במחקר מדעי, הסברה היא אחת המטרות של מחקר אמפירי. הסברה היא דרך לחשיפת ידע חדש ולמציאת יחסים בין היבטים שונים של תופעות נחקרות. הסברה מנסה לענות על השאלות של "למה" ו"איך". להסברים שונים יש כוח הסברי שונה. ההיפותזה היא הכלי התאורטי בו משתמשים על מנת לאמת הסבר במחקר אמפירי.
טיעונים.
בעוד שמטרתם של טיעונים היא להראות שמשהו הוא, יהיה, או רצוי שיהיה המצב, הסברים מנסים להראות "למה" או "איך" משהו הוא או יהיה המצב. אם שמעון ומשה דנים בשאלה "האם" לחתול של משה יש פשפשים או לא, שמעון עשוי לקבוע: "משה, לחתול שלך יש פשפשים. ראה, הוא מתגרד בזה הרגע." שמעון בנה "טיעון" לכך שלחתול יש פשפשים. אולם, אם שמעון ומשה מסכימים על כך שלחתול יש פשפשים, הם עשויים לאחר מכן לשאול "למה" המצב הוא כזה ולתת "הסבר": "הסיבה לכך שלחתול יש פשפשים היא שמזג האוויר היה לח לאחרונה." ההבדל הוא שהמטרה במקרה זה אינה לקבוע האם טענה מסוימת היא נכונה, אלא להראות "למה" היא נכונה.
במובן זה, טיעונים נועדו לתרום "ידע", ואילו הסברים נועדו לתרום "הבנה".
טיעונים והסברים דומים למדי אחד לשני בשימוש רטורי. זו הסיבה לקשיים רבים בחשיבה ביקורתית בנוגע לטענות. ישנן כמה סיבות לקשיים אלו.
הצדקה.
הצדקה היא הסיבה לכך שמישהו מחזיק באמונה כראוי, ההסבר הנוגע לסיבה לכך שהאמונה היא נכונה, או הסבר לאיך אדם יודע את מה שיודע. באופן דומה לכך שטיעונים והסברים עשויים להיות מבולבלים אחד עם השני, כך גם הסברים והצדקות. משפטים שהם הצדקות של פעולה מסוימת לובשים צורה של טיעונים. לדוגמה, ניסיונות להצדיק גנבה בדרך כלל מסבירים את המניעים (כגון, לכלכל משפחה רעבה).
חשוב להיות מודעים למתי הסבר "אינו" הצדקה. חוקר פלילי עשוי לתת הסבר להתנהגותו של חשוד (לדוגמה, האדם איבד את עבודתו, האדם פונה מביתו, וכו'). טענות שכאלה עשויות לעזור לנו להבין למה האדם ביצע את הפשע, אולם מאזין לא ביקורתי עלול להאמין שהדובר מנסה לעורר הזדהות עם הפושע ומעשיו. אין כל הכרח לכך שלאדם המציע הסבר יש שמץ של סימפתיה כלפי העמדות או המעשים המוסברים. זוהי הבחנה חשובה משום שאנו צריכים להיות מסוגלים להבין ולהסביר התנהגויות ואירועים נוראיים כדי לדכא ולמנוע אותם.
סוגים.
ישנם אירועים, עובדות ואובייקטים רבים ומגוונים הדורשים הסבר. לכן, יש בהתאם סוגים רבים של הסברים. אריסטו זיהה לפחות ארבעה סוגים של הסברים. סוגים נוספים של הסברים הם דדוקטיבי-נומולוגי , פונקציונלי, היסטורי , פסיכולוגי, רדוקטיבי, טלאולוגי ומתודולוגי.
מטא-הסבר.
הרעיון של מטא-הסבר הוא מושג חשוב בתרחישים התנהגותיים המערבים סוכנים הנמצאים בקונפליקט. בתרחישים אלו, קונפליקטים, משתמעים או מפורשים, עשויים לנבוע מאינטרסים סותרים של הגורמים, כפי שהם מובעים בהסברים שלהם לכך שנהגו באופן מסוים, מחוסר ידע על הסיטואציה, או מתערובת של הסברים של מספר גורמים. במקרים רבים, כדי להעריך את רמת הסבירות של הסברים, יש צורך בניתוח של שני רכיבים עוקבים והיחסים ביניהם: (1) הסבר ברמת האובייקט עצמו (ההסבר עצמו) ו-(2) הסבר ברמה גבוהה יותר (מטא-הסבר). ניתוח השוואתי של התפקידים של שניהם נערך כדי לתת הערכה לרמת הסבירות של הדרך בה סוכנים מסבירים את התרחישים של האינטראקציות שלהם. הסבר ברמת האובייקט נותן הערכה לרמת הסבירות של טענות אינדיבידואליות באמצעות שימוש בגישה מקובלת לטיפול במבנה הטיעוני של דיאלוג. מטא-הסבר מקשר את המבנה של תרחיש מצוי עם זה של תרחישים של אינטראקציה בין סוכנים מרובים שנלמדו בעבר. מבנה התרחיש כולל פעולות תקשורתיות של הסוכנים ויחסי תבוסה בוויכוח בין הסובייקטים של פעולות אלו. ניתן לפרט חזותית את הנתונים הן של הסברים ברמת האובייקט והן של מטא-הסברים, וניתן לתת הסבר חזותי לרמת הסבירות של האופן בו יתנהג סוכן בתרחיש מסוים. מטא-הסבר הלובש צורה של למידת מכונה של מבנה של תרחיש מסוים יכול להיות מועצם על ידי מתן הסבר קונבנציונלי באמצעות מציאת טיעונים הלובשים צורה של אנליזה של התבוסתיות של טענות אינדיבידואליות, כדי להעלות את רמת הדיוק של הערכות של סבירות.
ניתן להגדיר יחס בין הסבר ברמת האובייקט ומטא-הסבר בתור רמת הדיוק היחסית של הערכות של סבירות המבוססות על סמך ההסבר ברמת האובייקט והמטא-הסבר. הקבוצות של התרחישים יכולות להיות מקובצות לאחר מכן על סמך יחס זה; לפיכך, יחס מסוג זה הוא פרמטר חשוב של התנהגות אנושית המשויכת להסברה של דבר מה לאנשים אחרים.
הסבר מעגלי.
הסבר מעגלי או הצדקה מעגלית, הם קבוצה של כשלים לוגיים של מעגליות, בה ההנחה עליה נשענת המסקנה זקוקה להוכחה בדיוק כמו המסקנה עצמה.
המרכיבים של טיעון מעגלי לעיתים קרובות תקפים מבחינה לוגית, כי אם ההנחה נכונה, המסקנה חייבת להיות נכונה. ההסבר המעגלי אינו כשל לוגי פורמלי, אלא פגם פרגמטי בוויכוח. דרך נוספת לתאר את התופעה היא שאין סיבה לקבל את ההנחה של המסקנה, חוץ ממי שכבר משוכנע מראש שהמסקנה נכונה.
הנחה טעונת הוכחה קשורה קשר הדוק להסבר מעגלי, ובשיח המודרני שניהם מתייחסים פעמים רבות לאותו הדבר.
פאניוק
פאניוק (בהונגרית: Pányok) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית פאניוק קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-168 תושבים בשנת 1990 עד 60 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-64%).
בפאניוק חיו מעט יהודים.
יוני להב
יוני להב (נולד ב-11 בפברואר 1958) הוא שחקן, מחזאי, תסריטאי וסאטיריקן ישראלי.
ביוגרפיה.
יוני להב נולד בירושלים. בנו של אפרים להב, העורך הראשי של מחלקת החדשות בקול ישראל במשך שנים רבות. גדל בשכונת רחביה ולמד בגימנסיה רחביה. שרת בצה"ל בפלנ"ט בסיני. בוגר תואר ראשון בפילוסופיה וספרות באוניברסיטת תל אביב.
ב-1984 כתבו להב ודניאל לפין את הקומדיה המוזיקלית "כולם היו בני חוץ מנעמי או חופי שווייצריה", (הועלתה על ידי בית לסין בבימויו של מיכאל גורביץ' ושחקני בית ספר למשחק של ניסן נתיב) אשר זכתה להצלחה ואף זכתה בפרס כינור דוד בשנת 1985. ב-1986 כתב יחד עם לפין את "הבית ברחוב שינקין", שהועלה על ידי הבימה.
להב הוא מרצה לתסריטאות במכללה אקדמית ספיר.
פרה (הונגריה)
פרה (בהונגרית: Pere) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית פרה קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-476 תושבים בשנת 1990 עד 335 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-29%).
בפרה חיו מעט יהודים. בית הקברות היהודי היה ממוקם על שפת נהר הרנאד, אך בשנות השישים נשטפו המצבות עקב השיטפונות התכופים.
צביעה
אינסטלציה
הדובון לאלא
הדובון לאלא הוא ספר ילדים מאת יצחק אבנון שיצא לאור לראשונה בשנת 1958 בהוצאת עמיחי כסיפור במסגרת ספר הסיפורים לילדים שנקרא הדובון לאלא וסיפורים אחרים. גרסה נוספת בחרוזים, פרי עטו של שלמה סקולסקי, עליה חתם בשם-העט "בן-ישראל הדני", עם איוריה של פרידל שטרן (אויירה גם זמן רב מאוחר יותר על ידי הילה מעוז) נקראת מעשה בדובון "לא רוצה". שתי הגרסאות מתבססות על יצירה אמריקאית בשם "רנדולף הדוב שאמר לא" (באנגלית: Randolph The Bear Who Said No) מאת הסופרת פיית׳ נלסון שיצאה לאור בשנת 1940. ספרו של יצחק אבנון הוא תרגום כמעט ישיר של היצירה באנגלית בעוד ספרו של שלמה סקולסקי הוא עיבוד חופשי יותר.
בשנת 1997 הספר יצא לאור כסיפור יחיד בהוצאת מודן עם איורים מאת נורית צרפתי. הספר זכה לפופולריות גדולה והפך לקלאסיקה של ספרות הילדים הישראלית.
עלילה.
הספר עוסק בדובון צעצוע, גיבור הסיפור. הדובון לאלא היה דובון "לא טוב" שכן על פי הסיפור הוא "לא התנהג יפה, הרגיז את אמא". לאחר התנהגויות חוזרות מצידו של הדובון וסירובים לביצוע פעולות שונות, הדובון לאלא קיבל עונש על התנהגותו. העונש לא הגיע מאימו של הדובון אלא מישות חיצונית בדמות מלאך. העונש מנע מהדובון לאלא אפשרות לומר כל מילה מלבד המילה "לא". הדובון לאלא סבל מאוד מן העונש שקיבל, לא רק בגלל חוסר יכולתו להתבטא אלא גם בעקבות התנהגות הסביבה החיצונית אליו: המבוגרים כעסו על הדובון "המפריע להם לנוח" והכו אותו בסירים, מחבתות, כפות, מזלגות, מגהצים ואפילו שעונים מעוררים.
לאחר הדרך אותה עובר הדובון לאלא, מתקבעת אצלו ההבנה שהעונש שקיבל היה כתוצאה מכך שהוא התנהג שלא כמצופה ממנו והוא חוזר להתנהג כמצופה ממנו. בסיומו של הסיפור אימו של הדובון לאלא שמחה מאוד לקבל את הדובון בחזרה לאחר שנעדר משך זמן רב.
משמעויות וביקורת.
הספר מתייחס לסוגיה החינוכית של התנגדויות שונות ואמירות "לא" חוזרות על ידי ילדים. הספר עוסק במרדנות הילד המיוצג בספר על ידי הגיבור, הדובון, כנגד מה שהוריו (אמא של הדובון בספר) מבקשים ממנו.
ישנן ביקורות הטוענות כי ההתמודדות עם סוגיה זו של המסר החינוכי "(...) נעשה בצורה מעוררת פלצות במיוחד - אנשים כועסים על הדובון הבוכה ומרביצים לו בחפצים שונים, כולל מגהצים ומזלגות, למרבה האימה". כמו כן ישנן ביקורות הטוענות כי הספר עוסק בהטפת מוסר להתנהגות שהיא אופיינית לשלב התפתחותי בחיי ילד.
בתהליך התפתחות הילד ישנם שני שלבים התפתחותיים המזוהים עם בעיות משמעת: גיל ההתבגרות וגיל ההתבגרות הראשון (גיל שנתיים). הספר מכוון לפנות לילדים בגיל השלב ההתפתחותי הראשון המזוהה עם אמירת לא. שלב זה המכונה באנגלית גם terrible two ,או בשפת הילד: גיל ה"לא צה" בו הילד מסרב לעשות פעולות שונות, הוא שלב התפתחותי בו הילד מעצים את ההתנגדות לדרישות ממנו. הורים לעיתים עלולים לפרש את התנהגות הילד כ"התנהגות רעה" ואף לציין שהילד הפך מ"ילד טוב" ל"ילד רע".
עיבודים.