סאלי הסלנגר (באנגלית: Sally Haslanger; נולדה ב-1955) היא פילוסופית ופרופסור לפילוסופיה, העובדת במחלקת הבלשנות ופילוסופיה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס "(MIT)""." הסלנגר עוסקת בתחומים רבים כגון: מדעי החברה בעיקר בהקשר של מגדר וגזע, מטאפיזיקה, תורת ההכרה, פילוסופיה של השפה ופילוסופיה של הנפש. אחד מספריה זכה בפרס Joseph B. Gittler מטעם אוניברסיטת אוקספורד ב-2014 (פרס המוענק בכל שנה לאנשים שונים עבור תרומה יוצאת דופן לחקר הפילוסופיה במדעי החברה)"," היא החזיקה ב-Spinoza Chair of Philosophy באוניברסיטת אמסטרדם ב-2015 (מעמד המוענק לפילוסופים שונים מכל רחבי העולם) ובשנת 2015 נבחרה להיות חלק מהאקדמיה האמריקאית של מדע ואומנות (באנגלית: American Academy of Arts &amp; Sciences).
ביוגרפיה.
ביוגרפיה מוקדמת והשכלה.
סאלי הסלנגר נולדה בשנת 1955 בקונטיקט, ארצות הברית. בגיל 8 עברה לשריבפורט, לואיזיאנה, ארצות הברית. היא למדה בפנימייה נוצרית פרטית של הכנסייה האפיסקופלית של סטיפן הקדוש באוסטין, טקסס. בשנת 1972 היא התחילה את לימודיה האקדמיים בקולג' ריד, פורטלנד, אורגון, ארצות הברית, שם קיבלה תואר ראשון בפילוסופיה ודת ב-1977. את התואר השני קיבלה מאוניברסיטת וירג'יניה, את הדוקטורט עשתה באוניברסיטת קליפורניה (ברקלי, קליפורניה) בשנת 1985.
כיום הסלנגר נשואה לפילוסוף ופרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, סטיפן יבלו ולהם שני ילדים שאימצו יחד.
העבודה הראשונה שלה הייתה באוניברסיטת קליפורניה שבאירוויין. מאז היא עבדה בעוד אוניברסיטאות כגון האוניברסיטה של פנסילבניה, האוניברסיטה של מישיגן, פרינסטון ומשנת 1998 במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, שם היא עובדת עד היום. נוסף לאוניברסיטאות בהן הסלנגר הייתה חלק מצוות העבודה, היא גם מלמדת ומרצה באוניברסיטאות רבות אחרות.
מחקר.
להסלנגר תחומי מחקר רבים שהשתנו לאורך השנים. בתחילת דרכה הסלנגר חקרה תורת ההכרה, מטאפיזיקה ופילוסופיה עתיקה (בייחוד זו של אריסטו). לאחר מכן, החלה להתעניין בפמיניזם ופילוסופיה פוליטית ופרסמה כמה ספרים ומאמרים בנושא. עבודותיה האחרונות עוסקות בנושאים שונים בהבניה חברתית כגון מגדר, גזע ודינמיקה משפחתית.
בשנים האחרונות הסלנגר התמקדה בהבניה החברתית של נתונים טבעיים לכאורה כגון צבע שיער או צבע עיניים. במחקריה מבקשת הסלנגר להצביע על האופן בו נתון מולד ונטול משמעות זוכה לחשיבות על בסיס בחירות חברתיות להבדיל בין "גזעים" ומגדרים בקרב בני אדם. הסלנגר גם חוקרת איך ההבדלים הללו משפיעים או באים לידי ביטוי בחברה שאנחנו חיים בה כיום. על בסיס הטענה הזו, היא כתבה ספרים ומאמרים מצליחים כשהבולט מבניהם הוא ספרה "Resisting Reality"- ספר זה הוא מקבץ של מאמרים וטקסטים שכתבה במשך השנים כשהיא חוקרת הבניה חברתית וביקורת חברתית בין מגדר, גזע והחברה. ספר זה זכה בפרס (Joseph B. Gittler (award בשנת 2014 מטעם אוניברסיטת אוקספורד, בגלל החדשנות והתרומה שלו לפילוסופיה של מדעי החברה.
ספרים.
סאלי הסלנגר פרסמה ספרים שונים והם:
פרסים ומענקים.
במשך השנים סאלי הסלנגר קיבלה פרסים, מענקים ותארים שונים, הכל הודות לעבודה שלה, בין אם זה בתור פרופסורית, מרצה ומורה לתלמידים ובין אם זה בזכות עבודותיה וספריה:
פעילות חברתית.
הסלנגר סאלי פועלת למען זכויות אדם בנוסף לעבודתה באוניברסיטאות השונות. מגיל צעיר ועד היום פעלה הסלנגר למען זכויות נשים וייצוג חברתי שוויוני בפילוסופיה, קביעת נהלים תקינים לטיפול וענישה על עבירות מין, הייתה המקימה של כוח המשימה למען נשים בפילוסופיה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (Women in Philosophy Task Force) והייתה מהמקימים של PIKSI-Boston, מחנה קיץ לסטודנטים לתואר ראשון למיעוטים.
פמיניזם.
סאלי הסלנגר היא פמיניסטית ופועלת למען זכויות ושוויון נשים כבר שנים רבות, כפי שהיא מוכיחה בספריה ומאמריה השונים העוסקים במגדר (בין השאר). היא טוענת שהרצון שלה להתעסק בנושא, הגיע בעיקר מהעובדה שבגיל צעיר (17), בפנימייה בה למדה (בפנימייה הנוצרית של סטיפן הקדוש) היא נאנסה עם איומים לחייה. הסלנגר מספרת כי אחרי המקרה הזה, היא הבינה שלא משנה מי או מה האדם או שום דבר לגביו כפרט יחיד, לא יכול להציל אותו/אותה מאלימות מינית.
בשנים שלאחר מכן, בתקופת לימודיה באוניברסיטת ברקלי בשנות ה-80 המוקדמות, היא הייתה חלק מוועדת נשיא האוניברסיטה שפעלה למען זכויות האדם על בסיס חוק פדרלי Title IX , בתקופה בה המאמצים הראשונים לכתיבת נהלים לטיפול נכון בתלונות של עבירות מיניות החלו. אף על פי שבאותה התקופה, הסלנגר חקרה נושא אחר והתמקדה בפילוסופיה עתיקה ולא בהבניה חברתית, הנושא עדיין הציק לה והיא פעלה למען שינוי לטובה בטיפול והתנהלות של האוניברסיטה כנגד עבירות מין.
תורת הגזע.
סאלי הסלנגר אומרת שמכיוון שבפמיניזם, תחום שהיא כבר התעניינה ועסקה בו, חוקרים את ההבדלים החברתיים הנוצרים דרך תופעה ביולוגית- פיזית, היה לה קשר לגזענות, שכן, גם בתורת הגזע חוקרים הבדלים כאלו בדרך דומה. כאשר היא ובן זוגה (שניהם לבנים) אימצו שני ילדים אפרו-אמריקאים, היא מספרת כי ההבדלים החברתיים נהיו יותר ברורים לה והיא התחילה להתעניין יותר לעומק בתורת הגזע והשפעת האופן בו החברה בוחרת להתייחס לצבע העור כגורם משמעותי לקביעת אורח החיים של הפרט והכלל כאחד בתוך החברה.
מריה תרסה אנדרואטו
מריה תרסה אנדרואטו (באנגלית: María Teresa Andruetto; נולדה ב-26 לינואר ב-1954) היא סופרת, משוררת ועורכת ארגנטינאית. היא הסופרת הארגנטינאית הראשונה והיחידה עד כה שזכתה בפרס אנדרסן, אשר הוענק לה בשנת 2012. עד היום, אף אחד מספריה לא תורגם לעברית.
חייה הפרטיים.
אנדרואטו נולדה בארגנטינה, בעיירה בשם ארוז'ו קבראל שבפרובינציית קורדובה. עיירה קטנה זו מאופיינת בקהילות הרבות והמגוונות שחיות בקרבה, שכן מרבית תושביה הם מהגרים מארצות אחרות. אביה של אנדרואטו היה מהגר בעצמו, שהיגר מאיטליה.
אנדרואטו טענה שהסיפורים שכתבה הושפעו לא רק מכך שבית ילדותה היה משופע בספרים, אלא בעיקר מנטיית הוריה לספר לה סיפורים. אנדרואטו טוענת שהכתיבה שלה היא תוצאה של העידן והסביבה שבה היא חיה ושל החוויות אותן צברה, למשל ספרה "סטפאנו" מספר על מהגר שברח מאיטליה לארגנטינה בשל הקשיים שחווה במדינת הולדתו, סיפור מאוד דומה לסיפורו של אביה וספרה "האישה בשאלה" עוסק באישה שחיה תחת משטר הרודנות בארגנטינה.
בלימודיה האקדמיים, היא למדה ספרות באוניברסיטה הלאומית של קורדובה, והפכה בשנת 1975 לבעלת תואר שני בספרות ילדים.
כיום, אנדרואטו גרה עם שתי בנותיה ובן זוגה בעיירת ילדותה. אנדרואטו מספרת על מה שאירע לחברי המשפחה שלה במהלך המלחמה המלוכלכת, הכינוי לטרור המדיני נגד אנשים בעלי דעה שמאלנית, בחסות הממשל הצבאי בארגנטינה. היא מספרת על כך שבמהלכה בן זוגה אולץ לצאת לגלות פוליטית, שהיא שהייתה צריכה לפרנס את בנותיה באותם זמנים קשים, ושהיא עצמה אולצה לצאת לגלות בפטגוניה. אנדרואטו אומרת שכל אלה הם השפעות נוספות על הכתיבה שלה.
קריירה.
אנדרואטו אמנם מוכרת כיום כסופרת וכמשוררת זוכת פרסים, אך היא הייתה דמות משפיעה בחוגים הספרותיים הארגנטינאים עוד לפני פרסום ספריה. היא עבדה בתור עורכת במגזין ספרות לילדים ונוער "אבן חופשייה" (בספרדית: "Piedra Libre") בין השנים 1986–1995. בנוסף, היא הייתה חלק ממועצת המנהלים של ארגון לחקר ופרסום ספרות ילדים ונוער בארגנטינה בין השנים 1984–1995. כמו כן, היא מלמדת ספרות יוצרת, מבקרת בבתי ספר ואוניברסיטאות כדי ללמד ספרות ילדים, ועורכת ב"ליקוי עריכות" (בספרדית: "Ediciones del Eclipse"), הוצאה לאור ארגנטינאית.
ספריה תורגמו לשפות גרמנית, פורטוגזית, איטלקית וגליצית. שיריה הופיעו במגזינים ואסופות בצרפת, איטליה, פורטוגל, אמריקה הצפונית וליטא.
היצירות שלה נלמדות באוניברסיטאות אמריקאיות ואירופאיות. בהשראת יצירותיה נעשו יצירות אמנות כגון ספרי אומן, סרטים קצרים, מופעים מוזיקליים, מופעי ריקוד, מופעי קריינות וקטעי תיאטרון.
כחלק מעשייתה הפוליטית, אנדרואטו היא מנהלת-שותפה באוסף שמטרתו להציל משכחה יצירות של סופרות ארגנטינאיות, שבשל השתייכותן הפוליטית במשך המלחמה המלוכלכת, יצירותיהן נעלמו, אבדו או שהתעלמו מהם ועל כן איש אינו זוכר אותן עוד.
בשנת 2012 הוענק לאנדרואטו פרס הנס כריסטיאן אנדרסן. הפרס הוענק לה בזכות מומחיותה בכתיבת יצירות חשובות ומקוריות המאופיינות באסתטיקה ייחודית. וכן, בשל העובדה שספריה עוסקים במגוון נושאים חשובים בעולמנו העכשווי, כגון הגירה, עולמות פנימיים, אי-צדק, אהבה, עוני, אלימות וסוגיות פוליטיות. בנאום שנשאה בעת קבלת פרס אנדרסן, אמרה ש"כאשר אני כותבת, אני דבר ראשון, מתעמתת עם הדעות הקדומות שלי, אני מפקפקת בעצמי, והייתי רוצה שקוראי, קטנים כגדולים, יעשו כמוני וירצו לנקוט עמדה. הרגשות שלי משמשות אותי כמצפן, אני מסתמכת עליהם, וכתיבתי מגיעה ממקום של התבוננות והקשבה אינטנסיבית."
בוורלי פפר
בוורלי פפר (באנגלית: Beverly Pepper; 20 בדצמבר 1922 – 5 בפברואר 2020) הייתה ציירת ופסלת יהודייה-אמריקאית. נודעה בעיקר בעבודות המונומנטליות שלה, שהיו מיוחדות בכך שהיו מוצגות ונדמות כאילו הן מגיחות מתוך האדמה ומשתלבות עם האתר והסביבה. היא לא השתייכה לשום זרם אמנות ספציפי. בין הישגיה נמנו זכייה בפרס מפעל חיים בפיסול מודרני של מרכז הפיסול הבין לאומי וזכייה בפרס אלכסנדר קאלדר, שניתן על עבודה חדשנית שיכולה לתרום רבות לתחום הפיסול.
קורות חיים.