ב-14 בנובמבר 2013 ערך מנייה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד נבחרת קולומביה. מנייה שיחק את מלוא 90 הדקות בשני ניצחונות הנבחרת נגד נבחרת אירלנד ונבחרת שוודיה במסגרת שלב הבתים ביורו 2016 ואף פתח בהרכב בניצחון 0–4 על נבחרת הונגריה. ב-13 בנובמבר 2016 הבקיע את שערו הראשון במדים הבינלאומיים בניצחון 1–8 על נבחרת אסטוניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
ב-31 באוגוסט 2017 כבש מנייה שלושער ובנוסף בישל ארבעה שערים בניצחון הבית 0–9 על נבחרת גיברלטר.
איי פארי
פרנק סג'מן
פרנק ארתור סג'מן (באנגלית: Frank Arthur Sedgman; נולד ב-29 באוקטובר 1927) היה טניסאי אוסטרלי. אחד הטניסאים הבולטים בעולם במשחקי זוגות בשנות ה-40 ושנות ה-50, כשלזכותו 22 זכיות בטורנירי גראנד סלאם מהם חמש זכיות יחיד.
קריירת ספורטיבית.
סג'מן החל לשחק טניס במועדון המקומי בו הוריו היו חברים. החל מגיל 14 הוא התחיל להשתתף בתחרויות נוער. בשנת 1945 הוא ניצח בתחרות משמעותית ראשונה, ובשנת 1946 היה אלוף אוסטרליה לנוער. בשנת 1948 הוא לראשונה ניצח באליפות וימבלדון כאשר שיחק לצד ג'ון ברומיץ' בתחרות זוגות.
בשנים 1949-1952 הוא היה השחקן המוביל בתחרויות יחידים ובמיוחד בתחרויות זוגות. בשנת 1951, לצד קן מק'גרגור, זכה בגראנד סלאם בתחרויות זוגות גברים. מאז (נכון לשנת 2014) לא חזר אף זוג על הישג זה. בשנים 1951/1952 זכו פרנק סג'מן ודוריס הארט בגראנד סלאם בתחרות זוגות מעורבים.
במשחקי גביע דייוויס סג'מן היה שחקן חשוב בנבחרת ארצו. במהלך הקריירה הוא זכה בגביע שלוש פעמים ופעם זכה במקום השני.
במחצית השנייה של שנת 1952 קיבל סג'מן הצעה לעבור לטניס מקצועי. במטרה למנוע את המעבר אסף מאמנו סכום לרכישת תחנת דלק על שמו של אשתו של הטניסאי. למרות זאת בשנת 1953 פרנק סג'מן עבר למקצוענים. בשנת 1953 הוא ניצח את ג'ק קרמר עם תוצאה 54-41 והיה הטניסאי הראשון שזכה מעל ל-100 אלף דולר בשנה אחד. הוא השתתף בתחרויות מקצוענים עד לשנת 1966 וזכה בתחרויות רבות. בשנות ה-70 חזר סג'מן להשתתף בתחרויות שנפתחו לכלל הטניסאים. בשנת 1976 הוא השתתף בפעם האחרונה באליפות אוסטרליה הפתוחה. הוא המשיך להשתתף בתחרויות ותיקים עד לשנת 1990.
בשנת 1979 הוא נכלל באולם התהילה של הטניס. באותה שנה התקבל גם למסדר אוסטרליה.
ג'ון ברומביץ'
אידה פרוינד
אידה פרוינד (בגרמנית: Ida Freund; 15 באפריל 1863 - 15 במאי 1914) הייתה כימאית, והאישה הראשונה בממלכה המאוחדת שהייתה מרצה לכימיה, בימים שבהם המדע הזה היה התחום של כמעט ורק גברים. היא נודעה בעיקר בזכות השפעתה על לימוד הכימיה, במיוחד אצל נשים.
היא כתבה שני ספרי לימוד, הגתה את הרעיון של אפיית מאפינים של הטבלה המחזורית, ופיתחה צינור למדידת גז.
קורות חיים.
אידה פרוינד נולדה באוסטריה, ולאחר מות אמה עברה לגור אצל סבתה בווינה. לאחר מות סבתה, ב- 1881, עברה לאנגליה, לגור עם דוד שלה, הכנר לודוויג שטראוס, אשר ידוע גם בתור חבר ברביעיית יואכים והמוביל של מקהלת הַאלֶה. היא נרשמה לגירטון קולג', וסיימה בהצטיינות את הקורס להוראת מדעים באוניברסיטת קיימברידג', אף על פי שהייתה לה רמת השכלה בסיסית בלבד.
היא המשיכה לקולג' ללימוד נשים של קיימברידג' כמרצה לכימיה, ושנה לאחר מכן, עברה לניונהם קולג' כמדגימה. בשנת 1890, היא קודמה להיות מרצה מן הסגל לכימיה (1890-1912), ובזאת הפכה לאישה הראשונה בבריטניה שהיא מרצה לכימיה במשרה מלאה. היא הייתה עמיתה בניונהם קולג', ולאחר מכן הפכה לחברה במועצת המכללה.
התרכזותה בלימוד השאיר לה זמן מועט למחקרים, והיא לא השלימה תואר שני או דוקטורט. היא הייתה אחראית ללימודים של תלמידיה במעבדה, אשר רובם הגיעו לאוניברסיטה עם ידע מועט בנושא, או ללא ידע בכלל. בקרב תלמידיה, היא נחשבה למורה מוערצת ומשפיעה, ולדמות יחידה במינה.
היא איבדה רגל בתאונת אופניים כשהייתה צעירה, ונעזרה במספר מקלות הליכה, רגל תותבת, ותלת-כיסא גלגלים אשר הזיזה בעזרת הידיים שלה. הנכות, וסגנון השמלות הלא רגיל שלה, הפכו אותה לדמות ייחודית ובולטת בקרב עמיתיה ובני זמנה.
פרוינד הייתה פעילה פמיניסטית, אשר תמכה בזכות בחירה לנשים, והייתה בין הנשים אשר לחמו למען כניסתן לאגודה הכימית בתחילת המאה ה-20. נשים נכנסו בסופו של דבר לאגודה הכימית רק בשנת 1920, שש שנים לאחר מותה.
היא נשארה כמרצה בניונהם, עד לפרישתה עקב בריאות לקויה, בשנת 1913. מעבדת הכימיה בניונהם נסגרה עקב פרישתה, משום שבאותה תקופה סטודנטיות הורשו ללמוד במעבדות כימיה מחלקתיות באוניברסיטה. היא נפטרה ב-15 במאי 1914, בביתה שבקיימברידג', בזמן שעבדה על ספרה השני.
פרסומים.
פרוינד פרסמה מאמר אחד, בשם "השפעת הטמפרטורה על הנפח המשתנה הנלווה לסתירה במקרה של מספר מלחים בריכוזים שונים", ושני ספרי לימוד:
שני ספריה נחשבו לספרי לימוד מרכזיים בלימוד הכימיה, וקיבלו שבחים רבים.
הוראה.
אידה הייתה ידועה בהתעניינותה בהוראת המדעים, ובמיוחד בשיפור הלמידה של מקצוע זה בבתי ספר לבנות. באותה תקופה, בקיימברידג', בנות לא יכלו ללמוד באותן מעבדות עם הבנים, ולכן פרוינד לימדה בכיתות מיוחדות במכללת ניונהם. בנוסף, היא ארגנה סדנאות בחגים למורות. פרוינד התנסתה בשיטות לימוד שונות, כאשר המועדפת עליה היא הגישה של וילהלם אוסטוולד, שלפיה "העובדות העיקריות בכימיה באות לידי ביטוי בדיאלוג בין המורה לתלמיד". היא התעקשה שהתלמידים שלה יקראו מחקרים מקוריים, ויבחנו את התוקף של עבודות שפורסמו, גישה מהפכנית לאותה תקופה, שעליה היא קיבלה ביקורות רבות. למרות זאת, היא השאירה חותם משמעותי על שיטות ההוראה של אותה תקופה, והייתה אהודה על ידי תלמידיה.
האטשינסון ותומאס, העורכים של ספר הלימוד השני שלה, שיצא לאור לאחר מותה, תיארו את אתוס ההוראה שלה כך: "לגברת פרוינד היה פחד מניסויים חסרי מחשבה ומחשיבה מרושלת. היא הרגישה שלצורת ההוראה בלימוד המדעים יש מעט מאוד במשותף עם שיטות מדעיות אחרות, ושלדרך זו יש ערך לימודי נמוך". הם תיארו אותה כאומרת "בתור מורה, אני לא רוצה לתת לתלמידי רק קצת מידע בסיסי ושטחי, אלא גם סטנדרט שמתייחס לטבע של ההוכחות המדעיות והמשמעות של דיוק אמיתי."
היא התנגדה להיכרות של הוראת מדעים ביתית בבתי ספר לבנות כחלופה לידע מדעי בסיסי, אלא עשתה שימוש בכישורי האפייה והקולינריה שלה כדי לייצר שילוב עם שיטות לימוד מדעיות.
קאפקייקס (מאפינים) של הטבלה המחזורית.
פרוינד הייתה הבן אדם הראשון לאפות סט שלם של הטבלה המחזורית ממאפינס. היא השתמשה בהם כעזר ללימוד הנושא בכיתתה. היא יצרה טבלה מחזורית גדולה, שכל יסוד בה מיוצג על ידי מאפיין, ושם היסוד והמספר האטומי כתובים בזיגוג.
בהשראת הרעיון המקורי, קאפקייקס של הטבלה המחזורית הם כיום דרך פופולרית וכיפית ללמד ולהראות כימיה באירועי בית ספר מיוחדים שנועדו לקדם מעורבות ציבורית במדע. החברה המלכותית לכימיה חגגה את ההשקה של הטבלה המחזורית הוויזואלית עם מאפינס של הטבלה, וכך עשו גם סטודנטים באוניברסיטת נוטינגהאם לרגל יום הולדתו של מרטין פוליאקוף. סרטון שמראה את העוגות האלו נכלל בסדרת הסרטונים של פרופ' פוליאקוף, שנקראת "סרטונים מחזוריים" (periodic videos). סדרת סרטונים זו נועדה להביא את הכימיה לדור חדש של סטודנטים.
מתכונים לגרסאות מודרניות של הטבלה המחזורית של אידה אפשר למצוא במגוון מקורות באינטרנט.
המצאות.
פרוינד המציאה מנגנון שנקרא על שמה (צינור למדידת גז), אשר כבר לא נמצא בשימוש כיום.
הנצחה.
באפריל 1998, שוחזרה המעבדה במכללת ניונהם כהנצחה לאידה, והחלו לתת במכללה את פרס אידה פרוינד. הקרן ע"ש אידה פרוינד נוסדה כדי להעלות את הסטנדרט של מרצות למדעים מדויקים דרך נתינת הזדמנויות ללמידה רחבה יותר. בנוסף, גירטון קולג' מעניק את פרס אידה פרוינד לתלמידים מצטיינים בתחומי המדעים הפיזיים.
משכן האמנים
ענת כהן
ענת כהן (נולדה ב־31 באוקטובר 1975) היא מוזיקאית ג'אז, נגנית קלרינט וסקסופון ישראלית. מתגוררת בניו יורק.
ביוגרפיה.
כהן נולדה בתל אביב. התחילה לנגן בקלרינט בגיל 12. למדה מוזיקה בקונסרבטוריון ביפו, שם החלה ללמוד על סקסופון טנור וניגנה בתזמורת הביגבנד. למדה ג'אז בבית הספר תלמה ילין. את השרות הצבאי עשתה בתזמורת חיל האוויר. ב-1996 התקבלה ללימודים במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון, מסצ'וסטס. במקביל, הקליטה עם אחיה, יובל ו-אבישי כהן במסגרת ההרכב "שלושת הכהנים" בו הם מופיעים באירועים מוזיקליים שונים כמו פסטיבל הג'אז, ירושלים.
כהן עברה לניו יורק ושם הייתה חברה במשך עשור בתזמורת הנשים של שרי מריקל (Sherrie Maricle’s all-woman big band) ובהרכבים נוספים.
אלבום הבכורה שלה, "Place &amp; Time", התפרסם ב-2005 בתקליטי Anzic, והשתתפו בו אבישי כהן, ג'ף בלרד (Jeff Ballard), בן סטריט (Ben Street) וגייסון לינדנר (Jason Lindner).
האלבום השישי שלה, "Luminosa", יצא לאור ב-2015 בתקליטי Anzik, והשתתפו בו גייסון לינדנר (Jason Lindner), ג'ו מרטין (Joe Martin), דניאל פרידמן (Daniel Freedman) ועוד מספר אורחים נוספים.
בשנת 2018, היא הייתה מועמדת לשני פרסי גראמי: "אלבום הג'אז הלטיני הטוב ביותר", על האלבום Outra Coisa: The Music Of Moacir Santos, יחד עם מרסלו גונסלבס, ו"אלבום מוזיקת העולם הטוב ביותר", על האלבום Rosa Dos Ventos, יחד עם שלישיית ברסיליירו. בשנת 2020, הייתה מועמדת לפרס גראמי נוסף: "אלבום אנסמבל הג'אז הטוב ביותר", על האלבום Triple Helix, שהוציאה יחד עם להקתה, The Anat Cohen Tentet.