ב-2011 גילם באקייר נהג מונית בשם קארל לוקאס בפרק האחרון של העונה השישית בסדרה "", ששודרה ב-2012. הוא הופיע בדרמה "Dancing on the Edge" בתפקיד מנהל הלהקה וסלי הולט. ב-2015 שיחק באקייר בפרק "The Woman Who Lived" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" לצדה של מייזי ויליאמס. הוא שיחק בתפקיד האנטגוניסט לאנדרו, יצור דמוי אריה. בסרט "" הופיע באקייר בתפקיד קמע. ב-2019 גילם באקייר את לורד בוריאל בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "חומריו האפלים".
בתיאטרון שיחק באקייר בהפקות של הלהקה השייקספירית המלכותית (RSC) ושל תיאטרון ליריק האמרסמית'. הוא היה מועמד לפרס איאן צ'ארלסון על תפקידו בדמות פלורינדו במחזה "משרתם של שני אדונים" בבימויו של טים סאפל שהוצג בתיאטרון יאנג ויק. באקייר כיכב לצדה של ג'נט סוזמן בהפקת הבכורה הבריטית של המחזה "Dream of the Dog". ההצגה זכתה לביקורות נלהבות.
אריון בקר
Greatest Hits... So Far!!!
(בעברית: אוסף הלהיטים עד כה) הוא אלבום האוסף של הזמרת-יוצרת האמריקאית, פינק. אלבום האוסף יצא לאור ב-12 בנובמבר 2010, על ידי חברת התקליטים ג'ייב רקורדס, לציון עשר שנות פעילות מוזיקליות של פינק. האלבום מכיל אוסף של שירים בולטים של פינק אשר יצאו לאורך העשור בתוספת ארבעה שירים חדשים.
מתוך האלבום יצאו שני סינגלים: "Raise Your Glass" אשר הגיע למקום הראשון בארצות הברית ו-"Fuckin' Perfect" אשר הגיע למקום השני בארצות הברית ובכך הפך לשיר ה-11 שלה שמגיע לעשירייה הפותחת במדינה. השיר "Heartbreak Down" מתוך האלבום אמנם לא יצא כסינגל אך זכה להצלחה בתחנות רדיו של מספר מדינות. זהו היה האלבום האחרון שפינק הוציאה לאור תחת ג'ייב רקורדס ולה-פייס רקורדס מאחר שהם התאחדו עם RCA רקורדס.
האלבום הגיע בשבוע הראשון שלו למקום 14 בארצות הברית ולאחר מכן בעקבות הצלחת הסינגלים הוא עלה למקום ה-5. האלבום זכה לשבחים מהמבקרים ואף זכה בפרס "O Music" בקטגוריית ה-LP הטוב ביותר באייטונס. נכון להיום מכירותיו עומדות על 3 מיליון עותקים.
רקע.
בספטמבר 2010 MTV ברזיל הודיעו כי פינק תוציא לאור את האלבום במהלך השנה. מספר ימים לאחר מכן דווח על ידי הבמאי קול ווליזר שעבד קודם לכן עם פינק בפרסומת שלה לסיבוב ההופעות שלה "Funhouse Carnival Tour" שהוא מצלם קליפ חדש עם פינק ואף היו דיווחים שהזמרת נמצאת בלוס אנג'לס ולאחר מכן ווליזר אישר שזה עבור אוסף הלהיטים. האלבום יצא לאור בכל העולם ב-12 בנובמבר אך הוא יצא לאור באופן ספציפי בבריטניה 3 ימים לאחר מכן ובארצות הברית 4 ימים לאחר מכן. ב-5 באוקטובר הוכרז רשמית על האלבום ביחד עם העטיפה שלו.
תחילה פינק התנגדה להוצאה של האלבום וטענה כי זה מוקדם מדי בשביל להוציא את האלבום אך היא בסופו של דבר הסכימה לאחר שהבינה כי חברת התקליטים יכולה להפיץ אוסף כזה גם בלי אישור שלה והיא רצתה להיות מעורבת בדברים. "ככל שעבר הזמן התחלתי להרגיש פחות סקפטית לגביי זה ויותר גאה" אמרה פינק באחד מהראיונות שלה על האלבום.
אצטדיון לואיג'י פראריס
אצטדיון לואיג'י פראריס (באיטלקית: Stadio comunale Luigi Ferraris; מוכר גם בתור אצטדיון מראסי) הוא אצטדיון הממוקם בג'נובה, שבאיטליה.
האצטדיון הוא האצטדיון הביתי של קבוצות הכדורגל של גנואה וסמפדוריה מהסרייה א'. האצטדיון נפתח ב-1911 והוא אחד האצטדיונים העתיקים ביותר באיטליה ובאירופה. האצטדיון הוא רב-שימושי והוא גם אצטדיונה הביתי של נבחרת הראגבי של איטליה ומשמש סוגי ספורט אחרים, בנוסף הוא גם היכל הופעות עירוני.
האצטדיון עבר שיפוץ משמעותי לקראת משחקי מונדיאל 1990 בהם אירח מספר משחקים.
האצטדיון נקרא על שם הכדורגלן לואיג'י פראריס שהיה גם מהנדס וחייל איטלקי שנהרג בעת מילוי תפקידו במלחמת העולם הראשונה.
יוזף סטלין
מסביב לעולם בשמונים יום עם מייקל פיילין
מסביב לעולם בשמונים יום עם מייקל פיילין היא סדרת טלוויזיה של רשת ה-BBC, אשר הוקרנה לראשונה בשנת 1989 בערוץ BBC1. היא נוצרה בהשראת עלילת ספרו של הסופר הצרפתי ז'ול ורן, שבו יצא הנוסע הבריטי הדמיוני פילאס פוג במסגרת התערבות להקיף את כדור הארץ בתוך 80 יום או פחות. הקומיקאי והשחקן הבריטי מייקל פיילין יצא לנסות ולהשיג הישג דומה ובאותו נתיב, ככל האפשר. על מנת לשחזר את תנאי הניסיון נאסר על פיילין להשתמש בתחבורה אווירית, שלא הייתה קיימת כלל בתקופה שבה מתרחשת עלילת ספרו של ורן. שבעת פרקי הסדרה, שאותם הציג פיילין, סקרו את מסעו. אל פיילין התלווה צוות צילום בן חמישה אנשים, שנקרא באופן קולקטיבי פספרטו, כשמו של המשרת אשר ליווה את פוג במסעו.
הסדרה זכתה לביקורות חיוביות והופצה בהצלחה גם מחוץ לבריטניה. היא נמכרה גם במהדורות וידאו ו-DVD ובעקבותיה פרסם פיילין את סיפור המסע בספר.
המסע.
פיילין יצא לדרך ממועדון הרפורמה בלונדון ברכבת האוריינט אקספרס אל נמל דובר ובמעבורת מעבר לתעלת למאנש אל צרפת. הוא המשיך בדרכו ברכבת דרך צרפת, שווייץ, ליכטנשטיין ואוסטריה. משם הגיע באוטובוס לוונציה שבאיטליה וממנה ליוון. הוא הפליג בים התיכון דרך האי כרתים אל אלכסנדריה שבמצרים.
במצרים עשה פיילין את דרכו ברכבת לחוף ים סוף והפליג במעבורת לג'דה שבערב הסעודית. לאחר שהחמיץ אפשרות להמשיך לעומאן הוא קיבל רשות מיוחדת לנסוע ברכב דרך ערב הסעודית דרך ריאד וקטר אל דובאי שבאיחוד האמירויות הערביות, אך ללא ליווי של צוות הצילום.
בדובאי עלו פיילין ומלוויו על ספינת מפרש (דאו) מהודו למסע מיוחד במינו בן שבעה ימים דרך הים הערבי אל בומביי שבהודו. הצילומים הרבים ממסע זה הפכו לפרק נוסף בסדרה שנועדה במקור לכלול ששה פרקים בלבד.
מבומביי נסע פיילין ברכבת לעיר מדראס שבחוף המזרחי של הודו. משם הפליג לסינגפור באונייה יוגוסלבית ואתו צלם אחד בלבד. בסינגפור הספיק בקושי להשיג את הפלגת ההמשך שלו באונייה שיצאה להונג קונג. משם עשה את דרכו ביבשה אל גואנגג'ואו שבסין וממנה ברכבת אל שאנגחאי.
פיילין הפליג במעבורת מסין אל יוקוהמה שביפן ועשה את דרכו ברכבת אל טוקיו. לאחר מכן הפליג באוניות מכולות לרוחב האוקיינוס השקט במסע בן 11 יום אל נמל לונג ביץ' בקליפורניה שבארצות הברית, תוך חציית קו התאריך הבינלאומי. מלונג ביץ' יצא ברכבת אל לוס אנג'לס, וממנה לרוחב ארצות הברית דרך קולורדו ועד לניו יורק.
פיילין חצה את האוקיינוס האטלנטי באוניית מכולות במסע בן שמונה ימים שהסתיים בלה האבר שבצרפת. משם הפליג במעבורת אל פליקסטו שבבריטניה. הוא עשה את דרכו ברכבת אל נקודת המוצא שלו, מועדון הרפורמה בלונדון, שאליו הגיע לאחר מסע של 79 ימים ושבע שעות.
לאורך נתיב מסעו ובתחנות השונות שבהן עבר ליקט פיילין חוויות תרבותיות רבות. הוא פגש תושבים מקומיים, ביקר באתרים שונים, התוודע למנהגים ולטקסים שונים וטעם מזון מקומי. תוכנית המסע שלו לא התגשמה בשלמותה: הוא עמד מספר פעמים בפני תקלות ועיכובים שהיו עלולים לגזור עליו כישלון בהשגת מטרתו ונאלץ לנקוט בפתרונות ואלתורים שונים על מנת להשלים את מסעו במועד.
הפקה.
פיילין היה למעשה המועמד הרביעי של ה-BBC לנוסע במסע הקפת העולם. שלושה מועמדים שקדמו לו - היוצר התיעודי אלן ויקר (Alan Whicker), העיתונאי מיילס קינגטון (Miles Kington) ואיש הטלוויזיה נואל אדמונדס (Noel Edmonds) - דחו את ההצעה לצאת למסע.
מסעו של פיילין החל ב-25 בספטמבר 1988 והסתיים ב-12 בדצמבר. במהלכו הוא חלף דרך 17 מדינות ברגל, ברכבת, באונייה, בכדור פורח וכן במזחלת שנגררה על ידי כלבים. רק ארבעה מאנשי צוות הצילום שלו השלימו את הקפת כדור הארץ, ואילו האחרים הוחלפו בדרך על ידי אנשי צוות אחרים. פיילין היה הנוסע היחיד שהשלים את המסע בכל קטעי הדרך היבשתית. כמה מאנשי צוות הצילום עשו חלקים מהמסע בטיסה.
סדרת הטלוויזיה הופקה על ידי קלם ואלאנס (Clem Vallance), בוימה על ידי רוג'ר מילס (Roger Mills) ונערכה על ידי דייוויד תומאס (David Thomas). היא לוותה בפסקול מעשה ידי היוצר פאדי קינגסלנד (Paddy Kingsland).
בעקבות המסע.
בעקבות המסע סביב העולם יצא פיילין למסעות נוספים (שמונה במספר עד 2018) עבור ה-BBC. ביניהם היה מסע מהקוטב הצפוני אל הקוטב הדרומי ומסע סביב האוקיינוס השקט. ב-2008 יצא גם לנסיעה מיוחדת שתועדה בתוכנית תיעודית על מנת לאתר ולפגוש לאחר עשרים שנה את אנשי צוות ספינת הדאו ההודית שבה הפליג לרוחב הים הערבי.
בית הבאר בדרך בן צבי 70-68
בית הבאר בדרך בן צבי 68–70 הוא השם שניתן למתחם של מבנים ומתקני פרדס שהוקמו במאה ה-19 לאורך הדרך הראשית שהובילה מיפו לירושלים, והמהווים יחד בית באר, או בית פרדס. המתחם של בית הבאר, אשר החל כמתקן חקלאי, הפך במהלך התקופה העות'מאנית לבית מגורים מפואר ששימש את בעלי הפרדס. בתקופת המנדט הבריטי ולאחר שנת 1948 התדרדר מצבו של המתחם והופעלו בתוכו מוסך וחנויות. למרות המלצות לשמר את המתחם ולשחזר את פריטי הבניין המפוארים שעדיין נמצאים בו, הוא לא הוגדר כמבנה לשימור. המבנה נחשב אחד מבתי הבאר הראשונים בארץ.
הרקע להקמת בית הבאר.
במחצית המאה ה-19 התפתחה מאוד תעשיית הפרדסנות בשטחים החקלאיים שסביב העיר יפו. הצורך בהשקאת הפרדסים רחבי הידיים הוביל לחפירת בארות רבות ולהקמת מתקנים נלווים הדרושים לשם השקיית העצים. סביב כל אחת מן הבארות הוקמו בהדרגה מתחמים בנויים אשר נודעו בשם הערבי "ביארה".
בספרו "מעין גנים - הלכות נטיעות גנים ופרדסים באה"ק", שנכתב בשנת 1891, פירט אהרון לייב פלמן את מקור שמם של בתי הפרדס ואת חשיבותם: