ב-24 ביולי 2018 הסירה יוטיוב ארבעה סרטונים של ערוץ InfoWars השייך לג'ונס עקב "מדיניות רבת שנים נגד סיכון ילדים והסתה", והשעתה את השידורים החיים של הערוץ. ב-27 ביולי 2018 השעתה פייסבוק את הפרופיל של ג'ונס למשך 30 יום וגם הסירה את אותם קטעי וידאו, כי הם הפרו את הסטנדרטים של פייסבוק נגד הסתה ובריונות. ב-5 באוגוסט 2018 הסירה אפל חמישה פודקאסטים של Infowars מ-iTunes ומאפליקציית הפודקאסטים שלה בטענה שהיא לא מאפשרת הסתה. ב-6 באוגוסט 2018 הסירה פייסבוק ארבעה עמודים הקשורים לאלכס ג'ונס, וציינה כי "תוכן נוסף מאותם עמודים דווח לנו - לאחר סקירתנו, הסרנו אותו בגלל עידוד אלימות, המפרה את מדיניות האלימות הגרפית שלנו ושימוש בשפה מבזה לתיאור טרנסג'נדרים, מוסלמים ומהגרים, אשר מפרים את מדיניות ההסתה שלנו". יוטיוב הסירה את ערוץ InfoWars מאוחר יותר באותו יום עקב הסתה והתחמקות מההגבלות שהוטלו עליו על ידי הופעות בסרטונים של ערוצים אחרים. חשבונותיו של ג'ונס הוסרו באותו יום גם מספוטיפיי, LinkedIn ופינטרסט. ב-13 באוגוסט הסירה Vimeo את כל הסרטונים של ג'ונס עקב הפרה של תנאי השרות האוסרים על תוכן מפלה ומסית.
ב-5 בספטמבר הגיע ג'ונס לוושינגטון די. סי. כדי להביע מחאה מחוץ לשימוע בסנאט בנושא ניצול לרעה של רשתות חברתיות. ג'ונס האשים את המפלגה הדמוקרטית ואת חברות הטכנולוגיה הגדולות בצנזורה של עמדות רפובליקניות, שידר את האירוע בהזרמת מדיה, ואף התעמת עם הסנטור מרקו רוביו. למחרת חסמה גם טוויטר לצמיתות את החשבונות של ג'ונס ושל Infowars, והיא הרשת החברתית המרכזית האחרונה שעשתה זאת.
סימון סבאג מונטיפיורי
סיימון-סבאג מונטיפיורי
יו סבאג מונטיפיורי
יו סבאג מונטיפיורי (באנגלית: Hugh Sebag-Montefiore; נולד ב-5 במרץ 1955) הוא סופר והיסטוריון יהודי בריטי.
קורות חיים.
אביו של יו, רופא במקצועו, הוא נצר לשושלת ספרדית עשירה של יהודים שפעלו כדיפלומטים וכבנקאים בכל רחבי אירופה. בראשית המאה ה-19, סר משה מונטיפיורי, סב-דודו של יו, סחר בשווקים בהתבסס על ידע מודיעיני אודות קרב ווטרלו ונעשה שותף בעסקי הבנקאות של חברת הבנקאות של משפחת רוטשילד. בניגוד לכך, אמו של יו, אפריל, סופרת במשלח ידה, הגיעה ממשפחה ענייה של מלומדים יהודים ליטאים. אביה נס מהאימפריה הרוסית בראשית המאה ה-20. הוא רכש למשפחתו כרטיסים להפלגה לעיר ניו יורק, אך הם רומו והורדו בקורק, אירלנד. במהלך חרם לימריק ב-1904 הם עזבו את אירלנד ועברו לניוקאסל, אנגליה. משפחתו של סבאג מונטיפיורי התגוררה בבלצ'לי פארק, עד שהם מכרו את ביתם לממשלה הבריטית ב-1937.
יו סבאג מונטיפיורי למד עריכת דין לפני שנעשה עתונאי וסופר של ספרות תעודית.
אחיו הוא סיימון סבאג מונטיפיורי, סופר והיסטוריון בעצמו.
ספריו.
ספרו הראשון, "אניגמה - סיפור הקרב על הצופן" יצא לאור בשנת 2000 וראה אור בהוצאת יבנה בשנת 2003. הספר מספר על פענוח מכונת ההצפנה הגרמנית אניגמה בבלצ'לי פארק בזמן מלחמת העולם השנייה.
ספרו השני "דנקרק - לחימה עד האיש האחרון" ראה אור ב-2006 ותורגם לעברית והתפרסם בהוצאת דביר בשנת 2010. הספר מתאר את מבצע הפינוי הימי של מאות אלפי חיילים בריטים וצרפתים מדנקרק הנצורה שבצפון צרפת, אל חופי בריטניה, במסגרת קרב דנקרק במלחמת העולם השנייה במסגרת מבצע דינמו.
ספרו השלישי יצא ב-2016 אודות הקרב על הסום.
אלימלך שפירא
אלימלך שפירא מגרודז'יסק
ישראל שפירא
אלימלך שפירא (גרודז'יסק)
רבי אלימלך שפירא מגרודז'יסק (תקפ"ד – א' בניסן תרנ"ב, 1892), נינם של רבי אלימלך מליז'נסק ורבי ישראל מקוז'ניץ, מחשובי האדמו"רים בדורו, מייסד שושלת גרודז'יסק.
קורות חייו.
נולד בשנת תקפ"ד. אביו, רבי חיים מאיר יחיאל שפירא, נכדו של רבי ישראל מקוז'ניץ, כיהן כאדמו"ר לאלפי חסידים וכונה "השרף ממוגלינצא" בגלל קדושתו והנהגותיו. אמו - גיטל, הייתה בתו של רבי אלעזר מליז'נסק, בנו של רבי אלימלך מליז'נסק שעל שמו הוא נקרא.
רבי אלימלך שפירא קיבל בחסידות מגדולי צדיקי דורו: אביו, רבי ישכר בר מרדושיץ, רבי נתן דוד משידלובצה וכן מרבי ישראל מרוז'ין, אליו נהג לנסוע גם לאחר שנתמנה לאדמו"ר.
לאחר פטירת אביו בט"ו באייר תר"ט (1849) התפצלה החסידות בין חמשת בניו שכיהנו כאדמו"רים בעיירות שונות. רבי אלימלך שפירא החל לכהן כאדמו"ר בגרודז'יסק שהפכה למרכז חסידי חשוב. רבי אלימלך היה עסקן ציבורי ידוע והיה משתתף חשוב בהנהגת יהדות פולין במחצית השנייה של המאה ה-19. בסוף ימיו נחשב כ"זקן האדמו"רים" בפולין.
רבי אלימלך שפירא נפטר בא' בניסן תרנ"ב (1892) ונקבר בבית העלמין בגרודז'יסק. חלק ניכר מחסידי גרודז'יסק הלכו לחצר תלמידו, רבי מאיר יחיאל האלשטוק מאוסטרובצא. כאדמו"ר בעיירה גרודז'יסק התמנה נכדו, רבי ישראל שפירא, שהיה אז רק בן 18.
רבי אלימלך שפירא היה נשוי פעמיים. אשתו הראשונה הייתה בתו של רבי ירחמיאל מפשיסחא, בנו של רבי יעקב יצחק מפשיסחא ("היהודי הקדוש"). מרבית ילדיו מנישואים אלו (ירחמיאל, אבי עזרא זעליג, ורבי חיים מאיר יחיאל, בתו מרת רח'לה וכן חתנו רבי יחיאל יעקב מקוז'ניץ ואף חתנו ר' אשר פרלוב) נפטרו עוד בחייו ומחשש לחיי נכדיו שלח אותם מחוץ לביתו. בשנותיו האחרונות נישא בשנית לחנה ברכה, בתו של רבי חיים שמואל הורוביץ מחנצ'ין. מנישואים אלו נולדו לו שני בניו הידועים, רבי קלונימוס קלמיש שפירא (נרצח בד' בחשוון תש"ד, 1943) ורבי ישעיהו שפירא (תרנ"א, 1891 - תש"ה, 1945). הרבנית חנה ברכה שפירא האריכה ימים לאחר בעלה ונפטרה בשיבה טובה בז' בחשוון ת"ש (1939). הייתה ידועה כלמדנית וכצדיקה, נהגה לקבל קוויטלך מהחסידים ואף לבשה בגד של ארבע כנפות.
דברי תורתו של רבי אלימלך מגרודז'יסק על התורה והמועדים הודפסו כבר בחייו בספרים "אמרי אלימלך" (ורשה תרל"ו) ו"דברי אלימלך" - שני חלקים (ורשה, תר"נ-תרנ"א).
אלימלך מגראדזיסק
אלימלך מגרודזיסק
צבי אלימלך שפירא מדינוב
אלימלך שפירא מגרודזיסק
איסורי מלאכה בחול המועד
האיסור לעשות מלאכה בחול המועד הוא איסור שגדריו נקבעו על ידי חז"ל בהתאם לצורך המלאכות, לעמל הכרוך בהן ולטיבן, מקור האיסור שנוי במחלוקת.
המקור.
במקרא מופיעים שלש מקורות בימי המועד שאינם "מקרא קודש" כלומר שאין צורך להכריז בהם על קדושה מיוחדת (שהשתמר בטקס הקידוש).
איסור זה אמנם נדרש מהמקראות, אולם ישנה מחלוקת בין הראשונים אם האיסור הוא מדאורייתא, כלומר נובע מפרשנות של המקרא, או מדרבנן, כלומר חידוש של חז"ל שרק הסמיכו אותו על המקרא, ואין זה פירושו המקורי והמקובל של הכתוב.
כמו כן נאסרו מסחר, ודברים שיש בהם טרחה מרובה.
ישנה מחלוקת בפוסקים, האם ל"ט המלאכות האסורות בשבת וביום טוב משום יצירה, אסורות גם בחול המועד (אלא אם כן הותרו), או שבחול המועד אסורות רק מלאכות שיש בהן טרחה.
חז"ל אף התרו באנשים שנוהגים לעשות מלאכה בחול המועד שהם בכלל אלו המבזים את המועדות, ונמצאים בשורה אחת עם בעלי עבירות שונות שאין להם חלק לעולם הבא, והם כאילו עובדי עבודה זרה.
מלאכות שהותרו.
בחול המועד הותרו שבעה סוגי מלאכות:
צורך המועד ואוכל נפש.
מכשירי מכשירים, כגון תיקון רשתות שצדים בהם עופות מותר לעשות בהם רק מלאכת הדיוט ולא מלאכת אומן.
מלאכת דבר האבד.
לדוגמה: מותר להשקות "בית השלחין" - שדה ששותה תמיד מים ממקור מים שהופסק בחול המועד באונס, ואם לא יושקה בחול המועד יגרם הפסד לשדה. במקרה כזה מותר להשקות בין ממעיין שנבע תמיד ואין חשש שיופסק, ואפילו ממעיין שנביעתו החלה בחול המועד. לעומת זאת שדה "בית הבעל" שהיא שדה שמשקים אותה פעמים ספורות בשנה ואינה טעונה השקיה תמידית, אסור להשקותה.
גם במקרים של דבר האבד, לא הותרה טרחא יתירה, ולכן המשנה פוסקת שאסור להשקות שדה ממי קילון. בתלמוד הוסבר כי המשנה פוסקת כדעת רבי יהודה שסובר כך במקום אחר. בנוסף, נאסרה השקיה ממי גשמים, מכיוון שחששו חז"ל שמא יבואו לידי טרחה יתירה (לפי פירוש אחד - שמא יבואו להשקות במי קילון, ולפי גרסה שנייה - שמא מי הגשמים הצבורים בשלולית יצטמצמו ויבוא למצב של טרחה יתירה)
Scar Tissue (ספר)
Scar Tissue (בתרגום חופשי "רקמה מצולקת") הוא ספרו הביוגרפי של סולן להקת הרד הוט צ'ילי פפרז, אנתוני קידיס. הספר יצא לאור ב-6 באוקטובר 2004 בארצות הברית על ידי הוצאת Hyperion ונכתב בשיתוף פעולה בין קידיס ללארי סלומן.
הסיפור עוקב אחר חייו של קידיס משנת 1962 בה נולד ועד לתחילת שנת 2004 בה הספר יצא. מתוארים בו התמכרותו לסמים במיוחד הרואין ויחסיו עם נשים. שם הספר נלקח מהסינגל Scar Tissue שיצא בשנת 1999 באלבום Californication של הרד הוט צ'ילי פפרז.
על פי הספר, ההתנסות הראשונה של קידיס עם סמים הייתה בגיל 12 עם אביו "בלאקי דאמאט"(Blackie Dammett) שהיה בעברו סוחר סמים. בשנות ה-80, בתקופה בה הרד הוט צ'ילי פפרז התחברו והפכו לפופולריים, קידיס וחברו לשעבר ללהקה הלל סלובק סבלו מהתמכרות קשה לסמים.
בשנת 1988 נפטר סלובק ממנת יתר וקידיס היה מזועזע כל כך עד שפספס את ההלוויה. מאוחר יותר מצבו החמיר והוא החל להשתמש בסמים קשים יותר כיוון שלא יכול היה להתמודד עם האובדן. הוא ניסה להיגמל מהסמים, אך בשנת 1994 חזר אליהם לאחר שקיבל תרופות חזקות בזמן עקירת שן. בספר הוא גילה כי למעשה לא היה נקי לגמרי מסמים עד ל-24 בדצמבר 2000.