נקודות: 53, דירק נוביצקי מול יוסטון רוקטס, 2 בדצמבר 2004.
ריבאונדים: 28, פופאי ג'ונס מול אינדיאנה פייסרס, 9 בינואר 1996.
אסיסטים: 25, ג'ייסון קיד מול יוטה ג'אז, 8 בפברואר 1996.
חטיפות: 10, מייקל פינלי מול פילדלפיה 76', 23 בינואר 2001.
חסימות: 13, שון בראדלי מול פורטלנד טרייל בלייזרס, 7 באפריל 1998.
שנות התשעים
נשואים פלוס
נשואים פלוס (באנגלית: Married... With Children) הייתה סדרת קומדיית מצבים סאטירית אמריקאית פופולרית, שבמרכזה משפחה וולגרית וכושלת. משפחת באנדי היא משפחה אמריקנית לא מתפקדת, ענייה אך בזבזנית, קלת דעת, קסנופובית, מניפולטיבית, אלימה ובעלת מזל ביש, המתגוררת בעיר שיקגו שבמדינת אילינוי. זוהי התוכנית הראשונה ששודרה בפריים טיים ברשת FOX האמריקנית. הסדרה שודרה במשך 11 עונות, מ-5 באפריל 1987 ועד ל-9 ביוני 1997 ונחשבת כקומדיית המצבים (הלא מצוירת) הארוכה ביותר של רשת FOX. הסדרה שודרה בכ-37 מדינות ברחבי העולם ולה גרסאות בשפות שונות.
בישראל, הסדרה האמריקאית שודרה החל משנת 1992 בערוץ 3, אשר שידר גם את עונותיה האחרונות. בהמשך שודרה הסדרה במלואה גם בערוץ הילדים ברצועת "6+". מאוחר יותר שודרה הסדרה במלואה בערוץ ביפ, ומשנת 2011 היא שודרה בשידורים חוזרים בערוץ yes Comedy.
התוכנית.
"נשואים פלוס" עסקה בחייה של משפחת באנדי, משפחה שהציגה אנטי טייפ למשפחות האמריקניות הטיפוסיות והנחמדות שהוצגו עד אז בתוכניות הטלוויזיה: אל באנדי, מוכר נעליים כושל ומדוכא המתרפק על סיפורי ההצלחה שלו כשחקן פוטבול מצליח מימיו בתיכון על שם פולק; אשתו פגי באנדי, עקרת בית עצלנית, מפונקת וחסרת השכלה; בתם קלי באנדי, בחורה יפה, מופקרת וטיפשה ובנם באד באנדי, רודף שמלות, חכם ולא פופולרי.
שיר הפתיחה של הסדרה הוא "Love and Marriage" ("אהבה ונישואים") של פרנק סינטרה. לרוב בכותרות הסיום מתנגנת גרסה אינסטרומנטלית לשיר זה (שהיא בעצם חלק מביצועו המקורי של סינטרה).
בתחילת דרכה זכתה "נשואים פלוס" לביקורות שליליות. היא נחשבה כקומדיה ברמה נמוכה שהתבססה רק על "הומור שירותים" ועל הערות מיניות. כמו כן טענו מבקרים שהתוכנית היא בעלת דמויות חד-ממדיות שאינן אלא פרודיה על דמויות מוכרות.
חרף זאת, הצופים חיבבו את התוכנית במהרה, אולי משום שלמרות הביקורות, היא עסקה בנושא שלא יוצג בטלוויזיה האמריקנית. הרעיון של זוג נשוי לא באושר ולא בעושר, שחיי שני השותפים לו הם כישלון גמור, טרם נראה עד אז, והסדרה ביססה עצמה על לעג לייצוג המשפחה האמריקנית הטיפוסית הנחמדה. מרכיב חשוב נוסף בתוכנית, ומה שייתכן שגם עזר להישרדותה, היה שבסופו של דבר כל בני משפחת באנדי היו באים זה לעזרת זה ונשארו ביחד למרות כל הקשיים.
בסופו של דבר ההומור בתוכנית והמשחק בה השתכללו בעיני המבקרים, שאף שיבחו אותה על כך שהציגה ביקורת חברתית בנושאים שנויים במחלוקת כמו גזענות, זכויות נשים ומתירנות מינית בצורה שהייתה נגישה לכל צופה. באופן כללי, התוכנית ידועה בהומור שנון, קיצוני, ציני, ואף גס. כל אלו הופכים אותה לתוכנית הנגישה לכל צופה בעוד היא מערבת נושאים יומיומיים בצורה קומית.
הסדרה זכתה למעריצים רבים וידועה כאחת סדרות הקאלט המצליחות בעולם.
התוכנית אף הייתה מועמדת לפרסים רבים, כולל פרסי אמי וגלובוס הזהב, אולם לא זכתה בהם.
בישראל הסדרה זכתה לפופולריות רבה, כאשר שודרה בשנים הראשונות של הטלוויזיה בכבלים. בעקבות ההצלחה, בפברואר 1996 ביקרו בישראל דייוויד פאוסטינו (באד) וכריסטינה אפלגייט (קלי), והתארחו במספר תוכניות טלוויזיה.
הסדרה הסתיימה לאחר 11 שנים ללא סוף דרמטי מפני שפוקס וסוני חשבו שייתכן והסדרה תחודש; מאחורי הקלעים היו ריבים בלתי פוסקים בין אד אוניל לאמנדה בירס שהחלו לאחר השנה השלישית, במהלך אחד מהם איים עליה אוניל שידבר עם ההפקה וידרוש את פיטוריה מכיוון שאינו מסוגל לעבוד לצדה.
בעקבות ההצלחה האדירה של הסדרה, הופקו לה גרסאות מקומיות גם בארגנטינה, ברזיל, צ'ילה, קולומביה, קרואטיה, הונגריה, פולין, רוסיה, ספרד, אנגליה וישראל.
הסדרה ב-DVD.
מ-2003 יצאה הסדרה ב-DVD עד לעונה האחרונה. היא הופקה על ידי חברת "Sony Pictures Home Entertainment". העונה הראשונה יצאה ב-28 באוקטובר 2003, העונה השנייה ב-16 במרץ 2004, והעונה השלישית ב-25 בינואר 2005. אחרי יציאתן של העונות הראשונות, חל עיכוב קטן ביציאת העונות הבאות בשל בעיה שנגעה לזכויות של שיר הפתיחה, אז שיר הפתיחה שונה לגרסה מעט שונה. העונה הרביעית יצאה ב-30 באוגוסט 2005, העונה החמישית ב-20 ביוני 2006, העונה השישית ב-19 בדצמבר 2006, העונה השביעית ב-18 בספטמבר 2007, העונה השמינית ב-18 במרץ 2008, העונה התשיעית ב-19 באוגוסט 2008, העונה העשירית ב-17 במרץ 2009 והעונה האחת עשרה ב-13 באוקטובר 2009.
הגרסה הישראלית.
"שידורי קשת" במסגרת ערוץ 2 רכשה את זכויות הפורמט עבור הפקת גרסה ישראלית של הסדרה.
18 פרקי העונה הראשונה של הגרסה הישראלית שודרו בשנת 2012, בין החודשים מאי ואוגוסט. הסדרה קיבלה ביקורות שליליות.
ב-22 בפברואר 2015 חזרה הסדרה לעונה שנייה שכללה 32 פרקים, כשהאחרון שבהם שודר ב-25 באפריל 2017 לאחר חורים גדולים בזמני השידור. הפרק הראשון של העונה השנייה זכה למדרוג של 15.5% אחוז. גם העונה השנייה קיבלה ביקורות שליליות. סך הכול הופקו ושודרו 2 עונות ו-50 פרקים.
נעימת נושא
נעימת נושא או נעימת פתיחה של תוכנית רדיו, תוכנית טלוויזיה או סרט קולנוע היא מנגינה המקושרת באופן הדוק לתוכנית, ובדרך כלל מנוגנת בעת פתיחת התוכנית או בעת סיומה (בטלוויזיה ובקולנוע בעת הקרנת כתוביות הסיום של התוכנית או הסרט). אם המנגינה מלווה במילים, אזי מדובר בשיר נושא.
מטרת הנעימה היא ליצור הלך רוח מסוים לקראת שידור התוכנית. במקרים מסוימים, למשל בסדרות הטלוויזיה "משפחת בריידי" ו"הנסיך המדליק מבל אייר", מילות השיר מהוות אקספוזיציה לאנשים שאינם מכירים את הסדרה – הן מציגות את העלילה בקצרה, וגם את הדמויות הראשיות.
נעימות פתיחה הן חלק מתוכניות טלוויזיה מאז תחילת המדיום, כמו שהיו בתוכניות רדיו לפני כן. תוכניות השתמשו במהלך השנים במבחר גדול של סגנונות לנעימת הפתיחה: חלקן לקחו מנגינות קיימות ושינו אותן לצורכיהן, וישנן כאלה שהולחנו ונכתבו לסדרה. ישנם שירי נושא שיצאו כסינגלים ונהיו להיטים. שיר הנושא של הסדרה "חברים", "I'll Be There for You" של להקת הרמברנדטס, הפך ללהיט בעצמו. דוגמה נוספת היא שיר הנושא של סדרת הטלוויזיה "האו.סי", "California", בביצוע להקת "הפנטום פלאנט", אשר הופיע גם כשיר הנושא של סרט קולנוע בשם "מחוז אורנג'" (שנקרא באנגלית "The Orange County" - משמעות ראשי התיבות בשמה של הסדרה). דוגמה נוספת לנעימת פתיחה אשר הפכה מאוחר יותר ללהיט מוכר היא נעימת הפתיחה של הסדרה "חופשי על הבר", "Where Everybody Knows Your Name", אשר גרסת כיסוי שלה הוקלטה שנים מאוחר יותר על ידי להקת Phish. סדרת ההנפשה "היה היה - האדם" משתמשת בגרסה מקוצרת של הטוקטה ופוגה ברה מינור של באך כנעימת הפתיחה שלה, שנהפכה למזוהה איתה ביותר ובלטה מול שאר תוכניות הילדים של התקופה.
עם עלייה של וידאו לפי דרישה, ועליית שירותי סטרימינג כמו נטפליקס והולו החל מהעשור השני של המאה ה-21, חל פיחות בחשיבות של נעימות הנושא בסדרות טלוויזיה מפני שרבים מדלגים עליהם.
נעימות אחרות, כגון נעימות הפתיחה של אופרות הסבון "צעירים חסרי מנוח", "בברלי הילס 90210" ו"ימי חיינו", הפכו לסמלן המוכר של הסדרות עצמן ואופרות סבון בכלל. זאת כיוון שסדרות אלה משודרות כבר שנים רבות מבלי ששינו הרבה, אם בכלל, את נעימת הפתיחה שלהן ומספר דורות של צופים כבר מכירים אותן.
שיר נושא
פלייבוי
פלייבוי (מאנגלית: Playboy) היה ירחון סגנון חיים ופנאי לגברים שהתפרסם ברחבי העולם בזכות צילומיו המציגים עירום נשי. הירחון נוסד על ידי יו הפנר בשיקגו שבארצות הברית, בשנת 1953. המותג "פלייבוי" הפך עם השנים לאחד המותגים הידועים ביותר בעולם, והתפתח לתאגיד בשם Playboy Enterprises, Inc, שבנוסף למגזין הבינלאומי, כלל שורה של עסקים נוספים: מועדוני לילה, חברת תקליטים, ערוץ רדיו, חברת הוצאה לאור ועוד.
הירחון כלל מאמרים בנושאים שונים, כגון ספורט, אופנה, צרכנות ופוליטיקה, סיפורים קצרים של סופרים נודעים וריאיון ארוך עם אישיות בולטת. סיסמתו של הירחון, המופיעה מתחת לשמו החל מגיליונו הראשון, היא "בידור לגברים" (Entertainment for Men).
במרץ 2020 הפסיק המגזין לצאת בדפוס, חברת האם שלו "PLBY Group" נסחרת בבורסת נאסד"ק החל מפברואר 2021. והיא ממשיכה להפעיל אתר אינטרנט, ערוץ טלוויזיה בתשלום ועסקים נוספים סביב המותג "פלייבוי".
היסטוריה.
השנים הראשונות.
יו הפנר ייסד את המגזין בשנת 1953. את הגיליון הראשון הוציא בהשקעה אישית של 600 דולר ובהלוואה של 6,000 דולר. הפנר שהיה בן 29 באותה עת, נשר מלימודי פסיכולוגיה וסוציולוגיה באוניברסיטה, ועבד במחלקת ההפצה של המגזין היוקרתי "אסקווייר" בשיקגו, בחר לעזוב ולייסד מגזין משלו. בחיפוש אחרי תצלום שימכור את הגיליון הראשון, הגיע הפנר לחברה קטנה לייצור לוחות שנה בשיקגו, שהייתה בעלת זכויות היוצרים על צילום עירום נדיר של מרילין מונרו, שהייתה כוכבת קולנוע מובילה באותה תקופה. עבור תשלום חד-פעמי של 500 דולר, קיבל הפנר זכות שימוש בצילום העירום, שצולם בימים שקדמו להצלחתה בהוליווד.