הסובייטים לחצו גם בדקות הראשונות של השליש השלישי, אולם עבירה של הסובייטי ולדימיר קרוטוב, שהרים יתר על המידה את מקל ההוקי שלו כדי לתקל שחקן אמריקאי, גרמה להרחקתו ל-2 דקות. היתרון המספרי איפשר לאמריקאים לצאת ולתקוף, וממש עם סיום 2 דקות ההרחקה הצליח מרק ג'ונסון לנצל טעות קשה של סרגיי סטריקוב, שאיבד את הדיסקית קרוב לשערו, ולכבוש מקרוב את שערו השני במשחק כדי להשוות שוב, ל-3:3.
פחות מדקה וחצי לאחר מכן מצא עצמו הקפטן האמריקאי, מייק ארוזיונה, עם הדיסקית מול השער הסובייטי. ארוזיונה ניצל את העובדה שמגן סובייטי עבר בינו לבין השער והסתיר לשוערו את המתרחש, והחדיר את הדיסקית אל פינת שערו של מישקין כדי להעלות את האמריקאים ליתרון 4:3 כשנותרו בדיוק 10 דקות למשחק.
הסובייטים תקפו בניסיון להשוות, אך ניכר היה כי ההתקפות שלהם הופכות לפחות ופחות מסודרות והחבטות שלהם לשער האמריקאי לנואשות. כל שהשיגו היה חבטה של סרגיי מקארוב שפגעה בקורת שערו של ג'ים קרייג. בניגוד לטקטיקה המקובלת במקרה של פיגור בדקה האחרונה, המאמן טיחונוב לא הוציא את השוער מישקין כדי להכניס מחליק נוסף בניסיון להשוות.
השניות האחרונות של המשחק לוו בספירה לאחור של הקהל. השדר אל מייקלס ששידר את המשחק ברשת ABC טבע את המשפט שנתן למשחק את כינויו, כששאל בשידור כשהשעון תיקתק את 5 השניות האחרונות: "האם אתם מאמינים בנסים? כן!" הפרשן שלצידו, שוער העבר קן דריידן, הוסיף: "לא ייאמן!"
הסגלים המלאים במשחק.
ארצות הברית.
מאמן: הרב ברוקס
ברית המועצות.
מאמן: ויקטור טיחונוב
המחזור האחרון של בית הגמר.
עקב שיטת המשחקים, הניצחון המפתיע של ארצות הברית לא הבטיח לה את מדליית הזהב, ולמעשה לא הבטיח לה כל מדליה במקרה של הפסד מול פינלנד במחזור האחרון של בית הגמר. כדי להבטיח את מדליית הזהב היה על האמריקאים לנצח את פינלנד.
גם הפעם נקלעו האמריקאים לפיגור 2:1, אולם הצליחו להפוך את המשחק, לנצח 4:2 ולזכות במדליית הזהב. הסובייטים, שקיוו להפסד אמריקאי, הביסו את שוודיה 9:2, אולם נאלצו להסתפק במדליית הכסף.
לאחר האולימפיאדה והשפעת ה"נס על הקרח".
משחק ה"נס על הקרח" סייע רבות להשתלבות של שחקנים אמריקאים ב-NHL, שעד אז נחשבה כמעט בלעדית לנחלת שחקנים קנדים. מתוך 20 השחקנים בסגל האמריקאי לאולימפיאדה, 13 הגיעו ל-NHL, כשחמישה מהם ניהלו קריירות NHL ארוכות עם למעלה מ-500 משחקים, ושלושה שיחקו יותר מ-1,000 משחקי NHL.
המאמן האמריקאי, הרב ברוקס, אימן אף הוא ב-NHL, בתוצאות מעורבות. הוא חזר לאמן בהוקי הבינלאומי באולימפיאדת נאגנו (1998) כשאימן את נבחרת צרפת, וחזר לאמן את נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) כשהוא מוביל אותה למדליית הכסף. ברוקס נהרג בתאונת דרכים ב-2003, ושמו של אולם "פילדהאוס" בלייק פלאסיד, בו שוחק משחק ה"נס על הקרח", הוסב ל-Herb Brooks Arena לזכרו.
הקפטן, מייק ארוזיונה שכבש את שער הניצחון במשחק, פרש מיד לאחר האולימפיאדה באומרו שהשיג את כל מטרותיו.
החלוץ האמריקאי ניל ברוטן זכה לפני האולימפיאדה באליפות ה-NCAA במדי נבחרת אוניברסיטת מינסוטה. לאחר האולימפיאדה ניהל קריירת NHL עשירה במהלכה זכה בגביע סטנלי במדי ניו ג'רזי דווילס ב-1995. בכך הפך לשחקן היחיד בהיסטוריה שזכה באליפות ה-NCAA, במדליית זהב אולימפית ובגביע סטנלי.
המגן האמריקאי קן מורו הצטרף מיד לאחר האולימפיאדה לקבוצת ניו יורק איילנדרס מליגת ה-NHL, ובסיום אותה עונה זכה איתה בגביע סטנלי. בכך הפך לשחקן הראשון שזוכה במדליית זהב אולימפית ובגביע סטנלי באותה שנה. מורו המשיך וזכה עם האיילנדרס בגביע סטנלי גם בשלוש העונות הבאות, והשלים בכך ארבע זכיות רצופות באליפות ה-NHL.
מרק ג'ונסון, שכבש שני שערים במשחק, ניהל לאחר האולימפיאדה קריירת NHL ארוכה כשחקן, והפך גם לשיאן ההופעות הבינלאומיות של נבחרת ארצות הברית (151) ולמבקיע המצטיין שלה בכל הזמנים (146 נקודות). עם פרישתו ממשחק פנה לאימון. הוא אימן את נבחרת הנשים של ארצות הברית באולימפיאדת ונקובר (2010) וזכה איתה במדליית הכסף.
כל חברי הנבחרת, בראשות הקפטן ארוזיונה, הדליקו את הלפיד האולימפי בטקס הפתיחה של אולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) כשהם לבושים במדי המשחק.
נבחרת ברית המועצות המשיכה לשלוט בהוקי הבינלאומי עד שהתפרקה עם התפרקות ברית המועצות ב-1991. החל מ-1989, עם נפילת מסך הברזל, עברו כוכבים סובייטים רבים לשחק ב-NHL, כולל חמישה ששיחקו במשחק ה"נס על הקרח". ויאצ'סלב פטיסוב היה בעל קריירת ה-NHL הארוכה מביניהם, כשפרש בסוף עונת 1998.
המאמן הסובייטי, ויקטור טיחונוב, נשאר מאמן נבחרת ברית המועצות למרות הכישלון בלייק פלאסיד, עד התפרקותה ב-1991. הוא המשיך ואימן את נבחרת חבר המדינות ואת נבחרת רוסיה עד 1994.
השוער ולדיסלב טרטיאק פרש במפתיע ממשחק פעיל ב-1984 בגיל 32 בלבד, כאשר הסברה הרווחת היא שהסכסוך הפומבי שלו עם טיחונוב – שהיה מאמנו גם בקבוצת צסק"א מוסקבה – בעקבות החלפתו במשחק ה"נס על הקרח", היה אחד הגורמים לפרישתו. לאחר הפרישה הפך למאמן שוערים מוערך, נבחר לחברות בדומה של רוסיה ומכהן מאז 2006 כיושב ראש פדרציית ההוקי הרוסית. בטקס הפתיחה של אולימפיאדת סוצ'י (2014) היה אחד ממדליקי הלפיד האולימפי.
ב-2008, לרגל 100 שנים להיווסדה, בחרה פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית (IIHF) את 100 האירועים הגדולים של ההוקי קרח הבינלאומי לאורך שנות קיומה. משחק ה"נס על הקרח" זכה במקום הראשון.
הארמייה ה-62 (ברית המועצות)
הארמייה ה-62 הייתה ארמיית שדה של הצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה, שקיבלה פרסום עולמי בעקבות התפקיד המכריע שמילאה בהגנה על העיר סטלינגרד במהלך קרב סטלינגרד.
היסטוריה.
הקמת הארמייה.
הארמייה הייתה ארמיית עתודה שהוקמה בסוף מאי 1942 בשם ארמיית העתודה ה-7, והשתייכה לעתודת הפיקוד העליון הסובייטי.
המערכה על סטלינגרד.
ב-10 ביולי סופחה הארמייה לכוחות חזית סטלינגרד ושמה שונה לארמייה ה-62. הארמייה הוצבה באגף הימני של החזית ממערב לעיקול נהר הדון, והחל מ-23 בחודש ניהלה שורת קרבות מגננה קשים כנגד כוחות גרמניים עדיפים. בראשית אוגוסט הצליחה הארמייה הגרמנית השישית לכתר ולהשמיד את מרבית יחידות הארמייה וכמעט את כל הארטילריה שלה ממערב לנהר דון. הארמייה הוקמה מחדש מיחידות שהשתייכו לארמיית הטנקים הראשונה (שפורקה) ולארמייה ה-64. תחת לחץ גרמני כבד נסוגה הארמייה באיטיות לטבעת ההגנה הפנימית סביב העיר סטלינגרד, ולאחר שהגרמנים הצליחו לפרוץ אל הוולגה מצפון ומדרום לסטלינגרד, נותרה מבודדת בחורבות העיר. הארמייה כללה להלכה 11 דיוויזיות חי"ר, 7 בריגדות עצמאיות וקורפוס טנקים, אך כתוצאה מהאבדות הכבדות שספגו יחידותיה בקרבות הקודמים, כוחה בפועל ערב פתיחת המתקפה הגרמנית על סטלינגרד לא עלה על כ-20 אלף חיילים וכמה עשרות טנקים. מפקד הארמייה, גנרל א.י. לופאטין, שלא האמין ביכולת כוחותיו להגן על סטלינגרד, ורצה לסגת לגדה המזרחית של הוולגה, פוטר על ידי מטה החזית הדרום-מזרחית ב-11 בספטמבר והוחלף על ידי גנרל לוטננט וסילי צ'ויקוב, שקיבל פקודה להגן על העיר עד האיש האחרון.
במהלך החודשיים הבאים (13 בספטמבר-18 בנובמבר 1942) ניהלה הארמייה ה-62 קרב הגנה עיקש בתוך העיר כנגד כוחות גרמניים עדיפים בהרבה, שהשתייכו לארמייה השישית ולארמיית הפאנצר הרביעית. היא ניצלה בצורה מקסימלית את היתרונות שהיו לה בלחימה בשטח בנוי, כדי לנטרל את העדיפות הגרמנית בטנקים ובמטוסים. אף על פי שהגרמנים הצליחו בסופו של דבר להשתלט על רוב שטחה של העיר, הצליחו יחידות הארמייה להמשיך להחזיק מספר מאחזים קטנים בתוך סטלינגרד, ולהתיש את הכוחות הגרמניים התוקפים. יחידות הארמייה ספגו אף הן אבדות כבדות ביותר במהלך הלחימה, וברוב הדיוויזיות שלה נותרו לא יותר מכמה מאות לוחמים כשירים. לחימת הארמייה ה-62 במערכה בתוך סטלינגרד מהווה את אחת הדוגמאות הבולטות ביותר לגבורת המונים בהיסטוריה האנושית. לאחר פתיחת מתקפת הנגד הסובייטית וכיתור הכוחות הגרמניים באזור סטלינגרד בסוף נובמבר 1942, הפעילו יחידות הארמייה לחץ מתמיד על הכוחות הגרמניים שעמדו מולם, והרחיבו בהדרגה את השטח שבשליטתם. הארמייה נטלה חלק במבצע לחיסול הכוחות הגרמניים שנלכדו ב"כיס סטלינגרד", מבצע שהושלם ב-2 בפברואר 1943.
ארמיית המשמר השמינית.
בעקבות הצטיינותה במערכה בתוך סטלינגרד שונה שמה של הארמייה ה-62 ב-16 באפריל לארמיית המשמר השמינית.
צ'ן וייסינג
תוכנית הגרעין של רוסיה
טיימאאוט
מוריס בארס
אוגוסט-מוריס בארס (בצרפתית: Auguste-Maurice Barrès; 19 באוגוסט 1862 - 5 בדצמבר 1923) היה סופר, עיתונאי ופוליטיקאי צרפתי שנודע בשל דעותיו הלאומניות והאנטישמיות.
ביוגרפיה.
מוריס בארס נולד בעיירה שארם שבחבל לורן בצפון-מזרח צרפת. הוא קיבל את חינוכו בבית ספר תיכון בעיר נאנסי וב-1883 החל ללמוד משפטים בפריז. הוא הפך לאחד מאנשי החוגים הספרותיים של הרובע הלטיני של פריז, והכיר את המשורר שארל מארי רנה לקונט דה ליל, שהיה מייסדה של אסכולת הפארנאס בשירה הצרפתית. בשנות השמונים של המאה התשע עשרה התוודע אל התנועה הספרותית של הסימבוליזם והכיר גם את ויקטור הוגו. הוא החל לתרום מפרי עטו לכתב עת בשם "צרפת הצעירה" ואף הוציא כתב עת משלו בשם "כתמי דיו", שנסגר לאחר מספר חודשים.