קונסטנטין מיצקביץ' (שמו המקורי של יאקוב קולאס) נולד בכפר בקרבת מינסק למשפחת יערן. בשנת 1902 הוא סיים בית ספר למורים והחל עבודתו כמורה באזור פינסק. בשנת 1906 הוא פרסם את שירו הראשון. במהלך חייו הוא פרסם יצירות תחת שמות עט שונות, אך "יאקוב קולאס" היה המפורסם והנפוץ. הוא ידוע תחת שם עת זה.
בעקבות ארגון כנס מורים בלתי חוקי הוא נשפט למספר שנות מעצר שעבר בטירת פישצ'לאוסקי במינסק. בנשים 1912–1914 המשיך להיות מורה בפינסק.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא גויס לצבא והשתתף בקרבות. לאחר סיום המלחמה ומלחמת האזרחים ברוסיה המשפחה התיישבה במינסק.
בהיותו במינסק יאקוב קולאס עסק בכתיבת שירים ומילונאות. במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 הוא פרסם מספר ספרי שירה. במהלך מלחמת העולם השנייה יאקוב קולאס פרסם שירים על אירועי המלחמה.
במהלך שנים 1921–1954 יאקוב קולאס פרסם סדרה של שלושה ספרים על חיי העם הבלארוסי בתחילת המאה ה-20.
הוא היה בין עורכים של מילון רוסי-בלארוסי שפורסם בשנת 1953.
יאקוב קולאס נפטר בשנת 1956 לאחר מחלה.
על בסיס ספריו צולמו מספר סרטים.
במינסק פועל מוזיאון המוקדש לחייו ויצירותיו.
תלאטוארכון
תלאטוארכון (שם מדעי: Thalattoarchon) הוא סוג של זוחל ימי נכחד בן לסדרת האיכתיוזאורים, אשר התקיים בימים ובאוקיינוסים של תור הטריאס, בתחילת המזוזואיקון שלפני 247 עד 242 מיליון שנה מהיום. הוא היה מבין ראשוני האיכתיוזאורים הטורפים. מאובניו של התלאטוארכון התגלו בנבדה בשנת 2010 ממצאי שלד כמעט שלם. הוא סווג בשנת 2013 ובסוג נכלל מין יחיד: "Thalattoarchon saurophagis", שפירוש שמו מיוונית: "אוכל הלטאות הריבוני של הימים".
התלאטוארכון הגיע לאורך 8.3 מטר עם סנפירי חזה חלשים יחסית, אך זנב ארוך ועבה, אם כי חסר אונות כמו של איכתיוזאורים מאוחרים. מבנה הלסתות שלו דמה ללסתות טורף עם שיניים חדות בעלות קצוות מחורצים וכמה שיני כתר ביניהם. מבנה זה היה שונה מהשיניים החרוטיות של האיכתיוזאורים המאוחרים, למעט "Himalayasaurus". איכתיוזאור הדומה לו מאוד הוא הסימבוספונדילוס, אשר חי באותה תקופה וגם מעט מאוחר ממנו בטריאס העליון, וגם הוא היה טורף חזק, אך לתלאטוארכון היה חרטום בגודל כפול ממנו. שניהם דמו במבנה שלהם לקטלן מודרני והיו מבין ראשוני הטורפים שיכלו לצוד טרף הקרוב להם בגודלו.
האיגוד הישראלי לרפואת הפה
האיגוד הישראלי לרפואת הפה נוסד בשלהי שנות ה-80 של המאה ה-20, כחלק מההסתדרות לרפואת שיניים בישראל. באיגוד חברים מומחים, מתמחים ובעלי עניין בתחומים של רפואת הפה ופתולוגיה אוראלית.
תולדות.
תחום רפואת הפה בישראל החל עם הקמת המחלקה לרפואת הפה בבית הספר לרפואת שיניים של הדסה והאוניברסיטה העברית בירושלים, על ידי פרופסור אינו שאקי בשנת 1955.
תחום רפואת הפה מוכר כתחום התמחות ברפואת שיניים על ידי משרד הבריאות הישראלי. כיום, במרבית בתי החולים בישראל ישנן מחלקות לרפואת הפה, וקיימות 5 מחלקות בעלות תוכניות התמחות להכשרת מומחים ברפואת הפה: בבית הספר לרפואת שיניים של הדסה והאוניברסיטה העברית בירושלים, בבית הספר לרפואת שיניים באוניברסיטת תל אביב, במרכז הרפואי לגליל בנהריה, במרכז הרפואי ע"ש ברזילי באשקלון ובמרכז הרפואי ע"ש שיבא בתל השומר.
בשנת 2016 הצטרף האיגוד הישראלי לכאב אורופציאלי לאיגוד הישראלי לרפואת הפה.
נכון לשנת 2019, ד"ר אלי מיכאלי משמש כיו"ר של האיגוד.
אג'האזשפלו
אג'האזשפלו (בהונגרית: Egyházasfalu) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית אג'האזשפלו נמצאת במגמת ירידה מ-904 תושבים בשנת 1990 ועד ל-889 תושבים בשנת 2019
יהודי אג'האזשפלו.
באג'האזשפלו חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
הפאונה של האורסטן
הפאונה של האורסטן (Orsten Fauna) הם אורגניזמים מאובנים שהשתמרו בצורה יוצאת דופן באנתרקוניט, סוג של אבן גיר ביטומנית בגוון שחור עד אפור הקרוי בשוודית אורסטן, ונתגלו בלאגרשטטן בדרום שוודיה. המאובנים מתוארכים משלהי השלב השלישי של הקמבריון (סביב 514 למ"ש), תחילת השלב הרביעי ועד הפורונגיאן (Furongian, שלהי הקמבריון עד 485 למ"ש), בייחוד בקינקולה (Kinnekulle) ועל האי אלנד, כולם בשוודיה.
האתר הראשוני נתגלה ב-1975 על ידי הפלאונטולוג הגרמני קלאוס מילר (Klaus Müller) ועוזריו בווסטריטלנד (Västergötland) בדרום שוודיה, משמר באופן יוצא דופן אורגניזמים בעלי גוף רך, ואת הפגיות שלהם, שנשמרו בשלושה ממדים, מבלי שנדחסו. האורגניזמים התאבנו בזרחות ובסיליקטים, ולכן הקוטיקולה הכיטינית העדינה, והחלקים הרכים אינם מושפעים מחומצות הפעולות על נודולות אבן הגיר שבתוכן שרדו המאובנים. החומצות ממיסות את אבן הגיר, וחושפות את המיקרו מאובנים בתהליך שחזור המכונה "צריבת חומצה". על מנת לחלץ את המאובנים המיסו בחומצה יותר מטון וחצי של אבן הגיר אורסטן במעבדה מיוחדת בבון, שעברה אחר-כך לאולם. את השארית סורקים במיקרוסקופ אלקטרונים.
הפאונה של האורסטן קידמה את ההבנה של הפילוגנטיקה של בעלי החיים והאבולוציה, בייחוד בקרב פרוקי-הרגליים, בחלקו תודות לשימור הייחודי של הפגיות. אתרי האורסטן חושפים מאובנים של בעלי החיים קטנים העתיקים ביותר שחיו על קרקעית הים. בפעם הראשונה התגלו מאובנים של דובוני מים, וכנראה תולעים חופשית מתת-מחלקת ה-"Pentastomida".
השכבות מהקמבריון כוללות פצלים של אלום בנודולות אבן גיר (תצורת פצלי אלום), שמשערים כי הם תוצרים של בית גידול עני בחמצן של קרקעית הים של מדף יבשת בעומקים שבין 50 ל-100 מטרים. הקרקעית הייתה עשירה בבלית אורגנית, שיצרה אזור בוצי רך עם הפתתה בשכבת פני השטח.
מאובנים נוספים של בעלי חיים באורסטן נתגלו בנבדה, מזרח קנדה, אנגליה, פולין, סיביר, הרפובליקה העממית של סין והטריטוריה הצפונית של אוסטרליה.
פרטבוז
פרטבוז (בהונגרית: Fertőboz) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
יהודי פרטבוז.
בפרטבוז חיו שני יהודים בלבד בתקופות זמן שונות:
חמישה לילות אצל פרדי 3
חמישה לילות אצל פרדי 3 (באנגלית: Five Nights at Freddy's 3) הוא משחק אימה הישרדותי שפיתח סקוט קאוטון, המשחק השלישי בסדרת "חמישה לילות אצל פרדי".
פורסם במקור ב-Steam Greenlight.
תקציר העלילה.
המשחק מתקיים 30 שנה לאחר סגירת הפיצרייה פרדי פאזבירס פיצה, באטרקציה של Fazbear's Fright: The Horror Attraction. בסוף כל לילה, השחקן מקבל את האפשרות לשחק מיני משחק (ההיסטוריה של החלק השלישי). מישהו שמכונה "הבחור הסגול", וילאם אפטון, בסיפור, פירק את כל ארבעת הרובוטים הידועים מהמשחק הראשון של הסדרה.
נשמותיהם של חמישה ילדים מקיפות את הבחור הסגול שנמצא בחדר שאליו לא הייתה גישה לרובוטים. הבחור הסגול נבהל, וכדי להתחבא מהנוקמים, נכנס לתוך חליפתו של ספרינג בוני השבור, בתקווה שלא ישיגו אותו שם. הוא מתחיל לצחוק, אך בגלל הלחות המוגברת בחדר ונשימות חמות על קפיצי השלד של הרובוט, פועל מנגנון לא בטוח, הקפיצים מתיישרים, כולל המצב הרובוטי, כתוצאה מכך, החלקים של הרובוט נוקבים את גופו, ווילאם אפטון מת בייסורים. הסיבות להתרחשות זו צוינו בשיחות טלפון מדי לילה. את חליפת ספרינג בוני יכול היה להיות לבוש על ידי אדם, אך כשנבדק, התברר שהיא לא בטוחה לשימוש; עם תנועות פתאומיות, כמו גם עם לחות מוגברת, קפץ המעיין והחליפה עברה למצב רובוטי, שהיה קטלני. מכאן הכינוי ספרינגטראפ (מלכודת הקפיצים) החל לקרוא לו לאחר שסקוט עשה טעות. לאחר מכן יוצא אחד הסיומים הבאים:
הסיום הרע של המשחק פירושו שנפשם של הילדים (שהוזכרו לעיל) לא שוחררו ונותרו כלואות לנצח בתלבושות של הרובוטים.
סיום זה מעיד על כך שנפשם של ילדים שוחררו מהתלבושות והשתחררו לנצח.
לאחר השלמת מצב הסיוט (Nightmare) לשחקן מוצג עיתון בו כתוב כי האטרקציה נשרפה בגלל סגר תיל, וכל הפריטים ששרדו מהאטרקציה יימכרו במכירה פומבית ונמכרו. כשמבהירים את התמונה, ניתן להבחין בראש ספרינגטראפ ברקע, שמשמע כי הוא שרד.
משחק.