אחותה רוחמה זלינגר הייתה ממייסדות כפר אז"ר. אחותה יהודית גינצבורג-לוריא, אחות במקצועה, הייתה אף היא עסקנית ציבור, פעילה בכירה בהסתדרות, חברת מזכירות מועצת פועלי ירושלים וחברת מועצת עיריית ירושלים, אשתו של בן-ציון לוריא, מחנך, סייר וסופר, ממייסדי החוג לחקר המקרא באוניברסיטה העברית בירושלים.
דייוויד השני
דווית הראשון
אוניברסיטת בר אילן
דה-פרוטונציה
בכימיה, דה-פרוטונציה (deprotonated) היא תגובה בה מופרד הידרון (יון מימן חיובי +H) ממולקולה, ליצירת הבסיס המצומד שלה. בסיס ברונסטד-לאורי מוגדר כחומר כימי הגורם לדה-פרוטונציה של חומר אחר. היכולת היחסית של מולקולה למסור הידרון נמדדת על ידי ערך ה-pKa שלה. לחומצות ערך pKa נמוך, והן מוסרות הידרון (בדרך כלל פרוטון) בקלות. ערך ה-pKa מושפע מגורמים רבים, אך המשמעותי ביותר הוא יכולת המולקולה לייצב את המטען השלילי שנוצר לאחד מסירת ההידרון על ידי רזוננס כימי.
ניתן להבחין בין חומצות חזקות לחומצות חלשות לפי שיעור הדה-פרוטונציה שהן עוברות: חומצה חזקה עוברת דה-פרוטונציה מלאה בתמיסה, ואילו חומצה חלשה עוברת דפרוטונציה חלקית בתמיסה.
הבסיס המשמש לביצוע דה-פרוטונציה של מולקולה תלוי ב-pKa שלה. במקרים בהם ההידרון לא חומצי במיוחד, כלומר המולקולה לא מוסרת אותו בקלות, יש צורך בבסיס חזק יותר מההידרוקסיד הנפוץ, לדוגמה - הידריד. חוזקו של ההידריד בתגובות דה-פרוטונציה נובע מיצירת גז מימן בתגובה, גז שיוצא מהתמיסה, ובכך דוחף את שיווי המשקל לכיוון התוצרים, על פי עקרון לה-שטלייה. בין ההידרידים נפוצים למטרה זו נמנים נתרן הידריד ואשלגן הידריד.
המרכז הרפואי איכילוב
פרדס פורטליס
גן הדסה
יסודות העבירה הפלילית
הגנות במשפט הפלילי
הגנות במשפט הפלילי אלו מצבים בהם לא חלה אחריות פלילית על אדם כאשר הוא מבצע עבירה. בכל חברה מוכרים סייגים הגנות וחריגים לעבירות בקודקס הפלילי, שהמשותף להן הוא כי על אף שהדין מכיר בכך שנעברה עבירה, קיים פטור מהרשעה בדין, מחמת נסיבות או הצדקות או ערכים שרואה החברה כחשובים יותר. כך לדוגמה עומדת הגנה לאדם שפעל מתוך הגנה עצמית.
גיל אחריות פלילית.
רוב מדינות העולם קובעות גיל מינימלי שמתחת לו אין אדם נושא באחריות פלילית, אף אם ביצע מעשה עבירה.
בישראל, לחוק העונשין קובע כי לא יישא אדם באחריות פלילית למעשה שעשה מתחת לגיל 12. קביעה זו עולה בקנה אחד עם תפיסה לפיה מבחינה התפתחותית מי שצעיר מאוד אינו מסוגל להבין את המשמעות האנטי-חברתית של העבירה או את מלוא המשמעות של התנהגותו. אף שקטין מעל לגיל 12 נושא באחריות פלילית, הטיפול בו במסגרת ההליך הפלילי בישראל נעשה לפי חוק הנוער (טיפול והשגחה), המתיר לבית המשפט לתת הוראות הדרושות לטיפול והשגחה על קטין, חינוכו ושיקומו.
הגנת היעדר שליטה.
לפי חוק העונשין, אדם לא יישא באחריות פלילית למעשה שעשה ללא שליטה על תנועותיו הגופניות, כגון: כפיה, תגובה רפלקסיבית, מתוך שינה, אוטומטיזם או היפנוזה.
הגנת אי-שפיות הדעת.
הגנת 'אי-השפיות' קובעת, כי אדם, שבעת המעשה לא היה שפוי בדעתו – בשל מחלה שפגעה ברוחו או בשל ליקוי בכושרו השכלי – והיה חסר יכולת של ממש להבין את אשר הוא עושה או את הפסול שבמעשהו; או להימנע מעשיית המעשה () – לא יישא אחריות בפלילים.
מכאן שלהקמת ההגנה על הנאשם להוכיח שלושה תנאים:
להבדיל מהגנת 'היעדר-השליטה' בה מצב הנאשם הוא של "שפוי בהיעדר רצייה" – שיזוכה בדין, מצבו של נאשם בהגנת 'אי-שפיות הדעת' הוא של 'היעדר רצייה בהיעדר שפיות' ועל פי חוק טיפול בחולי נפש מבצע העבירה יאושפז בבית חולים לחולי נפש.
הגנת השכרות.
השכרות כוללת כל מצב של היעדר הכרה מסוים שנגרם מצריכת אלכוהול או סם. השכרות משמשת כהגנה לנאשם במצב ייחודי בו הנאשם נכנס למצב השכרות שלא מדעתו. למעשה, שכרות בעת ביצוע עבירה בדרך כלל מחמירה את מצבו המשפטי של הנאשם, ומסייעת לתביעה בכך שהיא יוצרת 'קיצור דרך' להוכחת יסוד נפשי. סייג השכרות מכונה בשל כך ”הגנה מדומה“.
הגנה עצמית.
ההגנה המוכרת ביותר, שמעניק המחוקק היא טענת 'הגנה עצמית', לפיה לא יישא אדם באחריות פלילית למעשה שהיה דרוש באופן מיידי כדי להדוף תקיפה שלא כדין שנשקפה ממנה סכנה מוחשית של פגיעה בחיים, בחירות, בגוף או ברכוש, שלו או של זולתו; ואולם, אין אדם פועל תוך הגנה עצמית מקום שהביא בהתנהגותו הפסולה לתקיפה תוך שהוא צופה מראש את אפשרות התפתחות הדברים ().
לצורך כניסה תחת כנפי הגנה זו יש צורך בהתקיימות שישה תנאים מצטברים:
אדם אשר ביצע עבירה וחלים כל התנאים להגנה עצמית – יזוכה מאשמה.
סייג להגנה: על המתגונן הרוצה ליהנות מן ההגנה לנקוט באמצעי סביר לפי , קרי באמצעי הכי פחות מזיק שעומד לרשותו כדי למנוע את הנזק הצפוי מן ההתקפה. כאשר המתגונן יכול להדוף את ההתקפה באמצעות פגיעה קלה בתוקף אין זה סביר שיגרום לו נזק חמור.
הגנת בית מגורים, בית עסק ומשק חקלאי מגודר.
הגנת בית מגורים מצויה ב ומהווה מקרה פרטי של הגנה עצמית. הגנה זו נוספה בשנת 2008 והיא רחבה יותר מההגנה העצמית. לפי פרשת דרומי, ישנם שישה תנאים מצטברים לתחולת ההגנה:
אדם אשר ביצע עבירה וחלים כל התנאים להגנת בית המגורים – יזוכה מאשמה.
הגנת הצורך.
'הגנת הצורך' גורסת כי לא ישא אדם באחריות פלילית למעשה שהיה דרוש באופן מיידי להצלת חיים, חירות, גוף או רכוש, שלו או של זולתו, מסכנה מוחשית של פגיעה חמורה הנובעת ממצב דברים נתון בשעת המעשה, ולא הייתה לו דרך אחרת אלא לעשותו ().
ואלה התנאים לקיומה של ההגנה, שעל הנאשם להוכיח, על מנת שיופטר מאחריות פלילית:
ב'הגנת הצורך' הסיטואציה הבסיסית היא של סכנה מוחשית של פגיעה חמורה, לבד מתקיפה בלתי חוקית המכוסה על ידי 'הגנה עצמית'. ההגנה מותנית באי קיום דרך אחרת לפעול, שהיא דרך סבירה, כגון פניה לשירותי הצלה וביטחון. אם הייתה דרך סבירה אחרת, לא תעמוד הגנת הצורך.
הגנת הכורח.
הגנת הכורח פוטרת אדם מאחריות פלילית למעשה שנצטווה לעשותו, תוך איום שנשקפה ממנו סכנה מוחשית של פגיעה חמורה בחייו, בחירותו, בגופו או ברכושו, שלו או של זולתו, ושאנוס היה לעשותו עקב כך ().
התנאים להגנת הכורח הם:
הגנה זו חלה על מבצע שעשה את המעשה הפלילי בתנאי כפייה, תוך שבירת כוח התנגדותו המנטלית, בכך שעמד – עובר למעשה ובשעתו – בדילמה קשה למלא אחרי הדרישה לעשותו או להסתכן במימוש האיום המוחשי עליו אם לא יענה לדרישה. בצימצום כה רב של חופש הבחירה, שאינו מאפשר אלא בחירה בין כניעה לדרישה לבין התמודדות עם המאיים והסתכנות במימוש האיום העשוי לפגוע באורח חמור במי שהאיום מופנה אליו – תחול ההגנה.
החוק מוסיף סייג במקרה שהיה עליו על פי דין לעמוד במקום סכנה שאז ההגנה לא חלה.
הגנת הצידוק.
הגנת הצידוק מערטלת את המעשה הפלילי מאי חוקיותו ומכשירה אותו אם נעשה על פי נורמה משפטית, ציות לצו של רשות מוסמכת, נורמה חברתית מקובלת ומקרים נוספים המנויים ב.
ואלה תנאי ההגנה:
מדובר בהתנהגות המגבשת יסודות של עבירה פלילית אך עם זאת בעלת ערך חיובי לחברה, שכן היא נעשית בנסיבות אשר בהם מעניקה החברה עדיפות לערך חברתי אחר על פני זה של העמדת העושה לדין. סייג להגנה הוא חוקים שלא מחילים את ההגנה (חוק עשיית דין בנאצים).
הגנת זוטי-דברים.
הגנת זוטי דברים הידועה במשפט הפלילי, היא ממשפחת דוקטרינות "דברים של מה בכך" בנזיקין, ו"המעשה הפעוט" בדיני המקרקעין, שהרציונל השווה בהן הוא כי בתי המשפט לא יעסקו בעניינים שהם קלי-ערך.
ההגנה בחוק העונשין קובעת כי אדם לא יישא באחריות פלילית למעשה, אם, לאור טיבו של המעשה, נסיבותיו, תוצאותיו והאינטרס הציבורי, המעשה הוא קל ערך ().
אין לומר או להבין כי הגנה זו מבטלת אותן עבירות שהמחוקק מלכתחילה קבע אותן כקלות-ערך, אלא יש לבחון את המעשה אותו ביצע העבריין ולקבוע באיזו רמה, בסקלת חומרת העבירה, הוא ממוקם. אם המעשה ממוקם מתחת לרמה המינימלית אנטי חברתית – תחול ההגנה.
טעות במצב דברים.
חוק העונשין קובע כי העושה מעשה בדמותו מצב דברים שאינו קיים, לא יישא באחריות פלילית אלא במידה שהיה נושא בה אילו היה המצב לאמיתו כפי שדימה אותו ().
הכוונה היא שכאשר אדם עובר עבירה, מתוך טעות כנה לגבי מצב דברים עובדתי, רואים את מעשהו באספקלריה של הטעות שלו, ומעמידים את המציאות המדומה שלו במקום המציאות האובייקטיבית האמיתית ועל פי המציאות המדומה הוא נותן את הדין.
אם המציאות המדומה אינה מגבשת כל עבירה, או שהיא מגבשת עבירה, אך גם מקימה לה הגנה, יוצא אותו אדם פטור. אך אם המציאות המדומה מגלמת עבירה פלילית פלונית יחוב אותו אדם בגין אותה עבירה, וזאת אפילו שהמציאות האמיתית מגלמת עברה פלילית אלמונית.
הכלל הנ"ל חל גם על עבירות שנדרש בהן יסוד נפשי של רשלנות, ובלבד שהטעות הייתה סבירה.
הכלל הנ"ל אף חל על עבירה של אחריות קפידה בכפוף לכלליה.
טעות במצב משפטי.
ככלל, הדין הפלילי אינו מכיר בטענה שאדם דימה שמעשהו אינו אסור עקב טעות בדבר קיום איסור פלילי או בדבר הבנתו של האיסור כהגנה פלילית.
ואולם, החוק מוסיף וקובע כי הגנה בדבר טעות במצב משפטי תחול במקום שהטעות בדבר קיומו של איסור פלילי או בדבר הבנתו את האיסור, הייתה בלתי נמנעת באורח סביר ().