שפרה ליידר-שורץ נולדה בתל אביב ליחזקאל ליידר ולבתיה בן אפרים, גדלה באשקלון ומשנת 1962 בבאר שבע. בוגרת תיכון מקיף א'. שורץ סיימה תואר ראשון בהיסטוריה ובגאוגרפיה, תואר שני בהיסטוריה ותואר שלישי במדעי הבריאות, כולם מאוניברסיטת בן-גוריון. בשנים 1993–1994 השתלמה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת רוצ'סטר במדינת ניו יורק בתחומי היסטוריה של מערכות בריאות והיסטוריה של הרפואה, ומשנת 1995 היא חברת סגל בפקולטה למדעי הבריאות. בשנים 1996–1998 שימשה יו"ר החברה הישראלית להיסטוריה של הרפואה, ומאז משמשת בתפקיד מרכזי בפעילותה. בשנים 2001–2004 שימשה שורץ כראש המחלקה לניהול מערכות בריאות ומשנת 2002 היא חברת הנהלה וחברה בחבר הנאמנים של המכון הלאומי לחקר שרותי הבריאות ומדיניות הבריאות The Israel National Institute For Health Policy Research, משנת 2004
שורץ היא חברת סגל במרכז לחינוך רפואי שבפקולטה למדעי הבריאות שבאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנים 2006–2017, בנוסף להיותה פרופסור מן המניין בפקולטה למדעי הבריאות, פעלה שורץ כחוקרת במכון גרטנר לאפידמיולוגיה וחקר מדיניות הבריאות שבמרכז הרפואי שיבא. עיקר מחקריה במכון גרטנר התמקדו בנושאי התפתחות שרותי הבריאות בישראל ובנושאי בריאות הציבור בעשור הראשון למדינת ישראל, עם דגש מיוחד על נושא הטיפול המאורגן והקרינתי במחלת הגזזת בישראל ובעולם.
בשנת 2008 נבחרה לתפקיד סגן מזכ"ל החברה הבינלאומית להיסטוריה של הרפואה (International Society for the History of Medicine), ומשנת 2014 משמשת בתפקיד משנה למנכ"ל הארגון העולמי להיסטוריה של הרפואה ומרכזת המערכת של כתב העת המדעי של הארגון "ווזאליוס" (Vesalius).
בשנת 2005 בעקבות שיתוף פעולה מחקרי בנושא שירותי בריאות ציבוריים עם עמיתים בקנטאקי ארצות הברית, הוענק לה אות הכבוד מטעם מושל מדינת קנטקי על "התרומה לקהילה, למדינת הלאום ולהישגים מיוחדים מכל הסוגים".
בשנת 2012 - מאמרה "ממשלת ישראל ושירותי הבריאות של הבדואים בנגב בתקופת הממשל צבאי, 1948-1966."נבחר כאחד מעשרים המאמרים החשובים של העשור על ידי כתב העת Medical History של אוניברסיטת קיימברידג.
פעילות אקדמית מחקרית.
פרופסור שורץ נחשבת לחלוצה והמייסדת של תחום המחקר בנושא התפתחות מערכת הבריאות בישראל. התזה המרכזית של מחקריה מתייחסת לחשיבות ההכרה בחקר השורשים החברתיים, התרבותיים, ההיסטוריים והארגוניים של מערכת הבריאות כמפתח להבנת התנהלותה כיום. מחקרה על צמיחת מודל הרופא בשכר בישראל ועבודתה על המהלכים לחקיקת חוק ביטוח בריאות חובה הובילו לתובנה חדשה ובעלת חשיבות רבה להבנת התנהלותה של מערכת הבריאות, ואף צוינו וצוטטו  בהרחבה בוועדת אמוראי העוסק בהסדרת עבודת הרופאים במערכת הבריאות הציבורית בישראל.
בעקבות ההכרה בעבודתה המדעית ותרומתה לקידום ופיתוח המחקר הבין תחומי בחקר שרותי בריאות, נבחרה שורץ בשנת 2002 להנהלת המכון הלאומי לחקר שרותי בריאות ומדיניות בריאות.
שורץ כתבה ארבעה ספרים כמחברת יחידה ועוד תריסר עם חוקרים שותפים. כל הספרים עוסקים בהיבטים שונים של ההיסטוריה של ארגון מערכות הבריאות בישראל. ספרה "קופת חולים, הסתדרות, ממשלה" (הוצאת המכון למורשת בן-גוריון, 2000) זכה בפרס איינהורן (פרס איינהורן) לספרות רפואית עברית. בספריה מציגה שורץ תמונה פנורמית של ההוויה הפוליטית והארגונית בארץ-ישראל של שנות העשרים והשלושים דרך האספקלריה של התמודדות היישוב ומוסדותיו עם נושא ארגון שרותי הבריאות.
בנוסף למחקריה בתחום ההיסטוריה של שירותי הבריאות בישראל, חקרה שורץ את התמורות במערכת הבריאות במדינת ישראל לאחר הקמתה - מחקר המשך המתמקד בגורמים והצרכים לשינויים במערכת הבריאות אחרי הקמת המדינה. במחקרים אלו הוגדרו לראשונה הכוחות הפוליטיים והכלכליים שלהם הייתה השפעה על קבלת ההחלטות בנושאי בריאות בחברה הישראלית, כגון ממשלת ישראל, קופות החולים, ההסתדרות הכללית, ההסתדרות הרפואית והסתדרות האחיות, ונלמדה פעילותם לשמירת מעמדם כעיקרון בסיסי בכל אחת מהסוגיות המרכזיות שעמדו על סדר היום הציבורי בישראל, כגון קליטת רופאים עולים, חוק ביטוח בריאות ממלכתי, חוק האחיות, חוק הביטוח הלאומי ושרותי טיפת חלב.
בעשור האחרון מתרכזת שורץ בחקר ההתמודדות של מדינות שונות בעולם בכלל, ומדינת ישראל בפרט, עם נושא הטיפול הרפואי הקרינתי במחלת הגזזת, וההיבטים החברתיים המאוחרים של טיפול זה כפי שבאו לידי ביטוי בחקיקת החוק לפיצוי נפגעי גזזת, תשנ"ד-1994 בישראל ובבחינה אקדמית - היסטורית של השפעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי הלכה למעשה על מערכת הבריאות הישראלית.
מספריה.
Shvarts S., The Workers' Health Fund in Eretz Israel, The University of Rochester NY and Boydell&amp; Brewer Press ,UK
https://boydellandbrewer.com/9781580462792/health-and-zionism/
https://boydellandbrewer.com/9781580462792/health-and-zionism/
יהודה מועלם
הרב יהודה מועלם (כ' בשבט ה'תרפ"א, 29 בינואר 1921 - כ"ד בתשרי ה'תשע"א, 2 באוקטובר 2010) היה ר"מ בישיבת פורת יוסף בשכונת גאולה.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים לרב יצחק מועלם, יליד בצרה שבעיראק, שהיה רב ודיין. ולשמחה, בתו של הרב יהושע שהרבני.
למד בתלמוד תורה בני ציון. בגיל עשר בערך נכנס ללמוד בישיבת פורת יוסף בעיר העתיקה. בשנת 1943 (ה׳תש"ג) התמנה לחזן ורב בבית הכנסת "טוויג" בשכונת מקור ברוך בירושלים. מאז ועד יום פטירתו שימש כחזן, בעל תוקע, קורא בתורה בבית הכנסת.
בשנת ה'תש"ד (1943) נשא לאשה את רחל, ובמשך השנים נולדו להם מספר ילדים.
בשנת 1949 (ה׳תש"ט), בהיותו כבן עשרים ושמונה, התמנה לר"מ בישיבת פורת יוסף על ידי ראש הישיבה הרב עזרא עטיה. יחד עמו מונו הרב בן ציון אבא שאול והרב משה יוסף עדס.
שימש גם כרב בית הכנסת 'שמש צדקה' ברחוב חגי בירושלים, והיה מוסר בו מדי יום שיעור במשך כשעתיים, בגמרא ובהלכה. כמו כן היה מוסר שיעורים בקביעות בבתי הכנסת 'בית אהרן' בשכונת בית ישראל, ו'בכר' ברחוב אלפנדרי בירושלים.
התייחד בענווה ושנים רבות סירב ללבוש פראק או לפרסם את חידושי תורתו. הקפיד ללכת לישיבה רגלית ולדייק בזמני הלימוד. כמו כן הקפיד להתפלל שחרית עם הנץ החמה.
נפטר בשבת פרשת בראשית, כ"ד בתשרי ה'תשע"א. הלווייתו התקיימה במוצאי השבת והשתתפו בה רבבות. הרב עובדיה יוסף ספד לו וכינהו "הארי שבחבורה". נקבר בהר המנוחות, סמוך לקבר החיד"א.
בניו.
בשנת ה'תש"ן שכל את בנו יעקב. בנו הרב ציון מנהיג תחתיו את בית הכנסת "טוויג". חתנו הגדול הוא הרב אברהם אבא שאול, אחיו של הרב בן ציון אבא שאול. וחתנו השני הוא הרב אליהו אבא שאול, בנו של הרב בן ציון, וראש ישיבת "אור לציון".
זאב שוס
זאב שׁוּס (Schuss) (31 באוגוסט 1937 - 22 ביולי 2018) היה פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
נולד ב-1937 בפולין. בעת מלחמת העולם השנייה נשלח עם אחותו על ידי אמו לבית יתומים, ומשם עלה לארץ ישראל עם ילדי טהראן. בארץ התגורר אצל דודו בקיבוץ מרחביה עד שאמו הגיעה בעקבותיו בשנת 1947. כעבור מספר שנים חזרו לתקופה לפולין, ובשנת 1957 עלו בשנית לישראל במסגרת עליית גומולקה.
בתחילת שנות ה-60 סיים לימודי תואר ראשון במתמטיקה שימושית באוניברסיטת תל אביב, במחזור השני או השלישי של המחלקה למתמטיקה, שעדיין לא הוסמכה להעניק תואר אקדמי. בשנת 1968 קיבל תואר שני בהצטיינות, אף הוא מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1970 קיבל תואר דוקטור באוניברסיטת נורת'ווסטרן בהנחיית אבנר פרידמן על עבודה בנושא "Asymptotic Expansions for Parabolic Systems".
נמנה עם סגל בית הספר למדעי המתמטיקה של אוניברסיטת תל אביב. תחומי מחקרו היו תהליכים סטוכסטיים, משוואות דיפרנציאליות חלקיות, פיזיקה מתמטית, תורת התקשורת וביופיזיקה מולקולרית.
הוא תרגם מפולנית לעברית את הספר "דרך התלאות של ילדי טהרן" של הנריק גרינברג.
הכד מסואסון
מליאלם
אוסצילטור הרמוני קוונטי
ואלאס ארתור
מניץ'
חוזה שכירות
בזאנסון
בֶּזַאנסוֹן (בצרפתית: Besançon) היא עיר במזרח צרפת. משמשת כבירת מחוז דו ושימשה גם כבירת חבל פראנש-קונטה עד סוף שנת 2015. העיר ממוקמת סמוך לגבול עם שווייץ, על גבי עיקול של הנהר דו (Doubs). בשנת 2005 היו במטרופולין של העיר יותר מ-220,000 תושבים.
היסטוריה.
העיר יושבה לראשונה בתקופת הברונזה, 1500 לפנה"ס על ידי שבטים גאלים.
העיר נכבשה על ידי יוליוס קיסר במאה ה-1 לפנה"ס, והיא הייתה חלק מאזור גאליה, בתקופה זו העיר נקראה Vesontio.
בשנת 843 חולקה האימפריה הקארולינגית בהסכם ורדן, והעיר נפלה בחלקו של לותאר הראשון נכדו של קרל הגדול.
משנת 1034 הייתה העיר חלק מהאימפריה הרומית הקדושה, והקיסר פרידריך הראשון הפך אותה לעיר אוטונומית תחת שלטונו של הארכיבישוף של בזאנסון.
בסוף המאה ה-12 נלחמו הארכיבישופים המקומיים בקיסר, ובשנת 1290 קיבלה העיר את עצמאותה.
בתחילת המאה ה-15 נישאה דוכסית בורגוניה מארי למקסימיליאן הראשון והוא קיבל את דוכסות בורגונדיה ובזאנסון בתוכה בנחלתו, בשנת 1519 קיבל קרל החמישי מלך ספרד את הדוכסות.
בשנת 1678 נחתם חוזה ניימיכן שהותיר את העיר בשליטת צרפת, בזמן זה הפכה העיר למרכז מנהלי. במלחמת צרפת–פרוסיה הופצצה העיר מספר פעמים.
במהלך מלחמת העולם השנייה כבשו הנאצים את העיר, בין השנים 1940 ל-1944 הוצאו להורג כמאה לוחמי תנועת ההתנגדות הצרפתית ששהו במקום, בשנת 1959 הפכה ממשלת צרפת את המצודה מעל העיר למוזיאון. מקס ארבה מתושבי העיר עזר לפליטים יהודים לעבור את הגבול לשווייץ. על פעילות זהו הוא הוכר כחסיד אומות העולם.
אתרים.