ב-1849 עבר רבי ישראל לקובנה, כדי להתחמק מלחץ השלטונות לשמש כמורה בבית המדרש לרבנים בווילנה. ב-1857 עבר לקניגסברג שבפרוסיה המזרחית, ומשנת 1860 היה בממל, שבה הקים בית מדרש ללימוד מוסר. בממל, שרוב היהודים בה זלזלו בשמירת מצוות, השפיע על סוחרים לשוב ולסגור את עסקיהם בשבת. מקניגסברג וממל הוא הפיץ את כתב העת "תבונה" בענייני הלכה ומוסר יהודי. ב-1879 ייסד הרב כולל אברכים בעיר קובנה, שבליטא. ב-1880 עבר לפריז והמשיך להפיץ משם את תורתו ושיטתו אף במערב אירופה. רבי ישראל פעל בגרמניה ובצרפת לתרגום התלמוד לאחת משפות אירופה. מטרתו הייתה להביא לידיעת העולם את אוצרות התלמוד, ושאף שילמדוהו במכללות נוצריות. לצורך המשימה הוא נפגש עם אנשי רוח ואקדמיה אך הדבר לא צלח בידו, מאחר שלא מצא את האנשים הראויים והכסף הדרוש למימון המשימה. שנתיים מאוחר יותר, חזר רבי ישראל סלנטר לעיר קניגסברג, שם נפטר בכ"ה בשבט תרמ"ג.
הנצחה.
על שמו נקראות ישיבת אור ישראל בפתח תקווה, ישיבת נר ישראל בארצות הברית, בית הספר ס.ע.ר בניו יורק וישיבת נשמת ישראל בפריז. כמו כן נקראו על שמו רחובות בישראל כמו בשכונת שפירא בתל אביב.
כתביו ודרכו.
פולמוס המוסר.
בדרכו להכנסת תכנים נוספים לישיבות מעבר ללימוד הגמרא, נתקל בהתנגדות חריפה. המחלוקת סביב תנועת המוסר נמשכה שנים רבות, ופילגה סביבה את העולם הרבני הליטאי. היו מראשי הישיבות שחששו שלימוד המוסר יפגע בלימוד שאר חלקי התורה. בישיבות מסוימות אף נאסר על אנשי תנועת המוסר להיכנס לישיבה.
כיום, המחלוקת בנושא זה אינה מצויה, ולימוד המוסר התקבל כמעט בכל הישיבות הליטאיות ואף בחלק מהישיבות החסידיות, מלבד ישיבות בריסק.
כל עוד הנר דולק.
ציטוט מפורסם מרבי ישראל סלנטר נאמר לגבי התרגשותו ערב אחד, בהולכו ברחובות החשוכים של עירו, וראה אור דולק בבית. בהביטו, ראה יהודי בעל מלאכה העובד אל תוך הליל (לסיפור זה גרסה עם נגר או סנדלר). כששאל אותו, מדוע הוא עובד כל כך מאוחר ענה האיש: "כל עוד הנר דולק, אפשר לתקן". רבי ישראל מיהר לספר לתלמידיו את שחווה. "מבינים אתם!" אמר, "כל עוד הנר דולק - אפשר לתקן". משפט זה הפך למוטו שלו.
אור ישראל.
מכתביו לעידוד לימוד המוסר, וכן סיכום דבריו, יצאו כספר בשם "אור ישראל" על ידי תלמידו רבי יצחק בלאזר.
במאמר "שערי אור" בתחילת הספר, הוא מתמודד עם עניין החכמה (כפי הנראה גם תוך התייחסות להשכלה), וכותב שלימוד התורה מחייב יראה, כאשר למעשה מטרת לימוד התורה הוא ה"יראה".
הירחון "תבונה"- כאשר הרב ישראל ליפקין מסלנט עבר לגור בגרמניה הוא יסד שם ירחון (עיתון חודשי) שנקרא "תבונה" בירחון זה היו חידושי תורה ודברי מוסר
תלמידיו וצאצאיו.
לרבי ישראל מסלנט היו ארבעה בנים ושתי בנות.
רבי ישראל מסלנט העמיד תלמידים רבים, ומתורת המוסר שלו יצאו שיטות מוסר שונות, ובהן שיטות המוסר של התלמוד תורה בקלם, ישיבת נובהרדוק (אשר הדגישה את שפלות האדם) וישיבת סלבודקה (שדרכה הייתה "גדלות האדם", שיש להדגיש את כוחו של רוח האדם, ולרוממה).
שלושת תלמידיו העיקריים הם:
אנדופרזיט
קמילה בורדונבה
קמילה בורדונבה רולדן (בספרדית: Camila Bordonaba Roldán; נולדה ב-4 בספטמבר 1984; גראן בואנוס איירס, ארגנטינה) הידועה בשם קמילה בורדונבה, היא שחקנית, זמרת-יוצרת, מוזיקאית, דוגמנית-עבר ובמאית תיאטרון ארגנטינאית.
בורדונבה מוכרת בעיקר בתפקידיה בטלנובלות הארגנטינאיות של כריס מורנה: "קטנטנות" ו"המורדים".
ביוגרפיה.
בורדונבה נולדה בפאלומר שבארגנטינה, לנורה וחואן קרלוס בורדונבה, כבת זקונים למשפחה בת שני אחים.
בשנים 1998–2004 בזמן הסדרה "קטנטנות" ו"המורדים" הייתה בזוגיות עם השחקן בנחמין רוחאס.
בשנת 1996, כאשר הייתה בת 12, לוהקה לטלנובלת הילדים המצליחה "קטנטנות", שם גילמה את פטו בעונות 2–4, ואת קמילה בעונות 5–7. לאחר סיום צילומי העונה השביעית, השתתפה בורדונבה לראשונה בחייה בסרט קולנוע, "". הטלנובלה "קטנטנות" זכתה להצלחה רבה גם בישראל, ולאחר צילומי הסרט, הגיעה בורדונבה לישראל יחד עם פליפה קולומבו, ממשתתפי הסדרה.
בשנים 2002–2003 השתתפה בורדונבה בטלנובלה "המורדים", יחד עם בן זוגה בנחמין רוחאס שם גילמה את מריצה ספיריטו דמות ראשית שתוארה כפרובוקטיבית. גם טלנובלה זו זכתה להצלחה רבה בארץ, ויחד עם מספר משתתפי "המורדים" הגיעה בורדונבה לישראל פעמיים לסיבובי הופעות. כמו כן, לקחה בורדונבה חלק בלהקת ארווי (Erreway), שהוקמה בזמן הפקת סדרת "המורדים" וכללה עוד שלושה מהשחקנים הראשיים בסדרה: פליפה קולומבו, בנחמין רוחאס ולואיסנה לופילטו. נוסף על כך, לסדרה זו הופק סרט קולנוע, ששמו "", אשר הופץ גם בישראל.
בשנת 2004 השתתפה בורדונבה בטלנובלה "פלוריסיינטה" כפלומה.
בשנת 2005 כיכבה יחד עם גוסטבו ברמודס בטלנובלה "אהבת נעורים", שם גילמה את סיסי. הסדרה לא הצליחה בארגנטינה, ולכן הופסקה מוקדם מן הצפוי.
בשנת 2006 השתתפה בטלנובלה "הגלדיאטורים של פומפז'ה", שלא זכתה להצלחה, והסתיימה לאחר 24 פרקים בלבד.
בשנת 2007 השתתפה בטלנובלה "משפחת פיירו", שם גילמה את דמותה של קרינה, לצדם של אוסבלדו לפורט, מריאנו מרטינס ופליפה קולומבו.
בשנת 2008 שיחקה ב-"atraccion X4" את דמותה של מלנה, לצדה של לואיסנה לופילטו.
בשנת 2010 הקימה בורדונבה להקה בשם "LA MISS TIJUANA" עם פליפה ווילי לורנזו.
בשנת 2011 כיכבה בסרט "penumbra" לצד כריסטינה ברונדו. בסרט גילמה קמילה את דמותה של ויקטוריה.
בשנת 2013 פרשה בורדונבה מעולם המשחק, ועברה לברילוצ'ה עם בן זוגה, ממנו נפרדה מאוחר יותר. כיום היא מנהלת גלריה והרכב מוזיקלי.
בורדונבה היא הסנדקית של הבת של פליפה קולומבו, ביחד עם בן זוגה לשעבר בנחמין רוחאס.
רוברט נוזיק
רוברט נוזיק (באנגלית: Robert Nozick; 16 בנובמבר 1938 – 23 בינואר 2002) היה פילוסוף יהודי-אמריקאי ופרופסור באוניברסיטת הרווארד, ונשיא האגודה הפילוסופית האמריקאית. בין ספריו הידועים: "חקירות פילוסופיות" (1981), ששימש כטיעון-נגד לתאוריה של הידע, ו"אנרכיה, מדינה ואוטופיה" (1974), שסיפק תשובה ליברטריאנית לחיבורו של ג'ון רולס "תאוריה של צדק" ובו הוא הציג את הגרסה שלו לאוטופיה, שהיא לטעמו מקום בו אנשים יכולים בקלות ובחופשיות לבחור את החוקים של החברה שאליה הם בוחרים להיכנס.
בנוסף עסק גם באתיקה, במטאפיזיקה, בתורת ההחלטות ובפילוסופיה של הנפש.
חייו.
נולד בברוקלין כבן יחיד. אביו היה יהודי שהגיע מהשטעטל הרוסי וניהל עסק קטן, אימו הגיעה ממשפחת כוהנים. בשנותיו הראשונות בתיכון היה סוציאליסט נלהב והשתלב כחלק מהשמאל החדש. למד באוניברסיטת קולומביה וקיבל תואר ראשון בפילוסופיה בשנת 1959, ובאותה תקופה הקים את הסניף המקומי של "ליגת הסטודנטים לדמוקרטיה תעשייתית". השלים דוקטורט בפרינסטון בהנחייתו של הפילוסוף קרל המפל בשנת 1963 בנושא תורת ההחלטות. ב-1969, כשהיה בן 30, החל ללמד פילוסופיה בהרווארד, והיה לאחד הפרופסורים הצעירים בתולדות האוניברסיטה.
היה נשוי פעמיים, אב לשני ילדים מנישואיו הראשונים. נוזיק נפטר בשנת 2002 מסרטן הקיבה.
פילוסופיה פוליטית.
עבור ספרו "אנרכיה, מדינה ואוטופיה" קיבל נוזיק את "פרס הספר השנתי" בקטגוריית פילוסופיה ודת. נוזיק טוען שרק ממשל מוגבל שמתעסק בפונקציות כמו הגנה נגד אלימות, הונאה, גנבה ואכיפת חוזים יוכל להיות מוצדק מבלי להפר את הזכויות הטבעיות של האזרחים במדינה. לטענתו, חלוקת העושר יכולה להיחשב כהוגנת וצודקת רק אם נעשתה במסגרת סחר מוסכם של אנשים בוגרים, אפילו במקרה בו חלוקת העושר הביאה לגידול באי-שוויון כתוצאה מהסחר הזה. בהקשר הזה נוזיק פנה אל הרעיון הקאנטיאני בו ראוי להתייחס לאנשים כאל מטרה בפני עצמה ולא כאמצעי לשם השגת שום מטרה אחרת.
בהמשך הספר, נוזיק מקשה על המסקנה של "עקרון הצדק השני" של רולס; הטיעון המרכזי בספרו הוא שאי-שוויון נחשב מוצדק וראוי כל עוד התהליכים שהובילו אליו החלו מנקודת פתיחה ראויה והוגנת, ובמהלכם נעשו חליפין הוגנים על ידי בני אדם בוגרים בהסכמה. נוזיק חוזר שוב אל המוסר הקאנטיאני על פיו אין להתייחס לבני האדם כאל אמצעים אלא כאל מטרות בלבד, לדוגמה: היחס לאנשים מסוימים, על פי תאוריות חלוקה אחרות, כאל מקור לכסף, הופך אותם לאמצעים למטרת העל של שוויון. נוזיק קורא תיגר על התאוריה של רולס, הגורסת כי מצב מוסרי יותר הוא רק מצב בו האדם שהיה במצב הגרוע ביותר קודם – משפר את מצבו.
במסקנתו המעוררת מחלוקת ביותר, נוזיק טען שהליכה עקבית עם עקרון אי-התוקפנות תרשה לחברה להתייחס לחוזי השתעבדות מבחירה בין בוגרים שנכנסו אליו בצורה וולונטרית כחוזה חוקי ובעל קונצנזוס, ולכן דחה את הרעיון של זכויות חיוביות ושליליות, בניגוד מוחלט לג'ון לוק ולרוב האקדמאים הליברטריאנים-קפיטליסטיים בזמנו.
עבודתו.
ספרו "אנרכיה, מדינה ואוטופיה" מיזג את התאוריה הליברטריאנית אל תוך הזרם המרכזי של המחשבה המדינית.
נוזיק היה ידוע בסגנונו הסקרני והחקרני. לעיתים קרובות פיתח רעיונות בצורה "רציונלית" והשאיר את ההכרעה בעניינם לקוראיו. הוא נודע גם בזכות גישתו החדשנית והבינתחומית (שאב רעיונות מתחומי הכלכלה, הפיזיקה והביולוגיה), שהפכה את משנתו למרעננת ורלוונטית.
ספריו.
נוזיק נמנה עם מובילי ההגות הפילוסופית האנגלו-אמריקאית של המאה העשרים, ותרם כמעט לכל תחומי הדיון הפילוסופי.
החברה הסוציאליסטית
וויליאם מאוקהם
מהפיכת 1848
אליקים רובינשטיין