משה ספקטור נולד בשנת 1942 באזור קייב. עלה ארצה בשנת 1949. ב-1960 התגייס לצה"ל לחטיבת גולני. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה וביצע מספר תפקידי פיקוד ובהם מפקד מחלקה ומפקד פלוגה בגדוד 13 (גדעון). לאחר מלחמת ששת הימים מונה למפקד סיירת גולני. לאחר מכן כיהן כסמג"ד בחטיבה. בשנים 1970-1969 למד ספקטור במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. לאחר מכן, והוא כבר רב-סרן הוצב ספקטור באגף מבצעים. בשנת 1972 שימש כמפקד פלוגה בבה"ד 1. במלחמת יום הכיפורים היה ספקטור מפקד סיירת שקד, פרוסה בחצי האי סיני בקו המוצבים, בין היחידות שניסו לבלום את הצבא המצרי בימי הלחימה הראשונים וספגה אבדות רבות. כוח מן היחידה, בפיקודו של ספקטור, לחם תחת פיקוד חטיבה 14 בקרב החווה הסינית, בצליחת תעלת סואץ ובקרב על מתחם אורחה. בהמשך כיהן כמפקד חטיבה 5. לאחר מכן פיקד על חטיבת ביסלמ"ח. בהמשך הועלה לדרגת תא"ל ובשנים 1982–1985 שימש כמפקד אוגדת יהודה ועסק בהסבתה לאוגדת שריון. לאחר מכן מילא תפקיד פיקודי בפיקוד הצפון. בשנת 1988 השתחרר מצה"ל.
לאחר שחרורו מונה למנכ"ל הראשון בעיריית פתח תקווה. תפקיד זה מילא ספקטור במשך 15 שנים ולאחר מכן שימש כ־13 שנים כיועץ ראש העיר לנושאי תשתיות מוסדות חינוך ונוער.
יקיר העיר פתח תקווה.
האל גריר
הרולד אוורט גריר (באנגלית: Harold Everett Greer; 26 ביוני 1936 בהנטינגטון, וירג'יניה המערבית - 16 באפריל 2018), היה כדורסלן אמריקאי, ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1958–1973.
קריירה.
למד בחטיבת ביניים ובבית הספר התיכון דאגלס שבהנטינגטון. למד באוניברסיטת מרשל שבהנטינגטון, ורשם ממוצעים של 19.4 נקודות ו-10.8 ריבאונדים למשחק כשחקן קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה.
בדראפט ה-NBA לשנת 1958 נבחר בבחירה ה-13 על ידי סירקיוז נשיונלס. גריר שיחק עבור סירקיוז במשך חמש עונות והעלה את ממוצע הנקודות שלו עד ל-19.6 נקודות למשחק בעונת , במהלכה נבחר לראשונה להשתתף במשחק האולסטאר. ב-1963 עברו הנשיונלס לפילדלפיה והפכו לפילדלפיה 76', שם התפרסם גריר כחברו לקבוצה של וילט צ'מברלין וכיכב בקבוצה החזקה של עונת שזכתה באליפות, ובכך סיימה את רצף שמונה האליפויות הרצופות של בוסטון סלטיקס. ב-15 המשחקים של פילדלפיה בפלייאוף של אותה השנה הוביל גריר את קבוצתו עם 27.7 נקודות למשחק.
לגריר הייתה טכניקה ייחודית לקלוע מהעונשין: הוא היה זורק מהקו בג'אמפ שוט, טכניקה שהתגלתה כיעילה להפליא. בתקופתו ב-NBA נחשב לאחד הגארדים הבולטים בליגה, לצד אוסקר רוברטסון וג'רי וסט.
גריר שיחק 10 פעמים במשחק האולסטאר של ה-NBA ונבחר ל-MVP של האולסטאר ב- כשקלע 8 מ-8 מהשדה בדרך ל-21 נקודות, כש-19 מהן נקלעו באותו הרבע, שיא חדש לזמנו. כמו כן נבחר גריר לחמישייה השנייה של העונה שבע פעמים ברציפות (1963–1969) וקלע למעלה מ-20,000 נקודות לאורך הקריירה. נכון לשנת 2017 מוביל גריר את שחקני פילדלפיה בכל הזמנים במספר משחקים (1,122), דקות משחק (39,788) ונקודות (21,586).
עיר הולדתו כיבדה אותו כשקראה לכביש ראשי בווירג'יניה המערבית שדרות האל גריר. גריר הוא הספורטאי היחיד מווירג'יניה המערבית שזכה להיכלל בהיכל התהילה של ענף ספורט מרכזי.
הל גריר
הבשורה הקדושה על-פי לוקס
יהושע השיל מקרקא
יותם (מיצב)
"יותם" הוא מיצב מעשה ידי האמן גדעון גכטמן לזכרו של יותם בנו.
ב-7 בפברואר 1998 נפטר בנו של גכטמן, יותם, ממחלה אוטואימונית מסוג טקיאסו. מחלה זו התגלתה עת יותם היה בן שש, והוא נפטר בגיל 26. המיצב הוצג לראשונה בשנת 1999 במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית. בשנת 2000 הוצג המיצב בגלריה העירונית לאמנות של רחובות ובמשכן לאמנות עין חרוד.
יצירה זו מהווה המשך ופיתוח של היצירה "מאוזוליאום" אותה מציג גכטמן החל משנות ה-80 של המאה ה-20. את היצירה אצר האמן משה ניניו, חבר קרוב של גכטמן.
תיאור המיצב.
את פני הנכנסים לחלל התערוכה קיבל פוחלץ של טווס, המסמל באיקונוגרפיה נוצרית את הנצח שלאחר המוות, הטווס הועמד על כן שיש. בהמשך המציב ראה הצופה ריהוט הלקוח מתחום הרפואה והקוסמטיקה. בחדר מוצבים שולחנות טיפול לבן וארונות מגירות לבנים, כדוגמת אלא המצויים בחדרי חולים בבית חולים; כל רהיטים אלה ניצבים על גלגלים. על עמודי נירוסטה תלויים תצלומים של חלקי גוף. כמו כן מוצבים ביצירה פרגוד בית חולים, אקווריום ועגלת משחק העשויה שיש בצבע אדום, וכן מגבות ועליהן שם הבן. המיצג כוללת תצלומים מחדר האשפוז של יותם, ויציקות רגליים שלו בגבס.
המראה הלבן של היצירה נועד לעורר הרגשה "סטרילית" של הצופה, בדומה להרגשה המתקבלת בבית חולים.
בתוך ארון המגירות מוצגים תצלומים של קברו של הבן יותם וארבעה תצלומי שיש שונים (תצלום היצירה "כד", תצלום של שיש אמיתי בקניון מראשון לציון ותצלום פורמייקה דמוית שיש). הארון מיועד להיות ארכיב המציג את זכרונות העבר של האמן ושל הבן. השימוש בשיש כמשטח לתצלומים מיועד להזכיר מצבות בבית קברות, וכן השיש משמש לרוב לפיסול מונומנטלי והנצחה מיועד לעורר אסוציאציה זו אצל הצופה. תצלום הבן מופיע כשהוא חקוק על אבן בזלת שחורה.
בארונית אחרת שלוש מגירות המציגות עבודות קודמות של האמן: בעליונה שבהן חצץ של אבן בזלת בדרגות שונות של ריסוק (מאבק ועד אבני חצץ גדולות); באמצעית כפיסי עץ בדרגות שונות של ריסוק (נסורת וכפיסים גדולים יותר); ובתחתונה חבל שלם, וכן חבלים המופרדים לסיבים הולכים וקטנים. ארון מגירות זה מציג פירוק ודיקומופזיציה של חומר למרכיביו, ומסמל כיליון ומוות.
הגוף המרכזי של היצירה, שניצב במרכזה, הוא האקווריום. באקווריום יש מספר חפצים ובהם אבנים וקונכיות על קרקע של חצץ, פירות, צמחים מפלסטיק ואבנים מפלסטיק. חלק מהחפצים מונחים על קרקעיים האקווריום וחלקם צפים במים. העדרם של דגים באקווריום והחפצים הדוממים השקועים או צפים בו נועדו לעורר בצופה הרגשה של כיליון - מצב הופכי לאקווריום בו הדגים והצמחים החיים. בועות המוזרמות לאקווריום יוצרות בו תנועה, אשר נועדה להזכיר לצופה את מחזור הדם.
בסרטון וידאו המוצג במסגרת היצירה נראה גכטמן כמעין איש מעבדה כשהוא שוקל אותיות עשויות שיש - המרכיבות את שמו של בנו, ואשר לכאורה נוסרו מלוח השיש של המצבה של הבן. גכטמן מפורר אותן ומאכסן את המרכיבים במבחנות זכוכית.
עגלת הצעצוע מסמלת את משחקי הילדים של הבן מחד, ומאידך, עצם היותה עשויה שיש נועד להזכיר כירכרת קבורה.
חשיפה (מיצב)
חשיפה היא מיצג של האמן הישראלי גדעון גכטמן שהוצגה בשנת 1973 בגלריה יודפת. עבודה פרובוקטיבית זו נוצרה בעקבות ניתוח לב שעבר האמן, ולאחר שהתגלה שבנו בן השש, יותם, חולה במחלה נדירה. היצירה נחשבה חושפנית ונועזת ביותר ביחס לתקופה בה הוצגה.
היצירה התייחסה לפרוצדורות הרפואיות ולבדיקות שעבר האמן, וכללה שחזור של ההליכים שבהם התכונן לניתוח הראשון שבו עבר. יצירה זו נחשבת לאחת התערוכות המושגיות הראשונות שנערכו בישראל.
תיאור היצירה.
במסגרת המיצג הוצג וידאו של גכטמן כשהוא מגלח את שיער ראשו ובהמשך את כל שיער גופו (החל מהגבות ועד שער הערווה), קופסאות עשויות פרספקס ובהם שיער האמן המגולח, תצלומים של גכטמן בעירום מלא, תצלומי רנטגן של לב האמן, וכן תצלומים של המיטה בה אושפז, של הרופאים והאחיות שטיפלו בו, ומסמכים דמוי מסמכים רפואיים, שהכין האמן, ואשר לכאורה מציגים את מצבו הרפואי (המסמכים משייכים את מצב ליבו של האמן ליחס של הורי האמן אליו, ולהזנחה שהם הזניחו אותו). עוד כולל המיצג צנצנות של תרופות, כלים המכילים שתן של האמן, וברקע נשמע צליל דופק ליבו של גכטמן (שהוקלט על ידי אשתו).
יגאל צלמונה תיאר את המיצב במילים אלה:
ביקורת.
משה נתן כתב בעיתון מעריב על היצירה:
האוצרת שרה בריטברג סמל סבורה כי מדובר ביצירת בעלת חשיבות רבה ביותר:
המערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה
המערכה במסופוטמיה היא סדרת קרבות בזירה המזרח תיכונית במלחמת העולם הראשונה שנערכה בין הודו הבריטית ממדינות ההסכמה ובין האימפריה העות'מאנית ממעצמות המרכז.
רקע היסטורי.
שלטון העות'מאנים נפרש בכל המזרח התיכון מאז המאה ה-16, אך לא הגיע לכדי שליטה מלאה. ידה של האימפריה הגיעה למחוזות מסופוטמיה דרך שלטונות מקומיים עושי דברה. בדומה למסילת הרכבת החיג'אזית נסללה מסילת ברזל חדשה בין איסטנבול ובגדאד כדי להגביר את יכולת השליטה באזור ולזרז העברת כוחות במקרה הצורך.
חברת הנפט האנגלו-פרסית החזיקה בזכויות הבלעדיות על מאגרי הנפט בפרס, ופרשה את חסותה על כווית מאותה סיבה, כך שלבריטים היו אינטרסים חשובים במזרח התיכון.
על אף ניסיונות דיפלומטיים להימנע מכניסה למלחמה, גררה גרמניה את האימפריה העות'מאנית לתוכה. ב-29 באוקטובר 1914 הפגיז צי גרמני-עות'מאני שהיה תחת פיקוד גרמני, ערי חוף רוסיות בים השחור. מדינות ההסכמה ניצלו את ההזדמנות ולמרות התנצלות מצד הוזיר הגדול, הכריזו מלחמה על האימפריה העות'מאנית בנובמבר.
תנאי השטח ומצב הכוחות.
השטח בו ניתן להילחם במסופוטמיה תחום על ידי נהרות הפרת והחידקל. הקושי העיקרי שנוצר מכך הוא להניע כוחות ואספקה דרך הביצות והמדבר המקיפים את השטח.
זמן קצר לאחר תחילת המלחמה באירופה, שלחו הבריטים כוח צבאי כדי להגן על בתי הזיקוק שבעיר אבאדאן, שם טופל רוב הנפט בדרכו לבריטניה. תכנון המשימה על ידי חיל המשלוח ההודי כלל נחיתה בשפך השט אל-ערב והתקדמות לצפון-מערב כדי להגיע לאבאדאן.