בקיץ 1999 פלשו יחידות טרור של בדלנים צ'צ'נים ואיסלמים קיצונים, בראשות באסייב ואיבן אל-חטאב, אל שכנתה של צ'צ'ניה, דאגסטן רפובליקה אוטונומית המהווה חלק מהפדרציה הרוסית. היה זה המהלך בו התחילה מלחמת צ'צ'ניה השנייה. הפלישה, כמו גם סידרה של התקפות טרור חסר תקדים נגד מבני מגורים במוסקבה ובערים רוסיות אחרות, שגבו בספטמבר 1999 את חייהם של מאות אזרחים, יוחסה לממשל הרפובליקה הצ'צ'נית של איסקריה, על אף שמסחאדוב גינה את הפלישה, והכחיש כל קשר להתקפות הטרור על הבניינים ברוסיה. ב-1 באוקטובר 1999 הכריז ראש ממשלת רוסיה, ולדימיר פוטין כי אין כל לגיטימציה לממשלו של מסחאדוב ושל הפרלמנט הצ'צ'ני. פוטין שלח כוחות רוסיים לצ'צ'ניה והבטיח לעם הרוסי הכרעה מהירה.
מסחאדוב עשה כל שביכולתו כדי לנתק עצמו באופן פומבי מאנשי בסאייב הלוחמים בדאגסטן. הוא הכריז על תוכנית לחיסול המיליציות המורדות, אך הצעתו זו נדחתה על ידי הרוסים. בתגובה הכריז מסחאדוב על "מלחמת קודש" כלפי הרוסים אם אלו יפלשו לצ'צ'ניה. כן הוכרז משטר צבאי, וגויסו מילואים. ב-21 באוקטובר תקפו הרוסים את גרוזני בטילים. ההתקפה הרגה מאות אזרחים, ובניין הנשיאות של מסחאדוב היה אחת המטרות המשוערות של התקיפה.
לאחר שהכריעו את הפולשים לדאגסטן, המשיכו הכוחות הרוסים בדרכם לצ'צ'ניה. לאחר מצור על גרוזני בין סוף 1999 לפברואר 2000 עזבו כוחותיו של מסחאדוב את העיר, ומסחאדוב ירד למחתרת, והפך ל"מבוקש מס' 2" אחרי באסייב, כשעל ראשו פרס בן עשרה מיליון דולר. הוא המשיך להנהיג את כוחות המורדים מבחינה פוליטית, אך אין לדעת מה היה תפקידו בהיררכיה הצבאית. הוא הציע מספר פעמים בשנת 2000 את נכונותו לשיחות שלום ללא תנאים מוקדמים, הצעה שחזרה בשנים שלאחר מכן. אך הצד הרוסי המשיך להתעלם מהצעות אלו.
מסחאדוב המשיך להטיף להתנגדות מזוינת נגד מה שראה ככיבוש רוסי, אך התנגד להתקפות על אזרחים. יש האומרים כי תמך בהתנקשות בחיי ראש הממשלה הפרו-רוסי אחמד קדירוב בצ'צ'ניה, וגינה את ההתנקשות בחיי הנשיא לשעבר יאנדרבייב בקטר ב-2004. מסחאדוב הכחיש כל מעורבות במעשי הטרור המחריפים והולכים נגד אזרחים רוסים שביצעו תומכי באסייב, וזאת באמצעות דוברים בארצות זרות, ובמיוחד בלונדון. את מבצעי הטבח בילדי בית הספר בבסלאן כינה "מטורפים" והבטיח כי לאחר שישוב לשלטון ישפוט את באסייב על חלקו בפרשה זו, אך האשים את הרוסים כי באכזריותם דחפו את מבצעי הטבח לבצע את מעשיהם.
ב-15 בינואר 2005 פקד על נאמניו להפסיק את פעולות האיבה, פרט לפעולות הדרושות לשם הגנה עצמית, הן בתוך צ'צ'ניה והן מחוצה לה, עד לסוף פברואר, יום השנה ה-61 למבצע עדשה בו גירש סטלין את הצ'צ'נים ממולדתם, וזאת כמחווה של רצון טוב, ושוב קרא לסיום המשבר בדרך של משא ומתן. הנושא ונותן מטעמו, אומאר חמבייב, אמר כי הצ'צ'נים אינם מחפשים עוד עצמאות, כי אם 'בטוחות לקיומה של האומה הצ'צ'נית'. על אף שגם באסייב תמך בהפסקת אש חד צדדית זו, לא ניתן לה כל מענה מצד ההנהגה הרוסית, שהמשיכה בסירובה לשאת ולתת עם הצ'צ'נים המורדים.
מותו.
ב-8 במרץ 2005 הודיע ראש שירות הביטחון הפדרלי (FSB), ניקולאי פטרושב כי כוחות מיוחדים של ה-FSB השתתפו במבצע בכפר טולסטוי-יורט, שבמהלכו נהרג מסחאדוב. פטרושב אמר שכוונת הכוחות הייתה לתפוס את מסחאדוב בעודו חי, לשם חקירתו, אך הוא נהרג במקרה כאשר רימון יד הושלך אל הבונקר בו הסתתר. גופתו של מסחאדוב הוצגה בטלוויזיה הרוסית. פוטין חילק מדליות לחיילים שהשתתפו במבצע. כמה ימים לאחר מכן הודיעו המורדים הצ'צ'נים כי עבדול-חלים סאדולייב קיבל את תפקידיו של מסחאדוב.
ממשלת הפדרציה הרוסית סירבה להעביר למשפחתו של מסחאדוב את גופתו לקבורה, ומסתירה את מקום קבורתו.
מינק
סנוקוולמי
סנוקוולמי (באנגלית: Snoqualmie) היא עיירה בעמק סנוקוולמי, במחוז קינג שבמדינת וושינגטון שבארצות הברית הממוקמת ליד מפלי סנוקוומי. בעיירה שוכן מוזיאון הרכבות של אזור צפון-מערב ארצות הברית. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2009 אוכלוסיית העיירה מנתה 8,692 תושבים.
הסדרה טווין פיקס של דייוויד לינץ' צולמה בעיקרה בסנוקוומי ובעיירה הסמוכה נורפ-בנד.
חרטום בולבוסי
חרטום בולבוסי הוא מאפיין מבני של גופי אוניות רבים. זוהי בליטה עגלגלה, דמוית בולבוס, בחרטום (קדמת האונייה) מתחת לקו המים. החרטום נראה לעין רק כאשר האונייה נמצאת במבדוק, או כאשר היא צפה ללא זבורית. החרטום הבולבוסי משנה את תבנית זרימת המים סביב גוף האונייה, מפחית את הגרר, מגביר את מהירות האונייה וטווח הנסיעה שלה, ומייעל את צריכת הדלק. באוניות שבהן חרטום בולבוסי צריכת הדלק יעילה ב-12 עד 15 אחוז מאוניות דומות ללא מאפיין מבני זה.
יעילותו של החרטום הבולבוסי היא מרבית מעל מהירות של 6 קשר. במהירויות נמוכות יותר חרטום כזה עשוי להגביר את הגרר. לחרטום בולבוסי השפעה רבה יותר על אוניות גדולות, כגון אוניות משא ונוסעים, הנוסעות למרחקים גדולים במהירות קבועה. מאפיין זה נדיר בין ספינות קטנות.
אופן פעולה.
כשאוניה נעה במים נוצרים גלי חרטום שמאטים את התקדמותה, וככל שהספינה גדולה יותר ונעה מהר יותר, כך הגלים גדולים וחזקים יותר. התוספת הבולבוסית בתחתית החרטום נועדה ליצור גלים בפאזה הפוכה לאלה שנוצרים מעל, והתוצאה היא התבטלות חלקית של הגלים בגלל התאבכות הורסת.
הפחתה זו של גלי החרטום והשיפוליים כבר בנקודת החרטום משנה את חלוקת לחץ המים לאורך הספינה ומפחיתה את התנגדות הגלים לתנועתה.
צורתו של הבולבוס מותאמת לצורת החרטום ושונה מספינה לספינה.
יש המציינים כי חרטום בולבוסי אף גורם להגבהת החרטום מעל קו המים. כיוון שחרטומים בולבוסיים רבים הם סימטריים ואף בנויים בזווית העולה כלפי מעלה, הדבר תורם להתרוממות החרטום מעל המים.
פיתוח.
החרטום הבולבוסי הראשון הותקן באוניית המערכה האמריקאית USS Delaware אשר הוכנסה לשירות בשנת מבצעי בשנת 1910 ואשר תוכננה על ידי המהנדס הימי דייוויד וו. טיילור. בשנות ה-20 ניסו אף אומות אחרות לבנות אוניות עם חרטומים בולבוסיים, ביניהן שתי אוניות הנוסעים הגרמניות "ברמן" (נכנסה לשירות בשנת 1929) ו"אירופה" (1930). שתי האוניות אף החזיקו בשיא המהירות לחציית האוקיינוס האטלנטי בין השנים 1929–1933. בשנת 1935 שברה את שיא המהירות בחציית האטלנטי האונייה הצרפתית "נורמנדי" אשר אף היא הייתה בעל חרטום בולבוסי. אף שאוניית הנוסעים הבריטית Queen Mary, אשר חרטומה לא היה בולבוסי, השיגה מהירות דומה, נורמנדי עשתה זאת עם מנוע שהספקו היה פחות בשליש מזה של האוניה הבריטית ובצריכת דלק קטנה יותר.
מחקרים מדעיים ראשונים באשר לתכונות החרטום הבולבוסי פורסמו בשנות ה-50. מחקרים אלה נמשכים עד היום ובזכותם שוכללה צורתו של החרטום הבולבוסי כדי להפחית את כוח הגרר על הספינה.
כיפת סונאר.
בחלק אוניות המערכה, המצוידות בנשק ללוחמה בצוללות, בנוי חרטום הדומה לחרטום בולבוסי ובו מכשיר סונאר, אולם תפקידה ההידרודינמי של בליטה זו הוא משני בלבד לפעולת הסונאר. בליטה זו מלאה במים ודרכה משגר המכשיר את גלי הקול לאיתור צוללות.
רן צדוק
רן צדוק (נולד ב-16 בספטמבר 1944) הוא פרופסור אמריטוס ללימודים מסופוטמיים ואיראניים בחוג לארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום ולהיסטוריה ישראלית קדם-הלניסטית בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
רן צדוק נולד בפתח תקווה וגדל בפרדס חנה-כרכור. מיד לאחר שסיים את בית הספר התיכון השתתף בתוכנית הרדיו "מחפשים את המטמון" שבה פתר את כתב החידה בזמן שיא. קיבל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ובהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב. סיים את חוק לימודיו לתואר השני והשלישי באוניברסיטה העברית, תואר שני בהיסטוריה של עם ישראל אותו סיים בהצטיינות ודוקטורט באשורולוגיה ובלימודים איראניים אף הוא בהצטיינות. נושא עבודת הדוקטורט שלו היה "ניפור בתקופה האכימנית, היבטים גאוגרפיים ואתניים". מדריכיו לדוקטורט היו הפרופסורים חיים תדמור ושאול שקד. הוא נשלח לשנתיים מטעם האוניברסיטה העברית להשתלם בלימודים איראניים באוניברסיטת קיימברידג' (בריטניה) אצל פרופ' גרשביץ', מגדולי האיראניסטים ומאז הוא חבר קבוע בג'זוס קולג' שם. צדוק מרצה באוניברסיטת תל אביב החל משנת 1975 וב-1991 מונה לפרופסור מן המניין. שימש כמרצה גם באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטה העברית. שהה בשבתונים כפרופסור אורח באוניברסיטאות לונדון, ברקלי, טיבינגן והיידלברג. עשה לצורך מחקריו באוניברסיטאות ייל, הרווארד, קולומביה, שיקגו, פנסילבניה, יוטה, אורבנה, קלרמונט והאוניברסיטה הקתולית של אמריקה בוושינגטון הבירה, בסמינר התאולוגי בפרינסטון, בקולג' סמית שבנורתהמפטון) מסצ'וסטס (וכן באוספי הלוחות של המוזיאון הבריטי, הספרייה הציבורית של ניו יורק, הספרייה החופשית בפילדלפיה, המוזיאון לאמנות והיסטוריה בז'נבה, מוזיאון פיצוויליאם בקיימברידג', מוזיאון אשמוליאן באוקספורד, המוזיאון הרומי-גרמני במיינץ, והמוזיאון הארכאולוגי ע"ש הורן במישיגן. במוסדות אלה עיקר עיסוקו היה פענוח ותעתיק של אוספי הלוחות הבבליים. כמו כן השתתף בכנסים וסדנאות אשורולוגיים ואירניסטיים.
נשוי לבלשנית תקוה לבית סייג, שהיא דוקטור לאשורולוגיה וללימודים קלאסיים.
מחקריו.
תיאור מחקריו.
מחקריו של רן צדוק עוסקים באשורולוגיה, לימודים איראניים, היסטוריה של המזרח הקדום באלף הראשון לפני הספירה, וכן חקר שמות האנשים והמקומות בסהר הפורה הקדם-אסלאמי.
גאוגרפיה של בבל ואשור באלף הראשון לפני הספירה.