ארצות השפלה ההאבסבורגיות
שבעה עשר המחוזות
שבע-עשרה הפרובינציות
חלום אריזונה
חלום אריזונה (באנגלית: Arizona Dream) הוא סרט קולנוע משנת 1993 בבימויו של אמיר קוסטריצה.
עלילה.
אקסל (המגולם על ידי ג'וני דפ) חולם על אינואיט הדג דג האליבוט נדיר (סוג של דג משה רבנו) ומביא אותו למשפחתו באיגלו. כמה ימים לאחר מכן, אקסל מגיע לאריזונה בניגוד לרצונו לבקר בחתונת דודו ליאו (המגולם על ידי ג'רי לואיס) לאישה צעירה (המגולמת על ידי פולינה פוריסקובה). בהגיעו לאריזונה מנסה ליאו לשכנע את אקסל להישאר שם ולעבוד בעסק המשפחתי של ממכר מכוניות קדילק. אקסל פוגש שתי נשים: איליין (המגולמת על ידי פיי דאנאוויי) החולמת לעוף באמצעות מכונה שתבנה, וגרייס (המגולמת על ידי לילי טיילור) - בתה החורגת של איליין השואפת להתאבד או להרצח, מתוך אמונה שתקום לתחייה כצב. אקסל מתאהב באיליין מתחיל לבנות עבורה מטוס, בעוד שגרייס הרוצה שאקסל ירצח אותה מנסה שוב ושוב להרוס את המטוס שהם בונים. כאשר מצליח לסיים את המכונה היא עולה לאוויר אך לבסוף מתרסקת לתוך עץ. גרייס משכנעת את אקסל לשחק עימה רולטה רוסית, והוא מנסה להתאבד, גרייס עוצרת אותו, ומאותו רגע הופכת לאהובתו. במהלך תחרות כישרונות בה צופים אקסל, אליין וגרייס מקבל ליאו התקף לב ונפטר. לאחר כמה חודשים שב אקסל לאיליין, ביום הולדתה. לאחר ריב שנגרם בשל ההיעדרות הארוכה משלימים אקסל ואיליין. איליין מקבלת מטוס כמתנת יום הולדת. באותו לילה מתאבדת גרייס וברק פוגע ושורף את המטוס של איליין. הסרט מסתיים כאשר אקסל פורץ לחנות הקדילקים הנטושה של דודו, הולך לישון על קדילק וחולם עליו ועל דודו הדגים את דג ההליבוט. הדג שתפסו נמלט מהם ועף לעבר השמש הזורחת.
הפקה ופרסים.
הסרט צולם בשנת 1991 אולם יצא לאקרנים באירופה בשנת 1993, ובארצות הברית ב-9 בספטמבר 1994. הסרט כולל סצנות סוריאליסטיות רבות, בהן דג ההאליבוט עף מעל אלסקה וברחובות העיר דאגלס באריזונה, שם צולם הסרט. באחת הסצנות, ברגע מותו של ליאו, עף האמבולנס בו הוא נלקח לעבר הירח.
הסרט זכה בשני פרסים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. למרות שבבתי הקולנוע בארצות הברית הוצגה הגרסה המלאה, השידורים בטלוויזיה וההפצה ב-VHS כללו גרסה מקוצרת של 119 דקות.
הזרם הכללי
זינה הנסיכה הלוחמת
זינה הנסיכה הלוחמת (באנגלית: Xena: Warrior Princess) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מז'אנר הפעולה-על-טבעי-פנטזיה, אשר שודרה במשך שש עונות בין 4 בספטמבר 1995 ל-18 ביוני 2001. המפיקים בפועל של הסדרה הם סם ריימי, רוברט טאפרט ור. ג'יי סטוארט, והיא צולמה בניו זילנד. הסדרה נוצרה כסדרת בת של . הסדרה שודרה בישראל בערוץ הראשון ואחר־כך גם בערוצי הכבלים השונים.
סקירה.
עלילת הסדרה.
במרכז עלילת הסדרה סיפורה של הלוחמת עתירת המעללים זינה, כשלצידה ידידתה גבּריאל, הנאבקות ביריבים בשר ודם, באלים וביצורים מיתולוגיים, לרוב בהשראת המיתולוגיה היוונית. דמותה של הגיבורה הוצגה תחילה בסדרה "" כלוחמת בעלת עבר מוכתם, המנסה לכפר על חטאיה, ונושא זה שב ועולה בפרקי הסדרה.
עלילת הסדרה מתרחשת, לכאורה, ביוון העתיקה, אך לבושן של הדמויות, התפאורות ואף הסיפור נודדים באופן חופשי בין תקופות, ממלחמת טרויה (שם פוגשות זינה וגבריאל בהומרוס), עבור בשלהי המאה הראשונה לפני ספירת הנוצרים (אז פוגשות הגיבורות ביוליוס קיסר וכלה בימי הביניים (כפי שניתן להקיש מציוד הלחימה והלבוש של רבים מהגיבורים).
במסגרת העלילתית והטמפורנית הרופפת הזו נתנו כותבי הסדרה דרור לדמיונם והציגו בפרקיה השונים ערבוביה של נושאים, כשאפילו נימת הסדרה משתנה באופן תכוף מפרק לפרק. כך, לדוגמה, הוצגו אירועים והרפתקאות בפרק אחד מנקודת מבט דרמטית, ובפרק שלאחריו באופן מבודח, סאטירי או אפילו פארודי. באופן דומה, כמה מהגיבורים הוצגו כלא־יוצלחים בפרקים מסוימים, ואילו באחרים הופיעו כגיבורים ללא חת, המביסים בעצמם צבאות שלמים. לפרקים, חרגו כותבי הסדרה מגבולות הז'אנר באופן מוחלט, כמו בפרק שהיה בפועל מחזמר. במסגרת חופשית זו הצליחו הכותבים לגעת, גם אם בנימה פשטנית וקלילה, בנושאים ובמסרים שונים, דוגמת אחריות האדם למעשיו, חירות האדם, משמעותה של ידידות, נאמנות וכיוצא בזה.
אלמנט בולט מאוד בפרקי הסדרה, שהיה לפרקים גם לסיפור המתמשך העיקרי לאורך העונה, היה המשיכה האירוטית - החד־צדדית בעיקרה - של גבּריאל לזינה. פרקים רבים התמקדו או נגעו בהתקפי הקנאה שחוותה גבּריאל כאשר נקשרו קשרים רומנטיים בין זינה לגברים אחרים, או כאשר התרועעה זו עם נשים אחרות. המשיכה הלסבית בין השתיים נרמזה פעמים רבות מפיהם של גיבורי המשנה בפרקים השונים, אף כי לעולם לא פורשה באופן ברור וגלוי על ידי מי מהן.
דמויות ושחקנים.
לצד זינה (בגילומה של לוסי לולס) וגבּריאל (בגילומה של רנה אוקונור), הופיעו בפרקי הסדרה כמה שחקנים ניו־זילנדים ואוסטרלים בתפקיד דמויות חוזרות. בין השאר נאבקה זינה שוב ושוב באל המלחמה היווני ארס (בגילומו של קווין סמית'), כשהיא נעזרת על ידי הלוחם הכושל ג'וקסר (בגילומו של טד ריימי) ומלך הגנבים אוטוליקס (בגילומו של ברוס קמפבל). עוד הופיעו לפרקים בסדרה קווין סורבו בתפקיד הרקולס מסדרת האב, קארל אורבן בתפקיד קופידון/יוליוס קיסר והדסון ליק בתפקיד אויבתה המושבעת של זינה, קליסטו.
זינה, הנסיכה הלוחמת
נוף העיר דלפט
נוף העיר דלפט (הולנדית: Gezicht op Delft) הוא ציור מעשה ידי הצייר ההולנדי יאן ורמיר, אשר הושלם בשנת 1660 או 1661. הציור מוצג כיום בגלריה המלכותית מאוריצהאוס בעיר האג שבהולנד.
הנוהג לצייר נוף עירוני על דקויותיו כבר השתרש בזמן שוורמיר עמל על ציורו המפורסם. הנדריק ורום כבר השלים שני ציורים כאלו המתארים את דלפט, אבל סגנונם ארכאי יותר: הם מיישמים את הגישה הפנורמית המסורתית, כפי שזו מיוצגת בשני ציורי הנוף העירוני של הרקולס סֵיחרס התלויים בגמלדגלרי בברלין. סיחרס היה בין הראשונים שהשתמש בטלסקופ של גלילאו על מנת להעביר את רישומי הטיוטה והפרופורציות שלהם (גובהם היה יותר מפי שניים מרוחבם) לפורמט המקובל בציוריו.
ורמיר צייר את נוף העיר דלפט במקום, אבל המכשיר האופטי שכיוון לעבר העיר, ואשר בו השתמש על מנת להעביר את המראֶה אל הקנבס (מראה בעל מודעות וסטרוקטורה ראויים להתפעלות) לא היה הקמרה אובסקורה, אלא הטלסקופ ההפוך. רק מכשיר זה מסוגל לצמצם את הנוף הפנורמי של מקטע מסוים, להעביר את הדמויות בקדמת הבד לקנה מידה קטן מהרגיל, להדגיש את החלק הקדמי של הציור, ובה בעת לגרום ליתר הקומפוזיציה להתמזג אל המרחב. התמונה הנוצרת באופן זה כוללת אפקטים אופטיים אשר - אף על פי שאינם ייחודיים לה בשיטת הציור ההולנדית של המאה ה-17 כפי שנטען לעיתים - משרטטים נוף עירוני בעל קומפוזיציה אחידה ואווירה העטופה באור בוהק.
הציור של העיר אינו צדודית עירונית רגילה, אלא ייצוג אידיאלי של דלפט: תוויה העיקריים מופשטים, והם ניבטים אלינו מתוך המערכת הכפולה שיוצרת השתקפותם במי הנמל, בעוד חשרת העבים רבת ההוד, הכבדה והמלאה, מרחפת מעליהם.
נוף העיר דלפט הוא הציור האחרון של ורמיר שבו נעשה שימוש בצבעוניות עשירה ומלאה, וגווני צבע שהועברו אל הבד באמצעות משיכות מכחול עזות. האמן התעלה על עצמו באופן שבו שיקף את עיר הולדתו, שיקוף אשר נחשב על ידי מבקרים כפרשנות נעלה של הטבע.
קטמון (פירושונים)
האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני
האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני (באנגלית: Treaty on the Non-Proliferation of Nuclear Weapons או Nuclear Non-Proliferation Treaty, הידועה גם בראשי תיבות NPT או NNPT) היא אמנה בינלאומית שמטרתה להגביל הפצת נשק גרעיני. האמנה נחתמה לראשונה ב-1 ביולי 1968. נכון לשנת 2007 אישרו את האמנה 189 מדינות בעולם, חמש מתוכן חמושות בכלי נשק גרעיניים: ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, צרפת, רוסיה וסין (חמש החברות הקבועות במועצת הביטחון). רק חמש מדינות בעולם אינן חתומות על האמנה: הודו, פקיסטן, ישראל, קוריאה הצפונית ודרום סודאן. הודו ופקיסטן חמושות בכלי נשק גרעיניים ואף ביצעו ניסויים פומביים בכלי נשק אלה. מדינת ישראל נוקטת במדיניות של עמימות בכל הנוגע לתוכנית הגרעין שלה, אך לפי דיווחים שלא אושרו מחזיקה במאות פצצות אטום, משגרים וצוללות תוצרת גרמניה היכולות לשאת נשק גרעיני. קוריאה הצפונית אישרה את האמנה אולם מאוחר יותר הפרה את מחויבויותיה על פי האמנה וביטלה את חתימתה.
ההצעה לאמנה למניעת הפצת נשק גרעיני הוצעה על ידי אירלנד והמדינה הראשונה שחתמה עליה הייתה פינלנד. בכינוס שנערך ב-11 במאי 1995, בניו יורק, החליטו הצדדים לאמנה להאריך את תוקפה של האמנה ללא מועד סיום וללא תנאים. אמנת ה-NPT מורכבת ממבוא ואחריו 11 פרקים. אף שהמונח "יסודות" אינו מופיע באמנה, הפרשנות המקובלת לאמנה מצביעה בדרך כלל על שלושה יסודות: אי-הפצה, פירוק נשק וזכות לשימוש בטכנולוגיה גרעינית לצורכי שלום.
יסודות האמנה.
יסוד ראשון: מניעת הפצה.