בגיל צעיר התחיל ללמוד קבלה אצל סבו הרב מרדכי בן שושן, סבו השני ר' שלמא יעיש, הרב מרדכי עטיה, הרב דוד ציון לניאדו הרב מאיר יהודה גץ והרב מרדכי שרעבי. למד גם עם הרב דוד בצרי והרב יעקב משה הלל. שימש כמוהל. נישא בשנת ה'תשל"ב ליעל פרייהן, ולהם עשרה ילדים. מרבית בניו הם בוגרי ישיבת מרכז הרב. בנו הרב חיים בן שושן הוא ר"מ בישיבת "רועה ישראל" ביצהר וחתנו של הרב חיים אביהוא שוורץ. בן נוסף, הרב שלום, מלמד בת"ת ביישוב נריה, גם הוא חתן של הרב שוורץ.
שרותו הצבאי.
שנה לפני פרוץ מלחמת ששת הימים התנדב לסיירת שקד בפיקודו של בנימין בן אליעזר, שם שירת כלוחם וכקצין. השתחרר משירות בצבא הקבע מספר חודשים לפני מלחמת יום הכיפורים, והחל ללמוד בישיבת הרב ניסים בירושלים. במלחמת יום הכיפורים שירת כמפקד פלוגה בגדוד צנחנים. בעת שהוביל קבוצה של 400 שבויים מצריים ממתחם של קומנדו מצרי ממערב לתעלת סואץ גילה שאין בין השבויים אף קצין, ומתחקור השבויים התברר שאלו ברחו ומסתתרים באחד הבונקרים. בן שושן החליט למצוא גם את הקצינים ובמהלך השתלטות על בונקר בו התחבאו אותם קצינים נפצע קשה בקרב פנים אל פנים אך המשיך להילחם בעודו פצוע. הוא היה מאושפז במשך מספר חודשים בבית חולים ובבית הבראה. לאחר מכן שוחרר וחזר לישיבה.
לאחר המלחמה גויס שוב לשירות קבע ושירת כקצין הגנה מרחבית (הגמ"ר) ביהודה ושומרון. ביולי 1974 השתתף בעלייה של גרעין אלון מורה לשכם. על השתתפותו בעלייה אמר: "רעיון ההתיישבות בשטחים המשוחררים ממלא אותי מימי נעורי. אני זוכר איך עמדתי על הגלבוע, בטיול בית הספר, והשקפתי על עמקי השומרון והלב נצבט שאינם בידינו. לאחר ששת הימים קמה רוח התעוררות גדולה, אך גדולה ממנה הייתה הפליאה על מדיניותה ההתיישבותית של הממשלה, שכל כולה היסוס וחשש — מה יגידו אומות העולם. תופעה זו, אין לה אחיזה בחזון הציוני, ובכל דרכנו בארץ ישראל."
במחתרת היהודית.
היה חבר במחתרת היהודית בשנות השמונים. מביתו יצאו מבצעי הירי במכללה האיסלמית. יחד עם יהודה עציון ומנחם לבני תכנן לפוצץ את כיפת הסלע בהר הבית. הרב בן שושן האמין כי "השליטה המוסלמית בהר הבית היא שורש הקלקולים בעם ישראל, ושליטה זו מקנה לאסלאם מקור יניקה רוחני, שממנו שואבים מאמיניו את כוח חיותם בארץ". הוא העריך כי הסרת ה"שיקוץ" מהר הבית ופיצוץ המסגדים תביא לעצירת הנסיגה מסיני. בסופו של דבר נגנזה התוכנית ודבר קיומה נחשף רק בחקירות המשטרה לאחר חשיפת המחתרת. במשפט טען שהובטח לו תמורת החשיפה שהמעורבים בתכנון לא יועמדו לדין. הוא הורשע ונידון לארבע וחצי שנות מאסר. אחד השופטים במשפטו הגדיר אותו כ"ספרא וסייפא, גיבור מערכות ישראל". הרב בן שושן השתחרר מהכלא במאי 1986 לאחר שיתרת מאסרו הומרה על ידי נשיא המדינה למאסר על תנאי.
הנהגותיו.
מנהגו היה לקיים תפילות ברחבי הארץ לשלמות ארץ ישראל והצלת ישראל מיד צר. בין תפילותיו העיקריות היו שבעת כורתי ברית ופיטום הקטורת עם כוונות. את התפילות היה מקיים במקומות סגוליים כגון: הכותל, מערת המכפלה, קבר יוסף, עשרת הרוגי מלכות, קבר רשב"י, קבר האר"י ונבי מוסא.
לפני פינוי גוש קטיף נודע בשל תפילותיו ברוב עם בכיכר ציון ובדרך לגוש קטיף.
הקים עם יעקב נוביק ארגון לחילוץ בנות מכפרים ערבים בשם: ׳אחותנו׳.
הרב בן שושן היה מקורב לרב מרדכי אליהו. הם הקימו "בית דין גאולה" עם רבנים נוספים שלא פורסמו שמותיהם.
מונטפולצ'אנו
מונטפולצ'אנו (איטלקית: Montepulciano) היא עיר בטוסקנה שבאיטליה, כ-70 ק"מ דרום מזרחה מסיינה. העיר פרחה בימי הביניים המאוחרים והרובע העתיק שלה שומר על אופיו מתקופה זו. מונטפולצ'אנו היא יצרנית של יינות ומזונות ומוכרת בזכות הגבינה, החזיר, הפסטה, הדבש ובייחוד היין וינו נובילה די מונטפולצ'אנו.
גאוגרפיה.
מונטפולצ'אנו נמצאת במזרח טוסקנה, בנפת סיינה, כ-70 ק"מ דרום מזרחה מסיינה. היא שוכנת בין עמק קיאנה (Val di Chiana) ועמק אורצ'ה (Val d'Orcia), על פסגת הר בגובה 605 מטר מעל פני הים.
היסטוריה.
על פי האגדה העיר הוקמה על ידי לארס פורסנה, מלך קיטוזי האטרוסקי, שלפי המקובל חי במאה ה-5 לפנה"ס. על פי השרידים הארכאולוגיים היה קיים במקום ישוב כבר במאות ה-4 וה-3 לפנה"ס. בתקופה הרומית הייתה במקום מצודה . לאחר נפילת הקיסרות הרומית המערבית היה המקום בשליטת הלומברדים. המקור הכתוב המוקדם ביותר המזכיר את המקום וזאת בכינוי "הר פוליטיאנוס" - Mons Politianus - הוא משנת 715. במאה ה-12 הייתה מונטפולצ'אנו תחת מתקפות חוזרות מצד סיינה, במלחמתה זו נעזרה בפרוג'ה ואורבייטו ולעיתים גם בפירנצה. המאה ה-14 התאפיינה במאבקים פנימיים בין משפחות האצולה המקומיות. עד שמשפחת דל פקורה ( Del Pecora) השתלטה על העיר. מ-1390 מונטפולצ'אנו הפכה לבת ברית של פירנצה, במאבקה של זו נגד סיינה. מאז ועד אמצע המאה ה-16 הייתה לעיר תקופת פריחה . בתקופה זו נבנו ארמונות, העומדים על תילם עד היום, שבבנייתם השתתפו גדולי הארכיטקטים של התקופה. ביניהם אנטוניו דה סנגאלו האב, ג'אקומו בארוצי דה ויניולה, בלדסרה פרוצי ואחרים. ב-1559 נכבשה סיינה על ידי פירנצה ובכך איבדה מונטפולצ'אנו את חשיבותה האסטרטגית והחלה תקופת דעיכה.
סמירנה
החזר על הנכסים
ישראל אידלסון
1954 בספורט
אתלטיקה.
אליפות אירופה.
אליפות אירופה החמישית באתלטיקה נערכה בברן, שווייץ.
כדורגל.
מונדיאל.
נבחרת גרמניה המערבית () זוכה בגביע העולם בפעם הראשונה, לאחר ניצחון על נבחרת הונגריה () בתוצאה 2-3.
כדורגל לפי מדינות.
ברזיל.
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
שחייה.
אליפות אירופה השמינית בשחייה.
נערכה בטורינו שבאיטליה מ-31 עד 5 בספטמבר 1954.
שחמט.
אולימפיאדת השחמט 1954.
ברית המועצות () זכתה במדליית הזהב, בהרכב מיכאל בוטביניק, וסילי סמיסלוב, דוד ברונשטיין, פאול קרס, יפים גלר, אלכסנדר קוטוב שצברה 34 נקודות, לפני ארגנטינה () שצברה 27 נקודות, ויוגוסלביה () שצברה 26.5 נקודות.
כוהנת האופל
"כוהנת האופל" (באנגלית: Dark Disciples) היא טרילוגיית ספרי פנטזיה מאת מרגרט וייס, כחלק מסיפורי רומח הדרקון. כשאר הספרים הסדרה, הטרילוגיה מתרחשת בקרין, עולם המערכה הבדיוני של רומח הדרקון, אשר נשען על משחק התפקידים מבוכים ודרקונים. הטרילוגיה מספרת על מינה, גנרלית צבאות טאקיזיס במלחמת הנשמות, אשר כעת המובילה את צבאות האל המרושע כמוש בניסיון להשתלט על העולם. הטרילוגיה מתרחשת כמה שנים אחרי מלחמת הנשמות.
ספרי הטרילוגיה:
רקע.
עלילת הספר, כמו שאר ספרי רומח הדרקון, מתרחשת בעולם המערכה קרין, שמשמש עולם מערכה של מבוכים ודרקונים. העולם נשען על איזון בין שלוש הנטיות העיקריות במו"ד - רוע, טוב ונייטרלי. האחראים על האיזון הם אלי קרין, המתחלקים לשלוש קבוצות שוות בין הנטיות.
עלילת הטרילוגיה מתחילה מעט לאחר סוף טרילוגיית מלחמת הנשמות, אשר גבתה מחיר כבד. במהלך אירועי המלחמה גילו האלים כי טאיקיזיס, אלת הרוע הראשית, ניסתה להשתלט על העולם. האלים מחליטים להפוך את טאיקיזיס לבת תמותה כעונש, וכדי לשמור על האיזון הופך גם פלאדין, אל הטוב הראשי, לבן תמותה. כתוצאה מתחרים ביניהם האלים האחרים על הובלת אלי הרוע והטוב.
כעת עולם בני התמותה בקרין נשלט על ידי 3 אימפריות - אבירות נראקה (אשר נשלטה בעבר על ידי טאיקיזיס) התומכת ברוע, אבירות סולאמניה (אשר נשלטה בעבר על ידי פלאדין) התומכת בטוב והאימפריה המינוטאורית, אשר זה מכבר החלה להתבסס ונתקלת בחשדנות מקרב שתי הממלכות האחרות. ממלכת העוגים בלוד צוברת כוח ומעט צפונה לה מוקמת ממלכת דרגונים (אנשי דרקון).
טאיקיזיס, עתה כבת תמותה, האשימה את מינה, הכוהנת הראשית שלה, במפלתה. מלך האלפים סילבנושי, המאוהב במינה, הורג את טאיקיזיס, אך מינה הורגת אותו. עלילת טרילוגיית "כוהנת האופל" נפתחת עם קבורתה של טאיקיזיס על ידי מינה.
ענבר ואפר.
לאחר סוף מלחמת הנשמות, מינה קוברת את מלכתה, טאקיזיס, במערה שהוסתרה מבני התמותה. מינה איבדה כל רצון לחיות והיא יושבת ומתאבלת, מלווה בידידה גאלדר המינוטאור, הנאמן לה מאז שהצמיחה מחדש את ידו. במקביל, מתפנה המקום של ראש פנתאון האופל וראש פנתאון האור.
אלי קרין מתחרים ביניהם על הנהגת מחנות הטוב והרוע. בעוד שבמחנה הטוב הדבר נקבע בתחרות ידידותית, בין אלי הרוע מתפתחת מלחמה גלויה. המועמד המוביל לרשת את טאיקיזיס כראש אלי הרוע הוא סארגונאס, אל הנקמה ופטרון אימפריית המינוטאורים. כמוש, אל המוות, מחליט לנסות לזכות במעמד בעצמו, אך לשם כך הוא צריך צבאות חזקים - אבל כעת מאמיניו הם אל-מתים ואנשים זקנים בלבד.
כמוש עוטה התגלמות חדשה ויפת מראה ומפתה את מינה, אשר נותרה ללא אלה לעבוד. מינה מסכימה לשמש ככוהנת הראשית של כמוש. השניים יוצרים סוג חדש של אל מתים- "אהובי כמוש". האהובים הם אל-מתים וחסינים לכלי נשק וקסם. כדי להתרבות הם מכריחים את אוהביהם להשבע אמונים לכמוש כדי להוכיח את אהבתם, ולאחר מכן מנשקים אותם מעל לבם. הנשיקה שואבת את נשמתו של הקורבן וכך הוא הופך ל"אהוב".
מינה יוצאת בשליחות כמוש לשחרר את קרל, אחד ממנהיגי צבאות טאקיזיס. קרל רצח את אריאקן, ראש כוחותיה של טאקיזיס ובנה של זבואים, אלת הים. זבואים לכדה את קרל ועינתה אותו עד שהפך לאל-מת. קרל הפך ל"אביר מוות", בעל שליטה באל מתים אחרים ויכולת להרוג אדם במילה בודדת. כאביר מוות, יצור שאפילו האלים נרתעים מפניו, קרל יעצים את כוחותיו של כמוש וישמש גנרל ראוי. מינה מערימה על זבואים, משחררת את קרל ומכריחה אותו לעבוד את כמוש. כדי להבטיח את שיתוף הפעולה של זבואים כמוש לוכד את נשמת בנה בכלי קאס (משחק לוח שמזכיר שחמט).