האובייקטיביסט יטען כי החוויה הדתית היא ההוכחה לקיומו של אלוהים. על גישה זו מתחו רבים ביקורת בעודם מפקפקים באמינותה של החוויה הדתית. הפילוסוף האנגלי תומאס הובס (Thomas Hobbes), שאל כיצד ניתן להבחין בין התגלות אלוהית בחלום לבין חלום על התגלות אלוהית.
הסובייקטיביסט, בניגוד לאובייקטיביסט, יטען כי חוויה דתית אין פירושה הוכחה לקיומה של ישות אלוהית כזו או אחרת. הסובייקטיביסט מדגיש את חשיבותה של החוויה הדתית עצמה ואת השפעותיה על החווה אותה.
גישות התפתחותיות לדת.
נעשו מספר ניסיונות, למשל נסיונותיהם של ז'אן פיאז'ה ולורנס קולברג, לבדוק כיצד ילדים מפתחים רעיונות על אלוהים ועל הדת בכלל.
המודל ההתפתחותי הידוע ביותר עד כה, שעוסק בהתפתחות דתית, הוא של ג'יימס פאולר, פסיכולוג התפתחותי בבית הספר קנדלר לתאולוגיה. ברוחם של פיאז'ה וקולברג, פיתח פאולר מודל התפתחותי-שלבי של אמונה (או התפתחות רוחנית), החוקר את חייו של האדם במונחים של אוריינטציה הוליסטית, ועוסק בזיקתו של הפרט אל האוניברסלי.
על פי המודל, ישנם שישה שלבים של התפתחות אמונתית בחייו של אדם:
מחקרו של פאולר קובע כי ילדים עד גיל 12 נוטים לקחת חלק בשני השלבים הראשונים בעוד שמבוגרים מעל גיל 61 נוטים לגלות סימנים של השלב השלישי ומעלה.
על מודל זה עלו ביקורות קשות בעקבות חולשות מתודולוגיות שנמצאו בו. מתוך מחקרו של פאולר, רק לשני השלבים הראשונים נמצא ביסוס אמפירי, ושלבים אלו נשענים במידה רבה על מחקרו של פיאז'ה בנושא התפתחות קוגניטיבית. ארבעת שלבי המחקר לא אומתו מבחינה סטטיסטית והמחקר לא פורסם בכתב עת ולכן לא היה פתוח לביקורות רבות או להכרה רבה. ביקורות נוספות על מודל זה ניתן למצוא בדמות תיוגו כבעל השקפה מתנשאת, באומרו כי אנשים המאמצים השקפה דתית הדומה להשקפה הנוצרית-פרוטסטנטית ליברלית של פאולר, נמצאים בשלב התפתחותי גבוה יותר. עם זאת, למחקרו של פאולר עדיין יש השפעה מסוימת על עולם המחקר, וישנם כמה חוקרים המאמצים את דעותיו.
דת ותפילה.
על פי השנתון הסטטיסטי לישראל, 2011, כמחצית מהאוכלוסייה וכן כ-10.5% מהאוכלוסייה היהודית שאינה דתית נוהגים להתפלל בקביעות. כמו כן, רבים נוהגים לקיים טקסים דתיים כמו הדלקת נרות שבת, הימנעות מחמץ בפסח ועוד. פולומה ופנדלטון, השתמשו בניתוח גורמים על מנת להבחין בין ארבעה סוגי תפילה: תפילה מדיטטיבית (תפילה רוחנית ושקטה המתרחשת במחשבה), טקסית (דקלום), מתחננת (בקשות מאלוהים) ודיבורית (שיחה כללית עם אלוהים). מחקר נוסף, של לאד וספילקה, משתמש גם הוא בניתוח גורמים וחושף שלושה ממדים לתפילה. הממד הראשון הוא העצמי (תפילה המכוונת כלפי פנים), השני הוא תפילה המכוונת כלפי מעלה (אלוהים) והשלישי מכוון כלפי חוץ (אחרים). מחקר זה תומך במודלים העכשוויים הרואים תפילה כחיבור (בין אם חיבור בין האדם לעצמו, בינו לבין ישות גבוהה או בינו לבין אחרים).
ככל הנראה, לתפילה יש השלכות רפואיות. מחקרים אמפיריים מראים כי קריאה בתשומת לב והקראה בקול של טקסט דתי (כמו התהילים) יכולה לעזור לאדם להירגע ולהתמקד. התפילה גם מקושרת בצורה חיובית לאושר וסיפוק דתי (פולומה ופנדלטון, 1989, 1991). באופן כללי, יתרונות בריאותיים קלים נמצאו בכמה מחקרים אצל מתפללים. ישנם שלושה הסברים מרכזיים לתופעה זו: אפקט הפלצבו, התאמת מיקוד וגישה, והפעלה של תהליכי ריפוי.
דת ופולחן.
צורה מעשית וחשובה נוספת לדת היא הפולחן. הפולחן הדתי כולל מגוון רחב של שיטות, אך ניתן להגדיר את כולן כביצוע פעולות או הבעות קוליות המבוססות על מסורת קבועה ועל נורמות תרבותית. הדוגמאות כוללות בין היתר את טקס בר המצווה היהודי, סעודת האדון הקתולית, הפוג'ה ההינדואית, והצלאה והחג' המוסלמיים.
סכף (Scheff) מציע כי הפולחן הדתי מספק קתרזיס וטיהור נפשי דרך התרחקות. ריחוק רגשי זה מאפשר לאדם לחוות רגשות באינטנסיביות פחותה. כנגד גישה זו, התפתחה במהלך השנים גישה התופסת את הפולחן הדתי כתהליך אינטראקטיבי. גישה זו מבוססת יותר מבחינה מדעית. מנוקדת ההשקפה של הגישה הנגדית, הפולחן מציע דרכי הגעה לקתרזיס דווקא באמצעות התחברות עם אחרים המאפשרת הבעת רגשות.
מחקר נוסף מצביע על הרכיב החברתי שבפולחן. ממצאי המחקר מראים כי הפולחן הדתי מציין לשבח מחויבות לקבוצה ולכלל, ומונע מאלו שאינם מראים מחויבות לקבוצה לצבור הטבות חברתיות. הפולחן עשוי לסייע בהדגשת ערכי מוסר, אשר מסייעים לנורמות החברתיות ומייצבים את החברה. הוא גם יכול לסייע בחיזוק המחויבות המוסרית ובהעלאת הסבירות לקיום הנורמות החברתיות על ידי המשתתפים. לפיכך, השתתפות בפולחנים דתיים יכולה לסייע בייצוב החברה.
מצוות חינוך
ס&quot;ק
Blonde On Blonde
לייזר רובי
ג'ימו
ג'ימו (13 בפברואר 711 לפנה"ס – 9 באפריל 585 לפנה"ס) היה קיסר יפן הראשון, על פי המסורת למניין קיסרי יפן. לפי המסורת, הוא שלט יותר מ-75 שנה, מ-18 בפברואר 660 לפנה"ס ועד מותו.
חייו.
על פי השינטו, הקיסר ג'ימו הוא צאצא ישיר של אלת השמש, אמטראסו. על פי האמונה, הוא ושלושת אחיו הגדולים נולדו וגדלו באזור מיאזאקי שבאי קיושו בדרום יפן, והחליטו לנדוד מזרחה כדי לשלוט על שטח גדול יותר. בדרך נקלעו לקרבות עם שליטים מקומיים, ואחיו הבכור נהרג באזור אוסקה של ימינו. ג'ימו הבין כי הוא ואחיו הובסו בקרבות משום שלחמו לכיוון מזרח, כנגד השמש, ולפיכך שינה את טקטיקת הקרב כך שיגיעו מכיוון מזרח לאזורי הקרבות ויילחמו כלפי כיוון מערב. הוא זכה למספר ניצחונות, בין השאר בסיוע דמותה המיתית של ציפור בעלת שלוש רגליים. כך הגיע עד יאמטו (סאקורי של ימינו). לאחר ששליט נוסף באזור זה, שטען כי אף הוא בן האלים, פגש בג'ימו והחליט לקבל עליו את מרותו, הוכתר ג'ימו לקיסר יפן. לפי המסורת, הוא מת בגיל 126, לאחר ששלט יותר מ-75 שנה, אך לא ידוע מקום קבורתו. מאמינים כי הקאמי שלו שוכנת במקדש באזור נארה.
הקיסר ג'ימו, בדומה לשאר הקיסרים הקדומים של יפן שתוארו בכרוניקות עתיקות, נחשב כיום לדמות מיתית שלא התקיימה במציאות ואין אף ראיה היסטורית מוצקה לקיומו. לטענת מרבית ההיסטוריונים, הקיסר הממשי הראשון של יפן היה הקיסר אוג'ין, שתקופת שלטונו מתוארכת לשנים 270–230 לספירה בערך; הקיסר הראשון שתקופת שלטונו מתוארכת בוודאות הוא קימאי, 571–539 לספירה.
טרזן 2
טרזן 2 (באנגלית: Tarzan II) הוא סרט אנימציה משנת 2005 אשר יצא ישירות ל-DVD. זהו פריקוול לסרט "טרזן" של חברת וולט דיסני משנת 1999 ושל הסרט טרזן וג'יין מ-2002.
למרות שמו, זהו הסרט השלישי בזיכיון. הוא יצא לאקרנים ב-14 ביוני 2005.
תקציר העלילה.
טרזן הוא נער צעיר אשר גדל עם גורילות בג'ונגל. טרזן מודאג כי מפלצת אגדית המכונה "זאגור" (הגייה: זוגור) תתפוס אותו. טרזן מאוכזב מאוד מכך שהוא לא יכול לרוץ מהר ככל הגורילות הצעירות האחרות בני משפחתו, וניסיונותיו להוכיח את עצמו כל הזמן נגמרים בכישלון ובבלאגן. בהמשך, בעקבות תאונה, אמו המאמצת של טרזן סבורה כי טרזן נהרג בעוד ששאר הגורילות סברו כי הגיע לו למות. בעקבות כך טרזן מחליט לברוח ממשפחתו המאמצת.
טרזן נרדף ברחבי הג'ונגל על ידי הנמרה סאבור למקום המכונה ההר האפל, בו חיים שתי גורילות מסורבלים ומפונקים ואימם גונדה. הם חוששים מזאגור באותה מידה כמו טרזן ובשל כך, בעת שההד הרועם שמשמיעה המפלצת מהדהד ברחבי העמק, טרזן מצליח להימלט מהם. טרזן נתקל בהמשך בגורילה זקן וגחמני. טרזן מגלה כי זהו למעשה זאגור אשר משתמש בעצים חלולים בתור מגפון כדי להגביר את קולו ובכך להידמות למפלצת אימתנית כדי להפחיד את היצורים בג'ונגל ולהרחיקם מהטריטוריה והמזון שלו. לאחר שהוא מציל את זאגור מקרנף זועם, הוא כופה על זאגור לאפשר לו להישאר עמו.
בהמשך חבריו של טרזן, טרק וטנטור פוגשים בטרזן בעת שחיפשו אחריו ברחבי הג'ונגל. טרזן איננו מעוניין לחזור עימם למשפחתו המאמצת ומנסה לחזור לזאגור אך מגלה שגונדה ובניה אוטו וקאגו הגיעו למקלטו של זאגור והם תופסים את זאגור ומגלים אותו. לאחר מכן אמו של טרזן מגיעה להציל אותו אך מופלת לסלע שביר. טרזן מגיע להציל אותה אך נתפס בידי האחים ומשוחרר בידי זאגור שמקפץ מעליהם. טרזן מחליט להפתיע את הגורילות הבריונים ומפיל אותם למלכודות שונות עד שהם בורחים מפניו.
לבסוף הוא מציל את אמו ומתברר שזאגור וגונדה התאהבו ומחליטים לחיות יחד במרומי ההר בעוד טרזן מחליט לחזור למשפחתו.
ג'ימו, קיסר יפן
שמואל פאוסט
שמואל פאוסט (נולד ב-7 במרץ 1968, אדר ה'תשכ"ח) הוא חוקר ספרות חז"ל ישראלי, מבקר ספרות ועורך במוסף "שבת" של העיתון מקור ראשון. משמש כראש התוכנית לתואר שני באגדה במכללת אפרתה.
ביוגרפיה.
שמואל פאוסט נולד בירושלים. למד בישיבת ברכת משה במעלה אדומים. בשנת 2010 קיבל תואר דוקטור מטעם אוניברסיטת בר-אילן, על מחקר שכותרתו "תופעת הביקורת במעשי חכמים מן התלמוד הבבלי" שנעשה במסגרת התוכנית הבינתחומית לפרשנות ולתרבות. עומד בראש התוכנית לתואר שני באגדה והוראתה במכללת אפרתה בירושלים. כן מרצה לספרות, אגדה ומדרש במרכז יעקב הרצוג שבקיבוץ עין צורים, ומנחה סדנאות כתיבה.
בשנת 2011 יצא לאור בהוצאת דביר ספרו אגדתא – סיפורי הדרמה התלמודית, המנתח עשרות מדרשי אגדה תלמודיים. הספר פורסם בעקבות מדורו של פאוסט "אגדתא" בעיתון מקור ראשון, עליו קיבל את פרס שרת החינוך ליוצרים בתחומי התרבות היהודית לשנת תשס"ז. בנימוקי ועדת הפרס נאמר:
מלבד עבודתו האקדמית, משמש פאוסט כעורך מדור הספרים ועורך משנה במוסף "שבת" של העיתון מקור ראשון.
חיים אישיים.
מתגורר במזכרת בתיה, נשוי ואב לארבעה.
קישורים חיצוניים.
על כתביו:
מיצירתו:
פרידריך ריקרט