לפי הסברה השנייה, צעיר ששמו היה מו גואנג קון, נולד ב-11 בנובמבר 1970. בגלל שמו המיוחד בסינית, הכינוי "גואנג גון" נדבק בו מאז בית הספר היסודי. במהלך השנה השנייה שלו באוניברסיטת נאנג'ינג, הוא התחיל מערכת יחסים רומנטית עם בחורה. עם זאת, הבחורה אובחנה עם סרטן ומתה מאוחר יותר. ביום מותה, הצעיר ניגש לקומה העליונה, שם הדליק נרות לזכרה. מאז אותו לילה הוא הפך לאדם אחר. ביום ההולדת שלו במהלך השנה האחרונה שלו באוניברסיטה, חבריו לחדר הלכו איתו שוב לקומה העליונה כדי שלא ילך לבד, כי הם רצו לשמור עליו, ושמעו את סיפורו. לאחר מכן, סיפור עצוב זה הפך לידוע באוניברסיטת נאנג'ינג ויום ההולדת שלו הוגדר כ"פסטיבל גואנג גון".
היקף מכירות.
היקפי המכירות של האתרים מבית קבוצת עליבאבא, Tmall וטאובאו התפתחו לאורך השנים בקצב מהיר:
JD.com השיגה גם שיא מכירות של 19.1 מיליארד דולר ב-2017, בעוד לאזאדה השיגה מעל 123 מיליון דולר.
סמליות.
הסמליות קשורה לתאריך המיוחד (11/11):
חגיגות.
בשנת 2011, מספר גבוה ביותר של חתונות נערכו בהונג קונג ובייג'ינג ב -11 בנובמבר. בנוסף למשמעות "יחיד", ארבעת ה-1 של התאריך יכול גם להיות "רק אחד" כמו "היחיד בשבילי". יש אנשים שמשתמשים בתאריך זה ובמשמעות זו כדי לספר למישהו המיוחד שלהם שהוא היחיד בלבם.
ככל שהחג גדל, חברות רבות, בהן: מסעדות, בתי קריוקי, ואתרי קניות, ניצלו את ההזדמנות להביא אליהם קונים צעירים.
לדוגמה:
אתר הקניות הסיני טאובאו מכר סחורות בסך 3 מיליארד דולר ב-11 בנובמבר 2012 .
מדיהמרקט, חברת קניות מקוונות גרמנית, עושה גם מבצעים באותו היום בחנויות ההולנדיות שלה.
מדיהמרקט הבלגית גם השתתפה, אך התגובות היו שליליות מכיוון שה-11 בנובמבר הוא יום חשוב בהיסטוריה הבלגית, יום הזיכרון הבלגי למלחמת העולם הראשונה, ולכן ציון יום זה בחגיגות הופסק.
סימנים מסחריים.
המונח "双 十一" ("אחת עשרה בריבוע") היה סימן מסחרי בסין של קבוצת עליבאבא ב-28 בדצמבר 2012, תחת מספרי הרישום 10136470 ו-10136420.
באוקטובר 2014, איימו קבוצת עליבאבא על פעולה משפטית נגד כלי התקשורת על כך שהם מסכימים לפרסם חברות מתחרות יחד עם הסימן הזה.
אנטי-אמריקניזם
אנטי-אמריקניזם (באנגלית: Anti-Americanism) או רגש אנטי-אמריקני, ולעיתים גם אמריקנו-פוביה, מתייחס לרגשות שנאה או התנגדות לדרך החיים, מדיניות ממשל ארצות הברית, ובייחוד מדיניות החוץ של העם האמריקני. המדען הפוליטי ברנדון או'קונור מהמרכז ללימודי ארצות הברית טוען כי לא ניתן לבודד את האנטי-אמריקאיות כתופעה עקבית וכי המונח נולד כמרכיב גס לסטריאוטיפים, דעות קדומות וביקורות המתפתחות לביקורות פוליטית יותר. החוקר הצרפתי מארי-פראנס טווינט טוען כי השימוש במונח אנטי-אמריקניזם "מוצדק רק אם הוא מרמז על אופוזיציה שיטתית - מעין תגובה אלרגית - לאמריקה כולה". בדיונים על האנטי-אמריקניזם חסרו ברוב המקרים הסבר מדויק למה שהרגש כרוך בו (למעט התעללות כללית), שהוביל למונח בשימוש נרחב ובאופן אימפרסיוניסטי, וכתוצאה מכך התרשמותם הלא מדויקת של הביטויים הרבים המתוארים כאנטי-אמריקני. ויליאם ראסל מלטון טוען כי הביקורת נובעת בעיקר מהתפיסה כי ארצות הברית רוצה לפעול כ"שוטר עולמי".
על-פי מילון אוקספורד המקוון, המונח "אנטי-אמריקני" מוגדר כ"עוינות לאינטרסים של ארצות הברית". במהדורה הראשונה של מילון וובסטר האמריקאי לשפה האנגלית (1828), המונח "אנטי-אמריקני" הוגדר כ"התנגדות לאמריקה, לאינטרסים או לממשל האמיתי של ארצות הברית, ונגד המהפכה באמריקה". השקפות שליליות כלפי ארצות הברית החזקות יותר בארצות ערב, בסין, במדינות ברית המועצות לשעבר, במדינות דרום-מזרח אסיה, בקוריאה הצפונית ובמדינות אירופאיות מסוימות, וחלשות יותר באפריקה שמדרום לסהרה.
פרשנויות לאנטי-אמריקניזם.
מסקר שנערך בשנת 2017 על ידי שירות ה-BBC העולמי ב-19 מדינות, 4 מדינות הגדירו את ההשפעה של ארצות הברית כחיובית, בעוד 14 טענו להשפעה שלילית, מדינה אחת הייתה נייטרלית. לעיתים קרובות פרשנות האנטי-אמריקאיות הייתה מקוטבת. האנטי-אמריקניזם מתואר על ידי הסוציולוג האמריקני-הולנדי, פול הולנדר, כ"אימפולס קריטי בלתי פוסק כלפי מוסדות, מסורות וערכים חברתיים, כלכליים ופוליטיים אמריקאים." לרוב רגשות אנטי-גלובליזציה (גלובליזציה).
מו"ל העיתון הגרמני, יוזף יופה, מציע חמישה היבטים קלאסיים לתופעה: צמצום האמריקנים לכדי סטריאוטיפים, האמונה כלפי ארצות הברית שיש להם אופי רע ובלתי מוסבר, המייחסת לממסד האמריקני כוח קונספירציווי עצום שמטרתו לשלוט על העולם כולו. ארצות הברית אחראית לכל הרעות בעולם, וכעת מתוך רגשות אשם אלו מבקשת להגביל את השפעתה על ידי השמדה או קיצוץ עצמי של חברותיה ומוצריה מהפרקטיקות המזהמות שלה. תומכים אחרים במשמעות המונח טוענים שהאנטי-אמריקניזם מייצג זרם אידאולוגי קוהרנטי ומסוכן, השווה לאנטישמיות. האנטי-אמריקאיות תוארה גם כניסיון לסמן את ההשלכות של הבחירת המדיניות האמריקנית כראיה לכישלונה המוסרי של ארצות הברית, בניגוד לכישלונות בלתי נמנעים של מדיניות חוץ מסובכת, שבעזרתה הגיעה ארצות הברית למעמד של מעצמת-על.
מעמדה של ארצות הברית כ"איזם" חשוד באופן מובהק. ברנדון או'קונור מציין כי מחקרים בנושא האנטי-אמריקאניזם היו "מטושטשים ואימפרסיוניסטיים", ולעיתים קרובות התקפות החד-צדדיות על האנטי-אמריקניות הוצג כמצב לא רציונלי. נועם חומסקי, מבקר פורה של ארצות הברית ומדיניותה, טוען כי השימוש במונח במדיניות הפנים האמריקאית מקביל לשיטות של מדינות טוטליטריות או של דיקטטורות צבאיות. הוא משווה את המונח לאנטי-סובייטיזם, תווית ששימשה את הקרמלין כדי לדכא את המתנגדים או את המחשבה הביקורתית.
פייר גרליין מהאקדמיה הצרפתית, טען כי המונח לעיתים משמש ככלי ביקורת כלפי ארצות הברית, על ידי תומכי המדיניות האמריקאית. אך גם הצעה אידאולוגית להכפיש את יריבי ארצות הברית, בזלזולם ושלילתם את אורח החיים האמריקאי ויכולותיה. גרליין טוען ששני "הטיפוסים האידיאלים" הללו של האנטי-אמריקנים יכולים להתמזג לעיתים, ולכן קשה מאוד לדון בתופעה. חוקרים אחרים הציעו שרבים מהאנטי-אמריקניסטים, ספציפיים בשיוך למדינה ולתקופת הזמן, ומתארים בצורה מדויקת יותר את התופעה מאשר הכללה רחבה. לעומת "הסנטימנט האנטי-אמריקני" הנפוץ יותר, הפחות מרמז על אידאולוגיה או מערכת אמונות. באופן גלובלי, נראה כי השתייכות לעמדות אנטי-אמריקניות נתפסות כמתאימות למדיניות או לפעולות מסוימות בתקופות זמן מוגדרות, כגון מלחמת וייטנאם ומלחמת עיראק. מסיבה זו, מבקרים טוענים לעיתים כי מנהיגים אמריקאים משתמשים בתווית ובסנטימנט ה"אנטי-אמריקאי" של גורמים ומדינות אחרות כתעמולה, לביטול ושלילת כל ביקורת כלפי ארצות הברית והצגת הביקורת כבלתי רציונלית.
אנטי אמריקה בראשית ההתיישבות.
תאוריית הניוון.
באמצע המאה ה-18 ועד המאה ה-18, עלתה תאוריה בקרב כמה מהאינטלקטואלים האירופיים לפיה יבשות העולם החדש היו נחותות מיבשת אירופה. במה שמכונה "תזת הניוון" נקבע כי קיצוניות אקלימית, לחות ותנאים אטמוספיריים באמריקה השונים מאלו הקיימים באירופה גרמו לחולשה פיזית הן של בני אדם וחיות היבשת. סופרים שונים שללו את התזה בטענה ל"אנטי-אמריקאיות פרה-היסטורית". עם זאת עלו עדויות ברורות לרעיון שכללו את קיומן של עולם החי האמריקאי, כלבים שחדלו לנבוח, צמחים ארסיים, ואינדיאנים ילידים חלשים, קטנים ונטולי להט.
ג'יימס סייזר ציין, כי גינוי אמריקה כנחותה מאירופה נבע בחלקו מחשש מצד ממשלת גרמניה מהגירה המונית; דה פאו נקרא לשכנע את הגרמנים שהעולם החדש נחות, בידיעה כי הרעיון ישפיע על הפילוסוף עמנואל קאנט בכיוון דומה. לפי דה פאו העולם החדש אינו כשיר למגורים אנושיים משום שהוא "כל כך טבוע בטבע שכל מה שהוא מכיל מנוון או מפלצתי". הוא טען כי "הארץ מוצפת לטאות, נחשים, זוחלים וחרקים". תחילת ההתיישבות האירופית נבנתה על חורבות האימפריה האצטקית, תוך חיסול אוכלוסייה ילדית. בהסתמך על פרספקטיבה ארוכת טווח הכריז כי הוא "בטוח כי כיבוש העולם החדש... היא הצרה הגדולה ביותר שנפלה על האנושות". הדהוד דה פאוו, האנציקלופדיסט הצרפתי, אב ריינאל, כתב ב-1770 כי "אמריקה טרם יצרה משורר טוב, מתמטיקאי מצליח, איש גאון אחד בתחום אמנות אחת או בתחום מדע אחד". תאוריה זו נדונה בפרטות על ידי הוגים אמריקנים מוקדמים, כגון אלכסנדר המילטון, בנג'מין פרנקלין ותומאס ג'פרסון. המילטון גם ננזף בתוקף בפדרליסט מס '11 (1787).
תרבות.
לפי ברנדן או'קונור, כמה אירופים מתחו ביקורת על האמריקנים על חוסר "טעם, חסד ואדיבות" ובעלי אופי חצוף ויהיר. הסופרת הבריטית פרנסס טרולופ ציינה בספרה משנת 1832 את נימוסי המקום האמריקאים, כשההבדל הגדול ביותר בין אנגליה לארצות הברית היה "הרצון בעידון". סיימון שאמה טוען כי "סטראוטיפ האמריקאי המכוער" בסוף המאה התשע עשרה באירופה הפך למוצק. כאמריקאי אכזר, שוביניסט, רעבתני, צדקני, שכיר חרב, ובומבסטי. או'קונור טוען כי תדמית דעה קדומה זו מושרשת בתדמית אידיאל העידון האירופי, וכי רעיון התרבות האירופית הגבוהה המכוונת נגד הוולגריות האמריקאית לא נעלמה.
פוליטיקה ואידאולוגיה.