קארל אדוארד וילהלם גרנר (בגרמנית: Karl Eduard Wilhelm Groener; 22 בנובמבר 1867 - 3 במאי 1939) היה איש צבא ופוליטיקאי גרמני.
ביוגרפיה.
וילהלם גרנר נולד ב-22 בנובמבר 1867 בוירטמברג, ולמד בגימנסיה באולם ובלודוויגסבורג. בשנת 1884 התגייס לצבא וירטמברג. בשנים 1893–1896 למד בהאקדמיה הצבאית הפרוסית, ממנה סיים בהצטיינות.
בשנת 1899 הוא הוצב במטכ"ל הקיסרי, במחלקת הרכבות. מהשנים הללו הוא המשיך לטפס בסולם הדרגות ונחשב לאחד האסטרטגים הצבאיים הטובים בגרמניה. בשנת 1912 הוא מונה לראש מחלקת הרכבות במטה הכללי והוא הכין את רשת הרכבות לשימוש על פי תוכנית שליפן. הצלחת השימוש ברכבות לשינוע כוחות הצבא הגרמני הביאה לו אותות הצטיינות ויוקרה רבה. בשנת 1916 צורף למשרד המלחמה הפרוסי כיועץ מיוחד. בשנת 1917 תכנן את כיבוש אוקראינה. גרנר שירת במשך שישה חודשים בחזית המערבית תחילה כמפקד הדיוויזיה ה-33, ואחר כך כמפקד קורפוס המילואים ה-25. במרץ 1918 פיקד על הקורפוס ה-1 במהלך כיבוש אוקראינה, וב-28 במרץ התמנה לרמטכ"ל קבוצת הארמיות אייכהורן. משימה זו חייבה אותו להתמודד עם אתגרים ארגוניים ופוליטיים, בפרט עימותים עם הפיקוד הגבוה של הצבא האוסטרו-הונגרי, ופיקוח על ממשלת אוקראינה שנזקקה לעזרה נגד המהפכנים הבולשביקים. לאחר התפטרותו ובריחתו של אריך לודנדורף בספטמבר 1918, מונה גרנר למחליפו. ב-10 בנובמבר 1918 יעץ, ביחד עם פילדמרשל פאול פון הינדנבורג לקייזר וילהלם השני להתפטר מכיסאו. בשנת 1919 יעץ לממשלה הסוציאל-דמוקרטית בראשותו של פרידריך אברט לחתום על חוזה ורסאי על אף תנאיו המשפילים.
לאחר המלחמה נשאר גרנר במשרד המלחמה ובשנים 1920–1928 שימש כסגן שר ההגנה. בשנת 1927 יזם חוק שאסר על גיוס נאצים לצבא - חוק אשר המשיך להתקיים עד שנת 1944. בשנת 1928 מינה אותו הנשיא פון הינדנבורג לתפקיד שר המלחמה בממשלת האחדות בין השמרנים והסוציאל-דמוקרטים. בנאום בדצמבר 1931 אמר אל מול המשבר הכלכלי העולמי שאין תרופה מן המוכן ושגרמניה צריכה לדבוק בכוחה המוסרי. הוא גם אמר שיסודות רפובליקת ויימאר איתנים ושהממשלה תדכא כל מהומהבכוונו לנאצים ולקומוניסטים. כשר הפנים והצבא, רוכזו אל גרנר הפניות לדאוג לריסון האלימות והפעילות האנטישמית של הנאצים. אולם בגרמניה נשמעה עליו ביקורת על אוזלת ידו בטיפול בנאצים. באפריל 1932, גרנר הוציא אל מחוץ לחוק את ה-SS והאס-אה והטיל הגבלות על הרייכסבנר של הסוציאל-דמוקרטים והחזית האדומה של הקומוניסטים. בעקבות זאת העלו הנאצים תלונות נגד הרייסבאנר והנשיא הינדנבורג דרש מגרנר לאחוז בצעדים נגדם.
הסכסוך בין גרנר להינדנבורג העמיק ובמאי 1932, בעקבות חוסר שביעות רצון ממנו בצבא, התפטר גרנר מתפקיד שר ההגנה. ההתפטרות גם באה לאחר שהסתכסך עם ידידו ומנהל משרדו, גנרל קורט פון שלייכר.
גרנר נפטר ב-3 במאי 1939.
ספרמטוזואה
המרד באסטוריאס
המרד באסטוריאס בשנת 1934 (בספרדית: Revolución de Asturias de 1934) היה מרד שאורגן על ידי סוציאליסטים ואנרכיסטים במחוז אסטוריאס שבספרד באוקטובר 1934. הוא פרץ בתגובה למינויים של שלושה שרים מהימין לממשלת ספרד. המרד דוכא על ידי חיילים בפיקודו של הגנרל פרנסיסקו פרנקו. כתוצאה מהמרד נהרגו כ-3,000 מורדים, ולאחר דיכוי המרד נעצרו כ-30,000 - 35,000 איש. המרד היה אחד השלבים בסכסוך הפוליטי הספרדי שהוביל למלחמת האזרחים בספרד.
רקע.
בבחירות בשנת 1933, בעקבות החרמת הבחירות על ידי האנרכיסטים, זכתה הקונפדרציה הספרדית של הימין האוטונומי (Confederación Española de Derechas Autónomas) שנקראה CEDA, בהנהגתו של חיל רובלס, במספר הקולות הגדול ביותר ושנייה לה הייתה המפלגה הרדיקלית הרפובליקנית, בהנהגתו של אלחנדרו לרו. על מנת שלא לערער את המצב הפוליטי העדין בספרד במינוי ממשלה קיצונית ימנית, תפקיד הרכבת הממשלה הוטל על נציג המפלגה הרדיקלית (אשר לא כשמה הייתה מתונה יותר מה CEDA). ממשלת קואליציה בתמיכת ה-CEDA הוקמה בתחילה על ידי לרו ולאחר שממשלתו נפלה הוקמה ממשלה אחרת על ידי ריקרדו סמפר. לאחר שממשלה זו נפלה בעקבות איבוד התמיכה של ה-CEDA, נקרא לרו לשוב ולהקים ממשלה, והפעם צירף לממשלתו שלושה נציגים של ה-CEDA.
תנועות השמאל הסוציאליסטי ראו במינוי שרים מהימין לממשלה צעד בדרך אל הפשיזם וארגנו בתגובה שביתה כללית ומרד ברחבי ספרד. אולם הימנעות של האנרכיסטים להצטרף לשביתה ופעולה מהירה של השלטונות הספרדיים שכללה מעצר של אלפי פעילים סוציאליסטים ואנרכיסטים טרפדה את השביתה ברוב ספרד. אולם הפעילים באסטוריאס, אזור בו לתנועת הפועלים UGT הייתה תמיכה חזקה מאוד, היו נחושים להמשיך במאבק ופתחו במרד תחת הססמה "אחים פרולטריים מאוחדים" (United Proletarian Brothers) ושם הם זכו לשיתוף פעולה של האנרכיסטים. רוב המורדים במקום היו כורים במכרות באזור אסטוריאס.
המרד.
בערב 4 באוקטובר 1934, יצאו הפעילים הסוציאליסטים של ה-UGT והפעילים האנרכיסטים של ה-CNT להשתלט בנשק על עיירות ומחנות צבא באסטוריאס. הם התקדמו מאזוריהם אל הבירה אוביידו והשתלטו עליה, למעט שני מחנות צבא בהם נמשכה הלחימה, עד 6 באוקטובר. הלחימה נמשכה גם באזורים אחרים של אסטוריאס בימים הבאים. באזורים שנשלטו על ידי המורדים הוקמו מועצות שלטוניות על ידי ה-CNT או ה-UGT הסוציאליסטי. במקומות בהם הייתה שליטה אנרכיסטית הוקמו מועצות רחבות של תושבי המקום אשר ניהלו רק עניינים הכרחיים מינימליים כמו אספקת מזון. במקומות בהם הייתה שליטה סוציאליסטית, המועצות היו ריכוזיות ואנשי ה-UGT לקחו שליטה מלאה על כל העניינים.
ב-7 באוקטובר הגיעו נציגים מהאזור של חיחון ואבילס שנשלט על ידי האנרכיסטים לבירה אוביידו לבקש נשק שנדרש להם להגן על הנמל מפשיטה של כוחות ממשלת ספרד. ההנהגה הסוציאליסטית השיבה את פני הנציגים האנרכיסטים ריקם וכך הצליח הצבא הספרדי להשתלט על הנמל והאזור שמסביבו ובהמשך לדכא את המרד. כתוצאה מהמרד נהרגו כשלושת אלפים מורדים, ולאחר דיכוי המרד נעצרו כ-30,000 - 35,000 איש.
האחראי על דיכוי המרד היה הגנרל פרנסיסקו פרנקו, שהשתמש לצורך כך בחיילי צבא אפריקה והלגיון הספרדי בראשותו של חואן יאגו. הצלחתו בדיכוי המרד הביאה אותו להנהגת מחנה הימין ובסופו של דבר למנהיג הדיקטטורי של ספרד.
למרות שהמפלגה הקומוניסטית של ספרד, ה-PCE, נטלה רק חלק שולי במרד באסטוריאס, בשנים הבאות היא בנתה לעצמה תדמית לוחמנית וטענה שהיה לה חלק משמעותי במרד.
השפעה.
דוברים קומוניסטים טענו שהמרד באסטוריאס הוכיח שניתן לקיים מהפכה סוציאליסטית בספרד ושהימין הבין זאת אך השמאל נמנע מלהסיק את המסקנות הנדרשות ולהוציא אל הפועל את המהפכה. החוקר דניאל אייזנברג כתב שלאחר המרד רבים בספרד הבינו שהמדינה שלהם נמצאת בתוך מלחמת אזרחים.
דריפט
דריפט (באנגלית: Drift, סחיפה בעברית) היא החלקה נשלטת וממושכת של אחורי המכונית. בשיטה זו, חלקה האחורי של המכונית נסחף הצידה והנהג מנווט את המכונית על ידי שליטה בהחלקה.
דריפט מבוצע בדרך כלל באמצעות מכוניות קלות, בעלות הנעה אחורית, המצוידות במנוע חזק. על ידי תפעול המצמד, דוושת התאוצה, ההגה והבלמים (הבלמים הרגילים ובלם היד), הגלגלים האחוריים מסתחררים ואחיזתם במסלול פוחתת. אז מפנה הנהג את ההגה לכיוון ההפוך ("היגוי נגדי") לצורך השתלטות על החלקת הזנב, ומשתמש בדוושת התאוצה לשליטה בהחלקה ומתוך כך ברכב בכלל. הנהג משנה את מהירות הנסיעה וכיוונה על ידי שינוי במידת הסחיפה.
ספורט מוטורי הקרוי "דריפטינג" (Drifting) התפתח במרוצים ביפן בשנות ה-70 של המאה ה-20 והתפשט לשאר העולם
לא ניתן לבצע דריפט ברכב הנעה קדמית. הסיבה לכך היא שברכב זה גורר החלק הקדמי המונע את הגלגלים האחוריים, והדרך היחידה לגרום לדריפט היא על ידי ריפוי אחיזתו בכביש באמצעות העברת משקל קדימה הנוצרת תוך כדי עזיבת הגז או בלם. לכן, ברכב הנעה קדמית, יכול הנהג לרסן את ההחלקה על ידי שימוש מתוזמן וחכם בדוושת הדלק בתיאום עם היגוי המכונית, אך הוא אינו יכול להאריך ולשלוט בהחלקה: הנהג יכול להשתלט עליה במהירות, או לאבד שליטה ברכבו.
חשוב להבדיל בין דריפט לבין "גלישת כוח". גלישת-כוח היא סחיפה הנוצרת ברכבי הנעה אחורית חזקים, על ידי תאוצה לאחר שיא הסיבוב (כלומר ביציאה ממנו )