אזכור שלישי אפשרי מופיע בתרגום השבעים לתפילת שלמה בחנוכת המקדש בספר מלכים א' פרק ח', ושם נאמר כי התפילה כתובה בספר השיר (ἐν βιβλίῳ τῆς ᾠδῆς) ויש ששיערו שבמקור העברי שעמד לפני השבעים התחלף "ישר" ב"שיר", אך הדברים אינם מוסכמים.
ספר בפני עצמו.
לפי פרשנות המקרא האקדמית, ספר הישר הוא ספר שירה עברי קדום, שאבד, כפי הנראה, בגלות בבל. במדרש זוטא על שיר השירים, פרשה ה', מופיע משפט המתייחס לספר הישר כאל חיבור אבוד: "באותה שעה הוא [=אליהו הנביא, באחרית הימים] מוציא את ספר הישר, שכל התורה הזאת אינה אלא שירה אחת מתוכו".
אולם לפי רש"י ורד"ק המתבססים על דברי הגמרא במסכת עבודה זרה, ספר הישר אינו ספר שאבד, אלא כינוי לספר בראשית. והגמרא שם מציגה פירושים נוספים אפשריים לכינוי "ספר הישר" - ספר בראשית, הקרוי כך כיוון שהוא מספר על האבות שנקראו ישרים; ספר דברים, שנאמר בו (דברים ו', י"ח) "ועשית הישר והטוב בעיני ה' "; או ספר שופטים, הפותח בתיאור "איש הישר בעיניו יעשה". הגמרא מוסיפה ומבארת כיצד רמוזים לשיטתה בכל אחד מספרים אלו קריאת יהושע אל השמש ומומחיות בני יהודה באומנות הקשת. הנצי"ב מוולוז'ין בפירושו "העמק דבר" על התורה, בהקדמתו לספר בראשית, מסביר בהרחבה מדוע (לשיטתו) נקרא ספר בראשית "ספר הישר".
פרוייקט גנו
יו מובייל
יוֹ מוֹבַּייל (ברוסית: ё-мобиль; באנגלית: yo-mobil) היה מיזם ליצירת רכב בעל הנעה היברידית והמכונית הירוקה, הראשונה מסוגה במזרח אירופה. הרכב היה מתוצרת ë-Auto, מיזוג בין יצרנית המשאיות Yarovit Motors וקבוצת ההשקעות אונקסים בבעלות האוליגרך מיכאיל פרוכורוב.
נוצרו אבות טיפוס לדגמים שונים שהוצגו בתערוכות רכבים שונות. הפרויקט יצא לדרך בדצמבר 2010 בעידודו של מיכאיל פרוכורוב שמיקם את מפעל הייצור בסנקט פטרבורג. פרוכורוב הוא מנהיג ומממן הפרויקט והוא תכנן להשקיע 150 מיליון אירו (200 מיליון דולר). לדבריו פיתוח המכונית היה ניסיונו להוכיח כי תעשיית הרכב הרוסית מסוגלת להוציא תחת ידה רכב איכותי, בניגוד לסטריאוטיפ הרווח. יחד עם זאת, קיימות דעות אחרות שלפיהם לא ניתן לממש פרויקט בסדר גודל זה בזמן כה קצר. הרכב תוכנן להיות בעל הנעה משולבת של גז טבעי ובנזין לצד מנוע חשמלי. הרכב היה צפוי לעלות כ-14,000-12,000.
בשנת 2014 הפרויקט נרכש על ידי מכון המחקר המדעי לרכבים ומנועים, תמורת אירו אחד.
מאפיית דגנית עין בר
מאפיית דגנית עין בר היא המאפייה השלישית בגודלה בישראל. המאפייה הוקמה בשנת 1952 על ידי חברי קיבוץ עינת. כיום (2011) המאפייה היא שותפות הנמצאת בשליטה של 50% קיבוץ עינת ו-50% מאפייה מרחבית.
אתר הייצור העיקרי של המאפייה נמצא בקיבוץ עינת, ובו מיוצרים לחם אחיד, לחמים מלאים, לחמים קלים ולחמניות. שני אתרי ייצור נוספים נמצאים בפתח תקווה, באחד מיוצרות פיתות "תנעמי", ובשני מיוצרים מוצרי קונדיטוריה.
היסטוריה.
הקמה.
בשנת 1952, כאשר הוקם קיבוץ עינת על ידי קבוצה מפורשי רמת הכובש (כתוצאה מהפילוג בתנועת הקיבוץ המאוחד), החליטו החברים להמשיך לעסוק באפיית לחם, כפי שעשו בקיבוץ האם שלהם, והקימו מאפייה בקיבוץ החדש.
עד תחילת שנות ה-70 פעלו בישראל מאפיות קטנות רבות, שכל אחת מהן סיפקה לחם בסביבתה. באותה תקופה לא הייתה קיימת מאפייה המספקת לחם בתפוצה ארצית.
הרחבת המאפייה.
בתחילת שנות ה–70 החלה תנופה גדולה של הענף. הממשלה קיבלה החלטה על חיזוק מאפיות תעשייתיות גדולות, העמידה כספים להשקעה ולפיתוח, וגם מאפיית "עין בר" נכנסה לפרויקט.
מבנה המאפייה גדל מ-1,000 ל-3,000 מ"ר, נרכש ציוד חדש, הוכנסו קווי יצור אוטומטיים ונקנה תנור בעל ספיקה גדולה יותר. בשורת צעדים אסטרטגיים נרכשו בזו אחר זו כל המאפיות הקטנות באזור, כ-9 במספר. כתוצאה מכך הפכה "עין בר" למאפייה הגדולה באזור פתח תקווה, כפר סבא ורעננה, עם 25 קווי חלוקה.
הייצור עדיין התמקד בלחם בסיסי בתפזורת. ברמת גן מאפיית מייברג ייצרה מוצרים, כמו לחם פומפרניקל וחלות מיוחדות, בעלי חיי מדף ארוכים יותר מאלה של הלחם הרגיל. המאפייה נקנתה על ידי קיבוץ עינת ופס הייצור הועבר לקיבוץ, הוקמה מחלקה שנקראה "מעדני בר" שפעלה רק ביום ומוצריה שווקו בכל הארץ. בהמשך הוחלט לפתח את המחלקה הזו למפעל עצמאי ומודרני.
המשבר והיציאה ממנו.
בשנת 1984 ההחלטה להקמת מפעל נוסף השתלבה עם צעד אסטרטגי, מכירת המאפייה ל"כור מזון", שרצתה להיכנס לתעשיית הלחם והתעניינה ברכישת מאפיית "עין בר". ההכנסות ממכירות המאפייה נועדו לממן את הקמת המפעל החדש. ברגע האחרון נפלה העסקה וקיבוץ עינת נכנס לחובות עתק, אינפלציה דוהרת ומשבר שאיים לחסל את הקיבוץ.
בעקבות תהליך התייעלות התקבלה החלטה לנצל את יתרונות שני המפעלים: "עין בר" עם מערך ההפצה ושיווק ומעדני בר עם המוצרים חדשים וטכנולוגיה חדשה. בשלב זה החלה מאפיית "עין בר" לייצר ולשווק לחם פרוס וארוז בהפצה ארצית, המהלך הקפיץ את הקיבוץ מדרגה והוציא אותו מהמשבר.
בשנת 1996 נשרפה מאפיית "דגנית" בקיבוץ משמר השרון שהייתה מתחרה של "עין בר" בתחום הלחם ואזור ההפצה שלה גבל בתחום השיווק וההפצה של מאפיית "עין בר". מאפיית דגנית הייתה המאפייה הראשונה בארץ שייצרה לחם קל.
בעלי "עין בר" חפשו דרך לנהל משא ומתן עם קיבוץ משמר השרון כדי להציע הצעה אטרקטיבית למיזוג. בסופו של דבר, ההצעה של קיבוץ עינת הועלתה באספת קיבוץ משמר השרון כשבסיומה נערכה הצבעה שבה הוחלט להתאחד עם המאפייה מקיבוץ עינת.
כך הוקמה מחדש מאפיית דגנית בקיבוץ עינת כשותפות שנקראה "דגנית-עין בר", כאשר 50% בשליטת קיבוץ עינת ו-50% בשליטת מאפייה מרחבית. השם "דגנית" נשאר מטעמי מוניטין. מפעל "מעדני בר" לא נכנס לשותפות והוא נותר כיחידה עצמאית של הקיבוץ.
מאוקטובר 1997 ועד היום שם המאפייה נותר "דגנית עין-בר". הוקם מבנה חדש סמוך למאפייה הישנה ונבנתה תשתית של כ-15,000 מ"ר למאפייה חדשה.
במשך השנים המאפייה גדלה והתרחבה ונרכשו מאפיות נוספות: בשנת 2002 נרכשה מאפיית מרגלית מראשון לציון, בשנת 2005 נרכשה מאפיית הפיתות תנעמי ונוסף קו ייצור של פיתות. בשנת 2006 נקנתה מאפיית סלפק וב-2007 נקנתה מאפיית המיוחד המייצרות לחמים וחלות מיוחדות. בשנת 2008 נקנתה מאפיית תקומה מאשקלון והורחבו קווי החלוקה בדרום. בשנת 2009 נרכשה קונדיטוריה והתחילו לייצר ולשווק מוצרי קונדיטוריה.
המאפייה כיום.
המאפייה משתרעת על שטח של 15,000 מטר, והיא המאפייה השלישית בגודלה בישראל. במאפייה מועסקים כ–400 עובדים. במאפייה נאפים בכל יום כ–100 טון מוצרי מאפה, מתוכם כ-120,000 כיכרות לחם. המאפייה משווקת מוצרי לחם לרוב אזורי מדינת ישראל.
למאפייה יש כשרות בד"ץ העדה החרדית, בד"ץ שארית ישראל והרבנות של מועצה אזורית דרום השרון.
משנת 2008 למאפייה היא בעלת תו תקן איכות בינלאומי ISO 9001.
בלגרנו
פרנץ קונויצ'ני
פטריק סבג
פַּטריק סֶבָּג (נולד ב-9 בינואר 1971) הוא זמר, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי. התפרסם לראשונה כסולן להקת "כשניקו תתחיל לדבר", ואחרי פירוקה הוציא שני אלבומי סולו, לצד פעילות כמפיק מוזיקלי.
ביוגרפיה.
סבג נולד באשדוד, ובילדותו למד לנגן בקלידים. לאחר שחרורו מהצבא ב-1992 עבר לגור בתל אביב, ויחד עם אייל קופמן הקים את להקת "כשניקו תתחיל לדבר". במסגרת פעילות הלהקה עבר סבג לנגינה בגיטרה, בעוד קופמן היה נגן הקלידים. ב-1995 החתימה חברת NMC את הלהקה, וב-1997 יצא אלבומה היחיד, שנשא את שמה. סבג כתב והלחין את רוב שירי האלבום (פרט ל"שיר אהבה" אותו כתב יהונתן גפן), היה הסולן בהם וכן השתתף בעיבודם יחד עם שאר חברי הלהקה ועם מפיק האלבום ליאור טבת. להיט האלבום היה "צל כבד", שכתב והלחין סבג. שירים נוספים שהצליחו היו: "שיר אהבה" ו"קודש לחול".
לאחר יציאת האלבום נסע סבג לטיול בהודו, ושם למד לנגן על כלי נגינה שונים. בהודו כתב סבג שירים ששאף לאגד לכדי אלבום סולו, ולאחר שמונה חודשי טיול שב לישראל על מנת להקליטם. לאחר שכבר הקליט את השירים, טענו אנשי חברת NMC שהאלבום לא מספיק מסחרי, והחליטו לגנזו. בשנת 2001 הפיק סבג לראשונה אלבום של אמן אחר, האלבום "בנשמה" של דוד ד'אור.
במקביל להפקת אלבומו של ד'אור, החל סבג בהקלטת אלבום סולו באולפן ההקלטות שבביתו, בהפקה עצמאית. בשנת 2001 יצאו שני סינגלים ראשונים מתוכו, "רק אם תרצי" ו"יום מן הימים", שאורכו עולה על 10 דקות. בספטמבר 2002 יצא האלבום המלא, "יום מן הימים". סבג כתב והלחין את רוב השירים באלבום, וכן הפיק ועיבד מוזיקלית.
בשנת 2005 הוציא סבג אלבום סולו שני, "Dub on the Moon", ובו 7 רצועות באנגלית. אחת מהן היא גרסה מחודשת לשירו של בוב דילן "Mozambique". האלבום יצא תחת השם Papa Project. התארחו בו מספר אמנים, ובהם הזמרת קרולינה. במהלך אותה שנה פטריק חזר להודו הפעם כדי להפיק מוזיקלית את הפרויקט . סרט דוקומנטרי מוזיקלי המפגיש את עבודתו של סבג עם אמנים מקומיים בשש מדינות ברחבי אסיה ( הודו, אינדונזיה, תאילנד, בורמה, האיים המלדיביים, סרי לנקה). הסרט הופץ על ידי נשיונל ג'יאוגרפיק וזכה להצלחה ברחבי העולם.
בשנת 2006 שב סבג לשתף פעולה עם דוד ד'אור, כשהפיק את אלבומו "כמו הרוח". במספר שירים באלבום השתתף גם בהלחנה.
באותה שנה, צילם הקליט והפיק מוזיקלית את הסרט "Voice Over The Bridge", סרט המתעד את המוזיקה הבורמזית דרך סיפורן של שתי זמרות בודהיסטיות.
בשנת 2007 הקים יחד עם יותם אגם את הצמד האלקטרוני Kartick &amp; Gotam. הצמד הקליט נגנים שונים בדרום הודו בשילוב מוזיקה אלקטרונית. אלבומם הראשון והיחידי