בישראל הנחשים הם בעלי חיים מוגנים על פי חוק, ולכן כל פגיעה בהם לרבות לכידה, הריגה, החזקה בשבי וכיוצא בזה נחשבת עבירה על החוק. הפרעה לנחש חייבת להיעשות באישור מיוחד הנקרא "אישור פגיעה בערך טבע מוגן" הניתן על ידי רשות הטבע והגנים. כל עבירה על חוק זה עלולה לגרור קנסות כבדים ואף עונשי מאסר בפועל.
אחריותו של לוכד נחשים היא לכידת הנחש תוך פגיעה מינימלית בנחש עצמו, והעברתו ממקום הימצאו הנוכחי בסביבה מיושבת לשחרור בשמורת טבע, שם הנחש יקבל "הזדמנות שנייה". שחרור הנחש נעשה בתיאום של לוכד הנחשים עם פקח שמורות הטבע האזורי.
במקרה ונתקלים בנחש במקום ציבורי, יש לפנות למחלקת התברואה או למוקד החירום ברשות המקומית, שכן נחש במקום ציבורי נמצא תחת אחריותם. אם מדובר בשטח פרטי, יש לפנות ללוכד נחשים מוסמך.
יש דין
יש דין - ארגון מתנדבים לזכויות אדם היא עמותה ישראלית הפועלת בישראל וביהודה ושומרון ובמזרח ירושלים. הארגון הוקם ב-2005 על ידי קבוצת נשים שפעלו קודם במסגרת ארגון "מחסום ווטש". מטרת הארגון, כעולה מפרסומיו, היא לפעול "להשגת שיפור מבני ארוך־טווח במצב זכויות האדם (הפלסטיני) בשטחים הכבושים". שמו של הארגון "משקף את התפיסה שלפיה כיבוד של המשפט המקומי והמשפט הבינלאומי הוא מרכיב מרכזי בשמירה על זכויות אדם".
"יש דין" אוסף ומפיץ מידע אודות פגיעות הקיימות לדעתו בזכויות האדם של הפלסטינים ביהודה ושומרון, כאשר הפגיעות נעשות לכאורה בידי ישראלים. במקרים אלה הוא מפעיל לחץ ציבורי ומשפטי על הרשויות ומנסה להעלות את המודעות הציבורית לנושאים אלו.
שם הארגון גזור מהביטוי העברי יש דין ויש דיין.
פעילות הארגון.
הארגון מפעיל שלושה פרויקטים מרכזיים. פרויקט אחד עוסק באזרחים ישראלים החשודים בפגיעה בפלסטינים. במסגרת זו גובים מתנדבי הארגון עדויות מפלסטינים שטוענים שנפגעו בגופם או ברכושם בידי אזרחים ישראלים ומלווים אותם במידת הצורך למשטרה להגשת תלונה. היועץ המשפטי של הארגון, עו"ד מיכאל ספרד, ועורכי דין ממשרדו עוקבים אחר התקדמות החקירות, בוחנים את תיקי החקירה במקרים שבהם לא הוגש בסופו של דבר כתב אישום ומגישים לעיתים עררים. לפי נתוני הארגון, עד ספטמבר 2015 הוא ליווה למעלה מ-1,000 תיקי חקירה. הארגון מפרסם דוחות ודפי מידע תקופתיים העוסקים באכיפת החוק ביחס לאזרחים ישראלים המבצעים עבירות כלפי פלסטינים, שאותן מגדיר הארגון כ"עבירות אידאולוגיות". לדברי הארגון, כ-85% מתיקי החקירה במקרים אלה נסגרים בשל כשלים משטרתיים, וכ-8% מהתיקים מסתיימים בהגשת כתב אישום.
פרויקט שני עוסק באנשי כוחות הביטחון הישראליים ביהודה ושומרון שביצעו לטענת הארגון עבירות נגד פלסטינים ורכושם. הארגון מייצג פלסטינים שהגישו תלונות בנושא זה ועוקב אחר חקירות מצ"ח ומח"ש. בין השאר, הארגון עתר לבג"ץ בדרישה לחשוף את הפרוטוקולים של הדיונים בבתי המשפט הצבאיים שבהם נכחו מתנדביו כמשקיפים. בעקבות העתירה הודיעה פרקליטות המדינה כי יינתן לארגון "היתר עיון כללי" בתיקי בתי המשפט הצבאיים.
ב-2015 פרסם הארגון דו"ח בשם "עומדים מנגד", העוסק בתפקודם של חיילי צה"ל בעת ביצוען של עבירות מצד אזרחים ישראלים כנגד פלסטינים בשטחי יהודה ושומרון. לטענת הארגון, צה"ל לא ניסח הוראות ונהלים ברורים כיצד על חיילים לפעול בסיטואציות כאלה.
תחום מרכזי נוסף שבו עוסק הארגון הוא מאבק כנגד בנייה בלתי חוקית על אדמות פרטיות של פלסטינים והרחבה של התנחלויות על קרקעות ציבוריות. הארגון שואף "לכפות שינויים מערכתיים על הרשויות הישראליות המופקדות על התכנון ועל אכיפת החוק". הארגון הגיש שורה של עתירות לבג"ץ שהובילו בין היתר לפינוי שכונת האולפנה בבית אל ולהחלטה על פינוי מאחז עמונה.
בשנת 2007 הביא הארגון לביטולו של צו שהוציא אלוף פיקוד המרכז, יאיר נווה, ואסר הסעת פלסטינים על ידי ישראלים ללא אישור מיוחד לכך.
בדצמבר 2010 פרסם העיתון "ישראל היום" מסמכים של הארגון המפרטים את מטרותיו לשנים 2011–2012, בהן "הכנסת נושא פשעי המלחמה" לשיח המשפטי, הציבורי והתקשורתי.
באפריל 2018 הגיש "יש דין", עם ארגוני שמאל נוספים, עתירה לבג"ץ בדרישה להוציא צו שיאסור ירי על מפגינים בעימותים בגבול ישראל-רצועת עזה. העתירה נדחתה פה אחד.
הארגון, כמדיניות, מסייע לפלסטינים הנפגעים לכאורה בידי ישראלים. הוא סירב לסייע לפלסטינים שעונו בידי הרשות הפלסטינית, בנימוק שהם "מייצגים נפגעי הפרות כאשר הפוגעים בהם אלו רשויות ישראליות או אזרחים ישראלים".
צוות.
מנכ"ל הארגון הוא ליאור עמיחי. פעילות הארגון מתבססת על עבודת צוות מקצועי של משפטנים, תחקירנים ואנשי מחקר, לצד עבודת מתנדבים העוסקים באיסוף המידע ובבדיקתו. במועצה הציבורית הפועלת לצד הארגון חברים: פרופ' רחל אליאור, עו"ד עביר בכר, חנה בר"ג, חברת הכנסת לשעבר פרופ' נעמי חזן; רואה החשבון והעיתונאי דן בבלי; רות חשין, מנהלת הקרן לירושלים לשעבר; המחזאי יהושע סובול; פרופ' עוזי סמילנסקי, אל"ם (מיל.) פול קידר, לשעבר הקונסול הכללי בניו-יורק; עו"ד יהודית קרפ, לשעבר המשנה ליועץ המשפטי לממשלה; התעשיין יאיר רוטלוי, ההיסטוריון זאב שטרנהל, העיתונאי עקיבא אלדר והפסל חתן פרס ישראל דני קרוון. בעבר כיהנו במועצה גם פרופ' ארנה בן-נפתלי (מייסדת הקתדרה לזכויות אדם ע"ש אמיל זולא) והיועץ המשפטי לממשלה לשעבר מיכאל בן יאיר
חמישה מחברי המועצה הציבורית של הארגון פרשו ממנו ב-2013: אלוף (מיל.) שלמה גזית, עורכת דין טליה ששון, תא"ל שאול גבעולי, תא"ל אילן פז והמוזיקולוגית מיכל זמורה-כהן. הם נימקו זאת בשתי סיבות: א. שיתוף הפעולה שלו עם גורמים זרים, "שונאי ישראל" כלשון חלק מהפורשים. ב. סירובו של הרוב בארגון להגדיר את "יש דין" כארגון ציוני.
אחד מבכירי הארגון בשנים 2008 עד 2016 היה תחקירן השטח שלו, מוהנד ענאתי. קודם לכן היה ענאתי שותף בחוליית טרור, הורשע בהריגת משתף פעולה ועבירות ביטחון נוספות וישב בכלא הישראלי 9 שנים.
מימון.
מחזור הפעילות של העמותה עמד בשנת 2007 על 1,895,078 ש"ח, בשנת 2008 על 3,125,875 ש"ח ובשנת 2009 על 4,361,947 ש"ח.
תרומות לעמותה התקבלו מהאיחוד האירופי, ממשלות נורווגיה, הולנד, אירלנד, גרמניה, בריטניה וקרנות שונות כגון NDC, אוקספם, קרן המכון לחברה פתוחה של ג'ורג' סורוס, קרן נעמי ונחמיה כהן והקרן החדשה לישראל.
ביקורת.
דובר צה"ל הגיב על דו"ח שפרסמה "יש דין" וטען כי הוא לקוי בפגמים שונים שנובעים בין השאר מבחינה חלקית של הנתונים, משיטות מחקר בעייתיות, מחוסר היכרות מספיקה עם מערכת המשפטית ביהודה ושומרון ומהימנעות מהשוואתה למערכות משפט דומות במערב.
בעקבות פניית גורמים בימין הורה השר לביטחון הפנים, יריב לוין, ליועץ המשפטי של המשטרה שלא להשתתף בכנס של הארגון במאי 2015. באופן דומה הודיע דובר צה"ל, מוטי אלמוז, כי הורה לבטל את השתתפות היועץ המשפטי של אוגדת איו"ש באירוע.
שרון גלס
שרון מרגריט גלס (אנגלית: Sharon Marguerite Gless; נולדה ב-31 במאי 1943) היא שחקנית אמריקאית. מוכרת בשל תפקידיה בסדרות כמו "קגני ולייסי" ו"הכי גאים שיש". זוכת שני פרס אמי ושני פרס גלובוס הזהב.
גלס נודעה בתפקידה בסדרת המשטרה משנות ה-80 "קגני ולייסי" ששודרה ברשת CBS בשנים 1982-1988, בתור כריסטין קגני. התפקיד זיכה אותה בשני פרסי אמי ובפרס הגלובוס. קודם לכן היא שיחקה את מגי פילבין, מזכירתם הצעירה והקלאסית של אדי אלברט ורוברט וגנר בסדרת הטלוויזיה "Switch" ברשת CBS בשנים 1975-1978. גלאס הופיעה גם בתור דבי נובוטני, אמו התומכת והשתלטנית של מייקל (האל ספרקס) בסדרת הדרמה "הכי גאים שיש" ששודרה בשנים 2000-2005. נכון ל-2007 היא משחקת את מיידלין ווסטן, אמו של מייקל ווסטן (ג'פרי דונובן) בסדרה "Burn Notice" ברשת "Network".
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
גלס נולדה בשנת 1943 בלוס אנג'לס, קליפורניה. היא עבדה כמזכירה בסוכנויות הפרסום "Grey Advertising" ו"Young &amp; Rubicam" בלוס אנג'לס. לאחר מכן עבדה בחברות ההפקות העצמאיות "Sassafras Films" ו"General Film Corporation". לאחר שהחליטה לעשות הסבת מקצוע למשחק היא החלה ללכת לשיעורי משחק וב-1974 חתמה על חוזה עבודה ל-10 שנים עם "Universal Studios".
גלס הופיעה בכמה סדרות וסרטי טלוויזיה של הרשת, וכיכבה לצד אדי אלברט ורוברט וגנר בסדרה "Switch".
קריירה מאוחרת.
בתחילת הפרק השביעי של הסדרה "קגני ולייסי" גלס החליפה את השחקנית מג פוסטר בתפקיד חוקרת המשטרה כריסטין קגני. בשנת 1991 היא נישאה למפיק הסדרה ברני רוסנזווינג שבמהלך היכרותם הראשונה היה נשוי לעוזרת הפקה בשם ברברה קורדי.
רוסנזווינג יצר את סדרת הדרמה של חברת CBS " רוזי אוניל" (1990-1992) במיוחד בשביל גלס, ששיחקה בסדרה זו את התפקיד הנשי הראשי (רוזי אוניל) . גלס, שהייתה מועמדת ל-5 קטגוריות לפרס אוסקר וזכתה ב-2 מתוכן על תפקידה ב"קגני ולייסי" זכתה בעוד 2 פרסי אמי על תפקידה בסדרה.
בשנת 1995 קיבלה השחקנית כוכב משלה בשדרת הכוכבים בהוליווד.
בשנת 1998 זכתה לשחק בסרט דוקומנטרי על איין ראנד בשם "A Sense of Life", של יוצר הסרטים מייקל פקטון. הסרט זכה במועמדות לפרס אוסקר בקטגוריית הסרט התיעודי הטוב ביותר. בשנים 2000-2005 גלס גילמה עובדת מסעדה בשם דבורה (דבי) נובוטני בסדרת הדרמה החדשנית ועטורת השבחים "הכי גאים שיש".
בשנת 2006, הופיעה בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "The State Within". שנה לאחר מכן היא שיחקה בסדרת הטלוויזיה "Burn Notice" של חברת "USA Network".