האלגוריתם מייצר קוד יעיל מאוד של מילות קוד בעלות אורך שונה. אולם קוד שאנון-פאנו לא תמיד יוצר קוד תחיליות אופטימלי. לדוגמה, עבור הקבוצה של ההסתברויות {0.35, 0.17, 0.17, 0.16, 0.15} קוד שאנון-פאנו יוצר קוד לא אופטימלי.
קוד האפמן ליצירת קוד תחיליות, כמעט תמיד קל יותר לחישוב ומייצר תמיד קוד תחיליות אופטימלי. כיוון שכך, קוד שאנון-פאנו כמעט שלא בשימוש.
קוד שאנון-פאנו משמש בשיטת הדחיסה IMPLODE, שהיא חלק מפורמט ZIP.
תיאור האלגוריתם.
בונים עץ שאנון-פאנו על-פי חוקיות שנקבעה על מנת להגדיר טבלת סמל-קוד יעילה. האלגוריתם עובד כך:
דוגמה.
הדוגמה מראה בנייה של קוד שאנון-פאנו עבור אלפבית קטן. נניח שיש חמישה סמלים באלפבית עם התדירויות הבאות:
כל הסמלים ממוינים לפי תדירות משמאל לימין כמתואר בטבלה. לפי שלב 3 של האלגוריתם, נשים קו מפריד בין הסמלים B ו-C כך שסכום הקבוצה השמאלית יהיה 22 וסכום הימנית יהיה 17 - החלוקה שנותנת את ההפרש הקטן ביותר שניתן בין החלקים.
על פי החלוקה הזאת, עבור כל אחד מ-A ו-B, ישויך קוד שמתחיל בביט שערכו "0" ועבור C, D ו-E קוד שמתחיל ב-"1" כפי שמתואר בטבלה השנייה. לאחר מכן (שלב 4) החלק השמאלי של העץ מקבל חלוקה חדשה בין A ו-B, מה שמשאיר את A בתור עלה עם קוד 00 ואת B בתור עלה עם קוד 01.
אחרי ארבעה תהליכי חלוקה, נוצר העץ של הקוד. בעץ הסופי, שלושת הסמלים עם התדירויות הגבוהות, קיבלו קוד של שני ביטים כל אחד ושני הסמלים עם הכמות הקטנה יותר, שלושה ביטים כל אחד, כמו שמתואר בטבלה למטה
כתוצאה מכך ש-A, B ו-C מקבלים שני ביטים כל אחד ו-D ו-E מקבלים 3, ממוצע הביטים הוא:
קוד האפמן.
אלגוריתם שאנון-פאנו, לא תמיד יוצר קוד תחיליות אופטימלי. בשנת 1952, דייוויד האפמן פרסם אלגוריתם אחר, שיוצר עץ אופטימלי עבור כל קבוצת סמלים עם הסתברות נתונה. העץ של האפמן נבנה מהעלים לכיוון השורש - מלמטה למעלה, בניגוד לעץ שאנון-פאנו שנבנה מהשורש לעלים - מלמעלה למטה.
האלגוריתם עובד כך:
דוגמה.
נשתמש באותם תדירויות כמו שהשתמשנו בדוגמה של שאנון-פאנו, כלומר:
על פי האלגוריתם של האפמן, ל-D ו-E יש את ההסתברות הנמוכה ביותר ולכן יהיו בנים לצומת בעלת ההסתברות של D ו-E ביחד, כלומר 0.28205128. הזוג הבא בתור הוא B וC ויהיו בנים לצומת בעלת ההסתברות של B וC ביחד, כלומר 0.33333333. זה משאיר את BC ו-DE עם ההסתברות הנמוכה ביותר בתור ולכן גם הם יהיו בנים לצומת BCDE שבתורה תהיה יחד עם A, בן לצומת אחרונה.
אורכי הקודים עבור הסמלים יהיו הפעם: ביט 1 ל-A ו-3 ביטים עבור שאר הסמלים.
כתוצאה מכך ש-A מקבל ביט 1 וכל אחד מהשאר מקבלים 3 ביטים, ממוצע הביטים הוא:
שזה פחות מהתוצאה שיצאה לנו עבור האלגוריתם של שאנון-פאנו.
אנציקלופדיה תדהר
אלפא גרופ
אלפא גרופ (רוסית: Альфа-Групп) היא חברת פרטית מהגדולות ברוסיה.
החברה הוקמה בשנת 1989 על ידי מיכאיל פרידמן. תחילה עסקה החברה בעיקר בסחר סחורות. בשנת 1990 הוקם אלפא-בנק שהתפתח לבנק פרטי הגדול ברוסיה.
החברה נשלטת על ידי חברת החזקות שרשומה בגיברלטר. כ-40% מחברה זו שייכות למיכאיל פרידמן וחלקים גדולים של המניות נמצאים בידי גרמן חאן (כ-23%) ואלכסיי קוזמיצ'ב (כ-18%). שלושתם למדו ביחד במוסקבה במכון למתכות וסגסוגות במהלך שנות ה-80.
במהלך קיומה אלפא גרופ השתתפה במספר מלחמות על שליטה בחברות שונות עם חברות רוסיות וגם עם חברות מערביות.
תקופה ארוכה בבעלות החברה היו 25% של מניות בחברת נפט וגז רוסית TNK-BP. בשנת 2013 כול המניות נמכרו לרוסנפט וגרמן חאן עזב את תפקידי ניהול בחברה. בעקבות כך, הקבוצה מקימה זרוע חדש לפעילות בתחום נפט וגז ובראשה יעמוד גרמן חאן.
הרכב הקבוצה.
בבעלות החברה נמצאות מספר חברות:
קו נייעס
קו נַייעס (נהגה "נַיֶיס"; יידיש: חדשות) הוא קו מידע קולי טלפוני, המבוסס על מערכת מענה קולי, המשמש כערוץ חדשות במגזר החרדי.
קווי נייעס נועדו לציבור החרדי שאינו צורך טלוויזיה ואינטרנט ובדרך כלל גם לא רדיו, ומאפשרים למאזינים לקבל מידע עדכני שאינו כפוף לתקשורת החרדית הממוסדת (בעיקר עיתונות כתובה כמו "יתד נאמן" או "המודיע", שעליה ישנה שליטה וצנזורה מצד הנהגת המגזר החרדי). קווים אלה מתעדכנים בתדירות גבוהה וכוללים מבזקי חדשות קצרים, שידורים חוזרים מכלי תקשורת אחרים, וראיונות אקטואליים עם אישי ציבור ופרשנים.
בשונה מרוב כלי התקשורת, הפריים טיים בקווים אלו הוא בשעות הלילה המאוחרות, לאחר שבחורי הישיבות מסיימים את לימודם. מהדורת החדשות המרכזית היא "מהדורת חצות", הכוללת ראיונות שקיימו מפעילי הקו. במהלך היום מוקראות בדרך כלל חדשות מכלי תקשורת אחרים.
הקווים זוכים לרייטינג גבוה בקרב הציבור החרדי, בעיקר בקרב צעירים.
התנגדות הרבנים.
רבנים ועסקנים חרדים אינם רואים בעין יפה את פעילות קווי הנייעס, בנימוק שהתכנים בהם אינם הולמים ושרבים מתמכרים להם וכך נגרם ביטול תורה. כתוצאה מכך, פרסמו מועצות גדולי התורה מכתב האוסר להאזין ולסייע לקווים אלו. במהלך השנים פורסמו מכתבים דומים מרבנים נוספים
בעקבות כך, מתנהל מאבק בין ועדת הרבנים לענייני תקשורת לבין מפעילי קווי הנייעס. בכל פעם שנציגי ועדת הרבנים מאתרים מספר של קו נייעס, הם מורים לחברות התקשורת לחסום את האפשרות להתקשר למספר זה מטלפונים כשרים, בהם משתמש חלק ניכר מהציבור החרדי. בתגובה, מפרסמים המפעילים מספרי גישה נוספים שטרם נחסמו. ועדת הרבנים לענייני תקשורת מפעילה קו "מלשינון" שבו אפשר לדווח על מספרי תוכן שלדעת המדווח צריכים להיחסם. בתגובה מפרסמים המפעילים את המספרים החדשים על ידי צינתוק למאזינים הקבועים, וכך הם יכולים להחליף את המספר כמעט מדי יום. קווים רבים מפעילים אפשרות של 'מספר אישי' המוקצה לקבוצה סגורה של מאזינים קבועים המזוהים על ידי שיחה מזוהה, וכך מקשים על האפשרות לגלות את מספרי הגישה.
עסקני הציבור החרדי פתחו גם קו חדשות, שמוצג כ"כשר" ובאישור הרבנים, כתחליף לקווים אלו, ובו משמיעים את כותרות העיתונים הממסדיים מדי יום ומבזקי חדשות בסיסיים.
מודל כלכלי.
מרבית קווי הנייעס פועלים במספרי טלפון רגילים, שתעריף הגישה אליהם הוא תעריף רגיל לדקת שיחה. בגין כל שיחה נכנסת לכל קו טלפון שאינו באותה רשת תקשורת משלם המפעיל ממנו יוצאת השיחה למפעיל היעד דמי קישור גומלין , בגין השימוש ברשת התקשורת של מפעיל היעד. מפעילי הקווים חתומים בהסכמי חלוקת הכנסות עם רשתות התקשורת השונות לחלוקת ההכנסות המגיעות לחברות בגין דמי קישור הגומלין. מכיוון שתפוצת הקווים גבוהה, מספיקה חלוקת הכנסות אלה לתפעול הסדיר של הקווים. בנוסף עוסקים חלק מהקווים בצורה מצומצמת בפרסומות.
בשנת 2015, ביצע משרד התקשורת רגולציה הקובעת כי מאוגוסט 2015 חל איסור על הפעלת קווי מידע קולי במספרים בעלי קידומת 05. מאחר שדמי קישור הגומלין על מספרים נייחים קטנים בהרבה, חלק מקווי הנייעס נסגרו אך מיעוטם המשיכו לפעול במתכונת הקודמת על ידי מספרי גישה נייחים או בקידומת 1900.
קווי מידע וקהילות.
בנוסף קיימים מאות קווי מידע קהילתיים של חצרות רבנים או חסידויות, וכן קווים משפחתיים, פוליטיים, עסקיים ואחרים.
פרידריך אדלר (פוליטיקאי)
פרידריך וולפגנג אדלר (בגרמנית: Friedrich Wolfgang Adler; 9 ביולי 1879 - 2 בינואר 1960) היה פוליטיקאי יהודי-אוסטרי ומהפכן סוציאליסטי. ב-1916, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, התנקש בראש ממשלת אוסטריה הרוזן קרל פון שטירגק (Stürgkh).
תולדות חייו.
אדלר היה בנו של המנהיג הסוציאל-דמוקרטי ויקטור אדלר. למד כימיה, פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת ציריך והתיידד עם אלברט איינשטיין. בשנת 1897 הצטרף כחבר למפלגתו של אביו, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית. החל משנת 1907 ערך את ביטאון המפלגה, "המאבק" ("Der Kampf"). במכתב שכתב לאביו ב-1908 נמצא אחד הדיוקנאות המוקדמים של איינשטיין. בשנת 1909, התמודד על משרת פרופסור לפיזיקה באוניברסיטה מול איינשטיין וזכה, אולם ויתר על המשרה לידידו. בשנת 1911 נטש את עיסוקיו המדעיים והיה לפוליטיקאי במשרה מלאה, כאשר הפך ליו"ר המפלגה בווינה.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה ממתנגדיה החריפים, מתוך תפיסה שאל לפועלים מלאומים שונים להילחם אלו באלו בפקודת מנהיגיהם הנצלנים. עם התגברות הרעב באוסטריה, עם התמשכות המלחמה, יצא קצפו נגד ראשי הממשל, שהמשיכו לנהל אורח חיים תקין ואף נהנתני.
באוקטובר 1916 ירה אדלר למוות בראש ממשלת אוסטריה, הרוזן קרל פון שטירגק, בעת שהלה אכל צהריים במסעדה במלון במרכז וינה. הוא נימק זאת בכך ששטירק היה אחראי בעיניו להמשך המלחמה ולניטרול הפרלמנט. המפלגה הסוציאל-דמוקרטית גינתה את מעשהו כפעולת טרור אינדיבידואלי, זרה לחלוטין לאידאולוגיה המרקסיסטית העומדת ביסוד מצעהּ. בבית המשפט ניסה לשווא אביו, ויקטור אדלר, הפסיכיאטר בהכשרתו, לשכנע את השופטים שבנו פעל כנראה ברגע של אי-שפיות, בהתחשב בתורשתו: אמו, אֶמָה (אשתו של ויקטור), סבלה מהפרעות פסיכיאטריות, ואחותו של ויקטור הייתה מאושפזת בבית החולים לחולי נפש "אם שטיינהוף" בווינה. ואולם פרידריך אדלר נשפט על ידי בית משפט מיוחד ונידון למוות. אחרי מות הקיסר פרנץ יוזף ב-22 בנובמבר 1916, המתיק הקיסר החדש, קרל, את העונש לשמונה-עשרה שנות מאסר. בסופו של דבר, פרידריך אדלר שהה בבית סוהר שנה בלבד ושוחרר עקב חנינה שקיבל עם תום המלחמה בשנת 1918.
עם שחרורו מהכלא מילא תפקידי מפתח בהנהגת מועצות הפועלים של אוסטריה ("Arbeiterräte"). מאמצע שנות העשרים כיהן כמזכ"ל האינטרנציונל הסוציאליסטי במשך 15 שנה.