דיאגנוזה מוטעית.
המאפיינים הקליניים הייחודיים, במיוחד פרכוסים ארוכים ותחושת הקאה, פירושם שהאבחנה של תסמונת פנאיאוטופולוס היא קלה. עם זאת מבלבלים אותה, לעיתים קרובות, עם דלקת המוח, התעלפות, מיגרנה, תסמונת הקאה מחזורית, מחלת נסיעה, הפרעות שינה או דלקת המעי. פרכוסים אוטונומיים וססטוס אפילפטיקוס אוטונומי כפי שהוא מתרחש בתסמונת פנאיאוטופולוס לא תוארו בתסמונות אפילפטיות אחרות. הבעיה הגדולה היא להכיר רצון להקאה וביטויים אוטונומיים אחרים כפרכוסים ולא לבטל אותם או להחשיב אותם כלא קשורים להתקף וכמאפיין של דלקת המוח, מיגרנה, התעלפות או דלקת המעי.
טיפול.
עבור ילדים שהיה להם רק פרכוס קצר אחד או שניים ייתכן ולא יהיה צורך בטיפול קבוע בתרופות אנטי-אפילפטיות. טיפול כזה יידרש עבור ילדים שהפרכוסים שלהם תכופים מאוד, ארוכים או מפריעים לשגרת היום של הילד. אין שום הוכחה לעליונות של מונותרפיה עם כל תרופה אנטי-אפילפטית רגילה.
סטטוס אפילפטיקוס במצבו החריף דורש הערכה מקיפה לשם אבחנה נכונה והערכה של מצבו הנוירולוגי/אוטונומי של הילד. משתמשים, בדרך כלל בבנזודיאזפינים לטיפול ראשוני כדי לעצור את הפרכוס. טיפול מוקדם על ידי ההורים יעיל יותר מאשר טיפול מאוחר בחדר מיון.
פרוגנוזה.
תסמונת פנאיאוטופולוס היא שפירה במונחים של ההתפתחות שלה. הסיכון שתתפתח אפילפסיה בגיל מבוגר אינה גדולה יותר מאשר באוכלוסייה הכללית. לרוב החולים יש פרכוס אחד או שניים. רק לשליש מן החולים יש יותר מחמישה פרכוסים ואלה עלולים להיות תכופים, אבל התוצאה היא מעודדת. עם זאת חמישית מן החולים עלולים לפתח סוגים אחרים של פרכוסים, בדרך כלל, רולנדיים בזמן הילדות וגילאי העשרה המוקדמים. גם פרכוסים אלה תלויים בגיל והם מפסיקים לפני גיל 16. ניתוקים ופרכוסי נפילה הם יוצאי דופן. לילדים בעלי ליקויים נוירולוגיים התנהגותיים יש נטייה לעמידות לתרופות ולכן יש להם, לעיתים קרובות פרכוסים תכופים אבל אלה מפסיקים עם הגיל. הערכה נוירופסיכולוגית של ילדים עם תסמונת פנאיאוטופולוס הראתה שלילדים אלה יש IQ רגיל והם לא נמצאים בסיכון משמעותי לפתח ליקויים קוגניטיביים או התנהגותיים ואם הם קורים הם קלים וניתן להחזיר את המצב לקדמותו.
אפידמיולוגיה.
תסמונת פנאיאוטופולוס משפיעה, ככל הנראה, על 13% מן הילדים שהיה להם פרכוס חום אחד או יותר ועל 6% מילדים אלה בין הגילאים שנה עד 15. כל הגזעים ושני המינים מושפעים.
היסטוריה.
כריסוסטומוס (טומיס) פ. פנאיאוטופולוס תיאר תסמונת זו, וסטטוס אפילפטיקוס אוטונומי במיוחד, אצל ילדים במחקר שהתמשך 30 שנה שהתחיל ביוון ב- 1975. הפרסומים הראשונים כללו חולים עם התקפי פתע ו EEG ממקור עורפי או זיזים ממקור עורפי שאליהם הוסבה תשומת הלב העיקרית, אבל מאוחר יותר נעשה ברור שאותם ביטויים קליניים, במיוחד הקאה, בהתקף יכולים להתרחש אצל ילדים שיש להם זיזים אקסטראוקטיפלים או EEG תקין.
במחקר המקורי של פנאיאוטופולוס התרחשה הקאה בהתקף אצל 24 ילדים מתוך 900 חולים מכל הגילים שיש להם התקפים אפילפטיים. 21 היו, מכל בחינה אחרת, בריאים (מקרים אידיופתיים מרכיבים עכשיו מה שנחשב תסמונת פנאיאוטופולוס) ולשלושה היו אפילפסיות סימפטומטיות. מחצית מן ההתקפים היו ארוכים ונמשכו שעות (סטטוס אפילפטיקוס אוטונומי). ה- EEG של 21 מהמקרים האידיופתיים הראה גיוון גדול. על סמך ממצאים שונים הסיקו ש- 21 הילדים האלה סבלו מאותה מחלה, למרות הביטויים השונים ב- EEG הנקראת עכשיו תסמונת פנאיאוטופולוס. אבל בתחילה הייתה ספקנות והתנגדות לממצאים אלה כולל מצד אפילפטולוגים בעלי השפעה. הסיבה לכך כפי שהסבירו פרי וליווינגסטון (Ferrie and Livingston): א. הקאה בזמן התקף נחשבה נדירה מאוד ועד כה תוארה בעיקר בסדרות ניתוחים נוירולוגיים של חולים מבוגרים. לגבי ילדים זה לא נחשב, בדרך כלל, כבעל מקור אפילפטי. ב. סטטוס אפילפטיקוס אוטונומי לא הוכר כישות דיאגנוסטית. ההנחה שהוא יכול להיות התרחשות שכיחה בפרכוסים שפירים היוותה אתגר בפני המושגים האורתודוקסיים על סטטוס אפילפטיקוס. ג. עלה מכך שרופאי ילדים נכשלו לאבחן מספר משמעותי של ילדים עם אפילפסיה ובמקום זאת תייגו אותם בטעות כבעלי לקויות לא אפילפטיות שונות כמו דלקת המוח, התעלפות, מיגרנה, תסמונת הקאה מחזורית ודלקת המעי. ד. הממצאים האופייניים ב- EEG רמזו על אבחנה אלטרנטיבית.
מהימנות התיאור הראשוני של פנאיאוטופולוס אוששה בעשרים השנים האחרונות במחקרים רבי היקף שנערכו לאורך זמן באירופה, יפן ודרום אמריקה. בסיס הנתונים על התסמונת מבוסס עכשיו על 800 מקרים מכל הגזעים. יש מעט תסמונות אפילפטיות המאופיינות בצורה טובה יותר. "מה שעולה היא תמונה קלינית אחידה במידה רבה ואבחנה שעוזרת מאוד בניבוי פרוגנוזה ומכתיבה את הטיפול". סטטוס אפילפטיקוס אוטונומי הוא צורה שכיחה יותר של סטטוס אפילפטיקוס שאינו נובע מחום אצל ילדים רגילים בכל בחינה אחרת.
משפטי פיקארד (אנליזה מרוכבת)
שחיקה איאולית
טריינטה אי טרס (מחוז)
טריינטה אי טרס (בספרדית: Treinta y Tres, מילולית: שלושים ושלוש) הוא מחוז באורוגוואי. המחוז גובל בצפון עם מחוז סרו לארגו (Cerro Largo), בדרום עם מחוז לבז'חה (Lavalleja) ומחוז רוצ'ה (Rocha), במזרח עם ברזיל (לגונת מירים) ובמערב עם מחוז פלורידה (Florida) ומחוז דורסנו (Durazno). שטחו 9,529 קמ"ר ואוכלוסייתו 48,134 תושבים. בירתו של המחוז נקראת אף היא טריינטה אי טרס (Treinta y Tres).
היסטוריה.
ההתיישבות בשטח המחוז החלה לפני אלפי שנים, כפי שמעידים השרידים בסריטוס דה אינדיוס (cerritos de indios, גבעות האינדיאנים) המפוזרים במחוז. המחוז נוסד ב-1853, בשטחים השייכים למחוז סרו לארגו ולבאז'חה. והשם מציין את שלושים ושלושה האוריינטליים (אורוגוואי של היום נמצאת במזרחה, או בספרדית אוריינטה (Oriente), של מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה ובהמשך - ארגנטינה), בפיקודו של חואן אנטוניו לבאז'חה (Juan Antonio Lavalleja), אשר נלחמו למען העצמאות של הפרובינציה האוריינטלית (Provincia Oriental) שהייתה אז תחת כיבוש ברזילאי.
גאוגרפיה.
המחוז משתרע על מישור מגדת לגונת מירים מערבה. השטח מבותר על ידי מערכת של רכסים נמוכים, כגון רכס דיוניסיו (Dionisio) ורכס לאדרונס (Ladrones), אשר מסתעפים מהרכס הגדול בצפון מזרח המחוז. השיפוע המתון של המישורים המזרחיים יצר את לגונת מירים וביצות ולגונות נרחבות. על גדות הנהרות ולגונת מירים מגדלים אורז לתצרוכת מקומית ואף ליצוא, ובנוסף, באזורים גבוהים יותר עם אדמה פורייה יותר, מגדלים דגנים אחרים כמו חיטה, שיבולת-שועל, שעורה, תירס וסוכר. במידה פחותה קיים גידול של בעלי חיים, במיוחד לצמר, וכן בקר לבשר.
טופוגרפיה.
השטח של המחוז שטוח ברובו. במערב קיימות גבעות גבוהות כגון גבעת אולימר (Cerro del Olimar) וגבעת צ'אטו (Cerro Chato). הרכסים המרכזיים באזור זה הם רכס גרנדה והרכסים והמשניים שיוצאים ממנו רכס פאלומקה (cuchilla de Palomeque) ורכס אולימר (cuchilla Olimar). במחוז נמצאת שמורת הטבע הראשונה שהוכרזה באורוגוואי, קבראדה דה לוס קוארבוס (Quebrada de los Cuervos).
הידרוגפיה.
מבחינת נתיבי מים, במחוז נמצאים נחלים רבים, נהרות ואגמים. הנהרות החשובים ביותר הם נהר סבוז'טי (río Cebollatí) ונהר טאקוארי (Río Tacuarí). לסבוז'טי נשפכים נהר אולימר (río Olimar) והנחלים אולימר צ'יקו (río Olimar Chico), ז'רבאל גרנדה (arroyo Yerbal Grande), פאראדו (Parao o Parado), אוטאסו (Otazo) ולאונצ'ו (Leoncho). לנהר סבוז'טי חשיבות רבה לאוכלוסייה המקומית כי ממנו מספקים מים ליישובים הסמוכים. אל נהר טאקורי נשפכים קנייאדה דל בואז' (cañada del Buey), בנייאדו דה סטירלינג (Bañado de Stirling), בנייאדו דה נבארו (Bañado de Navarro) ובנייאדו דה לאס נוטריאס (Bañado de las Nutrias).
כלכלה.
הכלכלה של המחוז מתבססת בעיקר על גידול בעלי חיים וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול תירס, אורז ודגנים אחרים. גם התעשייה המקומית מתבססת על אלה והמידה פחותה על ייצור נייר.
דמוגרפיה.
אוכלוסייתו של המחוז הייתה בשנת 2004 49,318 תושבים, מתוכם 24,282 גברים ו-25,036 נשים, 1.5% מכלל האוכלוסייה של המדינה.
בכ-33% מבתי אב מתגוררים 5 או יותר נפשות.
הילודה הצטמצמה ב-25% בין 1996 ו-2004, ונשארה יציבה ב-14.7 לידות על כל אלף בשנת 2004. בניגוד לכך, תמותת ילדים ירדה ב-10% באותה תקופה.
בריאות.
בשנת 1986 היו 970 לידות והגידול בין השנים 1974 ו-1985 היה 2.46%.
בשנת 1994, תמותת תינוקות הייתה 24.6 מכל 1,000.
בשנת 1991 נפטרו 434 אנשים, בגלל מחלות נשימה (32.5%), סרטן (3.5%) ותאונות דרכים (22.8%).
הבריאות הציבורית מתנהלת בשלושה מרכזים, אחד בבירה, השני בסרו צ'אטו (Cerro Chato) והשלישי בברגרה (Vergara). סך הכל קיימות 197 מיטות.
בשנת 1993, במרכזים האלה נרשמו 3,023 מטופלים ו-115 מיתות, כך ששיעור התמותה הוא 2.9%.
אתלטיקה.
במחוז טריינטה אי טרס פועל "איגוד אולימרניה באתלטיקה" (Federación Olimareña de Atletismo (FOA)) שנוסד בשנת 1991.
דווינה (פירושונים)
דווינה (ברוסית: Двина)
ברידג'ט נוול
ברידג'ט נוול (באנגלית: Bridget Neval; נולדה ב-13 בפברואר 1985) היא שחקנית עבר - אוסטרלית וקנדית. מוכרת בעיקר בשל משחקה ב"אבודים במעבדה" ובגילום דמותה של לנה קרופורד בתוכנית הטלוויזיה "שכנים".
היסטוריה.
נוול נולדה בהודו לאב קנדי ולאם אוסטרלית. בעת שהייתה בת מספר חודשים עברה המשפחה לקנדה ובגיל 13 עברה נוול לאוסטרליה. לנוול יש מבטא ייחודי של תערובת אוסטרלית וקנדית.