מלבד משחקי הנבחרת, אצטדיון רמת גן אירח מספר משחקים במסגרת ליגת האלופות כאשר מכבי תל אביב ומכבי חיפה אירחו בו את משחקי הבית שלהם בתחרות בעונות 2004/2005 ו-2009/2010. האצטדיון היה אחד מארבעת המועמדים הסופיים לארח את גמר גביע אופ"א בשנת 2008, יחד עם אצטדיונים מהערים המבורג, איסטנבול ומנצ'סטר, והיה אחד מארבעת המועמדים הסופיים לארח את גמר גביע אופ"א בשנת 2009, יחד עם אצטדיונים מהערים בוקרשט והמבורג ואיסטנבול. האצטדיון אמור היה לארח את גמר גביע אופ"א כבר בשנת 1999, אך ברגע האחרון הועתק המשחק לאצטדיון לוז'ניקי שבמוסקבה.
הקמפיין האחרון של נבחרות ישראליות באצטדיון היה אירוח משחקי הבית של נבחרת ישראל במוקדמות מונדיאל 2014 והמשחק האחרון היה ב-15 באוקטובר 2013 מול נבחרת צפון אירלנד בכדורגל שהסתיים בתיקו 1:1. משנת 2014 משחקיה של נבחרת ישראל בכדורגל אינם מתקיימים בו. משחקי הכדורגל האחרונים שבהם הייתה כמות קהל משמעותית שאירח האצטדיון היו משחקי חצי הגמר של גביע המדינה בכדורגל 2013/2014 שנערכו ב-16 אפריל 2014, ומשחק הגמר שנערך ב-7 במאי 2014. אך עם זאת האצטדיון עדיין מארח לעיתים משחקים של נבחרת הנשים ומשחקים של הנבחרת הצעירה.
החל מעונת 2015/2016 אושר האצטדיון למשחקי הפועל רמת גן בליגה הלאומית, שבמשחקיה הוגבלה הישיבה ליציע המערבי התחתון.
בעונת 2018/2019 אושר האצטדיון זמנית למשחקי הפועל רעננה בליגת העל.
בעונת 2019/2020 לקראת חזרת משחקי הליגה שהופסקו בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל עברו משחקי הפועל רעננה וסקציה נס ציונה לאצטדיון רמת גן עד לתום העונה.
מאבקי השבת.
בעקבות הסכמים קואליציוניים עם הסיעות הדתיות לא הופעל האצטדיון בימי שבת במשך שנים רבות. למעשה למעט אירועי ספורט גדולים, מדי כמה שנים, ומשחקי נבחרת, הפעילות בו הייתה מעטה. ב-1985, לאחר שנבנה מחדש היציע המערבי, והיה צורך להגדיל את הפעילות כדי לכסות את ההשקעה בבניית היציע, עברה קבוצת מכבי תל אביב לשחק את משחקיה הביתיים באצטדיון. מיד החל מאבק של תושבים חרדים מבני-ברק הסמוכה נגד קיים משחקי כדורגל בשבת במקום (אז היה נהוג שכל משחקי הליגה משוחקים בימי שבת בשעות אחר הצהריים). לאחר מספר שבועות של הפגנות הפעיל שר הפנים מטעם מפלגת ש"ס, יצחק חיים פרץ, לחץ על ראש הממשלה שמעון פרס ואיים לפרוש מהקואליציה. פרס הסכים שהמשחקים בשבת פוגעים בסטטוס קוו ויש להפסיקם. לאחר פנייה לבית המשפט, נקבע שאין לממשלה סמכות לקבוע אם מתקיים משחקים בשבת, מפני שהוא בבעלות פרטית של עיריית רמת גן. מאז המשיכה מכבי תל אביב לשחק באצטדיון עד שנת 2000 (למעט עונת 1986/1987 ו-1995/1996 בהן אירחה באצטדיון בלומפילד).
בעלות.
האצטדיון הוא בבעלות עיריית רמת גן ומופעל בחכירה על ידי ההתאחדות לכדורגל בישראל מאז 1969. משרדי ההתאחדות ממוקמים ביציע המערבי של האצטדיון.
המכביה.
מאז המכביה השלישית ומדי ארבע שנים, נערכו באצטדיון טקס הפתיחה וטקס הנעילה של משחקי המכביה, כמו גם חלק מהתחרויות באירוע כולל מספר מתחרויות האתלטיקה. בסה"כ אירח האצטדיון 15 פעמים את טקסי פתיחת המכביה.
ביולי 1997 בטקס פתיחת המכביה ה-15, התמוטט גשר מעל נחל הירקון עליו צעדו המשלחות בדרכן אל האצטדיון. אסון זה גבה את חייהם של ארבעה מחברי המשלחת האוסטרלית ולפציעתם של 69. טקסי המכביה הבאה (ה-16) אשר נערכה בשנת 2001, הועברו לאצטדיון טדי. טקסי פתיחת המכביה האחרונים שהתקיימו באצטדיון רמת גן היו של המכביה ה-17 (ב-2005) וה-18 (ב-2009).
משנת 2013, טקסי הפתיחה והנעילה של המכביה החל מהמכביה ה-19 לא התקיימו ברמת גן, אלא באצטדיון טדי בירושלים שאף הורחב לקראתה. כך היה עם המכביה ה-20 שהתקיימה ב-2017 בירושלים והמכביה ה-21 שצפויה להתקיים ב-2022.
שימושים נוספים.
בנוסף לשימוש בעת אירועי ספורט ואתלטיקה, האצטדיון משמש גם להופעות תרבות שונות של אמנים מהארץ ומחו"ל. כבר בשנות ה-60 נערכו באצטדיון מופעי מוזיקה וריקוד. בשנות ה-60 הופיעו בין היתר באצטדיון להקת הבלט המלכותי והלן שפירו. בעשורים שלאחר מכן הופיעו הטרמלוס, רוד סטיוארט, סיימון וגרפונקל, דפש מוד, לאונרד כהן, אלטון ג'ון, מטאליקה, בוב דילן, פול סיימון, קניה ווסט, 50 סנט, סטינג ומדונה.
תוכניות לסגירת האצטדיון והריסתו.
ככל שעברו השנים זכה אצטדיון רמת גן לביקורות על חוסר האקוסטיקה באצטדיון, על תנאי הצפייה הירודים במיוחד ביציעים המזרחיים והדרומיים, אך גם לאור כך שגם היציע המערבי משנות השמונים לא עומד בסטנדרטים של המאה ה-21. הגדלת תכולתו של אצטדיון טדי שהושלמה ב-2013 ופתיחת אצטדיון סמי עופר בשנת 2014, בהם תנאי צפייה עדיפים משמעותית מאצטדיון רמת גן, הביאו לכך למשחקי נבחרת ישראל וגביע המדינה עברו לאצטדיונים האלו.
בשל כך תוכניות רבות לשיפוצו, או להריסתו ובניית אצטדיון לאומי חלופי, עלו וירדו מסדר היום הציבורי. כך ב-2006 הוצעה לאצטדיון תוכנית שיפוץ שנועדה לשמר את היציע המערבי אך לבנות סביבו את שאר היציעים מחדש לצד קירוי מלא. בהמשך על פי הצהרותיו של יו"ר ההתאחדות לכדורגל בישראל אבי לוזון משנת 2010, לאחר סיום בניית אצטדיון סמי עופר בחיפה, נועד להיהרס אצטדיון רמת גן לטובת בנייתו של אצטדיון חדש עם 60,000 מקומות ישיבה. במסגרת זאת אף יצאו ב-2012 למכרז תכנון סגור בשילוב משרדי אדריכלים מקומיים ובינלאומיים המתמחים בתכנון אצטדיונים. עם זאת, תוכנית זו לא זכתה לאישור באופן רשמי ונבחנו גם תוכניות חלופיות.
בנובמבר 2014 פורסם כי עיריית רמת גן, בראשותו של ישראל זינגר, ויתרה על תוכנית האצטדיון הלאומי החדש שנועד להכיל לפחות 55,000 מקומות, למרות התקציבים שהוקדשו לקידום התוכנית והמכרז להקמתו. במקומו מתכננת עיריית רמת גן אצטדיון קטן יותר, שיכיל כ-40,000 צופים, וישמש גם למופעים, מלבד משחקי כדורגל ובלבד שיימצאו מקורות מימון פרטיים. אפשרות אחרת שבחנה העירייה היא לוותר על הקמת אצטדיון חלופי לטובת הקמת פארק על גדות הירקון לצד רובע עירוני עם מגדלי מגורים, מרכז מסחרי, משרדים ומלונאות ואף קמפוס אקדמי (מכללת רמת גן) ואודיטוריום גדול. כמו כן על פי חלק מההצעות גם הוצע להקים היכל ספורט עירוני גדול על חלק מהשטח כחלק מהמתחמים הציבוריים שבו.
למרות התוכניות להרוס את האצטדיון, ב-12 בנובמבר 2015 הוחלט כי הפועל רמת גן תערוך את משחקיה באצטדיון. חלק מהאופציות שהוצגו לתוכניות הפיתוח למתחם אף כללו אפשרות לשלב בפיתוח מחדש אצטדיון קטן שנועד להתאים לצורכי הפועל רמת גן.
בתחילת 2016 פורסם כי ההתאחדות לכדורגל תחת היו"ר עופר עיני שבה לדון בתוכנית למתחם הכוללת בנייה מחדש של האצטדיון תוך שימור היציע המערבי הקיים, מה שיוזיל עלויות, לצד יצירת שטחי מסחר תחת היציעים וכן בניית מגדלי מגורים ומשרדים סמוך לאצטדיון.
באפריל 2017 הוחלט בעיריית רמת גן להרוס את האצטדיון שעליו ייבנו מגדלי משרדים. עם זאת, בדצמבר 2018 הצהיר ראש העיר החדש כרמל שאמה הכהן כי ברצונו לקדם תוכניות לשיפוץ האצטדיון ההיסטורי, במקום לקדם את התוכנית שאושרה בעירייה להרוס אותו לחלוטין. ביוני 2019 שוב התקבלה בעירייה ההחלטה כי יש להרוס את האצטדיון בשנים הקרובות, אך טרם נקבע מה יוקם בשטח שיתפנה.
קונגרס ארצות הברית
ריאד
אַ-רִיַאד (בערבית: الرياض; תעתיק מדויק: א(ל)־‬רּיאץ', מילולית "הגַּנִּים") היא בירת הממלכה הערבית הסעודית והגדולה שבעריה. העיר שוכנת במרכז המדינה ומשתרעת על שטח מישורי של כ-1,554 קמ"ר באזור נג'ד שבמרכז חצי האי ערב, בנווה מדבר המרוחק כ-390 ק"מ מהמפרץ הפרסי, ומשמשת כבירת מחוז ריאד. ריאד היא מרכזה האדמיניסטרטיבי, הכלכלי, החינוכי, והתעבורתי של הממלכה. העיר מחולקת ל-17 תתי רשויות המנוהלות על ידי עיריית ריאד ורשות הפיתוח העירונית, שבראשה עומד הנסיך סתאם בן עבד אל-עזיז.
העיר היא האזור המפותח היחיד במרכז הממלכה. יתר ריכוזי האוכלוסייה שוכנים באזורי החוף – סביב ג'דה ומכה לחוף ים סוף, וסביב דהראן (א-ט'הראן) לחוף המפרץ הפרסי.
אף שהעיר שוכנת באזור מדברי וצחיח במיוחד, בחורף יורדים בה משקעים. חמישה סכרים האוגרים את מי השיטפונות, 96 בארות וכן מערכת צינורות מסועפת המעבירה כמויות גדולות של מים מותפלים מהמפרץ הפרסי, מספקים מים לעיר. ריאד שימשה כבירת התרבות הערבית לשנת 2000.
היסטוריה.
מפגש הוואדיות בו שוכנת העיר נקרא בתקופה הפרה-אסלאמית "חג'ר". ההתיישבות זכתה למוניטין בגין השיחים המדבריים ועצי התמר שצמחו בה; נראה, לפיכך, כי מקור השם "ריאד" נגזר מהמילה הערבית "רַוודה" ("גן", ובריבוי: ריאד, "גנים"). תחילה התייחס השם רק לאזוריה הירוקים של ההתיישבות, ואולם בהדרגה התרחב וכלל את ההתיישבות כולה. לאורך ההיסטוריה הייתה ריאד מוקד כוחה של התנועה הווהאבית.
בשנת 1818 החריבו העות'מאנים את א-דרעיה, עיר חימר שהייתה בירתה של (המדינה הסעודית הראשונה) שכונן מוחמד אבן סעוד באמצע המאה ה-18. לאחר מכן הועברה הבירה הרשמית לריאד.
בשנת 1902 נכבשה העיר על ידי אבן סעוד, שהמשיך וכונן בשנת 1932 את "המדינה הסעודית השלישית", היא ממלכת ערב הסעודית המודרנית. ריאד נקבעה כבירתה של הממלכה החדשה, אף שעד 1982 זכתה ג'דה למעמד "הבירה הדיפלומטית". בין הערים התקיימה יריבות היסטורית שהלכה ושככה בעשורים האחרונים. קצב גידול האוכלוסייה בעיר הוא מהמהירים בעולם, מה שהביא לעיכוב משמעותי בהתפתחותה של העיר למן שנות השבעים. ב-1991 נפגעה העיר מטילי הסקאד ששיגר סדאם חוסיין במלחמת המפרץ הראשונה. בראשית המאה ה-21 אירעו מספר פיגועי טרור במוקדים שונים בעיר שביצעו בעיקר גורמים אסלאמיסטיים קיצוניים המתנגדים לבית המלוכה ולקשריו עם המערב.