קריירה מוקדמת.
פילקינגטון עבד כמפיק ברשת XFM במשך מספר שנים, כשהחל לעבוד במופע של ריקי ג'רווייס בימי שבת בבוקר, היה זה בתפקיד של מאחורי הקלעים בלבד. כשג'רוויס ומרצ'נט החלו להזמינו להשמיע הערות מוזרות בתוכניתם, יצאה לאור אישיותו הבלתי רגילה. תוך זמן קצר, קרל הפך לאלמנט המרכזי בתוכנית וכמות משמעותית של זמן אוויר הוקדשה למחשבותיו בנושאים שונים, כמו גם סיפורים מתקופת ילדותו.
פרסומו.
כתוצאה מהופעותיו במופע של ריקי ג'רווייס נהיה קרל פילקינגטון מפורסם בעל עדת מעריצים. הוא הוזכר תכופות בראיונות שהעניק ג'רוויס לתקשורת והיה פעמים רבות מושא למתיחות מצדו של ג'רוויס. לאחר שאמר "אוכל לאכול פין בלילה" (בהקשר לתוכנית הריאליטי "אני מפורסם...הוציאו אותי מכאן" בה משתתפים אכלו פין של קנגורו) עודד ג'רוויס את מאזיניו לסמפל משפט זה וליצור ממנו מיקס או שיר דאנס וצורך מסיבות במועדוני לילה, מה שקרה ומאז, המשפט אף הודפס על חולצות טי ומגוון פריטים. פילקינגטון ייצר עוד מספר ציטוטים שיצרו תהודה באינטרנט, רויטרס התייחסה אליו כ"תופעה" שייצרה "היסטוריה אינטרנטית". ג'רוויס אמר מספר פעמים שהמטרה שלו היא לפרסם לעולם את קרל.
ב-2012 שיחק גם בסדרה דרק עם ריקי ג'רווייס.
כריסטי מקניקול
כריסטינה אן "קריסטי" מקניקול' (באנגלית: Christina Ann "Kristy" McNichol; נולדה ב-11 בספטמבר 1962) היא שחקנית אמריקאית זוכת שני פרסי אמי ומועמדת שני פרסי גלובוס הזהב. התפרסמה כשחקנית בעיקר ככוכבת סדרת הדרמה "משפחה".
ביוגרפיה.
מקניקול נולדה בלוס אנג'לס לקרולין וג'ים מקניקול.
מקניקול זכתה למירב הפרסום שלה בסוף שנות ה-70 בזכות סדרת הדרמה "משפחה", בה שיחקה במשך ארבע שנים. מקניקול זכתה על הופעותייה בסדרה בשני פרסי אמי ובמועמדות אחת לפרס גלובוס הזהב. בסוף שנות ה-80 שיחקה בקומדיית המצבים "קן ריק" בתור השוטרת הסמוייה ברברה ווסטון.
כשחקנית קולנוע שיחקה בדרמות "כלב לבן", "חמודות קטנות" לצידה של זוכת האוסקר הצעירה טייטום אוניל ו"רק כשאני צוחקת" בתפקיד פולי בתה של כוכבת התיאטרון האלכוהוליסטית ג'ורג'יה היינץ (מרשה מייסון) שהעמיד את מקניקול לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
השתתפה בנוסף בקומדיה המוזיקלית הכושלת "סרט הפיראטים" ובמותחן הארוטי "משיכה ארוטית".
פרשה ממשחק בשנת 1998 ומאז משמשת כמורה למשחק בלוס אנג'לס.
חיים אישיים.
ב-2012 יצאה מהארון וסיפרה על יחסיה עם בת זוגה בשני העשורים האחרונים.
שעוות אוזניים
שעוות אוזניים, או בשמה הרפואי צֶרוּמֶן (cerumen), מיוצרת בשליש הדרך של תעלת האוזן החיצונית על ידי בלוטות הפרשה שונות. תפקידה להגן על העור העדין בחלקה הפנימי של האוזן.
היווצרות השעווה.
האוזן החיצונית כוללת את האפרכסת, תעלת השמע החיצונית ועור התוף. לתעלת השמע החיצונית צורה דמוית שעון חול, כך שהיא צרה יותר באמצעה. העור בחלק החיצוני של התעלה מכיל בלוטות שמפרישות שעווה. בלוטות אלו הן למעשה בלוטות זיעה הנקראות אפוקריניות. בלוטות אלו נמצאות באזורי בית השחי, האוזניים, הפטמות, הטבור ואזור איבר המין. בשונה מהבלוטות האקריניות, אין תפקידן לווסת את חום הגוף, אלא מפרישות נוזל דביק, עשיר במרכיבים אורגניים ושונה בהרכבו מהזיעה המופרשת בבלוטות הזעה האקריניות.
מרכיבים ומאפיינים.
השעווה כוללת 4 מרכיבים.
מחקרים מלמדים כי לשעווה תכונות אנטיבקטריאליות, והיא פוגעת ביכולות ההישרדות של חיידקים ופטריות רבים, וביניהם: המופוליס אינפלואנזה, סטאפילוקוקוס אואורקוס ואי קולי. השעווה אף מעכבת את צמיחת הפטרייה אוטומיקוזיס, חובבת האוזניים.
השעווה היא צמיגה ודביקה, על מנת שתוכל לספוח אליה חיידקים, לכלוך וגופיפים אחרים אשר עלולים להזיק לאוזן. בנוסף, השעווה דוחה מים.
סוגי השעווה.
השעווה נחלקת לשני סוגים, שעווה לחה ושעווה יבשה.
שעווה לחה – שעווה זו נפוצה יותר בקרב לבנים ואפריקאים. שעווה זו בעלת צבע חום בהיר-כהה, והיא דביקה.
לשעווה הלחה יש שתי וריאציות: שעווה קשה וסמיכה, הנפוצה אצל מבוגרים ונוטה להידחס ולהיכלא בתעלת האוזן, ושעווה רטובה שהיא רכה, לחה ודביקה, והיא נפוצה יותר אצל ילדים.
שעווה יבשה - שעווה זו נפוצה יותר אצל אסיאתים וילידים אמריקאים. שעווה זו היא אפורה או כהה, ומתפוררת.
סוג השעווה נקבע גנטית. תכונה זו נקבעת על ידי גן יחיד. האלל לשעווה יבשה רציסיבי, ונבדל מהאלל לשעווה לחה בחומצת גרעין אחת. מחקרים מלמדים כי שעווה יבשה קשורה בבלוטות אפוקריניות פחות מפותחות.
במחקרים שונים התברר כי רצף ה-DNA שקובע את סוג השעווה עבור האדם משפיע גם על ריח הזיעה המופרשת בגוף האנושי. נמצא קשר בין הסוג הלח של השעווה ובין ריח זיעה חזק יותר. אמנם לא יודעים מה הסיבה לכך, אך חוקרים שיערו שאצל אנשים בעלי שעוות אוזניים מסוג יבש, בלוטות הזיעה מפיקות פחות מזון לחיידקים ולכן הם פחות פעילים בהן - מה שמפחית את חוזקו של ריח הזיעה.
תפקיד השעווה.
תפקיד השעווה הוא הגנת האוזן. השעווה נוצרת בשליש הדרך של תעלת האוזן, ותפקידה לנוע מנקודת היצירה לעבר האפרכסת החיצונית ותוך כדי כך לאסוף לכלוך, אבק, חיידקים ומזיקים אחרים. זאת, על מנת להרחיק את כל אלה מהאוזן התיכונה והפנימית, המהוות חלק פנימי של הגוף ולפיכך רגישות הרבה יותר לזיהומים. זו הסיבה מדוע השעווה כה דביקה וצמיגה.
הצטברות שעווה.
הצטברות שעווה היא למעשה תופעה בה שעוות האוזן נכלאת בתעלת האוזן, וגורמת לחסימה חלקית או מלאה שלה. הסיבות המובילות לתופעה זו הן יצור מוגבר של שעווה – דבר הנובע מנטייה מולדת של כל אדם, ניקוי אוזניים לא נכון ושימוש במכשירי שמיעה הגורמים לדחיפת השעווה לכיוון התעלה.
תופעה זו עלולה לגרום לירידה חלקית בשמיעה, כאב, הרגשת אטימות וכבדות באוזן ואף שמיעת רעשים לא רצונית.
הטיפול בהצטברות שעווה באוזן הוא על ידי הזרמת מים בלחץ גבוה לשם שחרור השעווה שהצטברה. טיפול זה נעשה על ידי רופא אף אוזן גרון, או במרפאת אחיות.
ניתן לטפל בצורה עצמאית בדרכים כמו טפטוף טיפות שמן זית ועוד.
ככלל, על מנת למנוע תופעה זו יש להיזהר מהכנסת מנקי אוזניים וכדומה לאוזן. ניקוי האוזן נעשה בצורת ניקוי חיצוני עם בד לח – מגבת, וכדומה.
גוקו
תהדיאה
תהדיאה או תהדייה (בערבית: تَهْدِئَة) היא מונח בערבית אשר משמעו רגיעה, או הפסקת אש זמנית.
המונח שכיח ושגור בשיח בין מערכת הביטחון הישראלית וארגוני הטרור הפלסטיניים, בבואם לנהל משא ומתן להשכנת שקט ורגיעה זמניים לאחר הסלמה ביטחונית, ולקראת ההסלמה הבאה.
ה"תהדיה" היא נגזרת מהמילה "הודנה" שמשמעותה הפוגה. התהדייה משמשת להתארגנות של שני הצדדים: הפלסטיני והישראלי; חמאס למשל, באמצעות תיווך מצרי, עשה בכך שימוש לא פעם כאשר ספג אבדות כבדות, למשל, במהלך מבצע עופרת יצוקה וביקש רגיעה - שהתבררה כבקשה להתארגנות, לאחר שהארגון הצטייד ברקטות גראד ופאג'ר בעלות דיוק, יכולת הרס, וטווח העולים על יכולותיו של הקסאם.
דוגמה לשימוש במונח "רגיעה" היא כאשר מצרים משמשת כמתווכת במקרים שבהם החמאס מבצע ירי רקטות או פעילות טרור אחרת לעבר יישובים אזרחיים בדרומה של ישראל ובתגובה כוחות צה"ל מבצעים פעולות מניעה ותגמול, כשמצרים מבקשת להכריז על רגיעה משני הצדדים על מנת להימנע מהסלמה.
המושג מתייחס גם לרגיעה באופן כללי בין שני צדדים השרויים בסכסוך; כך למשל במהלך העימות המזוין בין חמאס לפת"ח ברצועת עזה, כמה ממדינות הליגה הערבית נרתמו לתווך בין שני הצדדים כדי להשיג "תהדיאה".
מנוחה ושמחה
"מְנוּחָה וְשִׂמְחָה" הוא פיוט שנהגו לשורר בקהילות אשכנז בליל שבת. השם 'משה' חתום באקרוסטיכון של הפיוט, והוא מיוחס לרבי משה בן קלונימוס.
תוכן הפיוט.
נושא הפיוט הוא שבח והלל ליום השבת. הבית הראשון משבח את השומרים והזוכרים את יום השבת, שבמעשיהם מעידים על כך שהעולם כולו נברא בשישה ימים על ידי האלוהים.
בבית השלישי מזכיר המשורר כי הטעם לחיוב שביתה ממלאכות אסורות בשבת, הוא זכר למעשה האלוהים ששבת ביום השבת מבריאת העולם.
בבית נוסף מדגיש המחבר כי השבת אינה מצוינת רק בהימנעות מעשיית מלאכות אסורות כל"ט מלאכות שבת, אלא אף מתייחדת בעשיית מעשים חיוביים, כגון בנוסח התפילה שנתקן לשבת.
בסיום הפיוט, מזכיר הפייטן את החיוב של לחם משנה ושל הקידוש ביום השבת, וכן החובה להתענג בשבת על ידי אכילת מאכלים ערבים, ובהבטחות של רוב טוב למקיימי מצוות השבת.
עוגיות
טיילור
טיילור (Taylor) הוא שם פרטי וכן שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמועתו חייט.
מה ידידות
"מה ידידות מנוחתך" הוא פיוט המושר בכל קהילות אשכנז מדי ליל שבת, נדפס לראשונה בקושטנדינה בספר 'זמירות ושירות ותשבחות'.
הפיוט חובר על ידי רבי מנחם, והוא רמז את שמו באקרוסטיכון של פיוטו, בבתים 2–4 ו-6. מ'ערב נ'חלת ח'פציך מ'עין.
הפיוט עוסק בתענוגותיה הגשמיים של השבת; מאכלי שבת, לבוש השבת ושינה בשבת. בנוסף לתענוגות של יום השבת מוזכרות בשיר גם הלכות השבת - איסורי ל"ט מלאכות וחילול שבת. בנוסף מזכיר הפיוט את מצוות השבת המוזכרת בפסוק "אִם תָּשִׁיב מִשַּׁבָּת רַגְלֶךָ... וְכִבַּדְתּוֹ מֵעֲשׂוֹת דְּרָכֶיךָ מִמְּצוֹא חֶפְצְךָ וְדַבֵּר דָּבָר".
מחבר הפיוט אף נוקב בשכרם של שומרי השבת ומענגיה - הם העתידים לזכות בנחלה בלי מצרים ובהצלה מחבליו של המשיח, ובטווח המיידי – חוויית השבת עצמה, שהיא מעין עולם הבא, לו זוכה האדם מדי שבוע.
יש השרים את הבית האחרון בפיוט בנפרד (בלחן לעצמו).
פזמון הפיוט הוא המשפט "לְהִתְעַנֵּג בְּתַעֲנוּגִים בַּרְבּוּרִים וּשְׂלָיו וְדָגִים".