דיי תרם רבות לצילום, אך ממספר סיבות הוא כמעט ונשכח. הוא הואפל על ידי אלפרד סטיגליץ, שצילם בסגנון דומה. כמו כן, הסגנון בו צילם יצא מהאופנה לחלוטין עם התקדמותה של האמנות לעבר המודרניזם. 2,000 מההדפסים והתשלילים שלו נהרסו לחלוטין בשריפה בשנת 1904. המאות שנשארו נשלחו אל האגודה הממלכתית לצילום בשנות ה-30 ושם שומרו.
מאז 1990 יצירתו של דיי זוכה לפופולריות מחודשת, עבודותיו נכללות בתערוכות גדולות במוזיאונים ורטרוספקטיבה שלו הוצגה במוזיאון בוסטון לאמנויות בשנים 2000/2001. כן הוצגו תערוכות יחיד שלו באגודת הממלכתית לצילום באנגליה ובמוזיאון פלור לאמנות. מאמרים רבים נכתבו על הדיוקנאות ההומו-אירוטיים שלו ועל הדמיון בינו לבין תומאס אייקינס ו-וולטר פיטר.
ביתו במסצ'וסטס משמש גם הוא כמוזיאון לעבודותיו.
אהרון היימן
אהרן היימאן
נחל חבר
נַחַל חֶבֶר הוא נחל אכזב ארוך ותלול בדרום מדבר יהודה. ראשיתו של הנחל בתל זיף ובחורבת אריסטובוליה שבדרום מזרח הר חברון, וסופו בחיבור לים המלח, מדרום לנחל ערוגות ומצפון לנחל משמר. אורכו של הנחל כ-17 ק"מ, ושטח אגן ההיקוות שלו כ-180 קמ"ר.
עם התחתרותו של הנחל בגיר הקשה של במת השוליים המזרחיים של מדבר יהודה, משתנה הנחל מערוץ רדוד לנקיק צר ועמוק. בנקיק מספר מפלים קטנים, שביניהם גבים ענקיים, האוגרים מים רבים. נקיק זה מביא את הנחל למפל הגדול שלו - גובהו למעלה מ-100 מטרים. בתחתית המפל גומחה גדולה, שנוצרה על ידי המים ששחקו את השכבה התחתונה בקיר המפל הבנויה מסלע רך יותר. סמוך לתחתית המפל, נובע מעין עונתי. בהמשך הנחל עוד שני מפלים, גובה הגדול שבהם כ-50 מטרים. אורך הקניון כולו, עד ליציאתו מתחומי מצוק ההעתקים - כ-5 ק"מ.
יובלו החשוב של נחל חבר הוא נחל חולד. שמו של הנחל נגזר משמה של העיר חברון שהשתמר בשם הערבי "ואדי חברה". שם נוסף של הנחל הוא "ואדי אלחייאת" - נחל הנחשים.
ארכאולוגיה.
במצוקי נחל חבר נמצאו ממצאים ארכאלוגיים חשובים, בשתי מערות: מערת האימה הנמצאת במצוק הדרומי של הנחל, ומערת האיגרות הנמצאת במצוק הצפוני. מעל שתי המערות נתגלו מחנות מצור רומיים. במערות עצמן נמצאו מסמכים וחפצים מתקופת מרד בר כוכבא, ושלדי אדם רבים - מאנשי בר כוכבא ומשפחותיהם. במערת האיגרות נמצא ארכיון מכתבים מסודר של אשה בשם בבתא בת שמעון, וכן נמצאו אגרות רבות שכתב שמעון בר כוכבא לפרנסי עין גדי מטעמו - יהונתן בן בעיה ומסבלה בן שמעון.
עצמות האנשים שנמצאו במערות נקברו בשנת 1982 על שפתו הצפונית של אפיק הנחל בטקס צבאי מלא ביוזמתו של הרב גורן.
בית אבקריוס
בעיית השוורים של אל השמש
יעקב ברבי יקר
סנטרל פארק ווסט
יגדטיגר
מאסטרו די קפלה
מאסטרו די קאפלה
קפלמייסטר
בעיית הבקר של ארכימדס
בעיית הבקר של ארכימדס היא בעיה באנליזה דיופנטית העוסקת במספר ראשי הבקר של אל השמש הרועים, כביכול, בסיציליה. הבעיה מיוחסת לארכימדס, אף כי יש על-כך עוררין.
הבעיה מבקשת למנות את בני הבקר, פרות ושוורים בארבעה צבעים, כשהיא משווה בין מספר בעלי החיים מכל מין וצבע. מכיוון שמספר בני הבקר מכל סוג הוא שלם, יוצרים התנאים מערכת של משוואות דיופנטיות בשמונה נעלמים.
פתרון הבעיה מעלה שגודל העדר הוא מספר בן 206544 ספרות לפחות. אפילו בגרסה מצומצמת, שבה יש תנאים ליניאריים בלבד, כולל הפתרון הקטן ביותר כ-50 מיליון בני בקר.
היסטוריה.
בעייתו של ארכימדס, שפרטיה נשכחו והתגלו רק במאה ה-18, הפכה לשם דבר: בעיה חישובית קשה במיוחד הייתה זוכה בספרות העתיקה לכינוי Problema Bovinum, "בעיית שוורים".
ב-1769 מונה המחזאי גוטהולד אפרים לסינג לספרן בספרייתו של ההרצוג אוגוסט שבעיירה וולפנביטל, גרמניה, שבה היו כתבי יד יווניים ורומיים רבים. ב-1773 פרסם לסינג תרגום של כמה מכתבי היד האלה, עם הערות. ביניהם נמצא שיר בן 22 בתים ביוונית עתיקה, המבקש למצוא את גודל עדר הבקר של אל השמש. בכותרת לשיר נאמר שהוא נשלח על ידי ארכימדס לאסטרונום הגדול ארטוסתנס, על מנת שהמתמטיקאים של אלכסנדריה ילמדו אותו. הבעיה לא נזכרה בכתבי המתמטיקאים היווניים, ולכן היו חוקרים, ולסינג ביניהם, שהטילו ספק בייחוסה לארכימדס.
הבעיה.
גרסה מקוצרת של הבעיה פרסם נֶסֶלמן (Nesselmann) ב-1842, בגרמנית. גרסה זו מבקשת מן הקורא "... מנה את מספר בני-הבקר אשר לשמש, הרועים בסיציליה, וצבעים להם ארבעה: לבנים כחלב, שחורים, נקודים וחומים ...", ומספקת אילוצים כגון "מספר השוורים הלבנים יגדל במחצה ושליש [היינו ב-5 שישיות של] מספר השחורים ממספר החומים", וכן הלאה. המשוואות האלה מהוות מערכת משוואות ליניארית שאפשר לפתור בקלות יחסית; מספרם הכולל של בני הבקר, לפיה, הוא כפולה של 50,389,082.
הבעיה ממשיכה: "אם תוכל, רעי, למנות את העדרים בזכר ובנקבה; באשר אף אם רב כחך במספר, לא יגיע עד הנה:", ומוסיפה עוד שני תנאים - מספר השוורים השחורים והלבנים, יחד, הוא ריבועי; ומספר הנקודים והחומים הוא משולשי. תנאים אלו מוסיפים זוג אילוצים ריבועיים, שאותם אפשר לתרגם למשוואת פל formula_1, כאשר formula_2. הופעה זו של משוואת פל, שלא הייתה ידועה במערב עד המאה ה-18, היא סיבה נוספת לחשוד שלא מדובר במתמטיקה בת דורו של ארכימדס.
כיוון שהבעיה דורשת חישוב במספרים מרובי ספרות, היא נותרה בלתי פתורה עד ש-A. Amthor תיאר ב-1880 דרך למצוא את הפתרון הכללי, העולה לכ-formula_3 פרות ושוורים. חבילות-תוכנה מודרניות המסוגלות לאריתמטיקה במספרים גדולים, יכולות להציג את מאות אלפי הספרות של הפתרון, ללא קשיים מיוחדים.
בעיית השוורים של ארכימדס
פרנצ'סקו קוולי
נמל התעופה הבין-לאומי טניאנטה לואיס קנדלריה
נמל התעופה הבין-לאומי טניאנטה לואיס קנדלריה (בספרדית: Aeropuerto Internacional Teniente Luis Candelaria), המוכר גם כנמל התעופה של בארילוצ'ה, הוא נמל התעופה העיקרי של העיר בארילוצ'ה שבפרובינציית ריו נגרו בארגנטינה. הוא ממוקם כ-13 ק"מ ממזרח לעיר, ליד אגם נאוול ואפי, סמוך לגבול ארגנטינה - צ'ילה.
בשנת 2007 עברו בנמל התעופה 724,010 נוסעים, ובכך הוא מהווה נמל התעופה הרביעי בארגנטינה מבחינת עומס תנועת נוסעים.
נמל התעופה נקרא על שם הלוטננט לואיס קנדלריה ששירת בצבא ארגנטינה, וב-13 באפריל 1918 היה האדם הראשון שחצה את הרי האנדים דרך האוויר.
מנמל התעופה יוצאות טיסות ל-13 יעדים בארגנטינה ולשמונה יעדים במדינות השכנות: ברזיל, צ'ילה ואורוגוואי. רוב הטיסות הבינלאומיות מתבצעות בעיקר בחורף, בשל אתרי הסקי הנמצאים בעיר שמושכים את התיירים.
תיירות גאה
תיירות גאה או תיירות להט"בית היא תיירות נישה המשוּוקת ללסביות, הומואים, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (להט"ב). קהל היעד שלה נמצא על פי רוב מחוץ לארון לגבי נטייתם המינית וזהותם המגדרית, אך בזמן הטיול הם עשויים לבחור להיות דיסקרטיים יותר ו"לחזור לארון", למשל, באזורים הידועים כעוינים ללהט"בים.
הרכיבים העיקרים של התיירות הגאה הם הרצון של ערים ומדינות למשוך תיירים להט"בים, אנשים המחפשים לנסוע ליעדים המוגדרים כגיי פרנדלי, אנשים הרוצים לטייל עם להט"בים אחרים ללא תלות ביעד הנסיעה ולהט"בים אשר מודאגים מענייני ביטחון ותרבות. תעשיית התיירות הגאה כוללת סוכני נסיעות, חברות נסיעות, קווי שיט, פרסומים ומבצעים אשר משווקים במיוחד לקהילה הגאה. כתוצאה מכך שבשנות ה-90 של המאה הקודמת חל גידול בגידול ילדים בקרב להט"בים, חל גידול בתיירות הידידותית למשפחה הלהט"בית במהלך שנות האלפיים. דוגמה לכך היא החברה "R Family" שבבעלות רוזי אודונל, המתמקדת בתיירות גאה ובשיט הראשון שלה היו 1,600 נוסעים שמתוכם 600 ילדים.
היקף ומשמעות כלכלית.
מחקרים מצאו כי התיירות הגאה מהווה כ-10% מהתיירות בעולם עם למעלה מ-70 מיליון תיירים בשנה, במחזור של כ־64 מיליארד דולר בשנה. מדובר בקהל המורכב ברובו מגברים (74%) בשנות ה־40 לחייהם, בעיקר מארצות הברית ומאירופה, המטיילים בעולם בתדירות גבוהה.
חברות התיירות הגדולות מנצלות את הפוטנציאל הכלכלי של התיירות הגאה (הידוע גם בשם כסף ורוד) והחלו עם מסעות פרסום לתיירים הלהט"בים ולקהילה הגאה. בשנת 2000, "Tourism Intelligence International" (מודיעין התיירות הבינלאומי) פרסם דו"ח הקובע כי 10% מהתיירים הבינלאומיים היו הומואים או לסביות מתוך בדיקה של 70 מיליון טיסות נכנסות ברחבי העולם. פלח שוק זה צפוי לגדול כתוצאה מתהליך של קבלה הולכת וגדלה של קהילת הלהט"ב ברחבי העולם ושינוי העמדות כלפי מיניות. בשנת 2007, הפלח של ההומואים והלסביות הוערך בכ-55 מיליארד דולר.
מחוץ לחברות הגדולות, לתיירים הלהט"בים מוצעות אפשרויות תיירות מסורתיות, כגון רשתות אירוח של להט"בים אשר מציעים לארח תיירים בזמן הטיול, ואף אפשרות להחלפת בתים.
"תאגיד השיווק הגדול לתיירות בפילדלפיה" (GPTMC) ערך בשנת 2005 מחקר מקיף תחת הכותרת "תיירות הומוסקסואלית 2005", וממנו עלה כי על כל דולר אחד שתאגיד השיווק משקיע בשוק התיירות ההומוסקסואלי - מוחזרים לו באופן ישיר 153 דולר על ידי התיירים הגאים. המחקר מצא כי להט"בים מוציאים מדי שנה סכום של 54 מיליארד דולר בתיירות בתוך ארצות הברית בלבד. חלק מיוחד הוקדש לתיירות לסבית, וממנו עלה כי לעומת הומואים, לסביות נוהגות לטייל יותר עם בנות-זוגן - ולא עם חברים. מבחינת הוצאות, הלסביות מוציאות סכום זהה לזה שמוציאים הגברים – אך בממוצע הן נוהגות להישאר ללון פרק זמן קצר יותר.