האופרטה, מלודרמה מוזיקלית בארבע מערכות ו-15 תמונות המתרחשת בתקופת הבית השני, מבוססת על הפואמה "עדים נאמנים או חולדה ובור" (1852) מאת חתנו של גולדפדן, אליהו מרדכי וֶרבֶּל, שבתורה מבוססת על האגדה התלמודית "חולדה ובור" הנרמזת במסכת תענית בתלמוד הבבלי. הסיפור מתמקד בשולמית, בתו היפה של מנהיג השבט, אשר נופלת לבאר תוך כדי שיטוט דרך הערבה. היא ניצלת על ידי נסיך יפה תואר, אבשלום. הם נשבעים להינשא, אך לפני שהם עושים זאת, אבשלום פוגש בנסיכה אביגיל ומתחתן איתה. מותם של שני ילדיהם מיוחסת לשבירתו של הנסיך את התחייבותו לשולמית והוא עוזב את אשתו כדי למצוא אותה, עד לסופה הטוב של העלילה.
האופרטה משאילה את עצמה לצורה של טרגדיה יוונית עם השפעה תיאטרלית, ש"נועדה גם לרומם את הנפש וגם לבדר".
גולדפאדן כתב ב"שולמית" שניים מהשירים הידועים ביותר שלו, "שיר החתן" ובעיקר -"צימוקים ושקדים" ("ראזשינקעס מיט מאנדלען"), שהפך למעין שיר עם יהודי:
בעיבוד של אדה דונאט האופרטה הועלתה על הבמה כ-500 פעמים.
העולים החדשים ממזרח אירופה הביאו את "שולמית" גם לארץ ישראל, והציגו אותו בהפקות חובבים, ביידיש ובעברית, באולמות בתי הספר בערים וביישובים השונים, מה שעורר את זעמם של קיצונים חרדים. בשנת 1922 החליט התיאטרון הדרמטי בתל אביב להעלות את האופרטה בגרסה בעברית.
ג'ורג' ואל, שהקים את תיאטרון דו-רה-מי, החליט ב-1956 לשלב מחזה מוזיקלי מקורי בתיאטרונו ובחר ב"שולמית". הוא החליט לעדכן את האופרטה להיות רלוונטית לישראל של שנות ה-50, שהייתה עסוקה בקליטת מספר רב של עולים חדשים, כולל מתימן, לכן בחר לתפקיד הראשי את הזמרת ממוצא תימני שושנה דמארי ואת אחיה סעדיה. משה וילנסקי כתב שירים חדשים ועדכן את הישנים ויחיאל מוהר כתב פזמונים. ההפקה הייתה עשירה ביותר, בהשתתפות רקדנים, מקהלה וסטים מפוארים.
הביקורת שיבחה את "המיוזיקל העברי הראשון 'שולמית'" ובייחוד את הופעתה של דמארי הן כזמרת והן כשחקנית, אולם
ההצגה לא האריכה ימים: התיאטרון נסגר לאחר מספר חודשים בודדים, עקב המשבר הכספי הקשה בו היה נתון מהצגות קודמות, ובעקבות גיוס המילואים למבצע קדש שפרץ לאחר הופעת הבכורה, והחמיר את מצבו הכלכלי.
AS Val
AS Val - אס וואל (Avtomat Special'nyj Val; ברוסית: Автомат Специальный Вал, שם קוד: Shaft) הוא רובה סער סובייטי הכולל משתיק קול מובנה.
ה AS Val פותח בשנות ה-80 המאוחרות של המאה ה-20 על ידי TsNIITochMash (המכון המרכזי לבניית נשק מתקדם) ונמצא מאז בשימוש היחידות המיוחדות הרוסיות-הספצנאז, משרד הפנים הרוסי ושירות הביטחון הפדרלי. כמו כן, הנשק משמש גם במספר יחידות בצבא הרוסי, כוחות מיוחדים בצבא גאורגיה וארמניה, וכן בשימוש אבחזיה; בעבר היה בשירות ה-ק.ג.ב. והצבא האדום.
הטווח האפקטיבי שלו הוא כ-300 מטר, הוא בעל מחסניות של 10 עד 20 כדורים והתפעול שלו דומה לנגזרות הקלשניקוב (AK-47) בעלי טעינה מצד ימין. בנוסף לכך, בורר האש נמצא בתוך שמורת ההדק; לרובה שני מצבים של ירי: ירי בודד וירי אוטומטי בקצב אש של 900 כדורים לדקה. לדברי המשתמשים, הרובה נחשב לאמין, מדויק ונוח.
היסטוריה.
עד שנות ה-70 של המאה ה-20, הכוחות המיוחדים של ברית המועצות השתמשו בדגמים שונים של כלי נשק קל המצוידים במשתיקי קול. עם זאת, לתוסף זה היו חסרונות כגון הגדלה משמעותית של כלי הנשק, טווח אפקטיבי קצר מהרגיל ועוד. לכן, במקביל לTsNIITochMash, ה-ק.ג.ב. ו-GRU ייצרו דגמים ייעודיים שסיפקו לכוחות המיוחדים יעילות גבוהה יותר.
דרישות טקטיות-טכניות שונות לדגמים השונים של רובי הצלפים ומקלעים הובילה לאחידות הדרישה ובשנת 1983 הרובה היחיד שסוכם עליו הוא רובה הצלפים. המפרט אושר רק לאחר שנתיים. מאז שופרה יעילותו וכוח האש שלו ורובה הצלפים עבר לתקן חדש של תחמושת בקליבר 9x39 מ"מ. על בסיס זה נוצר VAL האוטומטי.
בשנת 1987 נכנס הנשק לשירות מבצעי.
AS VAL
סרטי TriStar
חטיפת חוצנים
Blood (בעברית: דם) הוא משחק וידאו מסוגת ירי בגוף ראשון, אשר פותח על ידי Monolith Productions והופץ על ידי GT Interactive במאי 1997. המשחק מאפשר משחק כשחקן יחיד, וכן משחק מרובה משתתפים ברשת. פועל על מערכת DOS ודומותיה.
משחקיות.
המשחק הוא מסוג ירי בגוף ראשון בו האדם המשחק במחשב רואה רק את כלי הנשק בו הוא משתמש. במהלך המשחק חוצה דמות השחקן במחשב שלבים שונים, בהם קיימים אויבים מסוגים שונים ועל השחקן לחסלם, ולהיזהר לא להיפגע מהם. במרחב המשחק קיימים חללים אליהם ניתן להיכנס רק באמצעות מפתח, המושג בדרך כלל לאחר פעילות קשה יחסית. המשחק משוחק ביבשה וכן בחללים מלאים במים בהם לא כל כלי הנשק עובדים. במהלך המשחק פזורים כלי נשק, תחמושת, ואביזרים שונים, המספקים לשחקן יכולות מתקדמות נוספות. כלי הנשק במשחק מגוונים וכוללים כלים מוכרים כגון: אקדח, מטול RPG, רובה וכן כלים מיתיים, כדוגמת גולגולת היורה אש, וכן פעולה בה נועץ השחקן פגיון בבובת וודו בה הוא מחזיק, וכך פוגע באויביו. במשחק 4 שלבים המכילים כל אחד מרחבי פעולה גדולים ומורכבים. המשחק כולל סצנות אלימות הכוללות דם, חיתוך איברים, ומתקני עינויים שונים, אך ניתן לבטלם באמצעות נעילת הורים.
פיתוח.
הפיתוח החל על ידי Q Studios, במקביל לעבודה על כותרי משחקים ידועים אחרים. בעקבות ההצלחה של דיוק ניוקם 3D, תהליך הפיתוח החל להתבצע באופן ציבורי, והתחיל ביוני 1996, עם עדכון שבועי באתר של החברה, כשהתכנון המקורי היה לסיים את פיתוח המשחק בתחילת 1997. Q Studios נרכשה על ידי Monolith בנובמבר 1996, וב-22 בינואר 1997 בהודעה לעיתונות נאמר שכל הזכויות נמכרו ל-Monolith. דבר זה הביא לכך ש-3D Realms יכלה למקד את מאמציה בפיתוח המשחק Shadow Warrior שגם הוא היה מבוסס על המנוע Build engine, והיה מיועד לצאת באותה שנה. כשיצאה Blood ב-31 במאי 1997, היא השתמשה בגרסה מתקדמת של מנוע המשחק Build engine, אשר נכתבה על ידי קאן סילברמן, וכללה שיפורים שונים.
הזיכיון של Blood המשיך עם שתי חבילות של הרחבות רשמיות שנקראו "Plasma Pack" ו-"Cryptic Passage". ב-31 באוקטובר 1998 יצא משחק ההמשך . מבחינת זכויות מכרה Monolith את זכויותיה על Blood ל-GT Interactive. בהמשך נרכשה GT Interactive על ידי Infogrames שהחליפה את שמה בסוף ל-Atari Inc. בשנים האחרונות רכשה Warner Bros. Entertainment את הסימן המסחרי של Blood.
תאוריית התכנון המכניסטי
מכירה אנגלית
קרנארבון
קרנַארבוֹן (בוולשית: Caernarfon) היא עיירה מלכותית וקהילה, בירת מחוז גוויניד' בצפון-מערב ויילס.
שם העיירה מקורו בשם הוולשי הקדום למקום; "y gaer yn Arfon", 'המבצר מעבר לארץ המון' כאשר מון היה השם הוולשי העתיק לאנגלסי. השם מתייחס למבצר רומאי סגונטיום ששכן במקום ובאותו משקל האזור כולו נקרא ארפון ('הארץ מעבר למון') שעל שמו גם נפת ארבון. החל מהכיבוש האנגלי של האזור בשנת 1282, העיר קרנארבון שימשה מרכז שלטון חשוב כאשר היא הייתה בירת מחוז קרנארבונשייר ההיסטורי ומשנת 1974 היא משמשת בירת מחוז גוויניד'.
היסטוריה.
בתקופה שקדמה לשלטון הרומי בבריטניה, אזור זה היה מזוהה עם לב שטחם של שבט האורדוביקים הקלטי. עם הכיבוש הרומי של צפון ויילס בשנת 78 לספירה, נבנה במקום קסטרום (מבצר רומי) בשם סגונטיום שהיה מוקד הכוח העיקרי של שלטון האימפריה באזור ונועד להכיל כ-1,000 לוחמים. המבצר חובר על ידי דרך רומית חדשה למרכז הרומי בצ'סטר, שמו נובע ככל הנראה משם שפך נהר הסיונט שלצידו הוא נבנה.
לאחר שהרומאים עזבו את בריטניה, אזור צפון-מערב ויילס החל לסבול מפלישת קבוצות מאירלנד שגרמו לחוסר יציבות באזור. כתגובה לכך הגיע לאזור קונד'ה, שמלך בממלכה פיקטית במרכז סקוטלנד, וביסס את ממלכת גוויניד'. ייתכן ובתקופה זו היישוב בקרנארבון המשיך להתקיים על בסיס העיירה הרומית שנבנתה במקום ואזור זה נחשב למרכז הממלכה, כאשר ארמון הממלכה שכן מספר קילומטרים משם לאורך החוף הצפון-מערבי של ויילס ובהמשך עבר לאברפראו באנגלסי (מספר קילומטרים צפונית לקרנארבון).
בשנת 1282 נפלה ממלכת גוויניד' ונסיכות ויילס שירשה אותה לאחר מספר שנים של מערכות כנגד ממלכת אנגליה. עם הכיבוש האנגלי, אדוארד הראשון, מלך אנגליה הפך את העיר קרנארבון לבירת השלטון האנגלי בצפון ויילס והקים במקום את טירת קרנארבון שהפכה למרכז הצבאי והשלטוני של האזור. בשנת 1284 חולקה ויילס למחוזות ניהוליים בעלי אופי ושם אנגלי, קרנארבון הפכה לבירת מחוז קרנארבונשייר (שתאם לחלק נכבד ממלכת גוויניד' ההיסטורית).
בשנת 1911 הפכה קרנארבון למוקד המזוהה עם התואר נסיך ויילס, תואר מלוכה בריטי, כאשר המלכות לנסיכות ויילס התבצעו מאז בטירה עצמה. בשנת 1963 העניקה המלכה אליזבת השנייה את התואר "עיירה מלכותית" לקרנארבון, היא כיום היישוב המלכותי היחיד בוויילס ואחד ממספר בודד של יישובים כאלה ברחבי הממלכה המאוחדת כולה. בשנת 1974, בהתאם לחוק השלטון המקומי של 1972, בוטל מחוז קרנארבונשייר (בדומה לשאר מחוזות ה-'שייר' בוויילס) ואת שטחו ירש מחוז גוויניד', כאשר קרנארבון המשיכה לשמש כבירת מחוז.
גאוגרפיה.
קרנארבון ממוקמת בגדה הדרומית של מצר מנאי כ-4 ק"מ מזרחית לפתח המצר הדרום-מערבי, בצמוד לשפך נהר הסיונט ("אפון סיונט"). בפתחו השני של מצר מנאי, כ-14 ק"מ מצפון-מזרח ממוקמת העיר בנגור, העיירה פורת'מאדוג ממוקמת כ-31 ק"מ מדרום. לכיוון פנים ויילס, ל'נבריס ממוקמת כ-13 ק"מ דרום-מזרחית לקרנארפון ומעט לאחר מכן נמצאת הפסגה הגבוהה ביותר של הר סנודון וחלקה המערבי של שמורת סנודוניה.