ב-1819 גילה קברניט ספינות הסוחר ויליאם סמית' את איי שטלנד הדרומיים בעת שסטה דרומה מנתיבו בין בואנוס איירס לאיי פוקלנד. כאשר הגיעה ספינת הבריג שלו, "ויליאמס", לוולפראיסו החליט מפקדו של ברנספילד לחקור את האזור ביתר פירוט, ומינה את ברנספילד למפקד. ויליאם סמית נותר בתפקידו כנווט וכסגנו של ברנספילד. ב-28 בינואר 1820 נחת ברנספילד באחד מאיי שטלנד הדרומיים והכריז עליו כ"אי ג'ורג' השלישי", תוך שהוא תובע בעלות עליו בשם הכתר. בהמשך גילה את אי הפיל ואת האי קלרנס ומיפה אותם.
בהמשך פנה דרומה, תוך שהוא עובר את המצר בין האיים לבין חצי האי האנטארקטי, שב-1822 קרא לו ג'יימס ודל מצר ברנספילד. ב-30 בינואר 1820 נחת בחצי האי טריניטי, הנקודה הצפונית ביותר ביבשת אנטארקטיקה (פרט לחצי האי האנטארקטי). אף על פי שברנספילד לא היה מודע לכך, הקדים אותו האדמירל הרוסי פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן ביומיים בגילוי חצי האי האנטארקטי.
עם חזרתו לוולפראיסו מסר ברנספילד את הדוחות שלו ואת מפותיו למפקדו והם הועברו לאדמירליות בלונדון.
מעט מאוד ידוע על חייו של ברנספילד בהמשך. הוא נפטר בגיל 67. קברו המוזנח בחצר כנסייה בברייטון התגלה ב-1997 ושופץ על ידי בני משפחתו בסיוע קרן המורשת האנטארקטית הבריטית.
הספינה RRS Bransfield, ששימשה את משלחת המחקר האנטארקטית הבריטית (British Antarctic Survey - BAS) בין השנים 1991 - 1999, נקראה על שמו, וכן הר, אי ומצר ים שגילה.
נתנאל פאלמר
מוסדות חורב
הואיינה פוטוסי
הוּאַיינָה פּוֹטוֹסִי (ספרדית: Huayna Potosí) הוא הר בבוליביה, הממוקם כ-25 ק"מ צפונית לבירה לה פאס בקורדיארה ריאל (Cordillera Real).
הואיינה פוטוסי הוא ההר הגבוה הקרוב ביותר ללה פאס, עיר המוקפת הרים גבוהים. עובדה זו הופכת אותו לאתר תיירות פופולרי בבוליביה. תוואי העלייה פשוט יחסית לטיפוס משום שהוא למעשה קרחון יבשתי, עם מספר סדקים וטיפוס תלול אל הפסגה. עם זאת צדו המערבי של ההר כלל אינו פשוט. מספר מסלולים קשים בשלג ובקרח עולים בצד זה עלייה תלולה של אלף מטר.
העפלה לפסגה.
העלייה הראשונה במסלול הרגיל התקיימה בשנת 1919 על ידי קבוצה גרמנית שבראשה עמדו רודולף דייניסט ואדולף שולצה. הואיינה פוטוסי נקרא לעיתים קרובות "הכניסה הקלה ביותר בעולם למועדון ה-6,000". אולם גם דרך זו, הפשוטה יחסית, טומנת בחובה עלייה בשטח חשוף וחתכים של קרחון עם תלילות בינונית. למעשה, קיימים הרים נוספים שגובהם מעל 6,000 מ', הקלים יותר לטפס מבחינת הקושי הטכני. עם זאת, לטיפוס על הואיינה פוטוסי נדרשת עלייה של 1,400 מ' בלבד מתחילת המסלול הקל עד הפסגה, עם גישה קלה מלה פאס. מאחר שלה פאס שוכנת בגובה 3,600 מ', ההתאקלמות לגובה קלה יותר.
גירוש השדים של אמילי רוז
גירוש השדים של אמילי רוז (באנגלית: The Exorcism of Emily Rose) הוא סרט דרמה משנת 2005, אודות נערה רדופת הזיות שנאלצת לעבור גירוש שדים.
הסרט מבוסס על המקרה האמיתי של אנליזה מישל (21 בספטמבר 1952 – 1 ביולי 1976), נערה גרמניה שמצאה את מותה עקב חוסר טיפול פסיכיאטרי, ובעקבות גירוש שדים שלא הצליח.
עלילת הסרט עוסקת בניסיונות משפחתה של אמילי למצוא מרפא למחלתה הנפשית, כשהם עוברים מטיפול פסיכיאטרי לגירוש שדים המבוצע על ידי כומר מקומי.
בסרט מגלמת השחקנית ג'ניפר קרפנטר את אמילי. כן מופיעים בו השחקנים לורה ליני וטום וילקינסון.
הסרט זכה לביקורות מעורבות. איגוד מבקרי הקולנוע של שיקגו דירג את הסרט במקום ה-86 ברשימה של 100 סרטי האימה המפחידים ביותר שנוצרו. קרפנטר זכתה לביקורות אוהדות על משחקה. נכון לשנת 2012 זכה הסרט להכנסות של כ-144 מיליון דולר ברחבי העולם.
ב-2006 הופק הסרט בגרסה גרמנית בשם "רקוויאם".
השדים של אמילי
השדים של אמילי רוז
וואינה פוטוסי
ורשאץ
ורשאץ (בסרבית קירילית: Вршац) היא עיר בצפון-מזרח סרביה. העיר נמצאת במחוז באנאט דרומי, בפרובינציה האוטונומית וויבודינה, וב-2011 עמדה אוכלוסייתה כולל בפרוורים על 57,369 נפש. העיר שוכנת 85 קילומטרים מזרחית מהבירה בלגרד.
אוכלוסייה.
כמות האוכלוסייה לפי שנים:
ספורט.
בעיר קיימת קבוצת כדורסל, המופארם ורשאץ המתמודדת בליגה הבכירה.
הקהילה היהודית.
תיועד לנוכחות יהודים בוורשאץ קיים מ-1766. קהילה יהודית אשכנזית מאורגנת נוסדה במחצית השנייה של המאה ה-18. ב-1828 הוקם בית הכנסת של הקהילה ומ-1850 קיימות רשומות מישיבות הקהילה. ב-1852 הוקם בית הקהילה ובו שכנו משרדיה.. בוורשאץ פעל תלמוד תורה עד 1871. במהלך התקופה האוסטרו-הונגרית חל בוורשאץ פיתוח כלכלי שהוביל לעלייה במספר תושביה ובכלל זה בני הקהילה היהודית. בשלהי המאה ה-19, הוקם בית עלמין יהודי. כלכלת בני הקהילה נסמכה על מסחר ומיעוטם היות תעשיינים ובעלי מקצועות חופשיים. לאחר מלחמת העולם הראשונה והקמת ממלכת יוגוסלביה, פקד את הממלכה משבר כלכלי חריף שהוביל להגירה פנימית ליישובים גדולים ומבוססים יותר, ותהליך זה לא פסח על בני הקהילה היהודית. במהלך השואה נרצחו מרבית בני הקהילה והיא לא שוקמה. ב-1966 נהרס מבנה בית הכנסת על ידי השלטונות היוגוסלביים. ב-1969 הועתק בית העלמין היהודי למיקום חדש.
תמונות מהעיר
גונות
גונה
אלרגיה לחלב
אלרגיה לחלב היא סוג של אלרגיה למזון שבה מתקיימת תגובה חיסונית לאחד או יותר מחלבוני חלב שמקורו בבעל חיים כלשהו.
השכיחות המדווחת בספרות, בקרב פעוטות ותינוקות נעה בין 2% לבין 5% וחולפת לרוב עד גיל 5 שנים. על פי מחקר שנערך בישראל, שכיחות האלרגיה מסוג lgE לחלב בקרב תינוקות, היא 2-3%. שיעור התינוקות המאובחנים כסובלים מאלרגיה לחלב גבוה מהשיעור האמיתי. הטיפול באנשים אלרגיים לחלב היא הימנעות מוחלטת מחלב ומוצריו, וכן ממזונות המכילים חלבוני חלב.
תסמינים.
התסמינים העיקריים לאלרגיה לחלב הם פריחה בעור, סרפדת, הקאות, שלשול ועצירות.
הופעת התסמינים עלולה להתרחש בין דקות ספורות לאחר החשיפה לחלבונים לבין מספר שעות לאחר מכן. בחלק מהמקרים הופעת התסמינים תתרחש אף מספר ימים לאחר החשיפה לחלבונים.
נתונים על מקרים בישראל.
בשנים 2011-2004 תועדו בישראל שלושה מקרי מוות של ילדים חולי אסתמה אלרגיים לחלבון חלב, כתוצאה מחשיפה למיליגרמים של חלבון חלב בתוך מזון שסומן פרווה.
ב-2019 דיווח מגן דוד אדום על 865 ילדים ובני נוער בישראל שפונו לבתי חולים כתוצאה מתגובה אלרגית, כש-290 מהם סבלו מתגובה אנפילקטית קשה - הגורמת לסכנת חיים מידית. ב-2020 דווח על 592 ילדים ובני נוער בישראל שפונו לבתי החולים עם תגובות אלרגיה כש-230 מהם סבלו מתגובה אנפילקטית לגבי כלל האוכלוסייה לא קיימים נתונים.
בשנת 2022 נפטר ישראלי בן 22 בקולומביה, והנושא שוב עלה לתודעה הציבורית
הבדלים מול רגישות ללקטוז.
אלרגיה לחלב היא אלרגיה לחלבונים שבחלב, כלומר תגובה חיסונית שלילית לחלבונים בחלב בעוד שרגישות ללקטוז היא תסמונת קלינית המאופיינת בחוסר היכולת לעכל לקטוז בצורה מיטבית.
סטטיסטיקה.
אלרגיה לחלב היא אלרגיה למזון השכיחה ביותר בקרב התינוקות. אלרגיה לחלב קיימת בקרב 2% ל-3% מהתינוקות במדינות המפותחות בעולם, בעוד שבסביבות 85-90% מהילדים אינם אלרגיים יותר לחלב כאשר הם עוברים את גיל 3.
רביעיית קליבלנד
רביעיית קליבלנד (אנגלית: Cleveland Quartet) הייתה אחת מרביעיות המיתרים המובילות בעולם במשך למעלה משני עשורים. בשנת 1969 ייסדו אותה הכנרים דונלד ויילרשטיין ופיטר סאלאף, הצ'לן פול כץ והוויולנית מרתה סטרונגין כץ, במכון קליבלנד למוזיקה. הרביעייה התפרקה בשנת 1995 לאחר 26 שנות פעילות.
פול כץ, מרתה סטרונגין כץ ודונלד ויילדרשטיין נמנים משנת 2007 עם סגל המרצים בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד; פיטר סאלאף חבר בסגל המורים של מכון קליבלנד למוזיקה.
ילדיו של דונלד ויילרשטיין הם, הצ'לנית אליסה ויילרשטיין, והמנצח והכנר ג'ושוע ויילרשטיין.
אנליזה מישל
אנליזה מישל (בגרמנית: Anneliese Michel; 21 בספטמבר 1952 - 1 ביולי 1976) הייתה נערה גרמנייה קתולית שלקתה בנפשה, ונטען כי סבלה משדים שהוריה ושני כמרים ניסו לגרש מתוכה. הפרעתה הנפשית החמירה עם השנים, והיא מתה בגיל 23. בתחילת המאה ה-21 הופקו 3 סרטי אימה שהתבססו על סיפורה.
ביוגרפיה ומחלה.
מישל הייתה גרמנייה דתייה ילידת לייבלפינג (Leiblfing) , בחבל הארץ בוואריה שבגרמניה. כמאמינים רבים שהשתייכו לכנסייה הקתולית, האמינה בכל מאודה בסקרמנטים הקתוליים.
כילדה אהבה מוזיקה ולמדה בבית ספר מיוחד לאקורדיון. אנליזה הושפעה רבות מבחינה דתית והרבתה להגיע להתפלל בכנסייה הסמוכה לביתה. היא תוארה על ידי סביבתה כילדה נוחה וידידותית, אבל גם רצינית ומופנמת. בספטמבר 1968, כשהייתה בת 16 טענה שהחלה לראות פרצופים ולשמוע קולות מפחידים. שנה לאחר מכן חלתה במחלת ריאות ושחפת ונאלצה לשהות בבית הבראה כ-6 חודשים. לאחר שחרורה מבית ההבראה החלה להשמיע קולות חסרי פשר ומאחר שמצבה לא השתפר נאלצה להחסיר הרבה ימי לימודים ולהישאר בבית ימים שלמים, דבר שגרם לה לדיכאון. באביב 1973 החלה לדפוק את ראשה בארון, ברצפה ובתקרה. הוריה החליטו להזמין מגרשי שדים, ואחרי התלבטויות אישרה הכנסייה המקומית לשלוח 2 מגרשי שדים לביתה של אנליזה. טקס גירוש השדים הראשון בוצע ב-3 באוגוסט 1975. הטקס גרם להרזיה ולהחמרה במצבה הנפשי. אנליזה החלה לסבול מבעיות שינה, אכלה חרקים, שתתה את השתן שלה ונגסה בקיר (מה שגרם לאובדן שן). ב-3 במרץ 1976 החל מצבה להחמיר. היא טענה שקולות אסרו עליה להמשיך לאכול והגיעה למצב של תת-תזונה. מאפריל באותה שנה רותקה למיטתה ולא יצאה מהבית.
מותה.