בתקופת השואה היה נציג היהדות החרדית בהנהגת גטו ורשה ומראשי פעילות העזרה הסוציאלית בגטו. בגטו עבד גם בבית החרושת שולץ עם שאר רבני הגטו. נרצח בה' בחשוון ה'תש"ד (1943) במחנה השמדה סמוך ללובלין. אשתו ובתו נרצחו שנה קודם לכן בטרבלינקה.
בשנות החמישים הנציחה עיריית בני ברק את זכרו בקריאת סמטה במרכז העיר על שמו - סמטת אלכסנדר. לאחר שרחוב אחר בעיר נקרא על שם אדמו"רי אלכסנדר, הוסב שם הרחוב ל"מעיינה של תורה", על שם ספרו.
מעיינה של תורה.
מעיינה של תורה שנכתב על ידי פרידמן הוא אחד הספרים הקלאסיים על חמישה חומשי תורה, בו לוקטו מאות דברי תורה קצרים על פרשת השבוע. הספר נכתב תחילה ביידיש תחת השם "דער תורה קוואל" ויצא לאור לראשונה בוורשה בשנת 1938. הדפסה נוספת נעשתה בשאנגחאי בשנת 1946. בשנת 1956 תורגמה הסדרה לעברית על ידי הסופר מאיר צבי פרוש ויצאה לאור בהוצאת פאר, ומאז נדפסה במהדורות רבות.
המחבר אסף פירושים ורעיונות מחכמי ישראל השייכים לחוגים שונים, ולא רק לזרם החסידי אליו השתייך. בהקדמה מסביר המחבר את הצורך בספר מסוג זה בתקופה של ירידה רוחנית. לדבריו, על ידי כתיבת רעיונות קצרים ומושכים הכתובים בלשון קלה ונוחה להבנה ניתן לקרב את דברי התורה אל המוני העם הטרודים והעסוקים ובמיוחד אל צעירי הדור, שכבר אינם מסוגלים לפתוח בעצמם את הספרים הכתובים ב"לשון הקודש" ו"בסגנון התלמודי העתיק".
עמוס הראל
עמוס הראל (נולד ב-1968) הוא הפרשן הצבאי של העיתון "הארץ".
ביוגרפיה.
הראל החל את הקריירה העיתונאית שלו בגלי צה"ל שם היה כתב, עורך ומגיש בחובה ובקבע. בשנת 1992 החל לעבוד בעיתון "הארץ", תחילה כעורך חדשות בדסק הלילה ומאוחר יותר שימש כראש דסק הלילה במשך ארבע שנים. אף כי בשירותו הסדיר שירת בגלי צה"ל, בחר הראל לעשות את שירות המילואים שלו בגדוד חי"ר במילואים, כלוחם ומפקד כיתה. בשנת 1997 התמנה לתפקיד הכתב הצבאי של העיתון. בין השנים 1999 ל-2005 הגיש את התוכנית "רצועת הביטחון" בגלי צה"ל.
כתב שני ספרים ביחד עם אבי יששכרוף. הראשון, "המלחמה השביעית", על האינתיפאדה השנייה, היה לרב מכר, תורגם לצרפתית ולערבית, וזכה בפרס צ'צ'יק מטעם המכון למחקרי ביטחון לאומי באוניברסיטת תל אביב. ספרם השני, "קורי עכביש", יצא בשנת 2008 ועסק במלחמת לבנון השנייה. הספר תורגם לאנגלית ויצא בהוצאת Palgrave Macmillan, ואף הוא זכה בפרס צ'צ'יק. ב-2013 ראה אור ספרו "תדע כל אם עברייה", העוסק במסלול הכשרת הלוחם בצה"ל של העשור השני של המאה ה-21. לצורך כתיבת הספר התלווה הראל במשך כשנה לפלוגת מסלול בחטיבת הנח"ל.
נוסף על תפקידו ככתב הצבאי של "הארץ", כותב הראל גם בנושא מוזיקה שחורה.
בשנת 2015 הוענק לו פרס סוקולוב.
הראל הוא בוגר הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. נשוי ואב לשלושה ילדים. מתגורר בהוד השרון.
יועז הנדל
יועז הנדל (נולד ב-22 במאי 1975, י"ב בסיוון ה'תשל"ה) הוא שר התקשורת מטעם מפלגת דרך ארץ בסיעת תקווה חדשה. בעבר כיהן בתפקיד יו"ר סיעת דרך ארץ וחבר כנסת מטעמה.
בבחירות לכנסת בשנת 2022 חתם על הסכם איחוד עם סיעת ימינה בראשות איילת שקד, וקיבל את המקום השני ברשימת הרוח הציונית.
לפני כניסתו לפוליטיקה היה איש מערכת הביטחון, מרצה להיסטוריה, פובליציסט, מגיש רדיו וראש המכון לאסטרטגיה ציונית. בעל תואר דוקטור להיסטוריה.
ביוגרפיה.
הנדל נולד בפתח תקווה למשפחה דתית לאומית, ליונה ומרים, וגדל באלקנה שבשומרון. בתקופת התיכון הוריד את הכיפה.
בשנת 1993 התגייס לצה"ל והתנדב לשייטת 13. הנדל השלים את הכשרת מסלול הלוחם בקומנדו הימי ויצא לקורס קציני חי"ר. עם תום הקורס שב לשייטת, שם שימש כמפקד צוות וכמפקד פלוגה, בין היתר במבצע ענבי זעם. הנדל השתחרר מצה"ל לאחר שש שנים וחצי, אולם המשיך לשמש בתפקידים נוספים במערכת הביטחון הישראלית עד גיל 29; בין היתר בשירות הביטחון הכללי במהלך האינתיפאדה השנייה. הוא סגן-אלוף במילואים, ולחם במלחמת לבנון השנייה ובמבצע עופרת יצוקה.
באוגוסט 2011 מונה לראש מערך ההסברה הלאומי במשרד ראש הממשלה. בתחילת שנת 2012 מונה על ידי ראש הממשלה, בנימין נתניהו, כחבר בצוות המשא ומתן עם הפלסטינים בירדן, השיחות הסתיימו ב-26 בינואר 2012. בפברואר 2012 התפטר מתפקידו, עקב פרשת נתן אשל.
למד בחוג להיסטוריה של אוניברסיטת תל אביב ושם גם סיים את עבודת הדוקטורט בהיסטוריה, בנושא "אמצעי המודיעין בעולם העתיק - ממרד החשמונאים ועד מרד בר כוכבא" אצל הפרופסורים אהרן אופנהיימר ובנימין איזק. במהלך לימודיו שימש כעמית מחקר במרכז יפה למחקרים אסטרטגיים ופרסם מספר מחקרים בנוגע למודיעין הישראלי, מלחמת לבנון השנייה ולוחמה זעירה. מאז 2009 ועד 2013 לימד באוניברסיטת בר-אילן במחלקה למדע המדינה קורסים בנושא טרור וגרילה.
הנדל כתב טורים קבועים ב"ידיעות אחרונות" בנושאי פוליטיקה, צבא, ציונות ויהדות, ובעבר טור פרשנות ביטחונית ב"מקור ראשון". מדי שבוע הגיש את התוכנית רצועת הביטחון בגלי צה"ל ואת תוכנית האקטואליה "שישי בבוקר" בערוץ 10 עם אפרת שפירא רוזנברג. כתב בעבר גם בעיתון "מעריב". בין השאר כתב בידיעות אחרונות סדרת כתבות תחת הכותרת "מיהו יהודי", שעסקה בזרמים השונים ביהדות ו"ארץ השמאלנים" שעסקה בשמאל הישראלי.
בספטמבר 2010 יצא לאור ספרם של הנדל ושל פרופסור זכי שלום "תנו לצה"ל לנצח", בנושא האינתיפאדה השנייה והמאבק בארגוני טרור. הספר זכה בפרס ראשון לספרות צבאית ע"ש מולדובן באותה שנה. במרץ 2011 יצא לאור ספרם של הנדל ושל העיתונאי יעקב כץ "ישראל נגד איראן - מלחמת הצללים". בספר נבחנים מהלכי המלחמה בין ישראל לאיראן מאז מלחמת לבנון השנייה, שיטות הפעולה החשאיות, האמצעים והכוונות העתידיות, תקיפת חיל האוויר הישראלי בסוריה, מבצע עופרת יצוקה, המרוץ אחר טכנולוגיה, הקרבות הקיברנטיים, ההתנקשויות ומלחמת הברחות הנשק דרך הים. בדצמבר 2015 פרסם את ספרו הרביעי "בארץ לא זרועה - מסע ישראלי" שעסק בחברה הישראלית ושבטיה, באתגרים המדיניים והביטחוניים בגוף ראשון. הספר הוגדר על ידי העיתונאי רענן שקד כגרסה מודרנית-ימנית של "פה ושם בארץ ישראל" מאת עמוס עוז.
בשנת 2016 השתתף בפרק בסדרה בנושא מרד החשמונאים.
ב-15 במאי 2017, עם תחילת שידורי תאגיד השידור הישראלי הגיש, יחד עם מיכל רבינוביץ', את התוכנית "שבע אקטואלי" בערוץ "כאן 11", אך כעבור שלושה חודשים הפסיק להגיש את התוכנית. החל מ-2017 שידר לצד ניצן הורוביץ פעם בשבוע את התוכנית "מצד שני" בגלי צה"ל.
פעילות בארגונים ציבוריים.
במרץ 2012 מונה הנדל לראש המכון לאסטרטגיה ציונית. במקביל הנדל חזר לכתוב עבור "ידיעות אחרונות". באוקטובר 2012 זכה הנדל בתואר אביר איכות השלטון על טוהר מידות, מטעם התנועה למען איכות השלטון בישראל, בשל חשיפת פרשת נתן אשל כראש מערך ההסברה בלשכת ראש הממשלה. שנה לאחר מכן זכה בפרס מופת חברתי של תנועת אומ"ץ.
במרץ 2013 הודיע המכון לאסטרטגיה ציונית שבראשו עומד הנדל על הקמת ארגון זכויות אדם בשם "זכויות אדם כָּחוֹלָבָן". הנדל טען בטוריו כי הזכות על ארץ ישראל מלווה בחוב מוסרי. בכנס ההקמה טען הנדל שהציונות איננה מונופול של הימין וזכויות האדם אינן מונופול של השמאל. בניגוד לארגוני זכויות אדם אחרים הפועלים בשטחים מדיניות הארגון היא שלא להעביר מידע על הפרת זכויות לתקשורת אלא ל"גופי חקירה מוסמכים בצה"ל". דרך זכויות האדם עוסק הארגון של הנדל בהסברה למען מדינת ישראל, ומציג לדבריו את "המאמצים והיתרון המוסרי הגדול" של התנועה הציונית. ב-2013 זכה הנדל באות אומ"ץ לזכויות אדם על הקמת הארגון.
בנוסף, משמש הנדל כחבר במועצה הציבורית של ארגון רבני בית הלל, נט"ל, בחבר הנאמנים של עמותת "בשביל המחר" ופעיל חברתי בעוד ארגונים אחרים.
בדצמבר 2017 הוביל מחאה בירושלים במקביל להפגנה בתל אביב נגד השחיתות.
פעילות פוליטית.
לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, ניהל הנדל יחד עם אלעזר שטרן מגעים שלא הבשילו להצטרפות למפלגות עם שלם, התנועה ויש עתיד.
בינואר 2019 הצטרף למפלגת תל"ם, בראשותו של משה יעלון. בפברואר חברה מפלגת תל"ם לרשימת כחול לבן (ביחד עם מפלגות חוסן לישראל ויש עתיד), והתמודדה עמה בבחירות לכנסת העשרים ואחת. הנדל מוקם במקום התשיעי ברשימה והוא נכנס לראשונה לכנסת. ב-3 באוקטובר 2019 הושבע כחבר בכנסת ה-22.
בכנסת ה-23 במהלך הפילוג בסיעת כחול לבן שחל בעת בחירת ראש סיעתם בני גנץ לתפקיד יושב ראש הכנסת, הצביעו בעדו הנדל ועמיתו למפלגת תל"ם צבי האוזר, בעוד ששאר חברי מפלגת תל"ם ויש עתיד נעדרו מההצבעה כאות מחאה.
ב-29 במרץ 2020 אושרה בוועדה מסדרת התפצלותו יחד עם צבי האוזר מסיעת תל"ם לסיעה חדשה בשם "דרך ארץ". הנדל משמש כיו"ר הסיעה בכנסת.
שר התקשורת.
ב-17 במאי 2020 מונה במסגרת ממשלת ישראל השלושים וחמש לשר התקשורת.
בתחילת יוני, השר ומשרדו הודיעו על מהלך לפתרון בעיית המסרונים המזויפים. מדובר על תופעה לפיה ניצלו גורמים שונים את האפשרות להשתמש במספרי טלפון של מנויים אחרים והפיצו מסרונים בשם המנויים, תוך התחזות להם והפצת מסרים מזויפים בשמם.
משרדו המשיך בביצוע של שינויים באסדרה של פריסת הסיבים האופטיים בשטחי ישראל. כמו כן, הנדל אימץ את המלצות ועדת רוזן, ועדה שמטרתה ייעוץ ובחינת שירותי הדואר. הוועדה, בראשות מנכ"ל משרד התקשורת לשעבר דניאל רוזן, מונתה בנובמבר 2018 על ידי שר התקשורת, איוב קרא, והגישה את המלצותיה בפברואר 2019, אך קרא נמנע מלעסוק בהן, וכך גם הבא אחריו, דודי אמסלם. מתווה הסיבים האופטיים שהוא קידם אושר בממשלה.