מרדכי וייסר
מרדכי וייסר (1876 – 1918) היה מראשוני אחוזת בית, ממייסדי ראינוע עדן, בית הראינוע הראשון של תל אביב.
חייו.
מרדכי וייסר נולד בעיירה באלטה שבאימפריה הרוסית (בתחומי אוקראינה של ימינו), בשנת 1905 עלה לארץ ישראל עם רעייתו חנה ושלושת ילדיהם הקטנים.
מרדכי וחנה ויסר היו אנשי העלייה השנייה, הם נמנו על מייסדיה של העיר העברית הראשונה תל אביב, ועל חלוציו ובוניו של היישוב העברי התחדש בארץ-ישראל.
ויסר היה יזם פרטי, שהחליט לסכן את רכושו האישי כדי לקדם את מפעליו הכלכליים.
הוא פעל על-פי חושיו העסקיים, ולא התבסס על ידע קודם או לימודים ממוסדים בתחומי החרושת, הבריאות ותרבות הפנאי.
ויסר נענה לרעיונות עסקיים יוצאי דופן שהציגו בפניו אחרים, בחן אותם בחינה לא ארוכה במיוחד, והתמסר להם. בשלוש עשרה השנים שבין 1905 ל-1918 לא שקע באפרוריות החיים, ניצל הזדמנויות שניקרו בדרכו, ושאף להרחבת עיסוקיו בתחומי עשייה שונים, שהיו לחלק מהתפתחותו של היישוב העברי המתחדש בארץ-ישראל. חנה רעייתו הייתה לצדו בכל מעגלי עשייתו.
במשך שלוש עשרה שנות חייו ופעילותו בארץ-ישראל נטלו מרדכי וחנה ויסר, חלק פעיל בחמש יוזמות שונות:
ויסר שילב בפעילותו ובעשייתו את המניע האידאולוגי-ציוני לצד שיקולים כלכליים- מסחריים, ולנגד עיניו לא עמדה רק השגתו של רווח מרבי. נראה שהוא מייצג דמות שיצר ד"ר ארתור רופין: "קפיטליסט - לאומי".
ייחודו של ויסר, בהיותו שותף ליזמויות בתחומים מגוונים ורחוקים זה מזה: תעשייה, בניית שכונת מגורים מודרנית, רכישת מגרשים וגאולת קרקע, תרבות פנאי ומרפא.
ויסר נטל חלק בגאולת קרקע עירונית ובייסודה של תל אביב, מעשים שמציינים את שיא פעילותה של היזמה הפרטית בשטח העירוני בימי 'העלייה השנייה'.
וייסר בנה את ביתו ברחוב ליליינבלום 15, וכעבור שנה מכרוֹ, ובנה בית אחר סמוך לו.
בביתו התגורר ז' הופיין, מנהל בנק אפ"ק. בבית זה התאכסנה המשטרה העירונית ובית משפט השלום.
ב-1911 ייסד יחד עם יעקב שרתוק, עקיבא אריה ויס ובצלאל יפה, את חברת "חברה חדשה" אשר רכשה קרקעות מערבים ומכרה אותן ליהודים. על קרקעות "חברה חדשה" הוקם רחוב אלנבי.
ב-1912 הציע משה אברבנאל, להקים בתל אביב הקטנה בית סינמטוגרף (ראינוע). הייתה לכך התנגדות בוועד תל אביב, אך וייסר היה בין המעטים שתמכו ברעיון. הוא נכנס לשותפות עם אברבנאל, ויחד בנו את ראינוע "עדן". את השם "עדן" נתן הסופר ש. בן-ציון (אביו של נחום גוטמן), שהיה חברו הטוב של וייסר. ב-1913 קיבלו מוועד תל אביב זיכיון בלעדי ,להפעילו למשך 13 שנים. הראינוע נחנך בסרט 'ימי פומפיאה האחרונים'.
ב-1917, בזמן גירוש תל אביב על ידי העות'מאנים, גלו וייסר ומשפחתו לטבריה.
וייסר יזם את העסקת המגורשים, וחתם חוזה לאספקת מזון לצבא הגרמני, ששהה בעפולה ובסמח'.
בעת שהותו בטבריה, החל מרדכי לנהל משא ומתן לרכישת מרחצאות טבריה. לצורך השלמת העסקה נסע מרדכי לזכרון יעקב על מנת להיפגש עם מאיר דיזנגוף, ולהציע לו שותפות בעסקה. בעת נסיעתו חלה, ככל הנראה בשחפת, חזר לטבריה, ונפטר שם בחודש אלול תרע"ח (1918) והוא בשנתו הארבעים ושתיים.
מרדכי הותיר אלמנה וחמישה יתומים (משה, ביתיה, שושנה, ציונה ונעמי).
עם חזרת המשפחות לתל אביב המשיכה חנה, אלמנתו של וייסר, ובנה משה, את השותפות עם אברבנאל. חנה רצתה למכור את חלקה למשקיע זר, אך אברבנאל, שלא רצה את השותף החדש, תמך בה כלכלית, והצליח לשכנעה להישאר. השותפות ביניהם נמשכה שנים רבות.
בנוסף, השניים חברו יחד לשותפות נוספת: חכירת קזינו גלי אביב, מבנה מיוחד שעמד על כלונסאות בחוף הים מעל המים שהוקם על ידי קרזנובסקי.
הקולנוע סגר שעריו בשנת 1974, כאשר בשנים האחרונות לפעילותו הוקרונו בו סרטים הודים כמו "הנודד", ו"סנגם". עם סגירתו הפך לארכיב של בנק לאומי, ולאחר מכן ננטש.
משה, בנו של מרדכי, נכנס לנעלי אביו בעודו נער כבן 17, המשיך במפעליו הרבים של אביו. הוא הפך לשותפו של משה אברבנאל, ותמך בפיתוחו של הראינוע, ובהגדלת הפעילות התרבותית בו. כמו כן תמך בבניית בקזינו 'עדן הקיץ', ועסק בבניית בתי מגורים בתל אביב. כל אלו בתנאי אי-ודאות, בימים של משברים ממושכים כבימי המרד הערבי הגדול, שנות מלחמת העולם השנייה וערב מלחמת העצמאות. בנוסף הוא ארגן את קבלת הפנים לגנרל אלנבי.
משה וייסר השכיל לשמר את הישגיו ונכסיו של אביו, ותרם תרומה רבת משקל לעיר העברית הראשונה. הייתה זו תרומה 'שקטה', חסרת פרסום ויחסי ציבור, ורחוקה מאור הזרקורים, דבר שתאם את דמותו הענווה.
47 שנים לאחר מות בעלה הובאה חנה ויסר לקבורה בבית העלמין היהודי העתיק בטבריה, בחשון תשכ"ו (1965), על-פי בקשתה.
על מצבותיהם של חנה ומרדכי ויסר הונחו לוחות זיכרון המציינים את היותם ממייסדי העיר תל אביב.
וייסר
ג'וני קרסון
ג'וני קרסון (באנגלית: Johnny Carson; 23 באוקטובר 1925 - 23 בינואר 2005) היה קומיקאי ומנחה טלוויזיה אמריקני. הנחה את תוכנית האירוח המרכזית של רשת NBC - "The Tonight Show" - בשנים 1962–1992.
נעוריו ותחילת הקריירה.
קרסון נולד בעיר קורנינג שבמדינת איווה, גדל בנורפוק שבנברסקה והופיע כקוסם מגיל צעיר. בשנים 1943–1946 שירת בחיל הים האמריקני, ובשנת 1949 סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת נברסקה.
בשנת 1950 הנחה תוכנית בוקר בערוץ טלוויזיה מקומי בנברסקה, ובשנת 1951 החל להנחות תוכנית קומית בערוץ טלוויזיה מקומי בלוס אנג'לס. בשנת 1953 הצטרף ככותב לצוות התוכנית של הקומיקאי רד סקלטון, ובשנת 1954 החל להנחות את התוכנית כמנחה אורח. בשנים 1954–1962 הנחה שני שעשועונים ותוכנית אירוח.
The Tonight Show.
קרסון החל להנחות את "The Tonight Show" ב-2 באוקטובר 1962. הוא החליף את ג'ק פאר, שעבר להנחות תוכנית אחרת ברשת NBC. אורחו הראשון היה הקומיקאי גראוצ'ו מרקס. תוכנית האירוח שלו כללה מונולוג פתיחה קומי, ראיונות, מערכונים והופעות מוזיקליות - פורמט שהפך לסטנדרט מקובל בכל תוכנית אירוח בעולם. קרסון זכה למשכורת הגבוהה ביותר בתקופתו: בשנות השבעים הרוויח 2 מיליון דולר לשנה, ובשנות השמונים הרוויח 5 מיליון דולר לשנה. הוא זכה בשישה פרסי אמי.
תוכניתו של קרסון הייתה לפופולרית במיוחד ומיליוני צופים ישבו מול מקלטי הטלוויזיה לחזות בו. המחשת הפופולריות הרבה שלו ניתנת להבנה בתוצאותיה של בדיחה תמימה שסיפר קרסון במונולוג הפתיחה שלו ב-1973, בצטטו דברי ביקורת של חבר קונגרס על הממשלה כי עקב פיגור בתהליך המכרז הממשלה עלולה לגרום למחסור בנייר טואלט. בעקבות בדיחה זו נרשמה בהלה רבה בקרב הציבור אשר מיהר להצטייד בנייר הטואלט ובכך גרם למחסור. מיליוני האנשים אשר מיהרו בעקבות תוכניתו של קרסון להצטייד בנייר טואלט הפכו את הבדיחה לנבואה המגשימה את עצמה, אך בכך גם הדגימו היטב את כוחה של הטלוויזיה ואת הפופולריות הרבה של תוכניתו.
קרסון הזמין מנחים אורחים, שהנחו את התוכנית בימי שני. הקומיקאית ג'ואן ריברס הייתה המנחה האורחת הקבועה מספטמבר 1983 עד שנת 1986. ג'יי לנו נבחר למנחה האורח הקבוע בשנת 1987. בשנת 1980 משך התוכנית קוצר, מ-90 ל-60 דקות. המנחים האורחים העיקריים: ג'ואי בישופ (177 הופעות), ג'ואן ריברס (93), בוב ניוהארט (87), ג'רי לואיס (52) ודייוויד לטרמן (51).
חיים אישיים.
בשנת 1949, קרסון התחתן עם חברתו מהאוניברסיטה, ג'ואן וולקוט, ונולדו להם שלושה בנים (בנם ריצ'רד נהרג בתאונת דרכים בשנת 1991). בשנת 1963 התגרש, והתחתן עם ג'ואן קופלנד. בשנת 1972 התגרש, והתחתן עם הדוגמנית ג'ואנה הולנד. בשנת 1985 התגרש, ובשנת 1987 התחתן בפעם הרביעית, עם אלקסיס מאס.
קרסון היה משקיע עיקרי ביצרנית הרכב דה לוריאן, שלא זכתה להצלחה מסחרית ונסגרה, ובשנת 1982 נתפס נוהג בשכרות במכונית דה לוריאן. אחד מתחביביו העיקריים היה אסטרונומיה.
הפרישה.
קרסון פרש ב-22 במאי 1992. רשת NBC בחרה בג'יי לנו כמחליפו, למרות שהבטיחה את התפקיד לדייוויד לטרמן, שהנחה את תוכנית האירוח המאוחרת של הרשת (לייט נייט). קרסון המליץ ללטרמן לעזוב את הרשת, ולטרמן החל להנחות תוכנית מקבילה (לייט שואו) ברשת המתחרה CBS. קרסון פרש לחלוטין מעסקי הבידור, וסירב להופיע במשדרים מיוחדים (ספיישלים) של הרשת. עם זאת, הוא הסכים להופיע בתוכניתו של לטרמן, והיה כותב בדיחות עבורו. ב-2002 הוענקה לו מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית. ב-23 בינואר 2005 נפטר בבית חולים בלוס אנג'לס, כתוצאה ממחלה שמקורה בעישון. גופתו של קרסון נשרפה והאפר נמסר לרעייתו.
עיצורים נחציים
העיצורים הנַחציים הם קבוצה של עיצורים בשפה המאופיינים בתכונה נחציות, אשר מבדילה אותם מעיצורים אחרים באותה שפה. הנחציים הם עיצורים שמקום החיתוך המשני שלהם הוא בלוע או בסדק, כלומר קבוצת העיצורים הנחציים כוללת עיצורים מווּלנים, מלועלעים ומסודקים. המונח "עיצורים נחציים" משמש בעיקר במחקר הפונולוגיה של השפות השמיות. הוא מוגדר באופן עמום-במכוון ומשמש במקרים שבהם אין דרך לדעת בדיוק את מקום החיתוך המשני (למשל בפרוטו-שמית), או שרוצים להכליל עיצורים מלועלעים ועיצורים מסודקים בקבוצה אחת (למשל במשפחת השפות השמיות). שם התואר "נחצי" נגזר מן השורש נח"צ, הקשור אל השורש לח"צ.