הפארק הוא אחד ממקומות המפלט האחרונים של גורילות ההר הנדירות, והיה האתר הראשון שבו דיאן פוסי חקרה את הגורילות, לפני שעברה לרואנדה. הגורילות חיות בשטחי יער בגובה שבין 2,100 ל-2,400 מטר. לפני פרוץ מלחמת האזרחים בקונגו בשנות ה-90, נמנו בשטח הפארק רק כ-600 גורילות. עוד לפני פרוץ הקרבות, וכתוצאה מהריכוז הגדול של גורילות ההר הנדירות במקום, הכריזה אונסק"ו על הפארק בשנת 1980 כאתר מורשת עולמית. על-פי הערכה משנת 2005, קטנה אוכלוסיית הגורילות באזור בכ-60% ונותרו בו פחות מ-300 גורילות הר. הפליטים שברחו מרואנדה והלחימה הנמשכת במרבית שטחה של קונגו חדרו גם לאזור הפארק, וגרמו לשריפות יער, למעשי ביזה, ולפעולות של ציד בלתי חוקי של חיות, ובכללן גורילות. כתוצאה מכך נוסף הפארק בשנת 1997 לרשימת אתרי המורשת העולמית שבסיכון.
מורצצושלאג
מורצושלאג
קברי מלכי בוגנדה בקסובי
קברי מלכי בוגנדה בקסובי (באנגלית: Tombs of the Buganda Kings at Kasubi; בסוואהילי Makaburi ya Kasubi ya wafalme wa Buganda) שבצפון-מערב קמפלה באוגנדה הוא אחוזת קבר השוכנת בארמונם המסורתי של מלכי בוגנדה, ואשר בה נקברו מאז 1884 כל מלכי הממלכה. המקום הוא סמל לאומי לבני הבגנדה ואתר תיירות, ומאז שנת 2001 הוא מוכרז כאתר מורשת עולמית.
ב-16 במרץ 2010 עלה המתחם באש ונשרף כמעט כליל.
היסטוריה.
שבטי הבַּגנדה משתייכים לעמי הבנטו וההיסטוריה הפוליטית שלהם החלה במאה ה-13. כיום בני הבגנדה הם הקבוצה האתנית הגדולה במדינה ובמפקד האוכלוסין של 2002 מנו 4.1 מיליון איש, שהוו 17.7% מתושבי אוגנדה. הבגנדה יושבים בעיקר בתחומי בוגנדה ששטחה 66,350 קמ"ר, בדרום-מזרחה של אוגנדה.
לפי המסורת, שלטו בבוגנדה 36 מלכים שתוארם המסורתי הוא קַבּקַה. אלה נמנים החל במלך האגדי קינטו ועד למלך הנוכחי, אולם מידע מדויק קיים רק החל משלטונו של המלך סואונה השני (1836-1856), אשר קבע את ארמונו בקסובי. בנו, מוטֵסה הראשון, הקים את מבנה הקבר הנוכחי בארמונו ב-1882 והיה לקבקה רב עוצמה. הוא היה הראשון מבין הקבקה שהושפע ממדיניות חוץ, לאחר שפגש באירופאי ג'ון ספיק (John Hanning Speke) ב-1862. הוא אף פגש בהנרי מורטון סטנלי ב-1875 וביקש ממנו מורים לתרבות ולדת האירופאיות ואימץ מספר מנהגים איסלמיים אליהם נחשף מסוחרי שנהב ועבדים מזנזיבר.
עם מותו של מוטאסה הראשון ב-1884 נקברה גופתו באופן תקדימי בשלמותה ובחלקת הקבר בארמון. משנקברו גם שני יורשיו באתר ב-1904 וב-1939 היה הדבר לנוהג והמקום הפך לאתר קבורתם של הקבקה. המלך הבא, מוטסה השני, היה לנשיא אוגנדה ב-1962, אך הוא הודח ארבע שנים לאחר מכן ויצא לגלות. עם זאת, ב-1971, שנתיים לאחר מותו ב-1969, הובאו עצמותיו למולדתו ונטמנו בקסובי. בסך הכל נקברו בקסובי ארבעה קבקה ששרידיהם שוכנים במבנה העיקרי, וכן כל בניהם ובנותיהם, אשר נקברו באתר מאחורי המבנה המרכזי.
החל ב-1967 ועד 1993 נוהל המקום על ידי ממשלת אוגנדה, אולם כאשר בוגנדה שבה והייתה למונרכיה חוקתית במסגרת אוגנדה, הושב האתר לניהולם של הבגנדה. הקבקה הנוכחי של בוגנדה, רונלד מואנדה מוטבי השני, הוכתר באתר.
ב-16 במרץ 2010 הוצת המתחם והושמד כמעט לחלוטין, אם כי מבנה הקבורה המרכזי ושרידי הקבקה הקבורים בו לא נפגעו. זהות המציתים איננה ידועה, ושלטונות בוגנדה הבטיחו לקיים חקירה עצמאית לצד חקירת המשטרה. למחרת השרפה, בעת ביקור נשיא אוגנדה והקבקה רונלד מואנדה מוטבי השני באתר, פרצו במקום מהומות ושני בני אדם נהרגו מאש המשטרה. שלטונות בוגנדה הבטיחו לקומם את האתר וממשלת אוגנדה מסרה כי תסייע בכך. בישיבתה השנתית בשנת 2010 החליטה ועדת המורשת העולמית להכריז על המקום כאתר בסיכון. עבודות השיקום החלו בשנת 2014.
האתר.
האתר שוכן על גבעה בצפון-מערבה של קמפלה, בירת אוגנדה, ועל מורדותיה המזרחיים. צורתו של השטח כצורת מניפה שקודקודה בצידה המערבי והיא נפרסת על פני 30 הקטאר. באתר שלושה אזורים עיקריים:
האתר המרכזי.
הכניסה לאתר היא בצידו המערבי, בו ניצב מבנה השער מכונה "בוג'בוקולה" (Bujjabukula). המבנה עשוי מעמודי עץ שביניהם קירות לבֵנים שרופות וגגו עשוי קנה מצוי. השער מוביל אל חצר קטנה, בה ניצבים קופת הכניסה וה"נ'דוגה-אובוקאבה" (Ndoga-Obukaba), המבנה בו מאוכסנים התופים המלכותיים. מעבר לאלה משתרעת ה"אולוגיה" (Olugya), החצר המרכזית בצורת האות D, שרוחבה כ-55 מטר ואורכה 100 מטר.
החצר מוקפת בחומת קנים וסביב לה ניצבים תשעה מבנים, חמישה מהם נועדו עבור אלמנותיהם של הקבקה ואילו האחרים הם חדר מתים ומבני הקברים עצמם. המבנים עשויים עץ וטיח ולבנים שרופות, שלושה מהם עגולים והיתר רבועים. את החצר חוצה שביל אבנים המוליך אל מבנה הקבר המרכזי - "מוזיבו אזאלה מ'פאנגה" (Muzibu-Azaala-Mpanga) בו קבורים ארבעת הקבקה.
"מוזיבו אזאלה מ'פאנגה" הוא מבנה עגול וקוטרו 31 מטר. גגו נבנה בצורת כיפה מחודדת ששיפוליה מגיעים כמעט עד לקרקע, וגובהה הפנימי הוא 7.5 מטר. גג העשבים נישא על ידי 52 טבעות דקל המייצגות את 52 שבטי הבגנה. כניסה נמוכה מוליכה אל תוככי המבנה ובה יריעה גדולה המסתירה את "החורש הקדוש" - בו שוכנים קברי הקבקה עצמם. הכניסה לחלק זה של המבנה מוגבלת לנכבדים בלבד ולאלמנות הקבקה. גג המבנה נתמך בעמודי עץ וחללו מעוטר בציורי תופים, מגנים ותמונות הקבקה הקבורים בו. על הרצפה שטיחים עבים מעשב לימון ומענפי דקל.
יתר חלקי האחוזה.
מאחורי החצר המרכזית מפוזרים מבנים רבים שבהם שוכנים קברים של בני משפחת המלוכה והלאה משם משתרע השטח החקלאי שמהווה את רוב שטחו של האתר. אזור זה נחשב קדוש וסגור למבקרים. בעבר שכנו בו בתי מגורים, אך לאחר מכן הוא חולק בין אלמנות הקבקה. כיום השטח מושכר לשימושים חקלאיים והכניסה אליו מותרת למקומיים המעבדים אותו.
מלחמת רוסיה-טורקיה, 1735-1739
בין אדם למקום
בין אדם לחברו
בקורי
בקורי (שם מדעי: "Platonia insignis" או "Aristoclesia esculenta Stuntz"), הוא עץ פרי טרופי.
שמות נוספים.
בברזיל, bacurí, bacurí assu, bacurí do Pará, bacury, pacuri או pacoury-uva
בגיאנה הצרפתית pakuri, pakouri או maniballi
בגיאנה pakuri, pakouri או maniballi
בסורינם pacouri, packoeri, pakoeri או geelhart
בקולומביה goherica
תיאור.
גובה העץ כ-25 מטרים וצורתו כצורת קונוס. העלים אליפטים באורך של 15 ס"מ. שולי העלים גליים. הפרחים ורודים באורך של כ-7 ס"מ, ומופיעים בבודדים או בשלשות. הפרי עגול, בקוטר של 7-13 ס"מ, ומשקלו 800 עד 1000 גרם. הקליפה צהובה, קשה ועשירה בשרף ריחני דביק. כדי להימנע מיציאת השרף, יש לשבור את הקליפה על ידי הטחתה כנגד עצם קשה. ניסיון לחתוך את הקליפה הקשה באמצעות סכין תגרום להדבקות השרף לסכין. תוך הפרי מכיל ציפה בעלת ניחוח אופייני. הציפה בצבע קרם ועד 5 זרעים גדולים. הזרעים עטופים בציפה, אך יש שקי ציפה ללא זרעים בתוכם.
הפרחים פורחים ביוני-יולי, הפרות מבשילים בין בדצמבר למאי, כאשר מרב היבול נאסף בפברואר ומרץ.
תפוצה.
הבקורי נפוץ בכול יער האמזונס, אבל גם מחוצה וניתן למצוא פרטים שלו עד פרגוואי. הבקורי נפוץ בעיקר במזרח פארה, באי מרז'ו והסביבה.
שימושים.
חקלאות.
הבקורי מניב רק לאחר הרבה שנים. לא ידוע מה הם הגורמים המשפיעים על הגיל בו הוא מתחיל להניב, אך מקובל להניח שמדובר ביותר מ-12 שנה. מסיבה זו אין גידול מסחרי של בקורי.
מזון.
הציפה נאכלת טריה, אבל משמשת בעיקר להכנת מיצים, גלידות, ממתקים, ריבות וקינוחים אחרים.
רפואה.
החלב שמופק מקליפת העץ משמש לטיפול וטרינרי בגיאנה. השמן שמופק מהזרעים משמש לטיפול בפריחות והרפס.
עץ לבניה.
העצה של הבקורי חזקה ועמידה כנגד ריקבון. לכן הבקורי משמש לבניה של גשרים, ומבנים בהם נדרשת עמידות בינונית עד גבוהה.
גומי אראביקום
ספורט חורף
ספורט חורף כולל את ענפי הספורט שהפעילות העיקרית בהם נערכת בחורף, ובפרט ספורט המתבסס על שלג או קרח.
ענפים עיקריים בספורט חורף:
לספורט החורף אולימפיאדה משלו, משחקי החורף האולימפיים. כמו אולימפיאדת הקיץ גם אולימפיאדת החורף נערכת אחת לארבע שנים, אבל בשונה מאולימפיאדת הקיץ, אולימפיאדת החורף נערכת בתחילת השנה האזרחית.
הטייס הקיטע
Panthera tigris tigris
מוטי עומר
אלן פלטצ'ר
ואקה
ואקה (בספרדית: Huaca, בקצ'ואה: Wak'a) הוא מונח שהיה קיים בתרבויות אנדיות קדומות, המתאר מקום שמלבד קיומו הפיזי, הוא מהווה גם ישות אלוהית בעלת אישיות משל עצמה.
הוואקות שימשו כמרכזים דתיים, ונערכו בהן טקסים פולחניים שונים, שכללו הקרבת קורבנות ומתן מנחות, ולעיתים גם הקרבת קורבנות אדם. ואקה יכולה להיות פרט גאוגרפי טבעי, כגון הר או אגם, ויכולה הייתה להיות יציר כפי אדם. במקרה השני נבנו ואקות בפאר רב, וכללו אוצרות שונים, מה שהביא לביזתן של רבות מהן על ידי הספרדים. כוואקות נחשבו גם זקני הקהילה שנפטרו ונחנטו, והוצאו ממקום משכבם להשתתף באירועים משפחתיים או של הקהילה שכיבדה אותם (איילו, שבט או המשפחה המלכותית, למשל), להיוועצויות רבות חשיבות וכדומה.
אתרים ארכאולוגיים במקומות בהם היו ואקות קיימים ליד לימה, ארקיפה, טרוחיו וצ'יקלאיו שבפרו וליד איקיקה שבצ'ילה.
וואקה
המהדורה האחת-עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה
תערובת אוטקטית
תערובת אוטקטית (או נקודה אוטקטית) היא תערובת של שני חומרים או יותר, בעלת הרכב נתון, אשר בו מתקבלת טמפרטורת ההיתוך הנמוכה ביותר.
ההרכב האוטקטי מתאפיין במיקרו-מבנה למלרי (שכבתי).
לא מכל תערובת של חומרים ניתן לקבל הרכב אוטקטי, וניתן לבדוק האם הרכב מסוים יוצר מערכת אוטקטית, באמצעות דיאגרמת פאזות.
מקור המילה.