ב־30 ביוני 2016 בית משפט מחוזי קבע שמדינת אינדיאנה חייבת לאפשר לזוגות חד־מיניים לרשום את שמותיהם בתעודות הלידה של ילדיהם. החלטה זו נקבעה לאחר ששמונה זוגות חד־מיניים במדינה הגישו תביעה משום שלא היה באפשרותם לרשום את שמותיהם בתור ההורים של ילדיהם בתעודות הלידה, מאחר שהטפסים אפשרו לרשום שם של אם ושם של אב בלבד. בינואר 2017 היועץ המשפטי לממשלה, קרטיס היל, ערער על ההחלטה בפני בית המשפט הפדרלי השביעי לערעורים של ארצות הברית.
טרנסג'נדריות ושינוי מגדר.
טרנסג'נדרים באינדיאנה מורשים לשנות את מגדרם החוקי לאחר קבלת הצהרה של רופא, שלפיה מבקש השינוי עבר טיפולים קליניים לשינוי מגדרו. כמו כן, ישנו צורך בצו של בית משפט המתיר לשנות את השם ואת המגדר. ניתוח לשינוי מין אינו נדרש לשם כך.
ב־12 בינואר 2017 ברוס בורדרס העלה הצעת חוק בבית הנבחרים של אינדיאנה, שנועדה למנוע מטרנסג'נדרים לשנות את מגדרם בתעודת הלידה. הארגון Freedom Indiana טען שהצעת החוק "שוללת את עצם קיומם של אנשים טרנסג'נדרים, את זהותם ואת האופן שבו הכירו את עצמם מעולם". יום לאחר מכן, סינדי קירצ'ופר (יושבת הראש הרפובליקנית של ועדת הבריאות הציבורית) סירבה לקיים דיון בהצעת החוק, ובכך למעשה דחתה אותה.
פשעי שנאה.
החל משנת 2003, מדינת אינדיאנה אוספת נתונים סטטיסטיים על פשעים שנעשו על רקע נטייה מינית. עם זאת, חוקי המדינה אינם מחשיבים פשעים כאלה לפשעי שנאה. גם זהות מגדרית אינה נכללת בחוק פשעי השנאה של אינדיאנה. אף על פי כן, חוק פשעי השנאה הפדרלי של ארצות הברית כולל פשעים שנעשו על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית החל משנת 2009.
הגנה מפני אפליה.
בשנת 2004 מושל אינדיאנה, ג'ו קרנן, הוציא צו מנהלי המגן על עובדים ציבוריים במדינה מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית. בשנת 2005 המושל מיץ' דניאלס הוסיף את המונחים "נטייה מינית" ו"זהות מגדרית" לרשימת הקבוצות המוגנות בחוק שוויון ההזדמנויות של המדינה.
בשנת 2013 קים היילי תבעה את המכללה הקהילתית לטכנולוגיה בעיר סאות בנד, בטענה שלא קיבלה קידום ושפוטרה מעבודתה בשל נטייתה המינית. בית המשפט הפדרלי השביעי לערעורים של ארצות הברית קיים דיונים בסוגיה בנובמבר 2016, והדיונים התמקדו בשאלה האם המילה "מין" בחוק זכויות האזרח כוללת גם נטייה מינית. ב־4 באפריל 2017 בית המשפט קבע שחוק זכויות האזרח אוסר אפליה על רקע נטייה מינית בהעסקת עובדים. המכללה הקהילתית לטכנולוגיה הודיעה שלא תגיש ערעור נגד ההחלטה. קביעה זו היוותה תקדים לבתי המשפט במדינות אילינוי, אינדיאנה וויסקונסין, ומשמעות הדבר היא שאפליה על רקע נטייה מינית בהעסקת עובדים אסורה במדינות האלה (באילינוי ובוויסקונסין כבר היו חוקים האוסרים אפליה כזו, ולכן קביעת בית המשפט השפיעה בפועל רק על מדינת אינדיאנה). הקמפיין לזכויות אדם בירך על החלטת בית המשפט, וציין ש"פסק הדין שהתקבל היום הוא ניצחון מונומנטלי עבור ההגינות במקומות העבודה ועבור חירותם של לסביות, הומואים וביסקסואלים אמריקאים שחששו לאבד את עבודתם רק בגלל מי שהם אוהבים".
במספר מחוזות וערים באינדיאנה ישנן תקנות האוסרות אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בתחום העבודה:
כמו כן, במחוז לייק וכן בערים פורט ויין ווייטסטאון ישנן תקנות האוסרות אפליה על רקע נטייה מינית בהעסקת עובדים, אך אין תקנות האוסרות אפליה על רקע זהות מגדרית במקומות עבודה פרטיים.
סירוב לספק שירותים מסיבות דתיות.
ב־26 במרץ 2015 מושל אינדיאנה, מייק פנס, חתם על חוק המאפשר לחברות ולעסקים לסרב להעניק שירותים ללקוחות אם הדבר מפר את אמונתם הדתית. החוק עורר מחלוקת ציבורית, עקב החשש שיאפשר לחברות ולעסקים לסרב להעניק שירותים להומוסקסואלים וללסביות בשל נטייתם המינית. מספר חברות, ארגונים ואנשי עסקים, בהם ארגון NCAA, מנכ"ל אפל טים קוק וחברת המשחקים הדיגיטליים ג'ן קון, מתחו ביקורת חריפה נגד החוק. החברה Salesforce.com הודיעה שהיא תבטל את תוכניותיה להרחיב את עסקיה באינדיאנה בשל העברת החוק. הכנסייה הנוצרית ביקרה אף היא את החוק.
אלפי אנשים מחו באינדיאנפוליס נגד החוק, בטענה שהוא מאפשר להפלות להט"בים. כתוצאה מהמחאה ומהגינויים שהחוק ספג מחברות ומעסקים, הוא שוּנה ב־2 באפריל 2015 כך שיבהיר שאינו מהווה לגיטימציה לאפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית.
דעת קהל.
סקר שנערך בשנת 2017 על ידי המכון הציבורי לחקר דת (PRRI) מצא ש־58% מתושבי אינדיאנה תומכים בנישואים חד־מיניים, בעוד ש־34% מתנגדים ו־9% לא בטוחים או מחזיקים בעמדה נייטרלית.
אותו הסקר מצא ש־66% מתושבי אינדיאנה תומכים בחוקים האוסרים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית, בעוד ש־25% מתנגדים לחוקים כאלה. זאת ועוד, הסקר מצא ש־54% מהתושבים סבורים שאין לאפשר לעסקים לסרב להעניק שירותים להומוסקסואלים וללסביות מטעם אמונה דתית, בעוד ש־37% סבורים שיש לאפשר לעסקים לעשות זאת.
חורבן העולם (יהדות)
חורבן העולם
רבי שמעון ברבי
רבי (רבן) שמעון ברבי או בר רבי היה חכם ארצישראלי בדור המעבר שבין התנאים לאמוראים, בנו הצעיר של רבי יהודה הנשיא.
חייו.
היה מתלמידי אביו, ואביו קרבו משאר תלמידיו, שכן תלמידיו אביו, המבוגרים ממנו בגיל, רבי חייא ורבי ישמעאל ברבי יוסי או בר קפרא למדו מקרא מפיו, וכן ניתנה לו זכות המילה האחרונה בקביעת הספר הנלמד. הערכתו של אביו כלפיו באה לידי ביטוי בכך שכינה אותו "נר ישראל". לפני פטירתו קרא לו רבי ומסר לו "סדרי חכמה". רבי שיבחו והקפיד מאוד על פגיעה כבודו.
לר' שמעון חשיבות רבה בהעברת המשנה מאביו לדורות הבאים. יעקב נחום אפשטיין מסיק כי העריכה הסופית של המשנה הייתה בימיו, ועל פי הנוסח שלו. בתלמוד מתואר שרבי שנה לר' שמעון את המשנה בצעירותו, ועל פי משנה זו תיקן ר' שמעון את רבי בזקנותו. יש שטענו, כי אותה משנה ששנה רבי בצעירותו השתמרה בידי ר' שמעון, ומשום שר' שמעון שימש כחכם בישיבת רבן גמליאל ברבי (ראה לעיל) משנה זו הפכה לגרסה הארצישראלית של המשנה, כפי שמשתקף מן התלמוד הירושלמי, ואילו המשנה המאוחרת היא המשנה שהביא עמו רב לבבל, והיא המקור לנוסח הבבלי של המשנה, כפי שמשתקף מן התלמוד הבבלי.
בשני התלמודים מתוארת חתונתו. לפי הירושלמי היה זה עוד בימי חייו של רבי מאיר (רבו של רבי). ייתכן שהתארס עם בתו של ר' חייא, אך היא נפטרה סמוך לנישואיהם. כשנולדה לו בת, אביו ניחמו, אך בר קפרא אמר לו שאלו תנחומי הבל.
כפי הנראה, עסק בשותפות עם ר' חייא במסחר משי. מתואר כעשיר.
על אף שהיה החכם בבניו של רבי, לא התמנה לנשיא הסנהדרין לאחר פטירת רבי, מפני שלא היה הבכור, אך התמנה ל"חכם". תחת נשיאות אחיו הבכור רבן גמליאל ברבי. כשרב כהנא עלה מבבל לארץ ישראל, מצא את ר' שמעון שונה בשמו של ר' ישמעאל ברבי יוסי, ויש שהוכיחו מכאן שהאריך עוד עשרות שנים לאחר פטירת רבי עד לימי נשיאותו של רבי יהודה נשיאה.
רבי חייא משבחו על כך שהצליח לבטל אבני מרקוליס מאיסור עבודה זרה, על ידי תחבולה. "ואית לאימיה בר" כלומר: אשרי אמו שזכתה לבן כזה.
בתלמוד מתואר דו-שיח בינו לבין אביו, שבסופו הצליח לשכנע את אביו לצטט את דברי רבי מאיר ורבי נתן בשמם, ובכך לבטל את הקנס שקנס אותם בעבר רבן שמעון בן גמליאל בעקבות הניסיון להדחתו.
תורתו.
ר' שמעון ברבי מוזכר במשנת רבי פעם אחת (): אף על פי כן, מצוטט בגמרא בלשון "איתמר" המאפיינת דברי אמוראים. הלכה אחת ממנו מובאת ב: "הכל מודים במחזיר גרושתו שהולד פגום לכהונה". החכם היחיד שמוסר טעם הלכה משמו בתלמוד הוא רבי אחא בר חנינא ().
משל משתה החתונה
משל סעודת החתונה הוא אחד ממשלי ישו והוא מופיע בברית החדשה בבשורה על-פי לוקאס י"ד 7–14. משל זה מקדים ישירות את משל הסעודה הגדולה בבשורה על פי לוקאס י"ד 24-15. בבשורה על פי מתי, במקביל לקטע הבשורה על-פי לוקאס, משל הסעודה הגדולה מוגדרת גם היא כמשתה חתונה (מתי כ"ב 14-1).
סיפור המשל.
נוסח המשל בבשורת לוקס הוא כדלקמן:
פרשנות.
בתקופת בית שני ואף קודם לכן, טקסי הנישואים והחופה נחשבו למקודשים ולמשמחים (בעמי המזרח בכלל ובעם ישראל בפרט). חלקם נמשכו אף למעלה משבוע ימים. כאשר סיפר ישו את המשל, אנשים רבים מקרב שומעיו היו מסוגלים להבין את המשל, כיוון שהשתמש בתמונה שהוא תיאר טקס חתונה יהודית אופיינית והמשתה והסעודה הנלווים אליה, כרקע לסיפור המשל.
המשל מחולק לשני חלקים: מפסוק 7 עד 11 הוא דן ברדיפה אחר הכבוד. והחלק השני מפסוק 12 עד פסוק 14 מתאר את המלצת ישו להזמין דווקא את אלה מן הקהל אשר אינם מסוגלים (כלכלית וחברתית) להשיב בהזמנה דומה למארחים.
החלק הראשון דן בכבוד שמחפשים להם בני אדם שהם קרואים למשתה חתונה, וממהרים לשבת במקום כבוד, שלאו דווקא נועד להם, ולא על פי תוכניתו המקורית של המארח בחתונה, כך יוצא שיש כאלה שמתיישבים במקום שנועד למישהו אחר, בגלל רדיפת כבוד, הם נאלצים לפנות את מקומם בבושת פנים לאחרים שנועדו לשבת במקום הכבוד. המסקנה המתבקשת לגבי המוזמנים, שיתיישבו במקום האחרון, כך שאם המארח יחליט לקרוא להם למקום כבוד - הדבר יהפוך לכובד לאורח. הנמשל למשל זה הוא: אל תחפש כבוד שאינו מיועד לך, ואם הוא כן מיועד לך, הדבר יתגלה עם הזמן אם אתה באמת ראוי כך.
בלוקס י"ד 11, נאמר, "כִּי כָּל־הַמְרוֹמֵם עַצְמוֹ יִשָּׁפֵל וְהַמַּשְׁפִּיל אֶת עַצְמוֹ יְרוֹמָם׃"; אמרה דומה מצויה גם בלוקס י"ח 14, מתי כ"ג 12 וכן במתי י"ח 4. בלשון ימינו היינו אומרים, ש"כל מי שרודף אחר הכבוד הכבוד בורח ממנו".