הצד המערבי של ההר מופה כולה בהתבסס על תצלומי האוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, בין השנים 1947–1948, ועל ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1960.
מקור השם.
אנשי סקר שטחי חסות איי פוקלנד קראו להר על שמו של אדרד שמלך באנגליה משנת 946 ועד שנת 955; וזאת בדומה לאתרים אחרים ברכס דאגלס הנקראים על שמם של מלכים סקסוניים.
לקריאה נוספת.
• Damien Gildea, Antarctic Peninsula - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide
כת הדיווידים
הר קאלה
הר קאלה (באנגלית: Mount Calais) הוא הר מסיבי נישא, בצידו הצפון-מערבי של מפרץ שוקאלסקי, בחלקו הצפון-מזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,345 מטרים מעל פני הים.
ההר הוא ההר השמיני בגובהו בארץ אלכסנדר.
היסטוריה.
גילוי הרכס.
ההר נסקר לראשונה בשנת 1909 לערך, על ידי המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
ההר נסקר בשנית על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1948.
מקור השם.
שארקו קרא להר על שם העיר קאלה שבצרפת.
לקריאה נוספת.
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60.̊, PP 205, 374
• Damien Gildea, Antarctic Peninsula - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide
מפרץ שוקאלסקי
מפרץ שוקאלסקי (באנגלית: Schokalsky Bay) הוא המפרץ המזרחי ביותר באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה.
רוחב פתחו של המפרץ 17 קילומטרים, ואורכו (הוא חודר לתוך האי) 11 קילומטרים.
פתח המפרץ מצוי בין הר קאלה לבין כף בראון.
המפרץ סמוך למדף הקרח ג'ורג' השישי, שבמפרץ ג'ורג' השישי.
קרחון המפטון נשפך במפל קרח אל מפרץ שוקאלסקי, ולכן אזור זה של המפרץ מלא קרח מבוקע, המונע אפשרות כניסה לפנים שטחו של האי במזחלות כלבים דרך המפרץ.
היסטוריה.
גילוי המפרץ.
המפרץ התגלה לראשונה, מרחוק, בשנת 1909, על ידי המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה בפיקודו של ז'אן-בפטיסט שארקו.
שארקו מיפה באופן גס את המפרץ, כאשר הוא חושב שמדובר במצר ים, החוצה את האי אלכסנדר.
החוף בסביבה זו צולם מהאוויר והמפרץ מופה באופן גס בשנת 1937 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, וזו לא מצאה את "מצר שוקאלסקי" ששארקו מיפה.
סקרים שנערכו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1948 זיהו את המפרץ כמצר שאותו מופה שארקו.
מקור השם.
שארקו קרא למפרץ (אשר הוא חשב שמדובר במצר) על שמו של יולי מ. שוקאלסקי (Yuliy M. Shokalskiy), גאוגרף, מטאורולוג ואוקיינוגרף רוסי (כשהוא משתמש באיות של שמו של שוקאלסקי באותיות לטיניות - כפי ששוקאלסקי איית אותו).
סקר שטחי חסות איי פוקלנד נתן למפרץ את השם ששארקו נתן למצר.
לקריאה נוספת.
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60.̊, P 205
כף בראון (אנטארקטיקה)
כף בראון (באנגלית: Cape Brown) היא לשון יבשה מכוסה קרח הבולטת לכיוון צפון - צפון-מזרח בקצה המזרחי של פתחו של מפרץ שוקאלסקי, בחוף הצפון מזרחי של האי אלכסנדר שבאנטארקטיקה.
הכף מצויה 10 קילומטרים צפונית-מזרחית מפסגתו של הר ניקולאס (ההר הצפוני ביותר של רכס דאגלס).
היסטוריה.
גילוי לשון היבשה.
הכף התגלתה לראשונה, מרחוק, בשנת 1909, על ידי המשלחת הצרפתית באנטארקטיקה בפיקודו של ז'אן-בפטיסט שארקו.
שארקו שמיפה באופן גס את האזור, חשב שמפרץ שוקאלסקי הוא מצר ים, החוצה את האי אלכסנדר, ולכן הוא חשב שלשון היבשה היא אי קטן.
החוף בסביבה זו צולם מהאוויר ומופה באופן גס בשנת 1937 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, בפיקודו של ג'ון ריימיל. סקרים שנערכו על ידי משלחת סקר של סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1948, בפיקודו של קולין ג. בראון (Colin C. Brown) מיפו את לשון היבשה.
מקור השם.
לשון היבשה נקראת על שמו של בראון, שמיפה אותה.
לקריאה נוספת.
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 377
• Ute Christina Herzfeld, Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data, P 170
הליגה האדריאטית השניה
הליגה האדריאטית השניה, היא ליגת כדורסל אזורית אירופאית שהוקמה בשנת 2017.
הליגה מורכבת משתים עשר קבוצות משש מדינות אף אחת היא לא אחת מהקבוצות הטובות בליגה.
שיטת משחקים.
הליגה מחולקת לבית אחד עם 11 קבוצות+מקום אחרון בליגה האדריאטית המשוחק בשיטת בית-חוץ כאשר ארבע הראשונות מעפילות לפיינל פור והקבוצה במקום האחרון לא תתמודד בעונה הבאה. הפיינל פור משוחק בשיטת הטוב מ-3 והגמר בשיטת הטוב מ-5.
קישורים חיצוניים.
אתר התחרות
איל פופולו ד'איטליה
איל פופולו ד'איטליה (באיטלקית: Il Popolo d'Italia, "העם של איטליה"), היה עיתון איטלקי אשר פרסם מהדורות מדי יום למעט ימי שני, שהקים בניטו מוסוליני בשנת 1914, לאחר התפלגותו מהמפלגה הסוציאליסטית האיטלקית. העיתון נוסד כעיתון תומך מלחמה במלחמת העולם הראשונה. עם השנים הפך העיתון לביטאון המפלגה הפשיסטית הלאומית.
"איל פופולו ד'איטליה" פעל מ-15 בנובמבר 1914 עד 24 ביולי 1943, והפך לבסיס לתנועה הפשיסטית באיטליה לאחר מלחמת העולם הראשונה. העיתון, הדוגל במיליטריזם ובאירידנטה, היה מסובסד על ידי צרפת והתעשיינים בתואנה של השפעה על איטליה להצטרף למדינות ההסכמה. המלה "סוציאליסט" הוצגה על ראש התווך של העיתון עד שנת 1918 כדי למשוך חסידיו ל"רעיון שלו "מלחמה מהפכנית".
מוסוליני כתב לעיתים קרובות בעילום שם בעיתון שלו, למשל כאשר לעג לו על הצעה לעותק איטלקי של "הייל היטלר", או כדי להפיץ את רעיונותיו לגבי איטליה בהגדלת שיעור הילודה שלה. בין השנים 1936 ל-1943 נערך על ידי ג'ורג'יו פיני.
ישי שאער
ישי שאער (נולד בשנת 1983) הוא פסנתרן ישראלי.
ביוגרפיה.
לימודים.
בגיל שבע החל שאער ללמוד נגינה בפסנתר אצל חנה ברזילי והמשיך אצל אסף זהר. בלימודי התואר הראשון בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה היה תלמידו של תומר לב ולתואר השני למד אצל אריה ורדי. במשך השנים השתתף בכיתות אמן של דניאל בארנבוים, מאריי פרחיה, פנינה זלצמן ועוד.
קריירה.
שאער מרבה לנגן ברסיטלים באירופה, בארצות הברית ובדרום אמריקה. כן השתתף בפסטיבלי מוזיקה בעולם ובפסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון. בהרכבים קאמריים ניגן בין השאר עם הצ'לן מישה מייסקי וכסולן הופיע עם תזמורות שונות בישראל ומחוצה לה.
באפריל 2011 החליף שאער את פאזיל סאיי בהתראה של יומיים, בשישה קונצרטים בסדרה של התזמורת הפילהרמונית הישראלית. באותה שנה ניגן לראשונה באולם טונהאלה בציריך עם התמורת הקאמרית של לוזאן. השבועון הגרמני "דאס אורקסטר" שיבח את נגינתו בקונצרט זה.
ב-2018 הוציא שאער אלבום שני, "בטהובן המאוחר", בהוצאת אורכיד קלאסיקס הבריטית. זה הדיסק הראשון של שאער שיוצא בהקלטה מסחרית, והוא זכה לקבלת פנים חיובית מצד מבקרי המוזיקה בעולם והושמע בין השאר בשידורי שירות השידור הבריטי. אף כי יצירותיו המאוחרות של בטהובן זכו לביצועים ולפרשנויות רבות, שאער הצליח בכל זאת לחדש בנגינתו. מבקר המוזיקה של "הארץ", אמיר מנדל, תיאר את שש הבגטלות אופוס 126 בביצועו "יהלומים מוזיקליים ששאער מיטיב ללטש".
ב-2019 הוציא את אלבומו השני, "Late Beethoven", בלייבל הבריטי הדינמי Orchid Classics. הדיסק גרף שבחים ממבקרים בעולם; קטעים ממנו הושמעו בתחנות הרדיו הקלאסיות המובילות כגון BBC ורדיו WQXR מניו יורק, והמגזין הספרדי “Codalario” קרא לו “הקלטת חובה על המדף של כל חובב מוזיקה”.
הקלטות.
2008 - דיסק בכורה, שזכה לשבחים ממבקר המוזיקה נעם בן זאב. גם השידור ברדיו הציבורי של טקסס זכה לשבחים.
ג'ורג'יה ברונזיני
חזקי ליפשיץ
הרב יחזקאל (חזקי) ליפשיץ (נולד בכ"ט בטבת ה'תשל"ד, 23 בינואר 1974) הוא רב ושליח חב"ד בקטמנדו, בירת נפאל, המנהל בעיר זו ביחד עם אשתו, חני ליפשיץ, את בית חב"ד המקומי.
ביוגרפיה.
ליפשיץ נולד לצבי מנשה ואסתר ליפשיץ. בבחרותו התייתם מאביו. למד בישיבת תומכי תמימים בלוד, ישיבת אחי תמימים בראשון לציון וישיבת תומכי תמימים כפר חב"ד. בסוף שנת תשנ"ג נסע ללמוד בישיבת תומכי תמימים המרכזית שבמרכז חב"ד העולמי בברוקלין שבניו יורק.
ב-1997 נישא לחני, בתו של המוהל מנחם פליישמן. ב-1999 נסעו לשליחות לבנגקוק שבתאילנד על מנת לסייע לרב יוסף חיים קנטור בפעילותו.
בשנת 2000 יצאו לשליחות בקטמנדו, בירת נפאל, על מנת לפתוח שם בית חב"ד, שם עוברים אלפי מטיילים ישראלים בכל שנה. המקום מעניק שירותים למטיילים יהודים מישראל ומהעולם כגון סעודות שבת וחג, פינות מנוחה, עמדות אינטרנט, סיוע וליווי במקרי מצוקה, ביקור אסירים ישראלים בבתי הכלא, עזרה לתרמילאים ומטיילים שנפגעו, ועוד. במיוחד התפרסמו אחרי אסון סופת השלגים ב-2014 ורעידת האדמה ב-2015. כהוקרה על עזרתם אירח נשיא המדינה רובי ריבלין את ילדיהם בלשכתו.
ליל הסדר בניהולו של הרב ליפשיץ הוא הסדר הגדול בעולם.
ב-2006 הקים בית חב"ד עונתי בעיר פוקהרה.
ב-2012 עלתה לשידור סדרת הטלוויזיה "קטמנדו", העוקבת אחר זוג שליחים שיוצאים להקים בית חב"ד בנפאל. הסדרה מבוססת על תחילת דרכם של בני הזוג ליפשיץ ועל סיפורים אמיתיים שהתרחשו בזמנם.
חזקי וחני מתגוררים בקטמנדו, נפאל. יש להם ארבעה בנים ושתי בנות, ועוד נפאלי שאימצו כבן.
לו בגה
דויד לובגה (נולד ב-13 באפריל 1975), הידוע בשם הבמה לו בגה, הוא זמר גרמני הידוע בחידוש שביצע לשיר Mambo No. 5 בשנת 1999.