ב-1993 שונתה שוב מתכונת הליגה והחל מעונה זו לא התקיים שלב הפלייאוף והליגה לא חולקה, אלא התקיים סיבוב שלישי בין כל קבוצות הליגה, ובנוסף ל-2 האחרונות שירדו ליגה, התקיים פלייאוף נוקאאוט הישרדות בין המסיימות במקום ה-11 וה-12 והמסיימות במקום ה-3 וה-4 בליגה השנייה. מאז 2008, בליגה השוודית משחקים 16 מועדונים (עד אז שיחקו בליגה 14 קבוצות).
רדברידג' (רובע)
רובע רֶדְבְּרִידְג' של העיר לונדון (באנגלית: London Borough of Redbridge, ) הוא אחד מרובעי העיר לונדון בירת הממלכה המאוחדת. הרובע נמצא בצפון-מזרח העיר.
מקורו של שם הרובע בשמו של גשר (באנגלית- ברידג', bridge) שעבר מעל נהר הרודינג באסקס; הגשר נבנה מלבנים אדומות (באנגלית- רד, red) לעומת גשרים אחרים אשר נבנו מאבנים לבנות. יער אפינג משתרע על פני חלק מהרובע.
היסטוריה.
רובע רדברידג' הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם שלהרובע המוניציפלי של אילפורד, הרובע המוניציפלי של וונסטד ווודפורד, וכן חלקים מהרובע המוניציפלי של דגנהאם ומהרובע העירוני של צ'יגוול, אשר היו חלק ממחוז אסקס.
שכונות.
הרובע כולל את השכונות:
תחבורה.
ברדבידג' פועלת הרכבת התחתית של לונדון והתחנות ברובע שייכות בעיקר לקו סנטרל, והן: סנרסברוק, סאות' וודפורד ו-וודפורד בשלוחת אפינג, ווונסטד, רדברידג', גאנטס היל, ניוברי פארק, בארקינגסייד, פיירלופ והיינולט בשלוחת היינולט.
השכלה.
ברובע פועלים 41 בתי ספר, רובם בתי ספר יסודיים ותיכונים, מתוכם שניים יהודים.
הרקולס המסעות המופלאים
חופשיי הגליל
"חופשיי הגליל" (בערבית: أحرار الجليل, תעתיק מדויק: אחראר אלג'ליל) הם חוליית טרור של ערביי ישראל, שפעלה בכפר כנא ובכפר מנדא בשנים 2002–2004. החוליה נחשפה בשנת 2004 וחבריה נעצרו. לאחר חשיפת החוליה ממשיכים גורמים עלומי שם להזדהות בשם זה, ולקבל את האחריות על פיגועי טרור, המבוצעים לרוב על ידי אנשים יחידים, שלא ניתן להוכיח את הקשר שלהם לארגון כלשהו, ואשר לא שרדו את הפיגוע שביצעו.
החולייה.
תחילת הארגון בהתארגנות של מספר תושבי כפר כנא וכפר מנדא בשנת 2002. ב-18 באפריל 2004 ירו חברי החוליה עלא מוסא ומוחמד חטיב לעבר רכבי סיור של משמר הגבול בצומת בית רימון. הפיגוע סוכל, לאחר ירי של אנשי מג"ב לעבר השניים. חטיב נהרג ומוסא נעצר. הסתבר כי הנשק בו השתמשו הוא נשקו של החייל אולג שייחט שנחטף ונרצח מספר חודשים לפני כן, ואשר אחרים נעצרו, הואשמו, והודו ברציחתו. מעצרו של מוסא הוביל למעצר חברים נוספים. חברי החוליה שנעצרו הודו ברצח שייחט. ביולי 2004 דקר אחיו של חטיב חייל בצומת גולני, בטענה כי המדובר בנקמה על מות אחיו.
נטילת האחריות לפיגועים לאחר מעצר החוליה.
לאחר מעצר החוליה, החלה תופעה כי לאחר פיגועים, או אירועים הנחזים לפיגועים, לרוב כאלו שבהם המפגע לא היה קשור בבירור לארגון כלשהו, ולא שרד את הפיגוע, נוטל גוף בשם "חופשיי הגליל" את האחריות למעשה. המקרים הבולטים הם אלו:
משטרת ישראל ושירות הביטחון הכללי העריכו כי מדובר בפיקציה, וכי הודעות נטילת האחריות אינן נכונות.
ד'קי&quot;ט
מחנה
מחנה הוא כינוי ליישוב ארעי. ארעיותו של המחנה מתבטאת בעיקר באחת משתיים: ארעיות פיזית, קרי היישוב עצמו מתקיים לפרק זמן קצוב, או ארעיות של התושבים. בשל אופיים המוגבל בזמן של רוב המחנות, לרוב אין למצוא בהם מבני קבע אלא אוהלים או צריפים.
בעבר שימשו מחנות עמים נודדים, נוודים וצבאות במסעותיהם. המונח נזכר כבר בתנ"ך (למשל בראשית ל"ב 2). כיום ניתן למצוא מגוון רחב מאוד של שימושים במחנות: בפעילות נופש, בפעילות צבאית, כמקומות מגורים זמניים לאחר אסונות טבע, וכמקומות כליאה המוניים.
סמאקדאון
ד'ק&quot;ך
ד'קכ&quot;א
ד'קכ&quot;ב
ד'קכ&quot;ג
ד'קכ&quot;ד
ד'קכ&quot;ה
ד'קכ&quot;ו
ד'קכ&quot;ז
ד'קכ&quot;ח
ד'קכ&quot;ט
ד'ק&quot;ל
ד'קל&quot;א
ד'קל&quot;ב
ד'קל&quot;ג
ד'קל&quot;ד
ד'קל&quot;ה
ד'קל&quot;ו
ד'קל&quot;ז
קסטל (מגדל אנושי)
קסטל (בקטלאנית: Castell - "טירה") הוא מגדל אנושי, הנבנה באופן מסורתי בקטלוניה ובאזורים סמוכים, אם בחגים ובפסטיבלים כלליים, ואם בתחרויות ייעודיות המתארגנות לשם כך.
מי שעוסק במסורת זו מכונה קסטלייר (Casteller ו-Castellers ברבים), והמועדונים שהוקמו לשם כך נקראים קולייס קסטליירס (Colles castelleres). מקורה של המסורת בסוף המאה ה-18 באזור העיר טרגונה שעדיין נחשבת למובילה בתחום, ומשם היא התפשטה ליתר חלקיה של קטלוניה ועד לאיים הבלאריים.
בשנת 2010 הכיר ארגון אונסק"ו במגדל האנושי כמורשת תרבותית בלתי מוחשית.
מאפייני הקסטל.
הקסטל עשוי להתנשא לגובה של עד 10 קומות, והוא נחשב למוצלח כאשר הוא מוקם ומפורק בשלמות ובשלום. על הקסטלייר שעליו מוטל לעמוד בקומה האחרונה, ילד או ילדה המכונים "אנשנטה" (Enxaneta), להגיע למקומו ולהניף את אחת מידיו כשארבע אצבעותיה פונות אל על, ולפי המסורת, אלה מייצגות את הפסים בדגל קטלוניה. עליו לרדת מהקסטל בצד הנגדי לצד ממנו טיפס, ובעקבותיו מפורק המגדל כולו. תאונות מתרחשות בדרך כלל בשלבי ההקמה, אך תאונות קטלניות נדירות למדי. מקרה המוות האחרון שתועד אירע ב-2006 ולפניו ב-1981.
הקסטליירס לובשים בגדים מסורתיים הכוללים מכנסיים לבנים, חולצה צבעונית ועליה סמל המועדון, אבנט שחור, והם בדרך כלל יחפים בעת הטיפוס כדי לא לפגוע בחבריהם וכדי לשמור על התחושה ברגליהם. האבנט משמש כחגורת תמיכה לגב התחתון, ומאפשר לקסטליירס המטפסים אל הקומות הגבוהות יותר להיאחז בו. אורכו של האבנט משתנה לפי הטעם האישי ובהתאם לקומה שבה ניצב הקסטלייר, ונע בין מטר וחצי ועד 8 מטר.
מקור ומסורת.
סיסמת הקסטליירס היא "כוח, איזון, אומץ והיגיון" (Força, Equilibri, Valor i Seny), הנחשבים לארבע התכונות הנדרשות מהעוסקים במסורת. על הקסטלייר, ובמיוחד אלה שבקומות התחתונות, להיות חזקים, והמסורת צמחה במנהגי הכפריים שהיו מורגלים בנשיאת משאות כבדים. האיזון נדרש הן כדי לשמור על יציבותו של הקסטלייר עצמו והן כדי לשמור על יציבותם של אלה הניצבים מעליו. אומץ נדרש מכל העוסקים בבניית המגדל, אך במיוחד מהילדים שעליהם מוטל התפקיד לאייש את הקומות העליונות במגדל. היגיון נדרש בשלבי התכנון והביצוע, וכל שגיאה עלולה לגרום להתמוטטות המגדל.
מילון מושגים הקשור לענף.
לענף מילון מושגים עשיר: קסטל שבו שני קסטליירס בכל קומה מכונה "טורה" (Torre - מגדל), וקסטל שבו קסטלייר בודד בכל קומה הוא "פילאר" (Pilar - עמוד). "אגוליה" (Agulla - מחט) הוא פילאר במרכזו של קסטל היקפי.
בדרך כלל מכונים הקסטלס לפי הנוסחה "X de Y" (או "X של Y") כאשר X מסמן את מספר הקסטליירס בכל אחת מהקומות, ו-Y את מספר הקומות. לחלק מהקומות במגדל שמות משלהן. קבוצת האנשים שניצבים בבסיסו של המגדל, תומכים בו ומשמשים כרשת ביטחון אנושית מכונה "פיניה" (Pinya). ה"אנשנטה" (Enxaneta - "רוכב") הוא הקסטלייר שניצב בקומה העליונה, מתחתיו ניצב ה"איישקאדור" (Aixecador - "המקים"), ומתחת לזה האחרון ה"דוזוס" (Dosos - "שניים"). שלוש הקומות האלה מכונות "פום דה דאלט" (Pom de dalt - "הקבוצה העילית").
ד'קל&quot;ח
ד'קל&quot;ט
ד'ק&quot;ם
ד'קמ&quot;א
ד'קמ&quot;ב
שבועת היהודים
שבועת היהודים (בלטינית: juramentum more judaico) הייתה שבועה מיוחדת ומשפילה שיהודים אולצו להישבע בה בהתדיינויותיהם בבתי דין נוצריים או מוסלמיים.
הידיעות שנפוצו בין הגויים בנושא מנהג התרת הנדרים בתפילת כל נדרי וגם בדרכים אחרות, גרמו לכך שנוצר אי אמון כלפי שבועות של יהודים. אי האמון היה מבוסס על כך שבהיות ליהודי דרכים לביטול הנדר, הוא לא חש מחויב לדבר אמת תחת שבועה או לקיים דברים שנשבע לעשות.
הנוסח הביזנטי.
השבועה המיוחדת ליהודים, שנועדה לגבור על התרת הנדרים, הומצאה לראשונה בימי האימפריה הביזנטית, בתקופתו של הקיסר יוסטיניאנוס הראשון, ב-531. הקיסרים הביזנטים, שבאו אחרי יוסטיניאנוס, קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס וניקופורוס השני, קבעו טקס בעל סממנים משפילים, שהיהודי הנשבע היה חייב לעמוד בו. היהודי הנשבע היה חייב להקיף עצמו במקלעות קוצים, להחזיק את ספר התורה בידו ולהגיד:
היה גם טקס אחר, שבו חויב היהודי הנשבע לעמוד בעת שבועתו חגור חגורת קוצים בתוך חבית מים.
הנוסח הצרפתי.
בתקופת קרל הגדול השתמשו בממלכתו בנוסחים הביזנטיים והשליטים שבאו אחריו הוסיפו מיני קללות ואיומים. בספר חוקים צרפתי מהמאה ה-11 נקבע שלצורך שבועה חייב יהודי לענוד זר קוצים על צווארו, לעמוד בברכים כבולות וענף של שיח קוצני בין שוקיו. בעיר ארל, ב-1150, חויבו היהודים, בעת מתן השבועה, לשים אזור קוצים על מותניהם ועל צוואריהם, בעת שהרב קרא את כל הקללות הכלולות בתורה. על פי נוסח נוסף חויב היהודי לעמוד ברגליים יחפות על עור מדמם שנפשט מעגל או כבש ובו זמנית להצביע באצבעות ידו הימנית על ספר תורה פתוח.
הנוסח הגרמני.
בגרמניה במאה ה-13, אולץ היהודי הנשבע לעמוד על עור של חזירה, מול ספר תורה פתוח. יהודי שהגיע לבית המשפט של ברסלאו היה חייב להישבע בגילוי ראש. ב־1555, בגרמניה, הוטלה, על כל יהודי שחובו עלה על 25 פלורין, חובת שבועה בבית הכנסת, בנוכחות רב ומנין מתפללים, בעת קריאת פרשת התוכחה.
חוק מ־1422 בשלזיה חייב את היהודי הנשבע לעמוד על ספסל בעל 3 רגליים ועל כל נפילה מהספסל נקנס הנשבע ואם נפל ארבע פעמים נמצא חייב במשפט.
לפי חוק של סקסוניה מ־1800, היה על היהודי להישבע על ספר תורה פתוח בפרק עשרת הדיברות, כשהוא מצביע בידו על הדיבר השלישי וזאת בנוכחות שלושה יהודים הגונים שאינם שארי בשר או שותפים של הנשבע.
הנוסח המוסלמי.