בשנת 1985 החל ללמוד לתואר ראשון בהנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות ובשנת 1998 סיים דוקטורט בהנדסה ובבינה מלאכותית בטכניון בהנחיית פרופסור משה שפיטלני. נושא התזה שלו היה: “Reconstruction of a 3Dobject from a single freehand sketch as means for CAD interfacefor conceptual design and analysis". את השתלמות הפוסט דוקטורט המשיך באוניברסיטת ברנדייס ועד לשנת 2001 שימש כמרצה ב-MIT. בשנת 2008 מונה כפרופסור חבר באוניברסיטת קורנל.
ב-2007 הציג בוועידת TED רובוט בעל מודעות עצמית, פרי פיתוחו.
בשנת 2009 פיתח יחד עם אחד מתלמידיו, מייקל שמידט, את "מכונת אאורקה", אשר מנסה לפענח חוקי טבע ללא ידע מוקדם. בין השאר המכונה חשפה חוקים פיזיקליים שקשורים לתנודת מטוטלת כפולה באופן שמעיד על כך שהמכונה יכולה לא רק ללמוד אלא גם לייצר ידע חדש שלא היה קודם
מנחם מרקנאטי
פודינג חג המולד
פודינג חג המולד (באנגלית: Christmas pudding) הוא פודינג מסורתי הנאכל כקינוח במטבח האנגלי ביום חג המולד (25 בדצמבר). מקורו של מאכל זה בימי הביניים.
המאכל לרוב מיוצר עם מצרכים יקרים במטרה לפאר את ארוחת החג שהוא מוגש בסיומה. פודינג זה כולל שומן רב וכן סירופ סוכר המעניקים לו את צבעו החום. הפודינג מתובל בברנדי (ולעיתים בבירה) וכן במיץ תפוזים.
המאכל בושל באופן מסורתי בחיתול, ולאחר מכן נתלה על וו ויובש במשך מספר שבועת. החל מהתקופה הוויקטוריאנית החלו לאדות את הפודינג במשך שעות רבות (ולאחר המצאת סיר הלחץ קוצר משך האידוי).
הפודינג מוגש לצד שמנת או רוטב בשמל.
היסטוריה.
מקורו של המאכל בימי הביניים עת הוגש בארוחת חג המולד פאי העשוי בשר קצוץ (לרוב שילוב של בשר עוף וארנבת). לימים נוספו לפאי סוכר, תפוחים, ופירות הדר מסוכרים, ובמהלך המאה ה-14 נוצרה גרסה של הפאי הכוללת בשר בקר טחון, צימוקים, שזיפים, דומדמניות ותבלינים, כאשר בתקופה זו הכינו את המאכל עם 13 מרכיבים, כסמל לשליחים של ישו. החל משנת 1595 החלו להוסיף למאכל פירות יבשים וביצים.
בשנת 1664 הקהילות הפוריטניות באנגליה אסרו על הכנת המאכל, מאחר שהוא "עשיר" מדי בטעמיו ולא "צנוע".
בשנת 1714, על אף התנגדות הקוויקרים, הורה המלך ג'ורג' הראשון על הגשת הפודינג בארוחת חג המולד המסורתית. בפודינג זה לא הוכנס בשר טחון, והוא הוגש כקינוח.
בתקופה הוויקטוריאנית היה הפודינג מאכל אהוב על הנסיך אלברט, כשהוא מוכן בשיטת אידוי. המתכון מתקופה זו כלל השריה של שעות רבות של פירות בברנדי ולאחר מכן אידוי ממושך.
מסורות.
מסורות רבות נוצרו סביב הכנת המאכל - ובהם הכנת המאכל עם 13 מרכיבים, הכנת הפודינג חמישה שבועות לפני חג המולד, הכנתו כאשר כל אחד מבני הבית משתתף בבחישתו, הטמנת מטבע בתוך המאכל למזל טוב למי שמוצא אותו או טבעת זהב המבשר נישואין למוצא הטבעת.
פונקציונליזם-סטרוקטורלי
רובר ניוול
רוֹבֵּר נִיוול (בצרפתית: Robert Nivelle; 15 באוקטובר 1856 – 22 במרץ 1924) היה מצביא צרפתי במלחמת העולם הראשונה שבלם את הגרמנים בקרב ורדן, ולאחר מכן היה מפקד הצבא הצרפתי בחזית המערבית.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
רובר ניוול נולד ב-15 באוקטובר 1856 בטול לאב צרפתי ולאם פרוטסטנטית אנגלייה. בשנת 1878 התגייס ניוול לצבא הצרפתי ושירת בו כקצין תותחנים. ניוול מילא מספר תפקידי פיקוד ומטה, אך עקב היותו פרוטסטנטי קידומו בצבא היה מאוד איטי. בשנת 1900 השתתף בחיל המשלוח לסין שנשלח לדכא את מרד הבוקסרים.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו.
עם פרוץ המלחמה היה ניוול מפקד רגימנט הארטילריה ה-5. לאחר הצלחותיו בקרב הראשון על המארן ובקרב הראשון על האן באוקטובר 1914 קודם לדרגת גנרל בריגדה וקיבל את הפיקוד על הבריגדה ה-27. בינואר 1915 קודם לדרגת גנרל דיוויזיה וקיבל את הפיקוד על דיוויזיית המילואים ה-61. בדצמבר 1915 מונה ניוול למפקד הקורפוס ה-3 ולחם עמו בקרב ורדן כחלק מהארמייה השנייה בפיקוד פיליפ פטן. ב-30 באפריל 1916 מונה פטן למפקד קבוצת הארמיות המרכזית, ובמקומו מונה ניוול למפקד הארמייה השנייה. ניוול היה אחד המפקדים הראשיים בזמן קרב ורדן והוביל את צרפת לניצחון על הגרמנים בקרב זה. בדצמבר 1916 הוא מונה למפקד הראשי של כוחות צרפת בחזית המערבית, והיה האחראי למתקפת ניוול, מבצע רחב היקף של מדינות ההסכמה שנועד להכניע את הגרמנים. מבצע זה נחל כישלון חרוץ וגרם למספר אבדות גבוה אצל הצרפתים, והוביל לפרוץ המרידות בצבא הצרפתי (1917). בעקבות כישלון המבצע הועבר ניוול מתפקידו אל המערכה בצפון אפריקה. ניוול חזר לצרפת בנובמבר 1918 עם תום המלחמה. ב-1921 פרש סופית מצבא צרפת. הוא מת בפריז שלוש שנים לאחר מכן, ב-22 במרץ 1924.
נתן נחום רבינוביץ
רבי נתן נחום הכהן רבינוביץ (1873 תרל"ג-1943 תש"ג) היה האדמו"ר מקרימילוב, בנו של האדמו"ר אברהם יששכר בער רבינוביץ מראדומסק. מרכז החסידות היה בעיר קרימילוב שבפולין ולאחר מכן בזוויירצ'ה.
תולדותיו.
נולד לרבי אברהם ישכר בער הכהן רבינוביץ מראדומסק, בעל חסד לאברהם, בנו של רבי שלמה מראדומסק. בחיי אביו נתמנה לכהן כרב בעיירה קרימילוב. עם פטירת אביו בי"ג באלול ה'תרנ"ב מינו רוב חסידי ראדומסק את רבי יחזקאל רבינוביץ בעל כנסת יחזקאל לשבת על כיסא האדמורו"ת בראדומסק, אולם חלק מהחסידים פנו אל הבן הצעיר, רבי נתן נחום הכהן, והכתירו אותו לאדמו"ר מקרימילוב.
הרב רבינוביץ למד אצל אביו ונסע גם אל האדמו"ר יחזקאל שרגא הלברשטאם משינובה, ואל האדמו"ר דוד משה פרידמן מטשורטקוב. אף לאחר הכתרתו המשיך לנסוע אל רבותיו.
עם הימים, עבר האדמו"ר לעיר זוויירצ'ה הסמוכה לקרימילוב. הסיבה לכך הייתה כרוכה בדרישת חסידיו שרצו להגיע להסתופף בצילו, והדרך לעיירה הקטנה קרימילוב לא הייתה קלה. לעומת זאת, הדרך לזוויירצ'ה הייתה נוחה ונגישה יותר, עם תחנת רכבת משלה.
האדמו"ר יסד שטיבלך בעשרות ערים ועיירות ברחבי פולין. אף במדינת גליציה נוסדו שטיבלך בודדים. ביוזמת האדמו"ר נפתחה רשת ישיבות "חסד לאברהם" לחסידי קרימילוב, על שם ספרו של אביו.
האדמו"ר נודע בימיו כ"זקן האדמו"רים" עקב היותו מכהן כאדמו"ר שנים רבות, קרוב ליובל שנים, מאז פטירת אביו בשנת ה'תרנ"ב. דבר זה נדיר היה מאוד בתקופות אלו.
בשנות השואה.
בשנות השואה שהה האדמו"ר בגטו ורשה. חסידיו מזגלמביה שלא סבלו כל כך מרעב, שלחו לאדמו"ר חבילות מזון והוא חילקם בין יהודי הגטו. כדי להצילו, העסיק אותו אברהם הנדל בבית החרושת שולץ, יחד עם עוד כמה אדמו"רים ורבנים ידועים. ביום כ"ט בניסן ה'תש"ג נלקח האדמו"ר למחנה ההשמדה טרבלינקה, שם נרצח על ידי הגרמנים. עם רציחת האדמו"ר בשנות השואה נסתם הגולל על חסידות זו.
משפחתו.
כל בניו ובנותיו של האדמו"ר, למעט חיה שרה ופריידל, נספו בשואה.
שפה בינרית
קרב אקוסטה ניו
קרב אקוסטה ניו (בספרדית: Batalla de Acosta Ñu, נקרא גם קרב קאמפו גראנדה) היה הקרב שסיים את מלחמת הברית המשולשת ב-16 באוגוסט 1869. הקרב נערך בין כ-20,000 חיילים מהברית המשולשת, שכללה את האימפריה הברזילאית, את ארגנטינה ואת אורוגוואי, לבין כ-6,000 חיילים פרגוואים שרובם הגדול ילדים שגילם פחות מ-16.
רקע.
באמצע שנת 1869 נס צבא פרגוואי מפני צבאות הברית המשולשת, ואסונסיון, בירת פרגוואי, הייתה תחת הכיבוש של בעלות הברית. פרנסיסקו סולנו לופז, נשיא פרגוואי, סירב להיכנע ונשבע להמשיך להילחם עד הסוף. המפקד הברזילאי, לואיש אלבש דה לימה אה סילבה, דוכס קשיאס, הציע לסיים את המלחמה בדרך צבאית, אולם פדרו השני, קיסר ברזיל, הורה שלא להפסיק את המלחמה עד שלופז ימות. קשיאס התפטר מתפקידו עקב מחלה וחתנו של דום פדרו, לואיש פיליפה גסטאו דה אורלאן, הרוזן ד'או, הפך למפקד צבא ברזיל. תחת פיקודו החדש של גסטאו דה אורלאן, ניצח הצבא הברזילאי, הרג את לופז, והמלחמה שהחלה ב-1864 הסתיימה לאחר שש שנים.
הכנות לקרב.
הרוזן ד'או לקח כ-19,000 מחייליו הטובים ביותר ויצא ב-15 באוגוסט 1869 לעבר מחנה של החיילים של פרגוואי ליד עיר הבירה, כדי לחסום אותם מבריחה. הוא שלח כמה אנשים מחיל הפרשים שלו לקרוא לתגבור מהצבא הארגנטינאי, וזה שלח תגבורת שבה כ-2,000 חיילים בראשות קולונל לואיס מריה קאמפוס.
הקרב.
כוחות בעלות הברית נפגשו ליד מאסף הכוחות של פרגוואי באקוסטה ניו בתאריך 16 באוגוסט. הקרב החל בשעה 08:30 בבוקר, כשבצבא פרגוואי 6,000 חיילים ובצבא ברזיל וארגנטינה 21,000 חיילים.
צבא פרגוואי שמנה 6,000 איש כלל ברובו נערים וילדים אשר גילם לא עלה על 16 שנים. הסיבה היא שבמהלך המלחמה איבדה פרגוואי כ-90% מאוכלוסיית הגברים הכשירים למלחמה ולכן השתמשה בילדים, ואפילו הלבישה אותם בזקנים כדי שייראו זקנים ביחס לגילם.
אקוסטה ניו ("השדה של אקוסטה" בספרדית) הוא מישור רחב בגודל 12 קמ"ר, ולכן לחיל הפרשים של ברזיל היה קל לעבור בו. הקרב ארך שמונה שעות, עם התנגדות עזה של צבא פרגוואי. בתחילה, כשנשמעו היריות הראשונות, נסוגו כוחותיו של ברנרדינו קביירו אל הצד השני של הנהר. הם הסתירו את בריחתם כאשר שרפו את הדשא, דבר שגרם לעשן והסתיר את תנועותיהם. כאשר הרוזן ד'או ניסה לחצות את הנהר לעברו השני הוא וצבאו נהדפו. הרוזן ד'או הורה להשתמש בארטילריה ולפתוח באש לעבר הצד השני, דבר שגרם לאבדות רבות בצד של פרגוואי. בסופו של דבר נהרגו 2,000 פרגוואים ו-1,200 נשבו. כוחות בעלות הברית ספגו 26 הרוגים ו-259 פצועים. קביירו ברח יחד עם כמה מחייליו.
הקרב בתרבות.