קליפסו (באנגלית: Calypso ידוע גם כ-Saturn XIV או Tethys C) הוא אחד מירחי שבתאי והתגלה ב-1980 על ידי כירח ה-25 של שבתאי.
מקור השם.
כאשר התגלה, הירח קיבל שם זמני S/1980 S25. הירח התגלה על ידי דן פשאו, קנת' סידלמן, ויליאם באום, דאגלס קורי.
בשנת 1983, הוא קיבל שם רשמי, על שמה של קליפסו במיתולוגיה היוונית, נימפה, בתו של אטלס, אחד מהטיטאנים ואלת הסערות. (השם ניתן גם לאסטרואיד 53 Kalypso ).
מסלול.
קליפסו נמצא במסלול משותף עם הירחים טלסטו וטתיס. קליפסו נמצא בנקודת לגראנז' L5 (60° אחרי טתיס) בעוד שטלסטו נמצא ב-L4 (60° לפני טתיס) על אותו המסלול. קליפסו וטלסטו התגלו באותה שנה ונקראים הירחים הטרוייאנים של טתיס.
קליפסו משלים הקפה כל 45 שעות סביב שבתאי.
מבנה.
לירח קליפסו יש מבנה לא רגיל, ונראה כי פני השטח מורכבים מחומר או רכיבים משוחררים היכולים להחליק את פני השטח והמכתשים עליו. פני השטח מחזירים אור עם אלבדו של 1.34,
ככל הנראה מחול ורכיבים הנפלטים מהגייזרים של הירח אנקלדוס.
חקר באמצעות גשושיות.
החללית וויאג'ר 2 ביצעה יעף ליד קליפסו וצילמה אותו בשנת 1981. הגשושית קאסיני ביצעה מספר יעפים ליד קליפסו במהלך שנות משימתה.
קולוניה (יאפ)
קולוניה (באנגלית: Colonia) היא עיירה במיקרונזיה. היא משמשת כבירת מדינת יאפ.
גאוגרפיה.
העיר ממוקמת על האי יאפ, כ-2,221 ק"מ מבירת מיקרונזיה פליקיר. בנוסף, העיירה נמצאת ליד מפרץ צ'מורו (Chamorro Bay).
אקלים.
הטמפרטורה הממוצעת היא 24 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מאי (26 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא פברואר (23 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 3,318 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (576 מ"מ גשם), וחודש אפריל הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (109 מ"מ גשם).
מוסדות בעיר.
בקולוניה יש מוסך, סניף דואר, סוכנות להשכרת רכב ומספר רב של כנסיות, סניפי בנק, סופרמרקטים, בתי מלון ותחנות דלק.
אנדרו אודליז'קו
אנדרו אודליז'קו (בפולנית: Andrew Odlyzko; נולד ב-23 ביולי 1949) הוא מתמטיקאי אמריקאי ממוצא פולני, פרופסור באוניברסיטת מינסוטה.
ביוגרפיה.
אנדרו אודליז'קו נולד בשנת 1949 בטרנוב. הוא סיים לימודי תואר ראשון ותואר שני במכון הטכנולוגי של קליפורניה ובשנת 1975 סיים דוקטורט במתמטיקה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. בשנת 1975 הוא נקלט במעבדות בל ועבד שם 26 שנים. לאחר מכך הוא עבר לאוניברסיטת מינסוטה שם הוא ניהל מרכז החישובים.
בתחילת שנות ה-70 הוא פרסם עבודה בתחום "חישובי צל". בהמשך הוא חקר פונקציית זטא של רימן. הוא עשה מספר מחקרים בתחום חישובים ממחושבים. אנדרו אודליז'קו פרסם עבודות משותפות עם פול ארדש.
לאחרונה הוא פנה לתחום של רשתות תקשורת, כלכלת ביטחון ומסחר אלקטרוני. בשנת 1988 הוא היה שותף להוכחה שמשפט "שימוש באינטרנט מוכפל כל 100 ימים" שגוי. כמו כן הוא פרסם עבודה בהקשר לחוק מטקלף.
DR3 הוא ערוץ טלוויזיה ציבורי דני, המופעל על ידי השירות הציבורי של דנמרק, DR.
הערוץ מתמקד בעיקר בשידורי ספורט, הומור, מדע, מוזיקה, דוקומנטריה ומדע בדיוני. הוא הושק ב-28 בינואר 2013 והחליף את DR HD. תוכניות הערוץ מיועדות לקהל הגילאים 15–39.
החל משנת 2020 יפסיק הערוץ לשדר כערוץ טלוויזיה פתוח, ויעבור לשידור מקוון בלבד.
מרד קנטון
מרד קנטון (באנגלית: The Canton Coup), שפרץ ב-20 במרץ 1926, הידוע גם בשם "תקרית ג'ונג-שאן" או "תקרית ה-20 במרץ", היה טיהור של גורמים קומוניסטיים של הצבא הלאומני בגואנגג'ואו ("קנטון") שביצע צ'יאנג קאי-שק. המקרה חיזק את כוחו של צ'יאנג עוד לפני שיצא למבצע "המשלחת הצפונית" שהפך בעקבותיו למנהיג העליון של המדינה.
רקע.
בעת ניסיון המרד, פעלו המפלגות הלאומניות והקומוניסטיות של סין במסגרת החזית המאוחדת הראשונה, שהשתלטה על השליטים מצביאי הצבא המקומיים שפיצלו את המדינה ליחידות נפרדות. ברית המועצות עזרה לשתי הקבוצות. במיוחד עזרה האקדמיה הצבאית של וומפואה. הדבר סייע לסון יאט-סן לחזור לשלוט על גואנגדונג. לאחר מותו מסרטן ב־1925, החלו הלאומנים במאבק מנהיגותי ממושך שכלל מלחמה בין-אזורית. ההתנקשות בחייו של ליאו ז'ונגקאי הובילה להדחתו של הו חנמין ולקידומו של צ'יאנג קאי-שק, אז מפקד האקדמיה הצבאית, כמפקד הצבא המהפכני הלאומי. הכינו תוכניות למתקפה צפונית נגד השליטים המצביאים האזוריים, אבל המנהיגות נותרה מחולקת - בעיקר בין צ'יאנג מימין לבין השמאל בראשות וואנג ג'ינגוויי. בתמיכת הסובייטים והקומוניסטים התחזק האגף השמאלי. אמנם המטרה הסופית של הלאומנים הייתה סוציאליזם, אבל וועידת המפלגה בינואר 1926 העמידה את הקומוניסטים במשרות אסטרטגיות, ונראה כי המפלגה כמעט כולה הייתה בשליטה שמאלנית.
ניסיון למרד.
ספינת המלחמה ס.ס. יונגפנג שונתה לשם Zhongshan לכבוד סון יאט-סן בעקבות מותו. זאת הייתה הספינה החזקה ביותר בחיל הים הלאומני. רב החובל שלה, לי ז'ילונג, היה קומוניסט, שעבד עם יועץ חיל הים הסובייטי. הם העבירו את ספינת המלחמה לגואנגג'ואו כדי לתמוך במרידות באזור, ובכך הדאיגו את הלאומנים. בליל 18/19 במרץ היא הועברה פתאום מגואנגג'ואו למעגן ליד צ'אנגג'ואו ("האי של דאין"). למחרת הפליגה בחזרה.
בדו"חות שלאחר מכן, צ'יאנג הצהיר כי הוא נבהל כאשר מפקד האונייה טען שהוא פועל על פי פקודות ממנו, שמעולם לא נתן. חשדותיו גברו עוד יותר עקב שיחות טלפון מוזרות רבות, שהגיעו מאנשים שונים וגורמים שהתעניינו בלוח הזמנים שלו. בתגובה, צ'יאנג רכש כרטיס נסיעה בספינת קיטור יפנית לשאנטו, אך בסופו של דבר החליט להילחם במקום לברוח. אנדריי בובנוב, ראש המשלחת הסובייטית בגואנגג'ואו, ציין בדו"חותיו כי התקרית נגרמה כתוצאה מ"מרד נפל" של כמה מהמפקדים הקומוניסטים בצבא הלאומני.
ב-20 במרץ 1926 הכריז צ'יאנג על משטר צבאי וחתך את רשת הטלפון של גואנגזו. הוא השתמש בצבא הלאומני ובצוערים של האקדמיה הצבאית של וומפואה (שם הוא היה המפקד) כדי לעצור את הקומיסרים הפוליטיים הקומוניסטים שלו. גם קפטן אוניית הקרב, לי ז'ילונג, נעצר בחדרו עם שחר וכוחות אחרים אבטחו את ספינת המלחמה, כאשר ג'יאנג דינגוון תפס את מקומו של לי בפיקוד הצי. המגורים של המנהיגים הקומוניסטיים ושל יועציהם הסובייטים, הוקפו בחיילים והם היו למעשה במעצר בית. כמו כן נעצרו קומוניסטים שהיו בדיוויזיה השנייה וגם אלה שהיו באקדמיה הצבאית וואמפואה - כולל ג'ואו אנלאי. לאחר מכן הם גורשו בעקבות צווים אחרים. אנשיו של צ'יאנג פרקו גם את משמרות הפועלים של הקומוניסטים. גנרל ויקטור רוגצ'ף, ראש המשלחת הצבאית הסובייטית בגואנגג'ואו, נמלט לבייג'ינג, אך וסילי בליוכר, היועץ הצבאי של הלאומנים, ומיכאיל בורודין, היועץ המדיני שעזר לקומוניסטים נעצר, ועוזרו גורש.
לאחר האירוע.
ניסיון המרד בקנטון סיימה למעשה את מאמציהם של הקומוניסטים והסובייטים לערער את מעמד הלאומנים באמצעות עבודה מתמדת לחיזוק האגף השמאלי של המפלגה. מאחר שהסובייטים השתוקקו לשמור על השפעתם וצ'יאנג נזקק לעזרתם במבצע "המשלחת הצפונית" הוא וא.ס. בובנוב ניהלו משא-ומתן על הסכם חדש. הסובייטים יוכלו לשמור על כמה יועצים ויספקו רשימה של חברי המפלגה הקומוניסטית בקוומינטנג, והסכימו לדרישה כי הקומוניסטים לא יחזיקו עוד בתפקידים בכירים בממשלה. ב-3 באפריל פורסם מברק ציבורי מצ'יאנג, שהפרשה היא "עניין מוגבל ומוחלט" של "מספר קטן של חברי מפלגתנו שביצעו מזימה אנטי-מהפכנית". הוא סילק כמה אנשי ימין מהנהגה, כולל וו טיצ'נג.
טרוצקי ברוסיה והוועדות המרכזיות של המפלגות הקומוניסטיות בשאנגחאי וגואנגדונג התנגדו להסדר עם צ'יאנג, אך סטלין תמך בו. ב-15 במאי דרשו הלאומנים מן הקומוניסטים "לא לבטא שום ספק או לבקר את ד"ר סון או את עקרונותיו"; כמו כן נדרשו הקומוניסטים, לספק רשימות של חבריהם בתוך המפלגה, לדאוג שלא יעלה על שליש מספר חבריהם בכל ועדה עירונית, מחוזית או מרכזית. שלא ישמשו כראשי מחלקה או מפלגה ממשלתיים. באותה ישיבה אושרה הנהגתו של צ'יאנג במפלגה ובצבא, והסתיים הפיקוח האזרחי על הצבא הלאומני. "צווי חירום" הרחיבו עד מהרה את כוחו של צ'יאנג למשך זמן מבצע המשלחת הצפונית, אם כי שליטתו הישירה בצבא נותרה חלקית בשל הרכבו האזורי ונאמנותו המחולקת.
ב-7 באפריל התפטר וואנג ג'ינג-וויי מתפקידו והודיע שהוא ייסע לחו"ל; הוא יצא לצרפת בחשאי ב-11 במאי. בובנוב חזר לרוסיה באותו חודש. ואנג חזר באפריל של השנה הבאה, כשהוזמן על ידי בורודין להתמודד עם הצלחתו של צ'יאנג. ג'ואו אנלאי, שהוסר מתפקידיו בגואנגג'ואו, נסע לשאנגחאי, שם ארגן שביתות של מאות אלפי פועלי מפעלים בחודשים פברואר ומרץ 1927.
מחלוקת.
הקומוניסטים הכחישו כי הייתה מזימה נגד צ'יאנג וכי מעשיו נועדו רק להסיר את השפעת השמאל בראשות וואנג ג'ינגוויי מהשפעה על הצבא ועל האקדמיה הצבאית החשובה של גואנגזו. ההיסטוריונים אינם מסכימים בשאלה אם האירוע היה אירוע מזויף על ידי צ'יאנג קאי-שק, או באמת הייתה מזימה קומוניסטית לחטוף אותו ולהגלות אותו לוולדיווסטוק, או שמא כל העניין היה רק רצף של "אי הבנות, חיבורי טלפון לקויים ויריבויות אישיות בין העובדים הזוטרים".
מישל אלכסנדר
מישל אלכסנדר (באנגלית: Michelle Alexander; נולדה ב-7 באוקטובר 1967) היא סופרת, עורכת דין לזכויות האזרח, ופרופסורית אורחת באיחוד הסמינרים התאולוגים בניו יורק . היא מפורסמת בעיקר בזכות ספרה, אשר יצא לאור ב-2010, "חוקי ג'ים קרואו החדשים - כליאה המונית בעידן של עיוורון צבעים" , והיא כותבת טור דעה בהניו יורק טיימס.
ביוגרפיה.