עליזאדה נולדה במשהד למשפחה מבוססת ובעלת נטיות ספרותיות: אימה, מוניר א-סאדאת סיידי, הייתה בעצמה משוררת וסופרת מוערכת. כבר מילדותה בחרה עליזאדה להיות צמחונית, לאחר שראתה כיצד שוחטים כבשים לטקס דתי. היא סיימה את בית הספר התיכון במשהד, והחלה ללמוד משפטים מדעי המדינה באוניברסיטת טהראן. לאחר סיום לימודים אלה, נסעה עליזאדה לצרפת, שם למדה בסורבון פילוסופיה וקולנוע. לאחר מותו של אביה היא חזרה לאיראן בלי לסיים את הלימודים.
עליזאדה הייתה מהראשונים להצטרף לארגון הסופרים האיראניים "כאנון-י נויסנדגאן-י איראן" (הוקם ב-1968) והייתה פעילה למען חופש הביטוי ונגד הצזורה. בשנת 1994, עליזאדה הייתה בין החותמים על העצומה בעד חופש הביטוי והדיבור "אנחנו הסופרים".
עליזאדה התחתנה עם בּיזַ'ן אִלַהי שיראזי; לשניים יש בת אחת. לאחר שהתגרשו, התחתנה עליזאדה עם מוחמד רזא נט'אם שהידי. בנוסף לבתה הביולוגית, אימצה עליזאדה שתי בנות נוספות, ניצולות רעידת האדמה הגדולה בקזווין בשנת 1962.
עליזאדה ניסתה לשים קץ לחייה פעמיים, ולאחר שלוש שנים של מאבק במחלת הסרטן היא התאבדה בתלייה ביער בראמסר. היא נקברה בבית הקברות אמאמזאדה טאהר בכרג'.
יצירות שלה תורגמו לאנגלית על ידי רוזה ג'מאלי.
יצירתה.
עליזאדה כתבה מספר נובלות וקובצי סיפורים קצרים. למרות פעילותה בנושאים חברתיים ואזרחיים, כתיבתה של עליזאדה אינה פוליטית במובהק, אלא עוסקת בפן האישי ובהיבטים האמנותיים של הסובב אותה.
פרסים.
לאחר מותה, בשנת 1999, זכתה עליזאדה בפרס "עט הזהב" מטעם כתב העת הספרותי גדרון עבור הסיפור "אי" (ג'זירה) שהתפרסם בקובץ הצומת. באותה שנה הייתה גם כלת הפרס "עשרים שנות כתיבה" מטעם המשרד לתרבות והדרכה עבור הספר בית האדריסים.
בתי שמעא
ג'יימי אנדרסון
ג'יימי אנדרסון (באנגלית: Jamie Anderson; נולדה ב-13 בספטמבר 1990) היא גולשת שלג אמריקאית, פעמיים ברציפות האלופה האולימפית בסלופסטייל (סוצ'י 2014 ופיונגצ'אנג 2018), זוכת מדליית כסף אולימפית בביג אייר (פיונגצ'אנג 2018) ובעלת שמונה מדליות זהב ממשחקי האקסטרים חורף.
ביוגרפיה.
אנדרסון נולדה בסאות' לייק טאו שבקליפורניה, החמישית מבין שמונה ילדים. בגיל עשר החלה להתחרות בגלישת שלג. ב-2006 הייתה המתחרה הצעירה ביותר לזכות במדליה במשחקי האקסטרים חורף, כשסיימה שלישית בתחרות הסלופסטייל. מאז זכתה סך הכל ב-15 מדליות, מהן שבע זהב, חמש כסף ושלוש ארד.
באולימפיאדת סוצ'י (2014) זכתה במדליית זהב בתחרות הסלופטייל, היא הגנה על תוארה באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018). לכך הוסיפה גם זכייה במדליית כסף בפיונגצ'אנג בתחרות הביג אייר. באולימפיאדת בייג'ינג (2022) סיימה במקום התשיעי בגמר תחרות הסלופסטייל.
לאורך השנים עברה מספר פציעות, ב-2009 התרסקה במהלך אימון, היא סבלה מקרע בטחול ואיבדה שני שלישים ממנו. ב-2015 סבלה משבר בעצם הבריח, ב-2016 משבר בצלעות וב-2017 משבר במרפק.
לאחר אולימפיאדת פיונגצ'אנג השתתפה בתוכנית "רוקדים עם כוכבים".
70 פנים
70 פנים הייתה תוכנית ראיונות ששודרה בערוץ כאן 11. התוכנית עלתה לרגל חגיגות העצמאות ה-70 של מדינת ישראל. את התוכנית הנחתה ליאת רגב. התוכנית שודרה במתכונת יומית משעה 16:05 עד 16:35.
התוכנית כוללת ראיונות אישיים עם אישים משמעותיים בחיי מדינת ישראל, דוגמת יובל דיסקין, לימור לבנת, אורנה ברביבאי ועוד.
התוכנית, ששודרה בשעות אחר הצהריים בכאן 11 סבלה מנתוני רייטינג נמוכים יחסית, בדומה לתוכנית מבט לאחור.
שם התוכנית הוא פרפרזה על הביטוי שבעים פנים לתורה.
מבנה התוכנית.
בכל תוכנית מתארח אדם אשר פועלו שזור בסיפור חייה של מדינת ישראל ובמהלך התוכנית הוא מתראיין באשר לסוגיות עכשוויות וסיפור חייו האישיים.
פטריק דויל
פטריק דויל (באנגלית: Patrick Doyle; נולד ב-6 באפריל 1953) הוא מלחין סקוטי של פסקולים לסרטי קולנוע. נודע בשיתוף הפעולה ארוך השנים שלו עם הבמאי קנת בראנה בין היתר בסרטים לפי מחזות ויליאם שייקספיר בבמויו ובשתתפותו כגון הנרי החמישי, מהומה רבה על לא דבר, המלט ועוד וכן בסרטיו תור, סינדרלה ורצח באוריינט אקספרס. כן כתב את הפסקול לסרטים פארק גוספורד, על תבונה ורגישות, דוני בראסקו, יומנה של ברידג'ט ג'ונס, אמיצה, הארי פוטר וגביע האש, נני מקפי, אראגון (סרט), ועוד. היה מועמד לשני פרסי אוסקר (על "המלט" (1997) ו"על תבונה ורגישות" (1996)) ושני פרסי גלובוס הזהב. זכה חמש פעמים בפרס ASCAP (על "אמיצה", "כוכב הקופים: המרד", "ת'ור", "אראגון" ו"הארי פוטר וגביע האש") וכן בפרס מפעל חיים.
תולדות חייו.
נולד בסקוטלנד וקיבל הכשרה במוזיקה קלאסית בקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד בגלאזגו. ב-1987 הצטרף לקבוצת תיאטרון הרנסאנס שנוסד על ידי קנת בראנה במטרה להעלות בעיקר מחזות שייקספיריים. כך חיבר דויל מוזיקה עבור הפקות התיאטרון. בהמשך שיתף פעולה עם בראנה באחד-עשר סרטים, ארבעה מתוכם שייקספיריים. דויל עצמו מופיע בסרט "הנרי החמישי" מ-1989 בתור החייל הראשון המתחיל לשיר את ההמנון "Non Nobis, Domine" בשדה הקרב באז'נקור לאחר תום הלחימה. דויל זכה בפרס איבור נובלו לשיר הסרט הטוב ביותר עבור "Non Nobis, Domine". המוזיקה לסרט הוקלטה בביצוע התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם בניצוחו של סיימון ראטל.
באוקטובר 1997 אובחן דויל כחולה בלוקמיה, ואת פסקול סרט האנימציה החרב הקסומה השלים בהיותו מאושפז בבית חולים ובמסגרת הטיפול שקיבל. עשור לאחר מכן ארגן דויל את הקונצרט "Patrick Doyle’s Music from The Movies" ("פטריק דויל - מוזיקה מהסרטים") באולם רויאל אלברט הול בלונדון בהשתתפותם של קנת בראנה (ובבימויו), אמה תומפסון, דרק ג'קובי, ג'ודי דנץ', אלן ריקמן, אימלדה סטונטון, ריצ'רד אי. גרנט, אדריאן לסטר ורובי קולטריין. הכנסות הקונצרט היו קודש לחקר מחלת הלוקמיה.
ביוני 2013, במסגרת הטקס השנתי ה-28 של חלוקת פרסי הקולנוע של ASCAP (ההתאחדות האמריקאית של מלחינים, כותבים ומו"לים), הוענק לדויל פרס הנרי מנסיני על מפעל חיים והישגים יוצאי דופן בתחומו.
דוח על השינויים בהון העצמי
הדרבי של מוסקבה (כדורסל)
דרבי הכדורסל של מוסקבה מתייחס למשחקי הדרבי של המועדונים הבכירים בעיר, בענף הכדורסל. כאשר במשך שנים רבות, בעיקר לאורך תקופת ברית המועצות אפיין את היריבות בין דינמו מוסקבה לצסק"א מוסקבה.
לאחר התפרקות ברית המועצות ובייחוד בשני העשורים הראשונים של המאה ה-21 נוצרה יריבות מתוחה בין מועדון חימקי לצסק"א. ביוני 2021 הסתיימה יריבות זו עם הכרזתה של חימקי על פשיטת רגל.
חימקי–צסק"א.
חימקי—צסק"א היה הדרבי העיקרי של מוסקבה בתחום הכדורסל בשנים 2007—2021 והתייחס בדרך כלל למשחק הדרבי בין שתי קבוצות הכדורסל הבכירות בעיר מוסקבה: חימקי וצסק"א, שנחשבה ליריבות הספורטיבית הגדולה ביותר בתחום הכדורסל ברוסיה. הדרבי כונה בשם "דרבי לנינגרדקה" (Дерби Ленинградки ברוסית) בשל מיקום אולמות הבית של הקבוצות: זה של חימקי על כביש לנינגרד וזה של צסק"א בשדרות לנינגרד במוסקבה.
צסק"א הוליכה את המאזן ברוב מכריע והרוב הגדול של משחקי הדרבי נגמרו בניצחון של צסק"א, כשבסך הכל הקבוצות נפגשו ביניהן 119 פעמים בכל המסגרות, עד לפשיטת הרגל של חימקי ביוני 2021.
היסטוריה.
הקבוצות נפגשו ביניהן לראשונה בעונת 2000/01, עם העפלתה של חימקי לליגת העל הרוסית בכדורסל, אך המפגשים לא הפכו למפגש מתוח של ממש עד להתחזקותה של חימקי מעונת 2005/2006, כאשר העפילה לגמר פלייאוף הליגה וסיימה כסגנית האלופה, הישג ששוחזר גם בעונות 2007/2008, 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2014/2015, 2016/2017 ו¯2017/2018. במסגרת הגביע הרוסי בכדורסל הקבוצות נפגשו 4 פעמים, מהם חימקי ניצחה רק פעם אחת (היה זה בגמר הגביע בעונת 2007/2008).
כאשר הליגה המאוחדת של VTB עוד הייתה טורניר אזורי נפרד מהליגה הרוסית, חימקי הצליחה לזכות בתואר אלופת ליגת VTB, כשזו נקראה בשם "גביע פרומו-הליגה המאוחדת של VTB". במסגרת ליגה זו הקבוצות נפגשו מספר פעמים בגמר פלייאוף הליגה: בעונת 2007/2008 צסק"א גברה על חימקי ובעונת 2010/2011 הייתה זו חימקי שגברה על צסק"א והצליחה לזכות בתואר אלופת הטורניר. מאז שהליגה הפכה לאליפות רוסיה בכדורסל חימקי כבר אינה דומיננטית בה, אם כי התמודדה נגד צסק"א בגמר בעונת 2014/2015, בעונת 2016/2017 ובעונת 2017/2018.
גם במהלך השנים בהן צסק"א הייתה בשיאה וזכתה באליפויות אירופה, חימקי הצליחה לנצח את הדרבי, אך המאזן נשאר ברוב מכריע לטובת צסק"א. השניים נפגשות גם במסגרת משחקי היורוליג, אך גם שם המאזן נוטה באופן מובהק לטובת צסק"א והשניים גם נפגשו ברבע גמר היורוליג.
בעונת 2020/2021 בליגה המאוחדת של VTB חימקי ניצחה את צסק"א בליגה הסדירה ושברה רצף ארוך של הפסדים מול צסק"א. עם זאת, חימקי צברה באותה עונה רצף הפסדים בעצמה והפסידה גם לצסק"א במשחק הליגה הסדירה ביורוליג.
דינמו–צסק"א.