ב-10 באוקטובר נאלץ גנרל קורנווליס להעביר את משכנו מבית המושל של יורקטאון, לאחר שזה נעשה בלתי ראוי לשהייה עקב הירי האמריקני. בנוסף, הגיע באותו היום כוח תגבורת קטן ששלח גנרל קלינטון בראשות מייג'ור צ'ארלס קושראן. בצד השני, הציב הצבא האמריקני-צרפתי שתי סוללות חדשות, שכללו 14 תותחים בגדלים שונים ו-8 מרגמות. לסוללות החדשות הייתה יכולת אש מצוינת אל עבר יורקטאון, ובערב אותו יום פגעה הסוללה הצרפתית בספינה אנגלית, הכארון (Charon) והעלתה אותה באש, יחד עם שתי ספינות תובלה שעגנו בסמוך לה. בשחר ה-11 באוקטובר כלל הסד"כ הארטילרי האמריקני 52 כלים, שפוזרו בין כל הסוללות, ושיתקו בהצלחה את האש הבריטית.
בליל ה-11 לחודש, עם רדת החמה, יצא כוח משולב אמריקני-צרפתי לחפור את החפיר השני. החפירות התנהלו כל הלילה, ובמשך שני הימים הבאים. במשך כל עבודות החפירה רותקו הכוחות הבריטים באש אמריקנית וצרפתית, שמנעה מהם לסכל את הכנת החפיר. לאחר חפירת החפיר, התברר כי ביצורים מס' 9 ו-10, ששכנו במזרח הגזרה, הפריעו להמשך החפירה וההתקדמות. לאור ההבנה כי יש לכבשם, הוחלט להקצות את ביצור מס' 9 לכוח הצרפתי ואת ביצור מס' 10 לכוח האמריקני. יום הפעולה שנבחר היה ה-14 באוקטובר, מיד לאחר רדת הערב.
בשעה 20:00, יצאו הכוחות הצרפתים והאמריקנים למתקפה על ביצורים מס' 9 ו-10. הכוחות הצרפתים, תחת פיקודו של המרקיז דה לה פאייט, התקדמו בהסתר אל עבר הביצור. כשהגיעו למרחק של כ-100 מטר מן הביצור נתגלו, ונפתחה עליהם אש כבדה. הכוח הצרפתי החל להתקדם אל עבר הביצור, אך עוכב על ידי משוכה, שפינויה ארך דקות אחדות, בהן נפגעו מספר חיילים צרפתים מאש האויב. עם הגעת הכוח הצרפתי לביצור, הסתערו המגינים לעברו אך הסתערותם נבלמה, ותוך חצי שעה נכבש הביצור. הכוח הצרפתי איבד 15 חיילים. הכוחות האמריקנים' תחת פיקודו של אלכסנדר המילטון, נעו עם הישמע האות אל הביצור כאשר רוביהם אינם טעונים כלל. האמריקנים התקדמו במהירות והתגברו בהצלחה על כל המכשולים שסביב הביצור, וכעשר דקות לאחר הישמע האות נכבש הביצור. הכוח האמריקני איבד 9 חיילים. לאחר כיבוש שני הביצורים, החלו הכוחות ההנדסיים לחפור במהירות כדי לצרף את הביצורים לחפיר השני.
בלילה שבין ה-15 באוקטובר ל-16 באוקטובר, יצאו כוחותיו של קורנווליס להתקפה אחרונה כנגד הכוחות האמריקנים-צרפתים. לאחר הפגזה ארטילרית, הסתערו כ-350 חיילים בריטים אל עבר השוחות ותפסו את הכוחות הצרפתים ישנים. הכוחות הבריטים ניצלו את ההפתעה אך נהדפו בידי כוח צרפתי אחר שהגיע למקום. הם הצליחו לחבל בשבעה תותחים, אך תוך שש שעות תוקנו החבלות.
בלילה שבין ה-16 באוקטובר ל-17 באוקטובר, הורה קורנווליס על פינוי כוחותיו לגלוססטר פוינט, אך סערה שהתרחשה בסביבות חצות מנעה מן הכוחות לחצות את הנהר. בבוקר יום המחרת, בשעה 10:00 בבוקר, הניפו הכוחות הבריטים דגל לבן, בנוסף לתיפוף הקורא למשא ומתן. הירי פסק כליל והקרב תם בכניעת הכוחות האנגלים.
לאחר המצור.
כשהגיעה הידיעה על נפילת יורקטאון לאוזניו של ראש הממשלה הבריטי, הלורד נורת', אמר: . בעקבות התבוסה גדלה האופוזיציה בבית הנבחרים הבריטי, והצעה להפסקת המלחמה בארצות הברית נפלה על חודו של קול אחד. עד מהרה הודיע הלורד נורת' על התפטרותו, נערכו בחירות, והממשלה החדשה החליטה להפסיק את המלחמה באמריקה. ב-3 בספטמבר 1783 בריטניה חתמה על חוזה פריז, בו הכירה בקיומה של ארצות הברית והתחייבה לסלק את כוחותיה מאמריקה.
אחרי הקרב נערכו קרבות קטנים נגד הצבא הבריטי, ששלט בנמלים בניו יורק ובצ'ארלסטון, אך אף אחד מהם לא הגיע לסדר גודל משמעותי כשל הקרבות הגדולים שנערכו קודם.
נבחרת פרו בכדורגל
נבחרת פרו בכדורגל (בספרדית: Selección de fútbol del Perú) היא נבחרת הכדורגל הלאומית של פרו.
נבחרת פרו משתתפת יחד עם שאר נבחרות CONMEBOL (התאחדות הכדורגל של מדינות דרום אמריקה) בתחרויות המפעל. לאורך השנים, התקשתה נבחרת פרו להתמודד מול נבחרות ברזיל וארגנטינה החזקות במוקדמות גביע העולם בכדורגל.
תור הזהב של נבחרת פרו היה בין השנים 1970 ל-1982, שבהן העפילה לשלושה מונדיאלים מתוך ארבעה, וזכתה פעם אחת בקופה אמריקה, בשנת 1975. תיאופילו קוביאס, שכיכב באותם ימים במדי הנבחרת, הפך לשם נרדף לכדורגל הפרואני. לאחר שחדל קוביאס לשחק בנבחרת, לא הצליחה פרו להעפיל למונדיאל עד 2018.
פרו עשתה את הופעת הבכורה שלה במונדיאל ב-1930. ההופעה השנייה שלה במפעל הייתה ב-1970. במונדיאל זה הפתיעה פרו וניצחה בשני המשחקים הראשונים שלה את נבחרות בולגריה ומרוקו ועלתה לשלב רבע הגמר, אך נעצרה על ידי ברזיל החזקה, שזכתה בסופו של דבר בתואר.
גם בטורניר הבא שבו הופיעה, ב-1978, פתחה פרו את הטורניר בשני ניצחונות, הפעם על נבחרות סקוטלנד ואיראן. המשחק השלישי הסתיים בתיקו מול הולנד והנבחרת סיימה את הסיבוב הראשון במקום הראשון בבית. למרות הפתיחה המרשימה של הטורניר, לא המשיכה פרו באותה יכולת והפסידה בכל משחקיה בשלב הבתים השני, בהם לא כבשה אפילו שער זכות אחד.
במונדיאל 1982 נגמרה תקופת הזוהר של פרו במפעל. הנבחרת סיימה את שני משחקיה הראשונים בתיקו מול נבחרות קמרון ואיטליה, לפני שהובסה 5:1 על ידי פולין, והודחה מהטורניר.
במוקדמות מונדיאל 1998 החמיצה פרו את העלייה למונדיאל לשכנתה מהדרום נבחרת צ'ילה, שסיימה עם הפרש שערים עדיף מזה של פרו.
מוקדמות מונדיאל 2002 נחשבים לנקודת שפל עבור הנבחרת הפרואנית. הנבחרת סיימה את בית המוקדמות במקום השמיני, כשלזכותה רק ארבעה ניצחונות מתוך 18 משחקים, ו-14 שערי זכות. נקודות השפל של פרו בשלב המוקדמות כללו הפסד מביך 3:0 לוונצואלה החלשה והפסדים ביותר מחצי משחקי הבית שלה, לנבחרות אורוגוואי, אקוודור, ארגנטינה, קולומביה וברזיל.
פרו אירחה ב-2004 את טורניר הקופה אמריקה, אך הודחה כבר בשלב רבע הגמר על ידי ארגנטינה, הדחה שגררה ביקורת קשה נגד המאמן ונבחרתו.
במוקדמות מונדיאל 2018 סיימה פרו במקום החמישי שהקנה לנבחרת את הכרטיס למשחק הפלייאוף נגד נבחרת ניו זילנד. אחרי 0-0 בגומלין גברה פרו בביתה 0-2 על ניו זילנד ובכך שבה לטורניר הגמר של המונדיאל לראשונה מזה 36 שנים. בטורניר הגמר הפסידה פרו בשני משחקיה הראשונים לצרפת ולדנמרק. במשחקה האחרון בשלב הבתים ניצחה פרו את אוסטרליה. היה זה ניצחונה הראשון של פרו במונדיאל מזה 40 שנה. עם זאת פרו הודחה כבר בשלב הבתים.
קווצי עור
קְווּצֵי-עוֹר (שם מדעי: Echinodermata) הם מערכה של בעלי החיים שניוני הפה (Deuterostomia) המונה כ-6,500 מינים, שכולם חיים בבתי גידול ימיים, ונמצאים בכל העומקים. זוהי המערכה הגדולה ביותר שאין לה ייצוג במים מתוקים או ביבשה. זוהי גם המערכה השנייה בגודלה בקבוצת שניוני הפה, אחרי המיתרניים.
מאפייניהם העיקריים של בני המערכה הם סימטריה פנטה-רדיאלית (מחומשת), סימטריה ראשונית דו-צדדית, חלל קרביים (coelom) אנטרוצלי, ושלד פנימי מזודרמלי מורכב מלוחיות גיר. השם קְווּצֵי מן המילה קוֹץ המתארת את הקוצים שצומחים מהעור של רוב המחלקות.
מאפיינים ייחודיים לקווצי עור.
מבנה קווצי עור שונה באופן מוחלט מכל יתר מערכות החי. מאפייני מבנה שונים מופיעים אצלם ראשונה בעולם החי, או בלעדית אצלם.
ייאוש
ייאוש הוא רגש של אובדן תקווה בעניין שחשוב לאדם. בעקבותיו ייתכנו תחושות של עצב, אכזבה או דיכאון.
הייאוש הוא תחושה של חוסר אפשרות לשנות את המצבים החשובים במציאות שמהווים עיקר בחייו של המיואש. ייאוש יכול להתרחש בעקבות כישלון או אכזבה חוזרים ונשנים בהגשמת החלומות והשאיפות, ותחושתו של האדם שאין באפשרותו לשנות דברים חשובים בחייו, או בעקבות סבל מתמשך שהאדם אינו מוצא דרך לצאת ממנו. הרגש ההפכי לייאוש הוא תקווה.
התועלת.
מבחינה תועלתנית, הייאוש מונע בזבוז אנרגיה לריק כשהמצב אבוד. הייאוש בלשון העם אינו אלא דיכאון שמשרה חוסר אונים. המיואש נוטה להימנע מהפעילויות החברתיות שנבעו מתוקף תפקידיו החברתיים השגרתיים, ובכך הוא נחשף לחלופות חברתיות או שהוא מאותת לחברה על מצוקתו.
ביהדות.
לתפיסת חז"ל אין לאדם להתייאש אף במצב הקשה ביותר, ולדוגמה הם מביאים את סיפורו של חזקיהו המלך שחלה אנושות ב (צרעת), קיבל נבואה מישעיהו הנביא שהוא ימות: "ויאמר אליו: כה אמר ה', צו לביתך, כי מת אתה ולא תחיה!", ואף על פי כן לא התייאש, התפלל והחלים ממחלתו ל-15 שנים נוספות של מלכות (, ).
לפי חז"ל, חזקיהו אומר לישעיהו: "בן אמוץ, כלה נבואתך וצא. כך מקובלני מבית אבי אבא, אפילו חרב חדה מונחת על צוארו של אדם, אל ימנע עצמו מן הרחמים". ()
ר' נחמן מברסלב ראה בייאוש רגש שלילי, וידועה מימרתו "אין ייאוש בעולם כלל". אמרה דומה מפורסמת בשם ר' ישראל מסלנט, "כל זמן שהנר דולק - ניתן לתקן".
בפילוסופיה האקזיסטנציאלית.
על פי הפילוסופיה האקזיסטנציאלית, האדם נדרש לנהל את חייו תוך בחירה מתמדת של הדרך, בעוד הוא חסר ידע מספק על מנת לבחור ועל כן הוא אפוף ייאוש ובהלה.
סרן קירקגור, מאבות האקזיסטנציאליזם, טוען שהאדם נמצא במתח מתמיד בין הסופי (גוף, ידע) לאינסופי (פרדוקסים, יכולת האמונה). כאשר האדם אינו מודע למתח הזה הוא מגיע למצב של ייאוש, שהיא אובדן העצמיות. לשיטתו, הרדיפה אחרי הנאות העולם היא חסרת תוחלת, ועל כן סופה להביא לידי ייאוש. גם דרך החיים המוסרית, אינה פונה אל מה שמעבר לסופי, ועל כן סופה להביא לייאוש. לדבריו, רק האמונה יכולה לשחרר את האדם, במידת מה, מן הייאוש.
בפסיכולוגיה.
בפסיכולוגיה מצב של יואש הוא אחד הגורמים לאטיולוגיה של דיכאון.