בשנת 1100 לפנה"ס לערך, נכבשה העיר על ידי המלך האשורי תגלת פלאסר הראשון. לאחר כיבושה הפליג ממנה לצומור. בתעודות אשוריות מוזכרת העיר גם בשם "ארמד". בימיו של אשורנצירפל השני שמלך במאה ה-9 לפנה"ס, הוטל על העיר מס, הוא מציין שהיא שוכנת בלב ים. בשנת 853 לפנה"ס השתתף מתן-בעל מלך ארוואד בקרב קרקר עם כח של 200 רגלים במלחמה נגד שלמנאסר השלישי. בשנת 737 לפנה"ס, מלך ארוד אחר שגם שמו היה מתן-בעל, הפך לוסאל של המלך האשורי תגלת פלאסר השלישי. גם בתקופתו של סנחריב העיר שילמה מס לאשור. על פי הכתובות האשוריות היא הייתה מוגדרת כעיר פניקית, שמה ברשימות נכתב אַרֻאַדִ, אַרֻדַ ועוד.
בתקופת נבוכדנצר מלך בבל העיר מוזכרת כמעלת מס לבבל, שמה ברשימות אַרְִמַד. ההיסטוריון הרודוטוס מציין שאחד מראשי הצי של חשיארש היה מארדוס (היא ארוד). בתקופה ההלניסטית, מוזכרת העיר בכתובים כעיר נמל משגשגת. סטראבו מציין בכתביו שהעיר הייתה בנויה על אי, מוקפת חומה עבה, בתיה היו בעלי מספר קומות. הוא מספר שמקורות המים שלה היו בורות באי, או שנהגו להביא מים מהיבשה. שטחה החקלאי של האי היה ביבשה מצומור ועד נהר ארנת, משם קבלה את אספקת הדגן, שמן ויין. בתקופה הרומאית חלה נסיגה בחשיבותה של העיר והיא חרבה בתקופה הביזנטית.במאה ה-13, העיר שמשה כראש גשר לצלבנים. זה היה המקום האחרון שהם החזיקו לפני תבוסתם הסופית במאבק עם המוסלמים על השליטה בארץ ישראל. האי נכבש בשנת 1302 על ידי הממלוכים.
אזכורים במקרא.
העיר מוזכרת בספר בראשית, י, יח בפרק המספר אל תולדות בני נח, בתיאור השושלת של כנען נכתב . תיאור זהה מופיע בדברי הימים א א, טז.
העיר מוזכרת בספר יחזקאל כאשר יחזקאל נושא קינה על העיר צור ומספר כי ארוואד הייתה בין הערים שקיימו קשרים עם צור:
בני ארוד אף היו חלק מאנשי המשמר של צור:
מאוס
מרקלינוס
מרקלינוס (בלטינית: Marcellinus; מת ב-1 באפריל 304) שהוכרז מאוחר יותר כמרקלינוס הקדוש היה שמו של אפיפיור אשר כיהן החל מה-30 ביוני 296 לאחר האפיפיור קאיוס.
חייו.
לפי המסורת, מרקלינוס היה רומאי, בנו של אחד פרויקטוס. מרקלינוס החל בכהונתו בתקופת כהונתו של דיוקלטיאנוס כקיסר האימפריה הרומית, אך לפני שהלה החל ברדיפת הנוצרים. מספר המצטרפים החדשים לכנסייה גדל בהתאמה. שותפו של דיוקלטיאנוס לטטררכיה, גלריוס, היה הכוח המניע מאחורי רדיפת הנוצרים בתקופה זו, ובשנת 302 הודחו החיילים הראשונים שהמירו דתם לנצרות ולאחר מכן החלה רדיפה פעילה של נוצרים וכתבי הקודש שלהם; כולל פקודה של דיוקלטיאנוס (אחרי שתי שריפות שפרצו בארמונו) להוציא להורג נוצרים שיסרבו להתכחש לדתם.
מרקלינוס לא מצוין כמרטיר במקורות השונים. הליבר פונטיפיקליס מתאר כי בתקופת הרדיפות של דיוקלטיאנוס, האפיפיור הסכים להקריב קורבנות ולקטר לאלילים. זמן קצר לאחר מכן, כיפר על חטאיו ומת מות קדושים עם אחרים. מקורות נוספים טוענים כי התכחשותו לנצרות לזמן מה היא הסיבה למיעוט המידע אודותיו בלוחות הקדושים. אולם, אוגוסטינוס הכחיש את המעשים המיוחסים למרקלינוס. עוד סופר כי לאחר חטאיו, מרקלינוס עשה תשובה וביקש ממועצה כנסייתית לדון אותו, אך זו סירבה באמרה שאין סמכות היכולה לשפוט את האפיפיור ("prima sedes a nemine iudicatur" - "ליושב ראשונה אין שופט").
ליגת העל המלדיבית
ליגת העל המלדיבית היא ליגת הכדורגל הבכירה האיים המלדיביים. הליגה המקצוענית הוקמה בשנת 2000, והיא מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של האיים המלדיביים .
כיום בליגה מתחרות 10 קבוצות (החל מעונת 2018 והלאה, לפני כן היו 14 קבוצות), כאשר הליגה מקיימת תמורות עם הליגה המלדיביית השנייה. העונות מתחילת באוגוסט ומסתיימות במאי של השנה העוקבת. הקבוצות המשתתפות מקיימות שני סיבובים אחת נגד השנייה בבית ובחוץ ולאחר מכן מתפצלת הליגה לפלייאוף עליון ותחתון ומתקיים סיבוב שלישי.
במקביל לליגה זו, ואף לפני קיומה, התקיימה תחרויות חובבניות אחרות: האליפות הלאומית של האיים המלדיביים (1946 - 2015) והליגה האזורית של מאלה (2001 - 2006).
הקבוצות המובילות בליגה לאורך השנים בליגה הן ויקטורי, ניו רדיאנט וקלאב ולנסיה.
היסטוריה.
ליגה חובבנית במלדיביים התקיימה כבר ב-1946, כאשר התחרות המתועדת הראשונה הסתיימה בתואר משותף של קוסטומס ו-נאדחי אחתאמדהון. בעשורים של שנות ה-50, ושנות ה-60 חסרים נתונים כיום לגבי הזוכות בליגה. בהמשך קבוצת ויקטורי הפכה לדומיננטית בתחום הכדורגל, ביחד עם הקבוצות ניו רדיאנט וקלאב ולנסיה.
הליגה הסתיימה בשנים אלו בפלייאוף ומשחק גמר אחד שהכריע את זהות האלופה לעונה.
בנוסף לליגה זו התקיימה בין השנים 2001 ועד 2006 ליגה של עיר הבירה מאלה בה התחרו קבוצות מהאזור.
ליגה מקצוענית.
במקביל לתחרויות החובבניות הוקמה ליגת כדורגל בכירה מקצוענית בשנת 2000 על ידי התאחדות הכדורגל של האיים המלדיביים.
בליגה משתתפות שמונה קבוצות מרחבי האיים המלדיביים לפי החלוקה הנ"ל:בכל עונה משתתפות ארבע הקבוצות שסיימו בארבעת המקומות הראשונים בליגה בעונה שלפני כן, בנוסף לשתי קבוצות מאזורים 1-8, אזורי האטולים בהם מתקיימת ליגה מוקדמת לזאת הבכירה, ובנוסף עוד שתי קבוצות מאזור 9, אזור העיר מאלה, עיר הבירה של האיים המלדיביים.
בשנת 2014, הוחלט למתג מחדש את הליגה ולהחליפה ל-פרמייר ליג המלדיבית. בליגה זו,התקיימו שני סיבובים, במקום שלושה והקבוצה שסיימה אחרונה תרד אוטומטית לליגה השנייה. בנוסף לכך, אלופת הליגה השנייה תעלה לליגת העל, ואילו הקבוצות שסיימו במקום השני בליגה השנייה והלפני אחרון בליגת העל בהתאמה, ייאבקו במשחק פלייאוף.
המוסד הסגור
המוסד הסגור הוא סרט קומי-פרודי ישראלי על המוסד, שיצא לאקרנים ב-2007. הסרט מוקרן למעלה מעשור בסינמטק תל אביב בליל שבת בחצות, משבצת השמורה לסרטי פולחן.
הסרט נוצר כסרט הגמר של הבמאי אלון גור אריה במסגרת לימודי הקולנוע. התסריט נכתב על ידי גור אריה ונועם שגב, והופק על ידי איל שינדלר. השלושה היו חברים בתוכנית "היפופוטם" בגרסת הרדיו והווידאו שלה ועל כן נחשב הסרט כראשון שיצא מבית היוצר של "היפופוטם הפקות יוקרה". הסרט השתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים בשנת 2007.
הסרט לא מומן על ידי גורמים מסחריים, ובהפקתו השתתפו בהתנדבות כמאתיים אנשים, בהם צוות שחקנים ידועים ותזמורת סימפונית.
סרט זה שימש כהוכחת היתכנות להפקת הסרט "המוסד" שהפך לשובר קופות בשנת 2019.
עלילה.
רמי חרובי (רון שחר), סוכן נועז של המוסד, נשלח להציל את שגריר ארצות הברית בישראל שנחטף ומוחזק במדינה הדמיונית סוג'יירה. ראש המוסד (אילן דר) מודאג, שכן החטיפה אירעה בתזמון גרוע ביותר – מועד החופשה השנתית בכפר הנופש אולגה. רמי יוצא למשימת החילוץ עם מיכל (לנה אטינגר), בתו של סוכן המוסד שוקי, והשניים מצטיידים במיטב הטכנולוגיה של משרד הביטחון על ידי קוצ'יק (אלי גורנשטיין). במהלך ביצוע המשימה, מסתבכים השניים עם קרוליין (איריס אברמוביץ') בת השגריר וזה עם זה.
ההפקה.
אף על פי שהסרט הוא סרט קצר (כ-45 דקות), הפקתו נמשכה ארבע שנים וזאת עקב התפאורה המורכבת והכמות הגדולה של אפקטים ממוחשבים, אנימציה ופעלולים מיוחדים אותם למדו השחקנים לקראת הצילומים.
פסקול.
פסקול הסרט מורכב מלחנים מקוריים של אלון גור אריה ובועז שחורי. את הפסקול נגנה בהתנדבות התזמורת הבין-דורית ת"א – תזמורת חובבים בניצוחו של גיא פדר, המונה כ-50 נגנים. את שיר הנושא של הסרט, "שיר אהובת הסוכן", שרה מיקי קם. השיר הולחן על ידי גור אריה ועובד על ידי שרון לוי. לוי וגור אריה ישתפו פעולה גם בסרטי הקולנוע "מבצע ביצה" ו"המוסד".
הצלחת הסרט.
למרות היותו סרט סטודנטים דל תקציב, הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע ירושלים בתחרות הסרט הקצר.
אחר כך "המוסד הסגור" החל בהקרנות מסחריות רציפות בסינמטק תל אביב מאז יולי 2007 מדי חודש בליל שבת לקראת חצות. כמו כן, הסרט זכה לחשיפה תקשורתית רבה, לביקורות אוהדות ולקהל מעריצים שחוזר וצופה בסרט שוב ושוב בסינמטקים ברחבי ישראל. בשנת 2008 הוקרן הסרט בערוץ 2 וקיים להקרנה במסגרת שידורי HOT VOD.
לאחר ביסוס מעמדו של הסרט כסרט פולחן החלו התארגנויות ספונטניות של אירועים סביב הקרנותיו התל אביביות: את הקהל מקבלות דמויות ממערכוני היפופוטם שעורכות הפעלות, מחלקות שתייה ועורכות תחרויות היתוליות. הקהל בוחר מערכוני היפופוטם שיוקרנו לפני הסרט, על הבמה צוות היפופוטם בודק מי ראה את הסרט הכי הרבה פעמים ועורך שירה בציבור לצלילי קסילופון.
בשאר הסינמטקים מוקרנים מערכוני היפופוטם לצד הסרט, ולעיתים מגיע הבמאי גור אריה לשיחה עם הקהל בה הוא מספר על יצירתו.
ההפגנה לעצמאות סוג'יירה.
בעקבות שמועות על הפסקת ההקרנות השבועיות בסינמטק תל אביב נערכה "הפגנה" למען מדינת סוג'יירה הבדיונית בכיכר דיזנגוף, בה התקבצו מעריצי הסרט שערכו חידונים, שרו שירים מהסרט, עברו סדנת בישול גזר ובזיליקום (התוצר הלאומי של סוג'יירה), למדו את השפה הסוג'יירית, חילקו חולצות מודפסות עם הדגל הרשמי של המדינה והצטלמו עם אביזרים מתוך הסרט. כתוצאה מכך החליטה הנהלת הסינמטק להמשיך את ההקרנות אחת לחודש.
פעילות מעריצים.
במשך העשור שחלף נערכו מספר אירועים במטרת קידום יצירת סרט ישראלי באורך מלא ברוח הסרט הקצר.
במלאת שנתיים לסרט נערכה הקרנה מיוחדת בהשתתפות היוצרים והצוות.
מעריצי הסרט ערכו שיווד (Sweding) - גרסה משונמכת של הסרט - ברוח "קדימה, תריץ אחורה" בו כיכבו בעצמם.