דינג ג'ונווי הוא שחקן הסנוקר האסייתי המצליח בכל הזמנים בהפרש עצום מאחרים, דמות נערצת בסין ובאסיה, ונחשב כמי שהכניס את הסנוקר המקצועני אל תוך גבולות סין (שעד תחילת שנות ה-2000 נחשב כספורט חובבני במדינה), ושבעקבותיו פנו מאות אלפי צעירים סינים לספורט והפכו את סין למעצמת סנוקר מרכזית ממנה יוצאים בכל שנה עשרות כישרונות חדשים.
בשנת 2005, בגמר אליפות סין הפתוחה, כשהתמודד מול סטיבן הנדרי בגמר (וגם ניצח בתוצאה 5–9), צפו במשחק כ־110 מיליון איש בשידור חי בערוץ הספורט הלאומי של סין. בכך נרשם עוד שיא שעליו רשום דינג והוא מספר הצופים הגבוה ביותר לשידור משחק סנוקר.
עד כה זכה דינג ב-14 תוארי דירוג, ארבעה תוארי דירוג מינוריים, ובחמישה תארים ללא דירוג. כמו כן, ביצע 590 רצפים רשמיים של מאה נקודות ומעלה, ושישה רצפים מקסימליים רשמיים של 147 נקודות.
בטורניר המאסטרס 2007, כשהוא בן 19 בלבד, הפך לשחקן הצעיר ביותר אי פעם שביצע רצף מקסימלי בשידור טלוויזיוני (שיא שלא נשבר עד היום).
הוא שחקן הסנוקר האסייתי הראשון שהגיע לגמר אליפות העולם בסנוקר, השחקן הראשון מאסיה שזכה באליפות בריטניה, השחקן השני בהיסטוריית המשחק שזכה בשלושה תוארי דירוג עוד לפני גיל 20, והשחקן האסייתי היחיד עד כה שהגיע לראש רשימת הדירוג העולמי.
במהלך עונת 2013/2014, השווה דינג את שיאו של סטיבן הנדרי, כשזכה בחמישה תוארי דירוג בעונה אחת (השיא הושווה שוב על ידי מארק סלבי בעונת 2016/2017 ועל ידי רוני או'סאליבן בעונת 2017/2018, שזכו גם הם בחמישה תוארי דירוג בעונה אחת. לבסוף נשבר השיא על ידי ג'אד טראמפ, כשזכה בשישה תוארי דירוג בעונת 2019/2020).
רווחיו של דינג מענף הסנוקר עומדים על מעל 4 מיליון פאונד.
סגנון משחק.
בניגוד לשחקני התקפה מובהקים, דוגמת או'סאליבן, טראמפ, ויליאמס ורוברטסון, דינג נוטה לשלב בין משחק טקטי מתון המתבסס על מהלכי הגנה מדויקים והמתנה להזדמנויות למהלכים התקפיים אגרסיביים עם הטבעות קלות יחסית לבין הטבעות קשות של כדורים ארוכי טווח בהן הוא מצטיין. שליטתו בכדור הלבן היא כמעט אבסולוטית, ועל כן הוא נחשב לאחד השחקנים הטובים ביותר בבניית רצפים גבוהים, ובהכנסת יריביו למלכודות סנוקר מסובכות שמהן קשה לצאת.
בשל אופי משחקו המחושב והמדויק והעובדה שאינו נוטה בדרך כלל להראות הבעות של רגש כלשהו במהלך המשחק, כינו מבקרים ופרשנים רבים את סגנון משחקו 'רובוטי'.
עונת 2019/2020 בליגה הלאומית
עונת 2019/2020 בליגה הלאומית היא העונה ה-21 של הליגה הלאומית כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל. העונה התחילה באוגוסט 2019, והסתיימה ביולי 2020.
לקראת עונה זו הצטרפו לליגה הלאומית מכבי עירוני פתח תקווה ואיחוד בני סכנין, אשר ירדו מליגת העל, והפועל אום אל-פחם ומועדון ספורט כפר קאסם סוהיב שעלו מליגה א'.
בסיום העונה מכבי עירוני פתח תקווה ואיחוד בני סכנין עלו לליגת העל.
הפועל אשקלון והפועל בני לוד ירדו לליגה א'. הפועל עפולה ניצחה את הפועל מרמורק במשחק המבחן לליגה הלאומית ונשארה בליגה.
גיל יצחק מהפועל ראשון לציון זכה בתואר מלך השערים של הליגה עם 17 כיבושים.
התפרצות נגיף הקורונה.
בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל הוחלט על דחיית המשחקים בתחילה עד לסוף חודש מרץ ולאחר מכן עד להודעה חדשה ב-7 במאי 2020 הודיעה המנהלת כי הליגה תחזור בסוף החודש ב-1 ביוני חודשה הליגה, והיא צפויה להסתיים בתחילת יולי, עם מחזורים צמודים של 2 משחקים בשבוע על מנת לסיים אותה כמה שיותר מוקדם לקראת העונה הבאה.
קבוצות.
להלן הקבוצות שמשתתפות בליגה הלאומית בעונת 2019/2020:
טבלת הליגה.
משחק הכרעה.
עקב כניסתה של קבוצת הפועל בני לוד לבידוד עקב מחלת הקורונה הוחלט כי יערך משחק הכרעה בין הקבוצה לקבוצה שסיימה במקום ה-15, הפועל עפולה, המנצחת במשחק תתמודד במשחק המבחן מול נציגת ליגה א' הפועל מרמורק ואילו המפסידה תרד לליגה א'.
משחק המבחן ללאומית.
בסיום העונה נערך משחק מבחן לליגה הלאומית בין הפועל עפולה לבין הפועל מרמורק שסיימה במקום השלישי בליגה א' במחוז דרום וניצחה את הפועל כאוכב ממחוז צפון במשחק הגמר של פלייאוף העלייה בליגה א'.
הפועל עפולה ניצחה במשחק ונשארה בליגה.
קרול מיקולי
קרול מיקולי, בלידה: קרול נרציס דה מיקולי או פון מיקולי או לפעמים בצרפתית: שארל מיקולי או בגרמנית: קרל מיקולי (בפולנית: Karol Narcyz Mikuli בארמנית: שמו נכתב Կարոլ Միկուլի, במקורות מסוימים מציינים שם משפחה ארמני אקסניאן או לחלופין, בזדיקיאן או פסטיקיאן; Կարոլ Պստիկյան, 20 באוקטובר או 22 באוקטובר 1821 צ'רנוביץ - 21 במאי 1897 לבוב (למברג)) היה פסנתרן, מלחין, מנצח, חוקר פולקלור ומורה פולני ממוצא ארמני-גרמני, יליד בוקובינה. מיקולי היה אחד התלמידים של פרדריק שופן והיה נציג של האסכולה הרומנטית המוקדמת. לדעת מבקרים אחדים, סגנונו היה קרוב יותר לזה של שומאן ומנדלסון.
ביוגרפיה.
קרול נרציס דה מיקולי נולד בשנת 1821 בצ'רנוביץ בדוכסות בוקובינה, אזור שהיה אז חלק מהאימפריה האוסטרית, בעבר היה החלק הצפוני ביותר של חבל מולודבה וכיום היה חלק מאוקראינה. הוא היה בן למשפחה מעורבת ארמנית. אביו, סטפאן דה מיקולי היה צאצא למשפחת סוחרים ארמנית - בזדיקיאן או אקסניאן - שהתיישבה בנסיכות מולדובה כנראה במאה ה-18.
משפחת אקסניאן - מיקולי פון מיקול.
בני המשפחה מצד האב, היו צאצאים של משפחה ארמנית, כנראה בשם אקסניאן (אגצאניאן), שהתיישבו בעיירה שניאטין בחבל גליציה. מוזכר לפעמים בהקשר זה גם שם משפחה אחר בזדיקיאן או פסטיקיאן, במקרה אחד אף מכנים את קרול מיקולי קאראבט פסטיקיאן אבל רוב המקורות טוענים משפחת מיקולי נקראה קודם אקסניאן.
בעיירה זו קמה במאה ה-17 קהילות ארמנית וגרמנית חשובות. סבא רבא של מיקולי, ניקולאי התחתן אם בת למשפחת ג'אפסקי הפולנית. בן שלהם, הם הם אימצו את שם המשפחה מיקולי - לא ברור מקורו: מהכפר מיקולינץ שעל יד שניאטין, או מהמילה הרומנית "מיקול" = "הקטן" או מהשם מיקולאי, הצורה האוקראינית של ניקולאי). בן של ניקולאי מיקולי, קשישטוף, התיישב ביאש, בירת מולדובה, ונשא שם אשה, כנראה ממוצא ארמני, יקטרינה יאקובוביץ'. בשנת 1797 התיישב הזוג בצ'רנוביץ. בנם, סטפאן מיקולי (1836-1777), אביו של קרול, התחתן בווינה עם מריה-תרזיה גולמן, ככל הנראה גרמנייה, בת לסוחר מנירנברג, שאותה פגש סטפאן מיקולי בווינה. המשפחה חיה ב"רובע הארמני" הקטן של צ'רנוביץ (ב-1914 חיו בצ'רנוביץ ב-300 ארמנים קתוליים), קרוב לכנסייה הקתולית הצלב הקדוש (שבה נמצא גם מזבח ארמני), לכיכר הפילהרמונית ולרחוב בטהובן. אביו היה איש עסקים, בעל אחוזות ובעלי המלון "מולדביה" בצ'רנוביץ. בני מיקולי זכו מהאימפריה האוסטרית לתואר אצולה של אבירים בשם "מיקולי פון מיקול".
ילדות וצעירות.
קרול מיקולי גדל באמונה הקתולית ארמנית. היו לו שתי אחיות - אנטונינה (לימים פטרוביץ') ופטרונלה (לימים וארטרשביץ') ושני אחים: יאקוב והנריק.
פרט לאמו שכנראה לימדה אותו לנגן בפסנתר, נטל מיקולי בילדותו שיעורי פיתוח קול ופסנתר אצל מורה וינאי בשם גריינר. הוא התוודע לראשונה ליצירות של שופן בקונצרטים של הנגן הווירטואוז הצעיר אוסקר קולברג שהגיע לצ'רנוביץ מפולין בשנות ה-30 של המאה ה-19 והופיע בבית אביו.
קולברג ומשפחתו היו בקשר עם שופן בוורשה. תחת רושם אותם הרסיטלים של קולברג גמלה בליבו של מיקולי ההחלטה לנסוע לפריז ללמוד אצל שופן.
אמנם אחרי שסיים בשנת 1839 את לימודיו בגימנסיה בעירו (כיום בית הספר מס' 1 ברחוב אמינסקו) נסע קודם ללמוד רפואה בווינה.
אולם הוא הפסיק לימודים אלה ובשנת 1841 נסע לפריז והיה לתלמידו של שופן, שהסכים ללמד אותו אחרי היסוסים, אם כי התרשם לטובה מנגינתו את הסקרצו שלו אופוס 31 בסי במול מינור.
בנוסף למד בפריז מיקולי מקצועות מוזיקליים אחרים - קונטרפונקט והלחנה, למשל אצל נפוליאון אנרי רבה (Reber).
בשנת 1842 הופיע מיקולי בן ה-21 בבית אביו בצ'רנוביץ בפני קהל החברה המוזיקלית הגליציאנית וניגן בדואט קונצרטי מאת שארל דה בריו.
ב-1844 שב מיקולי להשתלם אצל שופן בפריז, והפך לידידו ועוזרו הנאמן. הוא ערך עותקים מיצירותיו והכין את העותקים לדפוס. התוודע למכריו וידידיו של שופן - ז'ורז' סאנד, אלפרד דה מיסה, היינריך היינה ופרנץ ליסט.
שובו למזרח ולמרכז אירופה.
ב-1847 עזב מיקולי את צרפת ויצא בשנים הבאות לשורה של סיורי קונצרטים כסולן ברחבי אירופה - בצרפת, באיטליה, באוסטריה, באנגליה ובקרקוב וברחבי פולין, כמו כן בנסיכויות הרומניות (בבוקרשט וביאש), בקישינב, בלבוב ובקייב. מאוחר יותר הופיע גם כמנצח. הרפרטואר שלו כלל יצירות של היידן, פרגולזי, היידן, מוצרט, בטהובן, שופן, מיקולאי גומולקה, סטניסלב מוניושקו, איגנאצי פליקס דובז'ינסקי, ולדיסלב ז'לנסקי ואחרים.
בעת המסע שערך בשנת 1850 לנסיכויות הרומניות - מולדובה וולאכיה - ליקט ועיבד מיקולי עשרות שירי עם רומניים.
על ידי כך הוא השאיר חותם חשוב בתולדותיהם של חקר הפולקלור והמוזיקה הרומנית.
בשנים 1848–1854 לימד נגינה בפסנתר בעיר הולדתו, צ'רנוביץ. בזמן מגפת דבר שפרצה בצ'רנוביץ שהה מיקולי עם הפסנתר שלו בכפר הנופש לפושנה יחד עם חברו הרומני גאורגה סיון
כפסנתרן סולן ערך מיקולי סיורי קונצרטים רבים ובשנת 1858 התמנה למנהל האקדמיה למוזיקה של לבוב.
בשנת 1888 הקים מיקולי בית ספר פרטי משלו.
המשך פעילותו בבוקובינה וגליציה.
מיקולי נפטר בלבוב (למברג). הובא לקבורה בחצר הכנסייה הארמנית של לבוב.
מורשתו.
קרול מיקולי גידל דור של פסנתרנים ומוזיקאים. היו לו 400–500 תלמידים