טיסלדאן (בהונגרית: Tiszaladány), הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית טיסלדאן קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות מ-808 תושבים בשנת 1990 עד 637 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-21%).
בטיסלדאן חיו מעט יהודים ובמקום היו שני בתי קברות יהודיים, לבית הקברות הישן אין זכר ומצבות ממנו הועברו לבית הקברות היהודי החדש.
טיסטרדוש
טיסטרדוש (בהונגרית: Tiszatardos), הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית טיסטרדוש קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות מ-324 תושבים בשנת 1990 עד 215 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-33%).
בטיסטרדוש חיו מעט יהודים.
ברווז מצוייץ
פנלופה מצוייצת
פנלופה מצוייצת (שם מדעי: Penelope purpurascens) היא מין עוף ממשפחת ההוקיים שבסדרת התרנגולאים החי באמריקה הדרומית ובאמריקה המרכזית בין חצי האי יוקטן שבמקסיקו לוונצואלה ולאקוודור ביערות לחים עד לגובה 1,800 מטרים.
הפנלופה מגיעה לאורך 84–91.5 סנטימטר, למשקל 1,361–1,750 גרם, ומוטת כנפיה 33–42.8 סנטימטר. הפנלופה בעלת נוצות חומות-אדמדמות עם צוואר ארוך בעל דלדל בצבע שני, המזכיר דלדל של תרנגול הודו. הפנלופה מתאימה לחיים על עצים הודות לטפריה הגדולים והיא בעלת זנב ארוך חום, ראש אפור ופנים כחולות-אפורות. שני הזוויגים דומים זה לזה. כמו הרבה תרנגולאים היא משמיעה קולות רמים.
הפנלופה שוכנת ביערות ומעופפת אל ענפי העצים כדי לנוח ולחפש פירות וזרעים. לעיתים הם מחפשים מזון בקבוצות ואף עם עופות ממינים אחרים. הפנלופה מקננת על העצים ומטילה 2–3 ביצים בהן מטפלת הנקבה לבדה.
מריה רוט
ד"ר מריה פרימיטיבה פז רוט (באנגלית: Maria P. P. Root; 13 בספטמבר 1955) היא פסיכולוגית קלינית, אשת חינוך ופעילת ציבור בסיאטל, שבוושינגטון. עבודתה נוגעת בעיקר בתחומים של משפחות רב-גזעיות, זהות רב-תרבותית, מיעוטים אתניים, טראומה, הטרדות מיניות במקום העבודה, והפרעות אכילה. בשנת 1997 קיבלה רוט את פרס האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה (APA) על תרומה ייחודית לפסיכולוגיה.
חייה.
רוט נולדה במנילה שבפיליפינים לאב ממוצא קווקזי ואם ממוצא פיליפיני. היא הבכורה במשפחתה ולה שני אחים צעירים. רוט מתארת חיים בעוני ומספרת כי בילדותה לא היה די אוכל להאכיל את כל בני ביתה. בגיל צעיר היגרה יחד עם בני משפחתה לארצות הברית. באותה תקופה הוטלו מגבלות על כניסת מהגרים מאסיה לארצות הברית, כאשר רק בשנת 1965 נחקק "חוק ההגירה והאזרחות של ארצות הברית" שאיפשר למהגרים מאסיה לקבל אזרחות אמריקאית, ולכן נאלצה משפחתה של רוט לעבור מסע הגירה מפרך דרך הונדורס וגואטמלה עד להגעתה ללוס אנג׳לס, קליפורניה. שורשי זהותה המורכבת של רוט קשורים בקושי ובסבל הנטוע במרכיבי גזע, אתניות ומגדר. הקריירה המקצועית שלה בפסיכולוגיה משקפת את מסעה האישי ואת עניינה בגמישות קוגניטיבית.
דרכה המקצועית.
רוט למדה לתואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בריברסייד. כדי לפצות על המחסור בהיבטים חברתיים בקורסים בתוכנית זו, היא החליטה לקחת שיעורים בחוג לסוציולוגיה ובסופו של דבר סיימה תואר ראשון כפול - בפסיכולוגיה ובסוציולוגיה. היא המשיכה בלימודים לתואר שני בפסיכולוגיה ולמדה בבית הספר קלרמונט שבקליפורניה ללימודי פסיכולוגיה קוגניטיבית, אך מהר מאוד הבינה שאין לה עניין רב בתחום זה. היא צברה ניסיון בעבודה קלינית ולאחר מכן התקבלה ללימודי דוקטורט באוניברסיטת וושינגטון שבסיאטל. בסיאטל הייתה אז אוכלוסייה גדולה ממוצא אסייתי, דבר שעניין את רוט כנושא למחקר. כמו כן היא נחשפה למחקריה של מורתה שירלי פלדמן אודות נשים ותקיפה מינית, בעקבותיה פיתחה רוט את אחד מתחומי העניין העיקריים שלה - בריאות נפשית של בני ובנות מיעוטים. בשנת 1983 קיבלה דוקטורט בפסיכולוגיה קלינית.
באותן שנים הקימה רוט קליניקה פרטית ופיתחה תוכנית מיוחדת של טיפול קבוצתי בבולימיה. ב-1986 הוציאה ספר העוסק בהפרעות אכילה ובחוויות של טראומה, מתוך התנסותה בקליניקה.
בשנת 1989, קיבלה רוט תפקיד כפרופסור אורחת באוניברסיטת הוואי. שם, בשיתוף פעולה עם קבוצת חוקרים וחוקרות ממספר דיסציפלינות - כולל סוציולוגיה, מחקר אתני, ולימודי אמריקה הלטינית, היא פרסמה ספר העוסק בגזענות שנקרא "racially mixed people in america" (1992).
בצד עבודתה בקליניקה פרטית, עובדת רוט כיועצת לאכיפת החוק ומספקת שירותים כגון הערכות פסיכולוגיות רשמיות ועד-מומחה. מבחינת מחקר היא עוסקת בחקר טראומה, זהויות רב-גזעיות, הפרעות אכילה, פסיכולוגיה רב-תרבותית וטיפול פמיניסטי. היא כיהנה כפרופסור עמית ללימודי האתיקה האמריקנית באוניברסיטת וושינגטון, אך עזבה את התפקיד משום שחשה "מוגבלת על ידי הסביבה האקדמית", לדבריה. בעבר כיהנה גם כנשיאה של האגודה האמריקאית לפסיכולוגיה של מדינת וושינגטון (WSPA) וכיו"ר של המועצה האמריקנית לפסיכולוגיה (APA) לקידום הפסיכולוגיה למען אינטרסים ציבוריים. בנוסף הייתה גם חברה במועצת המנהלים של האגודה למחקר פסיכולוגי של סוגיות מיעוט אתניות (חטיבה 45). כיום היא חברה פעילה באגודה האסייתית-אמריקאית לפסיכולוגיה (AAPA).
עבודתה והשפעתה.
מגילת הזכויות לאנשים ונשים ממוצא מעורב.
בשנת 1993 כתבה רוט את מגילת הזכויות לאנשים ונשים ממוצא מעורב וערכה שני ספרים עטורי פרסים בנושאי עירוב-אתני וגזענות. בעקבות כתיבתה זו, בשנת 2000 שונה הפורמט של מפקד האוכלוסין האמריקני. עד אז הייתה התעלמות מאפשרות קיומו של עירוב אתני כאשר ניתנה אפשרות לסמן זהות אתנית אחת בלבד. עבודתה ופרסומיה של רוט הובילו להוספת האפשרות לסמן בשאלת המוצא יותר ממוצא אחד וכך בעצם לראשונה ניתנה הכרה רשמית לזהות מעורבת בארצות הברית.
טראומה אורבת.
רוט טבעה לראשונה את המונח Insidious Trauma, שפירושו "טראומה המקננת בחשאי", "טראומה ערמומית" או "טראומה אורבת". רעיון זה מרחיב את המונח המוכר "טראומה" כחוויה המתבססת על אירוע או אירועים מסוימים, ומתייחס להשפעותיה של מציאות יומיומית של דיכוי על הנפש. הכוונה היא לפרקטיקות דכאניות מתמשכות ומצטברות, אשר אינן מתבטאות בהכרח באלימות באופן גלוי או באיום על הקיום הגופני של אדם ברגע נתון, ובכל זאת הן בעלות השפעות נרחבות על רווחתם הנפשית הבסיסית של האנשים והנשים הסובלים מהן. המשגה זו של טראומה מאפשרת התבוננות על האופן בו חוויות ציבוריות, כלל-חברתיות, באות לידי ביטוי במופעים פרטיים של מצוקה, כלומר בחוויות פרטיות של נשים ואנשים.
על פי רעיון זה, טראומה אורבת בצורת איום פסיכולוגי או סמלי בעל השפעה ארוכת טווח על נשים ואנשים החשופים להשפלה ולהדרה שיטתית ומתמשכת מצד מוקדי כוח ושליטה ממוסדים. כך למשל המקור לטראומה עשוי להיות קיום בעוני, חשיפה לגזענות, סקסיזם, הומופוביה, או לכל צורה של יחסי כוח חברתיים.
להמשגה זו של רוט חשיבות רבה, שכן היא מאפשרת הכרה בגורמים חברתיים קולקטיביים לסבל פרטי. ההבנה של רוט מציגה את מקורם של סימפטומים פתולוגיים כנטועים בתנאי החיים של אדם או אישה ולא באישיותו/ה האינדיבידואלית. כתיבה משלימה על רעיונות משיקים ומרחיבים למושג Insidious Trauma ולרעיונות אחרים של מריה רוט, נמצא אצל כותבות וחוקרות נוספות, אשר המרכזיות שבהן הן אפי זיו, אשר טבעה את המושג "טראומה עיקשת", ולורה בראון.
כף קאלמט
כף קאלמט (באנגלית: Cape Calmette) הוא לשון יבשה המהווה את הקצה המערבי של חצי אי בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הכף מתנשא לגובה של 625 מטרים מעל פני הים, ואורכו 6 קילומטרים. הכף הוא החוף הדרומי של מפרץ קאלמט.
היסטוריה.
גילוי הכף.
הכף התגלה בשנת 1909 על ידי המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה בהנהגת ז'אן-באטיסט שארקו, שראה את הכף ממרחק וטעה לחשוב כי הכף הוא אי.
המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, בהנהגת ג'ון ריימיל, שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1937–1934, גילתה כי מדובר בלשון יבשה ולא באי.
מקור השם.
שמו של הכף ניתן לו על ידי המשלחת הצרפתית (שחשבה שמדובר באי, וקראה לו האי קאלמט), על שמו של גאסטון קאלמט (Gaston Calmette) עורך "לה פיגארו", שנתן למשלחת הצרפתית באנטארקטיקה את עיתונו בשנתיים שקדמו למסע המחקר.
יהושע פיטוסי
הרב פרג'י יהושע פיטוסי (1907–1971) היה דיין, רבה הספרדי של צפת וחבר מועצת הרבנות הראשית.
ביוגרפיה.
נולד בתוניס, תוניסיה בשנת 1907 (או 1909) לרבי מרדכי פיטוסי, מצאצאי רבי יעקב פיטוסי, מחבר הספר "ירך יעקב". למד אצל הרבנים ישועה אלמליח ודוד כטורזה, והוסמך על ידם לרבנות. לאחר נישואיו לבת העיר סלימן , עבר לכהן כרב המקומי ופתח שם ישיבה. לאחר כמה שנים התמנה לרב העיר חמאם-ליף הסמוכה לתוניס, וגם שם עמד בראשות ישיבה. באותה התקופה נוצרו קשרי ידידות בינו לבין רבה של ג'רבה, רחמים חי חויתה הכהן, שבא לרחוץ במעיינות המרפא בחמאם-ליף.
בשנת 1949 עלה ארצה והתיישב בצפת, שם החל לשמש כדיין בעיר ובטבריה. מפעם לפעם ישב בדין גם בחיפה. בתקופה זו אסף סביבו את יוצאי תוניסיה בעיר, וחיפש מקום למניין תפילה. הרב שמחה קפלן הציע לו להשתמש במבנה בית הכנסת של חסידות ויז'ניץ, ומאז מתקיים במבנה מניין של יוצאי תוניסיה, בשם "בית כנסת ויז'ניץ-תוניס".
בשנת 1950 הוכתר במעמד הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל לרבה הראשי של צפת, לאחר פטירת קודמו, הרב אהרון בן שמעון. התפקיד קיבל תוקף רשמי רק בשנת 1959, בידי שר הדתות הרב יעקב משה טולידאנו.