מטרה שהיא נקודת אור קטנה (ביחס לפיקסל אחד בתמונה), תיתן אזור אור מרוח על הגלאי כתוצאה מתגובת המערכת. התמרת פורייה של התמונה תיתן מדד נוסף ל-MTF, שנקרא PSF - Point spread function.
קשר משפחתי
קשר משפחתי הייתה תוכנית יעץ בנושאי משפחה ונפש ששודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית בין השנים 1986-1991 ומנתה 784 פרקים.
התוכנית החלה כתוכנית לייעוץ משפחתי, כשהיועץ באולפן מקבל לפגישה אדם או משפחה עם בעיות מתחום ההורות.
לאחר שתי העונות הראשונות, הוחלט לעשות שימוש במשחק תפקידים להמחזת מקרים שהגיעו למערכת מטעמי חיסיון וצנעת הפרט כאשר השחקנים גם ממחיזים את המקרים וגם משתתפים בראיון הטיפולי. בין השחקנים שהשתתפו בתוכנית במהלך שנותיה היו: גילת אנקורי, דבורה קידר, עודד תאומי, אריאל פורמן, יהודה פוקס, נמרוד רשף, מושיק טימור, עדנה פלידל וניקי גולדשטיין.
בין מגישי התוכנית, שהיו מטפלים מקצועיים, ניתן למצוא את, זיוית אברמסון, בתיה ברק, אהרלה גבאי, נעמי מור, פרידה דניאלי, ד"ר דוד גרין וחיה יוסף. אחד המנחים, יוסי זיידר, הורשע בשנת ב-2005 בעבירות מין. מנחה נוסף, אחי יותם, הואשם לאחר מותו בעבירות מין.
את מילות הפתיח שהיה מזוהה עם התוכנית לאורך עונות שידורה כתב אהוד מנור וביצע והלחין רוני ידידיה.
קשר זה סוויז.
בשנת 1994 שודרו מספר פרקים בשם "קשר זה סוויז" המעודדים קשרים חברתיים בין ישראלים וותיקים לבין העולים החדשים מברית המועצות לשעבר. הפרקים כללו משחקי תפקידים בהם נערים מזמינים את חבריהם העולים אל ביתם, או שהעולים מזמינים את הוותיקים.
אודיוקודס
אודיוקודס בע"מ (באנגלית: .AudioCodes Ltd) היא חברת טכנולוגיה ישראלית המתמחה בפיתוח, ייצור ושיווק מוצרים להעברת קול ונתונים ברשתות תקשורת, המאפשרים לחברות טלפוניה לבנות רשת תקשורת על בסיס פרוטוקול האינטרנט (VoIP) כשהיא נהנית מאיכות של רשת תקשורת טלפוניה רגילה. אודיוקודס היא חברה ציבורית ומניותיה נסחרות בנאסד"ק ובבורסה לניירות ערך בתל אביב. מניית החברה כלולה במדד ת"א בלוטק.
היסטוריה.
אודיוקודס נוסדה בשנת 1993 על ידי שבתאי אדלסברג וליאון ביאליק לאחר שעזבו את חברת די.אס.פי. גרופ (DSP Group), אשר אדלסברג נמנה עם מייסדיה ואילו ביאליק שימש בה במשך 5 שנים כראש מחלקת דחיסת הדיבור. למרות ההפסד של שני אנשי מפתח, החליט דוידי גילה אז מנכ"ל ובעלי חברת די.אס.פי גרופ להשקיע באודיוקודס, ודי.אס.פי גרופ הייתה לבעלת המניות הגדולה ביותר בחברה.
בשנים הראשונות לקיומה עסקה אודיוקודס בעיקר בביצוע פרויקטים מוזמנים ובמכירת רישיונות לטכנולוגיה שפיתחה, בעיקר לחברת די.אס.פי גרופ עצמה. בשנת 1996 החלה אודיוקודס לפתח קו מוצרים עצמאי של שבבי דחיסת קול לרשתות תקשורת נתונים, אשר היווה את הבסיס למוצריה של החברה כיום. מוצריה של החברה כוללים חומרה תוכנות ושבבים להמרת אותות אנלוגיים לדיגיטליים (DSP), כרטיסי תקשורת ותוכנות תקשורת. הטכנולוגיה של אודיוקודס מאפשרת לצמצם את רוחב הפס שגוזל אות קול על ידי דחיסתו וצמצומו, וזאת תוך שמירה על איכות קול סבירה.
בשנת 1997 הגיעו הכנסותיה של אודיוקודס ל-5.2 מיליון דולר, ובשנת 1998 הגדילה את מכירותיה ב-77 אחוזים, כשהן מגיעות לרמה של כ-9.2 מיליון דולר.
בשנת 1999 ביצעה אודיוקודס שתי הנפקות בנאסד"ק, גייסה 180 מיליון דולר והפכה לחברה ציבורית, ובהמשך החלו מניות החברה להיסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בשנת 2007 רכש איל ההון ג'ורג' סורוס 6.4% ממניות החברה.
בשנת 2016 הגיעו הכנסותיה של אודיוקודס ל-145 מיליון דולר.
חורשה
חורשה או חֹרֶשׁ היא קבוצה קטנה של עצים הגדלים בצפיפות, בדרך כלל בלי שיחים רבים או צמחים אחרים תחתיהם.
החורשים הטבעיים הם קטנים, שטחם נמדד בדונמים ספורים. לעומת זאת מטעים מעשה ידי אדם, עשויים להיות קטנים מאוד עד גדולים מאוד, כגון מטעי התפוחים בוושינגטון בארצות הברית או הפרדסים בפלורידה שיכולים להיות עצומים בגודלם. וכולם מהווים סוגי חורשות. חורשות אדירות ממדים הן יערות.
רוב החורשות שנטעו על ידי האדם ניטעו בשורות, וברוב המקרים העצים בהן הם מאותו המין כגון: אקליפטוסים, אלונים, מיני הדרים ועוד.
בראשית היישוב בארץ ישראל ניטעו עצי אקליפטוס רבים, מכיוון שהאמינו כי הם מסייעים בייבוש הביצות שבהן חיים יתושי אנופלס המפיצים את מחלת המלריה ("קדחת הביצות").
אלי ברוד
אלי ברוד (באנגלית: Eli Broad; 6 ביוני 1933 – 30 באפריל 2021) היה איש עסקים ונדבן יהודי-אמריקאי.
קורות חיים.
ברוד נולד כבן יחיד ברובע הברונקס בניו יורק לזוג הורים יהודים שהיגרו מליטא. אביו היה צבע ואמו תופרת שמלות. כשהיה בן 6 עברה משפחתו לדטרויט. ברוד למד בבית ספר ציבורי, ובשנת 1951 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון Detroit Centra. אחר כך למד באוניברסיטת המדינה של מישיגן חשבונאות וכלכלה. בשנת 1954, כשהוא בן 21, נישא לאשתו אידית. הוא עבד תקופה של שנתיים כרואה חשבון, ואחר כך פתח יחד עם שותף, דונלד קופמן, חברה לבניית בתים בשם Kaufman and Broad Home Corporation. בשנת 1971 רכש את חברת הביטוח Sun Life Insurance Company of America, חברת ביטוח קטנה שפעלה בבולטימור. הוא שינה את שמה ל-SunAmerica ובשנת 1999 מכר אותה לענק הביטוח AIG בעבור 18 מיליארד דולר.
ברוד נפטר ב-30 באפריל 2021 במרכז הרפואי סידרס-סייניי בלוס אנג'לס, קליפורניה, לאחר מחלה ממושכת.
פעילות נדבנית.
ברוד תרם כספים למטרות שונות במשך שנים רבות. הוא היה מהתומכים העיקריים בהקמת המוזיאון לאמנות בת-זמננו בלוס אנג'לס ושימש היושב ראש שלו בשנים 1979–1984. ברוד הוביל את מסע ההתרמה בעבור הקמת אולם הקונצרטים על שם וולט דיסני בלוס אנג'לס, מעונה של התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס ואחד מאולמות הקונצרטים המפוארים בעולם. הוא תרם כסף רב למטרות מחקר ביו-רפואית והקים את המכון המשותף לאוניברסיטאות הרווארד ו-MIT, מכון ברוד למחקר גנומי.
ברוד תמך כספית באמנים והיה אחד מאספני האמנות הגדולים בארצות הברית. בין השאר רכש יצירות של האמנים הבאים: אנדי וורהול, דייוויד סמית, דמיאן הירסט, סינדי שרמן, אדוארד רושה, ג'ף קונס, רוי ליכטנשטיין, רוברט ראושנברג, ג'ספר ג'ונס וג'ון באלדסארי.
בשנת 2010 הצטרף ברוד למיזם התחייבות הנתינה שהוקם על ידי וורן באפט וביל גייטס, ובו התחייב לתרום את מרבית הונו למטרות צדקה.
מוריס בן-שושן
מוריס (משה שלמה) בן-שושן (נולד ב-1922 במרוקו) הוא פעיל חברתי ופוליטיקאי ישראלי. בבחירות לכנסת הרביעית בשנת 1959 התמודד בראש רשימת "הבלתי תלויים", אשר לא עברה את אחוז החסימה.
חייו.
בן-שושן נולד בתאורירת, בצפון מזרח מרוקו, ילד חמישי להוריו יעקב (נרצח במרוקו ב-1967) וזוהרה (נפטרה ב-1943). אביו היה מעשירי הקהילה, סיטונאי למוצרי מכולת, ובעל חנויות. אחרי סיום לימודיו התיכוניים עסק בן-שושן במסחר ובחלפנות, והחל בפעילות ציונית. הוא סייע ליהודים לעזוב את מרוקו לאלג'יריה בדרכם לישראל, ורכש נשק להגנה עצמית.
בן-שושן עלה לישראל באוקטובר 1948, אחרי שהות של חודשים אחדים במרסיי, והיה מראשוני המתיישבים היהודים בעכו. הוא התגייס לפלמ"ח, לחם במסגרת הגדוד השמיני של חטיבת הנגב בחודשים האחרונים של מלחמת העצמאות, והשתתף בכיבוש אילת. בהמשך שרותו היה מפקד מחלקה בגדוד 51 בחטיבת גבעתי. אחרי שחרורו עבד שנים רבות כאח בבית החולים הפסיכיאטרי בעכו.
פעילות חברתית ופוליטית.
בן-שושן היה יו"ר ועד עובדי בית החולים, חבר מועצת הפועלים, נציג עובדים בבית הדין האזורי לעבודה, סגן יו"ר הוועד הארצי של עובדי בתי החולים הממשלתיים, וחבר בוועד הפועל של הסתדרות העובדים הכללית. במשך 48 שנה היה חבר מועצת עיריית עכו, ובמהלכן כיהן כסגן וממלא מקום ראש העירייה, יו"ר איגוד כיבוי אש גליל מערבי, וחבר הנהלת המתנ"סים בעיר. מאז 1992 הוא עומד בראש האגודה למען הקשיש עכו.
בבחירות לכנסת הרביעית.
בבחירות לכנסת הרביעית ב-1959 עמד בן שושן בראש רשימת "הבלתי תלויים", רשימה עדתית שהוקמה ונתמכה על ידי מפ"ם כמה חודשים אחרי אירועי ואדי סאליב. בריאיון ל"מעריב" בשנת 1961 סיפר כי הוא עצמו לא הצביע עבור רשימתו, אלא עבור מפ"ם. הרשימה קיבלה 0.2% מקולות הבוחרים ולא עברה את אחוז החסימה.
משפחתו.
בן-שושן נישא ב-1945 למזל (פורטונה) כהן (1931–1998), והוא אב לשלושה - שושנה (נולדה במרוקו ב-1948), יעקב (נולד ב-1951) ודני (נולד ב-1954).
התרסקות ההרקולס בג'בל חלאל
במסגרת תרגיל של צה"ל, התרסק מטוס הרקולס של חיל האוויר הישראלי על הר ג'בל חלאל שבסיני ב־25 בנובמבר 1975. כל תשעת אנשי הצוות ו־11 הלוחמים שהיו על סיפונו נספו בתאונה, שהגורם לה היה ככל הנראה סערה ותנאי ראות קשים ששררו במקום.
שני מטוסי הרקולס של טייסת 131 המריאו מבסיס חיל האוויר לוד (בח"א 27) בליל 25 בנובמבר 1975, לתרגיל "שחרית" שנערך בשיתוף עם כוחות היבשה. המטוסים אספו כוחות קרקעיים ממנחת כונתילה שבסיני לשם הובלתם לבסיס חצרים. עקב טעות בניווט, נכנסו המטוסים לנתיב מקביל לזה שתוכנן. בקר הטיסה הודיע למטוס המוביל, שקברניטו היה סרן , שהוא נמצא 15 ק"מ מערבית לנתיב המתוכנן. המטוסים נכנסו לענן כבד והמטוס המוביל, מס' 203, פגע בג'בל חלאל, קרוב לפסגתו, והתרסק. טייס המטוס השני ראה את הפיצוץ ומיד טיפס לגובה וניצל.
Get Sleazy Tour
Get Sleazy Tour הוא סיבוב ההופעות הראשון של זמרת הפופ האמריקאית קשה, שקידם את אלבומה השני Cannibal.
הארי צ'אפין