אקים וולינסקי (רוסית: Аким Волынский; נולד בשם חיים לייבוביץ' פלקסר, רוסית: Хаи́м Ле́йбович Фле́ксер; 3 במאי 1863 ז'יטומיר - 6 ביולי 1926 לנינגראד) היה עיתונאי, מבקר ספרות, היסטוריון, עורך וטאורטיקן אומנותי (בעיקר של הבלט).
ביוגרפיה.
הוא נולד ב-1863 בשם חיים פלקסר. אביו היה מוכר ספרים. בהיותו ילד הוריו התגרשו, לאחר גירושיהם אמו התנצרה ועברה יחד עם אקים לסנקט-פטרבורג. בזמן לימודיו באוניברסיטה הוא החל לכתוב בשביל עיתונים יהודים-רוסיים, הוא כתב בשביל רזסוויט, רוסקי ייבראי וווסחוד. ב-1884 הוא הוציא יחד עם זאב ברמן חוברת "פלשתינה" ("Палестина").
ב-1888 הוא עבר לכתוב בעיתונות רוסית לא-יהודית והפסיק לכתוב על נושאים יהודיים. החל מ-1892 היה עורך של כתב העת סברני וסטניק (עברית: המודיע הצפוני).
וולינסקי התפרסם בזכות עבודותיו הביקורתיות על הספרות הרוסית. ב-1900 הוא פרסם עבודה אודות לאונרדו דה וינצ'י שהתקבלה בהערכה רבה באיטליה והוא קיבל מעמד של תושב כבוד מעיר מילאנו.
לאחר מהפכת אוקטובר הוא התמנה למנהל של בית הספר לכוריאוגרפיה בפטרוגראד.
משפחה.
זמן קצר לפני פרוץ מהפכת אוקטובר הוא התחתן עם רקדנית בלט מפורסמת אולגה ספסיבצבה שעליה השפיע רבות. הם נפרדו לאחר.
מצוות עשה שהזמן גרמה
ברכות רחל
רחל ברכות
זיגמונט שטוירמן
זיגמוּנט שטוֹיֶרמן (פולנית: Zygmunt Steuermann; 5 בפברואר 1899 – דצמבר 1941) היה כדורגלן יהודי פולני, חלוצה של חשמונאי לבוב ושחקן נבחרת פולין.
חייו.
שטוירמן נולד ב-1899 בעיר סמביר שבגליציה, אוסטריה (לאחר מלחמת העולם הראשונה בפולין) למשפחה יהודית רבת השפעה. אביו, יוזף שטוירמן, היה ראש העיר היהודי הראשון בהיסטוריה של סמביר, ואילו אימו אאוגוסטה ניהלה מספר ארגונים יהודים. אחותו הגדולה, סלומאה, היגרה בשנות ה-20 לארצות הברית והתפרסמה כשחקנית קולנוע ומחזאית וגם אחיו אדוארד, שהיה פסנתרן ומלחין, ברח מגרמניה לארצות הברית ב-1938.
כבר בגיל 12, הצטרף שטוירמן לקבוצה המקומית של עירו - קורונה סמביר. בזמן מלחמת העולם הראשונה, הוא החל ללמוד כלכלה בווינה, אך המשיך לשחק כדורגל במספר קבוצות אוסטריות. ב-1920, חזר שטוירמן לקבוצת נעוריו והחל את הקריירה החצי-מקצוענית שלו. שנה לאחר מכן, הוא עבר לעיר לבוב, שם הצטרף לאחת מקבוצות הכדורגל של העיר. ב-1923, עבר שטוירמן לחשמונאי לבוב, שהייתה בזמנו קבוצת הכדורגל היהודית הטובה ביותר בפולין.
ב-1926, ערך שטוירמן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של פולין, במשחק ידידות נגד טורקיה. הפולנים ניצחו 1-6, ושטוירמן זכה לכבוש שלושער. בכך הוא הפך לשחקן הפולני הראשון אי פעם, שכובש שלושער במשחק הבכורה שלו בנבחרת. שנה לאחר מכן, כאשר נחנכה הליגה הפולנית החדשה, הייתה חשמונאי לבוב לקבוצה היהודית היחידה שנכללה בה. בסיום העונה, סיים שטוירמן עם 24 שערים ב-23 משחקים (שבעה מתוכם נכבשו בבעיטות חופשיות), אך חשמונאי סיימה רק במקום ה-11 מתוך 14. בסוף העונה הבאה ירדה חשמונאי ליגה, למרות 17 השערים שכבש שטוירמן.
ב-1928, שיחק שטוירמן את משחקו השני והאחרון בנבחרת פולין, כאשר עלה כמחליף במשחק נגד ארצות הברית. בדקה ה-89 נשרקה בעיטת עונשין לזכות הפולנים, ושטוירמן זכה להכניע את השוער האמריקאי ולקבוע את תוצאת המשחק - 3:3.
לאחר ירידתה של חשמונאי, עבר שטוירמן לקבוצת הצמרת - לגיה ורשה. באותה עונה, הבקיע שטוירמן שמונה שערים ב-17 המשחקים בהם שותף, ובסיומה חזר לחשמונאי. אחרי שלוש עונות נוספות בחשמונאי, החליט שטוירמן לחזור לעיר ילדותו ושב לשחק בקורונה סמביר. ב-1940, עברה העיר לשליטת ברית המועצות, וקבוצת דינמו סמביר הוקמה במקומה של קורונה. בקבוצה זו המשיך לשחק שטוירמן גם בגילו המופלג, עד שנעצר על ידי הגרמנים ונשלח לגטו לבוב. מספר חודשים לאחר מכן, בדצמבר 1941, נרצח שטוירמן בגטו.
חיים ברים
רבי אברהם חיים ברים (תרפ"ב, 1922 - ליל כ"ו באדר תשס"ב, 9 במרץ 2002) היה רב וראש ישיבה חרדי-ירושלמי, מתלמידי החזון איש.
ביוגרפיה.
נולד בעיר העתיקה בירושלים לרב מרדכי דוד ברים, חסיד בויאן, צאצא למשפחה גליציאנית מחסידות צאנז, שנקראה על שם אבי המשפחה הרב יצחק מאיר קלגסברון (ברי"מ - בני רבי יצחק מרדכי). בילדותו למד בתלמוד תורה "עץ חיים" ובנערותו בישיבת עץ חיים. הוא התפרסם כבר בגיל צעיר כלמדן וכעילוי, והתקרב לרבו, ראש הישיבה, רבי איסר זלמן מלצר. בהיותו בחור למד בחברותא בשבתות עם הרב שלמה זלמן אוירבך.
אביו נפטר בצעירותו. בשנת 1941 נשא את רוחמה הינדל בתו של הרב ישראל טויסיג. חברו הרב אברהם יעקב ויינר קישר בינו לבין רבו, הרב אברהם ישעיהו קרליץ, ומאז היה הרב ברים לתלמידו. הוא שלט בעל פה בכל כתבי החזון איש, וביסס את לימודו על חידושיו של רבו זה. לאחר התקרבותו לחזון איש גנז את כל כתבי תורתו שנכתבו בדרך הלימוד הישיבתית. הוא שימש במספר הזדמנויות כשליחו של החזון איש לרב מבריסק, רבי יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק.
התמנה למשיב בישיבת סלבודקה בבני ברק, שם היה קשור לרב יחזקאל אברמסקי. בהמשך מונה לר"מ בישיבת רוז'ין בבני ברק, לאחר מכן שימש ראש ישיבה בישיבת אוהל יעקב בבני ברק, בישיבת לפלגות ראובן ובישיבת פורת יוסף. בהמשך נקרא לעמוד בראשות ישיבת סקווירא בארצות הברית, בשנת תשל"ח ויתר על משרתו לטובת הרב דב מאיר קרויזר וירש את משרתו כראש ישיבת פרשבורג. בהמשך עמד בראשות ישיבת משכן יוסף.
נפטר במוצאי שבת, ליל כ"ו באדר תשס"ב, 9 במרץ 2002, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים
משפחתו.
אחיו: הרב יהושע השיל ברים, ראש ישיבת בויאן, הרב משה ברים, אביו של הרב יהושע השיל ברים ראש ישיבת בוהוש. חתנו הרב מרדכי שלמה שטיינמץ רב חסידות ויז'ניץ בהר נוף. בתו אסתר נישאה לרב משה אלישיב, בנו של הרב יוסף שלום אלישיב.
אברהם חיים ברים
אמנון רובינגר
זיגמונט שטויירמן
Naughty Girl
Naughty Girl הוא שיר של הזמרת האמריקאית ביונסה נואלס מאלבום הסולו הבכורה שלה Dangerously in Love. השיר יצא כסינגל הרביעי מן האלבום ב-14 במרץ 2004. השיר הופק על ידי ביונסה נואלס וסקוט סטורץ' ואף נכתב על ידם יחד עם רוברט וולר, אנג'לה ביינס, פיט בלות, ג'ורג'יו מורדון ודונה סאמר. מבחינה מוזיקלית השיר מסוג R&amp;B ודיסקו עם השפעות מהמוזיקה הערבית, הדאנסהול והרגאיי. השיר מכיל מילים המתייחסות לחגיגה של תשוקה מינית וכיבוש, שהוביל לרצון לסטוץ של לילה אחד.
Naughty Girl התקבל בביקורות חיוביות על ידי מבקרי מוזיקה, ששיבחו את שירה האסרטיבי של ביונסה ואת האווירה החושנית של השיר. עם זאת, השיר קיבל דעות מקוטבות על הדרך בה ביונסה תיאה ילדה רעה. השיר הגיע לשיאו כאשר התמקם במקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100 של ארצות הברית, ואף, היה השיר הרביעי במספר מהאלבום שנכנס לטופ 5 של המצעד ברציפות. הסינגל הגיע לטופ 10 בניו זילנד, אוסטרליה, הולנד ובריטניה. כמו כן, השיר הגיע למעמד זהב בארצות הברית, אוסטרליה וניו זילנד.
הווידאו קליפ של השיר צולם בהשראת הריקודים של סיד צ'ריס ופרד אסטר בסרט הקומדיה המוזיקלית Band Wagon אשר יצר בשנת 1953. בקליפ נראית ביונסה רוקדת ומפתה את זמר ה-R&amp;B אשר ומוצגת כילדה רעה. קליפ השיר הועמד לארבעה פרסים בטקס הווידאו קליפים של MTV לשנת 2004, מתוכם זכה בפרס אחד ל-"קליפ הנשי הטוב ביותר". שיר זה נכלל ברשימת השירים שביונסה מבצעת במסעות ההופעות העולמי שלה.
ג'ק מרשל
סר ג'ון רוס "ג'ק" מרשל (באנגלית: John Ross"Jack" Marshall; 5 במרץ 1912 – 30 באוגוסט 1988) היה פוליטיקאי ניו זילנדי שלאחר ששימש במשך 12 שנים כסגן ראש ממשלת ניו זילנד, הוא כיהן כראש ממשלת ניו זילנד ה-28 במשך רוב שנת 1972.
ראשית חייו.
ג'ק מרשל נולד בולינגטון, בירת ניו זילנד, שם עברה עליו ילדותו וכן בוונגריי ובדנידין. בבתי הספר בהם למד הוא בלט ביכולותיו הספורטיביות, במיוחד ברוגבי. לאחר שסיים את בית הספר התיכון הוא למד משפטים באוניברסיטת ויקטוריה בוולינגטון. הוא קיבל תואר בוגר במשפטים ב-1934 ותואר מוסמך במשפטים ב-1935. בנוסף, הוא עבד במשרה חלקית במשרד עורכי דין. באותה תקופה הוא כתב סדרה של ספרי ילדים בשם "דר' דפר" (Dr Duffer).
ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא התגייס לצבא ניו זילנד והוכשר כקצין. בשנותיו הראשונות בשירות הוא הוצב בפיג'י, באי נורפוק, בקלדוניה החדשה, ובאיי שלמה. בסופו של דבר הוא הגיע לדרגת מייג'ור. בתקופה זו הוא בילה חמישה חודשים בארצות הברית בהכשרה צבאית. בראשית שנת 1945, הוצב מרשל ביחידה שנשלחה לתגבר את הכוחות הניו זילנדים במזרח התיכון. מאוחר יותר השתתפה יחידה זו בקרב על הנהר סניו ובשחרור טריאסטה.
חבר הפרלמנט.
לאחר המלחמה, עסק מרשל לתקופה קצרה בעריכת דין, אך עד מהרה הוא שוכנע להתמודד על המושב בפרלמנט של ניו זילנד מטעם מחוז הבחירה של מאונט ויקטוריה בבחירות של 1946. הוא זכה בבחירות ביתרון של 911 קולות. יחד עם זאת, מועמדותו כמעט ונפסלה מסיבה טכנית. מרשל ייצג לזמן מה את הממשלה בתיק משפטי, מה שהיווה ניגוד עניינים. בסופו של דבר, בשל העובדה שמרשל לקח על עצמו את התיק לפני הבחירות, היה ברור שלא הייתה בכך עבירה על החוק וראש הממשלה, פיטר פרייזר, ממפלגת הלייבור של ניו זילנד, שינה את התקנות.
השקפת עולמו הפוליטית של מרשל, שעוצבה באותה תקופה, הייתה מיזוג של ערכים ליברלים ושמרנים. הוא התנגד לגישה הקפיטליסטית של הלסה פר, אך באותה מידה התנגד לחלוקת העושר כפי שהטיפו לה הסוציאליסטים. חזונו היה מושתת על קיומם של נכסים בבעלות החברה תחת הנחייתה של ממשלה הוגנת וצודקת.