וירטס נולד בעיר גרולדסהאוזן (Geroldshausen, ליד וירצבורג) בבוואריה, גרמניה, למשפחה קתולית בעלת נטייה לסוציאל-דמוקרטיה. אביו שירת כחובש צבאי במלחמת העולם הראשונה ובעקבות שירותו סבל מדיכאון, נטה לפציפיזם ועודד את בניו ללמוד רפואה. אדוארד הושפע במיוחד מאביו ונחשב לרופא קפדן, צייתן ואמין - תכונות שסייעו בקידום דרכו המקצועית. אחיו הצעיר הלמוט וירטס היה גינקולוג מצליח שהגיע לאושוויץ כדי להשתתף בניסויים רפואיים, אך התקשה להתמודד עם המראות הקשים ועזב לאחר מספר ימים.
וירטס למד רפואה באוניברסיטת וירצבורג בשנים 1930–1935, ובאותה תקופה היה לתומך נלהב של המפלגה הנאצית. ביוני 1933 הצטרף למפלגה ולאס אה, בשנת 1934 התנדב לאס אס ובשנת 1939 הצטרף לוואפן אס אס והשתתף בלחימה בנורווגיה ובחזית המזרחית. באביב 1942 עבר התקף לב ונשלח לשירות עורפי - הוא בחר לעבור הכשרה ניהולית במחנה הריכוז דכאו ומונה לרופא האס אס הראשי במחנה הריכוז נוינגמה ביולי 1942.
שירות באושוויץ.
בספטמבר 1942 קודם לדרגת האופט-שטורמפיהרר (סרן) ומונה לרופא האס אס הראשי במחנה ההשמדה הגדול ביותר - אושוויץ, בעקבות הישגיו כרופא ונאמנותו למפלגה הנאצית. אחד מיעדיו הראשונים בתפקיד היה ניסיון לעצור את מגפות הטיפוס שפגעו באנשי האס אס במחנה (שירתו שם אלפי שומרים) - ניסיון שהסתיים בהצלחה חלקית. וירטס זכה להערכה רבה ממפקד המחנה רודולף הס, וסיפק הגנה יחסית לאסירים שעבדו בפיקודו, לרבות רופאים. וירטס הרבה לשבח את עבודתו של יוזף מנגלה, והמליץ לקדמו בדרגה באוגוסט 1944.
וירטס היה אחראי לניסויים רפואיים שרירותיים, פסאודו-מדעיים ואכזריים, שהובילו למותם של אסירים רבים, לרבות ניסויים הקשורים בגינקולוגיה ובמחלת הטיפוס. הוא חקר בעיקר גידולים בצוואר הרחם ותהליכי עיקור נשים באמצעות הסרת שחלות וקרינה. הניסויים בוצעו בנשים יהודיות בבלוק 10, וכללו בין השאר הליכי כריתה של צוואר הרחם. באביב 1943 האחריות לניהול הסלקציות במחנה עברה מהמפקדה לצוות הרפואי בראשותו של וירטס, שביצע סלקציות בעצמו. הוא תיעד את כל מקרי המוות של האסירים במחנה כמוות מסיבות טבעיות אף על פי שרובם נרצחו, ובני אדם שנרצחו בתאי הגזים עם הגעתם למחנה לא נכללו בתיעוד כלל - אופן התיעוד נידון במהלך משפט אייכמן. בספטמבר 1944 קודם לדרגת שטורמבאנפיהרר (רב-סרן).
בסיום מלחמת העולם השנייה נלכד בידי בעלות הברית והוחזק בידי כוח בריטי. ביודעו שצפוי לו אישום בפשעי מלחמה, התאבד בתלייה ב-20 בספטמבר 1945.
המשפט האמריקני
We Care a Lot
We Care a Lot ("אכפת לנו מאוד") הוא אלבומם הראשון של להקת פיית' נו מור. האלבום לא היה מוכר לכשיצא לראשונה, עיקר פרסומו הגיע רק לאחר יציאתו בשנית כעשור לאחר מכן. השיר הפותח את האלבום הפך לסינגל המוצלח ביותר שלהם, שהיווה סאטירה על ארגוני צדקה שונים כלייב אייד ובמיוחד על השיר "We Are the World". גרסה נוספת לשיר "As the Worm Turns" הוקלטה מחדש עם מייק פאטון ושוחררה כבי-סייד בתקופת האלבום Angel Dust.
הסגנונות שבאלבום נעים בין אקוסטי ("Jim"), בלאק מטאל ("?Why Do You Bother"), רוק ("The Jungle") ורוק אינסטרומנטלי ("Pills For Breakfast") וכן מלודיה ("New Beginnings").
Introduce Yourself
Introduce Yourself ("הצג את עצמך") הוא אלבומם השני של להקת פיית' נו מור. האלבום כלל עיבוד סאונד טוב יותר מאשר קודמו.
The Real Thing
The Real Thing ("הדבר האמיתי") הוא אלבומם השלישי של להקת פיית' נו מור, והראשון שלה עם הסולן מייק פאטון. סגנונות הלהקה באלבום זה נעו בין מטאל, הארדקור פאנק, היפ הופ, פאנק, ג'אז, רוק מתקדם ומוזיקת נשמה. האלבום היה להצלחה, ווידאו קליפים לשני סינגלים ("Epic" ו-"Falling to Pieces") הופיעו ללא הרף ב-MTV באותה תקופה.
האלבום הכיל גם גרסת כיסוי לשירם של בלאק סבאת' "War Pigs", שיר מחאה אנטי-מלחמתי.
Angel Dust
Angel Dust ("אבק מלאכים") הוא אלבומה הרביעי של להקת פיית' נו מור, השני שלה עם הסולן מייק פאטון, והאחרון בו ניגן הגיטריסט ג'ים מרטין. מגזין !Kerrang מיקם את האלבום במקום הראשון ברשימת 50 האלבומים המשפיעים ביותר של שנות ה-90, ומעריצי הלהקה מחשיבים אותו לטוב ביותר שלה. אלבום זה הוא מורכב, ומכיל שירים שנוטים לכיוון נסיוני יותר.
האלבום מכיל את גרסת הלהקה לנעימת הנושא מתוך סרט הקולנוע קאובוי של חצות, וכן גרסת כיסוי לשירם של הקומודורז "Easy".
נכון ליולי 2007, האלבום נמכר בכשלושה מיליון עותקים והוא הרווחי ביותר של הלהקה.
Album of the Year
Album of the Year ("אלבום השנה") הוא אלבומם השישי והאחרון של להקת פיית' נו מור, והיחיד שבו השתתף הגיטריסט ג'ון הדסון. למרות שמו, האלבום לא התקבל בהתלהבות בידי המעריצים, שחשו כי הלהקה סטתה מהסגנונות שהביאו לתהילתה. סולן הלהקה מייק פאטון עצמו ציין, כי הם התחילו ליצור "מוזיקה גרועה".
נכון ליולי 2007, האלבום מכר 217,000 עותקים בארצות הברית, והיה לאלבום הלהקה עם היקף המכירות הנמוך ביותר בהשוואה לקודמיו. אולם, באוסטרליה האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים והגיע למעמד אלבום פלטינה כאשר מכר 70,000 עותקים.
טוקיפונית
יהודיה (מושבה)
תענך
שיטת אלמנטים סופיים
תל אבו נידה
ואלרי ז'יסקר דאסטן
ואלרי זיסקר ד'אסטן
ולרי ז'יסקר ד'אסטן
ז'יסקר ד'אסטן
נחום סלושץ
נחום סְלוּשְץ (Slouschz; כ"ח בכסלו תרל"ג, 28 בדצמבר 1872, סמורגון, רוסיה – ב' בטבת תשכ"ז, 15 בדצמבר 1966, גדרה) היה סופר, חוקר לשונות המזרח וקדמוניות היהודים בארצות המזרח.
קורות חיים.
סלושץ נולד בסמורגון שבפלך וילנה שבמערב האימפריה הרוסית (בתחום המושב היהודי; כיום בבלארוס), בנם של הרב והסופר העברי חובב ציון דוד שלמה סלושץ (1852–1906) ורבקה לאה. הוא גדל והתחנך באודסה, שם כיהן אביו כרב ומטיף. החל את דרכו הספרותית בנערותו, בגיל 15, במכתבים ששלח לעיתונים עבריים ורוסיים, וחיבר את הערך "אודסה" באנציקלופדיה כללית העברית "האשכול". בהיותו צעיר מאוד למד את שפת אספרנטו והוא נמנה עם חלוצי השפה, ומופיע בין 1000 הדוברים הראשונים בעולם, ב-adresaro שהוציא לאור הד"ר זמנהוף ממציא השפה.
ב-1896 נסע לז'נבה, שווייץ, כדי ללמוד ספרות קלאסית וצרפתית. שם גם הכיר את בנימין זאב הרצל. שימש מזכיר האגודה הציונית בני ציון באודסה. ב-1901, בגיל 28, עבר לפריז כדי להשתלם באוניברסיטת סורבון בלימודי ספרות, ולמד מדעים ולשונות המזרח אצל יוליוס אופרט, ויוסף הלוי. שימש גם ציר בקונגרסים הציוניים באותה תקופה.
בשנים 1912–1906 ערך מסעות מחקר בצפון אפריקה, בין היתר בלוב ובתוניסיה, לבחינתן של כתובות פיניקיות ויווניות. בעקבות ביקוריו בתוניסיה, ב-1906 וב-1928, פרסם את ספרו "הכהנים אשר בג'רבה" ב-1924, ואת "האי פליא" ב-1957.
סלושץ עלה לארץ ישראל בשנת 1919. בראשית שנות ה-20 ערך חפירות בחמת טבריה, ובעקבות זאת כינה אותו זאב וילנאי כ"חופר היהודי הראשון" (אף שידוע כיום שהיה זה ריימון וייל). בשנת 1921 חפר את סביבותיו של המונומנט המכונה יד אבשלום ושל מערת יהושפט המצויה מאחוריו. חפירה זו הונצחה בסרט קולנוע קצרצר (שניות אחדות בלבד) בידיו של יעקב בן דב, והייתה בכך לחפירה הארכאולוגית הראשונה שהונצחה בארץ ישראל בסרט. סלושץ גם נמנה עם מחדשי הקמת "החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה", וערך את פרסומיה. ב-1934 העיד מטעם ההגנה במשפט רצח ארלוזורוב שהוא ראה את אב"א אחימאיר ביחד עם אברהם אלמליח בירושלים מספר שעות לפני הרצח.
סלושץ זכה בפרס ביאליק לחוכמת ישראל לשנת 1942. בשנת 1955 הוענק לו אות לגיון הכבוד הצרפתי, בדרגת אביר, על תרגומיו לעברית של הקלאסיקות הצרפתיות. בשנת תשי"ח (1957) זכה בפרס רמת גן לחוכמת ישראל.
נחום סלושץ נפטר בשנת 1966 בסנטוריום מיסודו של ד"ר זאב פון וייזל בגדרה, ונקבר בה. מונצח ברחובות הקרויים על-שמו ברחובות ובראשון לציון.
אחיו, ד"ר שמואל סלושץ ומשה כרמון, שמשו כמורים במדרשה העברית., ויצחק בן-צבי, לימים נשיאה השני של מדינת ישראל, הוא בן דודנם.
שמחה לאיד
שִׂמְחָה לְאֵיד היא רגש של שמחה נוכח אידו (אסונו או מפלתו) של האחר. היא עשויה לנבוע מקנאה, תחרותיות ושנאה. הביטוי "אין שמחה כמו שמחה לאיד" מעיד על עוצמת רגש זה. שמחה לאיד היא הפן השלילי שבשמחה, יש בה דמיון וקרבה לקנאה, שבה עינו של האדם צרה במה שיש לזולתו.
המושג העברי מוזכר בספר משלי: . במשלי נמצא עוד ביטוי דומה: . בספרות חז"ל נמצא גם הביטוי המקביל "מתכבד בקלון חבירו".
מונח דומה בשפה הגרמנית, Schadenfreude, נקלט בצורה זו ברבות משפות המערב.
הפילוסוף ארתור שופנהאואר, שעסק רבות בנושא הרגש, כתב כי "להרגיש קנאה זה אנושי, להרגיש שמחה לאיד זה שטני". פרידריך ניטשה תיאר את ההומור כ-"שמחה לאיד במצפון שקט".
אופניים חשמליים
אופניים חשמליים הם אופניים ממונעים באמצעות מנוע חשמלי המקבל כוח מסוללה חשמלית.
בחלק מהדגמים יכול הרוכב להיעזר במנוע גם כאשר הוא אינו מדווש, ובדגמים אחרים המנוע מופעל רק בעת הדיווש. אופניים חשמליים נבדלים מאופנועים בחולשת המנוע (רוב הדגמים מגיעים למהירות של 20–25 קמ"ש עם הספק של 180–500 ואט), וביכולתו של הרוכב לנוע גם באמצעות דיווש בלבד. אופניים חשמליים הם סוג של רכב חשמלי.