בשנת 2013 השתתף בסרט "מגודלים 2". בנוסף, ב-22 בספטמבר 2013 רכש מניות בקבוצת סקרמנטו קינגס.
בשנת 2014 אוניל שקל לחזור לשחק בליגת ה-NBA אך משיקולים בריאותיים החליט לוותר.
נבחרת לאומית.
אוניל זומן לראשונה לסגל הנבחרת הלאומית של ארצות הברית לאליפות העולם בשנת 1994. הוא שיחק בטורניר זה לצד מספר כוכבי NBA אחרים, כדוגמת לארי ג'ונסון, רג'י מילר, דומיניק וילקינס ואלונזו מורנינג. אוניל היה הקלע המוביל של הנבחרת באליפות עם 18 נקודות בממוצע למשחק, וסייע לה לזכות בטורניר לאחר ניצחון 91–137 בגמר על נבחרת רוסיה. הוא זכה בתואר ה-MVP של אליפות העולם ונבחר לחמישיית הטורניר.
בשנת 1996 זומן אוניל פעם נוספת לסגל הנבחרת, לטורניר הכדורסל של אולימפיאדת אטלנטה. הוא היה אחד משני שחקנים, יחד עם מילר, שהשתתפו עם הנבחרת גם באליפות העולם 1994 וגם באולימפיאדה זו. אוניל סייע לנבחרתו לזכות בטורניר לאחר ניצחון בגמר על נבחרת יוגוסלביה בתוצאה 69–95, ובכך הייתה זו מדליית הזהב האולימפית הראשונה שלו. מאז לא שיחק יותר אוניל במדי הנבחרת.
סטטיסטיקות קריירה.
נכון ל-12 במאי 2011[1]
פרנקנשטיין (ספר)
פרנקנשטיין או פרומתאוס המודרני (באנגלית: Frankenstein or The Modern Prometheus; או בשמו העממי: פרנקנשטיין) הוא רומן נודע שכתבה הסופרת מרי שלי בשנת 1818, כשהייתה בת 18. הספר נכתב כאשר שלי ובן זוגה, פרסי ביש שלי, ביקרו אצל המשורר הנודע לורד ביירון בטירה בז'נבה. באחד הערבים הקרים הציע ביירון לחבריו לערוך תחרות כתיבה של סיפור אימה. את הרעיון לסיפור קיבלה שלי באותו הלילה לאחר שהקיצה מסיוט על דמות מעוררת אימה. הספר משלב אלמנטים גותיים, ונחשב לראשון בסוגת המדע הבדיוני.
בשנת 1831 כתבה שלי גרסה משופרת לרומן. העיבוד הקולנועי הראשון לספר הופק בשנת 1931, עם השחקן בוריס קרלוף בתפקיד המפלצת, סרט שנחשב לאחד מסרטי האימה הראשונים והחשובים של הוליווד.
תקציר העלילה.
בספר מתואר ויקטור פרנקנשטיין, סטודנט צעיר ושאפתן, בן למשפחה אוהבת מז'נבה, שמגיע למסקנה שבשביל להבין חיים הוא חייב להבין את מהות המוות. הוא מגלה כיצד להפיח חיים בחומר דומם, ומייצר איברים שאותם הוא מחבר יחדיו לגוף, בו הוא מצליח להפיח חיים. הצלחה זו משנה את חייו. היצור שברא הוא (לכאורה, ובעיני החברה) "מפלצת", בין השאר בגלל מראהו המכוער והמפחיד, שנובע מהיות איבריו גדולים וגסים יותר משל אדם רגיל.
המפלצת של פרנקנשטיין, שבמופגן נותרת לאורך כל הספר ללא שם, היא לכאורה מפחידה, חזקה ואלימה. עם זאת, היצור הוא בעל מזג טוב ביסודו, ובתחילת "חייו" הוא אף מציל ילדה מטביעה, מציל משפחה שביתה קרס ומסייע למשפחה ענייה להתקיים. אולם עקב מראהו החריג ושונותו, ועקב האכזריות האנושית, הרוע, והדעה הקדומה, הוא נורה, מוכה, מושפל ומבוזה. אפילו יוצרו, פרנקנשטיין, סולד מיצירתו, מתחרט על בריאתו, בורח ממנו בסלידה ונופל למשכב.
דרישותיו האנושיות של ה"מפלצת" הן בסיסיות: בת זוג בדמותו, מחד, אהבה וקבלה מצד הציבור, מאידך. אולם הוא נתקל בחומה בצורה של בורות, פחד ושנאה, הן מצד הציבור והן מצד יוצרו ויקטור פרנקנשטיין, המסרב להיענות לבקשתו וליצור דמות נוספת כדמותו, שתהיה לו לחברה ותגאל אותו מבדידותו. פרנקנשטיין, שהיצור כבר הרג קרוב משפחה שלו - ילד קטן, פוחד ליצור יצור שני כמותו, ופוחד שהבטחת היצור - להימנע מאלימות אם תהיה לו בת זוג, לא תתממש. לאחר שדרישותיו אינן מתמלאות, ולאחר שהוא מושא לשנאה, לרדיפה ולאלימות מצד החברה, מגיב היצור במסע נקמה שכולל אלימות קשה ורצח, ופוגע באנשים תמימים וחסרי ישע, בעיקר בבני משפחתו וחבריו של פרנקנשטיין, עד שמגיע סופו.
סקירה.
שם היצור.
ייחודה של היצירה מתבטא, בין היתר, בהיעדר שמו של גיבור הספר. "פרנקנשטיין" הוא למעשה שמו של הרופא שהפיח חיים ביצור, ולא של היצור עצמו. היעדר השם עשוי לבטא היעדר קשר עמו מצד בני האדם ואף מצד יוצרו, וכן את הבדידות התהומית שבה היה נתון.
הכותר "פרומתאוס".
שמה המקורי של היצירה הוא "פרנקנשטיין, או פרומתאוס המודרני".
על פי המיתולוגיה היוונית פרומתאוס יצר את האדם מחומר ומכאן ההקבלה.
פרומתאוס היה דמות טראגית במיתולוגיה היוונית. למרות ייחוסו בקרבה משפחתית לקבוצת הטיטאנים, ועל אף שהיה בן אלמוות ובעל כוחות רבים, שאף להתחבר עם בני האדם, להתקבל עליהם ולהעניק להם מכוחותיו ויכולותיו. לאחר שזאוס, מנהיג האלים, מנע את הידע על האש מבני האדם, הערים עליו פרומתאוס ונתן להם את האש, מכיוון שהייתה לו חיבה לבני האדם. למרות זאת, לא התקבל פרומתאוס לחברת בני האדם. הוא נענש בחומרה על ידי זאוס, וחי את שארית חייו בעינויים.
המושג פרומתאיות מסמל מרדנות ומלחמה הרואית בכוחות עליונים. המאבק הפרומתאי הוא מאבק מרובה סבל לשחרור הרוח מכבליה, ולהשגת חירותו של האדם, מאבק שאין בו בהכרח הצלחה.
ההשוואה בין שני המקרים מתבקשת. גיבור היצירה "פרנקנשטיין", כמו גם פרומתאוס המיתולוגי, נאבק על מנת להתקבל על ידי חברת האדם. בשני המקרים אין בכך הצלחה, אולם הסיבה לכך אינה זהה. באגדה המיתולוגית נמנעה כניסתו של פרומתאוס לחברת בני האדם בעקבות התערבותו של זאוס מנהיג האלים. לעומת זאת, ביצירה "פרנקנשטיין" לא האלים הם שמנעו את קבלתו, אלא שנאה ופחד שנבעו מבורות ודעות קדומות מצד בני האדם.
מסר היצירה.
"פרנקנשטיין" אינו רק סיפור אימה, אלא גם מסר חברתי שלא ניתן להתעלם ממנו.
יש המפרשים אותו כהיכולת של בני אדם ליצור "מפלצות", מיהי המפלצת האמיתית? האם קיימת אחת כזאת? האם ילד הוא רע מטבעו? או שמא המון פעמים החברה, הלחצים, וחוסר ההכרה מצד הסביבה היא זאת שהופכת בני אנוש למפלצות.
או כפי שתוהה יצהר ורדי באתר "האייל הקורא":
פול פייראבאנד
פול פייראבנד
פול קארל פייראבנד (גרמנית: Paul Karl Feyerabend; 13 בינואר 1924 - 11 בפברואר 1994) היה פילוסוף של המדע ממוצא אוסטרי.
חייו.
בזמן מלחמת העולם השנייה שירת בוורמאכט, בגבול רוסיה, הגיע לדרגת סגן, וקיבל את עיטור צלב הברזל.
לאחר המלחמה נסע ללונדון להיות סטודנט מחקר של קרל פופר. בסוף התקופה בה שהה עם פופר, עבר לאוניברסיטת הרווארד, שם פגש את תומאס קון, אשר השפיע עליו מאוד. הוא עבר לאוניברסיטת ברקלי, בה חי עד סוף ימיו. פייראבנד נפטר במכון הטכנולוגי של ציריך.
פייראבנד למד פיזיקה, וכתב מאמרים במכניקת הקוונטים, שקרבו אותו לפילוסופיה של המדע. פופר התקרב למדע דרך תורת היחסות, ופילוסופיית המדע שלו נובעת במידה רבה מתורה זו, ומדמותו של איינשטיין. באופן דומה, פילוסופיית המדע של פייראבנד מושפעת מאוד ממכניקת הקוונטים.
אצל פייראבנד לעומת פופר, לא ניתן להפריד בין תאוריה לעובדה, ולכן אי אפשר לבצע הפרכה בכלל. מצד שני, גם לא ניתן לבצע אינדוקציה. לשיטתו, במדע "הכל הולך" – המדע הוא יצירה חופשית, של רוח האדם, ואסור להגביל אותה. כל מתודה היא מערכת של כללי עשה ואל-תעשה. (גם לקטוש מדבר על כללי עשה ואל-תעשה לכל תוכנית מחקר). מכיוון שלא ניתן להפריד בין עובדה לתאוריה, אין דבר שידוע לנו בוודאות. בעניין זה, ניתן למצוא הקבלה בין מכניקת הקוונטים, לתאוריה של פייראבנד.
תרומתו החשובה ביותר למחשבה האנושית היא קריאתו להפרדת המדע מהמדינה כתחליף והמשך לקריאה מלפני עשרות שנים להפרדת הדת מהמדינה.
נגד המתודה.
ספרו המשפיע ביותר של פייראבנד היה נגד המתודה (Against Method), לו חשיבות רבה בפיתוח השיטה המדעית. ספר זה עוסק בפילוסופיה של המדע בדמות דיאלוגים שעורך המדען גלילאו גליליי. פייראבנד פורש בספר זה מחקר היסטורי על אודות הדרך בה עמד גליליאו בפני האינקוויזיציה. בספר גליליאו מקיים דיאלוגים על שיטות מחקר.
המדען משבח את ניקולאוס קופרניקוס שלא התייאש, והשאיר לנו את תורתו, למרות התנהגותו של כוכב הלכת נוגה, אשר נוגדת לחלוטין את התורה. קופרניקוס הגדול היה אדם דגול מספיק, לכתוב את תורתו למרות תצפית שסותרת אותה. זהו חץ בלב השיטה המדעית של ניוטון וגליליאו: הם דיברו על מתודה, רציונליות ואמפיריות, אבל גם אצלם "הכול הולך".
לפי הספר, גם גדולי המדענים השתמשו באמצעי "תעמולה" כמו התעלמות מכוונת מראיות נגדיות, או הוספה הנחות יסוד שרירותיות, כדי לתת פשר מדעי לראיה נגדית, מבלי שתפריך את התאוריה.
נקודת המוצא של פייראבנד היא אתית: אין זה מוסרי להגביל את היצירתיות של בני האדם. עבורו להיות מדען, קשור קשר הדוק להיות מוסרי. מכאן מתחייבת גם פתיחות מלאה, והעדר כפייה כלשהי (פיזית או אינטלקטואלית). עבור פייראבנד כל יצירה אנושית היא לגיטימית, כל עוד היא משרתת את המטרות של החברה.
פייראבנד ביקר את דור הפיזיקאים שפעלו אחרי מלחמת העולם השנייה. הוא כתב:
מיון עיצורים
עיט שחור
עיט שחור (לעיתים: עיט שחור אפריקני; שם מדעי: "Aquila verreauxii") הוא מין עיט.
מאפיינים.
המין נפוץ במדינות: ישראל (בשנים האחרונות חדל מלקנן בישראל), חצי האי ערב, מצרים (כולל סיני), ניגריה, צ'אד, סודאן, אתיופיה, ג'יבוטי, אריתראה, סומליה, דרום אפריקה, אוגנדה, קניה, טנזניה, מלאווי, מוזמביק, זאיר, זמביה, אנגולה, נמיביה, בוטסואנה וזימבבואה.&lt;BR&gt; ימצא בטווח הגבהים 0-5000 מ', בקרקע מסולעת, בגבעות ובהרים.
כסות הנוצות של הבוגר בצבע שחור עז. על השת כתם לבן גדול. כתם לבן נוסף בקצה הכנף, הנראה בעמידה ככתם כתף. &lt;BR&gt; אורך (מקצה הזנב עד הראש): 79-97 ס"מ, מוטת הכנפיים 200 ס"מ, משקלו 6-3 ק"ג. גדול מעיט סוואנות (A.Rapax).