המבנה נבנה בסגנון מזרחי, וחלונות המבנה עוטרו בקשתות. בקומתו הראשונה של המבנה עוטרה מרפסת המבנה בשתי קשתות רחבות ובקומה השנייה בארבע קשתות צרות יותר. חדר המגורים של המבנה בלט מקו המבנה לכיוון מערב, וצורתו הייתה מתומנת. בכך היה המבנה שונה מבית הליוואן האופייני, לו חדר מגורים מרובה.
בעת בניית תוספת הקומות בשנת 1999 נשמר קו המבנה. הקומות העליונות נבנו כשהן נסוגות מקו המבנה למעט הבנייה מעל החדר המתומן. בקומה הרביעית נבנתה מרפסת בצורה מתומנת תוך שמירה על צורת הבניין המקורית.
ג'ון פרדריק לאמפ
ג'ון פרדריק לאמפ (באנגלית: John Frederick Lampe; 1703–1751) היה מלחין אנגלי, יליד סקסוניה.
ביוגרפיה.
לאמפ נולד בסקסוניה, אך היגר לאנגליה בשנת 1724 וניגן בסון בבתי אופרה. אשתו, איזבלה, הייתה גיסתו של המלחין תומאס ארן, שלאמפ עבד לצדו בעונות קונצרטים רבות. בדומה לארן, לאמפ כתב יצירות אופראיות באנגלית, כאקט של התרסה מול השתלטות האופרה האיטלקית, שהנדל ופורפורה קירבו אל לב הקהל הרחב. לאמפ, יחד עם הנרי קארי וג'. סץ סמית', ייסדו את מיזם האופרה האנגלית, שלא האריך ימים. הוא היה לידיד של צ'ארלס וסלי. בין יצירותיו לבימה האופרות הלעגניות "פירמוס ותיסבי" (1745) ו"הדרקון מוונטלי" (1734), שהצגותיהן לא ירדו מן הבימה במשך 69 לילות רצופים, שיא לימים ההם, מעבר להישג של "אופרת הקבצנים". במשך זמן מה התגורר בדבלין ואחר באדינבורו, שם נפטר.
ספקטריה
ספקטריה (יוונית: Σφακτηρία) הוא אי קטן לא מיושב, בכניסה למפרץ פילוס במערב הפלופונסוס שביוון. שמו המודרני של האי, השייך לאיים היוניים, הוא ספאגיה.
האי והמפרץ הסמוך לו היו זירת שני קרבות נודעים בהיסטוריה: קרב פילוס, שניטש ב-425 לפנה"ס בין האתונאים לספרטנים, וקרב נאווארינו (1825) בין צי בריטי-צרפתי-רוסי לבין צי טורקי, קרב שהיה נקודת מפנה חשובה במלחמת העצמאות היוונית. באוגוסט 1826, במהלך המלחמה, נלכדו באי כמאתיים לוחמים יווניים, כשציו של אבראהים פאשא מטיל עליהם הסגר, אך חולצו בפעולה נועזת של קפיטן צמאדוס. אונייתו "ארס" (Ares) חמקה בלילה סוער ובאין רואים בין הצי הטורקי לבין מבצר נאווארינו (שהיה אז בידי כוחות טורקיים) אל האי ספקטריה, והעלתה אל סיפונה את מאתיים הלוחמים. המלחים הטורקיים הבחינו בקפיטן צמאדוס בצאתו, והוא נלכד בין חמש-עשרה אוניותיהם לבין תותחי המבצר שבחוף. הקרב נמשך כשעתיים. "ארס" הצליחה בסופו של דבר לברוח, אך קפיטן צמאדוס, גנרל סנטרוזה ושר הפנים אנגוסטרס נהרגו בקרב.
חונטה צבאית
אונדו&quot;ף
אונדו"ף (אנגלית United Nations Disengagement Observer Force או UNDOF - "כוח הפיקוח על ההפרדה של האומות המאוחדות") הוא כוח שמירת שלום רב-לאומי של האומות המאוחדות שהוקם באזור החזית ברמת הגולן, כדי לחצוץ בין סוריה לישראל לאחר מלחמת יום הכיפורים.
הרקע להקמת הכוח.
הפסקת האש במלחמת יום הכיפורים נכנסה לתוקפה ב-24 באוקטובר 1973. בו ביום נפרס כוח UNEF II של האומות המאוחדות בגזרת סיני וחצץ בין צבאות ישראל ומצרים. ברמת הגולן נותר המצב מתוח, ולכן ב-1974 נקטה ארצות הברית ביוזמה שהביאה לניסוחו של הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל לסוריה בין צה"ל לצבא סוריה. ההסכם יצר אזור הפרדה ושני אזורי דילול משני צדדיו, וקרא להקמת כוח רב-לאומי שיפקח על יישומו. ההסכם נחתם ביום 31 במאי 1974 ובו ביום התקבלה החלטה 350 של מועצת הביטחון של האו"ם שהקימה כוח רב לאומי למטרה זו. הכוח נפרס באזור החיץ והוא הכוח הצבאי היחיד שמורשה לשהות בו. מאז מחודש המנדט של אונדו"ף מדי שישה חודשים.
שטח החיץ.
שטח החיץ משתרע לאורך 80 ק"מ - מהחרמון בצפון ועד משולש הגבולות ישראל-סוריה-ירדן בדרום. רוחבו בין "קו אלפא" שממערב לו לבין "קו בראבו" שממזרח לו, נע בין חצי ק"מ ל-10 ק"מ. בצפונו הוא גובל בלבנון ובדרומו הוא גובל לאורך רצועה של פחות מקילומטר בודד בירדן. באזור החיץ פועל מנהל אזרחי סורי.
משני צדדיו של אזור החיץ משתרעים אזורי דילול ברוחב של 25 ק"מ שבו מבקר הכוח את הנוכחות הצבאית של שני הצבאות. כל אחד משני האזורים האלה מחולק לשלוש רצועות אורכיות, הראשונה בין אזור החיץ ועד 10 ק"מ ממנו, השנייה מקו 10 הק"מ ועד לקו 20 הק"מ והשלישית בין קו 20 הק"מ ועד לקו 25 ק"מ. נקודת המעבר היחידה הפעילה בין שתי המדינות נמצאת במעבר קוניטרה ומופעלת על ידי צה"ל, אונדו"ף והרשויות הסוריות.
היקף הכוח הצבאי ופעולתו.
הכוח הצבאי מחולק לשני גדודים - הגדוד הצפוני האוסטרי שמצפון לקוניטרה (AUSBATT, קיצור ל-Austrian Battalion) הכולל גם פלוגה קרואטית, ומדרום לה פועל הגדוד הדרומי הפיליפיני (PHILBATT, קיצור ל-Philippine Battalion). הכוח הראשוני כלל חיילים מאוסטריה, פרו, קנדה ופולין. כיום כולל הכוח חיילים מאוסטריה, הודו, יפן, הפיליפינים וקרואטיה. לכוח שני מחנות ומשרדים בדמשק, 44 עמדות מאוישות ו-11 עמדות תצפית. המפקדה נמצאת במחנה פואר בצד הסורי המוחזק על ידי האוסטרים, בעוד שהמחנה האחר, שוכן במחנה "זיוונית" בישראל. במחנה זה נמצאים הכוחות הלוגיסטיים מהודו ומיפן.
נכון ל-30 באפריל 2010 סך הכל כולל הכוח 1,043 חיילים, אשר נעזרים ב-67 משקיפים מטעם ארגון הפיקוח על הפסקת אש של האומות המאוחדות (משקיפי OGG - Observer Group Golan) וב-144 אזרחים ממדינות שונות, בהן גם ישראל וסוריה. מאז תחילת פעולתו ספג הכוח 57 אבדות וכן נהרג אזרח שנמנה עם עובדיו.
על פי הגדרתו, פעולות הכוח כוללות:
מלחמת האזרחים בסוריה.
בעקבות קרבות שהתרחשו בגולן הסורי ובקרבת גבול ישראל בין נאמני אסד והמורדים כוחות אונדו"ף החליטו להוריד את תדירות הסיורים.
ב-6 במרץ 2013 נחטפו 21 פקחים פיליפינים ששרתו בכוח על ידי מורדים מארגון שוהדא אל-ירמוכ. החטופים שוחררו לאחר ימים ספורים ללא פגע. החטיפה והקרבות בגולן גרמו לאוסטריה, קרואטיה ויפן לצאת מכוח אונדו"ף ולהסיג את החיילים והפקחים שלהם.
ב-28 באוגוסט 2014 נחטפו כ-45 פקחים מפיג'י על ידי ג'בהת אל נוסרה. ב-11 בספטמבר הם שוחררו, חצו את הגבול לישראל לשם בדיקות רפואיות ולאחר מכן חזרו לסוריה. לפי גורמי אופוזיציה סורים השחרור התאפשר לאחר שקטר שילמה כופר של 20 מיליון דולר לחוטפים.
ב-30 באוגוסט 2014 ג'בהת אל נוסרה צר על שני מוצבים שאוכלסו על ידי 75 חיילים מהפיליפינים. החיילים הפיליפינים הצליחו להימלט מהמוצבים בסיוע חיפוי של חיילים אירים שמשרתים באונדו"ף.
ב-15 בספטמבר 2014 כוחות אונדו"ף החלו לפנות את מוצב אל פאוור בו הייתה המפקדה של הכוח ועברו לישראל. לאחר הפינוי לא נשארו עוד כוחות מאונדו"ף בשטחים בריבונות סורית.
יותר מ4 שנים מאוחר יותר, ב-15 באוקטובר 2018, עם חזרתו של צבא סוריה לשלוט באזור הגבול עם ישראל, נפתח לראשונה מעבר קוניטרה שנסגר בימי המלחמה, וחיילי כוח אונדו״ף החלו לשוב לעמדותיהם בשטח סוריה.
סן סבא (רובע)
סן סבא (באיטלקית: San Saba) הוא הרובע ה-21 מבין רובעי העיר רומא בירת איטליה.
הרובע מהווה חלק ממוניצ'יפי 1 - האזור המרכזי של רומא המודרנית, ונמצא בקצה הדרום מזרח של האזור העתיק של רומא. הרובע נקרא על שם כנסיית סן סבא הנמצאת בו. בנוסף, נמצאות ברובע הכנסיות סנטה בלבינה וסנטי נראו אי אצ'ילאו א קרקלה (הנמצאת בסמוך לשרידי מרחצאות קרקלה, הנמצאים אף הם בתחומי הרובע).
ברובע עוברת חומת אורליאנוס, ונמצאים בו השערים סן סבסטיאנו וסן פאולו שבחומה.
סוזאנה מריה ארן
סוזאנה מריה ארן (באנגלית: Susannah Maria Arne, הידועה גם בשם סוזאנה מריה סיבר; 1714–1766) הייתה זמרת ושחקנית אנגלייה ידועת-שם, אחותו של המלחין תומאס ארן.
חייה.
סוזאנה מריה ארן נולדה בלונדון והופיעה לראשונה באופרה הראשונה של אחיה, "רוזמונד", ב-1733. כזמרת אלט (אם כי בראשית דרכה הייתה סופרן), הרשימה את הנדל, שכתב תפקידים במיוחד בשבילה במשיח ובשמשון. עוד שרה באופרות של הנדל את דוד ב"שאול" ותפקידים שונים בהצגות של "דבורה" ו"הרקולס". צ'ארלס ברני אמר, שהנדל "חיבב מאוד את הגברת סיבר, שקולה והליכותיה ריככו את יחסו המחמיר כלפי חסך הידע המוזיקלי שלה".הנדל לימד אותה לשיר את תפקידיה צליל אחר צליל, כיון שהיא לא קראה תווים.
סוזאנה מריה שרה גם בכמה מן האופרות של אחיה, ביניהן, נוסף ל"רוזמונד", "האופרה שבאופרות" ו"דידו ואניאס". הופעתה הראשונה כשחקנית הייתה בתפקיד הראשי ב"זארה" של אהרון היל, בהצלחה רבה. בתקופה זו הופיעה גם בתפקידי שקספיר, שאותם ביצעה בשנים הבאות עם גאריק.
בשנת 1734 נישאה סוזאנה מריה לתיאופילוס סיבר, בנו של המחזאי קולי סיבר, ומאז נודעה בשם זה בחייה המקצועיים. חיי הנישואים לא עלו יפה, אם כי הדרכתו של סיבר שיפרה את יכולת המשחק שלה. בסופו של דבר נפרדו השניים וסוזאנה מריה עברה לדבלין, שם הצטרפה בשנת 1741 לצוות שביצע בהופעת בכורה את משיח של הנדל. אף כי הישגיה כזמרת לא היו מרשימים במיוחד, הביקורות הציגו אותה באור חיובי; ברני כתב על שירתה, כי "הודות לפאתוס טבעי ותפיסה מושלמת של המילים, היא חודרת לעיתים קרובות ללב בעוד שאחרים, העולים עליה לאין ערוך בקול ובמיומנות, מצליחים להגיע רק אל האוזן." השמועה אומרת, שד"ר פטריק דלאני, יועץ הבישוף בקתדרלת סנט פטריק, הכריז, כאשר שמע אותה שרה "נבזה היה" מתוך "משיח" של הנדל, "אישה, על כך יימחלו לך כל חטאייך!"