האי נכבש בידי דריווש הראשון במאה ה-6 לפנה"ס, אך מילטיאדס הצעיר שליט גליפולי כבש אותו מידיו בשנת 510 לפנה"ס, והאי בא תחת שליטתה של אתונה העתיקה עד שמוקדון השתלטה עליו. הרומאים שוב מסרו את האי לשליטת אתונה בשנת 166 לפנה"ס אך 20 שנה לאחר מכן הוא היה יחד עם יוון כולה לפרובינקיה רומית. כשהאימפריה הרומית נחלקה לשתיים, היה למנוס לחלק מהאימפריה הביזנטית וב-1657 נכבש בידי העות'מאנים. לאחר מלחמת הבלקן הראשונה ב-1912 היה האי לחלק מיוון, ושימש כבסיס לניסיונות הבריטים לכבוש את חצי האי גליפולי ואת מצר הדרדנלים במלחמת העולם הראשונה. ב-30 באוקטובר 1918, נחתמה הפסקת האש של מודרוס (טורקית Mondros Mütarekesi) בנמל מודרוס באי, וזו סיימה את חלקה של האימפריה העות'מאנית במלחמה.
עד לשנת 2011, למנוס השתייכה מנהלית למחוז משנה לסבוס, שכלל מלבד למנוס ואגיוס אפסטריוס, גם את האי לסבוס. בעקבות הרפורמות המנהליות של שנה זאת, החלוקה הישנה למחוזות משנה בוטלה, ומחוז המשנה הישן חולק לשתי יחידות אזוריות נפרדות.
קתוליקון
קתוליקון (ביוונית: Kαθολικόν) הוא הכנסייה הראשית במנזר נוצרי אורתודוקסי. מקורות ביזנטיים כינו את הקתוליקון בעבר בכינויים "נאוס" (Nαός) או "אקלזיה" (Εκκλησία).
הקתוליקון ניצב בדרך כלל במרכזו של המנזר, ומאחר שלפי המסורת, התפילה לא יכולה הייתה להיערך בו יותר מפעם אחת ביום, הוקמו במנזרים כנסיות משניות וקפלות, והקתוליקון זכה למעמדו הבכיר.
לימנוס
שדרות רוסתוולי
שדרות רוסתוולי (בגאורגית: რუსთაველის გამზირი, רוּסתַווֶליס גאמזירי) או בשמה הקודם שדרות גולובאני היא השדרה המרכזית של בירת גאורגיה, טביליסי.
השדרה נקראת על שמו של המשורר הגאורגי מימי הביניים שותא רוסתוולי. השדרה מתחילה בכיכר החירות ונמשכת לאורך 1.5 ק"מ, במקביל לנהר הקורה, לפני שהיא הופכת לרחוב קוסטבה (ע"ש מרב קוסטבה). המטרו של טביליסי עובר לאורך הרחוב.
היסטוריה.
השדרה נקראה במקור "רחוב ארמון הממשלה" (סאסאחלֶה כּוּצ'ה). במאה התשע עשרה, בתקופת שלטון האימפריה הרוסית, הייתה טביליסי מרכז פלך טביליסי, וארמון הנציב העליון של מלכות המשנה של הקווקז מוקם בשדרה. בשנת 1841 שונה שם הרחוב לשדרת גולובאני.
תחת שלטונו של הנציב, מיכאיל סיומונביץ' וורונצוב, בשנת 1848 הפכה השדרה לשדירת התהילה, ניטעו עצים משני צידי השדרה. בשנת 1854, בנה הנסיך ג. מוחרן-בטוני את ארמונו בשדרה.
בשנת 1989 התאספו עשרות אלפי גאורגים בחזית בנין הממשלה הגאורגית (אז גאורגיה הסובייטית). בפעולות שנקטו על ידי השלטונות הסובייטים נהרגו רבים בטרגדיה של 9 באפריל.
בהפגנות האופוזיציה, מול בנין הממשלה, שהחלו ב-2 בנובמבר 2007 השתתפו, על פי ההערכות, כ-100 אלף איש. בסופו של דבר, נאלץ נשיא גאורגיה, מיכאיל סאקשווילי, להודיע על הקדמת הבחירות.
מבנים בולטים.
השדרה נחשבת לשדרה הראשית של טביליסי כיוון מהרבה ממשלתיים, תרבותיים ועסקיים ממוקמים ברחוב או בסמוך. בין הבניינים המצויים בשדרה:
שדרות גולובאני
רוסתווליס גמזירי
רוסתווליס גאמזירי
יאצק
טולה (מחוז)
מחוז טולה (ברוסית: Тульская область - טולסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח המחוז הפדרלי המרכזי.
המחוז הוקם ב-26 בספטמבר 1937. כ-13% משטח המחוז מכוסה ביערות.
היחידות האדמיניסטרטיביות העיקריות במחוז טולה הן 22 נפות מוניציפליות ושני אזורים עירוניים. המחוז סבל קשות מאסון צ'רנוביל. עד היום, חלק משטחי המחוז אינם מתאימים לעיבוד חקלאי.
היסטוריה.
התיישבות רוסית באזור ידועה מהמאה ה-7. בימי הביניים השטח היה חלק מנסיכויות רוסיות שונות ובחלקו היה שייך לליטא. בשנת 1380 התרחש בשטח המחוז קרב קוליקובו שמסמן את תחילת שחרור רוסיה משליטת המונגולים. בשנת 1503 השטח סופח לנסיכות מוסקבה.
במאה ה-16-17 הגבול הדרומי של רוסיה עבר בשטחי המחוז והוקמו בו מבצרים רבים.
בשנת 1703 הוקמו במחוז מפעלי נשק ותעשיית הנשק היא התעשייה המרכזית במחוז גם היום.
דמוגרפיה.
כ-76% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה - טולה מתגוררים כ-500 אלף תושבים.
הרוסים מהווים כ-95% מאוכלוסיית המחוז. בנוסף לכך, האוקראינים מהווים כ-1.0% מהאוכלוסייה.
כלכלה.
המחוז מתאפיין בתעשייה מפותחת, ובמיוחד תעשייה ביטחונית, כימית, פלדה וכו'.
בשטח המחוז קיימים מספר אתרי תיירות, ביניהם מקום התרחשותו של קרב קוליקובו ויאסניה פוליאנה - מקום מגוריו של לב טולסטוי.
בשנת 2019 החל ייצור מכוניות במפעל של החומה הגדולה מוטורס שצויה להגיע לייצור של 150 אלף מכוניות בשנה.
סיד טנטאווי
חזית האוקיינוס השקט
גנייזנאו
טבר (מחוז)
מחוז טבר (ברוסית: Тверская область, בתעתיק: טברסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי המרכזי.
המחוז הוקם ב-29 בינואר 1935. מבחינה אדמיניסטרטיבית המחוז מחולק ל-36 אזורים מוניציפליים ו-12 אזורים עירוניים. בשטח המחוז עוברים הנהרות וולגה ודווינה המערבית. כ-53% משטח המחוז מכוסה ביערות.
דמוגרפיה.
כ-77% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה - טבר מתגוררים כ-405 אלף תושבים.
המחוז מתאפיין בקיטון אוכלוסייה - כך בשנת 1977 התגוררו בו מעל 1.7 מיליון תושבים. הרוסים מהווים כ-93% מאוכלוסיית המחוז. בנוסף לכך, ניתן לציין אוקראינים (כ-1.2%) וארמנים (כ-0.7%).
היסטוריה.
במאה ה-12 השטח היה בסיס מנסיכות טבר העצמאית. במשך כמה מאות שנים היה התמודדות בין נסיכי טבר לנסיכי מוסקבה על המרכזיות באיחוד שטחי הרוסים בנסיכות אחד. בסוף המאה ה-15 נסיכות טבר סופחה לנסיכות מוסקבה.
כלכלה.
המחוז מתאפיין בתעשייה וחקלאות מפותחים. בשטח המחוז הוקמה תחנת כוח גרעינית.
אברהם גולדברג
טיומן (מחוז)
מחוז טיומן (ברוסית: Тюменская область, בתעתיק: טיומנסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי של אורל.
המחוז הוקם ב-14 באוגוסט 1944. בשטח המחוז כלולים 2 אזורים אוטונומיים: המחוז האוטונומי של ימלו-ננץ והמחוז האוטונומי חנטי ומנסי (אוגרה).
המחוז משתרע על שטחי המישור המערב סיבירי ולמעשה מחלק את שטח רוסיה ל-2 חלקים: מערבה נמצא אורל וחלק האירופי, מזרחה נמצא סיביר והמזרח הרחוק.
בכ-90% מהשטח משתרע אקלים צפוני קיצוני במיוחד. רוב השטח מכוסה ביערות. הנהרות הגדולים אוב ואירטיש חשובים מאוד לצורכי תחבורה.
דמוגרפיה.
כ-80% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה - טיומן מתגוררים מעל 500 אלף תושבים.
המחוז מתאפיין באוכלוסייה מגוונת - הרוסים מהווים רק 73% מאוכלוסיית האזור, הטטרים (7.3%), אוקראינים (4.9%), בשקירים (1.4%), עמי צפון שונים כ-1%.
כלכלה.
בשטח המחוז נמצאים שדות נפט וגז טבעי העיקריים של רוסיה. בהתאם לכך קיימת תעשייה מפותחת הקשורה עם הפקה ועיבוד נפט וגז.
לאור תנאי האקלים הקשים, חקלאות נמצאת בקשיים רבים.
דבי ונולי
דבי ונולי היה צמד קומי ישראלי המורכב מהסטנדאפיסטיות דבי קליידר ונולי עומר. הצמד פעל בין השנים 1987 עד 1997.
לאורך שנות פעילותן העלו השתיים שלושה מופעי בידור ברחבי ישראל להם כתבו את הטקסטים בעצמן: "כזה כאילו", "למה מי למה מה" ו"דבי ונולי 3". המופעים שילבו סטנד-אפ ומערכונים.
בתחילת שנות התשעים הגישו את פינת הסטנד-אפ "מקום בעמידה", במסגרת התוכנית "זהו זה!" בטלוויזיה החינוכית.
הצמד התפרק באופן רשמי ב-1997, לאחר שדבי עזבה את ישראל לתקופה של חמש שנים.
נולי עומר
נעה (נולי) עומר (נולדה ב-8 בינואר 1960) היא שחקנית, קומיקאית ואמנית רב תחומית.
ביוגרפיה.
בתם של ציפורה ושל המשורר ע. הלל.
ב-1982 החלה ללמוד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב וקיבלה מלגת הצטיינות.
פריצתה הראשונה לתודעת הקהל הייתה במסגרת הצמד הקומי "דבי ונולי". הצמד פעל בשנים 1987–1997 בשלושה מופעי בידור אשר שילבו קטעי סטנד-אפ ומערכונים.
תיאטרון.
ב-1986 שיחקה בהצגה "כולם היו בני חוץ מנעמי" של תיאטרון בית לסין. ב-1987 בהצגה "מושל יריחו", של תיאטרון הסימטה, ובאותה שנה ב"האזרח מעבר לכל חשד", של תיאטרון נווה צדק.
ב-1997 שיחקה בהצגה "האבא של החתן" של תיאטרון הקאמרי. ב-1998 שיחקה ב"במילא", של תיאטרון קצר בצוותא, לה גם כתבה את המוזיקה.
ב-2002 שיחקה ב"גוד", של תיאטרון הרצליה. ב-2007 שיחקה ב"אבירות מתעלפות", של תיאטרון קרוב, אותה גם כתבה.
סרטים וטלוויזיה.
בשנת 1989 כיכבה בסרט מתיחות "על הפנים", לצד דבי קליידר חברתה לצמד "דבי ונולי".
בשנת 1990 השתתפה בסרט "סיפורי תל אביב".
בשנת 1998 שיחקה בסרט "באזז".
ב-2002 שיחקה בדרמות הטלוויזיה "שתי דקות מפרדיס", וב"מה אכפת לציפור". ב-2006 השתתפה בסרט "חיי האהבה". ב-2013 שיחקה ב"פרחים מרציפן". ב-2018 השתתפה בסדרה "שלטון הצללים". ב-2019 השתתפה בסדרה "מתיר עגונות". ב-2020 השתתפה בסדרה "קיבוצניקים".
כתיבה.
ב-1999 פרסמה בשם "הקוף שהתאהב בתרנגולת" בהוצאת כרמל. בין 2002 ל-2018 הוציאה שירה וסיפורת אשר התפרסמו ב"מאזניים", "גג", "מגזין A5", "עיתון 77" ו"המוסך". ב-2003 כתבה טור שבועי באתר נענע תחת השם "תמנע המניאקית". באותה שנה כתבה גם טור אישי במגזין "נשים". ב-2006 כתבה את רומן הרשת "יקירנט", עם יעל ישראל. ב-2009 הוציאה את "הקפריזה והזוגוש", מילון קומי, בהוצאת הקיבוץ המאוחד. ב-2014 הוציאה את ספר הילדים "וואו", בהוצאת קיבוץ המאוחד.
הופעות יחיד ותערוכות.
יצרה וביצעה שני מופעי יחיד: ב-2000 את "מתה לחיות 2", וב-2011, את "מופרע קומי", שכלל הלחנה ונגינת שירים בפסנתר.
מציגה בתערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות החל משנת 1998.
הייתה נשואה לשחקן שאול מזרחי ובשנת 1994 השניים התגרשו. להם בן אחד.
אוליאנובסק (מחוז)