במרס 2011 נוול נישאה לעמוס פיליפס בביירון ביי שבאוסטרליה ושינתה את שמה באופן חוקי לברידג'ט פיליפס. בבלוג האישי שלה, ובמקומות נוספים, סיפרה נוול על עברה הכולל דיכאון והפרעות אכילה. היא מציינת גורמים אלו כסיבה העיקרית לעזיבתה את תעשיית המשחק.
מנזר נובויירוסלימסקי
מנזר נובוירוסלימסקי
המצעדים מסלמה למונטגומרי
המצעדים מסלמה למונטגומרי (באנגלית: Selma to Montgomery marches) היו מצעדי מחאה מהעיר סלמה במדינת אלבמה לבירת המדינה מונטגומרי, מרחק של כ-87 ק"מ. את המצעדים ארגן מרטין לותר קינג וארגון ה-SCLC (Southern Christian Leadership Conference), בשיתוף עם ארגוני זכויות אדם מקומיים באלבמה במרץ 1965. הצועדים מחו על המכשולים שהציבו רשויות המדינה בפני מתן זכות הצבעה לאפרו-אמריקאים, שכללו מאסרים וצעדי ענישה כלכליים. החל מינואר 1965 יזם ה-SCLC מסע תעמולה על מנת להסב את תשומת לב הציבורית להפרת הזכויות.
הרקע למצעדים.
ב-1964 היו בסלמה, אלבמה ב-30 אלף איש, מתוכם 15 אלף שחורים. עם זאת, בפועל רק 335 שחורים מתושבי העיר קיבלו זכות הצבעה. ואכן, למרות חוק זכויות האזרח שביטל את המגבלות החוקיות על זכות הצבעה, הלבנים מנעו מהשחורים לממש את הזכות הזו באופן שיטתי באלבמה ובמדינות דרומיות אחרות, באמצעות הטלת מיסים כבדים, מבחני קרוא וכתוב, הפחדה ושיטות אחרות. בסוף 1964 החליטו שחורים בסלמה להתארגן למאבק למען זכות הצבעה. לאחר שמאבקם לא הצליח הם ביקשו ממרטין לותר קינג לעזור להם. באותה התקופה פעל קינג מול הנשיא ג'ונסון ובית המשפט העליון כדי לחוקק חוק שיקנה זכות הצבעה לכל השחורים. עמדתו של הנשיא ג'ונסון בעניין זכות הצבעה לשחורים לא הייתה ברורה. על-פי גרסה אחת, ג'ונסון אמר לקינג שהוא מוכן לקדם את חוק זכויות ההצבעה, והלחץ של ההפגנות יתרום לכך שהחוק יעבור במהירות. מנגד, קינג כתב באוטוביוגרפיה שלו שג'ונסון ביקש ממנו להימנע מהפגנות כיוון שרצה להעביר חוקים אחרים בקונגרס ולקבל תמיכה מהגוש הדרומי לפני שהוא מגיע לחוק על זכות ההצבעה.
יום ראשון העקוב מדם.
ביום 7 במרץ 1965 צעדו 600 פעילי זכויות אדם מהעיר סלמה לכיוון מזרח אל עבר מונטגומרי. את המצעד הובילו פעיל זכויות האזרח ג'ון לואיס והכומר הוסאה ויליאמס מה-SCLC. כשהגיעו הצועדים לגשר אדמונד פטוס שעל נהר אלבמה הם נתקלו במחסום של משטרת המדינה ושוטרים ממשרד השריף המקומי. השוטרים תקפו את הצועדים באלימות תוך שהם משתמשים בגז מדמיע והדפו אותם חזרה לסלמה. באירוע נפצעו 17 מפגינים. על גבי מסכי הטלוויזיה נראו תמונות של מפגינים מופלים לקרקע ומוכים עד זוב דם. אירועי היום העניקו לאירוע את השם יום ראשון העקוב מדם (אנגלית: Bloody Sunday).
מרטין לותר קינג עצמו נעדר מאירועי יום זה.
המהפך של יום שלישי.
על מנת למנוע אירוע אלים נוסף פנה ארגון ה-SCLC לבית משפט בבקשה לערוך מצעד נוסף. בית המשפט הוציא צו ביניים המונע מעריכת מצעדים נוספים עד לעריכת דיון נוסף.
ביום 9 במרץ הוביל מרטין לותר קינג מצעד של 2,500 מפגינים. הם הגיעו לגשר אדמונד פטוס, שם נערך טקס דתי קצר, וחזרו לסלמה. בערב, תקפו פעילי קו קלוקס קלאן 3 כמרים לבנים שהשתתפו באירוע. אחד הקורבנות, כומר מכנסיית האוניברסליזם יוניטריאני מבוסטון, מת מפצעיו בבית החולים בברמינגהאם, לשם נלקח מחשש שבית החולים המקומי בסלמה יסרב לטפל בו.
המצעד השלישי.
ביום 16 במרץ פסק בית המשפט לטובת ארגוני זכויות האדם וקבע כי יש לאפשר את המצעד. ב-21 במרץ יצאו 8,000 מפגינים ובהם גם מרטין לותר קינג בצעדה מסלמה למונטגומרי. בצעדה זו צעד עם קינג גם ההוגה היהודי אברהם יהושע השל. ב-24 במרץ הגיעו אלפי המפגינים לשולי העיר מונטגומרי וחנו ללילה. אמנים תומכים הופיעו לפניהם. למחרת יצאו 25,000 מפגינים אל בניין הממשלה של אלבמה ושם נשא מרטין לותר קינג דרשה הידועה בשם עד מתי, עוד מעט:
לאחר הנאום ביקשו קינג ונציגי ארגוני זכויות האדם להגיש עצומה למושל מדינת אלבמה אך לא הורשו להיכנס אל תוך הבניין.
שלושת המצעדים יישמו את מדיניות המאבק הבלתי אלים של מרטין לותר קינג. התמונות הקשות שהופצו מהעימותים, שבהן נראו נציגי מדינת אלבמה נוקטים באלימות כנגד מפגינים, יצרו רושם ציבורי שלפיו אלבמה פועלת באופן גזעני. בלחץ דעת הקהל הזמין הנשיא לינדון ג'ונסון את מושל אלבמה ג'ורג' וולאס על מנת לדון איתו על שינוי מדיניות בנוגע לזכויות אדם. יומיים לאחר מכן הגיש הנשיא לקונגרס הצעת חוק שהפכה מאוחר יותר לחוק זכות ההצבעה.
בתרבות.
האירועים בסלמה הונצחו בסרט "סלמה" משנת 2014, ובפרק בסדרה "הייתי שם" משנת 2022.
הוקרה.
ב-2016 הוענקה לצועדים מדליית הזהב של הקונגרס, העיטור האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.
מערכת ברמינגהאם
מערכת ברמינגהאם הייתה תנועת אזרחית, שיזמה התאחדות ההנהגה הדרומית-נוצרית בהובלת מרטין לותר קינג בשנת 1963, למאבק בהפרדה הגזעית בברמינגהאם שבאלבמה.
רקע.
מרטין לותר קינג הגדיר את העיר ברמינגהאם "העיר המופרדת ביותר בארצות הברית". בעיר שבה חיו כ-350,000 תושבים מתוכם 60% "לבנים" לא היו כל נושאי משרות ציבוריות מקרב התושבים האפרו-אמריקאים. האבטלה הקשה ותנאי האפליה הביאו את היחסים הבין גזעיים בעיר לכלל עימות אלים שכלל שימוש בנשק חם ומטעני חבלה. ניסיון של איגודי זכויות אדם לפעול דרך ערוצים משפטיים נתקלו בחומה בצורה של גזענות.
בשנת 1963 נרצחו ארבע ילדות אפרו-אמריקאיות בהתקפת טרור על ידי מטען נפץ שהונח ברחוב הכנסייה הבפטיסטית. האירוע הונצח על ידי המשורר השחור דדלי רנדל, בשיר "הבלדה של ברמינגהאם", ועל ידי סקסופוניסט הג'אז ג'ון קולטריין, בשיר "אלבמה".
המערכה.
מנהיג התנועה לזכויות האזרח בברמינגהאם פרד שאטלסוורת' הזמין את מרטין לותר קינג ואת פעילי ה-SCLC להגיע לעיר כדי לסייע למאבק בהפרדה הגזעית. ארגונים אלו החלו במתקפה מרוכזת על חוקי ההפרדה שכונתה בשם "פרויקט C" (קיצור של Confrontation - עימות). במהלך החודשים אפריל ומאי 1963 נקטו המפגינים צעדים כתהלוכות מחאה ושביתות שבת. המשטרה פעלה בברוטליות מרובה, תוך שימוש בגז מדמיע ובכלבי תקיפה, ועצרה למעלה מ-3,000 איש, רבים מהם קטינים. נקודת המפנה לטובת המפגינים אירעה כאשר תלמידי בית ספר יצאו לרחובות במהלך שזכה לכינוי "מסע הצלב של הילדים" ועורר מחלוקת אך גם הטה את הכף בדעת הקהל בארצות הברית ובעולם המערבי. בתחילת חודש מאי הגיעה העיר לכדי קריסה כלכלית, עסקים נסגרו והתשתית העירונית חדלה מלתפקד. ביום 8 במאי הגיעו בעלי העסקים להסכמה עם נציגות המפגינים וביום 10 במאי הודיע מרטין לותר קינג כי הסכמה הושגה עם הרשות המקומית על הפסקת ההפרדה בעיר בתוך 90 יום. ביום 11 במאי הרסה פצצה את מלון גסטון בו שהה מרטין לותר קינג בעת המערכה ופצצה אחרת גרמה נזק לבית אחיו.
במהלך המערכה נעצר מרטין לותר קינג, בפעם ה-13 מתוך 29 בסך הכל בחייו. הכליאה הפכה לכלי במאבק הציבורי בעוד תומכיו פונים לתקשורת ואף לנשיא ארצות הברית תוך גרימת מבוכה לרשויות המקומיות. קינג ניצל את זמנו בכלא וכתב את המנשר המפורסם מכתב מבית הכלא של ברמינגהאם, שנכתב על בדלי נייר ושוליים של עיתונים. החיבור היה תשובה ישירה לאנשי כמורה לבנים שהאשימו את קינג בהסתה למרדנות ודרשו ממנו לנהל את המאבק באמצעים משפטיים. ה"מכתב" כלל את עיקרי אמונתו ודעותיו של קינג. בתגובה לביקורת קבע קינג כי השבר של הגזענות הוא עמוק, הצורך בשינוי דחוף והמערכת מחופרת בעמדתה, קינג טוען כי חירות אינה ניתנת במתנה על ידי הצד המדכא אלא המדוכא חייב לדרוש את חירותו. קינג מציין כי מסיבת התה של בוסטון הייתה למעשה צעד של מרדנות אזרחית ואף מרחיק לכת וקובע כי מעשיה של המפלגה הנאצית בגרמניה נעשו בחסות החוק. קינג ממשיך ומתאר את החברה "הלבנה" העומדת מול המפגינים:
בסופו של דבר קצרה המערכה הצלחה, וב-12 ביוני 1963 נשא הנשיא ג'ון קנדי נאום בו ביקש להבטיח את זכותם של כל האזרחים לקבל שירות ולהשתמש בכל התשתיות, בכלל זה בתי מלון, חנויות, תיאטראות, מסעדות ומוסדות דומים ומימוש הזכות להצביע בכל המדינות. לאחר מכן, ב-19 ביוני, הגיש קנדי לקונגרס הצעת חוק לשוויון זכויות.
את המערכה סיכם קינג במילים הבאות:
ריינהרד גהלן
ריינהרד גהלן (בגרמנית: Reinhard Gehlen; 3 באפריל 1902 - 8 ביוני 1979), היה גנרל בוורמאכט שבמלחמת העולם השנייה היה האחראי על המודיעין בחזית הרוסית. לאחר המלחמה, בתקופת המלחמה הקרה, גויס על ידי המודיעין האמריקאי להפעלת רשת ריגול נגד ברית המועצות ולאחר מכן היה הראשון שעמד בראש ה-BND, שירות הביון הפדרלי הגרמני.
ראשית דרכו.
ריינהרד גהלן נולד בשנת 1902 למשפחה קתולית בעיר ארפורט שבמרכז גרמניה. בשנת 1920, לאחר סיום לימודיו התיכוניים, הצטרף לרייכסווהר, צבאה של רפובליקת ויימאר. בשנת 1923 עלה לדרגת סגן ובשנת 1934 עלה לדרגת סרן. תוך כדי כך בשנת 1933, שנת עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, החל ללמוד באקדמיה הצבאית ללימודי מטה ואת לימודיו בה סיים בשנת 1935. בשנים 1935–1936 שירת במטה הכללי של הוורמאכט, צבאה של גרמניה הנאצית. בשנת 1939 עלה לדרגת האופטמן (סרן) ובפרוץ מלחמת העולם השנייה, עם פלישת גרמניה לפולין, שירת בתפקיד קצין מטה בדיוויזיה שהשתתפה בפלישה.