בתחילת שנות ה-80 פרץ משבר בין המדינות בעקבות סירובם של חברי החונטה הצבאית ששלטה בארגנטינה לתמוך במורדי הקונטראס בניקרגואה שנתמכו על ידי ארצות הברית, ארצות הברית הטילה אז עיצומים כלכליים על ארגנטינה שהוסרו רק לאחר ביטול השלטון הצבאי במדינה.
כיום מבוססים היחסים בין המדינות על קשרים מסחריים וכולל שיתוף פעולה בתחומי הרפואה, חקלאות, איכות הסביבה וטכנולוגיות בתחומים שונים, כמו כן מקיים צבא ארצות הברית קשרים צבאיים עם הכוחות המזוינים של ארגנטינה.
חברות בארגונים בינלאומיים.
ארצות הברית חברה בארגונים בינלאומיים רבים:
משטרת ניו יורק
תזמורת הרדיו הפילהרמונית של הולנד
תזמורת הרדיו הפילהרמונית של הולנד (בהולנדית: Radio Filharmonisch Orkest) היא תזמורת רדיו הולנדית שמקום מושבה הקבוע הוא בהילוורסום. התזמורת פועלת בחסות "המרכז לשידורי מוזיקה" (Muziekcentrum van de Omroep), ארגון גג המאחד את מחלקות המוזיקה של תאגידי השידור השונים המסופחים לשידור הציבורי ההולנדי.
תזמורת הרדיו הפילהרמונית מופיעה בערוץ 4 של רדיו הולנד ובקונצרטים פומביים באמסטרדם ובאוטרכט. כמו כן היא מנגנת בהפקות האופרה ההולנדית. תוכניות התזמורת אינן נקבעות ישירות על ידי הנהלת התזמורת ומנצחה הראשי אלא במרכז המוזיקה שנזכר לעיל.
אלברט ואן ראלטה ייסד את התזמורת ב-1945 וכיהן כמנצחה הראשון. מנצחיה הראשיים בעבר היו פאול ואן קמפן, ברנרד הייטינק, ז'אן פורנה, וילם ואן אוטרלו, הנס פונק וסרג'יו קומיסיונה. אדו דה וארט היה מנצח ראשי של הפילהרמונית משנת 1989 עד 2004 וכיום הוא מנצח כבוד. יאפ ואן זביידן התמנה למנצח ראשי ומנהל אמנותי בשנת 2005. ואן זביידן מיועד לפרוש ממשרת המנצח הראשי בשנת 2012, אז יינתן לו תואר מנצח אורח של כבוד (honorair gastdirigent). באוגוסט 2010 הכריזה התזמורת על מינוי מרקוס שטנץ למנצח הראשי השמיני שלה, מינוי שייכנס לתוק, בעונת 2012-13, בחוזה התחלתי לשלוש שנים. המנצחת הראשית הנוכחית של התזמורת משנת 2019 היא קרינה קנאלקיס.
באוקטובר 2010 ניצבה תזמורת הרדיו הפילהרמונית לפני איום אפשרי בפירוק, עקב ביטול המימון למרכז המוזיקה, אך השבה חלקית של הקרנות הסירו את החשש להמשך קיומה של התזמורת.
בסיס כליאה 394
בסיס כליאה 396
שיופוק
שִיוֹפוֹק (בהונגרית: Siófok, צירוף של שם הנהר Sió ושם הכפר הקדום Fok) היא עיר קיט במחוז שומוג', הונגריה, לחופו הדרומי של אגם בלטון. העיר היא הגדולה שבין היישובים לחופי האגם. היא מקושרת לבודפשט, הנמצאת כ-120 ק"מ מצפון-מזרח לה בכביש המהיר M7 ובמסילת רכבת.
היסטוריה.
העיר מוזכרת לראשונה במסמך ההקמה של כנסיית טיהאן מ-1055.
ב-1552 כבשו ה את העיר ובנו בה נמל מבוצר.
עם השלמת "מסילת הברזל הדרומית" בשנת 1861 קושרה שיופוק לבודפשט והחלה להתפתח כמרכז אזורי, בשנת 1863 הוכשר נמל בחופה החולי והשטוח של העיירה. לקראת סוף המאה ה-19 החלה העיר למשוך תיירות פנים ופותחו בה שירותי תיירות, בתי מלון, חופים מוסדרים וכדומה. עקב היותה עיירת הקיט הקרובה והנגישה ביותר לבודפשט מבין יישובי אגם בלטון, היא מושכת קהל נופשים גדול בעונות הרחצה.
ב-1950 סופחו לעיר יישובים סמוכים והיא הפכה לעיר נפה.
ליד העיר נמצא מוצא התעלה המלאכותית שיו (Sió) המנקזת את עודפי מי הבלטון לדנובה.
אוליבר פלאט
ג'יימס אוליבר פלאט (באנגלית: Oliver James Platt; נולד ב-12 בינואר 1960) הוא שחקן אמריקאי יליד-קנדה. מוכר בשל השתתפותו בסדרה "הבית הלבן" כיועץ המשפטי של הבית הלבן, אוליבר באביש, בסדרה "האף" כראסל טאפר, בסדרה "מזל סרטן" כפול ג'יימסון ומסדרת הטלוויזיה "שיקגו MED" כד"ר דניאל צ'ארלס.
שנותיו הראשונות ותחילת הקריירה.
פלאט נולד בוינדזור באונטריו שבקנדה להורים אמריקאיים, שילה מיינארד, עובדת סוציאלית קלינית שעבדה באסלאמאבאד, וניקולס פלאט, דיפלומט מקצועי אשר שימש שגריר ארצות הברית בפקיסטן, בזמביה, והפיליפינים. יש לו אח גדול, אדם פלאט, מבקר מסעדות מטעם ניו יורק מגזין, וכן אח צעיר, ניקולס פלאט הבן. משפחתו עברה בחזרה לארצות הברית כאשר פלאט היה בן שלושה חודשים.
בגלל הקריירה של אביו כשגריר, חלק משמעותי מילדותו העביר פלאט הוקדש באסיה, במזרח התיכון ובוושינגטון. פלאט למד ב-12 בתי ספר שונים, לרבות בבית ספר אמריקאי ביפן. משפחתו נהגה לערוך ביקורים תכופים בחזרה לוושינגטון, שם נהגו לצפות במשחקי קבוצת רדסקינס. פלאט ידוע גם כאוהד של בוסטון רד סוקס.
כשהיה בן תשע, ביקרו פלאט ומשפחתו במרכז ג'ון פ. קנדי לאמנויות הבמה בוושינגטון, שם הוא צפה במופע, בו השתתף מורגן פרימן הצעיר, אשר היווה עבורו השראה לפיתוח קריירת המשחק שלו. לדברי פלאט, מחלקות הדרמה בהן למד היקנו לילדותו מעט יציבות. הוא למד בפנימייה מתקדמת בשם "קולורדו הרי הרוקי", בקרבונדייל, קולורדו.
פלאט למד דרמה באוניברסיטת טאפטס, שם פגש והפך לחברו הקרוב של השחקן האנק עזריה. הוא עבד במשך שלוש שנים בתיאטרון בבוסטון, מסצ'וסטס. בטרם עבר לניו יורק, הצטרף פלאט לקבוצת שחקני תיאטרון שייקספירית, שיצאה לסיבוב הופעות ברחבי המדינה. הקריירה המוקדמת של פלאט החלה באוף ברודוויי וברובע התיאטראות, והוא הופיע על במות ביחד עם תיאטראות שונים, בהם מרכז לינקולן. באמצעות סוכן, פלאט השיג עבודה בתיאטרון "הפאנץ' ליין", שם ראה את הופעתו השחקן ביל מארי, אשר המליץ עליו לבמאי ג'ונתן דמי אשר ליהק אותו לסרט "נשואה למאפיה" בשנת 1988. פלאט מייחס את פריצת הדרך המקצועית שלו לתיאטרון "הפאנץ' ליין".
קריירה.
לאחר "נשואה למאפיה", פלאט הופיע ב"נערה עובדת" (1988), "קו הדממה" (1990), "שלושת המוסקטרים" (1993), "עת להרוג" (1998) ו"בולוורת'" (1998).
סדרת הדרמה "Deadline" סיפקה לו את תפקידו הראשי הראשון בטלוויזיה, בשנת 2000. הסדרה נוצרה על ידי דיק וולף, שאף יצר את "חוק וסדר". פלאט זכה לביקורות חיוביות על המשחק שלו, אולם הסדרה בוטלה במהרה, בשל רמת הכתיבה הירודה. לאחר כישלון הסדרה נמנע פלאט לעבוד בטלוויזיה עד שלבסוף קרא תסריט של סדרת הטלוויזיה "הבית הלבן", והצטרף אליה בעונתה השנייה לתפקיד אורח. על תפקידו, כאוליבר באביש - היועץ המשפטי של הבית הלבן, קיבל מועמדות לפרס אמי.
על תפקידו בסדרת הטלוויזיה "Huff", בדמותו של ראסל טאפר, זכה פלאט למחמאות רבות וכן לשתי מועמדויות לפרסים - פרס אמי ופרס גלובוס הזהב. בשנת 2005 פלאט זכה בפרס מבקרי הקולנוע בניו יורק עבור שחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט "קזנובה", בו שיחק לצידו של הית' לדג'ר.
בשנת 2006 הופיע פלאט לראשונה על בימת ברודוויי, בתפקיד הראשי של הגיבור המעונה ג'ון, במחזה בשם "Shining City", אשר עלילתו מתרחשת בעיר דבלין. פלאט ביקר בדבלין כדי להתכונן לתפקיד ולהבטיח כי הביצועים שלו יהיו אותנטיים. בגין תפקידו זה הוא היה מועמד לפרס טוני לשחקן הטוב ביותר.
ב-16 באוגוסט 2010, התפרסם כי פלאט יגלם את תפקיד "האיש בשחור" בסרט "", שיצא לאקרנים ב-2011.
חייו הפרטיים.
פלאט התחתן עם מארי קמילה בונסאל קמפבל (המכונה קמילה) ב-12 בספטמבר 1992 בכנסייה הקהילתית הראשונה בקיטרי פוינט, מיין. בתו הבכורה של פלאט, לילי, נולדה בשנת 1992, בנו ג'ורג' נולד בשנת 1997 ובתו השנייה קלייר נולדה בשנת 1999. בשל נישואיו והולדת ילדיו, פלאט מעדיף להתמקד בקולנוע ובטלוויזיה יותר מאשר בתיאטרון.
אוניברסיטת טאפטס בחרה בשנת 2008 להעניק לפלאט פרס המוענק לבוגריה המכובדים. אולם מאחר שלא התאפשר לפלאט להגיע פיזית לאוניברסיטה על מנת לקבל את הפרס, הוא הוענק באותה השנה במקומו לג'ף קינדלר, מנכ"ל פייזר. נשיא האוניברסיטה הודיע כי הפרס לפלאט יחכה עבורו, עד אשר ימצא זמן לשוב בחזרה לקמפוס.
בחודש יוני 2010 קיבל פלאט את פרס בארנום מאוניברסיטת טאפטס, עבור עבודה יוצאת דופן בתחום המדיה והבידור.
חסידות בעלזא מחנובקה
ליגת הכדורגל של קוריאה הצפונית
ליגת הכדורגל של קוריאה הצפונית (הנגול: 최상급축구련맹전; הנג'ה: 最上級蹴球聯盟戰) היא ליגת הכדורגל הבכירה של קוריאה הצפונית אשר נערכת מאז 1960.
בשל מעמדה הפוליטי של המדינה, כמדינה קומוניסטית מסוגרת, אין בה שוק העברות מפותח ונאסר על פי החוק הצפון קוריאני לבצע העברות מקבוצת כדורגל אחת לשנייה, אף בתוככי המדינה. כאשר קבוצות הכדורגל מסתמכות על האקדמיות לכדורגל. ההתאחדות של צפון קוריאה היא חברה בקונפדרציית הכדורגל של אסיה. אלופת הליגה מתמודדת בגביע הנשיא של הקונפדרציה האסייאתית.
בשנים 1960–2009 הליגה הבכירה נקראה בשם "התחרויות החדשניות לכושר הטכני". ב-2010 הוקמה ליגת העל הצפון קוריאנית כמחליפת הליגה הקודמת ובשנת 2018 שינתה את שמה לליגת העל בכדורגל.
היסטוריה.
מקורות (1960 - 2010).
בתחילה, כל הספורט במדינת צפון קוריאה היה על בסיס חובבני, כאשר התחרויות נקראו "התחרויות החדשניות לכושר הטכני" (הנגול: 기술혁신경기대회; הנג'ה: 技術革新競技大會) שהתקיימו כמה פעמים בשנה, החל משנות ה-60.
בשנת 1977, הספורט במדינה עבר רפורמה, ונוצרו מועדוני ספורט מקצוענים במגוון ענפים, שהחתימו את שחקניהם על חוזים תמורת תשלום. מאז החלה תחרות אליפות שנתית שנקראה "האליפות הלאומית", שהתקיימה בחודש ספטמבר בכל שנה.
בנוסף מתקיימות תחרויות נוספות במדינה במקביל:
התקופה המקצוענית (החל מ-2010).