היצרנית הגדולה בעולם של אשלג היא חברת פוטאש ססקצ'ואן הקנדית, האחראית לכ-16 אחוז מהייצור העולמי, ובעלת כושר ייצור של 11 מיליון טון לשנה (2007). חברות רוסיות ובלארוסיות פועלות אף הן בתחום. היצרנית השנייה בעולם היא בלארוסקלי מבלארוס, המייצרת כ-15% מהתצרוכת העולמית, ואחריה מוזאיק, בעלת מכרות בקנדה וארצות הברית, עם 13%. K+S הגרמנית מייצרת 11%, וסילביניט הרוסית - 10%.
חברת כימיקלים לישראל, חברת האם של מפעלי ים המלח, מייצרת כ-9% מתצרוכת האשלג בעולם (כ-5 מיליון טון) בכל מפעלי התשלובת בעולם, מה שמציב אותה במקום השישי בין יצרני האשלג בעולם.
בכוונת החברה להגדיל את כושר הייצור לכ-6 מיליון טון בשנה.
על פי הערכות אנליסטים הקמת מכרה חדש כרוכה בעלות של כמיליארד דולר לכל מיליון טון של תפוקה שנתית.
הצרכנית הראשית של אשלג בעולם היא סין, אשר על פי ההערכה צורכת כ-10 מיליון טון בשנה, ואחריה ברזיל. הצריכה העולמית עולה בכ-3% בשנה.
על רקע עליית מחירי הסחורות בשוקי העולם בשנת 2007, ובפרט מחירי התבואות, הרקיעו גם מחירי האשלג לשיאים חדשים בשנה זו: מחיר טון אשלג, שנע שנים רבות סביב 100 עד 200 דולר לטון, זינק והגיע עד לרמות של 800 עד 850 דולר לטון ובחוזים בודדים אף יותר. עליית המחירים הביאה גם את רווחי היצרניות, ובכללן כי"ל, לרמות שיא.
מגמה זו נקטעה עם פרוץ המשבר העולמי ב-2008, ובתחילת 2009 צנחו מחירי האשלג לסביבות 300 דולר לטון. בתחילת 2011 המחיר נע סביב 450 דולר לטון.
עתודות עולמיות.
קנדה מחזיקה בעיקר עתודות האשלג המוכחות בעולם עם כ-38%, ואחריה רוסיה עם כ-33%
פוטאש
שילוב בחינוך
שילוב בחינוך (הַכַלָה, Inclusion in Education ,Mainstreaming in Education) הוא מתן אפשרות הצלחה בלימודים לאדם עם לקות במוסד חינוכי המיועד לאוכלוסייה הכללית. הצלחה כזו צריכה להיות בכל תחומי תוכנית הלימודים במסלול בו בחר התלמיד ובהשתתפות בכל הפעילויות שתלמידים מצופים להשתתף בהן כגון טיול שנתי. שילוב בחינוך נועד לתלמידים שאובחנו כבעלי לקות ולתלמידים שלא אובחנו ואיש לא ידע לאחר מעשה שכישלונם נבע מלקות.
עקרון השילוב של תלמידים עם צרכים מיוחדים בחינוך הרגיל מדגיש את זכותם לחוות חיים רגילים, ללמוד בבית ספר הקרוב למקום מגוריהם ולקבל השכלה בסביבה הכי פחות מגבילה.
פעילות מערכת החינוך.
משרד החינוך התחיל להפעיל תוכניות לשילוב לתלמידים עם צרכים מיוחדים בחינוך הרגיל משנת 1996.
הצלחת השילוב נשענת רבות על מעורבותם של מורים מהחינוך הרגיל בחינוך המיוחד ואופן התמודדותם עם התהליך. בעקבות היישום של חוק החינוך המיוחד מורים רבים ניסו לגבש את הדרך ההולמת ביותר לשילוב של תלמיד עם צרכים מיוחדים בכיתתם. ישנם מורים במערכת החינוך הטוענים כי השילוב בחינוך יכול לתרום למורה ולתלמיד בעל הצרכים המיוחדים בכיתה רגילה ולתלמיד זה יש סיכוי גבוה להתקדם יותר בלימודים ולהסתגל בקלות יותר לחברה.
במהלך השנים האחרונות חל שינוי במערך הלימודי של ילדים בעלי צרכים מיוחדים. חלק ניכר מהשינוי הוא השנוי בדעתם של המורים לתוכנית השילוב בכיתות רגילות. כדי שהשילוב יצליח צריך לערוך עוד מספר שינויים. על המורים ללמוד היטב על הלקות של הילד וכמו כן לדאוג שהכיתות שבהן הילד לומד תהיינה מונגשות. חשוב להשתמש בשיטות הוראה מתאימות לילד וחשובה מאוד התקשורת עם ההורים.
עמדות המורים כלפי השילוב.
העמדה הרווחת בקרב אוכלוסיית המורים היא נגד השילוב.
ישנם מורים שאינם מסוגלים ללמד ילד עם צרכים מיוחדים. הם טוענים שזה דורש מהם זמן רב ורוב תשומת הלב של המורה תופנה לתלמיד המשולב וכך תפגע תשומת הלב ליתר תלמידי הכיתה ולמורה יהיה קשה לבצע את עבודתו. למוטיבציה של המורה יש קשר ישיר להצלחת תהליך השילוב של התלמיד עם הצרכים המיוחדים, ולכן חובה להכשיר את המורים שבכיתתם ילד משולב.
כאשר המורה מתנגד לשילוב וגישתו שלילית כלפי הילד והשילוב, הדבר יגרום להתנהגות שלילית מצד התלמיד. לעומת זאת, תפיסה חיובית של המורה תביא להצלחת השילוב.
אמצעי שילוב מקובלים.
אמצעי השילוב המקובלים מחולקים לשניים: אמצעי התאמת הכלל לפרט, הקרויים גם "אמצעי הַנְגַשָׁה," ואמצעי התאמת הפרט לכלל, הקרויים גם "אמצעי שיקום." היתרון בשימוש באמצעי ההנגשה על אמצעי שיקום הוא שהתאמת הכלל לפרטים אחדים מקלה על התאמת הכלל לפרטים נוספים. פרטים נוספים אלה יכולים להיות תלמידים שקיימת מודעות למגבלותיהם ותלמידים שלא קיימת מודעות למגבלותיהם. הנגשה מטשטשת גם את ההבדל בין תלמידים עם לקויות לתלמידים בלי לקויות ובין תלמידים עם כסף לאמצעי אבחון ושיקום לבין תלמידים בלי כסף לאמצעי אבחון ושיקום ויוצרת אווירה שוויונית.
השפעות השילוב.
ישנן השפעות חיוביות ושליליות על הילדים המשולבים במספר תחומים.
השפעות חיוביות: הילדים למדים תכנים ברמה גבוהה מבית ספר מיוחד. אוצר המילים שלהם מתרחב, ההישגים הלימודיים והציונים שלהם יהיו גבוהים, לילד נבנית תוכנית מותאמת לו אישית הגורמת לו לעלייה במוטיבציה וברצון ללמוד ולהעשיר את הידע וגם מתוך אתגר, החומר יהיה להם מובן ויתאים לרמתם. התלמיד לא ירגיש שונה מחבריו, הילד יצור אינטראקציות עם בני גילו, ישחק איתם וילמד איתם ומהם דברים חדשים, יפתח קשרי ידידות וחיבה, ישתתף בפעילויות החברתיות השונות. תחושת הערך העצמי שלהם עולה, מרגישים עצמאיים יותר ושווים לאחרים. ניתנת לילד שליטה על חייו ויכולת להביע את עצמו, הילד מתנסה במצבים שונים ומקבל כלים להתמודדות בעתיד עם כישלונות וקשיים. הילדים הרגילים מתייחסים לילדים המיוחדים בצורה טובה ומכבדים, הם מקבלים ומחבקים אותם אליהם. מתפתחות אצלם מיומנויות שונות –אמפתיה, חמלה, רגישות .וככל הנראה יגדלו למבוגרים טובים ומכילים יותר.
השפעות שליליות:
ישנם הטוענים כי ילדים בעלי צרכים מיוחדים אינם צריכים ללמוד בכיתה רגילה מכיוון שהם לא משתלבים בה, הם חווים בידוד חברתי, מרגישים מדוכדכים, מוזנחים, אין להם הרבה חברים וחלק מהילדים הם מחזיקי סטריאוטיפים ודעות קדומות וחלקם מתייחסים אליהם מתוך רחמים או מתעלמים מהם לגמרי. נתפסים כ"חלשים" ונבחרים למשחק בלית ברירה או לא נבחרים כלל. לעיתים ילדים אלו חווים הצקות ואלימות פיזית. ילדים מיוחדים צריכים לנסוע למרחקים ארוכים- דבר שמצמצם את האפשרויות ליצירת קשרים חברתיים מחוץ לשעות הלימודים. ההישגים הלימודיים של הילדים יכולים לרדת עקב חיי חברה דלים ואי מוטיבציה ללמוד, משווים עצמם לילדים רגילים וחווים אכזבה שלא יודעים איך להתמודד איתה. הביטחון העצמי וההערכה העצמית שלו תקטן, משבר בזהות העצמית של הילד, דימוי עצמי נמוך. המורים אינם מוכשרים מספיק לעבודה עם ילדים מיוחדים, ולטענתם הקצב הלימודי יהיה איטי מידי ותינתן לילדים המיוחדים תשומת לב מיוחדת היכולה לפגוע בתלמידים האחרים ובהישגים שלהם.
חוקים ותקנות התומכים בשילוב.
בישראל.
ב-2007 הוקמה ועדת דורנר בראשות השופטת בדימוס דליה דורנר, לבחינת מערכת החינוך המיוחד בישראל. ב-2009 הוגש דוח הוועדה, ובו הועלו הצעות שונות למספר שינויים בחוקים אלו, ביניהם מתן אפשרות בחירה של הורים בין חינוך מיוחד לבין שילוב לילדיהם עם הצרכים המיוחדים.
בארצות הברית.
לחוקים שונים העוסקים באנשים עם לקויות ובמיוחד לחוקים העוסקים בטכנולוגיה מסייעת יש השפעה החוֹצה גבולות. בחלק מהחוקים האמריקניים העוסקים בשילוב, יש סעיפים העוסקים בטכנולוגיה מסייעת.
ועדת שילוב בישראל.
ועדת שילוב היא ועדה מקצועית הפועלת מתוקף תיקון מס' 7 לחוק חינוך מיוחד, התשמ"ח-1988. ועדת השילוב קובעת אם התלמיד יכלל במסגרת חינוכית רגילה וכן האם יהיה זכאי לתמיכה ולסיוע, במסגרת תוכנית השילוב, ומה היקף וסוג הסיוע. הקריטריונים לתמיכה נקבעו בחוזר מנכ"ל משרד החינוך.
הבקשה לזימון של ועדת שילוב יכולה להתבצע על ידי צוות בית הספר, ההורים, ועדת השמה אשר משימה את התלמיד בחינוך המיוחד או ועדת ערר.
פניה ביוזמת ההורים תהיה לבית הספר. את הבקשה לזימון וועדת השילוב יש להגיש עד סוף חודש אפריל בצירוף חות דעת, איבחונים ומסמכים נוספים המעידים על קשייו וצרכיו של התלמיד. פניה ביוזמת בית הספר תהיה באמצעות "חוות דעת חינוכית" של מחנך הכיתה ובה התייחסות לרמת התפקוד של תלמיד. ההורים זכאים לקבל את חות הדעת לפני הדיון.
הרכב הוועדה ודיוניה.
ועדת שילוב חייבת לכלול את מנהלת בית הספר (המשמשת כיו"ר הוועדה), מחנכת הכיתה, פסיכולוגית חינוכית ועובד הוראה המתמחה בתחום החינוך המיוחד. ניתן לזמן אנשי מקצוע כגון מומחים בתחום הלקות, פארא רפואיים ועוד. יש לזמן את ההורים לוועדה לפחות 10 ימים לפני הדיון והם רשאים להזמין את התלמיד.
וועדת שילוב רשאית לקבוע האם התלמיד זכאי או לא זכאי לתוכנית שילוב, האם ימשיך בתחינוך הרגיל יחד עם סיוע או האם להפנות את התלמיד לוועדת השמה לחינוך המיוחד. מהטעם הזה, וועדת שילוב נקראת לפעמים ועדת טרום השמה.
ניתן לערור על החלטת ועדת השילוב בתוך 21 ימים מקבלת החלטתה בכתב. זכאותו של תלמיד שעבר ועדת שילוב היא עד 3 שנים או במעברים מגן חובה לכיתה א' ומכיתה ו' לחטיבת הביניים. בנוסף, ניתן לכנס את ועדת השילוב כאשר עולה הצורך לכך, לדעת ההורים או צוות בית הספר.
התאמת שיעורי ההתעמלות.
שילוב בשיעורי ההתעמלות לתלמידים עם לקויות שונות חשובה משום שגם תלמידים עם לקויות צריכים לשמור על כושר גופני. שילוב בשיעורי ההתעמלות אינו פשוט משום שיעורי ההתעמלות שונים באופיים מרוב השיעורים האחרים ודורשים שיטות שילוב שונות. מעבר לכך, יש תלמידים שלקותם מתבטאת בעיקר בשיעורים אלה (כמו תלמידים עם צליעה) ומוסד הלימוד לא מחשיב אותם כדורשי שילוב.
התאמת החינוך המיני.