במשך השנים התברר שהאנזים ציקלואוקסיגנאז קיים בשתי גרסאות, הזהות זו לזו ב-65% מרצף חומצות האמינו המרכיבות אותן. האנזים הראשון, COX-1, אחראי לייצור הפרוסטגלנדינים שמווסתים את ייצור המוצין (Mucin), הריר המגן על דופן הקיבה; האנזים השני, COX-2, מייצר את הפרוסטגלנדינים שמווסתים את חום הגוף, את הכאב ואת הדלקות. אספירין מעכב את שני האנזימים בצורה שווה; לפיכך, תופעת הלוואי השכיחה ביותר של האספירין היא אי-נוחות במערכת העיכול, המגיעה עד כדי כיב קיבה (אולקוס) ודימום בקיבה (בדרך-כלל בנטילת מנות גדולות).
בשנים האחרונות הוקדש מחקר רב למציאת תרופות שיעכבו באופן ספציפי את COX-2, מבלי לפגוע בפעילותו של COX-1. מספר תרופות כאלו כבר משווקות כיום. סלקוקסיב (סלברקס - Celebrex, סלקוקס ועוד), למשל, משמשת נגד שגרון פרקים וראומטיזם. התרופה מעכבת את COX-2 פי 1,000 מאשר את COX-1; האנזים האחרון ממשיך, אם כן, לייצר את ריר הקיבה, ותופעת אי-הנוחות בקיבה כמעט ואינה קיימת. יחד עם זאת, מעכבי COX-2 רבים נמצאו מגבירים סיכון לאירועי לב ושבץ. לדוגמה: תרופה בשם ויאוקס התפרסמה בעקבות פרשת טיוח מידע בנושא והשימוש בה הופסק.
עקב פעילותו של האספירין למניעת קרישה ("דילול דם"), עלול להיווצר מצב של דימום מוגבר בכל אחד מאברי הגוף, כולל למשל שבץ מוחי המורגי, או דימום מוגבר בזמן הווסת אצל נשים וכן שטפי דם בעור. איבוד דם כתוצאה מנטילת אספירין עלול לגרום לחסר ברזל ולאנמיה.
תופעת לוואי נוספת, נדירה יותר, היא טיניטוס - "צלצול באוזניים". לעיתים מלווה התופעה באובדן שמיעה זמני, הנעלם כשמפסיקים ליטול את התרופה, ובמקרים קיצוניים עלול המצב להידרדר עד לכדי אובדן שמיעה קבוע.
נטילת אספירין עלולה לגרום התקפים קשים אצל חולי אסתמה, במיוחד עקב תגובה בין-תרופתית עם איבופרופן (Iboprufen), משכך כאבים מאותה משפחה. תופעה דלקתית נוספת העלולה להיגרם מאספירין היא תעוקת לב על שם פרינצמטאל (Prinzmetal's angina), שבה נוצר ספאזם (היצרות לא קבועה) של עורק כלילי עם פגיעה בשריר הלב.
סינדרום ריי (Reye's syndrome), מחלה נדירה הגורמת נזק חמור לכבד ולמוח, נגרמת כנראה עקב נטילת אספירין בזמן מחלה נגיפית, כגון אבעבועות רוח או שפעת. במבוגרים המחלה חולפת בדרך-כלל אחרי כשבועיים, מבלי להותיר נזק. אצל ילדים עלול להיווצר נזק תמידי למוח. קיימת אף סברה, שאחד הגורמים לתמותה המוגברת במגפת השפעת הספרדית, היה שימוש נרחב באספירין במינונים גדולים מאד. מחקר אחר הראה שאף על פי ש-90% מהלוקים במחלה אכן נטלו אספירין לפני כן, רק 0.1% מהילדים שנטלו אספירין לקו במחלה. בנוסף, נראה שאחד הגורמים למחלה הוא תורשתי, שכן הסיכוי ללקות בה גובר אם קרוב משפחה כבר לקה בה בעבר.
חברות התרופות ממליצות על נטילת אספירין לבוגרים בני 18 ומעלה בלבד. במדינות מסוימות (בריטניה, למשל) אסור לנערים ולילדים מתחת לגיל 16 ליטול אספירין.
כשני אנשים מתוך 1,000 אלרגיים לאספירין, ועלולים לחוות פריחה והתנפחות באזור הפנים, וכן התקפים נשימתיים.
במחקר משנת 2011 נטען כי עיכוב של ציטוקינים על ידי משככי כאבים מסוג NSAIDs, ובהם אספירין, עשוי לפגוע בפעילות האנטי-דיכאונית של תרופות ממשפחת ה-SSRI
אספירין בצמחים וכיוון מחקר עתידי.
לאור העובדה שהחומצה הסליצילית התגלתה בצמחים, נעשו ניסיונות לברר את השפעת מתן החומר לצמחים, ממקור חיצוני. התגלה שריסוס בחומצה אצטיל סליצילית על עלי שעועית מעלה את עמידות הצמח לקור. מחקר נוסף בוצע בזרעים של צמחי בר המשמשים לשיקום מחצבות ושטחי מרעה טבעי. המחקר הראה שהשרית זרעים בתמיסת אספירין גרם להתפתחות צמחים עמידים יותר, ולכן מתאימים יותר להתחדשות אקולוגית. מחקרים קודמים הצביעו על מעורבות החומצה הסליצילית במנגנוני הגנה של צמחים כנגד גורמי מחלות. הזרקת תמיסת אספירין לצמחי טבק מנע התפתחות של וירוס מוזיקת הטבק בצמחים אלה.קבוצת מחקר מחברת גילתה עליה ביצור חומצה סליצילית בצמחי מלפפון עמידים למחלות, כאשר אלה הותקפו על ידי פתוגניים. מכאן החוקרים הגיעו למסקנה שהחומצה הסליצילית היא הורמון צמחי רב עוצמה, והכריזו על כוונת חברת סיבה גאיגי לפתח חומרים ממשפחת האספירין אשר יפעילו את העמידות הטבעית כנגד מזיקים שונים. אסטרטגיה כזו עשויה להועיל לחקלאות ולהקטין הפסד יבולים כתוצאה ממחלות בצמחים.
סקייטבורד
סקייטבורד (מאנגלית: Skateboard; לפי הצעת האקדמיה ללשון העברית: גַּלְגֶּשֶׁת) הוא כלי תחבורה, ספורט ושעשוע, העשוי מלוח עץ צר רב שכבתי המחובר לשני זוגות של צירים וגלגלים.
הסקייטבורד פותח בשנות החמישים של המאה ה-20 על ידי גולשי גלים שרצו ״לגלוש״ מחוץ למים ובכך להימנע מהתלות במזג האוויר ובתנאי הים. כיום, תחום הגלישה בסקייטבורד נפרד מגלישת הגלים ועבורו התפתחו אופני שימוש ותרגילים הייחודיים לו. השם הנפוץ לגולש סקייטבורד הוא סקייטר.
הסקייטבורד משמש להחלקה ולביצוע פעלולים. המשתמש בסקייטבורד מכונה לעיתים "סקייטר" או "גולש". לגבי השימוש בסקייטבורד נהוגים בעברית פעלים שונים: הפועל "לגלוש" המדמה את השימוש בסקייטבורד לגלישה על גלשן גלים, הפועל "לרכוב" המגיע מתחום האופניים, הפועל "להחליק" מתחום הגלגיליות ועוד.
הגלישה בסקייטבורד נעשית כאשר רגל אחת נשארת עומדת על הקרש ורגל שנייה דוחפת מדי פעם נגד הקרקע ליצירת תנופה.
ישנם סוגי סקייטבורד שונים, כ"לונגבורד" ארוך ובעל גלגלים גדולים המיועד לנסיעה מהירה, או סקייטבורד לפעלולים ולו גלגלים קטנים.
הגלישה בסקייטבורד נעשית לעיתים עם מיגון גוף, שיכול לכלול קסדה, מגיני ברכיים, מגיני מרפקים, מגינים של פרקי הידיים וכדומה.
מבנה הסקייטבורד.
הסקייטבורד מורכב ממספר חלקים: גוף הסקייטבורד הוא הקרש, המספק מקום עמידה לשתי הרגליים. חלקו העליון של הקרש מצופה בשכבת נייר זכוכית הנקראת גם "גריפ" שמספקת חיכוך בין הסקייטבורד לנעלי הגולש, למניעת החלקה ממנו. אורכו של הקרש הוא בדרך כלל בין 76–91 ס"מ (או יותר במקרה של "לונגבורד"). הקרשים יוצרו במקור משכבה אחת של עץ, אך כיום הם מיוצרים לרוב ממספר שכבות של עץ מייפל קנדי, בדרך כלל 7 שכבות, או מחומרים מרוכבים. לקרש מחוברים שני צירי מתכת הנקראים Trucks. כל ציר מורכב משני חלקי מתכת המופרדים על ידי גומייה ומחוברים בבורג הנקרא פין ראשי (King Pin). לכל ציר מחוברים שני גלגלים עשויים מפוליאוריתן ולפעמים גם מגומי, כאשר בתוך כל גלגל קבועים שני מיסבים כדוריים.
תרגילים בסקייטבורד.
מספר תרגילים נפוצים בגלישת סקייטבורד:
סוגי סקייטבורד.
סקייטבורד פעלולים.
לסקייטבורד הפעלולים גלגלים קטנים ורמפות בשני קצוות הקרש.
לונגבורד.
ה"לונגבורד" ארוך ובעל גלגלים גדולים והוא מיועד לנסיעה מהירה.
סקייטבורד ממונע.
בשנת 1975 הומצא בקליפורניה הסקייטבורד הממונע שכלל מנוע בנזין חזק, מרעיש ביותר ומזהם. כיום כמעט לא בשימוש.
סקייטבורד חשמלי.
סקייטבורד חשמלי או לונגבורד חשמלי, הומצא על ידי לואיס פינקל בשנת 1993 בקליפורניה וכולל מערכת הנעה חשמלית. פינקל רשם פטנט שכלל את מערכת ההנעה וההפעלה באמצעות שלט אלחוטי אף על פי שטרם בנה אב טיפוס. רק כעבור שבע שנים, בשנת 2000 יצאו הסקייטבורדים החשמליים הראשונים לשוק בארצות הברית. בין השנים 2003–2004 החלו לצאת לשוק מנועים חשמליים חדשים עם מספיק עוצמה כדי להניע במהירות סקייטבורד או לונגבורד. עד לשנים הללו נדרש יותר ממנוע אחד על מנת להניע את הסקייטבורד, דבר שגרם לסירבול ותקלות מרובות. במקביל, פינקל נתקל בקשיים רבים בייצור, שיווק והפצת הסקייטבורד החשמלי, ולבסוף מכר את החברה והזכויות לשימוש בפטנט שרשם.
התפתחות הטכנולוגיה והשיפורים של השנים האחרונות בסקייטבורד החשמלי.
בשנתיים האחרונות עלו מספר פרויקטים באתרי גיוס ההמונים כמו Kickstarter ו-Indiegogo שמכריזים כי הם הולכים לתכנן ולייצר את הסקייטבורד החשמלי האידיאלי. אותם פרויקטים הגיעו ליעד הגיוס הכספי ומתכנים להשיק את המוצרים שלהם ברבעון הראשון של שנת 2016. נכון לשנת 2016, פועלות בעולם כ-40 חברות שמייצרות ומשווקות סקייטבורד או לונגבורד חשמלי. כל חברה מבדלת את עצמה במפרט הטכני, אפשרויות השליטה ושילוב המנוע והסוללה בסקייטבורד עצמו. הטכנולוגיות הזמינות היום של רכיבים הנשלטים בטכנולוגית Wi-Fi או בלוטות' ומנועים חשמליים המופעלים בסוללות ליתיום.
תקנות משרד התחבורה בישראל לגבי סקייטבורד ממונע.
נכון לשנת 2009 סקייטבורד ממונע הוא כלי שאסור בייבוא ארצה, והשימוש בו על הכביש הציבורי מסוכן מאוד. מערכות ההיגוי והבלימה של כלים מסוג זה, כמו-גם של רוב הקורקינטים הממונעים (בבנזין או בסוללה), אינן מאפשרות לנוהג בהם לקיים רמת בטיחות מינימלית הדרושה להשתלבות בתנועה. לדברי דובר משרד התחבורה משנת 2009: "מדובר בכלי שאסור בייבוא ובוודאי בשימוש על הכביש הציבורי. מדי שנה נתפסים ומוחרמים על ידי המכס מאות כלים לא חוקיים כמו קורקינטים ממונעים וסקייטבורדים".
סקייטבורד בתרבות.
דמויות מצוירות המזוהות עם הסקייטבורד כוללות את בארט סימפסון, דני שובבני ואחרות.
בסדרת סרטי "בחזרה לעתיד" משתמש מרטי מקפליי, גיבור הסרט, בסקייטבורד בעודו בהווה, בשנות השמונים. בהגיעו לשנות החמישים בהן טרם הומצא הסקייטבורד הוא מאלתר התקן דמוי סקייטבורד כשהוא תולש את קופסת העץ מעגלת סבון ששימשה ילד. בסצנה מפורסמת במיוחד מגלה מרטי שבעתיד גולשים הצעירים בסקייטבורד מרחף שנקרא הוברבורד.
עמנואל לוינס
עמנואל לוינס (בצרפתית: Emmanuel Levinas; 12 בינואר 1906 – 25 בדצמבר 1995) היה פילוסוף יהודי-צרפתי. הראשון להעניק בכורה לשאלת "האחר" בפילוסופיה.
חייו.