לעיתים נהוג לסמן גם פשוט formula_6 בקואורדינטות קרטזיות או formula_7 בקואורדינטות כדוריות כדי להימנע מכפל משמעות ולזכור יותר טוב את כיוון וקטורי היחידה.
גביע ליברטדורס
גביע ליברטדורס (השם הרשמי בספרדית: Copa Libertadores de América, החל מ-2017: Copa Conmebol Libertadores) הוא אליפות דרום אמריקה לקבוצות בכדורגל, המתקיימת אחת לשנה בחסות CONMEBOL. באליפות נפגשות, באופן מסורתי, כל הקבוצות הבכירות של היבשת - כאשר בין השנים 1998 ו-2016 השתתפו בטורניר גם הקבוצות הבכירות של מקסיקו. הטורניר נחשב במשך שנים ארוכות לחגיגת הכדורגל הגדולה של דרום אמריקה ורבים מקבילים אותו לליגת האלופות של אופ"א באירופה.
האלופה מתמודדת עם הזוכה בגביע סודאמריקנה על גביע רקופה סודאמריקנה, וכן משתתפת בגביע העולם למועדונים (ובעבר - בגביע הבין-יבשתי). הזכייה בטורניר העניקה בעבר כרטיס השתתפות קבוע בטורניר סופרקופה סודאמריקנה, שהתקיים בין השנים 1988 ו-1997.
היסטוריה.
גביע הליברטדורס החל רשמית רק ב-1960, אך כבר 12 שנים לפני כן התקיים טורניר כדורגל בינלאומי בין הקבוצות הבכירות (בדרך כלל האלופות) מ-7 מדינות דרום-אמריקאיות. הטורניר, שנקרא "אליפות דרום אמריקה לאלופות" (Campeonato Sudamericano de Campeones) שוחק ב-1948 בסנטיאגו, צ'ילה, וזכתה בו קבוצת ואסקו דה גאמה מברזיל. הליברטדורס עצמו החל, כאמור, רק ב-1960 - כיריב החדש של ליגת האלופות של אירופה, שהחלה 5 שנים קודם לכן (ב-1955). תחילה נשא הטורניר את השם "גביע אמריקה לאלופות" (Copa de Campeones de América) והחל מ-1965 הוחלט לקרוא לו על שם הגיבורים שהביאו לעצמאותן של מדינות דרום אמריקה, ה"ליברטדורס דה אמריקה" (Libertadores de América, משחררי אמריקה).
בגביע הראשון זכתה קבוצת פניארול מאורוגוואי. עד שנת 2005 זכו בגביע 20 קבוצות שונות. הקבוצה המצליחה ביותר בתולדות המפעל היא אינדפנדיינטה מארגנטינה, שזכתה ב-7 גביעים - 4 מתוכם רצוף (1972–1975).
מלך השערים של הטורניר בכל הזמנים הוא אלברטו ספנסר מאקוודור, חלוץ פניארול בתור הזהב של הקבוצה בשנות ה-60, שכבש במדיה 48 שערים ב-70 משחקים. ספנסר שיחק גם בקבוצה ברצלונה ספורטינג קלוב מאקוודור, לזכותה כבש 6 שערים ב-7 משחקים. ספנסר, בדומה לג'ורג' בסט שלא היה מוכר במיוחד מחוץ לבריטניה, לא זכה לפרסום מחוץ ליבשת - וכמו בסט, מעולם לא שיחק בגביע העולם בכדורגל.
את הטורניר אפיינו לאורך השנים יריבויות מרתקות בין מדינות היבשת, כאשר העיקריות היו: ברזיל-ארגנטינה, ארגנטינה-אורוגוואי, ברזיל-אורוגוואי, ארגנטינה/פרו/אורוגוואי-צ'ילה. היריבויות האלה הובילו לא פעם לעימותים אלימים בין מחנות האוהדים ביציעים ומחוץ לאצטדיונים, וכן בין השחקנים על כר הדשא.
בשנת 1998 החלה יצרנית המכוניות הגדולה ביפן, טויוטה, באימוץ הטורניר ושמו שונה ל-Copa Toyota Libertadores, ב-2008 הפך שמו ל-Copa Santander Libertadores וב-2013 ל-Copa Bridgestone Libertadores.
בשנת 2017 חלו כמה שינויים בפורמט הטורניר. מספר הקבוצות הוגדל ל-47 (מספר המשתתפות בשלב הבתים נותר 32), אורך הטורניר הורחב מחצי שנה לשנה שלמה (מפברואר ועד נובמבר) ושם הטורניר שונה ל-Copa Conmebol Libertadores, או Copa Conmebol Libertadores Bridgestone.
גביע ליברטדורס עד גיל 20.
בשנת 2011 התקיים לראשונה גביע ליברטדורס עד גיל 20 "עתיד אמריקה" (בספרדית: "Copa Libertadores Sub-20 "Futuro de América). הטורניר משוחק כולו במדינה שנבחרת למארחת. שתי המהדורות הראשונות התקיימו בפרו ואורגנו על ידי CONMEBOL והתאחדות הכדורגל הפרואנית. המהדורה השלישית שוחקה בפרגוואי בשנת 2016, והרביעית באורוגוואי ב-2018. בטורניר משתתפות אלופות הטורנירים המקומיים במדינות הקונפדרציה, כשאת המדינה המארחת מייצגות שתי קבוצות. לתחרות מוזמנות גם אלופות מחוץ לקונפדרציה. במהדורה הראשונה הוזמנה קבוצת קלוב אמריקה המקסיקנית, ובשנייה - אתלטיקו מדריד הספרדית. משחקי הגמר:
הערות שוליים.
ולדאס אדמקוס
ולדאס אדמקוס (בליטאית: Valdas Adamkus, ; נולד ב־3 בנובמבר 1926) הוא פוליטיקאי ליטאי, שכיהן כנשיא ליטא בשנים 1998–2003 ו-2004–2009.
ביוגרפיה.
אדמקוס נולד בקובנה. בנעוריו הוא היה חבר במחתרת אנטי-סובייטית. במלחמת העולם השנייה נמלטה משפחתו לגרמניה עקב הכיבוש הסובייטי של ליטא. אדמקוס למד באוניברסיטת מינכן בגרמניה, ובשנת 1949 הוא היגר לארצות הברית. בשנת 1951 הוא התחתן עם אלמה אדמקוס. ב-1960, לאחר סיום לימודיו באילינוי, קיבל אדמקוס תואר של מהנדס אזרחי. ב-1970 הוא הצטרף לסוכנות האמריקאית לשמירת הסביבה, ומונה ב-1981 למנהל אזורי על ידי נשיא ארצות הברית רונלד רייגן. בארצות הברית הוא היה חבר המפלגה הרפובליקנית.
בשנת 1997 חזר אדמקוס לליטא. לאחר שנה הוא נבחר לתפקיד נשיא ליטא. ולדאס אדמקוס נבחר שוב לתפקיד בשנת 2004 לאחר הדחתו של רולנדס פקסס, שהודח מתפקיד הנשיא בעקבות קשריו עם המאפיה הרוסית. במדיניותו כנשיא הוא תמך בחברות הן בארגון האמנה הצפונית האטלנטית (NATO) והן באיחוד האירופי, ובמקביל פעל להקלת המתחים עם רוסיה ולהשגת יחסי ידידות עם שכנותיה האחרות של ליטא. הוא התמודד עם קשיים מתמשכים בכלכלה הפוסט-סובייטית אך הצליח להגדיל את הצמיחה הכלכלית ולהוריד את האבטלה.
ב-12 ביולי 2009 הוחלף על ידי דליה גריבאוסקאיטה.
אלגירדס ברזאוסקאס
אלגירדס מיקולאש ברזאוסקאס (; 22 בספטמבר 1932 – 26 ביוני 2010) היה נשיאה וראש ממשלתה של ליטא.
חייו.
ברזאוסקאס נולד בעיר רוקישקיס. ב 1951 סיים את בית הספר התיכון Kaišiadorys ונכנס באותה שנה למכון הפוליטכני של קובנה. הוא סיים את לימודיו במכון הפוליטכני של קובנה ב-1956 כמהנדס אזרחי במגמת ההתמחות בהנדסה הידראולית. ב-1974, השלים תואר דוקטור בכלכלה.
במהלך השנים עבד במשרות גבוהות בממשל הליטאי במפלגה הקומוניסטית הליטאית. ב 1956 א. ברוזאוסקאס מונה לשר לענף חומרי הבנייה. בשנת 1965 נתמנה לשר התעשייה, וב-1967 נתמנה לממלא-מקום יו"ר הוועדה המתכננת של ליטא. ב 1974 הוענק לו דוקטורט בכלכלה. בשנת 1977 נתמנה למזכיר הוועד הכללי של המפלגה הקומוניסטית. בתפקיד זה שירת עד 1988 כאשר נבחר ליו"ר המפלגה הקומוניסטית. תחת הנהגתו נפרדה המפלגה הקומוניסטית הליטאית מהמפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בשנת 1989. הוא תמך בעצמאותה של ליטא והפך את המפלגה למפלגת העבודה הדמוקרטית של ליטא (Lietuvos demokratinė darbo partija, LDDP), שהתמזגה עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
ב-1992 נבחר ליו"ר הסיימאס, ולאחר כמה חודשים הפך לנשיא ליטא בפועל. ב-1993 נבחר לנשיא באופן רשמי, תפקיד בו כיהן עד 1998. בשנת 2001 נבחר לראשות ממשלת ליטא בתמיכת הפרלמנט.
נפטר בגיל 78 לאחר מחלה.
גסיוס פלורוס
גסיוס פלורוס (לטינית: Gessius Florus) היה נציב יהודה מטעם הרומאים בין השנים 64–66 לספירה, אשר התנהגותו האכזרית והרצחנית הייתה בין הגורמים העיקריים לפרוץ המרד הגדול.
נציב יהודה.
פלורוס מונה לנציב יהודה בשנת 64, לאחר ארבעה נציבים שקדמו לו, שהיו אף הם מושחתים ואכזרים, אולם על פי יוסף בן מתתיהו, במקום בו הצניעו קודמיו את שחיתותם ורשעותם, התפאר פלורוס בשחיתותו. ובלשונו: "אף כי היה אלבינוס איש חמס אשר כזה, בא אחריו גסיוס פלורוס והראה לדעת, כי למולו גם אלבינוס לצדיק גדול ייחשב". פלורוס התיר לשודדים (בהם הסיקריקיים) לעשות בארץ כרצונם, ובלבד שיתנו לו חלק בשלל השוד.
ביקורו של גאלוס ופרוץ המרד.
הממונה על פלורוס היה קסטיוס גאלוס, שהיה נציב סוריה. האימה שהטיל פלורוס הגיעה עד כדי כך שאיש לא העז להתלונן עליו בפני גאלוס, אך עם ביקורו של גאלוס בירושלים, על מנת להשתתף בחגיגות קורבן הפסח, צעק אליו ההמון את התלונות והטענות כלפי פלורוס. גאלוס הרגיע את ההמונים כי יגרום לשינוי לטובה בהתנהגותו של פלורוס, אך בפועל לא נקט בכל צעד מעשי.
יוסף בן מתתיהו מייחס לאירוע זה חשיבות רבה, שכן לדעתו, החליט פלורוס להכביד את עולו על העם, על מנת לעורר מרד, ובכך להתחמק מאחריות אישית לפשעיו, כמקובל בנהלים הרומיים, שעם מרדן מנוע מלשטוח את טענותיו לפני הרשויות הרומיות. ניתן לטעון כי דבריו של יוסף בן מתתיהו, שנכתבו רק מספר שנים לאחר האירועים, חסרים את הפרספקטיבה ההיסטורית, ובהיותו מעורב באירועים, נטה לאפולוגטיקה שבאה להטיל את האחריות לפרוץ המרד על כתפי הנציבים הרומים. אולם בהיותו היסטוריון בעל אנליזה היסטורית, הוא פורש בכתביו שורה די ארוכה של גורמים וסיבות להתחוללותו.
באותו הזמן קיבלו הסורים היושבים בקיסריה את זכויות האזרח. מן היהודים נשללו זכויות אלו. הדבר גרם להתמרמרות, אשר אך החמירה כאשר אחד מבעלי המקרקעין הסורים בקיסריה, מנע גישה לבית הכנסת, כאשר בנה מבנים משני צדי השביל המוליך אליו. הדבר גרם למהומות, ופלורוס התבקש להתערב. היהודים הבטיחו לפלורוס שוחד נאה אם יעצור את עבודות הבניה, אך פלורוס, לאחר שקיבל את השוחד, נמנע מלהתערב. סמוך לבית הכנסת פרצה תגרה בין יהודים וסורים, אשר גרמה לכך שהיהודים עזבו את קיסריה, ועברו לעיר נרבתא (למרגלות הרי השומרון), כשספר התורה שלהם עמם. מקרה זה עורר סערת רוחות רבה.