למרות האזהרות שקיבל מהמשטרה על כוונות יריביו לחסלו, למרות האיומים הרבים על חייו והניסיונות ההתנקשות החוזרים בחייו, יעקב אלפרון כמו שאר אחיו, נהג להסתובב ללא מאבטחים. לשאלת עיתונאים לאחר פרשת חשיפת חוליית המחסלים מבלארוס שנשכרה כדי לחסלו, בשנת 2004, אמר אלפרון: "אנחנו מתפללים יותר וערניים יותר. אני לא פוחד ולא צריך לפחד כי גם בן אדם שחוצה את הרחוב יכול להיהרג". לשאלה אם הוא מכיר את המחסלים, השיב: "אני לא מכיר אותם. אין להם שום סיבה לנסות לפגוע בי כי לא לקחתי אף נשמה. יש תורת ישראל ומי שמשחק באש צריך לדעת להישרף ממנה".
אשתו אהובה אלפרון חשפה בריאיון לערוץ 10 כי שלושה ימים לפני הירצחו ב-14 בנובמבר 2008 הוא רכש פוליסת ביטוח חיים, הודות לעובדה שבתעודת הזהות שלו שמו היה רשום יעקב אלפרין ולא אלפרון, כפי שנהוג לכנותו.
בדיקת סיסי שליה
בדיקת סיסי שליה (CVS), היא הליך רפואי לצורך אבחון מומים בעובר במהלך ההריון, במהלכו נלקחת דגימה של סיסי השליה ובדיקתם. יתרונה המרכזי של בדיקה זו על פני בדיקת מי שפיר הוא הזמן המוקדם בה ניתן לבצעה, 10-13 שבועות בלבד אחרי המחזור האחרון של האישה.
אינדיקציות.
סיבות אפשריות לביצוע הבדיקה הן:
סיכונים.
במחקר מטא-אנליזה על הסיכונים בבדיקת סיסי שליה דרך הבטן נמצא כי אחוז ההפלות תוך 14 יום מן הבדיקה היה 0.7%, תוך 30 יום 1.3% ובמשך כל ההריון 2%. תוצאות אלו די דומות לסיכון להפלה לאחר בדיקת מי שפיר. לעומת זאת נמצא כי בדיקת סיסי השלייה המבוצעת דרך הנרתיק מגבירה את הסיכוי להפלה עד 3.5% יותר מאשר בבדיקת מי שפיר. כמובן שהסיכון משתנה בהתאם למיומנות וניסיון הבודק.
סיכונים נוספים הם זיהום ודליפה של מי שפיר. הדליפה יכולה לגרום למצב של חוסר במי שפיר הנקרא אוליגוהידראמניוס שעלול להוביל לריאות בלתי מפותחות.
חשוב לוודא שלאחר בדיקת סיסי שליה מתבצע מעקב של גינקולוג כדי לוודא שלא מתפתח זיהום.
מגבלות.
באחוז קטן של ההריונות ייתכן מצב בו תאים בשליה שנבדקים יימצאו לא נורמלים אך תאי העובר עצמו תקינים (פסיפס). בנוסף, טעות של המעבדה יכולה להוביל לחוסר הפרדה בין תאי האם לעובר ולתוצאות שגויות (זיהום אמהי - MMC). רק פגמים חשודים מסוימים נבדקים, לכן לא ניתן לומר אחרי הבדיקה שהעובר תקין אלא רק כי לא נמצאו הפגמים שנבדקו.
ג'ינו ברטלי
ג'ינו ברטלי (באיטלקית: Gino Bartali; 18 ביולי 1914 – 5 במאי 2000) היה רוכב אופניים איטלקי וחסיד אומות העולם. נחשב לאחד מרוכבי האופניים האיטלקיים הטובים בהיסטוריה ולאחד מרוכבי האופניים הבולטים והדומיננטיים במאה ה-20. בעיצומה של הקריירה שלו התרחשה מלחמת העולם השנייה בה הופסקו חלק גדול ממרוצי האופניים. למרות זאת הצליח ברטלי לשמור על כושרו התחרותי והצליח לשחזר את ימיו הגדולים גם לאחר המלחמה. מלבד ניצחונותיו בג'ירו ד'איטליה (1936, 1937 ו-1946) ובטור דה פראנס (1938 ו-1948), התפרסם ברטלי ביריבות הספורטיבית שלו מול הרוכב האיטלקי פאוסטו קופי, יריבות שפילגה את אוהדי הספורט באיטליה.
לאחר מותו נודע כי ברטלי, שהיה קתולי אדוק, היה שותף פעיל במחתרת באסיזי וסייע במאמצי אנשי דת נוצריים להצלת פליטים יהודים במהלך השלטון הפשיסטי באיטליה בזמן מלחמת העולם השנייה.
מאפיינים.
ברטלי היה רוכב רבגוני שהצטיין במספר תחומים שהבולט בהם היה מרוצים בכבישים הרריים. אף על פי שמבנה גופו לא היה קטן וצנום כשל המטפסים המובהקים, קנה ברטלי את פרסומו הגדול ביותר כמטפס מחונן. הוא זכה בשבעה תוארי "מלך ההרים" בג'ירו ד'איטליה ובשני תארים מקבילים בטור דה פראנס. הוא אף הצטיין במרוצים חד יומיים וניצח במספר רב של מרוצים יוקרתיים, ביניהם מילאנו - סן רמו, ג'ירו די לומברדיה ואליפות איטליה במרוץ כביש. כפי שהיה מקובל באותה עת, מיעט ברטלי להתחרות מחוץ לגבולות איטליה ובדרך כלל חרג ממנהגו זה רק כאשר השתתף בטור דה פראנס. תחום נוסף בו הצטיין היה המאוצים. בתחילת הקריירה שלו ניסו שני רוכבים איטלקים לחסום אותו בעת המאוץ לקו הסיום. במקום לנסות לעקפם, רכב ברטלי בכוח בין שניהם וגרם להתרסקות משולשת. לאחר תקרית זו, לא ניסו רוכבים נוספים לחסום אותו בזמן המאוץ. ברטלי התפרסם גם כאחד מהחלוצים בהכנסת מעביר ההילוכים של קמפניולו שאפשר לראשונה להעביר הילוכים ללא עצירת האופניים.
קריירה.
נולד בפונטה א אמה שליד פירנצה. כרוכב חובב גילה כישרון והפך למקצוען ב-1935 לאחר שניצח באליפות איטליה במרוץ כביש. כבר בשנתו הראשונה ניצח בקטע בג'ירו ד'איטליה וזכה בתואר "מלך ההרים" של הג'ירו, הראשון מבין שבעה תוארי "מלך ההרים" בג'ירו שאסף במהלך שנותיו כרוכב. ב-1936 ניצח בג'ירו ד'איטליה ובג'ירו די לומברדיה, אולם הישגיו הועמדו בצל האסון בו נהרג אחיו ג'וליו בתאונה בעת מרוץ אופניים והוא כמעט והחליט לפרוש מהספורט.
ברטלי שוכנע להמשיך בקריירה הספורטיבית שלו וניצח גם בג'ירו ד'איטליה ב-1937. בטור דה פראנס באותה שנה הוא ניצח בקטע הררי שהסתיים בגרנובל וזכה ללבוש את החולצה הצהובה (חולצת המוביל במרוץ), אך נאלץ לפרוש מהמרוץ בשל פציעה אחרי נפילה במורד הקול דו גליבייה ביום שלמחרת. בסרט של רשת טלוויזיה איטלקית, "Bartali - l'intramontabile", שהוקרן ב-2006, נטען כי ברטלי רצה להמשיך במרוץ גם לאחר פציעתו, אלא שקיבל הוראה מרומא לפרוש מהמרוץ לאחר שהקדיש את ניצחונו בשלב למרים הבתולה ולא למשטר הפשיסטי. ב-1938 מנעה ממנו התאחדות האופניים האיטלקית מלהשתתף בג'ירו ד'איטליה במטרה שיתמקד בניצחון בטור דה פראנס וכך אמנם הגיע ברטלי למרוץ הצרפתי במלוא כוחו. הפעם היו אלו הפירנאים שזימנו בעיות לברטלי כאשר לאחר שתקף באחת העליות והשיג יתרון על מתחריו, קרס אחד מגלגלי אופניו באחת מהירידות והוא סיים בפיגור קטן אחריהם. הוא הצליח לנצח בשלב שהסתיים במרסיי אך עדיין פיגר אחרי הבלגי פליסיאן ורווק (Vervaecke). בשלב ההררי באלפים, שהסתיים בבריאנסון, תקף ברטלי יחד עם חבריו לקבוצה האיטלקית, ניצח בפער גדול ועבר להוליך במרוץ. הוא הצליח להחזיק במקום הראשון עד הסיום בפריז והיה לרוכב הראשון שניצח גם בדירוג הכללי וגם בתואר "מלך ההרים".
על רקע המשטר הפשיסטי ששרר באיטליה, לא איפשרו הצרפתים לקבוצה האיטלקית להשתתף בטור דה פראנס ב-1939 וכך נמנע מברטלי להגן על תוארו.
הטור דה פראנס ב-1948.
לאחר עשר שנים שחלפו מאז ניצחונו של ברטלי בטור דה פראנס ב-1938 ולאחר תצוגה כושלת שלו בג'ירו ד'איטליה חודשיים לפני כן, מעטים סברו שברטלי בן ה-34 מסוגל עדיין להיות כוח משמעותי בטור דה פראנס, אולם כבר בשלב הראשון שהסתיים בטרוויל הוא ניצח במאוץ את בריק סכוטה. המרוץ המשיך מערבה, לאורך החוף האטלנטי, והדרים לפירנאים. את המקום הראשון בדירוג הכללי תפס הצרפתי הצעיר לואיזון בובה וברטלי פיגר אחריו בכ-20 דקות. ברטלי ניצח שלב בפירנאים שנסתיים בלורד ובשלב שלאחריו שהסתיים בטולוז. אולם בובה המשיך להצטיין וכשניצח בקאן, לפני העלייה לאלפים, עדיין עמד יתרונו על ברטלי על כ-20 דקות.
בהיותו בקאן קיבל ברטלי שיחת טלפון מראש ממשלת איטליה באותה עת, אלצ'ידה דה גאספרי, מהמפלגה הדמוקרטית-נוצרית באיטליה עמה היה ברטלי מזוהה. דה גאספרי סיפר לו כי נעשה ניסיון התנקשות בפלמירו טוליאטי, מזכיר המפלגה הקומוניסטית האיטלקית שנפצע קשה וכי איטליה עומדת על סף כאוס ואולי אף מלחמת אזרחים. האווירה באיטליה הייתה מתוחה במיוחד לאחר מערכת הבחירות הדמוקרטית הראשונה לאחר מלחמת העולם השנייה, שנערכה מספר חודשים לפני כן והייתה אלימה במיוחד על רקע המלחמה הקרה. בעקבות ניסיון ההתנקשות פרצו מהומות ברחבי איטליה ודה גאספרי ביקש מברטלי לעשות מאמץ מיוחד כדי לנצח בשלב היוקרתי של המרוץ בו עמד להתחרות למחרת ובכך להסיט את תשומת לב הציבור האיטלקי מהבעיות הפנימיות. ברטלי הבטיח לדה גאספרי כי יעשה אף מעבר לכך וכי יזכה במרוץ כולו.
השלב ההררי, שלמחרת שיחת הטלפון, היה בין קאן ובריאנסון (274 קילומטרים) ולאחר יותר מ-10 שעות של רכיבה בגשם וברוח ניצח בו ברטלי ביתרון ניכר, הקדים את בובה (שהגיע במקום ה-12) ביותר מ-18 דקות ועבר למקום השני בדירוג הכללי. מנהל המרוץ, ז'אק גודה, כתב מאוחר יותר על הופעתו של ברטלי באותו יום: "נדרש היה יום אפוקליפטי מסוג זה כדי לבטא את האיכות הטוטאלית של האלוף האיטלקי".
למחרת התקיים שלב נוסף באלפים שהסתיים באקס לה בן ונערך גם הוא בתנאי מזג אוויר קשים (בחלק מהמרוץ אף ירד שלג). גם בקטע זה ניצח ברטלי ביתרון ניכר ועבר להוביל את המרוץ ביתרון של 8 דקות על בובה. עד הסיום ניצח ברטלי בעוד שני שלבים וסיים כמנצח בפריז כשהוא מוביל בפער של יותר מ-32 דקות על המקום השני (בו סיים בריק סכוטה). בנוסף, זכה בתואר "מלך ההרים" והשלים ניצחון שנחשב אחד מהשיאים בהיסטוריה של הטור דה פראנס. למרות השביתה הכללית שפרצה בעקבות ניסיון ההתנקשות בטוליאטי, נרגעו הרוחות באיטליה ויש שייחסו לניצחונו המרשים של ברטלי חלק ברגיעה זו.
היריבות עם פאוסטו קופי.
ברוב שנותיו כרוכב מקצועני התמודד ברטלי מול פאוסטו קופי שהיה גם הוא איטלקי ובלט ביכולתו הבלתי רגילה כרוכב. ברטלי גדל במשפחה דתית מאוד בטוסקנה, ודבקותו הדתית הקנתה לו את הכינוי "ג'ינו הפיוס" (כשמם של האפיפיורים שכיהנו בעת פעילותו כרוכב). סופר כי נהג להתרעם על חבריו לקבוצה כשאלו נהגו לקלל וכי הקפיד על תפילות לפני כל ארוחותיו. לעומתו, קופי, שהיה צעיר בחמש שנים מברטלי, גדל בפיימונטה שבצפון איטליה והיה חילוני.