ליזל גולדארבייטר (בגרמנית: Lisl Goldarbeiter; 23 במרץ 1909 - 14 בדצמבר 1997) הייתה דוגמנית אוסטרית ממוצא יהודי, מיס אוסטריה הראשונה, זוכת "תחרות היופי הבינלאומית" (שכונתה "מיס תבל") לשנת 1929.
ביוגרפיה.
גולדארבייטר נולדה בווינה לאם נוצרייה שהתגיירה ולאב יהודי.
בשנת 1929 זכתה בתחרות מיס אוסטריה הראשונה שנערכה.
בפברואר אותה שנה השתתפה בתחרות מיס אירופה.
ביוני אותה שנה היא התחרתה גם ב"תחרות היופי הבינלאומית" שכונתה "מיס תבל", וזכתה מקום הראשון.
בעקבות זכייתה בתחרות היא סוקרה רבות בתקשורת, ובגלל היותה יהודייה זכתה לתשומת לב עקב התגברות האנטישמיות באירופה ובארצות הברית באותה תקופה.
ב-2006 הופק סרט תיעודי אודותיה, "מיס תבל 1929-ליזל גולדארבייטר: מלכה בווינה".
ב-1949 נישאה ליוצר הסרטים מרסל טנצר.
אינדרק פרטלסון
אינדרק פרטלסון (באסטונית: Indrek Pertelson; נולד ב-21 באפריל 1971) הוא ג'ודוקא עבר אסטוני אשר התחרה בקטגוריית המשקל הכבדה (מעל 100 ק"ג).
פרטלסון התחרה ארבע פעמים במשחקים האולימפיים בשנים 1992, 1996, 2000 ו-2004. בסידני 2000 ובאתונה 2004 הוא זכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל מעל 100 ק"ג.
פרטלסון זכה בשתי מדליות כסף מאליפויות העולם בשנים 1999 ו-2003. באליפויות אירופה הוא זכה בחמש מדליות. מדליית זהב (1996), מדליית כסף (2004) ושלוש מדליות ארד (1997, 1998 ו-1999).
במהלך הקריירה פרטלסון זכה במדליות רבות בתחרויות מהסבב העולמי וביניהן מדליות מטורנירי טוקיו ופריז היוקרתיים. כמו כן הוא זכה בתואר אלוף אסטוניה 23 פעמים במהלך הקריירה.
דה-קרימינליזציה
איזבלה, נסיכת בוואריה
איזבלה, נסיכת בוואריה (בגרמנית: Isabella, Prinzessin von Bayern; 31 באוגוסט 1863 - 26 בפברואר 1924) הייתה בתו של אדלברט נסיך בוואריה, ואשתו של הנסיך טומאסו, דוכס ג'נובה.
ביוגרפיה.
איזבלה נולדה ב-31 באוגוסט 1863 במינכן, בוואריה, לאדלברט, נסיך בוואריה, בנו של לודוויג הראשון, מלך בוואריה, ואשתו אמליה פיליפינה, נסיכת ספרד, בתם של האינפנטה פרנסיסקו דה פאולה מספרד, אחיו הצעיר של פרננדו השביעי, מלך ספרד, ולואיזה קרלוטה, נסיכת שתי הסיציליות, אשר הייתה אחותו של פרנסיסקו, דוכס קדיס, בעלה של איזבלה השנייה, מלכת ספרד.
ב-14 באפריל 1883 התחתנה איזבלה בארמון נימפנבורג, בוואריה, עם הנסיך טומאסו, דוכס ג'נובה, בנם היחיד של הנסיך פרדיננדו, דוכס ג'נובה ואליזבת, נסיכת סקסוניה. בנוסף, הוא גם היה גם אחיה של מרגריטה, נסיכת סבויה, אשתו של אומברטו הראשון, מלך איטליה, וכך היה דודו של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה. הנישואים היו האיחוד הרביעי של בית ויטלסבאך ובית סבויה.
החתונה נחשבה על ידי המבקרים כ"יוצאת דופן בטוב טעם ופשטות". לודוויג השני, מלך בוואריה (בן דודה של איזבלה) לא השתתף בחתונה, כמי שהשתתף רק לעיתים רחוקות באירועים ציבוריים. בהיעדרו, ציין אחד המשתתפים, אורחי החתונה "יכלו ליהנות באווירה של שביעות רצון אשר כמעט ולא נמצאה בחגיגות בבתי המלוכה".
בשנת 1905, איזבלה ובעלה, כמו גם חברים אחרים של בית סבויה השתתפו בטקס לכבוד הקדשה של כומר צרפתי, זה היה בהשתתפות האפיפיור פיוס העשירי, יחד עם 1,000 צליינים צרפתים, וכמה אלפי מתפללים מלאומים אחרים, כמו גם עשרים ושתיים קרדינלים. האירוע ראוי לציון, משום שהיה הפעם הראשונה שבה חברי בית סבויה סייעו לטקס דתי בנוכחותו של האפיפיור.
כדוכס ודוכסית ג'נובה, איזבלה ובעלה השתתפו לעיתים קרובות באירועים מלכותיים כנציגי בית סבויה. למשל, בשנת 1911 הם השתתפו בטקס הסרת הלוט מעל אנדרטה גדולה של ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה ברומא. באירוע צפו כמעט מיליון איש, והשתתפו בו גם המלכות האלמנות מריה פיה, מלכת פורטוגל ומרגריטה, מלכת איטליה, וכן דוכס ודוכסית אאוסטה.
בשנת 1913, איזבלה ניצלה ממוות, בזמן שמשחה את זרועותיה וצווארה בתכשיר לשיגרון, היא מדי התקרבה למנורה, והחלה לבעור. היא שרדה בזכות המשרתת שלה, שחנקה במהירות את הלהבות.
ב-26 בפברואר 1924, מתה איזבלה מדלקת ריאות ברומא, לאחר שהייתה חולה במשך כמה ימים. טומאסו מת שבע שנים מאוחר יותר, בשנת 1931.
משפחתה.
ב-14 באפריל 1883 התחתנה איזבלה עם הנסיך טומאסו, דוכס ג'נובה, בנם היחיד של הנסיך פרדיננדו, דוכס ג'נובה ואליזבת, נסיכת סקסוניה, ממנו נולדו לה 6 ילדים:
נטה דושאטו
נטה דושאטו (בצרפתית: Netta Duchâteau; 21 בדצמבר 1910 – 24 במאי 1994) הייתה שחקנית בלגית.
ביוגרפיה.
דושאטו נולדה בנאמור.
היא נבחרה למיס בלגיה לשנת 1930, דבר שהוביל להשתתפותה במיס אירופה שנערכה בפריז, לאחר מכן נסעה לארצות הברית כדי לייצג את בלגיה במיס תבל 1931, שם זכתה במקום הראשון.
ב-1932 שיחקה תפקיד קטן בסרט המוזיקלי הצרפתי "כיכר היופי".
במהלך מלחמת העולם השנייה עבדה כשחקנית בצרפת, לאחר מכן גילמה את רוקסן במחזה סיראנו דה ברז'ראק שהוצג בבריסל והיא גם שיחקה במחזה "Psyché" מאת מולייר.
לאחר שהפסיקה בקריירת המשחק שלה עברה להתגורר במונקו.
הכהן שוורץ
משה גוטל לוין
משה גוטל לוין (1879 - 1976) היה תעשיין ארץ ישראלי, ממייסדי חברת התרופות "סלומון, לוין ואלשטיין" - לימים הבסיס לחברת "טבע". מראשי הציבור היהודי בחיפה, יושב ראש ועד הקהילה ויקיר העיר. חתנו של יואל משה סלומון.
ביוגרפיה.
משה גוטל לוין נולד בעיירה ינושק שבליטא, למשפחה יהודית, בנם של יהושע ומלכה לוין. בשנת 1883, בהיותו בן ארבע, עבר עם משפחתו לקורק באירלנד, והם התאזרחו כנתינים בריטים. קיבל חינוך תורני מפי מורים פרטיים יוצאי ליטא.
בשנת 1892, נסעה המשפחה לארץ ישראל כדי לחגוג בה את הבר מצווה של משה, אך היא נשארה בארץ ישראל, והתיישבה בירושלים. אביו עסק במסחר והוא למד בישיבת מאה שערים ובישיבת עץ חיים.
בשנת 1901, פתח עם גיסו חיים סלומון בית מסחר לשיווק תרופות בירושלים. כעבור שנה נסעו השניים ללבנון לצורכי מסחר. בדרכה מיפו ללבנון עגנה אונייתם בנמל חיפה, לוין התוודע לראשונה לחיפה והחליט לפתוח בה סניף של בית המסחר לתרופות. זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1903, עבר לגור בעיר עם משפחתו, כשגיסו חיים סלומון ממשיך לנהל את העסק בירושלים.
היה מראשי "אגודת אחים" שפעלה בחיפה. בשנת 1907, ייסדה האגודה את השכונה הראשונה בהדר הכרמל - "הרצליה".
בשנת 1913, פתח חיים סלומון את בית המסחר ביפו, בניהולו של יצחק אלשטיין, אחיינו של סלומון, וכך נוסד "סלומון, לוין ואלשטיין".
לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה דרשו ממנו השלטונות הטורקיים לוותר על אזרחותו הבריטית, ואם לא יעשה כן ייאסר. בעקבות זאת נמלט לוין עם אשתו ושבעת ילדיו לאלכסנדריה שבמצרים. לפרנסתו הפך לספק הירקות של הצבא הבריטי באלכסנדריה. מאוחר יותר עברו לפורט סעיד. בתקופת שהותם במצרים מת בנו דניאל בן השמונה ממחלת הטיפוס. אשתו חלתה בדבר, אך הבריאה.
עם תום המלחמה שבה המשפחה לארץ ישראל ולוין נרתם לעבודתו במסחר התרופות. לאחר כמה שנים ייסד עם שותפיו את בית החרושת לתרופות "אסיא" בפתח תקווה, שברבות הימים התרחב והפך למפעל לתרופות "טבע".
פעילות ציבורית.
לצד פעילותו התעשייתית הוא היה פעיל ציבור בעירו חיפה. בשל מעמדו ושליטתו בשפה האנגלית פעל לגשר בין הקהילה היהודית לשלטונות המנדט הבריטי. הממשלה הבריטית העניק לו את תואר ה-OBE.
היה חבר הוועד הלאומי, כיהן כיושב ראש ועד הקהילה בחיפה ולשכת המסחר בה, היה יושב ראש מועצת המנהלים של בית הספר הריאלי ושל הטכניון, נשיא לשכת הכרמל של בני ברית, חבר ונשיא כבוד ברוטרי, יושב ראש "לייט האוס" - בית הספר לעיוורים.
חיים אישיים.
בשנת 1898, בהיותו בן תשע עשרה, נישא לציפורה, בתו של יואל משה סלומון. בשנת 1975, נפטרה אשתו בגיל 93, לאחר 76 שנות נישואים. אחד מחתניו הוא נחום חת, אביו של מאיר חת.
לוין נפטר ב-1976, בגיל 97.
אר (כפר)
אֶר (בהונגרית: Őr) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג, במזרח הונגריה. הכפר היה מאז ומעולם סמוך לגבול ועל כן נקרא בשם זה, שכן Őr בתרגום לעברית הוא "השומר".
יהודי אר.
מתיישבים יהודים החלו להגיע לאזור במאה ה-18. הקהילה היהודית בכפר השתייכה לזרם האורתודוקסי והקימה במקום בית כנסת, בית עלמין יהודי שקיים עד היום, חברה קדישא, חיידר ותלמוד תורה רוב היהודים במקום עסקו בשיווק תוצרת חקלאית ומעט בעלי משקים חקלאיים. בשנת 1930 נמנו בקהילה 70 יהודים.
ב-1944, אחרי כניסת הגרמנים להונגריה, הועברו יהודי הכפר לגטו קישווארדה (KISVARDA) וסמוך לחג השבועות הובלו למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה שבו יהודים בודדים לכפר, הם מצאו את בניין בית הכנסת הרוס ושבעת ספרי התורה שהיו בו נעלמו. בשנות השישים של המאה ה-20 כבר לא ישבו יהודים בכפר.
המבחן המדוייק של פישר
החיים של דייויד גייל
דיוויד פ. גולדמן
חיים ניסים
ורה באבון
ורה ג'ורג' ע'טאס באבון (בערבית: فيرا جورج غطاس بابون; נולדה ב-6 באוקטובר 1964) היא פלסטינית-נוצרייה, שהייתה לאישה הראשונה שכיהנה כראש עיריית בית לחם.
לפני שנבחרה לראש העיר, היא הייתה מנהלת בית הספר התיכון של הכנסייה הקתולית בבית סאחור (2010-2012), ומרצה לספרות אנגלית באוניברסיטת בית לחם, שם הייתה גם משנה לדקאן הסטודנטים (2000–2006). בנוסף, היא יושבת הראש של חבר המנהלים של מרכז הדרכה והאימון למשפחה ולילדים, וגם חוקרת ללימודי מגדר ב-GRACE (מחקר מגדרי באפריקה ובמזרח התיכון). .
הקריירה הפוליטית.