הקווארי הוא ככל הנראה יונק מונוגמי, כאשר הזכר והנקבה חולקים סביבת מחיה משותפת. הם מתרבים בדרך כלל בסביבות אפריל שאז יש מזון בשפע, אולם בוגרים שחזקים יותר יכולים להתרבות גם בסוף דצמבר; כתוצאה מכך, הנקבה עשויה להמליט פעמיים בשנה. ההריון של הקווארית נמשך 30–36 ימים, ולאחר מכן היא ממליטה שגר של 3–7 צאצאים. לאחר הלידה, הם נשארים בכיס של האם כחודש, ולאחר מכן מתרגלים בהדרגה לצאת ממנו לפרקים קצרים. בגיל 55 ימים, הקווארים עוזבים סופית את הכיס ונישאים על גבה של האם או שוהים בקן שבנתה. בחודשיים הראשונים לחייהם, הקווארים עדיין עיוורים, ועיניהם נפקחות בגיל 74 ימים. בגיל 3 חודשים הקווארים הצעירים נוהגים כבר להשתובב ולהאבק זה עם זה, ובחלוף 100 יום מלידתם הם מסוגלים לאכול מזון מוצק והופכים לעצמאיים. הקווארי מגיע לבגרות לאחר 7–9 חודשים אך מתרבה רק בגיל שנתיים. קניבליזם הוא תופעה נפוצה אצל נקבת הקווארי כאשר היא מתקשה להשיג את מזונה, והדבר תורם לשיעור הגמילה הנמוך של הצאצאים.
תוחלת החיים של הקווארי היא 3–6 שנים, ובממוצע 4 שנים.
מצב שימור.
הקווארי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), לאור ירידה מתמדת במספריו, איומים רבים על בית הגידול ותנודות קיצוניות במספריו כתוצאה מתנאי האקלים. בעתיד, המין צפוי להיות מושפע לרעה מההתחממות הגלובלית בדמות התכווצות בית הגידול אשר מצומצם בלאו הכי. האוכלוסייה של הקווארי צנחה באזורים שבהם ישנה רעייה איטנסיבית של בעלי חיים מבויתים כבקר וצאן, והוא נעלם כתוצאה מכך באזורים מסוימים.
על כך יש להוסיף את האיומים הישירים מצד השועל האדום וחתול הבית שהובאו על ידי האדם ליבשת, וכן את ההשפעה המזיקה של הארנבון המצוי, ארנבת אירופאית, חולדה ארוכת-שיער והארבה אשר פוגעים בצורה קשה בפלורה המקומית וגורמים בעקיפין לצמצום המיקרופאונה האוסטרלית (מכרסמים קטנים וחרקים) אשר ניזונת מהצומח ומשמשת כטרף לקווארי.
הקווארי נחשב למין מאוים בחוק האוסטרלי, ומצוי במספר אזורים מוגנים. האוכלוסייה העולמית של הקווארי נאמדת בפחות מ-10,000 בוגרים ומושפעת מתנאי האקלים: כמות משקעים גבוהה תוביל לעלייה מהירה במספרים, ובצורת תוביל לצניחה חדה.
מלחמת החיות
מלחמת החיות (באנגלית: Animal Face-Off) היא תוכנית טלוויזיה מדעית תיעודית ששודרה בערוץ דיסקברי ובאנימל פלנט בשנת 2004 ובת 12 פרקים בלבד.
תוכנית זו מתמקדת בקרבות היפותטיים בין שני בעלי חיים שיכולים להיפגש בטבע, או במקרים מסוימים, ומדענים משווים אותם זה בזה. העתקים ומודלים שנוצרו בידי המחשב שימשו לאיסוף נתונים על בעלי החיים (כמו הכוח, יכולת הנשיכה ועוד). ואז, בזירה וירטואלית (סביבת המחיה של בעלי החיים), סצנת קרב קצרה באנימציה ממוחשבת חושפת את התוצאות.
זבד ליקיי
זבד ליקיי (שם מדעי: Viverra leakeyi) הוא מין נכחד של טורף ממשפחת הגחניים אשר חי בסוף תקופת המיוקן עד הפליסטוקן באפריקה. מאובניו התגלו ב-1963 בנהר אומו שבאתיופיה ובטנזניה ודרום אפריקה. הוא קרוי על שם החוקר מ.ד. ליקיי (M. D. Leakey).
זבד גדול זה היה המין הגדול ביותר ממשפחת הגחניים בעולם, והגיע לממדי נמר קטן בגובה 59 ס"מ ובמשקל 40 ק"ג לערך. כיום משייכים את הזבד, על פי מבנה דומה של השלד לסוג זבד הודי, בו פרטים החיים כיום רק בדרום-מזרח אסיה. כמה חוקרים חושבים שעקב הימצאותו באפריקה הוא דווקא קרוב יותר למין הגדול זבד אפריקני שהוא גדול הגחנים המודרניים.
לפי המבנה של שיניו הוא היה כנראה אוכל בשר היפרקרניבור בניגוד לגחנים המודרניים, אוכלי הכל.
אמפימכיירודוס
אמפימכיירודוס (שם מדעי: Amphimachairodus) הוא סוג של טורף נכחד מתת-משפחת השנחרבים שבמשפחת החתוליים אשר חי בתופת המיוקן לפני 5.3–9.5 מיליון שנה באירואסיה, צפון אפריקה ואמריקה הצפונית. בסוג זה היו 5 מינים, הראשון שבהם התגלה ב-1929.
טורף נכחד זה דמה לסמילודון של הפליסטוקן אך היה מעט קטן ממנו. הייתה לו דו-צורתיות זוויגית כאשר הזכרים היו גדולים בהרבה מהנקבות. מדידה של שלדים מהמין הגיעו למדידה של 201 ק"ג בעוד מדידת המין "Amphiachairodus kabir" במרכז אפריקה הביאה לממדים של 350–490 ק"ג. הוא הגיע לגובה 1.2 מטר בכתפיו ולאורך 2 מטר, מה שהופך אותו לאחד החתולים הגדולים ביותר הידועים. עם זאת המדידות לא מדויקות.
כמו רוב השנחרבים הוא היה ידוע בלסתותיו הפעורות לרווחה שבהם בלטו הניבים העצומים והקטלניים. החתול הגדול היה צייד מארב איטי שאולי חיכה לטרף פגיע עליו קפץ וכשריתק אותו לקרקע נעץ בו את ניביו עמוק בגרון למוות. עם זאת כוח הנשיכה שלו היה נמוך מאוד. ייתכן שחי כמו אריה בלהקות וכך תפס את הפרסתנים המהירים שחיו במישורי המיוקן.
באריס אסטנה
תחנה מרכזית בית שאן
מסוף בית שאן הוא מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר בית שאן ובקעת הירדן. התחנה שוכנת במרכז הצפוני של העיר, סמוך לכביש 90.
התחנה נפתחה בשנת 2017, לאחר שבניית התחנה הושלמה ב-2013 אך חלו עיכובים בפתיחתה.
מבנה התחנה.
התחנה כוללת מספר תחנות מהן יוצאים קווי אוטובוס פנימיים לבית שאן ובינעירוניים לעפולה, ירושלים, תל אביב, טבריה ולבקעת הירדן.
שירותי אוטובוסים בתחנה.
ממסוף בית שאן יוצאים קווי אוטובוס עירוניים לעיר וגם קווים בינעירוניים רבים, מספר קווי האוטובוס שעוברים במסוף הוא אינו גדול היות שבית שאן היא עיר קטנה יחסית לשאר הערים בישראל.
קווים העוברים במסוף.
מקרא סימנים:
♿ - אוטובוס עירוני נגיש
⁦⬅️⁩ - קו חד כיווני
🚆 - קו הזנה המותאם לזמני הרכבת
את מרבית הקווים (עירוניים ובינעירוניים) מפעילה חברת סופרבוס, כאש את השאר מפעילה אגד בעיקר לתל אביב וירושלים, בנוסף קיים קו נוסף של אגד תעבורה אשר מאסף מאוד ועובר דרך עשרות יישובים בבקעת הירדן.
עמק מגניס
עמק מגניס (באנגלית: Magnis Valley) הוא עמק רחב, חשוף מקרח, ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
אורכו של העמק 9 קילומטרים; פסגת דגאלאן ממוקמת בראשו של העמק.
העמק ממוקם 6 קילומטרים מערבית מפסגת דריק.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של העמק ניתן לו על ידי המשלחת הגאולוגית לחקר אנטארקטיקה של אוניברסיטת ואייקאטו מהמילטון שבניו זילנד, שחקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר 1979–1978, בראשותו של מייקל סלבי.
בדומה לאתרים אחרים ברכס בריטניה, גם לאתר זה ניתן שם הקשור לבריטניה - מגניס היה שמם של אתרים בבריטניה הרומית (בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס בריטניה שנקראים על שם אתרים בבריטניה הרומית).
שני האתרים הם:
לקריאה נוספת.
• Courtney King, Dr. Brenda Hall, Trevor Hillebrand, and Dr. John Stone, History of Grounded Ice in the Ross Embayment since the Last Glacial Maximum Using the Glacial Geology Alongside the Hatherton and Darwin Glacier system, Antarctica
כנף (תעופה)
כנף היא משטח אווירודינמי עיקרי בכלי טיס המייצר את מרבית העילוי המחזיק אותו באוויר. בגלל הגודל האופייני לכנפיים הן לרוב כוללות משטחי היגוי שונים, את מרבית הדלק ולעיתים גם את בתי המנועים של כלי הטיס.
תצורת כנף.
כנפיים הן אחד הגורמים המרכזיים בביצועי כלי טיס וביציבות כלי טיס. שיקולים הנדסיים כגון כמות כנפיים, אזור התקנה, גובה בגוף, הטיה וזווית משיכה משפיעים משמעותית על מעטפת הטיסה האפשרית לכלי הטיס.
כנף ישרה.
מרובי כנפיים.
בשנים המוקדמות של התעופה המנועים הקנו ביצועים מאוד צנועים ולכן דרשו עיצוב בעל עומס כנף נמוך מה שדורש הגדלת שטח הכנפיים, בניית כנף ארוכה במיוחד הייתה דורשת חיזוק משמעותי ועם החומרים שהיו זמינים – בעיקר עץ ובד – זה היה הופך את הכנפיים למורכבות וכבדות מדי. במקום זאת הפתרון שהועדף הוא התקנת מספר כנפיים, אחת מעל לשנייה עם מבנה תומך של סמוכות וכבלים.
תצורת הכנפיים שהועדפה לרוב בתקופה זאת הייתה דו־כנפית, מספר מטוסי קרב תלת־כנפיים יוצרו במהלך מלחמת העולם הראשונה, אבל אף מטוס עם מספר כנפיים גדול מזה לא עבר את שלבי הניסוי.
חד כנפיים.
עם התקדמות הטכנולוגיה, שיפור בביצועי המנועים ופיתוח סגסוגות פח קלות של פלדה ואלומיניום, חסרונות המטוסים הדו־כנפיים עלו על יתרונותיהם. שני משטחי כנף יוצרים גרר גבוה בגלל שטח הפנים הגדול של הכנפיים והתמיכה שלהם. ולכן לקראת אמצע שנות ה־30 של המאה ה־20 המטוסים עברו לעבר מבנה של כנף אחת עם מבנה מחוזק שמאפשר תמיכה פנימית בכנף, מה שנקרא כנף שלוחה.
עלייה משמעותית בביצועי מנועי הבוכנה הביאו את כלי הטיס לטווח המהירויות העבר־קוליות בהם הם החלו לחוות תופעות דחיסות שהיו מסוכנות למטוסים ישרי הכנף של אותה התקופה עם תופעות כגון חוסר תגובה של הגאים בגלל גלי הלם הפוגעים בהגאים ומורידים את הלחץ עליהם.
כנף משוכה.
כנף משוכה פותחה כתגובה לבעיות של כנפיים ישרות. כנף משוכה מאפשרת דחייה של הופעת תופעות זרימה דחיסה, כלומר דחיית המאך הקריטי, ועל ידי כך הגדלתו בכלי הטיס קרוב יותר למהירות הקול. זה אפשר ייצור כלי טיס שיכלו לעבור ולתפקד בטווח המהירויות העל־קוליות.
נכון להיום מרבית מטוסי הנוסעים ומטוסי הקרב הם משוכי כנף ויחד עם מנועי סילון מאפשרים שיוט בגובה ובמהירות גבוהים יחסית.
כנף דלתא.
כנף דלתא מצטיינת בפשטות יחסית של מבנה, קיבולת דלק גדולה יחסית ומאפשרת טיסה במהירויות גבוהות משמעותית מעל למהירות הקול. מרבית המטוסים המיועדים לטיסה ממושכת במהירות על־קולית הם בעלי כנף דלתא.
כנף בעלת גאומטריה משתנה.