קיריל אנדרייביץ' זייצב (ברוסית: Кирилл Андреевич Зайцев; נולד ב-16 באוגוסט 1987) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע רוסי. חתן פרס נשר הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר על תפקידו כסרגיי בלוב בסרט "מתקדמים למעלה".
ביוגרפיה.
קיריל אנדרייביץ' זייצב נולד בעיר וולגוגרד. מגיל צעיר אהב מוזיקה וריקודים ושיחק כדורסל. בשנת 2005, לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר, עזב זייצב לסנקט פטרבורג ונכנס לאקדמיה הימית הממלכתית על שם האדמירל מקארוב בפקולטה לניווט. במהלך לימודיו נסע לאירופה ולמד בארצות הברית. בשנת 2011 סיים זייצב בהצלחה את האקדמיה ועזב לריגה.
לאחר שראה הכרזה כי איגור קונייב וילנה צ'רנאיה אוספים שחקנים לקורס משחק בתיאטרון הרוסי בריגה על שם של מיכאיל צ'כוב, הוא החליט לנסות את מזלו כשחקן והתקבל לקבוצת התיאטרון. בין יצירותיו התיאטרליות ניתן למנות הופעות בהצגות כמו "היער", "שני ג'נטלמנים מוורונה", "המלך ליר", "הנסיכה מרי", שם גילם את גריגורי פצ'ורין ועוד.
בשנת 2016 כיכב באחד התפקידים הראשיים בסרט הרוסי "מתקדמים למעלה", כשגילם את הכדורסלן הסובייטי האגדי סרגיי בלוב. בשנת 2018 גילם את התפקיד הראשי - ג'ון מקנזי האמריקאי, שהגיע לעבוד בוועדת החקירות של רוסיה, בסדרת הטלוויזיה "השוטר".
מאז 2018 משתף פעולה עם התיאטרון המחוזי במוסקבה. הוא מגלם את ניקולאי הראשון בהצגה בבימויו של סרגיי בזרוקוב "פושקין" ומגלם את אראסט פנדורין בהצגה "הרפתקאותיו של פנדורין".
רומן סורקין
רומן סורקין (בבלארוסית: Раман Соркін; נולד ב-11 באוגוסט 1996) הוא כדורסלן ישראלי בגובה 2.10 מטר, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד והסנטר במכבי תל אביב ובנבחרת ישראל.
קריירת מועדונים.
סורקין נולד במינסק, בלארוס. לאחר מכן עלה בגיל שנתיים, וגדל באשדוד. התחיל את צעדיו הראשונים בכדורסל בקבוצת אליצור אשדוד.
במהלך השנים בין 2014–2018, שיחק במדי קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת אורגון והעפיל פעם אחת בעונת 2016/17 לפיינל פור טורניר אליפות המכללות (NCAA) בכדורסל.
ב-28 באפריל 2018, סורקין חתם לשלוש עונות במכבי חיפה מליגת העל, בסיומה של אותה עונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית, כעבור שנה אחת שבה הקבוצה לליגת העל.
במרץ 2021 נבחר לשחקן החודש של ליגת העל בכדורסל, עם 17.1 נקודות, 8.6 כדורים חוזרים ו-2 אסיסטים בממוצע למשחק.
ב-21 ביולי 2021 סורקין חתם לעונה עם אופציה לעונה נוספת במכבי תל אביב.
קריירת נבחרות.
סורקין שיחק במדי נבחרות ישראל הצעירות עד גיל 18 ובנבחרת העתודה בטורנירי אליפות אירופה בשנים 2014 ו-2015.
במהלך טורניר מוקדמות אליפות העולם זומן לראשונה לסגל הרחב של הנבחרת הבוגרת, אך נופה ולא היה בסגל הסופי. נמנה עם הסגל של נבחרת ישראל למשחקי האוניברסיאדה.
במוקדמות אליפות אירופה בכדורסל 2022 נמנה סורקין בסגל הנבחרת, אך מיעט לשחק.
נקודת מצ'ניקוב
נקודת מצ'ניקוב או נקודת מצ'ניקוף (באנגלית: Metchnikoff Point) היא לשון יבשה בקצה המערבי של חצי האי פסטר בצפון האי בראבנט, בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
היסטוריה.
גילוי הנקודה.
הנקודה התגלתה ותוארה לראשונה על ידי המשלחת הצרפתית האנטארקטית השלישית (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905 בראשותו של ז'אן-באטיסט שארקו).
הנקודה צולמה מן האוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1955–1956.
מקור השם.
שמה של הנקודה ניתן לה על ידי שארקו.
שאקו קרא לנקודה על שמו של הזואולוג והבקטריולוג הרוסי-צרפתי אליה מצ'ניקוב, שהחליף את לואי פסטר כמנהל מכון פסטר שבפריז, ולימים זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה.
אתר מורשת היסטורי.
על פסגת המורנה, בגובה של 70 מטרים מעל פני הים מצויה כתובת הנצחה, שהוצבה במקום ב-21 ביולי 1984, לזכר הנחיתה הראשונה על חוף האי בראבנט על ידי חברי המשלחת הבלגית לאנטארקטיקה. בכתובת ההנצחה כתוב:
תרגום:
האתר הוכרז כאתר מורשת היסטורי אנטארקטי (שמספרו: HSM 45), בעקבות הצעה של בלגיה, על פי אמנת אנטארקטיקה.
תוכנית המפקחים (1811)
יגאל בר יוסף
יגאל בר יוסף (נולד ב-6 במרץ 1947) הוא איש עסקים ויזם ישראלי, משמש כדירקטור בחברות ויועץ בתחום האסטרגיה העסקית. בעברו היה מנכ"ל בחברת דיגיטל ישראל (DEC) ובחברת פלאפוון תקשורת.
ביוגרפיה.
יגאל בר יוסף, הוא בן למשפחה ירושלמית (דור שביעי) מצד אביו, אליסף בר-יוסף, ומשפחה יפואית מצד אימו, יוכבד עמיאל-בר-יוסף. משפחת אביו התגוררה ברובע היהודי בעיר העתיקה ומשם עברה לשכונת בית ישראל בירושלים. סבו, יוסף אדהאן, נולד בירושלים והיה אוטודידקט, ששלט בחמש שפות והיה מתורגמן של ממשלת המנדט הבריטי. בנוסף הוא התפרנס כסוחר ממתקים שחנותו הייתה בשער יפו. הסב ומשפחתו עברו לרחביה והקימו יחד עם אוסישקין את שני הבתים הראשונים בפינת רמב"ן ורחוב אוסישקין והיו ולמעשה מייסדי השכונה בשנת 1925.
סבתו (מצד האב), מרים לבית עמוס, הייתה ילידת ירושלים, אך היא ומשפחתה התגוררו בעזה מספר חודשים בשנה. אביה, דוד עמוס, היה בעל קרקעות רבות בפתחת רפיח שבה גידל שעורה וַאֲבַטִּיחַ הַפַּקּוּעָה הידוע גם בשם חַנְדַל (בערבית: حنظل). השעורה יוּצאה מנמל עזה למבשלות בירה באנגליה, ואבטיחי הפקועה שווקו לתעשיית הצבע בגרמניה.
משפחת הסב מצד האם, אברהם עמיאל, מוצאה ביפו מדורי דורות וסבתא שמחה ישעיה, הגיעה עם דודתה כיתומה בת שש מרבאט שבמרוקו. אברהם עמיאל היה רב וחכם ספרדי, גדול בתורה ומוערך בקהילתו והיה מועמד לכהונת הראשון לציון, בטרם בחירתו של הרב עוזיאל. כפי שהיה נהוג באותה תקופה, היה עליו גם להתפרנס מלבד כהונתו הרבנית ולמחייתו שימש כמנהל חשבונות בירושלים.
אביו של יגאל, אליסף בר יוסף למד הנדסת בניין במכונים הפוליטכניים הבריטיים והוסמך כמנהדס בניין ערב מלחמת העולם השנייה. הוא תכנן להמשיך בלימודיו לתארים מתקדמים באנגליה אך נאלץ לבטלם עקב פרוץ המלחמה. הוא התגייס להגנה ואחר כך לצבא הבריטי ובמלחמת השחרור שרת בצה"ל באזור יבנאל וטבריה.
יגאל בר יוסף נולד בירושלים בשנת 1947, בבניין של הסב ברח' רמב"ן. לאחר מלחמת העצמאות עברה המשפחה לבת ים, כיוון שבירושלים שלאחר המלחמה הוקפאה תנופת הבנייה. את לימודיו היסודיים התחיל בבית הספר תחכמוני בבת-ים ובהגיעו לגיל עשר עברה המשפחה לסביון. סביון באותה תקופה נחשבה ליישוב חקלאי והמעבר היה במסגרת תוכניתו של בן-גוריון "מן העיר אל הכפר". את המשך הלימודים היסודיים עשה בגני תקווה, ישוב עולים הגובל בסביון. המשיך בבית ספר תיכון עירוני ט' בתל אביב וסיים במגמה ביולוגית בשנת 1965.
יגאל התגייס לצה"ל בשנת 1966 לחטיבת גולני ולאחר פציעת אימונים עבר למפקדת קצין חימוש ראשי.
מיד לאחר סיום שירותו בשנת 1968 התחתן עם תמי מיכאלי בת טבריה, אותה פגש בצבא. השניים עלו לירושלים ולמדו באוניברסיטה העברית, תמי למדה מתמטיקה ויגאל - כלכלה וכמו כן סיים לימודי ניתוח מערכות מידע מטעם המכון לפריון העבודה.
קריירה ניהולית ועסקית.
את דרכו המקצועית החל יגאל באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת בן-גוריון כתוכניתן ומנתח מערכות.
מהאוניברסיטה העברית עבר יגאל לרשות השידור שבה שימש בשנים 1978-1973 כמנהל יחידת המידע של רשות השידור.
בשנת 1978 הצטרף בר יוסף לחברת דיגיטל (DEC) כנציג מכירות למגזר הממשלתי והמסחרי וללקוחות OEM.
ב-1981 נקרא לשוב לרשות השידור, לתפקיד מנהל אגף הגבייה של הרשות, תפקיד אותו מילא עד 1983.
בשנת 1984 חזר בר-יוסף לעבוד בחברת דיגיטל-ישראל ועד 1985 שימש מנהל אגף השיווק של החברה.
בשנים 1990-1985 שימש מנהל אגף המכירות של דיגיטל ישראל.
בשנים 1991–1992 כיהן בתפקיד מנהל אגף השירות של דיגיטל ישראל ומנהל העסקים הראשי של החברה.
בשנת 1993, כשהמנכ"ל גיל וייזר הודיע על פרישתו, לאחר הליך תחרות מול חמישה מועמדים, קיבל בר-יוסף את תפקיד מנכ"ל דיגיטל ישראל. במהלך כהונתו הוביל את החברה להכפלת היקף עסקיה בארץ. בר-יוסף שם דגש על מתן שירות איכותי ללקוח. במסגרת זו הוא חָנַךְ מנהלים ממשרדים נוספים בדרום אירופה. דיגיטל ישראל זכתה, בתקופת כהונתו, במקום הראשון באירופה בסקר שביעות רצון הלקוחות חמש שנים ברציפות.
במקביל השלים בר-יוסף תואר שני במנהל עסקים בתוכנית Executive M.B.A של בית הספר למינהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים וכן התמחה בתחומי שיווק ושירות במכללת טמפלטון באוניברסיטת אוקספורד.
בדצמבר 1997 לאחר חמש שנים בתפקיד בדיגיטל, נבחר בר יוסף לניהול חברת פלאפון תקשורת. בר-יוסף שימש כמנכ"ל פלאפון באחת התקופות הסוערות ביותר בשוק התקשורת הישראלי, במהלכן הפכה התחרות לקשה יותר ויותר, עם כניסתה של המתחרה השלישית חברת פרטנר. בתקופת כהונתו בחברה הוא נאלץ להתמודד עם כמה משברים קשים, ובהם המעבר לרשת הדיגיטלית החדשה, שהיה רצוף בעיות והתופעה של שכפול המכשירים עקב סוגיות טכנולוגיות וגנבת השיחות ממנויי החברה, שגרמה לה להוצאות גדולות. עקב הצורך לפצות לקוחות ולהשקיע כ-100 מיליון דולר ברשת החדשה עברה החברה להפסד. בסופו של דבר, החברה צלחה את המשבר ופרצה קדימה עם רשת דיגיטלית CDMA מתקדמת, מספר המנויים גדל והיקף המכירות צמח. בר-יוסף היה אחד הדוחפים להקמת חברת גו-נקסט, העוסקת באינטרנט סלולרי. סיום כהונתו של בר-יוסף בחברה לווה באקורדים צורמים ונבע בעיקר מעימות חריף עם היו"ר החדש שמונה לא מכבר, על סמכויות הניהול האופרטיבי של החברה. בסוף שנת 2001 פרש בר-יוסף מניהול החברה ובמקומו מונה יעקב גלברד.
עם סיום התפקיד בפלאפון עבר בר יוסף לחברת אמדוקס, חברה רב לאומית בתחום מערכות חיוב אוטומטי (), כסגן נשיא לשיווק ולמכירות וכמנטור למנכ"ל חב' קלריפיי שנרכשה על ידי אמדוקס באותה עת.