צ'ארלס ג'יימס פוקס (אנגלית: Charles James Fox; 24 בינואר 1749 – 13 בספטמבר 1806) היה פוליטיקאי בריטי בולט בחלק השני של המאה ה-18 ובראשית המאה ה-19. לאורך קריירה ארוכה כחבר הפרלמנט הבריטי נודע כנואם מזהיר, והיה המנהיג המרכזי במחנה הוויגי, האגף הליברלי של הפוליטיקה הבריטית בתקופתו.
ביוגרפיה.
פוקס נולד ב-24 בינואר 1749 בלונדון, למשפחה עשירה ורבת-עוצמה, הבן השני מבין אלה שלא מתו בילדותם. אביו, הנרי פוקס, היה פוליטיקאי בכיר, שכיהן בין היתר כשר המלחמה וכיושב ראש בית הנבחרים.
למד בבית הספר התיכון באיטון, ולאחר מכן החל את לימודיו באוניברסיטת אוקספורד אך לא השלימם. את הקריירה הפרלמנטרית שלו החל ב-1768, בגיל 19 בלבד, ובמהירה התבלט בכישורי הנאום שלו.
למשך תקופות קצרות כיהן פוקס כשר חוץ: תחילה בממשלותיהם של המרקיז מרוקינגהאם (1782) ושל לורד נורת' (1783) ובסוף דרכו ב"ממשלת כל הכישרונות" של ויליאם גרנוויל ב-1806. פוקס היה הראשון שנשא בתואר הרשמי מזכיר המדינה לענייני חוץ. עם זאת, לאורך רוב הקריירה שלו לא זכה פוקס לתפקיד שר, בעיקר כיוון שהמלך ג'ורג' השלישי תיעב אותו אישית והתנגד לשילובו בממשלה. פוקס זכור בעיקר מפעילותו כראש האופוזיציה וכיריבו הבלתי-נלאה של ראש הממשלה ויליאם פיט הבן, שניחן אף הוא בכישורים רטוריים מעולים. יריבות זו שִחזרה את היריבות בין הנרי פוקס, אביו של צ'ארלס, לבין ויליאם פיט האב.
עמדותיו של פוקס, שהיו בתחילה ליברליות מתונות, הלכו ונעשו רדיקליות, במושגי התקופה, בהשפעת אדמונד ברק, המהפכה האמריקאית ובהמשך המהפכה הצרפתית. במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית תמך פוקס בגלוי בבני המושבות, על-אף שנלחמו נגד ארצו שלו. הוא קרא לביטול סחר העבדים, תמך בחירויות הפרט ובפרט חופש הביטוי וחופש הדת וברפורמות פוליטיות שיחזקו את בית הנבחרים ויפחיתו מכוחם של הכתר והאריסטוקרטיה. פוקס קידם בברכה את המהפכה הצרפתית. בתקופת המלחמות הנפוליאוניות קרא פוקס לכינון שלום עם צרפת, וביקר את צעדי הדיכוי הפנימי שנקט פיט בימי המלחמה.
ב-1788, כאשר התערערה בריאותו הנפשית של המלך ג'ורג' השלישי, עמד פוקס מאחורי יוזמה למנות לעוצר את הנסיך מוויילס, לימים ג'ורג' הרביעי, בציפייה שהנסיך ימנהו לראש ממשלה. היוזמה עוררה מאבק פוליטי חריף שכונה "משבר העוצרות", ולבסוף שב המלך לאיתנו לפני שיצא המהלך לפועל.
לאחר מותו של יריבו הגדול פיט בינואר 1806, מצא פוקס את דרכו לשולחן הממשלה ומונה בשנית לשר החוץ. על בסיס אמונתו כי צרפת רוצה בשלום והאחריות להתמשכות המלחמה נופלת על בריטניה והממלכות האחרות שהיו שותפותיה לקואליציות האנטי-צרפתיות, החל פוקס במשא ומתן נמרץ עם טליראן, שר החוץ הצרפתי, בתקווה להביא לסיום המלחמה. לאכזבתו של פוקס, הניסיון נכשל ואף ערער את אמונתו הקודמת בכוונותיה של צרפת. המשא ומתן לא התקדם, והתברר כי הצרפתים מנסים במקביל להגיע להסכם עם רוסיה, שהיה עלול לבודד את בריטניה במלחמתה.
הישגו הפוליטי האחרון של פוקס היה העברת חוק שהגביל משמעותית את סחר העבדים, צעד לקראת איסור גורף, שהוטל חודשים אחדים לאחר מותו.
בחייו הפרטיים, שהיו פומביים למדי, נודע פוקס באורח חייו הראוותני, הבזבזני וקל הדעת, גם במונחי השכבות הגבוהות של זמנו.
צ'ארלס פוקס
צ'רלס ג'יימס פוקס
צ'רלס פוקס
רוברט קובאץ'
רוברט קובאץ' (קרואטית: Robert Kovač; נולד ב-6 באפריל 1974 במערב ברלין, גרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר קרואטי בינלאומי, ששיחק ברוב הקריירה שלו בבונדסליגה הגרמנית.
קריירה.
רוברט קובאץ', ואחיו הגדול ניקו קובאץ', נולדו במערב ברלין למשפחה ממוצא קרואטי, שמקורה מהעיר ליבנו שבבוסניה והרצגובינה. שני האחים היו חלק מקבוצה של שחקנים קרואטים שלא נולדו במדינה, ותרמו רבות לנבחרתב הביאם את קצב המשחק המהיר מן הבונדסליגה לנבחרת.
קובאץ' החל את הקריירה שלו בקבוצות מליגות נמוכות, ראפיד ודינג והרטה צלנדורף (1994-1995) לפני שערך את הבכורה שלו בבונדסליגה בקבוצת נירנברג בשנת 1995. אחר כך הוא עבר לשחק בבאייר לברקוזן (1996-2001), לפני שעבר לשחק בבאיירן מינכן.
קובאץ' שיחק בנבחרת קרואטיה במהלך מונדיאל 2002 ויורו 2004. הוא שיחק בנבחרת גם במונדיאל 2006, אך צבר שני כרטיסים צהובים במשחק נגד נבחרת יפן, בגינם נעדר מהמשחק האחרון של הנבחרת נגד אוסטרליה בשלב הבתים. הגנת קרואטיה התקשתה לשחק בלי קובאץ', ומי שהחליפו במשחק נגד אוסטרליה נגע בכדור בידו ברחבת הקבוצה, דבר שנתן לאוסטרליה את שערה הראשון בטורניר מפנדל. המשחק הסתיים בתוצאה 2-2, שהביאה להדחתה של קרואטיה מהטורניר. גם בנבחרת, גם בלברקוזן, וגם בבאיירן מינכן, רוברט קובאץ' שיחק עם אחיו ניקו באותה הקבוצה.
לקראת עונת 2007/2008 חתם קובאץ' בבורוסיה דורטמונד הגרמנית, איתה הגיע לגמר הגביע הגרמני שם הפסידה קבוצתו לבאיירן מינכן בתוצאה 2:1 בתום תוספת זמן. בינואר 2009 חתם קובאץ' בדינמו זאגרב הקרואטית שהתעניינה בשירותיו עוד באוגוסט 2007. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, רשם קובאץ' 12 הופעות ליגה. בעונה שלאחר מכן סבל קובאץ' מפציעה, שגרמה לו להחמיץ חלק ממשחקי פתיחת העונה של קבוצתו, ממנה החלים בספטמבר 2009 עת חזר לשורות קבוצתו. בסיום אותה עונה הודיע קובאץ' על פרישתו ממשחק פעיל.
מסע המלך
Space Quest
הרצון לעוצמה (משחק מחשב)
משחקי קליפורניה
Test Drive
סטאר קונטרול
Dune (משחק מחשב)
מורטל קומבט (משחק מחשב)
קבצנים בספרד
קבצנים בספרד (אנגלית: Beggars in Spain) הוא ספר מדע בדיוני מאת ננסי קרס, שיצא לראשונה לאור בשנת 1993 כרומן. הוא פיתוח של נובלה מאת אותה סופרת, שפורסמה לראשונה במגזין המדע הבדיוני של אייזק אסימוב שנתיים קודם לכן. הנובלה מופיעה כחלק הראשון מתוך ארבעה המרכיבים את הרומן. הנובלה המקורית זכתה בפרס הוגו ובפרס נבולה לשנת 1991; הרומן התמודד שוב על פרסים אלו ב-1993, אך לא זכה.
בהוצאות לאור שונות של הרומן, מופיע על הכריכה כי הוא זוכה פרסים אלו. בהוצאה לאור בעברית של הוצאת אודיסיאה נרשם "זוכת פרסי הוגו ונבולה", ככל הנראה בהתייחסות לסופרת ננסי קרס.
רקע העלילה.
העלילה מתבססת על פיתוחים טכנולוגיים ספורים: התקדמות בלתי צפויה ונסיונית בשינויים גנטיים בשלב עוברי הביאה ליצירת אנשים שאינם זקוקים לשינה - ולאחר עשרים ניסיונות כושלים, הניסיון העשרים ואחת צלח. התוצאה הייתה תינוקת (אחת מלידת תאומות) בשם ליישה קמדן. בערך באותה העת, פיתח מדען ממוצא יפני בשם קנזו יאגאיי אנרגיה מבוססת היתוך קר, שנקראה אנרגיית נן. שתי התפתחויות אלו יצרו שינוי של ממש בחברה האנושית כפי שאנו מכירים אותה: חסרי השינה, שהתגלו כאנשים בעלי אינטליגנציה עילאית, פתחו דלת לעשרות שינויים גנטיים אחרים (שנקראו שיגונים והאנשים הנושאים אותם - משוגנים); ואנרגיית הנן הביאה לשגשוג כלכלי שטרם נראה כמותו בארצות הברית, שמכרה את זכויות השימוש בפטנט.
מהצלחת אנרגיית הנן התפתחה תורת היגאייזם, לפיה האדם בעל התושייה הוא עליון, וצריך לנהל יחסי חוזה בלבד עם אנשים אחרים שיכולים לתת לו דברים פרי עמלם. על פי תורה זו, חמלה וצדקה כלפי החלשים הן בלתי מוסריות, ולחזק זכות מוסרית עליונה שלא לכבול את עצמו לחלשים ולנזקקים ממנו. תורה זו שזורה לכל אורך הספר ושם הספר נגזר ממנה: בנקודה מסוימת מציב אחד הגיבורים בפני ליישה קמדן חסרת השינה דילמה: אם קבצן בספרד עוצר אותה ברחוב ומבקש דולר, האם תתן לו? היא עונה שכן. הוא ממשיך: אם מאה קבצנים אחריו ידרשו כל אחד דולר, האם תתני להם? היא עונה שכנראה לא, כי זה ידרוש ממנה יותר מדי. בסוף שיחתם אומר לה הגיבור כי אותם קבצנים יתקיפו אותה אם תסרב לתת להם, ורומז כי שורש הבעיה הוא באותו קבצן ראשון לו נעתרה. שינויים חברתיים אלו שמתווים מחדש מוסר לבעלי שיגונים, הם חלק מרכזי בעלילה המתפתחת. המשוגנים, ברמותיהם השונות, הופכים בפועל לקסטות חברתיות שונות שכמעט ואינן מתערבבות.
ספר ראשון: ליישה (הנובלה המקורית).
ליישה קמדן נולדה בשנת 2008 עם אחותה התאומה אליס. שתיהן בנות לרוג'ר ואליזבת' קמדן, מהתומכים והתורמים הגדולים של קנזו יאגאיי, כמו גם אותה טכנולוגיה ששדרגה את ליישה לחוסר השינה. ליישה היא העשרים ואחת מבין חסרי-השינה, הבוגר מביניהם רק ארבע שנים מבוגר ממנה. כמוהם, היא ניחנה באינטליגנציה גבוהה, צלילות והעדר יכולת לחוש דיכאון. מבין העשרים ואחד עשרים הגיעו לבגרות, ואחד נהרג בינקותו על ידי הוריו, שלא יכלו לסבול את בכי התינוק 24 שעות ביממה.
ליישה יוצרת קשר אמיץ בגיל העשרה עם שאר חסרי-השינה, עמם היא מוצאת הבנה ושפה משותפת לאור תכונותיהם המשותפות, שבאותה מידה מפרידות בינה לבין חבריה הישנים. מרבית חסרי-השינה מצליחים לרתום את יכולותיהם להצלחה מסחרית ואקדמית: כבר בגיל 16 קווין בייקר (הבוגר מבין חסרי השינה) עשה הון עתק בעסקי מדעי המחשב. בהיותה נערה צעירה היא נקשרת רומנטית לחסר-שינה נוסף, ריצ'רד קלר, ושומרת על קשרי ידידות עמו לאחר מכן.
עם זאת, היא מסתכסכת במהירות עם שניים מתוך הקבוצה הקטנה. טוני אינדיבינו הוא חסר שינה מריר, שמשפחתו מאלצת אותו לחיות כישן מן השורה. הוא חוזה כי בעתיד הלא רחוק, תקיא חברת הישנים את חסרי-השינה מתוכה באופן אלים. הוא דורש כי קבוצתם תתאחד ותבנה לעצמה שמורה, בה יהיו חברים רק חסרי-שינה ואלו יוכלו להתגונן מפני העולם החיצון. לתוכניתו מצטרפת מירנדה שאריפי, יורשת עשירה לכוכבת קולנוע ואייל הון, שמעוניינת מאוד להרחיק את חסרי-השינה מעול מרותם של הישנים.