באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה סמית' במדליית זהב בריצת 200 מטר בשיא עולם חדש של 19.83 שניות, לפני פיטר נורמן מאוסטרליה (20.06 שניות) וחברו לנבחרת ג'ון קרלוס (20.10 שניות). בטקס חלוקת המדליות התעוררה סערה, כאשר הוא וזוכה מדליית הארד, קרלוס הצדיעו את הצדעת הכוח השחור בזמן נגינת ההמנון האמריקני, כשהם לובשים כפפות וצעיפים שחורים ויחפים מנעליים. זוכה מדליית הכסף נורמן, הצטרף למחאתם כשענד תג של "הפרויקט האולימפי לזכויות אדם". סמית' הסביר כי הנפת ידו הימנית סימלה את כוחה של אמריקה השחורה, הנפת ידו השמאלית של קרלוס סימלה את אחדותה של אמריקה השחורה (אם כי מאוחר יותר התברר כי קרלוס שכח להביא את זוג הכפפות שלו, ולכן, לפי הצעתו של פיטר נורמן, חלקו בזוג של סמית'), הצעיף סימל את הגאווה השחורה, והיעדרן של נעליים סימל את עוניים של השחורים באמריקה.
ראשי הוועד האולימפי הבינלאומי ראו במעשיהם של סמית' וקרלוס הבעת עמדה פוליטית שאין לה מקום במשחקים האולימפיים. נשיא הוועד, אוורי ברנדג', איים כי אם לא יסולקו השניים, תושעה מהמשחקים המשלחת האמריקנית כולה. בסופו של דבר, עזבו סמית' וקרלוס את הכפר האולימפי ושבו לארצם.
לאחר המשחקים הצטרף סמית' לסינסינטי בנגלס מה-AFL, ושיחק בה במשך עונה אחת. לאחר מכן היה למאמן אתלטיקה במכללת אוברלין באוהיו.
אגם תוניס
אגם תוניס (ערבית: البحيرة, אלבחירה, "האגם"; צרפתית: Lac de Tunis) הוא לגונה טבעית הנמצאת בין בירת תוניסיה, תוניס ומפרץ תוניס (שבים התיכון). שטח האגם הוא 37 קמ"ר, והוא רדוד מאוד (עומק ממוצע של מטר). האגם שימש בעבר כנמל טבעי וכנמל למטוסי ים של העיר תוניס.
כבר הרומאים מתארים "ברכה" במקום, והיא קיימת לפחות מתקופת הגעתם של הפיניקים לאזור במהלך המאה ה-9 לפנה"ס. הרומאים בנו באגם תוניס סכר, על מנת לחבר בין שני חלקים חשובים להם - תוניס וקרתגו ובכך ליצור שליטה גם על השטחים שדרומית לאגם. ב-1888 החל הממשל הקולוניאלי הצרפתי בבניית תעלה וסכר מחודש. אורכה של התעלה הוא כ-10 ק"מ ורוחבה כ-45 מטר. הסכר חילק באופן מעשי את האגם לשניים: "האגם הצפוני" ו"האגם הדרומי". תוואי הסכר משמש כיום ככביש וחיבור רכבת מהירה (TGM) בין תוניס לנמל, לה גולט ולערי החוף של קרתגו, סידי בו-סעיד ולה מרסה. החלק הצפוני של האגם כולל גם את האי שיקלי, שבו עמד בעבר כוח ספרדי (מאז 1993 האי הוא שמורת טבע).
רמת המליחות של האגם גבוהה מזו של הים התיכון והוא מתחבר למפרץ תוניס בשתי דרכי מים, היוצרות "טומבולו" כפול: נחל המג'רדא וואדי מליאן. קיימת כוונה כיום לפתח את חלקו הדרומי של האגם לתיירות ומגורים.
ג'ואן פאלטה
ג'ואן פאלטה (באנגלית: JoAnn Falletta, נולדה ב-27 בפברואר 1954 בקווינס, ניו יורק) היא מנצחת תזמורת אמריקאית.
ביוגרפיה.
פאלטה למדה ב-Mannes College למוזיקה ובבית הספר ג'וליארד בניו יורק. את הקריירה המוזיקלית שלה החלה כגיטריסטית ונגנית מנדולינה וירטואוזית, ובנעוריה הוזמנה לעיתים קרובות להופיע עם המטרופוליטן אופרה והפילהרמונית של ניו יורק כאשר יצירה בביצוען חייבה שימוש במנדולינה או בגיטרה קלאסית. היא נרשמה ללימודים בבית ספר מאנס למוזיקה כסטודנטית לגיטרה קלאסית, אבל בגיל 18 החלה לנצח על תזמורת הסטודנטים ומיד ידעה, כי זו הקריירה שהיא רוצה בה. הנהלת מאן הטילה ספק בסיכויי אישה להתמנות למנהלת מוזיקלית בתזמורת, אך נעתרה לבקשתה והרשתה לה להעביר את מוקד לימודיה מנגינה לניצוח. אחרי סיום לימודיה, המשיכה ללמוד בקווינס קולג' לתואר שני בניצוח תזמורות ובג'וליארד לתואר שני במוזיקה ולדוקטורט בניצוח תזמורות. פאלטה למדה ניצוח אצל יורגה מסטר ואחרים.
בין השנים 1991 - 2020 הייתה מנהלת מוזיקלית של התזמורת הסימפונית של וירג'יניה. כמו כן כיהנה כמנהלת מוזיקלית של תזמורת לונג ביץ' ושל תזמורת הנשים הפילהרמונית בסן פרנסיסקו. במאי 1998 התמנתה למנהלת מוזיקלית של התזמורת הפילהרמונית של באפלו, משרה שהחלה לכהן בה באופן רשמי בעונת 1999–2000. במהלך כהונתה בבאפלו הקליטה התזמורת לחברת נאקסוס וחזרה לקונצרטים בקרנגי הול. החוזה הנוכחי של פאלטה בבאפאלו הוא הממושך ביותר בתולדות התזמורת עד כה, עד עונת 2011–2012. בין השנים 2011 - 2014 הייתה מנהלת מוזיקלית של תזמורת אלסטר.
כיום היא יועצת אמנותית בתזמורת הסימפונית של הוואי.
בשנת 1986 נישאה ג'ואן פאלטה לרוברט אלמאני, אז קלרינטן וכיום מהנדס מערכות.
נעם פדרמן
סמית'
סמית' (באנגלית: Smith; מילולית: חָרָשׁ מתכת, לדוגמה: Blacksmith (נפח) או Goldsmith (צורף)) הוא שם משפחה הנפוץ במדינות דוברות אנגלית, ומקורו באנגליה. סמית' הוא שם משפחתם של כחצי מיליון בריטים וכ-3 מיליון אמריקנים, והוא שם המשפחה הנפוץ ביותר במדינות אלה. בשפות נוספות ישנם שמות משפחה שמשמעותם זהה, וחלקם נפוצים מאוד. לדוגמה:
ורנון סמית
אמנת השלום הניצחי
אם 16
פרס לנין לשלום
הפרס הבינלאומי על שם לנין לחיזוק השלום בין העמים (ברוסית: «Международная Ленинская премия «За укрепление мира между народами) היה פרס על שם ולדמיר לנין בברית המועצות. הפרס הוענק על ידי חברי ועדה בינלאומית שמונתה על ידי ברית המועצות, לאישים בולטים, שנמצאו ראויים לקבלו כמקדמי שלום ואחווה בין מדינות ועמים. שלא כמו פרס נובל לשלום, הפרס ניתן בכל שנה למספר אנשים. הפרס הוענק בעיקר לקומוניסטים ותומכים בולטים של ברית המועצות שלא היו אזרחים סובייטים.
הפרס היה פרס חלופי לפרס נובל לשלום.
כינון הפרס.
הפרס כונן על פי החלטת הסובייט העליון של ברית המועצות מיום 21 בדצמבר 1949, ונקרא תחילה על שמו של סטלין וזאת במסגרת טיפוח פולחן האישיות שלו. בשנת 1956, שונה שמו של הפרס מפרס סטלין לשלום לפרס לנין לשלום, בעקבות תהליך הדה-סטליניזציה בו החל ניקיטה חרושצ'וב. הזוכים בפרס כשעוד נקרא פרס סטלין התבקשו להחזיר את המדליות והתעודות, שהוחלפו במדליות ותעודות עם שמו החדש של הפרס. הענקת פרס לנין לשלום נמשכה עד שנת 1990, עת חדלה ברית המועצות מלהתקיים באופן רשמי.
מקבלי הפרס.
בין מקבלי הפרס היו פרדריק ז'וליו-קירי (1951), פייטרו נני (1951) ג'ון דזמונד ברנל (1953) לואי אראגון (1957), ארנולד צווייג (1958), ניקיטה חרושצ'וב (1959), ויליאם אדוארד בורגהרד דו בויז (1959), פידל קסטרו (1961), אחמד סקו טורה, נשיא גינאה (1961), מיכאיל סדוביאנו (1961), אוסקר נימאייר (1963), אחמד בן-בלה, ארונה אסף עלי (1964), לינוס פאולינג (1968–1969), חכמת אבו זיד (1970-71), כמאל ג'ונבלאט (1972), אורהו קקונן (1979), מחמוד דרוויש (1983) ודורותי קרופוט הודג'קין (1985-6).
מרשל אלמן
המיתולוגיה הבבלית
המיתולוגיה הכנענית
מיתולוגיה אשורית
מיתולוגיה שומרית
המיתולוגיה האשורית
המיתולוגיה השומרית
מיתולוגיה אכדית
המיתולוגיה האכדית
מאי שידיאק
מאי שידיאק (ערבית: مي شدياق; נולדה ב-20 ביולי 1964) היא עיתונאית ופוליטיקאית מארונית לבנונית.
שידיאק היא עיתונאית ומגישה בערוץ הטלוויזיה הלבנוני LBC מאז תחילת שידוריו בשנת 1985.
ב-25 בספטמבר 2005 נעשה ניסיון להתנקש בחייה על ידי פצצה שהונחה במכוניתה כשהייתה בג'וניה. שידיאק נפצעה באורח קשה, רגלה השמאלית נקטעה מתחת לברך וידה השמאלית סבלה מפגיעות חמורות. ההתנקשות באה לאחר שורה של התנקשויות באנשי ציבור לבנונים אנטי-סורים, בכללם סמיר קסיר, ג'ורג' חאווי וג'בראן תוויני. היא הועברה לפריז לקבל טיפול רפואי וחזרה ללבנון ב-12 ביולי 2006.
בשנת 2007 פרסמה ספר ביוגרפי, Le ciel m'attendra (בצרפתית: "השמיים יחכו לי"), בו היא מספרת על חייה ועל ניסיון ההתנקשות.
על עבודתה העיתונאית היא קיבלה פרסים רבים, בהם פרס אונסק"ו לעיתונות חופשית, ואת אות לגיון הכבוד הצרפתי מהנשיא ז'אק שיראק, שכינה אותה "סמל לחופש הדיבור בלבנון".
כיום שידיאק חברה במפגלת הכוחות הלבנוניים הנוצרית. ב-2018 מונתה לתפקיד השרה לענייני פיתוח מנהלי, ובאוקטובר 2019 פרשה עם שאר חברי מפלגתה מהקבינט הלבנוני על רקע המחאות נגד המצב הכלכלי במדינה.
ב-2019 עוררה סערה בעקבות דבריה כי חזבאללה הופך לארגון מכובד.
קווין-פרינס בואטנג
קווין-פרינס בואטנג (בגרמנית: Kevin-Prince Boateng; נולד ב-6 במרץ 1987) הוא כדורגלן גרמני-גנאי המשחק בעמדת החלוץ בהרטה ברלין.
ביוגרפיה.
בואטנג נולד בברלין המערבית לאם גרמניה ולאב מגאנה שבאפריקה, וגדל במשפחה בעלת מסורת ספורטיבית: מצד אמו, הוא קרוב משפחה של שחקן הכדורגל הלמוט ראן שהבקיע את שער הניצחון בגמר מונדיאל 1954. שני אחיו של בואטנג, ג'ורג' וג'רום בואטנג (אחיו למחצה מאביו) הם שחקני כדורגל מקצועניים. בואטנג נשוי לדוגמנית מליסה סאטה שהייתה חברתו משך זמן רב.
קריירת מועדונים.
בואטנג החל את הקריירה בקבוצת הנוער של המועדון רייניקנדורפר פישסה.
בגיל שבע עבר בואטנג למחלקת הנוער של הרטה ברלין ובה שיחק 13 שנים, מה-1 ביולי 1994 ועד ה-31 ביולי 2007. אחרי שהתקדם עד לקבוצה הבכירה של המועדון דרך מחלקות הנוער, שיחק בקבוצת המילואים במשך שתי עונות, ולאחר מכן זומן לסגל הקבוצה הבכירה בעונת 2005–2006. הופעת הבכורה שלו במדי הרטה ברלין הייתה נגד איינטרכט פרנקפורט, בסיבוב השני של העונה, כאשר עלה כמחליף בתחילת המחצית השנייה של המשחק. כבר במשחקו הראשון הראה יכולת טובה, ומאז נשאר בסגל הבכיר של הקבוצה, על אף היותו בן 18 בלבד. בואטנג המשיך במגמת השיפור כאשר שיחק בהרטה ברלין, וערך את הופעת הבכורה שלו בהרכב הפותח במשחק הבונדסליגה נגד בורוסיה מנשנגלדבך, אשר נגמר בתיקו 2-2.