לטורינו ואוהדיה יריבות ארוכת שנים עם יובנטוס. למרות היותה של יובנטוס קבוצה בעלת אוהדים רבים יותר באיטליה כולה - בעיר טורינו עצמה, טורינו היא השלטת. כאמור טורינו התפלגה מיובנטוס דבר שהוסיף ליריבות. בשנת 1927 מנעה יובנטוס מטורינו זכייה בתואר. משחקי הדרבי של טורינו החלו כבר ב-1906 והם מכונים דרבי דלה מולה. במשחקי הדרבי אוהדי יובנטוס נוהגים לתלות שלט הלועג לאסון סופרגה מנגד אוהדי טורינו מקניטים אותם אודות אסון הייזל.
סגל שחקנים.
נכון ל-20 באוגוסט 2022
(בהשאלה ממילאן)
(קפטן)
(בהשאלה מוסטהאם יונייטד)
(בהשאלה מאינטר)
(בהשאלה ממרסיי)
(בהשאלה מאטאלנטה)
אניית הקרב פוטיומקין
תעופה צבאית
תעופה צבאית הוא תחום בתעופה, העוסק בפיתוח והפעלת כלי טיס למטרות הצבא. הוא כולל גם יכולת אספקה אווירית לאומית. הכוח האווירי כולל את האמצעים הלאומיים לניהול לוחמה אווירית.
היסטוריה.
השימושים הצבאיים הראשונים בתעופה כללו כדורים פורחים אשר שימשו לתצפית. התיעוד הראשון בבלוני תצפית נרשם ב-1794 בקרב פלאורוס. במלחמת איטליה-טורקיה ב-1911 נרשמה התקיפה האווירית הראשונה. במלחמת הבלקן הראשונה בוצעה ההפצצה הלילית הראשונה בהיסטוריה. במלחמת העולם הראשונה היו מעורבים לראשונה כלי טיס בקנה מידה גדול ומילאו תפקיד משמעותי. עם התקדמות המלחמה והופעת מטוסי הקרב, הצפלינים והמפציצים גברה חשיבותו של המימד האווירי בשדה הקרב. מלחמת העולם השנייה שינתה את פני הלוחמה האווירית. הביצועים, הטווח והמטען המשופר של המטוסים הביאו לכך שלתקיפה האווירית היה תפקיד מרכזי בכל המערכות. במהלך המלחמה גבר השימוש בהפצצות אסטרטגיות, הוכנסו כוחות מוצנחים, טילים וכלי נשק מדויקים מוקדמים.
מטוסי הקרב של הדור הראשון שיוצרו בשנות ה-40 וה-50 כללו מאפיינים אווירודינמיים שאומצו ממטוסי אותה תקופה ללא שיפור טכנולוגי. המסרשמיט Me 262 שנכנס לשירות ב-1944 היה מטוס הסילון המבצעי הראשון. במלחמת קוראה פעלו לראשונה מטוסי מנוע בוכנה לצד מטוסי סילון מסוף הדור הראשון אשר התאפיינו בתחכום אוויוני גדול יותר של כנפיים משוכות כגון המיג 15 וה-F-86 סייבר. מטוסי דור ראשון שפעלו בחיל האוויר הישראלי היו גלוסטר מטאור, דאסו אוראגן ודאסו מיסטר.
מטוסי הקרב של הדור השני שיוצרו בשנות ה-50 וה-60 הביאו פריצת הדרך במנועי סילון חזקים יותר, מבני גוף מתקדמים יותר, התאמה לטיסה על-קולית ופיתוח תחום האוויוניקה. מטוסי דור שני שפעלו בחיל האוויר הישראלי היו דאסו סופר מיסטר, דאסו מיראז' 5 ודאגלס A-4 סקייהוק.
מטוסי קרב של הדור השלישי שיוצרו בשנות ה-60 וה-70 התאפיינו בתחכום גובר של מערכות האוויוניקה והבשלת טכנולוגיות מנועי סילון. במלחמת וייטנאם פותחו מערכות ללוחמה אלקטרונית ומערכות נגד, נשק מונחה ואמצעים לדיכוי ההגנה אווירית, ונכנסו לשימוש מסיבי מסוקי סער ומסוקי קרב. מטוסים מערביים נטו להפוך ליותר גדולים תוך התמקדות ביירוט מעבר לטווח הראייה (BVR), אך כללו גם יכולות רב משימתיות. בדור זה החל השימוש בכלי נשק מדויקים כגון ה-AGM-65 מאבריק ופצצות מונחות לייזר. מטוסי דור שלישי שפעלו בחיל האוויר הישראלי היו F-4 פנטום וה-כפיר תוצרת התעשייה האווירית לישראל.
מטוסי קרב של הדור הרביעי שיוצרו בשנות ה-70 ועד שנות ה-90 פותחו מלקחי מלחמת וייטנאם. הם מתאפיינים בפיתוח טכנולוגיית חמקנות, בשיפורים אוויוניים ובביצועים של דחף, מהירות וכושר פנייה מיטביים. הם בעלי יכולות תמרון חריפה במיוחד של 8–9 ג'י. חלקם כולל יכולות של הנעה וקטורית. המטוס הראשון בדור זה הוא ה-F-14 טומקט. הראשון שעוצב במיוחד להשגת לעליונות אווירית היה ה-F-15. כהמשך המגמה מהדור הקודם מטוסי דור רביעי הם רב משימתיים. דגמים מתקדמים של דור זה המכונים מטוסי דור 4.5 כוללים חימוש ואוויוניקה מתקדמים ומספר מאפיינים של דור חמישי. מטוסי דור רביעי הפועלים בחיל האוויר הישראלי הם F-15 איגל ו- F-16 פייטינג פלקון מדגמים שונים.
מטוסי קרב של הדור החמישי שנכנסו לשירות מאז שנת 2000 מהווים קפיצת מדרגה בהתפתחות מטוסי הקרב. הם מתאפיינים באוויוניקה מתקדמת, בשילוב מערכות ובטכנולוגיות מתקדמות אחרות כגון חמקנות ולעיתים גם המראה אנכית. הם מצוידים במערכות לתקשורת נתונים המאפשרות לשתף תמונה מורכבת המשלבת נתונים שנאספו ממספר מקורות. בחיל האוויר הישראלי פתח את עידן הדור החמישי ה-F-35 לייטנינג II.
מטוסי קרב של הדור השישי נמצאים כיום בפיתוח. הם המתוכננים להיכנס לשימוש בעשורים הקרובים ועד מחיצת המאה ה-21.
בתקופת המלחמה הקרה פותחו מפציצים סילוניים שיועדו להפצצות גרעיניות ובהמשך התפתחו הטילים הבליסטיים שהיוו להם חלופה. שוגרו הלוויינים הצבאיים הראשונים, פותחו מערכות נ"מ מצוידות בטילי קרקע-אוויר מתקדמים ונכנסו לשימוש טילי שיוט.
בשלהי המאה ה-20 ובעיקר בעקבות המלחמות ביוגוסלביה חלה פריחה בתחום כלי הטיס הבלתי מאוישים. התהליך הואץ בשנות התשעים ושנות ה-2000. המזל"טים הראשונים התפתחו במהירות ממשימות סיור ותצפית למבצעי תקיפה אוטונומים. ב-2002 השתמשה לראשונה ארצות הברית בכטמ"ם לסיכול ממוקד כטמ"מים ורחפנים מסוגים שונים מספקים מודיעין טקטי ומבצעים משימות לוגיסטיות מורכבות ובכללם פינוי נפגעים.
כלי טיס צבאיים.
מטוסי קרב.
מטוס קרב הוא כלי טיס קרבי טקטי שנועד בעיקר לקרבות אוויר נגד מטוסים אחרים. מאפייני הביצועים העיקריים שלו בנוסף לכוח אש הם מהירות ויכולת תמרון גבוהים. מטרתו העיקרית היא לבסס עליונות אווירית מעל שדה הקרב באמצעות יירוט מטוסי האויב. מטוסי קרב הם רב-משימתיים ובעלי יכולות משניות כגון הפצצה טקטית. הוא מסוגל לשאת מגוון חימוש, כולל תותחים, טילים ופצצות מסוגים שונים. מטוסי קרב מודרניים מסוגלים לתקוף מטוסי יריב באמצעות טילי אוויר-אוויר מטווחים של 100 ק"מ ולשגר חימוש מונחה אל מעבר לאופק. דוגמאות:
מפציצים.
המפציץ נועד לתקיפת מטרות יבשתיות או ימיות על ידי הטלת חימוש אוויר-קרקע, שיגור טורפדו או טילי שיוט. מפציצים מתוכננים לשאת מטענים גדולים של חימוש וביצועיהם ממירים מהירות ויכולת תמרון במיקסום המטען. קיימים שני סוגים עיקריים של מפציץ: אסטרטגי וטקטי. הפצצה אסטרטגית נעשית על ידי מפציצים כבדים שנועדו בעיקר למשימות ארוכות טווח. חלק מהמפציצים האסטרטגים חמושים בנשק גרעיני. הפצצה טקטית מוטלת על מטוסי קרב קטנים יותר הפועלים בטווחים קצרים יותר. היא מכוונת לתקיפה אווירית של האויב במרחב הלחימה באמצעות אמנעה אווירית ולתמיכה בכוחות המתמרנים באמצעות סיוע אוויר קרוב. דוגמאות:
מטוסי תקיפה.
מטוסי תקיפה תומכים בכוחות קרקעיים באמצעות סיוע אוויר קרוב. הם כוללים מטוסי קרב כגון A-10 ת'נדרבולט II, מסוקי קרב כגון AH-64 אפאצ'י ו-מיל מי-24, ומטוסי תובלה בתצורת "ספינת תותחים" כגון לוקהיד AC-130.
מטוסי ניסוי.
מטוסי הניסוי נועדו לבחון פיתוחים בתחום האווירודינמיקה, המבנה, האוויוניקה או ההנעה. אלה בדרך כלל ממוכשרים היטב בשלל חיישנים, ונתוני הביצועים עוברים בטלמטריה לתחנות קרקע. המונח מטוסי מחקר לעומת זאת, מציין בדרך כלל מטוסים שהותאמו לביצוע מחקרים מדעיים, כגון מחקר מזג אוויר או מדידה גאופיזית.
מטוסי ריגול.
מטוסי ריגול ומסוקי סיור משמשים בעיקר לאיסוף מודיעין. הם מצוידים בחיישני צילום, אינפרא אדום, מכ"ם וטלוויזיה. חלקם מצוידים במערכות אלקטרוניות מיוחדות לגילוי צוללות כמו סונאר, ואחרים מסוגלים להעביר התרעה מוקדמת על קרבת האויב. השימוש הגובר בלווייני ריגול ובכלי טיס מאוישים מרחוק, מייתר בחלקו את השימוש במטוסי ריגול. דוגמאות למטוסי ריגול הם ה-SR-71 והלוקהיד U-2. בחיל האוויר הישראלי פועלים כיום מטוסי גאלפסטרים GV בתצורת איסוף מודיעין אותות.
מטוסי תובלה.
מטוסי ומסוקי תובלה משמשים בעיקר להטסת והצנחת כוחות ואספקה. הם כוללים:
בחיל האוויר הישראלי פועלים מטוסי תובלה לוקהיד C130HI הרקולס ו- C-130J -30I סופר הרקולס, מטוסי תדלוק לוקהיד מרטין KC-130 ובואינג 707 ("ראם") (אותו מיועד להחליף בואינג KC-46 פגסוס), מסוקי תובלה כבדים סיקורסקי CH-53 סי סטליון ומסוקי תובלת סער בינוניים סיקורסקי UH-60 בלקהוק.
מטוסי סיור ימי.
מטוסים ומסוקים לסיור ימי משמשים לשליטה בנתיבי ים, ולעיתים קרובות הם מצוידים בציוד אלקטרוני מיוחד לאיתור צוללות, כמו סונאר. הם משמשים גם למשימות חיפוש והצלה וסיורי דיג. חיל האוויר הישראלי מפעיל מסוקי יורוקופטר HH-65 דולפין הפועלים מספינות חיל הים.
מטוסי שליטה ובקרה.
מטוסי שליטה ובקרה (AWACS) מצוידים במכ"ם ומערכות קשר ייעודיות. תפקידם לזהות איומים, לספק התרעה מוקדמת ולתאם פעולות אוויריות. לרבים יש גם פונקציות שליטה ובקרה. בחיל האוויר הישראלי פועלים כיום מטוסי גאלפסטרים G550 בתצורת בקרה אווירית.
מטוסי אימון.
מטוסי אימון משמשים להכשרת טיסים ולאימונים מבצעיים מתקדמים. הם כוללים בדרך כלל שני מושבים, למדריך הטיסה ולטייס המתלמד ומצוידים בהגאי טיסה כפולים. הם מאופיינים בתכונות טיסה "סלחניות" וסידור פשוט של מכשירי תא הטייס.
כלי טיס מאוישים מרחוק.
הכטמ"מים בשימוש התעופה הצבאית כוללים בעיקר כטמ"ם תקיפה היכול לשגר טיל אוויר-קרקע ולבצע תקיפה אווירית כירורגית וכן כטמ"ם לדיכוי הגנה אווירית וחימוש משוטט; כטמ"ם מודיעין המשמש לאיסוף מודיעין חזותי ומודיעין אותות; וכטמ"ם מטרה המשמש לאימון ולניסוי מערכות נשק נגד מטוסים.
בחיל האוויר הישראלי פועלים הרמס 450, הרמס 900, Heron TP הרון 1 והארפי. חיל התותחנים הישראלי מפעיל "רוכב שמיים", מיני-כטב"ם טקטי שמשמש את הדרג הגדודי. רחפנים מסוגים שונים מופעלים בחיל האיסוף הקרבי, פיקוד המרכז ופיקוד העורף.