האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות (בסרבית באלפבית קירילי: Српска академија наука и уметности, באלפבית לטיני: Srpska Akademija Nauka i Umetnosti, בקיצור САНУ /SANU) היא החשובה שבין המוסדות האקדמיים של סרביה.
האקדמיה נוסדה ב-1 בנובמבר 1886 על ידי המלך מילאן הראשון אוברנוביץ' תחת השם "האקדמיה המלכותית של סרביה". היא התקיימה תחת השם הזה בין השנים 1886–1947. בשנת 1947 עקב הדחת המונרכיה, שינתה את השם ל"אקדמיה הסרבית למדעים" והחל משנת 1960 נקראת "האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות". הבניין הנוכחי ברחוב קנז מיכאילובה (הנסיך מיכאיל) בסטארי גרד בבלגרד, נבנה בשנת 1922.
חבר אחד של האקדמיה זכה בפרס נובל: סופר הסרבי-בוסני איוו אנדריץ' . באקדמיה התקבלו כחברים עוד 19 זוכי פרס נובל, שלושה מהם בעלי שורשים במרחב היוגוסלבי:לבוסלב רוז'יצ'קה, ולדימיר פרלוג, פטר הנדקה. אחד מחברי האקדמיה - בהתכתבות - המדען והממציא הסרבי-אמריקאי מיכאילו פופין זכה בפרס פוליצר על האוטוביוגרפיה שלו.
היסטוריה.
הגלגול הראשון של המוסד קם ב-31 במאי 1842 כ"חברה להשכלה הסרבית" (דרושטוו סרפסקֶה סלובֶנוסטי, Društvo srpske slovesnosti) שיועדה לשמירת השפה הסרבית ולהפצת המדע. לחברה היה ביטאון שהתפרסם ב-17 כרכים והוצאה לאור משלה. החל מהכרך העשירי השתמשה בכתיב שנקבע על ידי ווק קאראג'יץ'.
החברה להשכלה הסרבית נסגרה בצו של הנסיך מיכאיל אוברנוביץ'. אחת הסיבות לכך הייתה תרעומת השליט על כך שאישים שנחשבו מהפכנים כמו גריבלדי האיטלקי וצ'רנישבסקי והרצן הרוסים נבחרו לשורותיה כחברים זרים.
ב-29 ביולי 1864 על בסיס החברה להשכלה הסרבית קמה "חברת המלומדים הסרבית" (סרפסקו אוצ'נו דרושטוו, Srpsko učeno društvo). ב-13 במאי 1886 היא נסגרה בצו מיניסטריאלי לקראת פתיחת האקדמיה המלכותית. עקב מחאות הוקמה מחדש במקביל לאקדמיה ב-25 ביולי 1887 ולבסוף התמזגה סופית עם האקדמיה הסרבית בשנת 1892.
ב-1 בנובמבר 1886 הפרלמנט הסרבי (סוקופשטינה) החליט על הקמת האקדמיה המלכותית הסרבית.
המלך מילאן הראשון בחר בחבריה הראשנים. בהמשך חברי האקדמיה עצמם עמדו לבחור בעמיתיהם לעתיד.
בהתאם לחוק מ-5 באפריל 1887 האקדמיה המלכותית הסרבית מנתה 16 חברים ו-4 מחלקות: מדעי הטבע, מדעים פילוסופיים, מדעי החברה ואמנויות. היושב ראש הראשון שלה היה יוסיפ פאנצ'יץ'.
מחלקות.
בימינו המחלקות של האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות הן:
היושב ראש הנוכחי של האקדמיה (החל משנת 2003) הוא ניקולה חיידין, מדען בתחום ההנדסה האזרחית.
מושב האקדמיה.
בשנת הקמתה, 1886, האקדמיה ישבה בעיר ניש. בין השנים 1909–1952 בניין האקדמיה היה ברחוב ברנקובה מספר 15 בבלגרד. אחרי שבניין זה נהרס בשנת 1963 המוסד עבר לרחוב מיכאילובה מספר 35.
פרסומי האקדמיה.
כתבי העת של האקדמיה הם:
אחד היעדים העיקריים של האקדמיה הוא פרסום "המילון של השפה הסרבית-קרואטית הספרותית והעממית", ממנו הופיעו 17 כרכים עד שנת 2006.
החוף הצפוני
יחזקאלי
Violently Delicate
Violently Delicate הוא אלבום האולפן הראשון של להקת איטליז. הוא הוקלט במהלך 2006, אך יצא לשוק רק כשנה מאוחר יותר. רוב השירים בו נכתבו במהלך הגלגול הראשון של הלהקה, ועל כן מאיה דוניץ חתומה יחד עם בן שטרית על מרבית התמלילים. יובל סמו, הקלידן המקורי של "אטליז", התארח בנגינה בחלק מהשירים, וכך גם הסקסופוניסט אייל תלמודי, נגן כלי ההקשה עידן קופרברג והצ'לנית תום קלנר. עטיפת האלבום צוירה על ידי האמנית גבי נתן.
הלחנים באלבום נזקפים ברובם לזכות בן שטרית, אם כי על פי רוב מדובר בעבודת צוות של כל חברי הלהקה על בסיס רעיונות שלו. כך למשל, הפתיחה של "Be Invisible" נכתבה על ידי הקלידן לשעבר יובל סמו, והציטוט מ"אינתא עומרי" של אום כולתום באותו שיר נהגה על ידי אדם שפלן.
מילות השיר המסיים את האלבום, "Mountain Top", נכתבו על ידי הזמרת לי טריפון.
הלהקה הוציאה קליפים לשירים Attractive ו- Hey, שניכרת בהם השקעה גדולה, ושימוש באנימציה מתקדמת. שני הקליפים זכו בפרסים שונים בארץ ובעולם.
אדולף שמאל
פליקס אדולף שמאל (בגרמנית: Felix Adolf Schmal; 18 בספטמבר 1872 - 18 באוגוסט 1919) היה סייף, רוכב אופניים ועיתונאי ספורט אוסטרי. הוא אלוף אולימפי בעל 3 מדליות מהאולימפיאדה הראשונה בעידן המודרני, אולימפיאדת אתונה (1896).
ביוגרפיה.
שמאל נולד בדורטמונד גרמניה.
באולימפיאדת אתונה (1896) זכה שמאל ב-3 מדליות, מהן אחת זהב ושתיים ארד. הוא זכה במדליית זהב במרוץ אופניים ל-12 שעות בתוצאה של 295.30 ק"מ, לפני פרנק קיפינג מבריטניה שרכב 354 מטר פחות ממנו. יתר הרוכבים לא סיימו את המירוץ. הוא זכה בשתי מדליות ארד במרוץ אופניים ל-10 ק"מ, אחרי פול מאסון ולאון פלמו שניהם מצרפת ובמרוץ אופניים ל-333 מטר, אחרי מאסון וסטמטיוס ניקולופולוס מיוון. הוא השתתף גם במרוץ אופניים ל-100 ק"מ, אך לא סיים את המרוץ. נוסף לכך, כסייף הוא השתתף בתחרות בחרב אישי. אלמלא גאורגיוס הראשון, מלך היוונים הוא היה זוכה במדליה נוספת וזאת לאחר שכבר ניצח בשני קרבות מתוך 4, אך בגלל כניסת המלך ומשפחתו שדרש להתחיל מחדש את התחרות הוא ניצח בקרב אחד וסיים במקום רביעי.
בנו אדולף שמאל ג'וניור, השתתף באולימפיאדת סטוקהולם (1912) .
בשנת 1919 נפטר שמאל בזלצבורג.
חצות
חצות הלילה (בלשון הדיבור: חצות) היא נקודת הזמן ביממה המסמנת את חילופי הימים.
לפי מרבית לוחות השנה, חצות הלילה היא נקודת הזמן של המעבר בין יום אחד למשנהו והרגע שבו משתנה התאריך (בשונה מהתאריך העברי שמתחלף עם צאת הכוכבים).
זמן חצות הלילה הסולארי, כשהשמש קרובה ביותר לנקודת הנאדיר והלילה נמצא במרחק שווה משעת השקיעה לזריחה, הוא ניגודו של זמן הצוהריים הסולארי. עקב הנהגתם של אזורי זמן ההופכים את הזמן לזהה על פני מגוון מרידיאנים, רק לעיתים נדירות זמן חצות הלילה הסולארי חופף עם השעה 0:00 בשעון. זמן חצות הלילה הסולארי אינו תלוי באזור זמן, אלא בקוי אורך ובעונות השנה.
בתקופה הרומית סימנה חצות הלילה את נקודת האמצע בקטע הזמן שבין השקיעה לזריחה, קטע המתארך ומתקצר בהתאם לעונות השנה.
תחילתו וסיומו של יום.
חצות הלילה מסמנת את ההתחלה ואת הסוף של כל יום בשעון ברחבי העולם. זוהי הנקודה המפרידה בין יום אחד למשנהו.
בשעון בן 24 שעות "00:00" ו־"00:00:00" מתייחסים לחצות הלילה בתחילתו של תאריך נתון. תקן ISO 8601 מאפשר שימוש ב־24:00 בהצביעו על חצות הלילה, ו־12:00 לצהרי היום.
בשעון בן 12 שעות, ניתן להתייחס ל־12 בצוהריים לציון חצות היום, ו־12 בלילה לציון חצות הלילה. הסימון המקובל בשעון דיגיטלי כזה, באותיות am (בלטינית: ante meridiem שפירושו "לפני הצוהריים") ו־pm (בלטינית: post meridiem שפירושו "אחרי הצוהריים"), יוצר אי בהירות בשעה 12, שבה בדיוק מתחלף הסימון מ־am ל־pm (בצוהריים) או להפך (בחצות הלילה).
בתרבות.
בחצי הכדור הצפוני, ל"חצות הלילה" יש קשר גאוגרפי עתיק עם הצפון (כמו שיש לצוהריים עם הדרום). פולנית מודרנית ואוקראינית משמרות את הקשר עם מילותיהם המשמשות עבור חצות הלילה ("północ", "північ" – פשוטו כמשמעו "בחצי הלילה"), שפירושן הנוסף הוא צפון.
ליל סילבסטר, שבו מתחלפת השנה בלוח הגרגוריאני נחגג במסיבות ששיאן בחצות הלילה, עם התחלפות השנה, ונחתם בנשיקה. כיכר טיימס בניו יורק, קנתה לעצמה שם ברחבי העולם כאחת מזירות המסיבה הראשיות. בין הבניינים בכיכר נתלה כל שנה כדור ענק היורד אל החוגגים בחצות הלילה. מסיבות נוספות נערכות במקומות ציבוריים נוספים ברחבי העולם כמו גם במועדונים ובבתים פרטיים. מנהג נפוץ נוסף הוא יריית זיקוקים במרכזי הערים הגדולות.
בסיפור העם הנודע "סינדרלה", פיה עוזרת לסינדרלה להגיע לנשף בעזרת קסם: את בגדי המשרתת הבלויים של סינדרלה היא הופכת לשמלת נשף מרהיבה, את נעליה המרופטות – לנעלי זכוכית, וקליפת דלעת הופכת לכרכרה מהודרת. הפיה מזהירה את סינדרלה שבדיוק בשעת חצות הלילה, לאחר ששעון המטוטלת ישמיע שנים עשר צלצולים, יפוג הקסם והחפצים יחזרו לצורתם המקורית.
צ'ט אטקינס
צ'סטר ברטון אטקינס (באנגלית: Chester Burton Atkins; 20 ביוני 1924 – 30 ביוני 2001) הידוע בשם צ'ט אטקינס (Chet Atkins) היה גיטריסט אמריקאי ומפיק תקליטים אשר לצד המפיק אואן בראדלי יצר את הסגנון הייחודי במוזיקת הקאנטרי הידוע בשם הצליל של נאשוויל, שתרם לעליית האהדה לסגנון זה בקרב חובבי מוזיקת הפופ.
סגנון הפריטה של אטקינס על מיתרי הגיטרה היה מושא להערצה בארצות הברית ומחוצה לה. כמפיק מוזיקלי אטקינס הפיק תקליטים לפרי קומו, אלביס פרסלי, האחים אברלי, אדי ארנולד, דון גיבסון ואחרים. בין אותות הכבוד והפרסים הרבים בהם זכה, אטקינס זכה ב-14 פרסי גראמי והוכנס להיכל התהילה של מוזיקת הקאנטרי.
תולדות חייו.
ילדותו.
צ'ט אטקינס נולד בלוטרל, טנסי. הוא הצעיר במשפחתו ולו שני אחים ואחות. הוריו התגרשו בעת שהיה בן שש והוא גדל בבית אימו. כילד החל בנגינה ביוקללי ואחר כך עבר לנגן בכינור. בשנת 1974 סיפר באוטוביוגרפיה שלו כי "היינו כל כך עניים וכל מי שחי סביבנו היה כה עני שהגענו לשנות ה-40 בטרם גילה מישהו שהיינו בשפל הגדול". אטקינס נאלץ לעבור לגור עם אביו במדינת ג'ורג'יה לאחר שסבל מהתקף אסתמה חמור. בשנות נעוריו עסק במוזיקה באופן מתמיד. בשל מחלתו נאלץ לישון בישיבה בכיסא ולילות רבים ניגן בגיטרה עד שנרדם עמה בזרועותיו, הרגל בו המשיך בשארית חייו.