הגישה הראשונה היא הטענה כי אין בידינו את כל הנתונים ההיסטוריים כאשר אנו באים לחקור את המזרח הקדום, ולכן, ומפני שאין החוקרים מקבלים את המקרא כעדות היסטורית (שכן יש מניע ברור לכותב התורה להציע מחדש את ההיסטוריה בצורה שתיטיב לישראלים ותציג אותם כעם נבחר בעל היסטוריה עשירה), הם מפרשים את הממצאים בצורה אובייקטיבית אך מתאימה לידע שברשותם, ולכן המסקנות לא בהכרח משקפות נאמנה את המציאות. התומכים בטענה זו לפעמים משתמשים בטיעון העד, האומר כי עדות אנושית בקהל רב המרחשת ברציפות מאז המאורע חזקה יותר מכל עדות אחרת (לדוגמה חגיגת פסח כעדות ליציאת מצרים או מתן תורה).
גרסה קיצונית של גישה זו היא הגישה כי על אף שהמדע דורש לצאת מנקודת מבט אובייקטיבית, הארכאולוגים וחוקרי המקרא באים עם מניע מוקדם והוא לשלול את הנאמר בתורה, ולכן אין פירושם לממצאים ההיסטוריים מקובלים על מאמיני הגישה.
גישה שנייה היא הגישה כי כאשר יש בידינו ממצאים הסותרים לכאורה את התורה, נצטרך להתעמק ולהבין מחדש דברים בתורה לאור הממצאים, שכן התורה היא אמת נצחית, ולכן בהכרח לא מכילה תיאור היסטורי (שאף המתיימר להיות היסטורי) שאינו באמת כזה.
גישה נוספת ולה שורשים קדומים, גם של תמיכות וגם של התנגדויות, היא הגישה כי כאשר ממצאים מפורשים סותרים את התורה, ניתן לפרש את החלק בתורה הנסתר על ידי הממצא כאלגוריה ומשל, הבאים ללמד אותנו איזשהו עיקרון מוסרי, של הנהגת האל בעולם, של עקרונות הדת וכו'. שיטת הרמב"ם היא שכאשר משהו במקרא סותר לחלוטין את השכל הישר, נוכל לפרשו כמשל.
נושאים השנויים במחלוקת.
טענת חלק המאמינים היא, שהמוסר האנושי חייב להכתב בספר, כיוון שלכל אדם ולכל תקופה אמות מידה משלו. כך למשל פדופיליה נחשבת כיום ללא מוסרית וקניית מוצרים שנעשו על ידי עבדות או דיג לשם תחביב נחשבים כמוסריים אך ייתכן שבעוד שנים תשתנה דעת רוב האנושות בנוגע לכך להפך. לכן כתבה התורה אמות מידה ברורות שתשארנה לנצח. אך מצד שני, התורה מצווה בצורה כללית, ללא אמות מידה ברורות, את חובת המוסר האישי, שבמסגרתו מחויבים המאמינים לפעול בדרך הטוב לפי הבנתם, וחובות אלו יכולות להשתנות לפי תקופות.
בנוסף, אחת הטענות הנפוצות בקרב חוגי המאמינים היא שהמוסר האלוהי אינו כמוסר האנושי, והוא משכלל את כל התוצאות של כל פעולה. על כן, על אף שהמוסר האנושי מורה לנו שזה לא מוסרי למשל להרוג כל עמלקי, המוסר האלוהי, והוא הקובע, אומר לנו שזה הדבר המוסרי לעשות, ועל כן אותו אנו עושים.
הסבר אפשרי לגישה זו היא שאם לדוגמה חילול שבת יוביל באופן מטאפיזי למוות של משפחה חפה מפשע, עדיף לבצע את הציווי ולהרוג את מבצע העבירה.
התנגדות לשיטה זו נובעת מכך שטיעונים מסוג זה אפשרו ואף הבעירו פעולות הנתפסות כשגויות מבחינה מוסרית, כגון פיגועי טירור איסלמיים, כפייה דתית באלימות, מסעות הצלב וכו'.
עונשי התורה.
טענת חלק מהמאמינים היא שאין אנו כבני אדם מסוגלים להבחין בין מצווה קלה לחמורה, והעונשים מותאמים בצורה מושלמת מוסרית לפי אמות המידה של האל הכל יודע והמושלם מבחינה מוסרית, ועל כן מי שאינו מאמין בתורה אינו יכול להבין את חומרת העונשים. כך לפי התורה, רצח וניאוף שווים בחומרתם. דוגמה לאיסורים שלכאורה לא נראים כחמורים מבחינה מוסרית אך החוק אומר להעניש בחומרה הוא חוק איסור פגיעה בסמלי השלטון. חוק זה מובן רק לאזרח פטריוט ואילו קוסמופליט בדרך כלל לא יבין אותו.
כל המציל נפש אחת
סיירן
סיירן בע"מ (באנגלית CYREN Ltd) שעד תחילת 2014 נקראה קומטאץ' תוכנה בע"מ (באנגלית: Commtouch Software Ltd) היא חברת תוכנה ישראלית המתמחה בפיתוח ושיווק פתרונות אבטחת רשת וסינון דואר אלקטרוני. סיירן היא חברה ציבורית ומניותיה נסחרות בנאסד"ק. בעבר נסחרה מניית החברה גם בבורסה לניירות ערך בתל אביב, והייתה כלולה במדד תל אביב בלוטק.
היסטוריה.
קומטאץ' נוסדה בשנת 1991 על ידי אמיר לב, גדעון מנטל ונחום שרפמן ועד שנת 1997 עסקה בפיתוח תוכנות לדואר אלקטרוני. לאחר מכן עברה לתת שירותי אחסון (הוסטינג) בדואר האלקטרוני. בשנת 1997 מונתה איזבל מקסוול (בתו של איש העסקים רוברט מקסוול ואחותה של גיליין מקסוול) לתפקיד נשיאת החברה. במהלך 1999 גייסה החברה כ-100 מיליון דולר בהנפקות פרטיות ובהנפקה ציבורית בנאסד"ק בשנת 1999. באחת ההנפקות השתתפה גם חברת מיקרוסופט. גיוסי ההון איפשרו לקומטאץ' לגדול בתוך שנה מ-40 ל-400 עובדים. בימי בועת הדוט-קום היו לקומטאץ' כבר 500 עובדים ושווי של יותר ממיליארד דולר, והיא הפעילה למעלה מ-15 מיליון תאי דואר אלקטרוני. פעילות זאת התבררה כלא-רווחית, והחברה נאלצה לפטר את מרבית עובדיה במהלך 2001 ולעבור לפעול בתחום חדש. איזבל מקסוול עזבה את החברה באותה עת.
בשנת 2002 עברה החברה לתחום פיתוח פתרונות אבטחה למניעת חדירת "דואר זבל" וספאם לתיבת הדואר האלקטרוני. קומטאץ' עשתה זאת בטכנולוגיה חדשנית ומוגנת פטנט. החל משנת 2007 החלה פעילות פתרונות האבטחה להציג מכירות משמעותיות ורווחים.
בשנת 2009 החלו מניות החברה להיסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בשנת 2010 רכשה קומטאץ' את חטיבת "Command Antivirus" של חברת Authentium תמורת כ-4.8 מיליון דולר. הטכנולוגיה שרכשה קומטאץ' כללה טכנולוגיה להגנה מפני רוגלות, סוסים טרויאנים ואיומים נוספים.
בשנת 2012 רכשה קומטאץ' את חברת eleven הגרמנית בתמורה ל-11 מיליון דולר. Eleven מספקת פתרונות אבטחה כשירות (SecaaS) מבוססי דוא"ל, ומחזיקה בנתח של יותר מ-36% מהשוק הגרמני לאבטחת דוא"ל.
בתחילת 2014 שינתה החברה את שמה ל"סיירן" (CYREN).
בשנים האחרונות סיירן מצבה את עצמה כחברה לפתרונות אבטחת סייבר לארגונים, הכוללים אבטחת מייל, אבטחת רשת והגנה מפני מתקפות מתקדמות כדוגמת תוכנות כופר או ניסיונות דיג (phishing). הסינרגיה שנוצרה בחברה בין מוצר המייל שסורק מעל למיליארד מיילים ביום לפתרונות אנטי וירוס ה-SandBox Array ואבטחת רשת, מאפשרים גילוי מוקדם של מתקפות ZeroDay ומאפשרים לסיירן להיות הראשונה בזיהוי של מתקפות מתקדמות שמקורן בתעבורת מייל או בדפוסי גלישה של משתמשים.
פורשה קיימן
פורשה קיימן (בגרמנית: Porsche Cayman) היא מכונית ספורט בתצורת מרכב קופה, בעלת מנוע מרכזי והנעה אחורית אשר מיוצרת על ידי חברת פורשה הגרמנית החל משנת 2005.
עיצובה של הפורשה קיימן נגזר מהדור השני של פורשה בוקסטר.
דור ראשון (2009-2006).
בספטמבר 2005 הוצגה בתערוכת המכוניות בפרנקפורט הגרסה הראשונה, הקיימן S. סימון האות S בחברת פורשה מסמל את המילים ("Sport", "Special") "ספורט" או "מיוחד", ומציין כי זו גרסת ביצועים גבוהים וחזקה מן הדגם הבסיסי.
גרסת הבסיס, הקיימן, שווקה ביולי 2006.
הפורשה קיימן והפורשה בוקסטר דור שני (987), חולקות יחדיו את אותה פלטפורמת ההנעה המרכזית ורכיבים רבים, בכללם פגוש קדמי ומכסה תא מטען זהים, דלתות, פנסים קדמיים ואחוריים, ואת החלק הקדמי של תא הנוסעים. עיצובה של הקיימן מרמז על סגנון שני רכבים קלאסיים של פורשה, הפורשה 550 קופה והפורשה 904 קופה. בניגוד לבוקסטר, לקיימן דלת "האצ'בק" גדולה אשר מאפשרת גישה נוחה עד למכסה המנוע אשר בסוף תא המטען. מערכת המתלים של הקיימן זהה ביסודה לזו של הבוקסטר אך עם הגדרות משופרות התואמות את התוספת בקשיחות של מרכב הרכב, הנובעת מן הגג הקבוע של הקיימן.
בגרסתה הראשונה, הקיימן S הייתה בעלת מנוע בוקסר בנפח 3.4 ליטרים עם הספק של 291 כ"ס זהה למנוע הפורשה בוקסטר S, אבל עם ראשי צילינדרים עם מערכת תזמון שסתומים שנלקחו ממנוע ה-3.8 ליטרים של הפורשה 911 קאררה S. גרסת הבסיס, הקיימן, הייתה לבעלת מנוע קטן יותר בנפח של 2.7 ליטרים והספק של 241 כ"ס.
בעוד תיבת ההילוכים הסטנדרטית של הפורשה קיימן הבסיסית היא ידנית בעלת 5 הילוכים כאשר ישנה אפשרות גם לתיבת 6 הילוכים, גרסת הקיימן S מגיעה עם תיבה ידנית בעלת 6 הילוכים בלבד. כמו כן, תיבת 5 הילוכים אוטומטית מסוג 'טיפטרוניק' הייתה זמינה בשני הדגמים, כאשר בדגמי 2009 החליפה את תיבה זו תיבת ה-PDK, תיבת ההילוכים כפולת המצמדים של פורשה ("Porsche Doppelkupplung"). אפשריות לתוספות אחרות כללו בולמי זעזועים אקטיביים, בלמים קרמיים, פנסי מטל הליד. ומצב ספורט לרכב מבוקר אלקטרונית.
דור ראשון מתיחת פנים (2012-2009).
מתיחת פנים לפורשה קיימן הוצגה בפברואר 2009. נפח מנועה של הקיימן הבסיסית הוגדל מ-2.7 ל-2.9 ליטרים והספקו כעת הוא 265 כ"ס, כאשר בגרסת הקיימן S הותקנה מערכת הזרקת דלק ישירה אשר העלתה את הספק המנוע ל-320 כ"ס. לשתי גרסאות הקיימן הספק של 10 כ"ס יותר מגרסאות הבוקסטר המקבילות, בנוסף לשינוי בעיצוב הפגושים הקדמיים. הן בקיימן והן בבוקסטר מותקנות בפנסי האיתות הקדמיים נורות LED, אך עיצובם שונה. תיבת ההילוכים האוטומטית מסוג טיפטרוניק של הדגם הקודם הוחלפה בתיבת ה-PDK, תיבת 7 ההילוכים כפולת המצמדים הרובוטית החדשה של פורשה המהירה ממנה ומהירה יותר מתיבת ההילוכים הידנית. בנוסף ניתנה אפשרות לתוספת של דיפרנציאל מוגבל החלקה.
קיימן R.