המהפכה התעשייתית אמנם הביא רווחה רבה למנצ'סטר, אך גם עוני ועליבות לחלקים גדולים מהאוכלוסייה. ההיסטוריון סימון שאמה (Simon Schama) ציין כי "מנצ'סטר הייתה הטוב ביותר והגרוע ביותר שנלקח לגבולות קיצוניים ביותר, סוג חדש של עיר בעולם; ארובות הפרברים התעשייתיים קידמו את פניך בעמודי עשן". תייר אמריקני שהגיע לעיר סיפר כיצד ראה "שברים הרוסים, מפוררים, מדוכאים ומחוצים של טבע האדם, שוכבים ומדממים".
ב-1853 הגיע מספר מפעלי הכותנה בעיר לשיא, ועמד על 108. לאחר מכן פחת מספר המפעלים, ומנצ'סטר ירדה מהמקום הראשון לטובת מרכזי טוויית הכותנה של בולטון בשנות ה-50 של המאה ה-19, ואולדהאם בעשור שלאחר מכן. אולם, תקופה זו של דעיכה בפעילות הטקסטיל הייתה במקביל לעליית קרנו של האזור כמרכז כלכלי. מנצ'סטר המשיכה להיות מרכז לעיבוד כותנה, וב-1913 בוצעו בה 65% מעיבודי הכותנה של כל העולם. מלחמת העולם הראשונה גרמה להפרעות בגישה אל שוקי הייצוא. עיבוד הכותנה בחלקים אחרים של העולם החל לגדול, לעיתים בזכות מכונות שיוצרו במנצ'סטר. העיר סבלה רבות במהלך השפל הגדול, והשינויים החברתיים שמתחת לפני השטח החלו לדחוק את התעשיות הוותיקות, כולל ייצור הטקסטיל.
במלחמת העולם השנייה עברה העיר הסבה לטובת תעשיית המלחמה. לדוגמה, סדנאות היציקה והמיכון במפעלי ייצור הקטרים של חברת בייר ופיקוק בגורטון עברו לייצור של פצצות; המפעלים של צמיגי דאנלופ בצ'ורלטון-על-מדלוק החלו לייצג בלוני הגנה; מחוץ לעיר, בפארק טראפורד, בנתה חברת מטרופוליטן-ויקרס את המפציצים אוורו מנצ'סטר ואוורו לנקסטר, וחברת פורד בנתה עבורם את מנועי רולס-רויס מרלין. כתוצאה מכך הפכה מנצ'סטר ליעד הפצצות של הלופטוואפה, וב-1940 החל חיל האוויר הנאצי לתקוף גם מטרות לא צבאיות. המתקפה הגדולה ביותר אירעה במהלך "בליץ חג המולד", בלילה של ה-22/23 ו-23/24 בדצמבר 1940, כאשר הוטלו על העיר 467 טון של פצצות ולמעלה מ-37,000 פצצות תבערה. רוב מרכז העיר ההיסטורי נחרב, כולל 165 מחסנים, 200 בתי עסק ו-150 משרדים. 376 אנשים נהרגו, ו-30,000 בתים נפגעו. קתדרלת מנצ'סטר הייתה בין הבניינים שניזוקו בצורה הקשה ביותר, ושיקומה נמשך עשרים שנים.
לאחר המלחמה.
תעשיית הכותנה התדרדרה גם בשנות השלום שלאחר המלחמה, וב-1968 נסגרה בורסת הסחורות המקומית. ב-1963 היה נמל מנצ'סטר לשלישי בגודלו במדינה, והעסיק למעלה מ-3,000 עובדים, אך התעלה לא התאימה לנפח המטען שעבר דרכה. התנועה לנמל פחתה בהדרגה, וב-1982 נסגר הנמל. התעשייה הכבדה החלה להתדרדר החל משנות ה-60, וגודלה הצטמצם עוד יותר בעקבות המדיניות הכלכלית שהנהיגה מרגרט תאצ'ר ב-1979. בין 1961 ל-1983 ירד מספר העבודות בתחום הייצור ב-150,000. הפריחה מחדש החלה בשלהי שנות ה-80, עת החלו מיזמים עסקיים שונים. שתי הצעות לאירוח המשחקים האולימפיים היו חלק מתהליך שמטרתו להגביר את המודעות הבינלאומית לעיר, אך מנצ'סטר הפסידה בהתמודדות לאתונה ב-1990 בהתמודדות על אירוח אולימפיאדת 1996, ולסידני ב-1993 בהתמודדות על אירוח אולימפיאדת 2000.
למנצ'סטר יש היסטוריה של תקיפות המיוחסות לבדלנים מאירלנד, בהן קדושי מנצ'סטר של 1867, הצתה ב-1920, סדרה של פיצוצים ב-1939, ושתי פצצות ב-1992. ב-15 ביוני 1996 ביצע ארגון PIRA, אחד מפלגי הצבא האירי הרפובליקני פיגוע, שכלל הפעלת פצצה גדולה ליד חנות במרכז העיר. הייתה זו אחת הפצצות הגדולות ביותר שהופעלה על אדמת המדינה, והיא גרמה ליותר מ-200 פצועים, נזקים כבדים לבניינים סמוכים, וחלונות שבורים במרחק רב. עלות תיקוני הנזקים המיידיים הוערכה בכ-50 מיליון לירות שטרלינג, אך תוך זמן קצר התברר כי היא גבוהה יותר. עלות הביטוחים הסופית הייתה למעלה מ-400 מיליון שטרלינג, ובתי עסק רבים לא התאוששו מאובדן ההכנסה שנגרם להם. מרכז העיר עבר תהליך התחדשות מקיף בעקבות ההשקעות שלאחר הפיגוע ב-1996 ואירוח משחקי חבר העמים הבריטי בשנת 2002. מתחמים חדשים ומשופצים הפכו ליעדי קניות ובידור פופולריים, ומנצ'סטר ארנדייל הפך לקניון הגדול ביותר במדינה ששוכן במרכז עיר.
חלקים רבים של העיר, המתוארכים לשנות ה-60 ואילך, נהרסו או נבנו מחדש ועברו תהליך מודרניזציה תוך שימוש בזכוכית ופלדה. המפעלים הוותיקים הפכו לבתי מגורים מודרניים, באזור הולם (Hulme) הוצאו לפועל תוכניות חידוש מקיפות, וברחבי העיר פותחו דירות לופט במחירים גבוהים. מגדל ביטהאם, שבנייתו הסתיימה ב-2006, התנשא לגובה 169 מטרים ו-47 קומות, והוא הבניין הגבוה ביותר במדינה מחוץ ללונדון. 23 הקומות הראשונות משמשות את מלון הילטון המקומי, ו-24 העליונות מכילות את דירות המגורים. בינואר 2007 הוחלט להקים בעיר קזינו גדול ממדים, אך למרות האישור הראשוני בבית הנבחרים החליט בית הלורדים להתנגד לכך. היוזמה בוטלה, ופיצויים ניתנו לגורמים השונים שהיו מעורבים במהלך.
מאז תחילת המאה ה-21 נחשבת מנצ'סטר כעיר השנייה בממלכה המאוחדת על ידי גורמי עיתונות בינלאומיים, הציבור הבריטי ושרים בממשלת בריטניה. במשאל שערך ה-BBC ב-2007 הקדימה העיר את ברמינגהאם וליברפול בקטגוריית העיר השנייה באנגליה, אך גם בקטגוריית העיר השלישית. הקריטריונים להכללה בקטגוריה לא היו רשמיים או מוגדרים היטב. מנצ'סטר איננה העיר השנייה בגודלה מבחינת אוכלוסייה, אך נטען כי להיסטוריה ולתרבות שלה יש משקל רב יותר. אולם, תואר זה, שאיננו רשמי, מוחזק באופן לא רשמי על ידי ברמינגהאם מאז תחילת המאה ה-20.
ב-22 במאי 2017 אירע פיגוע התאבדות במנצ'סטר ארנה בתום הופעה של הזמרת אריאנה גרנדה, בו נהרגו 22 בני אדם ונפצעו למעלה מ-50. ארגון המדינה האיסלמית נטל אחריות לפיגוע.
גאוגרפיה.
מנצ'סטר נמצאת במרחק 257 קילומטרים צפונית-מערבית ללונדון, והיא שוכנת באזור דמוי קערה הגובל בצפון ובמזרח בהרי הפנינים, שהוא רכס הרים המשתרע לאורך צפון אנגליה, ובדרום במישור צ'שייר. מרכז העיר בנוי על הגדה המזרחית של הנהר אירוול, ליד נקודת המפגש שלו עם הנהרות מדלוק ואירק, וגובהו בין 35 ל-42 מטרים מעל גובה פני הים. נהר המרזי זורם דרך דרום העיר. רוב החלק הפנימי של העיר, ובעיקר באזור הדרומי, נמצא על אזור שטוח, וניתן לצפות בו מבניינים גבוהים ברחבי העיר וממרגלות הגבעות ואדמות הבור של הרי הפנינים, המתכסים לעיתים בשלג במהלך החורף. מאפייניה הגאוגרפיים של מנצ'סטר השפיעו רבות על התפתחותה המוקדמת כעיר התעשייה הראשונה בעולם. המאפיינים הם האקלים, קרבתה לנמל של ליברפול, זמינות אנרגיית מים מהנהרות העוברים לידה ובתוכה, ומאגרי הפחם הסמוכים.
השם מנצ'סטר, שניתן באופן רשמי רק לאזור המטרופוליטני של מנצ'סטר רבתי, משמש שטחים נרחבים יותר, בהם "אזור העיר מנצ'סטר", "עיירת הדואר מנצ'סטר" ו"אזור אגרת העומס מנצ'סטר רבתי". התחום העירוני שבמרכזו העיר מנצ'סטר משמש להגדרת שוקי הבתים, קשרים עסקיים, דפוסי הגעה למקום העבודה, אזורים מנהליים וכדומה. לפי הסוכנות לפיתוח כלכלי The Northern Way, האחראית על צמצום הפערים בין צפון אנגליה לשאר המדינה, התחום העירוני של מנצ'סטר כולל גם את הרבעים המטרופוליטניים סטוקפורט, טמסייד, טראפורד, בולטון, ברי, אולדהאם, ויגאן ורוצ'דייל, ביחד עם היי פיק (הנמצא מחוץ לאזור צפון מערב אנגליה), מזרח צ'שייר, מערב צ'שייר וצ'סטר וורינגטון.
לפי המשרד לסטטיסטיקות לאומיות מנצ'סטר היא היישוב המאוכלס ביותר באזור האורבני מנצ'סטר רבתי, שהוא אגד הערים השלישי בגודלו בממלכה המאוחדת. בעיר יש תערובת של אזורים אורבניים צפופי אוכלוסין ואזורי פרברים. היטון פארק, המשתרע על פני 2600 דונם, הוא השטח הציבורי הפתוח הגדול ביותר בעיר. בכל צדדיה גובלת העיר ביישובים גדולים, למעט קטע קטן לאורך הגבול הדרומי עם צ'שייר. הכבישים המהירים M60 ו-M56 חוצים את דרום העיר, דרך נורת'נדן ווייטנשו בהתאמה. מסילות רכבת כבדות מגיעות לכל הכיוונים בעיר, והתחנה העיקרית שלהן היא תחנת מנצ'סטר פיקדילי.
אקלים.
האקלים השורר במנצ'סטר הוא אקלים ימי ממוזג, בדומה לרוב האיים הבריטיים, עם עונת קיץ קרירה ועונת חורף מתונה. לאורך רוב השנה יורדים משקעים, בדרך כלל בכמות לא גדולה. כמות הגשמים הממוצעת היורדת בעיר היא 806.6 מילימטרים לשנה, בהשוואה לממוצע לאומי של 1,125 מילימטרים. ממוצע ימי הגשם השנתי הוא 140.4, ובממלכה המאוחדת כולה הוא 154.4. אולם, רמת הלחות של העיר גבוהה יחסית, ובזכותה היו תנאים נוחים לייצור טקסטיל כיוון שהסיבים נטו פחות להישבר. בעיר יורד יחסית מעט שלג, בעיקר בגלל אפקט החימום של האזור האורבני. אולם, בגבעות הרי הפנינים ויער רוזנדייל, המקיפות את העיר מצד מזרח ומצד צפון, יורד יותר שלג, הגורם לעיתים לסגירת דרכים המובילות מהעיר.
אתרים ורחובות.