צוגה הררית גדלה באקלים ימי קריר עד קר כשהחורפים נוחים עד קרים והקיצים קרירים עד חמימים. היא מאכלסת את האזורים המושלגים ביותר באמריקה הצפונית, ולעיתים קרובות היא העץ בקו העצים ויכולה להסתדר בתקופת צמיחה קצרה מאוד. כך למשל, בסיירה נבדה יש רק 50 עד 60 ימים נטולי כפור. עקב כך העץ צומח באיטיות ומגיע לגיל של 800 שנים. טמפרטורת האוויר הממוצעת בתחום התפוצה נעה בין 3°C ל-4°C, הטמפרטורה הממוצעת באלסקה בינואר היא 7°C- ובקולומביה הבריטית היא 3°C-. הטמפרטורה הממוצעת ביולי היא בין 11°C ל-13°C. כמות המשקעים משתנה יותר ונעה בין 1,000 ל-3,000 מילימטרים בשנה. הקרקע יכולה להיות מכוסה בשלג עד אוגוסט ולהגיע עד גובה 7.5 מטרים. רוב השלג בתחום התפוצה כבד ולח ויכול לכופף עצים צעירים לקרקע תחת משקלו מבלי לגרום נזק.
צוגה הררית גדלה על קרקעות ממקור געשי או קרחוני, על סלעים מותמרים ועל אבן חול. היא אינה גדלה על קרקע גירנית. הקרקע האופטימלית היא קרקע טרייה, שגרגיריה גסים ורופפים המנוקזת היטב. ה-pH של הקרקע יכול לנוע בין 3.4 ל-6.2, כשלמשל בקולומביה הבריטית העץ גדל על קרקע חומצית מאוד בשל שכבה עבה של רקב של עצים וצמחים קודמים. הקרקע צריכה להיות לחה בייחוד בקליפורניה ומונטנה שבהן בצורת בקיץ תדירה למדי. מסיבה זו העץ גדל במדרונות הצפוניים בעמקים ובקרקסים קרחוניים שבהם השלג מתאסף ויכול להישמר עד הקיץ. באלסקה ובקולומביה הבריטית ניתן למצוא צוגה הררית גם על קצה אדמת ביצות, שם העץ קטן ומפותל. באיים מול החוף ובסיירה נבדה היא גדלה לעיתים קרובות על סלע חשוף.
הצוגה ההררית גדלה בדרך כלל בחברת עצים אחרים. חורשות של צוגה הררית בלבד קיימות באלסקה וברכס קסקייד. במרחק מהחוף היא גדלה יחד עם אורן לבן מערבי ("Pinus monticola") ואשוח אדום ("Abies magnifica"), במקומות הגבוהים יותר יחד עם אורן מפותל ואורן לבן-קליפה, בקנדה גם עם אשוחית אנגלמן, ארזית תת-אלפינית ("Larix lyallii"), אשוח תת-אלפיני ואשוח חינני ("Abies amabilis").
ברשימה האדומה של ה-IUCN הצוגה ההררית אינה מצויה בסיכון (מצב שימור ללא חשש). עם זאת מצוין שקיים צורך בהערכת מחודשת של מידת הסיכון.
מזיקים וסיכונים.
צוגה הררית נדבקת רק לעיתים רחוקות בחרקים מזיקים. את הנזק הגדול ביותר גורמת הפטרייה "Phellinus weirii" שסימני המחלה שהיא יוצרת קרויים באנגלית Laminated root rot. הפטרייה פוגעת בשורשי העץ ויכולה להשפיע על יער שלם. ברכס הקסקייד גרמה הפטרייה למותם של עצים בשטח של 400 דונם. עם זאת, עצים צעירים שגדלים בשטח מחדש אינם מושפעים מהפטרייה. נזקים גורמות גם הפטריות "Heterobasidion annosum" (המחלה קרויה Annosus root rot), "Fomitopsis pinicola" (באנגלית Red belt conk), "Phellinus pini" (המחלה Red ring rot) ו-"Phaeolus schweinitzii" (באנגלית Velvet-top fungus). לעיתים רחוקות מותקף העץ על ידי הפטרייה "Echinodontium tinctorium" (באנגלית Indian paint fungus).
הצמח הטפיל "Arceuthobium tsugense" (דבקון ננסי של צוגה) גורם לתופעת מטאטא מכשפה, סבך שיח בצמרת העץ. סוג זה של טפיל גדל גם על אשוח חינני ("Abies amabilis"), אשוח תת-אלפיני ואשוח אציל ("Abies procera"), אבל אינו תוקף את הצוגה המערבית ("Tsuga heterophylla").
סופות גורמות נזקים בשל מערכת שורשים רדודה ושרפות גורמות נזקים בשל הענפים הנמוכים. עם זאת, לאחר שרפה העצים החדשים גדלים בצפיפות גבוהה של בין 1,000 ל-2,500 נבטים לדונם.
טקסונומיה.
צוגה הררית ("Tsuga mertensiana") היא מין בסוג צוגה ("Tsuga") שבו היא המין היחיד של תת-הסוג "Hesperopeuce". היא שונה בכמה מאפיינים ממיני צוגה אחרים:
משום כך העץ מסווג לתת-סוג משלו "Hesperopeuce", כששאר המינים מסווגים לתת-הסוג "Tsuga". חלק מהחוקרים מסווגים בשל כך את העץ לסוג משלו וקוראים לו "Hesperopeuce mertensiana". בשל המאפיינים השונים משערים שצוגה הררית היא הכלאה בין צוגה מערבית ("Tsuga heterophylla") לאשוחית סיטקה ("Picea sitchensis"), הקרויה "Tsuga × jeffreyi". צורות ביניים לכאורה בין צוגה הררית לצוגה מערבית שנתגלו בשטחים שבהם שני המינים גדלים ביחד הוכיחו השערה זו כביכול. עם זאת, מחקר מעמיק יותר הראה שצורות אלו הן בעיקר צוגה מערבית שעברה התאמה לתנאי השלג הקיצוניים. מחקרים אלו לא גילו מין כלאיים. בנוסף, ניסיונות להכלאה מלאכותית בין שני המינים נכשלו.
עם זאת, מחקרים פילוגנטיים של חומצות הגרעין בגרעין התא ובכלורופלסטים הראו שהצוגה ההררית היא קבוצת אחות לצוגה מערבית, ושתי אלו יוצרות קבוצת אחות לעצי צוגה אחרים. מהסיווג של הצוגה ההררית לתת-סוג משלו היינו מצפים שהעץ יהיה קבוצת אחות לכל שאר מיני הצוגה.
לצוגה ההררית מוכרים תת-המינים והזנים הבאים:
היסטוריה של השם המדעי.
הצוגה ההררית התגלתה על ידי הבוטנאי הגרמני קרל היינריך מרטנס (Karl Heinrich Mertens; 1796–1830) בסיטקה באלסקה במסגרת משלחת מחקר רוסית בשנים 1826–1829. האוסף של מרטנס נחקר ב-1832 על ידי הבוטנאי הגרמני גוסטב היינריך פון בונגרד (Gustav Heinrich von Bongard; 1786–1839) בסנקט פטרבורג, שזיהה אותו בטעות כשייך לסוג אורן הוא העניק לצוגה ההררית את השם המדעי הראשון "Pinus mertensiana" במאמר שהתפרסם בכתב העת Memoires de l'Academie Imperiale des Sciences de St.-Petersbourg. הבוטנאי והגנן הצרפתי אלי-אבל קרייר (Élie-Abel Carrière; 1818–1896) הציג את העץ ב-1867 במסגרת המהדורה השנייה של Traite General des Coniferes כ-"Tsuga mertensiana" בסוג צוגה ("Tsuga"). שם נרדף נוסף ל-"Tsuga mertensiana" (Bong.) Carriere הוא "Tsuga pattoniana" (A.Murray) Engelm.
מקורו של השם המדעי לסוג שנבחר על ידי קרייר (צוגה) הוא מיפנית והתייחס לשם צוגה (栂) שבו מכנים היפנים את המין צוגה יפנית דרומית ("Tsuga sieboldii"). האפיתט "mertensiana" מנציח את מי שגילה את העץ, קרל היינריך מרטנס.
שימושים.
לצוגה הררית יש ערך כלכלי מועט, שניתן ליחסו גם לאזורים הכמעט בלתי נגישים בהם היא גדלה. העצה יכולה לשמש כמקור לעץ לבוד יחד עם צוגה מערבית, לבנייה בעץ בתוך הבית ולייצור עיסה לנייר. מחוץ לתחום התפוצה הטבעי שלו העץ משמש כצמח נוי בקליפורניה שם הוא גדל במקומות שבהם מציגים את העצים המקומיים, ובייחוד בגני נוי בצפון בריטניה הגדולה וסקנדינביה, שבהם מעריכים את הגוון הכחול-ירוק של עליו ואת העמידות שלו למזג אוויר קשה. בין הזנים התרבותיים הפופולריים נבחרו העצים שבהם העלווה בגוון ירוק-כחול בולט, ובהם הזנים המכונים 'Blue Star' ו-'Glauca'. גידול העץ מוגבל בשל צמיחתו האיטית והרגישות שלו לזיהום אוויר עירוני, וניסיונות לגדל את העץ במרכז אירופה נכשלו. לעץ יש חשיבות מועטה במניעת סחיפה.
הנה האיש
הנה האיש (בלטינית: Ecce homo, אקה הומו), על פי הברית החדשה, הוא צמד המילים בו הציג פונטיוס פילאטוס את ישו בפני ראשי היהודים בירושלים.
על פי המסורת הנוצרית, בעקבות הסעודה האחרונה, נעצר ישו בגת שמנים. הוא נחקר בפני הסנהדרין ולאחר מכן נשפט על ידי פונטיוס פילאטוס, באשמת התחזות למלך היהודים. בתום משפטו הוציא אותו פונטיוס אל הקהל, כשהוא כבול וזר קוצים לראשו, והציגו במילים "Ecce homo" כפי שמתואר בבשורה על פי יוחנן י"ט, 4 - 5:
בירושלים, קשת אקה הומו החוצה את רחוב ויה דולורוזה בצמוד למנזר האחיות ציון, היא, על פי המסורת הנוצרית, המקום בו אמר פילאטוס את המילים.
באמנות.
סצנת ההצגה של ישו הפכה למוטיב מרכזי באמנות נוצרית, כשהיצירות הקרויות "אקה הומו" מתארות את פונטיוס פילאטוס מציג את ישו המעונה והמצולק, כשהוא כבול בידיו וכתר קוצים על ראשו, בפני היהודים ומבקש מהם את ההחלטה האם לשחררו או להענישו. לרוב, הסצנה מציגה את ישו הכנוע לאחר עינויים, תיאור המודגש בהתלהמות הקהל היהודי.
הדרך המתומנת האצילה
פרסי הבידור של ניגריה 2014
טקס פרסי הבידור של ניגריה 2014 התקיים ב-31 אוגוסט 2014, מרכז לאמנויות הבמה סקירבול בניו יורק. מנחת האירוע הייתה פאנקה אקינדלה. טיווה סאבאג' ודווידו קיבלו את המספר הרב ביותר של מועמדויות, עם 5 מועמדויות כל אחד.
צמד הפופ Skuki דחה את המועמדות לאמן החדש הטוב ביותר. שני האחים הוציאו את אלבום הבכורה שלהם "B. A. N. G. E. R" בחודש מאי 2010, וזכה בפרס Next Rated בטקס פרסי ה-  Headies ב-2010. הם כעסו שכעבור ארבע שנים עדיין רואים בהם "חדשים" בתעשייה.
בטקס, דווידו זכה בסך של 3 פרסים, כולל פרס אמן השנה. טיווה סאוואג' לקחה שני פרסים, עבור אמנית השנה, ואמן הפופ/R&amp;B של השנה.
שרה דניאל מדיסון
שרה דניאל מדיסון (במקור גולדברג; באנגלית: Sarah Danielle Madison; 6 בספטמבר 1974 - 24 בספטמבר 2014) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית.
ביוגרפיה.
מדיסון נולדה בספטמבר 1974 בספרינגפילד שבאילינוי ולמדה בשיקגו ובמכללת אמהרסט במסצ'וסטס עד לסיום הלימודים ב-1996. לאחר מכן נסעה לצילומים במערב ארצות הברית.
היא החלה להופיע בשנת 2000 בסרט העצמאי "Ivans Xtc" בתור נאומי. לאחר שנה השתתפה בסרט המדע הבדיוני פארק היורה 3 בתור שירלי לוגן, עובדת בצוות החפירה לצד בילי ברנן (אלסנדרו ניבולה) ושיחקה בסרט הפשע יום אימונים מסוכן.
ב-2002 עד 2004 שיחקה בסדרה המשפט של איימי בתור ד"ר התר לאבונט וגם הופיעה בסדרה הרקיע השביעי בתור ד"ר שרה גלס למשך 5 עונות.
ב-2009 השתתפה בסדרה הרפואית האוס בתור אשה של חולה סופני. באותה שנה השתתפה בסדרה 90210 של רשת The CW בתור קולין סרקוסיאן. לאחר שנתיים השתתפה בסרט המדע הבדיוני "Pig".
מותה.