לקראת סוף אוקטובר 1950, חצו ריכוזים עצומים של חיילים סינים את הגבול לקוריאה הצפונית ותקפו את האמריקאים, שלא היו מוכנים. אחרי שרוב הרגימנט שלו הושמד, רובין שהיה פצוע קשה נפל בשבי והעביר את 30 החודשים הבאים במחנה לשבויי מלחמה.
כשהם ניצבים מול רעב, מחלות וזוהמה רוב החיילים השבויים התייאשו במהרה. "אף אחד לא רצה לעזור למישהו אחר. כל אחד היה אחראי לעצמו", כתב אחד השבויים סמל ליאו א. קורמייר הבן. היוצא מהכלל היה רובין. כמעט בכל ערב הוא היה מתגנב החוצה מהמחנה כדי לגנוב אוכל ממאגרי אספקה סינים וצפון קוריאנים, בידיעה שיירו בו במקרה שיתפס. "הוא חילק את האוכל בין החיילים בצורה שווה" כתב קורמייר "הוא גם דאג לנו, טיפל בנו, נשא אותנו לשירותים... הוא עשה הרבה מעשים טובים, הוא אמר לנו שאלו מצוות לפי המסורת היהודית... הוא היה יהודי מאוד דתי והדבר החשוב לו ביותר היה לעזור לחבריו." הניצולים מהמחנה זקפו את הישארותם בחיים לזכותו של רובין.
רובין סירב להצעותיהם החוזרות ונשנות של שוביו להשיבו למולדתו הונגריה, שהייתה אז מאחורי מסך הברזל.
מדליית הכבוד.
ב-23 בספטמבר 2005, העניק נשיא ארצות הברית ג'ורג' ו. בוש את מדליית הכבוד לרב"ט טיבור רובין.
הענקת המדליה נומקה כך:
חוק יוצאי הצבא היהודים.
ב-1993 צבא ארצות הברית החל לחקור אפליה על רקע גזעני בהענקת מדליות ועיטורים.
חוק יוצאי הצבא היהודים (שנקרא, באופן רשמי "חוק יוצאי הצבא היהודים על שם לשנת 2001", שגם הוא היה גיבור-מלחמה, ממלחמת קוריאה) קבע שיש לחזור על המלצות להענקת "מדליית הכבוד" לחיילים יהודים ולבצע חיפוש אחר המלצות שיכול להיות שנעלמו כתוצאה ממניעים אנטישמיים. החוק לא חוקק בסופו של דבר, אך בעקבות הפרשה, ויחד עם לחץ כבד מצד חבריו לפלוגה של טיבור רובין, בשנת 2001 הקונגרס האמריקאי הנחה את הצבא להמשיך ולבחון מקרים דומים נוספים.
חטמית זיפנית
חטמית
הציווי הקטגורי
קרפי-אן-ולואה
קרפי-אן-ולואה (בצרפתית: Crépy-en-Valois; הגייה: קרֶפּי אַ-וַלוּאָה) היא עיר במחוז אואז (Oise) שבחבל או-דה-פראנס בצרפת.
גאוגרפיה.
העיר ממוקמת כ- 65 ק"מ מצפון מזרח לפריז באזור כפרי שבו מגדלים בעיקר תבואה, סלק סוכר, חמניות וירקות. היא נמצאת על קו מסילת הברזל פריז-לאן.
דמוגרפיה.
ב-1953 מנתה העיר כ-5,000 תושבים בלבד, אך בשל קרבתה לפריז אוכלוסייתה גדלה בקצב מהיר במשך המחצית השנייה של המאה העשרים. נכון ל-1999 מנתה העיר 14,436 תושבים, בשטח של 16.28 קמ"ר.
היסטוריה.
בעת העתיקה יושבה כנראה על ידי הרומאים. החל במאה העשירית לספירה הפכה למקום מושבם של רוזני ולואה, שהיו וסאלים של מלכי צרפת. רוזן ולואה לחם לצדו של פיליפ אוגוסט, מלך צרפת בקרב בובין (27 ביולי 1214) ומאז צורפו רוזני ולואה לחצר בית המלוכה הצרפתי. ב-1328 פיליפ השישי, בנו של שארל, רוזן ולואה היה ראשון מלכי בית ולואה ששלטו בצרפת עד 1589. לואי הראשון, דוכס אורליאן הפך את קרפי-אן-ולואה לבירת דוכסות ולואה.
כלכלה.
כלכלתה של קרפי-אן-ולואה התפתחה במאה השתים עשרה ובמאה השלוש עשרה בהיותה ממוקמת על דרך המסחר שבין פלנדריה לבין ערי הירידים של שמפאן. מלחמת מאה השנים הביאה בעטיה נסיגה כלכלית. כלכלתה של העיר נפגעה גם בתקופת המהפכה הצרפתית. ב-1861 הגיעה הרכבת לקרפי-אן-ולואה ובמרוצת המחצית השנייה של המאה התשע עשרה הוקמו בה מפעלים לייצור רהיטים. במלחמת העולם הראשונה הייתה העיר בקו החזית וכלכלתה נפגעה קשות.
קרפי אן ולואה
אלשנדרה פאטו
זרע לבטלה
שפיכת זרע לבטלה
אלף שמשות זוהרות
אלף שמשות זוהרות (באנגלית: A Thousand Splendid Suns) הוא רומן של הסופר האמריקני-אפגני ח'אלד חוסייני, שראה אור בשנת 2007. זהו ספרו השני של חוסייני, אחרי רב המכר "רודף העפיפונים".
קולומביה פיקצ'רס מחזיקה באישור לצילום סרט המבוסס על הספר, אך העבודה עליו טרם החלה.
בישראל, הציג "תיאטרון גשר" עיבוד בימתי לספר. הצגת הבכורה הייתה ב-2 בספטמבר 2020.
עלילה.
הרומן מחולק לארבעה חלקים. החלק הראשון מתמקד בעיקר במריאם, החלק השני והרביעי מתמקדים בליילה, ואילו החלק השלישי מחליף בין נקודת מבטה של ליילה לזו של מריאם בכל פרק.
חלק ראשון.
הסיפור נפתח בהצגתה של מריאם, נערה צעירה המתגוררת יחד עם אמה בקולבה שבסמוך לעיר הראט שבאפגניסטן. אמה של מריאם, ננה, היא אישה מרירה אשר ילדה אותה מחוץ לנישואין, ולכן היא מכנה אותה הראמי, ממזרה. חייה של מריאם מסתכמים בלימודי הקוראן עם המורה טוב-הלב מולה פאיזוללה, ובפגישות עם אביה האמיד, ג'אליל, המבקר אותה ואת אמה.
מריאם שמעה על נשותיו ובנותיו האחרות של ג'אליל, אך היא מעולם לא נפגשה עמן, עקב איסוריה של ננה לעזוב את הקולבה.
מריאם מעריצה את אביה ואינה מאמינה לאימה, אשר טוענת שהיא מטרד לו והוא משקר לה תמיד, שמתנותיו ומילותיו היפות הן ניסיון לשחד את בתו שאינו אוהב.
ביום הולדתה ה-15, מריאם מבקשת מאביה לקחתה לסרט פינוקיו בבית הקולנוע שבבעלותו. לאחר שג'אליל לא מופיע כהבטחתו, מריאם הולכת לביתו בעצמה, ומבלה את הלילה על מפתן הדלת, מאחר שלא הורשתה להיכנס ונאמר לה שאביה בנסיעה. בבוקר היא מבחינה בו מביט בה מחלון ביתו, והיא מבינה שאימה צדקה. בבוקר, מששבה מריאם הביתה, היא מגלה שננה תלתה את עצמה מחשש שבתה היחידה נטשה אותה. מריאם עוברת לגור בביתו של אביה, שם היא נותרת בודדה ומרוחקת משאר בני הבית. כעבור זמן קצר, ג'אליל ונשותיו יוזמים את נישואיה לראשיד, סנדלר אלמן ממעמד הפועלים המתגורר בקאבול.
בקאבול, מריאם מתחילה להסתגל לחייה עם בעלה, אדם זר לה לחלוטין. לא עובר זמן רב והיא נכנסת להריון. ראשיד, אשר איבד את בנו לפני כמה שנים, מצפה לילד בכליון עיניים. לאחר שמריאם עוברת הפלה טבעית חיי הנישואים שלה הולכים ומתדרדרים, וראשיד המאוכזב מתחיל להתעלל בה פיזית ונפשית.
חלק שני.
באותו הרחוב שבו מתגוררים ראשיד ומריאם גרה גם ליילה, בתם היפה והמשכילה של הזוג הטג'קי - חכים, מורה נאור באוניברסיטה, ופאריבה, המבכה את שני בניה השאהידים אשר נפלו במלחמה נגד הכיבוש הסובייטי באפגניסטן. ליילה חיה חיים מאושרים למדי עם אביה האוהב, הדואג והמחנך, עם חברותיה מבית הספר ועם הילד השכן טאריק, ידידה הטוב. יש לה מערכת יחסים מסובכת למדי עם אימה, שאינה מסוגלת לזכור שיש לה בת חיה בנוסף לבנים המתים, אך לעיתים בכל זאת מתעוררת ומבחינה בבתה האוהבת.
לאחר גירוש הכוחות הסובייטים, מלחמת אזרחים קשה פוקדת את אפגניסטן, וקאבול מופגזת על ידי סיעות המוג'הידין שנלחמו על השליטה במדינה. ליילה וטאריק המתבגרים מגלים את האהבה ומקיימים מערכת יחסים סודית. בסופו של דבר, משפחתו של טאריק מחליטה לעזוב את קאבול ולהגר לפקיסטן, והפרידה הקשה מליילה גורמת לשניהם לקיים יחסי מין בחדר האורחים שבביתה.
שבעה-עשר יום לאחר עזיבתו של טאריק מחליטה גם משפחתה של ליילה לעזוב את העיר, אולם בזמן הכנותיהם לדרך מחריב טיל תועה את ביתם ושני הוריה נהרגים. ליילה ניצלת בזכות העובדה שיצאה באותו רגע אל החצר.
חלק שלישי.
ראשיד ומריאם מחלצים את ליילה מהריסות ביתה ומעבירים אותה לביתם, שם היא מחלימה מפצעיה. כתוצאה מפגיעת הטיל מאבדת ליילה כמעט לחלוטין את שמיעתה באחת האוזניים. מאוחר יותר היא זוכה בביקור מסוחר שמספר לה שטאריק נפצע אנושות בדרכו לפקיסטן ומת בבית חולים.
זמן קצר אחר כך ראשיד מציע לה נישואין, ובכך מעורר את חמתה של מריאם. ליילה, אשר מגלה כי היא בהריון מטאריק, מחליטה להענות להצעה, מפני שהיא יודעת שהיא ותינוקה לא יוכלו לשרוד לבדם. ראשיד מרעיף עליה אהבה כפי שמעולם לא התייחס למריאם. אך בסופו של דבר היא יולדת בת וראשיד, אשר ציפה לבן, מתאכזב ומתחיל להתנכר אליה כפי שעשה למריאם. ליילה מוצאת נחמה בבתה עזיזה, בתו של טאריק.
יחסיהן של מריאם וליילה עוינים בהתחלה, אך ככל שעובר הזמן הן מתחילות לבטוח זו בזו. מריאם מגלה לה את סיפור חייה וליילה מבינה שהיא יכולה לבטוח בה ומספרת לה את סודה. שתי הנשים יוזמות בריחה מראשיד לפקיסטן, אך הן נבגדות ברגע האחרון על ידי אדם שחשבו כי יוכלו לבטוח בו. הן נעצרות ומובאות בחזרה לביתן. ראשיד הזועם מכה את שתיהן ונועל את ליילה ועזיזה בחדרו במשך ימים ללא מים. את מריאם נועל במחסן.
חולפות כמה שנים וליילה יולדת את זלמאי, הבן שראשיד ייחל לו. באותה עת, השתלט הטליבאן על קאבול ופתח בדיכוי נשים, האוסר עליהן לצאת לרחוב ללא בן לוויה ומורה להן לכסות את כל גופן בבורקה. בנוסף, נמנע מהן הטיפול הרפואי, עד כדי כך שבבית החולים שבו ילדה ליילה לא נמצאו כל חומרי הרדמה והיא נאלצת לעבור ניתוח קיסרי בהכרה מלאה.
לאחר לידתו של זלמאי נחלש מצבה הכלכלי של המשפחה, במיוחד לאחר שסנדלרייתו של ראשיד עולה באש. ראשיד מכריח את ליילה למסור את עזיזה בת השש לבית יתומים, הנמצא במרחק של קילומטרים מביתה. בפעמים הראשונות ראשיד מסכים להתלוות אליה ולבקר את עזיזה, אולם כעבור זמן-מה היא נאלצת ללכת לשם בעצמה, תוך הסתכנות במלקות והשפלות משוטרי הטליבאן המסיירים ברחובות.
יום אחד מופיע טאריק בכניסה לביתם וכך מגלה ליילה כי ראשיד שיקר לה ושילם לסוחר כדי שיספר לה על מות אהובה. טאריק מספר לליילה את קורות חייו בפקיסטן, על מות הוריו ועל שישב בכלא על הברחת סמים שהושתלו בחפציו. באותו יום, לאחר שראשיד חוזר מעבודתו, זלמאי בן השלוש מספר לו בתמימותו על טאריק. מריבה פורצת בין ראשיד לליילה והוא מתחיל להכות בה בחגורתו ולחנוק אותה, עד שמריאם באה לעזרתה ורוצחת את ראשיד באת שהביאה ממחסן הכלים.