ג'ורג' ברס, הכותב עבור Freedom From Religion Foundation (קרן החופש מדת), ביקר את HR כעוסקים ב"תעמולה ישראלית".
המגזין American Journalism Review ביקר את HR:
Honest Reporting Canada.
HonestReporting Canada (להלן HRC) הוא השלוחה הקנדית של HR. הוא עוקב אחר התקשורת הקנדית וסיקורה את ישראל והמזרח התיכון כדי לקדם "דיווח מאוזן, מדויק ולא מוטה" על ישראל.
HRC הוקם ב-2003 כארגון עצמאי ללא מטרות רווח בטורונטו, קנדה. באפריל 2008 פתח HRC משרדים במונטריאול, דבר שהעניק להם מעמד לאומי ודו-לשוני. HRC מתכנן להרחיב את פעילותו ואת סניפיו לערים גדולות נוספות בקנדה, ולהרחיב את פעילותו למעקב אחרי מאמרים אקדמיים ומאמרי סטודנטים בקמפוסים ובאוניברסיטאות העוסקים בסכסוך הישראלי-ערבי.
המנהל בפועל של HRC הוא מייק פגלמן ועוזר המנהל הוא פול אגוסטון. חבר הפרלמנט השמרן והשר פיטר קנט היה חבר במועצת המנהלים של HRC.
Java Standard Edition
Java Platform, Standard Edition או Java SE היא פלטפורמה נפוצה לתכנות בשפת Java. זוהי פלטפורמת ג'אווה המשמשת ליצירת יישומים חוצי-פלטפורמות המיועדים לשימוש כללי. Java SE מורכבת מהמכונה הווירטואלית של ג'אווה (JVM) אשר נדרשת להרצת תוכניות ג'אווה, ביחד עם קבוצת ספריות תוכנה הנדרשות כדי לאפשר לתוכניות אלה להשתמש במערכות קבצים, ממשקים גרפיים, גישה לרשת, וכדומה.
בעבר, מגרסה 1.2 עד לגרסה 1.5, Java SE נקראה Java 2 Platform, Standard Edition או J2SE. ה-"SE" משמש כדי להבחין בין הפלטפורמה ה"סטנדרטית" לבין הפלטפורמות Java EE ו-Java ME. במקור, ה-"2" נועד כדי להדגיש את השינויים הגדולים שהוצגו בגרסה 1.2, אבל השימוש בו הופסק בגרסה 1.6.
אחד מהמשחקים שמשתמשים בJava Platform Edition הוא Mincraft.
שנת הפלאות (1666)
Java SE
HonestReporting
אוריינטליזם (ספר)
אוריינטליזם (באנגלית: Orientalism) הוא ספר שפרסם ב-1978 חוקר הספרות הפלסטיני-אמריקאי אדוארד סעיד. הספר מעורר המחלוקת הגדיר מחדש את המונח "אוריינטליזם" כמכלול של הנחות שווא העומדות ביסוד הגישה המערבית כלפי חקר המזרח התיכון. לפי סעיד המזרחנות מאופיינת "בדעה קדומה אירוצנטרית, מתוחכמת ועקבית, כנגד העמים הערבים-אסלאמיים ותרבותם". סעיד טוען שמסורת ארוכה של דימויים רומנטיים של אסיה והמזרח התיכון בתרבות המערבית, נתנה באופן עקיף הצדקה לשאיפות האימפריאליות האירופיות והאמריקאיות במזרח. באותה תקיפות, סעיד מגנה את הנטייה של האליטות הערביות להפנים את הרעיונות של המזרחנות המערבית אודות התרבות הערבית.
השפעה.
אוריינטליזם נחשב לספר החשוב ביותר של אדוארד סעיד ותורגם ל-36 שפות לפחות. הוא היה המוקד של מספר רב של דיונים ופולמוסים, במיוחד עם ברנרד לואיס, שעבודתו מבוקרת בפרק האחרון של הספר, תחת הכותרת "אוריינטליזם בן זמננו: השלב האחרון". באוקטובר 2003, חודש לאחר מותו של סעיד, פובליציסט בעיתון לבנוני כתב כי באמצעות השפעת ספרו אוריינטליזם "המבקרים של סעיד מסכימים עם מעריציו בכך שהאיש עשה במו ידיו מהפכה בלימודי המזרח התיכון בארצות הברית". הוא ציטט ביקורת שטוענת כי מאז פרסום אוריינטליזם "לימודי המזרח התיכון בארצות הברית נשלטים על ידי הפרדיגמה הפוסט קולוניאלית של סעיד" (Daily Star, October 20, 2003).
אמנם, אוריינטליזם איננו המחקר הראשון שביקר את הידע המערבי ואת המחקר המערבי אודות המזרח: "לעבד אלרחמן אלג'ברתי, הכרוניקאי המצרי ועד ראייה לפלישת נפוליאון למצרים ב-1798, לדוגמה, לא היה ספק בכך שמשלחת המחקר של נפוליאון אינה אלא כיבוש צבאי במסווה". גם בעשורים האחרונים נעשו מחקרים שהראו את הזיקה בין הכתיבה המזרחנית לבין השלטון האירופי וייצוגיו.
עם זאת, אוריינטליזם מתייחד בהיותו מחקר פרטני ומשפיע בתוך המחקר האוריינטליסטי. האנתרופולוג טלאל אסד טוען שאוריינטליזם איננו רק קטלוג של דעות קדומות מערביות אודות הייצוג השגוי של הערבים והמוסלמים, אלא גם ובעיקר חקירה וניתוח של "המבנה הסמכותני של הדיון האוריינטלי – היותו סגור, ונותן הוכחות ואשרורים עצמיים, שיח זה החוזר על עצמו שוב ושוב בטקסטים מחקריים, ספרות נוסעים, ספרות פרוזה ואמרות כנף של אישי ציבור". אכן, הספר מתאר איך "הדימוי המקודש של האוריינטליסט כדמות קפדנית שלא מתחשבת בעולם הסובב אותה ושקועה כל כולה בכתבים בשפות זרות ומסתוריות נצבעה בגוון כהה עת התברר היאך העסק האפל של שליטה בעמים אחרים היווה רקע לאותו מחקר".
ביקורות.
מבקרי סעיד, כמו המזרחן ברנרד לואיס, טוענים שהסקירה של סעיד מכילה אי דיוקים, וטעויות מתודולוגיות וקונספטואליות רבות. סעיד מתעלם מהתרומות הרבות והמקוריות לחקר תרבויות המזרח שנעשו על ידי חוקרים מערביים במהלך עידן הנאורות והתקופה הוויקטוריאנית. התאוריה של סעיד לא מסבירה מדוע הצרפתים והאנגלים התעניינו במחקר האסלאם במאה ה-16 וה-17, הרבה לפני שהייתה להם איזושהי תקווה לשלוט על המזרח התיכון. עוד טענו נגדו שהוא התעלם מהתרומה של חוקרים איטלקים, הולנדים, ובמיוחד מהתרומה העצומה של המלומדים הגרמנים (סעיד עצמו הודה בהתייחסות המועטה לגרמנים בהקדמתו לספר). לואיס טען שהמחקר המזרחני שיצא ממדינות אלה היה יותר חשוב מהמחקר שיצא מבריטניה וצרפת, אבל סעיד לא הזכיר אותם מכיוון שלמדינות אלה או שלא היה מושבות קולוניאליות במזרח התיכון כלל (הולנד, גרמניה), או שלא היה קשר בין מושאי המחקר שלהן לבין המושבות שלהן (איטליה). ובקיצור, כשסעיד בא להוכיח את טענתו בדבר המניע האימפריאלי של המחקר האוריינטליסטי, הוא ברר מתוך ים המחקר העצום רק את החלקים המתאימים לשיטתו, והתעלם מחומרים רבים וחשובים לא פחות, ואולי אפילו יותר, שאין בינם לבין אימפריאליזם דבר וחצי דבר.
וכמו שלואיס שואל:
לואיס טען שהאוריינטליזם צמח מההומניזם, הנבדל מהאידאולוגיה האימפריאליסטית, ולפעמים אף נוגד אותה. המחקר האוריינטלי על האסלאם צמח מדחיית הדוגמה הדתית, והיה לתמריץ חשוב לגילוי תרבויות אלטרנטיביות. לואיס כינה כ"פרוטקציה אינטלקטואלית" את הטיעון שרק בני תרבות מסוימת יכולים לבקר את תרבותם באופן יעיל.
סעיד טען בתגובה, שאת הביקורת של לואיס צריך לשים בהקשר הנכון. הטיעון הבסיסי של סעיד אומר שהאוריינטליזם נוצל ככלי אימפריאלי, ולכן אי אפשר לראות את הביקורת של לואיס כאובייקטיבית וחפה מאינטרסים, כמו שלואיס היה רוצה להציג את עצמו, אלא לאור מה שסעיד טען, הנטיות הניאו אימפריאליות של לואיס, כמו שעולה מהקריירה הפוליטית או פוליטית למחצה של האחרון והתבטאויותיו.
בריאן טורנר ביקר את עבודתו של סעיד בכך שסעיד עשה למחקר האוריינטלי מה שהוא טען שהמחקר האוריינטלי עשה למזרח. לפי טורנר, סעיד לקח את המסורת האוריינטלית המגוונת ורבת הפנים והכניס את כולה תחת אותה תווית. מבקרים אחרים טוענים שאמנם קיימים עיוותים ופנטזיות רבות במחקר, אבל הטענה כאילו המחקר האוריינטלי צייר את המזרח כתמונת ראי של המערב היא מוגזמת ואינה נכונה.
לנה גוברמן
לנה גוברמן (נולדה ב-1978) היא אמנית, ומאיירת ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה בברסט שבבלארוס ועלתה בגיל שתים עשרה עם משפחתה.
סיימה תקשורת חזותית בבצלאל ב-2003. ומאז זכתה שלוש פעמים בציון לשבח בפרס בן-יצחק של מוזיאון ישראל, וכן בפרס שטרן להישגים מיוחדים בתחום האיור. לנה מאיירת בתחומים רבים ומגוונים. השתתפה כמעצבת הדמויות הראשית בסרטם של קולין בראדי וכריסטופר ריב - “גיבור של כולם" ("Everyone's Hero"). איירה לעיתונים ישראליים ובהם הארץ וגלובס בטכניקות דיגיטליות ורישום. בספריה היא משתמשת במגוון טכניקות ובהם אף תפירה (לספר "ברחוב ירמיהו").
גוברמן היא המנהלת האמנותית והמעצבת הראשית של הסרט איפה אנה פרנק מאת הבמאי הישראלי ארי פולמן.
חיים אישיים.
לנה גרה בקרית אונו עם בעלה ושני ילדיה.
משפט האי-שלמות השני של גדל
סרט פנטזיה
סרט פנטזיה הוא סרט קולנוע או סרט טלוויזיה מסוגת הפנטזיה. קיימות יצירות קולנועיות וטלוויזיוניות רבות אשר עובדו לתסריט מספרות פנטזיה. כך לדוגמה ניתן להזכיר את הארי פוטר, סרטי וולט דיסני שונים (כגון היפה והחיה, אלאדין ועוד), הסיפור שאינו נגמר ושר הטבעות.
מקרים יוצאי דופן של סרטים אשר לצרכם נכתב תסריט פנטזיה מקורי ולא עובד ספר קיים, הם: ליידי נץ (1985), וילו והנסיכה ואיש הנצח.
בטלוויזיה ז'אנר הפנטזיה זוכה להתייחסות נמוכה יותר מאשר בקולנוע ורוב תוכניות הפנטזיה נחשבות כמיועדות לילדים בלבד, או כסדרות פעולה. הסדרות הרקולס זינה הנסיכה הלוחמת ומכושפות הן דוגמאות לסדרות פעולה שהשתמשו ברקע של המיתולוגיה היוונית.
ואולם קיימות גם סדרות פנטזיה שזכו לפופולריות רבה, בהן: אבודים, דם אמיתי ומשחקי הכס, המבוססת על סדרת הספרים שיר של אש ושל קרח.
הנאום מן הכס
לוקאס פילם
לוקאס פילם (באנגלית: Lucasfilm) היא חברה אמריקאית להפקת סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה, החברה ממוקמת בסן פרנסיסקו, קליפורניה. החברה ידועה בשל זיכיון מלחמת הכוכבים ואינדיאנה ג'ונס ובהובלה ופיתוח של אפקטים מיוחדים, קול והנפשה ממוחשבת.
לוקאס פילם נוסדה על ידי ג'ורג' לוקאס בשנת 1971, בעיר סן רפאל שבקליפורניה בארצות הברית. מרבית פעילות החברה עברה לסן פרנסיסקו בשנת 2005. חברת וולט דיסני רכשה את לוקאס פילם בשנת 2012 בהערכת שווי של 4.06 מיליארד דולר ומאז היא האחראית על הזיכיונות והפצתם.
עין אלדין
עֵין אלדין (בפרסית: عین الدین) הוא כפר הממוקם כ-66 ק"מ מדרום-מזרח לתבריז, במחוז בוסתאן-אבאד (בנפת תיכמה-דאש) שבפרובינציית מזרח אזרבייג'ן באיראן. בכפר 2,514 תושבים.