האטלס A שנקרא גם X-11 ו-SM-65A Atlas היה אב הטיפוס הראשון בגודל מלא של טיל האטלס.
האטלס יועד לעבור עד 8000 ק"מ במהירות של 30,000 ק"מ לשעה, ומחירו הוערך ב-4-5 מיליון דולר. האטלס היה הטיל הבין יבשתי הראשון של ארצות הברית ונועד להוות מענה לטיל בין יבשתי שברית המועצות טענה שהיא שיגרה בהצלחה.
שיגורים.
האטלס שוגר לראשונה ב-11 ביוני 1957, כשבועיים לאחר שהודעה להעיתונות בישרה על שיגור שיבוצע למחרת, אך השיגור נכשל ומיד לאחר שיגורו התאבך ממנו עשן שחור והוא פוצץ. שיגור מוצלח ראשון, לאחר שני שיגורים כושלים, היה ב-16 בדצמבר 1957. שיגור מוצלח נוסף בוצע בינואר 1958. בשיגור ניסויי זה עבר טיל האטלס מרחק של 600 מיל. ב-9 בפברואר 1958 נכשל ניסיון שיגור של האטלס, כשהטיל התפוצץ זמן קצר לאחר המראתו. שבוע לאחר מכן, ב-15 בפברואר 1958 נכשל ניסיון שיגור נוסף, כשאחד משני מנועיו לא עבד ועל כן הוא לא התרומם מעל הקרקע. כישלון נוסף נרשם ב-20 בפברואר 1958 כשהטיל התפוצץ 2 דקות ו-20 שניות לאחר שיגורו. ב-1 באפריל 1958 בוטל שיגור של הטיל ברגע האחרון בגלל תקלה במנועים. שיגור מוצלח התקיים ב-5 באפריל 1958. שיגור אחרון של האטלס A בוצע בהצלחה בתחילת יוני 1958.
האטלס A שוגר 8 פעמים ונחל 4 הצלחות ו-4 כישלונות. כל השיגורים בוצעו מנמל החלל קייפ קנוורל.
שימוש.
בנובמבר 1957 הודיעה ארצות הברית על הקמת בסיס לשיגור טילי אטלס בויומינג, באופן שהטילים מהבסיס יוכלו לטוס מעל אזור הקוטב הצפוני למרכזי אוכלוסייה בברית המועצות.
אטלס B
אטלס B (נקרא גם X-12 וSM-65B Atlas) היה אב הטיפוס של טיל האטלס. האטלס B היה טיל האטלס הראשון שעוצב בתצורת "שלב וחצי", של שני מניעים ומאיץ נוסף. הטיל יועד להיות בעל טווח של עד 10,000 קילומטר.
שיגורים.
האטלס B שוגר עשר פעמים. הוא שוגר לראשונה ב־19 ביולי 1958, בשיגור שנכשל. בתחילת אוגוסט 1958 שוגר הטיל לטווח של 3,700 בשיגור שהצליח. שיגורים מוצלחים למרחקים דומים היו בסוף אוגוסט, ובאמצע נובמבר 1958. בסוף נובמבר 1958 שוגר האטלס לטווח המלא של כ־10,000 קילומטר והגיע למרחק של כ־45 קילומטר מהמטרה.
תשעה מהשיגורים, שחמישה מתוכם הצליחו, נבחנו כטילים בליסטיים בין יבשתיים. השיגור השביעי שהיה ב־18 בדצמבר 1958 שימש לשיגור הלוויין SCORE, במשקל כ־4.5 טון, למסלול סביב כדור הארץ. זה היה השיגור הראשון של טיל מסדרת הטילי האטלס למסלול סביב כדור הארץ. ב־16 בינואר 1959 נכשל שיגור נוסף של הטיל. ב־4 בפברואר 1959 היה שיגור אחרון.
כל השיגורים של טילי אטלס B בוצעו מנמל החלל קייפ קנוורל.
Sega Master System
Sega Master System (מקוצר ל-SMS) הוא דור שלישי של קונסולת משחקים שיוצרה ושוחררה על ידי Sega ב-1985 ביפן, ב-1986 בצפון אמריקה וב-1987 באירופה.
המאסטר סיסטם של סגה לא זכתה להצלחה בצפון אמריקה וביפן למרות שהיה לה מערכת הרבה יותר טובה משל ה-NES של נינטנדו. אך היא זכתה להצלחה רק באירופה בלבד.
השלב הבא של פיתוחי קונסולה מבית סגה היה סגה מגה דרייב.
אריה בירו
אריה בירו (דיין) (4 בדצמבר 1927 – 15 באפריל 2006) היה קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, שירת כמפקד חטיבה במלחמת יום הכיפורים וקצין חיל ראשי להג"א והגמ"ר (הגנה מרחבית).
תולדותיו.
בירו נולד בעיר ארד שברומניה בנם של אסתר ואברהם, כנער למד מסגרות מכנית בהונגריה. במלחמת העולם השנייה, עברה העיר לשלטון הונגרי בעקבות תכתיב וינה, וב-1944 נשלח בירו יחד עם משפחתו למחנה ההשמדה אושוויץ. בירו הועסק בכפייה כשוליית חרש ברזל במפעל הכימי של חברת אי גה פארבן במונוביץ'. עם חיסול המחנה, התחזה בירו לחולה במחלה מידבקת וכך לא נלקח לצעדת המוות. בתום המלחמה הגיע לאיטליה ומשם העפיל לארץ ישראל באוניה באוגוסט 1945.
בירו התנדב לפלמ"ח עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי כיתות. במלחמת העצמאות שירת במחלקת הסיור של הגדוד הרביעי, תחת פיקודו של דוד אלעזר, בגזרות ירושלים והנגב. הוא עבר לשרת בחטיבת גולני ובספטמבר 1949 יצא לקורס קצינים. התנדב ליחידת הצנחנים והיה מראשוני המפקדים ביחידה. הוא השתתף ברבות מפעולות התגמול בהן פיקוד על כוח ה' במבצע כנרת, במבצע שעיר לחטיפת חיילים סורים ובמבצע לולב. במלחמת סיני פיקד על פלוגה ה' בגדוד 890, פלוגה שהורכבה מחניכי קורס מ"כים של הצנחנים, שייטת 13 ובה"ד 4, הכוח בפיקודו השתתף בצניחה ובקרב המיתלה.
ב-1957 ביקש לעבור לשרת בחיל השריון הוא שירת כסגן מפקד בית הספר לשריון ובמחצית 1964 מונה למפקד גדוד. במלחמת ששת הימים פיקד על גדוד 129 של חטיבה 8, חטיבת שריון במילואים. הגדוד מנה 26 טנקי סופר שרמן והוטלה עליו המשימה לכבוש את מוצבי גור אל-עסכר ונעמוש ברמת הגולן, ולהשתלט על השטח החיוני הגבוה השולט על מוצבי זעורה. במהלך הקרב נפגע טנק הפיקוד שלו מספר פעמים, ובירו נפצע מצרור של מקלע שריסק את לסתו. הוא המשיך לפקד על הכוח באמצעות התכתבות בפתקים, עד שפונה לטיפול רפואי, לא לפני שהעביר בפתק את הפיקוד לנתי גולן.
שימש ראש מטה אוגדה 143 בפיקוד הדרום ובאוגוסט 1973 מונה למפקד חטיבה 8 (אז נקראה חטיבה 875), חטיבה ממוכנת באוגדה.
במלחמת יום הכיפורים פיקד בירו על חטיבת המילואים, בהרכב של גדוד טנקי שרמן ושני גדודי חרמ"ש, החטיבה בפיקודו הצטרפה למערכה ב-7-8 באוקטובר תחת אוגדה 252 והשתתפה בקרבות בחזית המצרית. בירו עצמו נפצע במהלך הקרבות ופונה ב-18 באוקטובר.
ב-1978 פיקד על מצעד ותיקי המחתרות בירושלים. בשנים 1975-1978 פיקד על מרחב שלמה, ב-1979 מונה בירו לקחל"ר, קצין חיל ראשי להג"א והגמ"ר (הגנה מרחבית) הוא שירת בתפקיד זה עד 1984.
ב-1995 הודה כי הוא ופקודיו רצחו שבויים מצרים כפותים במהלך מבצע סיני. לדבריו "לא היה לי זמן להתעסק עם שבויים. את מי שהצלחנו לדפוק - דפקנו".
ב-2006 נפטר לאחר מחלה קשה.
פרופס
חבל קשמיר
משפחת פרופס
יעקב פרופס
יוסף פרופס
איבן אל קלניסי
אלפאסוד
הבל X-16 (באנגלית: Bell X-16) היה מטוס סיור שתוכנן בארצות הברית בשנות ה-50. דגם של המטוס נבנה, אבל התוכנית בוטלה לטובת פיתוח המטוס מרטין B-57 קנברה, לפני שהספיקו לסיים את בנייתו של המטוס הראשון. הכינוי X-16 ניתן כדי להסתיר מברית המועצות את יעודו האמיתי של המטוס במהלך המלחמה הקרה.
פיתוח.
במהלך המחצית השנייה של 1953, החברות: Fairchild Aircraft, Bell, וGlenn L. Martin Company, ערכו מחקר על עיצוב מטוסי ריגול לגובה רב עבור חיל האוויר של ארצות הברית, תחת השם MX-2147. כל שלושת העיצובים כללו מנוע Pratt &amp; Whitney J57-19. העיצוב של חברות בל ומרטין (B-57D) נבחר להמשך הפיתוח. העיצוב של חברת בל MODEL 67 כונה בשם X-16. דגם של הX-16 בגודל מלא נבנה, ומטוס אמיתי החל להיבנות. המטוס תוכנן כמטוס סיור בעל טווח ארוך במיוחד ובעל יכולת שיוט בגובה רב.
העיצוב של הX-16 היה פורץ דרך עם העיצוב שלו. מוטת הכנפיים היה ארוכה מאוד (35 מטר) ביחס לאורכו של המטוס (18.55 מטר). הכנפיים היו קלות וגמישות יותר משמעותית ממטוסים רגילים. המטוס כולו היה עשוי מחומרים קלים מאוד כדי להגשים את יעודו- טווח של 5,300 ק"מ ללא תדלוק ובגובה של 69,500 רגל.
28 מטוסים הוזמנו סך הכל, אבל אף מטוס לא הושלם. כשמונים אחוזים מהמטוס הראשון הושלמו כאשר חיל האוויר האמריקאי הודיע על ביטול הפרויקט לטובת המטוס B-57 של חברת מרטין ב-1956. למרות שמעולם לא טס או אפילו ירד מפס הייצור, הX-16 תרם רבות לתחום עיצוב מטוסי הסיור. פיתוח המטוס תרם גם לפיתוחו של מנוע הJ57 ששימש לאחר מכן את מטוס הריגול לוקהיד U-2 ומטוסים נוספים.
אתר ההנצחה לחללי צי הסוחר
אתר ההנצחה לימאי צי הסוחר ממוקם בעיר חיפה ומוקדש להנצחת ימאי צי הסוחר הישראלי שנספו בלב ים ומקום קבורתם לא נודע.
מבנה.
האתר נמצא על מדרון הר הכרמל בחיפה, בפינת הרחובות שדרות קיש ווינגייט, בתוך גן הנקרא "מצפור יורדי הים", הפונה אל מימי מפרץ חיפה. האתר כולל גינה, שבה ניצבים אנדרטה ולוח זיכרון.
האנדרטה, שעוצבה על ידי פיני וינברג, היא שלוש קורות קשתיות המחוברות יחד בקודקודן האחד, ויוצרות דמות חרטום אונייה או דמות חץ הפונה השמימה. על גבי הקורה המרכזית נקבעה הכתובת הבאה:
לזכר
ימאי צי הסוחר
אשר נספו בים
ומקום קבורתם
לא נודע
לוח ההנצחה קבוע בעורף הגינה, מול האנדרטה, בתוך קיר אבנים. בראשו נקבע פסוק זה:
בים דרכך ושביליך במים רבים ועקבותיך לא נודעו
הלוח נושא את שמותיהם של 74 ימאים שנספו ואת שמותיהן של 11 אוניות סוחר, שעל סיפונן הם שירתו.
משני צדי הלוח נקבעה בקיר הכתובת יזכור.
ימאים שנספו בטביעת אוניותיהם.
א/ק הר ציון.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גייסו הבריטים את "הר-ציון" ובסוף אוגוסט 1940, הפליגה בשיירה 205 OB, מליברפול לסוואנה בארצות הברית, בפיקודו של רב-חובל אנגלי ( John N. Beighton). ב-31 באוגוסט 1940 הותקפה על ידי צוללת גרמנית 38 - U, בפיקודו של Heinrich Liebe וטובעה באוקיינוס האטלנטי באתר משוער 56:20N 10:00W עם 36 אנשי הצוות, בתוכם 17 יהודים. איש צוות אחד, מסיק קפריסאי, בשם אוסמן אַדֶם ניצל על ידי משחתת פולנית "Blyskawica" ("ברק").
א/מ מסדה.
טבעה בדרך מסלרנו לויבו ולנטיה ב-28 במרץ 1950 הצוות ירד בסירות, סירה אחת טבעה עם ששה נספים. יוסף פלדשטיין, שרגא בורובסקי, שלום קליין ושלושה לא ישראלים שאינם מוזכרים באנדרטה.
א/מ השלושה.