יחסי בנין–דנמרק הם יחסי החוץ בין רפובליקת בנין לבין ממלכת דנמרק. בנין מחזיקה שגרירות בקופנהגן (מאז 2005), בעוד שדנמרק אינה מיוצגת בבנין כלל, השגרירות של דנמרק בבורקינה פאסו אמונה על בנין. בשנת 2017, סיוע הפיתוח הדני בבנין הסתכם בסך מעל 236 מיליון כתר דני (36 מיליון דולר אמריקאי). דנמרק היא אחת מתורמות הסיוע הגדולות ביותר בבנין. בשנת 2011, סך ההשקעות הדניות בבנין הסתכמו ב-60 מיליון דולר.
סיוע דני.
המטרה העיקרית בסיוע הדני היא הפחתת העוני בבנין. סיוע הפיתוח הדני בבנין החל ב-1969. בין השנים 1969 ל-1992, סיוע הדני התמקד בפיתוח הפרויקטים שעוסקים במים ובחשמל. בשנת 1978, בהכוונת האו"ם, דנמרק ובנין הביעו רצון לחזק את שיתוף הפעולה ואת היחסים הלבביים בין המדינות. במסגרת הגברת היחסים הכלכליים בין המדינות, דנמרק הסכימה להלוות לבנין 50 מיליון כתר דני. בפברואר 1992, דנמרק העניקה לבנין סיוע כספי בשווי 100 מיליון כתר דני.
דנמרק העניקה מספר רב של סיועים שמסתכמים במעל 171 מיליון כתר דני במגזר החקלאות ו-198.5 מיליון כנר דני במגזר החינוך בבנין. סוכנות הפיתוח הדנית הבינלאומית והבנק העולמי סייעו לפיתוח מגזר המנגנון בבנין. ביולי 2011, דנמרק העניקה לבנין סיוע הומניטרי בשווי 300,000 כתר דני עבור אנשים שנפגעו מהשיטפונות במדינה.
רוסיה הקרימינלית
רוסיה הקרימינלית או רוסיה הפלילית (ברוסית: Криминальная Россия) הוא שמה של תוכנית טלוויזיה רוסית, המהווה סדרת סרטי תעודה על העולם הפשע של ברית המועצות ורוסיה וכוללת תחקירים על הנושא. התוכנית שודרה תחילה ברשת NTV לפני שעברה לערוצי טלוויזיה רוסיים אחרים ושודרה מ-24 ביוני 1995 עד 25 בנובמבר 2014.
הסדרה עובדה לגרסה לטבית ברשת TV5 Riga שהפיקה את התוכנית "לטביה הקרימינלית".
פיתוח.
הרעיון של התוכנית שייך למפיק האמריקאי דוד גמבורג, שהיה לו ניסיון עם כוכבים הוליוודיים כגון ארנולד שוורצנגר, דולף לונדגרן ורובין ויליאמס. לאחר שעבר לרוסיה, הוא הזמין את ההנהלה של ערוץ NTV לנהל ניסוי וליצור שבעה פרקים של "רוסיה הקרימינלית", במשך חצי שעה כל אחד. על פי זיכרונותיו של גמבורג, הוא "לא ציפה שזה יהיה כל כך מוצלח ושהעבודה תימשך כל כך הרבה שנים".
פרקי הסדרה.
בין הפרקים של רוסיה הקרימינלית היו על רוצחים סדרתיים כמו אנדריי צ'יקטילו, סרגיי גולובקין, סרגיי ריאחובסקי, אלכסנדר ספסיבצב, ולדימיר מוחנקין, סרגיי שיפילוב, מקסים פטרוב, אך גם על אירועים כמו המלחמה הקרימינלית בטוליאטי, המלחמה הקרימינלית בקסימוב, חטיפות ילדים, על ארגון הפשע סלונובסקאיה ארגון הפשע וליקולוקסקאיה, ארגון הפשע נובוקוזנצקאיה וארגון הפשע נחודקינסקאיה, אודות לב סבנקוב, ולדימיר לוין והרוצח השכיר אלכסנדר סולוניק.
החל מעונת 2009 יצא התוכנית בשם "כרוניקות קרימינליות" בערוץ הראשון. בין הפרקים החדשים שיצאו היו על ארגון הפשע סלונובסקאיה, אודות סרגיי טקאץ'.
החל מעונת 2014 יצא התוכנית בשם "רוסיה הקרימינלית. התרה" בערוץ TV Center. בין הפרקים החדשים שיצאו היו על המלחמה הקרימינלית בקסימוב, אודות ויאצ'סלב איוואנקוב, אלכסנדר סולוניק, ולדימיר מוחנקין ומקסים פטרוב.
דיוויזיית השדה של הלופטוואפה השביעית
דיוויזיית השדה של הלופטוואפה השביעית (בגרמנית: 7. Luftwaffen-Feld-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-9 באוקטובר 1942, והועמדה תחת פיקוד וולף פון בידרמן. ב-12 בדצמבר 1942 הוכנסה הדיוויזיה לפעולה בחזית המזרחית כחלק מקבוצת ארמיות דון, ולחמה עימה במבצע סערת חורף. הדיוויזיה ספגה אבדות קשות, ובמרץ 1943 הושמדה הדיוויזיה, ושרידיה צורפו לדיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-15.
חופת מיין
חופת מיין (על שם האזור הגאוגרפי שסביבות נהר המיין בגרמניה, נקראת גם חופה דמיין) היא טקס חופה שהיה נהוג ביהדות אשכנז, בנוסף לטקס החופה הרגיל.
רקע.
בעוד שבטקס הנישואים המוכר כיום מברכים ברכת חתנים פעם אחת לפני הסעודה (במהלך טקס החופה), במסכת סופרים מובא מנהג לברך ברכת חתנים בבוקר ובערב, קודם הסעודה. מנהג זה הגיע ככל הנראה כדי לצאת ידי השיטות שסוברות שאין לברך ברכת חתנים קודם החופה, ושתי החופות היו שתי צורות של חופות לצאת ידי כל השיטות.
המנהג לקיים שתי חופות נמשך בתקופת הגאונים והראשונים. בתשובות הגאונים מרב שר שלום גאון, נאמר שגם ברכת החתנים נאמרת בבוקר, ואף שבע ברכות, וכן הובא בספר תניא רבתי. במחזור ויטרי ובספר האורה מחו על המנהג. בשו"ת גינת ורדים ניתן למצוא סימוכין למנהג. במקומות בהם היה נהוג טקס זה, היה הוא עיקר מעשה הנישואין, וטקס החופה השני היה לקידושין. לקיחת הכלה בידה, הוא הקנין של החופה, על פי דברי התלמוד "מסירתה זו היא כניסת לחופה".
צורת הטקס.
לפני תפילת שחרית של יום החתונה, הולכים המשתתפים בטקס לבית אבי החתן ומלווים את החתן לחצר בית הכנסת או לפתח אולם החתונה. הרב מוליך את החתן למקום החופה, כשהמשתתפים מלווים את החתן בלפידי אש תוך כדי שירה. הרב מושיב את החתן על ספסל, כשבינתיים הולכים לבית הכלה להביאה למקום החופה. הכלה הולכת עם חברותיה ומלוותיה, כשפניה מכוסות בבד, ושתי השושבינות מוליכות אותה. בבוא הכלה, מעמיד הרב את החתן ומוליכו לקבל את פני הכלה, כשלצידם הולכים כמה מחשובי הקהל. החתן הושיט את ידו לכלה, בעוד הרב אוחז בידו, והזוג מתיישב על הספסל. הציבור משליך חיטים על הזוג וקורא לעברם: "פרו ורבו". הזוג יושב יחד על הספסל. לאחר זמן קצר השושבינות מחזירות את הכלה לביתה, והחתן הולך לבית הכנסת לתפילת שחרית, כשהקהל והילדים מובילים אותו.
בשונה ממנהגי הראשונים, בחופת מיין לא ברכו ברכת חתנים וברכת נישואין במהלך חופת הבוקר, אלא רק בחופה ובקידושין בערב. סימוכין למנהג זה, נמצא בהגהות מרדכי, שניתן להקדים את החופה לקידושין, ולכן בברכת החתנים חותמים "על ידי חופה וקידושין", חופה לפני קידושין.
מנהגים דומים ניתן למצוא בתוספות המביאים מנהג שמוליכים את הכלה לבית החתן בבוקר יום החופה. ובתקופות מאוחרות יותר, בפולין נהגו לבוא בבוקר יום החופה לכסות את פני הכלה.
המנהג היום.
בעקבות חורבן קהילות גרמניה והגירת רוב יהודי גרמניה לארצות הברית וישראל, פסקו רוב יוצאי גרמניה מלערוך חופת מיין (כמו גם מנהגים נוספים). אולם, מעטים מיוצאי גרמניה ממשיכים גם כיום נוהגות לערוך את טקס חופת מיין, ואף מציבים את הדבר כתנאי לשידוך עם ילדיהם.
סם פלדמן - SAMUEL (SAM) FELDMAN
רכס ואפאק
רכס ואפאק (באנגלית: Wapack Range) המכונה גם רכס פאק מונאדנוק (באנגלית: Pack Monadnock Range) הוא רכס הרים שאורכו 32 קילומטרים המצוי בדרום מדינת ניו המפשייר, וסמוך לגבול המדינה עם מדינת מסצ'וסטס שבצפון-מזרח ארצות הברית.
הרכס ידוע בנופים הנשקפים ממנו, ופסגותיו החשופות (שגובהן נע בין 550 ל-700 מטרים מעל פני הים) מהן ניתן לראות את הנוף.
שטח הרכס 1,056 קמ"ר, כאשר 95% משטחו של הרכס מצוי בניו המפשייר, ו-5% מצוי במסצ'וסטס.
שביל ואפאק, אחד משבילי ההליכה הראשונים בארצות הברית, עובר על הרכס (אורכו של השביל 35 קילומטרים).
רכס ואפאק הוא גם קצהו הצפונית של שביל מידסטייט שאורכו 140 קילומטרים.
הרכס, שכיוונו צפון-דרום, מורכב מסלעי צפחה וקוורציט מותמרים.
הרכס ממוקם בין העיירות ניו איפסוויץ', טמפל, שרון, פטרבורו, וגרינפילד שבניו המפשייר, לעיירות אשברנהאם ואשבי שבמסצ'וסטס.
הפסגות העיקריות ברכס הן הר ואטאטיק, הר פראט, הר ניו איפסוויץ', הר בארט, הר קידר, הר טמפל, הר פאק מונאדנוק, והר פאק מונאדנוק הצפוני.
חלקים ניכרים משטחו של הרכס הם פארקים מדינתיים, יערות מדינתיים, או שמורות טבע.
הפארק המדינתי מילר - הפארק המדינתי הראשון של ניו המפשייר, ממוקם על הר פאק מונאדנוק.
אגודה לשימור הרכס - "אגודת חברי ואפאק" נוסדה בשנת 1980, במטרה לשמור על שביל ואפאק.
אביעד דגן
אביעד דגן (נולד בשנת 1973) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף המשמש ראש מנהלת הטרנספורמציה הדיגיטלית. קודם לכן כיהן כמפקד בסיס חצרים בחיל האוויר הישראלי.
ביוגרפיה.
אביעד דגן נולד בשנת 1973. למד בתיכון אמי"ת בר-אילן שברמת גן.
התגייס לצה"ל ב-1991 וביוני 1993 סיים קורס טיס מס' 128 במגמת נווטי קרב. הוא השתחרר משירות הקבע ב-1998.
היה שותף להקמת שלוש חברות הזנק בתחום הסלולר והמידע. ב-2001 מונה למנהל מוצר בחברת StoreAge. ב-2004 היה ממקימי החברה שפיתחה את יישומון החנייה פנגו.
ב-2005 התגייס מחדש לשירות הקבע. הוא שימש סמ"ט א' בטייסת 253 והשתתף בגיחת התקיפה הראשונה של מטוסי F-16I "סופה". ב-2009 מונה לנציג חיל האוויר בפיקוד הצפון ושירת כראש צוות צפון ביחידה לשיתוף פעולה בחיל האוויר. בשנים 2010–2012 שימש מפקד טייסת 201 'האחת', טייסת מטוסי F-16I "סופה". ב-2013 מונה למפקד היחידה לשיתוף פעולה וב-2014 מונה לראש מחלקת השתתפות במטה חיל האוויר. בדצמבר 2015 מונה למפקדו הראשון של המטה המבצעי למודיעין ואש בפיקוד הצפון. באוגוסט 2018 מונה למפקד בסיס חצרים. הוא פיקד על הבסיס במהלך מבצע שומר החומות ואף השתתף בגיחת הפצצה ברצועת עזה. באוגוסט 2021 סיים את תפקידו.
בספטמבר 2021 מונה לראש מנהלת הטרנספורמציה הדיגיטלית באגף התקשוב.
דגן בעל תואר ראשון במדעי המחשב מאוניברסיטת בר-אילן, תואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני בביטחון לאומי מהאוניברסיטה לביטחון לאומי בוושינגטון די. סי.. הוא נשוי לרונית ואב לארבעה.
הרקידיני עד לסוף האהבה
הרקידיני עד לקץ האהבה
הרקידיני לקץ האהבה
הרקידיני לסוף האהבה
הדיוויזיה ה-91 (ורמאכט)