בסוף שנות ה-70 נפטר אביו. בעקבות מותו כתב אוסטר את החלק הראשון ב"המצאת הבדידות", בו הוא מתאר את אביו כאדם חסר רגש וחסר אהבה, בקטע שהוא מעין תרפיה עצמית של אוסטר. אוסטר פרסם את הנובלה "מהלך לחץ" בשם "פול בנג'מין". הסיפור מופיע כנספח בספר "מהיד אל הפה" יחד עם האוטוביוגרפיה "מהיד אל הפה" (1997), 3 מחזות ומשחק בייסבול קלפים שהמציא, "בייסבול אקשן" דבר שממחיש עד כמה היה זקוק לכסף. בתחילת שנות ה-80 אוסטר נשא אישה שנייה, את הסופרת סירי הוסטוודט, שהיא אשתו גם היום.
חזרה לארצות הברית.
אוסטר התחיל לקבל הערכה כסופר ופרסם את שלל יצירותיו המצליחות: "לוויתן", "מר ורטיגו", "הטרילוגיה הניו יורקית". אוסטר כתב את "מוזיקת המקרה" שהפך לסרט מאוחר יותר בכיכובו של ג'יימס ספיידר (גם אוסטר עצמו מופיע בו). פול אוסטר כתב את התסריט ל"לולו על הגשר" ואת "עישון" וסרט ההמשך "מוציאים עשן" (Blue in the face) בכיכובו של הרווי קייטל. כמו כן הוא היה שופט בפסטיבל קאן ב-1997.
אוסטר עדיין מתרגם ועוסק בעבודה ספרותית מלבד כתיבת רבי-מכר. בשנת 2006 יצא לאור ספרו "Travels in the Scriptorium" שתורגם לעברית בשנת 2016 בשם "מסעות בחדר הכתיבה".
אוסטר ומדינת ישראל.
אוסטר ביקר לראשונה בישראל בינואר 1997, מאז ביקר פעמים נוספות. במאי 2010 שהה בישראל במסגרת פסטיבל הסופרים הבינלאומי שנערך בירושלים.
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
על כתביו:
הערות שוליים.
הודו-סין
חבל הודו-סין (או חצי האי הודו-סין) הוא חבל ארץ יבשתי בדרום-מזרח אסיה השוכן בין הודו לסין.
חצי האי מוקף ממערב על ידי מפרץ בנגל, ים אנדמן ומצר מלאקה וממזרח על ידי ים סין הדרומי, וכולל את המדינות הבאות:
המונח "הודו-סין" משמש לרוב בהקשר של ההתיישבות הצרפתית בחלק מהאזור - כיום המדינות וייטנאם, קמבודיה ולאוס - הודו-סין הצרפתית.
לאורך ההיסטוריה האזור הושפע מהמדינות הגדולות השוכנות לגבולותיו, מכאן קיבל החבל את שמו. השפעת סין באה לידי ביטוי בעיקר בווייטנאם, בעוד שבתאילנד, קמבודיה ולאוס ההשפעה ההודית ניכרת יותר. הדת המרכזית באזור היא הבודהיזם בעיקר בגרסת הטהרוואדה. במלזיה ניתן למצוא מאמינים הינדים, מוסלמים ונוצרים.
פרל בק
פרל סיידנסטריקר בַּק (באנגלית: Pearl Sydenstricker Buck; 26 ביוני 1892 - 6 במרץ 1973) הייתה סופרת אמריקאית, כלת פרס נובל לספרות ב-1938 ופרס פוליצר ב-1932 (על ספרה האדמה הטובה).
חייה.
בק נולדה ב-1892 בווירג'יניה המערבית שבארצות הברית. בהיותה בת חודשים אחדים בלבד לקחו אותה עימם הוריה המיסיונרים לסין, והיא גדלה שם והתוודעה לשפה ולמנהגים הסיניים. כבר בגיל צעיר עודדו אותה הוריה לכתוב.
בגיל 15 עברה ללמוד בפנימייה בשאנגחאי. שנתיים אחר כך יצאה למסע עם הוריה אל אירופה, ביקרה באנגליה והמשיכה ללימודים בארצות הברית, שם למדה עד 1914. לאחר לימודיה שבה לסין וב-1917 התחתנה עם מיסיונר אמריקאי צעיר, שעסק בכלכלה חקלאית, ג'ון לוסינג בק. לאחר הולדת בתם עברה המשפחה ב-1921 לנאנג'ינג ובק לימדה ספרות אנגלית באוניברסיטה העירונית. היא אימצה תשעה ילדים במהלך שהותה שם.
ב-1926 חזרה לזמן קצר לארצות הברית והשלימה תואר שני באמנות באוניברסיטת קורנל.
בק החלה בקריירה הספרותית הענפה שלה ב-1930, בגיל 38, בספרה "רוח מזרחית, רוח מערבית".
ב-1931 כתבה את הרומן הידוע ביותר שלה, זוכה פרס פוליצר - "האדמה הטובה".
ב-1934, בשל מתיחות פוליטית, עזבה בק את הרפובליקה הסינית (1912-1949) וחזרה לארצות הברית. שנה אחר כך התגרשה מבק ונישאה מיד שוב. בעלה השני ריצ'רד וולש היה נשיא הוצאה לאור. בתקופה זו אימצה שישה ילדים.
ב-1938 זכתה בפרס נובל לספרות לאחר שכתבה את הביוגרפיות של הוריה "הגלות" ו"המלאך הלוחם".
בק כתבה מעל ל-100 יצירות - רומנים, סיפורים קצרים, פרוזה וספרות ילדים.
קורות חייה השפיעו על תוכני היצירות. היא רצתה להוכיח לקוראיה כי אוניברסליות של האנושות אפשרית, אם נרצה בכך. היא כתבה על נשים, רגשות, אסיה ואסייתים, הגירה, ואימוץ.
ב-1949 הקימה סוכנות אימוץ שטיפלה בילדים דו-גזעיים.
בק מתה ב-1973.
פרל באק
אמור
מלחמת הודו–סין
מלחמת הודו–סין (סינית מפושטת: 中印边境战争, סינית מסורתית: 中印邊境戰爭, פין-יין: Zhōng-Yìn Biānjìng Zhànzhēng, הינדי: भारत-चीन युद्ध), הידועה גם כסכסוך הגבולות הסינו-הודי, היא מלחמה שהתרחשה בשנת 1962 בין הרפובליקה העממית של סין והודו.
העילה הראשונית למלחמה הייתה על אזור הגבול ההימלאי בארונאצ'ל פרדש, שבסין נקרא דרום טיבט. הלחימה החלה ב-20 באוקטובר 1962 בין צבא השחרור העממי לכוחותיה המזוינים של הודו. ההתנגשות הכבדה הראשונה בין הכוחות הייתה התקיפה הסינית על הפטרול ההודי, צפונית לקו מקמהון. העימות התרחב גם לאזור אקסאי צ'ין בו ראתה סין אזור אסטרטגי, שכן דרכו יוכל לעבור הכביש המהיר הלאומי שלה, בין המחוזות המנהליים טיבט ושינג'יאנג. בסופה של המלחמה כבשה סין את שני אזורי המחלוקת והכריזה על הפסקת אש חד-צדדית שנכנסה לפועל ב-20 בנובמבר 1962 בחצות.
מלחמת הודו-סין הייתה מלחמה הררית בעיקרה, והקרבות הגדולים בה התבצעו בגובה של מעל ל-4,250 מטרים. קרבות אלו היו בעיה לוגיסטית לשני הצדדים. לאחר המלחמה בוצע שינוי רחב בצבא ההודי כדי להכינו למאבקים דומים בעתיד. כמו כן הפסדה של הודו במלחמה גרר ביקורת קשה על ראש הממשלה ההודי ג'ווהרלל נהרו, שנתפש כאחראי לכישלון ועל שר ההגנה שלו, קרישנה מנון, שאולץ להתפטר.
מקום המחלוקת.
סין והודו חלקו גבול ארוך, שחולק לשלושה חלקים על ידי נפאל, סיקים (אז פרוטקטורט הודו) ובהוטן, העוקב אחר ההימלאיה בין בורמה למה שהיה אז מערב פקיסטן. לאורך גבול זה שוכנים מספר אזורים שנוי במחלוקת. בקצהו המערבי נמצא אזור אקסאי צ'ין, אזור בגודל שווייץ, היושב בין האזור האוטונומי הסיני שינג'יאנג וטיבט (אשר סין הכריזה כאזור אוטונומי בשנת 1965). הגבול המזרחי, בין בורמה לבהוטן, כולל את המדינה ההודית הנוכחית ארונאצ'ל פרדש. שני האזורים הללו נכבשו על ידי בסכסוך של 1962.
רוב הלחימה התרחשה בגובה רב. אזור אקסאי צ'ין הוא מדבר של דיונות מלח בגובה 5,000 מטר מעל פני הים, וארונאצ'ל פראדש הוא הררי עם מספר פסגות העולות על 7,000 מטר. הצבא הסיני החזיק באחד הרכסים הגבוהים ביותר באזורים. הגובה הרב ותנאי ההקפאה גרמו גם לקשיים לוגיסטיים ורווחה; בעבר עימותים דומים (כמו הקמפיין האיטלקי במלחמת העולם הראשונה) תנאים קשים גרמו לנפגעים רבים יותר מאשר בפעולות אויב. מלחמת סין-הודו לא הייתה שונה, עם כוחות רבים משני הצדדים שנכנעו לטמפרטורות הקרות הקפואות.
ברווז
בשם ברווז (צירוף של המילים "בר" ו"אווז" – משום שהם קטנים מן האווז. בר בארמית פירושו בן, בר אווז – בן האווז) קוראים למספר מינים במשפחת הברווזיים (Anatidae). הברווזים אינם קבוצה משותפת אך הם בכל זאת שונים מסוגים אחרים במשפחה כמו אווזים וברבורים בכך שהם בעלי גוף קטן יותר, צוואר קצר יותר ומקור גדול יותר.
ישנו גם סוג המכונה ברווז ובו רוב המינים המוכרים של הברווזים.
הברווזים הם עופות מים שנמצאים רוב הזמן במים. הברווזים יכולים לשהות במים מתוקים או מלוחים. רבים מהם עופות נודדים שעוזבים מקומות קרים בחורף ושבים אליהם בקיץ. הברווזים מקננים הן על הקרקע והן על עצים.
ישנן שתי קבוצות (לא טקסונומיות) של ברווזים המתחלקים על פי הרגלי האכילה שלהם: ברווזים צוללים וברווזים משתכשכים. הברווזים הצוללים הם ברווזים הצוללים אל מתחת לפני המים וצדים או שולים את מזונם מתוך המים. לעומתם הברווזים המשתכשכים ניזונים ממזונות שצפים על פני המים תוך כדי שיט רגיל ולעיתים גם ניזונים ממזון יבשתי. אלו האחרונים אוכלים בעיקר מזון צמחי או רכיכות קטנות, אם כי חלק מהם יאכלו גם מאכלים גדולים יותר כמו דגים קטנים, חרקי מים ואפילו נבלות.
ברווזים רבים הם עופות אקזוטיים, ואת רובם מגדלים בגנים רבים בעולם, כולל במדינות שאינן אזור גידולם הטבעי. שני מיני ברווזים בויתו לגמרי – ברווז הבית שבוית מהברכייה והברבר וכן המולארד שנוצר מזיווג משותף של שניהם.
מיכאל מלכיאור
הרב מיכאל מלכיאור (נולד ב-31 בינואר 1954) הוא רב, ראש מפלגת מימד, לשעבר חבר הכנסת ושר בממשלת ישראל
מטעם העבודה-מימד.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
מיכאל מלכיאור נולד בשנת 1954 בקופנהגן בירת דנמרק, לרב בנימין מלכיאור, הרב הראשי של דנמרק. במהלך שנות השבעים למד בישיבת הכותל בירושלים. בשנת 1980 קיבל הסמכה לרבנות וחזר לסקנדינביה על מנת לשמש כרב של אוסלו ואחר כך כרב הראשי של הקהילה היהודית בנורווגיה. באוסלו הוא יסד גן ילדים יהודי, חיזק את בתי הספר היהודיים של אחר הצהריים ויסד מקהלת ילדים בבית הכנסת. כן ייסד מרכז למזון כשר שסיפק אוכל כשר ליהודי פולין.
בשנת 1986 עלה לישראל. בין היתר שימש כמנהל בינלאומי של קרן אלי ויזל בניו-יורק והתלווה לוויזל בביקור בברית המועצות בשנת 1986.
קריירה פוליטית.
בשנת 1995, לאחר רצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין, החליט מלכיאור להצטרף לחיים הפוליטיים. בשנת 1996 נבחר כיו"ר הוועד המנהל של מפלגת מימד. שלוש שנים לאחר מכן נבחר כנציג מטעם תנועת מימד תחת רשימתו של אהוד ברק "ישראל אחת".
במהלך שנת 1999 בכנסת החמש עשרה נבחר לראשונה כחבר כנסת מטעם מפלגת מימד בתוך ישראל אחת, ומונה לשר לענייני חברה ותפוצות בממשלתו של אהוד ברק.
בשנת 2000, בעקבות כוונתו של ברק לקדם רפורמה שמטרתה הפרדת דת ומדינה הודיע מלכיאור כי מימד עלולה לפרוש בשל כך מהממשלה, בטענה כי מדובר בהפרה בוטה של ההסכם בין העבודה למימד בנושאי דת ומדינה.
בשנת 2001 מונה לסגן שר החוץ בממשלת האחדות הלאומית.