מאמצע עד סוף המאה ה-18 נתפס Mincemeat כמאכל כפרי, מיושן וביתי. בתקופה הוויקטוריאנית הוא זכה להכרה מחודשת כמעדן מסורתי לתקופת חג המולד. מתכון אופייני מהמאה ה-19 כלל בשר בקר וחלב, מיץ, קליפות מגורדות וקליפות מסוכרות של פירות הדר, צימוקים, דומדמניות, תפוחי עץ, סוכר וברנדי. הגברת המתיקות, שנבעה מהוספת סוכרים ומתסיסה, תרמה להסטת השימוש ב-Mincemeat ממנות מלוחות לקינוחים.
תערובת מתוקה.
מאמצע המאה ה-20 משמש המונח Mincemeat גם לתיאור תערובת דומה שאינה כוללת בשר, אך עשויה לכלול שומן מהחי או חמאה או תחליפים צמחיים. עם זאת, קיימים עדיין גם מתכונים הכוללים שומן, בשר צבי, בשר קצוץ מסינטה או בשר לב קצוץ, לצד פירות יבשים, פירות מסוכרים, תבלינים, תפוח עץ קצוץ, גרד קליפות הדרים ומשקאות מזוקקים כגון ברנדי או רום.
את התערובת מיישנים לשם העמקת טעמים ולהשגת שינוי מרקם התערובת עקב פעולת האלכוהול, השובר את קשרי החלבונים של הבשר. תערובת Mincemeat משומרת עשויה לשרוד עד עשר שנים. מתכונים ביתיים להכנת Mincemeat משתנים בהתאם לאזור ולוותק המסורת המשפחתית. ישנן גרסאות מסחריות רבות, רובן ללא בשר, הארוזות בצנצנות, קופסאות מדופנות ברדיד אלומיניום או פחיות שימורים.
כיום התערובת משמשת למילוי מאכלי חג המולד - פאי וטארטים. בצפון-מזרח ארצות הברית פאי Mincemeat הוא גם חלק מארוחת חג ההודיה, ומוגש לעיתים עם גבינת צ'דר.
Mince pie.
mince pie, הנקרא גם minced pie, הוא פאי בריטי האופייני לתקופת חג המולד שמקור מרכיביו במאה ה-13, כאשר הצלבנים שחזרו לאירופה הביאו עמם מתכונים מזרח תיכוניים הכוללים בשר, פירות ותבלינים.
בתקופת טיודור הכיל הפאי בשר טחון, שומן ופירות יבשים. במאה ה-16 היה הפאי מלוח וגדול וצורתו מאורכת וכונה "פאי חג המולד". אנשי התקופה יחסו את צורתו לחיקוי של עריסת ישו התינוק. במהלך מלחמת האזרחים האנגלית במאה ה-17 הוא נקשר עם הפולחן הקתולי ולכן הוחרם על ידי הרשויות הפוריטניות. בספר "ההיסטוריה של המרידה" מאותה תקופה נכתב:
כותבים מהמאה ה-19 יחסו את מקור הפאי למנהג רומי מחגיגות הסטורנליה, בהן הוגש לאבות הכנסייה בוותיקן בשר מתוק. הוספת תבלינים כגון ציפורן, קינמון ואגוז מוסקט סימלה את מנחות שלושת האמגושים. היו שהכינו את הפאי מ-13 מרכיבים כסמל לישו ושנים עשר השליחים.
באנגליה שלאחר הרפורמציה המאפה כבר לא נשא סמליות של פולחן קתולי. החלו להכין את תערובת הפירות והתבלינים חודשים מראש ולאחסנה בצנצנות. מסורת אכילת הפאי בסביבות דצמבר נמשכה גם בתקופה הוויקטוריאנית, אם כי המתכון הפך מתוק יותר והמאפה קטן. בתקופה זו הוספת בשר כבר לא הייתה ברורה מאליה, אם כי המשיכו להשתמש בשומן.
עד ימינו מקובל הפאי כפינוק עונתי ברחבי הממלכה המאוחדת, אך כבר ללא משמעויות דתיות.
גירעון
בלמאסדה
בלמאסדה (בסקית: Balmaseda) היא עיירה ספרדית בחבל הבסקים.
בלמאסדה ממוקמת כ-30 קילומטר דרומית מערבית מבילבאו, בירת נפת ביסקאיה. אוכלוסייתה 7,583 תושבים (2011) ושטחה 340 קמ"ר. העיירה מהווה מרכז לתעשיות רהיטים ופלדה.
היסטוריה.
העיר הוקמה בשנת 1199.
ב-5 בנובמבר 1808 התקיים בה קרב בין כוחות צרפתיים וספרדיים במסגרת מלחמות נפוליאון.
יהודים.
לא ידוע מתי התיישבו יהודים לראשונה, אולם חיים ביינארט מציין שייתכן שיש קשר בין ראשית ההתיישבות במקום להיתר ליהודים לרכוש קרקעות באזור, שנתן אלפונסו ה-11, על דעת הקורטס, בשנת 1348. בשנת 1474 הגיע המס שהוטל על יהודי בלמאסדה ל-1,100 מרבדי ובשנת 1482 הוא הגיע ל-1500 מרבדי. ברשימת הנכסים של בלמאסדה לשנת 1487 מנויים 473 בתי אב, מהם 11 בתי אב יהודיים. בשנת 1483 החליטה מועצת בלמאסדה לאסור נישואין של יהודים תושבי העיירה עם תושבים מחוץ לעיירה, כדי למנוע את התרבות היהודים בעיירה. בינואר 1486 הוציאו תושבי העיירה צו גירוש ליהודי המקום. אולם הצו בוטל על ידי מלך ספרד אשר הורה בצו נגדי מ-1 במרץ 1486 למנוע את גירוש היהודים. במקביל, מבלי לדעת על עמדת מלך ספרד, פנו היהודים למועצת הארץ בגרניקה ובקשו את ביטול הצו, אולם בקשתם נדחתה. הגירוש בוצע בכוח באפריל 1486 ויהודי בלמאסדה עברו להתגורר בשדות סביב העיר ובעיירה הסמוכה, ויליאסאנה די מנה.
גרעון
דפיציט
סידי פרג' חלימי
הרב סידי פרג' חלימי (1876–1957) היה הרב הראשי של העיר קונסטנטין שבאלג'יריה במשך כ-60 שנה ומחבר ספרים רבים. נושא תואר אביר לגיון הכבוד הצרפתי.
ביוגרפיה.
נולד לרב סידי אברהם חלימי (שכונה על ידי קרוביו גם "סידי באהא") ולבנדקיה זרביב (שכונתה על ידי המשפחה "מה בנדקיה"), בתו של הרב שמעון זרביב, בה' בחשוון ה'תרל"ז (22 באוקטובר 1876), זמן קצר אחרי שיהודי אלג'יריה קיבלו אזרחות צרפתית לפי צו כרמיה. אביו, רבי אברהם, היה נצר למשפחת רבנים אלג'יראים חשובה, בהם אביו סידי בנימין חלימי וסבו רבי כאלפאלח חלימי. אמו, בנדקיה, הייתה נצר לשושלת ארוכה של רבנים, שבראשה עמד רבי מסעוד זרביב (בעל זרע אמת, שכונה "אל חסיד") שחי במאה ה-18.
הוריו של רבי פרג' היו עניים, ומצב המשפחה החמיר עוד יותר כאשר הוא התייתם מאביו בגיל 12. בנערותו למד לימודי קודש - תורה, שני התלמודים, הלכה ואגדה - ובמקביל נאלץ גם לעבוד כדי לסייע בפרנסת משפחתו.
בתוך שנים ספורות, נחשב לתלמיד חכם מופלג, והדבר לא נעלם מעיניהם של ראשי הקהילה, שמינוהו לדיין בגיל 18, לאב בית הדין בגיל 21 ולתפקיד הרב הראשי של קונסטנטין בגיל 24.
בתקופת חייו, הקהילה היהודית באלג'יריה הייתה בפריחתה. נודע בתור "הרועה הרוחני" של יהודי קונסטנטין, ושמו נודע ברחבי אלג'יריה ובארצות השכנות לה בצפון אפריקה, ואף בצרפת.
הלך לעולמו בכ"ט באלול התשי"ז (25 בספטמבר 1957), זמן קצר יחסית לפני שרוב יהודי אלג'יריה נטשו אותה בעקבות אירועי עצמאותה ושחרורה מהריבון הצרפתי.
כיום, דמותו היא מהנערצות ביותר על ידי היהודים האלג'יראים בצרפת ובישראל.
אישיותו ופועלו.
הרב חלימי היה איש ציבור מוערך ומסור, ששמר על קשר טוב עם כל חלקי הקהילה לגווניה, ללא כל קשר לדרגתם הדתית והרוחנית של העומדים מולו. כאדם כריזמטי, מסירותו לקהילה הייתה אין סופית. תרם רבות לגופי הקהילה, כדוגמת ארגוני צדקה, גמילות חסדים ותלמוד תורה. בתקופת מלחמת אלג'יריה, נתבקש לכהן כרבה הראשי של תוניסיה, אבל סירב בשל נאמנות ליהודי קונסטנטין.
משפחתו.
הרב חלימי נישא לטפחה ביטון (שכונתה במשפחה "מה טפחה") ב-9 במרץ 1898, ולזוג נולדו שמונה ילדים, שבע בנות - מרים, פאולין, צ'ורקיה, ג'ורג'ט, בלאנש, ג'ולי וסוזן ובן יחיד - רבי אבנר שלום, שהשתתף בהוצאה לאור של ספריו אביו וסבו. בתו מרים התגרשה מספר שנים לאחר נישואיה, ונפטרה בגיל צעיר. בנה, ג'ילבר מרדכי אשור נותר יתום בגיל 9, והרב חלימי ואשתו אימצו את הנכד וגידלו אותו בביתם. בתחילת שנות השישים הגיעו לצרפת אחרי עצמאות אלג'יריה, רובם לאזורי פריז ומרסיי. חלק מהנכדים והנינים עלו בהמשך מצרפת לישראל.
ספריו.
בין הספרים שחיבר הרב חלימי:
אלישבע בויקו
ג'יימס גרנר
ליידי איי
ליידי איי (באנגלית: Lady A), בעבר ליידי אנטבלום, הוא הרכב קאנטרי מטנסי שבארצות הברית שקם בשנת 2006. בהרכב שלושה חברים: צ'ארלס קלי, דייוויד הייווד והילרי סקוט.
ההרכב, שהחל לפעול ב-2006, הוציא עד כה שני אלבומי אולפן: "Lady Antebellum" ו-"Need You Now". מרבית השירים שיצאו כסינגלים הופצו בארצות הברית ובקנדה בלבד, אך שני שירים יצאו בהפצה בינלאומית: .
ליידי אנטבלום היו מועמדים 10 פעמים לפרס גראמי וזכו בשישה פרסים, שניים מתוכם בקטגוריות הנחשבות "תקליט השנה" ו"שיר השנה".
היסטוריה.
2006–2007: ראשית הדרך.
ליידי אנטבלום הוקמה בנאשוויל שבטנסי בידי צ'ארלס קלי, דייוויד הייווד והילרי סקוט. המילה "אנטבלום" היא מילה לטינית שמשמעותה "לפני המלחמה", ובארצות הברית הכוונה בדרך כלל ל"לפני מלחמת האזרחים". שם הלהקה "ליידי אנטבלום" נבחר כאשר השלישייה הצטלמה בפרנקלין, טנסי, שם קיימים מבנים רבים מן התקופה שלפני מלחמת האזרחים. צ'ארלס קלי הסביר להילרי סקוט על משמעות המילה, ואז החליטו השלושה לבחור במילה כשמם. השלישייה רצתה להוסיף לשם מילה נוספת, ולצורך כך הם ניסו מספר מילים, והמילה "ליידי" הייתה המתאימה ביותר בעיניהם.
הלהקה הופיעה במקומות ציבוריים בנאשוויל עד שחתמו ביולי 2007 בחברת התקליטים Capitol Records. זמן קצר לאחר ההחתמה ביקש האמן ג'ים בריקמן מהשלישייה להשתתף בשירו "Never Alone". השיר שיצא כסינגל הגיע למקום ה-14 במצעד המבוגרים של הבילבורד.
באמצע 2007 כתבה הלהקה שיר לתוכנית הריאליטי של MTV "הוליווד הילס".
2007–2008: אלבום הבכורה.
בתחילת אוקטובר 2007 יצא בארצות הברית הסינגל הראשון שהלהקה הוציאה לבדה – "Love Don't Live Here". הסינגל הגיע בשיאו למקום השלישי במצעד שירי הקאנטרי של הבילבורד ולמקום ה-53 במצעד הבילבורד הוט 100. הסינגל נכלל באלבום הבכורה של הלהקה, שנקרא בשמה "Lady Antebellum".
האלבום "Lady Antebellum", שיצא ב-15 באפריל 2008, הגיע בארצות הברית בשיאו למקום הראשון במצעד אלבומי הקאנטרי ולמקום הרביעי במצעד האלבומים הכללי. באוקטובר 2009 הגיע האלבום למעמד אלבום פלטינה בארצות הברית, כשנמכר בלמעלה ממיליון עותקים. בסך הכל נמכר האלבום בארצות הברית בלמעלה מ-1,820,000 עותקים.
חודשיים לאחר יציאת האלבום, ב-9 ביוני 2008, יצא מתוכו סינגל נוסף – "Lookin' for a Good Time", ובינואר 2009 יצא הסינגל "I Run to You". "I Run to You" הגיע למקום הראשון במצעד הקאנטרי של הבילבורד ולמקום ה-27 במצעד ההוט 100. השיר נכלל גם בגרסה הבינלאומית של האלבום Need You Now.