הקאמפידנזה הוא ניב הומוגני יחסית לניב השני הנפוץ, הניב לוגודורזה־נאורזה. למרות זאת, קיים מיון משני לשבעה ניבים:
מספר דוברי ניב זה נאמד ב-400,000. הוא כולל שני ניבי משנה:
תולדות השפה ומוצאה.
תולדות האי סרדיניה מצביע על בידודה מהיבשת האירופית עד לעת החדשה. עובדה זו שמרה על היסודות הרומאיים (לטיניים ואטרוסקים) של השפה, יחד עם השפות הקדם-רומאיות שהיו באי. שפת הסרדו, בדומה לשפות לטיניות אחרות ספגה השפעות מהשפות הבאות:
וכן השפעות משניות מהשפות:
מוצא השפה, המכונה לעיתים בכינוי פאלאוסרדינית (Paleosardinian), עדיין לא ברור בשל העדר עדויות בכתב. קיימים ממצאים בכתב רק מימי הביניים.
מחקרים רבים ניסו לגלות את מקורותיה הלא-ידועים של השפה משורשים קדם-רומאיים. ההשערה ההתחלתית קושרת את העם הסרדי עם השרדנה - אחד מגויי הים.
החוקר מסימו פיטאו (Massimo Pittau) טען בשנת 1994 כי הוא מצא שורשים לטינים דומים הן בשפה האטרוסקית והן בשפה הנוראגית - שפה מקומית באי. ידוע על הקשר בין האטרוסקים מטוסקנה לבין סרדיניה.
ישנה דעה כי יש לצפות כי השפה הקדומה הפאלאוסרדינית דומה לשפות האיבריות והסיקוליאנית.
אהוד עין גיל
הסכם בוקרשט (1916)
הסכם בוקרשט, שנחתם ב-27 באוגוסט 1916, בין רומניה ובין מדינות ההסכמה קבע את תנאי ההצטרפות של רומניה למדינות ההסכמה במלחמתן נגד מעצמות המרכז.
אחרי שנתיים של נייטרליות כלפי המדינות שנאבקו במלחמת העולם הראשונה, הצטרפה רומניה למדינות ההסכמה תמורת הבטחה לסיפוח טרנסילבניה, שהייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית ורוב תושביה היו רומנים. קרוב לחצי מיליון חיילים רומנים חצו את מעברי הרי הקרפטים מרומניה אל טרנסילבניה ותקפו את הצבא האוסטרו-הונגרי, אולם לאחר מכן תקף צבא גרמני-בולגרי את רומניה מדרום, וצבא גרמני נוסף עצר את הפלישה הרומנית לטרנסילבניה והדף אחורה את הרומנים. במהלך המלחמה נכבשה בירת רומניה, בוקרשט והממשלה הרומנית נסוגה ליאשי.
במהלך מלחמת העולם הראשונה איבדה רומניה כמאה אלף חיילים ונגרמו לה נזקים גדולים, אך טרנסילבניה צורפה אל רומניה.
פישי הגדול
אדם יוסף בן לביא (נולד ב־1977), הידוע בכינוי פישי הגדול או לעיתים ביג פישי או אדם בן לאווי, הוא מפיק מוזיקלי וזמר ראפ והיפ הופ ישראלי.
ביוגרפיה.
בן לביא נולד וגדל בתל אביב. בצעירותו התעניין במוזיקת רגאיי. הוא כונה "פישי" על ידי חבריו בשכונה בשל היותו רזה וממושקף ודמיונו לדמותו של פישינזון מהסרט "אלכס חולה אהבה".
בתחילת דרכו בן לביא הושפע מהזמר יהושע סופר, "נייג'ל האדמו"ר", שהוציא אלבום ראגמאפין־היפ הופ חלוצי, "חומוס מטמטם". בן לביא התפרסם כראפר "פישי הגדול" לאחר שהשתתף בשנת 1997 בלהיט של להקת שב"ק ס' "תתקעו בחצוצרה", שנכלל באלבומה של הלהקה "בעטיפה של ממתק".
ב־1999 הקליט במשותף עם להקת טיפקס את השיר "דינה", שאותו כתב יחד עם סולן הלהקה קובי אוז. השיר נכלל באלבומה של טיפקס "דיסקו מנאייק", וכן באלבום הבכורה של בן לביא, "פישי הגדול", שיצא באותה שנה בהוצאת הד ארצי.
בשנת 2000 הוציא אלבום סולו שני, "הסנדק", גם הוא בהוצאת הד ארצי. באלבום זה נכלל השיר "עוד אח אחד", שזכה להכרה נרחבת יותר בשנת 2010 עם ביצוע מחדש של הדג נחש. בגרסה המחודשת נוסף אזכור ליוצר המקורי: "פישי הגדול היה זה שאמר, שכולנו שווים בסופו של דבר".
באמצע העשור הראשון של המאה ה־21 חזר בתשובה ושינה את שמו מאדם לוינזון לאדם יוסף בן לביא.
בשנת 2006 שיתף פישי פעולה ביחד עם הדי ג'יי הבינלאומי סקאזי בטראק הלהיט "Hit &amp; Run".
בשנת 2010 פישי הגדול שיתף פעולה יחד עם ההרכב "התיירים" (ארז שרון "איזי" ומשה פרץ dj PM) ויחד הוציאו את הלהיט "בחפלה". השיר הפך ללהיט ארצי שקידם אותו ואת "התיירים".
בעשור השני של המאה ה־21 החל בן לביא בהעברת קורסים במוזיקה, כתיבה ופיתוח. כמו כן, העביר סדנאות לנוער במצוקה ברחבי ישראל ופיתח כישרונות צעירים. פישי הגדול מופיע באופן פעיל יחד עם להקתו, המורכבת מרונן אפללו בתופים, פלומפי בגיטרה, דוידי בבס ואריה פוליטי בקלידים.
בשנת 2013 השתתף פישי בריאליטי של ערוץ 24, "מה שקורה באילת". כמו כן שיתף פעולה עם המפיק עידו מימון בשיר "פרנויה" שהופיע באלבום הבכורה שלו "חלומות".
כנופיית יואניד
כנופיית יואניד (ברומנית: Banda Ioanid) הייתה קבוצה של חמישה גברים ואשה אחת, כולם אינטלקטואלים יהודים, נושאי משרות בכירות וחברי המפלגה הקומוניסטית הרומנית (אחד מהם אף היה קצין גבוה במשטרה, וגיסו של שר הפנים). הקבוצה ביצעה ב-28 ביולי 1959 את השוד המזוין הנועז ביותר עד אז בארץ קומוניסטית: הם שדדו מכונית משוריינת להובלת כספים של הבנק הממלכתי הרומני בבוקרשט, עיר הבירה. חברי הכנופיה נחשפו ונעצרו, הכסף נתפס והעצורים שחזרו את השוד לעיני המצלמות.
במשפט בדלתיים סגורות נידונו חמשת הגברים לעונש מוות, בעוד האשה נידונה למאסר עולם עם עבודת פרך, מהיותה אם ל-2. הגברים הוצאו להורג בחשאי, ואילו האשה שוחררה כעבור שנים במסגרת חנינה כללית. היא עזבה את רומניה ועלתה בפעם השנייה לישראל לאחר שכבר חייתה בה כמה שנים בשנות ה-40'.
חברי הכנופיה.
לכל חברי כנופיית יואניד היו שמות משפחה רומניים, כיון שלפחות חלקם פעלו במסגרת כוחות הביטחון של רומניה הקומוניסטית, ולכן נרמזו שעדיף לשנות את שמותיהם היהודים לשמות רומניים.
מלבד מבצעי השוד נעצרו ונחקרו עוד 17 אנשים, כמעט כולם יהודים שנחשבו שותפים או אוהדים וביניהם: אניטה יואניד, נורה אינהורן-אובדיאנו, זיגמונד שטל, מיכאל סביאנו-הרשקוביץ', ז'אנינה ננברגר, איסאק פיינס, יוסיף גלנצשטיין, דויד ליבוביץ'-יונאשקו, איטה אלפנדרי, איציק רוזנברג, פיירט סביאנו.
מהלך השוד.
ביום 28 ביולי 1959, בשעה 8.00 בבוקר, קבוצה של חמישה אנשים חמושים, ארבעה גברים ואשה אחת, עוטי מסכות וכפפות על ידיהם, תקפו ושדדו מכונית משוריינת שמספרה 53693-B, השייכת לבנק הממלכתי הרומני. מתוך הרכב נגנב סכום של 1,686,000 לאי שווה ערך באותה תקופה לכרבע מיליון דולר אמריקאים.
השוד בוצע במהירות, כשאחד השודדים נעמד בדלת הכניסה של סניף הבנק בשכונת "ג'וּלשט" Giuleşti כדי למנוע יציאת לקוחות, שודד שני החזיק תחת איום באקדח שלוף את נהג המכונית והמלווה שלו, שודד שלישי נשאר ליד הגה רכב המילוט כשמנועו פועל, ושני השודדים האחרונים העבירו במהירות את שקי הכסף מהרכב המשוריין לרכבם. הפעולה ארכה פחות מ-3 דקות ולאחריה השודדים נסו במכוניתם במהירות רבה.
על גדת הדמבוביצה, בקרבת טחנת הקמח "צ'וּרל" Ciurel, השאירו השודדים 130,000 לאי מפוזרים בשטרות קטנים (לאו אחד, חמישה לאי ועשרה לאי). השודדים נטשו את מכוניתם ברחוב ד"ר אניבל תאוהרי (Dr. Anibal Teohari) בשכונת "פנדור", ובתוכה השאירו עוד 213,000 לאי בשטרות קטנים, קשורים בחבילות בעלות נפח גדול. את היתרה - 1,335,000 לאי - הם לקחו איתם.
חשיפת השודדים, חקירתם ומשפטם.
חומרת הפשע, והיעלמות מבצעיו מבלי להשאיר עקבות, הביאו להעברת החקירה מהמשטרה לסקוריטטה ולמרות זאת החקירה נקלעה למבוי סתום.
באותו קיץ הופיעו בבוקרשט כרוזים נגד השלטון שנכתבו בכתב יד ושוכפלו. קולונל זמבטי, מנהל מעבדת הגרפולוגיה במינהלת המיוחדת, חבר טוב של אלכסנדרו יואניד, זיהה את כתב יד חברו וממצאי המעבדה אישרו את הבחנתו. החשדות הובאו לידיעתו של שר הפנים, אלכסנדרו דרגיץ', שהתקשה להאמין, אך ציווה להתקין האזנה לטלפון של אלכסנדרו יואניד.
חוקרי הפרשה, שזמן רב בדקו את כל החשודים הפוטנציאליים ולא הצליחו למצוא שום קצה חוט לפיענוח המקרה, החליטו בייאושם לעבור לפעולה סיזיפית של חיפוש מבית לבית, באותו אזור בו נמצאה המכונית. במהלך החיפושים האלה הגיעו לבנין בו התגורר פאול יואניד וזה, כשהבין שמחפשים מבית לבית, התקשר לאחיו, אלכסנדרו, סיפר לו על כך ושאל אם גם באזורו זה קורה. אלכסנדרו ניסה להרגיע את אחיו הצעיר ואמר לו בטלפון, מבלי לדעת שיש עליו האזנה: "תרגע, תהיה שקט, אני כל הזמן ביניהם ועדיין לא גילו דבר והדברים ההם נמצאים במקום בטוח, בעליית הגג של הרשקוביץ', באנכיטה וקרסקו (שם של רחוב בבוקרשט)". לאחר שהאזינו לשיחה זו מיהרו שירותי הביטחון הרומניים לחפש בכתובת הנקובה, בחושדם שמדובר בקשר עם שירות ביון זר ושימצאו במקום בית דפוס מחתרתי, לכן הופתעו מאוד כשמצאו במקום תיבה ובתוכה 800,000 לאי, המסכות וכלי הנשק ששימשו בשוד.
לאחר תפיסת התיבה יצאו החוקרים אל ביתו של אלכסנדרו יואניד, במשכנו לשעבר של השגריר הצרפתי, שם עצרו אותו. אלכסנדרו יואניד הודה במעשיו ותירץ אותם בכך שהכסף נועד לממן את היהודים שרצו לעלות לישראל. גם יתר חברי הכנופיה נעצרו, נחקרו והודו. אלכסנדרו לקח על עצמו את עיקר האשמה ואפילו סיפר שלקח חלק בשוד קודם של בנק בטימישוארה, בתקופה בה היה קצין פעיל במיליציה.
לאחר מעצרם השודדים שחזרו את השוד, לדרישת השלטונות ולעיני המצלמות. ב-23 בנובמבר נערך להם משפט מהיר בדלתיים סגורות וכל חמשת הגברים, כולל אובדיאנו שלא לקח חלק בשוד עצמו, נידונו לעונש מוות. מוניקה סביאנו נידונה למאסר עולם עם עבודת פרך, עונש שהומתק מאוחר יותר ל-25 שנות מאסר.
אחרית השודדים.
ב-18 בפברואר 1960 הוצאו הגברים להורג בירייה, בכלא ז'ילבה. מוניקה סביאנו שוחררה בחנינה, ב-1964 ועלתה לישראל, מקום שבו נפטרה ב-1977.
מניעי השודדים.
מקורות שונים מייחסים לשודדים מניעים שונים, החל ממניעים ציוניים של קומוניסטים מתוסכלים - וכלה בתאוות בצע והרפתקנות.
המניע הציוני.