קלאו מקומט
קלאו מקומט (שם מדעי: "Rhabdotorrhinus corrugatus") הוא מין של קלאו בינוני-גדול ממשפחת הקלאוניים. ישנם שני תת-מינים: Rhabdotorrhinus corrugatus corrugatus ו-Rhabdotorrhinus corrugatus megistus. הוא חי בתאילנד, מלזיה, בורנאו וסומטרה ומאכלס יערות שפלה עד לגובה של כ-1798 מ' מעל פני הים. מכו כל שאר הקלאויים הוא נווד, ועף ממקום למקום בחיפושו אחר אוכל. משדר רדיו שהושם על מספר קלאויים מראה שהם עוברים בממוצע כ-37 ק"מ ביום בחיפושו אחר מזון. תוחלת חייו הממוצעת של הקלאו היא בין 20 ל-30 שנים, אך החוקרים זקוקים למחקרים בטווח ארוך יותר כדי לחשב את תוחלת החיים המדויקת של הקלאו. פרטים החיו בשבי בעבר סיפקו מידע מוטעה, כי ניהול גני החיות היה אז עדיין לא מפותח, וקלאויים מתו לאחר שנים ספורות. נכון להיום, הפרט הבוגר ביותר בשבי נקנה על ידי גן חיות ב-1989. בגלל שהוא נתפס בטבע, גילו המדויק לא ידוע.
אורך הקלאו 70 ס"מ. גוף הקלאו בצבע שחור, סנטרו וצווארו צהובים ומעליהם פס שחור. העין שחורה, ומסביבה עיגול בצבע טורקיז. המקור בשלל צבעים: אדום, חום, וצהוב. טבעת העין כחולה. הגרון והצוואר צהובים, העורף שחור. הבטן והכנפיים שחורות. אצל הגוזל הסנטר בצבע טורקיז, והמקור בצבע צהוב בהיר. הקלאו ניזון מתאנים, צפרדעים וחרקים. הוא לעולם לא שותה מים, אלא מקבל את כל המים הדרושים לו מהמזון אותו הוא אוכל. הקלאו משמיע את הקול "קאק קאק" או "רו ואוו".
מתי שהקלאו עף, הוא נשמע למרחוק מכיוון שאין להם נוצות המכסות את הפערים בין נוצות הכנף שלהם, ולכן האוויר עובר דרכם ומשמיע צליל הדומה לרכבת נוסעת.
הקלאו המקומט מגיע לבגרות מינית בגיל 5. עונת הרבייה שלו בתאילנד מתרחשת בין החודשים ינואר-יוני. הקלאויים מקננים בגזעי עצים חלולים בסגנון הרבייה הייחודי להם, בו נחסם הקן בבוץ בעת הדגירה, וכליאת הנקבה בתוכו - וכך גם אצל הקלאו המקומט. הזכר מאכיל את הנקבה לאורך כל תקופת הדגירה.הקלאו נמצא בסכנת הכחדה עקב הרס יערות הגשם.
קישורים חיצוניים.
מידע על הקלאו המקומט
הפגזת פורט סאמטר
יהודה בונה
יהודה בונה (בונק; 1913 – 13 בנובמבר 2000) היה תת-ניצב במשטרת ישראל.
ביוגרפיה.
בונה היה פעיל ההגנה והיה מפקד במערך הנוטרות בצפון הארץ. במלחמת העצמאות שירת בחטיבת גולני ועם תום מלחמת העצמאות הצטרף למשטרה ושירת כסגן מפקד משטרת טבריה, בדרגת מפקח ראשון. לאחר מכן עבר לשרת במחוז מרכז.
עם הקמת המרכז ללימודי משטרה בשנת 1956 מונה למפקד המרכז, בסיס האימונים הארצי של המשטרה. בתפקיד זה שימש בדרגת ניצב משנה כ-15 שנים. בספטמבר 1970 מונה לסגן מפקד המחוז הצפוני. באפריל 1971 הועלה לדרגת תת-ניצב ובשנת 1972 מונה לממלא מקום מפקד מחוז הצפון. בשנת 1973 עבר לפקד על המשמר האזרחי בחיפה. במאי 1975 הוא התפטר מהתפקיד וטען שהציבור אינו מתנדב מספיק למשמר האזרחי.
יהודה בונה התאלמן מרעייתו רות שנפטרה לאחר מחלה ממושכת בשנת 1952. בנו גדעון נפטר בשנת 1950 ובנו השני, דני, נפטר בשנת 1983 בגיל 41.
יהודה בונה נישא בשנית לחנה בן-קיקי מטבריה, שגם לה היו אלו נישואים שניים, אמא לענת. ליהודה וחנה שני ילדים משותפים, מיכל ועודד.
בונה נפטר בט"ו בחשוון תשס"א ונטמן בבית הקברות השומרים בקריית טבעון.
השירות הדתי
השירות הדתי היה מחלקה שטיפלה בענייני דת בהגנה ולאחר מכן בצה"ל, החל מפברואר 1948 ועד שהוטמע בתוך הרבנות הצבאית.
השירות הדתי הוקם ביוזמת המפלגות הדתיות, תחת השם "המחלקה לענייני דת". ב-22 בפברואר 1948 התקיימה ישיבה חגיגית בהשתתפות ראשי ההגנה: דוד בן-גוריון, הרמטכ"ל יעקב דורי, ראש המפקדה הארצית של ההגנה, ישראל גלילי, וחברי המפקדה הארצית ונציגי המפלגות הדתיות, בהם הרב יהודה לייב פישמן מימון וחיים משה שפירא בו הוכרז על הקמת המחלקה. לאחר מאבק בין המפלגות על ייצוגן במחלקה, הוחלט שלפועל המזרחי יינתן ייצוג של שני שלישים ולאגודת ישראל ייצוג של שליש. בראש השירות הועמד נתן גרדי איש הפועל המזרחי ולצדו כיהנו יחזקאל ארליך מהפועל המזרחי ויצחק מאיר מאגודת ישראל. כן כיהנו בשירות שמעון כץ ומשה אביטל.
על השירות הדתי הוטלו שתי משימות עיקריות: סיפוק צורכי דת ושמירה על השבת והכשרות. בנוסף אליהם בראשית דרכו דובר על טיפוח הווי דתי, הדרכה רוחנית ומגע עם גופים דתיים לצורך עידוד גיוס דתיים לצבא, אולם לאחר הקמת צה"ל הושמט סעיף הרבנות - הדרכה רוחנית מהתקנון של השירות. בשאלות הלכתיות פנו החיילים לרבנים אזרחיים ביישובים סמוכים.
בראשיתו, סבל השירות מבעיות תקציביות קשות עקב התמהמהות בתקצוב מצד מוסדות השלטון. נתן גרדי, ראש השירות הדתי השתמש בכספו הפרטי כדי לממן את משכורות אנשיו עד שהעניין יוסדר. לאחר מספר חודשים התפטר גרדי מראשות השירות לאחר שמצא שאינו יכול למלא את תפקידו. הוא טען שעוזריו לא הורשו להיכנס למחנות צבא, לא הייתה למחלקה אף כלי רכב, ותקציבים לא נתנו. ההתפטרות הביאה לתזוזה למילוי חלק מהדרישות וגרדי חזר בו מהתפטרותו.
מראשיתו, הוקם השירות הדתי כגוף לא רבני, כאלטרנטיבה להקמת רבנות צבאית, לה התנגדו גורמים במטכ"ל. בעקבות זאת, סירבה הרבנות הראשית להכיר בשירות הדתי והיא המשיכה במאמציה להקמת הרבנות הצבאית בהתאם להחלטה בוועידת רבנים של הרבנות הראשית מינואר 1948 למנות את הרב שלמה גורן לרב צבאי ראשי.
עם הקמת צה"ל הוסב שם המחלקה ל"השירות הדתי" וב-1 באוגוסט 1948 מונה גרדי באופן רשמי לראש השירות. עוד באותו חודש, ב-24 באוגוסט 1948, פורסם מינויו של הרב שלמה גורן לרב צבאי ראשי ופקודת מטכ"ל רשמית על הקמת הרבנות ניתנה ב-23 בדצמבר 1948. בתחילה הגיעו הרב גורן וגרדי להסכמות על חלוקת התפקידים ביניהם, ואף שיתפו פעולה בהוצאת חוברות הווי דתי על חנוכה, פורים ופסח. אולם מהר מאוד עלו היחסים על שרטון. במקרה אחד הרב דב כהן, רב חיל האוויר, פעל להכשרת המטבח בבסיס חיל האוויר בתל נוף דבר שהיה באחריות השירות הדתי, ועקיפת סמכות זאת הרגיזה את גרדי. הרב גורן טען שהובטח לו שהשירות הדתי יועבר תחת פיקודו ונתן גרדי טען שהרב גורן חתר תחת מעמדו של השירות. בסופו של דבר נתקבלה עמדתו של הרב גורן, גרדי התפטר והשירות הועבר תחת פיקודו של הרבנות הצבאית ובהמשך מוזג לתוכו.
ביוקנן
ג'יימס ביוקנן (פירושונים)
אזור אסור בטיסה
מרובע חסום במעגל
ד'שון סטיבנסון
ד'שון סטיבנסון (באנגלית: DeShawn Stevenson; נולד ב-3 באפריל 1981 בפרזנו, קליפורניה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הקלע. סטיבנסון היה אמור לשחק באוניברסיטת קנזס, אך בסופו של דבר הוא דילג על שלב המכללות ונבחר בבחירה ה-23 בדראפט 2000 על ידי יוטה ג'אז.
ראשית חייו.
סטיבנסון נולד בפרזנו, קליפורניה. כשנה לאחר הולדתו אושפז אביו של סטיבנסון אחרי שתקף את אחיו עם סכין קצבים. הוריו של סטיבנסון מעולם לא נישאו, וכשהיה בן 3 אביו חתם על צו בית משפט שאומר שהוא צריך לגדל את בנו ולתמוך בו.
חודשיים לאחר שאביו של סטיבנסון שוחרר מהמרכז הבריאותי והפסיכולוגי בפרזנו הוא ניסה לשדוד תחנת דלק, כששותפו מאיים לשסף לאישה שעמדה במקום את הגרון. רופאים אבחנו אותו בתור סכיזופרן פרנודאידי. אחרי המעשה נתנה לו תקופת ניסיון, אך ב-1985 (כשבנו היה בן 4) הוא חטף אישה והוכנס לכלא באפריל 1986.
בשנת 1993 (כשבנו היה בן 12) חנק האב את אימו למוות, שהייתה סבתו של ד'שון. הוא מת בכלא בשנת 1999 כשהוא בן 36 בלבד עקב סרטן בריאה, כשמקועקעת המילה "ד'שון" (שמו של בנו) על חזהו.
כשסטיבנסון הגיע לתיכון הוא גר עם הסנדקים שלו. בשנתו האחרונה בתיכון הוא הצטיין והשיג ממוצעים של 30.4 נקודות עם 9.4 ריבאונדים ו-6.2 אסיסטים למשחק. בנוסף הוא שיחק במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן בו הוא הוביל את נבחרת המערב לניצחון 146-120 כשקלע 25 נקודות. בנוסף הוא זכה בתחרות ההטבעות שאורגנה באותה מסגרת.
קריירה.
סטיבנסון החליט לדלג על שלב המכללות לאחר שכבר הסכים לחבור לאוניברסיטת קנזס, והתמודד על היבחרותו בדראפט ה-NBA של שנת 2000. הוא נבחר בבחירה ה-23 על ידי היוטה ג'אז. בעונת הבכורה שלו הוא הפך לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של הג'אז שמשחק ופותח בחמישייה (בן 19). באותה עונה הוא נבחר לתחרות ההטבעות שבסוף שבוע האולסטאר, והוא סיים במקום השני. את העונה הזו הוא סיים עם 2.2 נקודות בממוצע למשחק.
בעונה הבאה שלו בג'אז העלה סטיבנסון את ממוצעיו בכל הקטגוריות, ובעונה שלאחר מכן הוא השיג בערך את אותם ממוצעים. בעונת 2003/2004 (עונתו הרביעית במועדון) הוא השיג את ממוצע הנקודות הגבוה ביותר בקריירה שלו, 11.4 למשחק. בנוסף הוא פתח בכל המשחקים ששיחק בהם בחמישייה.
ב-19 בפברואר 2004 הועבר סטיבנסון לאורלנדו מג'יק בטרייד ביחד עם בחירת דראפט בתמורה לפורוורד גורדאן גיריצ'ק. ב-26 המשחקים הנותרים בעונה זו הוא קלע 11.2 נקודות עם שיאי קריירה של 4.6 ריבאונדים ו-35.9 דקות בממוצע למשחק.
בעונה הבאה חלה צניחה ביכולתו של סטיבנסון, כשהוא קלע 7.8 בלבד עם 1.9 ריבאונדים בממוצע למשחק, עם ירידה בכל הממוצעים. בנוסף הוא שיחק 55 משחקים בלבד ופתח רק ב-27 מהם בחמישייה.
בעונתו הבאה באורלנדו חלה עלייה ביכולתו ובממוצעיו, כשקלע 11.0 נקודות עם 2.9 ריבאונדים בממוצע למשחק, ולראשונה בקריירה שיחק ופתח בחמישייה בכל המשחקים בעונה. לאחר העונה הזו סטיבנסון החליט שלא להמשיך לשחק במג'יק וחתם ב-3 באוגוסט 2006 על חוזה מינימום בוושינגטון ויזארדס.
ב-20 באוגוסט 2007, לפנות בוקר, נורה קורטיס ראף בן ה-31 ונפצע בביתו של סטיבנסון. האירוע התרחש לאחר ויכוח עם נשים שהוזמנו ממועדון באורלנדו. נסיבות האירוע עדיין אינן ברורות.