בהמשך נפתחו מפעלי כפייה נוספים בשלזיה ובבוהמיה ולעזרתו של שוורץ הצטרפו קצינים נאצים נוספים, שבאו לסייע בפיקוח על המחנות והמפעלים השונים. רודולף וילהלם בוכהולץ וריכרד סטוטלן פיקחו על המחנות החדשים. קצינים נוספים שהצטרפו למונוביץ: ד"ר ברונו קיט; מדצמבר 1942 לינואר 1943 האופט-שטורמפיהרר ד"ר הלמוט ווטר; ממרץ 1943 עד 20 באוקטובר 1943, אובר-שטורמפיהרר ד"ר פרידריך אנטרס. מאוקטובר 1943 עד נובמבר 1943, אובר-שטורמפיהרר ד"ר וורנר רוד; מנובמבר 1943 עד ספטמבר 1944, האופט-שטורמפיהרר ד"ר הורסט פישר; ולבסוף מספטמבר 1944 עד ינואר 1945 אובר-שטורמפיהרר ד"ר האנס וילהלם קניג.
היחס לאסירי המחנה.
אוכלוסיית המחנה גדלה מ-3,500 אסירים בדצמבר 1942 ליותר מ-6,000 עד החצי הראשון של שנת 1943. עד ליולי 1944 אוכלוסיית האסירים מנתה יותר מ-11,000 נפשות, רוב האסירים היו יהודים. רובם הם מצאו את מותם זמן קצר לאחר הגיעם למחנה. רובם לא הוכשרו ולא התאימו לעבודות הכפייה והם הותשו בה עד לשחיקה גופנית וקריסה, בנוסף לתנאי המחיה שכללו: רעב, הוצאות להורג ושיטות רצח אחרות, הנהלת המפעל פינתה אסירים חולים או מותשים ממונוביץ, אסירים שלא יכלו עוד לשאת את עבודת הפרך נרצחו במחנה. הם נלקחו לבית החולים הראשי של המחנה, ורובם נרצחו שם על ידי הזרקה קטלנית של פנול ללבם. חלקם נשלחו למחנה בירקנאו ושם חוסלו לאחר סלקציה מחודשת או במרבית המקרים נשלחו למות בתאי הגזים. יותר מ-1,600 אסירים מתו בבית החולים במונוביץ, ורבים נורו למוות באתר הבנייה או שהומתו בתלייה במחנה.
במקביל, הדרישה לכוח עבודה הלכה וגברה, ועוד אסירים הובאו למחנה. כך למשל, ב-10 בפברואר 1943, אובר-שטורמבאנפיהרר גרהרד מאורר שהיה אחראי על העסקתם של אסירי מחנה הריכוז, נסע למחנה אושוויץ והבטיח לאנשי "אי גה פארבן" שיביא ממנו אלף אסירים חלופיים, בתמורה לאסירים החלשים שאינם יכולים עוד לעבוד. על פי אומדן גס, יותר מ-10,000 אסירי מחנה אושוויץ מצאו את מותם עקב עבודת הכפייה במחנה לטובת תאגיד "אי גה פארבן".
לטענת הנהלת המחנה, האסירים עבדו לאט יותר מפועלי הבניין הגרמנים, על אף הלקאתם. הדבר הכעיס את הנהלת המפעל, והוביל לבקשות חזרות שרשויות המחנה יגבירו את נוכחותם של אנשי האס אס והקאפואים הנמרצים על מנת לפקח על האסירים. קבוצה של קאפואים גרמנים שנבחרה במיוחד נשלחה למונוביץ. לצריפים במונוביץ היו חלונות והסקה בחורף שהופעלה בעת הצורך. לאסירים הוגש להם "בונה-סופ" – מרק נוזלי שהיה תוסף מזון לצד חלוקת מזון דל ומועט. הסיבה העיקרית לתמותה הגבוהה במחנה מונוביץ היה העבדתם בפרך של האסירים.
בכירי "אי גה פארבן" הציעו לתגמל את האסירים ולהשתמש במזימות שונות כדי להעלות את המוטיבציה שלהם לעבוד, כגון נתינת זכות לענוד שעונים, לגדל שיער ארוך (הרעיון נדחה בפועל), תשלום לאסירים בתו קניה שבו יוכלו להשתמש במרכול המחנה (שהציע סיגריות וחפצים אחרים קטני ערך) וכן ביקורים במתחם לעינוגים מיניים על ידי נשים אסירות, אשר נפתח במחנה מונוביץ בשנת 1943.
ההנהלה שרצתה קצב תפוקה גבוה, ניסתה לעשות זאת על ידי מתן הוראות למנהלי העבודה. מנהלי העבודה היו אחראים על האסירים ובאופן קבוע דרשו שהקאפואים ואנשי האס אס ידאגו לתפוקה גדולה של האסירים, על ידי הלקאתם. הנהלת המפעל אישרה שיטות אלה. בדו"חות שנשלחו למטה החברה בפרנקפורט, מקסימיליאן פאוסט, מהנדס שהיה אחראי על הבנייה העיד בדו"חות אלה שהדרך היחידה לשמור על רמת תפוקה מספקת של האסירים הייתה על ידי שימוש באלימות ובענישה קולקטיבית. בעוד שהצהיר על התנגדותו "להלקאה ולהתעללות באסירים למוות", פאוסט רשם בדו"ח "השגת התפוקה הנאותה אינה באה בחשבון ללא שימוש במקל".
אסירים במחנה
בין האסירים המפורסמים ששרדו את מחנה מונוביץ ניתן למנות את הסופר זוכה פרס נובל לשלום אלי ויזל, הסופר והכימאי פרימו לוי, ובמאי הסרטים ווילי הולט.
פריץ לוכנר-בדה (אסיר מספר 68561 במונוביץ) היה משורר אהוד בקרב האסירים שנרצח במונוביץ בונה בפקודת בכירי "אי גה פארבן", כפי שהעיד חברו ריימונד ון-דן סטראטן במשפט אי גה פארבן בו נשפטו 24 בכירי התאגיד:
הפצצת מחנה מונוביץ.
בעלות הברית הפציצו מפעלים שונים של חברת אי גה פארבן במונוביץ ארבע פעמים במהלך המלחמה:
פינוי המחנה ושיחרור המחנה.
ב-18 בינואר 1945, רוב האסירים שיכלו ללכת פונו מן המחנה. הם הוצעדו בצעדת מוות לעיר גליוויץ, שבה שכן תת-מחנה של מונוביץ ליד הגבול עם צ'כיה. משם נלקחו ברכבות למחנות בוכנוואלד ומאוטהאוזן. יתר האסירים שוחררו ב-27 בינואר 1945 על ידי חיילי וקציני הצבא האדום שהגיעו לשערי אושוויץ ביום זה.
לאחר המלחמה.
ברנרד רקרס, שהיה "קומנדופיהרר" בשנת 1943, אחראי על המסדרים במונוביץ בונה, נשפט למאסר עולם בשנת 1953 בגין רצח אסירים, קיבל חנינה בשנת 1971 ומת בשנת 1980.
מה שנותר מהמתחם התעשייתי של בונה ורקה הועבר לידם של שתי חברות פולניות: "Chemoservis-Dwory S.A" שמייצרת מבנים ממתכת, יסודות לבניינים בעל שלד מתכתי וטנקים, וחברת "Synthos Dwory Sp" שמייצרת גומי סינתטי, לטקס ופוליסטירן יחד עם חומרים כימיים אחרים. שלא כמו במתחם בונה ורקה, לא ניתן לראות שרידים ממחנה מונוביץ עצמו.
שלטון אפל
שלטון אפל (באנגלית: Dark Reign) הוא אירוע קרוסאובר ביקום מארוול שפורסם בחוברות הקומיקס השונות על ידי חברת מארוול קומיקס בין דצמבר 2008 לדצמבר 2009 למשך 366 חוברות. את הסיפור כתבו בין היתר בריאן מייקל בנדיס באיורם של מספר אמנים כגון אלכס מאליב.
אירוע זה מציג את תקופת שלטונו של נורמן אוסבורן על סוכנות הביון S.H.I.E.L.D והחלפתה בארגון H.A.M.M.E.R הרצחני שלו. בין היתר, האירוע מגולל את חייהם של אזרחים, גיבורים ונבלים תחת שלטונו של אוסבורן, וניסיונותיהם להדיחו. אירוע זה הוא המשך לאירועי פלישה סודית, ומכין את הקרקע לאירוע מצור.
היסטוריה פרסומית.
עלילת "שלטון אפל" החלה בחוברת בודדה שפורסמה על ידי בריאן מייקל בנדיס ואלכס מאליב, שבעקבותיה התפתחו מיני-סדרות שונות. בעקבות כך, גם הכותרים המרכזיים של חברת מארוול קומיקס נעשו מעורבים באירוע. כרזות קידום המכירות כללו את אמה פרוסט מחזיקה את משקפיו מכוסות הדם של סייקלופס, ראשו הכרות של איירון מן, קפטן אמריקה השני נגד איירון פטריוט, ונום מביס את ספיידרמן, תור מביט בגרסה נקבה של לוקי, דאקן כוולברין, הנרי פים בתלבושת הצרעה ואת הגובלין הירוק.
סקירה כללית.
התחלה.
לאחר שנורמן אוסבורן הרג את מלכת הסקרול ורנקה וכך סיים את הפלישה, הוא מפרק את קבוצת ת'נדרבולטס ופונה לנשיא ארצות הברית. לאחר ששכנע את הנשיא, אוסבורן מקים ארגון חדש בשם H.A.M.M.E.R, הנועד למטרות שלום ומחליף את סוכנות S.H.I.E.L.D. בעקבות כך, S.H.I.E.L.D מתפרקת, טוני סטארק מודח מתפקידו וקבוצות האוונג'רס ויוזמת חמישים המדינות נעשות לחלק מ"יוזמת ת'נדרבולטס". אוסבורן מזמן אליו את הברדס, לוקי בצורתו כנקבה, דוקטור דום, אמה פרוסט ונאמור כדי להרכיב את הקאבאל - מעין אנטיתזה לקבוצת האילומינטי. אוסבורן מציג את החמישה לדמות המסתתרת בצללים (הנחשפת בתור הסנטרי), ועוזב להר ת'נדרבולטס. שם, הוא מותקף על ידי אנדריאס פון סטרוקר הזועם. אוסבורן הורג את אנדריאס בהתקף זעם באמצעות חרבו שלו, זורק אותו מהר ת'נדרבולטס, צופה בגופתו מתגלגלת למרגלות ההר ותוהה על מצבו הנפשי.
בינתיים, האוונג'רס החדשים (לוק קייג', ספיידרמן, רונין/הוקאיי ו-וולברין) התאחדו לאחר פרישתם של איירון פיסט ואקו ומצרפים אליהם את ספיידרוומן, גברת מארוול, מוקינגבירד וקפטן אמריקה השני. לוק קייג', הצוות וארבעת המופלאים יוצאים למשימת חיפוש אחר התינוק של קייג' וג'סיקה ג'ונס, אשר נחטף על ידי סקרול המתחזה לאדווין ג'רוויס. הצוות חוקר סקרול המתחזה לסוכן S.H.I.E.L.D לשעבר, אך לפני חשיפת מיקום התינוק, סוכן S.H.I.E.L.D לשעבר ושיכור הורגים את הסקרול. בהמשך, קייג' נפגש עם אוסבורן כדי למצוא את התינוק שלו, ואוסבורן מאתר את ג'רוויס הסקרול ושולח את בולזאיי לחסל אותו. המשפחה מתאחדת, ולאחר שהאוונג'רס החדשים צופים בחשיפת קבוצת אוונג'רס חלופית של אוסבורן, רונין מודיע כי האוונג'רס יעשו משהו בעניין.
טוני סטארק, הידוע בזהות איירון מן, נתפס כפחדן ונשנא על ידי הציבור. כוחות ה שלו מתחילים לדעוך, והוא נחלש בהדרגה. בעקבות בעלותו של אוסבורן על החברה שלו, הוא משמיד את הנתונים על חוק רישום העל-אנושיים באמצעות וירוס מחשב ושומר על הנתונים במוחו. בינתיים, כתון טובח באנשים החדשים של הוד התפתחותו, ודוקטור סטריינג' אינו זמין כדי לטפל בעניין. למרות זאת, מכשפת השני מרכיבה את האוונג'רס העוצמתיים כדי להילחם בכתון, אשר בעזרת מורדרד מתמזג עם קוויקסילבר.
הגיבורים והאזרחים אשר נחטפו על ידי הסקרולים (ביניהם דאם דאם דוגאן, אדווין ג'רוויס ומוקינגבירד) נפגשים עם דוק סמסון ואלישיה מאסטרס במחנה האמונד כחלק מקבוצת תמיכה. אחרי הזכרת מעשיהם של פרודיג'י השני ומספר גיבורים אחרים, איש התלת-מימד עזב את היוזמה כדי לצוד את הסקרולים הנותרו בכדור הארץ. מתגלה כי אוסבורן הקים את קבוצת האוונג'רס האפלים, אליה צירף את ארס, הסנטרי, ילד מארוול (שבעצת קהנ'נר אימץ את זהות קפטן מארוול), חילק זהויות חדשות לחברי ת'נדרבולטס לשעבר וצירף אותם לקבוצה (מונסטון כגברת מארוול, ונום השני כספיידרמן, בולזאיי כהוקאיי ודאקן כוולברין). אוסבורן עצמו שכר את הרוח לפרוץ לכספת השריונות של טוני סטארק ולגנוב את אחת החליפות, אותה אוסבורן צבע בצבעי דגל ארצות הברית (אדום, כחול, לבן) ואימץ את זהות איירון פטריוט.