ניתנה לנאמור חזקה על יהלום הזמן, שמעניק לו את האפשרות לשלוט בעבר, בהווה ובעתיד. כמו כן, יש באפשרותו לערוך מסע בזמן, לבגר ולהצעיר אנשים, וכן להשתמש בו כנשק כדי ללכוד אויבים בלולאות זמן בלתי נגמרות.
נאמור חונך בנימוסי חצר המלכות האטלנטית, והוא דובר אנגלית, אטלנטית ולמורית. הוא איש עסקים ממולח ביותר.
המוטאנט הראשון של מארוול.
נאמור זוהה שוב ושוב כ"מוטאנט הראשון של מארוול", עובדה נכונה לפי סדר הופעתו הכרונולוגית בפרסומי החברה. אולם, הוא אינו המוטאנט הוותיק ביותר בקו הזמן של יקום מארוול הבדיוני. מספר מוטאנטים קדמו לו, כמו אפוקליפס (שנולד בשנת 30 לפני ספירת הנוצרים), סלנה (הייתה פעילה מאז 10,000 לפני הספירה), אקסודוס (מאז המאה ה-12), מיסטיק ודסטיני (תאריך לידתן אינו ידוע, אך נודע ששתיהן פעילות משחרית המאה ה-20), המוטאנט הדמוני עזאזל, וקבוצת המוטאנטים אקסטרנלז.
בחוברת מספר 6 של חוברות האקס-מן (יולי 1964), מנהיג האקס-מן פרופסור X ונבל-העל מגנטו חושדים בנאמור על כי הוא מוטאנט. כותבים של שנות ה-60 וה-70 תיארו את דמותו כהיבריד אנושי-אטלנטי ולא כמוטאנט, כדי להבדילו מקבוצת האקס-מן המוטאנטית. כאשר הסדרה הוחייתה בשנות ה-90, שם הכותר נשא את התיאור "המוטאנט הראשון והעוצמתי של מארוול".
נאמור למעשה בנוי מפיזיולוגיה היברידית של בני אנוש ואטלנטים, אם כי מאפייניו האישיים אינם שייכים לאף גזע. מאפיינים אלה כוללים את היכולת לעוף, כוחו העצום, ויכולות ששומשו לעיתים רחוקות כהפקת חשמל, חוש רדאר ותקשור טלפתי עם חיי הים.
בגיליון הראשון של המיני סדרה העוסקת בקבוצת האילומינטי, וזאת לאחר שעבר ניסויים בידי חוצנים, נקבע כי נאמור אינו רק היבריד אנושי-אטלנטי כי אם גם מוטאנט.
דוקטור סטריינג'
דוקטור סטריינג' (באנגלית: Doctor Strange) הוא דמות של גיבור-על המופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "Strange Tales #110" מיולי 1963 בכתיבתו של סטן לי ובאיורו של סטיב דיטקו. דוקטור סטריינג נולד בשנת 1949.
דוקטור סטיבן סטריינג' הוא מכשף בעל כוחות מאגיים. בעברו היה נוירוכירורג מוכשר ונודע אך אנוכי, אשר עדיפותו הראשונה הייתה לצבור הון. כתוצאה מתאונת דרכים, ידיו נפגעו ונמנע ממנו לשוב ולהתעסק ברפואה. במסעו חובק העולם אחר תרופה למצבו, סטריינג' פגש בהרי ההימלאיה בנזיר שנודע בכינוי "העתיק", שסירב לעזור לסטריינג' משום אנוכיותו הרבה, אך חש במידה מסוימת של טוב אצלו. הנזיר נכשל במשימתו לעורר את הצד הטוב שבו, עד אשר אחד ממאמיניו - ברון מורדו - מנסה להורגו. לאחר מכן, הטוב שבליבו של סטריינג' ניצת מחדש ובמעשה חסר אנוכיות מסכל את מזימתו. בתמורה, הנזיר מלמד את סטריינג' את אמנות הכישוף. מאז, ברון מורדו הפך לאנטגוניסט ראשי בהרפתקאותיו של דוקטור סטריינג'.
דמותו של דוקטור סטריינג' מדורגת במקום ה-38 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN, וכן במקום ה-34 ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין אמפייר. את דמותו בסרט הטלוויזיה "דוקטור סטריינג'" מ-1978 גילם השחקן פיטר הוטן, ובסרט ההנפשה "דוקטור סטריינג'" דיבב ברייס ג'ונסון. את דמותו של סטריינג' בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "דוקטור סטריינג'", ", ", "" ו"דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף" מגלם השחקן בנדיקט קמברבאץ', אשר שב לגלם את הדמות בהופעת קמע בסרט "".
היסטוריה פרסומית.
שנות ה-60.
דוקטור סטריינג' הופיע לראשונה בחוברת "Strange Tales #110" (יולי 1963) בכותר המשותף עם גיבור מארוול נוסף, הלפיד האנושי, עד לחוברת מספר 134 (יולי 1965), ולאחר מכן לצד המרגל ניק פיורי עד לחוברת מספר 168 (מאי 1968). סיפור מקורו הוצג בחוברת מספר 115 (דצמבר 1963).
סטיב דיטקו אייר את סדרת החוברות עד לחוברת מספר 146 (יולי 1966), ובמהלכה הוא וסטן לי הציגו רבים מבני בריתו של סטריינג', כמו אהובתו הנצחית קליאה (#126, נובמבר 1964), ואויביו נייטמייר (#110) ולורד הכאוס דורמאמו (#126). סיפוריו הציגו סיפור רקע סוריאליסטי ומיסטי, והיו מחומר הקריאה המועדף על סטודנטים באותה תקופה. הכותב רוי תומאס ציין זאת בדבריו: "אנשים שקראו את דוקטור סטריינג' חשבו שאנשים במארוול השתמשו בסמים, משום שהיו להם חוויות דומות כשהיו תחת השפעה. אבל אני איני משתמש בחומרים הגורמים להזיות ואיני חושב שהאמנים משתמשים בהם". בסופו של דבר, ככותב יחידי, דיטקו לקח את דוקטור סטריינג' למחוזות אבסטרקטיים יותר, בקשת סיפור שנמשכה על פני 17 חוברות ("Strange Tales #130-146", יולי 1966-יולי 1967) והציגה את הישות הקוסמית אטרניטי, שהאנישה את היקום ותוארה כצללית אשר מילאה את גבולות היקום. היסטוריון הקומיקס ברדפורד רייט תיאר זאת כך:
מסיפורים מוקדמים, דוקטור סטריינג' השתמש בממצאים קסומים כדי להגדיל את כוחו, כגון גלימת הריחוף, העין של אגאמוטו והספר של וישאנטי והבדולח של אגאמוטו. מהסיפור הראשון, מקום מגוריו של סטריינג' - סאנקטום סנקטאורום ("קודש הקודשים") - היה לחלק מהמיתולוגיה של הדמות. החלון העגול המחולק בידי שלושה קווים אשר ניצב בחזית המקום והיה למעשה חותם המגן של הוישאנטי הופיע ברבים מסיפוריו. משרתו האישי של סטריינג', וונג, שמר על האחוזה בזמן היעדרו.
עד מהרה, סטן לי צירף את דמותו של דוקטור סטריינג' כחלק מהמשכיות יקום מארוול והופיע בהופעת אורח בחוברת מספר 27 של ארבעת המופלאים (יוני 1964), נפגש עם לוקי אחיו החורג של תור בחוברת "Strange Tales #123", ואף בחוברת השנתית "The Amazing Spider-Man Annual #2".
עד לחוברת האחרונה של הכותר תחת השם "Strange Tales" (ששינה את שמו ל-"Doctor Strange" החל מחוברת מספר 169), סדרת החוברות ראתה שינויים תכופים של צוות הכותבים והמאיירים, ביניהם הכותבים לי, תומאס, ריימונד מארייז, ג'ים לורנס, דניס אוניל וביל אברט והמאיירים דיטקו, מארי סוורין ודן אדקינס. הסיפורים באותה תקופה כללו ישות קוסמית נוספת בשם הטריביונל האנושי, וכן את אחותו של דורמאמו, אומאר.
סדרת חוברות "Doctor Strange" רצה למשך 15 גיליונות (יוני 1968-נובמבר 1969), בהמשיכה את מיספור החוברות "Strange Tales". אל הכותב רוי תומאס הצטרף המאייר ג'ין קולאן, וביחד הם ניסו להעלות את המכירות בכך ששיכתבו את הדמות כגיבור-על. ניתנה לו תלבושת כחולה, מסיכת פנים וזהות סודית בשם ד"ר סטיבן סאנדרס, והוא הצטרף להרפתקאות משותפות עם האביר השחור וספיידרמן וכן נאבק בג'אגרנוט, יריבם של קבוצת אקס-מן. השינויים שנעשו לדמות התבררו כלא מוצלחים, וסדרת הכותרים בוטלה בגיליון מספר 183. אולם, ביטול הסדרה היה קצר מועד, וסיפוריו של דוקטור סטריינג' נמשכו בחוברות "Sub-Mariner #22" (פברואר 1970) ו-"The Incredible Hulk Vol.2 #126" (אפריל 1970).
שנות ה-70 עד שנות ה-90.
סטריינג' הופיע בהמשך בשלושת הגיליונות הראשונים של סדרת החוברות "Marvel Feature" ("מארוול מציגה"), גם בסיפור המרכזי העוסק בהקמת קבוצת הדפנדרס, וגם בסיפור הרקע הנלווה. הדמות גם הופיעה בחוברות "Marvel Premiere" ("הפרמיירה של מארוול"), כאשר קשת סיפור אחת הציגה נבל-על נוסף בשם שומא-גוראת', בכתיבתו של סטיב אנגלהארט ובאיורו של פרנק ברונר. כדי לעצור את כניסתו של שומא-גוראת' לממד המציאות, דוקטור סטריינג' היה חייב להשבית את מוחה של הישות העתיקה, מה שגרם למותה הגשמי. אולם שומא-גוראת' הבטיח לו שקורבנו נחוץ וכי נשמתו תתאחד עם הישות הקוסמית אטרניטי. בעקבות זאת, סטריינג' קיבל על עצמו את התואר "מכשף העל" ("Sorcerer Supreme").
הרפתקאותיה של הדמות המשיכו בסדרת חוברות שנייה של אנגלהארט-ברונר, בשם "דוקטור סטריינג': אדון האמנויות המיסטיות", שרצה למשך 81 חוברות מיוני 1974 ועד פברואר 1987. בתקופה זו, סטריינג' פגש במיסטיקניות טופאז ורינטרה. הסדרה הסתיימה בקליף האנגר, כאשר הסנקטום סנקטאורום הוחרב כתוצאה מקרב שהתרחש בין כתליו, ובין האבדות נמנו אוסף ספריו המיסטיים של סטריינג' וממצאים חשובים נוספים. עקב כך, דוקטור סטריינג' נחלש במידה ניכרת מבעבר, ופג תוקפם של כשפים אשר הוטלו לצורך הגנת האנושות מפני ערפדים ומפני האל הרע סת.
בעקבות ביטול הכותר, הרפתקאות הדמות המשיכו בכרך שני של סדרת החוברות "Strange Tales", שפורסם בשנית במהדורה חצויה, כאשר גיבורי-העל שנוספו לצד הרפתקאותיו הם מסווה ופגיון. הסדרה רצה למשך 19 חוברות, וסיפרה את מסעו של דוקטור סטריינג' להשיב לעצמו את כוחותיו ואת הממצאים שאיבד, וכן את החייאתה של קבוצת הדפנדרס.
בהמשך, סטריינג' הופיע בסדרת החוברות "Doctor Strange: Sorcerer Supreme" ("דוקטור סטריינג': מכשף העל") בכתיבתו של פיטר ב. גיליס ובאיורם של ריצ'רד קייס ורנדי אמברלין, כאשר הסיפורים הוצגו כקשתות סיפור המשתרעות על פני מספר חוברות. סטריינג' הוצג במתכונת הגנתית, וזאת כאשר נלחם במגוון ישויות על-טבעיות כדורמאמו, מפיסטו ושטניש ונתקל בין היתר בגוסט ריידר, מורביוס הערפד החי וברון בלוד.
סטריינג' איבד באופן זמני את תוארו כמכשף על כאשר סירב להילחם במלחמה בשמן של הוישאנטי, ישויות מיסטיות המתפעלות את כשפיו של סטריינג'. במשך זמן זה, החוברות פורסמו כחלק מחותם "בני חצות", וסטריינג' מצא מקור חדש לכוחותיו הקסומים בצורת קסם הכאוס וכן השתמש ברובוט המתופעל בידי קסם. כמו כן, הוא הקים את הדפנדרס החדשים, שאיחד גם בין חברי הדפנדרס הישנים. הסדרה רצה למשך 90 גיליונות (נובמבר 1988-יוני 1996), ולקראת סופה סטריינג' קיבל חזרה את תואר מכשף-העל.