קבוצת השחקנים כללה 18 סטודנטים ללימודי מזכירוּת במכללת ימק"א שבספרינגפילד, מסצ'וסטס, אשר במסגרת לימודיהם נדרשו להשלים קורס בחינוך גופני, אותו העביר ממציא משחק הכדורסל ג'יימס נייסמית'. במהלך הקורס שיחקו הסטודנטים במשחק אותו הגה אז נייסמית', על פי כלליו הראשוניים – ללא כדרור – כאשר הסלים במשחק הם סלי אפרסקים. משחק הכדורסל הראשון של הקבוצה נערך ב-21 בדצמבר 1891 בין שתי קבוצות בעלות תשעה שחקנים כל אחת, והסתיים בתוצאה 1–0.
בשנת 1959 הונצחה הקבוצה כחברה בהיכל התהילה של הכדורסל, כחלק מהמחזור הראשון שהוצג בו. שמות 20 השחקנים אשר הוכרו כחברי הקבוצה המקורית הם: ליימן ארצ'יבלד, פרנקלין בארנס, וילברט קרי, ויליאם צ'ייס, ויליאם דייוויס, ג'ורג' דיי, בנג'מין פרנץ', הנרי גלן, ארנסט הילדנר, גנזבורו אישיקווה, ריימונד קיין, דונלד פריס, יוג'ין ליבי, דן כריסטנסן, פינליי מקדונלד, פרנק מאהן, תומאס פאטון, אדווין ראגלס, ג'ון תומפסון וג'ורג' ולר.
עירוי תאי דם אדומים
עירוי תאי דם אדומים הוא עירוי של תאי דם אדומים, אשר הופרדו במטרה לשמש לעירוי דם. עירוי זה נעשה בעיקר כאשר חולי אנמיה יורדים מתחת לרף ההמוגלובין המומלץ המינימלי, אשר עומד על 70–80 גרם לליטר. בקרב מבוגרים, ליטר אחד של עירוי תאי דם אדומים צפוי להעלות את ריכוז ההמוגלבין בכ-10 גרם לליטר. עירויי דם חוזרים נצרכים בקרב חולי סרטן העוברים טיפול באמצעות כימותרפיה, או בקרב חולים אשר יש להם הפרעות ברמת ההמוגלובין בדם.
שימושים רפואיים.
עירוי תאי דם אדומים משמש על מנת לסייע לחולי אנמיה להחזיר את היכולת לספק חמצן לתאים השונים בגוף, זאת בשל פגיעה גופנית או בשל בעיה בריאותית. בעבר, הטיפול במקרים אלו נעשה באמצעות עירוי דם, אך כיום הוא נעשה על ידי עירוי תאי דם אדומים. יותר ממאה מיליון יחידות עירוי דם נאספות בכל שנה, וכמחצית מהן נתרמות לאוכלוסייה במדינות מפותחות.
במדינות מתפתחות, כ-65% מעירוי תאי דם אדומים ניתן לילדים הסובלים מסוגים שונים של אנמיה בילדות. שימוש שכיח נוסף במדינות אלו הוא מתן עירוי תאי דם אדומים לנשים הסובלות מסיבוך הריוני. בעוד שבמדינות מפותחות, מרבית מעירויי תאי הדם האדומים ניתנים למבוגרים מעל גיל 65.
כאשר נשקלת האפשרות לעירוי תאי דם אדומים למטופל, מומלץ לקחת בחשבון את ההקשר הרפואי הכולל, ובין היתר את ההעדפה האישית ואת התחלופות האפשריות.
מבוגרים.
מומלץ להשתמש בעירוי בעת מקרים בהם רמת ההמוגלובין בדם יורדת מתחת ל-70–80 גרם לליטר. קביעת רף זה, ולא נמוך יותר ממנו, מצמצמת את מתן עירויי הדם ב-43%. לא קיימות ראיות אשר מצביעות על קשר בין אי מתן עירויי תאי דם אדומים למטופלים הנמצאים מעל רף זה ובין תמותה או גורמים המקדמים אותה.
ניתוחי לב.
מחקר ביסס את ההשערה לפיה מדיניות של אי מתן עירוי תאי דם אדומים מעל 70–80 מיליגרם לליטר אינה מסכנת מנותחי לב, ובמקביל חוסכת עד כ-24% מעירויי הדם.
מחלות לב.
קיימות פחות ראיות המצביעות על טווח אופטימלי לבעלי מחלות לב, כולל אלו הסובלים מהתקף לב. הקו המנחה המוצע הוא רף גבוה במקצת של רמת המוגלובין בדם- 80 מיליגרם לליטר, כל עוד המטופל לא עבר ניתוח לב.
אנמיה התלויה בעירויי דם.
בקרב חולי תלסמיה, התלויים בעירויי דם באופן קבוע על מנת למנוע הידרדרות במצבם הבריאותי, נדרש רך גבוה יותר של רמות המוגלובין בדם - 90 מיליגרם לליטר. קיים חוסר ודאות לגבי הרף המומלץ לחולי התסמונת המיאלודיספלסטית או חולי אנמיה אפלסטית. על כן הקו המנחה הוא התאמה אישית למטופל בכל הנוגע לעירוי תאי דם אדומים.
ילדים.
קיימים פחות ראיות לגבי רף מומלץ לעירוי תאי דם אדומים בקרב ילדים בהשוואה למבוגרים. התקיים רק מחקר בודד במדינויות שונות של רף עירויי תאי דם אדומים בקרב ילדים. במחקר זה נמצא כי כאשר רמות ההמוגלובין בקרב ילדים נמוכות מ70 מיליגרם לליטר, עירוי תאי דם אדומים מומלץ גם בקרב ילדים.
תופעות לוואי.
תופעות לוואי עלולות לכלול תרוגות אלרגיות הכוללות אנפילקסיס, המוליזה וזיהום. מתן עירוי דם לאדם שאינו מתאים לכך עלול להיות קטלני.
בדיקת תאימות.
על מנת למנוע תופעות לוואי, מבוצעות בדיקות תאימות הבודקות את התאמתו של מקבל העירוי לקבל את דם התורם. אנטיגנים בדם התורם נבדקים אל מול נוגדנים בגוף מקבל העירוי.
האנטיגנים הנפוצים החשובים לשם כך הם A, B, ו-Rh, אשר מסומן בסימון "חיובי" (קיים) ו"שלילי" (לא קיים). האותיות A ו-B מציינות את קיומם של אנטיגנים מסוגים אלה, כאשר העדר אנטיגנים משני סוגים אלה מצוין באות O.
לכן, אדם שבדמו -RH אינו יכול לקבל תרומת דם מאדם שדמו +RH. אדם שבדמו +RH יכול לקבל תרומת דם מאדם שבדמו -RH.
באופן אידיאלי, מוצאים התאמה מושלמת בין סוגי הדם. כך למשל בעל סוג דם A+ יקבל בדיוק סוג דם A+, אף כי הוא יכול לקבל גם דם מסוג A-, או O- או O+. נובע מכך כי סוג דם O- הוא סוג הדם המבוקש ביותר, מכיוון שניתן לתרום אותו כמעט לבעל כל סוג דם שהוא. כך לדוגמה במקרי חירום, כאשר לא ידוע סוג דמו של המקבל, נעשה שימוש במנות דם מסוג O-.
איסוף, עיבוד ושימוש.
לרוב, איסוף הדם נעשה ממתנדבים. לאחר מכן, הדם מוכנס לצנטריפוגה, בה תאי הדם הדחוסים יותר נמשכים לקרקעית, ונוזל הפלזמה נשאר בחלק העליון. הפלזמה מופרדת ותאי הדם האדומים מאוחסנים עם כמות מינימלית של נוזל. לעיתים, תהליך הפרדת כדוריות הדם האדומות על ידי מכשיר אפרוזה, אשר נמצא כבר במקום התרומה ומחובר ישירות לתורם. תרומת תאי דם אדומים לעיתים מופרדת באופן שיענה על צרכים ספציפיים של מטופל. המקרה הנפוץ ביותר הוא הסרת תאי הדם הלבנים מתרומת הדם, הנקראת גם ליאוקורדציה (Leukoreduction).
תאי הדם האדומים מאוכסנים בקירור עד ל-45 ימים. במטופלים מסוימים, שימוש בתאי דם שנתרמו לפני זמן מועט הוא חשוב. למשל, בקרב תינוקות, קורא הקו המנחה לשימוש בתאי דם שנתרמו לכל היותר לפני שבוע, על מנת להבטיח תפקוד אופטימלי של תאי הדם.
הר אנדרסון (אנטארקטיקה)
הר אנדרסון או הר אנדרסן (באנגלית: Mount Anderson) הוא הר גבוה בצפון רכס סנטינל בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 3 קילומטרים מהר בנטלי; מדרום מערב לרכס פרובודה.
קרחון אמברי מנקז את מורדותיו שצפון מזרחיים של ההר, וקרחון פונפון (יובל של קרחון אמרי מנקז את מורדותיו המזרחיים של ההר).
גובהו של ההר 4,255 מטרים מעל פני הים.
ההר מתנשא לגובה של 1,504 מטרים מעל סביבתו.
היסטוריה.
גילוי ההר.
ההר התגלה על ידי משלחת החקר חוצת ארץ מארי בירד, שנערכה בין השנים 1958–1957.
מקור השם.
ההר נקרא על שם ורנון ה. אנדרסון (Vernon H. Anderson) חוקר קרחונים בתחנת בירד בשנת 1957, שהיה חבר משלחת החקר.
הטיפוס על ההר.
הראשונים שטיפסו על ההר היו ג'ד בראון (Jed Brown) מארצות הברית, ודמיאן גילדאה (Damien Gildea) מאוסטרליה, ב-7 בינואר 2007.
לקריאה נוספת.
• Damien Gildea, Antarctic Peninsula - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide
כרם נאטור
כרם נאטור (נולד ב-1992) אמן חזותי, יליד נצרת, חי ויוצר בתל אביב.
ביוגרפיה.
כרם נאטור נולד בנצרת וגדל בשפרעם, כיום חי ועובד בתל אביב. נאטור בוגר התוכנית לתואר ראשון במחלקה לאמנויות המסך (BFA) ותואר שני באמנויות (MFA) של בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים. כיום הוא יוצר עצמאי ומרצה במחלקה לאמנויות המסך בבצלאל.
נאטור הציג תערוכות יחיד והשתתף בתערוכות קבוצות רבות ובפרויקטים שונים בגלריות ובמוזיאונים ואף זכה בפרסים ובמענקים על יצירתו. נאטור זוכה פרס לאמן וידאו בראשית דרכו מטעם משרד התרבות לשנת 2019 ופרס קיפר מטעם קרן וולף לשנת 2020. בשנת 2020 נבחר נאטור לרשימת 30under30 של מגזין Forbes.
עבודותיו הוצגו במוזיאונים וגלריות שונות בארץ ובעולם, ביניהם מוזיאון תל אביב, מוזיאון ישראל, מוזאון פתח תקווה לאמנות, מוזיאון ינקו דאדא, מוזיאון חיפה לאמנות, מוזיאון בוכום (גרמניה), ונערכו לו תערוכות יחיד ב CCA תל אביב-יפו, גלריה זומר (ציריך), גלריה רוזנפלד, הגלריה לאמנות אום אל-פחם, וגלריה HULU Split (קרואטיה).
יצירה.
יצירתו של כרם נאטור עוסקת במאפייני הזהות ובנזילותה. הוא בוחן את האופן בו הזהות מובנית ונכפית על היחיד על ידי מסגרות שונות, משפחתיות, חברתיות, תרבותיות, פוליטיות ומגדריות. נאטור פועל במדיומים שונים במרחב החזותי, בין הרישום הדיגיטלי לעבודות וידאו. הנוכחות הפיזית של הגוף, מהווה מוטיב חוזר בעבודותיו, תוך הדגשת ההקשרים האלגוריים הנלווים לקיומו של הגוף. ברישומים השונים מתייחס נאטור פעמים רבות לדמות האמן במשחקיות, הומור וציניות ובכך מציף נושאים נוקבים בשיח החברתי, הפוליטי והמגדרי. השחקן הראשי החוזר בעבודותיו של נאטור הוא דמותו שלו, אותה הוא לוקח למסעות במרחבים היסטוריים, חברתיים ותרבותיים.
רישומים דיגיטליים.