ורג'ין
קבוצת וירג'ין
143 Records
וירג'ין
וירג'ין (Virgin Group) הוא קונצרן שייסד איש העסקים הבריטי ריצ'רד ברנסון, ששייך לחברת קבוצת וירג'ין. הקונצרן מאחד חברות בנות שכל אחת משתמשת בשם וירג'ין, הקונצרן מתמקד בעיסקי תעופה, תיירות, בידור ופנאי.
ההתחלה.
ב-1972 ריצ'רד ברנסון, בעל חנות תקליטים שהיה בשלבי הקמתה של חברת התקליטים וירג'ין רקורדס ואולפן הקלטות, שהושכר לאמנים. ברנסון שם את אמונו במייק אולדפילד, ואלבומו Tubular Bells היה האלבום הראשון שהפיקה החברה. וירג'ין רקורדס החתימה מספר רב של אמנים בלתי שגרתיים ואף מעוררי שערוריות, שחברות התקליטים הגדולות חששו לעבוד עימן, דוגמת הסקס פיסטולס. היא התמחתה בתחילה ברוק מתקדם, ובין היתר ייבאה להקות מאירופה (בעיקר מגרמניה), ובהמשך בפאנק ומה שכונה "גל חדש". מבחינה עסקית חידשה החברה בתמחור נמוך. כך למשל נמכר אלבום רוק מתקדם בשם "The Faust tapes" במחיר של תקליטון, והצליח להתברג בצמרת רשימת האלבומים רבי המכר על אף הסגנון הייחודי והאלמוניות היחסית של הלהקה.
בסוף שנות השבעים וראשית שנות השמונים של המאה ה-20 שגשגו עסקיו של ברנסון בתחומי המוזיקה ותחומים קרובים, ואף התרחבו. הוא רכש מועדון לילה והקים חברה בת לוירג'ין רקורדס בארצות הברית. פריצתו הגדולה, עם זאת, הייתה בתחום התעופה, בחברת וירג'ין אטלנטיק איירווייז (נתיבי אוויר אטלנטיים) שהוקמה ב-1984 על בסיס חברה קטנטנה קיימת, בשם "בריטיש אטלנטיק איירווייז", שהחזיקה זיכיון לקו טרנס-אטלנטי.
הצלחתה של חברת התעופה, לצד הצלחתה של רשת חנויות הענק לתקליטים "וירג'ין מגהסטורס" ושל יוזמות נוספות, אפשרה לקבוצת וירג'ין להמשיך ולהתפתח במהלך שנות השמונים והתשעים ובעשור הראשון של המאה ה-21. מספרן הכולל של היוזמות העסקיות של ברנסון במשך השנים מגיע לכמה עשרות, ברובן חברות שייסדה קבוצת וירג'ין, ובחלקן רכישות של חברות קיימות. החברות פועלות במגוון רב של תחומים, ובאופן עצמאי למדי. חלוקת הבעלות משתנה - חלקן בבעלות מלאה של ברנסון, חלקן בשליטתו, בחלקן יש לו מניות מיעוט, ובמקרים אחדים מוענק הזיכיון לשם "וירג'ין" לעסקים שאין לו כל חלק בהם. שם המותג "וירג'ין" נכלל ברוב שמות החברות. מטה הקבוצה נמצא בלונדון ומוקד הפעילות העסקית נמצא בבריטניה, אך חלק גדול מן העסקים פועלים או רשומים בארצות הברית, מרכזם של אחרים באוסטרליה או במקומות אחרים בעולם - למשל חברת תעופה ניגרית. הקבוצה כוללת גם רשתות בינלאומיות כמו "וירג'ין מגהסטורס".
כמה מתחומי העיסוק העיקריים של חברות בקבוצה:
הקבוצה כשלה בהתמודדות על הפעלת הלוטו בבריטניה (המופעל על ידי זכיין פרטי) ב-1997.
וירג'ין בישראל.
בתחילת שנות האלפיים ניסתה וירג'ין להיכנס לשוק הישראלי והחלה לשווק משקאות תוססים של "וירג'ין קולה" בבקבוקים משפחתיים. תשדיר הפרסומת של המשקאות החדשים עורר מחאות עזות. בתשדיר נראו שני בקבוקי משקה מתנועעים ומתחככים זה בזה באופן שלא הותיר ספק לכך שהכוונה ליחסי מין. בעקבות תגובות נזעמות, קבעה ועדת ערר פרסומות שיש בתשדיר רמיזות מיניות ופגיעה ברגשות הציבור העומדים בניגוד לכללי האתיקה בפרסומת. הדבר בלט במיוחד לאור העובדה שהתשדיר שודר בחופש הגדול, שבמהלכו צופים ילדים ובני נוער רבים יותר בטלוויזיה בשעות הלילה. הוחלט להגביל את שידור התשדיר כולו משעה 21:00 ואילך - אך הותר לשדר במהלך היום טיזרים של התשדיר המפנים את הצופה לצפות בגרסה המלאה.
בסופו של דבר נכשל הניסיון להחדיר את המוצר לישראל והמשקאות התוססים של וירג'ין ירדו מהמדפים במרכולים הישראלים. בדיעבד נראה כי אחת הסיבות לכישלון היא אי-התאמה בין קהל היעד (סיסמת הפרסום הייתה: "צעירים תוססים הנהנים מהעולם") לבין האופן שבו שווקו המשקאות (בקבוקים משפחתיים).
שרון רוטר
שרון רוטר-אלימלך (נולדה ב-19 במאי 1977) היא זמרת ישראלית.
ביוגרפיה.
רוטר נולדה להורים שעלו מארגנטינה, וגדלה בתל אביב כבת שנייה מתוך שלושה. על משפחתה סיפרה:
הוריה התגרשו ב-1983 כשהייתה בגיל 6, והיא התגוררה עם אמה.
רוטר התחילה את הקריירה המוזיקלית שלה בילדותה. היא למדה בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב והייתה חברת מקהלת "פעמונים" שהקימה אילת יונגר-הופמן.
רוטר למדה במשך 3 שנים הוראת יוגה במכון וינגייט. בגיל 26 נסעה להודו ושם החלה להתקרב ליהדות בעקבות שיעורים ששמעה ב"בית היהודי" ומארגון ערכים.
קריירה מוזיקלית.
ב-1995 החלה רוטר לעבוד בתור מפיקה של ברי סחרוף. רוטר שרה קולות רקע באלבומים של סחרוף ואף שרה את "הניצוץ" מתוך פסקול הסרט "קלרה הקדושה". בהמשך שרה קולות רקע לרמי פורטיס, אריק סיני, אביב גפן ואסף אמדורסקי.
בשנת 2001 החלה לעבוד על אלבום סולו, ששילב רוק, פופ ומוזיקה אלקטרונית. בהקלטת האלבום השתתפו ברי סחרוף, רע מוכיח, אסף אמדורסקי, ג'וני שועלי, טל גורדון ועוד. בשנת 2002 יצא הסינגל "ארוץ אליך" מתוך האלבום, הושמע בתחנות הרדיו והגיע למקומות גבוהים במצעדי הפזמונים. בשנת 2003 יצא האלבום "שרון רוטר", שכלל פרט ל"ארוץ אליך" ול"הניצוץ" גם את השירים "ים" ו-"Baby", שיר בפורטוגזית ששר במקור הזמר הברזילאי קייטאנו ולוסו.
באפריל 2008 הוציאה במשותף עם עובדיה חממה את האלבום "לילה טוב" - אלבום שירי ערש לילדים. בהקלטת האלבום השתתפו גם ברי סחרוף, יוסי פרץ, קרני פוסטל, יובל מרקוביץ, מקהלת פרחי ירושלים וילדיו של חממה: סתיו ואוהב.
בטלוויזיה שרה את שיר הפתיחה של סדרת הטלוויזיה "הילדים מגבעת נפוליאון" ששודרה בין השנים 2001–2004. ב-2011 שרה את שיר הפתיחה (לצד עמי מנדלמן) ודיבבה דמויות שונות בסדרה "שלדון" ששודרה בטלוויזיה החינוכית, והשתתפה בדיבוב הסדרה "גספר וליסה". ב-2014 השתתפה בסדרת הדוקו "חוזרים קדימה" בהגשת מאיר סויסה שביים דן בן חקון ושודרה בערוץ הראשון.
חזרה בתשובה.
בשנת 2008 החלה בתהליך של חזרה בתשובה. לאחר חזרתה בתשובה התחילה לכתוב מאמרים באתר האינטרנט "ברסלב ישראל". כמו כן היא מנחה בערוץ אורות ובערוץ 20 ועורכת את המגזין לנשים "לנשמה" מבית "הרמב"ם היומי".
משתתפת במופע מחול של להקת נהרה, ופעילה בלהקת האמהות עם נועה בן אלכסנדר ושירי הדר.
מופיעה באולפנות ובערבי נשים, ומופיעה בגני ילדים עם המופע "לילה טוב" מתוך האלבום. כמו כן מופיעה לצד אמא שלה ובה הן מספרות את סיפורן האישי.
החל משנת 2017, כותבת רוטר טור אישי בעיתון "שביעי".
רוטר נשואה, אם לחמישה ומתגוררת בצפריה.
דוב הקוטב
בילי הולידיי
בילי הולידיי (באנגלית: Billie Holiday; 7 באפריל 1915 – 17 ביולי 1959) הייתה זמרת ג'אז אמריקאית, מן החשובות במאה ה-20.
הולידיי הייתה זמרת בעלת קול יוצא דופן וסגנון שירה מקורי. היא הושפעה בסגנון שירתה מזמרים כלואי ארמסטרונג ומבסי סמית, הזמרת המצליחה של שנות ה-20, אשר התאפיינה בקול גס ונוגע ללב.
ביוגרפיה.
נולדה בשם אלנורה פייגן (Eleanora Fagan) ומאוחר יותר כונתה "ליידי דיי". את שם הבמה שלה הרכיבה משם השחקנית שהעריצה בילי דוב (Billie Dove) וגיטריסט הג'אז קלארנס הולידיי, שייתכן והיה אביה. לפי הביוגרפיה שלה, כשהייתה ילדה, עבדה בעבודות מזדמנות, כשאחת מהן הייתה ניקוי מצעים בבית זונות באזור ביתה. היא עבדה שם כיוון שבעלת המקום הייתה מהבודדים שהחזיקו נגן תקליטים בשכונה שלה. היא הייתה עובדת, ובתמורה, הסכימה שבעלת המקום לא תשלם לה אם תתן לה לשמוע תקליט. בין התקליטים ששמעה היה האלבום האגדי west end blues של לואי ארמסטרונג. היא מספרת כי לפעמים הייתה בוכה ללא הפסקה תוך כדי שמיעת האלבום, ולפעמים הייתה מאושרת כל כך עד שהייתה שוכחת את הכסף שהיא עבדה כל כך קשה עבורו, עליו היא מוותרת על מנת לשמוע את המוזיקה הזו. בביוגרפיה מתוארת גם ילדותה הקשה. היא נולדה כבת לאם בת 13 וצאצאית למשפחת עבדים מוירג'יניה, שעברו עם שחרורם לצפון במסגרת ההגירה הגדולה. למרות שפרטי ילדותה הם מעורפלים, באוטוביוגרפיה שכתבה סמוך למותה, מצוינים אירועים נוראים שחוותה, ביניהם ניסיון אונס, וככל הנראה עבודה בזנות כנגד רצונה.
הולידיי אומרת כי בעבודות המזדמנות בהן עבדה בצעירותה, לא משנה מה היא עשתה, היא תמיד הייתה שרה. את קריירת השירה שלה החלה ב-1930 במספר מועדוני לילה בשכונת הארלם שבניו יורק. ב-1932, אלינורה, בגיל 17, החליפה את הזמרת הקבועה במועדון קוונס – מונטי מור. המפיק המוזיקלי וצייד הכישרונות האגדי – ג'ון האמונד, שאהב את שירתה של מור, הגיע למועדון לשמוע אותה. האמונד, שגילה חלק גדול מהזמרים המשפיעים ביותר בהיסטוריה, ביניהם בוב דילן, אריתה פרנקלין, לאונרד כהן, ועוד רבים וטובים, אמר על הולידיי כי שירתה כמעט ושינתה את טעמו ועולמו המוזיקלי, שכן היא הייתה האישה הראשונה שפגש ששרה כמו גאון אלתור ג'אז. כך נוספה הולידיי לרשימת האמנים המשפיעים אותם זיהה האמונד, וב-1933 האמונד הפגיש בינה ובין הנגן המצליח בני גודמן, שגם בהצלחתו יש להאמונד חלק גדול, ויחד הם הקליטו את שני שיריה הראשונים.
מאז החלה הקריירה המוזיקלית שלה לשגשג והיא הופיעה במועדוני ג'אז רבים בניו יורק. מעט מאוחר יותר כיכבה באופן קבוע במספר מועדונים ברחוב 52 בניו יורק.
היא הופיעה עם כוכבי על בעולם הג'אז של שנות ה-30 וה-40 כלסטר יאנג, קאונט בייסי וארטי שו ואף ביצעה מאוחר יותר דואטים גם עם לואי ארמסטרונג. באוגוסט 1941 נישאה לטרומבוניסט ג'ימי מונרו. בשנת 1946 בעקבות בגידתו היא כתבה שיר Don't Explain שזכה לגרסאות כיסוי רבות.
ב-1954 ביצעה הולידיי את סיבוב ההופעות האחרון שלה, שכלל לראשונה הופעות גם באירופה, ונמשך 5 שנים. היא חזרה לארצה זמן קצר לפני מותה.
זמרת מחאה.