המחוז מתאפיין ברמת פיתוח תעשייה גבוהה. באזור קיימים מספר מפעלים בעלי משמעות כלל-ארצית - בניית מכונות, מקררים, תעשייה פטרוכימית וכו'.
בשטח המחוז ממוקמת תחנת הכוח הגרעינית בלקובו, מהגדולות ברוסיה
עלילות אוגוסטוס האלוהי
פטרוקלוס (אי)
עין לבן
עין לבן הוא מעיין שכבה בהרי ירושלים הממוקם כקילומטר אחד דרומית למושב עמינדב ומתחת לגבעת משואה. המעיין נובע ברכס לבן מעל הגדה הצפונית של נחל רפאים, מוקף עצי תאנה, אגוז מלך, שקד, חרוב, זית, אלה ארץ ישראלית ועץ תות.
היסטוריה.
במשך השנים ערכה רשות העתיקות מספר חפירות הצלה סביב עין לבן ובעמק שלמרגלותיו. השרידים שנחשפו בחפירות מעידים על שימוש חקלאי אינטנסיבי בשטח למן העת העתיקה ועד ימינו. השרידים אופייניים לעורף החקלאי הכפרי של דרום הלבנט. השרידים שנחשפו כוללים טרסות חקלאיות, גתות, מחצבות, שומרות ומערות קבורה, מערות מגורים, ערימות סיקול, תעלות השקיה, בריכות מים ושרידי מבנים.
השרידים מעידים על כך שבמקום הייתה פעילות אנושית ברציפות מאז תקופת הברזל בארץ ישראל ועד סוף תקופת המנדט. עיקר הממצאים שנחשפו היו מהתקופה הביזנטית בארץ ישראל והתקופה המוסלמית המוקדמת. הם כוללים אבני פסיפס מרובות ושברי רעפים המעידים על מבנה ציבורי, שברי כלי חרס שתוארכו ברובם לתקופות הביזנטית והמוסלמית המוקדמת ומיעוטם לתקופת הברזל, שישה מטבעות שאפשר לזהותם: מטבע מהשנים 351–361 (זיהוי לא וודאי), מטבע מתקופת קונסטנטיוס השני (שנים 355–361); שני מטבעות מהשנים 383–395, מטבע מהתקופה האומאית שלאחר הרפורמה (שנים 697 - 750) ומטבע מיל מנדטורי משנת 1943. בנוסף נמצאו פריטי מתכת מעניינים, פעמון עם כיתוב אנגלי וכפתור של יחידה מצבא הממלכה המאוחדת מתקופת המנדט.
בוסתני העצים סביב המעיין היו חלק משטחי העיבוד החקלאי של הכפר הערבי אל-ולג'ה שתושביו עזבו אותו לאחר שנכבש במלחמת העצמאות, ב-21 באוקטובר 1948 במבצע יקב להרחבת פרוזדור ירושלים.
בשנת 2015 המעיין עבר שיפוץ ובריכות המים נבנו ושוקמו על ידי עיריית ירושלים ורשות הטבע והגנים כחלק מפרויקט פארק ירושלים.
בספטמבר 2017, אישרה המועצה הארצית לתכנון ובנייה בניית 5,000 יחידות דיור ברכס לבן שמעל המעיין. יש חשש שהבנייה המתוכננת תחסל את שפיעת המים בעין לבן. במרץ 2022 החליט ראש העיר, משה ליאון, לבטל את התכנית במתכונתה המקורית ולקדם חלופה אחרת שתביא לבניה על שליש מהשטח שהיה מיועד לבניה מלכתחילה. החלטתו קיבלה תמיכה ממרבית הארגונים הירוקים.
המעיין.
המעיין נובע מנקבה חצובה המזינה שתי בריכות, האחת רדודה, והשנייה עמוקה יותר, עד כ-160 ס"מ, ומשמשת בשנים האחרונות מקום פופולרי לביקורים ולרחצה. המעיין קיבל את שמו מצבעם הלבן של סלעי הרכס מהם הוא נובע.
דרך סלולה באורך של כ-1.5 ק"מ מובילה מחניון גן החיות התנ"כי למעיין. הדרך קרויה דרך נדב על שם נדב אלעד, לוחם בפלוגת הנדסה של חטיבת הצנחנים שנפל בפעילות מבצעית בחברון. משפחתו וחבריו ליחידה תרמו ועזרו לשיקום המקום ולטיפוחו. בסמיכות למעיין זה, נמצאים עין חניה ועין במבה, הנובעים גם הם בנחל רפאים.
ליד המעיין מתחיל שביל אופנים "מי-ם אל ים" שמגיע עד לחוף הים התיכון בתל אביב. כמו כן, במעיין עובר שביל ישראל.
הצפנת בלום גולדווסר
כת השטן
כת השטן או שטניזם הם מושגים המתייחסים בדרך ככל לקבוצות או יחידים הסוגדים לדמות השטן או לדומיו, באופן ממשי או דימויי, ולמאפייניו לפי הדת והפולקלור הנוצרי מאז ימי הביניים. מספר קבוצות, המכונות באופן קולקטיבי "שטניזם אתאיסטי", אינן מאמינות בדמות השטן כבעלת קיום ממשי, אלא מאמינות בסל ערכים אותם הם מזהים כאנטי-נוצריים, או כמזוהים עם דמות האחר, המורד והנרדף.
המושגים כת השטן, שטניזם, ועבודת השטן שימשו, מימי הביניים ועד היום, לרדיפת מיעוטים דתיים, אתניים, פוליטיים ומגדריים בחברה הנוצרית ללא קשר לאמונותיהם ולהזדהותם כעובדי שטן. בין הקבוצות האלה ישנם יהודים, קתולים, צוענים, להט"ב, גנוסטיקנים, פגנים, נשים עצמאיות ואף שחקני משחקי תפקידים. אירוע הרדיפה הידוע ביותר הוא ציד המכשפות בסיילם, בו 19 אנשים הוצאו להורג בעיירה סיילם שבמסצ'וסטס בתקופה של מספר חודשים בעוון כישוף. אך דוגמאות מאוחרות יותר כוללות את הבהלה השטניסטית ששררה בשנות השמונים בארצות הברית ובקנה מידה מצומצם יותר גם בממלכה המאוחדת. במהלך תקופה זו פרצו אל המיינסטרים הטלוויזיוני תאוריות קשר בדבר קיומה של כת שטן בקנה מידה ארצי ורב דורי שעוסקת בהתעללות פולחנית, אונס של קטינים, סחר בילדים ואף קניבליזם פולחני, תאוריות שמאז הופרכו ונחשבות כיום ציד מכשפות מודרני.
תיאור המונח.
כת השטן הוא מונח המתאר מגוון רחב של קבוצות המתאפיינות בפולחן השטן, האנטיכריסט, לוציפר ודמויות נוספות. הישות המרכזית בפולחן השטניסטי אינה תמיד השטן הנוצרי, אלא דמות המזוהה על ידי מאמיניה כיריב של האל הנוצרי. לעיתים עובדי שטן עובדים ישויות אנטגוניסטיות אחרות, כגון "בעל זבוב" מהמיתולוגיה הכנענית, לוקי, האל הערמומי מהמיתולוגיה הנורדית, או סת, אל הכאוס, האלימות והמדבר במיתולוגיה המצרית.
קבוצות המזהות את השטן כסמל, ולא כאלוהות ממשית, התקיימו עוד מתקופת המהפכה הצרפתית והמהפכה האמריקאית, בשתיהן ארגוני שמאל עשו שימוש בדמות השטן כסמל למאבק בעריצות ולמען חופש. את סנטימנטים אלו ניתן למצוא בשיריהם של המשוררים הרומנטיים של התקופה, לדוגמה בשירו של פרסי ביש שלי "מרד האסלאם", בו הוא מהלל את הדמות נחש הקדמוני המזוהה בנצרות עם השטן.
קבוצות מרכזיות.
לאורך ההיסטוריה מספר קבוצות בחרו לזהות את עצמן עם פולחן השטן או שמזוהים כעובדי שטן, נהוג לחלק את קבוצות אלו לשתי קטגוריות - קבוצות העוסקות בפולחן דתי וקבוצות אתאיסטיות או חילוניות המשתמשות בדמות השטן כסמל אנטי נוצרי.
שטניזם אתאיסטי.
כנסיית השטן.
כנסיית השטן (באנגלית: Church of Satan) היא התנועה השטניסטית המפורסמת ביותר. מדובר בארגון שמטרתו לקדם את הדת השטנית שנהגתה על ידי אנטון זאנדור לה-ויי ותוארה על ידיו בספרו התנ"ך השטני. להווי ייסד את כנסיית השטן בסן פרנסיסקו שבקליפורניה ב-30 באפריל 1966 ותפקד בה ככוהן הגדול עד מותו בשנת 1997.
כנסיית השטן מתוארת על ידי הכוהן הגדול העכשווי שלה, פיטר ה. גילמור, כארגון דתי של אנשים שלמעשה אינם מאמינים באלוהים, בשטן או בעולם הבא ולכן דוגלים בכך שיש לחיות בצורה המלאה והמספקת ביותר שניתן בעולם הזה.
מקדש השטן.
מקדש השטן (באנגלית: The Satanic Temple) הוא ארגון דתי ופוליטי אמריקאי שבסיסו בסיילם, בה גם התחולל ציד המכשפות בסיילם, במהלכו נתלו כ-19 אנשים בעוון כישוף ופולחן השטן. הארגון משתתף באופן פעיל בעניינים ציבוריים שבאים לידי ביטוי במספר פעולות פוליטיות ציבוריות, תוך התמקדות בהפרדת כנסייה ומדינה ושימוש בסאטירה נגד קבוצות נוצריות. הפעילות המפורסמת ביותר שלהם היה לערוך מיסה וורודה (משחק מילים המתכתב עם ה"מיסה השחורה" הנהוגה בזרמים שטניסטיים אחרים), שהיא טקס המהווה פרודיה להט"בית על הטקס הנוצרי הקלאסי, מעל קברו של פרד פלפס , כומר אמריקאי ומייסד הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו, ארגון שנאה נוצרי המאופיין בהומופוביה וגזענות.
בדומה לכלל הקבוצות האתאיסטיות, חברי מקדש השטן אינם מאמינים בשטן כדמות ממשית, מכיוון שהם מאמינים שזה מעודד אמונה טפלה שתמנע מהם "להתעצב בידי ההבנות המדעיות העדכניות ביותר של העולם החומרי". מקדש השטן משתמש בדמות השטן כמטאפורה לבניית נרטיב תרבותי המקדם ספקנות, הדדיות רציונלית, אוטונומיה אישית וסקרנות. השטן משמש אפוא כסמל המייצג את "המורד הנצחי" נגד סמכות שרירותית ונורמות חברתיות.
שטניזם דתי.
שטניזם דתי (הידוע גם בתור שטניזם תאיסטי, שטניזם מסורתי, שטניזם רוחני או פולחן השטן) הוא שמם של מגוון קבוצות ותנועות המאמינות בקיום ממשי של דמות השטן ומכוונות את פולחנם או את הערצתם אליו. קבוצות מסוימות עוסקות גם בתורת הנסתר, אמונה בכישוף המתופעל באמצעות טקס או פולחן שטני. חלק מהקבוצות השטניסטיות אינן מאמינות בדמות השטן הנוצרי, אלא בדמות אל אחרת אותה הם מזהים כיריב במיתולוגיה אליה הוא משתייך, לדוגמה סת או לוקי.
הקבוצות המכנות עצמם או מכונות "שטניזם דתי" אינן בהכרח קשורות זו לזו, וחלקן שונות באופן מהותי אחת מהשניה. רק מיעוט מהשטניסטים מחזיקים דעות פוליטיות המזוהות עם ימין קיצוני, אנטישמיות או גזענות.
לוציפריאניזם.
לוציפריאניזם (באנגלית: Luciferianism) היא מערכת אמונות המכבדת את המאפיינים שמיוחסים ללוציפר. לוציפריאנים בדרך כלל מכבדים את לוציפר לא כשטן, אלא כהורס, שומר, משחרר, מביא אור ו/או מנחה רוח לחושך, או אפילו כאל האמיתי, בניגוד ליהוה.
מסדר תשע הזוויות.
מסדר תשע הזוויות (באנגלית ONA; O9A) The Order of Nine Angles)) הוא ארגון פשיסטי אוקולטיסטי שטניסטי, הדוגל באידאולוגיה הנאצית.
על פי טענות הקבוצה, מסדר תשע הזוויות הוקם בשרופשייר, אנגליה, במהלך שנות ה-60 המאוחרות, כאשר אדונית גדולה איחדה מספר קבוצות נאו-פגניות עתיקות שפעלו באזור. תיאור זה מציין שכאשר האדונית הגדולה של המסדר היגרה לאוסטרליה, אדם המכונה "אנטון לונג" השתלט כמאסטר הגדול החדש.
ה-ONA מתאר את האוקולטיזם שלהם כ"שטניזם מסורתי". כתבי ה-ONA מעודדים מעשים קיצוניים, אלימים ובלתי חוקיים בעלילים, כמו קורבנות אנושיים. ה-ONA קשור לרציחות מרובות, אונס נשים לבנות כדי להגדיל את מספר הלידות הלבנות, מקרים של התעללות בילדים, טרור ימני קיצוני ועוד.
מקדש סת.