אפילפסיה של ניתוקים בילדות (childhood absence epilepsy – CAE) הידועה גם כפיקנולפסיה היא אפילפסיה כללית אידיופתית שקורית לילדים בריאים בכל דרך אחרת. גיל ההתחלה הוא בין 4 ל-10 כשהשיא הוא בין הגילים 5 ל-7. לילדים יש התקפי ניתוק, אמנם קצרים מאוד (20-4 שניות) אבל מתרחשים מאות פעמים ביום. התקפי הניתוק האלה כרוכים בפגם חמור בהכרה. אוטומטיזמים מתונים הם שכיחים אבל מעורבות מוטורית עיקרית מוקדם במהלך ההתקף שולל אבחנה זו. ה EEG מראה התפרקויות אופייניות של זיז-גל בנות 3 הרץ. הפרוגנוזה היא מצוינת במקרים מוגדרים היטב של CAE כשאצל רוב החולים ההתקפים מפסיקים כשהם מתבגרים.
סיבות.
CAE היא פוליגני מורכב. אצל בני ההאן יש קשר בין מוטציות ב CACNA1H ו CAE. מוטציות אלה גורמות לפעילות מוגברת בתעלות וקשורה לרגישות נוירונית מוגברת. סוברים שההתקפים מקורם בתלמוס שם יש שפע של תעלות סידן מסוג T כמו אלה המקודדים ב CACNA1H.
דיאגנוזה.
האבחון נעשה על פי היסטוריה של התקפי ניתוק בתקופת הילדות המוקדמת וראייה של התפרקויות זיז-גל בני 3 הרץ ב- EEG.
תפוצת המחלה.
אפילפסיה של ניתוקים בגיל הילדות היא שכיחה למדי בתפוצה של 1 ל-1000 איש. למעטים מבין אנשים אלה יש מוטציות ב- CACNA1H או ב- GABRG2 כשהתפוצה של אלה במחקרים היא 10% או פחות.
חסידות מאלין
חסידות מאלין הייתה חסידות ווהלינית (כיום אוקראינה) מבית צ'רנוביל. יסודה מרבי גדליה ממאלין.
תולדות החסידות.
רבי גדליה היה בנם של רבי ישראל וחיה שרה. נולד בערך בתקע"ו. רבי ישראל היה בנו של רבי יצחק אייזיק רובין מקרמנטשוג חתנו של רבי נחמן מברסלב. חיה שרה הייתה בתו של רבי אהרן טברסקי מצ'רנוביל. רבי גדליה התחנך אצל סבו רבי אהרן לאחר שאביו נפטר בצעירותו ואמו התחתנה בשנית עם רבי שלמה מלודמיר. היה חתנו של רבי פנחס מסאלוויטא. כשגדל מינהו סבו לאדמו"ר. כיהן במאלין שבמחוז ז'יטומיר. נפטר בכ"ב בניסן תרס"ט. שני בניו שימשו אחריו כאדמו"רים.
רבי מרדכי מילא את מקומו של אביו רבי גדליה במאלין. היה חתנו של רבי יצחק קטן מסטניסלב. בניו היו רבי לייבוש ורבי אהרן חתן דודו רבי דוד מאורזיטשוב. רבי מרדכי נפטר בכ"ז באלול תרע"א.
רבי אברהם יהושע העשיל בנו של רבי גדליה שימש כאדמו"ר בראדומישל. היה חתן חתנו של רבי סנדר רוקח מאלעסק. נהרג עם בנו הרב מרדכי בכ"ה באייר תרע"ט בפרעות פטליורה. בנו השלישי של רבי גדליה היה רבי פנחס שנפטר בצעירותו. היה חתן דודו רבי משה שפירא בנו של רבי פנחס מסלוויטא. חתנו של רבי גדליה היה רבי דוד מאורזיטשוב בנו של רבי אברהם מאורזיטשוב. גם הוא נפטר בצעירותו.
בדור השלישי שימש כאדמו"ר בנו של רבי אברהם יהושע העשיל, רבי חנוך העניך. נולד בשנת תרמ"ו. נישא בשנת תרע"א לבתו של רבי יוסף ירושלמסקי מקישינב. בשנת תרע"ד החל לשמש ברבנות ראדומישל ובשנת תרע"ט אחר פטירת אביו, כאדמו"ר. בשנת תרפ"ד היגר לשיקגו. שימש כרב קהילת 'לב שמח' כ-40 שנה. היה חבר אגודת האדמו"רים חבר מרכז הרבנים בשיקגו וחבר ועד הפועל של קרן הצלה בשיקגו. בשנת תשכ"ח עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. נפטר בכ"ב באלול תשל"א. אחיו רבי שלום מקייב שימש אף הוא כאדמו"ר. עלה לישראל והתגורר בחיפה.
בנו של רבי חנוך הניך, רבי אברהם יהושע השיל, מילא את מקומו באדמו"רות מלין בשיקגו עד פטירתו בתשס"ד. היה חתנו של רבי ברוך הלברשטאם מגריבוב.
אלדד אמיר
אלדד אמיר (נולד ב-28 בספטמבר 1961) הוא שייט ישראלי בעבר. השתתף ב-3 אולימפיאדות (לוס אנג'לס 1984, סיאול 1988 וברצלונה 1992).
ביוגרפיה.
נולד וגדל בקיבוץ שדות ים והתחרה במסגרת מועדון השיט הפועל שדות ים.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) סיים אמיר במקום שמיני עם שותפו יואל סלע בשיט מפרשיות מדגם הולנדי מעופף. במהלך התחרות סיים הצמד הישראלי שלישי בשני שיוטים (שיוט שלישי ושיוט חמישי).
ההחמצה הגדולה.
באולימפיאדת סיאול (1988) השתתף שוב עם סלע, אך בשל יום הכיפורים שחל באחד מימי התחרות ויתרו על שיוט אחד (שיוט מספר שתיים) שבעזרתו יכלו אולי לזכות בשיוט טוב יותר ולשפר את הדירוג שלהם. הם סיימו במקום רביעי בשיט מפרשיות מדגם הולנדי מעופף, המקום הגבוה ביותר שספורטאי ישראלי הגיע אליו במשחקים האולימפיים עד אז וכך החמיצו מדליה אולימפית ראשונה לישראל. במדליית זהב זכה צמד מדנמרק, במדליית כסף זכה צמד מנורווגיה ובמדליית ארד זכה צמד מקנדה. במהלך התחרות סיים הצמד הישראלי בשני שיוטים מתוך שבעה במקום ראשון (שיוט רביעי ושיוט שישי).
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה אמיר לכבוד לשאת את דגל ישראל בטקס הפתיחה. במשחקים עצמם הוא סיים במקום 20 עם שותפו סלע בשיט מפרשיות מדגם הולנדי מעופף.
מלבד פעילותו הספורטיבית הוא עסק גם בדוגמנות.
אמיר היה נשוי לדוגמנית אורית הבר ולהם שלושה ילדים.
ג'עפר פאנאהי
ג'עפר פאנאהי (בפרסית: جعفر پناهي; נולד ב-11 ביולי 1960) הוא במאי קולנוע ותסריטאי איראני, מהמשפיעים ביותר על הגל החדש האיראני. הוא זכה להכרה מהתאורטיקנים ומבקרי הקולנוע ברחבי העולם וזכה בפרסים רבים ובהם פרס אריה הזהב בפסטיבל ונציה ופרס דוב הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
ב-20 בדצמבר 2010 נכלא פאנאהי לשש שנות מאסר ונאסר עליו למשך 20 שנים להפיק סרטים, לכתוב תסריטים, או להעניק כל סוג של ריאיון לתקשורת באיראן ולתקשורת הזרה, כמו גם לעזוב את מדינתו. עוד קודם לכן, בפברואר 2010, איראן מנעה את השתתפותו בפסטיבל הקולנוע בברלין.
קורות חיים.
פאנאהי הוא בנו של צייר, הוא גדל באחד האזורים העניים של טהראן.
לאחר לימודי קולנוע בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה בטהראן, עשה כמה סרטים עבור הטלוויזיה האיראנית, היה עוזר במאי של עבאס קיארוסטמי בסרטו "דרך עצי הזית". על סרטו הראשון, "הבלון הלבן", זוכה פאנאהי בפרס מצלמת הזהב בפסטיבל קאן 1995.
שניים מסרטיו עוסקים בנושא השוויון והיעדר החירות בחברה האיראנית: "המעגל" (Dayereh, זוכה פרס אריה הזהב בוונציה בשנת 2000) וסרטו "זהוב ארגמן" (Talay Sorkh, זוכה פרס חבר השופטים "מבט מיוחד" 2003). שני הסרטים הוחרמו על ידי ממשלת איראן בגלל נושאיהם. "המעגל" דן במעמד הנשים באיראן ובמיוחד במעמדן של הזונות, ו"זהוב ארגמן" מספר את סיפורו של חייל ותיק במלחמת איראן–עיראק המתמודד מול חוסר הצדק החברתי.
שניים מסרטיו הוקרנו בפסטיבל הקולנוע ירושלים בשנת 2011:
בשנת 2012 זכה פאנאהי בפרס סחרוב לחופש המחשבה ביחד עורכת הדין פעילת זכויות האדם האיראנית, נסרין סוטודה. נשיא הפרלמנט האירופי, מרטין שולץ, אמר "אישה ואיש אשר לא נכנעים לאיומים ולהפחדה ואשר החליטו לשים את גורל ארצם בפני עצמם".
בשנת 2015 יצא הסרט "טקסי" בבימויו ובכיכובו, עליו זכה בפרס דוב הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
בשנת 2022 בית המשפט באיראן גזר שש שנות מאסר על פאנאהי, זאת לאחר שפרסם פוסטים שמבקרים את השלטון ואת מעצרו של במאי אחר, מוחמד ראסולוף.
יואל סלע
יואל סלע (נולד ב-10 ביוני 1951) הוא שייט ישראלי בעבר. השתתף ב-4 אולימפיאדות (מונטריאול 1976, לוס אנג'לס 1984, סיאול 1988 וברצלונה 1992) במדי נבחרת ישראל. הוא הספורטאי הישראלי הראשון שהשתתף ב-4 אולימפיאדות.
ביוגרפיה.
באליפות העולם במפרשיות שהתקיימה ב-1971 בשרבור שבצרפת זכה באליפות ליחידים בדגם סוליטאר.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) סיים סלע במקום 17 עם שותפו יהודה מעיין בשיט מפרשיות מדגם הולנדי מעופף.
בשל החרם האמריקאי על ברית המועצות, בשל הפלישה לאפגניסטן, אליו הצטרפה ישראל נמנע מסלע להשתתף באולימפיאדת מוסקבה (1980).
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) סיים סלע במקום שמיני עם שותפו אלדד אמיר בשיט מפרשיות מדגם הולנדי מעופף. במהלך התחרות סיים הצמד הישראלי שלישי בשני שיוטים (שיוט שלישי ושיוט חמישי).
באולימפיאדת סיאול (1988) השתתף שוב עם אמיר, אך בשל יום הכיפורים שחל באחד מימי התחרות ויתרו על שיוט אחד (שיוט מספר שתיים) שבעזרתו יכלו אולי לזכות בשיוט טוב יותר ולשפר את הדירוג שלהם. במשחקים עצמם הם סיימו במקום רביעי בשיט מפרשיות מדגם הולנדי מעופף, המקום הגבוה ביותר שספורטאי ישראלי הגיע אליו באולימפיאדה עד אז וכך החמיצו מדליה אולימפית ראשונה לישראל. במדליית זהב זכה צמד מדנמרק, במדליית כסף זכה צמד מנורווגיה ובמדליית ארד זכה צמד מקנדה. במהלך התחרות סיים הצמד הישראלי בשני שיוטים מתוך שבעה במקום ראשון (שיוט רביעי ושיוט שישי).
באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים סלע במקום 20 עם שותפו אמיר בשיט מפרשיות מדגם הולנדי מעופף.
יהודה מעיין
יהודה מעיין (נולד ב-19 באפריל 1955) הוא שייט עבר ישראלי ויושב ראש איגוד השיט הישראלי לשעבר. מעיין ייצג את ישראל באולימפיאדת מונטריאול.
קריירת השיט כספורטאי אולימפי.
קריירת השיט המקצוענית של מעיין החלה ב-1973 אז החל להתחרות בשיט מפרשיות מדגם "הולנדי מעופף" יחד עם שותפו יואל סלע.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) סיימו השניים במקום ה-17.
ב-1980 היה חבר המשלחת האולימפית למוסקבה, אך עקב חרם המערב על ברית המועצות, המשלחת לא השתתפה במשחקים האולימפיים. עבור מעיין וסלע היה מדובר באכזבה קשה, שכן הצמד היה אז בראש הצמרת העולמית ובעל סיכוי גדול להיות זה שישיג את המדליה האולימפית הראשונה של מדינת ישראל.
בנוסף לדגם ההולנדי המעופף, הפליג מעיין בשלושה דגמים אולימפיים נוספים: פין, לייזר וסולינג (בדגם זה צוות הסירה מנה את מעיין, יואל סלע ואלדד אמיר).
יו"ר איגוד השיט וחבר הנהלת הוועד האולימפי בישראל.
ב-1991 הצטרף מעיין להנהלת איגוד השיט בתור רכז הדגמים האולימפיים: גלשני רוח ומפרשיות 470.
בין השנים 92' ל-96' שימש גם כגזבר איגוד השיט.