במרכז פועל מפעל לעבודה שיקומית המציע לבוגרות התוכנית מעל גיל 21 מסגרת תעסוקתית מוגנת בשכר ברמות שונות. הבוגרות עובדות במטבח, מפעל למגזרות-נייר, מפעל אריזה לאביזרי שמחות, מפעל תפירה ורקמה.
ניקולאי יודניץ'
ניקולאי ניקולאייביץ' יודניץ' (ברוסית: Николай Николаевич Юденич; 18 ביולי 1862 - 5 באוקטובר 1933) היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית במלחמת העולם הראשונה. במלחמת האזרחים ברוסיה היה ממנהיגי הצבא הלבן שנלחם בקומוניסטים.
שנותיו הראשונות והתקדמותו.
יודניץ' נולד במוסקבה לאביו שהיה פקיד בבית המלוכה הרוסי. יודניץ' סיים את לימודיו בבית הספר הצבאי אלכסנדרובסקי ב-1881 ואת לימודיו באקדמיה לקצינים ב-1887. הוא שירת ברגימנט משמר הראש בליטא בשנים 1889–1890. ב-1892 עבר לשרת במחוז טורקסטן וקודם לדרגת לויטננט קולונל באותה שנה. הוא יצא עם חיל המשלוח להרי פמיר ב-1894 וקודם לדרגת קולונל ב-1896. מספטמבר 1900 שירת במטה בריגדת חיל הרגלים הראשונה שבטורקסטן. ב-1902 התמנה למפקד רגימנט הרגלים ה-18 עליו פיקד גם במלחמת רוסיה–יפן שהתרחשה בשנים 1904–1905. הוא נפצע בזרועו בקרב סנדפו ובצווארו בקרב מוקדן. בסיום המלחמה קודם לדרגת מייג'ור גנרל. ב-1907 פיקד על חיל האספקה בקווקז, קודם ב-1912 ללויטננט גנרל ושירת כראש המטה הצבאי בקאזאן ולאחר מכן בקווקז.
במלחמת העולם הראשונה.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה שירת יודניץ' כראש המטה של הארמייה הרוסית הקווקזית שניצחה בקרב סריקמיש את כוחותיו של אנוור פאשה במסגרת המערכה בקווקז. ב-1915 קודם לדרגת גנרל חיל הרגלים והחליף את אילריון דשקוב-וורונצוב כמפקד המערכה בקווקז. יודניץ' תקף את העות'מאנים בשטחם באזור ימת ואן וצר על העיר ואן. הוא כבש את העיר, אך נאלץ לסגת לאחר חודשיים. באותה תקופה הודח ניקולאי ניקולאייביץ' הבן מתפקידו כמפקד העליון של הצבא ועבר לפקד על אזור הקווקז. הוא נתן ליודניץ' יד חופשית בניהול המערכה, והוא ניצל זאת כדי לכבוש שוב את ואן ולהקים שם מחדש את מִנְהל מערב ארמניה ב-1916. הלחימה באזור זה נמשכה ללא תוצאות חד משמעיות למשך 14 החודשים הבאים. הוא הוביל את הרוסים במתקפת ארזורום בה הם כבשו את העיר והחזיקו בה עד סוף המלחמה. על פעולותיו בקרב זה זכה לעיטור מסדר ג'ורג' הקדוש מדרגה שנייה.
בעקבות מהפכת פברואר מונה יודניץ' למפקד המערכה בקווקז, אך ממשלת המעבר הרוסית הדיחה אותו מתפקידו לאחר כמה חודשים באשמת אי ציות לפקודות, ובהוראתו הישירה של אלכסנדר קרנסקי פוטר מהצבא. בעקבות כך עקר יודניץ' מטביליסי לפטרוגרד שם תמך במהפכת קורנילקוב.
בצבא הלבן.
בעקבות מהפכת אוקטובר הסתתר יודניץ' מפני הבולשביקים בביתו של חבר ותיק מתחילת שירותו הצבאי. ב-1919 נמלט לפינלנד שם הצטרף ל"ועדה הרוסית" שהקימה את הצבא הלבן במטרה להילחם בבולשביקים ולהחזיר את המלוכה על כנה. באותה שנה נפגש בסטוקהולם עם דיפלומטים בריטים, צרפתים ואמריקנים בניסיון כושל לארגן צבא סיוע שילחם בבולשיביקים.
ביוני 1919 נסע לטאלין שם נפגש עם גנרל אלכסנדר רודזיאנקו שפיקד על הצבא האסטוני במלחמת העצמאות שלו כנגד הצבא האדום, ומונה לשלישו. באוגוסט מונה יודניץ' למפקד הצבא הלבן ובמשך החודשיים הבאים אימן את צבאו שכלל 17,000 חיילים, 53 תותחים ו-6 טנקים. באוקטובר ניצל את התרכזות הצבא האדום בחזיתות רחוקות והחל במתקפת הצבא הלבן על פטרוגרד. הוא כבש את קינגיספ וב-19 באוקטובר הגיע לפאתי פטרוגרד, אך לא הצליח לאבטח את מסילת הרכבת ממוסקבה, בה נשלחה תגבורת "אדומה" כדי למנוע את נפילת העיר. בחודש נובמבר הצליח הצבא האדום ללחוץ את יודניץ' חזרה לשטחי אסטוניה. ממשלת אסטוניה שהייתה במגעים עם הצבא האדום להכרה בעצמאותה, פרקה את חיילי הצבא הלבן מנשקם ופירקה למעשה את כוחותיו של יודניץ'.
ב-28 בינואר 1920 עצרה המשטרה האסטונית בסיועם של קצינים רוסים את יודניץ' כשניסה להימלט למערב אירופה ובידו כספי הצבא הלבן (בערך 227,000 לירה שטרלינג, 250,000 מרקים אסטוניים ו-110 מיליון מרקים פיניים). הכסף הוחרם וחולק לחיילי הצבא הלבן המפורק כמשכורת אחרונה.
לאחר לחץ של דימפלומטים בריטים וצרפתים, שוחרר יודניץ' מהכלא ועבר לצרפת. ב-13 השנים הבאות לא מילא שום תפקיד חשוב בקרב קהילת הגולים הלבנים. הוא מת בסנט לורן על הואר שליד ניס בריביירה הצרפתית ב-5 באוקטובר 1933.
דוד יודילביץ'
דוד יודילוביץ'
דוד יודלביץ
חסידות מונוסטריץ'
היהודים במצרים ובארץ ישראל תחת שלטון הח'ליפים הפאטימיים
היהודים במצרים ובארץ ישראל תחת שלטון החליפים הפאטימיים
היהודים תחת שלטון הכליפים הפטימידיים
היהודים במצרים ובארץ ישראל תחת שלטון הכליפים הפאטימיים
היהודים במצרים ובארץ ישראל תחת שלטון החליפים הפאטימים
עוגת גלידה
עוגת גלידה היא גלידה המעוצבת בצורת עוגה או עוגה המכילה גלידה. השראה לרעיון עוגת הגלידה הוא הקינוח טרייפל, העשוי שכבות עוגה ורפרפת וקיים מאז הרנסאנס.
בתקופה הוויקטוריאנית הוכן קינוח בשם "בומב" שכלל גלידה ופירות ועוצב בתבניות מרשימות. לעיתים בסיס הקינוח כלל עוגה או ביסקוויט. מתכוני עוגת גלידה הופיעו החל משנות ה-70 של המאה ה-19. בארצות הברית עוגות גלידה הן קינוח אהוד, ומיוצרות באופן תעשייתי על ידי יצרנים רבים.
רבות מעוגות הגלידה המודרניות עשויות שכבות של עוגה וגלידה ולעיתים קרובות גם תוספות שונות בין השכבות או מעל העוגה (כגון קרם, קצפת) וקישוטי עוגה כגון שבבי שוקולד, פירות, פירורי עוגיות וכדומה.
מולקולה די-אטומית
שושלת צ'רנוביץ'
ג'וליו טרצי
ג'וליו מריה טרצי די סנטה'אגתה (באיטלקית: Giulio Maria Terzi di Sant'Agata; נולד ב-9 ביוני 1946) הוא פוליטיקאי איטלקי, שכיהן כשר החוץ בשנים 2011–2013.
טרצי נולד בעיר ברגמו באיטליה. למד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת מילאנו.
טרצי הוא דיפלומט מקצועי. כיהן עד למינויו לתפקיד שר החוץ, כשגריר איטליה בארצות הברית (2009–2010). קודם לכן כיהן כשגריר ארצו למוסדות האו"ם בניו יורק (אוגוסט 2008–2009). בשנים 2002–2004 כיהן טרצי כשגריר איטליה בישראל.
טרצי כיהן כשר החוץ של איטליה מ-16 בנובמבר 2011. ב-26 במרץ 2013 התפטר מתפקידו לאחר שהוחלט על הסגרת שני חיילים איטלקים המואשמים ברצח להודו, בניגוד לדעתו. ההתפטרות נעשתה כחודש לפני שהממשלה סיימה את כהונתה.
שושלת נשכיז
שושלת נשכיז (נעשכיז, נסכיז) הייתה שושלת חסידית שפעלה ברחבי ווהלין (כיום אוקראינה). אבי השושלת היה רבי מרדכי מנשכיז. משושלת זו התפצלו שושלות אוסטילה וקובלה. חסידות נובומינסק אף היא מקורה בשושלת זו.
תולדות השושלת.
רבי מרדכי נולד לרב דב בער מטולצ'ין בשנת תק"ב. היה מגדולי תלמידיו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב. כיהן בלשנוב, קאוולי, לודמיר ונסכיז'.היה בעל מופת גדול וצדיקי דורו החשיבוהו מאוד. דברי תורתו נדפסו בספר "רשפי אש". נפטר בח' בניסן תק"ס. מתלמידיו היה רבי נטע מחלם. חתנו היה רבי חיים מסאטינוב.
ממשיכו היה בנו השלישי רבי יצחק מנשכיז. נולד בסביבות שנת תק"ן. היה חתנו של הרב מאיר בנו של רבי לוי יצחק מברדיטשב. היה תלמידם של רבי לוי יצחק מברדיצ'ב, רבי ברוך ממז'יבוז' ושל החוזה מלובלין. כאביו היה בעל מופת ואף הוא זכה לשבחים גדולים מצדיקי דורו. תורותיו הודפסו בספר "זיכרון טוב" ו"תולדות יצחק". נפטר ללא בנים בכ"א בשבט תרכ"ח.
אוסטילה.
בנו הגדול של רבי מרדכי היה רבי יוסף קצנלבוגן מאוסטילה שבווהלין. נולד בשנת תקכ"ג. היה חתנו של רבי יהודה מאיר משפיטובקה. נפטר בי"ח באלול תק"ץ. בניו היו:
בדור השלישי לשושלת אוסטילה כיהנו:
בדור הרביעי לשושלת כיהנו בני רבי שמעון מזאוויחוואסט:
כמו כן כיהנו:
בדור החמישי כיהנו בני רבי ישראל אהרן מאופטושנה:
כמו כן כיהן בתל אביב רבי אברהם קצנלבוגן (תרל"ז - כ' באדר תש"ג) בן רבי יוסף דוד מלוצק וחתן רבי מרדכי דב טברסקי מטומשפול (נכדו של רבי יעקב ישראל מצ'רקס). לאחר פטירתו, עלה לישראל בנו הצעיר ר' ברוך שהיה אסיר ציון יותר מעשר שנים, והתיישב בבית אביו והמשיך לנהל את בית המדרש, לצידם של חסידי לוצק, הרב לוי גרוסמן (מחבר הספר שם ושארית) והרב מרדכי שרייבמן.
קובלה.
בנו השני של רבי מרדכי היה רבי יעקב אריה שפירא מקובל שבווהלין. נולד בשנת תק"ם. היה נחשב לאדמו"ר גדול בדורו. כיהן בקובלי, נסכיז וטריסק. נפטר בכ"ז באלול תקצ"ז. חתניו היו רבי אברהם טברסקי מטריסק ורבי מנחם מאניש מרגליות אב"ד מאציוב.
בן נוסף של רבי יעקב אריה היה רבי לוי יצחק מקאמין, חתנו של דודו רבי יוסף מאוסטילה. בנו רבי יוסף מילא את מקומו בקאמין. היה חתנו של רבי אברהם מאוסטרהא.
החסידות לאחר השואה.
חלק מאדמו"רי השושלת ורוב חסידיהם, נהרגו בשואה. צאצאי השושלת שכיהנו באדמו"רות ועלו לישראל, היו ציוניים, ומשפחתם לא המשיכה באדמו"רות.
בשנות ה-90 פתח רבי ישראל שטרן (תשכ"ב - תשע"ג, בנו של הרב מאיר רבה של מירון וחתנו של רבי אברהם חיים ראטה משומרי אמונים) בית כנסת בשם נעשכיז באשדוד. עם השנים נאסף סביבו קהל אוהדים וחסידים. רבי ישראל לא היה צאצא ישיר לאדמו"רים, אלא דרך אשתו. בשנת תשע"ד הוכתר לאדמו"ר בנו רבי מרדכי, חתנו של רבי שלום מאיר מפאליטשאן.
חסידות נישכיז
חסידות נישחיז
כביש 721
כביש 721 הוא כביש אזורי בכרמל המחבר את מחלף עתלית במערב עם צומת דמון במזרח דרך פארק הכרמל. אורכו של הכביש כ-11 ק"מ.
הכביש נסלל בשנת 1939 על ידי קבוצת התיישבות של תנועת הנוער "הבחרות הסוציאליסטית ממגדיאל" שהגיעה לח'ירבת שלאלה קבוצה זו הקימה לאחר מכן את קיבוץ בית אורן. בתקופת התיישבותם במקום סללו דרכים לכוון עתלית ולכוון הגבעה שנועדה להתיישבותם (תל זערור) שהפך לקיבוץ בית אורן.