השאלה היא, כיצד ניתן לדעת כי היה תוקף הלכתי להסגר, שמא ברגע לפני ההסגר, השתנה מראה הנגע במצב שאינו טוען הסגר, ואם כן אין להסגר שום תוקף הלכתי שיכול לקבוע את דינו של הנגע כעבור שבוע מההסגר. ומכאן לומדים חז"ל שניתן להעמיד דבר על חזקתו. חכמי התוספות מסבירים כי מכאן ניתן להניח שגם כאשר ישנה "ריעותא" החזקה קיימת, שהרי ייתכן שכעבור שבוע מה"הסגר", ימצא הכהן את הנגע במצב שונה, ואם כן מצב זה גורם "ריעותא" ועלינו לחשוב שמא מצב זה היה קיים כבר לפני ההסגר, ומכיוון שההלכה אינה מתייחסת לחשש זה אלא קובעת שיש להתייחס לנגע כאילו ההסגר מועיל בוודאות גמורה, הרי שחזקה תקיפה גם כאשר ישנה "ריעותא".
לעומת זאת, בתלמוד מובא כי שונה דינו של "תרתי לריעותא". כאשר קיימות שתי סיבות האומרות כי החזקה השתנתה. כך למשל, כאשר מדדו מקווה טהרה ונמצא שהוא כשר ויש בו שיעור מים בשיעור הראוי (ארבעים סאה), והלך אדם וטבל בו ושוב נמצא שהוא חסר מהשיעור המינימלי, במצב כזה נשאר הטמא בטומאתו מספק. ההסבר הוא כי במצב כזה יש "תרתי לריעותא" - שני "ריעותא", האחת היא המציאות שהמקוה התגלה כחסר, דבר האומר לנו שיש להניח שגם לפני כן הוא היה חסר (חזקה דהשתא), וכן חזקת הדין של הטובל, שהיה טמא ועלינו להניח שהוא טמא כל עוד לא התברר אחרת.
תרתי לריעותא
דיני שמים
ניקול (זמרת צ'יליאנית)
דניז ליליאן לאוול סוסה (בספרדית: Denisse Lilian Laval Soza; נולדה ב-19 בינואר 1977), המוכרת בשמה הפרטי ניקול, היא מוזיקאית, גיטריסטית, זמרת וכותבת שירים צ'יליאנית.
האלבום הראשון שלה יצא בשנת 1989 וקיבל הכרה כ"תקליט הזהב" בצ'ילה. כאשר היא הייתה בת 16 היא הוציאה את האלבום השני שנמכר ב-75 אלף העתקים. האלבום השלישי שלה הופק בשנת 1997 על ידי גוסטבו סראטי וזכה להצלחה באמריקה הלטינית. בעקבות ההצלחה הזמרת עברה למקסיקו ואחר כך למיאמי בה היא מתגוררת עתה.
דיסקוגרפיה.
אלבומי אולפן:
מולי מאלון
מערכת של משוואות לינאריות
כרומוזומי המין
יומנו של חנון (סדרת סרטים)
יומנו של חנון (מאנגלית: Diary of a Wimpy Kid) היא סדרת סרטים המבוססת על סדרת הספרים "יומנו של חנון" שכתב הסופר והמאייר האמריקאי ג'ף קיני. הסרטים מופצים על ידי חברת פוקס המאה ה-20 ועד כה יצאו לאקרנים ארבעה סרטים. הסרטים זכו להצלחה רבה, אולם לא כמו הספרים.
סרט אתחול בהנפשה ממוחשבת לסדרת הסרטים, אשר נקרא "יומנו של חנון", צפוי לצאת בשנת 2021 בדיסני+.
סרטים.
יומנו של חנון.
בשנת 2010 ג'ף קיני הודיע שיהיה סרט המבוסס על הסדרה שיופק על ידי חברת פוקס המאה ה-20 ויצא בשנת 2010. הסרט יצא לאקרנים ב-17 במרץ 2010. לאחר מכן פורסם שהבמאי לסרט יהיה תור פרוידנטל ובסרט יככבו זקרי גורדון, רוברט קפרון, דבון בוסטיק, רייצ'ל האריס, סטיב זאן, קראן בראר, ג'ניפר קלמנט ונוספים. הסרט צולם בוונקובר. תקציב הסרט היה 15 מיליון דולר וגרף 75 מיליון דולר.
יומנו של חנון - רודריק שולט.
בשנת 2011 פורסם כי יצא סרט נוסף בסדרת הסרטים המבוסס על הספר הבא בסדרה, "רודריק שולט". הסרט יצא לאקרנים ב-25 במרץ 2011. פורסם גם כי את הבמאי הקודם תור פרוידנטל יחליף הבמאי החדש דייוויד באוורס. הסרט צולם גם הוא בוונקובר וגם בסרט זה חברת ההפצה הייתה פוקס המאה ה-20. בניגוד לסרט הקודם, נכללו בסרט סצנות שלא היו מתוארות בספר השני ואף היו מתוארת בספר השלישי. תקציב הסרט היה 21 מיליון דולר וגרף 123 מיליון דולר.
יומנו של חנון - קיץ קטלני.
לפי ראיון עם דבון בוסטיק ופרסום בחשבון הפייסבוק של זקרי גורדון, קבעו כי סרט שלישי בסדרה מתוכנן, והוא יתבסס על הספרים "הקש האחרון" ו"קיץ קטלני", וכמו קודמיו, הוא יצא בחברת ההפצה פוקס המאה ה-20. גם סרט זה בוים על ידי דייוויד באוורס. הסרט יצא ב-3 באוגוסט 2012. תקציב הסרט היה 22 מיליון דולר והסרט גרף 77 מיליון דולר. זהו הופעתו האחרונה של הקאסט המקורי בסרטי "יומנו של חנון", ובסרטים הבאים יופיע קאסט חדש לגמרי.
יומנו של חנון - חופשה על גלגלים.
בחודש מאי 2016 הוכרז כי ג'ף קיני, מחבר הספר וחברת ההפקה בשלבים מתקדמים להפקת סרט המבוסס על הספר התשיעי בסדרה, "חופשה על גלגלים", וכי בסרט החדש יוכלו להשתתף מעריצים של הסדרה. באתר הרשמי של סדרת הספרים הייתה אפשרות לשלוח אודישן לדמויות מסוימות. במהלך אוקטובר-נובמבר 2016 החלו הצילומים לסרט. הסרט יצא לאקרנים ב-19 במאי 2017 והופץ על ידי חברת פוקס המאה ה-20, כמו שלושת הסרטים הקודמים בסדרה.
המפלגה הקומוניסטית הפולנית
המפלגה הקומוניסטית בפולין
אגלט
אַגְלֶט (באנגלית: Aglet) הוא פיסת פלסטיק קטנה או נדן מתכת הנמצאים בדרך כלל בקצה של חוט, כבל או שרוך. האגלט שומר על הסיבים של החומר מחשיפה, קריעה ופרימה. הודות לאגלט, קל יותר להחזיק את השרוכים, לקשור אותם וליצור לולאות.
מקור השם.
המילה "aglet" או "aiglet" באה מהמילה הצרפתית העתיקה "aiguillette", הנגזרת מהמילה "aiguille" שמשמעותה "מחט".
היסטוריה.
אגלטים היו במקורם עשויים מתכת, זכוכית או אבן, ורבים היו מקושטים מאוד. לאנשים עשירים בתקופה הרומית היו אגלטים שעשויים ממתכות יקרות כמו פליז או כסף.
לפני המצאת הכפתורים נעשה בהם שימוש בקצוות הסרטים ששימשו להידוק ביגוד ביחד. לפעמים הם נוצרו לדמויות קטנות. שייקספיר מכנה דמות מסוג זה "תינוק נמרץ" במחזה "אילוף הסוררת".
לדברי עורך ההפינגטון פוסט, ג'יימס קייב, "ההיסטוריה של האבולוציה של האגלט מעט מסובכת - מקורות רבים מעריכים כי הוא הפך פופולרי על ידי ממציא אנגלי בשם הארווי קנדי, שלדבריו הרוויח 2.5 מיליון דולר מהשרוך המודרני בשנות ה־90 של המאה ה־18."
שימוש כיום.
האגלטים שיוצרו בעבר מזהב וממתכות יקרות, הוחלפו באגלטים מודרניים, העשויים בעיקר מפלסטיק, אלומיניום וכסף. ניתן ליצור אגלטים תוצרת עצמית מחומרים שרובם נמצאים כמעט בכל בית: נייר דבק (סלוטייפ), שרף, שעווה, דבק, חוט ומתכת. מעטים מאוד האנשים שמשתמשים כיום במילה אגלט ולכן סדרת בסדרת הטלוויזיה "פיניאס ופרב" החליטו להקדיש שיר על מנת "להחיות" את המילה וכך חלק מהילדים שראו את הסדרה ושמעו את השיר עדיין זוכרים את המילה הזאת
אגלט מפלסטיק מחובר לקצות השרוך על ידי מכונה העוטפת סרט פלסטי סביב קצות השרוך, ובאמצעות חום או כימיקלים מתיכה את הפלסטיק סביב השרוך. אגלט ממתכת מחובר באמצעות הלחמה. ניתן להלחים גם את קצות סיבי החוט של השרוך.
חברות נעליים מייצרות לעיתים קרובות שרוכי נעליים עם אגלטים משלהן, עם עדיפות לאגלטים מתכתיים. חלק מהחברות מוסיפות לוגו על גבי האגלט.
המפלגה הפולנית הקומוניסטית
עורק כלילי
הלוטוס הכחול
הלוטוס הכחול (בצרפתית: Le Lotus bleu) הוא הספר החמישי בסדרת הקומיקס "הרפתקאותיו של טינטין" אשר נכתב ואויר על ידי הסופר והצייר הבלגי ארז'ה. רצועות הקומיקס של עלילת הספר הוצגו לראשונה במהלך שנת 1936 בשחור לבן. הספר לא תורגם לעברית. זהו ספר המשך לספר "הסיגרים של פרעה".
ייחודו של הסיפור הוא במפגש הראשון בין טינטין לדמות ראשית בסדרת הספרים - הילד צ'אנג צ'ונג צ'יין.
עלילת הספר.
בספר הסיגרים של פרעה, טינטין רדף אחרי קבוצה בינלאומית של מפיצי סמים במזרח התיכון ובהודו. הוא הצליח ללכוד את רוב חברי הקרטל, אבל לא את המנהיג המסתורי, שנפל במורד נקיק בהרים, במהלך ניסיון לחטוף את נסיך גאיפג'מה. גופתו לא נמצאה. טינטין נשאר כדי ליהנות מחופשה אצל המהרג'ה של גאיפג'מה. באחד הימים, פקיר שהובא על ידי המהרג'ה, אומר לטינטין שהוא רואה סכנה קרובה עבורו. זמן קצר לאחר מכן, גבר סיני מגיע לפגוש אותו, אבל הוא נפגע על ידי חץ המשוח ברעל שגורם לשגעון (ראג'יג'ה), שנורה על ידי פקיר מהקרטל שנמלט מכלא. האיש הספיק לספר לטינטין רק על כך, שמישהו בשם מיצוהיראטו רוצה לפגוש אותו בשנחאי. טינטין נוסע לשנחאי שבסין.
בשנחאי, ממתינים לטינטין מתנקשים מקרטל הסמים. עם זאת, שני ניסיונות התנקשות בחייו של טינטין סוכלו על ידי סיני צעיר, שמארגן פגישה עם טינטין באזור מבודד. כשטינטין מגיע לפגישה, הוא מגלה שהצעיר כבר נפגע על ידי הראג'יג'ה, רעל השגעון, בו משתמשים חברי קרטל הסמים כנגד אויביהם.
טינטין מגן על נהג ריקשה סיני צעיר מאנשי עסקים מערביים, ומעורר את זעמו של בריון גזעני בשם גיבונס. זה האחרון הוא חברו של דוסון, מפקד המשטרה המושחת של ההתיישבות הבינלאומית בשנחאי. יחד הם מחליטים לעשות חיים קשים לטינטין.
בינתיים בשנחאי, טינטין פוגש במיצוהיראטו, איש עסקים יפני, שקורא לו לחזור להודו ולהגן על חברו - המהרג'ה של גאיפג'מה. לדבריו, הוא שלח את שליחו אל טינטין לספר לו את זה.
לאחר ששוכנע על ידי מיצוהיראטו, טינטין נוסע חזרה להודו בספינה. בדרך, שני גברים אלמוניים חוטפים אותו, וגורמים לו ולכלבו הנאמן שלגי, לאבד את הכרתו על ידי שימוש בכלורופורם. הם לוקחים אותו אל החוף. טינטין מתעורר מחוץ לשנחאי, בביתו של וואנג צ'ן-איי, מנהיג תנועת התנגדות המכונה "בני הדרקון", שהוקדשה למאבק נגד הסמים. ואנג מתנצל על "החטיפה האלימה" ומתחנן בפני טינטין שישאר בסין. בנו של וואנג הוא הבחור הצעיר שעזר להציל אותו משני ניסיונות החיסול, אבל עכשיו הוא בלתי שפוי מחמת הרעל. בטירופו, הוא מאיים לחתוך את ראשו של כל מי שהוא נפגש עמו באמצעות חרב (הוא אומר שזה כדי "להראות להם את הדרך"), ורק הסמכות הנוקשה של אביו יכולה להשאיר אותו תחת שליטה.