פיליפס נולד בעיר הנופש לגונה ביץ' במחוז אורנג', קליפורניה, לקתרין (הייל במקור), עורכת דין, וללוין פיליפס, עורך דין ושופט לשעבר בבית המשפט המחוזי בארצות הברית. הוריו התגוררו באוקלהומה לפני שנולד.
למד בתיכון סנט מרגרט בסן חואן קפיסטראנו, קליפורניה. בסתיו 2012, פיליפס החל ללמוד היסטוריה באוניברסיטת פרינסטון בקליפורניה.
קריירה.
תפקידו הראשון היה בשנת 2002, כשהיה בן 9, אז הופיע פיליפס בתפקיד אורח בסדרה "מלך השכונה". אחרי התפקיד הזה, שהיה נקודת הפתיחה של הקריירה שלו, גילם פיליפס דמויות משניות במספר יצירות.
בעת שהיה בן 10 שר פיליפס את ההמנון הלאומי בפתיחת משחק של קבוצת הבייסבול לוס אנג'לס דודג'רס, והיה השני הצעיר ביותר לשיר אותו.
בשנת 2005 גילם פיליפס את התפקיד הראשי באופרה הנסיך הקטן שעלתה באופרה של ניו יורק במרכז לינקולן. משם המשיך ישירות לגילום קלייד הצעיר בהפקה הראשונה בעולם של האופרה "טרגדיה אמריקאית" במטרופוליטן אופרה. פיליפס פתח וסיים את האופרה בקטעי סולו.
בשנת 2007 השתתף פיליפס בסרט "מבול של צרות", בתפקיד בנו של איש הקונגרס, ג'ורדן בקסטר. הוא כיכב בסרט "" בתפקיד הדמות הראשית, בן טניסון. הסרט הזה, שזכה לפרסום רב במספר מדינות גרם להרחבת פרסומו של פיליפס.
בשנת 2008 כיכב פיליפס בברודוויי בתפקיד הראשי במחזמר "13", בתפקיד ילד יהודי אמריקאי המנסה להשתלב בכיתה חדשה ולגרום לילדים לבוא למסיבת בר מצווה. המחזמר ירד מעל הבמה אחרי שלושה חודשים.
בשנת 2009 עלתה סדרת הדרמה, "האישה הטובה," שבה פיליפס השתתף כ-"זאקרי פלוריק", בנה של "אלישה פלוריק", הדמות הראשית בסדרה. פיליפס זכה להערכה רבה על המשחק בתפקיד זה ואף הועמד לפרסים, בין היתר לפרס האמן הצעיר לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה- קומדיה או דרמה.
בשנת 2012 כיכב פיליפס בסרט "עזים" בתפקיד אליס ויטמן. באותה שנה הופיע בתפקיד אורח בדרמת הפשע "צווארון לבן".
בשנת 2013 השתתף פיליפס בסרט "תמימות" של הילרי בראואר, בדמותו של טובי קרופורד.
בשנת 2018 השתתף בסרט הקומי "מאבדים את זה" בדמותו של אוסטין, לצד ג'ון סינה וקתרין ניוטון. באותה שנה הצטרף לקאסט העונה השנייה של הסדרה הקומית של נטפליקס "לא טיפוסי" בתפקיד נייט.
חיים אישיים.
בין השנים 2008-2011 פיליפס היה במערכת יחסים עם זמרת הפופ אריאנה גרנדה.
דנילו מדינה
דנילו מדינה סאנצ'ס (בספרדית: Danilo Medina Sánchez; נולד ב-10 בנובמבר 1951) הוא פוליטיקאי דומיניקני שכיהן כנשיא הרפובליקה הדומיניקנית בין השנים 2012–2020.
מדינה הוא נינו של פרנסיסקו דל רוסאריו סאנצ'ס, האב המייסד של המדינה.
מדינה כיהן בתור מזכיר המדינה הדומיניקני בשנים 1996–1999, ובין השנים 2004–2006.
מדינה חבר במפלגת השחרור הדומיניקנית (PLD) ואיתה זכה בבחירות 2012 ברוב של 51%.
נעוריו ותחילת דרכו.
מדינה נולד במחוז סן חואן, שבאזור דרום מערב המדינה. הוא הבכור מבין שמונה אחים שנולדו לחואן פבלו מדינה ואמיליה סאנצ'ס.
כשהיה בן 18 היה יושב ראש אגודת הסטודנטים באוניברסיטת סן חואן.
בשנת 1990, מדינה נבחר כחבר בוועדה המדינית של מפלגת השחרור הדומיניקנית (PLD) יחד עם לאונל פרננדס וחואן תמיסטוקלס מונטאס.
הוא כיהן בתור נשיא בית הנבחרים בין השנים 1994-1995 ולאחר מכן שימש כמזכיר המדינה בין השנים 1996-1999 ובין השנים 2004-2006.
כנשיא בית הנבחרים בקונגרס הלאומי (1990-1994), הוא היה דמות מפתח במשא ומתן בקונגרס שהוביל לפתרון של המבוי הסתום הפוליטי של שנת 1994.
דנילו מדינה נחשב אסטרטג פוליטי המוביל את מפלגתו. ככזה, הוא היה אחד מהמוחות שעשו את הקמפיין לנשיאות של הנשיא פרננדס.
הוא מונה למזכיר המדינה בשנת 1996 והיה אחד מהעוזרים הקרובים ביותר של הנשיא.
הניסיונות להיבחר לנשיא.
בשנת 2000, הנשיא, לאונל פרננדס, לא יכל לרוץ עקב איסור חוקתי על בחירתו מחדש, ומדינה היה המועמד לנשיאות של PLD.
הוא סיים שני, רחוק מאוד ממועמד האופוזיציה, איפוליטו מחיה של המפלגה הדומיניקנית המהפכנית (PRD).
כשהנשיא פרננדס נענה לכהונה שנייה בשנת 2004, דנילו מדינה מונה פעם נוספת למזכיר המדינה (שווה ערך לרמטכ"ל) ונחשב שני בפיקוד על המוסדות הצבאיים של המדינה.
בבחירות 2008, דנילו מדינה נחשב למתחרה העיקרי לנשיא פרננדס, בבחירות המוקדמות של מפלגת השלטון, PLD. הוא התפטר מהתפקיד ב -8 בנובמבר 2006 על מנת להציע את עצמו לראשות PLD נגד הנשיא פרננדס.
לאחר הפעלת קמפיין תחת סיסמאות "עכשיו זה הזמן" ו- "הטוב ביותר עבור כולם" דנילו מדינה הובס בסופו של דבר על ידי הנשיא לאונל פרננדס בבחירות הפנימיות של מפלגת PLD.
לאחר התבוסה, דנילו מדינה ותומכיו שמרו על פרופיל נמוך. בתקופה זו הוא נחשב למועמד בעל הסבירות הגבוהה ביותר למועמדות PLD בבחירות של 2012 לנשיאות הדומיניקנית.
דנילו מדינה נבחר לנשיא הרפובליקה הדומיניקנית בבחירות של 2012, שהסתיימו בבוקר ה-21 במאי, עם 51.24% מהקולות.
סטאדיו אולימפיקו (טורינו)
סטאדיו אולימפיקו גראנדה טורינו (באיטלקית: Stadio Olimpico Grande Torino ; במקור סטאדיו מוניציפאלה בניטו מוסוליני ולשעבר סטאדיו קומונלה ויטוריו פוצו) הוא אצטדיון הממוקם בטורינו שבאיטליה, ומונה 27,958 מקומות ישיבה. אצטדיון זה משמש כמגרשה הביתי של קבוצת הסרייה א' טורינו. בעבר שימש האצטדיון גם את קבוצת יובנטוס.
בשנת 2006 אירח האצטדיון את טקס הפתיחה והסיום של משחקי החורף האולימפיים.
היסטוריה.
העבודות להקמת האצטדיון החלו בספטמבר 1932, ובוצעו על ידי מספר חברות, כאשר כל חברה טיפלה בחלקים אחרים של האצטדיון. האצטדיון נקרא על שם בניטו מוסוליני, ונבנה במקור כדי לארח את משחקי Littoriali ואת משחקי הסטודנטים הבינלאומיים שהתקיימו בעיר באותה השנה. האצטדיון נחנך ב-14 במאי 1933. בשנת 1934 אירח האצטדיון את אליפות אירופה הראשונה באתלטיקה, וכן משחקים במסגרת גביע העולם בכדורגל אשר התקיים באותה השנה באיטליה.
החל מעונת שימש האצטדיון במגרשה הביתי של יובנטוס שאף זכתה באליפות הליגה האיטלקית באותה העונה. יריבתה העירונית של יובנטוס, טורינו, עברה אף היא לשחק באצטדיון בשנת 1958, לאחר שעזבה את אצטדיונה הקודם, אצטדיון פילדלפיה.
לאחר מלחמת העולם השנייה ונפילת איטליה הפשיסטית, שונה שם האצטדיון לשם הנייטרלי - "אצטדיון עירוני". בשנת 1986 הונצח בשם האצטדיון שמו של ויטוריו פוצו, מאמן כדורגל איטלקי שהוביל את נבחרת איטליה לשתי זכיות רצופות בגביע העולם, ב-1934 וב-1938.
בשנת 1990 עזבו שתי הקבוצות את האצטדיון, ועברו לארח את משחקיהן הביתיים בסטאדיו דלה אלפי החדש, אשר שנבנה בעיר לקראת מונדיאל 1990.
בשנת 2006 אירח האצטדיון את אולימפיאדת החורף. לשם כך עבר האצטדיון מתיחת פנים במטרה לעמוד בסטנדרטים לאירוח אולימפיאדת החורף. האצטדיון אירח את טקסי הפתיחה והסיום של האולימפיאדה.
באותה השנה חזרו שתי הקבוצות לארח באצטדיון את משחקי הבית שלהן, בעקבות סגירתו של הדלה אלפי. ב-2011 עזבה יובנטוס את האצטדיון ועברה לאצטדיון יובנטוס שנבנה על חורבותיו של הדלה אלפי.
רובי קיי
רוברט אנדרו "רובי" קיי (באנגלית: Robert Andrew "Robbie" Kay נולד ב-13 בספטמבר 1995) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
קורות חיים.
קיי נולד בליימינגטון, המפשייר, אנגליה. אמו סטפני חייה בניוקאסל, עיר בצפון מזרח אנגליה, ואביו איוון גדל בפטרבורג שבמזרח אנגליה. יש לו שתי אחיות: קמילה ופיונה.
הוא עבר לבריסל, בלגיה בגיל צעיר. ב-2006 עבר קיי עם משפחתו לפראג בצ'כיה ולמד בבית הספר הבינלאומי של פראג. כיום הוא חי ביוסטון, טקסס.
קריירה.
כשמשפחתו עברה לצ'כיה, ראה קיי פתק על לוח המודעות של בית ספרו, בו היו דרושים ילדים דוברי אנגלית בסרט. למרות חוסר ניסיונו במשחק, תפקיד זה הוביל אותו לקבל תפקיד בסרט 'אמן האשליות', בסופו של דבר, הסצנות שבהן השתתף, נחתכו בעריכה מהסרט.
לאחר שגילם תפקידים קטנים ב, 'בני ג'ק', חברת הפקה קנדית שהפיקה את "רסיסים" הציעה לו לשחק את התפקיד של יעקב הקטן שכלל 9 שבועות של צילום, שלושה מהם התקיימו באיים יווניים.
האנשים שיצרו את הסרט "רסיסים"' בחנו מעל 150 בנים לפני שמצאו את רובי קיי בן העשר שגר בפראג במשך שנתיים.
הוא בילה שנה בלמידת משחק, שירה וריקוד בבית ספר הנקרא 'תיאטרון כרכרה של בריטניה'.
הוא הופיע במיני - סדרות כמו פינוקיו, שם שיחק את התפקיד הראשי.
לאחר שגילם את פינוקיו, הוא גילם תפקיד של ילד בשם סם, ילד שאובחן בסרטן הדם (לוקמיה) בסרט "דרכים לחיות לנצח" שהוקרן בסוף 2010.
הוא הופיע ב"שודדי הקאריביים 4: על זרמי הזרים", בו גילם נער סיפון.
כמו כן גילם את תפקיד פיטר פן בעונה השלישית של הסדרה "עד עצם היום הזה" (Once Upon a Time) שם שיחק לצד ג'ניפר מוריסון, לאנה פרייה, ג'וש דאלאס, ג'יניפר גודווין.
כמו כן, שיחק בסדרה "גיבורים התחייה", סדרת הבת של "גיבורים" בתפקיד ראשי.
הערכה.
משחקו של קיי לרבות זכה להערכה טובה על ידי המבקרים.
אלישיה קוקס מהמגזין ""Chatelaine" "כתבה על עבודתו בסרט 'רסיסים"' ": "רובי קיי, המגלם את יעקב הצעיר, נותן ביצועים מדהימים עם מילים קטנות והמון רגש. כשהוא מחייך (דבר שלא קורה לעיתים תכופות), אין לך מה לעשות אלא להיות מושפע."