המלך, צ'ארלס השני, מינה ועדה של שלושה אדריכלים, וביניהם כריסטופר רן, לערוך סקירה של ההריסות לצורך בנייה מחדש. הוועדה הציגה את הוק כמועמד לתפקיד "סוקר של העיר" (surveyor of the city). רן, שהיה חבר טוב של הוק, הכיר את הניסויים שהוק לגבי חוזקם של חומרי בנייה שונים, ואת הסקירות שהציג בעבר לחברה המלכותית לגבי חוזקם של בניינים שונים בלונדון. על אף שהמינוי התקבל באופן רשמי רק במרץ 1667, הוק החל לעבוד על שיקום העיר מייד לאחר שהוצע לתפקיד. במסגרת תפקיד זה הוק עסק במדידה, סקירה ופיקוח של בנייה פרטית, בפיקוח על קבלנים ועל תהליך הבנייה בשטחים ציבוריים, בפתרון סכסוכים בין אזרחים פרטיים, ובמדידה לצורך פיצוי של אזרחים שחלק מרכושם נלקח לצורך בנייה של כבישים ותחומים ציבוריים חדשים.
יחד עם כריסטופר רן וג'ון לורנס, הוק עבד על תכנון, פיקוח ובנייה מחדש של אזור נהר פליט והתעלה שאליה הנהר הוזרם. הוא סייע לרן גם בבנייה של קתדרלות וכנסיות רבות ברחבי לונדון. הוא סייע בתכנון ובנייה של האנדרטה לשריפה הגדולה של לונדון, מצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ', בית החולים בת'לם ובניינים רבים נוספים.
עקרון הכבידה והיריבות עם ניוטון.
במיקרוגרפיה (1665), הוק הציע שכוח משיכה הפועל בין עצמים יכול להסביר את תנועתם של גרמי השמיים. הוק המשיך לפתח את הרעיון בהרצאה שנשא בחברה המלכותית ב-1666.
ב-1674 הוא קבע מספר עקרונות לגבי כוח הכבידה בטקסט שכתב: ראשית, לכל הגופים השמימיים יש כוח משיכה או כבידה הפועל לכיוון מרכזם, שבאמצעותו הם מושכים, לא רק את החלקים שלהם עצמם, אלא גם את כל הגופים השמימיים האחרים שנמצאים בתחום של פעילותם. שנית, שכל הגופים באשר הם, כאשר הם מושמים בתנועה פשוטה וישירה, ימשיכו לנוע קדימה בקו ישר, עד שהם יוטו, באמצעות כוח אחר, לתנועה הניתנת לתיאור כמעגל, כאליפסה, או כצורה אחרת בעלת קו מעוקל. שלישית, שכוחות המשיכה הם חזקים יותר בפעולתם ככל שהגוף שעליהם הם פועלים קרוב יותר למרכזם.
ב-1681 הוק ביצע ניסוי שבמסגרתו הוא הגיע למסקנה שכוח הכבידה פועל ביחס הפוך לריבוע המרחק בין הגופים. הוק ידע שמדובר בתגלית חשובה ורשם ביומנו כי הוא הגיע לתאוריה מושלמת של גרמי השמיים. על אף זאת, הוא ידע כי שאין ביכולתו לסכם באופן מתמטי את התאוריה. שבועיים לאחר הניסוי הוא דיווח במכתב לניוטון על ממצאיו והודה במסגרתו כי ניוטון הוא זה שמסוגל לפתח את התאוריה המתמטית המבוקשת.
עוד לפני שהגיע למסקנה לגבי היחס בין המרחק לבין עוצמת כוח הכבידה, בין השנים 1679–1680 הוק וניוטון ניהלו התכתבות ענפה בנושא. היסטוריונים מסכימים שההתכתבות בין השניים השפיעה על אופן מחשבתו של ניוטון. עם זאת, הוק עצמו לא פרסם בכתב את הרעיונות שפיתח. הוא עסק בנושאים רבים בו זמנית, מבלי שהיה יכול להפנות את מרצו לכתיבה מסודרת ומקיפה על תחום מסוים.
כשניוטון פרסם ב-1687 את ספרו עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע, הוא לא הכיר בתרומה של הוק למחקרו. הוק הכיר בגדולתו המתמטית של ניוטון, אך הרגיש שנעשה לו עוול בכך שנמנע ממנו הקרדיט על חלקו בהבנת כוח הכבידה. בהזדמנויות רבות לאחר מכן הוא תבע הכרה וזכויות ראשונים על הגילוי.
ניוטון, מצדו, לא היה מוכן לקבל את טענותיו של הוק ודחה אותן מכל וכל. באופן כללי הוא לא נטה להכיר בתרומתם של אחרים לעבודתו, והוא נטר טינה ספציפית להוק שב-1672 ביקר בפומבי מאמר שהציע לחברה המלכותית. בניגוד להוק שהסתפק במילים, ניוטון פיתח ביטוי מתמטי מגובש ומסודר לגבי כוח הכבידה. הוק התמקד בניסוי אמפירי, בעוד שניוטון הדגיש את חשיבות הניתוח המתמטי וראה בו חלק בלתי נפרד מתורתו.
לסכסוך עם ניוטון, שהפך לדמות המרכזית בעולם המדע, הייתה השפעה שלילית על המוניטין של הוק. הוק האשים גם מדענים אחרים בגזילה של רעיונותיו ללא מתן קרדיט ומנהג זה הוציא לו שם רע.
הוק נפטר בלונדון. מקום קבורתו המדויק אינו ידוע.
אסטרואיד נקרא על שמו.
תרקיה
ג'יפ
ג'יפ (באנגלית: Jeep) הוא מותג רכבי שטח של תאגיד סטלנטיס. מקורו ברכב שטח שיוצר בארצות הברית עבור הצבא האמריקני בתקופת מלחמת העולם השנייה, שלאחר מכן יוצר גם לשוק האזרחי. השם ג'יפ הפך, גם בשפה העברית, משם של מותג לשם גנרי לרכב שטח ולרכבי SUV.
המותג ג'יפ נולד בשנת 1941, אז הפיץ הצבא האמריקאי מכרז בקרב 135 יצרנים וחברות לבניית רכב צבאי קל שיוכל להוביל כוחות וציוד בתנאי שטח מאתגרים.
האמריקנים בחנו שלושה אבות טיפוס לרכב שטח, ובחרו בדגם שיוצר בחברת בנטם, הג'יפ הראשון קיבל את השם BRC, קיצור של Bantam Reconnaissance Car (רכב סיור).
אלא שבנטם הייתה חברה קטנה ולא הייתה מסוגלת לייצר מספר גדול כל כך של כלים לפי דרישת הצבא האמריקאי ולכן הועבר היצור למפעלי ויליס שהיו סגורים מספר שנים בגלל הליך פירוק ונפתחו מחדש עבור ייצור הג'יפ. גם מפעלי ויליס לא היו גדולים מספיק ולכן חברת פורד השתתפה אף היא בייצור הרכב. החל משנת 1941 ועד לסיום מלחמת העולם השנייה (1945), יוצרו יותר מ-600 אלף ג'יפים.
על אף העובדה שהדגם שנבחר על ידי הצבא האמריקאי היה של Willys, סמל הגריל האנכי שהפך לסימן ההיכר המובהק של ג'יפ נלקח דווקא מהתכנון של יצרנית הרכבים Ford.
הג'יפ יוצר גם במדינות נוספות, בהן צרפת והולנד, וסופק גם לצבא רוסיה.
בדגם הצבאי, הג'יפ הפך לרכב השטח העיקרי של צבאות רבים ברחבי העולם (בהן ארצות הברית וישראל), עד שהוחלף על ידי ההאמר. בצה"ל הוא הוחלף גם על ידי רכב הסופה M-240, ששייך לחברת דיימלר-קרייזלר ומיוצר בישראל בתעשיות רכב נצרת עילית.
הצרכנים הפרטיים האמריקאים זיהו מהר מאוד את הפוטנציאל של הרכב וכבר ב-1944 פיתחו בחברה את רכב השטח האזרחי הראשון: ג'יפ CJ. הויליס ג'יפ נחשב כרכב השטח הראשון, והג'יפ סטיישן וואגן מ-1946 נחשב לרכב ה-SUV הראשון.
הסטיישן וואגן צויד תחילה בהינע אחורי בלבד וכלל אבזור מפואר, ומקום רב למטען או לשבעה נוסעים. הסטיישן המוגדל הגיע למהירות של 105 קמ"ש ואיתו פנה היצרן לקהל חדש.
ב-1949 התווספו הינע כפול ומנוע 6 צילינדרים, וכך נולד אביו הקדום של הג'יפ צ'ירוקי. בעקבות הצלחת המותג, ב-30 ביוני 1950 הפך השם ג'יפ לסימן מסחרי רשום.
יש הטוענים כי שם המותג ג'יפ מבוסס על דמות קומיקס של גיבור בשם יוג'ין הג'יפ שהייתה חביבה על החיילים האמריקאים.
נשיא ארצות הברית לשעבר, רונלד רייגן, החזיק בזמן כהונתו ג'יפ מדגם 8CJ ואהב לנהוג בו ברחבי החווה שלו.
יצרניות המותג.
משנת 1984, רכבי ג'יפ מיוצרים ברישיון גם בסין.
הנעה חשמלית.
במהלך 2021 הושקה גרסת פלג-אין היברידית לדגם הרנגלר. האסטרטגיה של ג'יפ היא להציג עד סוף שנת 2022 גרסאות הנעה מחושמלות לכל אחד מדגמי המותג, זאת באמצעות פיתוח מערכות הנעה כפולות וחשמליות.
בישראל.
נתוני מכירות.
המותג ג'יפ מיובא בישראל על ידי קבוצת סמלת.
על פי נתוני קארזון (עיבוד מאגר רכבים פרטים ומסחרים עד 3.5 טון):
מינרלים
כהל
הידרוקסיל
הידרוקסיל (Hydroxyl) המסומן לעיתים בנוסחה: ROH, הוא קבוצה פונקציונלית, המורכבת מאטום אחד של חמצן ואטום אחד של מימן הקשורים בקשר קוולנטי דרך החמצן אל קבוצה אחרת של אטומים או אל אטום בודד. הקבוצה נקראת כך כאשר אין בה מטען עודף. צמד האטומים OH ללא מטען עודף נקרא הרדיקל ההידרוקסילי.
לעומת המצב בהידרוקסיל, כאשר צמד אטומי החמצן והמימן OH מחוברים בקשר יוני, וישנו אלקטרון עודף, המקנה ליון מטען חשמלי שלילי -OH, הם נקראים יון הידרוקסיד, ובאנגלית: Hydroxide
שמה של הקבוצה מורכב מהשורשים היווניים הידרו (קיצור של "מימן") ואוקסי (קיצור של "חמצן").
הידרוקסיל.
קבוצת ההידרוקסיל מסוגלת ליצור קשרי מימן עם אטומי מימן במולקולות אחרות (ובעיקר: עם מים), עובדה המקנה קוטביות מסוימת לכל התרכובות בהן קיימת קבוצת הידרוקסיל.
התרכובות האורגניות הפשוטות ביותר המכילות קבוצת הידרוקסיל הן הכהלים. כוהל יכול להכיל יותר מקבוצת הידרוקסיל אחת; דיולים מכילים שתי קבוצות, טריולים - שלוש, וכן הלאה.
נגזרות של כהלים מכילות גם הן קבוצת הידרוקסיל. אנולים, למשל, מכילים קבוצת הידרוקסיל הצמודה לקשר קוולנטי כפול בין שני אטומי פחמן.
קיימות כמה נגזרות לקבוצת ההידרוקסיל עצמה: קבוצת אלדהיד (מסומלת CHO ולעולם לא COH, כדי להבדילה מאטום פחמן הקשור לקבוצת הידרוקסיל) וקבוצת קרבוקסיל (COOH; שמה מורכב מהמילים קרבוניל והידרוקסיל).
כהלים מתנהגים לעיתים כחומצות ולעיתים כבסיסים. כבסיסים הם מסוגלים להגיב עם חומצות קרבוקסיליות לקבלת מלחים אורגניים הקרויים אסטרים, והמכילים את הקבוצה הפונקציונלית COO.
פחמימות מכילות קבוצות הידרוקסיל רבות; כמעט לכל אטום פחמן בסוכרים קשורה קבוצת הידרוקסיל. קיומה או היעדרה של קבוצת הידרוקסיל באחד מאטומי הפחמן של הסוכר ריבוז, המהווה מרכיב בכל הנוקלאוטידים, יוצר את אחד ההבדלים העיקריים בין DNA ל-RNA.
השיירים של שלוש חומצות אמינו (סרין, תראונין וטירוזין) מסתיימים בקבוצת הידרוקסיל, המקנה להן קוטביות חשמלית. זירחון קבוצת ההידרוקסיל, קרי הוספת יון זרחה (formula_1) אליה, מגדיל באופן ניכר את הקוטביות החשמלית של השייר האמיני. כך גדלה ההידרופיליות של השייר ומסיסותו במים ובחומרים קוטביים אחרים משתפרת. זירחון שיירים באתרי מפתח לאורך החלבון עשוי לשנות את הקיפול המרחבי שלו וכך להשמיש או להשבית אותו.
הידרוקסיד.
נוכחות של יוני הידרוקסיד בתמיסה מימית נקראת בסיסיות. ערך ה-pOH של תמיסה מהווה מדד לבסיסיותה, והוא למעשה היפוכו של ערך ה-pH, המודד חומציות. ניתן לחשב את ערך ה-pOH על ידי החסרת ערך ה-pH מ-14. לדוגמה, תמיסה בעלת pH=2 היא בעלת pOH=12.