פיאנדר נולד במלבורן למונה ג'יין ולוולטר לואיס פיאנדר. הוא למד בבית הספר "Trinity Grammar School" בקיו (Kew). הוא עבר לממלכה המאוחדת כדי להופיע במחזה "The One Day of the Year".
בקולנוע שיחק פיאנדר בסרטים כגון "I Start Counting" (מ-1970), "ד"ר ג'קיל והאחות הייד" (1971), "ד"ר פייבס עולה שוב" (1972), "The Abdication" (מ-1974), ו-"Not Now, Comrade" (מ-1976), "היחידה 2" (1978), "The Doctor and the Devils" (מ-1985), "ג'ורג'יה (1988) וב"לשבור את המזל" (1994). תפקידו הגדול הראשון בטלוויזיה היה בדמות מר דארסי במיני-סדרה משנת 1967 "גאווה ודעה קדומה" שהיה העיבוד הצבעוני הראשון של הספר.
בשנת 1970 שיחק פיאנדר בתפקיד ג'ון אדמס בהפקה הלונדונית של המחזה "1776". הוא גילם את אותה דמות בהצגה שהועלתה באוסטרליה. עוד בתיאטרון הופיע פיאנדר במחזות זמר בווסט אנד בהם בדמות לורד מלבורן וד'יזראלי במחזה "I and Albert", בתפקיד קאוורד במחזה "נואל וגרטי", ובדמות פוצ'יני במחזה "קפה פוצ'יני". בשנות השבעים של המאה העשרים לוהק לתפקיד פרופ' טריסט בסיפור "Nightmare of Eden" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" לצדו של טום בייקר. הוא שיחק בתפקיד קזימיר דודבאן לצדה של רוזמרי האריס בסדרת הטלוויזיה "Notorious Woman" של ה-BBC, וגילם את תומאס בקט באלבום של המחזמר "תומאס והמלך".
ברדיו שיחק פיאנדר בתפקיד הראשי בסדרה הקומית "פטרסון".
בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים חזר לאוסטרליה והמשיך שם בקריירת המשחק שלו.
ב-2004 דיבב את מהנדס ספינת האוויר קמפ בסרט הקצר "The Mysterious Geographic Explorations of Jasper Morello" של אנתוני לוקאס.
לואיס פיאנדר נפטר ב-24 במאי 2016.
שמלת מעטפת
שמלת מעטפת  היא שמלה עם חזית שנסגרת על ידי עטיפת צד אחד של החלק העליון של השמלה על פני השני, ונקשרת מסביב למותניים. כך נוצר מחשוף בצורת V וחלק עליון החובק את מותני הלובשת.
שמלת מעטפת מלאכותית דומה לעיצוב זה, פרט לכך שפתח ה-V סגור והשמלה נלבשת דרך הראש.
יש גם חולצות מעטפת הדומות לחלק העליון של שמלת מעטפת.
היסטוריה.
דיאן פון פירסטנברג נחשבת לממציאת שמלת המעטפת בשנות ה-70, אך שמלות מעטפות עוצבו כבר על ידי אלזה סקפרלי (Elsa Schiaparelli) ב-1930 ועל ידי קלייר מקרדל בשנות ה-40.
שמלת המעטפת שעיצבה דיאן פון פירסטנברג הייתה מסריג ג'רזי, אורכה הגיע עד הברך והיו לה שרוולים ארוכים. פון פירסטנברג הצהירה כי עיצוב זה נעשה בעקבות גירושיה והוא סמל לאישה משוחררת הנהנית מחופש מיני. פון פירסטנברג המשיכה לעצב שמלות מעטפת והן חדרו לתרבות האמריקאית והעולמית.
שמלת המעטפת הראשונה שעיצבה פון פירסטנברג מוצגת במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.
שמלת המעטפת פופולרית עד היום ונחשבת לבגד נשי אייקוני.
הלכות קצובות
הלכות קצובות הוא חיבור הלכתי מתקופת הגאונים. כבר בסוף תקופת הגאונים הוא יוחס לרב יהודאי גאון, ראש ישיבת סורא (757-761), אך מרדכי מרגליות קבע כי הוא נתחבר באיטליה בסביבות שנת 850.
יש שסברו כי הספר מבוסס על ספר הלכות פסוקות וגם על ספר הלכות גדולות, אך מרגליות מראה כי רוב הספר הוא יצירה חדשה, והלכות בודדות הועתקו מהספר הלכות פסוקות.
כמעט בכל המקומות החיבור מיוחס לרב יהודאי גאון, וכבר ברשימה שנכתבה בימי רב שרירא גאון מיוחס החיבור הלכות קצובות לרב יהודאי, אם כי ישנם כתבי יד המיחסים את החיבור לרב נטרונאי גאון. אך מרגליות הראה את ההשפעה הארצישראלית על החיבור, ולפי ראיות שונות הוא משער כי החיבור נכתב באיטליה במחצית הראשונה של המאה התשיעית, ואם כן הרי זה הספר היהודי הראשון שנתחבר על אדמת אירופה.
לדברי מרגליות, הספר התפשט בעיקר באיטליה, צרפת וצפון אפריקה, אך בבבל הספר לא נפוץ, והשימוש בו בבבל מועט מאוד.
פיאט 2411 קנזה
פיאט 2411 קנזה (באיטלקית Fiat 2411 Cansa) הוא אוטובוס חשמלי מסוג טרוליבוס אשר יוצר על ידי חברת פיאט האיטלקית בין השנים 1955–1959. הדגם מונע באמצעות רשת חשמל, מושך חשמל באמצעות כבל תקרה המחובר לרשת המספקת חשמל.
דגם הטרוליבוס "פיאט 2411 קנזה" דומה בחזותו ובמבנהו לאוטובוס רגיל, אך הוא מצויד במנוע חשמלי.
את מרכב הדגם ביצעה חברת "Cansa".
פיאט 2411 קנזה.
סך הכל הדגם יכול להכיל 90 נוסעים. מושב הנהג מימין. אורך הדגם 11.0 מטר.
לדגם 2 דלתות צדדיות.
טרוליבוס.
טרוליבוס הוא סוג של אוטובוס חשמלי אשר מושך חשמל מכבל בתקרה. מעל גג האוטובוס מחובר מוט לרשת החשמל. ה"טרוליבוס" נבדל מסוגים אחרים של אוטובוסים חשמלים אשר מסתמכים על סוללה חשמלית.
על רשת החשמל המזינה את הטרוליבוס לכלול שני חוטי חשמל מקבילים הסוגרים מעגל חשמלי.
בדרך כלל הכח החשמלי הנפוץ הוא 600 וולט זרם ישיר.
נתיב הנסיעה הוא תמיד קדימה (דגמי הטרוליבוס לא מסוגלים לנסוע אחורנית).
בניגוד לחשמלית שהיא כלי תחבורה ציבורית הנעה על מסילה ברחובות ערים, ה"טרוליבוס" נע על כביש אספלט ללא צורך במסילה.
באיטלקית ה"טרוליבוס" קרוי: "Filobus".
פיאט 2470
פיאט 2470 (באיטלקית: Fiat 2470 ) הוא אוטובוס חשמלי מסוג טרוליבוס אשר יוצר על ידי חברת פיאט האיטלקית בין השנים 1979–1986. הדגם מונע באמצעות רשת חשמל, מושך חשמל באמצעות כבל בתקרה המחובר לרשת המספקת חשמל.
דגם הטרוליבוס "פיאט 2470" דומה בחזותו ובמבנהו לאוטובוס רגיל, אך הוא מצויד במנוע חשמלי.
את מרכב הדגם ביצעה חברת "Cansa".
פיאט 2470.
סך הכל הדגם יכול להכיל 110 נוסעים. מושב הנהג מימין. אורך הדגם 12.0 מטר.
לדגם 2 דלתות צדדיות, (יוצרו מספר יחידות עם 3 דלתות צדדיות).
טרוליבוס.
טרוליבוס הוא סוג של אוטובוס חשמלי אשר מושך חשמל מכבל תקרה. מעל גג האוטובוס מחובר מוט לרשת החשמל. ה"טרוליבוס" נבדל מסוגים אחרים של אוטובוסים חשמלים אשר מסתמכים על סוללה חשמלית.
על רשת החשמל המזינה את הטרוליבוס לכלול שני חוטי חשמל מקבילים הסוגרים מעגל חשמלי.
בדרך כלל הכח החשמלי הנפוץ הוא 600 וולט זרם ישיר.
נתיב הנסיעה הוא תמיד קדימה (דגמי הטרוליבוס לא מסוגלים לנסוע אחורנית).
בניגוד לחשמלית שהיא כלי תחבורה ציבורית הנעה על מסילה ברחובות ערים, ה"טרוליבוס" נע על כביש אספלט ללא צורך במסילה.
באיטלקית ה"טרוליבוס" קרוי: "Filobus".
קורפוס האוויר החמישי (לופטוואפה)
קורפוס האוויר החמישי (בגרמנית: V. Fliegerkorps) היה אחד הקורפוסים האוויריים של הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הקורפוס הוקם בגרסטהופן ב-11 באוקטובר 1939, על בסיס דיוויזיית האוויר ה-5, ולמפקדו מונה רוברט ריטר פון גריים. הקורפוס השתתף במערכה על צרפת כחלק מצי האוויר השלישי, ובנובמבר 1941 הועבר לאזור בריסל. בדצמבר 1941 הועברה מחצית הקורפוס למריאופול, ושמה שונה ל"פיקוד המיוחד קרים" אשר השתתף בקרב קרץ' ובמצור על סבסטופול (1941–1942), ואילו המחצית השנייה הועברה לסמולנסק, שם הפכה ב-1 באפריל 1942 ל"פיקוד הלופטוואפה מזרח".
פיאט 2405F
פיאט 2405F (באיטלקית: Fiat 2405F) הוא אוטובוס חשמלי מסוג טרוליבוס אשר יוצר על ידי חברת פיאט האיטלקית בין השנים 1955–1964. הדגם מונע באמצעות רשת חשמל, מושך חשמל באמצעות כבל חשמלי בתקרה המחובר לרשת המספקת חשמל.
פיאט 2405F.
הדגם יוצר ב-2 תצורות : "אוטובוס קצר" ו"אוטובוס ארוך".
הדגם הארוך - דגם הטרוליבוס "פיאט 2405F" דומה בחזותו ובמבנהו לאוטובוס ארוך. חלקו הקדמי של האוטובוס הארוך גדול יותר מחלקו האחורי.
הדגם מורכב מ-2 קרוניות מחוברות. הדגם אופיין ב-4 דלתות צד (מצד ימין של הטרוליבוס). מקום מושב הנהג - צד שמאל. הדגם נתמך ב-10 צמיגים (2 בחזית הקרונית הראשונה, 2 כפולים בכל צד בחלק האחורי של הקרונית הראשונה, 2 כפולים בכל צד בחלק האחורי של הקרונית השנייה).
את מרכב הדגם ביצעה חברת "Cansa".
לדגם ה"פיאט 2405F" הורכבו 2 מנועים חשמליים מסוג : Тibb, המספקים כח של 1200 וולט.
גונטז'
הדיוויזיה ה-73 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-73 (בגרמנית: 73. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939, והועמדה תחת פיקוד פרידריך פון רבנוי. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה בעתודת קבוצת ארמיות צפון, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה הייתה הדיוויזיה בתחילה בעתודת הארמייה ה-16, ולאחר מכן לחמה כחלק מהקורפוס ה-23 במסגרת הארמייה ה-12. במהלך המערכה בבלקן לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-40 במסגרת הארמייה ה-12, ובמהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה בתחילה כחלק מהקורפוס הממונע ה-40 במסגרת הארמייה השנייה, ולאחר מכן לחמה כחלק מהארמייה ה-11 ובהמשך כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה בחצי האי קרים ובאוקראינה. במהלך מבצע מקרה כחול לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה ה-17 והשתתפה עמה בקרב על קווקז, ובאוקטובר 1943 הועברה תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחמה עמה במהלך קרב דנייפר. באביב 1944 שוב לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה ה-17 בחצי האי קרים, ולאחר מכן לחמה ברומניה ובהונגריה. באוגוסט 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה התשיעית באזור ורשה, ולחמה תחת פיקוד קורפוס הפאנצר אס אס ה-4, ולאחר מכן תחת פיקוד קורפוס הפאנצר ה-46, ולחמה עמו במהלך מבצע ויסלה-אודר. בפברואר 1945 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-27 במסגרת הארמייה השנייה, ולחמה על הגנת דנציג. ב-17 באפריל 1945 פונה מטה הדיוויזיה באונייה גויה, אולם האונייה טורפדה על ידי צוללת רוסית, ורוב לוחמי הדיוויזיה שהיו על האונייה טבעו.
הצי השביעי
צי האוקיינוס השקט
The Han Solo Trilogy (סדרת ספרים)