ב-1939 עלה לנקודה זו גרעין של הנוער העובד וגרעין נוסף של עליית נוער מגרמניה. במהלך מלחמת העצמאות הצליחו חברי הקיבוץ (בסיוע תגבורת) לבלום מספר מתקפות של הלגיון הירדני וחיל המשלוח העיראקי. מתקפות אלו אומנם כשלו אך לוו בהפגזות ארטילריות כבדות שהרסו את רוב המבנים שמעל פני הקרקע.
לאחר מלחמת העצמאות עבר הקיבוץ לנקודה גבוהה יותר ליד 'גבעת גמל' מצפון מערב לחצר. ב-1989 החלו חברי הקיבוץ בשיתוף המועצה לשימור אתרים וקק"ל בשיחזור ושיקום המבנים ההיסטוריים. ב-1992 נפתח המקום למבקרים ומאז מתחדש מעת לעת בתערוכות, מוצגים ויוזמות חדשים וכן בחידוש אלה הוותיקים.
האתר כיום.
מטרת האתר.
מטרת האתר להמחיש את ימי היישוב הראשונים, להעמיק את ההיכרות עם מורשת הקרב של מגיני היישוב ולהכיר למבקרים את האתרים בסביבה.
המוצגים.
המקום מציע מספר אתרים היסטוריים בהם משולבות פעילויות שונות. בין האתרים:
במרחק מה מהאתר נמצאת משטרת גשר שהיוותה חלק מרכזי במערכה על עצירת צבאות ערב במלחמת העצמאות.
אמת מה נהדר
הרמן קהל
הרמן קֶהל (בגרמנית: Hermann Köhl; 15 באפריל 1888 - 7 באוקטובר 1938) היה חלוץ תעופה גרמני. הטיס את הטיסה הטרנס-אטלנטית הראשונה שבוצעה ממזרח למערב.
תולדות חייו.
קֶהל נולד בעיר נוי-אולם, בוואריה. השני מבין שמונה אחים.
בגיל 19 התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית במטרה ללכת בדרכו של אביו ולהפוך לקצין.
בראשית מלחמת העולם הראשונה שירת כסגן בגדוד ההנדסה ה-13 של וירטמברג. בהמשך, כאשר נפצע ברגליו, ונמנע ממנו להמשיך לשרת כקצין הנדסה, התנדב לשירות האוויר הגרמני. הוא הפך לטייס ובהמשך למפקד טייסת מפציצים. ב- 1918 קיבל את עיטור פור לה מריט ("מקס הכחול").
בסוף המלחמה התרסק קֶהל עם מטוסו מעבר לקווי היריב, נתפס והוחזק בשבי בצרפת, אך הצליח לברוח ולחזור לגרמניה.
לאחר המלחמה שירת במשטרה הגרמנית וברייכסווהר. ב- 1925 עבר לעסוק בתעופה אזרחית, ושנה לאחר מכן מונה לראש מחלקת טיסות הלילה של חברת התעופה הלאומית של רפובליקת ויימאר, דויטשה לופט האנזה.
הטיסה הטרנס-אטלנטית.
לאחר שצ'ארלס לינדברג חצה את האוקיינוס האטלנטי ממערב למזרח במאי 1927, רבים החלו להגות את הרעיון לבצע את הטיסה בכיוון הנגדי, שהייתה קשה יותר עקב רוחות שכיחות.
באותה שנה רכש חלוץ התעופה אהרנפריד גינטר פרייהר פון הינפלד שני מטוסים מדגם יונקרס W33, וביצע בהם יחד עם הרמן קֶהל מספר טיסות מבחן, תוך שבירת שיא מרחק הטיסה. לאחר מכן טסו שניהם עם אחד ממטוסי היונקרס, שקיבל את הכינוי "ברמן" (על שמה של ספינת הנוסעים הטרנס-אטלנטית SS Bremen), למנחת בלדונל הסמוך לדבלין, אירלנד, שם הם פגשו את ג'יימס פיצמוריס שהיה מפקד המנחת מטעם חיל האוויר האירי. ב- 12 באפריל 1928 המריאו שלושתם מבלדונל על מטוס ה"ברמן", חצו את האוקיינוס האטלנטי ונחתו על האי גרינלי, סמוך לחופו הדרומי של חבל לברדור, קנדה. על אף שפיספסו את נקודת היעד המקורית שלהם, ניו יורק, הפכו לראשונים שהצליחו לחצות את האוקיינוס האטלנטי בטיסה מאירופה לאמריקה. על הישג זה, הוענק לקֶהל עיטור "צלב התעופה המצוינת" על ידי נשיא ארצות הברית, קלווין קולידג'.
בשנת 1935, לאחר עליית הנאצים לשלטון, איבד קֶהל את עבודתו בדויטשה לופט האנזה. בהיותו קתולי אדוק ואיש דעתן, החליט לפרוש לחווה קטנה בדרום גרמניה, ולא לנסות לחפש טובות בקרב המשטר הנאצי.
את מקומו בדירתו ברובע טמפלהוף בברלין, תפס העיתונאי האמריקאי ויליאם שיירר.
קֶהל נפטר במינכן בשנת 1938, ונקבר בעיירה פפנהופן אן דר רוט, הסמוכה לעיר הולדתו, נוי-אולם.
הרמן קל
ריימונד בנישו
סירנה (אי)
סִירְנָה (ביוונית Σύρνα) הוא אי בגודל כ-4 ק"מ רבועים השייך לקבוצת האיים הדודקאנסיים, מדרום מזרח לאי אסטיפליה ודרומית מערבית לחופי טורקיה. על פי הרישומים משנת 2011 האי נותר שומם מאדם, אך בעבר האי אכלס מעט תושבים שעסקו בגידול צאן, דיג ומעט חקלאות.
בקרבת חופיו התגלתה ספינה רומית טבועה.
אזכור בקורות ההעפלה לארץ-ישראל.
בלילה ה-7 בדצמבר 1946, בדרכה לארץ, כשעל סיפונה 785 מעפילים, נקלעה ספינת המעפילים "רפיח" (לשעבר "אתנה") לסערה ליד חופי האי. קברניט הספינה ניסה להטיל עוגן באי סירנה אך הניסיון לא צלח.
האניה שנתקלה בסלעים, הוצפה במים שחדרו אליה וטבעה תוך פחות משעה. רוב הנוסעים קפצו ושחו לחוף, אך שמונה מעפילים נספו וגופותיהם נסחפו לחוף, וכ-11 נוספים נפצעו.
הניצולים התמקמו על האי למשך מספר ימים. על האי התגוררה משפחה בודדת. תמורת סחר חליפין רכשו המעפילים מספר כבשים מהמשפחה, לצורך מאכל.
אברהם ליכובסקי, מי שהיה הקשר-אלחוטאי של ההגנה על הספינה (ה"גדעוני" של הספינה), חילץ את מכשיר הקשר ויצר קשר עם המוסד שבאמצעות הסוכנות היהודית, פנה לעזרת הצי המלכותי הבריטי לצורך חילוץ דחוף של הניצולים מאחר שבאי לא היו מספיק מקורות להבטחת חייהם של מאות המעפילים.
כשלושה ימים לאחר טביעת הספינה הוצנחה אספקת מזון, בגדים, שמיכות ותרופות לניצולים על ידי מטוס בריטי.
כארבעה ימים לאחר הטביעה הגיעה משחתת יוונית שלקחה לרודוס את צוות המלחים הזרים ו-21 מהניצולים שהיו חולים ופצועים.
יום לאחר מכן הגיעו המשחתות הבריטיות 'שברון' ו'פרובידנס' לחלץ את יתר הניצולים, שהגיעו לישראל ב-13 בדצמבר ומיד לאחר מכן הוסעו למחנות המעצר בקפריסין.
הנספים נקברו על האי, ורק לאחר 26 שנים, בשנת 1972 אותרו שרידי עצמותיהם והועלו לקבורה בחיפה.
שימור בית הגידול.
האי מכוסה ברובו בצמחיית שיחים מסוג גריגה וערער. משמש כתחנה לעופות נודדים ועופות ים. הצמחייה והחי באי אנדמיים ולפיכך הוא נכלל ברשימת ה- GR 4210011 Vrachonisia Egeou כחלק מאמנת נטורה 2000 של האיחוד האירופי.
החיים בקבר
החיים בקבר: ספר המלחמה הוא ספר (רומן מלחמתי) אנטי-מלחמתי אודות מלחמת העולם הראשונה מאת הסופר היווני סטראטיס מיריביליס. הספר ראה אור באתונה ב-1930 ומוזכר לרוב יחד עם "במערב אין כל חדש" מאת אריך מריה רמרק כאחד מספרי החיילים המשובחים אודות מלחמת העולם הראשונה. מן הספרים הבולטים המתארים את זוועות מלחמת החפירות מתוך חיי היום-יום של הלוחמים.
הספר ראה אור בעברית בהוצאת עם עובד (ספריה לעם) בשנת 1997 בתרגומו של יחיאל קמחי, שאף זכה על תרגומו זה בפרס שר המדע, התרבות והספורט.
רקע.
המחבר, יליד לסבוס, התנדב ב-1915 לצבאו של אלפתריוס וניזלוס, שנלחם, למרות הנייטרליות המוצהרת של יוון לצד בריטניה וצרפת כנגד בולגריה, גרמניה וטורקיה. מיריביליס לחם כסמל בחזית המקדונית ובמלחמת יוון–טורקיה שפרצה מיד לאחר תום מלחמת העולם הראשונה ובה נחלו היוונים תבוסה קשה. ב-1922 שב ללסבוס לאחר עשר שנים כמעט רצופות של שירות קרבי פעיל.
בין אפריל 1923 לינואר 1924 פרסם מיריביליס את זכרונות המלחמה שלו בשבועון קבאנה (Καμπάνα; "הפעמון") אותם חיבר במהלך המלחמה ואחריה. בכתביו הביע את חוסר התוחלת שבמלחמה ותיאר את זוועותיה. ב-1930 נערכו הפרסומים ויצאו לאור בהוצאת Εκδόσεις Εστία כספר שהפך מיד את מיריביליס לסופר חשוב בארצו ולסמל של הפרוזה היוונית המודרנית.
תוכן הספר.
גיבור הספר הוא סמל קוסטולאס, בן דמותו כביכול של המחבר וסמל לכל החיילים הצעירים במלחמה. קוסטולאס נשרף באש להביור ובתיבת חפציו נמצאו מכתבים וזכרונות שכתב לאהובתו שבאי לסבוס ותיאורים של חבריו המובאים בסדרת פרקים קצרים ורבי עוצמה. חלק ניכר מהרשמים הוא תיאור ריאליסטי מפורט של חיי היום-יום בשוחות, עיסוקי החיילים, תקוותיהם ותשוקותיהם, געגועיהם ומחשבותיהם הן הבנאליות ביותר והן הנאצלות. מאידך, ובאותו טון ריאליסטי, מתוארים באדישות-של-הרגל התנאים ההיגייניים המזעזעים, חולדות האוכלות גוויות חיילים, זעקות פצועים, התעללות המפקדים, החרדה הבלתי-נשלטת בהשמע שריקות הפגזים וריח אבק השריפה ושרירותיות המוות הבא במפתיע. בניגוד לתיאורי זוועות מלחמת החפירות מציג המחבר ביד חומלת ועדינה תמונות חדות ואידיליות של חיי השלום ותיאורי טבע הנגלה באופן אבסורדי בלב התופת. הוא מעלה על נס את ההגיון והרגש של אמהות משני הצדדים לעומת הטמטום והאטימות של המדינאים והגנרלים.
סאם יוסטון
סאם הוף
סמיון סקסקובורגותסקי
סימאון השני
דורית אהרונוב
דורית אהרונוב (נולדה ב-1970) היא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטה העברית בירושלים המתמחה במחשוב קוונטי.
ביוגרפיה.
אהרונוב נולדה בוושינגטון, ארצות הברית וגדלה בחיפה, בתו של המתמטיקאי דב אהרונוב ואחייניתו של הפיזיקאי יקיר אהרונוב.
בשנת 1994 סיימה בהצטיינות יתרה את התואר הראשון במתמטיקה ובפיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1999 סיימה את התואר השני בפיזיקה במכון ויצמן. באוניברסיטה העברית בירושלים היא קיבלה את הדוקטורט בפיזיקה ומדעי המחשב. במסגרת התזה שלה במדעי המחשב מצאה דרכים המאפשרות חסינות לרעש עבור מחשבים קוונטיים.
לאחר הפוסט-דוקטורט שעשתה במשך שנתיים (שנה באוניברסיטת פרינסטון במחלקה למתמטיקה, ושנה באוניברסיטת ברקלי, קליפורניה במחלקה למדעי המחשב), מונתה לפרופסור במחלקה למדעי המחשב והנדסה באוניברסיטה העברית בירושלים.
אהרונוב זכתה במספר פרסים על עבודת המחקר שלה. בשנת 2005 נבחרה על ידי המגזין Nature לאחת מארבע "התאורטיקנים הצעירים הבולטים ביותר בתחום עשייתם", ובשנה שלאחר מכן הוענק לה פרס קריל למצוינות במחקר מדעי.
בשנת 2010 הוזמנה להרצות בקונגרס הבינלאומי למתמטיקה בהיידראבאד על נושא "ההיבטים המתמטיים של מדעי המחשב".
תחומי מחקר.
מחקריה של אהרונוב עוסקים בעיקר בתהליכי אינפורמציה קוונטית, הכוללים:
פוקהונטס 2
ככר אתרים
פוקהונטס 2 - מסע לעולם חדש
אבי זהר