הפרופורציה כשלעצמה הייתה בעלת מעמד מרכזי בעולם הרוחני של יוון הקלאסית. המונחים פרופורציה, סימטריה, מידה והרמוניה היו מן המוקדים המהותיים של התרבות היוונית בתקופה הקלאסית. למעשה, סוגיית הפרופורציה היוותה עבור התרבות היוונית העתיקה את אחד הסודות הכמוסים ואחד הכוחות הגדולים של היקום במשך אלף שנים.
הפסל ומושג "היפה".
הקאנון של פוליקליטוס מעוגן בתפיסותיהם של פילוסופים קלאסיים הגורסים כי ה"יפה" אינו שרוי באלמנטים עצמם, אלא ביחסים ביניהם, בפרופורציות שלהם. משמע - על מנת שדבר כלשהו יקרא בפינו יפה, עליו להיות פרופורציונלי.
יש לציין כי לפי ברש נושא הרומח חושף אמיתות פנימיות של פוליקלטוס על אף הקושי לקבוע את האותנטיות ההיסטורית של תפיסתו.
נחמן בן-עמי
נחמן בן-עמי (שפרינגר) (7 ביולי 1922 – 22 במרץ 1979) היה עיתונאי, עורך, מבקר תיאטרון ומתרגם ישראלי, חבר מערכת "מעריב".
ביוגרפיה.
נחמן בן-עמי, בנם של בלימה ואייזיק שְפְּרינגֶר, נולד ב-1922 בפולין והתחנך בסלובקיה. אביו היה מראשי התנועה הציונית בצ'כוסלובקיה ואחר-כך צייר נוף ישראלי.
בן-עמי היה חבר תנועת "השומר הצעיר" בפרשוב, ולאחר ששהה בהכשרה מטעמה, עלה לארץ ישראל עם הוריו ב-1939 והצטרף לקיבוץ מרחביה.
החל לעבוד באביב 1946 כעורך חדשות וכמבקר תיאטרון וקולנוע ב"על המשמר" של "השומר הצעיר". כעבור כעשור, בתחילת שנות ה-60, עבר לעיתון "מעריב", ובו שימש תחילה כעורך חדשות ואחר-כך כמבקר התיאטרון הקבוע של העיתון, משרה שבה שימש קרוב לעשרים שנה, עד שחלה וכעבור מספר חודשים נפטר. בשלוש השנים האחרונות לעבודתו ערך את המוסף השבועי "ימים ולילות" של "מעריב".
בנוסף לביקורת תיאטרון, פרסם מאמרים רבים בעיתונות בנושאי תרבות וכן רשמי מסע, חיבר עשרות תסכיתי רדיו ותרגם לעברית עשרות ספרים משמונה שפות. היה חבר מערכת "מעריב" וחבר אגודת העיתונאים בתל אביב.
בן-עמי התגורר בתל אביב. נפטר בשנת 1979 ממחלת הסרטן, בגיל 56. הותיר אישה, שתי בנות: אסנת וחגית בן-עמי רדלר (שחקנית), ונכד.
נקבר בבית העלמין נחלת יצחק.
נחמן בן עמי
הקאנון של פוליקליטוס
הירי בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית (2015)
שוסטקה
שוסטקה (באוקראינית: Шостка) היא עיר במחוז סומי שבאוקראינה.
היסטוריה.
העיר הוקמה ב-1739 בעקבות צו שניתן על ידי הממשל הרוסי, במקום הוקם מפעל ליצור אבק שרפה ורוב תושבי המקום עבדו בו. ב-1764 המפעל הפסיק את פעילותו, אך ב-1771 חודשה הפעילות בעקבות המלחמה העות'מאנית-רוסית.
במחצית השנייה של המאה ה-18 המפעל שופץ. ב-1893 רכבת חיברה את שוסטקה עם שאר האימפריה הרוסית. בסוף המאה ה-19 התגוררו כאן 4,500 תושבים.
ב-1924 קיבלה שוסטקה מעמד של עיר. לקראת 1940 הפכה שוסטקה לאחד המרכזים החשובים של תעשייה כימית בברית המועצות.
אוכלוסייה.
אוכלוסיית שוסטקה לפי שנים:
פרס צמד השנה על שם טווימן-סטוקס
ריצ'רד מאיירס
ריצ'רד באומן מאיירס (באנגלית: Richard Bowman Myers; נולד ב-1 במרץ 1942) הוא גנרל אמריקאי יוצא חיל האוויר של ארצות הברית אשר שימש כיושב ראש המטות המשולבים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
ראשית חייו.
מאיירס נולד וגדל בקנזס סיטי, מיזורי. הוא למד הנדסת מכונות באוניברסיטת קנזס. במהלך לימודיו השלים קורס קצינים במסגרת העתודה האקדמית של חיל האוויר של ארצות הברית והוסמך כסג"ם.
קריירה.
לאחר לימודיו, בשנת 1965, התגייס מאיירס לחיל האוויר של ארצות הברית והשלים קורס טיס כטייס קרב. מאיירס לחם במלחמת וייטנאם ולזכותו רשומות 600 שעות טיסה קרבית במטוס F-4 פנטום. לאחר מכן שירת במספר תפקידי פיקוד ומטה ובהם מפקד פיקוד החלל של חיל האוויר של ארצות הברית, מפקד פיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה, מפקד פיקוד החלל של ארצות הברית וסגן יו"ר המטות המשולבים. באוקטובר 2001 מונה ליושב ראש המטות המשולבים. מאיירס שימש בתפקידו במהלך מלחמת אפגניסטן ומלחמת עיראק. בשנת 2005 סיים את שירותו ופרש לגמלאות.
לאדיסלאוו מניאצ'קו
לאדיסלאב מניאצ'קו
המפלגה הקומוניסטית של צרפת
המפלגה הקומוניסטית של צרפת (בצרפתית: Parti communiste français, PCF) היא מפלגה קומוניסטית בצרפת, הקיימת מאז 1920. המפלגה היא בעלת כוח פוליטי משמעותי במישור המוניציפלי ומהווה, עם 138,000 חברים רשומים (70,000 משלמי מיסי-חבר), את המפלגה השלישית בגודלה בצרפת, לאחר האיחוד למען תנועה עממית (UMP) והמפלגה הסוציאליסטית הצרפתית (PS). בין השנים 1945 ל-1960 הייתה המפלגה הגדולה ביותר בגוש השמאל במספר מערכות בחירות, לפני שאיבדה את הבכורה למפלגה הסוציאליסטית. המפלגה הייתה חברה בשלוש ממשלות, הממשלה הזמנית שהתקיימה בין 1944 ל-1947 ("ממשלת השחרור"), ממשלתו הראשונה של פרנסואה מיטראן (1981–1984) וממשלת קואליציית השמאל בראשות ליונל ז'וספן (1997–2002). מאז 2009 מהווה המפלגה חלק חשוב ומוביל בחזית השמאל (Front de gauche) לצד מפלגת השמאל של ז'אן לוק מלנשון.
היסטוריה.
מייסודה ועד מלחמת העולם השנייה.
המפלגה הוקמה בדצמבר 1920 בקונגרס בעיר טור על ידי קבוצה שפרשה מן "הפלג הצרפתי של אינטרנציונל העובדים" (SFIO) על מנת לגבש מפלגה שתהיה חברה בקומינטרן (מן הקבוצה ה"ימנית" של הפלג, בראשות לאון בלום, צמחה המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית). אחד מנכסיה של המפלגה החדשה היה העיתון ל'הומניטה שנוסד על ידי ז'אן ז'ורס ב-1904. הפלגה הונהגה תחת עיקרון הצנטרליזם הדמוקרטי (חופש בדיון, אחדות בפעולה"). בראש המפלגה ניצבו לודביק-אוסקר פרוסארד (Ludovic-Oscar Frossard) ומרסל קשין (Marcel Cachin) ובין מייסדיה נמנה גם הו צ'י מין, לימים מנהיג צפון וייטנאם.
המפלגה ידעה כבר מראשיתה סדרה של פיצולים ופילוגים על רקע חילוקי דעות סביב מגמתה העיקרית להיהפך למפלגה בולשביקית, המקבלת את תכתיבי מוסקבה הן בעניינים מדיניים והן בתחום הארגון הפנימי. פרוסארד, מזכ"לה הראשון של המפלגה, עזב אותה כבר ב-1923. המזכ"ל שירש אותו, בוריס סוברין, סולק מהמפלגה כשנה לאחר מכן על רקע תמיכתו בטרוצקיזם. בבחירות הכלליות של 1924 זכתה המפלגה ב-9.8% מהקולות וב-26 מושבים בהאספה הלאומית, הרבה פחות מן המפלגה הסוציאליסטית. אולם קו פעולתה של המפלגה התמקד לא בשדה הפוליטי אלא בתחום האיגוד המקצועי בארגון שביתות. במטרה לעצור את הפילוגים במפלגה נבחר איש איגוד הרכבות פייר סמארד (Pierre Sémard), הוא ניסה לשתף פעולה בריתות עם מפלגות שמאל אחרות על מנת ליצור חזית כנגד הפאשיזם, אך הואשם במפלגתו-שלו ב"פרלמנטריזם". סמארד ובכירים אחרים במפלגה נעצרו בגין פעילותם נגד מלחמת הריף, בה נלחמה צרפת במרוקו, דבר שהחליש את המפלגה, שבבחירות 1928 הכניסה רק 11 נציגים לאספת הנבחרים.
ב-1928 השתלטו על המפלגה הסטליניסטים, שביקשו להתבדל מכל המפלגות הסוציאליסטיות בטענה שהן בורגניות ולטהר את מפלגתם מגורמים חתרניים. המשבר הכלכלי העולמי של 1929 שהשפיע על צרפת החל מ-1931 תרם לתחושת כישלון הכלכלה הליברלית והביא לעליית כוחן של מפלגות אנטי-ליברליות ובכללן המפלגה הקומוניסטית. למפלגה הצטרפו באותה תקופה אמנים ואינטלקטואלים כאנדרה ברטון, פול אלוארד ולואי אראגון. אחד מתועמלני המפלגה החשובים של התקופה היה הסופר אנדרה ז'יד שלחם במסגרתה נגד הקולוניאליזם והאימפריאליזם. על אף מרכזיותה בחשיבה החוץ-פרלמנטרית, ירדה התמיכה במפלגה בבחירות 1932 והיא זכתה רק ל-10 מושבים באספה הלאומית עם 8% מהקולות.
בעקבות עליית הנאצים לשלטון בגרמניה ועליית כוחם של פשיסטים בצרפת התגבשה החל מ-1934 חזית עממית של מפלגות השמאל שאחד ממקדמיה ומקימיה היה מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית מוריס תורז. בבחירות 1936 זכתה החזית ברוב והמפלגה הקומוניסטית זכתה ב-15.3% מקולות הבוחרים ו-72 מושבים. עם זאת המפלגה לא נכנסה לקואליציה אלא תמכה במנהיג המפלגה הסוציאליסטית, לאון בלום, מחוץ לממשלה. בעוד ממשלת בלום נקטה במדיניות נייטרלית במלחמת האזרחים בספרד, תמכה המפלגה הקומוניסטית בגלוי בכוחות הרפובליקה הספרדית השנייה ואנשיה היו חלק מרכזי מן הבריגדות הבינלאומיות שלחמו על אדמת ספרד. באותה עת הייתה המפלגה הקומוניסטית הצרפתית, שאימצה סממנים פטריוטיים צרפתיים, המפלגה הקומוניסטית החוקית היחידה במערב אירופה. בספטמבר 1938 היו 72 נציגיה באספה הלאומית (ושלושה נוספים) היחידים שהצביעו נגד אשרור החלטות ועידת מינכן שנחתמו בין היטלר, מוסוליני, צ'מברלין וראש ממשלת צרפת, דאלאדיה.
בזמן מלחמת העולם השנייה.
חתימת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב לאי-התקפה בין גרמניה הנאצית לברית המועצות בספטמבר 1939 גרמה לפרישת חמישית מאנשי המפלגה. למרות נטייה ראשונית להגנת המולדת והתגייסות נגד גרמניה, נענתה המפלגה לתכתיב ממוסקבה שקרא למלחמה "אימפריאליסטית" ודרש תמיכה בחתירה לשלום עם היטלר. המפלגה החלה להפיץ תעמולה פציפיסטית בקרב החיילים. ראש המפלגה, מוריס תורז, ערק מהצבא ונמלט למוסקבה. בתגובה, פירקה ממשלת צרפת את כל המסגרות הקומוניסטיות, השוותה את התעמולה הקומוניסטית לתעמולה נאצית והצהירה שהעונש על הפצתה יהיה עונש מוות. לאחר כיבוש צרפת על ידי הנאצים פנתה המפלגה לשלטון והצהירה שתשמור על נייטרליות. אולם נציגו של היטלר בצרפת אוטו אבץ ומשטר וישי אסרו על פעילותה.