בערב הקרב הגנו על מתחם לונגה ארבעה רגימנטים שהתחלקו ל-13 גדודים. רגימנט הרגלים ה-164 הגן על האגף המזרחי; רגימנט הנחתים השביעי הגן על האגף הדרומי, מקצה האגף של ה-164 מערבה, לאורך רכס אדסון; והרגימנטים הראשון והחמישי של חיל הנחתים הגנו על האגף המערבי. שני גדודים — השלישי של הרגימנט הראשון והשלישי של הרגימנט החמישי — בפיקודו של לוטננט קולונל ויליאם מקאייבי הגנו על שפך המטניקאו.
קרב.
לפני הקרב.
ב-12 באוקטובר החלה פלוגת הנדסה יפנית לפלס שביל מנהר מטניקאו לחלק הדרומי של מתחם לונגה, שנקרא "דרך מרויאמה". השביל, שאורכו הגיע ל-24 קילומטרים, עבר דרך תנאי השטח הקשים ביותר בגוודלקנל, בהם מספר נהרות, גאיות עמוקים ובוציים, רכסים תלולים וג'ונגלים סבוכים. בין 16 באוקטובר ל-18 באוקטובר החלה הדיוויזיה השנייה במסעה לאורך דרך מרויאמה, שכל חייל נושא על גבו פגז ארטילריה או פצצת מרגמה.
בבוקר ה-20 באוקטובר הגיעו חייליו של מוריאמה לנהר לונגה. הוא האמין שהוא נמצא 6.4 קילומטרים מדרום לשדה הנדרסון, ולכן הורה לשלוש השדרות להסתדר זו לצד זו ולהתחיל לנוע צפונה במקביל לנהר, מתוך כוונה לפתוח במתקפה על שדה התעופה בשעה 18:00 ב-22 באוקטובר, אך למעשה נמצאו מרויאמה וחייליו 13 קילומטרים מדרום למתחם לונגה. כשהתחוור למרויאמה שחייליו לא יהיו בעמדותיהם בזמן לפתיחת המתקפה המתוכננת, דחה את מועדה פתיחתה ליום המחרת. בליל ה-22 באוקטובר עדיין היו מרבית חיילי הדיוויזיה השנייה על דרך מרויאמה.
באותה עת הכין סומיושי את כוחותיו להתקפה מכיוון מערב. ב-18 באוקטובר הוא החל להפגיז את שדה הנדרסון בתותחי הוביצר 150 מ"מ, ושאריות הרגימנט הרביעי, בפיקודו של קולונל נומסו נקגומה, נאספו מערבית למטניקאו. יום לאחר מכן חצה קולונל אקינוסוקה אוקה עם 1,200 חיילי הרגימנט ה-124 שלו את נהר המטניקאו, והחל לצעוד מזרחה.
ב-23 באוקטובר עדיין נאבקו חיילי הדיוויזיה השנייה בג'ונגל הטרופי וטרם הגיעו לקווי האמריקנים. בשלב זה החל קווגוצ'י להסיט את כוחותיו מזרחה, מכיוון שחשב שההגנה סביב מתחם לונגה חלשה באזור זה. מרויאמה הורה לו לשוב לנתיב המתוכנן, ומשסרב, הודח קווגוצ'י ואת מקומו תפס הקולונל טושינרי שוג'י, מפקד הרגימנט ה-230. באותו ערב הורה היאקוטאקה על דחיית מועד פתיחת המתקפה לשעה 19:00 ב-24 באוקטובר, לאחר שנודע לו על עיכוב הדיוויזיה השנייה. בשלב זה טרם נודע לאמריקנים על נוכחות היפנים בסמוך למתחם לונגה.
באותו יום שלח צי האוויר ה-11 היפני גל מטוסים להפציץ את שדה הנדרסון. 16 מפציצי מיצובישי G4M ("בטי") ו-27 מטוסי קרב A6M זירו תקפו את שדה התעופה, ומולם התייצבו 24 מטוסי ויילדקט וארבעה מטוסי P-400 איירקוברה מכוח אוויר קקטוס. בקרב האוויר שהתפתח איבדו האמריקנים 10 מטוסים, ואילו אבדות היפנים 17 מטוסי זירו וארבעה מפציצי בטי.
התקפת נקגומה במטניקאו.
המטה של היאקוטאקה עדכן את סומיושי בדבר דחיית המתקפה, אך האחרון לא הצליח ליצור קשר עם נקגומה וליידע אותו. בשעות הערב של ה-23 באוקטובר תקפו שני גדודים מהרגימנט הרביעי בליווי תשעה טנקים מפלוגת הטנקים הראשונה את עמדות הנחתים האמריקנים בשפך נהר המטניקאו.
הטנקים חצו את הנהר בזוגות לאורך שרטון סמוך לשפך הנהר, בחיפוי אש ארטילרית כבדה, אך תותחי נ"ט 37 מ"מ וארטילריה אמריקנית השמידו במהירות את כל תשעת הטנקים. במקביל, טיווח רגימנט הארטילריה של הנחתים את האזור שבין המטניקאו לפוינט קרוז, והסב לגדודיו המתקדמים של נקגומה אבדות רבות. ההתקפה נהדפה לחלוטין עד השעה 01:15 ב-24 באוקטובר.
בתגובה להתקפתו של נקגומה, התפרסו נחתי הגדוד השני של רגימנט הנחתים השביעי בפיקודו של לוטננט קולונל הרמן הנקן לאורך הנהר, בציפייה למתקפה יפנית נוספת. לאחר שתצפיתנים זיהו את הכוח של אוקה מתקדם לעבר הקווים האמריקנים מדרום, נפרס הגדוד של הנקן על רכס סמוך שפנה דרומה, שהיה המשך של קווי ההגנה באזור המטניקאו, שהתפתלו בצורת פרסה, אך לא היו רציפים.
התקפתו הראשונה של מרויאמה.
עם פריסת הגדוד של הנקן במטניקאו, הוטלה משימת הגנת החזית הדרומית של מתחם לונגה, שאורכה 2,300 מטרים, על הגדוד הראשון של רגימנט הנחתים השביעי, בפיקודו של לוטננט קולונל לואיס "צ'סטי" פולר. בשעות הערב ב-24 באוקטובר איתרו סיורי נחתים את חיילי הדיוויזיה השנייה היפנית בהתקדמם צפונה, אך בשלב זה לא היה מספיק זמן כדי לשנות את היערכות כוחות ההגנה.
בשעה 14:00 באותו היום החלו חיילי הדיוויזיה השנייה להתכונן להתקפה. בשל הקושי בתנועה בג'ונגל הסבוך, הורה מרויאמה להשאיר מאחור את כלי הארטילריה הכבדים ואת חימושם, ולפיכך לא נהנו חייליו מסיוע ארטילרי ואש מרגמות במהלך הקרב. גשם כבד שירד בין 16:00 ל-21:00 עיכב את ההכנות וגרם לאי סדר בשורות היפנים, שבשלב זה היו תשושים מהמסע בדרך מרויאמה. האגף הימני של הכוח פנה לכיוון הלא נכון, והתייצב במקביל לקווי האמריקנים, ולכן רק גדוד אחד יצר מגע עם הנחתים. הגדוד הראשון של הרגימנט ה-230 נתקל בעמדה קדמית שהקימו נחתי הגדוד של פולר בשעה 21:30, אך תוך זמן עקפו את העמדה והמשיכו לכיוון שדה התעופה.
במקביל הגיעו חייליו של נאסו באגף השמאלי לקווי ההגנה של הנחתים. בשעה 00:30 תקפה הפלוגה ה-11 של הגדוד השלישי של נאסו בפיקודו של קפטן ג'ירו קצומטה את פלוגה A של הגדוד של פולר, אך כבלי תיל שפרסו הנחתים סביב עמדותיהם עיכבו את התקדמות היפנים. אש ארטילריה ומרגמות בליווי אש מקלעים עשו שמות בקווי היפנים, ועד השעה 01:00 נהרגו כמעט כל חיילי הפלוגה.
מערבה משם ערכה הפלוגה התשיעית של הגדוד השלישי של נאסו התקפה חזיתית על קווי פלוגה C של הגדוד של פולר בשעה 01:15. בתוך חמש דקות חיסלה יחידת מקלעים, בפיקודו של סמל ג'ון בזילון, את כל הפלוגה היפנית. בשעה 01:25 החלו פגזים שירתה יחידת הארטילריה של הנחתים לנחות באזור ההיערכות של כוחותיו של נאסו, והסבה אבדות רבות.
לאחר שהבין שהוא תחת מתקפה יפנית על ידי כוחות גדולים, ביקש פולר תגבורת. בשעה 03:45 החלו להגיע לקווי ההגנה חיילי הגדוד השלישי של רגימנט הרגלים ה-164, שהיו בעתודה, ועד עלות השחר נפרסו בכל הגזרה.
שתי פלוגות מהגדוד השלישי של הרגימנט ה-29 הצליחו לחצות את שדה האש שיצרה הארטילריה האמריקנית, ובשעה 03:30 הגיעו לקווי ההגנה. רוב חיילי הפלוגות נעצרו עוד לפני כן, אך כמאה חיילים יפנים הצליחו לפרוץ, ויצרו בליטה באורך 91 מטרים ורוחב 140 מטרים במרכז קו ההגנה של פולר. מעט לפני הזריחה דיווח מטהו של מרויאמה להיאקוטאקה, מסיבה לא ידועה, שהרגימנט של שוג'י נכנס לשדה התעופה.בשעות הבוקר המוקדמות הצטרף הגדוד השני של הרגימנט ה-29 ללחימה, אך ההתקפה נהדפה על ידי הנחתים. בשעה 07:30 החליט נאסו להסיג את שארית כוחותיו לאחור, ולהתחיל להתכונן להתקפה נוספת במהלך הלילה.
במהלך יום ה-25 באוקטובר תקפו נחתיו של פולר את הבליטה, וישרו בחזרה את קו ההגנה. במהלך ההתקפות הראשונות על מתחם לונגה נהרגו כ-800 חיילים יפנים, ורבים נפצעו. בשעה 04:30 ביטל היאקוטאקה את המסר האחרון ששלח לרבאול, והודה שתוצאות ההתקפה טרם ידועות.
התקפות אוויר וים.
הצי השמיני ברבאול שלח את כל הכלים הפנויים שלו כדי לתמוך במבצע הקרקעי של הצבא לגוודלקנל. עם קבלת הדיווח אודות הצלחת ההתקפה בשעה 00:50 ב-24 באוקטובר, יצאו לדרכו כוח משימה. הסיירת הקלה "סנדאי" ושלוש משחתות סיירו במים מערבית לגוודלקנל כדי ליירט על אונייה אמריקנית שעשויה לסייע לכוחות על הקרקע. יחידת תקיפה אחת של שלוש משחתות, ויחידת תקיפה נוספת של הסיירת הקלה "יורה" וחמש משחתות, סיירו מצפון לגוודלקנל, ושמרו על המבואות המזרחיים לאי, וסיפקו סיוע ארטילרי לכוחותיו של היאקוטאקה.
בשעה 10:14 התקרבה יחידת התקיפה הראשונה לחוף לונגה, והבריחה שתי שולות מוקשים אמריקניות שהובילו דלק מטוסים לשדה הנדרסון. לאחר מכן טיבעו המשחתות היפניות גוררת וסירת סיור, ואז החלו בהפגזת מתחם לונגה. בשעה 10:35 פגע תותח חוף במשחתת "אקאצוקי", ויחידת ההתקפה נסוגה תחת התקפות מטוסים מכוח אוויר קקטוס. גם יחידת התקיפה השנייה נאלצה לסגת מגוודלקנל, לאחר שחמישה מפציצי דונטלס תקפו אותה והסבו נזק כבד ליורה. התקפות אוויר נוספות הסבו נזק נוסף לסיירת, ובשעה 21:00 היא שקעה.
באותו יום תקפו את שדה הנדרסון תשעה גלי מפציצים ומטוסי קרב שהמריאו מנושאות המטוסים ג'וניו והיו. בקרבות האוויר שהתפתחו בשמי גוודלקנל הפיל כוח אוויר קקטוס 22 מטוסים יפנים, לעומת שלושה מטוסים אמריקנים שהופלו, אך צוותיהם ניצלו. יום זה זכה לכינוי "יום ראשון בחפירות" ("Dugout Sunday") בפי האמריקנים בשל התקפות האוויר, הים והארטילריה, שאילצו אותם להישאר בשוחותיהם במשך כל היום.
התקפתו השנייה של מרויאמה.
האמריקנים ציפו להתקפה יפנית נוספת במהלך הלילה, ולכן עסקו ביום ה-25 באוקטובר בחיזוק קווי ההגנה מסביב למתחם לונגה. במערב סגרו הרגימנט השביעי והרגימנט החמישי את המרווח ביניהם, ובדרום עיבו חיילי דיויזיית אמריקל את שורות הגדוד של פולר, כשהנחתים אבטחו את הגזרה המערבית שאורכה 1,300 מטרים, והחיילים אבטחו את הגזרה המזרחית שאורכה 1,000 מטרים. הגדוד השלישי של רגימנט הנחתים השני היה בעתודה, וחנה מעט מאחורי קווי ההגנה.