בין תרומותיו האחרות של אברמוביץ' נמצא המרכז הרפואי שיבא בתל השומר, אליו תרם יותר מ-60 מיליון דולר למיזמים שונים בתחום הרפואה המתקדמת. בהם הקמת מרכז חדש לרפואה גרעינית, המשתרע על פני 2,000 מ"ר, ומימון מיזמים בחקר הסרטן ורפואת ילדים. ב-2020, ערב התפרצות הקורונה בישראל, מימן את הרחבת יחידת הטיפול הנמרץ של שיבא לקומות התת-קרקעיות, והנחת תשתיות לעיתות חירום.
תרומה שנתן אברמוביץ' לקק"ל לתוכנית שיקום יער מקיפה במדבר הנגב הדרומי, מסייעת להילחם במדבר העולה באזור ומקדמת את תיירות הטבע לאזור.
אברמוביץ' תורם ללא הרף ליוזמות אמנות ותרבות יהודיות, כגון פסטיבל התרבות העכשווית בתל אביב, M.ART.
מגורים ואזרחות.
במרוצת השנים התגורר אברמוביץ' לסירוגין ברוסיה, בבריטניה ובישראל.
בבריטניה.
ב-2018 סירבו הבריטים להאריך את אשרת השהייה שלו בבריטניה. אחת ההערכות לגבי הסירוב הבריטי להארכת אשרת השהייה של אברמוביץ' היא שמדובר בתגובה להרעלת המרגל הרוסי סרגיי סקריפאל ובתו בבריטניה בתחילת מרץ באותה השנה. התגובה הבריטית כללה גירוש דיפלומטים רוסיים וכן הצרת צעדיהם של אנשי עסקים המקורבים לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין, שאברמוביץ' הוא הבולט שבהם.
בישראל.
ב-2015 רכש את מלון ורסנו ומגרש סמוך בשכונת נוה צדק בתל אביב תמורת כ-100 מיליון שקל, במטרה להקים בית מגורים יוקרתי לו ולמשפחתו. במאי 2018 אברמוביץ' עלה לישראל לאחר שפגה אשרת השהייה שלו בבריטניה, ומתגורר בה עד היום. בכך הפך לאיש העשיר ביותר המתגורר בישראל. ביוני 2020 רכש אברמוביץ' אחוזה בעיר הרצליה בשווי 226 מיליון שקלים, ובכך ביצע את עסקת הנדלן הגבוהה ביותר בתולדות מדינת ישראל.
בקשה להיתר שהייה בשווייץ בשנת 2016.
אברמוביץ' הגיש בקשת רישיון שהייה בקנטון ואלה ביולי 2016 ותכנן להעביר את תושבות המס שלו לעיריית שווייץ. שלטונות הוואלה הסכימו לבקשה והעבירו את הבקשה לאישור מזכירות המדינה לשווייץ. כשהגיעו לשם, חוקרי משרד המשטרה הפדרלית של שווייץ הביעו חשדות והתנגדו לבקשה. כתוצאה מכך, אברמוביץ' חזר בו מבקשתו ביוני 2017.
לאחר סאגה משפטית בת שלוש שנים, בשנת 2021 הרשויות השווייצריות ניקו את רומן אברמוביץ' מכל חשד.
אזרחות פורטוגלית.
באפריל 2021 קיבל אזרחות פורטוגלית בסיוע הקהילה היהודית בעיר פורטו, על בסיס החוק מ-2015 המאפשר קבלת אזרחות לצאצאי יהודים מגורשי פורטוגל וספרד מהמאה ה-15. קבלת האזרחות עוררה סימני שאלה לאחר שנעשתה בזמן קצר יחסית (חצי שנה לעומת כשנתיים בדרך כלל), והעובדה שלא ברור איך אברמוביץ' הוכיח וקיבל אישור שהוא צאצא ליהודים מגורשי פורטוגל. ב-11 במרץ 2022 משטרת פורטוגל עצרה את דניאל ליטבק, רב הקהילה בפורטו, בחשד שסייע לאברמוביץ' לקבל דרכון פורטוגלי תוך כדי מעבר על החוק. לפי הדיווחים, המשטרה חקרה במשך מספר חודשים את השתלשלות העניינים שהובילה להענקת דרכון פורטוגלי לאברמוביץ'.
חיים אישיים.
בשנים 1987–1990 היה נשוי לאולגה ליסובה. בשנים 1991–2007 היה נשוי לאירינה מלנדינה, דיילת אירופלוט, ולהם חמישה ילדים. בשנים 2008–2017 היה נשוי לדוגמנית דשה ז'וקובה.
גוסטו שטרזמן
יהודית רביץ
יהודית רביץ (נולדה ב-29 בדצמבר 1956; כ"ה בטבת תשי"ז) היא זמרת-יוצרת, מלחינה, מוזיקאית, מעבדת ומפיקה מוזיקלית ישראלית, מהזמרות הבולטות והחשובות במוזיקה הישראלית.
ביוגרפיה.
תחילת הדרך.
רביץ נולדה, גדלה והתחנכה בשכונה ה' בבאר שבע לאב ממוצא פולני ולאם ממוצא מצרי ולה אח אחד גדול.
רביץ למדה בבית הספר מקיף א' בעיר מגוריה, אותו עזבה בסוף כיתה י"א כדי להתגייס ללהקה צבאית. כבר בנעוריה ניגנה והלחינה שירים. לפני גיוסה לצה"ל היא נבחנה והתקבלה למספר להקות ובחרה לשרת בצוות הווי של חיל הנדסה קרבית. בזמן שירותה הצבאי השתתפה בתוכנית כישרונות צעירים בגלי צה"ל יחד עם נורית גלרון. בעקבות שידור התוכנית הזמין אריק איינשטיין אותה ואת קורין אלאל לשיר באלבומו "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'". כעבור שנה ביצעה עם אלאל קולות רקע לשירו של איינשטיין "עטור מצחך זהב שחור" (אברהם חלפי/יוני רכטר}, שנכלל באלבומו "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ג'".
שנות השבעים.
בשנת 1977 חברה רביץ להרכב "ששת" כסולנית, ותרמה ללהקה את אחד השירים הראשונים שהלחינה, "סמבה ברגל שמאל". הלחן, בסגנון סמבה, נכלל מאוחר יותר במופע "ארץ טרופית יפה". ההרכב "ששת" היווה בסיס לשיתוף פעולה עתידי בין רביץ לבין חבר ההרכב עדי רנרט, הן בתחום העיבודים המוזיקליים וההפקות והן על הבמות. רנרט הפיק ועיבד כמה מהופעותיה של רביץ, וממשיך לקחת חלק בהופעותיה עד היום.
בפסטיבל הזמר והפזמון של שנת 1977 ביצעה רביץ את השיר "סליחות" של לאה גולדברג (לחן: עודד לרר). השיר, הוצע בתחילה למספר מבצעים, ביניהם חוה אלברשטיין והכל עובר חביבי עד אשר רביץ, בעצת שייקה לוי מהגשש החיוור, בחרה בו. הופעתה בפסטיבל זה תרמה לחשיפתה לקהל הרחב כזמרת צעירה וחדשה בנוף המוזיקלי. השיר "סליחות" הגיע למקום השביעי בלבד בפסטיבל, אך זכה להצלחה רבה ונבחר כ"שיר השנה" במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג'. לאחר מכן חברה רביץ לדני ליטני והקליטה איתו שני דואטים, "בראש אחד" (מילים ולחן: דני ליטני) ו"לא טוב היות האדם לבדו" (נתן זך/מתי כספי}.
בשנת 1977 השתתפה רביץ בתוכנית "ארץ טרופית יפה". שירי התוכנית תועדו על גבי אלבום באותו השם. בעקבות הצלחת התוכנית והאלבום הועלה המופע "ארץ טרופית יפה". מופע ראשון מסוגו בארץ, וייחודו בסגנון לחניו הברזילאים כסמבה ובוסה נובה, בעיבודים של מתי כספי ובתרגומים של אהוד מנור. המופע זכה להצלחה רבה, והביא לגל של התעניינות במוזיקה ברזילאית בישראל.
בשנת 1978 חזרה רביץ אל בימת פסטיבל הזמר והפזמון וביצעה את השיר "מישהו" שכתב אהוד מנור והלחין מתי כספי, השיר זכה במקום השישי. בשנה זו גם השתתפה רביץ עם יוני רכטר, גידי גוב, דויד ברוזה ויהונתן גפן בהקלטת האלבום "הכבש השישה עשר". האלבום החל כשיתוף פעולה בין גפן לרכטר, כאשר רכטר הלחין רבים משירי הילדים שפרסם גפן בספר "הכבש השישה עשר". האלבום, שבו נכללו גם לחנים של יוצרים נוספים בעיבודו של רכטר, הפך עם השנים לקלאסיקה לילדים, ולאחד הנמכרים ביותר בישראל. בין היתר ביצעה רביץ באלבום ביצוע סולו ל"הילדה הכי יפה בגן", אחד השירים המזוהים ביותר עמה. באותה שנה גם תרמה לחן שלה לשיר "בבוקר" של יהודה עמיחי שהקליט גידי גוב לאלבום הבכורה שלו.
בשנת 1979 הוציאה רביץ את אלבום הסולו הראשון שלה שנקרא "יהודית רביץ" שכלל שירים שקטים ומלודיים שהקליטה בעבר, כ"סליחות", "מישהו" ו"הילדה הכי יפה בגן", לצד שירים חדשים שהוקלטו עבור האלבום, כ"לקחת את ידי בידך" (יעקב רוטבליט/מתי כספי; ובו המשפט "דברים שרואים משם לא רואים מכאן" שהפך לביטוי שגור בשיח הפוליטי בישראל), "אהבה יומיומית" (תרצה אתר/רביץ) ו"ליד הדלת" (יעקב גלעד/רביץ) עבור פסקול הסרט "דיזנגוף 99". אחרי המופע יצאה רביץ להופעות בקיבוצים, בגפה עם הגיטרה שלה. באותה שנה הוציאו יהודית רביץ ויוני רכטר אלבום משותף, "באופן קבוע וחד פעמי", והופיעו עם שיריו.
שנות השמונים.
בדצמבר 1980 הוציאה רביץ את אלבומה "גלוי ונעלם", שבו הלחינה את רוב השירים, והחלה, בהפקתו של יעקב גלעד, לשיר בסגנון רוקיסטי. גלעד כתב לאלבום את השירים "ארבע לפנות בוקר" ו"עכשיו הכול בסדר". כמו כן הכיל האלבום את "שיר ללא שם" ("כי שירי הוא בת קול ברוח"), שכתב והלחין שלום חנוך.
לאלבומו של אריק סיני "צל כבד", שיצא ב-1981, הלחינה רביץ את השיר "שובי שובי לפרדס", למילים של מאיר ויזלטיר.
באפריל 1982 יצא האלבום "מילה טובה ואוסף שירים", שהכיל אוסף משיריה של רביץ, חלקם בגרסאות חדשות. האלבום נפתח בשיר "מילה טובה" (יעקב גלעד/רביץ), שהוקלט במיוחד עבור האוסף והיה גם שמו של מופע היחיד הראשון שלה שרץ ביולי של שנת 1981. לאלבומה של נורית גלרון "אני ראיתי יופי" שיצא באותה שנה הלחינה את השיר "ילדות נשכחת" למילותיו של גלעד. השיר הפך לאחד מלהיטיה הגדולים ביותר של גלרון. באותה שנה נערך ערב הוקרה למלחין משה וילנסקי שנקרא זר כלניות למשה וילנסקי (ויצא כאלבום לאחר מכן). רביץ שרה באירוע את השיר "מגדלור" (מילים: דן אלמגור).
ב-1983 בעקבות הופעתה עם הזמר הברזילאי ז'ורז' בן ז'ור, הוציאה רביץ בקיץ אותה שנה אלבום משיריו בשם "בוא לריו", שכלל את הלהיטים הברזילאים "בוא לריו" ("Boiadeiro") ו"פני מלאך" ("Que Maravilha") בתרגומיו של יעקב גלעד.
אלבומה "דרך המשי" מ-1984 החל את דרכה של רביץ ללב הקונצנזוס. שיר הנושא, שיר נשי אישי ומלודי שכתבה צרויה להב, הפך ללהיט, אך היו באלבום גם שירי רוק כמו "עד קצה המסלול", שכתבה אסתר שמיר, ו"אמרת אמרת", שכתב קובי לוריא. את האלבום עיבד והפיק מוזיקלית גרי אקשטיין. ההופעה שנלוותה לאלבום הצליחה מאוד.
בדצמבר 1985 השתתפה בפסטיבל שירי הילדים מספר 16 עם "ילדים טובים ילדים רעים" שהלחינה (מילים: אהוד מנור, עיבוד: ירון בכר). השיר זכה להצלחה.
ב-1986 השתתפה רביץ במופע "קולות שלובים", לצדם של גידי גוב, אריאל זילבר, שלמה גרוניך, יצחק קלפטר, שם טוב לוי ואלון אולארצ'יק. המופע התפרסם בזכות גרסת הכיסוי שהוקלטה לשירו של חיים נחמן ביאליק "שיר העבודה והמלאכה", בלחן של נחום נרדי.