תומפסון התייחסה לשאלת האזרחות הנשית על רקע ההסדר האזרחי שנוצר לאחר קבלת העצמאות של סוריה ולבנון. היא טענה כי, ההבחנות בין האזרח לאזרחית נוצרו בתהליך של משא ומתן ומחלוקת סביב ההסדר האזרחי. כלומר, יש לראות את הפעילות של תנועות בהובלת גברים וכן תנועות נשים בהקשר רחב יותר של תחרות ושיתוף פעולה הדדי. ההבנייה של הסדר האזרחי והתמקדות הקונפליקט בנושא של מגדר החלישה את כח המיקוח הפוליטי של הנשים.
העסקה הפטריארכלית וחלוקת העבודה.
מחקרים רבים מצאו קשר ישיר והדדי בין תפקידים מגדריים, יחסי מגדר, עסקאות פטריארכליות וחלוקת עבודה. דוגמה לכך ניתן למצוא במחקרה של ג'נט טאונסנד אשר מציג את הקשר ההדדי בין האלמנטים שהוזכרו לעיל. טענת המחקר היא, כי חלוקת העבודה אינה שיקוף של דפוסי תעסוקה אלא תולדה ישירה של מאבקי מעמדות. באופן דומה, יחסי המגדר הם התולדה של מאבק, העסקה הפטריארכלית מעוצבת מחדש לכדי עסקה חדשה בזמנים של שינויים.
למשל במקרה של שבט היורבה באפריקה, לרוב הנישואין הם פוליגמיים, הנשים עובדות בחקלאות ובמסחר, נהנות מאוטנומיה נרחבת יחסית וחותרות להרחבת הפעילות המסחרית שלהן ומתנגדות לניסיונות של הגבר להשיג שליטה על עבודתן. במקרה אחר, בסרניה דה סאן לוקאס, הגברים עובדים והנשים שומרות על מהוגנות ונשיות באמצעות הימנעות מעבודה בשדות. הן מוגנות, אולם בו בזמן לא תורמות להכנסה של משק הבית ומהוות נטל כלכלי על המשפחה. דוגמה אחרת של עסקאות בתקופה של שינוי, ניתן למצוא בבחינת עליית שיעור ההשתתפות של נשים במערך הייצור עבור השוק העולמי שהיוותה שינוי בחלוקת העבודה המגדרית. מקרה חקר של מלזיה מלמד כי, הצטרפותן של נשים רבות לעבודה במפעלי קוסמטיקה ערערה על המוסכמות החברתיות הקיימות, הדבר נתפס כהתמערבות והיווה אתגר לצורות השליטה הפטריארכליות הקיימות.
מחקרים שנכתבו בהשראת קנדיוטי.
מחקרה של קנדיוטי זכה לתהודה רבה ברחבי המחקר ההיסטורי, החברתי והאנתרופולוגי בתחומי חקר האסלאם, מזרח תיכון ותחומים נוספים. להלן מספר מחקרים שעשו שימוש במונח "עסקה פטריארכלית" ופיתחו תאוריות מקבילות בהשראתו: החוקרת סינתיה קוקברן הציעה במחקרה את המונח "סדר אתני" המתאר את יחסי הכוחות בכל חברה, לפיו ההבחנות החברתיות מבוססות על אתניות במידה מכרעת. פרטים מסוימים מקבוצות נחותות סביר שייקחו חלק ב"עסקה אתנית" שלפיה, הפרט הנחות מספק שירותים לקבוצה האתנית השלטת בתמורה לפטרונות או הגנה. טענת המאמר היא כי העסקה כוללת היבט רחב יותר, פוליטי-כלכלי. חברים בקבוצות מוכפפות הפנימו תודעה ליברלית, על מנת למקסם את הביטחון ולנצל את מירב האפשרויות שעומדות בפניהם.
מחקרה של עמליה סער שנכתב כפרפרזה לקנדיוטי ולקוקברן. המחקר התמקד בעמדה המורכבת של אנשים מרקע מוחלש על רקע הליברליזם. החוקרת הציעה את המונח "עסקה ליברלית" לתיאור מצבם של האוכלוסיות "הצבעוניות" (קרי, המדוכאות) כאשר הן ניגשות לממש את הבטחות הליברליזם. היא מצאה כי האוכלוסיות הללו מאמצות באופן סמלי מודעות "לבנה" (של אנשים בעלי עור לבן) כשהן מנסות לפדות את ההבטחה הליברלית. מטרתו של המונח היא לשרת את המחקר הפמיניסטי פוסט-קולוניאלי ולאפשר קידום של דיון בפערי כח בין נשים.
מחקרים בתחום האסלאם והמזרח התיכון.
המחקר של פרנסס חסו נכתב בהשראת המאמר של קנדיוטי ועשה שימוש במונח "עסקה עם השטן". המחקר נכתב על רקע הפניה של ארגוני נשים במדינות ערב, החל משנות השמונים של המאה העשרים, לרשויות השלטון על מנת שהאחרונות יסייעו בשיפור מעמד האישה בשלל תחומי החיים. טענת החוקרת היא כי ההסתמכות על המדינה כגורם מפקח ומווסת הביאה לחיזוק מחדש של יחסי כח בלתי שוויוניים. כלומר, זכויות והטבות שמתקבלות מידי המדינה מלוות למגבלות רבות. לפיכך, עצם הפנייה לרשויות השלטון, שהן פטריארכליות ביסודן, מהווה אבסורד והיא מכנה אותה "עסקה עם השטן".
המחקר של ולנטין מוגדהם דן בסתירות הפנימיות ובאתגרים שעמדו בפני מוסד המשפחה והמערכת הפטריארכלית נוכח השינויים הכלכליים, הדמוגרפים, הרפורמות החוקתיות וגידול שיעור הנשים המשכילות במדינות המזרח התיכון ואפריקה במאה העשרים. למעשה, המחקר דן במצב לאחר שבירת העסקה הפטריארכלית, שמכונה "החוזה המגדרי".
מחקר נוסף דן בדפוסי מגורים בין-דוריים במצרים במאה העשרים. המחקר בוחן האם הדפוס הפטרילוקאלי- פטריליניאלי (מגורים תחת משק הבית המורחב של אבי הבעל, קשרי שארות העוברים דרך הגבר) ממשיך להתקיים באופן שתואם את התאוריה של "העסקה הפטריארכלית". הממצאים גילו כי ההעדפה של הדור המבוגר היא להתגורר יחד עם הבן ולעומת זאת, המגורים עם הבת פחות נפוצים. כלומר, הממצאים אימתו את הנאמנות לערכים של קשרי שארות, בראשם פטריליניאליות. בנוסף, הפטרילוקאליות מתאפשרת ליישום בצורה שכיחה יחסית בעקבות קיומם של נישואים אנדוגמים (לרוב נישואי בני דודים מצד האב), המבוגרים מתגוררים עם הבת שלמעשה נשואה לגבר קרוב משפחה של אביה.
מחקר אחר דן במקרה חקר של המסדר הצופי בטיג'ניה, ניגריה, ומנתח את העסקאות הפטריארכליות בין הנשים לגברים במסדר. ממצאי המחקר חשפו כי, הפעולות השונות של נשים בעמדות רוחניות היו בו זמנית פעולות עצמאיות וכן פעולות כפופות לפטריארכיה. המחקר העלה את הטענה כי השינויים שחלו בחברה ובמדינת ניגריה יצרו תנאים שסייעו לנשים להגדיל את הסמכות הרוחנית שלהן ואת האוטונומיה האישית ללא שבירת העסקה.
ישעיהו אלבאום
ישעיהו אלבאום, הוא שחיין עבר ישראלי, אלוף ישראל (לשנת 1952) ושיאן ישראל בשחייה.
ביוגרפיה.
אלבאום התאמן בקבוצת ברית מכבים עתיד.
בתחרות פתיחת העונה בשחייה שנערכה בבריכת השחייה "גלי גיל" שברמת גן באוגוסט 1948 זכה אלבאום במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:08.0 דקות, אחרי חברו לקבוצה איתן פרויד (1:07.2 דקות).
מדליית זהב מהמכביה.
בתחרויות השחייה של המכביה השלישית שנערכו בבריכת בת גלים בחיפה באוקטובר 1950 זכה אלבאום במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם איתן פרויד, נחום בוך וארנון טורין בתוצאה של 10:07.6 דקות, לפני אוסטריה והודו.
אלוף ישראל.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1952, זכה אלבאום במדליית זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 5:27.9 דקות, שיפור לשיא בן ה-13 שנים של פאול ואגו ממכבי חיפה, לפני ארנון טורין מהפועל חיפה (5:36.2 דקות) ונחום בוך חברו לקבוצה (5:43.4 דקות). שיא זה החזיק מעמד כשנה ונשבר על ידי יורם מנדלבאום (5:23.5 דקות).
תארים.
בשנת 1997 זכה אלבאום בעיטור מכבי ישראל במכביה ה-15.
שדה תעופה עטרות
אפטוסטיכוס
אפטוסטיכוס (שם מדעי: "Aptostichus") הוא סוג של עכביש ממשפחת אוקטניזיים שרובם שוכנים במחילות שלהן דלת ציד נפתחת. הסוג נפוץ בעיקר באזור הדרומי של קליפורניה.
Aptostichus
זפורוז'סקיה סץ'
ריקושט (רשת שיווק)
ריקושט היא רשת שיווק ישראלית לציוד תרמילאות, נסיעות ומוצרים לחיילים, אשר הוקמה בשנת 1989 במטרה לענות על צורכי החיילים והמתגייסים לצה"ל. בשנת 1993 הוחלט להקים רשת חנויות ולהרחיב את פעילותה לתחום תנועות הנוער וציוד לטיולים, מחנאות ותרבות הפנאי.
היסטוריה.
רשת ריקושט נוסדה בשנת 1989 והוקמה במטרה לספק את צורכיהם של החיילים והמתגייסים לצה"ל, כאשר שיווקה באופן מרוכז את כל הציוד הנדרש לחיילים לקראת ובתקופת הגיוס, כמו גרביים צבאיים וטי-שירטס, לצד ציוד שהצבא לא סיפק, כגון כיסויים לדיסקיות, פאוץ' למחסניות, רצועות לרובים וכדומה.
במהלך 4 השנים הראשונות נתקלה הרשת בקשיים לשווק את מוצריה, שכן רשתות הפארם והשק"ם לא הסכימו להציג אצלן את המוצרים. בשל כך, בשנת 1993 הוחלט להקים רשת חנויות (בשם ריקושט 3000 בע"מ) ולהרחיב את פעילותה מעבר לציוד לחיילים, למתן מענה לכל צורכי היציאה מהבית, בכלל זה ציוד תרמילאות ונסיעות לכל הגילאים
הסניף הראשון של הרשת הוקם ביבנה ואחריו הוקם סניף בהדר בחיפה.
בשלב השני הוקמו חנויות של הרשת בפריפריות ולאחר מכן התפרסה הרשת לערים מרכזיות אחרות.
נכון לשנת 2020 מונה רשת ריקושט כ-50 סניפים בפריסה ארצית. בסניפיה משווקת הרשת ציוד תרמילאות, טיולים, נסיעות, נופש ופנאי, מוצרי חיילים וביטוחי נסיעות. חלק מסניפי הרשת משווקים גם ציוד לסקי וישנם מספר סניפים המתמחים גם בציוד לדיג.
ריקושט ואופיר טורס.
בשנת 1998 נכנסה חברת אופיר טורס בבעלותו של בועז וקסמן לשותפות של 50% לצד דודי פלד (ממייסדי הרשת) ובנובמבר 2009 השלימה את מלוא רכישת הבעלות על הרשת.
בעקבות כניסתה של אופיר טורס כשותפה לבעלות, ביולי 2009 החלה הרשת לשווק בסניפיה גם טיסות ונופשונים בישראל ומחוצה לה, וביטוחי נסיעות של חברת הביטוח הראל.
התפתחות הרשת.
בשנת 2007 השיקה הרשת לראשונה מותג בלעדי הנקרא DESERT SNOW, המתאפיין במוצרים שפותחו במיוחד לאנשים העוסקים בפעילות גופנית ופעילות שטח.
בשנת 2009, לצד הכנסת תחום הנסיעות, הרחיבה הרשת את פעילות המותג הפרטי שהיווה כ-9% ממכירותיה. המותג, שעד אז התמקד בציוד מחנאות, הורחב גם לתחום האופנה וההלבשה התחתונה על ידי השקת מותג הבגדים הפרטי "אקוספירה" בשנת 2010 ובהשקעה של כ-4 מיליון ש"ח. ייחודו של המותג בכך שמוצריו מורכבים מרכיבים ידידותיים לסביבה. באותה השנה (2010) הוערך מחזור המכירות של הרשת בכ-100 מיליון ש"ח.
בשנת 2013 החלה הרשת לייבא לישראל את מותג הטיולים ג'ק וולפסקין (JACK WOLFSKIN) ביבוא בלעדי ובהשקעה שנאמדה בכ-2 מיליון דולרים להחדרתו. המותג, המתמחה במוצרי ספורט וטיולים, משווק במחלקות ייעודיות בסניפי ריקושט, ובשנת 2015 מתוכננת פתיחת חנויות עצמאיות של המותג.