בין השנים 1977–1987 שירת באגף התכנון כראש ענף תשתית ופריסה בדרגת סגן אלוף. במסגרת תפקידו עסק בתכנון פריסת מחנות צה"ל ושטחי האימונים, תכנון תוכניות מתאר ארציות באגף וניהל מספר פרויקטים ובכללם: פריסת צה"ל בנגב לאחר הסכם השלום עם מצרים, העברת מחנות חילות היבשה לדרום, הערכות צה"ל בקו הסגול בצפון, והנחת היסודות לעבודת המטה לפינוי מחנות צה"ל ממרכז הארץ. דרמן כיהן כנציגם של שרי הביטחון משה ארנס ויצחק רבין בוועדות המחוזיות לתכנון ובנייה וכנציגם בוועדה לשמירת קרקע חקלאית. כן הרצה במכללה לביטחון לאומי.
לאחר שחרורו מהצבא פתח משרד לתכנון וייעוץ ובין השאר ייעץ לרשות הגנים הלאומיים, לחברת החשמל, לרשות שדות התעופה ולמנהלת תנופה במשרד ראש הממשלה. בין השנים 1994–1995 מונה על ידי שר הביטחון יצחק רבין לחבר ועדת חוקרים בתחום התנגדויות לתוכניות בנייה במחוז המרכז. דרמן תכנן תוכניות מתאר מחוזיות ותוכניות מתאר מקומיות לכ-150 עיריות, מועצות אזוריות ומקומיות, קיבוצים ומושבים ובכללן המועצות האזוריות אשכול, יואב, חוף אשקלון, מטה יהודה וברנר.
התמחה בתוכניות אב לשטחים פתוחים ומיוערים ולגנים לאומיים, ותכנן כ-50 תוכניות מתאר מחוזיות ומקומיות בתחום ובכלל זה ביצוע סקרי קרקעות. מבין עבודותיו: חלופות לתכנון סטטוטורי לגן הלאומי ירקון, הגן הלאומי סידנא עלי, פארק השרון, בהזמנת רשות הגנים הלאומיים. דרמן היה שותף למספר ועדות חקירה בתחומי סביבה. הגיש 14 מסמכי בדיקת התכנות מטעם משרד הפנים בתחום איחוד רשויות מקומיות. כן הרצה באוניברסיטת בר-אילן בתחומי תכנון אזורי ואסטרטגיה מרחבית. עמירם דרמן נפטר ב-2012 לאחר מחלה קשה. ספרו האחרון: "תהליכים ומגמות בהתגבשות המרחב בישראל לקראת שנת השמונים לעצמאותה" יצא לאור ב-2013, לאחר מותו.
וילאנד קאוקן
וילאנד קאוקן (בהולנדית: Wieland Kuijken; נולד בדילבק, 31 באוגוסט 1938) הוא מוזיקאי בלגי ונגן ויולה דה גמבה וצ'לו בארוק.
קאוקן החל את קריירת המוזיקה שלו בשנת 1952 עם אלריוסאנסמבל של בריסל והיה חבר בו עד 1972. נוסף לכך ניגן עם אנסמבל מוזיק נובל, שקידם מוזיקה אוונגרדית ברחבי אירופה.
בשנת 1972 הוקם אנסמבל לה פטיט בנד ואחריו הוקמה רביעיית המיתרים קאוקן. קאוקן הקליט מספר רב של יצירות מוזיקה קאמרית עם גוסטב ליאונהארדט, פראנס בריכן ואלפרד דלר. כיום הוא אחד הנגנים המבוקשים ביותר של מוזיקה עתיקה בדורו, בצ'לו בארוק ובוויולה דה גמבה.
וילאנד קאוקן מלמד נגינה בוויולה דה גמבה בקונסרבטוריונים של בריסל והאג ויושב דרך קבע בחבר השופטים של תחרויות בינלאומיות.
לווילאנד קאואקן שני אחים, סיגיסוולד וברתולד, גם הם מוזיקאים ידועי-שם ונודעים בנגינת מוזיקת בארוק בכלים אותנטיים. סיגיסוולד הוא כנר וברתולד חלילן ונגן חלילית. אחיו השלישי הוא פרופסור אקהרט קאוקן, לשעבר מנהל המכון הפלמי לשימור טבע ופרופסור באוניברסיטת חרונינגן. אח רביעי, אוסוולד קאוקן, הוא אמן חזותי מפורסם.
בודק תוכנה
זיו אבטליון
זיו אבטליון (נולד בשנת 1970 בערך) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כראש מנהלת הטרנספורמציה הדיגיטלית באגף התקשוב וההגנה בסב"ר.
ביוגרפיה.
למד הנדסת מכונות בטכניון במסגרת העתודה האקדמית ובשנת 1992 החל שירות סדיר בצה"ל. בשנים 1992–1994 היה מדריך בקורס מפקדי טנקים בבית הספר לשריון. בשנים 1994–1998 היה מפקד בית מלאכה במרכז שיקום ואחזקה (מש"א 7000). בשנים 1998–2001 היה ראש מדור תכנון ופיקוח במש"א 7000. בשנים 2001–2004 שימש כראש לשכת ראש אט"ל (אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה). עד 2006 היה ראש ענף תכנון ותורה ביחידה הטכנולוגית באט"ל. בשנים 2006–2007 היה ראש ענף תכנון משאבים ומשקים בחטיבה הטכנולוגית ליבשה. עד 2009 עמד בראש ענף תכנון בזרוע היבשה. בשנים 2009–2011 היה מפקד מפעל המכללים במש"א 7000. עד 2013 היה ראש מחלקת תכנון וארגון באט"ל. בשנים 2013–2014 למד במכללה לביטחון לאומי. מ-2014 ועד 2016 שימש כמפקד מרכז ציוד לחימה וחלפים (מצל"ח 6800). מ-2016 עמד בראש החטיבה הטכנולוגית ליבשה (חט"ל) של זרוע היבשה, ובמקביל בשנים 2016–2017 עמד בראש פרויקט מיזוג זרוע היבשה ואגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה. בין השנים 2017–2019 שימש כראש החטיבה הטכנולוגית של היבשה וראש מטה אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה.
בשנים 2019–2021 שירת כראש מנהלת הטרנספורמציה הדיגיטלית באגף התקשוב וההגנה בסב"ר. בשנת 2021 סיים את שירותו בצה"ל.
בנוסף לתואר ראשון בהנדסת מכונות מהטכניון, לאבטליון תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה, ותואר שני במנהל עסקים עם התמחות בשיווק מאוניברסיטת בר-אילן. הוא בוגר לימודי מינהל ציבורי באוניברסיטת הרווארד במסגרת קרן וקסנר.
נשוי ללילך אבטליון, אב לארבעה מתגורר בפרדס חנה-כרכור.
קרחון נורת'איסט (אנטארקטיקה)
קרחון נורת'איסט (באנגלית: Northeast Glacier; מילולית: קרחון צפון-מזרח) הוא קרחון תלול ומחורץ ברובו, בצידו המערבי של מישור המימונט שבחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 21 קילומטרים ורוחבו (בשפכו) 8 קילומטרים. הקרחון זורם מגבעת מקלאוד מערבה ודרום מערבה אל מפרץ מרגריט, בין איי דבנהאם לסלע IV רומי.
בסמוך לקרחון מצוי מחסה יאפיו.
היסטוריה.
גילוי הקרחון.
צפון מזרח הקרחון מופה לראשונה בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, בפיקודו של ג'ון רימיל (John Riddoch Rymill). בשנת 1940 מופה מחדש על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית (USAS), אשר השתמש בקרחון כמסלול עבור מזחלותיהם.
מקור השם.
הקרחון נקרא בשם זה, מאחר שהוא נמצא צפונית מזרחית לבסיס של השירות האנטארקטי - האי סטונינגטון.
מחסה יאפיו
מחסה יאפיו (באנגלית: Yapeyú Refuge) הוא מחסה (מפני מזג אוויר קשה) ארגנטינאי, בסמוך לבסיס סאן מרטין. המחסה ממוקם בחוף פאלייר בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
המחסה נחנך ב- 4 בנובמבר 1956 ומתוחזק על ידי הצבא הארגנטיני.
המחסה ממוקם 600 מטר מעל קרחון נורת'איסט.
היסטוריה.
בניית המחסה.
בשנת 1956, במהלך בניית בסיס סן מרטין, בנה הצבא הארגנטינאי שלושה מחסות שאיפשרו תמיכה לוגיסטית למפעילי הבסיס ולחוקרים המצויים בו, כך שהם איפשרו את חציית חצי האי האנטארקטי ממערב למזרח מכיוון מפרץ מרגריט שבים בלינגהאוזן, לעבר ים ודל - מרחק של 786 קילומטרים, אשר לקח 63 ימים לחצות אותו באמצעות מזחלות כלבים.
שלושת המחסות שנבנה הם: מחסה צ'אבאבוקו, מחסה יאפיו ומחסה מאייפו. כל מחסה כלל מזון, ציוד, תרופות ודלק ואיפשר את הפרויקטים המדעיים שבוצעו בשנים 1957-1958 (השנה הגאופיזית הבינלאומית).
מקור השם.
המחסה נקרא על שמה של העיר יאפיו (Yapeyú) שבארגנטינה, עיר הולדתו של חוסה דה סן מרטין.
פדרו אלונסו
פדרו אוצ'ורו גונזלס אלונסו לופז (בספרדית: Pedro Ochoro González Alonso Lopez; נולד ב-21 ביוני 1971) הוא שחקן בקולנוע ובטלוויזיה וסופר ספרדי, המוכר בעיקר בשל גילום דמותו של ברלין בסדרת הטלוויזיה הספרדית "בית הנייר".
ביוגרפיה.
אלונסו למד משחק בבית הספר המלכותי לאמנויות דרמטיות (RESAD) ולמד גם בתיאטרון דה לה דנסה.
אלונסו השתתף בכמה מחזות בתיאטרונים כמו לה פורה דלס באוס וקלאסיקו נסיונל, בנוסף הוא גם הקים תיאטרון משלו וקרא לו גרופו דום.
הוא הפך לשחקן פופולרי בספרד בזכות כמה מופעים מעיר הולדתו גליסיה שעבורם מילא תפקידים שונים. עם זאת, הוא הופיע גם בסדרות טלוויזיה שהופקו מחוץ לגליסיה.
בשנת 2016 שיחק פבלו וילאר בסדרת הדרמה הספרדית "השגרירות" של רשת הטלוויזיה Antena 3.
בשנת 2017 הוא הופיע גם בעונה הראשונה והיחידה של הסדרה "בגידה" (Traición), בה גילם את תפקיד רוברטו פואנטס, אך עם זאת, ההצלחה העולמית הגיעה בזכות סדרת הטלוויזיה של נטפליקס "בית הנייר", שם הוא מגלם את ברלין, חבר בצוות השודדים.
ליגה פראית
ליגה פראית (ברוסית: Дикая Лига) הוא סרט ספורט רוסי משנת 2019 בכיכובם של ולדימיר יאגליץ', אדלינה גולובנקו-גיזאטולינה, איוואן אוחלוביסטין, דמיטרי נזארוב, יבגני קוריאקובסקי, אולסיה סודזילובסקאיה, אדריאן פול, ויליאם שוקלי, סטניסלב טיקונוב ואנטולי גושצ'ין ובבימויו של אנדריי בוגאטירב ובסיועו של ארט קמאצ'ו.
הסרט מספר את לידתו של הכדורגל ברוסיה והתפתחותו בתחילת המאה ה-20 עם הגעתם של משקיעים אנגליים שהקימו מועדוני כדורגל פרטיים ותרמו להתפתחות ענף זה בעידן שלפני פרוץ מהפכת פברואר.
עלילה.
שנת 1909. הסרט מגולל את סיפורו של ורלאם, בחור מהשכבות החברתיות הנמוכות, שכדי להיות עם אהובתו נאלץ לעזוב את כפר מולדתו ולהתחיל את חייו מחדש במוסקבה. עוז רוחו ורוח הלחימה שלו בקרבות רחוב, גורמות להתעניינותו של איש עסקים אנגלי בשם ג'יימס פרקר, בעלים של מועדון כדורגל פרטי, שמזמין אותו לנסות את כוחו בקבוצה שלו. עם זאת, כדורגל הוא משחק אריסטוקרטי והקבוצה לא מקבלת את איש הכפר מהוולגה. אלא, שלאחר שצובר כוחות, יחד עם פטריוט אמיתי וסוחר כדורגל נלהב בשם בלשוב, הם יוצרים את נבחרת הכדורגל הראשונה של רוסיה והופך למנהיג, במה שמשנה את חייו ואת חיי הסובבים אותו. הכדורגל ברוסיה הופך למשחק לאומי של ממש ואחרי 110 שנה רוסיה הופכת לראשונה למארחת גביע העולם בכדורגל.
שאנדור ראדו (פסיכואנליטיקאי)
שַאנְדוֹר רַאדוֹ (במקור עד 1898 רוטמן, בהונגרית: Radó Sándor; קישווארדה, 8 בינואר 1890 – ניו יורק, 14 במאי 1972) היה פסיכואנליטיקאי הונגרי-יהודי, מחלוצי הפסיכואנליזה, עמיתו לעבודה של זיגמונד פרויד.
ביוגרפיה.