כאשר מנהלים סיכונים באופן שיטתי מבצעים תהליך של הערכת סיכונים. התהליך כולל זיהוי סיכונים והבנת רמת הסיכון. רמת הסיכון נקבעת על פי ההסתברות להתרחשות אירוע סיכון ועל פי ההשלכות האפשריות של התרחשות אירוע סיכון. ככל שההסתברות להתרחשות אירוע סיכון גבוהה יותר רמת הסיכון גבוהה יותר. ככל שהתוצאות של התרחשות עשויות לגרום נזק רב יותר רמת הסיכון גבוהה יותר.
לאחר קביעת רמות הסיכון מחלקים את הסיכונים כמתואר בתרשים. בחלק העליון נמצא אזור הקרוי Unacceptable Region, כלומר: סיכונים ברמה גבוהה שנדרש לטפל בהם על מנת להקטין אותם או לבטל אותם. בחלק המרכזי נמצא ה-Tolerable Region, הנקרא לפעמים גם: Acceptable Region. בחלק זה נמצאים סיכונים ברמה גבוהה פחות שמוכנים לקבל אותם או לדחות את הטיפול בהם. בחלק התחתון נמצאים סיכונים זניחים או סיכונים ברמה נמוכה, שלא כדאי לטפל בהם. חלק זה נקרא Broadly Acceptable Region.
ALARP אינו אזור בתרשים אלא עיקרון. על פי העיקרון בחלק מהסיכונים מטפלים ככל שזה מעשי, כלומר: כאשר יש מספיק משאבים כספיים ומשאבי כוח אדם וכאשר עלות הטיפול אינה גבוהה מדי. משמעות העיקרון היא שעשוי להיות טיפול מתמשך באותם סיכונים, שיקטין בהדרגה את רמת הסיכון שלהם.
במרבית המקרים מיושם העיקרון בהקשר של סיכונים ב-Tolerable Region. בסיכונים שהם בלתי קבילים בגלל רמתם הגבוהה מטפלים. בסיכונים זניחים או ברמה נמוכה ממילא אין צורך ואין כדאיות לטפל. יש המכנים את ה-Tolerable Region גם בשם ALARP או ALARP Region.
למרות החפיפה הגדולה בין Tolerable Region לבין ALARP הם אינם מושגים זהים. בהחלט ייתכנו מצבים שבגלל אילוצים ייושם העיקרון בלית ברירה גם על סיכונים שאינם קבילים.
יהיו גם מקרים בהם יעשה שימוש בעיקרון גם לטיפול בסיכונים בתחום של Broadly Acceptable Region. בדרך כלל זה יקרה במצבים בהם יש עודף משאבים וסיכונים ברמה גבוהה יותר, שניתן לטפל בהם כבר טופלו.
טיפול בסיכון לא בהכרח מונע באופן מלא את התרחשות אירוע סיכון ולא בהכרח מונע את התרחשות התוצאות הלא רצויות של אירוע סיכון. סיכון שיורי (Residual Risk) הוא החלק של הסיכון שלא הצלחנו למנוע באמצעות הטיפול בו. על פי עיקרון ALARP מנסים באופן מתמשך להקטין את הסיכון השיורי, אם זה מעשי לעשות זאת באותו עיתוי.
היסטוריה.
מקורו של המונח ALARP הוא בחקיקה בריטית משנת 1974 העוסקת בבטיחות ובבריאות בעבודה. חוק זה נקרא: Health and Safety at Work etc. Act 1974. בהמשך הורחב השימוש במונח בבריטניה גם לניהול סיכונים בהקשרים אחרים. בארצות אחרות אין שימוש בעיקרון זה או שיש שימוש בעקרונות דומים.
הגדרת המושג ALARP בהקשר של החוק מ-1974, מביאה בחשבון את הדברים הבאים:
מכון לשם
מכון לשם הוא מתקן ביטחוני אזרחי של חברת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות, הממוקם בצפון הגליל התחתון. במכון לשם שוכנות חטיבות שונות בחברה, ביניהן החטיבה שאחראית לפיתוח וייצור של מערכות כיפת ברזל וקלע דוד.
גאוגרפיה.
המתקן שוכן בגליל התחתון והוא אחד המעסיקים הגדולים ביותר באזור זה. ממערב למתקן נמצא היישוב רקפת וכביש 784, מצפון העיר סח'נין וכביש 805.
שטח המתקן הוא 4,754 דונם, ובכך הוא המתקן השני בגודלו של רפאל, אחרי מכון דוד. האדמה עליה יושב היא בבעלות מינהל מקרקעי ישראל ומוחכרת לחברת רפאל שעושה בו שימוש. הסכם החכירה נחתם ב-2001 למשך של 49 שנים החל מהקמת המתקן ב-1982 (כלומר, עד שנת 2031).
היסטוריה.
המתקן הוקם בנובמבר 1982 עם העברת מספר חטיבות ומפעלים של רפאל ממתקנים שונים מרחבי המדינה ובעיקר ממכון דוד, הקרוב והגדול מבין מתקני החברה באותה תקופה, למתקן החדש. בעקבות חשש שעלה בקרב עובדי החברה מהמעבר לפריפריה והתרחקות של עובדי החברה ממקום מגוריהם הנוכחי, הופעלו מערכות היסעים נרחבות למכון למי שבחר להישאר במקום מגוריו, והובטחו קרקעות לבניין בתים ביישובים סמוכים ובעיר כרמיאל לאלו שבחרו לעבור.
במהלך 2006, בזמן מלחמת לבנון השנייה, הופסקה העבודה פעמים רבות במתקן הצפוני שהיה עתיד לייצר את טילי כיפת ברזל בגלל אזעקות שהופעלו במקום והכריחו את העובדים להיכנס למרחבים מוגנים. לאורך המלחמה לא היו נפילות במתקן.
כיום.
המתקן מאכלס חטיבות שונות ששייכות לחברת רפאל:
בנוסף, שוכן במתקן מטה חברת SCD, שנמצאת בבעלות משותפת בין רפאל לחברת אלביט מערכות. במתקן שוכן מטה החברה, מרכז הפיתוח ופס הייצור המרכזי שבבעלותה. זהו המפעל היחידי במדינת ישראל שמייצר גלאים אלקטרו-אופטיים .
מרכז מדע ודעת למחוננים ומצטיינים שלומי
מרכז מדע ודעת למחוננים ומצטיינים שלומי הוא מרכז חינוכי ישראלי שהוקם בשנת 1987 ביישוב שלומי ומשמש כמרכז העשרה למחוננים ומצטיינים המתגוררים בגליל המערבי. המרכז מספק בעבור התלמידים שיעורי העשרה בנושאים מגוונים כמו: כתיבה יוצרת, אומנות, צילום, קולנוע, תיאטרון, אמנות לחימה, חידות מתמטיות, שחמט ועוד. המרכז ייחודי בהיותו משרת הן את המגזר היהודי והן את המגזר הערבי. בבית הספר לומדים כ-600 תלמידים בכיתות ג'-ט'. התלמידים מאותרים על ידי משרד החינוך באמצעות מבחני מכון הנרייטה סאלד.
היסטוריה.
המרכז הוקם בשנת 1987 ונכון לשנת 2021 הוא מנוהל בידי ד"ר נילי גל-ים. המרכז שוכן ברחוב הרב מימון 40, שלומי. בשנת 2018 הוחלט על פתיחתה של כיתת מחוננים בבית הספר אורט שלומי. פתיחתה של הכיתה גרמה לתחילתו של שיתוף פעולה בין בתי הספר.
תוכנית הלימודים במרכז.
המרכז פותח את שעריו ארבעה ימים בשבוע - בימים שני, שלישי, רביעי וחמישי. כיתות ג' לומדות במרכז בימי שני, בימי שלישי - כיתות ד', בימי רביעי - כיתות ה'-ו', ובימי חמישי - כיתות ז' עד ט'.
יום הלימודים אורך כ-5 וחצי שעות (מהשעה 8:30 בבוקר ועד השעה 14:00). התלמידים לומדים שלושה קורסים במהלך היום וביניהם ניתנות להן שתי הפסקות שאורך כל אחת מהן - חצי שעה. בכך מאפשר המרכז לתלמידים לצבור חוויות וחברים חדשים. בהתאם לשכבת הגיל, ניתנים קורסי העשרה בתחומים רבים ומגוונים:
בכיתות הנמוכות (ג'-ו') מחליפים התלמידים קורסים בסוף הסמסטר הראשון על מנת להתעמק בתחום חדש. תלמידי החטיבה הלומדים במרכז לעומתם, מתעמקים באותו הקורס במהלך כל השנה.
פרויקטים ייחודיים.
בחלק משכבות הגיל, נוסף על הקורסים מוצע לתלמידים פרויקט נוסף שבא במקום אחד הקורסים:
בוגרים מטיילים בגליל.
לאחר 7 שנים של למידה במרכז, התלמידים צוברים חברים והמעבר לתיכון מחייב אותם להיפרד. על מנת שיוכלו לשמור על קשר בקלות, ייסדה מנהלת המרכז, ד"ר נילי גל-ים, את פרויקט בוגרים מטיילים בגליל, שבו בוגרי המרכזים מכל הצפון יכולים להיפגש מדי כמה שבועות בטיול בצפון הארץ.
צוות המרכז.
את המרכז מנהלת ד"ר נילי גל-ים. מוטי ברייט הוא המורה לכתיבה יצירתית במרכז, והוא סופר ומשורר במקצועו.
אליפות אירופה באופני כביש
אליפות אירופה באופני כביש היא מרוץ האופניים שבו נקבעים אלופי אירופה לאותה שנה. האליפות מאורגנת על ידי האיגוד האירופאי לאופניים החל משנת 1995. האליפות נערכת על פני מספר ימים במקצים נפרדים לגברים ונשים וכללת מרוץ אופני כביש ומרוץ נגד השעון שהחל בשנת 1997. האליפות החלה לרוכבים זוטרים, צעירים עד גיל 23. בשנת 2005 נוספו מקצים לנוער עד גיל 19 ובשנת 2016 נוספו מקצים לרוכבי עלית.
הזוכים באליפות רשאים ללבוש בתחרויות איגוד האופניים הבינלאומי לאורך השנה חולצת אלוף בעיצוב של גופייה לבנה עם פסים כחולים וכוכבים צהובים, שעוצבה על פי דגל האיחוד האירופי.
דאסטי ג'ונסון
דאסטין מ. "דאסטי" ג'ונסון (באנגלית: Dustin M. Johnson; נולד ב-30 בספטמבר 1976) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז הכללי של מדינת דקוטה הדרומית מאז 2019. מבחינה גאוגרפית, זהו מחוז הקונגרס הרביעי בגודלו בארצות הברית, והוא כולל את כל שטח המדינה. ג'ונסון הוא חבר המפלגה הרפובליקנית, וטרם היבחרו לבית הנבחרים היה ראש הסגל של מושל דקוטה הדרומית.
ביוגרפיה.
ג'ונסון נולד בפיר שבדקוטה הדרומית. ב-1995 סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון ע"ש תיאודור פ. ריגס. ב-1999 קיבל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת דקוטה הדרומית וב-2002 קיבל תואר שני (MPA) במינהל ציבורי ומדיניות ציבורית מאוניברסיטת נוטרדאם. ב-1998 היה מועמד לקבלת מלגת טרומן ובמסגרת זו עבד במחלקת החקלאות של ארצות הברית בוושינגטון הבירה. ב-2003 עבד ג'ונסון כיועץ מדיניות בכיר של מושל דקוטה הדרומית מייק ראונדס.
ב-2004 התמודד ג'ונסון למושב בוועדת השירותים הציבוריים של דקוטה הדרומית. לאחר היבחרו לוועדה, נהפך מאוחר יותר לחבר הוועדה הצעיר ביותר בהיסטוריה של המדינה. הוא נבחר מחדש ב-2010. נוסף על כך, ג'ונסון היה חבר בוועד המנהל של איגוד חברי מועצות השירותים הציבוריים הלאומי. ב-2007 התמנה ליושב ראש ועדת השירותים הציבוריים של דקוטה הדרומית עד להתפטרותו ב-2011. ב-2010 הוא הוביל משלחת רשמית של מדינת דקוטה הדרומית, שכללה בין היתר את המושל מייק ראונדס ורגולטורים במדינה, אשר נפגשה עם אנשי רשות התקשורת הפדרלית בעקבות דאגת המדינה להשפעת הרשות על ספקים קטנים וכפריים בדקוטה הדרומית.