על פי דיווחי אסירים, שמסרו את התיקים המנהליים של המחנה לשלטונות האמריקאים, שהו במחנה מטנהיים כ-2,000 אסירים, במחנה הנשים קרוב ל-500 נפשות, וב"מחנות היער" (וולדלאגר) היו 2,250 אסירים ואסירות. מחנות אחרים החזיקו בסך הכל 550 איש. רוב האסירים היו יהודים הונגרים, אך היו גם יהודים מיוון, מצרפת, מאיטליה וכן אסירים פוליטיים מרוסיה, פולין וסרביה. באזור שמסביב היו גם מספר מחנות עבודה בכפייה ששהו בהם אסירי מלחמה כדי לספק עובדים למפעלים.
בסתיו 1944 ביצעו שומרי האס-אס סלקציה של אסירי מחנות הקאופרינג במתחם מילדורף, תוך גירוש מאות אסירים חולים ונכים לתאי הגז באושוויץ.
תנאי החיים במחנה.
התנאים במתחם מולדורף היו נוראים. ההערכה היא, כי יותר ממחצית האסירים במתחם נספו לאחר שגורשו לאושוויץ, או מתו במקום מעומס עבודה, התעללויות, יריות ומחלות. אסירים ב"מחנות היער" (וולדלאגר) שליד העיר אמפפינג שוכנו בבקתות עפר, צריפים שהיו שקועים חלקית באדמה עם גגות שכוסו באדמה, על מנת להסוות את המבנים מהסיור האווירי של בעלות הברית. האסירים עבדו לעיתים תכופות בין 10 ל -12 שעות, כשהם נושאים שקי מלט כבדים ומבצעים משימות בנייה מפרכות אחרות.
אביגדור ברק (ברגר) אסיר לשעבר, העיד על התנאים במחנה:
גירושים.
בין יולי 1944 לאפריל 1945, כשצבא ארצות הברית כבר נכנס לאזור, גורשו למעלה מ-8,000 אסירים למחנה הראשי במטנהיים ולמחנות המשנה שלו.
לאחר המלחמה.
חמישה נאשמים בניהול המחנה נידונו למוות במאי 1947 ושבעה נידונו לתקופות מאסר שונות במסגרת משפטי דכאו.
כיום ישנה באתר מצבת זיכרון.
אלכסנדר זכרצ'נקו
אלכסנדר ולדימירוביץ' זַכַרְצֶ'נְקוֹ (ברוסית: Алекса́ндр Влади́мирович Заха́рченко, שם המשפחה נהגה: ; באוקראינית: Олекса́ндр Володи́мирович Заха́рченко; 26 ביוני 1976 – 31 באוגוסט 2018) היה מנהיגה הנבחר של הרפובליקה העממית של דונצק. הוא נבחר כראש הממשלה של הרפובליקה שפרשה מאוקראינה במהלך שנוי במחלוקת שלא זכה להכרה מצד הממשל האוקראיני, כבר באוגוסט 2014, לאחר פרישת קודמו בתפקיד אלכסנד ברדיי, והמשיך בתפקיד כשניצח בבחירות המוקדמות שנערכו בנובמבר אותה שנה.
התנקשות.
הוא נהרג בפיצוץ מטען צד בבית קפה שבו ישב בשדרות פושקין בדונצק. רוסיה ואוקראינה האשימו אחת את השנייה באשר לאחריות לרצח זכרצ'נקו.
קומדי קלאב
קומדי קלאב (Comedy Club) הוא מופע סטנד-אפ טלוויזיוני שמשודר בערוץ TNT מאז ה-23 באפריל 2005. המנחים הוותיקים של התוכנית הם גאריק מרטירוסיאן, טימור בטרודינוב, גאריק חרלמוב, פאבל ווליה, אלכסנדר רווה, אלכסנדר נזלובין, מיכאיל גלוסטיאן, מרינה קראבץ, דמיס קאריבידיס ואחרים.
בשנת 2017 התכנית זכתה בפרס TEFI בקטגוריית המופע/התוכנית ההומוריסטית הטובה ביותר.
היסטוריה.
פרויקט קומדי קלאב הוקם בשנת 2003 על ידי נבחרת הארמנים החדשים (Новые армяне) מ-KVN, שהורכבה מהקומיקאים ארתור דז'אניבקיאן, ארטק גספריאן, ארתור טומסיאן, ארטאשס סרקיסיאן, גאריק מרטירוסיאן ואחרים. רעיון הפרויקט עלה כבר בשנת 2001.
התוכנית הראשונה של קומדי קלאב הופיה ב-2004 בערוץ MTV רוסיה, אך שיתוף הפעולה עם הערוץ לא נמשך. ביוני 2004 יחד עם ערוץ CTC והמפיק אלכסנדר צקאלו תמורת 22,000 דולרים. התוכנית צולמה בקזינו Golden Palace., ברם מנכ"ל הערוץ אלכסנדר רודניאנסקי סבר שהתכנית לא תתאים לתוכן הערוץ.
לאחר מכן, ארתור דז'אניבקיאן ניסה לעניין ערוצי טלוויזיה אחרים ולבסוף מפיק ערוץ THT דמיטרי טרויצקי התרשם והחליט לחתום הסכם עם חברי התוכנית. לאחר מכן בינואר 2005 החלו צילומי התוכניות הראשונות ומאז התוכנית משודרת בקביעות בערוץ THT מאז 23 באפריל 2005.
ב-15 באפריל 2007 התוכנית המאה במספר ובאותה שנה הוקמה חברת ההפקות Comedy Club Production, שהחלה לעסוק בהפקת התוכניות של קומדי קלאב. בהמשך השתתפו בתוכנית קומיקאים חדשים ובוגרים נוספים מתחרויות KVN.
בשנת 2008 הוקם הערוץ Comedy TV (שבהמשך הפך ל-ТНТ-Comedy, לצד ערוץ ТНТ4), בהם משודרים התוכניות שהפיקו בחברתהComedy Club Production. באפריל 2010 התכנית עברה חידוש והפכה לפופולרית מאוד עד כדי כך שב-1 באפריל 2011 נשיא רוסיה דאז דמיטרי מדבדב הזמין למעונו גורקי-9 את חברי התוכנית אנדריי אוורין, טימור בטרודינוב, פאבל ווליה, מיכאיל גלוסטיאן, גאריק מרטירוסיאן, אלכסנדר נזלובין, סרגיי סבטלקוב, סמיון סלפאקוב וגאריק חרלמוב.
כריש חול גדול-עין
כריש חול גדול-עין (שם מדעי: Odontaspis noronhai) הוא מין נדיר של כריש ממשפחת כרישי חול שבסדרה דמויי עמלץ. הוא קרובו לסוג של המין כריש חול קטן-שיניים.
כריש זה נתפס באורך של 3.3 מ' לנקבות ו-3.6 מ' לזכרים. הוא בעל גוף כבד עם חרטום בצורת חרוט, עיניים גדולות ללא עפעפיים המותאמות לראייה בחשיכה ולסת מלאה שיניים חדות מאיימות בתחתית הראש. על הגב גיבנת קטנה ומאחוריה 2 סנפירי גב וזנב ארוך ורחב. לכריש קשקשים נוקשים שצבעו אדום כהה עד חום-שחור ולעיתים ישנם פסים שחורים על הסנפירים.
כריש זה כמעט ולא נראה והוא חי בעומק של 60–1,000 מטר מתחת למים. הוא חי בימים טרופיים או ממוזגים חמימים והוא משוטט לו בחיפוש תמידי אחר טרף כמו דגים קטנים יותר ודיונונים, בדרך כלל כשהוא עולה בלילות אל פני המים לתפוס טרף. הדוגמאות שנמצאו ממנו התגלו באוקיינוס האטלנטי במדיירה, דרום ברזיל, טקסס, מזרח פלורידה והרכס המרכז-אטלנטי. באיי סיישל התגלו שיניים שכנראה שייכים למין זה ואולי נמצא גם בים סין הדרומי. באוקיינוס השקט התברר שהוא נודד לאורך איים כמו איי מרשל והוואי.
כריש זה איננו נידוג כמעט, עקב נדירותו והיותו שוכן מים עמוקים. לא ידוע מה מצבו סיכונו בטבע אך הוא נאסר לדיג בחופי ארצות הברית.
האזור הממוזג
אודונתספיס
אודונתספיס (שם מדעי: Odontaspis) הוא סוג כרישים מהמשפחה כרישי חול שבסדרה דמויי עמלץ. בסוג זה קיימים 2 מינים.
סוג זה קרוב לסוג כריש חול (או כריש-שן), אך מיניו חסרים חלק מהשיניים האחוריות של כרישי החול, בעלי חוטם מחודד יותר ומצויים בימים עמוקים יותר. הם נדירים יחסית וכמעט לא רואים אותם. הם יכולים להגיע לאורך 3.6 מטר.
כרישים אלה שוחים סביב קרקעית הים עד לעומק 1 ק"מ ומחפשים דגים קטנים ורכיכות סביב האוקיינוסים הממוזגים והטרופיים בכל העולם.
Odontaspis
קומדי קלאב הפקות
"קומדי קלאב הפקות" — היא חברת הפקות רוסית רב תחומית העוסקת בהפקת תוכניות טלוויזיה, סדרות וסרטים, קונצרטים, כמו גם תחומים אחרים בענף הבידור.
החברה הוקמה כחברת ההפקות המרכזית של הקומדי קלאב על ידי קומיקאים מנבחרת "הארמנים החדשים" שהשתפה במשחק הקָה.וֶה.אֶן הפופולרי.
Comedy Club Production
סילדאביה
סילדאביה (בצרפתית: Syldavie) היא מדינה בדיונית ב"הרפתקאותיו של טינטין", סדרת ספרי הקומיקס של המאייר הבלגי ארז'ה (1907–1983). היא ממוקמת בבלקן והיא מצויה בסכסוך גבולות מתמיד עם המדינה הבדיונית השכנה בורודוריה. סילדאביה עומדת במרכז עלילת הספר "שרביטו של המלך אוטוקר" ומתוארת גם בספרים: "הטיסה לירח", "החוקרים על הירח", "פרשת קלקולוס" ו"טינטין ואגם הכרישים", ומוזכרת גם ב"טינטין והפיקורוס".
גאוגרפיה.
לפי תיאורו של ארז'ה, שוכנת סילדביה במזרח אירופה ומשתרעת על פני שני עמקים גדולים: עמק הנהר ולדיר והעמק בו שוטף יובלו ומקורו של ולדיר, הנהר מולטוס. על מפגש הנהרות ולדיר ומולטוס, שוכנת בירת סילדביה, קלוב.
רמות סילדביה המתנשאות סביב לעמקי הנהרות מכוסות יערות ומוקפות בהרים מושלגים, הן עטויות כרי דשא למרעה ושדות דגן למאכל, ואדמותיהן עשירות במתכות. המדינה מתפרנסת גם מתיירות מרפא ורבים נוהרים למעיינות הגפרית החמים שנובעים במקומות רבים במדינה.
מנין תושבי קלוב, 122,000 איש, ואוכלוסיית סילדביה כולה 642,000 נפש.
היסטוריה.
קורות ימיה המתועדים, בדיונית, של סילדאביה נפתחים בפלישה הסלאבית למדינה במאה השישית, עד אז היה חבל הארץ שבו שוכנת סילדביה מיושב בידי שבטים נוודים ממקור לא ידוע. במאה העשירית כבשו הטורקים את הארץ, גירשו את הסלאבים אל ההרים, והתיישבו באדמות המישור. הבירה הטורקית של סילדביה הייתה זילהרום, על מפגש הנהרות ולדיר ומולטוס.
ב-1127, מנהיג סלאבי של כוח פרטיזנים בלתי סדיר, בשם הונהי, פלש לסילדאביה מן ההרים וכבש כפר אחרי כפר מן הטורקים. חיל המצב הטורקי המקומי היה מנוון, מפקדיו בלתי כשירים, והטורקים יושבי הארץ נמלטו מפני חייליו של הונהי.
עם השלמת כיבוש הארץ וכינון ממלכת סילדביה, הוכתר הונהי כמלך הסילדבים בתואר "מוסקר הראשון" (מוסקר, מילולית: מלך אמיץ). אף הוא קבע את בירתו בזילהרום והחליף את שמה ל"קלוב" (הלחם של 'קלו' - חופש, ו'ווֹב' - עיר), "עיר החופש". הוא חי בשלום עם שכניו עד מותו ב-1168. אחריו מלך בנו, "מוסקר השני", שבשל אופיו חסר הכישרון להנהגה, התאפיינה תקופתו באנרכיה. התדרדרות השלטון בתקופתו הביאה לפלישת בורדוריה השכנה וכיבוש סילדאביה בשנת 1195.
רק כמאה שנה לאחר מכן, ב-1275, שחזר הברון אלמזוט את הפשיטה שביצע בשעתו מוסקר הראשון, הוא ירד לעמקי סילדאביה מן ההרים ובסדרת קרבות שנמשכה כחצי שנה, גירש את הבורדורים לשטח ארצם המקורית, וכונן את ממלכת סילדאביה מחדש. הוא הוכתר כ"אוטוקר הראשון" ב-1277, ואולם בשל הישענותו על ברונים אחרים בעת ההשתלטות על סילדאביה, נאלץ לחתום על מגילת זכויות שעיגנה את מעמדם בממלכה המתחדשת, ובכך נפתחה התקופה הפיאודלית של סילדאביה.
המלך המודרני הראשון ומי שאיחד את סילדאביה תחת ממלכה חזקה ואבסולוטית, היה אוטוקר הרביעי שהחל למלוך ב-1370. הוא שינה את חוקת הממלכה, ואכף את שליטתו באמצעות הצבא הגדול שהקים, על האצילים.