בתחילה היה נראה שאסטרטגיה זו הצליחה, בשל המספר הנמוך של נפגעים ישראליים לעומת המספר הרב של נפגעים בצד השני, אבל במרץ 2002, כשנה וחצי מתחילת פרוץ העימות לאחר שחלה הסלמה רבה מצד הפלסטינים, והיו 450 הרוגים ישראליים, גורמי ימין בישראל מתחו ביקורת על כך שצה"ל נמנע מלהגדיר את האינתיפאדה השנייה כמלחמה ופועל כנגדה בעצימות נמוכה, דבר שגורם לה להתמשך ללא הכרעה. בעקבות הפיגוע במלון פארק, צה"ל שינה את שיטת הפעולה שלו ויצא למבצע צבאי נרחב בשטחי יהודה ושומרון בשם "חומת מגן". בזמן המבצע הצבאי ולאחריו צה"ל עשה שימוש רב בטכניקות שפיתח והביא למזעור בפגיעות בחיילים ובאזרחי האויב. ברצועת עזה נמשכה פעילות של עצימות נמוכה עד שנת 2005, למעט מספר פשיטות ומבצעים גדולים יחסית. ב-2006, בתגובה לחטיפת גלעד שליט, יצא צה"ל למבצע גשמי קיץ שבמהלכו נהרגו למעלה ממאתיים פלסטינים, בעוד שביהודה ושומרון המשיכה המדיניות של לחימה בעצימות נמוכה. בסופו של דבר, ביהודה ושומרון קטן היקף הטרור באופן משמעותי ביותר הודות לפעילות הצבאית האינטנסיבית בסיוע השב"כ.
ערוגות
עֲרוּגוֹת הוא מושב ליד העיר קריית מלאכי השייך למועצה אזורית באר טוביה.
היישוב הוקם באוגוסט 1949 על ידי עולים מרומניה ופולין. בתחילה הוא נקרא קסטינה ב'.
החקלאות במושב ערוגות כיום מתבססת בעיקר על ענבים, ופירות נוספים.
בשטח המושב אנדרטת הנצחה לחללי ערוגות שנפלו במערכות ישראל.
כמו כן מגרשי כדורסל וטניס, בריכת שחיה, צרכניה, בית כנסת, ובית עם.
שמו של היישוב הוא מפסוק בספר יחזקאל:
התקה
חלקיק היגס
עימות נמוך עצימות
קריוטיפ
קָריוֹטיפ (באנגלית: Karyotype) הוא מערכת הכרומוזומים של יצור חי. בביטוי זה משתמשים בדרך כלל לייצוג ולמספוּר של כרומוזומים אלו באופן תקני על גבי צילום. בייצוג זה מסודרים הכרומוזומים בזוגות של כרומוזומים הומולוגיים לפי גודלם מצד שמאל למעלה. סידור זה גם תואם למספר שהוענק לכל כרומוזום כך שאצל בני האדם כרומוזום 1 הוא הגדול ביותר וכרומוזום 21 הוא הקטן ביותר. (עקב טעות היסטורית כרומוזום 22 מוספר אחרון). יוצאים מכלל זה הם כרומוזומי המין שלא ממוספרים ומסומנים כ-X ו-Y.
בדיקת קריוטיפ.
בבדיקת קריוטיפ ממוצה החומר הגנטי בשלב המטאפאזה של המיטוזה במחזור התא. הכרומוזומים נצבעים בצביעה שמבחינה ביניהם. לאחר מכן הם מצולמים ולבסוף מסדרים את תמונות הכרומוזומים בזוגות הומולוגיים לפי הגודל ולפי מיקום הצנטרומר. בדיקה כזו מאפשרת לגלות את מין העובר (האם קיים כרומוזום Y או לא) ולגלות פגמים שונים בסידור הכרומוזומים כגון טרנסלוקציה, טריזומיה ומונוזומיה. חלק מפגמים אלו מנבא מחלות חמורות או תופעת פסיפס שנוצרה בגוף. לדוגמה: טריזומיה בכרומוזום 21 משמעותה שהעובר לוקה בתסמונת דאון; כרומוזום X אחד וחוסר בכרומוזום Y משמעותו תסמונת טרנר.
בדיקת קריוטיפ מתבצעת כחלק מבדיקת מי השפיר או בדיקת סיסי שליה במהלך ההיריון. אלטרנטיבה יקרה אך מהירה יותר לבדיקת קריוטיפ היא בדיקת היברידיזציה פלוריסנטית באתר, או בקיצור FISH, שמסוגלת גם היא לאתר טריזומיה ומונוזומיה.
מלבד הצילום, נהוג לייצג את בדיקת הקריוטיפ על ידי כתיבה תקנית בה נכתבים מספר הכרומוזומים הכולל ולצידם סמלם של כרומוזומי המין. לפיכך מציין נקבה תקינה ו- מציין זכר תקין.
גדודי אל אקצא
שבט קורייש
שבט קֻורייש (בערבית: قريش, בתעתיק מדויק: קֻרַיְש) הוא שבטו של הנביא מוחמד, מייסד האסלאם. שבט ערבי אשר התפרנס בעיקר ממסחר ומרעִיית צאן.
על פי הגנאלוגיה המקובלת בערב, שבט קורייש מיוחס לקדר בן ישמעאל בן אברהם. בתקופה הקדם איסלמית, השבט נחשב לאחד השבטים החזקים בחִג'אז, חלקו המערבי של חצי האי ערב.
שבט קורייש בתקופה הטרום איסלמית.
במחצית השנייה של המאה הרביעית, חמישה דורות לפני הולדת מוחמד, השתלטו בני השבט על העיר מכה. על פי המסורת, קֻצַי (קוסאי) אִבְּן כילאב, מנהיג השבט, שיקם את הכעבה, מקדש בו התפללו לאלים רבים בעיר מכה ונטל לידיו את המשרות הדתיות ואת המנהיגות של העיר.
נכדו, האשם אִבְּן עבד אלמנאף אבן קוסאי, שהיה אבי סבו של מוחמד, שינה את מעמדה הכלכלי של מכה, ולפי המסורת היה אחראי להפיכתה למרכז סחר ומעבר. האשם קיבל מידי קיסר ביזנטיון כתב ביטחון, הנקרא "הסכם האילאף", שאיפשר לסוחרי מכה לבוא עם מרכולתם, עורות ובגדים, עד לטריטוריה הביזנטית.
לפי המסורת, המשפחות הנכבדות של שבט קורייש במכה התחרו ביניהן על מתן שירותים שונים לעולי הרגל למכה, כמו אירוח ואספקת המים. הם גבו מסים מהעולים לרגל ומסוחרים, שניצלו את שביתת הנשק של החאג', תקופת העלייה לרגל, לרגל עשיית עסקים בירידים.
לאנשי שבט קורייש הייתה יוקרה רבה בחצי האי ערב.
שבט קורייש בתקופת מוחמד.
בן השבט המפורסם ביותר של שבט קורייש, שבזכותו שבט זה זכור בדפי ההיסטוריה, הוא נביא האסלאם מוחמד. לשבט ישנו תפקיד חשוב בעליית האסלאם, אולם בתקופת הגל הראשון, למעט בודדים, התנגדו בני השבט לדתו החדשה של מוחמד.
עם תחילת נבואותיו, יצא מוחמד נגד האמונה הפגנית של שבטו ויתר תושבי מכה. הוא ראה בהם כופרים, והם ראו בו כמי שפוגע באלים שלהם, מעליב את דתם ולועג לאורח החיים שלהם. עם זאת, בגלל ייחוסו המשפחתי, ובגלל הגנתו של דודו, אבו טאלב, לא פגעו בו.
לאחר ההג'רה - היא הגירתו של מוחמד לעיר אל-מדינה, חזר מוחמד למכה בראש צבא של 1,400 לוחמים. משהבין מוחמד שלא יוכל לגבור על העיר בגלל כוחה העדיף, חתם עמם הסכם אי לוחמה לעשר שנים, המוכר כ"הסכם חודיבייה". זמן קצר לאחר מכן, תקף מוחמד עם צבאו את השבט היהודי ח'ייבר וכבש אותו, בעוד אנשי מכה לא יכלו לבוא לעזרת שבט ח'ייבר בגלל ההסכם. כעבור שנתיים מחתימת ההסכם, הפר אותו מוחמד כשכבש את מכה, ובהם את בני שבטו, בראש צבא של 10,000 חיילים שהשיג בזכות כיבושיו. מוחמד, שלא רצה בנקמת דם, גייס כמה מבני שבט קורייש לשורותיו והפכם לבכירים בצבאו. בעקבות כיבושיו, זכה מוחמד להכרה כמי שעומד בראש גורם פוליטי עצמאי, על-שבטי, המלוכד סביב דת ולא מוצא שבטי.
שבט קורייש לאחר מוחמד.
לאחר מותו של מוחמד, השאלה הקשה הייתה מי יירש אותו בתפקיד מנהיג האומה האסלמית הצעירה. במהלך מאבקי הירושה, נוצרו שלושה קריטריונים לבחירת היורש - קדימות באסלאם, קרבה משפחתית לנביא, וייחוס אבות קדום מהתקופה הקדם-איסלמית.
ההשתייכות לצאצאי שבט קורייש הפך כמעט לקריטריון הכרחי לשמש כח'ליפה. כל ארבעת הח'ליפים הראשונים היו מבני שבט קורייש: אבו בכר, עומר אבן אלח'טאב, עות'מאן בן עפאן ועלי בן אבי טאלב.
במסורת הסונית, השתייכות לשבט קורייש הייתה תנאי לח'ליפות.
במסורת השיעית, האימאמים, מנהיגי העדה השיעית, המקביל לח'ליפות הסונית, צריכים להיות לא רק בני שבט קורייש, אלא גם צאצאים של עלי אִבֶּן אבו טאלב, בן דודו וחתנו של מוחמד, שלפי המסורת השיעית, הוא היורש של מוחמד על פי צו אלוהי.
בני אומיה
בני עבאס
רחוב בן-יהודה (ירושלים)
רחוב בן-יהודה הוא רחוב מסחר ראשי בלב מרכז העסקים הראשי של ירושלים, המהווה את אחת הצלעות של "המשולש הירושלמי". הרחוב מקשר את כיכר ציון שעל רחוב יפו לרחוב קינג ג'ורג', ובהמשך לרחוב בצלאל. בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוסב חלקו העיקרי למדרחוב, יחד עם מספר רחובות קטנים סמוכים.
היסטוריה.
תכנון הרחוב וסלילתו.
לאחר כיבוש ירושלים בידי הבריטים בדצמבר 1917, החל השלטון החדש לתכנן את חזותה של ירושלים ואת מערכה העירוני. בימי השלטון העות'מאני שקדם לבריטים לא זכתה ירושלים אף לא לתוכנית אב אחת, וכל המבנים והשכונות שמחוץ לחומות נבנו באופן ספורדי, בהתאם לשיקוליהם ולתקציבם של הבונים.
הבריטים החליטו להעתיק באופן רשמי את מרכז העסקים הראשי של ירושלים מערבה, לאורך רחוב יפו. לצורך כך השמישו כמה עשרות דונמים של שדות וכרמים, בין שכונת נחלת שבעה ובית היתומות 'טליתא קומי', שנקנו מהיוונים-האורתודוקסים. עד אז נקרא השטח "גן אנטימוס", על שמו של נזיר יווני אורתודוקסי שעיבד שם את האדמה. מומחים בריטיים עמלו על תכנונו של "משולש" רחובות גדול, שיהווה מוקד משיכה לבעלי עסקים ולקונים.
כבר ב-1922 נסלל הרחוב, שהתפצל בזווית חדה מרחוב יפו על יד נחלת שבעה ונמתח לכיוון דרום-מערב, לאורך "גן אנטימוס", עד סמוך לבית טליתא קומי. שנתיים לאחר מכן, ב-1924, סללו הבריטים כביש נוסף בניצב לרחוב יפו, סמוך לבית החולים ביקור חולים, בכיוון צפון-דרום, ומגיע עד בניין טרה סנטה. רחוב זה, שנקרא על שם המלך ג'ורג' החמישי, התחבר לרחוב יפו ולרחוב האלכסוני, וכך הושלם "המשולש".
הרחוב האלכסוני, הראשון שנסלל במסגרת תוכנית המע"ר החדשה, תוכנן להיקרא על שם דמות מן התרבות הבריטית, אולם עם סיום סלילתו נפטר אליעזר בן-יהודה, מחייה שפה העברית, והבריטים החליטו להנציח את שמו ברחוב החדש. רחוב בן-יהודה התפתח מאוד והפך לאחד הצירים החשובים ביותר במרכז ירושלים. סביבותיו התמלאו בחנויות, משרדים וקומות מגורים.
הפיגוע ברחוב בן-יהודה.
ב-22 בפברואר 1948 פוצצו חיילים בריטים מכונית תופת ברחוב בן-יהודה, וגרמו למותם של 54 אנשים ולפציעתם של 130. בפיגוע השתתפו עריקים מהצבא הבריטי, בתמורה לתגמול כספי שהובטח להם על ידי חאג' אמין אל-חוסייני.
המדרחוב.