"ביום קיץ יום חום" מורכב משמונה בתים, המסודרים לכאורה על פי עונות השנה. בששת הבתים הראשונים מזמין הדובר את רעו לביתו וגנו, שם יבלו את זמנם בנעימים. אריאל הירשפלד מבחין בשיר שלושה חלקים: שלושת הבתים הראשונים ה"קייציים" מדברים על ההזמנה והאיחוד המענג עם הרע.
החלק השני שמתרחש בחורף מורכב גם הוא משלושה בתים ומאחד בין החום הנעים והמזמין של המארח לבין הקור והשחור שאורבים בחוץ. "הבית הרביעי מוצף כולו אונומטופאות חזקות המקיפות את המילים בסערת צלילים ו'מתארות' באורח קולי את קולות החורף. קריאה שהויה יותר של הבית הזה תגלה כי אין מדובר רק באונומטופאה וירטואוזית, אלא ברקמה עשירה ומגוונת ביותר של צלילים: צלילי הרעד הנקשרים למילים "קור" ו"כפור" אך חבויים גם במילים "חורף" ו"שחור."
שני הבתים האחרונים של השיר מעניקים לו את המסר של "שיר מתהפך" כלשונו של החוקר מנחם פרי. הם מעמידים, כביכול, את כל המסר של הבתים הקודמים לדבר והיפוכו - בחלק הזה של "עונת הסתיו" נחשף רצונו הפנימי של הדובר להישאר לבדו.
אין זה שיר טבע במשמעות הרגילה, אלא שיר אלגורי, אליבא דהירשפלד, המצטיין לפרקים במצלול עדין ופתייני, ולפרקים במצלול מאיים וקודר ושופע מילים וצלילים ייחודיים בשפה העברית המתחדשת. "זהו שיר מניפסטי בדבר יכולתה של הלשון השירית העברית להציב קורלטיב לשוני הולם ויעיל למנעד [...] של מצבי הרוח".
הביקורת.
לאחר מותו של אורי ניסן גנסין, פרסם יוסף חיים ברנר, רעו הקרוב עוד מימי שהותם יחד בישיבה בפוצ'פ, הספד לזכרו. חלק גדול מההספד הוא מקדיש לשיר "ביום קיץ יום חום" אשר פורסם בדיוק באותם ימים בהם אירח ברנר את גנסין בביתו בורשה.
ניתן להתרשם מחוויית ההתרגשות העזה שאחזה בשני החברים למקרא השיר, שהם מייחסים אותו כאילו למערכת היחסים ביניהם. ואכן, מספר מבקרים אינם מנתקים את החוויה הזו מהדרך שבה הם מפרשים את השיר.
פישל לחובר כתב על השיר, שהוא מן היפים ביותר שכתב ביאליק בתקופת ההתבגרות שלו. יעקב פיכמן התרשם ש"זהו אחד מאותם השירים אשר זיו האדם שבהם לא יועם לעולם". אבנר הולצמן, לעומתם, מתמקד יותר בשני הבתים המסיימים של השיר, ש"הופכים במידה רבה את הקערה על פיה" ומצביעים על הלך נפש עמוק של המשורר, המכיל גם יגון, בדידות וייאוש.
אריאל הירשפלד ומנחם פרי הביאו פן נוסף בפרשנותם את השיר. הם מתרשמים מהאווירה ה"פתיינית" שקיימת ברוב בתי השיר, בביטויים שלקוחים מהעולם הארוטי, כמו למשל: "לי יש גן" שמתקשר לשיר ארוטי אחר של ביאליק (יש לי גן) או לפסוקים משיר השירים. הם קוראים ביטויים, שמדברים על מקום חבוי ומוסתר ("הרחק הרחק מעיר וממתים נחבא תל"; "שם במחבא הלז"; "שם נחבא ננוח, אח נעים"), על סוד ורמז ("כלו אומר סוד אל", "נמתיק יחדו בדמי צהרים הרז"; ), על עונג ורוך ("ובהתענג וברוך"; "ולחצתיך אל לב, רעי, אחי הטוב"), על פתיינות ("בוא אלי, בוא אלי... "אצלי שב והתחמם" ) וכדומה, ומגיעים למסקנה משלהם: השיר, לדעתם, מרמז לחוויה הומו-ארוטית כביכול של המשורר.
מסכם אריאל הירשפלד: "השיר איננו, כמובן, "שיר טבע", אלא שיר אלגורי כרוב שיריו של ביאליק, משום שלא הטבע הוא עניינו אלא אפשרות מגעיו של ה"אני" עם ה"עולם, והוא עשוי שלושה מצבים המדגימים שלוש רמות של פתיחות אל העולם ואל הזולת. הקיץ מקביל לפתיחות הגמורה, הנאיבית והארוטית, המזוהה עם עידן הילדות, [...] החורף מקביל לפתיחות החלקית, המוסרית והאירונית, והספוגה ידיעה בדבר חלקיות המגע, התועלת שבו והסכנות המרחפות עליו . [...] הסתיו מקביל להסתגרות הגמורה, לבדידות הסותרת כל ארוס, למיאוס העצמי, לתחומה של הבושה המאכלת כול, ובראש ובראשונה — את הארוס"
מבקרים אחרים, כמו למשל, מנחם בן, הביעו התנגדות עזה לכיוון שאליו נטתה ללכת פרשנותם של פרי והירשפלד.
ראלי יפן
ראלי יפן הוא מרוץ ראלי המתקיים כחלק מאליפות העולם בראלי ונערך באי הוקאידו, האי השני בגודלו ביפן. המרוץ התקיים לראשונה בשנת 2004 והתקיים עד לשנת 2010, עם הפסקה של שנה אחת. הוא צפוי לשוב לאליפות בעונת 2022.
היסטוריה.
ראלי הוקאידו התקיים לראשונה בשנת 2002 כחלק מאליפות אסיה-פסיפיק בראלי בצפון האי הוקאידו. אחרי שנתיים שינה המרוץ את שמו לראלי יפן והצטרף המרוץ לסבב המרוצים באליפות העולם בראלי. פטר סולברג ניצח את מרוץ הבכורה. בשנת 2005 שב ראלי הוקאידו להתקיים כחלק מאליפות אסיה-פסיפיק, בעוד ראלי יפן המשיך להיות חלק מאליפות העולם. לקראת עונת 2008 עבר המרוץ מאזור העיר אוביהירו אל אזור סאפורו, בירת מחוז הוקאידו והעיר החמישית בגודלה ביפן. המרוץ כללה 29 סטייג'ים, כולל חמישה סטייג'ים שנערכו באצטדיון סאפורו דום. בשנת 2009 לא התקיים המרוץ, שנה לאחר מכן חזר לסבב המרוצים לשנה נוספת לפני שהוצא שוב מהסבב.
המרוץ היה צפוי לחזור לסבב בעונת 2020 ואמור היה להתקיים באזור העיר נגויה. התפרצות מגפת הקורונה הביאה לביטול המרוץ באותה שנה ובשנה שלאחריה וחזרתו נדחתה לעונת 2022.
ריכרד השל
ריכרד לדיסלאוס השל (בגרמנית: Richard Ladislaus Heschl; 5 ביולי 1824, שטיריה – 26 במאי 1881, וינה) היה אנטומאי אוסטרי, שגילה את הפיתול על שם השל.
ביוגרפיה.
השל נולד בעיירה ולדסדורף שבשטיריה בשנת 1824.
בשנת 1849 קיבל דוקטורט ברפואה מאוניברסיטת וינה. בשנת 1850 הפך לעוזרו הבכיר של הפתולוג קארל פון רוקיטנסקי.
בשנת 1854 התמנה לפרופסור לאנטומיה בבית הספר לרפואה כירורגית באולומואוץ.
בשנת 1855 הפך לפרופסור לאנטומיה פתולוגית, תת-תחום בפתלוגיה החוקר ביטויי מחלות ברקמות מן החי, באוניברסיטה היגלונית שבקרקוב.
בשנת 1861 התמנה לפרופסור לאנטומיה בבית הספר לרפואה כירורגית של אוניברסיטת גראץ . שימש כרקטור האוניברסיטה בשנים 1864–1865.
בשנת 1875 חזר לאוניברסיטת וינה, ולימד בה עד למותו בשנת 1881. לאחר מותו החליף אותו בווינה הנס קונדראט .
פעילותו המדעית.
השל גילה את "הפיתול על שם השל", פיתול הנמצא בקליפת המוח, על גבי שטח הפנים של האונה הרקתית, היורד לעומק המענית הצידית. הוא פרסם מספר כתבים בעניין.
גלית ברמן
גלית ברמן (נולדה ב-14 ביוני 1966) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה.
ברמן היא בוגרת הסטודיו למשחק ניסן נתיב.
לאחר לימודיה הופיעה במספר הפקות בתיאטרון הקאמרי ובתיאטרון בית לסין.
ב-1994 שיחקה תפקיד קטן בסרט "הגמל המעופף".
היא גילמה את קארין לינוביץ בשתי העונות הראשונות של אופרת הסבון "רמת אביב גימל".
ב-1995 הופיעה כשדרנית ב"הלו פנינה", סדרה ללימוד עברית לעולים חדשים של הטלוויזיה החינוכית.
ב-2001 הופיעה כאחות בסדרה "הבורגנים".
ב-2003 גילמה מורה בסדרה "מיי פירסט סוני" על פי ספר של בני ברבש.
היא המייסדת והמפתחת של שיטת "דרך הבחירה" ומעבירה הרצאות על כך בארץ ובעולם.
עיתון העיתונאים
עיתון העיתונאים היה אירוע תרבות דו-שבועי מייסודה של אגודת העיתונאים בתל אביב, שנערך לראשונה ב-1939.
אודות.
אגודת העיתונאים בתל אביב נוסדה ב-1935. בדצמבר 1939 יזם היו"ר יוסף הפטמן אירועי שבועי, שבו עיתונאים ואנשי ציבור ידברו על ענייני השעה בפני קהל.
האירועים, שכללו גם חלק אמנותי, נערכו בימי שישי אחת לשבועיים החל מ-15 בדצמבר 1939 בקולנוע מוגרבי. מטרת האגודה הייתה להדק את הקשר עם ציבור הקוראים, ובמקביל לנצל את האירוע כמקור הכנסה.
בהיותו של עיתון העיתונאים אירוע חי, הוא לא היה כפוף לצנזורה של ממשלת המנדט הבריטי. בשלב מסוים דרשו השלטונות לקבל לידיהם מראש את שמות הדוברים והנושאים, וכן שלחו לאולם שוטרים. אלה התקשו לעיתים להבין את הנאמר, במיוחד כאשר נעשה שימוש ביידיש.
עם הזמן עיתון העיתונאים יצא מגבולות תל אביב ונערך גם בחדרה, נתניה, רחובות, באר שבע ועוד.
לאחר 1953 חדל העיתון להתקיים באופן קבוע. לאחר חנוכת בית העיתונאים על שם סוקולוב בתל אביב בשנת 1957, עברו אירועי עיתון העיתונאים אליו.
אירועי "שבתרבות" הנערכים מאז 1973 ברחבי ישראל, ממשיכים במידה רבה את מסורת עיתון העיתונאים.
נורשפין (כדורגל)
אקורה RLX
אקורה RLX (באנגלית: Acura RLX) היא מכונית סלון מתוצרת חטיבת רכבי היוקרה אקורה, בבעלות יצרנית הרכב היפנית הונדה אשר מיוצרת מדצמבר 2012 (דגם שנת 2013) ועד היום ביפן.
אחוזת הווארד (מיני-סדרה)
אחוזת הווארד (באנגלית: Howards End) היא מיני-סדרה בריטית-אמריקאית המבוססת על הרומן באותו שם מאת א.מ. פורסטר. את הסדרה עיבד קנת' לונרגן, ביימה הטי מקדונלד, ומככבת בה היילי אטוול. המיני-סדרה בת ארבעה החלקים הופקה בשיתוף פעולה של רשת הטלוויזיה הבריטית BBC One, והרשת האמריקאית Starz. שידור הבכורה היה ב-12 בנובמבר 2017 בממלכה המאוחדת, וב-8 באפריל 2018 בארצות הברית.
"אחוזת הווארד" בוחן את "הנוף המשתנה של חלוקה מעמדית וחברתית באנגליה במפנה המאה העשרים, מבעד לעדשה של שלוש משפחות: משפחת שלגל האינטלקטואלית והאידיאליסטית, משפחת וילקוקס העשירה מעולם העסקים, ומשפחת באסט ממעמד הפועלים".
הפקה.
ב-28 בנובמבר 2012 פורסם שחברת Playground Entertainment יחד עם City Entertainment ו-KippSter Entertainment רכשו את הזכויות לעיבוד הרומן של א.מ. פורסטר "אחוזת הווארד", במטרה לעבד אותו למיני-סדרה טלוויזיונית עבור ערוץ BBC Two. קולין קלנדר, ג'ושואה ד. מאורר, אליקסנדר, ויטלין ודייוויד א. סטרן נועדו להיות המפיקים בפועל. ב-11 באוקטובר 2013 נמסר שקנת' לונרגן נבחר לעבד את הרומן. ב-28 בדצמבר 2015 הוכרז ש-BBC אישרה רשמית את ההפקה. ב-7 ביוני 2016 פורסם שהטי מקדונלד תביים את ארבעת הפרקים של המיני-סדרה. ב-15 בפברואר 2017 הוכרז שרשת Starz מצטרפת להפקה.
ליהוק.