בינואר 2006 השתתפה מרטין בקריאה של המחזה "הבדרן" בתיאטרון רויאל קורט. בפברואר ומרץ אותה שנה השתתפה ב-"Other Hands" מאת לורה וייד בבימויו של ביג'אן שייבאני בתיאטרון סוהו. היא המספרת בגרסת התקליטור של "The Foreshadowing", ספר ילדים העוסק במלחמת העולם הראשונה, מאת מייקל סדג'וויק, שיצא לאור ב-2006. באותה שנה הופיעה ב-"I Really Hate My Job" בבימויו של אוליבר פארקר. מאוקטובר 2006 עד אפריל 2007, שיחקה בתפקיד סאלי באולס בהפקה של הווסט אנד של המחזמר "קברט" בתיאטרון ליריק בלונדון.
ב-2007 גילמה את דמותה של קסנדרה אוסטן בסרט "להיות ג'יין" על חייה של הסופרת ג'יין אוסטן לצידה של אן האת'וויי ששיחקה בתפקיד הראשי. בסוף אותה שנה השתתפה בעיבוד ל"הרוח בערבי הנחל" עבור BBC One, והייתה המספרת יחד עם אנטון לסר בגרסת התקליטור ל"תמר", ספר ילדים על מלחמת העולם השנייה מאת מאל פיט.
ב-2008 כיכבה בדרמה "White Girl" של BBC Two, ובעיבוד של צ'אנל 4 ל"פופי שייקספיר" לצידה של נעמי האריס. על תפקידה זה זכתה בפעם השנייה בפרס באפט"א לטלוויזיה.
מיולי עד אוקטובר 2008 הופיעה מרטין במחזה "The Female of the Species" לצידה של איילין אטקינס בתיאטרון וודוויל בלונדון. עוד השתתפה בתסכית רדיו עיבוד לספרה של אגאתה כריסטי "Crooked House". ב-2009 הופיעה בדרמה "Freefall", וגילמה את דמות אשתו של ניל ארמסטרונג, ג'נט, בסרט הדוקומנטרי "Moonshot: The Flight of Apollo 11" במסגרת ציון 40 שנה לנחיתת אפולו 11 על הירח.
ב-2010 גילמה את דמותה של הת'ר ברוק, בקמפיין חופש המידע, בדרמה הסטירית "On Expenses". עוד שיחקה בתפקיד איזבלה במחזה השייקספירי "מידה כנגד מידה" בתיאטרון אלמיידה.
בפברואר 2011 הופיעה בתפקיד שרה ברטון בדרמה בת שלושה חלקים "סאות' ריידינג", עיבוד של ה-BBC לרומן מאת הסופרת וינפריד הולטבי. ב-2011 שיחקה בתפקיד קיי לנגריש בעיבוד לרומן "The Night Watch".
ב-2012 כיכבה בסדרת הדרמה "The Bletchley Circle". ב-4 בספטמבר 2012 הופיעה בסדרת הטלוויזיה "Accused" של ג'ימי מקגוורן. בדצמבר 2013 חזרה שוב לעולמה של ג'יין אוסטן כשכיכבה בתפקיד אליזבת בנט במיני-סדרה "תעלומה באחוזת פמברלי", עיבוד של ה-BBC לספר באותו שם מאת פ.ד. ג'יימס, המתאר את קורותיהם של אליזבת ופיצוויליאם דארסי, כהמשך לרומן "גאווה ודעה קדומה".
אנה מקסוול-מרטין
פירוש אברבנאל
פירוש אברבנאל על התורה, חלק מספרי הנביאים וספר דניאל, נכתב על ידי רבי יצחק אברבנאל, מראשי יהדות ספרד ופורטוגל.
סגנון.
פירוש אברבנאל מתייחס לרוב לקטעים ארוכים יחסית ואינו מתמקד במילים ספורות או פסוק בודד, על קטעים אלו מציב אברבנאל שאלות ולאחר מכן הוא מאמר ארוך העונה על כל השאלות. בפירושו על התורה הרבה במספר השאלות עד כדי 42 שאלות, לעומת זאת בפירוש לספרי הנביאים קצב את סך השאלות ל-6 שאלות למאמר.
אברבנאל מצהיר בתוך דבריו פעמים רבות כי פירושו מתמקד בדרך הפשט, אך הוא אינו נמנע מלצטט פרשנים אחרים שפירשו בדרך הדרש ולעיתים אף מוסיף פירוש מדרשי משלו לצד הפירוש הפשטני.
כאמור פירוש אברבנאל רווי ציטוטים מפרשנים שקדמו לו, אך לא תמיד הוא נוקב בשמות הפרשנים שציטט. אברבנאל אינו נמנע מלחלוק על קודמיו כשחש שאין בדבריהם כדי ליישב את הכתובים.
כחלק מפירושו על דרך הפשט הרבה אברבנאל לעסוק בהסבר סמיכות העניינים שבתורה.
היסטוריה.
אברבנאל החל לפרש את התורה בספר דברים בשבתו בעיר ליסבון שבפורטוגל בסביבות שנת 1476, אך כתב היד אבד בעת שנאלץ להימלט על נפשו, כעבור כ-20 שנה בשבתו בעיר נאפולי שבדרום איטליה נמצאה הטיוטה בנסיבות שאינן ידועות ועל פיה נערכה המהדורה שבידנו. בהקדמה לפירושו הוא מציג התחבטות האם ספר דברים נכתב על ידי משה רבנו או ניתן מן השמים על ידי הקדוש ברוך הוא. התחבטות זו שלא מצאה מזור בכתבי הקדמונים הביאה אותו לייסד פירוש עצמאי.
השפעה על הפרשנים שלאחריו.
השפעה ניכרת יש לפירוש אברבנאל על פרשנים בדורות שלאחריו. הבולט בהם הוא פירוש המלבי"ם שמרבה לצטט את פירוש אברבנאל לעיתים ללא ציון שמו. השפעה ניכרת גם בפירושו של רבי עובדיה ספורנו שחי באיטליה וייתכן שהם הכירו זה את זה. פירושים נוספים שמצוטט בהם מפירוש אברבנאל הם הכלי יקר והכתב והקבלה.
ביקורת.
אברבנאל מרבה לצטט את ידידו בן דורו רבי יצחק עראמה בעל הספר עקידת יצחק מבלי לציין את שמו אלא בכינויים שונים ולפעמים ללא כל רמז למקור הדברים. בעקבות כך האשים רבי מאיר עראמה בנו של בעל העקידה את האברבנאל בגנבה ספרותית. יש לציין כי בטיוטה לספר דברים אין ציטוטים מבעל העקידה. מעין התגוננות מפני ההאשמה הזו ניתן למצוא בפירוש למסכת אבות שם כתב "שעם היות שמחברי הספרים פעמים לוקחים אלו מאלו, שאין בזה גנאי ולא ביטול, כי התחלת הכל הוא מהשי"ת".
אוניברסיאדת קוואנגג'ו (2015)
אוניברסיאדת הקיץ ה-28 נערכה בקוואנגג'ו שבקוריאה הדרומית. במשחקים אלו השתתפו 12,986 ספורטאים מ-146 מדינות שונות.
יסעורוניים
יסעורוניים או יסעורונים צפוניים (שם מדעי: Hydrobatidae) הם משפחת עופות ימיים קטנים המרחפים מעל האוקיינוסים השונים ומלקטים חלקיקי מזון מהים. הם עפים גם ברוחות החזקות ביותר בים. ישנה משפחה שהתפצלה מהיסעורוניים - יסעורונים דרומיים (Oceanitidae) הכוללים את מרבית הסוגים שבעבר שויכו אליה, כשבעבר היא נחשבה לתת-משפחה שלהם.
היסעורוניים הם קרובי משפחתם של היסעוריים והאלבטרוסים הענקיים וכמוהם שייכים לסדרת היסעוראים - עופות ימיים שיכולים לעוף מאות קילומטרים בלב ים ולהיזון מחלקיקים קטנים של פלנקטון ומדגים ודיונונים שחיים קרוב לפני המים. הם יודעים גם לצלול כמה מטרים לשם תפיסת מזון.
בניגוד לרוב העופות, ליסעורוניים כמו לקרוביהם היסעורים, יש חוש ריח העוזר להם למצוא את הפלנקטון הקטן במים וגם את מאורות הקינון שלהם כשהם נמצאים חודשים רבים בלב הים ואחר כך חוזרים למושבות צפופות. כשהם חוזרים הם צריכים להיזהר מטורפים כמו שחפים, חמסנים ופרגטות.
חותרניים (עופות)
חותרניים (שם מדעי: Pelecanoididae) היא משפחת עופות ימיים קטנים מסדרת היסעוראים ובה סוג יחיד - חותרן. החותרנים קרויים כך עקב מנהגם לצלול ולחתור עם הכנפיים מתחת למים בציד דגים וסרטנים קטנים או בעיקר לחפש פלנקטון. הם מזכירים בצורתם ובהרגליהם מעט את האלקות מהצפון אך כולם חיים בחצי הכדור הדרומי ובאזור אנטארקטיקה. כמה חוקרים סוברים שהם שייכים למשפחת היסעוריים.
כחלק מהתאמותיהם לצלילה מתחת למים ולא במעוף מלמעלה כמו שאר היסעוראים, כנפיהם קצרות וחזקות יותר, נחיריהם פונים כלפי מעלה ויש להם שק לאחסון דגים. הם קשורים לחוף יותר משאר היסעוראים אבל מטילים רק ביצה אחת כל פעם, בתוך מאורה באדמה שמוגנת מטורפים.
מיון.
בסוג חותרן ארבעה מינים:
גראב
הגביע הבולגרי
הגביע הבולגרי (בבולגרית: купа на България) הוא מפעל כדורגל בולגרי בשיטת גביע שנוסד בשנת 1938 ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל הבולגרית. זהו טורניר הגביע המרכזי בבולגריה, ומשתתפות כל הקבוצות הרשומות בהתאחדות הבולגרית.
המפעל מנוהל בשיטת הדחה במשחק אחד לאורך כל שלביו, והמנצחת מעפילה אוטומטית לשלב המוקדמות של הליגה האירופית. אם כבר הבטיחה את השתתפותה באמצעות מיקומה בליגת העל הבולגרית, המקום עובר לקבוצה שסיימה במקום הרביעי בטבלה. כמו כן, היא זוכה להשתתף במשחק הסופר קאפ הבולגרי בעונה שלאחר מכן.
מחזיקת הגביע הנוכחי (2019) היא לוקומוטיב פלובדיב, שגברה בגמר על יריבתה העירונית בוטב פלובדיב בתוצאה 1-0 וזכתה בגביע לראשונה בתולדותיה. שיאנית הזכיות היא לבסקי סופיה, שזכתה בתואר 25 פעמים, האחרונה שבהן בעונת . רובן המוחלט של הזוכות מגיעות מהעיר סופיה, כשתשע קבוצות מהעיר זכו ב-62 מהגביעים. הבולטות שבהן הן לבסקי וצסק"א סופיה.
היסטוריה.
טורניר הגביע הבולגרי הראשון נוסד בשנת 1938 תחת השם גביע הצאר. טורניר זה מוכר על ידי התאחדות הכדורגל הבולגרית כגרסה הרשמית הראשונה של הטורניר, והזוכות בטורניר זה, שהתקיים עד לשנת 1942, מוכרות כמחזיקות גביע. אמנם טורניר זה החל בשיטתו הנוכחית כבר ב-1924, אך מכיוון שהליגה הבולגרית לא הוקמה עד לשנת 1938, הזוכות בטורניר בין השנים 1924 - 1937 מוכרות על ידי ההתאחדות כאלופות בולגריה. גם לאחר הקמת הליגה נותר תואר גביע הצאר כתואר יוקרתי בכדורגל הבולגרי, והוא חדל להתקיים בעקבות שינוי המשטר בבולגריה בשנות ה-40. כל ארבע הזוכות בחמשת מהדורות גביע הצאר הגיעו מהעיר סופיה.
בתקופת היותה של בולגריה רפובליקה עממית (1945–1990), התקיים טורניר נוק-אאוט שנתי בשיטת בית-חוץ, שנקרא גביע הצבא הסובייטי, ששוחק בפריסה ארצית על אף שבתחילה שיחקו בו רק קבוצות הליגה הבכירה.
המפעל המשיך להתקיים עד לשנת 1990, אך עוד קודם, ב-1981, נוסד מפעל חדש בשם הגביע הבולגרי, לציון 1,300 שנים למדינה. המפעל הצטייר כסמל לגאווה הלאומית הבולגרית, וזכה לפופולריות גבוהה, שמאותו הזמן עלתה בחשיבותה גם על גביע הצבא הסובייטי. מכיוון שבין השנים 1981 - 1990 התקיימו שני המפעלים במקביל, הייתה צריכה ההתאחדות להכריע מי מהזוכות תהיה מחזיקת הגביע הרשמית באותן שנים, וכיום היא מכירה במחזיקות גביע הצבא הסובייטי מהקמתו ועד לשנת 1982 כמחזיקות הגביע הרשמיות, ומ-1983 ואילך, מחזיקות הגביע הבולגרי הן מחזיקות הגביע הרשמיות. הגביע שחולק במסגרת גביע הצבא הסובייטי ניתן, לאחר פירוקו, לשיאנית הזכיות בו - לבסקי סופיה.
שלבי המפעל.