האמנה נפתחה לחתימת מדינות ב-10 באפריל 1972 ונכנסה לתוקף ב-26 במרץ 1975, לאחר ש-22 ממשלות הגישו את מסמכי אשרור האמנה. נכון לשנת 2011, 159 מדינות אשררו את אמנת הנשק הביולוגי, 15 מדינות נוספות חתמו על האמנה וטרם אשררו אותה. נכון לחודש דצמבר 2019, מדינת ישראל היא אחת מתוך 10 מדינות בלבד בעולם כולו שאינה חתומה על האמנה, ארבע מדינות נוספות חתמו על האמנה, אולם לא אשררו אותה. ישראל גם מטילה ספק ביעילות האמנה, בהיעדר מנגנון פיקוח רשמי המאפשר ניטור הפעילות במדינות החברות.
תחולת האיסור הקבוע באמנת הנשק הביולוגי מוגדר בסעיף 1. האיסור חל על כל נשק ביולוגי או רעלנים ואמצעי השימוש בהם (להוציא שימוש לצרכים רפואיים וצורכי הגנה בכמויות קטנות). בוועידות שנערכו במהלך השנים לאחר ניסוח ההסכם, אושר כי אמת המידה המנוסחת בסעיף 1 כוללת את כל ההתפתחויות המדעיות והטכנולוגיות העתידיות הרלוונטיות לאמנה. אין אלה החומרים עצמם (מרכיבי הנשק הביולוגי או רעלנים) האסורים על פי האמנה, אלא המטרות לשמן הם נמצאים בשימוש, זאת בדומה לסעיף II לאמנת הנשק הכימי. מטרות שלשמן ניתן להשתמש בחומרים ביולוגיים ורעלנים הן לצורכי מניעה, הגנה וצורכי שלום. לא ניתן לאגור כמויות שאין להן הצדקה, או שאינן עולות בקנה אחד עם שימושים אלה.
כפי שנקבע בסעיף 1 לאמנת הנשק הביולוגי:
גדוד הזרקורים
יחידת הזרקורים הייתה יחידה בגדוד איכון של חיל התותחנים של צה"ל, שהפעילה זרקורים כסיוע לטיווח בלילה ולפעולתן של יחידות אחרות.
מקור.
מקור יחידת הזרקורים בצבא הבריטי בארץ ישראל. הזרקורים האירו ספינות שהתקרבו לחוף ועזרו למשמר החופים הבריטי בזיהוין. הזרקורים הוצבו בקצה שובר הגלים בנמל חיפה וסרקו בלילות את אזור פתח הנמל למניעת התקרבות כוחות קומנדו וניסיון חדירה לנמל. זרקורים להגנת חופים היו נפוצים במדינות רבות במלחמת העולם השנייה.
כמו כן היו זרקורים משולבים במערך הנ"מ יחד עם תותחי הנ"מ ומערכות אקוסטיות לאיתור מטוסים על פי קול. מדובר בתקופה בה טרם הומצא המכ"ם, מערכות מכ"ם סטטיות ראשוניות החלו לפעול בחופי אנגליה במהלך מלחמת העולם השנייה.
תיאור טכני ואופן הפעלה בצה"ל.
קוטרם של הזרקורים היה 152 ס"מ (60 אינץ') בעוצמה של 12 מיליון נרות, באלומה ממוקדת בעלת טווח הארה של כ-10 ק"מ ובאלומה רחבה יותר הגיע הטווח ל-5 ק"מ.
מקור האור היה קשת פחם - קשת חשמלית שנוצרה במפגש של אנודה וקתודה שהיו מוטות פחם בצורת עיפרון גדול אשר היה צורך לקרב ביניהם כדי ליצור את הניצוץ שיצר את הקשת. את המוטות היה צורך לחדש אחרי כשעה וחצי של הארה. אחרי פרק זמן זה היה צריך להתחיל את יצירת הקשת מחדש.
הזרקורים נכנסו לשימוש בצה"ל לאחר שיפוץ, היחידה הוקמה בשנת 1955 בערך. בשלב ראשון הם הורכבו על גבי משאיות וגררו אחריהם גנרטור חשמלי שהיה מקור האנרגיה להפעלתם. גרירת הגנרטור כחלק נפרד הקשתה על הניידות ובעיית חיבור הכבלים בין הזרקור לגנרטור ולכן בשלב שני הורכב הגנרטור על גבי המשאית עצמה והותקן חיבור קבוע בין הגנרטור לזרקור. בשלב נוסף, הורכב הזרקור על גבי זחל"ם ומקור הכוח היה מנוע הזחל"ם שהניע גנרטור שהורכב בתוכו.
הגדוד היה אמור למנות שלוש סוללות, אחת סדירה ושתיים של חיילי מילואים. בפועל, הוקמו רק שתי סוללות, סדירה ומילואים. בכל סוללה היו ארבעה זרקורים. צוות זרקור מנה ארבעה איש. בכל צוות היה מפקד, שני חיילים ונהג. בכל סוללה היו קצין בתפקיד מפקד וקצין נוסף בתפקיד סגן מפקד, ומעליהם מפקד גדוד האיכון.
מטרות הגדוד.
הזרקורים שימשו את צה"ל למטרות הבאות:
סיוע בטיווח בלילה
פעולות הגדוד.
פעולות צה"ל בהם השתתף גדוד הזרקורים:
פירוק הגדוד.
הסיבות לפירוק הגדוד:
היחידה פורקה בחודש יוני 1988.
פסטיבל סמילנסקי
פסטיבל סמילנסקי הוא פסטיבל רחוב שנתי המתקיים ברחוב סמילנסקי בהעיר העתיקה של באר שבע. בעבר הפסטיבל נפתח בשלושה ימים של פסטיבל במהלך חודש מאי-יוני והמשיך בימי רביעי הבאים אחריו, עד לסוף אוגוסט במתכונת "רביעי בסמילנסקי".
כיום הפסטיבל מתפרש על שבעה ימי רביעי במהלך חודשי יוני יולי.
הפסטיבל החל כיוזמה עצמאית של כמה צעירים מקומיים, שרצו להפיח חיים ברחוב, לעזור בקידום התרבות בעיר, ובכלל זה לשמש במה לאמנים מקומיים. בפסטיבל הופיעו אמנים רבים מהסביבה הדרומית ומהארץ כולה - במופעי מוזיקה, מחול ותיאטרון. בשנת פעילותו הראשונה ב-2006 נמשך הפסטיבל חמישה ימים, ובשנים שלאחר מכן הלך והתרחב. קיבל תמיכה מארגונים שונים בהם מעיריית באר שבע. לאחר הפסטיבל השלישי יצא הדיסק "אוספסמילנסקי #1" ובו השתתפו אמנים שהופיעו בפסטיבל. חלק מהשירים הוקלטו במיוחד לאוסף זה.
קוריצ'יבה
המנון צ'ילה
ההמנון הלאומי של צ'ילה (בספרדית: Himno Nacional De Chile) נכתב על ידי אאוסביו ליו והולחן על ידי רמון קרניסר. לשיר שלוש גרסאות שונות. על אף שצ'ילה הוכרזה כמדינה עצמאית ב-1810, הגרסה הנוכחית אומצה בשנת 1828. כיום שרים את הבית החמישי מהשיר המלא כהמנון.
השיר המלא.
פזמון:&lt;poem&gt;
&lt;/poem&gt;
בתקופת הדיקטטורה הצבאית, נהוג היה לשיר את הבית השלישי אחרי החמישי כחלק מההמנון.
גראנט שואו
גראנט אלן שואו (באנגלית: Grant Alan Show; נולד ב-27 בפברואר 1962) הוא שחקן אמריקאי, ידוע בעיקר מגילום דמותו של ג'ייק הנסון בסדרה 'מלרוז פלייס', בה שיחק בשנים 1992–1997, ובשל גילום דמותו של בלייק קרינגטון בסדרה שושלת.
ביוגרפיה.
שואו נולד בדטרויט וגדל בקליפורניה.
נכנס לעסקי השעשועים בעת לימודיו בקולג'. תפקידו הראשון היה באופרת הסבון 'Ryan's Hope', בה גילם את דמותו של ריק הייד בשנים 1984–1987. במהלך צילומי הסדרה יצא לתקופה עם הקולגה שלו יסמין בלית'. בסוף שנות השמונים, לאחר שהתגורר לתקופה בלונדון, שב שואו לארצות הברית וביצע מספר הופעות טלוויזיוניות כשחקן.
הופעותיו של שואו בטלוויזיה משכו את עיניו של המפיק ארון ספלינג שהחליט ללהק אותו לתפקיד ג'ייק הנסון למספר פרקים בסדרה הפופולרית 'בוורלי הילס 90210', ובהמשך גם לסדרת הספין אוף שלה, 'מלרוז פלייס' באותו התפקיד. עקב כך הפך שואו לאחד השחקנים הכי פופולרים ומוכרים בשנות ה-90. הוא גילם את דמותו של הנסון גם בהופעת אורח בספין אוף של "מלרוז פלייס", 'דוגמניות בע"מ'. במהלך השנים בהן שיחק בסדרה הופיע גם ב'סאטרדיי נייט לייב', בפרק שהונחה על ידי לורה לייטון. בשנת 1997 עזבו את הסדרה שואו, לורה לייטון (שהייתה בת זוגו של שואו לתקופה), דאג סבנט, קורטני תורן-סמית ומרשה קרוס, מה שהוביל לירידה משמעותית בהצלחתה. היא בוטלה לאחר שנתיים, על אף ששואו התחרט על החלטתו לעזוב, למרות סלידתו מתסריטי העונה האחרונה בה שיחק.
בשנים העוקבות שיחק במספר סרטי טלוויזיה, בהם 'Blessed Assurance' לצד סיסלי טייסון; ' Between Love and Honor' לצד רוברט לוג'יה ו'Homeland Security' לצד טום סקריט. כמו כן בשנת 2005 הוא גילם את אחד מהתפקידים הראשיים בסדרת גיבורי העל קצרת הימים של רשת Fox, 'Point Pleasant'. בשנת 2002 ביצע שלוש הופעות אורח בסדרה 'עמוק באדמה', ובשנת 2006 הופיע ככוכב אורח בשני פרקים בסדרה 'אנשים יפים' לצד הקולגה שלו מימי "מלרוז פלייס", דפני זוניגה.
בשנת 2007 הופיע בשלושה פרקים בסדרה 'צהוב!', בתפקיד גיבור העל ג'ק דוסון.
בשנת 2008 שיחק בסדרת הדרמה קצרת הימים של רשת CBS, 'סווינגטאון', בתפקיד הטייס טום דקר, וכן הופיע בתפקיד משנה במספר פרקים בסדרה 'מרפאה פרטית'. בשנת 2009 שיחק לראשונה בסיטקום בשם 'במקרה בכוונה' לצד ג'נה אלפמן. בשנים 2010–2011 הופיע בתפקיד משנה, כגורו מייקל סיינט, בסדרה של HBO 'אהבה גדולה".
בנוסף הופיע שואו במספר הפקות תיאטרון; ב-1990 גילם את התפקיד הראשי בעיבוד הבימתי לסרט 'חופי הכרך', ולאחר שעזב את 'מלרוז פלייס' הופיע בהצגה 'ביבר הזכוכית'. כמו כן בשנת 1999 גילם רופא בהצגה 'Wit'.
בשנת 2012 כיכב לצד ג'פרי דין מורגן וקירה סדג'וויק בסרט 'הדיבוק', בבימוי אול בורנדל.
בשנת 2013 החל לגלם את דמותו של ספנס וסטמור בסדרה הפופולרית 'עוזרות בית נחושות'.
חיים אישיים.
בשנת 2004 נישא שואו לדוגמנית פוליאנה מקלנטוש, לאחר שנפגשו לראשונה שנה לפני כן, כשדגמנו ביחד. השניים התגרשו ב-2011. ביולי 2012 התארס לשחקנית קת'רין לנסה, וב-18 באוגוסט באותה שנה הם נישאו. לשניים בת.
עקיפת פרנל
עקיפת פרנל היא תבנית העקיפה המתקבלת כאשר גל עובר דרך מחסום בעל מפתח, על מסך שניצב בעברו האחר של המחסום במרחק גדול מספיק (אזור הנקרא השדה הקרוב). במרחק גדול עוד יותר מתקבלת עקיפת פראונהופר. קרויה על שמו של הפיזיקאי הצרפתי אוגוסטן ז'אן פרנל (Augustin-Jean Fresnel).
רקע.
רקע היסטורי.
תופעת העקיפה החלה להיבחן במאה ה17, על ידי פרנצ'סקו מריה גרימלדי, שטבע את המונח האנגלי Diffraction (המגיע מהמילה הלטינית Diffringere, "להישבר לחתיכות", במובן של אור שמתפצל להרבה כיוונים). העבודה של גרימלדי פורסמה לאחר מותו ב-1665.
התקדמות משמעותית נוספת הייתה של ג'יימס גרגורי במאה ה17, שחקר את תבנית העקיפה שנוצרת כתוצאה מפגיעה של גל בנוצת ציפור, מה שהיה למעשה סריג העקיפה האפקטיבי הראשון שנחקר.
לאחר מכן, תומאס יאנג ערך את ניסויו המפורסם "ניסוי שני הסדקים", שבאמצעותו הסיק שאור מתקדם בצורה גלית.
ולכך הוסיף אוגוסטן ז'אן פרנל כשהמשיך לחקור את תופעת העקיפה של אור, והגיע לתוצאות המאששות את העקיפה כתופעה גלית.
הקירוב הפראקסיאלי.
באופטיקה גאומטרית הקירוב הפראקסיאלי הוא קירוב זוויות קטנות. שימושיו הידועים הם טכניקת ray tracing (מעקב אחר קרני אור במערכת אופטית, כגון עדשה), וכן עקיפת פרנל.