בחזית בית הכנסת מבנה בן שתי קומות שאורכו כארבעה מטרים. זהו מבנה קבורה, שבקומתו הראשונה מצויות גומחות למתים וכריות אבן למראשותיהם. שנים רבות הייתה מקובלת הסברה שזה הוא קברו של שמאי הזקן ושל אשתו. ליד המבנה ישנן מערות, מקום קבורת תלמידי שמאי הזקן. במורד אפיקו של נחל מירון, לצד החניון בגדתו הדרומית של הנחל נמצאת טחנת קמח ישנה ששימשה לטחינת קמח בכח מי מעין מירון עד תחילת המאה ה-20. כיום (2009) המקום מוזנח, ולא משולט.
במעלה הגדה המערבית, סמוך למושב מירון, נמצאים בית הכנסת העתיק במירון וקבר רבי שמעון בר יוחאי.
2.5 ק"מ אחרי שחוצה אותו כביש עכו-צפת (866), נובע בנחל מירון המעיין עין יקים ("עין תינה"). מכאן ואילך הנחל הופך לנחל איתן המלא בבוסתנים, בצמחייה ובמפלי מים זורמים. 800 מטר אחר כך נחל מירון נשפך לנחל עמוד ושופך את מימיו אליו. הקטע האחרון בנחל הוא חלק משמורת נחל עמוד, ואף רבים טועים ומזהים אותו כחלק מנחל עמוד עצמו.
המערכה על איי מריאנה ופלאו
המערכה על איי מריאנה ופלאו הייתה סדרת קרבות שיזמה ארצות הברית נגד האימפריה היפנית באיי מריאנה ובאיי פלאו בין יוני לנובמבר 1944 כחלק מהמערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה. מערכה זו תחת פיקודו הכללי של צ'סטר נימיץ, באה כהמשך ישיר למערכה באיי גילברט ומרשל ומטרותיה היו לנטרל את הבסיסים היפנים במרכז האוקיינוס השקט, לתמוך במאמץ של בנות הברית לכיבושם מחדש של הפיליפינים ולספק בסיסים להפצצות אסטרטגיות נגד יפן.
המערכה.
המערכה התחילה כאשר ב-15 ביוני ופלשו האמריקאים לסאיפאן. בתגובה תקף הצי הקיסרי היפני את כוחות הצי האמריקני שתמכו בפלישה, וכך התחיל ב-19 ביוני קרב ים הפיליפינים בו ספג הצי היפני תבוסה כואבת לאחר שאיבד 3 נושאות מטוסים וכ-600 מטוסים.
ב-21 ביולי פלשו הכוחות האמריקאים לגואם וב-24 ביולי לטיניאן. ב-9 ביולי הסתיים כיבוש סאיפאן, כיבוש טיניאן וגואם הסתיים ב-1 וב-8 באוגוסט בהתאמה. לאחר הקרבות החלה ארצות הברית לבנות שדות תעופה בסאיפאן ובטיניאן והציבה שם מפציצי בואינג B-29 סופרפורטרס שיועדו להפצצות אסטרטגיות על יפן.
על מנת לאבטח את אגפם של הכוחות האמריקאים שעמדו לפלוש לפיליפינים, נחתו כוחות אמריקאים ב-15 בספטמבר בפלליו וב-17 בספטמבר באנגאור שבאיי פלאו. ב-30 בספטמבר הסתיים כיבוש אנגאור וב-27 בנובמבר, לאחר קרבות קשים, הסתיים גם כיבוש פלליו.
לאחר כיבושם של איי המריאנה ופלאו, המשיכו האמריקאים את המערכה המוצלחת נגד יפן כשפלשו באוקטובר לפיליפינים ובתחילת ינואר 1945 לאיי וולקנו וריוקיו.
טבח קיביה
נקודת תורפה
נקודת תורפה היא מושג הקשור גם ללחימה בידיים ריקות וגם מושג בתורת הלחימה הצבאית, המציין מיקום רגיש בגוף היריב שהתקפה מסוימת תגרום להשפעה רצויה עליו. בלחימה אל מול אויב או יריב כלשהו, יש תמיד לקחת בחשבון ולאתר את נקודות התורפה אצל האויב או היריב (תלוי בסוג הלחימה) לפני שיוצאים לקרב. לפי תורת הלחימה הצה"לית, יש לשאוף תמיד לתקוף בנקודת התורפה על מנת להשיג את מקסימום האפקט.
כל נקודת תורפה עשויה להיות פגיעה מצד אמצעים שונים וניתן לנצלה להשגת מטרה כלשהי מתוך שורה של מטרות אפשריות ובהן: פגיעה בזרימת הדם התקינה (ובכך לגרום לאיבוד הכרה, עילפון או מוות), גרימת שבר ללא מאמץ רב, חנק, כאב ניכר או הלם. מבין אמצעים שונים לתקיפה כמו הכאה בידיים חשופות, נשק קהה, חד או נשק חם (לרוב אין התייחסות לירי בנקודות התורפה) ישנן נקודות תורפה המהוות מטרה נוחה לכמה סוגים וישנן נקודות תורפה המיועדות לשימוש רק באמצעי אחד בלבד. בחירת הנקודה המתאימה להתקפה תהיה בהתאם לאמצעים הקיימים ולמטרה המבוקשת.
השימוש בנקודות תורפה.
חלק מאמנויות הלחימה עושות שימוש נרחב בנקודות התורפה לפגיעה ביריב ברמות שונות. ניתן לכוון את התקיפה לגרימת כאב בלבד, לגרימת הלם, עילפון או איבוד הכרה וניתן לגרום פציעה קלה עד חמורה ואף מוות. חלק ניכר מהאימונים באמנויות הלחימה אלו מוקדש להכרת נקודות התורפה ולהכוונת המכות אליהן. בסופו של דבר, לוחם מנוסה ומאומן יפעל מתוך הרגל ולא יצטרך לחשוב כיצד ולאן הוא מכוון את המכה.
שתי דוגמאות לנקודות תורפה ידועות הן האשכים (בגברים) והמפרקת. בניגוד לבטן, בה קיימים שרירים שמגנים על איברים פנימיים, בעיטה באשכים שאינם מוגנים תביא להימום היריב למשך זמן ניכר. שבירת מפרקת, לעומת זאת, תוביל במרבית המקרים למוות. בצוואר עצמו ישנן נקודות תורפה נוספות מלבד המפרקת- קנה הנשימה והגרוגרת, כלי דם חשובים ועצבים (פגיעה בחוט השדרה עלולה להוביל לשיתוק).
הימום היריב בדרך כלל נועד לאפשר השתלטות עליו, או את עיכובו על מנת שניתן יהיה לברוח (ב"לחימת רחוב" המטרה העיקרית היא ניתוק מגע במהירות, ולא גרימת נזק לתוקף). שימושים צבאיים בנקודות תורפה מצויים בעיקר במבצעים מיוחדים, שם ההעדפה היא להימנע משימוש בנשק חם כדי לא להתגלות, וקיים צורך לנטרל את היריב במהירות ובשקט.
באכיפת חוק עושים לרוב שימוש בהבאת מפרקים ושרירים שונים לסף התנועה שלהם ובכך, מלבד כפיתת החשוד, יכולתו להתנגד מוגבלת. ניסיון להשתחרר מאחיזת השוטר גורר הגברת הלחץ על המפרק - ובעקבותיה הגברת הכאב.
הכרת נקודות התורפה עשויה לשמש גם בעת עינויים. ה"פלקות", הכאת כפות הרגליים באמצעות שוט או עצם כלשהו, מוכרות כאמצעי ידוע לשמצה שהיה מקובל על ידי חוקרים מצריים בעת חקירת שבויים ישראלים.
יורה בנשק חם עשוי לבחור לירות על מנת להרוג או על מנת לפצוע, בהתאם ליכולת הקליעה שלו וטווח הירי. ירי לכיוון פלג הגוף התחתון נחשב אמנם כבעל סיכוי מופחת לגרום למוות, אך יצוין שבסוגי תחמושת בעלי אנרגיה גבוהה ומסה נמוכה יחסית, מסלול הקליע עשוי להשתנות בפגיעה באופן כה חד ובלתי צפוי עד כדי כך שאפילו פגיעה בכף הרגל בזוויות מסוימות עשויה להביא להסטת הכדור לאיברים רגישים במרכז הגוף ואף לגרום למוות.
שימושים אחרים למושג.
במושג "נקודת תורפה" נעשה שימוש מושאל בבחינת מערכי אבטחה, מערכים צבאיים, מיגון או ביצור, וכן בסקירת מוצרים ומערכות שונות ותוכנות בפרט. מושג המשמש במשמעות דומה הוא עקב אכילס. באבטחת מידע, מקובל יותר השימוש במושג "פרצת אבטחה".
אצטדיון ויסנטה קלדרון
אצטדיון ויסנטה קלדרון (בספרדית: Estadio Vicente Calderón) היה אצטדיון בעיר מדריד בן 54,907 מושבים ששימש בתור אצטדיונה הביתי של קבוצת הכדורגל אתלטיקו מדריד עד שנת 2017, עת עברה הקבוצה לארח את משחקיה הביתיים באצטדיון ונדה מטרופוליטנו שבעיר. מלבד משחקיה של אתלטיקו מדריד, אירח האצטדיון משחקים של נבחרת ספרד ואף להופעות.
היסטוריה.
העבודות להקמת האצטדיון החלו בשנת 1961 והסתיימו כחמש שנים לאחר מכן. בעת פתיחתו הכיל האצטדיון 62,000 מקומות ונקרא "אצטדיון מנסנרס", על שם נהר המנסנרס שעל גדותיו הוא ממוקם. משחק הפתיחה של האצטדיון נערך ב-2 באוקטובר 1966 בין אתלטיקו מדריד לוולנסיה והסתיים בתוצאה 1-1. הדרבי של מדריד, בין אתלטיקו לריאל מדריד, נערך לראשונה באצטדיון ב-16 באפריל 1967 והסתיים בתיקו 2-2. ב-1971 שונה שם האצטדיון לשמו הנוכחי, על שמו של הנשיא לשעבר של אתלטיקו מדריד, ויסנטה קלדרון.
לקראת מונדיאל 1982 שנערך בספרד עבר האצטדיון שיפוצים ובמהלך התחרות אירח את שלושת משחקי בית ד' בשלב השני. ב-2003 העניקה אופ"א לאצטדיון דירוג 5 כוכבים המאפשר לקיים בו משחקי גמר אירופים.
ב-28 במאי 2017 התקיים באצטדיון משחק פרידה לפני הריסתו (בחסות האפיפיור) בהשתתפות כוכבי כדורגל מהעבר ובהווה. יום לפני כן התקיים בו המשחק הרשמי האחרון במסגרת גמר גביע המלך הספרדי לעונת 2016/17, שבו ניצחה ברצלונה את אלאבס.
האצטדיון נהרס לטובת הקמת פארק.
רחוב בולדווין
רחוב בולדווין בדנידין שבניו זילנד הוא רחוב המוגדר כרחוב התלול ביותר בעולם, על-פי ספר השיאים של גינס. הרחוב נמצא בפרוור, 3.5 ק"מ צפונית למרכז העיר דנידין.
ברחוב יש קטע מישורי בודד, אשר אורכו 350 מטרים. שיא התלילות ברחוב מגיעה (בקירוב) לזווית של 19 מעלות, ולרמת שיפוע של כ-35%.
הרחוב קרוי על שמו של ויליאם בולדווין, תושב חבל אוטגו וחבר מועצה בו.
הרחוב משמש למגורים אך גם כאטרקציה תיירותית קטנה. כיוון שהוא תלול, לרוב אורכו יש מדרגות במקום מדרכה.
הוויכוח על הטענה.
ויכוח התעורר לגבי טעות טיפוגרפית בספר השיאים של גינס שאובחנה בשיא הקיים דאז. בספר היה כתוב שהשיפוע המוגדר התלול ביותר שקיים הוא בזווית של 38 מעלות (בספר צוינה המידה 1:1:266). דבר שלמעשה נוגד את ההיגיון. לא ניתן לעמוד על שיפוע מסוג זה, או לחיות עליו באיזושהי צורה. לאחר זמן מה, החלה לעלות השערה כי בספר כתובה בטעות המידה 1:1:266, במקום 1:2:266, מידה שלעצמה תלולה מאוד. לאחר מדידה של רחוב בולדווין, גילו כי תלילותו עומדת על המידה 1:2:86, אשר מעט יותר תלולה מן השיא הקיים. ככל הנראה, הטעות נבעה מהבלבול בין מדידה במעלות, לבין מדידה באחוזים. כך שהפכו רמת שיפוע של 38% לשיפוע המוטה ב-38 מעלות – מידות המתארות שיפוע שונה לגמרי זו מזו.
ספר השיאים של גינס נאלץ להודות בטעות המביכה, והכריז על רחוב בולדווין באופן רשמי כרחוב התלול ביותר בעולם.
נמלול
נִמְלוּל או נִימוּל (פרסתזיה) הוא תסמין ביניים של איבוד (או חזרה) של תחושה חלקית. עשוי להתבטא בתחושת עקצוץ/דקירות, דגדוג (בעיקר בחזרת תחושה), צריבה והתחממות קלה ועד לאובדן תחושה בעור (תחושה המתוארת לרוב כ"הירדמות" האיבר), כל זאת ללא השלכות גופניות ארוכות טווח. התסמין נקרא כך בשל התחושות המורגשות על פני העור, הנדמות לחווה אותן כנמלים הצועדות עליו. התסמין עשוי להיות קצר טווח או כרוני.
תסמין קצר טווח.