אפרים-מרכוס ביקרה בארץ-ישראל פעמיים – בטקס יסוד האוניברסיטה העברית בשנת 1925 ובפתיחת משחקי המכביה ב-1932. במהלך ביקוריה ציירה דיוקנאות של אנשי ארץ-ישראל וכן נופים מקומיים. בשנת 1933, בגלל עלייתו של היטלר לשלטון, עזבה עם משפחתה את גרמניה והיגרה לאנגליה, ומשם, בשנת 1934, עלתה לארץ-ישראל והשתקעה בירושלים, שם פתחה אכסניה בבית הכרם. אופי ציוריה בארץ היה שונה מסגנונה בגרמניה, והיא ציירה חיים אידיאלים בנוף כפרי, בפלטה צבעונית ומוארת, כמו בציור גן הירק בעין גב, 1935. בשנת 1943 הקימה את הסטודיו שלה בעיר העתיקה. במהלך הלחימה במלחמת העצמאות, בזמן המצור על ירושלים היא ציירה ציורי קרבות רבים, אך בשנת 1947 גורשה מהסטודיו שלה על ידי הבריטים, והסטודיו נהרס
כליל על ידי פורעים ערבים, אשר שרפו את רוב עבודותיה המוקדמות. בשנת 1948 פונו היא ומשפחתה לרמת-גן.
בהמשך אפרים-מרכוס למדה פיסול אצל משה שטרנשוס והמשיכה לצייר ולפסל במקביל. אלא שציוריה ופסליה לא מצאו חן בעיני חיים גמזו, ובביקורת לתערוכתה ב"מקרא סטודיו", שהתפרסמה בעיתון הארץ ב-16.6.50, הוא טען כי: "מפגן כפול זה (של הצגת פיסול וציור מיצירותיה של אפרים-מרכוס) אינו מעלה את רמת האמנות הפלסטית שלנו". ולסיום גמזו אף גער: "22 תמונות. 12 פסלים. במובן הכמות יש כאן די והותר לתערוכה ראויה לשמה, אך במה שנוגע לאיכות! אכן, מדוע נחפזים כל החובבים הללו להציג כפרופסניונלים". זאת למרות שאפרים-מרכוס הייתה ציירת מוערכת וידועה עוד בגרמניה, הציגה שם בתערוכות חשובות ובשנת 1930 רכש המוזיאון היהודי בברלין עבודה ממנה. אך נימה ביקורתית ופטרוניסטית זאת אפיינה באותן שנים את הביקורות על תערוכות נשים.
אפרים-מרכוס לא הייתה שייכת לקבוצה כלשהי או לזרם מסוים. ימי המלחמה וחוויות הנדודים והפליטות שעברה התבטאו בציוריה. היו תקופות שעבודותיה שיקפו אווירה של מלנכוליה, בדידות וניכור. לעיתים
קרובות ציירה אמהות וילדים, נשים מבוהלות, נבוכות ובודדות המצויות בסביבה מאיימת, כמו גם עולים חדשים ומעברות. במקביל נכללים בציוריה גם נושאים ארצישראליים טיפוסיים, כגון דייגים, חלוצים, ונופים של צפת, הכנרת והנגב.
הייתה אמו של המוזיקאי אפרים מרכוס (1920 - 2011). היא נפטרה בשנת 1970 ונקברה בבית העלמין בכפר שמריהו.
חזקה דמעיקרא
חזקה קמייתא
יוסף מרכוס
יוסף מרכוס (1886, גרמניה - 1961, ישראל) היה מחנך יהודי ומייסד תנועת הנוער היהודית-גרמנית בלאו-וייס.
בשנת 1907 הקים מרכוס בגרמניה את "איגוד המשוטטים" (Wanderverein) בברסלאו, ובשנת 1912 הקים את תנועת בלאו וייס.
בשנת 1917 נישא לאמנית קטה אפרים מרכוס, ועם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 עלו בני הזוג לארץ ישראל. בארץ הוא שימש כעורך דין ומשנת 1948 היה יועץ משפטי במשרד הפנים. בנם המשותף הוא החלילן אפרים מרכוס.
שינניות (ביצורים)
לוקומוטיב (אגודת ספורט)
אגודת הספורט הרוסית "לוקומוטיב" (ברוסית: Российское физкультурно-спортивное общество «Локомотив», РФСО Локомотив) היא התאחדות הספורט של עובדי הרכבות ומסילות הברזל ברוסיה שהוקמה ב-1922 בשם מועדון מהפכת אוקטובר. ב-1931 הפכה לאגודת רכבת קאזאן-מוסקבה על שם מסילות הברזל שבקו זה. ב-1936 על פי הנחיה בין משרדית של משרד התחבורה, האגודה החלה לשאת את השם לוקומוטיב. ב-1987 האגודה שינתה את המבנה שלה באופן ניכר בעקבות פירוק אגודות רבות בברית המועצות
במתכונתה הנוכחית, האגודה נרשמה במשרד המשפטים הרוסי ב-23 באפריל 1999. האגודה שמה לה למטרה לקדם את הספורט לסוגיו בקרב עובדי הרכבות והתחבורה ברוסיה. היא מאגדת את כל מועדוני הספורט של לוקומוטיב ברוסיה.
איחוד הספורט לוקומוטיב
וולאס ארתור
ואלאס ארתור (Wallace Arthur; נולד ב-30 במרץ 1952 בבלפסט) הוא חוקר בתחום ביולוגיה התפתחותית אבולוציונית ופרופסור באוניברסיטה הלאומית של אירלנד, גאלווי.
ארתור הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת אלסטר ודוקטורט מאוניברסיטת נוטינגהאם. הוא עורך מייסד (ביחד עם שון קרול ורודולף ראף) של כתב העת Evolution &amp; Development.
בספרו ", Creatures of Accident: The Rise of the Animal Kingdom" משנת 2006, הוא מסביר את עמדתו מדוע תהליכים אבולוציוניים נוטים לקדם את המורכבות של היצורים החיים.
יתרון ביתיות
בספורט קבוצתי, יתרון ביתיות מתאר את היתרון אשר קבוצה מקבלת כאשר היא משחקת במגרשה הביתי נגד קבוצה יריבה, בעקבות היכרות טובה עם המתקן (מגרש, אצטדיון, היכל וכו') בו מתקיים המפגש, הקהל התומך, הקרבה הגאוגרפית למתקן ועוד. בסדרת פלייאוף יתרון ביתיות מתאר את המצב בו קבוצה אחת מארחת יותר משחקים בביתה מאשר יריבתה, ובדרך כלל גם את משחק הפתיחה והמשחק המכריע.
יתרונות הקבוצה הביתית.
ברוב משחקי הספורט הקבוצתיים, קבוצה אשר משחקת או מארחת במגרשה הביתי מקבלת יתרון משמעותי לעומת הקבוצה היריבה. בעקבות כך, בענפים שונים ישנם חוקים רבים לקביעת הקבוצה המארחת במהלך משחקים מכריעים (כמו פלייאוף). בענפים בהם יש שלב פלייאוף בו משחק אחד בשיטת הנוקאאוט, כמו בליגת ה-NFL, הקבוצה אשר מארחת את המשחק מקבלת דחיפה משמעותית מהקהל, דבר שהקבוצה היריבה לא זוכה לו. בענפים בהם יש שלב פלייאוף בשיטת בית וחוץ, כמו כדורגל, הקבוצות מחליפות ביניהן את הביתיות, כך שכל קבוצה מארחת את יריבתה פעם אחת במגרשה הביתי. בענפים בהם יש סדרת פלייאוף, כמו ליגת ה-NBA וה-MLB, בעלת מספר אי-זוגי של מפגשים, הקבוצה בעלת יתרון הביתיות תארח מפגש אחד יותר, דבר שעשוי להיות יתרון משמעותי בקביעת המנצחת בסדרת המשחקים. בטורנירים בינלאומיים, כמו גביע העולם בכדורגל, לקבוצה המארחת יש יתרון על גבי שאר הקבוצות, ובכך רואים שמתוך 20 טורנירי גביע העולם שהתקיימו, זכו 6 מדינות אשר אירחו את המשחקים.
השגת והפסד יתרון ביתיות.
במהלך העונה הסדירה קבוצות משחקות מספר שווה של משחקי בית וחוץ, לשמירת הערך הספורטיבי והתקזזות יתרון הביתיות. במהלך משחקי הפלייאוף יתרון הביתיות מוענק לקבוצה בעלת המאזן או המיקום הטוב יותר במהלך העונה הסדירה. בתחרויות מסוימות, כמו בשלבים המוקדמים של גביע ה-FA האנגלי, יתרון הביתיות נקבע בהגרלה.
בענפים בהם יש סדרת פלייאוף הסדרה מכילה מספר אי-זוגי של מפגשים, דבר הגורם לכך שקבוצה אחת מארחת מפגש אחד יותר מיריבתה. קבוצה בעלת יתרון ביתיות היא קבוצה אשר תזכה בסדרת הפלייאוף אם בכל המשחקים הנותרים בסדרה הקבוצה הביתית תנצח. אם הקבוצה אשר אמורה לארח משחק אחד יותר מפסידה בביתה ראשונה, היא "מפסידה" את יתרון הביתיות ויריבתה "מרוויחה" את יתרון זה, מכיוון שבמצב הנוכחי אם במשך כל המשחקים הנותרים בסדרה הקבוצה הביתית תנצח, היא זו שתנצח את הסדרה עכשיו. יתרון הביתיות יכול להמשיך להחליף צדדים במהלך כל הסדרה, אם הקבוצה הביתית מפסידה.
קלסי גראמר
אלן קֶלסי גראמר (באנגלית: Allen Kelsey Grammer; נולד ב-21 בפברואר 1955) הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי. נודע בעיקר בזכות הופעתו, בתפקיד הפסיכיאטר פרייז'ר קריין בתוכניות "חופשי על הבר" ו"פרייז'ר; זכה בשלושה פרסי גלובוס הזהב ובחמישה פרסי אמי.
גראמר היה מועמד למספר זכיות בפרס אמי, כולל אחת על גילום דמותו בשלוש סדרות קומיות שונות (בנוסף לשתיים שהוזכרו, הוא התארח גם בסדרה "כנפיים)". בנוסף, השתתף גראמר גם בתוכניתו של הקומיקאי ג'ון לרוקט (המופע של ג'ון לרוקט) ושימש גם כמפיק טלוויזיוני, כותב, במאי וכן כמדבב. הוא זכה לשבחים רבים על דיבובו של "בוב העוזר" בתוכנית משפחת סימפסון.בשנת 2025 צפוי לעלות סרט דוקומנטרי בכיכובו של קלסי אותו ערכו וביימו הבמאיות הישראליות נטע אהרון ונעה מוהר.
ביוגרפיה.
גראמר נולד באיי הבתולה של ארצות הברית באי סנט תומאס, בנם של סאלי גראמר (לבית קרנמר), זמרת, ופרנק אלן גראמר ג'וניור, מוזיקאי ובעלי בית קפה ובר המסעדה בשם "המקום של גרייר". למד משחק וזמרה בתיכון ובילה שנתיים בלימודים בבית הספר ג'וליארד לאומנויות הבמה. גראמר הושעה מבית הספר כעבור שנתיים בשל בעיות משמעת. הוריו של גראמר התגרשו כשהיה בן שנתיים וגראמר גדל בניו ג'רזי אצל אימו וסבו (שנפטר עוד לפני מלאו לגראמר 10 שנים).
חיי משפחה.
את חיי משפחת גראמר פקדו טרגדיות. בשנת 1968 נורה למוות אביו של גראמר, במדשאה הקדמית של ביתו. עד מותו ראה גראמר את אביו פעמיים בלבד (מאז גירושיו מאימו). בשנת 1975 נאנסה ונרצחה אחותו הצעירה של גראמר, קרן, לאחר שנחטפה מחוץ למסעדת לובסטרים בקולורדו ספרינגס, קולורדו, שם עבד החבר שלה. גראמר נשבע למנוע את חנינתו של הרוצח פרדי לי גלן ואכן בשנת 2009 נדחה שחרורו המוקדם בשל מכתב שכתב גראמר לחברי ועדת השיחרורים. בשנת 1980 נהרגו שני אחיו למחצה של גראמר, עימם היה בקשר מצוין, בתאונת צלילה, כשהותקפו בידי כריש.
גראמר היה נשוי 3 פעמים. נישואיו הראשונים היו למדריכת הריקודים דורין אלדרמן, ונמשכו בין השנים 1982 ל-1990. לזוג נולדה בת אחת, ספנסר גראמר (נולדה ב-9 באוקטובר 1983), שגם היא, כמו אביה, שחקנית שהשתתפה בעבר באופרת הסבון "As The World Turns" של רשת CBS וכיום משחקת בסדרה גריק של רשת ABC.
נישואיו השניים, אשר נמשכו במשך שנה אחת (1992) היו לחשפנית לי-אן קשאני. במהלך נישואין אלה, ב-15 בפברואר 1992, נולדה לגראמר ילדה מחוץ לנישואין, כתוצאה מיחסיו עם מעצבת השיער והפנים, ברי באקנר.
בשנת 1994 הכיר גראמר את תמי אלכסנדר בת ה-28, בבר במנהטן ביץ' בקליפורניה. השניים הצטלמו על עטיפת המגזין פיפל בסוף אותה שנה, כשהודיעו על אירוסיהם. השניים נפרדו במהלך שנת 1995.