התוכנית היוותה בסיס לפולמוס בעיתונות ובממשל באוסטרליה, ועוררה התנגדות ניכרת בשל הכוונה ליצור מדינת-לאום יהודית, דוברת עברית או יידיש – השפה הרווחת, באותה תקופה, בקרב היהודים המאוימים באירופה - בשטח גאוגרפי נבדל, בתקופה שבה שאפה אוסטרליה להטמיע את המהגרים אליה במסגרת לאומית-אוסטרלית אחידה. יחד עם זאת, חוגים שונים באוסטרליה, לרבות תנועות פועלים סוציאליסטיות, תמכו בהקמת בית לאומי ליהודים בקימברלי, מסיבות דתיות, הומניטריות וכלכליות.
מסעותיהם ופעילותם של מלך ראוויטש ויצחק שטינברג.
בשנת 1933, קודם להגירתו לאוסטרליה, נסע משורר היידיש הנודע מלך ראוויטש למערב אוסטרליה, באישור ממשלת אוסטרליה, במטרה לחפש מקום התיישבות בטוח ליהודים בחבל קימברלי. נסיעתו מומנה על ידי קבוצת אינטלקטואלים ואנשי עסקים יהודים. כשהוא מצויד בהיתר ממשלתי רשמי, וכשבאמתחו מכתב מאלברט איינשטיין ומצלמת קודאק, יצא ראוויטש מהיישוב אליס ספרינגס בליווי עוזר אבוריג'יני ונהג משאית ממוצא איטלקי. ראוויטש סקר את חבל קימברלי, והסיק כי המקום מתאים להתיישבות יהודית מסיבית.
בהמשכו של אותו עשור קודמה תוכנית קימברלי גם על ידי הסוציאליסט היהודי הנודע יצחק שטינברג, אשר פעל בהצלחה להפצת התוכנית וגייס תמיכה בה בקרב תנועות הפועלים באוסטרליה.
התנועה הציונית הייתה כמובן ידועה ופעילה כאשר החלה יוזמת קימברלי. היוזמים, אשר היוו המשך ישיר לטריטוריאליסטים, סברו כי בניגוד לארץ ישראל הקטנה, שבה אוכלוסייה ערבית משמעותית המתנגדת בתקיפות למפעל הציוני, מאפשרת תוכנית קימברלי התיישבות יהודית בלתי מוגבלת, ללא מגבלות השטח החמורות הקיימות בארץ ישראל, וללא חיכוכים עם האוכלוסייה המקומית. כתוצאה מפרוץ מלחמת העולם השנייה, התחזקותה של התנועה הציונית בעקבות השואה והקמתה של מדינת ישראל - תוכנית קימברלי ירדה מהפרק.
לקות קשב וריכוז
וסלי ליבלר
וסלי ליבלר (באנגלית: Wesley J. Liebeler; 9 במאי 1931 - 29 בספטמבר 2002) פרופסור אמריקאי למשפטים, מחוקרי רצח קנדי.
וסלי ליבלר נולד בארצות הברית בשנת 1931. היה בוגר אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). ליבלר פעל כעורך דין בניו יורק ובשנת 1965 הצטרף לסגל ההוראה של הפקולטה למשפטים באוניברסיטת קליפורניה ובמשך שלושים שנה היה מרצה בנושא החוק נגד ההגבלים העסקיים (Antitrust Law).
בשנת 1964 צורף לצוות החוקרים שמונו על ידי ועדת וורן לחקירת רצח קנדי, שתפקידם היה לסייע לחברי הוועדה בריכוז חומר החקירה ובתשאול העדים. ליבלר חקר מספר עדי מפתח, ובהם אם סילביה אודיו, אמריקנית ממוצא היספני שהעידה כי חודשים אחדים לפני הרצח הופיעו בביתה מספר גולים קובנים ובתוכם אדם שלאחר הרצח זוהה על ידה כלי הארווי אוסוואלד, שלדבריה הציג עצמו כ"לאון אוסוואלד". בתוקף התפקיד שמילא ליבלר בוועדה הוא נחשב כמומחה לעניין חקירת רצח קנדי.
חוקר רצח קנדי דייוויד ליפטון העלה בספרו משנת 1980 "הראיה הטובה ביותר" (Best evidence), תאוריית קונספירציה יוצאת דופן לפיה נחטפה גופתו של קנדי בדרכה מהמטוס הנשיאותי, שהוביל אותה מדאלאס לבית החולים של הצי האמריקאי בית חסדא, שבו עמדה לעבור נתיחה, ועברה בחשאי, במקום סתר, טיפול ניתוחי, שקדם לניתוח הרשמי שלאחר המוות, שבוצע לאחר מכן בבית החולים בית חסדא, וזאת במטרה להעלים את הראיות כי הנשיא נורה מלפנים ולא מגבו.
כאשר תאוריה זו החלה להתגבש אצל ליפטון, והוא החל את מחקרו לביסוס תאוריה זו, כארבע עשרה שנים לפני פרסום מסקנותיו בספרו, הוא יצר קשרים עם וסלי ליבלר, כפרופסור למשפטים וכמי שנודע כאחד החוקרים עליהם הוטלו תפקידי חקירה מטעם ועדת וורן. שניהם הקדישו שעות רבות לניתוח הסתירות שנתגלו בממצאים הרפואיים, ובעיקר בדו"ח על נתיחת הגופה שבוצעה במוצאי ליל הרצח בבית החולים בית חסדא, בה לא נמצאו סימני כניסה של קליעים בחזית הגופה, בעוד שרופאי בית החולים פארקלנד ממוריאל בדאלאס, אליו הוחש הנשיא לאחר שנפגע ובו הוכרז כמת, סבורים היו כי הנשיא נורה מלפנים. ליפטון העלה את הסברה שרופאי בית חסדא שיקרו, בעוד שליבלר הגן על עמדתם ומסקנותיהם ואמר לליפטון (שליפטון עצמו מצטט בספרו): "אינני חושב שמישהו לעולם יאמין במה שאתה אומר".
בין כה וכה והנה נגלתה לליפטון תגלית שהוא ראה אותה כמדהימה, הוא מצא דו"ח שנכתב על ידי שני אנשי האף בי אי סיברט (Sibert) ואו'ניל (O`Neill), שנוכחו בנתיחה שנערכה בבית החולים בית חסדא, בו כתבו כי נראה היה בעליל כי בגופתו של הנשיא נעשה ניתוח של אזור הראש קודם שהגופה הובאה לנתיחה בבית חסדא. ליפטון העלה את התגלית בפני ליבלר, שנדהם ומיהר לכתוב עליה ב-23 באוקטובר 1966 מזכר לשופט ארל וורן, ליתר חברי ועדת וורן, לתובע הכללי ואחיו של הנשיא רוברט קנדי ולנשיא לינדון ג'ונסון ובו קרא לפתוח מחדש בחקירה בעניין זה, אך קריאתו לא נענתה.
לימים יאמר ליפטון על ליבלר כי ליבלר "הגן בפומבי בעוז על ועדת וורן, אך באורח פרטי היה פתוח לביקורת. הוא לא היה מן המגינים שנהגו כעבדים".
פרופסור ליבלר שהיה בעל רישיון טיס, התאמן בטיסה במטוס דו כנפי, ב-29 בספטמבר 2002, כשהמטוס התרסק לתוך אגם במדינת ניו המפשייר וליבלר נהרג. גם מדריך הטיסה שהיה לצידו נהרג. בן 71 שנים היה ליבלר במותו.
יוליוס אגריפס
מרקוס יוליוס אגריפס
סולה כחולת-רגל
סוּלה כחולת-רגל (שם מדעי: "Sula nebouxii") היא מין עוף במשפחת הסולתיים (Sulidae).
אזור הגידול הטבעי של הסולה כחולת הרגל הוא איים טרופיים וסובטרופיים לחוף הפסיפי של דרום אמריקה, מפרו למקסיקו, כולל איי גלאפגוס, אזור התפוצה הנודע ביותר שלהן, שם אוכלוסייתן שופעת. אוכלוסייתן מרובה גם בחלקים מקליפורניה.
המין אינו בסכנה מבחינת מצב השימור, ואוכלוסייתו צפופה מאוד באזורים מסוימים.
אנטומיה.
גודלה של הסולה כחולת הרגל הוא בינוני עד גדול: אורכה הוא 81 ס"מ בממוצע ומשקלה הוא 1.5 ק"ג בממוצע, כאשר הנקבות גדולות במקצת מהזכרים. היא בעלת כנפיים ארוכות ומחודדות וזנב דמוי משולש. צווארה עבה וחזק. עיניה ממוקמות בשני צדי מקורה ופונות קדימה, ולהן ראייה בינוקולרית חדה; עיניה צהובות, כאשר קשתיות הזכר צהובות יותר. לסולה כחולת הרגל יש נחיריים מותאמים לצלילה הסגורים במשך כל חייה. הנשימה נעשית דרך קצות הפה. צבע הרגליים נע בין צבע טורקיז חיוור לבין צבע תרשיש כהה; צבע הרגליים אצל זכרים ופרטים צעירים בהיר יותר מאשר זה של הנקבות.
רבייה.
החיזור אצל הסולה כחולת הרגל נעשה תוך שהזכר מציג לראווה את רגליו בהגבהתן כלפי הראש ורוקד לשם יצירת רושם על הנקבה. במהלך הריקוד הזכר פורש את כנפיו ורוקע ברגליו. הסולה כחולת הרגל היא חיה בעלת מערכות יחסים מונוגמיות, אך לעיתים ישנן מערכות ביגמיות. מחזור הרבייה של המין הוא בן שמונה עד תשעה חודשים, והוא אינו תלוי בעונה ובתאריך, אלא נעשה בספונטניות ובסתגלניות. בהזדווגות, הנקבה צועדת במפגן והזכר מפנה את ראשו ואת זנבו כלפי השמים ומפנה את כנפיו אחורנית בפעולת התרברבות בפני הנקבה. הזכר גם משמיע קול שריקה חזק וצווחני.
גודל התטולה הוא שתיים או שלוש ביצים, מהן בוקעים גוזל או שניים. הביצים מוטלות במרווחים של כחמישה ימים. הדגירה מבוצעת על ידי שני ההורים, לסירוגין, וכאשר אחד מהם לא דוגר - הוא משמש כמשגיח. מאחר שלסולה כחולת הרגל אין אזור שאינו מכוסה בנוצות (אזור המסייע לחימום הביצים בזמן הדגירה; Brooding patch), היא משתמשת ברגליה כדי לשמור על חום הביצים. הדגירה אורכת כ-41 - 45 ימים. הגוזלים לא מסוגלים לשמור על חום גופם עד גיל חודש בערך. הסולה כחולת הרגל היא אחת משני מינים בסוג סולה אשר מגדלים יותר מגוזל אחד. ייתכן שזה נובע מיכולות הצלילה ההתמחותיות במים רדודים של זכר המין. הגוזלים זקוקים להיזון תכוף, כך שעל הבוגרים לצוד קבועות אחר דגים. ההורים תופסים דגים, מעכלים אותם ואז מעלים אותה חזרה (העלאת גירה) ומכניסים את המזון המעוכל (שהוא קל לעיכול) לפיות של צאצאיהם. במקרה שלהורה אין מספיק מזון כדי להאכיל את כל גוזליו, הוא יאכיל רק את הגדול שבהם, כדי להבטיח שלפחות אחד מצאצאיו ישרוד. הסולות כחולות הרגל יכולות להגן על שניים או שלושה אתרי קינון, לפני החלטה על אתר קינון מועדף כמה שבועות לפני התטולה. הקנים נבנים על לבה שחורה וחשופה. הסולות בונות את קניהן במושבת קנים גדולה. הזכר והנקבה מתחלקים באחריות ההדדית לדאוג לצאצאים: הזכר דואג לאספקת המזון עבורם בשלב חייהם המוקדם בשל יכולות הצלילה המפותחות שלו, והנקבה נוטלת פיקוד כאשר התביעה למזון מצדם גוברת.
תזונה.
תזונתה של הסולה כחולת הרגל מורכבת כולה מדגים. הסולות הן ציידות מומחות של דגים, והן ניזונות בעיקר ממיני דגים מתלהקים כמו סרדינים, דגי אנשובי, מקרל ומדגים מעופפים. בנוסף לאלה, הסולות אוכלות דיונונים ושיירי בעלי חיים ימיים אחרים. הן צוללות לתוך מימי האוקיינוס, לעיתים מגובה רב, ושוחות בתוך המים במרדף אחר טרפן. הסולה צדה לעיתים בגפה, לעיתים בזוגות, ובפעמים אחרות אף בלהקות גדולות. בציד קבוצתי, הסולה המובילה צוללת לתוך המים ראשונה, ובכך מסמנת לכולן לצלול יחד כדי לתפוס את הדגים. במהלך הציד, הן יכולות לצלול למים מגובה של יותר מ-60 מטרים, להגיע למהירות של יותר מ-90 קילומטרים בשעה, ולצלול לעומק של כ-25 מטרים מתחת לפני המים. בהביאם מזון לצאצאיהם, ההורים מעכלים את האוכל, מעלים אותו (העלאת גירה) ומגישים אותו לצאצאים.
תקשורת.
הסולה כחולת הרגל מפיקה קולות אנקה או צעקה קולניים ורב-הברתיים וקולות שריקה דקים. הזכרים ידועים גם בהפניית ראשם מעלה ושריקה לעבר נקבה שעפה בסביבה.
אריך פון פאלקנהיין