תקציר העלילה.
ב-1899 האמן הצעיר, כריסטיאן (יואן מקגרגור), עובר למונמארטר שבפריז. שם הוא נפגש עם חבורה של אמנים המנסים לעלות מופע בשם "Spectacular Spectacular" לבמאי ה"מולן רוז'", הרולד זידלר (ג'ים ברודבנט). האמנים מנסים לארגן פגישה עם הקורטיזנה סאטין (ניקול קידמן) כדי שהיא תשכנע את זידלר להפיק את המופע. ביינתים בתיאטרון, זידלר הבטיח לדוכס עשיר שיוכל להפגש עם סאטין לפגישה ארוטית כדי שהוא יסכים לממן את המופע. אך נוצרה חוסר הבנה וסאטין חושבת שכריסטיאן הוא הדוכס. היא מנסה לפתות אותו, אף על פי שהוא מתעניין רק בשירה. כאשר כריסטיאן שר לה, סאטין מתאהבת בו, אך אז היא מגלה שהוא אינו הדוכס.
ביקורות והכנסות.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן, שם הוא זכה לביקורות חיוביות. על פי מכון הסרטים האמריקאי, הסרט נחשב לאחד מסרטי המיוזיקל הטובים ביותר בכל הזמנים. בסוף השבוע הראשון לצאתו של הסרט הוא גרף כ-14.2 מיליון דולר בארצות הברית בלבד. הסרט הצליח מאוד בעיקר בחוץ לארץ ואפילו הוא יצא שוב לאקרנים באוסטרליה. הסרט הכניס כ-57 מיליון דולר בארצות הברית וכ-120 מיליון דולר בחוץ לארץ מה שמסכם את הכנסותיו ב-179,213,434 מיליון דולר.
זכיות, מועמדויות והשפעות בתרבות.
השפעות בתרבות.
מחזמר בברודוויי המבוסס על הסרט עלה על בימות ברודוויי, בתיאטרון Hirscheld, בספטמבר 2019. במחזמר מככבים ארון טבייט וקארן אוליבו בתפקידים כריסטיאן וסאטין בהתאמה.
טופליץ
עמותת גשר
לייק
פולצ'ינלה
פולצ'ינלה (באיטלקית: Pulcinella) הוא בלט מאת איגור סטרווינסקי, המבוסס על מחזה מן המאה ה-18 - "פולצ'ינלה" היא דמות שמקורה בקומדיה דל'ארטה. הצגת הבכורה של הבלט הייתה בפריז, ב-15 במאי 1920, בניצוח ארנסט אנסרמה. הרקדן לאוניד מאסין יצר הן את הלברית והן את הכוראוגרפיה, ופבלו פיקאסו עיצב את התלבושות ואת התפאורות המקוריות. היצירה נכתבה לפי הזמנתו של סרגיי דיאגילב.
היסטוריה.
דיאגילב רצה בלט על פי לברית של קומדיה דל'ארטה מן המאה ה-18 ומוזיקה, שחשב כי מחברה היה ג'ובאני פרגולזי. אף כי המוזיקה יוחסה לפרגולזי, נמצא מאז והוכח, שחלק גדול מייחוס זה היה שגוי; ייתכן שחלקים ממנה הולחנו בידי דומניקו גאלו, קרלו איגנציו מונצה, ואפשר שגם לאלסנדרו פאריזוטי ולאוניקו וילהלם ואן ואסנר הייתה יד בחיבורה. המנצח ארנסט אנסרמה כתב אל סטרווינסקי בשנת 1919 בנושא זה, אך המלחין לא נטה תחילה לרעיון של מוזיקה מאת פרגולזי. אף על פי כן, לאחר שעיין בפרטיטורות, שדיאגילב מצא בספריות בנאפולי ובלונדון, שינה את דעתו. סטרווינסקי שכתב את המוזיקה העתיקה לגרסה מודרנית יותר; הוא עשה שימוש בנושאים ובמרקמים ספציפיים, אך שילב בהם מקצבים, קדנצות והרמוניות מודרניים. פולצ'ינלה כתובה לתזמורת קאמרית מודרנית עם סופרן, טנור ובריטון סולו. מקובל לראות ב"פולצ'ינלה" את היצירה הראשונה מן התקופה הנאו-קלאסית של סטרווינסקי.
סוויטת פולצ'ינלה.
"סוויטת פולצ'ינלה" לקוחה מן הבלט ואין בה פרקי זמרה. הסוויטה נערכה ותוקנה על ידי המלחין בשנת 1947, או, לפי מקורות אחרים, 1949.
פרטיטורת הבלט נערכה מחדש בשנת 1965.
סוויטת פולצ'ינלה מורכבת משמונה פרקים:
סוויטה איטלקית.
סטרווינסקי ביסס את היצירות הבאות על הבלט:
עלילת הבלט.
הבלט מתפתח במערכה אחת וגיבוריו הם פולצ'ינלה, נערתו פימפינלה, חברו פורבו, פרודנצה ורוזטה, וכן פלורינדו וקלוביאלו. הסיפור מתחיל בסרנדה, שפלורינדו וקלוביאלו שרים לפרודנצה ורוזטה. שתי הנשים אינן מתרשמות ועונות למחזריהן במטר מים. אביה של פרודנצה, רופא, מופיע ומגרש את השניים.
אפיזודה חדשה מתחילה בהופעת רוזטה ואביה. רוזטה רוקדת לפני פולצ'ינלה והם מתנשקים. אבל פימפינלה עדה לכך וקוטעת את ההתרחשות. פלורינדו וקלוביאלו מגיעים ובקנאתם בפולצ'ינלה, הם חובטים בו. אחר הם דוקרים את פולצ'ינלה, אבל זו אינה אלא העמדת פנים, שתכליתה להניע את פימפינלה לסלוח לפולצ'ינלה. פורבו, מחופש לקוסם, מופיע ומשיב את פולצ'ינלה המת כביכול לחיים לעיני כל. פימפינלה סולחת לפולצ'ינלה, פרודנצה ורוזטה נענות לחיזורי פלורינדו וקלוביאלו. הבלט מסתיים בנישואי הזוגות.
חשיבות.
עם "פולצ'ינלה" נכנס סטרווינסקי לתקופתו השנייה כמלחין, הנאו-קלאסיציזם. הוא כתב על פולצ'ינלה: "פולצ'ינלה הייתה התגלית שלי את העבר, ההתגלות שבאמצעותה התאפשרה כל יצירתי המאוחרת. היה זה מבט לאחור, כמובן - הראשון בהרבה פרשיות אהבה בכיוון זה - אבל היה זה גם מבט בראי. הבלט הוחזר לבמה לאחר שינויים ותיקונים מצד אמני ניו יורק סיטי בלט, ג'ורג' בלנשין וג'רום רובינס, שרקדו שניהם, רובינס בתפקיד פולצ'ינלה, בפסטיבל סטרווינסקי של ניו יורק סיטי בלט בשנת 1972.
עקרון ההמשכיות האופקית
מחוז קוק (אילינוי)
מחוז קוּק (באנגלית: Cook County) הוא מחוז השוכן בחלק הצפון מזרחי של מדינת אילינוי שבארצות הברית, לצד החוף המערבי של ימת מישיגן. המחוז הוא חלק מאזור המטרופולין של שיקגו. בירת המחוז היא שיקגו. כיום זהו המחוז השני בגודל אוכלוסייתו בארצות הברית, לאחר מחוז לוס אנג'לס. נכון לשנת 2008 התגוררו במחוז 5,294,664 איש, שהם כ-43.3% מכלל תושבי מדינת אילינוי.
חלקו הצפון-מזרחי של המחוז נכלל באזור נורת' שור של אילינוי.
היסטוריה.
מחוז קוק נוסד ב-15 בינואר 1831 על ידי בית המחוקקים של מדינת אילינוי כאשר הוחלט לפצל את מחוז פוטנאם (Putnam County). מחוז קוק היה באותה העת המחוז ה-54 במספר שנוסד במדינת אילינוי ושמו של המחוז ניתן לו על שם דניאל קוק, אחד מן המדינאים הראשונים בתולדות מדינת אילינוי.
בשנת 1839 פוצל השטח של מחוז קוק, כאשר מחוז דופייג' (DuPage County) הוכרז כמחוז נפרד.
גאוגרפיה.
על פי נתוני מפקד האוכלוסין האמריקני, שטח המחוז הוא 4,234.6 קילומטרים רבועים, מהם 2,450 קילומטרים רבועים הם שטחי יבשה, ו-1,784.6 קילומטרים רבועים (42.16%) הם שטחי מים. רוב שטחי המים של המחוז נמצאים בימת מישיגן.
האזור הגבוה ביותר במחוז קוק נמצא בחלקו הצפון מערבי של המחוז, אשר ממוקם בגובה של קרוב ל-305 מטרים מעל פני הים.
מחוז לייק שבמדינת אילינוי גובל במחוז קוק מצפון, מחוז לייק שבמדינת אינדיאנה גובל במחוז קוק מדרום-מזרח, מחוז ויל שבמדינת אילינוי גובל במחוז קוק מדרום, מחוז דופייג' שבמדינת אילינוי גובל במחוז קוק ממערב, מחוז קיין שבמדינת אילינוי גובל במחוז קוק ממערב, מחוז מקהנרי שבמדינת אילינוי גובל במחוז קוק ממערב ומחוז באריאן שבמדינת מישיגן גובל במחוז קוק ממזרח.
דמוגרפיה.
על פי נתוני מפקד האוכלוסין משנת 2000, התגוררו באותה העת במחוז 5,376,741 תושבים. צפיפות האוכלוסין הממוצעת הייתה 2,195 נפש לקמ"ר.
בין תושבי המחוז 56.27% לבנים, 26.14% שחורים או אפרו-אמריקאים, 0.29% אינדיאנים, 4.84% אסיאתים ו-12.46% אחרים.
כמו כן 9.1% היו ממוצא פולני, 8.1% ממוצא גרמני, 7.9% ממוצא אירי ו-5.7% ממוצא איטלקי. 17.63% דיווחו כי הם נוהגים לדבר ספרדית בביתם ו-3.13% דיווחו כי הם נוהגים לדבר פולנית בביתם.
26.0% מכלל אוכלוסיית המחוז הייתה מתחת לגיל 18, 9.9% היו בין הגילאים 18-24, 31.7% היו בין הגילאים 25-44, 20.7% היו בגילאים 45-64 ו-11.7% היו מעל לגיל 65. הגיל החציוני היה 34. על כל 100 נשים היו 93.9 גברים. על כל 100 נשים מעל גיל 18 היו 90.5 גברים.
ההכנסה החציונית למשק בית במחוז הייתה 45,922 דולארים, וההכנסה החציונית למשפחה במחוז הייתה 53,784 דולרים. ההכנסה החציונית של הגברים במחוז הייתה 40,690 דולרים לעומת 31,298 דולרים של הנשים במחוז. ההכנסה לנפש במחוז הייתה 23,227 דולרים. כ-10.6% מכלל המשפחות במחוז ו-13.5% מכלל האוכלוסייה במחוז היו מתחת לקו העוני. 18.9% מהתושבים שתחת גיל 18 ו-10.3% מהתושבים שמעל גיל 65 נמצאו תחת קו העוני.
על פי נתוני מפקד האוכלוסין משנת 2005, אוכלוסיית המחוז הייתה 5,303,683 בשנת 2005.
על פי נתוני מפקד האוכלוסין משנת 2008 בין תושבי המחוז 52.9% לבנים (ליתר דיוק, רק 44.9% היו לבנים שאינם היספנים), 25.4% היו שחורים או אפרו-אמריקאים, 0.2% אינדיאנים, 5.7% אסיאתים ו-15.8% אחרים. היספנים ולטינים (אשר יכולים להשתייך לכל אחד מהגזעים המוזכרים מעלה) היוו 22.8% מכלל אוכלוסייה המחוז. נתונים אלו מצביעים על כך שבמחוז קוק כיום קבוצות המיעוט האמריקאיות מהוות למעשה רוב בקרב כלל אוכלוסיית המחוז.
יישובי מחוז קוק.
להלן רשימה של יישובי מחוז קוק אשר מוצגים לפי כמות האוכלוסין בסדר יורד:
תתי-מחוזות.
להלן רשימה של שלושים תתי-המחוזות (Townships) במחוז קוק המוצגים לפי כמות האוכלוסין בסדר יורד:
בייבי שאק
אלכסנדר בוגן
אלכסנדר בּוֹגֶן (קצנבוגן) (Alexander Bogen; 24 בינואר 1916 – 20 באוקטובר 2010) היה צייר יהודי ופרטיזן.
ביוגרפיה.
בוגן נולד בשם אלכסנדר (שוּרָה) קצנבוגן בדורפט שבאסטוניה. בהיותו בן שנתיים עברה משפחתו לעיר וילנה שפולין, שבה גדל. היה חבר בקבוצת "וילנה הצעירה". החל בלימודי ציור ופיסול באקדמיה לאמנות, שם גם סיים את לימודי המוסמך והמשיך בהשתלמות בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות (בוזאר) בפריז. בוגן שימש כפרופסור באקדמיה לאמנות בפולין וכמרצה לאמנות באוניברסיטה העברית.