בעונת הוביל שארפ, יחד עם שחקנים כגון אנתוני פארקר, שאראס ומייסאו באסטון, את מכבי לזכייה בטרבל פעם נוספת. אחת מנקודות השיא שלו בעונה זו ובקריירה כולה התרחשה במשחק נגד ז'לגיריס קובנה, שהאירועים שהתרחשו בסופו קיבלו את הכינוי "נס ז'לגיריס". במהלך האחרון של המשחק, כאשר נותרו 2.2 שניות לסיומו קלע שארפ שלשה ממסירה של גור שלף, שהשוותה את תוצאת המשחק וכפתה הארכה בסיומה ניצחה מכבי ועלתה לפיינל פור. בחצי גמר הפיינל פור נגד צסק"א מוסקבה לא הרשים שארפ ביכולתו וסיים את המשחק עם נקודה אחת בלבד בכשש דקות משחק. למרות זאת ניצחה מכבי ועלתה לגמר היורוליג. במשחק הגמר הביסה מכבי את סקיפר בולוניה וזכתה באליפות היורוליג, כאשר שארפ קולע 9 נקודות (כולן משלשות) ומוסר 3 אסיסטים. בסך הכול קלע שארפ בעונה זו 7.3 נקודות בממוצע למשחק בליגת העל ו-5.8 נקודות בממוצע למשחק ביורוליג.
בעונת , שוב זכתה מכבי בטרבל (אליפות, גביע והיורוליג), גם אז עם שארפ כאחד מהגורמים העיקרים בזכייתה ביורוליג. הוא הוביל את מכבי בחצי הגמר נגד פנאתינייקוס עם 20 נקודות ו-3 ריבאונדים ועל אף שלא הרשים במשחק הגמר נגד טאו ויטוריה שבו ניצחה קבוצתו (0 נקודות, 2 איבודים וחטיפה בכ-22 דקות משחק) תרם רבות להגעתה לגמר. בליגה העמיד ממוצעים של 10.5 נקודות, 2.6 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק ואילו בפלייאוף ירד ל-8.6 נקודות, 2 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק. משחק השיא שלו בעונה זו היה מול הפועל רמת השרון נגדה קלע 12 נקודות, הוריד 7 ריבאונדים ומסר 5 אסיסטים.
תקופתו כקפטן מכבי תל אביב.
לקראת עונת קיבל שארפ את תפקיד הקפטן של מכבי תל אביב במקומו של גור שלף שפרש ובכך הפך לשחקן הלא-יהודי הראשון שמקבל את תפקיד הקפטן. שארפ תיפקד כקפטן מכבי בהצלחה רבה והפך לאהוד הקהל ולאחד הסמלים הגדולים של מכבי בכל הזמנים. מבחינה מקצועית העמיד שארפ ממוצעים מרשימים לשחקן בגילו; 9.4 נקודות, 2 ריבאונדים ו-6.1 אסיסטים בכ-24.6 דקות בממוצע למשחק בכל המסגרות. בהובלתם של שארפ, אנתוני פארקר ושחקנים בכירים נוספים, זכתה מכבי שוב בדאבל הישראלי, אך הפסידה בגמר היורוליג לצסק"א מוסקבה.
בעונת עברה מכבי שינוי משמעותי בסגל השחקנים ויכולתה הידרדרה עד כדי איבוד גביע המדינה להפועל ירושלים והדחה כבר בשלב ההצלבה (רבע הגמר) של היורוליג. עם זאת זכתה מכבי בפעם האחד-עשר ברציפות בתקופת שארפ באליפות הליגה, כשהוא קולע 8.8 נקודות בממוצע למשחק בכל המסגרות. בעונה שלאחר מכן הפך שארפ ל במכבי וקיבל רק כ-14.3 דקות בממוצע למשחק, אך המשיך לשמור על ממוצעי קליעה סבירים של 6.1 נקודות למשחק כולל 96% (72 מ-75) מקו העונשין. עם זאת, מכבי, על אף שהגיעה למשחקי הגמר בכל המפעלים בהם השתתפה, הפסידה את כולם מלבד גביע ווינר.
בעונת דקותיו של שארפ התמעטו עוד יותר וב-34 משחקים בהם שותף במהלך העונה שיחק רק 10.8 דקות בממוצע למשחק וקלע רק 3.1 נקודות למשחק. עם זאת, במשחק הגמר של הפיינל פור נגד מכבי חיפה, נכנס שארפ במצב של פיגור 13 והיה הגורם המרכזי בהחזרתה של מכבי ליתרון ולבסוף לניצחון ולזכייה באליפות מספר 12 בתקופתו במכבי.
את עונת פתח שארפ בגיל 38 והפך לשחקן השני המבוגר ביותר ששיחק במכבי תל אביב אחרי דורון ג'מצ'י שפרש בגיל 39. למרות גילו המתקדם, המשיך להציג יכולת קליעה יוצאת דופן ואף קלע 12 נקודות עם 4 זריקות מוצלחות מ-5 ניסיונות מטווח השלוש במשחק הליגה נגד עירוני נהריה. הוא המשיך את יכולתו הטובה גם בגמר גביע המדינה נגד בני השרון, שם קלע 8 נקודות וזכה עם מכבי בגביע עשירי מאז הצטרף אליה וראשון מזה שלוש שנים. גם בסדרת רבע גמר הפלייאוף היה גורם משמעותי במכבי וקלע שמונה נקודות, כולל שתי שלשות מכריעות במשחק החמישי והמכריע נגד בני השרון, בו ניצחה מכבי 69–71 ועלתה לפיינל פור. את חצי הגמר נגד ברק נתניה מכבי ניצחה ביתר קלות 78–104 כאשר שארפ תורם שלוש נקודות ושלושה ריבאונדים, אך בגמר לא הצליחה להתמודד עם משחק השלשות המצוין של הפועל גלבוע גליל ואיבדה את האליפות בפעם השנייה בשלוש שנים.
ב-20 ביוני 2010 חתם שארפ על חוזה לעונת שהייתה העונה ה-15 שלו במכבי ובכך עבר את דורון ג'מצ'י והפך לשחקן המבוגר ביותר ששיחק במכבי תל אביב. בעונה זו זכה שארפ באליפות ובגביע המדינה, והגיע לגמר היורוליג שם הפסידה מכבי לפנאתינייקוס 78-70. בתום עונה זו פרש שארפ ממשחק ומונה לעוזר מאמן שני בקבוצה. ב-2 באוגוסט 2013 פרש שארפ מתפקיד זה, ועזב את ישראל. כיום הוא עובד כמורה וכמאמן כדורסל בבית ספר תיכון בעיר טמפה שבפלורידה.
נבחרת לאומית.
שארפ שיחק בנבחרת ישראל בין השנים 2000–2003. כבר במשחקו הראשון בנבחרת (הפסד 53–71 להולנד) זרק 24 זריקות מהשדה, כולל 14 מטווח 3 הנקודות. בטורניר ההעפלה לאליפות אירופה 2001 בטורקיה, הוא קלע 21.6 נקודות והוריד 2.2 ריבאונדים בממוצע למשחק והיה לקלע המוביל של הנבחרת בטורניר. באליפות עצמה הסתפק ב 11.5 נקודות בארבעה משחקים. באליפות אירופה 2003 בשוודיה קלע שארפ 6.1 נקודות בכ-18.7 דקות בממוצע למשחק.
לאחר האליפות פרש שארפ מהנבחרת כשלזכותו 198 נקודות ולמעלה מ-95% מקו העונשין באליפויות אירופה.
משפחתו.
במהלך עונת נישא שארפ לישראלית מרים לוי, דבר שאיפשר לו לקבל אזרחות ישראלית. בנו היחיד של שארפ מנישואים אלה, די ג'יי שארפ, גם הוא שחקן כדורסל המשחק באליצור "איתו" אשקלון מהליגה הלאומית. בשנת 2004 התגרש שארפ מאשתו ומאוחר יותר באותה השנה נשא לאישה קנדית בשם טינה אליסון, כדורסלנית לשעבר. לו ולטינה 4 ילדים, שלושה בנים ובת. הוא התגורר עם משפחתו בהרצליה עד אוגוסט 2013, אז עברו לאורלנדו שבארצות הברית, שם הוא עובד כמורה.
בנובמבר 2013, החל שארפ להשתתף בתוכנית הדוקו-ריאליטי "היחידה", המשודרת ב-HOT. בשנתו האחרונה בישראל היה שותף במסעדת "שיין אנד שארפ" ברחוב יגאל אלון בתל אביב. עם עזיבתו את ישראל, מכר שארפ את חלקו במסעדה, וכעבור שנתיים, היא נסגרה.
תארים והישגים.
פרסים.
בטקס שנערך ב-28 בפברואר 2008 לציון 50 שנה להיווסדות המפעלים האירופאים בכדורסל קיבל שארפ אות הוקרה מטעם היורוליג כאחד מ-13 הסמלים הגדולים של מכבי תל אביב בכל הזמנים.
בטקס שנערך ב-19 במאי 2009 כחלק מחגיגות המאה לתל אביב קיבל שארפ אות הוקרה מטעם מנהלת ליגת העל כאחד מ-11 הכדורסלנים הגדולים בתולדות העיר תל אביב.
בפרויקט מיוחד שערכה מנהלת ליגת העל לסיכום העשור הראשון של המאה ה-21, נבחר שארפ לאחד מעשרת שחקני העשור בכדורסל הישראלי.
סטטיסטיקות קריירה.
נכון ל-27 במאי 2011
אנתוני פרקר
יהדות גאורגיה
יהדות גאורגיה היא קהילה יהודית עתיקת יומין, ויש הסבורים, אף כי זו אינה דעת הרוב, כי ראשיתה עוד מימי חורבן בית המקדש הראשון וגירוש היהודים מארץ ישראל על ידי נבוכדנצר, שבא בעקבותיו. היהודים הגאורגים חיו באופן מסורתי בנפרד, ברובע היהודי שבכל עיר או כפר, שנקרא "שכונת היהודים", ושם בדרך כלל נמצאו כל מבני הקהילה. קהילת יהודי גאורגיה מורכבת משתי קהילות נפרדות:
הקהילה, שנאמדה בכ-100,000 איש בשנות ה-70 של המאה ה-20, הייתה מורכבת ברובה המכריע מיהודים גאורגים (מקומיים) וממיעוט של אשכנזים. רוב בני הקהילה עלו לישראל ממניעים אידאולוגיים במטרה להגשים את חלומם עתיק היומין לעלות לארץ הקודש. חלקם היגרו מישראל לארצות הברית, לרוסיה, לבלגיה, לאוסטריה, לספרד ולמדינות נוספות, ממניעים כלכליים.
מקור יהדות גאורגיה.
בעוד רוב בני העדות היהודיות בקווקז טוענים להשתייכות לצאצאי עשרת השבטים האבודים, שנלקחו בשבי על ידי שלמנאסר, שהושיבם ב"חלח ובחבור נהר גוזן וערי מדי" (727-722 לפנה"ס), הרי שעל פי המסורת של יהדות גאורגיה, בניה הם צאצאי היהודים מממלכת יהודה שהוגלו על ידי נבוכדנצר, מלך בבל. כארתליס צחוברבה, המסמך הכתוב הקדום ביותר שעליו ידוע, שמתאר את דברי ימי גאורגיה, מציין: "אז כבש נבוכדנצר המלך את ירושלים, ויהודים שנמלטו ממנה באו אל כארתלי..." (כארתלי הוא חבל ארץ בגאורגיה). קשה לקבוע אם הדברים מבוססים על מסורת בת-תוקף או שמדובר בהשפעה מאוחרת של אמונת היהודים בקווקז, אולם ידוע כי לאחר חורבן בית ראשון וחורבן בית שני היגרו יהודים לקווקז מפרס, מדי וכורדיסטן. יונתן בן עוזיאל מפרש את "ההרמונה" ואת "ממלכת מני כארמניה, ומכאן שבתקופתו, במאה ה-1 לפנה"ס, הייתה קהילה יהודית בחבל ארץ הגובל בגאורגיה.
חוקרים ניסו למצוא סימוכין לקדמוניות היהודים בגאורגיה גם בתלמוד. השם "איבריה" נהגה ביוונית ובלטינית כ"איבריקה", ומכאן הגיע לתלמוד כ"אפריקי", לפי הפסוק בתלמוד תמיד ל"ב א'; סנהדרין צ"ד א' "להיכא אגלי להו מר זוטרא אמר: לאפריקי", ואפריקי, אם כך, היא הממלכה הגאורגית הקדומה איבריה, ולדעתם הגיע רבי עקיבא עד לגאורגיה.
ההיסטוריון יוסף בן מתתיהו זיהה את משך המקראי כאבי המשכיים, שבט פרוטו-איברי שחי באזור קפדוקיה, וקישר גם את שם עירם מזקה לשמו של משך. בתקופות מאוחרות יותר קושר שמו של משך גם לשם ה מסכתי (סאמצחה-ג'אוואחתי) שבגאורגיה, או לעיר מצחתה, הבירה ההיסטורית של גאורגיה. עם זאת, ניסיונות אלה למציאת סימוכין למוצאם של יהודי גאורגיה מעשרת השבטים, אינם מעוגנים בהוכחות המתבססות על מחקרים.