כדורסל ללא גבולות (באנגלית: Basketball Without Borders) הוא ארגון הפועל מטעם ליגת ה-NBA ופיב"א, העורך מחנות כדורסל ברחבי העולם לילדים ולנערים עד גיל 18. באופן רשמי, מוגדר הארגון כ"תוכנית לפיתוח כישורי כדורסל ויישוג לקהילה, המאחדת שחקני כדורסל צעירים לקידום הספורט ולעידוד שינוי חברתי חיובי בתחומי החינוך, הבריאות והרווחה".
מחנה הכדורסל הראשון של הארגון נערך בין 30 ביוני ל-2 ביולי 2001 בעיר טרוויזו שבאיטליה, ומאז נערכו מחנות בלמעלה מ-20 מדינות שונות, בהן השתתפו מעל 3,300 חניכים שהגיעו מכ-130 מדינות שונות. לרוב מתקיים מחנה קיץ אחד בכל אחת מהיבשות אירופה, אסיה, אמריקה ואפריקה, ומאז 2015 נערך בכל שנה גם "מחנה בינלאומי".
היסטוריה.
המחנה הראשון בטרוויזו אירח שחקנים מהמדינות שנפגעו במלחמות יוגוסלביה – קרואטיה, סלובניה, מקדוניה, בוסניה והרצגובינה והרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה – ומטרתו הייתה "להשתמש בכדורסל כשפה משותפת לקידום שלום עולמי, ידידות וספורטיביות". המחנה השני, אשר נערך באיסטנבול, הוגדר כ"מחנה קיץ לילדים בגילאי 12–14 הנועד לקדם קשרי ידידות באמצעות ספורט", והתמקד בקירוב שחקנים מהמדינות השכנות יוון וטורקיה. בשנים 2003 עד 2005 נערכו המחנות הראשונים באפריקה, באמריקה ובאסיה, בהתאמה.
בשנת 2015 נחנך בניו יורק "המחנה הבינלאומי" הראשון, במהלך סוף-שבוע האולסטאר של ה-NBA.
בשנת 2017 נערך "מחנה אירופה" במכון וינגייט שבנתניה. בשנת 2018 זכה השחקן הישראלי דני אבדיה בתואר ה-MVP של "מחנה אירופה", ובשנה שלאחר מכן זכה בתואר ה-MVP של המחנה הבינלאומי. בכך הפך אבדיה לשחקן הראשון בתולדות המחנה שזוכה בתואר ה-MVP בשני המחנות: האירופאי והבינלאומי.
מבנה.
המחנות פועלים מטעם ארגון פיב"א, ליגת ה-NBA והתאחדויות הספורט של המדינות בהן נערכים המחנות. לרוב, אורכם של המחנות הוא בין שלושה לארבעה ימים. במחנות משתתפים חניכים עד גיל 18 אשר מחולקים לקבוצות, ומודרכים על ידי כדורסלנים, כדורסלני עבר ומאמנים מקצועיים. במהלך המחנה עוברים החניכים סדנאות קבוצתיות ופרטיות המקנות מיומנויות כדורסל, ולאחר מכן מתקיים טורניר בין הקבוצות. ביום המחנה האחרון נערך "משחק אולסטאר" המציג את השחקנים המצטיינים במחנה, ובסופו נבחרים השחקן המצטיין של המשחק והשחקן המצטיין של המחנה כולו.
החל משנת 2003 מתמקדים המחנות בפיתוח יכולות כדורסל, ועוסקים פחות בקידום יעדים חברתיים; הגיל הממוצע במחנות עלה מ-13 ל-17 ונבחרים אליהם בעיקר שחקנים בעלי פוטנציאל גבוה, אם כי נעשים מאמצים לצרף גם חניכים מאזורים מוחלשים או מוכי מלחמה. המחנות מהווים הזדמנות של המשתתפים להציג את כישוריהם בפני סקאוטים רבים מה-NBA, אשר פוקדים את המחנות מדי שנה.
הורך 853 וול ורורבק ספורט קבריולה
Basketball Without Borders
אמנת ההצטרפות לאיחוד האירופי 1972
אמנת ההצטרפות לאיחוד האירופאי 1972 הוא הסכם בין-לאומי שאישר את הצטרפותן של, דנמרק, אירלנד, נורווגיה והממלכה המאוחדת לקהילה האירופאית. נורווגיה לא אשררה את האמנה משום שנדחתה על ידי תושביה במשאל עם שנערך בספטמבר 1972. האמנה אושררה על ידי דנמרק, אירלנד והממלכה המאוחדת, שהצטרפו לאיחוד האירופי ב-1 בינואר 1973, עם כניסתה לתוקף של האמנה. האמנה נותרה חלק בלתי נפרד מהבסיס החוקתי של האיחוד האירופי.
שמה המלא של האמנה.
השם הרשמי המלא של האמנה הוא:
הקשר.
דנמרק, נורווגיה והממלכה המאוחדת כבר פעלו בשיתוף פעולה באמצעות אזור הסחר החופשי האירופי. מקומה של הממלכה המאוחדת בעניינים הבינלאומיים נחלש, וזאת בניגוד למדינות החברות באיחוד האירופי, אשר בשנות השישים התאוששו מאוד ממלחמת העולם השנייה ; אירלנד נותרה תלויה כלכלית באנגליה, שהיוותה כ-75% מהיצוא שלה וביקשה לצמצם את התלות הזו.
כדי להצטרף לאיחוד האירופי נאלצו המדינות לעמוד בשני קריטריונים: השייכות ליבשת אירופה וקבלת הסכמה מכל המדינות החברות. ב-31 ביולי 1961, הממלכה המאוחדת, אירלנד ודנמרק החלו להצטרף לאיחוד האירופי. ב-1963, לאחר משא ומתן ממושך, צרפת הטילה וטו על בקשת הממלכה המאוחדת בגלל סלידתו של שארל דה גול מהממלכה המאוחדת אשר ראה בה "סוס טרויאני" לארצות הברית. דה גול אמר את המילה "לא" במצלמות הטלוויזיה ברגע קריטי, משפט ששימש לסיכום האופוזיציה הצרפתית כלפי הממלכה המאוחדת במשך שנים רבות לאחר מכן. ראש ממשלת הממלכה המאוחדת, הרולד מקמילן, אמר לאחר מכן כי הוא תמיד האמין שדה גול ימנע את הצטרפותה של הממלכה המאוחדת לאיחוד, אבל שיער שהתנגדותו תיעשה בשקט ומאחורי הקלעים.
התרחבות האיחוד האירופאי.
צרפת, תחת יורשו של דה גול, ז'ורז' פומפידו, הסירה את התנגדותה בעקבות ועידת הפסגה בהאג. דבר זה עשה את הצטרפות החברות לאפשרי, תחת הכסות הפוליטית של הארגונים EEC ו-איגוד הסחר החופשי האירופאי (EFTA) .
לאחר תקופה ממושכת של משא ומתן, אושררה ההצטרפות על ידי הפרלמנט של המדינות החברות, למעט במקרה של צרפת, שבה נערך משאל עם בנושא באפריל 1972, אשר הסתיים בהצבעה לטובת האיחוד בקרב 68% מהנשאלים.
בין מאי לאוקטובר 1972, האמנה הועברה להצבעה בשלוש מדינות EFTA; באירלנד ההסכמה על האמנה הועברה באמצעות משאל עם שנערך ב-10 במאי 1972, שבו הצביעו 81.3% בעדה; בבריטניה האמנה התקבלה על ידי בתי הפרלמנט; ובדנמרק במשאל עם שבו הצביעו לבעד ההצטרפות 63.3% מהקולות (החוקה הדנית קובעת כי כל שינוי בריבונותה הלאומית יוגש לציבור בצורת משאל עם). במשאל העם בנורווגיה לעומת זאת, 53.5% מהמצביעים התנגדו להצטרפות המדינה, וראש הממשלה טריגווה בראטלי התפטר בעקבות התבוסה של ממשלתו. זה היה הניסיון השני של נורווגיה להצטרף כחברה, לאחר שנדחה על ידי צרפת ב-1962 ושוב באופן זמני ב-1967, אך היה הניסיון הראשון למשאל עם בעקבות משא ומתן מוצלח.
הממלכה המאוחדת התייעצה ישירות עם אזרחיה רק לאחר שהצטרפה לקהילות האירופיות: בעקבות הבחירות הכלליות במדינה באוקטובר 1974, קיימה ממשלת הלייבור של הרולד וילסון משאל עם כדי לקיים את אחת ההבטחות של הקמפיין. ב-5 ביוני 1975 שנתיים וחצי לאחר הצטרפותה של הממלכה המאוחדת, . זה היה המשאל הלאומי הראשון אי פעם שיתקיים במדינה, והמילה "כן" קיבלה רוב סוחף של 67.23%, ולאחר ספירה חוזרת ב-66 מתוך 68 מחוזות מקומיים התקבל רוב קולות של 65%.
תוצאות חוקתיות.
שינוי יסודי אחד שהשפיע על האמנה נאמר בסעיף 3 (3) לחוק הנלווה בדבר תנאי ההצטרפות והתאמות לאמנות. בסעיף זה מסכימים החברים החדשים, לגבי הסכמי המועצה והקהילות האירופיות, "לדאוג להבטיח ולעשות ככל הנדרש על מנת ליישם את העקרונות וההנחיות הנובעים מההצהרות, ההחלטות או העמדות הנובעות מהצהרה". סעיף 4 ממשיך את רשימת ההסכמים שלהם מתחייבות המדינות, וב-4 (4), הן מסכימות להתאים את ההסכמים הבינלאומיים שלהם "לזכויות והחובות הנובעות מהצטרפותם לקהילות".
ארגונים בין-לאומיים באירופה
המדינות האירופאיות העצמאיות חברות בארגונים, אֲמָנוֹת והסכמים בין־לאומיים שונים. בערך זה מופיע פירוט שלהם.
פירוט.
הערות.
1מדינות אלו לא משתתפות בשוק האירופאי המשותף (EEA), אך לאיחוד האירופי יש הסכמי איחוד מכס חיצוניים עם טורקיה (הסכם המכס EU-טורקיה בתוקף מאז 1995), אנדורה (מאז 1991) וסן מרינו (מאז 2002). מונקו משתתפת באיגוד המכס של האיחוד האירופי דרך מערכת היחסים שלה עם צרפת; הנמלים שלה מנוהלים על ידי הצרפתים. לוותיקן יש איחוד מכס עם איטליה.
2מונקו, סן מרינו ועיר הוותיקן אינן נכללות באמנת שנגן, אך נוהגות לפי האמנה בשל הגבולות הפתוחים שלהם עם צרפת ואיטליה, בהתאמה.
3שווייץ אינה חברה רשמית ב-EEA, אך יש לה הסכמים דו-צדדיים בעיקר במתכונת דומה, מה שהפוך אותה ל"חברה וירטואלית".
סודיק אטאנדה
סודיק אולולאדה אטאנדה (באנגלית: Sodiq Ololade Atande; נולד ב-26 באוגוסט 1993) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הבלם באגנאטיה.
קריירה.
אטאנדה התחיל את הקריירה שלו בקבוצה מקומית בניגריה, "אריות 36". בינואר חתם באפולוניה פייר מליגת העל האלבנית. ב-31 באוגוסט 2013 אטאנדה הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד שקומביני פקין.
ב-24 בדצמבר 2015, אטאנדה חתם בפרטיזן טירנה. ב-30 בינואר 2016 אטאנדה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–2 נגד לאצ'י. באפריל נבחר לכדורגלן החודש בליגה.
ב-25 ביוני 2019 אטאנדה חתם בהפועל כפר סבא מליגת העל.
ב-15 באוגוסט 2021, אטאנדה חתם בפרישטינה מליגת העל הקוסובנית.
ב-4 בפברואר 2022 עזב את אירופה וחתם בט'ופר קלאב מליגת העל העומאנית.
בקיץ חזר לאלבניה וחתם באגנאטיה.
קו G של הרכבת התחתית של ניו יורק
קו G או בשמו המלא קו מאסף חוצה-עיר (באנגלית: Brooklyn-Queens Crosstown) הוא קו רכבת תחתית באגף B של הרכבת התחתית של ניו יורק. סמל המסלול של הקו הוא בצבע ירוק בהיר ופועלות בו 21 תחנות. הקו הוא הקו היחיד במערכת שאינו עובר במנהטן ובמקום זאת חוצה את ברוקלין מצפון לדרום (מלבד 2 קווי קישור קצרים הפועלים בדרום ברוקלין). הקו נקרא קו מאסף שכן הוא עוצר בכל התחנות שבדרך ומשלים את השירות של שאר הקווים.
מסלול הקו.
הקו מתחיל את מסלולו בצפון ברוקלין מתחנת קורט סקוור אשר היא תחנה גדולה שעוברים בה קווים רבים. מהתחנה פונה הקו במסלול מיוחד משלו לכיוון דרום ברוקלין שם הוא נפגש במספר תחנות מצטלבות עם קווים אחרים. באזור בורהם היל נפגש מסלול הקו עם קו F ויורד דרומה. תחנתו הסופית של הקו היא בשכונת קנזינגטון שבדרום ברוקלין.
מנהלת ליגת העל בכדורסל נשים