מוריסון היה חמש פעמים אלוף קנדה, ופעם נוספת חלק מקום ראשון (בשנת 1931, מוריס פוקס ניצח בדו-קרב). מוריסון סיים במקום ה-12 בתחרות ניו-יורק בשנת 1913 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה), וסיים במקום השביעי בתחרות ניו-יורק בשנת 1918 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה). מוריסון חלק את המקומות ה-14–15 בתחרות לונדון בשנת 1922 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה).
מוריסון שיחק בלוח הראשון של נבחרת קנדה באולימפיאדת השחמט 1939 והשיג תוצאה של (+5 –6 =4) (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). בין היתר, ניצח את קונל יו אודונל אלכסנדר וסיים בתיקו עם סבלי גריגורייביץ' טרטקובר.
במהלך הקריירה שלו ניצח גם את דוד ינובסקי ומקס אויבה.
לוקאס ויאטרי
לוקאס אסקייל ויאטרי (Lucas Ezequiel Viatri; נולד ב-29 במרץ 1987 בבואנוס איירס) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בקבוצת פניארול.
קריירה.
ויאטרי החל לשחק בקבוצת הנוער של בוקה ג'וניורס. ב-2007 הוא הושאל לקבוצת אמלק מאקוודור ולקבוצת מרקאיבו מוונצואלה. ב-2008 חזר לבוקה ג'וניורס וערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה ב-17 במאי 2008 במשחקה כנגד ראסינג קלוב. במשחקו השני במדי הקבוצה כבש ויאטרי את שער הבכורה שלו. ויאטרי היה בסגל הקבוצה אשר זכתה בגביע הרקופה סודאמריקנה הדרום אמריקני. במהלך טורניר האפרטורה לשנת 2008 הפך ויאטרי לשחקן הרכב אחרי פציעתו של מרטין פלרמו. הוא כבש את שער הניצחון בסופרקלאסיקו נגד ריבר פלייט.
ביולי 2014 חתם בקבוצה שאנגחאי שנחווה מהליגה הסינית. בשנת 2015 הושאל לקבוצת באנפילד הארגנטינאית.
נוסחת ציולקובסקי
נוסחת ציולקובסקי היא משוואה שפותחה על ידי מדען הטילים הרוסי קונסטנטין ציולקובסקי, ופורסמה בשנת 1903. הנוסחה מבטאת את מהירותו הסופית של טיל כפונקציה של גורמים שונים. הנוסחה המלאה נראית כך:
כאשר:
הנוסחה ונגזרותיה מאפשרים לחשב מהי כמות הדלק הנדרשת לטיל על מנת להשיג מהירות מסוימת ובעצם מאפשרת לדעת מה נדרש לטיל על מנת לעבור בין גרמי שמים כאשר מחשיבים בנוסף את השפעת כוחות המשיכה הפועלים על הטיל.
רקע היסטורי.
משוואות ההנעה הרקטית פורסמו על ידי ציולקובסקי בשנת 1903, ובמשך שנים נחשב ציולקובסקי לראשון שהגה אותן. עם זאת, מחקר מעודכן יותר גילה חישובים דומים שנערכו בבריטניה בשנת 1813, לשם בחינת היעילות של רקטות קרקע קרקע ששימשו למטרות לחימה. משוואות אלה הופיעו בחיבור מאת ויליאם מור, שנקרא מסה על תנועת הרקטות ("A Treatise on the Motion of Rockets").
שימוש בנוסחה.
הנוסחה משמשת בפיתוח טילים רב־שלביים. בטילים אלו, נושר שלב לאחר גמר הדלק שהיה בו, והטיל יכול להמשיך ולהאיץ, עד להשגת המהירות הנדרשת לשם הגעה לחלל או ליציאה משדה הכבידה של גרמי שמיים שונים. בעזרת הנוסחה ניתן לאמוד את המהירות שישיג הטיל בהינתן המהירות ההתחלתית והמסה בתחילה ובסוף בכל שלב.
פיתוח ניוטוני.
המהירות של גוף היא האינטגרל של התאוצה:
formula_6
לפי החוק השני של ניוטון:
formula_7
לכן:
formula_8
וידוע לפי חוקי ניוטון ש:
formula_9
formula_10 מציין מתקף.
נציב בנוסחה:
formula_11
המתקף של גוף הוא השינוי בתנע:
formula_12
כאן formula_13 מייצג את הדלק שנפלט מהטיל. formula_14 שווה לאפס כי לפני שהדלק נפלט מהירותו הייתה שווה למהירות הטיל:
formula_15
formula_16 הוא מהירות פליטת הדלק, נסמן:
formula_17
formula_18
formula_19 הוא דיפרנציאל המסה של הדלק שנפלט.
נציב:
formula_20
נציב בנוסחה של התאוצה:
formula_11
formula_22
formula_23
כאשר formula_24 הוא קצב הפליטה של הדלק.
נציב בנוסחה של התאוצה:
formula_25
לפי הנוסחה:
formula_26
אם formula_27
ואם formula_28
ואם formula_29
אז formula_30
זאת אומרת:
formula_31
לכן:
אבי סגל
אברהם (אבי) סגל (נולד בי' בכסלו ה'תש"ל, 20 בנובמבר 1969 בתל אביב) הוא עיתונאי ומחבר, סאטיריקן ופובליציסט ישראלי.
קורות חייו.
בשנות ילדותו התגורר עם משפחתו בקדומים, ולאחר מכן שב לתל אביב. בתיכון למד בישיבת בר-אילן. לאחר מכן למד בישיבת הר עציון, ואת שירותו הצבאי בצה"ל עשה בחיל המודיעין. סגל הוא בעל תואר בלימודי קולנוע וטלוויזיה מאוניברסיטת תל אביב.
סגל שימש כמבקר טלוויזיה בערוצים המסחריים, שימש כסגן עורך של עיתון הילדים הדתי "אותיות", כתב טורים אישיים וביקורות טלוויזיה ב-nrg וב"מקור ראשון". כמו כן חיבר ספר לילדים ונוער בשם "רוח אנושית בכוכב", שיצא לאור בשנת 2001 בהוצאת ידיעות אחרונות ונכנס לרשימת רבי המכר.
בשנים 2002–2016 כתב סגל את הטור "על דעת עצמי" בשבועון "בשבע" (תחילה בשם העט דניאל רותם, משום שבאותה תקופה עבד במקביל בעיתון המתחרה "מקור ראשון"). הטור עסק בעניינים שעל סדר היום הציבורי, וזוכה לפופולריות רבה בשל ניסוחו הסאטירי. לקראת סוף 2016 הודיע סגל על פרישתו מהעיתון והטור האחרון התפרסם ב-7 בדצמבר 2016. ב-2019 חזר לעיתון, הפעם עם טור במדור התרבות, שהתפרסם לראשונה ב-21 במרץ. לאחר שנה פרש שוב.
סגל נשוי, אב לשלושה ומתגורר בגבעת שמואל.
צבי ניסנוב
צבי ניסנוב (1881 – 1 במרץ 1966) היה פעיל בולט ביישוב העברי, חבר ארגון "השומר", ומראשוני אסירי המחתרות.
חייו.
ניסנוב נולד בטמיר חאן שורה שבדאגסטן, בצפון הקווקז.
את חינוכו הצבאי רכש בצבא הרוסי, במלחמת רוסיה–יפן. שאף לעצמאות יהודית, ועל כן בשנת 1909 עלה ארצה מבאקו בעלייה השנייה בלוויית אמו ואשתו. עם עלייתו הצטרף לאחיו יחזקאל ניסנוב ויהודה ניסנוב, חברי "השומר", והחל לשמור בכפר תבור.
ניסנוב דיבר טורקית והשתתף במשא ומתן עם השלטונות בעת הצורך. כך היה ביבנאל אחרי רצח יחזקאל אחיו.
בשנת 1912 נאסר ניסנוב יחד עם חברו חיים שטורמן על ידי הטורקים, והם ישבו בכלא עכו (היו מראשוני אסירי המחתרות) כשנה ושבעה חודשים. ניסנוב היה לראש האסירים בכלא, ומשם גם פעל. כשהטורקים הכריחו את התושבים בארץ לקבל על עצמם את הנתינות הטורקית (קבלת נתינות טורקית או גירוש מהארץ), ניסנוב נלחם כדי להשאיר כמה שיותר יהודים בארץ, וזייף תעודות ודרכונים שפתרו את היהודים מגיוס לצבא הטורקי. כשיצא מהכלא, המשיך ניסנוב בפועלו.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה (1914–1918) היה אחד מפעילי "השומר". דאג להסתיר נשק, להבריח חברים מחובת עבודת הכפייה בצבא הטורקי ועוד. ניסנוב חלה בשחפת ובתקופה זו שימש "מוכתר" ליהודי טבריה. דרכו העבירו כל דבר בעל חשיבות בין היהודים לערבים. ניסנוב היה ממקימי היישוב כפר גלעדי, ב-1916, במהלך מלחמה זו. ניסנוב נאסר על ידי חסן בק, עונה קשה והוגלה לטורקיה. ידיעת השפה ויכולתו כמתווך העמידה אותו בראש האסירים.
חזר לארץ לאחר המלחמה ועם אנשי גדוד העבודה עלה לעין חרוד. תפקידו היה אחראי ליחסים עם הערבים השכנים ולענייני הביטחון. מראהו, רוכב על סוסתו בראש שיירת העולים לגוש נוריס נחרת בלב רבים. ניסנוב התגייס למשטרה הבריטית בגליל, כפי שעשו כמה מאנשי "השומר". ניסנוב היה בין מקימי עין חרוד בשנת 1921.
טיפח קשרים עם הערבים וידע להבינם. תכופות נשלח על ידי המפקדים הבריטיים לפתור סכסוכים בקרב הערבים. הוא מילא תפקיד של "קצין פוליטי".
אשתו ואם שלושת ילדיו, ורה, עמדה לצידו כל השנים. הקימה אז את ביתם בטבריה. בעת הקמת מפעל החשמל (רוטנברג) בנהריים היה ניסנוב אחראי לביטחון המפעל. אחר כך עבר לעבוד ולחיות בחיפה. הקים לפרנסתו פנסיון בטבריה, ושם אירח את מנהיגי האוכלוסייה הערבית, כדי לעשות "סולחה".
צבי ניסנוב נפטר ב-1966 ונקבר בחלקת "השומר" בבית העלמין בתל חי. רעייתו ורה (1882 - 1932) נקברה אף היא באותו בית קברות.
מבעד הזכוכית האפלה
האיגרת אל הגלטים
האיגרת אל הגלטים היא מכתב של פאולוס אל הקהילה הנוצרית בפרובינקיה הרומית גלטיה שבאנטליה, והוא אחד מספרי הברית החדשה – כתבי הקודש של הנצרות.
התמה העיקרית של האיגרת היא המחלוקת שהייתה בנצרות הקדומה בדבר חוקי התורה והאם יש לקיימם.
גלטים.
המכתב ממוען אל הכנסייה הנוצרית בגלטיה שבאסיה הקטנה, אולם המיקום המדויק של הקהילות הנוצריות באזור זה אינו ברור. יש הטוענים שמדובר בקהילות בצפונה של טורקיה של ימינו, אולם רוב החוקרים סבורים כי מדובר בקהילות שגרו במרכז הפרובינקיה הרומית שהייתה באסיה הקטנה בעת שנכתבה האיגרת.
רקע היסטורי.
הקהילות הנוצריות בגלטיה (בערים פיסידה, איקוניום, ליסטרה ודרבה) נוסדו על ידי פאולוס. קהילות אלה כללו בעיקר מומרים לנצרות שהיו קודם לכן עובדי אלילים פגניים. לאחר שפאולוס עזב את גלטיה, החלו הקהילות לסטות מהנחיותיו והתקרבו אל היהדות ותורת משה. ככל הנראה הגיעו אל קהילות אלה נוצרים שהיו קודם לכן יהודים ושמרו את חוקי התורה בנוסף לאמונתם בישו.
האיגרת שנשלחה על ידי פאולוס נועדה להוכיח את הקהילות ולהזהיר אותן מפני סטייה מתורתו.
מהאיגרת עולות מחלוקות שהיו בנצרות הקדומה בדבר ברית המילה ושמירת השבת.
כמו כן, ישנה סברה כי השליחים שנשלחו אל קהילות אלה היו שליחים של הפטריארך של ירושלים באותה עת יעקב הצדיק (אחי ישו) ומדובר למעשה לא בסטייה מהנחיותיו של פאולוס אלא במחלוקת שבין ראשי הכנסייה שהיו בירושלים לבין פאולוס עצמו ותקיפת מעמדו כשליח.
שפת האיגרת.
P46, כתב היד הקדום ביותר הנמצא לאיגרת זו, כתוב יוונית. יש הסוברים שהאיגרת נכתבה במקורה בעברית או בארמית.
מועד חיבור האיגרת.
כמעט כל החוקרים מסכימים כי פאולוס עצמו כתב את האיגרת. הוויכוח העולה מאיגרת זו – בדבר המרת הגויים לנצרות – מעיד על כך שמדובר באיגרת שחוברה בראשית ימי הנצרות, בתקופה שבה מרבית המאמינים היו יהודים ומיעוטם גויים שהתנצרו.