שרת החינוך, לימור לבנת, אמרה בתגובה לפיגוע: "צריך להפסיק את המגעים של פרס עם בכירים פלסטינים משום שלא רק שהרשות הפלסטינית לא עושה דבר כדי למנוע את הפיגועים, היא פועלת ללבות אותם". לבנת קראה להפסיק את מתן אישורי העבודה לפלסטינים בתחומי ישראל ולעצור את תזרים הכספים לרשות.
סגן שר הביטחון, ויצמן שירי, אמר בעקבות הפיגוע כי מלחמה בטרור לבדה לא תשיג את מטרתה: "במלחמה בלבד לא ניתן לחסל את הטרור, והפרדוקס הוא שהיום נתנו לפלסטינים שבעים מיליון שקל והם החזירו לנו בשבעה הרוגים".
הוא הוסיף כי "זהו פיגוע קשה מאוד. אני חושב שכיום, לו הייתי ראש ממשלה, הייתי פונה אל הפלסטינים, מציע להם הפסקת אש טוטאלית לתשעים יום, ואחר כך נכנס למשא ומתן ולא עוזב עד שיוצא עשן לבן". לדברי שירי, "במצב הנוכחי הכל נהרס - גם הכלכלה וגם האזרחים. העצוב הוא שהתרגלנו להשלים עם המצב, ואנחנו מברכים היום על כל פיגוע שמסתיים בפצועים וללא הרוגים".
תגובת נשיא האוניברסיטה העברית.
בתגובתה הרשמית של האוניברסיטה העברית לפיגוע ציין נשיא האוניברסיטה העברית, פרופסור מנחם מגידור כי הייתה זו פגיעה גם בסמל של פלורליזם, סובלנות ו"תחיית עם ישראל בארצו". בלשון התגובה נאמר כי "זהו פשע לא רק כנגד ישראל או כנגד העם היהודי, זהו פשע נגד העולם החופשי הנאור והפתוח". לדברי מגידור בתגובה פעולה זו ודומות לה לא יצליחו לסכל את השאיפה לשלום.
תגובות בעולם.
תגובת האו"ם.
ביום הפיגוע מזכ"ל האו"ם, קופי אנאן, פרסם הצהרה בה כתוב: "המזכירות הכללית נחרדת בעקבות הפיגוע שהתרחש באוניברסיטה העברית בירושלים, במהלכו נהרגו שבעה אנשים ויותר מ-80 נפצעו. היא מגנה לחלוטין כל פיגוע המתבצע כנגד אזרחים. אני שב וקורא לכל הנוגעים בדבר לסיים את מעגל האלימות והנקמה, וקורא לשני הצדדים לחזור לנתיב המשא והמתן בשביל להשיג הסדר קבוע בדרך לשלום".
תגובת ארצות הברית.
נשיא ארצות הברית, ג'ורג' וו בוש, גינה בחריפות את הפיגוע ואמר לכתבים: "אני רוצה לגנות בצורה הברורה והבוטה ביותר את הפיגוע שהתרחש בישראל. ישנם רוצחים השונאים את המחשבה על שלום, ובעקבות כך מוכנים לקחת את שנאתם לכל מיני מקומות, כולל האוניברסיטה. ארצות הברית מגנה סוג כזה של רצח, ואנו שולחים את האהדה העמוקה שלנו לסטודנטים ולבני משפחותיהם. אני גם רוצה להבהיר לרוצחים שהפיגוע לא יעצור אותנו מללכד את העולם להילחם כנגד מעשי טרור מסוג זה. הם לא יעצרו את חזוננו על הבאת השלום". הוא גם הוסיף: "אני כועס כפי שישראל כועסת ברגע זה. אני זועם על כך שחיים תמימים אבדו. עם זאת, למרות כל הכעס שאני מרגיש, למרות שאני רותח מזעם, אני עדיין מאמין שהשלום אפשרי.
תגובת ממשלת סין.
דובר משרד החוץ של סין, קונג קוואן, אמר: "סין המומה ומגנה בחריפות את הפיגועים בקמפוסים. המציאות מוכיחה לנו שמקרים של אלימות גוררים בעקבותיהם רק מוות נוסף ופציעות של שני הצדדים. אנו קוראים לישראלים ולפלסטינים להפסיק את התקפות מסוג זה נגד אזרחים חפים מפשע, ולעשות מאמצים לקידום השלום כדי למנוע החמרה של המצב".
תגובת ממשלת דרום אפריקה.
דובר מטעם ממשלת דרום אפריקה מסר שמדינתן חשה צער עמוק על אובדן החיים ועל הפציעות שנגרמו במהלך פיגוע הטרור. סגן שר החוץ, מר פהד, אמר: "צורות כאלו של התקפות טרוריסטיות המכוונות כנגד אזרחים ישראלים לא יכולה להיות מוצדקת כמעשה לגיטימי של התנגדות, וחייבים לגנות אותן באופן חד משמעי".
בעקבות הפיגוע.
בעקבות ההתקפה ישראל אימצה אסטרטגיית לפיה היא הורסת בתים של מחבלים מתאבדים. ישראל גנזה את מדיניות זו בפברואר 2005.
האוניברסיטה העברית תגברה את האבטחה של הקמפוסים בעקבות הפיגוע. הכניסות למוסד צוידו בגלאי מתכות נוספים ואוישו בעשרות מאבטחים. בשנת 2005 התחילה האוניברסיטה להעסיק כלבי גישוש המאולפים לאיתור פצצות. בשנת 2006 האוניברסיטה העברית כבר לא העסיקה כלבי גישוש.
טאס&quot;ס
"טאס"ס" (סוכנות הידיעות של רוסיה "ט.א.ס.ס") היא סוכנות הידיעות המרכזית של ממשלת רוסיה, והיחידה בשליטה ממשלתית ישירה מבין שלל סוכנויות הידיעות הרוסיות.
שמה הרשמי של הסוכנות הוא "סוכנות הטלגרף והידיעות של רוסיה איט"ר-טא"ס" (ברוסית: Информационное телеграфное агентство России; תעתיק: אינפורמאציוננויה טלגראפנויה אגנסטבו רוסיי, בראשי תיבות: ИТАР-ТАСС, תוך שמירה על השם הישן: סוכנות הטלגרף של ברית המועצות, Телеграфное агентство Советского Союза, בראשי תיבות ТАСС, ט.א.ס.ס.; TASS באותיות לטיניות).
סוכנות הטלגרף הוקמה מתוך סוכנות הטלגרף של פטרוגרד בשנת 1925, אך מקורותיה הולכים אחורה עד 1904 ואף עד 1866..
היסטוריה.
סוכנות הטלגרף הרוסית הוקמה לראשונה בשנת 1866. בתחילת 1872 סוכנות הטלגרף הבינלאומית, שהייתה בבעלות פרטית של יאקוב פייגין וולנטין סזניקוב, הורשתה לפעול בשטחי האימפריה הרוסית. סוכנות הידיעות הרוסית התמקמה בסנקט פטרבורג והתקיימה מ-19 בדצמבר 1866 ועד 1878.
ב-1902 שר הפנים של רוסיה סרגיי ויטה יצא ביוזמה להקים על בסיס עיתוני מסחר ותעשייה וסוכנות הטלגרף המסחרית סוכנות ידיעות רשמית. הקיסר ניקולאי השני אישר את הקמת הסוכנות וזו קמה בדצמבר 1902 כסוכנות טלגרף ממלכתית. הסוכנות פעלה בכפיפות למשרד האוצר של רוסיה ועסקה באיסוף נתונים כלכליים.
בעקבות מלחמת יפן-רוסיה הסוכנות שינתה את שמה ב-1904 והפכה לסוכנות הטלגרף של פטרוגרד והחלה לפעול כגוף מרכזי לענייני ידיעות. עד 31 בדצמבר 1909 הייתה כפופה למשרד האוצר וב-1 בינואר 1910 הוכפפה ישירות לממשלת האימפריה הרוסית.
הסוכנות פעלה ברציפות עד לפרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה. באוקטובר 1917 בניין הסוכנות נכבש על ידי חיילי הצבא האדום שהסמיכו את הסוכנות והכפיפו אותה לסובנרקום. ב-1918 הסוכנות הפכה לסוכנות הטלגרף הרוסית והייתה סוכנות ידיעות רשמית של רוסיה הסובייטית.
ב-10 ביולי 1925 הפכה לסוכנות ט.א.ס.ס. - סוכנות הטלגרף הסובייטית, שהייתה לאחת מסוכנויות הטלגרף הגדולות בעולם. הסוכנות הפעילה סניפים בכל אחת מרפובליקות ברית המועצות:
בין כתבי טא"ס בחו"ל היו כאלה שאספו מודיעין בשירות הק.ג.ב.
ב-1992 הוחלט לשמר את ראשי התיבות הסובייטיים ולהוסיף את ראשי התיבות איט"ר. כיום נושאת הסוכנות באופן רשמי את השם איט"ר-טא"ס: סוכנות הידיעות והטלגרף של רוסיה - סוכנות הטלגרף של ברית המועצות.
סן-פול-דה-ואנס
סן-פול-דה-ואנס (בצרפתית: Saint-Paul-de-Vence באוקסיטנית: Sant Pau de Vença) היא קומונה, כפר, בצרפת, במחוז אלפים ימיים ובאזור פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור. תושביו מכונים "סן-פולואה".(Saint Paulois).
שם היישוב.
למשך מאות שנים היישוב נקרא רשמית "סן פול" בלבד, אבל על מנת להבדילו מכפרים רבים בעלי אותו השם, ובגלל סמיכותו לכפר ואנס, נהגו לקרוא לו תכופות "סן- פול-דה-ואנס".
פעם בתחילת המאה ה-19 נקרא גם "סן-פול- דה-ואר" בגלל היותו יישוב בגבול המחוז ואר.
משנת 2011 סן-פול-דה-ואנס הפך לשמו הרשמי.
דמוגרפיה.
אוכלוסייה לאורך העשורים האחרונים:
כלכלה.
סן פול הוא אתר תיירות מבוקש בגלל גלריות האמנות הרבות שבו.
היסטוריה.
ימי הביניים.
תחילת היישוב בסביבות המאה השמינית, כשתושבי שפת הים נמלטו לגבעות ולהרים מסביב מפני הפולשים המורים (ה"סראזינים") ובנו בהם מה שנקרא "קני אבן".
הביצורים שרואים אותם עד היום נבנו ב-1537–1547 בימי המלך פרנסואה הראשון על חשבון שבע מאות בתים שנהרסו. התושבים של הבתים הללו הועברו לכפר חדש שקם בסביבה -בשם "לה קול" (La Colle).
הכפר שומר עדיין מאחורי חומותיו, מראה של עיירה מהעידן הפאודלי, שהייתה אמונה על שמירת הגבול של המחוז ואר עד שנת 1870.
דמויות חשובות.
מתוך האמנים, השחקנים, הזמרים, הסופרים הרבים שפקדו את האכסניה "קולומב ד'אור" ונפשו בכפר יש לציין כי מרק שאגאל חי כאן כעשרים שנים מחייו. הוא נפטר והובא בו לקבורה בשנת 1985.
גם הסופר האפרו-אמריקני ג'יימס בולדווין (בשנת 1987) והשחקן הבריטי דונלד פלזנס (בשנת 1995) נפטרו בסן-פול-דה-ואנס.
ביישוב פעל בשנות ה1920–1930 המחנך סלסטן פרנה שהמציא שיטות חינוך חדשות שבגללן נכנס למחלוקת עם רשויות הכפר וסולק מבית הספר שבו לימד. בסופו של דבר הקים בית ספר לפי שיטותיו בכפר הסמוך, ואנס.
אתרים בכפר.
"לה קולומב ד'אור".
סן-פול-דה-ואנס הוא אחד מהכפרים המבוצרים מימי הביניים של האלפים הימיים, אבל פרסומו יצא בעולם על ידי כך שהפך במאה ה-20 למקום עלייה לרגל של אמנים ושוחרי אומנות.
יפי הכפר ריתק אליו אמנים רבים, ביניהם בונאר, סיניאק, אוטריליו, מודיליאני, מאטיס, פיקאסו, מרק שאגאל ואחרים.
הם היו אורחים של האכסניה והמסעדה הפרובנסאלית המפורסמת "לה קולומב ד'אור" (La Colombe d'Or) של המלונאי פול רו (Paul Roux). שנת יסודה הייתה 1921 אבל את השם "לה קולומב ד'אור" ("יונת הזהב") קיבלה בשנת 1931. האמנים האורחים יכלו לתגמל את המארחים על הלינה והארוחות המשובחות באמצעות עבודותיהם האמנותיות.
כך הפך המקום לאכסניה לדברי אמנות. במלון נאגר אוסף עשיר בציורים ופסלים מאת מוריס ולאמנק, דופי, בונאר, סוטין, מודיליאני, קוקטו, פיקאסו, שאגאל,
בראק, לז'ה,מירו. בעקבות האמנים והאוכל הגורמה באו למלון גם מפורסמים אחרים כמו בריז'יט ברדו, גרטה גרבו, סופיה לורן, ברט לנקסטר, קתרין דנב, הסופרים ז'אן-פול סארטר וסימון דה בובואר, ג'יימס בולדווין,ז'אק פרוור, ז'אן ז'יונו. כאן נפגשו ומאוחר יותר התארסו
איב מונטאן וסימון סיניורה.
לאחרונה המקום סגור בפני קהל.
מורשת מרק שאגאל.
מרק שאגאל עבר לגור בכפר בשנת 1966 וחי בו כ20 שנה. במותו, הוריש שאגאל לכפר מספר יצירות. ציורו "החיים" (La vie) ומוזאיקה "המאוהבים"