30 ביוני אישרה ועדת הכנסת הסכם בין סיעת צדק לזקן לבין מפלגת צומת, שיוצגה לאחרונה בכנסת החמש עשרה, לפיו הסיעה תייצג את צומת בכנסת. בעקבות הסכם זה, זכאית הסיעה למימון מפלגות על פי חוק, שכן הסיעה אינה מפלגה.
ב-15 באוקטובר, בעת נסיונותיה של ציפי לבני להקים ממשלה חדשה בראשותה, הודיעו ראשי שתי הסיעות על איחוד מחודש. חבר הכנסת גלזר הודיע כי ישאר בסיעת היחיד "צדק לזקן". כשבועיים לאחר מכן אישרה ועדת הכנסת את חזרת השניים לסיעת האם ואת הקמת סיעת "הדרך הטובה" על ידי אלחנן גלזר.
לפני האיחוד המחודש, ולקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל ב-11 בנובמבר 2008 החליטה הסיעה להתמודד בערים שונות בשם "צומת-צדק לגמלאים", בין השאר בחיפה (רשימה שלבסוף לא התמודדה). בסופו של דבר התמודדה רשימת "צומת-צדק לזקן" רק בשדרות (ראש הרשימה בשדרות, ששון שרה, אף התמודד לראשות העיר) ובגבעתיים, אך רשימות אלו לא עברו את אחוז החסימה.
טורגור
רמונאס שישקאוסקאס
רמונאס שישקאוסקאס (ליטאית: Ramūnas Šiškauskas; ) הוא כדורסלן עבר ליטאי אשר שיחק בעמדות הקלע והפורוורד והיה אחד משחקני הכדורסל הטובים באירופה ובנבחרת ליטא. גובהו של שישקאוסקאס הוא כ-1.98 מטר.
קריירה.
שישקאוסקאס יליד קייסדורס שבליטא הסובייטית החל את קריירת הכדורסל שלו בגיל 13 בקבוצה המקומית של העיר, שם שיחק עד גיל 18. בעודו בן 18 מאתר כישרונות מקבוצת סאקאלי התרשם מהשחקן והחתים אותו בקבוצה.
לאחר שתי עונות עבר לריטאס וילנה, בה זכה שלוש פעמים באליפות הליגה הליטאית, ונבחר לשחקן הטוב ביותר (MVP) של הליגה. לאחר שש עונות עזב את ליטא ועבר לבנטון טרוויזו האיטלקית, איתה זכה באליפות איטליה, אך לאחר עונה עזב בשל קשיים אישיים. לאחר שחוזר על ידי קבוצות יורוליג רבות, חתם לבסוף בפנאתינייקוס היוונית, איתה זכה באליפות יוון וביורוליג. עונה לאחר מכן עבר לשחק בצסק"א מוסקבה הרוסית, בה זכה באליפות רוסיה, ושנה שנייה ברציפות ביורוליג, לאחר ניצחון בגמר על מכבי תל אביב.
בנבחרת ליטא שישקאוסקאס החל לשחק בשנת 2000. במסגרת הנבחרת הוא הספיק לזכות במדליית זהב באליפות אירופה 2003, ובמדליית ארד באליפות אירופה 2007.
בקיץ 2012 הודיע שישקאוסקאס על פרישה ממשחק פעיל.
ז'ורז' קובייה
ג'קלין קנדי אונסיס
ג'קי קנדי אונסיס
הצעת אוגנדה
מגן האמונה
מגן האמונה או מגינת האמונה (בלטינית: Fidei defensor, באנגלית: Defender of the Faith ובצרפתית: Défenseur de la Foi) הוא תואר כבוד בו נעשה שימוש על ידי בתי מלוכה שונים, ובעיקר על ידי המלוכה הבריטית מאז המאה ה-16.
שימושים בתואר.
היסטוריה.
התואר הוענק למלך אנגליה הנרי השמיני ב-17 באוקטובר 1521 על ידי האפיפיור ליאו העשירי, כאות כבוד על כך שכתב את הספר "ההגנה על שבעת הסקרמנטים" (Assertio Septem Sacramentorum) אשר דן בקדושת מוסד הנישואין בנצרות וקבע את מעמדו העליון של האפיפיור על כל הנוצרים. ספר זה נכתב על מנת להאבק ברפורמציה שהחלה באותה עת בצפון אירופה וברעיונותיו של מרטין לותר.
בשנת 1530, בעקבות החלטתו של הנרי השמיני להתנתק מהכנסייה הקתולית, להפסיק לקבל את מרותה של רומא ולעמוד בראש כנסייה עצמאית - הכנסייה האנגליקנית - הודיע האפיפיור כי הוא מבטל את התואר, והורה על החרמתו של הנרי השמיני, אולם בשנת 1544 קבע הפרלמנט האנגלי כי התואר ישאר כחלק מתוארו של המלך, בשל היותו "מגן האמונה" של הכנסייה האנגליקנית שהוא עומד בראשה ומגן עליה מפני הקתוליות.
בין השנים 1653–1659, תקופת שלטונם של אוליבר קרומוול וריצ'רד קרומוול לא נשאו השנים את התואר, אולם לאחר השבת בית המלוכה (הרסטורציה) שבו המלכים להשתמש בתואר.
השימוש בתואר כיום.
כיום מהווה התואר חלק מתארו הרשמי של המונרך הבריטי ונושאת אותו אליזבת השנייה.