אך יש ראשונים (ובראשם הרי"ף הסבורים שמלאכה זו אינה נחשבת לכיבוי, שכן על ידי פעולה זו מובערת האש ביתר שאת בסופו של דבר, ולכן אף על פי שתחילת הפעולה היא בכיבוי רגעי, אין כיבוי כזה נחשב לכיבוי. הפוסקים מפרשים, שלפי דברי הרי"ף, הותרה מלאכה זו לצורך אוכל נפש, אף על פי שאין זה בגדר "אוכל נפש" שהותרה ביום טוב, מכיוון שאין בשר על גחלים דרוש לכל אדם רק למפונקים הרגילים בו.
המוזיאון הישראלי לקריקטורה וקומיקס
שלוש עברות החמורות
כל זכות
כל זכות הוא אתר אינטרנט מבוסס ויקי, הפועל להנגשת כלל הזכויות המגיעות לתושבי ישראל. האתר מכיל מאגר של כלל זכויות חברתיות ואזרחיות בישראל, דרכי מימושן, ארגונים קשורים (ארגוני ממשלה והמגזר השלישי), פסקי דין וכדומה.
האתר נבנה ומתוחזק על ידי חברה לתועלת הציבור, שמטרתה לסייע לצמצום משמעותי של הפערים במיצוי זכויות חברתיות ואזרחיות בישראל. האתר מתקיים מתרומות או משותפויות בלבד, איננו מכיל פרסומות ואינו דורש תשלום על השתתפות בו או שימוש בו.
היסטוריה.
האתר הוקם בשל פער בתחום זכויות חברתיות ואזרחיות, שנמצא בחוסר המיצוי של זכויות מוגדרות אשר אין לגביהן מחלוקת. הפער נובע, לטענת מקימיו, ממחסור במידע אצל הציבור הרחב ואף אצל מי שאמונים לסייע בידו במיצוי הזכויות. יתרה מכך, מי שכבר יודעים על הזכויות המגיעות להם, מפחדים מההתמודדות עם תהליך מיצוי הזכות מתוך הערכה שהתהליך מורכב ומתיש, ושהסיכוי לסיימו בהצלחה בינוני.
"כל זכות" מטפל בפער מיצוי הזכויות באמצעות אתר אינטרנט מקיף, נגיש ונוח אשר מכיל את מקסימום הזכויות, דרכי מימושן, ארגונים מסייעים, ספקי הזכויות, תקדימים משפטיים רלוונטיים וכדומה. האתר בנוי על גישה מוכוונת לקוח ומכוון לכך שחיפוש מידע ביחס לזכות ספציפית יניב מידע על זכויות נוספות שהאזרח אפילו לא ידע עליהן.
המיזם התחיל לפעול באופן לא פורמלי בסוף 2009, וביוני 2010 נרשם רשמית כחברה לתועלת הציבור. האתר נפתח לציבור באמצע ספטמבר 2010.
נכון לסוף 2020 האתר מכיל כ־6,500 דפי תוכן בעברית, מתוכם כ־4,600 מתורגמים לערבית.
גורמים רבים משתפים פעולה עם מיזם "כל זכות" בהכנסת תכנים לאתר ובשימוש באתר לטובת קהל המוטבים שלהם. עשרות גורמים אלה הכניסו מידע רב לאתר. בין התחומים בהם מופיעים חומרים משמעותיים בהיקף ובאיכות: תעסוקה, זכויות ניצולי השואה, אנשים עם מוגבלויות, דיור ושיכון, בריאות, אנשים החיים בעוני, חינוך, זכויות נשים, נפגעי תאונות דרכים, נפגעי עבירה, הוצאה לפועל וגבייה.
בשנת 2012 הוכרזה "כל זכות" כמערכת המידע הרשמית של זכויות ניצולי שואה בישראל, המתוחזקת ומשרתת את כלל הארגונים העוסקים בנושא.
בשנת 2017 הודיעו שרת המשפטים איילת שקד והשרה לשוויון חברתי גילה גמליאל על פרויקט לשיתוף פעולה של משרדי הממשלה השונים עם האתר, ולפיתוחו בעלות של 10 מיליון ש"ח בשותפות עם הג'וינט.
בשנת 2019 הוקם במסגרת המיזם גם האתר "כל זכות נוער".
בשנת 2020 הגיע השימוש באתר 'כל זכות' לרמה של כ-9.4 מיליון כניסות למידע בעברית וכ-700 אלף כניסות למידע בערבית.
הדירקטוריון של "כל זכות" כולל את עו"ד יהושע שופמן (לשעבר משנה ליועץ המשפטי לממשלה), פרופ' פייסל עזאיזה, ד"ר גילי תמיר, ד"ר הלה הדס וארז פרלמוטר (יו"ר ואחד מן המייסדים). לצד "כל זכות" פועלת מועצה ציבורית, בראשותו של פרופ' יורם דנציגר.
הכנסת המידע לאתר.
התוכן במאגר מתקבל ומועלה באופן מבוזר על ידי שותפי תוכן מעמותות, אקדמיה, גורמי ממשל ומומחים מתוך הציבור, באמצעות קהילות ידע (ראו איור) בכל תחום זכויות. הציבור הרחב מוזמן לשלוח לקהילת הידע הצעות שינוי/תוספת, אך אינו מורשה לעדכן את המערכת באופן ישיר.
על מנת לאפשר מנגנון כזה של הזנה, מאגר הידע האינטרנטי של כל זכות מתבסס על פלטפורמת ויקי המאפשרת למורשי עריכה, שפועלים במקומות ובלוחות זמנים שונים, לכתוב טקסטים בצורה משותפת, מתואמת ומבוקרת. תשתית זו גם מאפשרת למידע שבאתר להיות מעודכן בקלות ובמהירות, יחסית לזכותונים (חוברות המכילות מידע על זכויות).
הנגשת המידע לציבור.
הנגשת המידע למי שזקוקים לו מתבצעת בשני מסלולים עיקריים:
XF-91 ת'אנדרקאפטור
אליהו ישי
צפע הודי
צֶפַע הודי או צפע ראסל (שם מדעי: Daboia russelii) הוא מין של נחש ארסי מהסוג דאבויה שבמשפחת הצפעיים, המצוי באסיה ברחבי תת-היבשת ההודית, דרום-מזרח אסיה, דרום סין וטאיוואן. הוא אחד מ"ארבעת הגדולים", ארבעת מיני הנחשים שאחראיים למספר הרב ביותר של מקרי מוות בהודו. מין זה הוא אחד הנחשים האחראים למספר מקרי המוות הגדול ביותר בעולם כתוצאה מהכשת נחשים. המין נקרא על שם ד"ר פטריק רוסלי , שתיאר את מין זה.
תיאור המין.
הנחש גדל לאורך מקסימלי של 166 ס"מ, אורכו הממוצע מגיע ל-120 ס"מ. הנחש בעל ראש שטוח, משולש ונפרד מהצוואר שלו. החוטם קהה, מעוגל ומוגבה, והעיניים גדולות. אורך הניבים שלו מגיע בממוצע ל-16 מ"מ. צבעו צהוב כהה או חום אדמה עם סדרה של שלושה כתמים חומים הרצים לאורך גופו. לכל אחת מהנקודות הללו יש טבעת שחורה מסביבה.
תפוצה.
הצפע ההודי מצוי בהודו, פקיסטן, בנגלדש, נפאל, מיאנמר, תאילנד, קמבודיה, סין, טאיוואן ואינדונזיה. ייתכן אף שפרטים שלו יימצאו בלאוס ווייטנאם. בתחום תפוצתו יש אזורים בהם הוא יהיה נדיר ואזורים בהם יהיה בשפע.
אזורי מחיה.
לצפע ההודי אין אזור מחיה מוגדר, אך הוא נוטה להימנע מאזורי יער סבוכים. הנחש מצוי לרוב באזורים פתוחים של עשבים או שיחים, אך עשוי להימצא גם באזור קצוות הג'ונגל ואזורי גידול חקלאי. הוא נפוץ ביותר במישורים, אזורי חוף וגבעות ומעדיף לא להימצא באזורים גבוהים, אולם נמצאו פרטים בגובה 2,300–3000 מעל פני הים. הוא נמנע גם מלהיות באזורים לחים כגון ביצות ויערות גשם.
מין זה מצוי לרוב באזורים מאוכלסים עקב משיכתם למכרסמים החיים ליד האדם. עם זאת הצפע ההודי לא נמצא במגע עם האדם כמו נחשים אחרים דוגמת הקוברה ההודית.
התנהגות.
הצפע ההודי הוא טורף קרקע לילי לרוב, אך בימים קרים הוא משנה את התנהגותו ונעשה פעיל יותר במשך היום. נחשים בוגרים הם איטיים ועצלים לרוב, אלא אם דוחקים בהם, ואז הם נעשים תוקפניים. נחשים צעירים לעומת זאת, פעילים יותר וינשכו גם ללא התגרות. כאשר מאוימים הם יתלפפו מספר פעמים בצורת האות "S", ירימו את ראשם לכדי שליש הגובה וישמיעו צליל נשיפה חזקה. כאשר הם תוקפים מהעמדה הזו, הם מסוגלים לתקוף בעוצמה כזו שגם פרט בוגר יכול להרים את רוב גופו במהלך התקיפה. נחשים אלו הם חזקים וזריזים ויגיבו בתקיפות לכל ניסיון להציק להם. ההכשה יכולה להיות רגעית, או שהם יכולים לנשוך למשך כמה שניות ורק אז לעזוב.
אף על פי שלמין זה אין איבר קולט חום, כמו צפעוני גומה, הוא אחד מהצפעונים שככל הנראה מסוגל להגיב לשינויי חום. ייתכן ויש להם גם סוג של איבר קולט חום כלשהו, דבר כעת שנמצא תחת מחקר מדעי.
הצפע ההודי ניזון לרוב ממכרסמים, בעיקר עכבריים, אולם הם יאכלו כמעט הכל, כולל: חולדות, עכברים, חדפים, סנאים, סרטני יבשה, עקרבים, פרוקי-רגליים ולטאות. נחשים צעירים ידועים גם כקניבליים.
ארס.
כמות הארס המיוצרת אצל פרט היא משמעותית. בוגר עשוי לייצר כמות של 130–250 מ"ג, נחשים צעירים יותר ייצרו לרוב כמות של 8–79 מ"ג. הארס שלו נחשב לחזק ועלול לגרום לאלח דם, לכשל נשימתי, לכשל של הכליות או לכשל בתפקוד הלב. ללא טיפול מתאים המטופל עלול למות 1–14 ימים מיום ההכשה ואף יותר (כתוצאה מהכשלים השונים). ארס הנחש משמש ברפואה המודרנית לצורך בדיקת dRVVT (Dilute Russell's viper venom time), המשמשת לזיהוי נוגד קרישה זאבתי (Lupus anticoagulant).
אקירה
אקירה (ביפנית: アキラ) היא סדרת מאנגה יפנית מדע בדיונית מסוגת הסייברפאנק, שנכתבה ואוירה על ידי קצוהירו אוטומו ופורסמה במגזין "Young Magazine" בין השנים 1982-1990. היצירה מתרחשת בנאו-טוקיו בעידן פוסט-אפוקליפטי, ועלילתה מערבת נושאים כהתבודדות חברתית, שחיתות שלטונית וכוח. היצירה נאספה לשישה אוגדנים ועובדה לראשונה לשפה האנגלית בידי Epic Comics. עיבוד אנימה ליצירה נעשה בשנת 1988.
אופייה המתמשך של היצירה השפיעה על מבנה הסיפור, שכלל מספר עלילות משנה, דמויות רבות, וכן תיאור מורחב של הסצנה המרכזית. המשכיות זו גם איפשרה לאוטומו לשים דגש על איורי החורבן וליצור תפאורה מדע בדיונית מוחשית ביותר, שדרך האיורים עוררה תחושת רגש חזקה הן בדמויות והן בקהל הקוראים. ליצירה אין כל דמות מרכזית עקבית, אם כי שתי הדמויות הראשיות הן שוֹטַארוֹ קַנֵדַה וטֵטְסוּאוֹ שִימַה.
המאנגה של אוטומו נחשבת להישג ייחודי, הן מבחינת סיפורת והן מבחינה אמנותית, וסימנה את מעברו של אוטומו ממדיום המאנגה לכיוון בימוי והפקת אנימה יפנית.
היסטוריה.
בשנת 1979 יצר אוטומו את "Fireball", יצירה בלתי גמורה אשר הציתה את התעניינותו בז'אנר המדע הבדיוני. כשנה לאחר מכן, בינואר 1980, הוא השתמש בתפאורה זו שנית ברומן הגרפי "Domu", שזכה בפרס הגראנד פרי לספרות מדע בדיונית יפנית בשנת 1983 והפך לרב-מכר. או אז, אוטומו החל בעבודתו השאפתנית ביותר, אקירה. הוא יצר את העולם הבדיוני של אקירה לפי מיטב המסורת של סוגת הסייברפאנק, כאשר השראתו העיקרית הייתה סרטי מלחמת הכוכבים האמריקנים וסדרת המאנגה היפנית "Tetsujin 28" משנת 1956, אותה כתב ואייר מיצוטרו יוקויאמה. הסיפור בן 2,000 העמודים פורסם במגזין "Young Magazine" בשנת 1982 ונמשך עד ליולי 1990, ונאגד לבסוף לשישה כרכים בהפצת הוצאת הספרים Kodansha. עיכובים בתהליך ההפצה נגרמו עקב שינויים אותם ערך אוטומו באיורים.