אותיות בג״ד כפ״ת נדגשות בדגש קל בבואן בראש המילה, וכן בבואן אחרי שווא נח באמצע המילה. חריג לדגש קל בראש מילה, הוא מצב של מילים המחוברות במקף. למשל, אַחֲרֵי־כֵן, אַף־עַל־פִּי־כֵן. בראי השפה העברית, דינה של שורת מילים מוקפות, הוא כדין מילה אחת. לכן, ברצף המיליות אַף־עַל־פִּי־כֵן, האות כ' אינה נחשבת בתחילת מילה (כן), אלא באמצעה של מילה ארוכה המורכבת מכמה מיליות מוקפות (אף־על־פי־כן). מאחר שהאות כ' במילית כן, לא באה אחרי שווא נח, אלא אחרי הברה הנסגרת בתנועה פתוחה (הברה פתוחה), האות כ' במילית כן, לא תקבל דגש קל. בשל הזיקה החזקה שבין מילים מוקפות, חלק מן הביטויים הללו נוטים להתחבר בהצמדת מילים לכדי מילה אחת. וכך קיבלנו את אֵיפֹה (תולדה של אֵי־פֹה) ואת לְפִיכָךְ (תולדה של לְפִי־כָךְ), שתיהן ללא דגש קל.
כלל זה, הוא צמצום של כלל יותר רחב בעברית המקראית, שלפיו אות מאותיות בגד כפת, המופיעה בראש מילה המצויה בתוך משפט, באה בצורה הרפה, אם המילה שקודמת לה במשפט מסתיימת בתנועה (בהברה פתוחה שלא נסגרת על ידי עיצור). כלל זה לא חל, אם לפני המילה יש הפסקה (פסיק בעברית המודרנית) או אם חל אחד משני כללים שאינם נהוגים היום.
אות בג״ד כפ״ת תהיה רפה, כלומר ללא דגש קל, אחרי תנועה, ודגושה בדגש קל אחרי שווא נח ("אפס תנועה"). במקרא החוק הזה בא לידי ביטוי בכך שבג״ד כפ״ת רפות בכל פעם שהן באות אחרי שווא נע או תנועה. למשל: וּבַבְּהֵמָה֙ וּבְכׇל־הָאָ֔רֶץ (ב' אחרי תנועה וכ' אחרי שווא נע). במקרא כלל זה רחב יותר וחל גם בראש מילה, אם המילה הקודמת מחוברת אליה (מוטעמת בטעם מחבר/משרת כגון "מרכא") ומסתיימת בתנועה. לעומת זאת, דגש קל יבוא אחרי שווא נח, וגם בראש מילה אם היא פותחת משפט, או אם המילה הקודמת מסתיימת בעיצור, או אם היא מנותקת מהמילה הבאה לפניה על ידי טעם מפסיק מטעמי המקרא, כגון "טפחא".
למרות הכלל הקובע כי בג"ד כפ"ת תהיינה דגושות אחרי שווא נח, ישנן מילים המהוות חריגה מכלל זה, כמו מרבֿד, שרבֿיט או שכבֿה. וכן במשקל קַטְלוּת, שבו נוטים שמות, דוגמת סמכֿות וכן עצבֿות.
עיון בלשני היסטורי.
כיום מוסכם בין החוקרים שבעברית הקדומה היו קיימים רק העיצורים הסותמים b, g, d, k, p ו-t. בשלב מסוים (ראו להלן) חל תהליך של חיכוך, כלומר, העיצורים הסותמים שאינם נחציים ואינם מוכפלים בדגש חזק, התגוונו וקיבלו אופן הגייה נוסף – חוכך. הסיבה לתהליך היא הידמות של העיצור לתנועה שלפניו, ולכן הוא קרה רק במעמד של אחרי תנועה.
החוקרים לא מסכימים אלה עם אלה לגבי הזמן שבו חל התהליך הזה. יש המקדימים אותו לתקופת בית ראשון ויש המאחרים אותו עד סוף תקופת בית שני. עדות חלקית בנושא עולה מתעתיקי השמות בתרגום השבעים, שם האותיות בג״ד מתועתקות תמיד בביצוע הסותם [βγδ], ואילו האותיות כפ״ת מתועתקות לעיתים בביצוע הסותם [κπτ] ולעיתים בביצוע החוכך [χφθ]. ייתכן שיש כאן עדות לשלב מעבר של התהליך בעברית בו בעיצורים האטומים כבר חל התהליך ואילו בעיצורים הקוליים הוא עדיין לא חל, אם כי כדאי גם לקחת בחשבון את העובדה שביוונית של אותה תקופה לא היו קיימות אותיות נפרדות לייצוג הפונמות החוככות של בג"ד (יש לציין שביוונית מודרנית ההפך הוא הנכון - אותיות אלו [βγδ] חוככות בלבד). בזמן תקופת הביניים של העברית אבדה ההגייה הכפולה של חלק מן העיצורים בחלק מן המקומות; לעברית החדשה הגיעה הגייה כפולה של עיצורי בכ״פ בלבד.
מחלוקת נוספת בין החוקרים היא אם שני הביצועים של כל עיצור היו שתי פונמות שונות או שהיו אלופונים של אותה פונמה. בעברית החדשה הם לכל הדעות פונמות נפרדות, כי ההבדל ביניהן יוצר הבדל במשמעות.
אותיות בג"ד כפר"ת.
בספר יצירה מוזכרת רשימה של שבע אותיות מיוחדות, שבע ולא שש:
החוקר יהודה ליבס משער שביוונית (ואולי רק יוונית) הקולות כפר"ת היו מנושפות, ובפרט האות רו (ρ) מנושפת כשהיא באה בראש מילה או כשהיא מוכפלת (רק האות השנייה מנושפת). הצורה המנושפת הזאת לפעמים מתורגמת בעברית ל"רה" (למשל "פרהסיה") ובשפות אירופיות ל"rh" (למשל rhetoric). ייתכן והצורה הכפולה של האות רו השפיעה גם על דוברי עברית בסביבה יוונית (כלומר יהודי ארץ ישראל לעומת בבל) ולכן האות העברית ר הוזכרה כאות שמופיעה בשתי צורות.
בג&quot;ד כפ&quot;ת
Random Access Memory
ימה
החוקה האמריקאית
מיקרוסופט וורד
וורד הוא מעבד תמלילים נפוץ של חברת מיקרוסופט, הנמכר היום בעיקר כחלק מחבילת מיקרוסופט אופיס.
היסטוריה.
מעבד התמלילים נוצר בשנות השמונים עבור מערכות Xenix (מערכת היסטורית מבוססת יוניקס שמיקרוסופט השתתפה בפיתוחה) ועבור MS-DOS תחת השם Multi-Tool Word. בניגוד ליישומי DOS אחרים התוכנה החדשה הציגה שימוש מלא בעכבר, ושיווקה את עצמה כעורך WYSIWYG עם אפשרות לבטל פעולות קודמות ולעצב את הטקסט בצורה בסיסית. הפופולריות של התוכנה תחילה לא הייתה רבה עקב שליטתו של מעבד התמלילים WordStar בשוק, אך עם הזמן ובעזרת שיפורים מתמידים ושיווק אגרסיבי התוכנה צברה פופולריות וזכתה להצלחה רבה, במיוחד בגרסאות 4, 5 ו-5.1 שלה. עם הזמן התרחבה התמיכה של התוכנה בעוד פלטפורמות דוגמת מקינטוש ו-OS/2. גרסה ראשונה למחשבים עליהם מותקנת מערכת־ההפעלה חלונות (Word for Windows גרסה 2.0) הצליחה פחות, אך הגרסה הבאה, שמוספרה 6.0 (כדי לאחד את מספור הגרסאות בין גרסת החלונות וגרסת המקינטוש) ויצאה ב-1993, זכתה להצלחה גדולה יותר.
באמצע שנות התשעים התחרתה וורד בעיקר במעבד התמלילים וורד-פרפקט (Word Perfect), אך אחרי יציאת חלונות 95 ובמיוחד החל משנת 97, גברה ידו של וורד בתחרות, והוא הפך ונשאר עד היום מעבד התמלילים הפופולרי ביותר בקרב מחשבי PC.
גרסה של וורד התומכת בעברית זכתה להצלחה רבה. בהדרגה, עם סילוק בעיות שונות בתמיכה בעברית, דחקה התוכנה מעבדי תמלילים עבריים כמו Qtext ו"דָגֶש".
תוכנת וורד היא מעבד תמלילים המאפשר שילוב של טקסט ותמונה לשם יצירה ועריכה של טקסט וגרפיקה במכתבים, דו"חות, דפי אינטרנט, הודעות דואר אלקטרוני, חוברות וספרים, ועוד מגוון מסמכים בתבניות קבועות מראש או בהתאמה אישית.
הפורמט הסטנדרטי לשמירתם של קובצי וורד הוא בעל סיומת DOC או DOCX. ההבדל הגדול בין שני הפורמטים הוא שבאחרון, שנוצר עם יציאתה לאור של גרסת 2007, נוסף לראשונה מבנה XML לקבצים. בפורמט זה ניתן לשלב גם תוכנה הכתובה בשפת VBA, שמאפשרת יצירת הרחבות אישיות או של חברות תוכנה צד ג' בקלות, כמו למשל יצירת סרגל ניקוד אישי. אופציה זו מאפשרת לשלב בו גם וירוסים. תכונה זו הופכת למסוכנת פתיחה של קובץ שמקורו אינו ידוע, אם כי בשנים האחרונות מספר וירוסי המקרו שמופצים אינו גבוה. ניתן לשמור קובצי וורד גם בפורמט RTF, שבו לא ניתן לשלב תוכנה, ולכן הוא מוגן מווירוסים. ניתן לשמור מסמך וורד גם בפורמט HTML, וכך ניתן להפוך את וורד לעורך דפי אינטרנט בסיסי בשיטת WYSIWYG וליצור בקלות דפי אינטרנט (אף על פי שהקוד המופק מהם לא תמיד תואם לרוב הדפדפנים).
למעבד תמלילים זה תכונות רבות ומגוונות ובהן: עיצוב טבלאות, סידור מלל בטורים, שמירת גרסאות, עיצוב אוטומטי, יצירת קובצי תבנית, פריסות שונות של הטקסט ובהן פריסת קריאה, הערות שוליים והערות סופיות, יצירת תוכן עניינים, אינדקס ומפתחות, מיזוג דואר, יצירת טפסים, שדות ונוסחאות, לוח גזירות ובו מספר רב של העתקות והדבקות, הדבקות בצורות שונות למסמך. חיפוש והחלפת טקסט משוכללות, המאפשרות לחפש גם תווי בקרה ועיצובי טקסט. הגנה על מסמך ומעקב אחרי שינויים בטקסט. הגנה באמצעות סיסמה והצפנה חזקה. הגבלת פתיחת מסמכים לפי הרשאות דיגיטליות. התאמה אישית של הממשק, כמו שינוי סרגלי הכלים והתפריטים או יצירת חדשים. סימון ותיקון שגיאות כתיב ברחף. תמיכה במילון ובמילים נרדפות.
חצי האי
Namibia, Land of the Brave
מצר יבשה
מצר יבשה או איסתמוס הוא רצועת יבשה שמקשרת חטיבות יבשה רחבות ומפרידות בין שטחים ימים. השם הלועזי איסתמוס, שפירושו ביוונית (ἰσθμός) "מעבר צר", הוא שמו המקורי של מצר קורינתוס וגם משמש בתור המונח הגאוגרפי לכול מצרי היבשה.
לעיתים קרובות בונים תעלות דרך מצרי יבשה על מנת ליצור קיצורי דרך לתחבורה ימית. דוגמאות לכך הן תעלת פנמה ותעלת סואץ שנבנו במצר פנמה ובמצר סואץ, בהתאמה.
איסתמוס
ההמנון הלאומי של טג'יקיסטן
ההמנון הלאומי של מונגוליה
רעידת האדמה בדרום-מזרח אסיה (2004)
Chondrichthyes
Batoidea
Lamniformes
Isuridae
ההמנון הלאומי של אוזבקיסטן
Carcharodon carcharias
Actinopterygii
איסמנה
ההמנון הלאומי של ליטא
שרה קיי
שרה קיי (באנגלית: Sarah Kay) הוא כינוי אמנותי של האמנית האוסטרלית ויוויאן קובוס (Vivien Kubbos),
כמו גם שמה של דמות מצוירת מפורסמת שיצרה. "שרה" הוא שם החיבה שאביה של ויוויאן נתן לה, ו"קיי" מגיע מהאות הראשונה של שם משפחתה.
הדמות המצוירת שרה קיי היא ילדת כפר המיוצגת לרוב בבגדים טלואים, על רקע נופי טבע וגינות, בסגנון הדומה להולי הובי, דמות ילדה מצוירת אחרת הקרויה על שם המאיירת שלה, ולעיתים חל בלבול בין שתי הדמויות הדומות.
קובוס החלה לאייר את שרה קיי בשנות ה-70 עבור חברת כרטיסי הברכה "Valentine Sands", שקרויה היום "John Sands (Australia) ltd" ועדיין מחזיקה במותג.
הדמות הפכה פופולרית באוסטרליה, ולאחר מכן גם בניו זילנד, אירופה ודרום אמריקה, בעיקר בקרב ילדות.
נוסף על כרטיסי הברכה דמותה הופיעה גם על קלפי משחק, גלויות, ספרים ומוצרים אחרים.
הדמות יצאה מהאופנה בשנות ה-80 ושנות ה-90, והושקה מחדש, מאוירת בידי אמנים אחרים, בשנת 2005.