האקלים של אלבקרקי חם, בהיר ויבש עם ממוצע של 3,415 שעות שמש בשנה. 278 ימים בשנה הם ימי שמש. הקיץ מאופיין בלחות גבוהה עם ממוצע של 38 מעלות חום, ובחודשים יוני-יולי הן גם יכולות לטפס אל מעבר ל-38.
בחורף, החודשים דצמבר וינואר הם החודשים הקרים ביותר ובהם יש עננות מורחבת ובלילות הטמפרטורות יורדות גם אל מתחת לאפס, אולם נדיר שהעננות נמשכת יותר מיומיים שלושה. בעיר ממוצע של 10 ס"מ שלג בשנה והיא חווה כמה אירועי שלג מצטברים מדי שנה בעיקר ליד ההרים בצפון מזרח העיר.
ב-2006 בסוף חודש דצמבר חוותה העיר סערה חורפית קשה כאשר באזורים מסוימים בעיר ירדו סביב ה-27 ס"מ שלג. בסוף פברואר 2015 הצטברו 30 ס"מ שלג אירוע הנחשב לנדיר ביותר בעיר.
דמוגרפיה.
בשנת 2015 הוערכה אוכלוסיית העיר בכ-559,000 נפש.
היהדות היא הקבוצה השנייה הדתית שאינה נצרות בעיר ואחריה האסלאם. קהילת אלברט הוא בית כנסת של הקהילה הרפורמית הוותיקה בעיר, הוא הוקם ב-1897.
פוליטיקה וממשל.
העיר מנוהלת על ידי מועצת העיר המורכבת מתשעה נציגים הנבחרים בתשעה מחוזות אחת ל-4 שנים, כאשר כל שנתיים ישנן בחירות בהן בוחרים 4-5 מחברי המועצה. ראש המועצה גם הוא נבחר אחת ל-4 שנים. הבחירות למועצת העיר ולראשה אינן מפלגתיות. חלק מרכזי מאחריותו של ראש המועצה הוא הגשת הצעת תקציב עד ה-1 באפריל בכל שנה, כאשר המועצה מחויבת לעבוד על ההצעה בחודשיים שלאחר מכן. המועצה היא הרשות המחוקקת של העיר, והיא נפגשת פעמיים בחודש. ראש העיר יכול להטיל וטו על החלטת מועצה, כאשר רוב של שני שלישים מחברי המועצה יכול לבטל את הוטו.
טלוויזיה.
בעיר אלבקרקי צולמו מספר סדרות טלוויזיה, משום שמדינת ניו מקסיקו הציעה תמריצים לתעשיית הטלוויזיה והקולנוע. בין הסדרות שצולמו בעיר: "שומרת סוד", "שובר שורות" וכן סדרת הספין אוף שלה "סמוך על סול". עסקים רבים בעיר פיתחו תלות כלכלית בהפקת הסדרה "שובר שורות" במשך שבע שנות ההסרטה שלה, ומשזו הסתיימה בשנת 2013, עלה חשש לפשיטת רגל של עסקים אלה. עם זאת, לאחר הצלחתה של הסדרה קמה בעיר תעשיית מוצרים נלווים לסדרה, כגון סיורים מודרכים בין אתרי הצילום ששימשו אותה.
שונות.
בחודש אוקטובר מדי שנה, מארחת העיר פסטיבל בינלאומי לכדורים פורחים.
מריוס
מריוס (בצרפתית: Marius) הוא סרט משנת 1931 בבימויו של אלכסנדר קורדה המבוסס על מחזה בשם זה. המחזה, מאת מרסל פניול, הוא חלק מטרילוגיה הכוללת גם את המחזות "סזאר" (אביו של מריוס) ו"פאני" (ארוסתו לשעבר)
עלילה.
מריוס הוא בנו בן ה-23 של סזאר (מילולית: קיסר), בעל בית קפה על שפת הים ליד נמל מרסיי. מריוס, המשועמם מחייו כמלצר, מטפח רצון לצאת לים ולעולם הגדול בספינה ולזנוח את החיים הפשוטים והחד גוניים של משפחתו. כאשר מגיע אדם בשם פנייס ומציע נישואין לחברתו מילדות של מריוס, פאני, מגלים השניים שהם מאוהבים. אולם, לאחר שמריוס מגלה לפאני את שאיפותיו לצאת לחיי ספן, מסרבת פאני לחיות חיי "אלמנת-קש", הממתינה תדיר על הרציף לחזרתו של בעלה מן הים. כאשר מתגלה העובדה ששני הצעירים קיימו יחסי מין, כופים עליהם אביו של מריוס ואמה של פאני להנשא. בעיצומן של ההכנות לחתונה, שוקע מריוס בדכדוך בשל חלום-חייו הנגוז. פאני, המודעת למצבו, מעודדת אותו לעזוב, מסיחה את דעת אביו ומאפשרת לו לחמוק לספינה העוזבת את הנמל.
עברי לידר
עברי לידר (נולד ב-10 בפברואר 1974) הוא זמר-יוצר, מלחין פזמונאי וצלם ישראלי, זוכה פרס אקו"ם, פרס עמ"י ופרס אופיר. שימש כשופט בשלוש עונותיה הראשונות של "אקס פקטור ישראל", ומשמש כשופט ב"דה וויס ישראל" מאז עונתה החמישית.
ביוגרפיה.
לידר נולד בקיבוץ גבעת חיים (איחוד), כילד שלישי של דליה ואשר לידר, זוג עולים לישראל מארגנטינה. אמו היא ניצולת שואה מגטו ורשה שבפולין. כשהיה בן חמש עברה המשפחה לבת ים ואחרי כשנה להרצליה. האם עבדה כמעצבת תלבושות ללהקת בת שבע ואביו ניהל עסק לכלי כתיבה. ההורים התגרשו בשנות התבגרותו. בילדותו היה טיפוס ספורטיבי וחשב להיות כדורסלן או כדורגלן.
את דרכו המוזיקלית החל בגיל חמש, אז למד לנגן בפסנתר. מאוחר יותר למד לנגן גם בגיטרה ובסינתסייזר. כבר בגיל שבע החל לכתוב מנגינות.
בוגר תיכון אלון ברמת השרון, במגמת מוזיקה.
כנער ניגן לידר בלהקות שונות, האחרונה והבולטת בהן הייתה "כך עושות כולן". "כך עושות כולן" הופיעו כמה פעמים במועדון רוקסן ואף ניהלו מגעים להוצאת אלבום בכורה, אך אלה לא צלחו.
ב-1992 התגייס לצה"ל ושובץ כעוזר אפסנאי - חרף רצונו לשרת בלהקה צבאית - והשתחרר בטרם עת לאחר כחודש של שירות, מסיבות רפואיות.
תחילת הקריירה ואלבום הבכורה (1992–1997).
עם שחרורו מהצבא בטרם עת, פנה לידר לעולם המחול.
ב-1994 כתב לידר מוזיקה עבור היצירה "נשיקות" של להקת המחול של ענת דניאלי, ולאחר מכן כתב, בעקבות הזמנה מאוהד נהרין, את "Kaamos" עבור להקת המחול ההולנדית . ב-1995 כתב לידר את "זינה" עבור להקת בת שבע. ב-1996 כתב את "אוקטובר" עבור להקת המחול של ענת דניאלי.
באוגוסט 1997 יצא לרדיו סינגל הבכורה של לידר, "לאונרדו". הסינגל זכה להשמעות רבות ברדיו, אך בעת יציאתו שהה הזמר ביפן עם להקת המחול בת שבע, אשר הופיעה באותם ימים עם היצירה "זינה", שלידר הלחין. בהמשך יצאו מהאלבום הסינגלים "אף אחד משנינו", "תמיד אהבה", "מרי לנצח" ו"כמה כוכב", וזכו גם הם להצלחה גדולה.
בדצמבר אותה שנה יצא אלבום הבכורה של לידר, "מלטף ומשקר". הוא כתב והלחין בעצמו את כל שירי האלבום, יועד נבו הפיק מוזיקלית, ויהודה עדר הופקד על הייעוץ האמנותי. עוד בטרם יצא לחנויות זכה האלבום לביקורות חיוביות בתקשורת. באפריל 1998, כשלושה חודשים בלבד לאחר יציאתו, הגיע האלבום למעמד אלבום זהב. באפריל 2000 הוכתר כאלבום פלטינה (מכירות של כ-40,000 עותקים).
סוף שנות התשעים: "יותר טוב כלום מכמעט".
ביולי 1999 יצא לאור אלבומו השני, "יותר טוב כלום מכמעט", והגיע גם הוא לאלבום פלטינה. גם באלבום זה כתב והלחין לידר את כל השירים, ועיבד אותם במשותף עם יועד נבו. בין השירים המצליחים באלבום היו "יותר טוב כלום", "בחולצת פסים", "הכוס הכחולה" ו"ואולי".
תקופת "האנשים החדשים" (2001–2003).
בשנת 2001 הפיק לידר את אלבומה השלישי של שרון חזיז, "פנסים", ובו שר עם חזיז את שיר הנושא שכתב והלחין. השיר היה לאחד השירים המצליחים ביותר מהאלבום.
בינואר 2002 יצא אלבומו השלישי, "האנשים החדשים", שאותו הפיק בעצמו בצליל חדשני ומושפע מאלקטרוני. לקראת צאת האלבום ביצע הזמר מהלך חשוב בעיצוב תדמיתו הציבורית כשהחליט להתראיין ולדבר בגלוי על היותו הומו, מהלך שתואר בתקשורת כיציאתו מהארון. האלבום כולל את הלהיטים "בתי קפה" ו"על קו המים", וכן ביצוע רוקיסטי לשירם של אהוד מנור ויאיר רוזנבלום "גשם אחרון", שהוקלט לפרויקט השירותרום והוכנס לבקשת קהל המעריצים של לידר כרצועת בונוס לאלבום. בעיבודי השירים באלבום השתתף מושיק קופ.
באותה שנה שיתף לידר פעולה עם מי שהיה אז הקלידן בלהקתו, עידן רייכל, בעיבוד ובהפקה מוזיקלית לשיר "בואי" שנכלל ב"אלבום הראשון" של הפרויקט של עידן רייכל. כמו כן יצר לידר מוזיקה מקורית לסרטו של איתן פוקס "יוסי וג'אגר". עבור הסרט הקליט גרסה מחודשת לשירה של ריטה "בוא" (מירי פיגנבוים/רמי קלינשטיין). גרסתו לשיר זכתה להצלחה, וצורפה גם היא לאלבומו "האנשים החדשים".
במקביל להופעות "האנשים החדשים" העלה לידר מופע משותף עם השחקנית מיטל דוהן בשם "אהבה וסקס בימים הנוראים", שבו שולבו מוזיקה, תיאטרון וקטעי קריאה שלוקטו ונערכו במיוחד לערב. באותה שנה הוציא ספר שירים שבו כרך טקסטים שכתב. בתום השנה זכה בפרס אקו"ם ל"תמלילן השנה".
לאחר שנת 2003.
בשנת 2004 הלחין לידר את הפסקול השני שלו, שוב לסרט של איתן פוקס, "ללכת על המים". באותה שנה זכה בפרס אופיר בקטגוריית "המלחין הטוב ביותר" על הפסקול. עבור הסרט הקליט לידר יחד עם ריטה חידוש לשירם של צמד העופרים "סינדרלה רוקפלה". באותה שנה הפיק מוזיקלית יחד עם גלעד שמואלי את אלבום הבכורה של גלעד שגב, "עכשיו טוב". לאלבומה של שרית חדד "חגיגה", שיצא באותה שנה, כתב לידר את מילות השיר "בחום של תל אביב", שהיה אחד הלהיטים הגדולים של האלבום. לאלבומה של רוני דואני "לא עוצרת" (2005) כתב והלחין את השיר "אדוני".
בסוף 2004 החל לידר לעבוד על אלבומו הרביעי, "זה לא אותו דבר". האלבום יצא בפברואר 2005 והגיע למעמד אלבום זהב. באלבום זה בחר היוצר להשתמש במחשב כמכשיר הקלטה בלבד ויצר אלבום נטול סימפולים. כלי המיתר המלווים את האלבום נוגנו על ידי תזמורת בת 40 נגנים. להיטי האלבום היו "זכיתי לאהוב", "ניסים" ו"זה לא אותו דבר". בעקבות האלבום זכה לידר בתואר "זמר השנה" במצעדי הפזמונים השנתיים של גלגלצ ושל רשת ג', וכן בטקס פרס העמ"י.
ב-16 בפברואר 2006 יצאו אלבום ו-DVD של המופע "זה לא אותו דבר" שהתקיים ב-21 באפריל 2005 בביתן 1 בגני התערוכה. תיעוד הופץ בשמות "Live CD" ו-"Live DVD". במופע השתתפו כאורחים ריטה, ברי סחרוף ואסף אמדורסקי. גרסת ההופעה לשיר "הכוס הכחולה" יצאה כסינגל וזכתה להצלחה בתחנות הרדיו. באותה שנה, במקביל לפרידתו המתוקשרת מיניב ויצמן, הלחין לידר את פסקול הסרט "הבועה", גם הוא של איתן פוקס וגל אוחובסקי.
בשנת 2007 הקליט לידר יחד עם נינט טייב גרסה מחודשת לשירה של עפרה חזה "הכאב הזה", והיא זכתה להצלחה במצעדי הפזמונים. באותה שנה השתתף באלבום "הסליל" של להקת מטרופולין, שבו שר את השיר "חוזר אלי".