אלישע המשיך את פעולותיו של אליהו שנלחם בכל כוחו בעבודת הבעל שרווחה בממלכת ישראל ושעודדה על ידי בית המלוכה, ושלח אחד מבני הנביאים למשוח את יהוא בן נמשי למלך על ישראל. יהוא, לאור הנסיבות החדשות, הכריז על מרד במלכות, הכרית את בית אחאב, הרג את איזבל ומחה את פולחן הבעל מישראל.
מסירת מידע מודיעיני למלך ישראל.
ידוע שהנביאים בתנ"ך שימשו פעמים רבות כמודיעין צבאי, אמנם לא במובן של איסוף מידע על האויב וכדומה. רוב הנביאים נתנו מעין מידע מודיעיני כאשר השופטים והמלכים היו שואלים אותם אם לצאת לקרבות, והם היו עונים רק 'כן' או 'לא', על פי החלטת ה'.
אך אלישע הגדיל לעשות יותר מכל הנביאים וסערת כוח נבואתו, מסר למלך ישראל מידע מודיעיני ממשי, בדבר מקומות מארב בהם הוצבו כוחות צבא ארם, כפי שניתן לראות ב:
"לא דובים ולא יער".
לפי הטקסט בתנ"ך כפשוטו, לעגו מספר נערים לצורתו החיצונית של אלישע, באומרם: "עלה קרח, עלה קרח".
פרשנים מפרשים שהנערים קראו לו "עלה קרח, עלה קרח" כיוון שהוא הקריח מהם את פרנסתם כי הם התפרנסו מייבוא מים ממקורות מים טובים. אירוע זה מופיע לאחר האירוע בו מטהר אלישע את מעיין אלישע (עין א-סולטאן) ביריחו. ככל הנראה עד טיהור המעיין נאלצו תושבי יריחו לרכוש את מימיהם מהעיר נערן הסמוכה (ממעיין עין דויוק ועין נועמה). בעקבות טיהור המעיין ביריחו הפסיקו תושבי יריחו לרכוש מים משכניהם, ונערי נערן הם שיצאו נגד הנביא.
תגובתו לכך הייתה קיצונית מאוד: "ויקללם בשם ה' ותצאנה שתים דובים מן היער ותבקענה מהם ארבעים ושני ילדים". לכאורה, מעשה נורא זה של אלישע לא עולה בקנה אחד עם תפקידו כנביא, ואינו פרופורציונלי בחומרתו, כעונש, לחומרת מעשיהם של הנערים.
אכן, חז"ל לא חשו בנוח עם מעשהו זה של הנביא. בתלמוד הבבלי (מסכת סוטה, דף מ"ו, עמוד א') מובא הסבר אפשרי, להריגת הנערים. הסבר זה מודה כי אלישע אכן נכשל בתפקידו, במספר מקרים במהלך חייו, ודן אותו לכף חובה:
אלישע הוא אחת הדמויות המרתקות בתנ"ך, דווקא בגלל האופן המטריד (אך גם האנושי) שבו הוא מתואר. זהו גם אחד מהמקרים שבהם נדרשו חז"ל להתמודדות לא פשוטה עם המתואר, ולהצדיק בכל זאת את קדושתו כנביא.
בגמרא מובאת מחלוקת כמה נסים היו בפרשה זו. האם היה יער ואלישע הוציא ממנו את הדובים, או שמא אלישע יצר את היער וגם את הדובים, החכם הסובר את הדעה האחרונה קובע כי לא דובים היו ולא יער היה, ובעקבות דבריו נוצר הביטוי המפורסם לא דובים ולא יער.
ניסי אלישע.
ניסים רבים מיוחסים לאלישע:
מותו של אלישע.
שנים לאחר מכן, חלה אלישע "אֶת-חָלְיוֹ, אֲשֶׁר יָמוּת בּוֹ" (), ויואש מלך ישראל בא לחלוק לו כבוד אחרון, וקונן לו באותן מילים שבהן קונן אלישע לאליהו: "אָבִי אָבִי, רֶכֶב יִשְׂרָאֵל וּפָרָשָׁיו" (שם). בשוכבו על ערש דווי חזה אלישע ליואש ניצחון מכריע של ממלכת ישראל על ממלכת ארם. אלישע שפט ופרנס את ישראל 66 שנים (מלבי"ם על פי סדר עולם).
אלישע אף חולל ניסים לאחר מותו: כשנה לאחר קבורתו, הושלכה גופת בן אדם לקברו, ובנוגעה בעצמותיו שבה רוח החיים לאיש המת, שהחל מהלך על רגליו (במדרש מעם לועז מובא ששמו של האדם שהושלך בקברו של הנביא שלום בן תקוה ויש אומרים צדקיה בן כנענה ויש אומרים בנה של השונמית שהחיה).().
קבר אלישע.
מרבית הנוסעים בימי הביניים מזכירים את קברו בהר הכרמל, מעל מערת אליהו, במערה בתוך מתחם מנזר סטלה מאריס.
עם זאת, אחרים טוענים שהוא קבור בנבי אליאס בשומרון, בדרך היורדת משכם לכפר סבא בכפר הקרוי "שיך אליאס" ובו מצבה על שמו. השערה נוספת מייחסת את קברו לקבר נוסף של שייך עלי צפונית ליישוב קדומים. טענות אלו מסתמכות על הפסוק האומר כי דרכו האחרונה של מלך ישראל הייתה בירידתו מהשומרון "וֶאֱלִישָׁע חָלָה אֶת-חָלְיוֹ, אֲשֶׁר יָמוּת בּוֹ; וַיֵּרֶד אֵלָיו יוֹאָשׁ מֶלֶךְ-יִשְׂרָאֵל, וַיֵּבְךְּ עַל-פָּנָיו וַיֹּאמַר, אָבִי אָבִי, רֶכֶב יִשְׂרָאֵל וּפָרָשָׁיו" . לפי מסורת זו הירידה מהשומרון הייתה לכיוון שפלת החוף.
במחקר.
במבואה, בתוך מבנה פולחני מתל רחוב שתוארך למאה ה9-8 לפנה"ס, נמצאה כתובת [לא]לישע. סמיכות האתר לאבל מחולה, מבנה הפולחן ועוד, הביאו את החופרים להשערה שייתכן ומדובר באלישע הנביא.
הקבלה לדמותו של ישו.
ניתן למצוא דוגמאות רבות לדמיון בין מעשיו של ישו למעשיו של אלישע.
על בסיס הדוגמאות הללו, רבים רואים באלישע כדמות ארכיטיפית לישו. המחקר של לורנה זליק מצביע על דמיון לאלישע בתחום הטקסטואלי-לשוני בתיאורו של ישו..
במסגרת נס חציית הירדן - לאחר שאליהו נלקח בסערה השמים, במלכים ב׳ פרק ב׳ פסוק 13, אלישע חוצה את הירדן בהכאה על המים:
החוקר מראה כי בבשורת אגרטון, בשורה שהתגלתה במצרים בראשית המאה ה-20, מתואר נס של ישו על נהר הירדן שאין לו תקדים בספרי הבשורות. את תשומת לב החוקרים תפס הביטוי היווני שהוא מקביל ללשון המקראית ״שפת הירדן״, והם הסיקו מכך שהתיאור רומז לתיאורו של אלישע במכוון.
בנוסף, בסיפור הצפת הגרזן, מלכים ב׳ ו׳ 7, בו אלישע מציף בחזרה גרזן ששקע, ישנו ביטוי אחר הנוגע לירדן - שליחת היד אשר גם כן נמצאת לו מקבילה יוונית בבשורה זו:
תיקים באפילה
וונדר וומן
וונדר וומן (באנגלית: Wonder Woman: "אשת הפלא"; בעברית כונתה בעבר "אשת חיל") היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס של חברת DC קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת "All-Star Comics #8" מדצמבר 1941, ונוצרה על ידי ויליאם מולטון מרסטון. דמות זו היא המפורסמת ביותר שבין גיבורות-העל והיא אחת משלושת גיבורי-העל (יחד עם סופרמן ובאטמן) שפורסמו מאז הקמתה של חברת DC. בנוסף, היא נחשבת לאחת מ"השילוש של יקום DC" יחד עימם.
וונדר וומן היא דיאנה, נסיכת האמזונות (המבוססות על המיתולוגיה היוונית) ושגרירתן בעולם. היא עוצבה בידי מרסטון כבעלת יכולות על-אנושיות וכלים שניתנו לה על ידי האלים האולימפיים, על מנת להביא שלום, אהבה ואחווה לעולם שסוע. בעיבוד העדכני לדמות, היא קיבלה את מאפייניה ואת כוחותיה מהאלים - יופי כשל אפרודיטה, חכמה כשל אתנה, כוח פיזי כשל דמטר, ואינסטינקטים חייתיים כשל ארטמיס.
דמותה של וונדר וומן מדורגת במקום החמישי ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים לפי אתר IGN, וכן במקום ה-20 ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין אמפייר. את דמותה של וונדר וומן בסרטי היקום הקולנועי של DC "", "וונדר וומן", "ליגת הצדק" ו-"וונדר וומן 1984" מגלמת גל גדות.
היסטוריה פרסומית.
פיתוח הדמות.
ויליאם מולטון מרסטון שימש כיועץ חינוכי ל-All-American Publications ו-National Periodicals, שתי חברות שאוחדו מאוחר יותר ל-DC קומיקס, וזאת לאחר שראה בקומיקס פוטנציאל חינוכי גדול. בתחילת שנות ה-40, יקום DC נשלט בידי גיבורי על זכרים כסופרמן, באטמן וגרין לנטרן. מרסטון, פסיכולוג וממציא בדיקת לחץ הדם אשר הובילה לבדיקת הפוליגרף, הציג בפני מייסד חברת All-American Publications מקס גיינס רעיון ליצירת גיבורת על. גיינס הסתקרן מרעיונו של מרסטון ואישר לו להמשיך. לצורך הכתיבה, השתמש מרסטון בשם עט - שילוב שמו האמצעי שלו ושמו של גיינס, צ'ארלס מולטון. את דמותה של וונדר וומן פיתח ביחד עם אשתו, אליזבת הולוויי מרסטון, ועם סטודנטית שלו לשעבר, אוליב ביירן.
בניגוד לתפיסה המקובלת וונדר וומן לא הייתה האישה גיבורת העל הראשונה - עלילותיה של Black Fury (זעם שחור) פורסמו חודשיים לפניה, אך נפסקו לאחר מספר גיליונות. לעומתה, הצלחת וונדר וומן סללה את הדרך לדמות גיבורת העל.
תור הזהב.
הופעת הבכורה של וונדר וומן הייתה ב-"All Star Comics #8" (דצמבר 1941). לאחר חשיפתה בחוברת ה-DC השנייה הנמכרת ביותר, זכתה לתפקיד אורח ב-"Sensation Comics #1" (ינואר 1942) ושישה חודשים לאחר מכן קיבלה כותר על שמה. בכך הפכה לגיבורת העל הראשונה בעלת סדרה משלה. עד מותו ב-1947 כתב מרסטון את כל עלילות וונדר וומן. הארי ג'. פיטר אייר את הסדרה ונתן לקומיקס מראה פשטני ונשי.
תוך זמן קצר הפכה וונדר וומן לארכיטיפ האישה המושלמת, כשהיא משתמשת בלאסו הקסום, בצמידים חסיני כדורים ובאימון האמזונות. היא הייתה יפה, אינטֶליגנטית, חזקה אך גם רגישה. באותו זמן, מקור כוחותיה היה "ריכוז האמזונות", ולא מתנת האלים, כפי שהוצג בסיפורים מאוחרים יותר. "לאסו האמת" שלה נוצר מאבנט הקסם של אפרודיטה, והוא נועד לאלץ את כל הנלכדים בו לספר את האמת. כאשר אתה לכוד בלאסו האמת זה בלתי אפשרי לשקר.
בסיפור המקור של הדמות, סטיב טרבור - קצין מודיעין בצבא ארצות הברית - התרסק עם מטוסו באי גן עדן, ביתן המבודד של האמזונות. הנסיכה דיאנה טיפלה בו וכן התאהבה בו. כשהאלה אפרודיטה הכריזה שזהו זמנה של אמזונה לערוך מסע לעולם הגברים כדי להילחם בנאצים, החל טורניר שמטרתו לקבוע מי מהן תיבחר. אף על פי שנאסר עליה להשתתף על ידי אמה, המלכה היפוליטה, הנסיכה דיאנה השתתפה בתחרויות תחת מעטה. כאשר ניצחה, נכנעה אמה ואיפשרה לה להפוך לנציגתן בעולם הגברי. דיאנה החזירה את טרבור לעולם החיצון ואימצה זהות סודית כאחות צבאית כדי לשמור עליו. בסופו של דבר שכר אותה טרבור לעבודה כעוזרת שלו. וונדר וומן נעזרה באחוות בנות ההולידיי בראשות אטה קנדי, שעד מהרה הפכה לחברה הבולטת היחידה, בעלת אופי ייחודי ונטייה לומר "Whoo-Whoo" ללא הפסקה, כך נהפכה לדמות קבועה בסדרה לצד דיאנה וסטיב טרבור.