כל אזרח רוסיה יכול להציע את עצמו כמועמד לתפקיד ראש רפובליקת טטרסטן. החל משנת 2012 הוא נבחר בבחירות כלליות. בשנים 2005–2011 היה מתמנה על ידי נשיא רוסיה בהמלצת מועצת המדינה של טטרסטן.
היסטוריה.
תפקיד ראש הרפובליקה של טטרסטן הוקם מתוך תפקיד יושב ראש נשיאות הסובייט העליון של טטרסטן ב-12 ביוני 1991, ומינטימר שאימייב נבחר לנשיא הרפובליקה הטטרית ברוב קולות בבחירות ישירות לראשות הרפובליקה. הוא נבחר מחדש גם בשנים 1996 ו-2001. עם זאת, בשנות ה-90 של המאה ה-20 היה חשש ממשי לפירוק רוסיה על רקע השאיפה הצ'צ'נית לעצמאות ובוטלו הבחירות הישירות למושלי המחוזות וראשי הרפובליקות. שאימייב מונה על ידי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין במרץ 2005 לתקופת כהונה רביעית לתפקיד.
במרץ 2010 ביקש שאימייב מנשיא רוסיה, דמיטרי מדבדב, שלא למנותו לתקופת כהונה נוספת, ומדבדב מינה במקומו את רוסטם מיניחאנוב, שמינויו אושר גם על ידי הרשות המחוקקת של טטרסטן, מועצת המדינה הטטרית.
שם התפקיד.
בניגוד לנהוג בשאר הרפובליקות של רוסיה, ראש הרפובליקה הטטרית מכונה באופן רשמי "נשיא". עד שנת 2010 גם ראש הרפובליקה בצ'צ'ניה כונה "נשיא צ'צ'ניה", אך רמזן קדירוב הכריז באותה שנה כי הוא מוותר על הכינוי "נשיא" ונימק זאת בכך שלרוסיה יש רק נשיא אחד והוא "נשיא הפדרציה הרוסית" ולכן ראשי הרפובליקות לא מורשים לקרוא לעצמם נשיאים. בסוף שנת 2010 דמיטרי מדבדב חתם על חוק האוסר על הצמדת הכינוי "נשיא" לראשי הרפובליקות של רוסיה.
בקיץ 2017 דווח כי הנושא בתפקיד ראש הרפובליקה הטטרית ימשיך להיקרא "נשיא" עד לשנת 2020 כשנערכו הבחירות לנשיאות טטרסטן והתפקיד ייקרא "ראש הרפובליקה הטטרית", אך בפועל המשרה המשיכה להתקרא "נשיא".
בסוף ספטמבר 2021 הוגשה ל הצעת חוק לשינויים במשרת ראשי המחוזות ברוסיה. במסגרת החוק מוצע כי ראש רפובליקה ברוסיה ייקרא "ראש הרפובליקה" ולא "נשיא". עם אימוץ הצעת החוק בדצמבר 2021, שמה של משרת נשיא טטרסטן שונה ל"ראש רפובליקת טטרסטן" («Глава Республики Татарстан»), והחוק נכנס לתוקף מ-1 ביוני 2022.
מנחם מענדל גלוכובסקי
עודף יצרן
איילה בלייר
איילה בלייר (באנגלית: Isla Blair; נולדה ב-29 בספטמבר 1944) היא שחקנית אנגלייה-סקוטית. הופעת הבכורה שלה על הבמה הייתה ב-1963 בתפקיד פיליה בהפקה הלונדונית המקורית של המחזה "דבר מצחיק קרה לי בדרך לפורום".
ביוגרפיה.
איילה בלייר נולדה בבנגלור שבהודו בשנת 1944. אביה, איאן בקסטר בלייר-היל, היה בעל מטעי תה אנגלי ממוצא סקוטי. בגיל שנתיים הביעה בלייר עניין בהופעות כששרה לפני קהל במסע באנייה מהודו לאנגליה. להכנה לקריירת משחק נרשמה ללימודים באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
קריירה.
הופעת הבכורה של בלייר הייתה ב-3 באוקטובר 1963 בתפקיד פיליה בהפקה הלונדונית המקורית של המחזה "דבר מצחיק קרה לי בדרך לפורום" שהוצג בתיאטרון סטרנד. בעונת 1971 הצטרפה ללהקה השייקספירית המלכותית, ושיחקה בתפקיד אמיליה במחזה "The Man of Mode", ובתפקיד אגליה במחזה "Subject to Fits". ב-1973 השתתפה בלייר בסיבוב הופעות במזרח התיכון עם להקת התיאטרון פרוספקט ושיחקה בתפקיד ויולה במחזה "הלילה השנים עשר". עוד שיחקה בלייר בתיאטרון אולד ויק ובתיאטרון נוטינגהאם פלייהאוס.
אחד התפקידים הראשונים של בלייר בקולנוע היה ב-1964 בסרט "לילה של יום מפרך" בסצנה לצדו של פול מקרטני. אחרי הצילומים הציע מקרטני לבלייר טרמפ לביתה, אבל כשיצאו מהבניין, התנפלו עליהם המון מעריצים ששרטו ובעטו בבלייר כדי להגיע למקרטני. למחרת סרבה להצעה נוספת לטרמפ. הסצנה בהשתתפותה קוצצה בעריכה בסופו של דבר.
ב-1965 שיחקה בסרט האימה "Dr. Terror's House of Horrors" בתפקיד עוזרת בגלריית אמנות. עוד בקולנוע הופיעה בסרטים "A Flea in Her Ear" (מ-1968), "הקרב על בריטניה" (1969), "Taste the Blood of Dracula" (מ-1970), "אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון" (1989, בתפקיד אשתו של הדמות שגילם בעלה ג'וליאן גלובר, הקרדיט בסרט היה גברת גלובר), "הפיתויים האסורים של ולמונט" (1989), "The Monk" (מ-1990), "בית אנג'לו" (1997), "The Match" (מ-1999), "מלחמת הכרוב של גברת קלדיקוט" (2002), "החיים שאחרי" (2003), וב"ג'וני אינגליש חוזר" (2011).
בלייר כיכבה בתפקיד אורח בשני פרקים בסדרת המדע בדיוני "Space: 1999" לצדו של אנתוני ולנטיין בפרק "War Games", ולצדו של פרדי ג'ונס בפרק "Journey to Where". ב-1976 שיחקה בלייר בתפקיד אמה אנטרובוס בסדרת הדרמה "The Crezz" של רשת ITV. היא שיחקה בתפקיד ראשי בדמות סאלי בדרמת ההיסטוריה החלופית "An Englishman's Castle" של ה-BBC ששודר לראשונה ב-1978. ב-1995 גילמה בלייר את חברת הפרלמנט קלייר קרלסן, מזכירתו של פרנסיס ארקרט במיני-סדרה "הפוסק האחרון", החלק השלישי של הסדרה "בית הקלפים". ב-2010 הופיעה בלייר בתיאטרון אורנג' טרי בריצ'מונד במחזה "The Company Man" מאת טורבן בטס.
בלייר הקליטה ספרי שמע רבים. בעונת 2014–2015 הופיעה על הבמה במחזמר "Made in Dagenham".
חיים אישיים.
בלייר נשואה לשחקן ג'וליאן גלובר. בנם של בני הזוג הוא השחקן ג'יימי גלובר. יחד עם השחקנית פרונלה סקיילס היו בלייר וגלובר מעורבים בהרחבת תיאטרון סליסברי פלייהאוס. בלייר היא סגנית נשיאה של קרן הצדקה לילדים TACT.
עונת 1901/1902 בפוטבול ליג
עונת 1901/1902 הייתה העונה ה-14 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-2 בספטמבר 1901 והסתיימה ב-28 באפריל 1902.
הליגה כללה 18 קבוצות. גרימסבי טאון וסמול הית' היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
סנדרלנד זכתה באליפות בפעם הרביעית בתולדות המועדון.
קבוצות שסיימו את העונה במקומות 17-18 ירדו לליגת משנה. בסוף העונה סמול הית' ומנצ'סטר יונייטד ירדו ליגה. במקומם עלו וסט ברומיץ' אלביון ומידלסברו.
כדורגלנים מצטיינים.
ג'ימי סטל מאברטון כבש 18 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
מדדי ביצוע מרכזיים
שובו של חייל
שובו של חייל (באנגלית: The Return of the Soldier) הוא סרט דרמה בריטי משנת 1982 בבימויו של אלן ברידג'ס עם אלן בייטס, ג'ולי כריסטי, אן מרגרט וגלנדה ג'קסון בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "שובו של חייל" (1918), מאת הסופרת הבריטית רבקה וסט. וסט היא האישה היחידה שכתבה על מאורעות מלחמת העולם הראשונה באותה תקופה. זה היה רומן הבכורה שלה והראשון שעסק בהלם קרב שנקרא אז "הלם פגזים" (Shell Shock) ולאחר מכן שונה השם מספר פעמים והיום הוא מוכר כחלק מהפרעת דחק פוסט-טראומטית.
הסרט היה מועמד לפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 1982.
תקציר העלילה.
קיטי בולדרי (ג'ולי כריסטי) היא אשתו של קפטן כריס בולדרי (אלן בייטס) הלוחם בצרפת בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. היא גרה באחוזה מפוארת עם משרתים רבים, ביחד עם ג'ני בולדרי (אן מרגרט), אחייניתו של כריס המשמשת לה כבת לוויה.
השנה היא 1916, כשג'ני מעירה לקיטי שזה שבועיים לא הגיע מכתב מכריס, היא אינה מודאגת ומפריעה לה יותר עליית מצרכי המזון.
לאחוזה מגיעה אישה שלפי בגדיה ניכר שהיא מרמה חברתית נמוכה יותר. היא מציגה את עצמה בתור מרגרט גריי (גלנדה ג'קסון).
מרגרט מודיעה שהיא קבלה מכתב מכריס שהוא מאושפז בבית חולים בלונדון. קיטי בתחילה לא מאמינה וחושבת שהיא באה לסחוט כסף אך מרגרט מציגה את המכתב ואומרת שהכירה את כריס לפני 20 שנה ואינה מבינה מדוע שלח את המכתב דווקא לה.
קיטי וג'ני מגיעות לבית החולים ופוגשות את כריס. הוא אינו פצוע אך אינו מכיר אותן ומבקש שיפגישו אותו עם מרגרט. קיטי הנעלבת עוזבת את בית החולים.
לבסוף משכנעת ג'ני את קיטי, כי למען החשת ריפויו של כריס, רצוי להחזירו הביתה. כריס מגיע ולא זוכר מאומה מהבית. מסתבר שנמחקו מזכרונו 20 שנה בגלל "הלם הפגזים". כל דרישתו היא להיפגש עם מרגרט. קיטי נענית לו בחוסר ברירה. בעלה של מרגרט, ויליאם, (פרנק פינלי) מבין את חומרת הבעיה ולא אוסר עליה להיפגש עם כריס.
היחסים בין כריס ומרגרט מתהדקים, הוא מתחיל להיות מאושר ומתנהג בצורה ילדותית. קיטי מזמינה לייעוץ את ד"ר אנדרסון (איאן הולם).
למרגרט נודע כי לכריס ולקיטי היה ילד שמת ממחלה והם לא מדברים על זה. כריס השאיר את חדר הילדים עם כל הצעצועים כפי שהיה. כאשר היא מספרת לרופא על הילד הוא מעדיף לא לספר זאת לכריס כי זה עלול להחזיר לו את הזיכרון ואתו את מוראות המלחמה.
לבסוף הן מחליטות לספר לכריס על הילד. קיטי וג'ני מביטות מהחלון על מרגרט שנפגשת בחוץ עם כריס. הם מתחבקים ומרגרט מדברת איתו מוסרת לו בובה מחדרו של הילד. הן רואות כי הוא נראה שמח. הוא מתמתח וחוזר לאחוזה בצעידת חייל, זכרונו חזר אליו.
עונת 1902/1903 בפוטבול ליג
עונת 1902/1903 הייתה העונה ה-15 של הפוטבול ליג, שהייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-1 בספטמבר 1902 והסתיימה ב-27 באפריל 1903.
הליגה כללה 18 קבוצות. וסט ברומיץ' אלביון ומידלסברו היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
ונסדיי זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
קבוצות שסיימו את העונה במקומות 17-18 ירדו לליגת משנה. בסוף העונה גרימסבי טאון ובולטון וונדררס ירדו ליגה. במקומן עלו מנצ'סטר סיטי וסמול הית'.