האחווה הלבנה האוניברסלית (בבולגרית: Всемирно бяло братство ובאנגלית Universal White Brotherhood) היא אגודה ללא מטרת רווח, המגדירה עצמה כאגודה חניכותית והיא בית-ספר ללימודי החיים שייסד המורה הרוחני פטר דנוב. בית הספר הוקם בשנת 1922 בבולגריה. לאחר מכן, ייסד תלמידו של דנוב, המורה אומרם מיכאל איבנהוב ענף חדש בצרפת בשנת 1937, עם הגיעו לפריז בשליחות המורה דנוב.
בשנת 1922 המורה דנוב פתח בית ספר אזוטרי בעיר סופיה בשם "האחווה הלבנה האוניברסלית", וכך גם תלמידו הקים בית ספר בשם זה, בצרפת תחילה ולאחר מכן בשווייץ, וכך הוקמו, מאוחר יותר, מרכזים שונים ברחבי העולם. הגדולים בהם בקנדה.
הגדרה.
על פי פטר דנוב, "האחווה הלבנה האוניברסלית הגדולה איננה דבר הנראה לעין. היא איננה כנסייה, בית-כנסת או מסגד, היא איננה כת או תנועה שנוצרה על ידי בני אדם. היא ישות רוחנית הקיימת מעבר לתנאים הקשים שלנו, בהם חי העולם הרגיל". כלומר, הוקמה אחווה ארצית, היונקת את ההרמוניה מהאחווה הגדולה יותר בשמיים.
מקורו של המונח "האחווה הלבנה האוניברסלית הגדולה", בא מהגדרות שהתפתחו באמצעות תורת התאוסופיה של הלנה בלבצקי, מן הקבלה היהודית, הצד האיזוטרי בנצרות ועוד. כבר בשנת 1851 בלבצקי כתבה בספריה על מורים רוחניים גדולים, הנמצאים בטיבט בשמבלה. אלו הם מורים דגולים, המכונים גם מהאטמה החיים שם, ויחדיו מהווים מעין ענף לבן, מסלול לבן, של האחווה האוניברסלית.
האחווה הלבנה האוניברסלית היא תנועה רוחנית הקיימת ברחבי העולם. לאחר הקמתה בבולגריה הצטרפו אליה כ-40,000 תלמידים. לאחר מכן פגעו בה השלטונות הקומוניסטים, וכמעט חיסלוה לחלוטין, מסיבה זו שלח דנוב את תלמידו איבנהוב על מנת להמשיכה ולייסדה בצרפת. שם התאגדו אנשים רבים יותר, סביב תלמידו של דנוב. התנועה נחשבת לאחת מתנועות העידן החדש, ולפי ויקיפדיה בצרפתית, היא בנויה במבנה של סינרגיה רוחנית, אשר עובדת בקבוצות, מדיטאציה בקבוצות, ריקוד פנוריתמי בקבוצות וחיים קולקטיבים ככל הניתן. אחד מעקרונותיה הם הזדהות עם אנרגיית השמש, כקולקטיב של עוצמה משיחית, תוך שימת דגש על חוקי הקארמה והגלוון הרוחני. כמו כן, שמירה על החי והצומח, תוך הימנעות מפגיעה כלשהי בטבע ובחוקיו.
יש הטוענים שפטר דנוב היה בין מצילי הקהילה היהודית בבולגריה, בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאור קשריו עם בוריס השלישי, המלך הבולגרי, ובמיוחד עם מי שהיה ככל הנראה תלמידו, הרב דניאל ציון, רבה הראשי של קהילת סופיה.
מרכזים.
לאחווה יש מרכזי לימוד, בנוסף לשני מרכזים גדולים בפריז ובדרום צרפת, באנגליה, אוסטריה, אוסטרליה, איטליה, אירלנד, ארגנטינה, ארצות הברית, בלגיה, בולגריה, גרמניה, האיטי, הולנד, יוון, ספרד, קולומביה, קנדה, רומניה, רוסיה, שווייץ, וכמה מדינות באפריקה, קונגו-ברזוויל וחוף השנהב.
התורה.
תורת האחווה מבוססת על התפתחותו הרוחנית של האדם, וכל אדם באשר הוא. היא מלמדת את חוקי ההקשרים בין האדם לעצמו, בינו ובין תאיו, בינו ובין גופו, בינו לבין אחרים, ובין כל אלה והכוחות האנרגטיים הקיימים ביקום. התפתחות הנשמה של האדם תבוא מתוך מודעות וערנות רבה לכול, במהלך חיי היומיום. תורה זו כוללת תרגול יומי, תרגילי ספורט, תרגילי יוגה, כמו "היוגה של התזונה" ועוד. היא מכוונת את לומדיה להיות מסוגלים לחיות ולהתפתח בחברה האנושית העכשווית, להביא לה תועלת, לא רק ארצית, אלא ברמה האוניברסלית, הכוללת את כל היצורים ביקום. התנועה דוגלת בשמירת הטבע והסביבה ומניעת כל פגיעה בבעלי חיים. לכן כל חברי האגודה הם צמחוניים.
ספרים.
יצאו לאור ספרים רבים בשפות רבות בעולם כולו, כולל תרגומיהם בעברית. ספרים שכתב במו ידיו המורה פטר דנוב, יוצאים בהוצאה בולגרית. ואילו ספריו של אומרם מיכאל איבנהוב הם הקלדה של הרצאותיו המוקלטות. הוצאת הספרים המרכזית נמצאת בצרפת, וההוצאה הראשית היא פרוזבטה Prosveta.
הוצאת חדקרן הוציאה לאור את ספריו בעברית: היוגה של התזונה בשנת 2013, עוצמת המחשבה בשנת 2014, יצירה אמנותית ויצירה רוחנית והספר החינוך מתחיל לפני הלידה בשנת 2015, לראות את הנסתר מן העין בשנת 2017, נתיב השקט 2019. הוצאת פרוזבטה ישראל הוציאה לאור גם את הספרים: "תרבות חדשה שמשית ואוניברסלית", "הטבע האנושי והטבע האלוהי" ועוד. שיצאו לאור בשנות ה-90 של המאה ה-20 טרם הוקמה הוצאת חדקרן.
גוף שני (ספר)
גוף שני הוא רומן הביכורים של עפר שלח, המגולל את סיפורו האישי כלוחם וקצין בצנחנים בסדיר ובמילואים בשנים 1977-1981, בטרם פרצה מלחמת לבנון הראשונה, בהן שירת כלוחם וקצין בגדוד 202 של הצנחנים וכסמ"פ פלחה"ן צנחנים, ובמהלכה, הפעם כקצין מילואים. הספר מסתיים בשירות מילואים נוסף שעושה שלח ב-1983 בלבנון, כמפקד פלוגה בחטיבת צנחנים מובחרת במילואים, בו נפצע קשה ממטען צד ואיבד את עינו. את הספר כתב שלח כאשר למד בשנים 1986-1988 באוניברסיטת ניו יורק תואר שני בספרות אנגלית וכתיבה. לימים סיפר שלח כי כתב את הספר משום ש-"רציתי להיות אדם שכותב".
קלאודיה הייל
קלאודיה הייל (בגרמנית: Claudia Heill; 24 בינואר 1982 - 31 במרץ 2011) הייתה ג'ודוקא אוסטרית. בעלת מדליית כסף אולימפית.
ביוגרפיה.
הייל, אשר נחשבה בעבר לאחת מן הג'ודוקות הטובות ביותר באירופה, זכתה במדליית כסף באולימפיאדת אתונה (2004) ובחמש מדליות נוספות באליפויות אירופה במשקל עד 63 ק"ג. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה הייל במקום החמישי, וכשנה לאחר מכן פרשה מתחרות מקצוענית.
במרץ 2011 התאבדה הייל בעיר וינה.
סדרה קבועה
כתב היתדות
בכיף
בכיף הוא אלבומה השני של להקת הרוק הישראלית "אינפקציה", שיצא בשנת 2005.
האלבום הופק מוזיקלית על ידי הלהקה במשותף עם טל מטמור, והוא משלב בין מוזיקת פופ, מוזיקה אלקטרונית ומטאל. בדומה לקודמו, גם אלבום זה מתאפיין באווירה ההומוריסטית והנונסיקלית המזוהה עם סגנונה הייחודי של הלהקה.
מבין שירי האלבום יצאו כסינגלים "אם הדרך" ו"סרט של סקס", שלווה בקליפ בו רואים את חברי להקת "מוניקה סקס" מנגנים במקום חברי "אינפקציה". בנוסף, ניתן למצוא באלבום את "עין הנמר", גרסת כיסוי בעברית ל-"Eye of the Tiger" של Survivor ואת "זה היה ביתי", גרסה פארודית לשירו של מני בגר. הקטע הפותח את האלבום מכיל סימפול של "פתח תקווה", שירו של צוות הווי הנח"ל מתוך התוכנית "כמה טוב".
Wiz Khalifa
קופסת גפרורים
קופסת גפרורים היא קופסה המיועדת לאחסון גפרורים. רוב הקופסאות המיוצרות היום הן קופסאות קטנות בהן יש בממוצע כ-40 גפרורים. בנוסף, יש קופסאות גדולות יותר המכילות מספר רב יותר של גפרורים או גפרורים ארוכים יותר, למשל כאלו המשמשים להבערת אח. יש אמצעים נוספים לאחסון גפרורים כמו מאגדות גפרורים.
ישנם סוגים רבים ושונים של קופסאות גפרורים, מתקופות שונות ושל חברות שונות, וישנם אספנים האוספים אותן. קופסת הגפרורים מיוצרת כיום לרוב מקרטון, אך לעיתים מעץ או מפלסטיק. לרוב יש בצדי קופסת הגפרורים קטע צר ומחוספס המיועד לחיכוך הגפרור בו לשם הצתתו.
בישראל קופסאות הגפרורים עשויות לרוב מקרטון ומעוצבות כמעין מגירה שנשלפת משני צדדים. עד שנות השמונים היו נפוצות בארץ קופסאות גפרורים מעץ דקיק בשתי שכבות.
אוליביה ויילד
אוליביה ויילד (באנגלית: Olivia Wilde; נולדה ב-10 במרץ 1984) היא שחקנית, דוגמנית ובמאית קולנוע אמריקאית.
ילדותה ונעוריה.
ויילד נולדה בשם אוליביה ג'יין קוברן (Olivia Jane Cockburn) בניו יורק שבארצות הברית. הוריה הם לזלי (לבית רדליך) קוברן, מפיקת תוכנית הטלוויזיה "60 דקות" ועיתונאית אמריקאית, ואנדרו קוברן, עיתונאי שנולד בלונדון להורים בריטים וגדל באירלנד. דודיה, אלכסנדר קוברן ופטריק קוברן, היו גם כן עיתונאים, ואחותה הגדולה, קלואי קוברן, היא עורכת דין לזכויות אזרח בניו יורק; דודתה, שרה קאדוול, הייתה סופרת, וסבה מצד אביה, קלוד קוברן, היה סופר ועיתונאי.
ויילד טענה כי כתוצאה ממקצועם של הוריה, יש לה "נטייה חזקה לעיתונות", וכי היא "מאוד ביקורתית ואנליטית". שני הוריה היו בולטים בסצנה החברתית בוושינגטון, והנחו אירועים חגיגיים רבים. לדברי אוליביה, היא רצתה להיות שחקנית כבר מגיל שנתיים. היא ומשפחתה גרו לזמן קצר בגילפורד, ורמונט. היא סיימה לימודיה בתיכון בוושינגטון, וכן לימודיה באקדמיית פיליפס במסצ'וסטס בשנת 2002. למדה משחק בבית ספר למשחק בדבלין, אירלנד.
קריירה.
בשנת 2003, החל ויילד את דרכה כשחקנית בסדרה "סקין". בשנת 2004, שיחקה ויילד בסרט "איזו מין שכנה" לצידו של אמיל הירש. באותה שנה היא התפרסמה עקב תפקידה בעונה השנייה של סדרת הנעורים "The O.C", בה גילמה דמותה של אלכס קלי, על אף שבמקור נבחנה לתפקיד מריסה קופר. בנוסף, הופיעה בקליפ לשיר "Stolen" של להקת Dashboard Confessional, ובקליפ לשירם של French Kicks, "So Far We Are".
בשנת 2006 שיחקה בסרטים: "שיחות עם אישה אחרת", "טוריסטס" ו"אלפא דוג". באותה שנה היא זכתה בפרס חבר השופטים בטקס פרסי "פסטיבל הקומדיה", על תפקידה בסרט הרעיונות המגניבים של ביקפורד שמקלר.
בשנת 2007 הייתה חלק מצוות השחקנים בסדרה קצרת החיים של רשת "NBC" האחים דונלי, בה גילמה דמותה של ג'ני ריילי, הדמות הנשית הראשית היחידה בה. באותה שנה הופיעה בהצגה Beauty on the Vine, מותחן פוליטי, בו גילמה שלוש דמויות שונות.