אין לבלבל עם El Colegio de Mexico, מכללת מקסיקו, שהיא בית ספר גבוה לחינוך ולמחקר.
היסטוריה.
הקולגיום הלאומי הוקם ב-8 באפריל 1943 במטרה לקדם את התרבות והמחקר של מקסיקו בתחומים שונים. המוטו של הארגון הוא Libertad por saber (חירות למען הידע) וסמלו הוא נשר במוכן לעוף (המסמל חופש החשיבה) ומעל - שמש לוהטת (המסמלת חוכמה)
צו הקמת הקולגיום שנחתם על ידי נשיא מקסיקו באותה תקופה, הגנרל מנואל אבילה קמאצ'ו (1946-1940), הגביל את מספר חבריו לעשרים בלבד. הם היו אמורים להרצות במושב הרשמי של הארגון החדש במקסיקו סיטי.
בשנת 1971 העלה הנשיא לואיס אצ'ווריה אלווארס את מספר חברי הקולגיום לארבעים והרשה להם שירצו וילמדו גם במקומות מחוץ לעיר הבירה. מעל גיל 70 הם פטורים מחובת ההרצאות, אם זה מבוקשם. אנשים שהתאזרחו במקסיקו יכולים להתקבל לקולגיום אם עברו עשר שנים מאז התאזרחותם.
בשנת 1995 הנשיא ארנסטו סדייו תיקן את הכללים בכך שאיפשר לכל אזרח מקסיקני להתקבל למוסד זה, בלי קשר לוותק אזרחותם.
הבניין.
מושב הקולגיום הוא בניין שבו שכן עד שנת 1863 בית שהתשייך למנזר לה אנסניאנסה (La Enseñanza). אחרי הרפורמות שהביאו לסגירת המנזר, הוא הפך להיכל המשפט. מאוחר יותר הוא חולק בין הארכיון הנוטריוני הלאומי ולקולגיום הלאומי.
הבניין נראה כמו היום החל משנת 1871. בימי הנשיא לאסרו קארדנס הוא שימש את תנועת הנוער הסוציאליסטי המאוחדת.
הכניסה הראשית לבניין הוא מרחוב לואיס גונסלס אוברגון בין הרחובות ארגנטינה וברזיל. כניסה זו הייתה בעבר הכניסה האחורית של המנזר. לבית בחזית שלוש קומות והוא מכוסה באבן מקומית "טסונטלה" (tezontle), שהיא אבן וולקנית, אדומה ונקבובית. הדלתות, החלונות והמרפסות ממוסגרות באבן אפורה-לבנה הקרויה "צ'ילוקה". החלונות והמרפסות מצוידות במעקות וסורגי ברזל. הכניסה הראשית מובילה דרך אולם כניסה לפאטיו מרכזי. בקומת הקרקע של הפאטיו ישנן פילסטרים ובקומה העליונה -עמודים. החלל החשוב ביותר בבניין הוא אולם האספה, שבו מתקיימים דיונים, מתארגנים טקסי הקבלה של חברים חדשים וכנסים בתחומים השונים.
הבניין מאכסן אוסף של תשעה מזבחים מוזהבים מסוף המאה ה-17, הגדול ביניהם מוקדש למרים אם ישו, במעמד "הגבירה הקדושה של העמוד".
בין הציורים המוצגים בהם נמצאים "עליית מרים" ו"הבתולה של האפוקליפסה" שניהם מאת אנדרס לופס משנת 1779.
חברים בקולגיום.
ואחרים.
חברים שהתקבלו אחרי ההקמה, במאה ה-20.
ואחרים
חברים שהתקבלו במאה ה-21.
ואחרים
מוסזאוריים
מוזיאון קורקורן
פורמולה E
סינהלית
סינהלית (සිංහල, סינהלה) היא שפה המדוברת בפי הסינהלים המרכיבים את הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בסרי לנקה עם כ-70% מהאוכלוסייה ואחת השפות הרשמיות במדינה. השפה משתייכת לענף השפות ההודו-אריות ממשפחת השפות ההודו-אירופיות.
רקע.
סינהלית מדוברת בפי 19 מיליון בני אדם בסרי לנקה, מתוכם 16 מיליון דוברים אותה כשפת אם. היא הפכה לשפה בעלת מעמד רשמי יחד עם טמילית לאחר חוקה שתוקנה ב-1987 הקובעת כי שתיהן תהיינה השפות הרשמיות במדינה. שמה של השפה נגזר מהמילה הסנסקריטית "סימהה"
सिंह (אריה), ככל הנראה בשל מקורות המעידים כי אריות שפעו אז באי.
איינדה (סרט)
איינדה (באנגלית: Ayanda) הוא סרט דרמה רומנטית דרום אפריקאי משנת 2015, שבוים על ידי שרה בלצ'ר ונכתב על ידי טריש מלון. הסרט מספר על איינדה, מעצבת וצלמת מוכשרת שמוכנה לעשות הכל כדי שלא יסגרו את המוסך של אביה שנפטר.
הסרט הוקרן לראשונה בשם "Ayanda and the Mechanic" ("איינדה והמכונאי") בפסטיבל הסרטים של לוס אנג'לס אשר התקיים ב-13 ביוני 2015. בנובמבר 2015, הסרט הופץ על ידי חברת ARRAY. אורך הסרט הוא כ-105 דקות, ושפתו היא אנגלית.
הסרט היה מועמד למספר פרסים וזכה בכמה מהם.
תקציר העלילה.
הסרט מתרחש בדרום אפריקה, ומספר על איינדה, מעצבת וצלמת מוכשרת אשר עובדת במוסך של אביה שנפטר. כאשר אמה והחבר הכי טוב של אמה אומרים לה שהם צריכים למכור את המוסך, איינדה לא מוכנה לכך, עקב הזיכרונות שיש לה ממנו על אביה. איינדה מתחייבת להציל את העסק, בכך שתשפץ מכוניות ישנות בעזרת שני מוסכים נאמנים. הסרט בוחן את המאמץ של איינדה, ואת הרצון שלה לשמור על המוסך של אביה.
ביקורות.
עם הפצת הסרט, הסרט קיבל ביקורות טובות, בנוסף הסרט זכה בציטוט מיוחד מהשופטים של פסטיבל הסרטים בלוס אנג'לס.
איינדה (פירושונים)
דוקטור אוקטביוס
וילסון פיסק
מרטין לי
הדרבי של רומא
הדרבי של רומא (באיטלקית: Derby di Roma), הידוע כדרבי הבירה (Derby della Capitale באיטלקית) או דרבי קפיטולינו (Il Derby Capitolino) הוא יריבות כדורגל בין שני מועדוני הכדורגל הבכירים של העיר רומא: "לאציו" ו"רומא". בין שתי הקבוצות שוררת יריבות ארוכת שנים ומשחקי הדרבי זוכים לתשומת לב רבה.
מאז 1929, הקבוצות נפגשו 194 פעמים. מבחינה סטטיסטית זכתה רומא ליותר הצלחות, וניצחה במשחק הדרבי פעמים רבות יותר (73 ניצחונות לעומת 55 ניצחונות של לאציו). מ-1953 הדרבי משוחק באצטדיון האולימפי. גם בהפרש שערים רומא גוברת על לאציו (246:199).
הדרבי נחשב לאחד המסוקרים ביותר בספורט האירופי. בנוסף, הוא גם אחת היריבויות האגרסיביות ביותר ולא פעם שהאוהדים תולים שלטים בעלי אופי גזעני ונאו-נאצי ולעיתים קרובות ישנן התפרעויות ביציעי האולטראס.
פעם אחת בלבד משחק הדרבי נערך במסגרת גמר הגביע, ב-26 במאי 2013, במשחק שהסתיים בניצחון לאציו בתוצאה 0–1.
שערוריות ותקריות.
התפרצויות של לאומנות, גזענות, למרות תיעוב ודחייה מצד אנשים רבים ברומא ובאיטליה, הפכו את הדרבי לפופולרי ולמדובר ביותר בכדורגל האיטלקי. לעיתים קרובות אוהדי לאציו תולים סמלים פשיסטים, נאצים וגזענים ושלטים בעלי תוכן פוגעני.
המקרה המפורסם ביותר הוא זה שהתרחש בעונת 1998/1999 כשהאוהדים הניפו כרזה אנטישמית בגודל 50 מטר ובה המשפט: "אושוויץ היא העיר שלכם, התנורים הם הבתים שלכם". שחקנים כהי עור ב"רומא" סופגים עלבונות רבים מצד אוהדי לאציו. אוהדי לאציו לעיתים קרובות צועקים ססמאות פרו-סרביות ומזכירים את ז'לקו רזנטוביץ'.
בתולדות הדרבי אירעו שתי תקריות טראגיות:
בית המכס התחתון
בית המכס התחתון הוא מבנה במורדות המערביים של רמת הגולן, כ-300 מטר מגשר בנות יעקב. שימש בראשיתו כחאן לאירוח שיירות שנעו לאורך דרך הים, כנקודת גבול בין צרפת ובריטניה (לפי הסכם סייקס–פיקו) וכמוצב בתקופת השלטון הסורי ברמת הגולן. מאז סיום מלחמת ששת הימים המקום נטוש ומוזנח על אף היותו אתר היסטורי.
ההיסטוריה של המקום.
בית המכס התחתון ממוקם על דרך הים העתיקה שהובילה עוברי אורח וסוחרים בין מצרים וסוריה. המבנה הוקם בסמוך לגשר בנות יעקב שהיה אחד מהמעברים הבודדים על גבי נהר הירדן והיה קיים עוד מהתקופה הרומית.
באמצע המאה ה-15 הקימו הממלוכים חאן כ-300 מטר ממזרח לגשר שבנו מעל הירדן. החאן החד קומתי נבנה מאבני בזלת מקומיות ושימש את העוברים בדרך המלך. החאן שימש בתפקידו גם בתקופה העות'מאנית.
בסוף המאה ה-19 בנו הטורקים חאן נוסף, בן שתי קומות, מדרום לחאן הממלוכי. בנייה זו נעשתה עם אבן נארי שהובאה ממחצבות באזור. בתקופה זו כונה המקום "ח'אן ג'יסר בנאת יעקוב".
בתקופת המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה התנהל במקום קרב גשר בנות יעקב בין הטורקים הנסוגים וצבאות בריטניה התוקפים. לקראת הקרב ביצרו הטורקים, בראשות אוטו לימן פון זאנדרס, קו הגנה לאורך מורדות הגולן מגשר בנות יעקב עד החולה. במסגרת זו הציבו בבית המכס התחתון ובחצר המקיפה אותו עמדות מקלעים. בתאריכים 27 ו-28 בספטמבר 1918 פרצו הבריטי את קו ההגנה הטורקי וכבשו את המקום.
לאחר מלחמת העולם הראשונה מומש הסכם סייקס–פיקו והירדן הפך לקו הגבול בין בריטניה וצרפת. בריטניה הקימה נקודת מכס ובדיקת סחורות מול משטרת ראש פינה ואילו הצרפתים הקימו תחנת מכס בחאן שבקרבת הגשר.
לאחר מלחמת העצמאות עבר המקום לידי צבא סוריה שהפך אותו לעמדה ולנקודת מעבר גבול. בתחילת מלחמת ששת הימים נכבש המקום על ידי חיילי משמר הגבול.
מאז סיום המלחמה לא נעשה שימוש באתר ולא נעשו בו פעולות שימור ושיקום והוא עומד בשיממונו. השטחים שמסביב לאתר מסומנים כשדות מוקשים.
ב-1986 הוגשה תוכנית להפיכת המקום לאכסניה וחוות סוסים אולם מאז 1990 אין התקדמות בתכנון.
הארמייה השלישית (ברית המועצות)
הארמייה השלישית (ברוסית: армия я-3) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
היחידה הוקמה ב-15 בספטמבר 1939 על בסיס היחידות שהיו ממוקמות באזור ויטבסק. היא השתתפה בפלישת ברית המועצות לפולין.
לאחר פלישת הורמאכט לברית המועצות, היא החלה בקרבות מגננה באזור הורדנה. בסוף יוני, בעקבות קרב ביאליסטוק-מינסק היא למעשה הפסיקה להתקיים. אומנם מפקדה וסילי קוזנצוב עם חלק מהיחידות הצליח לצאת מהכיתור.
ב-1 באוגוסט 1941 הארמייה השלישית הוקמה מחדש. היא השתתפה בקרב סמולנסק ונחלה תבוסה. באוקטובר-נובמבר 1941 היא השתתפה בקרב מוסקבה. לאחר מכך יחידות הארמייה השלישית עסקו בעיקר במגננה על העמדות. ביולי-אוגוסט 1943 היא השתתפה בקרב קורסק והתקדמה עד לגבול בלארוס הסובייטית. בשנת 1944 יחידות הארמייה השתתפו במבצע בגרטיון והגיעו לגבול פולין. בשנת 1945 היא השתתפה במבצע פרוסיה המזרחית. בתחילת אפריל 1945 היחידות עברו לגרמניה וסיימו את המלחמה באזור מגדבורג.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, הארמייה פורקה והמטה שלה היה בסיס להקמה מחדש של המחוז הצבאי מינסק.
ארמיית השלישית
אקין אומוטוסו