ב-1965 החליטו במאים אמריקאים לצלם סרט טלוויזיה שיתמקד בהצלחתה של גל. הסרט בוים על ידי הבמאי ג'ין כריסטוף אברטי.
ב-1966 חברת וולט דיסני הציעה לגל להופיע בתפקיד אליסה בסרט-מחזמר לגרסת אליסה בארץ הפלאות. גל טענה בתוקף שהיא לא רוצה לשחק בסרטים, אלא לעסוק רק במוזיקה. פרויקט עשיית הסרט בוטל בדצמבר 1966 לאחר מותו של וולט דיסני.
לאחר האירוויזיון.
בתחילת 1966 גל הוציאה את השיר Baby pop שנכתב על ידי גינסבורג. גל התקשתה לשיר בטונים הנמוכים, מה שגרם לשערורייה כשיצא השיר לאור.
לאחר מספר חודשים כתב גינסבורג לגל שיר חדש: Les Sucettes (בצרפתית: סוכרייה על מקל). גינסבורג כתב את השיר במתכוון בצורה דו-משמעית וברמיזה מינית בולטת, ונשמעו טענות על כך שהשיר נכתב בתור מטפורה על פורנו. השיר עורר מהומה בצרפת למרות שהיה להיט והושמע ברדיו. הסערה הציבורית גרמה לקריירה של גל להידרדר.
לאחר מספר חודשים החליטה גל להקדיש שיר לזכרו של נשיא ארצות הברית ג'ון קנדי, שנרצח כשלוש שנים לפני שפורסם השיר: Bonsoir John John (צרפתית: ערב טוב ג'ון ג'ון). השיר סיבך את גל בצרות נוספות כשהואשמה בנקרופיליה.
קריירה בגרמנית.
למרות ההישגים של גל במדינתה, החליטה בשנת 1966 לשנות כיוון: להקליט שירים בגרמניה ולשתף פעולה עם ורנר מילר. גל הקליטה שירים רבים בגרמנית, שהביאו לה תהילה רבה בגרמניה ובאירופה:
Ich liebe dich, so wie du bist (בגרמנית: "אני אוהבת אותך כמו שאתה") - 1969, Mein Herz kann man nicht kaufen ("לבי לא למכירה" בגרמנית) - 1970, Was will ein Boy (בגרמנית "מה גברים רוצים?") - 1967.
נישואיה למישל ברז'ה.
גל הכירה בשנת 1973 את המלחין היהודי-צרפתי מישל ברז'ה, לאחר שנפרדה מקלוד פרנסואה (אחד מהזמרים הנחשבים באותה תקופה), ונישאה לו ב-1976. לזוג נולדו בן ובת, והם היו נשואים עד למותו בגיל 44 בשנת 1992. שיתוף הפעולה המוזיקלי בין השניים הגיע לשיאו בביצועה של פראנס גל לשיר Ella, elle l'a (אלה, יש לה את זה) שכתב ברז'ה על אלה פיצג'רלד. השיר הפך עד מהרה ללהיט, ובשנים 1987 ו-1988 כיכב בצמרת מצעדי הפזמונים של מספר ארצות באירופה.
גל נפטרה כשלושה חודשים לאחר יום הולדתה ה-70, לאחר מאבק במחלת הסרטן. היא נקברה בבית הקברות של מונמארטר, לצד מישל ברז'ה ובתם המשותפת פולין.
דיסקוגרפיה.
הסינגלים הלהיטים בתחילת דרכה הם:
האח הגדול (&quot;1984&quot;)
האח הגדול (באנגלית: Big Brother) הוא מונח שנטבע בספר "1984" של ג'ורג' אורוול. בספר, האח הגדול הוא כינוי למנהיג כל-יכול הנהנה מפולחן אישיות ומצוי מעל לכל ביקורת.
האח הגדול הוא מנהיג מפלגת הסוצאנג (הלחם של "סוציאליזם אנגלי") השולטת באוקיאניה, מדינה דמיונית בה מתרחשת עלילת הספר. עלייתו התחילה בשנות השישים של המאה העשרים, כשכל מנהיגי המהפכה המקוריים של המפלגה הוצאו להורג בטיהורים הגדולים. עשור לאחר מכן, האח הגדול היה כבר מנהיגה הבלתי מעורער של המפלגה. אולם אורוול רומז בספר שהאח הגדול הוא דמות בדיונית שנוצרה על ידי המפלגה, כדי לשמש כמוקד ההזדהות עם המפלגה, כיוון שקל יותר להרגיש קרבה לאדם מאשר לגוף או לרעיון אידאולוגי. כחיזוק לכך אפשר להביא את העובדה שהאח הגדול הפך דמות מיתולוגית, פרטי הביוגרפיה שלו מעורפלים, לא ידוע מתי נולד, והאמונה הרווחת היא שהוא לעולם לא ימות. אין אדם באוקיאניה היודע את שמו האמיתי או שראה אותו פנים אל פנים.
"האח הגדול" הפך מטבע לשון המתייחס לשלטון טוטליטרי או כזה שיש בו מאפיינים טוטליטריים. המציאות הדיסטופית שמתאר אורוול ב-"1984" רותמת אמצעים טכנולוגיים מתקדמים לפיקוח ולניטור של חיי הפרט, ולכן המונח "האח הגדול" משמש לעיתים קרובות בהתייחסות לפעולות שפוגעות בפרטיות, בין אם מעורבים בהן מוסדות המדינה ובין אם מעורבים בהם חברות מסחריות.
דמותו של האח הגדול מבוססת בעיקרה על דמותו של יוסיף סטלין, אך גם על רודנים אחרים כמו אדולף היטלר ומאו דזה-דונג. השם "האח הגדול" הוא פרפרזה על הכינוי "האבא הגדול" שניתן לסטלין.
לינארי B
פיתוח ושלום
פיתוח ושלום הייתה מפלגה ישראלית בראשה עמד איש העסקים שמואל פלאטו-שרון, שהתמודדה במספר מערכות בחירות לכנסת, ואף הצליחה פעם אחת לעבור את אחוז החסימה, אחרי שזכתה בכ-2% מקולות הציבור הישראלי במהלך הבחירות לכנסת התשיעית בשנת 1977.
הרקע להקמת המפלגה.
שמואל פלאטו-שרון היה איש עסקים יהודי ממוצא פולני שפעל בצרפת. בצרפת עשה פלאטו שרון הון רב, וזאת מהתחלה צנועה כפליט יהודי במלחמת העולם השנייה. בשנת 1975 עלה פלאטו שרון לישראל והחל בפעילות עסקית. בסמוך לאחר בואו ארצה ביקשה צרפת את הסגרתו לידה בחשד לביצוע עבירות כלכליות שונות.
הבחירות לכנסת התשיעית.
לקראת הבחירות לכנסת התשיעית בשנת 1977 הקים פלאטו שרון מפלגה, ששמה "פלאטו שרון - האיש הבודד לכנסת". האותיות על פתק הבחירות של המפלגה היו פא-שין (פש), כראשי התיבות של שמו של פלאטו שרון. תעמולת הבחירות של המפלגה התמקדה בשני נושאים:
החוק הישראלי מאפשר לרשום עד מאה ועשרים מועמדים לכנסת מטעם כל רשימה (ככה שיהיו מספיק מועמדים לכל 120 חברי הכנסת הנבחרים למשכן מדי מערכת בחירות) אך פלאטו שרון פעל באופן הפוך, הוא רשם רק את עצמו כמועמד יחיד, וססמתו הייתה "האיש הבודד לכנסת".
ביחד עם פעילים נוספים, יצר פלאטו שרון בתקופה קצרה, בסיס פוליטי מרשים. הוא קיים אסיפות בחירות, הקים עשרות סניפים, והעסיק פעילים רבים. התוצאה הייתה כי לאחר שנספרו הקולות הסתבר כי הרשימה קיבלה 35,049 קולות, שהם שני אחוזים מן הקולות, הישג שהספיק אז לשני חברי הכנסת. עם זאת, בשל רישומו של פלאטו שרון כמועמד בודד, התאפשר לו להכניס רק חבר כנסת אחד לסיעתו, והמנדט השני ניתן למפלגה אחרת, חולק בין שאר 11 המפלגות שנבחרו לכנסת התשיעית כ"קולות עודפים" בהתאם לחוק בדר-עופר.
ההרשעה הפלילית.
בסמוך לאחר בחירתו החלה חקירה כנגדו וכנגד שני פעילים בולטים במפלגתו. החקירה התגבשה לכתב אישום חמור, בעבירות שונות של שחיתות וקשירת קשר לביצוע פשע. ב-1 באוגוסט 1979 הסירה הכנסת את חסינותו של פלאטו שרון, וב-9 באוגוסט 1979 הוגש כתב האישום לבית משפט השלום בירושלים. עיקר האישומים היה כי פלאטו שרון שילם כספים לפעילים, באופן שהיווה שוחד בחירות, וכי תוכנית פד"מ עצמה היא בבחינת שוחד בחירות.
ב-15 באפריל 1981 הרשיע בית משפט השלום את פלאטו שרון במקצת האישומים שיוחסו לו, וב-11 במאי 1981 דן אותו לתקופת מאסר בפועל. ב-12 במאי 1981 השעתה ועדת הכנסת את פלאטו שרון מכהונתו כחבר הכנסת. פלאטו שרון עתר לבג"ץ, נגד ההחלטה להשעותו, בטענה כי פסק הדין אינו סופי ואף ערער עליו. במהלך הדיון בבג"ץ, קיימה ועדת הכנסת ישיבה נוספת בעניין, ב-7 ביוני 1981, אך לבסוף החליטה הוועדה להותיר את ההשעיה. ב-26 ביוני 1981 הורה בג"ץ על ביטול ההשעיה, ואיפשר לפלאטו שרון להמשיך בכהונתו כחבר הכנסת, למשך יתרת תקופת כהונת הכנסת התשיעית, כאשר הבחירות לכנסת העשירית התקיימו ארבעה ימים לאחר מכן.
לאחר דיון בשלוש ערכאות הרשיע בית המשפט העליון, בשנת 1983 את פלאטו שרון במספר סעיפי אישום (וזיכה במספר אחרים), ודן אותו למאסר בפועל לתקופה של שלושה חודשים. שני פעילים נוספים בתנועה, שהואשמו ביחד עמו בחלק מהאישומים נדונו למאסר על תנאי וקנס.
הבחירות לכנסת העשירית ולכנסת האחת עשרה.
המפלגה התמודדה גם בבחירות לכנסת העשירית. גם הפעם עסקה תעמולת המפלגה באישיותו של פלאטו שרון, והציגו אותו כאיש עסקים פעיל ויזם, העושה למען הזוגות הצעירים וחסרי הדיור, מקום בו הממסד מגלה חוסר אכפתיות, ואדישות. בתשדירים נטען כי הוקם "צוות מומחים" לפתרון הבעיות. עוד במהלך הכנסת התשיעית הוסב שמה של הסיעה ל"פיתוח ושלום". הסיסמה, עליה חזר פלאטו שרון בתשדירי הבחירות, הייתה "ומה הם עשו בשביל מדינה?". בסופו של דבר כשלה המפלגה, ולא הצליחה לעבור את אחוז החסימה. גם בבחירות לכנסת האחת עשרה נכשלה המפלגה ולא עברה את אחוז החסימה.
פלאטו שרון - האיש הבודד לכנסת
דרום קנזינגטון
דרום קנזינגטון (באנגלית: South Kensington - "סאות' קנזינגטון") היא שכונה ברובע המלכותי של קנזינגטון וצ'לסי שבעיר לונדון, בירת הממלכה המאוחדת, כ-3.9 ק"מ דרומית מערבית לצ'רינג קרוס ולכיכר טרפלגר.
גאוגרפיה.
אין הגדרה מדויקת של השכונה, אולם מקובל לזהות את השכונה עם האזורים הנמצאים סביב תחנת הרכבת התחתית של לונדון של דרום קנזינגטון וכן את האזור שסביב דרך התערוכות. בשכונה נמצאים המוזיאון להיסטוריה של הטבע, מוזיאון ויקטוריה ואלברט, מוזיאון המדע, בית באדן-פאוול, האלברט הול, אימפריאל קולג' והקולג' המלכותי למוזיקה (אף שיש המשייכים אותה לאזור נייטסברידג').
השכונה נמצאת על הגבול שבין שכונת נייטסברידג' (הנמצאת מזרחית לה) לבין צ'לסי הנמצאת מערבית ודרומית לה.
היסטוריה.