במטרה למנוע את עוגמת הנפש הכרוכה בחשיפה לציבור במגביות הנערכות בעקבות פטירת אחד מהורי המשפחה, השיק הארגון בשנת 2008 תוכנית בשם "ערבים" (על שם מאמר חז"ל כל ישראל ערבים זה לזה), במקביל לתוכנית דומה של "ועד הרבנים לענייני צדקה". תוכנית זו היא מעין ביטוח חיים חברתי, שבמסגרתו כל שותף שמת זכאית משפחתו לגבייה כללית מכל חברי הקרן לאיסוף סכום של 50,000$ (בהמשך נקבע שער הדולר בתוכנית ל 4₪) לכל ילד שהשאיר אחריו, כאשר מת אחד מבני הזוג הרשומים מתבצעת העברה בנקאית אוטומטית מכל החברים לסכום זה, הכספים מועברים לחשבון נאמנות והם משוחררים ליתומים בנישואיהם. על פי פרסומי הקופה חברים כבר בתוכנית 32 אלף משפחות, ועל כן סכום הגביה ליתום הוא 6.3 ש"ח.
נכסים והשקעות.
הערכת שווי הנכסים של קופת העיר ושל ערבים, שהם כספי הקרנות שנאספים ליתומים ונמסרים להם בעת נישואיהם, עומד על כ־110 מיליון ש"ח. בקיץ 2016 פורסם כי הקופה השקיעה כ־60 מיליון ש"ח מנכסים אלו בקרן הריט 'מגוריט', קרן המשקיעה בנדל"ן באמצעות רכישת נכסים למגורים בהיקף רב, והשכרתם, ומאפשרת השקעות נדל"ן דרך הבורסה.
בנובמבר 2017 העריכו כלכלנים כי הקופה צפויה להפסד של עשרות מיליוני ש"ח לאחר פרישת שנים מבכירי קרן ההשקעות וירידה של כ-30% בערך החברה, אולם לאחר מספר חדשים נוספים של פעילות, הקרן חזרה אל שווי השוק שלה בעת ההנפקה.
דוד לייב שוורץ
דוד לייב שוורץ (נפטר בט"ז בכסלו תשנ"ט 1998) היה גבאי צדקה מפורסם בבני ברק.
הולדתו.
נולד בהונגריה לרב אשר שוורץ, מחבר הספר "מנחת אשר". עבר את שנות השואה ולאחריה עלה לישראל. במשך שנים למד בישיבת גאוני וולוז'ין בתל אביב בראשות הרב שמעון לנגבורט. התיישב בשיכון ויז'ניץ בבני ברק והשתייך לחסידות ויז'ניץ.
עבודתו כגבאי צדקה.
נהג לאסוף כספי צדקה באופן קבוע עבור משפחות עניות. הנזקקים קיבלו מידו את הכסף כמתן בסתר.
פרסומו בא לידי ביטוי בתשובה של הרב חיים קניבסקי: .
נהג להתפלל מדי בוקר כותיקין בשטיבלאך בית הלל בשיכון ויז'ניץ. במשך שעות היום הסתובב בגוש דן ואסף צדקה. לשם כך הגיע בקביעות לחתונות ולהלוויות, כשהוא מכריז "צדקה תציל ממוות". בהלוויות גדולות סייעו לו מתנדבים שנשאו דליי מטבעות, שכבר לא יכול היה לסחוב בעצמו. באחת השנים נגנב מביתו ביום הכיפורים הכסף שאסף קודם לכן, שמנה עשרות אלפי דולרים.
שוורץ נהג לסובב בין שולחנות בחתונות ולקרוא: "וויא מיין געלט?" (ביידיש: היכן כספי?). כאשר צעיר העניק לו מטבע לצדקה, נהג לאחל לו: "זאלסט וואקסן א גרויסע חאניוק" (ביידיש: שתצמח ל"ירא שמים ותמים" גדול).
חייו הפרטיים.
היה ידוע בחייו הסגפניים. גר בדירת חדר דלה. פעמים רבות נרדם על ספסלי בית המדרש "בית הלל" לאחר שלמד בספרי קודש.
שוורץ היה נשוי ואשתו נפטרה כמה שנים לפניו. לזוג לא היו ילדים. לאחר פטירתו הוקמה על שמו קופת הצדקה "ידי רבי דוד לייב".
רפואת משפחה
רפואת משפחה היא תחום התמחות, עיסוק ומחקר ברפואה העוסק בבריאות וחולי של אנשים החיים בקהילה, בכל מצבי הבריאות והחולי ולאורך כל שנות חייהם.
רופא המשפחה מטפל בכל מצבי החולי, פעמים רבות כרופא המאבחן הראשון, לעיתים כרופא היחיד המנהל ומטפל במצבים שונים, ולעיתים רבות כרופא המפנה למומחים מתחומי רפואה אחרים, ואז עוקב אחר המטופלים לאחר הייעוצים וממשיך את הטיפול בהם.
תחום זה שונה מהותית מתחומי רפואה אחרים באחריות הכוללנית של הרופא למטופל, לא רק בזמן שהמטופל מגיע אליו אלא לאורך כל חייו.
התמחות.
מכיוון שרופא משפחה הוא הרופא שרואה את המטופלים גם בזמן ההסתמנות הראשונית של מחלה וגם לאורך כל חייהם, עליו להתמחות במספר תחומים:
כדי לבצע את כל אלו על הרופא להיות בעל ידע נרחב במצבים שכיחים, להכיר היטב את מטופליו ולהבין את מחלותיהם.
על רופא המשפחה לדעת לשוחח עם מטופליו בדרך שתעזור להם לבטא את תחושותיהם ולו לאבחן את בעיותיהם וכוחותיהם, לבצע בדיקה גופנית לצורך אבחון מגוון רב של בעיות, לפענח תוצאות בדיקות, לבצע ניתוח נתונים ולתת טיפולים בהתאם.
מכיוון שתחום העיסוק של רופא המשפחה רחב ביותר, עליו לדעת לרכוש במהירות ידע חדש לגבי מצבים חדשים, לסנן את המידע בהתאם למטופל הספציפי ולהחליט יחד עם המטופל לגבי הניהול הנכון של מחלותיו. לצורך כך עליו להיות מומחה בקריאת מאמרים רפואיים ובניתוחם, גם בנושאים שאינם מוכרים לו.
רפואת המשפחה מתבצעת ונלמדת בצורה שונה בין מקום למקום ובין רופא לרופא, ותלויה בין השאר בחינוך הרופא, באופיו, בידע שלו ובכישוריו, בציפיות המטופלים, בעומס העבודה על הרופא ובמבנה המערכת הרפואית.
בישראל קיימת התמחות ברפואת המשפחה, הנמשכת ארבע שנים ובמהלכה המתמחה לומד באופן צמוד תחת מדריך מומחה, מתפקד כרופא מן המניין במחלקות פנימית, ילדים, ועוד, ובהמשך עובד במרפאה עם מטופלים משלו תחת פיקוח. תוך ההתמחות על הרופא ללמוד באופן פורמלי ובאופן לא פורמלי תכנים הנוגעים לאבחנה, ניהול וטיפול במחלות מכל תחומי הרפואה, תכנים וכישורים בתקשורת בין אישית, בהבנה המטופל בתוך משפחתו וסביבתו, ועוד. בסוף ההתמחות ולאחר בחינות ניתן לרופא התואר "מומחה ברפואת משפחה".
מודל העבודה.
המודל שבו עובדים רבים מרופאי המשפחה היום הוא המודל הביו-פסיכו-חברתי. זו תפיסה הגורסת שלא ניתן להסביר את כל התופעות על ידי ניתוח התהליכים ברמת התא, הרקמה או מערכת בגוף, ושדרושה הבנה מעמיקה גם בתהליכים נפשיים של חולי, סבל, דרכי התמודדות, כוחות והבנה בתהליכים חברתיים הקורים בתוך המשפחה או בסביבתו הקרובה של האדם. הבנה זו מאפשרת יצירת קשר, הבנה משותפת של החולי והמחלה בין הרופא למטופל, גיוס המטופל לתהליך טיפולי, ועזרה מכוונת למטופל הספציפי.
חלק מייחוד רפואת המשפחה הוא הקשר שנוצר בין רופא למטופל במשך שנות הכרותם בבריאות ובחולי, קשר שאמור לכלול אמון, אכפתיות, אמפתיה, ותקשורת הדדית, ובכך לא רק להקל על התהליך הרפואי אלא גם להוביל לשיפור בתחושתו ובתפיסתו של המטופל.
רופאי המשפחה מאוגדים באיגוד רופאי המשפחה בישראל.
היקף הפרקטיקה.
רופאי משפחה בארצות הברית עשויים להחזיק או תואר MD או DO. רופאים המתמחים ברפואת משפחה חייבים להשלים בהצלחה התמחות ברפואת משפחה מוכרת לשלוש שנים בארצות הברית, בנוסף ללימודי הרפואה שלהם. הם לאחר מכן זכאים לתעודה המבוקשת מרוב בתי חולים וקופות חולות. מועצת "rican" לרפואת משפחה דורשת מהדיפלומטים שלה לשמור על תעודה במהלך תהליך מתמשך של חינוך רפואי, סקירת ידע רפואי, פיקוח טיפולי בחולים באמצעות ביקורת תרשים, למידה באמצעות פרויקטים לשיפור איכות, ולערוך מחדש מבחן קבלת תעודת המועצה כל 7–10 שנים. המועצה האוסטאופתית האמריקאית לרפואת המשפחה דורשת מדפלומטים שלה לשמור על התעודות ולחדש את התעודה כל 8 שנים.
הרופאים ברפואת משפחה בקנדה מוסמכים דרך המכללה לרפואת משפחה של קנדה, לאחר שנתיים של חינוך נוסף. המשך לימודים הוא גם דרישה לתעודה בתוקף.
המונח "רפואת משפחה " משמש במדינות רבות באירופה ואסיה, במקום המונח "רפואה כללית" או "פרקטיקה כללית GP".
בשוודיה, ההסמכה ברפואת משפחה דורשת חמש שנים של עבודה עם חונך, אחרי התואר ברפואה.
בהודו, למי שרוצה להתמחות ברפואת משפחה חייב להשלים התמחות ברפואת משפחה לשלוש שנים, אחרי התואר ברפואה שיעשו (MBBS). הם מוענקים גם או D.N.B. או תואר דוקטור לרפואה (M.D) ברפואת משפחה. מערכות דומות קיימות במדינות אחרות.
רופאי משפחה מספקים מגוון של שירותים טיפוליים רפואיים אקוטיים, כרוניים, ושירותי מניעה. בנוסף לאבחון וטיפול במחלה, הם גם מספקים טיפול מניעתי, בדיקות שגרתיות, הערכות מצבים בריאותיים מסוכנים, חיסונים ובדיקות סקר, וייעוץ אישי בנוגע לעניין השמירה על אורח חיים בריא. רופאי משפחה מתעסקים גם במחלות כרוניות, ולעיתים מנסים להתאים טיפול הניתן על ידי מומחים אחרים. רופאי משפחה אמריקאים רבים גם מיילדים תינוקות ומספקים טיפול טרום לידתי. בארצות הברית, רופאי משפחה מטפלים בכאבי גב יותר מהמומחים עצמם, וכמעט באותה תדירות כמו אורתופדים ונוירוכירורגים בשילוב.
לרפואת משפחה ורופאי משפחה יש תפקיד חשוב מאוד במערכת הבריאות של המדינה. בארצות הברית, למשל, כמעט אחד מכל ארבעה ביקורים במשרדים נעשים אצל רופאי משפחה. כלומר 208 מיליון ביקורים במשרד בכל שנה - כמעט 83 מיליון יותר מאשר ההתמחות הרפואית הגדולה הבאה אחריה. כיום, רופאי משפחה מספקים טיפול יותר עבור האוכלוסיות החלשות והכפריות של אמריקה, יותר מכל התמחות רפואית אחרת.
חוקים הנוגעים בעיסוק ברפואת המשפחה.
חוק החולה הנוטה למות (2005).
מטרת החוק: להסדיר את הטיפול הרפואי בחולה הנוטה למות תוך איזון ראוי בין ערך קדושת החיים לבין ערך האוטונומיה.
השיקולים בקביעת הטיפול הרפואי בחולה הנוטה למות כוללים: את מצבו הרפואי של החולה, את רצונותיו ואת מידת סבלו.
החוק מגדיר את תפקידם של האנשים הקרובים לחולה בקביעת הטיפול הרפואי בו.
אדם קרוב בהגדרת החוק יכול לחתום על הוראות מקדימות לטיפול בחולה.
חוק זכויות החולה (1996).
החוק קובע את זכויות האדם המבקש לקבל טיפול רפואי או המקבל טיפול רפואי, ונועד להגן על כבודו ועל פרטיותו.
כלל המכפלה
המהפכה האורבאנית
טיפולי המרה
אבי אבות הטומאה
בדיני טומאה וטהרה, אֲבִי אֲבוֹת הַטֻּמְאָה היא דרגת הטומאה החזקה ביותר, והיא הטומאה הנגרמת מגוף המת. אדם שנטמא מאבי אבות הטומאה הופך לטמא מת הנחשב לאב הטומאה. זוהי הטומאה היחידה שהנטמא ממנה לא הופך לראשון לטומאה, אלא לאב טומאה.
מקור הביטוי.