פרס מנהל השנה ביורוליג ע"ש ג'יאנולואיג'י פורלי הוא פרס המוענק מדי עונה החל מעונת למנהל הספורטיבי (או מנהלים) המצטיין ביורוליג. הזוכה נבחר על פי הצבעותיהם של המאמנים הראשיים של כל הקבוצות המשתתפות במפעל באותה עונה. החל מ-2014 הפרס נקרא על שמו של ג'יאנולואיג'י פורלי , שהיה בעלי קבוצת וירטוס בולוניה במשך שנים ארוכות, ונשיא היול"ב הראשון.
מרקו באלדי הגרמני, חוזה אנטוניו קוארחטה הספרדי ופאוליוס מוטיונאס הליטאי הם היחידים שזכו בתואר יותר מפעם אחת (2 תארים כ"א).
נתי טוקר
נתי טוקר (נולד ב-1980) הוא עיתונאי ישראלי, כתב התקשורת המכסה את תחומי הטלקום, המדיה והפרסום ב-TheMarker, וכן את תחום המקרו-כלכלה.
ביוגרפיה.
נולד בבני ברק למשפחה חרדית. אביו עולה חדש מארצות הברית. למד בבית הספר "רזי לי" ובתלמוד תורה "אור זורח", בישיבת אור ישראל הקטנה ובישיבת אור אלחנן בירושלים. במשך לימודיו בישיבה יצא ללימודים, ובגיל 21 חתם על ביטול מעמדו כבן ישיבה והתגייס לצה"ל. הוא התחיל לשרת כעתודאי, אך נשר מהמסלול ולא השלים את שירותו הצבאי.
למד פרסום אצל תרצה גרנות והחל לעבוד כקופירייטר במשרדי פרסום. במשך תקופה ניהל המשרד שבו עבד את זירת הפורומים של אתר בחדרי חרדים, וטוקר הקים וניהל באתר פורום ייעודי לשוק הפרסום.
ב-2007 התקבל לתפקיד עריכה זוטר בדסק החדשות של TheMarker, התקדם במערכת העיתון במשך השנים, שימש בין השאר סגן העורכת של מהדורת יום שישי של העיתון, והתמנה לכתב המדיה. מאז פרסם תחקירים רבים בתחום זה. באוקטובר 2020 מונה לכתב המקרו-כלכלה, והופקד על סיקור משרד האוצר ובנק ישראל.
טוקר נשוי ליפעת, בתו של העיתונאי בני רבינוביץ, והוא גיסו של כתב הארץ אהרן רבינוביץ. הוא בן דודו של מנחם טוקר.
הדת הבהאית בספרד
קרמרמן
קרמרמן הוא שם משפחה.
מלחמת דאמר
מלחמת דאמר בשנים 1722–1725 (אנגלית: The Dummer's War), הידועה גם בשם "מלחמת האב רייל", הייתה סדרה של קרבות בין אנשי ניו אינגלנד והקונפדרציה של שבטים אינדיאנים וואבנקי, שהייתה קשורה בברית עם צרפת החדשה. הגזרה המזרחית של המלחמה התנהלה בעיקר לאורך הגבול בין ניו אינגלנד לאקדיה במיין, כמו גם בנובה סקוטיה. הגזרה המערבית הייתה בצפון מסצ'וסטס ורמונט בגבול בין קנדה (צרפת החדשה) וניו אינגלנד. במהלך תקופה זו, מיין וורמוט היו חלק ממסצ'וסטס.
הגורם העיקרי לסכסוך בגבול מיין נגע לגבול בין אקדיה לניו אינגלנד, שהגדירה צרפת החדשה כנהר קנבק בדרום מיין. נובה סקוטיה נכנסה לשליטת בריטניה לאחר המצור על פורט רויאל בשנת 1710 והסכם אוטרכט בשנת 1713. צרפת החדשה הקימה מיסיונים קתוליים בארבעת הכפרים האינדיאנים הגדולים באזור: אחד על נהר קנבק (נורידג'וק), אחד צפונה יותר על נהר פנובסקוט (שמורת האי פנובסקוט), אחת על נהר סנט ג'ון (מבצר מדוקטיק, ואחד בנובה סקוטיה (מיסיון סנט אן). באופן דומה, צרפת החדשה הקימה שלושה מבצרים בגבול ניו ברנזוויק במהלך מלחמתו של האב לה לוטר כדי להגן עליה מפני מתקפה בריטית מנובה סקוטיה.
הסכם אוטרכט סיים את מלחמת המלכה אן, אך הוא נחתם באירופה ולא היה מעורב בו אף אחד מחברי קונפדרצית וואבנקי. הוובנאקי חתמו על חוזה פורטסמות' משנת 1713 ובאותה העת המיקמאק החל לבצע פשיטות על דייגים והתנחלויות בניו אינגלנד. המלחמה החלה בשתי חזיתות כתוצאה מהרחבת התנחלויות ניו אינגלנד לאורך חופי מיין ובקאנסו, נובה סקוטיה.
את האנגלים הנהיג מושל מסצ'וסטס ויליאם דאמר, מושל נובה סקוטיה ג'ון דוקט, וקפטן ג'ון לאבוול. הקונפדרציה וואבנקי והשבטים האינדיאניים האחרים הונהגו בעיקר על ידי האב סבסטיאן רייל ואחרים.
במהלך המלחמה נהרג האב רייל על ידי הבריטים בנורידג'ווק. האוכלוסייה האינדיאנית נסוגה מהנהרות קנבק ופנובסקוט וניו אינגלנד השתלטה על שטח גדול במיין.
רקע כללי.
מלחמת המלכה אן הסתיימה עם חוזה אוטרכט בשנת 1713. כתוצאה מכך עוצבו מחדש הגבולות הקולוניאליים של צפון אמריקה, אך האמנה לא הביאה בחשבון טענות אינדיאניות לאותו אזור. אזור אקדיה הצרפתית נמסר לבריטניה שהקימה שם את מחוז נובה סקוטיה. האזור שנמצא במחלוקת בין המעצמות האירופיות כלל אדמות בין נהר קנבק (החלק המזרחי של מיין) לחצי האי של צ'יניקטו (כל המחוז הקנדי של ניו ברנזוויק). הארץ הזו נכבשה על ידי מספר שבטים אינדיאנים דוברי אלגונקיה, בעלי ברית בקונפדרצית וואבנקי, שטענו גם הם לריבונות ברוב השטח הזה וכבשו חלקים מהארץ לפני בוא הארופאים.
מושל מסצ'וסטס ג'וזף דודלי ארגן ועידת שלום גדולה בפורטסמות', ניו המפשייר. במשא ומתן שהתנהל שם ובמפרץ קאסקו, התנגדו הוובנאקי לטענות הבריטיות שלכאורה הצרפתים ויתרו על שטחם לבריטניה במזרח מיין ובניו ברונזוויק, אך הם הסכימו לאשר את הגבולות בנהר קנבק ולהקמת תחנות סחר שינוהלו על ידי הממשלה בטריטוריה שלהם. אמנת פורטסמות אושררה ב-13 ביולי 1713 על ידי שמונה נציגים של קונפדרצית וובנאקי, בשנה שלאחר מכן חתמו מנהיגי השבטים האחרים על האמנה, אך עד שנת 1726 לא חתם עליה או על כל הסכם אחר אף נציג מאנשי המיקמאק.
יישובים וביצורים.
בעקבות האמנה התרחבו ההתנחלויות בניו אינגלנד ממזרח לנהר קנבק, ומספרים משמעותיים של מתיישבים אנגליים החלו לדוג במימי נובה סקוטיה. הם הקימו כפר דייגים קבוע בקאנסו שהרגיז את שבט המיקמאק המקומי, שהחל לפשוט על היישוב ולתקוף את הדייגים. בתגובה לפעולות האיבה בנובה סקוטיה, בנה המושל ריצ'רד פיליפס מבצר בקאנסו ב-1720. מושל מסצ'וסטס בנה מבצרים נוספים סביב השפך של נהר קנבק. במקביל, בנו הצרפתים כנסיות ובתי מיסיון בשטח שהיה נתון לחסותם.
בפגישה שנערכה במיין בשנת 1717, ניסו המושל שוטה ונציגי הוובנאקי להגיע להסכמה כלשהי. האינדיאנים התנגדו לכך שהאירופאים יקימו התנחלויות ויבנו מבצרים. הם תבעו את הריבונות על הארץ, ואילו המושל ציין את זכות המושבות להתרחב בשטחן. אנשי הוובנאקי היו מוכנים להצטרף להסכם אם יתוחם גבול ברור, שמעבר לו אסור להתיישב.
במהלך השנים הבאות המשיכו תושבי ניו-אינגלנד להתיישב בשטחי הוובנאקי ממזרח לנהר קנבק, ואלה הגיבו בגנבת בעלי חיים. קאנסו, נובה סקוטיה הוקמה כישוב דייגים שנוי במחלוקת על ידי הצדדים. הוא היה ישוב מבוצר שנכבש - אנשי המיקמאק וכוחות צרפתים תקפו אותו בשנת 1720, והעלו עוד יותר את המתח. המושל מחה על נוכחות של צרפתית של הכומר סבסטיאן רייל, שחי בשבט קנבק במרכז במיין.
לאחר מכן, אנשי הוובנאקי הפיצו מסמך בכתב המאשר את טענותיהם הריבוניות על אזורים שבמחלוקת ואיימו באלימות אם יחדרו לשטחם. מושל מסצוסטס ביטל את המכתב כ"חוצפני ומאיים" ושלח כוחות מיליציה לאררוסיץ'. הוא גם קבע שטענות הוובנאקי הם חלק מתכסיס צרפתי, המבוסס על השפעתו של רייל, שהעיד לטובתם.
מלחמה לא מוצהרת.
המושל שוטה היה משוכנע כי הצרפתים עומדים מאחורי טענות וובנאקי, ולכן הוא שלח משלחת צבאית בפיקודו של קולונל תומאס ווסטברוק מתומסטון כדי לתפוס את האב רייל בינואר 1722. רוב השבט לא היה במקום. ווסטברוק וחייליו הקיפו את הכפר נוררידג'וק כדי ללכוד את רייל, אך הוא הוזהר ונמלט ליער. עם זאת, הם מצאו את ארגז הציוד שלו, שהכיל תא סודי. בתוך התא הם מצאו מכתבים שהעידו כי רייל היה סוכן של ממשלת קנדה, והבטיח לאינדיאנים לספק תחמושת כדי לגרש את הקולוניסטים מיישוביהם.
בתגובה למתקפה של אנשי ניו אינגלנד על האב רייל בנורידג'וק במרץ 1722, לוחמים משבטי מיקמאק ומליסאט התאספו במינאס (גרנד פרה, נובה סקוטיה) כדי להטיל מצור על אנאפוליס רויאל. סגן המושל ג'ון דוקט לקח עשרים ושניים לוחמי המיקמאק כבני ערובה במאי 1722 כדי למנוע את תקיפת בירת המחוז. ביולי חסמו האינדיאנים את הגישה לאנאפוליס רויאל מתוך כוונה להרעיב את הבירה. האינדיאנים כבשו 18 ספינות דיג ולקחו אסירים בפשיטותיהם.
ב־25 ביולי 1722 הכריז המושל שוטה רשמית על מלחמה באינדיאנים מהשבטים ההם. סגן המושל ויליאם דאמר ניהל את המעורבות של מסצ'וסטס במלחמה, לאחר חצי שנה, שוטה הפליג חזרה לאנגליה כדי להתמודד עם סכסוכים מתמשכים שהיו לו עם אספת הנבחרים במסצ'וסטס.
במזרח: מיין וניו המפשייר.
בין 400 ל-500 אינדיאנים בסנט פרנסיס (אודאנק, קוויבק) ואנשי מיקמאק התקיפו את היישוב אררוסיץ', מיין ב-10 בספטמבר 1722, בשיתוף עם האב רייל בנורידג'ווק. תושבי הכפר נסוגו לתוך המצודה, והותירו את הכפר ל"חסדי" האינדיאנים. הם שחטו 50 ראשי בקר והציתו 26 בתים מחוץ למבצר, ואז תקפו את המצודה והרגו את אחד התושבים.
באותו לילה הגיעו אל"ם וולטון והסרן הרמן עם 30 חיילים, אליהם נוספו כ-40 גברים מהמצודה. הכוח המשולב של 70 איש תקף את האינדיאנים, אך הם היו המומים מכמותם. המתיישבים והחיילים נסוגו למבצר. האינדיאנים נסוגו בסופו של דבר במעלה הנהר. במהלך חזרתם לנורידג'ווק תקפו האינדיאנים את פורט ריצ'מונד. במצור של שלוש שעות. הם שרפו בתים והרגו ראשי בקר, אך המצודה החזיקה מעמד. הם הרסו את ברונזוויק והתנחלויות אחרות בסמוך לשפך של נהר קנבק.
ב־9 במרץ 1723 הוביל אלוף-משנה תומאס ווסטברוק 230 אנשים לנהר פנובסקוט עד לכפר פנובסקוט. הכפר היה פנוי והחיילים שרפו אותו עד היסוד. הקונפדרציה של השבטים וובנאקי, מאזור אקדיה ביצעה 14 פשיטות נגד עיירות לאורך הגבול של ניו אינגלנד במהלך 1723, בעיקר במיין. הפשיטות החלו באפריל ונמשכו עד דצמבר, במהלכן נהרגו או נלקחו בשבי 30 איש. התקפות האינדיאניות היו כה עזות לאורך גבול מיין, עד שדאמר הורה לתושבים להתפנות באביב 1724. באביב 1724 ערכה הקונפדרציה וובנאקי עשר פשיטות על גבול מיין שהרגו, פצעו או כלאו יותר מ-30 בני ניו-אינגלנד. הם עלו במדרון בנמל קנבונק וטבחו את כל הצוות.