גודל.
בעת גילויו ב-1877 היה האפטוזאורוס אחד הדינוזאורים הגדולים ביותר שהיו ידועים עד אז. במהלך המאה ה-20 נתגלו דינוזאורים שהיו גדולים ממנו באופן ניכר ומיצבו את האפטוזאורוס כזאורופוד גדול-בינוני. עם זאת, מאובנים חדשים שנתגלו מראים כי האפטוזאורוס היה גדול באופן משמעותי ממה שחשבו, ואף מיצבו אותו מחדש כאחד מהזאורופודים הגדולים ביותר שחיו אי-פעם, באותו סדר גודל של הסופרזאורוס והאלמוזאורוס. בהתבסס על מאובנים אלה, האפטוזאורוס היה ככל הנראה הדינוזאור הגדול ביותר שחי בתור היורה.
לפי ההערכות הישנות האפטוזאורוס לא היה מבין הזאורופודים הגדולים ביותר, אך עדיין הוא היה גדול למדי: משקלו נע בין 18 ל-35 טונות ואורכו נע בין 22 ל-26 מטר (תלוי במין). הערכות אחרות, שנעשו בטכניקות חדשות יותר, הן קטנות יותר: אורך של ומשקל של בלבד. הערכה מחודשת של האפטוזאורוס לואיזה מהמאובן CM 3018, שנערכה ב-2015, העריכה את מסתו כנעה בין 21.8 ל-38.2 טונות מטריות.
לצד מאובנים אלה נתגלו גם מאובנים חלקיים יותר שמרמזים שהאפטוזאורוס היה גדול יותר באופן משמעותי מההערכות המצוטטות לעיל. באוקלהומה נתגלתה חוליה ענקית של אפטוזאורוס, ממצא OMNH 1670, שגודלה הוא 135 ס"מ (לעומת 106 ס"מ של מאובני אפטוזאורוס שהיו ידועים עד כה). מלבד גודלה העצום, היא כנראה הייתה שייכת לפרט של מבוגר צעיר שעדיין לא הגיע לגודלו המלא, דבר המעצים עוד יותר את גודלו המרבי של האפטוזאורוס. ב-2013 נתגלתה חוליה ענקית אחרת של אפטוזאורוס בעל סדר גודל דומה. ב-2014 התגלה מאובן ענקי נוסף של אפטוזאורוס, עצם ירך (femur) באורך 2 מטר, דבר המחזק את ההערכה שהאפטוזאורוס היה גדול בהרבה ממה שהיה ידוע עד כה, והגיע לסדרי הגודל של הסופרזאורוס והאלמוזאורוס.
שינוי סקלה איזומטרי של 127% (זהו היחס 135/106) מגדיל את הערכות גודלו של האפטוזאורוס לאורך של ומשקל של 36–80 טון קצר (33–72.5 טונות מטריות).
לפי הערכות שמרניות וצרות יותר אורכו המרבי של האפטוזאורוס היה כ- ומשקלו למעלה מ-50 טונות. לפי הערכות אלה האפטוזאורוס היה הדינוזאור הכבד ביותר שחי באמריקה הצפונית ובתור היורה (שקל בערך כמו הזאורופוסידון והאלמוזאורוס והיה כבד יותר מהברכיוזאורוס והקמרזאורוס) אך לא הארוך שבהם (סופרזאורוס ודיפלודוקוס הלורום היו ארוכים יותר אך שקלו פחות). האפטוזאורוס היה דינוזאור ענק אך קטן יותר מהארגנטינוזאורוס והפטגוטיטאן (שנחשבים לדינוזאורים הגדולים ביותר הידועים למדע).
פלאוביולוגיה.
אפטוזאורוס היה אחד הזאורופודים הנפוצים בתקופותו, והשני הנפוץ ביותר (אחרי קמרזאורוס) בתצורת מוריסון שנמצאת במערב ארצות הברית. בניגוד לזאורופודים אחרים, נראה שלא חי בעדרים אלא בקבוצות קטנות או כיחידאי. הוא היה אוכל צמחים ולפי ניתוח סימני השחיקה על שיניו כנראה שעיקר מזונו היה מגוון צמחים שגדלו על פני הקרקע. הוא השתמש בצווארו הארוך כדי לאכול באופן לא בררני צמחים שונים וכנראה שלעיתים אף זקף אותו כלפי מעלה כדי לאכול עלים מצמרות העצים. האפטוזאורוס נהג מדי פעם גם לאכול עלים מצמרות העצים, אליהם הגיע באמצעות שתי דרכים: הפלת העץ על הקרקע באמצעות גופו הכבד (כפי שפילים עושים בימינו) והזדקפות על רגליו האחוריות תוך השענות הזנב על הקרקע על מנת לספק תמיכה נוספת (בדומה לקנגורו).
על תנוחת הצוואר של האפטוזאורוס יש מחלוקת: האם החזיק רוב הזמן את צווארו זקוף או באלכסון כמו ברכיוזאורוס או שהחזיק אותו במקביל לפני הקרקע בגובה הכתפיים או אף שמוט כמו דיפלודוקוס. ניתוח של עצמות הצוואר של אפטוזאורוס ודיפלודוקיים אחרים הראה שככל הנראה רוב הזמן היה צווארו של אפטוזאורוס שפוף קמעה כלפי מטה (דבר שמתאים לכך שאכל בעיקר צמחייה נמוכה) ורק לעיתים זקף את ראשו.
זנבו של אפטוזאורוס היה ארוך במיוחד ודמוי שוט. כנראה ששימש ככלי נשק להגנה עצמית (הצלפה בטורפים כמו אלוזאורוס). סימולציית מחשב הראתה שאפטוזאורוס יכול היה להצליף בזנבו וליצור שריקת קול בעוצמה של 200 דציבלים. נראה שהצלפה בזנב שימשה גם לתקשורת, כגון אזהרה מפני טורפים.
ניתוח מיקרוסקופי של עצמות אפטוזאורוס שההתאבנו הראה שקצב הגדילה שלו היה מהיר מאוד ותוך כ-10 שנים הגיע לגודל כמעט מלא. הוא הגיע לבגרות מינית בסביבות גיל 20 שנה ותוחלת חייו הייתה בסביבות ה-30 שנה.
עד שנות ה-70 של המאה ה-20 סברו הפלאונטולוגים שאפטוזאורוס לא יכל לתמוך בגופו הגדול וכבד ולכן חי בתוך ביצות או אגמים רדודים, כך שצווארו הארוך משמש לו מעין שנורקל. כיום יודעים הפלאונטולוגים שסברה זו שגויה ושאפטוזאורוס היה בעל חיים יבשתי לחלוטין שעצמותיו ורגליו העבות דמויות העמודים הצליחו לשאת את משקלו הרב.
תולדות המחקר הפלאונטולוגי.
את האפטוזאורוס ("לטאה מטעה" או "לטאה רמאית") גילה הפלאונטולוג עותניאל צ'ארלס מארש מאוניברסיטת ייל ב-1877. השם ניתן לו מפני שעצמות ה-chevron שבזנב דמו לאלה של מוזאזאורים (זוחל ימי קדום).
ב-1879 גילה מארש שלד כמעט שלם, למעט גולגולת, חלק מעצמות הזנב ועצמות כפות הרגליים. השלד שגילה היה הגדול ביותר שנתגלה עד אז. בשל גודלו הרב מארש קבע כי מדובר בסוג טקסונומי חדש ונתן לו את השם ברונטוזאורוס, "לטאת הרעם", כתיאור יצירתי לגודלו הרב שכן פסיעותיו הכבדות יוצרות רעשי רעם חזקים. השם המלא שנתן מארש לשלד היה "Brontosaurus excelsus". ב-1905 הוצב השלד במוזיאון פיבודי לידיעת הטבע, כאשר החלקים החסרים הושלמו בחלקים שנלקחו ממאובנים של זאורופודים אחרים. הגולגולת של השלד נלקחה מקמרזאורוס, דבר שהתברר כטעות מאוחר יותר.
ב-1903 פרסם אלמר ריגס מאמר ובו קבע שהברונטוזאורוס הוא בעצם מין של אפטוזאורוס. דעתו נתקבלה על ידי הקהילה המדעית והשם "ברונטוזאורוס" כשם מדעי בוטל (מאחר שהשם "אפטוזאורוס" ניתן קודם). עם זאת, השם "ברונטוזאורוס" שרד בתרבות הפופולרית זמן רב לאחר מכן, ויש עדיין מספר פלאונטולוגים שטוענים ש-"Apatosaurus ajax" ו-"Brontosaurus excelsus" הם סוגים נפרדים ולכן השם "ברונטוזאורוס" תקף. ב-7 באפריל 2015 פורסם מחקר בכתב העת PeerJ וצוטט ב-Nature שמנתח מחדש באופן סיסטמטי את מיני משפחת הדיפלודוקיים וזה קבע שהברונטוזאורוס אקסלסוס הוא סוג נפרד מהאפטוזאורוס ולכן ברונטוזאורוס הוא טקסון תקף. לסוג ברונטוזאורוס שויכו המינים "Apatosaurus excelsus" ו-"Apatosaurus yahnahpin", שהפכו ל-"Brontosaurus excelsus" ו-"Brontosaurus yahnahpin" וכן המין "Brontosaurus parvus". בסוג אפטוזאורוס נותרו המינים "Apatosaurus ajax" ו-"Apatosaurus loiusae".
במשך שנים לא נמצאה אף גולגולת של אפטוזאורוס. בהתחלה מארש שיער שהיא נראית כמו גולגולת של קמרזאורוס וכך גם הוצגו שלדים במוזיאונים, אך ב-1979 היא הוחלפה בגולגולת מקורית שנמצאה ביוטה ומראה היה דומה יותר לגולגולת של דיפלודוקוס.
לאיור המסכם את תולדות המחקר, ראו .
מאובניו נתגלו בארצות הברית, במדינות קולורדו, אוקלהומה ויוטה, בעיקר בתצורת מוריסון המתוארכת לגיל המלם של שלהי תור היורה, כ-156-146 מיליון שנה לפני זמננו.
בתרבות.
האפטוזאורוס הוא דינוזאור פופולרי במגוון סרטים.
האפטוזאורוס נראה בסרט עולם היורה מ-2015 בו מספר פרטים רועים במישורים הפתוחים. לאחר שהדינוזאור ההיברידי משתחרר הוא הורג כמה פרטים שלהם ואחד מהם גוסס בידיים של אוון וקלייר. אפטוזאורים נראים גם בסרט ההמשך , שם הם נמלטים מהר געש ולבסוף כמה מהם נתפסים ומובאים לאחוזת לוקווד אך לבסוף משתחררים. ב מופיעים שני פרטים נראים בעיירה בשלג שמייזי מבקרת בה ועוד שני פרטים ניזונים בסוף הסרט מעץ סקוייה. הוא מופיע גם באיורים ב.
אפטוזאורוס נראה בסרט קינג קונג מ-2005, בו להקה שלהם בורחת מדינוזאורים טורפים אך רומסת אנשים וכמה מהם נופלים מהצוקים.
גיבורי סרט האנימציה הדינוזאור הטוב הם משפחת אפטוזאורוסים.
עדר של אפטוזאורוסים נראה צועד בסרט הבלדה של Big Al.
לה האבר
לה האבר (בצרפתית - "") היא עיר במחוז סן-מריטים בחבל נורמנדי בצרפת. לה האבר נמצאת בצפון מערב צרפת, על גדתו הימנית של שפך הנהר סן לים, באזור תעלת למאנש. בין שתי גדות הסן באזור זה מחבר הגשר מעוגן הכבלים פון דה נורמנדי, המקשר בין לה האבר ובין העיירה הסמוכה אונפלר. לה האבר היא הרשות המוניציפלית המאוכלסת ביותר בנורמנדי, על אף שמספר האוכלוסין באזור המטרופוליטני של רואן גדול ממספר האוכלוסין של האזור המטרופוליטני של לה האבר. נמל לה האבר הוא השני בגדלו בצרפת, לאחר הנמל במרסיי. מאז 1974 משמשת לה האבר משכן לבישוף מלה האבר.
שמה המקורי של לה האבר היה "פרנסיסקופוליס", לציון המלך פרנסואה הראשון, מלך צרפת, שייסד את העיר בשנת 1517. בטרם הוקמה העיר הייתה במקום כנסייה בשם "נוטר דאם דה גראס" (גבירתנו של החסד: Notre-Dame-de-Grâce), ועל שמה נקרא הנמל "לה האבר דה גראס" ("נמל החסד": Le Havre de Grâce) שם שקוצר במהלך השנים לשם "לה האבר", שפירושו המילולי "הנמל".
בעת מלחמת העולם השנייה שימשה לה האבר זירה לקרבות קשים במהלך הפלישה לנורמנדי. היו אלו בעיקר הפצצות בעלות הברית שהביאו להרג של 5,000 אזרחים והרס של 12,000 מבנים. לאחר המלחמה שוקם מרכז העיר בסגנון מודרניסטי על ידי המתכנן אוגוסט פרט. לה האבר עוטרה באות לגיון הכבוד בשנת 1949, ובשנת 2005 הוכרזה כאתר מורשת עולמית.