הכתבת אלכסנדרה ג'ייקובס מ"ניו יורק טיימס" ציינה שבסדרה החדשה "פאלון שודרגה מנשמה אבודה, הנכנסת ויוצאת מהמיטות ומטפסת על עצים... לאשת עסקים שאפתנית, שעדיין שוכבת עם הנהג אבל כעת נמצאת בלב העסקים." גיליס אמרה: "אני לא משחקת את אלקסיס, אבל פאלון ירשה הרבה מקולניות שלה... היא הרבה פחות פסיבית ממה שפמלה סו מרטין הייתה – היה לה אופי נינוח. לא הייתי אומרת שהפלאפון שלי רגוע, לטוב ולרע, אני חושבת שיש לה הרבה במה לנעוץ את השיניים". גילס אמרה, "רציתי להביא את הדבר שלי לתוכה, אני חושבת שהיא מתלהבת מתמיד". בעודה קוראת לפאלון "בעלת רצון-ברזל" ו"שאפתנית", גיליס הוסיפה מאוחר יותר, "היא כוח של הטבע... פאלון תלך רחוק ככל שהיא צריכה ללכת על מנת לקבל בדיוק את מה שהיא רוצה. היא הבת של אביה, אז היא מניפולטורית, אבל אני מאמינה שיש לה מצפון". לקראת העונה השנייה, המפיקה בפועל, סאלי פטריק, אמרה: "פמלה סו מרטין הייתה פנטסטית בסדרה המקורית, ותמיד אהבתי את הדמות שלה, אבל באותו הזמן לא היה שם הרבה. היא הייתה מופקרת, הילדה של אבא, ועושה צרות מוחלטת, אבל באמת נהנינו להוסיף שכבות לדמות בעונה הראשונה שלנו, ובעונה הזאת, במיוחד, היא נעשתה יותר מורכבת ופגומה, והדבק של המשפחה."
ביקורות.
ג'יימס פוניבוזיק מ"ניו יורק טיימס" כתב ש"גיליס לוכדת את המסך כפאלון התאוותנית והשאפתנית". דארן פרניך מ"אנטרטיינמנט ויקלי" ציין כי" אליזבת גיליס משדרת את שאפתנותה הטורפת של [ג'ואן] קולינס ואת השרבוט המלכותי של לייטון מיסטר".
חינוך יסודי
חינוך יסודי (באנגלית: Primary education או Elementary education) היא מסגרת החינוך הפורמלי הראשונה בחייו של אדם, המתחילה לרוב מגיל שש, לאחר שהאדם מסיים את מסגרת החינוך לגיל הרך, ומסתיימת כאשר עוברים לחינוך העל-יסודי. מוסדות המציעים חינוך יסודי הם בתי ספר יסודיים.
ברוב המדינות ברחבי העולם החינוך היסודי הוא חובה לכל הילדים בטווח גילאים מסוים. המעבר מהחינוך היסודי לחינוך העל-יסודי מתרחש ברוב המדינות סביב גיל 11 או 12. במדינות רבות, כולל בישראל, המעבר מהחינוך היסודי לחינוך העל-יסודי כרוך בתקופת ביניים (חטיבת ביניים), בה מושם דגש על הכנה למעבר לחינוך העל-יסודי. בישראל תקופת החינוך היסודי נמשכת בדרך כלל מכיתה א' עד כיתה ו'.
המטרות העיקריות של החינוך היסודי, הן לאפשר לתלמידים לקבל אוריינות בסיסית וכמו גם ידע בתחומים מדע, גאוגרפיה, היסטוריה, מתמטיקה ומדעי החברה, ועוד. סדר העדיפות לתחומים מסוימים על פני אחרים, וכמו גם אופן הקניית המידע הם נושאים הנתונים למחלוקות פוליטיים ופדגוגיות עזות.
בישראל.
בישראל מתייחס המושג חינוך יסודי לכיתות א' עד ו' (תלמידים בין הגילים 6-11), או לכיתות א' עד ח' (תלמידים בין הגילים 6-13). בשנת הלימודים תשע"ה למדו במערכת החינוך היסודית בארץ 970,593 תלמידים.
האגף לחינוך יסודי הוא אחד האגפים במינהל הפדגוגי במשרד החינוך, הוא משמש יחידת מטה לניהול פדגוגי של החינוך היסודי בארץ. בין תחומי העיסוק של האגף נכללים תכנון של מדיניות והתאמת מדיניות משרד החינוך למוסדות החינוך היסודי, פיתוח תוכניות לצורך השגת יעדים שהציב משרד החינוך, ניהול שיתופי פעולה עם גורמים מחוץ למשרד החינוך ועוד. כמו כן, פועלים באגף זה לקידום חינוך חברתי וערכי ולפיתוח והטמעה של חומרי למידה והוראה בנושא זה שאותם ניתן ליישם בכיתות.
הנרי קנדל (אדריכל בריטי)
הנרי קנדל (באנגלית: Henry Kendall; 1903 – 1983) היה אדריכל ומתכנן ערים בריטי, שעיקר פועלו היה בקולוניות של בריטניה. בתקופת המנדט הבריטי על ארץ ישראל הוא תכנן מבני ציבור בולטים ותוכניות מתאר לערים אחדות, כיהן יועץ הנציב העליון לענייני בינוי ערים ומונה למהנדס העיר ירושלים. השפעתו של קנדל על מבנה ירושלים ניכרת עד היום, בתכנון שכונות מרכזיות והקפדה על תקנות הבנייה שחייבו ציפוי אבן לבניינים ואיסור הצמדת בניינים לצדה החיצוני של חומת ירושלים. תוכנית המתאר שלו לירושלים - תוכנית קנדל, משנת 1944, החליפה את תוכנית המתאר הסטטוטרית הראשונה לעיר שהוכנה על ידי אדריכל קליפורד הולידיי ואושרה ב-1930, התכנית נותחה במחקריו של פרופ' יהושע בן אריה ואף מוזכרת בספריו של דוד קרויאנקר התכנית פורסמה כספר סיכום בשנת 1948 המסכם את מצב תוכנית המתאר בסוף תקופת המנדט הבריטי. הספר כולל פרקים על תכנונה של העיר גם בזמנים שקדמו לבואו לירושלים. תוכנית קנדל מהווה תוכנית מתאר סטטוטורית לעיר שבתחומים רבים עדכנה את תוכנית הולידיי, זאת לעומת שלוש תוכניות האב לעיר שקדמו להן, בין השאר, ברמת הפירוט ובהיותן נשענות על מחקרי שטח נרחבים יותר.
ביוגרפיה.
קנדל למד אדריכלות באוניברסיטת לונדון בין השנים 1922 ל-1927. הוא השתלם בתכנון ערים במהלך שנת 1928. בין השנים 1929 ו-1932 הוא עבד כמתכנן עיר ואזור, במשרד המושבות במאלזיה. בשנת 1935 הוא עבד באנגליה.
בשנת 1936 הוא מונה לאדריכל מטעם המנדט הבריטי בישראל, לראש מע"צ מטעם המנדט וליועץ הנציב העליון לענייני בינוי ערים. הוא שירת את שלטונות המנדט עד לתומו של המנדט הבריטי על ארץ ישראל, בשנת 1948. בארץ ישראל הוא סייע בהקמת בתי חולים ומבני ציבור נוספים. הוא הקים מחלקה מקצועית לבינוי ערים, שתכננה תוכניות מתאר לירושלים, תל אביב, טבריה, שכם וערים נוספות.
תוכנית המתאר לבאר שבע הייתה מהראשונות שהציג. התכנית הוצגה כבר ב-1937. בעזרת תוכנית זו הבריטים המשיכו לבנות את באר שבע באופן המודרני, שבנו הטורקים בעיר - מבנה של רחובות שתי וערב, סביב שדרה מרכזית, שבה בנייני השלטון והמסחר. תוכנית המתאר של קנדל לבאר שבע הוחלפה בשנת 1952 בתוכניתו של אדריכל אריה שרון, שלפיה נבנו השכונות, בשנות החמישים והשישים, כשכל אחת מהן מרוכזת סביב מרכז מסחרי שכונתי (מודל ״עיר גנים״).
ב-1937 הגיש קנדל גם תוכנית לשיקום עזה, שסבלה עדיין מנזקים קשים, שנגרמו במלחמת העולם הראשונה. שלטונות המנדט הקצו כספים והחלו בתנופת שיקום עזה, רק אז. בבנייה התמקד קנדל בשיקום חלק קטן ממרכז העיר ההיסטורית, כולל הפיכת רחוב עומאר אל-מוכתאר לרחוב המרכזי בעיר, ובמקביל, שם את הדגש על הקמת שכונות מתוכננות בפרברי העיר הישנה.
המחלקה של קנדל הציעה גם תוכנית ליפו, אך זו נפסלה, ותחתיה תוכננה תוכנית חדשה, בידי אדריכלי השלטון הבריטי בקהיר.
בין השנים 1948 ו-1956 הוא שימש כמתכנן הערים הראשי של הממשל הבריטי באוגנדה. שם, בין השאר, תכנן את מתאר העיר קמפלה, בשנת 1951. תוכניתו זו החליפה את תוכנית האדריכל הגרמני, ארנסט מיי. בשנת 1957 הוא עבד בזנזיבר, שם הגיש יחד עם האדריכל ג'פרי מיל, תוכנית בינוי לסטון טאון. התוכנית יושמה באופן חלקי.
בין שנת 1958 לשנת 1962 הוא עבד עבור ממשלת גאנה. בין השנים 1963 ו-1966 הוא עבד עבור ממלכת ירדן, ותכנן את תוכנית המתאר של מזרח ירושלים שפורסמה בשנת 1964. תוכנית זו הייתה פיתוח קל לתוכניתו שלו, משנת 1944. קנדל נקרא למלאכה, אחרי שהממלכה דחתה תוכנית שהציעה חברת בראון האמריקנית. בין השנים 1967 ו-1977 הוא עבד עבור הממשל הבריטי של גיברלטר.
בין שנת 1978 לשנת 1983, קנדל שימש כחבר ועדה לשימור האזור הכפרי באנגליה. בשנתיים האחרונות בתפקיד זה, הוא שימש כיושב ראש הוועדה.
הנצחה.
על שמו של קנדל יש רחוב בבאר שבע.
My Generation (אלבום)
My Generation הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק הבריטית The Who, שיצא ב-3 בדצמבר 1965 בבריטניה. בארצות הברית, הוא יצא ב-25 באפריל 1966 בשם "The Who Sings My Generation" עם כריכה שונה ורשימת שירים שונה במקצת. מלבד חברי הלהקה, רוג'ר דלטרי (שירה), פיט טאונסנד (גיטרה), ג'ון אנטוויסל (בס) וקית' מון (תופים), האלבום כולל תרומות של מוזיקאי ההקלטות ניקי הופקינס (פסנתר) וג'ימי פייג' (גיטרה) ולהקת הקול the Ivy League.
ג'ון ביליין
ג'ון פטריק בִּילַיין (באנגלית: John Patrick Beilein; נולד ב-5 בפברואר 1953) הוא מאמן כדורסל אמריקאי.
ראשית חייו.
ביליין נולד בעיר ניופיין שבניו יורק, ולמד בלוקפורט הסמוכה. פרדריק נילנד, אשר סיפורו היווה את ההשראה לתסריט סרט הקולנוע "להציל את טוראי ריאן", הוא בן דודו של ביליין. בין השנים 1971–1975 למד במכללת וילינג אשר בווירג'יניה המערבית, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה לאורך תקופת לימודיו.
קריירת אימון.
תחילת הקריירה (1975–1992).
עם סיום לימודיו האקדמיים בשנת 1975 חזר לעיר הולדתו, והחל לאמן את קבוצת הכדורסל של "תיכון ניופיין". בין השנים 1978–1992 אימן את קבוצות הכדורסל של מכללת אירי, מכללת נזארת' ומכללת לה מוין מהליגות הנמוכות של ארגון ה-NCAA.
ליגת המכללות הבכירה (1992–2019).
בשנת 1992 עבר לאמן את מכללת קנישיוס אשר בבאפלו, ועזר לה להעפיל פעמיים ל"" (1994, 1995), ופעם אחת לטורניר אליפות המכללות (1996). בין השנים 1997–2002 אימן את אוניברסיטת ריצ'מונד אשר בריצ'מונד, וירג'יניה, וכבר בעונתו הראשונה הוביל אותה לטורניר אליפות המכללות, לראשונה מזה 7 שנים. בשנת 2002 מונה למאמן אוניברסיטת וירג'יניה המערבית, ובעונת 2004/2005 הוביל אותה להישגה הגדול ביותר מאז שנת 1959 – העפלה לשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות ("NCAA Elite Eight"). בעונתו האחרונה בקבוצה, 2006/2007, זכתה הקבוצה באליפות "טורניר ההזמנה הלאומי".