Hale’ John Richard,1937, “Famus sea fights”.Methuen &amp; co.Ltd, London.
דונה ריד
דונה ריד (אנגלית: Donna Reed; 27 בינואר 1921 - 14 בינואר 1986) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקנית, זוכת פרס האוסקר ופרס גלובוס הזהב. ריד השתתפה בקלאסיקות של הקולנוע ההוליוודי כ"אלו חיים נפלאים" (1946) ו"מעתה ועד עולם" (1953). כן כיכבה בתחילת שנות ה-60 בסדרת טלוויזיה מצליחה משל עצמה, "המופע של דונה ריד".
ביוגרפיה.
ריד נולדה, הבכורה בחמשת ילדיה של משפחת ריד המתודיסטית, כ"דונה בל מולנג'ר" בחווה ליד העיירה דניסון במדינת איווה. העיירה מארחת כיום מדי שנה את "פסטיבל דונה ריד" לזכרה.
היא למדה במכללת העיר לוס אנג'לס, ושם התגלתה על ידי צייד כישרונות של חברת MGM כששיחקה בהצגה. החל משנת 1941 הופיעה בתפקידים זעירים בסרטי MGM. בתקופה זו נישאה לאמן התפאורות והאיפור ויליאם טאטל, ממנו התגרשה לאחר שתי שנות נישואים, בשנת 1945. בשנה זו נישאה למפיק טוני אואן, והזוג גידל ארבעה ילדים, שניים מהם מאומצים.
בשנת 1945 כיכבה לראשונה בגרסה הקולנועית לספרו של אוסקר ויילד "תמונתו של דוריאן גריי". הצלחתה בסרט זה הביאה אותה למעמד של כוכבת. תפקידה בסרטו של פרנק קפרה "אלו חיים נפלאים" משנת 1946, בו כיכבה לצד ג'יימס סטיוארט, נחשב לתפקידה הידוע ביותר. הסרט הוא בין הסרטים האהובים והמוקרנים ביותר בארצות הברית, ודמותה של "מרי ביילי" אותה שיחקה ריד ייצבה את מעמדה של ריד ככוכבת אהובה ופופולרית. תפקיד שונה לחלוטין, של פרוצה בשם אלמה, שיחקה בדרמת מלחמת העולם השנייה "מעתה ועד עולם" (1953). משחקה בתפקיד זה הביא לה את פרס האוסקר כשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1954. באותה שנה כיכבה בסרט "הפעם האחרונה שראיתי את פריז". לקראת סוף שנות ה-50 החליטה לעבור לתחום הטלוויזיה. בשנת 1958 החלה בצילומי הקומדיה "המופע של דונה ריד" בה גילמה דמות של עקרת בית בשם דונה סטון. הסדרה הייתה להיט, ושודרה במשך שמונה עונות ברשת ABC, כאשר בין השנים 1959 ל-1962 הייתה ריד מועמדת לפרס אמי על השתתפותה בסדרה, אך לא זכתה בו. לעומת זאת זכתה על תפקידה זה בפרס גלובוס הזהב בשנת 1963.
בשנת 1971 התגרשה ריד מאואן, ונישאה בשנת 1974 לאיש הצבא האמריקני בדימוס גרובר אסמוס. ריד המשיכה להופיע לעיתים בטלוויזיה. בשנת 1984 פרשה השחקנית ברברה בל גדס מצילומי הסדרה "דאלאס" שהייתה אז בשיא הפופולריות שלה. ריד נקראה להחליפה בתפקיד "מיס אלי" יואינג, אם המשפחה סביבה נסבה עלילת הסדרה. היא שיחקה את התפקיד במשך שנה. עליית הסדרה המקבילה, שושלת ועזיבתו של השחקן פטריק דאפי את הסדרה, הביאו לירידה בצפייה בה, ובל גדס נקראה לשוב לסדרה, ולהחליף את ריד. הייתה זו הופעתה האחרונה של ריד. ריד לא הייתה שבעת רצון מפיטוריה, ותבעה את מפיקי הסדרה על הפרת החוזה שביניהם. התביעה הסתיימה בפיצוי משמעותי בסכום שלא נמסר לציבור.
ריד הייתה אם מסורה, אך פעלה גם למען מטרות ציבוריות, שוויון בין המינים והתנגדות למלחמת וייטנאם.
ריד מתה בשנת 1986 בביתה שבבוורלי הילס, קליפורניה, בגיל שישים וארבע מסרטן הלבלב. לאחר מותה ייסד בעלה את "מוסד דונה ריד", התומך בשחקנים בתחילת דרכם, מעניק מלגות ומקיים כיתות אמן.
מצודת לואיסבורג
מצודת לואיסבורג (בצרפתית: Forteresse de Louisbourg; באנגלית: לואיסבורג; Fortress of Louisbourg) היא אתר היסטורי לאומי קנדי השוכן באי קייפ ברטון, בפרובינציית נובה סקוטיה, קנדה, המנציח עיר צרפתית מבוצרת מהמאה ה-17 באותו שם.
היסטוריה.
ההתיישבות הצרפתית בקנדה החלה ב-1605 בחבל אקדיה, עם הקמת היישוב פור רויאל לחופי המפרץ שנקרא אז "המפרץ הצרפתי" (Baie Français) (כיום מפרץ פאנדי). ב-1608 הוקמה קוויבק סיטי בעמק הנהר סנט לורנס, והעניין הצרפתי בהתיישבות עבר להתמקד בחבל קוויבק.
ניסיון לעיבוי ההתיישבות בחבל אקדיה נעשה ב-1629, עם הקמת פור סנט-אן (Fort Ste-Anne) בחוף המזרחי של האי איל-רויאל (Île Royale). יישוב זה לא שרד לאורך זמן, למעט נקודת סחר בפרוות שהתקיימה באזור למשך זמן מה.
במסגרת מלחמת המלכה אן כבשו הבריטים את אקדיה ב-1710, ובהסכם אוטרכט מ-1713 הועברה לידי הבריטים השליטה ברוב החבל, ששינה את שמו ל"נובה סקוטיה". השליטה באיל-רויאל נותרה בידיים צרפתיות, והוא הפך לחלק ממושבת הכתר הצרפתית צרפת החדשה ולמעשה לנקודת הגישה היחידה שלה לאוקיינוס האטלנטי. במזרחו של האי הוקם נמל לשירות הצי הצרפתי באוקיינוס האטלנטי בשם "הבר לואיסבורג".
ב-1719 החלו הצרפתים לבנות במקום עיר מבוצרת בשם לואיסבורג, והשקיעו הון רב בפיתוחה. לואיסבורג הפכה למרכז סחר בינלאומי בין צרפת, צרפת החדשה ומושבותיה של צרפת בקריביים. בין היתר הוקם בה ב-1734 מגדלור, הראשון בקנדה, שנועד לסייע לימאים למצוא את דרכם במזג האוויר הערפילי האופייני לאזור.
ב-1745, במסגרת מלחמת המלך ג'ורג', צרו הבריטים על העיר ולבסוף כבשוה.
ב-1748, במסגרת הסכם אקס-לה-שאפל (Aix-la-Chapelle), חזרה המצודה לשלטון צרפתי, אך לא לזמן רב. במלחמת הצרפתים והאינדיאנים שבו הבריטים ללואיסבורג, ולאחר מצור שארך כחודש וחצי נפלה המצודה לידיהם, ב-26 ביולי 1758, הפעם סופית, ושמה קץ לנוכחות הצרפתית על החוף האטלנטי של אמריקה.
אתר היסטורי לאומי.
כיום משמשת המצודה כאתר היסטורי לאומי של קנדה. ב-1961 החליטה ממשלת קנדה לשחזר את אחד מרובעי העיר, ולהשיב את מצודת לואיסבורג למצבה בתקופה שלפני המצור הבריטי ב-1745. בשחזור השתתפו בין היתר בעלי מקצוע רבים, ובהם גם כורי פחם מובטלים תושבי האי, שחלקם למדו טכניקות בנייה צרפתיות מהמאה ה-18. במקרים רבים השתמשו המשחזרים באבנים מקוריות שהיו באתר.
כיום מהווה האתר אבן שואבת לתיירים, הבאים לאתר ומשתתפים בסיורים מודרכים עם מדריכים בני המקום. האתר סייע לעיירה לואיסבורג להתמודד עם קשיים כלכליים שנבעו מירידה בכלכליות ענף הדיג באוקיינוס האטלנטי הסמוך.
לואיבור
רתכת
רתכת הנה מכשיר המשמש לריתוך מתכת באמצעות זרם חשמלי או באמצעות גז.
רתכת חשמלית.
רתכת חשמלית מספקת זרם חשמלי גבוה ההופך לדרגת חום גבוהה באזור שבין שני חלקי המתכת המרותכים, וגורם לריתוכן יחד. ברתכת יש מוט מוליך חשמלי (אלקטרודה) אשר מעבר החשמל בינו למתכת או לקרבת המתכת יוצר חום רב. הריתוך נעשה על ידי הבאת קצה מוט ההולכה החשמלית לנקודת המפגש בין שני חלקי המתכת (או המתכות) שרוצים לרתך זה עם זה. החשמל זורם ישירות אל המתכת ומחמם אותה או זורם דרך מרווח צר של אוויר בין המוט למתכת ויוצר קשת חשמלית המחממת את סביבתה. החום הרב ממיס את המתכות וכאשר המתכת המותכת מתקררת היא מתאחה עם המתכת או חלקי המתכת שסביבה ומרתכת אותם יחד.
קיים מגוון רחב מאוד של רתכות חשמליות המותאמות למשימות ריתוך שונות, החל ברתכות המספקות זרם של אמפרים בודדים לריתוך עדין וזעיר, ועד לעשרות אלפי אמפרים לריתוך מהיר ונרחב על פני שטח גדול או לטיפול בריתוך חלקים על מסוע.
החשמל יכול להיות זרם ישיר או זרם חילופין היעיל יותר ואשר לרוב מחמם לאותה דרגת חום כבר בעצמה חשמלית נמוכה יותר.
לעבודות שדה נדרשת אספקת כח משמעותית ולאורך זמן, וחלק מהרתכת הוא המקור החשמלי שלה. ברתכת ניידת ספק הכח הוא סוללה חשמלית נטענת או גנרטור נייד.
יש רתכות חשמליות שלהן אלקטרודות המתכלות עם בואן במגע עם המתכת המרותכת ויש הפועלות עם מוטות הולכה המשתמרות ונותרות בעינן בעת הריתוך. האלקטרודות השונות בעלות תכונות אפייניות, כל אחת לפי תערובת המתכות מהן היא עשויה, וביניהם תערובות של ברזל יצוק, אלומיניום, ניקל, ונחושת.
סוג הרתכת החשמלית נקבע לפי אופן פעולתה: ריתוך בקשת חשמלית – עם מוטות הולכה מתכלים, וריתוך תעשייתי נייח – בחיפוי גז או אבקה.
ריתוך בקשת חשמלית – מוט מוליך מתכלה.
בריתוך עם מוט מתכלה, קצהו של המוט המוליך הופך לגז דרכו עובר החשמל בתהליך הנקרא קשת חשמלית הדומה לזיק חשמלי המפיץ אור, אך שונה ממנו בכך שהגז מפיץ קרינה תת-אדומה בעלת עצמה גבוהה הנספגת בסביבה והופכת לחום. בנוסף להפקת החום הגז הנוצר, שבעקבות מעבר החשמל והחום הגבוה נמצא במצב צבירה ייחודי של פלזמה, חופה את אזור הריתוך ומונע מחמצן להגיע למתכת החמה ולהבעיר אותה וכן מונע מסיגים בלתי רוציים להגיע אל אזור הריתוך ולהחליש את המתכת הרתוכה. עם התכלות המוט ולפני החלפתו בבא אחריו, לפי שיטה זו יש צורך להסיר את החומר העודף הנותר מהמסת המוט שעל אזור הריתוך, בדרך כלל עם פטיש לאחר שהריתוך התקרר.
תפעול רתכת קשת.
הריתוך עם רתכת בשיטת קשת חשמלית הוא פשוט, אינו מצריך לימוד רב, והציוד נפוץ ולא יקר, אלא שהריתוך בדרך זו אורך זמן רב, בגלל קצב הריתוך האיטי והסרת החומר המומס שנותר ממוט ההיתוך.