לאימת המתים המהלכים סדרת רשת משלה הקרויה בשם "אימת המתים המהלכים: טיסה 462", שעלילתה מתחילה בפרק הראשון של אימת המתים המהלכים ומשתלבת בחזרה בפרק השלישי בעונה השנייה. ל"טיסה 462" שישה-עשר פרקים בני דקה אחת. היא שודרה ברשת וכן במקביל בהפסקות הפרסומות לאורך העונה השישית של "המתים המהלכים" החל מתאריך 4 באוקטובר 2015 ועד לסוף העונה. עלילת הסדרה מלווה קבוצה של נוסעים בטיסה שממריאה בתחילת האפוקליפסה ועליה נוסע אחד שנראה חולה.
קבלה.
ביקורות.
הסדרה זכתה לביקורות חיוביות ממבקרים ברחבי העולם. אתר הביקורות Metacritic העניק לסדרה ציון של 82 מתוך 100. ננסי דיוולף סמית', מבקרת ה-Wall Street Journal, אמרה כי פרק הפיילוט כל כך טוב, שהוא גרם להתמכרותה, אפילו שהיא שונאת זומבים. סמית' הוסיפה כי כל פרק נראה כאילו הוא הופק ובוים כסרט מלא ולא כפרק בטלוויזיה, וזה מה שעושה את ההבדל. הת'ר הברילסקי מהאתר Salon.com כללה את "המתים המהלכים" כאחת מעשר הסדרות של שנת 2010 שאסור לפספס, ונתנה לסדרה ציון גבוה מאוד.
פרסים ומועמדויות.
"המתים המהלכים" הייתה מועמדת בקטגוריית "הסדרה החדשה הטובה ביותר" בפרסי גילדת הכותבים של אמריקה. הסדרה הייתה מועמדת בקטגוריית "סדרת הדרמה הטובה ביותר" בטקס פרסי גלובוס הזהב. בנוסף, הסדרה הייתה מועמדת לשישה פרסי סאטורן בקטגוריות סדרת השנה הטובה ביותר, השחקן הראשי הטוב ביותר (אנדרו לינקולן, שזכה), השחקנית הראשית הטובה ביותר (שרה ויין קליס), שחקן המשנה הטוב ביותר (סטיבן יאון), שחקנית המשנה הטובה ביותר (לורי הולדן ומליסה מקברייד, שזכו) ושחקן האורח הטוב ביותר (נואה אמריך, לאחר שהופיע בשני פרקים בעונה הראשונה).
קישורים חיצוניים.
מידע וכתבות:
ביקורות:
הטקטיקה באינתיפאדת אל-אקצה
בית היתומים הספרדי
בית חינוך יתומים הכללי או בית היתומים הספרדי הוא מוסד צדקה שהוקם ב-1902 על ידי ועד העדה הספרדית בירושלים. המבנה נמצא סמוך למרכז כלל, בין רחוב יפו לרחוב אגריפס.
תולדות המוסד.
בקרב העדה הספרדית בשלהי השלטון העות'מאני גברה התופעה של יתומים נטושים בשל המגפות שפקדו את העיר והעוני הרב ששרר בקהילה. אחד האיומים היה שהמיסיון, שפעל בקרב היהודים העניים, ייקח חסות על היתומים. לפיכך שכר ועד העדה הספרדית בראשות הרבנים יעקב מאיר ובן-ציון מאיר חי עוזיאל דירות בעיר העתיקה לחינוך והכשרה ליתומים בני העדה. ב-1904, פנה הרב מאיר לאחים לבית ברוכוף: אברהם, יצחק, יעקב ומשיח, סוחרים בוכרים שגדלו והתגוררו באותה עת בטשקנט ולמשפחת יששכרוף, שיממנו הקמת מבנה קבע עבור היתומים, ובסיוע החכם באשי יעקב שאול אלישר אותרה נחלה בקצה העיר דאז להקמת מבנה קבע למוסד, שנחנך ב-1908. המשפחות הקדישו למוסד הכנסות מקרן לה הוקדשו הכנסות מנכסי נדל"ן בירושלים ומתרומות שונות. העמותה "בית חינוך יתומים הכללי", שנרשמה ב-1978 היא ממשיכתה של קרן ההקדש. בנוסף שלחו פרנסי המוסד שד"רים לחו"ל לגיוס תרומות.
בשנת 1906 התפרסם "ספר החוקים והתקנות אשר למוסד", ממסמך זה ומקבלות שסיפק המוסד על תרומות נלמדים מטרותיו, תפיסתו ופרטי התנהלותו.
במוסד למדו בנים יתומים מגיל 6 ועד 15 מכל העדות. שפת הלימוד הייתה עברית והלימודים כללו שילוב של לימודי יהדות ומלאכה. כן נלמדו "שפת הארץ" (ערבית) ו"שפת המדינה" (טורקית עות'מאנית). בין המורים במוסד היה המלחין אברהם צבי אידלסון. חלק מחניכיו המשיכו לסמינר למורים של חברת עזרה של יהודי גרמניה וחלקם המשיכו את לימודי המקצוע בבית הספר אליאנס הסמוך.
בשנות מלחמת העולם הראשונה הוחרם המבנה על ידי צבא גרמניה והפך למפקדה. בקומה העליונה השתכנו משרדי קצינים ובקומה התחתונה הותקנו מחסנים ואורוות לסוסים.
בשנות העשרים שכרה אגודת "ישורון" אולם במתחם, שהיה מעונו הראשון של בית הכנסת ישורון, בית הכנסת האשכנזי-המודרני הראשון והמרכזי בירושלים. את שני ספרי התורה הראשונים תרמו משפחת אלישר והרב אברהם יצחק הכהן קוק.
בשנות השמונים שינה המוסד את ייעודו והפך לישיבה וכולל אברכים שזמן מה עמד תחת נשיאותו של הרב אברהם שלם. במבנה נמצאים בנוסף לכך גם שני בתי כנסת, בית הכנסת אחדות ישראל על שם עולי הגרדום ובית כנסת "קהל ציון" לעולי סלוניקי.
תיאור המבנה.
מבנה אבן ירושלמית דו-קומתי בצורת האות רי"ש, התוחמת חצר גדולה מרוצפת אבן. החצר הייתה תחומה בעבר מצידה הפתוח על ידי מבנים שהיו שייכים לבית הספר אליאנס (כי"ח). מבנים אלה נהרסו בשנות השמונים לשם הקמת מרכז כלל ובניין "חלונות לירושלים".
הקומה השנייה, אליה עולה גרם מדרגות חיצוני מפינת החצר, מוקפת מרפסת ארוכה, ממנה נפתחות כניסות החדרים. חזית המבנה פנתה בעבר לרחוב יפו, אך בשנות החמישים נבנה לפניה טור מבנים מסחריים שמסתיר אותה. הצד האחורי של "רגל" ה-רי"ש (הניצב לחזית המקורית) נמתח לאורך סמטת בורוכוף המחברת את רחוב יפו ורחוב אגריפס ותוחמת את שכונת אבן ישראל. הכניסה למבנה כיום היא מסמטת בורוכוף, סמוך למדרגות העולות לקומה השנייה.
דוד קרויאנקר מציין את האיכות הגבוהה והקפדנית של הבנייה ועיטור הפתחים, הן החיצוניים וה הפנימיים. מאידך, תוכניות שימור מבנים שהוכנו לבניין לא יצאו אל הפועל, מצבו מוזנח יחסית והוא סמוי מעינם של רבבות הפוסעים לצידו מדי יום.
הביתה, הלוך חזור (אלבום)
הביתה, הלוך חזור הוא שם האלבום הרביעי של הפרויקט של עידן רייכל, שיצא ביולי 2011. האלבום מורכב משלושה תקליטורים; בשניים הראשונים ביצועים לשירים של ההרכב בהופעות חיות, ובשלישי שירים של ההרכב שהוקלטו קודם לכן במסגרות שונות, ולא נכללו קודם לכן על גבי אלבום.
תוכן האלבום.
שני התקליטורים הראשונים באלבום נקראים "ההופעה - חלק 1" ו"ההופעה - חלק 2". נכללים בהם ביצועים לשירים מסיבוב ההופעות של ההרכב "בין קירות ביתי", שהוקלטו בין 2009 ל-2011. בניגוד לאלבומי ההרכב, שבהם משתתפים זמרים ונגנים שונים בכל שיר, בסיבוב ההופעות הורכב "הפרויקט של עידן רייכל" מצוות זמרים ונגנים קבוע. הזמרים בהופעות אלו היו עידן רייכל, כברה קסאי, מאיה אברהם, רביד כחלני ואבי ווגדרס ואסה. בחלק מהשירים השתתפו זמרים אורחים.
על העיבודים וההפקה המוזיקלית היו אחראים רייכל וגלעד שמואלי. רייכל ביצע גם את העיבודים לכלי מיתר, במשותף עם אסף דר ואדם גורליצקי, ואת העיבודים לכלי נשיפה, במשותף עם ניב תואר.
התקליטור השלישי מורכב בחלקו מהקלטות של ההרכב במסגרות שונות שלא נכללו קודם לכן באחד מאלבומיו, ביצועים לשירים מאלבומי ההרכב מתוך סיבוב ההופעות האקוסטי "מנגנים בשקט 2011 - המופע האקוסטי" וכן מעט שירים חדשים.
האלבום מכר כ-76 אלף עותקים והגיע למעמד של אלבום פלטינה.
שירי האלבום.
מילים ולחנים מאת עידן רייכל, אלא אם צוין אחרת.
הביתה הלוך חזור
אינתיפאדת אל-אקצה בתרבות
קאמבק
Comeback –
לוסי הייל
קארן לוסיל "לוסי" הייל (באנגלית: Karen Lucille "Lucy" Hale; נולדה ב-14 ביוני 1989) היא שחקנית וזמרת אמריקאית. מוכרת בעיקר בשל תפקידה כאריאה מונטגומרי בסדרת הטלוויזיה "שקרניות קטנות" ובזכות תפקידה כקייטי קיין בסדרה "קייטי קין".
ביוגרפיה.
הייל נולדה בממפיס, טנסי לג'ולי נייט ופרסטון הייל. אמה היא אחות מוסמכת. הייל נקראה על שם אחת מסבתותיה. יש לה אחות גדולה, מגי, אחות חורגת, קירבי, ואח חורג, ווס. בילדותה למדה הייל בחינוך ביתי, ולקחה שיעורי משחק ופיתוח קול.
ב-2012 חשפה שסבלה בילדותה מהפרעות אכילה שחזרו ב-2011, מהן החלימה.
קריירה.
"American Juniors".
בשנת 2003 היא הופיעה לראשונה בטלוויזיה כמתמודדת בתוכנית הריאליטי "American Juniors", שהיא גרסה של אמריקן איידול לילדים. בין השירים איתם הופיעה בתוכנית: ""I Surrender" של סלין דיון, "I'm Gonna Make You Love Me" של The Temptations, "Make It Easy on Yourself" של דיון וורוויק, "Breaking Up Is Hard to Do" של ניל סדקה ו-"Call Me"" של להקת בלונדי. הייל סיימה במקום הרביעי בגמר התכנית, וחלק מקבוצה בעלת אותו שם "American Juniors", הוקמה עם חמשת המסיימים הראשונים, אך הקבוצה התפרקה בשנת 2005, לאחר שני אלבומים. לאחר התכנית היא עברה ללוס אנג'לס.
משחק.
בשנת 2005 החלה הייל להיבחן לתפקידי משחק וקיבלה תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "מדריך ההישרדות של נד" ולאחר מכן, בסדרת הטלוויזיה "דרייק וג'וש", ובתוכניות טלוויזיה אחרות כמו "The O.C." ו"איך פגשתי את אמא". הייל הופיעה בשני פרקים של סדרת הילדים האמריקאית "המכשפים מוויברלי פלייס".
הייל הופיעה בחידוש הטלוויזיוני לסדרה "האישה הביונית" בתור בקה סומרס, אחותה הצעירה של הדמות הראשית, ג'יימי סומרס (מישל ריאן). הופעת הבכורה הקולנועית שלה הייתה בסרט "אחוות הג'ינס 2" בתור אפי, אחותה הקטנה של לינה קליגריס (אלקסיס בלדל). לאחר מכן כיכבה בסדרה "ילדות שמנת" של רשת הטלוויזיה The CW לצד אשלי ניוברו וג'ואנה גארסיה, וכיכבה בסרט הטלוויזיה "מלחמת בנות הקולג'" של רשת Lifetime.
בשנים 2010–2017 כיכבה בתפקיד ראשי כאריאה מונטגומרי בסדרת הטלוויזיה "שקרניות קטנות", המבוססת על סדרת הספרים של שרה שפרד. בינואר 2010 הופיעה בתפקיד אורח ב-". באותה השנה, זכתה בפרס בחירת הנוער לכוכבת הטלוויזיה של הקיץ.
בשנת 2011, לוהקה לתפקיד הראשי בסרט ", והופיעה בתפקיד קטן בסרט "צעקה 4".
הייל אירחה פרק של "Punk'd", שבו היא מתחה בהצלחה את איאן הרדינג, ונסה הדג'נס וג'וש האצ'רסון.
הייל שיחקה בתפקיד הראשי במותחן "מת או חובה" שיצא לאקרנים ב-2018. באותה השנה, כיכבה בעונה היחידה של סדרת הטלוויזיה של The CW, "Life Sentence", בתפקיד הראשי כסטלה אבוט, אישה שאובחנה בטעות כחולה סופנית.