הגרפים באנימציה מתארים את חתך פונקציית העצמה של תמונת שני מקורות נקודתיים המרוחקים ביניהם במרחקים שונים כפי שתיראה דרך מערכת אופטית עם מפתח סופי. המעגלים האדומים מציינים את המיקום המדויק של תמונת המקורות במערכת אידיאלית. ניתן לראות כי לפי קריטריון ריילי, דווקא תאורה לא-קוהרנטית עדיפה על תאורה קוהרנטית בכושר ההבחנה בין שני המקורות. עבור תאורה קוהרנטית, שני השיאים השייכים לשני המקורות מתאבכים לכדי שיא אחד במרחקים גדולים יותר מאשר כשהמקורות לא קוהרנטיים. בנוסף, עבור תאורה לא קוהרנטית מיקום השיאים קרוב יותר למיקמם אם המערכת הייתה אידיאלית.
הגרף התחתון מתאר שני מקורות קוהרנטיים עם הפרש פאזה של
formula_147
בניהם. ניתן ללמוד מגרף זה שהשדה בין שני המקורות תמיד מתאפס ולכן תמיד ניתן להפריד בניהם, אולם, היתרון בכושר ההפרדה במקרה זה בא עם החיסרון של חוסר דיוק במיקום.
אלכסנדר נסמיאנוב
אלכסנדר נסמיאנוב (ברוסית: Александр Николаевич Несмеянов; 9 בספטמבר 1899 – 17 ביוני 1980) היה כימאי סובייטי ונמנה עם הכימאים הסובייטים הבולטים שלמדו באוניברסיטת מוסקבה בהנחייתו של ניקולאי זלינסקי. במשך 10 שנים הוא כיהן בתפקיד נשיא של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. על תרומתו המדעית והציבורית נסמיאנוב קיבל פרס סטלין, פרס לנין, 7 פעמים עיטור לנין, פעמיים תואר גיבור העמל הסוציאליסטי ועיטורים נוספים.
חייו.
אלכסנדר נסמיאנוב נולד במוסקבה למשפחת מורה. אביו סיים אוניברסיטת מוסקבה בהצטיינות. הוא הוסמך למשפטים, אך החליט להיות מורה באחד הכפרים. בהמשך הוא היה מנהל בית יתומים במוסקבה. בשנת 1917 אלכסנדר נסמיאנוב סיים בהצטיינות את לימודיו בגימנזיה פרטית והחל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה. למרות התנאים הקשים של מלחמת האזרחים ברוסיה, הנער התמיד בלימודים. בשנת 1922, לאחר סיום הלימודים הוא המשיך באוניברסיטה ללימודים מתקדמים ובמקביל החל במתן הרצאות לסטודנטים.
במשך שנים נסמיאנוב התקדם ובשנת 1935 מונה לפרופסור לכימיה. בשנת 1938 הוא עזב את האוניברסיטה והחל לעבוד במכון למחקר כימי של האקדמיה למדעים. בשנים 1939-1954 נסמאינוב היה מנהל מכון לכימיה אורגנית של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1939 הוא נבחר לחבר בהתכתבו ובשנת 1944 לחבר מלא באקדמיה.
לקראת סוף מלחמת העולם השנייה נסמיאנוב חזר לאוניברסיטה ובשנת 1945 מונה לראש פקולטה לכימיה. בשנת 1948 הוא מונה לרקטור של האוניברסיטה וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1951. בתקופה זו הוחלט על תחילת בנייה של הקמפוס החדש ובניין ראשי חדש. עם סיום הבנייה, הבניין הראשי של האוניברסיטה הפך לסמל של האוניברסיטה ולאחד מסמלי העיד מוסקבה. בעקבות בניית הקמפוס החדש מספר סטודנטים באוניברסיטה גדל והורחב בסיס המדעי תוך פתיחת מעבדות חדשות והרחבת תחומי מחקר ולימודים בהתאם.
בשנת 1951 נסמיאנוב עזב את האוניברסיטה ובמשך עשור היה נשיא האקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1954 הוא הקים מכון חדש למחקר כימי ועמד בראשו עד יום מותו. לאחר מותו המכון נקרא על שמו. החל משנת 1991 האקדמיה הרוסית למדעים מעניקה פרס על שם נסמיאנוב עבור מחקרים בתחום כימיה.
המחקרים העיקריים של נסמיאנוב התרכזו בתחום כימיה אורגנומתכתית. הוא גם המשיך את המחקרים של אלכסנדר בוטלרוב.
היתוך בכליאה מגנטית
היתוך בכליאה מגנטית (באנגלית בראשי-תיבות MCF) הוא שיטה להפקת אנרגיה גרעינית בתהליך היתוך גרעיני מבוקר באמצעות שדה מגנטי. השדה המגנטי משמש לכליאה של הדלק הגרעיני, הנמצא במצב פלזמה. כליאה מגנטית היא אחת משתי השיטות העיקריות הנחשבות כפוטנציאליות להפקת חשמל בכורי היתוך, כאשר השיטה השנייה היא היתוך בכליאה אינרציאלית. השיטה המגנטית מפותחת מאוד, ונחשבת כמבטיחה יותר עבור הפקת חשמל, אולם יש לציין כי עדיין אין בנמצא שיטה מוכחת להפקת חשמל בצורה יעילה מהיתוך גרעיני.
בתהליך היתוך גרעיני מתמזגים גרעינים קלים לגרעינים כבדים יותר, ואנרגיה רבה נפלטת מכיוון שסכום מסות הגרעינים הקלים גבוה מסכום מסות הגרעינים הכבדים. הפרש המסה הופך לאנרגיה על-פי הנוסחה e=mc2, כאשר e האנרגיה, m הפרש המסה, ו-c מהירות האור. תהליך ההיתוך יחל כאשר הגרעינים יימצאו בקרבה גבוהה מאוד זה לזה, כלומר יש להתגבר על הדחייה החשמלית ביניהם, ולכן יש להביא את החומר לטמפרטורה גבוהה מאוד של עשרות מיליוני מעלות. בטמפרטורות אלו החומר יימצא במצב פלזמה. בנוסף, יש לשמור על צפיפות חלקיקים גבוהה לזמן ארוך מספיק, כך שההיתוך יתקיים. השילוב בין תנאי הטמפרטורה, הצפיפות והזמן נקבע על-פי קריטריון לאוסון.
בשיטת הכליאה המגנטית, התנאים לתהליך ההיתוך מתקבלים על ידי שימוש במוליכות החשמלית של הפלזמה על-מנת לכלוא אותה באמצעות שדות מגנטיים. בשיטה זו ניתן להגיע ללחץ מסדר-גודל של 1 בר לפרק זמן של מספר שניות, והפלזמה הכלואה תמצא במצב יציב. זאת בניגוד לשיטת הכליאה האינרציאלית, בה הלחץ גבוה הרבה יותר, אולם זמן הכליאה קצר מאוד והפלזמה איננה יציבה עקב השימוש בעקרון ההספק המתפרץ.
הכליאה המגנטית מבוססת על סולנואיד שקווי השדה המגנטי ממוקמים לאורך צירו. על-מנת למנוע מהפלזמה "לברוח" מהקצוות ניתן ללפף את קווי השדה כך שיסגרו מעין מעגל, למשל בצורת טורוס. האתגר בשיטה זו הוא להתגבר על הגרדיאנטים הרדיאליים בשדה המגנטי, שגורמים לבריחה של הפלזמה מהמרכז.
טוקמאק.
במהלך השנים נוסו מספר תצורות של כליאה מגנטית, אולם החל משנות ה-70 של המאה ה-20, התצורה השלטת והמבטיחה ביותר היא הטוקמאק (מרוסית, ראשי-תיבות של "תא בצורה טורואידלית עם שדה מגנטי לאורך הציר"). הרעיון פותח ברוסיה בצורה חשאית, והתפרסם לראשונה בשנת 1968. בתצורה זו מייצרים בפלזמה זרם מחזורי, המשרה שדה מגנטי סביב השדה הטורואידלי, כך שגרעיני הפלזמה מתקרבים ומתרחקים מדפנות התא במהלך תנועתם הסיבובית.
בשנת 1991 נבנה טוקמאק גדול בשם START (ראשי תיבות באנגלית של "טוקמאק קטן בעל יחס הדוק") בעיר קולהם שבאוקספורדשייר באנגליה. התאוריה גורסת שהגדלה פיזית של המכשירים תגרור עמה שיפור ביעילות הפקת האנרגיה, ולכן מכשירים גדולים יותר ויותר נבנו בעולם. הטוקמאק הפעיל הגדול ביותר בעולם נכון לשנת 2014 הוא הטורוס האירופאי המשותף (JET) בקולהם, הפעיל משנת 1984. הטוקמאק בעל רדיוס ראשי של כ-3 מ', רדיוס משני של 1.25-2.1 מ' (בתצורות שונות), ונפח פלזמה של 100 מ"ק.
טוקמאק גדול אף יותר נמצא בבנייה בצרפת, ואמור להיות שלב ביניים בין כורי היתוך מדעיים להוכחת היתכנות ולמחקר (כמו JET), וכור היתוך תעשייתי ליצור חשמל. כינויו הוא פרויקט איטר (ITER), ומטרתו המוצהרת היא להיות כור ההיתוך הראשון שיפיק יותר אנרגיה, כתוצאה מתהליכי היתוך, מהאנרגיה שהושקעה. בניית המתקן החלה ב-2007, והפעלתו נדחתה מספר פעמים וצפויה כעת בשנת 2025.
אף על פי ש-ITER עדיין איננו פעיל, כור ההיתוך הבא אחריו כבר נמצא בתהליכי תכנון, ומכונה DEMO. כור זה אמור להיות כור ההיתוך התעשייתי לייצור חשמל הראשון בעולם, שיתבסס על הצלחתו המצופה של ITER.
אנתוני ואנדן בורה
אנתוני ואנדן בורה (בהולנדית: Anthony Vanden Borre; נולד ב-27 באוקטובר 1987 בליקאסי שבזאיר) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת המגן הימני.
קריירת מועדונים.
ואנדן בורה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אנדרלכט, וערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של המועדון כשהוא בן 16 וחצי בלבד. ואנדן בורה חתם באותו החודש על חוזה עד לשנת . ב-21 בספטמבר 2005 הוא הבקיע את שערו הראשון בקריירה, בניצחון 1-5 נגד רואסלארה. מאחר שהציג יכולת טובה מספר מועדונים באירופה הביעו עניין בשחקן, אך בסופו של דבר בעונת הוא האריך את חוזהו עם אנדרלכט עד .
ב-8 במרץ 2007 סוכמה העברתו של השחקן לפיורנטינה האיטלקית עבור 3.5 מיליון אירו ל-4 שנים, וב-1 ביוני 2007 עבר לפיורנטינה. ואנדן בורה ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ב-7 באוקטובר 2007 נגד יובנטוס. ב-19 בינואר הושאל ואנדן בורה לגנואה, כחלק מעסקת העברתו של פאפא וואיגו שעשה את המעבר ההפוך. ב-8 במרץ 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו כמחליף בהפסד 2-0 ליובנטוס. לאחר ששיחק בגנואה, התעקש להישאר בקבוצה וביוני הודיע המועדון שרכש את מלוא הזכויות של השחקן. בעונה המלאה הראשונה שלו בגנואה, ואנדן בורה ערך 25 הופעות.
ב-13 באוגוסט 2009 הושאל ואנדן בורה לפורטסמות' האנגלית עד לסיום העונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-19 באוגוסט 2009 נגד ברמינגהאם סיטי. ב-22 בספטמבר 2009 הבקיע את השער הראשון שלו במועדון, בניצחון 1-3 נגד קרלייל יונייטד במסגרת גביע הפוטבול ליג. ב-6 בפברואר 2010 הבקיע שער עצמי בהפסד 5-0 נגד מנצ'סטר יונייטד. ואנדן בורה לא הצליח לעזור למועדון שבסיום העונה ירד לליגת המשנה ולאחר מכן עזב את המועדון.
בקיץ חזר ואנדן בורה לבלגיה כאשר חתם בגנק תמורת 350,000 אירו. למרות זאת ההסכם יצא לפועל רק בינואר . ב-22 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-3 נגד קורטרייק, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-78. בסיום העונה זכה עם המועדון באליפות. עונה לאחר מכן עזר לקבוצה לעלות לשלב הבתים של ליגת האלופות, ובסיום העונה עזב את המועדון לאחר סיום חוזהו.
בשנת חזר ואנדן בורה לאנדרלכט, כאשר חתם עד לסיום העונה. ב-16 במרץ 2013 ערך את הופעת הבכורה המחודשת שלו בתיקו 1-1 נגד גנט. ב-9 ביולי 2016 הושאל למונפלייה.
ב-10 בינואר 2017 הודיע ואנדן בורה על פרישה ממשחק פעיל בגיל 29. ב-2 במרץ 2017 הודיע על חזרה לכדורגל וחתם במזמבה מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
קריירה בינלאומית.