כאשר שער החליפין שבו קונה חלפן כספים מטבע מסוים נמוך מהשער שבו הוא מוכר מטבע זה, נעשה ההפרש בין השערים להכנסתו של חלפן הכספים מעסקת החליפין. מעבר לכך, חלפן הכספים מרוויח גם מעמלה שהוא גובה על פעולת החלפנות עצמה.
היסטוריה.
מאז המצאת הכסף בעת העתיקה, עסקו סוחרים בחלפנות כספים. מאז ימי הביניים, עסקו בחלפנות כספים גם בנקאים, כחלק מפעילותם העסקית, שעיקרה הלוואת כספים. הבנקים המודרניים כוללים גם החלפת כספים כאחד משירותיהם וממכלול פעילותם הכספית.
בישראל.
בעשרות השנים הראשונות לקיום המדינה, עקב המצב הכלכלי הקשה הטיל בנק ישראל הגבלות חמורות על החזקת מטבע זר, במטרה לחזק את הלירה הישראלית, ולכן חלפנות כספים נעשתה רק בבנקים, לאחר הצגת מטרה נאותה. במקביל פעלו חלפנים לא חוקיים, שבדרך כלל המשטרה לא פעלה נגדם. בסוף שנת 1997 הותרה רכישת מטבע זר מעסקים פרטיים ("צ'יינג'ים") בסכום מוגבל והחלו קמים עסקים פרטיים המספקים שירות זה בכל רחבי המדינה.
חוק איסור הלבנת הון משנת 2002 מחייב חלפן כספים לדווח לרשות המיסים על כל המרת מטבע בשווי של 50,000 ש"ח ומעלה, כולל פרטי הזהות של הלקוח שביצע עסקה זו.
בנוסף לעיסוק בהמרת מטבעות, עוסקים חלפני כספים גם במתן הלוואות בריבית בשוק האפור ובנכיון שיקים (תשלום במזומן עבור המחאה עתידית תמורת עמלה, העולה בהתאם לאורך הזמן עד התאריך הנקוב בהמחאה).
שימוש נוסף בחלפנות הכספים נעשה לצורכי הלבנת הון או העלמת מס בסכומים נמוכים (בסכומים גבוהים ישנה חובת רישום לחלפן), לדוגמה פרעון שיק למזומן לאדם המעוניין למנוע רישום של ההכנסה אותה קיבל באמצעות שיק.
יהודה בן ברזילי הברצלוני
רבי יהודה בן ברזילי הברצלוני (נקרא גם: רבי יהודה הנשיא מברצלונה; ר"י ברצלוני או ברגלוני, אלברצלוני, אלברגלוני) חי מסוף המאה ה-11 עד תחילת המאה ה-12 (על פי הלוח העברי באמצע המאה התשיעית לאלף החמישי). היה מגדולי חכמי ספרד. מחבר ספר העתים.
ביוגרפיה.
על פי מחקרו של ד"ר משה שאלתיאל במבוא להגדת שאלתיאל, אביו של רבי יהודה, ברזילי, היה בנו של דוד הנשיא בנו של מר חזקיה בן דוד. יש שטענו כי למד אצל רבי יצחק בן ראובן הברצלוני (מחבר האזהרות ופירוש למסכת כתובות), אך הדבר בספק רב. כמו כן לא ניתן לקבוע מי היו תלמידיו, ובכלל זה האם הראב"ד השני היה תלמידו. עם זאת, ידוע כי הראב"ד הכיר את רבי יהודה באופן אישי והתייעץ עמו בשאלות קשות. כך כותב הרב שמעון בן צמח דוראן:
יהודה בן ברזילי היה בן זמנו של אברהם בר חייא הנשיא, וידוע ויכוח שניהל איתו בדבר דחיית מועדה של חתונה. בר חייא שהיה אסטרולוג סבר כי יש לדחות את החתונה משיקולים אסטרולוגיים, ואילו רבי יהודה התנגד לכך בתוקף משיקולים הלכתיים. שיטתו בסוגיית סדר הפרשיות בתפילין היא כרבנו תם, והוא כותב שלא שמע מעולם על תפילין בשיטת רש"י, ושפסיקה כזו היא טעות סופר.
ספר העתים הוא ספרו המפורסם והעיקרי, עוסק בנושאי הלכות התלויות בזמן, בעיקר בהלכות שבת. רובו אבד, בשנת תרס"ג נדפסו חלקים ממנו ששרדו. ספרים נוספים שחיבר: "יחס שאר בשר" - בדיני נשים (אבד), "ספר הדינים" - בדיני ממונות, מתוכו שרד החלק "ספר השטרות" ונדפס בשנת תרנ"ט, ופירוש על ספר היצירה (שרד). וכן חיבר את ספר הבינות וביאר שם את כל שמות קודש וחול על סדר הפרשיות שבתורה.
בספריו הוא מתבסס על , ספרי הרי"ף ורבי שמואל הנגיד.
יהודה ברצלוני מתייחס אל איגרת חסדאי אבן שפרוט אל מלך הכוזרים בספר שמתוארך בין השנים 1090 ו-1105. הוא מפקפק באמינותם וחושש כי הם זיוף, וכותב "לא ידעתי אם אמת היה הדבר שנתגיירו הכוזרים שהם מבני תוגרמה או לא".
החיד"א משבחו בספרו שם הגדולים:
קישורים חיצוניים.
חיבוריו:
לוחמה אסימטרית
לוחמה אסימטרית היא מלחמה בין יריבים שכוחם הצבאי או הכלכלי היחסי שונה באופן משמעותי, או שהאסטרטגיה או הטקטיקות שלהם שונים באופן משמעותי. בדרך כלל מדובר במלחמה בין צבא מקצועי למיליציות של תנועת התקוממות, שלעיתים קרובות מעמדם בלתי חוקי.
הגדרת מלחמה אסימטרית בדרך זו באה להבדיל בינה למלחמה סימטרית, מצב לחימה בין שני כוחות בסדרי גודל דומים בשדה הקרב, המשתמשים בטקטיקות ובאסטרטגיות דומות. המושג עצמו הוטבע בשנות ה-70 של המאה ה-20.
במלחמה אסימטרית שני הצדדים מנסים לנצל את חולשות היריב כדי לקדם את מטרותיהם הצבאיות או הפוליטיות. הצד החלש במלחמה אסימטרית משתמש לעיתים בשיטות לחימה לא קונבנציונליות, כדי לפצות על חוסר האיכות והכמות בכוח הצבא, זאת בהסתמך על ההנחה כי הצד החזק לא ירצה לשלם את המחיר התדמיתי הכבד, ויהיה נתון ללחץ בינלאומי אם יחליט לנקוט בשיטות דומות. פעולות טרור הן דוגמה לסוג אחד של מלחמה אסימטרית, אך מלחמה אסימטרית כוללת גם סוגי לחימה נוספים, כגון: התקוממויות עממיות, מלחמות גרילה, מדינה מול מעצמה ועוד מצבים שבהם כוח צבאי מסודר מתעמת עם יריב פחות מאורגן, בעל ציוד פחות משוכלל וטקטיקה חמקמקה. יריבות אסימטרית עשויה להוביל גם לבניין כוח המותאם לפערי הכוחות, כמו למשל "רדוקציה טכנולוגית" אשר במסגרתה הצד המצוי בנחיתות מוותר על אמצעי לחימה מתקדמים ומעדיף להצטייד באמצעים פשוטים אך תחבולניים.
ניתן לומר, כי מלחמות אסימטריות היו קיימות מקדמת דנא. אולם עקב התמורות בדמוגרפיה, בכלכלה ובתודעה הקבוצתית של מגזרים ולאומים בעולם, מאז ראשית המאה ה-19, ובמיוחד לאחר מלחמת העולם השנייה מלחמות אסימטריות עלו בשכיחותן וגם מדינות בעלות יכולות דומות מנהלות מלחמות אסימטריות חשאיות הנקראות מלחמות פרוקסי, ובין שיטות הפעולה בהן ניתן למנות את השימוש בנשק להשמדה המונית, בתקשורת, ופעילות באומות המאוחדות.
עבד-אל סטאר קאסם
עבד-אלסתאר קאסם (21 בספטמבר 1948 - 1 בפברואר 2021) היה פרופסור פלסטיני למדעי המדינה באוניברסיטת א-נג'אח בשכם ופעיל פוליטי.
ביוגרפיה.
קאסם נולד בכפר דיר אל-ע'וסון, הסמוך לטול-כרם. היה בעל תואר ראשון במדעי המדינה מהאוניברסיטה האמריקאית בקהיר (1972), תואר שני בכלכלה מאוניברסיטת המדינה של קנזס (1974), ותואר דוקטורט במדעי המדינה מאוניברסיטת מיזורי (1977). בשנים 79–1978 לימד באוניברסיטת ירדן. משנת 1980 מלמד באוניברסיטת א-נג'אח בשכם. קאסם היה כלוא שנתיים בבתי כלא בישראל בשל פעילותו הפוליטית, בשנים 1981 ו-1988. במשך 22 שנה נאסר עליו לצאת לחו"ל. הוא גם נכלא מספר חודשים בבית הכלא של הרשות הפלסטינית לאחר שביקר את יו"ר הרשות ושלטונו. בשנת 1995 נעשה ניסיון להתנקש בחייו.
בשנת 2002 הודיע כי יתמודד נגד יאסר ערפאת בבחירות לראשות הרשות הפלסטינית והבטיח לפעול נגד השחיתות ברשות וכן חשב להתמודד בשנת 2005, אולם לבסוף משך את מועמדותו. באוגוסט 2011 נעצר ל-15 ימים לפי הוראת בית משפט הפלסטיני.
נפטר ב-1 בפברואר 2021 לאחר שחלה במחלת נגיף קורונה 2019 בתקופת מגפת הקורונה שתקפה את הרשות הפלסטינית. הותיר אחריו אישה, שני בנים ושתי בנות.
פסח בלקין
פסח בלקין (1935 – 10 בינואר 2020) היה ראש המועצה החמישי של רמת השרון. הוא כיהן כראש המועצה בין השנים 1969–1978.
ביוגרפיה.
בלקין נולד בתל אביב למשפחה שהיא דור רביעי בישראל. בנעוריו היה פעיל בתנועת הצופים וריכז את "צופי הקהילה" ו"צופי ים", בהמשך הקים את שבט "צופי הצפון" בעיר. בשנת 1953 התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל.
בשנים 1954–1958 היה חבר משק שדה בוקר וריכז את הפלחה ואת מוסך הרכב. באותה תקופה הייתה שהותו הראשונה של דוד בן-גוריון בקיבוץ טרם שובו לזירה הציבורית, ובלקין זכה להכירו באופן אישי. לאחר שעזב את הקיבוץ ועבר לרמת השרון היה בלקין עובד "מקורות" ובהמשך הצטרף לקואופרטיב איחוד להובלת בשר והתקדם תוך תקופה קצרה עד לתפקיד מנהל הקואופרטיב.
בעת הקמת מפלגת רפ"י, הצטרף בלקין למפלגה, לאור היכרותו עם בן-גוריון מימי שדה בוקר, והתמודד מטעמה לבית נבחרי ההסתדרות. בהמשך, היה בלקין מאנשי הרשימה הממלכתית ומפלגת לע"ם. בשנת 1977 הוא התמודד מול יגאל הורביץ על ראשות לע"ם, במה שנחשב להתמודדות חסרת סיכוי. בלקין נימק את התמודדותו בצורך ברוטציה בהנהגה. מועמדותו זכתה ב-76 קולות מול 265 של הורביץ, תוצאה שנחשבה להצלחה של בלקין.
לקראת הבחירות למועצות ב-1969 הצטרף בלקין לרשימה מקומית בשם "הרשימה הציבורית למען רמת השרון" (ר"ש), שלא הייתה קשורה לאחת מהמפלגות הארציות, והוצב במקום הרביעי ברשימה. בבחירות שנערכו ב-1969 זכתה הרשימה, שבראשה עמד אורי אורן, ב-5 מושבים מתוך 11 במועצה, כמו המערך, אשר שמואל חכם היה ראש המועצה מטעמה. תוצאת הבחירות הפתיעה את חברי הרשימה ורק פסח בלקין, הסכים לקחת על עצמו את תפקיד ראש המועצה. הוא כרת הסכם עם הנציג היחיד שנבחר מטעם גח"ל, זאב אבידן, ונבחר לראשות המועצה.
בבחירות שנערכו ב-1974 זכתה הרשימה של בלקין ברוב מוחלט של 8 מתוך 13 חברי המועצה ובלקין המשיך את כהונתו כראש המועצה. בשנת 1977 פרסם מבקר המדינה דו"ח ביקורת על מועצת רמת השרון שכללה חשדות לפגיעה בטוהר המידות. בעקבות הדו"ח נפתחה חקירת משטרה ובאוגוסט 1978 פורסם בתקשורת שהמשטרה המליצה להעמיד את בלקין לדין ושגורמים משפטיים אישרו שהוא "שקוע עד צוואר". במאי 1979 החליטה הפרקליטות לסגור את התיק נגד בלקין ולא להגיש כתב אישום.