במדינות רבות, וישראל בתוכן, אוסרת החקיקה דיבור בטלפון סלולרי תוך כדי נהיגה, אלא אם הדיבור נעשה באמצעות דיבורית.
דיבורית קסדה.
בדומה לדיבורית במכונית, דיבורית קסדה נועדה לשימושו של רוכב אופנוע או קטנוע, כך שיוכל לדבר בטלפון סלולרי בלי להסיר את ידיו מכלי הרכב. הדיבורית מחוברת לקסדה שלראשו של הרוכב.
דיבורית אישית.
שימוש שגרתי בטלפון סלולרי מצריך את החזקתו ביד והצמדתו לפניו של הדובר. כאשר הדובר מעוניין בשתי ידיים חופשיות גם בעת שיחה בטלפון, וכן כאשר הוא מעוניין להרחיק את הטלפון מפניו כדי לצמצם את סכנת הקרינה, עומדת לרשותו דיבורית אישית, שאותה הוא מצמיד לאזנו. הדיבורית הסטנדרטית מחוברת באמצעות חוט חשמל אל מכשיר הטלפון, ומאפשרת להרחיקו כ-50 ס"מ מהראש. ככל שמקור השידור רחוק יותר מהגוף, עוצמת השידור המגיעה אל הגוף קטנה ביחס ריבועי למרחק, כלומר - החזקת המכשיר במרחק 50 ס"מ מהראש במקום 5 ס"מ, מגדילה את המרחק פי 10 ומקטינה את עוצמת הקרינה (כלומר, שטף האנרגיה) פי 100.
בדיבורית בטכנולוגיית בלוטות' (Bluetooth) מוחלף החוט המחבר את הטלפון לדיבורית בקשר אלחוטי. דיבורית זו מאפשרת להרחיק את המכשיר הסלולרי מהראש, אולם מצמידה אליו משדר אחר. מבחינת עוצמות השידור, השידור הסלולרי חזק עשרות מונים מהשידור של הדיבורית (שידור לקילומטר חזק פי 10,000 משידור ל-10 מטרים), לכן דיבורית זו יעילה בהפחתת הקרינה כמו הדיבורית הרגילה.
ארזי
משפחת רזאל
משפחת רזאל היא משפחה ענפה במוזיקה היהודית המקורית בישראל.
תולדות המשפחה.
אבות המשפחה, מארק ופאני רוזלאר, נישאו לפני מלחמת העולם השנייה ונולד להם בנם הבכור, אורי. בזמן המלחמה מארק נתפס ונשלח ברכבת, הוא הצליח לקפוץ ממנה, מחלון צר, בזמן שהרכבת האטה. קיבל מחסה ללילה מאדם שהאכיל אותו ונתן לו דמי נסיעה חזרה הביתה. תוך זמן קצר נמצא לו ולאשתו מחבוא אצל משפחת קלוק, חסידי אומות העולם בחווה באזור הביימסטר שבהולנד שם הסתתרו עד סוף המלחמה.
מארק ופאני הגיעו לישראל בשנת 1947 באוניה הראשונה שיצאה ממרסיי דרך קהיר לארץ ישראל. הם התקשו למצוא פרנסה וחזרו. "רק בשנת 1952 החליטו סופית לעלות לארץ והתיישבו בירושלים. מארק התפרנס מנגינה על צ'לו בתזמורת הסימפונית ירושלים ובקונצרטים של הרכבים קטנים. כשנפתחה אוניברסיטת תל אביב, הוא הוזמן לשמש פרופסור ללימודים קלאסיים". אחרי המלחמה נולדו בהולנד ילדיהם עלי ומיכה.
אורי למד בבית הספר לקציני ים עכו, שירת בחיל הים ואחר כך עבד בצי הסוחר. נישא לנאוה ולהם ארבעה ילדים. ניצן-חן, לילך, עדי ועמית-אלעזר.
עלי שירת כטייס בחיל האוויר, היה טייס בחברת התעופה ארקיע והוא אב לקרן, גדעון, ומרק-מרדכי.
מיכה נסע לניו יורק ללמוד פסיכולוגיה ושם הכיר את קרול. שניהם למדו יחד לדוקטורט בפסיכולוגיה. בניהם, אהרן ויונתן, נולדו בארצות הברית. יונתן הבכור, ואהרן נולד קצת יותר משנה אחריו. כשאהרן היה בן כמה חודשים עלתה המשפחה לארץ והתיישבה בשכונת נחלאות בירושלים. מיכה החל ללמד בבית הספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן.
בשכונה החלו להתקרב ליהדות. השכנים, יוצאי פרס, הזמינו אותם להתפלל בבית-הכנסת השכונתי. בהדרכת רב השכונה החלה המשפחה לשמור שבת. . הילדים החלו בגיל צעיר לימודי מוזיקה אשר כללו האזנה, הרמוניה, פיתוח שמיעה, לימוד כלי נגינה – פסנתר, חלילית, קונטרבס, כינור, חליל צד וכתיבת מוזיקה. שעורים אלו נתנו על ידי מורים שונים כמו דוד דולן, יענקלה סגל, חנוך יעקבי ועוד.
כשיהיו יונתן ואהרן ילדים, יצאו בחופש הגדול לנגן חליליות במדרחוב בן-יהודה בירושלים עם בן הדוד ניצן-חן רזאל.
להקת רזאל.
ילדיו של מיכה - יונתן, אהרן, ריקה ויהודה - גדלו יחד באותו החדר. "החינוך מהבית ושפע הגירויים המוזיקליים" הוביל אותם להקים להקה. יונתן היה אז בן 15 והאח הצעיר ביותר, יהודה, בן 11. הלהקה הייתה פעילה לתקופה קצרה בשלהי שנות השמונים, ניגנה מוזיקת פופ רוק והתפרסמה בתוכנית סיבה למסיבה בהנחיית רבקה מיכאלי. בתוכנית הם ביצעו שני שירים שיצאו כסינגל ראשון מתוך אלבומה היחיד של הלהקה: "בלדה לחמור", ו"Taxi Driver", שהושר באנגלית אך התפרסם דווקא בשמו העברי "אני רוצה להיות נהג מונית". הופעה זו זכתה להצלחה ובעקבותיה הוצא ב-1990 תקליט בשם "למה לא היום?" בחברת "פונוקול". הוא כלל שירים אישיים ("פעם הייתה עיר", "השכונה שבה גדלתי") והומוריסטיים ("בייביסיטר", "חוקרי עכבישים", "אני רוצה להיות נהג מונית") לצד שירים עם ביקורת ("בלדה לחמור" ו"בת יחידה" הפמיניסטי ושירו של חיים נחמן ביאליק "אם יש את נפשך לדעת"). אחד מהאחים, יונתן, היה גם המפיק המוזיקלי של התקליט. יורם בר כתב על השירים "בלדה לחמור" ו"בת יחידה":
האלבום "למה לא היום?" זכה להצלחה אך הלהקה התפרקה בטרם הספיקה לעבוד על אלבומה השני, שנגנז.
פיתוח קריירות עצמאיות.
לאחר השירות הצבאי החלו יונתן ואהרן בחיפוש עצמי. אהרן עבר לצפת והתאהב בשירת קרליבך. שם הלחין את שירו "הגיע זמן הגאולה". יונתן פנה ללימודים גבוהים באקדמיה למוזיקה למוזיקה ולמחול בירושלים, ועבד עם התזמורת הקאמרית הישראלית וסימפונט רעננה, ואז פרש לטובת רעיית צאן ביישוב סוסיא, שבו התגורר חצי שנה. בתום החיפוש העצמי עשו השניים שתי בחירות זהות: שניהם בחרו באורח חיים דתי ובמוזיקה. שניהם תלמידיו של אנדרה היידו. אהרן ויונתן הופיעו ביחד מספר פעמים. יהודה שהיום הוא רב מצטרף אליהם לעיתים כמתופף. ריקה מופיעה בפני נשים אולם היא גם מעורבת ומפיקה חלק מיצירתם. בשנת 2016, בגיל 40, לאחר שהקימה משפחה וילדה שמונה ילדים, ריקה שבה לקדמת הבמה בשירים מקוריים שלה אותם היא גם מקליטה לקראת אלבום שבדרך. ריקה הופיעה בעבר גם יחד עם אשתו של אהרן, אפרת.
בנו של אורי, אחיו של מיכה, הוא הכנר והזמר ניצן חן רזאל. כילד הופיע יחד עם בני דודיו, יונתן ואהרן, בנגינת חליליות במדרחוב בן-יהודה בירושלים. הוא עשה מסלול כמעט זהה - לימודי מוזיקה קלאסית; לימודים בבית הספר שליד האקדמיה; בית הספר התיכון ליד האוניברסיטה העברית; האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים; שירות צבאי כמוזיקאי מצטיין ולאחר מכן נגינה עם הרכבים שונים, ובחר באורח חיים דתי.
לילך רזאל, בתו השנייה של אורי, היא זמרת בתחילת דרכה. האלבום הראשון שלה, "מבחוץ", הושק ביולי 2015.
מארב טק&quot;א
מארב טק"א הוא הצבה של סוללת טילי קרקע אוויר או חלק ממנה כמארב במיקום זמני במטרה ליירט מטוסי אויב שצפויים לחלוף בנתיב סמוך תוך ניצול הפתעה לטייס.
פריסת קבע של סוללות טילי קרקע אוויר.
סוללות טילי הקרקע הם מכלולים מורכבים שבהם בדרך כלל מרכז שליטה ופיקוד, מכ"מי גילוי, משגרים, טילים, אמצעים מכניים להחלפת טילים ומערך טכני ולוגיסטי תומך. מורכבות המכלולים, גודלם הפיזי ופגיעותם להתקפה יבשתית או אווירית מחייבות הצבתן בבסיסי קבע. בבסיס הקבע מבנים קשיחים ומחפורות להגנה על חלקי המערכות, תותחי נ"מ כנגד תקיפת מטוסים מנמיכי טוס וכן מערך תמיכה שוטפת בצרכים הטכניים המיוחדים הדרושים לתחזוקתה המורכבת.
מיקום בסיסי הקבע בשילוב מעטפת היירוט של הטילים יוצר "מפת כיסוי אזורית" של מערך הטק"א (המכונה בשם אמ"ט - אזור מוכה טילים). מפת הכיסוי שימושית בעת תכנון נתיבי טיסות בגיחות מבצעיות לשטח מדינת אויב או בסיורי שגרה בקרבת גבולות המדינה.
טקטיקה של "דילוג" סוללה לאתר חלופי זמני משנה את מפת הכיסוי וחושפת מטוסי אויב לירי טילים. מנגד, כרוך דילוג של סוללה בהנעה של כלים כבדים, להשבתה של הסוללה עד לפריסתה לאתר הזמני ובחזרה לאתר הקבע וחושפת אותה לסיכון אם מיקומה החדש יתגלה על ידי האויב.
מאפיינים טקטיים של מארבי טק"א.
למארבי טק"א מאפיינים שנועדו להגדיל את סיכויי הפלת מטוסי האויב ולהגדיל שרידותו כדלקמן:
אמצעים לאיתור מארב טק"א.
איתור מארבי טק"א יכול להיעשות במספר אמצעים:
ז' רובשוב
ז. רובשוב
חברן
פריץ נפתלי
פ. נפתלי
פ' נפתלי
ריי בולג'ר
ריימונד ואלאס "ריי" בולג'ר (באנגלית: Raymond Wallace "Ray" Bolger; 10 בינואר 1904 - 15 בינואר 1987) היה בדרן, רקדן, שחקן קולנוע ומגיש תוכנית טלוויזיה אמריקאי. זכור במיוחד בתפקידו כדחליל בסרט הקוסם מארץ עוץ.
תולדות חייו.
נולד למשפחה אירית-קתולית בדורצ'סטר, פרבר של בוסטון. כבר מגיל צעיר ביקש להיות אמן וודוויל. הוא התחיל את הקריירה שלו כרקדן בצמד סטנפורד ובולג'ר וב-1926 הופיע בתיאטרון פאלאס בניו יורק, היכל הוודוויל הגדול והמרכזי של התקופה. בשנות השלושים הופיע על בימות ברודוויי. ב-1930 נשא לאשה את גוונדולין ריקארד (Gwendolyn Rickard), לזוג לא היו ילדים.
ב-1936 הוחתם כשחקן קולנוע באולפני MGM. הוא הופיע בסרט זיגפלד הגדול בתפקיד עצמו ומיד לאחר מכן התבקש לגלם את איש הפח בסרט "הקוסם מארץ עוץ". בולג'ר סירב לתפקיד וביקש להבחן לתפקיד הדחליל, בו זכה לבסוף. לאחר מספר סרטים ב-MGM עבר בולג'ר ל-RKO.
במקביל לעבודה בסרטים הופיע בולג'ר כרקדן סטפס בניו יורק. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, התגייס ל-USO , התגייסות פרטית של אזרחים לטובת המאמץ המלחמתי, והופיע בפני חיילים. כן הופיע במחזמר של יונייטד ארטיסטס "Stage Door Canteen", הפקת בידור שנועדה בעיקר להפצה לחיילים.
בשנות החמישים עבד במקביל כשחקן במחזות זמר בברודוויי וכמגיש טלוויזיה. בברודוויי השתתף בהפקות מצליחות כגון Life Begins at 8:40, On Your Toes, By Jupiter, All American, ו- ?Where's Charley, עבור תפקידו במחזמר זה זכה בפרס טוני לשחקן ראשי במחזמר. בטלוויזיה הנחה כמה מתוכניות "שעת הקומדיה של קולגייט" ב-NBC ולאחריהן, בעונת 1954–1955 הנחה תוכנית אישית: "The Ray Bolger Show".