התוכנית עוסקת בנושאים המעסיקים את דור ה-Y, כגון תעסוקה, זוגיות ועוד. היא מתמקדת במאפיינים המייחדים בני דור זה בתחום סגנון החיים, אמונותיהם וציפיותיהם. את הסדרה מגישים יאיר אגמון וצליל אברהם (המוגדרת כיועצת תוכן), ומוצגים בה צעירים בני דור ה-y ומומחים שונים בהם: עוז אלמוג, תמר אלמוג וקרין נהון.
הסדרה כוללת שבעה פרקים ועוסקת במציאות ובחיי היומיום של דור ה־Y. הפורמט מבוסס בעיקר על ראיונות וסיפורים אישיים, כמו למשל: ריאיון עם בוגר תואר שני שעובד כשיפוצניק עד שימצא עבודה מכניסה יותר, אמנית שעובדת מחוף הים במקום מהמשרד, אלמן צעיר המביע יחס שלילי כלפי אפליקציות היכרויות, צעירה שעזבה משרה תאגידית כדי לעסוק בהגשמת חלומות יצירתיים שלה ואחרת שמצהירה כי ביצעה ניתוק מוחלט מרשתות חברתיות. ההשראה ליצירת הסדרה היו כתבות באותו נושא שפרסמה באתר Mako צליל אברהם.
סדרת הכתבות שעשתה אברהם במאקו בנושא דור ה-Y זכתה לתהודה רבה, וכך נהפכה לבעלת דעה בתחום.
בסדרה וואי וואי וואי אברהם משמשת כיועצת התוכן והמפגשים בינה ובין אגמון מחברים בין הסיפורים המוצגים בפרקים לכדי תמונה שלמה, המציגה צדדים שליליים ופסימיים אך גם אופטימיות וחיוביות.
לצד ראיונות וקטעים מצולמים מוצגים בסדרה קטעי אינפוגרפיקה המנגישים נושאים שהועלו.
העריכה של הסדרה (עורכים: אריק ליבוביץ' וגל שני) אמורה להיות גם היא חלק מהעברת המסר שעיקרו חוסר השקט שמאפיין את דור ה-Y. לכן העריכה משתמשת בקפיצות ממקום למקום ושימוש באפקטים מעולם הרשתות החברתיות. למרות זאת העריכה עדיין שומרת על קוהרנטיות.
מלי אלקובי, חוקרת תעסוקתית של בני דור ה-Y, מרואיינת בסדרה, מסבירה כי בני הדור הזה סובלים לא פעם בגלל סיבות שלא תלויות בהם: המדינה לא ערוכה נכון לספק תעסוקה לדור שלם של צעירים הרוצים להיות מועסקים בתעשיית ההיי-טק ועוד. שעות העבודה בישראל גבוהות יותר מכל מדינות ה OECD, מה שעל פי הסדרה מוכיח שהבעיה היא לא חוסר רצון ועצלנות של בני דור זה אלא שילוב של גורמים וסיבות כמו גם העובדה שיוקר המחיה בישראל הולך ועולה והמשכורות לא עולות ביחס ישר.
קאז'מארק
קאז'מארק (בהונגרית: Kázsmárk) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי קאז'מארק.
בקאז'מארק חיו מעט יהודים. תושבים יהודיים מהכפר שנרצחו בשואה מונצחים בלוח זיכרון בסיקסו.
האיחוד נגד איראן הגרעינית
האיחוד נגד איראן הגרעינית (UANI) הוא איחוד דו-מפלגתי, ללא כוונת רווח ארגון סנגור בארצות הברית שמטרתו המוצהרת היא "למנוע מאיראן להגשים את שאיפתה להפוך למעצמת-על אזורית בעלת נשק גרעיני". במקביל למסעות הסברה נוספים, הארגון מוביל מאמצים ללחוץ על החברות להפסיק את הפעילות עם איראן כאמצעי להפסקת תוכנית הגרעין האיראנית ופיתוחה הגרעיני.
בשנת 2014, מחלקת המשפטים של ארצות הברית התערבה בתביעה פרטית שהוגשה נגד UANI והציעה לדכאו בטענה כי ההתדיינות משפטית המתמשכת על התיק מסכנת את הביטחון הלאומי של ארצות הברית. הצעה זו ניתנה על ידי שופט פדרלי בשנת 2015, המציע הרחבה נדירה של זכויות סודיות המדינה לתוך ליטיגציה אזרחית פרטית שבה לממשלה לא היה צד.
מנהיגות.
מנכ"ל UANI הוא מארק וואלאס, שהיה בעבר שגריר ארצות הברית באו"ם, נציג האו"ם ורפורם. כיו"ר הארגון, משמש מקונטיקט ג'ו ליברמן, סנאטור ארצות הברית לשעבר.
השגרירים ריצ'רד הולברוק ודניס רוס היו המייסדים המקוריים של UANI.
במאי 2012, UANI יצרה שותפות טרנס-אטלנטית עם המכון לדיאלוג אסטרטגי כנגד איראן הגרעינית. אוגוסט האנינג, לשעבר נשיא שירות המודיעין הפדרלי (BND) בגרמניה, מונה ליועץ הבכיר ליוזמה.
מימון האיחוד.
התורמים המובילים ל- UANI הם המיליארדר תומאס קפלן והקרן המשפחתית של התורמים הרפובליקנים שלדון ומרים אדלסון. המימון של קפלן ואדלסון היווה יותר משלושה רבעים מהכנסות האיחוד. בסך 1.7 מיליון דולר בשנת המס 2013.
קמפיינים עסקיים.
UANI מנהלת את ה- Business Business Registry) IBR) - מוסד נתונים של מדיה ודוחות אקדמיים של תאגידים בינלאומיים שעוסקים באירן. UANI מעודדת אזרחים להשתמש בIBR כדי להגדיל את המודעות לפועלה וליצירת קשר עם עסקים ונבחרי ציבור. כמו כן, היא קוראת לחברות לחתום על הצהרה שמאשרת אי עשיית עסקים עם איראן. יותר מ -500 חברות משתתפות בדף ה- IBR של UANI.
בחודש ספטמבר 2009, ג'נרל אלקטריק (GE) חתמה על טופס שבו התחייבה לא לנהל עסקים עם איראן. כחלק מההתחייבות שלה, GE תרמה לארגוני צדקה מרווחיה ממכירת מוצרי בריאות הומאניטאריים לאיראן.
צייד.
בינואר 2010, לאחר לחץ מצד UANI, התחייבה חברת הכימיקלים האמריקנית האנטסמן להפסיק את מכירותיה באיראן. אך, מUANI דווח כי אחת מחברות הבת של האנטסמן מכרה פוליאוריתנים באיראן. חומר בעל שימוש כפול, שניתן להשתמש בו גם בפיתוח של דלק טילים מוצק. בהצהרה, אמר האנטסמן, כי עשיית עסקים קטנים באיראן, אינו מצדיק את סיכון המוניטין שיש כיום לעשיית עסקים עם גופים באיראן. בשל החשש הבינלאומי מהמשטר הנוכחי.
זחל.
בעקבות קמפיין הלחץ של UANI, יצרנית הציוד הכבד קטרפילר הפסיקה את פעילויותיה של חברות הבת הלא אמריקאניות שלה באיראן. כחלק מהקמפיין, הקים UANI לוח מודעות לצד הכביש ליד מטה החברה בפאוריה, אילינוי, אשר הציג חוקר של קטרפילר לצד תמונתו של מחמוד אחמדינז'אד עם הסיסמה "עבודה של היום, איראן הגרעינית של מחר".
UANI ביקשה לקשר את פעילותה של חברת Lovat, יצרנית מכונות לכריית מנהרות, חברת בת בבעלות מלאה של קטרפילר, לבניית מנהרות באיראן. במטרה לטשטש ולהגן על מתקני הגרעין באיראן. בנוסף, החברה האיראנית Arya Machinery, משווקת את עצמה באתר האינטרנט שלה כחברה היחידה שסוחרת במכונות קטרפילר באיראן. Arya Machinery רכשה ציוד קטרפילר מחברת הבת של קטרפילר באירופה.
אינגרסול רנד.
בחודש מרץ 2010, UANI גם הצליח ללחוץ על תאגיד הייצור האמריקאי Ingersoll Rand להפסיק לעשות עסקים באיראן. במכתב נגד איראן הגרעינית, אמר מנכ"ל אינגרסול רנד, מייקל ליימק, כי מיד לאחר מכן, תדרוש החברה מכול חברות הבת הזרות שלה להפסיק כל עסקה עם איראן לנוכח חששות לגבי כוונות המשטר הנוכחי באיראן . העסקיים המדוברים היו מדחסי האוויר אינגרסול רנד ששימשו במפעלי תעשייה שנוהלו על ידי חברת הנפט הלאומית האיראנית .
קמפיינים.
בתגובה לפעילותה של ממשלת איראן ב -2011, השיקה עמותת מסע מנופים במטרה ללחוץ על יצרני עגורנים ברחבי העולם לסיים את עסקיהם באיראן כדי למנוע את השימוש בציודם בהוצאות להורג פומביות. באמצעות הקמפיין שלה, UANI הצליחה ללחוץ על Terex (ארצות הברית), Tadano (יפן), Liebherr, UNIC (יפן), ו Konecranes (פינלנד) לסיים את עסקיהם באיראן. Tadano ו- UNIC, שניהם ביפן, סיימו את מכירותיהם באיראן לאחר שUANI הציגה ראיות צילומיות גרפיות לכך שעגוריהן מנוצלים בהוצאות להורג פומביות במדינה.
מקרה סודות המדינה.
ביולי 2013, הגיש סגן המשלוח היוונית ויקטור רטיס תביעה להשמצה נגד UANI בטענה כי חברותיו היו אנשי חזית לפעילות האסורה של המשטר האיראני. בספטמבר 2014, הגישה ממשלת ארצות הברית (שלא הייתה צד למקרה) בקשה להצהיר על זכותה להתערב בהליכים ולבקש לבטל את תלונתו של רטיס משום שלטענתה, המשך התדיינות משפטית תיחשף לעניינים רגישים הנוגעים בדבר לביטחון לאומי. ב 23 במארס 2015 ניתן פסק הדין לבג"ץ. השופט אדגרדו ראמוס ציין ארבעה מקרים קודמים שבהם בית משפט בארצות הברית דחה תביעות על בסיס סודות מדינה כאשר המקרה לא היה מעורב ישירות בממשלה. אך, זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה, כאשר המקרה לא כלל את הממשלה עצמה ולא כקבלן הגנה.
מערכת מעקב של ספינות איראניות.
ביוני 2013, UANI השיקה את רשת המודיעין הימי של הרשת Rogue Vessel Analysis) MINERVA). "הניו-יורק טיימס" תיאר זאת כשידורים ללוויינים ציבוריים, שמספקים מידע על מהירות, זהות, כיוון ויעד, וקושרים את המידע לנתוני ניווט אחרים ולאלגוריתמים ממוחשבים כדי לעקוב אחר כלי שיט איראניים שעלולים לפגוע בסנקציות. לאחר מכן, המערכת יוצרת פרופילי התנהגות של כלי שיט שיכולים לזהות פעילויות מפוקפקות, גם אם הטרנספונדרים הופסקו באופן זמני. לדברי הארגון, המערכת חשפה הפרות של סנקציות אפשריות שהחברה פרסמה אז, ואילצה את האיראנים ואת שותפיה לשנות תוכניות.
חקיקה.
באוקטובר 2009, רון קליין וג'ון מיכה (Rica) הציגו את בית הנבחרים של ארצות הברית בנוגע "לחובות העסקיות באיראן" ("חוק" ABC Iran), אשר ימנע מחברות שמנהלות עסקים באיראן לקבל חוזים מממשלת ארצות הברית. החקיקה נועדה למנוע שותפים עסקיים איראנים כמו נוקיה סימנס מקבלת חוזים ממשלתיים גדולים, וגם למנוע מבנקים זרים כמו קרדיט סוויס מלקבל את כספי החילוץ הפדרלי. קליין אמר כי צריכים לשלוח מסר חזק לתאגידים שלא ימשיכו להם לתמוך בכלכלה האיראנית. קליין הזמין את UANI לסיוע בהכנת הצעת החוק. המעשה נחתם בסוף הפגישה ב-2009 בקונגרס.
קמפיינים.
בתי מלון.
במהלך העצרת הכללית של האו"ם בספטמבר 2009, קרא ארגון UANI למלונות ולמקומות אירוח בניו יורק לסרב לארח את נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד. בקמפיין החרם שלה הצליחה UANI להזמין את מלון הלמסלי לבטל את הזמנתו וכן, גם את אסקס בית דובאי בעקבותיו.
ביקורת.
אלירזה מיריוזופי, דובר המשלחת הקבועה של האו"ם, אמר כי ממשלת איראן רואה בפעולותיה של UANI תוצר שלילי ומנוגד למדיניות שהכריז הממשל החדש בתחילת 2009, שביקש לקיים אינטראקציה דיפלומטית עם איראן.