סרטו העלילתי הראשון של ברוקס היה "המפיקים", הסרט, שיצא בשנת 1967, מספר את סיפורם של שני מפיקים המנסים להעלות את המחזה הכושל ביותר אי פעם. הסרט היה כל כך בוטה וחצוף (שירו המרכזי נקרא "שירו שיר לפיהרר") שאולפני הקולנוע הגדולים סירבו להפיקו. לבסוף מצא ברוקס חברת הפצה עצמאית שהסכימה להפיק את הסרט. הסרט זכה באוסקר על התסריט המקורי הטוב ביותר. הסרט זכה להצלחה מחתרתית רבה. מאוחר יותר הפיק ממנו ברוקס גם מחזה ברודוויי, וכמו כן, הוציא אותו מחדש בשנת 2005. המחזמר נחל הצלחה כלכלית רבה, ואף זכה באופן חסר תקדים ב-12 פרסי טוני.
בשנת 1974 יצר ברוקס עוד שני סרטים, "אוכפים לוהטים" ו"פרנקנשטיין הצעיר", שזכו שניהם להצלחה כלכלית רבה.
בשנת 1976 הפיק ברוקס את הסרט הקומי האילם הראשון אחרי 4 עשורים שבהם לא הופקו סרטים אילמים. הסרט נקרא "סרט אילם", וסיפר את סיפורו של הפקת סרט. את המילה היחידה בסרט, למרבה האירוניה, אומר דווקא מרסל מרסו, הפנטומימאי הידוע. בשנת 1977 הוציא ברוקס גם את הסרט "מתח גבוה", פארודיה על סרטי אלפרד היצ'קוק. היה זה הסרט הראשון שהפיק ברוקס במו ידיו.
בשנת 1975 ברוקס יצר סדרת טלוויזיה פארודית על רובין הוד. הסדרה לא הצליחה, ושודרה במשך 13 פרקים בלבד. אחרי כמעט 20 שנה, בתגובה לסרט המצליח שיצא בשנת 1991, ", הוציא בשנת 1993 ברוקס פארודיה בשם ", שהיה מבוסס רבות על סדרת טלוויזיה זו.
קריירה מאוחרת.
בשנת 1980 התעניין ברוקס בהפקת הסרט הדרמטי "איש הפיל" של הבמאי דייוויד לינץ'. בידיעה שאם על הפוסטר של הסרט יכתב "מל ברוקס מציג" אנשים יצפו לקומדיה, ברוקס ייסד חברה בשם Brooksfilms. החברה הוציאה מספר סרטים לא קומיים, ביניהם "הזבוב" ומאוחר יותר החלה להוציא גם סרטי קומדיה.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוציא ברוקס שני סרטים בלבד. בשנת 1981 הוציא את ההיסטוריה המטורפת של העולם, סרט קומי שמספר את ההיסטוריה של העולם בצורה פארודית. בשנת 1987 הוציא את שיגעון בחלל (Spaceballs). הסרט הוא סרט פארודי על ז'אנר המדע הבדיוני ובמיוחד על מלחמת הכוכבים. בשני הסרטים ברוקס הופיע במספר תפקידים. הוא גם כיכב בגרסה החדשה של הסרט "להיות או לא להיות" בשנת 1983. ואף הוציא סינגל בעל אותו שם לסרט.
אחת ההצלחות האחרונות שלו הייתה כתיבת גרסת מחזמר לסרטו "המפיקים", אשר עלה בברודוויי בשנת 2001 בכיכובם של נייתן ליין ומתיו ברודריק. המחזמר זכה לפרסים רבים, ביניהם 12 פרסי טוני (יותר מכל מחזמר אחר), שלושה פרסי אוליבייה ופרס גראמי לאלבום המחזמר הטוב ביותר. המחזמר עובד לסרט מוזיקלי בשנת 2005. ליין וברודריק כיכבו במחזמר ואליהם הצטרפו אומה תורמן וויל פארל.
בעקבות ההצלחה המסחררת של המחזמר והסרט "המפיקים", עיבד ברוקס גם את "פרנקנשטיין הצעיר" למחזמר, שעלה בברודוויי בשנת 2007. במחזמר כיכבו רוג'ר בארט, מייגן מולאלי, סאטן פוסטר, אנדריאה מרטין וכריסטופר פיצג'רלד. המחזמר לא נחל הצלחה ונסגר לאחר שנה. בשנת 2017 הועלתה בווסט אנד בלונדון הפקה חדשה של המחזמר, לאחר שעבר שכתוב, וזכתה לביקורות חיוביות.
חייו האישיים.
ברוקס היה נשוי לפלורנס בלום משנת 1951 ועד 1961, לזוג נולדו שלושה ילדים. בשנת 1964 נישא מל לאן בנקרופט, לה היה נשוי עד שנפטרה ממחלת הסרטן, ב-6 ביוני 2005. לאן בנקרופט ולברוקס בן אחד, מקס ברוקס, שחקן, סופר ותסריטאי.
אוליגו-סוכר
אוליגוסכריד
סושי
סוּשִי (ביפנית: 鮨, 鮓 או 寿司) הוא מאכל יפני המורכב מאורז בחומץ המשולב עם מרכיבים שונים כגון דג נא או מעושן, אצות מאכל וירקות.
היסטוריה.
המקורות הסיניים.
המרכיב העיקרי ביצירת סושי הוא אורז מיוחד ("אורז עגול") המבושל יחד עם חומץ אורז. לכאורה ניתן להסיק כי מקורותיו של הסושי טמונים בתקופה שלאחר ביות האורז. אולם, ההיסטוריה של המאכל מתחילה הרבה לפני תקופת ביותו של האורז. למעשה, ה"סושי" הראשון (鮨 - קי או שי) היה בשר חזיר משומר במלח.
השימוש במילה "鮨" מופיע לראשונה במילון הסיני הקדום ביותר שבנמצא, אשר להערכת החוקרים נכתב במאה ה-3 או ה-4 לפני הספירה. לפי המילון: "魚謂之鮨 肉謂之醢", כלומר: "אלו העשויים מדגים (נקראים) 鮨 - שי, ואלו העשויים מבשר (נקראים) 醢 (קאי)". בסינית, "醢" הוא סוג של רוטב העשוי מחתיכות חזיר קטנות, ואילו "鮨" הוא רוטב העשוי מפיסות דג קטנות. על אף ההנחה כי למילה "鮨" היה שימוש קדום יותר מזה המוזכר כאן, זהו אזכורה הראשון בהקשר למזון. מכאן ניתן להסיק כי לסושי הקדום לא היה דבר עם אורז.
חמש מאות שנים מאוחר יותר, במילון סיני שנכתב במאה ה-2 מופיעה המילה "鮓" כ"דג אשר נכבש בעזרת מלח ואורז ואשר נאכל כאשר הוא מוכן". נראה שסוג זה של מזון הוא המקור של ה"נארזושי" או ה"פאנאזושי" - דגים משומרים במלח ואורז (שספח מהדג את נוזליו) אשר בתום תהליך השימור הוסר מהם האורז.
מאה שנים מאוחר יותר החלו משמעויותיהן של שתי המילים להתערבב זו בזו, וכשהגיעו האותיות הסיניות ליפן, כבר לא היה ניתן להבדיל ביניהן. במרוצת השנים פסקו הסינים מלהשתמש באורז כאמצעי לשימור מזון וכן מיעטו באכילת מזון מיובש ומשומר, ובתקופת שושלת מינג (המאה ה-14 לערך) נעלמו ה"鮨" וה-"鮓" מהתפריט בסין לחלוטין.
מקורות הסושי ביפן.
אזכורו הראשון של המונח "סושי" ביפן, נמצא בקובץ חוקים שנכתב בשנת 718 ואשר נקרא "יוֹרוֹריטוּריוֹ". משמעות המונח סושי בקובץ זה הוא מעין סחורות המועברות לשלטונות כמס. אולם, מילה זו נעלמה מאוצר המילים של השפה היפנית וכיום אין תיעוד לדרך הגייתה כמו גם למשמעותה המדויקת.
במשך 800 השנים שחלפו מאז הופעתה לראשונה ועד לתחילת המאה ה-19, השתנתה משמעותה של המילה "סושי", במקביל להשתנותו של המאכל אשר לבסוף נקרא בשם זה וזאת בעקבות מספר שינויים בהרגלי האכילה של היפנים שהחלו קורים בתקופת אשיקאגה. ראשית, במרוצת השנים החלו היפנים לאכול שלוש ארוחות סדורות בכל יום. שנית, שיטת הבישול של האורז הוחלפה מאידוי לבישול במים. ולבסוף, במשך תקופה זו הומצא חומץ האורז. עם חלוף הזמן החל זמן שימור הבשר מתקצר, מה שאיפשר את אכילת האורז ששימש בתהליך השימור, בנוסף לכך, החלו היפנים משתמשים בחומץ לשימור הבשר ולבסוף חדלו לחלוטין מלבצע פעולות שימור כלשהן והחלו לצרוך בשר נא. צורה זו של דגים בחומץ ללא תהליך שימור נקראת ביפן "אושיזושי". במהלך תקופת אזוצ'י-מומויאמה הומצא ה"נאמאנארי": במילון יפני - פורטוגזי שנכתב בשנת 1603 מופיע המונח כ"נאמאנרינה סושי", כלומר: "סושי עשוי למחצה". כיום ההנחה היא שהנאמאנארי היו דגים בחומץ אורז שעברו שימור קל ואשר ככל הנראה סבלו מהבעיה בה לקה גם הנארזושי - צחנה עזה שנצטברה במאכל בתקופת שימורו של הדג. ריחו העז של הנארזושי, שתואר כשילוב בין גבינה כחולה, דג עבש וחומץ אורז, היה הסיבה לקיצור זמני השימור של בשר הדג עד להפסקת השימור לחלוטין.
מאושיזושי לסושי.
בתחילת המאה ה-18 החלו להופיע באוסקה ה"אושיזושי" (קציץ בשר עשוי דגים וחומץ אורז) וה"נגיריסושי" ("נגירי"), והם עשו דרכם עד מהרה לאדו (טוקיו של ימינו). תוך תקופה קצרה החלו להופיע בחוצות הערים חנויות לממכר מאכלים אלו, שהודיעו על מרכולתן בשלטי חוצות שציינו את מועד אספקת הדגים המשומרים. בספר שנכתב בשנת 1852 מצוין כי ברחבי טוקיו היו כ-12 מסעדות סושי לכל 10,000 מטר רבוע. המאכלים שנמכרו במסעדות אלו נהיו לבסוף דומים מאוד לסושי של ימינו ונעשו מפיסות דגים נאים הטבולות בחומץ או ברוטב סויה.
פופולריות בעולם המערבי.
כבר בשלהי שנות ה-60 החל הסושי לצבור פופולריות ברחבי העולם, בעיקר בזכות ההתאמות שנעשו בסגנון הכנת הסושי בקליפורניה שבארצות הברית, תוך הוספת מרכיבים ויצירת מאכל בסגנון פיוז'ן. המצאת הקליפורניה רול והוספת האבוקדו לסושי היוותה פריצת דרך בהפיכת הסושי ממאכל אתני אזוטרי למאכל מהיר גלובלי.
סוגי סושי.
ישנם מספר סוגי מאכלים הנכללים תחת השם הכללי "סושי". אחדים מהם הם:
מרכיבים נפוצים.
את הסושי מגישים לרוב בתוספת ואסאבי - מעין ממרח חזרת חריפה, גארי - זנגביל כבוש ורוטב סויה. ביפן נהוג לומר כי הוואסאבי המוגש יחד עם הסושי מחסן את הגוף כנגד הרעלת דגים. במערב נהוג להגיש לצד הסושי גם רוטב טריאקי וספייסי מיונז - רוטב המורכב משילוב של מיונז עם סיראצ'ה.
בית המשפט
אורגנלה
פולחן השטן ברוק הכבד
מאז היווצרות הרוק הכבד (הארד רוק) בתחילת שנות ה-70, נוצר קשר הדוק בין סגנון זה למוטיבים של השטן. אמני רוק כבד והבי מטאל שונים השתמשו (ומשתמשים עד היום) בסמלים ומוטיבים "שטניים" בליריקה (מילות השירים), בעטיפות האלבומים ובהופעות החיות.
פולחן השטן ברוק הכבד.
רבים משירי הרוק הכבד בשנות השבעים והשמונים עוסקים בנושאים כגון מוות, רצח ואלימות, לעיתים קרובות מבלי לגנות תופעות אלו. על להיטי הרוק הכבד המפורסמים ביותר של שנים אלו נמנים שירים כגון "Better by You, Better than Me" של ג'ודס פריסט (שיר שהדובר בו מספר כי הוא רוצה להתאבד), "Under My Wheels" ("מתחת לגלגלים שלי") של אליס קופר (שיר שמח בו הדובר מספר כיצד הוא דורס את חברתו),ו-"Sanctuary" של איירון מיידן- שיר בו הדובר הוא רוצח נמלט. אפילו שמותיהן של רבות מהלהקות עצמן עוסקים בנושאים מעין אלו: איירון מיידן ("בתולת הברזל"- מכשיר עינויים מימי הביניים), טוויסטד סיסטר ("אחות מעוותת"), פויזן ("רעל"), סלוטר ("טבח"), מגדת' ("מוות המוני") ורבים נוספים.