טורניר הגביע במתכונתו הנוכחית נוסד בשנת 1993, עם פירוק צ'כוסלובקיה, והוא מתקיים באופן רצוף החל מעונת . מחזיקת הגביע הראשונה היא ויקטוריה ז'יז'קוב, שגברה בגמר על ספרטה פראג בדו-קרב פנדלים.
משחק הגמר של הטורניר מתקיים באופן מסורתי באצטדיון נייטרלי. משנת הקמתו ועד לעונת , התנהל משחק הגמר בעיר פראג, אך החל מעונת הוא מתנהל באצטדיון אחר בכל עונה.
שיטת המפעל.
הגביע הצ'כי, בדומה למפעלי גביע אחרים, מנוהל בשיטת נוק-אאוט במשחק בודד או בשיטת בית-חוץ. במידה והמשחק, או צמד המשחקים, מסתיים בשוויון, הוא עובר להכרעה בהארכה. במידה וגם ההארכה מסתיימת בשוויון, ההכרעה תושג בדו-קרב בעיטות עונשין.
במפעל משתתפות כל קבוצות הכדורגל הרשומות בצ'כיה, והוא מתחיל בסיבוב מוקדמות בהן משתתפות קבוצות הליגה הרביעית ומטה.
השלב הסופי של הטורניר מורכב משבעה שלבים. בסיבוב הראשון, מצטרפות קבוצות ליגת המשנה לעולות משלב המוקדמות, ובסיבוב השני מצטרפות גם קבוצות הליגה הבכירה לטורניר. שני סיבובים אלו, כמו גם הסיבוב השלישי, מוכרעים בשיטת נוקאאוט במשחק בודד. מידה והקבוצות הנפגשות ביניהן לא משחקות באותה הליגה, יתרון הביתיות יינתן לקבוצה מהליגה הנמוכה יותר.
המנצחות בסיבוב השלישי עולות לשלב שמינית הגמר, שמוכרע בשיטת בית-חוץ, תוך התחשבות בחוק שערי חוץ. שיטה דומה מתקיימת גם בשלבי רבע הגמר וחצי הגמר.
שלב הגמר מוכרע במשחק בודד באצטדיון נייטרלי, והמנצחת זוכה בתואר מחזיקת הגביע הצ'כית.
אתה
אתה הוא אלבומה החמישי של להקת אתניX שיצא לאור בשנת 1994.
הפקה.
האלבום כולל שלושה שירים בנושאים חברתיים ופוליטיים -"ילד מרקש" - שיר מחאה העוסק ביחס למזרחיים, "אתה" - שנכתב בעקבות רצח נהג המונית דרק רוט ו"סנופי" - העוסק במחאה מרומזת על התנהלות הפוליטיקאים.
באלבום זה בלטה נטייה לסגנון מוזיקלי מזרחי שבא לידי ביטוי בשירים "הסירונית", "קולה של ננה גפוס", "השוק של איסתכלל" ו"בוא לפטרה".
השיר "בוא לפטרה" נשלח למלך ירדן לכבוד הסכם השלום עמה.
השיר "פרחים בקנה" הוא ביצוע מחודש לשיר שנכתב על ידי דודו ברק ובוצע במקור על ידי להקת חיל התותחנים.
האלבום הוקדש לזכרו של , שנפל במהלך מבצע דין וחשבון.
נחמיה עזז
נחמיה עזז (1923 – 2008) היה פסל ומעצב קרמי ישראלי יליד גרמניה.
ביוגרפיה.
נחמיה עזז נולד בברלין, גרמניה בשנת 1923. בהיותו בן ארבעה חודשים הועלה לארץ וגדל בזכרון יעקב. בתקופת מלחמת העולם השנייה התגייס לבריגדה היהודית. בסיומה של המלחמה למד באיטליה פיסול בשיש כשוליה של אמן בבולוניה. מאוחר יותר למד ויטראז אצל אמן פסל הולנדי. במלחמת העצמאות שירת עזז במסגרת חטיבה 8, ולאחר המלחמה כיהן בתפקידי מודיעין שונים עד שנת 1953, אז נסע ללמוד כימיה קרמית בהולנד.
בשנת 1955 חזר לישראל והתמנה להקים מחלקה לקרמיקה אמנותית במפעל "חרסה" בבאר שבע. העבודות שנוצרו ב"חרסה" היו עשויות מחומר קרמי בשם ויטריאוז, ואופיינו בצורות אמורפיות וא-סימטריות. העיטור של כלים אלו שאב את השראתו מצבעי המדבר וממוטיבים מקומיים אחרים. בשנת 1960 פרש מניהול המחלקה והתרכז בפיסול, בוויטראז' וביצירת קירות דקורטיביים במקומות שונים בישראל ומחוץ לה.
יוזף מרטין קראוס
יוזף מרטין קראוס (20 ביוני 1756 - 15 בדצמבר 1792), היה מלחין ממוצא גרמני שפעל בעיקר בשוודיה, תחת חסותו של גוסטב השלישי. קראוס כונה מוצרט השוודי, תוך הקבלה לוולפגנג אמדאוס מוצרט, שכמוהו היה מלחין בן התקופה הקלאסית מוכשר ביותר שנפטר בגיל צעיר.
קורות חייו.
יוזף קראוס נולד בעיירה מילטנברג שבפרנקוניה, שם שימש אביו כפקיד. משפחת קראוס מנתה 13 ילדים, אך שבעה מהם נפטרו בילדותם. בשנת 1771 עברה המשפחה לבוכן שבבאדן-וירטמברג. יוזף קראוס קיבל חינוך מוזיקלי מגיל צעיר, הוא למד לנגן בפסנתר ובכינור, והתגלה במהירות ככישרון. למרות כישרונו המוזיקלי, הוריו רצו שישתלם דווקא בלימודי משפטים. הוא נשלח ללמוד משפטים באוניברסיטת מיינץ בשנת 1773, אך לא היה מרוצה מהאוניברסיטה ולאחר שנה עבר להשלים את לימודיו באוניברסיטת ארפורט, הפעם בשילוב לימודי מוזיקה נרחבים. הכנסייה, הן הקתולית והן הלותרנית שגשגו בארפורט, וקראוס הושפע מהן, כך שבאופן טבעי היצירות הראשונות שלו היו דתיות. עד מהרה הזניח קראוס את לימודי המשפטים ולמד רק מוזיקה וספרות. בשנת 1775 נאלץ קראוס לעזוב את האוניברסיטה ולשוב למשפחתו בשל משפט דיבה שהתנהל נגד אביו. באותה התקופה עסק בחיבור טרגדיה בשלוש מערכות וכן בכתיבת יצירות דתיות, ביניהן: רקוויאם, טה דאום ושתי אורטוריות. בשנה שלאחר מכן המשיך את לימודיו באוניברסיטת גטינגן, ושם התקרב לרעיונות תנועת "הסער והפרץ" והם השפיעו על סגנון יצירתו.
בזמן שהותו בגטינגן התיידד קראוס עם סטודנט שוודי שהמליץ לו לנסוע לשוודיה כדי למצוא הצלחה. המלך גוסטב השלישי, שמלך בשוודיה באותה התקופה, התפרסם כחובב מוזיקה נלהב ומלחינים רבים נהרו לשוודיה כדי לזכות בתמיכתו. קראוס השתכנע, ובשנת 1778, כשעוד לא מלאו לו 22 הוא נסע לסטוקהולם, בירת שוודיה. בתחילה לא האירה לקראוס ההצלחה פנים, ואופרה שלו נדחתה על ידי האקדמיה השוודית למוזיקה. אולם לאחר שלוש שנים קשות, בהן סבל ממחסור ושקל אף לעזוב את שוודיה ולחזור לגרמניה, האירה לו ההצלחה. המוזיקה שלו לאופרה "פרוסרפינה", שהליברית שלה נערכה על ידי המלך גוסטב עצמו הושמעה בארמון אולריקסדל ב-6 ביוני 1781 וזכתה להצלחה. לאחר הביצוע שוחח המלך עם קראוס והחליט לתת לו את תמיכתו. קראוס מונה לסגן הקפלמייסטר של האופרה השוודית המלכותית, והמלך אף מימן לו מסע באירופה כדי להשתלם בתיאטרון.
מסעו של קראוס באירופה ארך חמש שנים ובמהלכו סייר בגרמניה, איטליה, צרפת ואנגליה. הוא פגש במלחינים חשובים כמו כריסטוף ויליבלד גלוק, יוהאן גיאורג אלברכטסברגר, ג'ובאני בטיסטה מרטיני ויוזף היידן. לכבודו של האחרון הקדיש סימפוניה שכתב. היידן הביע התלהבות מהמלחין הצעיר ואמר על אחת מן הסימפוניות שלו שרק מלחינים מעטים מסוגלים להלחין כמותה. בעת שהותו באנגליה הוא נכח בחגיגות מאה שנה לגאורג פרידריך הנדל שהתקיימו במנזר וסטמינסטר בשנת 1785. באותה תקופה הלחין כמה מיצירותיו המפורסמות, כמו שתי סימפוניות וחמישייה לחליל. בשנת 1786 פגש את הוריו בפעם האחרונה ולאחר מכן חזר לסטוקהולם.
כאשר חזר קראוס לשוודיה, בשנת 1787, הוא התמנה למנהל תוכניות הלימודים באקדמיה המלכותית למוזיקה. הוא הצליח להשיג מוניטין כמלחין ומנצח מן השורה הראשונה ויצירותיו זכו להצלחה. כמו כן הוא היה חבר בחוגים הספרותיים שבבירת שוודיה. בתקופה זו כתב כמה יצירות חשובות שחלקן הוזמנו על ידי המלך גוסטב עצמו. הוא אמנם היה ידוע כמלחין של אופרות, אך מתקופה זו דווקא היצירות התזמורתיות שלו זכו להצלחה, כמו הסוויטה "ריקסדגסמוזיקן" שכתב לבקשת המלך גוסטב, ולא האופרה הגדולה "אניאס בן קרתגו".
ההצלחה לא האריכה ימים. ב-16 במרץ 1792 נרצח המלך גוסטב השלישי במהלך נשף מסכות ומותו השפיע קשות על קראוס. הוא כתב מארש הלוויות ויצירה נוספת לכבוד המלך ושתיהן בוצעו בלוויה המלכותית שהתקיימה ב-13 באפריל באותה השנה, אלו היו יצירותיו האחרונות של קראוס. לאחר מותו של המלך התחיל גם מצבו הבריאותי של קראוס להידרדר במהירות והוא נפטר בסוף אותה השנה, ב-15 בדצמבר 1792, ממחלת השחפת ממנה סבל עוד בימיו כסטודנט. הוא נקבר בחצי האי טיבולי מצפון לסטוקהולם.
יצירתו.
קיימים שני קטלוגים המסדרים את יצירותיו של קראוס. הראשון נוצר על ידי קרל שרייבר והשני על ידי ברטיל ואן בואר, הקטלוג המקובל כיום ליצירתו הוא הקטלוג של ואן בואר, בו כל אחת מהיצירות ממוספרת לפי סימן VB. על פי קטלוג היצירות של ואן בואר קראוס הלחין יותר מ-200 יצירות, ביניהן יצירות קודש, שהן (בדרך כלל) יצירותיו המוקדמות יותר ויצירות חול.
יצירות הקודש של קראוס הולחנו בדרך כלל בשביל כנסיות לותרניות או קתוליות. קראוס היה קתולי אך דבר זה לא הפריע לו לכתוב גם בשביל הכנסייה הלותרנית. בין יצירות הקודש של קראוס ניתן למנות: רקוויאם, טה דאום, אורטוריות וקנטטות. בין יצירות החול של קראוס ניתן למנות יותר מעשר סימפוניות, כמה קונצ'רטי, סונטות, רביעיות, חמישיות ושש אופרות. כמה יצירות שאנו יודעים שהולחנו על ידי קראוס אבדו או שיוחסו למלחינים אחרים.
יצירתו של קראוס מתאפיינת בניגודים דרמטיים ובהרמוניה עשירה, אך בתחום פיתוח המוטיבים קראוס לא הגיע לרמה של היידן ומוצרט.
השלישי (ספר)
השלישי הוא ספר מאת הסופר הישראלי ישי שריד, אשר יצא לאור בשנת 2015, בהוצאת עם עובד.
זהו ספרו הרביעי של הסופר. הספר הוכרז כזוכה בפרס ברנשטיין לשנת 2016.
סיפור רקע.
הספר מבוסס על עתיד דיסטופי, המתאר כיצד מדינת ישראל, הנוטה לתבוסתנות ולחולשה למול אויביה החיצוניים, נופלת בעקבות מתקפת פתע הרסנית, הכוללת שימוש בנשק לא קונבנציונלי כנגד יישובי מישור החוף, מה שמוביל להשמדתם המוחלטת של יישובים אלו, לרבות תל אביב.