דייוויד סאמנר (דסטין הופמן) הוא מתמטיקאי ביישן, העוזב את מהומות המחאה האנטי מלחמתיות בקולג' כדי לעבור לגור עם אשתו הצעירה איימי (ג'ורג'), בעיר מולדתה ווקלי שבקורנוול, בדרום-מערב אנגליה.
די מהר נוצר מתח בין הזוג כשדייוויד שוקע בעבודתו האקדמאית, ונוצר קרע בין תפיסותיהם השונות את הקשר הזוגי: דייוויד רוצה חלוקת משימות מסורתית, בה הגבר יוצא להרוויח משכורתו, והאישה נדרשת לספק את צרכיו במטבח ובמיטה.
איימי, שחולמת על שחרור וחיי מקצוע, מצפה לתמיכתו של דייוויד - אם תקבל תפקיד כזה; היא רוצה שיבצע משימות גבריות מקובלות, כמו לתקן את הטוסטר, אך גם להיות חלק מהקהילה שלה.
המקומיים, לרבות לוכד החולדות כריס קוסי (ג'ים נורטון), נורמן סקוט (קן האצ'יסון) ורידוויי (דונלד ובסטר), שמבצעים עבודות שיפוץ בביתם המבודד, וגם מאהבה הקודם של איימי - צ'רלי ונר (דל הני) מביעים כעס רב כלפי דייוויד וכלפי עיסוקיו האינטלקטואליים, ולכן מתגרים בו ומטרידים אותו.
דייוויד מגלה את החתול שלהם חנוק ותלוי על שרשרת המנורה בחדר הארונות שלהם; איימי טוענת שאחד הפועלים עשה זאת כדי להוכיח שיש לו גישה לחדר השינה שלהם, והוא יכול לאיים על דייוויד. היא לוחצת עליו שיתמודד עם המקומיים, אך הוא מסרב ומנסה להתחבר איתם. החבורה מזמינה אותו לצייד ביער ביום שלמחרת. אחד הפועלים לוקח אותו לאחו מרוחק ומשאיר אותו שם, בהבטיחו שהוא יסיט את הציפורים אליו. בזמן הזה צ'ארלי חוזר לביתם של הזוג ואונס את איימי. אז מגיע נורמן ומכריח את צ'ארלי באיומי אקדח להחזיק את איימי, שאיננה רואה אותו עקב כניסתו השקטה, ואונס אותה גם הוא.
מקץ כמה שעות דייוויד מבין שנפל קורבן לתרמית, שב לביתו ומוצא את אשתו פרועה ומסוגרת. היא לא מספרת על האונס הכפול שעברה.
ביום שלמחרת דייוויד מפטר את הפועלים, בטענה שהם לא עובדים מספיק ומבזבזים זמן.
בהמשך השבוע הם מגיעים למפגש בכנסייה, ושם איימי מתחילה להתבלבל כשהיא רואה את הגברים שאנסו אותה.
הם עוזבים את המפגש מוקדם, ובדרך - בזמן נסיעה בתוך ערפל כבד - הם פוגעים בטעות בשוטה הכפר הנרי ניילס (דייוויד וורנר).
הם לוקחים אותו הביתה ודייוויד מתקשר למסבאה המקומית לספר על התאונה. מה שהוא לא יודע זה שמוקדם יותר באותו ערב ניילס חנק בטעות נערה כפרית, ג'ניס הדן (סאלי תומסט) ועכשיו אביה תום (פיטר ווהן), השיכור של הכפר, ביחד עם הפועלים, מחפשים אחריו.
שיחת טלפון מזעיקה אותם למקום הימצאו של ניילס. במהרה מגיעים השיכורים, ביניהם אנסיה של איימי, ודופקים בחוזקה על דלת ביתם של בני הזוג. אחרי מספר דקות בהן הם שוברים חלונות ודופקים על הדלת, מגיע השופט, רב-סרן ג'ון סקוט (ט.פ. מקנה), ולאחר ניסיונות להרגיע את הרוחות הוא נורה בטעות על ידי תום. תום והפועלים מבינים שהם לא יכולים לסגת אלא רק להמשיך.
בנקודה זו דייוויד מבין שהם לא יותירו אף נפש חיה בבית, ומתחיל להכין הגנה לביתו. המלחמה היא על חייו וגם על כבודו.
הפקה.
שני סרטיו הקודמים של סם פקינפה, "חבורת הפראים" ו"הבלדה על קייבל הוג" נעשו עבור האחים וורנר. קשריו עם החברה הסתיימו אחרי צילומיו הכאוטים לקייבל הוג שנגמרו 19 ימים אחרי המועד המתוכנן ועם 3 מיליון דולר חריגה מהתקציב.
כיוון שלא נשארו לו הרבה ברירות, הוא נסע לאנגליה לביים את "כלבי הקש". הסרט הופק על ידי דניאל מלניק, שעבד בעבר עם פקינפה על הסרט "Moon Wine" (מבוסס על ספרו של גורדון ויליאמס); עיבודו של פקינפה שאב השראה מספריו של רוברט ארדרי שמגדירים את האדם כטורף מטבעו, אשר נלחם על טריטוריה באופן אינסטקטיבי.
הסרט נבדל מהספר בכך שלזוג יש בת, שאף היא לכודה בבית. בסרט פקינפה הוריד את דמות, הבת ושינה את דמותה של איימי - לאישה צעירה וליברלית יותר.
הסרט צולם בסנט בוריאן שבקורנוול.
לתפקידו של דייוויד סאמנר היו מועמדים בו ברידג'ס, סטייסי קיץ', סידני פואטייה, ג'ק ניקולסון ודונלד סאת'רלנד - לפני שלוהק לתפקיד דסטין הופמן.
הופמן לקח את התפקיד משום שסקרנה אותו הדמות; שוחר שלום שלא מודע לרגשותיו וליכולת האלימות שבו, שהיו אותם מאפיינים שתיעב בחברה.
ג'ודי גיסון, ז'קלין ביסט, דיאנה ריג, הלן מירן, קרול וייט, שארלוט רמפלינג והיילי מילס היו מועמדות לתפקיד איימי לפני שלוהקה ג'ורג' לתפקיד.
הופמן התנגד לליהוקה, בטענה שהדמות שלו מעולם לא הייתה מתחתנת עם נערה בסגנון "לוליטה" שכזו. פקינפה התעקש על ג'ורג', שהייתה שחקנית לא ידועה באותה העת.
טרוור האוורד היה בחירתו הראשונה של פקינפה לתפקיד רב-סרן סקוט.
ביקורת.
הסרט עורר מחלוקת עם צאתו ב-1971, בעיקר בגלל סצנת האונס הארוכה, שהייתה מרכזו של הסרט.
המבקרים האשימו את פקינפה על שהציג בזוהר את האונס וההתחייבות לסאדיזם כלפי נשים, במיוחד בהתחשב בדו המשמעיות שבסצנה; בהתחלה איימי מתנגדת, אולם בהמשך מגלה סימפתיה כלפיה אננסיה, אף על פי שמאוחר יותר יש לה פלשבקים טראומטיים.
מגניו של פקינפה טוענים שהסרט מחריד באופן חד משמעי, ומתאר באופן כנה את הטראומה של איימי. איימי אכן צורחת במהלך האונס.
האלימות שבסרט הניבה תגובות חזקות, הרבה מבקרים ראו את התמיכה באלימות כגאולה, ואת הסרט עצמו כחגיגה פשיסטית של אלימות וערות אדם, בעוד אחרים ראו את הסרט כאנטי-אלימות עם דגש על סופם העגום של מקרי אלימות.
פקינפה בעצמו מגן על הסרט כשהוא מתייחס אליו כאל חקירה של אלימות, ולא כאל הסיבה, שמילאה אותו באובססיה לאלימות כתוצאה מאי היכולת של האנושות לתקשר. פקינפה טוען שדעיוויד הוא הנבל האמיתי של הסיפור - ביודעין, אך בתת-מודע, מעורר את האלימות, ההשתוללות הרצחנית שלו בסיכום היא הפרצוף האמיתי שלו.
צנזורה.
הסטודיו ערך את סצנת האונס הראשונה לפני שיצא לאקרנים בארצות הברית, כדי לקבל דירוג R מה-MPAA (ארגון דירוג הסרטים האמריקאי).
ב-1984, "כלבי הקש" קיבל עוד ביקורות גנאי באנגליה אחרי שארגון הדירוג הבריטי אסר את הסרט בגלל סצנת האונס, עם צאת חוק דירוג חדש. הסרט יצא לאקרנים באנגליה עם דירוג X ב-1971, ועם דירוג 18 בגרסתו החדשה שיצאה ב-1995.
ב-1999 גרסה חלקית של הסרט שוב נשללה מרישיונה, כשה-BBFC התנגדו למה שהם הגדירו "הכוונה הברורה שאיימי לומדת ליהנות מהאונס".
ב-1 ביולי 2002 קיבל לבסוף "כלבי הקש" רשות להוציא את הגרסה המקורית ב־DVD ו־VHS.
גרסה זו כללה את סצנת האונס השנייה, אשר עליה אמרו ה-BBFC "רואים בבהירות שאיימי לא נהנית ממעשה האלימות".
ה-BBFC הוסיפו:
"הגרסה המקוצרת נעשתה להפצה אמריקאית, שכוונתה לקצר את זמן המסך של הקטע, ובכך גרמה באופן פרדוקסלי לזה שהצופה נשאר עם הרושם שאיימי נהנית מחוויית האונס. ב-1999 חבר השופטים קבע שהגרסה המקוצרת מראה את האונס בצורה ארוטית ובכך העלתה חשדות שהחוק החדש מעודד פעילות מזיקה כגון הרעיון שאונס זה דבר ארוטי, ולא אקט של אלימות".
הגרסה של 2002 היא לרוב הגרסה הלא ערוכה של הסרט, שמראה את האונס השני. חוסר הבהירות של האונס הראשון מתפוגג דרך האונס השני, ולא משאיר ספק שאיימי לא מזמינה את האונס.
חידוש.
רוד לורי כתב וביים גרסה מחודשת של "כלבי הקש" שיצא ב-2011. בסרט משתתפים ג'יימס מרסדן, קייט בוסוורת', אלכסנדר סקארסגארד, ג'יימס וודס, דומיניק פרסל, וילה הולנד, וולטון גוגינס, רייס קוירו ולז אלונסו.
הסרט צולם בשריוופורט ובוויוויאן, לואיזיאנה, ארצות הברית.
סיבוב שערים
דחפור די-9 בשימוש צה&quot;ל
ספק טומאה
בהלכה, ספק טומאה הוא אחד מענפי הלכות הספיקות בהלכה, המתייחסים לספקות בהלכות טומאה וטהרה.
הכלל.
הכלל הוא: . כלל זה הוא 'גזירת הכתוב', כלומר הוא לא הומצא מטעמים הגיוניים, אלא נלמד מהתורה שבכתב. כלל זה יצר את הפרדוקס ההלכתי: שני שבילין.
מקור בתורה.
ספק טומאה ברשות היחיד.
רבים מדיני ספק טומאה נלמדים מסוטה. בסוטה, אשת איש שנתייחדה עם אדם אחר שאינו בעלה לאחר שבעלה הזהיר אותה שלא להתייחד עימה, נאסרת על בעלה לעולם, כאילו היה ברור שזינתה, אלא אם כן נבדקה על ידי ה"מים המאררים" על ידי הכהן בבית המקדש, והתברר שלא זינתה. בטומאה, למדו חז"ל, שכל ספק טומאה ברשות היחיד דינו כוודאי. עם זאת, כשם שבספק סוטה, מדובר בטומאה שנעשית על ידי אדם בר דעת (האשה), שיכול לבוא ולישאל, ודווקא באדם כזה קבעה התורה שדין ספק - כוודאי, גם בהלכה הנלמדת מכך, אם אדם טמא פשט את רגלו בין ערימת חביות וקיים ספק אם נגע בחבית או לא, החבית טמאה מספק, אך בטומאה שנעשית על ידי שרץ שאין לו דעת, אין הטומאה שווה בדינה לסוטה, ולכן לא קיים בה הכלל של "ספק טומאה ברשות היחיד טמא".
דין זה, שכל ספק טומאה ברשות היחיד דינו כוודאי, נאמר גם במקום שיש חזקה דמעיקרא לטהרה (כשם שבתחילה לא היה טמא, יש להניח שגם עכשיו אינו טמא). שהרי: בסוטה, אנו מוצאים שהתורה קובעת כי ברשות היחיד אין לחזקה משמעות, שהרי לפי כללי החזקה עלינו לומר שהיא ספק טמאה אבל לא בוודאי טמאה, (שהרי אין הוכחה ברורה שהיא טמאה, אלא רק "ריעותא" כתוצאה מכך שנסתרה עם גבר זר, וריעותא הקובעת כי יש מקום לספק), ולמרות זאת קובעת התורה כי היא טמאה בוודאי, ומכאן שספק טומאה ברשות היחיד אין אנו מתחשבים עם כללי החזקה.
ספק טומאה ברשות הרבים.
לעומת זאת, בדיני סוטה, אישה שהתייחדה יחד עם איש אחר לאחר אזהרת בעלה, במקום ציבורי שהוא רשות הרבים, אינה נאסרת על בעלה כלל אלא היא כוודאי טהורה, ולכן למדו מכאן חז"ל שגם גם ספק טומאה ברשות הרבים, גם אם יש מקום לספק, ספקו טהור. וכמו שאשת איש כזו טהורה למרות שאין לה חזקת כשרות כדי לומר שהיא טהורה, שהרי הורעה חזקתה החל מהרגע בו הסתתרה עם הגבר הזר, כך גם ספק טומאה ברשות הרבים טהור גם כאשר לא קיימת חזקת כשרות.
ספק בתרתי לריעותא.