הרב סלואיס היה נשוי ללאה לבית אשר, והיו להם בת ושלושה בנים. הבן הקטן יוסף, יליד 1918, נפטר בגיל שנה וחצי. הבן הבכור הרטוג (הארי), יליד 1913, היה רופא, נישא לאליזבת הייזמן, שניהם נספו עם ילדם. הבת, לואיזה, ילידת 1914, נישאה ליצחק פולק, ונספתה באושוויץ. בעלה יצחק שרד, חזר להולנד והקים משפחה מחדש.
הבן אברהם (בראם), יליד 1916, היה היחיד מבני המשפחה ששרד את השואה, בתלאות רבות ולאחר נדודים בין מחנות. הוא שב להולנד בתום המלחמה, וב-1951 עלה לישראל. הוא הצטרף למשרד החוץ, ולימים כיהן כשגריר ישראל במספר מדינות באמריקה הלטינית.
הנצחה.
על שמו של הרב סרלואיס גשר באזור הרובע היהודי הישן של אמסטרדם, בסמוך לבית הכנסת הפורטוגזי.
ורג'יניה צ'ריל
גפי פה (חרקים)
צב מקורה אדום-כתר
צב מקורה אדום-כתר (שם מדעי: "Batagur kachuga") הוא מין של צב מהמשפחה צבי בריכה החי באגמים ונהרות בדרום אסיה ומצוי בסכנת הכחדה חמורה. תפוצתו בעבר השתרעה לאורך נפאל, צפון הודו, בנגלדש בסמוך לגדות הגנגס, ואולי גם בורמה אך עקב הרס מקומות מחייתו, בניית סכרים, זיהום מים, ציד לאכילת בשרו, טביעה ברשתות דיג ופגיעה בביציו מספריו בטבע הידלדלו בידי אדם ובידי תנים. כיום ככל הנראה ישנם רק 400 פרטים בוגרים של הצב אך ממשלת הודו החלה לפתח תוכנית שימור עבורו. מרכז בו רוב צבים אלו מצויים הוא במקלט הלאומי צ'מבל (National Chambal Sanctuary) שליד נהר צ'מבל במאדהיה פרדש, הודו.
מאפיינים.
זהו צב מים גדול באורך של עד 56 ס"מ ומשקל של עד 25 ק"ג, כשהזכרים קטנים יותר מהנקבות. הצב בעל צוואר ארוך אדום ומפוספס בפסים לבנים לאורכו והראש צהוב אך צבוע באדום בכיפתו עם צידיים כחולים ועוד שני פסים כחולים במרכז לצד העיניים. הצב בעל מקור נוקשה וחוטם המזכיר חוטם של צב רך. השריון חום אפרפר עם סימנים כתומים והוא נמוך ועגלגל. השריון נוטה החוצה גבוה יותר מהרגליים הקדמיות ולחלק מהצוואר, מה שנתן לו את השם "מקורה". הרגליים קצרות ובעלות קרומי שחייה.
צב זה מותאם לחיים במים אך נוטה להתחמם בשמש על גדות הנהר ועל סלעים בקבוצות. הוא ניזון מתחת למים בעיקר מצמחי מים שונים. הנקבות מטילות 11–30 ביצים בחולות שעל גדת הנהר.
גמר הליגה האירופית 2011
גמר הליגה האירופית 2011 התקיים באצטדיון אביבה בדבלין, אירלנד ב-18 במאי 2011, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר הליגה האירופית לעונת היא פורטו הפורטוגלית, שניצחה במשחק את בת ארצה ספורטינג בראגה בתוצאה 1-0. הייתה זו המהדורה הארבעים של המפעל, והשנייה מאז המעבר מגביע אופ"א לליגה האירופית. כמו כן, היה זה משחק הגמר האירופי הראשון אי פעם המשוחק באירלנד.
בפעם השמינית בתולדות משחקי גמר המפעל, נפגשו שתי קבוצות מאותה המדינה בשלב הגמר. היה זה גמר כל-פורטוגלי ראשון בתולדות המפעלים האירופים, והפעם הראשונה מאז גמר גביע אופ"א 2007 בו נפגשות שתי קבוצות מאותה המדינה בגמר. פורטוגל הייתה למדינה החמישית ששולחת שתי נציגות לגמר המפעל, אחרי איטליה (ארבע פעמים), אנגליה, גרמניה המערבית וספרד (פעם אחת כל אחת). כמו כן, היה זה מפגש שני בלבד בין שתי קבוצות פורטוגליות במפעל אירופי, כאשר הקודם היה בחצי הגמר בין בראגה לבנפיקה ליסבון.
פורטו העפילה לגמר המפעל בפעם השנייה בתולדותיה, ולראשונה מאז 2003. גם השתתפותה הקודמת בגמר הסתיימה בזכייה בתואר. בכך, נותרה פורטו כיחידה מבין ארבע המעפילות הפורטוגליות בתולדות משחקי הגמר שזוכה בתואר, כאשר בנפיקה וספורטינג ליסבון מצטרפות לבראגה כנציגות פורטוגל שהעפילו לגמר ולא זכו. בעוד בראגה השתתפה בגמר אירופי לראשונה בתולדותיה (הישג השיא שלה עד לאותה הנקודה היה שמינית גמר גביע אופ"א), עבור פורטו הייתה זו השתתפות חמישית בגמר אירופי. במאזנה עד לגמר הנוכחי שלושה ניצחונות (גמר גביע אירופה לאלופות 1987, גמר גביע אופ"א 2003 וגמר ליגת האלופות 2004) והפסד בודד (גמר גביע אירופה למחזיקות גביע 1984).
לראשונה מאז הזכייה בגביע אופ"א ב-2003, החלה פורטו את דרכה האירופית במפעל המשני של אופ"א, לאחר שסיימה שלישית בלבד בעונת בליגת העל הפורטוגלית. בעקבות כך, החלה הקבוצה את דרכה בשלב הפלייאוף של מוקדמות הליגה האירופית. מנגד, בראגה קבעה שיא מועדון וסיימה כסגנית האלופה, כשהיא מקדימה את פורטו בשלוש נקודות, ונופלת רק בחמש נקודות מהאלופה בנפיקה. בעקבות כך, זכתה הקבוצה במקום בסיבוב המוקדמות השלישי של ליגת האלופות, וצלחה שני סיבובי מוקדמות קשים מול יריבות בכירות על מנת להגיע לשלב הבתים של המפעל. היא נשרה לליגה האירופית לאחר שסיימה שלישית בטבלת הבית.
במשחק עצמו כבש רדאמל פלקאו בנגיחה בדקה ה-44, וקבע את תוצאת המשחק, 1-0 לפורטו. בכך, קבע פלקאו את שיא השערים לשחקן בעונה אחת במפעל עם כיבושו ה-17. עם הזכייה, הפך מאמן פורטו אנדרה וילאש בואש לצעיר המאמנים הזוכים במפעל אירופי, בגיל 33 ו-231 ימים.
הדרך אל הגמר.
פורטו.
לראשונה מאז עונת החלה פורטו את העונה האירופית במפעל המשני של אופ"א, הליגה האירופית (אז גביע אופ"א). היא הוגרלה כמדורגת לשלב הפלייאוף של המוקדמות, מול ראסינג גנק הבלגית. במשחק הראשון בחוץ עלתה פורטו ליתרון לאחר כחצי שעה משער של רדאמל פלקאו בפנדל. בדקות הסיום של המשחק כבשו ג'וזף דה סוזה ופרננדו בלוצ'י את השערים שקבעו 3-0 לפורטו, וקירבו אותה להעפלה. בגומלין הביתי עלתה גנק ליתרון משער של יילה ווסן בדקה ה-22, אך האלק איזן וקבע את תוצאת המחצית. במחצית השנייה כבשו שתי הקבוצות חמישה שערים בתוך עשר דקות בלבד, בין הדקות ה-53 ל-63. פרננדו השלים מהפך, ווסן קבע שוויון 2-2, והאלק הוסיף צמד שערים (אחד בפנדל), השלים שלושער וקבע את תוצאת המשחק. 4-2 לפורטו, שעולה לשלב הבתים עם 7-2 מרשים בסיכום.
אל שלב הבתים הוגרלה פורטו מקבוצת הדירוג הראשונה, כאשר רק לשתי קבוצות שנטלו חלק בהגרלה היה דירוג גבוה משלה, מה שהציב אותה כאחת הפייבוריטיות כבר בשלב זה. היא הוגרלה לבית עם בשיקטש, ראפיד וינה וצסק"א סופיה. פורטו הפגינה דומיננטיות גדולה בשלב הבתים, ולא התקשתה לכבוש את ראשות הבית. היא פתחה בניצחון ביתי 3-0 על ראפיד, משערים של רולאנדו, פלקאו ורובן מיקאל. פלקאו העניק לה ניצחון חוץ, 1-0 בסופיה, ולאחר מכן השלימה פורטו ניצחון שלישי ברציפות עם 3-1 בחוץ על בשיקטש. האלק (צמד) ופלקאו כבשו לזכות פורטו, בובו רק צימק בתוספת הזמן. במשחק הביתי מול בשיקטש רשמה פורטו את משחקה הראשון בעונה האירופית ללא ניצחון, כאשר הקבוצות נפרדו בשוויון 1-1. פלקאו כבש בפנדל לפורטו, ניהאט איזן. במשחק החוץ בווינה נקלעה פורטו לפיגור, אך פלקאו עם שוויון מהיר ועם צמד נוסף בדקות הסיום השלים שלושער וקבע 3-1 לפורטו. במשחק הנעילה של הבית השלימה פורטו ניצחון חמישי בשישה משחקים, והבטיחה את ראשות הבית ללא הפסד. פורטו גברה 3-1 בבית על צסק"א סופיה, משערים של ניקולאס אוטמנדי, רובן מיקאל וחאמס רודריגס.
פורטו החלה את שלבי הנוקאאוט מול סביליה הספרדית, שזכתה מספר שנים קודם לכן פעמיים ברציפות בגביע אופ"א. במשחק הראשון בחוץ העלה רולאנדו את פורטו ליתרון לאחר כשעה של משחק. פרדי קאנוטה איזן כעבור שבע דקות בלבד, אך פרדי גוארין כבש ארבע דקות לסיום וקבע 2-1 לפורטו בסיום. פורטו ניסתה לשמור על היתרון בגומלין הביתי. במשך דקות ארוכות שמרה על שער נקי, אך בדקה ה-71 נכנעה לשער של לואיס פביאנו. סביליה חיפשה את השער השני, אך לא מצאה שוב את הרשת. 1-0 לסביליה בסיום, אך עם 2-2 בסיכום, הייתה זו פורטו שעלתה בזכות חוק שערי חוץ.
לאחר שצלחה משוכה גבוהה כבר בסיבוב הראשון, פגשה פורטו בשמינית הגמר את צסק"א מוסקבה הרוסית. המשחק הראשון במוסקבה הוכרע בשער בודד של גוארין בדקה השבעים, 1-0 בסיום לפורטו. בגומלין הביתי עלתה פורטו ליתרון כבר בדקה הראשונה משער של האלק. גוארין הכפיל בדקה ה-24, ומן העבר השני זוראן טושיץ' צימק לאחר חמש דקות. התוצאה נשמרה עד לסיום, ועם ניצחון כפול שקבע 3-1 בסיכום המפגשים, עלתה פורטו לשלב הבא.
ברבע הגמר פגשה פורטו את יריבתה העירונית של צסק"א, ספרטק מוסקבה, בצמד מפגשים שהפכו לתצוגת תכלית התקפית של הפורטוגלים. במשחק הראשון בפורטוגל כבש פלקאו את השער היחיד במחצית הראשונה. בדקה ה-65 כבש סילבסטרה וארלה, וחמש דקות אחריו כבש דמיטרי קומבארוב שער עצמי שקבע 3-0 לפורטו. אחיו התאום של דמיטרי, קיריל קומבארוב, כבש מן העבר השני לאחר דקה אחת בלבד, אך פלקאו הוסיף שני שערים בדקות הסיום, השלים שלושער נוסף, וקבע 5-1 מרשים לפורטו במשחק הראשון. במשחק החוץ במוסקבה כבשו האלק וכריסטיאן רודריגס וקבעו 2-0 במחצית, וגוארין כבש את השלישי עם פתיחת המחצית השנייה. ארטיום דזיובה הגיב עם שער מהיר, אך פלקאו מן העבר השני הגיב גם הוא במהרה וקבע 4-1 לפורטו. רובן מיקאל כבש את השער החמישי של פורטו לאחר שער מצמק נוסף של ספרטק, 5-2 בסיום לפורטו וניצחון מרשים של 10-3 בסיכום שני המפגשים.
בחצי הגמר פגשה פורטו יריבה ספרדית שנייה בסיבובי ההכרעה, ויאריאל. במשחק הראשון בליסבון עלתה ויאריאל ליתרון על סף ההפסקה משער של קאני. פורטו הגיבה עם חמישייה שלישית ברציפות, כאשר פלקאו כובש רביעייה במשחק (גוארין הוסיף), 5-1 לפורטו בסיום. בגומלין שוב נקלעה פורטו לפיגור משער של קאני, אך שער עצמי של מתיאו מוסאקיו לפני הפסקה ושער של פלקאו עם פתיחת המחצית השנייה השלימו מהפך. ויאריאל הגיבה עם מהפך משלה משערים של ז'ואן קפדבילה ושל ג'וזפה רוסי בפנדל, אך לא הצליחה להפוך את ניצחונה של פורטו במשחק הראשון, והודחה לאחר 7-4 בסיכום. פורטו המשיכה בפעם השנייה בתולדותיה לשלב הגמר.
ספורטינג בראגה.