פנחס (פיני) יחזקאלי (נולד בחדרה ב-1955) הוא מנהל חברת "ייצור ידע", ובעבר שירת במשטרת ישראל בדרגת ניצב משנה. מומחה באפקטיביות של גופים ציבוריים, ברשתות ארגוניות ובאבחון ארגוני בעזרת רשתות, בתורת המערכות המורכבות, בתורת הכאוס, בניהול, ב"ייצור" ויצירת ידע בארגונים, במערכת אכיפת החוק ובביטחון לאומי.
ביוגרפיה.
יחזקאלי הוא בוגר גימנסיה הרצליה בתל אביב, בוגר אוניברסיטת בן-גוריון בכלכלה, מוסמך אוניברסיטת בן-גוריון בהנדסת תעשייה וניהול (מינהל רפואי), בעל תואר דוקטור בפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון ופוסט-דוקטורט במחלקה למדעי ההתנהגות באוניברסיטת בן-גוריון.
מ-1986 שירת במשטרה בתפקידי מפקד תחנת משטרה בערד, אופקים, ובאר שבע, היה חבר בצוות האסטרטגי לשינוי מדדי הערכה וכלי ניהול במשטרת ישראל, פיתח את שיטת "שיטור לפי יעדים", היה רכז "ועדת טרנר" לבחינת שיטור קהילתי ומשטרה עירונית ושימש כראש המחלקה לשיטור קהילתי. יחזקאלי היה ראש המרכז למחקר אסטרטגי ולמדיניות ומנהל ידע של המכללה לביטחון לאומי וכן יועץ אסטרטגי של המשרד לביטחון פנים. פרש מהמשטרה ב-2011 בדרגת ניצב משנה.
לאחר פרישתו מהמשטרה, שימש יחזקאלי מנכ"ל חברת TECI, ובהמשך, נשיא החברה. לאחר מכן הקים, ומאז הוא מנהל, את חברת "ייצור ידע".
הוא חבר בהנהלות של גופים ציבוריים, יועץ ומרצה באוניברסיטאות ובמכללות, כותב ועורך ספרים, כתבי עת ותוכניות רדיו (אוניברסיטה משודרת) בתחומי ביטחון לאומי ואכיפת חוק.
נשוי ואב לשלושה.
בג&quot;ץ אורית גורן נגד הום סנטר
בג"ץ 1758/11 אורית גורן ואח' נ' הום סנטר (עשה זאת בעצמך) בע"מ ואח', שניתן בשנת 2012, הוא פסק הדין הראשון של בית המשפט הגבוה לצדק העוסק בהפליה על רקע שכר שווה, ובו נקבע כי מעבידים אינם רשאים להפלות על רקע מיני במתן הטבות לעובדיהם. פסק הדין ניתן לאחר דיונים קודמים בבית הדין האזורי לעבודה ובבית הדין הארצי לעבודה.
רקע.
אורית גורן עבדה כיועצת במחלקת כלי עבודה ברשת "הום סנטר". זמן קצר לאחר תחילת עבודתה גילתה, כי בעוד היא משתכרת בסכום של 3,500 ש"ח לחודש, חבר לעבודה, סטיפן מור, המבצע עבודה זהה, משתכר בסכום של 6,000 ש"ח.
משסירבו מנהליה של גורן לדרישתה להשוות את תנאי השכר, היא התפטרה מעבודתה, והגישה תביעה לבית הדין לעבודה.
הדיון בבית הדין האזורי לעבודה.
הדיון התקיים ב-4 בינואר 2004 בפני השופט מאיר נחתומי, ונציגי הציבור צבי ברפמן ויצחק אלדר.
התובעת, אורית גורן, טענה להפרת זכויותיה, על רקע היותה אישה, בניגוד לחוק שכר שווה לעובדת ולעובד וחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה. הנתבעת, הום סנטר, טענה שאין הפרת חוקים. השכר נקבע ע"פ הסכם בין העובד והעובדת.
הדיון.
בית הדין האזורי קבע, כי הן התובעת והן מור שימשו כיועצים במחלקת כלי עבודה בסניף רמת-גן, וכי הנתבעת לא הוכיחה כי קיים שוני בין העבודה שבוצעה על ידי השניים, או כי למור היו כישורים טובים יותר מאלה של התובעת. עוד ציין בית הדין האזורי, כי לא הוכח שהסיבה למתן שכר חודשי גבוה יותר למור הייתה ייעודו לתפקיד ניהולי.
בית הדין האזורי קבע, כי עלה בידי הנתבעת להוכיח, כי עובדים גברים במחלקת כלי העבודה שלה אינם מרוויחים דרך קבע שכר גבוה יותר מעובדות נשים. בנסיבות אלה, נדרש בית הדין האזורי לקבוע מהי קבוצת ההתייחסות המתאימה לבחינת טענת התובעת בדבר הפלייתה בשכר – האם יש להשוות את שכרה לשכרם של כלל העובדים במחלקת כלי העבודה של הנתבעת, או רק לעובדים במחלקת כלי העבודה בסניף רמת-גן. בהקשר זה בחן בית הדין האזורי את הוראת סעיף 2 לחוק שכר שווה לעובדת ולעובד, שלפיה האפליה בשכר נבחנת לגבי עובדים "אצל אותו מעביד" וב"אותו מקום עבודה".
בית הדין האזורי לעבודה הגיע למסקנה כי התובעת הוכיחה את קיומה של הפלייה בשכר העבודה בינה לבין מור. עוד הוסיף, כי בכך ששכרה של התובעת נקבע בעקבות משא ומתן שנוהל בינה לבין מנהל הסניף, שבגדרו היא ביקשה שכר נמוך יותר מהשכר שביקש מור, אין בה כדי להצדיק את פערי השכר המשמעותיים ביניהם.
הערעור בפני בית הדין הארצי לעבודה.
הדיון התקיים בתאריך 9 במאי 2004 בפני: הנשיא סטיב אדלר, השופט שמואל צור, השופטת ורדה וירט ליבנה, נציג עובדים יצחק שילון, נציג מעבידים דוד בלומברג.
המערערת והמשיבה כנגד: הום סנטר.
מערערת על קביעת ביה"ד האזורי, כי הפרה את חוק שכר שווה לעובדת ולעובד ולפיכך נתמלאו התנאים לצורך הקביעה, כי הופר גם החוק של שוויון ההזדמנויות בעבודה.
המשיבה והמערערת כנגד: אורית גורן.
מערערת על גובה הפיצוי שנפסק לזכותה על פי חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה.
בית הדין הארצי לעבודה קיבל את הערעור בחלקו (כנגד דעתם החולקת של הנשיא ס' אדלר ונציג הציבור י' שילון).
הדיון.
המחלוקת העיקרית בין שופטי בית הדין הארצי לעבודה, נסבה על שאלת היחס בין עילת התביעה לפי חוק שכר שווה לעובדת ולעובד לעילת התביעה לפי חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה.
דעת הרוב.
בית הדין הארצי לעבודה, קיבל את טענתה של גורן מכוח חוק שכר שווה לעובדת ולעובד ופסק לה הפרשי שכר, אך עם זאת, דחה את טענתה, לפיה מדובר גם בהפליה ולפיכך בעבירה על חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה. ביה"ד הארצי לעבודה קבע, כי גם אם עובדתית במבחן התוצאה היא הרוויחה כשליש פחות בעבור אותה עבודה, הרי שהיא לא הצליחה להוכיח כי מדובר במדיניות של הפליה שיטתית ומכוונת מצד המעביד, ולפיכך לא הוכיחה כי הופלתה לרעה על רקע היותה אישה.
עוד ייחס ביה"ד הארצי לעבודה חשיבות לחופש ההתקשרות והמשא ומתן בין הצדדים, ולעובדה כי השכר שקיבלה הגב' גורן הוא השכר שביקשה עם קבלתה לעבודה, דבר שהיווה לדעת ביה"ד הארצי הצדקה מספיקה לסתור את טענת ההפליה מצד המעביד.
דעת מיעוט.
לעומת זאת הנשיא אדלר, שלדעתו הצטרף נציג העובדים שילון, אי-תשלום שכר שווה לעובדת ולעובד מהווה הפלייה בתנאי העבודה והפרה של הוראת סעיף 2 לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה. בהקשר זה ציין הנשיא אדלר כי בערעורים לפי שני החוקים נדרשת העובדת בשלב הראשון להצביע על פערי השכר וחוסר השוויון בינה לבין עובד אחר, ואז בשלב השני עובר הנטל למעביד להוכיח כי פעל כדין. לשיטת הנשיא אדלר מעביד שנתבע בתביעה לפי חוק שכר שווה לעובדת ולעובד והוכיח את קיומן של נסיבות המצדיקות פערים בשכר בהתאם לסעיף 6(א) לחוק הוכיח ממילא, כי פערי השכר אינם מחמת מינה של העובדת, כנדרש בהתאם לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה. אולם, כך המשיך וקבע הנשיא אדלר, ככל שלא עלה בידי המעביד להצביע על נסיבות המצדיקות את פערי השכר בהתאם לסעיף 6(א) לחוק שכר שווה, הרי ממילא נותרת המסקנה כי מדובר בפערי שכר הנעוצים במינה של העובדת.
העתירה לבג"צ.
בתחום משפט העבודה, בית הדין הארצי לעבודה הוא הערכאה העליונה ולא ניתן לערער על פסיקותיו. עם זאת ניתן לעתור לבג"ץ כנגד בית הדין הארצי, בתנאי שישנה טעות בולטת מעל פני הפסק או סוגיה ציבורית המחייבת דיון מעמיק. את מילוי התנאים הללו קובע בית המשפט העליון בשיבתו כבג"ץ. במקרה בו בג"ץ מקבל את העתירה, הוא מוציא צו בירור לבית הדין לעבודה. בעניינים אחרים, כמו בדיונים על פי חוק עובדים זרים וחוק שירות התעסוקה, ניתן להגיש בקשת רשות עתירה לבית המשפט העליון על החלטת בית הדין הארצי לעבודה ועל כן פנייה לבג"ץ נדחית על הסף.
במרץ 2011 הגישה אורית גורן ושדולת הנשים בישראל עתירה לבג"ץ לגבי חלק מפסק הדין שניתן בבית הדין הארצי לעבודה, בדרישה לזכות את העובדת גם בפיצויים ללא הוכחת נזק מכוח חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, העתירה הוגשה לאחר שיהוי של שבע שנים.
תאריך הדיון: 27 בספטמבר 2011
הדיון בבג"צ בפני: הנשיאה (בדימוס) דורית ביניש, השופט ניל הנדל והשופט יצחק עמית.
טענת העותרות אורית גורן ושדולת הנשים בישראל.
הפרת זכות חוק שווה לעובד ולעובדת מזכה בפיצויים ללא הוכחת נזק מכוח חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה.
הדיון בבג"צ.
בג"ץ קיבל העתירה כנגד פסק דינו של בית הדין הארצי לעבודה, וקבע שיש להכריע בעתירה על אף השיהוי בהגשתה, כי ישנה חשיבות רבה להכרעה זאת ועשויות להיות לה השלכות בלתי מבוטלות על היקף זכויותיהם וחובותיהם של עובדים ומעבידים במשק. במסגרת פסק הדין, נדרש בית המשפט העליון לבחון את פסק הדין של בית הדין הארצי לעבודה ולהכריע ב:
בעקבות פסק הדין.
פסק הדין של אורית גורן ומאבקה להשוות שכרה לגברים, פרץ דלת לנשים עובדות רבות שתוכלנה לעמוד על זכותן לשוויון בשכר. בעקבות פסק הדין הנ"ל נפסקו מספר פסקי דין נוספים:
המשטרה היהודית
ריכוך ארטילרי
ריכוך ארטילרי (באנגלית: Preparation fire), הוא תהליך ירי ארטילרי המבוצע לעבר יעדים מוגדרים של האויב, בדרך כלל לקראת ותוך כדי הלחימה וכחלק ממאמץ האש, ואש הרתק אל היעד, תוך ביצוע אחת מצורות הקרב ההתקפיות כמו התקפה, פשיטה או התקדמות ורדיפה.
תהליך הירי הארטילרי מתחלק למספר שלבים עיקריים, הנבדלים זה מזה בקצב נפילת הפגזים על האויב, ובשלב התנועה אל היעד בו נמצא הכוח התוקף.
שלבים.
השלבים בריכוך הארטילרי משתנים לפי שלב התמרון הצבאי וקצב האש הארטילרית המונחתת אל היעד ועל היעד. שלבי הריכוך הארטילרי הם לפי הסדר הבא:
טיווח.
ירי לטיווח המטרה - הוא ירי ארטילרי תוך ביצוע תיקוני אש והגעה לדיוק כזה המבטיח בהמשך, ירי לתוך המטרה בשלבים הבאים לקראת ההתקפה. הטיווח מבוצע על ידי קצין המוסמך לכך בכוח התוקף (מפקד הכוח או הקש"א), מעמדות רחוקות הצופות אל היעד.
הטרדה ואש מכינה.