הפועל ואשת הקולחוז (ברוסית: Рабо́чий и колхо́зница Rabochiy i Kolkhoznitsa) הוא פסל מפורסם במוסקבה שגובהו הוא 24.5 מטר עשוי נירוסטה שהוקם על ידי ורה מוחינה עבור התערוכה העולמית של פריז (1937) ולאחר מכן עבר אל הכניסה הראשית של מרכז התערוכה של כל רוסיה. הפסל הוא דוגמה של הסגנון ריאליזם סוציאליסטי הדומה אל סגנון אר דקו. הפסל מסמל את העובד המחזיק באוויר פטיש ואת אשת הקולחוז המחזיקה מגל. יחד סימל הפסל את הפטיש והמגל שהיה סמלו של הקומוניזם וגם סמלה של ברית המועצות. הפסל המקורי הפך להיות לסמל כמעט רשמי של הסוציאליזם ועותקים שלו הוצבו במקומות רבים בערי ברית המועצות.
היסטוריה.
הפסל נוצר במקור כדי לשמש בתור כתר עבור הביתן הסובייטי (אדריכל: בוריס יופן) של היריד העולמי. מארגני היריד הציבו את הביתן הסובייטי של ברית המועצות מול ביתן גרמניה הנאצית לאורך השדרה המובילה אל ארמון שאיו על הגדה הצפונית של נהר הסיין. מוחינה קיבלה את השראתה ליצירת הפסל מתוך השראה שקיבלה מן הפסלים: קוטלי הטיראנים וניקה מסמותרקיה וגם מן המנון צרפת, ומן האדריכל הצרפתי פרנסואה רוד שהקים את "שער הניצחון בפריז" כדי להביא את הפסל לתחרות סמלית של אמון בריאליזם הסוציאליסטי בלב פריז. הסמליות של שתי דמויות פוסע מן המזרח למערב, כפי שנקבע לעמוד על גג הביתן הסובייטי,
אמנם כפי שמוחינה תארה לדעתה הפיסול שלה נועד "להמשיך את הרעיון הטמון במבנה, וכן פסל זה היה אמור להיות חלק בלתי נפרד של המבנה כולו" והפסל אכן שימש בתור חלק בלתי ניפרד של הביתן הסובייטי והוקם מחדש בכניסה אל מרכז התערוכה של כל רוסיה על בימה גבוהה.
בשנת 1941 נבחר הפסל למקום ראשון בתחרות פרס ברית המועצות ופרסם את מוחינה בתור אמנית מובילה.
הפסל הוסר לשיפוץ ושיקום שיקום בשנת 2003 לקראת אקספו 2010. התוכנית המקורית הייתה להחזירו בשנת 2005, אבל בגלל שהיריד העולמי לא הוענק למוסקבה אלא לשאנגחאי תהליך השיקום עוכב על ידי בעיות כלכליות והתקנה מחדש.
הפסל חזר למקומו הסופי בכניסה אל מרכז התערוכות במוסקבה ב-28 בנובמבר 2009 ונחנך באופן סופי ב-4 בדצמבר 2009 בליווי זיקוקי דינור. הפסל שוחזר יחד עם הביתן הסובייטי שהיה ביריד העולמי של פריז ב-1937, הפסל החדש הוגבה אל 34.5 מטר (הפסל הישן היה 10 מטר) עד 60 מטרים (הביתן החדש הוא 34.5 מטר בתוספת 24.5 מטרים בגובה של הפסל)
שימוש בתקשורת הסובייטית.
בקולנוע הסובייטי שימש הפסל בתור פתיח של סרטי תעמולה קומוניסטיים ואף נבחר לשמש בשנת 1947 בתור הסמל של אולפני מוספילם
מדיניות האוסטפוליטיק
המדיניות המזרחית של גרמניה המערבית
המדיניות המזרחית
פריימים מיוחדים
Shot Reverse Shot
shot/reverse shot או shot/countershot היא טכניקת עריכה, המתייחסת לרצף של שני שוטים, כאשר בשוט האחד (shot) נראית דמות כלשהי, המביטה אל עבר אובייקט שאינו נראה באותו הפריים. בשוט שיבוא בסרט הערוך, מיד לאחר מכך - ייראה פריים ובו אותו האובייקט. כלומר, רק לאחר הקאט הצופה יראה את מה שהדמות רואה, אל עבר מה היא הביטה קודם לכן (זהו ה-reverse shot או ה-countershot).
קאט
קאט הוא מונח מתחום עריכה הקולנוע, הן בעריכה של סרטים בפילם והן בעריכה של סרטים בוידאו. ה'קאט' הוא אחד מהמעברים השכיחים ביותר בין שני שוטים.
משמעות הביטוי נובעת מהמשמעות המילולית של הביטוי - לגזור - המתייחס לפעולה הפיזית של גזירת פילם או קלטת וידאו (טרם התפתחויות טכנולוגיות בתחום המחשבים שהפכו שיטות פעולה אלו למיושנות).
ראו גם.
זווית היקפית
קולנוע אוונגרדי
מגה-פיקסל
תור הזהב של הוליווד
תנועת מצלמה
מונטאז' סובייטי
מונטאז' אינטלקטואלי
קינוקפאליה
קינוקפאליה הוא מונח המגדיר ייצוג של דמות אנושית בעלת ראש של כלב או תן. המילה Cynocephalus, בלטינית, משמעה ראש של כלב. המונח הלטיני מקורו ביוונית: κυνο (כלב) ו-κεϕαλ (ראש). משמעות נוספת של המושג, אם כי נדירה יותר, היא כינוי לסוגי קופים, בדרך כלל בבון, שראשו כלבי למראה.
קינוקפאליה בתרבות.
בתרבויות שונות לאורך ההיסטוריה היו ייצוגים של דמויות קינוקפאליות. הנודע שבהם הוא כריסטופורוס הקדוש, המיוצג כקינוקפאלוס בנצרות האורתודוקסית ונחשב כזה גם אצל הבישוף הגרמני וולטר פון שפייר, שטען שראשו הפך אנושי כאשר קיבל על עצמו את הנצרות. מקור הקינוקפאליה בתרבות המערבית בהשפעה של ייצוגי האלים המצריים אנוביס, סת והפי על התרבות היוונית העתיקה.
קינוקפאליה ב"עיר האלוהים".
הפילוסוף והתאולוג אוגוסטינוס נוגע בחיבורו החשוב "עיר האלוהים" בקינוקפאליה, ודן בסוגיות כמו האם ניתן לראות בקינוקפאלים צאצאיו של אלוהים, האם הם בני אנוש, ואף מעלה את השאלה האם הם קיימים במציאות.
ייצוגים מודרניים.
קיימים גם ייצוגים מודרניים לקינוקפאליה. אחד הבולטים בהם הוא הנובלה הגרפית , בה מיוצגים אמריקאים כבעלי ראש כלב, ואת הרומן של אומברטו אקו "באודולינו" בו הגבור מתעמת עם אנשי קינוקפאלוס, ועוד.
1939 בארץ ישראל
להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1939 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי.
בוגדאן סטלאה
לף (בצרפתית: Leffe) הוא מותג בירה בלגי של חברת אינבב בלג'יום, חברת הבת האירופאית של ענקית המבשלות – אנהאוזר-בוש אינבוו.
בישראל מיובאת הבירה על ידי חברת תימקו.
רקע.
מנזר נוטרדאם דה לף נבנה בשנת 1152 על גדת נהר מז, הזורם לאורכו של מחוז נאמור בדרום-מזרח בלגיה. בדומה למנזרים רבים ברחבי אירופה, ייצר המנזר סוגי שיכר למחייתו. בחלוף השנים פיתח המנזר שיטת הכנת שיכר ייחודית שעברה מדור לדור. את רכיבי המשקאות ליקטו הנזירים משטחי הבר הסובבים את המנזר. כאשר תהליך הזיקוק או הבישול נעשה במרתפי המנזר בלבד.
המנזר ידע גם תקופות שפל שנגרמו לעיתים בעטיין של סיבות טבעיות או אנושיות. בשנת 1460 ניזוק המבנה קשות כאשר עלה נהר מז על גדותיו וגרם לשיטפון. שש שנים מאוחר יותר פרצה בעיירה שרפה שלא פסחה על המנזר המשוקם, ובשנת 1735 גרמה קבוצת חיילים עוברי אורח שלנו במקום נזק למבנה. בעקבות המהפכה הצרפתית ננטש המנזר בשנת 1794, ומבשלתו הושבתה עד שנת 1902.
בשנת 1952 חזר המנזר להפיק בירה, עת כוננה שותפות עם מבשלת בירה פלמית, שמאוחר יותר קנתה את המבשלה הבינלאומית אינטרברו (כיום אינבב). לאחר מכן עבר ייצורו של המותג למבשלת מון-סן-גיבר, עד אשר סגרה אינבב את המקום והעבירה את המותג למבשלת סטלה ארטואה הממוקמת בעיר לוון, בירת מחוז ברבנט הפלמי.
מיד בשנת 1952 חתם המנזר על הסכם עם המבשלה הבינלאומית (אינבב), בו הוחלט כי יש לתגמל את המנזר באחוזים ממכירות המותג.
מוזיאון לף הוקם בעיר דינט שבבלגיה, והוא פתוח למבקרים.
בישראל מיובאת הבירה על ידי חברת תימקו בירה בע"מ.
אלברט אפוני
אלברט גיירג אפוני, רוזן נאגיאפוני (בהונגרית: Nagyapponyi Albert György Apponyi, 29 במאי 1846 וינה – 7 בפברואר 1933 ז'נבה) היה פוליטיקאי, סופר וכותב זכרונות הונגרי, נואם מוכשר, בן למשפחה אריסטוקרטית הונגרית ותיקה, יליד אוסטריה. כיהן בין השאר כשר החינוך בימי בעת הממלכה הדואלית. היה חבר האקדמיה ההונגרית למדעים. היה חבר באגודת קישפלודי.
רקע משפחתי.
אלברט אפוני נולד בווינה כבן למשפחת בעלי אחוזות הידועה כבעלת פריווילגיות עוד מהמאה ה-13.
אביו היה הרוזן גיירג אפוני, קנצלר הונגריה בשנים 1846–1848.
פעילותו הפוליטית.
אלברט אפוני התחיל את דרכו הפוליטית בשנת 1872 כשנבחר לראשונה בפרלמנט ההונגרי ברשימת המפלגה של
פרנץ דיאק ומטעם העיר יאסברן (Jászberény). עם הפסקה קצרה נשאר חבר בפרלמנט עד שנת 1918.
בשנת 1878 הפך למנהיג "האופוזיציה המאוחדת" שכללה את המפלגות שהתנגדו לדואליזם האוסטרו-הונגרי.
בשנת 1899 נכנס לממשלה הליברלית.
בשנים שלפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה נמנה עם ארבעת האריסטוקרטים שהשפיעו רבות על הזירה הפוליטית והמדינית ההונגרית, יחד עם הרוזנים דיולה אנדראשי, אישטוון טיסה ומיהאי קארואי.
בין 31 באוקטובר 1901- 6 בנובמבר 1903 היה יושב ראש בית הנבחרים ההונגרי.
בסוף שנת 1903 עזב את המפלגה הליברלית וחזר לאופוזיציה, כחבר במפלגה הלאומית.
ב-1904 הנהיג את המפלגה העצמאית, עד לסוף מלחמת העולם הראשונה.
בין 8 באפריל 1910 ל-17 בינואר 1910 כיהן כשר החינוך והדתות. באותה שנה (1910) הצטרף למפלגה הקושוטיסטית והחל משנת 1914 היה למנהיגה.
שוב היה שר החינוך ב-15 ביוני 1918 - 8 במאי 1918.
שמו נקשר ב"חוק אפוני" שביקש לכפות את ההוראה בשפה ההונגרית בכל בתי הספר ברחבי הונגריה רבתי, ועורר משום כך את זעם הקבוצות האתניות האחרות במדינה.
אחרי המלחמה היה ראש המשלחת ההונגרית בועידת השלום בפריז בשנים 1919-1920.לאחר מכן ניהל את המשלחת ההונגרית בחבר האומות, עד יום מותו.
פרט לעיסוקיו הפוליטיים והדיפלומטיים התעניין אפוני בתחומים מגוונים - בלשנות, ספרות, פילוסופיה ומוזיקה. דיבר בצורה שוטפת שש שפות.
נפטר ב-7 בפברואר 1933 בז'נבה בעת שחיכה לפתיחה מחדש של הוועידה לפירוק הנשק במסגרת חבר האומות.
1938 בארץ ישראל
להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1938 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי.
הנהגה.
שלטון המנדט
הנהגת היישוב
מייקל פיט
מייקל כרמן פיט (באנגלית: Michael Carmen Pitt; נולד ב-10 באפריל 1981) הוא שחקן ומוזיקאי אמריקאי, התפרסם בזכות תפקידיו בסרטים "נוסחה לרצח", "החולמים", "ימים אחרונים" ו"משחקי שעשוע" ובזכות תפקידו בתור ג'יימס "ג'ימי" דרמודי בסדרה "אימפריית הפשע".
ביוגרפיה.
פיט נולד בעיירה ווסט אורנג' שבניו ג'רזי, הצעיר מבין ארבעה אחים.
בגיל 16 עבר להתגורר בניו יורק כדי לפתח קריירת משחק ועבד במספר עבודות מזדמנות.