ב-14 באפריל 2015, הודיע ממשל אובמה שקובה תוצא מרשימת המדינות המממנות טרור של ארצות הברית. החל מאותו יום ניתנה אורכה של 45 יום לבית הנבחרים ולסנאט לבחון אפשרות של חסימת מהלך זה, אך זה לא קרה וב-29 במאי 2015, עם חלוף פרק הזמן בן 45 הימים, הוצאה קובה באופן רשמי מהרשימה. צעדו זה של הנשיא אובמה שם קץ לעימות שהחל מימי המלחמה הקרה ולמתיחות ביחסים עם קובה. ב-1 ביולי 2015 הודיע הנשיא ברק אובמה על חידוש היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין קובה לבין ארצות הברית ועל כך שהשגרירויות ייפתחו בוושינגטון ובהוואנה. היחסים בין שתי המדינות התחדשו באופן רשמי ב-20 ביולי 2015, עם פתיחתן של שגרירות קובה בוושינגטון ושל שגרירות ארצות הברית בהוואנה. השגרירות האמריקאית נפתחה רשמית בהוואנה ב-14 באוגוסט, עם טקס רשמי בהשתתפות מזכיר המדינה האמריקאי ג'ון קרי.
בפברואר 2016 נחתם הסכם המסדיר טיסות מסחריות בין שתי המדינות, במסגרת שתכלול עד כ-110 טיסות ישירות ביום, לראשונה זה 50 שנה.
ב-17 ביוני 2017 הודיע נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על ביטול חלק נרחב מהצעדים שביצע ממשל אובמה כלפי קובה. באוגוסט 2017 דיווחו האמריקאים על סדרה של מקרים של תקיפות קוליות מסתוריות שפגעו בחברים בקהילה הדיפלומטית ובעיקר בסוכני מודיעין, שגרמו אף להתחרשות של חלק ממהם. בעקבות התקיפות החזירה ארצות הברית יותר מחצי מצוות השגרירות חזרה לארצות הברית.
ב-12 בינואר 2021 החזירה מחלקת המדינה של ארצות הברית את קובה לרשימת המדינות המממנות טרור. מזכיר המדינה מייק פומפאו הצהיר "כי בקובה יש תמיכה חוזרת ונשנית במעשי טרור בינלאומיים על ידי הענקת מקלט למחבלים".
במאי 2022 ביטל ממשל ביידן הגבלות שהטיל ממשל טראמפ 5 שנים קודם לכן, בעיקר בהיבטים אזרחיים, אך לא השיב על כנו את כל הרפורמות שביצע ממשל אובמה.
יחסי הסחר.
על פי חוק משנת 2000, הותר יצוא מארצות הברית לקובה של מוצרי מזון ותרופות, על פי אישור מיוחד של מחלקת המסחר ושל מחלקת האוצר של ארצות הברית.
ממשל אובמה הקל על חלק ממגבלות הנסיעה לקובה בינואר 2011. משלחת של הקונגרס של ארצות הברית קראה ב-24 בפברואר 2012, לנשיא קובה, ראול קסטרו, לדון ביחסים דו-צדדיים. משלחת הקונגרס כללה את פטריק ליהי, סנאטור דמוקרטי ממדינת ורמונט ויושב ראש ועדת הסנאט למשפט ואת ריצ'רד שלבי, סנאטור רפובליקני ממדינת אלבמה וחבר בכיר בוועדה לבנקאות, דיור ופיתוח אורבני. הם נסעו לקובה כחלק ממשלחת סנאטורים וחברי בית הנבחרים.
מפרץ גואנטנמו.
ארצות הברית ממשיכה להחזיק בסיס ימי במפרץ גואנטנמו. הבסיס נחכר על ידי ארצות הברית. ארצות הברית משלמת לקובה דמי חכירה שנתיים, אך מאז המהפכה הקובנית, לא קיבלה קובה את התשלומים. ממשלת קובה דוחה בתקיפות את ההסכם על רקע ההפרה של סעיף 52 של אמנת וינה 1969, שכותרתו היא "כפיה על מדינה על ידי שימוש בכוח". עם זאת, סעיף 4 לאמנה, קובע שהאמנה לא חלה למפרע על חוזים שנחתמו לפני כינונה.
חכירת מפרץ גואנטנמו הייתה חלק מתיקון פלאט, כתנאי לנסיגת כוחות ארצות הברית מקובה לאחר מלחמת ארצות הברית–ספרד.
עורבני חקיין (סרט)
עורבני חקיין - חלק א' (סרט)
התלקחות (סרט)
בג&quot;צ בית הספר בעמנואל
בג&quot;צ עמנואל
אברהם ויינברג (מסוכטשוב)
היפריון (ירח)
היפריון (נקרא גם Saturn VII באנגלית Hyperion) הוא ירח של כוכב הלכת שבתאי. הוא ידוע בעיקר עקב תצורתו המיוחדת (המזכירה תפוח אדמה), מסלולו הכאוטי והרכבו המיוחד.
גילוי ושם.
היפריון התגלה על ידי צוות האסטרונומים ויליאם בונד וג'ורג' בונד (אב ובנו) ב-16 בספטמבר 1848, ובמקביל באופן בלתי תלוי על ידי ויליאם לאסל ב-18 בספטמבר 1848 שנתן לירח את שמו.
לאסל קיבל את הצעתו של האסטרונום ג'ון הרשל אשר נתן את השמות לשבעת ירחי שבתאי שהתגלו קודם לכן, לפי המיתולוגיה היוונית. ולכן לאסל קרא לירח אחר היפריון, אחד מהטיטאנים, במיתולוגיה היוונית.
מאפייני מסלול.
היפריון שונה באופיו משאר הירחים בכך שמסלולו בעל אקסצנטריות גבוהה, תצורתו אינה כדורית והוא נמצא בתהודה מסלולית של 3:4 עם הירח טיטאן. כלומר, כאשר טיטאן מסיים ארבע הקפות סביב שבתאי, היפריון מסיים בדיוק שלוש הקפות.
תצורת הסיבוב של הירח היא כאוטית, כלומר ללא סדר קבוע או צפוי מראש. היפריון, יחד עם הידרה וניקס הוא אחד מהירחים הבודדים במערכת השמש אשר אין לו סיבוב קבוע.
מבנה ומאפייני פני השטח.
פני השטח של הירח מרובים במכתשים. לחלקם ניתנו שמות של אלי הירח והשמש במיתולוגיות השונות. ריבוי המכתשים נותנים לירח צורה המזכירה ספוג. מידת הנקבוביות של הירח היא גדולה מ-40%.
לארבעת המכתשים הגדולים ניתנו שמות:
מחקר.
החללית קאסיני ביצעה מספר יעפים ליד היפריון. הראשון היה ממרחק של 505 ק"מ, ב-26 בספטמבר 2005. שני יעפים נוספים בוצעו ממרחק של 58,000 ק"מ, באוגוסט וספטמבר 2011. היעף האחרון בוצע ב-31 במאי 2015 ממרחק של כ-34,000 ק"מ.
אגם וונקה
שיאוליאי (רשות מקומית)
שיאוליאי (בליטאית: Šiaulių rajono savivaldybė, ; ביידיש ובעברית, גם: שאוול ושאוולי) היא אחת מ-60 הרשויות המקומיות של ליטא.
רשות מקומית שיאוליאי משתרעת על פני 1,807 קמ"ר, ואוכלוסייתה מנתה בשנת 2014, למעלה מ-42,000 תושבים. היא גובלת במערבה במחוז טלז. מרכזה המנהלי היא העיר שיאוליאי הנהנית ממעמד מנהלי נפרד (), ולכן אינה נכללת בתחומה. עם יישובי הרשות נמנים קורשנאי ובזיליונאי.
קרטינגה (מחוז משנה)
קרטינגה (בליטאית: Kretingos rajono savivaldybė) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא, בחלוקה המנהלית של ליטא הוא מחוז-משנה של מחוז קלייפדה.
מחוז-משנה קרטינגה משתרע על פני 989 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2001, למעלה מ-45,700 תושבים.
מינגצ'ביר
מינגצ'ביר (אזרית: Mingəçevir) היא עיר בצפון-מרכז אזרבייג'ן כ-239.78 ק"מ צפון-מערבית לבאקו.
ההתיישבות הקדומה ביותר של בני אדם במקום מתוארכת לאלף הרביעי והשלישי לפנה"ס.
מינגצ'ביר הוקמה ב-1945 בעקבות הקמת תחנת כוח, ב-1948 היישוב קיבל מעמד של עיר. לפי מפקד האוכלוסין של ברית המועצות מ-1989 התגוררו בעיר 85,450 תושבים. לפי מפקד האוכלוסין של אזרבייג'ן מ-2020 התגוררו בעיר כ-106,100 תושבים, והיא העיר הרביעית בגודלה במדינה.
בעיר פועלים מספר מפעלים.
אמברוז בירס
אמברוז גווינט בירס (באנגלית: Ambrose Gwinett Bierce; נולד ב־24 ביוני 1842, מת בערך ב־1914) היה עיתונאי, סופר, ממשיל משלים וסאטיריקן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בתור מחבר הסיפור הקצר "התרחשות בגשר נחל הינשוף" (An Occurrence at Owl Creek Bridge) ושל הלקסיקון הסאטירי "מילון השטן". ביקורתיותו הזועמת, סיסמתו "שום דבר אינו חשוב" ("Nothing matters") ויחסו הציני כלפי טבע האדם הקנו לו את הכינוי "בירס המריר" ("Bitter Bierce").
למרות המוניטין שלו כמבקר עוקצני, בירס עודד סופרים צעירים, בהם ג'ורג סטרלינג וויליאם מורו . היה לו סגנון כתיבה ייחודי, במיוחד בסיפורים. סגנונו כלל התחלות "באמצע הדברים" ("In medias res"), דימויים אפלים, תיאורי זמן מעורפלים, תיאורים קצרים, אירועים בלתי־אפשריים ועיסוק רב בנושאי מלחמה.
ב־1913 בירס נסע למקסיקו כדי ללמוד מקרוב על המהפכה המקסיקנית. הוא לא שב מהנסיעה הזאת, ונסיבות מותו לא נודעו.
ראשית חייו.
בירס נולד בבקתה בהורס קייב קריק במחוז מייגס שבאוהיו ב־24 ביוני 1842 למרקוס אורליוס בירס (1799–1876) ולורה שרווד בירס. אמו הייתה צאצא של ויליאם ברדפורד, שהיה מושל מושבת פלימות' במאה ה־17. הוא היה העשירי מבין 13 הילדים במשפחה, והשמות של כולם התחילו באות A: אביגיל, אמליה, אן, אדיסון, אורליוס, אוגוסטוס, אלמדה, אנדרו, אלברט – ואמברוז.
הוריו היו עניים, אך משכילים, והם הקנו לו חיבה עמוקה לקריאה וכתיבה. הוא גדל במחוז קוסצ'וסקו באינדיאנה ולמד בבית ספר תיכון בבירת המחוז, וורסו.
הוא עזב את הבית בגיל 15 והלך לעבוד בתור עוזר בבית דפוס ("printer's devil") של עיתון קטן באוהיו.
קריירה צבאית.
בתחילת מלחמת האזרחים האמריקנית בירס התגייס לרגימנט חיל הרגלים ה־9 של אינדיאנה של צבא האיחוד. הוא השתתף במבצעים במערב וירג'יניה ב־1861, נכח בקרב פיליפי ונסקר בעיתוני התקופה כשהציל תחת אש חבר פצוע בקרב ריץ' מאונטיין. בפברואר 1862 הוא מונה לסגן ראשון ושירת עם גנרל ויליאם בבקוק הייזן בתפקיד מהנדס טופוגרפיה, ומיפה שדות קרב פוטנציאליים.
בירס נלחם בקרב שילה באפריל 1862, חוויה קשה שהייתה מקור למספר סיפורים קצרים ולספר הזיכרונות "מה ראיתי בשילה". ביוני 1864 הוא ספג פגיעת ראש בקרב קנסו מאונטיין ובילה את שאר הקיץ בחופשה וחזר לשירות בספטמבר. הוא שוחרר מהצבא בינואר 1865.
הוא חזר לצבא באמצע 1866 כחלק מהמבצע שהוביל גנרל הייזן לעריכת ביקורות המאחזים במישורים הגדולים. המבצע התחיל באומהה שבנברסקה והמשתתפים התקדמו בסוסים וכרכרות עד שהגיעו בסוף השנה לסן פרנסיסקו בחוף המערבי.
חיים אישיים.
בירס נישא למרי אלן "מלי" דיי ב־25 בדצמבר 1871. היו להם שלושה ילדים: שני בנים, דיי (1872–1889) ולי (1874–1901) ובת, הלן (1875–1940). שני הבנים שלו מתו לפניו: דיי התאבד בגלל אהבה נכזבת ולי מת מדלקת ריאות שנגרמה מאלכוהוליזם. בירס נפרד מאשתו ב־1888 אחרי שגילה מכתבים שמאהב שלח לה; הם התגרשו ב־1904, והיא מתה שנה לאחר מכן.
בירס היה אגנוסטי באמונתו.
הוא סבל כל חייו מאסתמה ומסיבוכים של הפציעות שלו.
עבודה עיתונאית.