באפריל 2017 הוכרז בפסטיבל Cartoons on the Bay שיופק סרט זה לציון שמונים שנה לחוקי הגזע באיטליה, כאשר זהו סרט ההנפשה האירופאי הראשון על השואה. הסרט בוים על ידי אלסנדרו בלי ורוזלבה ויטלאו, כאשר האחרונה כתבה את תסריט הסרט בשיתוף ולנטינה מצולה ואלסנדרה ויולה, שהיא נצר למשפחה יהודית שנספתה באושוויץ. כמו כן הוא הופק על ידי Rai Fiction ו-Larcadarte בשיתוף משרד החינוך, האוניברסיטה והמחקר האיטלקי. ההיסטוריון מרצ'לו פזטי, הנחשב כאחד החוקרים המובילים של השואה וחוקי הגזע באיטליה, שימש כמשגיח היסטורי של הסרט על מנת למנוע חריגות היסטוריות.
ויולה וויטלאו סיפרו שהן חשבו זמן רב אם סרט הנפשה על השואה הוא רעיון טוב, ושחלק מרכזי בעבודת ההכנה היה למצוא סיפור נכון לעלילה, אותו חיפשו באמצעות ראיונות, סרטים, מסמכים היסטוריים ותמונות. על פי הבנות, האתגר העיקרי בהפקת הסרט היה "להשתמש בטכניקה המגוונת כדי ליצור מחדש את אווירת מחנה הריכוז ולהביע כאב, צער, אכזבה ופחד". קהל היעד של הסרט הוא ילדים בני 9–12, ומטרתו להציג לילדים את השואה בצורה שנותנת תקווה מבלי למחוק את האסונות. בסיפור המסגרת של הסרט מופיעות האחיות אנדרה וטטיאנה בוצ'י, שעל סיפורן הוא מבוסס. תחילה הן סירבו להשתתף, אך לאחר זמן שכנוע רב הן הסכימו. האחיות לקחו גם חלק פעיל בהפקת הסרט, והן עקבו עקבו אחרי כל שלבי התסריט ואישרו את הגרפיקה.
ביום הזיכרון הבינלאומי לשואה שהתרחש בשנת 2018, הוכרז שהסרט יוקרן בפסטיבל Cartoons on the Bay באפריל 2018, לצד תערוכה המוקדשת לשמונים שנה לחוקי הגזע באיטליה. ב-13 באפריל 2018 הסרט הוקרן בפסטיבל, כאשר האחיות נכחו בו בשורה הראשונה. טטיאנה בוצ'י אמרה על הסרט "לספר הרפתקה עצובה שנמשכה יותר משנתיים בפחות מחצי שעה זה לא קל, אבל נעשתה עבודה יוצאת דופן ויפה מאוד". מאז בכורת הסרט הוא הופץ ברחבי העולם, כאשר בישראל הוא שודר לראשונה בדיבוב לעברית ב-1 במאי 2019 בערוץ כאן חינוכית לרגל יום הזיכרון לשואה ולגבורה, כאשר יום לפני, ב-30 באפריל, פורסם בערוץ היוטיוב של הערוץ.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-60
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-60 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך ב-11 בפברואר 2007 הוענקו לסרטים הטובים ביותר של שנת 2006.
הסרט "המלכה" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, וזיכה את הלן מירן בפרס השחקנית הטובה ביותר. הבמאי פול גרינגראס זכה בפרס הבימוי הטוב ביותר על סרטו "טיסה 93", שזכה גם בפרס העריכה. פורסט ויטאקר זכה בפרס השחקן הטוב ביותר על הופעתו בסרט "המלך האחרון של סקוטלנד", שזכה בפרס הסרט הבריטי המצטיין ובפרס התסריט המעובד הטוב ביותר. בטקס הוענק גם בפעם הראשונה פרס באפט"א לסרט האנימציה הטוב ביותר לסרט "תזיזו ת'רגליים" בבימויו של ג'ורג' מילר.
סרטים עם מועמדויות וזכיות מרובות.
width="20px"|
דליה גרידינגר
דליה שמעונה גרידינגר (27 ביולי 1926 – 16 ביולי 1979) הייתה כימאית ישראלית, מראשי מפעל דשנים וחומרים כימיים.
ביוגרפיה.
דליה גרידינגר נולדה בשנת 1926 בשכונת נוה צדק בתל אביב, בת למרים (ביתו של שמעון רוקח) ויוסף כצנלבוגן-כץ. למדה בבית הספר הריאלי בחיפה. קיבלה תואר שני בכימיה מאוניברסיטת לוזאן שבשווייץ. בשנת 1958 קיבלה תואר דוקטור מהטכניון בחיפה.
בתום לימודיה החלה לעבוד במפעל דשנים וחומרים כימיים בחיפה, ובשנת 1969 מונתה למנהלת אגף המחקר במפעל ולחברה בהנהלת החברה, שהתפתחה לספק הגדול ביותר של דשנים בישראל. גרידינגר פרסמה מאמרים בכתבי עת מדעיים, ועל שמה רשומים פטנטים אחדים.
נמנתה עם מייסדות סורופטימיסט בישראל והייתה נשיאת הארגון בישראל.
בשנת 1950 נישאה לקלמן גרידינגר, בעל מספר בתי קולנוע, כולל קולנוע ארמון בחיפה ונולדו להם שני בנים ושתי בנות. בניהם, וישראל גרידינגר, הם בעלי השליטה בחברת תיאטראות ישראל, שראשיתה בקולנוע שייסד סבם, משה גרידינגר.
נפטרה ב-16 ביולי 1979, לאחר מאבק של עשר שנים במחלת הסרטן.
הנצחתה.
לאחר מותה הקימה משפחתה את קרן דליה גרידינגר ז"ל למלחמה בסרטן, המעניקה מלגות לחוקרי סרטן.
בטכניון מתקיים מדי שנה כנס בינלאומי על שמה, Dahlia Greidinger Symposium.
הוקמה קרן לחקר דשנים ובראשה הועמד יוסף הגין.
בשנת 2009 נחנך בבית הספר הריאלי "בית דליה למדעים", ובו מעבדות וחדרים ללימודי מדעי הטבע.
בשנת 2016 הוקמה עמותה לחקר מחלת הסרטן ומניעתו על שמה.
דליה גריידינגר
לאסלו נאדאשי
לאַסְלוֹ נַאדַאשִי (במקור שוורץ, בהונגרית: Nádasi László; בודפשט, 30 במאי 1907 – בודפשט, 17 בפברואר 1978) היה הומוריסטן יהודי-הונגרי, דרמטורג, שחקן קברט ומנחה. חברו ושותפו לחלק מהיצירות של הסופר ההונגרי-יהודי ינה רייטה שנספה בשואה.
ביוגרפיה.
בשנת 1925 הוא סיים בבודפשט את האקדמיה למסחר. עבודת הבמה הראשונה שלו הייתה הבורלסקה מרי צ. שהוצגה ב"תיאטרון ככר בֶּתְלֶן" בשנת 1931. במהלך שנות ה -30 של המאה ה -20, הציגו על במות תיאטראות בודפשט רבות מהבורלסקות, המערכונים, הבדיחות, וכדומה מפרי עטו. בעקבות החוקים נגד היהודיים (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) הוא הנחה אינספור הצגות קברט בתיאטרון גולדמארק בין השנים 1941–1943 במסגרת הפעילות האמנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. זה היה המקום היחיד שיהודים הורשו להופיע בהונגריה במהלך מלחמת העולם השנייה עד כניסת הנאצים למדינה ב-19 במרץ 1944. בין השנים 1948–1958 היה המנחה בתיאטרון ה"וואריטה הקאמרי" בבודפשט. משנת 1950 הפך ליוצר המרכזי של התיאטראות הבמה העליזה ו"הבמה הקטנה".
פעילותו.
הוא כתב כמה ליבריות לאופרטות ולקומדיות מוזיקליות (1947: הוא לא עץ, 1959: נישואין, 1959: רעיה ללא בעל, 1974: קרוסלה מסתובבת), אשר הוצגו בהצלחה גם מחוץ לגבולות הונגריה. לרגל יובל החמישים לכתיבתו (1975) רדיו קושוט השמיע במהדורה מיוחדת את הקברט שלו "זאצ'ק יודע הכל".
מינהל בתי הסוהר
מינהל בתי הסוהר (בצרפתית: Direction de l'administration pénitentiaire, בראשי תיבות: DAS) הוא גוף אכיפת חוק של ממשלת צרפת הנועד לאחזקת מערך מתקני המאסר ובתי הכליאה בצרפת אשר כלל 103 בתי כלא ו-188 מתקני מאסר (נכון לשנת 2018).
הגוף מפעיל את כלל מתקני הכליאה בצרפת והוקם לראשונה בשנת 1851 כחלק ממשרד הפנים של צרפת, כשהוא יונק את שורשיו ממינהל בתי הכלא (Direction des prisons) שהוקם בשנת 1795. מאז 1911 כפוף למשרד המשפטים של צרפת. מטה הארגון נמצא ברובע ה-19 בפריז.
פרס לאלנד
פרס לאלנד (בצרפתית: Prix Lalande או מדליית לאלנד) היה פרס שניתן על ידי האקדמיה הצרפתית למדעים בין השנים 1802 ו-1970 עבור תגליות מדעיות באסטרונומיה.
רקע.
פרס לאלנד הוכרז על ידי האסטרונום הצרפתי ז'רום לפרנסואה דה לאלנד בשנת 1801, מספר שנים לפני מותו בשנת 1807. הפרס היה מענק כספי שנתי המוענק לאדם שעשה תגלית או תצפית מיוחדת בתחום האסטרונומיה, או כתב מאמר המקדם את התחום משמעותית בצרפת או בעולם.
סכום הפרס גדל עם הזמן. בשנת 1918 הסכום היה 1,000 פרנק צרפתי, ובשנת 1950 הוא כבר היה 10,000 פרנק. לאחר 1950, הפרס ניתן פעם בעשור, בסכום של 1,200 פרנק צרפתי חדש ב-1960, ו-2,000 פרנק ב-1970.
בשנת 1970, הפרס אוחד עם פרס ואלז (על שם האסטרונום בנז'אמן ואלז) כדי ליצור את פרס לאלנד-ואלז. בשנת 1997 הפרס אוחד עם עוד 122 פרסים קטנים ליצור את המדליה הגדולה של האקדמיה למדעים של צרפת הפרס היוקרתי של האקדמיה הצרפתית למדעים. אולם הGrande Médaille אינה מיועדת רק לתחום האסטרונומיה.
עמנואל שפר (קצין אס אס)
ד"ר עמנואל שפר (בגרמנית: Emanuel Schäfer; 20 באפריל 1900, הלוצ'ין, פרובינציית שלזיה, הקיסרות הגרמנית – 4 בדצמבר 1974, קלן, גרמניה המערבית) היה קצין אס אס בדרגת אוברפיהרר בגרמניה הנאצית, פושע מלחמה אשר בתקופת מלחמת העולם השנייה והשואה היה מפקד הגסטפו בקטוביץ, בקלן, ובהמשך מפקד משטרת הביטחון והאס דה בסרביה, ונמנה עם האחראים להשמדת יהדות סרביה ובתוכה יהדות בלגרד. לאחר המלחמה הואשם בגרמניה באחריות לרציחתם של יהודים. הוא הורשע רק בסיוע לרצח בשל חוסר בראיות, נדון לשש וחצי שנות מאסר, וב-1956 שוחרר בשחרור מוקדם.
קורות חייו.
ראשית חייו.
עמנואל שפר נולד בעיר הלוצ'ין (בשטחי צ'כיה המודרנית) ורכש השכלה תיכונית בריבניק. ב-1918, במהלך מלחמת העולם הראשונה, גויס לצבא הקיסרות הגרמנית והוצב בתפקיד מטה ביחידת ארטילריה. ב-1919, לאחר תום המלחמה, שב לריבניק, הצטרף למשמר הגבול הגרמני ובו שירת עד 1922. במקביל, ב-1920 החל בלימודי משפטים באוניברסיטת ורוצלב וב-1925 רכש דוקטורט במשפטים. בשנים 1925–1928 היה חבר בארגון קסדת הפלדה. ב-1926 התגייס למשטרת פוטסדם ובהמשך עבר קורס קציני משטרה וקורס פיקוד ומטה משטרתי. ב-1933 מונה למפקד הגסטפו במשטרת ורוצלב, וב-1934 מונה למפקד הגסטפו באופולה.
מלחמת העולם השנייה.