קהילת יהודי סרנץ'
קהילת יהודי סרנץ' (בהונגרית: Szerencs; ביידיש: סערענטש) שבהונגריה הייתה קהילה יהודית בעיר סרנץ' במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. התקיימה החל מ־1770 עד להשמדתה בשואה. הקהילה התאפיינה בעיסוק במסחר בעיקר ביינות ובעלי מלאכה, וכן פעלה בה ישיבה.
תולדות הקהילה היהודית לפני השואה.
ראשית הקהילה.
כבר בשנת 1770 ישבו יהודים בסרנץ' ובסביבתה 215 יהודים, ואחדים מהם גרו בבתים משלהם. רוב יהודי המקום התפרנסו ממסחר, בעיקר מסחר יינות ויתרם היו בעלי מלאכה, פקידים ובעלי מקצועות חופשיים. רבה של הקהילה היה הרב עמרם ישי סג"ל ביליצר.
ארגוני הקהילה ומוסדותיה.
עד למלחמת העולם הראשונה ארגנו הרבנים את ספרי הקהילה (תעודות לידה, תעודות נישואין ותעודות פטירה).
מוסדות החסד בסרנץ': חברה קדישא (נוסדה ב־1809) חברת גמילות חסדים (1899) חברת סנדקאות (1903) קרן להכנסת כלה ולתלמוד תורה (1916)
מוסדות הלימוד: "תלמוד תורה" ובית הספר.
ישיבת סרנץ'.
את ייסוד הישיבה מייחסים לרב הראשון, הרב עמרם ישי סג"ל ביליצר. יש להניח שבנו וממלא מקומו הרב פנחס המשיך בניהול הישיבה.
בתקופה שבין שתי מלחמות העולם מנתה הישבה כ־60 בחורים. שיטת הלימוד בה הייתה על פי השיטה הנהוגה בהונגריה מימי ה"חתם סופר". בימי ממלא מקומו הרב יודא לייב למברגר למדו בישיבה מספר דומה של בחורים, למרות תנאי המלחמה.
רבני הישיבה: הרב עמרם ישי סג"ל ביליצר ייסד את הישיבה. בנו וממלא מקומו הרב פנחס המשיך בניהול הישיבה. כן ניהל ישיבה במקום הרב מנחם פולאק. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם מנתה הישיבה כ־60 בחורים. בימי ממלא מקומו הרב יהודה ליב למברגר למדו בישיבת סרנץ' מספר דומה של בחורים, למרות תנאי המלחמה.
הלימוד בישיבה: שיטת הלימוד בה הייתה על פי השיטה הנהוגה בהונגריה מימי ה"חתם סופר". בתקופת ניהולו של הרב יהודה ליב למברגר, הרב יהודה היה מעביר שיעור פשוט בישיבה כל אחה"צ, בשיעור זה נלמדו שני דפי גמרא, תוספות, רש"י בדקדוק, המהרש"א והמהר"ם על דפים אלו. כמו כן, למדו בעיון שתיים או שלוש סוגיות בעיון רב. ביום שישי ובשבת למדו בעיקר פרשת שבוע עם רש"י. במוצאי שבת, לאחר הבדלה, בחן הרב את כל הבחורים בחומש רש"י בעל פה. כל יום חמישי בערב התקיים מבחן בעל פה על השיעור הפשוט, שני דפי גמרא עם מפרשים. מהשעה חמש בבוקר עד שבע בבוקר למדו בחברותות ובשעה שבע הייתה מתחילה תפילת שחרית.
ההתנהלות בישיבה: את הסעודות אכלו רוב הבחורים אצל בעלי-בתים ומי שלא אכל אצל בעלי-בתים אכל במנזה. את המנזה ניהל ר' מנדל הרש פרידמן. גבאי המנזה חילק את כרטיסי הלחם והחלב. לעיתים, כשבחור היה מתרשל בהשכמה, היה נקנס באי קבלת הכרטיס לחלב או ללחם. בשבת, כל הבחורים היו אוכלים אצל בעלי-בתים. אירוח זה יצר חוויות מעניינות של ניהול סעודות שבת אצל חסידים ואצל אשכנזים.
כל יום ראשון בבוקר הבחורים היו יוצאים לאימונים שנקראו " LENENTE". ההשתתפות באימונים אלו היו חובה לכל צעירי העיר. מפקדי האימונים היו קציני הצבא.
הקהילה בתקופת השואה.
בשנת תר"צ הקהילה מנתה 955 נפשות ובשנת תש"ד מנתה הקהילה 767 נפשות לפי מפקד הקהילות.
מעמדם וזכויותיהם של יהודי הונגריה הוגבלו עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה (ספטמבר 1939), כשממשלת הונגריה הפרו-גרמנית חוקקה בשנת 1938 את "החוקים היהודיים". אחרי פרוץ המלחמה גויסו יהודי הונגריה לעבודות כפייה.
ב־13 במאי 1944 הורה ג'ולה מיקולצקי (Gyula Mikuleczky), סגן הממונה על מחוז בורשוד, להקים גטאות במחוז. בתוך ימים אחדים רוכזו יהודי מישקולץ במתחם מגורי העובדים של חברת הרכבות ההונגרית (MAV) שהוקצה לגטו. ראש העיר, ד"ר לסלו סלווי (Laszlo Szlavy), תמך בהחלטה זו והסביר שאזור זה, בשל קרבתו לרכבת, נתון לסכנת הפצצות של בעלות הברית ועל העובדים לעבור לאזורים הבטוחים יותר שבתוך העיר. ראש המועצה היהודית, הארכיטקט מור פלדמן, שהיה קודם נשיאה האחרון של הקהילה היהודית, כשל במאמציו לשכנע את ראש העיר להקצות לגטו מקום אחר.
שבועות אחדים לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה (19 במרץ 1944) רוכזו כל יהודי סרנץ' (כ־800 איש) בבית הכנסת, משם הועברו לגטו בעיר המחוז מישקולץ (MISKOLC). ב־20 במאי 1944 נסגר הגטו. כאלפיים איש יצאו יום-יום לעבודה מחוץ לגטו; קצתם עבדו במכרות, ואחרים בחטיבת עצים.
ביוני 1944 הועברו תושבי הגטו למרכז השילוח בבית החרושת ללבנים שברחוב טטר (Tatar) בעיר. למקום הובאו 10,427 יהודים, ובכללם יהודים מגטאות אחרים במחוז. הצפיפות בו הייתה קשה מאוד, ורבים נאלצו ללון תחת כיפת השמים. הז'נדרמים (ז'נדרמריה) ההונגרים ששמרו על מרכז השילוח עינו את יושביו כדי לגלות היכן הסתירו את חפצי הערך. היהודים במרכז השילוח רעבו, כיוון שהרשויות המקומיות לא סיפקו להם כל מזון.
מקצת תושבי הגטו שרוכזו בבית החרושת ללבנים הועברו ממנו לגטו דיושג'ור (Diosgyor), ועם תושביו גורשו ממנו לאושוויץ ב־12 ביוני 1944. השאר, כ־6,800 בני אדם, גורשו לאושוויץ בשני טרנספורטים שיצאו ממרכז השילוח ב־13 וב־15 ביוני 1944.
קהילת סרנץ' בימינו.
אחרי המלחמה התחדשו חיי הקהילה. ב־1948 היו בסרנץ' 147 יהודים, ולאחר מכן הלך ופחת מספרם.
דמויות מוכרות יוצאות הקהילה.
על ילידי הקהילה המפורסמים נמנה האדמו"ר רבי יצחק אייזיק טויב (ה'תקי"א, 1751 – ז' באדר ב' ה'תקפ"א, 21 במרץ 1821), מייסד חסידות קאליב.
אונור בירנה וילהיאמסדויטיר
אונור בירנה וילהיאמסדויטיר (באיסלנדית: Unnur Birna Vilhjálmsdóttir) היא מלכת היופי של איסלנד, מיס עולם לשנת 2005.
ביוגרפיה.
וילהיאמסדויטיר נולדה ברייקיאוויק והיא בתה של אונור סטיינסון, מיס איסלנד 1983, ב-2005 הוכתרה למיס איסלנד, במיס עולם 2005 לקחה את המקום הראשון כנציגת איסלנד מתוך 102 המתמודדות שלקחו חלק בתחרות, בשנת כהונתה היא טיילה במדינות רבות ברחבי העולם.
היא למדה אנתרופולוגיה באוניברסיטת רייקיאוויק ולאחר מכן החלה ללמד גם משפטים, היא שימשה כיושב ראש המועדון חברתי במוסד האקדמאי בו למדה, במהלך קיץ 2005 שימשה כקצינת משטרה בנמל התעופה הבינלאומי קפלאוויק.
ב-2008 הופיעה בסרט "Stóra planið" כנערה ברחבת ריקודים, ב-2009 שיחקה בסרט הקומדייה "Jóhannes", ב-2010 הנחתה את תחרות "מיס רייקיאוויק", ב-2011 הופיעה בפרסומת ללגונה הכחולה, אתר מרחצאות באיסלנד המהווה יעד תיירותי.
ב-2014 נישאה לבן זוגה ולהם שלושה ילדים.
המהפכה החוקתית - עבר, הווה ועתיד
המהפכה החוקתית - עבר הווה ועתיד
פרץ שובל
פרופ' פרץ שובל (נולד ב-22 ביולי 1945, בטשקנט, אוזבקיסטן - בעבר חלק מברית-המועצות) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה להנדסת מערכות תוכנה ומידע באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובתוכנית ניהול מערכות מידע במכללה האקדמית נתניה. בין היתר, הקים את המחלקה להנדסת מערכות מידע באוניברסיטת בן-גוריון ועמד בראשה שנים רבות.
ביוגרפיה.
פרופ' פרץ שובל נולד ב-22 ביולי 1945 בטשקנט שבאוזבקיסטן (ברית המועצות לשעבר), לאחר שמשפחתו ברחה לשם מפולין עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939. בתום המלחמה חזרה המשפחה עם ניצולים רבים לאירופה, ושהתה מספר שנים במחנות עקורים, רוב הזמן בגרמניה. ב-25 במאי 1949 עלו לישראל. בילדותו ובנערותו גדל ולמד בגבעת אולגה ובחדרה. התגייס לצה"ל באוגוסט 1963 והיה קצין בחיל הנדסה קרבית. לאחר שירות חובה המשיך בשירות קבע. במקביל למד באוניברסיטת תל אביב, שם קיבל תואר .B.A בכלכלה בשנת 1970 ותואר .M.Sc במערכות מידע בשנת 1975.
במהלך שרותו בצבא היה, בין היתר, מפקד קורס קציני חבלה, עבר קורס מ"פים בשריון והיה מדריך בקורס מ"פים חי"ר. לאחר מכן מילא תפקידים מקצועיים, בין היתר ראש מדור מחשוב באגף התקציבים במטכ"ל, ולאחר מכן היה מראשוני המרכז לניתוח מערכות באגף התכנון במטכ"ל, והיה ראש ענף ניתוח מערכות בדרגת סגן-אלוף.
באוגוסט 1978 השתחרר מצה"ל ונסע עם משפחתו לארצות הברית כדי ללמוד לדוקטורט במערכות מידע באוניברסיטת פיטסבורג שבפנסילבניה, שם קיבל תואר .Ph.D ב-1981.
עם חזרתו עם משפחתו לישראל, שובל עבד בחברות מחשבים ותוכנה ובמקביל לימד כמרצה מן-החוץ באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית בירושלים. כעבור מספר שנים עבר לאקדמיה במשרה מלאה והצטרף ב-1984 למחלקה להנדסת תעשייה וניהול של אוניבסיטת בן-גוריון בנגב, והקים בה את ההתמחות במערכות מידע. בשנת 2000 הקים באוניברסיטה את המחלקה להנדסת מערכות מידע. במקביל לעבודתו באוניברסיטת בן-גוריון, שובל לימד גם כמורה מן-החוץ במספר מכללות. כמו כן ייעץ וסייע למספר מכללות להקים תוכניות לימודים במערכות מידע. במשך השנים שובל התקדם בסולם הדרגות; בשנת 1996 הועלה לדרגת פרופסור מן-המניין.
בשנת 2013 שובל פרש לגמלאות מאוניברסיטת בן-גוריון ועבר למכללה האקדמית נתניה, שם הקים ועמד בראש בית הספר לניהול מערכות מידע.
במשך שנים היה שובל חבר ועמד בראש וועדות מקצועיות של המועצה להשכלה גבוהה (מל"ג), בין היתר עמד בראש הוועדה שקבעה תקנים לתוכניות הלימודים במערכות מידע באוניברסיטאות ובמכללות בישראל והיה חבר בוועדה הבינלאומית שבחנה את איכות תוכניות הלימודים בהנדסת תוכנה ובהנדסת מערכות מידע באוניברסיטאות ובמכללות בישראל. כמו כן עסק בייעוץ לארגונים.
תחומי מחקר.
נושא עבודת הדוקטורט של שובל היה: "An Expert/Consultation System for a Retrieval Database with a Semantic Network of Concepts".
נושאי המחקר של שובל כוללים: מודלים של נתונים ובסיסי נתונים, מתודולוגיות של פיתוח מערכות מידע, ניתוח מערכות, אחזור וסינון מידע ובחירת מערכות מחשוב.
ספרים ומאמרים.