באותה שנה, עלה לארץ ישראל והביא אליו את משפחתו מליטא, הם התיישבו בירושלים, ולאחר זמן מה עקרו לפתח תקווה בה קיבל משרת ניהול בישיבה המקומית. ב-1937 חזר לארצות הברית ומשפחתו הצטרפה אליו כעבור שנתיים ב-1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה.
בסוף ימיו כיהן כרב בית הכנסת של אנשי סלוצק בניו יורק, עד לפטירתו בז' בתשרי ה'תש"ב, 28 בספטמבר 1941.
משפחתו.
ילדיו:
רצח משפחת דוואבשה בדומא
שמחה בונים אוסוביצקי
רשומות האביב והסתיו
רשומות האביב והסתיו (בסינית: 春秋, בפין-יין: Chūnqiū, בתעתיק לעברית: צוּן-צ'יוּ) הוא ספר ההיסטוריה הסיני העתיק ביותר ששרד עד ימינו, המסודר ככרוניקה. הספר מיוחס לקונפוציוס ולכן הוא אחד מחמשת ספרי המופת, אף שככל הנראה לא היה לקונפוציוס חלק ממשי בכתיבתו. החיבור הוא כרוניקה המתארת את דברי ימי מדינת לו, אחת הנסיכויות שפעלו בתקופת שושלת ג'ואו המזרחית. הספר, המתאר את תקופת האביב והסתיו נתן לתקופה זו את שמה.
מחבר הספר.
על פי המסורת הסינית את רשומות האביב והסתיו חיבר, או לכל הפחות ערך, הפילוסוף הסיני בן התקופה קונפוציוס. דעה אחרת פחות מקובלת מייחסת את הספר למנציוס. מדינת הולדתו של קונפוציוס היא לו וייתכן כי עובדה זו קישרה אותו לחיבור הספר, כמו כן התיאור התמציתי שמאפיין את הספר מתאים לסגנונו של קונפוציוס. בנוסף, קונפוציוס הוא זה שהביא את הספר להכרת הציבור הרחב. מחקרים מודרניים מייחסים את הספר לסופרי החצר של לו, וטוענים שלקונפוציוס אין חלק ממשי בכתיבתו או עריכתו. על כל פנים, הייחוס של הספר לקונפוציוס הביאה לראיה בספר יצירה מיסטית ממש שבה טמן קונפוציוס סודות, והביאה להכללתה בספרים הקנוניים.
תיאור הספר.
רשומות האביב והסתיו נכתב במקור, כמו ספרים סיניים עתיקים אחרים, על קני במבוק שחוברו זה לזה, וככל הנראה מקומו היה במקדש האבות של מדינת לו. תפקידו של החיבור על פי ההשערה ההיסטורית היה דתי במקורו, דיווח לרוחות האבות על מעשי צאצאיהם. הספר, לצד רשומות הבמבוק הוא מהעתיקים ביותר בחיבורים ההיסטוריים הסיניים הידועים, והעתיק ביותר ששרד מסוגה זו. ככל הנראה ספרים דומים היו קיימים במדינות נוספות, אך אלו לא הגיעו לידינו. פירוש שמה של היצירה: "האביב והסתיו" הוא "שנה".
רשומות האביב והסתיו הוא חיבור המתאר את קורות מדינת לו, אחת הנסיכויות של שושלת ג'ואו, שבתקופת ג'ואו המזרחית זכתה, כמו שאר הנסיכויות ליותר ויותר עצמאות. הספר מתאר את האירועים שקרו בנסיכות בין השנים 722 - 481 לפנה"ס, ובגרסה אחת עד 479 לפנה"ס תקופת התיאור כוללת את תקופת שלטונם של שנים עשר נסיכים בנסיכות לו. הדיווחים בספר לקוניים וקצרים ומונים בממוצע 10 סימנים. הרשומות מתארות בריתות, מלחמות, נישואין, אסונות טבע, מסעות של הנסיך, מוות של דמויות בכירות, תופעות קוסמיות נדירות ועוד. עיקר העיסוק של החיבור הוא בחצר של לו, אולם יש בו מידע רב על העולם הסיני כולו בתקופת האביב והסתיו.
מאפיין בולט של הספר, שהשפיע מאוחר יותר על חיבורים סיניים נוספים הוא ההקפדה על שימוש בשפה נכונה פוליטית. הספר מקפיד לתאר את האירועים מנקודת המבט ה"נכונה" ולהצניע בעיות וביקורת בצורה מרומזת. לדוגמה: המשפט המעורפל "הדוכס סייר בצ'י" יכול לתאר ברמיזה את הגלייתו של הדוכס על ידי שריו. קריאה מדוקדקת של החיבור יכולה ללמד לא רק על האירועים ההיסטוריים אלא גם על היחס אליהם מצד כותבי הרשומות.
השפעה ופרשנות.
בעקבות יחוסו של הספר לקונפוציוס הוא זכה להשפעה רבה. התקופה הראשונה של שושלת ג'ואו המזרחית מכונה "האביב והסתיו" על שם ספר זה שתקופה זו היא נושא תיאורו. הספר, כאמור, נכלל גם בספרים הקנוניים והיכרות עמו הייתה חובה לצורך קידום חברתי בסין המסורתית.
עם השנים נכתבו על הספר פרשנויות שונות המרחיבות ומתארות בפירוט את האירועים המתרחשים בספר. הפרשנות החשובה ביותר היא הדזו ג'ואן שחוברה ככל הנראה כבר במאה החמישית לפנה"ס. הדזו ג'ואן מלאה בפירוט על האירועים המוזכרים בספר רשומות האביב והסתיו, ויש בה מידע רב וחשוב על הפוליטיקה הפנימית והחיצונית בתקופת האביב והסתיו לרבות שמות תאריכים ומקומות. הדזו ג'ואן נשמר עד ימינו בשיבושים מעטים.
דברי ימי האביב והסתיו
Bidi Bidi Bom Bom
Bidi Bidi Bom Bom (בעברית: בידי בידי בום בום) הוא שירה של זמרת הפופ האמריקאית סלינה, אשר יצא לאור ב-13 באוגוסט 1994. השיר נכתב בספרדית ויצא כסינגל השני באלבום "Amor Prohibido" (מילולית: אהבה אסורה). שם השיר הוא צירוף מילים אונומטופי המרמז על פעימות הלב המואצות שחש אדם כשהוא נמצא ליד מושא אהבתו.
רקע וקליפ.
"Bidi Bidi Bom Bom" נכתב על ידי סלינה, אחיה, מפיק המוזיקה אברהם אייזק קינטנייה וזמר הליווי שלה פיט אסטודיל . השיר הוא שיר קומביה מקסיקני עם השפעות רוק ספרדי ומקסיקני. השיר שימש במקור לבדיקות קול במהלך החזרות של הלהקה. לאחר מכן הפך להקלטה קצרה של סלינה על דג עליז ששוחה בחופשיות באוקיינוס. בהמשך שינה את ייעודו.
הווידאו קליפ הרשמי עוסק באהבה בין אישה היספנית לגבר לבן אמריקאי. הוא זכה לשבחים על מגוון הצלילים המוזיקליים ועל השפעותיו על המאזינים.
הצלחה.
השיר הגיע למקום הראשון בבילבורד האמריקאי בקטגוריית השירים הלטינים. הוא נשאר שם במשך ארבעה שבועות רצופים והיה לסינגל השני של הזמרת אשר הגיע למקום הראשון בטבלה. לפי המוזיקולוג איאן סטיבנס השיר אף סימן את פריצת הפופ הלטיני. השיר נחשב לאחד החיבורים המוצלחים ביותר של סלינה, אחת ההקלטות הפופולריות ביותר שלה, והוא נחשב לאחד משיריה הבולטים. בעת ההיא סלינה החלה לצבור פופולריות ודירוג גבוהה בטבלאות המוזיקה הלטינית והוא תרם משמעותית להצלחתה המסחרית. הוא דורג במקום ה-54 ברשימת השירים הטובים ביותר בטקסס בכל הזמנים. הקלטת השיר בעת הופעתה באצטדיון אסטרודום שביוסטון, טקסס, נחשב לאחד מנקודות השיא בקריירה של סלינה.
לאחר שסלינה נורתה למוות בשנת 1995, שם השיר הפך לביטוי כדי לתאר ההערצה לזמרת. מאז מוזיקאים רבים ביצעו את השיר כמחווה לזמרת, בהם: ג'ניפר לופז וסלינה גומז.
מ.ס. בנות אשדוד
גביע הליגה הפורטוגלית
גביע הליגה הפורטוגלית (בפורטוגזית: Taça da Liga) הוא מפעל כדורגל פורטוגלי בשיטת גביע, שנוסד בשנת 2007 ומנוהל על ידי הליגה הפורטוגלית לכדורגל מקצועני.
במפעל משתתפות כל קבוצות הליגה הבכירה וליגת המשנה, למעט קבוצות הבת של מועדוני הליגה הבכירה המשחקות בליגת המשנה ולא מורשות להשתתף במפעל.
מחזיקת הגביע הנוכחי (2022) היא ספורטינג ליסבון אשר גברה בגמר על בנפיקה ליסבון בתוצאה 2-1.
היסטוריה ושיטה.
מפעל גביע הליגה הפורטוגלית נחנך רשמית ב-28 בנובמבר 2006, בישיבה של חברות הליגה הפורטוגלית לכדורגל מקצועני בפורטו, בעקבות הצעה משותפת של קבוצות ספורטינג ליסבון ובואבישטה. נותנת החסות הראשונה למפעל הייתה קרלסברג, והמפעל נשא את שם החברה בשלוש עונותיו הראשונות. החל מעונת , נותנת החסות למפעל היא חברת CTT, והוא קרוי על שמה. באופן מסורתי, נוטות משתתפות המפעל לשתף בו בעיקר שחקנים צעירים ומחליפים.
הזוכה הראשונה בתואר הייתה קבוצת ויטוריה סטובאל, שגברה במשחק הגמר בדו-קרב פנדלים על ספורטינג ליסבון בתוצאה 3-2, לאחר שוויון 0-0 בסיום הארכה. מאראט איזמאילוב החמיץ את הפנדל המכריע של ספורטינג.
מאז ייסוד המפעל השתנתה השיטה מספר פעמים, השיטה הנוכחית נכנסה לשימוש בעונת , והיא כוללת בסך הכל חמישה סיבובים, לפי החלוקה הבאה:
גביע הליגה הפורטוגזית
חנקה ויינברג-חרותי
חנקה (חנה) ויינברג–חרותי (23 בספטמבר 1909, לודז' — 1 במרץ 1961, קיבוץ מרחביה) הייתה רופאת ילדים ישראלית, ילידת פולין, הרופאה הראשונה בקיבוץ הארצי וממקימי ענף רפואת הילדים בארץ ישראל.
קורות חיים.
נולדה בלודז' כבתם הצעירה של מלכה וחנוך ויינברג. ב-1925 החליטו הוריה לעלות לארץ ישראל, הם התגוררו בתל אביב, חנקה למדה בגימנסיה הרצליה ובמקביל הצטרפה לתנועת הנוער קבוצת החוגים, שם הפכה למדריכה ובמקביל התנדבה ללמד קריאה וכתיבה נערות מעולי תימן. חיים גמזו שלמד אתה בגימנסיה היה מאוהב בה ושלח לה מכתבי אהבה רבים.
ב-1928, עם סיום לימודיה בגימנסיה נסעה לחיפה, אל גרעין השומר הצעיר "הרצליה" בבת גלים, שם פגשה לראשונה את מי שהפך מאוחר יותר לבעלה, יצחק חרותי, ממנהיגי ויוזמי תנועת הנוער.
בהמלצתו של משה שרת נשלחה ויינברג לעדן ב-1929. שם שהתה כשנה וחצי ולימדה נערות בבית ספר שהוקם על ידי התנועה הציונית. ב-1931 נסעה לווינה במטרה ללמוד פסיכולוגיה ואחרי שנה החליטה לשנות כיוון ועברה לבזל ללמוד רפואה, לימודים אותם סיימה ב-1939 כולל התמחות ברפואת ילדים.
ויינברג חזרה לארץ ישראל, לקיבוץ מרחביה אותו הקים גרעין השומר הצעיר שישב בחיפה ושם נישאה ליצחק חרותי. עם הגעתו לנהל את מחלקת הילדים בבית החולים בעין חרוד הזמין ד"ר אריך נסאו את ויינברג-חרותי לעבוד במחלקה.
ויינברג הצליחה לחרוג מן המקובל באותם ימים ולהוכיח כי " ניתן להיות רופא בבית החולים ובו בזמן חבר קבוץ נאמן". הדבר לא היה פשוט, שכן כלל ברזל היה נהוג בקבוצי השומר הצעיר : "כל חבר חייב בעבודת כפיים לבנות את הקיבוץ ולעבוד במסגרתו. אין לפרוץ את המסגרת או לחרוג מן המקובל!", אך ויינברג העזה לפרוץ את המסגרת והוכיחה שאפשרי שילוב מוצלח בין שני יעדיה : רופאה בבית חולים וחברת קבוץ נאמנה.
כרופאה במחלקה, הנהיגה חרותי מספר שינויים במחלקת הילדים וכן ביישובי האזור:
בשנים 1948–1951 היה יצחק חרותי שליח התנועה הקיבוצית בצפון אמריקה וחרותי נלוותה אליו.
אחרי חזרתה לישראל חזרה לעבוד בבית החולים וניהלה את מבצע החיסון נגד שיתוק ילדים במגזר הערבי.