אחרי ההערכה הפסיכולוגית, פסיכולוגים קליניים מגישים התרשמות אבחונית. לרוב הם מסתייעים לשם כך בספר מדריך האבחנות הבינלאומי ICD (גרסה 10), או האמריקאי DSM (גרסה IV-TR). ספרים אלו משתמשים במונחים ועקרונות רפואיים, וכוללים קטגוריות של הפרעות נפשיות שניתנות לאבחון לפי רשימות קבועות של קריטריונים תיאוריים. מערכת הבריאות בארצות הברית ורוב חברות הביטוח האמריקאיות דורשות אבחנה מתוך ה-DSM, כדי לאפשר מימון טיפולים רלוונטיים.
ה-DSM משתמש במודל הרפואי הקטגוריאלי, ותופס בעיות פסיכולוגיות במונחים של מחלות מובחנות, שניתן להגדיר על ידי קבוצת קריטריונים מינימלית, כמו: סימפטומים שהנבדק מדווח עליהם ועוצמתם, התנהגויות שונות, משך התופעות, איך הן התחילו ועוד. לאחרונה עולה המודעות לכך שמודל זה אינו הדרך היחידה לתאר ולהבין בעיות פסיכולוגיות. בנוסף, קיימות מעט יחסית הצדקות אמפיריות לגבולות ההגדרות של הקריטריונים, שמבוססים על קונצנזוס קליני ולכן הם שרירותיים בעיקרם.
לפיכך, מתקיימים דיונים רבים בשדה הקליני לגבי שיטות חלופיות להערכה פסיכולוגית על פי המודל הרפואי. מודלים אפשריים שנדונים הם, למשל, "המודל הממדי", שמבוסס על מודלים בעלי תוקף אמפירי של הבדלים בינאישיים (כמו מודל חמשת הגורמים של האישיות), או "המודל הפסיכו-חברתי" וה"ביופסיכוסוציאלי", שלוקחים בחשבון גם מצבים אינטרסובייקטיביים משתנים. תומכי המודלים האלו טוענים שהם נותנים יותר גמישות אבחונית ותועלת קלינית, ללא הסתמכות (או הסתמכות פחותה) על הרעיון הרפואי של מחלה. אך הם גם מודים שהמודלים האלו עדיין לא חזקים מספיק כדי להיות בשימוש נרחב ונפוץ, וצריכים להמשיך ולהתפתח.
פסיכולוגים קליניים בריטיים לא נוטים לאבחן, אלא מעדיפים להשתמש בנוסחאות - מיפוי אישי של הקשיים שאיתם מתמודד הנבדק, כולל גורמים שמגבירים את הרגישות הראשונית לקושי, מאיצים אותו, ומשמרים את הקושי.
מערכת החינוך.
הערכה פסיכולוגית יכולה לתרום רבות לשיפור הישגיהם של תלמידים עם לקויות במערכת החינוך.
אחד השימושים הנפוצים הוא הפנייה של תלמידים בעלי קשיי למידה לאבחון פסיכולוגי לצורך בדיקת חשד לקיומה של לקות למידה ומתן המלצות להוראה מתקנת. אבחון פסיכולוגי יכול להעשות במקרה זה גם בשילוב עם אבחון דידקטי. האבחון המשולב נקרא אבחון פסיכודידקטי.
פסיכולוג יכול גם לאבחן הפרעת קשב, בתנאי שהוא מפנה לרופא לצורך בירור תחלואה נילווית ובדיקת הצורך בטיפול תרופתי.
פייטרו קנוניקה
פייטרו קנוניקה (איטלקית: Pietro Canonica; 1 במרץ 1869 - 8 ביוני 1959) היה פסל איטלקי, מלחין אופרה, מעצב מדליות ופרופסור לאמנות. ב-1950 הוכרז על ידי נשיא איטליה לואיג'י אינאודי לסנטור לכל החיים.
קנוניקה נולד במונקליירי. כבר בגיל 11 התקבל לאקדמיה לאמנות של טורינו, שם למד פיסול תחת הנחייתו של אנריקו גמבה. עיריית רומא העניקה לו את וילה בורגזה על מנת שיוכל לעבוד במקום, ועוד במהלך חייו היה קנוניקה מסוגל לשלם את עלות הווילה חזרה לעיר. לאחר מותו, הפכה אלמנתו את הווילה למוזיאון.
עבודות נבחרות:
האזור ההאדלי
האזור ההאדלי (בלעז: Hadal zone; ביוונית: "דמוי-האדס", כלומר: בלתי-נראה") או האזור ההאדופלגי (Hadopelagic zone) הוא הכינוי לעמודת המים באזורים העמוקים ביותר באוקיינוס, בעומק שלמן 6,000 מטר ומטה, ועד לקרקעית (האזור הדמרסלי (Demersal zone) והאזור הבנתי (Benthic zone)). מקור השם הוא שמו של אל השאול היווני האדס – הבלתי נראה.
תנאים.
בשנת 1960 הגיעו ז'אק פיקאר (Jacques Piccard) ודון וולש (Don Walsh) לשקע מריאנה, השקע העמוק ביותר על-פני כדור הארץ, שעומקו כ-10,911 מטרים, והבחינו בייצורים חיים.
מקובל לחשוב כי רוב החיים בעומק זה נתמכים על ידי שלג ימי או על ידי פעולות כימיות מסביב לארובות הידרותרמיות. המחסור באור והלחץ העצום יוצרים סביבת חיים עוינת, שאליה הסתגלו רק מינים ספורים. מכיוון שאור השמש אינו חודר לשכבה זו, צמצמו מינים רבים בים העמוק את יכולת הראייה לטובת הגדלת העיניים, הקולטות הבזקים ביולומינסנטיים. למרבית היצורים המתגוררים בסביבות הקרקעית אין פיגמנטים כלל, מאחר שבהיעדר אור אין כל משמעות לצבע.
הלחץ יכול להגיע עד 1,100 אטמוספירות. באזורים שבהם לחץ נמוך יותר, ימותו יצורים אלה.
המינים הנפוצים באזור, המסוגלים להתמודד עם הלחץ העצום, הם מדוזות, דגי צפע, תולעי צינור ענקיות, צדפות וחכאים.
פיליפ, מלך הבלגים
פיליפ ליאופולד לואי מארי (בצרפתית: Philippe Léopold Louis Marie; נולד ב-15 באפריל 1960) הוא מלך הבלגים השביעי. פיליפ ירש את אביו אלברט השני ב-21 ביולי 2013.
ביוגרפיה.
פיליפ נולד ב-15 באפריל 1960 בטירת בלוודר, לייקן, לאלברט, נסיך ליאז', לימים מלך בלגיה, ולפאולה, נסיכת ליאז', בתם של הנסיך רופו מקלבריה, הדוכס השישי של לומברדה ולואיזה גאצלי. ב-17 במאי אותה שנה הוטבל פיליפ, ונקרא על שם אבי סבו הנסיך פיליפ, רוזן פלנדריה, וכסנדקיו שימשו סבו לאופולד השלישי, מלך הבלגים וסבתו לואיזה גאצלי.
פיליפ למד באקדמיה הצבאית הבלגית, באוניברסיטת אוקספורד ובאוניברסיטת סטנפורד. הוסמך כטייס וכצנחן, ובשנת 1989 הועלה לדרגת קולונל.
בשנת 1993 מת דודו בודואן, מלך הבלגים, ואביו אלברט השני, מלך הבלגים עלה לשלטון במקומו. בעקבות כך קיבל פיליפ את התואר דוכס בראבנט, הניתן ליורש העצר הבלגי. בשנת 2001 קיבל פיליפ דרגת מייג'ור גנרל בצבא ובחיל האוויר, ודרגת סגן אדמירל בצי.
ב-21 ביולי 2013 התפטר אביו אלברט השני מתפקידו, ופיליפ הוכתר במקומו למלך בלגיה.
משפחתו.
ב-4 בדצמבר 1999 התחתן פיליפ עם מתילדה ד'אודקם ד'אקוז, בתם של פטריק ד'אודקם ד'אקוז ואנה מריה קומורובסקה, ולהם ארבעה ילדים:
פיליפ והקהילה היהודית.
ב-28 במאי 2015 אירח פיליפ לראשונה בהיסטוריה הבלגית את רבני וראשי הקהילות היהודיות בבלגיה בארמון המלוכה והצהיר בפניהם כי דלתו פתוחה בפניהם בכל עת. באותה הזדמנות סיפר על ביקורו במחנה אושוויץ ואמר כי הוא מבין את תחושת העם היהודי.
סבשטיאו, מלך פורטוגל
סבשטיאו, מלך פורטוגל (פורטוגזית: Sebastião de Portugal; 20 בינואר 1554 - 4 באוגוסט 1578), היה מלך פורטוגל בין השנים 1557 ל-1578.
ביוגרפיה.
סבשטיאו נולד בליסבון ב-20 בינואר 1554, שהוא יום סבסטיאן הקדוש, ונקרא על שמו. סבשטיאו היה בנם של ז'ואאו מנואל, נסיך פורטוגל, יורש העצר הפורטוגלי, שמת שבועיים לפני לידתו של סבשטיאו, וחואנה מאוסטריה, נסיכת פורטוגל, בתם של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואיזבלה, נסיכת פורטוגל.
לאחר מות סבו ז'ואאו השלישי, מלך פורטוגל בשנת 1557, עלה סבשטיאו לשלטון במקומו, בתחילה תחת עוצרותה של סבתו ובהמשך של אחי-סבו. כאשר גדל סבשטיאו הוצעו לו מספר נסיכות למטרת נישואין, אך מותו בטרם עת, גדע את תוכניותיו להינשא. בזמן מלכותו, הוא חיזק את קשריה של פורטוגל עם אוסטריה, גרמניה, אנגליה וצרפת.
בשנת 1578, הוא יצא למסע צלב נגד מרוקו, אך צבאו הובס בקרב אל-קסר אל-כביר וסבשטיאו עצמו נעלם בזמן הקרב. הוא נראה בפעם האחרונה כשהוא נלחם באומץ נגד אויביו, וההערכה היא כי נהרג בקרב וגופתו לא נמצאה. את סבשטיאו ירש אחי-סבו אנריקה.
מותו של סבשטיאו ללא יורשים גרם למשבר הנהגה גדול בפורטוגל לאחר מות אחי-סבו שהיה קרדינל וחסר ילדים אף הוא, ומספר שנים לאחר מותו (1580) כבשה ספרד את פורטוגל ושלטה בה במשך 60 שנה. פליפה השני, מלך ספרד ויורשיו מלכו גם בפורטוגל עד שנת 1640.
האגדה.
מכיוון שהמלך סבשטיאו נעלם וגופתו לא נמצאה, התפתחו אגדות עם שטענו כי "המלך הנעלם" יחזור ויושיע את עמו בעת צרה.
תקופת הייסי
הֵייסֵי (ביפנית: 平成) היא התקופה בהיסטוריה של יפן בה שלט הקיסר אקיהיטו, שהחלה ב-8 בינואר 1989, יום אחד לאחר פטירתו של הקיסר הירוהיטו, והסתיימה ב-30 באפריל 2019, עם ירידתו של אקיהיטו מכס החרצית לטובת בנו, הקיסר נארוהיטו.
שנת 2019 הייתה שנת 31 לתקופת הייסי, והסתיימה ב-30 באפריל. יום לאחר מכן, ב-1 במאי 2019, עם עלייתו של נארוהיטו לכס הקיסרות, החלה שנה 1 לתקופת ראיווה.
היסטוריה ומשמעות.
בשעה 7:55, בבוקר ה-7 בינואר 1989, הכריזה משפחת הקיסרות על מותו של הקיסר שוווה, ולראשונה חשפו את מחלת הסרטן בה חלה. זמן קצר לאחר מותו, הכריז קייזו אובוצ'י, מזכיר הממשלה ולימים ראש ממשלת יפן, על סיום תקופת שווה, וברך על תחילת תקופת הייסי.
לפי אובוצ'י, השם "הייסי" לקוח מהקלאסיקות הסיניות. באחד הספרים מופיע המשפט "内平外成" ("שלום מבפנים, שגשוג מבחוץ"), כהוקרה על שלטונו של הקיסר שוֵּן. בספר אחר מופיע המשפט "地平天成" ("האדמה שלווה והשמיים בהירים"). כאשר מחברים בין שתי המשמעויות נוצרת המשמעות "שלום בכל מקום". התקופה החלה מיד עם הכתרת הקיסר החדש, ב-8 בינואר 1989.
אירועים בולטים.