לוקוסים של MHC הם המיקומים בעלי שונות גבוה (באופן יחסי) אצל יונקים בכלל, ואצל בני האדם בפרט. למרות העובדה שהאוכלוסייה האנושית עברה היצרות מספר פעמים במהלך ההיסטוריה, נראה כי האזור המקודד ל- HLA שרד כאזור עם שונות רבה. מבין 9 הלוקוסים שהוזכרו לעיל, רובם שמרו תריסר או יותר קבוצות אללים לכל לוקוס, וריאציה שמורה בהרבה מאשר הרוב המכריע של לוקוסים אנושיים. זה עולה בקנה אחד עם מקדם בחירה הטרוזיגי או מאזן לאזורים אלה. בנוסף, חלק ממקומי ה- HLA הם מהאזורים המתקדמים ביותר בגנום האנושי. מנגנון גיוון אחד צוין במחקר של שבטי האמזונס בדרום אמריקה שנראה כי עברו המרת גנים אינטנסיבית בין אללים משתנים ולוקוסים בכל סוג של גנים HLA. לעיתים רחוקות יותר נצפו רקומבינציות פרודוקטיביות ארוכות טווח באמצעות גנים HLA ומייצרים גנים כימריים.
מעל 100 אללים שזוהו אצל בני האדם נמצאים בכל אחד מ6 לוקוסים, כאשר מבין אלה HLA B ו- HLA DRB1 הם בעלי השונות הגדולה ביותר. החל משנת 2012, מספר האללים שנקבע מופיע בטבלה שלהלן. כדי לפרש טבלה זו, יש לקחת בחשבון שאלל הוא וריאציה של רצף הנוקליאוטידים (DNA) בלוקוס מסוים, כך שכל האלל שונה מכל שאר האללים במיקום אחד לפחות (פולימורפיזם של נוקליאוטידים, SNP). מרבית השינויים הללו גורמים לשינוי ברצפי חומצות האמינו אשר גורמים להבדלים תפקודיים קלים עד משמעותיים בחלבון.
ישנן סוגיות המגבילות את הווריאציה הזו. אללים מסוימים כמו DQA1 * 05: 01 ו- DQA1 * 05: 05 מקודדים חלבונים המיועדים לאותו סוג ייצור. אללים אחרים כמו DQB1 * 0201 ו- DQB1 * 0202 מייצרים חלבונים בעלי תפקיד זהה. עבור אללים מסוג שני (DR, DP ו- DQ), וריאנטים של חומצות אמינו שאחראיות על הקישור בין רצפטור לפפטיד, נוטים לייצר מולקולות בעלות יכולת קשירה שונה.
טבלאות של אללים.
מספר גרסאות האללים מסוג 1 לפי מסד הנתונים IMGT-HLA, עודכן לאחרונה באוקטובר 2018:
מספר האללים הווריאטיביים במיקומי מחלקה II (DM, DO, DP, DQ ו- DR):
ורן פלמינג
ורן פלמינג (באנגלית: Vern Fleming; נולד ב-4 בפברואר 1962) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1984–1997. ב-11 מתוך 12 עונותיו בליגת ה-NBA שיחק באינדיאנה פייסרס, וממוצעיו הכוללים ב-NBA הם 11.3 נקודות, 4.8 אסיסטים ו-3.4 ריבאונדים למשחק.
קריירת מכללות.
פלמינג נולד וגדל ברובע קווינס שבעיר ניו יורק, ובין השנים 1980–1984 למד באוניברסיטת ג'ורג'יה. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 10.0 נקודות בממוצע למשחק, לצד כוכב הקבוצה דומיניק וילקינס. בעונת 1982/1983, עם עזיבתו של וילקינס ל-NBA, הפך פלמינג לשחקן הבולט בקבוצה, והוביל אותה להעפלתה הראשונה אי פעם לטורניר אליפות המכללות עם ממוצע של 16.9 נקודות למשחק. בטורניר עצמו המשיכו ה"בולדוגס" להפתיע כשגברו על אוניברסיטת וירג'יניה קומונוולת', על אוניברסיטת סנט ג'ון (בה שיחק כריס מאלין) ועל אוניברסיטת קרוליינה הצפונית (בה שיחקו מייקל ג'ורדן, בראד דוהרטי וסם פרקינס), בדרך לשלב הפיינל פור. במשחק חצי הגמר הפסידה ג'ורג'יה בתוצאה 60–60 מול האלופה שבדרך, אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, אותה הוביל ת'רל ביילי. בעונתו האחרונה בליגת המכללות קלע פלמינג 19.8 נקודות בממוצע למשחק ונבחר לחמישיית העונה של "מחוז SEC", אך קבוצתו לא העפילה לטורניר האליפות.
נבחרת ארצות הברית.
בקיץ 1984 השתתף פלמינג בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת לוס אנג'לס כשחקן נבחרת ארצות הברית, וזכה עמה במדליית הזהב. לאורך הטורניר שיתף פעולה עם חברי היכל התהילה לעתיד מייקל ג'ורדן, פטריק יואינג וכריס מאלין, וקלע 7.7 נקודות בממוצע למשחק.
קריירת משחק מקצועית.
בדראפט ה-NBA 1984 נבחר פלמינג בבחירה ה-18, על ידי אינדיאנה פייסרס. כבר בעונת הרוקי שלו שימש כרכז הפותח של הקבוצה, ובעונות הבאות ביסס את מעמדו כאחד השחקנים הבולטים של הפייסרס עם ממוצעים של 13.6 נקודות ו-5.9 אסיסטים למשחק ב-7 עונותיו הראשונות. בעונות ו- הוביל רג'י מילר את הקבוצה לשתי העפלות רצופות לגמר האזור המזרחי, אך בשתי הפעמים הפסידו הפייסרס בתוצאה 3–4, מול ניו יורק ניקס ואורלנדו מג'יק בהתאמה. בעת עזיבתו את הפייסרס בשנת 1995 ניצב פלמינג במקום הראשון בתולדות המועדון בסך משחקים (816), אסיסטים (4,038) וחטיפות (885) בקבוצה, וכן קלע את מספר הנקודות השני בגובהו (9,535), אחרי רג'י מילר.
באוקטובר 1995, לאחר 11 עונות רצופות באינדיאנה, חתם פלמינג על חוזה בניו ג'רזי נטס. בעונתו היחידה בקבוצה קלע 7.7 נקודות בממוצע למשחק.
בעונת הצטרף לקבוצת לימוז' הצרפתית, אך כבר לאחר 5 משחקים ביורוליג עזב את הקבוצה ופרש ממשחק.
קריירת אימון.
לקראת עונת מונה לעוזרו של מאמן הפייסרס, אייזיאה תומאס. ב-3 עונותיו בתפקיד רשמה הקבוצה מאזן כולל של 131 ניצחונות ו-115 הפסדים, ובכולן הודחה בסיבוב הראשון של הפלייאוף.
רקה (איבר)
רקה (באנגלית: Temple נקרא גם צדע) הוא אזור בשני צידי הראש מאחורי העין בין החלק העליון של האוזן למצח בו מצטלבות עצמות הגולגולת.
חבלות.
אזור הרקה הוא אחד האזורים הרגישים בגוף, עקב קרבתו למוח ולעיניים, ובשל כך שאינו מוגן על ידי עצמות הגולגולת. מכה חזקה ברקה עלולה לגרום לאובדן הכרה ואף למוות.
הרמן פון רייכנאו
הרמן פון רייכנאו (לטינית: Herimanus Augiensis; ) המכונה גם הרמנוס קונטרקטוס (Hermannus Contractus), או הרמן החיגר, היה נזיר בנדקטיני ומלומד חשוב בן המאה ה-11. נודע ככרוניקאי, משורר ומתמטיקאי ועסק גם בתחומים רבים נוספים. על דמותו המעניינת וסיפור חייו המיוחד על רקע הנזירות הימי ביניימית, אנו יודעים בעיקר מביוגרפיה שכתב אחד מתלמידיו.
חייו.
הרמן היה בן למשפחת אצילים גרמנית מהאי רייכנאו אשר באגם קונסטאנץ בדרום גרמניה. האי היווה מרכז האומנות והספרות של התקופה ובו שכן מנזר בנדיקטי ידוע שנוסד בשנת 724. הרמן נולד עם נכות שפגעה ביכולת התנועה והדיבור שלו ועם עוות ממחלת השיגדון. אבחון נוירולוגי מודרני המסתמך על הביוגרפיה שכתב תלמידו, מציע שסבל ממחלת הנוירון המוטורי (טרשת אמיוטרופית צידית או ניוון שרירים), מחלה שככל הנראה לא פגעה בכושרו השיכלי. מכל מקום הרמן לא התנייד ברגליו והיה מובל בכיסא מיוחד שנעשה עבורו. גם לקרוא ולכתוב יכול היה רק לאחר מאמצים גדולים, אך עם זאת ניחן בכישרון אינטלקטואלי, ובהיותו בן 7 בלבד הובא על ידי הוריו למנזר הידוע באי רייכנאו, והחל ללמוד בבית הספר של המנזר. בהיותו בן 30 נדר את נדר הנזירות וחמש שנים לאחר מכן נעשה לאב המנזר עם פטירת ברנו, אב המנזר הקודם.
על אף מגבלותיו, הצליח הרמן להגיע להישגים מרשימים, נעשה לאחד האנשים המלומדים של זמנו, והשפיע רבות, אישית ואינטלקטואלית, על המלומדים סביבו. בין השאר היה לדמות מפתח בהעברת רעיונות במתמטיקה ובאסטרונומיה ממקורות ערביים לאירופה המרכזית ופרסם עבודות מדעיות בלטינית, שעד אז היו נגישים רק בשפה הערבית. כמו כן הביא למרכז אירופה שלושה כלים חשובים שהידע עליהם בא מספרד הערבית: האצטרולב, שעון שמש נייד, ומד גובה עם סמן.
בנוסף לזאת עסק בתחומי ידע רבים של זמנו כגון תאולוגיה ומוזיקה (שאז נחשבה לחלק מהמתמטיקה) ולשונות הלטינית, היוונית והערבית. תלמידים שנהרו אליו נמשכו לא רק ללמדנותו אלא גם לאישיותו החביבה. בזכות אחד מתלמידיו הנאמנים, ברתולד מרייכנאו, נשתמרו הרבה מעבודותיו של הרמן, וגם על פרטי חייו אנו יודעים בעיקר ממה שכתב עליו תלמידו.
מעבודותיו.
הרמן ביקש מברתולד תלמידו שימשיך בכתיבת הכרוניקה. ברתולד אכן המשיך, אך לא בטוח עד מתי (ברתולד עצמו מת ב-1088).
ממזמוריו הידועים: "Salve Regina" (שלום המלכה), וכנראה גם "Veni Sancte spiritus" (בואי רוח הקודש) ו"Alma Redemptoris mater" (האמא האוהבת של מושיענו), אם כי יצוין שקשה לדעת אם הייחוסים האלה נכונים ואם הם הועברו בצורה המקורית בה נכתבו.
בין השירים שכתב, "De octo vitiis principalibus" (על שמונה הרעות העיקריות) שיועד לנזירות, ובו הוא מראה יכולת לטפל בסוגים שונים של מקצבים. זהו שיר דידקטי שנכתב כחילופי דברים בין שלוש דמויות: הכותב, דמות נשית של מוזה וקהל נזירות. ניתן דרך שיר זה להתחקות אחר גישתו של הרמן לדרך הלימוד הנזירית ובכלל להשקפתו על היחס הנכון בין הדרישות הנובעות מהלמדנות ובין המחויבות למשמעת הנזירית.
טל חיים סמנון
טל חיים סמנון (Tal-Haim Samnon, נולד בשנת 1986) הוא פסנתרן ישראלי.
ביוגרפיה.
לימודים.
סמנון נולד בתל אביב. מגיל שש היה תלמידה של חנה שלגי בקונסרבטוריון גבעתיים. הוא בוגר בית הספר התיכון לאמנויות תלמה ילין ובשירותו הצבאי היה מוזיקאי מצטיין. בהמשך למד לתואר ראשון בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שליד אוניברסיטת תל אביב, אצל אריה ורדי והשתלם לתעודת אמן אצל פרופסור איבלין ברנקאר בבית הספר ע"ש ג'ייקובס באוניברסיטת אינדיאנה, ארצות הברית.
קריירה.
סמנון מופיע מגיל תשע בקונצרטים בישראל, באירופה, בארצות הברית ובאפריקה. הוא מנגן בקביעות בסדרות הקונצרטים של בית עיריית טמפלהוף-שנברג בברלין.
סמנון מנגן מוזיקה קאמרית ומופיע כסולן עם תזמורות רבות, בהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית, בניצוח זובין מהטה. הוא מנגן בקביעות בקונצרטים של איגוד הקומפוזיטורים בישראל, בסדרות של מוזיאון תל אביב, בסדרת הקאמריות של הפילהרמונית, בפסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון ועם הקאמרטה הישראלית ירושלים.
תחרויות ופרסים.
סמנון זכה בפרסים בתחרויות שונות:
צדע
איליה שקורין