בשנת תשל"ב, אחרי פטירתו של הרב דוד יונגרייז, ראב"ד העדה החרדית, נקרא על ידי רבי יואל טייטלבוים לכהן בעדה החרדית. רבי יואל הכירו מצעירותו, לאחר שבתקופת שהותו במרגריטן היה הרב וייס מגיע אליו לדבר עמו בלימוד. קנאי העדה החרדית התנגדו למינוי בטענה שהרב וייס אינו מספיק קנאי. רבי יואל ענה להם ש. בי"ט בסיוון (23 ביוני 1970) עלה לירושלים. בתחילה כיהן כסגנו של הראב"ד הרב דוד יונגרייז, ועם פטירתו בשנת תשל"ב כיהן כראב"ד תחתיו.
כמנהיג העדה החרדית היה הראשון לארגן הפגנה המונית נגד פסק דין האח והאחות.
בשנת תשל"ט (1979), עם פטירתו של רבי יואל טייטלבוים מסאטמר, שהיה גאב"ד העדה החרדית, התמנה לגאב"ד תחתיו. בהיותו בירושלים עמד בקשרים תורניים עם הרב שלמה זלמן אוירבך.
התאלמן בשנית בי"ז בתמוז תשל"ג, והתחתן בשלישית עם מרים, בתו של רבי חיים מאיר הגר, גרושתו של רבי יהודה הורוויץ מדז'יקוב.
נפטר בי"א בסיוון ה'תשמ"ט (1989), ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים בירושלים. באותו יום נפטר גם רבי יהודה הורוויץ מדז'יקוב, בעלה הראשון של רעייתו.
בנו היחיד, בעריש (חתנו של הרב מרדכי יעקב ברייש, בעל ה"חלקת יעקב") היה ראש הקהל של חסידי סאטמר במנצ'סטר (קהילת רבי אהרן).
בשנות ה-90 נקרא על שם ספרו רחוב "מנחת יצחק" בשכונת גבעת קומונה בירושלים. בשנות ה-2000 נבנתה על שמו "קריית מנחת יצחק" בשכונת אחוזת ברכפלד במודיעין עילית. בבני ברק פתח הרב דוד הירש שלזינגר את ישיבת "מנחת יצחק" של חסידות דושינסקי.
ספריו.
בביתו קיים מכון "מנחת יצחק" להוצאת ספריו בראשות גבאו הרב ישראל חיים דוידוביץ'.
מאונה לואה
מאונה לואה (Mauna Loa, שפירושו בשפה המקומית "ההר הארוך") הוא הר הגעש הפעיל הגדול ביותר על פני כדור הארץ. הוא נמצא באיי הוואי שבאוקיינוס השקט. גובה ההר 4,169 מטר מעל פני הים, והוא חלק מהפארק הלאומי הרי הגעש של הוואי המוכרז כאתר מורשת עולמית.
מאונה-לואה, כיתר ארבעת הרי הגעש המהווים יחדיו את הוואי, הוא חלק מתופעה הנקראת נקודה חמה. נקודה חמה היא נקודה הנמצאת מתחת לקרום החיצוני של כדור הארץ ופולטת חום אדיר שעולה אל פני כדור הארץ. החום נובע בעצמה בכמה צורות: גייזרים, מעיינות חמים והרי געש.
החוקרים מעריכים שההר החל להתפרץ לפני כ-700,000 שנה, ועלה מעל פני הים לפני כ-400,000 שנה. הלבה הזורמת מההר נוזלית במיוחד, ולכן מדרונותיו של ההר מתונים במיוחד, מה שהביא לנפחו הגדול, כ-75,000 קמ"ק.
מאז 1832 התפרץ ההר 39 פעמים, ההתפרצות האחרונה של מאונה לואה הייתה בשנת 1984. ההתפרצויות בדרך כלל אינן דרמטיות ואינן גובות קורבנות. ההתפרצות הגדולה האחרונה הייתה ב-11 במרץ 1867 ולוותה ברעידת אדמה בעוצמה 8 לפי סולם ריכטר.
מאונה לואה נמוך בכמה עשרות מטרים מההר הסמוך, מאונה קיאה (Mauna Kea), שהוא הר געש כבוי.
על מדרון ההר נמצא מצפה מאונה לואה, תחנה לניטור אטמוספירי, ולפי ה-NOAA, מצפה מאונה לואה הוא תחנת הניטור הרציפה ביותר של פחמן דו-חמצני, והאתר העיקרי בעולם למדידת הגז.
דגל ניו ברנזוויק
דגל ניו ברנזוויק מורכב מהמגן המופיע במרכז סמל ניו ברנזוויק.
הדגל הוכרז רשמית כדגל הפרובינציה ב-24 בפברואר 1965.
האריה המוזהב שבראש הדגל מסמל את קשרי הפרובינציה עם בראונשווייג בגרמניה, וכן את שלט האצולה של מלך אנגליה.
האונייה הספרדית שעל הדגל מסמלת את תעשיית בניית הספינות שהייתה אחת התעשיות העיקריות של הפרובינציה בעבר.
מאיר בנאי
מאיר בנאי (5 ביולי 1960, י בתמוז תש"ך – 12 בינואר 2017, ט"ו בטבת תשע"ז) היה זמר-יוצר, מוזיקאי ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה.
בנאי נולד בירושלים לשמחה ולשופט יצחק בנאי. בגיל צעיר עברו הוריו להתגורר בדרום הארץ. בנאי הצעיר גדל ביישוב הכפרי עומר ולמד בתיכון מקיף ד' בבאר שבע. הוא אחיהם של אורנה, אביתר ואפרת. הוא הראשון שהתפרסם מבני הדור השני של משפחת בנאי המפורסמת. בנאי ניגן וכתב שירים מגיל 17, ונבחן ללהקה צבאית אליה התקבל אך לא זכה להשתתף בה מכיוון שבאותה תקופה הרמטכ"ל רפאל איתן ביטל את הלהקות הצבאיות. בנאי שירת כלוחם בחיל השריון, ופעילותו כאמן נדחתה עד לאחר שחרורו מצה"ל.
שנות השמונים.
ב-1981, עם סיום שירותו הצבאי, זכה מאיר בנאי לחשיפתו הראשונה בתוכנית הטלוויזיה "זה הזמן" בהנחיית רם עברון. על החלק האמנותי בתוכנית היה אחראי עורך המוזיקה מנחם גרנית, ששמע את המוזיקאי הצעיר הכשרוני למשפחת בנאי, והזמין אותו להיות זמר אורח בתוכנית. בין היתר ביצע מאיר שיר שכתב על אחיו הקטן: "אביתר", שנכתב על אחיו הקטן אביתר בנאי, לימים זמר מצליח בזכות עצמו.
תקליט ראשון.
באמצע 1982 הוציא בנאי במימון עצמי תקליט שדרים ראשון עם השירים "אל המנוחה" ו"אביתר". בהקלטת שני השירים השתתפו מיקי שביב בבס, מאיר ישראל בתופים ואריק רודיך שגם עיבד, בקלידים. תקליט השדרים הפך ללהיט גדול באותה תקופה.
בקיץ 1983 הוציא את השיר "אולי מחר". נחום היימן אהב את השירים, והחתים את בנאי לחברת התקליטים העצמאית שלו, "מאי מיוזיק". אלבומו הראשון, שנקרא "מאיר בנאי", יצא באמצע 1984 בהפקתו המוזיקלית של אריק רודיך. בנאי כתב והלחין את כל השירים, מלבד השיר "זה חלום", שהלחין רודיך. בנוסף לשירים מתקליטי השדרים, כלל האלבום שירים כ"כשהיום עולה", "מחפש את הכיוון" ו"שוב מלבלב" הקצר.
בראיונות עמו באותה תקופה סיפר בנאי שאהב לשמוע זמרים בריטיים כמו פיטר גבריאל מלהקת ג'נסיס, ג'ון מרטין וג'ואן ארמטריידינג, ואף טען לא פעם שהושפע מהם, אך יצר צליל חדש ואישי.
"חופים", סרטים, טלוויזיה ופסטיגל.
בין האלבום הראשון לשני הופיע בנאי במופע משירי נחום היימן כחלק מ"להקת חופים" לצד חני ליבנה, משה דץ וליזה לנג. שניים משיריו במופע יצאו בשנת 1984 על גבי תקליט שדרים כפול, "תפילת דייג" שכתב נתן יונתן ו"את שומעת" שכתב נתן אלתרמן.
ב-1985 השתתף כשחקן בסרט הקולנוע של אבי נשר "שוברים". בנאי הלחין ושר בסרט זה את "שירו של שפשף" למילים של יאיר ניצני, שהפך ללהיט גדול.
בסוף 1985 השתתף בנאי בפסטיגל עם "שיר הצב", שהלחין למילים של הילדה אביטל וייס. השיר הגיע למקום התשיעי בתחרות.
ב-1986 השתתף בנאי בסרטו של אמנון רובינשטיין "נאדיה", לצד בן דודו יובל בנאי. בנאי כתב, הלחין ושר את שיר הנושא של הסרט "חלומות אחרים" שיצא על גבי תקליט שדרים בהפקתו המוזיקלית של גיא יפה.
בשנת 1989 שיחק בסרטו של אמנון רובינשטיין "רותי נעים", לצד גילי בן אוזיליו וגבי שושן·
בנוסף הופיע באותה תקופה בתוכנית הילדים "שיישאר בינינו".
הפריצה הגדולה.
ב-1987 יצא אלבומו השני של בנאי, "גשם", בהפקה מוזיקלית ועיבודים של מתי כספי. גם באלבום זה כתב והלחין בנאי את כל השירים, שבהם בלטו "אצלך בעולם", "תגידי אש תגידי מים", "אל תלכי מכאן", "הלילה של אתי", "המסיבה שנגמרה" ושיר הנושא, "גשם" שהפך ללהיט.
בנאי שאב השראה למילות השיר "גשם" מהסרט "נהג מונית" בעקבות השורה: "תודה לאל על הגשם... שעזר לשטוף את הזבל והאשפה מן המדרכות". הקלטת כל הפלייבקים לאלבום ארכה כשבוע, ואת השירה לכל האלבום הוא סיים בשלוש שעות וחצי. תוך חודשים ספורים הגיע האלבום למעמד אלבום זהב, על מכירות של 20,000 עותקים.
בנאי הפך לכוכב, ויצא לסיבוב הופעות מוצלח בהפקתו המוזיקלית של עדי דגני שתועד בשנת 1988 ויצא ב-1989 באלבום "הופעה חיה". האלבום כלל שני שירים חדשים שהציגו צד קליל יותר והומוריסטי שלו - "תותים" ו"יש לה אף כל כך ארוך". בנוסף אליהם האלבום כלל בעיקר חומרים מתוך ההופעה שלא הופיעו עד אז בתקליטיו והופיעו לפני כן רק בסינגלים, ובהם "תפילת דייג", "את שומעת", וכן "חלומות אחרים" ו"שירו של שפשף" שהופיע עד אז רק בפסקול הסרט "שוברים".
ב-1989 הוציא בנאי תקליט שדרים בשם "אל החלום" בהפקה מוזיקלית של משה לוי. השיר לא יצא על גבי אלבום.
שנות התשעים.
"הצבעים משתנים".
ב-1990 יצא אלבומו הרביעי של בנאי, "הצבעים משתנים". בנאי כתב, הלחין ועיבד את כל שירי האלבום. בין השירים שנכללו בו היו "השמש עוזבת" ו"השוק" שהפכו ללהיטים בתחנות הרדיו. אף על פי שהאלבום לא זכה להצלחה מסחרית, הוא נחשב בעיני מעריציו של בנאי לאלבום מופת.
זמר השנה, שיר השנה.
ב-1992 יצא אלבומו של בנאי "וביניהם". בנאי כתב והלחין את רוב השירים בו. היה זה פרט לשירים "וביניהם", שכתב עם אשתו באותה עת, ענת בנאי, ו"נגמרות לי המילים", שכתב אהוד מנור. האלבום הגיע למעמד אלבום פלטינה בזכות מכירת 40,000 עותקים, והשירים "וביניהם", "אהבה קצרה" והבלדה "שער הרחמים" הפכו ללהיטים. במצעדי הפזמונים ששודרו בשנה זו זכה בנאי בתואר זמר השנה, והשיר "אהבה קצרה" נבחר כשיר השנה וצעד 43 שבועות ברשת ג' מתוכם 3 שבועות במקום הראשון (שני ל"הקיץ האחרון"). באותה שנה השתתף בנאי פעם נוספת בפסטיגל, שבו שר את לחנו למילים של אהוד מנור "יום אחד לא היום". השיר הגיע למקום השישי בתחרות.
תחילתה של שגרה.
בשנת 1994 השתתף בנאי בקטע מתוך אלבום הקונספט "רדיו בלה בלה" של הלהקה "החברים של נטאשה", בקטע "צפוי שינוי".
בשנת 1996 יצא אלבומו של בנאי "מנגינת הנדודים". מלבד השיר "העוקד והנעקד והמזבח" שכתב אהוד מנור ו"ציורים בחלון" שכתבה צרויה להב, היו כל המילים והלחנים של בנאי. אחרי הוצאת האלבום הקליט בנאי גרסת כיסוי לשיר "איפה הם כל אבותינו" (חיים חפר / שמוליק קראוס) של להקת "החלונות הגבוהים". ב-1998 הקליט את לחנו ל"מולדת" שכתב אהוד מנור. השיר נכלל באוסף שיריו של מנור "אין לי ארץ אחרת".
בשנת 1998, במסגרת "פסטיבל ים המלח", הופיע בנאי עם בני דודיו, יובל בנאי ואהוד בנאי, למופע חד פעמי בקיבוץ מצפה שלם.