מרדכי נולד ב-25 במרץ 1964 בירושלים, שם גדל והתחנך. על אף שגדל בבית שאינו דתי, בחר מרדכי ללמוד את לימודיו התיכוניים בישיבה התיכונית קריית נוער בירושלים. בשנת 1982 התגייס לצה"ל, שירת בחטיבת גולני בה שובץ בגדוד 51, ומאוחר יותר שירת כקצין בגדוד. בשנים 1986–1987 שירת כקצין מחקר בחטיבת המחקר. לאחר מכן, עבר קורס ערבית באולפן של שירות הביטחון הכללי ושירת במגוון תפקידים פיקודיים ביחידה 504 של אגף המודיעין.
את הכינוי "פולי" הצמידו לו חבריו שמצאו דמיון בתווי פניו בינו ובין שייקה לוי מהגשש החיוור (כסוג של הומור "הפוך על הפוך"), במהלך הטירונות של גולני.
בשנת 2001 התמנה לראש מפקדת התיאום והקישור ברצועת עזה, בין היתר במבצע ימי תשובה ובהמשך יצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי. בשנת 2007 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לראש המנהל האזרחי ביהודה ושומרון שם שירת עד שנת 2011.
במרץ 2011 נבחר על ידי הרמטכ"ל בני גנץ לשמש כדובר צה"ל, ובאפריל 2011 נכנס לתפקיד. בתקופתו של מרדכי העמיק צה"ל את פעילות ההסברה והדוברות באינטרנט וב"ניו מדיה". אתר צה"ל שודרג, נפתחו בלוג, דף בפייסבוק, חשבון בטוויטר, ערוץ ביוטיוב וכן שני ערוצי תמונות בפליקר להצגת תמונות לשימוש לא-מסחרי (אחד בעברית, המיועד לציבור הישראלי וכולל תמונות וגלריות שפורסמו באתר דובר צה"ל; ואחד באנגלית, המיועד לדעת הקהל העולמית).
כמו כן ניתן דגש לדוברות מבצעית על ידי פריסת נציגי חטיבת דו"צ בחטיבות ובאוגדות בשטח, בנוסף לשילוב מתעדים מבצעיים בגדודי הלחימה. שימש בתפקיד עד להחלפתו בידי מוטי אלמוז באוקטובר 2013.
כמתאם פעולות הממשלה בשטחים.
בנובמבר 2013 הוחלט על מינויו לתפקיד מתאם פעולות הממשלה בשטחים והעלאתו לדרגת אלוף. ב-29 בינואר 2014 נכנס לתפקידו. מרדכי נחשב לבולט בתפקידו ובשל כך נטען הן על ידי בכירים בפת"ח, והן על ידי בכירים בחמאס, כי מרדכי הוא הנשיא בפועל של העם הפלסטיני.
במהלך מבצע צוק איתן התראיין לרשתות זרות בערבית כחלק ממאמץ ההסברה של ישראל. כמו כן, מרדכי היה חבר בצוות המשא ומתן שהתקיים בקהיר לסיום המבצע.
ביוני 2017 פנה אליו אבו מאזן בבקשה לצמצם את אספקת החשמל לרצועת עזה. מרדכי, יחד עם ראש אמ"ן, הרצי הלוי, והרמטכ"ל גדי איזנקוט, מסרו לשרים סקירות והזהירו מהסלמה בעקבות המצב ההומניטרי ברצועה. לאחר שראש הממשלה, בנימין נתניהו, אישר את התוכנית, תקף את מרדכי שר האנרגיה, יובל שטייניץ, וטען כי הוא מקבל הוראות מאבו מאזן.
באותו החודש היה מעורב גם כן בסערה תקשורתית בעקבות תוכנית להרחבת העיר קלקיליה. מרדכי הותקף על ידי השרה מירי רגב וחבר הקבינט המדיני-ביטחוני השר זאב אלקין אשר טען כי מרדכי "הוביל באף את הממשלה בהתנהלות שערורייתית". מרדכי מנגד זכה לתמיכת שר הביטחון, אביגדור ליברמן, וראש הממשלה, בנימין נתניהו. ליברמן אף הנחה את מרדכי שלא להיפגש עם פוליטיקאים שתקפו אותו.
לאחר פיצוץ מנהרת הטרור ליד כיסופים פרסם מרדכי סרטון רשמי בערבית, בו הזהיר את הג'יהאד האסלאמי מפני תגובה להשמדת המנהרה.
בנובמבר 2017 פורסם כי מרדכי נסע בחשאי לירדן על מנת למצוא פתרון למשבר הדיפלומטי ביחסי ירדן–ישראל בעקבות תקרית עמאן.
ב-1 במאי 2018 סיים את תפקידו והשתחרר מצה"ל.
חייו האישיים.
מרדכי הוא בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון וערבית מאוניברסיטת בר-אילן, ותואר שני בממשל ופוליטיקה מאוניברסיטת חיפה, ותואר נוסף בביטחון לאומי מהמכללה לביטחון לאומי.
מרדכי נשוי, ואב לשלוש בנות.
הוא נכדו של מאיר דוד פור, אשר היה האיש המבוגר בישראל.
מצפור תומר
פיקט
נאום מצב האומה (רוסיה)
נאום מצב האומה הוא הכינוי לנאומו של נשיא רוסיה אל האספה הפדרלית (ברוסית: Послание Президента России Федеральному собранию) שהוא נאום שנתי שנושא נשיא הפדרציה הרוסית מול ההרכב המלא של האספה הפדרלית של רוסיה (הדומה הממלכתית ומועצת הפדרציה של רוסיה), במטרה לדווח על מצב המדינה ועל כוונות החקיקה. הנאום נערך בדרך כלל בחודש נובמבר, אך ב-2011 נערך באופן חד-פעמי בדצמבר, בשל הבחירות לבית התחתון בפרלמנט, כאשר הנשיא ביקש לשאת את הנאום בפני פרלמנט הנבחר. הדרישה לעריכת הנאום נקבעה בחוקה הרוסית, ומקורה בנאום מן הכס (נאום הצאר מול הסנאט הרוסי ומועצת המדינה של רוסיה).
הנשיא הראשון של הפדרציה הרוסית, בוריס ילצין, נשא את נאום מצב האומה הראשון ב-24 בפברואר 1994, שהיה נאום מצב האומה הראשון מאז כניסת החוקה לתוקף ואשרורה שנה קודם, ב-1993. הנשיא השני, ולדימיר פוטין, הנהיג נוהל לערוך את נאום מצב האומה באולם גאורגי הקדוש בקרמלין, המקום שנערכת בו ההשבעה לנשיאות רוסיה. הנאום הראשון ששודר באינטרנט היה נאום מצב האומה בנובמבר 2009, כאשר הנשיא דמיטרי מדבדב נאם בפני שני בתי הפרלמנט הרוסי.
פעמים רבות נאום מצב האומה משמש כבימה להשמעת מסרים פוליטיים מטעם הנשיא המכהן, המכריז על תוכניותיו לקראת השנה החדשה, מאחר שנאום מצב האומה מתקיים תמיד בחודשיים האחרונים של השנה האזרחית, בנובמבר או דצמבר.
בשנת 2017 כלל לא נערך נאום והחל משנת 2018 נערך נאום מצב האומה בחודש פברואר ומחוץ לכותלי הקרמלין: ב-2018 הוא נערך בארמון המאנז' וב-2019 התקיים בגוסטיני דבור שבמוסקבה, בה נערך גם הנאום מינואר 2020.
קטפיש
Catfish
בובת דאגה
בובת דאגה (בספרדית: muñeca quitapena) היא בובה קטנה וצבעונית המקובלת בגואטמלה.
לפי המסורת, שמקורה עוד בימי המאיה, יכול אדם (בדרך כלל ילד) שמתקשה להירדם בשל מחשבות על קשיי היום ודאגותיו, לספר לבובה על בעיותיו, ולהניח אותה מתחת לכרית. כך, יעסיקו הדאגות את הבובה במקומו, שנתו לא תופרע, ובבוקר לא תטריד עוד הבעיה את אותו אדם. לעיתים, מוציא ההורה את הבובה מתחת לכרית של הילד בעודו ישן, כדי לספק לילד בבוקר שלמחרת ראיה מוחשית להיעלמותה של הבעיה.
קיימות בובות בגדלים שונים ובאריזות שונות.
לפי המסורת, נהוג להיעזר בשש בובות, אחת לכל לילה במהלך השבוע.
יואב (פולי) מרדכי
פראנס (אונייה)
"פראנס" (בצרפתית: France) הייתה אוניית נוסעים צרפתית.
האונייה שנבנתה במספנת סן-נזר בשפך הלואר בצרפת והושקה בשנת 1962. היא סימלה את תחילתו של עידן חדש באוניות הנוסעים הטרנס-אטלנטיות, והיוותה את הסמל של הצי הצרפתי באותם הימים, בהצליחה לחצות את האוקיינוס האטלנטי בארבעה ימים וחצי בלבד, עת שימשה בקו לניו יורק.
ממדי האונייה והמפרט שלה עלו על כל מה שהיה מקובל באוניות נוסעים באותם הימים. אורכה של האונייה היה 313 מ', היו לה 12 סיפונים והיא יכלה להוביל מעל 2,000 נוסעים עם צוות של למעלה מ-1,000 איש. היא הונעה על ידי ארבע טורבינות קיטור מסוג "פרסונס" בהספק כולל של 63,000 קילוואט, ארבעה מדחפים, שהביאו אותה למהירות שיוט מקסימלית של 30 קשרים ימיים (כ-55 קמ"ש), שיא של כל הזמנים לאוניות נוסעים. לאונייה היו שתי מחלקות, מסעדות מפוארות, אולם תיאטרון הגדול ביותר מכל האוניות, שתי בריכות שחייה (חיצונית ופנימית), חדר כושר, מגרש סקווש, המתקת מי ים ועוד. בקצות שתי הארובות נבנו כנפונים מיוחדים שתפקידם היה לפזר את העשן לצדי האונייה, כדי שלא ירד על הסיפונים.
עם תחילתו של עידן מטוסי הסילון ומעברם של נוסעים רבים מההובלה הימית להטסה באוויר, ירדה קרנה של האונייה כמוביל טרנס אטלנטי. עליית מחירי הדלק והוצאות התפעול הגבוהות, כמו גם ירידה דרסטית בכמות הנוסעים בקו הטרנס-אטלנטי לניו יורק ומציאת גאווה לאומית חדשה לעם הצרפתי – מטוס הקונקורד העל קולי שעשה את הדרך מפריז לניו יורק בפחות מ-3 שעות טיסה – הובילו את ממשלת צרפת למכור את האונייה. האונייה נמכרה לחברת "נורוויג'יאן קרוז ליינס", תוך ששמה שונה ל"נורוויי" (Norway), והיא עברה שיפוץ מסיבי לצורך הסבתה לאוניית נופש בים הקריבי. האוניה שימשה כאוניית נופש עד שנת 2008, אז נגרטה.
ברטראנד פאטנאודה
וילסון פיקט
וילסון פיקט (באנגלית: Wilson Pickett; 18 במרץ 1941 – 19 בינואר 2006) היה זמר יוצר אמריקאי בתחומי מוזיקת נשמה, רית'ם אנד בלוז ורוקנרול. למעלה מ-50 שירים שכתב או ביצע נכנסו למצעד הרית'ם אנד בלוז (R&amp;B) ורבים מהם חצו את גבול הסוגה והצליחו במצעד 100 הגדולים של בילבורד ("מצעד הפופ"). בין להיטיו הגדולים: "In the Midnight Hour", "Land of 1,000 Dances", "Mustang Sally". מבין האמנים בני דורו בסגנונו, היה פיקט אחד ממובילי ההגשה המחוספסת והרוקנרולית. שירתו המלווה בצרחות, ריקודיו החושניים, רברבנותו והתכנים המיניים של שיריו הקנו לו את הכינוי "The Wicked Pickett" ("פיקט המרושע").
שנים ראשונות.
פיקט נולד באלבמה, בן רביעי למשפחה בת 13 נפשות וסבל התעללות קשה מידי אמו. מגיל צעיר שר בכנסייה הבפטיסטית. בגיל 14 עזב את ביתו ועבר להתגורר בדטרויט, שם שר במקהלות גוספל בכנסיות. במקביל האזין לריצ'רד הקטן, וביקש כמוהו להצליח בתחום המוזיקה החילונית.
לאחר מספר שנים בהן שר מוזיקה דתית הצטרף ב-1959 ללהקת הפלקונס והחל לכתוב בעצמו. שירו מ-1962 "I Found a Love" בביצוע הפלקונס הגיע למקום ה-6 במצעד ה-R&amp;B ולמקום ה-75 במצעד הפופ.
עבודה עם ג'רי וקסלר ו"אטלנטיק רקורדס".