בבחירות שנערכו בשנת 2006 זכתה המפלגה השמרנית ברוב הקולות במועצה (34 מחברי המועצה). המפלגה השנייה בגודלה היא איגוד הדיירים של לונדון לה 13 חברים במועצה. למפלגת הדיירים של ריינהאם (מפלגה מקומית) שלושה חברים במועצה, ללייבור שני חברים, ולמפלגה הליברל-דמוקרטית חבר אחד ולמפלגה הלאומית הבריטית חבר אחד במועצה.
כיום הרובע מחולק לשלושה אזורי בחירה לפרלמנט הבריטי: הורנצ'רץ', רמפורד ואפמינסטר, אולם מתוכנן איחודם של רבעי הבחירה של הונצ'רץ' ואפמינסטר לרובע אחד, ואיחודו של אזור רינהאם עם רובע הבחירה דאגנהאם לרובע אחד בשם דאגנהאם וריינהאם.
ערים תאומות.
לרובע הברינג שתי ערים תאומות:
רובע הארו
רובע הארו של לונדון
קריית מטלון
קריית מטלון היא שכונת מגורים ותיקה בפתח תקווה עם בנייה כפרית בחלקה המערבי של השכונה ואזור תעשיית היי-טק בחלקה המזרחי של השכונה. השכונה נמצאת בסמוך לצומת גהה, מדרום לציר ז'בוטינסקי, מצפון לגבעת שמואל ולשכונת כפר גנים ג', וממערב לדרך רבין ולשכונת נווה עוז.
היסטוריה.
קריית מטלון הוקמה על ידי משפחת מטלון אשר רכשו את האדמות מהברון מנשה. משפחת מטלון העסיקה את משפחת פנחס לניהול הפרדס מתחילת שנות ה-30 עד סוף שנות ה-40, כמו כן בשנה זו נבנו בתים פרטיים אשר נמכרו לכל אזרח אשר חפץ לגור בקרית מטלון. לפרדס אשר משפחת פנחס ניהלה הייתה באר פרטית שסיפקה מים לפרדס ובהמשך, כאשר הפרדס נעקר ונבנו בתים פרטיים על ידי משפחת מטלון, הבאר סיפקה מים לתושבי השכונה ולבית משפחת פנחס עד סוף שנת 1976, לאחר מכן בעלות הבאר הועברה לעיריית פ"ת ביחד עם הבית אשר בו התגוררה משפחת פנחס אשר נקרא עד היום "בית הבאר".
פתיחת גשר אם המושבות הביאה לעניין רב במגורים בשכונה ובעשור השני של המאה ה-21 החלה בה בנייה מחודשת של בתים צמודי-קרקע.
אזור התעשייה.
אזור התעשייה נקרא על-שם שכונת המגורים בפתח תקווה השוכנת ממערב לו, ונקראה על שמו של משה יצחק מטלון, שנמנה עם מקימיה. שם נוסף של אזור התעשייה הוא "רמת סיב", עקב ריבוי מפעלי הסיבים ששכנו במקום בעבר. מאותה סיבה, אחד הרחובות הראשיים באזור התעשייה נקרא "הסיבים". האזור הוקם במחצית השנייה של שנות ה-40 של המאה ה-20 ביוזמת התאחדות התעשיינים בישראל.
אזור התעשייה משתרע על שטח של כ-2,000 דונם ופועלים בו כ-800 חברות ועסקים. אזור תעשייה זה הוא השלישי בהיקפו בפתח תקווה, אחרי קריית אריה וסגולה.
בין החברות הפועלות בקריית מטלון ניתן למנות את AIG, שומרה, בזק בינלאומי, 012, ECI, פורשה ישראל ושטראוס גרופ, טבע.
לאחרונה התפתח בקריית מטלון מתחם בילוי ונפתחו בו פאבים, בתי קפה ומסעדות רבות. לב המתחם נמצא במזרח אזור התעשייה, ב"יכין סנטר", שמרכז מספר רב של בתי קפה ומסעדות.
מארק גפן
מארק גפן (14 ביולי 1917 – 18 בדצמבר 1989) היה עיתונאי ישראלי, זוכה פרס סוקולוב. שימש כעורכו של העיתון על המשמר וכיו"ר ועדת העורכים.
ביוגרפיה.
נולד בקרקוב שבפולין. בזמן מלחמת העולם השנייה ברח לסיביר. לימים תיעד תקופה זו בסיפורים רבים שפורסמו במוספי החגים של על המשמר. אחרי המלחמה שב לפולין, שם ערך את העיתון MOSTY שהיה מקורב למפ"ם. בשנת 1949 עלה לישראל והחל לעבוד כעיתונאי בעיתון על המשמר.
גפן החל את עבודתו ככתב מוניציפלי ואחר כך ככתב לענייני מפלגות ופוליטיקה, ובלט בכתבות על הנעשה בברית המועצות החל משנות החמישים. בשנת 1956, היה הראשון לדווח על טבח ח'אן יונס במהלך מבצע קדש, ב-3 בנובמבר 1956, בעת שצה"ל כבש את ח'אן יונס (בפעולה של איסוף נשק וריכוז מאות גברים לשם איתור חיילים מצרים ולוחמים פלסטינים). על פי דו"ח אונר"א, הרגו החיילים 275 פלסטינים: 140 פליטים ו–135 תושבים שאינם פליטים.
בשנת 1975 זכה בפרס סוקולוב על פרסום "יומן מלחמת יום הכיפורים" שתיאר את השבועות הראשונים של המלחמה, כפי שדווחו לוועדת העורכים.
בשנים 1974–1985 שימש כעורך "על המשמר" במשותף עם חיים שור. ביוני 1980 התקשר אליו אלמוני, בשם ארגון "טרור נגד טרור" ואיים שכל חברי מערכת העיתון הם בוגדים שיחוסלו.
נפטר ב-18 בדצמבר 1989.
חיים אישיים.
היה נשוי ללוטה גפן שנפטרה שנת 1964, להם בת. אחר כך נישא לדורית, מזכירת המערכת של "על המשמר" ונולדו להם שלוש בנות.
יודאיקה
נבחרת ברמודה בכדורגל
נבחרת ברמודה בכדורגל היא הנבחרת הכדורגל הבינלאומית של ברמודה.
גאונות
תורת הגזע הנאצית
רפאל - רשות לפיתוח אמצעי לחימה
מאסימו אודו
מאסימו אודו (באיטלקית: Massimo Oddo; נולד ב-14 ביוני 1976) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בתפקיד המגן הימני, וכיום מאמן פרוג'ה. לזכותו של אודו זכייה במונדיאל 2006 עם נבחרת איטליה.
קריירה.
אודו החל את הקריירה בקבוצות הנוער של מילאן ובין השנים 2000-1995 הושאל לקבוצות בוגרים שונות בליגה האיטלקית. בשנת 2000 נרכש על ידי הלאס ורונה ממנה עבר ללאציו ב-2002. בשנת 2007 החזירה אותו מילאן אל שורותיה בדיוק בזמן בשביל לככב ולזכות בליגת האלופות לעונה זו. אודו השתתף במשחק הגמר בו גברה מילאן על ליברפול בתוצאה 1–2.
בקיץ 2008 עבר מאסימו אודו לקבוצת הפאר הגרמנית באיירן מינכן בהשאלה לעונה אחת, שבסיומה חזר למילאן.
בקיץ 2011 חתם אודו בלצ'ה מהליגה האיטלקית לעונה אחת.
ב-7 ביוני 2012 הודיע אודו על פרישה ממשחק פעיל.
קריירת אימון.
במאי 2015 מונה אודו למאמן פסקארה מהסרייה ב'. בעונתו הראשונה בתפקיד הוא העלה את פסקארה לסרייה א'. ב-14 בפברואר 2017 פוטר מתפקיד מאמן פסקארה. ב-21 בנובמבר 2017 מונה אודו למאמן אודינזה מהסרייה א' . ב-24 באפריל 2018 הוא פוטר מתפקידו לאחר שהקבוצה הפסידה 11 משחקים ברציפות.
דן לאור
דן לאור (נולד ב-1944) הוא חוקר ספרות עברית ישראלי, פרופסור אמריטוס לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב, ומופקד הקתדרה לתרבות עם ישראל בזמננו על שם יעקב ושושנה שרייבר. ספריו ומאמריו הרבים מתמקדים בתחום הספרות העברית החדשה, תוך מתן דגש על חקר יצירתו של הסופר שמואל יוסף עגנון.
גישתו מתאפיינת בבחינה ובניתוח של שירה וסיפורת לאור הקשרים היסטוריים, פוליטיים וביוגרפיים.
קורות חיים ופעילות בחקר הספרות.
דן לאור נולד בירושלים בשנת 1944 בשם דן לאופר, להילדה ולכירורג הילדים הפרופ' אברהם לאופר. בשנים 1975-1965 למד ספרות עברית, ספרות אנגלית וספרות השוואתית באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם קיבל תואר דוקטור בהנחיית פרופ' רוברט (אורי) אלטר.
בשנים 1971-1965 היה עורך בכיר במחלקת החדשות של קול ישראל. בשנת 1967 הוא מחק מהקלטת נאום ראש הממשלה לוי אשכול לפני מלחמת ששת הימים את הקטע המגומגם שלו.
לימד והדריך באוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת קליפורניה, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ומשנת 1979 מלמד באוניברסיטת תל אביב. בשנים 2000-1996 כיהן כראש החוג לספרות עברית באוניברסיטה זו ובשנים 2004-2000 כדיקן הפקולטה למדעי הרוח.
לאור מילא וממלא שורה של תפקידים אקדמיים וציבוריים. מלבד ספריו ומאמריו פרסם שורה ארוכה של מאמרי ביקורת בעיתונות היומית והספרותית. גולת הכותרת של פועלו בחקר הספרות היא הביוגרפיה של ש"י עגנון, "חיי עגנון" (1998).
על פועלו בחקר הספרות זכה לאור בכמה פרסים, בהם פרס הזיכרון על-שם יעקב בוכמן (1994) מטעם יד ושם, פרס יצחק בן-צבי לחקר תולדות ארץ-ישראל (1998) ופרס היצירה לסופרים ומשוררים (2013).
בסוף שנת 2013 יצאה לאור הביוגרפיה המלאה של נתן אלתרמן, שעל כתיבתה עמל דן לאור מספר שנים. זו הביוגרפיה המקיפה הראשונה שנכתבה על אלתרמן והמחקר המקיף ביותר על חייו עד כה.
בין השנים 2015–2020 לאור כיהן כראש המרכז למורשת היהדות ע"ש צימבליסטה באוניברסיטת תל אביב.
חיים אישיים.
דן לאור מתגורר בירושלים. נשוי ואב לארבעה בנים.
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
על כתביו:
זמירות
זמירות שבת
סיפור משפחתי
סיפור משפחתי הוא מחזה שנכתב על ידי הסופרת והמחזאית עדנה מזי"א בשנת 1996. בעקבות המחזה כתבה מזי"א את הספר "רומן משפחתי" שיצא לאור בשנת 2005 בהוצאת קשת. בשנת 2013 מזי"א כתבה וביימה את ההצגה "רומן משפחתי" בתיאטרון הקאמרי המבוסס על הספר שכתבה.
עלילה.
במחזה מסופר על משפחה שמוצאה מווינה, העוברת להתגורר בהיידלברג בראשית שנות השלושים והעולה לארץ ישראל ב-1935 ועל התאקלמותה והיחסים הבין-אישיים ובין-דוריים במשפחה.
רות, אשה יפה אגוצנטרית ומניפולטיבית, נשואה לאוטו, אך מנהלת פרשיית אהבים עם רוברט, שניהם מדענים באוניברסיטת היידלברג, המפוטרים ממנה בשל יהדותם. מכיוון שרות מסרבת לעזוב את בעלה ובתם היחידה אנושקה בת החמש, רוברט, גבר יפה-תואר אגוצנטרי ומניפולטיבי אף הוא, עוזב אותה ועולה לפלשתינה, בעוד רות נשארת עם בעלה ובתה, אחיה רפה-השכל פרדי ודודתה מרים (שגידלה אותה ואת אחיה לאחר התאבדות אמם) בהיידלברג.
לאחר מספר שנים הנאציזם מתגבר בגרמניה ומרים משיגה למשפחה סרטיפיקטים, אך לא לעצמה בשל גילה המתקדם. המשפחה עולה לפלשתינה, שם רות אמורה לסדר לדודתה סרטיפיקט בסוכנות היהודית, אך רות אנתקלת בבירוקרטיה מסורבלת, אותה אינה יכולה לפצח באמצעות קסמה האישי, כפי שהייתה מורגלת, ומרים נשארת בגרמניה, שם היא מוצאת את מותה.
בהמשך חיי המשפחה בישראל, מתקשה אוטו להתאקלם, למרות שמוצעת לו משרה באוניברסיטה העברית הוא אינו מצליח להחזיק בה והופך למורה בתיכון. פרדי (אחיה של רות), מתגלה כפדופיל על ידי רות, וזאת מאשימה אותו שניצל את אנשוקה עת הייתה קטנה, דבר שמוביל להתאבדותו.