פסיכותרפיה היא מונח כללי המתאר טיפול "נפשי". לא כל התרפיות הנוגעות לנפש הן פסיכולוגיות-מדעיות. טיפול פסיכולוגי ניתן אך ורק על ידי פסיכולוג ומתן ייעוץ פסיכולוגי על ידי מי שאינו פסיכולוג יכול להיות מטעה ומסוכן והוא עבירה על החוק. החוק בישראל קובע: "לא יעסוק אדם בפסיכולוגיה אלא אם הוא פסיכולוג". אבחון פסיכולוגי מבוצע על ידי פסיכולוג קליני מומחה והוא אורך לרוב כ-2–3 פגישות. פסיכולוג המעניק ייעוץ אונליין, חייב להיות גם מטפל מוסמך ובעל רישיון לעסוק בטיפול במדינה בה הוא עובד וכן בעל ניסיון וידע בניווט תהליך טיפולי אונליין. קוד האתיקה המקצועית של הפסיכולוגים במדינת ישראל עוסק, בין השאר, באמצעים לאבטחת פרטיות בייעוץ אונליין, אופן הפסקת טיפול והתערבות מרחוק בקטינים. בתום האבחון ייתן הפסיכולוג אבחנה ביחס למצבו הנפשי של הנבדק.
ייעוץ פסיכולוגי בישראל.
ניתן להיוועץ בפסיכולוגים פרטיים או ממשלתיים. קיימים בתי חולים לבריאות הנפש בהם ניתן לקבל ייעוץ או אשפוז. לשם לקיחת אדם מסוים למקום שכזה נדרש אישור הורים, זאת במידה והוגדר כמוגבל נפשית, אחרת הדבר נחשב לחטיפה, והעונש בהתאם. במידה ולא הוגדר כמוגבל נפשית, אין טעם לקחת מישהו למקום שכזה, והדבר נחשב לטעות. קיימת גם אפשרות להיוועץ בפסיכולוגים או פסיכיאטרים מטעם קופות החולים, שם הייעוץ ניתן בחינם או בעלות מוזלת לפגישה. קיימים גם קבוצות וקבוצות תמיכה לבעלי בעיות חברתיות, ומשפחות של בעלי מוגבלויות, נפגעי נפש ומוגבלים נפשית.
נוער בסיכון וצעירים במצוקה.
משרד הרווחה מעמיד ארגונים ומסגרות לנוער במצוקה, בסיוע עובדים סוציאליים, פסיכולוגים ופסיכיאטרים. בנוסף לבעלי בעיות אכילה, אלכוהול וסמים. מפעיל מעונות יום, משפחות אומנה, מועדוניות ומסגרות אחרות בקהילה.
כמו כן, קיימים מגוון של עמותות וארגונים הפועלים בהתנדבות ומטרתם לסייע לצעירים במצוקה. למשל עמותת ער"ן המעניקה עזרה ראשונה נפשית לזקוקים לה. העמותה מפעילה רשת של מתנדבים שעברה קורס ייעודי והם מאיישים משמרות של טלפון ושל צ'ט וירטואלי המאפשרים פניות אנונימיות.
נוצרים, דרוזים, מוסלמים, דתיים וחרדים בצה"ל.
בצה"ל קיימים ארגונים ומקצועות שתפקידם לסייע לצעירים ממשפחות בהם פחות מקובל להתגייס לצה"ל ושמשפחותיהם מתנגדות לגיוסם ולבישת המדים. עיקרי מחזיקי התפקידים הם מש"קיות ת"ש וחינוך. בנוסף קיימים יחידות ייעודיות לחרדים ודתיים כדוגמת (הנח"ל החרדי) וכדומה.
להט"בים במצוקה.
לעיתים קיימת התנגדות מצד ההורים והסביבה לקיום אורח חיים הומוסקסואלי, ואף מקרים של הטרדות מיניות ומחלות מין בקרב הקהילה. קיימים ארגונים התומכים והמסייעים לנוער ומבוגרים במצבים שכאלו ובשיקומם הנפשי והמקצועי.
סיוע לנפגעי תקיפה מינית.
קיימים בישראל ארגונים המסייעים טלפונית לנפגעות תקיפה מינית, שחוו אונס או פגיעה מינית באמצעים כללים או סם אונס. בנוסף קיימים מוסדות ומקלטים לנפגעות תקיפה מינית. על-מנת להגיש תלונה מובהקת ועליה לתביעה כהוכחה לתקיפה מינית יש להגיע לתחנת המשטרה ישר לאחר האירוע לאספת דגימת הזרע להוכחת מקרה התקיפה והתוקף. במקרה של שימוש בקונדום, קיימים אמצעי מעקב של הקלטה והאזנות, ניתן להיעזר ביחידת הסיגינט של המשטרה.
סיוע לנפגעי אלימות במשפחה.
קיימים מוסדות ומקלטים לנשים מוכות ומשפחותיהן, במימון ממשלתי ופרטי. לצורך הוכחת הפגיעה ופתיחת תיק במשטרה כולל הנפקת צו הסגרה וצו הרחקה יש לגשת עם שני עדים.
דרקונים של ירח נעלם
פטיש המכשפות
פטיש המכשפות (בלטינית: Malleus Maleficarum) הוא חיבור בן המאה ה-15 מאת האינקוויזיטור היינריך קרמר, העוסק במכשפות ובציד מכשפות.
הרקע לפרסום החיבור.
"פטיש המכשפות" נכתב בלטינית ב-1486 ונדפס לראשונה בשפייר ב-1487. מטרתו הייתה להוכיח שמכשפות ומכשפים אכן קיימים, להראות ולהסביר מדוע נשים נוטות לעסוק בכישוף יותר מגברים, ולשרטט קווים לדמותם של מכשפים, שיאפשרו את זיהוים והעמדתם לדין של העוסקים בכישוף.
החיבור פורסם תחת שמם של האינקוויזיטור היינריך קרמר והתאולוג יקוב שפרנגר, אך מידת מעורבותו של שפרנגר בכתיבת החיבור שנויה במחלוקת. יש הגורסים שחלקו בכתיבה היה שולי בלבד, ואילו אחרים טוענים שהחיבור נכתב על ידי קרמר לבדו, וכי שמו של שפרנגר צורף בתקווה להקנות לחיבור יתר סמכות ואמינות. ניסיונותיו של קרמר להעמיד לדין מכשפות החלו כבר ב-1484 במחוז טירול, אך מאמציו לא עלו בידו. הוא גורש מן המחוז, ותואר על ידי הבישוף המקומי כ"שוטה זקן". יש הגורסים כי ההשפלה שחש בעקבות האירוע היא שהניעה אותו לכתוב את "פטיש המכשפות", כאקט של הצדקה עצמית ושל נקמה.
יתר על כן, לטענת כמה מן החוקרים, הכישלון בטירול הוא שהוביל את קרמר לפנות לאפיפיור אינוקנטיוס השמיני בבקשה להוציא בולה אפיפיורית שתאשר את חקירתם והעמדתם לדין של חשודים בכישוף. אינוקנטיוס נענה לבקשה ובדצמבר 1484 פרסם את הבולה Summis desiderantes שהכירה בקיומם של מכשפים ומכשפות והעניקה לאינקוויזיציה את הסמכות לחקור, לעצור ולהעניש את העוסקים בכישוף. הבולה האפיפיורית נכללה בהקדמה של "פטיש המכשפות", לצד הסכמה מאת הפקולטה לתאולוגיה של אוניברסיטת קלן.
תוכני הספר.
"פטיש המכשפות" נשען לא מעט על חיבורים קודמים, ובייחוד על חיבורו של יוהנס נידר, הפורמיקריוס (Formicarius, 1435), שעסק אף הוא בנושאים דומים. ניכרת בחיבור גם השפעתם של טקסטים מן התקופה הקלאסית, ובייחוד של רעיונות נאו-פלטוניסטים ששגשגו באירופה של ראשית העת החדשה. אף שהחיבור עוסק בכישוף של גברים ונשים כאחד, הוא מתמקד בעיקר בנשים ומדגיש כי התופעה נפוצה בקרבן הרבה יותר. ההטיה המגדרית באה לידי ביטוי גם בכותרת הלטינית של הספר.
החיבור נחלק לשלושה חלקים. החלק הראשון מתמודד עם טענות המכחישות את קיומם של מכשפים, וקובע שכדי שיתקיים כישוף צריכים להתקיים שלושה מרכיבים מהותיים: כוונות זדוניות מצד המכשף, עזרתו של השטן ואישורו של אלוהים. עוד נטען כי כוחו של הכישוף נשען על תאוות הבשר, וכי כיוון שנשים תאוותניות יותר מגברים, הן נוטות יותר לכישוף.
החלק השני מתאר מקרים ספציפיים של כישוף, את דרך פעולתן של מכשפות ואת אסטרטגיות הגיוס שלהן. הוא מפרט כיצד מוטלים כשפים ומציע כמה דרכים להתגונן מפניהם.
החלק השלישי עוסק באופן שבו יש לנהל משפט באשמת כישוף, החל מפתיחת ההליך הרשמי ואיסוף המידע המפליל ועד לחקירתם והרשעתם של הנאשמים. בין היתר נטען כי אישה שאינה בוכה בזמן חקירתה תחשב באופן אוטומטי למכשפה.
תפוצת החיבור והשפעתו.
"פטיש המכשפות" היה לרב מכר תוך זמן קצר, ובין השנים 1487 ל-1520 ראו אור 13 מהדורות שלו. שני גורמים מרכזיים תרמו לפופולריות הרבה של החיבור. הראשון הוא המצאת הדפוס באמצע המאה ה-15, והשני הוא התסיסה הדתית והמאבקים הדתיים שנלוו לרפורמציה הפרוטסטנטית ולקונטרה-רפורמציה שבאה בעקבותיה. ב-1600 פורסם חיבור אקדמי ומפורט יותר מאת הישועי מרטינוס דלריוס, Disquisitionum magicarum libri sex ("מחקרים אודות הכישוף בשישה כרכים"), אך "פטיש המכשפות" נותר ספר פופולרי ונפוץ.
במהלך ימי הביניים הוקיעה הכנסייה את האמונה בקיומן של מכשפות, וקרל הגדול אף אסר העלאת מכשפות על המוקד בשל היותו אקט פגאני. בראשית המאה ה-15 כבר שבה האמונה במכשפות לשגשג בחברה האירופית, אך העונשים בעוון כישוף היו עדיין זניחים למדי. בעקבות "פטיש המכשפות" נעשתה רדיפת המכשפות ברוטלית יותר, ותופעת הכישוף נתפסה כאיום ממשי על שלום החברה.
עם זאת, קיימת כיום הסכמה רחבה בקרב החוקרים שהתפקיד שמילא "פטיש המכשפות" בהתפשטות רדיפת המכשפות בעת החדשה זניח מכפי שנהוג היה לחשוב. פרסום החיבור היה רק מרכיב אחד בסדרה של גורמים שהובילו להתפרצות הרדיפות, על רקע המתחים החברתיים והמאבקים הדתיים שליוו את המהפכה הפרוטסטנטית.
אינטל אטום
ויליאם פיט, הרוזן הראשון מצ'טהאם
רמונה וביזוס
רמונה וביזוס (באנגלית: Ramona And Beezus) הוא עיבוד קולנועי של סדרת הרומנים "רמונה" מאת בוורלי קלירי. בסרט מככבות ג'ואי קינג וסלינה גומז. הסרט עלה לאקרנים ב-23 ביולי 2010.
עלילה.
הסרט נפתח עם רמונה קימבי (ג'ואי קינג) שמטפסת על חבלים בבית ספר יחד עם חברה הטוב ביותר האווי קמפ (ג'ייסון ספאבק). באמצע שרמונה מטפסת על החבלים היא מדמיינת שהיא בגרנד קניון מטפסת והיא נופלת, כשהיא מפסיקה לדמיין היא קוראת לעזרה.
דורותי קימבלי (ברידג'יט מונהאן): אמה של רמונה שואלת אם להוסיף עוד צלחת לדודה ביאטריס (ג'ניפר גודווין). אחותה הגדולה של רמונה ביזוס (סלינה גומז) לוקחת משימה של רמונה ועושה את זה בעצמה. רוברט קימבלי (ג'ון קורבט) רואה את התעודה של באזוז והוא אומר שהיא ממש טובה. כאשר הוא שואל את רמונה על התעודה, רמונה מוציאה את התעודה מהמקרר והיא מביאה אותה לאביה. כאשר דודה ביאטריס היא מוצאת את רמונה יושבת על הענף של העץ.
למחרת בבית ספר, רמונה מנסה לתאר מה קרה לה השבוע. היא אומרת שעובדי הבית שלה הגיעו לביתה ושברו חור גדול בצד הבית שלה לחדר חדש. המורה לא מאמינה לה למרות שזה נכון. למחרת אביה של רמונה מאבד את עבודתו והם בחובות. רמונה שומעת שיחה של הוריה ומחליטה שהיא הולכת למכור לימונדה כדי לעזור להוריה. ביזוס רואה את הנרי האגינס (הוטץ' דנו) קונה את לימונדה וביזוס שותה גם לימונדה והיא יורקת עליו כי נכנס לה ג'וק ללימונדה והיא מתרגזת על רמונה. אחרי טעות רמונה מחליטה לשטוף מכוניות אבל זה גם לא הולך. לאחר שהיא פגעה במכונית של הוברט השכן (ג'וש דיאמל) והיא פורשת.