מיקרופייבר (באנגלית: Microfibre) הוא סיב סינתטי דק במיוחד בעובי של פחות מדנייר (denier) אחד, ממנו יוצרים חוטים ובדים דקים במיוחד. המיקרופייבר עשוי לרוב מפוליאסטר, פוליאמיד (למשל, ניילון, קבלר, נומקס), או צירוף של השניים. מיקרופייבר משמש ליצירת בדים שאינם ארוגים, בדים ארוגים ובדים סרוגים. הצורה, הגודל והשילובים השונים של הסיבים הסינתטיים נבחרים בעבור מאפיינים ספציפיים כגון רכות, עמידות, ספיגה, דחיית מים, אלקטרודינמיקה ויכולות סינון.
מיקרופייבר נפוץ בתעשיית הביגוד, ריפודים, מסננים תעשייתיים ומוצרי ניקיון.
חומר.
מיקרופייבר הוא סיב המכיל פחות מדנייר אחד לכל נימה (דנייר הוא מדד של צפיפות ליניארית המשמש בדרך כלל כדי לתאר את גודלו של סיב או חוט. 9000 מטרים של סיב עם דנייר אחד, שוקלים גרם אחד). הסיבים משולבים כדי לייצר חוטים. חוטים נסרגים או נארגים במגוון של מבנים (שתי וערב, צמות וכו.) על מנת ליצור בדים מסוגים שונים. בעוד מיקרופייברים רבים עשויים פוליאסטר, הם יכולים גם להיות מורכבים מפוליאמיד או פולימרים אחרים.
היסטוריה.
הפקה של סיבים אולטרה דקים (פחות מ 0.7 דנייר) מתוארכת לסוף שנות ה-50. יחד עם זאת העובי הלא רציף ואורכי הסיב הקצרים והאקראיים התאימו למעט מאוד יישומים. ניסויים ומחקרים לייצר סיבים אולטרה דקים בעלי עובי נימה רציף נעשו באופן אינטנסיבי לאחר מכן כאשר המבטיחים ביותר ביניהם נוהלו ביפן במהלך 1960 על ידי ד"ר מיושי אוקמוטו (Dr. Miyoshi Okamoto). התגליות של אוקמוטו, יחד עם אלה של ד"ר טויוהיקו היקוטה (Toyohiko Hikota) הולידו יישומים תעשייתיים רבים. בין אלה היה האולטרה זמש, אחד המיקרופייברים הסינתטיים הראשונים שהוגדרו כהצלחה, אשר מצא את דרכו לשוק בשנות ה -1970.
החל מרגע זה החל השימוש במיקרופייבר בתעשיית הטקסטיל להיות נפוץ יותר ויותר. מיקרופייברים פורסמו לראשונה בשוודיה בתחילת 1990 וראו הצלחה כמוצר באירופה במהלך העשור. בשנת 2007, הייתה ראברמייד (Rubbermaid) החברה הגדולה הראשונה שהחלה בפס ייצור מוצרי מיקרופייבר עבור השוק האמריקאי.
לבוש.
לבוש המיקרופייבר משמש לעיתים קרובות כלבוש ספורטיבי כמו בגופיות לרכיבה על אופניים, בשל יכולת ספיגת הלחות (זיעה) מהגוף תוך שמירה על הלובש קריר ויבש. מיקרופייבר הוא גם גמיש מאוד, מה שהופך אותו מתאים להלבשה תחתונה. בגדי מיקרופייבר היו גם בשימוש צבאי ועל ידי סוכנויות פדרליות בארצות הברית, בשל העובדה שהם מתייבשים במהירות וגורמים לפחות גירויי עור מבגדים אחרים, אבל צבא ארצות הברית אסר על לבישת בגדים סינתטיים בשל סיכון גבוה להמסת החומר וסכנת שרפה.
מיקרופייבר משמש גם כדי ליצור חומר קשה, אך נעים למגע לשימוש בבגדים באופן כללי כגון חצאיות וז'קטים. מיקרופייבר משמש גם כחומר דמוי זמש רק זול הרבה יותר, וקל יותר לתפירה ולניקוי מאשר זמש אמיתי.
בידוד.
חומרי מיקרופייבר כגון פרימהלופט (PrimaLoft) הם מבודדים תרמיים ומשמשים כחומר מבודד חלופי לנוצות בשמיכות פוך, שקי שינה וציוד מחנאות בשל יכולת שמירת החום הטובה שלהם גם כאשר החומר לח או רטוב.
כדורסל.
כדורי סל ממיקרופייבר הפכו פופולריים ברחבי העולם וה-NBA הציע להשתמש בכדור מיקרופייבר בעונת 07–2006. הכדור, אשר יוצר על ידי ספולדינג, אינו מחייב תקופת הרצה בטרם השימוש כמו כדורי עור ובעל יכולת ספיגה של מים ושמנים, כלומר הזיעה של השחקנים הנוגעים בכדור נספגת טוב יותר, מה שהופך את הכדור לחלקלק פחות. במהלך העונה, הליגה קיבלה תלונות רבות של שחקנים על כך שהכדור קופץ שונה מכדורי העור, וכי הוא גרם לחתכים על ידיהם. ב-1 בינואר 2007, ביטלה הליגה את השימוש בכל כדורי המיקרופייבר וחזרו לכדור סל מעור.
ניקיון.
מוצרי מיקרופייבר המשמשים לניקוי ביתי מורכבים בדרך כלל מסיבים שזורים של פוליאסטר ופוליאמיד. מוצרי מיקרופייבר עבור חומרי ניקוי מסחריים כוללים גם מוצרים רבים המורכבים ממיקרופייבר העשוי מ 100% פוליאסטר. בדים העשויים ממיקרופייבר רכים במיוחד ושומרים על צורתם היטב.
מיקרופייבר באיכות גבוהה המטופל בתהליך סריגה נכון, יהיה מוצר ניקוי יעיל ביותר. מוצר זה יכול להכיל עד שמונה פעמים את משקלו במים. למוצרי מיקרופייבר יש יכולת יוצאת דופן לספוג שמנים, והם לא גסים מספיק כדי לגרד אפילו צבע מתמונות אלא אם כן הם לא נוקו מחלקיקים קשים משימוש קודם.
מנקי רכבים מקצועיים עושים שימוש נרחב במיקרופייבר בבואם להתמודד עם משימות כגון הסרת שעווה מכל שכבת הצבע, ניקוי מהיר, ניקוי פנים הרכב, ניקוי השמשות וייבושן. בשל הסיבים הדקים שלהם, אשר לא משאירים מוך או אבק, מגבות מיקרופייבר נמצאות בשימוש על ידי חובבי ואספני מכוניות.
מיקרופייבר משמש ביישומים רבים לניקוי מקצועי, למשל סמרטוטי ומטלית רצפה ומטליות ניקוי. אף על פי שסמרטוטי רצפה ממיקרופייבר יקרים יותר, הם עשויים להיות חסכוניים יותר בשל היותם יעילים יותר ועמידים יותר לאורך זמן.
ריהוט.
בדים העשויים ממיקרופייבר נפוצים מאוד בתעשיית הריהוט. ריפודים ממיקרופייבר ניחנים בתכונות של רכות, מראה יוקרתי ועמידות בפני מים מה שהופך אותם לאטרקטיבים ביותר יחד עם זאת ניקוי ספות בעלות ריפוד מיקרופייבר פשוט יותר והן שומרות על מראה חדש לאורך זמן.
איכות הסביבה ובעיות בטיחות.
בד המיקרופייבר נוטה להיות דליק ופולט גזים רעילים בעת בעירה בשל השימוש בסיבים סינתטיים כמו פוליאסטר וניילון המיוצרים מפטרוכימיקלים. בדי מיקרופייבר אינם ברי מיחזור ואינם מתכלים.
לרוב יישומי הניקוי הם מיועדים כמוצר רב פעמי ולא לשימוש חד פעמי למעט כאשר הם משמשים לניקוי רכיבים אופטיים מדויקים בהם שימוש חוזר באותו בד ניקוי עלול לגרום לפגיעה חמורה בשל הצטברות אבק ורטיבות מניקוי קודם.
בניקוי ביתי ניתן להשתמש פעמים רבות במטליות מיקרופייבר ללא חומרי ניקוי בעוד ששימוש בבדים אחרים יחייבו זאת.
הגמנסיה הרצליה
מסגרות לטיפול ושיקום לנכים
מסגרות טיפול ושיקום לנכים הן מסגרות פעילות שנועדו לאפשר שיקום לאנשים עם נכות, בניסיון להחזרתם ככל האפשר לרמה מקסימלית של תפקוד, לאפשר להם אוטונומיה מסוימת ולהכינם לקראת השמה במקומות תעסוקה.
מטרתה של מסגרת השיקום היא לסייע לאדם באמצעות טיפולים פיזיים, טיפולים נפשיים, טיפולי רווחה, מציאת עבודה, מלגות שונות ללימודים, קצבאות הניתנות לנכים ועוד. ניתן לסווגם לשלושה סוגים של שיטות סיוע: אמצעים פיזיים (תרגילים ותנוחות שונות), מכשירי עזר מכניים, וטיפול פסיכו-חברתי.
בישראל זכאי כל אדם עם נכות לזכויות שונות על פי חוק, בתנאי שהוא משלם דמי ביטוח לאומי. מטרת זכויות אלו לשפר את איכות ורמת החיים של הנכה. לאחר שהמוסד לביטוח לאומי מכיר במגבלת האדם, נבדק אם אכן נכותו פוגמת ביכולתו לפרנס את עצמו ולקיים שגרת חיים יומיומית, ובאמצעות מבחנים שונים הנערכים על ידי המוסד נקבעים אחוזי נכות, אשר מקנים זכויות שונות. אדם בדרגת נכות של 20% ומעלה זכאי לסיוע בשיקום ואבחון מקצועי.
מטרתו של חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות בישראל היא שילובם של נכים בעבודה והענקת העדפה מתקנת לנכים. חוק נוסף שנחקק למען הנכים הוא החוק למען נגישות הנכה בישראל, על פיו כל מבנה ציבורי חייב לכלול אמצעי גישה לנכים.
אדם עם נכות בישראל זכאי לזכויות רבות בהתאם למצבו: תו חנייה לנכה לשם הניידות והנוחות, הקלות בתשלומי ארנונה, פטור ממס הכנסה, זכויות מול כל גוף ממשלתי, הנחות שונות בכל משרד ממשלה, אגרות לימוד, קבלת סיוע בניידות, חברות סיעוד, מרכזי מגורים לשם עזרה במגורים עצמאיים והטבות וזכויות אחרות.
קיימות פעילויות פנאי מגוונות לנכים, כגון חוגי ריקוד, ספורט נכים ועוד. ארגונים ועמותות רבים מקיימים פעילויות אתגריות עבור נכים ומאפשרים להם להתבטא דרך אמנות, מוזיקה ועוד.
שדר רדיו
אלבינה, דוניה וקטינקא
אלבינה, דוניה וקטינקא, חברה קבלנית לבניין בירושלים, הייתה שותפות שהתקיימה מ-1928 ועד 1948 בירושלים והקימה כמה ממבני הציבור הידועים בעיר. החברה עסקה גם בבניין מחוץ לתחומי ירושלים.
מנהל החברה ובעל השליטה היה איש העסקים הערבי-נוצרי ג'וזף פסקל אלבינה אליו חברו מהנדסי הבניין ברוך קטינקא וטוביה דוניה (גיסו של חיים ויצמן).
מן המבנים הנודעים שהקימו ימק"א ירושלים (1926–1933), בניין הדואר המרכזי (1938) ומלון פאלאס (1928-1929) שנבנה בממילא לעצירת התפתחות השכונות היהודיות בעיר, בשירותו של המופתי של ירושלים, חאג' אמין אל-חוסייני ואת ביתו של המופתי בשכונת שייח' ג'ראח.
כשפורסם המכרז להקמת מלון פאלאס רצו קטינקא ודוניה להגיש הצעה. עם זאת הם חששו שעובדת היותם יהודים תמנע מהם לזכות בו. לשם כך חברו לקבלן המוסלמי עוואד כדי להחליש מעט את אופייה היהודי של חברת הבנייה שלהם ועוואד נרשם כשותף במקום אלבינה (שהמשיך להיות בעל השליטה בחברה).
בעיצומו של המרד הערבי הגדול ניהלו את הקמת שדה התעופה הבינלאומי בלוד, שהוקם בעבודה משותפת של כשש מאות עובדים יהודים, נוצרים ומוסלמים.
על אף שדוניה נהרג ב-1938 השאירו השותפים את שמו בשם החברה.
אוקק בלגרד
או.ק.ק בלגרד (בסרבית: Омладински Kошарка Kлуб מועדון כדורסל הנוער) היא קבוצת כדורסל סרבית מהעיר בלגרד, המשחקת בליגת העל הסרבית.
היסטוריה.
המועדון הוקם בשנת 1945 ביוזמת איגוד עובדי המתכת של יוגוסלביה, תחת השם "KK Metalac" (מתכת) והשתתפה בליגה היוגוסלבית, ובהמשך בליגה הסרבית לאחר התפרקותה של יוגוסלביה. בשנת 1950, השתנה שם המועדון ל"KK BSK" ובשנת 1958 הוסב שמו ל"OKK Beograd", אותו הוא שומר עד היום.