עלילת הסרט עוסקת בסוף שנת הלימודים, לאחר עלילות הסרט הקודם. כל החברים יוצאים לחופשת הקיץ ומחפשים תעסוקה ועבודה לחודשים האלו. שארפיי ואחיה ראיין אוונס יוצאים לנפוש באתר הנופש "לבה ספרינג" הנמצא באלבקרקי, השייך להוריהם. שארפיי דואגת שיציעו לטרוי בולטון לעבוד במקום בעבודות טכניות קלות כדי שתוכל לבלות איתו בקיץ. לדאבונה היא מגלה שכל החבורה מהתיכון מגיעה יחד איתו, וגם גבריאלה חברתו, אותה היא סימנה כמתחרה שלה על ליבו של טרוי. טרוי נותן לגבריאלה שרשרת עם האות T - האות הראשונה של טרוי, ומבטיח לה שכל הקיץ הם יבלו קיץ רומנטי.
עלילה.
לאחר שיום הלימודים האחרון הסתיים הולכים טרוי וחבריו לביתו של טרוי מיואשים מכך שלא מצאו עבודה, ובעיקר טרוי שקיווה שבזכות עבודת הקיץ יוכל לממן את שכר הלימוד לקולג'. הטלפון מצלצל ובצד השני מנכ"ל "לבה ספרינג" מר. פולטון שמציע לטרוי עבודה. מאחורי מר פולטון עומדת שארפיי, שהחליטה להשיג את גבריאלה ולכבוש את טרוי לעצמה. שארפיי הורתה למר פולטון לגייס את טרוי לעבודה "בכל מחיר". טרוי מסכים להצעה בתנאי שיסדרו עבודה גם לכל חבריו ולגבריאלה. גבריאלה מתמנה למצילה החדשה, קלסי לנגנית הפסנתר, וטרוי וחברו צ'אד לנושאי מקלות גולף ואף מלצרים, ושאר החברים לתפקידים שונים. שארפיי שכעסה על הצטרפותם של שאר חברי ה"וויילד קאטס" לעבודה, מכריחה את מר פולטון לגרום להם לרצות להתפטר מן המקום, מלבד טרוי.
לקראת סוף הקיץ מתקיים מופע ב-"לבה ספרינג", שבו מופיעים גם עובדי "לבה ספרינג" כדי לסכם את סוף הקיץ. קלסי כותבת שיר חדש ומשמיעה אותו לטרוי וגבריאלה שמחליטים לשיר אותו במופע. טרוי וצ'אד נקראים לסחוב את מקלות הגולף של שארפיי ומשפחתה (משפחת אוונס), ובמהלך המשחק שארפיי מספרת לאביה שטרוי מודאג בקשר לעתידו בקולג'. באותו ערב טרוי מוזמן לארוחת ערב עם משפחת אוונס ועם אחד מחברי ההנהלה בקולג' המקומי ובעקבות כך מאחר בשעה לדייט שקבע עם גבריאלה. אביה של שארפיי מציע לטרוי מלגה ומסדר לו פגישה עם קבוצת כדורסל מפורסמת. בזמן הזה חבריו משרתים אותו כמלצרים, דבר שגורם לטרוי אי נוחות, ושארפיי מכריחה את טרוי בנוכחות כל משפחתה להבטיח לה שישיר עימה בהזדמנות.
כחלק מתוכניתה של שארפיי, פולטון ממרר את חייה של גבריאלה ועושה הכל כדי לפטרה, ואילו טרוי מקבל קידום - בתור מאמן ילדים לשחק גולף. עם הקידום מוענקות לטרוי זכויות רבות נוספות, כנופש מן המניין. לקורס נרשמת שארפיי שמעמידה פנים שהיא לא יודעת לשחק ובעצם מפלרטטת עם טרוי, גבריאלה רואה זאת ומאוכזבת מטרוי. ראיין נעלב מיחסה של שארפיי אליו במשך הקיץ ומחליט להפסיק להיות ה"פודל" שלה, הוא מוזמן לשחק בייסבול עם צ'אד וה"וויילד קאטס" ומנסה לשכנע אותם להשתתף במופע. שארפיי משתלטת על השיר שקלסי כתבה ומתכננת לשיר אותו יחד עם טרוי בערב הכישרונות. טרוי הולך ומתרחק מחבריו, מוקסם מחייו החדשים, וחבריו מרגישים שהוא השתנה ונהייה לאגואיסט. בינתיים, ראיין מאמן את הויילד קאטס למופע ושארפיי אוסרת עליהם להופיע בכך שמחוקקת חוק שקובע שביום שבו נערך ערב הכישרונות על העובדים לעבוד בזמן המופע. גבריאלה מרגישה שהיא לא מוכנה יותר לעבוד כך, מתווכחת עם שארפיי ומודיעה שהיא עוזבת. היא נפרדת מטרוי ומחזירה לו את השרשרת שנתן לה.
טרוי שומע שאסור לחבריו להשתתף במופע ומחליט ללכת עם חבריו ולא עם ההזדמנויות החדשות שקיבל. כמה שעות לפני המופע הוא מודיע לשארפיי שאינו יכול להופיע איתה בגלל הדרך שהיא מתייחסת לחבריו, חוזר למלצר ומבקש סליחה מחבריו, שסולחים לו. טרוי מסכים להופיע עם שארפיי רק אם ה"וויילד קאטס" יופיעו ומחוסר ברירה היא מסכימה. בינתיים קלסי וראיין מוסרים לטרוי ששארפיי רוצה שהוא ילמד שיר חדש והוא עולה להופיע לבד ללא ידיעתו כיוון ששארפיי עצמה לא למדה בעצם שום שיר. טרוי מתחיל לשיר את השיר "Everyday", ופתאום שומע את קולה של גבריאלה ששבה אליו ושרה יחד איתו את השיר, בארגונם של חבריו. בסוף כל חבריו עולים לבמה ושרים יחד איתם, וביניהם אף שארפיי.
לאחר כל הבלאגן הולכים החברים למגרש הגולף בלילה וצופים בכוכבים כשמעליהם זיקוקים. את הסרט סוגר השיר "all for one" שבו כל השחקנים שרים יחדיו בבריכה.
צינתור לב
הסיעה הסוציאל-דמוקרטית
סיעה סוציאל-דמוקרטית הייתה סיעה שכיהנה בכנסת השמינית.
הסיעה הוקמה בידי אריה (לובה) אליאב ומרשה פרידמן ב-27 בינואר 1976 לאחר שפרשו מסיעת יעד (שהוקמה אף היא במהלך הכנסת השמינית, כאיחוד בין סיעת רצ לחבר הכנסת אריה אליאב שפרש מהמערך).
ב-3 בפברואר 1976 שונה שם הסיעה ל"סיעה סוציאליסטית עצמאית".
לקראת הבחירות לכנסת התשיעית נפרדו דרכיהם של חברי הסיעה: אליאב הצטרף לתנועות השמאל מוקד, מר"י, וכמה חברים בולטים מהפנתרים השחורים על מנת ליצור את מחנה של"י, במסגרתה נבחר לכנסת התשיעית, ואילו פרידמן התמודדה בראשות "מפלגת הנשים", שלא עברה את אחוז החסימה
וולוורת ברבור
וולוורת ברבור (באנגלית: Walworth Barbour; 1908–1982) היה שגריר ארצות הברית בישראל בשנים 1961 עד 1973.
ביוגרפיה.
ברבור סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת הרווארד בשנת 1930. עם סיום לימודיו הצטרף לשירות החוץ של ארצות הברית, וקודם למינויו לתפקיד שגריר בישראל החזיק בשורה של תפקידים דיפלומטיים בדרג נמוך יותר. בין השאר, הוצב באיטליה, יוון, עיראק, ברית המועצות ובריטניה. לאחר שסיים כהונה בת חמש שנים בלונדון, הוא החל תפקידו בשגרירות ארצות הברית בישראל ב-6 ביוני 1961. מינויו נעשה ביוזמת ממשלו החדש של הנשיא קנדי, ולאחר שהשגריר הקודם בישראל, אוגדן ריד, אשר היה מינוי פוליטי של הממשל הרפובליקני, הגיש את התפטרותו מיד לאחר בחירת קנדי לנשיאות.
ברבור הגיע לישראל בתקופה שבה יחסי ארצות הברית–ישראל היו עדיין מתוחים בעקבות מלחמת סיני, אז הצטרפה ארצות הברית לדרישת ברית המועצות להסיג את כוחות צה"ל, בריטניה וצרפת מסיני. בניגוד לתקופות מאוחרות יותר, בתחילת שנות ה-60 עיקר התמיכה הביטחונית בישראל באה מצרפת ובמידה מסוימת אף מבריטניה ואילו ארצות הברית נמנעה מלספק לישראל מוצרים צבאיים. בקיץ 1962, בתקופת כהונתו של ברבור, הודיעה ארצות הברית לראשונה על כוונתה לצייד את ישראל בנשק אמריקאי. תחילה היה זה נשק הגנתי בלבד, בדמות טילי הוק.
בתחילת שנות ה-60 ברבור היה מעורב אף בניסיון לקדם את תוכנית ג'ונסון לפתרון בעיית הפליטים הפלסטינים, תוכנית לפיה היה על ישראל לקבל בחזרה לשטחה חלק מן הפליטים אשר יחפצו לשוב לגבולותיה ואילו לפליטים אחרים יוצע להגר לארצות אחרות ולהתיישב שם במימון אמריקאי. תוכנית זו מעולם לא הבשילה לכדי הסכם ממשי. ברבור השתתף במאמצי השכנוע של ארצות הברית, בשנות ה-60, להניא את ישראל מלנקוט בפעולות תגמול נגד סוריה וירדן, ותחת זאת לברר באומות המאוחדות את פעולות החבלה אשר יצאו ממדינות אלה. עם זאת בנובמבר 1966 קיבל משגרירות ארצות הברית בעמאן מכתב אישי מחוסיין מלך ירדן לראש הממשלה לוי אשכול המגנה את פעולת התקיפה נגד רכב של מג"ב ליד חברון, אולם התעכב בהעברתו לראש הממשלה וישראל החליטה לפתוח במבצע מגרסה ובה שאפה להלום בכפרים תומכי פת"ח באזור חברון - פעולה שהסתבכה והייתה אחת מהזרזים למלחמת ששת הימים.
משרת השגריר בישראל הייתה שליחותו הדיפלומטית האחרונה של ברבור. עם סיום תפקידו בשנת 1973 החליף אותו בתפקיד השגריר קנת קיטינג.
בית הספר האמריקאי הבינלאומי באבן יהודה, כמו גם שכונת נווה ברבור ובית בארבור בתל אביב, נקראים על שמו.
הסיעה הסוציאל דמוקרטית
סיעה סוציאל-דמוקרטית
סיעה סוציאל דמוקרטית
סיעה סוציאליסטית עצמאית
הסיעה הסוציאליסטית העצמאית
יעד (מושב)
גברת עם חולד
יעד (פירושונים)
פומימרו קונוי
יעד (הכנסת התשיעית)
סיעת יעד הייתה סיעת יחיד שהוקמה במהלך הכנסת התשיעית על ידי חבר הכנסת אסף יגורי.
הסיעה הוקמה ב-14 בספטמבר 1978 בעקבות הפיצול בד"ש שגרר את הקמתן של התנועה הדמוקרטית והתנועה לשינוי ויוזמה. תחילה דובר על כך שיצטרף לקבוצת עמית של מאיר עמית, אך לאחר שהחליטו להצטרף לתנועה לשינוי ויוזמה בחר יגורי שלא להצטרף לאף אחת מהסיעות החדשות, והקים במקום זאת את יעד כסיעת יחיד.
במהלך כהונת הכנסת התשיעית עלה שמו מספר פעמים כמי שעשוי להצטרף למפלגת מרכז חדשה בראשות משה דיין, מהלך זה לא יצא למעשה לפועל, כמו כן לקראת הבחירות לכנסת העשירית ניהל מגעים עם מפלגת הליכוד על שיבוצו ברשימה אך משהוצע לו מקום לא ריאלי ברשימת המפלגה החליט להתמודד לכנסת באופן עצמאי,
בבחירות לכנסת העשירית נרשמו לזכות יעד 1,228 קולות, אך היא כשלה לעבור את אחוז החסימה, ובעקבות כך נעלמה מהמפה הפוליטית.
המפלגה בכנסת.
הכנסת התשיעית (1977-1981)
מנדט אחד: אסף יגורי
מועמדי המפלגה בבחירות לכנסת העשירית (1981)
אסף יגורי, משה ישי, יוסף קולק לרשימת מועמדים מלאה ראו
אות שירות (ישראל)
בישראל אות שירות הוא אות לציון השתתפותו של אדם בפעולות הקשורות בלחימה ומאבק למען תקומת המדינה, במסגרת ארגוני לוחמים במחתרת וביחידות צבאיות מאז תקופת השומר ועד קום המדינה.
"אותות השירות" ועיטורים מוענקים מכוח החלטות ממשלה ועדת שרים לענייני סמלים וטקסים, פרט לאות הלוחם בנאצים שמוענק על פי תקנון יד ושם בחוק הזיכרון והשואה, ובנוסף על פי חוק מעמד ותיקי מלחמת העולם השנייה התש"ס 2000.
עיצוב האות.
האות מעוצב בצורת סרט בגודל 40×10 מ"מ המחובר באמצעות סיכות לבגד. האות עשוי מבד.
אותות השירות המוענקים בישראל.
אות בר גיורא.
האות מוענק לכל מי שהיה חבר בארגון בר גיורא.
אות השומר.
האות מוענק לכל מי שהיה חבר בארגון השומר בתקופה שמשנת 1909 עד שנת 1920. חלוקת האות החלה בשנת 1981.