בשנת 1775 מנתה אוכלוסיית בוקובינה כ-60,000 נפש, וזו תפחה בעידוד האוסטרים ל-800,000 בשנת 1910. בבוקובינה התיישבו בני קבוצות אתניות שונות: בראש ובראשונה גרמנים, רומנים ורוּתֶנים (כינוי כולל לסלאבים מזרחיים), כמו גם יהודים, הונגרים, צוענים, ומיעוט קטן של רוסים ופולנים. על פי מפקד-תושבים משנת 1910, הגרמנים האתניים היו קבוצת מיעוט (כ-21% מן האוכלוסייה הכללית המקומית) והאוכלוסייה היהודית הייתה גדולה יותר מזו הנוצרית.
המצב הדמוגרפי 1786-1910.
לפי מפקדי שלטונות אוסטרו-הונגריה, אוכלוסיית בוקובינה הייתה מורכבת בעיקר מאוקראינים ומרומנים.
המצב הדמוגרפי כיום.
כיום, המצב הדמוגרפי שונה מאוד. צפון בוקובינה נכללת בתחומי אוקראינה ומאוכלסת בעיקר באוקראינים. בדרום בוקובינה, שבתחומי רומניה, רוב התושבים רומנים. כמעט כל התושבים היהודים, הגרמנים והפולנים, נטשו את האזור. לפי המפקד האוקראיני משנת 2001, מנתה האוכלוסייה במחוז צ'רנוביץ (צפון בוקובינה): 75% אוקראינים (689,100), 12.5% רומנים (114,600), 7.3% (67,200) מולדובים (רומנים מולדובים), ו-4.1% תושבים רוסיים. היתר הוא מיעוט של פולנים, ביילורוסים ויהודים.
בדרום בוקובינה 98.5% מהאוכלוסייה רומנים ו-1.5% אוקראינים (לפי המפקד הרומני מ-2005).
היהודים.
היהודים חיו בבוקובינה עוד בטרם שחרר הנסיך בוגדאן הראשון את חבל מולדובה משלטון ההונגרים ב-1365. עם השתלטות האימפריה ההבסבורגית על האזור ב-1774 נערך מפקד שבו התפקדו 526 משפחות יהודיות עם 2356 נפשות. לאחר התייצבות המשטר והפסקת פשיטות השכנים על האזור, החלה נהירת היהודים לבוקובינה מגליציה שבפולין. עם האמנציפציה של יהודי בוקובינה ב-1848 וחקיקת חוקים נאורים נוספים אשר העניקו ליהודים שוויון זכויות מלא, גדלה האוכלוסייה היהודית בבוקובינה באופן משמעותי, לכדי 11.79% מכלל האוכלוסייה ב-1880. בימי מלחמת העולם השנייה גורשו רוב יהודי בוקובינה לטרנסניסטריה, ורובם נרצחו בשואה.
כיום חיים בבוקובינה מעט יהודים, רובם בחלק האוקראיני של צפון בוקובינה.
היסטוריה.
לפני המאה ה-14.
מאז התקופה הרומית אוכלס אזור בוקובינה של ימינו בדאקים. במאה ה-5 לספירה ישבו במקום האווארים, עם שהיגר לאזורים הללו ממזרח אסיה. גם שבטים סלאבים אכלסו את המקום והשפיעו על האוכלוסייה הטרום רומנית.
מהמאה ה-9 ועד ראשית המאה ה-14 חלקים מהאזור היו בשליטת נסיכות קייב.
נסיכות מולדובית.
בוקובינה שבמורדות המזרחיים של הרי הקרפטים, שכנה בעבר בלב נסיכות מולדובה. העיר סוצ'אבה הייתה בירת המדינה ב-1388.
שם החבל בוקובינה כחלק מנסיכות מולדובה מוזכר בתעודה מימי השליט פטרו מושאט משנת 1392.
בוקובינה, שהייתה ידועה בעיקר כ"ארץ העליונה" Ţara de Sus נשארה חלק מנסיכות מולדובה עד שנת 1769. הנסיכות כולה הייתה עד סוף המאה ה-15 ביחסי חסות עם פולין והחל משנת 1512 מדינה בחסות האימפריה העות'מאנית. בשנת 1769,נכבשה על ידי רוסיה לשש שנים וב-1775 הועברה השליטה לאוסטרים.
האימפריות האוסטרית והאוסטרו-הונגרית (1775–1918).
פירוש השם בוקובינה הוא "ארץ עצי אשור". שם זה נפוץ בהדרגה בתקופה האוסטרו-הונגרית. לפני כן נקרא החבל "הארץ העליונה", "ארץ מולדובה", "פלונינה" (Plonina), "קורדון" (Cordon) ו"ארבורואסה" (Arboroasa).
באוקטובר 1774 נכבשה בוקובינה בידי אוסטריה, בטענה שהיא נחוצה למעבר בין טרנסילבניה לגליציה, שעברה לשליטה אוסטרית במסגרת חלוקת פולין ב-1772. ב-2 ביולי 1776 נקבע בהסכם פאלמוטקה כי באזור זה יעבור הגבול הרשמי בין האימפריה האוסטרית לבין האימפריה העות'מאנית. עד לשנת 1918 הייתה בוקובינה ארץ הכתר המזרחית ביותר באימפריה האוסטרית (אחר כך: האוסטרו-הונגרית), ובירתה הייתה צ'רנוביץ.
ב-1849 זכתה בוקובינה במעמד של ארץ כתר ודוכסות.
סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
במלחמת העולם הראשונה שימשה אדמת בוקובינה שדה קרב בין הצבאות הרוסים והאוסטרים. עם קריסת האימפריה האוסטרו-הונגרית, בחורף 1918 ביקש ינקו פלונדור מהצבא הרומני להיכנס לאזור. ב-28 בנובמבר 1918 אוחדה בוקובינה עם רומניה במסגרת "רומניה הגדולה". הדבר הוסדר רשמית בחוזה סן-ז'רמן בשנת 1919.
באזור נחל סוצ'אבה התקיימו קהילות הונגריות. מאחר שההתבוללות שלהם הייתה גדולה החליט השלטון ההונגרי ליישב אותם בתוך הממלכה ההונגרית והם הועברו בחלקם לוויוודינה Voivodina (היום בסרביה) וחלקם למחוז טולנה Tolna בהונגריה עצמה.
ממלכת רומניה (1919–1944).
ב-28 ביוני 1940 נכבשה צפון בוקובינה בידי הכוחות הסובייטים. לזמן קצר חזרה השליטה לידי הרומנים, אך ברית המועצות שבה לשלוט בחבל הארץ הצפוני של בוקובינה.
תקופת מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1941, הגיעו לבוקובינה יהודים רבים אשר נמלטו מהעיירה השכנה ורחובינה. ויחד עם רוב יהודי בוקובינה הוגלו במלחמת העולם השנייה לז'בוקריץ' שבמחוז טרנסניסטריה. רבים לא שבו משם.
כיום נמצאת דרום בוקובינה בשליטה רומנית ומורכבת בעיקר ממחוזות סוצ'אבה ובוטושאן. צפון בוקובינה היא חלק מאוקראינה כמחוז צ'רנוביץ.
מושלי בוקובינה.
אוסטרים
רומנים
אקס-מן
"האקס-מן" (באנגלית: The X-Men, בתרגומים העבריים משנות השישים והשבעים נקראו הבלתי מנוצחים) היא קבוצה בדיונית של גיבורי-על, המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הופעתה הראשונה הייתה בספטמבר 1963 בחוברת "The X-Men #1", והיא נוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. זיכיון האקס-מן הוא מהזיכיונות הפופולריים והמצליחים ביותר בתעשיית הקומיקס, עם עשרות סדרות בת המבוססות עליו ואמנים רבים שהפכו לכוכבים בתעשייה בעקבות מעורבותם בו. כמו כן, זיכיון הקומיקס זכה לעיבודים למדיות נוספות כמו סרטי קולנוע, סדרות אנימציה ומשחקי מחשב, כאשר המפורסם ביניהם הוא סדרת סרטי אקס-מן הקולנועיים.
האקס-מן הם מוטאנטים - תת-מין ומיעוט של בני אדם אשר בעקבות קפיצה אבולוציונית נולדו עם יכולות על-אנושיות. האקס-מן נלחמים למען שלום ושוויון בין בני אדם ומוטאנטים בעולם שבו אי-סובלנות אנטי-מוטאנטית היא רחבה וחסרת רחמים. הם מונהגים בידי צ'ארלס אקסבייר, הידוע בכינוי פרופסור אקס, מוטאנט רב עצמה בעל כוחות טלפתיה שמסוגל לקרוא מחשבות ולשלוט בהן. יריבם הגדול ביותר הוא מגנטו, מוטאנט רב עצמה המסוגל לשלוט בשדות מגנטיים. לפרופסור אקס ומגנטו יש השקפות עולם ופילוסופיות מנוגדות לגבי היחסים בין בני אדם למוטאנטים. בשעה שפרופסור אקס פועל לכיוון שלום והבנה בין מוטאנטים לבני אדם, הרי שמגנטו רואה בבני האדם כאיום ומאמין בנקיטת גישה אגרסיבית יותר כלפיהם, אם כי מצא את עצמו לעיתים עובד במשותף עם האקס-מן.
פרופסור אקס הוא מייסד בית הספר לצעירים מחוננים ע"ש אקסבייר, שידוע לרוב כאחוזת אקס - בית ספר אשר מגייס מוטאנטים מכל רחבי העולם. בית הספר ממוקם במחוז וסטצ'סטר שבניו יורק, והוא ביתם של חברי האקס-מן ומקום האימונים שלהם. חמשת חברי האקס-מן המקוריים הם סייקלופס, ג'ין גריי, חיה, אייסמן ואנג'ל. מאז הופעתם לראשונה, מוטאנטים רבים הצטרפו לקבוצה ממדינות שונות ורקעים שונים.
היסטוריה פרסומית.
עם הצלחתן של דמויות מארוול כמו ספיידרמן, הענק הירוק, תור, איירון מן וארבעת המופלאים, היוצר והכותב סטן לי רצה ליצור קבוצת גיבורי-על נוספת, אך לא היה מעוניין להסביר כיצד הם קיבלו את כוחותיהם. לדבריו, "לא יכולתי לעשות שכולם יינשכו בידי עכביש רדיואקטיבי או שייחשפו לפיצוץ של קרינת גמא, ובחרתי לברוח מזה ולהגיד שהם מוטאנטים ושהם נולדו כך".
בראיון שנערך עם ג'ק קירבי בשנת 1987, הוא ציין:
לי שכתב את שם הכותר של החוברות מחדש אחרי שהעורך הראשי מרטין גודמן ביטל את השם הראשוני שניתן להם, "המוטאנטים", באומרו שהקוראים לא יבינו מה הם מוטאנטים.
בתוך יקום מארוול, האקס-מן נחשבים כמי שנקראו על שמו של אקסבייר עצמו. ההסבר המקורי שלו היה כי מוטאנטים מחזיקים בכוח נוסף... כוח שבני אדם רגילים לא מחזיקים, וזו הסיבה שהוא קורא לתלמידיו אקס-מן, בגלל האקסטרה כוח.
עם תחילת פרסומה, סדרת החוברות זכתה לאהדה רבה עד לביטולה בשנת 1970. העניין בחוברות הקומיקס הוצת מחדש עם פרסומה של החוברת "Giant-Size X-Men" בשנת 1975 והצגתה של קבוצת אקס-מן חדשה ורב תרבותית. הסדרה צברה פופולריות הולכת וגדלה תחת הרצתם רבת השנים של הכותב כריס קלרמונט והמאייר דייב קוקראם, והולידה סדרות בת רבות כדוגמת המוטנטים החדשים, אקס פקטור, אקסקליבר, אקס פורס ו-Generation X.
שנות ה-60: הקבוצה המקורית.
חוברות האקס-מן הראשונות הציגו את חברי הקבוצה המקורית של האקס-מן סייקלופס, ג'ין גריי, חיה, אייסמן ואנג'ל וכן את יריבם מגנטו ואחוות המוטאנטים הרשעים שלו, אשר כללה את מאסטרמיינד, קוויקסילבר, מכשפת השני וטואד. סדרת החוברות התמקדה בתמה השגרתית של טוב נגד רע ומאוחר יותר כללה גם נושאים כמו דעה קדומה וגזענות - מוטיבים שחזרו על עצמם עם השנים. הצד הרע שבסיפור הוצג דרך דמותו של מגנטו - דמות אנושית ומעוררת סימפתיה, אשר שרדה את מחנה הריכוז של הנאצים רק כדי לפתח שנאה כלפי האנושות. מאמיניו העיקריים - קוויקסילבר ומכשפת השני - היו משבט הצוענים.
שנות ה-70 וה-80: אקס-מן החדשים והשונים.