תוכנית הלימודים כללה עברית, מקרא, כתיבה, חשבון ולשון המדינה. לשון ההוראה הייתה לאדינו, ובראשית שנות ה-80 של המאה ה-19, שונתה שפת ההוראה מלאדינו לגרמנית ולצרפתית.
תולדות בית הספר.
על הקמת בית הספר מונה לודוויג אוגוסט פרנקל, שנתקל בהתנגדות עזה מקרב היישוב הישן, ובעיקר מקרב האשכנזים שבו, מיד עם הגעתו. האשכנזים חששו מרוח ההפקרות שבית הספר החדש יביא בעקבות לימודי החול הנלמדים בו. רוב האשכנזים בירושלים היו כבר עדים להשפעת ההשכלה הכללית באירופה שממנה הגיעו. הם ראו בירושלים עיר מקלט מההשכלה האירופית ודרשו שלא תיכנס מבעד שערי ירושלים הקדושה. על כן, עם הגיעו של פרנקל לירושלים נתקל בחרם רבנים על בית הספר. בעקבות זאת, חתם פרנקל על הסכם עם ראשי העדה הספרדית על פיו כל תוכנית לימודים בבית הספר תאושר על ידם. בין הרבנים שחתמו על מסמכי ההקמה של בית הספר למל חתם הרב אליהו יעקב נסים בשנת 1856.
נקודת מפנה בהתפתחות בית הספר הייתה בשנת 1888, אז אוחד עם "בית היתומים של הרצברג" ובראשותו הועמד אפרים כהן-רייס. הארגון מחדש של בית הספר כלל הוספת מורים חדשים לצוות ההוראה כגון דוד ילין, פיתוח המתודיקה הלימודית והוספת שעות ללימודי החול. מאז התאושש בית הספר ותלמידים רבים למדו בו, גם מבין העדה האשכנזית, למרות החרם שעדיין היה תקף.
בשנת 1904 נכנס בית הספר תחת חסותה של חברת "עזרה". בשנת 1913, בעת מלחמת השפות, נותר בית ספר למל נאמן לחברת עזרה, ובעקבות זאת התפטרו מורי בית הספר והקימו בית ספר מתחרה. רבים מהתלמידים שבתו ולא באו לבית הספר בדרישה להשבת המורים. אך בעקבות כיבוש ארץ ישראל בידי הבריטים הועבר להנהלת ההסתדרות הציונית. הנהלת בית הספר עברה לידי חיים אריה זוטא. בית הספר כלל אז כיתות יסודיות ועל-יסודיות. בשנת 1930 היה בית ספר למל הגדול שבבתי הספר העממיים בירושלים ולמדו בו כ-550 תלמידים.
בשנת 1967 החליט משרד החינוך לסגור את הכיתות ללימודי ערב לגילאי על-יסודי שהתקיימו בבית הספר, לאחר שהוחלט שמוריו יקבלו משכורת כמורי על-יסודי ולא כמורי בתי ספר עממיים.
מבנה בית הספר.
הבניין הראשון של בית הספר נמצא בסמוך לרחוב השלשלת.
משכן הקבע של בית הספר החל להיבנות בשכונת זיכרון משה ברחוב ישעיהו בשנת 1902, וחנוכת הבית הייתה בשנת 1903. את המבנה תכנן האדריכל הטמפלרי תיאודור זנדל, שתכנן גם את בית החולים הגרמני ברחוב הנביאים ובית החולים שערי צדק. את הקמת הבניין קיבל על עצמו הקבלן ר' יעקב מן, שגם היה מופקד על בניית בית החולים שערי צדק, וכדרכו העסיק בעיקר בעלי מקצוע יהודים בעבודות הבנייה. במהלך הבנייה מת האדריכל זנדל, ואת הבנייה המשיך במקומו בנו בנימין. הבניין נבנה בסגנון נאו-קלאסי אירופאי, בשילוב של יסודות מזרחיים.
בניין בית הספר שימש גם את הקהילה ונערכו בו הרצאות ואסיפות שונות, כמו גם פעילות של תנועת הצופים. בינואר 1946 הפקיעה ממשלת המנדט הבריטי מספר חדרים בבית הספר לצורך שיכון חיילי הצבא הבריטי.
בשנים שלאחר סגירת בית הספר שימש המבנה כתלמוד תורה של חסידות בויאן, עקב מיקומו בלב השכונות החרדיות בירושלים כיום. במרץ 2011 מכרה ההסתדרות את המתחם לישיבת עץ חיים. בדצמבר 2014 פורסמה תוכנית לבניית 2 בנייני מגורים בחצר המבנה לצד חיוב היזם בשימור מבני בית הספר שישמשו את ישיבת עץ חיים.
ספרדי
גרפילד
גדוד 50
חיים רביבו
חיים רביבו (נולד ב-22 בפברואר 1972) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי במספר קבוצות מליגת העל הישראלית, וכן בליגות הבכירות של ספרד וטורקיה ובנבחרת ישראל. רביבו נכלל בהיכל התהילה של הכדורגל הישראלי ונבחר לאחד מחמשת הכדורגלנים הישראלים הטובים ביותר בכל הזמנים. כיום איש עסקים ופרשן כדורגל.
קריירה.
בילדותו החל רביבו לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל אשדוד, ובגיל 16 עבר לקבוצת הנוער גדנ"ע יהודה. בגיל 18 הפך לשחקן בוגר ושיחק במועדון בני יהודה מהליגה הבכירה במשך שלוש עונות, תחת הדרכתו של המאמן גיורא שפיגל, ולצידם של ניקולאי קודריצקי ואלון מזרחי. בעונת 1991/1992 זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו.
בשנת 1993 עבר לשחק בהפועל תל אביב, שם הפך לכוכב הקבוצה. רביבו הוביל את הפועל תל אביב עד לגמר גביע המדינה כשהוא כובש חמישה שערים במשחקי הגביע, ביניהם צמד מול הפועל חיפה ברבע הגמר. רביבו הוסיף 12 שערים בליגה וכבש בסך הכל 18 שערים בכל המסגרות, ובנוסף בישל 16 שערים והיה מלך הבישולים של הליגה בצוותא עם אייל ברקוביץ'. בתום עונת 1993/1994 היה רביבו לשחקן היחיד שנכלל בנבחרת העונה ולא השתייך לאלופה, מכבי חיפה.
בתום העונה הוחתם רביבו במכבי חיפה, ששילמה עבורו סכום שיא לאותם ימים, לאחר שראובן עטר עבר לשחק ביריבתה העירונית, הפועל חיפה. בחיפה שוב שיחק רביבו תחת הדרכתו של שפיגל, ושם שיתף פעולה עם אייל ברקוביץ', אלון חזן, רוני לוי וסרגיי קנדאורוב. בחיפה שיחק במשך שתי עונות, בשתיהן זכה בתואר מלך השערים של הליגה ובתואר כדורגלן העונה בישראל. בעונת 1994/1995 זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, אך במשך שנתיים ברציפות הפסידה הקבוצה את תואר האליפות למכבי תל אביב.
בשנת 1996 רביבו עבר לקבוצת סלטה ויגו מהליגה הראשונה בספרד, שם כבש בסך הכל 23 שערים והגיע עם הקבוצה לרבע גמר גביע אופ"א. לאחר ארבע עונות בסלטה ויגו עבר לאחת הקבוצות הגדולות בטורקיה - פנרבחצ'ה. לאחר עונה מוצלחת ביותר בה זכה באליפות הליגה הטורקית, כבש 16 שערים ובישל 22, זכה בתואר הכדורגלן הזר הטוב ביותר בטורקיה. עונה לאחר מכן הפך רביבו לישראלי הראשון שמשחק בשלב הבתים של ליגת האלופות, ואף כבש שער מול באייר לברקוזן בגרמניה. במהלך עונת עבר ליריבתה של פנרבחצ'ה, גלאטסראיי, כבש שלושער במשחק הבכורה שלו, וסיים את העונה עם שלושה שערים ב-13 הופעות.
בשנת 2003 חזר רביבו לישראל, והחל את העונה במועדון ספורט אשדוד, שבנתה באותו הקיץ קבוצת כוכבים שכללה גם את אלון חזן, יוסי אבוקסיס, אסי דומב ואילן בכר. הקבוצה לא עמדה בציפיות ולאחר 12 מחזורים בהם כבש שישה שערים והוסיף שישה בישולים, פרש רביבו ממשחק פעיל בשנת 2004 עקב פציעות חוזרות ונשנות ובשל "מיצוי", לדבריו.
נבחרת ישראל.
ב-5 באוגוסט 1992 ערך רביבו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל, במשחק ידידות מול נבחרת איי פארו. לאחר מכן שיחק עם הנבחרת במוקדמות מונדיאל 1994 ואת שער הבכורה שלו בנבחרת כבש במסגרת מוקדמות יורו 1996, במשחק מול נבחרת פולין.
לאחר ששיחק עם הנבחרת גם במוקדמות מונדיאל 1998, הגיע הטורניר המוצלח ביותר של רביבו, עת כבש ארבעה שערים במסגרת מוקדמות יורו 2000, כולל שער בניצחון 5–0 על נבחרת אוסטריה, שתרם להעפלתה של הנבחרת למשחקי הפלייאוף מול נבחרת דנמרק. במשחק הראשון במסגרת הפלייאוף ניצחה דנמרק 0–5 ורביבו הורחק בכרטיס אדום.
רביבו שיחק עם הנבחרת גם במוקדמות מונדיאל 2002 ואת הופעתו האחרונה בנבחרת ערך ב-11 באוקטובר 2003, במשחק מול נבחרת צרפת במסגרת מוקדמות יורו 2004. בסך הכל רשם במדי הנבחרת 67 הופעות, בהן כבש 15 שערים.
מחוץ למגרש.
רביבו נולד, גדל והתחנך באשדוד. בן בכור במשפחה בת חמישה ילדים יוצאת מרוקו. אחיו הצעירים הם הכדורגלנים דוד רביבו ושי רביבו. מאז 1995 נשוי למעצבת התכשיטים שגית רביבו, ולהם חמישה ילדים - כשאחד מהם הוא כדורגלן נבחרת הנוער של ישראל עד גיל 19, רוי רביבו.
בשנת 2001 ניסה רביבו לנצל את המוניטין שרכש והצטרף כשותף למסעדה בהרצליה פיתוח בשם "רביבו רשת שווארמה טורקית", עם חזרתו לישראל בשנת 2003 החליט לסגור את המסעדה.
לאחר הפרישה עסק בנדל"ן באשדוד, היה שותף בהקמת קניון סטאר סנטר בעיר, ואחד מבעליה של מ.ס. אשדוד יחד עם חברו ג'קי בן-זקן.
בשנת 2006 השתתף רביבו בתוכנית הריאליטי "רוקדים עם כוכבים", יחד עם אנה ארונוב, וזכה במקום השני. בשנה זו שיחק גם במשחק רעים מול נבחרתה של אנדלוסיה, מטעם מרכז פרס לשלום.
ב-17 באפריל 2008, לאחר התפטרותו של מאמן אשדוד, אלון חזן, אימן רביבו את הקבוצה למשך שני מחזורים, עד הגעתו של יוסי מזרחי למ.ס אשדוד.
ביוני 2008 הודיע רביבו כי הוא עוזב את הארץ ללוס אנג'לס יחד עם אשתו, שגית, ושלושת ילדיהם כדי לפתח את עסק התכשיטים של אשתו. לאחר שבוע נטען על ידי כלי תקשורת כי הסיבה לעזיבתו של רביבו היא הסתבכות עם העולם התחתון ואיומים עליו. רביבו הכחיש זאת. בהמשך נטען כי בורר בעולם התחתון הטיל על רביבו "עונש הגליה" מישראל. בראיון שערך עם כתבת ערוץ 10 אופירה אסייג בפברואר 2009, הכחיש רביבו את כל הטענות האלה. בשנת 2010 שב רביבו עם משפחתו לישראל. רביבו מתגורר עם משפחתו בשכונת נאות אפקה בתל אביב.
בשנת 2012 הצטרף רביבו לחבר השופטים של העונה השנייה של התוכנית, "אייל גולן קורא לך", המשודרת ב"ערוץ 24" לצידם של אייל גולן, עדי לאון, יוסי גיספן וירון אילן.
ב-21 ביוני 2012 החליף את עודד מכנס בתפקיד יו"ר ארגון שחקני הכדורגל בישראל.
ב-4 ביולי 2013 מונה על ידי אלי טביב, בעלי בית"ר ירושלים, לשמש כנציגו בקבוצה. ב-1 בדצמבר 2013 עזב את תפקידו בעקבות ביקורת על התנהלותו.
משנת 2016 משמש רביבו פרשן במשחקי הליגה הספרדית המשודרים בערוץ ONE.
הרשעה בפלילים.
במרץ 2019 המליצה המשטרה להגיש נגד רביבו כתב אישום באשמת מתן שוחד בתיק 1803. ב-9 באוגוסט 2021 הוגש נגדו כתב אישום באשמת מתן שוחד. בינואר 2022 הגיע להסדר טיעון עם הפרקליטות והורשע בסיוע להפרת אמונים. לפי ההסדר, הוא ירצה ארבעה חודשי שירות וישלם 20 אלף שקל קנס.
פרשת "משחקי חברה".