אדוארד לואו הוצג בבולים ובמטבעות זיכרון באיים הקאריביים. בול דואר עליו הוזמן על ידי איי קיימן בשנת 1975, ובשנת 1994 ממשלת אנטיגואה וברבודה בהנציחו אותו ואת אונייתו, "רבקה". דמותו של לואו היא אחד הפירטים שנכללים בשודדי הקאריביים בדיסנילנד בקליפורניה, וכן מופיעה בסרטים שונים וסדרות טלוויזיה. כמה מהמרדפים של לואו, כמו סביב ניו המפשייר והאי הוט בנובה סקוטיה, מושכים אליהם ציידי אוצרות המחפשים ממצאים בספינות שהטביע.
טים וולנס
מוטי (פיל)
מוטי (באנגלית: Motty; 11–21 ביולי 1978) היה פיל, שהיה תוצאת רביית כלאיים של פיל אפריקני ופיל אסייתי.
היתכנות ביולוגית.
אף על פי שהפיל האפריקני והפיל האסייתי הם שני סוגים טקסונומים אחרים, רביית כלאיים ביניהם אפשרית, משום שהם חולקים מטען שווה של כרומוזומים.
ביוגרפיה.
מוטי נולד לשיבא, פילה אסייתית, ולג'מבולינו, פיל אפריקני, בגן החיות של צ'סטר ב-11 ביולי 1978, והוא נקרא על שם מייסד גן החיות, ג'ורג' מוטרשיאד.
אף על פי שגדל בהשגחה רפואית צמודה, מוטי חלה ומת לאחר עשרה ימים, ב-21 ביולי 1978. מתוצאות הנתיחה לאחר המוות נראה כי הוא מת בשל החיידק "Escherichia coli" שגרם לאלח דם ובשל דלקת מעי נמקית.
גופתו פוחלצה ונשמרה במוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון.
מראה.
לחייו, אוזניו ורגליו של מוטי היו דומות לשל פיל אפריקני, בעוד מספר הציפורניים (5 מקדימה, 4 מאחורה) היו כשל פיל אסייתי. בחדק ובגוף עצמו היו מוטיבים משולבים של פיל אפריקני ואסייתי יחד.
סלובנים
מונומנט פקיסטן
לולו גמדי
לולו גמדי הוא גזע של בקר הבית הנפוץ בהרים שבמדינות מרכז אסיה. הלולו הגמדי הוא בן כלאיים של זבו, יאק הבית וטאורין.
משקלו של לולו גמדי הוא בין 68 ל-153 קילוגרמים ובשל כך נחשב לזן הבקר הקטן ביותר המוכר.
טקאישי
טקאישי (ביפנית: 高石市) היא עיר במחוז אוסקה שביפן.
נכון לאוקטובר 2016 חיים בעיר 56,583 תושבים, וצפיפות האוכלוסין בה עומדת על 5,000 אנשים לקילומטר רבוע. השטח הכולל הוא 11.35 קילומטרים רבועים.
היסטוריה.
כבר ב"ניהון שוקי" מופיע מספר פעמים התיאור "אגם טקאישי". ב-1889 נוסד רשמית הכפר טקאישי, כחלק ממערכת המועצות המקומיות שנהגה ביפן בשנים 1888–1947. בשנים 1904–1905 שכן בכפר מחנה לשבויים רוסיים, שנשבו במהלך מלחמת רוסיה–יפן. בין היתר נכלא במחנה יוסף טרומפלדור. העיר נוסדה ב-1 בנובמבר 1966 בעקבות שינוי מנהלי שנערך ביפן, כאיחוד של כפרים שונים ששכנו באזור.
בסוף שנות התשעים חוותה משבר פיננסי קשה וראש העירייה ניסה למזג את העיר עם העיר הסמוכה סאקאי. הצעת המיזוג הפך לסוגיה בולטת בבחירות הבאות לראשות העיר, והיא בוטלה לאחר שראש העיר המכהן הפסיד בבחירות. לפיכך העיר נותרה עצמאית.
גאוגרפיה.
טקאישי שוכנת על שפת מפרץ אוסקה. סמוכות לה הערים סאקאי, ו. כמחצית משטח העיר שוכנת על קרקע מאוחזרת, שעליה ניצב בית זיקוק פטרוכימי גדול. מחלקת כיבוי האש של טאקאשי מתהדרת בכבאית הגדולה ביותר ביפן, שלה זקוקה העיר כאמצעי זהירות מפני שריפות גדולות אפשריות בבית הזיקוק.
תחבורה.
בעיר עוברת הרכבת החשמלית של ננקאי . הקו הראשי של ננקאי עוצר בתחנת הגורומו ובתחנת טקאישי שבעיר.
קו טקשינוהמה של החברה עוצר בתחנת קיארבשי ובתחנת טקשינוהמה .
טאקאישי
נאוקו ימזאקי
נאוקו ימזאקי (ביפנית: 山崎 直子, נולדה ב-27 בדצמבר 1970) היא אסטרונאוטית יפנית לשעבר של הסוכנות היפנית לחקר חלל, והאישה היפנית השנייה שטסה בחלל. שהתה 15 יום בחלל במסגרת טיסת מעבורת החלל STS-131.
בצעירותה.
ימזאקי נולדה בשם נאוקו סומינו בעיר מצודו במחוז צ'יבה, פרבר של טוקיו, שביפן. במהלך ילדותה, היא גרה שנתיים בסאפורו. היא סיימה את לימודי התיכון בבית הספר התיכון האוניברסיטאי Ochanomizu בשנת 1989. יאמזאקי למדה תואר ראשון במדעים בהנדסת אווירונאוטיקה וחלל מאוניברסיטת טוקיו אותו סיימה בשנת 1993, ותואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה וחלל בשנת 1996,
תוך התמקדות ברובוטיקה חללית ומערכות תחבורה בתחום החלל. במהלך לימודיה, שהתה שנה אחת באוניברסיטת מרילנד.
קריירת בסוכנות החלל היפנית.
ימזאקי החלה לעבוד בסוכנות פיתוח החלל הלאומית של יפן (NASDA, כיום הסוכנות היפנית לחקר החלל) בשנת 1996, והייתה חלק מצוות הפיתוח של המודול היפני הניסיוני לתחנת החלל הבינלאומית, בין השאר עבדה על מודי הכשל והתפעול של המודול. מיוני 1998 עד למרץ 2000, הייתה חלק מהצוות הצנטרפוגלי של תחנת החלל, הבודק את התכן הראשוני והקונספט הראשוני.
ימזאקי נבחרה כמועמדת לאסטרונאוטית בפברואר 1999 על ידי סוכנות פיתוח החלל הלאומית של יפן (NASDA, כיום הסוכנות היפנית לחקר החלל), והשתתפה בתוכנית ההכשרה הבסיסית לאסטרונאוטים לתחנת החלל הבינלאומית, החל מאפריל 1999 והוסמכה כאסטרונאוטית בספטמבר 2001.
בשנת 2001 ימזאקי השתתפה בהדרכה מתקדמת של תפעול תחנת החלל ותמכה בפיתוח החומרה ותפעול מודול קיבו היפני לתחנת החלל. במאי 2004 היא סיימה הכשרה כמהנדסת טיסה על חללית הסויוז (Soyuz-TMA) במרכז ההדרכה על שם יורי גאגרין בעיר הכוכבים, רוסיה .
בנאס"א וטיסת מעבורת החלל STS-131.
ביוני 2004 ימזאקי הוצבה במרכז החלל ג'ונסון ביוסטון, טקסס, כדי להצטרף להכשרת האסטרונאוטים שם, והוצבה בסניף הרובוטיקה של משרד האסטרונאוטים.
בנובמבר 2008 סוכנות החלל היפנית הודיעה כי ימזאקי תהיה האישה היפנית השנייה שתטוס בחלל בטיסת מעבורת החלל STS-131, ששוגרה ב־5 באפריל 2010. (הראשונה הייתה צ'יאקי מוקיי). עם השיגור, היא גם האמא היפנית הראשונה והיפני השביעי בחלל.
כיוון שהטיסות במעבורות החלל הופסקו בשנה לאחר מכן, היא הייתה גם האסטרונאוט היפני האחרון שטס במעבורת החלל.
ב-5 באפריל 2010 יאמזאקי שוגרה לחלל במעבורת החלל דיסקברי במסגרת משימת STS-131. המשימה נמשכה למעלה מ-15 יום. המעבורת הגיעה לתחנת החלל ועגנה שם יומיים לאחר מכן. במהלך הטיסה היא תמכה בפעילויות תוך הפעלת זרוע המעבורת הרבוטית והזרוע הרובוטית של תחנת החלל. כמו כן הייתה אחראית על העברת הציוד והאספקה מהמעבורת לתחנת החלל, והטענת המודול הלוגיסטי הרב תכליתי לאונרדו בציוד ואשפה לטיסתו חזרה לכדור הארץ. בזמן טיסתה של נאוקו, שהה בתחנת החלל אסטרונאוט יפני נוסף - סויצ'י נוגוצ'י, והשניים ערכו מסיבת עיתונאים יחדיו ופעילות מול ילדים בבתי ספר יפנים. כמו כן שניהם עבדו יחדיו להביא מספר רב של התקנות וציוד בתוך תחנת החלל. כמו כן בזמן שהותה בחלל היא הייתה אחת מ-4 נשים ששהו בו זמנית באותו זמן בתחנת החלל, מספר שיא של נשים.
מעבורת החלל דיסקברי חזרה לכדור הארץ ב־20 באפריל 2010.
ימזאקי פרשה מסוכנות החלל היפנית באוגוסט 2011.
לאחר סוכנות החלל היפנית.
עם חזרתה לכדור הארץ, מסוף דצמבר 2010, היא המשיכה את לימודיה ומחקרה בהנדסת אווירונאוטיקה וחלל באוניברסיטת טוקיו.
משנת 2011, היא מעורבת בפעולות לקידום החינוך למדע וטכנולוגיה, וכן יועצת למדיניות החלל של ממשלת יפן.
ביולי 2018, היא הקימה ביחד עם אחרים את התאגדות נמל החלל של יפן, ארגון שנועד לפתוח נמלי חלל ביפן תוך שיתוף פעולה עם חברות מסחריות וגופים ממשלתיים.
נכון ליולי 2019, ימזאקי היא סטודנטית לדוקטורט במעבדה למערכות חלל חכמות באוניברסיטת טוקיו.
חיים אישיים.
ימזאקי הייתה נשואה לטיאצ'י יאמזאקי ולזוג שני ילדים; הם התגרשו בפברואר 2012.
בשנת 2007 יאמזאקי דיבבה את הדמות שלה בפרק 7 בסדרת האנימה RocketGirls.
וולוו בראג'
וולוו בראג', וולוו סטארקֶה, וולוו ראסקֶה (בשוודית: Volvo Brage/Starke/Raske) היא סדרת משאיות בינוניות מתוצרת וולוו משאיות בבעלות יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר יוצרה בין השנים 1954–1972 בשוודיה.
יוצרו 29,500 יחידות.
היסטוריה.
בשנת 1954 הציגה וולוו את המשאית הבינונית "L370 Brage", במשקל של 4.5 טון. בדגם הורכב מנוע בנזין עם שסתומים עליונים. בשנת 1955 הגיע הדגם "L360" הפשוט יותר, עם משקל עומס של 3.5 טון ומנוע שסתום צדדי. ייצור ה-"L360" הופסק כבר בשנת 1957. מכוניות מוקדמות היו בעלות תיבת הילוכים בעלת ארבעה הילוכים לא מסונכרנים, אך עד מהרה הוחלפה בתיבת הילוכים מסונכרנת בעלת חמישה הילוכים. הביקוש למשאיות מנועי בנזין פחת עם עליית מחירי הדלק וייצור דגם ה-"Brage" הופסק בשנת 1963.
יחד עם דגם ה-"Brage" הוצגה גם גרסת הדיזל "L375 Starke", עם משקל עומס של 4.5 טון. בשנת 1955 נוסף דגם ה-"L365" הפשוט יותר, עם משקל עומס של 3.5 טון, אך ייצורו הופסק שוב בשנה שלאחר מכן. "סטארקה" החליף את תיבת ההילוכים הלא מסונכרנת שלה בתיבת הילוכים מודרנית יותר בעלת חמישה הילוכים.
בשנת 1961 המכונית שינתה את שמה ל- "L465 Starke".
בשנת 1961 הגיע דגם "Raske L475" הגדול יותר, עם משקל של 5 טון. בנוסף למנוע הדיזל של דגם ה"סטארקה", הוא היה מצויד גם במנוע דיזל-טורבו.
משנת 1962 הוצע דגם ה-"L4751 Raske Tiptop".
בשנת 1965 הציגה וולוו את דגם ה-"N84". השינוי היחיד הנוסף היה שהמכונית קיבלה מנוע עם נפח גדול יותר, 5,130 סמ"ק.
חסן אלבסרי
חסן אלבסרי (בערבית, حسن البصري; תעתיק מדויק: חסן אל-בצרי) היה איש דת מוסלמי, סגפן, תאולוג, פוסק הלכה, שופט ומיסטיקן, מהדור השני של המוסלמים, אשר נקראו "א-תאבעון".
מעטים מאוד מכתביו המקוריים של חסן שרדו. הפתגמים והאמירות שלו בנושאים שונים הועברו בעיקר דרך מסורות בעל פה על ידי תלמידיו הרבים.
חייו.
חסן נולד באל-מדינה בשנת 642. אמו הייתה העוזרת של אחת מנשותיו של מוחמד, בעוד שאביו היה עבד ממוצא פרסי. חסן גדל באל-מדינה, עד שמשפחתו עברה לבצרה. כשהוא גדל, החל חסן להיות נערץ באופן נרחב בגלל נאמנותו הבלתי מתפשרת לדרכו של מוחמד.