לנצ'יה פלמיניה
לנצ'יה פלמיניה (באיטלקית: Lancia Flaminia) היא מכונית סלון אשר יוצרה במספר תצורות, ומוגדרת כמכונית קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה אשר יוצרה בין השנים 1957–1970.
יוצרו 12,436 יחידות, מהם 3,960 יחידות בתצורת סדאן, 4 דלתות.
ג'ון היק
ג'ון הארווד היק (באנגלית: John Harwood Hick; 20 בינואר 1922 - 9 בפברואר 2012) היה פילוסוף ותאולוג בריטי-אמריקאי שהתמחה בפילוסופיה של הדת. בספרו "תאולוגיה פילוסופית" עסק בשאלות תאולוגיות סביב תאודיציה (צידוק האל), אסכטולוגיה וכריסטולוגיה. בתחום הפילוסופיה של הדת התמקד בתורת ההכרה הדתית ובפלורליזם דתי. תחום אחרון זה הקנה לו פרסום מיוחד (וגם גינוי מרומז מאת יוזף רצינגר, לימים האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר), בתמיכתו התאולוגית בפלורליזם של דתות לצד הנצרות.
ספריו המרכזיים.
Transcendent
יום הוויסקי הבין-לאומי
יום הוויסקי הבין-לאומי (באנגלית: International Whisk(e)y Day) חל ב-27 במרץ מדי שנה מאז שהוכרז בשנת 2008. היום מציין באופן ציבורי את התמיכה במחקר מחלת פרקינסון ואת ההנאה משתיית וויסקי.
שם היום הוא עם סוגריים whisk(e)y כדי לציין גם את הוויסקי הסקוטי, הקנדי והיפני (ששמם הוא whisky) וגם את הוויסקי האירי והאמריקאי (whiskey).
מייסד.
יום הוויסקי הבינלאומי הושק בשנת 2009 בפסטיבל יום הוויסקי בצפון הולנד בהשתתפות כמה כתבי ויסקי. האירוע נוצר לכבוד הסופר הבריטי מייקל ג'קסון והוא נחגג ביום הולדתו.
השתתפות.
המשתתפים מוזמנים להרים כוסית ולשתות ויסקי לכבוד אהבת המשקה וכן לחייו של מייקל. אחרים משתתפים באמצעות מדיה חברתית באמצעות האשטאג # whiskyday2015. ברים שונים מציעים תפריטים מיוחדים ב-27 במרץ כדי לציין את היום.
מתוך האתר הבינלאומי של יום הוויסקי הבינלאומי: היום הוא חגיגה ללא מטרות רווח של וויסקי, אשר לא מקבל מימון והוא מנוהל כולו על בסיס תשוקתם של חובבי ויסקי מרחבי העולם. אז אם אתה אוהב ויסקי ורוצה לעזור להפיץ את הבשורה, אז לך לספר למישהו על זה."
ימי ויסקי אחרים.
אין להתבלבל בין יום הוויסקי הבינלאומי לבין יום הוויסקי העולמי ויום הבורבון הלאומי אשר נופלים בחודש מאי ויוני בהתאמה.
על רקע הדמיון, ישנו סכסוך עם יום הוויסקי העולמי. התנגשות זו קיימת משום שיום הוויסקי העולמי הוא התאריך הידוע יותר בארצות הברית ומארגני יום הוויסקי הבינלאומי אינם רוצים להיתפס כהעתקה וכחיקוי אף על פי שייסדו את היום ארבע שנים קודם לכן. חלק מן הסכסוך קשור בעובדה כי שתי הקבוצות משתמשות בהאשטאג דומה אשר אינו ברור לרוב האנשים למי הוא שייך. עם זאת, התאריכים של כל אירוע הם בימים נפרדים בחודשים נפרדים.
לעומת זאת, אין כמעט סכסוך עם יום בורבון הלאומי שכן חג זה מציין במיוחד את "רוח הילידים" של אמריקה ולא, באופן כללי, את כל הוויסקי.
פוליטיקה בישראל
שמואל גולדברג
אפרים בן-חיים
אפרים בן-חיים (לייבינזון) (1895–1981) היה מלחין ישראלי, ממייסדי קבוצת קרית-ענבים בהרי יהודה.
קורות חיים.
נולד בעיירה ברנובקה (וואהלין, אוקראינה), לאביו חיים יעקב, ולאמו דינה בת יהודה. בגיל רך התייתם מאביו והמשפחה נאבקה קשות לפרנסתה.
קיבל חנוך מסורתי ב'חדר'. בגיל 12 נכנס לבית הספר העממי הרוסי בעיירה, וכ"אקסטרן" זכה בתעודת גמר של בית הספר המחוזי, בו השתלם בלימודי רוקחות.
מילדותו גילה נטיות מוזיקליות ושר במקהלת בית הכנסת בעיירה. כן נמשך לנגינת ה"כלעייזמערים" ושעות רבות היה מאזין לנגינתם בשמחות. בכינור שרכש למד לנגן על פי השמיעה את רוב הניגונים שקלט מה"כלי זמר". כבר מראשית נגינתו גילה נטייה לאימפרוביזציות וחיבור מנגינות.
לפרנסתו נדד ממקום למקום לחפש עבודה כעוזר בבתי מרקחת. בפרוץ המהפכה ב-1917 חזר לעיירתו והיה בין מייסדי מפלגת "צעירי ציון". אחרי המהפכה הרוסית, והוא עוד בשירות צבאי בצבא הרוסי, הצטרף לקבוצת "ארץ ישראל" ויצא עם חבריו להכשרה בחוות "החלוץ" ליד אודסה. בימי שהותו שם נזדמן לו לשמוע כמה מגדולי החזנים: רוטמן, שטיינברג ומינקובסקי, שהשפיעו על יצירתו. הוא נהג ללכת ברגל לאודסה כדי להאזין לתפילתו של מינקובסקי בליווי העוגב והמקהלה בניצוחו של דוד נובקובסקי. מוזיקה זו השאירה בו רשמים עמוקים. בעת שהותו באודסה נזדמן לו, לראשונה בחייו לשמוע קונצרטים ואופרות.
בשנת 1921 נשא לאשה את סוניה (שרה) בת צבי גרשנוביץ, ובמרץ 1921 עלה הזוג ארצה עם קבוצה אחרונה של חברי "קואופרטיב ארץ ישראל" והשתתף ביסוד קריית ענבים.
הוא כתב: "אנחנו שלוש עשרות צעירים וצעירות, שהחלטנו לעשות מהפכה גמורה בחיינו, לההפך מבני חנוונים וסתם אינטליגנטים לעובדי אדמה בארץ-ישראל, ושלא הסתפקנו רק בחלום, אלא יצאנו להגשים את זה בחיים בפועל ממש."
בשנים הראשונות להקמת הקיבוץ, בשל עומס העבודה, הוזנח עיסוקו במוזיקה. רק ב-1932 רכש לו שוב כנור והחל לנגן בשעות הפנאי. הוא לא ידע תווים וניגן מהשמיעה בלבד. אז גם החל מחבר מנגינות ראשונות.
אפרים בן חיים החל ללמוד את יסודות המוזיקה מפי י.ל. נאמן, איש ירושלים, מתלמידיו המובהקים של פרופ' שלמה רוזובסקי. בשנת 1935 נפגש עם הקומפוזיטור סטפן וולפה והמשיך להשתלם אצלו. וולפה התפעל מתלמידו זה והיה אומר את שבחו בפני מוזיקאים ותלמידים. לאחר שוולפה עזב את הארץ, המשיך בן חיים ללמוד אצל יוסף טל (גרינטל) בקונסרבטוריון בירושלים וכן למד גם אצל אלכסנדר אוריה בוסקוביץ.
א. בן-חיים היה חבר פעיל מאוד בקבוצתו קרית-ענבים. הוא הקים גן-ירק לתצרוכת מקומית, ריכז את העבודה ב"קוביבה" - חלקת גידולי השדה של קריית ענבים שליד מושב בית-עובד, ועוד.
חשיבות רבה ראה בהקמת תשתית תרבותית בקבוצה הצעירה, שתהיה חלק מהתחדשות הווית החיים בארץ. וכך כתב שנתיים אחרי העלייה על הקרקע: "...עדיין לא יצרנו את הטרדיציה החדשה של חגיגת חגינו אחרי זה שהשתחררנו מהטרדיציה הישנה. זו בטח תיווצר במשך הזמן, ולא עוד, אלא ייווצרו חגים חדשים נוספים על אותם הישנים כי בלי זה אי אפשר". ואכן שנים רבות ריכז את פעילות ועדת-התרבות של הקיבוץ, וערך את העלון "פנתנו".
עם קום המדינה, העלייה הגדולה והקמת יישובים חדשים בהרי יהודה, כיהן א. בן-חיים כראש המועצה האזורית "הרי יהודה" בשנים 1950 - 1959.
כן שימש כמזכיר הקבוצה בהיותו בגיל 65 ופיתח קשרים הדוקים עם חברי כת "כרמל" מפינלנד.
בשנותיו האחרונות היה פעיל באיגוד הקומפוזיטורים ובאקו"ם.
אפרים בן חיים נפטר ב-1.12.1981 ונקבר בקרית-ענבים.
ארכיונו שמור בספרייה הלאומית.
יצירתו המוזיקלית.
יצירתו המוזיקלית כללה בעיקר יצירות בזמר העממי: שירי עם, שירי ילדים, מחזות לילדים, רקודי עם השלובים במסיבות חג ומועד בקבוץ. עודדו אותו להמשיך ביצירתו משוררי הקיבוצים: לוי בן-אמתי, זרבבל גלעד, משה בסוק, פניה ברגשטיין, חנן שדמי ואחרים. וכמה משיריהם נתפרסמו הודות למנגינותיו (למשל: "שדות שבעמק").
בשנת 1944, במלאת עשר שנים ליצירתו הוציא לאור בעזרת קיבוצו חוברת ראשונה של שירי העם שהלחין בשם "זאת ארצנו". הוא גם חיבר את העיבודים ליצירותיו. מנגינות רבות משלו נכללו בקבצים שהוצאו על ידי המרכז לתרבות: "שירי עבודה ומולדת", "צלילי הכפר", "שירי שבת" ועוד.
לחג הגדול שנערך במלאת 30 שנה לקריית ענבים ועמידתה בגבורה במלחמת העצמאות, (1950), הלחין בן חיים את מסכת ט"ו באב על-פי "שיר השירים" שבוצעה על ידי חברי וילדי המקום בלווי תזמורת קול ישראל. את העיבוד התזמורתי עשה שבתי פטרושקה, המנצח הקבוע של התזמורת. חגיגות ה-30 צולמו ל סרט תיעודי בשם "שורשים בסלע". פסקול הסרט היה כולו של אפרים בן-חיים. הוא כולל פתיחה חגיגית, וכן מוזיקה המלווה את חברי וילדי הקבוצה שרים ורוקדים לצליליה. חלקים ממסכת "שיר השירים" מושרים בחתונות בקיבוץ עד היום.
חוברות שירים ומסמכים.
קובץ שירים בעשור לישראל
מסכת לט"ו באב - תווים: כתב היד המקורי
יצירתו של בן חיים - עבודה במוזיקולוגיה, מאת מירה שפיגל-בן חיים
מסכת "שיר השירים" - תווים: כתב היד המקורי
קטלוג יצירות
משירי א. בן חיים, קובץ ב' (חלק 1)
משירי א. בן חיים, קובץ ב' (חלק 2)
פינתנו- על בן חיים בעלון המשק
כתבות על בן חיים
זאת ארצנו - שירים לעם (חוברת תווים)
בן חיים כותב על עצמו
חוברת שירים לילדים
מקורות.
1."האנציקלופדיה לבוני היישוב", ניסוח: אלישע פורת. תיקונים והערות: מירה שפיגל (בתו של בן-חיים).
2. באתר "שירה עובדת".
להמשיך ביצירתו משוררי הקיבוצים: לוי בן אמיתי, זרובבל גלעד, משה בסוק, פניה ברגשטיין, חנן שדמי ואחרים. וכמה משיריהם נתפרסמו הודות למנגינותיו (למשל: "שדות שבעמק").
בשנת 1944, במלאת עשר שנים ליצירתו הוציא לאור בעזרת קיבוצו חוברת ראשונה של שירי העם שלו בשם "זאת ארצנו". הוא גם חיבר את העיבודים ליצירותיו. מנגינות רבות משלו נכללו בקבצים שהוצאו על ידי המרכז לתרבות: "שירי עבודה ומולדת", "צלילי הכפר, "שירי שבת" ועוד.
תומאס קוראם
קפטן תומאס קוראם (באנגלית: Thomas Coram; 1668 - 29 במרץ 1751) היה נדבן בריטי שהקים את פאונדלינג הוספיטל בלונדון, בלומסברי - מוסד לטיפול בילדים נטושים.
קורות חיים.
תומאס קוראם נולד בליים רג'ס, דורסט, אנגליה. אביו כנראה היה ימאי. אימו מתה כשהיה בן שלוש. תומאס נשלח לים בגיל 11, ולמעשה הוא מעולם לא קיבל חינוך ראוי. בשנת 1694, הוא עבר להתגורר בצפון אמריקה, והתיישב במסצ 'וסטס. קוראם חי שם עשר שנים וייסד מספנה. קוראם הצליח בעסקיו וצבר נכסים. בדצמבר 1703, הוא נתן שטח אדמה גדול בעיירה שתשמש לבית הספר, ועוד קודם לכן תרם ספרים וכספים להקמת הכנסייה האנגליקנית במקום והחזקתה.