Wide Open Spaces הוא שיר שנכתב על ידי סוזן גיבסון, ואשר בוצע והוקלט על ידי הלהקה דיקסי צ'יקס. השיר יצא בתור הסינגל השלישי מהאלבום באותו השם בחודש יולי 1998. השיר הגיע למספר 1 במצעד Hot Country Songs בארצות הברית, ונשאר במקום זה למשך ארבעה שבועות בנובמבר 1998. הוא גם הגע למספר 41 במצעד הפופ, בילבורד הוט 100. הוא הגיע למספר 1 במצעד הקאנטרי הקנדי, הלהיט מס' 1 הראשון שלהן בקנדה, ותחילה של תמיכה רבת-שנים בלהקה.
בשנת 2001, ה-RIAA הציב את "Wide Open Spaces" במקום 259 ברשימת "365 שירי המאה". ב-2003, ערוץ הקאנטרי CMT מנה את השיר כמספר 22 ברשימת "100 השירים הגדולים של מוזיקת קאנטרי".
רקע.
סוזן גיבסון, מאמרילו, טקסס, כתבה את המילים הראשונות של השיר ב-1993, בביקורה הראשון בבית לאחר שנסעה ללמוד יערנות באוניברסיטת מונטנה. היא השאירה את המחברת עם מילות השיר בבית בטעות כשחזרה ללימודים; אמא שלה מצאה את המחברת ושלחה לה אותה יחד עם חבילת פינוקים, מה שעורר את גיבסון להשלים את השיר בנושא עזיבת הבית. היא ביצעה אותו לראשונה במועדונים מקומיים סביב אוניברסיטת מונטנה, והשיר זכה לפופולריות מסוימת בקרב הקהלים.
בסוף שנות ה-1990, גיבסון הייתה הסולנית בלהקת האלט-קאנטרי, The Groobees. הלהקה הקליטה אלבום ב-1998, "Wayside", שכלל את "Wide Open Spaces" (האלבום יצא ב-1999). האלבום הופק על ידי לויד מיינס, שהוא אביה של הסולנית החדשה דאז של הדיקסי צ'יקס - נטלי מיינס.
לויד מיינס הזדהה עם הסיפור של בת המשפחה שעוזבת את הבית, וחשב שהוא יתאים לקול של נטלי; הוא הביא את השיר לקבוצה, והן בחנו אותו במספר הופעות וקיבלו תגובות חזקות. גם חברות הלהקה, וגם חברת התקליטים שלהן, Sony Music, הסכימו עם לויד מיינס לגבי התאמת השיר, ולא רק שהקליטו גרסה, אלא הפכו את השיר לשיר הכותרת של האלבום הבא שלהן, הראשון של הלהקה עם מיינס כסולנית.
האופי הצעיר, הרומנטי, ההרפתקני של Wide Open Spaces", ותחושת העצמאות שבו, היו גורמי מפתח בהיווצרות התדמית החדשה של הלהקה; השיר, שהיה ללהיט, הפך לשיר ההיכר של הדיקסי צ'יקס, והיה פופולרי במיוחד בקרב נערות. השיר מדבר על האפשרויות שעדיין לא התגלו:
בתרגום חופשי: היא צריכה מרחבים פתוחים/מקום לטעויות הגדולות שלה/היא צריכה פרצופים חדשים/היא מודעת לסיכונים.
השיר נחשב למופת של כתיבה באמצעות האסטרטגיה שבה השורות לא חוזרות על עצמן, לא בבתים ולא בפזמון. העיבוד עם טעמי הבלוגראס הטקסני מתחיל בריף של כינור קאנטרי, ואז הלהקה מצטרפת. את הבתים שרה נטלי מיינס לבדה, עם תופים, כינור, גיטרה רכה ופסנתר כליווי. בפזמון האחיות אמילי ארווין ומארטי סיידל שרות הרמוניה עם מיינס, שם תוספת של ניגון בנג'ו. בקטע האינסטרומנטלי ארווין וסיידל מוסיפות מנדולינה וכינור בהתאמה.
אמילי ארווין הייתה גאה שהלהקה יכולה להנפיק להיטים שבהם כלים מסורתיים כמו הבנג'ו עדיין יכולים להשתלב, כלים שהממסד של מוזיקת הקאנטרי בנאשוויל לעיתים קרובות לא רואה בעין יפה, כ"הילבילי" מדי. סוזן גיבסון והשיר שלה "Wide Open Spaces" נחשבים לעיתים כדוגמה להשפעת מערב טקסס על כתיבת מוזיקת קאנטרי; גיבסון עצמה רואה באמרילו את "המקום של המרחבים הפתוחים, עם השקיעות היפות ביותר שיש."
השיר זכה לכבוד בנאשוויל, והוכרז בפרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי בתור הסינגל של השנה ב-1999. זה גם זיכה את גיבסון בפרס כותבת השנה במוזיקת הקאנטרי של "American Songwriter" ב-2000, כמו גם בפרס BMI הפרס של 1999. על אף שהשיר עצמו לא היה מועמד לפרס גראמי (האלבום היה מועמד, וכן הסינגל השני ממנו, "There's Your Trouble", אשר שניהם זכו בקטגוריות שלהם), הוא נכלל באלבום האוסף של מועמדי גראמי לשנת 1999.
קליפ.
הקליפ של "Wide Open Spaces" מראה את חברות הדיקסי צ'יקס בהרי הרוקי בקולורדו, רצות ומשחקות בשדות פתוחים של פרחי בר וכדומה. בין לבין, יש סצנות של הלהקה בסיבובי הופעות: בהופעה חיה, מאחורי הקלעים, באוטובוס. את הקליפ ביים טום אוליפנט, אשר ביים עבורן קודם את "There's Your Trouble", ומאוחר יותר ביים בשיתוף את "Without You".
הקליפ זכה בפרס איגוד מוזיקת הקאנטרי לווידאו קליפ של השנה ב-1999. הוא נרשם במקום 32 ברשימת CMT משנת 2004 של 100 קטעי הווידאו הגדולים.
Oshkosh M911
Oshkosh M911 (קרויה גם Oshkosh M911 8x6) הוא משאית בתצורת סמי-טריילר המשמשת כמוביל טנקים, וציוד כבד, אשר נבנה על ידי יצרנית המשאיות ה-אמריקאית אושקוש בין השנים 1970–1990.
יוצרו 1,000 יחידות עבור צבא ארצות הברית.
דוגזה
דוגזה (ביפנית: 土下座; באנגלית: Dogeza) היא תנוחה שמקורה בקוד הנימוס היפני, שמשמעה כריעה והשתחוויה אפיים ארצה לעבר אדם אחר, עד כדי נגיעה של ראש המשתחווה ברצפת הקרקע. תנוחה זו נעשית כאשר מישהו רוצה להביע כבוד לאדם בעל מעמד גבוה ממנו, או כדי להביע התנצלות עמוקה עבור אדם, ולהראות לו שרצונו הוא לטובתו ואין לו כוונה להזיק לו.
המונח נמצא בשימוש בפוליטיקה היפנית תחת הביטוי "土下座外交" (מבוטא: dogeza-gaikō) אשר מתורגם ל"דיפלומטיה מתרפסת" או "מדיניות חוץ מתרפסת". באופן כללי, דוגזה מתורגמת למילים כגון "השתטחות", "השתחוות" או "התרפסות".
המשמעות של ביצוע הדוגזה.
בתודעה החברתית היפנית כיום, מעשה הכריעה על הקרקע והשתחוויה בתנוחת הדוגזה, הוא מעשה נדיר יחסית, שנעשה בו שימוש רק על ביצוע התנהגות לא ראויה שסטתה באופן קיצוני מההתנהגות הנורמטיבית. התנוחה נעשית כחלק מהבעת הצער והחרטה על מעשיו, על הטרחה והפגיעה שגרם לאדם אחר לעבור. על ידי ביצוע הדוגזה והתנצלות בפני מישהו שהוא פגע בו, בדרך כלל לאדם הנפגע תהיה נטייה לסלוח.
היסטוריה.
ב"גישיוואז'ינדן" (魏志倭人伝) - הרשומה הסינית העתיקה ביותר המצויה בידנו, המתארת מפגשים עם בני העם היפני, מצוין שביאמטו-קוקו - חבל ארץ עתיק ביפן, כאשר אזרחים פשוטים נפגשו עם אצילים ובעלי מעמד גבוה לאורך הדרכים, היו כורעים ומשתחווים בפניהם, ומחברים כפיים כתנוחת תפילה ובקשה, ומכאן האמונה בקרב חוקרים שתנוחה הדוגזה היא מנהג יפני עתיק.
בהיסטוריה של יפן מימי תקופת קופון ניתן למצוא תיעודים של ההאניווה המבצעים את תנוחת הדוגזה.
בתקופה המודרנית המוקדמת, כאשר המצעדים והתהלוכות של שליטי הדאימיו עברו ליד אנשים, הייתה אמונה רווחת כי הייתה זו חובה מנדטורית-חוקית עבור הציבור לבצע דוגזה לאנשים במעמד גבוה יותר, ואנשים לא ביצעו זאת מבחירתם, אך אמונה זו כנראה אינה נכונה. ביצוע הדוגזה היה מצוי אצל אנשים פשוטים אפילו בעת החדשה כאשר הם התראיינו על ידי אדם בעל סמכות במעמד גבוה יותר מהם, כאשר לא הייתה שום חובה בביצוע התנוחה.
עליית בעלי החיים
עליית בעלי החיים או עלייתם של בעלי החיים: ניצחונם של בעלי החוליות (באנגלית: David Attenborough's Rise of Animals: Triumph of the Vertebrates), היא סדרת טבע תיעודית שהופקה על ידי ה-BBC ומלווה בהסבריו של דייוויד אטנבורו וכן בתיאורים משוחזרים בשיטות חדשניות את היצורים הקדומים.
הסדרה בת שני פרקים ועוקבת אחר האבולוציה של בעלי החוליות. סיפור זה נמשך 500 מיליון שנה, מראשית התפתחותם ועד להופעת האדם. במהלך התוכנית, דייוויד אטנבורו נעזר בחלק מתגליות המאובנים האחרונות שנמצאו בסין, המעידות על מוצאם של בעלי החוליות.
הסדרה שודרה לראשונה בבריטניה ב-2013, ובישראל היא שודרה בערוץ הראשון בתחילת שנת 2017.
שניאור זלמן אביגדורי
שניאור זלמן אביגדורי (ויגדרהוז; 28 בספטמבר 1890 - 19 באוקטובר 1960) היה רופא פנימאי גלילי מפורסם בתקופת היישוב, ולאחר קום המדינה רופא ועסקן רפואי בירושלים, יו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל.
קורות חיים.
נולד בעיר ניקולייב שברוסיה לשאול שהיה סוחר. למד בחדר ואחר כך בתיכון אקסטרני ובמכון לרפואה באוניברסיטת דורפט, לאחר שקיבל תואר דוקטור לרפואה המשיך בלימודיו באוניברסיטת פטרבורג, ואחר החל לעבוד כרופא פנימאי בבתי חולים בלנינגרד, פלך חרסון ובסרביה.
במלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא הרוסי כרופא צבאי והגיע לדרגת סגן-אלוף, במקביל היה עסקן פעיל ביקופו, חברת הסיוע לפליטים יהודים במלחמה.
אביגדורי עלה לארץ ישראל ב-1919 על סיפון האונייה "רוסלאן", האונייה המאורגנת הרשמית היחידה שהפליגה מהאימפריה הרוסית לארץ ישראל, ונחשבה כסנונית הראשונה בתקופה שתוגדר לימים כ"העלייה השלישית". הם יצאו מנמל אודסה בסוף נובמבר ועגנו ביפו ב-19 בדצמבר. אביגדורי נמנה עם רשימה ארוכה של דמויות מפתח ביישוב שעלו על סיפון הרוסלאן וזיכו אותה בכינוי "המייפלאואר הציונית".
עם הגיעו לארץ ישראל נשלח מטעם "הדסה" כרופא למושבות וערי הגליל. אחר כך עבד תקופה בחיפה ובתל אביב, ולבסוף השתקע בירושלים, ברחוב החבשים שבמרכז העיר.
במקביל לעסקנות רפואית, תחילה כיו"ר הסתדרות הרופאים בירושלים ובשנותיו האחרונות כיו"ר הסתדרות הרופאים בישראל, המשיך אביגדורי בפעילות מדעית ופרסם מאמרים רפואיים בישראל ומחוצה לה.
במלחמת העצמאות היה חבר הוועדה הרפואית לשעת חירום בישראל, ויו"ר הוועדה הירושלמית לשעת חירום. כן היה שותף לייסוד הליגה למלחמה בשחפת, ועמד במשך תקופה בראשה.
שניאור זלמן אביגדורי מת בפתאומיות מהתקף לב בעת שהותו בבית הבראה באשקלון, בערבו של יום 19 באוקטובר 1960. הוא נקבר למחרת היום בירושלים. רחוב על שמו נקרא במרכז העיר ירושלים.
היה נשוי ליונה, והניח אחריו שלוש בנות. אחת מהן הייתה הדסה אביגדורי אבידוב.
זלמן אביגדורי
שניאור זלמן ויגדרהוז
שניאור זלמן ויגדרהויז
ז. אביגדורי
NGC 55