ב-1989 נערך ארגון מחדש ביוניון קרבייד, ובעקבותיו שונה השם ממחלקת מוצרי פחמן לחברת הפחמן UCAR. ב-1990 הציגה החברה לראשונה אלקטרודות גרפיט בקוטר 30 אינץ'. ב-1995 פיתחה החברה מוצר גרפיט לשימוש בסוללת ליתיום-יון בכלי רכב חשמליים. באותה השנה הנפיקה עצמה לציבור והפכה לחברה ציבורית.
באפריל 1998 נתבעה החברה על הרצת מניות, וב-2000 נדרשה בעקבות זאת לשלם 40.5 מיליון דולר. באפריל 1998 נתבעה החברה גם על ידי מחלקת המשפטים של ארצות הברית בסכום של 110 מיליון דולר בשל קרטל אסור בעסקי אלקטרודות גרפיט, וביולי 2001 נתבעה באירופה יחד עם 7 חברות נוספות על סכום של 50.4 מיליון אירו בשל תיאום מחירים.
ב-2002 שינתה החברה את שמה מ-UCAR לגרפטק (Graftech).
ב-2008 קנתה החברה 18.9% ממניות יצרנית הקוק נפט סידריפט (Seadrift) תמורת 135 מיליון דולר. באפריל 2010 הודיעה גרפטק על קנייה מלאה של סידריפט וכן של C/G Electrodes LLC תמורת 692 מיליון דולר. במרץ 2011 רכשה החברה את יצרנית הגרפיט, תאגיד המחקר מיקרון (Micron Research Corporation), ובאוקטובר רכשה את Fiber Materials. ב-2016 מכרה החברה את Fiber Materials.
דסורניס
דסורניס (שם מדעי: Dasornis) הוא סוג נכחד של עוף ימי קדום ממשפחת הפלאגאורניתיים שחי בתקופת האאוקן לפני 51-50 מיליון שנה ואולי נמצא גם יותר מאוחר, לפני 45 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו בדרום אנגליה ב-1854 והוא נחשב במקור למין של אנפה גדולה או של מואה, מה שנתן לו את שם המדעי של המין היחיד - "Dasornis emuinus", והוא נחשב למין המואה היחידי שחי מחוץ לניו זילנד. מאוחר יותר התברר שהעוף הקדום היה עוף ימי דמוי-אלבטרוס אך גודלו העצום הפתיע את החוקרים.
הדסורניס היה בעל מוטת כנפיים ארוכה של 5-6 מטרים, גדולה משל אלבטרוס נודד ושימשה אותו לדאייה מעל האוקיינוס הפתוח, כנראה צפון האוקיינוס האטלנטי אך אולי גם האוקיינוס השקט ועוד אוקיינוסים. מאובנים שלו התגלו אף באי סיימור שבאנטארקטיקה. הזרועות היו בעלי מפרקים מוטים יותר ממרבית העופות שהזכירו זרועות של פטרוזאורים. עם זאת הממצאים שלו היו רכים ופריכים. בניגוד לכל עוף מודרני הוא היה בעל שיניים לאורך שולי המקור ששימשו לתפיסת דיונונים.
הדסורניס היה אחד הקדומים מבני משפחתו והיה מאבות הפלאגורניס והאוסטאודונטורניס שהיו מבעלי מוטת הכנפיים הארוכה ביותר בעולם העופות, שניים רק לארגנטאביס.
יוז קנדי
חמסין (להקה)
חמסין הייתה להקת רוק ישראלית שפעלה בשנים 1979–1980. חבריה היו אפרים שמיר (שירה וגיטרה חשמלית), אוהד אינגר (גיטרה בס) ואלון הלל (תופים).
היסטוריה.
אפרים שמיר, אוהד אינגר ואלון הלל החלו לפעול יחד ב־1978, עת הקליטו קטע אינסטרומנטלי בשם "טרינאו" לאלבום הבכורה של הזמר שלמה יידוב. זמן קצר לאחר מכן הקליטו שיר שהלחין שמיר למילים של עלי מוהר בשם "כמעט שלא עצוב", אך החליטו לגנוז את ההקלטה. ב־1979 יזמו המפיק מיכאל תפוח והמפיק המוזיקלי לואי להב הקמת הרכב רוק חדש שיופיע במועדון חדש שהקים תפוח בגני התערוכה בתל אביב בשם "אמצע הדרך". הם גייסו לפרויקט את שמיר, אינגר והלל, וכך קמה להקת "חמסין".
לאחר כשבעה חודשים של חזרות התחילה הלהקה להופיע ביוני 1980 במועדון "אמצע הדרך". במקביל החלו חבריה לעבוד על אלבום, שהוקלט הן באולפני טריטון והן בהופעות. שמיר הלחין את כל שירי הלהקה, פרט לשיר "כל זמן זה זמן", שהיה גרסה מחודשת לשיר של שלום חנוך, ובוצע בהופעות כהדרן. על ההפקה המוזיקלית הופקד להב, ואת המילים לשירים כתבו דורי בן זאב, יעקב גלעד, מאיר ויזלטיר, עלי מוהר, אסתר שמיר ויזהר פרונט. בין השירים באלבום הייתה גרסה מחודשת לשיר "כמעט שלא עצוב". בחלק מההופעות השתתף גם איתן גדרון כקלידן, והוא קיבל באלבום קרדיט של סיוע בהפקה.
האלבום "חמסין" יצא לאור ב־1980, במקביל להופעות וללא סינגלים קודמים ברדיו. הן האלבום והן ההופעות נחשבו לכישלון. הלהקה התאפיינה ברוק כבד יחסית, כנגד התדמית של שמיר עד אז כזמר של שירי פופ קלילים כפי שהיה מוכר בלהקת כוורת ובאלבומו המשותף עם אסתר שמיר, והקהל התקשה לקבל את סגנונו החדש. המבקר יוסי חרסונסקי ציין לרעה את סגנונה הכבד של הלהקה ואת עוצמת הצליל החזקה בהופעותיה. מנגד פרסם המבקר יואב קוטנר ביקורת אוהדת על אלבומה של הלהקה, ובה ציין לטובה את סגנון שירתו של שמיר ואת נגינתם של אינגר והלל. בחודשים אוקטובר–דצמבר באותה שנה צעדו במצעדי הפזמונים שירי הלהקה "שורפת את הלב" ו"מה את אומרת", שניהם ללא הצלחה. בעקבות כישלונן המסחרי של ההופעות התפרק ההרכב זמן קצר לאחר מכן.
אינגר והלל השתתפו בנגינה באלבומו הבא של שמיר, "רוקד לקול הבנות", שבו נכללה גם הגרסה המקורית של השיר "כמעט שלא עצוב". ביוני 1994 יצא אלבומה היחיד של הלהקה לראשונה על גבי תקליטור, כחלק מ"סדרת התפוז" של חברת NMC.
ב־9 בדצמבר 2014 נערכה הופעת איחוד חד־פעמית של הלהקה. את מקומו של אינגר, שפרש מאז ממוזיקה, תפס בהופעה זו הבסיסט יוסי פיין.
סייפורניס
סייפורניס (שם מדעי: Cyphornis) הוא סוג נכחד של עוף ימי קדום ממשפחת הפלאגאורניתיים אשר חי בתחילת תקופת המיוקן. הוא היה קרובם הרחוק של האווזאים אך דמה במראהו לאלבטרוס או לסולה ענקיים. המאובנים שלו התגלו באי ונקובר שבקנדה והוא נחשב בעת גילויו, 1894 לעוף הגדול ביותר שהיה מעולם. מאובנים אפשריים שלו התגלו בפטגוניה, ארגנטינה ותוארכו לתקופת האאוקן או סוף האוליגוקן אך השיוך לא ודאי. הוא קיבל את שמו מהחוקר אדוארד קופ.
הסייפורניס לצד קרוביו היה עוף בעל מוטת כנפיים ארוכה מאוד שעזרה לו לדאות כמו אלבטרוס מעל האוקיינוסים. כמה חוקרים רואים בו טקסון מוטל בספק שלמעשה מאובניו הם מאובני פלאגורניס. הממצאים היחידים שלו כללו מאובנים של זרועות ומפרקים שונים.
סראנו (לצ'ה)
סראנו (באיטלקית: Serrano) היא עיירה ופרציונה בקומונת קרפיניאנו סלנטינו שבנפת לצ'ה שבמחוז פוליה שבאיטליה.
גאוגרפיה.
העיר נמצאת כ-20 ק"מ מבירת הנפה לצ'ה, כ-160 ק"מ מבירת המחוז בארי וכ-525 ק"מ מבירת המדינה רומא.
אקלים.
הטמפרטורה הממוצעת היא 17 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (30 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (8 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 883 מילימטרים בשנה. חודש נובמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (186 מ"מ גשם), וחודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (17 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה.
העיר ממוקמת ליד הכבישים SP39 ו-SP48.
חינוך.
בסראנו יש גן ילדים, בית ספר יסודי ומשרדים מבוזרים של בית הספר המקיף של קסטריגנו דיי גרסי.
מוסדות בעיירה.
בעיר יש מכון יופי, יקב, ומספר רב של פיצריות, כנסיות, בתי קפה, ברים, בתי מלון, מסעדות ופארקים.
גיגנטורניס
גיגנטורניס (שם מדעי: Gigantornis) הוא סוג נכחד של עוף גדול ממשפחת הפלאגאורניתיים אשר חי בתחילת עידן הקנוזואיקון. עוף ימי זה היה בעל מוטת כנפיים של מעל 6 מטר, כפולה מזו של אלבטרוס נודד והוא היה בעל שיניים גרמיות במקורו הארוך. ככל הנראה הוא קרוב רחוק של הברווזים החיים.
המאובנים שלו התגלו בניגריה ושויכו לאמצע תקופת האאוקן. ייתכן שמאובנים אלה היו של דסורניס, עוף דומה שנמצא באנגליה ואולי במעופו מעל האוקיינוס האטלנטי הגיע עד ניגריה וטוגו. העוף הגדול כנראה ניזון מדגים ודיונונים שהוא לכד.
הוא היה אולי מאבות הפלאגורניס בעל מוטת הכנפיים הדומה, שהיה הגדול ביותר מהפלאגאורניתיים ועופות הים מעולם.
פלאגאורניתיים
פלאגאורניתיים (שם מדעי: Pelagornithidae) היא משפחת עופות ימיים נכחדת, יחידה בסדרת האודונטופטריגים (Odontopterygiformes) אשר חיה בין סוף הפלאוקן עד תחילת הפליסטוקן מעל האוקיינוסים השונים.
עופות אלה ידועים בגודלם והם היו בעלי מוטת כנפיים ארוכה, כשהגדולים ביותר מהסוגים פלאגורניס ואוסטאודונטורניס היו בעלי מוטת כנפיים של 6.5-7 מטר ומשקל ל מעל 40 ק"ג. הם דאו מעל האוקיינוס כמו אלבטרוסיים או פרגטיים וחיפשו טרף כמו דיונונים או דגים אותו אולי טמנו בשק כמו של שקנאי. בניגוד לכל עוף מודרני הם היו בעלי שיני עצם לאורך מקורם.
מאובני עופות אלה נחשבים לקשים לזיהוי עקב מבנם הפריך ובעבר רבים מהם נחשבו כמיני אנפות או אפילו עופות מואה ענקיים. כיום הם נחשבים למינים של דמויי-תרנגול הקרובים לאווזאים.
אודונטופטריגים
לנצ'יה אפריליה
לנצ'יה אפריליה (באיטלקית: Lancia Aprilia) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה אשר יוצרה בין השנים 1937–1949.
מריו ברטיני
מריו ברטיני (באיטלקית: Mario Bertini; נולד ב-7 בינואר 1944) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר. במהלך הקריירה שלו, ברטיני שיחק עבור מועדוני כדורגל איטלקים כמו פראטו, אמפולי, פיורנטינה, אינטר מילאנו ורימיני; הוא שותף לתשע עונות במדי אינטר, ואף זכה באליפות הליגה בעונת 1970/71. ברמה הבינלאומית, הוא ייצג את איטליה 25 פעמים בין השנים 1966 ל-1972, ואף הבקיע שני שערים במהלך תקופה זו. כמו כן, הוא היה חלק מסגל הנבחרת האיטלקית שהגיעה עד לגמר מונדיאל 1970.
קריירה.
במהלך קריירת המועדונים שלו הוא שיחק עבור מועדוני כדורגל כמו אמפולי (1963-64), פיורנטינה (1964-68), שבה השלים דאבל כשזכה בשנת 1966 בגביע האיטלקי ובגביע מיטרופה, ובאינטר מילאנו (1968-77), שבה זכה באליפות בעונת 1970/71. בנוסף, הוא זכה באליפות סרייה C כשיחק במדי פראטו בעונת 63–1962. הוא סיים את הקריירה שלו בשנת 1978 בסרייה ב', לאחר ששיחק עונה אחת במדי רימיני.