הרב עמרם נפטר באלכסנדריה בערב ראש חודש כסלו תרל"א (23 בנובמבר 1870). במצרים ובעולם היהודי הידיעה על מותו הכתה גלים, ורבים נכחו בלוויה; ביניהם רבנים חשובים ואישי ציבור – יהודים ולא יהודים. רושם המעמד בא לידי ביטוי בכתבות שהתפרסמו בעיתונים בני התקופה.
יצירתו.
הרב עמרם חיבר עשרות חיבורים במהלך חייו ויצירתו מגוונת: ספרי הלכה וקבלה, ספרי הגות ופילוסופיה, רפואה ומסחר. הוא היה ער להתעוררות הלאומית בתקופתו וצפה בתהליכי החילון שעבר העולם היהודי בימיו, תגובות לתהליכים אלה מוצאות את ביטוייו בחיבוריו המגוונים ובדרך שבה פעל כשד"ר ומאוחר יותר כרב ראשי לקהילה. מכמה מחיבוריו של הרב עמרם משתקף עניינו הרב בעולם ההשכלה הכללית, שאותו הכיר ככל הנראה בעיקר באמצעות ספרות ההשכלה העברית, הן זו הקלאסית והן זו של זמנו. אחד מספריו אלו הוא "נועם המידות" (ג' חלקים: סלוניקי, תרט"ו; אלכסנדריה, תרכ"ה; ליוורנו, תרכ"ט), המהווה אנתולוגיה של דברי חכמה ומדע, ממקורות מגוונים, העוסקים בנושאים כגון "אגרות ששלח אלכסנדר לאריסטו - ותשובותיו", "משה רבנו שר הגבורה", "המטבע וסיבת הוויתו", "הדפוס ועת המצאתו", "גולגולת הראש וענינה" ו"עשרת השבטים וענינם". לסוף הספר מצורף קונטרס מקורי פרי עטו בשם "התנשאות המסחר", העוסק בדרכים לייעל ולשפר את המסחר הבינלאומי של זמנו דרך שינויים מוניטריים.
בין חיבוריו האחרים: "קנין פירות" (ליוורנו, שנת ת"ר) העוסק בדיני חגי חודש תשרי ותפילותיהם; "קנין הגוף" (ליבורנו, תרכ"ח, ב' חלקים) העוסק בדיני אבן העזר; "משבצות זהב" (ליוורנו, תרי"א), קובץ שו"ת המסודר על פי סדר שולחן ערוך; "חגיגת הרגל" (סלוניקי, תרי"ג) מאמר בו משיב הרב לשאלה ששאל הגביר שמעיה אנג'ל (איש דמשק) את חכמי ירושלים, מדוע חוגגים בחו"ל ימי חג מקודשים (יום טוב שני) יותר מאשר חוגגים בארץ ישראל, שהיא מקודשת יותר?; "אגרת בת שבע" (אמשטרדם, תר"ב), ספר הגותי קצר שכולל שבע מסות העוסקות בהיבטים שונים של אופני התגלות החכמה לבני אנוש; "עוז וחדווה" (תר"ב) המוקדש לביאור דברי למך לשתי נשותיו "עָדָה וְצִלָּה שְׁמַעַן קוֹלִי" (בראשית ד כג); "קדושת הארץ" (סלוניקי, תרי"ג), מסה העוסקת במעלת ארץ ישראל ועוד חיבורים רבים.
הרב עמרם חיבר גם שירה ופיוטים, שיצאו לאור בין היתר בקובץ "אור התורה" (סלוניקי, תר"י). הוא חיבר גם מספר סידורים למועדים שונים, בהם "עילוי נשמות" (ליוורנו, תרל"ד), "קונטריס אחרון" (ליוורנו, תרכ"ח) ו"ספר הרוחות" (סלוניקי, תרי"ח).
צבי קפלן (ראש ישיבה)
הרב צבי קפלן הוא ראש ישיבה לבני חו"ל בסגנון ישיבות בריסק בשכונת עזרת תורה בירושלים.
קורות חייו.
נולד לרבי ירוחם בנו של רבי ישראל חיים קפלן.
למד בישיבת פוניבז', ואחר כך בישיבת בריסק אצל רבי אברהם יהושע סולובייצ'יק.
היה נשוי לרות הופמן ממונסי. לבני הזוג נולדו שלושה ילדים. רות נפטרה ממחלה בגיל 28. לאחר מכן נישא לבתו של רבי יחיאל מיכל פיינשטיין, להם נולדו 4 ילדים.
הרב קפלן עומד בראשות "ישיבת קדשים" לבחורים מחוץ לישראל, ברחוב אבן האזל בשכונת עזרת תורה בירושלים.
חידושיו של הרב קפלן אינם מודפסים באופן רשמי, כמנהג בית בריסק, אך כתבי תלמידיו מועתקים בידי תלמידים.
אנדריי זוויאגינצב
אנדריי פטרוביץ' זוויאגינצב (ברוסית: Андре́й Петро́вич Звя́гинцев) הוא במאי קולנוע רוסי, זוכה פרס אריה הזהב במסגרת פסטיבל הסרטים של ונציה, על סרטו "השיבה" משנת 2003 ובפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר על סרטו "לוויתן" משנת 2014.
אנדריי נולד ב-6 בפברואר 1964 בנובוסיבירסק, העיר הגדולה ביותר בסיביר. בגיל 20 השלים השכלתו כשחקן בבית הספר לדרמה בעיר. מאז 1986 חי במוסקבה והמשיך השכלתו הקולנועית באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון עד שנת 1990.
משנת 1992 ועד שנת 2000 עבד כשחקן קולנוע ותיאטרון. בשנת 2000 החל לביים לראשונה, כשביים שלושה פרקים מסדרת הטלוויזיה "חדרים שחורים".
ב-2003 ביים את הסרט הראשון שלו באורך מלא, "השיבה", שקיבל עליו שלל פרסים לרבות פרס אריה הזהב במסגרת פסטיבל הסרטים של ונציה. סרטו השני, "הגירוש" שהיה מועמד לפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן בשנת 2007.
בשנת 2011 יצא סרטו "ילנה", שזכה בפרס השופטים בפסטיבל קאן.
בשנת 2014 יצא סרטו "לוויתן", שנבחר להתחרות על פרס דקל הזהב בפסטיבל קאן וזכה לבסוף בפרס התסריט הטוב ביותר. ועדה מיוחדת של האקדמיה הרוסית לקולנוע בחרה את הסרט "לוויתן" כנציג רוסיה לפרס האוסקר על הסרט הזר הטוב ביותר. בינואר 2015 זכה הסרט בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר.
בשנת 2017 יצא סרטו "אהבה חסרה", שזכה בפרס חבר השופטים של פסטיבל קאן ונבחר להתמודד כנציג רוסיה לפרס האוסקר על הסרט הזר הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר.
בספטמבר 2021, אושפז בעת שהותו בגרמניה לאחר שנדבק בנגיף קורונה.
צפריר מינצר
צפריר מינצר (נולד ב-1961) הוא אתלט ישראלי בעבר, אלוף ישראל בקפיצה לגובה (1985, 1986 ו-1988) בריצת 110 מטר משוכות (1980, 1986, 1988, 1989, 1991 ו-1993) ובקרב עשר (1989) ושיאן ישראל בעבר לנוער בריצת 110 מטר משוכות. בין השנים 1984–1993 היה חבר סגל נבחרת ישראל באתלטיקה אשר ייצגה את המדינה במספר תחרויות. ייצג את ישראל ב-4 מכביות (1981, 1985, 1989 ו-1993), סגן אלוף המכביה בריצת 110 מטר משוכות (1989).
ביוגרפיה.
מינצר גדל בקיבוץ מזרע. בשנת 1972 החל להתאמן בקבוצת הפועל העמקים בהדרכתו של אמנון גור. בשנת 1976 עבר להתאמן בהפועל גלבוע בהדרכתו של דני שור. עם גיוסו לצבא ב-1980 עבר להתאמן עם גדעון הרמט ואנדרי סורין בהפועל עמק חפר בהדרכתו של יענקלה בורנשטיין ולאחר פטירתו הפתאומית ב-1982 עבר להתאמן אצל סמיון קריצשטיין. בשנת 1985 חזר להתאמן באגודת הפועל גלבוע בהדרכתו של שור,לא הולך אחר טראנדים.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני 1978 במכון וינגייט זכה מינצר במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.88 מטר, אחרי אורי בראון ממכבי תל אביב (1.93 מטר).
באליפות ישראל לנוער שנערכה ברמת גן בתחיחלת יוני 1980 זכה מינצר במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש לנוער של 15.45 שניות, לפני שמואל איס (15.47 שניות), שיפור לשיא הישראלי הוותיק בן ה-9 שנים של יובל אור (15.80 שניות).
אלוף ישראל.
שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה בסוף יוני אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 16.04 שניות, לפני שמואל איס מהפועל תל אביב (16.17 שניות) והלמוד שמואל מהפועל עמק חפר (18.81 שניות).
באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף ביולי 1984 זכה מינצר במדליית ארד בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 2.06 מטר, אחרי גדעון הרמט (2.16 מטר) ואנדרי סורין (2.06 מטר).
באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף ב-6 ביולי 1985 זכה מינצר במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 2.09 מטר, לפני נתן שמילוביץ (2.03 מטר), רוגל נחום ודני מלול (2.00 מטר). שבועיים לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה השתים עשרה שנערכה הדר יוסף הוא זכה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.96 מטר, אחרי דייוויד קהאן (2.10 מטר) ולפני ג'ייסון מייזלר (2.07 מטר), שניהם מארצות הברית.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1986 באצטדיון הדר יוסף זכה מינצר במדליית הזהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.08 מטר.
בתחרויות האתלטיקה של ספורט הפועלים שנערכו בקפפנברג שבאוסטריה ביוני 1987 זכה מינצר במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 2.12 מטר, התוצאה השלישית בטיבה של ישראלי באותה העת.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1988 זכה מינצר במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.23 שניות.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1989 זכה מינצר בשתי מדליות זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 14.93 שניות ובקרב עשרה בתוצאה של 5913 נקודות (100: 11.46 שניות, רוחק: 6.82 מטר, ברזל: 10.57 מטר, גובה: 2.06 מטר, 400: 53.78 שניות, 110 משוכות: 15.26 שניות, דיסקוס 27.30 מטר, מוט: 2.30 מטר, כידון: 34.30 מטר, 1500: 4.59.19 דקות), התוצאה השלישית בטיבה של ישראלי באותה העת.
סגן אלוף המכביה.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-13 שנערכו ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 14.73 שניות, אחרי סקוט מוריס מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש של 14.47 שניות ולפני אילן גולדווסר (15.01 שניות).
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1991 זכה מינצר במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.05 שניות. בתחרות שנערכה בהכטל שבבלגיה באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום חמישי בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 14.83 שניות, שתי מאיות השנייה איטי משיאו הישראלי בן ה-4 שנים של אילן גולדווסר (14.81 שניות) שנקבע באותו המקום והתוצאה השנייה בטיבה של ישראלי באותה העת.
באליפות ישראל שנערכה 1993 זכה מינצר בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.31 שניות ובמדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.06 מטר, אחרי איתי מרגלית (2.18 מטר).
חייו האישיים.
מינצר עובד כמורה לגאוגרפיה ושל"ח בבית-הספר העל-יסודי "עמקים-תבור". הוא נשוי לד"ר דליה נבות, אף היא אלופת ושיאנית ישראל באתלטיקה בעברה, רופאת משפחה ורופאת ספורט, אב למעין ומתגורר עם משפחתו בקיבוץ מזרע.
קורקירה
מרקו ברוצ'ינר
מרקו ברוצ'ינר (ברומנית: Marco Brociner; 20 באוקטובר 1852 - 12 באפריל 1942) היה עיתונאי, פובליציסט, עורך, סופר ומחזאי יהודי שפעל ברומניה ובאוסטריה.
קורות חיים.