ישנו יתרון משמעותי באבחון מוקדם של חריקת שיניים מאחר שהנזק האפשרי שעלול לקרות לשיניים והפגיעה באיכות החיים יכולה להיות משמעותית ללא אבחון מוקדם מספיק. אבחון של חריקת שיניים מתבצע בעיקר בעת טיפול שיניים, הוא מתבצע על ידי בחינה של ההיסטוריה של האדם (כמו, למשל, שמיעת קולות חריקה או נקישות על ידי בן או בת הזוג לשינה) ועל ידי בדיקה של תסמינים של חריקת השיניים, כמו תזוזת שיניים, פגיעה בשן, גדילת יתר של שריר המלעס, ממצאים על הלשון, רגישות יתר בשיניים, כאבים בשרירי הלעיסה ונעילה של מפרק הלסת.
לעיתים, מתבצע שאלון על מנת לבדוק האם הפגיעה בשן התבצעה כתוצאה מחריקת השיניים ולא ממניעים אחרים. חריקת השיניים אינה הגורם היחיד לפגיעה בשן. גורם אחר עשויי להיות חומציות יתר בפה כתוצאה משתיית משקאות ממותקים, או אצל אנשים המרבים להקיא. פגיעה בשן מעידה על כך שהיא התרחשה בשלב מסוים בעבר ולאו דווקא על מצב מתמשך שקורה גם בהווה. בנוסף, חורקי שיניים עשויים לשחוק מעט את השן בצורה כזאת שיהיה קשה לאתר פגיעה בה. סד לילה הוא טיפול נפוץ לחריקת שיניים על מנת לשמור על חומר השן, אך הוא עשוי להיות גם אמצעי לאבחון חריקת השיניים על ידי בדיקת מצב סד הלילה והאם ישנה פגיעה או שחיקה שלו.
המניע המרכזי הגורם לחורקי שיניים בזמן השינה לחפש טיפול רפואי הוא שבן הזוג שלהם מספר להם שהוא שמע רעשי נקישות או חריקות בזמן השינה. בדרך כלל, אבחנת חריקה שיניים בשינה פשוטה, והיא שוללת מחלות פה, הפרעות במפרק הלסת, ותנועה של מפרק הפה כתוצאה מהתקפים אפילפטיים. האבחנה כוללת את בדיקת הפה ולפעמים גם בדיקת האותות החשמליים של המוח על מנת לשלול התקפים אפילפטיים. בדיקה פוליסומנוגרפית (בדיקת הפעילות הביולוגית בזמן השינה) מראה עליה בפעילות שרירי המלעס ושריר הצדע בזמן השינה. פוליסומנוגרפיה עשויה להיות מלווה בבדיקת זרם האוויר, א.ק.ג, אלקטרומיוגרפיה (בדיקת הפרעות חשמליות בשריר) ועוד. אולם, בדרך כלל לא מבצעים בדיקה זו על מנת לאבחן חריקת שיניים מפני שבדיקה זו יקרה וישנה העדפה להשתמש בה לצורכי מחקר מאשר אבחון קליני של חריקת שיניים.
בעת בדיקת שיניים שיגרתית ניתן לאבחן פגיעה בשן. רוב חורקי השיניים בזמן הערות ידחו את הטענה כי הם חורקים שיניים מאחר שהם אינם מודעים לכך. אולם, לאחר הארת המקרה על ידי רופא השיניים, המטופל בדרך כלל ישוב לרופא לצורך טיפול מאחר שהוא החל לשים לב לכך שהוא חורק שיניים.
מכשירים שונים פותחו על מנת לבדוק האם המטופל חורק שיניים. חלקם בודקים את רמת פעילות שרירי הלעיסה וחלקם בודקת את חוזק הנגיסות. אולם, הופנתה ביקורת רבה אל מכשירים אלה מאחר שנטען כי הם משנים את הרגלי חריקת השיניים של המטופלים, חלקם מגבירים את חריקת השיניים וחלקם מחלישים אותה. השימוש העיקרי במכשירים אלה הוא בזמן ביצוע מחקרים ולעיתים רחוקות משתמשים בהם לצורך אבחנה קלינית.
הקריטריונים של המונחון הבינלאומי להפרעות שינה.
המונחון הבינלאומי להפרעות שינה (ICSD-R) ערך רשימת קריטריונים לאבחנת חריקת שיניים בזמן השינה.
לצורך האבחנה, צריכים להיות לפחות שני הקריטריונים הרשומים מטה:
כאשר הקריטריונים הבאים יכולים לתמוך באבחנה:
טיפול.
טיפול בחריקת השיניים מתבטא בדרך כלל בתיקון הנזק שנגרם לשיניים, ובניסיון למנוע נזק נוסף. אולם, אין תמימות דעים בקרב רופאי השיניים לגבי הטיפול המוצלח ביותר. מאחר שחריקת השיניים אינה הפרעה מסכנת חיים, וישנן עדויות מעטות ליעילות הטיפולים הרפואיים המוצעים, בדרך כלל מוצע טיפול משמר שגורם לסיכון נמוך ככל האפשר למטופל. הטיפולים המרכזיים לחריקת שיניים הן בשינה והן בזמן הערות מתוארים מטה. בנוסף להם ישנם טיפולים פיזיותרפיים.
עמידות טיפולי השיניים.
חריקת שיניים עשויה לגרום לפגיעה משמעותית בשן, אם היא חמורה, ולפעמים גם שחזורים דנטליים (כתרים, "סתימות", וכו') ניזוקים, לפעמים שוב ושוב. לכן, רוב רופאי השיניים מעדיפים לבצע טיפול פשוט לחורקי השיניים ולבצע טיפולים רציניים רק אם הם חיוניים מאחר שבטווח הארוך הם עתידים להיכשל. בכתרים, חוזק השחזור הופך להיות משמעותי ביותר, לפעמים גם במחיר של פגיעה אסתטית. לדוגמה, כתר מוזהב שעוטף את כל השן, טיפול שמאפשר תנועתיות גבוהה יותר ונוטה לאחוז יותר חזק בשן, עשוי להיות מתאים יותר מטיפולים אחרים שבראש ובראשונה מתוכננים להיות אסתטיים יותר ופחות עמידים.
סד לילה.
סד לילה הוא טיפול נפוץ לחריקת שיניים. חסידי הטיפול טוענים כי לשימוש בסד לילה יתרונות רבים. אולם, בדיקה שיטתית של יעילות טיפול על ידי סד לילה מעידה כי אין מספיק עדויות כדי להוכיח כי שימוש בסד לילה יעיל לחורקי שיניים. מעבר לכך, סד לילה אינו יעיל לשימושם של חורקי שיניים בזמן הערות מאחר שאינו נוח ואינו מאפשר לדבר ולאכול בצורה רגילה בעת השימוש בו. סד הלילה עשוי לצמצם את הפגיעה בחומר השן שנגרמת כתוצאה מחריקת שיניים, אך לא למנוע את חריקת השיניים לגמרי. במקרים מעטים סד הלילה מחמיר את חריקת השיניים אצל חורקי שיניים בזמן השינה. חלק מהמטופלים אף מגיעים לרופא השיניים עם חורים בסד הלילה כתוצאה מהחמרה או חוסר השפעה של סד הלילה על חריקת השיניים. במצב כזה, שבו יש חורים בסד הלילה ולכן השיניים נוגעות זו בזו, צריך להחליף את סד הלילה באחר מאחר שהוא אינו עושה את עבודתו.
סדי הלילה מחולקים לסד לילה מלא או חלקי, המכסים את כל השיניים או רק את חלקן, בהתאמה. בדרך כלל הם עשויים מפלסטיק ויכולים להיות קשים או רכים. ניתן להשתמש בסד הלילה רק על לסת אחת או על שתי הלסתות במקביל. בדרך כלל סד לילה ללסת התחתונה מתאים יותר לאנשים הרגישים במיוחד לרפלקס ההקאה. בעיה נוספת שעלולה לקרות כתוצאה משימוש בסד הלילה היא גירוי מוגבר להפרשת רוק, ולכן מומלץ להשתמש בסד הלילה כ-30 דקות לפני השינה על מנת למנוע קשיים בהירדמות.
כמו כן, סד הלילה עשוי לגרום להורדת הלחץ משרירי הלעיסה על ידי מתן אפשרות ללסת התחתונה לנוע בקלות יתרה ביחס ללסת העליונה. מטרת הטיפול כוללת: מניעת פגיעה במפרק הלסת, יצוב סגירת הפה על ידי הקטנת שינויים במיקום השיניים, מניעת נזק לשיניים וגילוי חומרת חריקת השיניים על ידי בדיקת הסימנים על סד הלילה. נהוג להשתמש בסד הלילה באופן קבוע, בכל לילה, לזמן ארוך. עם זאת, מחקר מטה-אנליזה שנערך על מנת לבדוק את יעילותם של גורמים אלה מצא כי "אין מספיק עדויות לכך שסד לילה יעיל בטיפול בחריקת שיניים בזמן השינה."
טיפול פסיכולוגי.
בהתחשב במתאם הגבוה בין חריקת שיניים בזמן הערות לבין הגורמים הנפשיים (אין הוכחה חד משמעית לקשר בין חריקת שיניים בזמן השינה לבין גורמים נפשיים), תפקידו של טיפול פסיכולוגי עשוי להיות משמעותי לטיפול בבעיה זו. הטיפול הפשוט ביותר הוא מניעת הגורם הנפשי שיוצר את הלחץ שגורם לחריקת השיניים. טיפולים אחרים כוללים טכניקות הרגעה, שינוי התנהגותי והיפנוזה. כמו כן חלק מאנשי המקצוע ממליצים על טיפול קוגניטיבי התנהגותי על מנת לטפל בחריקת שיניים.
תרופות.
תרופות רבות משמשות לטיפול בחריקת שיניים, כמו בנזודיאזפינים, תרופות אנטי-אפילפטיות, חוסמי בטא, תרופות נוגדות דיכאון ומשככי כאבים. אולם, נמצאה יעילות נמוכה, אם בכלל, לתרופות אלה ביחס לתרופות דמה.
בוטוקס.
בוטוקס משמש כטיפול בחריקת שיניים, אולם, נכון לשנת 2014, ישנו רק מחקר אחד שדיווח כי בוטוקס אכן מקל על כאבי השרירים שנוצרים כתוצאה מחריקת שיניים. במחקר זה, קבוצת טיפול של 30 אנשים קיבלו זריקות בוטוקס אל שרירי הלעיסה וקבוצת ביקורת קיבלה זריקות דמה. בדרך כלל, דרושים מחקרים רבים עם קבוצות מחקר גדולות יותר על מנת לבדוק את יעילות הטיפול. בשנת 2013 החל מחקר נוסף במטרה לבדוק את יעילות הטיפול בבוטוקס. קיים מידע מועט לגבי בטיחות הטיפול ויעילותו לטווח ארוך של הטיפול בבוטוקס לצורך טיפול בחריקת שיניים.
בוטוקס גורם לשיתוק השריר על ידי מניעת שחרור של אצטילכולין בסינפסה. הרעיון העומד מאחורי השימוש בבוטוקס כדי לטפל בחריקת שיניים הוא שתמיסה מהולה של בוטוקס תשתק למחצה את שרירי הלעיסה ותחליש את יכולתם לסגור בחוזקה את הלסת ולחרוק שיניים, ובו בזמן לאפשר לשרירים אלה לבצע את פעילותם הטבעית כמו אכילה ודיבור. טיפול זה כולל בדרך כלל 6–5 זריקות לשריר המלעס ושריר הצדע ופחות לשרירי הכנפה הצידיים מאחר שישנה אפשרות לפגוע ביכולת הבליעה. תוך יום המטופל יחוש את פעולת הבוטוקס כאשר פעילותו תחזיק למשך שלושה חודשים. לעיתים תוצאה הפוכה עלולה להתרחש, כמו נזק לשריר, אולם תופעות לוואי אלה נדירות. ריכוז הבוטוקס משתנה בין אדם לאדם, כאשר אדם בעל שרירי לעיסה גדולים וחזקים יצטרך ריכוז גבוה משל אדם בעל שרירי לעיסה קטנים וחלקים יותר. כתוצאה משיתוק השרירים, השרירים עשויים להידלדל מאחר שהם אינם בשימוש. לכן, הזריקות הבאות יהיו בריכוז נמוך יותר כדי למנוע מתוצאות הזריקה להשפיע לזמן ארוך יותר.
שינויי סגר.
במטרה לפזר את הלחץ המופעל על השיניים ובכך להקטין את הפגיעה בהן, רופאי שיניים עשויים לנסות לשנות את סגר הפה ובכך להגיע למטרות אלה. טיפול זה עשוי להיות מורכב מאוד ואין תמימות דעים בקרב תומכי שיטה זו על רוב מאפייני הטיפול, כולל מטרת הטיפול. טיפול זה כולל אורתודונטים, משקמי פה, ואף מנתחים אורתוגנטים. המבקרים שיטת טיפול זו טוענים כי היא חסרת בסיס עובדתי, וכי היא פוגעת בשיניים (מעבר לפגיעה שנוצרה כבר בכל מקרה על ידי חריקת השיניים) באופן בלתי הפיך. נכון לשנת 2020 שיטה זו אינה מקובלת לטיפול בחריקת שיניים.
אפידמיולוגיה.