החזית האיטלקית מתייחסת לסדרת קרבות שנערכו בין הצבאות של אוסטריה-הונגריה ושל איטליה ובנות בריתן, בצפון איטליה, בין השנים 1915–1918. על אף שאיטליה קיוותה לפתוח במלחמה בהפתעה, תוך שהיא ממהרת לכבוש ערים אוסטריות אחדות, המלחמה עברה מיד למלחמת חפירות, בדומה למה שהתרחש באותה שעה בחזית המערבית. עוד לפני קרבות איזונצו יצא צי המלחמה הקיסרי האוסטרו-הונגרי כדי להפציץ את החוף המזרחי האיטלקי, בין ונציה וברלטה. הצי האיטלקי הופתע, וכמעט שלא ביצע פעולות נגד, ואת התקפותיו עצר הצי הקיסרי האוסטרו-הונגרי ללא כל אבדות.
הקרבות.
הגנרלים האיטלקים שילחו עוד ועוד התקפות באותו מבנה אחיד, בהם הסתערו חיילים איטלקים מלמטה על עמדות מבוצרות ונקטלו באמצעות אש מקלעים. מיוני 1915 עד ספטמבר 1917 נערכו אחד-עשר קרבות על האיזונצו שגבו מהאיטלקים כ-150,000 הרוגים, וההישג היחידי היה כיבוש העיר גוריציה בקרב השישי על האיזונצו באוגוסט 1916. עם זאת הדיווחים שהועברו על ידי ראש המטה הכללי האיטלקי לואיג'י קאדורנה לעורף (הן למלך והן לציבור) סיפרו רק על הצלחות וניצחונות.
סדרת קרבות האיזונצו הסתיימו בניצחון אוסטרו-הונגרי מכריע בקרב קפורטו.
הקרב הראשון על האיזונצו
הקרב הראשון על האיזונצו מתוך סדרת קרבות הנהר איזונצו התנהל בין ה-23 ביוני ועד 7 ביולי 1915. מטרתו הייתה לדחוק את הצבא האוסטרו-הונגרי מעמדותיו לאורך נהר איזונצו שהיווה את קו הגבול הצפוני-מזרחי של איטליה, ותפיסת שטחים מעבר לו במישור ובהרים שמעבר.
מפקד צבא איטליה היה הגנרל לואיג'י קאדורנה (Cadorna), ומפקד הצבא האוסטרו-הונגרי היה הגנרל סבטוזר בורוייביץ' (Boroević).
מהלך הקרב.
ביום 23 ביוני 1915 פתחו האיטלקים בקרב הראשון על נהר איזונצו על ידי הפגזת תותחים מאסיבית לשם ריכוך, שנמשכה שבעה ימים רצופים, אך כתוצאה מחוסר הניסיון של הארטילריה האיטלקית כמעט שלא נגרמו אבדות לצד השני. הארמייה האיטלקית השלישית אמורה הייתה לפרוץ אל הרמה של דוֹבֵּרדוֹ, בין מונפלקונה לסגראדו, בעוד הארמייה השנייה פרצה בין מונטה סבוטינו לפודגורה. מטרתה הייתה לכבוש ראש גשר ליד העיר גוריציה (Görz, Gorizia, Gorica), לחצות את נהר איזונצו, לכבוש את פרינצניקה (נקודה 383), כמו גם התקפה על ראש הגשר טולמיין (טולמינו). למרות העליונות הניכרת לא יכלו האיטלקים להשיג אף לא אחד מן היעדים האלה. רק ליד סגראדו הם הצליחו להתקדם בשולי הרמה של דוברדו.
ההתקפה האיטלקית נכשלה משום שננקטה בה התקפה חזיתית לאחר ריכוך ארטילרי בלתי מדויק ובלתי מספיק. האוסטרים התגוננו מתוך עליונות קרקעית. ההישגים האיטלקיים היו זעירים וכללו בצפון הגזרה את הר קנין ליד בובץ (Bovec). בגזרה הדרומית כבשו רכסים ברמת קראס (Kras) ליד פוליאנו (Fogliano) ומונפלקונה (Monfalcone).
לאיטלקים היו אבדות של 14,947 חיילים ולאוסטרו-הונגרים 9,950 חיילים.
פבלו מרטינז
רפואה תעסוקתית
רפואה תעסוקתית היא ענף ברפואה קלינית המתמקד בבריאות עובדים ובהיבטים הרפואיים של תנאי עבודה. עיקר עיסוקם של המומחים ברפואה תעסוקתית הוא בייעוץ לארגונים ולפרטים הנועד להבטיח שמירה על בריאות העובד ותנאי עבודה בטוחים. לרופאים מומחים ברפואה תעסוקתית ידע נרחב ברפואה קלינית ומיומנות מקצועית בתחומי אבחון מחלות וגורמיהן.
רפואה תעסוקתית שואפת לקדם ולשמר רמה גבוהה של בריאות פיזית, נפשית ורווחה חברתית של עובדים בכל תחומי העיסוק; מניעת עזיבת עובדים את מקום עבודתם על רקע בעיות בריאות, או דאגה לבריאותם, ואף חוויית עקה (סטרס) כתוצאה מתנאי העבודה; הגנת עובדים במקומות עבודתם מסיכונים הכרוכים בגורמי מחלות בסביבת העבודה; השמת עובדים ושימור עובדים בסביבה תעסוקתית המתאימה לכישוריהם.
רפואה תעסוקתית בישראל.
מומחה ברפואה תעסוקתית הוא תואר מוכר בישראל הדורש ארבע שנות התמחות במסגרתן מתמקצע הרופא המתמחה משך שלוש שנים ברפואה תעסוקתית (הכוללות בתוכן גם לימודים אקדמאים לתואר שני בבריאות בתעסוקה), תשעה חודשים ברפואה פנימית, ותקופות קצרות יותר במגוון מקצועות רפואיים בהם: אפידמיולוגיה, אורתופדיה, פסיכיאטריה, ועוד. בתום תקופת התמחותו נדרש הרופא לעמוד בבחינות הבודקות את הידע והמיומנות שרכש כתנאי לקבלת התואר מומחה ברפואה תעסוקתית.
פנטסיה 2000 (סרט)
פנטסיה 2000 (באנגלית: Fantasia 2000) הוא סרט אנימציה מוזיקלי אמריקאי משנת 1999 שהופק על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני והופץ על ידי חברת וולט דיסני. זהו סרט ההמשך לסרט פנטסיה משנת 1940, וכמו קודמו הוא מציג יצירות מוזיקה קלאסית בליווי סוגים שונים של אנימציה לאחר הקדמה מטעם ידוענים. זהו סרט ההמשך השלישי שהופק על ידי אולפני האנימציה של וולט דיסני ונחשב כחלק מסדרת סרטי האנימציה הקלאסיים של האולפנים אחרי שלושת הקבלרוס וברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה (דיסני הפיקה סרטי המשך רבים דרך אולפני דיסניטון, אך הם אינם נחשבים כחלק מהקאנון של דיסני).
רקע.
פנטסיה 2000 הוא למעשה מימוש חזונו של וולט דיסני משנות ה-40 שבו פנטזיה יהיה "קונצרט אנימציה" שבכל פעם שיוקרן יופיעו בו קטעי מוזיקה ואנימציה חדשים לצד קטעים קיימים. מימוש החזון בא לידי ביטוי בסרט זה על ידי שימור וחידוש סרטון בשם שוליית הקוסם, שהופיע בסרט הקודם, בו מיקי מאוס מנסה את כוחו בקסמים אך ללא הצלחה.
הסרט יצא לאקרנים בשנת 1999, ובו כיכבו בין השאר ג'יימס לוויין, סטיב מרטין, בט מידלר, ג'יימס ארל ג'ונס והופיעה בו מחווה ללאופולד סטוקובסקי, המנצח שניצח על התזמורת בסרט הראשון בסדרה (שיצא ב-1940).
גמאל מוברק
ועידת ברמודה
ועידת ברמודה (באנגלית: Bermuda Conference) הייתה ועידה אנגלו-אמריקאית שהתכנסה בין ה-19 וה-29 באפריל 1943 בברמודה, שהייתה טריטוריה בריטית. מטרתה המוצהרת של הוועידה הייתה דיון בנושא "הפליטים המדיניים", אך למעשה היא נועדה להשקיט את דעת הקהל ואת ארגוני ההצלה היהודיים שתבעו ממעצמות בעלות הברית לעשות דבר מה על מנת לעצור את השמדת היהודים במסגרת "הפתרון הסופי". לא היו לוועידה כל תוצאות משמעותיות.
רקע.
בספטמבר 1942 החלו להגיע ידיעות מוסמכות על החלת "הפתרון הסופי לבעיית היהודים" כלומר תהליך ההשמדה. הידיעות הגיעו למנהיג יהדות ארצות הברית סטיבן וייז ולמשרד החוץ שלה באמצעות מברק ריגנר ולממשלה הפולנית הגולה בלונדון. בנובמבר 1942 קם ועד ההצלה שליד הסוכנות היהודית שנועד כדי לעורר את דעת הקהל בעולם. כמו כן פעלו למען הצלת היהודים ארגונים כגון הג'וינט. תביעת דעת הקהל היהודית וההומניסטית במדינות החופשיות הייתה שמעצמות בעלות הברית "יעשו משהו" כדי לפעול ולהציל את היהודים.
אולם, האינטרסים של בעלות הברית היו אחרים והן חששו שטיפול בעודפי פליטים יקשה עליהן במאמץ המלחמתי. לכך הצטרפה העובדה שמסקנות ועידת אוויאן, שנערכה ב-1938 ובמסגרתה סירבו המדינות להגדיל את מספר המהגרים לשטחן מעבר למכסות הקיימות, היו בתוקף. במטרה להשקיט את דעת הקהל החליטו בסוף 1942 ממשלות בריטניה וארצות הברית לכנס ועידה לדיון בסוגיה, אך ביקשו להציגה כ"בעיית הפליטים המדיניים הנרדפים על ידי הנאצים" ולא כבעיה יהודית.
ההכנות לקראת הוועידה.
בישיבות המכינות לקראת הוועידה צומצמו נושאי הדיון. הוחלט שלא יידון שינוי המכסה הקבועה בחוק ההגירה של ארצות הברית, שלא תידון שאלת ארץ ישראל כמקום מקלט ובפרט שלא ייפרצו גדרי "הספר הלבן" ושלא תידון שאלת סיוע לאסירים במחנות הריכוז כהעברת משלוחי מזון למשל. כמו כן הוגדרה דרישה מקדימה שלא יהיה כל משא ומתן עם השלטון הנאצי כתוצאה מהחלטות הוועידה.
חילוקי דעות בין הממשלות התגלעו בקשר למיקום הוועידה. קנדה, למשל, התנגדה לארח אותה באוטווה, על מנת שלא ייקשר שמה בשם ועידה שנדונה מראש לכישלון. לבסוף הוחלט על האי ברמודה, טריטוריה בריטית באוקיינוס האטלנטי, שנמצאה בשל המלחמה תחת הסגר ימי, דבר שאיפשר בקרה על הכיסוי העיתונאי של הוועידה ומנע גישת גורמים כנציגי ארגוני ההצלה היהודיים. הפצרותיהם של ארגוני ההצלה לצרף מומחים מטעמם, להכין את נציגי המשלחות או לשמש כמשקיפים נפלו על אוזניים ערלות. כמו כן הגבילו השלטונות את מספר צוותי העיתונות לחמישה בלבד.
הנציגים הבריטים הבכירים לוועידה היו סגן השר ריצ'רד לואו (בנו של ראש ממשלת בריטניה לשעבר, אנדרו בונאר לואו) ואוזברט פיק ג'ורג' הול ממשרד הפנים הבריטי, דרג גבוה יותר מאשר הנציגים האמריקאים שמנו את הרולד דודז, נשיא אוניברסיטת פרינסטון, הסנאטור הדמוקרטי מאילינוי סקוט לוקס וחבר בית הנבחרים מניו יורק וראש ועידת בית הנבחרים לענייני חוץ, סול בלום, שהיה גם היהודי היחיד במשלחות לוועידה. ארגוני ההצלה והארגונים הציוניים בארצות הברית, שהבינו כי הוועידה היא הונאה, ניסו להניא את בלום מלהיות "עלה תאנה" יהודי לוועידה, אך נכשלו.
הוועידה.
אחד הנושאים היחידים שעמדו על סדר היום היה החייאתה של "הוועדה הבין-ממשלתית לנושא פליטים" עליה הוחלט בוועידת אוויאן במטרה לשאת ולתת עם הממשל הנאצי, אולם הדרישה שלא לקיים כל משא ומתן שכזה מנעה את המשך הדיון הפורה בנושא, מה גם שאף אחת מהממשלות לא הסכימה לממן את פעילות הוועדה.
נקודה נוספת הייתה קליטת פליטים שהצליחו להגיע למדינות נייטרליות כספרד ושווייץ, אמנם הם לא נמצאו בסכנת חיים אלא העיקו על מדינות הקלט שלהם בתוך אירופה. ההצעה שהועלתה הייתה הקמת מחנה-מעבר בצפון אפריקה. למרות התנגדות בריטניה להקים מחנה שכזה באזור מוסלמי, הוחלט לבסוף על הקמת מחנה שכזה. גם המחנה שקם לבסוף רק במרץ 1944 היה קטן ביותר ובו מקום ל-650 איש בלבד.