סדר החופשות ('בין הזמנים') בישיבה דומה לסדר החופשות בישיבות הגבוהות, יותר מאשר לסדר החופשות בישיבות התיכוניות. כך, יוצאים תלמידי הישיבה לחופשת בין הזמנים הראשונה לאחר יום כיפור וחוזרים רק בר"ח חשוון. החופשה הגדולה הבאה, מתחילה בר"ח ניסן, אז התלמידים יוצאים לחופש, עד ר"ח אייר. מדי שנה בשנה, במהלך חופשת הקיץ, חלק מהתלמידים מתאספים מרצונם החופשי לשלושה שבועות של לימודי "תורה לשמה", במסגרת תוכנית הנקראת 'ישבה"ז', (ראשי תיבות של 'ישיבת בין הזמנים'), שבמהלכה ישנו לימוד חופשי, בצירוף שיעורי גמרא על מסכת מסוימת. כמו כן ישנם שיעורים בנושאים כלליים ואקטואליים, מפי רבנים ועוד.
מנהל התיכון הוא הרב דוד שמחון. משמשים כר"מים הרבנים אלעד אלטמן, איתן שנדורפי, ידידיה פרידמן, בן ציון בן-פזי, יצחק סמואל, אלישיב ברלין, מנחם שחור, יצחק סומר ויאיר שרעבי.
מקהלת הישיבה.
לאחר שבעקבות הפיגוע בישיבה יזמו בה הוצאת דיסקים לזכר הנרצחים, כאמור. הוקמה בישיבה מקהלה מתלמידיה. חברי המקהלה מבצעים שירים שונים, שחלקם נכללים בדיסקים האמורים. רבים מהשירים בוצעו לראשונה על ידה וחלקם אף נוצרו על ידה או בעבורה. שירים מסוימים בוצעו יחד עם זמרים מפורסמים - ביניהם ניתן למצוא את כנפי רוח בביצוע בכורה יחד עם ביני לנדאו ויסוד כיסא ה' בביצוע בכורה יחד עם יוחאי בן אב"י.
אנה מרגולין
אנה מרגולין (ביידיש: אַננאַ מאַרגאָלין) הוא שם עטה של רוזה הרנינג לבנסבוים (ביידיש: ראָזע האַרנינג לעבענסבוים;), משוררת יידיש יהודיה-רוסייה-אמריקאית.
חייה.
נולדה בברסט ליטובסק, אז חלק מן האימפריה הרוסית. התחנכה בבית ספר תיכון שבו למדה עברית תחת הפסבדונים "חנה גרוס". בילדותה התגוררה בקניגסברג, אודסה ואחרי עברה לוורשה שם התגורר אביה אחרי גירושיו. ב־1906 שלח אותה אביה לארצות הברית. היא נסעה חזרה לאירופה ובוורשה פגשה את משה סטבסקי. היא התחתנה איתו ויחד הם נסעו לארץ ישראל. אך נישואיה נכשלו והיא הרגישה חנוקה מבחינה אינטלקטואלית וחזרה לוורשה כשהיא משאירה בתל אביב את בעלה והתינוק שנולד להם. בשנת 1913 התיישבה סופית בארצות הברית. היא עבדה שם במערכת העיתון דער טאג ושם הכירה את בעלה השני הירש לייב גורדון. אחרי שגורדון התגייס לצבא האמריקאי במלחמת העולם הראשונה הם התרחקו ונפרדו. היא התקרבה למשורר והמבקר ראובן אייזלנד ואתו הייתה בקשרי חברות במשך כל חייה. מרגולין הייתה קשורה בשתי קבוצות משוררים יידיים של התקופה: "די יונגע" ו"האינטרוספקטיביסטים", אך אופייה של שירתה ייחודי לה. קנתה את פרסומה בעיקר בשל ספר שיריה היחיד, "לידער" (יידיש: "שירים") אשר יצא לאור בשנת 1929.
קישורים חיצוניים.
אנה מארגולין
רוזה לבנסבוים
אנה גרוס
ליוויק הלפרן
לייוויק האלפרן
גלקיק
צלב אנדראס הקדוש
צלב אנדראס הקדוש, הקרוי על שמו של אנדראס הקדוש, אחד משנים עשר שליחי ישו, הוא צלב אלכסוני בצורת האות הלטינית X. השם ההרלדי של הצלב הוא צלב סאלטייר, ושם נוסף הוא crux decussata (לטינית: צלב ה-10, על שום הדמיון ל-X, המספר "10" בלטינית). הסאלטייר מזוהה לרוב עם דגלה של סקוטלנד, וכן נמצא בשימוש הרלדי בסמלי אצולה ודגלים אחרים.
מקור.
מקור הצלב הוא בצליבתו של הקדוש הנוצרי אנדראס, שעל פי המסורת הנוצרית נצלב על צלב אלכסוני בעת שהותו בעיר פטרס שביוון. במאה הרביעית לספירה הופיע הצלב על מטבעות שהנפיקו קיסרי רומא, כקונסטנטיוס השני, יוביאנוס, תאודוסיוס הראשון ואחרים. במאות התשיעית והעשירית השתמשו בסמל קיסרי ביזנטיון למטרות דומות.
מקורו של צלב אנדראס כסמלה של סקוטלנד הוא, על פי האגדה, בקרב שניהל המלך אנגוס נגד שבטים אנגליים בשנת 832. המלך ואנשיו היו מוקפים ועל סף תבוסה, והתפללו לנס. במהלך אותו הלילה הופיע אנדרו הקדוש בפני אנגוס והבטיח לו ניצחון. למחרת הופיע צלב סאלטייר לבן על רקע השמיים הכחולים, והקרב הסתיים בניצחון סקוטי. הסאלטייר הפך לדגלם של הסקוטים מאז. עם זאת, רק החל מ-1503 הפך הסאלטייר לדגל סקוטלנד, וצורתו כיום - צלב אנדראס לבן על רקע כחול, התעצבה סופית מאוחר יותר.
קאנאוהה
קאנאוהה (Kaneohe) היא עיר באי אוהאו שבמדינת הוואי שבארצות הברית. מקור שמה הוא מצירוף המילים בהוואית "קאנא" ו"והה" שפירושן "איש במבוק". לפי סיפורי הוואי העתיקים, אישה מקומית שגרה באזור השוותה את אכזריותו של בעלה לחודה של חתיכת במבוק. במפקד האוכלוסין שנערך שנת 2000 נמצא כי בעיר מתגוררים כ-34,970 איש. המרכז המסחרי העיקרי בעיר ממוקם לאורך הכביש הראשי באזור. פעם האזור שימש לחקלאות, אך כיום מגדלים בו רק בננות. בעיר שלושה מרכזי גולף: אחד מהם ציבורי, והשניים האחרים פרטיים אך פתוחים לקהל הרחב. אטרקציה נוספת של קאנאוהה היא מקדש Byody-In בעמק הזיכרון בעמק המקדשים. המקדש נבנה בשנות השישים של המאה ה-20 כדי לחגוג 100 שנה להגעת עובדי המהגרים היפנים הראשונים להוואי שעבדו בשדות מטעי הסוכר. המקדש כולל פסל בודהה גדול והוא העתק של בית המקדש הביודו-אין בן 950 שנה הממוקם באוג'י, יפן.
סאלטייר
קובני
זודיאק (פירושונים)
האנדרטה לחללי מלחמת העולם השנייה (ריו דה ז'ניירו)
האנדרטה לחללי מלחמת העולם השנייה (בפורטוגזית: Monumento aos Mortos da Segunda Guerra Mundial), המוכרת בשמה העממי אנדרטת הפרסינייאס (Monumento aos Pracinhas) היא אנדרטה לזכר הברזילאים שקיפחו את חייהם במסגרת חלקה של ברזיל במלחמת העולם השנייה.
מבנה.
האנדרטה מנציחה את חללי כוח המשלוח הברזילאי וטייסי חיל האוויר הברזילאי אשר נפלו בקרבות באיטליה וכן את מלחי חיל הים הברזילאי וצי הסוחר הברזילאי ונוסעיהם אשר טובעו בים בידי צוללות גרמניות ואיטלקיות. האנדרטה ממוקמת בפארק פלמנגו (Aterro do Flamengo), במרכז העיר ריו דה ז'ניירו, על חופו של מפרץ גואנברה (Baía de Guanabara).
בניית האנדרטה החלה בשנת 1957 והיא נחנכה בשנת 1960. האנדרטה נבנתה על פי תכנונם של האדריכלים מרקוס קונדר נטו (Konder Neto) והליו ריבאס (Ribas), אשר זכו בעבודה לאחר תחרות לאומית בה הוצגו כ-30 הצעות. מתחם האנדרטה כולל מוזיאון המתאר את מעורבותה של ברזיל במלחמת העולם השנייה, ובמיוחד את עלילות כוח המשלוח הברזילאי, רחבת מסדרים, מתחם קבורה תת-קרקעי בו הוטמנו בטקס ממלכתי שרידי גופותיהם של חללי כוח המשלוח הברזילאי שהועברו לשם מבית הקברות בפיסטויה שבאיטליה בו הוטמנו בזמן הקרבות וכן משטח בטון מוגבה. האנדרטה כוללת שלוש יצירות אמנות:
שחקן כדורגל
קתדרלת ליברפול
קתדרלת ליברפול, או בשמה המלא Cathedral Church of Christ in Liverpool היא קתדרלה אנגליקנית בליברפול, אנגליה. הקתדרלה בנויה בסגנון ההתחייה הגותית ולמעט המגדל המרכזי, אין בה מגדלים בחזית המערבית או בחזיתות הטרנספט. הקתדרלה היא אחת הארוכות בעולם, באורך 178 מטר.
הקתדרלה האנגליקנית היא אחת משתי הקתדרלות בעיר. בקצה השני של רחוב התקווה (Hope Street) ניצבת הקתדרלה המטרופוליטנית של ליברפול השייכת לכנסייה הרומית-קתולית.
בנייה.
ב-1880 מונה ג'ון צ'ארלס רייל לבישוף הראשון של ליברפול אך לדיוקסיה לא הייתה קתדרלה. הכנסייה הקהילתית של פטרוס הקדוש בעיר שימשה כ"פרו-קתדרלה". אחרי דיון ארוך החליטו פרנסי העיר להקים קתדרלה בעיר וב-1902 נערכה תחרות לבחירת עיצוב.
עבור האדריכלים זה היה מאורע חשוב, לא רק שהיה מדובר במיזם בנייה עצום, אלא גם בהזדמנות השלישית לבנות קתדרלה אנגליקנית מאז הרפורמציה במאה ה-16 (קתדרלת סנט פול הייתה הקתדרלה האנגליקנית הראשונה, שנבנתה מאפס אחרי השרפה הגדולה של לונדון 1666. קתדרלת טרורו הייתה השנייה ונבנתה במאה ה-19.
התחרות משכה יותר מ-100 הצעות מאדריכלים ידועים כמו צ'ארלס רני מקינטוש וצ'ארלס הרברט ריילי. ב-1903, המעריכים ג'ורג' פרדריק בודלי ונורמן שו, בחרו בהצעה של סטודנט בן 22 בשם גילס גילברט סקוט למרות העובדה שלא בנה אף מבנה מעולם. בחירתו הייתה מעוררת מחלוקת רק מסיבה זה, בנוסף לכך הוא היה קתולי ולא אנגליקני.
למרות גילו הצעיר סקוט היה מעורה באדריכלות כנסיות ומיומן בסגנון התחייה הגותית הודות לסבו, ג'ורג' גילברט סקוט ואביו, שניהם בנו מספר כנסיות. בגלל חוסר ניסיונו של סקוט, הוועדה מינתה את בודלי להשגיח על התוכנית ועל עבודות הבנייה. ברם, שיתוף הפעולה בין השניים לא היה מוצלח וסקוט איים בהתפטרות מספר פעמים (עד מותו של בודלי ב-1907).
אבן הפינה הונחה ב-1904 בידי אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת והייתה היסוד של קפלת הגבירה, שנפתחה ב-1910. באותו זמן, סקוט, שהיה משוחרר מפיקוחו של בודלי וצבר ביטחון עצמי, הציע תכנון חדש לשאר הקתדרלה. התכנון המקורי של סקוט היה מבוסס על קתדרלת דרהאם וכללה שני מגדלים בחזית המערבית. בתוכנית החדשה היה רק מגדל אחד, אך גבוה, במרכז הקתדרלה, ובראשו מנורה. בזמן זה שינה סקוט את הסגנון והסיר פרטים גותיים רבים, אך הכניס פרטים מודרניים ושינה לסגנון מונומנטלי, ואף ייבא אלמנטים מהצעתו של מקינטוש לתחרות. ועדת הקתדרלה אישרה את התוכנית החדשה. פנים הקתדרלה היה מרווח יותר בתוכנית החדשה. הקתדרלה נחנכה ב-1924 עם השלמת המזבח הראשי, אך תפילות הונהגו בה רק אחרי 1940. בניית המגדל המרכזי הושלמה ב-1942 אך מלחמת העולם השנייה והאינפלציה האטו את העבודות. המבנה הושלם רק ב-1978, בעוד שסקוט מת ב-1960.
במסגרת מלחמת העולם השנייה.