ב-23 ביוני 2008, פורסם סגל הנבחרת למשחקים האולימפיים בבייג'ינג, וסולו סומנה כשוערת הפותחת. בריאנה סקארי השוערת הוותיקה, לא זומנה לסגל ונראה היה כי שום דבר כבר לא יוכל להדיח את סולו מההרכב הראשון. ב-21 באוגוסט, נערך גמר הטורניר, בשיחזור של חצי גמר המונדיאל משנה לפני כן - ארצות הברית נגד ברזיל. הפעם, ידן של האמריקאיות הייתה על העליונה וניצחון קטן של 0-1 בהארכה, הביא את מדליית הזהב לארצות הברית. אחרי המשחק, גרפה סולו את רוב השבחים - אחרי שעצרה שוב ושוב את ההתקפה הברזילאית בראשות השחקנית הטובה בעולם דאז, מרטה.
גביע העולם 2011.
למרות שהחמיצה את רוב שלב המוקדמות עקב הפציעה בכתף, זומנה סולו לסגל הנבחרת לגביע העולם ב-2011 שנערך בגרמניה. אחרי ששמרה על שער נקי בשני המשחקים הראשונים נגד צפון קוריאה וקולומביה, ספגה סולו שני שערים בהפסד לשוודיה - הפסד שגרם לארצות הברית לסיים במקום השני בבית המוקדם, ולפגוש את יריבתם המרה, ברזיל, ברבע הגמר.
המשחק בין השתיים נשלח לדו-קרב בעיטות הכרעה, לאחר שאבי וומבאך האמריקאית כבשה שער שוויון בדקה האחרונה של ההארכה. במהלך דו-קרב הפנדלים, עצרה סולו את הפנדל השלישי של הברזילאיות והעלתה את ארצות הברית לחצי הגמר נגד צרפת. אחרי המשחק, סולו שיבחה את חברותיה לנבחרת ואמרה לתקשורת ש"למרות שהיינו עם שחקנית אחת פחות ובפיגור של שער אחד בהארכה, הרגשנו שמשהו הולך לקרות". בניצחון 1-3 על צרפת בחצי הגמר, הפכה סולו לשוערת השנייה בהיסטוריה שמגיעה למאה הופעות בינלאומיות (אחרי חברתה לנבחרת, בריאנה סקארי).
במשחק הגמר, פגשו האמריקאיות את נבחרת יפן המפתיעה. למרות שפעמיים הובילו ביתרון של שער, לא הצליחו האמריקאיות לשמור על התוצאה ובסופו של דבר, הפסידו ליפן 1-3 בדו-קרב פנדלים. למרות ההפסד, הפגינה סולו הערכה רבה כלפי הנבחרת היפנית ובירכה אותם. בטקס הסיום של הטורניר, זכתה סולו בפרס כפפת הזהב (השוערת המצטיינת) ובכדור הארד (השחקנית השלישית בטיבה במונדיאל). כמו כן, היא נכנסה להרכב מצטייני הטורניר.
הפרסום שאחרי גביע העולם.
לאחר גביע העולם ב-2011, ובעיקר לאחר משחקה המצוין נגד ברזיל ברבע הגמר, הפכה סולו בין לילה לכוכבת אמריקאית ואף לסמל מין. חודשיים לאחר מכן, הוזמנה סולו להשתתף בתוכנית הריאליטי, רוקדים עם כוכבים וסיימה במקום הרביעי. באוקטובר 2011, הופיעה בעירום על שער המגזין ESPN, במהדורה שנתית שאת כולה מעטרים ספורטאים מובילים ללא בגדים.
המשחקים האולימפיים 2012 וגביע העולם 2015.
סולו זכתה עם נבחרת ארצות הברית במדליית זהב שנייה ברציפות באולימפיאדת לונדון.
בינואר 2015 הושעתה סולו מנבחרת הנשים הלאומית של ארצות הברית לתקופה של 30 ימים, בשל תקרית בה הייתה מעורבת במחנה האימונים..
בקיץ 2015, זכתה עם הנבחרת בטורניר גביע העולם בכדורגל שהתקיים בקנדה וגם בכפפת הזהב הניתנת לשוער הכי טוב בטורניר. זוהי הייתה זכייתה שנייה בגביע כפפת הזהב לאחר טורניר גביע העולם שהתקיים ב-2011.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הודחה נבחרת ארצות הברית בשלב רבע הגמר על ידי נבחרת שוודיה. לאחר המשחק כינתה את שחקניות שוודיה "חבורת פחדניות". לאחר שתגובתה של סולו עוררה הרבה רעש סביב הנבחרת, התאחדות הכדורגל האמריקאית החליטה להשעות את הופ לחצי שנה ולעצור את החוזה שלה עם הנבחרת. בתגובה שנמסרה מטעמם הם טוענים כי ״ההחלטה נבעה בשל מקרים נוספים שקרו עם סולו בזמן ששיחקה עבור הנבחרת״. השעיה זו הייתה ההשעיה השנייה של סולו מהנבחרת במהלך הקריירה שלה עמה.
לאחר שההשעיה נגמרה, סולו לא חזרה לשחק בנבחרת ארה״ב ואף הודיעה לפני כן כי היא עוזבת את קבוצת הכדורגל שלה ״Seattle Reign” שנמצאת ב-NWSL.
SOPA, ראשי תיבות של Stop Online Piracy Act, הוא שמה של הצעת חוק שהוגשה בבית הנבחרים האמריקאי ב-26 באוקטובר 2011 על ידי למר סמית, בתמיכת שלושה-עשר חברים נוספים בבית הנבחרים, דמוקרטים ורפובליקנים גם יחד.
על הצעת החוק וההצעה המקבילה לה.
החוק שהוצע מכונה לעיתים גם . הצעת החוק כוונה נגד הפרת זכויות יוצרים ופגיעה בקניין רוחני באמצעות פרסום תכנים באינטרנט. כמו כן, היא יצאה נגד פרסום תכנים המנוגדים לחוק כגון עידוד סחר בסמים.
SOPA, שבסופו של דבר נמשך חזרה, דרש:
בנוסף, הוצע להטיל אחריות ועונשים על אתרים בהם מפורסמים תכנים הפוגעים בזכויות יוצרים.
הצעה נוספת, שנדונה במקביל בסנאט האמריקאי, עסקה בנושאים דומים ואף חופפים. הצעה זו כונתה PIPA על שום שמה, , או בשם המלא .
הפולמוס סביב הצעת החוק.
הצעת החוק עוררה מחלוקות קשות בעולם.
נימוקים בעד החוק.
טענתם המרכזית של התומכים בחוק הייתה שזכויות יוצרים נפגעות על ידי אתרי אינטרנט, שרובם מחוץ לארצות הברית. לדברי התומכים בחוק, הוא יביא ל:
נימוקים נגד החוק.
הטענה המרכזית נגד החוק הייתה שהוא מגביל את חופש הביטוי באינטרנט. לדברי המתנגדים לו, החוק יביא ל:
עוד נטען, כי החוק אינו אפקטיבי, שכן הוא אינו פועל כנגד אתרים הפוגעים בזכויות יוצרים במכוון אולם מאוחסנים בשרתי אינטרנט הנמצאים מחוץ לגבולות ארצות הברית.
צעדי מחאה כנגד החקיקה.
כדי להביע את מחאתם כנגד הצעות החוק, אשר עלולות להביא לפגיעה במיזם שלהם, בחרו עורכי ויקיפדיה האנגלית "להחשיך" אותה למשך יממה אחת, ב-18 בינואר 2012. באותו היום, גולשים מכל העולם אשר ניסו להיכנס לוויקיפדיה בשפה האנגלית נתקלו במסך המודיע להם כי האתר מוחשך ולפיכך, לא תנתן להם גישה למידע האנציקלופדי. כל זאת, תחת הכותרת , פרפרזה על הסיסמה שטווה ג'ימי ויילס, המהווה את המוטו לפעילותה של קרן ויקימדיה .
לאות הזדהות עם צעד המחאה של עורכי ויקיפדיה האנגלית, בחרה חברת גוגל להציג באותו יום את מנוע החיפוש שלה בפני גולשים אמריקאים, כאשר על הלוגו הרגיל של גוגל מודבק לכאורה סרט בידוד שחור, סמל מקובל לדיכוי. אל גוגל הצטרפה גם קרן מוזילה, אשר בחרה גם היא להחשיך את אתר האינטרנט שלה למשך אותו היום. גם אתר שיתוף התמונות פליקר נתן אפשרות למשתמשים השונים להחשיך ליום את תמונותיהם.
ביוני 2012 עשרות ארגונים אזרחיים, פעילי רשת, אנשי אקדמיה ויזמים טכנולוגיים חתמו על ההצהרה על חירות האינטרנט הקוראת לשמור על חופש הביטוי, הגישה, פתיחות, חדשנות ופרטיות באינטרנט.
אחרית דבר.
בעקבות הלחצים שהופעלו עליו ועל יתר חברי הקונגרס, ב-21 בינואר 2012 הודיע סמית על משיכת הצעת החוק ובחינתה מחדש. בהודעה שהוציא, מסר סמית: . גם ההצבעה על חוק PIPA נדחתה למועד שלא נקבע.
באר לימון
באר לימון הוא אתר ארכאולוגי קטן באזור בית שמש.
העתיקות באתר.
באתר באר לימון הנמצא קרוב ליישוב ישעי נמצאת באר בת כאלפיים שנה מן התקופה הרומית, מעליה בנוי מבנה צלבני מרשים בגובה 7 מטרים הבנוי מאבני גזית גדולות.
שוד העתיקות בבאר לימון.
בתחילת 2012 האתר עלה לכותרות לאחר שנלכדה חוליית שודדי עתיקות בדואים מהפזורה הבדואית שהחריבו את האתר. השודדים פעלו באתר מספר לילות עם כלי חפירה, פטישים, וציוד הרמה כבדים. הם חפרו בתוך באר המים העתיקה שתחת המבנה הצלבני הגבוה, שברו את קירות הבאר, ריסקו את האבנים העתיקות, וחפרו בורות עמוקים בשכבות המבנה הארכאולוגי, תוך גרימת נזק בלתי הפיך לאתר העתיקות.
בחקירתם התברר כי אגדות שהתהלכו בקרב הפזורה הבדואית סיפרו על מטמון זהב הנמצא באתר, בעקבות כך הגיעו שודדי העתיקות לחפש את המטמון במקום.
Stop Online Piracy Act
פארק תרבות
פארק תרבות הוא מגזין תרבות ישראלי-רוסי בשפה הרוסית, בהגשת ארקן קריב ואנה רוזינה, המפגיש את הצופים עם אמנים, סופרים ואנשי רוח ישראליים, שחקנים ובמאים, מוזיקאים ומעצבים לצד אמנים מפורסמים מחו"ל.
במגזין מוצגת סקירה של אירועי התרבות והבידור מהארץ ומהעולם, הסרטים החמים וקטעים מעולם האינטרנט.
המגזין עלה לאוויר ב 18 בספטמבר 2011 בערוץ yes Raduga.
המגישים.
ארקן קריב - נולד בשנת 1963, עלה לארץ בשנת 1989. עיתונאי, מגיש וסופר.
אנה רוזינה - בעלת תואר בבלשנות והוראת השפה הרוסית וספרות רוסית. עובדת כעיתונאית, וכמגישה ברדיו ובטלוויזיה.
מנחם נחום פרידמן משטפנשט
יוחנן אליחי
יוחנן אליחי (18 באפריל 1926 – 4 ביולי 2020) היה בלשן, מילונאי ומורה ישראלי ממוצא צרפתי, חוקר השפה הערבית הפלסטינית המדוברת ומחברם של ספרי לימוד ומילונים בתחום זה.
מראשוני נציגות יעקב הצדיק לקתולים הדוברים עברית בישראל, היה הראשון שערך את טקס סעודת האדון בעברית בישראל, בשנת 1956. תרם רבות לתרגום הליטורגיה הלטינית לעברית וליצירת מורשת מוזיקלית קתולית בעברית.
ביוגרפיה.
אליחי נולד בשנת 1926 בשם ז'אן לרואה סמוך לפריז, וגדל במשפחה צרפתית קתולית. בשנת 1946 נסע ללבנון במסגרת שירות לאומי, עסק שם בהוראת השפה הצרפתית והחל בלימודי השפה הערבית.
בשנת 1947 חזר לצרפת ולמד במרכז הדומיניקני ללימודי נצרות. עם תום לימודיו היה לנזיר והתקבל כחבר במסדר קתולי קטן, האחים הקטנים של ישוע (בצרפתית: Petits Frères de Jésus).
בשנת 1956 הגיע לישראל, התיישב ברמת גן ועבד בתחום הקרמיקה. לאחר מכן עבר ליפו. בשנת 1960 קיבל אזרחות ישראלית ושינה את שמו מ'ז'אן לרואה' (בצרפתית: Jean Leroy) ל'יוחנן אליחי'.
בין השנים 1965–1967 התגורר בכפר תרשיחא שבגליל. בשנים 1965–1989 הקליט שעות רבות את תושבי הכפר והסביבה והקלטות אלו שימשו אותו כבסיס ללמידה שיטתית של השפה וכחומר גלם ראשוני לספרי הלימוד ולמילונים שחיבר מאוחר יותר.
בשנת 1967 החל להוציא לאור בהוצאה עצמאית סדרת ספרי לימוד לשפה הערבית המדוברת, המיועדת לדוברי צרפתית. בשנת 1973 השלים חיבור של מילון צרפתי-ערבי לערבית פלסטינית מדוברת.