בחודש שאחרי הפיגוע השקיעו השב"כ וצה"ל מאמצים רבים בחיפוש אחר הרוצחים. כוחות של צה"ל ערכו חיפושים נרחבים בכפר עוורתא הסמוך, שאליו הובילו עקבות הרוצחים. במהלך החיפושים הוכרז הכפר כשטח צבאי סגור, נעצרו כ-100 תושבים, גברים ונשים, ונלקחו דגימות DNA מהעצורים ומתושבים אחרים, כדי להשוותם עם ממצאים שנמצאו בזירת הרצח.
פעילים של מספר ארגוני שמאל רדיקלי ישראלים, בהם "יש גבול", "קואליציית נשים לשלום", "גוש שלום", "הוועד הישראלי נגד הריסת בתים" ו"המרכז לאינפורמציה אלטרנטיבית" שראו את פעילות כוחות הביטחון בכפר כברוטלית מדי, ערכו בכפר ביקור מחאה לאות הזדהות עם תושביו.
כחודש לאחר הרצח הוסר צו איסור פרסום שהוטל על חקירת הפרשה. על המצוד הממושך אחר המחבלים פיקד אל"ם נמרוד אלוני, מפקד חטיבת שומרון. לבסוף עצרו לוחמי יחידת דובדבן שני צעירים פלסטינים מהכפר עוורתא, חכים ואמג'ד עוואד, בני 18 ו-19, ואלו הודו ושחזרו את המעשה. כמו כן, נעצרו פלסטינים נוספים שסייעו לשניים.
ב-2 באוגוסט הורשע חכים עוואד בחמישה מעשי רצח, וב-13 בספטמבר גזר עליו בית המשפט הצבאי באזור השומרון 130 שנות מאסר (שוות ערך לחמישה מאסרי עולם ועוד חמש שנים). ב-28 בנובמבר הורשע גם אמג'ד עוואד, בן דודו של חכאם, בחמשת מעשי הרצח, וב-16 בינואר 2012 נגזרו עליו באותו בית משפט צבאי 132 שנות מאסר (שווה ערך לחמישה מאסרי עולם ועוד שבע שנים).
הנצחה.
בתום 30 ימים לפיגוע התקיים באיתמר טקס הנחת אבן פינה למבנה הקבע של הישיבה הגבוהה, שבה לימד הרב אהוד פוגל, שייקרא על שמו "משכן אהוד".
מקהלת הילדים "פרחי איתמר", שבה היה חבר הבן שנרצח, יואב פוגל, שינתה את שמה ל"פרחי יואב".
באפריל 2011 הקליט הזמר והמלחין עמיר בניון שיר לזכר משפחת פוגל. השיר "התנערי", על פי מילותיו של יועץ התקשורת והפזמונאי משה קלוגהפט, נכתב כמחווה לתמר פוגל, ששרדה את הפיגוע ומצאה את חמשת בני משפחתה מתים לאחר הרצח. השיר מכיל את שורה מתוך "לכה דודי", שגם הוקרא בהלוויה: "התנערי מעפר קומי לבשי בגדי תפארתך". לאחר מספר ימים הקליט בניון גרסה נוספת עם מקהלת הילדים "פרחי יואב" מאיתמר. במאי 2011 הקליט שמחה ליינר את השיר "קול ברמה" לזכר בני המשפחה. הקליפ של השיר זכה לכ-500,000 צפיות ביוטיוב.
ביום השנה הראשון, ו' באדר תשע"ב, נחנך "משכן אהוד", בית הקבע של הישיבה הגבוהה באיתמר. במעמד הוכנס גם ספר התורה שנכתב לעילוי נשמות חמשת הנרצחים ונקבעה מזוזת בית המדרש. בקמפוס שנבנה ישנם גם חדרי לימוד על שם רות וילדי בני הזוג. ארון הקודש עשוי מאבני המקום והאדמה שבין האבנים נלקחה מגינת משפחת פוגל. על הפרוכת של ארון הקודש נכתבה השורה "התנערי מעפר קומי, לבשי בגדי תפארתך עמי".
בתשע"ד נחנכה באולפנת לבונה פנימייה לזכרה של האם רות, שהייתה מחנכת במקום.
בשנתיים שלאחר הרצח נקראו כ-25 תינוקות על שם בני המשפחה.
חגית רוטנברג
אלן הנסן
אלן דייוויד הנסן (בסקוטית: Alan David Hansen; נולד ב-13 ביוני 1955 בקלקמננשייר) הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק בעמדת הבלם, משחקני המפתח של קבוצת ליברפול המצליחה בשנות ה-70 וה-80. היה שותף לזכייה בשלושה גביעי אירופה לאלופות, שמונה אליפויות אנגליה, שני גביעי ה-FA ושלושה גביעי הליגה. הנסן נודע כשחקן יציב וקר רוח בעל נוכחות מרשימה במרכז ההגנה, כמו גם בתרומתו למשחק ההתקפה של קבוצתו. כיום משמש כפרשן ברשת BBC, ונחשב לאחד מפרשני הכדורגל המוערכים ביותר.
קריירה ככדורגלן.
הנסן נולד בכפר סושי שבקלקמננשייר, ולמד באקדמיית לורנשיל שבאזור. הוא החליט שלא ללמוד באוניברסיטת אברדין והצטרף למועדון הכדורגל פרטיק ת'יסל, שם שיחק גם אחיו ג'ון. בזמן שעבר את מבחני ההצטרפות למועדון הוא עבד במשך ששה שבועות בחברת ביטוח. ב-1973 ערך הנסן את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של פרטיק, ובעונת 1975/1976 סייע לה להשיג את המקום הראשון בליגת המשנה ולהעפיל לליגת העל הסקוטית. בעונה הבאה סיים עם קבוצתו במקום החמישי בליגה הבכירה.
במשחקיו בפרטיק ת'יסל הפגין הנסן הצעיר יכולת שמשכה את עינהם של מועדונים בכירים, ובהם ליברפול האנגלית שאותה אימן בוב פייזלי. בספטמבר 1977 הוא עבר לליברפול, ששילמה תמורתו 110 אלף לירות שטרלינג.
הנסן היה אחד משלושה שחקנים סקוטים שהצטרפו לליברפול באותה שנה, יחד עם קני דלגליש וגריים סונס. השלושה תרמו רבות לדומיננטיות של הקבוצה בכדורגל האירופי במהלך העשור הבא. בעונתו הראשונה בקבוצה, 1977/1978, התקשה הנסן להשתלב וקיבל הופעות משחק מועטות יחסית. הוא שיחק 18 פעמים במסגרת הליגה הראשונה, וקבוצתו סיימה שנייה לנוטינגהאם פורסט. הוא לא נכלל בסגל הקבוצה לגמר גביע הפוטבול ליג, שבו הפסידה לנוטינגהאם, אך פתח בהרכב בניצחון על קלאב ברוז' בגמר גביע אירופה לאלופות, בעקבותיו זכתה ליברפול בתואר בפעם השנייה ברציפות.
בעונה הבאה ביסס הנסן את מעמדו בקביעות כבלם הפותח של ליברפול, בעקבות עזיבת הקפטן הוותיק של הקבוצה אמלין יוז. הוא סייע לקבוצה לזכות באותה עונה באליפות על חשבונה של נוטינגהאם. במקביל החל לשחק לראשונה בנבחרת הלאומית של סקוטלנד, וערך את הופעת הבכורה בהפסד לנבחרת וויילס במסגרת אליפות הבית הבריטית. ב-1980 ליברפול את הצלחתה כשזכתה באליפות שנייה ברציפות. בעונת 1980/1981 סייע הנסן לליברפול לזכות בגביע אירופה לאחר ניצחון במשחק הגמר על ריאל מדריד, בו פתח בהרכב. הוא סייע לקבוצה לזכות גם בגביע הפוטבול ליג, ואף כבש את השער המכריע בניצחון 1:2 על וסטהאם יונייטד במשחק חוזר בגמר.
ב-1982 החזירה ליברפול לעצמה את תואר אליפות הליגה וזכתה בפעם השנייה ברציפות בגביע הפוטבול ליג, אך הנסן עצמו נעדר ממשחק הגמר מול טוטנהאם הוטספר בשל פציעה. באותה שנה הוא נכלל בסגלה של נבחרת סקוטלנד לטורניר גביע העולם בספרד, אך היה שותף להדחתה של הנבחרת כבר בשלב הבתים, בעקבות תיקו במשחק המכריע נגד . התנגשות בין הנסן לבין חברו למרכז ההגנה, וילי מילר, אפשרה לסובייטים לכבוש את שערם השני באותו משחק. ב-1983 זכתה ליברפול פעם נוספת באליפות וניצחה את מנצ'סטר יונייטד בגמר גביע הפוטבול ליג.
עם עזיבתו של פייזלי ב-1983 ומינויו של ג'ו פייגן למאמן הקבוצה במקומו, המשיך הנסן לשמור על מעמדו כשחקן מפתח בהגנת ליברפול, וסייע לקבוצה לזכות בשלושה תארים בעונת 1983/1984. בגמר גביע הפוטבול ליג, דרבי המרזיסייד נגד אברטון, היה הנסן מעורב באירוע מעורר-מחלוקת כאשר עצר בידו בעיטה על קו השער של קבוצתו. על אף מחאות מצד שחקני היריבה שופט המשחק לא העניק בעיטת עונשין, וליברפול ניצחה בתום משחק חוזר. הקבוצה זכתה גם באליפות הליגה בשנה זו, וגברה בגמר גביע אירופה על רומא בתום דו-קרב בעיטות עונשין. ב-1985 לא הצליחה ליברפול לזכות בתואר כלשהו, והפסידה ליובנטוס בגמר גביע אירופה אליו העפילה. היה זה משחקו האחרון של הנסן במפעל, מאחר שליברפול הושעתה ממשחקים באירופה, יחד עם כל הקבוצות האנגליות, בעקבות אסון הייזל שבו נהרגו 39 אוהדים.
לאחר האסון פרש פייגן ובמקומו לקח חברו הוותיק של הנסן לקבוצה, קני דלגליש, את תפקיד המאמן. הנסן קיבל מדלגליש את תפקיד הקפטן של ליברפול והצעיד את הקבוצה לזכייה ב"דאבל" של אליפות וגביע ה-FA בעונת 1985/1986 - הקבוצה הראשונה באנגליה המגיעה להישג זה, אחרי טוטנהאם ב-1961 וארסנל ב-1971. אף על פי כן הושאר הנסן על ידי אלכס פרגוסון מחוץ לסגלה של סקוטלנד לגביע העולם באותה שנה, בטענה ליכולת חלשה שהציג הנסן במדי הנבחרת ולסירובו להשתתף עם הנבחרת במשחקי ההכנה לטורניר. לאורך כל הקריירה הופיע הנסן 26 פעמים בלבד במדי הנבחרת; יש הטוענים כי הסיבה למספר המשחקים המועט היא השילוב ההגנתי המוצלח בין וילי מילר לאלכס מקליש באברדין, שאותה אימן פרגוסון באותה תקופה.
בעונת 1987/1988 הציגה ליברפול את אחת מהקבוצות הכישרוניות ביותר שלה, בהנהגתו של הנסן, כשזכתה באליפות עם שני הפסדים בלבד לאורך כל העונה והעפילה לגמר גביע ה-FA, שם הפסידה לווימבלדון במה שנחשב על ידי רבים להפתעה גדולה. הנסן החמיץ כמעט את כל עונת 1988/1989 בשל פציעה חריפה בברכו. את מקומו בתקופה בה היה פצוע מילא בהצלחה רוני והלאן, שהמשיך לפתוח בהרכב על חשבונו של הנסן גם לאחר החלמתו. הנסן לא הניף את גביע ה-FA בו זכתה ליברפול באותה עונה, כבוד אותו קיבל והלאן. הקבוצה איבדה את תואר האליפות לארסנל במחזור הסיום של העונה.
בעונת 1989/1990, אף ששותף במספר רב יותר של משחקים, המשיך הנסן לסבול מבעיות בברכו שהשפיעו על כושר המשחק שלו, אך הנהיג את קבוצתו כקפטן לזכייה נוספת באליפות. בשל פציעותיו הנסן לא שיחק כלל במשך העונה הבאה, ולבסוף הודיע על פרישתו במרץ 1991. הנסן סיים את הקריירה שלו בליברפול עם 620 הופעות בכל המסגרות – תשיעי בתולדות המועדון. מבחינה אישית הוא זכה בשמונה אליפויות אנגליה בסך הכל, שיא כל הזמנים שבו החזיק יחד עם חברו לקבוצה פיל ניל, עד שנשבר על ידי ראיין גיגס.
קריירה בתקשורת.
ב-1991 מונה הנסן לפרשן ה-BBC, לרוב בתוכנית סיכום המחזור "Match Of The Day" ולעיתים גם בשידורים חיים של משחקים.
ג'ון סלטרי
הלפורד מקינדר
סר הלפורד ג'ון מקינדר (באנגלית: Halford John Mackinder; 15 בפברואר 1861 - 6 במרץ 1947) היה גאוגרף אנגלי, אשר נחשב לאבי הגאופוליטיקה והגאואסטרטגיה, והוגה תאוריית הציר המרכזי של ההיסטוריה.
קורות חייו.