ניקול אמבר מיינס (נולדה ב-7 באוקטובר 1997) היא שחקנית טלוויזיה וקולנוע אמריקאית, הידועה בתור "החולמת", גיבורה ראשית חדשה בסדרת סופרגירל, כשהיא גיבורת העל הראשונה הטרנסג'נדרית בטלוויזיה. התפרסמה בתור סוזן דו בתיק "משפחת דו נגד מדינת מיין" בבית המשפט העליון של מדינת מיין ("משפחת דו נגד אזור בית הספר יחידה 26") שדן בשימוש בשירותים בבתי הספר בהתאם לזהות המגדרית. התיק דן בזהותה המגדרית של מיינס, כאשר נמנע ממנה להשתמש בשירותי בנות בעקבות תלונה. בית המשפט קבע ב-2013 כי הכחשת זכות התלמידים הטרנסג'נדרים לגשת לשירותים בהתאם לזהותם המגדרית היא הפרה של מגילת זכויות האדם של מדינת מיין.
ביוגרפיה.
מיינס ואחיה התאום הזהה ג'ונאס אומצו בלידה על ידי ויין וקלי מיינס, כשאחד מההורים הביולוגיים שלהם היה בן דוד בדרגה שנייה של קלי. לאחר שבילו את שנותיהם הראשונות בגלוברסוויל שבמדינת ניו-יורק, הם גדלו בפורטלנד, מיין. הוריה מספרים כי מילדותה חלמה להיות שחקנית. מיינס הייתה זכר בלידה, החלה להתלונן על אי התאמה בגיל שנתיים, וסיפרה בראיון שהבינה את היותה טרנסג'נדרית כשמלאו לה שלוש. בגיל 7 שינו הוריה את שמה מוויאט לניקול, ובגיל 16 אשררה זאת בעצמה באופן רשמי. מיינס הסבירה שבחרה את השם ניקול כהוקרה לדמות המגולמת על ידי אלכסה ניקולס בתוכנית זואי 101 בערוץ ניקלודיאון.
החלה את לימודיה באוניברסיטת מיין, ועל פי דברי אביה בחרה לא לחזור ללימודים בסתיו 2018, על מנת להתמקד במשחק.
מיינס הייתה סוזן דו בתיק משפטי פורץ הדרך "משפחת דו נגד אזור בית הספר יחידה 26", אשר מכונה גם "דו נגד קלנצ'י". בבית הספר היסודי בו למדה משתמשים הילדים בכיתות א'-ד' בשירותים משותפים בחלל פתוח. לאחר מכן הם עוברים לחדרי שירותים נפרדים לבנים ולבנות ובהם תאים סגורים. כשמיינס עלתה לכיתה ה' היא החלה להשתמש בשירותי הבנות בהמלצת היועץ החינוכי של בית הספר, לאחר דיון עם הוריה וצוות המורים. בעקבות כך הגיש סבו של אחד מחבריה לכיתה תלונה בעניין, אז מנע בית הספר ממנה כניסה לשירותי הבנות והורה לה להשתמש בשירותים המשותפים של חברי הסגל. בית הספר אף שכר שומר ראש, שתפקידו היה ללוות את הילדה במסדרונות ולוודא כי תיכנס לשירותי הסגל בלבד. כאשר שומר הראש היה עסוק, על הילדה היה להתאפק עד לחזרתו. כתוצאה מכך עברה המשפחה לפורטלנד כדי לפתוח דף חדש, ושם הוצגה מיינס מלכתחילה כילדה. מיינס והוריה תבעו את מִנהל בתי הספר המחוזי בטענה כי מפלה אותה. ביוני 2014 קבע בית המשפט העליון של מדינת מיין כי מִנהל בתי הספר המחוזי הפר את מגילת זכויות האדם ואסר עליו למנוע מתלמידים טרנסג'נדרים גישה לחדרי השירותים בהתאם לזהותם המגדרית. מיינס ומשפחתה קיבלו פיצוי כספי על סך 75,000 דולר בעקבות התביעה.
ביולי 2015 עברה ניתוח להתאמה מגדרית.
קריירה.
בשנת 2015 הפכו מיינס ומשפחתה לגיבורי הספר "להפוך להיות ניקול: הטרנספורמציה של משפחה אמריקאית", שפורסם על ידי כתבת "וושינגטון פוסט" איימי אליס נאט, זוכת פרס פוליצר. הספר תיעד את המשפחה ואת דרכה להשלמה עם היותה של מיינס טרנסג'נדרית. ביוני אותה שנה שיחקה מיינס בתוכנית של USA Network בשם רופא להשכיר את אנה, קטינה טרנסג'נדרית שההורמונים שלה עלולים לסכן את בריאותה.
ב-2016, מיינס הייתה לאחת מ-11 האנשים שכיכבו בסרט תעודי של ערוץ HBO בשם "רשימת הטרנס". בסרט מספרים הגיבורים את סיפוריהם האישיים כטרנסג'נדרים.
ביולי 2018 נמסר כי מיינס נבחרה לשחק בתפקיד ראשי החל מהעונה הרביעית של סדרת CW בשם סופרגירל. העונה עלתה באוקטובר 2018, ומיינס מגלמת בה את ניה נאל ("החולמת") , אם קדמונית של חברת הלגיון נורה נאל ("נערת החלומות") , ובכך הפכה לגיבורת העל הטרנסג'נדרית הראשונה בטלוויזיה. דמותה מתוארת כ"אישה בעלת נשמה וצורך עז להגן על אחרים". הגיבורה הוא כתבת חדשה, אותה קארה הסופרגירל לוקחת תחת חסותה, שעוברת במהלך העונה את כל הדרך מבחורה טרנסג'נדרית נחבאת אל הכלים לגיבורת על חזקה היודעת לראות את העתיד הקרוב, בדומה לדרך אותה עברה קארה עצמה בעונה הראשונה של הסדרה.
פטיש מיני
דויטשה רייכסבאן (גרמניה המזרחית)
דויטשה רייכסבאן (בגרמנית: Deutsche Reichsbahn; רכבת הרייך הגרמני) היה שמה של חברת הרכבות הממשלתית האחראית לתפעול תחבורה מסילתית ברפובליקה הדמוקרטית הגרמנית (גרמניה המזרחית) ואחרי האיחוד עד 31 בדצמבר 1993, עד להקמת דויטשה באן.
החברה הייתה חברה בבעלות המדינה שהוקמה בשנת 1949 כאשר תחבורת המסילות הגרמנית הוחזרה לשליטת גרמניה, לאחר שבמשך 4 שנים היו בשליטת בעלות הברית, בעקבות מלחמת העולם השנייה ופירוק הדויטשה רייכסבאן. הרכבות באזורי הכיבוש הסובייטיים (שהפכו לגרמניה המזרחית ב-7 באוקטובר 1949) המשיכו לפעול בשם דויטשה רייכסבאן, השם שניתן לחברת הרכבות ב-1937. בגרמניה המערבית את הרייכסבאן ירשה חברת הרכבות הפדרלית, הדויטשה בונדסבאן. שניהן פעלו כיחידות נפרדות עד למיזוגן ב-1994.
הדויטשה רייכסבאן המזרח גרמנית הייתה למעסיק הגדול ביותר בגרמניה המזרחית והייתה חברה ממשלתית הכפופה למשרד התחבורה (Ministerium für Verkehr der DDR). מנובמבר 1954 עד נובמבר 1989, שר התחבורה גם החזיק במקביל בתפקיד מנכ"ל הדויטשה רייכסבאן (Generaldirektor der Deutschen Reichsbahn). מטה החברה היה במזרח ברלין בווסשטראסה (Voßstraße) סמוך לחומת ברלין ומול הרייך קנצלריה.
גובסיי קלוצמן
גובסיי (יהושע) קלוצמן (10 בספטמבר 1900, פינסק, בלארוס - 2 ביולי 1967, ראשון לציון, ישראל) היה מראשוני התעשיינים בארץ ישראל, בימים שלפני קום המדינה, בעליו של מפעל סכיני הגילוח "אוקבה", יצואן ואיש חסד.
קלוצמן, נולד ב-10 בספטמבר בפינסק שבבלארוס להוריו יצחק ושרה קלוצמן. כבן למשפחה דתית נשלח ללמוד בחיידר. בגיל 17 עזב את הישיבה ונסע ללמוד לימודים כלליים בגרמניה, בעיר זולינגן, שם גם למד והתמחה בתעשיית הלהבים.
עם סיום לימודיו בגרמניה, נסע קלוצמן לפולין - ורשה, והחל במאמצים להקים מפעל לסכיני גילוח. המאמצים נסעו פרי ובשנת 1931, הקים בורשה את מפעל סכיני הגילוח - ורשאבסקה פאבריקה אוסטז'י דו גולניה-פולונוז. הוא פרסם בעיתוני גרמניה מודעת דרושים, בה הוא מחפש עבור בית החרושת, מומחית להשחזת סכיני גילוח. למודעה נענתה צעירה מהעיר זולינגן, בשם אלזה שמיץ, אשר הגיעה לשם כך במיוחד לוורשה, והחלה לעבוד במפעל. בשנת 1933 השלימה אלזה הליכי גיור, והשניים נישאו זה לזה. בינתיים התעוררה בעיה באשר לשמו של המפעל "פולונז", כאשר תעשיין פולני אחר, בעל מפעל בשם "פולונוס", הגיש תביעת הפרת זכויות, וקלוצמן נאלץ לשנות את שם המפעל ל"פולוניה".
במהלך שנת 1934, נסע קלוצמן לארץ ישראל, והקים בעיר ראשון לציון מפעל לסכיני גילוח בשם "אוקבה". כך בילה קלוצמן את השנים שלפני מלחמת העולם השנייה, בנסיעות בין ורשה וראשון לציון, תוך שהוא מנהל את שני המפעלים, בעת ובעונה אחת. המפעל הישראלי הפך ליצרני בשנת 1936, כאשר התוצרת משמשת לצריכה מקומית, כמו גם לייצוא לאירופה, ולמדינות האימפריה הבריטית באסיה ובאפריקה. לשיא הייצור הגיע המפעל בזמן המלחמה, אז הועסקו בו כ־150 עובדים, והתפוקה החודשית הגיעה לחמישה מיליון סכיני גילוח.
מונולטריה
קרוס דרסינג
הסטה קוגניטיבית
הסטה קוגניטיבית (או שִיפְטִינְג) מתייחסת לתהליך מנטלי שבו האדם מעביר באופן מודע את הקשב שלו ממוקד אחד לאחר. זאת להבדיל ממעבר בלתי מודע של מוקד תשומת הלב, המכונה החלפת משימות (Task switching). שני תהליכים אלו הם צורות שונות של גמישות קוגניטיבית.
בזיכרון העבודה קיים מנגנון ניתוב מרכזי המסוגל לטפל בכל מידע כמעט, אך הוא גם דורש מאמץ מנטלי כדי להפנות את הקשב לגירויים החשובים ולטפל בהם נכון כדי שיקודדו בזיכרון לטווח הארוך.
היכולת לשנות את מוקד תשומת הלב באופן מודע היא חלק מהתפקודים הניהוליים והיא יכולה לסייע לאדם להסתגל למצבים חדשים.
כאשר חל שינוי בסיטואציה או בתנאים הסביבתיים, יכול לחול שינוי גם באוסף החוקים והתגובות ההולמים את הסיטואציה החדשה.
ההסטה הקוגניטבית כוללת זניחה של סט מנטלי בלתי רלוונטי לטובת שפעול של מטלה או סט מנטלי חדשים ורלוונטיים יותר.
מבחינה נוירולוגית, קליפת המוח הקדם-מצחית משמשת כמרכז של השליטה הקוגניטיבית והתפקודים הניהוליים. בהתאם לכך, היא זו שמאפשרת את הפניית הקשב לאירועים רלוונטיים להתנהגות.
במסגרת הכללית של טיפול קוגניטיבי, הסטה קוגניטיבית מתייחסת לבחירה מודעת בלקיחת אחריות על הרגלים מנטליים והפנייה מחדש של תשומת הלב, בכיוונים מועילים ומוצלחים יותר.
אנשים עם הפרעת קשב, עלולים להתקשות בהסטה קוגניטיבית של מוקד תשומת הלב שלהם בהתאם לצורך.
שיפטינג
Shifting
ג'ון ווקר לינד
צבי הירש דכוביץ'
הסטה קוגניטיבית (שיפטינג)
הרכבת הפדרלית הגרמנית
סטפני מרטיני
סטפני מרטיני (באנגלית: Stefanie Martini; נולדה ב-6 באוקטובר 1990) היא שחקנית אנגלייה, הידועה מהופעתה בתפקיד ראשי בהפקה של ITV משנת 2017 לסדרה "החשוד העיקרי 1973". עוד כיכבה במיני-סדרה "דוקטור ת'ורן" (2016), "עיר הברקת" (2017) וסרט הקולנוע "בית המזימות".
ביוגרפיה.