בצפון אפריקה נלחמו הדיוויזיה המשוריינת ה-132 והדיוויזיה המוטסת ה-185 עד להשמדה מוחלטת בקרב אל-עלמיין השלישי. ההתנגדות הנחושה של החיילים האיטלקים בקרב בקרן, שבאריתריאה, אף על פי שהוא היה אבוד, מהווה חלק חשוב במורשת הקרב של צבא איטליה עד היום.
לאחר תבוסת מדינות הציר בתוניסיה, המורל של החיילים האיטלקים היה ירוד וכאשר בעלות הברית נחתו בסיציליה ב-10 ביולי 1943, רוב הדיוויזיות האיטלקיות שישבו על החופים פשוט התפרקו. המורל הירוד הוביל להדחתו של הרודן האיטלקי בניטו מוסוליני על ידי המלך ויטוריו אמנואלה השלישי 15 ימים מאוחר יותר.
בספטמבר 1943 חתמה איטליה על הסכם שביתת הנשק והארץ חולקה לרפובליקה הסוציאלית האיטלקית, שהייתה למעשה ממשלת בובות בחסות גרמניה בצפון, ולשטח שהיה תחת שלטונו של פייטרו באדוליו בדרום. בדרום נותרו כוחות הצבא המלכותי (Esercito Cobelligerante Italiano), שנלחמו לצדן של בעלות הברית לאחר שביתת הנשק. חייליו של צבא זה כבר לא נלחמו למענו של מוסוליני, אלא למענו של המלך ושל "מרשל איטליה" באדליו.
המלחמה הקרה.
ב-1946 הוקמה הרפובליקה של איטליה במקום ממלכת איטליה ו"הצבא המלכותי" שינה את שמו ל'"צבא איטליה". בראשיתו היו בצבא איטליה חמש דיוויזיות חיל רגלים. בעקבות הקמתה של נאט"ו, צבא איטליה צורף לפיקוד של דרום אירופה והיה בכוננות לפלישה ממזרח דרך יוגוסלביה. פיקוד כוחות היבשה של דרום אירופה בנאט"ו (LANDSOUTH), החל לפעול ב-10 ביולי 1951 ותפקידו היה להגן על צפון-מזרח איטליה. מפקדת הפיקוד הוצבה בוורונה ובראשה הועמד לוטננט גנרל מצבא איטליה. שלוש דיוויזיות רגלים ושלוש בריגדות היו הכוח היחידי שעמד לרשות הפיקוד להגן על צפון-מזרח איטליה.
לאחר המלחמה הקרה.
בסיומה של תקופת המלחמה הקרה ב-1989 כלל צבא איטליה 26 בריגדות מבצעיות: 4 בריגדות שריון, 10 בריגדות חיל רגלים ממוכן, 5 בריגדות חיל רגלים ממונע, 5 בריגדות אלפיניות, בריגדת תותחנים אחת ובריגדה מוטסת אחת.
ב-1991 החל הצבא לצמצם את כוחותיו. פורקו 7 בריגדות ומספר רב של יחידות קטנות. ב-1997 המשיכה מגמת הצמצום בצבא ופורקו יחידות קטנות נוספות ובאותה שנה בוצע ארגון מחדש בכל הצבא. יחידות קטנות אוחדו ופורקו 6 בריגדות נוספות. בוצעו העברות של יחידות לבסיסים חדשים, הרכבי הכוחות שונו והוגדרו מחדש המשימות. ב-2002 פורקו 2 בריגדות נוספות. ב-2011 בוצעו שינויים נוספים ורבות מהיחידות הועברו לדרום איטליה ולסיציליה. ב-2013 בוצע בצבא שינוי רב היקף וכעת היקף הכוחות הקרביים שלו עומד על 9 בריגדות. נכון להיום סדר הכוחות של הצבא עומד על 2 בריגדות כבדות המצוידות בטנקים, משחיתי טנקים, נגמ"שי לחימה ותותחים מתנייעים, 2 בריגדות בינוניות המצוידות בנגמ"שי לחימה, 4 בריגדות קלות המצוידות במשחיתי טנקים, נגמ"שים ותותחים נגררים ובריגדה מוטסת אחת המצוידת במשחיתי טנקים, נגמ"שים ובמסוקי תקיפה ותובלה. כל יחידות ההדרכה מתוכננות להיות תחת פיקוד מאוחד שמרכזו ברומא.
משימות.
צבא איטליה השתתף בפעולות סיוע לאוכלוסייה האזרחית במקרים של אסונות טבע. המשימות העיקריות מסוג זה שהוא מילא במשך השנים הן: בנפת דרום טירול ב-1967, בסרדיניה ב-1992, בסיציליה ב-1992 ובקלבריה ב-1994. נכון להיום הוא עוסק בהגנה על אתרים רגישים בכל רחבי איטליה מאז פיגועי 11 בספטמבר. הצבא גם עוסק בביצוע משימות מחוץ לאיטליה בחסות האו"ם, נאט"ו ומשתתף בכוחות רב-לאומיים, כמו בלבנון מאז 1982, בנמיביה מאז 1989, באלבניה מאז 1991, בכורדיסטן מאז 1991, בסומליה מאז 1992, במוזמביק מאז 1993, בבוסניה מאז 1995, במזרח טימור מאז 1999, בקוסובו מאז 1999, ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו מאז 2001, בדארפור מאז 2003, באפגניסטן מאז 2002, בעיראק מאז 2003 ושוב בלבנון מאז 2006. למעשה, בין השנים 1980 עד 2009, הייתה איטליה המדינה השלישית בעולם, לאחר ארצות הברית ובריטניה במספר משימות שמירת השלום שהיא ביצעה.
הקרביניירי שהיה בעבר הגוף הגדול ביותר בצבא, הוא כיום זרוע עצמאית לצד הצבא והצי האיטלקי וחיל האוויר האיטלקי ומספק שירותי משטרה צבאית לכל זרועות הכוחות המזוינים של איטליה.
ציוד.
ציוד הכוחות המיוחדים.
אקדח Glock בקוטר 9 מ"מ
קישורים חיצוניים.
אתר הבית של צבא איטליה
מדי קרב (ארצות הברית)
מדי קומבאט (הידועים גם כמדי פיקסל או המדים האוניברסליים, באנגלית: Army Combat Uniform ובקיצור ACU) הם המדים הקרביים העכשוויים של חיל הנחתים וצבא ארצות הברית. המדים נחשפו לראשונה בשנת 2004 והחליפו את המדים הקודמים ששימשו את ארצות הברית בשנות ה-80 וה90 ובתחילת המאה ה-21. למדים אלו מספר שינויים מהמדים הקודמים כגון סוג ההסוואה ("דיגיטלי" במדים החדשים לעומת "מנומר" במדים הקודמים). מדי הקומבאט הרשמיים מיוצרים מ-50% ניילון ו50% כותנה, שאר התערובות אינן רשמיות.
דפוס.
צבא ארצות הברית משתמש בתבנית האוניברסלית הכוללת את הצבעים חאקי מדברי, אפור אורבני וירוק עלים על מנת לפעול עם מדים אלו באזורים רבים הכוללים ערים, מדבריות ויערות. עם זאת, עיצוב זה אינו אפקטיבי כמו מדים ספציפיים לגזרה כלשהי (לדוגמה, מדי הקומבאט יהיו פחות אפקטיביים במדבר לעומת המדים המדבריים אשר צבועים בחאקי בלבד) וככל הנראה יושם בשל אילוצים תקציביים.
רכיבים.
המדים מכילים צמדנים (סקוצ'ים) שאיתם סוגרים ופותחים את הכיסים בשרוולים. העלות לכל חייל עבור מדים היא 120$ לעומת 58$ על המדים הקודמים, אבל קצבאות בגדים נועדו על מנת לפצות על התייקרות זו. תוספות נוספות כגון שמות ותגים כרוכים בתשלום נוסף.
ז'קט.
ז'קט קומבאט (החולצה העליונה) משתמש בוו מגובה לולאה על מנת לשמור על פריטים כגון תג שם, דרגות, טלאי כתף וכרטיסיות. טכנולוגיית אינפרא אדום תפקידה לסייע למזער את הצללית האינפרא אדום. כמו כן, ריבועי IR IFF קבועים נתפרים לכל כתף כדי לסייע בזיהוי אנשים ידידותיים כאשר משתמשים במכשירי ראיית לילה והם מוגנים על ידי כרטיסיות כשהם לא בשימוש.
על המדים מותר להשתמש בשלושה סוגים של דגלים: בצבע מלא, IR (אינפרא אדום) בצבע מלא, IR בצבע מאופק. תג דגל ארצות הברית (בצבע המלא או מאופק) לבוש על דש כיס כתף ימין של הז'קט. את הגרסה המאופקת לובשים רק בתנאים טקטיים או בשטח. את הדגל של ארצות הברית שמים בצורה הפוכה (כך שהצד של הכוכבים הוא בצד ימין) וזאת כדי לתת רושם שהדגל נע קדימה עם הלובש; תגי הכתף (על השרוול) תמיד לבושים.
הצווארון המנדריני של הז'קט משמש להתאמה עם אפוד השריון החיצוני. הסגירה הקדמית היא בעזרת רוכסן, הכיסים הקדמיים וכיסי השרוולים סגורים גם הם בעזרת וו ולולאה. בכיס השמאלי ישנם שלושה חריצים לעטים.
במקור, מותר היה לענוד אך ורק סיכות מקצועיות על מדי הקומבאט, עם לא יותר מ5 סיכות בכל זמן. אבל, בקיץ 2011 שונו התקנות ואפשרו תפירת תגי מקצוע רקומים על המדים כמו אלה שנענדו על האפוד; מגבלת חמש הסיכות נשארה בתוקף ובלתי אפשרי לערבב תגים רקומים וסיכות. באותו הזמן ניתן היה לענוד תג דגל, תג יחידה ותג שם רקומים על המדים באופן חופשי. תגי מקצוע, כגון הריינג'רס, החבלנים והכוחות המיוחדים נענדים על דש השרוול השמאלי, והם כפופים לחוק של הגבלת תגים עד שלושה במספר. תג שהוא חלק בלתי נפרד מהיחידה, כגון "Mountain" ו"Airbone" לא נחשבים נגד החוקים. תג ארצות הברית הוא הסמל היחידי המותר לענידה על מדי הקומבאט והוא נמצא כ-3 מ"מ מעל תג הצבא (US ARMY); הסמל יכול להיות עשוי ממתכת ויכול להיות רקום בצבע שחור. התקנות הנוכחיות קובעות כי על הז'קט שלא להאריך מתחת לחלק העליון של כיס המטען ולא להיות מעל מהחלק התחתון של הכיס הצדדי. על השרוולים להיות לא מקופלים תמיד, בניגוד למדים הקודמים בהם היה מותר לקפל שרוולים במדי קיץ.
בשטח, הז'קט עשוי להתחלף על ידי חולצת קומבאט כאשר לבושה מתחת לאפוד.
מכנסיים.
מכנסי קומבאט לבושים עם חגורת רשת מניילון ברוחב 2 אינץ', וכוללים כיסים לסכינים וכלים נוספים; שני כיסי אחסון על הירך עם שרוך אלסטי וצמדן לסגירה בזמן תנועה, ושני כיסי אחסון - אחד על כל רגל עם סגירת צמדן. כמו כן, מכנסי קומבאט עם חומרים עמידים בפני להבות אש מונפקים לחיילים המוצבים באפגניסטן (ובעבר גם בעיראק).
כיסוי ראש.
בדרך כלל, מדי הקומבאט לבושים ביחד עם קסדות קומבאט מתקדמות, כובעי פטרול או כובע boonie ו/או כובע צמר המתאים לתקופת החורף. כובע הפטרול הוא בסגנון כובע מצחיה עם גג שטוח ורך וכיס פנימי. כאשר נמצאים בחיל מצב, כומתות בצבעים חום, שחום וירוק עשויות להלבש על ידי צנחנים, לוחמי יחידות מובחרות ויחידות העלית. כובע הפליז הירוק מיועד לפעילות בשטח וחיל המצב מחוץ ליחידה, לפיקוד מקומי. כובע הפליז עשוי להיות מקופל בדרך 1-2 משום שלא יכול להיות מגולגל. תג השם נלבש בגב כובע הפטרול. מומלץ לתפור על דרגה, אך ענידת סיכת הדרגה על כובע פטרול וכובע Boonie מאושרת גם כן.
חולצה.
מדי הקומבאט נלבשים עם חולצה בצבע חול. חולצה בצבע עלווה-ירוק שעשויה מ-100% כותנה, אושרה ללבישה על ידי חיילים ועבור כמה סביבות הכשרה או חיילים פרוסים; סביבות מורשות ללבישת חולצה זו כוללות את עיראק, אפגניסטן וקוריאה על פי תקנון שנקבע ב-2011. האישור חל גם אלו אשר נמצאים בסיורים באזורים רלוונטיים. חולצות שחורות מאושרות ללבישה על ידי מדריכים מסוימים על הודעות צבא (בית הספר לריינג'ר, חבלנים, צנחנים, מוטסים, צלפים ויחידות עלית).
נעליים.