כוח האדם המועסק על ידי החברה ירד מ-1,479 עובדים ב-2003 וב-2003 ל-1,378 ב-2007 ומתוכנן להמשיך ולהצטמצם במהלך שנת 2008. 54.9% מכוח האדם מועסקים בבקרת התנועה, 21% בציוד הנייד, 18.7% בתחזוקה, והיתר בשירותים מרכזיים.
ברשותה של הרכבת הרטית 1,340 יחידות שונות של ציוד נייד. אלה כוללות 147 קטרים, קרונות כוח וקרונות ניהוג, מהם תשעה קטרים היסטוריים; 382 קרונות נוסעים ו-811 קרונות מטען.
חיים טוויל
פרופסור חיים טוויל (באנגלית: Hayim Tawil) הוא חוקר לשונות שמיות, פרשן מקרא ופעיל זכויות יהודי תימן. יהודי אמריקאי יליד ישראל.
קורות חיים.
טוויל נולד בירושלים ולאחר שירותו הסדיר בחטיבת גולני היה הראשון מבני משפחתו שהחל בלימודים אקדמיים. טוויל התעניין בלימוד לשונות שמיות ולאחר שנתיים של לימוד באוניברסיטה העברית בירושלים החליט להגר לניו יורק משום שיש בה קהילה דוברת אשורית ומומחים הבקיאים בשפה זו.
טוויל המשיך את לימודיו בניו יורק וקיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה וקיבל משרת מרצה בישיבה יוניברסיטי. טוויל עסק בעיקר במחקרי בלשנות השוואתית בין עברית, ארמית בבלית ואכדית שיכולים לסייע בפרשנות המקרא. בין פרסומיו לקהל הרחב ניתן למנות לקסיקון עברי-בבלי-אכדי המתרכז במילים המצויות במקרא ותרגום מחודש של ההגדה של פסח לאנגלית שמושפע מפירושי ההגדה עליהם מורים ממצאיו הבלשניים.
מתחילת שנות השמונים היה טוויל פעיל בארגון הקרוי International Coalition for the Revival of the Jews of Yemen וב-1988 הוא נבחר לנשיאו. ארגון זה הצליח בעזרת עבודה דיפלומטית, מודיעינית וממונית של אזרחים פרטיים להעלות את שארית הפליטה מתימן במבצע אסתר. הפעילות בארגון דרשה מטוויל השקעה מאומצת של שבע שנים והשתלבותו החוזרת באקדמיה אחרי פעילות זו לא הייתה פשוטה ודרשה תקופת הסתגלות. טוויל ושותפיו סיכמו את מבצע אסתר בספר "על כנפי נשרים - מבצע אסתר : פתיחת השערים לאחרוני יהודי תימן (1989–1993)".
לופוחובה
טיקטין
טיקטין (בפולנית: Tykocin, מבוטא: "טיקוצ'ין"; ברוסית: Тыкоцин; בגרמנית: Tykotzin) היא עיירה עתיקה וקטנה בצפון-מזרח פולין, היושבת על נהר נַרֶב. העיירה, בת כ-1,900 תושבים (2006), היא אחת מן הערים העתיקות ביותר בחבל פודלסקיה (Podlaskie). השם "טיקוצ'ין" נזכר לראשונה במאה ה-11. העיר זכתה לזכויות עיר ב-1425, איבדה אותן ב-1950 וזכתה בהן שוב ב-1993. בעבר השתייכה העיר לחבל ביאליסטוק (Białystok). בעיר בית קברות יהודי מהעתיקים ביותר בפולין. בטיקטין קיים חוק שימור העיירה כעיירה יהודית.
הקהילה היהודית בטיקטין.
ראשית היישוב היהודי בטיקטין במחצית המאה ה-16, אך כבר קודם לכן התיישבו בה יהודים. עם הגבלת היהודים לתחום המושב גדלה הקהילה והייתה לקהילה חשובה ומרכזית ביהדות פולין, עובדה שהביאה לכך שוועד ארבע ארצות התכנס בטיקטין כמה פעמים.
בית הכנסת הגדול בטיקטין מפואר במיוחד, ומעוטר באיורים של חיות ובכתובים מהתנ"ך ומהתפילה. בית הכנסת שרד בשואה, כששימש תחת כמחסן נשק. כיום משמש המבנה למוזיאון יהדות, שבו מוצגים תשמישי קדושה: תפילין, טלית, מגילת אסתר ועיטורי ספר תורה. בית הכנסת הקטן שימש כבית המדרש, כבית הספר וכמקום התפילה היומיומי של יהדות טיקטין.
ערב השואה, היו 2,500 יהודי טיקטין, רוב בקרב האוכלוסייה המקומית הכללית. פנקס הקהילה בטיקטין הוצא לאור בשני כרכים על ידי האקדמיה הישראלית למדעים.
השמדת הקהילה בשואה.
בראשית המלחמה לא היו פגיעות בנפש בקרב היישוב היהודי בעיירה; הצבא הגרמני עבר אמנם בעיירה, כלא את התושבים בכנסייה ובזז את רכושם, אך כעבור זמן קצר נמסר האזור כולו לרוסים במסגרת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב.
בעקבות מבצע ברברוסה נכבש האזור בשנית. ב-16 באוגוסט 1941 הופיעו בעיר חיילים גרמנים, אשר בתחילה, במטרה להוליך שולל את תושבי העיר, עברו מבית לבית, ביקשו סליחה על ההפרעה והוציאו צו להחזרת רכוש שנבזז. החיילים אסרו על היהודים לעזוב את העיר. ביער לופוחובה הסמוך נחפרו שלושה בורות, מהם שני בורות ענק. הגרמנים הכריזו על כינוס היהודים בכיכר השוק, ומשפחות הקהילה התייצבו עם מיטלטליהם כנכונים לדרכם.
בבוקר ה-25 באוגוסט הופיעו אנשי הגסטאפו מצוידים במשאיות ענק. הם ערכו סלקציה – הגברים לצד אחד, והנשים, הילדים והזקנים לצד שני. הגברים סודרו בסדר מהגבוה לנמוך, והחלו לצעוד אל מותם. לבסוף הגיעו היהודים לכפר זבד (שבפולין) ושם נכלאו בבית הספר מקומי, ונאמר להם כי הם עומדים ללכת לגטו בקרבת מקום. מדי עשר דקות הגיעה למקום משאית שעליה הועמסו כ-70 יהודים, אשר הוסעו ליער לופוחובה, והושלכו לתוך הבור. מכונת ירייה אשר עמדה מעל לבור טבחה בהם. באותו יום נטבחו בצורה זו למעלה מ-1,400 מיהודי טיקטין. בלילה כוסו הבורות בידי הפולנים המקומיים בהשגחת הגרמנים, שסיפרו להם כי מונחות שם גופותיהם של חללי מלחמה המובאות לקבורה.
למחרת עברו הגרמנים מבית לבית, הוציאו את כל הנשים, הזקנים והחולים שלא התייצבו ביום הראשון וריכזו אותם בכיכר השוק, למעלה מ-700 נפש. הגרמנים העמיסו אותם על משאיות והובילו גם אותם ליער לופוחובה, שם הושלכו אל תוך הבור השני ומכונות הירייה פתחו באש. לאחר מכן כיסו הפולנים את הבור השני. בשעה שתיים ב-26 באוגוסט סיימו הנאצים את מלאכתם, וקהילת טיקטין עתיקת היומין הושמדה.
אלה שהצליחו להימלט לנפשם נתפסו לאחר מכן והובלו לבור השלישי. רק מעטים מן הקהילה הגדולה של טיקטין נותרו בחיים.
הפאונה של אוסטרליה
הפאונה האוסטרלית
מי מפחד מהחושך?
מי מפחד מהחושך? (באנגלית: ?Are You Afraid of the Dark) היא סדרת אימה/פנטזיה לילדים שהופקה לטלוויזיה בשיתוף-פעולה אמריקאי-קנדי. החלק הראשון של הסדרה הופק בשנים 1992–1996 והחלק השני של הסדרה הופק בשנים 1999–2000.
בשנת 2019 יצאה מיני סדרה של "מי מפחד מהחושך?" בת שלושה פרקים.
בישראל הסדרה שודרה בתחילה בשנות התשעים בערוץ הראשון ובהמשך בערוץ הילדים.
תקציר העלילה.
מי מפחד מהחושך?
עלילת הסדרה מתמקדת בקבוצת בני נוער אשר מכנה את עצמה "The Midnight Society". החבורה נוהגת להיפגש מדי שבוע במקום סודי ביער בו כל אחד מהנערים נוהג במהלך קומזיץ לספר לשאר חברי הקבוצה סיפורי לילה מפחידים. הסיפורים השונים אותם מספרים חברי הקבוצה מוצגים בפני הצופים.
עלילת הסיפורים מתמקדת לרוב בבני נוער ועוסקת בדרך כלל במגוון של תופעות על טבעיות כגון רוחות רפאים, גובלינים, קסמים, דרקונים, בתים רדופי רוחות, חייזרים, מכשפות וכדומה.
מי מפחד מהחושך? - 2019.
העלילה מתמקדת בילדה חדשה שהגיע לבית ספר חדש באורגון. היא מצטרפת לקבוצת בני נוער אשר מכנה את עצמה 'TMS'. הקבוצה מתמקדת בסיפורים מפחידים שבני הנוער מספרים. הילדה החדשה מתחילה לספר סיפור ועד במהרה חברי הקבוצה מבינים כי הסיפור מתגשם.
לסדרה יש עוד 2 עונות,עונות 2 ו3 כשכל עונה מדברת על משהו אחר אך עדיין על קבוצה של ילדים מספרים סיפורים מפחידים
תיאודור ליכטנהיין
תיאודור ליכטנהיין (באנגלית: Theodor (Theodore) Lichtenhein; ינואר 1829, קניגסברג - 19 במאי 1874, שיקגו) היה שחמטאי אמריקאי.
ביוגרפיה.
ליכטנהיין נולד במזרח פרוסיה, ולמד שחמט בגיל 12. שש שנים יותר מאוחר היה נשיא מועדון השחמט של קניגסברג. הוא למד רפואה, ולאחר מכן התגייס לשירות בצבא הפרוסי.
ליכטנהיין היגר לארצות הברית בשנת 1851, והשקיע את כל זמנו לפרנסתו. בשנת 1856 הצטרף למועדון השחמט של ניו יורק והפך לחבר המועדון החזק ביותר. בקונגרס האמריקאי הראשון לשחמט, שהתקיים בשנת 1857 הגיע למקום השלישי. בסיבוב הראשון ניצח את צ'ארלס סטנלי 3-2, בסיבוב השני ניצח את פרדריק פרין 0–3, בחצי הגמר הפסיד לפול מורפי 3.5-0.5 ובהתמודדות על המקום השלישי ניצח את בנימין רפאל 0–3 .
ליכטנהיין נבחר לנשיא מועדון השחמט של ניו יורק בשנת 1858. הוא סיים בתיקו עם פרדריק פרין 1-1 בדו-קרב בין ניו יורק לבין ברוקלין בשנת 1860, וניצח בדו-קרב נגד הרדמן פיליפס מונטגומרי 7.5-2.5 בפילדלפיה בשנת 1861 .
ליכטנהיין שרת בדרגת רב-סרן בגדוד ה-58 של מתנדבי ניו יורק במלחמת האזרחים, ושימש גם ככתב לעיתון Frank Leslie's Weekly.
הפארק הלאומי מערות נרקורט
מערות נרקורט (אנגלית: Naracoorte Caves) שוכנות בסמוך לעיירה נרקורט הנמצאת בחוף אבן הגיר שבאוסטרליה הדרומית, אוסטרליה. בשנת 1994 הכריז אונסק"ו על המערות כאתר מורשת עולמית ביחד עם ריברסליי, בזכות כמות המאובנים הגדולה הנמצאת במערות. בפארק שבו נמצאות המערות יש שטח בגודל 6 קמ"ר המכיל שרידי צמחים, ובאתר המורשת העולמית יש 26 מערות בסך הכל המתפרשות על פני שטח של 3.05 קמ"ר.
הפארק שבו נמצאות המערות נחשב לאתר תיירות פופולרי באוסטרליה, ויש בו מגוון פעילויות למבקרים. מדריכים מקצועיים מנחים סיורים בתוך המערות, וחלק מהסיורים עוברים דרך מרבצי המאובנים. באמצעות חידושים טכנולוגיים שונים ניתן לצפות במערת העטלף הבלתי נגישה, היכן שאלפי עטלפים מתרבים בכל שנה.
מרבצי המאובנים העשירים במערת ויקטוריה נחשבים לטובים ביותר באוסטרליה מבחינת גודל ורמת השימור, ולאחד המרבצים העשירים ביותר בכדור הארץ כולו. במערה התגלו עשרות אלפי פרטים המייצגים לפחות 93 מיני חולייתנים, בעלי טווח גדלים נרחב. במאובנים עצמם יש חלקי גוף, כגון גולגולות, שהשתמרו בצורה כה טובה לאחר המוות עד שניתן להבחין גם בעצמות העדינות ביותר.