קומת ביניים (באנגלית: Mezzanine) היא השוכנת בחלל גבוה בבניין, שחלקו מחולק לשתי קומות ושאינה תופסת את כל השטח האפשרי. קומת ביניים אינה נחשבת לאחת הקומות בבניין, ובדרך כלל אינה נחשבת בקביעת שטח רצפה מרבי.
רונאן ויברט
רונאן ויברט (באנגלית: Ronan Vibert; נולד ב-1964) הוא שחקן אנגלי הידוע מהופעותיו בטלוויזיה הבריטית.
ביוגרפיה.
ויברט נולד בקיימברידג'שייר שבאנגליה לדיליס ודייוויד ויברט, שניהם אמנים. בין השנים 1983 ל-1986 למד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
הופעת הבכורה של ויברט על המסכים הייתה ב-1989 בסדרת הטלוויזיה "Traffik". הוא הופיע בפרק של הסיטקום "Birds of a Feather" בתפקיד מרטין.
ויברט הופיע במיני-סדרה "מעמד וממון" של ה-BBC, שיחק בתפקיד אורח בסדרה "קדפאל" של רשת ITV, ובסדרה "ואן דר ואלק". ב-1992 שיחק בתפקיד וילמוט לורד פרשור (מונטי) בסדרה הקומית "ג'יבס וווסטר". ב-1996 הופיע ויברט בהפקה של התיאטרון הלאומי לעיבוד של הלן אדמונדסון לרומן "מלחמה ושלום" מאת לב טולסטוי. הוא גילם את דמותו של מקסימיליאן רובספייר בעיבוד של ה-BBC לסדרת הרומנים "סקרלט פימפרנל".
בסדרה "רציחות במידסומר" השתתף ויברט בפרק "Death in Chorus". עוד הופיע בפרק "Subterraneans" בסדרה המשטרתית "להעיר את המתים", ובפרק "The Last Sontaran" של הסדרה "הרפתקאות שרה ג'יין". ב-2009 שיחק בתפקיד סיימון מונקפורד בסדרה "לואיס", האדם שפגע והרג את ואלרי לואיס בתאונת פגע וברח.
רונן ויברט
קו ויקטוריה
קו ויקטוריה (באנגלית: Victoria line) הוא קו ברכבת התחתית של לונדון, שעובר בין בריקסטון בדרום לונדון לבין בצפון מזרח העיר, דרך רובע ווסט אנד. צבע הקו במפת הרכבת התחתית של לונדון הוא כחול בהיר. הקו נבנה בשנות ה-60 של המאה ה-20, והיה לקו הראשון בלונדון, שנבנה כולו מתחת לאדמה. בניית הקו נועדה להקל את העומס על קווים אחרים, בעיקר על קו פיקדילי ועל הקו הצפוני.
היסטוריה.
תכנון.
ההצעה הראשונה להפעלת קו רכבת באזור זה הופיעה על תוכנית "מחוז לונדון" שפורסמה בשנת 1943. ב־1948 הציעה ועדת התחבורה הבריטית (BTC) הקמת קו חדש של רכבת תחתית, שיקל על העומס במרכז העיר.
שם הקו.
השם "קו ויקטוריה" נקבע רק בשנת 1955; בתחילה הקו תוכנן להיקרא "קו וואלאמסון" או "קו ווסט אנד", אך לבסוף בהחלטת מועצת המנהלים נקרא הקו "קו ויקטוריה".
נתונים ומספרים.
קו ויקטוריה הוא הקו הראשון בלונדון שכל מסלולו עובר מתחת לקרקע. הוא נפתח בשנת 1968 והורחב משמעותית ב-2009. אורכו של הקו הוא 21 ק"מ והוא עוצר ב-16 תחנות. הקו משרת 200 מיליון נוסעים בשנה והוא הקו השישי העמוס ביותר. החל משנת 2017 התרחב השירות והתדירות עמדה לשתי דקות בין נסיעה לנסיעה ובשעות השיא ל־36 רכבות לשעה.
פסילוציב קובנסיס
פסילוציב קובנסיס (שם מדעי: "Psilocybe cubensis") הוא מין של פטריות פסיכדליות אשר התרכובות הפעילות העיקריות שבהם הן פסילוציבין ופסילוצין. ידועות בשמן העממי פטריות קסם. שייכות למשפחת Hymenogastraceae של פטריות. בעבר היו ידועות בשם Stropharia cubensis. זוהי פטריית הפסילוציבין הידועה ביותר עקב תפוצתה הרחבה וקלות הגידול שלה.
טקסונומיה ושמות.
המין תואר לראשונה ב-1906 "כסטרופריה קובנסיס על" ידי פרנקלין סומנר ארל בקובה. בשנת 1907 הוא זוהה מין הפטרייה כ-"Naematoloma caerulescens" על ידי נרסיס תיאופיל פטויארד, ואילו בשנת 1941 נקרא "Stropharia cyanescens על" ידי ויליאם מריל בפלורידה. שמות שונים אלה אוחדו מאוחר יותר למין פיסלוציב קובנסיס.
השם "פסילוציב" נגזר מהשורש היווני ״פסילוס״ (ψιλος) ו״קובה״(κυβη) אשר משמעותם בעברית היא "ראש מוגבה (או גבוה)". "קובנסיס" פירושו "מגיע מקובה", ומתייחס אל האזור המקורי שפורסם על ידי ארל.
שימוש פסיכדלי ואנתאוגני.
פסילוציב קובנסיס היא כנראה הפטריה הידועה ביותר הגורמת לחוויות פסיכדליות לאחר בליעתה. התרכובות הפסיכואקטיביות העיקריות שלה הן:
ריכוזי הפסילוציבין והפסילוצין שנקבעו על ידי כרומטוגרפיה נוזלית בעלת ביצועים גבוהים, הם בטווח של 0.14-0.42% ו- 0.37-1.30% (משקל יבש) בכל הפטרייה, 0.17-0.78% ו- 0.44-1.35% בכובע ו 0.09 ו-0.30% / 0.05-1.27% בגזע, בהתאמה.
לואיז אליזבת ד'אורליאן
לואיז אליזבת ד'אורליאן (בצרפתית: Louise Élisabeth d'Orléans; 11 בדצמבר 1709 - 16 ביוני 1742) הייתה בתו של פיליפ השני, דוכס אורליאן ואשתו של לואיס הראשון, מלך ספרד.
ביוגרפיה.
לואיז אליזבת נולדה ב-11 בדצמבר 1709 בארמון ורסאי, לפיליפ השני, דוכס אורליאן ולפרנסואז מארי דה בורבון, בתם של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת ומאדאם דה מונטספן. לואיז אליזבת הייתה בקשר טוב מאוד עם אחיה לואי, דוכס שארטר, אשר קיבל את התואר דוכס אורליאן לאחר מות אביהם בשנת 1723.
בשנת 1718 פרצה מלחמת הברית המרובעת, ובשנת 1720 הציע פליפה החמישי, מלך ספרד לשעות שלום, ולחתן את בתו מריאנה ויקטוריה מספרד עם לואי החמישה עשר, מלך צרפת, ואילו בנו לואיס, נסיך אסטוריאס יתחתן עם בתו של פיליפ השני, דוכס אורליאן - עוצר הממלכה. ואכן ההסכם נחתם, וב-20 בינואר 1722 התחתנה לואיז אליזבת עם לואיס, נסיך אסטוריאס.
ב-15 בינואר 1724 ויתר חותנה פליפה החמישי, מלך ספרד על הכתר, ובעלה הוכתר כלואיס הראשון, מלך ספרד. מצבה הנפשי של לואיז אליזבת לא היה יציב, והיא הייתה מסתובבת לעיתים קרובות ערומה ומוזנחת, ועם הזן מצבה הלך והחמיר. כתוצאה מכך, לאחר מות בעלה בפתאומיות ב-31 באוגוסט 1724, ביטל חותנה את הנישואים ושלח אותה בחזרה לצרפת, שם סירב לה דודנה לואי החמישה עשר להתגורר בארמון ורסאי.
לואיז אליזבת עברה להתגורר עם אמה בטירת ונסן ובארמון לוקסמבורג, ועד מהרה התגלע ויכוח בינה לבין אחותה שרלוט אגליי, דוכסית מודנה, בשל דרישתה לקבל מעמד יותר גבוה מאחותה, זאת בשל העובדה שהיא מלכה לשעבר. ב-16 ביוני 1742 מתה לואיז אליזבת בארמון לוקסמבורג, והיא בת 32 שנים בלבד.
מימן נוזלי
מימן נוזלי (LH2) הוא היסוד הכימי מימן במצב צבירה נוזל.
כאשר המימן בטמפרטורת החדר הוא נמצא במצב צבירה גז, כדי שמימן יתקיים במצב צבירה נוזל, הוא חייב להיות מקורר לנקודה קריטית של 240.15– מעלות צלזיוס. אך כדי שמימן יהפוך לנוזלי לחלוטין בלי לרתוח בלחץ אטמוספירי, הוא צריך להיות מקורר לטמפרטורה של 252.87– מעלות צלזיוס (20.28 מעלות קלווין ; 432.17– מעלות פרנהייט).
כמו בכל גז, אחסון המימן במצב צבירה נוזל תופס פחות מקום מאחסונו במצב צבירה גז בלחץ ובטמפרטורה נורמליים. לעומת זאת, צפיפות המימן הנוזלי נמוכה מאוד בהשוואה לדלקים נפוצים.
לאחר שעובה, יכול המימן להישאר נוזלי, אם הוא מאוחסן במיכלים מבודדים תרמית בלחץ.
היסטוריה.
בשנת 1885, פרסם זיגמונט פלורנטי ורובלסקי את הטמפרטורה לעיבוי מימן: 240.15– מעלות צלזיוס; בלחץ של 13.3 אטמוספירות ; ואת נקודת הרתיחה: 250.15– מעלות צלזיוס.
המימן עובה לראשונה בשנת 1898 על ידי ג'יימס דיואר על ידי שימוש בקירור רגנרטיבי ועל ידי ההמצאה שלו - תרמוס.
הצורה היציבה של המימן הנוזלי (פראהידרוגן) הושגה על ידי פל הארטק וקארל פרידריך בונהופר ב-1929.
שימושים.
מימן נוזלי הוא דלק נפוץ לטילים ורקטות. נאס"א וחיל האוויר של ארצות הברית מפעילים מספר רחב של מיכלי מימן נוזלי עם קיבולת של עד 3.8 מיליון ליטרים ליחידה.
במרבית מנועי הרקטות המונעים על ידי מימן נוזלי, המימן הנוזלי מקרר תחילה את הזרבובית וחלקים אחרים במנוע ולאחר מכן מעורבב עם מחמצן - בדרך כלל חמצן נוזלי ונשרף כדי להפיק מים עם עקבות של אוזון ומימן על-חמצני. מימן נוזלי יכול לשמש דלק עבור מנוע בעירה פנימית או תא דלק. צוללות שונות וכלי רכב פרטיים המתודלקים במימן נבנו באמצעות שיטה זו של תדלוק במימן.
הפצצה התרמו-גרעינית הראשונה, אייבי מייק, השתמשה בדאוטריום נוזלי (מימן -2), לצורך מיזוג גרעיני.
מפה לפה
אמבר דון
אמבר דון (באנגלית: Amber Dawn) היא סופרת משוררת, אמנית מיצג ויוצרת סרטים קנדית ועובדת מין לשעבר המגדירה את עצמה כפמיניסטית קווירית ופעילה למען עובדות מין.
ביוגרפיה.
אמבר דון (זהו שמה הפרטי, היא אינה משתמשת בשם משפחה) נולדה להורים אמריקאים שעזבו את באפלו, ניו יורק כדי להתחמק מצו הגיוס שקיבל אביה ב-1969. הם עברו לקנדה וגידלו את בתם בקומונה הקטנה קריסטל ביץ' באונטריו. זוהי קומונה שמונה כ-8000 תושבים אשר שימשה השראה לדון בכתיבת ספרה האחרון "יציאת כביש סדום" (באנגלית: "Sodom Road Exit)" על שם הכביש המקומי.
ב-1992, בגיל 17, עזבה את הקומונה ועברה לוונקובר ופרנסה את עצמה כעובדת מין בדאונטאון איסטסייד . עבודתה כללה זנות ברחוב, אירוח בדירתה הפרטית וצילומי פורנוגרפיה. היא כתבה על התקופה הזו בספרה השני, "איך שירה הצילה את חיי: זיכרונותיה של עובדת מין" שהוא ספר זכרונות ושירה. בסוף שנות ה-90 נרשמה לסדנת שירה באוניברסיטת קולומביה הבריטית ולאחר מכן לתוכנית לתואר ראשון ותואר שני בכתיבה יוצרת של האוניברסיטה, שם היא גם מרצה בעצמה.
קריירה.
כתיבה.
רומן ביכוריה "Sub Rosa", שיצא לאור ב-2010, זכה באותה שנה בפרס למדא לספרות בקטגוריה ספרות ביכורים , ב-2012 בפרס דיין אוגילבי של קרן הסופרים של קנדה לסופרים להט"בים חדשים. הרומן מספר על קבוצה של עובדות מין קטינות אשר יש להן כוחות קסומים שמעניקים להן ביטחון וחופש מסטיגמה.