שירות המודיעין הפלילי בקנדה מגדיר קונה קש בשם "יחיד אשר מעמיד פנים שהוא קונה נכס לגיטימי אבל בעצם פועל בקנוניה עם אדם אחר באופן פלילי כדי לקדם הונאת משכנתאות. קונה קש משתמש לעיתים קרובות בזיהוי מזויף או גנוב כדי למנוע את ייחוס העבירה אליו". במאי 2010 בנק אוף מונטריאול תבע מאות אנשים בחשד שהיו מעורבים בהונאה המשכנתאות שהבנק איבד בה 30,000,000 $. הבנק טוען כי "רוכשי קש" גויסו על ידי הנוכלים. תמורת תשלום במזומן "קוני הקש" אפשרו להגיש בשמם בקשות למשכנתאות כדי להשיג נדל"ן באזור קלגרי. דו"ח מקרה מפורט של מקרה "ארצות הברית נגד קינטרו-לופז" משתרע על פני פעילות של למעלה מ-3 וחצי שנים.
מסך
טיעון היקשי
טיעון היקשי הוא טיעון שבו מסקנה ביחס לכיתה של עצמים מבוססת על המאפיינים שנצפו במדגם של אותה כיתה. טיעונים כאלו עשויים להיות משכנעים כאשר המדגם מקושר באופן סיבתי לכיתה הרחבה יותר באופן שהמאפיינים של הכיתה הרחבה יותר ישתקפו במדגם. לדוגמה:
הטיעון ההיקשי מבוסס על הקשר הסיבתי שבין המדגם והקבוצה הרחבה יותר אליה הוא שייך, ולכן הוא מאפשר לנו להסיק מסקנות החורגות ממה שהוצהר בהנחות. ההיקש מצביע על התכונות של הקבוצה באשר היא, מעבר לכל הפרטים שניתן לצפות בהם. ואולם עובדה זו הופכת את הטיעון ההיקשי לפתוח לטעות, כלומר למצב שבו המסקנה שקרית הגם שכל הנחותיו אמיתיות.
בהיקש ההנחה המשנית היא מקרה, כמו בטיעון היסקי, ומונח קיומה של קבוצה או כיתה הפועלת לפי כלל מסוים שאותו מבקשים לבחון. עם זאת, ההנחה הראשית היא התוצאה של התצפיות המבוצעות בכיתה זו. התצפיות, על כן, נוטות לאשר את הכלל, משום שהיקש עובר מהמקרה והתוצאה אל הכלל.
דוגמה:
טיעון אינדוקטיבי
אברהם בן יצחק (משורר)
אברהם בן יצחק (13 בספטמבר 1883 – 29 במאי 1950) נודע גם בשם: סונה, היה משורר עברי.
תולדות חייו.
נולד בשם אברהם סוּנֶה (Abraham Sonne) בפשמישל שבגליציה, אז בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום בדרום-מזרח פולין). בתקופת מלחמת העולם הראשונה נמלטה משפחתו לווינה, שם היה ממיסדי אגודה אקדמית עברית בשם "התחיה", שנוהלה על ידי ד"ר אברהם חלפן. לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה בשנת 1938 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. נחשב מהאבות המייסדים של השירה העברית המודרנית. חרף מיעוט השירים שכתב, הריהו נחשב המורה הגדול, עם דוד פוגל ואחרים, של השירה העברית שבעטה בסד הברזל של החרוז והמשקל.
התחנך במסורת הספרותית הגרמנית. הושפע מגדולי המשוררים הגרמנים של סוף המאה התשע עשרה וראשית המאה העשרים. גדולי הסופרים הווינאים של זמנו עמדו איתו בקשר רצוף, גם כשהיה שנים רבות בארץ ישראל. בכל חייו פרסם רק שנים עשר שירים. קומץ שירים וקטעי שירים נוספים נדפסו לאחר מותו.
לאה גולדברג, המשוררת והמתרגמת, העריצה את אברהם בן יצחק. היא התקרבה אליו מאוד בשנות חייו האחרונות, וליוותה אותו בעת מחלתו. לימים כתבה לאה גולדברג את ספרה "פגישה עם משורר", המספר את פרשת הידידות ביניהם והערצתה אליו.
שיריו יצאו לאור בכמה מהדורות ובעריכת כמה עורכים וחוקרים ובפרט בידי חנן חבר.
אברהם בן יצחק נפטר בהוד השרון בשנת 1950, ונקבר בבית העלמין נחלת יצחק.
כשלי היקש
כשלי היקש (אינדוקציה) היא קבוצה של כשלים לוגיים בהם יש שגיאה בטיעון היקשי (אינדוקטיבי). כשל זה מבוסס ברוב המקרים על תנועה שגויה מהמקרה הנצפה והכיתה הנבחנת אל הכלל, או בבחירת המקרה הנצפה והכיתה הנבחנת.
ישנם שני סוגים של כשלי היקש:
ג'נובה
ג'נובה (באיטלקית: Genova, בניב הגנואי "זֶנָה"), המכונה גם גנואה, היא עיר ונמל בצפון איטליה, בירתה של ליגוריה. אוכלוסייתה מונה כחצי מיליון תושבים, העיר השישית המאוכלסת ביותר באיטליה, והשלישית בצפון איטליה. העיר כונתה "הגאה" (La Superba). חלק מן העיר העתיקה של ג'נובה נמצא ברשימת אתר מורשת עולמית של אונסק"ו. ב-2004 הייתה העיר בירת התרבות של אירופה. בעיר זו נולדו כריסטופר קולומבוס, ניקולו פאגאניני ופבריציו דה אנדרה.
נמל ג'נובה, היושב במרכז הריביירה האיטלקית, הוא הגדול ביותר באיטליה, והשני בים התיכון לאחר נמל מרסיי שבצרפת.
נקודת ציון אחדות בעיר הן ה"פלאצו דוקאלה" (הארמון של הדוג'ה), קתדרלה די סן לורנצו, הנמל הישן ("פורטו אנטיקו") שהוסב לקניון, וויה גריבלדי (רחוב גריבלדי) שבו שוכנים ארמונות אחדים, וכן בית הקברות המונומנטלי השוכן על גבעת סטליאנו.
היסטוריה.
ג'נובה הייתה עירם של הליגוריים העתיקים. מקורו של שם העיר הוא ככל הנראה בשפה הליגורית, ומשמעותו היא "ברך" (כלומר זווית), על שם המיקום הגאוגרפי של העיר, ובכך היא שווה לשם ז'נבה. אחרים טוענים כי השם מגיע מהמילה הלטינית "ג'נואה" (שער), או על שם האל בעל שני הראשים יאנוס. ג'נובה נותרה נאמנה לרומא בזמן ששאר העמים הליגורניים והקלטיים בצפון איטליה המודרנית תמכו בקרתגיים במלחמה הפונית השנייה. ג'נובה איבדה את חשיבותה כעיר נמל רומית לאחר עלייתה של "ודה סאבטייה", על יד סבונה.
בימי הביניים הייתה ג'נובה עיר-מדינה בעלת משטר רפובליקני עצמאי, ובעלת עוצמה (אחת מה"רפובליקות הימיות" ביחד עם ונציה, פיזה, ואמאלפי) שהתמקדה בעיקר בים. ג'נובה הייתה המתחרה העיקרית של ונציה, וכמו ונציה הרפובליקה שלה נשלטה בידי הדוג'ה. ג'נובה וונציה נלחמו בסדרת מלחמות שהחלו ב-1253, ואת האחרונה, מלחמת קיוג'ה (1378–1381), ונציה בקושי שרדה. מצור קיוג'ה היה ככל הנראה הפעם הראשונה שהשתמשו בארטילריה באיטליה.
צלבנים מג'נובה הביאו לעירם כוס זכוכית-ספיר ירוקה, שבמשך זמן רב נחשבה לגביע הקדוש.
הרפובליקה של ג'נובה התפשטה על פני ליגוריה ופיימונטה המודרניות. בזמנים שונים היו לג'נובה מספר קולוניות במזרח התיכון, בסיציליה ובצפון אפריקה, בים האגאי ובים השחור, משם הובאה מגפת המוות השחור לאירופה, מתחנת הסחר הגנואית בקאפא (פאודיזיה) בחצי האי קרים. ג'נובה שלטה על האי סרדיניה ונאבקה על קורסיקה עם הקורסיקנים והצרפתים עד ל-1768.
למשפחות גנואיות מפורסמות, כגון משפחת דוריה, הייתה שליטה כמעט מוחלטת בים הטירני. הרפובליקה סופחה לאימפריה הצרפתית בידי נפוליון. היא התמרדה ב-1814 וב-1815, אז אישרו נציגים בקונגרס של וינה את איחודה עם ממלכת פיימונטה-סרדיניה.
ב-2004, הכריז האיחוד האירופי על ג'נובה כבירת התרבות של אירופה, ביחד עם העיר הצרפתית ליל.
ב-2013, התרחשה תאונה בנמל העיר, אשר במהלכה התנגשה ספינת מטען במגדל הפיקוח וגרמה להתמוטטותו, בתאונה נהרגו שבעה בני אדם.
ב-14 באוגוסט 2018, קרס גשר מוראנדי בעיר בעקבות מזג אוויר סוער, וגרם למותם של 43 אנשים ולעשרות פצועים.
הקהילה היהודית.
עדויות ברורות להמצאות קהילה יהודית, קיימות החל מהמאה ה-12.
מגורשי ספרד לא הורשו להתיישב בעיר אלא רק לעבור בה בדרכם לערים אחרות ברחבי איטליה.
בזמן מלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה ב-1848, כבר התקיימה קהילה מאורגת וניתנו לבני הקהילה, שוויון זכויות מלא.
ב-1931 מנתה הקהילה 2,500 נפש.
בזמן השואה נפגעה הקהילה וכ-300 מבניה בעלי נתינות זרה נשלחו למחנות, בהם ראש הקהילה ריקרדו פצ'יפיצ'י.
אדוארדו פוקריני התגורר בזמן מלחמת העולם השנייה בעיר והציל יהודים רבים. על פעילותו הוא קיבל הכרה כחסיד אומות העולם.
מקור מכנסי הג'ינס.
מכנסי הג'ינס, העשויים מאריג הדנים, נוצרו לראשונה בעיר ג'נובה ושמם נגזר משם העיר. מכנסי הג'ינס נוצרו עבור הצי הגנואי מכיוון שהתאימו לשימוש כמכנסי מלחים. המכנסיים נקראו בפי הצרפתים "jean fustian" (בצרפתית: "פוסטיאן מג'נובה") על שם שיטת האריגה הגסה "Fustian", ומשם זה התקבלה במאה ה-19 צורת הרבים "jeans" שהפכה לשם המקובל בימינו למכנסיים.
יותם
שרה&quot;ט
טורינו
טורינו (באיטלקית: Torino; בפיימונטית: Turin) היא עיר ראשית בצפון איטליה ובירת מחוז פיימונטה. משמשת מרכז תעשייתי חשוב ומרכז עסקי ותרבותי. העיר הרביעית בגודל האוכלוסייה באיטליה. בשנת 2012 נאמדה האוכלוסייה ב-911,823 תושבים, ובמטרופולין שלה מתגוררים כ-2.2 מיליון תושבים (2005). שיעור הזרים באוכלוסיית העיר נאמד ב-9%. טורינו היא העיר השלישית באיטליה בהיקף פעילותה הכלכלית, אחרי רומא ומילאנו. העיר ממוקמת על הגדה המערבית של נהר הפו סמוך למורדות הרי האלפים האיטלקיים. טורינו הייתה עיר הבירה הראשונה של ממלכת איטליה שנוסדה בשנת 1861.
טורינו מפורסמת בקבוצת הכדורגל יובנטוס (Juventus FC), אחת מהקבוצות הכדורגל המצליחות בעולם. בעיר ממוקם המטה של חברת המכוניות פיאט (Fiat). העיר אירחה את משחקי אולימפיאדת החורף בשנת 2006 ואת האירוויזיון בשנת 2022.
תולדות העיר.
מקור שמה של העיר במילה Tau שפירושה בקלטית הוא "הרים". באיטלקית שם העיר הוא Torino המתורגם כ"שור קטן" (ראו את סמל העיר משמאל). בעיר נותרו שרידים של כפר משבט קלטי-ליגורי ה"טאוריני" (Taurini) מהמאה ה-3 לפנה"ס. לפי אחד המקורות עיכב שבט זה, יחד עם שבט אחר ששכן בלומברדיה, את מהלכו של צבא חניבעל בשנת 218 לפנה"ס, לאחר שחצה את הרי האלפים בדרכו לרומא.
התקופה הרומית.