שיטת המענה המהיר (QR) פותחה כדי לשפר את תהליכי הייצור בתעשיית הטקסטיל במטרה לקצר זמנים בתהליכי הייצור. בתחילת שנות השמונים, האיגוד האמריקאי לייצור הלבשה פיתח את השיטה במטרה להתמודד עם התחרות שנוצרה עם יבוא הלבשה ממדינות בהן עלות העבודה נמוכה. בשנים הראשונות שיטת המענה המהיר הגבירה את התחרותיות והיבוא קטן. השיטה נחשבה אז, כמנגנון הגנה עבור לתעשיית הטקסטיל האמריקנית וכן סייע בשיפור יעילות הייצור.
כיום, שיטת מענה מהיר תומכת בייצור פרטים לתעשיית האופנה המהירה במטרה להביא את הלקוחות לחזור ולקנות עוד ועוד. רשת זארה, הפכה למודל גלובלי לקיצור הזמן בין עיצוב לייצור. קיצור זמן הייצור מאפשר לזארה לייצר מעל 30,000 פריטים ואביזרים שונים בכל שנה בכ-1,600 חנויות ב-58 מדינות. פריטים חדשים מועברים פעמיים בשבוע לחלק מהחנויות. כמות הפריטים העצומה מזמנת לצרכן אפשרויות רכישה רבות. הרשת הברזילאית Renner מציעה מיני קולקציה כל חודשיים.
שיווק.
שיווק הוא המפתח מרכזי לאופנה מהירה. שיווק יוצר את הרצון לצריכה של עיצובים חדשים קרוב ככל האפשר להשקת הקולקציה. ומאפשר קידום פרטי אופנה רבים וכל מסייע להורדת המחירים ומעודד שימוש חד פעמי. למעשה, שחרור רציף של פריטים חדשים, הופך את הבגדים לכלי שיווקי המעודד ביקורים של צרכנים ברשתות, מגביר את המודעות למותג ומביא לרכישות מרובות של צרכנים.
חברות האופנה המהירה נהנות מרווח שולי גולמי גבוהה מכיוון שאחוז הפחתת המחיר עומד על 15% בלבד לעומת מעל ל-30% למתחרים. המודל העסקי של תעשיית האופנה המהירה מבוסס על צמצום הזמן מייצור לצריכה כך שהצרכנים יש הזדמנויות לקנות בגדים מקולקציות חדשות, כפי שלא היה בעבר. לדוגמה, עונות האופנה המסורתיות עקבו אחר עונות השנה: קיץ, סתיו, חורף ואביב, אולם תעשיית האופנה המהירה משווק קולקציות חדשות כל ארבע עד שישה שבועות ולעיתים אף פחות מזה. כך אנשי השיווק יצרו יותר עונות קנייה באותו מרחב זמן.
ייצור.
ייצור מגוון וכמויות גדולות של פרטי אופנה התאפשר בגלל העברת הייצור מאירופה ומצפון אמריקה למזרח אסיה בעיקר. חלק גדול מהכותנה המיוצרת בארצות הברית מיוצא לסין ולמדינות אחרות בהן בעלות עבודה נמוכה, שם מעבדים אותה, שזורים לבדים, גוזרים גזרות על פי המפרט של תעשיית האופנה. על פי מסד הנתונים הסטטיסטי של סחר הסחורות של האו"ם, נכון ל-2014, סין הפכה ליצואנית הגדולה ביותר של אופנה מהירה והיא מייצאת כ־30% מההלבשה העולמית.
גמישות היא תכונה מרכזית של תעשיית האופנה המהירה על מנת להתגונן מפני שינויים מהירים. קמעונאים נדרשים להיות גמישים ולהגיב במהירות לשינוי העדפות הצרכנים ועל כן הם צריכים להחזיק מגוון רחב של פריטים בחנות ולהקדים את המתחרה שלהם. כתוצאה מכך, הרבה קמעונאיות אופנה מהירה משתמשות במערכת קבלנות וקבלנות משנה כדי למקסם את הגמישות ולהעביר את הייצור לכל מקום ובכל זמן.
תהליך הייצור מבוסס על החזקת מלאים קטנים עד כמה שניתן, עיצוב הפריטים בעזרת תכונות עיצוב דבר המאפשר לשנות במהירות את העיצוב וכן מיחשוב וניתוח מבוסס נתונים מדויקים של המלאי והמכירות.
שרשרת אספקה.
שרשרת אספקה היא מרכיב מרכזי ביצירת האופנה המהירה. היא נועדה להוסיף ערך ולהפחית עלויות בתהליך העברת סחורה החל מתפיסה העיצובית לחנויות קמעונאיות ולבסוף לצרכן. שרשראות אספקה יעילות הן קריטיות למימוש הבטחת הלקוחות הקמעונאית לאופנה מהירה. בחירת ספק הסחורה היא חלק מרכזי בתהליך. שרשרת אספקה יעילה היא הכרחית על מנת להציע ללקוחות את ה"טרנד" האופנתי החדש ביותר.
שרשראות האספקה של תעשיית האופנה המהירה הן בינלאומיות ועל כן מורכבות יותר. העיצוב נעשה, ברוב המקרים, באירופה או צפון אמריקה, תהליך ייצור הפריטים נעשה רובו ככלו במדינות המזרח כדוגמת בנגלדש, סין, טורקיה ואחרות. הפרטים המוכנים נארזים ומוטסים לכל רחבי העולם. שרשראות הייצור של אופנה מהירה יש פגיעה סביבתית מקומית במדינות בהם מייצרים את הבגדים, אריזת הבגדים למשלוח מייצרת פסולת רבה וכמובן הטסת הסחורה לכל רחבי העולם. סוגיה נוספת הנוגעת לתעשיית האופנה היא תנאי העסקה של העובדים במפעלים ובכלל זה העסקת ילדים.
השפעות.
השפעות סביבתיות.
תעשיית האופנה המהירה משפיעה על הסביבה. הלחץ להפחתת העלות והזמן שלוקח לקבל פריט מעוצב מוביל לכך שהזווית הסביבתית, ברוב המקרים, לא תילקח בחשבון. ההשפעה השלילית של תעשיית האופנה באה לידי בזיהום מים, שימוש בכימיקלים רעילים והגדלת רמות הפסולת הטקסטיל.
תעשיית האופנה מזהמת מים במספר דרכים: צביעת טקסטיל היא המזהמת השנייה בגודלה של מים נקיים בעולם, אחרי החקלאות. תעשיית האופנה אחראית לעד חמישית מזיהום המים התעשייתיים, בין היתר בגלל הסדרה ואכיפה חלשות במדינות יצרניות כמו בנגלדש, שם בדרך כלל נזרקים שפכים ישירות לנהרות ונחלים. השפכים כוללים, לא פעם, קוקטייל של כימיקלים מסרטנים, צבעים, מלחים ומתכות כבדות שפוגעים לא רק בסביבה, אלא גם מזהמים מקורות מי שתייה חיוניים. פוליאסטר הוא הבד הפופולרי ביותר המשמש לאופנה ומזהם את המים בהשלת מיקרו-סיבים שאינם נעצרים מפעלי טיהור שפכים ומגיעים לאוקיינוסים ועושים את דרכם במעלה שרשרת המזון לדגים ורכיכות שנאכלים על ידי בני אדם.
השפעות חברתיות.
מרבית העבודה הפיזית, בתעשיית האופנה המהירה, מתרחשת במדינות מזרח אסיה. העובדים הם לרוב אנשים צעירים עם השכלה בסיסית גם מפני שתהליך הייצור בענף זה אינו דורש מיומנויות גבוהות. נשים וילדים מהווים את רוב כוח העבודה והשכר נמוך ביותר. במסגרת העבודה, העובדות חשופות ליחס רע מצב העסקים, אלימות מילולית ופיזית, שכר נמוך ושעות עבודה ארוכות.
על פי נתונים של המכון לעבודה גלובלית וזכויות אדם בארצות הברית, חלק מהעובדים מסין מרוויחים בין 12 ל-18 סנט אמריקאי לשעת בעבודה בתנאים גרועים. ועם התחרות העולמית העזה הדורשת עלויות ייצור נמוכות יותר ויותר, כלכלות מתעוררות רבות שואפות להשיג את חלקן בשוקי ההלבשה העולמיים, אפילו אם פירושן שכר נמוך יותר ותנאים ירודים לעובדים.
סדנאות יזע.
סדנאות היזע הן מפעלים בהם מועסקים פועלים, כולל ילדים, בתנאים לא ראויים, בשכר לא הוגן ולעיתים קרובות בסביבה המסוכנת לבריאות. תעשיית האופנה ידועה כתעשייה התלויה ביותר בכח אדם ואחד מכל שישה מועסק בה, עובדים בארצות מתפתחות בתנאים ירודים ביותר. הקונגלומט H&amp;M היא יצרנית הבגדים הגדולה ביותר בארצות המתפתחות כמו בנגלדש וקמבודיה, ואיננה משלמת לעובדיה שכר מחייה. בנגלדש לבד, מדינה הידועה בכח העבודה הזול שלה, היא מקור ייצורם של למעלה מארבעה מיליון פריטי לבוש בשנה בחמש מאות מפעלים, כאשר 85% אחוז מהעובדים בהם הן נשים. נשים אלה נאלצות לעבוד בתנאים קשים ואף מסוכנים תמורת שכר שאינו מאפשר להן לחיות. ההצדקה שהיצרנים נותנים לכך היא הצורך להגיע לייצור זול מאוד על מנת למכור במחירים זולים מאוד.
מקרה ראנה פלאזה, בית החרושת לטקסטיל בבנגלדש קרס בשנת 2013, ונהרגו בו מעל אלף עובדים. אירוע זה נחשב כאירוע הדמים של תעשיית האופנה. הבניין בן חמש הקומות קרס בעקבות כשל מבני ואף על פי שהעובדים הבחינו בסדקים על הקירות ושהמבנה הוכרז כמסוכן, על הפועלים נכפה המשך עבודה. בעלי מפעלי טקסטיל אינם מצייתים לרגולציות של בריאות ובטיחות בעקבות חשש לאבד רווח.
יחסי גרמניה–ירדן
יחסי גרמניה–ירדן הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לממלכת ירדן.
היסטוריה.
היחסים בין המדינות כוננו בשנת 1959, ובשנת 2019 צוינו 60 שנה ליחסים בין המדינות. שתי המדינות עובדות יחד בהצלחה בשיתופי פעולה בפיתוח וכן במגזר הכלכלי, המדעי, האקדמי והתרבותי. בנוסף, יחידות בונדסוור מוצבות בירדן מאז אוקטובר 2017.
יחסים כלכליים.
סחר דו-צדדי הוא המרכיב העיקרי ביחסים הכלכליים בין גרמניה לירדן. הייצוא העיקרי של גרמניה לירדן הוא הנדסת מכונות ומוצרי רכב, מתקנים טכניים, מוצרים כימיים ותרופות ומזון. בשנת 2017 סך היצוא הגרמני לירדן הסתכם בערך ב-747.6 מיליון אירו, והיצוא הירדני לגרמניה הסתכם בכ-27.4 מיליון אירו. מבחינת היבוא, גרמניה היא שותפת הסחר האירופית החשובה ביותר בירדן, יחד עם איטליה.
ישנן הזדמנויות השקעה טובות לחברות גרמניות בתחום האנרגיה המתחדשת, השירות, שירותי הבריאות והתיירות, כמו גם בטכנולוגיות ירוקות (למשל מיחזור פסולת), טכנולוגיות מידע ולוגיסטיקה. שותפות המים הגרמנית בחרה בירדן כאחת ממדינות המיקוד שלה. עם זאת, היקף ההשקעה הישירה כרגע עדיין צנוע.
הסכם הגנה וקידום השקעות בין גרמניה לירדן קיים מאז 2010.
ביקורים רשמיים.
נשיא גרמניה פרנק ולטר שטיינמאייר ושרת ההגנה אורסולה פון דר ליין, שר החוץ מאס, נשיא הבונדסראט מולר והקנצלרית הפדרלית אנגלה מרקל ביקרו במדינה בשנת 2018. בשנת 2016 קיבל המלך עבדאללה השני את פרס שלום וסטפליה מהנשיא, יואכים גאוק; במרץ 2019 נשאה הקנצלרית הפדרלית מרקל נאום באסישי לכבוד המלך הירדני, בעת שהוענקה לו מנורת השלום הפרנציסקנית. בשנת 2015 העניקה הקנצלרית הפדרלית אנגלה מרקל למלכה ראניה את פרס ולטר רתנאו בברלין על פעולותיה במדיניות החוץ.
יחסים דיפלומטיים.
גרמניה מחזיקה בירדן שגרירות בעמאן בלבד, ואילו ירדן מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין וקונסוליות בדיסלדורף ובפרנקפורט.
גלגל נחיתה
Without You (דייוויד גטה)
Work (ריהאנה)
No One (מאיה קאוץ')
ארנון שמשוני
ארנון שמשוני (נולד ב-12 בדצמבר 1935) הוא מומחה ישראלי ברפואה וטרינרית. היה מנהל השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות ופרופסור בבית הספר לרפואה וטרינרית ע"ש קורט (Koret) בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית.
קורות חייו ופועלו.