הסכסוך בין צ'יאנג לבין לי נמשך. אף כי הסכים לעשות זאת כתנאי מוקדם לשובו של לי, סירב צ'יאנג להיכנע ולא החזיר את האוצר ששלח לטאיוואן. מבלי לגבות בזהב או במטבע חוץ, הכסף שהונפק על ידי לי ירד במהירות מערכו עד שהפך כמעט חסר ערך.
אף שלא היה בעל מעמד רשמי בממשלה, המשיך צ'יאנג לתת פקודות לצבא, וקצינים רבים המשיכו לציית לו ולא ללי. חוסר יכולתו של לי לתאם כוחות צבאיים של הקואומיטאנג, הובילה אותו להפעיל תוכנית הגנה שתכנן אותה כבר ב-1948. במקום לנסות להגן על כל דרום סין, הורה לי על למה שנותר מהצבאות הלאומניים לסגת לגואנגשי ולגואנגדונג, בתקווה שיוכל לרכז את כל כוחות ההגנה העומדים לרשותו בשטח קטן יותר. מטרת האסטרטגיה הייתה לשמור על דריסת רגל ביבשת סין בתקווה שארצות הברית תיאלץ בסופו של דבר להיכנס למלחמה בסין בצד הלאומני.
צ'יאנג התנגד לתוכנית ההגנה של לי, משום שהיא השאירה את רוב הכוחות שעדיין היו נאמנים לצ'יאנג תחת שליטתם של המתנגדים האחרים של צ'יאנג בממשלה המרכזית. כדי להתגבר על העקשנות של צ'יאנג החל לי לדחוק את תומכיו של צ'יאנג בשלטון המרכזי. יאן שיאן המשיך בניסיונו לעבוד עם שני הצדדים, ויצר את הרושם בקרב תומכי לי שהוא תומך של צ'יאנג, בעוד שתומכי צ'יאנג החלו להתרעם במרירות על נכונותו לעבוד עם לי. בגלל היריבות בין צ'יאנג ובין לי, צ'יאנג סירב לאפשר לחיילים הלאומניים הנאמנים לו לסייע בהגנה על גואנג-שי ועל גואנג-דונג, וכתוצאה מכך הכוחות הקומוניסטיים כבשו את גואנגדונג באוקטובר 1949.
גלות.
אחרי שנפלה גואנגדונג בידי הקומוניסטים, צ'יאנג העביר את הממשלה לצ'ונגצ'ינג, ואילו לי נכנע עם כוחותיו, וטס לניו יורק כדי לטפל במחלת התריסריון הכרונית בבית החולים של אוניברסיטת קולומביה. לי ביקר את נשיא ארצות הברית, הארי טרומן, והוקיע את צ'יאנג כ"דיקטטור".
קווי ההגנה של הקואומינטאנג המשיכו להתפרק. גנרל הו צ'ונג-אן התעלם מהוראותיו של לי, והגנרל המוסלמי מא הונגקוי הזדעזע מכך. מא הונגקוי שלח מברק ללי כדי להגיש את התפטרותו מכל העמדות שהחזיק, ונמלט לטייוואן, ובן דודו מא הונגבין לקח על עצמו את תפקידיו.
בדצמבר 1949 נפלה גם צ'ונגצ'ינג, וצ'יאנג העביר את ממשלתו לטייפה, אך הוא לא הניח שוב את הנשיאות עד 1 במרץ 1950. בינואר 1952 ציווה צ'יאנג להדיח את לי בטענה של כישלון במילוי חובותיו והתנהגות בלתי חוקית.
חזרה ליבשת סין.
לי דזונגז'ן נשאר בגלות עד 20 ביולי 1965, כאשר הוא חזר לסין הקומוניסטית בעידודו של ז'ואו אנלאי. שובו של לי לסין שימש מקור תעמולה חשוב של ממשלת סין לעידוד גולים אחרים לחזור לסין, ללא קשר לעבר הפוליטי שלהם. לי מת מסרטן התריסריון בבייג'ינג בגיל 78, בתקופה האפלה ביותר של המהפכה התרבותית.
חיים אישיים.
במהלך הקריירה שלו רכש לי מוניטין של מיליטריסט נלהב אך עם תחושה של יושרה. בדומה למנהיגים סיניים רבים בשנות השלושים, לי היה מעריץ של הפאשיזם האירופי, וראה בה פתרון לבעיותיה של מדינה שסובלת ממחלוקות פנימיות וחולשה חיצונית. גישתו האתית הגיעה מתוך הקונפוציאניזם. אחרי נפילתו עם צ'יאנג קאי-שק ב־1929, לי ביטא את עצמו לעיתים קרובות במונחים של פטריוטיזם מתוסכל. לי היה מעריץ של ההיסטוריון הבריטי אדוארד גיבון ועבודתו ההיסטורית המונומנטלית, על האימפריה הרומית.
לי היה התחתן בגיל 20 בנישואים מסודרים, אבל הם נפרדו מיד לאחר מכן, ונולד להם בן אחד. בשנת 1924 לי נישא פעם שנייה, לגואו דיג'י שמתה מסרטן השד זמן קצר לאחר שחזרה עם לי לבייג'ינג. לי וגואו היה בן אחד. לי נישא מחדש, להו יוסונג, שהייתה צעירת ב-48 שנים ממנו, והייתה בתה של השחקנית הו די. הו שינתה את שמה לוונג שי לאחר מותו של לי, ונישאה בשנית.
אחיינו של לי דזונגז'ן אלן לי מנהל בית ספר קונג פו בניו יורק מאז 1967. קבוצה של חרבות ופגיון של סמוראים מתקופת אדו שניתנה לדזונגז'ן כמתנת שביתת נשק ב ין אויבים שהם עכשיו חברים, של סישירו איטגקי או של רנסוקה איזוגאי הועברו לאלן לי כחלק מהמורשת המשפחתית.
לי כתב את זכרונותיו של לי דזונגז'ן עם ההיסטוריון טונג טאקונג. זיכרונותיו של לי בולטים בביקורתם הנחרצת על צ'יאנג קאי-שק ועל הניתוח שלו את הסיבות לכישלונה האסטרטגי של יפן לכבוש את סין.
תיאור מפורט יותר של חייו של לי מתוארים בביוגרפיה שנכתבה על ידי קרוב משפחתו הרחוק של לי, נמגו צ'אי.
בחירות לכנסת העשרים ואחת
מגדל הזבובים
מגדל הזבובים, (ידוע גם בשמו הערבי "אל מנארה") הוא מבנה מבוצר השוכן על אי קטן במפרצה של העיר עכו. המגדל הממוקם סמוך אל הכניסה אל הנמל והמגדלור הנמצא סמוך למרינה של העיר עכו ניתבו על תנועתן של ספינות אשר הגיעו לנמל עכו.
היסטוריה.
נמל עכו נוצר על ידי בנייתם של שני מזחים אשר סגרו את מפרצה של עכו. על המזח המערבי נבנה מגדל הזבובים בתקופתם של הפיניקים. סקר ארכאולוגי, שנערך במקום על ידי אוניברסיטת חיפה מצא כי המגדל עומד על מזח שנבנה בתקופה ההלניסטית ושופץ בתקופה הרומית. ייתכן כי שובר הגלים הבנוי מדרום לנמל, והמדרגות שלמרגלות מגדל הזבובים שימשו רציף לפריקה ולטעינה לנמל עכו.
בשנות השבעים התקיים סקר ארכאולוגי שנערך על ידי המרכז ללימודי ים באוניברסיטת חיפה. במהלכו של הסקר, נחשפו יסודותיו של המבנה מתחת למגדל ובין היתר נחשפו שרידי אונייה, שייתכן וטובעה בזמן המצור של נפוליאון על העיר עכו בשנת 1799.
בשנת 2020 נפל חלק גדול מהקיר המזרחי של המגדל, וחלקו צנח לתוך המים.
מקור השם.
השם "מגדל הזבובים" היה שגור בפי הנוצרים והמוסלמים. ייתכן כי הקריבו במקום קורבנות, והמקום היווה משכן נוח לזבובים שנמשכו לריח. שמו של המגדל אינו מופיע בכתובים המתארים את המקום מימי מסעות הצלב. שמו הערבי של המגדל: ברג' א-דבאן. בסמוך למגדל הזבובים ניצב מגדלור. שמו של המגדל ניתן לו על ידי הצלבנים, אשר טעו לחשוב את עכו לעקרון הפלשתית, ואת המבנה המבוצר למקדשו של האל בעל זבוב.
אלכסנדר אידיר
אלכסנדר אידיר (בצרפתית: Alexandre Iddir; נולד ב-21 בפברואר 1991) הוא ג'ודוקא צרפתי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג ומחזיק בשתי מדליות ארד מאליפויות אירופה (2014 ו-2021).
במרץ 2014 אידיר זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית ארד בגראנד פרי סמסון. ב-18 באוקטובר אותה השנה הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי טשקנט לאחר שניצח בגמר את קיריל דניסוב הרוסי בניקוד איפון לאחר תרגיל סודה-צוריקומי-גושי מוצלח.
באליפות אירופה 2014 שנערכה במונפלייה שבצרפת, זכה אידיר במדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג. בסיבוב הראשון הוא ניצח את וולטר פצ'נטה האיטלקי, בשמינית הגמר הוא ניצח באיפון את גרגו פוגאשי ההונגרי לאחר דקה ו-18 שניות וברבע הגמר ניצח שוב באיפון את שאהין גראמאנוב האזרי לאחר ריתוק מוצלח. בחצי הגמר אידיר הפסיד באיפון לקיריל וופרוסוב הרוסי 12 שניות לסיום ונשר לקרב על מדליית הארד בו גבר באיפון על יואקים דוורבי השוודי 4 שניות לסיום הקרב.
אידיר זכה בשתי מדליות כסף בגראנד סלאם פריז היוקרתי בשנים 2015 ו-2016. הוא נבחר לייצג את צרפת במשחקים האולימפיים בריו דה ז'ניירו 2016 בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג וסיים במקום השביעי לאחר שהודח ברבע הגמר אחרי שני ניצחונות ושני הפסדים.
לאחר אולימפיאדת ריו 2016 אידיר עבר לקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג. בינואר 2019 הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי תל אביב לאחר שניצח בגמר את בנג'מין פלטצ'ר האירי. באליפות אירופה 2021 אשר נערכה בליסבון זכה אידיר בפעם השנייה במדליית הארד לאחר שניצח בווזארי את איליה סולמאנידזה הגיאורגי.
באולימפיאדת טוקיו 2020, אידיר זכה יחד עם נבחרת צרפת במדליית הזהב בתחרות הקבוצתית לאחר שניצחו בגמר את נבחרת יפן. בתחרות האישית הוא הודח בסיבוב הראשון.
חופשי
חופשי הוא אלבום האולפן התשיעי, של הזמרת מרגלית צנעני. האלבום יצא לאור בפברואר 1997, על ידי חברות התקליטים מגנט הפקות והד ארצי.
הסינגל השלישי מתוך האלבום "קפה אלהמברה", הפך ללהיט ואף הצליח להיכנס אל מצעד הפזמונים השנתי של רשת ג'.
רקע והפקה.
האלבום ממשיך את הקו הים תיכוני- בלוז של האלבום הקודם "ארץ אש וארץ ים" שיצא בשנת 1995. באלבום זה, לקחה מרגלית צנעני חלק בהלחנת השיר "קפה אלהמברה", אותו כתבה רחל שפירא. בין היתר, מרבית שירי האלבום הופקו על ידי ירוסלב יעקובוביץ'. מרבית שירי האלבום מאופיינים כשירים ים-תיכוניים.
מתוך האלבום, יצאו חמישה סינגלים "חופשי", "ציפיות", "קפה אלהמברה", "גם אני", ו"נוגעת בתהילה". הסינגלים יצאו בין דצמבר 1996 לאוגוסט 1997.
דז'ה קלר
דֶז'ה קֶלֵר (בהונגרית: Kellér Dezső; בודפשט, 1 בדצמבר 1905 – בודפשט, 24 בספטמבר 1986) היה סופר, הומוריסטן, דרמטורג, מַנְחֶה (של מופע קברט, תוכנית בידור וכדומה) יהודי-הונגרי זוכה פרס האמן המצטיין ופרס האמן הדגול.
קורות חיים וקריירה.