Guy Mundlak &amp; Issi Rosen Tzvi, Signaling Virtue? A Comparison of Corporate Codes in the Fields of Labor and Environment, Theoretical Inquiries in Law Vol. 12 pp. 603-663 (2011).
Guy Mundlak &amp; Hila Shamir, Organizing Migrant Domestic Workers International Labour Review Vol. 153(1) 93-116 (2014)
Judy Fudge &amp; Guy Mundlak, Justice in a Globalizing World: Resolving Conflicts Involving Workers Rights Beyond the Nation State, In: Global Justice and International Labour Rights pp. 121-158 (Yosi Dahan, Hanna Lerner, Faina Milman, eds., Cambridge University Press, 2016).
חיידר עבד אל שאפי
תיאטרון החאן
תיאטרון החאן הפועל במתחם החאן הירושלמי הוא התיאטרון הרפרטוארי היוצר היחיד בירושלים ונחשב לאחד המובילים בישראל. התיאטרון אימץ את צורת מבנה שער הכניסה לחאן - קשת רחבה, שהפכה סימן ההיכר של המבנה - כחלק מהלוגו שלו.
היסטוריה.
התיאטרון הוקם ב-1968 ביוזמת ראש העיר טדי קולק והמנהל האמנותי הראשון פיליפ דיסקין. קולק אימץ את רעיונו של דיסקין להסב את מבנה החאן החרב ליד תחנת הרכבת ירושלים, שבאותה עת שימש חלקו כנגרייה, למבנה תיאטרון, והעניק את חסותו לגיוס תרומות לשיפוץ המתחם. שנה לאחר מכן קבוצת התיאטרון התפרקה והמתחם שימש לעשיות שונות, כולל תיאטרון וקונצרטים. באוקטובר 2018 תיאטרון החאן ציין 50 שנה להקמתו באירוע חגיגי במעמד נשיא המדינה מר ראובן (רובי) ריבלין ורעייתו הגברת נחמה ריבלין. הנשיא ריבלין חלק שבחים לתיאטרון: "החאן ידע תמיד ליצור תיאטרון חדשני וחושב, בין אם מדובר במחזות חדשים ובין אם מדובר בקלאסיקות. היצירה של החאן הייתה תמיד נועזת, צעירה, מתריסה, מחויבת לעיקרון שתפקידה של התרבות הוא לעורר".
בתחילת 1973 הוקם התיאטרון מחדש. לאחר פיליפ דיסקין כיהנו כמנהלים אמנותיים מייקל אלפרדס, אילן רונן, עדה בן נחום, יוסי יזרעאלי, עמית גזית, ערן בניאל ואופירה הניג. בתקופת כהונתו של מייקל אלפרדס, שחקניו היו: ששון גבאי, ספי ריבלין, אורי אברהמי, שפרה מילשטיין, נעמי בכר, אבי פניני, נטע פלוצקי, משה אסם, רחל רונן (הפלר), רחל שור, שבתאי קונורטי, אהרון אלמוג, מרגלית אלמוג, עליזה רוזן, אלי דנקר, שלמה תרשיש, צביקה הלפרין ועוד. בדצמבר 2017 נכנסה אלישבע מזי"א לתפקיד מנכ"לית החאן והחליפה את דני וייס שכיהן בתפקיד בשבע השנים הקודמות.
רפרטואר.
התיאטרון מעלה כ-5 הפקות חדשות מדי שנה, הרפרטואר נבחר על ידי המנהל האמנותי הנוכחי אודי בן-משה. בן משה אף מעבד ומביים חלק מהצגות החאן. באופן יוצא דופן, להחאן יש להקת שחקנים קבועה ומעת לעת נוספים שחקנים נוספים להצגות השונות.
בין הצגותיו הבולטות של התיאטרון בשנים האחרונות: "הסבתות" (2021) "אוי אלוהים" (2019), "נפוליון - חי או מת!" (2017), "פונדק הרוחות" (2018), "הקמצן" (2003), "תעלולי סקפן" בבימויו של אודי בן-משה (2009), "הנסיכה האמריקאית" (2009), "גן הדובדבנים" (2010), "הלילה השנים עשר" (2010), "אוכלים" (2010) "הזהו אדם?" (2011), "הצוענים של יפו" (2014), הנשים העליזות מווינזור (2015). בסה"כ מעלה התיאטרון כ-200 הופעות בשנה במתחם הבית ועוד כ-70 באולמות אחרים בהיכלי תרבות בארץ, מצפון ועד דרום. כל הצגות החאן מגיעות גם לבית ציוני אמריקה מדי חודשיים.
החאן זכה בפרס רוזנבלום לאמנויות הבמה למפעל חיים לשנת 2012.
בטקס פרסי התיאטרון לשנת 2017 זכה תיאטרון החאן בחמישה פרסים: "חלום ליל קיץ" זכתה בפרס הקומדיה הטובה ביותר; אור לומברוזו זכתה בפרס השחקנית המבטיחה על "בדמי ימיה"; אריאל וולף זכה בפרס על עבודת הכוריאוגרפיה שלו ב"חלום ליל קיץ"; יהודית אהרון זכתה בפרס על עיצוב התלבושות של "נפוליון – חי או מת!"; רוני כהן זכה בפרס על עיצוב התאורה ב"נפוליון חי או מת!"
ניהול וארגון.
החאן מנוהל כעמותה. הוועד המנהל של העמותה מורכב מאישי ציבור ונציגי הגופים התומכים בה כספית - עיריית ירושלים, הקרן לירושלים ומשרד התרבות והספורט. בצד התמיכה הממסדית ממומנת פעילות התיאטרון מהכנסות עצמיות ומגיוס תרומות, בסיוע של אגודת ידידים פעילה.
מתחם החאן כולל שני אולמות - האולם הראשי ובו 238 מקומות ישיבה, שם מוצגות מרבית ההפקות הראשיות של התיאטרון, ואולם משני להופעות קטנות ומפגשים ובו 70 מקומות ישיבה.
כמו לכל תיאטרון גדול, גם לחאן יש אגודת ידידים שהוקמה במטרה להבטיח את המשך קיומו של התיאטרון, לעודד את העשייה התרבותית והאמנותית המפוארת שלו, לבסס את מעמדו הציבורי וכן לחזק את תחום התרבות בעיר ירושלים. חברי אגודת הידידים מוזמנים להצגות הבכורה החגיגיות ולקבלות הפנים שאחריהן, נחשפים בפני העשייה התיאטרלית, נפגשים עם יוצרים ומוזמנים לאירועים מיוחדים עבורם.
תיאטרון החאן, בשיתוף "הברנז’ה – קהילת יוצרי התיאטרון בירושלים" ובסיוע עיריית ירושלים, יזמו בקיץ 2018 את פרויקט "כמעט מוחאן" המעניק הזדמנות לבוגרי בתי-ספר למשחק בעיר להמשיך ולפתח את הכישורים רב-תחומיים שלהם במשחק, כתיבה, תנועה, מוזיקה ובימוי. את המופעים שהם יוצרים, מתחילתם ועד סופם, מלווים שחקן החאן יואב היימן והמנהל האמנותי של החאן, הבמאי אודי בן-משה.
באוגוסט 2018 התקיים בחאן לראשונה פסטיבל הצגות ילדים, "משחק ילדים". מטרת הפסטיבל הייתה לקרב קהלים חדשים למוסד הוותיק ולחנך את הדור הצעיר לאהבת התיאטרון. הפסטיבל זכה להצלחה והפך למסורת.
בתיאטרון מתקיימים גם חוגי משחק ותיאטרון לילדים ומבוגרים, בשיתוף תיאטרון "ענתות" בניהולה של ענת זוהר.
לחץ אוסמוטי
לחץ אוסמוטי הוא הלחץ שמפעילה תמיסה על ממברנה חדירה למחצה המפרידה בינה לבין תמיסה אחרת, עקב הפרש בריכוז המומס בין שתי התמיסות.
פוטנציאל אוסמוטי הוא פוטנציאל האנרגיה של האוסמולריות בתמיסה, המונעת מהממס (שהוא על פי רוב מים, בסביבה ביולוגית) לצאת ממנה דרך ממברנה חדירה למחצה. כאשר הממס הוא מים, זהו המונח ההפוך לפוטנציאל מים, שהוא פוטנציאל האנרגיה המשפיעה על המים לצאת מהתמיסה דרך הממברנה.
כאשר תא ביולוגי נמצא בסביבה היפוטונית (פנים התא מכיל ריכוז נמוך יותר של מים וגבוה יותר של מולקולות שאינן חודרות את הממברנה), מים חוצים את ממברנת התא לתוכו, ומפעילים עליו לחץ אוסמוטי להתרחב. בתאי צמח, דופן התא מגביל את ההתרחבות, ונוצר לחץ על הדופן כלפי חוץ, הקרוי לחץ טורגור. ניתן לחשב את הלחץ האוסמוטי π של תמיסה מהולה בעזרת הנוסחא:
כאשר
ניתן לראות דמיון רב בין הנוסחא לעיל לחוק הגזים האידיאליים; כמו כן ניתן לראות כי הלחץ האוסמוטי אינו תלוי במטען החלקיקים.
אוסמולריות.
אוסמולריות היא יחידת מידה המשמשת לתיאור הפוטנציאל האוסמוטי של תמיסה. את הנוסחה אפשר להציג גם בדרך הבאה:
כאשר C הוא ריכוז המומס ביחידות אוסמול (osmole או בקיצור Osm) לליטר. אוסמול הוא יחידת מידה המוגדרת כמול חלקיקי מומס לליטר ממס. כאשר המומס מתחלק למספר יונים מוכפל האוסמול לפי מספר היונים. כך למשל מולר אחד של גלוקוז שווה לאוסמול אחד, אולם מולר אחד של נתרן כלורי מתפרק במים ליוני נתרן וליוני כלור ולכן מספר החלקיקים שלו כפול ושווה לשני אוסמולים.
בפיזיולוגיה נפוץ השימוש ביחידות מיליאוסמול לליטר [mOsm/liter].
יישומים.
לחץ אוסמוטי עומד בבסיס שיטת האוסמוזה ההפוכה, תהליך נפוץ לטיהור מים. המים לטיהור מושמים בכלי, ומופעל עליהם לחץ גדול מהלחץ האוסמוטי המופעל על ידי המים והמומסים בהם. בכלי יש פתח המכוסה בממברנה חדירה למחצה, המאפשרת מעבר מולקולות מים, אך לא חלקיקי מומס. ללא הפעלת לחץ חיצוני, מים מטוהרים יעברו את הממברנה לכיוון המים הלא-מטוהרים (כדי להגדיל בהם את ריכוז המים, כלומר, להקטין את ריכוז המומסים) - אוסמוזה. הפעלת הלחץ גורמת להיפוך כיוון התהליך - אוסמוזה הפוכה. הלחץ האוסמוטי של מי ים הוא כ-27 אטמוספירות. מתקני התפלת מים בשיטת אוסמוזה הפוכה משתמשים בלחצים של כ-70 אט' להתפלת מי ים.
לחץ אוסמוטי משמש למטרות רבות בצמחים. לחץ טורגור, הלחץ על דפנות התאים, מאפשר לצמחים עשבוניים לעמוד זקופים, ובעזרתו צמחים מווסתים את פתיחת הפיוניות שלהם. בתאי בעלי חיים, להם אין דפנות, לחץ אוסמוטי מופרז עלול לגרום לציטוליזה (תמס התא).
בנזיר בהוטו
בנזיר בהוּטוֹ (באורדו: بینظیر بھٹو; 21 ביוני 1953 – 27 בדצמבר 2007) הייתה פוליטיקאית פקיסטנית, אשר כיהנה פעמיים כראש ממשלה בארצה, והייתה האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה בפקיסטן או במדינה מוסלמית כלשהי. לאחר שובה מגלות פוליטית ממושכת, נרצחה בפיגוע התאבדות בתום עצרת תמיכה בה, בעיר רוואלפינדי.
ביוגרפיה.
פרטים אישיים.
בהוטו נולדה בקראצ'י שבפקיסטן בשנת 1953. היא נישאה לאסיף עלי זרדארי ב-18 בדצמבר 1987, ולזוג שלושה ילדים.
נעוריה ותחילת דרכה.
היא למדה פוליטיקה השוואתית באוניברסיטת הרווארד, סיימה שם תואר ראשון בהצטיינות והייתה חברת אחוות פי בטא קפא. את התואר השני ב"פילוסופיה, פוליטיקה וכלכלה" קיבלה מאוניברסיטת אוקספורד. בהיותה שם הייתה לאישה האסיאתית הראשונה העומדת בראש מועדון ה"דיבייט".
אביה, זולפיקר עלי בהוטו, הקים והנהיג את מפלגת העם של פקיסטן (ה-PPP). הוא כיהן כנשיא פקיסטן (1971–1973) וכראש ממשלה (1973–1977). זולפיקר איבד את כסאו בהפיכה שקטה למפקד צבא פקיסטן מוחמד זיא אל-חאק ב-5 ביוני 1977, והוצא להורג ב-1979 עקב האשמות שנויות במחלוקת בגין הריגת מתחרה פוליטי. בהוטו הצעירה הייתה עדה להוצאה להורג, מהלך זה נתפס כמזימה של מוחמד זיא אל-חאק.
קריירה פוליטית.