לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 11.02 והיא התגלתה ב-15 במרץ 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון II.71, כשהיא מתוארת רק כקטנה. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן, אך לא זיהה אותה עם הערפילית שמצא אביו, והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1417, כאשר הוא מייחס את הגילוי לעצמו ומתאר אותה כבהירה מאוד, קטנה ומרכזה מתבהר בחדות ובהרבה עד לבהירות של כוכב. הוא הכניס את הגלקסיה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 3193 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4660, כאשר היא מתוארת כבהירה מאוד, קטנה ומרכזה מתבהר בחדות ובהרבה עד ליצירת גרעין מובחן.
תצפית.
הגלקסיה נמצאת בחלקו המזרחי של צביר הבתולה, כ-1.15 מעלות מצפון-מזרח לכוכב ρ בבתולה וכ-4.3 מעלות ממערב לכוכב וינדמיאטריקס. כ-0.4 מעלה מצפון-מערב לה נמצאת M60, כ-0.75 מעלה מצפון-מערב לה נמצאת M59, זוג הגלקסיות NGC 4567 ו-NGC 4568 נמצאות כ-2 מעלות ממערב לה, NGC 4608 ו-NGC 4596 נמצאות בהתאמה כמעלה ושליש וכמעלה וחצי מדרום-מערב לה, כ-2 מעלות ממזרח לה נמצאות NGC 4754 ו-NGC 4762 וכ-2.8 מעלות מדרום-דרום-מזרח לה נמצאת NGC 4698, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.
תכונות.
אורכה הזוויתי של NGC 4660 הוא כ-2.2 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של מעט יותר מ-30,000 שנות אור, כשליש מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כ-8 אחוזים ממסת שביל החלב, כאשר כ-70% ממנה או כ- מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה. בנוסף יש בה גם כמות קטנה יחסית של מימן אטומי, שכמותו מוערכת בפחות מ- מסות שמש ומימן מולקולרי שכמותו מוערכת בפחות מ- מסות שמש, כך שבסך הכל כמות המימן החופשי בגלקסיה היא לכל היותר כחצי אלפית ממסתה. כתוצאה מהמחסור במימן, קצב יצירת הכוכבים החדשים בגלקסיה נמוך מאוד ומוערך בפחות ממאית מסת שמש בשנה או במסת שמש בכ-110 שנים, ובהתאם לכך אוכלוסיית הכוכבים בגלקסיה זקנה עם גיל ממוצע של כ-13.7 מיליארד שנים ומתכתיות נמוכה יחסית של כ-70% מהמתכתיות של השמש. נראה שבמרכזה של NGC 4660 נמצא חור שחור על-מסיבי עם מסה של כ- מסות שמש. בשנת 2016 התגלה מעין פס צר וארוך של כוכבים ותווך בין-כוכבי שיוצא מהגלקסיה בכיוון צפון-מערב ומגיע לאורך זוויתי של כ-12 דקות קשת, השקולות לאורך של כ-170,700 שנות אור. ככל הנראה זהו שריד של מפגש עם גלקסיה אחרת לפני 2-1 מיליארד שנים, אבל ייתכן שזהו תוצר של אינטראקציה בין NGC 4660 ובין גלקסיית לוויין ננסית שמקיפה אותה ומאבדת חומר בגלל כוחות הגאות ש-NGC 4660 מפעילה עליה.
בודווראקו
בודווראקו (בהונגרית: Bódvarákó) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בבודווראקו התגוררו יהודים בודדים וישנו תיעוד של יהודי אחד מהכפר שנרצח בשואה.
צוללן שחור גרון
דן אורין
דן אורין (נולד ב-18 במרץ 1966) הוא דיפלומט ישראלי. בין השנים 2021-2015 היה שגריר ישראל (לא תושב) במקדוניה הצפונית.
ביוגרפיה.
אורין נולד וגדל בירושלים. נכדו של פרופ' בן-ציון לוריא. למד בבית הספר התיכון עירוני ג'.
בשנת 1984 ייצג את מדינת ישראל במשלחת נוער מטעם משרד החוץ.
התגייס לצה"ל בשנת 1984 ושירת בחיל המודיעין.
אורין הוא בעל תואר ראשון ושני בלימודים רוסיים וסלאביים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת המאסטר שלו עסקה בנושא "איחוד גרמניה מזווית הראיה הרוסית." (נכתבה בעת שליחותו למוסקבה).
בנוסף, בעל תוארי מאמן ומאמן בכיר ממכון מכון וינגייט. הוא עוסק בהתעמלות קרקע.
בשנת 1991 השתתף באליפות העולם בדיבייט לסטודנטים בטורונטו.
קריירה במשרד החוץ.
בשנת 1991 התחיל את קורס הצוערים של משרד החוץ.
בשנים 1994–1999 עבד באגף מזרח אירופה.
בשנים 1999–2004 שימש כנספח תרבות בשגרירות ישראל במוסקבה.
בשנים 2004–2007 היה ראש מדור ספרות באגף קשתו"ם במשרד החוץ.
בשנים 2008–2013 כיהן כסגן שגריר ישראל בדנמרק.
מאז 2014 הוא מנהל מחלקת הבלקנים באגף אירו-אסיה במשרד החוץ.
בשנת 2015 מונה לשגריר ישראל במקדוניה, לימים רפובליקת מקדוניה הצפונית. ביחד עם עיריות ביטולה וסקופיה, הוביל אורין בכל שנה את "מצעד החיים של מקדוניה", ביום בו גורשו יהודי מקדוניה ויזם את שיפוץ בית הקברות היהודי בביטולה.
היה מרכז התנדבות של עובדי משרד החוץ במרכז הקליטה במבשרת ציון, וכיום מתנדב בארגון החלמה חלומית בבית החולים הדסה בירושלים.
פארק לאומי הרי ויקלו
פרדריק לה פלה
פרדריק לה פלה (בצרפתית: Frédéric Le Play; 11 באפריל 1806 - 5 באפריל 1882) היה מהנדס צרפתי, שנודע כסוציולוג וכלכלן ועסק בתחומי עבודה סוציאלית ומחקר חברתי.
חיים.
פרדריק לה פלה נולד לפקיד בבית המכס, שנפטר בגיל צעיר. דודו של לה פלה לקח אותו אליו לפריז, גידל אותו במשך כעשר שנים, וחשף אותו להשכלה רחבה. לאחר מות דודו, הוא חזר לבית אמו, בנורמנדי, לתנאי חיים צנועים, וסיים את בית הספר התיכון שם. פרדריק לה פלה המשיך ללימודים גבוהים בשנים 1825–1829 תחילה בבית ספר טכני ולאחר מכן בבית ספר למכרות. בסיום לימודיו, יצא למסע רגלי בדרום גרמניה ובבלגיה התוודע לאזורי המכרות ותנאי החיים בהם.
ב־1834 מונה ליו"ר הוועדה הקבועה לסטטיסטיקה של מכרות, ועסק בפרסום נתונים סטטיסטיים בנושא המכרות. בשנת 1840, הוא הפך למהנדס הראשי ופרופסור למטלורגיה בבית הספר למכרות שם הוא הפך למפקח הראשי בשנת 1848.
לה פלה היה בקשר עם פוליטיקאים ותאורטיקאים, והיה פעיל כיועץ פוליטי, במיוחד תחת שלטונו של נפוליאון השלישי, שגם מינה אותו לסנאט, ולתפקיד בכיר ב״לגיון הכבוד הצרפתי״.
על עבודתו בענייני המשפחה והעובדים, הוא קיבל עיטור כבוד Montyon prize מהאקדמיה הצרפתית למדעים.
בתחילת דרכו לה פלה היה אתאיסט, אבל בהמשך השתכנע בהדרגה בחשיבות הצורך בדת. בשנת 1864 פרסם מאמר המגן על הנצרות מפני דרוויניזם וספקנות. הוא שינה את דתו והשתייך לכנסייה הקתוליות הרומית בשנת 1879, שלוש שנים לפני מותו.
תורתו ועבודתו.
מסע המחקר הראשון באזורי המכרות בדרום גרמניה ובלגיה, שכנע אותו בחשיבות איסוף הנתונים הראשוני על התנאים החברתיים. בהשפעת הדוקטרינה החברתית הקתולית, וגם באמצעות תצפיותיו המדויקות ו״מחקרי המקרה״ שלו על התנאים הכלכליים של מעמד הפועלים, הגיע לה פלה למסקנה כי יחידת הסקר אינה צריכה להיות הפרט אלא המשפחה. בגישה זאת הוא ביצע את מחקריו המאוחרים יותר באירופה.
בשנים 1846-1833 הוא ביקר בספרד, בלגיה, בריטניה, רוסיה, דנמרק, שוודיה ונורווגיה, אוסטריה, הונגריה וצפון איטליה. הוא נסע גם ברחבי האימפריה העות'מאנית, וחזר לרוסיה כיועץ של הצאר ניקולאי הראשון בענייני רפורמה במכרות.
בשנת 1855 לה פלה, בעבודתו העיקרית "Ouvriers européens", פיתח את רעיונותיו על הסדר החברתי האידיאלי ועל הרפורמות החברתיות הנדרשות באמצעות ייצוג מונוגרפי של 36 משפחות ממעמד הפועלים. למעשה לה פליי פיתח צורת מחקר הנקראת כיום - "תצפית משתתפת" בשלב מוקדם כל כך.
בשנת 1855 מונה לה פלה לנציב הכללי של היריד העולמי בפריס שהצליח מאוד. כעבור שנה הוא ויתר על כיסאו בסנאט, והתמסר כולו ללימודיו ולפרויקט הרפורמה החברתית. ב-1857 ייסד את ״האגודה הבינלאומית לחקר הכלכלה החברתית״ והיה מזכירה הכללי עד מותו. כתב העת של החברה, לה Réforme Sociale, שנוסדה בשנת 1881, מתפרסם מדי שבועיים.
מצד אחד, החברה פרסמה מונוגרפיות מחקריות, ומצד שני התערבה בדיונים בנושאים חברתיים בוערים כגון חניכות או עבודת נשים. ביצירותיו, לה פלה יצג גם את האידיאל של חברה פטרנליסטית, שמשפחה גרעינית הייתה התוצר שלה. הוא השתמש בדימוי של המשפחה כאשר התייחס למעסיקים: כמו ראש משפחה הדואג למשפחתו, כך המעסיק יצטרך לדאוג לרווחתם של עובדיו. המודל האנגלי של ארגון עובדים עצמאיים התאים לרעיונותיו.
ב־1862 ניהל שוב את הביתן הצרפתי ביריד העולמי בלונדון, ב־1867 שימוש כנציב הכללי של היריד בפריז.
מורשתו.
עבודתו של לה פלה פותחה על ידי תלמידיו הרבים: אדולף פוצ'ילון (1823-1890), אמיל שייסון (1836-1910), אדמונד דמולינס (1852-1907), פול דה רוסייה (1857-1934), גבריאל אולפה-גליארד (1870-1947) ואחרים.
לאחר מלחמת העולם השנייה, החלו שיטותיו של לה פלה להופיע שוב על במת המחקר המדעי כאשר "ההיסטוריה של המשפחה" הפכה לתחום חדש של עניין במדעי החברה. בסוף שנות ה-60 בבריטניה, פיטר לאסלט, שעבד בקבוצת קיימברידג לתולדות האוכלוסייה והמבנה החברתי, השתמש בשיטות של לה פלה כדי ללמוד על מבנים משפחתיים מתוך נתוני מפקד המתארים במיוחד את מבנה המשפחה הגרעינית של לה פלה.
בערך באותה תקופה בצרפת, אקדמאים להיסטוריה משפטית שעבדו על המשפט המנהגי היו הראשונים ליישם מחדש את שיטותיה של לה פלה במחקר מדעי. בתחילת שנות ה -70 הצטרפו מספר גדל והולך של אתנולוגים והיסטוריונים למגמה זו, בעיקר בקרב האנתרופולוגיה ההיסטורית: אנדרה בורגוייר, עמנואל לה רוי לדורי. בספר משנת 1989, שהפך להפניה לתחום שלו, אתנולוג ז'ורז 'אוגוסטין עיצב מחדש את סיווג סוגי המשפחה של לה פלה.
ההיסטוריון הדמוגרפי עמנואל טוד התרשם מהדמיון הגאוגרפי בין תחום השכיחות של המערכת המשפחתית הקהילתית (משפחה פטריארכלית בלשונו של לה פלה) לבין אזורים שבהם הקומוניזם הפך לדומיננטי במאה ה -20. הוא הדגיש מחדש את מחקרו של לה פלה על מבני המשפחה ופרסם מספר ספרים המראים את קשר בין מבני המשפחה המסורתיים לבין התנועות האידאולוגיות והחברתיות הגדולות בהיסטוריה האירופית (בחירות דתיות ופוליטיות, התפתחות כלכלית.)
כתבים.
מקור
בתירגום אנגלי