מיד עם תחילתו של הכיבוש הגרמני החלו הרדיפות וההשמדה של היהודים בפולין. אם המנזר ברטרנדה ניסתה לגייס את תמיכת הממסד הקתולי בליטא לאחר הטבח בפונאר ביולי 1941, אך הם דחו את מאמציה מחשש שהכוחות הגרמניים יהרסו רכוש של הכנסייה ויהרגו כל מי שינסה לסייע ליהודים. בספטמבר 1941 כל יהודי וילנה אולצו להיכנס לגטו במרכז העיר.
אם המנזר, יחד עם שש נזירות נוספות, בהן צציליה רושאק, החליטה לפעול על דעת עצמה והחביאה במנזר קבוצה של 17 צעירים יהודים חברי השומר הצעיר שחיפשו מקום מחבוא. חלק מקבוצה זו - אריה וילנר, אבא קובנר, רחל לאה זילברברג, ישראל נגל, חומה גודות, חייקה גרוסמן, אדק בוראקס ואברהם סוצקבר - הפכו בהמשך לחברי מחתרת בגטו ביאליסטוק, בגטו ורשה ובגטו וילנה. .
ב-1942 עזבה קבוצה של פעילים את המנזר וחזרה לגטו במטרה לארגן תא התנגדות מחתרתי. תחילת התארגנותם נעשתה בין כותלי המנזר בסיוע אם המנזר ושש הנזירות הנוספות. אבא קובנר כתב את המנשר הראשון שלו שקרא למרד בגטו בשהותו במנזר.
גם לאחר שעזבו את המנזר חברי המחתרת שמרו על קשר הדוק עם אם המנזר, שביקרה אותם בגטו והעבירה להם תחמושת ונשק. ניסיון ההתקוממות בגטו וילנה נכשל, ובאוגוסט-ספטמבר 1943 הגטו חוסל וכ-12,000 איש נשלחו למחנות ריכוז באסטוניה. אם המנזר נאסרה ונשלחה למחנה עבודה, המנזר נסגר והנזירות נאלצו להתפזר. הקשר בין אם המנזר לניצולים שהחביאה נשמר גם אחרי תום המלחמה.
ב-1984, הוכרו אם המנזר יחד עם שש הנזירות הנוספות, בהן צציליה רושאק, כחסידות אומות העולם.
בתום המלחמה הצטרפה רושאק למנזר בקרקוב, שם חיה עד מותה ב-2018. היא נקברה בבית הקברות ההיסטורי ראקוביצקי בקרקוב.
רושאק שלטה בפולנית, באנגלית, בגרמנית, בצרפתית ובלטינית.
פיליס ואריסטו
שלמה בוכנר
רבי שלמה בוכנר מקשאנוב (בערך תקי"ב - י"ח בסיון, תקפ"ח) היה אדמו"ר חסידי בגליציה, אב"ד כשאנוב, תלמידו של רבי אלימלך מליז'נסק ורבו של רבי דב בעריש מאושפיצין.
תולדותיו.
נולד לרבי משה חריף מחמעלניק חבר ועד ארבע ארצות ונכד למהר"ם טיקטין, אביו היה מיוחס לגדולי אשכנז ביניהם הרב משה איסרליש ובעל הטורי זהב.
נישא להעסא בת רבי שמחה רפאפורט. בעצת אשתו הפסיק ממלאכת הצורפות ונסע להיות תלמיד מובהק לרבי שמלקה בניקלשבורג, שם התיידד מאוד עם החוזה מלובלין. אחר כך היה תלמיד הנועם אלימלך. בליזנסק התרועע עם בעל המאור ושמש, וחליפת מכתבים התנהלה ביניהם. היה למדן גדול, ואמר שיעורי חריפות לתלמידים, לפעמים 8 ימים ויותר על סוגיה אחת. בתחילה סירב לקבל רבנות, ועסק במסחר, לבסוף נתרצה לאחר שראשי הקהל בקשו מרבו ר' שמלקה מניקלשבורג שיצווה עליו לקבל כהונה זו, ונתמנה לרב ואב"ד קשאנוב בשנת תקמ"ח.
לאחר מחלה של שנה, נפטר ביום ל"ג בעומר ה'תקפ"ח ועל מצבתו בקשאנוב נכתב:
תלמידו המובהק רבי דב בעריש מאושפצין בא אל ציונו כל שנה בל"ג בעומר וערך סעודה גדולה. הכתבים שהשאיר אחריו אבדו, כולל ספרו הקבלי שערי אורה.
הניח אחריו משפחה עניפה של תלמידי חכמים באזור קראקוב, הם לא היו רבנים או אדמורי"ם, לפי צוואתו שלא יירשו אחריו שום התמנות.
סגולה לצאצאיו.
ידוע הבטחתו לצאצאיו כי לאחר הסתלקותו יזכירו את שמו כסגולה להיוושע, כהבטחתו הידועה לזרעו אחריו, כאשר בעת צרה רח"ל יזכירו את שמו ושם אמו, "שלמה בן פייגא", תבא להם הישועה.
דזירה אחוואן
סלי ביין
סאלי ורבקה ביין
סלי ורבקה ביין
פרומפטואריום
Cruel and Unusual Films
ארדאוזאורוס
אורדזאורוס (שם מדעי: Ardeosaurus) הוא סוג של לטאה נכחדת אשר מאובניה נמצאו ב-1860 בבוואריה שבגרמניה. הלטאה חיה ביורה העליון לפני 140 מיליון שנה בקירוב.
לטאה זו הייתה קרובה רחוקה של השממיות בהתחשב במבנה המפרקים שנמצאו לה. היא הגיעה לאורך 20 ס"מ והייתה בעלת ראש קצר ועם עיניים גדולות אשר סייעו לה לפעול בלילה. בניגוד לשממיות החיות היא לא הייתה בעלת אצבעות מספיק חזקות כדי לטפס על חומרים אנכיים. ייתכן שהיא הייתה מאבותיהם של השממיות האמיתיות וקרובה מעט ללטאיים הרגילים.
לצידו חיו באזורי יערות מעל אגם זוחלים דומים כמו בוואריזאורוס ו-Homoeosaurus (מין של מחודק ראש), דמויי-תנינאים שונים, פטרוזאורים כמו אנורוגנתוס ודינוזאורים קטנים כמו הארכאופטריקס - העוף הראשון, וקומפסוגנתוס.
אלמה אדמקוס
אלמה אדמקוס (בליטאית: Alma Adamkienė; נולדה ב-10 בפברואר 1928) היא פילולוגית ליטאית.
ביוגרפיה.
אדמקוס נולדה בשאולאי, ב-1944 כאשר הצבא הסובייטי נכנס לליטא היא ברחה עם משפחתה לגרמניה שם סיימה את התיכון, היא למדה פילולוגיה באוניברסיטת ארלנגן-נירנברג בנירנברג.
ב-1949 היגרה לארצות הברית שם עבדה תחילה כעוזרת מעבדה במפעל לפלדה, לאחר מכן החלה לעבוד בחברת ביטוח, היא ארגנה ולקחה חלק בפעילויות של קהילת המהגרים הליטאים בארצות הברית, ב-1951 נישאה לולדאס אדמקוס.
ב-1998 הושבע בעלה כנשיא והיא נכנסה לתפקיד הגברת הראשונה של ליטא, במסגרת תפקיד זה היא פעלה רבות בנושאים חברתיים והתמקדה בעיקר בתחום של רווחת ילדים, ב-1999 היא ייסדה את "קרן אלמה אדמקוס לצדקה ותמיכה", בין האירועים שלקחה בהם חלק פעיל הוא ביקורה של מלכת הולנד בליטא ב-2008, ב-2006 קיבלה אות מטעם מלך בלגיה, היא שימשה בתפקיד הגברת הראשונה עד 2009 מלבד הפסקה בין פברואר 2003 ליולי 2004 בה שימש רולנדס פקסס כנשיא.
שברולט אסטרו
שברולט אסטרו (באנגלית: Chevrolet Astro, קרויה גם: GMC Safari) היא מכונית מסחרית מתוצרת מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט, חברת בת של קונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס, אשר יוצרה בין השנים 1985–2005.
גרשון צ'רניאק
גרשון צ'רניאק (2 ביולי 1914, ט בתמוז ה'תרע"ד, סמולנסק, רוסיה - 3 באפריל 1960, ו' בניסן, ה'תש"ך, חיפה, ישראל), בנה של סופי צ'רניאק ונינו של הרב ד"ר מאיר להמן, התמחה במשפט פלילי בישראל ותרם רבות ל"מהפכה השקטה", כפי שכונתה על ידי פרופ' יצחק זמיר, שופט (בדימוס) של בית המשפט העליון. מהפכה שנמשכה פרק זמן קצר, מיד עם הקמת המדינה (1948–1954), שבמהלכה נקבעו על ידי בית המשפט העליון הלכות בסיסיות בתחום זכויות האדם והאזרח ועוצבו קווי היסוד לדמותה של ישראל כדמוקרטיה ליברלית. כעורך דין, גרשון צ'רניאק לקח חלק פעיל ביצירת תשתית זאת, כאשר שופטי בית-המשפט העליון הכירו בזכויות האדם של עותרים שפנו באמצעותו לבג"ץ ושל אזרחים שערערו באמצעותו לבית המשפט העליון כנגד היוה"מ לממשלה. גרשון נרצח בעת מילוי תפקידו כעורך דין, והאירוע צוין בגילוי דעת שפרסמה הסתדרות עורכי-הדין בישראל בעיתונות היומית.
ביוגרפיה.
גרשון צ'רניאק נולד ב־2 ביולי 1914, ט בתמוז ה'תרע"ד, בסמולנסק, רוסיה בבית אדוק לאביו, שלמה זלקינד (סלי) צ'רניאק ואמו, סופי צ'רניאק לבית להמן. למשפחה נולדו שלושה ילדים נוספים: שושנה, והתאומים חנה ומאיר. עם עליית המפלגה הקומוניסטית לשלטון, ב־7 בנובמבר 1917, הורע מצב היהודים ברוסיה. בעקבות רדיפות היהודים על ידי הקומוניסטים הבולשביקים והפקעת רכושו והונו של אבי המשפחה, נמלטו בני המשפחה מרוסיה ב-1924 ועברה להתגורר במיינץ שבגרמניה, עיר הולדתה של סופי, אם המשפחה. גרשון בן העשר למד בבית הספר היסודי במיינץ והמשיך את לימודי התיכון בפרנקפורט. עם עליית המפלגה הנציונל-סוציאליסטית לשלטון בגרמניה ב־1933, בני המשפחה הצליחו להשיג סרטיפיקט של בעלי הון, עלו לפלשתינה והשתקעו בעיר תל אביב. גרשון התעכב מספר חודשים בגרמניה כדי להשלים את בחינות הבגרות. בעלותו ארצה עבד כפקיד בבית המשפט בירושלים, במקביל ללימודיו בבית הספר המנדטורי למשפטים (Jerusalem Law Classes). רב המרצים שלו היו פקידי המנדט הבריטי ותוכנית הלימודים כללה מיומנות בשפה האנגלית, ושליטה במשפט האנגלי. לקראת סיום לימודיו, שנמשכו כשלוש שנים, גרשון החל לעבוד במשרד לפיקוח על מכסות המזון ומניעת השוק השחור של ממשלת המנדט. בירושלים הכיר את בחירת ליבו, ויולט סופר. השניים נישאו והמשיכו להתגורר בירושלים, שם נולדו להם שתי בנות. גרשון קיבל רישיון עריכת דין ב-2 בפברואר 1943. ב-1945 המשפחה הצעירה עברה להתגורר בחיפה, שם נולד בנם. בחיפה גרשון החל את הקריירה כעורך-דין בשותפות עם עורך הדין וואליד סלאח, אותו הכיר בתקופת לימודי המשפטים בירושלים. וואליד עזב את הארץ ב-1947 ועבר לירדן, שם שימש כשר-חוץ של ממשלת ירדן (1954-1955). במקביל, גרשון פתח משרד עצמאי בחיפה שם עסק בעריכת דין עד יום מותו.
הנחת היסודות לזכויות האדם בישראל (1948–1954).
בניגוד למצופה, האספה המכוננת, הגוף הנבחר הראשון במדינת ישראל, שתפקידה היה לקבוע חוקה לישראל עד 1 באוקטובר 1948, לא מילאה תפקידה זה ולא קבעה הלכות יסוד לכיבוד זכויות אדם, שהן הליבה של כל חוקה. ב־1949 היא הכריזה על עצמה כ"כנסת". במקביל, חמישה שופטי בית המשפט העליון הראשונים -ד"ר משה זמורה, ראשון נשיאי בית המשפט העליון, ד"ר מנחם דונקלבלום, יצחק אולשן, שמחה אסף ושניאור זלמן חשין - נרתמו למשימה של הנחת תשתית לזכויות האדם בישראל (1948–1954). חמשת השופטים ראו בתפקידם זה תרומה חשובה לביסוס הדמוקרטיה בישראל ובכך יצרו "מהפיכה שקטה". בעזרתם ישראל עוצבה כדמוקרטיה ליברלית כשבמרכזה האדם. מדינה שמכבדת את כבוד האדם, חירותו ואת ערך השוויון בין בני האדם. האתגר היה להמיר את אופיים הלא-דמוקרטי של מערכות החוקים העות'מאנים והמנדטורים, שהיו בתוקף עד 1948 והקנו לשליט כוח מוגבר מול האזרח. עשייתם זאת של שופטי בימש"ע קיבעה נורמות שהפכו את מוסדות המדינה לכלי שנועד לשרת ולהבטיח את זכויות האדם.