בשנת 2013 ייסד בומבך את המדרשה החסידית בביתר עילית. הישיבה היא כלל חסידית ולומדים בה כ-90 בחורים. המדרשה היא הישיבה התיכונית הראשונה שהוקמה במגזר החסידי, דבר שגרר התנגדויות רבות ואף התנכלויות אישיות לבומבך שכללו הפצת פשקווילים ופגיעה בביתו של בומבך עצמו מול ביתו של בומבך התקיימו מספר הפגנות. הישיבה חריגה בנוף החרדי והיא מחזיקה באתר אינטרנט ודף פייסבוק ויוטיוב באופן חריג למגזר החרדי. באתר האינטרנט של הישיבה נאמר כי הישיבה הוקמה "תוך התייעצות מתמידה עם טובי אישי החינוך ובליווי גדולי ישראל, אדמו"רים ורבנים שליט"א".
לאחר הקמת הישיבה ולאור הצלחתה, הקים בומבך ישיבות תיכוניות ובתי ספר נוספים בירושלים ובבית שמש שמוגדרים ממלכתיים חרדיים והפכו למעשה לרשת שנקראה "נצח" שאותה ייסד כרשת הדוגלת בשילוב לימודי קודש וחול ובדגש על חינוך ליראת שמיים ואהבת תורה תוך הכנה לחיי מעשה.
יחסי ארמניה–שווייץ
יחסי ארמניה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת ארמניה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה.
בין רפובליקת ארמניה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת ארמניה לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים חמים המתבססים בעיקר על שיתוף פעולה מסחרי.
שווייץ סיפקה לארמניה סיוע בעת רעידת האדמה במקום ב-1988 כאשר היא עוד הייתה במשטר הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית תחת ברית המועצות.
שווייץ הכירה בעצמאותה של ארמניה מברית המועצות ב-23 בדצמבר 1991. שתי המדינות כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים כחמישה חודשים לאחר מכן, ב-30 באפריל 1992. השגריר הארמני לארגונים בינלאומיים היה אמון על שווייץ בשנת 2012. שווייץ פתחה שגרירות בירוואן בשנת 2011, לפני כן הייתה שווייץ מיוצגת באמצעות שגרירותה בטביליסי שבגאורגיה הסמוכה.
שווייץ הכירה ברצח העם הארמני בשנת 2003. בין 4,000 ל-6,000 בעלי מוצא ארמנים מתגוררים בשווייץ ומחזיקים באזרחות שווייצרית.
יחסים כלכליים.
היחסים הכלכליים שבין שווייץ לארמניה הם יחסים מפותחים ואף ממשיכים להתפתח ולגדול. שווייץ היא היבואנית השלושה בגודלה של מוצרים ארמנים (אחרי רוסיה ובולגריה) והיצואנית הרביעית בגודלה לארמניה (אחרי רוסיה, גאורגיה ואיחוד האמירויות הערביות). שווייץ מייצאת לארמניה בעיקר מוצרי פרמצבטיקה ומכונות ומייבאת בעיקר חומרים לתעשיית הכנת השעונים וטקסטיל. מתכות גם הן מהוות חלק חשוב בערך של הסחר בשני הכיוונים.
שווייצרים בארמניה.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2017 התגוררו בארמניה שלושים ושלושה אזרחים שווייצרים.
I need a hero
She codes
ליגת העל הפינית
רדיפת הפאלון גונג
הרדיפה של הפאלון גונג היא רדיפה שמנהלת המפלגה הקומוניסטית הסינית מאז יולי 1999 נגד קבוצה של אזרחים סינים. מטרת הרדיפה היא לחסל את התרגול הרוחני של הפאלון גונג בסין, שהיא מדינה הדוגלת באתאיזם. הרדיפה מאופיינת על ידי סוגי תעמולה רבים, תוכנית להמרה אידאולוגית ו"חינוך מחדש", ומגוון של אמצעי כפייה כגון מעקבים, מעצרים שרירותיים, עבודות כפייה, עינויים, וכתוצאה מכך מוות.
פאלון גונג היא שיטת צ'י קונג מודרנית המשלבת תרגילי תנועה אטיים ומדיטציה יחד עם פילוסופיה מוסרית המתרכזת ביישום העקרונות של אמת, חמלה וסובלנות. היא הופצה לציבור על ידי לי הונג-ג'י, בחודש מאי 1992 בצ'אנגצ'ון, במחוז ג'י-לין בסין. בעקבות החשיפה הרחבה והצמיחה המהירה של השיטה בשנות ה-90 פתחה המפלגה הקומוניסטית ב-20 ביולי 1999 במסע רדיפה שנועד למגר ולהרוס את הפאלון גונג.
השלטונות בסין ייצרו גוף על-חוקתי שנקרא משרד 610 שמטרתו להוביל את מסע הרדיפה של הפאלון גונג. המשטר הסיני גייס את מנגנון התקשורת, את מערכת המשפט, את המשטרה, הצבא, מערכת החינוך, משפחות ומקומות עבודה שיצאו כולם נגד המתרגלים. המסע לווה בתעמולה בקנה מידה גדול באמצעות טלוויזיה, עיתונות, רדיו ואינטרנט. ישנם דיווחים של עינוי שיטתי, מאסרים לא חוקיים, עבודות כפייה, קצירת איברים ושיטות דיכוי פסיכיאטריות שמטרתן לאלץ מתרגלים להתכחש לאמונתם בפאלון גונג.
משקיפים זרים מעריכים כי מאות אלפים ואולי מיליונים של מתרגלי פאלון גונג נעצרו במחנות ל"חינוך מחדש באמצעות עבודה", בבתי סוהר ובמתקני המעצר מפני שסירבו לוותר על התרגול הרוחני. אסירים לשעבר דיווחו כי מתרגלי פאלון גונג קיבלו באופן עקבי תקופות מאסר ארוכות מהרגיל ויחס גרוע במיוחד במחנות הריכוז, ובכמה מתקני מעצר מתרגלי הפאלון גונג היוו את הרוב המשמעותי של העצורים. ישנם דיווחים שמאז 2009 לפחות 2,000 מתרגלי הפאלון גונג עונו למוות במסע הרדיפה. מספר משקיפים בינלאומיים ורשויות שיפוט תיארו את הרדיפה נגד הפאלון גונג כרצח עם. בשנת 2009, בתי משפט בספרד ובארגנטינה האשימו בכירים בממשל הסיני ברצח עם ופשעים נגד האנושות, שבמסגרת תפקידם ניהלו והובילו את הדיכוי של הפאלון גונג.
ב-2006, הועלו לראשונה טענות שמספר גדול של מתרגלי פאלון גונג נרצחו כדי לספק איברים לתעשיית השתלות האיברים של סין. חקירה ראשונית מצאה כי "המקור ל 41,500 השתלות לתקופה של שש שנים בין 2000 ל-2005 הוא בלתי מוסבר", והגיעה למסקנה כי "כריתת איברים בכפייה ממתרגלי הפאלון גונג מתבצעת וממשיכה גם היום בהיקף נרחב". איתן גוטמן העריך כי 65,000 מתרגלי פאלון גונג נרצחו בעבור האיברים שלהם מ-2000 ל-2008. בעקבות ניתוח נוסף, החוקרים העלו באופן משמעותי את ההערכות על מספר מתרגלי פאלון גונג שהיו מיועדים ככל הנראה לקצירת איבריהם. בשנת 2008 ועדה מיוחדות של האו"ם דרשה "שהממשלה הסינית תיתן תגובה מפורטת על ההאשמות של נטילת איברים חיוניים ממתרגלי פאלון גונג, ותציג את המקור של האיברים שיצדיק את העלייה החדה במספרי השתלות האיברים בסין מאז שנת 2000".
רקע.
פאלון גונג, המכונה גם פאלון דאפא, היא צורה רוחנית של תרגול צ'י קונג - הכוללת מדיטציה, תרגילי אנרגיה, ופילוסופיה מוסרית הנשענת על מסורת בודהיסטית. השיטה הוצגה לראשונה בציבור על ידי לי הונג-ג'י בצפון-מזרח סין באביב 1992, לקראת סוף תקופת התפשטות הצ'י-גונג.
שיטת הפאלון גונג זכתה לתמיכה רשמית ניכרת במהלך השנים הראשונות של התפשטותה. היא קודמה על ידי אגודת הצ'י-גונג הלאומית ועל ידי מוסדות ומשרדי ממשלה. באמצע שנות ה-1990 השלטונות הסינים ביקשו לרסן את ההשפעה של צ'י-גונג והעלו דרישות מחמירות מהענפים השונים של צ'י-גונג. ב-1995 המשטר חייב את כל קבוצות הצ'י-גונג להקים סניפים של המפלגה הקומוניסטית. הממשלה ביקשה למסד גם את הקשרים עם הפאלון גונג, כדי להשיג שליטה רבה יותר על התרגול. מתרגלי הפאלון גונג התנגדו לכך והגישו בקשה להתנתק לחלוטין מאגודת הצ'י-גונג הלאומית הנשלטת על ידי המשטר.
בעקבות ניתוק הקשרים עם המפלגה והמדינה, המתרגלים היו נתונים לביקורת קפדנית ומעקב על ידי הרשויות לביטחון הפנים ומשרד התעמולה. החל מיולי 1996, ספרים של פאלון גונג נאסרו לפרסום, ועיתון רשמי של המדינה החל לבקר את השיטה והציג אותה כצורה של "אמונות טפלות פאודליות" שהכיוון שלה התנגש עם האידאולוגיה הרשמית ועם סדר היום הלאומי של סין.
המתיחות הסלימה במשך שנות ה-1990 המאוחרות. ב-1999, סקרים העריכו ש-70 מיליון אנשים מתרגלים פאלון גונג בסין. אף על פי שמספר משרדי ממשלה ופקידים בכירים המשיכו להביע תמיכה, אחרים נבהלו מהמספר הגדול של המתרגלים וחששו מיכולתם להתארגן באופן עצמאי.
ב-22 באפריל 1999, כמה עשרות מתרגלי פאלון גונג הוכו ונעצרו בעיר טיאן-ג'ין בזמן שישבו במדיטציה שקטה. נאמר למתרגלים כי צו המעצר הגיע ממשרד לביטחון הפנים, ואלה שנעצרו יוכלו להשתחרר רק לאחר אישורו של הרשויות בבייג'נג.
ב-25 באפריל, יותר מ-10,000 מתרגלי פאלון גונג התאספו בשקט ליד ג'ונג נאן-האי (Zhongnanhai) - מתחם הממשל בבייג'ינג כדי לבקש את שחרור המתרגלים מטיאן-ג'ין וכדי לבקש לשים קץ להתנכלות המתגברת נגדם. זה היה ניסיון מטעם מתרגלי הפאלון גונג "לפנות אל המנהיגים בנימוס ובשקט ולהבהיר שאין להתייחס אליהם ביחס מעליב". זו הייתה המחאה הראשונה בהיסטוריה נגד המפלגה הקומוניסטית, שהתקיימה בכיכר ג'ונג נאן-האי והמחאה הגדולה ביותר בבייג'ינג מאז 1989. נציגי הפאלון גונג נפגשו עם ראש הממשלה ג'ו רונג-ג'י (Rongji) שהבטיח להם כי הממשלה לא יוצאת נגד הפאלון גונג, והבטיח כי המתרגלים שנעצרו בטיאן-ג'ין ישוחררו. הקהל בחוץ התפזר בשקט, מתוך אמונה שהמחאה הוכתרה בהצלחה.
חבר הפוליטבירו ואחראי הביטחון לואו גן היה פחות מפויס, ויצר קשר עם ג'יאנג דזה-מין, המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין כדי למצוא פתרון החלטי לבעיית הפאלון גונג.
רדיפה על ידי המדינה.
בליל 25 באפריל 1999, המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית הסינית ג'יאנג דזה-מין פרסם מכתב המציין את רצונו להביס את הפאלון גונג. המכתב מזהיר מפני הסכנות בפופולריות של "פאלון גונג" במיוחד בקרב חברי המפלגה הקומוניסטית. על פי דיווחים הוא כינה את המחאה בג'ונג נאן-האי: "התקרית הפוליטית הרצינית ביותר מאז אירועי כיכר טיין-אן-מן ב-1989."