ברגר ניסה להגן על תארו האולימפי באולימפיאדת רומא (1960), שם התפתח קרב בינו לבין מרים משקולות סובייטי אותו ניצח ברגר 6 פעמים בעבר. הפעם, לאחר קרב שנמשך עד 4 לפנות בוקר, הייתה ידו של הסובייטי על העליונה, כשהשווה את שיאו העולמי בן השנתיים של ברגר בסיכום הסגנונות. ברגר נאלץ שוב להסתפק במדליית הכסף.
ברגר גמל למתחרהו כשזכה במדליית הזהב באליפות העולם ב-1961 כשהסובייטי נדחק למקום השלישי.
אולימפיאדת טוקיו.
ברגר גילה יכולת גבוהה מאוד באולימפיאדת טוקיו (1964), וקבע שיא אולימפי חדש של 122.5 ק"ג בלחיצה, ושיא עולם של 152.2 ק"ג בדחיקה. למרות היכולת הגבוהה ותוצאת סיכום של 382.5 ק"ג, החמיץ ברגר את מדליית הזהב לאחר שיריבו העיקרי מיפן הניף 15 ק"ג יותר ממנו.
היכל התהילה.
נפטר ב-4 ביוני 2022.
גלות יהויכין
שר (פירושונים)
איש הווינבגו
איש הווינבאגו (באנגלית: Winnebago Man) הוא סרט תיעודי אמריקאי משנת 2009 בבימויו של בן שטיינבאוור, אודות תופעת אינטרנט שיצרה סרטון פרסומת משנת 1989 למיני ואן של חברת וינבאגו. הסרטון הכיל התפרצויות של זעם וקללות מאיש המכירות המפרסם, ג'ק רבניי. הסרטון הופץ במקור כבדיחה פנימית בין יוצרי הסרט ואנשי החברה המפרסמת, אך עותקים שלו התפשטו באופן ויראלי ברחבי העולם, תחילה בקלטות VHS, ולאחר מכן באמצעות אתר YouTube ואתרי שיתוף סרטונים נוספים, שהקנו לאיש המכירות את התואר "האיש העצבני ביותר בעולם". קטעי הפספוסים בסרטון נהפכו לקאלט ומשפטי מפתח מתוכו צוטטו בטלוויזיה ובקולנוע.
שני עשורים לאחר יצירת הסרטון, שב הסרט התיעודי לבדוק את הסיפור סביב יצירת הסרטון, וכיצד הוא השפיע על האדם המופיע בו.
הסרט הועלה להקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים סאות' ביי סאות'ווסט באוסטין שבטקסס ב-14 במרץ 2009 ויצא לבתי הקולנוע ב-9 ביולי 2010. גרסה בת 60 דקות של הסרט שודרה בערוץ 4 של ה-BBC, ב-30 באוגוסט 2010. בישראל שודר הסרט ב-6 במאי 2010 בערוץ 8.
ביקורות ופרסים.
עם יציאתו קיבל איש הווינבאגו תשבחות ממבקרי קולנוע. אתר Rotten Tomatoes דיווח על 90 אחוז ביקורות חיוביות מתוך הצטברות של 49 ביקורות.
רייצ'ל סאסלו מהוושינגטון פוסט כתבה כי הסרט "מעלה שאלות מסקרנות על תרבות ההשפלה המקוונת ועל ההרס של החיים האמיתיים שנגרם בעקבותיה". רוג'ר איברט מהשיקגו סאן טיימס טען כי "למרות שאנו מגלים הרבה על הנזיר הווירטואלי הזה ואנו מפתחים הערצה לעקרונות הרגזניות שלו, הסרט משאיר כמה שאלות בלתי פתורות".
הסרט זכה לפרסים בפסטיבלים שונים:
פורטוגל באירוויזיון
פורטוגל השתתפה באירוויזיון כ-51 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות ב-1964. פורטוגל נעדרה מהתחרות 5 פעמים ב-1970, 2000, 2002, 2013 ו-2016. ב-2017 נשלח סלבדור סובראל כנציגה של פורטוגל עם השיר "Amar pelos dois", ולאחר 49 פעמים בהן השתתפה בתחרות, פורטוגל קטפה לראשונה בתולדותיה את המקום הראשון בתחרות.
הישגים.
עד לניצחונה של פורטוגל בתחרות שנערכה בקייב, היא נחשבה על ידי רבים למדינה עם הכי מעט הישגים בתולדות התחרות אחרי שבמשך שנים הייתה המדינה שהשתתפה בתחרות האירוויזיון מספר הפעמים הרב ביותר מבלי לנצח בה. טרם ניצחונה של פורטוגל בתחרות, היא התמקמה כ-3 פעמים במקום האחרון בתחרות (פעמיים בהן היא לא קיבלה ולו נקודה אחת בתחרות) ומעולם לא סיימה את התחרות בתור אחת מחמש המדינות המובילות בגמר התחרות. כמו כן, פורטוגל היא המדינה הראשונה שסיימה במקום האחרון עם 0 נקודות כבר בפעם הראשונה בה השתתפה בתחרות והיא אחת משמונה המדינות היחידות שהתמקמו במקום האחרון בתחרות כבר בהשתתפות הראשונה, יחד עם אוסטריה, מונקו, מלטה, טורקיה, ליטא, צ'כיה וסן מרינו.
החל משנות ה-90, פורטוגל התחילה תקופה בה היא נחלה הצלחה יחסית לשנים הקודמות. ב-1991, בפעם הראשונה לאחר יותר מעשור בו פורטוגל לא הצליחה להתמקם באחד מעשרת המקומות הראשונים, הגיעה פורטוגל למקום ה-8 עם השיר "Lusitana paixão" של דולסה פונטס. שנתיים לאחר מכן, פורטוגל הצליחה שוב להתמקם באחד מעשרת המקומות הראשונים כשהגיעה למקום ה-10 עם השיר "A cidade (até ser dia)" של אנבלה. שנה לאחר מכן, פורטוגל שוב הגיעה למקום ה-8 בתחרות עם השיר "Chamar a música" של שרה טווארס. באותה תקופה פורטוגל השיגה את הישגה הטוב ביותר טרם זכייתה בתחרות אירוויזיון 2017 שנערכה בקייב, אוקראינה, כאשר הגיעה למקום ה-6 עם 92 נקודות בתחרות אירוויזיון 1996 עם השיר "O meu coração não tem cor" של לוסיה מוניז. עם זאת, התקופה הטובה של פורטוגל הגיעה במהרה לקיצה כאשר היא התמקמה בתחרות אירוויזיון 1997 שנערכה בדבלין, אירלנד, במקום ה-24 והאחרון עם 0 נקודות עם השיר "Antes do adeus" של סיליה לוסון. הייתה זאת הפעם השלישית בתולדותיה של פורטוגל בה היא הגיעה למקום האחרון בתחרות. השיגה הגרוע ביותר של פורטוגל בגמר תחרות אירוויזיון הוא המקום ה-26 עם 39 נקודות עם השיר "O jardim" של קלאודיה פסקואל אליו הגיעה בתחרות אירוויזיון 2018, אותה אירחה לראשונה בשטחה. לאחר ניצחונה בתחרות, הפכה פורטוגל לאחת המדינות שזכו בתחרות אך מעולם לא התמקמו במקום השני בגמר התחרות יחד עם פינלנד, סרביה, לוקסמבורג, יוון, אסטוניה, לטביה, יוגוסלביה ואוסטריה. כמו כן, פורטוגל היא בין המדינות היחידות בתחרות שמעולם לא שלחה שיר בשפה שאינה השפה הרשמית במדינה. ב-2018, השנה בה אירחה את התחרות, בתום שלב הגמר, הסתבר כי בפעם הרביעית בתולדותיה הופעתה הגיעה למקום האחרון.
מיוחד היה שירה של פורטוגל בתחרות אירוויזיון 1975, "Madrugada" של דוארטה מנדס, שהיווה סמל לחגיגה בעקבות סדרת אירועי "מהפכת הציפורנים" שחוותה המדינה בשנה הקודמת. היסטוריון התחרות, , אמר בספרו "The Eurovision Song Contest – The Official History" כי דוארטה מנדש, נציגה של פורטוגל לתחרות, נבדק בקפידה על ידי גורמי הביטחון מספר פעמים טרם עלייתו לבמה כדי להבטיח שלא נשא עמו את מדי הצבא הפורטוגלי או כל סוג של כלי נשק.
פורטוגל נחשבת לאחת המדינות הפחות מוצלחות בתחרות האירוויזיון ומראשית ימיה בתחרות ועד ימינו כמעט ולא הצליחה להתברג למקומות מכובדים בתחרות ולעיתים קרובות אף כשלה להעפיל לגמר התחרות משלב חצאי-הגמר. פורטוגל הצליחה להעפיל לגמר התחרות משלב חצאי-הגמר החל משנת 2004 רק כארבע פעמים בשנים 2008, 2009, 2010 ו-2017. ב-2018 פורטוגל העפילה ישירות לגמר התחרות עקב היותה המדינה המארחת וניצחונה בשנה הקודמת. עקב אי-עלייתה לגמר התחרות משלב חצאי-הגמר, פורטוגל פרשה במחאה בשנות ה-2010 משתי תחרויות אירוויזיון: 2013 ו-2016.
בסוף שנות ה-90, יצר השחקן והקומיקאי הבריטי סטיב קוגן דמות בשם "טוני פרינו" לסדרת הקומדיה הטלוויזיונית שלו. "טוני פרינו" הוא לכאורה זמר פורטוגלי הזוכה בתחרות האירוויזיון. דמותו נוצרה בהשראת סטריאוטיפ של זמרים ובדרנים שנראו לעיתים קרובות בתוכניות טלוויזיה אירופיות בשנות ה-70 ושנות ה-80. כמו כן, גם רשות השידור הבריטית, BBC, הפיקה תוכנית חד-פעמית בשם "The Tony Ferrino Phenomenon" בשנת 1997.
היעדרויות.
פורטוגל נעדרה מהתחרות 5 פעמים משהחלה להשתתף באירוויזיון:
היעדרותה הראשונה התרחשה ב-1970 כאשר החליטה פורטוגל לא להשתתף בתחרות עקב התוצאה השנויה במחלוקת בתחרות אשתקד, בה ניצחו ארבעה שירים בתחרות. כתוצאה מכך, מספר מדינות, ביניהן פורטוגל, פינלנד, נורווגיה, שוודיה ואוסטריה, החליטו להשתתף בתחרות ב-1970. מסיבה זאת, סרג'יו בורחס שנבחר כנציגה של פורטוגל, לא השתתף בתחרות.
היעדרותה השנייה של פורטוגל התרחשה ב-2000 עקב התוצאות הנמוכות שקיבלה בחמש השנים שקדמו להיעדרות, ולכן איגוד השידור האירופי פסל את האפשרות שהיא תשתתף בתחרות באותה שנה. ניפוי שיר לאחר שנבחר בתחרות מקומית, תוך השקעת משאבים בארגונה, גרמה אי-נחת בקרב רשתות השידור המשתתפות בתחרות, ולפיכך שונתה המדיניות בשנים שלאחר מכן. כדי לפתור מחלוקות, החל משנת 2004 הונהגה שיטת חצאי-גמר.
פורטוגל נעדרה מהתחרות בפעם השלישית ב-2002 עקב בעיות כלכליות של רשות השידור הפוטוגלית. לאחר פרישתה של פורטוגל, איגוד השידור האירופי נתן את האפשרות למדינה אחרת להשתתף במקומה. באותה שנה, לטביה השתתפה במקום פורטוגל, וניצחה בתחרות.
פורטוגל נעדרה בפעם הרביעית מהתחרות ב-2013 עקב בעיות כלכליות של רשות השידור הפורטוגלית.
פורטוגל החליטה להיעדר בפעם החמישית מהתחרות ב-2016 לאחר קיומה של התחרות ב-2015 שבה כשלה לעלות לגמר משלב חצי-הגמר. שנה לאחר מכן, כאשר שבה לתחרות, היא קטפה את המקום הראשון בתחרות לראשונה בתולדותיה.
יחסי פורטוגל וספרד באירוויזיון.