לא רק היהודים נישאו ברוח הרעיונות המשיחיים, גם הנוצרים החלו לחשוב כי הם בימי יום הדין. עדות למשיחיות שרווחה בקרב הנוצרים באזור ארץ ישראל מתבטא בחיבור תעמולה נוצרי בשם "תורתו של יעקב, הנטבל החדש". הספר הוא ויכוח תאולוגי בין יהודים תושבי ערים כמו חיפה, קיסריה ועכו בין אחד מהם שנטבל לנצרות, ששמו יעקב ובו סיפורים משיחיים. משתמע מהסיפור כי היהודים שמחו לאידם של הנוצרים ודיברו על נביא שנשלח לערבים. לאורך הרוב המכריע של התקופה המוסלמית היו הנוצרים, על עדותיהם השונות הרוב בארץ ישראל ובירושלים. שינוי הרכב האוכלוסייה היה אטי והדרגתי. הח'ליף עבד אלמלכ החל בהדרגה לפטר את הפקידות הלא- מוסלמית ולהשליט את השפה הערבית במקום היוונית ובמקביל החל להטביע מטבעות עם כתובות בערבית במקום המטבעות הביזנטיות. עם שינויים אלו החלו חיילים מוסלמיים להתיישב בערים בהן הוצבו כחייל מצב. אך למעשה לא הייתה קיימת מדיניות מוכוונת של יישוב ערבים בארץ ולא מדיניות של המרת התושבים על דתם.
הקהילה הנוצרית העיקרית הייתה היוונית אורתודוקסית שהייתה מורכבת משתי שכבות עיקריות. השכבה העיקרית ה"יוונית" שהייתה האליטה השלטת שהתאפיינה בשימוש בשפה היוונית והיו בעלי המעמד והרכוש בקהילה, ושכבה שנייה שחבריה דיברו ארמית (סורית) ומעמדם הסוציו אקונומי נמוך יחסית. הכיבוש המוסלמי פגע קשות בשכבה היוונית נוצרית, גל ראשון עזב את העיר וארץ ישראל עם הצבא הביזנטי הנסוג ועבר איתם לשטחים בשליטת האימפריה הביזנטית. פרעות נוספות מלוות בגזירות כלכליות הביאו לגלי הגירה נוספים שהעיקרי שבהם היה לאחר מות הארון אל-ראשיד והאנרכיה שהשתררה בעקבות אירוע זה. המהגרים שמדרך הטבע היו אלו שיכלו לשאת בעלות הכספית של הגירה ויישוב מחדש, בעוד שהנוצרים מעוטי היכולת ודוברי הארמית תחת עול השלטון המוסלמי. תנועה ערה של עולי רגל שחלקם נותרו בירושלים לתקופות ארוכות, תיגברו והשלימו את הקהילה הנוצרית אך לטווח הארוך הדלדלו מספרי הנוצרים.
תופעה נוספת שהתגברה תחת השפעת נטישת האליטה והרדיפות הייתה נטישת הנצרות והתאסלמות הן בקרב הנוצרים והן בקרב היהודים שחיו תחת אותם תנאים קשים. תופעה זו קיבלה תנופה עם התגברות תופעת המוסתערבים (בערבית: مُسْتَعْرِب או عَرَب مُتَعَرِّبَة) - תופעה סוציולוגית המתארת אנשים שאינם ערבים אך חיים ומתנהגים כערבים לכל דבר. החל מסוף המאה ה-8 מורגשת התפשטות תופעה זו באוכלוסיות הלא ערביות של ירושלים שתחילתה באימוץ הערבית כשפה בטקסי פולחן דתיים ולאחר מכן תרגום של ספרי קודש נוצריים לערבית. משהעמיק תהליך ההסתערבות העמיק שימוש בשפה הערבית בחיי יום יום ושימוש בשמות ערביים.
במקביל לקהילה היוונית אורתודוקסית התגוררו בארץ ישראל ובעיקר בירושלים מאמינים של כנסיות קטנות רובן משתייכות לזרמים מונופיסטים. לפני הכיבוש המוסלמי נרדפו קהילות אלו על ידי השלטון הביזנטי אך עם שינוי הנסיבות נוצרה שותפות לגורל בין הנוצרים וסובלנות הדדית מאפיינת את היחסים בין הכנסיות.
תאוריה היסטורית אלטרנטיבית.
בספר "" (1977), ההיסטוריונים פטרישה קרון ומייקל קוק מתארים את האסלאם המוקדם בצורה שונה מאוד מהגרסה המסורתית המקובלת שמתבססת על דיווחים היסטוריים מוסלמיים. לפי הספר, כיבושי הערבים והתהוות הח'ליפות הייתה תנועה בחצי האי ערב שקיבלה השראה מהמשיחיות היהודית, שבברית עם היהודים, ניסתה להשיב לעצמה את הארץ המובטחת מידי האימפריה הביזנטית.
קווין ג'יימס
קווין ג'ורג' ניפינג (באנגלית: Kevin George Knipfing; נולד ב-26 באפריל 1965) המוכר בשם הבמה קווין ג'יימס (Kevin James), הוא שחקן, קומיקאי, תסריטאי ומפיק קולנוע אמריקאי. תפקידו הידוע יותר הוא דאג הפרנן בסיטקום מבית CBS; "מלך השכונה" (2007-1998), ועבורו היה מועמד לפרס אמי לשחקן הראשי הטוב ביותר בסדת קומדיה.
ביוגרפיה.
ג'יימס נולד בשם קווין ג'ורג' ניפינג ב-26 באפריל 1965 בכפר מינאולה שבניו יורק, והוא גדל בעיירה סטוני ברוק, בניו יורק. הוא בנם השני של ג'נט, עובדת משרדית במקצועה, וג'וזף ולנטיין, בעלים של סוכנות הביטוח. אביו היה ממוצא גרמני-אמריקאי. לג'יימס יש אח בכור, הקומיקאי והשחקן גארי ולנטיין, ואחות, לסלי ניפינג. הוא ואחיו חונכו כקתולים.
ג'יימס סיים את בית הספר התיכון וורד מלוויל בלונג איילנד. בעודו תלמיד תיכון, הוא הגיע למקום השני בקבוצת ההיאבקות, ממש לפני חברו והמתאבק המקצועי לעתיד מייקל פרנסיס פולי. שניהם נאבקו בדרגת משקל 145 ק"ג. פציעה בגבו של ג'יימס עם סיום העונה הביאה לסיומו של קריירה זו. ג'יימס, כמו גם פולי, המשיכו ללמוד במכללת קוטלנד כחלק מאוניברסיטת ניו יורק, שם שיחק בקבוצת הפוטבול של האוניברסיטה עד שפציעה נוספת בגב סיימה לצמיתות את תקוות הספורט שלו.
קריירה.
תחילת הקריירה.
ג'יימס החל לעשות סטנד-אפ לראשונה ב-1989, במועדון East Side Comedy Club הממוקם בלונג איילנד בניהולו של ריצ'י מינרוויני. הוא צבר פופולריות דרך הופעות מרובות בתוכניות אירוח, בין היתר אצל ג'יי לנו, דייוויד לטרמן, קונאן או'בריין, רוזי אודונל ואלן דג'נרס.
ב-2001 העלה ג'יימס מופע סטנד-אפ משלו שנקרא "קווין ג'יימס: חומר מתוק וקטן" למרכז הקומדיה. כחברו הטוב של ריי רומנו, הופיע ג'יימס כאורח בתוכנית "כולם אוהבים את ריימונד".
הפריצה.
ההופעות הללו הביאו לג'יימס סיטקום משלו בטלוויזיה, "מלך השכונה", שם הוא כיכב בתור דאג הפרנן. התוכנית החלה ב-21 בספטמבר 1998 והסתיימה ב-14 במאי 2007 עם סיום מיוחד של פרק בן שעה. ג'יימס היה מועמד לפרס אמי בזכות תפקידו בסדרה.
ב-2005 הופיע בסרט "היץ'". ב-2006 היה ג'יימס מועמד לראשונה על תפקידו בסדרה "מלך השכונה", לפרס אמי בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת קומדיה.
ב-2007 כיכב בסרט הקומדיה "אני מכריז עליכם צ'אק ולארי" שביים דניס דוגן. ב-2009 הופיע בסרט "פול בלארט: שומר קניון" בתפקיד הראשי.
ב-2010 השתתף בסרט "מגודלים" ששוב ביים דוגן והפיק אדם סנדלר. ב-2011 שיחק בסרט "הדילמה". ביולי אותה השנה יצא הסרט "שומר גן החיות" בו הוא משחק את התפקיד הראשי, הסרט זכה לביקורות מעורבות.
ב-2012 יצא הסרט "מפלצת של מלון" בו ג'יימס מדבב את פרנקנשטיין. באותה שנה כיכב בסרט הקומדיה "הנה בא הבוקס". ב-2013 שב לגלם בסרט ההמשך "מגודלים 2". ב-2015 שיחק בסרט "פול בלארט: שומר קניון 2" וכן שיחק בסרט "פיקסלים" את נשיא ארצות הברית. מאז 2016 ג'יימס מככב בסיטקום "קווין יכול לחכות" של CBS. וב-2017 שב לעונה השנייה. כמו כן, הוא כיכב בסרט הפעולה של נטפליקס "זכרונות אמיתיים של מתנקש בינלאומי".
ב-2017 הופיע בתור טד רפרטי בסרט "סנדי וקסלר".
בשנת 2020 שיחק ג'יימס לראשונה תפקיד דרמטי, כאשר גילם דמות של אסיר נמלט נאו-נאצי בסרט הפלישה לבית "בקי", לצידה של לולו וילסון.
חיים אישיים.
ב-19 ביוני 2004 נישא לדוגמנית הפיליפינית סטפיאנה דה לה קרוז , לאחר שהכיר אותה בפגישה עיוורת. להם שלוש בנות ובן.
נודע בשל החברות הקרובה שלו עם השחקן אדם סנדלר. שניהם אף מופיעים ביחד במספר סרטים.
אליהו בכור חזן
רבי אליהו בכור חזן (תר"ח, 1848 - תרס"ח, 1908) היה אב בית דין בירושלים, החכם באשי ורבה הראשי של טריפולי שבלוב, רבה הראשי של אלכסנדריה שבמצרים ומחבר ספרים.
קורות חיים.
נולד לר' רפאל באיזמיר שבטורקיה בשנת תר"ח, 1848, בן למשפחת רבנים מאצולת יהדות ספרד אשר מיוחסת לבית דוד. סבא רבא שלו היה הרב יוסף רפאל חזן, סבו היה הרב חיים דוד חזן (מחבר שו"ת נדיב לב). הסב כיהן בתור הראשון לציון והחכם באשי (שתי המשרות אוחדו על ידי הרב חיים דוד חזן). נישא לדינה, בתו של רבי ישעיה ברדקי מירושלים.
בארץ ישראל.
בשנות העשרה לחייו עלה רבי אליהו לארץ ישראל בעצת זקנו, רבי חיים דוד, אצלו למד תורה בהגיעו לירושלים.
בהיותו כבן 18, בראשית שנת תרכ"ו (1865), מונה לסופר ומזכיר בית הדין הספרדי בירושלים ובשנת תרכ"ט (1869), התמנה לכהן כחבר בית הדין של רבי אברהם אשכנזי יחד עם רבי רחמים יוסף פרנקו. בתום אותה השנה התמנה לאב בית דין בירושלים, ועל אף גילו הצעיר התבקש לשמש כבורר בוויכוח בין כולל הספרדים בירושלים לבין קוני מס השחיטה (המכונה 'גאבילה') בהתאם לסמכותו התורנית.
שד"ר.
בעקבות הרעב אשר שרר בירושלים בשנת תר"ל, 1870 יצא רבי אליהו לארצות אירופה כשד"ר במטרה לגייס תמיכה מנדיבים. שליטתו במספר שפות, ביניהן: ערבית, צרפתית, ספרדית ואיטלקית, היו לו לעזר רב במסעו, ובין השאר ביקר באנגליה, צרפת ואיטליה ונפגש עם סר משה מונטיפיורי, הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד ומנהיגי קהילת יהדות איטליה.
בשנת תרל"ב, 1872 יצא רבי אליהו לשליחות נוספת לאלג'יר, מרוקו ותוניסיה ובמסעו ענה על שאלות הלכתיות רבות אשר הובאו בפניו, בשנת תרל"ד, 1874 לאחר שנפטר רבה של טריפולי, רבי אברהם חיים אדאדי, הציעה קהילת יהודי טריפולי לרבי אליהו את כס הרבנות ורבי אליהו נענה בחיוב אך ביקש לשוב לארץ ישראל ולסדר את ענייניו.
במהלך שהותו במרוקו מחבר רבי אליהו את הפיוט "אוחיל יום יום אשתאה" - שיר שבח וגעגועים לירושלים, פיוט זה נכתב על בסיס הפיוט של רבי דוד חסין - העוסק בשבחה של העיר טבריה ופותח באותן המילים ושומר על אותם המשקלים. כיום פיוט זה מושר בקרב קהילת יהודי מרוקו ואף נכנס לשירת הבקשות ומושר בשבת פרשת בא.
רבה הראשי של טריפולי.
בין השנים תרל"ד, 1874 - תרמ"ח, 1888 כיהן רבי אליהו כרבה הראשי של יהדות טריפולי והיה הראשון מבין רבני לוב אשר נשא את התואר "חכם באשי".