ביולי 2018 חברת הנדל"ן אמות רכשה מחצית מזכויות החכירה של אלייד בחטיבת קרקע בשטח של כ-16.4 דונם ברחוב הלח"י בבני ברק, בתמורה לכ-100 מיליון שקל.
באוקטובר 2018 נכנסה קבוצת אלייד לרשימת התאגידים הריאליים המשמעותיים בשל מחזור המכירות הקובע שלה, שעלה בשנת 2017 על 5.94 מיליארד ש"ח. באוגוסט 2020 רכשה כ-55% ממניות חברת "פלגי מים" תמורת כ-25 מיליון שקל.
מלוא הבעלות בחברות הקבוצה היא בידי חברת ".R.I.H" הרשומה באי ג'רזי, הידוע כמקלט מס. השליטה בחברה היא בידי AG Trust (שמה המלא הוא Aaron Gutwirth Trust), נאמנות הרשומה אף היא בג'רזי.
אלייד
צו מניעת הטרדה מאיימת
פרארי מונזה SP
פרארי מונזה SP (באיטלקית: Ferrari Monza SP) היא מכונית ספורט במרכב רודסטר בסיווג ברקטה בעלת מושב אחד או שני מושבים, שמיוצרת על ידי פרארי בייצור מוגבל (500 יחידות) משנת 2018. היא נחשפה בספטמבר 2018 והוצגה בתערוכת הרכב של פריז באוקטובר 2018.
היא מיוצרת בשתי גרסאות SP1 בעלת מושב אחד ודלת אחת, SP2 בעלת שני מושבים ושתי דלתות.
עיצוב.
המכונית היא חלק מתוכנית איקונה של פרארי להציג דגמים בעיצוב מיוחד בייצור מוגבל. היא מעוצבת ממש כמו מקלארן אלבה תא הנוסעים נמצא בחלקו האחורי של המכונית בכדי לאפשר הכנסת מנוע V12 למכונית.
מפרט טכני.
היא כוללת מנוע בנזין V12 צילינדרים בנפח 6.5 ליטר המספק כ-810 כ"ס ב-8,500 סל"ד ומומנט מרבי של 73.3 קג"מ ב-7,000 סל"ד. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 2.9 שניות והמהירות המרבית עומדת על 300 קמ"ש. צריכת הדלק המשולבת עומדת על 14.9 ליטר לכל 100 ק"מ.
היסטוריה קצרה של האנושות
היסטוריה קצרה של האנושות: או איך הצלחנו לדפוק את כל העסק (בשפת המקור: Humans: A brief history of how we f**ked it all up) הוא ספר מאת טום פיליפס המתאר באופן הומוריסטי למחצה כיצד "האנשים הבולטים בהיסטוריה של האנושות עשו שגיאות פטליות, שבמקרה הטוב גרמו לאובדנם האישי, ובמקרה הגרוע עלו במחיר חיי מיליונים".
הספר יצא לאור באנגלית בשנת 2018 בהוצאת Wildfire. התרגום לעברית מאת נעה בן פורת יצא לאור בשנת 2019 בהוצאת משכל.
הספר.
הספר מורכב מעשרה פרקים:
לפי המחבר, הטעויות הנוראיות שאירעו בהיסטוריה מספקות סוג של נחמה:
לצד האירוניה וההומור, הספר מספק הסברים פסיכולוגיים לטעויות נפוצות של המין האנושי. על האירועים הבולטים בספר נמנים "המסע נגד ארבעת המזיקים" – מלחמת החורמה שהכריז מאו דזה-דונג נגד יתושים וחיות נוספות, המלך סינגוד שאויבו הרג אותו כמה שעות לאחר שסינגוד ערף את ראשו, אגן האבק, צבא שתקף את עצמו ובחירת כוכב תוכנית ריאליטי לנשיא.
קישורים חיצוניים.
על הספר
אפרהט
אפרהט (בסורית: ܐܦܪܗܛ; ביוונית עתיקה: Ἀφραάτης; בלטינית: Aphraates; 280 – 346) היה מחבר נוצרי סורי בן המאה השלישית מחדייב שבאימפריה הסאסאנית.
אפרהט חיבר סדרה של עשרים ושלוש דרשות על עיקרי הנצרות מנקודת השקפתו. אפרהט הקדים במעט את זמנו של גדול ההוגים של הכנסייה הסורית – אפרים הסורי אך בניגוד לאפרים, אפרהט חי מחוץ לאימפריה הרומית.
ביוגרפיה.
אפרהט נולד בחדייב סמוך לגבול עם האימפריה הרומית בזמן שלטונו של הקיסר שאפור השני בסביבות שנת 280 לספירה. אפרהט היה ידוע בתור "החכם הפרסי", ואולי הגיע ממשפחה פגאנית והיה בעצמו פאגאני שהתנצר (בדומה לאפרים הסורי).
אפרהט היה עד לרדיפת הנוצרים בתחילת שנות השלושים על ידי שפור השני. הרדיפות נבעו ממתחים פוליטיים בין רומא לפרס, ובמיוחד ההכרזה על קונסטנטינוס הגדול שרומא צריכה להיות אימפריה נוצרית. ייתכן ששאפור חשש שהנוצרים הסוריים והארמנים, בעיקר בתוך האימפריה שלו, יתמכו בחשאי ברומא. יש אלמנטים בכתיבה של אפרהט, שמראים דאגה לעדה הנרדפת שלו.
בכתבים מאוחרים יותר של הכנסייה הוא מכונה "החכם הפרסי" וזוכה להערכה רבה בכתבים דתיים. חוקרים מאוחרים הוכיחו שהוא שימש כנראה כבישוף.
כתביו של אפרהט השתמרו בשלושה כתבי יד מהמאות השישית והשביעית והמוחזקים בספריה הבריטית.
יצירתו.
היצירות של אפרט נקראות דרשות על פי המילה הראשונה בכל דרשה (בסורית: ܬܚܘܝܬܐ, תחויתא) שפירושה "דרשה". כל דרשה עוסקת בפרט אחר של האמונה או ציון דרך להגיע לאמונה. לדברי פרנסיס קרופורד בורקיט , הן נועדו ליצור "תצוגה מלאה ומסודרת של האמונה הנוצרית" על פי נקודת המבט של הכנסייה הדוברת סורית.
הדרשות הן יצירות פרוזה, אך לעיתים קרובות משתמש אפרהט בדימויים פואטיים לכתיבתו. כל אחת מעשרים ושתיים הדרשות הראשונות מתחילה בכל אות ברצף של האלף-בית הסורי (מתוכם יש עשרים ושניים במקביל לא"ב העברי). הדרשות לא נכתבו בבת אחת, אלא בשלוש תקופות שונות. העשירייה הראשונה, שנכתבה בשנת 337, נוגעת לחיים הנוצריים וסדר הכנסייה וקדמה לרדיפות. הדרשות 11–22 נכתבו בעיצומן של הרדיפות, בשנת 344. חלק מהקבוצה הזו עוסקת בענייני הכנסייה כמו הדרשות הראשונות, ואחרות מתמקדות בנושאים אפוקליפטיים. עם זאת, ארבע דרשות עוסקות ביהדות. אפרהט נתן עמדתו בהסבר המשמעות של סמלי המילה, פסח ושבת. על אף הקו הפולמוסי בדרשותיו במה שנוגע ליהדות, אין הן משקפות אופי אנטי-יהודי מובהק. הדרשה העשרים ושלוש נופלת מחוץ למערכת האלפביתית של העבודות המוקדמות, ונראית מעט מאוחרת יותר, אולי קרוב לסיום חייו של אפרהט. אפרהט כותב בצמוד לכתבי הקודש. אופן הפרשנות המקראית של אפרהט דומה לזה של חכמי התלמוד הבבלי של ימיו. עמדתו בתוך הכנסייה מצוינת בדרשה יד, שבה נראה כי אפרהט כותב מכתב מטעם הסינוד שלו לאנשי הכמורה של בירת פרס - קטסיפון על החידקל.
תרגומים.
דרשותיו של אפרהט נכתבו בסורית, אך עד מהרה הן תורגמו לשפות נוספות כמו יוונית, לטינית, ארמנית, גיאורגית, ערבית וגעז. בתקופה המודרנית הדרשות ניתרגמו גם לאנגלית.
שלוש דרשות תורגמו לעברית ויצאו לאור בשנת 2018. דרשה יג "על השבת" תורגמה בידי בר בליניצקי ויקיר פז. דרשה יז "על המשיח שבן אלוהים הוא" תורגמה בידי מנחם קיסטר. דרשה יא "על המילה" תורגמה בידי מיכאל סוקולוף.
לקריאה נוספת.
• בר בליניצקי, יובל רוטמן (עורכים), מערת האוצרות – אנתולוגיה לספרות סורית משלהי העת העתיקה בתרגום עברי, ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב, תל אביב, 2018, עמ' 205
פאני בולוק וורקמן
פאני בולוק וורקמן (באנגלית: Fanny Bullock Workman; 8 בינואר 1859 - 22 בינואר 1925) הייתה גאוגרפית אמריקאית, קרטוגרפית, חוקרת, סופרת מסעות ומטפסת הרים, בעיקר בהרי ההימלאיה. היא הייתה מראשוני המטפסים המקצועיים. היא לא רק חקרה, אלא גם כתבה על הרפתקאותיה. היא קבעה מספר שיאי גובה לנשים, פרסמה שמונה ספרי מסעות עם בעלה, ונלחמה על זכויות נשים. היא נולדה למשפחה עשירה, והתחנכה בבתי הספר הטובים ביותר שעמדו לרשות הנשים. אחרי נישואיה לויליאם האנטר וורקמן טיילה איתו ברחבי העולם. הם ניצלו את עושרם וקשריהם לסיורים ברחבי אירופה, צפון אפריקה ואסיה. לזוג נולדו שני ילדים, אך פאני וורקמן לא הייתה טיפוס אמהי. הם השאירו את ילדיהם בבתי ספר פרטיים עם אומנות.
פאני וורקמן ראתה את עצמה כאישה חדשה שיכולה להשתוות לכל גבר. בני הזוג וורקמן החלו את מסעותיהם בסיורי אופניים בשווייץ, צרפת, איטליה, ספרד, אלג'יר והודו. הם רכבו על אופניים אלפי קילומטרים וישנו בכל מקום שיכלו למצוא מחסה. הם כתבו ספרים על כל טיול ופאני העירה לעיתים קרובות על מצב חייהן של נשים שראתה. עלילותיהם בסיורי האופניים המוקדמים התקבלו טוב יותר מספרי ההרים שלהם.
בתום מסעי האופניים דרך הודו, בני הזוג נסעו בקיץ להימלאיה המערבית ולקראקורם, שם התוודעו לטיפוס בגובה רב. הם חזרו לאזור הזה שלא נחקר שמונה פעמים במהלך 14 השנים הבאות. אף על פי שלא היו ברשותם ציוד טיפוס מודרני, הם חקרו כמה קרחונים והגיעו לפסגתם של כמה הרים, ובסופו של דבר הגיעו לגובה של 23,000 רגל (7,000 מ ') על Pinnacle Peak, שיא גובה לנשים באותה תקופה. הם ארגנו משלחות רב שנתיות ודאגו להישאר ביחסים טובים עם המקומיים. הם הגיעו מעמדת מעמד גבוה ועושר אמריקאים, והם לא הבינו את עמדות העובדים הילידים והתקשו לנהל משא ומתן עם סבלים אמינים.
לאחר מסעותיהם בהימלאיה, העבירו הרצאות על מסעותיהם. הם הוזמנו לחברות מדעיות. פאני וורקמן הפכה לאישה האמריקאית הראשונה שהרצתה בסורבון והשנייה שנאמה בחברה הגאוגרפית המלכותית. היא קיבלה מדליות כבוד רבות של מטפסי הרים אירופיים וחברות גאוגרפיות והוכרה כאחת המטפסות הבולטות בימיה. היא הוכיחה שאישה יכולה לטפס לגבהים באותה מידה כמו גבר ועזרה לפרק את המחסום המגדרי ביחס לטיפוס נשים בגובה ההרים.
ראשית חייה.
פאני וורקמן נולדה ב־8 בינואר 1859, בווסטר, מסצ'וסטס, למשפחה עשירה ומכובדת. היא הייתה הצעירה מבין שלושה ילדים. אמה הייתה אלווירה הזארד, ואביה היה אלכסנדר ה. בולוק, איש עסקים ומושל רפובליקני. פאני התחנכה על ידי מורות פרטיות לפני שלמדה בבית הספר של מיס גרהם בעיר ניו יורק, לאחר מכן בילתה בפריז, ואז בדרזדן. חלק קטן מסיפוריה שכתבה בתקופה זו שרדו ומתארים את התעניינותה בהרפתקאות. באחד מהם - היא מתארת ​​נערה אנגליה יפה ואריסטוקרטית שבורחת מביתה הופכת לאלפיניסטית מעולה ומתחתנת עם אמריקאי. הסיפור דומה לפרטים מחייה של פאני עצמה: תאוות נדידה, אהבת הרים ומחויבות לזכויות נשים.
בשנת 1879 חזרה פאני לארצות הברית וב־16 ביוני 1882 נישאה לוויליאם האנטר וורקמן, שהיה מבוגר ממנה ב-12 שנים. הוא גם היה ממשפחה עשירה ומשכילה, למד באוניברסיטת ייל וקיבל את הכשרתו הרפואית בהרווארד. בשנת 1884 נולדה להם בת, רחל.