בעיית אי שוויון המעמד של הצ'כים באוסטריה נשארה פצע פתוח בדומה לסכסוכים לאומיים רבים אחרים שזעזעו בהמשך את האימפריה האוסטרית-הונגרית והביאו להתפרקותה בתום מלחמת העולם הראשונה.
קזימיר פליקס באדני, שחזר לאחוזותיו, חלה בשנותיו האחרונות בהפרעה נפשית. באפריל 1909 חלה הידרדרות במצבו הגופני והוא נפטר בחודש יולי אותה שנה, בגיל 62, בארמונו בבוסק, על יד לבוב.
אשתו וצאצאיו.
קזימיר פליקס באדני היה נשוי למריה מריאנה אפולוניה סקז'ינסקה-זרמבה (Skrzyńską h. Zaremba). לזוג נולדו שני ילדים:
קישורים חיצוניים.
ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ЕНЦИКЛОПЕДИЧНИЙ СЛОВНИК / ПЕРЕДМ.Г.ЯВОРСЬКОГО
גישה ב 24 במאי 2011.
"Wielka Ilustrowana Encyklopedja Powszechna" 1929-1938, Krakow
UDK 94 947:943, 26.02.2012
אל תשאל אל תגלה
הלניזציה
החזר השקעה
החזר השקעה (הידוע גם בקיצור האנגלי ROI - Return on Investment או כ-ROR - Rate of Return) הוא מדד כלכלי להערכת הכדאיות של פעולה הכרוכה בהשקעת כסף, זמן או משאבים אחרים. על ידי השוואת כמות ההכנסה המתקבלת ביחס לעלות ההשקעה, המדד משמש גם להשוואה בין חלופות ההשקעה השונות העומדות בפני ארגון.
חישוב המדד מתבצע באמצעות חישוב הרווח מההשקעה חלקי עלותה.
הן הרווח והן העלות אינם בהכרח נתונים ריאלים, כגון כסף - לדוגמה הרווח מההשקעה יכול להתבטא גם בנאמנות לקוחות או חיזוק תדמית המותג, אשר לעיתים קשה לכמת במונחי הון. עם זאת, לצורך חישוב החזר ההשקעה מקובל לקבוע ערכים ריאלים גם לאלמנטים מופשטים שכאלה, כאשר הם מהווים חלק מההשקעה או מהרווח.
המדד משקף את רווחיות ההשקעה ומסייע לבחון את קצב ההתקדמות למול יעדים, מתחרים או השווקים. המדד נמצא בשימוש עסקים רבים והפך לכלי נפוץ בכלכלה המערבית.
נהוג לבחון את החזר ההשקעה כאשר מתכננים להשקיע בפרויקטים כגון:
חישוב ה-ROI.
הדרך הבסיסית והנפוצה ביותר לחישוב ROI היא באמצעות הנוסחה {(הכנסה - הוצאה)\ הוצאה}.
לדוגמה: במידה ורכישה של פס ייצור בעלות של 100 ₪ תיצור הכנסה של 125 ₪ אזי נקבל: ROI = 0.25.
בחינת השקעה אלטרנטיבית.
מקובל לבחון את כדאיות הפרויקט בהשוואה לאלטרנטיבה: האם: ROI &gt; R?
כאשר ערך ה ROI גדול מערך הריבית האלטרנטיבית (עלות ההון) אזי הפרויקט כדאי.
תוצאות אפשריות הן: כדאי (+), אדישות (0) או הפסד (-).
במילים אחרות, תנאי הכרחי לכדאיות הפרויקט הוא תשואה חיובית; אך תנאי נוסף הכרחי אשר יתמוך בביצוע הפרויקט הוא כאשר החזר ההשקעה של הפרויקט יהיה גבוה מאלטרנטיבת ההשקעה.
רביעיית ג'וליארד
רביעיית ג'וליארד (באנגלית: Juilliard String Quartet) היא רביעיית מיתרים, שנוסדה בשנת 1946 בבית הספר ג'וליארד בניו יורק. החברים המקוריים היו רוברט מאן ורוברט קוף בכינורות, רפאל הילייר בוויולה וארתור וינוגרד בצ'לו; החברים הנוכחיים (לשנת 2009) הם ניק אנט ורונלד קופס בכינורות, סניואל רודס בוויולה וג'ואל קרוסניק בצ'לו. ב-2011 יחליף ג'וזף לין את ניק אנט. ג'ואל סמירנוף עזב את הרביעייה אחרי עונת 2008–2009 כשהתמנה לנשיא מכון קליבלנד למוזיקה. ההרכב מכהן כיום כרביעיית הבית הן של בית ספר ג'וליארד והן של ספריית הקונגרס. הרביעייה זכתה במספר רב של פרסים, בהם ארבעה פרסי גראמי וחברות ב"היכל התהילה של האקדמיה הלאומית לאמנויות ההקלטה ולמדעים".
הרביעייה מנגנת קשת רחבה של מוזיקה קלאסית והקליטה יצירות מאת מלחינים שונים, בהם בטהובן, מנדלסון, בארטוק, דביסי ושוסטקוביץ'. כן קידמה מלחינים בני זמננו כמו אליוט קארטר, ראלף שאפי ומילטון באביט. רביעיית ג'וליארד הופיעה עם נגנים אחרים ידועי-שם כמו אהרן קופלנד, יו-יו מה ומאוריציו פוליני.
הרביעייה החלה להקליט בשנת 1949 עם חברת סוני קלאסיקל (קודם "תקליטי קולומביה" ו-"CBS יצירות-מופת") ורשימת ההקלטות של הקבוצה כוללת כיום למעלה מ-100 פריטים, מהם ברפרטואר המוכר ואחרים מוכרים פחות. לשבחים מיוחדים זכו הקלטותיהם מראשית שנות ה-50' של שש רביעיות המיתרים של בארטוק בחברת קולומביה ויצירות שונות שהוקלטו בחברת RCA להקלטות סטריאו חיות (1958-62 בקירוב).
פראטר
פראטר (בגרמנית: Prater) הוא הפארק הציבורי הגדול בעיר וינה. הפארק שוכן בין נהר הדנובה לבין תעלת הדנובה, ברובע לאופולדשטאדט. הפארק ידוע בעיקר בשל פארק השעשועים וורסטפראטר (Wurstelprater) שבו נמצא גלגל הענק "וינר ריזנראד" ולצידו אצטדיון ארנסט האפל, שנקרא בעבר "אצטדיון פראטר".
היסטוריה.
בשנת 1162 נמסר השטח למשפחה בשם דה פראטו (de Prato) על ידי פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. השם "פראטר" מופיע לראשונה בתעודה משנת 1403 בהתייחס לאי בדנובה, הוראת השם התרחבה עם הזמן לשטח הסמוך. בשנת 1560 נרכש השטח על ידי מקסימיליאן השני, שהפך אותו לשטח ציד קיסרי. יורשו, רודולף השני, אסר כניסת אזרחים לשטח. ב-1766 הכריז יוזף השני על השטח כפארק ציבורי פתוח לכל, הוא גם נתן רישיון לפתיחת בתי קפה ובתי בירה בשטח, דבר שסייע להפיכת המקום לאזור בידור ושעשועים. הציד היה מותר בפארק עד 1920. בשנת 1838 נפתחה סמוך לשער הכניסה לפארק תחנת הרכבת הצפונית (Nordbahnhof) ששינתה את שמה ל"כוכב פראטר" (Praterstern) ב-1959.
בשנת 1873 התקיימה בשטח הפארק התערוכה העולמית של וינה (1873) עבורה נבנה מבנה עגול (רוטונדה), שעלה באש בשנת 1937. כיום נמצא במקום זה מרכז התערוכות (Messegelände). ב-1897 הוקם הגלגל הענק, שהפך את הפארק לאטרקציה בקנה מידה אירופאי. בין 2004 ל-2008 נערכו שיפוצים נרחבים בפארק, שכללו הרחבת קו הרכבת התחתית של וינה אל הפארק והקמת שלוש תחנות לאורכו.
פארק השעשועים.
פארק השעשועים נפתח ב-1895 ביוזמתו של גאבור שטיינר עם תצוגה שנקראה "ונציה בווינה" שכללה לגונה מלאכותית ואשר דימתה סיור בעיר. מתכנן התצוגה היה האדריכל הציוני אוסקר מרמורק והצייר מוזר. ב-1897 צורף לתצוגה הגלגל הענק, שהיה הגדול באירופה. בתיאטרון פתוח הוצגו אופרטות של פרנץ להאר ואחרים.
כיום הכניסה לפארק היא חינם, אך יש לשלם בנפרד עבור כל אטרקציה. בנוסף לגלגל הענק מכיל הפארק אטרקציות מקובלות כגון רכבת הרים, רכבת שדים, קרוסלות ופלנטריום. הדמות "קלפאטי" (Calafati), שהיה חלק מקרוסלה בשם "סין הגדולה" בראשית ימי הפארק מהווה את סמלו. מוזיאון קטן מציג את תולדות המקום.
אלכסנדר קצנלבוגן
היריד העולמי של ניו יורק (1939)
ישראל פז
ישראל פז (גולדשמיד) (1926 – 1 במרץ 2002) היה מבכירי כתבי הספורט בישראל, מקום המדינה ובמשך כחמישים שנה.
קורות חייו.
פז נולד בליטא, ועלה לארץ ישראל עם ואחיו אליהו פז משפחתו בגיל 10. מגיל 13 שיחק בקבוצת הפועל תל אביב בכדורסל, כדורעף וכדורגל. בהמשך שימש כשופט כדורסל עד שנת 1962. בשנים 1968-1973 כיהן כסגן יו"ר איגוד הכדורסל בישראל. מ-1976 היה חבר בוועד האולימפי בישראל.
פז הוא ממייסדי תא עיתונאי הספורט בארץ, ותקופה מסוימת שימש גם כיושב ראש התא. שימש ככתב הספורט הראשי של העיתון "על המשמר" משנת 1946 עד 1992. היה ממייסדי העיתון "חדשות הספורט", וערך את העיתונים "קול הספורט" ו"ספורט לעם". בלט בסיקור העקבי של מרוץ הקפת התבור המסורתי, מרוץ אשר אורגן על ידי מרכז הפועל לזכרו של האלוף יצחק שדה. כמו כן, עסק בסיקור תחום הכדורסל ברשות השידור. נודע בכך שערך תיעוד קפדני וסטטיסטי של משחקי כדורסל בישראל.
פז חיבר מספר ספרים על תולדות הספורט והכדורסל בישראל, בהם "מי ומי בספורט", "אלפים ואלופים", "הכדורסל בישראל 1948-1968", "אלבום ה-50 של ההתאחדות לכדורגל" ו"כדורסל 1982" (יחד עם שמואל יעקבסון).
נפטר ב-1 במרץ 2002. לאחר מותו עבר אוסף הסטטיסטיקה שאסף לאורך השנים לארכיון מנהלת ליגת העל.
גן רשמי
פרטר
דג השמך (ליד)
דג השמך (בגרמנית: Die Forelle), אופוס 32 (550 ברשימת דויטש) הוא ליד מלא חיים, שפרנץ שוברט הלחין בשנת 1817. היצירה הזו, בעלת הפופולריות העצומה, נועדה לקול סולו ולפסנתר. המילים לקוחות משלושת הבתים הראשונים מבין ארבעה בפואמה מאת כריסטיאן פרידריך דניאל שובארט.
היצירה כתובה במבנה סטרופי משתנה, כלומר, בתי המוזיקה זהים בדרך כלל, עם בית אחד שונה.
השיר הוא הבסיס למערכת וריאציות בפרק הרביעי של חמישיית דג השמך (667 ברשימת דויטש) משנת 1819.
ב-1846 השתמש ליסט בגרסה חופשית ומתועתקת של הליד בשתי גרסאות לפסנתר סולו.
לוין קיפניס כתב שיר בשם "פרחי הצבעונים" לליד זה.
מראפי
הר מֶרָאפִּי (באינדונזית: Gunung Merapi) הוא הר געש שכבתי פעיל בגבול שבין מחוז מרכז ג'אווה למחוז המיוחד יוגיאקרטה (Yogyakarta) באי ג'אווה שבאינדונזיה. הר געש זה הוא הפעיל ביותר באינדונזיה, והוא מתפרץ לעיתים קרובות מאז 1548. ההר קרוב מאוד לעיר יוגיאקרטה, ואלפי תושבים מתגוררים בכפרים המפוזרים על מדרונותיו בגבהים שעד 1,700 מטרים מעל פני הים.
את השם מראפי (Merapi) אפשר לתרגם בצורה חופשית מאינדונזית כ"הר של אש", מהלחם בסיסים של המילים בג'אווינית "מרו" שפירושה "הר" ו"אַפּי" במלאית שפירושה "אש".
ניתן לצפות בעשן העולה מלוע ההר לפחות 300 ימים בשנה, וכמה מההתפרצויות גרמו להרוגים. גזים לוהטים מהתפרצות גדולה גרמו למותם של 64 איש ב-22 בנובמבר 1994 – מרביתם בעיירה מונטילן (Muntilan), מערבית להר הגעש. התפרצות גדולה נוספת אירעה ב-2006 – זמן קצר לפני רעידת האדמה בג'אווה ב-2006, ובהתפרצות שאירעה בחודשים אוקטובר-נובמבר 2010 מתו 324 בני-אדם ומאות אלפים נאלצו להתפנות מבתיהם.
היסטוריה גאולוגית.