הסקר הראשון של חומת הר ניתאי נערך בידי שני קציני ימיה בריטים צ'ארלס לאונרד אירבי (Charles Leonard Irby; 1845-1789) וג'יימס מנגלס (James Mangles; 1867-1786) בעת מסעם בארץ ישראל בשנת 1818. במשך יומיים מדדו השניים את החומה, ותארו אותה כבנויה אבנים בסיתות גס ובה משובצים מגדלים רבים.
כחצי מאה מאוחר יותר נסקר האתר בידי צ'ארלס וילסון. וילסון לא הוסיף על תיאורי קודמיו, אך הציע פרשנות אחרת ולפיה הביצור נועד להגן מלמעלה על הגישה למערות שמצוקים ומתאים לפיכך לחומה שיוספוס סיפר כי בנה.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 סקר את האתר בצלאל רבני, מפקח העתיקות האזורי והותיר את התיאור המפורט הראשון של הביצור אך תיאור זה לא פורסם.
יוסף פורת סקר את החומה בראשית שנות השבעים וציין כי לאורכה רק תשעה מגדלים. פורת הדגיש כי בסקר לא נמצאו ממצאים מתארכים ובכל זאת הציע כי החומה נבנתה בתקופה החשמונאית.
באמצע שנות השבעים נסקר האתר בידי צבי גל והוא הציע כי האתר נבנה על פי מתכונת מחנות המצור הרומיים. להצעתו, המתחם נבנה על ידי הורדוס בזמן המצור על מתנגדיו שהתבצרו במערות הארבל. מאוחר יותר ערך גל חפירה קטנה במגדל הצפוני (שלא פורסמה) ובעת האחרונה הציע פרשנות אחרת ולפיה הביצור נבנה להגנה על חרבת ואדי חמאם ועל המערות, כנראה בזיקה לאירועי המרד הגדול.
בשנות ה-80 נסקרו החומה והמערות בידי יגאל טפר ויובל שחר. השניים סברו כי הביצור נועד לשמש קו הגנה על ח' ואדי חמאם ועל המערות בצלעות ההר, אשר הם זיהו אותן עם ארבל ועם "כפר המערות ארבל", שאותו לדבריהם ביצר יוסף בן מתתיהו.
כל המחקרים שהוזכרו לעיל לא כללו תיעוד שיטתי ומדידות מדויקות של הביצור ומרכיביו ורק באחדים מהם נעשה ניסיון לאסוף חומר מתארך. בשנים 2010–2012 הקדישה משלחת האוניברסיטה העברית שלושה שבועות לעבודה באתר. העבודה כללה סקר מדוקדק של המתחם הפנימי, של אזור החומה ושל רצועה ברוחב של כ-20 מטרים.
חומה וביצורים.
במצוק ניתאי נראות מערות רבות. הארכאולוגים מצאו בהן כלי חרס, מטבעות ומתקנים מטויחים שניתן לתארכם למאה הראשונה לספירה.
כשמביטים מצוק ארבל לכיוון הר ניתאי, נוכל להבחין בקו ארוך העובר מצד אחד של המצוק לצדו השני . זו חומת אבן שהשתמרה לגובה של יותר משני מטרים ומשולבים בה תשעה מגדלים חצי עגולים הפונים מערבה.
אין בחומה שער, פרט אולי לפשפש קטן, ובכל השטח התחום בחומה לא נמצאו מבנים או שרידים כלשהם ואף לא חרסים.
החומה נבנתה בהתאמה לתוואי הטופוגרפי של הרכס ומהלכה איננו ישר. אורכה הכולל של החומה הוא 286 מטרים. המגדלים משולבים בחומה במרווחים אחידים של כ-28 מטרים והם בולטים ממנה מערבה, שמונה מהם בעלי חזית מעוגלת ואילו המגדל הצפוני רבוע.
היעדר כל סימן ליישוב במשטח הסלע מעיד כי חומה זו, שנבנתה מעל המערות ממש, נועדה לשמש קו הגנה ראשון למבצר המערות שבמצוק. החומה הוקמה דווקא בהר ניתאי בגלל צורתו המשולשת המאפשרת סגירת קו חומה ממצוק למצוק, דבר שלא ניתן לעשות לאורך מצוק הארבל.
הנתונים שנאספו מאזורי החפירה השונים העלו כי לביצור חמישה שלבים אדריכליים נפרדים שכל אחד מהם נשען על קודמו אך איננו "תפור" אליו בשום נקודה.
העבודה הרבה שהושקעה בהקמת הביצור יכולה לרמוז על כך שמדובר במפעל בנייה מרחבי ולא של תושבי ח' ואדי חמאם לבדם, שכן הכפר בשיאו אכלס כמה מאות תושבים שרק מיעוטם היה כשיר לעבודה מעין זו. השערה זו, עם הממצא המתארך ועם ההקשר הסביבתי של הביצור עולים בקנה אחד עם דבריו של יוספוס על חומה שהקים וסביר שאת אחד משלבי הביצור יש אכן לייחס ליוספוס.
היסטוריה.
יוסף בן מתתיהו ביצר את ההר. הם באו לידי ביטוי בדבריו . הביצור נתן אפשרות למגינים להילחם לאורך החומה ועם הבקעתה בידי האויב, לסגת אל המערות ולהתבצר בהן. וכך, יחד עם בניית הביצור העיקרי בהר ניתאי, התארגנו המורדים לקראת בואו הצפוי של הצבא הרומי. עם זאת, על פי תיאוריו של יוסף, בסופו של דבר לא התרחש קרב כלשהו בארבל.
ממצא ארכאולוגי.
עבודת הסקר של משלחת האוניברסיטה העברית, הניבה פריטי מתכת רבים ובהם ראש חץ סמוך למגדל 3, מסמר מגף סמוך למגדל 9, וכן חמישה מטבעות שטווח זמנם כאלף שנה. פרט למטבע תלמי שנמצא ליד מגדל 3, יתר המטבעות לא נתגלו בקבת החומה אלא נמצאו בתוך המתחם, סמוך לשפת המצוק.
בסך הכל נאספו בחפירה (2010–2012) כמה מאות חרסים ורק מיעוטם היו שפיות כלים שאפשר לתארכן במדויק. את הממצא המתוארך אפשר לחלק ברובו לשתי תקופות:
לא נמצאו בתוך המתחם שרידי בנייה כלשהם וגם לא עדות לפעילות משמעותית שהייתה מותירה מן הסתם חתימה ארכאולוגית באזור חשוף שכזה.
אסתר פרומקין
אסתר פרומקין (רוסית: Фрумкина Мария Яковлевна; נולדה בשם מלכה חיה ליפשיץ; 1880 מינסק - 1941? ליד קרגנדה) הייתה פובליציסטית ופעילה בתנועות פועלים יהודיות וקומוניסטיות, בין היתר בתנועת הבונד.
ביוגרפיה.
היא נולדה למשפחת סוחרים אמידה ומשכילית. אביה קיבל חינוך תורני וכללי, הוא כתב שירה ופרוזה ביידיש. אמה הייתה נצר למשפחה מפורסמת, משפחת קצנלנבוגן - ראם. עד גיל 11 היא הייתה מקבלת חינוך ביתי, למדה עברית, תנ"ך וספרות עברית. יותר מאוחר למדה בגימנזיה לבנות במינסק ולאחר סיום הגימנזיה למדה במכללה לבנות בסנקט פטרבורג ובאוניברסיטה בברלין. לאחר סיום לימודיה בברלין היא חזרה למינסק והחלה ללמד בבית הספר המקצועי לבנות. במינסק היא השתתפה בחוג סוציאל-דמוקרטי שהיה נתון להשפעתו של אברהם לסין.
אחרי נישואיה לבוריס פרומקין היא הצטרפה לתנועת הבונד, שם עד 1905 בעיקר עסקה בתעמולה. ב-1906 מונתה לעורכת עיתון הבונד בווילנה דער וועקער, והייתה קרוב לוודאי עורכת העיתון היהודיה הראשונה.
בראשית המאה ה-20 כמעט לא היה ביטוי לפוליטיקה בכתיבתן של הנשים היהודיות באימפריה הרוסית, בין הבודדות הייתה אסתר פרומקין. פרומקין הייתה חברת מערכת העיתון פאלקסצייטונג, כמו כן הייתה כתבת העיתון ובין היתר הייתה כתבת העיתון בדומה הרוסית. לדעתה לפתור את בעיותיו של הציבור היהודי באימפריה הרוסית אפשר רק בשינוי המשטר ובהשתלטותם של הפועלים על הייצור ועל השלטון.
ב-1908 היא השתתפה בועידת צ'רנוביץ וייצגה שם יחד עם אנה רוזנטל את תנועת הבונד. פרומקין דיווחה על דיוני הוועידה בעיתון "די נייע צייט".
בין השנים 1910–1914 היא נאסרה מספר פעמים על פעילותה ונאלצה לברוח מרוסיה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היא חזרה לרוסיה, אך נאסרה והוגלתה לאסטרחן. עם פרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה היא הגיעה למינסק ומונתה לעורכת הראשית של "דער וועקער", הביטאון הראשי של תנועת הבונד. יותר מאוחר הייתה חברת מועצת העיר מינסק ופעלה בעיקר בענייני התרבות והחינוך. יותר מאוחר עברה למוסקבה והייתה חברת מערכת העיתון היידי "דער עמעס".
היא נאסרה ב-1936, נפטרה בגולג של קרגנדה ב-1943.
בואורצ'ו
בואורצ'ו (במונגולית: Боорчи) היה אחד ממצביאיו של ג'ינגיס חאן.
בואורצ'ו וג'ינגיס חאן הכירו עוד בנעוריהם, כשזה עוד היה קרוי טמוג'ין. טמוגין רדף אחרי חבורה שגנבה סוסים של משפחתו, במרדף זה נתקל בבואורצ'ו והאחרון הצטרף למרדף. כשהחלה עלייתו של טמוג'ין הוא מינה את בואורצ'ו לסגנו.
כשג'ינגיס חאן החל בבניית צבאו בואורצ'ו מונה לפקד על יחידה בת עשרת אלפים חיילים.
ונדו טוארטו
ונדו טוארטו (בספרדית: Venado Tuerto) היא עיר בפרובינציית סנטה פה בארגנטינה. העיר נמצאת במרחק של 322 קילומטרים מסנטה פה, בירת הפרובינציה, ובמרחק של 365 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה. בעיר מתגוררים 81,241 תושבים (נכון ל-2010).
היסטוריה.
ונדו טוארטו נוסדה ב-26 באפריל 1884 על ידי אדוארדו קייסי (Eduardo Casey) לאחר שהוא קנה את השטח עליו נמצאת כיום העיר זמן מה לאחר שגורשו ממנו תושבים ילידים. משמעות השם היא "אייל חד-עין" והמקור שלו לא ברור לחלוטין. היו מספר אנשים בוונדו טוארטו שלא אהבו את השם ובמהלך השנים היו מספר ניסיונות לשנות את השם לשמות אחרים כמו "סיודד קייסי" (Ciudad Casey), אך ניסיונות אלו לא צלחו.
ב-16 בדצמבר 1935 ונדו טוארטו קיבלה מעמד של עיר.
כלכלה.
כלכלת ונדו טוארטו מסתמכת בעיקר על תעשייה וחקלאות, הכוללת גידול סויה, חיטה, תירס וחמניות.
תחבורה.
ונדו טוארטו נמצאת על מסלול הכבישים הלאומיים 8, המקשר בין ויז'ה מרסדס בפרובינציית מנדוסה ובין פרובינציית בואנוס איירס, ו-33, המקשר בין רוסאריו ובין העיר באיה בלנקה בפרובינציית בואנוס איירס.
ספורט.
בשנות התשעים פעלה בליגת העל הארגנטינאית בכדורסל קבוצת הכדורסל אולימפיה דה ונדו טוארטו, שאף זכתה באליפות בעונת 1995/96 ולאחר מכן בליגת הכדורסל הדרום אמריקאית, עד שנכנעה לפנאתינייקוס בגביע הבין-יבשתי בכדורסל. מאז הידרדרה הקבוצה, וכיום היא משחקת בליגה האזורית של פרובינציית סנטה פה.
מבין שורות המועדון יצאו כדורסלני ה-NBA אנדרס נוצ'יוני, קרלוס דלפינו וולטר הרמן.
ונאדו טוארטו
מה זה מוזה
מה זה מוזה היא תוכנית אולפן המשודרת בטלוויזיה החינוכית בהנחיית ירון לונדון. התוכנית החלה לשדר החל מסוף 2013, בה לונדון וקבוצת ילדים אירחו כל יום אמן מוכר שעוסק בתחומי אמנות שונים. העונה השנייה השתנתה קצת והפכה ל"מה זה מוזה במעבדה" בה לונדון וקבוצת ילדים דיברו על תרבות המדע.
דן ומוזלי
דן ומוזלי היא סדרה קומית לילדים ששודרה בטלוויזיה החינוכית בין השנים 2017-2014 במשך 4 עונות ו-102 פרקים, בכיכובם של חברי "ענן על מקל" - עידן אלתרמן, ירדן בר-כוכבא, טל בלכרוביץ' ודידי שחר.