דרקולה מתכנן לעבור לאנגליה בעוד המשפטן ג'ונתן הארקר נוסע לטירה של דרקולה עם מסמכים בידיו. דרקולה ניזון ממנו בחשאי והופך לצעיר, גברי ואנגלי יותר, בעוד הארקר הופך למוחלש ומרוקן. הוא מגלה שאדם נוסף מוחזק בקירות הטירה ומגלה לתדהמתו שזו אחת מנשותיו של דרקולה, שגופתה הוחזקה בקופסה על מנת שהרוזן יוכל ליזון ממנה. דרקולה סוחב את הארקר המוחלש אל הדרכים כדי לראות את השמש בפעם האחרונה לפני כליאתו, אולם הארקר נופל ונמלט מהטירה. הוא מוצא את דרכו למנזר ונחקר על ידי האחות אגאתה ואן הלסינג בליווי מינה, ארוסתו, במסווה של נזירה. מתברר שהארקר הוא מת-חי והארקר מנסה להרוג את עצמו עם יתד כדי להימלט מגורלו. דרקולה מגיע למנזר אך אף אחת מהנזירות לא מזמינה אותו להיכנס. דרקולה מגלה את הארקר שעדיין בהכרה ומזמין אותו פנימה. ודרקולה נכנס למנזר לשחוט את כל הנזירות באמצעות זאבים, האחות אגתה יחד עם מינה, שנאמר לה לצאת, ניצלות.
דרקולה שט לאנגליה בספינה בשם דמטר עם נוסעים נוספים וחמישים קופסאות של אדמת הולדתו. דרקולה נותר לא נודע להם תחת כינויו של נותן החסות בלאור ומתחיל להרוג נוסעים ואנשי צוות. כל קורבן נבחר בקפידה, מכיוון שדרקולה לוקח תכונות וזיכרונות שהוא רוצה מכל אחד מהם כשהוא מתמלא בדמם. בהדרגה מתברר שדרקולה הוא הרוצח אף על פי שהוא מאשים את הנוסע המסתורי "בחדר תשע". הנוסעת שנמצאת שם נחשפת בתור האחות אגאתה, שדרקולה ניזון ממנה באטיות ולכן מחזיק אותה בחיים. הנוסעים והצוות מנסים לתלות אותה אך היא משכנעת אותם שדרקולה הוא הרוצח. כשהם מתקרבים לוויטבי, חלק מהצוות בורח בסירת הצלה בזמן שאגאתה, שמתה, מפוצצת את הספינה כדי למנוע מדרקולה להגיע לחוף. דרקולה בארון הקבורה שלו שוקע אל קרקעית האוקיינוס.
דרקולה צועד מתחת למים ועולה על פני חוף וויטבי. הוא פוגש את ד"ר זואי ואן הלסינג, שנראית כמו האחות אגאתה ומספרת לו שהוא היה רדום במשך 123 שנים. הוא היה כלוא על ידי קרן ג'ונתן הארקר לצורך מחקר ודמו נדגם. עם זאת, הוא הצליח לעזוב באמצעות עורך דין כדי לקבוע את זכויותיו המשפטיות. זואי כמדענית שותה את דגימת הדם שלו כדי להבין למה הכוונה באמירתו 'הדם הוא חיים', בעזרת הדם היא מסתנכרנת עם הזיכרון של האחות אגאתה. בינתיים, דרקולה מוצא כלה חדשה, לוסי ווסטנרה, שלא אכפת לה מיהו, או חוששת מהמוות. האחות אגאתה נוכחת בתודעתה של זואי ומדברת איתה כדי לחשוף את מגבלותיו ופחדיו של דרקולה. זואי דרקולה נפגשים בביתו בלונדון כדי לדון איתו על פחדיו. לוסי מגיעה כאחת מהמתים-חיים והיא נהרגת על ידי חברה, ד"ר סיוורד. מסתבר שדרקולה חושש מהמוות והוא מותנה לאורך מאות שנים לחשוש מכל מה שמייצג את האמת ההיא. למעשה אינו פגיע לצלב אלא מובך ממה שהוא מייצג (מותו של אדם למען אחרים). מתרחק משמש ומראות בשביל לא להראות מאותה הסיבה. ולא נכנס לבתים ללא רשות בגלל חינוכו כרוזן. זאת גם אחת מהסיבות שבגללה נמשך ללוסי מכיוון שלא חששה ממוות. זואי, שגוססת מסרטן, נושמת את נשימתה האחרונה בביתו של דרקולה. דרקולה מתאבד על ידי שתיית הדם של זואי, מכיוון שהוא רעיל עבורו. השניים חולקים התגלות באור השמש.
הפקה.
פיתוחה של הסדרה החל ביוני 2017, כאשר מארק גאטיס וסטיבן מופאט שילבו יחד פעולה שוב עבור כתיבת הפרקים. באוקטובר 2018, הוזמנה הסדרה באופן רשמי על ידי רשת "BBC" לשידור ב-"BBC One" ובנטפליקס. בנובמבר 2018, השחקן קלייס בנג לוהק לדמותו הראשית של הרוזן דרקולה.
בפברואר 2019, ג'ון הפרנן, דולי וולס, ג'ואנה סקנלן, מורפיד קלארק ולוז'ה ריכטר הצטרפו לצוות השחקנים, במקביל אישור שגאטיס יופיע גם הוא בסדרה. לאחר מכן, מופאט חשף כי צילומי הסדרה החלו ב-4 במרץ 2019. באפריל, ג'ונתן אריס, סשה דוואן, נייתן סטיוארט-ג'ארט, קתרין של, יוסוף קרקור וקלייב ראסל הצטרפו לצוות השחקנים ואושר כי ג'וני קמפבל, דיימון תומאס ופול מקגוויאן יהיו אמונים על בימוי הסדרה. צילומי הסדרה התרחשו בטירת אוראבה בסלובקיה ובאולפני בריי בברקשייר. צילומי הסדרה תמו ב-1 באוגוסט 2019.
לדברי סטיבן מופאט ומארק גאטיס, דרקולה בגרסתם הוא "הגיבור של הסיפור האישי שלו" - המוקד המרכזי של הנרטיב, הדמות הראשית, ולא נבל מסתורי שעליו יתגברו גיבורים מסורתיים יותר.
שידור.
עונתה הראשונה של הסדרה עלתה לשידור ב-1 בינואר 2020 ברשת "BBC". בנטפליקס, כל שלושת פרקי העונה הראשונה עלו יחד ב-4 בינואר 2020.
שיווק.
הטיזר-טריילר הראשון עבור הסרט הופץ ב-27 באוקטובר 2019.
שרה ג'יין רדמונד
אדוארד קורנווליס
לוטננט גנרל אדוארד קורנווליס (באנגלית: Edward Cornwallis; 5 במרץ 1713 - 14 בינואר 1776) היה קצין צבא בריטי בן למשפחת קורנווליס האריסטוקרטית. קורנווליס נלחם בסקוטלנד, בדיכוי מרד יעקוביטים של 1745 ולאחר מכן קיבל את המשימה להקמת היישוב הליפקס, נובה סקוטיה ולהיות המושל של נובה סקוטיה (1749–1752). קורנווליס חזר ללונדון, שם נבחר לפרלמנט ונישא לאחייניתו של רוברט וופול, ראש ממשלת בריטניה הראשון. לאחר מכן קיבל קורנווליס את תפקיד מושל גיברלטר.
הממשל של קורנווליס בנובה סקוטיה הביא מספר הישגים משמעותיים. קורנווליס יישם את החוקה הראשונה בקנדה, והקים מועצה מבצעת וגם מחוקקת. הוא פיקח על בתי המשפט הבריטיים הראשונים בקנדה (בית המשפט הכללי, בית המשפט המחוזי ובית המשפט העליון); הקים מבצרים צבאיים בגרנד פרי, צ'יניקטו והליפקס. הוא ארגן מיליציה של 840 חיילים, הקים בית ספר ציבורי ליתומים, כיבד את המגוון הדתי באמצעות הפרדת הכנסייה והמדינה. הוא גם הקים את הקהילה היהודית הראשונה, הקהילה הגרמנית הראשונה.
קורנווליס מונצח בשמות נהרות, פארקים, רחובות, עיירות ומבנים בנובה סקוטיה. הנצחת קורנווליס הפכה למחלוקת בראשית המאה ה-21. בזמנו - מנהיגי מיקמאק המקומיים התנגדו למושל קורנווליס (1749). לאחר הפגנות במקום, הוסר פסל של קורנווליס בפארק העירוני בהליפקס. מועצת בתי הספר האזורית של הליפקס הסירה את שמו מבית הספר התיכון.
חייו.
קורנווליס היה בנם השישי של צ'ארלס, הברון הרביעי קורנווליס, וליידי שרלוט באטלר, בתו של הרוזן מארארן. למשפחת קורנווליס היו אחוזות בקולפורד בסופוק ובאיי התעלה. סבו, צ'ארלס קורנווליס, הברון קורנווליס השלישי, היה לורד האדמירליות הראשון. קורנווליס ואחיו התאום, פרדריק קורנווליס נרשמו לאיטון בגיל 14. אחיהם, סטיבן קורנווליס, עלה לדרגת גנרל בצבא.
בתחילה לא היה ברור איזה אח ייכנס לכנסייה ואיזה לצבא. העניין הוכרע כאשר יום אחד, פרדריק נפל ושיתק את זרועו; הוא פנה לדרך הדתית. בגיל 18, אדוארד הוצב בגדוד 47 ב 1731.
מלחמת הירושה האוסטרית.
קורנווליס השתתף בקרב פונטנוי במהלך מלחמת הירושה האוסטרית. הוא נלחם לצד קולונל קרייג, שנהרג בפעולה. קורנווליס השתלט על פיקוד הגדוד וארגן נסיגה. הגדוד של קורנווליס איבד שמונה קצינים ו 385 חיילים. בעוד הנסיגה צוינה לשבח על ידי הצבא, הציבור הבריטי לעג לקורנווליס ולמנהיגים האחרים.
קורנווליס מילא תפקיד חשוב בדיכוי מרד היקוביטים בסקוטלנד בשנת 1745 . הוא נלחם בקרב על קולודן ולאחר מכן הוביל גדוד רגלים צפונה לקרבות ברמה הסקוטית. הדוכס מקומברלנד הורה לו "לבזוז, לשרוף ולהרוס בכל החלק המערבי של אינברנסייר" המבצע של קומברלנד תואר לימים על ידי היסטוריון אחד כאלימות בלתי מרוסנת. קורנווליס הורה לאנשיו לרדוף ולהשמיד גידולים חקלאיים וחנויות מזון. בניגוד לפקודותיו של קורנווליס, אירע אירוע בו כמה מחייליו אנסו ורצחו אנשים לא-לוחמים כדי להפחיד את המורדים.
מושל נובה סקוטיה.
הקמת הליפקס.
ממשלת בריטניה מינתה את קורנווליס לתפקיד מושל נובה סקוטיה וכן להקים שם התיישבות חדשה בריטית כנגד המבצר הצרפתי בלואיסבורג. הוא הפליג מאנגליה ב־14 במאי 1749, ואחריו הגיעו קבוצות מתיישבים ב־15 כלי שיט וכ־2500 איש. קורנווליס הגיע לנמל צ'בוקטו ב־21 ביוני 1749, ושאר הצי הגיע כעבור חמישה ימים. היה רק ​​מקרה אחד של מוות במהלך המעבר מאנגליה לצפון אמריקה, בגלל ההכנות המדוקדקות - הישג יוצא דופן - בדרך כלל משלחות טרנס אטלנטיות איבדו מספר רב של אנשים עקב מחלות.
קורנווליס התמודד מייד עם החלטה קשה: היכן למקם את העיירה. מארגני ההתיישבות באנגליה המליצו על פוינט פלזנט בגלל הגישה הקרובה לאוקיינוס ​​וקלות ההגנה. יועציו הימיים התנגדו לאתר הזה בגלל עומק המים הרדוד שלא יאפשר עגינה לספינות אוקייניות. הם רצו להקים את העיירה בראש אגן בדפורד, מקום מוגן עם מים עמוקים. אחרים העדיפו את דרטמות' . קורנווליס קיבל את ההחלטה להנחית את המתנחלים ולבנות את העיירה באתר הליפקס, העיר התחתית של ימינו, במעלה העמק, עם מים עמוקים, המוגנים על ידי גבעה הניתנת לביצור (לימים נקראה גבעת המצודה ). עד 24 ביולי נערכו תוכניות העיירה וב־20 באוגוסט חולקו מגרשים למתיישבים, ביישוב שנקרא "הליפקס" על שמו של לורד הליפקס, נשיא מועצת המסחר והמטעים.
מלחמת האב לה לוטר.
כאשר הגיע קורנווליס להליפקס, הייתה כבר במקום היסטוריה ארוכה לפשיטות של אנשי המיקמאק על יישובים בריטים במיין של ימינו במהלך תקופה זו הוציאו מושלים בריטים שונים כרוזים נגד שבט המיקמאק על השתתפותם בפשיטות.