בנוסף ללימודי הבוטניקה, הנסלו דאג שדרווין ילמד גם גאולוגיה. הוא שכנע את חברו סדג'וויק לשתף את דרווין בסיורי שטח שערך, והמליץ לדרווין לקרוא את ספרו החדש של צ'ארלס לייל (Lyell) "עקרונות הגאולוגיה". לייל תמך בתאוריה המכונה עקרון האחידות, שלפיו תהליכים גאולוגיים ניתנים להבנה רק כתהליכים טבעיים שהתרחשו על פני תקופות זמן ארוכות ביותר, ושתהליכים שמתרחשים היום זהים לתהליכים שהתרחשו בעבר. הנסלו המליץ לדרווין ללמוד את החלק העובדתי של הספר, אך להיזהר מהתאוריות של לייל שנראו לו בלתי מציאותיות. דרווין לא שמע לאזהרת מורו, והעיד שהתאוריות של לייל השפיעו עליו בצורה עמוקה.
ב-1831 התבקש הנסלו להמליץ על מדען צעיר, שיתלווה למסע מחקר ימי שני של אניית המחקר "ביגל". המסע נועד לחקור את זרמי הים באזור דרום אמריקה במשך כשנתיים. הנסלו פנה לגיסו ל. ג'נינס שקיבל את ההצעה להתלוות למפקד הספינה, קפטן רוברט פיצרוי, אך ברגע האחרון החליט ג'נינס שאינו יכול לעזוב את אשתו לתקופה כה ארוכה. הנסלו פנה לדרווין הצעיר, והוא נענה.
במשך שנות ההפלגה של ה"ביגל", ניסו דרווין והנסלו לשמור על קשר, אך בשל התנאים הקשים נדרשו חודשים ארוכים ואף שנים עד שמכתבים של הנסלו הגיעו לדרווין. דרווין שיגר להנסלו ארגזי ממצאים שכללו דגימות ביולוגיות, גאולוגיות ובוטניות. הנסלו שלח לדרווין מכתבים שכללו הנחיות מפורטות איך לשפר את ההכנה ואריזת הדגימות, אך הנחיות אלו הגיעו לדרווין באיחור רב.
שיטות המחקר של הנסלו והשפעתן על דרווין.
הנסלו, כמו רוב המדענים בתחילת המאה התשע עשרה, האמין ביציבות המינים (Species), כלומר, שהמינים שנוצרו בבריאת העולם קיימים עד היום כפי שנבראו, ולא נוצרים מינים חדשים. הנסלו יישם בתחום הבוטניקה את שיטות הניתוח שהיו מקובלות בחקר הגבישים (קריסטלוגרפיה) בתחום המינרלוגיה בו התמחה; הוא ניסה לאפיין כל צמח, תוך כדי שימת לב מדויקת לכל פרט, ולשייך אותו בצורה מדעית למין הנכון. הנסלו הבחין בכך שקיימת שונוּת (Variety) בתוך המינים. הנסלו הכין אלפי גיליונות עשבייה (Herbarium) בהם תיעד צמחים, אך, בשונה משאר החוקרים בני דורו, נהג להשוואת על דף אחד מספר צורות שונות של צמחים דומים. צמחים שזוהו על ידי חוקרים אחרים כמינים שונים, זוהו על ידי הנסלו כזנים של אותו מין. הנסלו, למרות שהאמין שלא נוצרים מינים חדשים, היה מודע לכך שיכולה להתקיים שונות רבה בתוך מין מסוים, וחקר את גבולות השוני הזה.
תלמידו, דרווין, התחיל להטיל ספק בעקרונות שלמד מהנסלו. בעת הביקור של הספינה "ביגל" באיי גלאפגוס, דרווין שם לב לריבוי הצורות האנדמיות של בעלי החיים והצמחים (כלומר, סוג מסוים של בעל חיים חי באזור מאוד מוגדר). בעת המסע חזרה לאנגליה, הרהר דרווין בסוגים השונים של ציפורים, דומים אך שונים, שנמצאו על האיים השונים. בתחילה נטה להגדיר אותם כסוגים שונים של מין אחד, כפי שלמד מהנסלו, אך כעבור כמה חודשים התעורר בו ספק.
חוקרים שניסו להגדיר מהי בדיוק משמעות המילה "חושד" (suspect) בקטע זה, בדקו מספר אפשרויות: האם דרווין חשב שהם רק צורות שונות של אותו מין, או שהוא חשד ברעיון שהם רק סוגים שונים של מין אחד, ושאולי הם מינים שונים? מכל מקום, ברור שכבר אז נוצר בקרבו חשד שרעיון יציבות המינים מוטל בספק.
קשה היה לדרווין לבסס את התאוריה שלו על סמך הממצאים הזואולוגיים שהביא, מכיוון שלא הקפיד לתעד את מקום מציאתו של כל פריט. הדגימות הבוטניות שאסף מתועדות בצורה טובה יותר, מכיוון שאסף אותם עבור הנסלו, שדרש רשום מדויק של מקום מציאת כל פריט שנאסף, והם אכן היוו ראייה מוצקה יותר לרעיונותיו, שמהם צמחה תורת האבולוציה.
הנסלו לא היה מסוגל לאמץ את הרעיונות המהפכניים שדרווין העלה בספרו "מוצא המינים" בנושא האבולוציה בלא שיוצגו הוכחות יותר מוצקות. עם זאת, הידידות בין השניים נשמרה, והנסלו נהג להגן על דרווין בפני התקפות מבקריו.
ביוני 1860 הנסלו ניהל את הוויכוח המפורסם בין הבישוף ווילברפורס (Wilberforce) לבין תומאס הנרי האקסלי בנושא האבולוציה. זאת הייתה תרומתו האחרונה בנושא זה, מכיוון שנפטר חודשים אחדים לאחר מכן.
כומר כפרי.
הנסלו הרוויח כפרופסור לבוטניקה 200 לירות שטרלינג בשנה, סכום שלא היה בו די כדי לספק את צורכי משפחתו, שמנתה שבע נפשות. במשך מספר שנים הוא נאלץ להשלים את משכורתו באמצעות שיעורים פרטיים שהעביר לסטודנטים שהתקשו בלימודיהם. לפי עדותו, נאלץ לבלות כך בין חמש לשש שעות כל יום, דבר שמנע ממנו לתת את מלוא תשומת הלב לעבודות המחקר שלו.
בשנת 1832 הוצעה לו משרה של כומר בעיירה צ'ולסי (Cholsey cum Moulsford), כמאה מייל מקיימברידג', תמורת שכר שנתי של 340 לירות שטרלינג, דבר ששיפר מאוד את המצב הכלכלי שלו. הנסלו לא העתיק את מקום מושבו לצ'ולסי, אלא המשיך לגור בקיימברידג' ושכר את שירותיו של עוזר שמילא את מקומו במשך רוב ימות השנה; רק בחודשי הקיץ התפנה לדאוג ישירות לצורכי קהילתו.
בשנת 1837 התמנה הנסלו לכומר של היצ'אם, כפר קטן ועני סמוך לעיר איפסוויץ'. הוא עבר לגור עם משפחתו בבית הכומר המרווח בהיצ'אם. החל מהתקופה הזאת הגיע הנסלו לאוניברסיטה במשך כמה שבועות כל שנה על מנת להעביר את קורס החובה בבוטניקה, ותקופה זאת נחשבת לתקופת השפל של לימודי הבוטניקה באוניברסיטה.
הנסלו התחיל להקדיש את כל מרצו בניסיון לשפר את גורלם של בני העיירה, שהיו ברובם חקלאים קשיי יום. הוא הקים במקום בית ספר כנסייתי, ואף העביר שם שיעורים. הוא ארגן קבוצות לעזרה עצמית כגון חלוקת בגדים וחלוקת פחם בחודשי החורף. כן העביר הרצאות בנושאים מעשיים, כגון שיטות חדשות להשבחת הקרקע ושימוש בחומרי דשן חדשים. הנסלו היה פעיל בניסיון לשכנע את בעלי הקרקעות לשלם שכר יותר הוגן לפועלים שלהם, וגם יזם תוכנית למתן חלקות קטנות לפועלי שדה עניים, בהן יוכלו לגדל מזון לצרכיהם.
אחת מהפעולות הפופולריות שלו הייתה ארגון טיולים שנתיים לתושבי הכפר באמצעות הרכבת החדשה. הנסלו ארגן טיולים לבתי חרושת, למוזיאונים, לחוף הים, וטיול של יותר ממאתיים איש לביקור באוניברסיטת קיימברידג', שכלל ביקור בגנים הבוטניים אותם עזר להקים.
פעילות חינוכית.
בשנים אלו, גילה הנסלו עניין גובר והולך בפרויקטים חינוכיים שונים. החל משנת 1846 הנסלו היה מעורב בהקמת מוזיאון חדש בעיירה איפסוויץ. המוזיאון פתח את שעריו בשנת 1847; הנסלו הפך לחבר בחבר הנאמנים, ובשנת 1850 התמנה לנשיא המוזיאון. הוא ארגן ערבים חופשיים לקהל הרחב, דבר שגרם להתפטרות מנהל המוזיאון, שלא ראה בעין יפה כניסה המונית של אנשים בלתי מחונכים. הביקורים האלו המשיכו להתקיים תחת הנהלה חדשה, אך תוך כדי פיקוח מוגבר לשמירת הסדר.
הנסלו תמך בהקמת האוניברסיטה החדשה בלונדון, מוסד שהיה משוחרר מהרוח השמרני ששלט בקיימברידג' ואוקספורד. הוא שימש שם כבוחן בין השנים 1838–1860.
מותו.
בשנת 1854 נפטר אביו של הנסלו, אמו ואשתו נפטרו כשנתיים לאחר מכן, ובאותו זמן התערער גם מצב בריאותו. הנסלו היה פעיל עד סוף ימיו, אך נעשה חלש. כחודש לאחר שערך את הבחינות הראשונות בקיימברידג', בהן ניתנה הכרה אקדמאית למקצועות מדעיים, חלה בדלקת ריאות קשה ונפטר ב-16 במאי 1861, בגיל 65.
ארטמיסיה השנייה
ארטמיסיה השנייה (ביוונית: Ἀρτεμισία, נפטרה בשנת 350 לפנה"ס), הייתה אחותו ורעייתו של מאוזולוס מלך קאריה. לאחר פטירתו של מאוזולוס בשנת 353 לפנה"ס עלתה ארטמיסיה לשלטון כאחדשרפנית קאריה, ושלטה בה עד פטירתה.
קורות חיים.
ארטמיסיה הייתה בתו של הקטומנוס אחשדרפן קאריה. היא נישאה לאחיה, ולאחר מותו שלטה לצידו במשך כשנתיים. בתקופת שלטונה המשיכה בפעולות הכיבוש שהחל בעלה, וכבשה את האי רודוס.
ארטמיסיה נודעה בקבר המפואר שבנתה לבעלה וקראה אותו על שמו. קבר זה, המאוזוליאום בהליקרנסוס נחשב לאחד משבעת פלאי תבל. המאוזוליאום נבנה בבירת הממלכה, הליקרנסוס (כיום בודרום שבטורקיה). המבנה הוקם על ידי גדולי האמנים היווניים באותה עת ונחשב מלאכת מחשבת נפלאה.
עוד סופר עליה כי בצערה שתתה כל יום מעט מאפרו של בעלה ביין ששתתה, וזאת על מנת להרעיל את עצמה באיטיות ולהצטרף אליו עם סיום הקמת המאוזוליאום.
יהודי סלוניקי
משה קופינאס
מוריס קופינס
מוריס קופינאס
ריד הופמן
ריד הופמן (באנגלית: Reid Garrett Hoffman, נולד ב-5 באוגוסט 1967) הוא מיליארדר ויזם אמריקאי ממוצא יהודי. הופמן הוא היזם והמייסד המשותף של לינקדאין, רשת חברתית מקוונת לקשרים מקצועיים.
נכון ל-אפריל 2017, הונו הוערך בכ-3.2 מיליארד דולר.
קורות חיים.
הופמן נולד בסטנפורד, קליפורניה וגדל בברקלי, קליפורניה. הוא למד בתיכון "The Putney School" והוא בוגר אוניברסיטת סטנפורד משנת 1990, עם תואר ראשון במערכות סימבוליות ומדעי הקוגניציה. הוא המשיך לתואר שני בפילוסופיה אותו קיבל מאוניברסיטת אוקספורד בשנת 1993.
הופמן עבד בעבר באפל וב-Fujistu.
ג.א. מור
אוריינטציה (אלגברה ליניארית)