בתחילת העידן השלישי המשיכה לשמש העיר כבירת גונדור, תחת מלכי בית אנאריון, אולם תלאות מלחמת האחים אשר כללו את אובדן הפאלאנטיר והעברת הבירה לפלרגיר בידי המורדים ל־10 שנים החלישו את אוסגיליאת. כמאה ותשעים שנה מאוחר יותר, מגפת 1636 המיטה מכה קשה לעיר וכעבור ארבע שנים עבר מושב המלך למינאס אנור. בשנת 1980 שב המלך-המכשף מאנגמר למורדור, אחר תבוסת אנגמר. ב-2002 שם המלך־המכשף מצור למינאס איתיל, וכבשה בשם סאורון. שם העיר הוסב למינאס מורגול, ובתגובה הוסב שמה של מינאס אנור למינאס טירית.
פלישת האורקים של שנת 2475 לעיר נהדפה על ידי בורומיר הראשון, אולם העיר נתרוקנה סופית מיושביה והפכה לעיי חורבות. כעבור חמש־מאות ועשר שנים בהן החליפה העיר ידיים, הוצב בה חיל־מצב מטעם הסוכן דנתור השני. סאורון תקף את העיר, אך הוא נטש את ההתקפה שהייתה הסחה לטובת יציאתם של הנאזגול למרדף אחרי פרודו באגינס. התקפה מאוחרת יותר של סאורון בקרב שדות הפלנור הצליחה לשבור את חיל־המצב בראשות פאראמיר, בן דנתור.
אחרי השמדת סאורון והטבעת האחת שוקמה העיר, אך לעולם לא הגיעה לעושרה העתיק.
בסרטו של פיטר ג'קסון, "", פאראמיר לוקח את פרודו באגינס, סאם גמג'י וגולום לאוסגיליאת, שם הם צופים בקרב. סצנה זו נכתבה במיוחד בשביל הסרט ואינה מופיעה בספר המקורי.
הפיגועים בלונדון (2005)
ב-7 ביולי 2005, בבוקר יום חמישי, התרחשה סדרת פיגועי טרור, המכונה לעיתים ה-7/7, ברכבת התחתית של לונדון (Tube) ובאוטובוס בעיר. הפיגועים אירעו בזמן שבריטניה אירחה את ועידת ה-G8, יום לאחר שלונדון זכתה במכרז האולימפי לשנת 2012 ומספר ימים לאחר מופע הלייב 8 שנערך בעיר.
האירוע גרם לפינוי המיידי של תחנות רכבת רבות ולהפסקת פעילות מלאה של הרכבת התחתית. כבישים בסביבת התחנות נסגרו, וגרמו לפקקי ענק בעיר.
שלושה פיצוצים, שאירעו כמעט בו זמנית, דווחו בקרבת מספר תחנות הרכבת התחתית (Tube) במרכז לונדון בשעת השיא של העיר, בתחנות: אדג'וור רואוד, קינגס קרוס ואלדגייט איסט. תחנות אלו לא נמצאות כולן על אותו קו. בתחילה הודיעו שמדובר בתקלה חשמלית ברכבת התחתית. פיצוץ אירע גם באוטובוס נוסעים סמוך לכיכר טאביסטוק במרכז לונדון, כשגג האוטובוס נקרע מעליו. בפיגועים נרצחו 52 נוסעים וארבעת המחבלים המתאבדים שביצעו את הפיגועים.
נפגעים.
התקפה זו הייתה הקטלנית ביותר על לונדון מאז מלחמת העולם השנייה, והאירוע הקטלני ביותר בהיסטוריה של הרכבת התחתית של לונדון. בארבעת הפיגועים נהרגו 52 אנשים בנוסף לארבעה מחבלים מתאבדים. בין ההרוגים הייתה אזרחית ישראלית.
במסיבת עיתונאים שנערכה ב-8 ביולי דווח על 700 בני אדם שנפצעו במתקפת הטרור. 350 טופלו בשטח, ו-350 טופלו בבתי החולים. רובם שוחררו באותו יום לבתיהם מלבד 100 שהושארו לאשפוז גם בלילה. 22 מהפצועים סבלו מפציעה קשה או קריטית.
המספרים אינם כוללים את ארבעת המחבלים.
נטילת אחריות.
ארגון הטרור המוסלמי אל-קאעידה לקח אחריות על הפעולות בהצהרתו באתר אינטרנט על ביצוע הפיגועים נגד בריטניה כתגובה על פעולותיה של המדינה בעיראק ובאפגניסטן, ההצהרה היא בת כ-200 עמודים. עוד מופיע בהצהרה אזהרת "אל-קאעידה אירופה" את ממשלותיהן של דנמרק ואיטליה מפני פיגועים שיתבצעו במדינות אלו, עקב הימצאות כוחות צבאיים של מדינות אלו בעיראק ואפגניסטן.
מאוחר יותר, ארגון טרור בשם "גדודי אבו חאפז אל-מצרי", הקשור לאל-קאעידה הכריז גם הוא על לקיחת אחריות לפיגועים.
זהות המפגעים.
בניגוד להשערה הראשונה התברר כי המפגעים המתאבדים הם מוסלמים אזרחי בריטניה ממוצא פקיסטני ואחד ממוצא ג'מייקני, ג'רמיין לינדזי.
אלמנתו של ג'רמיין, סמנתה ליוטווייט הפכה גם היא לפעילת טרור. הייתה מעורבת בפיגוע בקניון וסטגייט בניירובי בשנת 2013. מוכרת בכינויה "האלמנה הלבנה".
במטענים לא נמצאו שעוני עצר ולכן הסברה הראשונה הייתה שמדובר במחבלים מתאבדים, מאוחר יותר התברר כי המפגעים שילמו על חניה וקנו כרטיסי נסיעה חזרה, ולכן הועלתה השערה כי המחבלים לא התכוונו להתאבד והוטעו על ידי המפעילים כי יוכלו להיחלץ בשלום.
תגובות לאירוע.
בכל רחבי אירופה הביעו גינויים לפיגועים, וסולידריות עם בריטניה.
נאומו של טוני בלייר.
ראש ממשלת בריטניה, טוני בלייר, אשר שהה באותה עת בסקוטלנד בוועידת ה-G8, נתן הצהרה ל-BBC ששודרה בכל תחנות הטלוויזיה בעולם ולאחריה עזב את הוועידה ומיהר להגיע ללונדון:
על פי טוני בלייר הגורמים לפיגוע היו:
בעוד שאריאל שרון הביע סולידריות עם בריטניה ואזרחיה, גורמים בישראל זעמו על בלייר שמשרבב את ישראל לעניין זה, בעוד שברור שהסיבה העיקרית שאל-קאעידה פעל בבריטניה הייתה בעיקר בגלל מעורבותה בעיראק ומלחמת התרבויות בה היא נתפשת לצד ארצות הברית כ"שטן הבינוני", פרטים שנשמטו מנאומו של בלייר.
תגובות בבריטניה ובעולם.
הבריטים הגיבו בהלם. לאחר שהתברר כי הטרוריסטים המתאבדים היו אזרחים בריטים ולא גורמים שחדרו למדינה ההלם רק גבר. הפיגועים גונו על ידי גופים ומנהיגים מוסלמים, בהם מועצת המוסלמים הבריטית, המועצה ליחסים אמריקאים-אסלאמיים, מוחמד חוסיין פדלאללה ואף על ידי בכיר החמאס מוסא אבו מרזוק.
בביקורת הגבולות לצרפת הופעלו תקנות חירום שהגבילו את הכניסה החופשית למדינה, עקב חשש של חדירת מפגעים. שוטרים צרפתיים רבים נפרסו ביום חגיגות הבסטיליה. באיטליה כוחות משטרה פשטו על אזורים מוסלמים, ועצרו כ-170 בני אדם לחקירה.
ב-14 ביולי, כשבוע לאחר הפיגוע, ציינו בריטניה ואירופה בעמידת דומיה בת דקותיים סולידריות עם הנפגעים.
בבריטניה דווח על גל של יותר ממאה התקפות נקמה של אזרחים בריטיים נגד מוסלמים בשבוע שחלף מאז הפיגועים ואזרחים מוסלמים הביעו חשש על הצפוי להם. ראש הממשלה בלייר קרא לאזרחי המדינה לא לשפוט את המוסלמים ולהדביק לכולם תווית של אסלאמיסטים קיצוניים.
סדרת פיצוצים נוספת ב-21 ביולי.
ב-21 ביולי 2005 פונו שלוש תחנות ונסגרו שלושה קווים של הרכבת התחתית של לונדון בחשד לפיגועים או ניסיונות לפיגועים שהתרחשו במקומות אלה. משטרת לונדון אישרה שאירעו במספר תחנות רכבת תחתית ובאוטובוס 4 פיצוצים. בתחילה היה חשש שמדובר בפיגוע כימי וצוותי אב"כ נשלחו לאזור. מאוחר יותר התברר כי מדובר בסדרת פיצוצים "קטנים" יחסית ועם מעט נפגעים, שנגרמו בשל תקלה במטעני הנפץ.
בפיצוצים אלה נעשה שימוש בחומר נפץ נוזלי. מספר חודשים לאחר מכן סוכל פיגוע אווירי טרנס-אטלנטי שתוכנן באופן דומה.
תגובה רשמית לאחר הפיגועים.
בניגוד לציפיות של אל-קאעידה לגרום לשבר והתקפלות בשלטון הבריטי כפי שקרה בספרד, ממשלתו של בלייר הגיב בתקיפות רבה, והחל לבנות רשימה של גורמי אסלאם קיצוניים שעודדו טרור ואף הביעו הערכה לפיגועים במטרה לגרשם מבריטניה למדינות ערביות. ב-11 באוגוסט נעצרו עשרה גורמים שהוגדרו כמסוכנים ביותר בדרך לגירושם, וב-25 באוגוסט הציג שר הפנים הבריטי דאז, צ'ארלס קלארק, את הקריטריונים להכנת רשימות גירוש לקיצונים אסלאמיים.
כפר שלם
כפר שלם היא שכונה בדרום העיר תל אביב בישראל, הידועה גם בשם סלמה. גבולות השכונה הם: דרך הגנה מצפון, דרך הטייסים ממזרח, פארק דרום מדרום ודרך משה דיין ממערב. לשכונה קבוצת כדורגל, הפועל כפר שלם, המשחקת בליגה הלאומית.
השכונה מורכבת מכמה תתי שכונות: נווה כפיר, נווה אליעזר, נווה חן, ניר אביב, נווה בארבור, ליבנה וידידיה.
היסטוריה.
במקום בו ניצבת השכונה התקיים עד לשנת 1948 חלק מהכפר הערבי סלמה. כפר זה מנה בשנת 1931 3,691 תושבים וכ-800 בתים. ערב מלחמת העצמאות מנה הכפר כ-7,600 תושבים, שברובם היו תושבים מהסביבה שעברו להתגורר בכפר זה אשר נחשב כמרכז אוכלוסייה ערבית. בין התושבים היו גם אמידים מיפו אשר בנו שם בתי כפר. מהכפר ירו צלפים על השכונות היהודיות השכנות (שכונת התקווה, שכונת עזרא ויד אליהו).
במבצע חמץ שהתקיים ב-22 באפריל 1948, נכבש הכפר סלמה, ותושביו נמלטו ליפו. לאחר הכרזת העצמאות של מדינת ישראל יושבו מבני העיירה בפליטים יהודיים מהאזור ובעולים חדשים, בעיקר משפחות של עולים תימנים, שהגיעו במבצע על כנפי נשרים. בהמשך הוקמו גם צריפים ומבנים ארעיים לקליטת עולים נוספים. שטח הכפר חולק לשלושה אזורים - סלמה א', ב' וג'. בנובמבר 1948 סופחו רוב שטחי הכפר לתל אביב וכשליש מהם (סלמה ג') לרמת גן.
מאוחר יותר שונה שם הכפר מ"סלמה" ל"כפר שלם", שהייתה מעתה לשכונה תל אביבית צפופה מאוד - בת כ-20,000 תושבים. לבד מבתי הכפר הערבי, נבנו על אדמות הכפר השכונות רמת חן, גבעת גאולה, רמת השקמה, שכונת הבולגרים, שכונת חפץ חיים וכן הפארק הלאומי של רמת גן.
חינוך, קהילה ושירותים בשכונה.
תנועות נוער.
משנת 1976 פועל בשכונה שבט הצופים "חצב" המרכז לתוכו את נוער השכונה, עוד פועל בשכונה סניף בני עקיבא.
מרכזים קהילתיים.
בשכונה קיימים שני מרכזים קהילתיים מרכז קהילתי נווה אליעזר וקאנטרי קהילתי בית בארבור אשר משרתים את תושבי השכונה וכוללים חדר כושר, בריכה קיצית וחורפית, אודיטוריום, קונסרבטוריון למוזיקה, אולם ספורט, מגרשי ספורט, חדרי סטודיו לפעילות חוגים וכיתות לימוד. במסגרת הקאנטרי קהילתי בית בארבור ומרכז קהילתי נווה אליעזר מתקיימות פעילויות תרבות, חינוך ופנאי לכל הגילאים ובכל התחומים, תוכניות להוראה והכנה לבגרות, פעילות קהילתית מגוונת, קייטנות קיץ, פעילות נוער ועוד.