קילומטר אפס של מנילה ושל כל הפיליפינים - נמצא באנדרטה לזכר ז'וזה ריזל (José Rizal) הנמצא בפארק ריזל במרכז העיר.
אפריקה.
אדיס אבבה.
קילומטר אפס של אתיופיה כולה - באנדרטת מנליק השני בכיכר מנליק השני באדיס אבבה.
סאוטה.
קילומטר אפס של העיר האוטונומית הספרדית סאוטה נמצא במקום בו מתחיל חצי האי אלמינה, סמוך לחומות המלכותיות והחפיר של סאן פליפה (Murallas reales y foso de San Felipe).
אלפרדו קאטאלאני
אלפרדו קאטאלאני (באיטלקית: Alfredo Catalani; 19 ביוני 1854 - 7 באוגוסט 1893) היה מלחין אופרות איטלקי. יצירותיו הנודעות ביותר הן: "לה ואלי", ללברית של לואיג'י איליקה, המכילה את האריה המפורסמת ביותר של קאטאלאני,"Ebben? Ne andrò lontana" מתוך המערכה הראשונה, ו"לורליי" (1890). שאר האופרות שלו לא זכו להצלחה רבה, באשמת ליבריות גרועות.
ביוגרפיה.
קאטאלאני נולד בלוקה. הוא התנגד לסגנון הוריזמו, שנעשה פופולרי בשנות ה-80' של המאה ה-19. יצירותיו איבדו במידה רבה את מקומן ברפרטואר לאופרות של מאסנה ופוצ'יני, שהדמיון למוזיקה שלהם ניכר ביצירתו; גם השפעתו של פונקיילי נתנה אותותיה במוזיקה שלו. אף על פי כן, "לה ואלי" נהנית מדי פעם מהתחדשות מזדמנת, אם גם לעיתים רחוקות.
קאטאלאני למד בקונסרבטוריון של מילאנו אצל אנטוניו באציני (1818-1887), שהיה למנהל הקונסרבטוריון והדריך גם את פוצ'יני.
בשנת 1893, עם מותו בטרם עת משחפת, נטמן קאטאלאני בבית הקברות הגדול במילאנו, שם קבורים גם פונקיילי והמנצח ארטורו טוסקניני. טוסקניני היה תומך נלהב במוזיקה של קאטאלאני.
השריר כופף הבוהן הארוך
השריר כופף הבוהן הארוך (TA: Musculus flexor hallucis longus, FHL) נמצא בחלק העמוק של המדור האחורי של השוק. השריר הוא כופף חזק של מפרקי בוהן הרגל וכופף משני של הקרסול. פעולתו משמעותית בדחיפת הרגל קדימה במהלך מעגל ההליכה או הריצה וכן בקפיצה. השריר פועל גם לשמירה על הקשת האורכית של כף הרגל.
תיאור.
תחילתו של השריר כופף הבוהן הארוך בשני שלישים תחתונים של הפן האחורי של השוקית ובחלק התחתון של הקרום הבין גרמי שבין השוקית לשוקה.
גיד השריר נכנס לכף הרגל והוא אחורי לפטישון התיכון של השוקה ונע בתוך חריץ מתאים בעצמות הנמשך מחלקה התחתון של השוקה, דרך החלק האחורי של עצם הערקום ומתחת למשען הערקום של עצם העקב (שתי האחרונות הן מעצמות שורש הרגל). הגיד עובר בין שתי עצמות ססמואידיות המשולבות בגידי השריר כופף הבוהן הקצר המגינות עליו מעומס משקל הגוף ונאחז בבסיס הגליל המרוחק של הבוהן.
בדרך כלל יוצאת מן השריר שלוחה גידית אל הגיד של השריר כופף האצבעות הארוך, המפעיל את האצבע השנייה, ולעיתים גם אל האצבע השלישית ואף הרביעית.
עצבוב.
השריר כופף הבוהן הארוך מעוצבב על ידי שורשי העצב של העצה השני והשלישי (S2, S3) דרך עצב השוקה (Nervus tibialis).
נומ&quot;ט
חבל טבור
גיוס הון
מעון (יישוב עתיק)
מעון או "מעון שביהודה" הוא יישוב קדום בדרום הר חברון. היישוב נזכר במקרא, תחילה בתיאור נחלת שבט יהודה, ולאחר מכן במעשה נבל הכרמלי. יש להבחין בין מעון זו ובין בית מעון הסמוכה לטבריה ובית בעל מעון שבמואב.
מעון שביהודה המשיכה להתקיים כיישוב יהודי לאורך תקופת בית שני, המשנה והתלמוד עד ראשית ימי הביניים. באתר המזוהה עם היישוב, ח'רבת מעין, אותרו שרידי בית כנסת קדום.
אזכורים במקורות.
בעת חלוקת ארץ ישראל לשבטי ישראל מעון הייתה לנחלת שבט יהודה, ככתוב בספר יהושע: .
מדבר מעון הוא גם האזור שבו שאול המלך רדף אחרי דוד על פי המסופר בספר שמואל. דוד, שנמלט משאול המלך, הגיע לכרמל הסמוכה למעון, והוא והאנשים אשר עמו שהו עם רועי הצאן של נבל הכרמלי. מעון המקראית נזכרת גם באחד האוסטרקונים שנמצאו בערד.
היישוב במעון נפגע עם דיכוי המרד הגדול, כפי שמעיד מדרש חז"ל: . חרף כך, ולמרות החורבן הגדול עוד יותר שאירע כתוצאה מדיכוי מרד בר כוכבא, המשיך היישוב היהודי במעון להתקיים משך מאות שנים, עד שאב הכנסייה אוסביוס העיד בראשית המאה הרביעית לספירה כי מעון, כמו שכנותיה, כרמל, זיף, אשתמוע, חורבת עָנִים ויוטה, הייתה בתקופתו "כפר גדול מאוד של יהודים". עדות נוספת לכך היא שרידיו המרשימים של בית הכנסת הקדום באתר ח'רבת מעין.
בית כנסת עתיק.
במעון נמצאו שרידי בית כנסת, שלפי המשוער נבנה במחצית השנייה של המאה ה-4 או תחילת המאה ה-5. ציר הבנייה הוא דרום-צפון, דהיינו כמקובל לכיוון ירושלים. הבנייה חייבה חציבה בסלע. הקירות היו עבים כ-90–100 ס"מ, הגג היה גמלוני, כמו בסוסיא ורצפת פסיפס.
הממצא החשוב ביותר מבית הכנסת הוא תריסר חלקים של מנורת שבעת הקנים עשויה משיש לבן. החוקרים אמדו את גובְהָה בכ-1.6-1.8 מטר. החוקר צבי אילן שהיה שותף לגילויה מתאר אותה: "קניה (קני המנורה), שהיו עשויים מקשה אחת, עוצבו בצורת חוליות מעוגלות ("תפוחים") שהלכו וקטנו כלפי מעלה. בבסיס כל חוליה גולף עלה ("פרח"). קוטר התפוח התחתון הוא 16,5 ס"מ וקוטר התפוח העליון 6.5 ס"מ. בין קני המנורה היו עיטורים מגולפים ששימשו לחיזוקה. זו הייתה מנורה כבדה ביותר, כ-120 ק"ג משקלה (משקל החלקים שנמצאו הוא 25 ק"ג). בסיס המנורה היה מרובע או מדורג. בתחתית התפוח התחתון של הקנה המרכזי חצוב חור מרובע לקיבוע מוט ברזל ("מסמר") שבעזרתו חובר גוף המנורה לבסיס".
הקשר בין כרמל לבין מעון.
הפסוק מספר שמואל מסביר את הקשר בין שני היישובים: "וְאִישׁ בְּמָעוֹן וּמַעֲשֵׂהוּ בַכַּרְמֶל", כלומר במעון בתי מגורים ובכרמל, מרכז כלכלי. עם הגילוי של בית כנסת קדום במעון, ומבני מגורים אחדים, במדרון הצפוני של תל מעון, דרומית לכרמל, העלה החוקר דוד עמית את ההשערה כי בתקופה הביזנטית בארץ ישראל יהודי כרמל למעשה גרו במעון. מעון הייתה כעין "שכונה" של כרמל. שהרי עקב היות כרמל בסיס מנהלי וצבאי יש להניח כי היהודים לא ירצו להתגורר בקרבתו. בכרמל נמצאו שרידים של שלוש כנסיות אבל לא שרידים יהודיים מעל פני הקרקע. נמצאו גם שרידי דרך רחבה, הסלולה בקו ישר, מכרמל למעון, כעין רחוב מקשר בין שני המקומות. מכאן מסקנתו של החוקר כי היישוב היהודי במעון היה חלק מו המערך היישובי של כרמל - חלק מכרמל רבתי והסבר להיעדרה של מעון מהאונומסטיקון, חיבורו של אוסביוס מקיסריה, שנכתב במאה ה-4.
אישוע
אישוע (בערבית, إشوع) היה כפר ערבי בגבול הרי יהודה ושפלת יהודה, כ-2 קילומטרים צפונית מערבית להר-טוב (וכ-3 קילומטרים צפונית לבית שמש של היום), בגובה 280 מטר מעל פני הים. אישוע הייתה ממוקמת במרחק קצר מהכפר עסלין, שהיה ממוקם בגבעה שמצפון מערב לו.
הכפר היה שייך לנפת ירושלים מחוז ירושלים. על פי סקר הכפרים שהתקיים בשנת 1945 שטחי אדמותיו היו 5,522 דונם טורקי ובשנת 1945 מנה 620 נפשות.
במאה ה-20 הציעו חוקרים לזהות במקום זה את העיר המקראית אשתאול; באתר נערכו חפירות ארכאולוגיות ונמצאו בו ממצאים, כגון חרסים, מתקופת הברונזה ומתקופת הברזל.
הכפר הופגז במלחמת העצמאות, במרץ 1948, וניזוק.
במהלך מבצע דני (הגזרה המזרחית) ב-18 ביולי 1948 הכפר נכבש על ידי חטיבת הראל, כמעט ללא התנגדות, ותושביו ברחו או גורשו ממנו. באותו יום נכבשו גם עסלין וערטוף הסמוכים. הכפר סרעה הסמוך נכבש ימים ספורים לפני כן.
לאחר שהוחלט ליישבו מחדש, הוקמו מערבית לאישוע ב-1949, צריפי עץ עם גגות פח לאכלוס התושבים החדשים.
את מושב אשתאול יישבו עולים מתימן. כר הדשא המרכזי באשתאול מכסה את בית הקברות של הכפר.
ב-1998 הופיע בירדן ספר על הכפר.
נועם (מושב)
נועם (נֹעַם) הוא מושב עובדים ציוני דתי השוכן בחבל לכיש, שהוקם בשנת 1955 על ידי הפועל המזרחי. המתיישבים הראשונים היו עולים ממרוקו. המושב שוכן סמוך לקריית גת והוא נמצא בתחום מועצה אזורית שפיר. ענפי גידול עיקריים: גידולי שדה, תרנגולי הודו, פרחים, גידולי פלחה.
במושב מתגוררות כיום כמאה משפחות.
צורן-קדימה
רווחה (יישוב)
שלמה מולה
שלמה נגוסה מולה (נולד ב-21 בנובמבר 1965) הוא פוליטיקאי ישראלי, לשעבר סגן יושב ראש הכנסת וחבר הכנסת מטעם מפלגת קדימה ומפלגת התנועה.
ביוגרפיה.
מולה נולד וגדל באתיופיה, בכפר יהודי קטן במחוז גונדר. הוא נולד בשם נגוסה זמנה מולה, למשפחה בת תשעה אחים ושתי אחיות. הוא עלה לישראל דרך סודאן בגיל 16 במסגרת מבצע אחים, בשנת 1982, לאחר מסע רגלי של 780 ק"מ, במהלכו נתפס על ידי השלטונות המקומיים ונכלא למשך מספר חודשים.
למד בבית הספר ליאו בק בחיפה, ולאחר מכן למד עבודה סוציאלית באוניברסיטת בר-אילן. בעל תואר ראשון במשפטים מטעם הקריה האקדמית אונו. שימש יושב ראש ארגון הסטודנטים יוצאי אתיופיה וכמתאם האוכלוסייה במצוקה בארגון הסטודנטים העולמי.
בשנת 1991 מונה להיות מנהל מרכז הקליטה בטבריה. בהמשך, מונה מולה להיות מפקח על העלייה מאתיופיה ופיקח על מרכזי הקליטה והאולפנים בקיבוצים בצפון הארץ. במסגרת תפקידו היה אחראי על קליטתם של עולים רבים שהגיעו במסגרת מבצע שלמה. בשנת 1998 מונה לממונה על קליטת עולי אתיופיה במשרד הקליטה.
בשנת 1999 החל את פעילותו הפוליטית, עת שהוצב במקום השמיני ברשימת מועמדי מפלגת ישראל בעלייה לכנסת ה-15, אך המפלגה זכתה בשישה מושבים בלבד.
בין השנים 1999–2005 היה מנהל האגף לעולי אתיופיה במחלקה לעלייה וקליטה בסוכנות היהודית.
לקראת הבחירות לכנסת ה-17, היה מולה מראשוני המצטרפים למפלגת קדימה. מולה הוצב במקום ה-33 ברשימת קדימה אך לא נבחר לכנסת.
בשנת 2006 נבחר לעמוד בראש המחלקה למוסדות ציוניים בהסתדרות הציונית העולמית וכחבר בהנהלות ההסתדרות הציונית והסוכנות היהודית.
לאחר התפטרותו של ח"כ אביגדור יצחקי, ב-7 בפברואר 2008, הושבע מולה לכנסת ה-17.