כלכלת קווינסלנד מתבססת על גידולים חקלאיים: בננות, אננס וגידולים טרופיים אחרים, גידול צאן, כותנה, קנה סוכר וכן כריית בוקסיט, פחם ונחושת.
עיקר הייצור התעשייתי מתבסס על ייצור מוצרים מחומרי הגלם לעיל- כגון ייצור אלומינה מבוקסיט, זיקוק נחושת וייצור סוכר מקנה הסוכר.
ענף חשוב נוסף הוא ענף התיירות.
ממשל.
המלכה אליזבת השנייה היא ראש המדינה של קווינסלנד, והיא מיוצגת במדינה על ידי מושל קווינסלנד.
בפועל מנוהלת המדינה על ידי ראש השרים של קווינסלנד הממונה על ידי מועצה מבצעת מבין 89 חברי המועצה המחוקקת של קווינסלנד.
מאז שנת 1922 לקווינסלנד בית מחוקקים אחד.
בשנת 2001 אימצה המדינה חוקה חדשה, אשר נכנסה לתוקף ב-6 ביוני 2002.
היסטוריה.
התקופה הפרה היסטורית.
ממצאים מעידים כי האבוריג'ינים הגיעו לאוסטרליה ולקווינסלנד בערך לפני כ־40,000 - 60,000 שנה, שלהי התקופה הפלאוליתית התיכונה, מדרום-מזרח אסיה. עד היום קיימים יישובים אבוריג'ינים רבים בקווינסלנד, חלקם באזורים מבודדים מאוד.
התיישבות אירופאית.
מושבת העונשין מורטן ביי נוסדה בשנת 1824 ברדקליף, צפונית לבריזבן. בשנת 1825 הועברה המושבה דרומה לבריזבן, ושמשה כמושבת עונשין עד 1839 עת הפסיקו לשלוח פושעים למושבה. החל מ-1842 הגיעו למושבה מתיישבים חופשיים, וב-1859 נוסדה מושבת קווינסלנד. בשנת 1862 שונו גבולות המושבה מקו אורך 141 מזרח, לקו אורך 138 מזרח.
מדינת אוסטרליה.
החל משנת 1901 הפכה קווינסלנד לחלק מאוסטרליה. בשנת 1904 ניתנה במדינה זכות הצבעה לנשים. בשנת 1909 נוסדה אוניברסיטת קווינסלנד. בית המחוקקים העליון בוטל שנת 1922.
בין דצמבר 2010 לינואר 2011 סבלה המדינה מהצפות ענק, שגרמו ליותר מ-35 הרוגים ולנזק של יותר ממיליארד דולר אוסטרלי.
אוסטרליה הדרומית
אוסטרליה הדרומית (באנגלית: South Australia) היא מדינה בדרום מרכזה של אוסטרליה, הגובלת באוקיינוס הדרומי. בירת המדינה היא אדלייד.
המדינה הפכה לפרובינציה בריטית בשנת 1836 ולמדינה מהמדינות והטריטוריות של אוסטרליה בשנת 1901.
במדינה מתגוררים כ־1.62 מיליון תושבים (2009).
המדינה מכונה "מדינת הפסטיבלים" (Festival State) או "מדינת היין".
רוב התושבים מתגוררים בעמק הפורה של נהר מארי.
היסטוריה.
אוסטרליה הדרומית התגלתה (על ידי מגלים אירופאים) בשנת 1627, כאשר ספינה הולנדית בשם Gulden Zeepaert עברה בקרבת החוף.
רב החובל של הספינה, פרנסואה ת'יג'סן קרא לארץ שאת חופה גילה - "ארץ פיטר ניוטס" ("Pieter Nuyts Land").
החוף מופה על ידי מת'יו פלינדרס וניקולס בודין בשנת 1802.
בשנת 1831 נוסדה מושבת אוסטרליה הדרומית על ידי חברת אוסטרליה הדרומית, אשר מכרה אדמות למתיישבים.
בכך שונה הייתה המושבה ממושבות אחרות באוסטרליה - אשר היו מושבות עונשין.
אוסטרליה הדרומית הייתה למעשה "פרובינציה" של בריטניה ולא "מושבה", אף שכונתה בפי כל "מושבה".
גאוגרפיה.
מרבית שטחיה של אוסטרליה הדרומית צחיחים או צחיחים למחצה. רק בכחמישית משטחה יורדים משקעים של יותר מ-250 מילימטר בשנה.
רכס ההרים העיקרי הוא רכס פלינדרס המהווה פארק לאומי (הפארק הלאומי רכס פלינדרס שאורכו 800 ק"מ והוא משתרע בין כף ג'רוויס לאגם טורנס).
אוסטרליה הדרומית גובלת בכל מדינות אוסטרליה והטריטוריות המצויות ביבשת אוסטרליה (למעט טריטוריית הבירה האוסטרלית).
כלכלה.
כלכלת אוסטרליה הדרומית מהווה 15% מהתל"ג של אוסטרליה, ורכיב משמעותי בכושר הייצור והייצוא של אוסטרליה.
כל שנה מייצאים מאוסטרליה הדרומית סחורות בשווי של מעל 10 מיליארד דולרים אוסטרלים.
התוצר המדינתי הגולמי של אוסטרליה הדרומית הוא 48.9 מיליארד דולרים אוסטרליים, והתוצר המדינתי לנפש, נכון לשנת 2004, הוא $32,996.
כלכלת אוסטרליה הדרומית מתבססת על החלוקה הבאה:
ממשל.
אוסטרליה הדרומית היא מונרכיה חוקתית, כאשר בראש המדינה עומדת מלכת אוסטרליה.
למדינה שני בתי מחוקקים - האספה המחוקקת של אוסטרליה הדרומית (בית תחתון) והמועצה המחוקקת של אוסטרליה הדרומית (בית עליון).
ראש השרים של אוסטרליה הדרומית הוא מייק ראן, חבר מפלגת העבודה האוסטרלית.
כאשר הוקמה המושבה, המושל הראשון של אוסטרליה הדרומית היה ג'ון הינדמארש אשר קיבל כתב הרשאה מאת הממשלה הקיסרית של המלכה ויקטוריה, והיה חב בדיווח רק למשרד המושבות הבריטי, ובשל כך לא הייתה דמוקרטיה במושבה, והוא לבדו היה הגוף השולט, המחוקק והשופט. בשנת 1843 הוקמה מועצה על מנת לייעץ למושל. מועצה זו נקראה "המועצה המחוקקת" אשר השתתפו בה ארבעה נציגי המתיישבים אשר מונו על ידי המושל, ושלושה נציגי הממשלה הבריטית.
למושל נותרו סמכויות ביצוע מוחלטות.
בשנת 1851 חוקק הפרלמנט את חוק ממשלת המושבות האוסטרליות והרשה את בחירת הנציגים של כל בית מחוקקים של כל מושבה ומושבה. בהתאם לחוק זה נבחרה ממשלה באוסטרליה הדרומית כאשר מתוך 24 חברי הממשלה 16 נבחרו בהצבעה (על ידי גברים לבנים בעלי ממון מעל רף מסוים) וה-8 הנותרים נבחרו על ידי המושל.
מטרתו של הגוף הנבחר היה לנסח חוקה למדינה.
הגוף הנבחר ניסח חוקה דמוקרטית, על פיה יהיו שני בתי מחוקקים, וכן נקבע שהממשלה תוקם על ידי המפלגה לה מספר הקולות הרב ביותר (או הקואליציה).
אוסטרליה הדרומית הייתה הראשונה במדינות אוסטרליה שנתנה זכות בחירה לנשים (בשנת 1894).
מחפרון
מחפרון, שנקרא גם מעמיס דו-כפי (אנגלית Backhoe Loader), ומכונה לעיתים בפשטות "שופל" (אנגלית Shovel, גם בגרמנית Schaufel הוא יעה, וכן כינוי למחפרון) או "טרקטור", הוא כלי צמ"ה (ציוד מכני הנדסי) הכולל יעה קדמי (כף) וזרוע חפירה קטנה בירכתיים, המותקנים על טרקטור שהותאם להם. יחסית לכלי צמ"ה אחרים כגון דחפורים ומחפרים, המחפרונים קטנים למדי. קומפקטיות זו, ומגוון הפעולות שהמחפרונים מסוגלים לבצע, הפך אותם לכלי הצמ"ה הנפוצים ביותר באתרי בנייה, במיזמי הנדסה עירוניים ובתחזוקה שוטפת של כבישים ותשתיות אורבניות. בניגוד לכלי צמ"ה כבדים יותר התלויים במשאיות סמי-טריילר ומובילי צמ"ה כבד להעברתם מסוגל המחפרון להתנייד בכוחות עצמו, הן בדרכי עפר והן בכבישים עירוניים. הוא נע על גלגלים עטויי צמיגים, לא גורם נזק לכביש שעליו הוא נוסע, ומסוגל לנסוע במהירות של כ-40 קמ"ש למרחקים גדולים.
המחפרון הומצא בבריטניה בשנת 1953 על ידי ג'וזף סיריל במפורד, מייסד חברת JCB. במפורד ביסס את הכלי על טרקטור חקלאי עליו התקין יעה קדמי בחזית ומחפר אחורי בירכתיים.
מבנה.
המחפרון בנוי משלושה חלקים עיקריים:
המחפרון הוא אחד מכלי הצמ"ה הנפוצים ביותר שנגזרו מהטרקטור, אך כאשר מותקנים עליו יעה ומחפר קבועים, לא נהוג להתייחס אליו כאל טרקטור. בגלל המחפר, המחפרון בדרך כלל לא נושא עליו PTO (מתקן העברת כוח). המחפרון נחשב לכלי קומפקטי יחסי - רוחבו המרבי הוא 2.5 מטר ואורכו הוא כ-4–5 מטרים לכל היותר. את היעה הקדמי או המחפר האחורי ניתן להחליף בכלים ייעודיים אחרים כגון מקדח או פטיש אוויר. ישנם מחפרונים שבהם המחפר האחורי הוחלף בוו גרירה המאפשר למחפרון לגרור אחריו עגלה או קרון עם חומרי בנייה או ציוד בנייה חשמלי.
הטרקטור.
הטרקטור הוא המרכב המכיל את המנוע, הגלגלים ותא המפעיל, ועליו מותקנות הזרועות ההידראוליות המפעילות את הכלים ההנדסיים של הכלי. גלגלי המחפרון הם צמיגים רחבים וגדולים במיוחד, והזוג האחורי גדול וכבד יותר. המנוע עצמו ממוקם בחזית כלי הרכב. רוב תאי המפעיל הם תאים סגורים בעלי חלונות זכוכית גדולים. האיטום של התא, בתוספת מערכת מיזוג אוויר, נועדו להגן על המפעיל מפני חום, רעש ואבק. הנהיגה בכלי נעשית באופן דומה לנהיגת מכונית: ההיגוי נעשה באמצעות הגה (הכולל ידית בולטת כך שאפשר לסובבו ביד אחת), דוושת גז, דוושת בלם וידית הילוכים. כיסא המפעיל בנוי בצורה ארגונומית על מנת להקנות נוחות מרבית למפעיל.
מערכות השליטה בכלי מתקדמות וכוללות חיישנים אלקטרונים, והן מיועדות לשפר את הספק העבודה ואת יעילות הכלי (הקטנת תצרוכת דלק ועוד). מערכות אלה מתבססות על קבלת משוב ממערכות המחפרון (למשל: יש מערכת החשה כמה כוח מופעל על כל זרוע הידראולית), ובהתאם לכך מכוונות את עבודת המנוע כך שהכלי יצרוך מינימום דלק וכוח מנוע לביצוע המטלה הדרושה.
הפעלת הזרועות עצמן מתבססת על העיקרון של בוכנה הידראולית המנצלת את עקרון אחידות הלחץ בנוזל בלתי-דחיס (חוק פסקל). הזרמת הנוזלים לבוכנות נעשית באמצעות מערכת של שסתומים וצינורות הנשלטים על ידי המפעיל. שאיבת הנוזלים נעשית באמצעות כוח המנוע.
המחפר האחורי.
בדרך כלל, תפעול המחפר נעשה כאשר הטרקטור נייח. במחפרונים רבים מותקן זוג חצובות הידראוליות ("רגליים מייצבות") שאותן פורש המפעיל לפני החפירה - וזאת על מנת לייצב את המחפרון ולהקטין את התנודות של הזרוע שנוצרות בעת החפירה. בדרך כלל, כיסא הנהג במחפרון יכול להסתובב כ-180 מעלות, כדי שהנהג יוכל לתפעל את המחפרון שבירכתי הכלי. תפעול המחפר נעשה באמצעות שתי ידיות "ג'ויסטיק", וכל אחת מהן שולטת בחלק אחר של הזרוע. יש מחפרונים בעלי מחפר הניתן להסרה או התקנה בעת הצורך.
מלבד היעה הבסיסי ניתן להתקין על זרוע המחפר כלי עבודה שונים ומתקדמים במקום היעה הקטן. בחלק מהמחפרים, ניתן להתקינם ולהחליפם גם בשטח, באופן קל ומהיר יחסית. על הזרוע של המחפר ניתן להתקין:
היעה הקדמי.