בקי ג'י נולדה ב-2 במרץ 1997, באינגלווד שבארצות הברית. בתחילת הקריירה שלה, השתתפה ג'י בסרט הקצר "El Tux", ובסרט הטלוויזיה "La estación de la Calle Olvera". בשנת 2009, הצטרפה ללהקה .
בראשית דרכה, ביצעה ג'י מחדש שירים כדוגמת "Take Care" של ריהאנה, "Boyfriend" של ג'סטין ביבר וכדומה.
קריירה.
בשנת 2012, הוציאה את הסינגל "Problem", ביחד עם הראפר האמריקאי ויל.איי.אם, אשר גרסת הרמיקס שלו הוא שיר הנושא של הסרט מפלצת של מלון.
ב-8 באפריל 2013, הוציאה גרסה משל עצמה לשיר "Becky from the Block" של הזמרת ג'ניפר לופז.
את מיני-אלבומה הראשון, הוציאה ג'י בשנת 2013. מתוך המיני-אלבום יצאו שלושת הסינגלים; "Play It Again", "Built for This" ו-"Can't Get Enough". בהמשך, הוציאה את הלהיט "Shower", שהגיע בשיאו אל המקום ה-16 במצעד הבילבורד הוט 100. השיר אף זכה למעמד פלטינה כפולה בארצות הברית, על סך מכירות של שני מיליון עותקים. בסמוך לכך, הוציאה את הלהיט "", שזכה להצלחה רבה גם כן. שנה לאחר מכן, הוציאה את "Como Tú No Hay Dos" ביחד עם טליה. באותה השנה הוציאה גם את "Break a Sweat" שזכה להצלחה נאה.
בשנת 2016, הוציאה את השיר "Sola". השיר זכה להצלחה מתונה כאשר הגיע אל המקום השישי במצעד שבצ'ילה. בסמוך לכך, השתתפה בשיר "Take It Off" של ליל ג'ון. לאחר מכן, הוציאה את "Mangú" ו-"". ב-3 במרץ 2017, יצא השיר "Todo cambió" שהפך ללהיט במצעדים הלטיניים. באותה השנה הוציאה ג'י גם את "Que Nos Animemos", שזכה להצלחה מתונה.
ביולי 2017, הוציאה ג'י את השיר "Mayores", שהפך ללהיט בינלאומי. קליפ השיר צבר למעלה מ-1.9 מיליארד צפיות ביוטיוב. מכירותיו של השיר בארצות הברית נאמדות בכ-1.2 מיליון עותקים. לאחר ההצלחה שלה זכתה עם השיר, הוציאה ג'י את "Díganle", ביחד עם CNCO. ב-20 באפריל 2018, הוציאה ג'י ביחד עם נאטי נטשה את השיר "Sin Pijama", שהפך לאחד מהלהיטים הגדולים ביותר של אותה השנה. קליפ השיר צבר 1.8 מיליארד צפיות, והוא הקליפ הנשי הנצפה ביותר בשנת 2018. בשנת 2019, הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "Mala Santa".
באפריל 2020, הוציא ביחד עם אלכסנדר דלגאדו את הסינגל "Muchacha".
אקסל בולטהאופסט
אקסל בולטהאופסט (בגרמנית: Axel Bulthaupt; נולד ב-21 בפברואר 1966) הוא עיתונאי ומנחה טלוויזיה גרמני.
ביוגרפיה.
בולטהאופסט נולד בסקסוניה התחתונה, הוא למד היסטוריה וספרות באוסנבריק ובהמבורג, במהלך לימודיו באוניברסיטה החל לעבוד במערכת של עיתון ולאחר סיומם החל לעבוד בתחנת הטלוויזיה הציבורית "Norddeutscher Rundfunk", שם הגיש בין היתר את המגזין הטלוויזיוני "Jetzt kommt's" ואת התוכנית "LebensArt".
בשנת 1994 עבר לעבוד ברשת הטלוויזיה "MDR" וב-2000 היה בין הזוכים בפרס במבי (Bambi Award), פרס טלוויזיה גרמני.
בשנים 1997 ו-1998 הנחה את טקס פרסי המוזיקה "Echo Music Prize".
מ-1998 ועד 2003 הנחה את "Grand Prix Eurovision de la Chanson", קדם האירוויזיון הגרמני.
מ-2000 ועד 2003 היה הדובר של הניקוד הגרמני בתחרות.
ב-2006 לקח חלק בעונה הראשונה של רוקדים עם כוכבים של גרמניה אך הודח בשלב הראשון.
בולטהאופסט גם הבן-זוג שלו בלייפציג.
צ'ארלס ווטסון-ונטוורת'
אדוארד מירזויאן
אדוארד מירוזיאן (בארמנית: Էդվարդ Միքայելի Միրզոյան; 12 במאי 1921 - 5 באוקטובר 2012) היה מלחין ארמני.
חייה.
אדוארד מירזויאן נולד בגורי, גאורגיה הסובייטית, ברית המועצות. כאשר הוא היה בן 3 משפחתו עברה להתגורר בירוואן. הוא למד בקונסרבטוריון של ירוואן וסיים אותו בשנת 1941. בשנת 1942 הוא גויס לצבא האדום.
בשנת 1945 הוא התחיל ללמד מוזיקה ובשנת 1948 החל ללמד בקונסרבטוריון של ירוואן. בשנת 1965 אדוארד מירזויאן התמנה לפרופסור וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 986. בתקופה זו הוא גידל מספר רב של מלחינים ארמנים לרבות קונסטנטין אורבליאן, אבט טרטריאן, איזבלה אראזובה ורבים נוספים.
בברכה
בשנים 1956–1992 הוא היה יוש ראש איגוד המלחינים הארמני.
בשנת 1963 הוא קיבל תואר של אמן העממי של ארמניה ובשנת 1991 אמן עממי של ברית המועצות.
אדוארד מירזויאן כתב מספר קנטטות, יצירות לתזמורת הסימפונית, יצירות ללהקות קטנות, שירים ומוזיקה לסרטים.
ילדי סטלין
ילדי סטלין הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1987 בבימויו של נדב לויתן. הסרט השני בטרילוגיה של סרטים העוסקים בקיבוץ, שכתב וביים לויתן: הראשון - סיפור אינטימי (1981) והשלישי - אין שמות על הדלתות (1997).
ב-1996 פרסם לויתן את ספרו "מאכל תאווה", ובו קובץ סיפורים על הקיבוץ. הסיפורים "שמש האביב כבתה" ו"אין כסף, אין כלום" שמשו חלק מהתסריט של "ילדי סטלין".
הסרט עוסק בתפיסות הפוליטיות חברתיות, שזעזעו את אושיות החברה הקיבוצית הסוציאליסטית בישראל בשנות החמישים. במרכזו שלושה סנדלרים חדורים באמונתם בקומוניזם, סוגדים ליוסיף סטלין, ומתקשים לקבל את העובדה שעולם אמונתם נחרב עם מותו. הם חווים את ההיסטוריה של מות סטלין, משפטו של מרדכי אורן, חשיפת פשעי סטלין על ידי ניקיטה חרושצ'וב ושיגור הספוטניק 1.
הסרט צולם בקיבוץ ניר אליהו.
תקציר העלילה.
קיבוץ של השומר הצעיר בשנת 1953. הסנדלר מושקו (הוגו ירדן) מתבונן בהערצה בתמונתו של סטלין בסנדלריה ומנקה מהציור אבק שדבק בשפמו. לסנדלריה נכנס לייבל (יוסי קאנץ) ומקריא מעיתון על המשמר על מצבו הקשה של סטלין. אחריו מגיע אברהמ'לה (שמואל שילה) עם מקלט רדיו. הוא מחבר אותו לחשמל וממנו נשמעת הודעת קריין ברוסית על מותו של סטלין ושלושת הסנדלרים פורצים בבכי.
הקיבוץ מכנס אספת אבל ובה מספר החבר אלק'ה (דורון גולן) על מעלותיו של סטלין. הוא נשלח על ידי הקיבוץ לשליחות במזרח אירופה.
בקיבוץ נמצא קובה (דוד רונא), צייר אבסטרקטי שבז לרעיונות הקומוניסטים וחברי הקיבוץ כועסים עליו היות שהוא מקבל ימים לציור על חשבון עבודה. קובה מנהל רומן עם רחל, אשתו של אלק'ה (עתליה פרידמן).
בן ילדי הקיבוץ נמצא ילד חוץ בשם יענקל'ה שנשלח על ידי אביו הבורגני להתחנך בקיבוץ. הילדים מכים אותו בגלל דבריו נגד סטלין. הוא בורח מהם ומגיע לסנדלריה שם הוא אומר שהכו אותו מפני שלא דיבר יפה על סטלין שהוא מכנה "צורר". הסנדלרים רוצים להכות אותו והוא מצליח להימלט מהם.
דורה (רחל דובסון) היא ניצולת שואה נכה שעובדת בחדר החולים. שמוליק (אהרון אלמוג) מנהל איתה יחסים בחשאיות ומבקש ממנה לא לוותר על הפיצויים מגרמניה כדי שהם יוכלו בכסף הזה לעזוב את הקיבוץ ולנסוע לאמריקה.
אנטק (עזרא דגן) הוא מורה בקיבוץ, ביישן וחסר אופי. הוא נשוי לגיטה (רחל וולך) שהיא חולת לב ומתקשה בהליכה. מכספי הפיצויים היא עוברת ניתוח לב באמריקה וחוזרת בריאה.
לקיבוץ מגיעה ידיעה שאטק'ה נשפט ונאסר באשמת ריגול נגד ברית המועצות. מושיקו ולייבל מטילים ספק באשמתו אבל אברהמל'ה גוער בהם ושולח לעברם קלישאות כמו: "אין עשן בלי אש" ו"כשחוטבים עצים ניתזים שבבים".
אברהמל'ה מכין את חגיגת הקיבוץ לרגל הוועידה ה-20 של המפלגה הקומוניסטית בברית המועצות. לאולם נכנס בסערה מזכיר הקיבוץ, משה (דודיק סמדר) ומודיע על ביטול החגיגה לאור גילויו של חרושצ'וב על פשעי סטלין. משה מפוצץ את כל הבלונים שהוכנו לקישוט. אברהמל'ה, שעולמו קרס, מתמוטט ומפסיק לדבר. הסנדלרים מגלחים כתגובה את שפמם הסטליניסטי. אברהמל'ה לא מגיב לבקשתם של משה המזכיר ועמיתיו הסנדלרים שידבר אליהם.
אטק'ה חוזר לקיבוץ לאחר מאסרו ומתקבל בטקס חגיגי. בנאומו הוא מודיע שהוא עדיין דבק בשיטה הסוציאליסטית. אברהמל'ה שומע את הנאום מחברו. עיניו נפתחות והוא מחייך.
לבסוף מגיעים המזכיר והסנדלרים למיטתו של אברהמל'ה ומבשרים לו על שיגור הספוטניק. הוא פוקח את עיניו והם לוקחים אותו לצפות על הספוטניק ממגדל המים בעזרת משקפת.
הם משקיפים על השמיים ולא מצליחים לזהות את הספוטניק. אברהמל'ה מביט דרך המשקפת וחיך גדול מתפשט על פניו, במקום הירח בצורת סהרון הוא רואה את סמל הפטיש והמגל.
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים בשנות ה-90 של המאה ה-20
רשימת פיגועי טרור נגד ישראלים שהתרחשו במדינת ישראל ובשטחים במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20.
כרוניקה.
1 בדצמבר - רצח צבי קליין בפיגוע ירי סמוך לאל בירה (מת מפצעיו ב-3 בדצמבר)
17 במרץ – בפיגוע דקירה ביפו נרצחו 2 ישראלים ונפצעו 19 נוספים
1 בדצמבר – בפיגוע באל בירה שבפאתי רמאללה שביהודה ושומרון נרצחו 2 יהודים
6 בדצמבר – בפיגוע ירי סמוך לגבעת החרסינה בחברון שביהודה ושומרון נרצחו 2 יהודים אחד מהם הוא מרדכי לפיד והשני הוא בנו שלום
אריה אלבו
אריה אלבו (נולד ב-17 בדצמבר 1949) הוא כדורסלן עבר ישראלי בגובה 1.96 מטרים, ששיחק בין היתר בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל.
קריירה.
בעונת 1965/1966, בגיל 16, רשם אלבו את הופעתו הראשונה בליגה, במדי בית"ר תל אביב, תחת המאמן אהרון קפלן ושיתף פעולה עם השחקנים יצחק אלוני וגדעון רוס. הקבוצה סיימה את הליגה במקום האחרון עם 8 ניצחונות ו-18 הפסדים ונשרה לליגה השנייה. אלבו השתתף ב-15 משחקים וקלע בממוצע של 3.8 נקודות למשחק. בעונה הבאה, עונת 1966/1967, היה אלבו בהסגר, וכן שיחק במדי נבחרת ישראל הצעירה.