20.א-ראזיק: המפרנס, זה אשר מספק פרנסה. הוא מפרנס את כל הבריאה שלו. הוא קבע את הפרנסה והאספקה שלהם אפילו לפני שהוא ברא את העולם, ולקח אחריות על פרנסתם .
21. א-רַזאק: המפרנס, זה אשר מספק פרנסה. זה שם אשר מציין את האספקה האדירה שהוא מספק לברואים שלו. הוא מפרנס אותם אפילו לפני שהם ביקשו, והוא אפילו מפרנס אותם כשהם לא מצייתים לו.
22: א-לַטִיף: האדיב והמעודן. זה אשר יודע אפילו את כל הפרטים הכי קטנים של כל נושא ודבר. אין דבר שנסתר ממנו. הוא נותן למשרתים שלו את הדברים הטובים והמועילים בדרכים שהם אפילו לא ציפו להם.
23.אל-ח'בּיר: זה אשר מודע להכל. הידע שלו מקיף את כל הדברים הנסתרים והפנימיים בדיוק כמו שהוא מקיף את הדברים החיצוניים והנגלים .
24.אל-פַתַאח: הפותח. זה אשר פותח כל דבר שהוא חפץ מאוצרות ממלכתו, רחמיו ואספקתו. הוא עושה זאת בהתאם לידע ולחוכמה שלו.
25.אל-עַלִים: זה אשר יודע הכול, ואשר מקיף הכל בידע שלו. הידע שלו מקיף את כל הדברים החיצוניים והנסתרים, הפתוחים והסודיים, את העבר, את הווה ואת העתיד. שום דבר לא נסתר ממנו.
26.אל-בַּר: הצדיק הגדול מכולם, אשר אין דומה לו בצדיקות ובאדיבות. זה אשר נותן בנדיבות ו"ביד רחבה" מהשפע שלו לברואים שלו. אין מי שיכול למנות את כל השפע והחסד שהוא מעניק. הוא מקיים את הבטחותיו, סולח למשרתיו, מגן עליהם ותומך בהם. הוא מקבל את המעט שהם נותנים וגורם לזה לצמוח ולשגשג.
27. אל-חַכִּים: החכם. זה אשר מניח כל דבר במקום הנכון. אין שום טעות או חוסר שלמות בסדר שהוא עושה.
28.אל-חַכַּם: השופט, השליט והמחוקק. זה אשר שופט בין הברואים שלו בצדק ולא רודה באף אחד. הוא הוריד את הספר שלו (הקוראן הקדוש) כדי לפסוק בין הברואים שלו.
29.א-שַאכּר: זה אשר מעניק את התגמול בעד הטוב. הוא מכיר התודה. הוא זה אשר מרעיף שבחים אל אללה אשר מצייתים לו. הוא מתגמל אותם על מעשיהם הטובים אפילו אם הם לא היו מעשים רבים. הוא מתגמל את אלה אשר מודים לו על חסדו על ידי כך שהוא נותן להם עוד שפע בעולם הזה וגם בעולם הבא.
30.א-שַכּוּר: זה אשר מאפשר לכמות הקטנה של המעשים לצמוח, ומכפיל עוד ועוד את התגמול של משרתיו. הוא מעריך את משרתיו על ידי כך שהוא מתגמל אותם בעבור כך שהם מודים לו ועל ידי שהוא מקבל את מעשי הפולחן שלהם.
31. אל-גַ'מִיל: היפה. זה אשר יפה בהקשר למהות שלו, לשמות שלו, לתכונות ולמעשים שלו, וכל היופי שבבריאה שלו מגיע ממנו.
32.אל-מגִ'יד: רב הפאר והתפארת. לו שייכים הגאווה, הכבוד, העוצמה, והשגב שבשמיים ובארץ.
33.אל-וַאלִי: השומר, הפטרון, העוזר. זה אשר משגיח על כל העניינים של הברואים שלו ומסדר הכול לפי רצונו. הוא המגן והעוזר של חביביו.
34.אל-חַמִיד: זה אשר ראוי לכל השבחים. הוא זה שראוי לשבחים בעבור שמותיו, תכונותיו ומעשיו. הוא זה אשר ראוי להודות לו גם בזמנים טובים וגם בזמנים הפחות הטובים. הוא זה אשר ראו לכך שתמיד יודו לו מפאת כבודם של תכונותיו.
35.אל-מַוְלַה: האדון, המלך, המאסטר, התומך והעוזר.
36.א-נַסִיר: זה אשר מעניק ניצחון למי שהוא רוצה. אף אחד לא יכול להביס את זה אשר לו הוא עוזר, ואף אחד לא יכול לעזור למי שהוא נוטש.
37.א-סַמִיע: זה אשר שומע הכל. השמיעה שלו מקיפה את כל מה שגלוי ואת כל מה שנסתר, והוא שומע כל דבר גם אם הוא רועש או שקט. הוא זה אשר עונה לאלה אשר קוראים לו.
38.אל-בּסַיר: זה אשר רואה הכל. הראייה שלו מקיפה את כל העולמות הנראים והבלתי נראים, את כל מה שנגלה ונסתר, כל מה שגדול או קטן.
39.א-שַהִיד: העד, המעיד. הוא זה אשר משגיח על הבריאה שלו. הוא מעיד על עצמו שאין אף אחד אשר ראוי לסגידה מלבדו, ושזה הוא אשר מקיים את כל הבריאה בצדק. הוא העד של המאמינים, של השליחים ושל המלאכים, והוא מעיד על כך שהאם כנים ואמתיים באמונה שלהם ובסגידה שלהם.
40.א-רַקִיבּ: זה אשר משגיח על המשרתים שלו ומונה את המעשים שלהם. אין אפילו מבט חטוף או מחשבה אחת אשר עוברת בלי שהוא יודע את זה.
41.א-רַפִיק: זה אשר מתנהג בחמלה וכבוד כלפי הברואים שלו. הוא, הנשגב והסבלני, ובאופן הדרגתי בורא ומסדר את הבריאה. הוא מתנהג אל המשרתים שלו באדיבות ובסלחנות, והוא לא מעמיס עליהם יותר ממה שהם יכולים לשאת. הוא הנשגב, אוהב את המשרתים שלו.
42.אל-קַרִיבּ: זה אשר קרוב לכולם באמצעות הידע והכוח שלו. הוא קרוב למאמינים שלו באמצעות האדיבות והרחמים שלו. עם כל זה, הוא עדיין מעל כס מלכותו ואינו מתערבב עם הבריאה שלו.
43.אל-מֻגִ'יב: זה אשר עונה בחכמה וידע לאלה לתפילות של אלה אשר קוראים לו.
44.אל-מֻקִיט: זה אשר יצר את האספקה והפרנסה ולקח אחריות להביא אותם לברואים שלו. הוא משמר את הפרנסה והמעשים של הברואים שלו ושומר שהם לא ידעכו.
45.אל-חַסִיב: זה אשר מספיק למאמינים שלו בכל הנושאים והתחומים שמדאיגים אותם בנוגע לעולם הזה והעולם הבא. המאמינים זוכים לתמיכה הכי גדולה שלו, והוא יקרא להם ולכולם לתת את הדין על המעשים בעולם הזה.
46.אל-מֻאְמין: הוא זה אשר מאשר את האמת של השליחים שלו ושל החסידים שלהם על ידי כך שהוא מעיד על כך שהם צודקים ואף מספק להם הוכחות לכך. כל הביטחון בעולם הזה ובעולם הבא הם ממנו. הוא יעניק ביטחון למאמינים וישמור עליהם מדיכוי, עונש, או אימה ביום הדין.
47.אל-מַנאן: זה אשר מעניק עוד ועוד לברואים שלו.
48.א-טַאיב: הטוב והטהור. זה אשר טהור וחופשי מכל חוסר שלמות ושגיאה. הוא מושלם בכל המובנים ועושה כל כך הרבה למען הברואים שלו. הוא מקבל מהמעשים שלהם רק את מה שטוב, מותר, ובאמת מוקדש רק לו.
49.א-שַאפִי: המרפא, זה אשר מעניק בריאות. הוא אשר מרפא את הלב ואת הגוף מכל מדווה. אין תרופה בידי משרתיו מלבד מה שהוא אפשר להם. הריפוי עצמו נמצא אך ורק אצלו.
50.אל-חַפיז: המגן, השומר, המשמר. זה הוא אשר שומר את המאמינים ואת המעשים שלהם מתוך האדיבות שלו. הוא משגיח על הברואים שלו ומגן עליהם באמצעות הכוח שלו.
51.אל-וַכיל: הנאמן, זה שאפשר לסמוך עליו, האמין. הוא לקח על עצמו את האחריות לסדר את כל העניינים של כל העולמות. הוא אחראי להביא את הבריאה שלו לכדי קיום ולספק לפרנס אותם. המאמינים נשענים עליו לפני כל דבר שהם עושים. הם מבקשים את עזרתו כשהם רוצים עושר, ומודים לו לאחר שהם מצליחים. והם מרוצים ממה שהוא נתן להם לאחר שהוא בחן אותם.
52.אל-ח'אלִק: זה אשר בורא. שם אשר מתאר את אללה כזה אשר בורא בשפע. הוא הנשגב אשר ממשיך לברוא עוד ועוד.
53.אל-ח'לאק: הבורא, זה אשר ברא את כל מה שנברא באופן כזה שמעולם לא נעשה קודם לכן.
54.אל-בַּרִי: זה אשר הביא לכדי קיום את כל מה שהוא רצה מתוך הבריאה שלו.
55.אל-מוּסַוִר: זה אשר עיצב את הבריאה שלו בדרך שבה הוא בחר, בהתאם לידע, לחכמה, ולרחמים שלו.
56.א-רַבּ: האדון, המאסטר. הוא זה אשר מעניק לברואים שלו מחסדו ומהשפע שלו. הוא הבורא של הכל, האדון של הכל, הריבון של הכל.
57.אל-עט'ים: העצום. הוא גדול יותר מכל דבר בפרט ומהכול ביחד, במהותו, בשמותיו ותכונותיו. זאת אחת הסיבות שכל הבריאה חייבת לשבח ולרומם אותו. הם חייבים לפאר את המצוות והאיסורים שלו.
58.אל-קַהִיר: הדומיננטי אשר לא ניתן לעמוד בפניו. הוא זה אשר הכניע את המשרתים שלו, שיעבד את הבריאה שלו, והוא מעל הכול. הוא זה אשר לא ניתן לעמוד בפניו, אשר אליו כולם פונים, ולפניו יושפלו כל המבטים.
59.אל-קאהִר: הכובש, המכניע. זה דומה לאל-קאהיר, אך במובן רחב יותר ובעצמה גדולה יותר.
60.אל-מוהַימִין: השומר, המשמר, אשר משגיח תמיד. הוא אשר מקיים את הכל, והוא זה אשר משגיח על הכל, משמר ומקיף את הכל.
61.אל-עזיז: הכל יכול. זה אשר כל האספקטים של הכוח והכבוד שייכים לו. הוא כל כך חזק ועצמתי שאין מישהו שיכול לגבור עליו, ושהוא לא צריך אף אחד, וששום דבר לא נע בלי הרשות שלו.
62.אל-גַ'בַּאר: זה הוא שרצונו מוגשם ומתממש. כל הבריאה נמצאת תחת כוחו, וכל הבריאה מתמסרת לגדולה שלו והולכת בעקבות החוקים שלו. הוא מרפא את הלב השבור, מעשיר את העני, הופך את הקושי לקל יותר, ומרפא את החולה.
63.אל-מֻתַכַּבּיר: העליון. הוא האדיר, והוא מעל ומעבר לכל פגם או אי שלמות, מעל ומעבר לכל הרוע והרודנות של משרתיו. הוא מכניע את משרתיו הגאים. הוא מתואר כישות העליונה, וכל מי שטוען להיות במקומו מוענש ונשבר.
64.אל-כַּבִּיר: האדיר. זה האדיר בהתחשב במהותו, תכונותיו ופעולותיו. אין שום דבר גדול יותר ממנו, וכל דבר אחר קטן יותר ממנו בגדולה ובנשגבות.
65.אל-חַאי: הצנוע. זה אשר צנוע באופן שראוי לו. הצניעות שלו היא צניעות של נדיבות, טוב ואצילות.
66.אל-חַי: החי. זה אשר חי לנצח. זה אשר יש לו חיים מתמשכים, ללא התחלה וללא סוף. כל סוגי החיים אשר מתקיימים, קיימים בזכות החיים שלו.
67.אל-קַיוּם: הקיים. זה אשר מקיים את עצמו ואת כולם. הוא מקיים הכל, ואינו זקוק לדבר מהבריאה שלו. הוא המקיים את כל מה שבשמיים ובארץ, וכולם צריכים אותו.
68.אל-וַרית': היורש של הכול. הוא האחד שממשיך להתקיים גם אחרי שהברואים מתכלים. הכול שב אליו לאחר שהזמן שלהם נגמר. כל מה שבידנו זה אשראי שישוב יום אחד לבעלים שלו: אללה.
69.א-דַיַאן: השליט, השולט. זה אשר כל הבריאה נכנעת ומתמסר לו. הוא מתגמל את המשרתים שלו בעבור המעשים שלהם. אם המעשים טובים, הוא מתגמל אותם ומכפיל את התגמול שלהם עוד ועוד. אם המעשים רעים, או שהוא מעניש אותם או שהוא סולח להם.
70.אל-מַלִכּ: המלך, הריבון. זה הוא אשר מכוון את כל ענייני היקום באמצעו הפקודות שלו, האיסורים שלו והכיבושים שלו. הוא מנהל את העניינים של הברואים שלו. לאף אחד אין זכות עליו או על השליטה והניהול שלו.