ב-29 באוגוסט 2005 פגעה סופת ההוריקן קתרינה בעיר ניו אורלינס. בין השאר נפגע גם אצטדיון הקבוצה הלואיזיאנה סופרדום. ניו אורלינס סיינטס נותרה ללא מגרש ביתי ומתקני אימונים שמישים לקראת עונת המשחקים של 2005, ונאלצה לנדוד לסן אנטוניו שבטקסס. הנהלת הליגה הכריזה כי את משחק הפתיחה נגד הניו יורק ג'איינטס ישחקו הסיינטס באצטדיון ג'איינטס שבניו ג'רזי, ואת שאר משחקי הבית ישחקו בערים סן אנטוניו ובאטון רוז'. אוהדי הקבוצה הביעו חששם כי הערים לוס אנג'לס וסן אנטוניו ינצלו את המצב להעברת הקבוצה באופן קבוע מניו אורלינס, אך הקומישינר של ה-NFL הבטיח שהקבוצה תישאר בעיר.
הקבוצה חזרה לשחק בסופרדום במשחקה הביתי הראשון בעונת 2006, כשנה לאחר סופת ההוריקן קתרינה. שידור המשחק ברשת ESPN היה הנצפה ביותר בתולדות הרשת, וטרום המשחק נערכו הופעות של אמנים ידועי שם כגון U2 וגרין דיי. המשחק זכור בעיקר בזכות סטיב גליסון, שחסם בעיטת פאנט שהובילה לניצחון הקבוצה הביתית.
רוסאל
רוסאל (ברוסית: Росал, קיצור של "רוסיסקיי אלומיניי", Российский алюминий, באנגלית: United Company RUSAL) היא חברת האלומיניום השנייה בגודלה בעולם לפי תפוקת ייצור. היא הייתה החברה הגדולה בעולם עד 2015, אז עקפה אותה קבוצת China Hongqiao בתפוקה השנתית. רוסאל אחראית לכמעט 9% מתפוקת האלומיניום העיקרית בעולם ו-9% מייצור האלומינה בעולם.
החברה הוקמה על ידי מיזוג של חברת "רוסיסקיי אלומיניי", עם נכסי האלומינה של קבוצת גלנקור השווייצרית, שהושלם במרץ 2007. החברה הייתה מאוגדת במקלט מס באי ג'רזי, אך המטה שלה נמצא במוסקבה, בפדרציה הרוסית. מניותיה של החברה נסחרות בבורסה של מוסקבה ובבורסת הונג קונג. מאז 25 בספטמבר 2020 שינתה החברה את מקום ההתאגדות שלה מג'רזי לקלינינגרד, רוסיה.
היסטוריה.
החברות שקדמו לרוסאל.
השורשים של החברה נעוצים בפעילות העסקית של האוליגרך הרוסי אולג דריפסקה, שנכנס לתעשיית המתכות כסוחר סחורות וכברוקר בבורסת הסחר של מוסקבה (Moskovskaya Tovarnaya Birzha) ולאחר מכן בבורסת הסחורות וחומרי הגלם הרוסית (Rossiyskaya Tovarno-Syryevaya Birzha). כמתווך, דריפסקה עסקה במגוון רחב של סחורות, כולל אלומיניום. עבודתו כללה גם מסחר עם מפעלי היתוך אלומיניום גדולים ברוסיה.
בשנים 1991–1994, חברות שהוקמו על ידי מר דריפסקה בגיבוי האוליגרך מיכאל צ'רנוי, החלו להשקיע במניות של חברת SAZ (Sayanogorsk Aluminum Smelter), אחד ממפעלי האלומיניום החדשים והמודרניים ביותר שנבנו בימי ברית המועצות בשנים 1980–1985. בשנת 1994, דריפסקה מונה למנכ"ל SAZ.
צ'רנוי עצמו היה שותף עם האחים דוד וסימון ראובן (אנשי עסקים בריטיים ממוצא יהודי-עיראקי) בחברת "טרנס-וורלד" "Trans-World Group", חברה למסחר באלומיניום שהוקמה ב-1991. מגזר האלומיניום היה אחד הענפים שעבר תהליך ההפרטה מהיר לאחר פירוק ברית המועצות. האחים ראובן קנו אלומיניום מברית המועצות מאז סוף שנות ה-70 של המאה ה-20. אך אחרי פירוק ברית המועצות, גילו שהם לא יכולו להשיג את המתכת המוגמרת במחירים נמוכים מתקופת ברית המועצות, ואז למכור אותם ביוקר במערב. הם גייסו את ולדימיר ליסין, שהיה סמנכ"ל בכיר במפעלי מתכת ברית המועצות, והצליחו לרכוש דרכו את גם את חומרי הגלם וגם את המוצר המוגמר. בשנת 1994, "טרנס-וורלד" כבר מכרה יותר מ-600,000 טון אלומיניום בשנה, או רבע מסך יצוא האלומיניום של רוסיה. ככל שיותר מהתעשייה של רוסיה הופרטה, "טרנס וורלד" רכשה חלקים במפעלי האלומיניום הגדולים במדינה, כדי למנוע את עלייתם של מתחרים, שגם הם עשויים להיות מעוניינים בחתימה על עסקאות לרכישת חומרי גלם.
תקופה זו קיבלה את הכינוי "מלחמות האלומיניום" בה האחים לב ומיכאל צ'רנוי פעלו לדחוק מתחרים מהשוק. ארבע שנות אלימות חריפה במגזר האלומיניום, שבמהלכן נרצחו עשרות מנהלים, בנקאים, סוחרים ומאפיונרים . הקרבות עקובי הדם ביותר התנהלו סביב השליטה במפעל האלומיניום הענק "קראסנויארסק". קבוצת "טרנס-וורלד" החזיקה ב-20% מהמפעל, אבל גם מתחרותיה, והמאפיה הרוסית, הצליחו לקנות להם דריסת רגל בחברה. בקיץ 1995 נרצח אולג קנטור, נשיא בנק שזה עתה רכש החזקה גדולה למדי בקראסנויארסק. חודש לאחר מכן נרצח פליקס לבוב מחברת "AIOC", חברת סחר מניו יורק שזכתה במכרז הייצוא של קראסנויארסק. לבוב היה נציגה של AIOC ברוסיה. אחר כך AIOC ויתרה על החוזה שלה עם "קראסנויארסק" והכריזה על פשיטת רגל.
בשנת 1997, החברות שבשליטת דריפסקה עברו ארגון מחדש, שהוביל להקמת "סיבירסקי אלומיניום" לניהול נכסי אלומיניום ואלומינה שנרכשו על ידי דריפסקה. עד שנת 2000 ניהלה "סיבירסקי אלומיניום", בין יתר הנכסים הקשורים לאלומיניום, את מפעל האלומיניום בסיאנוגורסק, מפעל בסיינאל, מפעל לייצור בסמארה, ומניות מיעוט בבית הזיקוק לאלומיניום ניקולייב באוקראינה. בנקודה זו התפצלה קבוצת Trans-World המקורית. במקביל מיכאיל צ'רנוי הסתכסך עם האחים דוד וסימון ראובן, פרש מקבוצת "טרנס-וורלד", וחבר לדריפאסקה במפעל האלומיניום "קראסנויארסק". ואילו ולדימיר ליסין דחק את האחים ראובן מהשליטה בחברת "טרנס-וורלד".
המיזוג ליצירת רוסאל.
בתחילת שנת 2000 רכש האוליגרך רומן אברמוביץ' את חברת "טרנס-וורלד", תמורת 600 מיליון דולר. מיד אחר כך החל בתהליך מיזוג עם "סיבירסקי אלומיניום" של דריפסקה. באפריל 2001, רשויות הפיקוח ברוסיה נתנו את אישורם להקמת החברה הממוזגת "רוסאל", שהפכה ליצרנית האלומיניום השנייה בגודלה בעולם אחרי חברת "אלקואה" האמריקנית, שהייתה אז חברת האלומיניום הגדולה בעולם. בעלי המניות של "טרנס-וורלד" ו"סיבירסקי אלומיניום" החזיקו כל אחד במחצית מהמניות של "רוסאל". לחברה הממוזגת הייתה אז שליטה בשלושה מפעלי התכה גדולים ורישיון לרכוש רביעי. בבעלותה או בשליטתה היו גם שני מכרות עופרת האלומיניום הגדולים ביותר בשטחי רוסיה, ושמונה מפעלים המייצרים מוצרים שונים של אלומיניום. בסך הכל שלטה החברה החדשה על 70% מהתפוקה הגולמית של האלומיניום הרוסי. עם איחודה הרשמי הבטיחה "רוסאל" לפעול ליישום ניהול עסקי שקוף ומקצועי יותר. לאחר המיזוג החלה "רוסאל" לפעול גם מחוץ לרוסיה ורכשה מפעלים ומכרות באפריקה באוקראינה ואוסטרליה.
אברמוביץ' היה באותה עת שותף זוטר של האוליגרך בוריס ברזובסקי, שטען אחר כך ב"משפט ברזובסקי נגד אברמוביץ'", שהוא היה בעל המניות העיקרי במחצית מ"רוסאל", והוא העביר אותם למשמורת של אברמוביץ' בעת שברח מרוסיה. אברמוביץ' מכר בהמשך את חלקו בחברה לדריפסקה.
בדצמבר 2000, זמן קצר לפני השלמת המיזוג ליצירת "רוסאל", הוגשה בבית משפט פדרלי במנהטן, ניו יורק, תביעה אזרחית נגד מיכאיל צ'רנוי ואולג דריפאסקה על ידי שלוש חברות לסחר במתכות, שהיו בקשרי עסקים עם צ'רנוי בשנות ה-90. התובעים דרשו 2.7 מיליארד דולר על הנזקים שנגרמו להם בעטיים של מעשי צ'רנוי ושותפיו. לטענתם דריפאסקה, צ'רנוי ובעלי בריתם עשו, במישרים או בעקיפים, אין-ספור מעשים פליליים, ובכללם רצח, סחיטה, הונאה והלבנת כספים בכדי להשתלט על נכסי אלומיניום בהן חברות הסחר היו שותפות. המעשים כללו אלימות פיזית והלבנה של כספים, שהושגו כתוצאה מפעילות לא-חוקית גם בארצות הברית, כדי לקדם את המזימה. הם לא הגישו כתב הגנה וכופרו בסמכותו של בית משפט אמריקני לדון בעניינים האלה.
בסוף 2004 הגיש איש העסקים דלול חיידרוב תביעה על סך 1.5 מיליארד דולר נגד צ'רנוי ודריפסקה במדינת דלאוור, בה טען כי השניים השתלטו על מפעל שהיה בשליטתו ברוסיה בפעולות סחיטה ואיומים. המפעל הפך אחר כך לחלק מ"רוסאל".
המיזוג ליצירת יונייטד קומפני רוסאל.
בקיץ 2006 נתן נשיא רוסיה ולדימיר פוטין אישור למיזוג בין "רוסאל" לחברת האלומיניום הרוסית השנייה בגודלה Sual (Siberian-Urals Aluminium Company), חברה זו הייתה בשליטת האוליגרך ויקטור וקסלברג, שבעקבות המיזוג החזיק 25% ממניות "רוסאל". העסקה כללה גם את נכסי האלומיניום של חברת המסחר בסחורות גלנקור, שקיבלה 13% ממניות החברה הממוזגת שהחלה לפעול בשם "יונייטד קומפני רוסאל"(United Company Rusal). המיזוג הושלם בתחילת 2007 ודריפסקה הפך לאיש העשיר ברוסיה עם הון שהוערך אז בכ-21 מיליארד דולר.