הישגו הגדול של סיני בנוגע למודל הזה היה להראות שמודל בולצמן-גיבס הקלאסי של גז אידיאלי הוא מבחינה מהותית מערכת אדמר בעלת כאוס מקסימלי. כיוון שזהו מבחינה מהותית סוג של מודל של גז, הביליארד של סיני נקרא גז לורנץ.
יישומים.
לנושא של דינמיקה של כדורי ביליארד יש אנלוגיה מעניינת בתורת הגלים, זאת שכן חוקי ההחזרה של גלים זהים לאלו של חלקיקים. למשל, ניתן להסיק מהכאוטיות של מערכות ביליארד מסוימות שבבריכות גלים עם מקור גלים נקודתי (שהפסיק לחולל גלים), ובעלות צורה של ביליארד דינמי, ההתפלגות של עוצמת הגל בנקודה מסוימת לאורך מספיק זמן היא בדיוק נורמלית. זה נובע ישירות מהעובדה שמערכות כאוטיות מתנהגות כעבור זמן ארוך בהרבה מזמן ליאפונוב שלהן בצורה אקראית. כיוון שנוצרת התאבכות בונה בנקודות מסוימת, האמפליטודה של הגל בנקודה מסוימת, שהיא סכום התרומות הזעירות של חלקי הגל הראשוני השונים, מתנהגת לפיכך בהתאם להתפלגות בינומית (בגלל האקראיות המושלמת, שגוררת התפלגות אחידה). כיוון שהתפלגות נורמלית היא למעשה התפלגות בינומית בגבול של אינסוף ניסיונות, נקבל את המסקנה לעיל.
כיוון שבמכניקת הקוונטים נהוג למדל חלקיקים על ידי גלים, האנלוגיה הזאת רלוונטית לתחום של כאוס קוונטי.
קראז
קְרָאז או β בעורב הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים עורב עם בהירות נראית מדרגה 2.64. מקור שמו לא ידוע והוא ככל הנראה ניתן לו רק במאה ה-20. כ-3.5 מעלות מדרום-דרום-מזרח לכוכב נמצא הצביר הכדורי M68.
תכונות.
קראז הוא ענק צהוב מסוג ספקטרלי G5 II-III שנמצא במרחק של כ-146 שנות אור ממערכת השמש. מסתו כ-3.7 מסות שמש, רדיוסו פי 16 מרדיוס השמש, טמפרטורת פניו כ-5,100 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 150 מעוצמת ההארה של השמש. בעבר דווח שבהירותו של הכוכב משתנה באופן ניכר, אך בקטלוג הכוכבים המשתנים הוא מופיע רק כחשוד כמשתנה, עם השתנות של מספר מאיות של דרגת בהירות. גילו של קראז מוערך בכ-200 מיליון שנים, כך שהוא כבר סיים להתיך מימן להליום בליבתו וההיתוך עבר לשכבות חיצוניות יותר, מה שגורם להתנפחות והתקררות של פני הכוכב. בשל מסתו, הוא צפוי בעתיד, כשיגמר המימן בשכבות המקיפות את הליבה, להתכווץ ולהתחמם יותר עד שיתחיל להתיך את ההליום שבליבתו לפחמן. כשגם ההליום בליבה ייגמר הוא צפוי להפוך לענק אדום ולאחר מכן לננס לבן.
בטא בעורב
קביעות
קביעוּת (באנגלית: Tenure) היא מעמד של שכיר שהעסקתו היא בחוזה שאינו מוגבל בזמן, ואשר ניתן לבטלו רק בהינתן תנאים יוצאי דופן כגון התנהגות שלילית במיוחד של העובד, מצב חירום כלכלי או הפסקת פעילות כוללת של המעסיק.
בארצות הברית.
מאז 1915 פיתחה האגודה האמריקאית של פרופסורים באוניברסיטאות (AAUP) סטנדרטים להדריך מוסדות להשכלה גבוהה "לטובת הכלל". מקור התפיסה המודרנית של קביעות בהשכלה הגבוהה בארצות הברית ב"הצהרת עקרונות על החופש האקדמי ועל קביעות" של ה-AAUP. שגובשו במשותף ואושר על ידי AAUP והאגודה האמריקאית למכללות ואוניברסיטאות (AAC&amp;U), הצהרה זו אומצה על ידי יותר מ-250 מוסדות אקדמיים והוכנסה לתוך ספרי הדרכה והסכמי משא ומתן קיבוציים בכל רחבי ארצות הברית. הצהרה זו גורסת כי "טובת הכלל תלויה בחופש חיפוש האמת והצגתה".
לעומת זאת, יש שיצאו בביקורת קשה על כך שהקביעות המודרנית לא רק שאינה משיגה מטרה זו, אלא שלפעמים אף מפחיתה את החופש האקדמי ומכריחה את אלו השואפים לקביעות להביע עמדות קונפורמיסטיות לאופנה האקדמית של אותו המוסד באותה העת. לדוגמה, הפיזיקאי לי סמולין טען כי "לפיזיקאי תאורטי צעיר תהיה זו התאבדות מבחינת הקריירה לא לעסוק בתחום של תורת המיתרים."
בחלק ממדינות ארצות הברית קיים דיון ער בנוגע לאפשרות לבטל את הקביעות באוניברסיטאות ציבוריות.
עם זאת, רבים טוענים, בין היתר, כי הביטחון התעסוקתי שניתן על ידי קביעות נדרש כדי לגייס אנשים מוכשרים ומבוקשים כמרצה, כי בתחומים רבים התעשייה הפרטית יכולה לשלם יותר באופן משמעותי. הכלכלן סטיבן לוויט הציע שאם תוסר הקביעות, אוניברסיטאות יצטרכו לשלם משכורות גבוהות יותר כדי לפצות על אובדן הביטחון התעסוקתי. אולם הוא גם קובע כי הדבר ימשוך את אלה אשר מלמדים מאהבת הלימוד על חשבון אלו המעוניינים לפרוש.
בישראל.
בישראל נהוגה קביעות במגזר הציבורי, ובכלל זה שירות המדינה, הרשויות המקומיות, התעשייה האווירית, אוניברסיטאות, ולפעמים גם בארגונים ממשלתיים שהופרטו, כגון אל-על. קביעות מתקיימת גם במגזר הפרטי, במקומות עבודה שבהם פועל ועד עובדים חזק. מושג הקביעות אינו קיים בחוק הישראלי אלא מופיע רק בהסכמי עבודה מפעליים ובתקנות השירות של עובדי המדינה (תקשי"ר).
קביעות ניתנת לעובד לאחר שעבר בהצלחה תקופת ניסיון.
דרך מקובלת להימנעות ממתן קביעות במקומות עבודה שבהם היא נהוגה, היא העסקה דרך קבלן כוח אדם.
וילהלם, הלורד של לינבורג
וילהלם, הלורד של לינבורג (בגרמנית: Wilhelm von Lüneburg, 11 באפריל 1184 - 12 בדצמבר 1213), היה בנו של היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה, ואבי השושלת של דוכסות בראונשווייג-לינבורג, שממנה יצא גם בית הנובר.
ביוגרפיה.
וילהלם נולד ב-11 באפריל 1184 בוינצ'סטר שבאנגליה, להיינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה ולמתילדה, נסיכת אנגליה, בתם של הנרי השני, מלך אנגליה ואלינור, דוכסית אקוויטניה. וילהלם נולד במהלך גלותו של אביו, לאחר שהודח משלטונו על ידי פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואף לאחר חזרתו של אביו לגרמניה נשאר וילהלם באנגליה בחצר דודו ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה.
בשנת 1193 נפל דודו ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה בשבי אצל לאופולד החמישי, דוכס אוסטריה והועבר לידי היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שהסכים לשחררו תמורת כופר, ועד לתשלום הכופר נשלחו וילהלם ואחיו אוטו ללאופולד מאוסטריה כבני ערובה.
בשנת 1195 מת אביו היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה, ווילהלם ירש אותו יחד עם אחיו היינריך ואוטו. לאחר מכן הגיעו האחים להסכם עם אדולף מאלטונה, ארכיבישוף קלן, ובשנת 1198 הכתיר אדולף את אוטו לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1199 מת דודם ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה, ווילהלם והיינריך נסעו לאנגליה לדרוש את ירושתו, אולם דודם ג'ון ירש אותו.
במאי 1202 חילקו ביניהם האחים את נחלות אביהם, ווילהלם קיבל את הנחלות באזור בראונשווייג ולינבורג. ב-12 בדצמבר 1213 מת וילהלם בלינבורג, ובנו אוטו ירש את נחלותיו. בשנת 1235 הפך בנו לדוכס בראונשווייג, ומצאציו יצא בית הנובר.
משפחתו.
בקיץ 1202 התחתן וילהלם עם הלנה מדנמרק, בתם של ולדמר הראשון, מלך דנמרק וסופיה ממינסק, ממנה נולד לו בן אחד:
הפיגוע באוטובוס בקו 18 בירושלים (1983)
הפיגוע באוטובוס בקו 18 בירושלים התרחש ב-6 בדצמבר 1983. מטען חבלה התפוצץ באוטובוס אגד שנסע בשדרות הרצל בעיר. בפיגוע זה נרצחו שישה אנשים ונפצעו 44.
מחבל הטמין מטען חבלה בחלקו האחורי של האוטובוס לפני שיצא לדרכו, או במהלך הנסיעה. המשטרה הפריכה חשד ראשוני שהפיגוע היה פיגוע התאבדות.
המטען התפוצץ בשעה 12:50, בעת שהאוטובוס נמצא בצומת שדרות הרצל ורחוב יפה נוף (בצד אתר בית יד שרה, שנבנה שם לאחר שנים), כשפניו אל הר הרצל. מעוצמת ההתפוצצות נפגע האוטובוס קשה. גגו הועף למרחק של עשרה מטרים. בור נפער בכביש שמתחתיו ורסיסי זכוכית מחלונותיו הועפו למרחק של עשרות מטרים.
ארבעה מנוסעי האוטובוס - שני גברים ושתי נערות (שתי אחיותיו של פעיל כ"ך, טירן פולק) - נהרגו במקום. 46 נפצעו. כמה מהפצועים נפגעו בתוך אוטובוס בקו 21, שנסע מאחורי האוטובוס שבו הונח המטען. אשה ונערה נוספת שנפצעו בפיגוע נפטרו מפצעיהן לאחר מספר ימים.
הפצועים הובלו במכוניות פרטיות ובאמבולנסים לבית החולים שערי צדק, שנמצא בסמוך למקום הפיגוע. כמה מהם הועברו משם לבית החולים הדסה עין כרם. הרופאים שטיפלו בפצועים מצאו עדויות לכך שהמטען היה עטוף במסמרים.
אולד ניו המפשייר
אולד ניו המפשייר או ניו המפשייר הישנה (באנגלית: Old New Hampshire) הוא ההמנון (official state song) של מדינת ניו המפשייר שבארצות הברית. מילותיו נכתבו על ידי דר' ג'ון אף. הולמס והולחנו על ידי מוריס הופמן ב-1926. אולד ניו המפשייר נבחר לשמש כשירה הרשמי של המדינה ב-1949, ולאחר מכן אושררה ההחלטה בנובמבר 1977 על ידי "וועדת בחירת השיר הלאומי". לניו המפשייר יש שמונה שירים נוספים "לשם-כבוד" ("honorary" state songs) אולם אולד ניו המפשייר הוא ההמנון היחיד.
קישורים חיצוניים.
אתר האינטרנט הרשמי של מדינת ניו המפשייר
ארנסט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג
ארנסט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית: Ernst I, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg; 27 ביוני 1497 – 11 בינואר 1546), היה הדוכס של דוכסות בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1520–1546.
ביוגרפיה.
ארנסט נולד ב-27 ביוני 1497, להיינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולמרגרטה מסקסוניה, דוכסית בראונשווייג-לינבורג, בתם של ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה ואליזבת מבוואריה.