Republic Records
על המשמר (פירושונים)
יוניברסל ריפבליק רקורדס
יוניברסל ריפבליק
ג'ון רולינס
ג'ון אהרון רולינס (באנגלית: John Aaron Rawlins; 13 בפברואר 1831 – 6 בספטמבר 1869) היה קצין בצבא האיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית וחבר בקבינט של נשיא ארצות הברית יוליסס סימפסון גרנט. כמי שהיה איש סודו של גרנט במשך שנים, שימש רולינס כאיש מטהו במשך כל המלחמה, עלה עד דרגה ייצוגית של מייג'ור גנרל והיה מגינו הראשי של גרנט כנגד ההאשמות בשתיינות. כאשר נבחר גרנט לנשיאות, מונה רולינס למזכיר המלחמה של ארצות הברית.
רולינס היה אדם שבנה את עצמו ושהתגבר על רקע של משפחה ממעמד כלכלי ירוד, על חינוך לקוי ועל העדרו של אביו, שהיה מכור לשתייה, מחייו. לאחר שלמד משפטים, התקבל רולינס ב-1854 ללשכת עורכי הדין ופתח משרד לעריכת דין בגלינה, אילינוי. בפרוץ מלחמת האזרחים הוא היה חבר בפלג הצפוני של המפלגה הדמוקרטית. כנואם בולט, הוא נשא נאומים בולטים בעד שמירת שלמותו של האיחוד כאשר החלו מעשי האיבה ועד מהרה הוא היה לידיד קרוב של גרנט, תושב גלינה בעצמו, בוגר האקדמיה הצבאית של ארצות הברית, שלחם במלחמת ארצות הברית–מקסיקו ושירת בצבא במשך 11 שנים. רולינס שכנע את גרנט לגייס פלוגת מיליציית מתנדבים מקומית ולשלוח אותם לבירת המדינה, ספרינגפילד כך שהם יצטרפו לכוחות הפדרליים. לאחר שירות קצר במיליציה של אילינוי כקצין גיוס, הוצב גרנט מחדש בצבא ארצות הברית לשירות תחת גנרל ג'ון פרימונט, מפקד צבא האיחוד במערב ארצות הברית. רולינס עצמו התגייס גם הוא לצבא האיחוד ושירת בעיקר כקצין במטהו של גרנט. שלבי הקידום שלו היו קשורים להצלחותיו של גרנט בשדות הקרב וקידומו של גרנט במסגרת צבא האיחוד תחת מנהיגותו של הנשיא אברהם לינקולן. ב-1863 לקה רולינס בשחפת, אך המשיך לשרת במטהו של גרנט במהלך תקופת השיקום.
לאחר ניצחונו של גרנט בבחירות לנשיאות ב-1868 וכניסתו לכס הנשיאות במרץ 1869 הוא מינה את רולינס למזכיר המלחמה. תקופת כהונתו הקצרה של רולינס בתפקיד זה הייתה שנויה במחלוקת. הוא תמך בהתקוממות נגד השלטון הספרדי בקובה, הנהיג מדיניות אנטי-מורמונית בטריטוריית יוטה, וקיצץ בסמכויותיו של גנרל ויליאם שרמן, יורשו של גרנט בתפקיד הגנרל המפקד של צבא ארצות הברית. מחלת השחפת בה לקה המשיכה להחמיר ובספטמבר 1869, חמישה חודשים בלבד לאחר כניסתו לתפקיד, הוא נפטר. למעט ביוגרפיה אחת שנכתבה אודותיו ב-1916, "חייו של ג'ון א. רולינס" שכתב ג'יימס הריסון וילסון, לא ידוע רבות על חייו הקצרים של רולינס, בעוד שגרנט, ככל הנראה בשל רצונו להגן על שמו הטוב, כמעט ולא הזכיר את רולינס בספר זכרונותיו שפרסם ב-1885. עם מותו של רולינס חדלה התמיכה החזקה בקבינט לטובת עצמאותה של קובה והיא שבה לסדר היום רק בימי מלחמת ארצות הברית–ספרד ב-1898.
ראשית חייו.
ג'ון אהרן רולינס נולד ב-13 בפברואר 1831 באיסט גלינה שבאילינוי כילדם השני מתוך עשרה של ג'יימס דאוסון ולוביסה קולייר רולינס, שניהם ממוצא אירי-סקוטי שאבותיהם התיישבו במקור במחוז קאלפפר שבוירג'יניה. ג'יימס רולינס היה צאצא של רוברט רולינס שהתיישב במרילנד, והיה חוואי וכורה פחם במיזורי ובאילינוי.
ב-1849 היגר ג'יימס רולינס לקליפורניה במהלך הבהלה לזהב ונשאר שם שלוש שנים. בעת העדרו של אביו מהבית, היה ג'ון רולינס לאחראי העיקרי על אמו, אחותו וששת אחיו. דרכו של אביו כמחפש זהב לא צלחה וכאשר הוא שב לביתו הוא הקדיש את זמנו למשפחתו ולחוותו באי-רצון, בעוד שג'ון לקח על עצמו את האחריות כראש המשפחה. רולינס תלה את סגנון חייו חסר הדאגות של אביו וחוסר תשומת לבו למשפחתו בהרגלי השתייה הכבדים שלו. התנהגותו של אביו השפיעה על גישתו ועל חששו מפני אלכוהול והוא הפך למתנגד חריף לשתייה. לדברי ההיסטוריון ברוס קטון, התנזרותו של רולינס מאלכוהול נבעה מאמונתו שאם הוא יצרוך משקה אחד בלבד, הוא לא יהיה מסוגל לעצור.
ראשית חינוכו של רולינס היה דל. הוא ביקר בבתי ספר מקומיים באילינוי ובילה שנה וחצי בקולג' מאונט מוריס שבאילינוי. הוא משך את עין הציבור המקומי בהיותו "אדם שבנה את עצמו", בזכות תקופה של לימוד עצמי בה הוא השלים את המחסור שלו בחינוך פורמלי. לאחר מכן הוא למד משפטים במשרדו של איזק פ. סטיבנס מגלינה וב-1854 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין. רולינס פתח שותפות עם סטיבנס ובהמשך עם דייוויד שיאן, שהתלמד אצל רולינס עצמו. מבחינה פוליטית זיהה רולינס את עצמו כחבר המפלגה הדמוקרטית ותמך במסע הבחירות לנשיאות של סטיבן דאגלס.
נישואין, משפחה ובריאותו.
ב-5 ביוני 1856 נשא רולינס לאישה את אמילי סמית', בתו של היירם סמית' מגושן, ניו יורק. לזוג נולד בן אחד, ג'יימס, ושתי בנות, ג'ני ואמילי. באוגוסט 1861 הלכה אמילי רולינס לעולמה ממחלת השחפת, זמן קצר לאחר שרולינס החל את שירותו בצבא האיחוד. על פי ברוס קטון, מותה של אמילי הותיר את רולינס עם חשש שיבוא יום וגם הוא יאבד את חייו ממחלה זו. ב-23 בדצמבר 1863 הוא נישא בשנית למרי אמה הרלברט מדנברי, קונטיקט. בחורף אותה שנה פיתח רולינס שיעול כרוני שבהמשך אובחן כשחפת.
מלחמת האזרחים.
הנאום בגלינה.
לאחר קרב פורט סאמטר שהיה האירוע שהוביל לפרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית, קיימו תושבי גלינה אספה. הנואמים המרכזיים בה היו רולינס וחבר הקונגרס אליהוא וושבורן. רולינס הצהיר הצהרות ברורות עד האיחוד כשאמר: "הייתי דמוקרט כל ימי חיי, אך אין זו יותר שאלה פוליטית. זו פשוט שאלה על קיומה או אי קיומה של ארצנו. העדפתי כל פשרה מכובדת, אך ימי הפשרות חלפו. נותרה לנו רק מטרה אחת. אעמוד לצד דגלה של ארצנו ואפנה לאלוהי המלחמה".
קידומו בצבא האיחוד.
ב-1861 לקח רולינס חלק פעיל בארגונו של רגימנט הרגלים ה-45 של אילינוי, זאת בתגובה לקריאתו של הנשיא אברהם לינקולן לגיוסם של 75,000 מתנדבים, וגרנט לקח על עצמו לאמן את הרגימנט. עד מהרה מונה גרנט כמפקד רגימנט חיל הרגלים ה-21 של אילינוי וביקש מרולינס לשמש כשלישו האישי. רולינס נעתר לבקשה וב-30 באוגוסט הוא קיבל מינוי של קצין בדרגת קפטן בצבא הסדיר וכעוזר השליש הראשי לענייני המתנדבים. ב-14 בספטמבר התייצב רולינס במטהו של גרנט בקהיר, אילינוי. מכאן והלאה נותר רולינס לצדו של גרנט והיה הקצין בעל ההשפעה המרובה ביותר במטהו וכן יועצו וידידו הקרוב ביותר. כמו רוב הגברים בתחילת המלחמה, לא היה רולינס בעל הכשרה צבאית פורמלית. עם זאת הוא התאים מאוד לתפקידו. ככל שקודם גרנט בתפקיד ובדרגה, זכה גם רולינס לקידומים דומים, כולל ראש המטה של ארמיית טנסי וראש המטה של הדיוויזיה הצבאית של מיסיסיפי. הוא נודע בשל ירידתו לפרטים וכן כמי שמקפיד על כללי הפרוטוקול. ב-14 במאי 1862 קודם רולינס לדרגת מייג'ור וב-1 בנובמבר אותה שנה לדרגת לוטננט קולונל. זמן קצר לפני שהצטרף למטהו, דרש רולינס מגרנט, שהיה ידוע בשל בעיות השתייה שלו, שלא יגע במשקה עד תום המלחמה. הוא אסר על צריכת אלכוהול במטה מפקדתו של גרנט ושנה לאחר מכן הוא חתם בעצמו על התחייבות לא לצרוך אלכוהול. במהלך המלחמה הזדמן לרולינס לנזוף בגרנט לעיתים קרובות על התנהלות בלתי ראויה באופן שהפתיע את השומעים.
ב-11 באוגוסט 1863 קודם רולינס לדרגת בריגדיר גנרל בצבא המתנדבים. כאשר מונה גרנט לגנרל המפקד של צבא ארצות הברית, היה רולינס לראש מטהו. ב-24 בפברואר 1865 הוא קיבל דרגה ייצוגית של מייג'ור גנרל. ב-3 במרץ הוא קודם לדרגת בריגדיר גנרל בצבא הסדיר וב-9 באפריל לדרגת ייצוג של מייג'ור גנרל.
עתירתו לשיחרורו של שיאן.
בסתיו 1862 נעצר שותפו למשרד עורכי הדין של רולינס, דייוויד שיאן, שהיה מבקר גלוי לב של מדיניות המלחמה של לינקולן. הוא היה חבר המפלגה הדמוקרטית ובשל השעיית חוק הביאס קורפוס על ידי לינקולן ב-1861, פעלו יריביו הרפובליקנים של שיאן למעצרו ללא משפט במבצר לה פאייט שבניו יורק. רולינס נטל חופשה כדי לסייע לשיאן ועתר באופן אישי, הן בפני מזכיר המלחמה אדווין סטנטון והן בפני אליהוא וושבורן. בסופו של דבר שוחרר שיאן בדצמבר 1862.
שליחותו לוושינגטון בשם גרנט.
במהלך קיץ 1863 שיגר גרנט את רולינס לוושינגטון די. סי. כשליחו. באותה עת לא היה גרנט מוכר בחוגים הפוליטיים באופן יחסי, שכן הוא לחם הרחק מוושינגטון בזירה המערבית. קולינס הגיע לוושינגטון ב-30 ביולי וקיים שיחות עם הגנרל המפקד, הנרי האלק במחלקת המלחמה ועם עוזר קצין השלישות הראשי של הצבא, קולונל ג'. ס. קלטון. האלק קיבל את רולינס בלבביות ואמר לו שהוא מרוצה מאוד מניצחונו של גרנט ושהוא מגבה את תנאי הכניעה שנקבעו על ידי גרנט בויקסבורג, כולל שחרור בחנינה של 31,000 שבויי מלחמה של הקונפדרציה. לאחר מכן הגיע רולינס אל הבית הלבן ונפגש עם הנשיא לינקולן ועם חברי הקבינט שלו. הוא מסר לנשיא מכתב מגרנט בו הוא ביקש שהנשיא יקיים עם רולינס שיחה, כך שרולינס יוכל לעדכן אותו בתוצאות המוצלחות של מערכת ויקסבורג ועל הסיבות להענקת החנינה לשבויי הקונפדרציה. עוזר מזכיר המלחמה, צ'ארלס א. דנה ומזכיר הצי גדעון ולס חלקו לרולינס שבחים על אופיו החרוץ ועל תבונתו. דנה ציין שרולינס היה "אדם חרוץ ובעל מצפון". וולס ציין שהוא היה שבע רצון מ"התיאור הכנה, האינטליגנטי והמעניין של האנשים ושל המבצעים הצבאיים" של רולינס.
המכתב לגרנט במערכת צ'טנוגה.