באוקטובר 2002, חודשים ספורים אחרי הקמת החווה, פינו כוחות הביטחון את החווה. במהלך הריסת המבנים בחווה התפתחו עימותים קשים שבהם היו 90 פצועים. זמן קצר לאחר סיום האירוע, החלו המתיישבים לבנות מחדש את החווה.
בינואר 2009 קיבל בית המשפט את תביעת תושבי היישוב נגד עיתון "מעריב", בשל הוצאת דיבה נגדם בכתבה שעסקה במניעת פינוי היישוב. בית המשפט חייב את מעריב בפיצוי בסך 40,000 ש"ח.
ב-28 בפברואר 2011 הרסו כוחות הביטחון בית ביישוב, יסודות של מבנה ואוהל. הרס המבנה לווה בהתפרעות מצד מתנחלים, אשר נענה בשימוש באמצעים לפיזור הפגנות על ידי כוחות המשטרה. בעקבות הרס המבנים, התקיימו הפגנות סוערות בירושלים בהן המפגינים מחו על עצם הפינוי ועל שימוש מופרז בכוח שנעשה במהלך הפינוי לטענתם. כמו כן פורעים יהודים השליכו בקבוקי תבערה בכפר חווארה.
ביוני 2012 הציתו פורעים פלסטינים את ביתה של משפחת אורבך. תושבי החווה הקימו קרן כספית לשיקום הדירה ותכולתה.
ביולי 2012 סיכלו מאות מתושבי האזור שהגיעו לחוות גלעד, כוונה להרוס שני מבנים.
ב-20 במאי 2013 ניסו עשרות פורעים פלסטינים לתקוף את החווה. כיתת הכוננות של היישוב הדפה אותם עד להגעת כוחות הצבא שהרחיקו את הפורעים ועצרה מספר אנשים.
ורנר מלדרס
ורנר מלדרס (בגרמנית: Werner Mölders; 18 במרץ 1913 - 22 בנובמבר 1941) היה טייס בלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה ואלוף ההפלות עם 101 הפלות מאושרות, בין האייסים המובילים בתחילת מלחמת העולם השנייה. מלדרס היה טייס קרב מבטיח וכוכב עולה בלופטוואפה, הוא היה הטייס הראשון בהיסטוריית התעופה להשיג 100 הפלות והוא היה מבין 27 חיילים בלבד לקבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים. הוא נהרג בהתרסקות מטוס נוסעים מעל שמי פולין.
שירות צבאי.
מלדרס התגייס ללופטוואפה בגיל 21 בשנת 1934, הוא הוסמך כטייס ובשנת 1938 התנדב לשרת בלגיון הקונדור במסגרת מלחמת האזרחים הספרדית. במהלך מלחמת האזרחים הפיל 18 מטוסי אויב, מה שהפך אותו לאחד מאלופי ההפלות הראשונים של הלופטוואפה הצעיר. בתקופה זו שירת בטייסת 3 של כנף קרב 88 בפיקודו של אדולף גאלאנד. בדצמבר 1938 שב מלדרס לגרמניה והוצב בלהק 1 של כנף קרב 133, בנוסף הוא קיבל תפקיד מטה באגף הקרב של משרד התעופה, שם הוא השתתף בפיתוח טקטיקות לחימה אוויריות.
במרץ 1939 קיבל מלדרס את הפיקוד על טייסת 1 בכנף קרב 133 שבהמשך שונה שמה לכנף קרב 53. עם תחילת המלחמה בספטמבר 1939, הוצבה הטייסת בפיקודו של מלדרס בחזית המערבית לאורך הגבול בין צרפת לגרמניה במטרה להגן על שמי גרמניה במקרה של תקיפה אווירית של צרפת או בריטניה. ב-19 בספטמבר הוא הפיל מטוס קרטיס P-36 צרפתי וזכה כך בצלב הברזל (דרגה שנייה). כשבוע לאחר מכן מלדרס התחיל בהקמת להק III ותוך שבועיים הלהק תחת פיקודו הפך למבצעי עם 40 טייסים ו-48 מטוסי Bf 109. במהלך חודשי המלחמה הראשונים ועד לפלישה הגרמנית לצרפת וארצות השפלה במאי 1940, מספר ההפלות של מלדרס הגיע לכדי 27, בקרבות אוויר באזור הגבול המערבי של גרמניה הפיל מלדרס תשעה מטוסים בריטיים וצרפתיים (מטוס בריסטול בלנהיים, שני מטוסי מוראן-סולנייה M.S. 406, שני מטוסי קרטיס P-36 הוק וארבע מטוסי הוקר הוריקן).
הקרב על בריטניה.
עם פרוץ הקרב על בריטניה ביולי 1940, מונה מלדרס ב-19 ביולי למפקד כנף קרב 51 והוא הועלה לדרגת מיור. הכנף הוצבה באותה עת במנחת סינט-אינגלוורט בפה-דה-קאלה וב-28 ביולי מלדרס לקח חלק בקרב האוויר הראשון שלו בגזרה כנגד מטוסי טייסת 41, במהלכו מטוסו נפגע והוא נפצע מרסיסים ברגלו.
פציעתו מנעה ממנו לחזור לחזית למשך כחודש, אך הוא חזר לפיקוד הכנף כדי לקחת חלק במבצע נשר ('אדלרטאג') ב-13 באוגוסט שמטרתו הייתה הבסת חיל האוויר המלכותי והשגת עליונות אווירית (כהכנה למבצע ארי-הים המתוכנן). היום הראשון לתחילת המבצע שהיה גם למשמעותי ביותר, כונה 'יום הנשר' וכלל תקיפה אווירית נרחבת כנגד מטרות בבריטניה ולחימה כנגד הכוחות האוויריים.
לקראת סוף אוגוסט 1940, חזר מלדרס לשירות מלא לאחר החלמתו והוא שב לקרבות האוויר הקשים כנגד חיל האוויר המלכותי. ב-20 בספטמבר הוא הפיל בקרב מעל דרום-מזרח אנגליה שני מטוסי ספיטפייר (מטייסת 92), מה שהביא את מספר ההפלות הכולל שלו לכדי 40 ועל כך עוטר בצלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון. הוא היה הטייס הגרמני הראשון במלחמה להשיג 40 הפלות, הוא היה גם לחייל השני סך הכל מתחילת המלחמה שעוטר בצלב האבירים עם עלי אלון, אותו הוא קיבל באופן רשמי על ידי היטלר ב-23 בספטמבר.
ב-25 באוקטובר הגיע מלדרס לכדי 50 הפלות, על כך הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. בתקופה זו חלה בשפעת מה שמנע ממנו לטוס במשך מספר שבועות, לאחר ששב לטוס ב-1 בדצמבר הוא השיג את הפלתו ה-55 ולאחר מכן הוא יצא לחופשה של מספר שבועות במערב אוסטריה. לקראת סוף פברואר 1941, לאחר ששב לחזית הגיע מלדרס לכדי 60 הפלות, מספר שעלה ל-68 כשהכנף שלו יצאה מחזית הלחימה בצרפת להתארגנות. מתחילת שירותו בלופטוואפה, טס מלדרס ב-238 טיסות מבצעיות בנוסף ל-71 טיסות תצפית, במהלכן הוא השתתף ב-70 קרבות אוויר והפיל כאמור 68 מטוסי אויב סך הכל.
החזית המזרחית ומפקד ענף מטוסי הקרב.
ביוני 1941 הועברה כנף 51 בפיקודו של מלדרס, יחד עם חלק נכבד מיחידות הורמאכט, לגבול ברית המועצות בהכנה למבצע ברברוסה. ביום הלחימה הראשון ב-22 ביוני, ורנר הפיל שלושה מפציצי טופולב SB ומטוס קרב קרטיס P-36 הוק סובייטיים, על כך הוענק לו צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות. מלדרס היה החייל השני שזכה בעיטור זה, לאחר שחברו אדולף גאלאנד מפקד כנף קרב 26, זכה בו יום לפני כן. ב-30 ביוני הפך מלדרס לאלוף ההפלות המוצלח ביותר כאשר הפיל חמישה מטוסי אויב והגיע כך לכדי 82 הפלות, שתיים יותר משיא ההפלות שקבע מנפרד פון ריכטהופן (שהגיע ל-80 הפלות במהלך מלחמת העולם הראשונה).
ב-12 ביולי 1941, טייסי כנף 51 תחת פיקודו של מלדרס, הגיעו לכדי 1,200 הפלות מתחילת המלחמה בהן 500 רק מתחילת מבצע ברברוסה (במהלך כשלושה שבועות). ב-15 ביולי, השיג מלדרס את הפלתו ה-100 וה-101, על כך הוא הפך לחייל הראשון מבין 27 חיילים סך הכל שעוטרו בצלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים. ב-20 ביולי הוא הועלה לדרגת אוברסט ונאסר עליו להשתתף בקרבות אוויר משום דרגתו ומעמדו בצבא, משום כך הועבר לתפקיד זמני במשרד התעופה של הרייך בברלין ובתחילת אוגוסט מונה למפקד ענף מטוסי הקרב במשרד התעופה. בתפקיד זה נדרש מלדרס לפעול לפיתוח וזיקוק הטקטיקות והדוקטרינות של יחידות מטוסי הקרב בלופטוואפה, הוא המשיך לפקד בפועל על כנף 51 ואף לטוס טיסות מבצעיות, למרות שנאסר עליו לעשות כן.
ב-22 בנובמבר 1941, מלדרס היה נוסע בטיסה בין חצי האי קרים לגרמניה כדי להשתתף בהלווייתו של ארנסט אודט. במהלך הטיסה נקלע מטוס ההיינקל He 111 לסופת רעמים והטייס ניסה לנחות במנחת בברסלאו, אך במהלך ניסיון הנחיתה המטוס התרסק ומלדרס יחד עם הטיס ומהנדס הטיסה נהרגו.
סקדובסק
סקדובסק (אוקראינית: Скадовськ) היא עיר במחוז חרסון אוקראינה.
העיר הוקמה ב-1894 על חוף הים השחור במקום בו שכן כפר דייגים, העיר הוקמה כנמל ששלח מוצרים מהאימפריה הרוסית לאירופה. ב-1899 בעיר היו 900 בתים שבהם התגוררו 2,000 תושבים.
העיר ידועה כאתר נופש, בעיר סנטוריומים רבים ואליהם מגיעים אנשים מכל אוקראינה, רוסיה ומדינות אחרות.
נשים באביב הערבי במצרים
באירועי האביב הערבי במצרים (בערבית: الربيع العربي, תעתיק: אַ-רַבִּיע אל-עַרַבִּי) מילאו הנשים תפקיד מרכזי ונטלו חלק משמעותי בתכנון ההפגנות, בפרסומן, ואף בהשתתפות הפעילה בהן. אולם כאשר הסתיימו האירועים חזרו רבות מן הנשים לתפקידיהן המסורתיים, בעיקר במסגרת הפרטית-ביתית. בעת הנוכחית דומה שלאירועי התקופה לא הייתה השפעה רבה על מעמדן של הנשים, וגם היום, בשנת 2021, השתתפותן בפוליטיקה הציבורית במצרים מצומצמת.
רקע היסטורי.
האביב הערבי הוא שמם של רצף אירועים מרכזיים אשר התקיימו ועדיין מתקיימים ברוב מדינות המזרח התיכון, משנת 2010 ועד היום. אירועים אלו ביטאו את התנגדות האזרחים לסטטוס קוו הקיים ולמערכות הפוליטיות והחברתיות באזור. האביב הערבי הוביל לשינויים מטלטלים במזרח התיכון, בין היתר, להפלת משטרים, התגברות כוחם של ארגונים אסלאמיים, התדרדרות כלכלית וכן, השמעת קולה של האישה ושימתה במרכז השיח הציבורי. על השפעותיו ארוכות הטווח של האביב הערבי, קשה להצביע וזאת כיוון שהאירועים עוד בעיצומם.
האביב הערבי במצרים.
המהומות במצרים החלו בינואר 2011 בהשראת האירועים בתוניסיה. ב-25 בינואר 2011, המכונה "יום המרד", יצאו עשרות אלפי מפגינים לרחבי מצרים, ומילאו את הכיכרות, המפורסמת ביניהן "כיכר א-תחריר" (כיכר השחרור) שהפכה לסמל המהפכה. קולות המחאה עלו מקבוצות שונות, ביניהן: חילוניים, דתיים, ליברלים, נשים וגברים. לעומת קבוצות אלו שהיו מפולגות ולא מאורגנות, תנועת האחים המוסלמים והקבוצות הסלפיות הקיצוניות הציגו חזית מגובשת יותר והשיגו תמיכה רבה בקרב ההמונים, דבר אשר הוביל לעלייתם של האחים המוסלמים לשלטון והפיכתו של מוחמד מורסי לנשיא מצריים בשנת 2012.
הנשים במצרים.