עם פרוץ המלחמה הוא מונה לקצין אג"ם של הארמייה החמישית, ובאמצע אוקטובר 1939 הוא מונה לקצין אג"ם של הארמייה השנייה. ב-1 בנובמבר 1939 הוא מונה לקצין אג"ם של קבוצת ארמיות A, והשתתף עמה בחלק הראשון של המערכה על צרפת. ב-1 ביולי 1940 הוא מונה לראש המטה של ​​ראש המינהל הצבאי של צרפת, וב-25 ביולי 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-72. ב-19 בספטמבר 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-290, וב-14 באוקטובר 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-6. ב-1 בדצמבר 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ובמהלך מבצע ברברוסה הוא לחם עם הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-6 במסגרת הארמייה התשיעית. במהלך הקרב על מוסקבה לחמה בתחילה הדיוויזיה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-41 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, ולאחר מכן לחמה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-56 במסגרת הארמייה הרביעית, וב-26 בדצמבר 1941 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב. בתחילת יוני 1942 הוא מונה למפקד כוח הסיור של קבוצת ארמיות A, ובסוף 1942 הוא מונה למפקד צוות קרב בארמיית הפאנצר הראשונה בקווקז. ב-1 בפברואר 1943 הוא מונה אז למפקד כוחות העורף בחצי האי קרים, ובאביב 1943 הוא מונה למפקד חצי האי קרים. ב-26 ביולי 1943 הוא מונה למפקד הקורפוס ההררי ה-49, ובאמצע ספטמבר 1943 הוא מונה אז למפקד כוחות הביטחון של קבוצת ארמיות A. ב-1 בדצמבר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, ובאמצע דצמבר 1943 הוא מונה למפקד הכוחות הגרמניים בטרנסניסטריה. ב-1 באפריל 1944 הוא מונה למפקד הכוחות הגרמניים בצפון רומניה, וב-24 ביוני הוא מונה למפקד הקורפוס ה-69 בקרואטיה, עליו פיקד עד סוף המלחמה.
לאחר המלחמה.
בתום המלחמה נפל אולב בידי הצבא הבריטי, והופיע כעד במהלך משפטי נירנברג, וב-30 בספטמבר 1947 שוחרר מהשבי. לאחר שחרורו התגורר אולב בדיסלדורף, עד למותו ב-14 באפריל 1964.
דג עטלף סיני
דג עטלף סיני (שם מדעי: "Myxocyprinus asiaticus"; באנגלית מכונה: "Chinese high-fin banded shark") הוא מין של דג ממשפחת הקטוסטומיים שבסדרת הקרפיונאים. זהו דג יחיד בסוגו והוא הגדול שבבני משפחתו. הוא חי בטבע בנהרות סין ומשמש כדג נוי נפוץ.
אורכו של דג העטלף יכול להגיע ל-135 סנטימטר והוא יכול לשקול במקרים נדירים מעל 40 קילוגרם. הוא נפוץ יותר באורך 50–60 ס"מ בבגרות. דג זה מגיע לבגרות מינית בגיל 5 עד 6 ויכול להאריך ימים עד גיל 25 בתנאי שבי. הדגים בצעירים נראים שונה מהבוגרים והם בעלי סנפיר גב גבוה מאוד ובקצוותיו "רעמת" קשקשים גבוהה עד לזנב. הצעירים צהובים ובעלי פסים שחורים אופקיים לאורך גופם והבוגרים מאבדים את הפסים והופכים לכהים יותר ובעלי סנפיר גבי קטן יותר. הזכרים נצבעים באדום בעונת הרבייה עם בטן צהובה. הם בעלי שלושה זוגות גפיים קטנים וראש רחב עם עיניים גדולות. לדגים אלה יש שורת שיניים אחת בפיהם ובניגוד לקרפיונים אחרים הם חסרי זיפים לצד הפה.
דג העטלף חי בטבע בנהר היאנגצה בסין ובכמה מיובליו הקטנים. הוא ניזון בעיקר מצמחייה מיימית אך יגוון ביתושים, תולעים וזימרגלאים. הדג נפגע בטבע עקב דיג יתר לבשר ולגידול באקווריום, הקמת סכרים, זיהום, הבאת מינים חדשים ופגיעה באזור חיותו. דג זה הוא מין מוגן בסין.
תזמורות במחנות הנאצים
תזמורות במחנות הנאציים
תזמורות במחנות המוות
תזמורות במחנות ההשמדה
תזמורות במחנות הריכוז
קטוסטומיים
קטוסטומיים (שם מדעי: Catostomidae) היא משפחת דגים שוכני מים מתוקים מסדרת הקרפיונאים הגדולה. דגים אלה הם קרוביהם של הבינוניים. הם חיים בטבע בנהרות ואגמים באמריקה הצפונית אך חלק מהמינים כמו מוצץ ארוך-חוטם ("Catostomus catostomus") ודג עטלף סיני חיים במזרח אסיה. מאובנים דגים ממשפחה זו נמצאו מהאאוקן.
לבני משפחה זו סנפירים רחבים, זנבות קטנים וראשים מגודלים עם שפתיים רחבות הבנויות בצורה המתאימה ליניקה של חומרים מזינים מקרקעית המים. לדגים אלה כמעט ואין שיניים למעט שורה יחידה בפיהם. בעזרת פיהם הרחב הם מצליחים לינוק צמחייה מימית, אצות, חרקים קטנים, סרטנים, תולעים ודגים קטנים. אורכם הממוצע הוא עד 60 ס"מ אך המין הגדול ביותר - דג עטלף סיני, יכול להגיע לאורך של 135 ס"מ ולמשקל של מעל 40 ק"ג. כמותו גדולים גם בני הסוג "Ictiobus".
TUIfly
ת'ומסון איירווייז
בוזגלוס
אלכסנדר בלוייב
אלכסנדר בלוייב (ברוסית: Алекса́ндр Никола́евич Балу́ев; נולד ב-6 בדצמבר 1958) הוא שחקן רוסי.
ביוגרפיה.
בלוייב נולד במוסקבה ולמד בבית ספר לתיאטרון בעיר, ב-1980 החל להופיע בתיאטרון הצבא הרוסי ובין הופעות המשחק הראשונות שלו היא במחזה הגברת עם הקמליות. ב-1986 עבר לתיאטרון ירמולובה ושם הופיע בין היתר במחזה קליגולה, בסוף שנות השמונים הוא עזב את התיאטרון על מנת להתמקד בקריירה קולנועית.
קריירה.
ב-1993 שיחק בסדרה "הסוס הלבן" אודות מלחמת האזרחים ברוסיה. ב-1997 שיחק את הגנרל אלכסנדר קודורוף בסרט פיסמייקר.
ב-1998 שיחק בסרט "פגיעה קטלנית" לצד ונסה רדגרייב וטיאה לאוני. ב-2000 שיחק במותחן הפעולה "סימן חיים" לצד מג ראיין.
ב-2004 שיחק בסדרה "סאגת מוסקבה" המבוססת על טרילוגיה מאת וסילי אקסיונוב ושודרה בערוץ 1 הרוסי. ב-2005 שיחק בסדרה מותה של האימפריה ובאותה שנה לקח חלק בעיבוד הקולנועי של הספר גמביט טורקי.
ב-2007 שיחק בסדרת ההרפתקאות 1612 ובאותה שנה שיחק בסרט "הגירוש" של הבמאי אנדריי זוויאגינצב, שעל תפקיד זה היה מועמד לפרס ניקה.
ב-2011 גילם את פיוטר הגדול בסדרה אודותיו וב-2020 השתתף בסרט "צרפתי". ב־2021, גילם שוב את פיוטר הגדול, הפעם בסדרת הטלוויזיה "יליזבטה".
ייפ מאן (פירושונים)
ג'ול (פירושונים)
מוזא
תאודור פון ורדה
גנרל תאודור פרייהר פון ורדה (בגרמנית: Theodor Freiherr von Wrede; 30 בנובמבר 1888 - 3 במרץ 1973), היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
פון ורדה נולד ב-30 בנובמבר 1888 בונדסבק שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, ובשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הלנסרים ה-5 (וסטפאליה), עמו לחם מלחמת העולם הראשונה. ב-18 באוגוסט 1916 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון ורדה לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במאי 1929 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1933 הא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 בפברואר 1934 הוא מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-10, וב-1 באוגוסט 1935 הוא הועלה לדרגת אוברסט. בסתיו 1937 הוא מונה לנספח הצבאי בבודפשט, וב-1 באפריל 1939 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור.
מלחמת העולם השנייה.
בסוף אוקטובר 1939 מונה פון ורדה למפקד הדיוויזיה ה-423 בפולין, ובמרץ 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-393 בוורשה. ב-8 ביוני 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-290, ולחם עמה במהלך המערכה על צרפת כחלק מהקורפוס ה-38 במסגרת הארמייה הרביעית, ולאחר מכן כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה התשיעית. באמצע ספטמבר 1940, הוא נתן את הפיקוד על הדיוויזיה להלגה אולב למשך חודש, וב-1 במרץ 1941 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך מבצע ברברוסה הוא לחם עם הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-56 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית, והשתתף עמה בקרבות השונים בזירה הצפונית. בינואר 1942 נלכדה הדיוויזיה בכיס דמיאנסק, יחד עם 5 דיוויזיות אחרות, אך הן חולצו במאי אותה שנה. ב-22 בפברואר 1942 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 במאי 1942 הוא נפצע קשה ליד דמיאנסק. לאחר החלמתו הוא לא חזר לקבל תפקיד פיקודי, וב-31 בדצמבר 1944 הוא פרש מהצבא.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה התגורר פון ורדה בבון, עד למותו ב-30 במרץ 1973.
אברהם אביטבול
הרב אברהם אביטבול (אבוטבול) (? – י' באדר ה'תש"ה, 1945) היה רב, ראש ישיבה ודרשן במרקש ובקהילות נוספות במרוקו.
ביוגרפיה.
נולד במרקש למשורר רבי שלמה אביטבול, בנו של הדיין רבי יוסף אביטבול.
למד תורה בישיבות מרקש אצל רבי אלעזר הלוי ורבי שלמה הכהן. בו' בניסן ה'תר"פ נשא את שרה, בתו של הגביר שלמה אלפסי, ממנה נולד לו בנו יצחק. כשגדל בתורה, החל ללמד בבית הכנסת צלאת אל עזמה בעיר, לצד הרב יעקב דהאן, כאשר הרב דהאן לימד בעיקר את בני הכפרים שבאזור והרב אביטבול לימד בעיקר את בני מרקש עצמה. הוא לימד בשיטת הפלפול. במקביל, היה נושא שיעורי תורה לבעלי בתים בשבתות (שיעורים אלו היו נמשכים כארבע שעות, והיו נאמרים ללא כל ספר פתוח, כאשר המחצית הראשונה הייתה בעיון ופלפול והמחצית השנייה הייתה דרשה עממית). ישיבתו הכשירה תלמידים לרבנות ולמקצועות הקודש ברחבי מרוקו. הוא סירב להצעה לכהן כדיין בעיר, ולפרנסתו עסק כסוכן של חברת ייצוא בריטית. בשנת ה'תרפ"ה עזב את מרקש, ונדד בין קהילות מרוקו. הוא יסד ישיבה בעיר וזאן, וכיהן בה כרב. לאחר כשנה, עבר לכהן כרב בעיר אל-עריש שבמרוקו הספרדית, וגם בה ייסד ישיבה ועמד בראשה. לאחר כשש שנים, שב למרקש.
עמד בקשרים עם גדולי רבני מרוקו, בהם הרבנים הראשיים למרוקו הרב רפאל אנקווא, אשר התפעל מגדולתו התורנית בעת שביקר בבית מדרשו ברבאט, והרב שאול אבן דנאן, אשר השיב לו תשובה לשאלה שהתקשה בה עם תלמידיו בלימודם בישיבה.
נפטר במרקש בי' באדר ה'תש"ה (1945) ונקבר בבית הקברות היהודי במרקש.
בדרכה
בדרכה היא סדרת טלוויזיה דוקומנטרית ששודרה בטלוויזיה החינוכית בין 28 במאי עד 7 באוגוסט 2018. הסדרה עוסקת בסיפורן של נשים ישראליות ובהעצמה נשית.
מבנה התוכנית.