יסודות הפמיניזם המערבי והאוניברסלי קשורות לקווייקרים ולתנועה לביטול העבדות בארצות הברית. פעילות ופעילים שהיו בתנועה זו החלו לקדם רעיונות מוקדמים בתחום זכויות לנשים. החל משנת 1832, עודדו פעילים בתנועה לביטול העבדות, והעיתונאי ויליאם לויד גאריסון בראשם, השתתפות מלאה של נשים בתנועה. בשנת 1830, עודדה לידיה מריה ציילד נשים לכתוב צוואה ופרנסס רייט כתבה ספרים על זכויות נשים ורפורמה חברתית. שרה ואנג'לינה גרימקה פרסמו את תפיסתן בנוגע לעבדות בסוף השלושים והחלו לדבר מול קהל מעורב (גברים ונשים) בכנסים של האגודה האמריקאית נגד העבדות. גם אבי קלי (Abby Kelley) הייתה דוברת ותורמת מרכזית לתנועה. אמנם, נשים אלו הרצו בעיקר על עוולות העבדות, אך העובדה כי אישה נאמה בציבור היה עצמו מעמד ראוי לציון. ארנסטין רוז, החלה ב-1836, להרצות לפני קבוצות של נשים בנושא "מדעי ממשל", והתייחסה גם להענקת זכות הצבעה של נשים. הקהילה הקוויקרית ברוצ'סטר אספה אליה פעילים מרכזים בתנועה לביטול העבדות כדוגמת תומאס ומרי אן מקלינטוק (M'Clintock), פרדריק דאגלס ואיימי ויצחק פוסט ואחרים. אלה היו גם תומכים נלהבים גם של התנועה לזכויות לנשים.
ועידת סנקה פולס הייתה הכינוס הראשון שעסק בזכויות נשים ועיקר הדוברות והמשתתפות בו היו נשים. הוועידה נערכה בסנקה פולס, ניו יורק, ב-19–20 ביולי 1848. לאחר הכינוס התקיימו, כינוסים שנתיים של National Women's Rights Convention (הוועידה הלאומית לזכויות נשים) החל מ-1850. שתי דמויות מרכזיות בכנס היו לוקרישה מוט ואליזבת קיידי סטנטון.
בוועידה הוצג מנשר שחיברה אליזבת קיידי סטנטון, "הצהרת העמדות", שדרש להכיר בזכויות השוות לאלה של הגברים. סטנטון השתמשה בשפת הכרזת העצמאות של ארצות הברית כדי לקשור את המאבק על זכות הנשים לבחור לחירות האמריקאית: "אנו מתייחסים לאמיתות הבאות כמובנות מאליהן: שכל הגברים והנשים נבראו שווים, שהבורא העניק להם זכויות מסוימות שאי אפשר לשלול מהם, וביניהן הזכות לחיים, לחירות ולחיפוש אחר האושר". הסעיף התשיעי שדרש להכיר בזכות הבחירה לנשים היה היחיד שעורר מחלוקת, והצליח להתקבל בזכות תמיכת הפעיל בתנועה לביטול העבדות, האפרו-אמריקאי, פרדריק דאגלס. דאגלס כתב בהמשך את הסיסמה "לזכות אין מין, לאמת אין צבע". החל מ־1851, נושא זכות ההצבעה לנשים הפך לנושא המרכזי במאבק של תנועת הנשים בארצות הברית.
בשנת 1851 נפגשה אליזבת קיידי סטנטון עם סוזן ב. אנתוני. שתי הנשים פעלו במרץ לקידום מעמד האשה וכן למען ביטול העבדות בארצות הברית והקימו ארגונים שונים לקידום נושאים אלו. בשנת 1866, הן יזמו הקמת האגודה האמריקאית לשוויון זכויות (American Equal Rights Association), אשר נאבקה למען שוויון זכויות הן לנשים והן לאפרו-אמריקאים.
בבריטניה ניהלו הנשים את המאבק לזכותן לבחור בתהליך ארוך במאה ה-19 להרחבת זכות הבחירה לגברים שהתבססה עד אז על רכוש באמצעות חוקי רפורמה. בשנת 1871 הוקמה האגודה הלאומית לזכות הבחירה לנשים NSWS) National Suffrage Women Society) בהנהגתה של לידיה בקר, אשת מדע ממנצ'סטר. חברי הוועד האחרים כללו את הלן בלקברן, מיליסנט פוקט, ג'סי בוצ'רט, אווה מקלארן, מרגרט ברייט לוקאס, פריסילה ברייט ברייט מקלארן ופרנסס פאוור קוב. אשה בולטת אחרת שהצטרפה למאבק הייתה ג'וזפין באטלר שעמדה בראש התנועה נגד מיסוד הזנות וסחר בנשים. הפעילות הבריטיות זכו גם כן לתמיכת חוגים ליברליים ואף לתמיכת חלק מהאיגודים המקצועיים. הוגה הדעות ג'ון סטיוארט מיל יצא נגד נורמות הפגיעה בזכויות נשים ובעצמאותן בחיבורו "שעבוד האישה" (1869). בחיבור זה הוא טוען בעד זכות בחירה לנשים וזאת על מנת שיגנו על זכויותיהן. בנוסף כיהן כנשיא הארגון הסופרג'יסטי הבריטי, NSWS. בשנת 1870 ייסדו לידיה בקר ו-Jessie Boucherett, את "הירחון למען הצבעת נשים" (Women's Suffrage Journal).שפעל במשך 20 שנה עד למותה של בקר בשנת 1890.
זכויות האישה בישראל.
עד העליות הציוניות, נשים בארץ ישראל לא זכו לזכויות רבות. נשים היו כפופות למג'לה (החוק העות'מאני) שהכפיף אותן לחוקי העדות הדתיות השונות, שלא דגלו בזכויות לנשים. כתוצאה מכך נשים לא יכלו לבחור, היו מקופחות בדיני האישות והירושה ועוד.
עולי העלייה הראשונה, שהיו שומרי מצוות, התייחסו לאפליית נשים כאל מצב נתון, וקיבלו את ההסדרים הקיימים. עולי העלייה השנייה ואילך היו חדורים ב סוציאליסטית שדגלה בשוויון זכויות.
הקונגרס הציוני השני בשנת 1898 העניק זכות הצבעה לנשים לפני כל פרלמנט אחר באירופה. האספה המכוננת השלישית שהתקיימה בי"ז בטבת תרע"ט, ביפו, ניהלה דיונים על מתן זכות בחירה לנשים.
החל בשנות ה-70 של המאה ה-20 החלו לצמוח בישראל ארגוני חברה אזרחית בלתי-מפלגתיים, כדוגמת האגודה לזכויות האזרח ושדולת הנשים, שחרתו על דגלם את המאבק לקידום זכויות נשים. בשנת 1992 חלה פריצת דרך נוספת בתחום זה, כשבכנסת הוקמה הוועדה לקידום מעמד האישה, ועדה קבועה שכל דיוניה מיוחדים לנושא זה.
חוקים:
זכויות האישה בדתות שונות.
ביהדות.
עד חרם דרבנו גרשום לגבר יהודי היה מותר לשאת יותר מאשר אישה אחת גם ללא הסכמתן של נשותיו הנוכחיות וכן הותר לו לגרש כל אחת מנשותיו גם ללא הסכמתה ולהחזיק פילגשים. בנוסף, לגברים ניתנת עדיפות על פני נשים במשפטי הירושה כאשר הם במעמד משפחתי זהה. עובדות אלו גרמו לכך שנשים היו תלויות בגברים וחרדות למעמדן.
ביהדות האורתודוקסית נשים פסולות לעדות. לפי חלק מהגישות נשים גם מנועות מלכהן בתפקידים ציבוריים, ועל נשים נאסר לקרוא בתורה בציבור, ולא היה נהוג ללמדן תורה פרט למינימום ההכרחי לשם קיום המצוות (בעיקר מצוות לא תעשה).
החל מאמצע המאה ה-20 בהשפעת הפמיניזם הכללי ובהשפעת השוויון היחסי בו זוכות נשים ביהדות הקונסרבטיבית והרפורמית, החל זרם פמיניזם דתי המבקש להחיל ערכים פמיניסטיים על המחשבה וההלכה היהודיים-אורתדוקסיים.
דדרה ונאגאר האוולי
תלמה (מותג)
תלמה היא מותג מזון בבעלות יוניליוור ישראל המתמחה בייצור מוצרי דגנים ומגוון רחב של מוצרי מזון וחטיפים. תלמה הוקמה בשנת 1947 כמחלקת הממרחים של חברת תמ"י (תוצרת מזון ישראלית), אז התמחתה בייצור ממרחים ורטבים. מאז השיקה לאורך השנים מגוון רחב של מוצרים, חלקם חדשים לשוק הישראלי. כיום ממשיכה תלמה בייצור חלק ממוצריה הוותיקים, לצד פיתוח וחיזוק תחום הדגנים אותו היא מובילה מאז 1985 עם נתח שוק של כ-60 אחוז (לפי מדד נילסן 2013). מוצרי תלמה מיוצרים במפעליה אשר בחיפה, חדרה וערד בהם מועסקים מאות עובדים. מוצרי תלמה מיוצאים לכ-20 מדינות ברחבי העולם.
היסטוריה.
תלמה נוסדה כמחלקה לייצור ממרחים בחברת בלו בנד שהתמחתה בייצור מרגרינה. הבעלים, ד"ר ארנולד הילדסהיימר, אשר התמחה בייצור מרגרינה במפעל יוניליוור בגרמניה, האמין שהמוצר, אשר טרם נמכר בארץ באותה תקופה, מתאים לצרכים של הצרכן הישראלי. לאור ההצלחה, הוחלט להרחיב את המפעל ששכן בתחילה בחצר בית החרושת "שמן" בחיפה, ואת מגוון המוצרים.
מיתוג ושיווק.
בשנת 1947 החלה לפעול בתמ"י מחלקה שפיתחה את המותג "תלמה", שהתמקד בייצור מוצרי מזון כגון מיצים, ממרחים ומיונז. משנת 1985 החלה תלמה לפתח דגני בוקר ישראליים, קטגוריה שכמעט ולא הייתה קיימת בישראל, למעט מספר מצומצם של מוצרים מיובאים.
בשנת 2011 נבחר עומרי כספי, שחקן הכדורסל הישראלי הראשון ב-NBA, כפרזנטור של מותג הדגנים של תלמה.
בינואר 2011 השיקה תלמה גישה פרסומית חדשה עם עומרי כספי. הקמפיין נשא את הסיסמאות "קורנפלקס של אלופים" ו"אתה תסמן את המטרה, אנחנו ניתן לך את הכוח".
בנוסף, הקורנפלקס עוצב באריזה חדשה עם תמונתו של עומרי כספי. במאי 2012 האריך כספי את החוזה שלו כפרזנטור של מותג הדגנים תלמה בשנה נוספת.
ביולי 2022 החליטה תלמה לתמוך במשלחת הפאראלימפית הישראלית ושלושה ספורטאים מהמשחקים הפאראלימפים טוקיו 2020 נבחרו להופיע על מהדורה מיוחדת של דגני הבוקר הנפוצים: השחיינית ורוניקה גירנקו, חותר סירת הרביעייה אחיה קליין ושחקנית הכדורשער רוני אוחיון.
מוצרים.
קורנפלקס תלמה.
הקורנפלקס הישראלי הראשון פותח על ידי תלמה בשיתוף עם קבוצה של מהנדסי מזון מאנגליה. בראשית, התמקדה החברה בהתאמת המוצר לטעמו של הקהל הישראלי ובחינוך השוק לצריכת מוצר זה. בעקבות הפופולריות של דגני הבוקר ונוכח הביקוש הרב הוחלט להשקיע בייצור קו מיוחד של דגנים מצופים ודגנים ממולאים. עם ההתפתחות הטכנולוגית והעלייה בדרישת קהל הצרכנים למוצרי נישה, יצא לשוק המוצר "כריות" בשנת 1994 – פרי פיתוח ישראלי, מקורי וחדשני גם ברמה העולמית.
מוצרים נוספים.
תחת המותג "תלמה" מיוצרים היום גם ממרחים בכשרות בד"צ העדה החרדית כגון:
פרשת הסלמונלה.
ב-27 ביולי 2016 נחשף כי החברה מסתירה מהציבור וממשרד הבריאות שחיידק הסלמונלה התגלה במפעלם בערד חודש קודם לכן. תחילה טענו בתלמה ששום מוצר מזוהם לא הגיע לרשתות השיווק, אך ב-4 באוגוסט 2016 פרסמה החברה הודעה לציבור, לפיה יצאו ממפעלה ושווקו לציבור אריזות קורנפלקס הנגוע בחיידקי סלמונלה. על פי נתוני יוניליוור, 643 משטחים - כ-150 אלף מוצרים - זוהמו בפרשת הסלמונלה. מתוכם יצא לצרכנים משטח אחד שבו היו 240 מוצרים, כל יתר המוצרים הנגועים לא יצאו מתחומי המפעל. בעקבות כך שלח משרד הבריאות צוות מקצועי לבצע בדיקה מקיפה במפעל, וזה ביטל זמנית את היתר ה-GMP שניתן לחברה.
אוסקר שטראוס
אוסקר סולומון שטראוס (Oscar Solomon Straus; 23 בדצמבר 1850 - 3 במאי 1926), דיפלומט, סופר ופוליטיקאי אמריקני; היה היהודי הראשון שכיהן כחבר בקבינט של ארצות הברית.
חייו.