המופתים הם מלומדים דתיים מוסלמים המוציאים חוות דעת משפטיות (פתוות) המפרשות את השריעה (החוק האסלאמי). במאה ה-15 מופתים של האימפריה העות'מאנית, אשר פעלו כמלומדים עצמאיים בתקופות קדומות יותר, החלו להשתלב בבירוקרטיה היררכית של מוסדות דת ומלומדים. האימפריה העות'מאנית הייתה זו שהחלה בנוהג של מתן הכרה רשמית ומעמד למופתי יחיד, מעל לכל האחרים, בתור "המופתי הגדול".
משרה זו נוצרה לראשונה על ידי אימפריה העות'מאנית בשנת 1433. המופתי הגדול שימש במקור כיועץ דתי אישי של הסולטאן. הוא הפך לראש העולמאא תחת הסולטאן מהמט השני ובאמצע המאה ה-16 ניתן לו הכוח למנות עולמאא אחרים.
המופתי הגדול של איסטנבול נחשב מאז סוף המאה ה-16 כראש הממסד הדתי, תחת התואר "שייח' אל-אסלאם" (בטורקית: şeyhülislam). הוא נשא באחריות בירוקרטית לגוף המלומדים הדתיים-משפטיים, וקבע פסיקות משפטיות בנוגע לענייני מדינה חשובים כמו הדחת שליטים.
נוהג זה הושאל והותאם לאחר מכן על ידי מצרים מאמצע המאה ה-19. משם התפשט הרעיון ולאחר פירוק האימפריה העות'מאנית, אומצה משרת המופתי הגדול במספר מדינות ברחבי העולם המוסלמי, לרוב בתפקיד של מתן תמיכה דתית למדיניות הממשלה, כך שכיום יש בערך 16 מדינות עם אוכלוסיות מוסלמיות גדולות שיש להן מופתי גדול. היחסים בין המופתי הגדול של כל מדינה נתונה ובין שליטי אותה המדינה יכולים להשתנות במידה ניכרת, בהתאם לאזור או לתקופה היסטורית. המופתי הגדול הוא בדרך כלל אדם הממונה על ידי המדינה, אף על פי שלמשרה אופי בחירתי או קיבוצי בכמה מדינות מודרניות.
סוגים.
מופתים גדולים הממונים על ידי המדינה.
האימפריה העות'מאנית.
באימפריה העות'מאנית היה המופתי הגדול פקיד מדינה, והמופתי הגדול של קונסטנטינופול היה הגבוה שבהם.
ירושלים.
לאורך כל עידן הקולוניאליזם הבריטי, הבריטים שמרו על מוסד המופתי הגדול באזורים מוסלמים מסוימים בשליטתם וכך העניקו ל את המעמד הפוליטי הגבוה ביותר בארץ ישראל. במהלך מלחמת העולם הראשונה (1914–1918) היו שני מופתים גדולים של ירושלים מתחרים, אחד שנתמך על ידי הבריטים (כאמל אל-חוסייני) ואחד על ידי האימפריה העות'מאנית (אסעד שוקיירי). כאשר ארץ ישראל הייתה תחת שלטון בריטי, המופתי הגדול של ירושלים מונה על ידי שלטונות המנדט הבריטי.
אלה העניקו לכאמל אל-חוסייני את התואר "המופתי הגדול", שלא היה קיים לפני כן בארץ ישראל, ככל הנראה על פי דוגמת מצרים, שגם שם נקבעה ההירארכיה באופן בלתי תלוי באימפריה העות'מאנית, ובראשה עמד "מופתי מצרים". התפתחות זו השפיעה באופן ניכר על מעמד המופתי של ירושלים עד תום השלטון הבריטי. ב-1921 מת כאמל, וירש אותו בתפקידו אחיו למחצה, חג' אמין אל-חוסייני.
אולם הנציב העליון הרברט סמואל סירב להעניק לו את התואר "המופתי הגדול", כפי שניתן לאחיו כאמל. בינואר 1922 נענתה הממשלה לדרישתו והעניקה לו את התואר.
בתקופת המנדט, היו בארץ ישראל בין 5 ל-8 מופתים. על פי החוק בתקופה זו, סמכותו של מופתי ירושלים לא עלתה על זו של כל מופתי אחר, והתואר "המופתי הגדול" או "המופתי של ארץ ישראל", שבו נהגו להכתיר את אמין אל-חוסייני, אין לו בסיס במשפט השרעי. עם זאת, מופתי ירושלים תמיד היה החשוב ביותר, בהיותו יושב בעיר הראשית בארץ, ובמיוחד לאחר שמשרתו נקשרה אל משרת נשיא המועצה המוסלמית העליונה. בעקבות רצח מושל הגליל לואיס אנדרוס, הודח אל-חוסייני מכל תפקידיו ובאוקטובר 1937 הוא ברח מהארץ ומשרת המופתי הגדול של ירושלים התפנתה.
ב-1948 חידשו השלטונות של ירדן את משרת מופתי ירושלים, אולם שני האישים שכיהנו בתפקיד בתקופה זו, לא נשאו עוד את התואר "המופתי הגדול".
ברשות הפלסטינית, המופתי הגדול ממונה על ידי הנשיא.
מדינות עם מופתי גדול נבחר.
במדינות כמו אוסטרליה, בהן משרת המופתי הגדול אינו מקבל חותם רשמי של הסכמה ממשלתית, ניתן לבחור באנשי דת לתפקיד על ידי פלג אחד של הקהילה האסלאמית באותה מדינה ובכל זאת לא יוכרו על ידי קהילות מוסלמיות אחרות באותה מדינה.
ריצ'ארד מוהון
אוניברסיטת זמביה
אוניברסיטת זמביה (University of Zambia; ידועה בראשי תיבות UNZA ) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בלוסקה, זמביה. זהו מוסד ההשכלה הגדול ביותר בזמביה. UNZA הוקמה בשנת 1965 והוראה במוסד החלה רשמית ב-12 ביולי 1966. זוהי גם האוניברסיטה הציבורית הוותיקה ביותר בזמביה. שפת ההוראה במוסד היא אנגלית.
היסטוריה.
את שורשי אוניברסיטת זמביה ניתן לאתר לפני מלחמת העולם השנייה, אז נהגה לראשונה הרעיון להקים אוניברסיטה בצפון רודזיה. עם זאת, יישום הרעיון הופסק עם פרוץ המלחמה וחודש רק לאחריה. הממשלה הקולוניאלית קבעה תוכניות להקמת המכללה האוניברסיטאית של מרכז אפריקה, זאת לצד התפתחות מוסדות להשכלה גבוהה ברוב חלקי אפריקה.
מועצת מרכז אפריקה (CAC) מינתה ועדה לבחינת הדרישות למכללה להשכלה גבוהה, ובהמשך המליצה להקים מכללה להשכלה גבוהה. מחקר נוסף על הצורך בהשכלה גבוהה לאפריקאים במרכז אפריקה נערך על ידי סר אלכסנדר קאר-סונדרס בשנת 1952, ודוח המשך למחקר זה הוגש במרץ 1953. ממשלת רודזיה הדרומית קיבלה החלטה על הקמת מכללה אוניברסיטאית רב-גזעית, ובעקבות זאת המליצה הוועדה להקים את המוסד בסליסבורי. עם זאת, דו"ח מיעוט שנכתב על ידי אלכסנדר קר, טען כי הקמת מוסד להשכלה גבוהה על בסיס שוויון בין גזעים אינה ניתנת לביצוע, ולכן המליץ על הקמת אוניברסיטה ללא-אירופאים בלוסקה.
האקלים הפוליטי, כתוצאה ממאבק העצמאות בסוף שנות החמישים ובתחילת שנות השישים, הפך את הרעיון של הקמת מכללה אוניברסיטאית כוללנית ברודזיה לאטרקטיבית פחות. כתוצאה מכך החלו בגיוס תמיכה בתוכנית להקמת מוסד להשכלה גבוהה בלוסקה. במרץ 1963 מינתה הממשלה החדשה בצפון רודזיה את ועדת לוקווד, בהובלת סר ג'ון לוקווד, כדי להעריך מחדש היתכנות הקמתה של אוניברסיטה לצפון רודזיה. הוועדה שמה דגש רב על אוטונומיה מוסדית ולכן המליצה על הקמת אוניברסיטה ללא קשרים עם אוניברסיטאות הפועלות בבריטניה. הדו"ח המליץ גם על הקמת אוניברסיטת זמביה כאוניברסיטה מלאה כבר מעת היווסדה.
המועצה הזמנית של אוניברסיטת זמביה הוקמה לאחר חקיקת חוק אוניברסיטת זמביה משנת 1965. ביולי 1965 מונה דגלאס ג' אנגלין לסגן נשיא האוניברסיטה, ובאוקטובר 1965 אשרר נשיא זמביה קנת קאונדה לחוק הקובע את הקמת המוסד.
אוניברסיטת זמביה נחנכה ב-13 ביולי 1966 מיד לאחר מינויו של הנשיא קנת דייוויד קאונדה לנשיא האוניברסיטה הראשון ב-12 ביולי 1966.
קמפוס האוניברסיטה.
הקמפוס הראשי של האוניברסיטה נמצא כ-7 ק"מ מעיר לוסאקה. לאוניברסיטה קמפוס נוסף בתחומי העיר לוסקה, קמפוס רידגוויי הנמצא בבית החולים האוניברסיטאי; בקמפוס זה לומדים תלמידי רפואה ורוקחות.
יחידות אקדמיות.
באוניברסיטת זמביה פועלות מעל 157 תוכניות לתארים ראשונים ומתקדמים. אוניברסיטת זמביה מחולקת לפקולטות והמחלקות הבאות:
בית הספר למדעי החקלאות
בית הספר להנדסה
בית הספר לחינוך
בית הספר למדעי הרוח והחברה
בית הספר למשפטים
בית הספר למכרות
בית הספר לרפואה
בית הספר למדעי הטבע
בית הספר לרפואה וטרינרית
בית הספר למנהל עסקים
University of Zambia
חדף בתים אסייתי
חדף בתים אסייתי (שם מדעי: Suncus murinus) הוא מין של יונק קטן ממשפחת החדפיים המצוי בטבע בדרום אסיה ובדרום-מזרח אסיה, אך הוא הופץ בידי האדם לאזורים חדשים ברחבי אסיה ובמזרח אפריקה וכן לאי מדגסקר, שם הוא פוגע בפאונה המקומית. חדף זה נמצא במצב שימור "ללא חשש" בטבע.
חדף זה הוא קרוב משפחתו של החדף הזעיר, הקטן שביונקים. אולם חדף זה הוא הגדול שבכל מיני החדפיים. אורך גופו מגיע ל-15 ס"מ לרבות הזנב והוא שוקל 50–100 גרם בממוצע. החדף בעל אוזניים צנומות ורדרדות, אף מחודד בצבע ורוד ופרווה בצבע אפור כהה עד חום. החדף בעל זנב רחב יחסית, כפות רגליים עירומות בעלות חמש אצבעות קטנות והוא בעל בלוטות ריח המפרישות ריח מושק. ריח זה מיועד לעזור לזכרים למשוך נקבות.
כמו מרבית החדפים הוא פעיל בלילה לאחר שביום הוא מבלה מתחת לאדמה והוא אוכל בשר הכולל פרוקי-רגליים שונים, חלזונות ועוד רכיכות, זוחלים, דו-חיים ואף יונקים צעירים. חדפים החיים במגורי האדם יכולים להועיל בחיסול מזיקים כמו תיקנים וחגבים ואפילו עכברי בית. הם גם ידחקו רגלי חולדות, ובניגוד אליהם האוכלוסייה שלהם לא מתפרצת. עם זאת הם יכולים גם להרוג אפרוחי תרנגולות, ככל הנראה באמצעות נשיכה ארסית הנדירה אצל יונקים.
נקבת החדף ממליטה ומזדווגת במשך כל השנה. היא ממלטה לאחר הריון של חודש 1–8 גורים, בדרך כלל בשגר של שלושה. הגורים נעים בצמוד לאמם כל הזמן עד לגדילתם ועצמאותם בגיל שנה.
בתרבות.
חדף זה מוזכר בתרבות בספרו המפורסם של רודיארד קיפלינג, ספר הג'ונגל בו חדף בשם "chuchundra", מכונה "חולדת מושק". שם זה גורם לתושבי הודו לבלבול בינו לבין האונדטרה החיה באמריקה הצפונית.
חדף הבית
Monster (שיר)
ברזובה
ויגפילד
סאני שארלוט קרלסון (באנגלית: Sannie Charlotte Carlson; נולדה ב-11 באפריל 1970), אשר מוכרת בעיקר בשמות הבמה השונים בהם השתמשה לאורך השנים במהלך הקריירה המוזיקלית שלה, בהם ויגפילד, נאן, ו-סאני, היא זמרת-יוצרת, מפיקה מוזיקלית ושחקנית דנית. קרסלון ידועה בעיקר בזכות הסינגל שלה "Saturday Night", אשר הפך ללהיט בינלאומי בקיץ 1994.
קריירה.
קרלסון, ילידת סקאלסקור, דנמרק, חיה בילדותה מספר שנים באפריקה, ולאחר מכן חזרה לדנמרק.