קיימת היסטוריה ארוכה לשימוש טקסי בסמים בליווי מוזיקה, למשל בטקסים של שמאנים בצפון אמריקה. ניצני המוזיקה הפסיכדלית המודרנית, מכל מקום, מצוים בתרבות ילדי הפרחים בארצות הברית (בעיקר קליפורניה) ובריטניה של המחצית השנייה של שנות ה־60 של המאה ה־20. בשנות ה־80 פותחו סוגים חדשים, אלקטרוניים, של מוזיקה פסיכדלית (אמביינט, טכנו).
השימוש בחומרים פסיכדליים כמקור השראה נתון במחלוקת גם בקרב המוזיקאים. מצד אחד, אמנים מוערכים רבים היו ידועים בשימוש בסמים שונים, ביניהם ג'ימי הנדריקס, ג'ים מוריסון, ג'ניס ג'ופלין, לד זפלין, הביטלס (בחלק מתקופת פעילותם), פינק פלויד ועוד. חלקם ייחסו את היצירתיות שלהם, לפחות בחלקה, לחומרים אלו.
מצד שני, גורלם של רבים מאמנים אלה גרם לאמנים אחרים לנסות להתרחק מהמעגל ההרסני של השימוש בחומרים אלו. דוגמאות לתוצאות הרסניות של חומרים פסיכדליים ישנן בשפע - סיד בארט, מנהיגה של פינק פלויד בתחילת דרכה, הוא דוגמה אופיינית של אמן מוכשר-שלקה בנפשו בעקבות התמכרות לחומרים פסיכדליים.
מסריק
התחלת מלחמת עולם ראשונה
גריגורה אורקה
גריגוֹרה אוּרֶקֶה (ברומנית: Grigore Ureche;
1590 או 1595–1647 גוישט) היה בויאר רומני ממולדובה, כרוניקאי (היסטוריון) ופוליטיקאי. מחבר הכרוניקה החשובה הראשונה של נסיכות מולדובה, ששרדה עד ימינו, יצירה ספרותית ראשונה בשפה הרומנית שאיננה בעלת תוכן דתי. נחשב מייסד הכתיבה ההיסטוריונית הרומנית.
ימי צעירותו. לימודים וגלות בפולין.
גריגורה אורקה נולד בשנת 1590 או 1595 כבנו של נסטור אוּרֶקֶה, דמות חשובה בחצר נסיכי מולדובה במאה ה-16 שמילא
שליחויות חשובות ב"שער העליון" בקושטא וכיהן כ"ווֹרניק גדול" (פלאטין) של "הארץ התחתית" בימי הנסיך ירמיה מובילה.
היה ביחסי קרבה משפחתית עם השושלת המולדבית מובילה שנציגיה בכנסייה ובאדמיניסטרציה שיחקו תפקיד חשוב בתולדות מולדובה ואוקראינה.
נסטור אורקה היה אחד מראשי המחנה הפרו - פולני באצולה המולדבית והייתה לו גם אזרחות פולנית. בשנת 1611 כשהאב יצא לגלות פוליטית בפולין הצטרף הבן, גריגורה, ובילה שם שנים רבות בלבוב, בירת גליציה המזרחית. בה השלים לימודיו במכללה ישועית. למד היסטוריה וגאוגרפיה, שפות קלאסיות - לטינית ויוונית עתיקה, רטוריקה ואמנות השירה. שלט גם בשפות פולנית וסלבונית.
אביו שהיה בלבוב חבר באגודה אורתודוקסית אוקראינית, מת בשנת 1617 ונקבר במולדתו במנזר סֶקול.
פעילותו.
בחזרתו למולדובה מילא גריגורה אורקה תפקידים בכירים שונים בשרות הנסיכים. בשנת 1627 בעת מלוכתו של מירון ברנובסקי, גם הוא בן למשפחת מובילה, מונה גריגורה אורקה כ"טרטי לוגופט" treti logofăt (לוגופט שלישי - איש מזכירות), תפקיד שנהגו להעניק למלומדים.
בין השנים 1631 - 1633, בעת מלכותו של הנסיך ראדו אלכסנדרו איליאש עלה לתפקיד של "ספטאר גדול" (נושא חרב המלוכה). אולם ברגע מסוים סר חנו של גריגורה אוּרֶקֶה בעיני הנסיך ופוטר. יתרה מכך, היו שמועות ששמו נרשם בין אלו שהנסיך ביקש להוציאם להורג. אז גריגורה אוּרֶקֶה הצטרף לקשר נגד הנסיך. יצא לשליחות אל הסולטאן בקושטא עם קבילות נגד הנסיך.
הסולטאן השתכנע והדיח את אלכסנדרו איליאש מכס נסיכי מולדובה.
במקומו הועלה לשלטון מולדובה וסילה לופו אשר גמל לגריגורה אורקה על מעשיו ומינה אותו שוב לתפקיד ספטאר גדול ואחר כך לתפקיד היוקרתי של "וורניק גדול" של "הארץ התחתונה", כפי שהיה אביו נסטור. גריגורה שימש כאחד היועצים המקורבים לנסיך זה, ששלטונו נמשך זמן רב יותר משל נסיכים אחרים באותה תקופה. בענייני מדיניות חוץ המשיך גריגורה אורקה לתמוך במדיניות של התקרבות עם השכנה הנוצרית מהצפון, פולין. גריגורה אורקה נפטר בכפר גוישט, אז במחוז קטן שנקרא קרליגטורה על יד נהר הפרוט, ב-3 במרץ 1647 ונקבר במנזר ביסטריצה.
יצירתו.
גריגורה אורקה כתב בערוב ימיו, כנראה בשנות 1640, כרוניקה שנקראה "דברי שנות ("לטופיסץ") ארץ מולדובה מהקמתה ובמשך השנים וחיי אדוניה מדרגוש וודה ועד ארון וודה - Letopiseţul Ţării Moldovei. בספר זה הדגיש את נושא שותפות המוצא הרומאי של העם הרומני ושל השפה הרומנית בשלוש הארצות הרומניות שהיו אז נפרדות וחלקם (טרנסילבניה) נמצאו תחת שלטון זר מדכא. כמו כן הצטיין בתיאורים מלאי חן של חיי נסיכים שונים ושל מעשיהם, ובמיוחד של שטפן הגדול, גדול נסיכי מולדובה. הוא לא הצליח לסיים את עבודתו.
הגרסה המקורית של הכרוניקה עברה מיד ליד בסביבה מאוד סגורה ולבסוף אבדה מוקדם מאוד.
הכרוניקה הועתקה ועובדה עם תוספות על ידי סימיון דסקלו (סימיון המורה). נוספו לה תוספות גם בגרסתם של המעתיקים מיסאיל קלוגרו (מיסאיל הנזיר) ואקסינטה אוריקאריול. מירון קוסטין הוא זה שהמשיך את הכרוניקה ב"כרוניקת ארץ מולדובה מימי ארון ווודה מאיפה שעזב אותה אורקה "הוורניק", וכיסה בה את השנים 1595 - 1661. הוא גם זיהה רבות מתוספותיהם של המעתיקים.
כיום נשמרו 22 עותקים בכתב יד הכוללים בחלקה או השלמותה את הכרוניקה של אורקה. הטקסט פורסם לראשונה בשנת 1852 בידי מיכאיל קוגלניצ'אנו.
יסודות המידע של הכרוניקה שלו היו שנתונים בחצר הסלבונים, הכרוניקה של פולין מאת יואכים ביילסקי ועבודת קוסמוגרפיה בלטינית.
הוא הסביר את חשיבות הכרוניקה בצורך "שמא לא תטבענה השנים עברו"
ולהוריש לצאצאים פרטים על מה שהתרחש פעם, מתוך דאגה שהם לא יישארו "כמו חיות הבר ובעלי החיים חסרי הדיבור והשכל".
לזכרו.
לזכרו נקראים רחובות רבים בערי רומניה וברפובליקת מולדובה.
בקישינב לשדרות יונה יקיר שונה השם לשדרות גריגורה אורקה.
נוזיק
נוירת
ניל
החזרה
פול מקרטני
סר ג'יימס פול מקרטני, CH MBE (באנגלית: Sir James Paul McCartney; נולד ב-18 ביוני 1942) הוא מוזיקאי וזמר-יוצר בריטי. מקרטני ידוע בעיקר בזכות היותו חבר בלהקת הרוק הביטלס, הנחשבת בעיני רבים להרכב המוזיקלי החשוב והמשפיע ביותר במאה ה-20, ופעל בלהקה ככותב, כמלחין, כמבצע וכנגן גיטרה בס. פעילותו של מקרטני בלהקת הביטלס, ושיתוף הפעולה עם חבריו ללהקה ג'ורג' האריסון, רינגו סטאר וג'ון לנון, הובילה לכמה מהשירים הפופולריים ביותר בהיסטוריה של מוזיקת הרוק ובתוך כך הייתה לו תרומה חשובה לשינוי שעברה מוזיקה זו מפורמט של בידור לאומנות של ממש. מקרטני נחשב לזמר-יוצר משפיע מאוד בתולדות המוזיקה הפופולרית. זכה 21 פעמים בפרס הגראמי, נכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול ב-1988 כחבר להקת הביטלס וב-1999 כזמר-יוצר עצמאי, וב-1979 הופיע לראשונה בספר השיאים של גינס כיוצר המצליח (הפורה) ביותר אשר עשרות משיריו התברגו למקומות הראשונים במצעד הפזמונים הבריטי.
המגזין רולינג סטון דירג את מקרטני במקום ה-11 ברשימת 100 הזמרים הגדולים בכל הזמנים.
לאחר התפרקות להקת הביטלס, מקרטני פנה לקריירת סולו ושיתופי פעולה עם מוזיקאים שונים, והיה ממקימי להקת Wings עמה זכה להצלחה רבה. לצד פעילותו המתמשכת בתחום מוזיקת הפופ עסק מקרטני בהלחנת יצירות קלאסיות ומוזיקה אלקטרונית.
מעבר לפעילותו בתחום המוזיקה וההפקה המוזיקלית, לאורך השנים עסק מקרטני גם בציור, הפקת סרטים ופעילות למען זכויות אדם ולמען זכויות בעלי חיים. בשנת 1965 הוענק למקרטני תואר חבר מסדר האימפריה הבריטית, ובשנת 1997 הוענק לו תואר אבירות מטעם הממלכה המאוחדת.
ביוגרפיה.
נעוריו ותחילת דרכו.
ג'יימס פול מקרטני נולד ב-18 ביוני 1942 בליברפול שבאנגליה לג'יימס (ג'ים) ומרי מקרטני, משפחה נוצרית-קתולית ממוצא אירי ממעמד הפועלים. אמו הייתה אחות ומיילדת במקצועה, ואביו היה איש מכירות בבורסת הכותנה, ומוזיקאי ג'אז. למקרטני אח צעיר בשם פיטר מייקל (מייק) מקרטני, מוזיקאי אף הוא, נולד בליברפול ב-7 בינואר 1944.
בשנת 1955 עברה משפחת מקרטני על בניה הצעירים לבית ברחוב פורת'לין 20 (20 Forthlin Road) שבדרום ליברפול, הבית אשר יוגדר ברבות השנים על ידי הקרן הלאומית כ"מקום הולדתה של להקת הביטלס".
לעובדת היותו של האב מוזיקאי הייתה השפעה חיובית על מקרטני אשר הפגין משיכה למוזיקה משחר נעוריו. אביו של מקרטני פעל בצעירותו בשנות ה-20 כמנהיג להקת הג'אז "Jim Mac's Band", היה נגן חצוצרה ופסנתר, וניגן נעימות ג'אז בבית המשפחה. האב עודד את שני בניו להתנסות במוזיקה, ומקרטני החל להתנסות בנגינה על חצוצרה משומשת שקנה לו אביו. הגאות בהשמעת מוזיקת הרוק אנד רול והרית'ם אנד בלוז בתחנות הרדיו בשלהי שנות ה-50 שילהבה והפנתה את תשומת לבו של מקרטני לדומיננטיות המתחזקת של הגיטרה החשמלית, והוא החליט לוותר על החצוצרה שנתן לו אביו ולרכוש גיטרה אקוסטית. מקרטני התקשה לנגן על הגיטרה עקב היותו שמאלי, עד שהחליט להפוך את המיתרים על הגיטרה.
ב-31 באוקטובר 1956, נפטרה מרי מקרטני, אמו של פול, כתוצאה מסיבוכים במהלך ניתוח מסקטומיה אשר התקיים כדי לנסות ולטפל בסרטן השד אשר אובחן אצלה מספר שנים קודם לכן. מקרטני חיפש נחמה במוזיקה, ובילה שעות בנגינה על הגיטרה החדשה. בגיל 14 בלבד, הוא כתב את שירו הראשון "איבדתי את נערתי הקטנה" (I Lost My Little Girl), ושירים נוספים אשר חלקם הפכו לאחר מכן לשירי הביטלס.
בתוך כך ניסה מקרטני ללמוד נגינה בפסנתר בעזרת שיעורי נגינה בעצת אביו, אך זמן קצר לאחר מכן הוא ויתר על השיעורים כי הוא מצא שהוא מעדיף ללמוד נגינה משמיעה. ואכן, תוך זמן לא ארוך, ובזכות הכישרון הטבעי המוזיקלי שלו, מקרטני למד לנגן היטב על הפסנתר, ואף נעזר בו לכתוב בגיל 16 את אחד הפזמונים שיהפוך לאחד מלהיטי הביטלס, When I'm Sixty-Four.