יוזמות שונות בתחום הלוחמה הכלכלית עלו בישראל בשנים 1954 - 1953. בפברואר 1953, החליט ור"ש להקים במסגרת "המוסד" גוף שיפעל לשבירת החרם הערבי על ישראל. כך הוקמה ועדה ייעודית לביצוע לוחמה כלכלית, שבראשה הועמד איש "המוסד" והשתתפו בה רע"ן איסוף באמ"ן, נציגי המשטרה והשב"כ. לצידה פעלה ועדה בין-משרדית שהקימה הממשלה, שהחברים בה היו אנשי משרד החוץ, האוצר, המסחר והתעשייה, התחבורה ו"המוסד". זו נועדה לרכז את כל הפעולות הקשורות לחרם הערבי ולדרכים לעקוף אותו. במסגרת זו ננקטו מספר צעדים ראשוניים שלא הבשילו לפעילות משמעותית: גויסו כמה סוחרים ישראלים עם קשרים למדינות ערב, במטרה למכור את תוצרתם במטבע ערבי ובדרכים שונות. כן נעשה ניסיון, שלא עלה יפה, לגייס למאמץ כמה סוחרים סיטונאים ערבים, וכן הייתה כוונה להקים בגבולות, בעיקר עם לבנון וירדן, "תחנות" שבהן תופקד סחורה ישראלית שתימכר לסוחרים ערבים מעבר לגבול. ראש אמ"ן דאז, בנימין גיבלי, הביע התנגדות למהלכים אלו והמליץ לראש "המוסד" דאז, איסר הראל, לקיים "דיון בבעיה במשותף ובהקדם על מנת למנוע [את] התקלות הצפויות לפנינו". הראל נעתר לדרישת גיבלי וערך באוגוסט 1954 דיון לבחינה מחודשת של הסוגיה במסגרת ור"ש. זה הנחה את הגורמים החברים בו לבחון מחדש את הנושא לאחר הבחינה שבאמ"ן והעלה את הסתייגויותיו המהותיות, אך קבע ש"לאור כל האמור לעיל, ובהתחשב בעובדה שהניסיון שנצטבר אצל העוסקים בפעולה זו אינו מספיק כדי לקבוע עמדה סופית וברורה, הרינו ממליצים לאפשר את המשכת הפעולה, בכפוף למכלול שיקולים ואילוצים". כעבור שנה וחצי, בפברואר 1956, הוחלט לסיים את הפעילות ולסגור את התחום במחלקה הכלכלית ב"מוסד". זאת כנראה לאור כישלון הפעילות שנעשתה בנושא זה מול לבנון, ירדן ומצרים והיעדר תיאום בין כלל הגורמים בקהילה.
משפט ניקומכוס
אנטר שיקארי
אנטר שיקארי (באנגלית: Enter Shikari) היא להקה בריטית, המשלבת פוסט הארדקור עם אלמנטים של ז'אנרים אלקטרוניים שונים. הוקמה בשנת 2003 בסנט אלבנס, הרטפורדשייר. הלהקה נקראת על שם ספינה השייכת לדודו של הסולן רויטון "ראו" (המשוגע) ריינולד (באנגלית: Roughton "Rou" Reynold) ודמות שהופיעה במחזה שכתב לפני הקמת הלהקה, ששניהם נקראו שיקארי.
שיקארי (באנגלית: Shikari) פירושו גם "לצוד" במרטהי, בפרסית, בהינדית, בנפאלית, באורדו, בבנגלית ובפנג'אבי.
אלבום הבכורה שלהם Take to the Skies ("קח אל השמיים") ראה אור ב -19 במרץ 2007 והגיע למקום הרביעי בבריטניה. אלבומם השני Common Dreads ("פחדים נפוצים") ראה אור ב-15 ביוני 2009 והגיע למקום ה-16 בבריטניה. אלבום האולפן השלישי שלהם A Flash Flood of Colour ("שיטפון של צבע") יצא לאור ב-16 בינואר 2012. אלבומם הרביעי The Mindsweep ראה אור ב-19 בינואר 2015 וקיבל שבחים רבים מצד המבקרים.
אלבומים.
רשימה מלאה כולל סינגלים:
כלבים בקנדה
כלבים בקנדה (באנגלית: Dogs in Canada) היה ירחון באנגלית שפורסם בקנדה בין השנים 1889 – 2011 והכיל כתבות על כלבים. המגזין כלל 12 גיליונות חודשיים ומהדורה שנתית, שהתפרסמה בדרך כלל באמצע נובמבר. הוא נוסד בשנת 1889 ויצא לאור במשך 122 שנים, והוא המגזין שהתפרסם באופן קבוע לאורך הזמן הארוך ביותר בקנדה. הוא החל את דרכו כמגזין בבעלות ישירה של מועדון הכלבים הקנדי, ובהמשך הועבר לשליטת לאפקס הוצאה לאור (Apex Publishing), חברה בת של המועדון השייכת לו במלואה. בעת סגירתו היו למגזין 42 אלף מנויים, ומתוכם 19 אלף חברים במועדון הכלבים הקנדי ו20 אלף בעלי כלבים פרטיים, כמו גם כמות קטנה של וטרינרים וטכנאים, והוא פנה לבעלי כלבים פרטיים ולמגדלי כלבים כאחד. אתר המגזין זכה בתואר "אתר השנה" לשנת 2010 בטקס פרסי המגזינים הלאומי, והגיליון החודשי של דצמבר 2011 והגיליון השנתי של 2012 היו גיליונותיו האחרונים.
היסטוריה.
אחד הדברים הראשונים אותם עשה מועדון הכלבים הקנדי מיד לאחר היווסדו היה לקדם הקמת מגזין רשמי מטעמו. הדבר התבטא בכך שהופעל לחץ רב על המגזין הקנדי "ביקורות על עופות הבית בקנדה" ("Canadian Poultry Review") לפנות מקום בעיתונו לדיווחים שותפים על ענייני הכלבים בקנדה. לאחר משא ומתן בין הצדדים, פורסם בפברואר 1889 הגיליון הראשון מטעם המועדון, שאורכו היה 8 עמודים ושנקרא "הביטאון של מועדון הכלבים הקנדי" ("The Canadian Kennel Gazette"). הגיליון פורסם כמוסף של "ביקורות על עופות הבית בקנדה", ועסק בכלבים ובדברים הקשורים להם. המוסף חולק גם לחברי המועדון וגם ל-8,000 המנויים של "ביקורות על עופות הבית בקנדה" שכבר היו לו באותה תקופה.
"הביטאון של מועדון הכלבים הקנדי" המשיך להיות המגזין הרשמי מטעם המועדון עד לאוגוסט 1912, כש"ביקורות על עופות הבית בקנדה" הפסיק לממן את העיתון. ההוצאה לאור של מועדון הכלבים הקנדי, "מלונה וספסל" ("Kennel and Bench"), הוקמה, והעיתון עבר לרשות ההוצאה מספטמבר 1912. שנתיים לאחר מכן, בשנת 1914, פורסם גיליון חג מיוחד שכלל 18 עמודים ושנודע לאחר מכן כמבשר בואו של הגיליון השנתי, בעוד שהגיליון השנתי הראשון פורסם בשנת 1974 וכלל 160 עמודים שעסקו בבחירה, שמירה ואימון כלבים וכללו רשימת מגדלים ומודעות. שמה של ההוצאה לאור שונה מ"מלונה וספסל" ל"כלבים בקנדה" בשנת 1940, מכיוון שהשם "מלונה וספסל" לא עמד בקנה אחד עם הרצון לתפוצה רחבה יותר.
תוכן.
בתחילה המגזין התמקד בשושלות כלבים ובתצוגות התאמה, אך הוא התפתח והפך למגזין כללי על כלבים. השינוי לא עבר ללא מחלוקת, במיוחד לאור העובדה שעלות המנוי הייתה כלולה בעלות החברות במועדון הכלבים הקנדי, ומספר חברי מועדון האמינו שאם עלות המנוי כלולה בתשלום החברות במועדון המגזין צריך להתמקד בכלבים גזעיים בלבד. עד לסגירתו היה המגזין הטבה לחברי המועדון ומי שלא היה מעוניין לקרוא אותו יכל לבחור לא לקבלו. עם זאת, בשנים האחרונות לסגירתו מיקודו של המגזין חזר להיות בקידום ההתעניינות בשושלות כלבים בקרב חברי המועדון בפרט ומגדלי כלבים בכלל.
באתרו של המגזין, שעדיין פעיל, ניתן למצוא כתבות בנושאי גורים, איכות חיים, בריאות הכלב, טיפוח הכלב, תזונת הכלב, פעילויות, התנהגות הכלב ואילוף.
סגירת ההוצאה לאור.
באמצע ספטמבר 2011, הכריזו חברי הנהלת מועדון הכלבים הקנדי שאחרי חודש של דיונים הוחלט לסגור את אפקס הוצאה לאור בע"מ עקב חוסר סיכוי לרווח, ושהגיליון החודשי של דצמבר 2011 והגיליון השנתי של 2012 יהיו האחרונים. עוד נמסר שאתרו של המגזין ימשיך לפעול ויספק מידע לחובבי כלבים.
לוקהיד מרטין X-55 (מאנגלית: Lockheed Martin X-55) הידוע גם בשם ACCA (Advanced Composite Cargo Aircraft) הוא מטוס תובלה נסיוני דו-מנועי, המשמש כמדגים טכנולוגי עבור מטוסי תובלה עתידיים. המטוס נבנה על ידי חברת לוקהיד מרטין עבור מעבדת המחקר של חיל האוויר האמריקאי.
תכנון ופיתוח.
ה-X-55 נבנה כמדגים טכנולוגי עבור מטוסי תובלה עתידיים והוא אינו מתוכנן ליצור סדרתי. המטוס נבנה על ידי חברת לוקהיד מרטין על בסיס ה-Fairchild Dornier 328JET והועדף על פני המטוס שתוכנן על ידי אורורה פלייט סיינסס (שהתבסס על האנטונוב An-72). שלדתו של ה-Fairchild Dornier 328JET, העשויה מאלומיניום הוחלפה בשלדה חדשה החל מאזור דלת הכניסה הקדמית ועד לזנב המטוס. כמו כן השלדה החדשה נבנתה מחומרים מרוכבים והוכחה כעמידה יותר מהקודמת. בנוסף לכך הורחב מבנה המטוס וניתן להעמיס ציוד למטוס באמצעות רמפה אחורית. המבנה החדש של המטוס יוצר כמקשה אחת גדולה הכוללת מייצב כיוון. כאשר מחובר הגוף אל אף מטוס כלשהו (מהדלת ועד לחרטום) אורכו 16.8 מטרים וקוטרו 2.74 מטרים.
המטוס ביצע את טיסת הבכורה ב-2 ביוני 2009 על ידי מעבדת המחקר של חיל האוויר האמריקאי בשיתוף לוקהיד מרטין. ה-ACCA קיבלת את הסימון X-55A על ידי חיל האוויר האמריקאי באוקטובר 2009.
לשון פרה מס' 74
"לשון פרה מס' 74" הוא ציור שמן מאת הצייר הישראלי ישראל הרשברג.
הציור מציג שולחן עץ ועליו לשון פרה. על הבשר מוטבע סימון מספרי בצבע כחול-סגול, ממנו ניתן לראות את הספרות 74. האיקונוגרפיה של תיאורי טבע דומם קשורה למסורת תאורי ה"ואניטאס". היא מדגישה את ארעיות החיים האנושיים, המתגלמת בבשר המת.
בציור הרשברג בחר לתאר את השולחן במבט מלמעלה, אולם הוא ממקם את השולחן במרחק משולי הבד. יגאל צלמונה טוען, בהקשר לציור זה, כי בתרבות היהודית תיאורי שולחן קשורים אל תיאורי מזבחות.
בשנת 2005 הוצג הציור בתערוכה "יופי וקדושה" במוזיאון ישראל, והחל משנת 2010 הוא מוצג בתצוגת הקבע של אוסף האמנות הישראלית במוזיאון.
משפחה טקסונומית
מתח (פסל)
מתח (1966) הוא פסל מאת האמן הישראלי מנשה קדישמן.
היצירה.
הפסל הוא עיבוד לפסל מוקדם של קדישמן, משנת 1964 העשוי מאבן ועץ. פסל זה עשוי מגושי אבן חצובים המונחים זה על זה כמעין מזבח. הפסל המאוחר הוזמן על ידי מוזיאון ישראל עבור גן האמנות ע"ש בילי רוז. הוא עשוי מתכת צבועה בצהוב והוא גבוה יותר מן הפסל המוקדם. המבנה של הפסל משקף את ענינו של קדישמן בפיסול מינימליסטי, אליו נחשף בעת תקופת לימודיו בלונדון. קדישמן יצר איזון בין הצורות השונות, הנראות שעונות זו על גבי זו.
קדישמן טען כי הצבע הצהוב נבחר בשל הזרות של הצבע בנוף. הוא נתפש בעיניו "כמו טרקטור בטבע".
בשנת 2010, עם פתיחתו המחודשת של המוזיאון הועבר הפסל מגן הפסלים והוצב ברחבת הכניסה של המוזיאון, ניצב במרכזה של בריכת השתקפות.
לפסל זה עותקים נוספים. אחד מהם, "Open Suspense" (1968) מצוי באוסף מוזיאון הירשהורן ומוצג בגן הפסלים אנמארי (Annmarie). פסל זה הוא ללא צבע. גרסה נוספת צבועה בצבע כחול.
סלע מכמורת
סוקובאן