בשנים שלאחר כתיבת השיר הוא החל לצבור פופולריות בעיקר בביצועים שלו באייסטפווד' (פסטיבל מוזיקה וולשי שנתי) בל'אנגול'ן בשנת 1858 ובבנגור בשנת 1874, כאשר הסולן הוולשי המוכר רוברט רייס ביצע אותו. בשנת 1899, ההמנון הפך לאחד השירים הראשונים בשפה הוולשית אשר הוקלטו, כאשר מדגי ברייס ביצעה אותו בהקלטה של חברת גרמופון.
בשנת 1905, בפעם הראשונה בהיסטוריה בוצע השיר בפתיחה של תחרות ספורטיבית. שירת ההמנון הלאומי של הקבוצות המשתתפות בתחרות הייתה תמיד נפוצה, אך מעולם היא לא בוצעה לפני כן בתחילת התחרות. היה זה במשחק רוגבי בין נבחרת ניו זילנד ברוגבי (האול-בלאקס) לבין נבחרת ויילס ברוגבי, כאשר באופן מסורתי הנבחרת הניו זילנדית הייתה פותחת את משחקיה עם ריקוד ההאקה. כתגובה הציע ארגון הרוגבי הוולשי שהשחקן טדי מורגן יתחיל בשירת ההמנון לפני המשחק ושהקהל יצטרף בשירה, מה שאכן קרה. המשחק עצמו נקרא על ידי העיתונות התקופתית "משחק המאה", כאשר ויילס הצליחה להביס את הנבחרת הניו זילנדית שעד אז הייתה בלתי מנוצחת.
האלף ה-5 לפני הספירה
האלף ה-1 לפני הספירה
קונספסיון (גרנדה)
שינוי כיוון 11
דיג'רטי
הדיג'רטי (Digerati) הוא מינוח עיתונאי המשמש כסמל סטטוס בבואו לתאר את האליטה של תעשיית המחשבים והקהילות המקוונות. אנשי הדיג'רטי נתפסים כמובילי דעה, כמקדמי חזון טכנולוגי וכחזית רעיונית וביצועית בתחום. המילה היא הלחם בסיסים המורכב מהמילים דיג'יטל (בעברית: ספרתי) וליטרטי (בעברית: איש ספר, אינטלקטואל), ומאזכרת את המונח המוקדם יותר גליטרטי (גליטר [בעברית: ניצנוץ] וליטרטי). מדעני מחשב מפורסמים, כותבים במגזיני טכנולוגיה ובלוגרים מוכרים מהווים חלק מהדיג'רטי.
למילה כמה שימושים שונים אך קשורים:
מקור המונח.
האזכור הראשון של המונח דיג'רטי ברשת Usenet התרחש בשנת 1992, והתייחס למאמרו של ג'ורג' גילדר במגזין אפסייד. על-פי טורו של ויליאם ספייר, "על שפה", שפורסם במוסף יום ראשון של הניו יורק טיימס באחד במרץ 1992, המונח נטבע על ידי עורך הניו יורק טיימס, טים רייס, במאמר בניו יורק טיימס מינואר 1992.במילותיו של רייס:
שימוש במונח בעבר.
בעבר, בעיקר בשנות התשעים, נעשה שימוש במונח בעיקר במשמעותו הראשונה והשנייה. באתר Edge ובספרו של ג'ון ברוקמן "דיג'רטי: מפגשים עם אליטת הסייבר (1996) "מופיעה רשימה של אנשי דיג'רטי ותוארם.
בין האנשים שצוינו כחברי הדיג'רטי, בעיקר במשמעות הראשונה של המילה, נמצאים פעילים מקרן החזית האלקטרונית ו-WELL, מוציאים לאור, כותבים, בעלי טורים, מנהלים, אקדמאים, מפתחים, מתכנתי ארפאנט ואינטרנט ונוספים. בין המוכרים שבהם נמצאים ביל גייטס, מייסד "מיקרוסופט", סטיב ג'ובס, מייסד "אפל", סטיב ווזניאק, מייסד-שותף של "אפל", ואחרים.
שימוש במונח כיום.
כיום נעשה שימוש במונח בעיקר במשמעותו השלישית. באנגליה, מגזין The Drum מוציא מדי שנה רשימה של מאה האנשים המשפיעים ביותר בתעשיית השיווק הדיגיטלי, תחת הכותרת "The Drum Digerati" (בעברית: הדיג'רטי של הדראם). כמו כן נעשה שימוש במונח בשמות של חברות ואתרים כמונח שמציין אוריינות דיגיטלית.
בישראל כמעט ולא נעשה שימוש במונח בכל שלוש הוראותיו, למרות שהוא נוכח בשפה האנגלית כבר זמן רב. עם זאת לעיתים הוא מוזכר במסגרת קורסים אקדמיים באוניברסיטת בר-אילן, במכללה האקדמית ספיר ובאוניברסיטת תל אביב.
איסור אכילת גיד הנשה
מפלגות בפרלמנט האירופי
הפרלמנט האירופי מורכב משורה של מפלגות פוליטיות, המכסות את עיקר הקשת הפוליטית.
ארגון.
המפלגות הפוליטיות האירופאיות, הן למעשה התאגדויות אידאולוגיות של מפלגות שונות מהפרלמנטים הלאומיים של המדינות החברות האיחוד האירופי. על-מנת להריץ מפלגה לפרלמנט האירופי, יש להשיג תמיכה של לפחות 25 חברי פרלמנט מלפחות שבע ממדינות האיחוד.
מפלגות הימין.
מפלגת העם האירופי.
"מפלגת העם האירופי" (EPP) היא מפלגת מרכז-ימין אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות שמרניות וליברליות ותומכת בהרחבת האיחוד האירופי ובהעמקת האינטגרציה בין חברותיו.
מפלגת העם האירופי נוסדה באופן רשמי בשנת 1976, עם זאת, המפלגה קיימת בצורה זו או אחרת החל מיוני 1953 כחברה באספה המשותפת של קהילת הפחם והפלדה האירופית, המוסד האירופי הקודם של הפרלמנט האירופי. דבר זה, הופך את מפלגת העם האירופי לאחת המפלגות האירופיות הוותיקות באיחוד האירופי. המפלגה בעלת השפעה נרחבת באיחוד, והיא למעשה המפלגה הפוליטית הגדולה ביותר בפרלמנט האירופי מאז שנת 1999 והשפעתה משתרעת גם על המועצה האירופית, שבה 14 מתוך 28 ראשי המדינות נמנים עם תומכי המפלגה, ובנציבות האירופית, בה 13 נציבים מתוך 28 נמנים עם שורותיה של המפלגה.
השמרנים והרפורמיסטים האירופים.
"השמרנים והרפורמיסטים האירופים" (ECR) היא מפלגת מפלגת ימין אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות שמרניות וליברליות ומתנגדת ליתר אינטגרציה של האיחוד האירופי. המפלגה, שואפת להפוך את האיחוד לארגון בינלאומי לשיתוף פעולה ולהחזיר את האוטונומיה החברתית והכלכלית למדינות החברות בו.
המפלגה נוסדה לאחר בחירות 2009 כרשימת גג לשתי מפלגות: השמרנים והרפורמיסטים האירופים והתנועה לאירופה דמוקרטית-נוצרית. כיום, המפלגה היא השלישית בגודלה בפרלמנט האירופי. בין המפלגות הלאומיות הנמנות עם שורותיה של מפלגה זו, היא מפלגת השלטון בבריטניה - המפלגה השמרנית הבריטית.
אירופאים למען חירות ודמוקרטיה ישירה.
"אירופאים למען חירות ודמוקרטיה" (EFD) היא מפלגת ימין פופוליסטית אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות שמרניות וליברליות ומתנגדת באופן חריף לאינטגרציה של האיחוד האירופי. במפלגה, חברות מפלגות לאומיות בדלניות רבות כגון מפלגת הליגה הצפונית של איטליה.
אומות החירות האירופאיות.
"אומות החירות האירופאיות (ENF)" היא מפלגה ימנית רדיקלית. המרכיב המרכזי בה הוא מפלגת החזית הלאומית, ומפלגות ימין רדיקליות אירוסקפטיות אחרות כמו מפלגת החירות האוסטרית והמפלגה למען החירות. המפלגה מתנגדת לקיום האיחוד האירופי ולהגירה.
מפלגות השמאל.
הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים.
"הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים" (S&amp;D) היא מפלגת מרכז-שמאל אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות סוציאל-דמוקרטיות ותומכת בהרחבת האיחוד האירופי ובהעמקת האינטגרציה בין חברותיו.
המפלגה קיימת בצורה זו או אחרת החל מיוני 1953 כחברה באספה המשותפת של קהילת הפחם והפלדה האירופית, ולאחר מכן כחברה בפרלמנט האירופי. דבר זה, הופך את מפלגת הברית הפרוגרסיבית לאחת המפלגות האירופיות הוותיקות באיחוד האירופי. המפלגה בעלת השפעה נרחבת באיחוד, והיא המפלגה הפוליטית השנייה בגודלה בפרלמנט האירופי כיום, ושימשה כגדולה ביותר עד לשנת 1999.
הברית החופשית של הירוקים האירופאים.
"הברית החופשית של הירוקים האירופאים" (Greens-EFA) היא מפלגת שמאל אירופית הדוגלת בפוליטיקה ירוקה הכוללת שמירה על איכות הסביבה. בנוסף, המפלגה מחזיקה בעמדות סוציאליסטיות וחתירה לאינטגרציה אירופאית.
המפלגה נוסדה בשנת 1999 כרשימת גג של שתי מפלגות: המפלגה האירופית הירוקה והברית הרדיקלית האירופית. נכון להיום, המפלגה היא הרביעית בגודלה בפרלמנט האירופי.
השמאל האירופי המאוחד/השמאל הנורדי הירוק.
"השמאל האירופי המאוחד/השמאל הנורדי הירוק" (GUE-NGL) היא מפלגת שמאל רדיקלית באירופה. המפלגה דוגלת העמדות סוציאליסטיות ואף קומוניסטיות. בנוסף, המפלגה גם מטפלת סדר יום סביבתי.
המפלגה נוסדה בשנת 1995 כרשימת גג של שתי מפלגות ירוקות סוציאליסטיות: מפלגת השמאל האירופי ומפלגת השמאל האנטי קפיטליסטית האירופאית.
מפלגות מרכז.
הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה.
"הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה" (ALDE) היא מפלגת מפלגת מרכז אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות נאו-ליברליות ותומכת בהרחבת האיחוד האירופי ובהעמקת האינטגרציה בין חברותיו.
המפלגה נוסדה בשנת 2004 כרשימת גג של שתי מפלגות מרכז ליברליות: הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה והמפלגה הדמוקרטית האירופית. עם זאת, שורשיה של המפלגה נטועים היטב באמצע המאה העשרים, והתקיימה בצורות כאלו ואחרות בפרלמנט האירופי, ובמוסד שקדם לו - האספה המשותפת של קהילת הפחם והפלדה האירופית.
חייו הסודיים של וולטר מיטי (2013)
"חייו הסודיים של וולטר מיטי" (באנגלית: The Secret Life of Walter Mitty) הוא סרט אמריקאי דרמה-קומי-רומנטי המשלב הרפתקנות ופנטזיה. הסרט בוים על ידי בן סטילר שגם משחק את הדמות הראשית. הסרט מבוסס על ספר בעל אותו שם שפורסם בשנת 1939. גרסה קולנועית נוספת לספר יצאה להקרנה בבתי הקולנוע כבר בשנת 1947.
תקציר העלילה.
וולטר מיטי הוא מנהל אגף עריכה ופיתוח סרטי צילום במגזין "לייף". במהלך היום הוא מרבה לחלום בהקיץ על הרפתקאות. כמו כן, הוא מאוהב בעמיתה שלו לעבודה - שריל (קריסטן ויג). צלם מפורסם בשם שון אוקנול (שון פן) העובד בצמוד עם מיטי, שלח לו סרט צילום המכיל 25 שקופיות, ארנק ופתק ובו נאמר שהתמונה בשקופית 25 מהווה "תמצית החיים" של מגזין "לייף" והיא צריכה להופיע בעמוד השער של העיתון. עקב הפיכת "לייף" לעיתון אינטרנטי, המנהל החדש האחראי על החילוף, טד הנדריקס, דורש שהתמונה תופיע בשער האחרון של העיתון. לצערו של מיטי, שקופית 25 אבדה, אך מיטי לא מספר על כך להנדריקס.
הוא יוצר קשר עם שריל והיא מעודדת אותו לחפש אחר התמונה החסרה באמצעות הרמזים שבשאר התמונות. באמצעות הממצאים בשאר השקופיות הוא מגלה שאוקונל נמצא בגרינלנד והוא מחליט לצאת במסע אחריו להשבת התמונה.