במהלך השבועות הקרובים, בריאותו של אנזו מתחילה להתדרדר במהירות. לאחר שהבין שהסוף קרוב, דני דואג שאנזו ינוע סביב המסלול בו נהג ללמד. אנזו מתלונן על כך שהוא לא יוכל לנסוע לאיטליה או לטפל במשפחתו אך מתעקש שהוא נהנה מחיים טובים. הוא נזכר בסרט תיעודי טלוויזיוני שהציג את האמונות המונגוליות שברגע שכלב מת, הוא מתגלגל מחדש כאדם. אנזו מסביר שהוא מצפה לחייו החדשים.
כשמונה שנים לאחר מכן, דני, כיום נהג פורמולה 1 מצליח, מתגורר באיטליה עם זואי המתבגרת. דני מתוודע למעריץ צעיר שמבקש חתימה. דני מסכים ומגלה ששמו של הילד הוא אנזו. דני מחייך ואומר לאב שהילד מזכיר לו חבר ותיק. דני נותן לאב את מספר הטלפון שלו ואומר לו שכאשר בנו יהיה מוכן, הוא יכשיר אותו.
הפקה והפצה.
ביולי 2009 רכשה חברת סרטי יוניברסל את זכויות הסרט לרומן עטור הפרסים "אמנות נהיגת המרוצים בגשם". החברה לא הצליחה למצוא במאי עבור הפרויקט ולכן הפסיקה העבודה על הסרט עם אולפני יוניברסל.
בינואר 2016 אולפני וולט דיסני רכשו את הזכויות לעיבוד הקולנועי.
את העיבוד לקולנוע אמור היה להפיק ניל ה. מוריץ באמצעות חברת ההפקות שלו, .
בספטמבר 2017, התסריטאי מארק בומבק חשף שהפרויקט מעתה בבעלות חברת פוקס המאה ה-20, ואמר "אני מקווה שבפעם השלישית הקסם באמת יקרה, ואני מקווה שבשנה הבאה הסרט הזה בסופו של דבר באמת ייכנס לשלב ההפקה".
שלב הצילומים של הסרט החל ב-9 במאי 2018 בוונקובר, קולומביה הבריטית. הסצינות של מרוצי המכוניות צולמו בטורונטו, אונטריו.
הסרט יצא לאקרנים ב־9 באוגוסט 2019 בהפצה של אולפני וולט דיסני Motion Pictures.
תגובות.
בקופות.
נכון ל-7 באוקטובר 2019, הצליח הסרט לגרוף 26.3 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה. נכון לתאריך זה, הרוויח הסרט בכל העולם 33.6 מיליון דולר בסך הכל
בארצות הברית ובקנדה, הסרט יצא לאקרנים במקביל לסרטים: The Kitchen, דורה והעיר האבודה, סיפורים מפחידים שמספרים בחשיכה ו Brian Banks. ההכנסות הצפויות לסרט בסוף השבוע הראשון להקרנתו היו 6–8 מיליון דולר מ 2,700 קולנועים. הסרט הצליח לגרוף הכנסות של 3 מיליון דולר ביומו הראשון, כולל 450 אלף דולר מהקרנות קדם-הבכורה ביום חמישי של אותו השבוע. ההכנסות צנחו ב 46% בסוף השבוע השני ל 4.4 מיליון דולר, והסרט סיים במקום העשירי בטבלת שוברי הקופות.
תגובות המבקרים.
באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes אחוז הביקורות החיוביות הוא 43, זאת על בסיס 112 ביקורות, והדירוג הממוצע שלו הוא 5.14 מתוך 10. בקונצנזוס הביקורתי של האתר נכתב, בין היתר: "תהפוכות העלילה המושכות את מיתרי-הלב עלולות להיות קשות להתנגדות לאוהבי הכלבים, אך "אמנות המירוץ בגשם" הוא סרט רגשני ומאולץ." באתר הסרטים Metacritic, קיבל הסרט ציון ממוצע משוקלל של 43 מתוך 100, בהתבסס על 31 ביקורות, מה שמרמז על "ביקורות מעורבות או ממוצעות". קהלים שנסקרו על ידי חברת מחקרי השוק CinemaScore נתנו לסרט ציון ממוצע של A מינוס, בסולם של A-F, בעוד שתוצאות סקר של PostTrak נתנו לסרט ציון ממוצע של 4.5 כוכבים מתוך 5, ו 72% ציינו כי הוא "מומלץ לחלוטין".
אד פוטון מהסאנדיי טיימס העניק לסרט ביקורת חיובית, וציין כי הנחת היסוד שבבסיס עלילת הסרט "באמת לא אמורה לעבוד, אך איכשהו עלילת-הסרט מנווטת במסלול בין היותה נדושה מאוד ומשוגעת גם יחד. בסופו של דבר בכיתי כמו תינוק, יחד עם רבים מהאנשים האחרים שהיו בקהל, ובאותה מידה גם ציחקקתי על האבסורדיות של כל זה".
פיטר דה-ברג, מהמגזין וראייטי כתב: "אמנם, אין הרבה הפתעות "באמנות המירוץ בגשם". אם כבר, הידיעה - או לפחות הציפייה - לאיזה כיוון יתפתחו הטרגדיות הרבות של הסרט - נראה שמגבירה את האפקט".
אדם גרהם מהעיתון דטרויט ניוז ציין כי הסרט "צובט במיתרי לב" ואמר כי "סיפור החברות והידידות הזה בין האדם לחברו-הטוב-ביותר, שקוע בקלישאות בוכיות שנשלפו היישר מהמדף של ספרי ההדרכה: "אמנות הבאת הצופים לבכי".
אלימון
אלימון (שם מדעי: "Alaemon alaudipes") הוא מין של עוף ממשפחת העפרוניים. האלמון שמזכיר דוכיפת בניגוד בין השחור ללבן המתבלט בחלקן האחורי של כנפיו תוך כדי מעופו ובמקורו הארוך והכפוף כלפי מטה. קשה להבחין באלמון שעומד כקפוא במקומו.
גודל ומשקל.
משקל האלמון 36–46 גרם אורך גופו 24-21.5 סנטימטרים ואורך כנפו 11.3-13.5 ס"מ
תפוצה.
אזור התפוצה של האלמון מתחיל בצפון-מערב הודו ונגמר בצפון-מערב אפריקה. בתחום הזה תוארו 4 תת-מינים.
בארץ ישראל האלמון יציב נדיר למדי, בעיקר בחולות הנגב המערבי אך גם בחולות עמק הערבה. בחולות צפון סיני הוא שכיח ונפוץ הרבה יותר.
מור קרמן
מור קרמן (במקור קליינמן, בהונגרית: Kármán Mór; (סגד, 25 בדצמבר 1843 – בודפשט, 14 באוקטובר 1915) היה מורה הונגרי-יהודי, מחנך, פרופסור באוניברסיטה, מומחה למדיניות חינוך ציבורית. מור קרמן הוא אביהם של תיאודור פון קרמן מתמטיקאי, פיזיקאי ומהנדס אווירונאוטיקה וחלל יהודי-הונגרי-אמריקאי ושל אֶלֶמֵר קרמן, משפטן ושופט, מומחה לקרימינולוגיה.
ביוגרפיה.
קרמן נולד במשפחה יהודית שעסקה במסחר קמעונאי בסגד. אביו היה יעקב קליינמן ואמו רגינה קראמר. הוא למד בבתי ספר תיכוניים בסגד, בגימנסיה הפיאריסטית וסיים את לימודיו בבודפשט. את בחינות הבגרות סיים בבית הספר המלכותי הראשי בסגד (1862). לאחר מכן למד לימודי פילוסופיה ופילולוגיה באוניברסיטת וינה והמרצה שלו היה רוברט פון צימרמן, פילוסוף הרבארטיסטי (על שם יוהאן פרידריך הרבארט), אוסטרי יליד צ'כיה (1865-1862). לאחר שובו לסגד למד לימודי תאולוגיה רבנית, והמשיך את לימודי הפילוסופיה והפילולוגיה. סיים את לימודיו באוניברסיטת פשט עם תוארי דוקטורט ומגיסטר (1866). הוא חזר לפשט בסתיו 1871 והחל בהוראת פדגוגיה, אתיקה ופסיכולוגיה באוניברסיטת פשט כמרצה פרטי (1872).
בהמלצתו של הרב ליאופולד לעף , רבה הראשי של העיר סגד, הוא לימד באקדמיה למסחר של פשט וגם בכמה בתי ספר תיכוניים תורת הדת היהודית (1868-1870). הוא השתתף בישיבות של התאחדות המורים, ושמו התפרסם במהרה בעניינים פדגוגיים וחינוכיים. בזכות פרסומו זה נשלח על ידי יוז'ף אטווש שר הדתות והחינוך הציבורי ההונגרי ללמוד הכשרת מורים מעשית באוניברסיטת לייפציג (1869). המרצה האחראית באוניברסיטה בלייפציג על הכשרת המורים, טואיסקון צילר, כל כך העריכה אותו והוא כה זכה באמונה שמינתה אותו מיד לנשיא בית הספר הפרסביטרי שהיה מסופח לאוניברסיטה. המשימה שהטילה על תלמידה הצעיר: להכין את ארגונו מחדש ואת תוכנית הלימודים החדשה של בית הספר. בלייפציג הכיר קרמן את וילהלם ריין, דמות בולטת נוספת בפדגוגיה הרבארטיאנית, שהתגורר בעיר. הוא חזר לפשט (סתיו 1871) והחל בהוראת פדגוגיה, אתיקה ופסיכולוגיה באוניברסיטת פשט כמרצה פרטי (1872).
קרמן מונה לחבר קבוע (1873–1915) ומזכירה (1873–1883) של המועצה להשכלה הציבורית הלאומית בהונגריה. הוא ערך תוכנית לימודים חדשה לבתי הספר התיכוניים וחיבר הוראות חדשות לבתי הספר. בכך הניח את היסודות לחינוך התיכוני ההונגרי ונתן כיוון חדש לחינוך ההונגרי בכלל (1879). בשל מחלתו הקשה, התפטר כמורה להוראה וכמורה בבית הספר (1897). הוא השתתף והרצה בקונגרס השני לחינוך אוניברסלי (2–8 ביולי 1896). לאחר החלמתו מונה למשרד הדתות והחינוך הציבורי כמרצה לעניינים פדגוגיים תאורטיים (1907). קרמן הופקד גם על לימודיו של הארכידוכס אלברכט, אחד מאחיינים של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה שהיה גם מלך הונגריה. בשל הישגיו אלה הוא קיבל תואר אצולה הונגרי (1908), ומונה לפרופסור מן המניין באוניברסיטה (1909). הוא השתתף והרצה בקונגרס הפילוסופי הבינלאומי השלישי והרביעי בהיידלברג - 31 באוגוסט - 5 בספטמבר 1908; ובבולוניה - 6 באפריל - 11 באפריל 1911), וכן בשני קונגרסים בינלאומיים לחינוך מוסרי. (הראשון, לונדון - 25-29 בספטמבר 1908 והשני בהאג - 22-27 באוגוסט 1912 ).
למשפחת קרמן היו חמישה ילדים: פרנץ, אלמר, תיאודור, מיקלוש ויוזפין. קרמן הובא למנוחת עולמים בבודפשט (קבר 5A-18-1 ) בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
כתביו (מבחר).
פרסומיו עקבו מקרוב אחר משימותיו ופעולותיו הפדגוגיות המעשיות. הוא לא תיאר ולא סיכם בתאוריה מקיפה את הנחותיו הפדגוגיות.
בלה באלאז'
בלה באלאז' (עד 1913 הרברט באואר, בהונגרית:Balázs Béla; סגד, 4 באוגוסט 1884 – בודפשט, 17 במאי 1949) היה סופר, משורר, קולנוען, במאי קולנוע, תאורטיקן קולנוע, מבקר, מורה במכללה הונגרי-יהודי. באלאז' הוא אחת הדמויות המכובדות של התרבות ההונגרית של המאה ה -20, יוצר שעבודותיו השפיעו באופן משמעותי על חבריו (בלה בארטוק, זולטאן קודאי, ג'רג' לוקאץ', ארנולד האוזר, קרל מאנהיים ועוד,) ועל האסתטיקה הקולנועית. באלאז' היה חסיד של תורת הקולנוע הפורמליסטית שהיא תאוריה בלימודי הקולנוע שמתמקדת באלמנטים צורניים או טכניים, כלומר תאורה, עיצוב, קול, תפאורה, שימוש בצבע, הרכב תמונות ועריכה. גישה זו הוצעה על ידי הוגו מינסטרברג, רודולף ארנהיים, סרגיי אייזנשטיין ובלה באלאז'. כיום זו התאוריה העיקרית בלימודי הקולנוע.
ביוגרפיה.
עד מלחמת העולם הראשונה (1914-1884).