באוקטובר 1939, עם מסירת וילנה לליטאים בידי הצבא האדום שכבש אותה קודם לכן במהלך פלישת ברית המועצות לפולין ובהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב, בוטל מחוז וילנה-טרוקי וחדל מלהתקיים.
כיום נכלל שטח המחוז בתחומי ליטא בחלק המזרחי של המדינה, ורובו כלול במחוז וילנה במתכונתו הנוכחית, שאינה בעלת משמעות מנהלית ממשית.
הערים המרכזיות בשטח המחוז הן: וילנה, טרוקי ונאויואי וילניה .
אסטרבייץ
אַסְטְרַבְיֶיץ (בבלארוסית: Астравец, נהגה: ; בפולנית: Ostrowiec Oszmiański, אוסטרובְיֶיץ אושמיאנסקי; ברוסית: Островец, נהגה: אוסטרובֶץ; בליטאית: Astravas, נהגה: אסטרַבַס) היא עיר במחוז גרודנו בבלארוס, והמרכז המנהלי של מחוז-משנה אסטרבייץ.
במקום התקיימה עד מלחמת העולם השנייה קהילה יהודית קטנה שראשיתה בשלהי המאה ה-19. בימי שואת יהודי אירופה שימשה העיר שהייתה תחת הכיבוש הנאצי לעיר-נפה, כמרכז לאיסוף היהודים מעיירות הסביבה, חלקם נורו למוות מיד עם הגיעם ביער הסמוך לאוסטרובייץ, וחלקם רוכזו בגטו שהוקם בעיר ושהפך במהלך המלחמה למחנה עבודה. בסוף 1943 חוסל הגטו ויושביו נרצחו בכפר שומסק הסמוך.
גאוגרפיה.
העיר יושבת בשפך תת-היובלים קובלקה וקייגנה אל נהר הלושה יובל הניימן. מיקומה הגאוגרפי העניק לה את שמה הנגזר מהמילה הרוסית "אוסטרוב" שמשמעותה אי.
היסטוריה.
אסטרבייץ, אז אוסטרובייץ, קיבלה מעמד וזכויות עיר כבר בשנת 1546 מידי מלך פולין זיגמונט השני אוגוסט. עד סוף המאה ה-16 גדלה אוכלוסיית העיר והיא הייתה לעיר מרכזית וחשובה, אולם בעקבות מלחמות ומגפות במהלך המאה ה-17 והמאה ה-18, ירדה העיר מגדולתה: הכלכלה התדרדרה והאוכלוסייה התדלדלה.
במסגרת חלוקת פולין השלישית, היה פלך וילנה ואוסטרובייץ בתוכו לחלק מן האימפריה הרוסית. הרוסים עמלו לשוות למקום אופי רוסי ואף בנו בעיר כנסייה פרבוסלבית.
במלחמת העולם הראשונה נכבשה אוסטרובייץ בידי הגרמנים שהחזיקו בה עד סוף 1918, וב-1922 נכללה בתחומי פולין העצמאית. בתקופת הרפובליקה הפולנית השנייה השתייכה העיר מנהלית לנפת וילנה-טרוקי.
ב-1939 פלשו הסובייטים למזרח פולין וכבשו בין היתר את אוסטרובייץ. ימים אחדים לאחר תחילת מבצע ברברוסה נפלה העיר לידי צבא גרמניה הנאצית. לאחר הכיבוש המחודש של האזור בידי הצבא האדום, חזרה אוסטרובייץ וסופחה עם שאר האזור לתחומי הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית. ב-1958 קיבלה אסטרבייץ מעמד עיר.
יהודי אוסטרובייץ.
רק בעשורים האחרונים של המאה ה-19 התיישבו יהודים אחדים באוסטרובייץ. האיסור הרשמי על התיישבות יהודים בעיר בוטל רק ב-1903, ומאז התפתחה בה קהילה יהודית קטנה בקצב מהיר. ב-1913 כבר היו בה מאה יהודים, ומוסדות דת וחינוך הוקמו בזה אחר זה.
בעת מלחמת העולם הראשונה ניזוקה האוכלוסייה היהודית קשות, רבים גויסו לצבא הרוסי ונהרגו, העיירה נחרבה בקרבות שהתחוללו בה ורבים מהתושבים גלו מזרחה. רק מעטים שבו אליה לאחר המלחמה, וחברת יקופ"ו בנתה עבורם כמה בתים חדשים ובית מרחץ ציבורי. מצבה הכלכלי של האוכלוסייה היהודית הורע, בעידוד פעיל של הממשלה הפולנית שדאגה להגדלת התחרות מצד סוחרים לא-יהודים מחד גיסא, והגדלת נטל המס על עצמאים קטנים. ערב מלחמת העולם השנייה נותרו באוסטרובייץ רק עשרים משפחות, שעשרים מתוכן גרו בשכירות.
תחת הכיבוש הנאצי שימשה אוסטרובייץ עיר-נפה, בשל תחנת הרכבת שבה. היער הסמוך לעיר שימש את הנאצים להוצאות להורג המוניות של יהודים מרחבי הסביבה. בעיר עצמה הוקם לקראת סוף 1941 גטו שבו נכלאו יהודי המקום עם פליטים רבים, זמן קצר אחר כך "חוסל" הגטו ורוב ככל תושביו נרצחו. במהלך אקציית החיסול של הגטו, בודדו הנאצים מתוך האוכלוסייה את בעלי המלאכה, אותם החזירו לאחר הרצח ההמוני לשטח הגטו שצומצם והיה למחנה עבודה. מחנה זה כלל את ניצולי הגטאות בוורניאני, קיימיילישקי, שחוסלו אף הם, ופליטים ממקומות נוספים. ב-7 באפריל 1943 הוציאו הנאצים להורג את כל יושבי המחנה, בכפר הסמוך שומסק. רק אחדים, שתוכנית החיסול גונבה לאזניהם ימים אחדים קודם לכן, נמלטו ליערות וחלקם שרדו.
דודי תירם
דוד (דודי) תירם (נולד ב-16 בספטמבר 1993) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בהפועל רמת השרון.
קריירה.
תירם החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של הפועל פרדסיה, וכשהיה בן 13 הצטרף למחלקת הנוער של מכבי נתניה ואף שימש כקפטן קבוצת הנוער. בינואר הושאל תירם למ.ס. כפר קאסם מליגה א', וב-29 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו, בהפסד 1–2 לבני סכנין במסגרת גביע המדינה. ב-21 במרץ 2014 הבקיע תירם את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 2–0 על מכבי באר יעקב. לקראת עונת 2014/2015 חתם תירם במכבי קריית גת, העולה החדשה לליגה הלאומית, במדיה ערך 33 הופעות ליגה, בהן כבש שלושה שערים, והעפיל עם הקבוצה לפלייאוף העליון.
בקיץ חזר תירם למכבי נתניה, וב-16 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 2–0 על הפועל באר שבע במסגרת גביע הטוטו. שישה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 0–1 למכבי פתח תקווה במסגרת המחזור הראשון של עונת 2015/2016. לאחר המשחק חתם תירם בהפועל רעננה, ובמדיה ערך בעונה זו 14 הופעות בליגת העל. ביולי חתם תירם בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית, ובעונת 2016/2017 כבש במדיה שלושה שערים ב-34 הופעות ליגה.
לקראת עונת 2017/2018 חזר תירם למכבי נתניה. ב-21 בינואר 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בתיקו 1–1 נגד מכבי פתח תקווה, ואת העונה הוא סיים עם שער אחד ב-20 הופעות, וסייע לקבוצה להעפיל לפלייאוף העליון.
את עונת המשחקים 2019/2018 פתח מצוין; מעמדת הבלם כבש ארבעה שערים לזכות קבוצתו.
ב-28 ביוני 2019 חתם תירם לשנתיים בקבוצת אסטרה ג'יורג'יו מליגת העל הרומנית. ב-13 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, ואף כבש שער בכורה. ב-31 ביולי 2019, לאחר משחק אחד בלבד, החליט תירם לעזוב את הקבוצה, בשל בעיות תקציביות אליהן נקלעה הקבוצה.
ב-27 באוגוסט 2019 חתם ל-3 שנים במועדון ספורט אשדוד. ב-10 בנובמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד הליגה 0–2 לבני יהודה, אך הוחלף כעבור 18 דקות מהפתיחה בשל פציעה.
ב-11 בפברואר 2021 חזר תירם להפועל רעננה מהליגה הלאומית וחתם עד לסוף העונה.
בקיץ תירם חתם בהפועל רמת השרון.
פרידריך השלישי, רוזן תורינגיה
פרידריך השלישי, רוזן תורינגיה (בגרמנית: Friedrich III. der Strenge; 14 בדצמבר 1332 - 21 במאי 1381) היה רוזן תורינגיה ומרקיז מייסן.
ביוגרפיה.
פרידריך נולד ב-14 בדצמבר 1332 בדרזדן, והיה בנם של פרידריך השני, מרקיז מייסן ומתילדה מבוואריה, מרקיזת מייסן, בתם של לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה וביאטריקס משלזיה.
בשנת 1349 מת אביו, ופרידריך ירש את רוזנות תורינגיה ומרקיזות מייסן במשותף עם אחיו וילהלם, בלתזר ולודוויג (בישוף במברג). בשנת 1368 החלו האחים לשלוט במשותף בכל הנחלות, אולם בשנת 1379 הם חילקו את רכושם. לאחר מותו של פרידריך באלטנבורג ב-21 במאי 1381, חולקה מייסן בין שלושת בניו, בעוד תורינגיה עברה לאחיו, ולאחר מכן לאחיינו, פרידריך הרביעי, רוזן תורינגיה, ולאחר מותו של פרידריך הרביעי לנכדו של פרידריך, פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה.
משפחתו.
פרידריך התחתן עם קתרינה מהנברג בתם של היינריך השמיני, רוזן הנברג-שלויזינגן ויודית מברנדנבורג-זלצוודל, ממנה היו לו ארבעה בנים:
Bona Fide
בונה פידה
ממלכת ולנסיה
ממלכת ולנסיה (בקטלאנית-ולנסיאנית: Regne de València, בספרדית: Reino de Valencia, בלטינית: Regnum Valentiae) הייתה ממלכה בחוף המזרחי של חצי האי האיברי, אחד ממרכיבי כתר אראגון. כשהתמזג כתר אראגון עם כתר קסטיליה באמצעות איחוד שושלות על מנת ליצור את ממלכת ספרד, הפכה ממלכת ולנסיה לחלק אוטונומי של המונרכיה הספרדית.
ממלכת ולנסיה קמה בשנת 1238 כשהטאיפה המורית המוסלמית של ולנסיה נכבשה במהלך הרקונקיסטה בידי חיימה הראשון "הכובש", מלך אראגון ורוזן ברצלונה. אחרי שהשתלט על הטאיפה הרחיב חיימה הראשון את שטחה של הממלכה מדרום לקו ביאר-בוסוט. כשראה שיהיה קשה ליישב מחדש את כל השטחים הכבושים, החליט המלך לשמר כמה זכויות של האוכלוסייה, לרבות חופש הדתות והמנהגים באמצעות הצ'רטרים של ולנסיה (Els Furs או הפורס של ולנסיה. יצירת ממלכה אוטונומית זו במסגרת אראגון עוררה זעם בקרב האצולה האראגונית שלא יכלה כרצונה להתפשט עם אחוזותיה אל תוך שטחי ולנסיה
הממלכה פוזרה סופית בשנת 1707, על ידי המלך הספרדי פיליפה החמישי
בתום מלחמת הירושה הספרדית, באמצעות צווי נואבה פלאנטה. בשנים 1707–1833 שמר האזור את השם "ממלכת ולנסיה" עד שגם הוא בוטל במסגרת הרפורמה המנהלית של חבייר דה בורגוס בשנת 1833. עם זאת, עד ימינו נושא מלך ספרד גם את התואר "מלך ולנסיה". ישנן גם חגיגות עממיות כמו הקוולקדה של הממלכה" (Cavalcada del Regne) המשמרות את שם הממלכה של פעם.
במשך קיומה, נשלטה ממלכת ולנסיה בעזרת חוקים ומוסדות שנקבעו בפורז של ולנסיה שערבו לאוטונומיה שלה במסגרת כתר אראגון ומאוחר יותר במסגרת ממלכת ספרד. גבולותיה וזהותה של הקהילה האוטונומית של ולנסיה הנוכחית במסגרת ספרד הם במידה רבה אלו של ממלכת ולנסיה לשעבר.
ימי הביניים. ה"רקונקיסטה".
האזור שבו הוקמה לימים ממלכת ולנסיה ידע היה בתקופה העתיקה עריסת התרבות האיברית ואירח בהמשך עמים ותרבויות רבות:יוונים, רומאים, קרתגים ופיניקים, ואחר כך היה במגע עם הביזנטים ונכבש על ידי הויזיגותים ולאחר מכן על ידי הערבים והברברים המוסלמים, שנודעו כמורים או סרקנים.