באופן כללי, על פי אייזן, רגשנות חיובית יוצרת מבנה קוגניטיבי רחב וגמיש אשר מאפשר אינטגרציה של חומר מגוון וזאת על ידי רמה גבוהה של דופאמין במוח. אבל למרות שאיזן לא התייחסה באופן ספציפי לרגשות חיוביים, המחקרים שלה רק מחזקים את הטענה שרגשנות חיובית מרחיבה קוגניציה. כאשר, רגשנות שלילית ידועה כמצרה את תשומת הלב של אנשים וגורמת להם להפסיד את הראיה הכוללת של המצב.
עדות נוספת לגבי כך שרגשנות חיובית מרחיבה את תשומת הלב מגיעה ממחקרים אשר עשו שימוש בפרדיגמת עיבוד ויזואלי בשביל להעריך הטיות במיקוד של תשומת הלב. מצבים שליליים, כגון חרדה ודיכאון, מראים הטיות הצרה בתשומת הלב. מצב של רווחה, אופטימיות והצלחה מעידים על הרחבה בתשומת הלב.
חמידה ג'נדובי
חמידה ג'נדובי (בערבית: حميدة جندوبي; 1949 - 10 בספטמבר 1977) היה האיש האחרון שהוצא להורג בצרפת. הוא היה מהגר תוניסאי שהורשע בעינוי ורצח של חברתו לשעבר, אליזבת בוקט, בגיל 21 במרסיי.
ביוגרפיה.
ג'נדובי נולד בתוניסיה בסביבות שנת 1949. ב-1968 ג'נדובי עבר לגור במרסיי ועבד כפועל אריזה. הוא נאלץ לעזוב את עבודתו ב-1971 לאחר תאונת עבודה בה איבד כשני שלישים מרגלו הימנית.
ב-1973 הוגשה תלונה כנגדו במשטרה על ידי אליזבת בוקט, בת 21, שהייתה מאהבתו. בתלונה הוא הואשם במאסר לא חוקי, התאכזרות וניסיון לסרסרות.
לאחר מעצרו ושחרורו ממעצר במהלך אביב 1973, ג'נדובי דרדר לזנות עוד שתי צעירות והיה הסרסור שלהן. ב-1974 הוא חטף את בוקט לביתו. שם, בנוכחות הצעירות, הכה ג'נדובי את בוקט, כיבה סיגריות בוערות על חזה ובאזור איברי המין שלה. מאוחר יותר, לקח אותה ברכב לפרבר של מרסיי וחנק אותה שם.
רק לאחר שגופתה של בוקט התגלתה על ידי שני ילדים במחסן, פנו הצעירות אל הרשויות.
לאחר הליך משפטי, ב-24 בפברואר 1977 הואשם ג'נדובי בבית המשפט באקס-אן-פרובאנס ברצח בעינויים, אונס ואלימות מתוכננים מראש. ההגנה העיקרית שלו הייתה שהוא הושפע מקטיעת הרגל שלו שש שנים קודם לכן; עורך דינו טען שקטיעת רגלו הובילה אותו להתקפים פתאומיים של אלכוהול ואלימות, שהפכו אותו לאיש שונה. ב-25 בפברואר הוא נידון למוות. ערעורו על גזר הדין נדחה ב-9 ביוני, ובבוקר של 10 בספטמבר 1977 הובא לידיעתו של ג'נדובי שהוא לא יקבל חנינה נשיאותית. זמן קצר לאחר מכן, ב-4:40 לפנות בוקר, הוא הוצא להורג בגיליוטינה. הוא היה האיש האחרון שהוצא להורג בצרפת.
בהמשך, בוטל עונש מוות בצרפת, כמו גם בשאר מדינות האיחוד האירופי.
מפקדי צה&quot;ל במבצע קדש
מפקדי צה&quot;ל במלחמת ששת הימים
שדה התעופה קרית שמונה
חורבן העולם באלף השביעי
על פי התלמוד, חורבן העולם עתיד להיות בתחילת האלף השביעי, באחרית הימים לאחר ביאת המשיח וימות המשיח. לדברי רב קטינא המובאים בגמרא במסכת סנהדרין במשמעותם הפשוטה, העולם עתיד להתקיים ששת אלפים שנה מבריאת העולם, ולאחר מכן, מתחילת האלף השביעי של הלוח העברי יהיה חרב למשך אלף שנים.
מאחר שישנן שלוש שיטות למניין השנים מבריאת העולם בלוח העברי, השנה האחרונה של האלף השישי תסתיים בחודש ספטמבר בשנת: 2240, 2241, או 2242 בלוח הגריגוריאני.
דברי רב קטינא.
בתלמוד במסכת סנהדרין () מובאים דברי רב קטינא לפיהם לאחר ששת אלפים שנות קיום העולם ייחרב למשך אלף שנה:
בהמשך מביא התלמוד דעות אחרות לגבי זמן העולם. לפי הדעה שהעולם יתקיים ששת אלפים שנה עדיין לא מפורש מה יהיה כשיגיע האלף השביעי. הוא מושווה לשבת, לשמיטה, ואילו רב קטינא סובר שהעולם יהיה חרב באלף זה. במקום אחר הגמרא שואלת היכן יהיו הצדיקים בזמן הזה ומתרצת שה׳ יברא כנפיים לצדיקים והם ישוטו על פני המים.
במדרש אותיות דרבי עקיבא מוזכר .
שיטות הראשונים.
הראשונים נחלקו האם דברי רב קטינא הם קונצנזוס בין האמוראים. דעת הרמב"ם היא שדברי רב קטינא הם דעת יחיד, ואילו הרשב"א כתב כי אין חולק בדבר.
גם במשמעות דברי רב קטינא ישנן דעות רבות:
ביאת המשיח.
בעקבות דברי רב קטינא רווחת האמונה כי עד שנת ששת אלפים מוכרח שיבוא משיח, שהרי לאחר מכן ייחרב העולם. הרב יוסף חיים מבגדאד כתב כי משיח מוכרח לבוא יותר ממאה שנים לפני סוף האלף השישי כדי שעד סוף האלף יהיה זמן מספיק להתקיימות הנבואות שנאמרו על ימות המשיח.
בספר "עולמו של צדיק" מובא תיאורו של הרב סלמאן מוצפי, מה יעשו היהודים אם האלף השישי יסתיים ומשיח עדיין לא יגיע:
ב הובאו כמה דעות תנאים ואמוראים לגבי משך זמן ימות המשיח. לפי רוב הדעות לא ייתכן שהעולם יחרב כבר בתחילת האלף השביעי כי לא נשאר מספיק זמן.
שמואל אורבך בספרו "גבול אדום" מתאר את התקופה שלפני סוף האלף השישי, כתרחיש דמיוני הוא מתאר שלושה אנשים החוזרים בזמן אל הרמב"ם, והוא כותב להם "אגרת לאלף השישי" בה מובאים דבריו במורה נבוכים שהוזכרו לעיל.
ו'אלפים
נחמיה שטרסלר
נחמיה שטרסלר (נולד באוקטובר 1951) הוא עורך ופרשן כלכלי ישראלי. כותב בעיתון "הארץ" ועוסק גם בפרשנות כלכלית בערוץ 2. בעבר הגיש בין היתר את הפינה בנושאי כלכלה וצרכנות, "ושלא יעבדו עליכם", בתוכנית הטלוויזיה "אולפן שישי".
ביוגרפיה.
שטרסלר נולד בישראל. אביו, נפתלי, התגייס לצבא הבריטי ב-1941, נפל בשבי הגרמני ביוון, ושוחרר כעבור 4 שנים. שטרסלר סיים את תיכון עירוני ה' בתל אביב, במגמת אלקטרוניקה. שירת בצה"ל, בנ"מ בסיני, ביחידת בקרה, בין השנים 1970–1973.
הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במנהל עסקים, שניהם מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1983 מונה לעורך הכלכלי של עיתון "הארץ", תפקיד בו כיהן עד סוף שנת 1998, עת מונה לעורך בכיר לכלכלה וחברה בעיתון.
שימש מרצה בבית הספר למינהל עסקים של אוניברסיטת תל אביב, לתלמידי תואר שני, וכיום משמש מרצה בבית הספר לעיתונאות במרכז הבינתחומי הרצליה.
פרסם שני ספרים:
בשנת 2021 השתתף שטרסלר בעונה השנייה של תוכנית המציאות "הזמר במסכה" בתור הקיפוד, והודח חמישי מהתחרות.
שטרסלר נשוי ליפה שטרסלר, ראש ענף עתודה ניהולית בכירה בבנק לאומי, ואב לשלושה ילדים.
עמדות.
שטרסלר הוא בעל תפיסת עולם ליברלית. הוא תומך בכלכלת שוק עם מדיניות רווחה, כלומר בכלכלה חופשית אך בלי לשכוח שלמדינה יש תפקיד מרכזי במתן עזרה ותמיכה לכל אלה שאינם יכולים לפרנס את עצמם.
כחלק מעמדותיו הליברליות, הוא מאמין במשא ומתן לקראת הסדר עם הפלסטינים ותומך בפתרון של שתי מדינות לשני עמים.
במאמריו הוא קורא לא אחת להקטנת תקציב המדינה, להורדת מיסים ולשמירה על גרעון נמוך, כדי ליצור משק צומח, אבטלה נמוכה וסקטור פרטי חזק ומתפתח. הוא תומך נלהב בפתיחת המשק לתחרות מיבוא כדי להביא להתייעלות ולהורדת מחירים. הוא תומך בהפרטת כל עסק שמחזיקה הממשלה, "כי הממשלה לא יודעת ולא מסוגלת לנהל עסקים". הוא מצדד ברפורמות במגזר הציבורי, ובפירוקם של מונופולים וקרטלים, שמוחזקים הן על ידי המדינה והן על ידי בעלי הון. הוא מתנגד להטבות המופרזות שמחלקת המדינה לבעלי הון וכותב לאורך שנים רבות נגד השכר המופרז שנוטלים לעצמם בעלי ההון ומנכ"לים שונים, שזה בעצם "שוד ברישיון".
שטרסלר רואה בעבודה ערך חברתי מרכזי, ולכן הוא תומך בכל יוזמה לעידוד היציאה לעבודה ולהקטנת האבטלה, כולל הגדלת שכר המינימום. לגבי אלה שאינם חלק משוק העבודה, כמו קשישים, חולים, נכים ומי שאינו מסוגל לעבוד, הוא מצדד בהגדלת התמיכה הממשלתית בהם, כחלק מהמלחמה בעוני.
שטרסלר תמך במדיניותו של בנימין נתניהו כשר האוצר ב-2003. לעומת זאת, הוא מבקר אותו בחריפות בגין מדיניותו הכלכלית החל מ-2009. כלפי חוק ההסדרים הביע שטרסלר דעה מורכבת: פעמים שמתח עליו ביקורת, אך הוא מדגיש את חשיבותו ככלי האפקטיבי היחיד להחיל שינויים. ביקר במאמרים רבים את התנהלותו של ישראל כץ בשנת 2020 ואף כינה אותו "שר האוצר הגרוע ביותר בתולדות ישראל." לטענתו, אי העברת תקציב הייתה מעילה בתפקיד השר.
ידוע גם בעמדותיו הלגלגניות והציניות כלפי הגופים הירוקים ומאבקיהם ותומך בעמדת היזמים שמנסים לקדם פרויקטים. יצא נגד המתנגדים לכביש חוצה ישראל, למתחם התיירות של יואב איגרא ליד שמורת תמנע ולהקמת התחנה לקליטת גז טבעי בצפון הארץ.
לאחר ההתנתקות פרסם חזון אופטימי לעתידה של רצועת עזה, תוך שהוא לועג לאזהרותיו של בנימין נתניהו על שיגור רקטות מהרצועה לישראל. כמו כן יצא בביקורת חריפה כלפי ועדת החקירה על הטיפול במפוני גוש קטיף וטען על הדו"ח שלה: "כבר מזמן לא קראתי דו"ח כה מעוות, כה מוטעה וחד-צדדי. דו"ח שהופך שחור ללבן, שנותן פרס לציניקנים שסחטו את הממשלה לאורך שנים, אך מעניק תעודת גנאי לפקידים ולפוליטיקאים שיצאו מגדרם כדי לעזור למפונים - וזכו לקיתונות של בוז והשמצות".
עד יולי 1998 כל המוצרים במשק היו פטורים מחובת סימון מחירים, אך שטרסלר ערך מאבק מתמשך בן 10 שנים לפרסום מחיר על גבי כל מוצר ומוצר. המאבק הוכתר בהצלחה כאשר משרד התעשייה והמסחר, בראשות נתן שרנסקי, פרסם צו שלפיו בתי עסק ורשתות שיווק יהיו חייבים להדביק תגיות מחיר על גבי כל מוצר ומוצר, החל מ-23 ביולי 1998.
בסוף 2020 נכנס שטרסלר לעימות עם השר ישראל כ"ץ אותו הוא מכנה "הורדוס". לאחר שכ"ץ הגיב לביקורת נגדו בסדרת פוסטים בפייסבוק בהם הוא מלגלג על "השטראסלרים" הגיב שטרסלר בסדרה ארוכה של כתבות נגד כ"ץ בטורו השבועי ב"הארץ" בהן הוא תוקף את כ"ץ והתנהלותו. עד סוף 2020 פרסם שטרסלר 18 כתבות בסדרה.
פרסים.
במהלך עבודתו העיתונאית זכה בפרסים הבאים:
קישורים חיצוניים.
על ספרו "ושלא יעבדו עליכם":
ריצת 800 מטר
ריצת 800 מטר היא תחרות ריצה באתלטיקה. בתחרות זאת מתחרים ביניהם המשתתפים, מי ייחצה הראשון את קו הסיום של מסלול באורך 800 מטר.