לבסוף הופסק הדו-קרב המרתוני משום שלה בורדונה נאלץ לחזור לצרפת כדי לטפל בענייניו הפיננסיים, תחום בו ידע כישלונות חוזרים ונשנים (הוא אף איבד מספר שנים קודם לכן את ירושתו בעסקת נדל"ן מפוקפקת). ההכנות לחידושו נקטעו ב-1835 עם מותו של מקדונל כתוצאה מזיהום בכליות. גם כך, אם כוללים את כל שש ההתמודדויות השונות, זהו הדו-קרב הארוך ביותר בהיסטוריה של המשחק.
חידוש הדו-קרבות בין צרפת ואנגליה המתין עד למשחקים בין אוורד סטאונטון ל-פייר סט. אמאנד.
אחרית ימיו.
ב-1836 ייסד את כתב העת לשחמט "לה פלמיד" (Le Palamède) על שם הגיבור מהמיתולוגיה היוונית, אחד מהמשתתפים במלחמת טרויה. הירחון הראשון בעולם שהוקדש למשחק והיוצא לאור בצרפת עד היום. בנוסף כיהן בשנותיו האחרונות כמזכיר מועדון השחמט של פריז. התמוטטותו של המועדון הייתה בין הסיבות לכך שלה בורדונה מצא את עצמו שוב חסר כל, ונאלץ למכור את חפציו האישיים ואפילו את בגדיו.
ב-1840 שב ללונדון בעקבות משרה שהוצעה לו. שם נפטר בסוף אותה שנה, בן 45 (או 43) בלבד, מבצקת.
חברת עזרה של יהודי גרמניה
חברת עזרה של יהודי גרמניה (Hilfsverein der Deutschen Juden, בקיצור "עזרה") הייתה ארגון יהודי-גרמני לא ציוני, שפעלה בראשית המאה ה-20 לסיוע פילנתרופי ליהודי מזרח אירופה וארץ ישראל ולקידום התרבות הגרמנית בקרב היהודים מחוץ לגרמניה. מילאה תפקיד מרכזי במלחמת השפות ובסכסוך שנלווה להקמת הטכניון בחיפה. החברה נוסדה בברלין בשנת 1901 על ידי ד"ר פאול נתן. מלבדו עמדו בראשה ג'יימס סימון (שהיה נשיאה עד 1932), אויגן לנדאו ומקס ורבורג.
רקע.
בראשית המאה העשרים נאבקו ביניהן המעצמות באירופה הן במישור האימפריאליסטי - קולוניאליסטי והן בתחום ההשפעה התרבותית. יהודים במדינות השונות הזדהו לרוב עם השלטונות ותרמו לשאיפות ההתפשטות של המדינה בה היו אזרחים. חברת "עזרה" שהייתה ארגון יהודי-גרמני לא ציוני, קמה כחלק מהזדהות זו, במטרה לסייע להתפשטות התרבות הגרמנית בקרב היהודים, ובפרט בארץ ישראל, וזאת בנוסף לרגש הסולידריות והעזרה ההדדית היהודית שהכתיבו לה פעילות סיוע ותמיכה ליהודים באשר הם.
גרמניה כמעצמה ניסתה להתקרב אל הסולטאן העות'מאני כתחליף להשפעה הצרפתית, "עזרה" השתלבה גם בתחום זה בפעילותה והתחרתה ב"אליאנס" של כי"ח.
פעילות.
לחברה היו שני מוקדי פעולה עיקריים:
מדיניותה המוצהרת של חברת "אליאנס" הייתה להנחיל את התרבות הצרפתית באמצעות לימודים בשפה הצרפתית, דבר שתכופות גרם לתלישות בין החניכים לבין סביבתם. לעומתה, דגלה חברת "עזרה" בסיוע לחניכים להשתלב בחיי הכלכלה של ארצם, ולפיכך לשון ההוראה בבתי הספר שהקימה "עזרה" לא הייתה הגרמנית אלא שפת המקום. מרכז פעולתה החינוכית של חברת "עזרה" היה בארץ ישראל והיא הקימה גני ילדים על פי שיטת פרידריך פרבל ובתי ספר לילדים יהודים ברחבי הארץ. לשון ההוראה בגני הילדים ובכיתות הנמוכות של בתי הספר אלה הייתה בעיקר עברית, בעוד לימודי המדעים והמתמטיקה בכיתות הגבוהות יותר ניתנו בגרמנית.
הטכניון ומלחמת השפות.
בחודשים ספטמבר-דצמבר 1907 סייר מייסד "עזרה", ד"ר פאול נתן, בארץ ישראל, כדי לראות את בתי הספר ש"עזרה" הקימה. בזמן שהייתו עלה בדעתו רעיון להקים "טכניקום" ובית ספר ריאלי לידו - מוסד לימודי עליון במתכונת של בית ספר טכני, שיהיה גולת הכותרת של פעולתה החינוכית של חברת "עזרה". רעיון זה הוא ראשיתם של הטכניון ובית הספר הריאלי בחיפה, שלחברת "עזרה" חלק עיקרי בהקמתו. פאול נתן היה זה שהחליט על מיקום המוסד והצליח לגייס תרומות לרכישת הקרקע, חומרי הבנייה והציוד.
בשנת 1913 משהלכו והושלמו כל המבנים העיקריים של המוסד החדש פרץ סכסוך קשה בין הנהלת עזרה לבין המוסדות הציונים שעד אז תמכו במפעלו בהתלהבות. שורש הבעיה היה שפת הלימוד של המוסד החדש.
על פי תכנונו המקורי של ד"ר נתן, שפת הלימוד של המקצועות שילמדו בבית הספר הטכני הייתה אמורה להיות גרמנית. הסיבות לכך היו, ששפת ספרי הלימוד היא ממילא השפה הגרמנית, וגם חלקו הגדול של הציוד, איתו יעבדו התלמידים - יגיע מגרמניה. היישוב היהודי בארץ ישראל, לעומתו, דרש שהלימודים יתקיימו בעברית. מאבק זה נודע בשם מלחמת השפות. המריבות על השפה הכשילו את הניסיון למצוא תורמים להמשך הפרויקט, ואנשי חברת עזרה הפסיקו את בניית הטכניון ודחו את פתיחת המוסד. התוצאה הישירה של מלחמת השפות, הייתה התגברות העוינות כלפי חברת "עזרה" בארץ ישראל. לאור זאת, נכנעה החברה לדרישות הציונים ובישיבה שנערכה ב-22 בפברואר 1914 הודיעה חברת "עזרה" ששפת הלימוד בטכניקום (שמו של הטכניון באותה עת) תהיה עברית, ולא גרמנית.
פתרון משבר שפת הלימוד לא גרם לסיום משבר המימון של השלמת הטכניקום; שבועיים אחרי ישיבת המוסד האחרונה פרצה מלחמת העולם הראשונה. חברת "עזרה" דרשה כי מוסד הטכניקום יוכרז כפושט רגל. לטכניקום היו שני נושים עיקריים, הקרן הקיימת לישראל שהחוב כלפיה התבטל בשל היותה רשומה בארץ אויב (אנגליה), וחברת "עזרה"' שבסיס המטה שלה היה בגרמניה - בת ברית לטורקיה במלחמה. תוך ניצול ההזדמנות קנתה חברת עזרה את המוסד, אך לא זכתה להפעילו. הגלגל התהפך עם סיום מלחמת העולם הראשונה.
בסיום המלחמה שבה הובסה גרמניה היה מצבה הכלכלי של חברת "עזרה" בכי רע, וההסתדרות הציונית, ניצלה את ההזדמנות וקנתה את הטכניקום מחברת "עזרה" ב-6 בפברואר 1920.
"עזרה" פורקה רשמית ב-1939, על אף שהמשיכה לפעול עד 1941.
החל משנת 1905 ועד למלחמת השפות, "עזרה" סייעה בהקמת גני ילדים בארץ ישראל ובהכשרת גננות בירושלים.
חברת עזרה
פסוריאזיס
פסוריאזיס או ספחת היא מחלה אוטואימונית כרונית בה תאי העור מתחלפים בקצב מוגבר בשל זיהויים כפתוגן. המחלה מתבטאת ברבדים עוריים, לרוב בצבע אדום-סגול המכוסים קשקשת. כ-30% מחולי הפסוריאזיס מפתחים גם דלקת מפרקים פסוריאטית, העשויה להוביל לנכות פיזית קשה.
גורמים למחלה.
גורמים העלולים לגרום למחלה או להחמרתה:
גנטיקה: כשליש מהמאובחנים דיווחו שיש להם היסטוריה משפחתית של פסוריאזיס, לילד שאחד מהוריו סובל מהמחלה יש כ 14% סיכוי לחלות במחלה ו-41% במידה ושני הוריו חולים במחלה. נראה שיש לא מעט גורמים גנטיים מעורבים והבולטים ביניהם קשורים למערכת החיסון, כגון: MHC ו- לימפוציטים מסוג T.
אורח חיים: נמצא כי אורח חיים לא בריא הכולל עישון, שתיית אלכוהול מוגברת, השמנת יתר ודחק עלולים לגרום או להחמיר מחלה קיימת.
זיהומים: מספר מחלות זיהומיות עלולות גם כן לגרום או להחמיר מחלה קיימת, בעיקר זיהומים הנגרמים מהחיידק סטרפטוקוקוס.
תרופות: חוסמי בטא, ליתיום, אינטרפרון והפסקה מהירה של קורטיקו-סטרואידים עלולים לגרום או להחמיר את המחלה.
גורמים נוספים: כגון HIV, היפוקלצמיה.
פסוריאזיס אינה מדבקת, ואין כל חשש במגע (גם בנגעים עצמם) באדם חולה.
הגורם הישיר למחלה אינו ידוע והסיבות להיווצרותה לרוב מתבססות על ממצאים סטטיסטים ללא קשר רפואי-סיבתי.
שכיחות המחלה.
המחלה מופיעה אצל 3% מהאוכלוסייה בעולם. להערכת אגודת הפסוריאזיס הישראלית ישנם בישראל כ-300 אלף חולים. היא מופיעה יותר אצל אנשים ממוצא אירופי. היא עלולה להופיע בכל גיל. גיל ההופעה הממוצע אצל גברים הוא 29 ואצל נשים 27. גיל הופעה צעיר (מתחת גיל 15) קשור להתבטאות מחלה קשה יותר. המחלה מתפרצת בעיקר בשתי תקופות בחיים - גילאי 20 - 30 או גילאי 50 - 60.
בישראל נרשמו מספר מקרים בהם חיילים אשר לקו במחלה בזמן שירותם הצבאי, הוכרו כנכי צה"ל. בית המשפט קבע כי אם הוכיח החייל קשר ישיר, לרוב בשל גורם פסיכולוגי, בין המחלה לשירותו הצבאי, אז שיש להכירו כנפגע צה"ל תוך מתן של עד כ-20 אחוזי נכות.
יום הפסוריאזיס העולמי.
העשרים ותשעה באוקטובר, מדי שנה הוא יום המודעות העולמי למחלת הפסוריאזיס. מטרת היום היא הגדלת המודעות למחלה, שיפור נגישות לטיפולים חדשניים, שיפור הבנת למידת וחקר המחלה ולבנות קהילת תומכת של חולים.
צורות פסוריאזיס.
קצב המחלה משתנה מאדם לאדם, יכול להיעלם לתקופה של מספר חודשים עד שנים לאחר טיפול ולחזור.
קשר למחלות אחרות.
כ-30% מחולי הפסוריאזיס מפתחים דלקת מפרקים פסוריאטית (ספחתית), המתבטאת בכאבים, נוקשות ונפיחות. לעיתים, דלקת המפרקים מופיעה טרם הופעת הנגעים בעור ועשויה לגרום לפגיעה קשה במפרקים ובכושר הפעולה.
חולי פסוריאזיס נמצאים גם בסיכון מוגבר לסוכרת, השמנה, תסמונת מטאבולית ויתר לחץ דם. מחלת הפסוריאזיס גורמת בשכיחות גבוהה להשפעות נפשיות, לרבות דיכאון ודימוי עצמי נמוך.
ידוע שיש אנשים בעלי וריאנט גנטי שבין השפעותיו הגנה מהשפעת נגיף ה-HIV, כך שאף על פי שהם נשאים של הנגיף, אינם מפתחים איידס, וגופם שומר על רמה נמוכה של הנגיף.
פורסמו מחקרים המצביעים על מתאם סטטיסטי בין אנשים הלוקים בפסוריאזיס ובין וריאציה גנטית זו. להרחבה נוספת ראו בהערה.
הטיפול במחלה.
קיימים שלושה סוגי טיפול מקובלים למחלה:
בדרך כלל הטיפול המקומי ניתן בהתחלה (קו ראשון), במידה והוא לא מצליח, יינתן הטיפול המערכתי, באם גם הוא לא משפיע מתקדמים לטיפול פוטותרפיה או ים המלח.
טיפול מקומי.
השימוש בסטרואידים צריך להיות על אזור קטן בעור וזמן קצר, שאם לא כן יכולה להיות התפרצות של המחלה על שטחים נרחבים בגוף.
פוטותרפיה.