בתקופה התלמיית בהשפעת פולחן האלה היוונית ארטמיס, הפכה בסתת לאלה המזוהה עם הירח. בשנת 2010, התגלה בעיר אלכסנדריה בשכונת קום-אל-דקה, מקדש גדול לאלה בסתת. במקדש שהיה שייך כנראה למלכה ברניקי השנייה אשתו של תלמי השלישי, התגלו פסלים רבים של חתולים.
ביחזקאל מוזכרת עיר מצרית בשם פי בסת, ששמה המצרי היה כנראה "פר בסתת" = בית בסתת, והייתה מרכז פולחן לאלה בסתת. העיר שכנה באזור הדלתה של מצרים התחתונה והייתה בירת הנום ה-18 של מצרים התחתונה. כיום, היא מזוהה עם תל בסטה.
במיתולוגיה המצרית.
על פי המיתולוגיה המצרית, בסתת הייתה אמתו של אל השמש רע והמגינה עליו, והייתה כלואה עם אפופיס, אל-נחש ונלחמה בו. כשבסתת התחילה להיחלש מקרבותיה היא שוחררה מכלאה והצטרפה אל שאר האלים, בהגנה מפני הכאוס.
אזכורים בספרים.
בסתת מופיעה בסדרת ספריו של הסופר ריק ריירדן, "משפחת קיין והאלים המצריים", כאפוטרופוסית של סיידי ואחיה קרטר לאחר ששוחררה ממחט קלאופטרה. כמו כן, היא מוזכרת בספר "האלכימאי" מסדרת "הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות" של מייקל סקוט, כאחת הקדמוניות המצריות שאותן העיר דוקטור ג'ון די.
שורות של אנשים
אישיות חשובה מאוד
אישיות חשובה מאוד (או אָחָ"ם; באנגלית: VIP, ראשי תיבות של Very Important Person) הוא מונח בינלאומי המתייחס לאישיות ציבורית ידועה הנהנית מזכויות יתר עקב חשיבותה או מעמדה, כגון שחקן, דיפלומט או איש עסקים.
המונח נכנס לשימוש בעולם המערבי בשנות ה-30 וה-40 של המאה העשרים.
במונח נעשה שימוש מושאל בעולם העסקים כדי לציין שירותים יוקרתיים הניתנים ללקוחות, כגון מתקני VIP בשדות תעופה או "כרטיסי VIP" לאירועים שונים. בעולם הרפואה מתאר המונח "תסמונת VIP" מצב שבו גורמת האישיות החשובה להחלטות לא מקצועיות של הרופא המטפל בה, המצוי תחת לחץ מנוכחותה.
Accord École de langues
בית הספר לשפות &quot;אקור&quot;
אח&quot;ם
וי איי פי
המילניום ה-1 לפנה&quot;ס
המילניום ה-3 לפנה&quot;ס
חית בית
מרטין קופר
מרטין קופר (באנגלית: Martin Cooper; נולד ב-26 בדצמבר 1928) הוא מהנדס יהודי אמריקאי וסגן נשיא חברת מוטורולה לשעבר. נחשב לאבי הטלפון הנייד המודרני.
חייו.
קופר נולד וגדל בשיקגו, אילינוי, למשפחה יהודית של מהגרים מאוקראינה. בשנת 1950 סיים את לימודיו בהנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של אילינוי. לאחר ארבע שנות שירות בצי משחתות וצוללות של ארצות הברית, הוא עבד במשך שנה בחברת תקשורת. בשנות השבעים ניהל את חטיבת המחקר ופיתוח של מוטורולה, והוביל את הצוות שפיתח את הטלפון הנייד. ב-17 אוקטובר 1973 הגיש את הפטנט שלו (מס' 3906166) על ה"Radio-/Telefon-System", שבעקבותיו הוא נחשב כיום לממציא הטלפון הנייד המודרני (להבדיל מטלפון נייד במכונית). באותה שנה ביצע קופר את השיחה הסלולרית הראשונה בעולם, בשדרה השישית בלב מנהטן, לעיניהם המשתאות של העוברים והשבים. לדבריו הוא שאב השראה מה"קומיוניקייטור" שבה נהג לדבר קפטן קירק מסדרת הטלוויזיה סטאר טרק, והוא החליט בעקבות זאת לערוך מחקר על טכנולוגיה סלולרית.
בשנת 1995 הוענק לקופר פרס " Wharton Infosys Business Transformation Award" בשל החידושים הטכנולוגיים שלו בתחום התקשורת, בשנת 2009 זכה יחד עם ריי טומלינסון בפרסי נסיך אסטוריאס בקטגוריית המדע והמחקר. בשנת 2004 קיבל קופר תואר דוקטור לשם כבוד מהמכון הטכנולוגי באילינוי.
קופר הוא חבר במנסה, וכן מנכ"ל ומייסד של ArrayComm, חברה בסן חוזה שבקליפורניה העוסקת במחקר של טכנולוגיות אנטנה חכמה ושיפור רשתות אלחוטיות.
המאבק בשבועונים החרדים
חרם הקוטג'
ג'ובאני טרפטוני
ג'ובאני טרפטוני (באיטלקית: Giovanni Trapattoni; נולד ב-17 במרץ 1939), המכונה "השועל האיטלקי", הוא מאמן כדורגל איטלקי וכדורגלן לשעבר. טרפטוני הוא אחד מהמאמנים המעוטרים ביותר בכדורגל האיטלקי והאירופאי. טרפטוני שיחק 13 עונות במדי מילאן ועונה אחת במדי וארזה. בשנים 1960-1964 רשם 17 הופעות במדי הנבחרת האיטלקית. כמאמן זכה טרפטוני ב 10 תוארי אליפות ב 4 מדינות שונות (איטליה, גרמניה, פורטוגל ואוסטריה). טרפטוני הוא המאמן היחיד בהיסטוריה שזכה בכל התארים האפשריים למועדונים אירופאים (גביע האלופות, גביע אירופה למחזיקות גביע, גביע אופ"א, הסופר קאפ האירופי והגביע הביניבשתי). בשנת 2000 מונה למאמן נבחרת איטליה אותה אימן במשך 4 שנים והדריך אותה בגביע העולם בשנת 2002. אימן מיולי 2008 עד ספטמבר 2013 את נבחרת אירלנד.
קריירת משחק.
טרפטוני שיחק רוב הקריירה בתפקיד בלם וקשר אחורי.
במשך 13 עונות בקבוצה הבוגרת של מילאן הוא שיחק 274 משחקים והבקיע 3 שערים. במילאן היה שותף לזכייה בשתי אליפויות (1961-2, 1967-8), גביע איטלקי (1966-7), שתי זכיות בגביע אירופה לאלופות (1963, 1969), גביע אירופה למחזיקות גביע (1967-8) וגביע בין יבשתי (1969).
טרפטוני הצטיין בעיקר במשימות הנעת כדור, הגנה ושמירה על שחקני התקפה. בשנת 1960 זומן טרפטוני לראשונה לנבחרת איטליה וערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 2-1 לנבחרת אוסטריה.
טרפטוני זומן לסגל נבחרת איטליה לאולימפיאדת רומא ב-1960 ופתח בהרכב בכל משחקי הנבחרת בטורניר. איטליה סיימה את הטורניר האולימפי במקום הרביעי.
טרפטוני היה חלק מסגל הנבחרת האיטלקית למונדיאל 1962 בצ'ילה אולם לא שותף באף משחק בטורניר. בסה"כ היו לטרפטוני כ-17 הופעות בנבחרת איטליה ושער אחד בניצחון 1-0 על נבחרת אוסטריה ב 9.6.1963. עונת 1970-71 הייתה האחרונה שלו במילאן, לאחר שהחליט לעבור למועדון יותר צנוע לקראת עונתו האחרונה כשחקן. בסוף שנת 1971 עבר לקבוצת וארזה. באותה עונה שותף ב-10 משחקים, וסייע לקבוצה לסיים את העונה במקום ה-8 בליגה. בסיום אותה עונה פרש מכדורגל, לאחר 14 עונות בבוגרים.
קריירת אימון.
השנים הראשונות.
לאחר פרישה ממשחק פנה טרפטוני לקריירת אימון. תחילה אימן את קבוצת הנוער של המועדון בו גדל מילאן ובסוף שנת 1974 נקרא לאמן את הקבוצה הבוגרת במקום צ'זארה מאלדיני. טרפטוני אימן 10 משחקים בקבוצה הבוגרת עד לסיום העונה והוחלף על ידי גוסטבו ג'יאנוני.
בעונת 1975-76 מונה שוב טרפטוני למשרת המאמן לצידו של המנהל הטכני ניראו רוקו (רוקו לא יכל לשמש כמאמן מכיוון שלפי חוקי הליגה באותם ימים אדם שעבר את גיל 65 יכל לשמש רק כמנהל טכני וחייב לעבוד לצד מאמן מוסמך). טרפטוני התפטר מתפקידו במאי 1976 ובתחילת עונת 1976-77 התמנה למאמן יובנטוס.
יובנטוס 1976-1986.
כבר בעונתו הראשונה במועדון בעונת 1976-77, הוביל טרפטוני את יובנטוס לזכייה באליפות כשהיא מקדימה את טורינו בנקודה אחת. כבר באותה עונה החל טרפטוני להטביע חותם גם במפעלים אירופאים כשבסוף העונה הקבוצה מעפילה לגמר גביע אופ"א וזוכה בגביע לאחר ניצחון 1-0 בגמר מול אתלטיק בילבאו משער ניצחון של מרקו טרדלי.
שנה לאחר מכן בעונת 1977-78 זכתה יובנטוס באליפות שנייה ברציפות.
בעונת 1978-79 זוכה יובנטוס בגביע האיטלקי אחרי ניצחון 2-1 על פלרמו בגמר.
בין השנים 1980-1982 שוב הוביל טרפטוני את יובנטוס לשתי זכיות רצופות באליפות איטליה.
בעונת 1982-83 איבדו טרפטוני ויובנטוס את האליפות לרומא אחרי שגמרו את העונה במקום השני בליגה אולם סיימו את העונה עם זכייה שנייה של טרפטוני בגביע האיטלקי לאחר שיובנטוס גברה על ורונה 5-0 בסיכום שני משחקי הגמר (3-0 ו 2-0).
בעונת 1983-84 זכה טרפטוני בפעם החמישית באליפות איטליה כשיובנטוס מקדימה הפעם את רומא בשתי נקודות בצמרת הליגה. באותה עונה העפילה יובנטוס עד לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע שם פגשה את פורטו הפורטוגלית וגברה עליה 2-1. זו הזכייה הראשונה והאחרונה של טרפטוני ושל יובנטוס במפעל זה.
שנה לאחר מכן בעונת 1984-85 סיימה יובנטוס במקום החמישי והנמוך ביותר בליגה מאז מונה טרפטוני למאמן אולם באותה שנה הוביל טרפטוני את יובנטוס לזכייה היסטורית בגביע אירופה לאלופות לאחר ניצחון במשחק הגמר על ליברפול 1-0 משער של מישל פלאטיני. למרות הזכייה ההיסטורית המשחק ייזכר יותר בעקבות אסון הייזל בו נהרגו 39 אוהדים איטלקים לאחר מהומה שפרצה בין שני מחנות האוהדים. בדצמבר 1985 התמודדה יובנטוס בתור אלופת אירופה על תואר הגביע הביניבשתי מול אלופת דרום אמריקה ארחנטינוס ג'וניורס. המשחק נערך בטוקיו לעיני 62,000 צופים. בתום הזמן החוקי התוצאה ביתה תיקו 2 כשליובנטוס כובשים מישל פלאטיני ובריאן לאודרופ. לאחר דו-קרב פנדלים ניצחה יובנטוס 4-2 וזוכה לראשונה במפעל זה.
טרפטוני ויובנטוס המשיכו לשלוט בכדורגל האיטלקי עונה נוספת ובעונת 1985-86 זוכה טרפטוני באליפות שישית ואחרונה כמאמן יובנטוס.
בסיכום הקדנציה הראשונה של טרפטוני ביובנטוס בין השנים 1976-1986 זכה טרפטוני במספר כמעט חסר תקדים של תארים והצלחות: 6 תוארי אליפות, 2 גביעי איטליה, גביע אירופה לאלופות, גביע אופ"א, הגביע למחזיקות גביע, הסופר קאפ האירופי והגביע הביניבשתי. בכך הפך למאמן הראשון והיחיד עד היום שזכה בכל המפעלים האירופאים הקיימים למועדונים.
אינטר מילאנו.
בעונת 1986-87 החל לאמן טרפטוני את אינטר מילאנו.
לאחר שתי עונות ראשונות בהן סיימה אינטר את הליגה במקומות רביעי וחמישי הגיעה עונת 1988-89 שבה זכה טרפטוני באליפות ראשונה עם אינטר ושביעית במאזנו האישי. בשתי העונות שלאחר מכן סיימה אינטר את הליגה במקום השלישי.