בשנת תשכ"ט זכה אוליצקי בפרס ישראל למדעי הרפואה.
על שמו נקרא רחוב בבאר שבע.
סינגלטון (תבנית עיצוב)
תבנית סינגלטון (מאנגלית: Singleton, בעברית: יחידן לפי האקדמיה ללשון העברית) היא תבנית עיצוב בהנדסת תוכנה, אשר נועדה למקרים בהם מעוניינים להגביל את יצירת המופעים של מחלקה מסוימת למופע יחיד. תבנית זו מקושרת לעיתים גם למקרים בהם רוצים להגביל את מספר המופעים לכמות קבועה כלשהי, ולאו דווקא למופע יחיד. תבנית זו שימושית כאשר נדרש רק מופע אחד על מנת לתאם פעולות במערכת. מתכנתים מסוימים מגדירים את התבנית הזו כתבנית anti-pattern, כלומר, תבנית שנראית מאוד פשוטה וברורה, אבל בפועל היא לא אופטימלית, או שימושית. הגדרה זו נובעת מכך שתבנית זו היא שכיחה מאוד בקרב מפתחים, ולעיתים רבות יוצרת הגבלות שלא לצורך, במצבים בהם אין צורך ממשי במופע יחיד.
מימוש.
מימוש התבנית חייב לעמוד בשני עקרונות: מופע יחיד של המחלקה, וגישה גלובלית. נדרשת האפשרות לגשת לאיבר במחלקה singleton מבלי ליצור אובייקט של המחלקה, וכן מנגנון אשר ישמור את ערכי האיברים של המופע שנוצר. התבנית מושגת באמצעות מחלקה הכוללת פונקציה, אשר בקריאה הראשונה יוצרת מופע חדש, ובקריאות הבאות, מחזירה מצביע לאותו מופע שיצרה קודם. כדי להבטיח שאכן יהיה מופע בודד של המחלקה ולא ניתן יהיה ליצור אותה בצורה אחרת, הגדרת הגישה לפונקציית הבנאי (Constructor) מוגדרת כ-private או protected.
ביישומים מרובי תהליכונים (multi-threaded applications) יש להיזהר במימוש התבנית. אם שני תהליכונים ניגשים לפונקציית הבנייה באותו הזמן, ייתכן מצב בו שניהם ייצרו מופע – מצב אותו אנו מנסים למנוע.
דוגמאות מימוש.
דרך בטוחה מבחינת תהליכונים (Threads) ב-Java הוצעה על ידי וילאם פו. היא נקראת גם "initialization on demand holder idiom" וממומשת בגישה של "אתחול עצל" (Lazy initialization). בגישה זו, יצירת המופע נדחית עד לרגע האחרון.
public class Singleton {
// Private constructor suppresses generation of a (public) default constructor
* SingletonHolder is loaded on the first execution of Singleton.getInstance()
* or the first access to SingletonHolder.INSTANCE, not before.
private static class SingletonHolder {
private final static Singleton INSTANCE = new Singleton();
public static Singleton getInstance() {
return SingletonHolder.INSTANCE;
דרך המימוש המסורתית האלגנטית והפשוטה מתחשבת בריבוי תהליכים, אך לא מממשת אתחול עצל:
public class Singleton {
private final static Singleton INSTANCE = new Singleton();
// Private constructor suppresses generation of a (public) default constructor
public static Singleton getInstance() {
return INSTANCE;
/// &lt;summary&gt;
/// Thread-safe singleton example without using locks
/// &lt;/summary&gt;
public sealed class Singleton
private static readonly Singleton instance = new Singleton();
// Explicit static constructor to tell C# compiler
// not to mark type as beforefieldinit
static Singleton()
Singleton()
/// &lt;summary&gt;
/// The public Instance property to use
/// &lt;/summary&gt;
public static Singleton Instance
class Singleton
private:
/* Here will be the instance stored. */
static Singleton* instance;
/* Private constructor to prevent instancing. */
Singleton();
public:
/* Static access method. */
static Singleton* getInstance();
/* Null, because instance will be initialized on demand. */
Singleton* Singleton::instance = 0;
Singleton* Singleton::getInstance()
if (instance == 0)
instance = new Singleton();
return instance;
Singleton::Singleton()
PHP 5.
תבנית סינגלטון ב-PHP, גרסה 5:
&lt;?php
class Singleton {
// object instance
private static $instance;
public static function getInstance() {
if (self::$instance === null) {
self::$instance = new self;
return self::$instance;
public function doAction() {
//usage
Singleton::getInstance()-&gt;doAction();
Objective-C.
דרך פשוטה לממש סינגלטון ב-Objective-C:
@interface MySingleton : NSObject
+ (MySingleton *)sharedSingleton;
@implementation MySingleton
+ (MySingleton *)sharedSingleton
static MySingleton *sharedSingleton;
@synchronized(self)
if (!sharedSingleton)
sharedSingleton = [[MySingleton alloc] init];
return sharedSingleton;
אם אין חובה להשתמש בתהליכונים, התיאום (סינכרון) יכול להישאר מחוץ לקוד, ואז הפונקציה codice_1 תיראה כך:
+ (MySingleton *)sharedSingleton
static MySingleton *sharedSingleton;
if (!sharedSingleton)
sharedSingleton = [[MySingleton alloc] init];
return sharedSingleton;
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:תבניות עיצוב|Singleton]]
[[קטגוריה:יחידה]]
ויגאן
אסאי
אסאי (פורטוגזית: Açaí; שם מדעי: "Euterpe oleracea") הוא דקל נפוץ בצמחייה הטרופית של אגן האמזונאס וסביבתו, ובעל חשיבות מרובה בכלכלה ובתזונה של תושבי האזור.
מבנה.
לדקל האסאי יש לרוב מספר גזעים היוצאים מנקודה אחת. עובי הגזע הוא 5 עד 10 ס"מ. האסאי צומח עד לגובה של כ-25 מטר; עצים שמגיעים לגובה זה קורסים ברוח. הכפות באורך של 80 ס"מ עד מטר אחד. הכפות מפורצות להרבה עלעלים ברוחב של כסנטימטר, המכופפים כלפי מטה.
על כל גזע ניתן למצוא כ- 3-8 אשכולות פרי. על אותו עץ ניתן למצוא אשכולות בזמן הפריחה ואשכולות עם פרות בשלים. הפרי כדורי, בקוטר של כסנטימטר אחד, בצבע ירוק כאשר הוא בוסר, ומחליף את צבעו לסגול כהה כשהוא מבשיל. האסאי נותן פרי כל השנה, אבל עיקר התנובה היא בחודשי הקיץ (מאי עד אוקטובר).
תפוצה.
תפוצת דקל זה היא באזור יער האמזונאס (Mata amazonica), בעיקר בגדות הנחלים באזורים המוצפים בגאות (Várzeas). התפוצה כוללת את המדינות פארה, אמזונאס, אמאפה ומרניאו בברזיל, וכן את ונצואלה, קולומביה, גיאנה, פרו ואקוודור, וקוסטה ריקה.
חשיבות כלכלית ושימושים.
כ-90% מההכנסה מגידול אסאי מגיעה מהפרי. כ-10% נוספים מלבבות הדקל.
מציפת הפרי מכינים עיסה. את העיסה אוכלים קרה כמו שהיא או בליווי סוכר, טפיוקה (תוצר מניהוט דמוי פירורים רכים) או פריניה ד'אגואה (תוצר מניהוט צהוב דמוי פירורי בורגול). מהעיסה מכינים גם גלידות וקינוחים נוספים. לאסאי פיגמנט סגול והוא עשיר במינרלים, ויטמינים: C, ויטמין A וסיבים תזונתיים, בפרי יש גם נוגדי חמצון פוליפנולים (כגון פלבנואידים) כמות גבוהה מאוד של נוגדי חמצון ולכן הוא כונה "פרי על" (super fruit).
זרעי הפרי משמשים להכנת חרוזים לתכשיטים, ועלי העץ משמשים חומר גלם לגגות ולקליעת כובעים וסלים. הגזע משמש לבנייה של סוכות.
יגאל תלמי
יגאל תַלמִי (נולד ב-31 בינואר 1925) הוא פרופסור לפיזיקה ומומחה לפיזיקה גרעינית, חתן פרס ישראל ופרס א.מ.ת וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
ביוגרפיה.
תלמי נולד בקייב שבאוקראינה ב-1925 למשה ולאה תלמי (סימלנסקי). באותה שנה עלתה משפחתו לישראל וגרה בכפר יחזקאל, בה היה אביו מראשוני המורים בבית הספר. בקיבוץ התיידד עם טוביה קושניר וחלם על קריירה כביולוג, השניים כונו בלגלוג "ציידי הפרפרים" על עניינם בטבע במקום בעבודות משק מסורתיות. לקראת לימותיו בתיכון מצא ספר ישן בפיזיקה שהצית את דמיונו מאחר שגילה כי ניתן לחשב תופעות טבע. הוא למד בכיתות י"א וי"ב בגימנסיה הרצליה ולאחר תום לימודיו התגייס לפלמ"ח. בגלל סיבות רפואיות שוחרר מהפלמ"ח ובשנים 1943–1947 למד לימודי תואר ראשון ושני בפיזיקה ובמתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן, עם פרוץ מלחמת העצמאות, התגייס ושירת בחי"ש ובחיל המדע.
לאחר סיום שירותו הצבאי, למד לימודי דוקטורט במכון הטכנולוגי הפדרלי בציריך (ETH) בהנחייתו של וולפגנג פאולי, ועם סיומם, בשנת 1951, עבד בספקטרוסקופיה של גרעין האטום כעוזר המחקר של יוג'ין ויגנר באוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית, הודות למלגת לימודים של ממשלת ארצות הברית ומלגה של התאחדות ציוני אמריקה. עם שובו לישראל החל לעבוד במכון ויצמן ונמנה בין ראשוני המחלקה לפיזיקה גרעינית. בשנת 1955 מונה למרצה אורח באוניברסיטה העברית. באוגוסט 1956 יצא לפרינסטון כמרצה אורח. בספטמבר 1957 קיבל את פרס ירושלים למדע.
בשנת 1958 קודם לדרגת פרופסור חבר. באותה שנה שילם חיל האוויר של ארצות הברית למכון ויצמן עבור עבודתו במכון ויצמן במסגרת שיתוף מידע.
לאורך שנות עבודתו הוזמן כפרופסור אורח והרצה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, באוניברסיטאות ייל, פרינסטון ואחרות. עד לפרישתו בשנת 1994 היה פרופסור במכון ויצמן ושימש גם בתפקידים מנהלתיים כיושב ראש המועצה המדעית, כראש המחלקה לפיזיקה גרעינית (1967–1976) וכדיקן הפקולטה לפיזיקה (1970–1984).
היה חבר הוועדה לאנרגיה אטומית והיה חבר ועדת המשנה למחקר.
במחקריו עסק תלמי במבנה גרעין האטום. שיטה שפותחה על ידו ומדדה את כוחות המשיכה של חלקיקי הגרעין הביאה לנוסחה המקובלת של מצבים בגרעין.
תלמי הוא חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים משנת 1963, מהצעירים ביותר שנבחרו לאקדמיה, ושימש בה יושב ראש החטיבה למדעי הטבע (1974–1980). על עבודתו זכה במהלך השנים בפרס ויצמן של עיריית תל אביב (1962), פרס ישראל למדעים מדויקים (1965, יחד עם עמוס דה-שליט), פרס רוטשילד (1971), פרס בתה של החברה האמריקנית לפיזיקה (2000) ופרס א.מ.ת (2003).