Gold Vol. 2 (בעברית: להיטי זהב כרך 2) הוא אלבום האוסף השישי של הזמרת הקנדית סלין דיון. אלבום האוסף יצא לאור ב-2 באוקטובר 1995, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט. הכרך הראשון Gold Vol. 1, יצא באותו היום בו יצא הכרך השני.
עם יציאתו נכנס אלבום האוסף אל המקום ה-51 במצעד האלבומים של ולוניה.
רקע והפקה.
אלבום האוסף הופק על ידי פייר בזינט, אדי מרנאיי, רומנו מוסומארה, אלדו נובה, רודי פסקל וז'אן-אלן רוסל. אלבום האוסף קיבל את מעמד הזהב בצרפת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הצרפתי, על מכירות של למעלה מ-100,000 עותקים במדינה.
בשנת 1997, הוציאה דיון את אלבום האוסף מחדש בשם, "Les premières chansons vol. 2".
יי (קבוצה אתנית)
יִי (במנדרינית תקנית: 彝族; בפין-יין: Yízú) או נְווֹסְווֹ (בשפת יי: ꆈꌠ; ב-IPA: ; בכתב סיני: 诺苏; בפין-יין: Nuòsū) או לוֹ לוֹ (בווייטנאמית: Lô Lô; בתאית: โล-โล) היא קבוצה אתנית שבניה מתגוררים בדרום-מזרח אסיה, בסין, בווייטנאם ובתאילנד. בני הקבוצה מונים כתשעה מיליון, והם הקבוצה האתנית השביעית בגודלה מבין 55 הקבוצות האתניות המוכרות על ידי ממשלת סין. הם חיים בעיקר באזורים הכפריים של יונאן, סצ'ואן, גוויג'ואו וגואנגשי בדרך כלל באזורים ההרריים. הנציבות האוטונומית יי ליאנגשאן (凉山彝族自治州) היא נציבות אוטונומית בדרום סצ'ואן הכוללת את הריכוז הגדול ביותר של בני היי בסין, כשני מיליון תושבים. ריכוזים של בני היי חיים גם במחוזות הצפוניים של וייטנאם.
בני היי מדברים ניבים שונים של שפות לולויות , הקרובות לשפה הבורמזית. הגרסה היוקרתית היא שפת נווסוו הכתובה בכתב יי .
מיקום.
מתוך יותר מ-9 מיליון בני היי, מעל ל-4.5 מיליון חיים במחוז יונאן, 2.5 מיליון חיים בדרום מחוז סצ'ואן, ומיליון חיים בפינה הצפונית-מערבית של מחוז גוויג'ואו. כמעט כל בני היי מתגוררים באזורים ההרריים ולעיתים קרובות ומתפרנסים למחייתם על מדרונות הרים תלולים הרחק מערי סין.
הבדלי הגובה באזורים בהם חיים בני היי משפיעים ישירות על האקלים והמשקעים באזורים אלה. ההבדלים הבולטים הללו הם הבסיס לאמירה הנושנה כי באזור היי "מזג האוויר שונה כמה קילומטרים משם". אוכלוסיות יי באזורים שונים שונות מאוד זו מזו, ומתפרנסות בדרכים שונות לחלוטין.
קבוצות משנה.
אף על פי שקבוצות שונות של היי מתייחסות לעצמן באופנים שונים (כולל נִיסוּ, סָאנִי, אָאשִׂי, לוֹלוֹ, אָה, אצ'ה), ולפעמים הן מדברות שפות לא מובנות הדדית, הם קובצו לקבוצה אתנית אחת על ידי הסינים, וניתן לסווג את הכינויים המקומיים השונים לשלוש קבוצות:
הקבוצות המפורטות להלן ממוינות לפי הסיווג הלשוני הרחב שלהן והאזור הגאוגרפי הכללי בו הן גרות. בתוך כל חלק, מופיעות תחילה הקבוצות הגדולות יותר.
היסטוריה.
חוקרים אחדים מאמינים כי היי הם צאצאים מהעם הקדום הצ'יאנג שחי במערב סין של ימינו, שאחת ההשערות היא שהם גם אבותיהם של הטיבטים הנאסי והצ'יאנג. במאה השנייה לפנה"ס הם נדדו מדרום-מזרח טיבט דרך סצ'ואן ולמחוז יונאן, שם ניתן למצוא כיום את האוכלוסיות הגדולות שלהם. חלקם המשיך עד תאילנד.
החברה של רבים מבני היי בליאנגשאן ובצפון-מערב יונאן הייתה מפוצלת בין מעמדות שכללו צורה מורכבת של עבדות. התושבים חולקו ל"נְווֹחְווֹ" או "יי שחורים" (כלומר אצילים), ל"צ'וּ'נְווֹ" או "יי לבנים" (פשוטי העם) ולעבדים. יי לבנים היו חופשיים והיו יכולים להחזיק רכוש ועבדים, אך היו קשורים לאדון כלשהו. בני קבוצות אתניות אחרות הוחזקו כעבדים.
שפה.
הממשלה הסינית מכירה בשש שפות יי שאינן מובנות הדדית מענפים שונים של שפות לוליות:
שפת היי הצפוניים היא הנרחבת ביותר עם כשני מיליון דוברים, והיא הבסיס לשפת הספרות. קיימות גם שפות יי בווייטנאם העושות שימוש בכתב יי כדוגמת מנצי.
רבים מבני היי ביונאן, גוויג'ואו וגואנגשי יודעים מנדרינית תקנית, ושיחה המערבת שימוש בשתי השפות היא דבר נפוץ.
כתב.
כתב יי היה במקור לוגוגרפי כמו כתב סיני, ומתוארך לפחות למאה ה-13. היו אולי 10,000 תווים, שרבים מהם היו אזוריים, מכיוון שהכתב מעולם לא עבר סטנדרטיזציה בכל העמים של היי. כמה יצירות של היסטוריה, ספרות ורפואה, כמו גם אילן היוחסין של המשפחות השולטות, שנכתבו בכתב העתיק של יי, עדיין נמצאות בשימוש, וישנן באזור לוחות אבן עתיקים ואסטלות של היי.
תחת הממשל הקומוניסטי עבר הכתב סטנדרטיזציה ככתב הברות. בכתב זה נעשה שימוש נרחב בספרים, עיתונים ושלטי רחוב.
תרבות.
בני היי מנגנים במספר כלי מוזיקה מסורתיים, כולל כלי קשת וכלי פריטה גדולים, גם כלי נשיפה הקרויים "בָּווּ" (巴乌) ו"מָאבּוּ". בני היי מנגנים גם ב"חוּלוּ שֶׁנְג", אם כי שלא כמו בני מיעוטים אחרים ביונאן, היי לא מנגנים בחולו שנג לשירי חיזור או אהבה. קוֹאוּשְׂייֵן, כלי קטן הדומה לנבל פה, הוא כלי נגינה נפוץ בין היי מליאנגשאן. שירי קוֹאוּשְׂייֵן יכולים לשמש בשירי אהבה. הריקוד של בני היי הוא כנראה הצורה המוכרת ביותר של ביצועים מוזיקליים, כיוון שמרבים לבצע אותו בחגים ובחגיגות.
שמות הבנים של בני היי הם פטרונימיים, ומבוססים על ההברה האחרונה או שתי ההברות האחרונות בשם האב.
הצלמת קולט פו (Colette Fu) שוהה מ-1996 בקהילות היי במחוז יונאן ומצלמת אותם. סדרת ספרי הפופ-אפ שלה "אנו בני הדרקון הטיגריס" (We are Tiger Dragon People), כוללת צילומים של קבוצות יי רבות.
בני היי מאמינים בצורה של אנימיזם, בהובלת שמאן המכונה בימו (Bimo). הם עדיין שומרים על כמה טקסטים דתיים קדומים שנכתבו בכתב הפיקטוגרפי הייחודי שלהם. הדת שלהם מכילה גם אלמנטים רבים של דאואיזם ובודהיזם.
בימואיזם.
בימואיזם היא הדת האתנית של היי. השמאן של אמונה זו קרוי בימו, שפירושו "אמן הכתבים". הבימו ממלא תפקיד בלידות, בקבורות, בחתונות ובחגים. לעיתים קרובות רואים אותם ברחובות כשהם מתייעצים בכתבים עתיקים. הפולחן של בני היי מעלה לדרגה אלוהה את האבות הקדמונים בדומה למאמינים של דת הסינית העממית, מעבר לאלי הטבע המקומי: אש, הרים, עצים, סלעים, מים, אדמה, שמיים, רוח ויערות.
פולחנים ממלאים תפקיד מרכזי בחיי היומיום ומטרתם ריפוי, גירוש שדים, בקשת גשם, קללת אויבים, ברכה, ניבוי עתידות וניתוח יחסיו של אדם עם האלים. הם מאמינים שדרקונים מגנים על כפרים מפני רוחות רעות ושדים הגורמים למחלות. עם זאת, הדרקון של היי אינו דומה לדרקון בתרבות המערבית ולא זהה לזה שבתרבות ההאן. לאחר שמישהו נפטר הם מקריבים חזיר או כבשה בפתח הדלת כדי לשמור על יחסים עם נשמת המת. היי מאמינים שרוחות רעות גורמות למחלות, יבולים גרועים ותקלות אחרות וכי הם מאכלסים את כל הדברים החומריים. היי מאמינים שלכל אדם יש כמה נשמות. במוות, נשמה אחת נשארת לשמור על הקבר ואילו האחרת מתגלגלת בסופו של דבר לצורה חיה כלשהי.
צורת הנוֹסוּ של הבימואיזם (הדת של תת-הקבוצה של הנוֹסוּ או הנווסוו של היי) מבדילה בין שני סוגים של שמאנים: ה"הבימוֹ" וה"סוּני" (suni), בהתאמה, שמאנים שתפקידם עובר בירושה, ושמאנים שעוברים הדרכה. אפשר להפוך לבימו על סמך אב שמאני לאחר זמן של חניכה או הכרה רשמית של בימו זקן כמורה, סוני לעומת זאת חייב להיבחר. הבימו זוכים להערצה גדולה, עד כדי כך שדת הנוסו מכונה גם "דת בימו". בימו יכול לקרוא כתבים של היי, בעוד שהסוני אינם יכולים. שניהם יכולים לבצע טקסים, אך רק בימו יכול לבצע טקסים הקשורים למוות. ברוב המקרים, סוני מבצעים רק סוג של גירוש שדים לריפוי מחלות. באופן כללי, סוני יכול להיות רק ממשפחות צנועות ואילו בימו יכול להיות ממשפחות אריסטוקרטיות וצנועות כאחד.
בעשורים האחרונים עברה האמונה הבימואיסטית תחייה, כאשר נבנו מקדשים גדולים בראשית העשור השני של המאה ה-21.
דתות אחרות.
חלק מהיי ביונאן אימצו את הבודהיזם כתוצאה ממפגשים עם קבוצות אתניות בודהיסטיות אחרות שנמצאות בעיקר ביונאן, כמו הדאי והטיבטים. האל החשוב ביותר של הבודהיזם של יי הוא מהאקאלה , אלוהות זועמת שנמצאה בווג'ריאנה ובבודהיזם טיבטי. במאה ה-20, המירו כמה מבני היי בסין את דתם לנצרות, לאחר הגעתו לאזור של המיסיונר האוסטרלי גלדסטון פורטאוס בשנת 1904, ומאוחר יותר, רופאים מיסיונרים כמו אלפרד ג'יימס ברומהול , ג'נט ברומהול, רות דיקס וג'ואן ויילס מהמיסיון ללב סין . ארגון המיסיון קיים עדיין בשם OMF International . המספר המדויק של נוצרים מבני היי אינו ידוע. בשנת 1991 דווח כי היו במחוז יונאן לפחות 1,500,000 נוצרים מבני היי, במיוחד בנפת לוּצְ'וֵאן בה יש יותר מ 20 כנסיות.
Winter Journey (סרט, 2013)
Winter Journey (ברוסית: Зимний путь; בעברית: מסע החורף) הוא סרט דרמה רוסי-להט"בי שיצא ב-2013. הסרט בוים על ידי סרגיי טאראמייב . הסרט, שאורכו 90 דקות, מספר על ההתאהבות בין זמר קלאסי צעיר עם בריון רחוב. שם הסרט נקרא על מחזור של פואמות מאת וילהלם מילר, "מסע החורף", שבהם הדמות הראשית, אריק, מתאמן לתחרות.
עלילה.
סטודנט למוזיקה וזמר מחונן, אריק, מתכונן לשיר את "מסע החורף" של וילהלם מילר לתחרות. כאשר המורה שלו אומר לו שהוא מבצע גרוע, חייו של אריק משתנים כאשר הוא נפגש במקרה עם ליוקה, פושע חסר-בית קטנוני, גס רוח ואגרסיבי. למרות ששניהם שייכים למעמדות חברתיות שונות לחלוטין, נוצרת ביניהם יחסי אי-נוחות שמוביל אותם לבסוף לסוף טרגי.
קשר בכל מחיר
קבוצת CJ
CJ קורפוריישן (באנגלית: CJ Corporation בהאנגול: 씨제이㈜) הוא קונצרן דרום קוריאני, שבסיסו בסיאול.
קבוצת CJ מורכבת מחברות רבות אשר כל אחת מהן עוסקת בתחומים שונים, כגון: מזון, רוקחות, ביוטכנולוגיה, בידור, מדיה, קניות ולוגיסטיקה.