הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים סנדאנס, ויצא לאקרנים ב-21 באוגוסט 2015. הסרט הכניס 7.1 מיליון דולר בקופות, וזכה לתשבחות מצד המבקרים. הסרט נמנה בין עשרת הסרטים העצמאיים הטובים ביותר של 2015 על ידי המועצה הארצית לביקורת, וטומלין הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר.
עלילה.
אל היא משוררת לסבית מזדקנת, בעלת סטטוס קאלט פמיניסטי צנוע. היא מתקשה להתמודד עם מותה של ויי, שותפתה לחיים, מספר שנים קודם לתחילת הסיפור. בפתיחת הסרט היא נפרדת מאוליביה (ג'ודי גריר), בת-זוגה מזה ארבעה חודשים, שאותה הכירה כמעריצה של עבודתה, באומרה שאין ליחסים שהיו ביניהן כל משמעות. מיד לאחר מכן, מגיעה לביקור נכדתה סייג' בת ה-18. סייג' מספרת לה שהיא בהיריון ומבקשת סכום של 630 דולר עבור הפלה, שאותה היא מוכרחה לבצע באותו היום, מכיוון שלמרכז לבריאות האישה אין תורים זמינים אחרים. מתברר שלאל אין כסף זמין, ושכרטיס האשראי של סייג' הוחרם על ידי אמה, אשת העסקים השתלטנית. וכן, יוצאות השתיים למסע חיפוש ברחבי לוס אנג'לס, במכונית הענתיקה של אל, כדי להשיג את הכסף הנדרש. בדרך השתיים לומדות להכיר אחת את השנייה טוב יותר; סייג' אומרת לאל שאמה אומרת שהיא "פילנתרופית, סליחה, התכוונתי מיזנתרופית", ואל מתרעמת על כך שלנכדתה אין שמץ של מודעות פמיניסטית.
הביקור הראשון של שתי הנשים הוא אצל הצעיר שממנו נכנסה סייג' להיריון, ואשר התחמק ממנה מאז גילתה לו את מצבה. כשהוא מסרב לקחת כל אחריות, אל סוחטת ממנו באיומים את כל המזומן שיש לו, סכום של 50 דולר. משם, ניגשות השתיים לחברתה של אל, דת'י (לברן קוקס), אישה טרנסג'נדרית בעלת סלון קעקועים שחייבת לה 400 דולר. דת'י מתוודה שגם היא תפרנית, אך מצליחה לגרד 60 דולר מהקופה כדי לסייע, ומציעה לאל קעקוע חינמי. סייג' מאמינה שהקעקוע העגול אמור להיות האות "O" - האות הראשונה בשמה של אוליביה, אך אל מתעקשת שזו פשוט צורה עגולה. עצירתן השלישית של השתיים הוא בבית הקפה הפמיניסטי, שם אל מנסה למכור לבעלת המקום, קרלה, ספרים קלאסיים יקרים לה מהספרייה הפמיניסטית האישית שלה. אך היא נקלעת למריבה עם אוליביה, שעובדת שם כמלצרית, ובסוף יוצאת משם בסערה כאשר קרלה, שבדקה את שווי הספרים ב-eBay, מציעה לה רק 60 דולר עבורם.
בייאוש גובר פונות אל וסייג' לבקר את קארל, בעלה לשעבר של אל (סם אליוט), שאל לא ראתה מזה עשרות שנים וסייג' לא ידעה על קיומו. אל מספרת לו שהיא צריכה ללוות את הכסף עבור שכר דירה, והוא מבקש נשיקה בתמורה. הדבר מוביל לוויכוח על האופן שבו סיימה אל את מערכת היחסים שלהם. בתגובה לתחינתה של אל, הוא מסכים למסור את הכסף. אך כאשר הוא מבקש ממנה להיות כנה לגבי הסיבה שהיא צריכה את הכסף, והיא אומרת לו שסייג' צריכה לעשות הפלה, קארל מתפרץ עליה בכעס, ומאשים אותה על ההפלה שהיא עברה כשהיו ביחד, ללא ידיעתו, ומביע את תחושת המרמה שהיא אחר כך הלכה וילדה את בתה מסטוץ. אל מסבירה לו שהיא רצתה ילדה, אך לא רצתה בעל. קארל, בזעם, מסרב לתת לה אגורה.
סייג' ואל מבינות שנגמרו להן האופציות, ואוזרות אומץ לגשת לבתה של אל ואמה של סייג', ג'ודי (מרשה גיי הארדן), אשת עסקים חסרת סבלנות, שנזעמת לשמע הריונה של סייג'. אך בלית ברירה היא מספקת את הסכום החסר, ואל מסיעה את סייג' לקליניקה לבצע את ההפלה. בדרך, המכונית - בה אל לא נסעה עד כה מאז מותה של ויי - שובקת חיים. השתיים מצליחות לתפוס טרמפ עם משפחה "טיפוסית" של אמא, אבא וילדים. האם מתעניינת בדאגה למה סייג' צריכה להגיע לקליניקה, אך נענית בצורה מעומעמת. בהגיען, הנשים פוגשות במפגינה נוצרית ובתה, שמנסות להניא את סייג' מלבצע הפלה, לאחר עימות לא נעים, סייג' נכנסת למקום. לאחר התהליך מגיעה ג'ודי, מתחרטת על כעסה, ולוקחת את סייג' הביתה. אל יוצאת לדרכה הביתה לבד, במונית שהזמינה, אך במקום לנסוע ישירות לביתה, היא עוצרת בבית של אוליביה כדי להתנצל על מה שאמרה לגבי מערכת היחסים שלהן. אוליביה מכירה לה את הוריה שבאו לביקור, והם שמחים להכיר את אל, שלאחר מכן צועדת הביתה על המדרכה כשצחוק בפיה.
תמות.
"סבתא""" מוכר כסרט פמיניסטי, גם מפאת כוונות היוצר וגם על פי קריטריונים חיצוניים, כמו התאמה למבחן בקדל. רייצ'ל סיימון כתבה ב-"Bustle "על כמה זה יוצא דופן שסרט מתרכז בשתי דמויות של נשים – כאשר אחת מהן זקנה, ולסבית, והשנייה צעירה המבקשת לעשות הפלה – ושגם דמויות המשנה בעלות זהויות מגוונות - לסביות נוספות, אישה לטינה, טרנסית שחורה, ואם חד-הורית "שנכנסה להיריון מתרומת זרע". התסריטאי-במאי פול וייץ אמר שרצה לחקור תקופות שונות בחייהן של נשים דרך שלושה דורות של משפחתה של אל. בעוד אל הייתה לוחמת למען זכויות נשים, הוא ראה את ג'ודי (אשת עסקים מוצלחת) כתוצר ממאבקה של אל. הוא אמר שסייג', שמגלה בורות רבה בנושא התנועה הפמיניסטית, מייצגת את "המחיקה של ההיסטוריה של נשים במוחם של אנשים צעירים כיום". מבקר כתב העת וראייטי, סקוט פאונדס, תיאר את "סבתא" כ"סיקור פוליטי של שלושה דורות של נשיות עצמאית באמריקה".
הסרט גם תואר כבעד הזכות להפלות, מכיוון שהעלילה מתארת את חתירתה של סייג' בעזרת סבתה למצוא את האמצעים לבצע הפלה, ללא שמץ אפולוגטיקה. וייץ היה מושפע מחוסר הייצוג של הסוגיה בסרטי המיינסטרים, ואמר, "היו הרבה סרטים בעבר שלא היו מוכנים אפילו להשתמש במילה, למרות מיליוני הנשים שעושות הפלות ... אז פשוט רציתי שזה יהיה אמיתי." מספר מבקרים שיבחו את הסרט בשל טיפול מאוזן של הנושא: על פי גלן קני, בטור הביקורת של רוג'ר איברט, "כל סרט שמתייחס בכלל להפלות באופן שאינו כטרגדיה או כאל איסור - הוא בהגדרה, סרט פוליטי", והוא הילל את הטיפול האמיץ והנכון בנושא. טיי באר כתב בהבוסטון גלוב כי הנושא "לא מוזער ואף לא הועצם לכדי הצהרה גדולה", בעוד דני לית בפייננשל טיימס העריך כי הסרט הצליח לא להתעלם מן "הרצינות העגומה שבבסיס העניין". מבקר האינדיפנדנט ג'פרי מקנאב סבר שזה "מעודד לראות סרט שמתמודד עם היריון לא מכוון באופן הומוריסטי ורגיש".
הפקה.
פיתוח.
וייץ הגה את הרעיון לסרט זמן רב לפני שהוא החל לכתוב את התסריט, אך לא השלים את הסיפור עד שפגש ועבד עם טומלין בסרט "ההרשמה""," כשלדבריו "אחרי שפגשתי את לילי, הקול והדמות 'הקליקו' ומכיוון שכבר חשבתי על זה שנים, אז הרבה מזה כבר היה מעובד בראשי, אז פשוט הלכתי לבית קפה ורשמתי את התסריט בכתב יד." בזמן שכתב, הוא שמע בדמיונו את קולה של טומלין מבצעת את התפקיד. כשסיים לכתוב את התסריט, הוא פחד להציג אותו לטומלין מחשש שתדחה את התפקיד הראשי. אך טומלין אמרה שהיא מיד התחברה לדמות ולסיפור, ואז היא וווייץ ניגשו לעבודת עריכת התסריט, תהליך של מספר חודשים. הסרט היה התפקיד הראשי הראשון של טומלין מזה 27 שנים, כאשר הסרט האחרון שכיכבה בו היה לצד בט מידלר בסרט הקומדיה עסקים גדולים, בשנת 1988.
רוב צוות השחקנים היה מורכב מאנשים עמם וייץ עבד בעבר. הוא ביים את מרשה גיי הארדן ב"אמריקן דרימז", ועבד עם נאט וולף וג'ון צ'ו בסרטים "ההרשמה" ו"אמריקן פאי", בהתאמה; הוא גם עבד עם ג'ודי גריר פעמיים קודם לכן. הוא יצר קשר עם סם אליוט, באמצעות אחיו, כריס וייץ, שביים את אליוט בסרט "מצפן הזהב". וייץ הציע את התפקיד של סייג ' לג'וליה גארנר אחרי שראה את הופעתה בסרט" Electrick Children". הוא כתב את התפקיד של דתי במיוחד עבור לברן קוקס מכיוון שאהב אותה בסדרת הטלוויזיה כתום זה השחור החדש, והם עיבדו יחדיו את הפרטים של הדמות.
צילומים.
הצילומים נערכו באזור לוס אנג'לס באביב של 2014, והושלמו תוך 19 ימים, לאחר שבוע של חזרות. שתי סצנות צולמו במשרדם של כריס ופול וייץ. הרכב הקלאסי בו אל נוהגת בסרט, דודג' רויאל שנת, הוא למעשה רכבה של טומלין; טומלין גם לבשה את הבגדים שלה לתפקיד. תקציב ההפקה הכולל של הסרט הסתכם בפחות מ-$600,000.
יציאת הסרט.
הקרנת הבכורה העולמית של הסרט היה בפסטיבל סאנדנס ב-30 בינואר 2015, כסרט הסגירה של הפסטיבל. מספר ימים לפני הבכורה, רכשה חברת Sony Pictures Classics את זכויות ההפצה של הסרט בארצות הברית. הסרט הוקרן גם בפסטיבל הסרטים טרייבקה ב-20 באפריל 2015, ופתח את פסטיבל הקולנוע של לוס אנג'לס ב-10 ביוני. הסרט יצא בהפצה מוגבלת בארצות הברית ב-21 באוגוסט 2015, והכניס $115,540 בארבעה בתי קולנוע במהלך סוף השבוע הפותח שלו. הסרט יצא בהפצה רחבה ב-18 בספטמבר, והכניס $1,501,101 מ-1,061 בתי קולנוע במהלך השבוע הראשון. בסך הכל, הסרט גרף הכנסות של $6,980,524 במשך 28 שבועות בארצות הברית, ו-$106,928 בהפצה בינלאומית, עם הכנסות מתיאטראות בסכום כולל של $7,087,452.
ביקורת.
"סבתא" זכה לביקורות חיוביות, וקיבל ציון "טרי" של 92% ב-Rotten Tomatoes, בהתבסס על 158 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.5/10. Metacritic נתן לסרט ציון של 77 מתוך 100, בהתבסס על חוות הדעת של 37 מבקרים.