"אחד העם 101" עוקבת אחרי דמותה של מירי פסקל. לאחר שבעלה של מירי, ראובן, נהרג בתאונה במהלך חזרות לטקס נכי מלחמות בגרמניה, מקבלת מירי פיצוי כספי גבוה והיא מחליטה לעזוב את דירת השיכון הישנה שלה ברחוב "אחד העם 1" ולעבור לדירת פאר במגדלי יוקרה בתל אביב.
בזמן שמירי עסוקה בלהנות מחייה החדשים והעשירים, היא לאט לאט שוכחת את חבריה הוותיקים שעמדו לצדה עוד בימי אחד העם 1, ובפרק האחרון היא ביחד עם אחותה תקווה עפו מצוק גבוה ברכב בקטע שלקוח במקור מהסרט "תלמה ולואיז".
לפי סדרת ההמשך הנוכלות מגלים כי מירי ותקווה ניצלו מתאונת הצוק וממשיכות בעלילותיהם השונות כאחיות.
רייטינג.
העונה הראשונה של הסדרה כללה עשרה פרקים, כולם שודרו ב-רשת שהייתה בין אחת המפעילות של ערוץ 2 לשעבר.
פרק הבכורה זכה לרייטינג שיא של 26.8% לזכיינית רשת במהלך חודשי הקיץ, והממוצע העונתי של הסדרה עומד על 17.6%. הפרק האחרון של הסדרה הניב שיא רייטינג שלילי של 13.8%..
קישורים חיצוניים.
ביקורות
1957 בארצות הברית
1957 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 181 שנה מיום היווסדה.
יאן קובליק
יאן קובליק (בצ'כית: Jan Kubelík, 5 ביולי 1880 - 5 בדצמבר 1940) היה כנר ומלחין יהודי צ'כי.
חייו.
יאן קובליק נולד במיחלה (חלק מפראג של ימינו). אביו, גנן במקצועו, היה כנר חובב. הוא לימד את שני בניו נגינה בכינור ומשעמד על כישרונו של יאן, שהיה אז בן חמש, העביר את הכשרתו לידי קרל ובר וקרל קונדריצ'ק. בגיל שמונה החל את לימודיו בקונסרבטוריון של פראג אצל אוטאקאר שווצ'יק והיה למייצג המפורסם ביותר של טכניקות הנגינה שלו. כילד, נהג להתאמן 10 עד 12 שעות ביום, או "עד שאצבעותיי החלו לדמם." משנת 1898 יצא לסיורי קונצרטים באירופה, בארצות הברית, בדרום אמריקה, במזרח אסיה, באוסטרליה ובאפריקה ועד מהרה נודע בווירטואוזיות שלו ובצליל הנקי, המלא והמעודן. כבר בראשית דרכו נודע כ"ניקולו פאגאניני השני" בווינה, בלונדון ועוד. קובליק ניגן בכינור גוארנרי דל ג'זו ובשני כינורות סטרדיוואריוס; "סטדריוואריוס הקיסר" משנת 1715 נרכש למענו בשנת 1910 בלונדון.
קריירה.
קובליק ניהל קריירה וירטואוזית פעילה במשך 40 שנה ופרש ב-1940 לאחר עונה של עשרה קונצרטים בפראג, שבמהלכה ביצע קרוב לחמישים יצירות. הקונצרט האחרון שלו, ב-8 במאי 1940, לפני קהל של סטודנטים, התקיים באולם סמטנה בפראג.
כמלחין גילה קובליק יותר טעם וחוש לגון הצליל מאשר מקוריות ביצירותיו, בהן סימפוניה, שישה קונצ'רטי לכינור ויצירות לכינור ופסנתר. הוא כתב קדנצות לכמה קונצ'רטי, בהם הקונצ'רטו לכינור של בטהובן, הקונצ'רטו לכינור של ברהמס והקונצ'רטו לכינור של צ'ייקובסקי, בין השאר.
משפחתו.
קובליק הביא לעולם שמונה ילדים, חמש בנות ושלושה בנים. אחת מבנותיו, אנה, הייתה לכנרת ואחד הבנים, רפאל קובליק, היה למנצח. בתקופת חייו בווינה התיידד יאן קובליק עם המלחין מרסל טיברג, שהיה צעיר ממנו ב-13 שנים והיה מיודד גם עם בנו, רפאל. טיברג הקדיש כמה מחיבוריו המוזיקליים לבנותיו של קובליק. הידידות בין טיברג למשפחת קובליק עמדה בעינה עד מותו של טיברג, שנרצח באושוויץ בשנת 1944.
1956 בארצות הברית
1956 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 180 שנה מיום היווסדה.
בוב לי
מערוף אל בח'ית
מערוף אל-בחית
שלום דב וולפא
המשחקים הנמאים
כוכב לכת מינורי
כוכב לכת מינורי (באנגלית: Minor planet; מכונה גם פלנטואיד) הוא גוף שמימי הנע במסלול סביב כוכב, שאינו מוגדר בלעדית ככוכב לכת או כשביט. נכון ל-23 באוקטובר 2020 נתגלו 998,033 כוכבי לכת מינוריים, מתוכם מוספרו 546,846. עד שנת 2006 השתמש האיגוד האסטרונומי הבינלאומי במונח "כוכב לכת מינורי" באופן רשמי. החל מאותה שנה סווגו כוכבי לכת מינוריים לגופים המוגדרים ככוכבי לכת ננסיים ואלה המוגדרים כגופים קטנים במערכת השמש (SSSB).
ההגדרה 'כוכב לכת מינורי' נטבעה ב-1801, כדי לתאר עצמים כאלה, בראשם קרס, המוגדר כיום ככוכב לכת ננסי. בהמשך נתגלו גופים טרנס-נפטוניים כמו סדנה, קווה-וואר ואורקוס הנכללים בהגדרה זו.
המונח הלועזי "Minor planet" - שתורגם לעברית כ"כוכב לכת מינורי" - מתייחס לעיתים במשמעות צרה לאסטרואיד.
כוכב לכת מינורי הוא גוף שמיימי שאינו מוגדר ככוכב לכת, כירח או כמטאורואיד, אבל גם לא כשביט. אסטרואידים, קנטאורים וגופים טרנס-נפטוניים בחגורת קויפר ובדיסק המפוזר הם כוכבי לכת מינוריים.
מיכאל היגער
טמפרטורת הבזק
דה דרים
אח&quot;י אילת (סער 5)
אח"י אילת היא קורבטה בסדרת הקורבטות סער 5 של חיל הים הישראלי, שנבנתה על ידי חברת נורת'רופ גרומן (Northrop Grumman Ship Systems) בשנת 1993. היא אחת משלוש קורבטות מהסדרה סער 5 (להב וחנית) שבשירות חיל הים הישראלי ונמל הבית שלה הוא בסיס חיפה. חוזה לבניית שלוש ספינות של הסדרה נחתם בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20. אילת הייתה הראשונה מתוך שלוש האוניות שהושקו ונכנסו לשירות.
זוהי הספינה הרביעית בחיל הים בשם זה. הראשונה הייתה אוניית המלחמה הראשונה בחיל הים (א-16), לשעבר שוברת קרח ואוניית מעפילים. מ-1956, נקראה אח"י מצפן. בשירות חיל הים בשנים 1948–1962. השנייה הייתה משחתת (ק-40), בשירות חיל הים בשנים 1956–1967. טובעה על ידי סטי״לים מצריים. השלישית הייתה ספינת טילים מדגם "סער 2", בשירות חיל הים בשנים 1991-1968.
חימוש.
החימוש של אח"י אילת נועד להגן על הספינה מכל איום אפשרי. ראשית, לספינה יש 8 משגרים של טילי הרפון מונחי מכ"ם נגד ספינות, בעלי ראש נפץ במשקל 221 ק"ג וטווח מרבי של 130 ק"מ. בנוסף, הספינה מוגנת מפני התקפה אווירית על ידי 64 משגרים לטילי ברק נגד מטוסים וטילים תוקפים הנותנים רדיוס הגנה של עד 70 ק"מ. חימוש נוסף נגד טילים הוא M61A1 וולקן מונחה - פלנקס, מקלעים קלים ותותחי אורליקון 20 מ"מ.
הספינה מוגנת נגד צוללות, באמצעות 2 משגרי טורפדו Mk32 כשכל משגר נושא שלושה צינורות לשיגור טורפדו. בנוסף הספינה נושאת מסוק "עטלף" שאינו חמוש ונועד לסייר בחיפוש אחר מטרות או איומים עבור הספינה.
פעילות מבצעית.
מבצע "ארבעת המינים" - נובמבר 2009.
בנובמבר 2009 השתתפה הספינה במבצע ארבעת המינים לתפיסת אוניית הנשק "פרנקופ" (Francop), שהובילה נשק, תחמושת ואמצעי לחימה מאיראן בדרכה לארגון חזבאללה שבלבנון. בין השלל שנמצא על כלי השיט: 2000 רקטות ארטילריות בקוטר 170 מ"מ, 600 רקטות "גראד", 8,400 פצצות מרגמה, 3,000 פגזים, 20,000 רימוני יד וחצי מיליון כדורים ל-AK-47. מפקד הספינה אח"י אילת בזמנו, סא"ל זיו, סיפר "אנו מרגישים שהצלנו חיים במדינת ישראל". זיו סיפר כי בתחילה לא הבין כי לא מדובר בספינה תמימה. "רק שהבנו שיש שם משהו חריג התחלנו לבדוק לעומק". "דיברתי עם הקפטן על האוניה ואמרתי לו שהוא חשוד בהברחת תחמושת לחזבאללה".
הפלת בכורה ימית.
ב-2 ביולי 2022 שוגרו טילי "ברק" מספינת הטילים אח"י אילת והפילו שני כטב"מים של חזבאללה שטסו לכיוון אסדת הקידוח שבשדה הגז כריש. הייתה זו הפעם הראשונה לשימוש בטילי ברק בפעילות מבצעית ונרשמה הפלת בכורה.
מפקדי הספינה.
מפקדי אח"י אילת (סער 5) כמו מפקדי הקורבטות האחרות מדגם סער 5 הועלו לדרגת סא"ל עם קבלת הפיקוד.
פירמוס ותיסבי
פִּירָמוֹס ותיסבֵּי (במקור: Πύραμος καὶ Θίσϐηê) הוא סיפור קצר מהמיתולוגיה היוונית, המספר על זוג אוהבים והקשר ביניהם, המסתיים בסוף טרגי. הסיפור היווה השראה רבה לאמנים רבים ובכל העולם ניתן למצוא יצירות שמתארות אותו, כגון רומיאו ויוליה.
עלילה.
פירמוס ותיסבי הם שני שכנים שהתאהבו והוריהם התנגדו לקשר ביניהם, והם נאלצו לשמור עליו בסוד. פירמוס מצא סדק בקיר משותף של בתיהם, הרחיב אותו, ודרכו הם דיברו זה עם זה. לבסוף החליטו להיות ביחד, ברחו, וקבעו להפגש ליד בית קברות. תיסבי הקדימה וכעבור זמן מה ראתה לביאה, שירדה למעיין להרוות את צמאונה לאחר ציד. תיסבי נבהלה ורצה למקום מחבוא, ובמהלך ריצתה צעיפה נפל לאדמה, ונמצא על ידי הלביאה, שקרעה אותו לגזרים.
פירמוס, שהגיע למקום זמן קצר לאחר מכן, לא מצא את תיסבי, אך ראה את צעיפה מוטל על הרצפה וקרוע לגזרים. בנוסף, דם הטרף של הלביאה הכתים את הצעיף, ופירמוס טעה וחשב שתיסבי נטרפה, ומרוב צער התאבד. תיסבי יצאה ממחבואה וראתה שפירמוס מת, וחרבו העקובה מדם מוטלת לצדו, התאבלה עליו, והתאבדה אף היא. לפני מותה התפללה תיסבי לאלים שהיא ופירמוס לא יישכחו, ומכיוון שהתאבדו ליד עץ תפוחים, מאז ועד היום צבע התפוחים הוא אדום כדמם של השניים.
בתרבות.
במחזהו של ויליאם שקספיר "חלום ליל קיץ" ממחיזים בעלי המלאכה סיפור זה, אך עושים זאת בצורה נלעגת ומעוררים אצל הצופים צחוק, במקום הרגשות הנעלים שהם מנסים לעורר.
האסטרואיד שהתגלה ב-1866 נקרא על שם תיסבי.
דן גדזוריץ'
דניאל "דן" גדזוריץ' (בהולנדית: Daniel "Dan" Gadzuric; נולד ב-2 בפברואר 1978 בהאג) הוא כדורסלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת הסנטר.
קריירה מקצועית.
גדזוריץ' החל את הקריירה כששיחק ארבע עונות במדי אוניברסיטת UCLA וסיים אותן עם ממוצעים של 10.5 נקודות, 7.3 ריבאונדים ו-1.5 חסימות ב-24.1 דקות למשחק. הוא נבחר בדראפט 2002 במקום ה-34 על ידי מילווקי באקס. גדזוריץ' שיחק 8 עונות במדי מילווקי ובשנת 2010 הועבר בטרייד לקבוצת גולדן סטייט ווריורס. במהלך עונת 2010/2011 הועבר פעם נוספת בטרייד, לקבוצת ניו ג'רזי נטס.
חייו האישיים.
אביו של גדזוריץ' הוא מסנט וינסנט והגרנדינים ואימו מסרביה. הוא נשוי לליזט ויש להם שני ילדים. הוא הקים יחד איתה את קרן גדזוריץ' (Gadzuric Foundation).
פליטי דרום סודאן