אוקטביוס היה אציל אמיד שהחזיק בבעלותו אדמות ציבור רבות (על אף שבאופן רשמי הם לא היו בבעלותו בפועל, הוא, כמו רבים אחרים, קנה חזקה עליהם). יש היסטוריונים שהסיקו לפי זמן פעולתו כי הוא היה בנו של גנאיוס אוקטביוס ששירת כקונסול בשנת 165 לפנה"ס, אולם השערה זאת אינה נתמכת בשום צורה על ידי המקורות שעוסקים בו.
אוקטביוס נבחר למשרת טריבון הפלבאים של 133 לפנה"ס, שנה שעתידה הייתה להיות סוערת במיוחד. ידידו ועמיתו טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס הביא לפני אספת הפלבס הצעת חוק בדבר חלוקה מחדש של קרקעות ציבוריות. הצעה זו לא הייתה לרוחם של הסנאטורים, ולאחר שנכשלו בניסיונם לשכנע את גרקכוס למשוך את ההצעה הם פנו לאוקטביוס. פלוטרכוס מספר כי הסנאטורים הפעילו עליו לחץ להשתמש בזכות הווטו שלו על מנת להכשיל את ההצעה. בתחילה העדיף אוקטביוס לשמור על נייטרליות בעניין בשל יחסי החברות בינו ובין גרקכוס, אולם כתוצאה מלחץ כבד שהופעל עליו מצד סנאטורים בכירים התרצה והשתמש בזכות הווטו שלו כדי להכשיל את ההצעה. מאידך גיסא מוסר קסיוס דיו כי המניע של אוקטביוס להתנגד להצעה הייתה היריבות האישית שלו עם גרקכוס.
גרקכוס הפעיל לחץ כבד על אוקטביוס לשנות את עמדתו, ואף השבית את מוסדות המדינה על רקע זה. כמו כן, הוא הציע לו לפצותו על אובדן הקרקע הציבורית הצפוי לו כתוצאה מן החוק. אך אוקטביוס נשאר איתן בהתנגדותו - ומסיבה זו פעל גרקכוס להדחת אוקטביוס, ונערכה בקרב העם הצבעה בעניין. כאשר היה ברור שתוצאת ההצבעה תהיה לטובת ההדחה, עצר אותה גרקכוס ופנה לאוקטביוס בבקשה שישנה את עמדתו – אך אוקטביוס סירב. ההצבעה נמשכה, ובסופה הודח.
הדחתו של אוקטביוס הייתה צעד חסר תקדים. רבים מהפלבאים הרגישו לא בנוח כלפיו, מאחר שכל עוד הטריבון מכהן הוא בעל חסינות קדושה; אולם גרקכוס טען כי מכיוון שאוקטביוס פעל כביכול כנגד האינטרסים של הפלבאים הוא איבד את הלגיטימיות שלו כטריבון, וכתוצאה מכך את חסינותו. טענה זו הייתה חסרת תקדים; אמנם, אספות העם מינו את המגיסטראטים, אולם מרגע מינויים הם פעלו באופן עצמאי יחד עם הסנאט בניהול המדינה. מטענתו של גרקכוס נבע כי אספות העם הן אלו שצריכות לפקח על המגיסטראטים, ודבר זה היווה פגיעה חמורה בשלטון הסנאט. בנוסף, הדחתו של אוקטביוס הייתה הפרה חמורה של עיקרון הקולגיות והשוויון בין המגיסטראטרים.
בעת שכיהן גאיוס סמפרוניוס גרקכוס כטריבון הפלבס בשנת 123 לפנה"ס, הוא הציע באספת הפלבאים הצעת חוק שלפיה כל מגיסטראטר שהודח ממשרתו על ידי הצבעה של אספת עם לא יוכל לכהן שוב בכל מגיסטראטה אחרת. חוק זה היה מכוון כנגד אוקטביוס מתוך רצונו של גרקכוס הצעיר לנקום בו על התנגדותו לאחיו טיבריוס. גרקכוס בסופו של דבר משך את הצעת החוק כתוצאה מבקשתו של אמו קורנליה אפריקאנה.
וורלד סיריס
וורלד סיריס (באנגלית: World Series; בתרגום חופשי: סדרת העולם) היא סדרת הגמר של אליפות ליגת ה-MLB. בסדרה זו נפגשות אלופות הליגה האמריקאית והליגה הלאומית לסדרה של הטוב משבעה משחקים. הסדרה משוחקת מדי שנה בחודש אוקטובר. החל מהסדרה הראשונה שהתקיימה בבוסטון בתום עונת 1903, הסדרה שוחקה מדי עונה, למעט בעונות 1904 ו-1994.
הקבוצה בעלת מספר הזכיות וההופעות הרבות ביותר בוורלד סיריס היא הניו יורק יאנקיז שזכתה ב-27 אליפויות מתוך 40 פעמים בהן הופיעה בסדרת הגמר. נכון לעונת 2022 הסיאטל מארינרס היא הקבוצה היחידה בליגה אשר מעולם לא העפילה לסדרת הגמר.
פירוש מילולי של שם הסדרה באנגלית הוא סדרת העולם, מקורו של השם בכינוי של המשחקים בתור "אליפות העולם בבייסבול", על אף שהקבוצות המשתתפות היו מארצות הברית בלבד, זאת כיוון שבשאר העולם החלו לפעול ליגות מקצועניות רק בשנות ה-40. שם זה קוצר מאוחר יותר לסדרת העולם ונותר כך גם כיום בתור שם מותג.
מבנה הסדרה.
הסדרה משוחקת במתכונת של 2-3-2, כלומר שני המשחקים הראשונים נערכים במגרש הביתי של הקבוצה שזכתה ביתרון ביתיות בסדרה, שלושת המשחקים האחרים באצטדיון של יריבתה, ושני המשחקים האחרונים שוב במגרש הביתי. עד 2002 התחלף יתרון הביתיות משנה לשנה בין הליגות, ללא קשר למאזני הקבוצות שהעפילו לסדרת הגמר. בשנים 2002 עד 2016 יתרון הביתיות נקבע על פי משחק האולסטאר, שמתקיים באמצע העונה ובו נפגשות נבחרות משתי הליגות. נציגת הליגה שניצחה במשחק היא זו שאירחה את שני המשחקים הראשונים בוורלד סיריס. החל מעונת 2017 יתרון הביתיות ניתן לקבוצה עם המאזן הכללי הטוב ביותר, במקרה ולשתי הקבוצות מאזן דומה, היתרון הולך לקבוצה שלה מאזן טוב יותר במשחקים בין שתי הקבוצות, ובמקרה של שוויון גם בפרמטר זה, על פי המאזן בבית בו הקבוצה משחקת.
תוצאות וזכיות.
תוצאות לפי שנה.
1סדרה של הטוב מתשעה משחקים
2לא התקיימה בשל שביתת הליגה
3לא התקיימה כיוון שהג'איינטס החרימו את המפגש
בורגו מג'ורה
בורגו מג'ורה (באיטלקית Borgo Maggiore) היא אחת מתשעת הקסטלי (Castelli), או הערים, המרכיבות את סן מרינו, והעיר השנייה בגודלה במדינה. בעיר התגוררו 5,992 איש בשנת 2003 והיא משתרעת על שטח של 9.01 קמ"ר. העיר שוכנת למרגלותיו של הר טיטאנו החולש עליה מגובה של כ-250 מטר, והחוצץ בינה לבין הבירה סן מרינו.
נוסף על היישוב המרכזי בעיר המכונה גם הוא בורגו מג'ורה, יש בה שישה יישובים נוספים: קה מלונה (Cà Melone), קה ריגו (Cà Rigo), קאילונגו (Cailungo), סן ג'ובני סוטו לה פנה (San Giovanni sotto le Penne), ולדרגונה (Valdragone) וונטוזו (Ventoso).
העיר נזכרה לראשונה במאה ה-12 עת נקראה "מרקטאלה" (Mercatale - "כיכר שוק"), והחל בשנת 1879 היא החלה להקרא בשמה הנוכחי.
בורגו מג'ורה משמשת כמרכז הכלכלי והעסקי של סן מרינו, בה שוכנים מנחת המסוקים היחיד במדינה ובית החולים הלאומי (ospedale di Stato). רכבל באורך של 338 מטר מקשר את בורגו מג'ורה אל הקצה הצפוני של הר טיטאנו ואל הבירה. הרכבל נחנך בשנת 1959 וחודש בשנים 1995–1996. הוא מגשר על הפרש גובה של 166 מטר ומהירותו שישה מטרים בשנייה. הרכבל מסוגל לשאת חמישים נוסעים נוסף על הנהג, והספקו מגיע ל-1,190 נוסעים בשעה. הכביש הראשי במדינה, סופרסטראדה די סן מרינו (Superstrada di San Marino), הוא המשכה של הדרך הארצית האיטלקית SS72 המובילה מרימיני. הכביש חוצה את העיר ומקשר אותה אל עריה העיקריות של סן מרינו.
132 לפנה&quot;ס
163 לפנה&quot;ס
מבנה תפילת המיסה
חבילת תוכנה
אליעזר שטינמן
נבי שועייב
אורנה בן נפתלי
הפליאדות של ברלין
הפליאדות של ברלין היו קבוצת אמני שחמט גרמניים - Die Berliner Schule או Das Berliner Siebengestirn (die Plejaden) במאה ה-19.
חברי הקבוצה היו:
מקוק טיבטי
מקוק טיבטי (שם מדעי: "Macaca thibetana") הקרוי גם "מקוק מילן-אדוארדס", הוא מין בסוג מקוק המצוי בסין, טיבט ווייטנאם. מין זה חי ביערות סובטרופיים (וביערות ממוזגים וירוקי-עד) בגובה של 800 עד 2000 מטרים. למקוק הטיבטי שפם ארוך וצפוף, אך פנים חסרות-שיער. הצעירים כסופים ושחורים, וצבעם משתנה לצבע הבוגרים בגיל שנתיים. מזונו הוא ברובו פירות, אבל מזונו כולל גם זרעים, עלים, פרחים וגם חסרי חוליות. המקוק הטיבטי הוא חיה חברתית ביותר וחי בלהקות מרובות זכרים ומרובות נקבות. תוחלת חייו היא 20 שנה.
למקוק הטיבטי ארבעה תת-מינים:
נמל התעופה הבין-לאומי פדריקו פליני
נמל התעופה הבינלאומי פדריקו פליני (באיטלקית: Aeroporto internazionale Federico Fellini) או בשמו המלא נמל התעופה הבינלאומי פדריקו פליני, רימיני (איטליה)-הרפובליקה של סן מרינו (Aeroporto internazionale Federico Fellini, Rimini (Italia)-Republica di San Marino), הוא נמל תעופה השוכן בסמוך לעיר רימיני בדרום-מזרחו של מחוז אמיליה-רומאניה באיטליה.
הנמל שוכן במרחק של 750 מטר בלבד מחוף הים האדריאטי, כ-8 ק"מ דרומית-מזרחית לרימיני וכ-23 ק"מ מהעיר סן מרינו. לפי הסכם בין החברה המפעילה את הנמל לבין ממשלת סן מרינו, הוא משרת באופן רשמי גם את האחרונה, וממשלת סן מרינו היא בעלת 3% מהון החברה. הנמל נקרא על שמו של במאי הסרטים האיטלקי, בן העיר רימיני, פדריקו פליני.
בנמל מסלול בטון בודד (13/31) באורך של 2,995 מטר וברוחב של 45 מטר, והוא מצויד במערכת נחיתת מכשירים. משני צדדיו של המסלול נמתחים שני מסלולי הסעה באורך של 2,440 מטר וברוחב של 22.5 מטר כל אחד. רחבת החניה למטוסים משתרעת על פני שטח 60,000 מ"ר, ושטחו הכולל של השדה מגיע ל-3300 דונם.
הנמל משרת טיסות פנימיות ובינלאומיות היוצאות ממנו לרחבי אירופה וצפון אפריקה, רובן המכריע טיסות שכר, ובשנת 2006 עברו דרכו 324,454 נוסעים לעומת 209,598 בלבד בשנת 2002.
רשימת הספרים האסורים
אִינְדֶקְס לִיבְּרוֹרוּם פְּרוֹהִיבִּיטוֹרוּם (בלטינית: Index Librorum Prohibitorum, "רשימת הספרים האסורים") היא רשימה של חיבורים שהכנסייה הקתולית אסרה על פרסומם. המטרה המוצהרת של הרשימה היא להגן על ערכי האמונה והמוסר של המאמינים, על ידי הטלת איסור על קריאת ספרים או חיבורים בשל היותם לא מוסריים או סותרים את עיקרי האמונה. המהדורות השונות כוללות גם את חוקי הכנסייה הנוגעים לקריאה, למכירה ולצנזורה של ספרים. ספרים שעברו את הבדיקה הודפסו כשעל עמוד השער מופיע הציון "nihil obstat" ("אין מונע") או "Imprimatur" (ניתן להדפסה).