במסכת כתובות נחלקו רבן גמליאל ורבי יהושע בקשר לדינה של אשה שזנתה עם אדם וטוענת שהאדם כשר ועל כן היא או עוברה אינן פסולות להנשא לכהונה. רבן גמליאל אומר שמאמינים לה ורבי יהושע טוען שלא ניתן להאמין לה עד שתביא ראייה שמדובר באדם כשר. הגמרא משווה מחלוקת זאת למחלוקת במסכת עדויות על אלמנת עיסה וטוענת שיש סתירה בין דעתו של רבי יהושע בשני המקומות וכן שיש סתירה בין דעתו של רבן גמליאל בשני המקומות. הגמרא מיישבת שרבי יהושע מכשיר את אלמנת עיסה מפני שיש בה ספק ספיקא ושרבן גמליאל פוסל את אלמנת עיסה מאחר שאין מי שטוען טענת ודאי כמו שיש אצל האישה שזנתה.
יש המפרשים בדברי רבן גמליאל, שבמקרה של אלמנת עיסה אין להכריע על פי הכללים המקובלים, שכן התורה מסרה את ההכרעה בענייני נישואין לידי בעל הדין עצמו, ובמקרה והוא עצמו מסופק הדבר נותר ספק, וספק איסור - לחומרא. ויש המפרשים, שעל אף שמעיקר הדין ניתן היה להכשיר את אלמנת העיסה, מעלה עשו ביוחסין, שכן חכמים החמירו ביותר בדיני נישואין של כוהנים.
הגמרא בכתובות ממשיכה וכותבת שהמחלוקת באלמנת עיסה נוגעת רק כשהפסול הוא חללות, אבל לא פסול אחר - כמו ממזר, נתין, או עבדות.
אופן התערבות הפסול.
קיימות מספר שיטות בראשונים בפירוש אלמנת עיסה.
רש"י בקידושין כותב שאלמנת עיסה היא אלמנה של בעל שהיה ספק חלל ו"בעלה היה ספק והיא באה מכוחו" ולכן היא נחשבת ספק ספיקא.
רש"י בכתובות מפרש בשם רבי יוסף טוב עלם שמדובר באדם שהיה בן של אשה שספק התגרשה מבעלה הראשון זמן קצר לפני שהוא נפטר ומיד לאחר מכן היא נישאה לבעל שני שהיה כהן, ונולד לה בן אשר לא ידוע אם הוא בן של בעלה הראשון או של בעלה השני. בכך יש בבן של אלמנת העיסה שני ספקות, הראשון האם הוא הבן של הבעל הראשון או הבעל השני, והשני שגם אם הוא הבן של הבעל השני, האם אמו הייתה אלמנה המותרת לכהן או שאמו הייתה גרושה ואז היא אסורה לכהן והוא חלל.
המאירי מפרש שהבן היה בנו של כהן שספק גירש את אשתו, ואחר כך הוא החזירה ויש ספק האם אמו התעברה לפני ספק הגירושין או אחרי ספק הגירושין.
הרשב"א מפרש שהבן נולד לאם שבעלה גירש אותה גירושי ספק והיא נישאה לאדם אחר תוך פחות משלושה חודשים מגירושי הספק והבן של אלמנת העיסה נולד באופן שיש ספק האם הוא הבן של הבעל הראשון והוא כשר או שהוא הבן של הבעל השני ואם גירושי הספק לא היו גירושין אז אמו הייתה אשת איש והוא ממזר.
לפי פירוש הריב"א, מדובר באלמנה ממשפחה שהתערב בה ספק ממזר, כך שיש באלמנה זו שני ספקות: ספק אם נישאה לאותו אדם, וגם אם נניח שכן, השאלה היא אם הוא היה אכן ממזר.
י. ל. מיזס
י&quot;ל מיזס
י.ל. מיזס
חדשות מטוגנות
חדשות מטוגנות (באנגלית: The Onion Movie) הוא סרט קומדיה שנכתב על ידי עורכי העיתון הסאטירי "The Onion", רוברט ד. סיגל וטוד הנסון בשיתוף עם צוות הכותבים של העיתון. הסרט צולם במהלך 2003, אך הופץ ב-DVD ב-3 ביוני 2008.
עלילה.
הסרט מתמקד סביב מגיש ערוץ החדשות, נורם ארצ'ר, שנאבק בהשתלטות ההנהלה בעבודתו. העלילה מתפצלת למערכונים קצרים ברוח ההומור האופייני לעיתון, הכולל פארודיות בתרבות הפופ, סטראוטיפים גזעניים וקריירת המשחק של אמן הלחימה סטיבן סיגל.
במרכזה מגיש חדשות מתוסכל שרוצה להגיש חדשות רציניות על מלחמה במזרח התיכון בזמן ששובר קופות חדש בכיכובו של
אומן הלחימה סטיבן סיגל מגיע לקולנוע וצוות השידור ירצה לפרסם אותו בכל מחיר
תהליך ההפקה.
בשנת 2003 פורסם כי אולפני Fox Searchlight מפיקים סרט שנכתב על ידי כותבי "The Onion" שנקרא אז "The Untiteled Onion Movie" שייבוים על ידי הבמאי טום קונטץ.
אחרי דחיות רבות והקרנות ניסיון לקהל, הסרט נגנז והפצתו לקולנוע בוטלה על ידי Fox Searchlight, אך New Regency Productions המשיכו בהפקת הסרט.
החייאת ההפקה והפצה.
בנובמבר 2007 הודיעו אולפני Fox Searchlight כי יפיצו את הסרט על גבי DVD. קדימון לסרט הופיע במארזי ה-DVD של היטמן, ועוד.
ביוני 2008 חברת פוקס המאה ה-20 הפיצו את "חדשות מטוגנות" ב-DVD.
הסרט בישראל.
בישראל הסרט לא הופץ מסחרית ב-DVD אך הוקרן בערוץ HOT Fun בחברת הכבלים HOT, תחת השם "חדשות מטוגנות" החל מ-2009.
אייל בוחבוט
אייל בוחבוט (נולד ב-5 במאי 1968 במעלות) הוא במאי, שחקן ומוזיקאי, איש תיאטרון ופעיל בתחום מדיניות החינוך הלא פורמלי במערכות החינוך ובבתי הספר התיכונים בישראל.
ביוגרפיה.
אייל בוחבוט, בנו של שלמה בוחבוט, לשעבר ראש עיריית מעלות-תרשיחא, הוא בוגר הפנימייה החקלאית בנהלל. הוא החל את הקריירה המוזיקלית בסוף שנות השמונים, בלהקת פיקוד דרום. השתתף בביצוע השיר "יונה עם עלה של זית" של הלהקה, שזכה במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון במסגרת חגיגות הזמר העברי בערד בשנת 1987. ב-1991 הופיע במחזמר "שיער" בתפקיד הראשי כג'ורג' ברגר.
מוזיקה משחק בתיאטרון וטלוויזיה ורדיו.
במחצית הראשונה של שנות התשעים, שיחק בתפקיד ראשי במחזמר שיער מבית טלית הפקות ב-1991. כמו כן, שיחק במחזה אחים בדם ב-1990, השתתף בפסטיגל 1993 והקליט אלבום בשם "כביש מספר 89" שיצא באן אם סי ב-1994, ושיחק במחזמר ״הגיבן מנוטרדאם בהפקת תיאטרון יובל ולירן הפקות 1996.
בין השנים 1998- 1999 שיחק בסדרת הטלוויזיה "כסף קטלני" והגיש את תוכנית הרדיו "קבלני לילה" ברדיו 99. בשנת 2000 שיחק במחזמר ״פוקהונטס״ בהפקת טבת סרטים ומשגב עורי הפקות. שנה לאחר מכן, גילם שני תפקידים ראשיים בהבימה: "כריש פטיש" ב-2001 ו"הם יורים גם ביונים" ב-2002, כמו כן שיחק ב"נאסר-א-דין" שהוצגה בהבימה ב-2002 ובבוסתן ספרדי. במקביל, שיחק בסדרות הטלוויזיה: "חבורת בולדוזר" ב-2001 וב"כאן ועכשיו" ב-2002.
ב-2000 ייסד, הפיק וניהל את להקת חמסה שהוחתמה באן אם סי ופעלה עד 2004.
מאז 2003 עזב את העיר תל אביב לטובת בימוי ולימוד התיאטרון בפריפריה.
בדצמבר 2010 הוציא את הסינגל "עד שאחזור", שכתב עבורו זאב נחמה. חודש לאחר מכן הוציא סינגל נוסף בשם "למדנו לפגוש", שכתב והלחין בעצמו.
בספטמבר 2011 ייסד את תיאטרון "הבימה הגלילית" כזרוע של התיאטרון הלאומי "הבימה", וביחד עם משרד התרבות ביים שתי הצגות עם שחקנים מהגליל המערבי: "קן הקוקייה" ו"השוטר אזולאי". האחרונה הציגה באולם "רובינא" ב"הבימה" ביוני 2013.
ב-2022 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "שנות ה-90".
משחק ושירה.
רדיו.
שדרן רדיו, "מתנות קטנות" רדיו צפון 104.5
בימוי וכתיבה.
2012 - ייסד את התיאטרון הבימה הגלילית בשיתוף תיאטרון "הבימה" בגליל המערבי.
2011 - ייסד את תיאטרון פלסטלינה בצבעים באשדוד. התיאטרון מורכב חציו מנוער בעל צרכים מיוחדים וחציו עם נוער מבתי הספר התיכוניים בעיר. איתם העלה הצגה אשר כתב וביים, "חדר משלי", המבליטה את השונות בחברה הישראלית.
2011 - ייסד את תיאטרון קריית אתא
2011 - ייסד את תאטרו-נוער קריית ביאליק בשיתוף עיר ללא אלימות.
ביים הצגה פרי עטו "אדוני ראש הממשלה" לתיאטרון עיוורים וכבדי ראייה בעיר אשדוד.
2013 ביים הצגה פרי עטו, "על גג העולם", עבור נוער בסיכון קריית ביאליק.
2014 כתב מחזה מקורי, "כאן - פורקן", המתאר את 24 השעות האחרונות במעוז פורקן על שפת תעלת סואץ ערב מלחמת יום הכיפורים.
החל מ-2012 משמש כבמאי ומורה תיאטרון לנוער בסיכון בבתי ספר תיכוניים וברשת אורט הארצית.
החל מ-2011 משמש כבמאי המתמחה בעבודה עם אוכלוסייה עם צרכים מיוחדים.
הרשות השנייה.
בשנים 2005–2009, כיהן כחבר מועצת הרשות השנייה, בתפקיד יו"ר ועדת הרדיו האזורי ויו"ר ועדת הטלוויזיה. במסגרת תפקידו כיו"ר ועדת הרדיו האזורי, ניהל והוביל רפורמה, שעיקרה מהפך רגולציה בתחום זה, ובתפקיד יו"ר ועדת אד-הוק להורדת הווליום בפרסומות בטלוויזיה והביא לירידה משמעותית בעניין זה.
כיו"ר ועדת הטלוויזיה, היה מראשי המובילים לרפורמה בתחום הטלוויזיה המסחרית, "מיקוד הרגולציה" ("מתווה בוחבוט"), ויישם אג'נדה שעיקרה ביזור התקשורת בפריפריה: בין היתר, פעל לפתיחת אולפן טלוויזיה בנתיבות ושיפור מעמדה של הפריפריה בתקשורת.
בתחום התוכן והיצירה המקומית, פעל להגדלת תקציבי הפיתוח מ-1% ל-10% אחוזים, כשמתוכם 5% יועדו ליוצרים ומפיקים מהפריפריה הגאוגרפית או המגזרית. כמו כן, קידם הזרמת תקציב מקופת הרשות השנייה עבור הפקות בפריפריה ופרס התיאטרון בבאר שבע. במקביל, קידם שינויי כללים בתחום הפרסומות, ובעיקר מניעת שימוש שאינו מוסרי או ערכי בבעלי חיים, בשפה העברית ובצנעת הפרט.
יוסף מילט
יוסף מִילֶט (Milet; 15 באפריל 1889 – 13 בנובמבר 1947, ל' בחשוון ה'תש"ח) היה מוזיקאי, מורה, מלחין ומנצח מקהלות יהודי יליד גליציה שפעל בארץ ישראל ובאוסטריה. מראשוני המורים למוזיקה בארץ ישראל ומחלוצי הזמר העברי.
קורות חיים.
יוסף מילט נולד בדומברובה שליד טרנוב בגליציה המערבית (אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית). למד בילדותו עם אביו שהיה מורה לעברית ולתנ"ך.
מאוחר יותר למד אצל החזנים משה שור וזיידל רובנר (מרגובסקי) ובאקדמיה למוזיקה בווינה.
בשנת 1920 עלה לארץ ישראל. מילט לימד תאוריה של המוזיקה בבית הספר לנגינה שנקרא אחר כך הקונסרבטוריון שולמית בתל אביב; עם תלמידיו נמנו יהודה שרת ופואה גרינשפון. בשנת 1928 נסע לווינה להשתלמות. עבד שם כמורה במדרשה לחזנים של יהודה ליב מילר וניצח על כמה מקהלות. החזן עמנואל פראנקל מבית הכנסת הפולני בווינה היה מטובי המבצעים של יצירותיו, אבל סירב להקליט.
בשנת 1932 נאלץ להפסיק את עבודתו. בשנת 1938, כשאוסטריה סופחה לגרמניה הנאצית, נמלט מילט לאיטליה, ומשם לטורקיה.
בטורקיה נעצר ונשלח למאסר עד לשנת 1944.