האזור הוא מקום מפגשם של מספר לוחות טקטוניים ולכן הפעילות הגעשית בו רבה. הוא נמצא על טבעת האש של האוקיינוס השקט. מלבד חלקו המערבי של ניו גינאה נכללים במדינה זו גם האיים בריטניה החדשה, אירלנד החדשה, בוגנוויל ועוד. לפני כ-7,000 שנה היה האי מחובר בדרומו לכף יורק באוסטרליה.
קלדרת רבאול (Rabaul) הוא מתחם הרי געש (קלדרה) גדול ופעיל במזרח האי בריטניה החדשה, השייך לפפואה גינאה החדשה. במתחם זה נמצאים כמה לועות געשיים רדומים, וכן הר הגעש טבורבור המתפרץ לעיתים תכופות. שתי התפרצויות געשיות שאירעו במהלך המאה ה-20 בלועות אלה גרמו למאות הרוגים ולהרס ניכר לעיירה רבאול הסמוכה.
חלוקה אדמיניסטרטיבית.
מבחינה מנהלית, פפואה גינאה החדשה מחולקת ל-20 מחוזות אשר מחולקים לנפות. מקובל לאגד את המחוזות ל-4 אזורים.
דמוגרפיה.
בפפואה קיים המגוון הלשוני הגדול ביותר מכל מדינות העולם. אוכלוסייתה - כ-8.8 מיליון נכון לתחילת 2020 - דוברת לא פחות מ-820 שפות שונות; רובן מדוברות בפי כמה אלפי אנשים בלבד, וחלקן כמעט ונכחדות. כמחצית משתייכת למשפחת השפות האוסטרונזיות (הכוללת בסך-הכל 1,268 שפות), וכמחצית משפות המדינה מסווגות כשפות פפואניות (אף על פי שלא מדובר במשפחת שפות בעלות מוצא משותף, אלא בסיווג לשפות האי שאינן אוסטרונזיות או אוסטרליות). השפה האוסטרונזית הארי מוטו ("Hari Motu") משמשת כשפה רשמית, אף על פי שרק מעטים דוברים אותה כשפת אם. שפה נוספת, טוק פיסין ("Tok Pisin", שיבוש של אנגלית: Talk Pidgin), משמשת אף היא כשפה רשמית; זוהי קריאולית: אנגלית בגרסה מקומית. האנגלית עצמה משמשת כשפה רשמית שלישית, וכ-50,000 איש דוברים אותה כשפת אם.
שיעור יודעי הקרוא וכתוב נע בין 30% ו-40% אחוז.
כ-80% מתושבי פפואה הם פפואנים, וכ-20% - מלנזים. בנוסף קיימים מיעוטים קטנים של סינים, פיליפינים והודים.
במפקד אוכלוסין שנערך בשנת 2011, נמצא ש-70% מהאוכלוסייה הם נוצרים פרוטסטנטים, בעיקר לותרנים. 25% הם נוצרים רומים-קתולים ו-5% אינם נוצרים, רובם משתייכים לאמונות פגאניות מקומיות. בנוסף, חיים במדינה כ-2000 מוסלמים סונים.
ישנם אזורים מיוערים נרחבים במדינה שלא נחקרו היטב עד היום על ידי מדענים ואנתרופולוגים. בחלק מהאזורים הללו מתגוררים שבטים מבודדים פרימיטיביים במיוחד (ההערכה היא שישנם 44 שבטים כאלו במדינה) אשר להם קשר מועט מאוד עם הרשויות המקומיות.
קובלאי
המפרץ הסרוני
המפרץ הסרוני או מפרץ איגינה הוא שמו של מפרץ בדרום יוון המפריד בין חצי האי פלופונסוס לחצי האי אטיקה.
המפרץ ואייו מאוחדים לפעמים עם מפרץ ארגוליס בשם המפרץ הארגו-סרוני, והאיים שבתוך כל מפרץ ובין שני המפרצים מכונים האיים הארגו-סרונים.
גבולותיו הם; בצפון מצר קורינתוס, בצפון מזרח חצי האי אטיקה, במזרח ובדרום הים האגאי (שהמפרץ הסרוני מהווה שלוחה שלו) ובמערב הפלופונסוס.
על רוב קווי המפגש של המפרץ עם היבשה נוצרו חופים מתונים, כאשר באזורו הצפון מזרחי ישנו ריכוז גבוה של קו חוף שבור ומצוקי. מספר מפרצונים יוצאים מתוך המפרץ הסרוני לתוך אטיקה, מצר קורינתוס וחופי ארגוליס. תעלת קורינתוס מחברת בינו לבין מפרץ קורינתוס.
המפרץ מרכז אליו את רוב המים מחופיו, מאגני הניקוז של אטיקה האתונאית, מפרץ מגארה ומשני נהרות בשם "קאפיסוס" שנשפכים אליו.
המפרץ מכיל בתוכו מספר איים, המכונים האיים הסרוניים שהחשובים בהם הם איגינה, סלמיס ופורוס.
ב-4 בינואר 2005 בשעה 16:00 לפי שעון מקומי, חלה רעידת אדמה בדרגה של 4.9 בסולם ריכטר במפרץ הסרוני. הרעידה טלטלה את איגינה ואת העיר נַאפְפְּלִיוֹ והשפעותיה הורגשו עד לקלמטה שבמסניה.
מפרץ איגינה
טבח בוסטון
טבח בוסטון (באנגלית: Boston Massacre) הוא הכינוי שניתן לאירועי יום שני, 5 במרץ 1770, שהיו לאחד מהאירועים שבישרו את מלחמת העצמאות של ארצות הברית. המתח בין המתיישבים לבין כוחות הצבא הבריטי בבוסטון הגיעו לשיא כאשר חיילים ירו לעבר מפגינים.
שוליה צעיר בשם אדוארד גריש ניגש לקצין בריטי בליל ה-5 במרץ ברחוב קינג כדי לקבל תשלום שהגיע למעבידו. כשהוויכוח עלה לטונים גבוהים, עזב שומר בריטי בשם טוראי וויט את משמרתו מחוץ לבית המכס והכה בנער באלה. גריש שנפגע חזר אחר כך עם קבוצה של נערים שהטילו לעבר וויט כדורי שלג, קרח ופסולת.
ההמולה הזעיקה את הקצין התורן, קפטן תומאס פרסטון, שבא לסייע לטוראי וויט יחד עם רב-טוראי ושמונה חיילים נוספים. מנגד, הלך וגדל קהל המפגינים והם המשיכו להטיל חפצים לעבר החיילים הבריטים. כשהתקרבו הניצים זה לזה, פתחו החיילים הבריטים באש. מהירי נהרגו חמישה אמריקאים, בהם קריספוס אטוקס , אדם שחור שנחשב להרוג הראשון של המהפכה האמריקאית (אם כי עדויות מאוחרות יותר סותרות קביעה זו). שישה אנשים נוספים נפצעו מהירי.
האירוע תועד על ידי החרט פול רוויר שגר בסמוך. בתחריט ישנן מספר טעויות עובדתיות: האירוע לא היה מטווח כל כך קרוב, בתמונה אין שלג, קריספוס אטוקס מופיע בכלל כאדם לבן, והמפקד הבריטי עומד מאחורי חייליו. באופן אירוני משהו, בשלט המתנוסס על בית המכס כתוב "Butcher's Hall" - "אולם הקצב". כריסטיאן רמיק, שצבע את התחריט, הוסיף וטעה בכך שצבע אותו כאילו האירוע התרחש בשעות היום תחת שמים כחולים ובהירים (אם כי סהר מופיע בו).
המשפט שנערך לאחר ה"טבח" נערך בבית דין אזרחי עם חבר מושבעים מקרב המתיישבים, כשג'ון אדמס, בצעד לא פופולרי בקרב המתיישבים, שימש כפרקליטם של הנאשמים. שישה חיילים זוכו בידי חבר המושבעים, ושניים, אלו שהוכח שירו הישר לתוך ההמון, הורשעו בהריגה ונידונו לקיעקוע של האות "M" (מהמילה Murder) על פרק האצבע ולגירוש חזרה לבריטניה. הקצין, קפטן פרסטון, זוכה, שכן חבר המושבעים לא הצליח להכריע בשאלה האם הורה לחייליו לפתוח באש. החלטות חבר המושבעים משקפות את דעתם שהמפגינים התגרו בחיילים שהיו נתונים בסכנה, אך הזדרזו יתר על המידה להשתמש בנשקם. ארבעה אזרחים בריטים שהיו במקום והואשמו בהשתתפות בירי, זוכו עקב חוסר ראיות.
סמואל אדמס כינה את האירוע "טבח בוסטון" והשתמש בו למטרות תעמולה. הוא טען שהחשיבות לא נעוצה במספר ההרוגים, אלא במעורבותם של אמריקאים מן השורה באירוע מהפכני חשוב. לאחר לוויות חמשת ההרוגים, שהייתה האירוע הגדול ביותר בתולדות צפון אמריקה עד אז, התכנסו תושבי בוסטון בכנסייה הדרומית הישנה ("Old South Church") ותבעו את סילוק החיילים הבריטים מהעיר.
המקום בו אירע הטבח הוא אחד מהאתרים במסלול התיירות שביל החירות. בנוסף הוקמה מצבת זיכרון לקרבנות בפארק בוסטון קומון.
חובסגול
חובסגול (במונגולית: Хөвсгөл аймаг) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. האיימאג ממוקם בצפון המדינה ובירתו היא מורון. ב-19 בדצמבר 2001, נרשם בעיר טוסונטסנגל במחוז לחץ אטמוספירי של 1085.6, הגבוה ביותר שנרשם אי פעם.
המחוז מאוכלס בקבוצות אתניות רבות ומהווה את מרכזם של אנשי הצאטאן (אנשי 'איל ההרים').
ישנם כמעט כ-400 נהרות קטנים וגדולים בשטח האזור ומספר גדול של מעיינות חמים וקרים.
באזור מגוון גדול של בעלי חיים נדירים: אייל ההרים, דישון, יעל, דוב חום, זאב ועוד.
ישנם כשלוש מאות אגמים קטנים וגדולים בשטח המחוז, הגדול שבהם הוא אגם חובסגול הנקרא גם The Dark Blue Pearl. האגם מפורסם במימיו הצלולים ובצוקים תלולים המתנשאים מצדדיו המזרחי והמערבי.
אורחון (מחוז)
אורחון (במונגולית: Орхон аймаг) הוא הקטן מבין 21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. האיימאג ממוקם בצפון המדינה ובירתו היא ארדנט, העיר השנייה בגודלה במדינה. רוב תושבי המחוז, כ-64 אלף, חיים בעיר הבירה.
75.37 קמ"ר משטחו של העמק הוכרזו בשנת 2004 כאתר מורשת עולמית. האזור המוכרז משתרע משני צידיו של נהר האורחון וכולל מספר אתרים ארכאולוגיים המתוארכים למאה ה-6, וכן את בירתו של ג'ינגיס חאן בחרחורין מהמאה ה-13 וה-14.
ג'נטו
המתת חסד
המתת חסד (בלועזית: אאותנסיה, אותנסיה או בהיגוי אנגלי "איתנזיה" Euthanasia, "מיתה טובה") פירושה המתת אדם או בעל חיים מתוך מטרה להיטיב עמו כאשר הוא סובל ממחלה סופנית.
ברפואה קיים ויכוח סוער על השימוש בהמתות חסד כדי לזרז את קיצם של חולים סופניים ולגרום למותם, כדי לקצר את תקופת סבלם, הנושא מהווה אחת מנקודות המחלוקת המרכזיות באתיקה הרפואית. לצד המתת החסד האקטיבית (פעילה) קיים סוג נוסף של המתת חסד שבו נעשה שימוש נרחב ברפואה והוא המתת חסד פסיבית (סבילה) - הימנעות מטיפולים מאריכי חיים במקרים שבהם לא ישנו את מצבו של החולה הסופני, אם הוא סובל או נטול הכרה. בנוסף יש להבחין בין המתה רצונית, כאשר אדם דורש אותה בעצמו, לבין המתה של חולה המצוי במצב של חוסר הכרה. במקרה אחרון המתה מבוצעת על בסיס אישור קרובי משפחה, אפוטרופוס או כדומה.
טיעונים מוסריים מנוגדים עולים בדיון על המתת החסד. מצדדיה מדגישים את זכותו של אדם על גופו ואת זכותו של אדם שלא לסבול ואת זכותו לבכר מוות על חיים נטולי כבוד. המתנגדים מטעימים את קדושת החיים ובראש ובראשונה מזהירים מפני סכנת המדרון החלקלק – מתן היתר לקיפוד חיים, אף בנסיבות קיצוניות, עלול להוביל ברבות הזמן להתרת דמם של חולים, גם במקרים שאין לכך כל הצדקה.
עמדת החוק ביחס להמתת חסד.
בישראל.