נדדתי בין כפרים ויערות שונים בסביבה ולעיתים לנתי אצל משפחות שונות תוך הסתרת זהותי היהודית. לאחר מספר חודשים התמלאתי ייאוש והגעתי למשפחת וולסקי בווישקוב. מר וולסקי עצמו כבר לא כיהן כראש העיר כיוון שלא היה מוכן לשתף פעולה עם הנאצים. כתוצאה מכך הוא חי בעוני והתפרנס בקושי כגנן. בייאושי פניתי אליו באחד הימים ואמרתי לו שאיני יכולה להמשיך כך בחיי ובכוונתי להסגיר עצמי לגסטפו ובזה לסיים את ייסורי. מר וולסקי לקח אותי על ברכיו ואמר לי שבצוואתו אבי ציווה שברוניה אחותי ואנוכי חייבות לשרוד ולעבור את תקופת המלחמה. הוא ציין שבכוונתו לקיים צוואה זאת ולדאוג לשתינו. ואכן, את אחותי הוא שלח לאחות אשתו שהתגוררה בעיר אחרת, שם חיה כילדה נוצרייה.
בפברואר 1943 עזר לי מר וולסקי להשיג ניירות עם זהות של נערה פולניה בשם אלכסנדרה קרצ'מרצ'יק (Aleksandra Karczmarczyk). עם זהות זו נשלחתי לעבודת כפייה במפעל KRUP שבעיר ליבק בצפון גרמניה, שם עבדתי בעבודת פרך במשך 12 שעות ביממה, במשמרות, בייצור תחמושת לפגזי תותחים. במהלך עבודתי שמרתי על קשרי מכתבים עם משפחת וולסקי ולעיתים קיבלתי מהם חבילות עם מעט מזון וביגוד. כך התנהלו חיי עד השחרור המיוחל על ידי האנגלים ב-2 במאי 1945. אחותי ואני שמרנו על קשר עם בנותיו של מר וולסקי שאף הגיעו לביקור בישראל בשנת 1987 והוריהם הוכרו על ידי "יד ושם" כחסידי אומות העולם".
ההצלה של ברוניה גלס רובינוביץ'.
ברוניה רובינוביץ' הייתה ילדה בת 9 בזמן חיסול הגטו. היא הייתה יוצאת דרך חור בגדר כדי להביא מוצרי מזון למשפחתה ולאנשים אחרים בגטו. לפני האקציה הסתירה אותה אמא שלה, ואז ברחה ברוניה והגיעה בכוחות עצמה לביתם של וולסקי ואשתו.
כך סיפרה ברוניה על בריחתה בעדות שנתנה ב-1947:
" בשש בבוקר התחילו יריות נוראיות. התעוררתי בפחד גדול והתחלתי לחפש את אמא, אבל אמא לא הייתה שם. האישה אמרה לי שמפנים את הגטו. היה בלאגן נורא, התחלתי לבכות. רצתי חזרה הביתה אבל לא היה שם אף אחד. שמעתי הרבה יריות והייתה מהומה גדולה מסביב, אנשים צועקים ובוכים, אבל בבית שלנו לא היה אף אחד.
ישבתי בצד על אבן והתחלתי לחשוב מה לעשות. אם לא אברח מהגטו, הגרמנים יהרגו אותי בגלל שהם היו רעים ולא ריחמו על ילדים. אם יהרגו אותי, רציתי להיות יחד עם ההורים שלי, אבל הם לא היו שם. מה לעשות?
זכרתי את המילים האחרונות של אבא, המשאלה האחרונה שלו שאציל את עצמי ולא אלך עם כולם לטרבלינקה. החלטתי להציל את עצמי ולהגשים את המשאלות של הורי. עשיתי הכל למען הורי, לא למען החיים שלי עצמי. צעקתי: "אמא, אבא, תענו לי! כנראה לא אראה אתכם יותר לעולם!"
עמדתי על האבן, מתקרבת לגדר ומחפשת דרך לברוח. לא חשבתי שאשאר בחיים. היו הרבה יריות. דילגתי מעל גופות, אנשים שרצחו אותם, בכל מקום היו קורבנות. דחפתי בידיים את חוטי התייל, פצעתי את כפות הידיים שלי, מהמעיל שלי ומהגרביים נקרעו חתיכות, וקפצתי דרך הגדר.
הרגשתי כאב נורא ברגל שלי. רסיס ברזל עף לידי ופצע אותי ברגל, אבל היה לי המזל והוא לא חדר לתוך הרגל. יש לי עדיין צלקת ארוכה ברגל שמאל. התחלתי לרוץ מהר בתוך כל התוהו ובוהו, עד שהגעתי ל-גוסטינייץ (Gostyniec, כנראה שכונה בעיר וולומין שהרכבת עברה בה). הלכתי לתחנת הרכבת. היו לי 10 זלוטי. החלטתי לנסוע לווישקוב למשפחה פולנית שאמא הכירה...
ירדתי מהרכבת והלכתי לבית של ראש העיר הקודם, מלפני המלחמה, חבר של אבא שלי. סיפרתי לו מה שקרה להורים שלי ולכל האחרים שהיו איתנו בבית ואמרתי שאני לבד עכשיו ושלפני שאבא שלי מת הוא אמר לי שאני אציל את עצמי ושהוא [ראש העיר] יעזור לי. לאיש קראו סטניסלב וולסקי (Stanislaw Wolski) ולאשתו ניסה וולסקה (Nisa Wolska). היו להם ארבעה ילדים: ילד בן 18, ילד שני בן 16, ושתי ילדות, אחת בת 15 והשנייה בת 12..."
ברוניה הגיעה לביתו של וולסקי ואשתו, ואחרי זמן מה, כשנראה היה כשגובר הסיכון שיגלו שברוניה היא ילדה יהודייה, העבירה אותו אשתו של וולסקי לאחותה. לאחר מכן הועברה ברוניה לקרובות משפחה אחרות של וולסקי. בכל הבתים שבהם שהתה עד סיום המלחמה גדלה כנוצרייה. רק לאחר המלחמה, במסגרת מאמץ של ארגונים יהודיים לגלות ילדים יהודיים, עברה לבית ילדים שניהל ניצול יהודי בשם פבל הירשברג, ובו היו ילדים עם רקע דומה. ב-1948 עלתה לארץ, יחד עם שאר הילדים, בספינת המעפילים "נחשון קסטל", כמה ימים לפני הכרזת המדינה. הספינה נתפסה על ידי הבריטים וברוניה הועברה יחד עם שאר נוסעי הספינה למחנה מעצר בקפריסין. אחרי קום המדינה הגיעה לארץ, לקיבוץ גליל ים, שירתה בצה"ל כחובשת קרבית, התחתנה עם מיכאל (גלס), והיא גרה היום בתל אביב.
הארי מגווייר
ג'ייקוב הארי מגוויר (באנגלית: Jacob Harry Maguire; נולד ב-5 במרץ 1993) הוא כדורגלן אנגלי, המשחק בעמדת הבלם במנצ'סטר יונייטד, בה הוא משמש כקפטן, ובנבחרת אנגליה.
קריירת מועדונים.
מגוויר, יליד שפילד, דרום יורקשייר, החל לשחק בגיל צעיר במחלקת הנוער של הקבוצה המקומית שפילד יונייטד.
באפריל 2011, תוך מאבקי מניעת ירידת ליגה של שפילד, קודם מגוויר לקבוצה הבוגרת. את הופעת הבכורה שלו ערך כאשר נכנס כמחליף במחצית, בהפסד הביתי 0–2 לקארדיף סיטי. למרות ההפסד זכה מגוויר בתואר איש המשחק. בהמשך העונה ערך ארבע הופעות נוספות, אך לא הצליח למנוע את ירידת קבוצתו לליגה השלישית באנגליה.
במשחק פתיחת עונת כבש מגוויר בניצחון 2–0 על אולדהאם אתלטיק. לאחר שביסס את מעמדו כשחקן הרכב בשפילד, ופתיחת עונה טובה, האריך את חוזהו בקבוצה באוקטובר 2012. על יכולתו הטובה בעונה זו זכה הן בתואר השחקן הצעיר של העונה בשפילד והן בתואר שחקן העונה של שפילד. ה-BBC בחר במגוויר לקבוצת העונה בליגה השלישית. בעונה הבאה המשיך מגוויר את יכולתו הטובה. באוקטובר 2012 כבש צמד בניצחון 4–1 על נוטס קאונטי במסגרת פרס הפוטבול ליג. בפברואר 2013, בגיל 19 בלבד, ערך את הופעתו ה-100 עבור שפילד יונייטד, במשחק שנגמר בתוצאת תיקו ללא שערים, מול לייטון אוריינט.
ב-29 ביולי 2014 חתם מגוויר בהאל סיטי לשלוש עונות, בעסקה ששוויה 2.5 מיליון פאונד. בפברואר 2015 הושאל בעסקה קצרת-טווח לוויגאן את'לטיק. ב-25 באוקטובר 2016 כבש את שער הבכורה שלו במדי האל, בניצחון 2–1 על בריסטול סיטי, במסגרת גביע הליגה. באפריל 2017 ענד לראשונה מגוויר את סרט הקפטן, בניצחון הפרמייר ליג 4–2 על מידלסברו. במשחק זה כבש גם את שערו הראשון בפרמייר ליג.
ב-15 ביוני 2017, עם ירידת הליגה של האל, חתם מגוויר לחמש שנים בלסטר סיטי, ששילמה להאל 17 מיליון לירות שטרלינג עבורו. בעונת הבכורה שלו בלסטר, שיחק מגוויר בכל משחקי הליגה של הקבוצה, הציג יכולות מרשימות ובמהלך עונה זו זכה לראשונה לזימון לנבחרת אנגליה. בסך הכל ערך מגוויר באותה עונה 44 הופעות בכל המסגרות, וכבש שני שערים, שניהם בפרמייר ליג.
לאחר הופעתו המוצלחת במונדיאל 2018, החלו שמועות על מעבר אפשרי של מגווייר לקבוצות צמרת באנגליה. לבסוף נשאר מגווייר בלסטר. במחזור השלישי של עונת 2018/2019, במשחק מול סאות'המפטון כבש מגווייר את שער הניצחון, מבעיטה מחוץ לרחבה. ב-29 בספטמבר 2018 כבש שער נוסף, בנגיחה, בניצחון החוץ 0–2 על ניוקאסל יונייטד.
ב-5 באוגוסט 2019 חתם מגוויר לשש שנים במנצ'סטר יונייטד עבור 80 מיליון ליש"ט, והפך לשחקן ההגנה היקר בהיסטוריה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-11 באוגוסט, בניצחון 4–0 על צ'לסי במחזור הליגה הראשון.
קריירת נבחרות.
מגוויר זומן לראשונה לסגל נבחרת אנגליה עד גיל 21 בנובמבר 2012, למשחק ידידות מול צפון אירלנד. הוא נכנס בדקה ה-60 כמחליף, בניצחון האנגלים 2–0.
באוגוסט 2017 זומן מגוויר לראשונה לסגל נבחרת אנגליה הבוגרת, לצמד משחקי מוקדמות מונדיאל 2018 מול ומול . הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים בניצחון החוץ 1–0 על , במשחק שהיה האחרון של אנגליה בקמפיין המוקדמות המוצלח.
מגוויר נכלל בסגלו של מאמן הנבחרת גארת' סאות'גייט, למונדיאל 2018. בטורניר עצמו בישל מגווייר להארי קיין את שער הניצחון במשחק הראשון של אנגליה, מול . ב-7 ביולי 2018, בשלב רבע הגמר, במשחק מול , כבש מגווייר את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת, בנגיחה בדקה ה-30.
חיים אישיים.
אחיו של מגוויר, ג'ו ולורנס, הם גם כדורגלנים.
ב-21 באוגוסט 2020, נעצר מגוויר באי היווני מיקונוס, לאחר שהיה מעורב לכאורה בקטטה. מנצ'סטר יונייטד הודיעה בהודעה רשמית כי מגווייר "משתף פעולה באופן מלא עם הרשויות היווניות". מגוויר הופיע בבית המשפט באי ב-22 באוגוסט, לאחר יומיים בהן ישב במעצר. הוא שוחרר ממעצר כשמשפטו נדחה עד ל-25 באוגוסט. ב-25 באוגוסט הורשע מגוויר בכל האישומים כנגדו, ונמצא אשם בתקיפה בנסיבות מחמירות, התנגדות למעצר ושוחד. מגווייר נעדר מפסק הדין.
הארי מגוויר
רמי אונגר
אברהם (רמי) אונגר (נולד ב-1947) הוא איש עסקים ישראלי, העוסק ביבוא מכוניות, בספנות ובנדל"ן.
ביוגרפיה.
אונגר גדל במשפחה מבוססת בצפון תל אביב, בן לשלום אונגר. למד בפנימייה בבריטניה. שירת בצה"ל בחיל הקשר, ולאחר שירותו למד משפטים באוניברסיטת אוקספורד, אך לא השלים את לימודיו. בשנת 1971 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת תל אביב.
בסוף שנות ה–60 פתח עסק קטן ליבוא מערכות אוורור ללולים. בהמשך היה היבואן הראשון של אוטוביאנקי בישראל, ואחר כך היה גם ליבואן של לנצ'יה.