הרברט אנדורפר נולד בלינץ. ב-1931 הצטרף למפלגה הנאצית וב-20 בספטמבר 1933 לאס אס. ב-6 באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. אנדורפר נלווה לכוחות שכבשו את זאגרב במסגרת יחידה מיוחדת שעסקה בביטחון פנים. בדצמבר 1941 מונה לקצין גסטפו באגף לענייני יהודים במשטרת הביטחון בבלגרד, ובמקביל פיקד על מחנה הריכוז בשאבאץ. בינואר 1942 נקרא לאוסטריה לבירור בשל עבירת משמעת שביצע. בשלהי ינואר שב לבלגרד ומונה למפקד מחנה הריכוז וההשמדה סיימישטה, שבו נרצחו כ-8,000 נשים, ילדים וגברים יהודים, רובם הומתו באמצעות משאית גז.
אנדורפר ניהל אישית את מבצע הטעיית אסירי המחנה, ובמסגרתו הפיץ ידיעות על העתקת מקום המחנה, על העברת האסירים לעבודות באזור לובלין ובכלל זה מגורים בתנאים משופרים, תוך הצגת הנסיעה במשאית הגז כנסיעה קצרה בלבד לתחנת הרכבת בזמון. מטרת המבצע הייתה העלאת האסירים למשאיות הגז ללא מחאות והתנגדויות. אף על פי שקיבולת המשאית הייתה של 50 בני אדם, הורה אנדורפר להעלות לנסיעות מספר כפול מזה. אנדורפר נהג ללוות במכוניתו את נסיעות משאית הגז, עד לפריקת הגופות בכפר יאיינצי.
בסוף מאי 1942 סיים את תפקידו והועבר לאלבניה במסגרת כוח מיוחד, "קומנדו אנדורפר", שעסק בלחימה בפרטיזנים. בשלהי 1942 שב לזלצבורג. בהמשך, ביולי 1943, עבר עם כוחותיו לאיטליה. הכוחות שהיו תחת פיקודו ביצעו מעשי טבח באוכלוסייה אזרחית ובהם נרצחו 295 בני אדם. ב-20 באפריל 1945 נמלט לוונצואלה בזהות בדויה דרך שווייץ, שוודיה וארצות הברית. ב-1967 שב לאוסטריה בזהות בדויה נוספת ועבד כמדריך טיולים וכמלונאי בשם הנס מאייר (בגרמנית: Hans Mayer). לאחר זמן קצר נעצר, והועבר לגרמניה המערבית. בשל היותו אזרח ונצואלה, לא ניתן היה להעמידו לדין בגרמניה. לאחר משא ומתן הסכימה ממשלת ונצואלה להסגירו. הוא הועמד לדין, הורשע בעוון סיוע לרצח, ונגזרו עליו 30 חודשי מאסר. זמן קצר לאחר המשפט שוחרר לאחר שנוכו ימי המעצר שלו באוסטריה ובגרמניה.
ביולי 2008 החל תובע צבאי איטלקי בחקירת הטבח בבאסאנו דל גראפה ובכלל זה חלקו של הרברט אנדורפר, וזאת בעקבות מידע שהגיע בין השאר ממרכז שמעון ויזנטל. לאחר שהוברר שאנדורפר הלך לעולמו ב-2003, ונחקר נוסף, קרל פרנץ טאוש (בגרמנית: Karl Franz Tausch), שם קץ לחייו, נסגר התיק.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-61
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-61 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך ב-10 בפברואר 2008 הוענקו לסרטים הטובים ביותר של שנת 2007.
הסרט "כפרה" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, האחים כהן, ג'ואל ואיתן, זכו בפרס הבימוי הטוב ביותר על סרטם "ארץ קשוחה", שזכה גם בפרס הצילום ופרס שחקן המשנה עבור חאווייר ברדם. דניאל דיי-לואיס זכה בפרס השחקן הטוב ביותר על הופעתו בסרט "זה ייגמר בדם". מריון קוטיאר זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר על הופעתה בסרט "אדית פיאף – החיים בוורוד", וטילדה סווינטון זכתה בפרס שחקנית המשנה על הסרט "מייקל קלייטון". הסרט "This Is England" בבימויו של שיין מדוז נבחר לסרט הבריטי המצטיין לשנת 2007.
סרטים עם מועמדויות וזכיות מרובות.
width="20px"|
המשמר הלאומי הגאורגי
המשמר הלאומי של אוקראינה
המשמר הלאומי של אוקראינה (באוקראינית: Національна гвардія України) הוא כוח מילואים של צבא אוקראינה, המכיל יחידות מיליציה אזרחיות שמשרתות כחלק מהמשמר הלאומי.
המשמר הלאומי של אוקראינה מנוהל על ידי לשכת המשמר הלאומי הכפופה אדמיניסטרטיבית למשרד הפנים של אוקראינה ולנשיא אוקראינה. ראש לשכת המשמר הלאומי הוא מפקד המשמר הלאומי, וממאי 2019 עומד בראש הלשכה הגנרל מיקולה בלאן, שמונה לתפקידו על ידי פטרו פורושנקו.
לשכת המשמר הלאומי הוקמה לראשונה על פי חוק מ-1991. עד 2000 פעל כוח המשמר הלאומי כחלק ממשרד הפנים ופורק בשנת 2000. במתכונתו הנוכחית הוקם המשמר הלאומי ב-2014.
יחידות המשמר הלאומי נטלו חלק נכבד במבצעי חילוץ שונים והוא גם נוטל תפקידי שיטור והכוונה בעת אסון טבע חמור או בחורף קשה במיוחד, כאשר היחידות מסייעות לכוחות משטרת המדינה בעת מבצעי סילוק שלגים מצדי הדרכים, על מנת להקל על התנועה.
לאחר משבר אוקראינה המשמר הלאומי הפך לכוח מילואים שחייליו מגויסים למאבק בטרור ורבים מחיילי המשמר נטלו חלק במבצעי לוחמה במלחמת האזרחים המתנהלת במזרח.
היסטוריה.
העשור הראשון: 1991-2000.
המשמר הלאומי של אוקראינה הוקם לראשונה ב-4 בנובמבר 1991 מכוח החוק "אודות המשמר הלאומי של אוקראינה" שהסמיך את הגוף החדש להגן על ריבונותה ושלמותה הטריטוריאלית של אוקראינה והגנת הסדר החוקתי ומאבק בפשעים חמורים ופעולות נגד אזרחי המדינה. הגוף ניהל מבצעים לתמיכה במשטרה המקומית בעת ניהול מבצעי חילוץ והצלה וסיפק שירותי אבטחה למתקנים אסטרטגיים במדינה. פעמים רבות שאנשי היחידה גויסו לסייע לשוטרי משמר הגבול האוקראיני במעצר מהגרים בלתי חוקיים ובסיוע לצבא. ב-11 בינואר 2000 הוחלט על פירוקו.
הקמה מחדש.
בעקבות משבר אוקראינה, נשיא המדינה הזמני אולכסנדר טורצ'ינוב יזם במרץ 2014 את הקמתו מחדש של המשמר.
מפקדים.
מפקד המשמר הלאומי הוא איש בעל רקע צבאי בדרגת גנרל הצבא, הממונה על ידי נשיא אוקראינה.
נהר אל-כלב
נהר אל-כלבּ (בערבית: نهر الكلب, מילולית: נהר הכלב) הוא נהר במדינת לבנון, הזורם מנביעה בעיירה ג'עיתה, אל הים התיכון, 12 קילומטר צפונית לביירות. אורך הנהר 31 קילומטר. הנהר זורם בעמק תלול באזור, המיושב באוכלוסייה נוצרית.
על המתלול צופות כנסיות. לצד הנהר מצויות מערכות מערות מפותחות ומפורסמות. הנהר מפורסם בעיקר בזכות כתובות נהר אל-כלב - שהן קבוצת מצבות זיכרון היסטוריות מגולפות בסלעי גיר סמוך לשפך הנהר. זמנן מאמצע האלף השני לפנה"ס ועד ימינו. הכתובות ברובן נועדו להנצחת הישגי שליטים ומצביאים בתקופות השונות – בכתב חרטומים מצרי, בכתב יתדות, ביוונית, רומית, ערבית, צרפתית ואנגלית. האתר הוא מונומנט מרכזי בלבנון.
נשמה של כלב
נשמה של כלב (באנגלית: A Dog's Purpose, בתרגום חופשי: "מטרתו של כלב") הוא סרט הרפתקאות אמריקאי מסוג דרמה קומית, שמבוסס על הספר "A Dog's Purpose" מאת ויליאם ברוס קמרון. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-27 בינואר 2017 ובישראל ב-16 במרץ 2017.
עלילה.
בשנות ה-50 נולד גור בשם טובי, שתוהה מה המטרה האמיתית של החיים. שבועיים לאחר מכן, בעת שהוא משחק עם אחיו, טובי נלקח משם לבית מחסה לחיות ומורדם. ברגעיו האחרונים הוא תוהה אם "הנאה" היא מטרת החיים.
רוחו של טובי מתגלמת מחדש כגור רטריבר ב-1961. טובי עוזב את הכלוב שלו ונמצא על ידי שני פועלי אשפה שמתכננים למכור אותו. הם יוצאים לשתות, וטובי נשאר בתוך משאית האיסוף שלהם. הוא ניצל ממכת חום על ידי () ובנה איתן (ברייס גייזר). הם מביאים את הגור הביתה, מאמצים אותו וקוראים לו ביילי.
ביילי ואית'ן נקשרים במהירות, במיוחד במהלך הקיץ, כאשר המשפחה מבקרת בחווה של הסבים של אית'ן. אחרי כמה שנים ואחרי כמה ניסיונות להתקדם בתפקידו, אביו של איתן הופך לאלכוהוליסט.
במהלך הקיץ, אית'ן הולך עם ביילי ליריד ופוגש את האנה (בריט רוברטסון), והם מתחילים לצאת ביחד. אית'ן והאנה מבלים את הקיץ שלהם מאושרים כשהם מתכננים ללכת לאותו קולג' ביחד. אית'ן מקבל מלגת פוטבול והאנה מתכננת ללכת אחריו במסלול אקדמי. לילה אחד, כשאית'ן חוזר לביתו, הוא רואה שאביו שיכור. כאשר אביו פונה אליו, אמו של אית'ן מנסה להפריד בניהם, ואביו דוחף אותה אל הקרקע. אית'ן מורה לאביו לעזוב ולעולם לא לחזור.
מאוחר יותר, במהלך משחק פוטבול, לאית'ן מוצעת מלגה מלאה במדינת מישיגן. באותו לילה חברו לקבוצה, טוד, זורק כנקמה זיקוקים לתוך ביתו של אית'ן. כתוצאה מכך פורצת שרפה בבית. ביילי מעיר את אית'ן, שהולך להציל את אמו. לאחר שהם מגלים שהם לא מסוגלים לצאת מהדלת הם יוצאים דרך חלון חדר השינה של אמו למעלה. איתן מוריד את אימו ראשונה עם סדינים לשכנים למטה, ואחרי כן את ביילי. כאשר הוא מנסה לרדת הסדינים נקרעים והוא נאלץ לקפוץ מהחלון הבוער. בעקבות הנפילה הוא שובר את רגלו ונאלץ לוותר על מלגת הפוטבול שלו. לאחר שאית'ן מפונה לבית החולים, תוקף ביילי את טוד ומפיל לו את הזיקוקים מהכיס, ובכך גורם למעצרו. לאחר הפציעה אית'ן נאלץ ללכת לבית ספר חקלאי שבו הוא לומד לטפל בחווה של סבו וסבתו. בעקבות כך הוא נכנס לדיכאון ונפרד מהאנה לפני שהיא עוברת לקולג'. כאשר אית'ן נוסע לקולג' החקלאי הוא משאיר את ביילי עם הסבים שלו. זמן קצר לאחר מכן, ביילי מזדקן ובריאותו מתחילה להדרדר. משפחתו של אית'ן לוקחת את ביילי לווטרינר שאומר להם שלא יכול להציל את ביילי. הם מתקשרים לאית'ן כדי שיפרד מביילי לפני שהוא מת.
לאחר שהוא מת, ביילי חוזר לחיים בתור אלי, כלבת רועים גרמנייה שמשמשת ככלבה משטרתית. ביילי חי את חייו החדשים כאשר הוא עדיין זוכר את גלגולו הקודם ואת אית'ן. אלי היא שותפה של קצין משטרה אלמן בשם קרלוס רואיז (ג'ון אורטיז) ממשטרת שיקגו שרואה בעבודה יעד לחיים. השניים יוצרים מערכת יחסים קרובה המסתיימת לאחר שאלי מצילה נערה חטופה מטביעה ואז נורת למוות על ידי החוטף כאשר היא מצילה את קרלוס. קרלוס פורץ בבכי כשכלבתו היקרה מתה בזרועותיו.