באוקטובר 1945 מונה למפקד החזית המערבית בהודו. לאחר מחלוקת עם מונטגומרי בקשר לפירוק הכוחות במזרח הרחוק פרש מתפקיד זה ב-1948. אחרי פרישתו מהצבא הבריטי מילא שורה של תפקידים ציבוריים בעלי הקשר צבאי. ביולי 1971 מונה לאביר במסדר הדרדר, השני בחשיבותו בממלכה המאוחדת.
בנטוב
בן טוב
בן-טוב
פרדיננד השני, מלך אראגון
ריטר (תואר אצולה)
רִיטֶר (בגרמנית: Ritter - "אביר") הוא תואר אצולה במרחב הגרמני, האימפריה הרומית הקדושה ויורשותיה, פרוסיה, סכסוניה, בוואריה, לוקסמבורג, גרמניה, אוסטריה וכו'. באופן מסורתי ריטר מציין את הדרגה השנייה הנמוכה ביותר באצילות, הוא נמצא מעל התואר "אדלר" ומתחת לתואר "פרייהר" (ברון). תואר זה יכול להיחשב שווה פחות או יותר לתואר "אביר" או "ברונט".
כמו ברוב כינויי האצולה באזורים דוברי גרמנית, הדרגה עברה בדרך כלל בירושה ובדרך כלל שימשה יחד עם קידומת האצולה "פון" או "צו" לפני שם משפחה.
בכמה מדינות גרמניות, כמו בוואריה ווירטמברג, משלהי המאה ה-18, הוענק תואר "ריטר פון" ביחד עם הענקת עיטורי הצטיינות (כגון, העיטור הצבאי מקס יוסף), התואר האצולה הוענק רק לנתיני הממלכה ורק למשך חייהם, בלי אפשרות להוריש לצאצאים.
אהרן דמסקי
אהרן דֶמסקי (באנגלית: Aaron Demsky) (נולד ב-23 בדצמבר 1938) הוא חוקר ומרצה לתולדות ישראל, פרופסור בדימוס במחלקה לתולדות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן, חתן פרס ביאליק לשנת 2014.
כתב מאמרים על החינוך בישראל ועל מעמד הסופרים בעת העתיקה. בעיקר תרם תרומה להבנת תולדות האלפבית. בעקבות ידיעותיו בפליאוגרפיה ובבלשנות שמית, הוא פיתח גישה אינטגרטיבית לפענוח כתובות צפון שמיות.
מלבד התמחותו הכללית בחקר ההיסטוריה התרבותית של עם ישראל, תרם דמסקי רבות לחקר הכתיבה, הקריאה וידיעת הספר בישראל ובשכנותיה בתקופה העתיקה והִרבה לעסוק בגאוגרפיה היסטורית של ארץ ישראל וגנאלוגיה יהודית.
ב-1991 ייסד את "המפעל לחקר השם היהודי" במסגרת המחלקה לתולדות ישראל ויהדות זמננו באוניברסיטת בר-אילן, ובכך עיצב שדה מחקר רב-תחומי חדש במדעי היהדות - חקר אונומסטיקה יהודית.
ביוגרפיה.
אהרן דמסקי נולד בברוקלין ניו יורק, בשנת 1938. גדל והתחנך בארצות הברית. ועלה לישראל בשנת 1965. הוא מתגורר באפרת.
למד בארצות הברית מקרא, ספרות חז"ל והיסטוריה של עם ישראל, את עבודת הדוקטורט עשה באוניברסיטה העברית בירושלים, בהדרכתם של פרופ' בנימין מזר ופרופ' אברהם מלמט. לאחר מכן המשיך בלימודי המקרא, בשפות שמיות, בהיסטוריה של המזרח הקדום וכן בגאוגרפיה של ארץ ישראל.
ב-1968 הצטרף דמסקי לסגל ההוראה של אוניברסיטת בר-אילן ולימד בה עד פרישתו ב-2007.
מחקר.
דמסקי כתב מאמרים רבים על החינוך בישראל ועל מעמד הסופרים בעת העתיקה. בעיקר תרם תרומה להבנת תולדות האלפבית. בעקבות ידיעותיו בפליאוגרפיה ובבלשנות שמית, הוא פיתח גישה אינטגרטיבית לפענוח כתובות חיצוניות וכן התמנה להיות אפיגרפיסט (מפענח כתובות) בחפירות שונות.
בנוסף עסק דמסקי בהבהרת הסוגה המקראית של רשימות היחס הנמצאת בעיקר בספר דברי-הימים (פרקים א-ט). שיטתו מאירה על נושאים של החברה השבטית בישראל בימי המקרא, כגון שארות (חיתון, ירושה, גאולה) והפריסה הגאוגרפית הכפרית שבנחלות בני ישראל ובנוסף להבנת דרכי החשיבה של רושמי הרשימות האלה והמינוח הנקוט בידיהם.
תוך כדי מחקריו בגאוגרפיה היסטורית של ארץ ישראל, זיהה יישובים חדשים במפה המקראית.
מה שמייחד את המפעל המחקרי של דמסקי לגבי תקופת המקרא היא העובדה שדמסקי רואה את תולדות ישראל בתקופת המקרא לאור קורות המזרח הקדום ומפעיל את כישוריו להבנת המקורות ההיסטוריים אם במקרא ואם במקורות החיצוניים.
גישתו האינדוקטיבית בפרשנות טקסטים ספרותיים וחיצוניים כאחד, מבוססת על מידה גדולה של כבוד כלפי הטקסט בהבהרת פשוטו והמסר ההיסטורי הטמון בו. גישה זו מאפשרת לדמסקי שני מסלולי עיון עיקריים:
תחומים אלה ניתנים להשלמה מתוך גישה לחומר המשווה מתוך ובין תרבויות העמים השכנים כגון ממצרים, מסופוטמיה, כנען ויוון העתיקה. גישה זו מאפשרת להקנות תמונה מקיפה ומעמיקה יותר בנושא הנדון בפרט ומסקנות נאמנות יותר על ההתפתחות החברתית היסטורית בכלל.
פיטר גלב
פיטר גלב (באנגלית: Peter Gelb, נולד ב-1953 הוא מנהלן אמנויות אמריקאי-יהודי. מאז אוגוסט 2006 מכהן גלב כמנהל הכללי של מטרופוליטן אופרה בניו יורק.
קריירה.
פיטר גלב נולד לברברה וארתור גלב, סופר ועיתונאי בכיר בניו יורק טיימס. עוד בתקופת לימודיו התיכוניים החל הקשר של גלב עם המטרופוליטן, כסדרן. בגיל 17 החל גלב את הקריירה שלו בעולם המוזיקה הקלאסית כנער משרד אצל האמרגן סול יורוק.
גלב ניהל את הסיור של התזמורת הסימפונית של בוסטון לסין בשנת 1979, עם תום מהפכת התרבות. בשנת 1980 היה גלב למנהל העסקים של ולדימיר הורוביץ. גלב סייע לפסנתרן לחדש את קריירת ההופעות שלו וארגן את שיבתו ההיסטורית לרוסיה בשנת 1986. גלב שיתף פעולה עם ממשלת סין בהכנת ביצוע הבכורה של "סימפוניית 1997" מאת טאן דון עם יו-יו מה, בטקס ההעברה של הונג קונג לסין.
ב-1982 ייסד גלב את CAMI וידאו, מחלקה של מינהל אמני קולומביה, ועמד בראשה. במסגרת זו כיהן כמפיק בפועל של "המטרופוליטן אופרה מציגה", סדרה של שידורי אופרה טלוויזיוניים של האופרה המטרופוליטנית, במשך שש שנים. גלב הפיק 25 הפקות לטלוויזיה בשביל המטרופוליטן, בהן שידור טלוויזיה של מחזור הטבעת המלא של ריכרד וגנר, בניצוח ג'יימס לוויין. בתקופת עבודתו ב-CAMI, הפיק גלב ולעיתים ביים יותר מ-50 תוכניות לטלוויזיה, שבהן השתתפו אמנים כמו הרברט פון קאראיין ומסטיסלב רוסטרופוביץ'.
ב-1992 הפיק גלב הן את הגרסה הבימתית והן הקולנועית של הפקת האופרה הראשונה של ג'ולי טיימור, "אדיפוס רקס", לפסטיבל סאיטו קיינן של סייג'י אוזאווה. עוד לפסטיבל יפני זה, הזמין אוזאווה ב-1994 הצגת אופרה מוקדמת של רובר לפאז', "קללת פאוסט". גרסה מחודשת של הפקה זו הוצגה לאחר מכן במטרופוליטן בעונת 2008–2009.
סוני קלאסיקל רקורדס.
משנת 1995 עד שהצטרף למטרופוליטן, כיהן גלב כנשיא סוני קלאסיקל רקורדס. האסטרטגיה של גלב הייתה שימת דגש על מוזיקת כלאיים על פני רפרטואר מיינסטרים קלאסי. דוגמאות לכך כוללות את יו-יו מה, שאותו עודד להקליט אמריקנה, שתכלול אלבום עם הכנר והמלחין מארק או'קונור ונגן הקונטרבס והמלחין אדגר מאייר, "ואלס אפאלאצ'יה"; מלחין המוזיקה האלקטרונית ונגליס, שהקליט את הסימפוניה הכוראלית "מיתודאה"; ושרלוט צ'רץ', אמנית פופ שהחלה את הקריירה שלה כזמרת קלאסית.
גלב הרחיב את מוקד מיזמי ההקלטה וכלל בהם מוזיקה לסרטים, בהם המוזיקה זוכת הפרסים לנמר, דרקון מאת טאן דון, הכינור האדום מאת ג'ון קוריליאנו, וטיטאניק, מאת ג'יימס הורנר, ובה בשעה שימר את מסורת החברה להקליט מחזות זמר של ברודוויי ולטפח קטלוג של יצירות קלאסיות. עוד יוזמה של גלב הייתה הזמנת מוזיקה חדשה לקלאסיקל.
מחלוקת.
בתקשורת הניו יורקית נמתחה לעיתים ביקורת על גלב בקשר לניהול המטרופוליטן אופרה. ב-2014 התעוררה מחלוקת נוספת לאחר שבית האופרה הפיק את האופרה "המוות של קלינגהופר", העוסקת ברציחתו של ליאון קלינגהופר על האקילה לאורו. כבר בהפקות קודמות של אופרה זו נטען על ידי חלק מהמבקרים כי היא נגועה באנטישמיות והעלתה המחודשת גררה גל של ביקורות. בתגובה לביקורת, ביטל גלב שידורים בינלאומיים שתוכננו לביצוע האופרה אך סירב לבטל את ההופעות החיות המתוכננות לאוקטובר ולנובמבר 2014.
מפולת השלגים ברכס האנאפורנה בנפאל (2014)
דיזלפאנק
דיזלפאנק (באנגלית Dieselpunk) הוא תת-סוגה של מדע בדיוני שמציגה עולם המבוסס על טכנולוגיות של שנות ה-20 עד שנות ה-50 של המאה העשרים (מאחרי מלחמת העולם ה-1 ועד אחרי מלחמת העולם ה-2).
בנוסף, דיזלפאנק מהווה תת-תרבות שמשלבת אסתטיקה של התקופה עם רעיונות פוסט-מודרניסטיים.
מקורות של דיזלפאנק.
השם "דיזלפאנק" הומצא ב-2001 על ידי לואיס פולאק (Lewis Pollak), מעצב המשחק "ילדי השמש" (). השם הוא נגזרת של סייברפאנק שגם הוא תת-סוגה בספרות המדע בדיוני. דיזלפאנק מייצג את תקופת הזמן שבין מלחמות העולם ועד שנות ה-50, כאשר תחבורה מבוססת על דיזל הייתה במרכז הטכנולוגיה של תרבות המערב. הסיומת "פאנק" צורפה לשם כדי לייצג את טבע התרבות החילופית של הז'אנר בכל הקשור להתנגדותה של אסתטיקה עכשווית. המונח מתייחס גם לשם השובב שניתן לנגזרת דומה של סייברפאנק, סטימפאנק שבמוקד שלה נמצאת התקופה הוויקטוריאנית.
אלבאסאן
ניהול תנועות
ניהול תנועות (באנגלית: Transaction processing) הוא עיבוד ממוחשב המחולק ליחידות לוגיות של פעולות הנקראות: תנועות (באנגלית: Transactions). לרוב מבוצע ניהול תנועות באופן מקוון. ניהול תנועות מבוצע באמצעות תוכנה ייעודית הנקראת: מוניטור ניהול טרנזקציות (באנגלית: Transaction Processing Monitor). תנועה (טרנזקציה) היא יחידת עיבוד לוגית בעלת משמעות עסקית, למשל: ביצוע פעולה בחשבון בנק, שחרור מטען סחורות מהמכס, הזמנת ספר מחנות ספרים וכדומה. כל טרנזקציה היא יחידה שלמה המתבצעת במלואה או אינה מתבצעת כלל.
תיאור.
ניהול תנועות מבוסס על תשתיות תוכנה ותשתיות חומרה ועל יישום מחשב. תשתיות תוכנה חשובות במיוחד בעיבוד תנועות הם מוניטורי טרנזקציות ומסדי נתונים. יישום המחשב מורכב מרכיבי תוכנה שכל אחד מהם מטפל בתנועה. מוניטור הטרנזקציות מספק מסגרת כוללת לניהול התנועות.