ויל אנדרוז מגיע בכרכרה מאלסוורת' שבקנזס, אל בוצ'רס קרוסינג - עיירת ספר קטנה שפרנסתה בעיקר על ציידי ביזונים ומגדלי בקר. הוא פונה אל מקדונלד, סוחר עורות שעסקו מצוי מעט מחוץ לעיירה, שהיה מכרו של אביו לפני כ-20 שנה. מקדונלד מארגן ומממן חבורות ציד של ביזונים, שהולכים ומתמעטים באזור עקב הציד האינטנסיבי, תוך הבטחת תשלום זעום לציידים עבור העורות שיביאו. לטענת מקדונלד, עסקי עיבוד העורות והמסחר בהם משגשגים והוא אינו עומד במעמסה. הוא מציע לאנדרוז לעבוד אצלו כשכיר ולטפל בכל הניירת של העסק. הוא אף מציע לאנדרוז לרכוש אדמה בסביבה בזול, מתוך הנחה שקו הרכבת למערב מתוכנן לעבור בעיירה וערך הקרקע ירקיע. אנדרוז דוחה את שתי הצעותיו ומבקש שימליץ לו על מישהו שמכיר היטב את האזור כי הוא רוצה ללמוד על הארץ. מקדונלד ממליץ לו להפגש עם מילר באומרו: "הוא צייד, אבל הוא לא כזה גרוע כמו השאר." אנדרוז נפגש עם מילר ועם צ'רלי הוג הנלווה אליו תמידית, כשפרנסין, אחת מזונות העיירה, מארחת להם לחברה במסבאה בה הם נפגשים. מילר מספר לאנדרוז כי בסתיו 1863, בעת שהיה בגפו, במסע ללכידת בונים בקולורדו, נקלע לעמק הררי נסתר וצפה בו בעדר של אלפי ביזונים. וכי על פי ניסיונו, העדר שם עדיין קיים, אך נדרש מסע יקר, ארוך וקשה לשם. אנדרוז אומר לו מידית כי בידיו כסף רב והוא מעוניין לממן את המסע ולהשתתף בו. הוא מקבל מידית את הצעת מילר לקבל 40% מהכנסות המסע (60% למילר) ונותן חלק נכבד מכספו למילר כדי שייסע לאלסוורת' וירכוש את כל הציוד הנחוץ למסע הציד.
לאחר שישה ימים חוזר מילר מאלסוורת' עם עגלה רתומה לשוורים, עם סוסים, רובים, תחמושת, מזון וציוד נוסף ההכרחי למסע. עמו מגיע גם פרד שניידר שהוא פושט עורות מיומן ובין יתר תפקידיו, הוא צריך ללמד את אנדרוז את מלאכת פשיטת העור כדי שיסייע לו במלאכה. שניידר הוא טיפוס ארצי. הוא רוצה לעבוד במסע בשכר חודשי ולא להסתמך על הרווחים הצפויים. הוא נמשך אל פרנסין ומציע לה בגרמנית (שפה ששניהם דוברים) לשכב איתו. פרנסין מסרבת והצעתו הבוטה של שניידר מרגיזה את אנדרוז, שנמשך אל פרנסין אך נרתע מעיסוקה בזנות. פרנסין גם היא נמשכת אל אנדרוז. היא מזמינה אותו אל חדרה ומציעה לו לשכב עמה ללא תשלום, אך הוא נרתע ברגע האחרון ובורח מהחדר.
חבורת הציד, ובה ארבעה גברים: מילר, שניידר, צ'רלי הוג ואנדרוז, יוצאת לדרכה בסוף אוגוסט מתוך כוונה לחזור לעיירה תוך כחודשיים, בטרם ירד החורף. במשך שישה ימים הם נעים במישורי קנזס בנתיב לאורך נהר סמוקי היל . כשאפיק הנהר פונה דרומה בדרכו אל נהר הארקנסו מחליט מילר להמשיך מערבה בהסתמכו על זיכרונו והיכרותו עם הסביבה למרות הסיכון שלא ימצאו מקור מים. שניידר מתווכח איתו ומעדיף את הדרך הארוכה אך הבטוחה, אך נכנע לבסוף למילר. הם מתקשים למצוא מקור מים, נקלעים לצמא חמור עד למצב של שתיית ויסקי בתור נוזל, אך לאחר שלושה ימים מגיעים לנחל קטן וניצלים ממוות. לאחר כשבועיים הם רואים את הרי הרוקי ולאחר עוד מספר ימים מצליח מילר לאתר את המעבר אל העמק ההררי הנסתר.
הם מוצאים בעמק הנסתר את עדר הביזונים העצום אותו תיאר מילר ואחרי הקמת מחנה קטן הם מתחילים בטבח שיטתי של הביזונים בניצוחו של מילר. אנדרוז מתקשה בתחילה להתרגל למלאכת ההרג ולפשיטת העור אך בהמשך מתרגל לשגרת היומית המפרכת של מעקב אחרי הבהמות שנורו ופשיטת עורן. עדר הביזונים אינו מגלה התנגדות והבהמות גם אינן מנסות להימלט. הכל תודות לתכנונו המדויק של מילר. את העורות הם עורמים בערימות גדולות במחנה וצוברים מטען רב יותר ממה שהעגלה שברשותם תוכל לשאת חזרה. שניידר דורש שיחזרו בטרם יתחיל החורף אך מילר נחוש לסיים את מלאכת ההרג ולא להותיר אפילו ביזון אחד בעמק. ביום בו הם נמצאים בעמק הרחק מהמחנה הם נקלעים לסופת שלג שאורכת מספר ימים. הודות לתושייתו של מילר הם ניצלים מקפיאה למוות, אך מבינים כי המעבר לעמק סגור ונגזר עליהם לבלות את כל החורף בעמק ההררי וכי יוכלו לחזור לנסות ולחזור לבוצ'רס קרוסינג רק לאחר הפשרת השלגים באביב.
נושאים.
חלק מהנושאים של בוצ'רס קרוסינג עוסקים במסע החיפוש של אנדרוז אחרי מרחבי המערב הבלתי מיושבים. מבקרי ספרות רבים סברו כי נושא הטבע הוא אחד מהמרכזיים בנובלה. רעיונותיהם של ראלף וולדו אמרסון ושל תלמידו, הנרי תורו, אודות הטרנסצנדנטליזם וגלגל העין השקוף (הגורס כי על האדם לחוות עצמו כחלק מהטבע), באים לידי ביטוי בחוויותיו של אנדרוז בערבה הפראית. נושא הטבע מאותגר על ידי נושא התפשטות האדם וחדירתו אל הטבע ודרך העימות הזה עוסקת הנובלה גם בנושאים כמו דחפים אנושיים, הנעה וכוח סבל. כמו כן, עוסקת היצירה בנושאים של מימוש עצמי, הכרה עצמית הכוללת התבגרות ואובדן התמימות. מבקרים אחרים גורסים כי גם הנושאים של אימפריאליזם, הייעוד הגלוי, סיכוני השוק החופשי ובוז מתמשך לאמריקה הילידית.
מעיון ברשימותיו של ויליאמס מסיק אסקווית כי נושא מרכזי הוא המונוטוניות; מונוטוניות הנוף, מונוטוניות שגרת היום, וכמו כן, השפעת המונוטוניות על תפיסת העצמי. לתפיסת ויליאמס חציית הנוף המונוטוני אינה הרואית אלא מאבנת, וכי זו אינה "ארץ הפרא", אלא "אדמה ללא זהות".
קבלה וביקורת.
עם הוצאתו הראשונה של הספר ב-1960, הוא לא זכה להתייחסות רבה. לאחר הצלחת ספרו המאוחר יותר של ויליאמס, "סטונר", יצא הספר לאור במהדורה חדשה וזכה לביקורת שרובה הייתה חיובית. היצירה נחשבת כיום על ידי חלק מהמבקרים כאחת מחלוצות התיאור הריאליסטי והאמין של כיבוש אזורי הספר האמריקאים, לצדה של היצירה "קו אורך דם או אדום של ערב במערב" מאת קורמק מקארתי ו"Warlock" מאת אוקלי הול .
החוקר והסופר האמריקאי, ג'ון פלוטץ (John Plotz), משווה את הספר ל"לב המאפליה" מאת ויליאם פוקנר. הוא משווה את אנדרוז לדמותו של המספר, מרלו, ואת מילר הוא משווה לדמותו השטנית של קורץ. הוא משבח את הספר ומנתח אותו תוך הדגשת המאפיינים הפוליטיים שבו. פלוטץ גורס כי עמדתו של ויליאמס היא: "אין דרך לתנועת האדם הלבן מערבה למפגש עם "אדמה בתולה" ללא פריעתה וניצולה".
מבקר הספרות של האינדפנדנט הבריטי, ארצ'י בלאנד , טוען כי בספר זה, בדומה לשני ספריו הבולטים האחרים של ויליאמס, "סטונר" ו"אוגוסטוס", בולט סגנונו הפשוט והמפורט של הסופר הנמנע מכל רגשנות וקישוט, ובוחן מיתוסים שהתקבעו. הוא מעלה גם את האפשרות ששם הספר מרמז גם על המעבר הנפשי שעובר הגיבור ואומר: "ברור כי שם הספר אינו מתייחס רק לשם נקודת היישוב, אלא למצב הנפשי; השאלה היא האם אנדרוז ועמיתיו הקצבים יכולים לחצות (Crossing) בדרכם חזרה את הקו שחצו מקודם."
פרס באפט&quot;א לצילום הטוב ביותר
פרס באפט"א לצילום הטוב ביותר (באנגלית: BAFTA Award for Best Cinematography) הוא פרס שנתי המוענק מאז ל-1963 על ידי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה לצלמי קולנוע.
מלחמת הסבך האוגנדית
מלחמת לוורו
רסלמניה 34
רסלמניה 34 היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי ה-WWE, ששודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע כלל את שלושת המותגים (Raw, סמאקדאון ו-205 לייב) ונערך ב-8 באפריל 2018, באצטדיון מרצדס-בנץ סופרדום שבניו אורלינס, לואיזיאנה. האירוע היה האירוע ה-34 בסדרת אירועי רסלמניה.
הפקה.
רקע.
רסלמניה נחשב לאירוע הדגל של ה-WWE, כשלא פעם תואר כ"סופרבול של הספורט הבידורי". רסלמניה 34 היה האירוע השני שנערך במרצדס-בנץ סופרדום שבניו אורלינס, לואיזיאנה, אצטדיון שבעבר אירח את רסלמניה 30 ב-6 באפריל 2014. ב-30 באוקטובר 2017, חבילות טיולים לאירוע החלו להימכר; כרטיסים הוצעו למכירה ב-17 בנובמבר 2017, כשמחירו של כרטיס בודד נע בין 35 דולר ל-2500 דולר.
שלושת השירים הרשמיים של האירוע היו "Celebrate", "New Orleans" (שניהם בוצעו על ידי קיד רוק) ו-"Let the Good Times Roll" (שבוצע על ידי פרדי קינג).
מאז שנת 2014, ה-WWE ניסו לבסס את מעמדו של רומן ריינס כמתאבק הבכיר בארגון ו"הפנים של החברה", אך חלק משמעותי מהקהל סירב לקבל זאת. זה גרם לכך שקריאות בוז נקראו לעברו בכל אחד משלושת הקרבות שבהם לקח חלק, ברסלמניה 31, 32 ו-33; בכולם, הקרבות שלו היו הקרבות המרכזיים של רסלמניה. התפיסה, שלפיה רומן ריינס הוא ה"נבחר של החברה", הביאה למצב שבו הדעה הרווחת הייתה שריינס יצא כמנצח בקרב שלו ברסלמניה 34 ויהפוך לאלוף האוניברסלי; באותה נשימה, זה היה מצופה שגם אם הוא יעשה זאת, הוא יזכה לקריאות בוז מהקהל.
אריח עם דיוקנאות יהודים
"אריח עם דמויות יהודים" הוא הדפס של דיוקנאות יהודים על גבי אריח שיצר יעקב איזנברג.
תיאור.
אריח זה, שיצר יעקב איזנברג, מקים המחלקה לקרמיקה ב"בצלאל", הוא חלק מסדרה של אריחים ועליהם דיוקנאות של טיפוסים שונים ובהם דמות ערבי, דיוקן נערה, דיוקן של הרצל ועוד. באריח זה יצר האמן תיאור של שלוש דמויות יהודים. דמויות מסוג זה הופיעו ברישומים ובתחריטים שיצר איזנברג באותה תקופה. היו אלו עבודות שנמכרו כמזכרות לתיירים שביקשו תיאורים של דמויות מן המזרח. הדמויות מבוססות על רישומים והדפסים שיצר איזנברג והועברו אל אריחי קרמיקה, כנראה, בטכניקה של דקלקומניה (Decalcomania).
בכתבה בעיתון "דואר היום" מתוארים דיוקנאות דומים של איזנברג המתוארים "[כ]מקוריים ביותר הם פרוטומיטי הפינם [הפנים] של ראשי־יהודים מזרחיים. ברק הזיגוג השחום עושה את הרושם באילו זהו העור של יהודי ארץ־ישראלי שחום מכוסה זעה של שמש ארצנו היוקדת".
נינגאווי