מאטיס החל את הקריירה המוזיקלית שלו בניהולה של הלן נוגה, בעלת מועדוני ג'אז בסן פרנסיסקו בהם הופיעו נגני ג'אז בולטים. לאחר שמאטיס החל להופיע באחד המועדונים, דאגה נוגה להביא להופעתו את מפיק הג'אז הבולט ג'ורג' אוואקיאן שעבד בקולומביה רקורדס. לאחר שראה את מאטיס, כתב אוואקיאן מברק לקולומביה בו הודיע כי מצא תגלית מוזיקלית יוצאת מגדר הרגיל וביקש כי ישלחו לו חוזי עבודה.
בתחילת 1956 היה מאטיס ספורטאי בולט אף במכללה שבה למד, החזיק בשיא בית הספר בקפיצה לגובה והוצע לו להשתתף במבחנים האולימפיים לקראת אולימפיאדת מלבורן שהתקיימה באותו קיץ. על מאטיס היה להחליט האם לגשת למבחנים האולימפיים או לנסוע לניו יורק כדי להקליט את תקליטו הראשון. בעצת אביו החליט לוותר על ההזדמנות הספורטיבית.
אלבומו הראשון בו בסגנון הג'אז לא זכה להצלחה רבה, אולם מאטיס נשאר בניו יורק והופיע במועדונים בעיר. את אלבומו השני הפיק סגן נשיא חברת קולומביה, מיטץ' מילר, שהעדיף כי מאטיס יקליט שירים בסגנון בלאדות רומנטיות ורכות. בסוף שנת 1956 מאטיס הקליט שניים משיריו הידועים ביותר: ו-It's Not for Me to Say. באותה שנה חתם מאטיס חוזה עם אולפני מטרו גולדווין מאייר כדי לשיר בסרט "ליזי". זמן קצר אחר כך השתתף כזמר אף בסרט A Certain Smile שהופק באולפני פוקס המאה ה-20. הצלחתם של שני סרטים אלה תרמה לחשיפתו של מאטיס לקהל הרחב. הופעתו בשנת 1957 בתוכנית הטלוויזיה של אד סאליבן הוסיפה ותרמה להצלחתו. מבקרי מוזיקה כינו את קולו "קול הקטיפה".
בשנת 1962 הקליט מאטיס את הלהיט "ג'ינה" אשר הגיע למקום השישי במצעדים ובשנת 1963 את הלהיט What Will Mary Say אשר הגיע למקום התשיעי. בשנת 1964 עזב מאטיס את המנהלת האישית שלו, תוך הגשת תביעות הדדיות לבתי המשפט ויסד חברת הפקות על שמו, אשר נועדה להפיק את תקליטיו. מאותה עת ניהל מאטיס בעצמו את עסקיו.
רבים מן השירים שהקליט מאטיס מצאו דרכם לסרטים בשנות ה-70, כשהם מביאים רוח נוסטלגית, כך למשל בסרט מפגשים מהסוג השלישי.
אף שלעיתים קרובות מאטיס מתויג כזמר רומנטי, הקלטותיו כוללות סגנונות מוזיקליים מגוונים הכוללים ג'אז, פופ, מוזיקה ברזילאית, מוזיקה ספרדית, מוזיקת נשמה, רית'ם אנד בלוז, קאנטרי, דיסקו ועוד. מאטיס הוא הזמר שהקליט לאורך התקופה הארוכה ביותר בחברת קולומביה רקורדס, בין השנים 1956 - 1963 והחל משנת 1968 ועד ימינו.
בשנת 1958 התפרסם אלבומו של מאטיס "הלהיטים הגדולים של ג'וני", בכך היה לאלבום "הלהיטים הגדולים" הראשון בתעשיית המוזיקה והחל מסורת שזכתה לחיקויים רבים בחברות תקליטים רבות. בשנת 1981 הוציא מאטיס אלבום כפול לציון 25 שנות הופעה. האלבום שהה בין 100 האלבומים הראשונים במצעדי האלבומים בארצות הברית במשך 491 שבועות רצופים (תשע וחצי שנים), עד לשנת 1990, דבר שזכה לציון בספר השיאים של גינס. באותה שנה הופיע בסרט חיוך מסוים בשיר A certain Smile שהפך ללהיט. מאטיס אף זכה לכך שחמישה אלבומים שהקליט היו במצעד האלבומים האמריקאי בעת ובעונה אחת. הישג לו שותפים רק שני זמרים אחרים: פרנק סינטרה ובארי מנילו. סך הכל הקליט מאטיס 200 תקליטי סינגל ו-71 משיריו צעדו במצעדי הפזמונים ברחבי תבל. מאטיס מכר בעולם למעלה מ-350 מיליון אלבומים ובכך היה לאומן השלישי בגודל הצלחתו בארצות הברית.
במהלך הקריירה זכה מאטיס לשלושה פרסי גראמי ואחד משיריו היה מועמד לפרס אוסקר. הוא הקליט 12 תוכניות טלוויזיה בכיכובו והופיע כאורח בלמעלה מ-300 תוכניות, מהן 33 פעמים בתוכנית The Tonight Show. מאז שנת 2000 צמצם מאטיס את מספר הופעותיו הפומביות לכחמישים קונצרטים בשנה. בשנת 2007 נכנס אלבומו של מאטיס, The Very Best of Johnny Mathis, ל-20 הגדולים במצעד האלבומים הבריטי ובשנת 2008 שב למצעד הבריטי עם האלבום A Night to Remember.
חייו האישיים.
במאמר שהתפרסם בארצות הברית בשנת 1982 לכאורה צוטט מאטיס כאומר: "הומוסקסואליות היא דרך חיים שהתרגלתי אליה.". מאוחר יותר חזר בו העיתון מן הדברים. בראיון שהעניק בשנת 2006, לאחר שנים ארוכות של שתיקה בנושא, גילה מאטיס ששתיקתו באה לאחר שקיבל איומים על חייו כתוצאה מן הידיעה שהתפרסמה על נטיותיו המיניות בשנת 1982.
אף לאחר שבחר בקריירה מוזיקלית מאטיס לא נטש את אהבתו לספורט והוא חובב גולף נלהב ואף קיים טורנירי גולף בחסותו בארצות הברית ובריטניה. מאז 1982 מתקיים באוניברסיטת סן פרנסיקו סטייט טורניר אתלטיקה על שמו. בשנת 1982 אף פרסם ספר בישול. במהלך חייו סבל מאטיס מהתמכרות לאלכוהול ולתרופות מרשם ועבר גמילה.
הומולוגיה (ביולוגיה)
הומולוגיה (או איבר הומולוגי) היא דמיון של שני איברים ביצורים שאינם שייכים לאותו המין. בשונה מהומופלסיה (המכונה גם אנלוגיה), איברים של אורגניזמים שונים מוגדרים כהומולוגיים אם לאורגניזמים יש אב קדמון משותף, שהיה לו איבר דומה ואותו איבר נשמר בשני הקווים האבולוציוניים שהובילו למינים בני ימינו. כמו כן, בהתפתחות העוברית מיקום האיבר והתפתחותו דומים בין שני המינים. הומולוגיה היא גם אחת התכונות הבסיסיות של ביולוגיה השוואתית. לדוגמה, האוזניים של העכבר והחמור הן הומולוגיות מפני שהיו אוזניים כבר ליונק הראשון שהוא האב הקדמון המשותף של העכבר והחמור. לעומת זאת, הסנפירים של הדולפין והכריש לא הומולוגיים, כי הסנפירים של הדולפין התפתחו באבולוציה שלו מרגליים של יונק קדום שהלך על הקרקע.
בביואינפורמטיקה, משמש המושג בהקשר של השוואת הדמיון הגנטי בין שני יצורים על ידי עימוד רצפים. גנים הומולוגיים הם גנים בעלי רצף דומה של דנ"א מפני שהתפתחו באבולוציה מגן שהיה באב הקדמון המשותף.
אב קדום משותף חשוב לצורך הגדרת האיברים כהומולוגיים משום שאם לא כן, ייתכן שמדובר באבולוציה מתכנסת, ובאיברים שהתפתחו להתאמה לתנאי סביבה דומים, כמו בדוגמה של הדולפין והכריש. איבר הומולוגי יכול להוות עובדה התומכת בכך שהאורגניזמים הם מאותה קבוצה טקסונומית. למשל למינים שונים של ציפורים יש כנפיים הומולוגיות ולכן אפשר להסיק שכולם התפתחו מאב קדמון משותף, ולכן כללו אותם בקבוצת העופות.
ב-1843 הגדיר ריצ'רד אוון את ההומולוגיה של תכונות כ"אותו איבר בבעלי חיים שונים, בין אם משמש לאותו תפקוד ובאותו מבנה או לא".
אטימולוגיה.
המילה הומולוגיה נטבעה ב-1656 ומקורה בשפה היוונית (homologos) הומו=דומה או זהה + לוגוס= קשר.
בביולוגיה, שני איברים הם הומולוגיים אם הם חולקים קשר משותף, למשל עצם מסוימת באיבר שאנו מכנים "יד" על צורותיו השונות. הזואולוג הבריטי ריי לנקסטר הגדיר את המונח הומוגני, כלומר, הומולוגי על בסיס תורשה גנטית מאב קדמון משותף, ואת המונח הומופלסיה, שמתאר הומולוגיה מסיבות אחרות.
הגדרה.
הומולוגיה מוגדרת כקשר על בסיס מבנה אנטומי או על בסיס דנ"א מאב קדמון משותף, בין מגוון אורגניזמים שונים. תכונה הומולוגית בין אורגניזמים שונים יכולה ללמד על מוצא גנטי משותף ביניהם. ההגדרה ההפוכה להומולוגיים היא איברים הומופלסיים, שיכולים למלא תפקיד דומה בשני מינים שונים, אך האיבר לא הופיע אצל האב הקדמון המשותף האחרון, אלא התפתח בצורה עצמאית ובנפרד.
דוגמה למאפיין הומופלסי הן כנפי העטלפים, העופות והפטרוזאורים. מבנה תעופה אלו התפתחו באופן עצמאי מאבות קדמונים שונים שלא בהכרח השתמשו בגפיהם העליונות לתעופה.
אריה לייב שפירא (וילנה)
הרב אריה לייב שפירא (מווילנה) (תס"ב, 1702 – ט"ו באייר תקכ"א, 19 במאי 1761) היה ספרא דדיינא בעיר וילנה שבליטא, אב"ד קהילת וילנה ומחבר "נחלת אריאל" ו"מעון אריות" על מסכת סופרים. דור עשרים לרש"י ואבי סבו של אריה לייב שפירא, ר' "ליבלי קובנר".
קורות חיים.
רבי אריה לייב שפירא נולד בשנת תס"ב (1702) בעיר דרהוביץ שבליטא, דור עשרים לרש"י, מצד יוכבד בתו הבכורה של רש"י ודרך בנה הריב"ם. הוא גם היה נצר לאחת המשפחות העתיקות ביהדות אשכנז, שפירא, שמוצאה מתחיל מהרב שמואל שפירא מהעיר שפייר שבאשכנז (גרמניה) וחתנו של הרב מתתיהו טריוויש (ע"ש עיר הולדתו של רש"י - טרויש, כיום טרואה). אביו הרב יצחק שפירא, מחבר הספר "אלף המגן", ועוד ספרים, נולד במינסק וכיהן כרב העיר דרהוביץ ואב"ד של קהילתה. שם אמו היה נחמה. סבו היה הרב אליעזר שפירא ממינסק – "הרא"ש, שחיבר את הספר "פי' הרא"ש על העברונות" (כנראה לא נדפס מעולם). והוא היה נכד רבי נתן נטע שפירא הראשון (בעל ה"אמרי שפר"), שהיה אב"ד בהורדנה (נפטר ב-1577). האב הרב יצחק שפירא נפטר ביום ב' כ"ה אדר ה'תע"א (1711), בק"ק לבוב, כששפירא היה כבן תשע בלבד, וקרוב משפחה לקח את הילד תחת חסותו והביאו לווילנה. כשהגיע הרב אריה לייב שפירא לגיל 13 הוא שודך לבתו של הקצין רבי מרדכי בן הקצין רבי עזריאל מחשובי העדה בווילנה, וחמותו פעסי' בת מהר"ש זנוויל מייזלש, שדאג לפרנסתו בכבוד ואיפשר לו לימודים בלי דאגות כלכליות.
בשנת תצ"ב (1732), כשהיה רבי אריה לייב בן שלושים, הוא הוציא לאור את "מסכת סופרים" עם שני ביאוריו: "נחלת אריאל" (בפשט) ו"מעון אריות" (בפלפול). בהקדמת המחבר המופיעה בשער הספר, נכתב: "...ובמעט חכמת הנדסה ודקדוק ומסורת והגיון בללתיו", ומכאן אנו למדים שהיה לו ידע גם במקצועות כלליים אלה ולא רק בלימודי קודש. הספרים עשו רושם גדול על גאוני התורה בווילנה וסללו את דרכו של רבי אריה לייב שפירא, להפוך לאב"ד של קהילת וילנה, תפקיד בו כיהן עד יום פטירתו בט"ו אייר תקכ"א – 1761.
כתבים ידועים נוספים שלו שנותרו עד היום הם: "קבוצת כסף", ספר דקדוק עברי שהוא הוציא לאור ב-1741 ואחת מתשובותיו מ-1754 במסגרת השו"ת, בספר "תשובת שמואל" של רבי שמואל מאינדורה, שיצא לאור ב-1859.
המסיכה השחורה