תפיסה של משמעות אצל בעלי חיים.
ניסוי של הפסיכולוג פרדריק סקינר (מחשובי הביהיביוריסטים) הדגים כי יונים המקבלות מזון באמצעות מנגנון אוטומטי ללא שום קשר להתנהגותן יאמצו בדרך כלל התנהגויות שעליהן הן חוזרות בהתמדה, כאילו במטרה לגרום להופעת המזון, לדוגמה: ביצוע הקפות בתוך הכלוב או טלטול הראש לכיוון אחת הפינות העליונות של הכלוב. היונים שתוגמלו באופן מקרי לחלוטין אימצו יותר התנהגויות מסוג זה מאשר יונים שבאמת תוגמלו על התנהגותן.
במקרה זה ניתן ליישם את המושג "משמעות" תוך שימוש במערכת היחס המשולש "מייצג←משמעות←מיוצג" של צ'ארלס פרס באופן הבא:
פעולתה של היונה היא המייצג, כלומר האלמנט שהוא בעל משמעות, התוצאה שהיונה מנסה להשיג (קבלת מזון) היא הדבר המיוצג על ידי פעולה זו, והמשמעות היא המידע המקשר בין הפעולה לתוצאה הרצויה. למערכת "מייצג←משמעות←מיוצג" שבדוגמה זו מבנה יחסים מקביל לזה שבדוגמה שניתנה לעיל של צלצול בפעמון על דלפק הקבלה של בית מלון: כפי שצליל הפעמון מייצג בקשה שיופיע פקיד קבלה, כך ניתן לומר כי פעולת היונה מייצגת ניסיון או רצון לגרום לכך שיינתן לה מזון, כלומר: היונה מבטאת לכאורה בקשה לקבל מזון .
הצורך הפסיכולוגי במתן משמעות.
הפסיכולוג פרדריק בארטלט, אשר היה מראשוני חוקרי הזיכרון, טען שכדי לזכור דבר מה למשך זמן רב חייב האדם להקנות לו משמעות, גם אם אין לו משמעות כלל. בארטלט ערך ניסויים על הזיכרון והוכיח ששגיאות זיכרון נובעות מצורך זה. הוא הוכיח שהשגיאות הנפוצות ביותר באופן זכירתו של סיפור הן החלפת מילים וניסוחים למילים וניסוחים אחרים זהי משמעות וששגיאות נפוצות אחרות הן הפיכת הסיפור ל"הגיוני יותר" והשמטת פרטים שאינם תורמים להבנת הסיפור.
בארטלט הוכיח בניסויים גם ששגיאות בזכירת רישום נובעות מהפירוש שניתן לו. רישום שניתן להגדירו בדרכים שונות יטה להיזכר כדומה יותר להגדרות שניתנות לו מאשר למראהו המקורי.
משמעות כחלק מתהליך התקשורת של העברת מסרים.
המשמעות מהווה חלק מתהליך התקשורת של העברת מסרים. המשמעות מתקבלת משלושה גורמים: מהנסיבות (או ההקשר), מהמוען (או הנמען) ומהטקסט (או המסר). הטקסט (מסר) מוביל למשמעות ובאותו הזמן הוא מוביל לנסיבות או ההקשר וגם מתקבל מהם, וגם מוביל למוען או לנמען וגם מתקבל מהם (יחס דו-סטרי). גם בין הנסיבות (או ההקשר) לבין המוען (או הנמען) קיים יחס דו סטרי. לבסוף, גם הנסיבות (או ההקשר) וגם המוען (או הנמען) מובילים חזרה למשמעות, וכך נסגר המעגל.
השתחוות
באיג'יו
בָּאיְגְ'יו (בסינית: "白酒", פין-יין: "báijiǔ", מילולית: ""יין לבן" או "יין שקוף"") הוא שמה של משפחה של משקאות חריפים מזוקקים שמקורם בסין. כל סגנונות המשקאות המזוקקים שמקורם בסין מכונים באיג'יו, וכן קבוצה זו של משקאות קשה לאפיון.
כמו כל המשקאות המזוקקים, יצור הבאיג'יו מתחיל בתסיסה כהלית של פחממה ולאחר מכן זיקוק נוזלי התסיסה כדי להגדיל את ריכוז האתנול. השמר המשמש להתססת באיג'יו מכונה בסינית צ'וּ (סינית: 麹, פין-יין: "Qū"), ואותו שמר משמש גם להתססת רוטב סויה וחואנגג'יו. הפחממה הנפוצה ביותר להתססת באיג'יו היא דורה, אך ישנם גם סגנונות באיג'יו המותססים מאורז, חיטה, שעורה ודוחן. לאחר התסיסה המשקה מזוקק ונמהל, כשהתוצר הסופי לרוב מכיל 35%-60% אלכוהול בנפח.
אופן הגשה.
הסינים לרוב מגישים את הבאיג'יו כשהוא חם או בטמפרטורת חדר בבקבוק חרס קטן. את המשקה הם מוזגים לכוסות קטנות. את הבאיג'יו ניתן לקנות בערכה הכוללת בקבוק, ערכת חימום וכוסות שתייה. אופן שתייתו של הבאיג'יו דומה מאוד לשל הוודקה, בכוסות קטנות לרוב בזמן ארוחה.
בשנים האחרונות החלו גם להגיש קוקטיילים המכילים באיג'יו, בעיקר בסין ובארצות הברית.
סגנונות נפוצים.
ישנם אין ספור סגנונות של באיג'יו בסין, אך ישנם ארבע קטגוריות שנחשבות מרכזיות בתרבות השתייה הסינית.
הלווייתו של האנרכיסט גאלי
הלווייתו של האנרכיסט גאלי (באיטלקית: Funerali dell’anarchico Galli) הוא ציור מאת האמן האיטלקי קרלו קארה. הציור נוצר בתקופה בה קארה היה פעיל בתנועה הפוטוריסטית, והוא משקף את הסגנון האמנות של התנועה.
הציור מתאר את הלווייתו של אנג'לו גאלי (Angelo Galli), פעיל פוליטי ואנרכיסט איטלקי אשר נהרג בידי המשטרה האיטלקית בזמן שביתה שנערכה במילאנו בשנת 1904. המשטרה, אשר פחדה כי מסע הלוויה של גאלי יהפוך להפגנה פוליטית, סרבה לאפשר למתאבלים להיכנס אל תחומי בית הקברות עצמו, ופיזרה את מסע הלוויה בכוח ובאלימות.
קארה, אשר היה נוכח באירועים, מתאר את הכאוס ואת המתח שבאירועים. דמויות האנשים ודמויות השוטרים על סוסים מתערבבות זו בזו והופכות לצורות גאומטריות דינמיות. קארה משתמש בציור גם בשפה גרפית, כדי לתאר את הכוח והאלימות שבסצנה. הוא משתמש בשרטוט של מעין קשתות או מעגלים בקו שחור, המדגישים את החלל כביטוי של העוצמה והאלימות של הגופים בחלל. בציור אף מופיעים דגלים שחורים הנישאים בידי ההמון, אלמנט גרפי התורם לתחושת האי סדר על ידי הוספת קווים אלכסוניים לקומפוזיציה.
הליוצנטרי
גיאוצנטרי
קצין בינה רשתית
קצין בינה רשתית, או בקיצור הצה"לי קַבָּ"ר, הוא קצין מודיעין האחראי לסינון מידע מודיעיני בתחום הסיגינט, ועיבודו. הקב"ר פועל על פי רוב מול צוות אלחוטנים, משקלטים, ומתרגמים.
הכשרה ותחומי אחריות.
המיון וההכשרה לתפקיד מתבצעים ברובם לפני הגיוס לצה"ל בקורס טרום-צבאי. בוגרי הקורס משרתים כמש"קי בינה רשתית בבסיסי היחידה השונים ברחבי הארץ וחלקם יוצאים לקורס קצינים וממשיכים בשירות בתפקידי קב"ר.
הקב"ר אחראי על זירה מסוימת, והוא האחראי לניהול מערך ההאזנה בבסיסו ולקביעת סדר העדיפויות בהאזנה, על פי הצי"ח (ציון ידיעות חיוניות - המידע הנדרש להשגה על ידי מפקדות ממונות). עבודת הקב"ר כוללת את הקביעה איזה חומר יתורגם לעברית, ויופץ הלאה לגורמי המחקר. הקב"ר עורך את הידיעה, נותן לה כותרת ומחליט למי להפיצה.
עבודת הקב"רים מתבצעת במשמרות סביב השעון והיא תחת לחץ מתמיד שכן ידיעות מסוימות הן בעלות חשיבות להפצה מיידית. על רקע כמות המידע הגוברת קיים קושי בפעולת הסינון ועבודת הברירה כך שתתבצע באופן יעיל ומהיר מבלי להחמיץ ידיעה חשובה.
בעיה אפשרית נוספת היא אובדן ניואנסים של תיאור מציאות במהלך סינון והכנת הדיווחים להפצה. כך למשל תיאר מישקה בן דוד כשל של העברת מידע דרך הקב"ר, ערב מלחמת יום הכיפורים:
בשנים האחרונות סוגיה זו באה על פתרונה במידה רבה לאור "שבירת החומות" עם גופי המחקר וההערכה ויכולתם לגשת לחומרי מקור.
שיוך יחידתי.
בצה"ל משרתים קצינים אלה ביחידה 8200.
לעבודת הקב"רים חלק בסיכולים הממוקדים שביצע צה"ל החל מראשית המאה ה-21. על רקע זה הפכה עבודתה של יחידה 8200 בתקופה זו לצמודה מאוד לגופי המחקר והאופרציה, שכן היחידה מספקת לא מעט מהידיעות המודיעיניות הנוגעות לפעולות אלו.
בארצות הברית משרתים בעלי תפקיד זה ב-NSA.
הקב"ר המזמר.
עמוס לוינברג, ששימש כקב"ר ביחידה 848 (שמה שונה מאז ל"יחידה 8200"), שהה במוצב החרמון בתחילת מלחמת יום הכיפורים, נשבה יחד עם 31 מחיילי המוצב בעת שכוחות צנחנים סורים כבשו את המוצב, וסיפק לשוביו מידע סודי רב על צה"ל. על רקע המידע שסיפק כונה "הקב"ר המזמר".
קב&quot;ר
Free hug
Free hugs
חיבוקים חינם
ייאסו הראשון, קיסר אתיופיה
ייאסו הראשון (געז: ኢያሱ, עברית: יהושע הראשון) ידוע גם בשם ייאסו הגדול קיסר אתיופיה 1682–1706, הוכתר בשם "אדים סגד" (געז: አድያም ሰገድ, עברית: לו הארץ משתחוות). ייאסו היה בנו של הקיסר שקדם לו יוהנס הראשון מהקיסרית סבלה וונגאל.
על פי ההיסטוריון ג.וו.ב. האנטינגפורד ייאסו:
לפני שהוכתר לקיסר ייאסו היה מושל גוג'אם ונתמנה ליורש העצר בגיל 20. בשנה הרביעית לשלטונו הגנרל וולה והנזיר טבדן הכריזו על יסחק ייאסו כקיסר כאשר שמע זאת ייאסו הוא מחץ את המרד והרג את יסחק.
שלטונו.
ייאסו הקדיש את שלטונו לעניינים מנהלתיים והחזיק מועצות רבות ברחבי האימפריה האתיופית, דאג לענייני דת, שינה את שיטת המיסוי וחוקק חוקים רבים.
ייאסו יזם מערכות צבאיות כנגד השנקלה ובזמן שלטונו האורומו הראשון כיהן בארמונו. ייאסו הטיל מצור על העיר מאסאווה שהייתה תחת האימפריה העות'מאנית כאשר שליט מאסאווה הטיל מס על סחורות מאתיופיה.
ההיסטוריון האתיופי סולומון גאטמון כותב ש:
גאטמון כותב גם שהמאמצים של ייאסו נשאו פרי ואפילו קיבל שני פעמונים כמתנה מהמושל ההולנדי של בטאוויה, שנתרמה לכנסיית דברה ברהן סלאסי בגונדר.
היחסים עם צרפת הוליך לבואו של רוקח צרפתי, שארל פונסה, שהגיע לבקשת ייאסו לטפל בו ובבנו שהיו חולים. הרופא הגיע לגונדר ב-21 ביולי 1699 ונשאר בגונדר משך תשעה חודשים. מששב לפריז ב-1704 צייר קווים לדמותו של ייאסו שהתפרסמו בספרו של ווליאם פורסט:
בזמן שייאסו היה במערכה צבאית כנגד האורומו בגוג'אם, ייאסו שמע שהפילגש שאהב קאדאסטה קראסטוס מתה. הקיסר החל להראות סימני דיכאון ופרש מתפקידו לאחד מאיי אגם טאנה. בתמיכת הקיסרית מלקוטוויט הכתירו את נכדו של ייאסו תקלה היימנות מבנו כלב בגלל שגם הוא מת. כאשר ייאסו שמע על הכתרת היימנות הוא החל לצעוד לעבר גונדר ונרצח בפקודת הקיסר החדש.
ססנידים
צומת גן הוורדים
מידור
שדרת גולובאני
תקלה היימנות הראשון, קיסר אתיופיה