מנהיג המרד ההולנדי (מלחמת שמונים השנה) היה וילם השתקן לבית אורנז'. הוא התמנה כסטאדהאודר ב-1572 במחוז הולנד, שהיה המחוז הראשון שהרים את נס המרד. השפעתו האישית והשם הטוב שיצא לו נעשו מזוהים עם המשרה, והקלו על התקבלותם של בני המשפחה האחרים. מאוריץ ב-1618 ווילם השלישי מ-1672, שניהם מבית אורנז', החליפו מועצות-עיר שלמות באנשי שלומם כדי להגדיל את סמכויותיהם. בתגובה לנסיונותיהם של הסטאדהאודרים להדק את אחיזתם במדינה, פעלו הרחנטים (regenten, אנשי האליטות הכלכליות במדינה שהיה להם ייצוג רב במועצות) אחרי מותו של וילם השני ב-1650 כדי שלא יתמנה סטאדהאודר כלל. "התקופה הראשונה ללא סטאדהאודר" הסתיימה ב-1672, היא "שנת האסון" (Rampjaar) ההולנדית. תקופה שנייה ללא סטאדהאודר הייתה אחרי מותו של וילם השלישי ב-1702.
אחרי הפלישה הצרפתית ב-1747 נאלצו הרחנטים להיכנע ללחץ עממי ולקבל את וילם הרביעי, סטאדהאודר של פריסלנד וחרונינגן, כסטאדהאודר במחוזות האחרים. ב--22 בנובמבר 1747 הפכה משרת הסטאדהאודר באופן רשמי למשרה העוברת בירושה (erfstadhouder). מאחר שווילם, לראשונה בתולדות הרפובליקה, שימש כסטאדהאודר של כל המחוזות, התפקיד קיבל שם חדש ונקרא כעת "סטאדהאודר חנראל" (Stadhouder-Generaal, סטאדהאודר כללי).
לאחר מותו בטרם עת של וילם הרביעי ב-1751 התמנה בנו התינוק כסטאדהאודר תחת חסותה של אמו כעוצרת. אי-הסדרים השלטוניים בתקופות העוצרוּת הזו עוררו איבה רבה, אשר הביאה להיווצרותה של תנועת "הפטריוטים" ב-1780. הפטריוטים השתלטו תחילה על מועצות-עיר רבות, אחרי כן על מועצת מחוז הולנד, ולבסוף הקימו מיליציות אזרחיות כדי להגן על עמדתם למול האורנז'יסטים. המדינה עמדה על סיפה של מלחמת אזרחים. בסופו של דבר, באמצעות התערבות צבאית פרוסית, הצליח ב-1787 וילם החמישי לדכא את ההתנגדות, ומנהיגים רבים של הפטריוטים גלו לצרפת.
סופו של תפקיד הסטאדהאודר.
הגולים חזרו מצרפת עם הצבא המהפכני הצרפתי בחורף של 1795, והולנד נפלה תחת שלטון צרפת המהפכנית. וילם החמישי נמלט לאנגליה, ומשׂרת הסטאדהאודר בוטלה באופן רשמי ב-1795, כשהצרפתים הקימו את הרפובליקה הבטאווית. לאחר תבוסת נפוליון וקונגרס וינה חזרה הולנד לשלטון בית אורנז', אלא שהפעם הפך הנסיך וילם השישי לוילם הראשון, מלך הולנד והולנד הייתה למונרכיה.
בארצות השפלה הדרומיות (כיום בלגיה) המשיכו מלכי בית האבסבורג למנות סטאדהאודרים מקומיים ללא הפרעה מאז 1572 ועד סיפוחן לצרפת המהפכנית ב-1794.
אגרו-דולצ'ה
אגרו-דולצ'ה או אגרודולצ'ה (באיטלקית: Agrodolce - מילולית: "חמוץ" - "מתוק") הוא רוטב מסורתי מהמטבח הסיציליאני בפרט ובמטבח האיטלקי בכלל. רוטב זה מקורו בסיציליה, וככל הנראה הוא השפעה של מהמטבח הערבי, מאחר שהרוטב הפך נפוץ באי בתקופת הכיבוש הערבי שלו (לאחר שנת 965).
הכנת רוטב זה מתבצעת על צמצום חומץ וסוכר, כאשר לרוב מרכיבי הרוטב כוללים גם יין, פירות ולעיתים גם שוקולד. עם תפוצת הרוטב ברחבי איטליה והעלייה בפופולריות שלו, נוצרו גרסאות מקומיות של הרוטב, הכוללות לעיתים חמאה ובצלים או בצלצולים (שאלוט).
הרוטב משמש לתבל בשר כבש או כרוטב לפסטה (מסוג ריגטוני או פפרדלה).
אזכורים תרבותיים.
הרוטב מוזכר בספרו של ריצ'רד קונדון, "הכבוד של פריצי" בו נכתב:
אגרודולצ'ה
אגרו א דולצ'ה
ריבוליטה
ריבוליטה (באיטלקית: Ribollita - מילולית: "מורתח מחדש") הוא מרק האופייני למטבח אזור טוסקנה, תת-אזור של המטבח האיטלקי.
מרק ירקות זה, המורכב מלחם וירקות אפויים, מהווה ארוחת איכרים שלמה.
הכנה.
מרק ריבוליטה עשוי משאריות אוכל, ומכיל לחם יבש, שעועית מסוג קנלינני, וירקות (גזר, כרוב, בצל, תרד או עלי מנגולד, קוולו נרו (כרוב שחור) וסלק) המרק מתובל בעשבי תיבול ובשום, ולעיתים מוסיפים לו עגבניות. הכנת המרק כיום נמשכת שלושה ימים - לאחר השריית השעועית במשך יום, מבשלים את הירקות פעם אחת, ולמחרת מבשלים את הירקות עם הלחם בפעם השנייה לקבלת נזיד סמיך.
משמעות שמו של המאכל מעיד על כך שמדובר במרק המוכן משאריות מזון שנשארו. מקורו של מרק זה בימי הביניים, במטבח האיכרים (האריסים) של האזור, ובמקורו היה המרק למעשה חימום מחדש של מרק המינסטרונה שנותר משולחן בני האצולה מהיום הקודם, בשילוב הלחם היבש שנותר אף הוא מארוחה ביום קודם.
רוטב חמוץ-מתוק
רוטב חמוץ-מתוק (בסינית מסורתית: 甜酸醬, בסינית מפושטת: 甜酸酱; תעתיק: טיאם-סון-ג'יאונג; מילולית: רוטב חמוץ מתוק; באנגלית: Sweet and Sour) הוא רוטב ומטבל מהמטבח הסיני אמריקאי שטעמו חמוץ ומתוק וצבעו אדום עז. רוטב זה הפך פופולרי בצפון אמריקה ובאירופה בעקבות פיתוח המטבח הסיני אמריקאי. הרוטב מוגש לרוב עם אגרול, מנה סינית-אמריקאית נפוצה.
היסטוריה.
המטבח הסיני.
מקורו של רוטב מודרני זה ברוטב מהמטבח הסיני אשר הכיל חומץ אורז עדין, רוטב סויה וסוכר או דבש. לעיתים הרוטב כולל גם זנגביל כתוש. רוטב זה שימש במטבח הסיני כמטבל עבור מאכלי דגים או בשר (ולא כרוטב המשמש בבישול עצמו). רוטב זה השתנה בהתאם לסוג השימוש, כך שלחסילון הוכן הרוטב עם פלפל צ'ילי ורוטב סויה, ולבשר אווז הרוטב כלל גם שום.
הרוטב נפוץ בעיקר במטבח הקנטונזי בו משמש הרוטב לתיבול חזיר חמוץ מתוק, מנה המסמלת את המטבח, והפכה פופולרית ביותר במסעדות סיניות במערב.
השפעות על המטבח המערבי.
רוב המהגרים הסינים למערב עד שנות החמישים הגיעו ממחוז גואנגדונג, ולכן המטבח הסיני אמריקאי הושפע רבות מהמטבח הקנטונזי. גם רוטב זה, כפי שהוא מוגש במערב, מבוסס על רוטב דומה מהמטבח הקנטונזי, ומשמש במערב בעיקר במנות עוף או וחזיר. בהמשך נוספו לתבשילים המסורתיים מרכיבים כגון רסק עגבניות (בעיקר קטשופ) ואננס ומאכלים מערביים שבושלו בניסיון להידמות לאוכל סיני מסורתי עשוי שימוש ברוטב זה ובשני מרכיבים אלה. אחד משימושיו המרכזיים של רוטב זה הוא כמטבל לאגרול.
עם הגידול בפופולריות הרוטב ובתפוצתו במערב החל שיווק של רוטב מוכן.
לנה דל ריי
אליזבת' וולרידג' גרנט (באנגלית: Elizabeth Woolridge Grant; נולדה ב-21 ביוני 1985), הידועה בשם הבמה לנה דל ריי (Lana Del Rey) היא זמרת, יוצרת ודוגמנית אמריקאית. המוזיקה שלה ידועה בסגנונה הקולנועי, בנגיעתה ברומנטיקה טרגית ובמלנכוליה, בדמיונה לתרבות הפופ ובייחוד לאמריקנה של שנות ה-50 וה-60.
דל ריי נולדה בניו יורק וגדלה בה. את קריירת המוזיקה שלה החלה בשנת 2005. כמו כן, היא זכתה להצלחה עולמית בשנת 2011, כאשר סינגל הבכורה שלה, "Video Games", הצליח להגיע אל המקום ה-9 במצעד הסינגלים הבריטי, ובנוסף, כבש צמרות מצעדים רבות בכל רחבי העולם. השיר נכלל באלבומה השני, "Born to Die", שיצא ב-27 בינואר 2012. האלבום זכה להצלחה רבה ונמכר בלמעלה משבעה מיליון עותקים ברחבי העולם. דל ריי זכתה בהכרה נוספת לאחר שהאלבום "Born to Die" הגיע למקום השני במצעד הבילבורד 200, והיה לאלבום הרביעי הנמכר ביותר בשנת 2012.
בתוך אלבומה "Born to Die", נכלל גם הלהיט "Summertime Sadness", שהופק על ידי סדריק ג'רוואה, והגיע למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100. המיני-אלבום, "Paradise", שיצא בנובמבר זיכה את דל ריי במועמדות לפרס הגראמי, בקטגוריית – "אלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר של השנה". שלושה שירים מ-"Paradise" הושמעו בסרטה הקצר "Tropico", שיצא לאקרנים בדצמבר 2013. בשנת 2014 הוציאה דל ריי את אלבום האולפן השלישי שלה, "Ultraviolence", אשר זכה לביקורות חיוביות; והיה לאלבומה המצליח ביותר בארצות הברית.
בשנת 2015, ערכה סיבוב הופעות בצפון אמריקה עם קורטני לאב וגריימס. כשנה לאחר מכן, הוציאה את אלבום האולפן הרביעי שלה, "Honeymoon", שזכה גם הוא לביקורות חיוביות, ומכירותיו בשבוע הראשון לצאתו היו הרביעיות הגבוהות ביותר בארצות הברית ב-2015. אלבומה החמישי, "Lust for Life", יצא ב-2017, ומיד לאחר צאתו כיכב במצעדים כגון בילבורד והיה מועמד לפרס גראמי לאלבום הפוק הקול הטוב ביותר. אלבום האולפן השישי של דל ריי, "", יצא ב-30 באוגוסט 2019. ספרון השירים הראשון שלה, "Violet Bent Backwards Over the Grass", ייצא באופן עצמאי במהלך שנת 2019, אלבום האולפן השביעי של דל ריי, "Chemtrails over the Country Club", יצא לאור ב-19 מרץ 2021.
לנה דל ריי מכנה את הסגנון שלה "ננסי סינטרה בגרסת הגנגסטרים".
ביוגרפיה.
אליזבת וולרידג' גרנט נולדה בניו יורק שבארצות הברית למשפחה קתולית ממוצא סקוטי. בת לרוברט אינגלנד גרנט ג'וניור ולפטרישיה אן "פאט" (לבית היל), תקציבאית לשעבר בקבוצת גריי שעשתה הסבה מקצועית להוראה בתיכון. יש לה אחות צעירה, קרוליין, ואח אחד, צ'רלי.
דל ריי גדלה בלייק פלסיד שבמדינת ניו יורק, ולמדה בבית ספר יסודי קתולי. היא למדה שנה אחת בתיכון שבו לימדה אמה, והחלה לשיר במקהלת הכנסייה שלה כשהייתה ילדה. בגיל חמש עשרה נשלחה לבית הספר קנט על ידי הוריה כדי לעזור לה להתמודד עם התמכרותה לאלכוהול. בילדותה רצתה דל ריי להיות משוררת; אביה היה משורר חובב ואמה חובבת שירה.