אייטן אמין (בערבית: آيتن أمين; נולדה בשנת 1978) היא במאית קולנוע מצרית, זוכת פרסים, שקבלה הכרה בינלאומית בעקבות סרט דוקומנטרי על המהפכה במצרים בשנת 2011. סרטיה הידועים: "תחריר 2011: טוב, הרע", ו"הפוליטיקאים ווילה 69".
ביוגרפיה.
אייטן אמין נולדה באלכסנדריה, מצרים. היא למדה ביקורת קולנוע באוניברסיטה האמריקאית בקהיר. סרטיה הקצרים הראשונים עסקו בשחקנית וברקדנית מדיהה כאמל (مديحة كامل). היא הפיקה את סרט קצר "הגבר שלה", המבוסס על סיפור קצר של הסופרת המצרית אהדאף סוויף העוסק בקנאה ונקמה של האישה הראשונה באישה השנייה של בעלה. הסרטון הוקרן במספר פסטיבלי קולנוע בינלאומיים. היא החלה לעבוד כעוזרת במאי ב-2008. אמין פרצה לתודע הציבורית בשנת 2011 עם סרטה "אביב 89" אשר הוצג בפסטיבל קאן. הסרט עוסק בשתי נערות בחוויות של שתי חברות בקיץ בסוף שנות ה-80.
הקריירה הקולנועית.
הסרט הידוע ביותר של אמין הוא "תחריר 2011: הטוב, הרע, והפוליטיקאים". היא הייתה בקהיר במהלך ההפגנות המחאה ב־25 בינואר והמהפכה המצרית. העניין שלה בהפגנות הוביל אותה לצלם ולביים את "תחריר 2011". שלושה במאים (אמין, תמאר עזאת ואחמד עבדאללה) מציגים פרספקטיבות שונות על המהפכה במצרים ומספקים סקירה מקיפה של המתרחש בכיכר תחריר. חלקה של אמין בסרט הוא "הרע". סרט הזה הזניק את הקריירה הקולנועית שלה. תחריר 2011 זכה בפרס פרס קולנוע למען השלום עבור הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בברלין בשנת 2012. הסרט הראשון שלה בארוך מלא, "וילה 69" (2013), מלווה משפחה עוברת לגור עם קרוב משפחה מבוגר. ב־2017 אמין ביימה סדרת טלוויזיה.
סאדיאטס
סאדיאטס, המכונה גם סאדיאטס השני היה מלך לידיה השלישי מהשושלת המרמנדית, בנו של ארדיס השני מלך לידיה. על פי הרודוטוס, הוא שלט במשך כ-20 שנים, בין 603 ל-591 לפני הספירה הוחלף על ידי בנו אליאטס.
סאדיאטס פתח במלחמה כנגד העירה האיונית מילטוס, בנו אליאטס המשיך גם הוא להיאבק במילטוס.
תיארוך השושלת המרמנדית אינו מדויק, ומבוסס על חישוב שערכו ג'ון בגנל ברי ורוסל מיגס (1975), שהעריכו כי שלטונו של גיגס היה בשנים 652-687 לפנה"ס. על פי הרודוטוס, ארדיס מלך כ-49 שנים (שלטונו הסתיים ב-603 לפנה"ס), ובנו סאדיאטס מלך 12 שנה (שלטונו הסתיים ב-591 לפנה"ס).
ארדיס השני
חיים מאדאר
הרב צבי חיים מאדאר(1933 – 3 בדצמבר 2004) היה שוחט, סופר סת"ם, מורה, פוסק ורבה הראשי של תוניסיה.
ביוגרפיה.
נולד בג'רבה שבתוניסיה בשנת 1933 (י"א באדר ה'תרצ"ג) לדיאמנטה (טיטה) סעדון (אחותו הגדולה של הרב בוגיד חנינא סעדון) ולרב צמח מאדאר. בילדותו למד מקרא אצל הרב רפאל כדיר צבאן, ובהמשך למד תלמוד אצל הרב שאול מקיקץ שלי. למד פסיקה אצל הרב שלמה מאזוז, וכן אצל הרב כמוס הכהן והרב רחמים חי חויתה הכהן.
בצעירותו למד את מקצוע השחיטה אצל הרב יוסף חדאד, ואת הלכות השחיטה וטריפות למד אצל הרב חויתה סופר, ובגיל 20 החל לשמש כמורה לתלמידים בבית הכנסת "רבי מנחם חורי".
בגיל 25 נישא לחותה, בת רב בוגיד סעדון (אחי אמו), לימים רבה של ג'רבה, ויחד נולדו להם שני ילדים. לפרנסתו עסק בתקופה זו בשחיטה ובכתיבת סת"ם, וכן היה מעבד עורות קלף וגויל, ומייצר בתי תפילין ודיו לכתיבה.
בשנת 1962 (ה'תשכ"ב) התאלמן מאשתו, שנפטרה לאחר מחלה ממושכת. בשנת 1967 (ה'תשכ"ז) נישא בשנית, בעיר זרזיס, לפרטונה בת הרב בועז חדאד, להם נולדו שבעה ילדים. בין השנים 1960–1967 (ה'תש"ך - ה'תשכ"ז) שימש כמורה בישיבה בבית הכנסת "רבי אברהם חדאד", בשנת 1969 (ה'תשכ"ט) חזר ללמד בבית הכנסת "רבי מנחם חורי" למשך כשנה, ומשם המשיך לשמש כמורה ברובע הגדול של ג'רבה עד לשנת 1972 (ה'תשל"ב).
לאחר פטירת רבה של תוניסיה, רב פראג'י ווזאן, בשנת 1985 (ה'תשמ"ד), התבקש הרב מאדאר לעבור לתוניס הבירה כדי למלא את מקומו. הוא הסכים להיכנס לתפקיד רק למשך תקופת ניסיון, בעיקר בשל אי רצונו לעזוב את ג'רבה על רקע היעדר חינוך יהודי הולם בתוניס עבור ילדיו. לשם כך השאיר את משפחתו בג'רבה, ונסע לתוניס לתקופת ניסיון, שבסופה הוזמן למשכנו של חביב בורגיבה, נשיא תוניסיה, ושם השתכנע סופית לכהן במשרה. הכתרתו הרשמית לתפקיד רבה של תוניסיה נערכה בט"ו בשבט ה'תשמ"ה, והוא כיהן בתפקיד במשך כ-20 שנים.
הלך לעולמו בבית החולים שערי צדק לאחר מחלה ב-3 בדצמבר 2004 (כ' בכסלו ה'תשס"ה).
כרמן נבל
כרמן נבל (בגרמנית: Carmen Nebel; נולדה ב-24 ביולי 1956) היא מנחת טלוויזיה גרמנייה.
ביוגרפיה.
נבל נולדה בסקסוניה. היא למדה פדגוגיה, גרמנית ואנגלית באוניברסיטת הומבולדט של ברלין.
לאחר לימודיה החלה לעבוד בטלוויזיה הציבורית של מזרח גרמניה "Deutscher Fernsehfunk". ב-1989 הנחתה את תוכנית כישרונות הצעירים "Sprungbrett". לאחר סתיו העמים עבדה עבור ARD.
מ-1994 ועד 2003 הנחתה את תוכנית השלאגר "Feste der Volksmusik".
מ-1992 ועד 1995 הכריזה על תוצאות הניקוד של גרמניה באירוויזיון. היא הנחתה את התחרות לבחירת נציג גרמניה באירוויזיון 1992 שנערך במאלמה, שנקראה "שיר עבור מאלמה" (Ein Lied für Malmö).
היא זכתה במספר פרסים על עבודתה, ובין היתר זכתה בפרס "Goldene Kamera", טקס פרסי טלוויזיה גרמני. בשנת 2009 קיבלה אות מטעם מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
היא מתגוררת בברלין.
הספירה לאחור (סרט, 2006)
הספירה לאחור (ברוסית: Обратный отсчёт) הוא סרט קולנוע רוסי משנת 2006, מסוגת מותחן פעולה בבימויו של ואדים שמליוב, בהפקת ואלרי טודורובסקי וחברת ההפקות שלו Rekun-TV ובכיכובם של אנדריי מרזליקין, לאוניד יארמולניק ואוקסנה אקינשינה.
הסרט הופץ במדינות המערב בשם "המשימה: מוסקבה" (באנגלית: Moscow Mission).
עלילה.
בדיוק בעוד 48 שעות יתרחש במוסקבה פיצוץ. מארגן הפיגוע הוא הטרוריסט הידוע חדיד. זהו המידע העדכני ביותר שמצליח להעביר לפני מותו סוכן חשאי במחלקה למלחמה בטרור של שירות הביטחון הפדרלי.
כל קהילת המודיעין הרוסית נמצאת בכוננות, אבל רק צוות מבצעי בראשות קולונל נצ'אייב, יכול למנוע את הפיצוץ. מסביבו, הוא אוסף צוות די ססגוני ומוזר:
בשלב מסוים הצוות מודר מכל פעילות בשל תככים במסדרונות הגבוהים, אבל הם ממשיכים לחקור באופן עצמאי כדי למנוע את הפיצוץ.
תאונת מטוס המיג-23 בבלגיה
ב-4 ביולי 1989, מטוס קרב מדגם מיג-23 של החיל האוויר הסובייטי התרסק לתוך חווה סמוך לקורטרייק, בלגיה, תוך הריגת אדם אחד. הטייס נפלט מהמטוס מעל לשעה מוקדם יותר ליד העיר קואובז'ק בפולין, אחרי שחווה תקלות טכניות, אך המטוס המשיך לטוס עוד כ-900 ק"מ נוספים לאחר מכן ללא הטייס, עד שאזל לו הדלק והתרסק.
תולדות הטיסה.
התאונה החלה כטיסת אימון שגרתית. על המטוס לא היה חימוש, למעט עבור התותח. קולונל ניקולאי סקורידין, הטייס, המריא עם המטוס מדגם מיג-23M מבסיס חיל האוויר בגיץ' שליד העיר קואובז'ק, פולין. במהלך ההמראה, המבער האחורי של המנוע כשל, תוך גרימת אובדן חלקי של כוח והנמכת גובה. בגובה של 150 מטר, תוך כדי שהמטוס ממשיך להנמיך גובה, הטייס, ששיער שהמטוס עומד להתרסק בתוך שניות ספורות, החליט לנטוש את המטוס. הוא נטש את המטוס מבלי לכבות את המנוע התקול וצנח בבטחה. עם זאת, המנוע הפגום המשיך לפעול והמטוס נשאר באוויר, תוך שהוא טס באמצעות טייס אוטומטי ששמר על כיוון טיסתו בעת הנטישה – כיוון מערב.
המטוס חסר-הטייס עזב את המרחב האווירי הפולני וחלף דרך המרחב האווירי של גרמניה המזרחית. כאשר חצה את המרחב האווירי של גרמניה המערבית, הוא יורט על ידי זוג מטוסי F-15 אמריקאיים, שהיו מוצבים בבסיס בהולנד. טייסי ה-F-15 דיווחו כי במטוס המיג לא היה טייס. מכיוון שלא קיבלו אישור להפילו, המשיך המיג לטוס לכיוון המרחב האווירי של הולנד, אותו חצה ללא הפרעה.
כאשר הגיע המטוס למרחב האווירי הבלגי, מטוסי ה-F-15 המלווים קיבלו הוראה להפיל את המטוס מעל הים הצפוני. ברם, הדלק במטוס המיג אזל, והוא החל לפנות דרומה באיטיות, תוך התקרבות לצרפת. הדבר גרם לכוננות של מטוסי המיראז' של חיל האוויר הצרפתי, שהתבקשו לירות על המטוס אם יהווה סיכון לאזורים בנויים בצרפת. לבסוף, לאחר שטס מעל 900 ק"מ, התרסק המיג לתוך חווה ליד קורטרייק שבבלגיה, פחות מ-10 ק"מ מהגבול הצרפתי, תוך שהוא הורג תושב בן 18.
השפעות פוליטיות.
הממשלה הבלגית הביעה מחאה רשמית לברית המועצות על היעדר התרעה על המטוס התועה. שר החוץ הבלגי, מארק אייסקנס, הביע חשש כי "מהרגע שהמיג-23 אותר לראשונה במכ"ם נאט"ו, ועד הרגע שהתרסק יותר משעה לאחר מכן, לא נשמעה מילת אזהרה מהצד הסובייטי" וגם כי "הייתה 'איטיות בולטת' בצד הסובייטי בחשיפה האם המטוס נשא נשק גרעיני או כלי נשק רעילים".
בנובמבר 1989, פיצתה הממשלה הסובייטית את ממשלת בלגיה בסכום ששווה בערכו לכ-625,000 אירו.
אינה מולר
אינה מולר (בגרמנית: Ina Müller; נולדה ב-25 ביולי 1965) היא זמרת-יוצרת, קומיקאית ומנחת טלוויזיה גרמנייה.
ביוגרפיה.
מולר נולדה בקלן כרביעית מבין חמש בנות, לאחר סיום התיכון היא הוכשרה כטכנאית בתי מרקחת, ועבדה במספר בתי תרופות, ב-1994 ייסדה ביחד עם חברתה אדה שניטגארד את הצוות הקומי "מלכת הדבורים".
ב-2004 הוציאה את אלבומה הראשון כזמרת בשם "Das große Du", ב-2009 הייתה מועמדת לפרס קומיקאית השנה בפרס הטלוויזיה "Deutscher Comedypreis", ב-2009 שימשה כפרשנית ברדיו של תחרות האירוויזיון וב-2011 הגישה את תוצאות הניקוד הגרמני בתחרות ושבאותה שנה הייתה גרמניה המדינה המארחת, ב-2011 גם הנחתה את טקס פרסי המוזיקה "Echo Music Prize" ונבחרה כשגרירה של ארגון מבשלי הבירה בגרמניה לרגל "יום הבירה".
אודי שרבני