הגידול באוכלוסייה של הציוויליזציות הקדומות הובילו להתפתחויות מואצות בטכנולוגיה ובהנדסה, התפתחויות אשר גרמו לציוויליזציות נוספות לאמץ טכנולוגיות חדשות.
המצרים המציאו והשתמשו במכונות רבות פשוטות, כגון "מישור משופע" כדי לפשט תהליכי בנייה. תרבות עמק האינדוס אשר הייתה ממוקמת באזור עשיר במשאבים, ידועה בשל היישום המוקדם שלה של תכנון עיר ושימוש בטכנולוגיות תברואה. כמו כן, התרבות ההודית העתיקה הייתה בחזית הטכנולוגיה הימית - לוח אשר התגלה במואנג'ודארו מתאר את מלאכת הספנות באותה העת.
הסינים היו אחראים להמצאות ופיתוחים טכנולוגיים רבים. פיתוחים טכנולוגיים מסין כוללים מכשירי סייסמולוגיה, גפרורים, נייר, מד-קוטר, מחרשת ברזל, מכונת זריעה, מריצה, גשר תלוי, מצנח, השימוש בגז טבעי כדלק, מצפן מגנטי, מדחף, קשת המוצלבת ואת אבק השרפה.
מהנדסים מיוון העתיקה ומהתרבות ההלניסטית פיתחו טכנולוגיות רבות ושיפרו טכנולוגיות אשר היו כבר קיימות, בייחוד במהלך התקופה ההלניסטית. הרומאים פיתחו חקלאות מרוכזת ומתוחכמת, אשר השתמשה בטכנולוגיית הברזל הקיימת, יצרו חוקים אשר סיפקו בעלות לאינדיבידואלים, פיתחו טכנולוגיית בנייה באבן, פיתחו את בניית הדרכים, ההנדסה הצבאית וההנדסה האזרחית. המהנדסים הרומים היו הראשונים שבנו קשתות מונומנטליים, אמפיתיאטרון, אמות מים, מרחצאות ציבוריים, גשרים קשתיים, נמלים, מאגרים סכרים וכמו כן, כמות גדולה של כיפות וקשתות נבנו בכל רחבי האימפריה הרומית. המצאות רומיות ראויות לציון כלולות את הספר (קודקס), ניפוח הזכוכית והבטון. חלק מהמבנים אותם בנו הרומאים שרדו אלפי שנים עד היום.
בני האינקה והמאיה היו בעלי ידע הנדסי רב, אפילו בסטנדרטים של היום. הכפרים שלהם השתמשו במערכות השקיה ותעלות ניקוז, ובעזרתם הצליחו לייעל את הפיתוח החקלאי. בעוד שיש אשר טוענים כי בני האינקה היו הממציאים הראשונים של ההידרופוניקה, הטכנולוגיה החקלאית בה השתמשו עדיין הייתה מבוססת על עיבודי קרקע. בדומה לבני האינקה, גם לבני המאיה הייתה טכנולוגיה חקלאית וטכנולוגיית בנייה מתקדמת למדי. במשך תקופת זמן זו, מרבית הבנייה, נעשתה על ידי נשים, משום שהגברים של ציוויליזציית המאיה האמינו כי הנשים היו אחראיות ליצירת דברים חדשים. עיקר תרומתם של האצטקים כלל מערכת תקשורת בין הערים אותם כבשו. באזור אמריקה המרכזית ללא בעלי חיים אשר שימשו לצורך הובלה (וכתוצאה מכך, ללא כלי רכב בעלי גלגלים), הדרכים אשר היו קיימות נועדו למסעות רגליים, בדומה לציוויליזציות המאיה והאינקה.
טכנולוגיות של ימי הביניים וטכנולוגיות מודרניות.
המהפכה החקלאית המוסלמית.
מן המאה ה-8, העולם המוסלמי של תקופת ימי הביניים עבר שינויים משמעותיים בחקלאות - שינויים אשר ידועים בשם "המהפכה החקלאית המוסלמית" או "המהפכה הירוקה". קשרי המסחר אשר התקיימו על ידי הסוחרים המוסלמים ברחבי העולם אפשרו הפצה של יבולים, צמחים וטכניקות חקלאות רבות בין אזורים שונים במדינות אשר היו תחת שליטה מוסלמית, וכמו כן הם גם "אימצו" יבולים, צמחים וטכניקות חקלאות רבות מאזורים אשר לא היו תחת שליטה מוסלמית והפיצו אותם ברחבי המדינות המוסלמיות אשר לרוב לא היו מסוגלים לגדל את היבולים הללו בשל תנאי מזג האוויר.
המהנדסים המוסלמים היו אחראים לחידושים תעשייתיים רבים - שימוש באנרגיה הידרואלקטרית, שימוש תעשייתי מוקדם של אנרגיית הרוח, נפט ובניית בית חרושת גדולים. השימוש התעשייתי בטחנות מים הפך נפוץ מן המאה ה-8. מגוון של בתי חרושת תעשייתיים פותחו במדינות המוסלמיות, אשר כללו בתי חרושת לניקוי צמר, טחנות קמח, בתי-חרושת לנייר, מנסרות, בתי-חרושת ליצור ספינות, מכתשות, בתי-חרושת לפלדה, בית-זיקוק לסוכר וטחנות רוח. עד המאה ה-11, בכל המדינות המוסלמיות פעלו בתי החרושת התעשייתיים הללו - מאל-אנדלוס וצפון אפריקה ועד למזרח התיכון ולמרכז אסיה. המהנדסים המוסלמים פיתחו גם את גל הארכובה וטורבינות המים.
מספר משמעותי של המצאות פותחו על ידי מהנדסים ומדענים מוסלמים במהלך תקופה זו, לרבות ממציאים כגון עבאס איבן פירנאס, טאקי אל-דין, ובמיוחד אל-ג'זארי. חלק מן הפיתוחים הטכנולוגיים של תור הזהב האסלאמי כוללים את הקמרה אובסקורה, הקפה, גלשן האוויר, הסבון המוצק, השמפו, חומצה חנקתית, המזקק, השסתום, בוכנות, מנעול צירופים, שמיכות טלאים, קשתות מחודדות, טחנות רוח, העט הנובע, ניתוח תדירויות, זכוכית הקוורץ, השטיח הפרסי, ההמחאה המודרנית, הספירה הארמילרית ורקטות נפיצות.
אירופה בימי הביניים.
למרות התפישה המבוטאת בשמה של התקופה, הטכנולוגיה לא קפאה על שמריה באותה תקופה. ההפך הוא הנכון, התקדמויות טכנולוגיות של ימי הביניים היוו את המסד לתהליכי שינוי כלכליים ותרבותיים אדירים.
בין ההתפתחויות הטכנולוגיות המובהקות של ימי הביניים ניתן לכלול את: טחנת המים וטחנת הרוח בתחום אספקת הכוח ורתימת כוחו של הטבע, את מחזור שלושת השדות, פיתוח המחרשה הכבדה והרתמה המודרנית לסוס בחקלאות והמצאת הכפתור.
עם הפיתוחים המשמעותיים בטכנולוגיה הצבאית נמנים: אימוץ אבק השרפה, המצאה שהגיעה מסין לאירופה. ואפשרה גם את פיתוח התותח שהתרחש באותה עת. פיתוח שריון הלוחות, פיתוח הקשת המוצלבת ופיתוח הטרבושה. גם להמצאת פרסת הסוס היה תפקיד היסטורי חשוב שכן היא אפשרה לראשונה שימוש מאסיבי בסוס ללחימה ורכיבה ארוכת טווח ואפשרה לקרל הגדול מנהיג הפרנקים את בניית הצבא המחודש שלו.
פיתוחים טכנולוגיים חשובים נוספים כוללים בין השאר את השעון, האצטרולב, הנייר והמראה.
תקופת הרנסאנס.
הפיתוח הטכנולוגי הראוי ביותר לציון במהלך תקופה זו הוא פיתוח מכונת הדפוס על ידי יוהאן גוטנברג באמצע המאה ה-15. תרומתו של יוהאן גוטנברג הייתה למעשה שכלול השיטה הקיימת, שכלול זה הפך את עולם הדפוס פשוט, זול ויעיל יותר.
הטכנולוגיה הצבאית התקדמה רבות בעקבות השימוש הנרחב בקשתות מוצלבות ופיתוח כלי ארטילריה אשר היו חזקים יותר מאי פעם.
עידן התגליות.
המצאת ספינות הקאראק והקרוולה במאה ה-15 בחצי האי האיברי הוביל לתחילת עידן התגליות, בין תחילת המאה ה-15 ועד תחילת המאה ה-17 ולבסוף לקולוניזציה האירופאית של אמריקה.
משום שדרכי המסחר היבשתיים הפכו לארוכים וקשים מדי בשביל מסחר יעיל ורווחי, משום כך, עם המצאת ספינות הקאראק והקרוולה החלו האירופים לחשוב שוב על מסעות למזרח.
במהלך עידן התגליות, חוקרים ומגלי ארצות אירופאים חיפשו בכיוונים שונים ברחבי העולם דרכי מסחר ושותפי מסחר חדשים. במהלך תהליך זה האירופאים גילו ארצות ופגשו בעמים שלא היו ידועים להם לפני כן ותוך כדי מסעות המחקר שלהם הם גילו גם את יבשת אמריקה. בין מגלי הארצות המפורסמים ביותר של התקופה ניתן למצוא את כריסטופר קולומבוס, וסקו דה גמה ופרדיננד מגלן.
מגלי הארצות יצרו מפות ותרשימים חדשים אשר אפשרו לימאים אשר הגיעו בעקבותיהם להמשיך ולחקור את העולם בביטחון רב יותר.
המהפכה התעשייתית.
פיתוח והפצת מנוע הקיטור על ידי ג'יימס ואט בשנת 1774 היה הכוח המניע של המהפכה התעשייתית אשר הוביל לשינויים חברתיים וכלכליים שהתחוללו באנגליה ואחר–כך ביתר מדינות אירופה ובארצות הברית, החל מאמצע המאה השמונה עשרה ועד מחצית המאה התשע עשרה. המהפכה החדירה שכלולים ומיכון רב בייצור החקלאי והתעשייתי והובילה לעיור חלק ניכר מן האוכלוסייה, גידול ניכר במספר התושבים והעלאת רמת חייהם ותוחלת חייהם.
יש הטוענים כי מנוע הקיטור היה קרש הקפיצה של התעשייה אל העידן המודרני. עד אותה תקופה היו הפועלים מפעילים מכונות בכוח פיזי, בעזרת בעלי חיים או בעזרת אנרגיית הרוח והמים.
מעל לכל, המהפכה הושפעה מהשימוש באנרגיה זולה בצורת פחם, אשר יוצר בכמויות גדולות מאי פעם מהמשאבים האדירים אשר היו ברשות בריטניה. המשמעות של פחם זול הייתה שהתעשייה כבר לא אולצה להשתמש במשאבי מים כדי להפעיל בתי חרושת, אף על פי שמשאבי המים המשיכו להוות מקור חשוב לאנרגיה.
מנוע הקיטור שימש לצורך הנעת מכונות כרייה ומשאבות מים במכרות הפחם ואיפשר לכרות כמות גדולה יותר של פחם ובעקבות כך תפוקת הפחם עלתה.
פיתוח של מנועי קיטור להנעה הוביל לפיתוח של קטרים ולמהפכת התחבורה אשר הגיעה בעקבות כך.
המאה ה-19.
במהלך המאה ה-19 חלו התפתחויות שונות בתחבורה, בבנייה, ובטכנולוגיות תקשורת אשר מקורן היה באירופה (בעיקר בבריטניה). טכנולוגיית מנוע הקיטור אשר הייתה קיימת מתחילת המאה ה-18 יושמה למעשה בהמשך גם על ספינות הקיטור וגם על רכבות המשא. קו רכבת המשא הראשון נבנה בשנת 1830 בין ליברפול לבין מנצ'סטר. הקטר "רוקט" של רוברט סטפנסון היה בין הקטרים הראשונים אשר הופעלו בקו.
בשנת 1879 הומצאה נורת הליבון החשמלית על ידי תומאס אלווה אדיסון.
עם הפיתוחים המשמעותיים בתחום הנדסת מערכות התקשורת (טלקומוניקציה) נמנים: מכשירי הטלגרפיה אשר בעזרתם ניתן היה לשלוח הודעות כתובות ללא העברה פיזית של אותיות והם סייעו בתפעול רכבות המשא בבטחה ושפופרות האוויר אשר שימשו לצורך העברת הודעות טלגרף או מברקים לבניינים בקרבות מקום מתחנות טלגרפיה.
המאה ה-20.
קצב הפיתוח הטכנולוגי התקדם בקצב מהיר במהלך המאה ה-20 בתחומים רבים:
הפיתוחים המשמעותיים בתחום התחבורה כוללים את המצאת המטוס (הן בעלי כנף קבועה והן מסוקים), התחלת שימוש המוני במכונית ובכבישים, רכבות המונעות במנוע בעירה פנימית ובמנוע חשמלי ורכבות מהירות.
הפיתוחים המשמעותיים בתחום מדעי החלל כוללים את המירוץ לחלל, ובמסגרתו תוכנית אפולו (כולל נחיתה על הירח) ובניית לוויינים.
הפיתוחים המשמעותיים בתחום המידע כוללים את המצאת מצלמת הקולנוע, הטלוויזיה, האינטרנט והתקשורת הסלולרית.