בס היה חוקר טבע ובוטנאי נלהב, והוא העביר כמה מתגליותיו הבוטניות לסר ג'וזף בנקס בלונדון. "במסע זה של ארבעה עשר שבועות אספתי את אותם מעט צמחים על אדמתה של ואן דימן שלא היו מוכרים לי בניו סאות' ויילס," כתב לבנקס, "יש לי את הכבוד להגיש אותם לבדיקתך." הוא נעשה חבר כבוד בחברה לקידום ההיסטוריה של הטבע. כמה מתצפיותיו פורסמו בכרך השני של סיפורו של דייוויד קולינס על המושבה האנגלית בניו סאוס ויילס. הוא היה בין הראשונים שתיארו את חיות הכיס האוסטרליות.
נישואין ומסחר.
ב־8 באוקטובר 1800, ג'ורג' נישא לאליזבת' ווטרהאוס בכנסיית סנט ג'יימס, ווסטמינסטר. היא הייתה אחותו של הנרי ווטרהאוס, חבר לשעבר באוניה של בס, וקברניט מוסמך. בינואר 1801 הפליג בס שוב לפורט ג'קסון, והשאיר את אליזבת בבית, ואף על פי שבני הזוג כתבו זה לזה, הם לא נפגשו שוב, מכיוון שבס מעולם לא חזר מהמסע הזה.
בס וקבוצת חברים השקיעו כ -10,000 ליש"ט בספינה, ובמטען סחורות כלליות להובלה ולמכירה בפורט ג'קסון. בס היה מנהל המסע וגם הבעלים והפליג בתחילת 1801.
כשעבר במיצר בס במסעו בשנת 1801, הוא קרא למקום מצר בס, כמו כל מאפיין גאוגרפי אחר. נראה כי כפי שהבחין הביוגרף של פלינדרס ארנסט סקוט, שהצניעות הטבעית של בס פירושה שהוא לא חש צורך לומר "התגלה על ידי" או "נקרא על שמי".
עם הגעתו מצא בס את המושבה עמוסה בסחורות והוא לא הצליח למכור את המטען שלו. קינג, מושל המושבה פעל בתוכנית כלכלית קפדנית ולא לקח את הסחורה לחנות הממשלתית, אפילו בהנחה של 50%. מה שעשה קינג היה לחתום חוזה עם בס לייבוא בשר חזיר משומר במלח מטהיטי. היה מחסור באוכל בסידני באותה תקופה והמחירים גבוהים. חזירים היו בשפע בטהיטי וקינג יכול היה להתקשר עם בס ושניהם היו מרוויחים. הסידור התאים לקינג, והיה רווחי עבור בס.
יחד עם בן זוגו צ'ארלס בישופ הפליג בס מסידני בספינה "וונוס" לסאונד דושי בניו זילנד, שם בילו 14 יום בחילוץ ברזל מהאונייה ישנה של קפטן ברמפטון, "האנדוור". הם הפכו את הברזל לגרזינים, להחלפה תמורת בשר החזיר בטהיטי. הם חזרו לסידני בנובמבר 1802.
בינואר 1803 פנה בס למושל קינג בבקשה למונופול דייג בשטח המשתרע מקו החוצה את האי הדרומי התחתון של ניו זילנד מדושקי סאונד ועד נמל אוטאגו - כיום אתר העיר דונדין - וכולל את כל האדמות והימים מדרום, ובמיוחד איי אנטיפודס, ככל הנראה על סמך מידע מגיסו ווטרהאוס, שגילה את הארכיפלג אנטיפודס. הוא הפליג דרומה מסידני לעולם לא לחזור.
הפלגה אחרונה.
לא ידוע מה קרה לבס. הוא הפליג במסעו האחרון ב"וונוס" ב־5 בפברואר 1803 והוא וצוותו לא נראו עוד. התוכנית שלו הייתה לנסוע לטהיטי ואולי להמשיך למושבות הספרדיות בחוף צ'ילה לקנות מוצרים ולהביא אותן לסידני.
על פי החשד, ייתכן שבס גם תכנן לעסוק בסחר באזור צ'ילה. ספרד שמרה את יבוא הסחורות למושבותיה רק לספינות ספרדיות. אולם המתיישבים הספרדים, היו זקוקים ליותר מכפי שיכלו לספק. מחסור ומיסוי כבד גרם למחירים גבוהים, ועודד סחר בלתי חוקי נרחב עם ספינות זרות.
נמל פורט ג'קסון תואר על ידי כמה היסטוריונים מהמאה ה -19 כבסיס להברחות שכאלה (לבריטניה לא היו קשרי ידידות גדולה עם ספרד באותה תקופה ולכן הרשויות הבריטיות לא היו מעורבות).
לבס היה עדיין היה הרבה ממטען כללי שהביא לסידני בשנת 1801 ויכול להיות שהוא התפתה לקחת חלק ממנו לצ'ילה. בשניים ממכתביו האחרונים יש רמזים למיזם שלא יכול היה לתת לו שם. אך בכל מקרה הוא יצא לדרך בשנת 1803, עם מכתב דיפלומטי של המושל קינג שמעיד שמטרתו היחידה, אם הוא יהיה בחוף המערבי של דרום אמריקה, הייתה להשיג סחורות.
גורלו לא נודע. באנגליה בינואר 1806 בס הוזכר על ידי האדמירליות כימאי שאבד בים, ומאוחר יותר באותה שנה קיבלה אשתו אליזבת קצבה מקופת האלמנות, רטרואקטיבית למועד שבו הסתיים הקשר עם בס ביוני 1803. (באס שילם כספים קבוע לקרן ממשכורתו.)
ספקולציות אחדות הופיעו לגבי גורלו של בס. סיפור אחד, מיוחס לוויליאם קמפבל מהאוניה "הארינגטון" שסיפר כי בס נלכד על ידי הספרדים בצ'ילה ונשלח למכרות הכסף. "הרינגטון" עסקה בהברחות וחזרה לסידני כשלושה חודשים לאחר עזיבתו של בס. עם זאת, הסיפור מתפרסם בשנת 1811 בדו"ח מאת ויליאם פיצמאוריס ומהיימנותו לא ברורה.
טיעון נוסף נגד הסיפור הדרום אמריקני הוא שכל האסירים הבריטים שהוחזקו בידי הספרדים בצ'ילה ובפרו שוחררו בשנת 1808 וחזרו לאירופה. אם צוות "הוונוס" של בס, אכן נלכד על ידי הספרדים, אף אחד מ -25 אנשיו לא שרד.
חיפוש בארכיונים הספרדיים בשנת 1903 על ידי ההיסטוריון פסקואל דה גייאנגוס וחיפוש בארכיונים פרואניים בשנת 2003 על ידי ההיסטוריון חורחה אורטיז-סוטלו לא מצא אזכור לבס. גורלו הסופי נותר בגדר תעלומה.
מורשת.
בשנת 1963, הנפיק הדואר האוסטרלי בול לזכרו של בס.
המקומות הבאים נקראים על שמו של בס:
יצחק שדה (פירושונים)
גוטברוד אטלס
גוטברוד אטלס (בגרמנית: Gutbrod Atlas) היא סדרת מכוניות מסחריות אשר יוצרה גם בתצורת טנדר מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית Gutbrod אשר יוצרה בין השנים 1950–1954 בגרמניה המערבית.
נציבות פניות ילדים ונוער בהשמה חוץ ביתית
נציבות פניות ילדים ונוער בהשמה חוץ ביתית היא יחידה עצמאית במשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, שנועדה לאפשר בירור תלונות של ילדים שאינם גרים בבית המשפחה, אלא במסגרות חוץ ביתיות כגון פנימיות או משפחות אומנה וזקוקים לכתובת לבדיקת מצוקתם. מאז הקמת הנציבות באוקטובר 2017 עומדת בראשה עו"ס סימונה שטיינמץ.
הנציבות מהווה כתובת לפנייה בכל שאלה על בירור זכויות וכן להגשת תלונות, תוך מיצוב הילד, טובתו וזכויותיו במרכז.
ב-2016 קבעה הכנסת בחוק האומנה לילדים את חובת הקמת מנגנון בירור תלונות של ילדים הגרים במשפחות אומנה או בפנימיות, מתוך ההבנה כי קיים צורך בהגנה שונה ומשמעותית יותר על זכויותיהם. ילדים אלה מתאפיינים בפגיעות מוגברת לאור חוויות קשות שלעיתים עברו, עורף משפחתי מוחלש והקושי הקיים בפיקוח על שלומם בשל מאפייני ההשמה. לאור כל זאת ולאור החלטת המדינה להוציאם מהבית לחלופה ביתית, למדינה אחריות מוגברת לשמור על זכויותיהם ולהגן עליהם.
נציבויות דומות קיימות ביותר מ-45 מדינות ברחבי העולם. הן חלק מהתנועה לזכויות אדם ופועלות בהתאם לאמנת האו"ם בדבר זכויות הילד.
מנגנון בירור הפניות והתלונות.
החקיקה מחייבת כי בנציבות יהיה מנגנון בירור שיאפשר לילדים ובני נוער המצויים במשפחות אומנה או בפנימיות או במסגרות חוץ ביתיות אחרות, להתלונן באופן עצמאי, פרטי וחופשי, בלא כל חשש מפגיעה בעקבות הגשת התלונה. ילדים ובני נוער יכולים לפנות לנציבות במגוון אמצעים כגון טלפון, רשתות חברתיות, הודעות כתובות או קוליות בוואטסאפ, מייל, בדואר או הגעה למשרדי הנציבות.
האפשרות להתלונן מונגשת עבור כל ילד/ה או נער/ה בהשמה חוץ ביתית בהתחשב בגילם, בגרותם, יכולת הביטוי וכישורי השפה שלהם וכן בהתחשב במוגבלויות שונות אם ישנן. כמו כן, ילדים ובני נוער בהשמה חוץ ביתית יכולים לפנות לנציבות למטרת התייעצות ושאלות על בירור זכויות הנוגעות לחיי היומיום שלהם בחלופה הביתית.
סמכויות הנציבות דומות לסמכויות מבקר המדינה והחלטותיו (בסעיפים 41, 43 ו-45 לחוק מבקר המדינה, התשי"ח-1958), בשינויים המחויבים ובהתאמות הנדרשות לשמירה על פרטיות הילד ומניעת פגיעה בו.
על כן, לאחר קבלת תלונה עורכת הנציבות בירור מקיף ורשאית לדרוש מכל אדם או גוף להעביר כל ידיעה, דו"ח או מסמך העשויים לסייע בבירור התלונה, לערוך ביקור במסגרת החוץ ביתית בה שוהה הילד, לראיין גורמים רלוונטיים וכדומה.
בין השאר רשאית הנציבות להמליץ למנכ"ל המשרד, למנהלי מסגרות חוץ ביתיות ולגורמי פיקוח, לנקוט אמצעים למניעת פגיעה בילד או בילדים אחרים, או לתיקון הליקויים שעלו מבירור התלונה.
מדי שנה, הנציבות מפרסמת דו"ח המכיל נתונים סטטיסטיים ותובנות העולות מכלל הפניות ומדווחת לוועדת העבודה והרווחה בכנסת על פעילותה.
מי רשאי להגיש תלונה.
רשאי להגיש תלונה מי שטרם מלאו לו 18 שנים או שטרם מלאו לו 20 שנים והוא לומד במוסד חינוכי כהגדרתו בסעיף 252(ג1) לחוק הביטוח הלאומי, בתוכנית לימודים בהיקף של 20 שעות לפחות ושולב במשפחה אומנת או בכל מסגרת חוץ ביתית אחרת כגון פנימייה או הוסטל. כמו כן, ילד עם מוגבלות עד גיל 21 ששולב במשפחה אומנת או בכל מסגרת חוץ-ביתית אחרת, או מי שטרם מלאו לו 21 שנים והוא שוהה באומנה לאחר אשפוז או כתחליף לאשפוז או זקוק לטיפול תרופתי מיוחד או למעקב רפואי מיוחד, רשאי להגיש תלונה.
את התלונה יכול להגיש גם ידיד המכיר את הילד, האפוטרופוס לדין של הילד, או עורך דין שמונה לילד על ידי בית המשפט, אך לא הורה או אפוטרופוס (שאינו אפוטרופוס לדין) של הילד. לכל פונה, בין אם מדובר בילד עצמו או באחד מהגורמים הפונים למענו, עומדת הזכות כי זהותו תישאר חסויה בתהליך הבירור ולאחריו אם יבחר בכך.
הפרעה לילד להגיש תלונה, למנוע את הגשתה או לגרום לביטולה היא עבירה פלילית שבצידה עונש מאסר.
הקמת הנציבות ובסיס חוקי.
בשנת 1991 אשררה ישראל את האמנה בדבר זכויות הילד כאמנה בינלאומית השואפת לקבוע את זכויותיהם הפוליטיות האזרחיות, הכלכליות והתרבותיות של ילדים ובני נוער.