חברת התעופה הוקמה ב-14 במרץ 2001 והחלה לפעול ב-1 ביוני 2001. בעבר נקראה החברה בשם אטלס ג'ט אינטרנשיונל איירליינס, שם אשר הוענק לה על ידי החברה שהחזיקה ברוב מניות החברה - אוג'ר אחזקות. בשנת 2004 רכשה חברת ETS 45% ממניות החברה, ו-45% נוספים בשנת 2006, והייתה לבעלים ב-90% ממנה.
ב-12 בפברואר 2020 לאחר מאמץ כושל לשפר את מצבה הפיננסי באמצעות קיצוץ תקציב והפסקת פעילות זמנית הודיעה החברה על פשיטת רגל וחדלה מלפעול.
פעילות החברה בישראל.
החברה הפעילה בעבר בחודשי הקיץ ובעונות הנסיעות טיסות שכר מנמל התעופה הבינלאומי של אנטליה ומנמל התעופה הבינלאומי בדלאמן לנמל התעופה בן-גוריון ובחזרה. הטיסות בוצעו במטוסי איירבוס A321.
החל מ-31 באוקטובר 2017 ועד לקריסתה הפעילה החברה ארבע טיסות שבועיות סדירות מנמל התעופה בן-גוריון לנמל התעופה איסטנבול, הטיסות בוצעו במטוסי איירבוס A321 ובמטוסי איירבוס A330-200.
החברה הפעילה 16 טיסות שבועיות בקו תל אביב-איסטנבול, ו-4 טיסות שבועיות בקו תל אביב-בודרום, ו-7 טיסות שבועיות בקו תל אביב - אנטליה. הטיסות התבצעו בכל אחד ממטוסי החברה.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:
קישורים חיצוניים.
מדיה וקבצים בנושא אטלס ג'ט באתר Airliners.net
קווין סוסמן
קלאוס מריה ברנדאואר
קלאוס מריה ברנדאואר (בגרמנית: Klaus Maria Brandauer; ) הוא שחקן קולנוע ובמאי אוסטרי, זוכה פרס גלובוס הזהב ומועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1985 על תפקידו בסרט "זיכרונות מאפריקה".
ביוגרפיה.
נולד כקלאוס גאורג שטנג (Steng) בעיירה האוסטרית באד אוסזה (Bad Aussee), בנם של מריה ברנדאואר, במאית ותסריטאית קולנוע וטלוויזיה, ושל גיאורג שטנג, עובד מדינה.
קריירה.
החל לעסוק במשחק מקצועני ב-1963, לאחר תקופה על בימות התיאטרון ובתוכניות הטלוויזיה המקומית הופיע בשנת 1972 בסרט הקולנוע "קשר זלצבורג".
ב-1981 קיבל תפקיד הראשי בדרמה הונגרית זוכת פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר "מפיסטו" בה גילם את הנדריק הופגן, שחקן תיאטרון בגרמניה הנאצית הזונח את מצפונו כדי לשמור על מעמדו כשחקן גרמני מהשורה הראשונה. על הופעתו בסרט קיבל את פרס השחקנים במסגרת "פסטיבל קאן".
תפקידו המשכנע בסרט הקנה לברנדאואר את תפקיד הנבל בסרט הלא רשמי בסדרת סרטי ג'יימס בונד, "לעולם אל תאמר לעולם לא", בו הופיע בדמותו של מקסימיליאן לארגו, יזם עשיר שמצליח לגנוב שני טילי שיוט גרעיניים. כן גילם בדרמה ההונגרית "קולונל רדל" את דמותו הביוגרפית של קצין ביון בצבא האוסטרו-הונגרי אלפרד רדל שהואשם בריגול לטובת רוסיה.
בשנת 1985 השתתף בדרמה הביוגרפית של סידני פולאק "זיכרונות מאפריקה", בסרט הופיע בתור הדוכס השוודי ברור בליקסן לו נישאת העלמה הדנית קארן (מריל סטריפ). על משחקו בסרט היה ברנדאואר מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר וזכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.
בשנת 1988 שיחק בפעם השלישית בסרט של הבמאי ההונגרי אישטוואן סאבו, "הנוסן". בסרט שיחק את קלאוס שניידר, יהודי מגיד עתידות בגרמניה הנאצית, שהיה ידוע בשם אריק יאן הנוסן. ב-1991 שיחק בעיבוד הקולנועי לספר ההרפתקאות של ג'ק לונדון "פנג הלבן".
בשנת 1999 שיחק ברנדאואר בסרט הטלוויזיה של רשת HBO האמריקאית, "נא להציג את דורותי דנדרידג'" על פי תסריט מאת שונדה ריימס, ובכיכובה של האלי ברי. בסרט גילמה ברי את הזמרת והשחקנית האפרו-אמריקאית דורותי דנדרידג' וברנדאואר גילם את במאי הקולנוע האוסטרי-הונגרי אוטו פרמינגר, ועבור תפקידו קיבל מועמדויות לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב לשחקן משנה במיני-סדרה או סרט טלוויזיה.
חיים אישיים.
ברנדאואר היה נשוי מ-1963 לקארין ברנדאואר עד לשנת 1992, לזוג נולד ילד אחד.
קיבל דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת ת"א.
ב-2003 הגיע ברנדאואר לישראל בתור אורח כבוד של "פסטיבל חיפה".
נורמן בנטביטש
שרה בן-ראובן
שרה בן-ראובן (נולדה ב-7 בספטמבר 1937) היא חוקרת ספרות ומרצה בגמלאות למקרא וספרות במכללת סמינר הקיבוצים.
אודות.
נולדה בתל אביב כשרה אפרַימי להורים יוצאי פולין וליטא. למדה בבית הספר היסודי לדוגמה ובתיכון עירוני א' בתל אביב. בין השנים 1955 ל-1957 שירתה בנח"ל.
סיימה תואר ראשון (1961) ושני (1971) בהיסטוריה של עם ישראל ומקרא באוניברסיטה העברית בירושלים. שימשה במשך שנים מורה למקרא בתיכון ברחובות. בשנת 1973 החלה לשמש כמרצה למקרא וספרות במכללת סמינר הקיבוצים, תפקיד בו החזיקה עד לשנת 2003.
הייתה נשואה לאברהם בן-ראובן, פרופסור לכימיה באוניברסיטת תל אביב, ממנו התאלמנה ב-2020, ולהם שלושה ילדים.
קישורים חיצוניים.
דיסני רנסאנס
מנטוס עם קולה
קולה עם מנטוס
מנטוס וקולה
קולה ומנטוס
מלחמת ההתשה הסורית
הסתננות (פירושונים)
פרץ פסקל
פרץ פסקל (17 באוגוסט 1871 - 28 באוגוסט 1947) היה אגרונום, מחלוצי הפרדסנות הארץ ישראלית. מנהל המושבות מאיר שפיה ובת שלמה מטעם הבארון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד. האיש שהציל את מתיישבי פתח תקווה מפורעים ערבים ב-5 במאי 1921, פרעות תר"פ.
ראשית חייו ומשפחתו.
פסקל נולד בגאלאץ, רומניה אחד מחמשת ילדיהם של סופי לבית ילקוביץ, ילידת יאשי, והרמן, יליד בקאו. האב הרמן פסקל היה עורך דין וכיהן כקונסול הדיפלומטי של אוסטריה בגאלאץ. האב היה איש אשכולות, ששלט בכמה שפות ונקרא בפי ידידיו "המילון המהלך". האב היה גם ממייסדי אגודת חיבת ציון בעירו, בקאו, וייצג אותה בקונגרס פוקשאן, הכנס הארצי הראשון של אגודות "חיבת ציון" שהתקיים בפוקשאן בינואר 1882.
הרמן פסקל ומשפחתו עלו ב-1882 מנמל גאלאץ לארץ ישראל, באונייה "איריס", עליה הצטופפו 142 עולים. הוא היה בין המעטים שמימנו בעצמם את הוצאות נסיעת משפחתו. האונייה טולטלה בדרך במשך שלושה חודשים, בין נמלי ביירות, יפו ואלכסנדריה, עד אשר הרשו השלטונות הטורקים להוריד את העולים לחוף. בחיפה, שם התגוררו העולים בדוחק ובעוני, פסקל הצעיר למד בבית הספר של חברת כי"ח. בגיל 13 הוא התייתם מאביו.
משפחת פסקל הייתה אחת המשפחות אשר הקימו את המושבה זכרון יעקב ב-1882.
בשירות הבארון רוטשילד.
לאחר שהוקמה זכרון יעקב, פסקל למד חקלאות מהאגרונום דיגור, שמונה על ידי הבארון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד כמנהל הכרמים וכמדריך האיכרים בעבודת החקלאות. הוא הצטיין בלימודים ובעבודה ונשלח על ידי פקידות הבארון ללמוד את תורת הנטיעה בבית הספר לגננות ומטעים בורסאי שבצרפת.
כאשר סיים את לימודיו וחזר ארצה, ועם היווסד המושבות מאיר שפיה ובת שלמה התמנה פרץ פסקל למנהל האדמיניסטרטיבי שלהן, מטעם הבארון. הוא כיהן בתפקידים אלה במשך כשלוש שנים ובתקופה זו גם נישא למרים, בתו של אלעזר רוקח (אחיו של שמעון רוקח, ממייסדי נווה צדק). לבני הזוג נולדו שלושה ילדים.
בגיל 21 הוא מונה לנהל את בית הספר להכשרת חקלאים צעירים (הארבייטער שולה) שיסד הבארון בזכרון יעקב.
בשנים 1894–1897 עבד פסקל בשירות הבארון וחברת יק"א, בניהול הנטיעות בראש פינה וביסוד המעלה וכן בפיתוח החקלאות בגליל העליון בכלל. הוא יצר יחסים טובים עם הערבים ולימד אותם לכבד את המתיישבים היהודים. ב-1896 נשלח על ידי הבארון לספרד ללמוד שימור ענבים ועשיית צימוקים.
פרדסן בפתח תקווה.
ב-1897 פרש פסקל משירותו ביק"א והתנחל בפתח תקווה, שם בנה את ביתו והקים משק חקלאי ופרדס בן מאה דונם. מאז פעל למען קידום הפרדסנות וביסוסה, חידש שיטות בהרכבת ההדרים, במלחמה במזיקיהם, בקטיף ובאריזה, המציא את הרכבת-התמך וכמה מכשירי עבודה, פיתח את ההרכבה על ה"חושחש" (תפוז מר). ביובלו ה-70 הכתירו אותו הפרדסנים בתואר "אבו חושחש".
הביא מארצות אחרות, בניגוד להגבלות השלטון הטורקי, מינים שונים של מטעים ובהם גם את שקד הפקאן. "העולים הבלתי חוקיים" שהוכנסו ארצה בעזרתו התאקלמו יפה. כן הכניס ארצה, אחרי מסע רב תלאות והרפתקאות, את האתרוג הקורפואי מאלבניה.
ב-1900 השתתף בהקמתה של אגודת "פרדס" והיה חבר בהנהלתה. חמש שנים אחר כך, ב-1905 הקים יחד עם שותפיו שמעון רוקח, מאיר אפלבוים, יחזקאל בלום, לייב לוי, ושמואל מויאל את פרדס "בחריה" -פרדס בן 600 דונם, שהיה הפרדס הגדול ביותר בארץ והיחיד שהושקה ממימי הירקון (רוב הפרדסים באותה תקופה היו בני 30 דונם לכל היותר, והושקו באמצעות שאיבת מים מבארות שנקדחו במקום).
פסקל היה בין מייסדי אגודת הפרדסנים "אדיר" בפתח תקווה, וכיהן כיו"ר שלה שנים רבות. עשה ניסיונות בנטיעת כותנה ובשיפורים רבים בפרדסנות והעמיד תלמידים רבים, שבעבודתם בפרדסו התמחו בעבודה זו.
גואל אדמות, נדבן, פעיל ציבור ומציל פתח תקווה.
במשך שנים רבות, בהיות כפר-סבא רק מושבת בת קטנה של פתח תקווה, היה פסקל פעיל בניהול המקום כחבר הוועד ולא פעם הגן על המושבה הקטנה בפני נציגי השלטון. פסקל נמנה גם על מייסדי מכבי האש בפתח תקווה, ואף תרם את המגרש עליו הוקמה תחנת כיבוי האש הראשונה (ברח' חפץ חיים, פתח תקווה). השתתף ביסוד העיתון "החקלאי", ופרסם מאמרים מקצועיים רבים בעיתוני הארץ ובחו"ל.
ב-1915 הצליח פסקל לסכל ניסיון ערבי לגזול 200 דונאם מאדמות כפר סבא. כנקמה הלשינו עליו הערבים בפני השלטון הטורקי שהוא מקיים קשרים עם האנגלים. לפי גרסה אחרת הם ניצלו את גילויה של גופת פועלת ערביה שטבעה בבאר פרדס שהיה שייך לו והאשימו אותו כי הוא זה שגרם למותה. כך או כך, הוא נאלץ לברוח למצרים ולהשאיר את משקו ופרדסו לניהולה של אשתו. הוא נשפט שלא בפניו והוטל עליו גזר דין מוות.