בתחום היְחסים הבין-לאומיים מוכרות מספר צורות מחשבה תאורטיות, או "מסגרות חשיבה", אשר קרויות "פרדיגמות". שלוש הפרדיגמות המרכזיות בתחום הן הריאליזם הפוליטי, הליברליזם והמרקסיזם. בעשור האחרון נוספה על שלוש גישות אלו גישת המחשבה הקונסטרוקטיביסטית. צורות המחשבה מנסות כולן להסביר התרחשויות במערכת הבין-לאומית לאורך ההיסטוריה, וכן להסיק מהן מסקנות מועילות, על מנת למנוע השנותם של אירועים שליליים שהתרחשו לאורך ההיסטוריה האנושית.
חלוקה אחרת אשר מקובל לשלבה בתאוריות, על מנת להיטיב בהבנת תרחישים בין-לאומיים, היא לנתחם על-פי שלושה מפלסי ניתוח מרכזיים:
מושגי יסוד ביחסים בין-לאומיים.
הגדרות של מדינות.
מעצמה.
מעצמה היא מדינה בעלת השפעה וכוח כלכלי, צבאי או תרבותי, הנותן לה השפעת יתר על היחסים בין-לאומיים, כמו למשל ארצות הברית, צרפת, רוסיה, סין ועוד.
ישנם שלושה סוגי מעצמות:
כיום מקובל לומר כי קיימות שש מעצמות שמשלבות את כל שלושת הסוגים: ארצות הברית, רוסיה, סין, בריטניה, צרפת וגרמניה. מתוכן ארצות הברית היא מעצמת העל היחידה בעולם (לאחר פירוק ברית המועצות) ואילו בריטניה וצרפת היו בעבר מעצמות על.
אימפריה.
אימפריה היא ריבונות פוליטית, למשל מדינה, השולטת על שטחים נרחבים בהם מתגוררות אוכלוסיות שונות מבחינה אתנית ותרבותית ממרכזה השלטוני. מצב זה נוצר כתוצאה מהתפשטותה של אימפריה אל שטחים חדשים, לצורך הקמת מושבות ותוך אכיפת שלטונה עליהן וניצול אוצרות הטבע וכוח האדם שלהן. מדינות רבות באירופה, כגון איטליה, צרפת הולנד או בריטניה היו בעבר אימפריות קולוניאליות. בריטניה הקימה את האימפריה הגדולה בהיסטוריה (מבחינות שטח, אוכלוסייה, כלכלה ועוד), אך האימפריה הגדולה ביותר מבחינת שליטה ברצף יבשתי הייתה האימפריה המונגולית, אשר בבעלותה היו שטחים נרחבים ברחבי אסיה ואירופה.
כלים לקיום יחסים בין-לאומיים בין מדינות.
חתימת הסכמים וחוזים.
דיפלומטיה היא ניהול משא ומתן בין מדינות שונות שלא בדרכי מלחמה או עימות, בעיקר על ידי חתימת חוזים והסכמים.
ישנם מספר סוגי הסכמים וחוזים בין-לאומיים:
סחורות אחרות או בחתימת הסכם כלשהו (לדוגמה נפט תמורת הסכם הגנה).
הטלת סנקציות.
סנקציה היא ענישה למען מטרה מסוימת. לרוב ענישה זאת מתבצעת כאשר מדינה אינה פועלת בהתאם לרצונה של מדינה אחרת. המדינה האחרת אינה רוצה להיגרר למלחמה, אז היא מטילה על המדינה סנקציה על מנת לכנע לפעול על-פי רצונה. סנקציה לרוב תהיה כלכלית, כגון ביטול חוזי סחר ואי שיתוף פעולה כלכלי איתה. לדוגמה: הקהילה הבין-לאומית הטילה בעבר סנקציות על איראן בשל תוכנית הגרעין האיראנית.
הכרזת מלחמה.
מלחמה היא מאבק מזוין (עם שימוש נשק) על מנת להכריע מטרה מסוימת שלא בדרכי שלום. לרוב מלחמה נוצרת כתוצאה מסכסוך בין מדינות שלא הצליחו לפתור בדרכי שלום והידברות. לעיתים מלחמה נוצרת בעקבות רצון של מדינה מסוימת לכבוש מדינה אחרת במטרה לחזק את ביטחונה, להשיג משאבים טבעיים וכו'...
אגף כוח האדם
אגף כוח האדם (בראשי תיבות: אכ"א, נקרא בעבר אגף משאבּי האנוש) במטה הכללי של צה"ל הוא הגוף המתכנן והמתאם את פעילות הצבת כוח האדם ותנועתו, הטיפול במשאבּי האנוש של הצבא, התכנון מול תקינת אגף התכנון ותנאי השירות של הפרט.
בשנים 2004–2008, עת כהונתו של אלעזר שטרן כראש האגף, נקרא האגף אגף משאבּי האנוש (אמ"ש); ביולי 2008, עם כניסתו לתפקיד של מחליפו אבי זמיר, שונה שם האגף לשמו הקודם - אגף כוח האדם.
ראש אכ"א הוא אלוף יניב עשור, מונה לתפקיד ב-21 בפברואר 2021.
מבנה ארגוני.
מבנה אגף כוח האדם הנוכחי מתבסס על מטה המורכב מחטיבות (בדומה ללהקים שבמטה זרוע האוויר והחלל והמספנים שבמטה זרוע הים), מפקדות קציני החיל הראשיים העוסקים בבניין-הכוח שבתחום מקצועיותם, ויחידות עצמאיות אחרות. המבנה ההיררכי של החטיבות, כנהוג ביחידות מטה בצה"ל, מורכב ממחלקות, ענפים ומדורים.
מפקד אגף כוח האדם הוא ראש האגף, קצין בדרגת אלוף. תחתיו נמצא מטה אגף כוח האדם, הגוף העוסק בניהול השוטף של האגף ותהליכי בניין הכוח בו. בראשות מטה האגף עומד קצין בדרגת תת-אלוף. בנוסף, לאגף כפופות חטיבות, אשר גם עליהן מפקד קצין בדרגת תת-אלוף. חטיבת התכנון ומנהל כוח האדם מהווה את היחידה הראשית באגף, ולצידה פועלות חטיבת הפרט וחטיבת הסגל. שני גופים עיקריים נוספים הם מחלקת משא"ן ולוגיסטיקה ומחלקת נפגעים ובטיחות בדרכים. לאגף כוח האדם כפופים ארבעה חילות: חיל משאבי האנוש אשר חייליו מתפעלים היבטים רבים מפעילות האגף, חיל המשטרה הצבאית, חיל החינוך והנוער והחיל הכללי. בראשות כל אחד מחילות אלו עומד קצין בדרגת תת-אלוף.
בסוף 2017 הוקמה מנהלת החרדים הצבאית לשיפור הטיפול באוכלוסייה זו.
לראש המטה של אגף כוח האדם כפופה יחידת מופת (המחלקה לשירותי הפרט, הפרישה והתשלומים).
חטיבה 500
חטיבה 500, הידועה גם בשם עוצבת כפיר, הייתה חטיבה בחיל השריון הישראלי שפעלה כחטיבה חצי סדירה במתקן צאלים (נקרא אז "מתקן 500" - מכאן שם החטיבה) משנת 1972 עד מלחמת יום הכיפורים ב-1973, ומאז כסדירה עד לשנת 2003, כאשר פורקה.
עד שנת 1974 השתמשה החטיבה בטנקי שוט, ולאחר מכן ועד לפירוקה השתמשה בטנקי מגח.
במלחמת יום הכיפורים נלחמה החטיבה הצעירה, בפיקודו של אל"ם אריה קרן, במסגרת אוגדה 162 של האלוף אברהם אדן (ברן). במהלך המלחמה צלחה החטיבה את התעלה והשתתפה בקרב סואץ.
בין הסכם הביניים בין ישראל למצרים ב-1975 ועד 1980, עם תחילת הנסיגה בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים, מיקום החטיבה בשגרה היה באזור צומת פרקר (ממזרח למעבר המיתלה) בסיני. לאחר מכן היא מוקמה בשגרה בבקעת הירדן באזור בקעות, שם עסקה באימונים ובמשימות של ביטחון שוטף.
במלחמת שלום הגליל השתתפה החטיבה בלחימה בגיזרה המרכזית תחת פיקוד עוצבת הפלדה, לחמה בעין זחלתא. בתום השבוע השלישי למלחמה השתלטה על כביש ביירות-דמשק באזור בחמדון והעיירה סאופר משם גלשה לעאליי ולביירות והשתתפה במצור על מערב העיר עד לכניעת המחבלים וגירושם לתוניס. בשנת 1984 נכנסה החטיבה ביחד עם אוגדה 162 ללבנון למשך שנה, והחזיקה את הגיזרה המזרחית באזור הבקאע וג'בל בארוכ.
החטיבה השתתפה במבצע חומת מגן. בשנת 2003 הוחלט על פירוק החטיבה.
היסטוריה.
הקמת החטיבה.
החטיבה הוקמה בקיץ שנת 1972 כחטיבת מילואים ולמפקדה מונה אל"ם אריה קרן. בחטיבה היו בתחילה שלושה גדודי טנקים: "רומח" (429), "סערה" (430) ו"גור" (433). בכל גדוד היו שלוש פלוגות טנקי שוט ופלוגת חרמ"ש. בנוסף כללה החטיבה פלוגת סיור ופלוגת רפואה.
מלחמת יום הכיפורים ולאחריה.
החטיבה בפיקוד אל"ם אריה קרן כללה 3 גדודי שוט: גדוד 429 בפיקודו של סא"ל דן ספיר, גדוד 430 בפיקודו של סא"ל אלישיב שמשי, וגדוד 433 בפיקודו של סא"ל נחום זקן, פלוגת סיור בפיקודו של סרן יוסף סיידון ופלוגת רפואה בפיקודו של סרן מנחם שטרן. החטיבה לחמה בחזית המצרית, כחלק מאוגדה 162 בפיקוד אברהם אדן. מ-8 באוקטובר 1973 עד 15 באוקטובר, בלמה החטיבה כוחות מצריים בגזרת תעלת סואץ ובמרחב מול העיר אסמאעיליה. ב-17 באוקטובר השתתפה בהשמדת חטיבת טנקי T-62 מצריים ממזרח לאגם המר, וביום שלאחר מכן צלחה את תעלת סואץ. מה-19 באוקטובר עד ה-24 באוקטובר, פרצה החטיבה למרחבים הפתוחים במצרים ממערב לתעלה, שם השמידה בסיסי טילים, מחנות צבא וכוחות שריון וחי"ר מצריים, עד שהגיעה לעיר סואץ, שם הסתבכה בקרב על העיר סואץ. ב-25 באוקטובר, נערכה החטיבה בגזרה שבין האגם המר הקטן לעיר סואץ, ובכך השלימה את המשימה של כיתור הארמייה השלישית המצרית, ממזרח לתעלה.
לאחר המלחמה הפכה החטיבה לחטיבה סדירה והוסבה לטנקי M60 פטון. בתקופה שבין הסכם הביניים בין ישראל למצרים ב-1975 ובין נסיגת צה"ל ממערב סיני ב-1980 ישבה מפקדת החטיבה בצומת פרקר, ממזרח למעבר המיתלה.
בעקבות הסכם השלום עם מצרים חלו שינויים בהרכב החטיבה ובמיקומה: בשנת 1978 הועבר גדוד 429 מהחטיבה לחטיבה 211 ובהמשך עזבה החטיבה את בסיס הקבע שלה בסיני והתמקמה בצפון בקעת הירדן כחלק מסד"כ פיקוד מרכז ואוגדה 162. במאי 1981 הועבר גדוד 195 מחטיבה 401 לחטיבה 500 וסד"כ החטיבה חזר לכלול שלושה גדודי טנקים סדירים:גור (433), סערה (430) ואדם (195), פלס"ר ופלוגת רפואה במילואים. לכל אחד משלושת גדודי טנקים הסדירים הייתה פלוגת חרמ"ש במילואים.
מלחמת לבנון הראשונה (מבצע של"ג).
החטיבה בפיקוד אל"ם דורון רובין כללה שלושה גדודי טנקי M60 פטון (מגח 6): גדוד 195 בפיקוד עמי אבן, גדוד 430 בפיקוד יוסי אבירם (שהוחלף עקב התקף לב על ידי הסמג"ד דני סבוראי, שאף הוא הוחלף עקב פציעה על ידי מ"פ ז' אייל גור-אריה), וגדוד 433 בפיקוד בני בית אור; שני גדודי חי"ר: גדוד 932 בפיקוד סנדר בן ארי, וגדוד 9263 בפיקוד משה סלע; גדוד הנדסה 601 בפיקוד פיני דגן; ופלוגת סיור בפיקוד חיים שריר.
החטיבה לחמה כחלק מאוגדה 162 בפיקוד מנחם עינן, בגזרה המרכזית בלבנון. ב-6 ביוני 1982 פרצה החטיבה דרך גשר עקיה, ונעה צפונה עד נהר הבסרי, בשטח הררי קשה וללא התנגדות חזקה מצד האויב. לאחר מכן, פעלה החטיבה מול כוח סורי, שחסם היטב את הציר באזור עין זחלתא. ב-11 ביוני, עם כניסת הפסקת האש לתוקפה, נמצאה החטיבה במרומי הר הלבנון, קילומטרים ספורים מכביש ביירות-דמשק. ב-19 ביוני חודשו הקרבות ועד ל-24 באותו חודש, השלימה החטיבה איגוף ממערב לעין זחלתא והשתלטה על כביש ביירות-דמשק בגיזרת בחמדון וצופר.
במהלך אוגוסט 1982 השתתפה החטיבה בלחימה בתוך העיר ביירות, לחימה שבעקבותיה נאלצו המחבלים לצאת מלבנון.
מבצע חומת מגן.