בין הר"מים בישיבה: הרב ישי אנגלמן, הרב צביקה הבר, הרב אברהם וולפסון, הרב אפי ולץ, הרב אליהו ליפשיץ,הרב אריה כ"ץ והרב צביקה שמשוני. המנהל החינוכי הוא הרב אליאב פלהיימר.
במשך עשרות שנים למדו תלמידי הישיבה לתואר ראשון בחינוך במכללת ליפשיץ בירושלים. לאחר מיזוג המכללה במכללת הרצוג מתקיימים הלימודים בקמפוס המכללה באלון שבות. בישיבה פועל "כולל תורת המדינה" העוסק בהלכות שלטון ומדינאות, בהנחייתו של הרב עוז בלומן.
ספריית הישיבה החדשה נתרמה לזכרו של סגן משנה , צוער בקורס קצינים שנפל במהלך מבצע צוק איתן והיא משמשת ספרייה תורנית עירונית. בספרייה, נכון ל-2017, כ-12,000 כותרים. בית מדרש חדש ובו כ-300 מקומות נחנך בשנת תשס"ד.
בשנת 2010 למדו בישיבה כ-250 תלמידים ועוד כ-70 היו בשירותם הצבאי.
מנהל הישיבה וראש מכון מעליות הוא טל כהן.
בי"ב באייר ה'תש"ף (2020) נפטר ראש הישיבה, הרב נחום אליעזר רבינוביץ'.
דרכה של הישיבה.
הישיבה מדגישה את העיסוק במשנתו של הרמב"ם, בעיקר בשל דרכם של ראשי הישיבה, הרב רבינוביץ והרב שילת. עם זאת, בישיבה ישנן גישות נוספות, וצוות הרבנים התחנך בבתי מדרש מגוונים בתוך הציונות הדתית. לצד לימודי גמרא בעיון ישנם גם שיעורי מחשבה, תנ"ך, הלכה וחסידות. הישיבה מעודדת חשיבה רציונלית ופתוחה. רוב בוגריה ממשיך לאחר הלימודים בישיבה ללימודים אקדמיים.
בעבר לימדו בישיבה הרב אלחנן סמט, הרב יאיר דרייפוס, הרב חנן פורת, הרב חגי לונדין, הרב אלישע וישליצקי, הרב שלמה לוי, הרב חיים וידל, הרב מאיר שפיגלמן, הרב ד"ר צמח הלפרין, הרב ישראל רוזנברג ועוד.
בימים הנוראים, מתקיימות בישיבה תפילות משולבות: נוסח עדות המזרח בתפילות שחרית ומנחה ונוסח עדות אשכנז בערבית ומוסף. הישיבה הייתה הראשונה בישראל לנהוג כך. גם הסליחות נאמרות בישיבה בנוסח אשכנזי-ספרדי משולב. נוסח הסליחות כולל שינויים הנובעים מתוך דרכו של ראש הישיבה הרב רבינוביץ'. כך למשל במקום "מידת הרחמים עלינו התגלגלי" נאמר: "מידת הרחמים עלינו נגלגלה", כשיטת הגר"א.
פרסומים.
"מעליות", ביטאון הישיבה, המהווה קובץ מאמרים בנושאים מגוונים, ומונה כיום כשלושים כרכים.
בשנים האחרונות יוצא לאור הקובץ "מדברה" ובו עיונים וחידושים על המסכת הנלמדת בישיבה.
הישיבה מוציאה עלון תלת שבועי בשם "עולה מן המדבר", שבו מאמרים של רבני הישיבה, תלמידיה ולעיתים גם בוגריה, בענייני הלכה, תנ"ך, מחשבה ועוד. בעבר התפרסמה גם חוברת חצי שנתית, "השכל הפועל", ובה קטעי שירה, ספרות ומסות.
עלון בוגרים מצומצם יותר, "לעילא", נשלח בתפוצת מיילים לבוגרי הישיבה.
לישיבה אתר אינטרנט ובו שיעורים המועברים בישיבה, פירושים על ספר משנה תורה שנכתבו על ידי תלמידי הישיבה, מאמרים, סיכומי שיעורים, עלוני בוגרים ותלמידים ועוד.
הוצאה לאור.
ליד הישיבה פועלת הוצאת הספרים "מכון מעליות". המכון מוציא לאור בעיקר ספרים שנכתבו על ידי רבני ובוגרי הישיבה ובמסגרתו יצאו לאור כ-100 כותרים. במסגרת המכון יצאו ויוצאים לאור בין היתר:
בוגרים נוספים של הישיבה הלכו בדרכו של הרב סבתו וכתבו יצירות ספרותיות העוסקות בשירות הצבאי ובשותפות במערכות ישראל.
שמרית אור
שמרית אור (וירז'נסקי) (נולדה ב-5 באוקטובר 1945) היא פזמונאית ואשת ציבור ישראלית; כלת פרס אקו"ם ופרס כינור דוד.
ביוגרפיה.
נולדה בירושלים לבת-אל (לבית אקסלרוד) ולמשורר חתן פרס ישראל יעקב אורלנד. גדלה והתחנכה בשכונת ג'בליה (הנקראת בשנות האלפיים "גבעת עליה") שבקצה הדרומי של יפו, ולאחר מכן, בחיפה.
אור היא בוגרת מחזור ד' (1966) של בית צבי, שם הכירה את שלום חנוך ואיתו כתבה את שירם המולחן הראשון, "סתיו", שהקליטו הצמד חדווה ודוד. עם סיום לימודיה שיחקה אור שנה אחת בתיאטרון הקאמרי והשתתפה בגרסאות המקוריות של מחזות הזמר "עוץ לי גוץ לי" ו"שלמה המלך ושלמי הסנדלר". לאחר מכן פרשה מעולם המשחק והתמקדה בכתיבה.
בפסטיבל הזמר והפזמון 1971 כתבה את השיר "רק הירח" שזכה במקום הראשון. השיר הולחן על ידי דן עמיהוד, עובד על ידי אלכס וייס ובוצע על ידי אילנית.
שירה הידוע ביותר של אור הוא "הללויה", שזכה במקום הראשון בתחרות האירוויזיון בשנת 1979 בביצוע גלי עטרי ולהקת חלב ודבש. השיר תורגם לעשרות שפות ובוצע בגרסאות רבות.
בין פזמוניה הידועים: "שיר היונה" (נתנאלה), "צרות טובות" (השלושרים), "אצלי הכול בסדר", "תני לי יד" (בעז שרעבי), "אל הדרך" (אילנית), "עוד תראי את הדרך" (מתי כספי), "נסיך החלומות" ("ולנטינו"), ו"יש לך שמש" (גלי עטרי), "אולי עוד קיץ", "יחד" ("חלב ודבש"). שיריה "כל חיי" בביצוע אבי טולדנו ו"גלגל ענק" בביצוע "חלב ודבש" נבחרו בשנת ה'תש"ם כ"שירי השנה" במצעדים השנתיים של גלי צה"ל ושל רשת ג' בהתאמה.
במהלך שנות השמונים כתבה אור גרסאות עבריות לשירים לועזיים רבים אשר הפכו ללהיטים. בהם "כמו שאת" של ז'אן-ז'אק גולדמן הצרפתי, ו"אני חוזר הביתה" של טוטו קוטוניו האיטלקי. שיר זה הפך בביצועו של דורון מזר ל"המנון" החיילים ששבו ממלחמת לבנון הראשונה והושמע רבות.
אור כתבה גם מספר שירי ילדים מוכרים, בהם "אמת או חובה" (ריקי גל), "שכחת לכבות את האור, יערית" (רוחמה רז), "מילה קטנה" (ירדנה ארזי), "בוא אל החגיגה" (אילנה אביטל), "איזידור" (שולה חן) ו"בא אלי מלאך" (דפנה דקל).
לצד הפזמונים כתבה אור שירים אישיים ופוליטיים ונקטה עמדה. באלבום "שם", אשר נכתב כולו על ידה והולחן ובוצע על ידי יהודית רביץ, נכתבו שירי מחאה פוליטיים וחברתיים ("שם", "ללב אין מין" ו"נשים יושבות בחדרים" על אלמנות מלחמת לבנון מהעדה הדרוזית).
שיריה של אור זכו להערכה והצלחה כבר מתחילת דרכה. בין המוזיקאים שהלחינו את שיריה: קובי אשרת, משה וילנסקי, שלום חנוך, מתי כספי, נורית הירש, יהודית רביץ, בעז שרעבי, אלון אולארצ'יק, יצחק קלפטר ואחרים.
אור זכתה בפרסים ראשונים בפסטיבלי הזמר והפזמון, בפסטיבל לשירי ילדים, בתחרויות הפסטיגל, קדם אירוויזיון והאירוויזיון. בשנת 2001 זכה שירה של אור "אין דבר" ללחנו של יאיר קלינגר במקום הראשון בתחרות הקדם אירוויזיון ונבחר לייצג את ישראל באירוויזיון. את השיר ביצע הזמר טל סונדק והוא הגיע למקום ה-16 בתחרות. כמו כן נבחרה ל"פזמונאית השנה" של ידיעות אחרונות וזכתה בפרס "כינור דוד" היוקרתי. בשנת 2002 הוענק לה פרס אקו"ם על מפעל חיים.
בנוסף לפועלה המוזיקלי, פעילה אור גם בחיים הציבוריים משנת 1997, אז עברה להתגורר בפרדס חנה והייתה אחת ממובילות המאבק על "החופש לחיות כפי שאנו בוחרים", ונגד הכפייה הדתית בשכונת "נווה רותם", שכונת מגוריה. מאבק זה הפך לציון דרך במאבק הארצי בכפייה הדתית, ובהמשך נבחרה לשמש כחברה במועצת פרדס חנה–כרכור, בה כיהנה עשר שנים. כמו כן, התפרסמה פעילותה למען מושתלי הכליות, לאחר שהפכה בעצמה למושתלת כליה. בנוסף, הייתה פעמיים מועמדת לכנסת: בבחירות לכנסת ה-15 מטעם מרצ ובבחירות לכנסת ה-18 מטעם גיל.
מאז 2006 מופיעה אור ברחבי הארץ במופע משיריה ומשירי אביה, המשורר יעקב אורלנד, שנקרא "שני שושנים". לראשונה היא מבצעת את שיריה בעצמה לצד זמרים ונגנים. החל מ-2007 היא מלמדת פזמונאות ("מילים למנגינות") במגמת ההלחנה של בית הספר למוזיקה רימון, בבית הספר למשחק בית צבי ובמסגרות נוספות.
במרץ 2010, במסגרת "פסטיבל חולון", נערך עבור אור ערב מחווה לרגל 45 שנות יצירתה. במופע השתתפו אמנים נודעים ובהם מתי כספי, גלי עטרי, נתנאלה, הראל סקעת, אוהד חיטמן ובן ארצי. בקיץ 2010 ראה אור ספר שבו כינסה לראשונה את שיריה ופזמוניה, ציפור האש, בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
ביוני 2021, במסגרת הכנס האקדמי-מוזיקלי "מי אני? שיר ישראלי" שנערך באוניברסיטת בר-אילן בפעם ה-17, הוענק לשמרית אור אות הוקרה על מפעל חיים. האות הוענק לה במהלך ערב לכבודה שנשא את הכותרת "ושוב נצאה אל הדרך" שנערך בשיתוף עם גלי צה"ל.
אור חיה ויצרה רוב שנותיה בתל אביב. הייתה נשואה לעיתונאי ורדי בן יעקב. בשנות ה-70 נישאה לשחקן יוסי וירז'נסקי והם היו נשואים עד למותו ב-2020. ילדיה: הסופר ועורך הדין יותם וירז'נסקי-אורלנד ומתרגמת הספרים יערית בן יעקב.
בית הספר היסודי "שמרית אור" בנתניה קרוי על שמה.
גלים קצרים
המונח "גלים קצרים", או "תדר גבוה" (בראשי תיבות: ת"ג), מקובל בדרך כלל כתיאור גלי רדיו בספקטרום התדרים בין 3 ל-30 מגה-הרץ. המקור למונח הוא שאורך הגל המשודר בתדרים אלו (10 - 100 מטר), היה קצר יותר מהגלים הבינוניים והארוכים (בערך בין 200 עד 2000 מטר) שהיו בשימוש בימים בהם נטבע המונח. סיבה נוספת לשם גלים קצרים היא שעד בערך מחצית המאה העשרים הערכים בסקאלה של רוב מקלטי הרדיו הביתיים היו כתובים במטרים של אורך הגל הנקלט ולא בתדירות הגל.
התפשטות גלים קצרים.
גלים קצרים מתפשטים בשתי דרכים עיקריות: גלי קרקע וגלי רקיע.
גל המתפשט בצורת "גלי קרקע" נע על פני השטח, כאשר הוא מנצל את מוליכות הקרקע לצורכי תנועתו. הוא מושפע מעט מאוד מהתבליט של הקרקע, ויותר מהרכבה - ההתפשטות על פני מים יעילה בהרבה מהתפשטות בקרקע מדברית, למשל, כיוון שמים (לא מזוקקים) מוליכים חשמל ברמה גבוהה בהרבה מאשר חול.
גלי קרקע משמשים בעיקר לתקשורת צבאית, כגיבוי חירום לקשר תג"ם סטנדרטי.