שנגארט נולד ב-22 באפריל 1903 בלייפציג שבגרמניה. אביו ניהל מבשלת בירה. שנגארט החל את לימודי התיכון בגיל 11, אך נשר מן הלימודים כעבור זמן קצר, והחל לעבוד במרכז לגינון כדי לתמוך במאמץ המלחמתי בעת מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה חזר לתיכון להשלים את לימודיו, אך למעשה הצטרף למיליציית הפרייקור של תורינגיה. חברותו בפרייקור הובילה אותו, בנובמבר 1922, להצטרף לקבוצה נאצית מקומית בעיר ארפורט, שנתנה ביטוי לתחושותיו האתניות-לאומיות. בעקבות הפוטש במרתף הבירה התנועה הוצאה אל מחוץ לחוק. שנגארט ברח לקובורג כדי להימנע ממשפט באשמת בגידה, אך כעבור זמן מועט חזר לארפורט וקיבל חנינה. ב-1924 סיים את לימודיו והתקבל לעבודה בדויטשה בנק, ובמקביל הצטרף לרגימנט 1/15 של הצבא בגיסן.
לאחר מכן הצטרף שנגארט לאס אה וקיבל את מספר החבר 34,870. מעורבותו בפעילות המפלגה פחתה, והוא נרשם ללימודי משפט וכלכלה באוניברסיטת לייפציג. הוא הוסמך כעורך דין ב-1928, ומצא עבודה בבית המשפט של נאומבורג. בהמשך סיים בהצטיינות את עבודת הדוקטורט שלו במשפטים, בנושא "סירוב הודעות על סיום חוזי העסקה".
שנגארט נישא לדורותי גרוס, ונולדו להם שני בנים.
המפלגה הנאצית.
שנגארט החל להיות מעורב יותר בפעילות המפלגה, וב-1 בפברואר 1933 הצטרף לאס אס וקיבל את מס' החבר 67,174. כיוון שחברות במפלגה הנאצית הייתה הכרחית אז כדי להתקבל למשרה ממשלתית, הוא הצליח בקלות להשיג עבודה כמנהל הדואר של ארפורט. באותה השנה הוא חבר לאס דה, ארגון המודיעין של האס-אס, ובנובמבר 1935 עזב את תפקידו בדואר והחל לעבוד בגסטפו. בזמן שירותו בגסטפו עבד במשרד העיתונות המרכזי, במועצה הכנסייתית-פוליטית, ובמשרד המחוזי של דורטמונד. בנוסף לכך, שירת כקצין משטרה במינסטר והוגדר כיועץ ממשלתי. עקב כשרונותיו והידע המשפטי הנרחב שלו, התקדם שנגארט במהירות בסולם דרגות האס אס ובשנת 1940 הגיע לדרגת בריגדפיהרר.
מלחמת העולם השנייה.
בתחילת המלחמה היה שנגארט מפקח בכיר של המשרד הראשי לביטחון הרייך בדרזדן. בינואר 1941 נשלח לקרקוב, בירת הגנרלגוברנמן, כמפקד בכיר של משטרת הביטחון (זיפ"ו) והאס דה. במסגרת תפקיד זה הקים שנגארט יחידות איינזצגרופן בוורשה, ראדום ולובלין, כהכנה לביצוע רצח המונים. הוא היה אחראי לרצח כ-10,000 יהודים באזור מזרח גליציה בין יולי לספטמבר 1941, כחלק ממבצע ברברוסה.
מיולי 1944 ועד סוף המלחמה היה שנגארט מפקד משטרת הביטחון והאס דה בהולנד. ב-6 במרץ 1945, ארבו אנשי המחתרת ההולנדית למפקד האס אס בהולנד, הנס ראוטר, וניסו לחסלו ללא הצלחה. שנגארט, שהיה אחד מסגניו, הוציא להורג 263 הולנדים כנקמה על המארב.
ועידת ואנזה.
בניגוד לרוב משתתפי הוועידה, שנגארט כבר היה מנוסה ברצח יהודים, והתקדמות הפתרון הסופי הייתה ידועה לו. הוא הגיע לוועידה במקום הממונה עליו, פרידריך-וילהלם קריגר, מפקד האס אס והמשטרה בגנרלגוברנמן. תפקידו של שנגארט בוועידה היה לוודא שהסמכות בעניין היהודים נשארת בידי האס אס, בעיקר כנגד יוזף ביהלר, נציג המושל הנס פרנק, שרצה לשמור על סמכותו באזור.
לאחר המלחמה.
שנגארט נתפס על ידי בעלות הברית בסוף המלחמה. לאחר חקירה, הוא הורשע על ידי בית משפט צבאי בריטי בפשעי מלחמה, ונידון למוות. ב-16 במאי 1946 הוא נתלה על ידי אלברט פיירפוינט בכלא המלין הבריטי.
ליגת היהלום 2019
ליגת היהלום 2019 היא העונה העשירית של סבב ליגת היהלום, המורכב מ-14 תחרויות שונות, הראשונה שבהן ב-3 במאי 2019, והאחרונה שבהן ב-6 בספטמבר 2019.
גיאורג איבאנוביץ' גורדייף
דר אנגריף
דר אנגריף (בגרמנית "Der Angriff", "ההתקפה") היה עיתון בשפה הגרמנית שיצא לאור החל משנת 1927 על ידי גאו ברלין של המפלגה הנאצית. המהדורה האחרונה פורסמה ב-24 באפריל 1945.
היסטוריה.
העיתון נוסד על ידי יוזף גבלס, אשר בשנת 1926 הפך מנהיג המפלגה הנאצית (גאולייטר) בברלין. המפלגה מימנה את מרבית עלות הפרסום. העיתון הוקם מלכתחילה כדי ללכד את חברי המפלגה הנאצית במהלך תקופה בה המפלגה הוכרזה בלתי חוקית בברלין. דר אנגריף לחם במימסד השנוא (רפובליקת ויימאר) בשפה גסה ותוקפנית, ותמך באנטי-פרלמנטריזם ואנטישמיות. הכותבים העיקריים היו אנשי המפלגה; כתבות מובילות נכתבו בדרך כלל עד 1933 על ידי המו"ל, גבלס, שחתם בשם העט "ד"ר ג". וילי קראוזה, שהשתמש בשם העט פיטר הייגן, היה העורך הראשי הראשון שלו. הוא הוחלף על ידי יוליוס ליפרט, ולאחר מכן בשנת 1933 על ידי קרולי קאמפמן, והחל מ-1935, על ידי חברו הנאמן של גבלס הנס שוורץ ואן ברק. הקריקטורות הפוליטיות של הנס שווייצר היו אחד מגורמי המשיכה של העיתון.
"דר אנגריף" פורסם לראשונה ב-4 ביולי 1927. המוטו שלו היה "למען המדוכאים נגד המנצלים". בתחילה יצא לאור אחת לשבוע, החל מ-1 באוקטובר 1929 פעמיים בשבוע, והחל מ-1 בנובמבר 1930 הפך דר אנגריף לעיתון יומי ונוספה לשמו כותרת המשנה: "עיתון הערב הגרמני בברלין". אחרי 1 באוקטובר 1932 הוא פורסם פעמיים ביום כ"התקפה בצהריים" ו"התקפת לילה". אחרי 1 בפברואר 1933 יצא לאור כעיתון היומי של "חזית העבודה הגרמנית", גבלס נשאר המו"ל. העיתון הכיל בעיקר תעמולה מפלגתית, התססה כנגד רפובליקת ויימאר ואנטישמיות; בין היתר העיתון תקף באופן קבוע את ברנהרד וייס, סגן ראש משטרת ברלין, שהיה יהודי. בשל כך אלברט גרז'ינסקי, מפקד משטרת ברלין, אסר זמנית על הוצאת העיתון ב-4 בנובמבר 1931.
בשנת 1927 הופצו כ-2,000 עותקים. מספר זה עלה ל-146,694 ב-1939 ו-306,000 ב-1944. עם זאת, לאחר שהנאצים עלו לשלטון בגרמניה ב-30 בינואר 1933, ירדה חשיבות העיתון. כאשר בעלות הברית החלו את הפגזת ברלין, הוגדלה התפוצה כדי להעלות את המורל של הברלינאים. לאחר 19 בפברואר 1945 מוזג דר אנגריף עם ברלינר אילוסטריירטה נאכטאוסגאבה (מהדורת לילה מאוירת בברלין). המהדורה האחרונה פורסמה ב-24 באפריל 1945.
נאצי נוסע לפלשתינה.
לאופולד פון מילדנשטיין, מפקד המחלקה היהודית באס דה, סייר ב-1933 בארץ ישראל המנדטורית בחברת קורט טוכלר, ממנהיגי התאחדות ציוני גרמניה. מטרת הסיור, לדברי טוכלר, הייתה "ליצור בעיתון נאצי חשוב אווירה שתקדם את מפעל הבנייה בארץ ישראל". הרעיון נולד מתוך מפגש אינטרסים: ציוני גרמניה רצו להקל על עליית יהודי גרמניה לארץ ישראל, מילדנשטיין ראה ברעיון הציוני פתרון לבעיה היהודית ולהפיכתה של גרמניה למה שהנאצים קראו "יודנריין" (Judenrein, "נקייה מיהודים").
לאחר חזרתו לגרמניה, פרסם מילדנשטיין בין 26 בספטמבר ל-9 באוקטובר 1934 ב"דר אנגריף" סדרה של שתים עשרה כתבות מצולמות אודות סיורו בארץ, שנשאו את הכותרת "נאצי נוסע לפלשתינה" ונחתמו בשם העט "לים". בעמודו הראשון של העיתון הופיעה מפת ארץ ישראל ולאחריה הכתבות בהן הביע מילדנשטיין אהדה לחלוצים ולמתיישבים היהודים ולהישגיהם, שיצרו לדבריו סוג חדש של יהודי. הוא תיאר יהודים חורשים את האדמה, מייבשים ביצות ומגשימים את הרעיון הציוני, ושיבח את הציונות כמביאה תועלת גדולה ליהודים ולעולם, משום שמולדת יהודית בפלשתינה היא לדבריו דרך אפשרית לרפא הפצע הקיים מזה דורות על העמים: הבעיה היהודית.
לרגל סדרת הכתבות הוציא העיתון הנאצי מטבע מיוחדת שניתנה למנוייו, עם צלב הקרס מצידה האחד ומגן דוד מצידה האחר, כאשר את המגן דוד מקיף הכיתוב "נאצי נוסע לפלשתינה" (Ein Nazi fährt nach Palästina) ובצידו השני של המטבע הכיתוב: "וכותב על כך באנגריף" (Und erzählt davon in Angriff).
Der Angriff
טום וורנר
טומאס צ'ארלס וורנר (באנגלית: Thomas Charles Werner; נולד ב-12 באפריל 1950) הוא מפיק טלוויזיה ואיש עסקים יהודי-אמריקאי, בעליה של קבוצת הכדורגל ליברפול.
חייו.
וורנר נולד למשפחה יהודית בניו יורק ולו אחות ואח. אחיו הוא הקולנוען פיטר וורנר, זוכה אוסקר על סרט קצר משנות ה-1970. בעל תואר ראשון מטעם אוניברסיטת הרווארד. בשנת 1972 נישא לג'יל וורנר ולהם שלושה ילדים טד, אמנדה וקרולין. בשנת 2003 הזוג התגרש.
לוורנר בעלויות בכמה קבוצות ספורט הבולטות ביניהם הן סן דייגו פאדרס וליברפול.
ב-1 בדצמבר 2010 יצאה הודעה רשמית של קבוצת הכדורגל האנגלית ליברפול, על כך שוורנר רכש את הקבוצה עבור סכום של 300 מיליון פאונד.
נשמות תמימות
נשמות תמימות (באנגלית: Innocent Souls) הוא סרט אימה על-טבעי קולומביאני קצר אשר בוים, הופק והוסרט על ידי אלחנדרו לופז. הסרט הקצר נכלל ביקום הקולנועי של לזמן את הרוע, ועלילתו עוסקת בפעילות על-טבעית.
הסרט יצא לאור ב-13 בנובמבר 2017, והיה לאחד מחמשת הסרטים הקצרים שזכו במסגרת תחרות "My Annabelle Creation".
עלילה.
הסרט מתחיל כאשר חבורת נערים נכנסים אל תוך מבנה חשוך, בעקבות סופה המתחוללת בחוץ. בהמשך, המבנה מתגלה כמחסן עתיק. כל חבורת הנערים מתעניינת במקום, ומתחילה לחפש בו דברים על מנת להעביר את הזמן.
באמצע הסרט, נשמע קול צחקוק של ילדה, אשר גורם לחבורת הנערים לפחד. לבסוף, אחד הנערים מחליט להתחקות אחר הקול, וכאשר הוא מנסה לפענח מאין הוא מגיע, הוא נחרד לגלות כי ישנה גופה בדיוק מאחוריו. מיד לאחר מכן, הוא בורח תוך שהוא צורח לחבריו שיש גופה המשמיעה קולות בתוך המבנה.
אלו לא מאמינים, ומיד ניגשים לבדוק האם הדבר נכון. כאשר הם חוזרים אל אותו המקום בו ראה הנער את הגופה, הם נחרדים לגלות כי הדבר אכן נכון. הסרט מסתיים כאשר ניתן לראות ולשמוע את כל חבורת הנערים צורחים.
הוצאה.
הסרט הקצר הועמד בתחרות "My Annabelle Creation", וב-17 באוגוסט 2017, במאי הסרט "" דייוויד פ. סנדברג, הודיע כי הוא אחד מחמשת הסרטים הקצרים שזכו.
קומת ביניים