בעונת עונת 2018/2019 רוטור הייתה הקבוצה הפופולרית ביותר בליגה הלאומית עם ממוצע של 26,376 צופים למשחק ובעונת 2019/2020 רוטור שברה שיא צופים באצטדיונה, כאשר 33,417 צופים נכחו בוולגוגרד ארנה במשחק נגד שיניק ירוסלבל, שהסתיים בניצחון שיניק בתוצאה 2–3 והוכתר לאחד המשחקים הפופולריים ביותר בתולדות ליגת המשנה. שיא זה נשבר ב-30 באוגוסט 2019 במשחק נגד טורפדו מוסקבה, שבו המוסקבאים גברו 2:0, לעיני 36,219 צופים בוולגוגרד ארנה. בעונת 2019/2020 בליגת המשנה הרוסית בכדורגל נצמדה לצמרת טבלת הליגה ובסיכומה העפילה לליגת העל לראשונה מזה 16 שנים.
עם זאת, על עונת החזרה לליגה העיבה העובדה שבספטמבר 2020 רבים משחקני רוטור נמצאו חיוביים לנגיף COVID-19 אולצו להיכנס לבידוד שבעקבותיו נפסקו לקבוצה 2 הפסדים טכניים בליגה והפסד טכני נוסף בשלב הבתים של הגביע ולקבוצה היה מאזן עגום של 6 הפסדים ו-2 שוויונות ללא ניצחונות. בתום העונה ירדה חזרה לליגה הלאומית.
בתום עונת 2022 ירדה ל.
יריבויות.
היריבה הגדולה ביותר של המועדון הוא מועדון הכדורגל ספרטק מוסקבה, הגם שהקבוצות לא נפגשו ביניהן מ-23 באוקטובר 2004 עד 26 באוגוסט 2020. במהלך שנות התשעים, שתי הקבוצות נאבקו על תוארי האליפות ורוטור נחשבה לאחת מיריבותיה המושבעות של ספרטק.
לרוטור יריבות מקומית עם מועדוני האזור, בייחוד טמבוב, אוונגרד קורסק, סאליוט בלגורוד, מטאלורג ליפצק ופאקל וורונז'.
אצטדיון הקבוצה ומתקנים.
מאז 1931 ועד 1962 רוטור אירחה את משחקיה באצטדיון טרקטור שמכיל 15,000 מושבים.
מ-1962 ועד 2018 אירחה משחקים באצטדיון המרכזי שהכיל 32,000 מושבים, בעוד טרקטור החל לשמש לאימונים ולמשחקי קבוצת הנוער וקבוצת המילואים.
ב-2018 עברה לארח את משחקיה בוולגוגרד ארנה המכיל 45,568 מושבים והוא מתקן הספורט הגדול ביותר במחוז.
מתקן האימונים.
מאז 2008 רוטור מתאמנת באצטדיון זניט ברחוב טראשנצב 72 בוולגוגרד, המכיל 3,500 מושבים ונחנך ביולי 1927.
בסיס רוטור.
בשנים 1987—2007, הקבוצה התאמנה במתקן האימונים "רוטור", הממוקם בוולז'סקי פרוספקט 14 בוולגוגרד. המתקן נבנה בשנות 1980 וכולל שלושה מגרשי כדורגל, מרכז רפואי ומלון קטן, אשר משמש בעיקר למגורים של קבוצות הנוער של רוטור. בהמשך שופץ המקום, הונחו מגרשים חדשים שנרכשו בכספים מתקציב המחוז ומגרש כדורגל עם דשא מלאכותי - על חשבון כספים שהתקבלו במסגרת תוכנית של אופ"א.
בשנת 2007 הופרט המתקן על ידי נשיא הקבוצה, ולדימיר גוריונוב. באותה תקופה גוריונוב ייסד חברה מסחרית לניהול המתקן בשם Rotor Baza. באפריל 2006 מועדון הבת רוטור-2, שבראשו עמד גם ולדימיר גוריונוב, מכר מתחם ספורט לחברה מסחרית זו תמורת 4 מיליון רובל. בפברואר 2007, ולדימיר גוריונוב, באמצעות בית המשפט בוולגוגרד, הבטיח רשמית את הבעלות על מתקן האימונים של רוטור.
בסוף 2013 החליטה ממשלת מחוז וולגוגרד ליצור את "המרכז לאימוני ספורט בכדורגל", מרכז זה התבסס על מתקן רוטור, ובעל המתקן, ולדימיר גוריונוב, שקיבל תמיכה ממשרד הספורט והתיירות של רוסיה וממשלת מחוז וולגוגרד, מונה לראש מרכז זה. מוקדם יותר בדצמבר 2006, על פי החלטת ​​מושל מחוז וולגוגרד, ניקולאי מקסיוטה, הוקם "המרכז האזורי הוולגוגרדי לאימוני ספורט של שחקני כדורגל", שראשו היה גם גוריונוב, אך רוב משימותיו של המרכז, היו: הבאת רוטור לליגת העל ושיפוץ האצטדיון המרכזי.
שחקנים לשעבר, הנהלת מועדון רוטור, אוהדים והורים שחקני קבוצת הנוער התקוממו על המהלך מכיוון שגורוניוב שילם לעצמו את שכר הדירה מתוך כספי תקציב, מכיוון שהוא הבעלים של המתקן. באפריל 2013, שחקני עבר ועובדי מועדון רוטור הגישו בקשה קיבוצית למשרד התובע המחוזי ולסניף וולגוגרד של ועדת החקירות של רוסיה בבקשה לאמת את חוקיות העברת מתקן הספורט לידיים פרטיות.
בינואר 2014 שלחו אוהדים מכתב לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין בבקשה לבטל את ההחלטה להקים את "מרכז אימוני ספורט לכדורגל" והחזרת מתקן "רוטור" מידיים פרטיות בחזרה לרכוש מחוז וולגוגרד, אך טרם נענו והמתקן עודנו מצוי בבעלותו של גוריונוב.
סמל הקבוצה.
מאז הקמתה ועד שנות השמונים של המאה העשרים הקבוצה לא השתמשה בלוגו רשמי ועל החולצות היה איור של פסל אמא מולדת. בשנת 1989 נערכה תחרות לעיצוב לוגו עבור המועדון ומאז המועדון שינה את הלוגו שלו מספר פעמים.
רוגבי.
מועדון הספורט מפעיל גם מחלקת רוגבי בשם "רוטור" (rugby34.ru) שהתמודדה בעבר בליגת הרוגבי הפדרלית ומאז 2020 מתמודדת בליגת המשנה הרוסית ברוגבי.
ציקלג
מודל יועצי בוסטון
ואן
מרואן דווירי
מרואן דווירי (בערבית: مروان دويري) (נולד ב- 1953) הוא פסיכולוג ערבי-ישראלי, פרופסור מן המניין לפסיכולוגיה במכללת אורנים.
ביוגרפיה.
בשנת 1975 סיים דווירי תואר ראשון בפסיכולוגיה וחינוך מאוניברסיטת חיפה. בשנת 1978 סיים תואר שני בפסיכולוגיה קלינית ובשנת 1991 סיים תואר דוקטור מהפקולטה לרפואה בטכניון. עבודת הדוקטורט שלו, בהנחיית פרופסור הלל פרת, הייתה בנושא "שימוש בפוטנציאלים מעוררים לבדיקת הקשב, ההכחשה, והסחת הדעת בקרב רפרסיביים וסנסטיביים בזמן ציפייה לאיום פיזי".
בין השנים 1990 ל-1994 היה מרצה במחלקה להוראת המדעים בטכניון. בין השנים 1994 ל-1997 היה מרצה לפסיכולוגיה ב-Nova Southeastern University בפלורידה. בין השנים 2000 ל-2005 היה מרצה לייעוץ חינוכי בפקולטה לחינוך באוניברסיטת חיפה. בשנת 2000 החל ללמד במכללת אורנים, בשנת 2005 קיבל דרגת פרופסור חבר וב-2012 קיבל דרגת פרופסור מן המניין.
במחקר שנעשה ב 2008 באוניברסיטת קולומביה בארצות הברית התברר שפרופ' דווירי היה בין 10 החוקרים התורמים ביותר בעולם למחקר בפסיכולוגיה הבין-תרבותית.
דווירי הוא פסיכולוג קליני מומחה ומדריך בפסיכולוגיה רפואית, חינוכית והתפתחותית. הוא מפעיל קליניקה ומקבל מטופלים בנצרת. תחומי המחקר שלו כוללים פסיכולוגיה בין תרבותית, הערכה פסיכולוגית והורות. כתב מספר ספרים ועשרות מאמרים בכתבי עת מדעיים.
משנת 2004 דווירי הוא חבר בהנהלת ארגון עדאלה ובשנת 2005 נבחר לתפקיד יושב ראש הארגון. בשנת 2007 היה בין החותמים על הצהרת חיפה. בשנת 1990 הקים את ארגון העובדים הערבים בבריאות הנפש.
ב-2005 קיבל דרגת פרופסור חבר, וב-2012 קיבל דרגת פרופסור מן המניין על תרומתו לפסיכולוגיה.
המשטרה הארצישראלית
סוכן סמוי
טרנזיסטור MOSFET
טרנזיסטור MOSFET (ראשי תיבות של Metal Oxide Semiconductor Field Effect Transistor), או טרנזיסטור תוצא שדה, הוא סוג של טרנזיסטור בו שדה חשמלי משפיע על התכונות של מוליך למחצה (לרוב סיליקון) ובכך מאפשר שליטה על הזרם החשמלי הזורם דרכו. זהו הטרנזיסטור הנפוץ ביותר כיום, והוא משמש בעיקר במעגלים לוגיים ספרתיים.
ה-MOSFET הוא אבן בניין של האלקטרוניקה המודרנית, ואחד המכשירים המיוצרים ביותר בהיסטוריה. הטרנזיסטור עבר תהליכי הקטנה וייצור המוני עבור מגוון רחב של שימושים, תוך ביצוע מהפכה בתעשיית האלקטרוניקה ובכלכלה העולמית, ומהווה חלק חשוב במהפכה הדיגיטלית ובעידן המידע; תהליך ההקטנה של מכשירי MOSFET עם השנים האיץ את הגדילה האקספוננציאלית של טכנולוגיית המוליכים למחצה מאז שנות ה-60, ואפשר ייצור של מעגלים משולבים בצפיפות גבוהה, כגון מיקרו-מעבדים.
ליבו של טרנזיסטור MOSFET הוא קבל MOS, אשר באמצעותו מושרה השדה החשמלי על המוליך למחצה ובכך פותח או סוגר את המתג.
היסטוריה.
התאוריה של טרנזיטורי MOS פותחה בשנות ה-30 של המאה ה-20 כפועל יוצא משפופרת הריק והטריודה, אולם טכנולוגיית המוליכים למחצה לא הייתה קיימת אז.
טרנזיסטור ה-MOSFET הומצא על ידי המהנדסים מוחמד מ. אטאללה ודאון קאהנג במעבדות בל בשנת 1959, והוצג לראשונה ב-1960.
אופן הפעולה.
הטרנזיסטור בנוי משני סוגים של חומרים מוליכים למחצה (לרוב סיליקון) שעברו אילוח: חומר מסוג N (negative) וחומר מסוג P (positive). מוליך למחצה שרוב נושאי המטען החופשיים בו הם אלקטרונים, נקרא חומר N, ומוליך למחצה שרוב נושאי המטען החופשיים בו הם חורים (כלומר מצב שבו יש חוסר באלקטרונים), נקרא חומר P.
שמו של הטרנזיסטור, MOSFET, נגזר מאופן פעולתו: שדה חשמלי פועל על תעלה המחברת בין שני ההדקים ועשויה מוליך למחצה. השדה החשמלי מביא למצב של היפוך של סוג נושאי המטען שבתעלה, מה שמאפשר לזרם לזרום דרכה.
מרכז הטרנזיסטור עשוי מבסיס של חומר מוליך למחצה בעל אילוח (סימום) מסוים - הנקרא מצע (Substrate). על המצע מושתלים שני אזורים של חומר מוליך למחצה בעל אילוח הפוך - המקור (Source) והשפך (Drain). הכוונה היא שאם המצע עשוי מוליך למחצה מסוג P, אז המקור והשפך יהיו מסוג N (ראה איור), ולהפך.
מעל התעלה נמצא השער (Gate) - מגע מתכתי המבודד מהמוליך למחצה על ידי שכבה דקה של חומר מבודד - מבודד השער, המכונה גם תחמוצת השער. בטרנזיסטורים המבוססים על סיליקון מהווה תחמוצת סיליקון מבודד טוב. עם זאת, החל משנת 2007 בדורות המתקדמים של מעבדים תחמוצת הסיליקון הוחלפה בחומרים דיאלקטריים בעלי מקדם גבוה, המבוססים בעיקר על תחמוצות הפניום.
כאשר המצע עשוי מחומר מוליך למחצה מסוג P, במצע יהיו הרבה חורים ומעט אלקטרונים חופשיים. לעומת זאת, במקור ובשפך, העשויים מחומר N, המצב הוא הפוך ונושאי מטען הרוב הם אלקטרונים.
בצורה זו הטרנזיסטור מתפקד כמתג:
טרנזיסטור MOS בעל מצע מסוג P נקרא NMOS (משום שההולכה בו היא הולכה של אלקטרונים), ואילו טרנזיסטור בעל מצע מסוג N נקרא PMOS (שבו ההולכה היא של חורים). בתמונה למעלה מתואר טרנזיסטור NMOS.
טרנזיסטור סוג N נמוך יותר בהתנגדות התעלה מזה של סוג P עקב הבדלי ניידות אלקטרונים כנגד חורים.