חסיה לוי-אגרון (2 בדצמבר 1923, ירושלים - 22 באוגוסט 2001, שם) הייתה כוריאוגרפית ורקדנית ישראלית, מייסדת הפקולטה למחול של האקדמיה למוסיקה על שם רובין בירושלים, כלת פרס ישראל למחול לשנת תשנ"ח (1998).
ביוגרפיה.
לוי-אגרון נולדה בירושלים, השנייה משלושת ילדיהם של אלישבע לבית ריבלין (נפטרה ב-1964) וחיים לייב לוי (1895–1972). מצד אמה, בת למשפחת ריבלין הידועה, הייתה דור שביעי לבני העיר. סבה מצד אביה, ברוך שמואל לוי (רוגינסקי; 1854–1917), שעלה לארץ עם משפחתו בימי העלייה הראשונה, היה סוחר ומעסקני קהילת יפו; אביה, יליד יפו, היה חבר מועצת המנהלים של בנק אנגלו-פלשתינה.
בארץ ישראל למדה מחול תחת האחיות יהודית ושושנה אורנשטיין, תהילה רסלר, גרטרוד קראוס ואלזה דובלון. לאחר מכן התמחתה בניו יורק אצל מרתה גרהאם, הניה הולם ואמנים אחרים. משך תקופה למדה והורתה באוניברסיטת מנילה שבפיליפינים. לאחר פרוץ מלחמת העצמאות היא שבה לארץ ישראל והחלה להופיע בריקוד בפני חיילי צה"ל. בתקופה זו נשלחה מטעם הג'וינט גם אל מחנות העקורים באירופה.
בשנת 1951 ייסדה לוי-אגרון את הקונסרבטוריון הירושלמי, בו התקיים בית הספר הראשון למחול, ועמדה בראשו עד 1960. ב-1960 הקימה את בית הספר למחול (לימים הפקולטה למחול) במסגרת האקדמיה למוסיקה על שם רובין; ייסוד המחלקה הביא לשינוי שם המוסד, שנודע מאז בשם "האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים". לוי-אגרון עמדה בראש בית הספר למחול עד 1987 וביססה בו את שיטת הלימוד של מרתה גרהאם, לצד אמנות תנועה מודרנית. הפקולטה למחול זכתה להכרה אקדמית והייתה למוסד הראשון בישראל שהעניק תארים במחול והכשיר כוריאוגרפים. ולוי-אגרון עמדה בראשה בדרגת פרופסור.
בשנת 1978 ייסדה לוי-אגרון בבית הספר התיכון שליד האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים את מגמת המחול הראשונה בארץ, אשר קבלה הכרה של משרד החינוך כתוכנית לימודים לבגרות.
לוי-אגרון לקחה חלק בהקמת להקות מחול רבות ועמדה בראשות מספר להקות, בהן להקה למחול בן זמננו שייסדה בירושלים בשנת 1962. לאורך השנים היא הייתה חברת הוועד המנהל של להקת המחול "ענבל" בראשות שרה לוי-תנאי, ויו"ר המדור למחול של המועצה הציבורית לתרבות ואמנות.
בשנת תשנ"ח-1998 הוענק ללוי-אגרון פרס ישראל למחול. במהלך השנים הוענקו לה גם תואר יקירת העיר ירושלים, פרס יקירת המחול מטעם משרד החינוך והתרבות ופרס הנוער הבינלאומי.
לוי-אגרון הייתה נשואה לדני אגרון – בנו של גרשון אגרון (מייסד העיתון "Palestine Post" ועורכו הראשי, ראש שירותי ההסברה במשרד ראש הממשלה וראש עיריית ירושלים), חבר "ההגנה", ממקימי התעשייה האווירית ולאחר מכן מנהל חברת מטוסי ריסוס, וחרט עץ נודע. השניים היו הורים לבן.
בראשית שנות ה-90 התאלמנה.
נפטרה בירושלים ב-2001, בגיל 78.
בשנת 2003 הפיק שירות הסרטים הישראלי את הסרט "מחוללת המחול" (30 דקות) בבימויו של יגאל מור, על חסיה לוי-אגרון.
אריק למינג
אריק ולדימר למינג (בשוודית: Eric Valdemar Lemming; 22 בפברואר 1880 - 5 ביוני 1930) היה אתלט שוודי שהשתתף במגוון של ענפים, אלוף אולימפי בעל 7 מדליות מהן 4 זהב, זכה 3 פעמים ברציפות בתואר בהטלת כידון, בחישוב מדליות הזהב מאתונה 1906.
ביוגרפיה.
למינג החל את הקריירה האולימפית שלו באולימפיאדת 1900 בפריז בה סיים שלוש פעמים במקום רביעי בקפיצה לגובה, קפיצה במוט וביידוי פטיש ובמקום שמיני בזריקת דיסקוס. למינג גם סיים במקום האחרון בקפיצה לרוחק ומחוץ לשישייה הראשונה בקפיצה משולשת.
באולימפיאדת אתונה (1906) זכה למינג ב-4 מדליות ביניהם אחת זהב בהטלת כידון ו-3 מדליות ארד בהדיפת כדור ברזל, משיכת חבל עם נבחרת שוודיה ובפנטאתלון.
באולימפיאדת 1908 בלונדון זכה למינג בשתי מדליות זהב בהטלת כידון ובהטלת כידון בסגנון חופשי.
באולימפיאדת 1912 בסטוקהולם זכה למינג בפעם שלישית ברציפות במדליית זהב בהטלת כידון.
שרה פיילין
שרה לואיז פיילין (באנגלית: Sarah Louise Palin; נולדה ב-11 בפברואר 1964) היא פוליטיקאית אמריקאית. בעבר כיהנה כמושלת אלסקה שבארצות הברית (2006–2009).
באוגוסט 2008 הכריז הסנאטור ג'ון מקיין, שהיה מועמד המפלגה הרפובליקנית לתפקיד נשיא ארצות הברית, על פיילין כמועמדת שלו לתפקיד סגנית הנשיא, לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008. פיילין הייתה האישה השנייה בהיסטוריה האמריקאית שהייתה מועמדת מטעם אחת משתי המפלגות הגדולות לתפקיד סגנית הנשיא (הראשונה הייתה ג'רלדין פררו בשנת 1984) והראשונה מטעם המפלגה הרפובליקנית.
לאחר ההפסד בבחירות, פיילין המשיכה בכהונתה כמושלת אלסקה עד התפטרותה בשנת 2009, אך נותרה פעילה במפלגה הרפובליקנית ובתנועת מסיבת התה. בשנת 2009 פרסמה ספר אוטוביוגרפי אשר זכה להצלחה במכירות. לאחר מכן פנתה לטלוויזיה ושימשה כפרשנית ומגישה ברשת פוקס ניוז בשנים 2010–2015, ובנוסף כיכבה בתוכניות מציאות.
ביוגרפיה.
פיילין נולדה בשם שרה לואיז הית' (Sarah Louise Heath) בעיר סאנדפוינט שבאיידהו וגדלה באלסקה שבארצות הברית, מדינה אליה עברו הוריה כשהייתה תינוקת. פיילין כתינוקת הוטבלה כקתולית (כמו אימה), אך מאוחר יותר משפחתה הצטרפה לכנסייה נוצרית-פרוטסטנטית (פנטקוסטלית). אביה היה מורה ואמה מזכירת בית ספר ופיילין הייתה השלישית מארבעה ילדים. בנעוריה עסקה פיילין בציד ובספורט על בסיס קבוע ואף הייתה קפטן נבחרת הכדורסל של התיכון בו למדה, אותה הצעידה לזכייה באליפות אלסקה לבתי ספר תיכונים קטנים. היא נודעה בכינוי "שרה ברקודה" לאור משחקה האגרסיבי והבלתי מתפשר.
בגיל 20 השתתפה בתחרות יופי של אלסקה וזכתה במקום השני. פיילין למדה במספר מכללות בהוואי, איידהו ואלסקה ובסוף סיימה ב-1987 תואר ראשון בתקשורת ועיתונאות באוניברסיטת איידהו.
פיילין עבדה זמן קצר ככתבת ספורט בתחנת טלוויזיה מקומית באנקורג', וכן כאשת צוות בספינת הדיג של בעלה.
קריירה ציבורית.
פיילין נכנסה לחיים הפוליטיים ב-1992 כשנבחרה למועצת העיר ואסילה באלסקה. היא כיהנה במועצה עד 1996. באותה שנה קראה תיגר על ראש העיר המכהן, בשל מה שכינתה בזבוז כספי הציבור ומיסים גבוהים. היא ניצחה בבחירות ונבחרה לראשות העיר הנמצאת באזור המטרופוליני של אנקוראג' ובה כ-9,000 תושבים. בכהונתה הראשונה בראשות העיר קיצצה במשכורתה, הפחיתה משמעותית את מס הרכוש, על חשבון הגדלת מס הקניה. ב-1999 התמודדה בבחירות העירוניות בפעם השנייה, הביסה את יריבה, ראש העיר הקודם, ואף נבחרה לנשיאת איגוד ראשי הערים של אלסקה.
בשנת 2002 התמודדה פיילין על תפקיד המשנה למושל המדינה, אך הפסידה בבחירות. היא מונתה ב-2003 על ידי המושל לנציבה האחראית על האתיקה בוועדת שימור משאבי הנפט והגז של אלסקה. שנה לאחר מכן התפטרה מתפקידה על רקע התנגדותה למעשים לא אתיים, וחשפה מעשי שחיתות של יושב ראש המפלגה הרפובליקנית ושל פרקליט מדינת אלסקה - שניהם נאלצו להתפטר בעקבות זאת.
פיילין התמודדה ב-2006 בבחירות המקדימות לתפקיד מועמד המפלגה הרפובליקנית, לקראת הבחירות למושל המדינה. מסע הבחירות שלה התמקד בהבטחתה לממשל נקי משחיתויות. היא זכתה בלמעלה מ-50% מהקולות, וניצחה את המושל המכהן ממפלגתה, פרנק מרקאוסקי. בבחירות הכלליות זכתה ל-48% מקולות הבוחרים לעומת 41% ליריבה מהמפלגה הדמוקרטית, המושל לשעבר טוני נולס. כך הפכה לאישה הראשונה שנבחרה לתפקיד מושל אלסקה, והצעירה ביותר בתולדות המדינה.
מאז תחילת כהונתה בדצמבר 2006 עד לבחירתה כמועמדת לסגן נשיא זכתה פיילין לשיעורי תמיכה גבוהים בסקרים, ולפני ההודעה על בחירתה כמועמדת לסגן נשיא ממוצע אחוזי התמיכה בה היה 79%. אחוזי תמיכה אלו ירדו מאוחר יותר.
בתחילת יולי 2009 הודיעה פיילין במפתיע כי תתפטר מכהונתה כמושלת אלסקה ב-26 ביולי 2009.
מלחמה בשחיתות ומדיניות תקציבית.
עם כניסתה לתפקיד מושלת אלסקה ניהלה פיילין מלחמה בשחיתות השלטונית שנפוצה במדינתה וניסתה לשמור על תדמית הפוליטיקאית הנקייה. ביומה הראשון בתפקיד הורתה למכור את מטוס המנהלים מדגם וסטווינד, שנרכש על ידי קודמה בתפקיד, פרנק מרקאוסקי, למורת רוחו של בית המחוקקים של אלסקה וייצג בתעמולת הבחירות שלה את ניתוקו מרצון העם. עליית מחירי הנפט הביאה לשיפור בכלכלת המדינה, ואת חלק מהעודפים שנוצרו הציעה פיילין להעביר ישירות לתושבי אלסקה בדמות מענק בסך 1,200 דולר לכל תושב, כסיוע למחירי האנרגיה הגבוהים שהתושבים נאלצו לשלם, זאת בנוסף למענק השנתי הרגיל שתושבי אלסקה מקבלים כל שנה מקרן מיוחדת.
נגד פיילין התנהלה חקירה מטעם בית המחוקקים של אלסקה בחשד שהורתה על פיטורי הממונה על בטיחות הציבור, לאחר שזה שסירב לפטר את גיסה לשעבר (בעל אחותה לשעבר), מתפקידו במשטרת מדינת אלסקה. פיילין הודיעה כי תשתף פעולה עם המחוקקים אולם לאחר שנבחרה למועמדת לסגנית נשיא ולאחר שראש צוות החקירה אמר כי הוא מכין לה הפתעת אוקטובר, החליטה לא לשתף פעולה עם החקירה בתואנה שהפכה לפוליטית. המחוקקים קבעו כי פיילין לא חרגה מסמכותה בפיטורין אולם הם האשימו אותה כי חרגה מכללי האתיקה בכך שאיפשרה לבעלה ללחוץ על הממונה לפטר את גיסו. חקירה אחרת מטעם ממשלת אלסקה קבעה כי פיילין פעלה על פי סמכותה ולא חרגה מכללי האתיקה.
מועמדת לסגנית הנשיא.