אמיס נגרר להשערות משלו בדבר הסטראוטיפים ההיסטוריים המקובלים המיוחסים לדמותו של היהודי. הוא הביע את הדעה הקדומה הבלתי מבוססת בפרובוקטיביות בכל שיחותיו ומכתביו לחבריו ועמיתיו.
משפחתו.
נישואיו הראשונים של אמיס, שארכו 15 שנה, היו להילרי בראדוול. ממנה נולדו לו שני בנים ובת אחת: פיליפ אמיס, מעצב גרפי; מרטין אמיס, סופר וסאלי אמיס, שהלכה לעולמה בשנת 2000.
קינגסלי אמיס נישא בפעם השנייה. היה זה לסופרת אליזבת ג'יין הווארד, לה היה נשוי מ-1965 עד ל-1983, לזוג לא היו ילדים. בתום נישואיו השניים, הוא עבר להתגורר עם אשתו לשעבר ובעלה השלישי, דבר לו דאגו בניו פיליפ ומרטין, על מנת שניתן יהיה לטפל בו עד למותו.
חדרך
חַדְרָךְ (ידועה גם כ"חזרך" או בשמה הארמי: Hatarikka - חתריקה), הייתה פחווה קטנה שהוקמה בתחילת האלף ה-1 לפנה"ס, על ידי הארמים באזור שמצפונית לחמאת. מזוהה עם תל אפיס שבצפון סוריה.
פחוות חתריקה הייתה ידועה גם בשם "ממלכת לֻעַש" או "ממלכת נחושה" ובטקסטים אשוריים כונתה "ממלכת לחטי"
מלכה של חדרך היה המלך זַכֻּר והוא השאיר אחריו מצבת אבן, הנקראת "כתובת זכור". על מצבה זאת מתואר כיתור העיר על ידי בן הדד בן חזאל וכל המלכים עוזריו, אשר שמו מצור על חדרך, הרימו דייק, וחפרו "חריץ" כדי לפרוץ אל תוך העיר הנצורה. המלך זַכֻּר מודה בכתובת, לאל הארמי בעל–שמים, שחילץ אותן מן המצור בו בן הדד הובס.
החוקרים משווים סיפור זה עם סיפורם של חזקיהו וסנחריב, שבשני המקרים אירע הבלתי יאומן, והחזק בניגוד לכל הציפיות נסוג מן הקרב מבלי לנצח. כך בשני המקרים ננטעה האמונה בלב אנשי הדור, שהגורם לנסיגה הבלתי מוסברת הוא נסי
האשורים, בתקופת מלכותם של שלמנאסר הרביעי ואשור-דן השלישי, ניסו לכבוש את חדרך מספר פעמים. בשנים 772 לפנה"ס, 765 לפנה"ס, 755 לפנה"ס. על אף שהייתה זאת תקופה בה נחלש השלטון המרכזי, עם זאת, נמנעו מתקיפות צבאיות בדרומה של סוריה.
חתריקה, מוזכרת במקורות היהודים לראשונה בתנ"ך. לאחר מכן בספרי: .
בין אגרות שמואל בן עלי, נשלחה גם איגרת לחכמי דמשק וחדרך. לאחר מסע הצלב הראשון גלתה "ישיבת ארץ הצבי", בראשותו של הגאון שלמה כהן מארץ ישראל אל חתריקה.
זירת מזרח אסיה והאוקיינוס השקט במלחמת העולם הראשונה
זירת מזרח אסיה והאוקיינוס השקט במלחמת העולם הראשונה כללה בעיקר את ההשתלטות הבלתי אלימה על השטחים הקולוניאליים של הקיסרות הגרמנית באוקיינוס השקט ובסין. הפעולה הצבאית הבולטת בזירה זו הייתה המצור על צ'ינגדאו, אך מספר קרבות נערכו בגינאה החדשה. כל שאר הטריטוריות הגרמניות והאוסטריות באסיה ובאוקיינוס השקט נפלו ללא קרב. לוחמה ימית הייתה שכיחה בזירה זו; כל המעצמות הקולוניאליות הציבו כוחות ימיים באוקיינוס השקט ובאוקיינוס ההודי. ציים אלה סייעו לפלישה לטריטוריות הגרמניות על ידי השמדת השייטת הגרמנית המזרח-אסייתית.
התקפת מדינות ההסכמה באוקיינוס השקט.
אחת ההתקפות הראשונות בזירת האוקיינוס השקט הייתה כיבוש סמואה הגרמנית על ידי כוחות ניו זילנדיים באוגוסט 1914. התקפה זו הסתיימה ללא שפיכות דמים לאחר שכ-1,000 חיילים ניו זילנדים נחתו במושבה הגרמנית בסיוע ספינות מלחמה צרפתיות ואוסטרליות.
לאחר מכן החל כיבוש גינאה החדשה הגרמנית. האוסטרלים תקפו את גינאה החדשה הגרמנית בספטמבר, ותוך זמן קצר נכנעו כל הכוחות הגרמניים, מלבד קבוצה קטנה של אנשים, בהנהגת הרמן דצנר, שהצליחה להתחמק מהאוסטרלים ולהסתתר עד תום המלחמה. מיקרונזיה הגרמנית, ובה איי מריאנה, איי קרוליין ואיי מרשל, נכבשה גם היא על ידי מדינות ההסכמה, ללא התנגדות.
נסיגת השייטת הגרמנית המזרח-אסייתית.
לאחר הכרזת המלחמה על גרמניה, נסוגה השייטת הגרמנית המזרח-אסייתית מבסיסה בצ'ינגדאו, וניסתה לחזור לגרמניה דרך האוקיינוס השקט. בדרכן חזרה הפציצו סיירות השייטת תחנת ממסר בריטית על האי טבואאראן, ובהמשך אף טיבעו ספינותיו של אדמירל מקסימיליאן פון שפה ספינת מלחמה וספינת תובלה צרפתיות בפפאטה שבפולינזיה הצרפתית.
ההיתקלות הבאה הייתה ליד חופי צ'ילה בקרב קורונל ב-1 בנובמבר, שבה השמידו הגרמנים את השייטת הבריטית שנשלחה לעצור אותם. שתי הסיירות המשוריינות ושלוש הסיירות הקלות הגרמניות טיבעו שתי סיירות משוריינות בריטיות. מעל 1,500 מלחים בריטים נהרגו בטביעת כלי השיט, ולעומתם נפצעו רק שלושה מלחים גרמנים. הניצחון לא האריך חיים, שכן כחודש לאחר מכן הביס הצי המלכותי הבריטי את השייטת הגרמנית בקרב איי פוקלנד. שפה עצמו טבע עם ספינתו "שארנהורסט" ("Scharnhorst").
כלי השיט הגרמניים היחידים שהצליחו להימלט היו הסיירת הקלה "דרזדן", שפנתה לאחור ושבה לאוקיינוס השקט, ואוניית העזר "סיידליץ", שהצליחה להימלט לאוקיינוס האטלנטי. בשובה לאוקיינוס השקט ניסה צוות הדרזדן לפשוט על סוחרות שעל פניהן חלפו, אך ללא הצלחה, עד שבמרץ 1915 השביתה תקלה את מנועי האונייה. ללא אפשרות לתקן את המנועים, הפליגה האונייה למים הטריטוריאליים של צ'ילה, ושם, לאחר קרב קצר עם כלי שיט בריטיים, שבו נהרגו ארבעה מלחים גרמנים, נאלץ צוות הדרזדן לנטוש את האונייה, והם נעצרו על ידי הרשויות הצ'יליאניות.
הסיירת הקלה אמדן.
כשהחל האדמירל שפה את נסיגתו על פני האוקיינוס השקט, הוא הותיר מאחוריו את הסיירת הקלה אמדן. אמדן הפגיזה באמצע ספטמבר 1914 את מדרס שבהודו, פגעה באופן רציני במאגרי הדלק שבמקום ועוררה בהלה בקרב תושבי המקום שנסו מקו החוף מחשש מפלישה גרמנית. בסוף אוקטובר חדרה אמדן במסווה לנמל פנאנג (Penang) שבמלאיה וטיבעה את הסיירת הרוסית "ז'מצ'וג". לאחר צאתה מן הנמל טיבעה "אמדן" את המשחתת הצרפתית "מוסקט" (Mousquet), שרדפה אחריה, אך הוטעתה תחילה לחשוב שהמדובר בספינה בריטית.
לבסוף, ב-9 בנובמבר, לאחר תקופה מוצלחת של פשיטה על אוניות סוחר, טובעה הסיירת הגרמנית על ידי הסיירת האוסטרלית אה"מ "סידני" בקרב ימי שנערך בסמוך לאיי קוקוס. קבוצת אנשי צוות מהסיירת הצליחה להימלט לכיוון סומטרה ומשם, על סיפון ספינת תובלה גרמנית הפליגו לחצי האי ערב שהיה תחת שלטון עות'מאני, בעלת ברית של הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה.
המצור על צ'ינגדאו.
צ'ינגדאו הייתה הבסיס הגרמני הראשי באזור מזרח אסיה, עליו הגנו כ-600 חיילים גרמנים וכ-3,400 חיילים סינים ואוסטרו-הונגרים. בנוסף, על הבסיס הגנו מספר כלי שיט של הצי הגרמני הקיסרי ושל הצי האוסטרו-הונגרי. לקראת המצור שלחה האימפריה היפנית צי שמנה שש אוניות מערכה וכ-50,000 חיילים, ואילו הבריטים שלחו 1,600 חיילים מחיל המצב בטיינג'ין.
ב-31 באוקטובר החלה הפצצת הבסיס, וב-6 בנובמבר פתח הצבא היפני הקיסרי בהתקפה יבשתית, שהובילה לכניעת חיל המצב בתוך הבסיס ביום המחרת. במצור ספג הצד הגרמני כ-200 אבדות, ואילו מדינות ההסכמה ספגו 1,455 אבדות. כמו כן, סיירת משוריינת אחת טובעה על ידי ספינת טורפדו גרמנית, וכשהבינו הגרמנים והאוסטרו-הונגרים שהקרב אבוד הם טיבעו את כלי השיט שברשותם, לבל ייפלו לידי האויב.
הסיירת זיאדלר.
הסוחרת המשוריינת זיאדלר ("Seeadler") פשטה על סוחרות של מדינות ההסכמה באוקיינוס השקט ובאוקיינוס האטלנטי, ובמהלך המלחמה פשטה על כ-16 כלי שיט וטיבעה אותם. באוגוסט 1917 נטרפה האונייה באי מופליה (Mopelia) שבפולינזיה הצרפתית, וצוותה הגרמני הקים באי מושבה קטנה בה חיו ובה כלאו את השבויים שלהם, בעיקר אמריקאים. כשנגמרה אספקת המזון, נטשו הגרמנים את השבויים על האי הבלתי מיושב והפליגו לפיג'י. בפיג'י השתלטו הגרמנים על סקונר צרפתי והפליגו לאי הפסחא, שם נטרפה ספינתם פעם נוספת לאחר שפגעה בשונית אלמוגים. ב-5 באוקטובר 1917 נעצרו לבסוף אנשי הצוות הגרמנים על ידי הרשויות הצ'יליאניות. במהלך מסעה נהרג איש צוות אחד, שמת כתוצאה מתאונה.
טיבוע קורמורן.
ארצות הברית הייתה מעורבת בעימות אחד לפחות באוקיינוס השקט נגד כוחות גרמניים. ב-7 באוגוסט 1917 טיבעו אנשי צוות הסוחרת "קורמורן" ("Cormoran") את אונייתם לבל תפול לידי סיירת העזר האמריקאית "סופליי" ("Supply"), באפרה הארבור שבגואם. היריות שירו האמריקאים על האונייה הגרמנית היו היריות הראשונות של ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה.
מיסוי דו-שלבי
מיסוי דו-שלבי מתאר טכניקת חישוב מס החל על חברה ועל בעלי מניותיה לפיה רווחי החברה, אשר עליהם משלמת החברה מס חברות, יחויבו במס פעם נוספת, בשלב השני, בעת חלוקתם כדיבידנדים לבעלי המניות באותה חברה. זאת כדי להשוות את שיעור המס השולי על היחיד לשיעור המס הכולל שישלם בעל מניות המושך דיבידנד מחברה שבבעלותו.
מיסוי דו שלבי בישראל.
שיעור מס מצרפי.
בישראל, יחיד המחזיק בחברה בבעלותו שילם בשנת 2011 מס חברות בשיעור של 24%, ועל היתרה (76%) שילם מס דיבידנדים בשיעור של 25% בעת חלוקתו לידי בעל המניות. כלומר מס מצרפי של 43%.
מקרים בהם לא חל מיסוי דו-שלבי בישראל.
על אף האמור לעיל, קיימים מצבים בהם לא חל חיוב דו-שלבי במס (כך שאחד משלבי המיסוי נדחה למועד מאוחר יותר). כך לדוגמה, בחישוב מס החברות, מתבססת רשות המיסים על הדוחות הכספיים החשבונאיים של החברה, למעט במקרים בהם נקבע אחרת. לעניין חלוקת דיבידנד, החוק הקובע הוא חוק החברות, המתיר חלוקה לחברה העומדת במבחן הרווח בסעיף 302ב לחוק – יתרת עודפים או עודפים שנצברו בשנתיים האחרונות, לפי הגבוה. כך שייתכן מצב שגם אם החברה למעשה הפסידה כסף לצורך מס בשנה מסוימת, היא עדיין תוכל לחלק דיבידנדים מהכנסות שלא שולם עליהן מס חברות מפאת ההפסד לצורכי מס, ואלה יחויבו במס דיבידנד בלבד.