משריק (בפרסית: مشرق, משרק – מילה הזהה בפירושה ל-شرق, שרק, ופירוש שתיהן – מזרח; ובערבית: مشرق, נקרא גם משרק או המשרק) הוא כינוי לאזור גאוגרפי-פוליטי-תרבותי במערב אסיה, לפי חלוקה אסלאמית מסורתית – והכולל לפי הגדרות שונות חלק גדול מהשטחים במזרח התיכון. משמעות השם – "מקור הזריחה", והוא נגזר מהפועל ש-ר-ק (شرق), שמשמעו בערבית "לזרוח". המשרק, "מזרח", מנוגד למגרב, "המערב", המציין את מדינות צפון אפריקה. בחלוקה מעט חופפת שטחי האימפריות האסלאמיות הערביות כללו בצפון את בלאד אל-שאם (או סוריה הגדולה) – "ארץ היד השמאלית" ואת ארצות בלאד אל-ימן (תימן הגדולה) בדרום חצי האי ערב – "ארץ היד הימנית".
לפי אופירה גל, אל-משריק כולל את כלל המדינות הערביות במזרח התיכון. לפי הגדרות אחרות למשריק משתייכות כורדיסטן, איראן ואפגניסטן וכן המדינות הערביות שבחצי האי ערב: נסיכויות המפרץ, ערב הסעודית, עומאן, עיראק הסמוכה לחצי האי ערב, וכן תימן. מצרים נחשבת למדינה השייכת הן לתחום המשריק והן לתחום המגרב. כ-1.7% מאוכלוסיית העולם מתגוררת במשריק.
יהודי המשריק.
בין הקהילות היהודיות מארצות המשריק נמנות:
זארזאס
זארזאס היה ממנהיגי מרד השכירים בקרתגו. נפל בשבי לאחר קרב משור, ונצלב.
ביוגרפיה.
מעט מאוד ידוע אודותיו. פוליביוס מכנה אותו "זארזאס האפריקאי", מה שמעיד על כך שהיה ככל הנראה ממוצא לובי, או ברברי.
לאחר כישלון המתמרדים בקרב מקאר, העדיפו מנהיגי המרד מאתוס, וספנדיוס להשקיע את מרצם במצור על קרתגו. אולם חמלקרת ברקה, בסיועו של נארוואס, ניתק את דרכי האספקה שלהם וגרם להם מחסור כבד. לפיכך אולצו המורדים להתפלג. יחידותיהם של ספנדיוס, אוטאריטוס, וזאראס אולצו לעזוב את המצור ולנסות לעצור את חמלקרת. יתרונם המספרי בלט 50,000 מורדים כנגד 12,000 חייליו של חמלקרת. אולם חמלקרת החזיק פילים, ופרשים במספר רב. לפיכך החליטו המורדים להימנע מקרב במקום פתוח, והעדיפו לגרור את חמלקרת למעברים הצרים בהרים שם פיליו ופרשיו לא יכלו להביא תועלת רבה. אולם חמלקרת היה מוכן לכך, וכאשר נכנסו המורדים למצר שפוליביוס מכנה "משור" על שם צורתו המשוננת, חסם חמלקרת את המעברים, וגרם למורדים מחסור עז עד שנאלצו להיכנע. חמלקרת דרש את הסגרת המפקדים אולם הפר את ההסכם והרג 40,000 מורדים .ביניהם זארזאס, ואוטאריטוס. ספנדיוס נצלב מאוחר יותר.
זארזאס בתרבות.
זארזאס נזכר ברומן ההיסטורי של גוסטב פלובר, "שלמבו".
טנזיה
טנזיה הוא מאכל המזוהה עם המטבח המרוקאי. הטנזיה מורכבת מפירות יבשים, אגוזים ואורז, לעיתים בתוספת של בשר בקר, כבש או עוף.
בין הפירות שבהם מקובל להשתמש נכללים תאנים, שזיפים, צימוקים, תמרים ומשמשים. ניתן להוסיף אגוזי מלך, שקדים, פיסטוקים וצנוברים. יש המוסיפים גם בצל מטוגן. נהוג לאכול את המנה בראש השנה היהודית ויש האוכלים אותה בט"ו בשבט.
צזיום אאוריד
צסיום אאוריד (Caesium auride) הוא תרכובת יונית שנוסחתה CsAu והמורכבת מקטיון צזיום והאניון הנדיר זהב Au−.
החומר מתקבל מחימום תערובת סטויכיומטרית של זהב וצסיום. שתי המתכות המותכות מגיבות ליצירת תוצר אחיד שצבעו צהוב, טמפרטורת ההתכה של התרכובת 580°C. צבעו של החומר המומס באמוניה נוזלית הוא חום. בגיבוש חוזר מאמוניה נוזלית מתקבלים גבישים מתכתיים כחולים של CsAu•NH3 בהם חלק מצפיפות המטען שעל אניון הזהב עוברת לאמוניה
התרכובת מגיבה בעצמה עם מים ומתקבל גז מימן וזהב מתכתי:
formula_1
החומר התגלה על ידי הכימאי האמריקאי J. J. Lagowski בשנת 1978 שהבחין בצבע בלתי צפוי של תמיסות אמוניה של צסיום וזהב ובכך אישר לראשונה את קיומם של אניונים של אטומי המתכות היקרות.
את התמיסה של החומר באמוניה ניתן להעביר דרך מחליף יונים ומתקבלת תרכובת אחרת המכילה אניון זהב - טטראמתילאמוניום אאוריד.
קרל (שם משפחה)
קרל (Crelle, Karle, Kerll, Carle) הוא שם משפחה.
שיד
שִיד (בסרבית בכתב קירילי: Шид, בכתב לטיני: Šid) היא עיירה ורשות מקומית בסרביה, השוכנת במחוז סרם אשר בפרובינציית וויבודינה, 104 קילומטרים מהבירה בלגרד.
היסטוריה.
תיעוד לקיומו של היישוב מצוי בכתובים החל מראשית המאה ה-18 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הבסבורג שהייתה חלק מהאימפריה הרומית הקדושה. בהמשך, הייתה שיד חלק מממלכת הונגריה ומאוחר יותר האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה עברה העיירה לחזרת ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית ואזור סרם נכלל בשטח מדינת קרואטיה העצמאית בשליטת האוסטאשה. במהלך 1942 החלו באזור תקיפות של כוחות צבא השחרור העממי של יוגוסלביה ובשלהי אוקטובר 1944 עלה בידם לשחרר את העיירה.
לאחר המלחמה נכללה שיד בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ולאחר התפרקותה בשטחי סרביה. בנובמבר 1991, במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה הופגזה העיירה ו-4 מתושביה נהרגו ו-12 נפצעו.
הקהילה היהודית.
קהילה יהודית התקיימה בעיירה ככל הנראה מסוף המאה ה-19. בני הקהילה היו סוחרי חיטה ועורות. ב-1921 נמנו בשיד 78 יהודים. בית הכנסת שכן בתוך ביתה של אחת ממשפחות הקהילה וכן הוקמה חלקת בית עלמין יהודי. בשיד נרשמה פעילות ציונית מסוימת. בראש הקהילה עמד יוליאן לֶבֶּל ובנו קורנל שהיה משפטן, עמד בראש סניף התנועה הציונית. לקהילת שיד השתייך מספר מצומצם של משפחות שהתגוררו בכפרי הסביבה:קוּקוּיֶבְצִי, אָדָאשֶבְצִי וטוֹבָארְנִיק המצוי בשטחי קרואטיה.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 95 נפשות. באפריל 1941, עם כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית והקמת מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה, הוחל ברדיפת יהודים. ביולי 1942 נעצרו בני הקהילה והועברו ביחד עם יהודי אילוק, רומה וסרמסקה מיטרוביצה למחנה ריכוז בעיר וינקובצי, אשר מוקם באצטדיון הכדורגל המקומי. באוגוסט גורשו אל מותם במחנות ההשמדה יאסנובאץ ואושוויץ. ב-1947 התגוררו בשיד 17 יהודים וכולם עלו לישראל לאחר הקמתה.
ב-2013 יזם הארכאולוג ראדובן סרמאץ (בסרבית: Radovan Sremac) בן העיירה, את הקמתו של גלעד לזכר תושביה היהודים של שיד שנרצחו בשואה. הגלעד הוקם בסמוך למרכז החינוך והתרבות של שיד, במקום בו שכן עד למלחמת העולם השנייה ביתה של אחת ממשפחות הקהילה היהודית. הקמת הגלעד מומנה על ידי התאחדות עולי יוגוסלביה בישראל. בדצמבר 2014 נערך טקס הסרת הלוט מעל הגלעד בראשות ד"ר ראובן פוקס נשיא הפדרציה של הקהילות היהודיות בסרביה והרב הראשי לסרביה, הרב יצחק אסיאל.
יניב לוזון
יניב לוזון (נולד ב-6 באוגוסט 1981) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן קבוצת הפועל הוד השרון מליגה ב'.
קריירת משחק.
יניב לוזון גדל במחלקת הנוער של קבוצת הפועל פתח תקווה, וצורף לסגל הקבוצה הבוגרת בשלהי עונת על ידי המאמן גיורא שפיגל. ב-22 במאי 1999 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף לכ-15 דקות בהפסדה של קבוצתו 3-2 לעירוני ראשון לציון.
בחלקה השני של עונת ערך לוזון עשר הופעות ליגה כמחליף בעונה המפתיעה של קבוצתו, שהסתיימה במקום השלישי תחת הדרכתו של ניר לוין. ב-13 במאי 2000 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד החוץ של קבוצתו 2-1 לעירוני ראשון לציון. על אף שהפגין יכולת טובה, לא הצליח לקבל מקום קבוע בהרכב הקבוצה גם בעונה שלאחר מכן, ומתוך 18 הופעות פתח רק פעם אחת.
בעונות ו-, תחת המאמנים ניר לוין ופרדי דוד, החל לוזון לקבל דקות משחק רבות יותר, ואף לפתוח במספר רב יותר של משחקים, ובתקופה זו זומן לסגל הנבחרת הצעירה, במדיה ערך שבע הופעות. לקראת עונת הושאל לקבוצת מכבי הרצליה ששיחקה אז בליגה הלאומית. לוזון שיחק במדי הרצליה למשך שתי עונות, כשכבר בעונתו הראשונה בקבוצה היה למלך שערי הליגה שלה עם שבעה שערים. בעונתו השנייה בקבוצה הבטיחו לוזון והרצליה את ההעפלה לליגה הבכירה, ולוזון נבחר לאחד ממצטייני העונה בלאומית.
לקראת עונת החליט מאמנה החדש של הפועל פתח תקווה, אייל לחמן, להשיב את לוזון לסגל הקבוצה. לוזון פתח בהרכב הקבוצה 23 פעמים, נכנס כמחליף בתשעה משחקים וכבש ארבעה שערי ליגה, אך פתח תקווה סיימה אחרונה בטבלה ונשרה לליגה הלאומית לאחר 23 עונות רצופות בליגה הבכירה. לוזון המשיך לשחק במדי הקבוצה גם בליגת המשנה, וקיבל את סרט הקפטן של הקבוצה. הוא זכה עימה בהעפלה תוך עונה אחת בחזרה לליגת העל, וכן בגביע הטוטו של הלאומית, תוך שהוא כובש שישה שערים לזכותה.
עם סיום עונת ההעפלה שוחרר לוזון מפתח תקווה, וחתם בקבוצת בני סכנין, אותה אימן בפתיחת העונה מאמנו לשעבר בפתח תקווה, פרדי דוד. אמנם, עד לסיום העונה הוחלפו שני מאמנים בקבוצה, ובסיום העונה החליט הצוות המקצועי לשחרר את לוזון בהשאלה לעולה החדשה לליגת העל, מכבי אחי נצרת. לוזון היה דומיננטי באותה עונה כשכבש תשעה שערים ב-31 הופעות, אך קבוצתו ירדה בסיום העונה לליגה הלאומית, ולוזון שב לבני סכנין.
לוזון החל את עונת בסכנין, אך בחודש ינואר חזר אל קבוצת נעוריו, הפועל פתח תקווה, אותה אימן אז יובל נעים, ועזר לה לשרוד בליגת העל. בעונה שלאחר מכן רשם לוזון בפעם השנייה בקריירה ירידת ליגה עם הפועל פתח תקווה, שסיימה את עונת במקום האחרון בטבלה. פתח תקווה כשלה בניסיונה להעפיל בחזרה תוך עונה אחת, ובסיום העונה הושאל לוזון לקבוצת הפועל רמת גן לעונה אחת.
לקראת עונת ניסתה הפועל פתח תקווה להשתחרר מחוזהו של לוזון עקב מגבלה תקציבית, מה שהוביל לתביעה שהגיש השחקן כנגד קבוצת נעוריו. באוקטובר 2014 חתם לוזון בקבוצת הפועל הוד השרון מליגה א', ובשנת 2015 החל לשמש במקביל כמאמן קבוצת הנוער של המועדון.
קריירת אימון.