אחותו היא המחזאית והבמאית רבקה מנוביץ. אחיינו הוא הרב יואל מנוביץ, ראש ישיבת הגולן.
תחנת הכח חיפה
סלמנקה (צ'ילה)
סלמנקה (בספרדית: Salamanca) היא עיר וקומונה בפרובינציית צ'ואפה במחוז קוקימבו בצ'ילה. סלמנקה השוכנת 316 קילומטרים צפונית לבירה סנטיאגו, על הגדה הצפונית של הנהר צ'ואפה.
היסטוריה.
העיר נקראת על שם מתילד סלמנקה שהייתה בעלת הקרקע בראשית המאה ה-19. לאחר מותה של מתילד סלמנקה נוהל עזבונה על ידי הכנסייה, בהמשך הועבר לרווחת הציבור הכללי וב-1844 הוקם במקום כפר אשר התפתח והפך לעיר.
דמוגרפיה.
ב-2002 התגוררו בקומונה 24,494 תושבים ומתוכם 12,689 תושבים בעיר עצמה. 53.2 אחוזים מתושבי הקומונה היו גברים ו-46.8 אחוזים נשים. בין 1992 ל-2002 נרשם גידול במספר התושבים בשיעור של 5.9 אחוזים.
סנטה קרוש דאש פלורש
סנטה קרוש דאש פלורש (בפורטוגזית: Santa Cruz das Flores) היא פרגזיה (פרֶגֶזִיאָש – Freguesias) באי פלורש שבחבל האוטונומי של האיים האזוריים שבפורטוגל. זהו היישוב הגדול ביותר בחלק המערבי של קבוצת האיים, ובו מרוכזים השירותים הממשלתיים והמשפטיים של האי. בנוסף פועל באי בית הספר התיכון היחיד, שדה תעופה, מרכז רפואי ומרכז מסחרי.
היסטוריה.
הניסיונות הראשונים ליישב את האי פלורש נעשו במקום בו נמצאת כיום קביירה (Caveira), כאשר האציל הפלמי וילם ון דר הכן (Willem van der Haegen) הגיע לאי בראש קבוצת התומכים שלו בחיפושם אחר איי הבדיל (Ilhas Cassitérides). לאחר שמתיישבים אלה נטשו את המקום, הגיעו מתיישבים חדשים ב-1508 וב-1510 לאזור שכיום הוא סנטה קרוש.
היישוב קיבל סיוע על ידי הקמתו של מנזר פרנציסקני, סאו בואבנטורה (São Boaventura), שכיום משמש מוזיאון. בנייתו החלה בשנת 1642, שנתיים לאחר שפורטוגל קיבלה מחדש את עצמאותה. המנזר היה ידוע בשל המזבח שלו שהיה מעוצבב בסגנון הבארוק ובשל הגג המקושט שלו. לפרנציסקנים הייתה השפעה חזקה על האוכלוסייה המקומית. הם מיסדו את החגיגות השנתיות של פולחן רוח הקודש (Culto do Divino Espírito Santo) וקיבלו על עצמם את האחריות לניהול מערכת החינוך המקומית. עד אמצע המאה ה-19 היה המנזר הציר המרכזי של מערכת החינוך בפלורש, וילדים מכל החלק המערבי של האיים האזוריים התחנכו בבית הספר של המנזר. גם כיום, מרכזה של מערכת החינוך החילונית באי נמצא במנזר. בשנת 1878 הוקם במנזר בית חולים מקומי, כיום מרכז רפואי, שפעל בבניין המנזר עד לשנת 1945.
במחצית השנייה של המאה ה-19 היה ציד הלווייתנים חלק חשוב מכלכלת האי. באי הוקם בית חרושת לעיבוד המוצרים שהופקו מבשר ושומן הלווייתנים, שפעל בין השנים 1943 עד 1981. כיום מבנה המפעל הוא חלק מהמוזיאון המקומי.
יצחק פרידמן (בויאן)
רבי יצחק פרידמן (פחד יצחק, ב' בתשרי תר"י, 18 בספטמבר 1849 – י"ז באדר תרע"ז, 11 במרץ 1917) היה אבי שושלת בויאן, נכדו של רבי ישראל מרוז'ין.
ביוגרפיה.
נולד בסדיגורה לרבי אברהם יעקב פרידמן מסדיגורה, ומרים, בתו של רבי אהרן פרלוב מקרלין. אביו קראו יצחק, על שם יצחק אבינו וכן על שם שנולד בראש השנה שהוא יום הדין. בשנת תרי"ט התארס עם מלכה בת רבי יוחנן טברסקי מראחמסטריווקא. בשנת תרכ"ה נישא בחאטין. על פי המסופר, בחתונתו היו 250 אדמו"רים, וכ-50,000 חסידים. היו שכינו אותה "החתונה הגדולה השנייה", לאחר החתונה הגדולה באוסטילה. לאחר נישואיו התגורר ליד חמיו, ולאחר מספר שנים חזר לסדיגורה.
לאחר פטירת אביו בשנת תרמ"ג, החל לכהן באדמו"רות לצד אחיו הצעיר רבי ישראל. בשנת תרמ"ו, במסגרת חלוקת הירושה בה קיבל את נשיאות כולל ווהלין ואחיו קיבל את החצר בסדיגורה, פתח את חצרו בבויאן הסמוכה לצ'רנוביץ. השפעת חצרו הייתה מרוסיה ועד גליציה ופולין. חסידיו שנמנו באלפים, בלטו בדבקותם העזה באדמו"רם.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, נמלט לצ'רנוביץ וממנה יצא ברכבת האחרונה לווינה, ככל אדמו"רי רוז'ין, עקב פחדם מהשלטון הרוסי. בשנת תרע"ו חלה קשות אך החלים מחוליו. במוצאי שבת, י"ז באדר תרע"ז, לאחר הבדלה, החל לחוש ברע, וקרא לאשתו ולילדיו, ולאחר מכן נכנסו כל החסידים. הוא שר את ניגון הדביקות של רבי ישראל מרוז'ין ונפטר. נקבר בווינה. את קברו פוקדות עגונות ומסורבות גט המאמינות כי יעתיר עבורן בשמים.
לאחר פטירתו החלו לכהן ארבעת ילדיו. בנו הגדול, רבי מנחם נחום, היה ממלא מקומו, וכיהן בצ'רנוביץ. בניו האחרים, היו רבי ישראל מלייפציג, רבי אברהם יעקב מלמברג ורבי מרדכי שלמה מניו יורק. בתו מרים נישאה לרבי דב בער פרידמן, בנו של רבי ישראל מצ'ורטקוב. שכל שתי בנות בילדותן, חוה ושרה.
יצחק מבויאן
הבצורת בקליפורניה (2013–2016)
הבצורת בקליפורניה שהחלה בתחילת 2013 בקליפורניה היא הקשה ביותר בהיסטוריה המתועדת של האזור (המדידות החלו ב-1885) ובדצמבר 2014, על פי הערכות חוקרים כבר דורגה כבצורת הקשה ביותר ב-1,200 השנים האחרונות.
בפברואר 2014, לאחר 13 חודשים רצופים של בצורת הגיעה קליפורניה לראשונה ב-54 השנים של קיום פרויקט משטר המים הממשלתי (State Water Project) למצב של מחסור באספקת מים. המחלקה למקורות מים בקליפורניה (The California Department of Water Resources) תכננה להוריד את קצבת המים לחקלאים ב-50%. לקליפורניה חשיבות גבוהה כיצרנית חקלאית. שווי תעשיית החקלאות בקליפורניה הוא כ-44.7 מיליארד דולר. קליפורניה מייצרת קרוב לחצי מהפירות, אגוזים וירקות המיוצרים בארצות הברית. כמו כן קליפורניה היא המובילה בייצור חלב.
באפריל כ-23.49% מהמדינה הוגדרו על ידי הממשל כמצויים בדרגת הבצורת החמורה ביותר ("בצורת חריגה", Exceptional Drought). זו הייתה הפעם הראשונה שחלקים מקליפורניה מוגדרים בקטגוריה זו. באמצע מאי 2014, כל המדינה הוגדרה כסובלת מבצורת באחת משתי הדרגות החומרה העליונות ("בצורת קשה", Severe Drought, או בצורת חריגה).
בצורת זו היא חלק מתופעה רחבה יותר של בצורת מערבית (מערב ארצות הברית) שהחלה כבר בשנת 2001. הבצורת הורגשה באופן החריף ביותר בקליפורניה אך הכתה גם בשאר מדינות ברחבי ארצות הברית ובמיוחד בטקסס, ניו מקסיקו, קנזס, אוקלהומה וקולורדו שבדרום ארצות הברית, וכן באיידהו ואורגון שבצפון מערב.
באמצע אוגוסט 2014, לאחר החמרה קשה נוספת בבצורת, בה מעל 50% מקליפורניה כבר בדרגה החמורה ביותר של בצורת אושרה תוכנית סיוע לנושא הבצורת בגובה של כ 7.5 מיליארד דולר.
ביחס למדידות היסטוריות.
על פי NASA, מדידות שפורסמו בינואר 2014, הראו שהתקופות של שלושת, ששת ושנים-עשר החודשים האחרונים (עד ינואר), היו כולם התקופות היבשות ביותר בקליפורניה מאז החלו המדידות ב-1885.
לגואה
לגואה (בפורטוגזית: Lagoa; מילולית, אגם) היא עיר השוכנת על חופו הדרום-מערבי של האי סאו מיגל בחבל האוטונומי של האיים האזוריים בפורטוגל. העיר שוכנת ממזרח לעיר פונטה דלגדה.
היסטוריה.
היישוב הוקם זמן קצר לאחר הגעתם של המתיישבים הראשונים לאי סאו מיגל. נראה שמקום נבחר בשל המפרץ המוגן שבו. הבתים הראשונים נבנו סביב לכנסייה. במאה ה-15 המשיך האי לקלוט מתיישבים, לגואה התפתחה לכיוון מערב וענף הדיג החל להיות חלק חשוב בכלכלתה. ממזרח לעיירה הוקמו חוות חקלאיות.
ב-1515 קיבלה לגואה מעמד של עיר. היא נחשבה למרכזו של אחד האזורים באי שבהם הייתה החקלאות מפותחת מאוד. הגידולים במקום כללו חיטה, גפנים ואיסטיס הצבעים. נמלה של לגואה היה פעיל מאוד ביבוא וביצוא של סחורות ומרכז של פעילות הדיג.
שגשוגן של היישובים בסביבה המשיך במאה ה-19 כאשר היישוב היה מרכזה של תעשיית קרמיקה מצליחה ושל תעשיית זיקוק משקאות אלכוהוליים. במאה ה-20 התפתחו בנוסף מפעלי ייצור לשמן צמחי, סבון ומזון לבעלי חיים, בעוד שענפי החקלאות והדיג המשיכו לשגשג. בסוף המאה ה-20 חלה בעיר התפתחות של מגזר השירותים שמעסיק כיום כמעט 60% של כוח העבודה. כמו כן מהווים לגואה והאזור סביבה כמוקד משיכה לתיירים, בעיקר עקב החופים שלה.
אנדריאה דוידוביץ'
אנדריאה דוידוביץ' ידועה גם כאניה דוידוביץ' (נולדה ב-24 במרץ 1997) היא מחליקה אמנותית אמריקאית-ישראלית המתחרה בהחלקה על הקרח בתחרויות לזוגות. ייצגה את ישראל באולימפיאדת החורף (סוצ'י 2014).
ביוגרפיה.
נולדה במדינת ורמונט, בארצות הברית.
בשנת 2013 החלה להתחרות ביחד עם יבגני קרסנופולסקי. הם מתאמנים ב'בית הקרח' בניו ג'רזי בהדרכתו של גנאדי קרסיניצקי, שהיה בעברו פעמיים אלוף העולם לנוער. הכוריאוגרפית שלהם היא גלית חייט, שאף היא ייצגה את ישראל במספר אולימפיאדות
בתחרות גביע העולם שנערכה באוברסדורף שבגרמניה ב-27 באוקטובר 2013 סיימו הצמד בתרגיל הזוגות במקום העשירי, בתרגיל הקצר הם קיבלו 40.83 נקודות ודורגו במקום 15 ובתרגיל החופשי הם קיבלו 93.03 נקודות ובסך הכל 133.86 נקודות. בכך הם קבעו את הקריטריון הבינלאומי להשתתפות באולימפיאדת סוצ'י (2014), ארבעת הזוגות הראשונים מהמדינות שלא זכו בכרטיס באליפות העולם.
בפברואר 2014 התחרו קרסנופולסקי ודוידוביץ' באולימפיאדת סוצ'י (2014). הם סיימו את התחרות במקום ה-15 לאחר שהשיגו 94.35 נקודות בתרגיל החופשי, ובסך הכול השיגו בניקוד מצטבר של 147.73 נקודות. בכך היו לזוג הישראלי הראשון בישראל שמגיע לשלב הגמר בתחרות לזוגות ספורטיביים בהחלקה אמנותית.
זמן מה לאחר האולימפיאדה הזוג נפרד, אנדריאה המשיכה להחליק עבור ארצות הברית.
הרעב באתיופיה (1984-1985)
הר הקובה
פרדוקס הגלגל של אריסטו