הכהן המשיך להוציא לאור את העיתון באופן רציף במשך שלושה וחצי חודשים נוספים. היה נראה שמצבו משתפר, אך ביום הראשון לאחר פסח, ב-19 באפריל 1914 נפטר בביתו, בגיל 42 בלבד. על פי דניאל חג'אג', אבל רב אחז ברבים מבני העיר שהכירוהו - יהודים, מוסלמים וצרפתים. בעיתונים רבים בתוניסיה פורסמו הספדים לזכרו. אחד ההספדים הראשונים פורסם בעיתון היהודי "אל-פג'ר", בעריכתו של יעקב שמלה, למרות שעד אותה עת שררה תחרות גדולה בינו לבין עיתונו של הכהן: כמה עיתונאים מידידיו של הכהן המשיכו במשימה של הוצאה לאור של העיתון היומי אלצבאח שהקים, והעיתון יצא לאור באופן יומי עוד למעלה מ-15 שנה, בעריכתם של דניאל חג'אג' ושמעון כהן, עד לסגירתו באוקטובר 1940 על ידי משטר וישי.
על מפעליו התרבותיים השונים זכה לאות הכבוד "נישאן איפתיכ'אר" מהממשל התוניסאי בשנת 1906.
צבי רטרט
צבי רטרט (13 בנובמבר 1929 - 6 במרץ 2014) היה עסקן ספורט ישראלי יו"ר איגוד השחייה בישראל.
רטרט שימש שנים רבות חבר ועדת המאסטרס בשחייה ב-LEN (Ligue Européenne de Natation) וזכה בשנת 2012 ב"סיכת הזהב", שהיא העיטור הגבוה ביותר של איגוד השחייה האירופאי ושימש חבר בוועדת המסטרס העולמית בשחייה וכיהן בתפקיד סגן יו"ר הוועדה.
ביוגרפיה.
רטרט, שנבחר בשנת 1978 באופן מפתיע לתפקיד יו"ר וועדת השחייה מטעם ההתאחדות לספורט בישראל, וחבר נשיאות ההתאחדות, תפקיד אותו מילא בהתנדבות; היה אלמוני עד אז, ועבד כמנהל סופרמרקט בסביון. בתפקידו זה הוא כיהן עד פברואר 1986. הוא הוביל את ישראל, שהורחקה בשנות ה-70 ממוסדות הספורט באסיה, אל המסגרת האירופאית, אליה היא שייכת גם במאה ה-21. בשנת 1995 הוא הביא את קונגרס איגוד השחייה האירופאי (LEN - Ligue Européenne de Natation) לישראל ופעל להבאת אירועים בינלאומיים רבים נוספים לישראל. עם הקמת איגוד השחייה בשנת 1996 נבחר כחבר הנהלה ומונה אחראי על הנושאים הבינלאומיים.
טיגריס דרום-סין
טיגריס דרום-סין (שם מדעי: "Panthera tigris amoyensis") הוא תת-מין נדיר ביותר של טיגריס. בתי גידולו היו מחוזות פוג'יין, גואנגדונג, חונאן, ג'יאנגשי אשר בדרום סין. תת-מין זה מסווג בסכנת הכחדה חמורה ונראה שרוב הפרטים שבטבע נכחדו.
בסוף 1990, עוד ניתן היה להבחין בטבע בכמות סבירה של פרטים. הצפיפות הנמוכה הביאה לפיצול תאי הגידול ובכך להכחדת של לא מעט מבתי הגידול המבודדים. זאת, ולחצי אדם אחרים הביאו לכך שנותרו בטבע עתה לכל היותר 40 פרטים. מרבית בני תת-המין נמצאים היום בתוכנית שימור במספר גני חיות ושמורות טבע בסין וגם בדרום אפריקה, אף שאין במדינה טיגריסים טבעיים.
מאפיינים גופניים.
לטיגריס דרום סין יש פרווה ארוכה המכסה את גופו, ארוכה משל הטיגריס הבנגלי אך קצרה יותר משל הטיגריס הסיבירי. גופו קטן יחסית, אורך זכר ממוצע נע בין 2.45 לבין 2.65, זכרים גדולים יכולים להגיע גם לאורך של 2.75. משקלו הוא 170 ק״ג.
חובת הנזילות
תאונת מטוס הגלקסי בדרום וייטנאם (1975)
תאונת מטוס הגלקסי בדרום וייטנאם התרחשה ב-4 באפריל 1975. מטוס תובלה אמריקאי כבד מדגם C-5 גלקסי, שהמריא מדרום וייטנאם ובו ילדים מקומיים שפונו מארצם ומלווים אמריקאים, נאלץ לערוך נחיתת חירום ליד העיר סייגון. בנחיתה שהפכה להתרסקות מטוס נספו 153 אנשים מבין 311 יושבי המטוס.
רקע.
באביב 1975 עמדה דרום וייטנאם בפני תבוסה וכיבוש על ידי כוחות צבא צפון וייטנאם. ארגוני סיוע אמריקאיים פנו אל הממשל האמריקאי בראשות הנשיא ג'רלד פורד בדרישה לפנות מהמדינה אלפי ילדים, רובם יתומים, ששהו באתרי הסיוע של ארגונים אלו בדרום וייטנאם. הנשיא פורד נענה והורה על פינוים מהמדינה בהיטס. הפעולה קיבלה את השם מבצע הטסת תינוקות (Operation Babylift). פינוי זה גם שימש ככיסוי לפינוים של אזרחים אמריקאים מדרום וייטנאם מבלי להבהיל את המדינה המארחת. במהלך חודש אפריל, שהסתיים בנפילת סייגון לידי צבא צפון וייטנאם, פונו בהיטס 3,300 ילדים.
כביקורת על המבצע נטען שהוא הוצא לפועל כדי לספק לארצות הברית ולנשיא פורד הישג מוראלי ופוליטי על רקע הכישלון המתקרב במלחמת וייטנאם. לימים הועלתה גם הטענה שלא כל הילדים שפונו היו יתומים ושלמעשה חלקם נחטפו ממשפחותיהם, שנחשדו באהדה לצפון וייטנאם.
התאונה.
ב-4 באפריל 1975 אחר הצהריים המריאה טיסת הפינוי הראשונה של הילדים מבסיס חיל האוויר טאן סון נוט (Tan Son Nhut) שליד העיר סייגון. טייסי מטוס הגלקסי היו קפטן דניס טריינור (Dennis Traynor) וקפטן טילפורד הארפ (Tilford Harp). יעד הטיסה היה הפיליפינים, ומשם היו הילדים אמורים לטוס לארצות הברית במטוסים אזרחיים. על מטוס הגלקסי נמצאו 311 איש - 150 ילדים, 144 מלווים (רבים מהם מאנשי סגל שגרירות ארצות הברית בסייגון, שפונו ממנה) ו-17 אנשי צוות. מטוס המטען לא היה מותקן להטסת נוסעים כה רבים. לא היו בו מושבים לכולם ורק למיעוטם נמצאו מסכות חמצן למקרה חירום.
בשעה 16:15 נמצא המטוס מעל ים סין הדרומי, בגובה של 23 אלף רגל (7,010 מטר). באותו רגע נפתחו לפתע דלתות המטען האחוריות של המטוס. כתוצאה מכך התרחשה במטוס ירידת לחץ תוך פיצוץ (Explosive Decompression), אשר שברה את הדלתות ופגעה בכבלי הבקרה מתא הטייס אל זנב המטוס. פגיעה זו שללה מהטייסים את היכולת להפעיל את הגאי הגובה ואת הגה הכיוון שבזנב המטוס. כעת היו הטייסים יכולים לשלוט בתנועות המטוס רק באמצעות המאזנות, הספוילרים והמנועים. לפחות איש צוות אחד נשאב מהמטוס החוצה לאחר שהדלתות נפתחו.
הטייסים הפנו את המטוס לאחור על מנת לשוב אל בסיס טאן סון נוט. למרות קשיי שליטה במטוס עלה בידם לערוך הנמכה מבוקרת לקראת נחיתה. בעת שנמצא המטוס בגישה הסופית לנחיתה הוא החל להנמיך בחדות. הטייסים הגבירו את כוח המנועים על מנת להפסיק את ההנמכה. למרות זאת פגע המטוס בשדה אורז במהירות רבה, גלש כ-400 מטרים, ניתר באוויר וטס עוד כ-800 מטרים כשהוא חולף מעל נהר סייגון, ואז פגע בסוללה ונשבר לארבעה חלקים. דלק ממכליו התלקח וחלק מהריסותיו עלה באש.
אתר ההתרסקות היה שדה אורז בוצי המרוחק כקילומטר וחצי מהדרך הקרובה. רכבי כיבוי אש לא היו מסוגלים להגיע אל הריסות המטוס, וכוחות הצלה הגיעו אליו במסוקים. המלווים ואנשי הצוות שלא נפגעו בהתרסקות פעלו תוך גילויי גבורה כדי לחלץ את הילדים מהריסות המטוס.
בין ההרוגים בתאונה היו 78 ילדים, 11 מאנשי צוות המטוס והיתר אזרחים מלווים. הילדים שניצלו הוטסו בהמשך לארצות הברית.
חקירת התאונה.
התאונה נחקרה על ידי חיל האוויר של ארצות הברית. הכבידה מאוד על החקירה העובדה שבוזזים מקומיים סילקו מאתר התאונה חלק ניכר מהריסות המטוס. ממון רב הוצא כדי לקנות מידיהם את החלקים שלקחו על מנת שיהיה אפשר לבדוק אותם. ספינות של צי ארצות הברית חיפשו ומצאו בים סין הדרומי את הקופסה השחורה של המטוס, שניתקה ממנו בעת התאונה. נמשו מהים גם חלקים של הדלתות האחוריות של סיפון המטען.
לאור הפתיחה הפתאומית של דלתות סיפון המטען נבדקה תחילה גם האפשרות של חבלה במטוס, אך היא נשללה: לאחר שנבדקו חלקי הדלתות הוברר שחלק ממנעולי הדלתות לא ננעלו כהלכה, דבר שהוביל לתאונה. חלק מהמנעולים נלקחו ממטוסים אחרים (קניבליזציה) ולא הורכבו במטוס כהלכה, ולכן כשלו, באופן שהפרש הלחצים בין הלחץ בתוך המטוס לבין הלחץ שמחוץ לו, שפחת ככל שהמטוס נסק, הכריע לבסוף את הדלתות.
לימים הועלתה הטענה שחקירת התאונה הייתה למעשה טיוח שלה ושחיל האוויר האמריקאי השמיד במתכוון ראיות על התאונה.
ועדת החקירה של התאונה קבעה שבתאונה היו ניצולים כלשהם רק בזכות פעולתם הנחושה של טייסי המטוס, שהביאו את המטוס לנחיתת ריסוק תוך שימוש בשארית השליטה שנותרה בו. לשניהם הוענק עיטור צלב חיל האוויר. בסך הכל הוענקו 37 עיטורים לאנשי צוות המטוס ולמלווים שטסו בו (או לשאריהם) על פעולתם להצלת קרבנות התאונה וניצוליה.
מספר חברי קונגרס דרשו בעקבות התאונה לקרקע את מטוסי הגלקסי של חיל האוויר האמריקאי. המטוסים לא קורקעו אך פעלו במשך מספר חודשים תחת מגבלות מבצעיות חמורות, עד לסיום חקירת התאונה.
על סיפור התאונה הופק פרק בעונה השביעית של הסדרה התיעודית הקנדית תעופה בחקירה.
סלי מזור
זלמן "סלי" מזור (10 בינואר 1931 - 17 בפברואר 2004) היה עסקן ספורט ישראלי ויו"ר איגוד השחייה בישראל.
בשנת 1993 זכה מזור בעיטור מכבי ישראל.
ביוגרפיה.
מזור בנם של אסתר ואברהם, למד רפואת שיניים בשווייץ. אל השחייה הוא הגיע בעקבות שכנתו, רבקה, ששחתה בקבוצת השחייה ברית מכבים עתיד שברבות הימים הפכה לרעייתו. בשנת 1969 הוא נבחר לוועד סניף תל אביב יפו והסביבה של ההסתדרות לרפואת שיניים בישראל.
הוא היה חבר בהנהלת אגודת השחייה ברית מכבים עתיד ובהמשך שימש בתפקיד יו"ר האגודה משנת 1975. עם כניסתו לתפקיד הוא איחד בין אגודת ברית מכבים עתיד לבין מכבי תל אביב והאגודה נקראה בשם מכבים עתיד תל אביב. במשך שנים רבות היה חבר בוועדת השחייה
ובפברואר 1986 נבחר לתפקיד יו"ר איגוד השחייה, תפקיד אותו מילא בהתנדבות עד לשנת 1992. הוא פרש מתפקידו זה בשל מחלה. בעת כהונתו בשנת 1989 נכנסה ישראל כחברה רשמית לאיגוד השחייה האירופאי (LEN - Ligue Européenne de Natation) ולראשונה השתתפה נבחרת ישראל באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשנת 1991.
בשנת 1993 זכה מזור בעיטור מכבי ישראל במכביה ה-14.
לסלי ורבקה מזור נולדו שלושה בנים, רמי, (שנהרג בהיותו בן 19 ב-19 במרץ 1978 בטיול בנחל דרגה), דני ואילן.
חוזה עמר
פיני פלד
פנחס "פיני" פלד (1940 – אוגוסט 2011) היה מנהל חברות וארגונים מגוונים של התנועה הקיבוצית, עסקן ספורט ישראלי ויו"ר איגוד השחייה בישראל.
ביוגרפיה.