בחודשים הראשונים של 1960 נערכו צעדות והפגנות בבניין העירייה ואחרי שהושלכו ביצים על חברי מועצה מהיציע הציבורי, ישיבות המועצה נסגרו לציבור הרחב. בפברואר, מפלגת הלייבור, ניסתה לשכנע את השובתים לסיים את השביתה ולנהל משא ומתן עם המועצה. השובתים הציגו מתווה להפסקת השביתה, אך הוא לא התקבל על ידי המועצה. באוגוסט של אותה השנה, הוצאו צווי פינוי נגד שני דיירים. הדיירים ומשפחותיהם התבצרו בדירות ובאחד הלילות עברה שמועה שבאים לפנות את המשפחות ואלף מפגינים הגיעו לחסום את אנשי ההוצאה לפועל. שבועיים לאחר מכן, פקידי הוצאה לפועל מלווים בשוטרים פינו בכוח את המשפחות. בעקבות הפינוי נערכו הפגנות אלימות וכחמישים מפגינים נעצרו.
אגודות הדיירים ניסו לנהל משא ומתן עם המועצה אולם היא הודיעה לכל 8,000 הדיירים כי מי שלא ישלם את שכר הדירה במלואו, יועמד לדין וככל הנראה יפונה.
חרם שכירות בדרום אפריקה בשנות השמונים.
חרם השכירות בדרום אפריקה בשנות ה-80 של המאה ה-20, היה חלק ממחאה נגד האפרטהייד. חרם שכר הדירה החל באוגוסט 1984 באזור נהר וואל (כשישים קילומטר דרומית ליוהנסבורג) והתפשט לחמישים ערים ברחבי דרום אפריקה בשנתיים הבאות. הערכה היא שעד ספטמבר 1986, 60% מהשחורים לא שילמו שכר דירה. כתגובה להצלחת החרם, הממשלה צמצמה את אספקת המים וניקוי בורות הביוב לשכונות השחורות ברחבי המדינה. ב-1989 עיריית סווטו ועיריות נוספות נאלצו לנהל משא ומתן עם נציגי השובתים.
מנת יתר של נוגדי דיכאון טריציקליים
מנת יתר של נוגדי דיכאון טריציקליים (באנגלית: Tricyclic antidepressant overdose) היא הרעלה שמקורה בשימוש יתר בתרופה. סימפטומים כוללים חום גבוה, ראייה מטושטשת, אישונים מוגדלים, ישנוניות, בלבול, התקפים, קצב לב גבוה ואף דום לב. אם הסימפטומים לא הופיעו תוך 6 שעות, סביר להניח שלא יופיעו.
מנת יתר יכולה לקרות בטעות או במכוון, במטרה להוביל למוות. מנת היתר העלולה להוביל למוות משתנה בין סוגי הנוגדי דיכון הטריציקליים. בילדים קטנים, כדור או שניים עלולים להיות קטלניים. נדרש לעשות אלקטרוקרדיוגרם (אק״ג) כשיש חשש למנת יתר.
במצב של מנת יתר, מומלץ להשתמש בפחם פעיל. לא מומלץ להכריח אנשים להקיא. אם יש התקפים, מומלץ לתת בנזודיאזפינים ובקרים של לחץ דם נמוך, יש להכניס נוזלים לוריד.
בתחילת שנות ה-2000, מנת יתר של נוגדי דיכאון טריציקליים הייתה אחת הסיבות הרווחת להרעלה. בארצות הברית ב-2004 היו יותר מ-12000 מקרים. באנגליה, היו כ-2700 מקרי מוות בשנה. המקרה המדווח הראשון של מוות ממנת יתר של נוגדי דיכאון טריציקליים היה ב-1959.
סימנים וסימפטומים.
מערכת העצבים המרכזית, מערכת העצבים ההיקפית והלב הן המערכות המרכזיות שמושפעות ממנת יתר. סימפטומים ראשוניים דרך כלל מתפתחים תוך שעתיים וכוללים ישנוניות, פה יבש, בחילות, הקאות, חוסר יכולת להתפנות, בלבול וכאבי ראש. סיבוכים חמורים יותר כוללים הפרעות לבביות, הזיות והתקפים. התקפים והפרעות לבביות הם הסיבוכים הקטלניים ביותר.
סיבה.
לנוגדי דיכאון טריציקליים יש הפרש קטן בין המינון המרפא למינון יתר. גורמים שמעלים את הסיכוי להרעלה כוללים גיל מבוגר, בעיות לבביות ושילוב עם תרופות נוספות
אבחון.
הרחבה בבדיקת QRS נראית אצל אנשים שלקחו מנת יתר של נוגדי דיכאון טריציקליים. אין כיום בדיקת דם ייעודית לבדוק רעילות. יש להכליל אלקטרוקרדיוגרם באבחנה כשיש חשש למנת יתר.
טיפול.
בדרך כלל, אנשים עם הסימפטומים המתאימים, מאושפזים בטיפול נמרץ לתקופה מינימלית של 12 שעות בהן נותנים תשומת לב במיוחד לדרכי הנשימה, לחץ הדם, רמת חומציות בעורקים ואקג מתמשך. אם נדרש, משלבים גם טיפול מסייע כגון סיוע לנשימה ושימור על חום גוף. כאשר יש אקג נורמלי לתקופה של מעל 24 שעות, בדרך כלל ניתן לשחרר את המטפול.
סילוק התרופה.
טיפול ראשוני במקרה של מנת יתר חמורה כוללת סילוק רעלים מהקיבה. עושים זאת באמצעות פחם פעיל דרך הפה או דרך צינור שמגיע מהאף. הפחם הפעיל סופג את התרופה במערכת העיכול. דרך טיפול זו יעילה ביותר תוך שעה-שעתיים מרגע לקיחת מנת היתר. דרכים אחרות לסילוק התרופה כגון שטיפת קיבה, אינם מומלצים במנת יתר מסוג זה. ניתן לשקול שטיפת קיבה תוך שעה מרגע לקיחת התרופה אך ההוכחות המדעיות לשיטה זו דלות.
טיפול תרופתי.
ניתן להשתמש בעירוי סודיום ביקרבונט כתרופת נגד כדי לשפר את התסמינים הלבביים ומטבולים. אם טיפול זה לא מסייע, ניתן להשתמש בתרופות לבביות רגילות או מגנזיום כדי להסדיר את הבעיות הלבביות. עם זאת, לא נראתה הטבה לאחר שימוש בתרופות אנטי-אריתמיות מסוג 1. הם מחמירים את חסימום הערוצים בגוף, מאיטים את מהירות שבה הנוירונים בגוף מעבירים פולסים חשמליים ולכן צריך להימנע מטיפול זה במקרה של הרעלה מנוגדי דיכאון טריציקליים. ניתן לטפל בלחץ דם נמוך עם נוזלים בשילוב ביקרבונט כדי לנרמל חמצת מטבולית (אם קיימת). אם לחץ הדם נשאר דם, ניתן להשתמש באפינפרין, נוראפינפרין או דופמין (אנ׳) כדי להעלות את לחץ הדם.
עוד סימפטום חמור הוא התקפים. יש מקרים שבהם ההתקפים מספיקים ללא טיפול אך מתן בנזודיאזאפין או תרופה דומה יכולים לסייע במקרים שבהם ההתקפים לא פוסקים. מתן פיסוסטיגמין במקרים של מנת יתר של נוגדי דיכאון טריציקליים יחמירו את הבעיות הלבביות ועלולים אף לגרום להתקפים. במקרים חמורים שלא מגיבים לטיפול קונבנציונלי, ניתן להתשמש בעירוי ליפידים כדי לשפר סימפטומים.
דיאליזה.
לנוגדי דיכאון טריציקליים יש קשרים חלבוניים חזקים ומתפשטים בנפח גדול ולכן לניסיון לסלקם באמצעות דיאליזה לא יהיה תועלת משמעותית.
אפידמיולוגיה.
במחקרים בשנות ה-90 באוסטרליה ובארצות הברות הראו שבין 8%-12% של מקרי מנות יתר היו כתוצאה מלקיחת נוגדי דיכאון טריציקליים. נוגדי דיכאון טריציקליים ככל הנראה מעורבים ב-33% מכל ההרעלות הקטלניות, שני רק למשככי כאבים. מחקר נוסף דיווח כי 95% של מקרי מוות מנוגדי דיכאון באנגליה ווילס בין 1993 ל-1997 היו קשורים לנוגדי דיכאון טריציקליים, בייחוד דוטיאפין ואמיטריפילין. נקבע כי היו 5.3 מקרי מוות לכל 1000 מרשמים.
מתודיוס בוסלאייב
מתודיוס בוסלאייב (ברוסית: Мефодий Буслаев) הוא שמה של סדרת ספרי פנטזיה אפית והרפתקאות מאת דמיטרי יימץ, שהדמות הראשית היא בחור צעיר שזכה במתנה קסומה בשם מתודיוס בוסלאייב. סדרת הספרים פורסמה בשנים 2004—2017 בהוצאת "אקסמו" המוסקבאית.
עלילה.
מתודיוס בוסלאייב בגיל שתים עשרה וחצי מגלה שהוא אדון האופל העתידי, שקיבל כוח בזמן הלידה - שקרתה בזמן של ליקוי חמה. בהזמנה המכשפה, אוליטקה, בוסלאייב מוזמן למעון האופל במוסקבה ברחוב דמיטרובקה הגדולה, בו הוא עובר הכשרה אצל ברון סייף בשם אריי. ביום הולדתו השלוש עשרה, מתודיוס יצטרך לעבור את מבוך מקדש המרחק הנצחי ולקבל את מה שמאוחסן שם עוד מתקופת בריאת העולם. במקביל, דפנה, שומרת האור שחיה במקום שנקרא עדם, נשלחת לעולם האנושי כדי ללוות את מתודיוס וללמוד מאריי. כך מתחיל סיפורו של מתודיוס בוסלאייב. הוא יצטרך לעבור ניסויים רבים לפני שהוא יבחר סוף סוף בצד ויצא לדרך עצמאית.
ביקורת וסקירות.
המבקרים ציינו, כמו במקרה של סדרת טניה גרוטר, את הדמיון והחיקוי לספריה של ג'ואן רולינג על הארי פוטר, אם כי פחות מסדרת טניה גרוטר. המבקרים ציינו את הרצינות של הרומן, כמו גם נוכחות הומור "בוגר" ומספר מחשבות ורמיזות נוצריות. חלק מההערכות היו שליליות - המבקרים גינו את אופיים ואת נטייתם המסחרית של הספרים. בינתיים, בקרב צעירים הספרים הללו הצליחו מאוד.
העולם.
העלילה מתרחשת באותו עולם כמו ספרי טניה גרוטר. עולם זה נראה כמו העולם האמיתי, אך הוא מלא בקסמים, מכשפים, יצורים קסומים ומגוון של יצורים על טבעיים נמצאים בו בשפע. בניגוד לרמזים למחצה שעוצבו לקורא הצעיר בטניה גרוטר, שם המוקד הוא בעיקר במערכת היחסים בין מכשפים, מתודיוס בוסלאייב מכסה סוגיה גדולה בהרבה של המאבק בין אור לחושך, ומדגים את האינטראקציה של אנשים ורוחות אלמותיות. (מלאכים / שדים, המכונים כאן שומרי האור / החושך), ובמקביל לעולם האנשים מוצג עולם בשם עדם שהוא מקבילה לגן עדן וטרטוריוס, שהוא הגיהנום. מתודיוס בוסלאייב כבר חוזר בבירור על התפיסה המקראית ומצהיר במפורש שהעולם הזה, כמו עמו ורוחו האלמותית, נוצר בעבר על ידי בורא אלמוות, שהוא התגלמות האהבה ואור מוחלט. עולמה של הסדרה הוא תיאיסטי, והאור כאן הוא כוח חי ופועל באופן פעיל, גמלוני, שמגיע לעזרתם של מי שפונה אליו ומחליט הכל. הטוב והרע בסדרה חלוקים בבירור, אולם, עם זאת, לא מונע מרוב הדמויות לשלב בין שני הצדדים, כך שהן מתגלות כחיות ומעניינות. בסדרה ישנם התייחסויות מעת לעת (ולעיתים קרובות לא רק התייחסויות) לאירועים הידועים המתוארים בתנ"ך (בריאת העולם, נפילתם של כמה רוחות אלמותיות מהאור והופעת החושך, קרב האור והחושך, המבול, יצירת מגדל בבל וכו') ופשוט היסטוריה חובקת עולם (לרוב רוסית) (אירועי המלחמה הפטריוטית הגדולה, אורדת הזהב, קרב הקרח ועוד) מוזכרים דמויות היסטוריות מפורסמות (נפוליאון, אטילה, ממאי) בעולם זה הומצאו והוכנסו לעולם מדעי הטבע והמושגים המטריאליסטיים של מקור העולם והאדם, בפרט תורת האבולוציה של דרווין, והוכנסו לעולם אנשי טרטרוס, שהם רוחות החושך, במטרה לזרוע לאנשים חוסר אמון בקיומם של כוחות עליונים ונפשם האלמותית, וכך להגדיל את מספר הקורבנות.