בשנת 1959 נישאה לג'ון בלום, אותו פגשה כשהשניים היו סטודנטים, והשניים גרו בניו ג'רזי. ג'ון פיתח קריירה כעורך דין, וג'ודי עבדה כמורה, ונולדו להם שני ילדים. היא התגרשה מג'ון בשנת 1976. זמן קצר לאחר גירושיה נישאה לרופא בשם תומאס קיצ'נס, והתגרשה ממנו כעבור שלוש שנים. בשנת 1980 פגשה בג'ורג' קופר, מרצה למשפטים, וחייתה עמו שבע שנים בטרם נישאו. בלום וקופר חיים בניו יורק. קופר מטפל בענייניה העסקיים של בלום, בקבלת התמלוגים ובניהול אתר האינטרנט שלה.
הקריירה כסופרת.
את ספרה הראשון כתבה לאחר שבמשך כל חייה סיפרה לעצמה סיפורים, ומשבגרה, הצורך לספר סיפורים לא נעלם. כך, שכשילדיה היו עדיין בגיל הגן, כתבה בשנת 1969 את ספרה הראשון לילדים, סיפור מצויר בשם "The One in the Middle Is the Green Kangaroo". על אף שפרסמה שני סיפורים קצרים קודם לפרסום הספר, דחו הוצאות רבות את הספר במשך שנתיים וחצי, עד שהתקבל על ידי בית ההוצאה לאור "ריילי ולי". רק ספרה השלישי "אתה שומע, אלוהים? זו אני, מרגרט" הביא לפריצתה כסופרת, והיה נקודת מפנה בקריירה שלה. שנות ה-70 היו התקופה הפורייה ביותר בקריירה של בלום ובהן פרסמה 13 ספרים, לרבות ספרה המצליח והאהוב ביותר "אתה שומע, אלוהים? זו אני, מרגרט" (1970), "שילה הגדולה" (1972) ו"שמנונית" (1972). ספרים אלו יועדו לילדים בגילאים שונים. "שילה הגדולה" עסק בעולמה של ילדה בת 10 הסובלת מפחדים שונים, אך מנסה להסתיר אותם, בעוד ש"אתה שומע, אלוהים? זו אני, מרגרט" תיאר ברגישות את עולמה של ילדה, בת לאם נוצרייה ואב יהודי, החווה את משברי ההתבגרות המינית בגיל 12, לרבות לבישת החזייה וקבלת הווסת.
כתיבתה לילדים המשיכה גם לאחר שנות ה-70, אם כי בקצב מתון יותר. בין היתר פרסמה את סדרת "פשוש" (Fudge) המספרת על פארלי דרקסל בן ה-5 המכונה "פשוש" ואחיו פיטר, ואת סדרת "קוץ והמושלמת" (Pain and great) המציגים את אביגיל בת השמונה המכונה "המושלמת" ואחיה ג'ק בן השש המכונה "קוץ" (קיצור לקוץ בתחת). ספרים אלו מיועדים לקוראים צעירים בתחילת הקריאה.
בלום כתבה גם שלושה ספרי מבוגרים. "אשתתי" (1980), ו"נשים נבונות" (1983), הגיעו לראש רשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. מ"אשתתי" נמכרו ארבעה מיליון עותקים. בשנת 1998 יצא לאור ספרה "אחיות קיץ" שנמכר אף הוא במעלה משלושה מיליון עותקים. ספריה למבוגרים עוסקים בדרך כלל בנושאים "נשיים" ומתארות נשים בשלבים שונים של חייהן החוות חוויות רגשיות ומיניות.
בלום זכתה ביותר מתשעים פרסים ספרותיים, בארצות הברית, בבריטניה, באוסטרליה ובגרמניה הפרס היוקרתי ביותר בו זכתה היה מדליה שניתנה על תרומה מיוחדת לתרבות האמריקאית במסגרת "פרס הספר הלאומי", מדליה שניתנה בעבר לסופרים כארתור מילר ופיליפ רות ב-1996 זכתה בפרס מרגרט א. אדוארדס, המוענק על ידי איגוד הספריות האמריקאי, כאות הוקרה על תרומתה לספרות הילדים. ב-2000 קיבלה מספריית הקונגרס את אות "האגדה החיה של ספריית הקונגרס", על תרומתה למורשת התרבותית האמריקאית.
חייה והקריירה שלה היו נושא למספר ספרים, חלקם נכתבו על ידי בלום עצמה, או מתבססים על חלופת מכתבים שלה, וחלקם נכתבו על ידי אחרים.
חלק מספריה עובד לטלוויזיה. "שלך לנצח" היה לסרט טלוויזיה בשנת 1978. "פשוש" ו"שילה הגדולה" שודרו במסגרת "ABC Weekend Specials" סדרת סרטי ילדים ששודרה על ידי רשת ABC בשבת בבוקר בין 1991 ל-1995. בשנת 1995 שודרה סדרה בת 14 פרקים על פי ספרי "פשוש". בשנת 2011 צולם סרט קולנוע על פי ספרה "עיני נמר". חלק מסרטי הטלוויזיה, והסרט "עיני נמר" בוימו על ידי בנה לורנס. בשנת 2004 הגיעה בלום לסיכום עם אולפני וולט דיסני על הפקת הספר "דיני" לסרט קולנוע, אך הסרט טרם הופק.
סגנונה של בלום.
ספריה של בלום נכתבים בגוף ראשון, ומביאים התייחסות ישירה, מנקודת הראות של נער או נערה, לנושאים שנויים במחלוקת, מביכים או שהפכו לטאבו. השימוש בשפה ילדותית, ושתילת הנושאים ה"קשים" בתוך עולם המתייחס למגוון הנושאים המעסיקים את הילד, כגון מקומו בתא המשפחתי, היחס לחיות מחמד וכיוצא בזה מביאים לדיון בנושאים הקשים באופן טבעי תוך הזדהות מלאה של הקורא עם הגיבור. ההומור שבספריה, וההזדהות המלאה שחש הקורא עם הספרים המתארים עולם דומה לשלו, הביאו לכך שעל אף שבשנים האחרונות השתנו טעמי הקריאה, וקוראים צעירים אוהבים ספרים, שבדומה לסדרת הארי פוטר לוקחים את הקורא לעולמות רחוקים, ספריה של בלום, העוסקים בנושאים יום יומיים וגיבוריהם הם ילדים רגילים לחלוטין, נותרו פופולריים כשהיו.
מאבקה של בלום בצנזורה.
התייחסותה של בלום לנושאים רגישים כדת, דימוי הגוף ומיניות, הפכה את ספריה למטרה לצנזורה. הימין הדתי בארצות הברית העלה דרישות חוזרות ונשנות שספריה יוסרו מהמדפים בספריות הציבוריות. בעשור הראשון של המאה ה-21 בלום היא הסופרת שצברה את מספר הדרישות הרב ביותר להסרת ספריה מהמדפים. כתוצאה מכך הפכה בלום לאחד הקולות הבולטים בארצות הברית בדיון הציבורי העוסק בהתנגדות לצנזורה. לטענתה, ההתנגדות שהחלה בימין הדתי, עברה לאחר מכן גם למקומות אחרים בשמאל הליברלי, וכתוצאה מכך ספרניות ומורות שלא הסכימו מלכתחילה עם הצנזורה, נאלצו להסכים לה כדי לשמור על מקום עבודתן.
בשנת 1999, כאשר ארגוני ימין דתי האשימו את הסופרת ג'יי קיי רולינג כי ספרי הארי פוטר מעודדים ל"כישוף" וכי הוא "מרושע", יצאה בלום להגנת הסופרת ולהתנגדות לצנזורה, כשפרסמה מאמר אוהד בניו יורק טיימס.
בלום פעילה מאוד בארגונים המתנגדים לצנזורה כגון "הקואליציה הלאומית כנגד צנזורה" ואף ערכה ספר בשם "מקומות בהם לא התכוונתי להיות מעולם" (Places I Never Meant to Be) שיצא לאור בשנת 1999 וכלל אוסף סיפורים קצרים של סופרים שספריהם הוסרו ממדפי הספריות או צונזרו בצורה כלשהי בארצות הברית.
את דעתה על הצנזורה ביטאה במילים הבאות:
פעילות ציבורית נוספת.
בשנת 1981 ייסדה בלום את "קרן הילדים" (KIDS fund) שמטרתה לסייע לילדים לתקשר עם הוריהם. על מנת לממן את הקרן, הוציאה לאור בשנת 1986 ספר המורכב ממכתבים שכתבו אליה ילדים בשם "מה שילדיכם היו רוצים לספר לכם" (What Your Kids Wish They Could Tell You).
בלום תומכת בהקראה של ספרים בקול על ידי המורים לתלמידיהם, ומאמינה כי בדרך זו יכול המורה להביא את הסיפור בצורה המיטבית לקורא ולעודד את הקריאה.
מרטים אפונסו דה סואוזה
וייכרט
אסם (חברה)
קבוצה סדורה חלקית
פולינה אדמוב
פּוֹלינה אָדָמוֹב (ברוסית: Полина Адамова; נולדה ב-1970) היא מעצבת ספרים, תפאורה ותלבושות לתיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה.
פולינה אדמוב נולדה וגדלה במוסקבה. אביה היה פרופסור ולימד עיצוב ספרים באקדמיה לעיצוב גרפי ודפוס במוסקבה, ואמה היא ציירת, אשר שימשה שנים רבות כמעצבת ראשית בהוצאת ספרים במוסקבה. אדמוב למדה במשך חמש שנים עיצוב ספרים באקדמיה לעיצוב גרפי ודפוס במוסקבה והיא בעלת תואר שני בנושא. למדה בקורס עיצוב תיאטרון במשך שנה. עלתה לישראל בשנת 2001.
אדמוב מעצבת תפאורה ותלבושות לתיאטראות שונים בחו"ל החל משנת 1995, תיאטראות "סדנת פטר פומנקו" ותיאטרון ע"ש וכטנגוב במוסקבה, תיאטרון "מולודוי", תיאטרון סוזירה והתיאטרון הלאומי ע"ש פרנקו בקייב ו-Takoi Teatr בסנקט פטרבורג.
לתיאטראות שונים בישראל החל משנת 2003: תיאטרון מלנקי, התיאטרון הערבי-עברי ביפו, הבימה הייניקן קלאב, תיאטרון הבימה, תיאטרון הסמטה, אופרה בפרינג', תיאטרון צוותא, תיאטרון קונטקסט, תיאטרון החאן ותיאטרון היידישפיל. עסקה בעיצוב תפאורה ותלבושות בפרויקטים שונים בבתי ספר לתיאטרון בישראל (2001–2005). היא גם עיצבה לכל התיאטראות את התוכניות, העלונים, הכרזות ואתרי האינטרנט.
אדמוב הייתה מעצבת פרסומות בהוצאת "קומרסנט", מוסקבה. שימשה כמעצבת ספרים בהוצאות "איוון פרס" ו"רוסמן", "מיסל", ו"המוזיאון ע"ש פושקין" במוסקבה ובארגון ג'וינט ירושלים-מוסקבה, בהוצאות "ספרית מעריב", "ידיעות אחרונות" ו"גשרי תרבות". הייתה מעצבת ראשית במגזינים "זנווס", "מדווד", "מחא"ט הוצאה לאור" ו"ארכידום" במוסקבה. במגזינים "סלון" ו"קינותיאטר" בקייב ובמגזין "Time-Out" ישראל בשפה הרוסית. שימשה כמעצבת הגרפית הראשית לחלק מהצגות תיאטרון "גשר", מעצבת גרפית לתיאטרון קונטקסט ועיצבה כרזות ותוכניות לתיאטרון החאן.
מתגוררת בתל אביב עם בן זוגה, הסופר והמתרגם רועי חן, ולהם בן אחד.
שדוגרמה
תא T מסייע
תא T מסייע (באנגלית T helper או Th, מסומן THC ,+CD4 או TH), משתייך לתת-קבוצה של לימפוציטים מטיפוס T (סוג של תאי דם לבנים).
תפקוד בגוף האדם.
לתאי T מסייע יש תפקיד חשוב במערכת החיסון הנרכשת. בדומה למקורבו תא ה-T הציטוטוקסי, גם הוא מכיל על-גבי הממברנה שלו קולטנים (TCRs) לאנטיגן ספציפי. אולם, שלא כמו התאים הציטוטוקסיים, הוא נקשר ומופעל רק על ידי אנטיגנים המצויים בתצמיד עם מולקולות MHC מסוג II, המופיעים רק בתאים מציגי אנטיגן (APCs), כמו מקרופאגים, תאי B, תאים דנדריטיים ועוד. לאחר שהופעל, מפריש התא ציטוקינים המפעילים תאי T ציטוטוקסיים, תאי B, מקרופאג'ים ועוד. מכאן, שלתאים אלו תפקיד חשוב במערכת החיסונית התאית וההומורלית גם יחד. יש להם תפקיד מרכזי גם בתופעת הדחייה של שתלים, ולהם חשיבות רבה במלחמה העצמית של הגוף בגידולים סרטניים. התא משחק תפקיד ב-isotype switching, גורם ללימפוציטים מסוג B לעבור להפריש IgG במקום IgM.
Th הם התאים הנפגעים מווירוס ה-HIV והסימפטומים הקשים של מחלת האיידס מסבירים את חשיבותם.
שלבי התפתחות.