תפקידי השוטרים נקבעים על פי חוקי המדינה שבה הם מתפקדים, והם עשויים להשתנות ממקום למקום לפי אפיוניו המיוחדים. מרבית התפקידים ה"קלאסיים" דומים, והשינויים נובעים בעיקר מאופי המשטרים המקומיים. תפקידי השוטרים במדינות בעלות משטר דמוקרטי דומים; במדינות שאינן דמוקרטיות, השוטרים נדרשים לעיתים גם לתפקידים, שמטרתם להגן על המשטר או על אישים מתוכו או לשרת את האינטרסים שלהם.
במשטרת ישראל, לדוגמה, תפקידי המשטרה והשוטרים נקבעו בסעיפים 3 ו-5 לפקודת המשטרה. סעיף 3 קובע מטלות כלליות למשטרה וזו לשונו:
סעיף 5 מוסיף וקובע שמתפקידו של כל שוטר:
בנוסף לכל האמור לעיל מוטלים על השוטרים תפקידים נוספים בשעת מלחמה או מצב חירום, תפקידי ביטחון פנים, הצלת חיים וסיוע לכוחות הצבא הפועלים בתוך גבולות המדינה.
סמכויות שוטרים.
כדי שהשוטר יצליח במשימותיו, המחוקק העניק לו סמכויות מורחבות, מעבר לסמכותו של אזרח מן השורה. לשוטרים יש סמכויות מיוחדות, בין השאר, בתחומים הבאים:
סמכויות השוטרים ניתנו להם לשם ביצוע מטלותיהם, בתנאים מסוימים, ואין הם רשאים להשתמש בסמכויות אלה למטרות אחרות.
יש סמכויות שהוענקו רק לשוטרים מדרגה מסוימת ומעלה, כדי להבטיח שהמשתמשים בסמכויות אלה יהיו שוטרים בעלי הכשרה ושיקול דעת מתאימים. סמכויות השוטרים תלויות בחקיקה המקומית, לכן הן משתנות ממדינה למדינה, ובמקרים של משטרות עירוניות - מעיר לעיר. בדרך כלל, במדינות בעלות משטר טוטליטרי סמכויות השוטרים רחבות יותר ומכך הזיהוי של משטרים טוטליטריים עם המושג "מדינת משטרה".
המדרג הפיקודי.
כל אנשי המשטרה, מהשוטר הפשוט ועד הקצינים הבכירים, הם בראש ובראשונה שוטרים (המפקח הכללי של משטרת ישראל מכונה "השוטר מספר אחת"). לשם ביצוע יעיל של המשימות, מתפקדות המשטרות כארגונים צבאיים למחצה, עם דרגות, הוראות המחייבות את השוטרים, משמעת וענישה באמצעות שיפוט משמעתי.
דרגות של שוטרים מבטאות את מיקומם במדרג הפיקודי, למי הם כפופים ומי כפופים להם. לעיתים הדרגות מבטאות גם מומחיות מקצועית, אך הקשר אינו הכרחי. דרגה משטרתית יכולה להילקח מהמחזיק בה כתוצאה מהליך משמעתי פנימי.
הדרגות במשטרות השונות אינן זהות, והן משתנות ממדינה למדינה (ובמקומות בהן המשטרה היא עירונית - מעיר לעיר). המדרג של משטרת ישראל מקביל למדרג של צה"ל, אך שמות הדרגות שונים.
במדינות בהן יש משטרות עירוניות/אזוריות וגם משטרה ארצית, משתדלים לקבוע חלוקה של נושאים/עבירות בהן מטפל הגוף המקומי, לעומת אלה בהן מטפל הגוף הארצי, ויוצרים דפוסים של שיתוף פעולה, שנותנים עדיפות לנציגי הגוף הארצי, כמו היחסים שבין סוכני FBI ובין המשטרות העירוניות בארצות הברית.
מקצועות משטרתיים.
ביצוע עבודת המשטרה בתחומים השונים – סיור, תנועה, בילוש ותחקור, מעקב סמוי, איסוף ראיות בזירת העבירה, השוואת כתבי יד, איסוף והערכת הוכחות, הופעה בבית המשפט לבקשת צווים שונים, רישוי הפגנות, שמירת הסדר הציבורי, טיפול באבדות ומציאות, מעצרים, חיפושים והחזקת חשודים במעצר, טיפול בסכסוכים משפחתיים, מתן סיוע בחיפוש אחר נעדרים, טיפול בחפצים חשודים ומטעני חבלה, טיפול באירועי קיצון, לחימה בטרור, חילוץ בני ערובה ועוד – מצריך כישורים ומיומנויות ייחודיים, המוגדרים כמקצועות משטרתיים. בנוסף לכל התפקידים האלה, יש משטרות, כדוגמת משטרת ישראל, שעוסקות גם במאבק נגד מפגעים חמושים. תחום זה מצריך התמחויות מקצועיות נוספות בתחומים צבאיים כמו: חבלה וסילוק פצצות, צליפה, הפעלת מחסומים וכדומה. בשעת חירום (מלחמה, אסון טבע) הרשויות נוהגות להפעיל את המשטרה למטרות נוספות, לפי צורכי השעה.
כל שוטר אמור לקבל הכשרת יסוד שתאפשר לו לטפל באירועים שגרתיים. מקצועות המשטרה השכיחים הם:
יש שוטרים שביצוע תפקידם מחייב שימוש בכלי רכב מיוחדים, למשל:
התגייסות למשטרה.
אנשים נמשכים לעבודת המשטרה, חרף הסיכונים הכרוכים בה, מסיבות רבות, ובהן:
המערכת המשטרתית מפעילה מערך מיון והכשרה, כדי לברור את המועמדים המתאימים לצרכיה ולנפות את האחרים. המערך כולל מבחנים פסיכוטכניים, בדיקת עברו של המועמד, בדיקת השכלתו וראיונות אישיים. המיון נמשך גם במהלך קורס ההכשרה.
הגיוס.
תפקיד השוטר מעמיד אותו בפני אתגרים רבים ושונים המצריכים כשרים פיזיים, נפשיים ואינטלקטואליים. המועמדים לתפקידי שוטרות ממוינים כדי לעמוד על היכולות שלהם ועל עמידתם ברף שמציבה להם המערכת. מספר המתגייסים למשטרה מושפע מגורמים כמו:
בטווח הקצר למערכת המגייסת יש מעט מאוד השפעה על הגורמים השונים, פרט לרף הדרישות, לכן הדרך המיידית הפתוחה לפניה להגדלה או להקטנה של מספר המתגייסים היא הנמכה או הגבהה של רף הדרישות. במדינות מסוימות, כמו סינגפור וישראל, שבהן מפנים אל שורות המשטרה גם חלק ממתגייסי החובה, ניתן להשפיע על איכות המתגייסים למשטרה באמצעות הפניית מגויסים איכותיים יותר או פחות מתוך המחזור המתגייס.
מחסור אקוטי בכוח אדם מאלץ את המערכת המגייסת להנמיך דרישותיה מהמתגייסים בכל התחומים או רק בתחום מסוים (כושר גופני, השכלה פורמלית, רמת אינטליגנציה, עבר נקי), כדי לווסת את המספר למינימום הדרוש לה. מחזורי גיוס איכותיים תורמים חלק יחסי גדול יותר לבניית הצמרת המשטרתית העתידית ומחזורי גיוס פחות איכותיים מצריכים לעיתים "יבוא" מפקדים ממערכות אחרות, במקום המפקדים שלא צמחו מתוך שורות המתגייסים.
הכשרה בסיסית.
המגויסים למשטרה נדרשים לעבור הכשרה בסיסית שתכין אותם לתפקיד הצפוי להם. התחומים העיקריים בהם מוכשרים החניכים הם:
תהליך המיון של המתגייסים נמשך גם במהלך הקורס, וחניכים שאינם עונים על הציפיות, עלולים לנשור לפני סיומו.
קורסים והדרכות.
בנוסף להכשרה הבסיסית השוטרים עוברים קורסים, השתלמויות והדרכות נוספים, במהלך הקריירה המקצועית שלהם כשוטרים, במטרה לשמר, לעדכן ולשפר את ידיעותיהם ואת יכולותיהם.
חלק מהשוטרים מתקדמים לתפקידים ייעודיים, כמו בוחני תאונות דרכים, חוקרי נוער, טכנאי זיהוי פלילי ועוד, וכל התמחות מלווה בלימודים נוספים. גם קידום השוטרים לתפקידים פיקודיים מלווה בקורסים ולימודים, קורס סמלים, קורס קצינים וכו', קורסים שבמהלכם מוכשרים השוטרים לתפקידי הפיקוד הצפויים להם ומורחבת ידיעתם בתחומים שלמדו בעבר. קידום בדרגות מרחיב סמכויות ומחייב את בעל הסמכות להכין את עצמו לכך.
כשגרת עבודה מועברים לשוטרים עדכונים על שינויי חקיקה, שינויים ארגוניים ומידע על השתחררות עבריינים מסוּכנים מבתי כלא, הודעות על נעדרים, הופעתם של עבריינים סדרתיים, פשיעה בשיטות חדשות ועוד.
תנאי שירות.
שיפוט משמעתי.
המשמעת המיוחדת הנדרשת בארגון צבאי למחצה כדוגמת המשטרה נכפית על השוטרים באמצעות מערכת של תקנות וצווים ומערך שיפוט משמעתי. השוטרים חייבים חובות ציות נרחבות מחובות הציות של עובד, ושיפוטם בפני דן יחיד או בית דין משמעתי מאפשר הצגת ראיות (כדוגמת בדיקת פוליגרף) שלא מקובלות בבתי משפט רגילים.
מערכת השיפוט המשמעתית היא נרחבת וכוללת גם תחומים חופפים למערכת החוקים הכללית של המדינה. הנשפטים בדין משמעתי צפויים לענישה על פי הסטנדרטים של המערכת המשטרתית, שלא חייבים להיות זהים לסטנדרטים של מערכת השיפוט האזרחית.
סוגיה בעייתית היא נושא חקירתם של שוטרים החשודים בביצוע עבירות משמעת ואפילו עבירות פליליות. אחרי שנים רבות של ביצוע חקירת השוטרים על ידי שוטרים אחרים, הוקמה בישראל המחלקה לחקירות שוטרים (מח"ש), במשרד המשפטים, כדי למנוע או למזער טענות על איפה ואיפה בטיפול בשוטרים חשודים. במדינות רבות מתלבטים בשאלה "מי יחקור את החוקרים" והפיתרונות שונים ממקום למקום.
חקיקה מגינה.
הפעילות המשטרתית מחייבת עימותים בין השוטרים ובין האזרחים, וכדי שהסיכון בתביעות נזיקין בבתי המשפט לא ירתיע את השוטרים מביצוע תפקידם, החוק מעניק להם הגנה רחבה למדי לגבי מקרים בהם פעלו בתום לב. אחריות רשויות ציבור ועובדי מדינה הוגבלה בחוק. בשנת 2005 תוקן החוק, וכיום נוסח הסעיף קובע כי "לא תוגש תובענה נגד עובד ציבור על מעשה שעשה תוך כדי מילוי תפקידו השלטוני כעובד ציבור, המקים אחריות בנזיקין". עם זאת, נקבע כי כאשר אותו מעשה נעשה ביודעין, מתוך כוונה לגרום נזק, או בשוויון נפש לאפשרות גרימתו, לא יזכה העובד לפטור.
השוטרים נמצאים בחזית המאבק בעברינות וחשופים לפגיעות גופניות, לכן המחוקקים נוהגים לתת להם הגנה מיוחדת מפני תקיפות ולהעניש בחומרה יתרה את תוקפי השוטרים. המחוקק הישראלי דאג לכך .
ארגון וייצוג מקצועי.
המשטרה, בהיותה ארגון צבאי למחצה, שתפקידו לפעול ביעילות ומהירות, מונעת מהשוטרים (במרבית מדינות העולם) להתארגן באיגודי עובדים, כדי שעבודת המשטרה, שכרוכה בפיקוח נפש, לא תשותק לעולם בגלל שביתות.
בישראל פקודת המשטרה אוסרת הקמתו של ועד עובדים לשוטרי משטרת ישראל, ואיסור זה בא לידי ביטוי בפקודות המטה הארצי של משטרת ישראל 06.02.06 שבהן נאמר: לידתו של איסור זה לוותה בתהפוכות אחדות: בעקבות ניסיון של השוטרים (בשנת 1978) להקים ארגון שוטרים, פרסם מפכ"ל המשטרה פקודת קבע שאסרה זאת. השוטרים עתרו לבג"ץ על-מנת שתינתן להם הזכות להתאגד, וזה נענה לעתירת השוטרים ופסל את פקודת הקבע. פסיקה זו לא הועילה לשוטרים, כי מיד לאחריה חוקקה הכנסת חוק שאסר התאגדותם של השוטרים.
חוסר יכולתם של השוטרים להתארגן מול המעסיק מעמיד אותם בעמדת נחיתות בכל הכרוך בתנאי העסקתם. במדינות טוטליטריות, שבהן המשטר זקוק לנאמנות המשטרה כדי לשמור על עצמו, ניתנים תנאים טובים למדי לשוטרים, אולם לא כך במדינות דמוקרטיות. לפתרון הבעיה בישראל משמשים מנגנוני הצמדה, לפיהם מוצמד שכר השוטרים לשכר משרתי הקבע בצה"ל.