בוגר ישיבת סלבודקה וגרודנא. בשנת תשל"ג, לאחר נישואיו עבר לאופקים והיה ממייסדי הקהילה החרדית במקום, ואחד מראשיה. כיהן כראש כולל "זיכרון אליהו" באופקים וכחבר המועצה המקומית אופקים. שימש ככתב בעיתון "יתד נאמן".
קריירה פוליטית.
בשנת 1989 הציע לו יו"ר מועצת גדולי התורה הרב אלעזר מנחם מן שך להתמודד בבחירות בראשות הרשימה החדשה דגל התורה, אך גפני העדיף לכהן כמס' 2 של הרב אברהם רביץ. החל משנת 1988 מכהן בכנסת כנציג דגל התורה. בכנסות ה-13 וה-14 כיהן רק קדנציה חלקית במסגרת הסכמי רוטציה בין אגודת ישראל ודגל התורה. בשנת 1990 כיהן כסגן שר הדתות תחת השר אבנר-חי שאקי ובשנת 1999 כיהן כיו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת.
בכנסת ה-16 אושרו בקריאה שלישית כ-10 חוקים שהציע. גפני גם פעיל בענייני החינוך החרדי.
עם פרישת חבר הכנסת אברהם רביץ מהחיים הפוליטיים, החליפו גפני בראשות סיעת דגל התורה, ושובץ במקום השני ברשימת יהדות התורה לכנסת ה-18.
באפריל 2009 התמנה ליושב ראש ועדת הכספים, לאחר שניצח ב"הצבעה הסיעתית" על חלוקת התפקידים בסיעה את ח"כ יעקב ליצמן ובמאי 2013, בשבתו בספסלי האופוזיציה, מונה גפני ליושב ראש ועדת המדע והטכנולוגיה.
במאי 2015 חזר גפני בפעם השנייה, לכהונת יושב ראש ועדת הכספים.
ביוני 2018 הותקף גפני על ידי פעילי הפלג הירושלמי לאור פעילותו, בהיותו נציג "דגל התורה", להסדרת מעמד בני הישיבות. בשל כך, הוא זכה למכתב תמיכה חריג ממנהיג הציבור הליטאי, הרב חיים קניבסקי.
ב-13 בפברואר 2020 הודיע גפני כי החינוך העצמאי של אגודת ישראל יפתח בתי ספר עם לימודי חול לבנים חרדים לאחר שקיבל אישור מגדולי התורה.
בתחילת כהונת הכנסת העשרים ושלוש הודח שוב מתפקידו והוחלף בח"כ עודד פורר. עם הקמת הוועדות הקבועות במאי 2020 מונה שוב ליו"ר ועדת הכספים.
בבחירות לכנסת העשרים וארבע נבחר להוביל את רשימת יהדות התורה במקום יעקב ליצמן, ועם הקמת הממשלה הצטרפה מפלגתו לאופוזיציה.
גפני הוא ותיק חברי הכנסת בכנסת ה-24.
חקיקה.
בין החוקים שיזם גפני במהלך כהונתו בכנסת:
דעותיו.
גפני העיד על עצמו 'אני לא שמאלני, אני מתנהג בשכל בכל נושא, אך בנושא המדיני אני כנראה קרוב לשמאל'. במקרה אחר (יוני 2017, בוועידת השלום של עיתון הארץ) התבטא באופן דומה: "אני לא שמאלני ולא ימני אני עובד בשכל". בנוסף במהלך דבריו אמר כי "הפלסטינים היו פה לפנינו ואנחנו אלה שהוצאנו אותם מפה".
בשנת 2005 הצביע גפני נגד תוכנית ההתנתקות אך מאידך תמך בהצבעה על תקציב המדינה, הצבעה שאפשרה לממשלה לשרוד עד לאחר ביצוע ההתנתקות.
הוא מתנגד בנחרצות לכל נורמליזציה עם הזרם הרפורמי ביהדות, עם זאת, תחילה לא התנגד למתווה הכותל שנחתם בשנת 2016 בין הממשלה לזרמים השונים ביהדות ונחשב כפריצת דרך מבחינתם בכל הקשור ל'הכרה ממשלתית' בהם, אך לבסוף גם בשל פרסום המתווה באתרי האינטרנט החרדיים, איים בפירוק הממשלה באם לא יבוטל המתווה, והמתווה הוקפא לבסוף בשנת 2017.
בשנת 2009 ימי פרשת בג"ץ בית הספר בעמנואל טען גפני כי 'בית המשפט פוסק באופן שיטתי נגד הציבור החרדי' ואיים כי אם בית המשפט ימשיך במדיניות זו הציבור החרדי יפסיק לשלם מיסים.
בשנת 2011 תמך בהענקת סמכויות אכיפה המנהלית לרשות ניירות ערך בשוק ההון וזאת במטרה להגביר את ההגנה על כספי הציבור ולשמור על יציבות המשק.
בשנת 2017 נשא גפני נאום ב"ועידת עיתון הארץ" ועורר סערה ציבורית כשאמר כי "השמאל אינטליגנטי יותר, מאשר הימין" חברו לסיעה, מאיר פרוש האשימו ב'הברחת מצביעים' מהמפלגה.
ב-15 ינואר 2018 עיכב גפני בוועדת הכספים למשך שבועות ארוכים את 'תקציב מגן דוד אדום לישובי יהודה ושומרון' במחאה על אי העברת תקציב דומה לארגון איחוד הצלה. רק לאחר ששרת המשפטים הבטיחה להקים צוות שיבחן את הטענות, שחרר גפני את התקציב.
באותו החודש, בהקלטות ששודרו בחברת החדשות נשמע גפני מתייחס בכנס סגור להישגי המפלגות החרדיות עם חקיקת חוק המרכולים : "אנחנו לא רק שומרים על הסטטוס קוו, אנחנו גם מתקדמים בנושא של שמירת שבת". לדבריו, בתוך חודש הממשלה תגייס מאות פקחים שאינם יהודיים לשם אכיפת החוק.
בשעה שנסגר הר הבית ליהודים לאחר המהומות בירושלים, והתעורר דיון ציבורי בדרישה לפותחו מחדש, שלח גפני מכתב לראש הממשלה נתניהו וקרא לו להשאיר את ההר סגור לכניסת יהודים. מכתבו עורר גל תגובות זועמות, וגורמים במפלגתו התנערו מהדברים, בהבהירם שאמנם עמדתם היא שיש איסור הלכתי על כניסת יהודים לתחומי ההר, אך ".
חיים אישיים.
גפני מתגורר בקריית ויז'ניץ שבבני ברק. הוא נשוי לחנה סמוטני ואב לשני בנים ובת. אחיינו אליהו גפני הוא ראש המועצה המקומית עמנואל.
ג'ון קווינסי אדמס
ג'ון קווינסי אדמס (באנגלית: ; 11 ביולי 1767 – 23 בפברואר 1848) היה הנשיא השישי של ארצות הברית בין 1825 ל-1829. פוליטיקאי, דיפלומט, סנאטור וחבר בבית הנבחרים. חבר המפלגה הפדרליסטית, המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית והמפלגה הוויגית, ומאוחר יותר הצטרף למפלגת המתנגדים לתנועת הבונים החופשיים. הוריו היו הנשיא ג'ון אדמס ואביגייל אדמס.
כדיפלומט, לקח אדמס חלק חשוב בהגעה להסכמים חשובים, כהסכם גנט שסיים את מלחמת 1812. כמזכיר המדינה של ארצות הברית הוא ניהל משא ומתן עם בריטניה על הגבול עם קנדה, ניהל משא ומתן עם ספרד על סיפוח פלורידה, וניסח את דוקטרינת מונרו. נחשב לאחד הדיפלומטים ומזכירי המדינה הגדולים בתולדות ארצות הברית. מדיניותו הדיפלומטית הדגישה את הערכים האמריקאים: בדלנות, התנגדות לקולוניזציה, חופש שיט וסחר חופשי. היה נשיא האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (1820–1829).
אדמס נבחר להיות נשיא לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1824, השנויות במחלוקת. כנשיא, הוא עיצב את מדיניות החוץ האמריקנית עם מחויבות לאומית לערכים הרפובליקנים. נחשב למנהיג מוסרי במהלך תקופת המודרניזציה. בתקופתו, התקדמות טכנולוגית ותקשורתית הובילה להפצת מסרים של תחייה דתית ורפורמה חברתית. הסחורות, הכסף והאזרחים נסעו ברחבי המדינה יותר מאי פעם. הוא ניסה לקדם את נושא החינוך ולהפוך את הכלכלה למודרנית. הגשים חלק ממטרותיו והקטין את החוב הלאומי למשל, אולם הקונגרס נשלט בידי יריביו, וחוסר התמיכה במפלגתו שלו פגע בו. ב-1828 הוא הפסיד לאנדרו ג'קסון.
לאחר עזיבתו את תפקיד הנשיא, הוא נבחר לייצג את מסצ'וסטס בבית הנבחרים, ושירת שם בשבע-עשרה שנותיו האחרונות. הוא התנגד לעבדות, וחזה שתפרוץ בגללה מלחמת אזרחים. לטענתו, הפיכת הדרום לעצמאי הייתה גורמת למרידות עבדים.
ראשית חייו, לימודיו וראשית הקריירה.
ג'ון קווינסי אדמס נולד ב-11 ביולי 1767, לג'ון אדמס ולאשתו אביגייל אדמס (סמית'), בבריינטרי שבפרובינציה של מפרץ מסצ'וסטס, בחלק של בריינטרי שהיום הוא קווינסי, מסצ'וסטס. הוא לא למד בבית ספר, אבל למד אצל בן דודו. הוא נקרא על שם סבה של אמו, קולונל ג'ון קווינסי, שעל שמו נקראת העיר קווינסי.
ב-1779, החל לכתוב יומן שהמשיך לכתוב עד למותו ב-1848. היומנים, שנמשכים על פני חמישים כרכים, נחשבים לאחד מהמקורות הראשוניים הטובים ביותר על ראשית המדינה.
במשך רוב נעוריו, ליווה את אביו מעבר לים. ג'ון אדמס היה השגריר בצרפת בין 1778 ל-1779, ובהולנד בין 1780 ל-1782, ואדמס הצעיר ליווה את אביו במשימות הדיפלומטיות. הוא למד באוניברסיטת ליידן. הוא סיים את לימודיו ב-10 בינואר 1781. במשך שלוש שנים, החל מגיל ארבע עשרה, ליווה פוליטיקאי מקומי כמזכיר שלו בניסיון לגרור הכרה של רוסיה בארצות הברית. הוא שהה בפינלנד, שוודיה, ובדנמרק, וב-1804, פרסם דו"ח על המסע בשלזיה. במהלך שנותיו מעבר לים, החל לדבר צרפתית והולנדית באופן שוטף, וגם השיג שליטה בגרמנית ובשפות אירופאיות אחרות.
אף על פי שאדמס נהנה באירופה, הוא ומשפחתו החליטו לחזור לארצות הברית כדי להשלים את לימודיו. הוא למד באוניברסיטת הרווארד, וסיים ב-1787 עם תואר ראשון במדעי הרוח. אדמס, בהשפעת אביו, הצטיין בלימודים קלאסיים וידע לדבר לטינית ויוונית עוד לפני תחילת לימודיו. לאחר סיום לימודיו, למד משפטים במסצ'וסטס עד ל-1789. הוא השיג תואר שני בהרווארד ב-1790. לאחר מכן הוסמך לעריכת דין ב-1791 והחל לעסוק בעריכת דין בבוסטון.
תחילת הקריירה הפוליטית (1796–1817).
ממשל וושינגטון ואדמס.
אדמס זכה למוניטין לאומי בארצות הברית כשפרסם סדרת כתבות בהן תמך במדיניותו של הנשיא ג'ורג' וושינגטון, שמנעה מארצות הברית להתערב במהפכה הצרפתית. הוא מונה לשגריר בהולנד ב-1793, בגיל עשרים ושש. בדרכו להולנד, העביר מספר מסמכים לג'ון ג'יי, שניסה להגיע להסכם סחר עם בריטניה. לאחר שנועד עם ג'יי כתב לאביו מכתב בו תמך בהסכם, בטענה שעל ארצות הברית להתרחק מענייני אירופה. חלקים מהמכתב שימשו לצורך כתיבת נאום הפרידה של וושינגטון.
במהלך מסעותיו בין האג ולונדון, נפגש והציע נישואין ללואיזה קת'רין ג'ונסון. לאחר מכן מינה אותו וושינגטון לשגריר בפורטוגל ב-1796. וושינגטון טען שאדמס היה הטוב מבין השגרירים האמריקנים. כשהיה מחוץ למדינה, תמך בנייטרליות, וטען שארצות הברית תרוויח כלכלית מהימנעות במעורבות במלחמות צרפת המהפכנית.
הוא הצטרף אל האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ב-1797. כשאביו היה נשיא, מינה אותו לשגריר בפרוסיה בתמיכת וושינגטון. אדמס חתם על הסכם ידידות וסחר עם פרוסיה. הוא שירת בתפקיד עד ל-1801, כשתומאס ג'פרסון נבחר לנשיאות.
ב-1797, התחתן עם לואיזה בטקס בלונדון. הוא הנשיא הראשון (והיחיד עד לדונלד טראמפ) שנישא לגברת ראשונה שנולדה מחוץ לארצות הברית (אם כי לאב אמריקאי).
פוליטיקה במסצ'וסטס.