במהלך העקירה נעשה מאמץ להגן על רכוש העקורים. הציוד האישי נרשם ונשמר ובעליו קיבלו קבלות. לעקורים נאמר כי ציוד שיבוקש ישלח למחנות חינם. בכמה מקרים מצאו חקלאים יפנים חקלאים אחרים שהסכימו לטפל בחוותיהם. אולם היו גם מקרים שבהם חקלאים נאלצו למכור את רכושם תוך ימים, במחיר זעום. ספקולנטים שקנו את רכושם זכו לרווחי ענק. צו בקליפורניה אף אסר החזקת רכוש על ידי זרים, והוסיף להפסדי היפנים. חקלאים יפנים גם איבדו את זכויותיהם על האדמות שעיבדו.
כדי לפצות את היפנים העביר הקונגרס את חוק תביעות האמריקאים-יפנים ב-2 ביולי 1948 אולם ציין בו כי תביעות שלא יוגשו תוך שנה וחצי לא יוכרו. תביעות ב-147 מיליון דולר הוגשו על ידי 26,568 משפחות ויותר מ-38 מיליון דולר שולמו כפיצויים.
בשנות השישים החל הדור הצעיר של היפנים האמריקנים, שקיבל השראה מהתנועה לזכויות האזרח, ב"תנועת רדרס", מאמץ לקבלת התנצלות רשמית ופיצוי מהממשל על עקירת אבותיהם וסביהם. כעבור 16 שנים זכתה התנועה להצלחתה הראשונה כאשר הנשיא ג'רלד פורד אמר כי העקירה הייתה טעות. ב-1980 במהלך נשיאותו של ג'ימי קרטר הקים הקונגרס ועדה לחקר העקירה. כמה מתנגדים טענו כי הוועדה מוטה אתנית שכן 40% מחבריה היו ממוצא יפני. ב-24 בפברואר 1983 הגישה הוועדה דו"ח המגנה את העקירה כלא מוצדקת וכמונעת מגזענות ולא מצרכים ביטחוניים.
מסקנות הדו"ח התקבלו בציבור. הנשיא רונלד רייגן חתם על צו הזכויות של 1988 שבו ניתן פיצוי של 20,000 דולר לכל עקור ששרד, ובסך הכול 1.2 מיליארד דולר. השאלות - את מי לפצות, בכמה והאם הפיצוי הכספי הולם - עוררו דיונים סוערים. מי שטען שהעקירה הייתה מוצדקת סבר כי לא רק שאין צורך בפיצויים אלא שגם ההתנצלות הייתה מיותרת. ב-1992 חתם הנשיא ג'ורג בוש האב על הפיצויים (בתוספת 400 מיליון דולר) והתנצל שוב באופן רשמי. בשנת 1998 העניק נשיא ארצות הברית ביל קלינטון לפרד קורמאטסו את מדליית החירות הנשיאותית.
ישנן הערכות כי עד לסגירת המחנות (מלבד אגם טולי) ב-1 בדצמבר 1945 הנזק הכלכלי לבתיהם ועסקיהם של העקורים נאמד בארבעה עד חמישה מיליארד דולר במונחי 1999, וזאת בנוסף לנזקים שאי אפשר לכמת.
אחד התומכים המשמעותיים בעקירה היה ארל וורן, התובע הכללי של קליפורניה. לאחר מכן ראה וורן בתמיכתו בעקירה את אחת משגיאותיו הגדולות. וורן כתב באוטוביוגרפיה שלו:
ביקורת ומורשת משפטית.
מספר פסקי דין בעניין זה ניתנו בבית המשפט העליון של ארצות הברית: פסק דין יאושי נגד ארצות הברית, פסק דין היראבאיאשי נגד ארצות הברית ופסק דין במעמד צד אחד אנדו, וכן פסק דין קורמאטסו נגד ארצות הברית. בכל פסקי הדין אישר בית המשפט את הכליאה.
כיום העקירה היא מושא לביקורת היסטורית ומגונה כגזענית באופייה. היא נחשבת לתמרור אזהרה לפגיעה בזכויות אדם שעלולה להתרחש בנסיבות קשות מבחינה ביטחונית. עם זאת, יש המגינים על העקירה ורואים אותה כהכרח בזמן מלחמה טוטאלית. גיס חמישי הוא איום משמעותי, אף על פי שנראה כי היפנים לא היוו גיס שכזה.
שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית לשעבר, תום קלארק, שייצג את משרד המשפטים האמריקאי בעקירה כתב:
החלטה בפסק דין קורמאטסו נגד ארצות הברית, אשר נתקבלה ב-18 באוקטובר 1944, נהפכה רק ב-10 בנובמבר 1983, לאחר שקורמאטסו הגיש לבית המשפט בקשה לצו קוראם נוביס. במסגרת הצו קבע שופט בית המשפט המחוזי הפדרלי של המחוז הצפוני של קליפורניה, כי ההחלטה בעניין קורמאטסו בטלה משום שבאותו מקרה הוגש לבית המשפט מידע שקרי על ידי הממשלה. מאחר שצו זה דן רק בבקשה האישית של קורמאטסו, הכלל שנקבע בשנת 1944 עדיין עומד בתוקפו, ומאפשר לממשלת ארצות הברית לכלוא כל קבוצת אזרחים ממוצא מסוים בזמן מלחמה. לאור זאת ישנם מומחים למשפט הטוענים כי פסיקות אלו הופכות להיות רלוונטיות אף בזמן המלחמה בטרור. הפיכת הפסיקות נראית כמבשרת את צו זכויות האזרח של 1988 שבו הכיר רשמית הקונגרס בעוול שנעשה ליפנים. בשנת 2004 קורמאטסו הגיש חוות דעת כידיד בית המשפט במקרה ראסול נגד בוש בו נדונו שאלת חוקיות מעצר של אסירים בגוואנטאנמו, בו הוא התנגד למאסר בלא משפט.
מדרש תנחומא
מדרש תנחומא, המכונה גם מדרש ילמדנו, הוא שם כולל לשלושה קובצי מדרש אגדה. מדרש תנחומא החדש והישן קיימים בדפוס, ובנוסף אליהם היה קיים גם מדרש שאבד, אך מצוטט במקורות אחרים.
זמנו ומוצאו.
מדרש זה עוסק בחמשת חומשי התורה, ונקרא על שם האמורא הארצישראלי רבי תנחומא בר אבא, שהרבה מאמרותיו מופיעות במדרש. רובו של המדרש נכתב בעברית, אך בנוסף קיים במדרש שימוש בארמית גלילית, ביוונית ובלטינית. מדרש זה הגיע לכלל גיבוש במחצית הראשונה של המאה ה-9 לספירה. כמדרש שמקורו בארץ ישראל מבוסס מדרש תנחומא על סדר קריאת התורה התלת שנתי שרווח בארץ ישראל. החלוקה המצויה במדרש לפרשות השבוע לפי מחזור הקריאה החד-שנתי שרווח בבבל היא מאוחרת ואיננה מקורית.
החוקר פרופ' חננאל מאק בספרו "מדרש האגדה" מצביע על כך שעל אף שמדרש תנחומא הוא מדרש ארץ-ישראלי, הרי שחדרו אליו גם קטעי מדרש בבליים. כך למשל במדרש תנחומא לפרשת נח משולבים קטעים מתוך שאילתות דרב אחאי גאון, שהוא ספר שנתחבר בבבל בתחילת תקופת הגאונים. כמו כן מצויים במדרש תנחומא קטעים ממדרשים קדומים כמו פרקי דרבי אליעזר ומכילתא דרבי ישמעאל.
קיימת מחלוקת מסועפת בין החוקרים השונים לגבי מקורותיו של הקובץ ולגבי היחס בין "התנחומא" לבין החיבור המוזכר בשם "ילמדנו":
מלבד הדעות שהוצגו לעיל, קיימות גישות נוספות לתאריך היווצרותו של המדרש, כאלה שמקדימות אותו למאה ה-7 בא"י, וכאלה שמאחרות אותו אל מעבר למאה ה-9.
מבנה.
המדרש, בדומה לרוב מדרשי האגדה, עוקב אחר הסדר של פרשות התורה, ומחולק לפרשות במקביל לפרשות השבוע.
מדרש תנחומא נקרא גם בשם "מדרש ילמדנו", בשל פתיחת השאילתות בביטוי "יְלַמְדֵנוּ רבנו". המדרשים בנויים במבנה קבוע ובו ארבעה חלקים:
השאלות ההלכתיות נראות טריוויאליות, ולא סביר לומר שהן נשאלו בפועל. בנוסף, הרבה שאלות מסתמכות על התשובה. לכן נראה כי מדובר בשאלות פיקטיביות, שהדרשן עצמו שאלן, או שהדרשן "השתיל" תלמיד שלו שישאל את השאלה כפתיחה לדרשה.
השפעת המדרש.
פרופ' מאק עמד על כך שמדרש תנחומא, בניגוד לבראשית רבה, נכתב בפירוט וביחידות ארוכות. כמו כן הבחין פרופ' מאק שלעומת מדרש בראשית רבה הרי שמדרש תנחומא השפיע רבות, מבחינת תוכנו וצורתו הספרותית, על מדרשים מאוחרים ממנו. חלקם השני של המדרשים שמות רבה ובמדבר רבה ומדרש דברים רבה כולו מושפעים רבות ממדרש תנחומא.
על פי חקר פירושי רש"י, מדרש תנחומא היה אחד הטקסטים שהיו מונחים לנגד עיניו כאשר כתב את פירושיו למקרא, והוא מצטט ממנו או מתבסס עליו בפירושיו.
קתדרלת סנט פול
קתדרלת סנט פול (באנגלית: St Paul's Cathedral), הנמצאת על גבעת לודגייט במרכז הסיטי של לונדון, היא מקום מושבו של הבישוף של לונדון.
מבנה.
המבנה הנוכחי של הקתדרלה הוקם במאה ה-17, והיא הקתדרלה הרביעית באותו מקום. בניית הקתדרלה החלה בשנת 1675 והעבודות הסתיימו ב-20 באוקטובר 1708, יום הולדתו ה-76 של האדריכל, סר כריסטופר רן. המבנה בנוי בסגנון רנסאנס או בארוק מאוחר. שילוב זה של שני הסגנונות מופיע בכנסיות רבות שבנה כריסטופר רן, וכיום נקרא סגנון "רן-נסנס". כיפתה הגדולה של הכנסייה נבנתה בהשראת בזיליקת פטרוס הקדוש ברומא. גובהה 108 מטרים, והיא אחד המבנים הגבוהים בלונדון.
בגובה 30 מטרים ו-259 מדרגות מקומת המבוא נמצאת "גלריית הלחישות", הנקראת כך בשל ההדים הנוצרים בה כשאנשים מדברים: בשל צורתה המעגלית של הגלריה, כשאדם מדבר במרחק כמה עשרות מטרים הוא נשמע כאילו הוא עומד מטרים ספורים בלבד מהמאזין.
119 מדרגות מעל גלריית הלחישות, בגובה 53 מטרים נמצאת "גלריית האבן", הממוקמת באותו מפלס בו מתחילה הכיפה. 152 מדרגות תלולות מעל גלריית האבן נמצאת "הגלריה המוזהבת". כאשר נמצאים בראש הכיפה אפשר להתבונן מטה דרך חלון זעיר ברצפה מגובה של 85 מטרים ישירות לתוך הקתדרלה.
עוגב הכנסייה נבנה בשנת 1694 והוא השלישי בגודלו בבריטניה. לעוגב 7,189 צינורות.
בקריפטה (המרתף) של הכנסייה מוזיאון מוצגים אוצרות הכנסייה, קברו של כריסטופר רן, קברו של אדמירל הוריישו נלסון ושל ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון וכן מצויים לוחות זיכרון רבים ובהם לוח זיכרון לחיילי צבא הוד מלכותו שנהרגו בשנות המנדט הבריטי בפלשתינה.
בקתדרלה קיים אפקט מיוחד מאוד שנקרא "גלריית לחישות": לחישה שנאמרת בקצה אחד של הגלריה נשמעת בקצה השני כאילו הלוחש נמצא ממש ליד המאזין. התופעה מוסברת בכך שגלי הקול נפגשים עם עצמם לאחר שהם מוחזרים מקירות הגלריה.
היסטוריה.
בתקופה הרומית עמד במקום שבו עומדת הקתדרלה מקדש לאלה דיאנה, שניצב בקו ישר עם מקדש לאל אפולו שעמד בווסטמינסטר.
כנסייה לפול הקדוש עמדה במקום החל משנת 604. זו נשרפה בשנת 675 ונבנתה מחדש באותה שנה. את הכנסייה השנייה שרפו הוויקינגים בשנת 962. בשנת 1087 החלו הנורמנים לבנות כנסייה חדשה באותו מקום, והעבודות הסתיימו בשנת 1310. הקתדרלה שנבנתה הייתה הגדולה באנגליה והשלישית בגודלה באירופה. צריח הכנסייה היה המבנה הגבוה באירופה עד שנת 1561, אז נשרף על ידי ברק שפגע בו, ולא נבנה מחדש. הקתדרלה נשרפה בשנת 1666 בשרפה הגדולה של לונדון. בשנת 1668 מונה כריסטופר רן לתכנון ולבנייה מחודשת של הקתדרלה זו וכ-50 כנסיות אחרות.