אכזריות לעומת תרבות: ההתמקדות במערכות משפט לא הוגנות נכנסת לפעולה במהלך הטבח בפועל בשיא הסרט. האסירים מסיימים את המרד שלהם ומניחים את כל נשקם המאולתר לבקשת הסוהרים. עם זאת, כוחות המשטרה מסתערים בכל מקרה על המתחם והורגים מאות אסירים חסרי הגנה. המשטרה מצטיירת כמפלצת, שהורגת פשוט כדי להרוג. בכך, מאיר קראנדירו באור אחר את המציאות כי בברזיל יש שתי תרבויות, שתיהן ברוטליות: אלה החיים תחת החוק הממשלתי ואלה שחיים תחת מערכת חוקים משלהם.
הפצה.
הסרט הוצג לראשונה בקולנוע "II Panorama Internacional Coisa de" בברזיל ב-21 במרץ 2003. הוא עלה לאקרנים בברזיל ב-11 באפריל 2003 והפך לשובר קופות שמשך אליו למעלה מ-4.6 מיליון צופים.
למינה
למינה (מלטינית: Lamina (מילולית, לוח) ברבים: Laminae) היא בגאולוגיה מאפיין של מבנים בסלעי משקע. המונח מתאר את היחידה הקטנה ביותר - שכבה יחידה בהירה או כהה של למיניט. למיניט הוא משקע המורבד בשכבות דקות, ששמו מתייחס למבנה שהוא יוצר. בתור למינות מוגדרות שכבות בודדות בעובי של פחות מסנטימטר אחד, אך לרוב דקות יותר (עובי של פחות מ-0.1 מילימטרים ועד מילימטר אחד הן תופעות שכיחות), אם כי יש התייחסויות בספרות גם לשכבות בנות כמה סנטימטרים כאל למינות. שכבות מעל גודל של סנטימטר אחד מוגדרות כשכבה. בסלע משקע אחד יכולים להיות גם שכבות וגם למינות. תהליך יצירת הלמינות מכונה למינציה.
תיאור.
למינות בנויות מהבדלים קטנים בסוג המשקעים המתרחשים ברחבי הסלע. הם נגרמים כתוצאה משינויים מחזוריים בהיצע המשקעים. שינויים אלה יכולים להתרחש בגודל הגרגרים, אחוז החרסית, תכולת מיקרו-מאובנים, תכולת חומר אורגני או תכולת המינרלים ולעיתים קרובות לגרום להבדלים בולטים בצבע בין הגרגירים. בליה יכולה להדגיש את ההבדלים אפילו יותר.
למינות יכולות להופיע כמבנים מקבילים (למינציה מקבילה) או במקבצים שונים היוצרים זווית אלו כלפי אלו (למינציה צולבת). למינות יכולות להופיע בסוגים רבים ושונים של סלע משקע, מאבן חול גסה דרך פצלים, אבני בוץ או סלעי התאדות.
מכיוון שלמינה היא מבנה קטן, היא נהרסת בקלות על ידי ערבול ביוגני (ביוטורבציה - פעילות של בעלי חיים נוברים המתקיימים בבוצה שעל קרקע האוקיינוס) זמן קצר לאחר ההרבדה. למינה שורדת טוב יותר בנסיבות של חוסר בחמצן, או במליחות גבוהה במיוחד המונעים פעילות של בעלי חיים, או באזורים עמוקים במיוחד באוקיינוס שבהם פעילות בעלי החיים דלה, או כששיעור המשקעים היה גבוה והמשקעים נקברו לפני שיכולה הייתה להתרחש ביוטורבציה.
היווצרות.
למינציה מתפתחת במשקעים עדינים עם התיישבות חלקיקים דקיקים, שיכולים להתרחש רק במים עומדים או זורמים באטיות - זרימה בנתיבים מקבילים (מסלולים שמרחקם זה מזה נשמר) הקרויה "זרימה למינרית". דוגמאות לסביבות משקע הן ימיות עמוקות (בקרקעית הים) או בתחתית אגמים, או בשטחי בוץ, בהם הגאות והשפל יוצרים הבדלים מחזוריים באספקת המשקעים.
למינציה באבן חול נוצרת לרוב בסביבה חופית שבה אנרגיית הגלים גורמת להפרדה בין גרגירים בגדלים שונים.
למינות שנוצרו באגמים קרחונים הן מקרה מיוחד. הן נקראות ורוות. ורוות מהרביעון משמשות בסטרטיגרפיה ובפלאוקלימטולוגיה לשחזר את שינויי האקלים במהלך מאות אלפי השנים האחרונות.
חדר האוצר הירוק
חדר האוצר הירוק או הכספת הירוקה (בגרמנית: Grünes Gewölbe) הוא מוזיאון הממוקם בטירת דרזדן באזור העיר העתיקה של דרזדן. המוזיאון מכיל את האוסף הגדול ביותר באירופה של אבני חן, תכשיטים, פסלים וכלים העשויים זהב כסף ענבר ושנהב, מתקופת הבארוק ועד התקופה הקלאסית. חדר האוצר הירוק הוא אחד המוזיאונים העתיקים בעולם, עתיק יותר מהמוזיאון הבריטי וכנראה שני רק למוזיאון הוותיקן.
היסטוריה.
ראשיתו של חדר האוצר הירוק כבר בשנת 1547 כאשר מוריץ, הנסיך הבוחר מסקסוניה, החל בבניית האגף המערבי של ארמונו. האולמות החדשים עוטרו בתקרות מפוארות עם עיטורי טיח וגבס, ואילו עמודי התמך והכותרות בקומת הבסיס, צופו במלכיט בגוון ירקרק ואשר הם שהעניקו לאולמות את שמם. החדרים נבנו עם קירות עבים במיוחד במטרה לשמש להגנה מפני שרפות ומעשי שוד ופתחי החלונות והדלתות נוצקו מברזל. במהלך המאה ה-17 שימשו החדרים את שליטי סקסוניה כחדרי אוצר פרטיים לשמירת מסמכים חשובים ותכשיטים.
בשנת 1723 החליט אוגוסט השני, מלך פולין, להפוך את חדרי האוצר הפרטיים למוזיאון ציבורי והוא נפתח לקהל כשנה לאחר מכן. היה זה חידוש ייחודי ובלתי אופייני לתקופה. הוא הורה על ביצוע עיצוב מרהיב לחדרים בסגנון הבארוק הגרמני. בשנים הבאות עוצב המוזיאון כשרשרת של תשעה אולמות תצוגה מפוארים במיוחד המחוברים ביניהם. השיפוץ הסתיים בשנת 1729. מסלול התצוגה נבנה ועוצב באופן מדורג כך שהמבקרים עברו במסלול הולך ומתפתח של תצוגת עושר הן מבחינת החומרים והן מבחינת העיצובים של המוצגים השונים. התצוגה נשארה פתוחה לציבור וכמעט ללא שינוי במשך כ-200 שנים עד לשנת 1938 שבה הועברו המוצגים יקרי הערך לאחסנה במבצר קניגשטיין.
מבנה המוזיאון עצמו נפגע קשה בהפצצות על העיר במלחמת העולם השנייה. שלושה מן החדרים נהרסו לגמרי ואילו המוצגים עצמם הוחרמו ונלקחו על ידי כוחות הצבא האדום. תהליך השחזור של המוזיאון נמשך שנים רבות. המוצגים עצמם הוחזרו בשנת 1958 וחלקם הוצג במוזיאון אלברטינום שבעיר. שיפוץ המבנים נמשך שנים רבות לאחר מכן בעלות כוללת 45 מיליון יורו. חלקו הראשון של המוזיאון המכונה "החדש" נפתח שוב לציבור בשנת 2004 בקומה השנייה של הארמון, וחלקו השני המכונה "ההיסטורי" נפתח מחדש בשנת 2006 במיקומו ההיסטורי בקומה הראשונה בטירת דרזדן.
ב-25 בנובמבר 2019 נפרץ המוזיאון ונגנבו ממנו פריטים יקרי ערך בשווי של כמיליארד אירו. העיתון הגרמני בילד תיאר למחרת הגנבה את המעשה כ"שוד העתיקות הגדול ביותר בהיסטוריה המודרנית של גרמניה".
האוסף.
האוסף כולו מכיל למעלה מ-4,000 פריטים אשר כשלושה רבעים מהם מוצגים במוזיאון ההיסטורי והשאר במוזיאון החדש. בשל מגבלות מקום לא מוצג האוסף במלואו אך הפריטים היקרים והמובחרים מוצגים כולם. שטחה הכללי של התצוגה בשתי הקומות כ-4,000 מטר רבוע. עיצוב החדרים מרובה בעיטורים וקירות רבים מכוסים במראות. שילוב המוצגים עם תאורה ייחודית המבליטה את הבוהק הטבעי שלהם חושפים בפני המבקרים במוזיאון מראה מרשים במיוחד.
הכניסה למוזיאון ההיסטורי מוגבלת במספר המבקרים בכל עת, ולכן מחייבת בדרך כלל רכישה מוקדמת של כרטיסים. לפני הכניסה נערכת בדיקה מחמירה בכליו של המבקר ושיקוף גופני וזאת מכיוון שחלק מן המוצגים היקרים חשופים לקהל ואינם מוגנים כלל.
יחסי אלבניה–בוסניה והרצגובינה
יחסי אלבניה–בוסניה והרצגובינה מתייחסים ליחסים הדו-צדדיים של אלבניה ובוסניה והרצגובינה.
היחסים בין המדינות.
ב-21 באפריל 1992 הכירה אלבניה בבוסניה והרצגובינה, וב-28 בדצמבר אותה שנה כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים ביניהן.
במרץ 2009 אלבניה ובוסניה והרצגובינה הסכימו לשפר את היחסים הכלכליים והדיפלומטיים ולפעול במשותף למען חברותן המהירה יותר באיחוד האירופי ובנאט"ו.
ההסכם לשיפור היחסים בין המדינות הגיע במהלך ביקורו הרשמי של ראש הממשלה האלבני סאלי ברישה בבירת בוסניה, סרייבו. במהלך הביקור פגש ברישה את יו"ר מועצת השרים של בוסניה ניקולה ספיריץ'.
שני הבכירים חתמו גם על ארבעה הסכמים דו צדדיים - על שיתוף פעולה במשטרה, קבלת חוזר של מהגרים בלתי חוקיים, מכס ונסיעות בין המדינות. כמו כן הם הכריזו על כוונה לשדרג את משלחתם הדיפלומטית מקונסוליה כללית לשגרירות.
נציגויות דיפלומטיות.
אלבניה מחזיקה בבוסניה והרצגובינה שגרירות קונסוליה כללית בסרייבו בלבד. מאידך, בוסניה והרצגובינה מחזיקה באלבניה קונסוליה כללית בדורס בלבד.
הפת טפה
הפת טפה (בפרסית: هفت‌تپه "Haft tape") הוא אתר ארכאולוגי בפרובינציית ח'וזסתאן של העיר כאבנאכ שהיה מבירות עילם. האתר התגלה בשנת 1908 וחפירות במקום נמשכות גם עתה.
העיר הייתה מרכז פוליטי חשוב בזמן שלטונו של מלך עילם תפתי אהר במהלך המאה ה-15 לפנה"ס. ככל הנראה הוא נטמן בעיר. אחרי מותו מרכז הכוח חזר לשושן. לא ברור האם קאבנק הייתה הבירה הרשמית או רק מושבו של המלך כאשר הוא איבד שליטה על שושן.
באתר נמצאו שרידים של מקדש, מקום קבורה תת-קרקעי למלך ומשפחתו ויסודות של זיקוראת. לאחרונה התגלו גם כלי חרס ורישומים בכתב יתדות.
האתר נמצא בשטח של כ-1.5 ק"מ על 800 מטר. החפירות הראשונות בוצעו על ידי ארכאולוגים צרפתים. בשנים 1965–1979 במקום בוצעו חפירות על ידי צוות בראשות עזתאללה נגאהבאן. החל משנת 2003 במשך 10 עונות בוצעו החפירות על ידי צוות איראני תוך שיתוף פעולה עם ארכאולוגים מאוניברסיטת קיל ואוניברסיטת מיינץ.
גולש גלים
גולשת גלים
ניקי ואן דייק
ניקי ואן דייק (באנגלית: Nikki van Dijk; 28 בנובמבר 1994, האי פיליפ אוסטרליה) היא גולשת גלים אוסטרלית.
ביוגרפיה.
ניקי ואן דייק היא הבת האמצעית. אביה עוסק בגלישה וכך גם אחותה הבכורה, נינה ואחיה הצעיר, ג'ואי. היא החלה את הקריירה המקצוענית שלה בשנת 2012 בה זכתה במקום הראשון באליפות העולם בגלישה לנערות של ה- שנערכה בבאלי. בשנת 2014, החלה להתחרות באליפויות ליגת הגלישה העולמית (WSL) . בשנת 2015, דורגה במקום התשיעי. בשנת 2017, דורגה שביעית בעולם ובשנת 2019 היא מדורגת במקום ה-12.
בגיל 15, השתתפה בסרט הדוקומנטרי First Love.
בשנת 2013, אימצה אורח חיים טבעוני.
וין מיין