רבים מעיקרי האמונה של הקהילה נשענים על חלק מכתביה של אלן גולד וייט, שהחל משנת 1844 ובמשך 19 שנה ראתה "חזיונות" או "נבואות" במקומות ציבוריים, ובהמשך חייה התנבאה בנושאים שונים הקשורים לתפקודה של הקהילה בעולם.
אין כמורה רשמית בכנסייה זו, אבל יש פסטורים ("רועי קהילה" באנגלית) המנהיגים את הקהילה.
באופן רשמי הכנסייה טוענת שאינה רואה בשלילה את קיומן של כנסיות נוצריות אחרות, אך "מעדיפה את הטקסים והמוסדות" שלה, וחשוב לה שחבריה יהיו אלו "שראו את האור".
יש המגדירים בארצות הברית את הכנסייה ככת, בייחוד עוזבי הכנסייה, אך רבים מהכנסיות בארצות הברית רואים בה כנסייה נוספת עם נוהגים שונים.
יחסם לישראל וליהדות.
לקהילה יש מיסיון בישראל שתפקידו לפנות ליהודים ואחרים הרוצים להמיר את דתם. בתי הקהילה בישראל נקראים "בתי כנסת", ונמנעים בהם מצורת הצלב – שאינו מקובל בקהילה בישראל כסמל הרשמי שלה. אגף זה פעיל בארגנטינה, צ'ילה, אורוגוואי, הולנד, ארצות הברית (בעיקר בפלורידה) ובישראל. אנשי הקהילה מפעילים בישראל 28 מרכזי קהילה, רובן למען עובדים זרים ברומנית, ספרדית, רוסית ואנגלית, וכן מרכז באמהרית ובעברית. ארבעת האחרונים פונים ליהודים עולי אתיופיה, עולי הארצות דוברות האנגלית והרוסית, ויהודים ישראלים.
לקהילה האדוונטיסטית לשכה הנקראת 'קרן הידידות עם היהודים', ובראשה ריצ'רד אלופר (Richard Elofer). בסוף שנת 2000, הוזמן אלופר למפגש ראשי כנסיות נוצריות עם נשיא המדינה דאז, משה קצב. בשנת 2003 פורסמה כתבה אוהדת על ריצ'רד אלופר ופועלו בישראל בקרב שוהי עבודה ואחרים.
הכנסייה מפיצה ספרות בעברית שנועד לציבור היהודי בישראל דתי כחילוני, וכן חלק מאתר המרשתת שלה מוקדש ומיועד ליהודים (ונקרא הקהילה האדוונטיסטית בני ציון).
מיקלוש נמט
מיקלוש נֶמֶט (בהונגרית: Németh Miklós; נולד ב-14 בינואר 1948) הוא מדינאי הונגרי שכיהן כראש ממשלת הונגריה בשנים 1988–1990.
נמט נולד במונוק שבצפון-מזרח הונגריה.
היה ממנהיגי מפלגת העובדים הסוציאליסטית של הונגריה (היא המפלגה הקומוניסטית ההונגרית) עד קריסת הגוש הקומוניסטי.
כראש ממשלה (מ-28 בנובמבר 1988 עד 23 במאי 1990) התיר לאזרחי מזרח גרמניה לעבור דרך הונגריה אל המערב. מדיניות זו תרמה רבות לנפילת חומת ברלין ב-9 בנובמבר 1989.
לאחר סיום תפקידו כראש ממשלה, מונה לסגן נשיא הבנק האירופי לשיקום ופיתוח בלונדון, מוסד שהוקם בשנת 1991 לסיוע למדינות הגוש הקומוניסטי לשעבר, במעבר לדמוקרטיה. בשנת 2000 סיים את תפקידו בבנק וחזר להונגריה.
ג'ון לאקלנד
עולת ראייה (קורבן)
מטבע זיכרון
והעולם שתק
המשטר הצבאי בארגנטינה
השלטון הצבאי בארגנטינה
עמוס בן-חיים
עמוס בן-חיים (איצקוביץ) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שכיהן כמפקד חטיבת הנח"ל וכראש חטיבת ניהול והדרכה במפקדת זרוע היבשה.
שירות צבאי.
עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב בן-חיים לצנחנים כמפקד מחלקה ובהמשך שימש כמפקד פלוגה וכסגן מפקד גדוד 50. לאחר שהשתלם בקורס מפקדי גדודים מונה למפקד גדוד 890 של הצנחנים. בתפקידו הבא שימש כסגנו של מפקד חטיבת הצנחנים, שאול מופז. במבצע חוק וסדר פיקד על מבצע חוק שכלל ביצוע סריקות באזור הסמוך להר דב: ואדי שבעא והכפרים הסמוכים, שבעא, דיר מימאס, כפר א-זית ועין עטא. הסריקות נועדו ללכוד מחבלים ולתפוס אמצעי לחימה, וכן להפגין את נוכחות צה"ל באזור זה. במהלך במבצע עמד בן-חיים בראש כוחות מגדוד 890 ומגדוד 50 של חטיבת הצנחנים.
לאחר מכן הועלה בן-חיים לדרגת אל"ם ובשנים 1989 - 1990 פיקד על חטיבת שומרון, מדצמבר 1990 ועד אוקטובר 1992 פיקד בן-חיים על חטיבת הנח"ל, בשנים 1992–1994 שימש כקצין אג"ם של פיקוד הצפון ולאחר מכן סיים את לימודיו במכללה לביטחון לאומי ובשנת 1996 מונה למפקד אוגדה 560. ב-1999 מונה לראש חטיבת ניהול והדרכה במפקדת זרוע היבשה.
קצח&quot;ר
החבורה הדיהדרלית
מדרגון
חשבונאות דו צידית
הנהלת חשבונות דו צידית
חשבונאות דו-צידית
הנהלת חשבונות דו-צידית
שיטת החשבונאות הכפולה
חוי מונד
פטרו-כימיה
פטרו כימיה
חמש המשפחות
"חמש המשפחות" הן חמש משפחות פשע מאורגן אמריקאיות ממוצא איטלקי המנהיגות את המאפיה האמריקאית מאז שנת 1931 ומנהלות קשרים עם ארגוני פשע נוספים. חמש המשפחות יושבות בעיר ניו יורק ומאוגדות יחד תחת המועצה, בה יושבים הבוסים של חמש המשפחות. המאפיה האמריקאית היא ארגון הפשע החזק ביותר בארצות הברית, וחמש המשפחות המובילות אותו מפקחות כמעט על כל העולם התחתון של ארצות הברית וקנדה.
הקמה.
בקיץ 1931, לאחר רצח ג'וזפה מסרייה במהלך שסימן את סוף מלחמת הקסטלמרים, הבין הבוס סלבטורה מרנזנו שכדי לשמור על יציבות יש צורך בהקמת מסגרת מסודרת שתפעל ותתנהל כמו המאפיה בסיציליה. בנוסף, החליט מרנזנו ליצור את מבנה המאפיה האמריקאית כמו שהיא מוכרת כיום: בוס, סגן, קונסיליירי (יועץ), קאפו וחיילים. לעצמו הוא נתן התואר "Capo di tutti capi" - בוס כל הבוסים.
חצי שנה בלבד לאחר רצח מסרייה וסיום מלחמת הקסטלמרים, נרצח מרנזנו על ידי אנשיהם של לאקי לוצ'יאנו ומאיר לנסקי. לאחר הרצח, החליטו לוצ'יאנו ולנסקי להקים את מועצת המאפיה, שתפקידה היה להשליט סדר במשפחות, למנוע מלחמות ביניהן ולהפוך את המאפיה לארגון ממוסד כמו חבריהם בסיציליה. תחת קורת גג אחת ובחסות לוצ'יאנו, התאחדו חמש המשפחות מניו יורק שגיבש מרנזנו ביחד עם משפחות נוספות מכל רחבי ארצות הברית למוסד מאורגן ומסודר.
שמותיהם.
הסגרת זהותן של חמש המשפחות מיוחסת לג'וזף ואלאצ'י שאחרי מעצרו ב-1959 הפך לסייען המשטרה. את שם המשפחה החמישית, קולומבו, קבעה המשטרה מאוחר יותר, כאשר ג'וזף קולומבו התמנה לראש המשפחה ב-1964.
המשפחות.
חמש המשפחות פועלות בכל האזור המטרופוליני של ניו יורק, אך בעיקר בחמשת רבעי העיר ניו יורק: הברונקס, ברוקלין, מנהטן, סטטן איילנד וקווינס. בשאר מדינת ניו יורק, פועלות המשפחות בעיקר במחוזות נסאו וסאפוק שבלונג איילנד ובמחוזות ווסטצ'סטר, רוקלנד ואלבני. למשפחות יש גם השפעה חזקה במדינת ניו ג'רזי, הסמוכה לניו יורק. השפעת המשפחות ניכרת באזורים מרוחקים יותר דוגמת דרום פלורידה, קונטיקט, מסצ'וסטס ולאס וגאס.
משפט חמש המשפחות.
"משפט חמש המשפחות" (או בשמו הרשמי ".United States v. Anthony Salerno, et al") התקיים בין השנים 1985 ל-1986 והיה אחד ממשפטי המאפיה הגדולים בארצות הברית. במשפט נאשמו ראשי חמש משפחות הפשע, בהם אנתוני סלרנו ופול קסטלנו, ראשי משפחת גמבינו, קרמיין פרסיקו, ראש משפחת קולומבו, אנתוני קולרו, ראש משפחת לוצ'זה ופיליפ רסטלי, ראש משפחת בונאנו וכן חברים בכירים נוספים בחמש המשפחות והורשעו בעבירות על חוק RICO (החוק נגד פשע מאורגן) ונידונו לעונשי מאסר של 100 שנה לראשי המשפחות ו-45 לשותפים הזוטרים יותר. התובע הראשי במשפט היה רודי ג'וליאני, לימים ראש עיריית ניו יורק.
ארנסט גולדשמידט
ישראייד
ישראייד, הפורום הישראלי לסיוע הומניטרי בינלאומי (באנגלית: IsraAID: The Israel Forum for International Humanitarian Aid) היא עמותה ישראלית המשמשת כמסגרת ארגונית לסיוע הומניטרי בינלאומי אשר מקורו בישראל.
הפורום הוא קואליציה של עמותות וארגונים, יהודים וישראליים, בלתי-ממשלתיים, הפועלים בתחום הסיוע ההומניטרי ברחבי העולם. עיקר הפעולה של ישראייד טמונה בסיוע בעת אסונות ומקרי חירום בעולם, החל מפעולות חילוץ והצלה, שיקום קהילות ומוסדות חינוך, אספקת חבילות סיוע, עזרה רפואית, מימון זעיר, שיקום עסקים, ועד טיפול בטראומות נפשיות.
ארגון ישראייד מאפשר לארגונים ישראלים מגוונים הפועלים בעתות משבר להתאגד תחת קואליציה שתסייע לחסכון בעלויות, ותעצים את היחס החיובי כלפי ישראל בעולם. מאז הקמת הארגון, ישראייד תיאמה וסייעה לתוכניות ברחבי העולם.
רקע.
ישראייד הוקמה בשנת 2001 על ידי מולי דור, שחר זהבי ומאירה אבולעפיה. בתחילה, הייתה ארגון-גג רופף של ארגונים אחדים, שעסק בפיתוח תוכניות ופעילויות חינוכיות בנוגע לעוני ברחבי העולם. הארגונים החברים בישראייד החליפו ביניהם מידע באמצעות דואר אלקטרוני, וקיימו פגישות בנושא.
במשך הזמן, התוכניות שפותחו התרחבו, חברו ארגונים נוספים, ועלו נושאים, תכנים ורעיונות לפעילות. התרחבות זו הובילה להיחשפותו של הארגון לתודעה הציבורית והגדלת התרומות אליו. כל התרומות לארגון נוהלו על ידי ישראייד, הועברו לארגונים החברים בה, לשימושם בהתאם לאופיים. התנהלות זו הובילה במידה רבה לרעיון כי יש לקיים שינוי במבנה הארגוני של הקואליציה. כלומר, הבינו כי נדרש מבנה קבוע לניהולה.
ב-14 במרץ 2007, נרשם הארגון כמוסד ללא כוונת רווח בישראל. באותו חודש נוספו לשורות ישראייד, 14 ארגונים בלתי-ממשלתיים, יהודיים וישראליים. כלל הארגונים הסכימו ביניהם שתפקיד ישארייד יהיה תיאום בין הארגונים השונים, הפעולות שלהם, יצירת יוזמות ומודעות רחבה יותר ועזרה בכל הנוגע לנושאים בהם עוסקים הארגונים ותוכניותיהם.
נבחרו חברי דירקטוריון והנהלה, וחברי ועדות היגוי שונות אשר הוקמו כדי לקדם את מטרות הקואליציה. מועצת המנהלים של ישראייד כוללת את המנהלים של הארגונים החברים בה. המועצה פועלת על בסיס התנדבותי והיא אחראית על גיבוש אסטרטגיה והגדרת מדיניות ארגונית.
מרבית המתנדבים בארגונים החברים בישראייד הם חברי קיבוצים בישראל.
ב־15 בנובמבר 2011, הוענקו לישראייד פרס ותרומה בסך 50 אלף דולר כהוקרה על פועלם. "פרס לומינרי" באדיבותה של לשכת המסחר היפנית הוענק לשחר זהבי, מנהל ישראייד, במסגרת ערב הגאלה השנתי של הלשכה.