בפברואר 2014 פורסם שבישיבת עירייה בהשתתפות כל הגורמים הממשלתיים, התקבלה דרישת גורמים נוצריים להעביר את מתחם הר ציון כולו, כולל קבר דוד לרשותם תחת ריבונות ארצם. לאחר חג הפסח, במאי 2014, ולקראת ביקורו של האפיפיור ביוני, נעצרו שני יהודים במקום באשמת "תפילה בכנסייה", וב'הארץ' דווח כי בימין גוברת המחאה בעניין מסירת חלקים מהמתחם לידי הנוצרים, אף שכל הגורמים הממשלתיים מכחישים זאת. יו"ר הכנסת זאב אלקין, שר החוץ אביגדור ליברמן והשר לביטחון פנים יצחק אהרונוביץ פרסמו הודעה לפיה לא יהיה שינוי במצב הקבר, ושאין כוונה למסור את המתחם לנוצרים, אך דיון שנקבע בכנסת על כך בוטל לבקשת משרד החוץ. ביוני, ערב ביקור האפיפיור, נערכה מיסה בחדר בידי נזירים, תוך מחאת יהודים, וטענות על שקרים מצד אהרונוביץ וליברמן.
לקראת סוף שנת 2014 נחשפה תכתובת מראשית המנדט הבריטי ב-1921, בעניין מאבק בין הממשל האיטלקי הוואקף המוסלמי, והרבנות הראשית - אז חלק מן הממסד הציוני טרם קום המדינה, על המתחם. יחד עם התכתובת מימי המנדט, התפרסמה תוכנית חדשה של עיריית ירושלים לשינוי ייעוד, שיאפשר הקמת מבנה נוצרי גדול בכניסה למתחם. לפי הפרסום עורך הדין גלעד קורינאלדי חשף גם כוונה של העירייה לאפשר לנוצרים קתולים לקיים מיסה בחדר הסעודה האחרונה באורח קבע, דבר שנאסר עליהם עד לאותה עת לפי הגדרת המצב הקיים במקום.
חודש לאחר מכן נטען שגורמים במשרד התיירות תומכים בהוצאת היהודים מהמתחם בהדרגה, ומסירתו לידי נוצרים. עם זאת התברר שהמקום אינו מוגדר "מקום קדוש" אלא מקום תיירות, ולפיכך אין למשרד הדתות או לממונה על המקומות הקדושים כל שליטה על זמני התפילה או סדרי התפילה שבו, עליהם מופקדת המשטרה במסגרת שמירה על "המצב הקיים".
בתחילת 2015 התפרסם במקור ראשון שבשיחות עם הוותיקן הוחלט להעביר חלק מקבר דוד לידיו. בנוסף, משטרת ישראל נערכה לפנות את מתפללי בית הכנסת והלומדים במקום, על מנת לאפשר לכנסייה היוונית אורתודוקסית לערוך במקום את טקס חג השבועות (הפנטקוסט) במקום. בעקבות זאת קמה סערה, חבר הכנסת פורוש דרש לדעת אם נכונים הדברים. נערכה תפילה יהודית המונית במקום והטקס הנוצרי בוטל. המחאות נמשכו למרות דבריו המרגיעים של רב הכותל הרב רבינוביץ.
בפסח תשע"ה החלה לפעול בשעות אחר הצהריים והערב "ישיבת המקובלים נפש החיים", בראשות הרב יעקב אברהם שפהרד, בחדר המכונה "מערת דוד המלך". יש הסבורים שמחדר זה הייתה כניסה למערות הקבורה. לאחר כמה שנים עברה הישיבה לצידו השני של המתחם, בחדר המכונה "חדר הברטנורא".
בפסח שני, תשע"ה (תחילת יוני 2015) נערכה סעודת מלווה מלכה גדולה בליווי נגנים כהזדהות יהודית עם המקום, למרות מנהגי האבלות הנוהגים בימי ספירת העומר.
ביוני 2015 דווח שיהודים פונו בכח מהמתחם בידי שוטרים, לקראת מיסה של הכנסייה היוונית אורתודוקסית במסגרת חג הפנטקוסט, אך הנחיות הרב רבינוביץ לגבי 'המצב הקיים' קוימו ולפיהן המיסה הייתה בנוכחות קהל מצומצם, ללא הדלקת קטורת וללא צלב. בין העצורים היה גם כתב הארץ יאיר אטינגר.
ביוני 2019 וכן ביוני 2020 נחסם מתחם הר ציון בידי שוטרים לקראת מיסה של הכנסייה היוונית אורתודקסית במסגרת חג הפנטקוסט, לטענת יהודים ששהו במקום נכנסו הנוצרים עם צלבים ענקיים למתחם הקבר ובית הכנסת במקום.
קבר דוד המזויף.
בתקופת המנדט הבריטי החל משנת 1920 אולצה משפחת דג'אני המוסלמית שהחזיקה במקום לפתוח אותו באופן שוויוני בפני מבקרים לא מוסלמים.
עם כיבוש הר ציון בידי כוחות הפלמ"ח ב-1948 וכניסת חיילי צה"ל לקבר דוד, התברר לראשונה כי הקבר אותו הציגה משפחת דג'אני בפני היהודים והנוצרים כל השנים היה למעשה קבר מזויף ששכן בקומה העליונה מעל הקבר האמיתי. "קבר" זה היה למעשה גוש אבנים ומלט שנבנה במטרה להרחיק את הזרים מהקבר האמיתי שבקומת המרתף. בשנת 1951 עיצב האדריכל מאיר בן אורי את הכיתוב "דוד מלך ישראל חי וקיים" מעל קבר דוד. כתובת זו נשארה עד השיפוץ והניקוי שנערכו במקום בשנת 2012.
ניתן לראות את הקבר המזויף בחדר הפנטקוסט אליו מגיעים מחדר הסעודה האחרונה שמעל לקבר דוד המלך המקורי.
מנהגים הקשורים במקום.
בחג השבועות, יום פטירתו של דוד המלך על פי המסורת היהודית, פוקדים את הקבר אלפי מבקרים חלקם מדליקים אז ק"ן (150) נרות, לציון מספר המזמורים שבספר תהילים, המיוחס לדוד. כמו כן המבקרים במקום נוהגים לקרוא בו פרקי תהילים. ובתקופות שונות אף ייסדו במקום חבורות תהילים. בכל מוצאי שבת מתקיימת במקום סעודת "מלווה מלכה" המונית, סעודה זו נקראת גם "סעודתא דדוד מלכא" (סעודת דוד המלך), שכן דוד המלך ביקש מה' לדעת את יום מותו, וה' גילה לו שהוא ימות בשבת, ומאז, בכל מוצאי שבת היה דוד עושה סעודה לבני ביתו, כדי להודות לה' על שעודנו בחיים.
ייצוגי קבר דוד בתרבות ובמורשת.
ברומן "תמול שלשום" מאת הסופר ש"י עגנון (פורסם ב-1945) נכתב:
גם בשירה הישראלית בת זמנינו כגון אצל המשוררים אורי צבי גרינברג, יהודה עמיחי, וחיים חפר אנו מוצאים יחס אל קבר דוד. כל למשל, אחרי שהתברר הניצחון הגדול במלחמת ששת הימים, עוד לפני שהסתיימו הקרבות, פורסמה בעמוד הראשון של עיתון ידיעות אחרונות מקאמה שכתב המשורר ולוחם הפלמ"ח חיים חפר, בו תיאר מפגש דמיוני בין רמטכ"ל צה"ל במלחמה, יצחק רבין, לדוד המלך:
קבר דוד והטיפול בו בידי ישיבת התפוצות הוא נושא מרכזי ברומן של שפרה קורנפלד "החצי השני של הלילה". קבר דוד הוא מקום המפלט של גיבורת הספר ובחצרו נערך ניסיון אונס בה.
זיהויים אחרים למקום קבורת דוד ושושלתו.
לפי הכתוב בספר מלכים (ושוב בספר דברי הימים), מתוך 21 מלכי יהודה, 13 מלכים נקברו "עם אבותיהם בעיר דוד". כלומר, בעיר דוד היה אתר של קברי המלכים, ובו היה קבור גם המלך דוד עצמו.
יורם (מלך יהודה), אחז בנו, יואש (מלך יהודה) בנו, ועוזיהו נכדו של אחז, מן המלכים המאוחרים של ממלכת יהודה, נקברו מחוץ לקברי המלכים. יש הקושרים את קבורתם מחוץ לאחוזת הקבר הממלכתי במותם ממחלה. חזקיהו, מאחרוני מלכי ממלכת יהודה ומהחשובים שבהם, נקבר "במעלה" קברי המלכים. לפי השערתו של ד"ר יואל אליצור הכוונה קרוב לקברי המלכים אך מחוץ למתחם מפאת חוסר מקום. המלכים מנשה, אמון בנו, וכנראה גם יאשיהו בנו של אמון נקברו ב"גן עוזא". גן עוזא זוהה בידי גבריאל ברקאי בשנת תשל"ז (1977) כמתחם מערות קבורה שטרם נחקרו מתחת למתחם 'קבר דוד' שבהר ציון (הנקרא "הגבעה המערבית" בספרות המחקר). לעומתו זאב ארליך (ז'אבו) מזהה את גן עוזא במתחם קברים שנמצא בגיא בן הינום סמוך לעיר דוד.
כיום יש חוקרים הסבורים שדוד לא היה ולא נברא, או שמלכותו הייתה מצומצמת וחסרת חשיבות, ולכן גם זיהוי קברו כאתר קבורה מפואר ששרד, לדעתם מפוקפקת אף היא.
החוקר ריימון וייל, הארכאולוג היהודי הראשון שערך חפירות בארץ ישראל, זיהה את קבר דוד באתר חצוב אותו חשף בשנים 1913 ו-1914 בעיר דוד סמוך למעבר נקבת השילוח תחת חומת העיר מתחילת בית שני. על תהליך התקבלותו של זיהוי זה ולאחר מכן דחייתו בידי המחקר כתב ד"ר יואל אליצור כשלטענתו שינוי הלוך הרוח היה תלוי יותר בסיבות שאינן מחקריות ובנסיבות התקופה. אין ספק שמדובר באתר קבורה קדום שחלקו נפגע בידי חציבה מאוחרת בימי בית שני ובמיוחד בימי הורדוס ואחרי כן תחת השלטון הרומי. זיהוי של וייל מתאים למתואר בספר עזרא ונחמיה:
דבריו מתאימים גם לנאמר בתלמוד בשם רבי עקיבא על המסורת לגבי מיקום קברי המלכים וקבר דוד בעיר, שנותרו עם תכולתם עד ימי מרד בר כוכבא:
ואכן נמצאו קברים עתיקים של עשירי ירושלים שפונו מתכולתם בימי בית שני.
שארל קלרמון-גנו שיער שהטיית נקבת השילוח בעיקול רחב מן הקו הישר והקצר נועדה לעקוף פגיעה בקברים, וריימון וייל ראה בכך הוכחה נוספת לזיהוי מקום זה כקבר דוד והמלכים.
זיהויו של וייל נתקבל תחילה על ידי כל החוקרים בימיו. בשנת 1948 (ה'תש"ח) פרסם שמואל ייבין שני מאמרים ובהם החל לפקפק בזיהוי, מפני שסבר שקברי המלכים היו צריכים להיות בתוך העיר קרוב יותר לארמון המלוכה, ולפיכך אולי באזור הר ציון ("הגבעה המערבית"). אחריו הגיעו מפקפקים נוספים, מסיבות שונות:
מונטסראט
מונטסראט (באנגלית: Montserrat) הוא אי השייך לבריטניה, נמצא בים הקריבי והוא אחד מהאנטילים הקטנים.
האי שהתגלה על ידי כריסטופר קולומבוס בשנת 1493, נקרא על שם המנזר הבנדיקטיני על ההר מונטסראט.
האי הוא טריטוריה בריטית שמעבר לים.
היסטוריה.
האי היה מיושב על ידי אנשי ארווק וקאריב כאשר כריסטופר קולומבוס הגיע לאי במסעו השני ב-1493. הוא קרא לאי אז "סנטה מריה דה מונטסראט". האי עבר לשליטה אנגלית ב-1632 כאשר קבוצת אירים אנטי-קתולים מסנט קיטס ונוויס התיישבה במקום. באי התפתחה קולוניה נאו-פאודלית. העברת עבדים למקום התחילה במקום כמו באיים אחרים בים הקריבי בעיקר ממערב אפריקה במאות ה-17 וה-18 במקום התפתחה כתוצאה מכך תעשייה של סוכר, רום וכותנה.
במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית נכבש האי על ידי צרפת. האי הוחזר לבריטניה בחוזה פריז.
בשנת 1989 נפגע האי קשה מההוריקן "הוגו" שהרס 90% מהמבנים באי. האי החל להתאושש עד שבשנת 1995 התפרץ הר הגעש סופרייר הילס (Soufrière Hills), שהיה רדום עד אז, וכיסה את חלקו הדרומי (כולל הבירה פלימות) באפר ובוץ. שדה תעופה של האי והנמל העיקרי הושבתו. יותר ממחצית האוכלוסייה נמלטה מהאי והשאר עברו להתגורר בחלק הצפוני. הר הגעש עדיין פעיל ולכן נבנו עיר הבירה, שדה התעופה ונמל חדש בחלקו הצפוני של האי.עם זאת העיר פלימות, השוממת כיום לחלוטין, עדיין מוגדרת כבירה הרשמית של האי.
בשנת 2002 זכו תושבי האי למעמד של תושבים בריטיים לכל דבר.
דמוגרפיה.