סמל חדש הוענק לקנדה על ידי המלך ג'ורג' החמישי בשנת 1921. בסמל זה עלי עץ האדר היו ירוקים.
ב-1931, עם חקיקתו של חוק וסטמינסטר, הפכה קנדה, לצד שאר ממלכות חבר העמים, לעצמאית ומתנתקה למעשה משליטת הממלכה המאוחדת. כך הפך שלט האצולה אשר הוענק לשימוש מסוים בקולוניה הקנדית, לשלט האצולה הרשמי של המלך בזכות על קנדה, ולשם שימוש נרחב ברחבי הממלכה, ובכך החליף את השלט הבריטי אשר שימש כסמלו של המונרך הריבון ברחבי האימפריה הבריטי.
בשנת 1957 אומץ סמל חדש בו עלי עץ האדר היו אדומים.
ההבדל בין שני סמלים אלה הוא בפרשנות התיאור הרשמי של הסמל הקובע שצבע העלים צריך להיות "תואם" - והמחלוקת היא בשאלה מהו הצבע התואם של עלי עץ האדר - צבע העלים באביב (ירוק) או צבע העלים בסתיו (אדום).
בשנת 1987 אשרה אליזבת, מלכת קנדה, את הוספת מוטו מסדר קנדה לשלט לאור בקשתו של ראש הממשלה בריאן מלרוני.
רוי מקאיי
רוי רודולפוס אנטון מקאיי (בהולנדית: Rudolphus "Roy" Antonius Makaay; נולד ב-9 במרץ 1975 בווייכן שבהולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי, ששיחק בעמדת החלוץ.
לאורך השנים שיחק מקאיי במספר קבוצות בהולנד, ספרד וגרמניה. הוא זכה פעמיים באליפות הבונדסליגה, ובאליפות הליגה הספרדית. בעונת זכה בתואר מלך השערים של הליגה הספרדית, ובתואר נעל הזהב האירופית.
קריירת מועדונים.
ראשית הקריירה.
מקאיי החל את הקריירה המקצוענית בקבוצת ויטסה ארנהיים ההולנדית בעונת , כשהיה בן 18. בעונת הבכורה שלו בליגה ההולנדית הוא שותף בעשרה משחקים, וכבש שער אחד. בעונה הבאה החל מקאיי להיות בורג משמעותי יותר בקבוצה, הוא שותף בכל 34 משחקי הליגה, וכבש 11 שערים. גם בעונה הבאה, עונת כבש מקאיי 11 שערי ליגה, והמשיך לבסס את מעמדו בליגה. עונת הייתה עונתו האחרונה במועדון. הוא כבש 19 שערי ליגה, רחוק שני שערים בלבד מהכובש המצטיין בליגה, והוסיף שלושה שערים בחמישה משחקים בגביע ההולנדי.
לקראת עונת עזב מקאיי את הולנד, ועבר לשחק בשורותיה של טנריפה מהליגה הספרדית. כבר בעונתו הראשונה בספרד שותף מקאיי ב-36 משחקי ליגה, בהם הצליח לכבוש שבעה שערים בלבד. הקבוצה סיימה את העונה במקום ה-16 בליגה, רק נקודה מעל המקום שמוליך למשחקי הפלייאוף על הירידה.
בעונה שלאחר מכן, עונת כבר הציג מקאיי יכולת כיבוש טובה בהרבה. הוא היה לכובש המצטיין בקבוצתו, עם 14 שערי ליגה, נתון שמיקם אותו בין עשרת המבקיעים המובילים של הליגה כולה, אולם טנריפה סיימה את העונה במקום ה-19 ונשרה לליגת המשנה.
המעבר לדפורטיבו.
עם נשירתה של טנריפה לליגת המשנה, עזב מקאיי את המועדון ועבר לשחק בשורותיה של דפורטיבו לה קורוניה, תחת המאמן חאבייר אירורטה. כבר בעונת הבכורה שלו במדי הקבוצה הפך מקאיי לכובש המצטיין של המועדון, ועם 22 כיבושים ב-33 משחקים הוביל את הקבוצה לאליפות הראשונה בתולדותיה.
גם בעונות הבאות המשיכה דפורטיבו לה קורוניה להיאבק בצמרת הליגה הספרדית. בעונת הקבוצה סיימה את הליגה במקום השני, כשמקאיי מבקיע 16 שערים, ובעונה שלאחר מכן הוא תרם 12 שערי ליגה, ושער נוסף בגביע. הקבוצה סיימה את העונה במקום השני בליגה בפעם השנייה ברציפות, וזכתה בגביע המלך הספרדי.
עונת הייתה עונת השיא האישי של מקאיי בליגה הספרדית. הוא סיים את העונה כמלך השערים של הליגה עם 29 כיבושים, הוביל את הקבוצה למקום השלישי, וזכה גם בנעל הזהב האירופית.
באיירן מינכן.
לקראת עונת עבר מקאיי לשחק בשורותיה של הדאבליסטית באיירן מינכן מהבונדסליגה, אשר שילמה תמורתו שיא מועדון של 18.75 מיליון אירו. בעונת הבכורה שלו הוא הוליך את רשימת הכובשים של קבוצתו עם 23 שערי ליגה, אך הקבוצה כשלה בניסיונה לזכות באליפות כשסיימה במקום השני בליגה. גם במשחקי הגביע כשלה הקבוצה כשהודחה כבר בשלב רבע הגמר של הטורניר, ובמשחקי ליגת האלופות לא הצליחה לעבור את ריאל מדריד בשלב שמינית הגמר, על אף שישה שערים אותם כבש מקאיי בשמונה משחקים.
מקאיי המשיך להיות החלוץ המוביל של הקבוצה, ובשתי העונות הבאות היה למלך שערי הקבוצה בליגה עם 22 שערים בעונת והעפלה גם לרבע-גמר ליגת האלופות, ו-17 בעונת . מקאיי עזר לקבוצתו לזכות בשני דאבלים בעונות אלו, עם זכיות הן באליפות הליגה הגרמנית והן בגביע.
בעונתו האחרונה במועדון, עונת , אמנם היה מקאיי למלך שערי הקבוצה בליגה עם 16 כיבושים, אך הקבוצה סיימה במקום הרביעי בליגה בלבד. במשחקי ליגת האלופות הקבוצה העפילה עד לשלב רבע הגמר, בו הודחה מול צ'לסי. בשמינית הגמר מול ריאל מדריד קבע מקאיי שיא כשכבש את השער המהיר בתולדות המפעל 10.2 שניות בלבד מפתיחת המשחק. בסיום העונה, בעקבות החתמתם של החלוצים לוקה טוני ומירוסלב קלוסה, החליט מקאיי לעזוב את המועדון ולחזור להולנד.
החזרה להולנד.
לקראת עונת חתם מקאיי בפיינורד ההולנדית, תחת המאמן בארט ואן מרוויק, שהחתים גם את ג'ובאני ואן ברונקהורסט. בעונתו הראשונה כבש 13 שערי ליגה, והוסיף שבעה שערים בחמישה משחקים בזכייתה של הקבוצה בגביע ההולנדי.
הוא שיחק במועדון במשך שלוש עונות, בהן כבש 36 שערי ליגה, בטרם הודיע על פרישה ממשחק פעיל בתום עונת
הנבחרת הלאומית.
מקאיי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת הולנד כשעלה כמחליפו של ז'ורדי קרויף במשחק ידידות מול באוקטובר 1996.
הוא השתתף עם נבחרתו בטורניר יורו 2000 וביורו 2004, ובסך הכל הופיע במדים הלאומיים ב-43 משחקים בהם כבש שישה שערים.
קריירת אימון.
לאחר פרישתו שימש מקאיי כעוזר המאמן בפיינורד עד גיל 13 (2010). ב-2011 נהיה מקאיי המאמן הראשי בקבוצה.
מאו מצרי
מאו מצרי הוא גזע של חתול הבית.
היסטוריה של הגזע.
יש המאמינים כי המאו המצרי הוא צאצא של החתול שהמצרים הקדמונים סגדו לו, משום שעל מצחו יש דוגמה הדומה לחיפושית פרעה ואותה הדוגמה מופיעה גם על מצחם של פסלי חתולים עתיקים. אחרים סוברים כי המאו גודל במכוון כדי שידמה לחתול העתיק, וכי הוא איננו קרוב משפחה שלו. המאו נראה לראשונה באירופה בתערוכת חתולים ברומא בשנות החמישים. הובא לארצות הברית על ידי נטלי טרובטסקוי, נסיכה גולה מרוסיה, שהגיעה ביחד עם חתוליה בשנת 1956 ועוררה את עניינם של המגדלים האמריקאים. עד שנות השמונים, כל חתולי הגזע שחיו בארצות הברית היו צאצאיהם של אותם החתולים שהביאה נטלי. בשנות השמונים הגיעו לארצות הברית חתולים נוספים שהעשירו את מאגר הגנים.
המילה "מאו" פרושה במצרית קדומה 'חתול'.
מבנה כללי.
משקלו של חתול המאו המצרי הוא 3–5 ק"ג.
פרוותו קצרה. דוגמת הפרווה המרשימה שלו מורכבת מנקודות מוארכות שהן למעשה פסים מקוטעים. ישנם ארבעה זנים: זן כסוף - בעל גוף כסף עם כיתום אפור כהה, זן ארד - בעל גוף בצבע דבש עם כיתום חום כהה, זן עשן - שגופו אפור כהה עם פרווה תחתית לבנה וכיתום שחור, וזן בגון בדיל - בעל גוף בצבע החול עם כיתום אפור כהה או חום.
למרות מראהו הרזה והעדין, זהו חתול חזק מאוד ואתלטי. הוא נחשב לאחד מחתולי הבית המהירים, אם לא המהיר שבהם, ומסוגל להגיע לכמעט 50 קמ"ש.
בתרבות.
חתול מאו מצרי מוזכר בסדרת הספרים "39 רמזים", כאחד מגיבורי הסדרה.
סמל סלובניה
סמל סלובניה מורכב ממגן שעליו מוטבעים מספר אלמנטים אמנותיים המייצגים את המדינה הסלובנית, כאשר הצבעים הדומיננטיים בסמל הם הצבע הכחול, הצבע הלבן והצבע האדום - צבעים פאן-סלביים ששימשו בסמלים מוקדמים יותר של סלובניה, ונחשבו לצבעיה הלאומיים שנים רבות.
במרכז המגן מצוירות שלוש פסגות של הרים לבנים על רקע כחול, ההרים מסמלים את הר טריגלב (הנקודה הגבוהה ביותר בסלובניה), מתחת להרים נמצאים שני פסים גליים כחולים המסמלים את הים האדריאטי והנהרות המקומיים אשר זורמים בשטחי המדינה. מעל ההר הלבן, על הרקע הכחול, ישנם שלושה כוכבים משושים בצבע זהוב המסודרים בצורת משולש. הכוכבים לקוחים מסמל רוזני סלג'ה, שושלת אצילים סלובנית חזקה בחלק המאוחר של המאה ה-14, ובתחילת המאה ה-15
. ומשני צידי המגן ישנם שני פסים אדומים.
סמל הרפובליקה הסוציאליסטית של סלובניה.
סמל סלובניה שקדם לסמל הנוכחי היה בעל מספר מאפיינים דומים לסמל הנוכחי אולם העיצוב השלו הושפע מהתמורות של אותה התקופה, והמבנה שלו היה מאוד דומה לסמל יוגוסלביה ולשאר סמלי המדינות הקומוניסטיות שהיו תחת השפעה של ברית המועצות.
צורתו של הסמל הייתה מעגלית כאשר משני צדדיו חיטה עטופה בסרט אדום ועליהם עלים ירוקים. במרכז הסמל, בדומה לסמל הנוכחי, הופיעו שלוש הפסגות שסימלו את הר טריגלב ושלושה פסים אשר סימלו את הנהרות במדינה ואת הים האדריאטי. אולם במקום שלושת הכוכבים שיש כיום בראש הסמל, הופיע הכוכב האדום של הקומוניסטים מאחר שסלובניה הייתה רפובליקה סוציאליסטית.
מכפלה טנזורית
במתמטיקה, מכפלה טנזורית היא בנייה מתמטית המקבלת שני מבנים אלגבריים ובסיס משותף, ומחזירה מבנה אחר, הנוצר משניהם בסיועו של הבסיס. המכפלה הטנזורית אנלוגית למושג הכפל, בדומה לסכום הישר שהוא אנלוגי למושג החיבור. לדוגמה, המכפלה הטנזורית של שני מרחבים וקטוריים מעל אותו שדה, היא מרחב וקטורי שממדו שווה למכפלת הממדים של שני המרכיבים. המכפלה של המבנים formula_1 ו-formula_2 מעל formula_3 מסומנת ב-formula_4.
המכפלה הטנזורית נחקרת באופן מקיף במסגרת האלגברה ההומולוגית. בתחומים אחרים של המתמטיקה, היא מופיעה בדרך כלל בשתי צורות:
התכונה החשובה ביותר של המכפלה הטנזורית היא ה"אוניברסליות", שמשמעותה כזו: המכפלה הטנזורית של שני מודולים היא המודול הגדול ביותר שאותו אפשר לכסות בהעתקה מאוזנת על ידי המכפלה הישרה של שני המודולים. תכונה זו ניתנת לניסוח באופן קטגורי, וכך אפשר בדרך כלל לחסוך את העיסוק בפרטים הטכניים של הבניה המפורשת.