במהלך שנת 2010 חידשו ניו זילנד וארצות הברית את יחסיהן הקרובים, אף על פי שלא ברור אם שיתוף הפעולה המחודש הוא במסגרת הברית המקורית של 1951. הצהרה שפורסמה בוולינגטון ב-2010 מגדירה את השותפות האסטרטגית בין ניו זילנד לבין ארצות הברית וניו זילנד הצטרפה לתרגיל הצבאי הדו-שנתי המשותף "הטבעת הפסיפית" (Rim of the Pacific) בהוואי ב-2012 בפעם הראשונה מאז 1984. איסור העגינה לספינות ניו זילנדיות בנמלים אמריקנים בוטל לאחר תרגיל זה. ב-2012, תחת נשיאותו של ברק אובמה, פתחה מחדש ארצות הברית את נמליה בפני הצי של ניו זילנד ושתי המדינות חידשו את שיתוף הפעולה הצבאי ביניהן.
ג'וזף לוין (פילוסוף)
ג'וזף לוין (באנגלית: Joseph Levine; נולד ב-17 בינואר 1952) הוא פילוסוף אמריקאי באוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט. הוא קיבל את הדוקטורט שלו מאוניברסיטת הרווארד בשנת 1981.
לוין עוסק בפילוסופיה של הנפש, ומוכר כמי שניסח את טיעון הפער ההסברי נגד הסבר מטריאליסטי לתודעה. טיעון זה הקדים את ניסוחו של דייוויד צ'אלמרס לבעיית התודעה "הקשה" ומהווה בעצם את הקושי העיקרי אליו תאוריות מטריאליסטיות של הנפש חייבות להתייחס. הרעיון של פער הסברי הוא שקיים פער שעל פניו אינו ניתן לגישור כאשר מנסים להסביר את התודעה האנושית מנקודת מבט גוף-שלישי של מדעי הטבע. הסבר מדעי של מצבים נפשיים ידרוש בהגדרה רדוקציה מתהליך פיזי לחוויה פנומנלית. אין לנו היום אפילו התחלה של הבנה איך הסבר כזה עשוי להיראות. לפי לוין, ייתכן כי תכונות של מצבים נפשיים שיש אליהם גישה סובייקטיבית בלבד (ראה קווליה) אינם ניתנים לרדוקציה מהאובייקטיבי, כלומר הם מחוץ לנקודת המבט של המדע. כך למשל, התיאור המטריאליסטי של כאב עשוי להיות משהו מסוג "ירי של עצבים מסוג סיבי-C". אין כיום בהסבר מסוג זה, מפורט ככל שיהיה, תיאור של המצב הפנומנלי של כאב, כלומר אותה חוויה פנימית שכולנו מבינים כשאנחנו מדברים על "כאב". זהו הפער. ברם, לוין אינו מאמין שפער זה מחייב מסקנה מטאפיזית; כלומר, הוא לא מאמין שהטיעון שלו מפריך את התאוריות המטריאליסטיות, אלא רק מצביע על קושי בהלימות ההסבר של הנפשי בחומרי. לוין עודנו מטריאליסט, אבל לפי דבריו הסבר ממצה של המושג "כאב" חייב לכלול בתוכו גם הסבר של החוויה הסובייקטיבית של כאב.
יחסי סרביה - קוסובו
הסכם סייקס-פיקו
מכתבי חוסיין-מקמהון
היסטוריה של הסכסוך הישראלי–פלסטיני
זהב בצבעים
המים העליונים
על פי הסיפור המקראי של בריאת העולם, המים העליונים (בלשון המקרא: המים אשר מעל לרקיע) הם מים שנמצאים מעל לרקיע, והובדלו על ידי אלוהים מ"המים התחתונים" ביום השני מששת ימי בראשית.
בתורה לא נאמר למה משמשים המים העליונים, אולם בחז"ל ישנן דעות שהגשם מגיע ממים אלו. גם בבבל הקדומה האמינו שמעל הרקיע קיים מאגר מים שממנו יורד הגשם.
במקרא.
בסיפור הבריאה המקראי מתואר כי הרקיע נברא כדי להבדיל בין המים העליונים למים התחתונים:
תיאור הפרדת המים הוא המשך לתיאור המקראי שלפיו ביום הראשון של הבריאה היה העולם מכוסה כולו במים ורק 'רוח אלוהים' ריחפה מעליהם. ביום השני הופרדו חלק מהמים על ידי הרקיע שנברא בתוכם, וביום השלישי נאספו המים שנשארו למטה אל הים.
המים העליונים נזכרים גם בספר תהילים , וכן לפי חלק מהפרשנים בפסוק .
בחז"ל.
לשיטה אחת בחז"ל המים העליונים נסמכים על הרקיע כפשוטו של מקרא, גם אנשי דור הפלגה מתוארים בחז"ל כמי שהאמינו שהמים העליונים ייפלו בהיעדר רקיע, לפי שיטה זו מתפרשת המילה שמיים – שא מים, על שם שהם נושאים את המים העליונים. לשיטה אחרת בחז"ל יש מרחק בין המים העליונים לבין הרקיע והם תלויים ועומדים מעל הרקיע ב'גזירת מלך'.
מחלוקת נוספת ישנה בחז"ל, האם מקור הגשם הוא מהמים העליונים, או ממי האוקיינוס.
המים העליונים מתוארים בחז"ל כזכרים והתחתונים כנקבות.
בפרשנות המקרא.
בקרב פרשני המקרא מספר גישות להבנת מהותם של "המים העליונים":
בקבלה.
בספרי הקבלה היהודית קיימת הקבלה בין המים העליונים והתחתונים למושגים הקבליים "מיין דוכרין" ו"מיין נוקבין" (מארמית: מים זכרים ומים נקבות), הרקיע מקביל לספירת יסוד שמבדילה ביניהם. בכל זיווג, הנקבה שלמטה מעלה מיין נוקבין ומעוררת את הזכר להמשיך מיין דוכרין.
מים העליונים
המים אשר מעל לרקיע
יחסי ישראל–מאוריציוס
יחסי ישראל–מאוריציוס הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מדינת ישראל לבין רפובליקת מאוריציוס.
היסטוריה.
יחסי ישראל מאוריציוס החלו בשנת 1961, לאחר שהבריטים הסכימו לכונן באי ממשל עצמי, כולל עריכת בחירות. ראש הממשלה שנבחר בבחירות אלו, סיווסגור רמגולם , הגיע לביקור בישראל ביולי 1962, ונפגש עם ראש הממשלה דוד בן-גוריון. במהלך הביקור הוזמנו צעירים שנולדו לגולי מאוריציוס לבקר במדינה.
בינואר 1968 ביקר שר הבריאות של מאוריציוס בישראל, ומסר הזמנה לנציג ישראלי להשתתף בטקס העצמאות המתוכנן של המדינה.
ב-12 במרץ 1968 קיבלה מאוריציוס עצמאות מהממלכה המאוחדת. את ישראל ייצג בטקס שר הבריאות ישראל ברזילי. ישראל ומאוריציוס כוננו מיד יחסים דיפלומטיים, וישראל העניקה 10 מלגות לסטודנטים ממאוריציוס ללימודים בישראל.
ב-15 במאי 1969 נחתם הסכם על פטור הדדי מאשרות־ביקור בין מאוריציוס לבין ישראל.
ב-5 בדצמבר 1969, תמכה מאוריציוס בהחלטה של הוועדה המדינית של העצרת הכללית של האומות המאוחדות, שהכירה בזכויות העם הפלסטיני.
בסוף 1973, בעקבות מלחמת יום כיפור, ולאחר שישראל התעלמה מהחלטה 242 והחלטה 339 של האו"ם, ניתקה מאוריציוס את היחסים עם ישראל יחד עם שורה של מדינות אחרות באפריקה ואסיה.
ב-30 בספטמבר 1993, היחסים כוננו מחדש, בעקבות החתימה על הסכמי אוסלו ושיפור המצב המדיני, זאת לאחר מפגש של שר החוץ שמעון פרס עם נציגי מאוריציוס במטה האומות המאוחדות בניו יורק. מיד עם כינון היחסים הציעו חברות התעופה אייר מאוריציוס ואל על חבילת תיור לתירים ישראלים.
ב-29 בנובמבר 2012, תמכה מאוריציוס בהחלטה בהחלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם, על קבלת פלסטין כחברה ה-194 באו"ם.
ב-2015 ייצאה ישראל למאוריציוס סחורה בשווי 4.1 מיליון דולר אמריקאי. באותה השנה ייבאה ישראל ממאוריציוס סחורה בשווי 1.6 מיליון דולר אמריקאי.
ב-21 בדצמבר 2017, תמכה מאוריציוס בהחלטה של העצרת הכללית של האומות המאוחדות השוללת את ההכרה האמריקאית בירושלים כבירת ישראל.
נציגויות דיפלומטיות.
מאז 1996 קונסול הכבוד של מאוריציוס בישראל הוא נפתלי רגב. רגב הוא איש ביטוח שנולד במאוריציוס (הוריו היו בקבוצת גולי מאוריציוס).
מילים ותמונות
מילים ותמונות (באנגלית: Words and Pictures) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2013 בבימויו של פרד סקפסי ובכיכובם של קלייב אוון, ז'ולייט בינוש וקיגן קונור טרייסי. הסרט הוקרן בתוכנית הגאלה של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו של שנת 2013.
תקציר עלילה.
קרוידן הוא בית ספר תיכון יוקרתי במיין שמלמדים בו אנשי מקצוע מוכשרים קורסים מתקדמים.
ג'ק מרקוס הוא סופר ומשורר שמלמד כיתת אנגלית וספרות מוגברים. הוא מורה טוב המעורר השראה אצל התלמידים. הוא מדגים כיצד מילים הנבחרות בקפידה יכולות לעורר את דמיונו של המאזין וליצור דימויים עזים. נראה שהוא סובל ממחסום כתיבה, ומתברר שהוא לא כתב שום דבר מקורי כבר שנים אחדות. ג'ק מוציא לאור את המגזין הספרותי של בית הספר שאותו ההנהלה מתכוונת לסגור מסיבות תקציביות. הוא אלכוהוליסט שמאחר לעבודה באופן קבוע, ונמצא על סף פיטורים. הוא גרוש ויש לו בן, שמתנכר לו בשל בעיות השתייה וחוסר האחריות שלו.
דינה דלסנטו היא אמנית שהתקבלה לעבודה כדי ללמד כיתת אמנות מוגברת, שבה לומדים אותם התלמידים שבכיתתו של ג'ק. דינה הייתה ציירת מצליחה בעיר ניו יורק, אבל היא מתקשה לצייר כי היא סובלת מדלקת מפרקים שיגרונית. היא אינה יכולה לכפתר את חולצתה, לפתוח בקבוק תרופות, או להחזיק מכחולים. היא עברה למיין, שם גרות אחותה ואמה, כך שהיא תוכל להיעזר בהן כשהמחלה מחריפה. כמורה היא פרפקציוניסטית, ואינה מתעניינת בחייהם הפרטיים של תלמידיה. היא רק רוצה להתרכז ביצירת עבודות האמנות הטובות ביותר שהם יכולים ליצור. היא מראה להם את ההבדל בין ציור שרק מראה יכולת, ובין ציור שמעורר תחושות אצל הצופה, היא מתאמצת לצייר שוב ולהתגבר על המגבלות הפיזיות שלה. היא מצליחה לצייר יצירת אמנות טובה, ומניחה אותה לייבוש. היא הצהירה על זלזול מוחלט במילים מדוברות או כתובות, ומתעקשת שה"אמת" מבוטאת רק בתמונות.
חבריו ועמיתיו של ג'ק תופסים אותו כמי שמנסה למשוך תשומת לב, מגונה ומקסים כאחד. כשהוא שומע על הפילוסופיה של דינה, הוא מתחיל להתווכח איתה מה יותר חשוב מילים או תמונות. התלמידים שלהם גם נשאבים לתוך ההתנצחות, והם מקבלים מטלות שידגימו את עליונותם של המילים או של התמונות. דינה מסכימה שהתלמידים שלה יתרמו ציורים למגזין הספרותי של ג'ק. הם מחליטים לערוך אספה בה כל צד יציג את טענותיו על עליונותן של המילים ושל התמונות. הנהלת בית הספר מתרשמת מהפעילות הזו ומחליטה להשאיר את ג'ק כמורה בבית הספר.
ג'ק מחזר אחר דינה ולבסוף מצליח. אבל בלילה הראשון שהוא נשאר לישון אצלה, הוא שותה בקבוק ווקדה, משתכר ונופל על הציור האחרון שציירה. בהמשך הוא מודה בכך שגנב שיר שכתב בנו והציג אותו כשלו, ודינה אינה סולחת לו על כך. היא זורקת אותו מהבית ואומרת שאינה רוצה כל קשר איתו.
ג'ק מתוודה על הגנבה הספרותית בבית הספר ומגיש את התפטרותו. הוא מבקש רק לסיים את השנה, ולהפעיל את תוכנית "מלחמת המילים והתמונות".
2021 בישראל