איסצ'יגואלסטיה (שם מדעי: Ischigualastia) הוא סוג נכחד של זוחל מקבוצת התראפסידה אשר חי בטריאס העליון בארגנטינה. הוא קרוי על שם הפארק הארגנטינאי איסצ'יגואלסטו, בו נמצא.
יצור זה היה קרובה של הפלסירה מאמריקה הצפונית והוא היה אחד מהגדולים שבצמחוני התקופה בה חי. במראהו הוא הזכיר היפופוטם בעל ניבים מצידי לסתותיו והיה בעל מקור קרני. אורכו הגיע לכ-3.5 מטר ומשקלו לכ-1–2 טון. הוא ניזון מצמחייה קרקעית ואולי נדד בלהקות ברחבי המישורים הארגנטינאים. אויבו העיקרי היה הזאורוסוכוס הענק.
יצור קדום זה שרד בסוף הטריאס ואולי נכחד עקב תחרות מצד הדינוזאורים שהתפתחו בתקופתו כמו ההררזאורוס או שנכחד מהתייבשות ומשינויי אקלים רחבים.
בתרבות.
היצור מופיע בסדרה הדוקומנטרית מהפכת הדינוזאורים בפרק הראשון, שם כמה פרטים נרדפים בידי זאורוסוכוס ענקי אך מצליחים להרוג אותו בסוף.
חנרל אלבאר
חֶנֶרַל אַלְבֶאַר (בספרדית: General Alvear) היא עיר בפרובינציית מנדוסה שבארגנטינה.
שם העיר.
העיר נקראת על שמו של הגנרל קרלוס מריה דה אלבאר , אחד מגיבורי מלחמת העצמאות של ארגנטינה ואחד ממנהיגיה הראשונים של המדינה החדשה. העיר הוקמה בחודש יולי 1869 במישור הפמפאס במרכז המחוז של בואנוס איירס.
הפעילות הכלכלית הגדולה ביותר של הפרובינציה היא בעלי חיים וחקלאות.
גאוגרפיה.
חנרל אלבאר נמצאת במרחק של כ-256 קילומטרים ממנדוסה, בירת הפרובינציה, ובמרחק של כ-844 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה. בנוסף, העיר ממוקמת דרום-מזרח לסן רפאל, על גדות הנהר אטואל .
תנועה ותחבורה.
העיר ממוקמת ליד הכבישים הלאומיים 188 ו-143 וכביש 202.
כותרת ראשית
כותרת ראשית היא הכותרת שבראש העמוד הראשון של עיתון, ועוסקת לפיכך בידיעה החשובה ביותר המתפרסמת בעיתון באותו יום.
עיצוב הכותרת הראשית.
הכותרת הראשית היא הפרט הבולט ביותר, מתחת לשמו של העיתון, בעת שהעיתון מונח בדוכן העיתונים, ולכן מערכת העיתון מקדישה תשומת לב מיוחדת לבחירת הידיעה שתופיע בראש העיתון ולניסוח הכותרת הראשית. בעיתונים בפורמט טבלואיד הכותרת הראשית משתרעת בדרך כלל לכל רוחב העמוד. בעיתונים בפורמט רחב יותר יש מקום לשתי כותרות ראשיות, אך גם בהם תהיה כותרת ראשית יחידה כאשר מדובר בידיעה חשובה במיוחד. בעיתון "חדשות" הכותרת הראשית תפסה לעיתים מזומנות את עיקר שטחו של העמוד הראשון.
לידיעות חשובות במיוחד משמש בכותרת הראשית גופן גדול במיוחד. בעקבות נחיתת "אפולו 11" על הירח יצא העיתון "הניו יורק טיימס" בכותרת ראשית בגופן גדול במיוחד לכל רוחב העמוד, שבה נאמר "MEN WALK ON MOON". דרכי הדגשה נוספות הן צבע לא שגרתי לכותרת או צבע רקע לא שגרתי.
ניסוח הכותרת הראשית.
סגנון הכותרת הראשית הוא ממאפייניו של העיתון. יש המקפידים על כותרת ראשית המנוסחת בסגנון ענייני ויבש, ויש המעדיפים כותרת המנוסחת בסגנון מסעיר ומרגש. דוגמה לגישות שונות לניסוח הכותרת מופיעה בסרט "The Shipping News", שבו מו"ל מסביר לעורך מתחיל כיצד לנסח את הכותרת. הוא מצביע לעבר השמים, שבהן עננים שחורים, ומבקש כותרת. העורך המתחיל מציע "עננים שחורים נראים באופק" ואילו המו"ל מציע "סופה קרובה מאיימת על כפר". העורך המתחיל שואל: אבל מה נעשה אם הסופה לא תגיע? והמו"ל עונה שהכותרת תהיה "כפר ניצל מסופה קטלנית".
בעקבות הכרזת העצמאות של ישראל נבדלו עיתוני המדינה זה מזה בניסוח הכותרת ואף בתוכנה:
העיתון "ניו יורק דיילי ניוז" נודע בכותרותיו הראשיות הדרמטיות, אשר לרוב שילבו מילים בודדות בניסיון לתאר את הדרמה באירוע החדשותי המסוקר. כך, לדוגמה, לאחר פיגועי 11 בספטמבר יצא העיתון בכותרת "IT'S WAR" ("זוהי מלחמה" או "אנו מכריזים מלחמה") וברקע תצלום המטוס השני מתרסק לתוך מגדלי התאומים. במקרה אחר, בהביעם ביקורת כלפי נשיא ארצות הברית ג'רלד פורד בהחלטתו שלא לסייע כלכלית לעיריית ניו יורק התנוססה הכותרת הראשית הבוטה "FORD TO CITY: DROP DEAD" ("פורד לעיר: תתפגרו").
הכותרת הראשית עוסקת, כאמור, בידיעה החשובה ביותר המתפרסמת בעיתון. ב-20 בינואר 2009 פרסם העיתון "הארץ", בכותרת ראשית, לרוחב כל העמוד הראשון, את מאמרו הפוליטי של דויד גרוסמן "הסיפור שאנו כלואים בו", כאשר הכותרת הראשית "ברק אובמה יושבע היום לנשיא השחור הראשון של ארצות הברית" נדחקה מראש העמוד. חנוך מרמרי, עורכו לשעבר של העיתון, כותב על כך: "הבחירה של עורכי "הארץ" למקם מאמר של דויד גרוסמן בשער העיתון במקום בעמוד המאמרים, אינה משרתת את גרוסמן, אינה מכבדת את העיתון, ובעיקר - אינה תורמת לאפשרות של דיון ציבורי בסוגיות הרלוונטיות".
באניו
באניו (בצרפתית: Banyo) היא עיירה בקמרון שנמצאת באזור אדמאווה.
גאוגרפיה.
טינייר ממוקמת כ-207 ק"מ מבירת האזור נגאונדרה וכ-314 ק"מ מבירת המדינה יאונדה. בנוסף, העיירה ממוקמת כ-25 ק"מ מהגבול של קמרון עם ניגריה וכ-341 ק"מ מהגבול של קמרון עם הרפובליקה המרכז-אפריקאית.
אקלים.
הטמפרטורה הממוצעת היא 21 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא פברואר (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (18 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,894 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (344 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
היסטוריה.
קרב באניו התרחש בנובמבר 1915 בזמן מלחמת העולם הראשונה. הקרב התנהל בין הקיסרות הגרמנית לבין האימפריה הבריטית שבה היה ניצחון בריטי בקרב.
תנועה ותחבורה.
באניו ממקומת ליד הכביש הלאומי N6.
הדת העיקרית בבאניו היא דת האסלאם.
גזפרום מערכות חלל
גזפרום מערכות חלל (עד 1 בדצמבר 2008 - גזקום) היא מפעילת תקשורת לוויינית רוסית ובינלאומית, ספקית שירותי תקשורת לוויינית ושירותי מידע גאוגרפי, מפתחת מערכות תקשורת חלל וחישה מרחוק של כדור הארץ לתועלת חברת האם, תאגיד גזפרום.
היסטוריה.
החברה נוסדה בשם גזקום (רוסית: ОАО «Газком») כחברת מניות פתוחה ב־2 בנובמבר 1992. בדצמבר 2008 נרכשה על ידי גזפרום ושמה שונה לשמה נוכחי.
בעלים וניהול.
בעלי המניות הם:
מנכ"ל החברה - דמיטרי ניקולאייביץ' סבסטיאנוב.
קבוצת הלוויינים.
סדרת לווייני החברה מורכבת מלווייני חישה מרחוק בפיתוח החברה, מסדרת "ימאל":
תוצאות כספיות.
הכנסות החברה לשנת 2016 - 5.479 מיליון רובל (בשנת 2015 עמדו על 5,029 מיליון רובלים).
פאני צ'ריטו
פרנצ'סקה פאני צ'ריטו (באיטלקית: Francesca "Fanny" Cerrito; 11 במאי 1817 - 6 במאי 1909) הייתה בלרינה וכוריאוגרפית איטלקייה. כבלרינה נודעה בברק, בעוצמה ובחיוניות של ריקודה, וכן הייתה אחת הנשים המעטות במאה ה-19 שזכתה להכרה בכשרונה ככוריאוגרפית.
חייה.
צ'ריטו נולדה בנאפולי. היא למדה אצל קארלו בלאזיס ואצל הכוריאוגרפים הצרפתים ז'יל פרו וארתור סן-לאון, שגם היה בעלה בשנים 1845–1851. היא קיבלה את הכשרתה בבית הספר לבלט של בית האופרה סן קרלו, ובהמשך השתלמה אצל סלבטורה טליוני. הופעתה הראשונה על במה הייתה בשנת 1832, וזיכתה אותה בהכרה מיידית כמעט.
בשנים 1936–1937 החלה להתפרסם אף מעבר לגבולות איטליה והיא הופיעה בוווינה, להציג כמה מן הכוריאוגרפיות שלה עצמה. מ-1838 עד 1840 המשיכה לרקוד עם בלט לה סקאלה במילאנו, שם זכתה להכרה רבה עוד יותר. ב-1843 רקדו צ'ריטו ומארי טליוני באותה תוכנית במילאנו; אירוע זה חולל התרגשות כה גדולה, שהעיר נחלקה ביריבות שבין שתי הבלרינות הגדולות. בתקופת שהותה במילאנו, החלה פאני לעבוד יחד עם ז'יל פרו, ויחד יצרו את "אונדין" Ondine, ou La naïade (1843), את "אלמה" (1842) ואת "Lalla Rookh" (1846).
ב-1845 זכתה להכרה בכשרונה ככוריאוגרפית לאחר שהציגה בלט משלה, "רוזידה". במשך תשע עונות, מ-1840 עד 1848, נהנתה צ'ריטו מהוקרה רבה כרקדנית בתיאטרון הוד מלכותה בלונדון, שם יצר השף המהולל אלקסיס סויר קינוח מעוצב לכבודה, שבראשו דמות מיניאטורית של הרקדנית עצמה, בשיווי משקל אוורירי על ספירלת זיג-זג של חוטי סוכר.
עמקיא
עמקיא (Amqia) היא ישות בבלית מקודשת עתיקה, אשר ממנה נוצרו שמים וארץ על פי המסורת הבבלית. פירושה המילה בארמית הוא ה"מצולה העמוקה" "העמוק" או "מעמקים". הישות הזאת קשורה לחושך ולירח.
הישות המקודשת עמקיא.
בסיפור הבריאה הבבלי המקביל לסיפור אנומה אליש, בגרסה שנכתבה ביוונית על ידי ההיסטוריון, הסופר והכוהן הבבלי ברוסוס (Berossus) במאה ה-3 לפני הספירה מוסברת המילה עמקיא בפירושים: "המצולה העמוקה", "העמוק", "מעמקים", "האוקיינוס", ומוסבר שפירוש המילה הוא גם "הירח". מידע זה מופיע בספר "הספרים הסודיים והספרות המוקדמת של המזרח" שיצא לאור בשנת 1917, ועליו חתומים מיטב האשורולוגים בשלוש יבשות. לרוב התרגום באנגלית הוא: The Deep.
על פי התיאור של ברוסוס, האל באלוס (Belus) הבבלי, שעמד בראש פנתאון האלים חילק את הישות העתיקה הזאת לשניים את חציה הפך לאדמה ואת חציה הפך לשמיים. הוא .
המלחמה של האל באלוס היא מול עמקיא ומול אלמנטים של המהות הנשית, שכן כל האלמנטים האלה של אוקיינוס, מים ומעמקים, חושך וירח מוגדרים כאלמנטים הקשורים לצד הנשי.
מזמורי קודש שומריים ל"מצולה העמוקה".
סיפור הבריאה השומרי הקדום מתחיל ומספר על ה"מצולה העמוקה" (deep abyss). בשומר המים וה"מצולה העמוקה" היו ישויות מקודשות. ג'ורג' אהרון ברטון תרגם ב-1918 גליל בכתב יתדות שומרי המכונה "גליל ברטון" שהתגלה בעיר ניפור. ממצא זה מתוארך ל-2400 לפני הספירה.
במזמור נאמר:
ובמזמור אחר באותו מקור נאמר:
כלומר "המצולה העמוקה" הייתה ישות או אלוהות שאליה התפללו וביקשו עזרה והגנה, ישות שהייתה קשורה למים ולבאר המוזכרת בשיר.