הקשר בין הופעת כאב רפאים לכאבים באיבר לפני הקטיעה הוביל לניסיונות בשיכוך כאב ממושך לפני קטיעה מתוכננת. הראיות החזקות יותר לא הראו הבדל בין הופעת כאבי רפאים בקטועים שכאבם שוכך בטרם הקטיעה לבין הופעת כאבים בקטועים שכאבם לא שוכך לפני הקטיעה.
אחת הדרכים הנוספות לטיפול שמרני הוא שימוש בגירוי חשמלי עצבי דרך העור (TENS). טיפולים לא שמרניים, קרי ניתוחים במסלולים העצביים, נזנחו מכיוון שפעמים הם החמירו את הכאב. לפעמים נערכים ניתוחים לטיפול בבעיה מסוימת בגדם.
בית ספר לאמנויות הבמה
בית ספר לאמנויות הבמה הוא בית ספר העוסק בהוראת אמנויות התיאטרון. בתי ספר לאמנויות הבמה פועלים לרוב כאקדמיות לתיאטרון או במסגרת חוג לתיאטרון באוניברסיטאות ומעניקים תואר אקדמי יחד עם ההכשרה המעשית. בחלקם בתי ספר פועלים כמוסדות הלא אקדמיים ולעיתים הם אף טובים יותר מבחינה מקצועית משום השקעתם המעשית רחבה יותר.
בית ספר לאמנויות הבמה או בית ספר לתיאטרון, עוסק בהכשרת מגוון רחב של אמנים ובעלי מקצוע הקשורים לעשייה תיאטרונית ולאמנויות המופע. במסגרת מוסדות הגדולים בעולם ובארץ, הלמודים נערכים במסלולים נפרדים לכל מקצוע, אך בעלי זיקה וקשר בין המסלולים למטרת אינטראקציה פדגוגית ושיתופי הפעולה במסגרת העלאת הצגות בפני הקהל. הלימודים בבית ספר לאמנויות הבמה מעניקים הכשרה מעשית רחבה בהתאם למסלול לימוד, כמו כן לימודים עיוניים של תיאטרון ומקצועות ספציפיים לפי תחום ההתמחות.
המסלולים הנפוצים הם: לימודי בימוי, דרמטורגיה, מסלול משחק להכשרת שחקנים דרמטיים ומסלול נפרד להכשרת שחקני מחזות זמר, יש מוסדות המכשירים גם שחקנים-ליצנים לאמנויות הקרקס, מסלול עיצוב להכשרת מעצבי במה ואמנים פלסטיים לתיאטרון, במקצועות הבאים: מעצבי תפאורה, מעצבי תלבושות ותאורה, אנשי אביזרים, ציירים מבצעים, אנשי אפקטים מיוחדים, מנהלי יצור של תפאורה ועוד. במספר מוסדות נערך מסלול הפקה להכשרת מפיקים, מנהלי הצגות ואנשי אדמיניסטרציה, כמו כן במסגרת מוסדות רבים בעיקר בחו"ל נערכים מסלולים להכשרת אמני מופעה בתחומי מחול, בלט קלאסי וריקוד מודרני.
בישראל.
בישראל פועלים בתי ספר רבים לאמנויות הבמה, ובהם:
פטר מיכאלב
פטר מִיכַאלֶב (בבולגרית: Петър Михалев; 14 במאי 1899, קיוסטנדיל, נסיכות בולגריה – 19 ביוני 1985, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) היה חבר הפרלמנט הבולגרי, עורך דין ומושל מחוז קיוסטנדיל. מיכאלב הוא חסיד אומות העולם, על חלקו בהצלת יהודי בולגריה מגירוש אל מחנות ההשמדה הנאציים בעת מלחמת העולם השנייה.
תולדות חייו.
ב-1921 סיים מיכאלב את לימודי המשפטים באוניברסיטת סופיה ובין השנים 1921 – 1926 הועסק כשופט רשם בעיר בוטבגרד. בין 1926 – 1929 היה עורך דין בעיר הולדתו ולאחר מכן ועד 1944 עסק בעריכת דין גם בעיר סופיה. ב-19 במאי 1934 פרצה הפיכה צבאית בממלכה, כאשר חברי הליגה הצבאית נטלו את השלטון ופזרו את הפרלמנט. חברי מנגנון השלטון הצבאי מינו את מיכאלב לתפקיד מושל מחוז קיוסטנדיל והוא כיהן בתפקידו עד ינואר 1935, מועד בו פיזר המלך את הפרלמנט ופירק את הליגה הצבאית. בין 1940 – 1944 כיהן כחבר הפרלמנט הבולגרי.
מלחמת העולם השנייה והצלת יהודי בולגריה.
החל מאמצע שנות ה-30 ניהלה ממלכת בולגריה מדיניות עקבית של התקרבות לגרמניה הנאצית, כמשקל נגד לממלכת יוון שנתמכה על ידי בריטניה וממלכת יוגוסלביה שנתמכה על ידי צרפת, תוך שאיפה להחזרת השטחים שאבדו במלחמת העולם הראשונה. התקרבות זו לוותה בהתגברות משמעותית של האנטישמיות הממוסדת בממלכה. ב-23 בינואר 1941 פורסם החוק להגנת האומה, שדמה במתכונתו לחוקי נירנברג. פטר מיכאלב הצביע נגד קבלת החוק בפרלמנט. ב-1 במרץ 1941, חתם ראש הממשלה הבולגרי הפרופסור בוגדאן פילוב בווינה על ההסכם התלת-צדדי, במסגרתו הפכה בולגריה רשמית לבעלת בריתן של מדינות הציר. עוד טרם החתימה נכנס הורמאכט ללא קרב לשטח בולגריה והשתמש בה, כבסיס להכנעת ממלכות יוון ויוגוסלביה.
בראשית 1942 החלו דיונים בממשלה הבולגרית לקראת יישום "פתרון סופי לבעיית היהודים בממלכה". הגרמנים, שהיו עסוקים במלחמה עם ברית המועצות הפעילו לחץ כבד על הממשלה הבולגרית לגרש את יהודי ארצם. המלך הבולגרי היסס וטען כי היהודים נדרשים לעבודות תשתית וכבישים. הלחץ הכבד נמשך ולבסוף נכנע המלך ובתאריך 22 בפברואר 1943 חתם אלכסנדר בלב ראש הקומיסריון לענייני יהודים הסכם עם נציג גרמניה הנאצית תיאודור דנקר, על מסירת 20,000 יהודים המצוים בחזקת הבולגרים לידי הגרמנים.
הממשלה הבולגרית נקטה בשורת אמצעים כדי לשמור את דבר תוכנית הגירוש בסוד, אך היא דלפה והועברה לידיעת בני הקהילה היהודית בקיוסטנדיל על ידי ליליאנה פניצה מזכירתו של אלכסנדר בלב. למרות הדלפת הידיעה המשיכו השלטונות להכחיש אותה, תוך טענה שמדובר בשמועה חסרת ביסוס. בראשית מרץ נפגשו ראשי הקהילה היהודית בסופיה ובראשם הקולונל בדימוס אברהם תג'ר עם שר המסחר ניקולה זאכרייב שמסר להם כי פקודת הגירוש חלה רק על היהודים שהתגוררו בשטחים שסופחו לבולגריה, בהתבססו על החלטת הממשלה הבולגרית בעניין.
ב-4 במרץ החלו הבולגרים מגרשים את 11,343 יהודי תראקיה, מקדוניה ופירוט אל מחנות ההשמדה. ב-9 במרץ נחתם צו הגירוש למכסה ראשונית של 6,365 יהודים מקהילות "בולגריה הישנה" ובכללם 100 מיהודי קיוסטנדיל וזאת כדי להגיע למספר המגורשים עליו סוכם עם הגרמנים. תוכננו מכסות נוספות.
ב-6 במרץ נצטוו יהודי קיוסטנדיל על ידי המשטרה המקומית להיערך לגירוש למזרח ובכלל זה להצטייד במזון ובגדים למספר ימים. מנהיגי הקהילה היהודית בעיר פנו לנכבדי הקהילה הנוצרית ומנהיגים מקומיים בבקשת סיוע. ראשון נרתם לסייע ולדימיר קורטב אשר עמד בקשרי חברות עם מנהיגי הקהילה היהודית ואליו הצטרפו בהמשך איוואן מומצ'ילוב ואסן סויצ'מזוב. הוסכם, כי בראש המשלחת יעמוד פטר מיכאלב, שהיה חבר פרלמנט וזכה להערכה רבה בקרב עמיתיו בסופיה. ב-8 במרץ 1943 יצאה המשלחת מקיוסטנדיל לסופיה. במקור הביעו את הסכמתם לצאת במשלחת 40 אישי ציבור מקיוסטנדיל, אך בשל איומים ולחצים של נציגי הממשל הצטמצם מספר חבריה ל-4.
חברי המשלחת הצטרפו לדימיטר פשב סגן יושב הפרלמנט הבולגרי ונועדו עם פטר גברובסקי שר הפנים במטרה לעצור את הגירוש המתוכנן. מיכאלב תיאר בפני השר את ההכנות לגירוש היהודים מקיוסטנדיל. בתחילה הכחיש גברובסקי את דבר הגירוש, אך פשב טען בפניו כי החלטת הממשלה הבולגרית הייתה לגרש את היהודים רק מן השטחים החדשים שסופחו לבולגריה וכל פעולה אחרת מנוגדת לחוקה הבולגרית, שכן לא נתקבלה החלטה בעניינה. מיכאלב תבע מהשר להתקשר למושל קיוסטנדיל ולברר את העניין. לאחר איום מרומז על חייו שהשמיע ולדימיר קורטב, הודה גברובסקי שניתנה פקודת גירוש ל-10 במרץ והוא מוכן להשעותה כדי לשקול את טענות חברי המשלחת. גברובסקי התקשר למושל קיוסטנדיל והורה לו לדחות את הגירוש, במקביל הפעילו ראשי הכנסייה הבולגרית המטרופוליטנים סטפן וקיריל לחץ על המלך בוריס השלישי וככל הנראה ההנחיה להשעיית הגירוש הגיעה מארמונו.
אחריתו.
לאחר עליית הקומוניסטים לשלטון פרש מיכאלב מפעילות ציבורית. ב-1973 הוכר על ידי ארגון יד ושם כחסיד אומות העולם. ב-1978 הוזמן מיכאלב לישראל להשתתף באירוע לציון 35 שנים להצלת יהודי בולגריה. בשל בריאותו הרופפת נבצר ממנו להגיע, אך במכתב ששלח למארגני האירוע ציין שהוא רק מילא את חובתו כבן אנוש. מיכאלב נפטר בסופיה ב-1985 והוא בן 86 שנים.
מחרוזת (תכנות)
זאנאדו (סרט)
זאנאדוּ (באנגלית: Xanadu) הוא סרט מוזיקלי משנת 1980 בבימויו של רוברט גרינוואלד ובכיכובם של אוליביה ניוטון-ג'ון, ג'ין קלי ומייקל בק. הסרט נכלל ברשימת חמישים הסרטים הגרועים ביותר שהופקו בהוליווד, גרינוואלד זכה בפרס ראזי כבמאי הגרוע ביותר בשנה הראשונה בה חולק הפרס והסרט היה מועמד לפרסי ראזי ב-6 קטגוריות נוספות. עם זאת, פסקול הסרט זכה בהצלחה עצומה (מכירות של אלבום פלטינה כפול), זכה בפרס איוור נובאלו וכמה משיריו, כולל שיר הנושא בביצוע אוליביה ניוטון-ג'ון ו-Electric Light Orchestra היו ללהיטים. כיום נחשב הסרט כסרט פולחן.
עלילת הסרט.
גיבור הסרט הוא סאני מלון (בגילומו של מייקל בק), צייר מתוסכל העובד לפרנסתו בחנות תקליטים כמאייר כרזות לפי עטיפות תקליטים לחלון הראווה של החנות. באחד הימים הגרועים בחייו, בו הוא שב לעבודה אצל סימפסון, בעל הבית המתעלל של חנות התקליטים לאחר כישלון אמנותי, מנשקת אותו ברחוב יפהפייה מסתורית על גלגיליות. למחרת מזהה מלון את אותה יפהפייה על עטיפת תקליט של "תשע האחיות", אותו הוטל עליו להעתיק לכרזה. על גבי העטיפה מופיעות תשע בחורות על רקע אולם שחזיתו מעוצבת בסגנון אר דקו (למעשה, אודיטוריום פאן-פסיפיק בלוס אנג'לס), אולם נטוש אותו מזהה מלון כאולם "זאנאדו" (כשמו של ארמונו של קובלאי חאן, זאנאדו המופיע בפואמה של סמיואל טיילור קולרידג', "קובלא ח'אן").
הבחורה (אוליביה ניוטון-ג'ון), המכנה עצמה "קירה" מתבררת כמוזה טרפסיכורה, אחת מתשע המוזות. תפקידה עלי אדמות אמור להוות השראה למלון, אך היא מתאהבת בו, בניגוד להנחיות אביה, זאוס.
בקו עלילתי מקביל מתיידד מלון עם דני מקגוייר (ג'ין קלי), מוביל הרכב ביג בנד לשעבר, המעוניין לשפץ את אולם זאנאדו, להפוך אותו למועדון לילה ולהופיע בו. הופעתן של המוזות מעודדת את השניים ומאפשרת את שיפוץ האולם. לאחר שמלון וקירה/טרפסיכורה מתעמתים עם זאוס, מרשה האל למוזה לרדת אל ארץ בני התמותה להרף-עין.
בתמונת הסיום, בה נחוגה פתיחתו מחדש של האולם, פונה אל מלון מלצרית הדומה בדיוק לקירה, ומתברר שהיא כפילה בשר-ודם של המוזה.
פרסים והישגים.