טילדן, שהתנגד להשפעת הטמאני הול על ניו יורק ואף שלח את מנהיגה האגדי, ויליאם טוויד, לכלא, רץ בתור מועמד הרפורמה והתנגד לשחיתות בממשל גרנט. שתי המפלגות הציעו רפורמה במנהל האזרחי וסיום לתקופת השיקום. שני הצדדים תקפו אחד את השני, כשהדמוקרטים קראו לרפובליקנים מושחתים, ואילו הרפובליקנים העלו את נושא מלחמת האזרחים, טקטיקה שהדמוקרטים קראו לה "לנופף בחולצה המדממת". הרפובליקנים פרסמו את הסלוגן "לא כל דמוקרט היה מורד, אבל כל מורד היה דמוקרט". האסטרטגיה הדמוקרטית לניצחון בדרום הסתמכה על שימוש בקבוצות אלימות בדרום, ששיבשו מפגשים ועצרות של מצביעים שחורים ורפובליקנים ולעיתים השתמשו באלימות. הם ראו את עצמם כזרוע צבאית של הדמוקרטים. בגלל שבאותו זמן לא נחשב ראוי שמועמד ירדוף אחרי הנשיאות, לא טילדן או הייז לקחו חלק בקמפיין.
קולורדו.
קולורדו הפכה למדינה ה-38 ב-1 באוגוסט 1876. ללא זמן וכסף כדי לארגן בחירות נשיאותיות, המועצה המחוקקת של קולורדו בחרה באלקטורים. שלושת האלקטורים נתנו את קולותיהם להייז.
ערעורים אלקטורליים.
בפלורידה (4 אלקטורים), לואיזיאנה (8) ובקרוליינה הדרומית (7), הסקרים הראו על ניצחון לטילדן, אך הבחירות בכל מדינה היו תחת אלימות כנגד הרפובליקנים. אחת מהמחלוקות נבעה מעיצוב פתקי ההצבעה. באותו הזמן, המפלגות הדפיסו פתקי הצבעה, וכדי לעזור לבוחרים אנאלפביתים, המפלגות הדפיסו סמלים על הפתקים. בבחירות אלו, כמה פתקים דמוקרטים סומנו בסימון הרפובליקני (אברהם לינקולן). הרפובליקנים שלטו במועצות של אותן מדינות, ולכן יכלו לפסול מספיק קולות כדי להעניק את המדינות להייז.
בשתי מדינות דרומיות, המושל הכריע לטובת הרפובליקנים. בפלורידה, המושל הדמוקרטי הכריע לטובת הדמוקרטים. האלקטורים מלואיזיאנה עברו לדמוקרטים, ואילו הקולות מדרום קרוליינה נדחו.
בינתיים, באורגון, רק אלקטור אחד היה שנוי במחלוקת. המדינה תמכה בהייז, אבל המושל הדמוקרטי פסל אותו ומינה במקומו אלקטור דמוקרטי. שני האלקטורים הרפובליקניים התנגדו וקבעו שהייז צריך לזכות בכל 3 האלקטורים, בזמן שהאלקטור הדמוקרטי קבע שהייז אמור לזכות רק בשניים. בסופו של דבר, כל הקולות מאורגון הוענקו להייז.
להייז היה אלקטור אחד יותר בחבר האלקטורים, והדמוקרטים זעקו על כך. מהומות התחילו ברחבי המדינה עם ספירת האלקטורים, כשהדמוקרטים התנגדו לכך שהרפובליקנים יספרו את הקולות.
ב-29 בינואר 1877, הקונגרס החליט על הקמת וועדה עם 5 חברים מכל בית בקונגרס ו-5 חברים מבית המשפט העליון. מפלגת הרוב בכל בית מינתה 3 אלקטורים ומפלגת המיעוט מינתה 2. כשהרפובליקנים שלטו בסנאט והדמוקרטים בבית הנבחרים, בוועדה היו 5 דמוקרטים ו-5 רפובליקנים. מבין השופטים, 2 היו דמוקרטים ו-2 היו רפובליקנים כשהחמישי היה אמור להיבחר על ידי שאר השופטים. השופטים בחרו בדייוויד דייוויס, שלא היה מחויב לאף אחת מהמפלגות. אך בדיוק אז, המועצה המחוקקת של אילינוי בחרה בדייוויס להיות סנאטור. הדמוקרטים במועצה האמינו שדייוויס יתמוך בהם אם הם יצביעו בשבילו. אך הם טעו. במקום להישאר בבית המשפט ולוותר על המקום בסנאט, דייוויס התפטר מבית המשפט ועבר לסנאט. כל שאר השופטים שנשארו היו רפובליקנים, אז ארבעת השופטים בחרו בג'וזף ברדלי, שנחשב לאדם נייטרלי. הבחירה הייתה מכרעת.
תאריך ההשבעה כמעט הגיע. הוועדה נפגשה ב-31 בינואר. המקרים של פלורידה, לואיזיאנה, אורגון ודרום קרוליינה נדונו. האספה החליטה לא לדון בערעורים. ברדלי הצטרף לרפובליקנים וכך נוצר רוב של 8 רפובליקנים מול 7 דמוקרטים שנתן את כל 20 האלקטורים להייז, שניצח בחבר האלקטורים עם 185 אלקטורים מול 184. הוועדה התפזרה ב-4 במרץ, ויומיים אחר כך הייז הושבע לנשיאות.
לפי הוועדה, הייז ניצח בדרום קרוליינה בהפרש של 889 קולות, כך שאלו הבחירות הקרובות ביותר בהיסטוריית ארצות הברית אחרי הבחירות בשנת 2000, שהוכרעו על ידי 537 קולות בפלורידה. בנוסף, טילדן היה המועמד הראשון בבחירות הנשיאותיות שזכה ברוב הקולות אך הפסיד בחבר האלקטורים.
אי אפשר לדעת מה הייתה התוצאה אם הבחירות היו מתקיימות באופן הוגן בדרום, כיוון שלמרות שהייתה להם זכות הצבעה, הדרומיים מנעו מאפרו-אמריקאים להצביע. למרות זאת, כנראה שהייז היה זוכה בבחירות עם 189 אלקטורים לעומת 180 על ידי זכייה בכל המדינות שזכה בהן, לא כולל פלורידה וכולל מיסיסיפי. יכול להיות גם שבדרום קרוליינה, לואיזיאנה ומיסיסיפי, מדינות עם רוב של אוכלוסייה אפרו-אמריקנית, הייז היה זוכה כיוון שכמעט כל האפרו-אמריקנים היו רפובליקנים באותו הזמן. אך פלורידה, עם רוב של אוכלוסייה לבנה, הייתה מעניקה את האלקטורים לטילדן. בבירור הייז היה מצליח יותר בבחירות הוגנות, אך לא ידוע אם היה זוכה ליותר קולות או לרוב בספירה הכללית.
כריסטיאן וולף
כריסטיאן וילהלם ואלטר ווּלף (בגרמנית: Christian Wilhelm Walter Wulff; נולד ב-19 ביוני 1959) הוא פוליטיקאי גרמני שכיהן כנשיא גרמניה בין 30 ביוני 2010 ל-17 בפברואר 2012.
ביוגרפיה.
וולף נולד בעיר אוסנבריק שבסקסוניה תחתית. הוא נבחר לנשיאות גרמניה לאחר פרישתו של הנשיא הורסט קלר.
הוא שימש כראש ממשלת מדינת סקסוניה תחתית שבצפון-מערב גרמניה משנת 2003 ועד תחילת כהונתו כנשיא גרמניה.
התפטרותו מכהונת הנשיא.
בפברואר 2012 הגיש וולף את התפטרותו בעקבות פרשת קבלת הלוואה מוטבת מאיש עסקים המקורב למשפחתו, בעת שכיהן כראש ממשלת מדינת סקסוניה תחתית.
הטענות נגד וולף, שמונה לתפקידו בתמיכתה המלאה של הקנצלרית אנגלה מרקל, נחשפו בדצמבר 2011, כאשר התברר שוולף קיבל הלוואה מאיש עסקים בסך 500,000 אירו, בריבית נמוכה למדי. נוסף לכך נקשר שמו בפרשות שחיתות נוספות, שכללו גם מימון נסיעות לחו"ל ומלונות יוקרה מצד אנשי עסקים שהיו עמו בקשר בתקופה בה כיהן כראש ממשלת סקסוניה תחתית.
בפברואר 2014 זיכה אותו בית המשפט בהאנובר מההאשמות שבגינן נאלץ להתפטר.
לוקהיד F-94 סטארפייר
F-94 סטארפייר (Starfire; מאנגלית: "אש כוכב") היה מטוס קרב מתוצרת חברת לוקהיד מרטין. המטוס היה מטוס היירוט הסילוני המבצעי הראשון בשירות חיל האוויר האמריקאי, ושירת בו בין השנים 1950-1959. המטוס השתתף במסגרת זו בקרבות מלחמת קוריאה.
היה זה מטוס לכל מזג אוויר. תצורת כנפיו הייתה ישרה ומהירותו המקסימלית הייתה תת קולית.
רשארד לואיס
רשארד קיובון לואיס (באנגלית: Rashard Quovon Lewis; נולד ב-8 באוגוסט 1979 בפינוויל, לואיזיאנה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הפורוורד. לואיס שיחק פעמיים במשחק האולסטאר של ה-NBA, בשנים 2005 ו-2009 וזכה עם אורלנדו מג'יק באליפות המזרח בעונת 2008–2009.
קריירה מקצועית.
לואיס התחיל את קריירת הכדורסל שלו בתיכון אליאף אלסיק, שביוסטון, טקסס. אחרי שסיים את התיכון קבוצות המכללות של אוניברסיטת המדינה של פלורידה, אוניברסיטת קנזס ואוניברסיטת יוסטון התעניינו בשירותו. למרות זאת, הוא החליט לוותר על שלב המכללות ולעבור היישר מהתיכון לדראפט ה-NBA. ביום הדראפט ניבאו שלואיס ייבחר באחת מ-15 הבחירות הראשונות, אך הוא נבחר במקום ה-32 בלבד על ידי סיאטל סופרסוניקס. הקבוצה של עיר הבית שלו, יוסטון רוקטס, החליטה שלא לבחור בו באחת משלוש הבחירות שהיו לה בסיבוב הדראפט הראשון. היא בחרה במייקל דיקרסון, מירסאד טורצ'אן וברייס דרו, שלא השאירו חותם ב-NBA. בחירותיה של יוסטון גרמו ללואיס להתייפח בחדר ההמתנה, ולאוהדי הרוקטס אכזבה.
בעונת הבכורה שלו הוא קלע רק 2.4 נקודות בממוצע. בעונתו השנייה שיפר לואיס את יכולת הקליעה, והעלה את ממוצע הנקודות שלו ל-8.2. בעונתו השלישית בסיאטל הפך לואיס לפותח קבוע בחמישייה, והעלה את ממוצע הנקודות שלו ל-14.8. בשנת 2001 נבחר לואיס לייצג את נבחרת ארצות הברית בטורניר "משחקי הרצון הטוב". בסופו של הטורניר נבחרתו זכתה במדליית הזהב. בשש העונות הבאות של לואיס בסופרסוניקס הוא שמר על מקומו בחמישייה, וממוצע הנקודות שלו נע בין 16 ל-22. בעונתו התשיעית בסופרסוניקס קלע לואיס את ממוצע הנקודות הגבוה ביותר בקריירה שלו, 22.4 נקודות למשחק. לואיס נמצא במקום הראשון מבין קלעי השלשות של סיאטל בכל הזמנים, כשקלע את השלשה ה-918 במדי הסוניקס ב-13 במרץ 2007, ועקף את גארי פייטון.
אחרי תשע עונות בסיאטל סופרסוניקס ב-11 ביולי 2007 חתם לואיס באורלנדו מג'יק על חוזה של שש עונות שבו הוא יקבל 118 מיליון דולר. במג'יק לואיס עשה הסבה מעמדת הסמול פורוורד ששיחק בסיאטל, לעמדת הפאוור פורוורד. בפלייאוף 2009 קלע לואיס סל ניצחון בשנייה האחרונה במשחק נגד קליבלנד קאבלירס בסדרת הגמר של המזרח. על הזריקה הזו הוא אמר שהיא הייתה הזריקה הכי חשובה בקריירה שלו. אורלנדו נצחו את קליבלנד קאבלירס ועלו לסדרת הגמר של ה-NBA ושם הפסידו 4-1 ללוס אנג'לס לייקרס. בשלוש שנותיו במג'יק, כשהוא משחק ליד אולסטארים כמו וינס קרטר, דווייט הווארד וג'מיר נלסון התדרדרו ממוצעיו משנה לשנה. בעונת הוא הגיע לממוצע השפל שלו בנקודות מאז שנתו השלישית ב-NBA.
בתחילת עונת נכשל לואיס בבדיקות הסמים הרגילות שעוברים כל השחקנים. הוא השתמש בחומר שמגביר את רמת הטסטוסטרון בדם, והושעה מעשרת המשחקים הראשונים של העונה. לואיס אמר: "אני מקווה שהטעות הבלתי מכוונת הזו לא תשפיע לרעה על הקבוצה שלנו ועל האופי הנהדר שלה. אני מקווה שכל ספורטאי יוכל ללמוד מהטעות שלי ולהבין שאסור לצרוך אף תוסף מזון, לא משנה עד כמה תמים הוא נראה, ללא התייעצות עם מומחה".