כתשעים אחוזים מכלל מקרי הסרטן של התאים שאינם קטנים וכמעט כל מקרי הסרטן של תאים קטנים קשורים לעישון עם תלות בגיל התחלת העישון וכמות העישון (כולל סיגריות, סיגרים, נרגילה ועישון פסיבי). קשר זה הוכח מעבר לכל ספק, הן במחקרים אפידמיולוגיים והן בניסויי מעבדה. הפסקת עישון מביאה לירידה בסיכון לפתח את המחלה. גורמים נוספים הקשורים לסיכון לפתח את המחלה הם חשיפה לאדי סולר, סיבי אזבסט, גז רדון, קרינה מייננת, כרום, ניקל וחומרים נוספים.
אפידמיולוגיה.
סרטן הריאות היא מחלה של העידן המודרני, וכמעט לא תוארה טרם 1900 בספרות הרפואית. לאור העובדה שצריכת סיגריות וטבק עלתה מאוד במאה ה-20 ואשר מהווה גורם סיכון עיקרי לחלות בסרטן זה.
ברחבי העולם, סרטן הריאות מהווה כ-13% מכל סוגי הסרטן. יותר מ-1.1 מיליון מקרים של סרטן הריאות מאובחנים מדי שנה, ויותר ממיליון מקרי מוות נגרמים על ידה. בארצות הברית, 28% מכל מקרי מוות מסרטן בשנה (30% אצל גברים, 26% בנשים) הם כתוצאה מסרטן הריאות. סרטן הריאות הוא הגורם העיקרי למוות מסרטן הן בגברים והן בנשים.
השכיחות והתמותה מסרטן הריאות בגברים ונשים אמריקאים משקפים את הרגלי העישון שלהם. מקרי מוות מסרטן הריאות התחילו לעלות בגברים משנות ה-50 ובנשים 10-15 שנים מאוחר יותר. שיעורי תמותה מסרטן הריאות ירדו בקרב גברים ב-37% בין 1990 ל-2005; לעומת זאת, בקרב נשים, שיעור התמותה מסרטן הריאות בין 1991 ל-2005 גדל בכ - 8%. במדינות פחות מפותחות ברחבי העולם, עולה שיעור החולים בסרטן הריאות, כתוצאה מהגדלת שימוש אנדמי של טבק. התוכנית האמריקנית (Surveillance, Epidemiology and End Results (SEER העריכה כי 1 מ-14 גברים ונשים יהיו בסיכון לפתח סרטן הריאות במהלך חייהם.
שכיחות ושיעורי תמותה עשויים להשתנות לפי גזע/מוצא אתני. השכיחות של סרטן הריאות וכן שיעור התמותה אצל גברים אפרו-אמריקאים גבוהה יותר מכל קבוצה אתנית אחרת. שיעורי השכיחות של סרטן הריאות אצל גברים ונשים בארצות הברית בתקופה שבין 2006-2002 הם 77.7 ו-52.5 על כל 100,000 אנשים, בהתאמה. הגיל החציוני בעת האבחנה בשני המינים הוא 71 שנים. תופעת העישון אצל תלמידי תיכון עלתה עד אמצע 1990, אם כי נכון לעשור הראשון של המאה העשרים ואחת תופעה זו נמצאת בנסיגה. למרות ירידה זו, 38% מבוגרי התיכון בארצות הברית מעשנים. עישון בגיל צעיר יותר עשוי בחלקו להסביר את ההתרחשות של סרטן הריאות בחולים צעירים יותר.
בתחילת המאה ה-21 חלה עליה במספר החולים שמעולם לא עישנו, כאשר אחת מכל חמש נשים שאובחנה עם סרטן הריאות, וכן אחד מתוך 12 גברים, מעולם לא עישנו סיגריות. בארצות הברית, מהווה סרטן הריאות את הסיבה הנפוצה ביותר למוות כתוצאה מסרטן, הן אצל גברים והן אצל נשים. הסיכון לחלות הוא בגיל המבוגר, שכן מתחת לגיל 40 נדיר לפתח סרטן מסוג זה.
פתולוגיה.
סרטן הריאות כולל ארבעה תתי סוגים עיקריים המרכיבים כ-90% מכלל סוגי סרטן הריאות, והמסווגים על פי ארגון הבריאות העולמי (WHO):
וכן שלושה סוגי סרטן הקרויים non-small cell lung cancer (בראשי תיבות ולהלן - NSCLC) והמחולקים ל:
החלוקה העיקרית הזו, לסרטן מסוג SCLC ולסרטנים מסוג NSCLC, קיימת לצורך אמצעים טיפוליים ופרוגנוסטיים, מכיוון שקיים הבדל בין שתי קבוצות אלה. סרטן מסוג SCLC ("סרטן תאים קטנים של הריאה") נוטה להיות כבר מפושט מאוד בזמן האבחון, וגם כאשר הוא ממוקם יחסית, כמעט ולא ניתן לרפאו באמצעות ניתוח. לעומת זאת, סרטנים מסוג NSCLC ניתן לרפא על ידי ניתוח בכ-30% מן המקרים.
יתרת עשרת האחוזים של סרטני הריאה מורכבים מקרצינואידים, גידולים מוקואפידרמואידיים, קרצינומות לא ממוינות וגידולים אחרים.
תסמינים קליניים.
יותר ממחצית מן המטופלים המאובחנים לראשונה עם סרטן הריאות מגיעים לטיפול עם מחלה מתקדמת, כאשר החולה ה"קלאסי" הוא אדם מעשן או שעישן בעברו, לרוב בעשור השביעי של חייו. מספר תסמינים קליניים צריכים לעורר חשד שמדובר בסרטן ריאות:
בבדיקה גופנית של החולה ניתן לעיתים להתרשם מהגדלה של בלוטות לימפה, צרידות (אשר יכולה להעיד על superior vena cava syndrome (מחלה מתקדמת), רגישות על גבי עצמות, הגדלה של הכבד וממצאים נוירולוגיים.
ככלל, התסמינים הקליניים יכולים להיות מקושרים למיקום הגידול בריאה - כך למשל, מטופלים עם גידולים מרכזיים או אנדו-ברונכיאליים יכולים להופיע עם שיעול, גניחת דם, סטרידור, קוצר נשימה וסימנים של דלקת בדרכי הנשימה. מטופלים הסובלים מגידול באזורים פריפריים של הריאה יכולים לציין כאבים המערבים את בית החזה ואת הפלאורה העוטפת את הריאות וסימפטומים הדומים לאבצס ריאתי.
גידול המתפשט לתוך בית החזה יכול להביא לחסימת דרכי הנשימה, ללחץ על הוושט (המביא לדיספאגיה - קושי בבליעה) ולשיתוק של עצבים שונים - למשל, שיתוק עצב ה-recurrent laryngeal המתבטא בצרידות, שיתוק עצב הסרעפת המביא לעלית הסרעפת עם קוצר נשימה באותו אזור, או שיתוק עצבים סימפתטיים המביאים לתסמונת הורנר (המתבטאת בצניחת עפעף, התכווצות אישון, וחוסר הזעה באותו אזור בפנים - enophthalmos, ptosis, miosis, and anhidrosis).
התפשטות של הגידול לבסיס הריאה עלול להביא לתסמונת פאנקוסט- Pancoast syndrome (שלרוב מתרחשת יחד עם תסמונת הורנר) הנובעת מכך שיש מעורבות של קצות עצבים צוואריים ועצבי בית החזה, עם כאב בכתף שבאופן קלאסי מקרין לחלק האולנרי של הזרוע (ולרוב עם ממצאים רדיולוגיים המצביעים על הרס של הצלע הראשונה והשנייה).
תסמינים אחרים המעידים על התפשטות של הגידול יכולים לכלול מעורבות של הלב והפריקארד, חסימת דרכי לימפה וחסימת נאדיות הריאה המביאה לכשל נשימתי ותופעות נוספות, כאשר בחלק מן המקרים, בעיקר בסרטן מסוג SCLC אולם גם בשאר הסוגים, ישנה התפשטות של הגידול אל מחוץ לבית החזה- סרטן ריאות יכול להתפשט כמעט לכל רקמה בגוף ולשלוח גרורות למוח, לעצמות, לכבד, לטחול ולבלוטת האדרנל (אם כי פגיעה בתפקוד הכבד או בבלוטת האדרנל נדירה יחסית).
תסמונת פארא-נאופלסטית היא תסמונת הנפוצה אצל חולים עם סרטן הריאה, בעיקר חולים עם SCLC, כאשר תסמונות אלו יכולות להיות הסימן הראשון למחלה או לחזרת המחלה. סימנים אלו יכולים לכלול את הבאים:
תסמונות הקשורות לרקמת חיבור והקשורות לסרטן הריאה כוללות התאלות של האצבעות, וכן כאבי עצמות ופריאוזיטיס.
תסמונות נוירולוגיות הקשורות לסרטן הריאה אינן שכיחות (1%) וכוללות את תסמונת איטון-למברט (המתבטאת בין היתר בחולשת שרירים פרוקסימלית, לרוב בגפיים התחתונות המשתפרת בביצוע מאמץ) ונוירופתיה פריפרית כמו גם הפרעות נוירולוגיות נוספות. מרבית התסמונות הללו נגרמות בשל יצירת נוגדנים עצמיים וטיפול כימותרפי מביא לרוב להיעלמותן.
אבחנה.
אבחנה של סרטן הריאות נשענת על שילוב של ממצאים קליניים, ממצאים בהדמיה (כגון צילום חזה ו-CT) וכן ממצאים ציטולוגיים. הממצאים הציטולוגיים יכולים לעזור באבחנה בין מאפיינים נוירואנדוקריניים שונים בגידול, וכן האם הגידול הוא ראשוני או ממקור גרורתי (היות שגידולים רבים נוטים לשלוח גרורות לריאות).
איתור מוקדם.
מרבית החולים מתגלים בעת האבחנה עצמה ככאלה שבהם סרטן בשלב מתקדם. על כן, בעבר הועלתה השאלה באשר לאיתור מוקדם של המחלה על ידי ביצוע "סקרינינג" - בדיקות איתור מוקדמות לאוכלוסייה, ובפרט לאנשים בסיכון. מחקרים שבוצעו הדגימו כי ביצוע צילום חזה לקבוצות אוכלוסייה מסוימות (יותר אצל מעשנים ומעשנים לשעבר) הביא לגילוי סרטן הריאה בדרגות מוקדמות יחסית אך גילוי זה לא עוזר במניעת תמותה. לעומתו, בדיקת ct בקרינה נמוכה הוכחה במחקר אקראי מבוקר כמפחית תמותה במעשנים כבדים כעת או בעבר ובגילאים שבין 55-70, בזכות גילוי מוקדם, וזו הומלצה כבדיקת סקר למעשנים על ידי ארגוני מומחים שונים, כולל בישראל. עם זאת, אחת מהבעיות בביצוע CT היא איתור שגוי של סרטן ריאה, דהיינו שיעור גבוה של false-positive, המביא לסדרת בדיקות נוספות ולמתח רב המופעל על המטופל.
אם מתגלה במהלך ביצוע CT רגיל ממצא ריאתי ("נודול") שגודלו חשוד (בין 5-10 מ"מ), הגישה היא להעריך האם הוא נראה שפיר (הסתיידויות שפירות, או ללא שינוי בגודל במהלך השנתיים האחרונות - במקרים כאלו החולה ממשיך מעקב באופן רגיל ללא התערבויות נוספות) או לא. אם ממצא זה לא נראה שפיר, יש לבחון האם המטופל מקיים אחר גורמי סיכון לסרטן ריאות. אם לא קיימים גורמי סיכון, ניתן לבצע ניתוח VATS (תורקוסקופיה) ולהסיר את הגידול כמו גם לדגום בלוטת לימפה מבית החזה. כאשר ישנם גורמי סיכון לסרטן, אזי טרם הניתוח יש להעריך את הממצא הריאתי בהדמיות נוספות הכוללות FNA, ברונכוסקופיה ו-CT הכולל חומר ניגוד.
אבחנת סרטן ריאה.