הקטע שבין חוף עזה לכרם שלום עבר לשליטת המצרים, אזור רפיח עבר לשליטת הרשות הפלסטינית, ובעקבות כך עלה באופן ניכר מספר הברחות אמצעי הלחימה מסיני לרצועת עזה. הברחות אלו כללו חומרי נפץ, טילי נ"ט ורקטות ארוכות-טווח, ועקב המצור על עזה, גם תנועת אנשים וסחורות כמו דלק, מזון, מכונות כביסה ומקררים. ההברחות סייעו לחיזוק כוחו הצבאי של החמאס, לקראת ההפיכה הצבאית אותה ערך בקיץ 2007, ובמהלכה השתלט על הרצועה.
יובל שטייניץ, יושב ראש ועדת החוץ והביטחון, טען כי המצרים לא ניסו למנוע את ההברחות.
הפעלת המעברים ברפיח לוותה בתקלות ועיכובים רבים, עקב חוסר נכונות של הפלסטינים להענות לתביעות הביטחוניות של ישראל. בסופו של דבר נפתח מעבר רפיח, כאשר הוא מאויש במשקיפים אירופאים, אך נסגר במהרה עקב אלימות פלסטינית. חמושים פלסטינים תקפו את המעבר ואילצו את המשקיפים האירופאים לברוח למחנה כרם שלום בצד הישראלי. ב-4 בינואר 2006 הגיעו המהומות במעבר רפיח לשיא חדש כאשר המון של מחבלים פלסטינים מגדודי חללי אל-אקצא פרצו את הגבול עם שופלים של הרש"פ ובמהלך עימותים עם החיילים המצריים הרגו שניים מהם ועשרות נפצעו.
במהלך החודשים ספטמבר ואוקטובר חשפו כוחות צה"ל מספר מנהרות הברחת נשק שנחפרו בציר. לטענת גורמים בישראל המצרים מעלימים עין מהברחת הנשק מתחת לציר ופועלים רק באופן שטחי כנגדה.
ב-14 ביוני 2007 נכבש הציר מצידו הפלסטיני על ידי חמאס, במסגרת עימות חמאס-פת"ח ברצועת עזה. לאחר מכן הוטל סגר על רצועת עזה בידי ישראל ומצרים.
ב-23 בינואר 2008 פוצץ החמאס את הגדר שבין הרצועה למצרים באזור רפיח, והמעבר בין רצועת עזה למצרים נפתח באופן זמני לתנועה חופשית. מאות אלפי פלסטינים נהרו מרצועת עזה לרפיח המצרית. בישראל הביעו חשש מהברחת נשק, חומר נפץ ומחבלים מסיני למצרים וממעבר מחבלים מרצועת עזה שינסו לחדור לישראל דרך ציר ה-ח'.
בדצמבר 2009 החלה מצרים בהקמת קיר פלדה בעומק האדמה על מנת למנוע את חפירת מנהרות הברחה מרפיח לרצועת עזה. קיר הברזל מתוכנן להגיע לאורך של כ-10 ק"מ ולעומק של 35 מטרים מתחת לפני האדמה.
בנובמבר 2012 במסגרת מבצע עמוד ענן, הפציץ צה"ל את ציר פילדלפי והמנהרות שנמצאות בו ומשמשות להברחת נשק.
טיבולי (איטליה)
טיבולי (באיטלקית: Tivoli) היא עיירה בעיר מטרופוליטנית רומא הבירה (לשעבר נפת רומא) במחוז לאציו שבאיטליה, על מדרונות הרי הסבינים שממזרח לרומא ולמרגלות שפך נהר האניין. יש הרואים בה פרבר של העיר רומא. היא מרוחקת מרומא מרחק של כ-30 קילומטר. התעשייה בטיבולי כוללת כמה מפעלים, ובסביבתה יש מקורות מים רבים, המשמשים גם למרפא, נוי ותיירות.
היסטוריה.
בעבר נקראה העיר טיבור (Tibur). טיבולי השתתפה בברית קאסיוס, ובברית הערים הלטיניות, הייתה חלק מהמרד והשתתפה במלחמה הלטינית. לבסוף הוכנעה ונחשבה לבעלת ברית של רומא. לאחר מכן, היא הפכה למעין פרבר גנים רומאי. בעיר מספר אתרים היסטוריים בהם מקדשים, אורקולום וחווילות למיניהם, אשר המפורסמת הייתה וילה אדריאנה בבעלותו של הקיסר הרומאי אדריאנוס.
בשנת 547 במהלך מלחמת הגותים הקיסר הביזנטי בליסאריוס ביצר את העיר. אף על פי כן היא נהרסה מאוחר יותר בקרבות על ידי צבאו של טוטילה. אחרי המלחמה חזרה העיר לשליטה ביזנטית.
בימי הביניים, החל מהמאה ה-10 טיבולי העצמאית התחזקה והפכה ליריבה העיקרית של רומא בתחרות על השליטה במרכזו של מחוז לאציו. בשנת 1001 הקיסר אוטו ה-3 כבש אותה והיא סופחה למדינת האפיפיור. במאה ה-13 רומא פרשה את חסותה על טיבולי ובהחלטת הסנאט הרומאי מונה רוזן ששלט על האזור במקביל לשלטון המקומי.
בתקופת הרנסאנס נלקחה העיר על ידי האצילים לטובת הכנסייה. גם אז, כמו בתקופת הרומאים, התפתחה העיר מאוד.
בטיבולי נמצאים "גני טיבולי" הקרויים גם וילה ד'אסטה, גנים אלו מעוטרים במזרקות מים ופסלים שונים. וילה אדריאנה ווילה ד'אסטה הן אתרי מורשת עולמית.
מגדל הפעמונים בטיבולי שימש כהשראה לעיצוב מגדל הפעמונים בכנסיית הגואל ברובע הנוצרי בירושלים (זאת על פי עדותו של האדריכל של כנסית הגואל פרידריך אדלר).
במלחמת העולם השנייה טיבולי נפגעה בהפצצות כבדות של בעלות הברית בשנת 1944. בהפצצה זו נהרסה כליל הכנסייה שנקראה "הכנסייה הישועית של ישו".
בעקבות המוניטין שצברה העיירה כמקום נופש איכותי אתרים רבים בעולם נקראו על שמה.
בימי הביניים הייתה גם קהילה יהודית.
פרוטה (מטבע ישראלי)
פְּרוּטָה הייתה מטבע ישראלי בשנים 1950–1960, בשווי אלפית הלירה הישראלית.
השם "פרוטה", שמקורו בפרוטה העתיקה, החליף את השם הלועזי "מיל" שהיה נהוג בתקופת המנדט הבריטי ובשנותיה הראשונות של המדינה, כחלק האלף של הלירה הארץ ישראלית. מטבעות הפרוטה נשאו ערכים של 1, 5, 10 (שלושה סוגים) 50, 100 (שני סוגים), 250 (מטבעות ניקל אשר בהם השתמשו ומטבעות כסף אשר בהם לא השתמשו ומשמשים לאספנות) ו-500 פרוטות.
בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20 היה "אסימון נייר" בשווי 5 פרוטות (בסלנג התייחסו אליו כ"חצי גרוש"), שהודפס בצבעי שחור ואדום על ריבוע נייר לבן (המתבלה בקלות). בחלקו הקדמי הודפס מגן דוד בצבע אדום והכיתוב "5 פר." טוב לנסיעה ב"שירותי א.ש.ד" או ב"שירותי דן", ובחלקו האחורי: "אם לא תשתמש בתו זה - תמורתו תרומה למגן דוד אדום". בנוסף לקווי התחבורה הציבורית, גם חנויות מכולת כיבדו את השטר כהילך חוקי ואיפשרו להשתמש בו לקניות.
בשנת 1960 הוחלפה חלוקת המשנה של הלירה הישראלית, כך שבמקום 1,000 פרוטות, היא חולקה ל-100 אגורות. הדבר נעשה עקב הפיחות בערך הלירה הישראלית, פיחות שביטל את הצורך במטבעות שערכם נמוך מ-10 פרוטות. מאז ביטול הפרוטה והוצאת המטבעות שלה מהמחזור בראשית שנות ה-60, לא נעשה עוד שימוש בשם הזה במערכת המטבע הישראלית.
טורקו
טוּרְקוּ (בפינית: Turku , בשוודית: Åbo - אוֹבּוּ , לטינית: Aboa) היא עיר נמל בדרום מערב פינלנד ועיר הבירה של מחוז מערב פינלנד, על חוף ים הארכיפלג שבים הבלטי, ובקרבת נהר האורה. מסיבות היסטוריות ובשל מיקומה הגאוגרפי, 5% מתושבי העיר דוברי שוודית.
בעיר מתגוררים 230,030 איש, והיא העיר השביעית בגודלה בפינלנד. האוכלוסייה באזור טורקו מונה כ-350,000 איש, ולכן הוא האזור העירוני השלישי בגודלו בפינלנד.
למרות שטורקו אינה עיר הבירה של פינלנד, היא משמשת כעיר הבירה הדתית של פינלנד, ובה נקבע מושב הארכיהגמון של הכנסייה הלותרנית-פינית.
כיום יש בטורקו מספנות, מנסרות, מפעלים למוצרי עץ, תעשיית ברזל ופלדה, טקסטיל, מפעלי מזונות ומשקאות, ועוד.
הנמל פתוח לתנועת ספינות כל החורף, וזאת בזכות פעילותן של ספינות שוברות קרח בנמל.
היסטוריה.
טורקו נוסדה במאה ה-13. השנה המדויקת שנויה במחלוקת, ומשערים שיסוד טורקו היה בשנת 1229 כשפינלנד הייתה תחת השלטון השוודי, שלטון שנמשך בהפסקות קצרות עד המאה ה-19. לאחר יסודה, הפכה טורקו לגדולה שבערי פינלנד ולכן גם עיר הבירה של מזרח הממלכה השוודית. במאה ה-13, נבנתה במרכז העיר מצודה להגנה על טורקו ובתחילת מאה ה-14 נבנתה בה קתדרלה.
בשנת 1713 נכבשה טורקו על ידי רוסיה הצארית, ונשארה בידיה עד לשנת 1721. בשנת 1742 פרצה מלחמה בין שוודיה לרוסיה, והרוסים כבשו שוב את טורקו. בסיום מלחמה זו נחתם בטורקו הסכם אובו, שבו הסכימה שוודיה על העברת דרום מזרח פינלנד (חצי האי קרליה) לרוסיה. ב-1782 העבירו השוודים חוק שאסר על היהודים להתגורר בעיר.
עד ראשית המאה ה-19 פינלנד הייתה חלק משוודיה ולא נכבשה על ידי הרוסים, אלא שהיא נמסרה על ידי השוודים -בנות בריתה של צרפת- לרוסים כפועל יוצא מהתבוסה במלחמות הנפוליאוניות.
בשנת 1808 התנהלה המלחמה הפינית בין שוודיה ורוסיה. ב-1809 הפכה טורקו לבירת הדוכסות הגדולה של פינלנד במסגרת האימפריה הרוסית. בשנת 1812, העבירו הרוסים את בירת פינלנד להלסינקי (בירת פינלנד כיום). עד קבלת העצמאות ב-1917 הייתה פינלנד אותה "דוכסות גדולה" אוטונוטמית תחת שלטון הצאר הרוסי.
עם השלטון הרוסי, ובמיוחד לאחר שנכנסו לתוקף ב-1858 התקנות שהתירו ליוצאי צבא רוסים ובני משפחותיהם להתיישב בפינלנד, שבו היהודים לגור בטורקו. ב-1883 התעוררה דרישה ציבורית בקרב לאומנים פינים תושבי העיר לשלול מהיהודים את זכות המגורים בה. לאחר התעלמות השלטונות הרוסיים מהדרישה, התנפלה ב-27 ביוני קבוצת מפגינים על בית הכנסת בעיר, ונהדפה בידי המשטרה. בעקבות האירועים התמנתה ועדה לבחינת פתרון "בעיית היהודים" בפינלנד, וב-1885 הגישה הוועדה את מסקנותיה, לפיהם יוּתר ליהודים להתגורר בעיר, אך ייאלצו לחדש את רישיון המגורים מדי שנה. בשנת 1898 נמנו בעיר 220 יהודים מתוך 34,399 תושבים.
בעבר היה הנמל של טורקו היחיד בפינלנד שהיה פתוח לתנועה גם בחורף משום שפתחו לא נחסם בשל קרח (הפעם היחידה בהיסטוריה שזה קרה, נמשכה 6-7 שבועות).
באוגוסט 2017 נדקרו למוות שני אנשים ושמונה נוספים נפצעו בפיגוע טרור, לראשונה בפינלנד.
כלכלה.
נמל העיר מהווה מרכז תחבורתי חשוב של המדינה. מטה חברת Hesburger, מהגדולות למזון מהיר במדינה ובמדינות השכנות, ממוקם בעיר.
בעיר נמל תעופה עם טיסות סדירות ליעדים בין לאומיים שונים כגון: פולין, מקדוניה, בריטניה, ליטא וקפריסין.
העיר ידועה בפינלנד בתור עיר בה ישנם חברות הזנק רבות ובעיר ישנה קהילה גדולה של בעלי עסקים מקומיים ובין לאומיים. בעיר טורקו קיים מפעל לבניית ספינות מהגדולות בעולם "מאייר", המפעל מעסיק מקומיים וזרים כאחד.
חברת המשלוחים הבין לאומית "Wolt" הוקמה תחילה בעיר ולאחר מכן התפשטה לשאר העולם, בין השאר לתחומי מדינת ישראל.
חינוך.