עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, מונה לראש מטה הארמייה השנייה בפיקוד נואל דה קסטלנו, והשתתף עמה במערכה על הגבולות ובכלל זה בקרב לורן. ב-8 באוקטובר של אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-20, וב-9 באוקטובר הוענקה לו דרגה זמנית של גנרל של דיוויזיה. הוא פיקד על הדיוויזיה במהלך קרבות כנגד הגרמנים באזור אראס. ב-30 בדצמבר 1914 הוא הועלה לדרגת קצין בלגיון הכבוד. ב-10 בספטמבר 1915 הועבר לפקד על הקורפוס ה-10, וב-25 בנובמבר של אותה שנה הפכה הדרגה שלו לקבועה. הוא פיקד על הקורפוס במהלך קרב שמפאן השני והקרב על הסום, וב-1 בספטמבר 1916 ניתנה לו דרגת מפקד בלגיון הכבוד. ב-23 במרץ 1917 הוא מונה למפקד הארמייה הרביעית ופיקד עליה במהלך מתקפת ניוול והקרב השני על האן. ב-15 ביוני 1917 הוא מונה למפקד הארמייה הראשונה ופיקד עליה במהלך קרב פשנדל.
ב-21 בדצמבר של אותה שנה, הוא מונה בידי הרמטכ"ל פיליפ פטן למפקד העליון של הכוחות בחזית המערב. אולם בעקבות הצלחות הגרמנים מבצע מיכאל ומתקפת האביב הוא הפך לשעיר לעזאזל, וב-5 ביולי 1918 סולק מהתפקיד, וב-31 באוקטובר של אותה שנה מונה למפקח הכללי של עבודת השטח הצבאית.
אחריתו.
ב-20 במרץ 1919 מונה למפקח על שבויי המלחמה, וב-16 ביוני 1920 הועלה לדרגת קצין גבוה בלגיון הכבוד. עוד באותה שנה הועבר למילואים, וב-1921 פרש מהצבא. ב-11 ביולי 1934 הוענק לו הצלב הגדול של לגיון הכבוד. הוא נפטר ב-25 בדצמבר 1944 בפריז, זמן קצר לאחר שחרורה מגרמניה הנאצית, בגיל 84.
פרידריך גונדולף
פרידריך לֵאוֹפּוֹלד גוּנדוֹלף (בגרמנית: Friedrich Leopold Gundelfinger; 20 ביוני 1880 — 12 ביולי 1931) היה משורר וחוקר ספרות גרמני. חיבורו על גתה (1916) הקנה לו פרסום נרחב גם מעבר לתחום עיסוקו. היה אחד הגרמניסטים הנקראים ביותר ברפובליקת ויימאר.
חייו ופועלו.
גונדולף נולד בדרמשטאדט בשם פרידריך לאופולד גוּנדלפינגר כבנו של המתמטיקאי היהודי זיגמונד גוּנדלפינגר, שכהן כפרופסור בבית-הספר הגבוה הטכני בדרמשטדט. הוא למד שׂפה וספרות גרמנית ותולדות האמנות באוניברסיטת מינכן, בברלין ובאוניברסיטת היידלברג. זכה לתואר הדוקטור ב-1903, וכתב את ההביליטציה שלו בשנת 1911 על "שייקספיר והרוח הגרמנית". כרבים מבני-דורו התגייס לצבא ושירת במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1916, לאחר שבריאותו הדרדרה בעקבות שירות בחזית הצרפתית במהלך מלחמת העולם הראשונה, הצליח אחד מחבריו להתערב אצל ולטר רתנאו, ולהביא לזימונו לעבודה במשׂרד המלחמה בברלין. זמן קצר לאחר מכן החל ללמד שׂפה וספרות גרמנית בהיידלברג, ובשנת 1920 הפך שם לפרופסור מן המניין.
מאז 1899 נמנה גונדולף על חוגו של שטפן גאורגה, היכרות שראשיתה בתרגום הגרמנית שהוציא לסונאטות של שייקספיר. עם הזמן הפכו השניים לחברים קרובים. בעקבות כך פרסם חיבורים ספרותיים רבים בכתב העת שערך גאורג, "דפים לאמנות" (Blättern für die Kunst). בין השנים 1910–1912 השתתף בהוצאה לאור של ה"שנתון לתנועת הרוח" (Jahrbuch für die geistige Bewegung), שהפיץ את הרעיונות ואת תפיסת העולם של חוג גאורגה בתחומי התרבות והפוליטיקה.
עם תום המלחמה יצר גונדולף קשר רומנטי עם הכלכלנית ד"ר אליזבת סלומון ("אֵלי", 1893-1958). קשר זה הביא למשבר חמור ביחסיו עם שטפן גאורגה. בשנת 1923 נִתק סופית הקשר בין שני החברים. בשנת 1926 נִשׂאו גונדולף וסלומון.
בחיבוריו הרבים בתחום בקורת הספרות הוביל גונדולף קו חדש, ששׂם דגש על ההקשר ההיסטורי והתרבותי של היצירות הספרותיות. הוא ראה בדמויות היוצרים הגדולים בהם עסק — שייקספיר, גתה או היינריך פון קלייסט — כסמלים מייצגים של התקופות בהן חיו. גונדולף שׂם לו למטרה בפרשנותו לתאר את היוצר ואת ההשפעה ההדדית של יצירתו והזמן בו נכתבה. בתקופת רפובליקת ויימאר נמנה גונדולף עם המלומדים הבכירים והמפורסמים בגרמניה. ספריו זכו לתפוצה רחבה ביותר, ונקראו על ידי רבים. בשנת 1930 היה הראשון שזכה בפרס על-שם לסינג בהמבורג.
בשנת 1920 למד אצל גונדולף יוזף גבלס, שבאותה עת עדיין לא נודע כאנטישמי. גבלס רצה לכתוב דוקטורט תחת הדרכתו של גונדולף, אך התוכנית לא יצאה בסופו של דבר לפועל.
בשנת 1927 חלה גונדולף בסרטן, ונפטר בהיידלברג בשנת 1931. גונדולף הובא למנוחות בבית הקברות בֵּרגפְרידהוֹף בהיידלברג. על שמו נקרא רחוב בשכונת נוֹינהיים בעיר והחל ב-1964 מחלקת האקדמיה הגרמנית לשפות וספרות את פרס פרידריך גונדולף על שמו, עבור הפצת התרבות הגרמנית במדינות זרות.
כתביו נאסרו על ידי הנאצים ב-1933.
שמואל בן אורי שרגא פייבוש
DisplayPort
DisplayPort או DP הוא ממשק תצוגה דיגיטלית שפותח על ידי VESA (ראשי תיבות של Video Electronics Standards Association). הממשק משמש בעיקר לחיבור מקור וידאו לאמצעי תצוגה כגון צג המחשב, אבל יכול לשמש גם כדי להעביר אודיו, USB, ופורמטים אחרים של נתונים.
יוסף מלול
הרב יוסף מלול (1873 – 1968) היה מקובל, ראש ישיבה, ורב העיר אֵייט עטַּאב שבמרוקו.
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1873 (ה'תרל"ג) לערך באייט עטאב שבמרוקו לרב דוד ולפרחה מלול, בן למשפחה שמוצאה בספרד. למד והתחנך בילדותו אצל הרב רפאל אוחיון במשך שנתיים, משם המשיך ללמוד אצל הרב ימין הכהן, וכשהתבגר החל ללמוד בישיבתו של הרב דוד סויסה במרקש. בישיבה שימש גם כמורה לתלמידים, אותם הכין לשיעורי ראש הישיבה, במשך חמש שנים.
בהמלצת רבו, נשלח בשנת 1893 (ה'תרנ"ג) לערך לבית הדין הרבני במרקש, שם קיבל סמיכה לרבנות ודיינות, וחזר לעיר מולדתו, אייט עטאב. ביום חזרתו הגיע לעיר מישראל השד"ר הרב נחמן אנג'יל, שם ישב ודן עמו בלימוד תורה ונושאים נוספים. השד"ר ביקש ממנו לחזור עמו לישראל, אך לבסוף וויתר על הבקשה, באמרו לרב מלול: "אם אקחך מכאן, תחרב כל הסביבה".
כבר מגיל צעיר עסק בקבלה מעשית, בהשבעות מלאכים ובצירופי שמות קדושים. ועל ידי כך ביטל גזרות ומגפות במרוקו והסביבה.
עם שובו לאייט עטאב, ייסד בה ישיבה בבית הכנסת הגדול בעיר. תלמידיה הורכבו מתושבי העיר, ושאר כפרי הסביבה. בתקופה זו נישא לגידא בת הרב מימון מלכה, והתפרנס למשך תקופה מסחורה שרכש במרקש ומכר בעירו.
תקופה קצרה לאחר שייסד את הישיבה, מונה לשמש כרב העיר, והוסמך לשחיטה על ידי הרב ישראל אבוחצירא. בעקבות סירובו לקבל שכר על תפקידו, עסק במסחר צאן ובקר כשותף עם מוסלמים מקומיים, ובהמשך סחר בבדי פשתן ובתבואה בערי וכפרי הסביבה.
במשך שנות שהותו במרוקו למד כחברותא עם הרב אהרון הכהן אזוג. בשנת 1950 (ה'תש"י) סייע בהוראת תלמידים לבנו, בעיר תַּאלְסִינְתְּ. בחודש פברואר 1958 (אדר ה'תשי"ח) עלה לישראל בהפלגה והתיישב בעיר נתיבות, שם הוצעה לו משרת דיינות, אך סירב.
בשנים האחרונות לחייו התעוור, ונכדיו היו מקריאים בפניו ספרי קודש שבחר ללמוד. הלך לעולמו ב-4 במרץ 1968 (ד' באדר ה'תשכ"ח), בגיל 95 ונקבר בבית העלמין המקומי בנתיבות. יש נוהגים להתפלל על קברו.
שמו הונצח על ידי קריאת רחוב על שמו בעיר נתיבות. בניו היו הרב דוד מלול, רבה של ירוחם; והרב מנשה מלול, רבה של אור עקיבא.
סגי איתן
סגי איתן (נולדה ב-21 בינואר 1954) היא מנהלת ישראלית שכיהנה כמנכ"לית חברת נכסים ובניין בשנים 2004–2019.
ביוגרפיה.
איתן גדלה במושב גאולים בת למשפחה מרובת ילדים להורים שעלו מתימן. למדה בתיכון ממלכתי-דתי בר-אילן בנתניה במגמה ריאלית והייתה פעילה בתנועת בני עקיבא. לאחר הלימודים ביצעה שירות לאומי כמורה בבית ספר יסודי בשכונה ד' בבאר שבע.
איתן למדה ראיית חשבון וכלכלה באוניברסיטת בר-אילן ובשנתה השלישית החלה לעבוד במשרד סומך חייקין, ביצעה סטאז' במשרד ולאחר מכן שימשה מנהלת תיקי לקוחות בהן חברת אזורים. לאחר חמש שנים עברה לעבוד בחברת אזורים בה הועסקה כחשבת, סמנכ"לית כספים ומשנה למנכ"ל. באוגוסט 2004 מונתה למנכ"לית חברת הנדל"ן נכסים ובניין מקבוצת IDB. בפברואר 2019 הודיעה על עזיבתה.
איתן חברה במועצה המנהלית של בנק ישראל. היא בוגרת התוכנית לניהול מתקדם בבית הספר לעסקים של אוניברסיטת הרווארד.
איתן נשואה לשמואל ואם לשלושה.
אנטואן בושרון דה בואסוד
גנרל של דיוויזיה אנטואן פיליפ תומאס ז'וזף בושרון דה בואסוד (בצרפתית: Antoine Philippe Thomas Joseph Baucheron de Boissoudy; 12 באוקטובר 1864 – 17 במרץ 1926) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
בושרון נולד ב-28 בפברואר 1860, בשרבור אשר השתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. הוא היה בנו של האדמירל פיליפ בושרון דה בואסוד. ב-27 באוקטובר 1883 התגייס לצבא צרפת, ונכנס ללימודים באקדמיה הצבאית סן-סיר, אותה סיים בשנת 1885 בדרגת לוטננט משנה. ב-29 במרץ 1889 הוא הועלה לדרגת לוטננט, ושרת במטה הכללי. ב-19 במאי 1895 הועלה לדרגת קפטן. ב-30 בדצמבר 1908 הוא הפך לאביר בלגיון הכבוד. ב-10 בפברואר 1909 הוא מונה לראש המטה הכללי של הדיוויזיה ה-39, ב-23 בדצמבר 1912 הועבר לדיוויזיה ה-68 והועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-13 בינואר 1914 מונה לראש מטה הקורפוס ה-21.
מלחמת העולם הראשונה.