בשנת 2005 הוסרה GNOME מההפצה ומאז GNOME מופצת לסלאקוור על ידי קהילת המשתמשים. רבים ראו בצעד זה משמעותי, מכיוון ש-GNOME הייתה קיימת בהפצות רבות אחרות.
קווים מנחים.
החלטות רבות בנוגע לסלאקוור נעשו תוך כדי שמירה על עקרון הפשטות (במובן של מבנה המערכת) הנקרא גם KISS‏ - Keep It Simple, Stupid.
רוב התוכנות לא מגיעות עם אשפי הגדרה מיוחדים, אלא עם הגדרות הבסיס המקוריות. ישנן מעט מאוד תוכנות הגדרה ספציפיות לסלאקוור ולכן ישנו מיעוט באשפי הגדרה גרפים. הביקורת לגבי סלאקוור היא שיש להשקיע מאמצים וזמן על מנת ללמוד את המערכת. לעומת זאת, תומכיה של סלאקוור טוענים כי היא בעלת שקיפות, גמישות ותהליך הלמידה מקנה ניסיון רב.
ניהול חבילות.
מערכת ניהול החבילות בסלאקוור מאפשרת להתקין, לשדרג או להסיר חבילות, אך אינה עוקבת אחר תלויות תוכנה. על המשתמש מוטלת החובה לוודא כי הותקנו חבילות מערכת וספריות הדרושות לשימוש בתוכנה הרצויה. אם חסרות חבילות או ספריות מסוימות, מנהל החבילות לא יזהיר את המשתמש והדבר יכול להתגלות רק כאשר ינסה המשתמש להפעיל תוכנה שנזקקת לספריות החסרות.
חבילות התוכנה בסלאקוור שמורות בפורמט כדורזפת מכווץ באמצעות gzip וסיומת קובץ חבילה היא .tgz. החבילה מורכבת משני חלקים: החלק הראשון הוא קובצי התוכנה הנפרסים לספריית השורש, בעוד החלק השני הוא סקריפט doinst.sh המורץ לאחר העתקת הקבצים.
ישנם מנהלי חבילות נוספים עבור סלאקוור המטפלים בתלויות: swaret, slapt-get, slackpkg, pkgsrc.
גרסאות.
הגרסה האחרונה של סלאקוור עבור ארכיטקטורת x86 היא 14.0 (נכון ל-28 בספטמבר 2012). הגרסה כוללת את GCC 4.7.1, את לינוקס 3.2.29 ואת KDE 4.8.5
דומיננטה
במוזיקה, הדומיננטה היא הדרגה החמישית בסולם (לדוגמה, בסולם דו מז'ור, תהיה הדומיננטה הצליל סול). מבחינה פונקציונלית, אקורד הדומיננטה, שהוא האקורד הבנוי על צליל הדומיננטה, יוצר מתח רב, ולכן הוא נפתר ברוב המקרים לטוניקה (הדרגה הראשונה והיציבה בסולם). מבחינת רמת המתח, נוהגים לסווג את האקורדים בהם משתמשים במהלכים הרמוניים קלאסיים לשלושה: דרגת הטוניקה (הדרגה הראשונה בסולם) היציבה, הסובדומיננטה הלא-יציבה, המשמשת כהכנה לאקורד הדומיננטי, והדומיננטה, בעלת המתח הרב ביותר.
אקורדים דומיננטיים.
בשימוש הקלאסי של המושג, יהיה אקורד הדומיננטה האקורד שבסיסו הוא על צליל הדרגה החמישית בסולם. בסולם דו מז'ור, יהיה זה האקורד סול מז'ור (G) על היפוכיו השונים והרחבותיו (נהוג לסמן את הדרגה החמישית באות הרומית V).
בדרגה החמישית נוצר שילוב בין הצלילים המתוחים בסולם, לדוגמה בסולם דו מז'ור צלילי בדרגה החמישית הצלילים הם סול, סי ורה. הצליל סול כאשר הוא נמצא בשורש האקורד שואף להיפתר לטוניקה, וכן הצליל סי נמצא חצי טון מתחת למרכז הטונאלי של הסולם (דו) ורוצה להיפתר אליו.
על מנת להגביר את המתח שיוצר אקורד הדומיננטה, נהוג להשתמש באקורד מרובע (בדוגמתנו, G7): משולש מז'ורי בתוספת ספטימה קטנה (סול, סי, רה ופה) אשר ידוע גם בכינויו "דומיננט-ספטאקורד" (דומיננטה עם ספטימה), באקורד זה נוסף הצליל פה אשר ביחד עם סי יוצר את הטריטון של הסולם ומגביר את הרצון להיפתר לטוניקה.
מבחינת רמת המתח, יכולים אקורדים נוספים לתפקד כאקורדים דומיננטיים (אם כי הם לא מכונים "דומיננטה"), מאחר שהפונקציה שלהם במהלכים הרמוניים מסוימים גורמת להם להוביל אל הטוניקה. אקורדים בעלי פונקציה דומיננטית שימושיים הם, למשל, דרגה שלישית בהיפוך ראשון במז'ור ובמינור, ואקורדים, בהיפוכים שונים, של הדרגה השביעית.
דרגה שלישית.
בסולם דו מז'ור, דרגה שלישית בהיפוך ראשון היא המשולש המינורי סול-סי-מי. במינור, בו השימוש בשלישית כדרגה דומיננטית רווח יותר, הדרגה השלישית בהיפוך ראשון היא המשולש סול-סי-מי במול. השימוש בדרגה השלישית בקדנצה יגיע לרוב אחרי דרגה ראשונה בהיפוך שני (אקורד קוורטסקסט; בסולם דו מז'ור מדובר במשולש סול-דו-מי). לכן יש הרואים בדרגה השלישית "הסטה" של צליל אחד מן האקורד הקודם. המוקירים את שיטת הבס הממוספר רואים בכל קדנצה שבה ישנו בבס צליל הדרגה החמישית כ"השהיה" של אקורד הדרגה החמישית או הסטה שלו, ולכן בקדנצה זו השימוש כולו הוא בדרגה חמישית.
דרגה שביעית.
דרגה שביעית היא דרגה בעלת פונקציה דומיננטית חזקה מאוד. בהיפוכה הראשון הדרגה השביעית שימושית כתחליף לדומיננטה של הדרגה החמישית. המלחין והתאורטיקן החשוב ארנולד שנברג כינה אותה "חמישית בלי רגל" משום שניתן לראות את הדרגה השביעית כדומיננט-ספטאקורד ללא צליל הבסיס. פרט למשולש של הדרגה השביעית, נפוצים בשימוש כדומיננטה על דרגה זו גם כל ההיפוכים של ספטאקורד הבנוי עליה. במז'ור יהיה זה מרובע חצי מוקטן (סי-רה-פה-לה בסולם דו מז'ור) ואקורד מוקטן, לו מיוחס מתח רב במיוחד, בסולם המינורי (סי-רה-פה-לה במול בסולם דו מינור). נהוג להשתמש בדרגה שביעית עם ספטימה מוקטנת אף בסולם המז'ורי, על-אף שמדובר בסטייה מצלילי הסולם (הנמכת הדרגה השישית שלו).
דומיננטה שניונית.
דומיננטה שניונית היא אקורד דומיננטה של הדרגות הדיאטוניות של הסולם. הדומיננטה השניונית הנפוצה ביותר היא הדומיננטה של הדומיננטה (בסולם דו מז'ור יהיה זה אקורד רה מז'ור, הבנוי על הדרגה החמישית של סול). בדומיננטה שניונית משתמשים כאשר רוצים לחזק ולהדגיש דרגה מסוימת בסולם. הדומיננטה השניונית דורשת להיפתר לקווינטה מתחתיה, וכך מדגישה או "מאירה" את הדרגה אליה נפתרה הדומיננטה. ביצירות קלאסיות רבות נעשה שימוש בדומיננטות שניוניות על מנת להוסיף עניין ליצירה ולהרמוניה.
דוגמאות לדומיננטות שניוניות (על סולם דו מז'ור):
A7 -&gt; Dm -&gt; C (ניתוח המהלך ההרמוני במקרה זה הוא: דרגה חמישית של שנייה מינורית ולאחר מכן חזרה לטוניקה
E7 -&gt; Am -&gt; C - דרגה חמישית של דרגה שישית וחזרה לדרגה הראשונה.
D7 -&gt; G7 -&gt; C - דרגה חמישית של דרגה חמישית וכו'.
למעשה אפשר להשהות כל אקורד על ידי ניגון של הדומיננטה שלו לפניו וכך ליצור עניין נוסף ביצירה.
דומיננטה מורחבת.
דומיננטה מורחבת זהו מהלך של שלושה אקורדים דומיננטיים או יותר אשר כל אחד מהם נפתר לדומיננטה הנמצאת קווינטה מתחתיו, במצב כזה הטונאליות של הסולם נפגעת ומטושטשת, ולכן בניתוח המהלך כולו לא נתייחס לאף אקורד כדרגה מסוימת עד שיתברר לנו באיזה סביבה טונאלית אנו נמצאים.
לדוגמה במהלך הבא:
F#7 -&gt; B7 -&gt; E7 -&gt; A7 - &gt; D-7 - &gt; G7 -&gt; C
רק כאשר אנו מגיעים למהלך D-7 &gt; G7 &gt; C מתברר לנו שאנו בסולם C ולכן A7 הוא דרגה חמישית של שנייה, אך כל האקורדים שקודמים לו אין להם שום דרגה מוגדרת.
גיבון צהוב-לחיים
גיבון צהוב-לחיים (שם מדעי: Nomascus gabriellae) הוא מין בסוג גיבון מצויץ, השייך למשפחת הגיבונים.
מאפיינים.
לזכרים לחיים צהובות פלומתיות, שהן מקור השם וציצית ראש כשל שאר חברי הסוג. אורכם מהראש עד קצה הזנב 60–80 ס"מ, ומשקלם 7-7.4 ק"ג. הנקבות קטנות מהזכרים, והן קטנות גם מנקבות הגיבון לבן-לחיים צפוני, ולהן ציצית שחורה בקצוות האוזניים. בעת הלידה, הפרווה צהובה-בהירה. במחצית השנה הראשונה הפרווה נעשית שחורה, למעט הלחיים שנותרות בצבען. הזכרים שומרים על צבע הפרווה, בעוד שהנקבות נהיות שוב צהובות, עם מעט שיעור שחור על החזה וקצות הגפיים. שיער הערווה חום במקצת, בטבעת הפנים קיים פס לבן דק.
במיון הקודם (1972) נחשב המין כתת-מין של גיבון שחור מצויץ תחת סוג יחיד "Hylobates". אולם, כבר ב-1995 וב-2000, לאחר מחקרים גנטיים וווקאליים שונים, החליטו להחשיב אותו כמין נפרד בסוג "Nomascus"- גיבון מצויץ.
כיום לא ידועים תת-מינים, אולם טרם נעשה מחקר בגיבונים בכל שטחי התפוצה שלהם. גיבון צהוב-לחיים נפוץ בדרום לאוס, דרום וייטנאם ומזרח קמבודיה. המין שוכן ביערות העד הטרופיים בגבהים 1500–2000 מטרים.
מעט ידוע על המין שטרם נחקר ביסודיות, הוא פעיל ביום בסביבת היערות ותזונתו מתבססת בעיקר על פירות. לגיבונים אורח חיים מונוגמי, והם שומרים על משפחה גרעינית - זוג ופעוט על פי רוב. צאצא יחיד נולד במרווחים של 3 שנים לערך, הוא גדל עם הוריו עד להגיעו לבגרות מינית בגיל 8 שנים לערך, אז הוא מסוגל לחפש בת זוג ולהקים טריטוריה משלו. תוחלת חייו בשבי היא כ-50 שנה.
בעונת החיזור משמיעים בני הזוג "דואטים", שבהם משפטים מוזיקליים חוזרים שמטרתם היא לחזק את הקשר הזוגי למטרות חיזור והתרבות. במין זה, מובחן ששירי סולו מבוצעים רק על ידי פרטים שאינם פוריים.
המין נמצא בסטטוס: פגיע לסכנת הכחדה. הסיבות העיקריות לכך הם ניצול שטחי המחיה לטובת תיעוש וביעור עצים. בנוסף ציד המין, מסחר בגורים ומלחמה ששררה באזור. כיום אין תוכנית בינלאומית לשימור המין, נעשים מחקרים כדי לגלות את גבולות תפוצתו ומספר הפרטים במין.
טוניקה
במוזיקה, טוֹנִיקָה היא הצליל המרכזי, הראשון, של סולם. ביצירות מוזיקה טונליות (הכתובות בסולם מסוים) הטוניקה היא גם הצליל המרכזי של היצירה. כך למשל ביצירה שכתובה בסולם דו מז'ור, הטוניקה היא הצליל דו. אפשר להתייחס לטוניקה ביצירה כצליל שממנו כל שאר הצלילים יוצאים, וכמטרה אליה כל הצלילים שואפים להגיע. כלומר הוא יהיה הצליל היציב ביותר (שכאשר הוא נשמע, יש תחושה קונסוננטית של יציבות, ואין שאיפה לפתור אותו באמצעות צליל אחר), לעיתים קרובות הוא יהיה הצליל השימושי והנפוץ ביותר ביצירה, שכמעט תמיד יסיים יצירה, ולעיתים קרובות גם יפתח אותה.
טוניקה כאקורד.