באנימיקס יש דגש גם על אנימציה ישראלית מקורית. מדי שנה מתקיים במסגרת הפסטיבל אירוע "אסיף" ("תחרות האוסקר" של סרטי האנימציה המקומיים), המציג את היצירה המופקת בתחום זה על ידי אולפנים וסטודנטים בישראל.
אנימיקס משמש גם כבמה ליוצרים צעירים וותיקים בתחומי הקומיקס והקריקטורה בישראל. בימי הפסטיבל מתקיימים מפגשי אמן וסדנאות עם אמנים ישראלים העוסקים בסוג זה של יצירה.
הפסטיבל נתמך על ידי מועצת הקולנוע במשרד התרבות והספורט ומחלקת המופעים של עיריית תל אביב-יפו.
היסטוריה.
הפסטיבל מתקיים בתל אביב החל משנת 2000.
מאז 2011 מקיים הפסטיבל מהדורות מיוחדות גם מחוץ לתל אביב. שלוחת הפסטיבל בצפון הארץ – אנימיקס מגדל העמק.
בשנת 2019 הוצגו במהלך הפסטיבל מקבץ מרישומיו ואיוריו של סגן הדר גולדין שנפל במבצע צוק איתן.
בשנת 2020 התקיים הפסטיבל בפורמט דיגיטלי/אנלוגי והציע עשרים תוכניות אונליין עם דגש מיוחד על אנימציה ישראלית עכשווית ועל מפגשי אמן מובילים בתחום הקומיקס, הקריקטורה והאנימציה בארץ.
פיומיה
פיומיה (שם מדעי: Phiomia) הוא סוג של פילאי נכחד, אשר חי בתקופת האאוקן והאוליגוקן לפני 30–37 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו בצפון אפריקה וכללו מין אחד - "Phiomia serridens", אשר תואר ב-1902 בידי החוקר הבריטי צ'ארלס ויליאם אנדרוס. המין שתואר היה שונה משאר הפילאים והוא שויך למשפחה משלו - פיומיים ("Phiomiidae"), זאת לאחר שמוין בתחילה כמין של טורף נכחד והועבר למשפחת ההאינודונים. המשמעות של שמו היא: "החיה עם שיני המסור של פיום", שבמצרים, שם התגלה.
פילאי זה דמה דמיון שטחי לפיל מודרני, אך היה קטן בהרבה והגיע לאורך 5 מטר, לגובה 2.5 מטר ולמשקל של 2 עד 3 טון. בניגוד לפילים הקיימים הוא היה בעל עצם אף קצרה וחלשה יותר, שלא תמכה בחדק שרירי אלא בחדק כמו של טפיר. הייתה לו לסת תחתונה מוארכת ביותר בעלות קצה שטוח, בדומה ללסתות של הפלטיבלודון, האמבלודון ועוד כמה גומפותריומיים, אשר התפתחו מאוחר יותר. מטרתם נועדה לחפור באדמה בחיפוש מזון או לביקוע של ענפים. הלסת העליונה גלשה מטה ובקציה בלטו 2 חטים אשר שימשו כנראה להגנה. שיניים נוספות בקצה האחורי של הלסת עזרו ללעוס מזון קשה.
פיומיים
השמועה אומרת ש...
השמועה אומרת ש... (באנגלית: ) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 2005, בבימויו של רוב ריינר, על פי תסריט מאת טד גריפין ובכיכובם של ג'ניפר אניסטון, קווין קוסטנר, שירלי מקליין ומארק רופאלו. הסרט מספר את סיפורה של אישה המגלה כי ייתכן שאמה וסבתה עשויות להיות ההשראה לרומן "הבוגר" משנת 1963 מאת צ'ארלס וב . הסרט זכה לביקורות שליליות בעיקר, והיה אכזבה בקופות הכרטיסים. הסרט הכניס רק 88.9 מיליון דולר, לעומת תקציב שעמד על 70 מיליון דולר.
תקציר העלילה.
אישה שומעת שמועה כי משפחתה שימשה השראה לרומן הבוגר ומחליטה לחפור בארון השלדים המשפחתי. היא נפגשת עם גבר כריזמטי ומסכנת את יחסיה עם ארוסה.
הפקה.
התסריטאי האמריקאי טד גריפין היה אמור לשמש כבמאי הסרט על פי התכנון המקורי, אך כבר מיום הצילומים הראשון ב-21 ביולי 2004 החלו לצוץ בעיות. בתוך שבוע אחד החל גריפין להסתכסך עם שאר הצוות, וב-5 באוגוסט פיטר את הצלם אד לקמן מהפרויקט. לאחר שנראה היה כי גריפין לא יוכל לשתף פעולה כראוי עם שאר חברי הפרויקט, הוא פוטר על ידי המפיק הראשי סטיבן סודרברג, וההפקה הופסקה על מנת לאפשר לבמאי המחליף, רוב ריינר, לבצע שינויים על פי ראות עיניו. הצילומים שבו לפעילות ב-18 באוגוסט.
תגובות וביקורות.
המבקרים קיבלו את "השמועה אומרת ש..." בצורה שלילית לרוב. באתר Rotten Tomatoes הוענק לסרט ציון 19% מביש, בהתבסס על ביקורות של 113 מבקרים. גם אתר Metacritic ציין את הסרט לרעה עם ציון משוקלל של 35 מתוך 100, בהתבסס על 29 ביקורות.
המבקר א. א. סקוט ממגזין ה"ניו יורק טיימס" כתב על הסרט כי, "אני מניח ששמועות יכולות להיות גרועות יותר, אם כי כרגע אני אובד עצות בניסיון למצוא כיצד. גב' מקליין ומר קוסטנר הם אנשי מקצוע ותיקים, שנותנים בדיחות הרבה יותר יבשות מכפי שמגיע להם, וג'ניפר אניסטון שלמה ומרתקת כתמיד [...] עם זאת מאמציה מבוזבזים בסרט שלא נראה כי הוא מייצר עניין אפילו בפני עצמו".
רוג'ר איברט ממגזין "שיקגו סאן-טיימס" פחות קטל את הסרט בביקורת שפרסם, וכתב כי "העלילה [...] נשמעת כמו גימיק. זאת מכיוון שזהו באמת גימיק. אבל זהו גימיק טוב. ו'השמועה אומרת ש...' יכול לעבוד מסיבות חיוביות, בין היתר בזכות הסאונד שלו והנוכחות של קווין קוסטנר [...] זה לא סרט נהדר, אבל הוא מאוד מהנה לצפייה והבדיחות בו מצחיקות".
מייק לסאל מכתב העת "סן פרנסיסקו כרוניקל" פרסם ביקורת על הסרט, בה ציין כי "בסרט יש את הטריפטיכון הקטלני ההוא שהופך לסימן ההיכר הרומנטי-קומי של ריינר: סנטימנט מטפטף, סצנות מרושעות שמטריפות את הדמויות ואימת הרפתקאות [...] מיותר לציין ש'השמועה' נכשל כממשיך דרכו של 'הבוגר'. הוא נכשל מבחינה אמנותית אך גם מבחינה פילוסופית בכך שהוא מפריך את רוחו של הסרט הקודם, תוך שהוא לא מציע שום דבר אטראקטיבי במקומו".
השחקן פיטר טרוורס פרסם אף הוא ביקורת על הסרט במגזין "רולינג סטון", בה העניק לו כוכב אחד בלבד מתוך ארבעה. הוא הוסיף: "התסריט המצמרר, מאת טד גריפין, מבוים על ידי רוב ריינר בערפל סהרורי, תוך שחזור הופעתו של קוסטנר בצורה מדויקת כמו בסרט "הצד הטוב של הכעס", ובכך סוחט את כל המיץ מהעלילה".
בז שועל
בז שועל (שם מדעי: Falco alopex) הוא מין עוף דורס מן הסוג בז שבמשפחת הבזיים.
תיאור.
בזי שועל זכרים ונקבות דומים במראה, אם כי הנקבות מעט גדולות יותר. אורך גופם הוא 32–38 סנטימטרים, מוטת כנפיהם 76–88 סנטימטרים ומשקלם 250–300 גרם. צבעו של בז בוגר נע בין חום ערמוני לחום אדמדם ומכסה את כל גופו. צבע ייחודי זה זיכה את המין בשמו הנפוץ בז שועל ומבדיל אותם משאר הבזים, שצבעם נוטה לצבע חום בהיר או כהה. מרבית נוצותיהם מנוקדות בכתמים שחורים, ועל הזנב שלהם יש פסים שחורים. רק באזור הגרון, בצידי הגוף ובחלק התחתון של הכנפיים אין רצועות או פסים. החלק העליון של המקור שחור וצהוב והחלק התחתון אפור. העיניים בצבע חום בהיר. רגליו של הבז ארוכות, קירחות וצהובות. לצעירים יש פלומה דומה למבוגרים אך עם דוגמאות גדולות יותר, בנוסף עור הפנים שלהם כחול-אפור ורגליהם ירוקות-צהובות.
תפוצה ובית גידול.
בז השועל נפוץ לרוחב מרכז יבשת אפריקה. הוא מקנן באזורי הסוואנה שבדרום הסהרה מאזור מאלי עד לאתיופיה וקניה. מדי פעם הוא נודד מערבה לסנגל, גמביה, וגינאה ודרומה לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. לרוב הוא נמצא בסביבת צוקים וגבעות סלעיות.
רבייה.
עונת הרבייה משתנה בין אזורים, אך תקופת הטלת הביצים נעה בין מרץ למאי. הקנים בנויים על מדפי סלע ובחללים בהרים, לרוב קרוב לקנים אחרים במושבה הכוללת בין 20 ל-25 זוגות. בכל תטולה ישנם בין שתיים לשלוש ביצים. הנקבה דוגרת על הביצים עד שהן בוקעות בזמן והזכר מביא מזון לנקבה ומסייע בהגנה על הקן. לאחר בקיעה, הנקבות מגדלות את הגוזלים עד שהם מתבגרים.
מזון.
בז שועל ניזון בעיקר מבעלי חוליות וחרקים קטנים. מזונו נע בין לטאות, יונקים קטנים ועופות אחרים וכלה בחרקים, שהבז תופס לעיתים קרובות באמצע הטיסה. ניתן לראות הבז ניזון מחרקים לעיתים קרובות יותר במהלך שריפות דשא, שכן הוא ממתין בסמוך לקצה האש ותופס כל חרקים גדולים הבורחים מהלהבות.
התנהגות.
בז השועל הוא מין בודד, המתקבץ יחד במושבות מאורגנות בעונת הרבייה. בשאר ימות השנה, בזי השועל מבלים את מרבית זמנן בציד הטרף שלהן על ידי ישיבה בנקודת תצפית וסריקת האזור במבט החד שלהם כדי לאתר תנועה. בדומה לבזים אחרים, גם בז השועל מסוגל לרחף לפרקי זמן קצרים בזמן הציד, אם כי התנהגות זו נצפתה פחות במין זה מאשר במיני בז אחרים.
I'll Follow the Sun
I'll Follow the Sun (בעברית: אלך בעקבות השמש) הוא שיר בז'אנר פולק רוק, קאנטרי מאת להקת הביטלס. השיר נכתב על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני (הקרדיט ניתן לשניהם), ונכלל באלבום Beatles for Sale שיצא בשנת 1964. השיר הוקלט עוד קודם לכן כשעוד הופיעה הלהקה בשם "החוצבים" (The Quarrymen), ונכלל בתקליט הבוטלג "You Might As Well Call Us the Quarrymen" משנת 1960.
כשנשאל אודות מילות השיר היה פול מקרטני משיב: "כתבתי את זה בטרקלין הקדמי (בביתי) ב-Forthlin Road. הייתי אז כבן 16. I'll Follow The Sun היה אחד מהראשונים. אני זוכר שכתבתי את זה מייד אחרי שחליתי בשפעת ולאחר שעישנתי סיגריה. אני זוכר את עצמי עומד שם בטרקלין, עם הגיטרה שלי, מביט מבעד לחלון, וכותב את זה.
בית הכנסת של רגנסבורג
בית הכנסת של רגנסבורג היה אחד מבתי הכנסת העתיקים של יהדות גרמניה. בית הכנסת נבנה לראשונה בתחילת המאה ה-13. במהלך השנים הוא נהרס ונבנה מחדש מספר פעמים. בעידן החדש נחנך בית כנסת מפואר ב-1912, אשר הוחרב בליל הבדולח ב-1938. בשנת 2019, כשמונים שנה לאחר שנהרס בית הכנסת נחנך מבנה חדש המשמש גם כמרכז הקהילה היהודית בעיר.
היסטוריה.