סימכוס נבחר לכהן כאפיפיור ב-22 בנובמבר 498. באותו יום נבחר גם הכומר של כנסיית סנטה פראסדה, לאורנטיוס לתפקיד האפיפיור. לאורנטיוס זכה לתמיכת הקיסר האימפריה הביזנטית אנסטסיוס הראשון, אולם מלך ממלכת האוסטרוגותים תאודוריק הגדול אשר שלט בעיר רומא תמך בסימכוס (בנימוק שהוא נבחר קודם לכן, וכי מרבית ההגמונים תמכו בו), ולכן לאורנטיוס נחשב לאנטי-אפיפיור.
בסינוד שנערך ברומא ב-1 במרץ 499 סימכוס מינה את לאורנטיוס לבישוף נוקריה שבקמפניה. בסינוד זה נקבע כלל לפיו כל איש כנסייה אשר ינסה להשיג תמיכה עבור עצמו לכהונת אפיפיור בעת כהונתו של אפיפיור מכהן יודח מתפקידו.
בשנת 501 האשים פסטוס, סנטור רומי אשר תמך בלאורנטיוס, את סימכוס בפשעים שונים. סימכוס זומן להופיע בפני תאודוריק, אולם כאשר הגיע לרימיני ונודעה לו סיבת הזימון, סירב להופיע בפני המלך האוסטרוגותי תאודוריק ולענות על ההאשמות, לאור הדוקטרינה לפיה לשליט החילוני אין סמכות לשפוט את האפיפיור.
לפי דרישת האפיפיור נערך סינוד ב-23 באוקטובר 502 ואשר כונה לימים "סינודוס פאלמריס" ("Synodus Palmaris") - ככל הנראה מאחר שנערך באתר שנקרא פאלמה. סימכוס התכוון להגיע לסינוד שנערך אולם הותקף בדרכו על ידי תומכי לאורנטיוס, וחלק מהכמרים המלווים אותו נהרגו. סימכוס נמלט לבזיליקת סנט פטרוס, וסירב לשוב ולעמוד בפני הסינוד אף שהובטח לו ליווי צבאי על ידי המלך תאודוריק, ואף שהוזמן לבוא פעמיים נוספות. לבסוף אישר הסינוד את עמדת האפיפיור, לפיה אין לבישופים סמכות לשפוט אותו ולכן אם האפיפיור פשע - רק האל יכול לשפוט אותו, והמלך נאלץ לבטל את כל ההאשמות נגד סימכוס. סינוד זה אף אישר את לגיטימיות הכהונה של סימכוס. על אף זאת, תאודוריק, אשר רגז על החלטת הסינוד, התיר ללאורנטיוס להתגורר בארמון הלטרן כאפיפיור. פילוג כנסייתי זה, במהלכו כיהנו ברומא שני אפיפיורים בו זמנית, נמשך ארבע שנים נוספות עד שעמדותיו הפרו - ביזנטיות של לאורנטיוס הביאו להפסקת תמיכת תאודוריק בו ולגירושו מרומא של לאורנטיוס בשנת 506.
סימאכוס
אברהם וינברג (הראשון)
רבי אברהם וינברג (הראשון) מסלונים (תקס"ד, 1803 – י"א בחשוון תרמ"ד, 11 בנובמבר 1883) היה מייסדה של חסידות סלונים. ידוע בכינויו על שם ספרו יסוד העבודה.
קורות חייו.
נולד לרב יצחק מתתיהו, דיין ובורר בפינסק, שהיה מקורב לרבי אשר הראשון מסטולין. בצעירותו התקרב והפך לאחד מחשובי תלמידיו של רבי נח מלכוביץ' ושל ממשיך דרכו רבי משה מקוברין. אחר פטירת רבו מקוברין בכ"ט בניסן ה'תרי"ח, בחרו בו התלמידים כממשיך הדרך והכתירו אותו כאדמו"ר.
ניהל את חצרו ואת ישיבתו בעיר סלונים, ומכאן שמה של החסידות. עם זאת, בחסידות סלונים מייחסים את תחילת דרך משנתם לרבי מרדכי מלכוביץ', דרך בנו רבי נח ותלמידו רבי משה מקוברין, ובהמשך דרך אדמו"רי חסידות סלונים. פעילותו כאדמו"ר בעיר סלונים התקיימה לצד פעילותו של הרב אייזל חריף רב העיר שהשתייך למחנה המתנגדים, אך הם פעלו זה לצד זה בידידות.
חיבר וכתב חיבורים רבים, חלקם בדרך הקבלה. חיבורו העיקרי "יסוד העבודה" נמנה בין ספרי החסידות הבודדים שלא נכתבו על סדר פרשיות התורה, אלא כמשנה סדורה המבארת את עיקרי תורת החסידות. חלק נכבד מספרו זה עוסק בביאור תורה לשמה, בו הוא חולק על הרב חיים מוולוז'ין הסובר כי מהותה של תורה לשמה היא לימוד לשם ידיעת התורה וסובר כי לימוד התורה מטרתו להידבק בה' על ידה. נושא זה נמנה בין הנושאים השנויים מאז במחלוקת בין החסידים למתנגדים.
כרבותיו גם הוא ייחס חשיבות למצוות יישוב ארץ ישראל ועמד בנשיאות כולל רייסין, ועודד רבים מחסידיו לעלות לארץ ישראל. בצעד נדיר שלח בשנים תר"ל-תרל"ד שלושה מנכדיו לעלות לארץ ישראל בעודם כבני 13 שנים. באומרו, כי "תבוא תקופה של הסתר נורא... וברצונו שתתקיים פינה של חבורתנו בא"י כדי שיהיה סביב מי להתלכד". חסידיו מייחסים לצעד זה רוח הקודש, כיון שבכך הבטיח את המשך מורשתו, לאחר שרוב החסידים נהרגו בשואה, ומחבורה זו שהתקיימה בא"י שוקמה מחדש החסידות בארץ ישראל. יצוין כי אחד מחסידיו שעלה לארץ בפקודתו בשנת תרל"ה היה סופרו הרב יהודה לייב קסטלניץ אביו של מנהיגם של חסידי סלונים אחרי השואה, רבי מרדכי חיים סלאנים, וחותנו של רבי משה קליערס, רבה של טבריה וראש ישיבת "אור תורה". ואחד מנכדיו אותם שלח לארץ היה הרב נח וינברג, אביו של האדמו"ר מסלונים, רבי אברהם וינברג (השלישי), חותנו של האדמו"ר רבי שלום נח ברזובסקי מסלונים.
נפטר בי"א בחשוון ה'תרמ"ד, ונקבר בעיר סלונים. ממשיכו באדמו"רות היה נכדו רבי שמואל וינברג ה"דברי שמואל".
במהלך מלחמת העולם השנייה נהרס בית הקברות בו נטמן. בשנת תשמ"ה אותר מקום החלקה מחדש, ולאחר פעולות שחזור שוקם קברו וקבר שניים מנכדיו, האדמו"רים רבי ישכר לייב וינברג ואחיו רבי אברהם וינברג (השני).
בין תלמידיו המפורסמים היו רבי מנחם נחום עפשטיין, מייסד חסידות קוברין-ביאליסטוק, חתנו הרב משה מרדכי (בן אחיו הרב הלל), נכדו רבי משה מידנר ואחיינו הרב יהודה לייב קסטלניץ.
חיבוריו.
רבים מכתביו אבדו בשואה, וחלק מכתביו עדיין לא יצאו לאור.
כיכר מקס-יוזף
מקס-יוזףפלאץ (בגרמנית Max-Joseph-Platz כלומר כיכר מקס-יוזף) היא כיכר עירונית גדולה במרכז העיר מינכן שבגרמניה.
הכיכר היא הקצה המערבי של שדרת מקסימילאן שטרסה (Maximilianstraße), אחת מארבע השדרות המרכזיות של העיר.
הכיכר נבנתה במקביל להקמתו של התיאטרון הלאומי שבמינכן, בצידו המזרחי של המבנה ונחנכה ב-1818. היוזמה להקמתה הייתה של המלך לודוויג הראשון שקרא לכיכר על שמו של אביו, מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה והטיל את תכנונה על ארכיטקסט החצר שלו לאו פון קלנצה.
במרכז הכיכר פסל ארד מ-1835 של המלך מקס-יוזף (Max-Joseph Denkmal) שנוצר על ידי הפסל כריסטיאן דניאל ראוך.
בשולי הכיכר נמצאים ה-Königsbau וארמון הרזידנץ, התיאטרון הלאומי, בית הדואר המרכזי, ובסמיכות לכיכר נמצא המוזיאון היהודי.
מקסיוזףפלאץ
כיכר מקס-יוסף
מקס-יוזף-פלאץ
אברהם וינברג (הראשון) מסלונים
לאורנטיוס (אנטי-אפיפיור)
לאורנטיוס (בלטינית: Laurentius) היה אנטי-אפיפיור בין השנים 498–506.
לאורנטיוס נבחר לתפקיד אפיפיור ב-22 בנובמבר 498 על ידי מיעוט של הגמונים, בתמיכת קיסר האימפריה הביזנטית אנסטסיוס הראשון. במהלך אותה קונקלבה נבחר האפיפיור סימכוס על ידי מרבית ההגמונים, ובבחירתו תמך המלך האוסטרוגותי תאודוריק הגדול.
לימים, בשל מחלוקת שפרצה בין תאודוריק לסימכוס, אשר סירב לעמוד במשפט בפני המלך בשל האשמות שהועלו נגדו (ככל הנראה האשמות שווא שהועלו על ידי תומכיו של לאורנטיוס), ואף סירב להגיע לסינוד כנסייתי שנערך ב-23 באוקטובר 502 ואשר כונה לימים "סינודוס פאלמריס" ("Synodus Palmaris") - ככל הנראה מאחר שנערך באתר שנקרא פאלמה, לצורך בירור ההאשמות (מחשש לחייו, שכן כאשר ניסה להגיע אל הסינוד הותקפו שיירתו של סימכוס, וחלק מהכמרים המלווים אותו נרצחו), קבע הסינוד כי אין לו סמכות לשפוט את האפיפיור, ואישר את כהונתו של סימכוס. תאודוריק, אשר זעם על החלטת הסינוד, העביר את תמיכתו ללאורנטיוס, והתיר לו להתגורר בארמון הלטראנו כאפיפיור.
תקופה זו, בה כיהנו ברומא שני אפיפיורים במקביל כונתה לימים הפילוג הלאורנטיאני או הסכיזמה הלאורנטיאנית.
רק לאחר ארבע שנים, ובשל אי שביעות רצונו של תאודוריק מעמדותיו הפרו- ביזנטיניות של לאורנטיוס, השיב תאודוריק את תמיכתו לסימכוס, וגירש את לאורנטיוס מרומא בשנת 506.
לאורנטיוס
לורנטיוס
סם קלנסי
סם קלנסי הבן (באנגלית: Sam Clancy, Jr; נולד ב-4 במאי 1980) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד והסנטר. גובהו 2.02 מטר.
קלנסי למד באוניברסיטת דרום קליפורניה (USC) בחוג לסוציולוגיה ושיחק כדורסל בנבחרת הקולג'. בשנת 2001 נרשם לדראפט ה-NBA, אך לבסוף לא השתתף בו, ושיחק עוד שנה במכללה ובסופה נבחר לשחקן השנה, ולחמישייה השנייה של העונה של Associated Press. הוא סיים את הקריירה שלו במכללה במקום הראשון בכל הזמנים בחסימות (195), שלישי בנקודות (1,657), שני בריבאונדים (839) וחמישי בחטיפות (134).
בשנת 2002 נבחר קלנסי בדראפט ה-NBA על ידי פילדלפיה 76' במקום ה-45, אך לא שיחק בעונה הראשונה שלו עקב פציעה בברך. הוא עבר לשחק באיידהו סטאמפיד מליגת ה-CBA ובסופה נבחר לשחקן המצטיין ולשחקן ההגנה של העונה (2004/5).
בעונות שלאחר מכן נדד בין קבוצות שונות ברחבי העולם: הירקליס סלוניקי, קראקס, אינצ'ון, אוניקס קאזאן, אוראל גרייט, צסק"א סמרה, ויאדוליד ולה-מאן סארת.
בנובמבר 2009 חתם קלנסי בבני השרון מליגת העל הישראלית והעמיד ממוצעים של 10.6 נקודות, 7.4 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים.
בספטמבר 2010 חתם קלנסי בהפועל ירושלים המשחקת בליגת העל וביורוקאפ.
דוד מילר
ולדימיר פניאקוב
לויטננט קולונל ולדימיר פניאקוב (Vladimir Peniakoff, 30 במרץ 1897 - 15 במאי 1951) הידוע בכינוי "פופסקי" היה מפקד ומייסד צבאו הפרטי של פופסקי וקצין בצבא הבריטי.
חייו.