עם כיבוש האזור בידי הגרמנים בתחילת יולי 1941, החלו האוקראינים תושבי האזור לפרוע ביהודי אילניק, ולשדוד את רכושם. כעבור חודש החלו הגרמנים בהחרמת רכוש מיהודי הכפר, ובדצמבר צוו היהודים למסור את פרוותיהם.
בתחילת שנת 1942 אסרו שוטרים אוקראינים מספר צעירים יהודים, ורצחו אותם באכזריות ביער הסמוך לכפר.
בקיץ 1942 גורשו יהודי הכפר לטורקה, ומשם שולחו תוך תקופה קצרה למחנה ההשמדה בלז'ץ. היהודים המעטים שנותרו בכפר הועברו גם הם בשלהי 1942 לטורקה, ומשם לגטו סאמבור.
מספר מיהודי הכפר הסתתרו ביערות הסביבה, וחלקם הוסגר לגרמנים ונרצח. בשלהי 1943 התרכזו כ-60 יהודים מהסביבה בשני בונקרים ביער הסמוך לכפר, ולאחר שנתגלו, נהרגו בקרב שקיימו עם הגרמנים.
חזקיה פייבל פלויט
הרב חזקיה פייבל פּלוֹיְט (פּלַאוּט; בגרמנית: Feiwel Plaut; כ"ד בשבט ה'תקע"ח, 31 בינואר 1818 - כ"ז בכסלו ה'תרנ"ה, 25 בדצמבר 1894) היה רב הונגרי-אורתודוקסי בולט, מתלמידי החת"ם סופר. כיהן כרבה של שוראן וחיבר את סדרת הספרים ליקוטי חבר בן חיים.
ביוגרפיה.
נולד בקולין שבבוהמיה, אוסטריה (כיום בצ'כיה) לרבקה וחיים בן יחיאל פלויט. למד אצל אבי אמו שהיה מלמד, בגיל שש התחיל ללמוד גמרא מפי הרב יוסף בן יסכה, לאחר שסביו איים כי אם ימסרו אותו לידי מחנך מתקדם ששם דגש על לימודי תנ"ך ודקדוק ברוח תנועת ההשכלה, יאסור על כל בני המשפחה בשבועה לפתוח את דלת ביתו. רבו היה מכה את התלמידים שלא הבינו מעצמם את קושיות המהרש"א והמהר"ם שלא הזקיקו ידע מוקדם, כדי לגרום לתלמידים לפתח את חוש הביקורת. לדבריו, בגיל שמונה כבר ידע לשאול את שאלותיהם על כל עמוד שלמד בתלמוד.
בשנת ה'תקפ"ו (1826) עזב הרב בנימין וולף לעוו את רבנות העיר קולין. מעמד האדוקים נחלש לעומת שוחרי המודרנה; לדברי רח"פ פלויט בזכרונותיו, כבר ביום שלמחרת מעבר הרב, הורה מנהל בית הספר הגרמני בעיר לקיים את הלימודים כשהתלמידים יושבים בכיתות בגילוי ראש.
בשנים שלאחר עזיבת הרב לעוו הגיע לעיר מהר"ם בנט, אך תלמידי ישיבתו למדו גם לימודים כלליים, ומשפחת פלויט המסורתית יותר שלחה את בנה ללמוד אצל הרב אברהם פראהליך, מחבר הספר "זרע יעקב". בכ"ט בסיוון ה'תקפ"ט נפטרה אם המשפחה שהייתה המפרנסת העיקרית, חזקיה שסירב להתפרנס עם שאר בני משפחתו על שולחנם של קרובי משפחה, ניסה במשך תקופה להתקיים מתפוחי אדמה וקפה אותם ניתן היה להשיג בזול, אך הוא התמוטט בשל תזונתו הלקויה. בראשית אייר ה'תקצ"ד (קיץ 1834) נסע לטופולצ'אני לביתו של הרב לעוו, שהוא ובנו הרב ירמיה לעוו הכירו את אמו המנוחה וקירבו אותו. הוא לא השתהה בטופולצ'אני זמן רב, וקצת לאחר בואו לעיר המשיך במסעו לפרשבורג בה התארח אצל רעלא פרעגר, יוצאת קולין שהכירה את משפחתו והסכימה לארחו.
בהמשך התקבל לראיון אצל רב העיר, הרב משה סופר ("החת"ם סופר"), שבחן אותו וקיבלו ללימודים בישיבתו. הוא השיג לעצמו אכסניה ראויה אותה מימן עבורו אדם אמיד בתמורה לכך שלמד איתו במשך שעתיים מדי יום, אולם בהמשך התגלגל בין אכסניות שונות. בתקופה זו התיידד עם הלל ליכטנשטיין ושבתי דיאמנט שנעשו שניהם בבגרותם רבנים ידועי שם. בשנת ה'תקצ"ח הציע לו החת"ם סופר להשתדך עם בתו של רבי ישראל משקלוב בירושלים, לאור בקשתו של האחרון שישלח לו בחור מישיבתו. הוא נענה להצעה, אך לפני שהתארגן לנסיעה, באה הידיעה שהמיועדת התארסה לבחור אחר. לדבריו, דחה הצעות שידוך ורבנות בבוהמיה מולדתו, מחשש שלא יעמוד בפיתוי ללמוד באוניברסיטה, תנאי הכרחי באותם ימים לקבלת משרת רבנות בבוהמיה.
בשנת ה'תר"ז התארס עם מלכה, אך בשל המהפכה ההונגרית של 1848 התעכבה החתונה עד טבת ה'תר"ט (דצמבר 1848), שנתיים לאחר האירוסים. לאחר נישואיו התקבל כרב בשוראן וממנה השיב לשאלות בהלכה שנשלחו אליו מכל רחבי הונגריה. מיד עם הגיעו לשוראן באו עמו 30 תלמידים והוא הקים בעיר ישיבה. לרב חזקיה פייבל ולמלכה פלויט לא היו ילדים והם גידלו בביתם במשך השנים מספר ילדים יתומים.
סדרת ספריו "ליקוטי חבר בן חיים" כוללת אוסף של דברי תורה והלכה בעניינים שונים, דברי מוסר והשקפה, תולדות חייו של החת"ם סופר וחידושים רבים של רבו זה, בהם ספר שלם של חידושיו למסכת נידה.
חזקיה פלויט
סטיבן מקינטוש
סטיבן מקינטוש (באנגלית: Steven Mackintosh; נולד ב-30 באפריל 1967) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה.
מקינטוש נולד בקיימברידג' שבקיימברידג'שייר לדורותי פאריס ומלקולם מקינטוש. יש לו אחות אחת, לינדה. הוא נשוי לשחקנית ליזה ג'ייקובס ולהם שתי בנות, מרתה ובליית'.
הופעת הבכורה של מקינטוש בקולנוע הייתה בסרט "זקוף ת'אוזן". אחר כך כיכב בסרטים "ממפיס בל", "הלילה השנים עשר" ובסרטו של דייוויד לילנד "Land Girls" לצידן של רייצ'ל וייס ואנה פריל. בסרטו של גאי ריצ'י "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים" שיחק בתפקיד וינסטון. עוד שיחק בסרטים "האם" של רוג'ר מישל, "החליפה", "Good" עם ויגו מורטנסן, בסדרת סרטי מלחמת האופל "מלחמת האופל 2" ו"מלחמת האופל: עלייתם של אנשי הזאב". בסרט "The Escapist" של רופרט וייאט שיחק בתפקיד טוני, ובסרט "The Scouting Book for Boys" בתפקיד קרצר. בגרסה הקולנועית של "היחידה" גילם את דמותו של איוואן לואיס. מקינטוש השתתף בסרט "Set Fire to the Stars" עם אלייז'ה ווד, ובסרטו של הבמאי מייקל קטון-ג'ונס "Urban Hymn".
בטלוויזיה מופיע מקינטוש בתפקיד סמל בילוש וינטר בסדרה "Lucky Man" שנוצרה על ידי סטאן לי עבור קרנבל פילמס ו-Sky TV. הוא שיחק בתפקיד רובו בסדרת הדרמה "From There to Here" מאת פיטר באוקר ברשת BBC, ושיחק כג'ון קוניסטון בסדרה עטורת השבחים "Inside Men". הוא השתתף בתוכניות טלוויזיה רבות בהן "לות'ר", "Lost Christmas", "נערת בולין האחרת", "הבודהה מהפרברים", "החשוד העיקרי" ובמיני סדרה "ידידנו המשותף" עיבוד לרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס.
מקינטוש זכה בפרס השחקן הטוב ביותר של "Royal Television Society" והיה מועמד לפרס באפט"א על תפקידו בסרט "Care" של ה-BBC.
אמדאוס
מסע חניבעל לחצי האי האפניני
בתחילת המלחמה הפונית השנייה יצא המצביא הקרתגי חניבעל ברקה למסע מלחמה מזורז לאורך צפון היספניה וגאליה במטרה להגיע אל איטליה, המסע הגיע לשיאו כאשר חניבעל חצה את הרי האלפים. המסע הפך לאגדה, והיה לאחד ההישגים הצבאיים המרשימים ביותר אי פעם.
רקע.
לאחר סיום מלחמת שכירי החרב בשנת 238 לפנה"ס, מצאה עצמה קרתגו מרוששת. אם לא די בכך, הרפובליקה הרומית הכריזה עליה מלחמה וסיפחה את האי סרדיניה העשיר בנחושת. בלית ברירה נאלצה קרתגו למצוא מקור הכנסות חדש, זה נמצא לה בדמות חצי האי האיברי (היספניה בפי הקרתגים), ארץ עשירה במכרות כסף ובמקומיים שאפשר לגייס לצבא. המצביא גיבור המלחמה הפונית הראשונה חמלקרת ברקה נבחר לבצע משימה אחראית זו, אולם בשנת 228 לפנה"ס נהרג הלה במארב שהטמין לו ראש שבט מקומי. חתנו עזרובעל המפואר תפס את מקומו. עזרובעל המשיך את מפעלו של חמלקרת להביא את היספניה כולה תחת שלטון קרתגו. הוא פעל בדרכים פחות אלימות מקודמו, הוא השתדל בעיקר לחתום על חוזים עם ראשי שבטים, ועודד את קציניו להינשא לנשים מקומיות.
הפרויקט האדיר של הקרתגים משך את תשומת לבם של הרומאים, שחששו שקרתגו צוברת יותר מדי עוצמה. שליחים רומאים הגיעו אל עזרובעל וחתמו עמו בשנת 226 לפנה"ס על אמנה סודית שזכתה לכינוי "אמנת האברו". במסגרת אמנה זו הותר לקרתגים לעשות ככל העולה על רוחם בשטחים שמדרום לנהר האברו, אולם התחייבו שלא להמשיך מעבר לכך צפונה. ההסכם היה ככל הנראה הדדי, והגביל גם את הרומאים הגבלות דומות. עזרובעל נרצח בידי עבד קלטי שנטר לו טינה בשנת 221 לפנה"ס, והקצינים התכנסו ובחרו כמפקד החדש את גיסו חניבעל ברקה, בנו של חמלקרת שהיה אז רק בן 26. בקרתגו קיבלו בברכה את הבחירה, ככל הנראה משום שלא היו מועמדים רבים אחרים. חניבעל המשיך את מפעלם של חמלקרת ועזרובעל, אם כי בצורה נמרצת ואלימה בהרבה. הוא הביס בקרב נהר הטחו קואליצייה שהורכבה משבטי הקרפטנים הוואקים והאולקאדים, ולאחר מכן מעטים העזו להתנגד לשלטונו. פרט לסגונטום (Saguntum) מושבה יוונית ששכנה 150 קילומטרים מדרום לנהר האברו, ולפיכך בתחום השלטון של קרתגו, אולם למרות זאת בשנת 230 לפנה"ס כרתו הרומאים ברית הגנה עם סגונטום. בשל כך הרגישה סגונטום מוגנת והכריזה מלחמה על בעלי ברית של חניבעל.
חניבעל המתין לאישור מקרתגו כדי להכריז מלחמה על סגונטום, זה הגיע בשנת 219 לפנה"ס. חניבעל הטיל מצור על העיר שהגיעה בבקשת עזרה לרומא, הרומאים שלחו שליחים אל חניבעל שסירב להסיר את המצור. השליחים המשיכו לקרתגו ודרשו ממועצת הזקנים להסגיר לידיהם את חניבעל וקציניו, המועצה סרבה ורומא הכריזה מלחמה, כך נפתחה "המלחמה הפונית השנייה".
הכנות למסע.
המצור על סגונטום נמשך זמן רב בהרבה מכפי שחניבעל תכנן (9 חודשים), מה שאפשר לרומאים להתארגן היטב. שני לגיונות נשלחו תחת פיקוד פובליוס קורנליוס סקיפיו (אביו של סקיפיו אפריקנוס) אל מאסיליה, (כיום מרסיי) משם היו אמורים להתארגן ולתקוף את חניבעל בהיספניה. שני לגיונות נוספים תחת פיקודו של טיבריוס סמפרוניוס לונגוס נשלחו אל ליליבאום (כיום מרסלה) שבסיציליה, משם היו אמורים לצאת לפשיטות הטרדה על צפון אפריקה.