לאחר איחוד הכתרים בשנת 1603 החל הנוהג להעניק את התואר המשולב - "דוכס קלרנס ואבונדייל" או "דוכס קלרנס וסנט אנדרוז", וזאת מאחר שאבונדייל וסנט אנדרוז הן עיירות בסקוטלנד.
אלפראבי
ליונל מאנטוורפן, דוכס קלרנס
ליונל מאנטוורפן (באנגלית: Lionel of Antwerp; 29 בנובמבר 1338 - 17 באוקטובר 1368) היה בנו השלישי של אדוארד השלישי מלך אנגליה ושל פיליפה מהיינולט. ליונל היה השני מבין שני הבנים שהגיעו לבגרות (אחד מאחיו נפטר בינקותו). ליונל כונה "מאנטוורפן" מאחר שנולד בעיר זו.
ביוגרפיה.
עוד בהיותו ילד הוחלט שליונל ינשא לאליזבת דה בורג, רוזנת אלסטר, בתו ויורשתו של ויליאם דון דה בורג, רוזן אלסטר. ליונל ואליזבת נישאו בשנת 1352, אבל בשל האירוסים הוא הוכרז כרוזן אלסטר כבר בשנת 1347. לבני הזוג נולדה בת אחת - פיליפה.
בשנת 1345 הכריז עליו אביו כנציגו הרשמי, ובשנת 1355 נסע ליונל לצרפת כנציג המלך, אולם פרט לביקור זה שהה באירלנד כנציגה של אנגליה. בשנת 1361 מונה למושל אירלנד, ובנובמבר באותה שנה קיבל את התואר דוכס קלרנס.
בשנת 1363 נפטרה אליזבת בעת שבני הזוג שהו בדבלין.
ליונל ניסה לבסס את השלטון האנגלי באירלנד אולם זכה להצלחה מועטה. לאחר שקיים פרלמנט (כינוס אצילים) בקילקני שהעביר את חוק קילקני בשנת 1367 הפסיק בניסיונותיו ושב לאנגליה.
ב-28 במאי 1368 נשא ליונל לאישה את ויולנטה (1353 לערך - נובמבר 1386) בתו של גלאצו ויסקונטי השני, שליט פאביה. ליונל נסע לאיטליה על מנת לפגוש את רעייתו, טקס הנישואין נערך ברוב פאר במילאנו והחגיגות נמשכו מספר חודשים. במסגרת החגיגות הוגשו המנות לשולחן מוזהבות באמצעות משחה של חלמון, זעפרן וקמח מעורב בעלי זהב אמיתיים. למוזמנים חולקו מתנות כגון סוסים, כלבי ציד, שריונות, גלימות יקרות ועוד. עם המוזמנים נמנו המשוררים פטרקה וג'פרי צ'וסר וההיסטוריון ז'אן פרואסאר. ארבעה חודשים לאחר החתונה, בעת ששהה באלבה חלה ליונל ונפטר. ישנה סברה לפיה ליונל הורעל על ידי אביה של ויולנטה. היא נישאה מאוחר יותר לבן-דודה, לודביקו ויסקונטי.
צאצאיו של ליונל.
בתו היחידה, פיליפה, נישאה בשנת 1368 לאדמונד מורטימר, רוזן מרץ', ונכדתם אן מורטימר נישאה לריצ'רד, הרוזן מקיימברידג'. טענת בנם, ריצ'רד, דוכס יורק ויורשיו לבית יורק לכתר האנגלי התבססה למעשה על היותו של ליונל בנו של מלך אנגליה.
ליונל מאנטוורפן
הנרי ארמסטרונג
הנרי ג'קסון הבן (באנגלית: Henry Jackson Jr; 12 בדצמבר 1912 - 22 באוקטובר 1988) היה אלוף העולם באיגרוף במשקל נוצה, במשקל קל ובמשקל מעורב שנלחם תחת השם הנרי ארמסטרונג Henry Armstrong. אביו היה חקלאי אריס ואינדיאני שהשתייך לקבוצת שבטי האירוקוי, הנרי הבן היה מתאגרף שלא זו בלבד שהשתייך לקבוצה היוקרתית של מתאגרפים שזכו באליפות העולם ביותר משלוש קטגוריות שונות (או בשלוש אגודות שונות), אלא גם היה המתאגרף היחידי שהחזיק בשלוש אליפויות עולם בעת ובעונה אחת. הוא גם הגן על כתר האליפות במשקל מעורב יותר פעמים מכל מתאגרף אחר.
ב-2002, כתב העת "הזירה" דירג את ארמסטרונג כמתאגרף השני בטיבו בכל הזמנים בשמונים השנים האחרונות, כשהיחידי שהקדים אותו היה שוגר ריי רובינסון.
ביוגרפיה.
הנרי ארמסטרונג נולד בקולומבוס שבמיסיסיפי ועבר עם משפחתו בהיותו צעיר לסנט לואיס שבמדינת מיזורי, שם שנים רבות אחרי כן הוא הוכנס למדרכת התהילה של סנט לואיס (St. Louis Walk of Fame). שני כינויי החיבה של ארמסטרונג היו 'הוריקן הנרי' ו'הומיסייד האנק'. הוא היה בן דודה של בילי הולידיי.
ארמסטרונג החל את הקריירה המקצוענית שלו ב-28 ביולי 1931, אז נערך הקרב הראשון שלו בו הוא הפסיד בנוקאאוט לאל סורבינו אחרי שלושה סיבובים. בדומה למתאגרפים שיבואו אחריו כגון אלכסיס ארגיו, ברנרד הופקינס ווילפרדו ולסקז גם ארמסטרונג אלוף עולם שהתחיל את הקריירה שלו כמפסיד. ניצחונו הראשון הגיע מאוחר יותר באותה שנה, כשהביס את סמי ברנס לפי החלטת השופטים אחרי שישה סיבובים. ב-1932 עבר ארמסטרונג ללוס אנג'לס, שם הייתה לו התחלה חלשה כשהפסיד בשני קרבות רצופים בסיבוב הרביעי, לפי החלטות השופטים, האח אדי טרוחיו והשני לאל גרינפלד. אולם לאחר מכן, הוא החל בקו רציף של 11 ניצחונות והמשיך בכך עד לשנת 1933 עד שהוא הפסיד שוב לבייבי מנואל. לאחר מכן הוא זכה בשורה של 22 ניצחונות בלא שום הפסד, בתוצאות 5-0-17, שכללו ניצחון בקרב החוזר שלו עם מנואל בסקרמנטו, וחמישה ניצחונות על פרפקטו לופז. אחרי כן, הוא עבר למקסיקו סיטי, שם הוא הפסיד בקרב הראשון שלו בשהותו שם לאלוף העולם לשעבר במשקל זבוב, בייבי אריזמנדי. הוא השתתף בארבעה קרבות נוספים, עם מאזן של 2-2 והוא הפסיד לאריזמנדי במה שנחשב לקרב על תחרות העולם בין מקסיקו לקליפורניה (למרות שארמסטרונג כשל בניסיונו הראשון לקחת את האליפות), ולבייבי קזנובה בפסילה בסיבוב החמישי. לאחר מכן הוא שב לקליפורניה, שם עמד מאזנו בעשרת הקרבות הבאים על 1-1-8.
ב-1936 ארמסטרונג פיצל את זמנו בנסיעות בין לוס אנג'לס, מקסיקו סיטי וסנט לואיס. כמה מיריביו שראויים לציון באותה שנה היו ריצ'י פונטיין, שנגדו הוא הפסיד לפי החלטת השופטים ואחרי כן זכה לפי החלטת השופטים בקרב החוזר שנערך ביניהם. יריב אחר היה אריזמנדי, שארמסטרונג הביסו לבסוף בסיבוב העשירי לפי החלטת השופטים. יריב נוסף היה אלוף העולם לשעבר חואן זוריטה, כן התחרה נגד מייק בלואז, שהפסיד אף הוא לפי החלטה לארמסטרונג.
ארמסטרונג פתח בסערה את שנת 1937 תוך כדי 22 ניצחונות רצופים, מהם 21 בנוקאאוט. הוא הביס את קזנובה בשלושה סיבובים, את בלואז בארבעה סיבובים, את ג'ו ריברס בשלושה, את אלוף העולם לשעבר פרנקי קליק בארבע ואת אלוף העולם לשעבר בני בס בארבעה. לאחר 22 הניצחונות הללו ברציפות, אירע הבלתי נמנע: ארמסטרונג ניסה בפעם הראשונה להתמודד על תואר אליפות העולם, על כתר ה-57 קילוגרמים, אלוף העולם במשקל נוצה פטי סרון הגן על תארו נגדו במדיסון סקוור גרדן. ארמסטרונג הוכתר כאלוף העולם במשקל נוצה לאחר שניצח את סרון בסיבוב השישי, והשלים שנה שבה צבר ארבעה ניצחונות נוספים בנוקאאוט.
ארמסטרונג פתח את שנת 1938 עם שבעה נוקאאוטים נוספים ברצף, בכללם אחד על אלוף העולם לעתיד צ'וקי רייט. קו זה הסתיים לבסוף כשאריזמנדי החזיק מעמד עשרה סיבובים לפני שהפסיד לארמסטרונג בקרב הרביעי ביניהם לפי החלטת השופטים. שורת 27 הנוקאאוטים הרצופים שלו הייתה אחד מרצפי הנוקאאוטים הארוכים ביותר בתולדות האיגרוף, לפי כתב העת Ring. לאחר הקרב הרביעי עם אריזמנדי הוא התעמת עם אדי ציביק, אחיו של פריצי ציביק, וזכה לעוד ניצחון בנוקאאוט, ולאחר קרב נוסף ארמסטרונג שהיה בקטגוריית האליפות של ה-57 קילוגרמים, קרא תיגר על תוארו של בארני רוס, קולגה שלו במועדון שלוש הקטגוריות, שהיה אותה עת אלוף העולם במשקל מעורב. ארמסטרונג, שהיה במשקל 57 קילוגרמים, הביס את רוס ששקל 67 קילוגרמים, בהחלטה פה אחד של השופטים, והוסיף לעצמו את כתר אלוף העולם במשקל מעורב, בנוסף להיותו אלוף העולם במשקל נוצה. לאחר מכן, הוא ירד במשקל, וקרא תיגר על לו אמברס, אלוף העולם במשקל קל. ארמסטרונג היה המתאגרף הראשונה בהיסטוריה שהחזיק בעת ובעונה אחת בשלוש קטגוריות אליפות שונות, לאחר שניצח את אמברס בנקודות. כעבור מספר ימים, הוא החליט שהוא לא יכול להתמודד במשקל 57 קילוגרמים יותר והותיר את כתר משקל הנוצה ריק.
הוא הקדיש שנתיים נוספות להגן על כתר המשקל המעורב, וניצח, בין היתר את קפרינו גרציה, אלוף העולם לעתיד במשקל בינוני, את אל מנפרדו ואת בובי פאצ'ו, לפני שהגן על תואר במשקל קל בקרב חוזר בין לבין אמברס, שבו הוא הפסיד לפי החלטת השופטים בקרב של 15 סיבובים. אחרי כן הוא הגן פעם נוספת על כתר המשקל המעורב, והגן עליו שמונה פעמים ברציפות, התשיעי היה ניצחון על פדרו מונטנז מפוארטו ריקו. אחר כך הוא ניסה לעשות היסטוריה שוב וניסה להיות המתאגרף הראשון בעולם שזוכה בארבע קטגוריות שונות. בקרב חוזר שערך עם גרסיה, שכבר היה אלוף העולם במשקל בינוני, אף הקרב הסתיים בתיקו בסיבוב העשירי, וניסיונו של ארמסטרונג לזכות בקטגוריה הרביעית עלה בתוהו. ברט סוגר, היסטוריון האיגרוף האמריקאי, אומר כי רבים סברו שההחלטה הייתה שגויה וכי ראוי היה לפסוק לטובת ארמסטרונג.
הוא שב להתמודד במשקל מעורב והגן על תוארו חמש פעמים נוספות, עד שעלה ביד פריצי ציביק לנקום את תבוסתו של אחיו בכך שהוא נטל מידי ארמסטרונג את תואר אלוף העולם בקרב שנמשך 15 סיבובים והוכרע בהחלטת השופטים. עם ההפסד הזה, הגיעו לקיצו שלטונו של ארמסטרונג במשקל מעורב, ארמסטרונג הגן 18 פעמים על כתרו, שהיו ההגנות המרובות ביותר על הכתר בהיסטוריה של המשקל המעורב. ב-1941, הם התאגרפו עד לקרב החוזר, בפעם הזו, ציביק עצר את ארמסטרונג ב-12 סיבובים.
ב-1942 היה מאזנו של ארמסטרונג 1-13, בכלל זה ניצחון על אלופי העולם פריצי ציביק בקרב בן עשרה סיבובים שלא היה על האליפות, וכן בקרבות עם ג'נקינס וזוריטה.
ב-1943 עמד מאזנו של ארמסטרונג על 3-10, כולל ניצחונות על אלופי העולם טיפי לרקין וסמי אנגו בקרבות בני עשרה סיבובים, והפסדים לאלופי העולם ביו ג'ק ושוגר ריי רובינסון, גם כן בקרבות בני עשרה סיבובים.
ב-1944 היה מאזנו של ארמסטרונג 1-2-14 ב-17 קרבות, ביניהם היה ניצחון על בלואז.
ב-1945, לאחר שניצח בקרב אחד, הפסיד אחד וגמר אחד בתיקו, החליט ארמסטרונג על פרישה מאיגרוף. פרט לטקסים וגאלות בהם נכח לאחר מכן, הוא חי חיים שקטים יחסית בשארית ימיו. הוא נולד מחדש כנוצרי וכומר מוסמך והוא לימד מתאגרפים צעירים כיצד להתאגרף.