נף נפגש עם פיליס בביתה והיא מספרת לו כי היא נפגשת עם נינו רק על מנת לגרום לו לקנא, ובכך להסית אותו כנגד לולה, החושדת בהם, וזאת על מנת שיהרוג אותה בהתקף זעם. נף נגעל מפיליס, ומתכוון להרוג אותה אולם היא יורה בו קודם. בעודו פצוע קשה, אך עדיין עומד, הוא מתקדם לעברה ומתגרה בה שתירה בו שנית. היא לא יורה, והוא לוקח את האקדח מידיה. פיליס מתוודה בפניו שלא אהבה אותו בעבר, אך התאהבה בו לפני רגע, כאשר "לא יכולתי לירות הירייה השנייה". בקרירות, נף אומר לה שהוא לא מאמין לה, היא מנסה לחבק אותו בחוזקה אך לאחר מכן היא מתרחקת ממנו, ועל פניה מבט של תחנונים. פיליס מרגישה כעת את האקדח שבידו של נף נצמד לגופה. נף אומר "שלום, מותק", ואז יורה באקדח פעמיים והורג אותה.
בחוץ, נף נתקל באקראי בנינו, שהגיע לבקר את אהובתו פיליס. נף מייעץ לו שלא להיכנס לבית, אלא לעזוב את המקום וליצור קשר עם האישה שבאמת אוהבת אותו - לולה. נינו עוזב את המקום, ובכך נמנע מלהשאיר במקום ראיות מרשיעות נגדו ברצח של פיליס, לו היה נכנס לבית.
נף, פצוע אנושות, נוסע למשרדו, מתיישב ליד מכשיר דיקטפון, ומתחיל לתאר את שקרה. קיז מגיע באמצע, ושומע את דברי הווידוי של נף באופן חלקי, אך מספיק כדי להבין הכל. נף אומר לקיז שבכוונתו לנסוע למקסיקו, במקום להישאר ולעמוד לדין באשמת רצח. נף קם, ועושה דרכו אל עבר המעלית, אך מתמוטט בדרך. נף הגוסס מכניס סיגריה לפיו ומנסה להדליק אותה, אך לא מצליח. קיז מתקרב אליו ומדליק אותה בעבורו.
פרסים.
הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר, בטקס ה-17 שנערך בשנת 1945, בקטגוריות הבאות:
ביטוח כפול
אי-שוויון הלדר
אי-שוויון הלדר הוא אי-שוויון יסודי באנליזה מתמטית ובמיוחד באנליזה פונקציונלית. אי-שוויון זה מהווה הכללה משמעותית של אי-שוויון קושי-שוורץ, ומשמש כדי להוכיח את אי-שוויון מינקובסקי.
אי-השוויון הוכח על ידי המתמטיקאי הבריטי לאונרד ג'יימס רוג'רס בשנת 1888, ובאופן לא תלוי על ידי המתמטיקאי הגרמני אוטו הלדר בשנת 1889.
ניתן להוכיח את אי השוויון באמצעות אי-שוויון יאנג או באמצעות אי-שוויון ינסן.
אי-השוויון.
המקרה הכללי ביותר של אי-השוויון הוא במרחבי מידה: יהי formula_1 מרחב מידה. עבור קבוע formula_2, לכל formula_3 נהוג לסמן:
formula_4
יש לשים לב שביטוי זה מגדיר נורמה רק אם formula_5 (כלומר formula_6).
אי-השוויון קובע שלכל formula_7 המקיימים formula_8, לכל זוג פונקציות מדידות formula_9, מתקיים כי:
formula_10
אם מתקיים בנוסף כי formula_11 וכן גם formula_12, formula_13, אז אי השוויון הוא שוויון אם ורק אם formula_14 תלויות ליניארית במרחב formula_15, כלומר קיים formula_16 כך שמתקיים formula_17 כמעט תמיד ביחס ל-formula_18.
מקרים פרטיים חשובים.
ניתן עוד לראות כי אי-השוויון מתקיים גם לסדרות, ביחס למרחבי מידה מתאימים:
formula_19
עבור formula_20 כאשר formula_21.
באינדוקציה ניתן להכליל את אי-שוויון הלדר עבור מספר כלשהו של סדרות, לדוגמה:
formula_22
כאשר formula_23 וגם formula_24
כאשר formula_25 מתקבל אי-שוויון קושי-שוורץ:
formula_26
ולכן סה"כ
formula_27
הוכחה.
נשים לב שלכל formula_28 מתקיימת הטענה הבאה: formula_29. זאת ניתן להוכיח בעזרת אי-שוויון ינסן שהרי formula_30 היא פונקציה קעורה ולכן: formula_31.
כעת נסמן formula_32 ולפי הטענה הנ"ל מתקיים formula_33 נכפיל את שני האגפים ב formula_34 ונקבל את אי השוויון הרצוי formula_35.
הוכחה דומה ניתן לספק עבור פונקציות חיוביות והאינטגרלים שלהן במקום סדרות חיוביות והסכום שלהן.
הוצאת ענבר
הוצאת ענבר היא הוצאה לאור ישראלית הפועלת מאז פברואר 1989 ומתמחה בהוצאה לאור של שעשועוני תשבצים.
במהלך שנות פעילות ההוצאה, יצאו לאור במסגרתה יותר מארבע מאות ותשעים כותרים, שהודפסו במהדורות הנעות בין 2,000 ל-10,000 עותקים. לפי נתוני ההוצאה הופקו ונמכרו יותר ממיליון ומאתיים חמישים אלף חוברות. החוברות השונות כוללות בין 16 עמודים (בחוברות לילדים) ועד 324 עמודי תשבצים ופיתרונות.
במסגרת הוצאת ענבר התפרסמו בין היתר קובצי תשבצים, קובצי תשחצים, קובצי תפזורות, קובצי סודוקו, קבצים של תשבצים מוצפנים (תחת השם "אניגמה"), קבצים של תשבצי שלדים, קבצים של תשבצי ילדים וגם קבצים מעורבים, המכילים תשבצים ותשחצים, תפזורות ותשבצי קוד.
הוצאת ענבר נוסדה ומנוהלת על ידי אריה ענבר, שהוא מחבר התשבצים והחידות המתפרסמים במסגרתה. בראש מערך הבדיקה של התשבצים עומדת שלומית קדם.
פרט לחוברות תשבצים, במסגרת ההוצאה יצא לאור גם המותחן המשטרתי "מתים לא חורצים לשון", מפרי עטו של ענבר.
הכתיב בהוצאת ענבר.
בעברית אפשר להשתמש בכתיב מלא, כתיב חסר או דרכי ביניים שונות. כדי שפותרי התשבצים והתשחצים ידעו מראש באיזה כתיב נקט המחבר של התשבצים, בכל הנוגע לשימוש באותיות יו"ד ווי"ו יש בהוצאת ענבר דרך קבועה לכיתוב המילים המשובצות בתשבצים והכללים מתפרסמים מפעם לפעם על עטיפות אחוריות של חוברות תשבצים. כך לדוגמה, שמה של שווייץ יופיע בתשבצי הוצאת ענבר בכיתוב "שויצ".
ריצת 5,000 מטר
החיים הכפולים של וולטר
החיים הכפולים של וולטר (באנגלית: The Beaver, בתרגום חופשי: "הבונה") הוא סרט דרמה/קומדיה אמריקאי משנת 2011 בבימויה של ג'ודי פוסטר, אודות וולטר בלק (מל גיבסון), מנכ"ל חברת צעצועים, שמתקשר עם סביבתו בעזרת בובת יד. בסרט משחקים בנוסף הבמאית ג'ודי פוסטר, אנטון ילצ'ין וג'ניפר לורנס. הסרט זכה לביקורות מעורבות, אך משחקו של גיבסון זכה לתשבחות.
הסרט יצא בארצות הברית בתפוצה מוגבלת ב-6 במאי 2011, וברחבי בריטניה ב-17 ביוני באותה שנה. בישראל הסרט יצא ב-19 במאי באותה שנה.
עלילה.
וולטר בלאק הוא מנכ"ל של חברת צעצועים גדולה שבדרכה לפשיטת רגל וסובל מדיכאון. אשתו, מרדית' מסלקת אותו מביתם, לשמחתו של בנו הגדול פורטר. וולטר עובר להתגורר בבית מלון ולאחר כמה ניסיונות התאבדות כושלים הוא מפתח אישיות שנייה במוחו בדמות בובת יד בצורת בונה, אותה הוא מצא באשפה. וולטר חובש את בובת היד בקביעות ומתקשר עם הסובבים אותו רק בעזרתה. הוא חוזר הביתה, משלים עם מרדית' ועם בנם הקטן הנרי, אך לא עם פורטר. בנוסף, עסקי החברה גדלים לאחר שוולטר מייצר קו צעצועים בדמות בובת הבונה.
פורטר מקבל תשלום עבור כתיבת עבודות לחבריו בבית הספר ונורה, אחת מהתלמידות שלומדות עם פורטר, מבקשת ממנו לכתוב עבורה נאום לסוף שנת הלימודים. פורטר מתאהב בנורה, שלפני כמה שנים איבדה את אחיה, בריאן ומרגיש שבעקבות המקרה היא יותר מאופקת ולא נותנת ליצרתיות שלה להתבטא. ובינתיים פורטר עצמו מובך מאביו, שמתקשר אך ורק בעזרת הבובה שעל ידו. פורטר מנסה לגרום לנורה "להחלים מהטרגדיה" דרך כתיבת המשפט "נוח על משכבך בשלום בריאן" באמצעות גרפיטי, אך נורה כועסת עליו והמשטרה עוצרת את השניים.
מרד'ית עוזבת את הבית עם שני הילדים לאחר שהבינה שוולטר שיקר לה והבובה היא לא חלק מתהליך טיפולי כמו שוולטר סיפר לה בהתחלה והיא חושדת שהוא סובל מהפרעת זהות דיסוציאטיבית, ושהבונה משתלט בהדרגה על אישיותו.
חלק מהאישיות המקורית של וולטר מבינה כמה נזק הוא הסב למשפחתו ומנסה להיפטר מהבונה במטרה לחזור לחיים רגילים, אך "הבונה" מתנגד. לבסוף, וולטר כורת את ידו בעזרת מסור ובכך הוא מצליח להיפטר מאישיות הבונה. לאחר שהוא עובר ניתוח משקם, הוא מקבל יד תותבת ומתאשפז בבית חולים פסיכיאטרי.
נורה משלימה עם פורטר ומתחילה להקריא את הנאום שהוא כתב עבורה באירוע הסיום בבית הספר, אך עוצרת באמצע, מתוודה שלא היא כתבה אותו. במקום זאת, היא מדברת עם הקהל על חשיבותה של האמת ועל הטראומה שנגרמה לה בעקבות מותו של אחיה שנים קודם. בעקבות הנאום, פורטר מבין כמה אביו חשוב לו ומשלים איתו.
בסוף הסרט וולטר עובר את השיקום ומתחיל לחיות חיים רגילים.
הפקה.
עם תקציב של 21 מיליון דולר, הסרט צולם בניו יורק ובוואצ'סטר קאנטרי. צילומי הסרט הסתיימו בנובמבר, 2009. את דמותו של וולטר היו אמורים לגלם סטיב קארל וג'ים קארי שנשרו במהלך הפקת הסרט.
ביקורות והכנסות.
הסרט זכה לביקורות מעורבות וחיוביות עם ציון בינוני של 65% על פי מדד האתר "Rotten Tomatoes". ברם, מל גיבסון קיבל ביקורות חיוביות על הופעתו בסרט. בנוסף, הבלוגר ברנדון קולני הילל את תסריט הסרט.
הסרט נחשב לכישלון כלכלי. הוא יצא בתפוצה מוגבלת ב-6 במאי 2011 שבו הוא הכניס כ-104 אלף דולר מ-22 אולמי קולנוע. זוהי הפתיחה הגרועה ביותר לסרט שג'ודי פוסטר ביימה.
שמעון רטנר
רוזי המסמררת
רוזי המְסַמְרֶרֶת (או רוזי הממסמרת, באנגלית: Rosie the Riveter) היא אייקון תרבותי פמיניסטי אמריקאי מתקופת מלחמת העולם השנייה. היא מייצגת את הנשים שתרמו למאמץ המלחמה כפועלות בתעשיית הנשק, בתפקידים שנחשבו עד אז לגבריים.
היסטוריה.
רקע.
מלחמת העולם השנייה הביאה לגיוסם של גברים רבים, ומצד שני חייבה הרחבה של תעשיית הנשק בהיקף חסר תקדים. נוצר ביקוש גדול לעובדים, והמוני נשים הצטרפו לראשונה אל מעגל העבודה. בינואר 1942 העריכו המעבידים כי 29% מן התפקידים ניתנים לביצוע בידי נשים; עד יולי 1942 השתנתה ההערכה ל־85%. בין 1940 ל־1944 גדל מספר הנשים בשוק העבודה ב־57%, והגיע ל־20 מיליון. חלקן השתלבו בתפקידים שעד אז נחשבו לגבריים, כמו רָתַכוֹת או מסמררות. כדי לעודד עבודת נשים, ובפרט בתעשייה הכבדה, יזם הממשל הפדרלי מסע תעמולה. הוא כוון בעיקר אל עקרות הבית, מתוך ציפייה שאחרי המלחמה יחזרו לחייהן הקודמים, וכן אל בני זוגן, כדי למנוע התנגדות ליציאתן לעבודה.
השיר.