הלהקה הקליטה כמה שירים באופן עצמאי, ולהיטה הראשון של הלהקה שיצא כסינגל באוגוסט 1989 היה "שולה". השיר עסק במפגש עם זונה (). שיר זה זכה להצלחה ולהשמעות רבות ברדיו. עם זאת, כאשר הוצע ללהקה להופיע במסגרת התוכנית "סופסופ" (תוכנית אירוח בהנחיית גבי גזית ששודרה בערוץ הראשון), הותנתה ההופעה בהחלפת המילים הפרובוקטיביות במילים אחרות (). הלהקה שהייתה להוטה להופיע בטלוויזיה הסכימה להתניה. למחרת הופיעה בעיתונים השוואה בין המילים המקוריות למילים החלופיות, והושמעה ביקורת על כך שהלהקה נאלצה להתכופף ולהתפשר על מנת להופיע. בהופעות מאוחרות יותר בטלוויזיה, הופיעה הלהקה עם המילים המקוריות. בתחילת 1990 הוציאה הלהקה את הסינגל השני שלה "בלומברג".
בנובמבר 1990, לאחר שהפסנתרן איתי רוזנבאום הוחלף על ידי זוהר כחילה, הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון, אטרף 2, בהפקה עצמאית בשותפות עם אולפני טריטון, ובהפצת אן אם סי. בין היתר התפרסמו מאלבום זה השירים "כשאת מגרדת", "אודליה", "בלומברג", ו"יום סבבה" – גרסה עברית לשיר "לה במבה", בהשתתפות שלומי שבת. מילות השירים נכתבו על ידי רובנס, והולחנו על ידי רובנס ואזוס. השיר "יום סבבה" נכלל גם באלבום הסולו השלישי של שבת "אל תלכי רחוק מדי" שראה אור בשנת 1991.
בשנת 1992 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, קונגה, אף הוא בהפקתו של עמיר בן-משה, אך עם מעורבות גדולה יותר של כחילה, בנארי ואזוס בעיבודים ובהלחנה. בין היתר התפרסמו מאלבום זה השירים "ענבל" ו"ירושלים", וכן גרסאות כיסוי בסגנון לטיני לשירים "קפה טורקי" ו"רינה". מילות השירים באלבום נכתבו על ידי רובנס.
לאחר הוצאת האלבום הצטמצמה פעילות הלהקה, עד שבשנת 1994 היא התפצלה ואנשיה הקימו להקות אחרות. בשנת 1995 חזרה הלהקה לפעול יחד, והוציאה את אלבומה השלישי, לטיני / עברי / לטיני (בהוצאת הד ארצי). הלהיט המוכר ביותר באלבום הוא השיר "מנגו בננה".
בשנת 1997 הוציאה הלהקה אלבום אוסף בשם האוסף, אשר כלל גם 4 גרסאות כיסוי שלא פורסמו עד אז (ביניהן גרסה לטינית לשיר "אין כמו יפו בלילות").
לאחר הוצאת אלבום האוסף, דעכה פעילותה של הלהקה. בשנת 1998, במסגרת הפרויקט "עבודה עברית", חידשה הלהקה את שירו של אריק לביא, "שיר הקטר". בשנת 1999 הקליטה הלהקה שיר נוסף בשם "קונדום", שנפסל לשידור עקב תוכנו המיני-פרובוקטיבי, העוסק בקונדומים.
לאחר פירוק הלהקה.
בינואר 2008 הוציא לאור רובן סלמון אלבום סולו.
בינואר 2011 התאחדה הלהקה לרגל מופע השקה של אלבום הסולו הראשון של דורון רפאלי.
ב-28 בספטמבר 2013 שוב התאחדה הלהקה לצורך הופעה חד-פעמית, במסגרת אירועי הסגירה של הרדיו-בר "תדר" בתל אביב.
ביוני 2016 דווח שוב על איחוד צפוי של הלהקה וימים אחדים לאחר מכן הוצגה הלהקה כאשר במתכונתה החדשה, במקום הסולן רובנס, הוצב הסולן ארתור כץ. השיר הראשון שהוציאה באיחוד 2016 הוא "מדינה בפיתה". במהלך 2017 הופיעה הלהקה עם פבלו רוזנברג.
אהרוני
רן נקש
רן נקש (נולד ב-3 ביולי 1978, חיפה) הוא מתאגרף ישראלי מקצועני.
ביוגרפיה.
נקש החל להתאמן באמנויות לחימה כשהיה בן עשר. במקור התמחה באיגרוף תאילנדי ואף הגיע למקום השני בתחרות בינלאומית באמנות לחימה זו, שנערכה בתאילנד ב-1997. בזמן שירותו הסדיר בצה"ל שימש כמדריך קרב מגע. הוא המשיך לעסוק בהדרכת ענף זה גם לאחר שחרורו ובין השנים 2002–2007 שימש כראש יחידת קרב מגע במערכת בתי המשפט בישראל. החל מ-2007 הוא מתפקד כראש מדור קרב מגע בצה"ל.
נקש עבר הסבה לאיגרוף מקצועני ב-2006 והשתתף מאז ב-26 קרבות, שמתוכם ניצח ב-25, 18 בנוקאאוט. בזכות ניצחונותיו המרובים בנוקאאוט, שכמה מהם הושגו תוך שניות מעטות מתחילת הקרב, זכה לשם הזירה "Sweet Dreams".
בפברואר 2008 הופיע נקש בתוכנית "Fight Quest" של ערוץ דיסקברי, שם הדגים טכניקות מאמנות הלחימה הישראלית קרב מגע.
ב-2 באפריל 2011 השתתף בקרב על חגורת אליפות העולם במשקל בינוני-כבד של התאחדות WBO מול המתאגרף הגרמני מרקו האק ובו הפסיד בנקודות בתום שנים-עשר סיבובים.
ג'ובאני פונטו
ג'ובאני פונטו (Giovanni Punto; 28 בספטמבר 1746 - 16 בפברואר 1803) היה שם הבמה של אחד מאמני קרן היער הגדולים והחשובים ביותר שפעלו בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19.
ביוגרפיה.
פונטו נולד כ-Jan Václav Stich ב-Žehušice שבבוהמיה, שם גם קיבל את עיקר הכשרתו המוזיקלית כנגן קרן יער וככנר. בשנות ה-20 לחייו עבר לאיטליה, ושם שינה את שמו הבוהמי הקשה לביטוי לשם הבמה ג'ובאני פונטו. אחרי תקופת מה בשירות תזמורות חצר שונות ברחבי בוהמיה וגרמניה הוא עבר לפריז, בה פעל רוב חייו.
החל משנת 1796, פונטו החל לערוך מסעות הופעות כקרנן בכל רחבי אירופה. מוצרט שמע את פונטו מנגן בפריז והיה נלהב במיוחד. מאוחר יותר שמע גם בטהובן את פונטו וכתב לו, בשנת 1800, את הסונאטה לקרן יער ולפסנתר אופוס 17, אותה ביצע יחד איתו סמוך למועד הכתיבה.
בנוסף להיותו נגן וירטואוז פונטו היה גם מלחין. הוא כתב כ-30 קונצ'רטי לקרן יער ויצירות קאמריות רבות לקרן. ביניהן שש רביעיות לקרן יער, בסון, ויולה וכינור.
חשיבותו הרבה של פונטו באה לידי ביטוי בכמה מישורים.
ראשית, בימיו של פונטו הייתה קיימת "חלוקת עבודה" בין הקרננים, כלומר היו נפוצים שני סוגים של נגינה בקרן יער. קרנני באסו - כינוי קרננים שניגנו תפקידים נמוכים ומרובי פאסאז'ים מהירים וקפיצות רגיסטרים. וקרנני אלטו- קרננים שניגנו תפקידים גבוהים, ליריים ושירתיים. פונטו איחד את שתי האסכולות, על ידי פיתוח טכניקת השימוש בכף היד השמאלית בתוך הפעמון. טכניקה זו אפשרה נגינה של צלילים נוספים שלא היו אפשריים קודם לכן. פונטו היה הראשון שניגן את שני התפקידים באותה מידה של הצלחה, ותרומתו ניכרת גם היום בכך שאופיו של הכלי הוא מצד אחד שירתי לירי ומצד שני תרועתי ו"בראסי".
שנית, פונטו הציג את רעיונותיו על נגינה בקרן ואת הווירטואוזיות של נגינתו בפני המלחינים הגדולים של תקופתו. ללא הכרות זו של המלחינים עם הקרן ויכולותיה בידי אמן אמיתי, הם לא היו משתמשים בה כפי שהשתמשו. הרי הם, בייחוד בטהובן, אלה שהכניסו את הקרן ככלי לירי נוסף בתזמורת, שווה מעמד לזה של כלי נשיפה מעץ. בניגוד למעמדה של החצוצרה, לדוגמה, שנשאר תפקיד הרמוני וריתמי בלבד באותן שנים.
שלישית, הקשור לסעיף הקודם, חשיבותו של פונטו היא לא רק בקידום חשיבותה של הקרן בתזמורת ובהרכב הקאמרי הקלאסי, אלא גם ההרחבת הרפרטואר הסולני לקרן. מוצרט הועיד את הסינפוניה קונצ'רטנטה לכלי נשיפה KV297B ואת החמישייה לכלי נשיפה ופסנתר במי במול מז'ור, ק. 452 לפונטו. שם אפשר להיווכח בהיקף השפעתו של פונטו ובסגנונו המיוחד. וכמוהו גם בטהובן, בסונאטה שהוזכרה לעיל, בשביעיה המפורסמת ובסימפוניות.
פונטו נפטר ממחלה בפריז ב-16 בפברואר 1803, ונערכה לו לוויה מפוארת, ובה נוגן הרקוויאם של מוצרט.
פרנץ דאנצי
מפלגת הנשים הלאומית
ג'רמי קלארקסון
ג'רמי צ'ארלס רוברט קלארקסון (באנגלית: Jeremy Charles Robert Clarkson; נולד ב-11 באפריל 1960) הוא שדרן רדיו, עיתונאי, חקלאי וסופר בריטי המתמחה בעולם הרכב. מוכר בעיקר כמנחה תוכניות הרכב הפופולריות "טופ גיר" ו"המסע הגדול", לצידם של ריצ'רד האמונד וג'יימס מיי. כמו כן, הוא כותב טור שבועי עבור סאנדיי טיימס וסאן.
פרט לעולם המוטורי, קלארקסון נוהג להגיש תוכניות וכן לכתוב בתחומים נוספים, דוגמת היסטוריה והנדסה.
ביוגרפיה.
קלארקסון נולד בעיר דונקסטר שבצפון אנגליה לשירלי גבריאל, מורה במקצועה, ולאדוארד גרנוויל קלארקסון, סוכן מכירות. הוריו של קלארקסון, שהיו בעלי עסק למכירת כיסויי צמר לקנקני תה, החליטו כי בנם ירכוש השכלה ויקבל חינוך בבית ספר פרטי, תהיה העלות אשר תהיה.
כאשר היה בן 13, תפרו הוריו של קלארקסון לכל אחד מילדיהם דובוני פדינגטון מצמר שבמהרה הפכו לפופולריים עד מאוד. לאחר שקיבלו את הזכויות על מכירת דובונים אלו, השניים החלו לייצר ואף למכור אותם במסגרת העסק שבבעלותם. הודות למכירת הדובונים, שהתבררו כהצלחה מסחררת, קלארקסון החל ללמוד בבית הספר היל האוס שבדונקסטר, ואחר כך בבית הספר רפטון. לימים, העיד קלארקסון כי סבל מאוד בבית הספר רפטון מאחר שהיה שרוי בדיכאון והיה נתון לבריונות. בין השאר סיפר כי נזרק לבריכת מים קרים, ארונו הפרטי ניזוק, וכי בגדיו הושחתו. לפי תיאורו, קלארקסון סולק מבית הספר מאחר ש"שתה, עישן והיווה מטרד לעצמו".
חיים אישיים.
בשנת 1993 התחתן עם המנהלת האישית שלו, פרנסיס קיין. הזוג התגורר עם שלושת ילדיהם בעיירה צ'יפינג נורטון הממוקמת 18 קילומטר צפונית לאוקספורד וכ-90 קילומטר צפונית ללונדון. באפריל 2014 הזוג התגרש.
נכון לספטמבר 2020, קלארקסון נמצא בזוגיות עם ליזה הוגן.
בשנת 2007 היו קלארקסון ושותפו לתוכנית ג'יימס מיי האנשים הראשונים שהגיעו לקוטב הצפוני ברכב ונכנסו לספר השיאים של גינס.
קלארקסון ידוע כאדם שנוי במחלוקת עקב אופיו העוקצני. הוא ידוע בכך שנוהג לבטא באמצעי התקשורת השונים את דעותיו, ללא התחשבות ברגשות הציבור. לא פעם ספג ביקורת ממבקרים, פוליטיקאים, אנשי מקצוע וציבור הצופים, קוראים ומאזינים לתוכניותיו או מאמריו. מאידך תומכיו דווקא מצדדים בתכונות אלו ויש אפילו הקוראים לו להתמודד בבחירות לראשות הממשלה. קלארקסון אינו לוקח ברצינות הצעות אלו ואמר פעם בראיון "אני אהיה ראש ממשלה רע".
ללא ספק קלארקסון הצליח לחדור לתודעה הציבורית בזכות אופיו ועם הצלחתו הצליחה גם התוכנית "טופ גיר" להמריא ברייטינג וכיום היא התוכנית הנצפית ביותר בערוץ BBC 2.
קריירה.