התחרות מורכבת משני מבחנים, בדיקה תאורטית ובחינה מעשית. לשניהם יש משכים של עד 5 שעות, והם מוחזקים בימים נפרדים, כאשר הבדיקה המעשית נמצאת בדרך כלל לפני הבחינה התאורטית. בבדיקה התאורטית יש ערך של 60 נקודות ובחינה המעשית יש ערך של 40 נקודות. כל בדיקה נבחנת באופן עצמאי מהשני, וסכום תוצאות הבדיקות קובע את התוצאה הכוללת של המשתתף. חבר מושבעים מדעי, אשר מותקן על ידי המדינה המארחת, מציע את המשימות. חבר המושבעים הבינלאומי, המורכב משני המדריכים מכל אחת מהמדינות המשתתפות, דן במשימות התחרות ומתרגם אותן לשפת העדפת התלמידים.
התלמידים מקבלים את הבדיקות מתורגמות לשפות העדפה. חובתם של החונכים לתרגם את הבחינות מאנגלית לפני שהם ניתנים למשתתפים. לאחר שהבחינות נערכות ומוערכות על ידי ועדה שמונתה על ידי המדינה המארחת ולפני הצגת פרסים, מדריכים דנים בהערכת הבחינות עם שופטי הוועדה כדי להבטיח את ההוגנות בהערכתם. מכיוון שהמדריכים בוחנים את הבחינות לפני שהם ניתנים למשתתפים, כל תקשורת בין החניכים לתלמידים אסורה בהחלט לפני השלמת שתי הבחינות, והתלמידים נדרשים למסור טלפונים ניידים ומחשבים ניידים למארגן.
תוכנית הלימודים כוללת נושאים מתחומי כימיה שונים, כולל כימיה אורגנית, כימיה אי-אורגנית, כימיה פיזיקלית, כימיה אנליטית, ביוכימיה, ספקטרוסקופיה ועוד. אף על פי שחלק מהנושאים הללו נכללים ברוב תוכניות הכימיה של בתי הספר התיכוניים, ברוב המקרים, הם מוערכים ברמה הרבה יותר עמוקה ורבים עשויים לדרוש רמה של ידע והבנה הדומה לרמה של השכלה על-תיכונית. בנוסף, המדינה המארחת של כל ICHO בעיות סדרה של בעיות הכנה היטב לקראת התחרות מדי שנה. בעיות הכנה אלה מכסות נושאים ספציפיים בעומק רב יותר מאשר בחינוך על-תיכוני טיפוסי. ההכנה לאולימפיאדת הכימיה הבינלאומית דורשת רמה גבוהה של הבנה ועניין בכימיה ויכולת יוצאת דופן להתייחס לנושאים כימיים אחד עם השני, כמו גם עם העולם המעשי.
מדליית זהב מה- ICHO ה -40 כל המשתתפים מדורגים על סמך ציונים בודדים שלהם ולא מקבלים ציונים רשמיים צוות. מדליות זהב מוענקות לכ -10% מהסטודנטים, מדליות כסף מוענקות לכ -20% מהסטודנטים הבאים, ומדליות ברונזה מוענקות ל -30% מהסטודנטים הבאים. המספר המדויק של מדליות הוחלט על הסקירה העיוורת של התוצאות. אותות נכבדים מוענקות ל -10% הבאים של המשתתפים שלא זכו במדליה. פרס מיוחד אחד ניתן לסטודנט שמשיג את הציון הגבוה ביותר הכולל. שני פרסים מיוחדים נפרדים ניתנים לתלמידים אשר מקבלים את הציון הטוב ביותר בבדיקות התאורטיות והמעשיות.
אירועים אלה הם גם הזדמנויות מצוינות לתלמידים לפגוש אנשים מכל רחבי העולם אשר חולקים אינטרסים דומים, לבקר במקומות שונים, כדי ליצור קשר עם תרבויות שונות. ככל שמטרות התחרות יוצרות, תחרויות ה- ICHO מסייעות להגברת יחסי הידידות בקרב צעירים ממדינות שונות; הם מעודדים שיתוף פעולה והבנה בינלאומית.
היסטוריה.
הרעיון של אולימפיאדת הכימיה הבינלאומית פותח בצ'כוסלובקיה לשעבר ב -1968. הוא נועד במטרה להגדיל את מספר המגעים הבינלאומיים ואת חילופי המידע בין האומות. הזמנות הועברו על ידי הוועדה הלאומית הצ'כוסלובקית לכל מדינות ברית ורשה, למעט רומניה (בשל נושאים פוליטיים בין רומניה לברית המועצות). אולם במאי 1968, היחסים בין צ'כוסלובקיה לברית המועצות נעשו עדינים כל כך שרק פולין והונגריה השתתפו בתחרות הבינלאומית הראשונה.
אולימפיאדת הכימיה הבינלאומית הראשונה התקיימה בפראג בין 18 ל -21 ביוני 1968. כל אחת משלוש המדינות המשתתפות שלחה צוות של שישה סטודנטים, וארבע משימות תאורטיות היו אמורות להיפתר. כבר הוצעו הנחיות לתחרויות הבאות. אולימפיאדת הכימיה השנייה התקיימה ב -1969 בפולין, ובולגריה השתתפה גם היא, עם ברית המועצות ועם GDR רק שולחים משקיפים. כל צוות היה מורכב מחמישה תלמידים, והוסיפה תחרות ניסויית. הוחלט להזמין עוד מדינות סוציאליסטיות לתחרויות הבאות ולהגביל את מספר התלמידים לארבעה. האולימפיאדה השלישית ב -1970 אורגנה בהונגריה עם GDR, רומניה וברית המועצות כמדינות חדשות. בתחרות זו חולקו לראשונה יותר משלושה פרסים.
לא היה אולימפיאדה שנערך ב-1971, כמו בסוף התחרות בשנת 1970, מארגן לארח את האירוע הבא לא יכול להיות מוסכם על. זה היה נפתר במשך שלוש השנים הבאות על ידי הסכמה דיפלומטית על ברית המועצות לארח 1972, בולגריה בשנת 1973, ורומניה בשנת 1974, החל את המסורת כדי להחליט על השנים המארחות מראש .. 1972 הייתה הפעם הראשונה שבה משימות הכנה עבור אולימפיאדת הכימיה הבינלאומית נוצרה. כמו כן, במושב המושבעים, הוצע כי הזמנות יש לשלוח וייטנאם, מונגוליה, קובה. לצערנו, הזמנות אלה לא נשלחו, והותירה שבעה להתחרות ב -1973.
ב -1974, רומניה הזמינה את שוודיה ויוגוסלביה לאולימפיאדה בבוקרשט, גרמניה ואוסטריה שלחו משקיפים. הרפובליקה הפדרלית של גרמניה הייתה המדינה הראשונה של נאט"ו עם משקיף בהווה, וזה היה יכול להתרחש רק משום שממשלת ברנדט קיבלה חוזים במזרח. כך, ב -1975, גם גרמניה המערבית, אוסטריה ובלגיה השתתפו באולימפיאדת הכימיה הבינלאומית.
האולימפיאדה הראשונה במדינה לא-סוציאליסטית התקיימה ב -1980 בלינץ שבאוסטריה, אם כי ברית המועצות לא השתתפה. מאז גדל מספר המדינות המשתתפות בהתמדה. בשנת 1980, רק 13 מדינות השתתפו אך מספר זה גדל ל־21 על ידי אולימפיאדת 1984 בפרנקפורט / מיין. עם נפילת מסך הברזל ופירוק ברית המועצות למדינות עצמאיות בתחילת שנות התשעים, גדל מספר המשתתפים שוב. בנוסף, התעניינותם הגוברת של מדינות אסיה ואמריקה הלטינית התבררה עם מספר המשתתפים. בסך הכל השתתפו בשנת 1998 47 משלחות. כיום, 75 מדינות משתתפות באולימפיאדת הכימיה הבינלאומית.
ישראל באולימפיאדה.
ישראל התחילה להשתתף באולימפיאדה בשנת 2005. המיונים לנבחרות בהשגחת נבחרות ישראל במדעים, ומאז החלה להשתתף, זכו חברי המשלחות הישראליות בכל שנה במדליות ותעודות הצטיינות.
רשימת המדינות המארחות.
להלן רשימת המדינות והערים המארחות את התחרויות:
לוח מדליות שיאי כל הזמנים.
להלן רשימת שיאי מס' המדליות ל-10 הדירוגים הראשונים, נכון לשנת 2021:
טופה אושין
טופה אושין (באנגלית: Tope Oshin) היא במאית קולנוע וטלוויזיה, מפיקה ומלהקת ניגרית.
ב-2015 בחר בה מגזין "Pulse" הניגרי לאחת מ-"9 במאיות קולנוע שאתה צריך להכיר" בתעשיית הקולנוע בניגריה ("נוליווד"). במרץ 2018, כחלק מחודש היסטוריית הנשים , הוצגה אושין על ידי אתר OkayAfrica  כאחת מ-"100 נשות אוקיי" ("Okay100 Women"). הקמפיין האינטראקטיבי חוגג נשים יוצאות דופן מאפריקה החיות ביבשת ובפזורה ויוצרות גלים במגוון רחב של תעשיות, תוך כדי השפעה חיובית על הקהילות שלהן ועל העולם כולו.
ראשית חייה וחינוכה.
טופה אושין נולדה למשפחה נוצרית אדוקה. בתור ילדה עסקה בציור, בשירה ובריקוד, והיו לה שאיפות להיות ציירת. היא למדה כלכלה באוניברסיטת אילורין , באילורין שבמדינת קווארה , אבל עזבה את הקורס על מנת ללמוד מינהל ציבורי ולאחר מכן אמנות התיאטרון והפקת קולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת המדינה של לאגוס . טופה אושין החלה להתעניין יותר בקולנוע ומאוחר יותר למדה במגמת בימוי בבית הספר לקולנוע קולורדו (Colorado Film School) של המכללה הקהילתית של אורורה  בדנוור.
קריירה.
טופה אושין, שהייתה שחקנית כבר 12 שנים, למשל בסרטים כמו "Relentless"  משנת 2010, עברה לעסוק בבימוי סרטים, ושימשה עוזרת במאי בסרט "The Apprentice Africa" . מאז הפכה לידועה בשל בימוין של דרמות ואופרות סבון טלוויזיוניות באפריקה כגון "Hush" ("הס"), "Hotel Majestic" ("מלון מג'סטיק")," Tinsel" (; "נצנצים") והעונה השישית של "Shuga" בערוץ MTV. אף על פי שהיא ביימה מספר סרטים קצרים בעלי סגנון מופנם כגון "The Young Smoker" ("המעשן הצעיר"), "Till Death Do Us Part" ("עד שהמוות יפריד בינינו"), "New Horizons" ("אופקים חדשים") ו-"Ireti. "היא ידועה גם בשל הסרט "Journey to Self" (; "מסע לעצמי"), והסרט "New Money" ("כסף חדש") שיצא במרץ 2018.
אושין הפיקה כמה סרטים משוברי הקופות הגדולים בניגריה, כולל הסרט הרומנטי משנת 2015 "Fifty" (; "חמישים"). הסרט עוסק באישה בת חמישים המתגוררת בעיר לאגוס, ושבר את כל שיאי ההכנסות לאחר יציאתו לאור בדצמבר 2015; רווחיו היו 20 מיליון דולר ניגרי בסוף השבוע הראשון ליציאתו. סרט נוסף שהפיקה הוא "The Wedding Party 2" (; "מסיבת החתונה 2"), שרווחיו הם הגדולים ביותר בתולדות הקולנוע הניגרי (נכון ל-2018).
ב-2016 היא הפיקה וביימה סרט דוקומנטרי בשם "Amaka's Kin: The Women Of Nollywood" ("שארי הבשר של אמאקה: הנשים של נוליווד"), לזכרה של אשת הקולנוע המשפיעה אמאקה איגווה , שמתה בשנת 2014. הסרט הדוקומנטרי עוסק בבעיות שבהן נתקלות במאיות בניגריה, העובדות בתעשייה שבשליטת גברים.
כהמשך לסרט הדוקומנטרי, ב-2017, כחלק מפרויקט 100 הנשים של ה-BBC ("BBC 100 Women"), טופה אושין חגגה את הדור החדש של במאיות ההולכות וכובשות את נוליווד, על ידי הצגת סרט דוקומנטרי, שעלה ב-BBC, ששמו "Nigeria - Shooting It Like A Woman" ("ניגריה - לצלם את זה כמו אישה"). מלבד הסרט הדוקומנטרי שביימה עבור ה-BBC, סרטה הקודם של טופה אושין על נשים בנוליווד השפיע גם הוא על תוכניות טלוויזיה ויצירות ספרותיות דומות רבות, כולל הספר "Ladies Calling the Shots" של ניראן אדדוקון (Niran Adedokun).