ניצבי החרבות מיוצרים בדרך כלל מעץ או מתכת, בעבר יוצרו ניצבים מחומרים נוספים כמו שנהב. ידית הניצב מחופה בחומר מונע החלקה, בעבר היו משתמשים לכך בעור וכיום משתמשים גם בגומי. לצורת הניצב החרב ועיצובו הייתה משמעות רבה בהוכחת דרגתו של הנושא אותה.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-32
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-32 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך בשנת 1979 בלונדון, בו הוענקו פרסים לסרטים הטובים ביותר של שנת 1978.
זוכים ומועמדים.
הסרט הטוב ביותר.
ג'וליה
השחקן הטוב ביותר.
ריצ'רד דרייפוס – דירה לשניים
השחקנית הטובה ביותר.
ג'יין פונדה – ג'וליה
השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה.
ג'ון הרט – אקספרס של חצות
השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה.
ג'רלדין פייג' – רגשות
הבמאי הטוב ביותר.
אלן פארקר – אקספרס של חצות
התסריט הטוב ביותר.
ג'וליה – אלווין סרג'נט
המוזיקה הטובה ביותר.
– ג'ון ויליאמס
ז'אן בפטיס פיילן
ז'אן- בפטיס פיילן (בגרמנית: Jean-Baptist Feilen; 29 במאי 1904 - 25 בדצמבר 1991) היה קומוניסט גרמני, מחסידי אומות העולם, שהציל במלחמת העולם השנייה יהודי ממוות בידי הנאצים.
קורות חיים.
ז'אן- בפטיס פיילן, נודע בכינויו "מטיס", היה ממתנגדי השלטון הנאצי ופעיל בשורות המפלגה הקומוניסטית הגרמנית. עקב פעילותו זו הוא נאסר מספר פעמים. בשנת 1933 נאסר על ידי הגסטפו ובשנת 1937 נשלח למחנה הריכוז בוכנוואלד.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
בעת שהותו במחנה הריכוז, הכיר פיילן אסיר יהודי בשם אמיל אלפרין, שכונה על ידי האסירים דמיטרי והחליט להחביאו בחדר הכביסה ובמרתף במחנה. יום אחד, אחד הקצינים במחנה הבחין באמיל והחליט לחקור את פיילן האם ראה אותו, אך פיילן לא הסגיר את אמיל אלא הצליח לשכנע את הקצין, שאמיל נפצע ופונה לבית החולים ומשם לא חזר. הוא שכנע את הקצין שאכן אמיל נספה אבל מאז הפכה הסתרתו של אמיל להרבה יותר קשה. למרות זאת הצליח פיילן להחביא את אמיל עד שחרור המחנה על ידי צבא ארצות הברית ב-1 באפריל 1945. פיילן סיכן את חיו בשביל יהודי שלא הכיר. במשך כמעט שנה התמיד במאמציו להסתיר את אמיל מפני הנאצים תוך כדי שהוא משקר לקצינים. גם כשהדברים התחילו להסתבך הגביר פיילן את מאמציו להסתיר את אמיל. אסיר נוסף שסייע בהסתרתו של אמיל היה אוקראיני צעיר בשם ניקיטה וואבודה.
לאחר המלחמה.
משנת 1946 עד 1958 היה פעיל בתפקידי ניהול בתחום הכלכלה בתורינגיה ובפרנקפורט. מ־1958 עד 1965 במועצת הסחר ב- Beograd / SFR יוגוסלביה. לאחר מכן עד 1973 במשרות שונות בסחר החוץ של גרמניה המזרחית והיה גם חבר בוועדה הבינלאומית למחנה בוכנוואלד. פיילן ואמיל נשארו בקשר עד למותו של פיילן ב-1 בינואר 1991.
הכרה והנצחה.
ב-6 בנובמבר 2005 הוכר כחסיד אומות העולם ושמו נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד-ושם. ניקיטה וואבודה, שעזר לפיילן להציל את אמיל הוכר גם הוא כחסיד אומות העולם באותו תאריך. הטקס התקיים באוקראינה.
לקריאה נוספת.
.Hackett, David A., ed. "Der Buchenwald-Report: Bericht über das Konzentrationslager Buchenwald bei Weimar". CH Beck, 2010
טורוקסנטמיקלוש
מרטין דהינדן
מרטין דהינדן (בגרמנית: Martin Dahinden; נולד ב-8 בינואר 1955) הוא דיפלומט שווייצרי שכיהן כשגריר שווייץ בארצות הברית בשנים 2014–2019.
ביוגרפיה.
דהינדן נולד בציריך, הוא סיים את הדוקטורט שלו בכלכלה באוניברסיטת ציריך.
לפני שהצטרף לשירות הדיפלומטי הוא הועסק בבנק ובבית הוצאה לאור. ב-1987 החל לעבוד במשרד החוץ השווייצרי. הוא עבד במספר שגרירויות וגם בנציגות שווייץ בארגון האומות המאוחדות. בשנים 1991–1995 הוא עבד במטה משרד החוץ. בשנת 1996 החל לעבוד ב. במהלך הקריירה הארוכה שלו בשירות הדיפלומטי בשווייץ, מילא מטלות בפריז, לאגוס (ניגריה), ניו יורק, בריסל, ז'נבה וברן.
בשנת 2014 התמנה לשגריר שווייץ בארצות הברית במקום מנואל סאגר. ב-2019 יצא לגמלאות והוחלף על ידי ז'אק פיטלו.
שמס תבריזי
שמס תבריזי או שמס אל-דין מוחמד (בפרסית: شمس تبریزی; 1185–1248) היה מוסלמי ממוצא פרסי, שנחשב למורה הרוחני של מולאנא ג'לאל א-דין מוחמד בלח'י, ידוע גם בשם רומי. הוא מקבל התייחסות רבה והערצה באוסף הפיוטי של רומי, ובמיוחד בדיואן-א-שמס-א תבריזי (עבודותיו של שמס תבריזי). המסורת המקובלת היא ששמס לימד את רומי בהסתגרות בקוניה במשך ארבעים יום, לפני שברח לדמשק. הקבר של שמס-תבריזי היה מועמד לאחרונה לאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
חייו.
לדברי סיפאח סלאר, חסיד וידיד אינטימי של רומי, שבילה איתו ארבעים יום, שמס היה בנו של האימאם עלא אל-דין. בכתב בשם מנאקיב אל-עריפין (הספדים של הגנוסטיקאים), אחמד אפלקי מספר על אדם מסוים בשם עלי כאביו של שמס-תבריזי ואת שם סבו כמאליקדאד. כשהוא מבסס את חישוביו על פי הכתב מאקלאט (שיחות) של חג'י בקטש ולי, מציע אפלקי כי שמס הגיע לקוניה בגיל שישים שנה. עם זאת, חוקרים שונים הטילו ספק באמינותו של אפלאקי.
שמס קיבל את חינוכו בתבריז והיה תלמידו של באבא כמאל אלדין ג'ומדי. לפני שפגש את רומי, הוא כנראה נסע ממקום למקום כשהוא טווה סלים ומוכר מחוכים לפרנסתו. על אף עיסוקו כאורג, קיבל שמס את הכינוי "הרוקם" (זרדוז) בכתבים ביוגרפיים שונים, כולל זה של ההיסטוריון הפרסי דאולאטשאה. אולם זהו לא העיסוק שהופיע על ידי חג'י בקטש ולי במאקלאט, אלא היה הכינוי שניתן לאימאם האסמאעילי, שמס אל-דין מוחמד, שעבד כרקם בזמן שחי באנונימיות בתבריז. ההעברה של הכינוי לביוגרפיה של המורה הרוחני של רומי מעידה על כך שהביוגרפיה של האימאם הייתה ידועה לביוגרפים של שמס-תבריזי. איך העברה זו התרחשה, עם זאת, עדיין לא ידוע.
מפגשו הראשון של שמס עם רומי.
ב-15 בנובמבר 1244 הגיע אדם לבוש בבגדים שחורים מכף רגל ועד ראש לפונדק המפורסם של סוחרי הסוכר בקוניה. שמו היה שמס תבריזי. הוא טען שהוא סוחר במסע. כפי שנאמר בספרו של חג'י בקטש ואלי, "מאקלאט", הוא חיפש משהו שהיה אמור להמצא בקוניה. בסופו של דבר הוא מצא את רומי רוכב על סוס.
יום אחד קרא רומי ליד ערימת ספרים גדולה. שמס תבריזי, שעבר לידו, שאל אותו: "מה אתה עושה?" רומי השיב בלעג: "משהו שאי אפשר להבין". (זהו ידע שלא יוכלו להבין הלא-מלומדים). כששמע את זה, שמס זרק את ערימת הספרים לתוך בריכה סמוכה של מים. רומי מיהר להציל את הספרים ולהפתעתו כולם היו יבשים. רומי שאל את שמס, "מה פשר הדבר הזה?" ושמס השיב, "מוולאנה, זה מה שאתה אינך יכול להבין". (זהו ידע שלא יוכלו להבין המלומדים).
בגרסה שנייה של הסיפור שמס עבר על יד רומי שקרא ספר. רומי החשיבו לזר לא משכיל. שמס שאל את רומי מה הוא עושה, ורומי השיב, "משהו שאתה לא מבין!" באותו רגע, הספרים עלו לפתע באש ורומי ביקש משמס להסביר מה קרה. תשובתו הייתה, "משהו שאתה לא מבין."
גרסה נוספת של המפגש הראשון היא זו: בשוק של קוניה, בין דוכני הכותנה, סוחרי הסוכר ומוכרי הירקות, רכב רומי ברחוב, מוקף בתלמידיו. שמס תפס את המושכות של חמורו, וקרא תיגר על האדון בשתי שאלות. "מי היה המיסטיקן הגדול יותר, ביאזיד (קדוש סופי) או מוחמד? "שאל שמס. "איזו שאלה מוזרה זו! מוחמד גדול יותר מכל הקדושים, "ענה רומי. "אז מדוע אמר מוחמד לאלוהים, 'לא הכרתי אותך כפי שהייתי צריך', ואילו ביאזיד הכריז, 'תהילה לי, כמה מרוממת היא התהילה שלי!' [כלומר, טען שהוא התבטאות של אלוהים בעצמו]? " רומי הסביר שמוחמד הוא הגדול מבין השתיים, משום שביאזיד היה יכול להתמלא עד כדי כך על ידי חוויה אחת של ברכות מקודשות. הוא איבד את עצמו לגמרי והיה מלא באלוהים. אך יכולת הכלתו של מוחמד הייתה בלתי מוגבלת והוא לא יכול היה להתמלא. תשוקתו הייתה אינסופית, והוא תמיד היה צמא לעוד. עם כל רגע הוא התקרב לאלוהים, ולאחר מכן הצטער על מצבו הקודם המרוחק. מסיבה זו הוא אמר, "מעולם לא הכרתי אותך כפי שהייתי צריך." לאחר החלפה זו של מילים, חש רומי כי חלון נפתח בראשו וראה עשן עולה לשמים. הוא צעק, נפל ארצה, ואיבד את ההכרה למשך שעה. שמס, כששמע תשובות אלה, הבין כי הוא פנים אל פנים עם מושא הכמיהה שלו, זה שהוא התפלל אלוהים שישלח לו. כאשר התעורר רומי הוא אחז בידו של שמס, ושניהם חזרו ברגל לבית הספר של רומי.
לאחר שנים אחדות עם רומי בקוניה, יצא שמס והתיישב בעיר ח'וי. בחלוף השנים ייחס רומי יותר ויותר משירתו לשמס כסימן לאהבתו לחברו ומורו. בשירה של רומי שמס הפך למדריך לאהבת האל לאנושות; שמס היה שמש ("שמס" פירושו "שמש" בערבית) שמאירה ומנחה את רומי בדרכו לפזר את החושך בליבו, בנפשו ובגופו שעל פני האדמה. מקור תורתו של שמס היה הידע הרב של עלי בן אבי טאלב, המכונה גם אבי הסופיזם.
מותו.
על פי המסורת הסופית בת זמננו, שמס תבריזי נעלם באופן מסתורי: יש אומרים שהוא נהרג על ידי תלמידיו הקרובים של מוולאנה ג'לאל א-דין רומי, שקינאו ביחסים ההדוקים בין רומי לשמס, אך על פי עדויות רבות, הוא עזב את קוניה, נפטר בח'וי ונקבר שם. סולטן וואלאד, בנו של רומי, מציין בכתבו "ואלאד-נאמה מתנאווי" כי שמס נעלם באופן מסתורי מקוניה אך אינו מפרט יותר.
קברו של שאמס תבריזי בח'וי, ליד אנדרטה בפארק לזכרו, הועמד על ידי אונסק"ו כמרכז מורשת תרבות עולמית.
השיח של שמס תבריזי.
מקאלאת שמס א-תבריזי (השיח של 'שמס-טבריזי) הוא ספר פרוזה פרסי שכתב שמס . המקאלאט כנראה נכתב בשנותיו המאוחרות, כשהוא מדבר על עצמו כעל אדם זקן. בכללותו, הוא נושא פרשנות מיסטית של האסלאם ומכיל עצות רוחניות. כמה קטעים מהמאקלאט מספקים תובנות לדרך חשיבתו של שמס: