לעווין עפשטיין
האחים לעווין-עפשטיין
עציר ציון
י&quot;ל מ&quot;ץ
ארבעון משוכלל
עובדיה שאקי
הרב עובדיה שאקי (18 ביוני 1882 – 28 ביוני 1949) היה שד"ר ודרשן, פילוסוף, חוקר פילוסופיה, קבלה והיסטוריה של תקופת התלמוד והגאונים.
קורות חיים.
נולד בצפת ב-18 ביוני 1882 (ראש חודש תמוז ה'תרמ"ב) לרב אברהם חי שאקי, מחבר הספר "שער הקדים", אב בית הדין ורב העיר, בן למשפחת רבנים ספרדית-טורקית שהתיישבה בגליל חמישה דורות לפני לידתו: סבו היה הרב רפאל אברהם שאקי, מחבר הספר "שמן ראש" ואב סבו היה הרב יהודה שאקי, אב בית דין בקושטא שבטורקיה, שעלה לארץ ישראל בשנת 1806 וכיהן כרב העיר צפת. בצעירותו למד עובדיה אצל שחאדה לוי והרב ישועה פלאג'י.
בשל היותו אזרח צרפת, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוגלה לקורסיקה על ידי הטורקים. בקורסיקה התגורר בעיר הבירה אז'אקסיו במשך כחמש שנים, ושימש בתפקיד רבני. בתקופת שהותו שם כתב מאמרים לעיתונות הצרפתית והעברית בנושאי לאומיות וציונות.
בשנת 1920 (ה'תר"ף) חזר לצפת ויצא בשליחויות כשד"ר לערי חו"ל מטעם מוסדות ציבוריים. בערי מרוקו שהה שלוש שנים, ובין היתר ניצל תקופה זו למחקר בעניין קהילות יהודיות, וסיכם את רשמיו בספר שפרסם. בשליחויות אחרות ביקר באירופה המערבית, במדינות הבלקן, בסוריה ובלבנון. באחת מנסיעותיו למדינות הבלקן מילא שליחות אישית מטעם מנחם אוסישקין עבור קרן קיימת לישראל.
נאם בארץ ישראל ומחוץ לה בצרפתית, בלאדינו ובערבית.
לאחר שחזר לצפת שקד על כתיבת מאמרים ומחקרים עבור כתבי העת והעיתונות העברית בארץ ובעולם, ובין היתר שימש כחבר ועד הרבנים הספרדים בצפת.
בשנות חייו האחרונות נפגעה ראייתו, והמצור על צפת השפיע עליו לרעה, עד שהלך לעולמו ב-28 ביוני 1949 (ראש חודש תמוז ה'תש"ט), ונקבר בבית העלמין העתיק בצפת.
נישא לחנה לבית נזלי. לזוג נולדו שלושה ילדים: אסתר שאקי-ארזי, מרגלית טולידנו ואבנר חי שאקי.
שערי קדושה
הפיגוע באדורה
הפיגוע באדורה הוא פיגוע טרור שביצעו מחבלים בהתנחלות אדורה ב-27 באפריל 2002. בפיגוע נרצחו 4 תושבי היישוב ונפצעו 7 ישראלים.
הפיגוע.
הפיגוע אירע ביום שבת, מעט אחרי השעה 9 בבוקר. שני מחבלים חמושים ברובי M16 ולבושים במדי צה"ל ואפודי מגן, חתכו את גדר היישוב אדורה שממערב לעיר חברון וחדרו ליישוב.
בתחילה ניסו המחבלים לחדור לשני בתים ביישוב אך ללא הצלחה. בהמשך פרצו המחבלים לבית משפחת גרינברג. הם ירו למוות בקטיה גרינברג ופצעו את בעלה ובנם. לאחר מכן הצליחו לחדור לבית משפחת שפי וירו על בני המשפחה. מהירי נהרגה הבת דניאל בת ה-5. אמה ושני אחיה נפצעו קל. בעת שהתכוונו לחזור על עקבותיהם הם נתקלו ביעקב כץ ורצחו אותו. לאחר מכן המחבלים נתקלו בחברי כיתת הכוננות של היישוב, וירו למוות באריק בקר.
בדרכם החוצה מן היישוב ירו על ניידת משטרה שחשה לאירוע. השוטרים לא הצליחו לזהות את מקור האש, ומשכך הצליחו המחבלים לברוח מהיישוב דרך הפרצה שיצרו בגדר.
אחר הצהריים של אותו יום הצליח כוח מילואים של צה"ל להרוג את אחד המחבלים ליד הכפר הערבי תפוח, כחמישה קילומטרים מדרום-מזרח לאדורה.
לאחר הפיגוע דיווחה רשת אל-מנאר של חזבאללה כי ארגון "צבא פלסטין" נטל את האחריות לפיגוע.
ביוני 2002 כוח של יחידת דובדבן עצר את פאדי מוחמד סאלם דואק, המחבל השני שביצע את הפיגוע. דואק שוחרר כעבור תשע שנים במסגרת עסקת שליט.
ביוני 2003 חוסל עבדאללה קוואסמה, ראש הזרוע הצבאית של חמאס בחברון, שישראל ייחסה לו בין היתר אחריות לפיגוע באדורה.
אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג
אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית: Albrecht II, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg; אוגוסט 1268 – 22 בספטמבר 1318), היה דוכס בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1279–1318.
ביוגרפיה.
אלברכט נולד באוגוסט 1268, לאלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולאדליידה ממונטפראט, בתם של בוניפאצ'ו השני, מרקיז מונטפראט ומרגריטה מסבויה.
בשנת 1279 מת אביו אלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ואלברכט ואחיו ירשו את נחלותיו, תוך שבתחילה משמש כעוצר דודו קונרד מבראונשווייג-לינבורג, בישוף ורדן, ולאחר מכן אחיו היינריך. בשנת 1286 חילקו אלברכט ואחיו את הנחלות; היינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-גרובנהאגן קיבל את אזור גרובנהאגן, וילהלם הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג קיבל את אזור בראונשווייג, ואילו אלברכט קיבל את אזור גטינגן. בשנת 291 חילקו האחים סופית את הנחלות, אולם בשנת 1292 מת וילהלם הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ואלברכט והיינריך ירשו את נחלותיו. בתחילה התעורר סכסוך בין האחים על חלוקת הנחלה, אולם עד מהרה השתלט אלברכט על רוב הנחלה שירשו מווילהלם.
ב-22 בספטמבר 1318 מת אלברכט, ובנו אוטו המתון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירש את נחלותיו.
משפחתו.
בשנת 1284 התחתן אלברכט עם ריקסה מוורלה, בתם של היינריך הראשון, נסיך מקלנבורג-גיסטרוב וריקיסה בירגרסדוטר, ממנה נולדו לו 10 ילדים:
הפיגוע בקיבוץ שמיר
הפיגוע בקיבוץ שמיר התרחש ב-13 ביוני 1974. ארבעה מחבלים שחדרו מלבנון נכנסו לקיבוץ שמיר שבעמק החולה, ירו לעבר חבריו ורצחו שלוש נשים. חבר קיבוץ נוסף נפצע. המחבלים התבצרו באחד המבנים ביישוב עד שנהרגו בקרב עם חברי הקיבוץ וחיילי צה"ל.
הפיגוע.
ארבעת המחבלים, חברי ארגון החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית, חדרו מלבנון בערב שלפני כן דרך המורדות המערביים של החרמון. כדי להטעות הם התחזו להיפים - גידלו את שערם פרא, כרכו סרטים על מצחיהם ולבשו מעילים ארוכים, שתחתיהם הסתירו רובי סער מסוג קלשניקוב.
המחבלים הגיעו אל הקיבוץ מצפון בשעה 08:30 לערך. תחילה נכנסו למכוורת הקיבוץ ומחסן האריזה שלידה, הנמצאים כ־300 מטר מהבתים הקיצוניים ביישוב. הם רצחו ביריות שתי חברות משק שנמצאו במחסן, בת 28 (שהייתה בהריון) ובת 58. לאחר מכן המשיכו אל הקיבוץ במטרה להגיע אל בתי הילדים. הם נתקלו בשני חברי הקיבוץ וירו לעברם מטווח קצר. אחד מהשניים נפצע. השני נמלט והזעיק את חבריו ליישוב. נראה שהמפגש עם שני חברי הקיבוץ שיבש את תוכניתם של המחבלים. הם פנו בחזרה למכוורת. בדרכם נתקלו במתנדבת יהודיה בת 19 שבאה לקיבוץ מניו זילנד ורצחו אותה ביריות.
חברי הקיבוץ, שרובם היו חמושים וביניהם נמצאו גם לוחמי יחידות מובחרות של צה"ל, הפעילו תרגולת חירום שבה כבר התאמנו וחשו עם נשקם למקום היריות. הבלתי לוחמים במשק נכנסו מיד למקלטים.
ששה מחברי המשק החמושים נעו כדי לחסום את דרכם של המחבלים אל המשק. הם נתקלו בשניים מהמחבלים וירו לעברם מטווח של כ-20 מטרים. חבר הקיבוץ עוזי צור הרג ביריות מתת מקלע עוזי את אחד המחבלים. המחבל השני נפצע מהיריות אך הצליח לברוח לכיוון המכוורת ונכנס למכונית שעמדה לידה. מאוחר יותר התפוצצה המכונית והוא נהרג בתוכה.
חברי הקיבוץ צרו על המחסן והמכוורת וניהלו קרב יריות עם שני המחבלים הנותרים במשך יותר מחמש עשרה דקות. המחבלים ירו מתוך המחסן וגם שיגרו מספר פצצות ררנ"ט, שלא גרמו לנזק. בינתיים מיהרו לקיבוץ יחידות צבא. מקצת החיילים הצטרפו לחברי הקיבוץ במצור על המחסן, ואחרים הציבו חסימות סביב היישוב, וניהלו סריקות לגילוי מחבלים נוספים. ביישובים הקרובים הוכרזה כוננות, הוגברה השמירה על נקודות מפתח, וכן הוגברו סיורי צה"ל והמשטרה.
חברי הקיבוץ קיוו שהנשים במחסן עדיין בחיים וניסו לפנות אל המחבלים בקריאות באמצעות רמקול נייד. לא הייתה תשובה. פתאום התרחשה בתוך המחסן התפוצצות עזה וחלק מתקרתו קרסה. גם המכוורת נפרצה עקב ההתפוצצות. לאחר מכן השתרר שקט. חברי הקיבוץ והחיילים נכנסו למחסן, שניזוק קשות. הם מצאו שם את שתי הנשים שנרצחו ואת גופות שני המחבלים האחרונים. אלו לא התאבדו אלא נהרגו עקב התפוצצות מטען חבלה שנשאו עמם וכנראה הופעל על ידי קליע שנורה לעבר המחבלים. האירוע הסתיים בשעה 09:25.
לאחר הפיגוע.
אלוף פיקוד הצפון רפאל איתן, שנזעק אף הוא לקיבוץ, ציין שחברי הקיבוץ ניהלו את רוב הקרב עם המחבלים ושעד שהגיעו חיילי צה"ל למקום הוא כמעט הסתיים. גם הרמטכ"ל מרדכי גור שיבח את תגובת חברי הקיבוץ. עוזי צור עוטר בהמשך בצל"ש הרמטכ"ל על פעולתו במהלך הפיגוע.
בין חפצי המחבלים נמצאה מפה שבה סומנו להם שלושה יעדים אפשריים נוספים לפיגוע בישראל - קריית שמונה, חצור הגלילית ואתר הבניאס. בכליהם נמצאו גם כרוזים מודפסים, שמתוכנם התברר כי הם התכוונו לקחת בני ערובה ולתבוע מישראל שחרור 100 מחבלים הכלואים אצלה, לרבות היפני קוזו אוקמוטו והמחבלים שנלכדו בתקרית מטוס סבנה.
הפיגוע התרחש מספר שבועות לאחר הפיגועים הקשים בקריית שמונה ובמעלות. ארגון החזית העממית הוציא את הפיגוע לפועל על רקע ביקורו באזור של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון, שגם הגיע לישראל בשבוע שלאחר הפיגוע.
בקיבוץ הוקמה אנדרטה לשלוש הנרצחות בעיצובו של מאיר אבני, אביה של אחת מהן.
הקורפוס התשיעי (האימפריה הגרמנית)
הקורפוס התשיעי (בגרמנית: IX. Armee-Korps) היה קורפוס של הצבא הפרוסי. הקורפוס לחם במלחמת צרפת–פרוסיה, ולאחריה הועבר לצבא הקיסרות הגרמנית. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.
היסטוריה.