בשנות המאבק בבריטים שלאחר סיום מלחמת העולם השנייה התרחב מאוד הש"י וכלל עשרות עובדים ומתנדבים רבים. לש"י היו באותה עת שלוש מחלקות: המחלקה הערבית בראשותו של שמואל דיבון (אז זלמן זליגסון) שהפעילה עשרות מודיעים ערביים בכל רחבי הארץ, המחלקה המדינית בראשותו של בוריס גוריאל שעסקה באיסוף מידע על השלטונות והצבא הבריטי והמחלקה הפנימית (שקודם לכן נקראה המחלקה היהודית), שעסקה בפיקוח על הארגונים היהודים מימין ומשמאל (האצ"ל והלח"י מחד, והקומוניסטים מאידך) שלא קיבלו על עצמם את מרות ההנהגה הנבחרת של היישוב.
ההישגים הגדולים של הש"י היו השגת התוכניות של הגשרים בין ארץ ישראל לשכנותיה לקראת ליל הגשרים ב-17 ביוני 1946, שבו פוצצו הגשרים על ידי כוחות ההגנה, וכן השגת תוכנית המתקפה הבריטית על הנהגת היישוב וארגון ההגנה בשבת השחורה, ה-29 ביוני 1946. התוכנית הוצאה מרשות הבריטים ונמסרה לש"י על ידי קצין בריטי אוהד. התוכנית על מאות עמודיה צולמה במשך לילה שלם באחד הקיבוצים, באמצעי הצילום הפשוטים של אותה תקופה, והושבה עם בוקר למקומה.
הש"י בפלמ"ח.
יחידות הפלמ"ח שימשו ככוחות המיוחדים של ההגנה. הפלמ"ח הוקם בשנת 1941, כאשר סכנת פלישה מסוריה ולבנון איימה על היישוב. הקמתו הייתה בתיאום עם הבריטים שנזקקו לסיוע של היישוב היהודי בהגנת הארץ ולכוח גרילה מאומן שיופעל אם הארץ תיכבש.
הפלמ"ח ניהל פעילות מודיעין בכפיפות למטכ"ל ההגנה ולש"י ובהנחיית המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, שהייתה משרד החוץ של המדינה בדרך. המידע שנאסף רוכז במטה הפלמ"ח והוזרם לש"י ולמחלקה המדינית.
משנת 1943 ועד תחילת מלחמת העצמאות, עסקו צוותים של הפלמ"ח בסיורים ברחבי הארץ במטרה להכין תיקים לכפרים ולישובים הערביים ולאתר יעדים ערביים ובריטיים לתקיפה.
לפלמ"ח הייתה מחלקה ערבית, שהייתה מחלקת מסתערבים שחדרה למטרות מודיעין ליישובי הערבים בארץ ובמדינות ערב השכנות. בראשה עמד ירוחם כהן, ואחריו, בתקופת המאבק, שאול ביבר.
משנת 1946 הצטרפה לפעולת מודיעין זאת מחלקת הטייס של הפלמ"ח, שעסקה בצילומי אוויר של היעדים. במקביל הופעלה המחלקה הערבית של הפלמ"ח באיסוף מידע למטרות לחימה ומבצעים מיוחדים. בשלהי שנת 1946 מונה ירוחם כהן לתפקיד קצין המודיעין הראשון של הפלמ"ח.
פעולות המודיעין של הפלמ"ח הביאו תועלת מבצעית רבה בימי תנועת המרי העברי ובקרבות מלחמת העצמאות.
באוגוסט 1948 הועברה המחלקה הערבית של הפלמ"ח בשלמותה לצה"ל כיחידה מיוחדת בחיל המודיעין, שנקרא באותה עת "שירות המודיעין".
לקראת הכרזת העצמאות.
לקראת הכרזת העצמאות הייתה משימת הש"י לעמוד על כוונותיהם של ערביי ארץ ישראל ושל מדינות ערב השכנות.
מחוז תל אביב של הש"י בראשות איסר הראל, שעמד בחזית המודיעינית החשובה ביותר, מול יפו הערבית שהייתה המרכז המדיני והצבאי החשוב ביותר של הערבים, הצליח להשיג מידע רב ערך. לקראת הכרזת המדינה הפעיל איסר הראל סוכן ערבי שיצא לעמאן כדי לעמוד על כוונות הירדנים ולבדוק האם הם עומדים לצאת למלחמה. הסוכן הביא את הידיעה כי בכוונת הירדנים לצאת למלחמה ואיסר נחפז להודיע על כך לדוד בן-גוריון.
עם הקמת המדינה.
עם הקמת המדינה היה הש"י, על מנגנוניו ואנשיו, התשתית שעליה הוקמו המודיעין הצבאי ושירות הביטחון. איסר בארי, שהיה ראש הש"י בפועל, נתמנה לראש מחלקת המודיעין הצבאי (לימים אגף המודיעין) ואיסר הראל נתמנה לראש שירות הביטחון (לימים שירות הביטחון הכללי). לשניהם הוענקה דרגת סגן-אלוף, שהייתה בראשיתו של צה"ל דרגה בכירה ביותר, מיד מתחת לדרגת אלוף. קהילת המודיעין של ישראל לא קמה יש מאין, היא קמה על היסודות שנוצקו על ידי הש"י במשך שנות קיומו.
עיריית תל אביב הציבה לוחית זיכרון במקום שהייתה בו מפקדת ש"י בתל אביב ברחוב מלצ'ט 19.
סמל מונגוליה
סמל מונגוליה הנוכחי משמש כסמלה הלאומי של המדינה מאז הרפורמה הדמוקרטית בשנת 1992, והוא נקבע בחוקה החדשה.
הסמל מעוצב כמעגל כחול המסמל את השמים, על בסיס פרח לוטוס אשר מסמל טוהר. בקצה העליון של מסגרת המעגל ניתן לזהות את הצ'אנדאמאני, סמל לעבר, הווה ועתיד. במרכז הסמל נמצא שילוב של הסמל העממי סויומבו וסוס מכונף, המייצג חופש, עצמאות ואת רוחה של מונגוליה. בתחתית הסמל ניתן לזהות צורות הרים המסמלים את האדמה. בבסיס הסמל ניתן לזהות את גלגל הגורלות בבודהיזם, העטוף בצעיף הנקרא "חאדאג" - המסמל קבלת פנים. המסגרת של הסמל מעוטרת בצלבי קרס.
הרד רוק
ת'רש מטאל
ד'ה הו
ויליאם סטנלי ג'בונס
ויליאם סטנלי ג'בונס (באנגלית: William Stanley Jevons; 1 בספטמבר 1835 - 13 באוגוסט 1882) היה כלכלן ולוגיקן בריטי.
ביוגרפיה.
ג'בונס נולד בליברפול שבאנגליה, כבן לסוחר כלי ברזל. הוא התמחה בלימודי כימיה ומדעי הטבע באוניברסיטת לונדון, ובין השנים 1854–1859 שימש בוחן מתכות במִטבעה החדשה בסידני שבאוסטרליה. בשנת 1859 שב ללונדון ופנה ללימודי פילוסופיה, תורת ההיגיון וכלכלה מדינית, שאותם סיים בהצטיינות בשנת 1862. בשנת 1866 התמנה לפרופסור לפילוסופיה, לתורת ההיגיון ולכלכלה מדינית באוניברסיטת מנצ'סטר, ובשנת 1876 הפך לפרופסור לכלכלה מדינית באוניברסיטת לונדון. בשנת 1880 פרש מן ההוראה האקדמית כדי להקדיש את כל מרצו למחקר. בשנות השלושים המאוחרות של חייו החלה בריאותו להתערער, ובגיל 47 טבע בים.
תרומתו לכלכלה העיונית.
תרומתו העיקרית של ג'בונס לכלכלה העיונית היא פיתוחה של תורת התועלת השוּלית. תורה זו, שהדגישה את הביקוש למצרך כקובע העיקרי של מחירו, הייתה מנוגדת לתורת הכלכלה הקלאסית, שתלתה את מחיר המצרך בכמות העבודה המופעלת בייצורו. ג'בונס הביא אפוא לשינוי ערכים מעמיק במחשבה הכלכלית באנגליה, והיה אף הכלכלן הבריטי הראשון שהשתמש בשיטות מתמטיות: "ברור שתורת הכלכלה, אם ברצוני שתהיה מדע בכלל, חייבת להיות מדע מתמטי", כתב ג'בונס. "כשם שתאוריה מושלמת של כמעט כל מדע אחר כרוכה בשימוש במתמטיקה, כך גם לא תהיה ברשותנו תאוריה מושלמת של הכלכלה ללא עזרתה."
תרומתו בתחום הכלכלה השימושית.
תרומתו של ג'בונס התבטאה גם בתחום הכלכלה השימושית: הוא בדק את השפעת גילוי הזהב בקליפורניה על רמת המחירים, ביצע תחזיות כלכליות שאותן מכר לבתי עסק וניתח את ההשפעה של ירידת הפריון במכרות הפחם בבריטניה על המשק הבריטי. בעקבות עבודתו האחרונה נתמנתה ועדה מלכותית לחקירת מלאי הפחם במדינה, ושמו של ג'בונס התפרסם ברבים.
ג'בונס טבע את המונח אפקט הריבאונד , המוכר גם כ"הפרדוקס של ג'בונס", הגורס כי כאשר מוטמע פיתוח טכנולוגי המייעל את השימוש באנרגיה, הכמות הכוללת שנצרכת מהמשאב אינה יורדת ודווקא עולה, וזאת בניגוד לציפיות. הסיבה לכך היא שהייעול מביא להוזלת מחיר המשאב שמביא להגדלה בביקוש ובצריכה. מבחינה מאקרו-כלכלית, הייעול לא פותר את בעיית המחסור במשאב, אלא רק מחמיר אותה.
הטרור הפלסטיני
קשת מוצלבת
הקשת המוצלבת (גם קשת אופקית או רובה קשת) (באנגלית: crossbow, בשפות אחרות וריאציות של Arbalest) היא מתקן ירי קליעים המורכב מקשת המותקנת בצורה אופקית על כת, בה שחרור המיתר נעשה על ידי לחיצה על ההדק. דריכת המיתר יכולה להיות ידנית, או בעזרת מנוף או ארכובה.
היסטוריה.
סין.
מקורה של הקשת המוצלבת ככל הנראה בסין, ברבע השני של האלף הראשון לפני הספירה. לכלי נשק זה זמן דריכה ארוך, אך הוא אינו דורש מן המפעילים מיומנות מיוחדת. עובדות אלה העבירו את הדגש בלחימה הסינית משימוש בצבאות קטנים ומיומנים לצבאות גדולים בעלי מפקדים מוכשרים, המסוגלים למקם את הקשתות בחכמה ולפקד על פעילות הקשתים, לרבות החלפת שורות יעילה וכדומה.
אירופה ואמריקה.
הקשת המוצלבת הגיעה לאירופה בתחילת ימי הביניים. ייתכן שממציאה שאבו השראה מהבליסטרה, הנראית ממש כמו רובה-קשת ענקי. הקשת המוצלבת נראית כקשת המונחת במאוזן על מוט עץ בהצלבה. הקשת עצמה עשויה לרוב ממתכת, בניגוד לקשתות רגילות העשויות מעץ. כמו בקשת רגילה, בין שני קצוות הקשת המוצלבת מתוח מיתר שיכול להיות עשוי מחומרים שונים. ישנם סוגים שונים של מנגנוני ירי עבור קשתות אופקיות, אך המכנה המשותף לכולם הוא שהחץ נורה על ידי לחיצה על הדק (בניגוד לקשת רגילה, בה החץ נורה פשוט על ידי שחרור המיתר מהאצבעות המותחות אותו).
שחרור הקשתים מהצורך להחזיק את הקשת במצב דרוך בזמן הכוונון, מאפשרת החזקת הקשת במצב דרוך זמן בלתי מוגבל למעשה, לעומת קשת רגילה בה הדריכה נעשית זמן קצר בלבד לפני הירי, ומאפשרת שימוש בתנוחות בהן לא ניתן להשתמש בקשת רגילה, למשל כאשר הקשת שוכב מאחרי מחסה או מסתור.
ברובי קשת רבים דריכת המיתר נעשית על ידי מנגנון מכני (לרוב גלגלת או ידיות סיבוב), דבר המסיר את המגבלה של עצמת הדריכה, שבקשת רגילה מוגבל לכוחו הפיזי של הקשת. יתרון זה עולה במחיר הגבלת קצב הירי, משום שמנגנון הדריכה דורש זמן רב יותר ממשיכה פשוטה של המיתר.
הקשת המוצלבת השיגה את עיקר פרסומה בימי הביניים באירופה. הבנייה החזקה של הקשת המוצלבת והמתח העצום שסיפקו המיתר והמבנה הקנו לקשת המוצלבת הכבדה טווח ירי של 200 מטר ויכולת חדירה של שריון בטווח 50 מטר. רובי קשת כבדים במיוחד כללו גם קשת שנעשתה מפלדה גמישה במקום מעץ. יתרונותיה של קשת זו היו שלא נדרש אימון מרובה בשביל להשתמש בה, שכן הכוח לדריכה סופק באופן מכני ולא באופן ידני. חסרונותיה היו קצב ירי איטי ביותר בגלל הזמן הארוך שנדרש בשביל לדרוך אותה מחדש לירי. בתקופת מסעי הצלב הראשונים אסרה הכנסייה את השימוש ברובה-הקשת באירופה אך התירה להשתמש בו כנגד "הכופרים".