התוכנית האלף שודרה בקיץ 1989, והתוכנית האחרונה שודרה ב-2 בספטמבר 1993, עקב המעבר לעידן הטלוויזיה הרב-ערוצית בה שפע שידורי ספורט בערוצים רבים. לאחר שהערוץ הראשון איבד את זכויות השידור שלו לכדורגל הישראלי ב-1994, בוטלה גם התוכנית "משחק השבת", כאשר שידור סיכום משחקי השבת עברו לערוץ 2 בתוכנית הדקה ה-91.
בשנות ה-2000 חזרה התוכנית במתכונת חדשה בשם "חמשוש בספורט",ששודרה בימי חמישי, וירדה משידור לאחר שנתיים.
בקיץ 2011 עלתה תוכנית חדשה בשם "היום בספורט" שהייתה משודרת בימים א'-ד' (ותוכנית ספורט מסכמת "סופ"ש בספורט", שהייתה משודרת בימי חמישי בשעה 19:00) וירדה משידור בשנת 2013.
שידור.
תדירות ושעות השידור של התוכנית שונו במהלך השנים. תחילה נקבע שהתוכנית תשודר בימי ראשון, וזאת כיוון שהטלוויזיה הישראלית שידרה רק שלושה ימים בשבוע (ראשון, שלישי וחמישי) וראשון היה היום הקרוב יותר למועד משחקי הכדורגל. רק מאוחר יותר, כשהטלוויזיה עברה לשדר גם בימי שבת, עברה למוצאי שבת וסיקרה את משחקי הליגה בכדורגל שנערכו באותו יום. מאוחר יותר הועברה התוכנית לימי חמישי בשעה 20:00 (במקום "משחק השבוע" ששודרה קודם באותה משבצת שידור), ועסקה בעיקר בסיכום אירועי הספורט שאירעו במהלך השבוע. בשנות השמונים זכתה התוכנית לפופולריות גבוהה, לאור הבלעדיות של הערוץ הראשון באותה תקופה והנגישות הרבה יותר לשידורי ספורט איכותיים (וביטול האנטי מחיקון, אשר איפשר לשדר תקצירים וכתבות בצבע).
פתיח התוכנית.
אות הפתיחה של התוכנית משנים אלה, אחד המוכרים בישראל, לווה בנעימה בשם "Jägerlatein", שהולחנה על ידי המלחין הגרמני ג'יימס לאסט ונלקחה מתוך תקליטו "Non Stop Dancing '68". הנעימה נבחרה על ידי יגאל שילון בשנת 1969 ולוותה באנימציה דמוית מחשב שהונפשה על ידי האומן יוחנן לקיצביץ'.
שלזיה הצ'כית
שלזיה הצ'כית (בצ'כית České Slezsko, בגרמנית Tschechisch-Schlesien, בפולנית: Śląsk Czeski) היא חבל ארץ היסטורי קטן ברפובליקה הצ'כית. אין לאזור מעמד פורמלי כלשהו, אך שטחו חופף בקירוב למחוז מוראבו-שלזיה (צ'כית Moravskoslezský kraj).
שלזיה הצ'כית נמצאת בהרי הסודטים, שהופכים לקרפטים ממזרח, והעיר המרכזית בה היא אוסטרבה.
שטחה של שלזיה הצ'כית כ-4,559 קמ"ר ואוכלוסייתה נאמדת בכמיליון נפש.
היסטוריה.
שלזיה הצ'כית חופפת בקירוב לשטחה של שלזיה האוסטרית, החלק הקטן משלזיה, שנותר בידי אוסטריה ההבסבורגית לאחר המלחמה השלזית הראשונה ב-1742, עת שאר שלזיה נמסרה לידי פרוסיה. ב-1918, עם פירוקה של אוסטריה-הונגריה לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל רוב השטח במדינה החדשה צ'כוסלובקיה, מלבד אזור זאולז'ה שחולק בין צ'כוסלובקיה לפולין (קביעת הגבול באזור זה עוררה סכסוך בין המדינות). נוסף לכך, נכלל בשטח שלזיה הצ'כית גם אזור הלוצ'ין (Hlučín) שסופח מהחלק הפרוסי של שלזיה במסגרת חוזה ורסאי. שלזיה הצ'כית היוותה תחילה יחידה מנהלית נפרדת בתוך צ'כוסלובקיה, לצד בוהמיה, מוראביה וסלובקיה. ב-1928 אוחדה עם מוראביה ליחידה אחת, שנקראה מוראבו-שלזיה.
בהסכם מינכן מ-1938 נמסרה רוב שלזיה הצ'כית לגרמניה הנאצית, כחלק מחבל הסודטים. זמן לא רב לאחר שגרמניה סיפחה את חבל הסודטים, השתלטה פולין על זאולז'ה.
עד 1945 היה האזור (מלבד זאולז'ה ואוסטרבה) מיושב בעיקר בגרמנים. לאחר מלחמת העולם השנייה והקמתה מחדש של צ'כוסלובקיה, גורשה כמעט כל האוכלוסייה הגרמנית לגרמניה.
מורביה
עבדאללה הראשון
רביב דרוקר
רביב דרוקר (נולד ב-11 בספטמבר 1970) הוא עיתונאי חוקר ופובליציסט ישראלי, חתן פרס סוקולוב לתקשורת אלקטרונית לשנת 2011. כיום משמש כפרשן הפוליטי של חדשות 13 ומגיש התוכנית "המקור".
ביוגרפיה.
דרוקר הוא הילד האמצעי מבין שלושה אחים; אחיו הבכור הוא מאמן הכדורסל שרון דרוקר. הוא גדל בשכונת רמת ורבר בפתח תקווה, למד בבית הספר היסודי "נווה עוז" בעיר, וסיים תיכון במגמה ריאלית.
בשירותו הצבאי שימש כחוקר מצ"ח ולאחר שחרורו עבד כשנה כחוקר פרטי בתחום הביטוח. הוא בעל תואר ראשון במשפטים מטעם אוניברסיטת תל אביב.
דרוקר החל לעבוד ככתב כללי ב"מעריב". בהמשך שימש ככתב לענייני נדל"ן ותשתיות, ולאחר מכן ככתב מדיני. ב-1998 עבר להיות הכתב המדיני של גלי צה"ל. במקביל הגיש לעיתים בתחנת הרדיו את התוכנית "מה בוער".
החל מאוגוסט 2003 שימש כפרשן הפוליטי של "חדשות עשר". ממרץ 2006 עד אפריל 2009 הגיש לצד עפר שלח את "שישי" - מהדורת ליל שבת של ערוץ 10. ממאי 2009 הגישו השניים את תוכנית התחקירים "המקור"; בהמשך, דרוקר הגיש את התוכנית לצד מיקי רוזנטל ורזי ברקאי, ואחר כך הגיש אותה לבדו.
ב-2004 היה שותף לייסודה של התנועה לחופש המידע, וכיהן כיושב הראש שלה עד דצמבר 2016.
22 יום לפני הבחירות ב-2006 חשף דרוקר את "יומני עמרי" - רשימות ובהן מינויים פוליטיים של עמרי שרון, בנו של ראש הממשלה לשעבר, אריאל שרון. ב-15 ביוני 2007, שלושה ימים לאחר סיום הבחירות הפנימיות לתפקיד יו"ר מפלגת העבודה וההכרזה על ניצחונו של אהוד ברק, חשף דרוקר צילומים מקלפיות במגזר הערבי, שהראו כי כמות המצביעים בפועל הייתה נמוכה משמעותית ביחס לאחוזי ההצבעה הגבוהים שלכאורה נרשמו במגזר. החשיפה הובילה לחקירת משטרה של יאח"ה.
במרץ 2007 חשף דרוקר מסמך פנימי מלשכתו של אהוד אולמרט, שמתעד את ההטבות שנתנו אולמרט ואנשיו לפעילי הליכוד. כמה חודשים לאחר מכן הורה היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, על חקירת יאח"ה בנושא, בעקבות התחקיר.
ב-2008 פרסם כי בזמן מלחמת לבנון השנייה, כשנסע בנימין נתניהו בלוויית אשתו, שרה נתניהו, למסע הסברה בלונדון, הוצאותיהם היו גבוהות ושולמו על ידי תורם לונדוני. בתגובה הגיש נתניהו תביעת דיבה כנגד דרוקר וערוץ 10, אותה ביטל לאחר זמן מה. הסתבר שנסיעתה של שרה נתניהו לא אושרה כנדרש על ידי ועדת האתיקה, ונתניהו קיבל הערה על כך מהוועדה.
ביוני 2008 חשף דרוקר אי-סדרים בספר המתפקדים של מפלגת קדימה, מה שהוביל לחקירת משטרה של יאח"ה.
בנובמבר 2016 פרסם דרוקר כתבה שלפיה קיבל בנו של ראש הממשלה, יאיר, טובות הנאה מהמיליארדר האוסטרלי ג'יימס פאקר. בתגובה האשים אותו בנימין נתניהו ב"שטיפת מוח" ו"רצח אופי".
באפריל 2018 החל להגיש את הסדרה התיעודית "הקברניטים" העוסקת במנהיגותם של שישה מראשי ממשלות ישראל.
פרשת ביביטורס ושיחות נתניהו-רגב.
במרץ 2011 פרסם תחקיר בתוכנית "המקור" שבו טען כי בשנים 1999–2008 נסעו נתניהו ובני משפחתו מחוץ לישראל על חשבון גופים פרטיים, גם אחרי חזרתו של נתניהו לפוליטיקה ב-2002. התחקיר, שנודע כ"פרשת ביביטורס" הביא לבדיקה של מבקר המדינה. בסופו של דבר החליט היועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין בספטמבר 2014, לאמץ את המלצות המשטרה ופרקליטות המדינה ולסגור את התיק לאחר ש"במכלול החומר שנאסף לא נמצא שיש מקום לפתוח בחקירה".
ב-2015 עתרו דרוקר וחדשות ערוץ 10 לבית המשפט המחוזי בירושלים, כדי לקבל מידע על כל השיחות שנערכו בין ראש הממשלה נתניהו ועמוס רגב, עורך "ישראל היום", ובעל העיתון שלדון אדלסון. השופט דוד מינץ פסק שנתניהו יחויב למסור את הפירוט המלא של מועדי שיחותיו עם אדלסון ורגב, אך הוסיף כי בטרם חשיפת המידע יש לעדכן את אדלסון ואת רגב על תוצאות העתירה ולאפשר להם להתנגד לה. אלה אכן התנגדו בנימוק של פגיעה בפרטיותם, ובפברואר 2016 ביטל בית המשפט העליון את החלטת המחוזי. לאור זאת קבע השופט מינץ ביולי 2016 שנתניהו לא יחויב למסור את המידע, כי שבנסיבות מקרה זה, העניין הציבורי העומד בבסיס הבקשה לקבל את המידע לא גובר על פני זכותם לפרטיות של רגב ואדלסון. באוקטובר 2016 ערערו שוב דרוקר וחברת החדשות של ערוץ 10 בבית המשפט העליון על ההחלטה, ובאוגוסט 2017 קיבל בית המשפט העליון את הערעור, וקבע שהאינטרס הציבורי במסירת המידע על בסיס חוק חופש המידע, גובר על הפגיעה בפרטיותם של אדלסון ורגב.
פרשת הצוללות.
בנובמבר 2016 חשף דרוקר תכתובת מייל של דוד שמרון, פרקליטו של ראש הממשלה דאז, בנימין נתניהו. המייל הוכיח את מערבותו של שמרון במכרז הצוללות, תוך שהוא מייצג בעסקה זו את מיקי גנור, נציגה הישראלי של יצרנית הצוללות טיסנקרופ. החשיפה התגלגלה לפרשת הצוללות, שבמסגרתה הוגשו בסופו של דבר כתבי אישום.
תביעות דיבה.
נגד דרוקר.
בשנת 2007 הגיש יושב ראש ארגון המורים, רן ארז, תביעת דיבה בסך 4 מיליון ש"ח נגד דרוקר, "חדשות 10" ונושאי משרה נוספים ב"חדשות 10", בעקבות ידיעה ששודרה ב"חדשות 10" לפיה שביתת המורים היא חלק מתוכנית קונספירציה של ארז ואחרים להחליף את שרת החינוך יולי תמיר בח"כ עמי איילון. התביעה אושרה בבית משפט השלום, אך נדחתה בערעור שהוגש לבית המשפט המחוזי.
באפריל 2011 הגיש ראש הממשלה, בנימין נתניהו תביעת דיבה בגובה 3.5 מיליון ש"ח נגד ערוץ 10, דרוקר, מיקי רוזנטל ונענע 10, בעקבות הפרסום על המימון הכפול לכאורה לאחת מטיסותיו של נתניהו (פרשת ביביטורס). בעקבות גישור בין הצדדים הגיעו הצדדים להסכמה על ביטול תביעה זו ותביעה נוספת של נתניהו נגד ערוץ 10, תוך ש"ראש הממשלה ורעייתו שומרים על מלוא זכותם לחדש את ההליכים המשפטיים נגד כל אחד מהנתבעים בכל אחת משתי התביעות בכל עת, על-פי שיקול דעתם הבלעדי", ואילו הנתבעים הבהירו כי "ינהגו באופן הוגן וענייני כלפי ה"ה שרה ובנימין נתניהו, בהתאם למדיניותם כלפי יתר האישים והגורמים אותם הם מסקרים".
איש העסקים וולטר סוריאנו הגיש שלוש תביעות דיבה נגד דרוקר. השנייה מתביעות אלה נדחתה על הסף, והדיון בשתי האחרות טרם הסתיים.
מטעם דרוקר.