הסרט הופק במשך שש שנים, בעלות של 8,291,712 רובל, כפי שנמסר בדו"חות הכספיים הסופיים באוגוסט 1967. בהמרה לדולרים ובחישוב אינפלציה מקורב, מחירו היום היה שווה ערך ל-70 מיליון דולר אמריקני, אף כי דוברים סובייטים הפיצו בשעתו שמועות לפיהן עלותו הייתה גבוהה בהרבה, כ-100 מיליון דולר ב-1967. הוא יצא לאקרנים בסדרה בת ארבעה חלקים; הקרנת הבכורה של הראשון והשני נערכה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה, ב-19 ביולי 1965. ההפצה המסחרית של הארבעה בברית המועצות הייתה, בהתאמה, ב-14 במרץ וב-20 ביולי 1966, וב-21 ביולי וב-4 בנובמבר 1967.
עלילה.
חלק 1: אנדריי בולקונסקי.
שנת 1805 בסנקט פטרבורג. בנו הלא לגיטימי של אציל עשיר מוצג בפני החברה הגבוהה. ידידו, הנסיך אנדריי בולקונסקי מצטרף לצבא הקיסרות כעוזרו של הגנרל מיכאיל קוטוזוב במלחמת הקואליציה השלישית נגד נפוליאון. כשאביו של פייר מזהה אותו, פייר מושך את תשומת לבה של הלן קוראגין ונישא לה, רק כדי לגלות משמועות שהיא הייתה לא נאמנה ושכבה עם פיודור דולוקוב, חברו של אחיה של הלן, אנטול. בינתיים אנדריי משתתף במבצע כושל באוסטריה, היכן שהוא משתתף בקרב שינגראברן ובקרב אוסטרליץ. הוא נפצע קשה ונחשב למת. הוא חוזר לנחלת אביו בזמן כדי לראות את ליסה רעייתו מתה בעת לידת בנם.
חלק 2: נטשה רוסטובה.
סוף שנת 1809. נטשה, בתו הצעירה של רוזן, משתתפת בנשף הראשון שלה. אנדריי נתאהב בה ונחוש להינשא לה, אך אביו דורש ממנו להמתין. אנדריי יוצא לטייל בארצות ניכר ונטשה מתגעגעת אליו. אך כשהיא פוגשת את אנאטול קוראגין היא מחליטה להעדיפו על פני אנדריי. ברגע האחרון היא מתחרטת וזונחת את תוכניותיה להשתייב עם אנטול. ברם, אנדריי שמה על תוכניותיה ומכריז כי הקשר ביניהם הסתיים. פייר מנסה להרגיעה ומכריז לפתע על אהבתו כלפיה.
חלק 3: שנת 1812.
שנת 1812. צבאו של נפוליאון פולש לרוסיה. הגנרל קוטוזוב מבקש מאנדריי להצטרף אליו כקצין מטה. פייר יוצא לצפות בהתנגשות בין הצבאות, אך בקרב בורודינו הוא מתנדב לסייע לסוללת הארטילריה. יחידתו של אנדריי ממתינה ככוח מילואים, אך מותקפת ואנאטול, שנמצא שם, נפצע קשות. הצבא הצרפתי יוצא כשידו על העליונה ומתקדם אל מוסקבה.
חלק 4: פייר בזוחוב.
כשמוסקבה ניטשת על ידי הכוחות הרוסיים, בני משפחת רוסטוב עוזבים את אחוזתם, כשהם לוקחים איתם חיילים פצועים ומבלי לדעת שביניהם נמצא גם אנדריי. פייר, לבוש כחקלאי, מנסה להתנקש בנפוליאון אך נבלם ונלקח בשבי. כשהצרפתים נאלצים לסגת, הוא צועד במשך חודשים עם הצבא הצרפתי עד שהוא משוחרר במארב רוסי. הצרפתים מובסים על ידי הגנרל קוטוזוב בקרב קראסנוי. אנדריי מזוהה על ידי מכריו והוא מובא לאחוזתו. הוא מוחל לנטשה בעודו על ערש דוויי. נטשה מתאחדת עם פייר כשמוסקבה משוקמת ונבנית מחדש.
הפקת הסרט.
עבודות ההכנה עבור צילומי הסרט החלו באולפני מוספילם בשנת 1961 והצילומים החלו בשנת 1963. סצנת קרב בורודינו כללה כ-12,000 ניצבים, לדבריו של בונדרצ'וק, אף כי ספר השיאים של גינס נקב במשך מספר שנים במספר גדול פי עשרה וטען כי מדובר בסצנה בה מספר הניצבים הגדול ביותר. הסרט היה אחד הסרטים הראשונים בברית המועצות שצולמו במצלמת 70 מ"מ. הסרט צולם עם 6 ערוצי שמע סטראופונים.
הקרנת הסרט.
הסרט הופץ לאקרנים בברית המועצות בארבעה חלקים בשל אורכו (484 דקות):
בעת הפצתו בארצות הברית קוצר הסרט בשעה והוקרן בשני חלקים, כאשר כל חלק הוקרן כשני פרקים וכך נשמר המבנה של ארבעה פרקים (שמות הפרקים היו: נטשה ואנדרי, קרב אוסטרליץ, נטשה ופייר, ושריפת מוסקבה). אורכו של החלק הראשון היה שלוש וחצי שעות, ואורך החלק השני היה שלוש שעות.
בישראל הגישה פורום פילם בקשה להפצת הסרט, ולאחר שזו לא קיבלה אישור, ייבוא והפצת הסרט הועברו לידי דוד אבידן - המאה השלושים, שקיבל היתר להפצת הסרט. הסרט היה הסרט הסובייטי הראשון שהותרה הפצתו לאחר מלחמת ששת הימים.
סקלרומטר
סקלרומטר (אנגלית: Sclerometer) הוא מכשיר מדידה למדידת קשיות חומרים, שהומצא בשנת 1896 על ידי תומאס טרנר (). מקור השם הוא במלה היוונית σκλερος שמשמעותה "קשה".
המכשיר מתבסס על יהלום כמינרל הקשה ביותר בטבע. מידת הקשיות של כל חומר הנבדק במכשיר נקבעת על פי הקלות שבה ניתן לשרוט את החומר באמצעות ראש נע של יהלום.
באמצעות מכשיר זה ניתן להעניק לחומרים שונים דרוג בסולם של "קשיות מוחלטת", להבדיל מסולם מוס שאיננו משקף יחס אמיתי בין החומרים.
פנציר-S1
פנציר S-1 (ברוסית: Панцирь-С1, או בציון: 96К6; בקוד דיווח נאט"ו: SA-22 Greyhound) היא מערכת משולבת של תותחים וטילי קרקע-אוויר, טקטית וניידת נגד כלי טיס וטילי שיוט. המערכת מיוצרת על ידי משרד התכנון KBP בטולה, רוסיה. מערכת הפנציר S-1 היא שיפור ישיר של קודמתה, SA-19/SA-N-11.
היסטוריית פיתוח.
מערכת הפנציר-S פותחה החל משנת 1990 כמחליפה ל9K22 טונגוסקה. אב הטיפוס הושלם ב-1994 והוצג שנה לאחר מכן בתערוכת הסלון האווירי במוסקבה. הפיתוח הואט באותה תקופה בשל המצב הכלכלי הגרוע ברוסיה, אך חודש בתמיכת הלקוח הראשון, איחוד האמירויות, בשנת 2000.
דרישת איחוד האמירויות הייתה למכ"ם המסוגל לעקוב גם אחר מטרות קרקע, בתוספת תותחים וטילים משופרים, מה שהאט מעט את סיום הפיתוח. ניסויים חיים נערכו ביוני 2006 במטווח קפוסטין יאר באסטרחן. בדיקות סופיות במאי 2007 כללו מסע מזורז של הכלים לאורך 250 ק"מ לעמדת ירי בלתי מוכנה, כדי לדמות משימת הגנה אוויריות אופיינית.
תיאור כללי של המערכת.
כל מרכיבי המערכת מותקנים על כלי רכב אחד הנושא הן את מכ"מי החיפוש והעקיבה והן את משגרי הטילים והתותחים על מערכותיהם. כלי הרכב המוביל את המערכת השתנה בין הגרסאות השונות והיה לרוב משאית כבדה בעלת הנעה 8x8 מסוג URAL-5323, KAMAZ-6560, MZKT-7930 או שלדה זחלית בלארוסית מסוג GM-352M1E, שהיא כפי הנראה היחידה המאפשרת ירי בתנועה. כמו כן קיימת גרסה נייחת להתקנה על כלי שיט.
הצריח נושא 12 טילי 57E6 או 57E6-E בשתי קבוצות בנות 6 צינורות שיגור, אחת בכל צד של הצריח. הטיל הוא דו שלבי מונע בדלק מוצק, כשהשלב העליון צר מהתחתון. ראש הקרב מכיל מרעומי קרבה ומגע וחומר נפץ מרסק במשקל 16 ק"ג. הטיל כולו שוקל 65 ק"ג, מגיע למהירות מרבית של 1,100 מטר לשנייה וטווחו היעיל 1–12 ק"מ.
צמד תותחי 2A38M בקוטר 30 מ"מ מצוידים ב-700 פגזים מסוגים שונים. התותחים מגיעים לקצב אש של 2,500 פגזים לדקה וטווחם מגיע עד 4 ק"מ. התותחים בשילוב הטילים יכולים ליירט מטרות מנמיכות טוס ביותר, כטב"מים ואף טילי שיוט בגובה שאינו נמוך מ-15 רגל (כחמישה מטרים מעל פני הקרקע).
המכ"מים פועלים בתדרים המילימטריים והסנטימטריים. טווח הגילוי הוא 30 ק"מ וטווח העקיבה הוא 24–28 ק"מ למטרה בעלת שטח חתך מכ"ם של 2 מטר מרובע. בנוסף למכ"ם קיימת במערכת בקרת האש גם מערכת הדמיה תרמית באינפרה אדום עם עיבוד אות ספרתי ועקיבה אוטומטית. מערכות זולות המיועדות לייצוא מכילות בקרת אש אלקטרו-אופטית פשוטה יותר.
תצורות הפעלה מבצעית.
עד לשישה רכבי פנציר S-1 יכולים לפעול בתצורות הבאות:
פעילות מבצעית.
ב-22 ביוני 2012, הפילה יחידת פנציר-S1 סורית מטוס F-4 פנטום טורקי מול חופי העיר לטקיה. לפי מקורות ישראלים הרוסים כנראה מעורבים בהפלת המטוס כאזהרה לכוחות נאט"ו שלא להתערב צבאית במלחמת האזרחים בסוריה.
במהלך התקיפות האוויריות של ישראל על מטרות איראניות בסוריה ב-10 במאי 2018 סוללת פנציר-S1 (קוד נאט"ו SA-22) שתקפה את מטוסי חיל האוויר הישראלי הושמדה.
ב-21 בינואר 2019, במסגרת תקיפות תגובה נגד תשתיות איראניות בסוריה, השמיד חיל האוויר הישראלי לפחות שתי סוללות פנציר-S1 סוריות אחרי שאלה פתחו באש חרף האזהרה שהעבירה ישראל לסורים.
פנים מצחיקות
פנים מצחיקות (באנגלית: Funny Face) הוא סרט קולנוע מוזיקלי אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 1957. הסרט, בבימויו של סטנלי דונן כולל שירים רבים של ג'ורג' ואיירה גרשווין.
עלילת הסרט.
ג'ו סטוקטון (המגולמת על ידי אודרי הפבורן) היא מוכרת ספרים ביישנית המתגלה על ידי צלם אופנה מפורסם (מגולם על ידי פרד אסטר). סטוקטון נלקחת לפריז ושם היא מתאהבת בצלם.
הפבורן שרה במהלך המחזמר שלושה שירים בקולה-שלה (בניגוד לסרט גבירתי הנאווה, בו שרה מארני ניקסון את תפקידי השירה של הפבורן), וכן היא רוקדת בדואט עם אסטר.
אזכורים תרבותיים.
חברת האופנה גאפ השתמשה בקטעים מהסרט בפרסומותיה.
בפרק S'Wonderful S'Marvelous עונה 7, של הסדרה בנות גילמור, במהלך ערב רומנטי צופים לורליי גילמור וכריסטופר היידן בסרט.
בשנת 1990 קטע מהסרט מופיע בווידאו-קליפ של ויטני יוסטון - "I'm Your Baby Tonight".
חוק מימון מפלגות
חוק מימון מפלגות, תשל״ג–1973 הוא חוק המסדיר בעיקרו את מקורות המימון של המפלגות המיוצגות בכנסת. החוק, שחוקק בשנת 1973, מעניק למפלגות מתקציב המדינה מימון שוטף ומימון מיוחד לקראת בחירות לכנסת וקובע מגבלות על קבלת תרומות על ידי המפלגות. מימון המפלגות נקבע לפי מספר חברי הכנסת שיש לכל מפלגה. הנימוקים העיקריים להחלת הגבלות חוקיות על אופן המימון הם ערך השוויון בבחירות, כלומר שלכל בוחר תהיה אותה היכולת להשפיע על תוצאות הבחירות ללא קשר לכוחו הכלכלי, וכן עקרון הנאמנות המחייב שנבחרי ציבור לא יהיו תלויים בבעלי-הון.
עיקרי החוק.
חוק מימון מפלגות נוגע לנושאים הבאים:
מימון.