רבי יוסף בירדוגו הרביץ תורה ברבים, וכנראה שאף החדיר לרבים את חשיבות לימוד התלמוד. בין תלמידיו הגדולים נמנים הרב דוד צבאח, והרב חיים יקותיאל בירדוגו, רבני מרוקו ובפרט רבני עירו התכתבו איתו בפסקי דין, והתיידדו עימו.
היה ידוע מאוד כמעיין גדול בלימוד הגמרא, וכפי שמעיד עליו גיסו רבי מסעוד צבאח במכתבו לבנו: .
וכן העיד עליו רבי רפאל אנקווה הרב הראשי למרוקו הראשון, והרב דוד צבאח במכתב שבספרו 'שושנים לדוד': . רבי יוסף נודע בין חכמי דורו כמעמיק וחריף באופן יוצא מן הכלל.
רבי יוסף הטביע את חותמו בכמה וכמה פסקי דין בכל ארבעת חלקי השולחן ערוך, שעליו הסתמכו: הרב חיים יקותיאל בירדוגו, הרב דוד צבאח, הרב יעקב בירדוגו בעל ה'עדות ביעקב', והרב רפאל אנקווה ועוד.
רבנותו.
דומה שרבי יוסף התמנה לדיין בסביבות שנת ה'תר"ל, מכיוון שהתאריך הקדום שהשתמר בתשובותיו הוא מחורף תר"ל. עם התמנותו כדיין לא הפסיק את הרבצת התורה בישיבה. כיהן כדיין עם רבי יששכר אצארף ורבי אברהם צבע. כאשר רבי אברהם משמש כאב בית הדין.
לאחר פטירת רבי אברהם צבע, כיהן כאב בית דין ברבאט, בסביבות ה'תר"ן. התקין תקנות בעירו, היה ידוע כבקי בדיני טריפות, כמו כן נמנה מבין 'מסדרי הגיטין'. רבי יוסף מעיד ששימש את הרב משה טולידאנו והרב יעקב אלמליח שכיהנו גם הם כדיינים בעיר לפניו. התכתב עם חכמי דורו, בין השאר עם בן דורו רבי שמואל עמאר, אב בית דין מקנס באותם הימים. בספר "דבר שמואל" לרבי שמואל עמאר ישנה התכתבות עם רבי יוסף, בענייני צדקה, פרנסת תלמידי חכמים ועניים ושאר הנהגות ציבור. וכן מצוין מכתב נוסף בו כותב רבי שמואל לבית הדין הרבני ברבאט, לרבנים יוסף בירדוגו ואברהם צבע, שם מתארם בשבחים עצומים.
פטירתו.
הרקע לפטירתו של רבי יוסף, הייתה כשנה קודם בחורף שנת ה'תרמ"ט. וכך התרחש: ערבי תבע את אחד מהיהודים, שהלה גזל לו כסף, היהודי הכחיש. השופט חייב את היהודי לישבע ושלח אותו עם סופרי הערכאות כדי להשביעו בספר תורה כנהוג. סופרי בית הדין הלכו איתם לבית הכנסת כדי להשביעו. השבועה המקובלת היא שהחייב אומר (בתרגום לעברית): "אני נשבע בזאת התורה שהוריד הקב"ה למשה על הר סיני", אולם סופרי הערכאות רצו להשביעו בנוסח אחר הכולל את שם ה', דבר המנוגד להלכה היהודית. לכן סופרי בית הדין סירבו להשביעו בנוסח זה, ופנו לרבי יוסף, והוא הסביר לסופרי הערכאות שאין זה הנוסח המקובל בהלכה היהודית, וככה גם נהגו בימי אביו של אותו שופט, וכל השופטים הקודמים לו. לכן הציע רבי יוסף שאם הנוסח המוצע לא מספק אותם, שישביעו את היהודי במסגד שלהם בנוסח שהם יקבעו. סופרי הערכאות סיפרו לשופט, שרבי יוסף זלזל בכבודו, וכינהו כמי שאין לו דעת. השופט כעס על רבי יוסף, ביזה והשפיל אותו ואף הגיש תלונה למלך, דבר שהעמיד אותו בסכנה. לכן פנו לחברת כי"ח וביקשו את התערבותה הדחופה לפני המלך. הבהלה והפחד גרמו לרבי יוסף למחלה ולבלבול, והם מה שגרמו לו לבסוף לפטירתו.
רבי יוסף נפטר בט"ו טבת ה'תר"ן, 7 בינואר 1890, והותיר אחריו משפחה ברוכה בין השאר הרבנים: רבי יעקב, רבי אברהם, ורבי ציון. חכמי מרוקו שלחו איגרת תנחומים למשפחה.
ספריו.
רבי יוסף כתב הרבה אך רוב כתביו אבדו, אך כמה רבנים מזכירים זעיר פה וזעיר שם את כתביו יחד עם זאת כמה מהוראותיו והנהגותיו מצוטטות הלכה למעשה בפי חכמי דורו והדור שלאחריו.
אריסטוקרטים (סדרת טלוויזיה)
אריסטוקרטים (באנגלית: Aristocrats) היא סדרת טלוויזיה משנת 1999 המבוססת על הביוגרפיה של סטלה טיליארד על חמש אחיות למשפחת לנוקס האריסטוקרטית באנגליה של המאה ה-18. הסדרה כוללת שישה פרקים בני 50 דקות ושודרה בממלכה המאוחדת ב-BBC החל מ-20 ביוני 1999. ההפקה היא משותפת לממלכה המאוחדת, ארצות הברית ואירלנד.
פרסים.
בשנת 1999 הייתה הסדרה מועמדת לשני פרסי הקולנוע והטלוויזיה האיריים בקטגוריות "עיצוב אומנותי הטוב ביותר" ו"סדרת דרמה טלוויזיונית הטובה ביותר". עוד הייתה הסדרה מועמדת לפרסים של Royal Television Society בהם "עיצוב התלבושות הטוב ביותר" ו"האיפור הטוב ביותר".
הפצה ב-DVD.
שישה פרקי הסדרה יצאו ב-DVD ב-8 באוגוסט 2006, בסט שכולל שלושה דיסקים.
האריסטוקרטים (סדרת טלוויזיה)
יחסי סומליה–קנדה
יחסי סומליה-קנדה הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה הפדרלית של סומליה לבין קנדה.
סקירה כללית.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמים בשנת 1968, אם כי בשנת 1991, ממשלת קנדה השעתה יחסים אלו בשל קריסת הממשל הסומלי במדינה. בשנת 2012, קנדה חידשה את היחסים הדיפלומטיים עם סומליה בעקבות המעבר המדיני למשטר רפובליקני פדרלי בסומליה.
חלק גדול מהפליטים הסומליים מתגוררים בקנדה, וכן פליטים אלה מהווים את אחת מקהילות הפליטים הסומלים הגדולות בעולם. קנדים סומלים רבים מקיימים קשרים עם סומליה, ואף חלקם תופסים עמדות בכירות בממשלות הפדרליות והאזוריות בסומליה.
יחסים כלכליים.
סיוע כלכלי.
קנדה מסייעת לממשלת סומליה לשפר את היציבות הביטחונית והכלכלית במדינה, ומאז 2015, קנדה העניקה מספר סיועים בשווי מעל 4 מיליון דולר אמריקאי על מנת לשפר את המצב הביטחוני והטרור בסומליה ובמזרח אפריקה. בנוסף, קנדה מספקת סיוע הומניטרי לסומליה, שרובו מתמקד במגזרי המזון, המים והתברואה, התמיכה הרפואית ומקלטי החירום.
יחזקאל ריבנאי
יחזקאל ריבנאי (19 באפריל 1899 – 7 באפריל 1972) היה אנטומולוג ישראלי, ממייסדי החברה האנטומולוגית הישראלית ונשיאה הראשון.
ביוגרפיה.
רקע משפחתי.
יחזקאל ריבנאי נולד בזכרון יעקב (אז בפלשתינה) דור שלישי למשפחת חקלאים.
סבו וסבתו מצד אביו, משה ושלוה (סלווה) ריבניקר היו בין עשרים המשפחות שעלו על אדמת זמרין (זכרון יעקב) מרומניה, הם נמנו על האורחה הראשונה (כח החלוץ שנשלח לתור) של העלייה הראשונה לארץ ביוני 1882. להם היו ארבעה בנים: בנימין, יצחק, דב (ברל) ויוסף. בנימין היה בן עשר בעלותם ארצה. יחזקאל היה בנו הבכור של בנימין מנישואיו הראשונים ללאה לבית קורלנד. אמו נפטרה כשהיה בגיל תשע והוא גודל על ידי סבתו. גם מצד אמו היה דור שלישי בישראל: סבו משה קורלנד
עלה מאיזמאיל (היום על גבול אוקראינה ומולדובה). סבו משה ריבניקר ואביו, בנימין, עסקו בחקלאות, עבדו בפרדס ובכרם וגידלו דבורים לדבש.
אביו היה פעיל בתזמורת המושבה כמחצצר וכמנצח. את ילדותו המוקדמת עבר יחזקאל בתקופה הרת אסון למושבה. בתקופה זו העביר הברון רוטשילד את חסותו ל"חברה היהודית להתיישבות" (יק"א). פקידי הברון ונציגי חברת יק"א ניסו להפוך את המתיישבים לאריסים ואלו חוו דיכוי ורעב. שני דודיו של יחזקאל, יוסף ודב (יחד עם קבוצה גדולה של צעירי המושבה) עזבו את הארץ.
ילדות ובחרות.
את ילדותו עבר בסביבה חקלאית, הוא חווה את מכת הארבה שפקדה את ארץ ישראל בנערותו ב-1915. ריבנאי למד בתיכון בבית הספר הריאלי בחיפה (1918-1914), בוגר המחזור השני של בית הספר. בכיתתו למד יעקב דורי. בין מוריו היו אשר ברש, יוסף עזריהו, פנחס כהן, קדיש סילמן ושולמית קלוגאי. החשיפה לחקלאות ולבעיות של המתיישבים הראשונים אתגרה את ריבנאי ללמוד חקלאות בהמשך;
אולם מאחר שמקצוע זה (ולימודים אוניברסיטאיים בכלל) לא היו בנמצא בפלשתינה בתקופת השלטון העות'מאני, נסע ב-1919 לאלכסנדריה, שם לימד עברית והכין לבר מצווה את ילדי המשפחות היהודיות על מנת לחסוך כסף ללימודים גבוהים באמריקה.
אוניברסיטה וקריירה מקצועית.
בהיותו בן עשרים ואחת הפליג ריבנאי על אונייה ממצרים דרך איטליה וצרפת לארצות הברית והגיע לבוסטון. את השכלתו האקדמית רכש בקולג' החקלאי של מסצ'וסט (Massachusetts Agricultural College (MAC)), שברבות השנים התפתח והפך לאוניברסיטה של מסצ'וסטס באמהרסט . ב-1927 קיבל תואר ראשון (BSc). ב-1928 ערך מחקר בנושא המורפולוגיה של חיפושית קולורדו , כעבור שנה ערך מחקר בנושא החיפושיות הטפיליות מן המשפחה Rhipiphoridae בצפון ומרכז אמריקה, תואר שני (MSc) קיבל ב-1928 מ-MAC ואת תואר הדוקטור לפילוסופיה קיבל באותו המוסד ב-1931. נושא עבודת הדוקטורט היה "מחקרים בטרופיזם ואקולוגיה של פשפש המיטה". בתקופת לימודיו בארצות הברית גר בעיירה הוליוק, ולפרנסתו לימד עברית והכין ילדים יהודים לבר-מצווה. בראשית הקריירה המדעית שלו התעניין גם באנטומולוגיה רפואית, ולשם כך לקח מספר קורסי מבוא ברפואה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור. אחרי כן עבד גם במחלקת החקלאות של ארצות הברית והשתתף בפרויקט הדברת זבוב הפירות הים-תיכוני בפלורידה. את שם משפחתו המקורי, ריבניקר, החליף לריבנאי בתקופת לימודיו בארצות הברית.
ב-1931 הוזמן ריבנאי על ידי יצחק אלעזרי-וולקני להצטרף לסגל המכון שהקים וריבנאי שב לישראל. המכון שנקרא אז "תחנת הניסיון החקלאית רחובות", לימים "מכון וולקני"; עבר אז מתל אביב לרחובות ליד גן האקלום בשטח שכיום בתחום מכון ויצמן.
משהוקם המערך החקלאי הממשלתי ב-1951, עבר עם התחנה לאגף להגנת הצומח של התחנה לחקר החקלאות בבית-דגן.
ב-1957 התמנה ריבנאי לראש המחלקה לאנטומולוגיה של גידולי שדה, בהמשך הפך למנהל האגף (לימים המכון) להגנת הצומח במכון וולקני (1964-1960). ב-1964 פרש לגמלאות, אך המשיך לעבוד במכון הלאומי והאוניברסיטאי לחקלאות ומכון וולקני כיועץ עד לשנת 1969.
השתתף בכנסים מדעיים באנגליה, איטליה, הולנד וצרפת (1951).
ב-16 בפברואר 1966 נשא ריבנאי את הרצאת השנה במכון וולקני לחקר החקלאות ברחובות בנושא "נדידה ופנולוגיה של פרפרים בארץ", באותו אירוע הוענקה לו תעודת כבוד מטעם מכון וולקני.