בספר מובא נוסח המקרא ותרגום אונקלוס פסוק אחר פסוק. בצידיו החיצוניים של העמוד מופיע טקסט המקרא ללא ניקוד ופיסוק, על מנת לעזור לקורא להכין את הקריאה, ותחתיו מופיע חיבור "חלק הדקדוק" למהרי"ץ, בתוספת הערות המוציא לאור. בסוף הכרך מודפסות ההפטרות עם פירושו של רבי שלום שבזי, ותפילות השבת בנוסחים בלדי ושאמי.
בהדפסת החומש הושם דגש רב על שמירת הצביון העתיק של הספר, שבא לידי ביטוי בהוספת קו הרפה, צורת הקמץ, עיטורים עתיקים, חיבור האותיות אל"ף ולמ"ד, ועוד.
מהדורה ראשונה של החומש נדפסה בשנת ה'תשנ"ט (1999), בשני גדלים: בינוני וגדול (2 כרכים).
תורת אמת.
חומש "תורת אמת" מבוסס על "כתר תימן", בתוספת פירוש רש"י ותפסיר רב סעדיה גאון מנוקדים בניקוד תימני, וציון האותיות הלפופות והעקומות. בגוף החומש לא מופיע הטקסט ללא ניקוד וטעמים, ובמקום זה בסוף הכרך מובא צילום של דפי ספר תורה ולידם הטקסט מנוקד ומוטעם. בנוסף מובאים פרקי מנורת המאור לשבתות הרלוונטיות.
מהדורה ראשונה של החומש נדפסה בשנת ה'תשע"ו (2016), בגודל בינוני (5 כרכים).
דווי
M656 היא משאית כבדה, בעלת הנעה 8x8, תוצרת קונצרן הרכב פורד, ארצות הברית, אשר יוצרה בין השנים 1968–1969. הדגם הוזמן על ידי צבא ארצות הברית.
דגם הפורד "M656" היה חלק מפרויקט "XM543E2" אשר נבחן בשנת 1964.
דגם הפורד "M656" היה חלק ממשימת MGM-31 Pershing.
מדגם "M656" יוצרו כ-500 יחידות.
מכון ראות - מחזון למדיניות
הפרעת דחק חריפה
הפרעת דחק חריפה (באנגלית: Acute Stress Disorder ובספרות נקראת גם בקיצור ASD) היא הפרעה נפשית תגובתית, הנגרמת כתוצאה מחשיפה לאירוע טראומטי (לדוגמה: תאונת דרכים, מלחמה, פגיעה מינית וכדומה). ההפרעה עשויה להתפתח בקרב אדם שחווה אירוע כזה, היה עד לו, או שמע עליו מאחרים.
אבחנה.
על פי ה-DSM 5, ספר האבחנות הפסיכיאטריות האמריקאי, אשר יצא לאור בשנת 2013, ישנם מספר קריטריונים לאבחנת הפרעת דחק חריפה.
הקריטריון הראשון הוא חשיפה לסכנת חיים או למוות, או פציעה חמורה או פגיעה מינית באחת או יותר מהדרכים הבאות:
הקריטריון השני הוא נוכחות של תשעה או יותר מהסימפטומים הבאים מתוך חמש הקטגוריות הבאות: חודרנות, מצב רוח שלילי, דיסוציאציה, הימנעות או עוררות, המחמירים או מתחילים לאחר שאירע אירוע טראומטי:
קריטריון נוסף הוא שהסימפטומים המופיעים בקריטריון השני ימשכו גם לאחר שלושה ימים עד חודש לאחר החשיפה לאירוע הטרואמטי. הסימפטומים בדרך כלל מתחילים מיד לאחר האירוע הטראומטי, אך רק הימשכותם לטווח ארוך תביא לאבחון ההפרעה.
על פי הקריטריון הרביעי, על ההפרעה לגרום למצוקה משמעותית מבחינה קלינית או מצוקה מבחינה תעסוקתית, חברתית או בכל תחום אחר החשוב לאדם.
הקריטריון האחרון הוא שההפרעה לא תהיה ניתנת ליחוס להשפעות הפיזיולוגיות של שימוש בסמים והתסמינים אינם תוצאת מצב רפואי (לדוגמה פגיעת ראש) ואינם תוצאה של הפרעה פסיכיאטרית אחרת.
תגובת דחק חריפה.
ספר הסיווג והאבחון הפסיכיאטרי של ארגון הבריאות העולמי, ICD-10, אינו מציע הגדרה מקבילה להפרעת דחק חריפה. במקום זאת הוא מציע את ההגדרה "תגובת דחק חריפה". אבחנה זו שמכונה בספרות המחקרית בשם Acute Stress Reaction או ASR, ניתנת לאדם ללא הפרעה נפשית אחרת, שעבר אירוע טראומטי ופיתח סימפטומים שהם תגובה ברורה לאירוע הטרואמטי (הגדרת האירוע הטראומטי צרה מזו שתוארה לעיל ואינה כוללת חשיפה עקיפה לטראומה). לפי הגדרת ה-ICD-10, תגובת דחק חריפה אינה הפרעה, אלא תגובה למצב אקוטי. ברוב המקרים, התגובה אמורה לחלוף מאליה כעבור מספר ימים. אם התגובה אינה חולפת כעבור מספר ימים, האבחנה תוחלף להפרעת דחק פוסט טראומטית.
טיפול.
קיימת תפיסה שלפיה ניתן למנוע התפתחות של הפרעת דחק חריפה ותגובות אחרות לאירוע טראומטי באמצעות שימוש בתרופות. כמו כן, ישנם ניסיונות למצוא תרופות שימנעו התפתחות של פוסט-טראומה לאחר אבחנת הפרעת דחק חריפה. פסיכיאטר עשוי לרשום לאדם טיפול תרופתי שיסייע בשינה, או תרופות הרגעה שונות, ולעיתים ייעשה שימוש בתרופות נוגדות דיכאון בשביל להיטיב עם מצב המטופל.
בנוסף, ניתן לטפל באנשים שעברו אירוע טראומטי באמצעות מגוון טיפולים פסיכותרפיים. לכל מקרה עשוי להתאים סוג שונה של טיפול. הטיפולים הנפוצים הם תרפיית חשיפה ממושכת, טיפול קוגניטיבי התנהגותי, EMDR ועוד.
שכיחות ואפידמיולוגיה.
השכיחות משתנה בהתאם לטבע האירועים הטראומטיים ולהקשר שבו ההפרעה נמדדת. בטבלה מפורטת השכיחות של התפתחות הפרעת דחק חריפה בעקבות אירוע מסוג מסוים (האחוז הוא מכלל הנפגעים המגיעים המגיעים לבדיקה או לטיפול רפואי בגין הסיבה הקונקרטית המפורטת בטבלה).
אירועים טראומטיים בעלי אופי אישי (תקיפה, קורבנות אלימות אישית, אונס, קורבנות טרור אישי, ונוכחות בירי המוני) יביאו לשיעור גבוה יותר של אנשים המפתחים הפרעת דחק חריפה (בין 20% לבין 50%).
גורמי סיכון פרוגנוסטים.
גורמים אישיותיים (טמפרמנט): רקע של הפרעה נפשית קודמת, רמה גבוהה של רגשות שליליים, נוירוזה, תפיסה קטסטרופלית של האירוע הטראומטי, מחשבה על כך שהאירוע הטראומטי שקרה הוא רק התחלה של רצף אירועים טראומטיים ונזק שיתרחשו בעתיד.
גורמים סביבתיים: חשיפה לאירוע טראומטי, תמיכת הסביבה, תגובת הסביבה
גורמים פיזיולוגיים וגנטיים: שכיחות ההפרעה גבוהה יותר בקרב נשים. אחת הסיבות לכך היא שנשים חשופות יותר לסוגי אירועים טראומטיים כמו אונס, שיכולים להסתיים בטראומה נפשית.
גורמים תרבותיים: בתרבויות מסוימות עשויים הסימפטומים הדיסוציאטיביים ללבוש אופי של איחוז. תסמינים דמויי פאניקה עשויים להראות שונים בתרבויות מסוימות (דוגמת קמבודיה) בשל תסמונות תלויות תרבות כמו Ataque de nervios או Khyâl cap בקרב קמבודים או ילידי קמבודיה תושבי ארצות הברית.
מהלך ההפרעה, פרוגנוזה והחלמה.
כאמור, ההפרעה תאובחן על ידי פסיכיאטר רק אם הסימפטומים האמורים מתקיימים שלושה ימים אחרי אירוע הטראומטי. בחלק מהמקרים הפרעת דחק חריפה תתפתח בחלוף חודש להפרעת דחק פוסט-טראומטית. כמחצית מהאנשים עם הפרעת דחק פוסט טראומטית הציגו תמונה קלינית של הפרעת דחק אקוטית בטרם קיבלו אבחנה של פוסט-טראומה. בחלק אחר של המקרים הסימפטומים ייחלשו עם הזמן ובחלק מהמקרים גם יעלמו לחלוטין.
ילדים.
אוכלוסייה שראויה לתשומת לב מיוחדת באבחון הפרעה זו היא ילדים מתחת לגיל שש. ילדים אלה קרוב לוודאי שיפגינו התנהגות משחקית הקשורה באופן כלשהו לטראומה (משחקים עם תכנים המזכירים את הטראומה וכדומה כפי שתואר לעיל). כמו כן, ילדים קטנים לא בהכרח יפגינו פחד, ועשויים להגיב בכעס ובעצבנות.
תוצאה תפקודית של ההפרעה.
ההפרעה עלולה לגרום לאדם לפגיעה מאוד משמעותית בתפקוד החברתי, המקצועי והמשפחתי, ולהקשות על ההתמודדות עם פגיעה גופנית כתוצאה מהאירוע הטראומטי עצמו (למשל פגיעה בעקבות תאונות דרכים, אונס או תקיפה). הפרעות השינה, המהוות לעיתים קרובות חלק מהתסמינים הקלינים של ההפרעה, משפיעות גם הן לרעה על תפקוד האדם. הנסיגה החברתית כתוצאה מהצורך להימנע מדברים המזכירים את האירוע הטרואמטי יכולה גם היא להחמיר את התמונה.
אבחנה מבדלת.
ההפרעה נבדלת מהפרעות הסתגלות בכך שהיא עוסקת בתגובה הראשונית לאירוע מובחן (או מספר אירועים חוזרים) ולא למצבי דחק כלליים ומתמשכים כמו חיים בעוני.
התסמינים והתמונה הקלינית של הפרעת דחק חריפה דומים מאוד לאלה של פוסט-טראומה, אך לא זהים להם. ההבדלים המרכזיים הם:
יש להבחין בין הפרעת פאניקה לבין הפרעת דחק חריפה שיכולה להיות מלווים בהתקף פאניקה. כמו כן, הפרעת דחק חריפה יכולה להיות מלווה בהפרעות דיסוציאטיביות.
ההפרעה נבדלת מפגיעת ראש טרואמטית בכך שפגיעת ראש היא אירוע של טראומה גופנית, בעוד שהפרעת דחק חריפה היא טראומה נפשית.
ביל סקושגורד
ביל אסטבן גונטר סקושגורד (בשוודית: 'Bill Istvan Günther Skarsgård'; נולד ב-9 באוגוסט 1990) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה שוודי. ידוע בשל דמותו של פניוויז הליצן המרקד בסרט האימה "זה" והמשכו "", ומשחקו בסדרת הטלוויזיה "המלוק גרוב" ברשת נטפליקס.
ביוגרפיה.
סקושגורד נולד ב-9 באוגוסט 1990 במחוז וואלינגבי, הנמצא בסטוקהולם, שוודיה. בנו של השחקן סטלאן סקושגורד, ואשתו הראשונה סוניה מארי אגנס. לביל יש שבעה אחים (כששניים מהם הם אחים-למחצה מנישואיו השניים של אביו).
קריירה.
בשנת 2008 שיחק לצד אביו בסרט "".
בשנת 2011, סקושגורד היה מועמד לפרס Guldbagge על תפקיד ראשי בסרט "סיימון הפשוט".
בשנת 2012 הוא גילם את דמותו של מקוטין בסרט הבריטי "אנה קארנינה", אשר מבוסס על הספר אנה קארנינה על פי לב טולסטוי.
באפריל 2014, הוא הופיע בשער הדו-שנתי של "גיבור", מגזין אופנה ותרבות לגברים. בגיליון, הוא מרואיין על ידי אביו.
בשנת 2013 החל לשחק בסדרת האימה של נטפליקס, "המלוק גרוב" בתפקיד רומן גודפרי. את תפקידה זה גילם למשך 3 עונות עד לסיום הסדרה ב-2015.
בשנת 2016 סקושגורד גילם את מתיו בסרט המדע בדיוני "נאמנים". סרט זה הוא סרטו האמריקאי הראשון.
ביוני 2017, לוהק לתפקיד הנבל הראשי "פניוויז הליצן המרקד" בסרט האימה "זה" לאחר ששחקן אחר, ויל פולטר, נשר עקב פרויקטים נוספים.
ביולי 2017, פורסם שביל לוהק לסדרה "קאסל רוק" כבחור צעיר עם בעיה משפטית יוצאת דופן. ביולי אותה שנה יצא הסרט "פצצה אטומית" בו הוא שיחק לצד שרליז ת'רון.
ב-2018 שיחק בסרט "אומה של רוצחים" לצידן של אודסה יאנג וסוקי ווטרהאוס, ובסרט "דדפול 2".
בשנת 2019 שב לגלם את תפקיד הנבל הראשי בסרט ההמשך "", וגם השתתף במותחן הקומי "נבלים".