באחד הלילות עני מרוד שבגדיו קרועים הקיש על דלת ביתו של ר' מנחם נחום. ר מנחם נחום אירחו בשמחה והזמינו לישון אצלו. לפני הנץ החמה העני לבש את מעילו של ר' מנחם נחום שקיבלו מ'חברת ש"ס' האחראית על בית המדרש שבו התפלל ולמד ומסיבה זו נקרא 'בית המדרש חברת ש"ס', והלך לביתו. כשבא ר' מנחם נחום לבית המדרש ללא מעילו, הופתעו מאוד האנשים. אחד מהלומדים אמר שהוא ראה את המעיל על אחד העניים. רצתה חבורת הלומדים לרדוף אחר העני ולהשיב לר' מנחם נחום את מעילו. עצר אותם ר' מנחם נחום ושאלם האם המעיל במידה המתאימה לעני. ענו שהמעיל תואם בדיוק את מידתו של אותו עני. ואז אמר להם ר' מנחם נחום: "אם כן הניחוהו! כי זה איש עני ואביון, חלש, והוא עלול להצטנן בקור. השם יתברך יזמין לי מעיל אחר...".
יום אחד כשר' מנחם נחום הלך עם תרמיל הצדקה, ראה יהודי הבוכה מאוד. לשאלתו ענה היהודי שכפרי נוכרי אלים מטבעו נתן לו 40 רובלים כדי שישלחם לבנו של הכפרי המשרת בצבא, והכסף נגנב ממנו בלי שירגיש. ר' מנחם נחום אמר שהוא מוכן להלוות לו את הסכום אך שיקבע הוא את זמן הפירעון. היהודי השיב שהוא ישלם את החוב במשך 4 שנים. ר' מנחם נחום הסכים ונתן לו 40 רובלים. לאחר זמן לא רב תפסה המשטרה באזור חבורת כייסים ובין השלל שלהם היה גם כספו של אותו יהודי. היהודי הלווה מיהר לר' מנחם נחום והחזיר ההלוואה. אמר על מקרה זה ר' מנחם נחום: "בהתחלה חשבתי: 'מה עשיתי שנתתי לו את הכסף, הלא כלל הוא 'עניי עירך קודמין'?' אך משראיתי שהיהודי נתון בצרה כזו (עקב החשש הכבד מהגוי האכזרי) אמרתי: 'אין לך מצווה גדולה מפדיון שבויים!' עכשיו שמח אני שקיימתי מצוות פדיון שבויים ואקיים גם מאמר חז"ל 'עניי עירך קודמין'...".
באחד מאיסוף כספי הצדקה בא לביתו של עו"ד יהודי הרחוק מחיים דתיים. כשראה את ר' מנחם נחום צרח עליו: "מי זאת ביקש מידך לחזר על הפתחים יום ולילה, לא אתן לך מאומה!" הצטער מאוד ר' מנחם נחום על דבריו והתנהגותו של עורך-הדין, אך לא ענה דבר והלך משם. לאחר זמן לא רב עורך הדין נתפס עובר על חוקי הממשלה ונידון למאסר של שנתיים וכל מאמצי אשתו לשחררו בעזרת עורכי הדין הטובים ביותר, לא צלחו. עקב כל המאמצים הכושלים האישה אבדה את רכושה ולא היה כל מזון לתת לילדיה. כשר' מנחם נחום שמע על כך הוא מיהר לביתה ושאל כמה כסף צריך לשבוע כדי לקיים את משפחתה, והוא העניק לה כל שבוע את הסכום שנקבה, 25 רובלים, כל תקופת מאסר בעלה, אפילו שהוא עצמו מצבו היה דחוק. כשחזר עורך הדין לביתו התפלא לראות שמצב משפחתו נשאר כמקודם, וכששמע שר' מנחם נחום שהוא גרשו מביתו בגסות, תמך בבני ביתו, הוא מיהר אליו ובבכי ביקש מחילה. ר' מנחם נחום כמובן שסלח, ומאז שב עורך הדין לחיים יהודיים ותרם ביד נדיבה לכל דבר שבצדקה.
כשהיה כבר מבוגר מאוד היה חלש עקב מאמציו הרבים כל השנים, אך התאמץ בכל יכולתו להמשיך במעשי חסד. באחד הלילות שבו התרים לנזקקים, תקפה אותו חולשה גדולה והוא התמוטט. עגלון שהיה בקרבת מקום שמע אנחות ומיהר למקום ומצא את ר' מנחם נחום שרוע על הארץ. הוא הרים את ר' מנחם נחום לעגלה ומיהר להביאו לביתו. באמצע הדרך ביקש ר' מנחם נחום לרדת כי הוטב לו והוא צריך להמשיך לאסוף כסף בעבור הנזקקים. התפלא העגלון ושאלו: "להיכן ילך מר בשעה מאוחרת כזו, הלא ברחובות חושך מצרים ורבנו אינו מרגיש בטוב?" השיב ר' מנחם נחום בשאלה: "אמור לי, אילו היה אחד מזמין אותך עכשיו לנסוע עמו ליער, האם היית מהסס ונמנע מלנסוע לשם?" ענה העגלון שזו פרנסתו והוא חייב לפרנס אישה וחמישה ילדים. אז הגיב ר' מנחם נחום: "לך ממתינים רק חמש נפשות, ולי ממתינים מאות עניים נצרכים, כיצד אוכל להרשות לעצמי לעלות על מטתי ולישון?!"
הסופרת הפולנייה המפורסמת אליזה אורז'שקו (או אורז'שקובה) הקדישה לדמותו את הסיפור "הב פרחים". בסיפור היא מתארת אישה ענייה ואלמנה שכדי לפרנס את בנה חיים היא מוכרת בגדים ישנים. כשגדל כבר לא השתכרה מספיק כדי לפרנסו, ובאה אל ר' מנחם נחום שישגיח עליו ויטפל בו כי כבר לא יכולה. ר' מנחם נחום גידלו וחינכו כשהוא מכניסו לתלמוד תורה, אך גם מלמדו בעצמו ומספר לו סיפורים מהמקורות היהודיים. בסיפור היא כותבת שר' מנחם נחום מספר לחיימק'ה על המלאך סנדלפון שיוצר עטרה לקב"ה מתפילותיהם של ישראל.
החפץ חיים מביא שמועה משמו.
הנהגה אחת מביא בשמו רבי ישראל מאיר הכהן מראדין בעל החפץ חיים, שכפי הידוע בשחר ימיו חסה והתלונן בצילו והתחקה אחר עקבותיו הנסתרים, בספרו 'מחנה ישראל' (פרק לב סעיף ז) כותב וזו לשונו;
לקריאה נוספת.
Shimon Finkelman &amp; Yosef Dershowitz, The story of Reb Nachumʼke : the nineteenth century tzaddik--a legend in his time (ArtScroll youth series), Mesorah Publications, N.Y (Brooklyn) 1985
אנטוניס סמאראס
אנטוניס סמאראס (ביוונית: Αντώνης Σαμαράς הוגים גם אנדוניס סאמארס; נולד ב-23 במאי 1951) הוא כלכלן ופוליטיקאי יווני שכיהן כראש ממשלת יוון בשנים 2012–2015. בנוסף, הוא כיהן גם כראש האופוזיציה בפרלמנט היווני, בו ייצג את מחוז מסניה וגם כשר החוץ, שר האוצר ושר התרבות במדינה.
סאמארס נודע ביוון במיוחד כמי שבשנת 1993 נשא באחריות רבה לנפילתה של מפלגת הדמוקרטיה החדשה, בה היה חבר, מן השלטון. למרות זאת הוא הצטרף שוב למפלגה ב-2004 ונבחר בשלהי 2009 לעמוד בראשה לאחר מאבק פנים-מפלגתי קשה.
סאמארס הוא המנהיג השביעי של המפלגה מאז נוסדה ב-1974.
סאמארס סיים תואר ראשון בכלכלה בקולג' אמהרסט ב-1974 וב-1976 סיים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד.
סאמארס נבחר לפרלמנט מטעם מסניה וכיהן בו מ-1977 עד 1996 ושוב מ-2007 עד היום.
ב-1989 מונה לתפקיד שר האוצר בממשלתו של קונסטנדינוס מיצוטאקיס מטעם הדמוקרטיה החדשה, הדוגלת בקו נוקשה ביחס למחלוקת הקיימת בין יוון ומקדוניה באשר לשם שהאחרונה צריכה לשאת (ראו בהרחבה פסקה ראשונה בערך מקדוניה). לאחר שסולק מתפקידו בשל סוגיה זו ב-1992, הקים מפלגה חדשה, Political Spring, שבעמדותיה המדיניות ממוקמת מימין לדמוקרטיה החדשה. עריקת אחד מחברי הפרלמנט ממפלגת הדמוקרטיה החדשה למפלגתו של סאמארס הביאה לנפילתה של הדמוקרטיה החדשה מן השלטון מ-1993.
Political Spring השיגה 4.9% מהקולות בבחירות של 1993 וזכתה ב-10 מושבים בפרלמנט. בבחירות של 1994 לפרלמנט האירופי קיבלה המפלגה 8.7% מהקולות וזכתה בשני מושבים. הידרדרותה החלה בבחירות של 1996 בהן קיבלה רק 2.94% מהקולות, כשאחוז החסימה עמד על שלושה אחוזים. בבחירות לפרלמנט האירופי ב-1999 זכתה המפלגה ב-2.3% מהקולות, מה שלא הספיק כדי לזכות אותה במושב בפרלמנט.
Political Spring לא השתתפה בבחירות בשנת 2000 וסאמארס הביע תמיכה פומבית בדמוקרטיה החדשה. לפני הבחירות של 2004 פיזר סאמארס את מפלגתו והצטרף שוב למפלגת הדמוקרטיה החדשה ונבחר כחבר בפרלמנט האירופי בבחירות שהתקיימו באותה השנה.
בבחירות לרשות המחוקקת ב-2007 הוא נבחר מטעם מסניה לפרלמנט היווני וכתוצאה מכך התפטר מהפרלמנט האירופי. בינואר 2009 מונה סאמארס לשר התרבות בעקבות חילופי גברי בממשלה. בתפקיד זה חנך את מוזיאון אקרופוליס ביולי 2009. בשנה זו גם נבחר שוב שנית מטעם מסניה.
היבחרותו למנהיג הדמוקרטיה החדשה.
הדמוקרטיה החדשה נחלה תבוסה מהדהדת בבחירות לרשות המחוקקת שהתקיימו ב-2009. קוסטס קרמנליס התפטר מראשות המפלגה והניע בכך מרוץ לבחירת מחליפו. סאמארס התמודד על המשרה והסקרים צפו קרב צמוד בינו לבין דורה בקויאני, שרת החוץ לשעבר וראש עיריית אתונה לשעבר. זמן קצר לאחר תחילת המירוץ הודיע אחד המתמודדים, השר לשעבר דימיטריס אברמופולוס על פרישתו מהמירוץ והעברת תמיכתו לסאמארס.
תוך שבירת פרקטיקות קיימות, הוחלט שהמנהיג הבא ייבחר על ידי חברי המפלגה בבחירות ארציות. הסקרים לימדו שמועמדותו של סאמארס בנסיקה והוא הגיע אל קו הגמר של המירוץ מעמדת המועמד המוביל.
בשעות הבוקר המוקדמות של ה-30 בנובמבר 2009 נבחר סאמארס למנהיג החדש של מפלגת הדמוקרטיה החדשה. יריבתו, בקויאני, הודתה בהפסדה והתקשרה לברך את סאמארס. הוא קיבל את ניצחונו בנאום במטה המפלגה והתחייב לבצע רפורמה אידאולוגית וארגונית רחבה, בשאיפה לתפוס שוב את השלטון במדינה.
לאחר שייצב את מעמדו במפלגה, מילא סאמארס תפקיד פעיל בגירושה מהמפלגה של בקויאני במאי 2010, על כך שקראה תיגר על הקו המפלגתי והביעה תמיכה בתוכנית הצנע שנאלצה יוון לנקוט על מנת לזכות בסיוע מהאיחוד האירופי ומקרן המטבע הבינלאומית.
ראש ממשלה.
סאמארס נשוי לג'ורג'יה קריטיקו (נולדה ב-1969). הם הורים ללנה (נולדה ב-1990) ולקוסטס (נולד ב-1997).
טריוויה.
סאמארס חלק חדר במעונות הסטודנטים עם ראש ממשלת יוון לשעבר, יורגוס פפנדראו, בעת שלמדו במכללת אמהרסט שבמסצ'וסטס.
לוקאס פפאדמוס
מטרו ווסט
אנדי רוני
אנדרו אייטקן "אנדי" רוני (באנגלית: Andrew Aitken "Andy" Rooney; 14 בינואר 1919 - 4 בנובמבר 2011) היה איש רדיו וטלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע במיוחד בזכות פינתו השבועית "כמה דקות עם אנדי רוני" (באנגלית: A Few Minutes with Andy Rooney), אשר הייתה חלק מהתוכנית 60 דקות ברשת CBS בין השנים 1978 - 2011. הופעתו האחרונה בתוכנית הייתה ב-2 באוקטובר 2011, חודש טרם נפטר בגיל 92.
תחילת דרכו.
רוני נולד בשנת 1919 באולבני ניו יורק. הוא למד תואר ראשון באוניברסיטת קולגייט, אוניברסיטה פרטית קטנה בכפר המילטון, במרכז מדינת ניו יורק.