בשנת 620, ימים מעטים אחרי מותה של ח'דיג'ה, בגיל 50, נישא לסודה בת זמעה, אלמנה משבט קורייש, שבטו של מוחמד, לפי גרסה אחת היו לה מספר ילדים מנישואיה הקודמים לפי גרסה אחרת היה לה רק בן אחד שנהרג בקרב על ג'לולה; גם לגבי גילה בעת הנישואין יש גרסאות שונות החל ב-27 וכלה ב-55. על פי אבן סעד סודה נפטרה בשנת 674. יש גרסאות הטוענות שמוחמד רצה לגרשה ומסופר כי מחשש שמוחמד יגרש אותה, ויתרה סודה על היום שהגיע לה במסגרת סבב הנשים של מוחמד לטובת עאישה אשתו הצעירה.
עאישה.
באותה שנה (620) התארס לעאישה בת ה 6 והרווקה, בתו של חברו הטוב אבו בכר. לפני אירוסיה למוחמד הייתה מאורסת לבנו של ראש שבט נופל, שנתן חסות למוחמד, אך מחשש האם כי בנה יתאסלם בעקבות נישואיו עם עאישה בוטלו האירוסין והיא התארסה עם מוחמד בשנת 620; הוא התחתן איתה בשנת 622; עאישה נפטרה ב-678. יש מחלוקת במסורת המוסלמית אם מוחמד נישא קודם לסודא או קודם לעאישה.
חפסה.
במהלך כיבוש מכה נהרגו גברים רבים וכתוצאה מכך נשים רבות התאלמנו. מוחמד נישא לאלמנות מהקרבות: ב-625, בהיותו בן 55, נישא לחפסה בת עומר, אלמנה בת 19 שהתאלמנה בקרב על באדר, היא נפטרה בשנת 666. בשל היותן קרובות בגיל התיידדה חפסה עם עיאשה.
זינב.
ב-626 נישא לזינב בת חוזיימה שהייתה אלמנה מהקרב על באדר. היא הייתה בסוף שנות ה-20 או בת 48 (לפי גרסאות שונות). זינב נפטרה לפי גרסאות שונות בין חודשיים לשנתיים לאחר חתונתם.
הינד.
ב-627 נישא לקרובת משפחתו, הינד (אום סלמה) שהייתה אלמנה (יש גרסאות אחדות לגילה מ-31 ועד 47). בעלה הראשון, עבדאללה אבן עבד-אל-אסאד שהיה מוסלמי מסור נהרג בקרב אוחוד והותיר אותה עם ארבעה ילדים. היא נפטרה בשנת 680 (או 683) ובכך האריכה ימים להיות האחרונה מנשותיו של מוחמד שנשארה בחיים.
ריחאנה.
אחרי קרב השוחה שניהל מוחמד, לקח כשפחה את ריחאנה, במקורה בת שבט בני נדיר ואלמנתו של אחד מבני שבט בנו קורייזה היהודים. יש גרסאות הטוענות שהיא התאסלמה ונישאה למוחמד ויש כאלו הטוענות שלא התאסלמה או לא נישאה לו. היא הלכה לעולמה כנראה שנה לפני מוחמד.
זינב בנת ג'חש.
זינב בנת ג'חש, בת דודתו של מוחמד, הייתה אלמנה כשארגן את נישואיה לזיאד, בנו המאומץ. זיאד גירש את זינב. כשמוחמד נישא לה זינב הייתה אשתו החמישית במקביל, בזמן שלאחרים הותר לשאת רק ארבע נשים בבת אחת והתעוררה בעיית גילוי עריות בכך שמוחמד נישא למי שהייתה אשת בנו. זינב נפטרה בערך במועד פטירתו של מוחמד.
ג'וירייה.
ב-628, בהיותו בן 58, נישא לג'וירייה בנת אל-חארת', אלמנה שבוייה בת 20 מהקרב נגד שבט בנו מוסטליק. היא נפטרה ב-673.
רמלה.
בסוף אותה שנה נישא לרמלה (אום חביבה), בת לאחת המשפחות התקיפות בשבט קורייש - בני אומייה. רמלה הייתה אחותו של מועאויה הראשון ובת דודו של עות'מאן בן עפאן. בעלה הראשון ואב בתה חביבה, עבד-אללה, היה אחיה של זינב בת ג'חש, הם התגוררו באתיופיה, כאשר בעלה התנצר והיא סירבה לעזוב את האסלאם היא התגרשה ממנו. אחרי מותו של עבד-אללה נישאה רמלה בת ה-30 למוחמד. טקס הנישואין נערך באתיופיה בלי נוכחותו של מוחמד, רק 6 שנים מאוחר יותר נסעה למדינה והצטרפה למוחמד. רמלה נפטרה ב-666.
צפיה.
ב-629 מוחמד בן ה-59 נישא לצפיה (ספיה) בת ה-17, בתו של חי בן אחיטוב, יהודייה בת שבט בני נדיר, אלמנה ידועה ביופייה ומשכילה, שבעלה הראשון נהרג בקרב ח'ייבר בו היא נלקחה בשבי. צפיה נפטרה בשנת 670.
מיימונה.
ב-630 נישא למימונה בנת אלחארת' (בַּרַה) בת ה-36, אחותה למחצה של אשתו המנוחה זינב בת חוזיימה, נפטרה ב-674.
מריה.
האחרונה בנשותיו הייתה מריה הקופטית, רווקה נוצרייה בת 20, נשלחה אליו כשפחה. ילדה לו בן (אברהים) שמת בגיל שנה לערך. היא נפטרה ב-637.
יהודי חסות
יהודי חסות (בגרמנית: Schutzjude, מילולית: יהודי מוגן) היה מעמד משפטי בגרמניה של יהודים שקיבלו מאת השלטונות כתב חסות לאחר שהעלו בעבור זאת מס מיוחד. מעמד זה ניתן לעיתים לבודדים ולעיתים לקבוצה. תמורת התשלום אותו העבירו לחצר השליט, קיבלו היהודים "כתב קיום" Schutzbrief והודות לו נהנו יהודי החסות מזכויות שהיו שמורות על פי דין לנוצרים בלבד. מעמד יהודי החסות ניתן ליהודים על ידי אחד השליטים המקומיים במדינות גרמניה השונות של אותה תקופה. מעמד החסות ודרגתו עברו בירושה מהורים לבניהם.
כתב החסות שנתן השליט ליהודיו קבע מה מותר להם לעשות, התיר והגביל את זכותם לנוע ממקום למקום וקבע את גבולות חופש הדת מהם נהנו היהודים. לרוב אישר כתב החסות ליהודים לעסוק במסחר וקבע את סוג המסחר המותר, התיר להם לעסוק במתן הלוואות ואף כלל התר לקיום מצוות הדת ולעיתים אף אישר ליהודים להקים לעצמם בית כנסת.
עוד מתקופת ימי הביניים נחשבו היהודים כזרים, הוגבלו בתעסוקתם ובמגוריהם ושילמו מס מיוחד עוד בתקופה הרומית על מנת לזכות בהגנה. מסעי הצלב העמידו את יהודי גרמניה (ושאר אירופה) במצבי סכנה ושמד שכתבי הפריבילגיות לא עזרו למניעתם. ב-1103 קבע היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את תקנות שלום הארץ, לפיהן, הועמדו יהודים לראשונה בתולדות גרמניה תחת הגנה מיוחדת.
פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אחרי עלילת הדם בפולדה, הגדיר ב-1236 את כל יהודי גרמניה כעבדי לשכת האוצר, אסר עליהם לשאת נשק, שלל את חופש התנועה שלהם וחייב אותם בתשלום מיסים לאוצר הקיסר. במקביל ועידת לטראנו הרביעית חייבה את היהודים להזדהות על ידי לבוש מיוחד. אלברכט הראשון, מלך גרמניה העניק ב-1298 את היהודים של דורטמונד ואת ההכנסות מהם לארכיבישוף של קלן. באותה שנה התקיימו פרעות ביהודי וירצבורג, נירנברג, באמברג, רוטנבורג והיילברון. פרעות על רקע האשמה בחילול לחם הקודש. (פרעות ריינטפלייש), 1315-1317 פרעות "מלקי היהודים" בהנהגת "המלך ארמלדר". 1342 מס של גולדן אחד על כל יהודי מעל גיל 12. 1348-1350 פרעות המגפה השחורה. האשמת היהודים בהרעלת בארות.
בשנת 1750 קבע פרידריך השני, מלך פרוסיה מעמד נוסף ליהודים מעמד בשם יהודים נסבלים. יהודים אלה לא נהנו מכל הזכויות שקיבלו יהודי החסות והיו מוגנים פחות מהם. עם היהודים הנסבלים נמנו רבנים, חזנים, שוחטים ושאר משרתי הקהילה שמעבודתם לא הפיקו השליטים דבר. את היהודים שמהם הפיקו השליטים התועלת רבה הם העלו מדרגת יהודי חסות לדרגת יהודי חצר. יהודי החצר עסקו בחצרו של השליט בתפקידי מפתח כבנקאים. בצו המלך מ-1812 ניתנו זכויות שוות ליהודים בפרוסיה ובוטל מעמד יהודי החסות. נפוליאון ביטל את מעמד יהודי החסות בכל השטחים שכבש, אך עם תבוסתו הוא הוחזר ברוב נסיכויות גרמניה. מעמד יהודי החסות בוטל סופית עם איחוד גרמניה ב-1871 ומתן שוויון זכויות ליהודים.
גשר מנאי
גשר מנאי הוא גשר תלוי המחבר את האי אנגלסי עם היבשת של ויילס מעל למצר מנאי. הגשר תלוי על 16 כבלים, אורך המיפתח 176 מטר ובנייתו הושלמה בשנת 1826 כדי לשמש את כביש ה-A5 החדש אשר חיבר את לונדון לדבלין.
ב-2005 הוגש הגשר כמועמד להיות אתר מורשת עולמית.
חוק האיחוד של 1800 העלה את הצורך של תחבורה יבשתית בין היבשת לבין נמל הוליהד (Holyhead) שהיה נמל הקשר לתחבורה הימית לאירלנד. הגשר תוכנן על ידי תומאס טלפורד, בנייתו החלה בשנת 1819 והוא נחנך ב-30 בינואר 1826. הוא הוקם כדי לשרת את הנתיב היבשתי החדש שהלך ונבנה גם הוא על ידי טלפורד, כביש ה-A5 אשר חיבר את לונדון להוליהד ובאמצעות מעבורת, גם לדבלין.
גשר המנאי נחשב לגשר התלוי המודרני הראשון בעולם, בפועל הוא קיצר את הנסיעה מלונדון להוליהד מ-36 שעות שחלקן נערך במעבורת ל-9 שעות שכולן בתחבורה יבשתית.
כיום ערכו התחבורתי של גשר מנאי הוא שולי כי נבנה בסמוך לו גשר מודרני - גשר בריטניה (Britannia Bridge), אשר משמש את כביש ה-A55.
ואינאפוטינה
ואינאפוטינה (מקצ'ואה: "הר געש צעיר") הוא הר געש בדרום פרו ברכס הרי האנדים המתנשא לגובה של 4,850 מטר.
להר זה אין צורה אופיינית של הר געש, במקום זאת לועו מורכב משלוש קלדרות המחוברות יחד ויוצרות לוע הר געש בקוטר של כ-2.5 ק"מ
ב-19 בפברואר 1600 התפרץ הר הגעש בסדרת התפרצויות הנחשבת כהתפרצות הגעשית הגדולה ביותר בהיסטוריה של דרום אמריקה ונמשכה אל תוך חודש מרץ של אותה שנה. במהלך ההתפרצות נהרגו למעלה מ-1,500 איש.
הטפרה התפזרה על פני 30 קילומטרים מעוקבים, זרם פירוקלסטי הגיע למרחק 13 ק"מ ממוקד ההתפרצות לכוון מזרח ודרום-מזרח. בוץ להאר כיסה מספר יישובים והגיע עד חופי האוקיינוס השקט המרוחקים כ-120 ק"מ.
האפר הגעשי יחד עם רעידות האדמה שנוצרו כתוצאה מההתפרצות גרמו להחרבתן של הערים ארקיפה ומוקואגוה נפילת אפר מההתפרצות דווחה במרחק של 500 ק"מ ממוקד ההתפרצות.
נזקים סביבתיים.
לחקלאות המקומית לקח כ-150 שנה עד להתאוששות. האפר גרם לכך ששנת 1601 הייתה שנה קרה מאוד בחצי הכדור הצפוני, מה שגרם לרעב ההמוני ברוסיה בשנים 1601-1603.
גם באסטוניה, לטביה ואף בשווייץ היה קר בצורה חריגה בחורפים של 1600-1602.
יבול היין של צרפת ב-1601 התאחר וניזוק וכך גם זה של גרמניה.
אגם סווה ביפן קפא מוקדם יותר מאשר בכל 500 השנים שקדמו להתפרצות.
Micro-Star International
Micro-Star International Co., Ltd (ידועה בראשי התיבות MSI) היא חברה טאיוואנית רב-לאומית, המייצרת רכיבי חומרה. החברה נוסדה באוגוסט 1986.
החברה מיצרת מגוון מוצרים ורכיבי חומרה, בהם כרטיסי הרחבה, שרתים, נטבוקים, לפטופים. בתחום לוחות האם וכרטיסי המסך נחשבת החברה לאחת משלוש היצרניות הגדולות בעולם.
החברה מקיימת תחרות בתחום האוברקלוקינג מדי שנה, ומעניקה פרס כספי בן 3,000 דולר למנצח.
טיפשים בלי הפסקה