בסקי נורדי משולב שוב זכו הנורווגים בשלוש המדליות. אודביירן האגן זכה בזהב, אולף הופסבאקן זכה בכסף וסוורה ברודאהל זכה בארד. השלושה, יחד עם ביירנה איווארסן, זכו גם במדליית כסף במירוץ הסקי למרחקים ל-10X4 ק"מ. האגן זכה גם במדליית כסף במירוץ היחידים ל-18 ק"מ. בקפיצות סקי זכו שני נורווגים במדליות: בירגר רואוד שמר על תוארו וזכה בזהב, וריידר אנדרסן זכה בארד. הישג יוצא דופן רשמה סוניה הני, כשהייתה למחליקה האומנותית הראשונה בהיסטוריה (וערב אולימפיאדת סוצ'י (2014), גם היחידה) שזוכה בתואר האולימפי שלוש פעמים ברציפות. את רשימת זוכי המדליות הנורווגים נעלה לילה שו נילסן, שזכתה במדליית ארד בסקי אלפיני.
אולימפיאדת סנט מוריץ (1948).
המשלחת הנורווגית לאולימפיאדת סנט מוריץ (1948) כללה 49 ספורטאים. הם זכו ב-10 מדליות, מהן 4 מדליות זהב, ובפעם הרביעית דורגה המשלחת בראש טבלת המדליות, אם כי הפעם חלקה אותו עם שוודיה.
הענף הבולט ביותר היה החלקה מהירה, עם 6 מדליות ו-3 מדליות זהב. פין הלגסן ניצח במירוץ ל-500 מטרים, סוורה פרסטאד במירוץ ל-1,500 מטרים וריידר ליאקלב במירוץ ל-5,000 מטרים. אוד לונדברג זכה במדליית כסף במירוץ ל-5,000 מטרים ובמדליית ארד במירוץ ל-1,500 מטרים, ותומאס ביברג חלק את מדליית הכסף במירוץ ל-500 מטרים עם שני מחליקים אמריקאים שרשמו את אותה תוצאה.
בקפיצות סקי זכו הנורווגים בשלוש המדליות. פטר הוגסטד זכה בזהב, בירגר רואוד זכה בכסף ותורלייף שיילדרופ זכה בארד. רואוד, שהיה האלוף האולימפי 12 שנים קודם לכן, הגיע למשחקים כמאמן לאחר מספר שנים בהן לא התאמן בעצמו, והחליט להתחרות רק מספר ימים לפני התחרות. נבחרת הסקי למרחקים זכתה במדליית ארד במירוץ השליחים ל-10X4 ק"מ. לראשונה מאז פתיחת משחקי החורף, לא זכה אף נורווגי במדליה בסקי נורדי משולב.
אולימפיאדת אוסלו (1952).
באולימפיאדה הראשונה אותה אירחה נורווגיה, אולימפיאדת אוסלו (1952), השתתפו 73 ספורטאים. ההישגים זינקו ל-16 מדליות, מהן 7 מדליות זהב, ובפעם החמישית דורגה נורווגיה בראש טבלת המדליות.
גם הפעם הייתה ההחלקה המהירה הענף הבולט ביותר, עם 6 מדליות. היאלמר אנדרסן זכה ב-3 מדליות זהב, במרוצים ל-1,500, 5,000 ו-10,000 מטרים. שלושה מחליקים אחרים זכו במדליות ארד: ארנה יוהנסן (500 מ'), רואלד אאס (1,500 מ') וסוורה האוגלי (5,000 מ').
בסקי אלפיני זכה סטיין אריקסן במדליית זהב בסלאלום ענק ובמדליית כסף בסלאלום. גוטורם ברגה זכה במדליית ארד בסלאלום. גולש הסקי למרחקים הלגייר ברנדן זכה במדליית זהב במירוץ ל-18 ק"מ, מגנר אסטנסטאד זכה במדליית ארד במירוץ ל-50 ק"מ, והשניים היו שותפים לזכייה הקבוצתית במדליית הכסף במירוץ השליחים ל-10X4 ק"מ. ארנפין ברגמן וטורביירן פלקנגר זכו במדליות הזהב והכסף בקפיצות סקי. בסקי נורדי משולב חזרו הנורווגים למקומות הראשונים: סימון סלטוויק זכה במדליית הזהב וסוורה סטנרסן זכה בארד.
אולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956).
באולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956) חלה ירידה ניכרת בהישגי המשלחת הנורווגית. 45 הספורטאים זכו רק ב-4 מדליות, ודורגו במקום השביעי בטבלת המדליות, הדירוג הנמוך ביותר עד אז.
שני ספורטאים נורווגים זכו במדליות זהב. גולש הסקי למרחקים הלגייר ברנדן זכה במדליית זהב שנייה ברציפות, במירוץ ל-15 ק"מ (שהחליף את המירוץ ל-18 ק"מ בו ניצח באוסלו). סוורה סטרנסן שיפר את הישגו מאוסלו, וזכה במדליית זהב בסקי נורדי משולב. בשתי המדליות הנותרות זכו מחליקים מהירים קנוט יוהנסן זכה במדליית כסף במירוץ ל-10,000 מטרים ואלף גייסטוואן זכה במדליית ארד במירוץ ל-500 מטרים. המשחקים סימנו גם את קץ הדומיננטיות הנורווגית בענף קפיצות הסקי, לאחר שסירבו לאמץ את טכניקת הקפיצה החדשה שפיתח הקופץ השווייצרי אנדראס דשר, וששיפרה את הישגיהם של הקופצים האחרים.
אולימפיאדת סקוו ואלי (1960).
באולימפיאדת סקוו ואלי (1960) ירד מספר חברי המשלחת הנורווגית ל-29. הם זכו ב-6 מדליות, מהן 3 מדליות זהב, ודורגו במקום הרביעי בטבלת המדליות, אחרי ברית המועצות, המשלחת הכלל-גרמנית וארצות הברית.
המחליק המהיר קנוט יוהנסן שיפר את הישגיו מקורטינה ד'אמפצו, וזכה במדליית הזהב במירוץ ל-10,000 מטרים ובמדליית כסף במירוץ ל-5,000 מטרים. יוהנסן היה גם הראשון לשבור את מחסום 16 הדקות במירוץ ל-10,000 מטר, כשסיים בזמן של 15:46.6 דקות. רואלד אאס זכה במדליית הזהב במירוץ ל-1,5000 מטרים. בסקי למרחקים זכה האקון ברוסוון במדליית זהב במירוץ ל-15 ק"מ, והיה שותף לזכייה במדליית הכסף במירוץ השליחים ל-10X4 ק"מ. טורמוד קנודסן זכה במדליה השישית, מדליית כסף בסקי נורדי משולב.
אולימפיאדת אינסברוק (1964).
לאולימפיאדת אינסברוק (1964) שלחה נורווגיה משלחת כפולה בגודלה, בת 58 ספורטאים. ההישגים זינקו ל-15 מדליות, מהן 3 מדליות זהב, ונורווגיה דורגה במקום השלישי בטבלת המדליות, אחרי ברית המועצות והמארחת אוסטריה.
בהחלקה מהירה ל-5,000 מטרים עמדו שלושה נורווגים על הפודיום: קנוט יוהנסון זכה בזהב (עם שיא אולימפי חדש: 7:38.40 דקות), פר איוואן מואה זכה בכסף ופרד אנטון מאייר זכה בארד. יוהנסון זכה גם במדליית ארד במירוץ ל-10,000 מטרים, ומאייר זכה בו במדליית הכסף. אלף גייסטוואנג חלק את מדליית הכסף במירוץ ל-500 מטרים עם שני מחליקים סובייטים, 8 שנים לאחר שזכה בארד במירוץ זה, ווילי האוגן זכה במדליית הארד במירוץ ל-1,500 מטרים.
קופץ הסקי טוראלף אנגן זכה במדליית זהב בקפיצה מגבעה גבוהה ובמדליית כסף בקפיצה מגבעה רגילה, ואילו טורגייר ברנדצאג זכה במדליות ארד בשתי הקפיצות. טורמוד קנוטסן שיפר את הישגו מסקוו ואלי וזכה במדליית הזהב בסקי נורדי משולב. בסקי למרחקים, זכה הרלד גרנינגן בשתי מדליות כסף, במרוצים ל-15 ול-30 ק"מ. אולף יורדט היה לביאתלט הנורווגי הראשון שזוכה במדליה אולימפית, מדליית ארד.
אולימפיאדת גרנובל (1968).
באולימפיאדת גרנובל (1968) השתתפו 65 ספורטאים נורווגים. הם זכו ב-14 מדליות, מהן 6 מדליות זהב. בפעם השישית בתולדותיה, ולראשונה מזה 16 שנים, ניצבה נורווגיה בראש טבלת המדליות.
הענף בו בלטה נורווגיה במיוחד היה סקי למרחקים, עם 7 מדליות, מהן 4 מדליות זהב. הרלד גרונינגן זכה במדליית הזהב במירוץ ל-15 ק"מ, אולה אלפסאטר ניצח במירוץ ל-50 ק"מ, אוד מרטינסן זכה במדליית הכסף במירוץ ל-30 ק"מ, ושלושתם, יחד עם פול טילדום, זכו במדליית הזהב במירוץ השליחים ל-10X4 ק"מ. גם הנשים זכו במדליית הזהב במירוץ המקביל, ל-5X3 ק"מ. הנבחרת כללה את בריט מרדרה לאמדאל, שזכתה גם במדליית כסף במירוץ ל-10 ק"מ, את אינגר אאופלס, שזכתה במדליית ארד באותו מרוץ, ואת באבן אנגר-דיימון.
בהחלקה מהירה זכה פרד אנטון מאייר במדליית הזהב במירוץ ל-5,000 מטרים ובמדליית הכסף במירוץ ל-10,000 מטרים. איוואר אריקסן זכה במדליית הכסף במירוץ ל-1,500 מטרים ומאגנה תומאסן זכה במדליית הארד במירוץ ל-500 מטרים. הביאתלט מגנר סולברג זכה במדליית הזהב במקצה היחידים, והיה שותף לזכייה הקבוצתית במדליית הכסף. קופץ הסקי לארס גריני זכה במדליית ארד בקפיצה מגבעה גבוהה.
אולימפיאדת סאפורו (1972).
69 הספורטאים הנורווגים שהשתתפו באולימפיאדת סאפורו (1972) זכו ב-12 מדליות, אך רק שתיים מהן היו מדליות זהב, ונורווגיה דורגה במקום השביעי בטבלת המדליות.
גם בסאפורו היה הסקי למרחקים הענף הבולט, עם 7 מדליות. פול טילדום זכה במדליית זהב במירוץ ל-50 ק"מ ובמדליות כסף במירוץ ל-30 ק"מ ובמירוץ השליחים ל-10X4 ק"מ. שניים מחבריו למירוץ השליחים זכו אף הם במדליות נוספות - יוס הרוויקן זכה במדליית ארד במירוץ ל-30 ק"מ ואיוואר פורמו עשה זאת במירוץ ל-15 ק"מ. מאגנה מירמו זכה במדליית כסף במירוץ ל-50 ק"מ, ונבחרת הנשים זכתה במדליית ארד במירוץ השליחות ל-5X3 ק"מ.
בהחלקה מהירה זכו הנורווגים ב-4 מדליות: רואר גרנוולד זכה במדליות כסף במרוצים ל-1,500 ול-5,000 מ', וסטן סטנסן זכה במדליות ארד במרוצים ל-5,000 ול-10,000 מ'. מגנר סולברג היה לביאתלט הראשון בהיסטוריה שזוכה בשתי מדליות זהב רצופות, כששמר על תוארו בביאתלון ל-20 ק"מ.
אולימפיאדת אינסברוק (1976).
באולימפיאדת אינסברוק (1976) ירד מספר הספורטאים הנורווגים ל-42. הם זכו ב-7 מדליות, מהן 3 מדליות זהב, ודורגו במקום השלישי בטבלת המדליות (ביחד עם ארצות הברית) אחרי ברית המועצות וגרמניה המזרחית. בעקבות תוצאה זו, ירדה נורווגיה לראשונה בתולדותיה למקום השני בטבלת המדליות של כל הזמנים, לאחר שברית המועצות עברה אותה.
במשחקים אלה בלטו המחליקים המהירים הנורווגים, עם 5 מדליות, מהן 2 מדליות זהב. סטן סטנסן זכה במדליית זהב במירוץ ל-5,000 מטר ובמדליית כסף במירוץ ל-10,000 מטר. יאן אגיל סטורהולט זכה במדליית זהב במירוץ ל-1,500 מ', ירן דידריקסן זכה במדליית כסף במירוץ ל-1,000 מ' וליסבת קורסמו זכתה במדליית ארד במירוץ ל-3,000 מטר. בסקי למרחקים זכה איוואר פורמו במדליית הזהב במירוץ ל-50 ק"מ ובמדליית הכסף במירוץ השליחים ל-10X4 ק"מ. בין שותפיו לזכייה היה גם פול טילדום.
אולימפיאדת לייק פלאסיד (1980).
64 ספורטאים נורווגים השתתפו באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980). הם זכו ב-10 מדליות, בהן מדליית זהב אחת, ודורגו במקום השמיני בטבלת המדליות, הנמוך ביותר עד אז.