במהלך התקופה הסובייטית נערכו בכיכר מצעדים צבאיים ב-1 במאי ( יום הפועלים הבינלאומי), וב-9 במאי (יום הניצחון, עד 1969), וב-7 בנובמבר (מהפכת אוקטובר). ההנהגה הסובייטית בארמניה עמדה על הפודיום, לרגלי פסלו של לנין. אחרון מצעדים אלו התקיים בשנת 1988.
מצעדים צבאיים החוגגים את עצמאות ארמניה התקיימו ב-21 בספטמבר 1996 (יום השנה החמישי), 1999 (יום השנה השמיני), 2006 (יום השנה ה-15), 2011 (20 שנה), וב-2016 (יום השנה ה-25).
הופעות.
ב-30 בספטמבר 2006 הזמר הצרפתי-ארמני שארל אזנבור הופיע בכיכר הרפובליקה.
ב-23 באפריל 2015 להקת הרוק הארמנית-אמריקאית סיסטם אוף אה דאון הופיעה לראשונה בארמניה, בכיכר הרפובליקה. ההופעה החינמית הוקדשה יום השנה ה-100 לרצח העם הארמני, ונכח בה קהל גדול.
ב-8 ביוני 2017 אמן ההיפ-הופ הרוסי טימטי נתן הופעת חינם בכיכר, שבו השתתפו יותר מ-40,000 אנשים.
הפגנות פוליטיות.
ב-24 באפריל 1965 נערכו הפגנות גדולות בכיכר ומחוצה לה בירוואן כדי להנציח את יום השנה ה-50 של רצח העם הארמני.
בינואר 1974 רמזיק זוהרפיאן, חבר המפלגה הלאומית המאוחדת המחתרתית, שרף בכיכר את דיוקנו של לנין במחאה נגד השלטון הטוטליטרי של ברית המועצות.
בעקבות הבחירות לנשיאות של 2008, הנשיא הנבחר סרז' סרקזיאן הוביל עצרת של 60,000–70,000 תומכים לכאורה, אשר הובאו באוטובוסים ממקומות שונים ברחבי ארמניה. רבים מהם נהרו לעבר כיכר החופש, שם נערכה עצרת מתחרה של לבון טר-פטרוזיאן. במרץ, בעקבות הדיכוי האלים של המחאות של תומכי טר-פטרוזיאן, הכיכר הוחזקה במשך תקופה על ידי צבא ארמניה.
ב-4 במאי 2012, במהלך עצרת והופעה של המפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות לפרלמנט, פוצצו עשרות בלונים מלאים במימן, וכתוצאה נפצעו לפחות 144 אנשים.
מה-17 ועד 23 באפריל 2018, התקיימו הפגנות המוניות בכיכר הרפובליקה בהנהגת ניקול פשיניאן נגד הממשלה וראש הממשלה הטרי סרז' סרקזיאן. ב-22 באפריל, כאשר נעצר מנהיג האופוזיציה פשיניאן, כוחות משטרה הוצבו בכיכר. עשרות מפגינים נעצרו. אך עד אותו הערב, כ-115,000 מפגינים מילאו את הכיכר ואת הרחובות הסמוכים. למחרת, ב-23 באפריל, לאחר שסרקזיאן התפטר, ההפגנה הפכה לחגיגה מאסיבית. ב-24 באפריל, יום הזיכרון לרצח העם הארמני, עשרות המחאות התאחדו כדי לנקות את הכיכר ואת הרחובות הסמוכים מהזבל שנאגר במהלך אירועי הימים הקודמים.
סו ג'וק - רפואה קוריאנית
סו-ג'וק (SUJOK) היא שיטת טיפול אלטרנטיבית שפותחה בקוריאה הדרומית. (השם נכתב לעיתים ברצף- SUJOK ולעיתים בשתי מילים נפרדות: SU-JOK.) "סו" פירושו יד, "ג'וק" - פירושו רגל. השיטה רואה השתקפות של איברי גוף האדם בכף היד ובכף הרגל אשר מהוות, לפי תורה זו, ערוצים לעזרה במצבי כאב ומחלה ומאפשרות טיפול ללא צורך במגע ישיר באיבר פנימי חולה וכואב. הטיפול בסו ג'וק נעשה באמצעות גירוי, או חימום וקירור בנקודות ההשתקפות בעזרת חומרים זמינים כמו גרגרים וזרעים ספציפיים שנמצאו יעילים, אותם מדביקים לנקודה הנכונה על האצבע, וכן באמצעות עיסוי ולחיצה בעזרת קיסמים, טבעות עיסוי אלסטיות להמרצת הנקודות, וגם במגנטים, צבעים ומחטים. הרמה הבסיסית של השיטה אינטואיטיבית, קלה ללימוד ומאפשרת לכל אחד לטפל בעצמו ובבני משפחתו, להפגת כאב ולעזרה ראשונה. ברמה המקצועית השיטה מורכבת יותר ואותה לומדים כיום בצורה מסודרת במשך שלוש שנים.
היסטוריה.
הרפואה הקוריאנית העתיקה התפתחה במשך מאות שנים באזורים כפריים בקוריאה, עברה מדור לדור בעל פה בגרסאות שונות ולא אחידות, וסודותיה הכמוסים הועברו למתי מעט במנזרים בודהיסטיים. במשך השנים נפוצה השיטה באזורים נרחבים מחוץ לקוריאה, במדינות דרום מזרח אסיה.
פרופסור פארק ג'יי וו (1942–2010).
פרופסור פארק למד גאולוגיה באוניברסיטת סיאול בקוריאה הדרומית והפך לחוקר. לאחר מספר שנים הרגיש שמיצה תחום זה, ופנה לעבודה סוציאלית. במסגרת עבודתו בבתי החולים נחשף לרפואה הסינית אותה למד בהמשך במכון לרפואה אוריינטלית באוניברסיטת סיאול. בשנת 1974 החל פרופסור פארק ג'יי וו, לחקור את הרפואה הקוריאנית העתיקה והחליט לרכז, לתעד ולשמר את הידע כדי שלא יעלם, ולמסד אותו לשיטה הניתנת ללימוד מסודר. פרופסור פארק חיבר אלמנטים מהרפואה הקוריאנית המסורתית עם השפעות מרפואות עתיקות אחרות כמו רפואה סינית המטפלת בערוצי האנרגיה (מרידיאנים), הרפואה ההודית שמתמקדת במרכזי אנרגיה (צ'קרות), רפואה יפנית ותורות ריפוי נוספות.
מערכות ההשתקפות.
בשלב ראשון החל פרופסור פארק באפיון מערכות ההשתקפות (correspondence systems) הפזורות ברחבי הגוף, ומשתקפות בכפות הידיים והרגליים. מערכות השתקפות, לפי שיטה זו נמצאות ביחסי הדהוד עם איברים ומערכות פנימיות. גירוי הנקודה החיצונית ביד או ברגל יגרום, לפי השקפת עולם זו, להפעלת תהליכי החלמה, מתוך הנחה שהגוף מכיל את כל המנגנונים והמרכיבים המאפשרים לו החלמה ספונטנית מפציעות ומבעיות בריאות שונות, כולל מחלות קשות.
נקודות ההשתקפות מהוות מוטיב חוזר בתרבויות עתיקות שונות ביניהן מצרים העתיקה, הודו, סין ובתרבויות נוספות. לשיטת הריפוי המחודשת קרא פרופסור פארק "סו ג'וק". במהלך עבודתו כתב למעלה ממאה ספרים, הכוללים שרטוטים של נקודות ההשתקפות. בזכות היותו איש מדעים, הצליח פרופסור פארק להבהיר את השיטה ולהתאימה ללימוד גם במערב. בשנת 1987 ייסד את המכון הקוריאני לסו ג'וק בו ריכז את הידע והמחקר על השיטה. בשנת 1991 הקים פרופסור פארק את איגוד הסו ג'וק הבינלאומי ISA International Sujok Association, גוף ללא מטרות רווח שמשימתו להפיץ את שיטת הסו-ג'וק בעולם, תוך שמירה על רמה מקצועית ואתית גבוהה, ומתוך כוונה להשתלב במערכות הרפואה הממלכתיות ברחבי העולם.
תרפיית הפיתול (טוויסט).
במהלך אחד ממסעותיו לקה פרופסור פארק בשבץ מוחי, בעקבות המוגבלות הגופנית שנכפתה עליו, חיפש פתרון שיקל עליו ופיתח את תרפיית הפיתול, twist therapy, שיטה לפתיחת זרימת אנרגיית ריפוי ספיראלית, אשר עזרה לו להתאושש תוך זמן קצר ולחזור לתפקוד מלא. בהמשך, פיתח פרופסור פארק את מדיטציית החיוך כחיבור אל החיוך הראשוני וכמפתח לצמיחה אישית, והחל ללמד חיוך כדרך חיים וכדרך לאיזון גופני ונפשי.
פרופ' פארק נפטר בשנת 2010 בתום סמינר שנתי במוסקבה. אחרי מותו ממשיכים את דרכו שני בניו: ד"ר פארק מין-צ'ול, נשיא איגוד הסו-ג'וק הבינלאומי, וד"ר פארק מין-יו סגנו.
ISA הוא כיום הסמכות הבלעדית המורשית להפצת השיטה ברחבי העולם. האיגוד מכשיר מורים, מעניק תעודות הסמכה, יוזם השתלמויות בינלאומיות, ומתעד טיפולים בפתולוגיות שונות. לאיגוד 17 סניפים ברחבי העולם, כולל בישראל.
שרידי , הולכים ונכחדים. את עקבותיהם אפשר למצוא בכפרים ובמנזרים במדינות דרום מזרח אסיה.
לקריאה נוספת.
ספרים של פרופסור פארק בעברית.
הספרים הופיעו בהוצאת הסניף הישראלי של איגוד הסו ג'וק הבינלאומי
ג'ורג' גאולר
לוטננט קולונל ג'ורג' גאולר (21 ביולי 1795 – 7 במאי 1869) היה קצין ופוליטיקאי בריטי, אשר כיהן כמושל השני של אוסטרליה הדרומית בין השנים 1838 ל-1841. יזם פעולות למען התיישבות העם היהודי בארץ ישראל.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
גאולר נולד למשפחה שמוצאה ממחוז דבון שבבריטניה. אביו, סמואל גאולר, היה קפטן בצבא הבריטי, ואמו הייתה ג'וליה לבית ראסל. אביו נהרג בקרב במייסור שבהודו בדצמבר 1804. לאחר שהתחנך בלונדון, למד במשך שנתיים במכללה הצבאית המלכותית בסנדרהסט, שם נחשב לתלמיד חרוץ וחכם.
קריירה צבאית.
בשנת 1810 הוסמך, והוצב ברגימנט הרגלי ה-52 (הרגלי הקל של אוקספורדשייר) וב-1812 הצטרף למלחמת חצי האי כנגד צרפת של נפוליאון. הוא נפצע במצור על בדחוס. הוא נשאר בספרד עד 1814 . ב-1815 השתתף בקרב ווטרלו, ולטענתו היה זה הוא שהנחיל את התבוסה לנפוליאון. בשנת 1920 נשא את מריה קוקס מהעיר דרבי, אחייניתו של הסופר סמואל ריצ'רדסון . בשנת 1823 נשלח הרגימנט ה-52 לניו ברונזוויק שבקנדה, שם עסק, יחד עם אשתו, בפעילות דתיות וחברתיות. ב-1826 שב לבריטניה, ובין השנים 1830–1832 עסק בגיוס לצבא. הוא הגיע לדרגת לוטננט קולונל (מקבילה לדרגת סגן-אלוף בצה"ל) ב-1834, וב-1837 קיבל תואר אביר (KH) במסדר הגואלפים.
כמושל מדינת אוסטרליה הדרומית.
בשנת 1838 התמנה גאולר למושל מדינת אוסטרליה הדרומית. הוא הגיע למדינה כשהקופה הציבורית הייתה במצב קשה, פקידי הממשל לא קיבלו משכורות ואוכלוסיית המחוז כולו כללה כ-4000 מהגרים שחיו במצוקת דיור חריפה. רוב השטחים העצומים של המדינה היו שוממים ויבשים. על אף התקציב המוגבל, הוא ביצע שורת פעולות לשיפור המצב. הוא הכשיר מיליוני דונמים של שטחים חקלאיים. בתקופת כהונתו כמושל, נבנה בית הקבע הראשון של הממשלה באדלייד (כיום, האגף המזרחי של בניין הממשלה). אוסטרליה הדרומית עברה מהפכה בימי שלטונו: נוספו לה כ-11,000 מתיישבים והיא הצליחה להתקיים בכוחות עצמה ולא הייתה תלויה עוד בסיוע כלכלי חיצוני.
על שמו נקראת העיר גאולר הסמוכה לאדלייד.
פעילותו למען ההתיישבות היהודית בארץ ישראל.