נולד בשם "פאוול תומאש וסילבסקי" (בפולנית: Paweł Tomasz Wasilewski) בניו ג'רזי להורים ממוצא פולני. הוא דובר פולנית. יש לו אחות בכורה ושתי אחיות צעירות.
בשנת 2005 החל להשתמש בשם פול וסלי. כשנשאל לפשר השינוי הסביר שהתקשו להגות את שמו הקודם.
וסלי למד בתיכון בניו ג'רזי ובמהלך לימודיו בו לוהק לגילום דמותו של מקס ניקרסון באופרת הסבון "Guiding Light". הוא עבר לתיכון אחר שבו היה יכול להתאים את שעות הלימודים לשעות הצילומים. וסלי סיים את התיכון בשנת 2000 והחל ללמוד באוניברסיטה. הוא עזב לאחר סמסטר אחד בתמיכת הוריו לאחר שההצעות לתפקידים גברו והוא הבין שיוכל לפתח קריירת משחק. תפקידו הגדול בטלוויזיה הוא בתור בסדרה "יומני הערפד". ב-2010 זכה בפרסי בחירת הנוער בקטגוריה "שחקן בסדרת מדע בדיוני/פנטזיה" ובקטגוריה "פריצת השנה - שחקן".
חייו האישיים.
וסלי משחק הוקי קרח וסנואובורדינג.
אתר האינטרנט BuddyTV דירג אותו במקום החמישי ברשימת הגברים הסקסיים בטלוויזיה לשנת 2009. שנה לאחר מכן דורג במקום ה-18, ובשנת 2011 דורג במקום ה-38 ברשימה. ב-2012 דורג במקום ה-18 ובשנת 2013 ירד בדירוג למקום ה-30 ברשימה. בשנת 2014 דורג במקום ה-33 ובשנת 2015 דורג במקום ה-29 ברשימה.
באפריל 2011 התחתן עם בת זוגו דאז, השחקנית טורי דה ויטו, ב-2013 השניים התגרשו.
בספטמבר 2013 החל לצאת עם השחקנית פיבי טונקין. במרץ 2017 הזוג נפרד.
ב-2018 החל לצאת עם אינס דה רמון. ב-2019 הם התחתנו.
וילה כפרית רומית
וילה כפרית רומית (בלטינית: villa rustica) הידועה גם בשם וילה פרסטילית, היא בנייה בסגנון אדריכלות רומית, הכוללת בית מגורים עם פרסטיל (peristylium) - גן פנימי מוקף עמודים וחדרים. וילות בסגנון רומי הוקמו לרוב ברחבי האימפריה הרומית בתקופת רומא העתיקה, והן מהוות עדות מובהקת לתהליך הלניזציה; לפיכך, נוכחותן או העדרן עשויה לשמש אבן בוחן חשובה למצב החברה הכפרית.
הווילה היא אחד מנציגיה המובהקים של התרבות הרומית בארץ ישראל. וילות אלו מצביעות על הפגניזציה שעברה יהודה לעומת הגליל בעקבות מרד בר כוכבא ומעידה על ההתפשטות הרומית-הלניסטית ביהודה.
מאפייני הוילה הכפרית הרומית.
הווילה הכפרית רומית כוללת כמה מאפיינים:
וילות רומיות בארץ ישראל.
דוגמאות לווילות פרסטיליות מהתקופה הרומית נמצאות בכמה מקומות ביהודה:
וילות רומיות נחשפו בישראל לא רק באזורים עירוניים, אלא גם במרחב הכפרי כבתי חווה.
מארק נתנסון
מארק אנדרייביץ' נתנסון (ברוסית: Марк Андреевич Натансон; נודע בכינוי Бобров, בּוֹבְּרוֹב; 25 בדצמבר 1850, שווינציאן, גוברניית וילנה, האימפריה הרוסית – 29 ביולי 1919, ברן, שווייץ) היה מהפכן רוסי ממוצא יהודי, ממנהיגי הנרודניקים וחבר המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית בתחילת המאה ה-20.
קורות חיים.
מארק נתנסון נולד במשפחת סוחרים יהודית בעיירה שווינציאן שבסביבת וילנה. לאחר סיום לימודיו בבית הספר המקומי עבר ללמוד רפואה בסנקט פטרבורג. כבר בסוף שנות ה-60 של המאה ה-19 החל להשתתף בפעילות נגד השלטון וסולק מהלימודים עקב פעילות מהפכנית. יחד עם אשתו היה נתנסון בין מארגני החוג של ניקולאי צ'איקובסקי. במהלך השנים 1869–1871 הוא נעצר מספר פעמים, ובסופו של דבר נשלח לגלות בגוברניית ארכנגלסק.
בשנת 1876 חזר לסנקט פטרבורג. היה בין מארגני בריחת פיוטר קרופוטקין ממעצר במבצר פטרופבלובסקיה. פעל נמרצות לאיחוד כל ארגוני הנרודניקים. פעילות זו הביאה להקמת ארגון "זמליה אי ווליה". הוא היה בין מארגני ההפגנה בכיכר מול קתדרלת קאזאן בסנקט פטרבורג. בשנת 1877 נתנסון נעצר שוב ונשלח למזרח סיביר. בהיותו בסיביר התחיל לעבוד כרואה חשבון במשרד מסילת הרכבת המקומית.
בשנת 1878 נעצרה גם אשתו, היא נשלחה לסיביר ונפטרה בשנת 1881.
בשנת 1889 חזר נתנסון לסראטוב, והמשיך לעבוד במשרדי מסילות ברזל. הוא פעל לאיחוד כל הארגונים המהפכניים, ובשנת 1893 הצליח להביא להקמת ארגון-גג חדש. בשנת 1894 נעצר שוב ונשלח למזרח סיביר ל-5 שנים.
עם סיום תקופת הגלות שב נתנסון לבאקו, ועבד בעירייה. בשנת 1904 הוא עזב את רוסיה, ועבר לשווייץ. לאחר התלבטויות הצטרף למפלגה הסוציאל-רבולוציונרית, והפך לאחד ממנהיגיה. לאחר מספר התנקשויות בפקידים בכירים, התחיל לתמוך במדיניות טרור אישי של המפלגה.
בשנת 1904 הציג נתנסון את המפלגה בוועידת פריז, שבה היה ניסיון לאחד את כל המפלגות המהפכניות ברוסיה. לאחר תחילת מהפכת 1905 הוא חזר לתחומי האימפריה הרוסית והתיישב בפינלנד (שהייתה אז בתחומי האימפריה). בוועידת המפלגה נבחר לחבר בוועד המרכזי (המוסד העליון של המפלגה). נתנסון הסתייג מפעילויות טרור, ולא תמך בהריגת גאורגי גפון (מעשה שבו היה מעורב פנחס רוטנברג). כאשר בשנת 1908 החלו שמועות על כך שיונה אזף הוא סוכן השלטונות, הוא לא האמין בכך והיה בין מגיניו.
עם תחילת מלחמת העולם הראשונה גיבש נתנסון דעה שרק הפסד האימפריה הרוסית במלחמה יוכל להביא למהפכה. לאחר מהפכת פברואר שב לרוסיה. הוא התנגד למדיניות המפלגה באשר להמשך השתתפות רוסיה במלחמה, והיה בין מנהיגי הזרם השמאלי במפלגה. נתנסון תמך בהעמקת המהפכה, חלוקת האדמה לאיכרים ושלטון מלא לסובייטים. תמך באופן גלוי בוולדימיר איליץ' לנין ובמדיניותו.
לאחר מהפכת אוקטובר תמך נתנסון במהלך, ובכך גרם לפילוג במפלגה. בנובמבר 1917 היה נתנסון ביו מקימי מפלגה חדשה – "המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית (שמאל)" (Партия левых социалистов-революционеров), ונבחר לוועד המרכזי של המפלגה. הוא תמך בפיזור הוועדה המכוננת על ידי הבולשביקים. גם לאחר התקוממות של יולי 1918 נגד השלטון הבולשביקי, שאורגנה על ידי מפלגתו, המשיך נתנסון לתמוך בלנין. הוא הקים מפלגה חדשה, שהתפלגה מ"הסוציאל-רבולוציונרים השמאליים" – "מפלגת הקומוניזם המהפכני".
בתחילת שנת 1919 ציין נתנסון שיחסיו עם לנין התערערו. הוא נסע לשווייץ, ונפטר במהלך ניתוח.
אמומאלי רחמון
אמומלי רחמון (בטג'יקית: Эмомалӣ Раҳмон, בערבית: إمام علي رَحْمٰن (رحمان) אִמאם עלי רחמאן; נולד ב-5 באוקטובר 1952 בשם רהמונוב) הוא נשיא טג'יקיסטן משנת 1992.
הוא נחשב לדמות סמכותנית שנויה במחלוקת וכדיקטטור, כאשר קבוצות כמו ארגון Human Rights Watch מאשימות אותו בכליאתם של מבקרי השלטון, קמפיין לאילוץ חזרתם של מתנגדים פוליטיים גולים ופגיעה בחופש הביטוי ובחופש הדת במדינה.
בעוד תומכיו רואים בו אדם שבאמצעות פשרות ומשא ומתן עם האופוזיציה הטג'יקית המאוחדת הצליח לעצור את מלחמת אזרחים שנמשכה שבע שנים ולשמור על יציבות ושלום במדינה, מתנגדיו מאשימים אותו בהנהגת שלטון אוטוריטרי, בחיסול או בגירוש מתחריו הפוליטיים באופוזיציה אמיתית, ניהול פולחן אישיות, הפרות זכויות וחירויות אזרחיות, בהבאת המדינה למצב סוציו-אקונומי קשה, תוך תרומה לגידול באבטלה, שחיתות ונפוטיזם פוליטי וכלכלי במדינה.
ביוגרפיה.
רחמון סיים את לימודיו באוניברסיטת דושנבה בשנת 1982 וקיבל הסמכת כלכלן.
רחמון, יו"ר המפלגה הדמוקרטית העממית של טג'יקיסטן, נבחר בשנת 1992 לנשיאות.
בשנת 1999 נערכו בחירות ראשונות במדינה (לאחר שלפני כן כל הנשיאים מונו על ידי הפרלמנט), ורחמון ניצח ברוב של 96.0%. בבחירות השניות במדינה שנערכו ב-2006 ניצח שוב וקיבל 79.3% מקולות הבוחרים.
בשנת 2007 הוא שינה את שם המשפחה שלו ל"רחמון" מ"רחמונוב" כסמל של חזרה לשורשים.
בשנת 2016 התקיים בטג'יקיסטן משאל עם לשינוי החוקה ובעקבותיו יוכל לכהן מספר בלתי מוגבל של קדנציות.
רחמון הוא מוסלמי סוני הדוגל בהתקרבות לאיראן.
נשיא טג'יקיסטן (1992–).
בשנת 1990 נבחר רחמון לציר בסובייט העליון של הרפובליקה הטג'יקית. הנשיא רחמון נאבייב נאלץ להתפטר בחודשים הראשונים של מלחמת האזרחים בטג'יקיסטן באוגוסט 1992. אקבארשו איסקנדרוב, יושב ראש הסובייט העליון, מונה לנשיא בפועל. אך איסקנדרוב התפטר מתפקידו בנובמבר 1992 בניסיון להפסיק את התסיסה האזרחית. באותו חודש התכנס הסובייט העליון בחוג'אנד למושבו ה־16 והכריז על טג'יקיסטן כרפובליקה פרלמנטרית. רחמון נבחר אז על ידי חברי הסובייט העליון כיו"ר שלו - תפקיד שווה ערך לתפקיד הנשיא - ולמשרת ראש הממשלה. שר הפנים לשעבר, יאקוב סלימוב, נזכר אחר כך כי מינויו של רחמון נקבע מכיוון שהוא היה דמות אנמית, שמפקדי שטח אחרים חשבו שניתן יהיה להפיל אותו "כשהוא ישרת את מטרתו."
במהלך מלחמת האזרחים שנמשכה בשנים 1992–1997, שלטונו של רחמון זכה להתנגדות של האופוזיציה הטאג'יקית המאוחדת. עד 100,000 איש מתו במהלך המלחמה. הוא שרד ניסיון התנקשות ב־30 באפריל 1997 בחוג'אנד וכן שני ניסיונות הפיכה באוגוסט 1997 ובנובמבר 1998.
בשנת 1994, חוקה חדשה ארגנה מחדש את מוסד הנשיאות. רחמון נבחר לתפקיד ב־6 בנובמבר 1994 והושבע כעבור עשרה ימים. בשינויים החוקתיים הבאים, הוא נבחר מחדש ב־6 בנובמבר 1999 לתקופת כהונה של שבע שנים כשזכה רשמית ב־97% מקולות הבוחרים.
ב־22 ביוני 2003, הוא זכה במשאל עם שיאפשר לו להתמודד לשתי קדנציות רצופות נוספות של שבע שנים לאחר תום כהונתו בשנת 2006. באופוזיציה טענו כי תיקון זה הוסתר מנוסח ההצבעה במה שמהווה הונאת בחירות. עם זאת, רחמון נבחר לקדנציה של שבע שנים בבחירות שנויות במחלוקת ב־6 בנובמבר 2006, עם כ־79% מהקולות, על פי התוצאות הרשמיות. ב־6 בנובמבר 2013 הוא נבחר לקדנציה נוספת בת שבע שנים, עם כ־84% מהקולות, בבחירות שלדברי הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה נעדרות "בחירה אמיתית ופלורליזם משמעותי".