סמל המועדון ומקור שמו הוא על צ'יף בן שבט המפוצ'ה בשם קולוקולו, אשר חי בתקופת מלחמת האראוקו ונחשב לסמל של אומץ וחוכמה. הפס השחור מעל סמל המועדון נועד להנציח את דוד ארייאנו. אולטראס המועדון מכונים הגארה בלנקה (Garra Blanca, "הכוח הלבן") ומקורם בתנועת נוער שהתנגדה לשלטון הרודן אוגוסטו פינושה ששלט בצ'ילה.
המועדון מחזיק בנוסף לקבוצת הכדורגל הראשית גם בקבוצת מילואים, קבוצת כדורגל נשים, קבוצת כדורסל וקבוצת מרוצי גלגיליות.
קולו קולו
אשה תחת השפעה
אליעזר סוקניק
המשמר הסקוטי
המשמר הסקוטי (באנגלית: Scots Guards, או בר"ת: SG) הוא רגימנט מבין חמשת הרגימנטים הרגליים של משמר המלוכה בצבא הבריטי, כחלק מדיוויזיית המשמר. הרגימנט מורכב מגדוד אחד ופלוגה אחת. הגדוד הראשון משרת מלבד בתפקידו הייצוגי, בתור גדוד חיל רגלים משוריין. הגדוד השני פורק, אך פלוגה 'F' מתוכו ממשיכה לשרת והיא מוצבת באופן קבוע בתפקיד ייצוגי כפלוגת משמר בלונדון.
מבין חמשת הרגימנטים הרגליים במשמר המלוכה, המשמר הסקוטי הוא השלישי בסדר ההופעה והבכירות. משום שיחידות המשמר באות לפני הרגימנטים הרגילים בצבא, המשמר הסקוטי נחשב גם לשלישי בבכירותו מבין הרגימנטים הרגליים בצבא הבריטי. מלבד הסמל והמסורות הרגימנטליות, בהתאם למסורת בין הרגימנטים של המשמר, ניתן לזהות את חילי המשמר הסקוטי לפני הדרך בה מסודרים הכפתורים במדי השרד של החיילים. בהיותו הרגימנט השלישי בבכירותו, הכפתורים מסודרים בקבוצות של שלושה כפתורים.
היסטוריה.
המאה ה-17.
רגימנט המשמר הסקוטי הוקם לראשונה בשנת 1642 על ידי המרקיז הראשון מארגייל, בהוראתו של המלך צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה וסקוטלנד. בשנים הראשונות שירת הרגימנט באירלנד ונקרא הרגימנט המלכותי של המרקיז מארגייל (התואר 'מלכותי' ניתן לרגימנט אשר הוקם בצו המלך). במהלך מלחמת האזרחים האנגלית, עם הוצאתו להורג של המלך צ'ארלס הראשון, הגיע ב-1650 המלך צ'ארלס השני לסקוטלנד כדי לרשת את כתר סקוטלנד. הרגימנט קיבל בשנה זאת את השם משמר החיים הרגלי ('Lyfe Guard of Foot'), כלומר המשמר האישי של המלך.
אוליבר קרומוול, השליט בפועל של אנגליה, יצא עם צבאו ביולי 1650 לסקוטלנד ולחם נגד כוחות המלך צ'ארלס השני, מה שהיה לניצחון אנגלי. שנה מאוחר יותר, השתתף הרגימנט בניסיון של הכוחות הסקוטים לפלוש לאנגליה. בקרב ווסטר, נחלו הסקוטים תבוסה נוספת בידי כוחותיו של קרומוול וכתוצאה מכך ברח המלך צ'ארלס השני לצרפת והרגימנט שהיה משמרו האישי פורק. עם מותו של קרומוול בשנת 1658 והוויתור על הכס של בנו ריצ'רד קרומוול שנה מאוחר יותר, הוחזר המלך צ'ארלס השני למלוך על אנגליה וסקוטלנד וכתוצאה מכך הוקם הרגימנט מחדש בשנת 1661 תחת השם רגימנט משמר הרגליים הסקוטי ('Scottish Regiment of Foot Guards').במשך השנים הבאות השתתף הרגימנט בעיקר בדיכוי המרידות של הקוֹבנָנטִים הסקוטים. משנת 1686 הפך הרגימנט רשמית לחלק מהצבא הבריטי.
בשנת 1688 החלה מלחמת תשע השנים יחד עם המהפכה המהוללת, שבה עלה לכס האנגלי-סקוטי המלך ויליאם מאורנג'. הרגימנט השתתף במספר קרבות עקובים מדם בארצות השפלה, כנגד הצרפתים, ביניהם קרב סטינקרק וקרב לאנדן. במצור על העיר נאמור בשנת 1695, הוכיח הרגימנט את גבורתו למרות אבדות רבות ויכולתו להמשיך להילחם ולנצח. על המצור וההצלחה בכיבוש העיר מידי הצרפתים קיבל הרגימנט את תואר הקרב הראשון שלו.
המאה ה-18.
בשנת 1707 נוסדה הממלכה המאוחדת, אם איחוד אנגליה וסקוטלנד. שנתיים מאוחר יותר בשנת 1709, נשלח הרגימנט להילחם במלחמת הירושה הספרדית, בה השתתף בין היתר בקרב סרגוסה, וקרב בריחואגה. בשנת 1713 הסתיימה המלחמה ובאותה תקופה שונה שם הרגימנט לשם; הרגימנט הרגלי השלישי של המשמר, שם שנשאר עד המאה ה-19. בשנת 1740, עם תחילת מלחמת הירושה האוסטרית, נשלח הרגימנט להילחם עם הצבא הבריטי כנגד צרפת. ב-1743 בקרב דטינגאן, קיבל הרגימנט את תואר הקרב השני שלו. שנתיים מאוחר יותר, הכוחות הבריטים הפסידו אל מול הצרפתים בקרב פונטנוי, בקרב זה הרגימנט ספג אבדות קשות עם כ-100 קצינים וחילים הרוגים. בשנים הבאות, חזר הרגימנט לתקופה קצרה לסקוטלנד כדי להילחם במרד במרד היעקוביטי וחזר לקרבות בארצות השפלה בשנה האחרונה למלחמת הירושה.
מלחמת שבע השנים, בשנת 1756, ציינה את חידוש האיבה בין הממלכה המאוחדת לצרפת ובעלי בריתם. הגדוד הראשון של הרגימנט נשלח להילחם בצרפת כחלק מהכוח הבריטי הפולש, כוח שלמרות הצלחות מסוימות, חזר לבסוף לאנגליה. הגדוד השני של הרגימנט נשלח יחד עם 'חטיבת המשמר' להילחם בגרמניה, שם זכה הכוח להצלחות מול אויב עדיף מבחינה מספרית.
במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, בשנת 1776, הורכב כוח של 15 חיילים מכל פלוגה משלושת רגימנטי המשמר, ביניהם גם הרגימנט השלישי. כוח זה נשלח להילחם כנגד המורדים הצפון אמריקאים. הכוח השתתף בין היתר בקרב לונג איילנד, קרב ג'רמנטאון וקרב ברנדיווין, אשר כולם הוכרעו לטובת הבריטים. כוח המשמר, חזר לבריטניה רק בשנת 1782 לאחר הכניעה הבריטית בקרב יורקטאון.
המלחמות הנפוליאוניות.
בשנת 1793, הורכבה הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה כנגד כוחות המהפכה הצרפתית. בתקופה זאת, לחמו יחידות הרגימנט במספר קרבות, בין היתר בקרב אלכסנדריה בשנת 1803. במהלך הקואליציות השנייה, השלישית והרביעית, השתתף הגדוד הראשון של הרגימנט במספר קרבות בצפון אירופה.
האימפריה הבריטית במאה ה-19.
מיד לאחר הניצחון של הקואליציה נגד נפוליאון בשנת 1815, הגדוד השני נשאר כחלק מצבא הכיבוש בצרפת, שם נותר למשך השנה. בשנת 1824, שני גדודי הרגימנט נשלחו לאירלנד, עד שבשנת 1826, הגדוד השני נשלח לפורטוגל והראשון למנצ'סטר במהלך חוסר השקט האזרחי שם. בשנת 1830, עלה לכס המלכות המלך וויליאם הרביעי ונתן לרגימנט את שמו החדש משמר הפוסיליירים הסקוטי (Scots Fusilier Guards).
איזידור זינגר
ד"ר איזידור זינגר (Isidore Singer; 10 בנובמבר 1859, מוראביה, אוסטריה – 20 בנובמבר 1939, ניו יורק) היה העורך המייסד והיוצר העיקרי של האנציקלופדיה היהודית הראשונה, האנציקלופדיה היהודית. כמו כן ייסד את הליגה האמריקאית למען זכויות אדם.
ביוגרפיה.
זינגר נולד בשנת 1859 בווייסקירכן (Weisskirchen) שבמוראביה (אז חלק מאוסטריה). התחנך בבית ספר יהודי ואחר כך בגימנסיה, שם סיים את לימודיו בשנת 1878. הוא למד באוניברסיטאות וינה וברלין, ובשנת 1884 קיבל תואר דוקטור. באותה שנה ייסד את כתב העת הספרותי האוסטרי "אלגמיינה אוסטרייכישה ליטרטורצייטונג" ("Allgemeine Österreichische Literaturzeitung"), שאותו ערך והוציא לאור בווינה עד לשנת 1887, אז החל לעבוד כמזכיר ספרותי אצל השגריר הצרפתי בווינה. הוא התלווה לשגריר בפריז, שם עבד בלשכת העיתונות של משרד החוץ הצרפתי והיה פעיל בקמפיין למען אלפרד דרייפוס.
בפריז הקדיש זינגר את רוב זמנו למלחמה באנטישמיות. בשנים 1893-1894 הוא ייסד וערך את העיתון "הדיבור האמיתי" ("La Vraie Parole", "לָה וְרֶה פָּארוֹל"), שנועד לתת מענה לעיתון האנטישמי של אדואר דרימון, "הדיבור החופשי" ("La Libre Parole", "לָה לִיבְּר פָּארוֹל"). בשנת 1891 נסע זינגר לאיטליה ושהה זמן מה ברומא. הוא שב לפריז, ובשנת 1895 היגר לניו יורק כדי לגייס כספים למען פרסום "האנציקלופדיה של ההיסטוריה ושל ההתפתחות המנטלית של הגזע היהודי" ("The Encyclopedia of the History and Mental Evolution of the Jewish Race)", ששונה בהמשך למה שהפך למפעלו הכביר: "האנציקלופדיה היהודית" (הופיעה בשנים־עשר כרכים בשנים 1906-1901 בניו יורק). זינגר פרסם גם את "Russia at Bar the of the American People", לזכר הפוגרום הראשון בקישינב. כמו כן היה העורך הראשי של "האנציקלופדיה הבינלאומית לביטוח" בשנת 1909, וערך יצירות קלאסיות בספרות הגרמנית (20 כרכים).
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
איסידור סינגר
הקואליציה האנטי-צרפתית הרביעית
הקואליציה האנטי-צרפתית הרביעית הוא שמה של קואליציה שהתקיימה בשנים 1806-1807 והיו שותפות יריבותיה של הרפובליקה הצרפתית באירופה: בריטניה, רוסיה, פרוסיה, שוודיה וסקסוניה. הקואליציה ייצגה מאמץ נוסף מבין שורה של מאבקים כנגד צרפת שלאחר המהפכה הצרפתית וכנגד מנהיגה נפוליאון בונפרטה. הקואליציה היוותה המשך ישיר לקואליציה השלישית, שכן בריטניה ורוסיה כבר היו שרויות במצב מלחמה עם צרפת עוד מימי הקואליציה הקודמת.
מלחמתה של הקואליציה הרביעית החלה עם הצטרפותה של פרוסיה לצד בריטניה ורוסיה. המלחמה הוכרעה במבצעי בזק של הצבא הצרפתי בראשותו של נפוליאון, כאשר הובס הצבא הפרוסי בקרב ינה-אאורשטדט והצבא הרוסי בקרבות אילאו ופרידלנד. חוזה טילזיט, שסיים את המלחמה ושם קץ לקואליציה הרביעית, מייצג בעיני רבים את שיא גדולתו של נפוליאון. השותפות לקואליציה, כמו שקרה לעיתים קרובות לאורך המלחמות הנפוליאוניות, התקשו לתאם את פעולותיהן, וכך הצליח נפוליאון באמצעות פעולה מהירה ונחרצת להתמודד ולגבור בנפרד על שני הצבאות של יריביו העיקריים ביבשת, הצבא הפרוסי והצבא הרוסי. הבריטים לא הגיעו לעימות צבאי ישיר עם צרפת במהלך המערכה, והשוודים מילאו תפקיד שולי.
רקע.
המהפכה הצרפתית.
בשנת 1789 פרץ בצרפת מרד מהפכני, שבסופו בוצעה הפיכה והמלך לואי ה-16 הודח מתפקידו. במקום המשטר המלוכני, כונן בצרפת משטר רפובליקני בשלטון העם. מחשש להתפרצות רוח לאומית בכל רחבי אירופה אשר תדיח את בתי המלוכה משלטונם, החליטו מדינות אירופה להיאבק נגד השלטון החדש בצרפת.
עלייתו לשלטון של נפוליאון.