לאחר מלחמת העצמאות התאחדה "קול ירושלים" עם קול ישראל. בשנת 1962 פוצלו שידורי "קול ישראל" לרשת א' ורשת ב' ולשידורי המוזיקה הוקדשו 4 - 6 שעות ביום.
לאחר כינון היחסים הדיפלומטיים עם גרמניה החלו לשדר גם מוזיקה ושירה בשפה הגרמנית. זאת, ביוזמתו של שבתי פטרושקה.
קול המוסיקה.
ב-1 במאי 1983 (ל"ג בעומר, תשמ"ג) פוצלו שידורי רשת א' ומשדרי ה FM הפכו לרשת נפרדת ובכך קמה רשת "קול המוסיקה" כרשת נפרדת ביזמתו של מנהל הרדיו גדעון לב-ארי והייתה בד בבד גם לרשת הרדיו הראשונה ששדרה בישראל בצליל סטריאופוני מלא. בהודעת הפתיחה נאמר כי
"60 אחוז מהשידורים יהיו מושתתים על הרפרטואר הקלאסי הטונלי, העונה על ציפיותיו של כל חובב מוזיקה קלאסית". אולם בהמשך התחנה שידרה ממוזיקה עתיקה ועד מוזיקה קלאסית מודרנית ובכלל זה מוזיקה קלאסית ישראלית. הוקדשו גם תוכניות לשידור מוזיקה אתנית, ג'אז וזמר עברי. במתכונת זו הרשת שידרה במשך 18 שעות ביממה (מ-6 בבוקר עד חצות) ומאוחר יותר הורחבו שידורה ל-24 שעות ביממה.
התחנה שותפה באיגוד השידור האירופי ומשדרת קונצרטים מרחבי העולם המתקבלים באמצעות לוויין. ב-2007 הוחלף שם התחנה לתקופה קצרה ל"כל המוזיקה".
לאורך השנים הוצע מספר פעמים לאחד את התחנה עם רשת א' או עם תחנות אחרות. אולם מחאות מצד מאזיני התחנה מנעו את המימוש.
התחנה גם פעלה לקידום המוזיקה האמנותית בישראל במספר דרכים:
קול המוזיקה
פריווילגיה (כתב זכות)
פריווילגיה (מלטינית: privilegia; נגזר מהמימרה הלטינית: priva lex, privus legus תרגום מילולי "חוק פרטי"; ומשמעו: זכות-יתר) הייתה מסמך משפטי באירופה בימי הביניים, אשר הסדיר את מערכת היחסים בין השלטון לקבוצות אתניות, סוחרים או מהגרים, או אדם פרטי ברשות השלטונית (קיסרות, ממלכה, נסיכות) אשר ניתנו להם זכויות מיוחדות בעיני החוק.
"כתבי זכויות" הוענקו ליהודים מפעם לפעם בשטחי הריבונות של מלכים ואצילים באירופה, כדי להסדיר את ישיבתם כמיעוט אתני ודתי, ואף לאפשר להם לעסוק במשלחי יד שנאסרו על כלל האוכלוסייה. כך למשל, בשנת 1244, קבלו היהודים "כתב זכויות" מפרידריך השני, שאפשר להם לעסוק בבנקאות, דהיינו, הלוואה בריבית וחלפנות כספים.
הפריוילגיות שקיבלו הן שנתנו להם להמשיך ולקיים את אורח חייהם הדתי ולשמור על זהותם היהודית.
המכון הפתולוגי באבו כביר
איאולון גגושידזה
דוקטור איאוּלוֹן גָגוֹשידזֶה (בגאורגית: იულონ გაგოშიძე; נולד ב-17 ביולי 1935) הוא ארכאולוג, איש אקדמיה ופוליטיקאי גאורגי שכיהן כשר לענייני הפזורה של גאורגיה מנובמבר 2007 ועד לדצמבר 2009. לאחר מכן הוא הוביל את המרכז לחקר הארכאולוגיה במינהלת נשיא גאורגיה כחוקר. גגושידזה ידוע בעיקר בזכות מחקריו על השרידים האחמניים בגאורגיה.
איאולון נולד בשנת 1935 בטביליסי. בשנת 1958 סיים כבוגר הפקולטה לארכאולוגיה באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי. בשנת 1983 הוענק לו תואר דוקטור במדעים (PhD).
משנת 1968 עמד בראש משלחות ארכאולוגיות בישראל, קפריסין ואזרבייג'ן מחוץ לגאורגיה, ובערוץ נהר קסאני, סאמאדלו, דדופליסצקארו ועוד בגאורגיה. בשנת 2004 הוא היה הארכאולוג המומחה של רשות העתיקות בנושא המנזר הגאורגי בירושלים, מנזר אום ליסאן.
בשנת 1991 הוא כיהן כמושל מצחתה, ומשנת 1995 הוא חבר אקדמיה באקדמיית גלאתי. בשנים 2004–2005 הוא כיהן כחבר מועצת העיר טביליסי. בנובמבר 2007 הוא מונה לשר לענייני הפזורה של
איאולון חבר בסגל המוזיאון הלאומי הגאורגי, בחזקת חבר מחקר מוביל. בשנת 2005 הוא קיבל עיטור כבוד.
הערות שוליים.
א-דאלע
מְחוֹז אַ-דַּאלִע (בערבית: محافظة الضالع; תעתיק מדויק: מחאפט'ת אלצ'אלע) הוא מחוז בדרום-מערב תימן אשר נוסד לאחר איחוד המדינה ב-1990. אוכלוסיית המחוז מונה 569,000, והוא ה-15 בגודלו מבחינת אוכלוסייה בתימן. שטח המחוז עומד על כ-4,448 קמ"ר, מה שמציב אותו במקום ה-17 בתימן מבחינת השטח. המחוז גובל במחוז תעז במערב, במחוז לחג' בדרום, במחוז אל-ביידא בצפון-מזרח ובצפון-מערב במחוז איב. רוב האוכלוסייה עוסקת בחקלאות, ואחד הגידולים הפוריים במקום הוא קפה.
דוקו-דרמה
דּוֹקוּ-דְרָמָה (על פי הצעת האקדמיה ללשון העברית: דְּרָמָה תִּעוּדִית) היא סיפור עלילה מגובש המכיל הן יסודות תיעודיים ברורים והן יסודות בדיוניים ברורים. ישנם כמה סוגים של דוקו-דרמה:
דוקודרמה
כל המוסיקה
ברק חוסין אובמה
ישו בבית הוריו
ישו בבית הוריו (באנגלית: Christ in the House of His Parents) הוא ציור משנת 1850 מעשה ידי האמן ג'ון אוורט מיליי.
בציור מתוארת המשפחה הקדושה לנצרות: יוסף, מרים, ישו, יוחנן המטביל ואנה (אמה של מרים). בני המשפחה ניצבים בבית המלאכה של יוסף, שהיה נגר. כאשר הציור הוצג לראשונה הוא זכה לביקורות קשות בשל הריאליזם שלו.
תיאור היצירה.
היצירה מתארת את ישו הצעיר המסייע ליוסף בנגריה שלו. יוסף מכין דלת המונחת אופקית על שולחן הנגריה. בציור, ישו נחתך בידו ממסמר בולט - חתך היוצר מראה של סטיגמטה כארמז לצליבתו העתידית. מרים, הלבושה בצבע כחול (צבעה המסורתי באמנות) מנשקת את לחיו ויוסף מביט בפצע. יוחנן המטביל כילד צעיר מביא מים לשטוף את הפצע (ארמז נוסף לטבילת ישו). אחד מעוזריו של יוסף מסייע לו בעבודה על הדלת (ארמז לשליחים שיסייעו לישו).
ברקע בית המלאכה ניתן לראות חפצים בעלי משמעות תאולוגית: סולם הבא לסמל את סולם יעקב, יונה המסמלת את רוח הקודש יושבת בראש הסולם.
כלים שונים בנגריה מסמלים את השילוש הקדוש - ככל הנראה הושפע מיליי מהדפסו של אלברכט דירר "מלנכוליה" בציורם.
הכבשה ברקע התמונה מסמלת את האנשים שיקבלו על עצמם את הנצרות.
ביקורת.
הציור עורר ביקורת ותהודה ציבורית רבה כאשר הוצג לראשונה. הריאליזם הרב של הציור היה שונה מהתיאורים המקובלים עד אז של המשפחה הקדושה שתוארה לרוב בתנאים יותר אידיאליים (גם בציורים המתארים קשיים כמו תיאורי הבריחה למצרים). מיליי תיאר את רצפת הנגריה כמכוסה לכלוך רב, ישו ואחיו נחווים כפועלים פשוטים בחזה חשוף, ובגדי הדמויות אשר תוארו בצורה ריאליסטית היו שונים מתיאורים אופייניים קודמים שדמו יותר לתחפושות או לטוגות רומאיות.
צ'ארלס דיקנס האשים את מיליי שמרים בתיאורו נראית כאלכוהוליסטית:
ביקורת נוספת נגעה לתיאורו של ישו הצעיר ונאמר בה כי:
דיקנס תיאר את ישו ביצירה כ:
בעקבות המחלוקת ביקשה המלכה ויקטוריה כי היצירה תובא לארמון בקינגהאם על מנת שתוכל לבחון אותה בעיון בפרטיות.
פסילוס
סאטיאגרהה
סטיאגרהא
סטיאגרהה
סליי מרידור
מלנכוליה 1
ראול לופס
ראול לופס מוליסט (ספרדית: Raúl López Molist; נולד ב-15 באפריל 1980 בברצלונה שבספרד) הוא כדורסלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הרכז. גובהו 1.82 מטר. שיחק בנבחרת ספרד.
ביוגרפיה.
לופס החל את הקריירה המקצועית שלו במועדון חובנטוד בדאלונה בשנת 1998. בשנת 2000 חתם במועדון הפאר הספרדי ריאל מדריד, זאת לאחר שהרשים את הצוות המקצועי של המועדון במהלך המשחקים שנערכו בין שתי הקבוצות. לופס שיחק בריאל מדריד במשך שתי עונות.
בקיץ 2001 לופס נבחר בסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA (מהמקום ה-24 הכללי) על ידי קבוצת יוטה ג'אז. בספטמבר 2002 לופס חתם על חוזה לעונת רוקי אחת אולם לאחר מכן עבר ניתוח עקב פציעה קשה בברכו הימנית. בעקבות הפציעה והניתוח לופס לא שיחק כלל בעונת 2002–2003. לאחר שהחלים מהפציעה שיחק לופס בעונת 2003–2004 בכל 82 המשחקים של העונה הסדירה כרכז השני בקבוצה לאחר קרלוס ארויו. לופס סיים את העונה עם ממוצע של 7 נקודות, 3.7 אסיסטים, 2 ריבאונדים וכ-20 דקות למשחק.
ב-3 באוגוסט 2005, לופס הועבר מהיוטה ג'אז לממפיס גריזליס כחלק מהעסקה הגדולה ביותר בתולדות ה-NBA, עסקה שכללה חמש קבוצות, 13 שחקנים ושתי בחירות דראפט. לאחר חודש שוחרר לופס מהקבוצה. לופס חזר לספרד וחתם בקבוצת ז'ירונה, זאת לאחר שלא מצא קבוצת NBA שתחפוץ בו. לאחר עונה די בינונית במועדון חזר לופס לקדנציה שנייה בריאל מדריד.
לופס משתייך לסגל הנבחרת הלאומית של ספרד משנת 2001. כחלק מנבחרתו הלאומית הוא זכה במדליית הארד באליפות אירופה 2001, במדליית הכסף באולימפיאדת בייג'ינג ובאליפות אירופה בכדורסל 2009.
הבשורה על-פי יעקב
הבשורה על פי יעקב או בשורת הילדות על פי יעקב או הפרוטואוונגליון על פי יעקב הוא ספר אפוקריפי (ספר חיצוני) לספרי הבשורות של הברית החדשה. הוא נכתב, ככל הנראה, בשנת 150 לספירה, ועל כן, אפשר שהוא הקדום מבין הספרים התומכים באמונת הבתולים הנצחיים של מרים, אם ישו.
כותב הבשורה ותאריך כתיבתה.
על פי המסופר בראשית הבשורה, היא נכתבה על ידי "יעקב" אשר כתב אותה בירושלים - כך לכאורה הטקסט טוען כי נכתב על ידי יעקב הצדיק - אחיו למחצה של ישו (בנו של יוסף בן זוגה של מרים, אם ישו) מנישואיו הקודמים (כטענת בשורה זו - ולא, כמקובל, בנם של יוסף ומרים שנולד לאחר הולדת ישו).
מחקרים הראו, בהתבסס על תוכן הבשורה, כי כותב הבשורה לא היה מודע למנהגי היהדות, ולכן לא ייתכן שיעקב הצדיק (שהיה יהודי) כתב את הבשורה, וכי הבשורה היא פסאודואפיגרפיה. ארמזים והקבלות לתרגום השבעים מהם ניתן לראות את ההבדלים בין תרגום זה לטקסט המסורה המקורי בעברית של התנ"ך מעידים על כך שכותב הבשורה לא ידע עברית וכי קרא את התנ"ך רק ביוונית.
המלומדים מסכימים כי הבשורה נכתבה באמצע המאה השנייה. אזכורה הראשון מופיע בכתבי אוריגנס מאלכסנדריה מהמאה השלישית, הקובע כי בשורה זו דומה לבשורה על פי פטרוס וכי הטקסט מאוחר (לאור סגנונו ולאור העובדה כי, הן בשורה זו והן הבשורה על פי פטרוס, טענו כי יעקב הוא בנו של יוסף מנישואיו הקודמים).
ההעתק העתיק ביותר של הבשורה נשמר בספריית בודמר.
תפוצה.