השיר נכתב על ידי טרוי סיון, לילנד, אוסקר גורס וג'יימס אלן ראלב והופק על ידי אוסקר גורס. השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המשלב בתוכו גם את סגנון האלקטרופופ. ג'יימיסון קוקס מפיצ'פורק סקר את השיר בחיוב רב ואף טען כי הוא אחד מהשירים הטובים ביותר של שנת 2018.
הופעה.
עם השיר הופיעה טרוי סיון לראשונה בתוכנית המערכונים האמריקאית "סאטרדיי נייט לייב", ביחד עם השיר "The Good Side", שיצא בהמשך כסינגל השני מתוך האלבום. ב-31 בינואר באותה השנה, הופיע עם השיר ב-"מופע של אלן דג'נרס".
סיון ביצע את השיר בהופעה שקיימה טיילור סוויפט ברוז בול, במסגרת סיבוב ההופעות החמישי שלה, "Taylor Swift's Reputation Stadium Tour".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ המלא של השיר בוים על ידי גרנט זינגר, ופורסם ב-19 בינואר 2018. בתחילת הקליפ ישנה אזהרה האומרת כי לא מומלץ לחולי מחלת האפילפסיה לצפות בו, וזאת מפאת החשש לגרימת התקפים אפילפטיים והתקפים נוספים.
נכון לספטמבר 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-39 מיליון צפיות.
יורם קדר
יורם קדר (נולד ב-4 בנובמבר 1938) הוא שייט ישראלי בעבר. הוא אלוף העולם (ניופורט 1972) במפרשית מדגם 420.
ביוגרפיה.
קדר התאמן בקבוצת הפועל מכמורת.
באליפות העולם למפרשיות מדגם 420 שנערכה בשנת 1972 בניופורט שבבלגיה, זכה קדר במדליית זהב בתחרות היחידים. בתחרות נערכו שלושה שיוטים במקום ארבעה כמתוכנן בשל היעדר רוח. קדר סיים את התחרות במקום הראשון הכללי עם אפס נקודות שליליות. בתחרות השתתפו 39 שייטים מ-14 מדינות. בשנת 1976, קדר ובנו איתן השתתפו יחד באליפות הארץ במפרשיות 420 זוגות וסיימו במקום השני הכללי.
לאחר שפרש, קדר שימש בין היתר כשופט בתחרויות שייט בינלאומיות, כיהן כיו"ר איגוד השייט הישראלי וניהל את חברת מפרשי קדר.
1FLTV היא רשת השידור הטלוויזיה הראשונה של מדינת ליכטנשטיין. רשת השידור התחילה לפעול ב-15 באוגוסט 2008 בשפה הגרמנית. זו תחנת טלוויזיה בשפה הגרמנית שבסיסה בוואדוץ, ליכטנשטיין. הערוץ כולל חדשות ארציות ובידור כללי ומשדר תמהיל מגוון של תוכניות, כולל חדשות, היסטוריה ובידור. אפשר לצפות בערוץ באופן מקוון באמצעות שידור חי 1FLTV ליכטנשטיין ואוסף הסרטונים שלו, המתעדכן באופן קבוע.
היילה גרימה
היילה גרימה (באנגלית: Haile Gerima; נולד ב-4 במרץ 1946) הוא במאי קולנוע ומפיק אתיופי, פרופסור באוניברסיטת הווארד שבוושינגטון וחבר מוביל בתנועת ה-L.A Rebellion שחי ועובד בארצות הברית. מאז 1975 הוא מוכר בעיקר בזכות הסרט Sankofa שזיכה אותו בפרסים בינלאומיים רבים והוא הבמאי האתיופי הראשון אשר זכה בפסטיבל הסרטים הפאן-אפריקאי לקולנוע וטלוויזיה של ואגאדוגו כאשר סך כל סרטיו זכו ב-18 פסטיבלי קולנוע בינלאומיים.
ביוגרפיה.
גרימה גדל באתיופיה כילד למשפחה בת עשרה אחים. אמו הייתה מורה ואביו היה מחזאי וכומר אשר הצטרף לשורות לוחמי הגרילה ה'ארבניוץ' באתיופיה עם הכיבוש האיטלקי של מוסוליני. כמחזאי, אביו של גרימה בילה זמן רב בכתיבת הצגות ומחזות אפיים שכתב באמהרית וגרימה צפה בהם כילד. גרימה מתאר כי בילדותו נהג לשבת עם סבתו שהייתה מספרת סיפורים שלימדו אותו כיצד להצית את דמיונו. גם אביו, שהיה מחזאי, נהג לקחת אותו עמו להצגות תיאטרון ממחוז למחוז באתיופיה. כך למעשה, הוא גדל סביב סיפורים ושירים שלדבריו יצרו את האסתטיקה התרבותית המסוימת שלו. כל אלו יחד ולחוד, השפיעו על גרימה ועל יצירות הקולנוע בהמשך דרכו. כך למשל, הסצנות בסרט טזה, צולמו באזור Menzero באתיופיה ממנו מגיעה משפחתו, אזור אותו הוא מתאר כ"נוף ילדותו". גם בסרט הראשון שצילם באתיופיה, 'Harvest: 3000 Years' מצולמים סצנות הכוללות נופים באזור העיר גונדר שבה הוא בילה חלק מתקופת נעוריו.
קריירה.
סרטיו הראשונים.
גרימה משך את תשומת הלב לראשונה באמצע שנות ה-70 עם הסרט "Harvest: 3000 Years", שמגולל את סיפורה של משפחת איכרים אתיופית הנאבקת לשרוד תחת הפיאודליזם האתיופי ארוך השנים. אולם הסרט צולם בתקופה בה שלטונו של הקיסר האתיופי היילה סלאסי כבר התמוטט. הסרט הוביל לעימות ראשוני של גרימה כבמאי עם שלטון החונטה הצבאית האתיופית, שהחליף את שלטונו של היילה סלאסי. המשטר החדש הכריז על סרטו של גרימה כ"רכושו של העם האתיופי", והיה מוכן לאפשר לו לעשות סרט נוסף במולדתו רק בתנאי שיסכים לקבל את מה שהם כינו לדבריו, "השיפוט שלהם על עבודתו". גרימה מתאר כי בנקודה זו הדבר הראשון שרצה לעשות הוא לקחת את הטיסה הראשונה מאתיופיה לארצות הברית משום שבאותו רגע הבין כי החופש שלו נלקח ממנו.
הסרט 'Teza'.
הסרט טזה מגולל את סיפורו של אנברבר, הדמות המרכזית בעלילה, צעיר אתיופי שחוזר לאחר שנים רבות של לימודי רפואה ושהייה בגרמניה, לארצו השסועה, אתיופיה, המצויה תחת משטר החונטה הצבאית האלימה של הדיקטטור מנגיסטו היילה מריאם. חלומו להביא את הידע המדעי שלו לטובת בני עמו מתנפץ לנוכח השימוש הציני שעושה החונטה במדענים המקומיים. אנברבר עוזב את העיר לטובת כפר ילדותו, כדי לקחת פסק זמן ולחשב את מהלכי חייו הבאים. אף על פי שאנברבר חוזר לבית ילדותו, עם הכשרה רפואית והיכולת לרפא הוא מגלה כי הכפר שלו מוצף בצרכים חברתיים-כלכליים ותחלואות שהוא אינו מסוגל לרפא. לאחר שאנברבר אינו מוצא שום מקום אחר להסתתר בו, הוא מחפש מקלט נפשי בזיכרונות נעוריו.
לדבריו של גרימה, באמצעות הסרט, נקרתה בפניו הזדמנות לספר סיפור על אפריקאים אשר נקלעים באמצע חייהם למציאות של נסיבות היסטוריות מורכבות ובלתי צפויות. הסרט זכה בפרסים רבים, ביניהם בפסטיבלי הקולנוע המוערכים של רוטרדם, סלוניקי וונציה. עם זאת, גרימה מתאר את הסרט שכולל פסקול ג'אז מרשים, כ"סרט נלהב אך לא מושלם". זאת מאחר שלדבריו הוא התקשה להשיג מימון וכתוצאה מכך, איכותו של הסרט נפגמה. בעיקר לאור זאת שלקח לו יותר מעשור כדי להשלים את הסרט, שרוב הסצנות שלו צולמו באזורים הכפריים של אתיופיה. "אפילו להביא ציוד למקומות היה קשה ובלתי נשכח", אמרה אחותו של גרימה, סלומי, שעוזרת לו להפיק את סרטיו. "החשמל ששימש אותנו בסט הצילומים, הגיע מהגנרטור של הכפר. אנשי הכפר היו מכבים אותו לסירוגין בזמן שצילמנו, ולכן היינו צריכים לנהל איתם משא ומתן". לדבריה, "מעבר לכסף, נדרשת הרבה סבלנות במהלך הצילומים לסרט".
הסרט 'Sankofa'.
סנקופה (Sankofa) הוא סרט דרמה מ-1993 שעוסק בסחר העבדים האטלנטי. משמעות המילה Sankofa שואבת את משמעותה משפת האקן בגאנה שפירושה "לחזור, לחפש, ולצבור חוכמה, כוח ותקווה", והיא מדגישה את החשיבות של הזיכרון כמצב שבו אל לו לאדם לברוח מהעבר כדי להתקדם אל עבר העתיד. הסרט הוא תיאור קודר של כליאתם של אפריקאים משועבדים, שהיו בדרכם לאמריקה כדי ליצור עולם חדש לאירופים.
הסרט, שצולם בחלקו בצינוק במערב אפריקה, וחלקו באיי הודו המערבית (ג'מייקה) על מטע קני סוכר, נפתח עם הדמות המרכזית, מונה - דוגמנית אפרו-אמריקנית - שנשלטת בידי רוחות אבותיה בטירת העבדים קייפ-קוסט בגאנה. לאורך העלילה, מונה, חוזרת אל העבר שלה, בגלגול הקודם שבו היא הייתה שפחת בית שהוחזקה על ידי אדונים לבנים במטע סוכר, ועברה התעללות קשה מדי יום. בסרט, הגיבורה, מונה, מגלמת את רוחה של אפריקה. דמותה היא עדות לתפקידן ההיסטורי והמוראלי של נשים שחורות אשר שיחקו תפקיד חשוב בהיסטורית העבדות במטרה לשמור על ניצוץ של תקווה בקרב העבדים בתנאים כמעט בלתי אפשריים. באחת הסצינות בעלילה, מגיבה השפחה ההרה אשר מוכה ללא רחם תוך כדי שהיא מקוננת כך: "הם לעולם לא יוכלו לעשות דבר לנשמתי [...] רק לבשר הזה [...] ".
סרטו של גרימה מראה את המציאות של אנשים ממוצא אפריקאי אשר נסחפים הרחק משורשיהם האפריקאים, באמצעות המסע של הדמות של מונה כדי להראות כיצד תפיסת הזהות האפריקאית כוללת הכרה ב"שורשים" של האדם ו"שיבה למקור".
הסרט מתחיל בתיפוף כאשר המתופף האפריקאי הזקן, סנקופה, מתופף על תופים אפריקאים ומזמר במילים: "קומי, הרוח המתמשכת של המתים, קומי!". זוהי צורת הקשר שלו והחיבור הרוחני עם אבותיה של האדמה האפריקאית. הוא מאמין כי התיפוף שלו הוא חיוני לקרוא לרוח אבותיו שנהרגו בגלות אפריקה בחזרה הביתה. העלילה ממשיכה כאשר מונה, גיבורת הסרט, אשר עובדת כדוגמנית מוצלחת ומתבקשת להגיע לגאנה במסגרת עבודתה במטרה להשתתף בסרט אשר מצולם באזור. אולם, הפגישה שנקבעת לה היא בטירת קייפ-קוסט, מקום אותו היא לא מכירה אשר שימש בעבר עבור סחר העבדים האטלנטי בתקופת הקולוניאליזם האירופי. חוסר ההיכרות שלה עם הטירה נובעת בעיקר מהעובדה שמרבית חייה התרחקה מונה משורשיה האפריקאיים. בעוד מונה מדגמנת על החוף במהלך סט הצילומים, היא פוגשת את הזקן המסתורי, סנקופה, שתופף על התופים בתחילת הסרט. סנקופה פוקד על מונה בהתמדה לחזור אל העבר שלה, והוא עושה זאת בצורה מאוד לוחמנית היות שזה נוגע לשמירת האדמה הקדושה של אבות אבותיו, תוך כדי שהוא מנסה להרחיק את התיירים האירופאים מתוך טירת העבדים.
כאשר מונה מחליטה ללכת לתוך הטירה עצמה, היא לפתע מוצאת את עצמה לכודה בתוך צינוק והיא נכנסת לסוג של טראנס. המחזות אשר עומדים לנגד עיניה מתעתעים כל כך עד כדי כך שהיא מתחילה לראות שהיא למעשה מוקפת בעבדים אשר כבולים בשלשלאות. עבדים אלו הם למעשה אפריקאים שנסחרו בעבר באותה טירה ועלו מקברם על מנת להחזיר את מונה לשורשיה. מונה מנסה להימלט מן הטירה וכאשר היא פוגשת את האדונים הלבנים שלה לראשונה היא מנסה להסביר להם שהיא ממוצא אמריקאי ולא ממוצא אפריקאי. עם זאת, אדוני העבדים אינם מתייחסים לתביעתה של מונה דוחפים אותה לאש, מפשיטים את בגדיה ומניחים ברזל חם על גבה.