היישוב, השייך למועצה אזורית דרום השרון, נוסד בשנת 1981, והתרחב פעמיים, ב-1986 וב-2000. עד לשנת 1986 הייתה נירית מאוכלסת ב-15 משפחות שהתגוררו במבנים זמניים. היום היישוב מונה כ-300 משפחות.
ביוני 2002 אישרה ממשלת ישראל את תוואי גדר ההפרדה העוברת כ-300 מטר מזרח לנִירִית.
בשנת 2005 הוקמה בסמוך ליישוב שכונה נוספת בשם "נוף השרון", לאחר שבג"ץ דחה את עתירת היישוב נגד הקמתה. השכונה, הכוללת 51 משפחות, יושבת מחוץ לקו הירוק, ועל כן משתייכת מוניציפלית לאלפי מנשה, אך למעשה התמזגה עם היישוב נירית וקיבלה שירותים מוניציפליים ממועצה אזורית דרום השרון.
היישוב מנוהל על ידי ועד מקומי נבחר וועדות נוספות, שחבריהן פועלים בהתנדבות.
בצמוד לנירית נמצא יער חורשים.
תרבות ופנאי ביישוב.
ביישוב פועלת ברכת שחייה קהילתית, בית תרבות ובית כנסת. בני הנוער ביישוב - מכיתות ג'-יב', פעילים בתנועת הנוער "התנועה החדשה". מסוף אוקטובר 2017 פועל ביישוב מועדון תרבות לגילאי 55 ומעלה.
תחבורה.
חברת מטרופולין מפעילה קווים לתחנת הרכבת ראש העין צפון ולכפר סבא. חברת אפיקים מפעילה קו לפתח תקווה. ביישוב שתי תחנות אוטובוס: אחת במרכז היישוב ואחת בכניסה אליו.
קריסטל פאלאס
מועדון הכדורגל קריסטל פאלאס (באנגלית: Crystal Palace Football Club) הוא מועדון כדורגל אנגלי מהעיר לונדון. פאלאס היא הקבוצה היחידה בכדורגל האנגלי שירדה חמש פעמים מהפרמייר ליג. נכון לעונת 2021/22, קבוצת הכדורגל של המועדון משחקת בפרמייר ליג.
קריסטל פאלאס משחקת באצטדיון סלהרסט פארק אשר מכיל 26,309 מקומות ישיבה. מדיה המסורתיים כוללים חולצת פסים כחולה-אדומה ומכנסיים כחולים.
שניים מארבעת בעלי הקבוצה הנוכחיים הם אנשי העסקים האמריקאים-יהודים ג'ושוע "ג'וש" האריס ודייוויד ס. בליצר.
היסטוריה.
העשורים המוקדמים.
קריסטל פאלאס הוקמה בשנת 1905 סמוך לארמון הקריסטל, אחד מפלאיה הארכיטקטוניים של המאה ה-19, שהעניק את שמו לכל אזור סיינדהאם שבדרום לונדון. הקבוצה שיחקה בליגה הדרומית עד שנת 1920, או אז העפילה לראשונה לליגה השלישית של הפוטבול ליג.
ב-1915 נדרש המועדון להעתיק את עצמו לאזור אחר בעיר. סלהרסט פארק שבאזור סלהרסט נבחר כמגרשה הקבוע של הקבוצה. משחקה הראשון של הקבוצה באצטדיון זה נערך ב-30 באוגוסט 1924.
פאלאס שיחקה ברמות הנמוכות של הכדורגל האנגלי עד שנות השישים. רק ב-1969 - 64 שנים לאחר היווסדו - העפיל המועדון לראשונה בתולדותיו לליגה הבכירה. עם זאת, המועדון לא הצליח לבסס עצמו וכבר בראשית שנות השבעים צנחו העיטים לליגה השלישית. הנהלת המועדון חשה כי הגיע הזמן לשינוי: העיט הוצג כסמלו הרשמי של המועדון, ומדיו - שהיו עד אז סגולים-תכולים (בדומה למדי אסטון וילה) - הוחלפו בחולצות פסים כחולים-אדומים, יש האומרים כדי לחקות קבוצות כדורגל בכירות כברצלונה ובולוניה.
עם זאת, השינוי הממשי בטיבו של המועדון הגיע רק עם מינויו של טרי ונבלס למאמן הקבוצה בסוף שנות השבעים. בתוך שתי עונות בלבד בתפקיד (1979-1981), ונבלס העלה את קריסטל פאלאס חזרה לליגה הבכירה. ב-1981 עזב לטובת אימון היריבה העירונית קווינס פארק ריינג'רס. תחתיו הובא מלקולם אליסון, שכבר אימן את הקבוצה בעבר. אלא שתחת אליסון המועדון שוב גמגם, וגורלו של המועדון לרדת ליגה נחרץ עוד בחודש פברואר של אותה עונה.
1981: רון נודס משתלט על המועדון.
לקראת סוף עונת 1980/81 נרכשה קריסטל פאלאס על ידי רון נודס, לשעבר היושב ראש של וימבלדון. נודס פיטר את אליסון (לשמחת האוהדים), ותחתיו החתים את דריו גרדי, מאמן וימבלדון לשעבר. גרדי לא הצליח למנוע את הירידה, וגם בליגת המשנה בעונת 1981/82 הוסיפה להציג יכולת חלשה. גרדי פוטר ובמקומו הובא סטיב קאמבר כמאמן-שחקן. העיטים הוסיפו לסבול מחולשה, וניצלו מירידה שנייה ברציפות רק בעור שיניהם, במחזור שלפני האחרון בעונה. קמבר הוחלף בסוף העונה על ידי אלן מאלרי. אלא שבהינתן קשריו של מאלרי עם היריבה ברייטון אנד הוב אלביון, המינוי לא היה פופולרי וכך גם התוצאות שהשיג. מאבק נגד הירידה לליגה השלישית התנהל בעונת 1982/83, ואף ביתר שאת בעונת 1983/84. מאלרי עזב בסוף העונה כדי להחליף את טרי ונבלס בקווינס פארק ריינג'רס, ובמקומו מונה דייב באסט. אלא שבאסט הדהים את המועדון כשכעבור ארבעה ימים בלבד מההכרזה על המינוי התפטר ושב למועדונו הקודם, וימבלדון.
עידן סטיב קופל (1984 - 1993).
סטיב קופל, שחקנה לשעבר של מנצ'סטר יונייטד שקריירת המשחק שלו נקטעה בעקבות פציעה, מונה למאמן החדש של הקבוצה והוא בן 29 בלבד. בשיתוף פעולה עם רון נודס, הוא שיקם את הסגל וכעבור חמש שנים - ב-1989 - השיב את הקבוצה חזרה לליגה הבכירה.
פאלאס סיימה במקום ה-15 בעונה הראשונה שלה מזה שמונה שנים בליגה הבכירה, אולם רשמה הישג משמעותי כשהגיעה לראשונה בתולדותיה לגמר גביע ה-FA, כשהיא מסיימת בתיקו 3-3 עם מנצ'סטר יונייטד הודות לתרומתם של שחקני מפתח ששיחקו אז עבור המועדון, כגון אנדי גריי, ג'ון סלאקו, איאן רייט, נייג'ל מרטין (שמוקדם יותר באותה עונה היה לשוער היקר בבריטניה) וריצ'רד שו. במשחק החוזר, פאלאס הפסידה 0–1 וכך כשלה בניסיונה לזכות לראשונה בתואר משמעותי. עידוד נשאב, עם זאת, מתפקודה של הקבוצה בעונת 1990/91, אותה סיימה במיקום שיא (שלישית בליגה הבכירה).
עם זאת, מכירתם של שחקני מפתח ופציעות ארוכות טווח הביאו לדעיכה ביכולתם של העיטים בעונת 1992/93, שירדו מהליגה הבכירה בעונתה הראשונה כפרמייר ליג.
עידן אלן סמית' (1993 - 1995).
סטיב קופל התפטר נוכח ירידתה של פאלאס, והעביר את המושכות לעוזרו אלן סמית'. סמית' הדריך את פאלאס לזכייה משכנעת בליגת המשנה ואגב כך לקידום לפרמייר ליג. הקבוצה שיחקה היטב בעונת 1994/95 והגיעה לשלב חצי גמר גביע ה-FA וגביע הליגה האנגלית. עם זאת, פאלאס שבה לליגת המשנה בסיום העונה, במידה רבה נוכח החלטתה של התאחדות הכדורגל האנגלית לצמצם את הפרמייר ליג מ-22 ל-20 קבוצות; פאלאס איישה את מקומה של היורדת הרביעית. סמית' פוטר, וקופל הוזעק להחליפו. הירידה הביאה לגל עזיבה: כריס קולמן, אריק יאנג, ריצ'רד שו, גארת' סאות'גייט, איאן דואי, ג'ון סלאקו וכריס ארמסטרונג - כולם נמכרו למועדנים אחרים, וההרכב שהציגה פאלאס לעונת 1995/96 היה שונה לחלוטין.
עידן דייב באסט (1996 - 1997).
קופל עבר לתפקיד ניהולי בקבוצה בפברואר 1996, והקבוצה הופקדה בידיו של דייב באסט. הלה הצעיד את קריסטל פאלאס מהמקום ה-16 לסיום במקום השלישי בטבלת ליגת המשנה, שהקנה לה כרטיס למשחקי הפלייאוף. פאלאס הפסידה לעומת זאת ללסטר סיטי בגמר הפלייאוף, ונותרה בליגת המשנה גם לעונת 1996/97. באסט עבר לנוטינגהאם פורסט במרץ 1997, וקופל שב להנהיג את הקבוצה. בסוף העונה ניצחה פאלאס את קבוצת שפילד יונייטד בגמר הפלייאוף והעפילה לפרמייר ליג. ואולם גם הפעם שהייתה בפרמייר ליג לא ארכה זמן רב, ובסוף עונת 1997/98 היא שבה לליגת המשנה.
משבר מרק גולדברג (1998 - 2000).
במרץ 1998, חודשים ספורים לפני הירידה מהפרמייר ליג, מכר רון נודס את חלקו במועדון לטייקון המחשבים מרק גולדברג, שביקש להפוך את המועדון לאחד מהבכירים באירופה בתוך חמש שנים. סטיב קופל הוצב כמאמן-על וטרי ונבלס כמאמן. אלא שהאופטימיות שאפפה את עונת 1998/99 הפכה עד מהרה לסיוט. גולדברג הפסיק את תמיכתו הכלכלית במועדון, שנכנס להליכי פירוק. טרי ונבלס התפטר, וקופל נאלץ לשוב ולאמן. פאלאס סיימה את העונה במרכז טבלת ליגת המשנה, ואף על פי שנדרשה למכור כמה משחקניה הטובים ביותר נוכח אילוצים כלכליים, סיימה גם את עונת 1999/2000 הרחק מהקו האדום.
חזרתו של אלן סמית' (2000 - 2001).
טייקון הטלפונים הסלולרים סיימון ג'ורדן רכש את המועדון כשהוא על סף פשיטת רגל ביולי 2000, והחליף את קופל באלן סמית', שאימן את המועדון בין השנים 1993–1995. אף שבעיותיה הכלכליות של הקבוצה נפתרו נוכח ההשתלטות, תפקודה של הקבוצה על המגרש היה מזעזע. סמית' פוטר בשנית באפריל 2001 שכן אף על פי שהצליח להביא את פאלאס לשלב חצי הגמר בגביע הליגה, הקבוצה הייתה סמוכה לירידה לליגה השלישית. סטיב קמבר הוזעק להחליף את סמית' וכנגד כל הסיכויים הבטיח תוצאות טובות דיין כדי להציל את קריסטל פאלאס מירידה.
עידן ברוס, פרנסיס וקמבר (2001 - 2003).
לקראת עונת 2001/02 פנתה הנהלת קריסטל פאלאס למאמן ויגאן אתלטיק, סטיב ברוס, כדי שידריך את הקבוצה. ברוס פתח את העונה היטב, מה שפיתח ציפיות להעפלה לפרמייר ליג בסיום העונה. אך ברוס עזב אחרי ארבעה חודשים בלבד בסלהרסט פארק כדי לאמן את ברמינגהאם סיטי. ברוס הוחלף, באופן אירוני, על ידי מאמנה המפוטר של ברמינגהאם, טרבור פרנסיס.
פרנסיס כשל במשימתו להיאבק על העלייה לפרמייר ליג, ותחת הדרכתו הקבוצה סיימה את עונת 2001/02 במרכז הטבלה. במרץ 2003 התפטר, והוחלף על ידי סטיב קמבר.
עונת 2003/04 נפתחה בשלושה ניצחונות מרשימים, אולם קמבר פוטר כבר בנובמבר לאחר ששורת הפסדים דרדרה את המועדון לתחתית הטבלה. קיט סימונס מונה למאמן זמני במשך חודש עד למינויו של איאן דואי, שחקנה של פאלאס לשעבר ומאמנה זה מכבר של אולדהאם אתלטיק.
עידן איאן דואי (2003-).
פאלאס, שהייתה מועמדת ודאית לירידה מליגת המשנה האנגלית בדצמבר 2003, השיגה תחת הדרכתו של דואי כרטיס למשחקי הפלייאוף ארבעה חודשים מאוחר יותר. פאלאס ניצחה את סנדרלנד בפנדלים בחצי גמר הפלייאוף, ואת וסטהאם יונייטד בשלב הגמר. היה זה מספיק כדי להעלות את הקבוצה לפרמייר ליג לעונת 2004/05.