ד"ר חיים הרמן קלנבאך (1871–1945) היה מהנדס, ארכיטקט, צמחוני ופעיל זכויות האדם מדרום אפריקה, התפרסם בין היתר כחברו היהודי (או חברו הלבן) של מוהנדס קרמצ'נד גנדי.
קורות חיים.
קלנבאך נולד ב-1871 בכפר ז'מאיצ'ו נאומייסטיס בפרוסיה המזרחית לסוחרים יהודים ששינו את שמם מקלמנוביץ לקלנבאך על מנת להשתלב. אחד מאחיו היה יוסף קלמנוביץ, חותנו של מיכאל הלפרן. קלנבאך למד הנדסה ואדריכלות וקיבל תואר דוקטור באדריכלות.
אחרי שירות צבאי קצר החליט, בעצת אחד מקרוביו שחי שם, להגר לדרום אפריקה. שם עבד כאדריכל וארכיטקט וזכה להצלחה מקצועית וכלכלית.
באחד הימים, כאשר סעד כמנהגו במסעדה צמחונית פגש את מהאטמה גנדי והשניים התיידדו תוך שהם מוצאים אידיאלים משותפים של חיי פשטות וסיוע לבריות. לפי גרסה אחרת נפגשו השניים לראשונה דרך מכר משותף. קלנבאך הצטרף לגנדי במאבק למען שוויון זכויות לקהילה ההודית בדרום אפריקה.
יחד עם חברים נוספים הקימו קלנבאך וגנדי, במימונו של קלנבאך שרכש את האדמה ומימן את הבנייה והמחייה בשנה הראשונה, את "חוות טולסטוי" ליד יוהנסבורג בה ניסו להגשים את האידיאל של חיי פשטות שוויוניים ברוח טולסטוי. בבית זה ניסחו קלנבאך וגנדי שלושה עקרונות: כל עבודה מכבדת את בעליה במידה שווה. טובת הפרט זהה לטובת הכלל. חיי עמל הם חיים ראויים.
בחווה זו פיתח גנדי, במהלך שיחותיו המתמשכות עם קלנבאך, את תורת הסאטיאגרהא ששימשה אותו במאבקו לעצמאות הודו.
בסוף שנת 1914, כאשר חזר גנדי להודו, התלווה אליו גם קלנבאך. מסעם של השניים עבר דרך אנגליה, שבה רצה גנדי להפגש עם מספר מדינאים, הודים ואנגלים. במהלך מסעם לאנגליה פרצה מלחמת העולם הראשונה ולכן, בהגיעם לאנגליה, נכלא קלנבאך שהיה אזרח גרמני במחנה מעצר לאזרחי אויב. לאחר המלחמה גילה כי רכושו התפוגג וכי גם רכוש המשפחה בגרמניה נגוז. קלנבאך חזר לדרום אפריקה והצליח לשקם עצמו כלכלית ורק אז נסע לבקר את גנדי בהודו. ביקור אחד מתוך כמה ביקורים שערך בהודו.
גדעון שמעוני מראה במחקרו שהיו לגנדי קשרי חברות קרובים עם מספר יהודים מאז תקופתו בדרום אפריקה בראשית המאה העשרים. החשוב ביניהם היה הרמן קלנבאך. הוא היה ידיד נפש אישי ורעיוני של גנדי מתקופת היכרותם בדרום אפריקה בראשית המאה העשרים ועד מותו של קלנבאך בשנות ה-40. בביוגרפיה פרי עטו של עורך הניו יורק טיימס לשעבר, ג'וזף לליוולד, נטען כי בין השניים שררה מערכת יחסים רומנטית.
קלנבאך, שהפך להיות ציוני במהלך שנות ה-30, בעיקר עקב יחס הנאצים ליהודי גרמניה והתנגדותו לחוקי הגזע, ניסה יחד עם גנדי לשכנע את המוסלמים בהודו בדבר זכותם של היהודים בפלשתינה, מול זו של הערבים. קלנבאך ניסה לשכנע את גנדי לסטות מדרך האהימסה לצורך מאבק בנאציזם ובגזענות, אולם לא הצליח במשימתו ואף לא הצליח לשכנע את גנדי לצאת בהכרזה רשמית בעד התנועה הציונית.
קלנבאך נפטר ב-1945 בדרום אפריקה כתוצאה ממלריה שנדבק בה בעת ביקורו בהודו, קבור בבית הקברות של דגניה א'.
בסרט גנדי דמותו מופיעה מספר פעמים במהלך הסרט, הן בדרום אפריקה והן בהודו, כאשר יהודותו בולטת מכיוון שעונד מגן דוד באופן בולט
צ'ארלס דוז
צ'ארלס גייטס דוז (באנגלית: Charles Gates Dawes; 27 באוגוסט 1865 - 23 באפריל 1951) היה סגן נשיא ארצות הברית תחת הנשיא קלווין קולידג' (1925–1929) וחתן פרס נובל לשלום.
ביוגרפיה.
דוז נולד במריאטה שבאוהיו לרופוס דוז ולמרי לבית גייטס. אביו היה בעל דרגה גבוהה בצבא האמריקני ולחם במלחמת האזרחים האמריקנית, וסב סבו היה איש הצבא ויליאם דוז. הוא סיים את לימודיו במריאטה קולג' ב-1884 ובשנת 1886 סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים סינסינטי. דוז החל לעסוק בעריכת דין בלינקולן שבנברסקה (1887 - 1894). לאחר מכן הוא פנה לעסקים והיה בעל עניין במספר מפעלים בתעשיית הגז, בין היתר כנשיאן של החברות "Lacrosse Light" בוויסקונסין ו"Northwestern Gas Light and Coke" באילינוי.
בשנת 1896 התבקש דוז על ידי המפלגה הרפובליקנית לעמוד בראש המטה באילינוי של ויליאם מקינלי לנשיאות ארצות הברית. לאחר בחירתו של מקינלי הוא מונה ב-1898 לתפקיד המפקח על הבנקים של ארצות הברית. בתקופתו בתפקיד, בשנים 1898 - 1901, הוטמעו צעדים למניעת מקרים דומים לשפל הכלכלי של 1893. הוא פרש מתפקידו ב-1901 על מנת להתמודד ולשמש נציג אילינוי בסנאט של ארצות הברית. ההתנקשות בחייו של הנשיא מקינלי הביאה במידה רבה להפסדו, לאחר שהנשיא תאודור רוזוולט הביע תמיכה במועמד אחר. דוז פרש לעסקים פרטיים ועד 1921 היה הנשיא המייסד של "Central Trust Company" באילינוי.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת דוז באירופה מטעם הצבא האמריקני, כשהוא מתקדם מדרגת מייג'ור לדרגת בריגדיר גנרל. בין תפקידיו בצבא: הממונה על רכש מזון; חבר הוועדה לפירוק יחידות צבאיות מטעם משרד המלחמה. בשנת 1919 התפטר מהצבא וחזר לעסקיו, עד למינויו ב-1921 לשמש כמנהל הראשון של הלשכה הממונה על מנהל ותקציב הממשל (כיום משרד הניהול והתקציב). הוא שימש בתפקיד במשך שנה ולאחר מכן מונה לוועידה לדיון בפיצויים לבעלות הברית במלחמה (1923). הוועדה שבראשה עמד והגתה את תוכנית דוז לשיקום כלכלת גרמניה זיכתה אותו בפרס נובל לשלום לשנת 1925, במשותף עם הוגה הסכמי לוקרנו אוסטן צ'מברלין. למעשה, תוכניתו לא הביאה לתוצאות והוחלפה באחרת.
בשנת 1924 נבחר קלווין קולידג' למועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות. לאחר ששניים ממועמדיו לתפקיד סגן הנשיא, פרנק לואדן וויליאם בורה, סירבו לקבל את המועמדות, הסכים קולידג' להצעת ועידת המפלגה ובחר בדוז. כהונתם נמשכה בין השנים 1925 - 1929, אך יחסיהם היו מעורערים לאורך מרבית התקופה. דוז הודיע לקולידג' כי הוא לא ישתתף בישיבות הקבינט ובמהלך השבעתו לנשיא הסנאט האפיל נאומו על נאום הנשיא. דוז הביע בנאומו מורת רוח מהליכי העבודה של הסנאט ולמרות זאת לא נעשו מטעמו צעדים לחיזוק יחסיו עם הסנאט ולשמש איש קשר בין הבית הלבן לבין הקונגרס. מועמדו של קולידג' לתפקיד התובע הכללי, צ'ארלס וורן, לא אושר על ידי הסנאט. מנגד, מאמציו של דוז הביאו לאישור החוק לשיקום המשקים החקלאיים ולאחר מכן הטיל קולידג' וטו על החוק.
המועמד לנשיאות מטעם המפלגה הרפובליקנית הרברט הובר בחר שלא להציע לדוז להמשיך בתפקידו תחתיו. לאחר בחירתו הוא מינה את דוז לשגריר ארצות הברית בבריטניה. דוז כיהן בתפקיד זה בין 1929 ל-1932, ובמהלך שנים אלה הוא נענה לבקשת הנשיא הובר ועמד מספר חודשים בראש חברה ממשלתית לשיקום הכלכלה בעקבות השפל הכלכלי הגדול. הוא התפטר מהחברה בעקבות היותו חבר דירקטוריון במספר בנקים ורצונו להקדיש את זמנו לשיקומם. בשובו לארצות הברית התמנה דוז ליו"ר הבנק "City National Bank and Trust" והוא עמד בראשו עד לפטירתו, ב-1951.
דוז עסק בזמנו הפרטי בנגינה על פסנתר והיה מלחין שיצירתו המוכרת ביותר היא "Melody in A Major" משנת 1912. שלושה מאחיו של דוז מילאו תפקידים ציבוריים שונים, בהם חבר בית הנבחרים של ארצות הברית בימן דוז והמפקח על הבנקים הנרי דוז. בנו של דוז, רופוס, מת בטביעה בשנת 1912. מנישואיו לקארו בליימר, בשנת 1889, היה דוז אב לשניים ואימץ שני ילדים נוספים.
דוז נפטר בשנת 1951 באוונסטון שבאילינוי.
ג'י סיטי
ג'י סיטי בע"מ (לשעבר: גזית גלוב בע"מ) היא חברת נדל"ן ישראלית העוסקת ברכישה, השבחה, פיתוח וניהול מרכזים מסחריים ונכסים בעלי שימושים מעורבים, באזורים אורבניים צומחים בעיקר בצפון אמריקה, בברזיל, בישראל ובאירופה.
הקבוצה פועלת לאיתור ומימוש הזדמנויות עסקיות, בין החזקותיה העיקריות נמצאות החברות הציבוריות: Citycon, Atrium, והחברות הפרטיות: גזית ישראל, גזית ברזיל, Horizons ו- TripLLLe Canada. החברה נוסדה ונשלטת על ידי איש העסקים חיים כצמן.
מניות החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב, שבה היא כלולה במדד תל אביב 90, תחת הסימון "GZT".
דווח בינואר 2022, כי ברק רוזן בעל השליטה העיקרי בקבוצת ישראל קנדה רכש כ-22.6 אחוזים מחברת נורסטאר בעלת השליטה העיקרית בחברה.
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 1982 כחברה העוסקת בנדל"ן מניב. מנכ"ל החברה היה מיכאל בר חיים ובעלי המניות היו חיים כצמן ודורי סגל. בשנת 1989 זיהה חיים כצמן את תקופת השפל בארצות הברית ורכש את מרכז הקניות Plaza Del Ray בכ-3.5 מיליון דולר ובשנת 1990 רכש בישראל את השלד הבורסאי גזית, חברת האם של גזית גלוב. בשנת 1992 נוסדה קרן EQY Equity One inc, אותה ניהל כצמן, ובשנת 1998 הונפקה החברה בבורסה של ניו יורק (NYSE). בשנת 1997 נכנסה גזית גלוב לקנדה ובשנת 2000 הפכה לבעלת מניות השליטה בפירסט קפיטל ריאליטי FCR – First Capital Realty.
בשנת 2002 נכנסה גזית גלוב לעסקי הנדל"ן הרפואי, אז הקימה את חברת הבת Royal Senior Care LLC, ובשנת 2003 רכשה Equity One את חברת הנדל"ן האמריקאית IRT והוסיפה לתיק ההשקעות שלה כ-92 נכסים מניבים. מהלך זה הפך את גזית גלוב לחברת הנכסים הגדולה בתחומה בפלורידה ואחת החברות הגדולות בדרום מזרח ארצות הברית.
בשנת 2004 הפכה גזית גלוב לבעלת מניות שליטה בחברת Citycon Oyj OMX: CTY ובשנת 2005 הקימה את G גזית גלוב ישראל. בשנת 2007 התרחבה Citycon Oyj לאסטוניה ולליטא. באותה שנה הקימה גזית גלוב את חברת הבת האמריקאית Properties ProMed. בשנת 2008 רכשה גזית גלוב יחד עם קרן השקעות נדל"ן של בנק ההשקעות סיטי (CPI) את אטריום (Atrium) והתרחבה למרכז ומזרח אירופה.