חוק לעשיית דין בנאצים ובעוזריהם, תש"י-1950 הוא חוק ישראלי המתייחס לפשעים שבוצעו בתקופת השואה, שחוקקה הכנסת הראשונה ב-1950. עיקר מלאכתן של מערכת אכיפת החוק ומערכת המשפט בישראל בהקשר לחוק נסבה על "עוזריהם" של הנאצים (כלומר, משתפי פעולה) מבין היהודים שעלו לישראל לאחר המלחמה – ורובה נעשתה בשנות ה-50: במהלך עשור זה הועמדו לדין בהתאם לחוק עשרות יהודים ישראלים, שנחשדו בשיתוף פעולה עם הנאצים (בעיקר יהודים שנחשדו ששימשו בתפקיד "קאפו"). המשפט המפורסם והמשפיע ביותר שנערך מתוקף חוק זה היה משפט אייכמן (1961).
מהות החוק.
החוק קובע תחולה פלילית רטרואקטיבית על פשעים שבוצעו בתקופת השואה, וכולל עבירות ייחודיות לפשעי הנאצים ועוזריהם, ובהן פשעים נגד האנושות; מסירת בני אדם לידי הנאצים; סחיטה מאדם מוסתר ומבוקש על ידי הנאצים, או מן האדם המסתיר אותו; חברות ב"ארגון עוין" (כלומר בארגונים נאציים וארגונים משתפי פעולה). החוק משתמש בעיקרון סמכות השיפוט האוניברסלית. עקרון זה מאפשר למדינות לתבוע סמכות שיפוטית פלילית כלפי נאשם בפשעים נגד האנושות, ללא קשר למקום בו בוצע הפשע לכאורה, וללא קשר לאזרחותו של הנאשם, למדינת מגוריו או לכל קשר אחר עם הגורם התובע. שכן מעשי הנאצים ועוזריהם לא בצעו במדינת ישראל, ואף לפני שמדינת ישראל נוסדה.
החוק מאפשר העמדתו לדין של אדם שהיה מעורב בפשעי הנאציזם בפני בית משפט ישראלי על העבירות שביצע, על אף שהעבירות בוצעו שלא על אדמת מדינת ישראל וגם לא בוצעו כלפי אזרחי ישראל. המורשע בעבירות אלו (שאינן כוללות רק רצח, אלא גם עבירות פליליות אחרות כמו אינוס או גנבה), דינו "אותו עונש שהיה צפוי לו אילו עשה את המעשה בשטח ישראל" (סעיף 2 לחוק).
החוק מתייחס גם לשחרור מן האחריות הפלילית או להפחתה ממנה, כאשר העבירות נעשו על מנת להימנע מסכנת מוות או למנוע מצב חמור יותר. על עבירות לפי חוק זה לא חלה התיישנות.
העמדות לדין ופסקי דין.
ברקע לחוק, בין היתר, לחץ שהפעילו ניצולי השואה לבוא בדין עם פעילותם של יהודים ששיתפו פעולה עם הנאצים, ולאחר המלחמה עלו לישראל (למשל, אלה ששירתו את הנאצים כקאפו, או אחראי בלוק במחנה ריכוז והתאכזרו לכפופים להם). מספר משתפי פעולה יהודים כאלה הועמדו לדין (ההיסטוריונית חנה יבלונקה מעריכה את מספרם בארבעים), עם פסקי דין שנעו בין זיכוי לבין עונש מוות.
במקרה של יחזקאל אינגסטר, שהיה אחראי על אסירים בשני מחנות-משנה של מחנה גרוס-רוזן נגזר עונש מוות, אך זה הוחלף בעונש מאסר של שנתיים, ואינגסטר מת זמן קצר לאחר שחרורו. המשפטים סוקרו בצורה מצומצמת בעיתונות באותה תקופה, ומרבית המשתתפים בדיונים היו ניצולי השואה.
ב-1961 הועמד לדין, הורשע והוצא להורג אדולף אייכמן מתוקף חוק זה. ב-1988 הורשע איוון דמיאניוק ונידון למוות על פי חוק זה, אך בערעור בפני בית המשפט העליון בוטלה ההרשעה מחמת הספק.
כהניזם
כהניזם היא אידאולוגיה יהודית ימנית רדיקלית, המבוססת על אמונותיו ורעיונותיו של הרב מאיר כהנא, מייסדן של התנועה והמפלגה "כך" וארגון "הליגה להגנה יהודית" (שהוכרזו כארגוני טרור). המונח "כהניזם" נגזר משמו של "כהנא", אבי התורה הכהניסטית.
הכהניזם סובר כי הגויים וערביי ישראל הם אויבי היהודים ומדינת ישראל, וכי יש לייסד מדינת הלכה יהודית-תיאוקרטית ולא דמוקרטית, שבה למיעוטים בישראל לא תהיינה הזכות להיות אזרחי המדינה.
מפלגת כך הוצאה מהחוק הישראלי מכוח תיקונים ל וחוק הבחירות לכנסת המונעים מרשימות המסיתות לגזענות להתמודד אל הכנסת, ובנוסף מחלקת המדינה של ארצות הברית סיווגה מפלגה זו כארגון טרור זר.
אידאולוגיה.
ברמה התוכנית, האידאולוגיה הכהניסטית מבוססת על ארבעה מאפיינים עיקריים.
החוקר תומר פרסיקו סיכם את עיקרי התפיסה באומרו כי היא מבוססת על "גזענות ממארת [...] שנאה לשמאל, דחיית הלגיטימיות של המסגרת הדמוקרטית, שאיפה להפיכת ישראל למדינת הלכה, וכן, רצון עמוק לנקמה קטלנית בגויים."
סוגיות מרכזיות.
ניתן לפרוש את הכהניזם דרך מספר סוגיות מרכזיות:
ביקורת על המונח.
לטענת כהנא, המונח "כהניזם" משמש בעיקר את מי שבער ביהדות התורה כדי להכפיש את האידאולוגיה שלו. לדברי אלמנתו, הרבנית ליבי כהנא, מאיר כהנא לא שנא את הערבים אלא אהב את היהודים.
לידווינה
לידווינה (לידווינה מסכידאם; בהולנדית: Liduina; 18 באפריל 1380 - 14 באפריל 1433) היא קדושה נוצרייה הולנדית הנחשבת על ידי חוקרים מודרניים לאחד המקרים המתועדים הראשונים של התפרצות והתקדמות טרשת נפוצה.
לידווינה נולדה בסכידאם שליד רוטרדם. בגיל 14, נפלה לידווינה במהלך החלקה על הקרח. היא שברה צלע, אך לא התאוששה מן הפציעה ובני זמנה מתארים את התדרדרות מצבה הגופני: היא הפכה משותקת, למעט ידה השמאלית; חלקים מגופה "נפלו", היא דיממה ללא שליטה.
יום חגה הוא ה-14 באפריל והיא נחשבת לקדושה המגינה על מחליקים על הקרח.
גאנז נ' רוזס
חייל בדיל
חייל בדיל הוא כינוי לדמות מיניאטורית של לוחם או דמות ידועה מההיסטוריה. החיילים משמשים בעיקר כחפצי נוי או למשחק.
המונח "חיילי בדיל" או "חיילי צעצוע" שימש במהלך השנים בספרות, בתיאטרון ובקולנוע יוצרים שונים להציג לוחמים זוטרים אשר נשלטים בידי מפקדים אדישים. במקרים אחרים שימש המונח כתיאור לילדים אשר הפכו ללוחמים בלתי סדירים עקב מצב נואש אליו נקלעו, כך, למשל בסרט "חיילי בדיל".
אבידות ומציאות
אבידות ומציאות היא סדרת דרמה ישראלית בת 11 פרקים, ששודרה מפברואר 2008 בערוץ 2, "רשת". הסדרה הוקרנה קודם (בנובמבר 2007) כסרט קולנוע, שהופק במימון קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב. את ההפקה הכפולה יצרו דנה מודן ושבי גביזון, שגם ביים את הסרט והסדרה.
עלילה.
מיה (שרה אדלר) שבה מניו יורק שבארצות הברית לסעוד את אביה החולה ועוברת לגור אצל אחותה, תמרה (מיה דגן), עמה הייתה בנתק לאורך שנים. מיה מנהלת רומן עם בעלה של תמרה, דודי (אלון אבוטבול), אך בעוד השניים מנסים להרחיק עצמם מהרומן, מתברר כי לתמרה רומן מחוץ לנישואים, עם ברי (ליאור אשכנזי), הנשוי למיכל (לירון וייסמן). סיפור נוסף בסדרה הוא של אחותן של מיה ותמרה, נוקי (שירי גולן), שחיי הנישואים המתפוררים שלה מקבלים תפנית מפתיעה כאשר אף היא מנהלת רומן מחוץ לנישואין.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
דון ס. דייוויס
דון סינקלייר דייוויס (באנגלית: Don Sinclair Davis; 4 באוגוסט 1942 - 29 ביוני 2008) היה שחקן טלוויזיה ופרופסור לתיאטרון אמריקני.
עם תום לימודיו האקדמיים קיבל דייוויס תואר דוקטורט באמנויות הבמה.
בשנות ה-80 החל לשחק בתפקידי קולנוע ואף לימד משחק באוניברסיטת קולומביה הבריטית. בזמנו הפנוי הוא גם צייר ופיסל.
מ-1985, דייוויס הופיע בסדרה "מקגייוור" ככפילו של דיינה אלקר. ב-1990–1991 הוא הופיע בסדרה טווין פיקס כמייג'ור גרלנד בריגס. בשנת 1994 הופיע בתפקיד אביה של סקאלי בסדרה "תיקים באפלה".
ב-2000 שיחק בסרט הקומדיה "הכי טוב בשלג" לצד יוג'ין לוי.
דייוויס מת ב-29 ביוני 2008 כתוצאה מדום לב. לאחר מותו, עלה המותחן "מעשיה על שתי אחיות" בו דייוויס שיחק.
קדימה, תריץ אחורה
קדימה, תריץ אחורה (Be Kind Rewind) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2008, בוים על ידי מישל גונדרי בכיכובם של ג'ק בלאק, מוס דף, דני גלובר ומיה פארו. הסרט יצא לראשונה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-20 בינואר 2008 ומאוחר יותר בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין.
שם הסרט (באנגלית) הוא משפט שהיה נפוץ ככיתוב על קלטות וידאו להשכרה, בבקשה מהשוכרים להריץ את הסרט אחורה לאחר שסיימו לצפות בו.
עלילה.
מייק (מוס דף) עובד בחנות להשכרת קלטות וידאו על סף פשיטת רגל בשם "Be Kind Rewind", בעיירה פסאייק שבניו ג'רזי. חברו הטוב ביותר של מייק, ג'רי (ג'ק בלאק), נוהג להתלוות אליו בעבודה בחנות. מייק מוקסם מהסיפור עליו שמע בילדותו מבעל החנות, מר פלטשר (דני גלובר), כי פסנתרן הג'אז האגדי פאטס וולר נולד באותה החנות. מר פלטשר מתבשר על ידי הנהלת העיירה כי עומדים להרוס את החנות ובמקומה ייבנה קומפלקס מגורים, אלא אם כן יגייס מספיק כסף לשפץ את הבניין. פלטשר מחליט לנסות לשפר את העסק בעזרת ריגול אחר חנות הווידאו המתחרה המשכירה בפורמט DVD. הוא משאיר את מייק כאחראי על החנות בהיעדרו. בעוד הרכבת עוזבת הוא כותב למייק אזהרה על חלון הרכבת שלא להכניס את ג'רי לחנות, אך מייק מתקשה להבין את הכתב ההפוך.
ג'רי גר בטריילר סמוך לתחנת כוח חשמלית ומודאג שהיא ממיסה לו את המוח. הוא מבקש ממייק לעזור לו לחבל בתחנה אך זה מסרב. ג'רי מנסה לחבל בתחנה לבדו, מתחשמל בטעות והופך ממוגנט. למחרת, ג'רי הממוגנט גורם לכל הקלטות בחנות להימחק. לקוחה נאמנה של החנות וידידתו של מר פלטשר, גברת פאלאפיץ (מיה פארו), מגיעה לשכור את הסרט מכסחי השדים. הסרט נמחק יחד עם שאר הקלטות ומייק פוחד שאם גברת פאלאפיץ תגלה זאת הוא יאבד את אמונו של מר פלטשר. ג'רי מציע למייק להסריט את הסרט בעצמם, כשהם מככבים בתור השחקנים הראשיים. החברים יוצרים גרסה בת 20 דקות בעזרת מצלמת VHS ישנה ואפקטים זולים. מאוחר יותר לקוח מבקש את הסרט שעת שיא 2 והם מסריטים גם אותו, הפעם בעזרת אלמה (מלאני דיאז) מהמכבסה הסמוכה. אלמה עוזרת לג'רי להוציא את המגנטיות מגופו על ידי שתיית דלי מלא מי מלח. בהמשך השלישייה יוצרים שיטה בה לקוחות יכולים להזמין הסרטה מחדש של סרט מסוים, ובה להקוחות צריכים להמתין זמן רב, ולכן הם אומרים שהקלטות צריכות להגיע משוודיה (sweded) והיא צוברת פופולריות.