בסמליהן של ארצות ערב רבות מופיע עיט או בז בסמל המדינה, אך עופות אלו אינם מוכרים כציפורים לאומיות במדינות אלה (למעט באיחוד האמירויות הערביות). למעשה מדובר בסמלים לאומיים כלל ערביים:
ואדי ניסנאס
ואדי ניסנאס (בערבית: وادي النسناس) היא שכונה בעיר התחתית של חיפה, שנמצאת בין שדרות הציונות במערב, רחוב שבתאי לוי בדרום, רחוב הנביאים במזרח ורחוב אלנבי בצפון. מספר תושביה כ-8,000 נפשות. בשכונה ובסמוך אליה נמצאות כנסייות.
היסטוריה.
משמעות השם "ניסנאס" (نسناس) היא נמייה בערבית. השכונה, שהוקמה במהלך המאה ה-19 כשכונת פועלים פשוטה, הייתה שכונה ערבית קודם למלחמת העצמאות, ושמרה במידה רבה על זהותה זו, ועל הארכיטקטורה הים-תיכונית שאפיינה אותה לפני המלחמה.
בשנות המנדט הבריטי התגוררו ערביי חיפה בעיר העתיקה, ובשכונות ואדי ניסנאס, ואדי סאליב וחליסה. ואדי ניסנאס הפכה בתקופה זו לרובע עירוני משגשג. ב-22 באפריל 1948 כבשו כוחות "ההגנה" את חיפה הערבית. רוב תושביה הערבים של העיר עזבו אותה, אך כ-3,500 ערבים נותרו בעיר ורוכזו בוואדי ניסנאס ובוואדי סאליב. בניגוד לשכונות כחליסה וואדי סאליב, שעברו תמורות בעקבות העליות שלאחר קום המדינה, שמרה ואדי ניסנאס במידה רבה על מאפיינים רבים של זהותה כשכונה ערבית גם לאחר קום המדינה. עד 1948 היו רוב תושבי השכונה ערבים נוצרים, אך במהלך השנים ועם חילופי האוכלוסייה הפכו המוסלמים לרוב.
מאז שנת 1993 מתקיים בוואדי פסטיבל "החג של החגים" בחודש דצמבר, הסמוך לחג המולד הנוצרי ולחג החנוכה היהודי. הפסטיבל הוא ביטוי לרב-תרבותיות המאפיינת את השכונה ולשאיפה לדו-קיום. במהלך הפסטיבל הותווה בסימטאות השכונה "מסלול האמנות", ובו ציינו אמנים מיצירותיהם. חלק מהיצירות נותרות בין הבתים באורח קבע כל השנה, והעניקו לשכונה מקצת מאופייה הייחודי. עם שינוי הניהול בין גורמים בעיריית חיפה הופסק המנהג.
בקיץ 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה, הייתה חיפה יעד לרקטות של חזבאללה. במטח רקטות שפגע בשכונה ב-6 באוגוסט נהרגו ארבעה מתושביה, יהודים וערבים.
בדצמבר 2020 הציגה עיריית חיפה תוכנית התחדשות לשכונה.
אתרים.
בין האתרים הידועים בשכונה, "שוק הוואדי" המצוי ברחובותיה המרכזיים של השכונה - רחוב הוואדי ורחוב יוחנן הקדוש, קתדרלת אליהו הנביא היוונית-קתולית מלכיתית וכנסיית יוחנן הקדוש האנגליקנית, וכן בית הגפן – מרכז יהודי-ערבי לתרבות. בגבול השכונה עומד מוזיאון חיפה לאמנות, השוכן במבנה אבן משנות ה-30 של המאה ה-20 ששימש בעבר כבית ספר אנגליקני ומאוחר יותר כבתי ספר עבריים ובשנות ה-70 נפתח כמוזיאון. בוואדי פועלים, זה מול זה, שתי חנויות פלאפל מהמפורסמות בחיפה פלאפל הזקנים ופלאפל מישל, ויש הטוענים שמהטובות בארץ; שאליהן מובילים מדריכי טיולים את מטייליהם, וכן מסעדות עממיות רבות.
בכיכר סולל בונה נמצאת תחנת הכרמלית העיקרית המשרתת את ואדי ניסנאס, לידה עומד מגדל הנביאים מכוסה-המראות, שבשנות ה-80 שכן בו מרכז קניות ששימש את שכונת הדר הסמוכה ומאז שנות ה-90 הפעילות בו דלה. ב-1995 נפתח בו תיאטרון אלמידאן ("הכיכר"), ראשון התיאטראות הערביים בישראל שנתמך על ידי המדינה. בקרבתו, במורד רחוב כורי, נמצאים משרדי ההסתדרות ומועצת הפועלים.
בתרבות.
השכונה תוארה ביצירותיהם של הסופרים אמיל חביבי וסמי מיכאל. חביבי גדל בשכונה, וכתב עבור היומון "אל-איתיחאד" בתקופה שבה מערכת היומון הייתה ממוקמת בשכונה. יצירותיו הביוגרפיות כ"אח'טיה" מתארות את הווי הוואדי. סמי מיכאל מיקם בשכונה את עלילת ספרו "חצוצרה בואדי" (1987), שבה תיאר סיפור של אהבה בין ערביה ישראלית ליהודי, עולה חדש מרוסיה, על רקע הווי השכונה. המשורר חסן אל בוחיירי נולד וגדל בשכונה לפני מלחמת העצמאות.
חיים לייבוביץ
חיים לייבוביץ (1891 - 5 באוגוסט 1973) היה תעשיין ואיש ציבור, מייסד חברת עץ הזית, ממייסדי אגודת יורדי ים זבולון ולימים הצי הימי העברי, ומבוני שכונת תל נורדאו בתל אביב.
ביוגרפיה.
חיים ליבוביץ נולד לשלמה זלמן ולחוה (לבית הלמן) ליבוביץ.
החל בשנת 1922 סייע לייבוביץ' בהקמת שכונת תל-נורדאו על תל בין שכונת נורדיה ממזרח, שכונת פועלים ב' מצפון וכיכר מוגרבי מדרום, ובשנת 1926 הקים בה את ביתו.
עוד לפני שנת 1928 שנת היווסדה של "האגודה הימית" זבולון, כתושב שכונת נורדיה שמע לייבוביץ מנערים ששחו סביבו בים, כי המורה למתמטיקה בגמנסיה הרצליה, מתכונן להקים להם קבוצה להשתלמות בחתירה ושיט מפרשיות. הוא התוודע אל ד"ר מאיר גורביץ, מיוזמי התעופה והימאות ביישוב, והתלהב מרעיון הקמת צי עברי. הוא הצטרף ל"אגודה הימית" ושימש בה כמדריך, ולימים מנכ"ל משותף עם המהנדס עמנואל טובים, ומנכ"ל בפועל עד 1946 שנת פרישתו. בשנות השישים הוזמן לשמש כנשיא האגודה.
כבר בשנת 1930 זכה לייבוביץ לכינוי "האיש שתפס את הירקון", כאשר העתיק את פעילות התנועה הימית מחוף הים שתחת צוק הכורכר של הבית האדום אל נחל הירקון. לייבוביץ היה איש אמונה בארץ, של נדבנית יהודית-בריטית בשם הנרייטה דיאמונד, וניהל את כספי התרומות שאספה כ"נשיאת זבולון אנגליה" עבור בית הספר הימי זבולון ועבור "התנועה הימית" להקמת סניפיה.
בשנת 1931 הקים לייבוביץ בית חרושת ליצור שמן בתל אביב בשם "עץ הזית" שב-1933 עברה לאזור התעשייה קריית אריה בפתח תקווה והייתה המפעל הראשון שהוקם במקום. לייבוביץ גם יזם וניהל את הוועד המקומי של אזור התעשייה. בתחילת שנות ה-40 הקים את חברת "חיים לייבוביץ ובניו" שהחזיקה בבעלות במפעל "עץ הזית" וביצעה השקעות נוספות. בשנת 1939 הקים את "החברה להובלה אווירית בע"מ" שיועדה לעסוק בהובלות מסחריות. החברה רכשה מטוס גדול, ולרוע מזלם של מנהליה בטקס הבאתו ארצה התרסק בשעת הנחיתה בשדה התעופה בלוד.
בשנת 1957 הקים את המפעל התעשייתי הראשון באילת, מפעל שמן של "עץ הזית". המפעל נסמך על יבוא של חומרי גלם מאפריקה ויצוא דרך נמל אילת, בנוסף על קו הרכבת לאילת שלבסוף לא הוקם. לייבוביץ יזם את נטיעתו של יער אילת, בו נשתל עץ לכל ילד שנולד באילת.
בשנת 1963 הוביל לייבוביץ כנשיא האגודה את הקמת בית זבולון על גדת הירקון ברחוב אוסישקין מכספי צוואת הנדבנית הנרייטה דיאמונד. מהבית הוסר סמל האגודה, שפוסל בקרמיקה, ובו אוניית שבט זבולון. כיום בין דייריו, צופי ים לקיאקים ומחלקת תנועות הנוער של עיריית תל אביב.
נפטר באוגוסט 1973, לאחר מותו יזמה "שמן תעשיות" הקמת קרן מלגות על שמו.
חיים אישיים.
ללייבוביץ היו שלושה בנים יצחק, זלמן ויהושע (שוקי) ושתי בנות, אנטה ותקווה.
נכדתו של חיים לייבוביץ היא הסופרת תמי לנצוט לייבוביץ.
נכדתו דפנה נוי, בתה של אנטה, הייתה מלכת החן בשנת 1964 ונישאה לאדריכל יורם רסקין.
נכדו של חיים לייבוביץ, בנו של יהושע, הוא רוני ליבוביץ, אשר נודע בכינוי "האופנובנק".
אייזיאה תומאס
אייזיאה לורד תומאס השלישי (באנגלית: Isiah Lord Thomas III; נולד ב-30 באפריל 1961, שיקגו, אילינוי, ארצות הברית) הוא כדורסלן ומאמן לשעבר בליגת ה-NBA. תומאס מזוהה עם קבוצת דטרויט פיסטונס בה שיחק לאורך כל הקריירה שלו. תומאס נחשב לאחד מהשחקנים והרכזים הטובים ששיחקו בליגת ה-NBA בכל הזמנים, נבחר לאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA בחגיגות היובל לליגה ב-1996, נבחר שתים עשרה פעמים למשחק האולסטאר של הליגה ונבחר להיכל התהילה של הכדורסל בשנת 2000. תומאס הוא מאמנן לשעבר של הקבוצות אינדיאנה פייסרס והניו יורק ניקס.
ביוגרפיה.
תומאס נולד בשיקגו שבאילינוי, הצעיר מבין תשעה ילדים למרי ולאייזיאה לורד תומאס השני. לאחר הולדתו נפרדו הוריו והוא גדל עם אמו ואחיו. כבר מגיל צעיר הצטיין בכדורסל, הוא למד בתיכון סיינט ג'וזף שבפרבר ווסטצ'סטר של שיקגו וסייע לקבוצת בית הספר להגיע עד גמר אליפות אילינוי לתיכונים.
קריירה במכללות.
תומאס שיחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת אינדיאנה, בין השנים 1979 ל-1981, תחת המאמן בובי נייט. בשנתו הראשונה זכתה הקבוצה באליפות ליגת הביג-10 ועד לשלב 16 האחרונות בטורניר אליפות המכללות בכדורסל. הוא השיג בעונה זו ממוצע של 14.6 נקודות ו-5.5 אסיסטים למשחק. בשנתו השנייה מונה לקפטן הקבוצה, הוא רשם במהלך העונה ממוצע של 16 נקודות ו-5.8 אסיסטים למשחק. תומאס הוביל את אינדיאנה לזכייה נוספת באליפות הביג-10 ולזכייה באליפות טורניר המכללות של ה-NCAA. הוא נבחר ל-MVP של הטורניר וכן לחמישיית העונה ב-NCAA. לאחר עונה זו הציג עצמו כמועמד לבחירה בדראפט ל-NBA.
קריירה ב-NBA.
בדראפט של 1981, נבחר על ידי דטרויט פיסטונס בבחירה השנייה של הסיבוב הראשון. כבר בעונתו הראשונה הפך לרכז הפותח של הקבוצה והשיג ממוצע של 17 נקודות ו-7.8 אסיסטים למשחק, באותה עונה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ולשחקן בחמישייה הפותחת של אזור המזרח במשחק האולסטאר של ה-NBA. בעונת 1983/1984 נבחר לחמישיית העונה ולראשונה העפיל עם קבוצתו לפלייאוף, אך הפיסטונס הודחו בסיבוב הראשון.