ב-19 בנובמבר 2006, במסגרת פסגת APEC בהאנוי חתמו רוסיה וארצות הברית על פרוטוקול להשלמת המשא ומתן בין שתי המדינות עם ארצות הברית על פי תנאי רוסיה להצטרפות לארגון הסחר העולמי עם הסכמים בין ממשלתיים בנושא הביוטכנולוגיה החקלאית, מכירת בשר וחוזי ההגנה על זכויות קניין רוחני בהליך של רישוי לייבוא מוצרים המכילים אמצעי הצפנה.
בשנת 2005, משלוחי הנפט הרוסי בארצות הברית הגיע לכדי 466,000 חביות ליום. אם מגמה זו תימשך, רוסיה עשויה להפוך לאחת מארבע יצואניות האנרגיה הגדולות לארצות הברית. בשנת 2003, התאגיד הרוסי "גזפרום" החל לעבוד על פרויקט לאספקת גז טבעי נוזלי. באמצע שנות ה-2000, ארצות הברית הייתה המדינה השישית (עם מחזור של 8.3 מיליארד דולר) על היקף ההשקעות הזרות שנצבר ברוסיה (6.5% בסך הכל). בין הפרויקטים הגדולים שארצות הברית נוטלת בהן חלק הוא צינור הנפט סחלין-1 לצינור הנפט בים הכספי. נוסף לזה תעשיית הרכבים בארצות הברית משקיעה רבות בהקמת מפעלי הרכבה של חברת פורד וג'נרל מוטורס ברוסיה.
ההשקעות הישירות של רוסיה בכלכלת ארצות הברית עולה על מיליארד דולר. כך למשל חברת לוקאויל הרוסית מפעילה תחנות דלק בארצות הברית, חברת נורילסק ניקל (יצרנית הניקל הגדולה בעולם) אף היא פעילה מאוד בארצות הברית, לצד חברות רוסיות כסברסטאל (חברת הפלדה), "EvrazGrup" (מפעל ונדיום), ו"Interros" (העוסקת במימן).
שיתוף פעולה בתחום ההיי טק נוצר על ידי המועצה הרוסית-אמריקאית לחדשנות בהיי טק, העוסק במעורבותן של חברות רוסיות בפורום חדשנות בארצות הברית. חברות מובילות בתעשיית התעופה והחלל בארצות הברית - בואינג, לוקהיד מרטין, פראט אנד ויטני - במשך שנים רבות משתפות פעולה עם חברות רוסיות בפרויקטים של תחנת החלל, ייצור מנועי מטוסים ופיתוח מודלים למטוסים חדשים, כך למשל מטוס הסוחוי סופרג'ט 100 נעשה בפיתוח רוסי-אמריקאי וחברת אנרגומאש הרוסית היא ספקית המנועים הגדולה ביותר של תעשיית החלל האמריקנית.
חברות אמריקאיות הראו עניין רב בפיתוח סחר ושיתוף פעולה כלכלי עם אזורים ברוסיה, וכבר למעלה מ-10 שנים פועלת חברת "השותפות הרוסית-אמריקאית באוקיינוס השקט", ומפגישה בין נציגי מדע עסקיים, חוגים חברתיים, רשויות פדרליות אזוריות במזרח הרחוק הרוסי ובחוף המערבי של ארצות הברית.
פורום סנקט פטרבורג הבינלאומי לכלכלה הנערך מדי שנה בקיץ, מאז 1996 הוא פורום כלכלי בינלאומי המזמן חברות אמריקאיות רבות לחתום על הסכמי שיתוף פעולה וחוזים בשווי מיליארדי דולרים עם חברות רוסיות.
באוגוסט 2011 חברת רוסנפט חתמה על הסכם עם אקסון מוביל האמריקנית לפיו השניים ישתפו פעולה בקידוחי הנפט בקוטב הצפוני ויותר לרוסנפט להשתתף בקידוחים בארצות הברית, ורוסנפט הפכה לחברת הנפט הרוסית הראשונה שפועלת בארצות הברית.
שיתוף פעולה תרבותי.
שיתוף הפעולה התרבותי בין רוסיה לארצות הברית מבוסס על מזכר הבנות בין ממשלות רוסיה וארצות הברית על עקרונות של שיתוף פעולה תרבותי, רוחני, חברתי, חינוכי ותקשורתי, שנחתם ב-2 בספטמבר 1998.
ארצות הברית משתפת פעולה עם מוזיאונים רוסיים, מרכזי תרבות, אמנות, להקות ואמנים על בסיס של פרויקטים וחוזים בודדים. הרשויות העירוניות הפדרליות בארצות הברית מסתמכות על תקשורת ישירה בין הארגונים, האזרחיים והתרבותיים במוסדות החינוך.
אחד המקומות העיקריים בפרויקט בין ארצות הברית לרוסיה בשיתוף הפעולה התרבותי הוא ההסכם לטווח ארוך לשיתוף פעולה בין קרן גוגנהיים, מוזיאון הרמיטאז'. מטרתו העיקרית היא לספק תערוכת קבע של יצירות אמנות קלאסיות מן המוזיאונים גוגנהיים הרמיטז', ולהציג את אוספי האמנות המערבית של המאה העשרים. באוקטובר 2001 נפתח בלאס וגאס מוזיאון גוגנהיים הרמיטז'.
בשנת 2001, השגרירות הרוסית בוושינגטון, הציגה קונצרט גאלה שכותרתו "סנט פטרבורג 2003: רנסאנס תרבותי" ויזמה שורת פעולות לרגל יום השנה ה-300 של סנט פטרבורג, במטרה לקדם את העיר כמרכז של תרבות עולם ולמשוך את תשומת הלב של הציבור האמריקאי למורשת התרבותית של סנקט פטרבורג.
ספריית הקונגרס בארצות הברית פעילה מאוד בנושא שיתוף הפעולה התרבותי עם רוסיה ובמסגרת התוכנית להכשרת ניהול "עולם פתוח" ביקרו יותר מ-4,000 פוליטיקאים רוסיים צעירים, אנשי עסקים ואישי ציבור בארצות הברית. הושק פרויקט משותף של ספריית הקונגרס ותיאטרון מרינסקי למודרניזציה בארכיון התיאטרון.
תוכנית שיתוף הפעולה של המרכז לאמנויות הבמה ע"ש ג'ון קנדי עם תיאטרון מרינסקי במוסקבה. פרויקט זה נועד במשך 10 שנים לכלול סיורים משותפים בתיאטרון מרינסקי ובבית האופרה הגדול ביותר בארצות הברית. הופעותיהם הראשונות של שחקני תיאטרון מרינסקי במרכז קנדי התקיים בפברואר 2002 והפך לאבן דרך בהתפתחות יחסי התרבות של רוסיה וארצות הברית.
לקריאה נוספת.
רוסיה וארצות הברית: מערכת של משברים ופיוסים, ברוך גור גורביץ, הוצאת כרמל, 2017
1934 במנדט הבריטי
1935 במנדט הבריטי
1936 במנדט הבריטי
1937 במנדט הבריטי
1938 במנדט הבריטי
1939 במנדט הבריטי
1940 במנדט הבריטי
1941 במנדט הבריטי
1942 במנדט הבריטי
1943 במנדט הבריטי
1944 במנדט הבריטי
1945 במנדט הבריטי
1946 במנדט הבריטי
1947 במנדט הבריטי
1948 במנדט הבריטי
1927 במנדט הבריטי
1926 במנדט הבריטי
1925 במנדט הבריטי
1924 במנדט הבריטי
1923 במנדט הבריטי
1922 במנדט הבריטי
1921 במנדט הבריטי
דוקטור ז'יוואגו (סרט)
דוקטור ז'יוואגו (באנגלית: Doctor Zhivago) הוא סרט קולנוע משנת 1965 בבימוי דייוויד לין המבוסס באופן כללי על רומן הנושא את אותו השם מאת בוריס פסטרנק. הספר מבוסס על יסודות ביוגרפיים. הסרט המשיך להצליח עשרות שנים לאחר שנוצר, ונכון לשנת 2019 הוא הסרט התשיעי ברשימת הסרטים המצליחים ביותר קופתית בכל הזמנים לאחר תיקון הנתונים לאור האינפלציה.
עלילה.
עלילת הסרט מתרחשת ברובה בתקופה הסוערת שבין 1912–1923 ברוסיה/ברית המועצות, תקופה שכללה את מלחמת העולם הראשונה, המהפכה הרוסית ומלחמת האזרחים ברוסיה, תקופה שבה תם שלטונו של הצאר ניקולאי השני ונוסדה ברית המועצות. המספר בסרט המלווה את העלילה, מתייחס לסיפור מנקודת מבט של שנות ה-50, אף שאינו מציין תאריך מדויק.
מסגרת העלילה מציגה את גנרל הקג"ב יבגרף אנדרייביץ' ז'יוואגו (השחקן אלק גינס), המחפש אחר ילד מחוץ לנישואין של אחיו-למחצה, המשורר והרופא יורי אנדרייביץ' ז'יוואגו (השחקן עומר שריף), ומאהבתו לריסה ("לארה") אנטיפובה (השחקנית ג'ולי כריסטי). יבגרף מאמין שאשה צעירה בשם טוניה קומרובסקיה (ריטה טאשינגהם), העובדת בסכר הידרואלקטרי, עשויה להיות אחייניתו. בשנת 1956 לערך, יבגרף מספר לטוניה הצעירה את סיפורו של אביה.
אביו של יורי נטש את משפחתו ואימו מתה עוד בילדותו, כשהיא מותירה לו רק בללייקה. יורי נלקח אל ידידיה של האם, משפחת גרומקו, אלכסנדר "סאשה" (רלף ריצ'רדסון), אנה ובתם טוניה (ג'רלדין צ'פלין). גרומקו הוא מרצה לרפואה בגמלאות המתגורר במוסקבה. בזכותו, ז'יוואגו מתקבל לבית ספר לרפואה, שם הוא לומר בהנחיית בוריס קורט. אף שכבר נודע כמשורר, יורי אינו חושב שיוכל לפרנס משפחה מכתיבת שירה ומחליט להיות רופא. לארה מתגוררת אותה עת עם אמה, תופרת המקבלת "עצות" מוויקטור איפוליטוביץ' קומרובסקי (רוד שטייגר), עורך דין מושחת, אשר היה ידיד ושותף עסקי לאביו של ז'יוואגו. לארה מתארסת עם פאבל פבלוביץ' ("פאשה") אנטיפוב (טום קורטני), המתחיל דרכו כסוציאל-דמוקרט אידיאליסטי ונסחף לשמאל הרדיקלי לאחר שנפצע בחרב מקוזאקים בעת הפגנה שקטה. הוא נותר לשארית חייו עם צלקת בולטת על לחיו. באותו ערב קומרובסקי לוקח את לארה למסעדה יקרה ומפתה אותה.
יחסיה של לארה עם קומרובסקי מתהדקים עד אשר אמה מגלה את הרומן. לאחר הגילוי, אמה של לארה מנסה להתאבד בשתיית יוד. קומרובסקי מגלה אותה ומזעיק לעזרה את קורט ועוזרו ז'יוואגו, אשר פוגש בהזדמנות זו בלארה בפעם הראשונה. כאשר פאשה, שהפך בולשביק אדוק, מספר לקומרובסקי על כוונתו לשאת את לארה לאשה, קומרובסקי נרעש. הוא מנסה לשכנע את לארה שלא להינשא לפאשה ואונס אותה. בנקמה, לארה נוטלת אקדח שהחביאה עבור פאשה, עוקבת אחר קומרובסקי למסיבת חג המולד ויורה בו בזרועו. אף שהסועדים מבקשים לדווח למשטרה, קומרובסקי מתעקש שלא לנקוט בצעדים נגד לארה, שאותה מלווה פאשה החוצה. אף שהוא רוגז והרוס בגלל בגידתה של לארה, פאשה אינו יכול להביא עצמו להכותה. הם מתחתנים ונולדת להם ילדה, קטיה אנטיפובה.
העלילה עוברת מאותה נקודה לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. יבגרף ז'יוואגו מתגייס, מתוך כוונה להביא את צבא הצאר לשליטת הבולשביקים של ולדימיר לנין. יורי, אשר נישא כבר בשלב זה לטוניה גרומקו, הופך לרופא צבאי קרבי בחזית המזרחית. פאשה אנטיפוב מותיר את אשתו ובתו ומצטרף לגדוד מתנדבים, והופך לאחד הקצינים הבודדים שהחיילים בוטחים בהם. אולם הוא מוכרז כנעדר בקרב ולארה מגייסת עזרת אחות רחמניה כדי לחפש אחריו. באותה עת פורצת מהפכת פברואר והחיילים מתחילים להרוג את קציניהם ולערוק במספרים גדולים. כשהיא נודדת עם קבוצת עריקים, לארה פוגשת בז'יוואגו פעם נוספת, כשהוא צועד עם כוחות רעננים אל החזית. ז'יוואגו מגייס את לארה לטיפול בפצועים. השניים מקימים בית חולים מאולתר בבית חווה סמוך לשארית ימי המלחמה ונפרדים לאחר כריתת חוזה ברסט-ליטובסק.