הגביע נקרא על שם אלכסנדר גומלסקי, מאמן צסק"א מוסקבה לשעבר ומאמן נבחרת ברית המועצות בכדורסל בשנים 1963-1988. גומלסקי החל את הקריירה כמאמן בסקונטו ריגה עימה זכה בשלוש המהדורות הראשונות של גביע אירופה לאלופות. עם צסק"א זכה פעם אחת בגביע האירופי ו-10 פעמים באליפות ברית המועצות. עם נבחרת ברית המועצות זכה בשתי אליפויות עולם ובשמונה אליפויות אירופה. הישגו הגדול – מדליית זהב אולימפית ב-1988.
מרצדס-מייבאך 6
מרצדס-מייבאך 6 (בגרמנית: Mercedes-Maybach 6) היא מכונית קונספט, המוגדרת כמכונית ספורט בתצורת קופה, אשר הוצגה על ידי חטיבת מייבאך, בשיתוף פעולה עם חטיבת מרצדס-בנץ בשנת 2016.
חברת האם של חטיבות "מרצדס-בנץ" ו-"מייבאך" הוא התאגיד הגרמני דיימלר AG שמייצר כלי רכב ועוסק גם בשירותים פיננסיים.
"מרצדס-מייבאך 6" היא מכונית חשמלית, אשר הורכבו בה 4 מנועים חשמליים.
מהדגם יוצרו 2 יחידות בלבד.
Leonard Nimoy
יום המחול הבין-לאומי
יום המחול הבין-לאומי מצוין בכל שנה ב-29 באפריל לכבודה של אמנות המחול בשלל הופעות וסדנאות בכל רחבי העולם. צוין לראשונה בשנת 1982 על ידי ארגון המחול הבינלאומי .
רקע.
מועד ציונו של היום אינו מסמל אירוע בתולדות המחול, אך מזוהה עם תאריך לידתו של הרקדן הצרפתי ואחד מחלוצי הבלט ז'אן ג'ורג' נובר. להקות ומרכזי מחול רבים ברחבי העולם נוהגים לציין יום זה בסדנאות, מופעים ושיעורים פתוחים לקהל הרחב.
יום המחול נוסד על ידי ארגון המחול הבינלאומי, שהוא ארגון גג לכל סגנונות המחול השונים. הארגון ממוקם בפריז, והוא מאגד את להקות המחול, בתי הספר, הסתדרויות והאיחודים החשובים ביותר של המחול בכל העולם. הארגון מוכר כארגון בינלאומי על ידי אונסק"ו ("UNESCO"). ארגון המחול ייסד את יום המחול הבינלאומי על מנת לקדם את אמנות המחול, להגדיל את המודעות הציבורית ולתת במה למרכזי מחול להציג את עבודותיהם בפני הקהל הרחב ובפני משקיעים ומעניקי חסות.
נושאים שנתיים.
בכל שנה, מכריז ארגון המחול על הנושא שבו יעסוק יום המחול באותה שנה. בין היתר הוקדש יום המחול בשנים קודמות לציון נושאים כגון ריקוד כתרפיה וריקוד כמפגש בין תרבויות שונות.
בשנת 2017, הכריז הארגון על שיתוף הפעולה בינו לבין תוכנית המזון העולמית השייכת לארגון המזון והחקלאות. יום המחול הוקדש להעלאת המודעות לבעיית הרעב הגלובלי ולחשיבות של תזונה בריאה. הארגון גם קרא לבתי הספר למחול, לקיים סדנאות לימוד של תזונה בריאה עבור ילדים ונוער וליצור כוריאוגרפיות העוסקות בחשיבותם של נושאים אלו.
יום המחול בישראל.
יום המחול הבין-לאומי צוין לראשונה בישראל בשנת 2015 על ידי עמותת הכוריאוגרפים. כחלק מציון היום, העלתה העמותה מופע שכלל שיתוף פעולה עם להקות ורקדנים אורחים מבריטניה, קפריסין ונורווגיה. במופע העלו עידן כהן ומרכז "The Place" מלונדון מיצג שנוצר כשיתוף פעולה של עמותת הכוריאוגרפים עם המרכז. באותה שנה הנושא שבחר ארגון המחול היה שילוב אמנות המחול עם אמנויות נוספות.
כחלק מכך העלתה רונית זיו יצירת מחול שבה שילבה אלמנטים מעולמות המוזיקה והתיאטרון. בהופעתה, נטלה זיו השראה מדמותו של אגממנון, גיבור המחזה של אייסיכלוס, ושילבה יסודות מן המוזיקה הקלאסית עם הופעת ריקוד.
קטאר (פגיון)
הקטאר הוא פגיון בעל להב אנכית לידית במקום המשך שלה, אורך הלהב הוא בין 30 – 90 ס"מ. לסוגים מסוימים של הקטאר ישנם להבים עם צורה גלית שנועדה להקנות להם עמידות. בגרסאות מאוחרות ומודרניות שלו מצויים גם רובים משני צדיו, על רבים מהקטארים חרוטים עיטורים שונים על הידית, הלהב, או שניהם.
היסטוריה.
מוצאו של הקטאר בהודו והוא אחד מהכלים בשימוש בתרבות הלחימה ההודית עיקר השימוש בו היה בין המאה ה-14 עד המאה ה-19.
הקטאר נחשב ל"פגיון אגרופן", העדויות הקדומות ביותר לקיומו הן בדרום מזרח אסיה, אזור הודו, במאה ה-14 באימפריית ויג'איאנגר.
עם הזמן בשל השימוש הרחב בקטאר ותכונותיו הייחודיות הוא הפך לאמצעי הלחימה הסימבולי ביותר בהודו המייצג את התרבות ההודית, עם זאת השימוש בו הלך ודעך בסביבות המאה ה-19, וכיום הוא נפוץ בעיקר כפריט אספנים.
אופני ייצור ושימוש.
בהכנת הקטאר בהרבה מקרים המתכת של הלהב קופלה או שניתנה לה צורה גלית על מנת להקנות לה עמידות גבוהה יותר. הקצה של הלהב עבה יותר על מנת לאפשר לו לחדור שריון שרשראות, שהיה בשימוש נרחב באותו הזמן. הידית מורכבת משני מוטות אשר מחוברים לשתי קורות רוחב לפחות ומקנה לקטאר את הצורה ואת התכונות הייחודיות שלה. בניגוד לרוב הפגיונות הלהב של הקטאר מאונכת לידית ולא מהווה המשך של הידית על מנת לאפשר כוח רב יותר בעת הפגיעה.
הקטאר היה בשימוש לעיתים קרובות על ידי בני המעמדות הגבוהים והאצולה בעיקר לצורכי ציד, בספרות אף מופיע תיעוד של שימוש בקטאר לציד טיגריסים ולצורך תחרויות והפגנת כוח.
סוגים נוספים.
במרוצת השנים השתכלל הדגם המקורי של הקטאר ונוצרו צורות חדשות ומפותחות שלו. בין סוגים אלו ניתן למנות פגיוני קטאר בעלות שלושה להבים אשר שניים מהם מכסים את הלהב השלישי ונפתחים בעת החדירה. קטאר מסוג זה נראית כבעלת להב אחד אך הלהבים יכולים להיפתח בעזרת קפיץ שמופעל בידי משיכה של המוטות שמחזיקים בהן. לא ידוע אם כלי זה אכן הפיק תוצאות טובות יותר בקרב או נועד בעיקר למטרות הפחדה או איום. סוג נוסף ומודרני יותר של קטאר כולל שני אקדחים משני צידי הלהב, קטאר מסוג זה נמצא במוזיאון ארמון העיר בג'איפור.
פורמולה 3
פורמולה 3 (באנגלית: Formula Three/F3) הוא סבב מרוצי מכוניות חד מושביות בסדרת מרוצי הפורמולה. תחרויות הפורמולה 3 מתקיימות במספר סבבי אליפויות וליגות ברחבי העולם. בנוסף, ישנם כמה "מרוצים מיוחדים" אשר מתקיימים מחוץ לאליפויות. פורמולה 3 מהווה את השלב השני של נהגי מרוץ השואפים להתקדם לשלבים הבאים בסבבי הפורמולה המתקדמים, או בייחוד בסבב היוקרתי פורמולה 1. ליגות המרוצים מרוכזות באירופה, בצפון אמריקה, אוסטרליה ואסיה. הצלחה במרוצי פורמולה 3 עשויה להוביל להשתתפות במרוצים היוקרתיים יותר- באליפות הפורמולה 2 ובמקרים מסוימים בפורמולה 1.
היסטוריה.
פורמולה 3 התפתחה ממכונית בעל מושב יחיד, הפורמולה ג'וניור, המכונית הושקה ב -1957 על ידי הנהג והעיתונאי האיטלקי ג'יובאני לוראני. ב־1964 פורמולה ג'וניור הוחלפה במכונית בעלת מושב יחיד עם מנוע 1,000 סמ"ק שנקראה פורמולה 3 על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) ויוצאה לכל אירופה. המותגים המצליחים ביותר לאותה המכונית היו הלוטוס, ברבהאם וקופר. בנוסף, המכונית שקדמה לפורמולה ג'וניור ובעזרתה פותחה הפורמולה 3 היא המכונית בעלת מנוע 500 סמ"ק. מכונית זו פותחה לראשונה ב - 1946 על ידי צ'ארלס וג'ון קופר בבריסטול שבאנגליה. המכוניות הללו, פורמולה 3, פורמולה ג'וניור וה-500 סמ"ק פותחו כדי להתחרות בהוצאה כספית נמוכה למכוניות מרוץ, עם זאת הגיעו להישגים לא מבוטלים. כיום קיימות כמה חברות אשר מייצרות ומספקות את המכוניות, החברה העיקרית היא חברת דאלארה (), החברה מייצרת את רוב המכוניות כיום, ולצידה פועלות החברות: מיגאל (Mygale), לולה (), ארט-טק () וSLC. מכונית הפורמולה 3 היא סוג מכונית פורמולה () מושב יחיד אשר משתמשת בצמיגים חלקים ().
אליפויות וסדרות מרוצים.
האליפויות של פורמולה 3 מתרחשות ביבשות שונות ובמדינות שונות אבל אינן אליפויות עולמיות. במהלך העשור של 1970 ובתחילת העשור של 1980 האליפות האירופאית והבריטית בפרט היו מאוד פופולריות, מפני שבאותה תקופה נהגים רבים יוצאו לנהיגה לפורמולה אחד. אף על פי שהאליפות הגרמנית, האיטלקית והצרפתית נחשבו אז לאליפויות חשובות, הן התעסקו באליפות של פורמולה 3 פנים ארצית של תחת חברות לאומיות במקום לפתוח את האליפות לשאר העולם. כתוצאה מזה האליפויות הלאומיות של גרמניה, צרפת ואיטליה בפורמולה 3 נשאו שמות אחרים בהשוואה לאליפויות האירופאיות והבריטית. למשל, האליפות הצרפתית נקראה פורמולה רנו, האליפות הגרמנית נקראה . בסופו של דבר שלוש האליפויות של מדינות אלו שינו את שמם לפורמולה 3. באליפויות האיטלקיות היה נהוג שנהגים שהתחרו בקרטינג יעברו ישירות לפורמולה 3. לעומת זאת, במדינות אחרות נהגים לא עברו ישירות מקרטינג לפורמולה 3 אלה עברו לנהיגה במכוניות אחרות עד שאושרו לנהוג בפורמולה 3. באליפות הברזילאית "סודאם" (SudAm) משתמשים כרגע במנוע החזק ביותר מכל האליפויות האחרות בעולם. בנוסף, הליגה ידועה גם בשל הנהגים הטובים שיוצאים ממנה, שרובם חידדו את המיומנות שלהם באליפות הבריטית לפורמולה שלוש. ייתכן שהאליפות האול יפנית הייתה המעניינת ביותר, אך כמה נהגים שהו שם זמן משמעותי כגון נהגי העבר ראלף שומאכר וז'אק וילנוב אשר ניצחו שם באליפות. אליפות אסייתית נוסדה ב - 2001 ופותחה כדי להביא נהגים לדרגה ראשונה בשביל אִינדוֹנֵזִיָה ואוֹסטְרַלִיָה. ב - 1975 FIA יזמה את התחרות האירופאית של פורמולה 3 בפעם הראשונה, סדרת מרוצים זו נמשכה עד 1984. בשנת 1985 אליפות אירופה נפתחה לנהגים מכל העולם ולא רק לנהגים מאירופה, האליפות הוגדרה כהצלחה ומאז נערכה כאירוע שנתי עד 2004, למעט הפסקה של תשע שנים בין 1991–1998. משנת 2005 התחרות האירופאית של ה - FIA של פורמולה 3 נמשכה כאליפות רגילה והיא אחת מהתחרויות המוכרות ביותר מבין אליפויות הפורמולה 3 ברחבי העולם. בשנת 2003 האליפויות הצרפתית והגרמנית סבלו ממיעוט משתתפים באליפויות לאומיות וכתוצאה מכך התמזגו ויצרו את האליפות האירופאית החדשה של פורמולה 3.
נתונים טכניים של כלי הרכב במירוץ.