סבב המאסטרס העולמי 1000 של ה - ATP
חרותה
פליס פזנר מלכין
פליס פזנר מלכין (1929 – יולי 2022) הייתה ציירת ישראלית.
ביוגרפיה.
פזנר מלכין נולדה בשנת 1929 בפילדלפיה, ארצות הברית. בשנת 1949 עלתה לישראל. הסטודיו הראשון שלה היה בירושלים, בשכונת בית הכרם, שם ציירה ואיירה ספרים. ב-1950 למדה בסורבון שבפריז וציירה בסטודיו בבלוויו.
בשנת 1953 הציגה את תערוכת היחיד הראשונה שלה. בשנות מגוריה בתל אביב השתתפה בתערוכות במוזיאון תל אביב ויצרה את כרזות התיאטרון המצוירות הראשונות בישראל עבור תיאטרון הבימה, הקאמרי, ו"המטאטא".
אלבום הציורים שלה בהשראת שיר השירים פורסם בספר "יונה ג'ונס ושיר השירים" (חיפה 1996).
בשנים 1957-1956 שבה מלכין לפריז, שם למדה ציור ועיצוב תיאטרון עם הבמאי ז'אן-מארי סֶרוֹ . כמו כן המשיכה בעבודת הסטודיו שלה וציירה שורה של פורטרטים בכפר שאון-סיר-לאק בהרי היורה.
בחיפה השתתפה פליס פזנר מלכין בייסוד מרכזי התרבות והקהילה בית רוטשילד והמרכז הערבי-יהודי בית הגפן. היא יסדה וניהלה את בית הספר לאמנויות של בית רוטשילד (ציור, קרמיקה ופיסול). בתקופה זו כרמלה כהן הייתה בין תלמידיה ואחר כך הן ערכו תערוכות משותפות.
ב-1971 הקימה וניהלה את מרכז האמנויות הערבי-יהודי ליד מרכז בובר של האוניברסיטה העברית עד שנת 1975.
הציגה תערוכות יחיד בירושלים והשתתפה בתערוכות בלונדון, פילדלפיה, ובאוסף הקבוע של ג'יימס מיצ'נר באוסטין, טקסס. סדרת ציוריה "אמנות כאהבה" התפרסמה בשנת 1976 בשלושה אלבומים בהוצאת מסדה ובספר "אמנות כאהבה" המשותף לה וליעקב מלכין. כמו כן ערכה יחד עמו את לקסיקון האמנויות "ציור, פיסול, מוזיקה, תיאטרון, קולנוע", בהוצאת מסדה בשנת 1975. סדרת הפורטרטים המקיפה שלה "אנשים בירושלים" (1975–1981) הוצגה במרכז תרבות אמריקה והתפרסמה בהוצאת מוסד ביאליק. ב-1993 פרסמה סדרת רישומי נופים של פאריס בספרו של יעקב מלכין "ונקבן": רומן קולנועי בהוצאת "מסדה".
פליס פזנר מלכין הגתה, חקרה ועיצבה את התערוכה הדוקומנטרית "אמנות פיגורטיבית יהודית: שלשת אלפים השנים הראשונות" המוצגת מאז 1996 בדטרויט, במרכז היהדות החילונית ההומניסטית של ארצות הברית ונוסף על כך הוצגה בבתי ספר ובמכללות ברחבי ישראל.
בשנת 2000 פזנר מלכין הציגה תערוכה נרחבת ובה פריטים רבים מעבודותיה בגלריית "מבט" בת"א. לקראת תצוגה זו הופיע ספר המוקדש ל-85 מיצירותיה בהוצאת איקן-מס מדיה, ירושלים.
חיים אישיים.
בשנת 1950 נישאה ליעקב מלכין, והתאלמנה ממנו ב-2019. לשניים נולדו שני ילדים: עירד מלכין, פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב, חתן פרס ישראל להיסטוריה (2014), והרב סיון מלכין-מס, דקאנית "תמורה" (ירושלים), המכון להכשרת רבנים חילונים ומנהיגות קהילתית של המכון הבינלאומי ליהדות חילונית-הומניסטית.
פזנר מלכין נפטרה ביולי 2022. התגוררה בירושלים.
כוחות פולין במערב
הכוחות הפולנים במערב (או כוחות פולין החופשית) היו יחידות שהורכבו מחיילים של הצבא הפולני, שברחו לאחר כיבוש פולין בראשית מלחמת העולם השנייה למדינות המערב, ובהן בריטניה וצרפת. שם הם המשיכו להילחם בנאצים באמצעות כלי נשק וציוד, שסופקו להם על ידי בריטניה וארצות הברית.
כוחות קרקע פולניים בצבאות בעלות הברית המערביות.
כוחות הקרקע של פולין החופשית בצרפת ב-1940 כללו כ-85,000 איש, שאורגנו במסגרת 4 דיוויזיות (דיוויזיה=10,000-20,000 איש), ושתי בריגדות עצמאיות:
במהלך המערכה על צרפת נהרגו כ-6,000 חיילים פולנים ו-13,000 הועברו לשווייץ. בין 20,000 ל-35,000 חיילים פולניים הועברו לבריטניה במבצעי הפינוי מדנקרק, לה הבר ושרבורג. חיילים אלו אורגנו מחדש במסגרת הקורפוס הפולני הראשון, אשר כלל את הדיוויזיה הפולנית המשוריינת הראשונה, בריגדת הצנחנים הפולנית ועוד מספר יחידות פחות ידועות.
בשנת 1941 הגיעה ממשלת פולין הגולה (בבריטניה) להסכם עם סטלין שישחרר שבויים פולנים, שנפלו לידי הסובייטים במהלך כיבוש מזרח פולין על ידי ברית המועצות ב-1939. חיילים אלו אורגנו במסגרת צבא אנדרס, שכלל כ-75,000 חיילים, והועברו למזרח התיכון דרך אירן. הם שימשו להגדלת כוחו של הקורפוס הפולני הראשון וליצירת הקורפוס הפולני השני, שכלל את דיוויזיית הרגלים החמישית והשלישית והבריגדה המשוריינת השנייה.
כוחות קרקע של פולין החופשייה השתתפו בלחימה במדבר המערבי (מצרים ולוב) במסגרת המערכה בצפון אפריקה ולאחר מכן גם במערכה בתוניסיה. בפברואר 1944 נשלח הקורפוס הפולני השני לאיטליה, שם לחם במסגרת הארמייה הבריטית השמינית, ומילא תפקיד חשוב בפריצת קו גוסטב הנאצי באביב 1944. הקורפוס הפולני הראשון השתתף במערכה בנורמנדי בקיץ 1944, במסגרת הארמייה הקנדית הראשונה ומילא תפקיד חשוב במערכה סביב כיס פאלז, שהסתיימה בהשמדת חלק גדול מכוחות הגרמניים שלחמו בנורמנדי. בספטמבר 1944 השתתפה בריגדת הצנחנים הפולנית בבמבצע המוצנח הכושל של כוחות בעלות הברית בהולנד, וספגה אבדות כבדות בקרב על ארנהם.
הדיוויזיה המשוריינת הראשונה של פולין.
הדיוויזיה המשוריינת הראשונה של פולין הייתה הכוח הפעיל ביותר בכוחות פולין החופשייה כחלק מהארמייה הקנדית הראשונה (הפולנים לא הרכיבו ארמיות). הם פעלו ככוח מרכזי בהגנה על גבעה 262 בתקופת "כיס פאלז" והגנה עליה מפני התקפת ארמיית הפנצרים החמישית שהיגיע לחלץ את הארמייה השביעית מכיתור מלא, הם נצחו והארמייה השביעית כותרה בימים הבאים לכך, זהו הניצחון היחיד לכוחות פולין החופשייה שנוצח לחלוטין על ידי חיילים פולנים בלבד ללא שאר בנות הברית, לאחר מכן כוחות פולין החופשייה יהוו כוח פחות פעיל עד למבצע מרקט גארדן שבו השתתפה בריגדת הצנחנים הפולנית. הדיוויזיה המשוריינת הראשונה כללה:
חיל האוויר במערב.
כוחות פולין במערב כללו גם יחידות חיל אוויר, שכללו בשיאם 16 טייסות מפציצים ומטוסי קרב (טייסת=12-24 מטוסים). במערכה על צרפת ב-1940 השתתפה טייסת קרב אחת ומספר יחידות קטנות יותר שהצטרפו ליחידות צרפתיות ובריטיות. 130 טייסים פולנים השתתפו בלחימה, והפילו 55 מטוסים גרמניים במחיר 15 הרוגים.
באוגוסט 1940 (לאחר נפילת צרפת) הוקמו 2 טייסות קרב פולניות. בקרב על בריטניה השתתפו 4 טייסות פולניות - שתי טייסות מפציצים (300 ו-301) ושתי טייסות קרב (302 ו-303), כ-145 טייסים פולנים לחמו בקרב על בריטניה. הטייסים הפולנים שלחמו במסגרת כוחות בעלות הברית המערביות, היו בעלי ניסיון קרבי עשיר יחסית, כי הם לחמו עוד עם צבא פולין ב-1939, במערכה על פולין, וגם במערכה על צרפת. מכל הטייסות של בעלות הברית, שלחמו במסגרת הקרב על בריטניה, טייסת הקרב הפולנית ה-303 הפילה הכי הרבה מטוסים גרמניים. בסך הכל נזקפו לזכותה 126 הפלות של מטוסי אויב. הטייסים הפולנים היוו 5% מהטייסים של בנות הברית במערכה על שמי בריטניה, אך היו אחראים ל-12% מההפלות של מטוסי אויב (סך הכל 203 מטוסים). מהמחצית השנייה של שנת 1941, טייסות המפציצים של פולין החופשייה היוו חלק מפיקוד המפציצים של בריטניה, ונשלחו במערכה האווירית נגד גרמניה הנאצית. עד לתום המלחמה ספגו טייסות המפציצים הפולניות אבדות קשות, כ-929 הרוגים בסך הכל. מספר האבדות הכולל של יחידות חיל האוויר הפולני, שלחמו בשורות צבאות בעלות הברית המערביות, עמד על 1,803 הרוגים מתוך 19,400 טייסים פולניים. ב-1943 טייסות הקרב הפולניות לחמו במערכה בתוניסיה נגד מה שנשאר מההתנגדות האווירית והקרקעית של כוחות הציר בצפון אפריקה.
אלי גינזברג
ד"ר אלי גינזברג (נולד ב-21 בנובמבר 1959) הוא מנכ"ל החברה העירונית "עזרה ובצרון", המשמשת כזרוע הביצוע של עיריית תל אביב-יפו לניהול ופיקוח על פרויקטים בינוי ושיפוץ בעיר.
החל מאוקטובר 2018 משמש גינזברג כדירקטור במועצה הישראלית לצרכנות והחל משנת 2016 מכהן גינזברג גם כיו"ר מועצת הנפט, לאחר שמונה לתפקיד על ידי שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים, ד"ר יובל שטייניץ.
ביוגרפיה.
כנער התנדב גינזברג במגן דוד אדום. שירת בצה"ל כלוחם ובהמשך כמדריך חובשים בבה"ד 10. לאחר השחרור היה פרמדיק ומדריך בקורסי עזרה ראשונה. היה ממקימי מערך החירום של מגן דוד אדום במרחב ירקון בתל אביב, ומנהל אירועים רבי נפגעים במ.ד.א תל אביב.
גינזברג בעל דוקטורט (PhD) במדעי המדינה מאוניברסיטת בוקרשט לאחר עמידה בבחינת המל"ג בישראל, תואר שני (MAׂׂ) מוסמך במדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב ותואר ראשון (B.S.c) בהנדסת תעשייה וניהול ממכללת שנקר, בה גם כיהן כיו"ר אגודת הסטודנטים.
לפני שעבר למגזר הציבורי, מילא גינזברג מספר תפקידים בשוק הפרטי. הוא כיהן כמנכ"ל חברת "א.ג.מ. - א.ש"' חברה ליזמות בתחומי הבנייה והייבוא. היה הבעלים והמנכ"ל של חברת "Nirona Impex"' חברה להשמת כוח אדם בענף הבנייה ברומניה. כמו כן היה הבעלים והמנכ"ל של חברה בענף הבנייה בקפריסין, שעסקה בניהול נכסים בארץ ובעולם.
בשנות ה-2000 גינזברג שימש כחבר דירקטוריון של החברה העירונית, יו"ר הוועדה לפרויקטים יזמיים וחבר ועדת כספים, ועדת משאבי אנוש ומנגנון והוועדה לייעוץ משפטי.
ב-2006 מונה גינזברג לתפקיד מנכ"ל חברת "עזרה ובצרון". החברה מרכזת תחת קורת גג אחת את כל תחומי הבנייה ועוסקת בייזום, בתכנון ובבנייה של פרויקטים לבינוי ציבורי לרווחת תושבי העיר, בהם גני ילדים, בתי ספר, אולמות ספורט, מבני תרבות ומרכזים קהילתיים, המשתלבים באורח החיים התל אביבי ומותאמים לצורכי התושבים. בנוסף החברה מובילה את נושא ההתחדשות העירונית בעיר ת"א-יפו למעלה מ30 שנה.
החל משנת 2008 גינזברג משמש בנוסף כמזכ"ל איגוד החברות העירוניות, המאגד מאות מהחברות העירוניות בישראל.