בפברואר 2017 הודיעה רציו יחד עם שותפותיה בלוויתן על החלטת השקעה סופית (FID) לפיתוח שלב 1א' של המאגר בתקציב כולל של כ־3.75 מיליארד דולר, עם צפי לגז ראשון מהמאגר בסוף 2019 וזאת לאחר חתימה על הסכם עוגן עם חברת החשמל הירדנית (NEPCO) והסכמים עם לקוחות בשוק המקומי.
בחודש מרץ 2017 פרסמה רציו כי הגיעה להסכם עם קונסורציום בנקים ישראלים וזרים לקבלת הלוואת גישור בסך של כ־250 מיליון דולר למימון חלקה בפיתוח מאגר לוויתן, שהורחבה בחודש יולי 2018 לסך של כ־450 מיליון דולר.
בסוף חודש אוקטובר 2019 הוענקו לרציו במסגרת הליך תחרותי שיזם משרד האנרגיה יחד עם שתי חברות אנרגיה בינלאומיות Cairn Energy ו- Pharos Energy, שני מקבצי רישיונות חיפוש חדשים במים הכלכליים של ישראל, כאשר בכל מקבץ 4 רישיונות ושטחם הכולל של שני המקבצים עומד על כ־3,200 קמ"ר. חלקה של רציו ברישיונות החיפוש עומד על 33.33%.
ביום 31 בדצמבר 2019 החלה הזרמת הגז ממאגר לוויתן ואספקתו ללקוחות המאגר ולראשונה בתולדותיה החלה השותפות לרשום הכנסות ממכירת גז עם תחילת הזרמת הגז ממאגר לוויתן.
בחודש אוגוסט 2020 הודיעה השותפות על השלמתו המוצלחת של מהלך מימון מחדש בהיקף של עד כ־650 מיליון דולר עם קונסורציום בנקים ישראלים וזרים ועל פירעון מלא של הלוואת הגישור.
בחודש פברואר 2022 הודיעה רציו על שינוי שמה ל"רציו אנרגיות" וזאת לדבריה, על מנת "ששמה של השותפות ישקף באופן נכון יותר את פעילותה ויעדיה, לרבות בקשר עם הפקת הגז מפרויקט לוויתן ויוזמות לפרויקטים בתחום האנרגיות המתחדשות".
תחומי פעילות.
פרויקט לוויתן.
ביום 3 ביוני 2010 דיווחה נובל אנרג'י, השותפה יחד עם שותפות רציו אנרגיות ודלק קידוחים - שותפות מוגבלת ברישיונות "רציו-ים", כי יש סיכוי של 50% למציאת גז בשטח הרישיונות בהיקף של כ-453BCM. לאור זאת, נובל אנרג'י המליצה לשותפים ברישיונות "רציו-ים" לקדוח את קידוח האקספלורציה "לוויתן-1".
קידוח "לוויתן-1", הממוקם כ־135 קילומטר מערבית לחיפה, במים עמוקים בעומק של כ-1,634 מטר הוא הקידוח העמוק ביותר שנקדח אי פעם באזור זה בים התיכון. הקידוח, שהחל ביולי 2010, נמשך כחמישה חודשים בתקציב כולל של כ־150 מיליון דולר (כולל עלויות השינוע של אסדת הקידוח).
בדצמבר 2010 הוכרז לוויתן כתגלית הגז הטבעי הגדולה ביותר במימי הים התיכון ותגלית הגז הטבעי הגדולה ביותר בעולם במים עמוקים בעשור הראשון של המאה ה-21. ההערכה הראשונית לכמות הגז הטבעי במאגר עמדה על כ־453 BCM. הערכות באשר לגודל המאגר המשיכו לגדול ככל שבוצעו קידוחים נוספים. העתודות והמשאבים המותנים במאגר לוויתן, על-פי דוח עתודות בלתי תלוי של NSAI, הוערכו ביוני 2020, על-פי האומדן הטוב ביותר (2P2C), בכ־646 BCM (22.8 טריליון רגל מעוקב של גז טבעי וכ-41 מיליון חביות קונדנסט).
במהלך חודש פברואר 2016 הגישו השותפות במאגר לוויתן תוכנית פיתוח ראשונית לממונה על הנפט במשרד האנרגיה הכוללת הקמת אסדת הפקה במרחק של עשרה קילומטרים מהחוף אשר תוכל להפיק בקצב שנתי של כ-12 BCM בשלב הראשון של הפיתוח (שלב 1א') עם יכולת הרחבה עתידית ליכולת הפקה שנתית של כ-21 BCM (שלב 1ב').
בחודש דצמבר 2016 אישרו השותפים בלוויתן תוכנית פיתוח סופית לשלב הראשון הכולל 4 בארות הפקה בנוסף לפלטפורמה ימית הממוקמת כ־10 ק"מ מהחוף ובעלת יכולת הפקה שנתית של כ-12 BCM אשר תתחבר אל מערכת ההולכה הארצית בחוף.
בפברואר 2017 הודיעו השותפות במאגר על החלטת השקעה סופית (FID) לפיתוח שלב 1א' של המאגר בתקציב כולל של כ־3.75 מיליארד דולר, עם צפי לגז ראשון מהמאגר בסוף 2019 וזאת לאחר חתימה על הסכם עוגן עם חברת החשמל הירדנית (NEPCO) והסכמים עם לקוחות בשוק המקומי.
נכון לחודש ספטמבר 2020 נחתמו בין שותפי לוויתן ללקוחות בשוק המקומי ובשוקי הייצוא הסכמים בהיקף כולל של כ-145 BCM, ביניהם שני הסכמים לייצוא גז טבעי לחברת החשמל הירדנית (NEPCO) ולחברת Blue Ocean המצרית.
בסוף חודש דצמבר 2019, לאחר פחות משלוש שנים מקבלת החלטת ההשקעה על ידי השותפות בפרויקט לוויתן בהתאם ללוחות הזמנים ובהשקעה של כ־3.5 מיליארד דולר, החלה ההפקה ממאגר לוויתן ללקוחות במשק הישראלי ובינואר 2020 החל ייצוא ממאגר לוויתן לירדן ולמצרים.
רציו מימון.
רציו אנרגיות (מימון) בע"מ היא חברה פרטית המוחזקת בבעלות מלאה על ידי השותפות המוגבלת רציו אנרגיות (שותפות ציבורית). תחום פעילותה של רציו מימון הוא גיוס מקורות כספיים עבור השותפות המוגבלת אשר מטרתן לשמש את השותפות לצורך מימון חלקה בהוצאות בקשר עם חזקות לוויתן, לרבות באמצעות הנפקות של איגרות חוב.
במהלך השנים פעלה החברה על מנת לגייס חוב לטובת מימון פיתוח מאגר לוויתן:
בחודש ספטמבר 2014 גייסה רציו מימון כ־371 מיליון שקל באמצעות הנפקת סדרת אג"ח א'.
בחודש נובמבר 2016 גייסה רציו מימון כ־630 מיליון שקל ברוטו באמצעות הנפקת סדרת אג"ח ב'.
בחודש דצמבר 2017 גייסה רציו מימון כ־643 מיליון שקל ברוטו באמצעות הנפקת סדרת אג"ח ג', ששימשה בין היתר לפירעון מוקדם של סדרה א'.
בחודש יולי 2021 גייסה רציו מימון 300 מיליון שקל ברוטו באמצעות הנפקת סדרת אג"ח ד'.
רציו פטרוליום.
בשנת 2011 יזמו איתן אייזנברג (הגאולוג הראשי של שותפות רציו) ומשפחות לנדאו ורוטלוי, מיזמי שותפות רציו אנרגיות, פעילות חיפושי נפט בינלאומית. לצורך כך הוקמה שותפות חדשה, "רציו פטרוליום אנרגיה - שותפות מוגבלת". בחודש ינואר 2017 הונפקה השותפות לציבור ויחידות ההשתתפות וכתבי האופציה שלה נרשמו למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. עם המחזיקים הגדולים ביחידות ההשתתפות של רציו פטרוליום נמנים גם שותפות רציו אנרגיות(המחזיקה 20% מרציו פטרוליום) וקבוצת דלק (מחזיקה כ-6%). לרציו פטרוליום זיכיונות לחיפושי נפט בגיאנה, מרוקו והפיליפינים.
טענות על קשרי החברה עם העולם התחתון.
בשנת 2010, שלמה שוקרון מבעלי חברת הבנייה "גלובוס אינטרנשיונל השקעות בניין ופיתוח" העלה טענות על קשרי החברה עם העולם התחתון. שוקרון החל להשקיע באמצעות חברת "גלובוס" ביחידות ההשתתפות של רציו בשנת 2000 ובתוך זמן קצר הגיע להחזקה של 26% בחברה, עד שכל גיוס הון דרש את אישורו. לאחר שרציו ביקשה לגייס הון בשנת 2005 ושוקרון התנגד ניסו הצדדים להגיע להסכמות כאשר במהלך 2008 החלה בוררות ביניהם. אולם עם גילויי הגז בשדה לווייתן בספטמבר 2010, פנה שוקרון לבית המשפט המחוזי בבקשה לבטל את הבוררות, בנימוק שהבורר התמנה בידי אנשי העולם התחתון. באוגוסט 2011, הגיעו הצדדים לפשרה שבמסגרתה הודיעה "גלובוס" כי היא "מצרה על טענות שפורסמו בעניין הליך הבוררות לפיהן הצדדים יזמו פניה לגורמים בעולם התחתון כדי ליישב את הסכסוך שנתגלע בין שתי החברות. הצדדים רצו ליישב את הסכסוך בדרכים המקובלות בעולם העסקים, ולא הייתה להם כוונה לערב בסכסוך גורמים מהעולם התחתון". עוד הוסכם ששוקרון יקבל 15% מהשותף הכללי, שיוחזקו בנאמנות, וששוקרון יפעל למכירת חלקו בתוך כמה שנים.
Songs of Love and Hate
Songs of Love and Hate (בעברית: שירי אהבה ושנאה) הוא אלבומו השלישי של המשורר והזמר הקנדי לאונרד כהן. האלבום הוקלט בעיקר בקולומביה סטודיו, נאשוויל, בין ה-22 ל-26 בספטמבר 1970 ורצועה נוספת באלבום הוקלטה בפסטיבל האי וייט 1970. האלבום הגיע למקום ה-145 במצעד האמריקאי, אך במדינות אחרות האלבום הצליח יותר, והגיע למקום הרביעי בבריטניה והשמיני באוסטרליה.
האלבום הופץ בגרסה מחודשת בשנת 1995. ב-2002 הוצאה גרסה של האלבום על תקליט ויניל, ומלבד אלבומו Ten New Songs (שהוצא בצורת תקליט בכמות מוגבלת) היה האחרון שנמכר גם בגרסת ויניל. ב-2007 הפיצה קולומביה רקורדס גרסה חדשה לאלבום, וכללה בו שיר נוסף שהוקלט ב-1968. האלבום נקרא על שם הנושאים בהם עוסקים שיריו.
רשימת השירים.
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי לאונרד כהן.
החלקה אמנותית על הקרח
החלקה אמנותית היא ספורט אולימפי שבו יחידים (גברים ונשים), זוגות או קבוצות מבצעות סיבובים, קפיצות ותנועות אחרות בהחלקה על הקרח. הדגש הוא על ביצוע אלמנטים פיזיים שונים בעלי איכות אסתטית שיוצרים הופעה אמנותית תוך כדי לבישת תלבושות מיוחדות (המשתנות בין המשתתפים ובין חלקי התחרות) ובליווי מוזיקלי. ישנן תחרויות מקומיות, ארציות ובינלאומיות ששיאן הוא באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח ובהחלקה אמנותית במשחקים האולימפיים במשחקי החורף האולימפיים. איגוד ההחלקה הבינלאומי (ISU), הארגון האחראי על הספורט, נוסד ב-1892. אנגליה היא מולדת ההחלקה האמנותית אשר החלה להתפתח במאה ה-18. אבי ההחלקה האמנותית המודרנית הוא האמריקאי ג'קסון היינס, רקדן בלט שלקח את תנועות הבלט, והעביר אותן לקרח באמצע המאה ה-19 ובכך עורר מהפכה בתחום. בשנת 1850 הוקם בקנדה משטח ההחלקה המלאכותי הראשון, אשר אפשר לספורטאים להתאמן כל השנה. בעקבותיו החלו נבנים משטחים כאלה בכל רחבי צפון אמריקה ואירופה. אליפות העולם הראשונה לגברים בודדים התקיימה ב-1896 בסנקט פטרבורג והיא הייתה הספורט החורפי הראשון שהוכנס למשחקים האולימפיים. הקפיצות הראשונות הופיעו בתחילת המאה ה-20. נכון לשנת 2008, המדינות המובילות בהחלקה על הקרח הן רוסיה, ארצות הברית, קנדה, צרפת, סין (בעיקר בזוגות) ויפן.
היסטוריה של ההחלקה האמנותית.
מקורות והתפתחות.
את ספורט ההחלקה על הקרח הונהגה לראשונה בבריטניה ובהולנד, במקביל. ההולנדים התמחו יותר בהחלקה מהירה ואילו הבריטים - בהחלקה אמנותית. אנגליה היא לפיכך מולדת ההחלקה האמנותית למעשה.