נולד בסמרגון לרב אברהם הלוי לוין. היה תלמיד הרב אריה לייב שפירא. כיהן כרב (או אב"ד בלבד) בלֶבאדוֹבֶה,איוויה, איליה, ניסוויז', מסטיסלב ומתרל"ט רבה של דווינסק.
הרבה להשיב לשאלות שהופנו אליו מרבני דורו. על דרכו ההלכתית כתב בשו"ת "ראש לראובני":
(סימן ד', עמוד ב' בדף ג')
(בסימן ח', עמוד א' בדף י"ב)
(בסימן י', עמוד א' בדף י"ט)
(סימן י"א, עמוד ב' בדף כ')
(סימן כ', עמוד א' בדף מ')
(בסימן כ"ב, עמוד א' בדף מ"ה) (שם בעמ' ב')
מכתביו יצא לאור שו"ת "ראש לראובני". תשובותיו נמצאות בספרים מגדולי זמנו ובקבצים תורניים כגון: "נחל משה", שו"ת "תפארת זיו" לרב זאב וואלף טורבאוויץ, ורשה תרנ"ו וברוקלין תרצ"ט; "דברי שלום" לר' ליב שלום זינובר; התכתבות עם המחבר ב'תשובות מהרי"ש' לרב ישראל יעקב יעבץ, ירושלים תרס"ז; בקובצי "מוריה" של מכון ירושלים, ועוד.
הרב לוין תמך בהתיישבות יהודית בארץ ישראל. בי"ט באלול תרמ"ג כתב מכתב לתלמיד חכם שהתנגד להתעוררות ליישוב ארץ ישראל, כי היא מונהגת על אנשים רחוקים מקיום תורה ומצוות. וכך הוא כותב:
קשריו עם הרב קוק.
היכרותו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק עם הרב ראובן הלוי לוין החלה בגיל צעיר ונמשכה לסירוגין עד שהיה בן עשרים. זמן קצר לאחר בר המצווה כששמע שנבחר להיות רבה של דווינסק, העיר הגדולה הסמוכה לעיירתו גרייבה, ביקש מאביו שיביאו לפני ר' ראובן ואביו נענה לבקשתו. השפעתו של ר' ראובן על הרב קוק הייתה רבה ומה שלמד ממנו היווה את היסוד לדרך לימודו ופסיקתו. בין השאר אמר לו ר' ראובן ש. השפעתו עליו, הביאה לידי כך שבעת לימודיו בישיבת וולוז'ין העדיף את שיעוריו של הנצי"ב ששיטת לימודו דומה לזו של ר' ראובן, על פני שיעוריו של הרב חיים הלוי סולובייצ'יק עם שיטת החקירות והסברות.
הראי"ה קוק סיפר שר' ראובן סירב להשיב תשובות ממקום הנופש שלו בקיץ כשהוא ללא ספרים, בניגוד לחת"ם סופר, ועל כך אמר ר' ראובן לרב קוק:
שבמה
שִׂבְמָה או שְבָם הייתה עיר בעבר הירדן המזרחי בשליטתם לסירוגין של האמורי, שבטי ישראל, ומואב, בתקופת המקרא.
תולדותיה.
היא הוזכרה בתנ"ך בספר במדבר לראשונה כאחד האתרים באזור ממזרח לירדן, שבו העדיפו בני שבט ראובן ושבט גד להישאר ולהתנחל, מבלי שיצטרפו אל שבטי ישראל בכיבוש הארץ; ועל כך ננזפו על ידי המנהיגים.
לאחר מכן, שבמה הוזכרה בהקשר של מפלת האמורים בראשותו של מלכם סיחון ונמסרה לשבט ראובן:
בתקופת ממלכת יהודה הייתה, כנראה, בידי המואבים, ובה מרכז נודע לגידול גפנים; עובדה הנלמדת מהמילים: "הגפן", "בציר", "יין", "יקבים" ו"ידרוך" שמכוונת לדריכת ענבים בתהליך יצירת היין, המוזכרות בספר ירמיהו בקינה על אירועי מלחמה וחורבן שהנביא מתנבא עליהם:
ובדומה, גם בספר ישעיהו מוזכרים גידולי הגפן בשבמה, עם מופעי הצער והאבלות בנבואתו של ישעיהו:
במאה ה-20 הוצע לזהותה בקַרְן אל כִּבְּס, בין הר נבו לבין חשבון.
איקיזוקורי
איקיזוקורי או איקזוקורי (ביפנית: 生き作 או 活け造り מילולית: "מוגש חי") היא שיטה להכנת סשימי במסגרת דגים או מאכלי ים מוגשים כשהם חיים (בנוסף על היותם נאים - לא מבושלים).
הדגים או מאכלי הים נאכלים בשלמותם, או כאשר השף פורס אותם בעודם בחיים מבלי להרוג אותם, ומגיש אותם עם רוטב.
הסועד בוחר את הדג או הסרטן מאקווריום המסעדה, והמאכל מוגש לו מיידית. שיטת הגשה זו נחשבת כאכילת מוצר שהוא בשיא טריותו. המנה מעוטרת בזנגביל כבוש או באצות נורי.
סאנאקג'י
סאנאקג'י הוא מאכל מהמטבח הקוריאני המכיל תמנון (בקוריאנית: 낙지 - "נאקג'י") אשר נחתך ומוגש בעודו בחיים. התמנון מוגש ברוטב שומשום ושמן שומשום. בשל מהירות ההגשה מרגע חיתוך התמנון, חלקי התמנון עדיין חיים ונעים על צלחת ההגשה. לעיתים מוגשות הזרועות בלבד (כשהן נעות), ולעיתים התמנון החתוך יחד עם הזרועות. לעיתים מעוטר המאכל בנבטים.
סכנת אכילה.
בשל מערכת העצבים הייחודית של התמנון, חלק מהנוירונים שלו מצויים בזרועות התמנון, ולכן הזרועות ממשיכות לנוע גם לאחר חיתוך ראשו. בשל כך יכולות הזרועות לנוע בפיו ובגרונו של האדם האוכל אותם, ויכולים להצמיד את כריות ההצמדה שעל הרגליים לגרונו של האוכל ולגרום לחנק.
לינק (האגדה של זלדה)
לינק (באנגלית: Link; ביפנית: リンク) הוא גיבור סדרת משחקי "האגדה של זלדה" של חברת נינטנדו. המונח לינק לא מתייחס לדמות ספציפית אלא למספר דמויות בעלות אותו שם המופיעות במשחקים שונים בסדרת האגדה של זלדה.
היסטוריה.
לינק נוצר בשנת 1986 בתחילת היצירה של המשחק הראשון בסדרה, שגם נקרא "האגדה של זלדה".
כעבור 12 שנים, ב-1998, לינק הגיע לצורה תלת ממדית במשחק "האגדה של זלדה: אוקרינת הזמן" (באנגלית: The Legend of Zelda: Ocarina of Time).
במשחק שיצא מאוחר יותר, The Legend of Zelda: Wind Waker, קיבל לינק צורה מצוירת יותר, אולם בגרסת הנינטנדו גיימקיוב של המשחק SoulCalibur 2, בה השתתף כאורח, נראתה דמותו דומה לזו של המשחקים הקודמים בסדרה: "אוקרינת הזמן" ו"המסכה של מג'ורה".
יכולות.
לחימה.
לינק ידוע בעיקר בגלל היכולות הרבות שלו בכלי נשק: שימוש בחרב, בחץ וקשת, ברוגטקה, בבומרנג ובנשקים רבים אחרים.
חרב מיוחדת וידועה של לינק היא חרב המאסטר שהופיעה לראשונה במשחק A Link to the Past בשנת 1991 וסיפור היווצרותה מופיע ב-Skyward Sword בשנת 2011, שמשמשת בכל משחק לחיסול היריב הראשי של לינק, גאנונדורף (גאנון) (או דמייס ב-Skyward Sword). לעומת זאת, במשחקים "ארבע החרבות" (Four Swords), ו"כובע המיניש" (The Minish Cap) לינק משתמש בחרב הארבעה המפצלת אותו לארבעה לחיסול ואאטי (Vaati). במשחק "הרפתקאות ארבע החרבות" (Four Swords Adventures) לינק משתמש בחרב הארבעה גם כדי לחסל את ואאטי וגם את גאנון.
נגינה.
אחד מהכוחות הרבים של לינק הוא לנגן שירים קסומים בכלי נגינה קסומים, כמו: חליל פאן, אוקרינה, נבל, חצוצרות, וחליל, שמבצעים מספר דברים כגון: שירי שיגור למקומות מסוימים וכל מיני דברים דומים.
שינויי צורה.
לינק יכול לשנות צורה בחלק מהמשחקים. במשחק "ההרפתקה של לינק" (באנגלית: The Adventure of Link) לינק יכול בעזרת כישוף להפוך לפיה,
ב- A Link to the Past הוא הופך לארנב בעולם האופל, במסכה של מג'ורה (באנגלית: Majora's Mask) שינויי צורה הופכים למשהו עיקרי במשחק, כשלינק יכול להפוך לארבעה יצורים בעזרת 4 מסכות שהן בעצם נשמות של יצורים שלינק הציל ולכל שינוי צורה כוח מיוחד.
ב"נסיכת הדמדומים" (באנגלית: Twilight Princess), כשלינק נכנס לאזורי דמדומים, הוא הופך לזאב בעל יכולות מיוחדות כמו חפירה ושימוש בחושים מחודדים.
רכיבה.
ברוב המשחקים, לינק מתואר כמישהו מיומן עם סוסים, ובדרך כלל יש לו סוסה משלו, בשם אפונה (באנגלית: Epona).
במשחק זלדה: Skyward Sword ללינק יש ציפור גדולה (Loftwing) שהיא דרך התחבורה שלו בשמיים.
כלי תחבורה של לינק.
לינק משתמש בכלי תחבורה רבים בנוסף לסוסה שלו, כמו ספינה ורכבת. למשל במשחק 'מעורר הרוח' () לינק משתמש בספינה בשם 'המלך של האריות האדומים' (King of Red Lions) כדי לשוט בים.
חסילון שיכור
חסילון שיכור הוא מאכל מהמטבח הסיני שמורכב מחסילונים המוגשים בעודם בחיים. מקור שמו של המאכל באופן הכנתו - החסילונים מוטבלים בליקר חזק או ב חזק, ומוגשים כשהם כבושים קלות, אך עדיין נעים – שוחים בתוך קערת היין.
בגרסאות אחרות של המאכל מבושלים החסילונים לאחר הכבישה, ונאכלים כשאינם מסוגלים לנוע, ורק במשך שלב הכבישה באלכוהול החסילונים עדיין חיים.
עמק המומינים
עמק המומינים (בשוודית: Mumindalen) הוא עמק בדיוני בו גרות הדמויות הראשיות בסדרת ספרי המומינים ובה מתרחשת רוב עלילת הסדרה.
מאפייני העמק.
עמק המומינים הוא מקום פסטורלי ושליו, מלא ביצורים שמחים ובעצים פורחים, בו מתגוררים המומינים בשלווה ובהרמוניה עם הטבע.
העמק מתוחם מצד אחד בים ומצד השני בהרים שהבולטים בהם שייכים לרכס שנקרא "הרי הבדידות" (באנגלית: The Lonely Mountains).
במרכזו של העמק ניצב בית המומינים, ובמערב משתרע חוף הים. בים, לא הרחק מהחוף, ישנו אי בו מתכנסים השמנטפים אחת לשנה וסוגדים לברומטר הישן.
נהר צלול וצר זורם מההרים, סובב את בית המומינים, וממשיך למקומות רחוקים, בהם יצורים אחרים תוהים על מוצאו. הנהר קופא, כמו הים, בעונת החורף. כשהאביב מגיע, העמק כולו פורח, כמו גם הגן המטופח של מומינאמא. המומינים מעבירים את הקיץ במפגשים עם תושבי העמק ומחוצה לו ונהנים ממיני הרפתקאות ומסיבות.
המומינים אוהבים את הים, ונהנים להסתובב על החוף. לפעמים הם יוצאים לטיולים במטרה לחקור את הסביבה הרחוקה מהעמק, אך תמיד הם יודעים שיש להם בית בטוח לחזור אליו.
כשמגיע הסתיו, המומינים מתכוננים לשנת החורף. כשמגיע הרגע בו העמק מכוסה כולו בשמיכת שלג, המומינים נמצאים כבר בשינה עמוקה. תיאורי העונות והטבע בעמק המומינים נמצאים בעיקר בספרים "משפחת החיות המוזרות", "חורף בעמק המומינים" ו-"עמק המומינים בנובמבר".
מקומות בעמק המומינים.
מקומות בולטים בעלילת הסדרה:
מקור השראה.
האי בלידו (Blidö) שבארכיפלג סטוקהולם, בו היה ממוקם בית הקיץ של משפחתה ובו העבירה ינסון חופשות קיץ רבות יחד עם משפחתה במהלך ילדותה, היווה מקור ההשראה העיקרי לעמק המומינים. סביבת האי מכילה אזור הררי, יערות ואיים בדומה לעמק המומינים.
המומינים מתמודדים בספרים רבים בסדרה עם טבע לא מתפשר, ועם אקלים קשה. התמודדות זו משקפת את התמודדותה של ינסון ושל הסובבים אותה עם תנאי החורף הקשים בארצות סקנדינביה.
תקון עולם (בלוג)
בית המומינים