מיו מיו (Miu Miu) הוא מותג אופנה שנוסד באיטליה יוקרתי של בגדי נשים ואקססוריז. בהיותו חברה בת של פראדה, הוא נשלט על ידה במלואו. בראשו עומדת מיוצ'יה פראדה. משרדיו הראשיים שוכנים כיום בפריז שבצרפת.
היסטוריה.
מיו מיו הוקמה בשנת 1993 על ידי מיוצ׳ה פראדה. השם נולד מכינוי החיבה שמשפחתה של מיוצ'יה פראדה העניקה לה.
בשנת 2011, השיקה מיו מיו את סדרת "סיפורי נשים". הקמפיין הורכב מסרטונים קצרים שהופקו בשיתוף פעולה עם במאיות ידועות שם ומוכרות. כך נוצרה רשימה של סרטונים אילמים קצרים שהציגו את הקולקציות של מיו מיו. ארבעת הסרטונים הראשונים בוימו על ידי זואי קאסאווטס, לוקרסיה מרטל, ג'יאדה קולגרנדה ומסי טדיג'דין והוצגו בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-69 של ונציה.הסרטון החמישי אשר נכתב ובוים על ידי אווה דובני שגם כיכבה בו, הוצג לראשונה בשנת 2013.
ב-14 במארס 2013, נמסר דו״ח אודות הפרת זכויות נשים על ידי פראדה לנציבות האו"ם עבור הוועדה לשמירה על זכויות אדם. ב-17 במאי 2013 פרסמה הוועדה הצהרה היוצאת נגד הטרדה מינית ואפליה מגדרית במקום העבודה. באפריל 2013, פורסמה באתר ״Change.org״ עצומה אמריקאית נגד מיוצ'יה פראדה, אשר אספה יותר מ-200,000 חתימות ברחבי העולם. עצומה זו תקפה את מיוצ'יה פראדה על ניצול תביעה כנגד עובדת שפוטרה בגין הצהרות כוזבות, כדרך להביע את עמדותיה בדבר הטרדה מינית. העצומה פגעה בתדמיתו של המותג. ב-28 במאי 2013, גיבתה הוועדה לזכויות אדם באו"ם עובדת לשעבר בפראדה, בשם רינה בובריס, אשר תבעה את מנהל פראדה יפן בגין הטרדה מינית ואפליה. המגזין ווג פרסם מאמר תחת הכותרת "פראדה נגד האו"ם" במסגרתו צוטטה בובריס בטענה כי "כל מי שקונה מן המותגים של פראדה ומיו מיו תומך בתרבות של אפליה והטרדה מתוקף כוח המשרה ."
מיזם חדש של מיו מיו בשנת 2015 – השקת הבושם הראשון של המותג – גובה על ידי הסכם שנחתם בין Coty Inc ופראדה. מדובר בניסיון התרחבות ראשון של מיו מיו מחוץ לשוק האופנה והאקססוריז.
בוטיקים.
בוטיקים של המותג מיו מיו פזורים בכל רחבי העולם. בשנת 2009, פתח המותג את החנות העצמאית הראשונה שלו בעיר שנזן בסין. בקיץ 2011 הושקה חנות חדשה בצפון אמריקה ביוסטון, טקסס, ובסתיו 2011 בצ'ורט הילס, ניו ג'רזי. הבוטיק האוסטרלי הראשון של המותג נפתח במלבורן . השני נפתח בסידני בשנת 2011. בשנת 2010, נפתח סניף בגלאזגו, סקוטלנד.
בשנת 2017 נפתחה מחדש חנות המותג ברחוב Sloane בלונדון לאחר שעברה שיפוץ בהכרזה כי הם יאפשרו ללקוחות לעצב את העקבים שלהם בהתאמה אישית. זוהי החנות היחידה של מיו מיו המציעה שירות זה.
פרסום.
הדוגמניות של המותג כללו את לטיסיה קסטה, קירסטן דנסט, מגי ג׳ילנהול, קייטי הולמס, גי׳נטה לפינה, לינדזי לוהן, ונסה פאראדי, קלואי סביני, סירי טולרוד, לינדסי וויקסון, ג'ואו שון, ג'סיקה סטאם וג'ואן סמולס . במאי 2011 בחר מיו מיו בשחקנית היילה שטיינפלד, (אז רק בת 14) להיות הפנים הצעירות של המותג. עבור קמפיין 2012 נבחרה הדוגמנית האמריקאית בת ה-34, גווינביר ואן סינוס. בשנת 2018 הפכה השחקנית אל פנינג לפנים של המותג.
אולגה סריאבקינה
אולגה סריאבקינה (ברוסית: Ольга Серябкина; נולדה ב-12 באפריל 1985), הידועה בשם הבמה מולי (Molly), היא זמרת, רקדנית, פזמונאית ושחקנית רוסייה. סריאבקינה החלה את הקריירה שלה בלהקת Serebro שבה הייתה חברה כ-13 שנים עד פרישתה בשנת 2019 לטובת קריירת סולו.
הלהקה התפרסה במהלך השתתפותה באירוויזיון 2007 עם השיר "Song #1", שהגיע למקום השלישי.
ביוגרפיה.
סריאבקינה נולדה בעיר מוסקבה כאשר הייתה בירת ברית המועצות. בגיל 6 החלה ללמוד ריקודים סלוניים, היא השתתפה בתחורוית בינלאומיות ובגיל 17 זכתה בתואר "אמן כבוד בספורט" לריקודים סלוניים ברוסיה.
היא איבדה את אביה בגיל מוקדם מאוד, ושיתפה שהוא היה ביסקסואל.
סריאבקינה למדה בבית הספר לאמנויות במחלקה לשירת הפופ ברוסיה, בנוסף למדה תרגום של השפות גרמנית ואנגלית. היא ידועה גם כותבת שירים לזמרים רוסים.
בשנת 2020 נישאה בסתר לגיאורגי נחקביה, איש עסקים המתגורר בווינה שבאוסטריה, בעברו עבד בחברת ההקלטות בה סריאבקינה הקליטה את שיריה. ב-20 בנובמבר 2021 ילדה סריאבקינה את בנם.
קריירה.
2006–2019: תחילה ופריצה בלהקת Serebro.
בשנת 2006, החליט מקסים פדייב להקים את להקת הנשים "Serebro" אשר כללה את מרינה ליזורקינה, ילנה טמניקובה ואת סריאבקינה. סריאבקינה הייתה כותבת השירים של הלהקה.
ב-12 במאי 2007, פרצה הלקה בתחרות האירוויזיון בהלסינקי שבפינלנד עם השיר "Song #1" והגיעו במקום השלישי, היא כתבה את הגרסה הראשונית של השיר "Song #1", אך בסופו של דבר המילים שונו למילים של דניל באבצ'ב.
ב-21 באפריל 2009, הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלהן ברוסית שנקרא: "OpiumRoz". כעבור שנה הוציאו מיני אלבום ראשון שנקרא: "Избранное".
בשנת 2012 הוציאה הלהקה אלבום נוסף לראשונה באנגלית שנקרא: "Mama Lover", אשר השיג הצלחה בינלאומית. רוב השירים באלבום נכתבו על ידה.
ב-27 במאי 2016, הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי שנקרא: "Сила трёх", וזכה להצלחה מסחרית. האלבום כלל את כל הסינגלים שפרסמו בין השנים 2013–2016. בשנת 2019, הוציאו מיני אלבום השני שלהם שנקרא: "Chico Loco".
באוקטובר 2018, הודיעה סריאבקינה שאחרי 13 שנה תעזוב את הלהקה סופית בתחילת חודש פברואר 2019, ותחל בקריירת סולו. לפני הפרישה סריאבקינה הוציאה עם הלהקה מספר סינגלים אשר לא נכללו בשום אלבום.
2014–2017: תחילת קריירת סולו.
ב-18 בספטמבר 2014, הוציא הזמר .DJ M.E.G את הסינגל "Kill Me All Night Long", בשיתוף עם סריאבקינה אשר הופעה לראשונה בשם הבמה Holy Molly. הסיגנל נכתב על ידה.
ב-4 בפברואר 2015 הופיעה עם השיר "Мы мечтали о сцене", אשר נכתב עבור התוכנית "הבמה המרכזית" בערוץ הטלוויזיה רוסיה-1. במרץ, הוציאה סינגל נוסף: "Holy Molly" ומאוחר יותר החליטה לשנות את שם הבמה שלה ל-Molly בלבד בהשקת סינגל הבכורה באנגלית "For Ma Ma".
ב-25 בדצמבר, יצא הסרט "היום הטוב ביותר" בבתי הקולנוע ברוסיה ובארץ, בסרט סריאבקינה משחקת באחד התפקידים המרכזיים.
ב-7 ביוני 2016, יצא סינגל הבכורה הראשון שלה: "Я просто люблю тебя", אשר נכלל באלבום הבכורה שלה. הקליפ שלו יצא כעבור חודשים. ב-9 בנובמבר, הוציאה את השיר "Style".
ב-3 באפריל 2017, יצא ספרה: "Тысяча М", הספר כלל אוסף של 54 משיריה, סיפורים אישים ותצלומים רבים מהארכיון האישי שלה.
ב-3 במרץ, השתתפה בדואט עם הזמר יגור קריד בסינגל: "Если ты меня не любишь", הסינגל נכלל באלבומו של הזמר והזמרת בנפרד. בהמשך השנה פורסמו הסינגלים: "Fire" ו-"Это не месячные" ו-"Мне нравится", אשר לא נכללו באלבומים.
ב-29 בספטמבר, יצא הסינגל השלישי מתוך האלבום: "Пьяная".
2018–הווה: אלבום הבכורה "Косатка в небе".
ב-23 ביולי 2018, יצא הסינגל באנגלית: "Under My Skin".
ב-17 באוקטובר, הוציא מקסים פדייב סינגל בשיתוף סריאבקינה שנקרא: "Рассыпая серебро", (בתרגום חופשי לפזר [את] כסף) כרמז לפירוק הלהקה, בקליפ הופיעו כל בנות הלהקה אשר היו בה במהלך כל השנים.
ב-15 בינואר 2019, יצא הסינגל "Потому что любовь". כעבור חודש יצא סינגל נוסף מתוך האלבום: "Не плачу".
ב-29 במרץ, יצא הסינגל נוסף: "Красивый мальчик".
ב-4 באפריל, יצא אלבומה הראשון של סריאבקינה שנקרא: "Косатка в небе", אשר כולו בשפה הרוסית.
ב-5 בפברואר 2020, הוציאה סריאבקינה את השיר "что же ты наделал" ב-18 בדצמבר, הוציאה סריאבקינה את השיר "ZODIAC"
אירי בייהוקס (2017–)
ממשלת ואנג ג'ינג-ויי
ממשלת ואנג ג'ינג-ויי (בסינית: 汪精衛政權) שהייתה ידועה באופן רשמי בשם הממשלה הלאומית המאוחדת של הרפובליקה הסינית הייתה ממשלת בובות של האימפריה היפנית, שהייתה ממוקמת במזרח סין. היא נשלטה על ידי דיקטטורה טוטליטרית של מפלגה אחת בהנהגת ואנג ג'ינג-ויי, חבר לשעבר בקוומינטנג. האזור שבו שלט נכבש לראשונה על ידי יפן בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20, עם תחילת מלחמת סין–יפן השנייה.
ואנג, יריבו של צ'יאנג קאי שק ערק לצד היפני, והקים ממשלה בנאנג'ינג הכבושה (בירתה המסורתית של סין) ב-1940. המדינה החדשה טענה להמשכיות של סין כולה במהלך קיומה, ותארה את עצמה כיורשת הלגיטימית של מהפכת שינהאי ושל סון יאט-סן. למעשה רק השטח הכבוש על ידי יפן היה בשליטתו הישירה של ואנג. ההכרה הבינלאומית הייתה מוגבלת. ממשלת הבובות הזאת הייתה קיימת עד סוף מלחמת העולם השנייה וכניעת יפן באוגוסט 1945, שמה קץ למשטר ורבים מחבריו הואשמו בבגידה.
המדינה הוקמה על ידי שילוב של הממשלה הרפורמית הקודמת (1938–1940) לבין הממשלה הזמנית (1937–1940) של הרפובליקה של סין. היו אלה משטרי בובות ששלטו באזורים מרכזיים וצפוניים של סין שהיו תחת שליטה יפנית. שלא כמו ממשלתו של ואנג ג'ינג-ויי, המשטרים האלה לא היו הרבה יותר מזרועות ההנהגה הצבאית היפנית ולא זכו להכרה אפילו מיפן עצמה או מבעלי בריתה. משטרו של ואנג כשל גם על ידי העובדה שסמכויות שהוענקו לו בידי היפנים היו מוגבלות ביותר, מה שהשתנתה רק בחתימה על הסכם חדש ב-1943, שהעניק לה ריבונות רבה יותר משליטה יפנית. היפנים ראו במשטר במידה רבה לא מטרה בפני עצמה, אלא אמצעי להשגת משא ומתן עם צ'יאנג קאי-שק, מה שהוביל אותם להתייחסות לואנג לעיתים קרובות באדישות.
רקע.