השלישייה המשיכה במעלה הנהר ולוותה על ידי סירות קאנו עם אנשי מנדינקה. הפעם לא התפתחו פעולות איבה או מארבים. בסופו של דבר הצליחו המתורגמנים לפתות כמה מהילידים לעלות על סיפון האוניות הפורטוגזיות ונפתח קשר אתם. הילידים הזדהו כנתינים של המלך פורוסאנגולי (מהגדה הדרומית של גמביה) וכי הוא, ומרבית מלכי המנדינקה האחרים לאורך נהר גמביה, היו כולם וואסאליים של הקיסר של מאלי. נדע להם כי חלק מהמלכים המקומיים יהיו מוכנים לפגוש את הפורטוגזים. בעקבות הנחיותיהם של בני שיחו, הפליג קדמוסטו כ-60 מיילים איטלקיים במעלה נהר גמביה, והגיע למקום מגוריו של מלך המנדינקה. הם התקבלו יפה, אך היו מאוכזבים מהעדויות המעטות לכמויות הזהב הגדולות שציפו למצוא. הם עסקו בסחר פשוט עם המקומיים, וקנו את המושק, שלא יסולא בפז עבור הבשמים האירופים.
קדמוסטו וחבריו שהו שם במשך 11 יום לפני שעזבו את המקום. אבל הם חלו במלריה. ככל הנראה המגפה הזו היא שהניעה את קדמוסטו לקצר את שהותו ולעזוב את נהר גמביה, בחזרה לאוקיינוס, שם המצב השתפר.
השלישייה של קדמוסטו החליטה להמשיך ולחקור את חוף מערב אפריקה, והפליגה דרומה, והקיפה את קייפ סנט מרי וגילו כמה פתחי נהרות, באזור הגבול בין סנגל וגינאה ביסאו. מאחר שלא הצליחו ליצור תקשורת עם המקומיים, הם החליטו לחזור לפורטוגל.
חזרה לוונציה.
לאחר שובו בשנת 1456, המשיך קדמוסטו להתגורר בפורטוגל במשך שנים רבות, וכנראה המשיך לעסוק, במישרין או בעקיפין, בסחר המערבי אפריקני. לא ידוע אם קדמוסטו עצמו ביצע סיורים נוספים לאורך החוף האפריקני. קדמוסטו הצהיר בבוטות כי לא היו מסעות אחרים בעלי חשיבות על ידי מישהו לאחר שנת 1456, עד המשלחת של פדרו דה סינטרה בשנת 1462.
פטרונו של קדמוסטו, הנסיך הנרי הנווט, נפטר בנובמבר 1460 והמונופול על הסחר האפריקני חזר לכתר הפורטוגזי ומבצעיו הועברו בהדרגה מלגוס לליסבון. ככל הנראה קדמוסטו לא ראה עתיד ועזב את פורטוגל וחזר לוונציה בפברואר 1463. על פי ההערכה, קדמוסטו הביא עמו כתבים, בולי עץ וכמה מפות ימיות. קדמוסטו השתמש באלה כדי לחבר את מפת הניווט המפורסמת שלו באמצע שנות ה -60. על פי ההערכה, הוא העביר חלק ניכר מהחומר העיקרי שלו לקרטוגרף הוונציאני גרציוסו בנינקסה, כאשר בנינקסה המשיך לייצר אטלס בשנת 1468, המתאר את החוף המערבי אפריקני ברמת דיוק גבוהה.
הספר שכתב ומפת הניווט יוצרה ככל הנראה במאמץ לפרסם את הישגיו ולהציל את שם משפחתו. עם שובו, הצליח קדמוסטו לשחזר חלק מהרכוש של משפחתו מקרובי משפחתו של קווריני, וכמה שנים לאחר מכן התחתן עם אליזבטה די ג'ורג'יו ונייר, אשת אצולה עשירה אך בריאות שברירית - היא נפטרה בלי שילדה לו ילד. הוא חזר למסחר, בספרד, אלכסנדריה, סוריה ואנגליה. בנוסף אליהם פיתח קריירה דיפלומטית ומינהלית עבור הרפובליקה של ונציה.
הספר הנווט.
עבור היסטוריונים של התגליות הפורטוגליות בתקופת הנרי הנווט, התיאורים של אלביס קדמוסטו, "הנווט" (The Navigazioni) הוכחו כמסמך שלא יסולא בפז. הדיווחים של קדמוסטו, הכרוניקה של גומס דה זוררה וזכרונותיו של דיוגו גומס, הם כמעט כל מה שנשאר מהתיעוד הכתוב על התגליות הנריקניות. ואכן, עד לפרסום "דקאדאס דה אסיה" של ז'ואו דה בארוס בשנת 1552, Navigazioni של קדמוסטו הייתה היצירה היחידה שפורסמה באירופה על התגליות הפורטוגזיות. קדמוסטו הדגיש את תפקידו המרכזי של הנסיך הנרי, וסייע בבניית דמותו של נסיך הנווט לדורות הבאים. בהשוואה לאחרים, היסטוריונים מעריכים את האמינות והפרטים שסיפק קדמוסטו, שהעניקו מבט עשיר וברור יותר על אופן פעולתו של "המפעל ההינריאני".
הכתבים של קדמוסטו בעלי חשיבות רבה גם עבור היסטוריונים של אפריקה. המספקים את הדו"חות המפורטים הראשונים שנכתבו על אזור סנגמביה, מעבר לשוליים שנגעה במאה שנה קודם לכן על ידי ההיסטוריון הערבי אבן בטוטה. קדמוסטו נתן סיכום של הידע האירופי על מערב אפריקה. הוא מתאר את האימפריית מאלי ואת הסחר הטרנס-סהרי. איך שיירות של ברבריים נושאים את המלח הסהרי ממלחות מדבריות כמו טגאזה (טגאצה) לערים גבולות כמו טימבוקטו. הוא הסביר כיצד הזהב שיוצא מלב מאלי יוצא בשלושה חלקים, האחד לקוצ'יה (קוקיה) ואז מזרחה אל מצרים, השני דרך טימבוקטו לטו (טואט) ואז צפונה לכיוון תוניסיה, חלק שלישי, גם דרך טימבוקטו, עובר מערבה להודן (Ouadane) ומיועד למרוקו, שחלקו חורג לאזור הפורטוגזי בארגין.
אחרית ימיו.
בשנת 1481 נבחר אלביס קדמוסטו למפקד צי הספינות של אלכסנדריה הוונציאנית, וסיים את הקריירה הימית שלו באותן אוניות בהן התחיל. הוא נפטר בשנת 1483 בעודו בשליחות דיפלומטית לרוביגו כדי להעריך את השלל שרכשה הרפובליקה הוונציאנית לאחר ניצחונם על ארקול הראשון, דוכס פרארה במלחמת פרארה.
המורשת.
לא נראה כי היה תיעוד של תגליות פורטוגזיות לפני אלביס קדמוסטו מעבר לדלתא סין-סלום. נוסעים פורטוגזים לפניו, לא הצליחו לחדור לתוך הנהרות שגילו, בגלל התקפות הילידים השונים - כפי שקרה ל במסעו הראשון. קדמוסטו לא רק הפליג דרומה יותר מכל אחד אחר אלא גם הצליח להיכנס ולעלות בנהר גמביה. הוא נחשב לאירופאי הראשון (יחד עם אנטוניו אוסודימארה וחבריהם האלמונים) שהפליג במעלה גמביה. לא בטוח מה גרם לשינוי הגישה של הילידים.
ברגע שפתחו את נהר הגמביה, קדמוסטו ואוסודימאר הובילו את ההישג הגדול הבא של תגליות הנריקניות באפריקה - איי כף ורדה, נהר קאסמנס, קייפ רוקסו, נהר קאצ'ו ולבסוף נהר הגבה ואיי ביסגוס. אורכו של החוף שגילו בשנת 1456 היה הגדול ביותר בעידן התגליות הפורטוגזי מאז 1446. כמעט אותו חוף יסקר שוב על ידי דיוגו גומס בסביבות 1458.
אנרי דנץ
צ'נגג'יאנג
צֶ'נְגְגְ'יָאנְג (בסינית מפושטת: 澄江; בסינית מסורתית: 澂江; בפין-יין: Chéngjiāng) היא נפה עירונית השייכת לנציבות העירונית יוּשִׂי במחוז יונאן שבדרום-מערב הרפובליקה העממית של סין. הנפה שוכנת דרומית-מערבית לעיר קונמינג. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנפה העירונית מנתה 173,161 תושבים בשטח של 755 קמ"ר. מועצת הנפה שוכנת בעיירה פֶנְגְלוּ (凤 麓 镇, פין-יין: Fenglu).
חלוקה אדמיניסטרטיבית.
הנפה מחולקת בין העיירות הבאות:
אתר המאובנים וכלכלת הנפה.
צ'נגג'יאנג היא נפה בלתי מפותחת ובה משקעים עשירים של פוספטים מעל ומתחת לשכבה הכוללת את הלאגרשטטה. הם נוצלו בחלקם באמצעות פעילויות שהחלו בערך באותו זמן בו גילה הפלאנטולוג חוֹאוּ שְׂייֵנְגוָאנְג את השכבות הכוללות מאובנים יוצאי הדופן, כאשר בשנת 2003 הכניסה כריית פוספטים כ-2/3 מההכנסות של הנפה. נעשו מאמצים לסגור את האזור לכרייה במטרה לאפשר את המטרה של הנפה לרשום את המקום כאתר מורשת עולמית, בהתחשב במשמעות המדעית של המאובנים. כתוצאה מכך התחדשו פעיליות הכרייה באזור שאיימו על השכבות הנושאות המאובנים כתוצאה מסחיפה, והרס בשל פעילויות הכרייה.
נפת צ'נגג'יאנג מתמודדת עם הדילמה בין קריאות לשימור אוצר המאובנים מתחילת הקמבריון, התלות הכלכלית בתעשיית הפוספטים, והקושי למצוא איזון בין ניצול ושיקום האזור כל עוד זה אפשרי.
גיורשבנהאז
גיורשבנהאז (בהונגרית: Győrsövényház) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון שבצפון-מערב הונגריה.
בגיורשבנהאז חיו מעט יהודים.
רנה ז'נל
רנה ז'נל (בצרפתית: René Jeannel; 23 במרץ 1879 – 20 בפברואר 1965) היה אנטומולוג וחוקר טבע צרפתי. בשנים 1945–1951 הוא היה מנהל המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בפריז. עבודתו החשובה ביותר נעשתה על פאונת החרקים של מערות הרי הפירנאים בצרפת והרי הקרפטים ברומניה. עבודותיו עסקו לרוב בחיפושיות אך התמחותו הייתה בחיפושיות מהמשפחה Leiodidae.
ביוגרפיה.
רנה ז'נל נולד למשפחת קצין רפואה, והיה צפוי שגם לו יהיה קריירה בצבא. כבר בהיותו בחור צעיר, גילה התעניינות מיוחדת בחקר מערות. הדבר קיבל חיזוק לאחר שמצא חיפושיות ממין לא מוכר, שתוארו מאוחר יותר בידי אלזאר אביי דה פראן ונקראו על שמו "Bathyscia jeanneli" ו-"Aphaenops jeanneli".
בשנת 1905 הכיר את המדען הרומני אמיל רקוביצה והחלה הידידות רבת שנים. במהלך 17 שנים הם ביקרו בכ-1400 מערות באירופה וצפון אפריקה ופרסמו תיאור המערות ועולם החיי בהם. כאשר רקוביצה הקים את המכון לחקר המערות בקלוז', רנה ז'נל מונה לסגן מנהל המכון וכיהן בתפקיד זה עד שחזר לצרפת.
אף על פי שהוא כיהן בתפקידי ניהול, רנה ז'נל המשיך בחקר המדע. הוא פרסם כ-500 מאמרים וספרים. התרומה העיקרית שלו הייתה באנטומולוגיה.
טיברוב
טיבריב
ברטוש ברשינסקי
ברטוש ברשינסקי (בפולנית: Bartosz Bereszyński; נולד ב-12 ביולי 1992) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת המגן ימני בסמפדוריה ובנבחרת פולין.
קריירת מועדונים.
ברשינסקי נולד בפוזנן ובמהלך קריירת הנוער שלו עבר באקדמיות של וינוגראדי פוזנן, פוזנניאק פוזנן, ורטה פוזנן ולך פוזנן. בקריירת הבוגרים שלו בליגה המקומית עבר בקבוצות לך פוזנן, ורטה פוזנן ולגיה ורשה.
בינואר 2017, ברשינסקי עבר לסמפדוריה מהסרייה א' בחוזה לארבע וחצי שנים.
קריירה בינלאומית.
ברשינסקי ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של פולין בשנת 2013.
גיוראויפלו
גיוראויפלו (בהונגרית: Győrújfalu) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
בגיוראויפלו חיו מעט יהודים.
חיים מיליקובסקי
Gravity Falls
האותיות בבחירות לכנסת