בח' בתמוז תש"ח (15 ביולי 1948) בשעה 05:30 החלה הפגזה קשה מלווה בהפצצת מטוסים. בחיפוי ההפגזה החלו המצרים להתקרב לגדרות המשק בטנקים ונושאי ברן מלווים במאות חיילים. ההסתערות נבלמה על גדרות הקיבוץ כתוצאה מאש מדויקת של המגינים וממוקשים.
לאחר שעתיים נפגע מגדל המים, והמים שנשפכו ממנו הציפו את התעלות, הקשר לעמדות השתבש והתחמושת נרטבה. בשעה 10:40 אירע פיצוץ אדיר בעמדה הצפונית-מערבית. מגיני העמדה נהרגו והמצרים ניצלו זאת, חדרו לקבוצת בתים ונאחזו בהם. המגינים הצליחו לרתק אותם באש מכוונת. ניתנה פקודה לסגת ולהתרכז בקו ההגנה הפנימי במשק.
מצב המגינים היה נואש. המצרים ריכזו כוחות להתקפה אחרונה ולחיסול הנקודה. עקב העברת מכשיר הקשר למקלט יותר בטוח ניתק הקשר והועלה חשש שהנקודה נפלה.
גדוד הפשיטה 9 של חטיבת הנגב ניסה להגיע לבארות יצחק. המצרים מנעו את התקדמות השיירה על ידי הפצצה אווירית, אבל אנשי הגדוד הצליחו לקדם פלגה של שני תותחי שדה 65 מ"מ ("נפוליאונצ'יק") לאזור קיבוץ סעד, ופגזיהם הראשונים החלו ליפול במרכז הכוח המצרי בדיוק כשעמד לפתוח בהתקפה. החלה בהלה ונסיגת מנוסה של המצרים, בעוד מקלע הבזה שתוקן גורם להם אבדות כבדות. כך הוכרע הקרב בעזרת שני תותחים מיושנים.
אבדות המגינים היו 17 הרוגים, 15 פצועים ונזקים כבדים למשק שנהרס לחלוטין. למצרים היו 200 נפגעים, בהם הרוגים רבים ושלל רב.
לאחר המלחמה.
לאחר ויכוחים רבים בקרב חברי הקיבוץ הוחלט לא לחזור לאותה נקודה. החברים העידו על עצמם כי היו פגועים נפשית וסבלו מהלם קרב. ההחלטה הייתה לשקם את חברי הקבוצה תוך כדי וויתור על שיקום היישוב. חברי בארות יצחק התיישבו באופן זמני במושבה הטמפלרית הנטושה וילהלמה, ביחד עם פליטי עטרות ואנשי נחלים שעזבו את נקודת ההתיישבות שלהם במצודות אוסישקין.
בשנת 1952 עברו חברי הקיבוץ צפונה מווילהלמה והקימו את בארות יצחק החדשה. במהלך השנים קלט הקיבוץ גרעיני השלמה מתנועת בני עקיבא.
בשנת 1966 הוקם בסמוך לקיבוץ הישן קיבוץ עלומים. קיבוץ עלומים שייך גם הוא לקיבוץ הדתי, ומשמש מעין המשך של קיבוץ בארות יצחק.
בשנת 1979, בעקבות תוכניות של רשות שדות התעופה להקים בנמל התעופה בן-גוריון מסלול המראה קרוב לקיבוץ, העלו כמה מחבריו את האפשרות שייאלצו להעתיק את נקודת ההתיישבות פעם נוספת, אך ההצעה ירדה מהפרק. לקראת הרחבת נמל התעופה בן-גוריון הופקעו אדמות של הקיבוץ. הקיבוץ המשיך לעבד שטחים אלו בשליחות רשות שדות התעופה עד שנת 2008.
מהקיבוץ הישן נשאר רק מגדל המים המחורר הנמצא בשדה פתוח בין קיבוץ עלומים ונחל עוז. ב-2013 שודרג המקום והפך אתר הנצחה מרשים לבארות יצחק בנגב. דרך בטון מובילה למגדל ובצידיה ספסלי ישיבה עליהם מוטבעים צילומים והסברים על הקיבוץ ועמידתו במלחמת העצמאות. בקיבוץ עלומים נפתח בניין "בארות בנגב", ובו מערכת מולטימדיה על בארות יצחק הישנה.
הקיבוץ כיום.
קיבוץ בארות יצחק הוא קיבוץ שיתופי השומר על אורח חיים דתי. הקיבוץ משתייך לתנועת הקיבוץ הדתי של הפועל המזרחי.
ענפי המשק העיקריים הם גידולי שדה, רפת חלב, לולי פיטום תרנגולות, מפעל "אברות-חצם" לציפוי מתכות ומפעל "סנאק טיים" לייצור כריכים וארוחות ארוזות. בקיבוץ גם יושבים משרדיה של חברת "זיו-אב הנדסה" אשר בבעלותו של ד"ר אמיר זיו-אב.
באתר ההתיישבות הראשון נמצא מגדל המים הישן ואתר זיכרון, אליו עולים חברי הקיבוץ לאזכרה כל שנה בח' בתמוז.
את רוב שטחי הקיבוץ המקוריים, שהיו גדולים יחסית לתקופה, מעבד כיום קיבוץ נחל עוז, היושב כיום על שטח שבו היה הפרדס הראשון של בארות יצחק, שם ישבה מפקדת הגדוד המצרי שתקף את הקיבוץ.
רב הקיבוץ הוא הרב ירון בן דוד.
בקיבוץ גם פועלת מאז 2018 מכינת "רוח השדה" - מכינה קדם-צבאית דתית לבנים בראשות הרב אילעאי עופרן והרב איתמר חייקין. וסניף של בני עקיבא.
ינון (מושב)
יִנּוֹן הוא מושב באזור הדרום ליד העיר קריית מלאכי השייך למועצה אזורית באר טוביה. המושב הוקם בשנת 1952 על ידי עולים מתימן על אדמות הכפר מסמיה אלכבירה.
שמו של היישוב לקוח מספר תהילים: ().
המושב מונה כ-110 משקים חקלאיים וכ-50 בתים פרטיים בהרחבה.
כפר אחים
כְּפַר אַחִים הוא מושב במישור חוף יהודה, ממוקם כקילומטר צפונית מזרחית לעיר קריית מלאכי בסמוך לקטע כביש בין צומת מלאכי (קסטינה) לצומת מסמיה (ראם) בו חופף כביש 3 לאורך כ-4 קילומטרים לתוואי של כביש 40. המושב שייך למועצה אזורית באר טוביה.
היסטוריה.
היישוב הוקם בשנת 1949 על ידי עולים דתיים מרומניה, צ'כוסלובקיה והונגריה בסמוך לחורבות הכפר הערבי קסטינה ובשטחי אדמותיו. הגרעין המייסד כלל עשרה זוגות צעירים, ללא ילדים. המושב נקרא בתחילה "קסטינה א'" וגם "יחיאל" עד שנקבע השם "כפר אחים" על ידי המתיישבים עצמם, על שמם של האחים ו גובר, בניהם של מרדכי ורבקה גובר מהמושב הסמוך כפר ורבורג, שנפלו במלחמת העצמאות.
המושב היה המושב הדתי הראשון שהצטרף להסתדרות. בשנת 1949 חברי המושב נמנו עם סיעת העובד הדתי בהסתדרות.
בתחילה הושיבה הסוכנות היהודית את העולים על שטח המחנה הצבאי הבריטי ששכן סמוך לקסטינה (אין מדובר בשדה התעופה הבריטי הסמוך). המתיישבים בקשו להקים משק חקלאי המספק חלב. לכל משפחה ניתנה פרה והוקצו 3.5 דונם, שטח שהוגדל בהמשך ל-6 דונם. אולם, ב-1950 הוקמה באותו שטח עצמו מעברת קסטינה, שהפכה לימים לקריית מלאכי. תחילה נעשה ניסיון לשלב בין ההתיישבות החקלאית והמעברה החדשה, אך המעברה התפתחה בעיקר בתחום התעשייה והמשק החקלאי התקשה להשתלב במקום.
לבעיה נמצא פתרון בדמות יוזמה של ממשלת שוודיה לממן הקמת יישוב עבור ניצולי השואה. במימון השוודי (כמיליון קרונות) הוקם כפר חקלאי מספר קילומטרים מצפון למעברה, וב-1953 הועברו מתיישבי קסטינה א', כפי שנקראה אז, אל הכפר השוודי. לאחר ההעברה נקבע שמו של הכפר כ"כפר אחים". המושב נחנך ב-30 בנובמבר 1953, ובחנוכתו נכחו נציג שוודיה בישראל נס מאלינג , חברי פרלמנט שוודים, וראש עיריית סטוקהולם. במיקומו החדש של המושב, התגוררו במושב 69 משפחות, וכל אחת קיבלה 27 דונם.
ב-2007 הוקם בכפר אחים מסלול הפאמפטרק הראשון בישראל.
ידועי שם.
בין ילדי המושב נמנה בני גנץ, הרמטכ"ל ה-20 של צה"ל וחבר הכנסת, שר הביטחון וראש הממשלה החלופי בממשלת ישראל השלושים וחמש. בין חברי המושב כיום נמנה חבר הכנסת ושר האוצר לשעבר ישראל כץ.
עזריקם
עַזְרִיקָם הוא מושב בישראל, באזור דרום מישור החוף, סמוך לאשדוד, השייך למועצה אזורית באר טוביה וחבר לשעבר בתנועת המושבים מתחילתו וחבר נוכחי בתנועה החדשה.
היסטוריה.
המושב נוסד בשנת 1950 על ידי הלן ומוריס כהן ושמואל ושמחה ג'ורנו עולים מתוניסיה. המושב הוקם בעזרת תנועת "גורדוניה" והיה מיועד בשנתו הראשונה לזוגות. המשפחות הצעירות התגוררו באוהלים ללא תנאים בסיסיים, ללא חשמל, מים זורמים וכבישים. המושב הוקם על חורבותיו של יישוב ערבי בשם "בתניה", ונקרא בראשית ימיו בתניה ב'.
מאז אמצע שנות ה-90, התווספו שלוש הרחבות חדשות למושב, בסגנון "בנה ביתך", על מנת להצעיר את המושב ולקלוט תושבים מן החוץ ובנים חוזרים.
מתקני היישוב.
2 בתי תפילה: בית הכנסת 'אם הבנים' בסגנון מרוקאי ספרדי ובית הכנסת 'אהבה ואחוה' בסגנון תוניסאי ספרדי. כמו כן קיים מקווה טהרה. מועדון נוער ומועדון יישובי. מתקני ספורט וכושר: מגרשי כדורסל, קט רגל, מגרש טניס, כדורגל ומתקנים ציבוריים המדמים "חדר כושר פתוח".
בפאתי המושב קיימת פינת יער ובה: שבילים, פינות חמד, מסלולי טיול ברגל ומסלולי רכיבה על אופניים, ואמנות ופיסול סביבתי.
בתחום היער מטווח ירי ומאגרי החדרה של "מקורות".
קק"ל החלה בנטיעת יער עזריקם בשנת 1962. בכ-1,000 דונם משטח היער ניטעו בשעתו עצי אקליפטוס, אורן וברוש, עצים רחבי עלים ועצי בוסתן כמו שקמה, תות ותאנה בחלקות שהתנוונו.
במושב כ-35 משקים המתפרנסים מפעילות חקלאית הכוללת רפתות ולולים כמו גם מטעים של פירות נשירים ושדות ירק.
ליישוב כ–300 דונם של פרדס משותף וכחמש מאות דונם פלחה. רוב תושבי המושב אינם עוסקים בחקלאות: רובם הם יוממים - עובדים שכירים ועובדים עצמאים העובדים מחוץ למושב.
ורד הגליל
ורד הגליל היא חוות נופש ברמת כורזים מצפון לכנרת, בתחום המועצה האזורית הגליל העליון.
החווה נוסדה בשנת 1961 על ידי יונה ויהודה אבני - יהודה עולה מארצות הברית ויונה ילידת ירושלים - שרצו להקים במקום יישוב, מטעמים ציוניים, אולם במתכונת של חווה אמריקאית. יוסף וייץ מהקרן הקיימת לישראל הקצה לבקשתם את הקרקע. באותה עת היה האזור שומם ולא מפותח.
כיום חוות הנופש הייחודית מונה 30 בתי נופש ועץ ובזלת מקומית הפזורים בשטח רחב ידיים, במקום פועלת חוות סוסים ממנה יוצאים טיולי רכיבה לרוכבים בכל הרמות, בית ספר לרכיבה בסגנון מערבי ומרכז מקצועי מוסמך לרכיבה טיפולית. חוות הסוסים אף מקיימת אירועי רודאו - מופעי רכיבה לקהל הרחב ולקבוצות. מיקום החווה בתפר בין גליל לגולן הופך אותה למרכז לטיולים ברחבי הצפון. במקום פועלת מאז שנות ה-60 מסעדה. כיום מנוהלת על ידי שף חיים טיבי.
אמונים
אֱמוּנִים הוא מושב באזור הדרום, כ-3.5 קילומטרים מהעיר אשדוד. מושב אמונים שייך למועצה האזורית באר טוביה, וממוקם ליד היישובים שדה עוזיהו, גבעתי ועזר.
היסטוריה.
היישוב הוקם בשנת 1950 על ידי עולים ממצרים על אדמות הכפר בית דראס. ב-1952 הצטרפו אליהם 5 משפחות מרומניה, וב-1954 הצטרפו אליהם כעשרים משפחות עולים ממרוקו. בקיץ 1955 הוכנה התשתית לחיבור המושב לרשת החשמל. באותה תקופה משק המושב התבסס על חקלאות ירקות.