הספינה תוארה ב"פלסטיין פוסט": "הספינה הראשונה זה אלפיים שנה שכל צוותה יהודי", אך המלחים היהודים שעבדו עליה מאז רכישתה בדנמרק, הרמן זיילר וג'וני פן קובורדן, עזבו יחד עם ארנסט יורדן שעלה בהולנד. במקומם נשכרו שני ימאים זרים, יווני וצרפתי, שאין בנמצא פרטים עליהם, ו"עמנואל" המשיכה דרומה לנמל פול. הצוות של "עמנואל" מנה חמישה איש ונחשב לצוות בחסר, לפחות במלח: רב חובל אריה גרבנוב, חובל בנימין לוין, מכונאי אליהו רוזין ושני ימאים זרים.
הנמל האחרון – פול.
הפליגו לנמל פול (40 מיל דרומית לסאות'המפטון), אנגליה, כחמש שעות הפלגה. התארגנו להפלגה באוקיינוס ולקבלת מטען. מ-13 עד 30 ינואר 1934 שהתה "עמנואל" בנמל פול . ברשומות מנהלת נמל פול נכתב:
"..."עמנואל" הגיעה ביום 13 בינואר 1934 ב-09:50 מסאות'המפטון. תפוסתה נטו 90 טון ורב חובלה "גרבנור" [כך במקור]. היא באה ריקה ושילמה אגרת נמל בשיעור לירה שטרלינג אחת וארבעה שילינגים. הפליגה לפיראוס ביום 30 בינואר 1934 בשעה 08:30, לאחר שטענה 185 טונות של חימר. המשגרים היו האחים פייק. סוכן האנייה ג'יי קרטר. הספינה חויבה באגרת מטען בשיעור של לירה שטרלינג אחת, ארבעה שילינגים ושמונה פני." בטופס הרשמי המקורי בו נרשמו הדברים אין הערות או ציון של אירועים חריגים. פרנסתו העיקרית של נמל פול על מרבצי הקאוליניט שבסביבתו. קאוליניט הוא חימר לייצור קרמיקה וחרסינה וזה שנים רבות שהוא מיוצא מפול בצובר באניות קטנות ובינוניות.
בזמנו נפוצה טענה כאילו גרבנוב חמק מנמל פול לאחר ש"עמנואל" נעצרה בו על ידי השלטונות. מאידך, כתב הבריטי, מושל מחוז הצפון של ממשלת פלשתינה א"י, דברים המנקים את גרבנוב וקובעים, כי היה רב חובל של אונייה כשירה לחלוטין, וכתב את הדברים הבאים: "רשות השיט הבריטית (Board of Trade) מדווחת שהסקונר "עמנואל" הפליגה מפול לפיראוס ב-30 בינואר האחרון עם מטען של כ-140 טון חימר, והיא טעונה ומזוודת כהלכה בכל המובנים. לרשות אין שום מידע נוסף וקיים חשש שהספינה הוכרעה על ידי מזג האוויר וטבעה."
"עמנואל" הטעינה מטען חימר לפיראוס, יוון בדרכה לארץ ישראל. הפליגו מנמל פול במזג אוויר מצוין. בדרך השתנה מזג האוויר והים סער מאוד. העיכובים במסעה הביאו את "עמנואל" לחצות את האזור המסוכן של מפרץ ביסקאיה בעיצומו של חורף.
היעלמות הספינה.
לא נודע מה עלה בגורלה של "עמנואל" אך מעולם לא הגיעה ליעדה.
האסון לא הותיר עקבות ולכן, ניתן רק להעלות השערות מלומדות לפתרון שאלות כמו מדוע, מתי והיכן בדיוק נטרפה הספינה.
כלי שיט נטרפים מסיבות שונות - פגעי מזג האוויר, טעויות ניווט, שגיאות ניתוב, חוסר זהירות ואחרות. ככל שספינה קטנה וישנה יותר, או בעלת מנוע חלש יותר, כן גדולה פגיעותה לגחמות מזג האוויר ומכשולי ניווט. מסע ה"עמנואל" נערך בחורף, באזור שמטבעו עתיר-סופות. גרבנוב הצעיר בן ה-22 וסגנו לוין, היו ללא ספק בעלי ביטחון עצמי גבוה עד מופרז, כפי שבא לכלל ביטוי באירועי מסעם מאורהוס-דנמרק לאנטוורפן-בלגיה דרך נמל דיפזל-הולנד סאת'המפטון-אנגליה ועד היעלמותם עם צוותם ואונייתם.
המפות הסינופטיות לשבוע שהתחיל ב-30 בינואר 1934 מראות כי מזג אוויר מצוין קיבל את פני ה"עמנואל" בצאתה לים: רוח גבית קלילה, ים שקט וראות מצוינת. כך שייט הסקונר במורד תעלת למאנש ונכנס ללא פגע למפרץ ביסקאיה הידוע לשמצה. מעקב סימולטני של התקדמות הספינה מחד והתנאים המטאורולוגיים מאידך, מראה כי ביום 3 בפברואר, עם התקרבות הספינה לקצהו הדרומי-מערבי של המפרץ, חלה הרעה חמורה במזג האוויר. הרוח הצפון-מזרחית התעצמה ותוך שעות הפכה לסופה בעצמה של תשע דרגות בסולם בופורט. רוח שכזאת מוגדרת כ"סופה חזקה, 75-85 קמ"ש, גלים גבוהים של 7-10 מטרים, הים מתחיל להתגלגל, פסי קצף צפופים, הרסס עשוי לצמצם את הראות". היא מסוכנת גם לאניות מנוע בינוניות, שלא לדבר על מפרשיות באיכות ירודה כעמנואל.
על פי אלה, ייתכן כי טבעה בשבת 3 בפברואר 1934, לא הרחק מכף פיניסטר אשר בצפון-מערב ספרד. אזור הידוע כבית-קברות לכלי שיט עוד מתקופת הפיניקים.
צוות הספינה.
מצבת כוח האדם המזערי של ספינה בסדר הגודל של ה"עמנואל" הייתה אז כששה עד שמונה - רב חובל, חובל, מכונאי וכשלושה עד חמישה מלחים.
גרבנוב עמד על כך שצוות הספינה יהיה כולו "עברי", כלומר יהיה מורכב מיהודים ארץ-ישראליים בלבד. אך נוכח לדעת שמחמת חוסר בכוח אדם מתאים הדבר אינו מעשי. אי לכך נאלץ להסתפק בקצינים עבריים ובמלחים יהודים מהגולה. "עמנואל" יצאה לדרך מנמל אורהוס שבדנמרק כשעל סיפונה צוות בן שבעה איש: אריה גרבנוב (21, תל אביבי) - רב חובל; בנימיו לוין (21, חיפאי) - סגן; אליהו רוזין (25, ירושלמי) - מכונאי; רנה רנר, יהודי יליד גרמניה - מלח; פאול קריגל, יהודי יליד פולין - מלח; הרמן זיילר, יהודי יליד אוסטריה - מלח ; ג'וני פן קובורדן, יהודי יליד הולנד – מלח-טבח. רנר וקריגל ירדו מהספינה בנמל דלפזיל שבהולנד. זיילר, קובורדן ויורדן ירדו בנמל סאוטהמפטון ובמקומם נשכרו שני מלחים זרים - צרפתי ויווני. מאז סאוטהמפטון ועד טביעתה, שטה הספינה בצוות חסר- חמישה במקום שישה. שלושת הקצינים העבריים ושני הימאים הזרים טבעו עם הספינה. על האחרונים לא ידוע דבר - גם שמותיהם לא נודעו.
אריה גרבנוב.
אריה גרבנוב [Grevnov] נולד באוקראינה ב-1 במאי 1912 לפי מקורות המשפחה (במקומות שונים נרשם 1911 ו-1910, ייתכן כדי לעבור משוכת גיל). בהיותו בן עשר, "לאחר ימי נעורים סוערים ברוסיה בארגון קבוצת נוער ציונית חשאית", עלה לארץ ישראל עם הוריו ואחותו. המשפחה התיישבה בשכונת נורדיה בתל אביב וההורים פתחו חנות מכולת קטנה בפינת ביתם. גרבנוב למד ב"גימנסיה העברית הרצליה".
באוקטובר 1929 התקבל גרבנוב - שקודם לכן היה חניך ומדריך ב"אגודת יורדי ים זבולון" שהיה מראשוני מקימיה - לאקדמיה הימית של אנטוורפן, ללימודי הכנה לשירות ימי לתפקיד 'מתלמד למסעות ארוכים' - Aspirant Officier ter Lange Omvaart. מעמדו האקדמי היה של elève libre - "תלמיד חופשי", כלומר תלמיד שאינו משתתף בשעורים פרונטליים ובפעילות מעשית/ימית של האקדמיה, אלא לומד בעצמו את החומר התאורטי וניגש רק לבחינות. אם עומד בבחינות - זוכה לתעודת גמר של הקורס כאילו היה תלמיד מן המניין - elève régulier בלשון המקום.
חיפוש בארכיון האקדמיה העלה את מרשם התלמידים של שנת 1931. בעמודים 15 ו-16, תחת מספר סידורי 153, נמצא אריה גרבנוב. שורה ארוכה אחת ממצה את הכל: "נולד: קונוטופ אוקראינה, אחד במאי 1910; רשום באקדמיה: מ-7.10.29 ועד 30.7.31; ניסיון ימי: ריק; לימודים לקראת דיפלומה של: חניך; תוצאות הבחינות: ריק; שפת הלימוד: צרפתית; כתובת: רחוב סטוקמן 6, אנטוורפן.
לא נמצאו ראיות להסמכתו של גרבנוב לקצונה ימית באקדמיה הימית באנטוורפן, לבחינות שעמד בהן או לתעודת גמר לקראת תפקיד של חניך/מתלמד. לא ברור היכן הוסמך, ומה היה ניסיונו הימי עד אמצע שנת 1931. התעלומה ניבטת מצילומים ששלח לבני משפחתו בתל אביב, כשהוא לבוש במדים לבנים. המדים, כך נראה, אינם מדי האקדמיה הימית באנטוורפן.
בנימין לוין.
בנימין שמואל לוין נולד בלובלין (פולין) חמישה חודשים אחרי מות אביו - סוף 1912 לפי מקורות המשפחה, או 01.01.1912 כפי שנרשם באקדמיה הימית באנטוורפן (אולי כדי לעבור משוכת גיל). לפי מקורות משפחתו בן שנה עלה לארץ ישראל עם אמו טובה, אחיו חיים ואחותו רחל (לימים שפר), כפי שציווה אביהם רפאל-דוד לפני פטירתו. התגוררו בתל אביב ובנימין למד בבית הספר לבנים, בגימנסיה העברית הרצליה וב"בית הספר למסחר ספרא". מקטנותו נמשך לים ולקריירה ימית. בתל אביב הכיר את אריה גרבנוב ובהשפעתו יצא ללימודים באקדמיה הימית שבאנטוורפן.
מרשם התלמידים של האקדמיה משנת 1931 מראה שתי תקופות בהן שהה בה לוין: הראשונה (תחת מספר סידורי מס. 321) מ-17.11.30 עד 30.06.31 והשנייה (תחת מספר סידורי מס. 438) מ-13.10.31 עד 30.06.32. השאר כמעט זהה לרישומים של גרבנוב: "ניסיון ימי: ריק; לימודים לקראת דיפלומה של: חניך; מעמד של: elève libre; תוצאות הבחינות: ריק; שפת הלימוד: צרפתית; כתובת: אין." גם לוין, לא הוסמך באקדמיה של אנטוורפן לקצונה ימית. ניסיונו הימי בשיט עד אמצע שנת 1932 לא ידוע.
השאיר אחריו במותו את אמו טובה, אח - ד"ר חיים לוין, מהנדס כימאי מחיפה ואחות, רחל לוין-שפר מיבנאל.
אליהו רוזין.
אליהו רוזין היה המבוגר בקרב קציני "עמנואל". הוא נולד בירושלים ב-14 בפברואר 1909 למאיר ופייגה-ברכה רוזין. היה אח יחיד לשש אחיותיו - שארבע מהן נולדו לפניו. בגיל תשע התייתם מאביו. עד גמר מלחמת העולם הראשונה למד בתלמוד תורה ב"חצר החורשה", אחר כך עבר ללמוד בבית הספר היסודי "תחכמוני" ומשם המשיך בבית הספר המקצועי של כי"ח. מילדותו אהב מכונאות, למד היטב את המקצוע, היה "בעל ידי זהב" והצטיין בעבודתו - שכללה אחזקה ופיקוח על מנועי דיזל גדולים. הוא השתכר יפה ותמך באמו האלמנה ובאחיותיו שטרם נישאו. בשנת 1932 פגש באריה גרבנוב וזה הדביק אותו בחיידק הספנות העברית.