משוואת הרציפות מתארת את שינוי הצפיפות עם הזמן. ניתן לקבלה על ידי אינטגרציה של משוואת ולסוב על-פני מרחב המהירויות כולו.
formula_36
לאחר חישובים, ניתן לקבל
formula_37
צפיפות החלקיקים, formula_31, והמהירות הממוצעת, formula_32, הם המומנטים מסדר אפס וסדר ראשון:
formula_40
formula_41
משוואת התנע.
קצב השינוי בתנע של חלקיק ניתן על ידי הצבת כוח לורנץ במשוואת החוק השני של ניוטון:
formula_42
על ידי שימוש במשוואה זו ומבשוואת ולסוב, משוואת התנע עבור כל נוזל מתקבלת כ:
formula_43
כאשר formula_33 הוא טנזור הלחץ. הנגזרת המלאה לפי הזמן מתקבלת:
formula_45
טנזור הלחץ מוגדר כצפיפות המסה כפול מטריצת הקו-וריאנס של המהירות:
formula_46
קירוב השדה הקפוא.
בדומה למקרה של MHD-אידיאלי, ניתן להתייחס את הפלזמה כאל "קשורה" לקווי השדה המגנטי בתנאים מסוימים. ניתן לומר שקווי השדה המגנטי "קפואים" בתוך הפלזמה. ניתן לפתח את התנאים לקירוב זה ממשוואת ולסוב.
נגדיר את הסקלות formula_47 ו-formula_48 עבור זמן, מרחק ומהירות, בהתאמה. סקלות אלו מייצגות מדד לפרמטרים השונים המביאים לשינוי גדול ב-formula_34, כאשר שינוי גדול משמעותו
formula_50
ניתן לכתוב:
formula_51
כעת ניתן להציג את משוואת ולסוב כך:
formula_52
עד כה לא בוצעו קירובים. כעת נקבע formula_53, כאשר formula_54 היא תדירות הגירו ו-formula_55 הוא רדיוס הגירו (ראה פרמטרים של פלזמה). על ידי חלוקת המשוואה ב-formula_56 נקבל
formula_57
בקירוב בו formula_58 ו-formula_59, שני האיברים הראשונים יהיו קטנים הרבה יותר מ-formula_34, מכיוון ש-formula_61. האיבר האחרון הוא מסדר-גודל של formula_34, ולכן ניתן להזניח את שני האיברים הראשונים ולקבל
formula_63
ניתן לפרק את המשוואה לחלקים מקביל וניצב:
formula_64
כעת נשים לב לכך ש- formula_65, כאשר
formula_66
וכעת ניתן לקבל
formula_67
עבור שדה מקביל קטן נקבל
formula_68
המשמעות של משוואה זו היא שההתפלגות היא גירו-טרופית. המהירות הממוצעת של התפלגות גירו-טרופית היא אפס, ולכן formula_69 שווה זהותית למהירות הממוצעת, formula_32, ונקבל
formula_71
לסיכום, זמן המחזור של תנועת הגירו ורדיוס הגירו קטנים הרבה יותר, בהתאמה, מסקלות הזמן והמרחק שיגרמו לשינויים גדולים בפונקציית ההתפלגות. יש לחשב את התנאים לקירוב השדה הקפוא לכל סוג חלקיקים בנפרד. מכיוון שלאלקטרונים זמן מחזור גירו ורדיוס גירו קצרים יותר מאשר ליונים, התנאים יתקיימו עבורם לעיתים קרובות יותר.
אל סראט
אל סראט (בקטלאנית: El Serrat) הוא כפר הררי בקהילה האוטונומית (מחוז) אורדינו שבצפון אנדורה, כ-12 ק"מ מהבירה אנדורה לה ולה, וכ-3.5 ק"מ מהגבול עם צרפת. גובה פני השטח של הכפר הוא 1,540 מטרים. כפר זה הוא יעד פופולרי לחובבי סקי.
הסיפור של זהרה
הסיפור של זַהרה (בערבית: حكاية زهرة, سيرة ذاتية, חכאית זהרה) הוא רומן אוטוביוגרפי ערבי משנת 1980 מאת חנאן אל-שייח', סופרת, עיתונאית ומתרגמת לבנונית, ילידת ביירות 1945, שהתפרסמה בעיקר ביצירותיה העוסקות במעמד האישה וקשייה בחברה הערבית המודרנית. הסיפור אינו רק סיפורה האישי של אל-שייח', אלא סיפורה של לבנון בעקבות מלחמת האזרחים שהתחוללה בה.
ספר זה הוא ספרה השלישי של אל-שייח'. במהלכו היא מבקשת להתמודד הן עם המציאות החברתית-פוליטית הקשה הסובבת אותה והן עם נושאים רגישים אחרים אשר נחשבים לטאבו נפיץ בשיח הציבורי בעולם הערבי. נושאים שיש מעטים בלבד, ובהם רק נשים מעטות, שיש בידם להעיז להעלותם לשיח פומבי, בכלל זה דיון בחיים הפרטיים, לרבות נושא המיניות ומעמד האישה הערבייה. אף שמהדורתו הראשונה של הספר יצאה לאור בהוצאה עצמית, מאחר שלא נמצא מו"ל שיסכים לפרסמו, הרומן הפך לרב-מכר ערבי ובינלאומי, ואף נבחר לאחד ממאה הספרים הערבים הטובים, ותורגם לשפות שונות. הספר תורגם לעברית על ידי המשורר והסופר מוחמד חמזה ע'נאים וראה אור בשנת 2004 בהוצאת אנדלוס.
יצירותיה האוטוביוגרפיות של חנאן אל-שייח'.
אל-שייח' פרסמה 7 רומנים, 2 קובצי סיפורים קצרים ו- 2 מחזות. מתוכם היא כתבה שתי אוטוביוגרפיות; "הסיפור של זהרה", אוטוביוגרפיה 1980 ו"הסיפור שלי הסבר ארוך" (حكايتي شرح يطول) משנת 2005.
אל-שייח' נחשבת לאחת הסופרות הנועזות והמוכשרות בלבנון. ראייתה הפמיניסטית, אופן כתיבתה והתבטאויותיה האמיצות בשלל נושאים אשר מצביעים על מודעות ורגישות עמוקה למצבה העגום של האישה בחברה הערבית הביאו אותה לקדמת הבמה של עולם הספרות הערבי בכלל והנשי בפרט. ספריה עוסקים במעמד האישה, ביחסים בין המינים ובמוסד הנישואין. "הסיפור של זהרה" עוסק בשלושת הנושאים הללו.
בסיפור אוטוביוגרפי זה, שכותרתו נושאת את שמה של גיבורת הסיפור, זהרה (زهرة، פרח), ואפשר לשייך אותו לקטגוריית סיפורי אנטי-גיבור, הידועות בחקר הספרות. מגוללת הסופרת את סיפורה של נערה מדרום לבנון ובת למשפחה שיעית, אשר עוברת בילדותה התעללות מינית בידי בן-דודה, ומנסה בהתבגרותה להימלט מהזיכרונות הקשים של מעשה ההתעללות וכן להתגבר על זכרונות כואבים של אהבה נכזבת שחוותה בעיר ילדותה, בביירות. לאור זה, היא נוסעת לאפריקה, היכן שהיא מתחתנת עם בחור בשם מאג'ד, נישואין שאינם עולים יפה ובסופו של דבר היא מתגרשת, מאבדת את שפיותה וחוזרת לביירות שהייתה שקועה אז במלחמת האזרחים הלבנונית.
מבנה הספר.
"הסיפור של זהרה" נחלק לשני חלקים: החלק הראשון עוסק בתקופה שלפני מלחמת האזרחים ומתרחש ברובו באפריקה; החלק השני מתרחש בזמן מלחמת האזרחים בביירות (1975). הדמות המרכזית ברומן היא זהרה, נערה צעירה בשנות העשרה לחייה, וזיכרונות ילדותה הם המרכיבים העיקריים של העלילה ברומן. התנהגותה של זהרה בילדותה ובבגרותה נתפסת כחריגה בעיני הסובבים אותה. זהרה, בילדותה ובצעירותה חוותה מעשי אונס מצד גברים שונים ואלימות מצד אביה. היא גורמת לעצמה להראות עוד יותר מכוערת על ידי כך שהיא מחטטת בפניה ופוצעת עצמה. אף בזמן שהותה של זהרה באפריקה התנהגותה נתפסת כחריגה בעיני החברה ובעיני עצמה, זהרה מתוארת באופן דיכאוני כאשר התקפי חרדה מלווים בצרחות אימה חוזרים על עצמם מספר פעמים. עם חזרתה לביירות בה מתרחשת מלחמה מקומה בחברה הסוערת והבלתי יציבה, הופך ליציב יותר, דווקא בשל חריגותה. זהרה רואה עצמה כנורמלית ביחס לסובבים אותה.
החלק השני של הרומן מתאר את התגברותה של זהרה על מחלת הנפש שלה תוך כדי מלחמת האזרחים ואת אותה השפיות הזמנית, אותה היא מוצאת בכאוס המתרחש לנגד עיניה. ההתייחסות של אל שיח' בכתיבתה, היא בעיקר ל"חופש הרגעי" שיוצר העיסוק היומיומי במלחמה, עיסוק שמדחיק ומשכיח את הבעיות הקיומיות הנפשיות העמוקות של זהרה בפרט ושל החברה הלבנונית בכלל. אמנם, בתחילה, תגובתה הראשונה של זהרה למלחמה היא שינה מרובה והסתגרות בחדר- בין הקירות זהרה מרגישה מוגנת. אך בתהליך איטי זהרה מתחילה להיות מודעת להתנהגותה ולהשלכותיה. היא מודעת לשתיקתה, לשינה המוגזמת ולחטטים שהיא גורמת בעצמה. התנהגותה החריגה, החולנית לעיתים, מתחילה לקבל צורה ממשית עבורה. עם עליית המודעות העצמית זהרה מתחילה להרגיש שהיא כמו כולם, או יותר נכון, שכולם כמוה, כולם סגורים בבתיהם: " אפילו הנשים היפות שראיתי במדורי החברה בעיתונים נאלצו להישאר בבית, כמוני." בתוך המלחמה רווית ההרס זהרה מוצאת את זהותה, לפתע יש לה מקום משלה. באופן אבסורדי, היא אינה רוצה שהמלחמה תגמר: "כשנחלשו קולות המלחמה נכנסתי לבהלה איומה. ידעתי שברגע שתהיה באמת הפסקת אש אתפרק לחתיכות." זהרה יודעת שבמלחמה היא יכולה להישאר בין כותלי הבית ולהיות במיטה שעות רבות מבלי שיעירו לה, אך כאשר תפסק המלחמה יהיה עליה לצאת מן הבית ולפגוש אנשים, החיים יחזרו למסלולם הנורמלי, מסלול אליו היא אינה שייכת. המלחמה הפכה להיות עבורה מעין תרופה, סם אותו היא צורכת יום יום, בעיקר מן הרדיו וממראות הרחוב הנשקפים אליה מחלון ביתה וממיטתה.
היחסים בין הבת והאם השתפרו, הקרבה ביניהן התחילה להתחזק לא רק בגלל המחלה של "זהרה" אלא בגלל פריצת המלחמה בלבנון, מלחמת האזרחים שבעצם מאפשרת שיפור משמעותי ביחס בין אל-שייח' לבין אמה, הפחד מעמיד אותן שוב בסיטואציה דומה שוב.
יחסיה של אל-שייח' עם הקרובים לה ב"הסיפור של זהרה".
יחסי אב ובת.
אל-שייח' מציגה ביצירתה הספרותית את דמות האב כגבר שתלטן, כוחני, אכזרי, ואלים ביחסים שלו כלפיה וכלפי אמה. .
ההתייחסות של אביה בגיל ההתבגרות אליה הייתה אכזרית, היא מדגישה בסיפור שאביה נטש אותה בשנות נעוריה הראשונות בגלל פצעי הבגרות בפניה, אל-שייח' מציינת שאבא שלה פחד מזה שתישאר רווקה ולא תתחתן בשל המראה החיצוני שלה. דבר שהביא אותו להכות אותה בכל פעם שראה פצעונים מעטרים בדם קרוש את פניה.. למעשה אפשר לראות בפצעיה של אל-שייח' סמל לפצעיה הפנימיים, לא רק אלה הפיזיים חיצוניים.