הצילומים החלו ב-9 ביולי 2007 והתרכזו ברובם בעיר טורונטו. הסיבה לכך היא שראש העיר, דייוויד מילר, הוא מעריץ של הענק הירוק והבטיח את עזרתו. בין היתר בסגירת רחוב 125 לארבעה לילות לצורך צילומי הקרב הסופי בין הענק הירוק לאבומיניישן. מכיוון שמדובר באחד הרחובות העמוסים בטורונטו, בזמן הצילומים של סצנה זו נדרש צוות ההפקה לנקות את האזור ממכוניות שרופות ומתקני נפץ בזמן קצוב של 20 דקות, כדי לאפשר תנועה סדירה. סצנת הפעולה הראשונה שצולמה לסרט הייתה הקרב באוניברסיטת קולוור. זו צולמה באוניברסיטת טורונטו ובפארק מורנינגסייד. יוצרי הסרט בנו קיר זכוכית מעל לטיילת באוניברסיטה, בשביל הסצנה שבה החיילים לוכדים את ברוס באנר, ומנסים למשוך החוצה את הענק הירוק מתוכו בעזרת רימון עשן. צילומים התקיימו גם במחוז הפיננסי בטורונטו.
מפעל שנועד להריסה בהמילטון, אונטריו שימש כאתר הצילומים למפעל הבקבוקים הברזילאי ולחדר הפיקוד של גנרל רוס (בקומות התחתונות של המפעל מוקמה המפקדה של רוס, בעוד צילומי המפעל הברזילאי נעשו בקומת הקרקע). חלק מהקרב בין הענק הירוק לאבומיניישן צולם גם כן באזור ההסרטה שבהמילטון. אתרי צילום נוספים כללו את בסיס חיל האוויר הקנדי טרנטון, קרחון בבלה קולה, קולומביה הבריטית, ניו יורק ואתרים בריו דה ז'ניירו כמו רוסינה, לפה, יער טיג'וקה וסנטה תרזה. הצילומים הסתיימו בנובמבר 2007, לאחר 88 ימי צילום.
צוות ההפקה של הסרט הצטרף למיזם המסך הירוק של טורונטו, יוזמה שמטרתה לצמצם צריכת פחמן וייצור פסולת. המפיקה גייל אן הורד ציינה את צבעו של הענק הירוק כאנלוגיה לנושא הסביבתנות, ונורטון הוא אקטיביסט ידוע לטובת נושא איכות הסביבה. כחלק ממאמצים אלו נעשה שימוש במכוניות חסכוניות בדלק והיברידיות המונעות על ידי סולר וגופרית כמקור אנרגיה, וכן בחומרי גלם חסכוניים כאורן. "הענק הירוק" הוא שובר הקופות הראשון שקיבל חותם ירוק מטעם הארגון לסביבתנות.
פוסט-פרודקשן.
לטריה שאב השראה מדמותו של גולום בטרילוגיית סרטי שר הטבעות שגילם השחקן האנגלי אנדי סירקיס. השחקנים נורטון ורות' השתתפו בכ-2,500 צילומים שונים כדי ללכוד את התנועות הממוחשבות, תוך כדי כך שפניהם נצבעו בצבע פוספורסנטי. תאורת בזק עזרה למחשב את המחוות העדינות שבתנועות הפנים של השחקנים, לדמויות הממוחשבות של הענק הירוק ואבומיניישן. שחקנים אחרים כמו אמן הפארקור סיריל רפאלי הצטלמו בסצנות ששילבו פעלולים וקרבות כדי להעביר תנועות גוף בעת לחימה לדמויות.
לטריה שכר את שירותיו של הסטודיו "רית'ם אנד היוז" לעבודת ה-CGI. בסך הכול נוצרו מעל ל-900 אפקטים. לכידת תנועה עזרה בתזמון ובמיקום התנועות, אך אנימציית תמונות מפתח של "רית'ם אנד היוז" הייתה זו שהעניקה את האיכות הסופית.
איוריו של קייל קיאון היו ההשראה לעיצובו של הענק הירוק. לטריה הרגיש שהענק הקודם היה שמן מדי ופרופורציות גופו לא היו מאוזנות. הוא הסביר זאת באומרו: "הענק הוא מעבר למושלם, לכן אין טיפה אחת של שומן בגופו, כולו חטוב ללא דופי, שריריו וכוחו מגדירים את היצור, כך שלמעשה הוא כמו טנק. המעצבים היו מעוניינים שדמותו של הענק לא תהיה חריגה מדי, ולפיכך בחרו שגובהו יהיה שני מטר ו-70 ס"מ בלבד. כדי להגביר את אפקט ההאנשה, תוכנות מחשב נוצרו במיוחד כדי לשלוט על תנודות שריריו ורוויית צבעי העור המשתנים בהתאם למצב וזוויות הצילום. האנימטורים הרגישו שדם ירוק יהפוך את העור לכהה יותר בדומה לצבעי זית או אפילו לאפור כהה דוגמת סלע הלווחה. מודל האנימציה של הענק הירוק הוכן כך שיתחשב גם בצרכים עתידיים של הבמאי, למשל האפשרות שדמות הענק הירוק תופיע בסרט "הנוקמים". שיערו המוארך של הענק עוצב לפי איוריו של מייק דיאודטו כי לטריה חש ששיער מתנפנף יעניק לו יותר אופי.
סרט האימה הידוע "זאב אמריקאי בלונדון" שימש כהשראה של לטריה לשינוי הצורה של הענק הירוק. זאת משום שהבמאי רצה להדגיש בפני הצופים את הכאב הרב שחשה דמותו של באנר בבואה לשנות את צורתה מבן אנוש לענק. כמחווה לסדרת הטלוויזיה הישנה, עיניו של באנר שינו את צבען לירוק בתחילת השינוי.
לטריה שינה את עיצובו של אבומיניישן מהקומיקס כדי שיהיה דומה יותר לאדם-על כמו הענק הירוק, ולא לדג או לזוחל, כדי לענות על טעמי הקהל. מראהו מעורר הפלצות נובע מהזרקה מרובה של חומר משנה צורה לתוך עצמותיו, שריריו ועורו של אמיל בלונסקי. כתוצאה מאלו נוצר יצור עם עמוד שדרה בולט ועצמות דוקרות. עורו הירוק הוא חיוור ומחזיר את האור. מבצעי לכידת התנועה, כולל רות', ניסו לשוות לדמות התנהגות חיננית פחות מזו של הענק הירוק. הם ביססו את עמידתו ואת הדרך שבה סובב את ראשו על פי תנועות הכריש. צוות ההפקה החליט כי גובהו של אבומיניישן יהיה שלושה מטרים ו-30 ס"מ. לטריה שקל להוסיף לאבומיניישן אוזניים מחודדות, אך ויתר על הרעיון כי לטענתו, תוספת זו תזמין סצנת נשיכה של האוזניים מהענק הירוק (כמו בקרב האיגרוף המפורסם בין מייק טייסון לאיוונדר הוליפילד).
לטריה תכנן להשתמש באיפור בולט כדי לחפות על הגרפיקה התלת-ממדית. אמני האיפור שעבדו על "" היו אחראים לשינוי מראהו ההדרגתי של אבומיניישן. זאק פן התייחס לכך באומרו כי . טום וודרף הבן מחברת "אמלגמייטד דיינמיקס" (Amalgamated Dynamics) (אשר יצרו את התחפושות לסרטי "הנוסע השמיני" החל מהסרט השלישי) יצרו שתי תבניות חזה של הענק הירוק ויד תותבת שתהווה תחליף לזו של הדמות. אולם אנימטרוניקה מלאה מעולם לא הייתה בשימוש בגלל קשיי תקציב. חרף זאת, אנימטרוניקה הייתה בשימוש להראות את ראשו של סטרנס, שעבר מוטציה.
סצנות ההרס צולמו תוך השמדה פיזית של חפצים. מודל של מכונת הבקבוקים התנפץ על הקיר כאשר הענק הירוק נמלט מהמפעל. צוות ההפקה השתמש באדים ובקרח יבש כדי לדמות את הגז שבעזרתו משכו החיילים את הענק ממחבואו, וכן הושמד ג'יפ HMMWV על ידי השלכת משקל כבד עליו בזמן הקרב באוניברסיטת קולוור. צינורות נשפו אש בשעה שהענק הירוק הפיל מסוק שנוצר בהדמיה תלת-ממדית. כשבאנר נפל מהמסוק כדי להפעיל את שינוי הצורה לענק הירוק, נורטון חובר למשטח מאובטח שהסתובב 90 מעלות בזמן שהמצלמה נמשכה לתקרה כדי לדמות נפילה.
מוזיקה.
קרייג ארמסטרונג היה הבחירה הראשונה של לטריה להפקת המוזיקה לסרט. ארמסטרונג היה המעבד המוזיקלי של חלק מאלבומי להקת Massive Attack, להקה שלטריה אהב ואף עבד איתה בסרטו "ללא מחסום" מ-2005. בחירתו לתפקיד הפתיעה את חברת מארוול, שלא הכירה את ניסיונו המקצועי בהלחנת אלבומי פסקול, שכן עבודותיו היו מוכרות יותר באירופה. ארמסטרונג, שבתור ילד אהב במיוחד את גיבורי העל "הענק הירוק" ו"הגרין לנטרן", הרגיש חיבור מידי לנושא ואף טען ש"אם היו אומרים לי בתור ילד בן 8 שיום אחד אני אעבוד על הסרט של הענק הירוק - לא הייתי מאמין". אף על פי שהוא הכיר היטב את סדרת הטלוויזיה והקומיקסים, ארמסטרונג לא ראה את הסרט הקודם שנעשה על הענק הירוק בידי אנג לי. הוא החל להלחין את המוזיקה לסרט בביתו בגלאזגו שבסקוטלנד. תחילת העבודה הייתה עבור שלוש סצינות - הענק ובטי במערה, הקרב של הענק ואבומיניישן בסמטה, ואיחודם של ברוס ובטי מחדש. רוב הפסקול הולחן בלוס אנג'לס שבקליפורניה במשך שבועות ספורים. לוחות הזמנים הקצרים גרמו לחוויית ההקלטה להיהפך לאינטנסיבית במיוחד עבור הבמאי והמלחין. הפסקול הסופי הוקלט במשך ארבעה ימים בסוף אפריל 2008 בכנסייה שבאוניברסיטת באסטיר בקנמור, וושינגטון.
גם לענק הירוק וגם לאבומיניישן יש שתי נעימות מרכזיות, המייצגות את צורתם האנושית והמפלצתית. נעימתו של הענק הירוק אייקונית ופשוטה, כמו "מלתעות", עם גליסנדו בסולם דו. נעימתו של באנר היא טרגית יותר באופיה, וכוללת חלקים מהנעימה "האדם הבודד", שהייתה נעימת הפתיחה של סדרת הטלוויזיה המקורית של הענק הירוק. לדמותו של אמיל בלונסקי הייתה נעימה אפלה יותר, אשר הופכת לאינטנסיבית יותר כשהוא משנה צורה. ארמסטרונג שילב בין הנעימות של הדמויות בקרב הסופי ביניהן. בעיניו תהליך הלחנת סצנות הקרב המשותפות היה דומה לתהליך של ריקוד משותף.
הביקורות על הפסקול היו חלוקות. דן גולדווסר מהאתר המקוון Soundtrack.Net תיאר את האלבום כ"בומבסטי ומלא אנרגיה", ואילו מבקר ה"שיקגו טריביון", מייקל פיליפס, תיאר את הפסקול כ"פסקול המשעמם ביותר של השנה".
תקציב והכנסות.
הסרט נעשה בתקציב של 150 מיליון דולר. בסוף השבוע הראשון להקרנתו הוא זכה לסכום הכנסות של 55.4 מיליון דולר ב-3,505 תיאטראות ברחבי קנדה וארצות הברית והגיע למקום הראשון ברשימת שוברי הקופות, עם נפילה של כ-60% בשבוע השני. לשם השוואה, הסרט הקודם הכניס כ-62.1 מיליון דולר, אך נפל בכ-70% בשבוע השני להקרנתו. סכום הכנסותיו הכולל עמד על 263,427,551 דולר, מתוכם 134,806,913 דולר בארצות הברית ו-128,620,638 דולר ברחבי העולם. למרות העובדה שעבר את קודמו בסכום ההכנסות אך במעט (אם מחשיבים את הפער בין עלות ההפקה בין שני הסרטים, ההפרש יורד לכמה מיליונים בודדים), הסרט של לטריה נחשב למצליח יותר מבין השניים.
ביקורות.