באמצע שנות ה-60 טיילה ריצ'רדס באירופה כקרוס-דרסר, כאשר הייתה כוונה להיפגש בהמשך עם ז'ורז' בורו (Burou), גינקולוג מפורסם שפעל בקזבלנקה שבמרוקו, וזאת על מנת לעבור ניתוח להתאמה מגדרית. באמצע הטיול שינתה את דעתה, וחזרה כגבר לניו יורק שם נישאה לאישה והייתה אב לילד, ניקולס רסקין (כיום יוצר סרטים וסוחר מניות). ד"ר הארי בנג'מין הפנה אותה לאנדוקרינולוג רוברטו ק. גרנאטו (Granato) ובשנת 1975 היא עברה בהצלחה את הניתוח.
בשנת 1983, כתבה את האוטוביוגרפיה הראשונה שלה Serve: The Renée Richards Story שהיווה בסיס ליצירת הסרט הביוגרפי Second Serve משנת 1986. בשנת 2007, כתבה את האוטוביוגרפיה השנייה שלה No Way Renee: The Second Half of My Notorious Life.
קמרון ואן דר בורג
קמרון ואן דר בורג (באנגלית: Cameron van der Burgh; נולד ב-25 במאי 1988) הוא שחיין דרום אפריקאי. הוא אלוף אולימפי (לונדון 2012) וסגן האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) במשחה ל-100 מטר חזה, פעמיים אלוף העולם (רומא 2009 וברצלונה 2013) במשחה ל-50 מטר חזה ושיאן עולם בעבר במשחים ל-50 מטר חזה ול-100 מטר חזה. במשחה ל-50 מטר חזה בבריכת 25 מטר החזיק בשיא העולם במשך כ-12 שנים (2009–2021).
ביוגרפיה.
ואן דר בורג נולד בפרטוריה. הוא מתאמן תחת הדרכתו של דירק לנג. הוא לומד לתואר ראשון במסחר ובמשפטים באוניברסיטת פרטוריה.
באליפות העולם שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 זכה ואן דר בורג במדליית ארד במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.88 שניות, אחרי אולג ליסוגור מאוקראינה (27.66 שניות) וברנדן הנסן מארצות הברית (27.69 שניות).
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים ואן דר בורג במקום עשירי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.57 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע את התוצאה החמישית בטיבה, 59.96 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:33.70 דקות, המנצחת הייתה ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:29.34 דקות.
אלוף ושיאן עולם.
אליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 זכה ואן דר בורג בשתי מדליות, מדליית זהב ומדליית ארד. מדליית זהב במשחה ל-50 מטר חזה בשיא עולם חדש של 26.67 שניות, לפני פליפה אלבז פרנקה דה סילבה מברזיל (26.76 שניות) ומארק גאנגלוף מארצות הברית (26.86 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 58.95 שניות, אחרי ברנטון ריקארד מאוסטרליה שקבע שיא עולם חדש של 58.58 שניות והוג דובוסק מצרפת (58.64 שניות).
באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכה ואן דר בורג בשתי מדליות ארד, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.19 שניות, אחרי פרנקה דה סילבה (27.01 שניות) ופביו סקוזולי מאיטליה (27.17) ובמשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.49 שניות, אחרי אלכסנדר דאלה אואן מנורווגיה (58.71 שניות) וסקוזולי (59.42 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום עשירי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:36.47 דקות.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה ואן דר בורג במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בשיא עולם חדש של 58.46 שניות, לפני כריסטיאן ספרנגר מאוסטרליה (58.93 שניות) וברנדן הנסן מארצות הברית (59.49 שניות). בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אולימפי חדש של 58.83 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 13 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:35.23 דקות.
בכתבה לעיתון "The Sydney Morning Herald" הודה ואן דר בורג שרימה לאחר הפניה במשחה ל-100 מטר חזה, שבו קבע שיא עולם שזיכה אותו במדליית זהב, לאחר שבעט ברגליו פעמיים בניגוד לחוקה המתירה בעיטה אחת בלבד ולמזלו השופטים לא הבחינו בכך.
באליפות העולם שנערכת בברצלונה ספרד ביולי 2013 זכה ואן דר בורג בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 26.77 שניות, מאית השנייה בלבד לפני כריסטיאן ספרנגר שקבע שיא אוקיאניה חדש של 26.78 שניות ובן ארצו ג'וליו זורזי (27.04 שניות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 58.97 שניות, אחרי ספרנגר (58.79 שניות) ולפני פליפה לימה מברזיל (59.65 שניות). נוסף לכך הוא סיים במקום 11 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:36.22 דקות.
באליפות העולם שנערכת בקאזאן רוסיה באוגוסט 2015 זכה ואן דר בורג בשתי מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 26.66 שניות, אחרי אדם פיטי מבריטניה (26.51 שניות) ולפני קווין קורדס מארצות הברית (26.86 שניות). בשלב המוקדמות הוא קבע שיא עולם חדש של 26.62 שניות שהחזיק מעמד מספר שעות ונשבר על ידי אדם פיטי (26.42 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 58.59 שניות, אחרי אדם פיטי (58.52 שניות) ולפני רוס מורדוך מבריטניה (59.09 שניות). בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אליפות חדש של 58.49 שניות שהחזיק כ-5 דקות ונשבר על ידי אדם פיטי (58.18 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 21 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:12.37 דקות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה ואן דר בורג במדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 58.69 שניות, אחרי אדם פיטי שקבע שיא עולם חדש של 57.13 שניות ולפני קודי מילר מארצות הברית (58.87 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 26 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:12.67 דקות ובמקום 13 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:35.50 דקות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביולי 2017 זכה ואן דר בורג במדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 26.60 שניות, אחרי אדם פיטי (25.99 שניות) וז'ואאו גומז ג'וניור מברזיל שקבע שיא אמריקה חדש של 26.52 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אפריקה חדש של 26.54 שניות.
גוש
גוש או גוש רישום, לעניין הסדרי רישום מקרקעין – הוא שטח מוגדר במקרקעין, המכיל בתוכו חלקות ומגרשים, והמהווה יחידה למדידה ולרישום.
רישום של גוש מתבצע בתהליך ההסדר באמצעות המרכז למיפוי ישראל. ב-2014, היו בישראל כ-28 אלף גושים.
מדידה של גוש רישום חייבת להיות מדויקת ולהתבסס על מערכת קואורדינטות ארצית. כאשר טווח השגיאה המותרת ברישום קרקע מפורטת בתקנות המודדים.
לצורך הוצאת נסח טאבו מ נדרש מספר הגוש ומספר החלקה.
בעבר בשיטה הישנה הרישום היה לפי ספר ודף.
רוג'ר איברט
רוג'ר ג'וזף איברט (באנגלית: Roger Joseph Ebert; 18 ביוני 1942 - 4 באפריל 2013) היה מבקר קולנוע אמריקאי נודע, והזוכה הראשון בפרס פוליצר לביקורת אמנות בשנת 1975. איברט כתב עבור ה"שיקגו סאן טיימס", וטורו נכלל בכ-200 עיתונים.
ביוגרפיה.
שנותיו הראשונות.
רוג'ר איברט נולד באורבנה, אילינוי לוולטר ולאנבל. כבר בהיותו סטודנט בתיכון אורבנה גילה עניין בעיתונאות, וכתב מאמרי ספורט לעיתון "ד'ה ניוז-גאזט" ("The News-Gazette") בשמפיין שבאילינוי. בהמשך פרסם מאמרים בכתבי עת חובבים על מדע בדיוני, ולקראת סיום לימודיו היה לעמית עורך בעיתון בית הספר, "ד'ה אקו" ("The Echo"). בנוסף זכה בשנת 1953 ב"אליפות הדיבור של תיכון אלינוי" ("Illinois High School Association state speech championship"), אירוע שעורך הדמיית מהדורות חדשות ברדיו. למד באוניברסיטת אילינוי, לתקופה קצרה באוניברסיטת שיקגו, ואת עבודת הדוקטורט שלו כתב כמבקר קולנוע.
קולנוע וביקורת.
איברט החל לכתוב ביקורות קולנוע באמצע שנות ה-60 של המאה העשרים. משנת 1975 עד 1999 הגיש יחד עם עמיתו ג'ין סיסקל מה"שיקגו טריביון" תוכניות טלוויזיה, ובהם התוכנית הפופולרית "סיסקל את איברט", שבה הם דירגו יחד סרטים באמצעות זקיפת אגודל כלפי מעלה או כלפי מטה, תנועות שנהפכו לסימן ההיכר של איברט. סיסקל מת בשנת 1999 ובספטמבר אותה שנה מילא את מקומו ריצ'רד רופר מהשיקגו סאן טיימס, בתוכנית שנקראה "איברט את רופר" ושודרה עד אוגוסט 2008.
ביקורות הסרטים שלו אופיינו בכתיבה הומוריסטית וישירה, סגנון שתרם להפצת קולנוע איכותי לציבור האמריקאי הרחב. הוא העניק ארבעה כוכבים לסרטים הטובים ביותר, חצי כוכב לגרועים ביותר, ולא העניק כוכבים כלל לסרטים שהחשיב כ"כבלתי כשירים מבחינה אמנותית" ו/או "דוחים מבחינה מוסרית". את הגישה שלו בביקורת סרטים הגדיר כ"יחסית ולא מוחלטת", ולצד החשבת הערך הכולל של הסרט, נתן גם משקל לקהל הפוטנציאלי של הסרט:
איברט הדגיש כי לדירוגי הכוכבים שנתן אין משמעות רבה במנותק מחוות הדעת בביקורת עצמה, ולעיתים הם אף סותרים: "אני לא יכול להמליץ ​​על הסרט, אבל למה לעזאזל אני לא יכול? רק בגלל שזה איום ונורא? איזה מין סיבה זו להתרחק מסרט? איום ונורא ומשעמם, זו תהיה סיבה טובה".
ביקר בחריפות את ועדת דירוג הסרטים האמריקאית ה-MPAA, על החלטותיה אלו סרטים מתאימים לילדים. כך, לדוגמה, ביקר את הדירוג PG-13 (לא מומלץ לילדים מתחת לגיל 13) שניתן לסרטים "לרכב על הלוויתן" ו"בית ספר לרוק", וסבר שאין בהם פגיעה מספקת בתלמידים, והם נושאים מסרים חיוביים עבור קבוצת גיל זו. ביקורת נוספת שלו עסקה בנוהג נפוץ בבתי הקולנוע להנמיך את עוצמת נורת המקרן על מנת להאריך את חיי הנורה, מה שמקשה על הצפייה בסרט. את האפקטים של תלת מימד בסרטים תיאר כלא מציאותיים, ומסיחים את הדעת מהיצירה.
בשנת 2005 התעורר פולמוס סביב קביעתו כי משחקי וידאו לעולם לא יקבלו מעמד של אמנות: למרות שהם עשויים להיות אלגנטיים, מתוחכמים ומאתגרים מבחינה ויזואלית, הם נחותים מעצם טבעם מאמצעי לא אינטראקטיבי שהיוצר שולט בו - כגון קולנוע וספרות.