עבודותיו הופיעו במדיות שונות, כולל בבול בריטי שעיצב ב-1998, החוגג את ההישגים ההנדסיים של תום האלף, שכנראה הרגיז את המלכה, מכיוון שהוא מציג את ראשה מבצבץ מתוך ארובה. בנוסף, עבודותיו הופיעו על עטיפות אלבומים של לייב, הביוטיפול סאות', וג'קי לבן.
עבודותיו מוצגות בהרבה אוספים חשובים והוא חביב במיוחד על דייוויד בואי, סילבסטר סטאלון ומדונה, שהיוותה השראה לכמה מציוריו בשנת 2002.
ארומנים
ארומנים (נקראים גם: מקדו-רומנים וכן צִינְצָרִים; הארומנים קוראים לעצמם Armãnji, Rrãmãnji) הם קבוצה אתנית הנפוצה בדרום הבלקן, בעיקר באזור צפון יוון, אלבניה, מקדוניה ובולגריה. קיימת גם קהילה גדולה של ארומנים בחבל דוברוג'ה שברומניה וחלק מן הרומנים מחשיבים את הארומנים כתת-קבוצה של העם הרומני. הארומנים הם הקבוצה השנייה בגודלה של ולאכים, אחרי הרומנים.
הארומנים מדברים ארומנית, שפה רומאנית קרובה לרומנית, ונחשבת לעיתים לניב שלה. לפני מלחמת העולם השנייה הקימה רומניה בבלקן רשת בתי ספר רומנים בשביל הארומנים. הארומנים שלמדו בבתי הספר האלה משוכנעים שהם רומנים, שאר הארומנים בבלקן לעיתים קרובות לא יודעים לענות על השאלה אם הם רומנים או לא. דובר רומנית ששומע את שפת הארומנים בדרום אלבניה לא מבין אותם או הוא מבין רק מעט מאוד.
בגלל שורשי השפה הדומים, שמקורם בתקופות שבהן היה שימוש בשפה הלטינית, מעריכים היסטוריונים כי החיבור עם השפה הרומנית נקטע בין המאות ה-7 וה-9, אחרי שכבר עוצבו מאפייני השפות הבלקנו-רומאניות.
דתם היא נצרות-אורתודוקסית-מזרחית.
יחיעם פדן
יחיעם פדן (27 בפברואר 1947 – 21 בפברואר 2021) היה חוקר, סופר, עורך ומתרגם ישראלי, מומחה לספרות ילדים ונוער. עסק בתרגום ובעריכה מאז 1970. מינואר 2009 ועד מותו שלח את העלון המקוון "ריח של ספר חדש", שעניינו ספרים חדשים לילדים ולנוער - וזאת כדי להקל על בחירה בין הספרים הרבים לילדים ולנוער הרואים אור בישראל.
ביוגרפיה.
נולד בחיפה וגדל בצהלה מגיל חמש, מאז הולדת אחותו ענת. שיחק בתיאטרון "תילון" לילדים ולנוער בהצגה "ילדי רב החובל גרנט". למד בתיכון בתל אביב, ובאוניברסיטת תל אביב – במסגרת העתודה האקדמית – בחוג לפילוסופיה.
בשירותו הצבאי שימש פדן עורך בהוצאת מערכות ובמפקדת קצין חינוך ראשי. מאז ואילך כתב סיפורים ומאמרים שהתפרסמו בבמות שונות, ובהן הירחון "סקירה חודשית", העיתון "מעריב", כתבי העת "את" ו"מסע אחר", עיתון הילדים "אותיות", השבועון "ראש 1" וכן "עיניים". מאמריו התפרסמו באתר "דףדף" וכן בכתב העת המקוון "הפנקס". מאמרי ביקורת רבים פרי עטו, על ספרי נוער ועוד, התפרסמו בין השנים 1996–2004 ב"הארץ", ב"מעריב" וב"ידיעות אחרונות".
ב-1972 נשא לאישה את עדית, לימים אלוף-משנה בצה"ל, ולזוג, שהתגורר בהרצליה, נולדו ארבעה ילדים.
הספר הראשון שערך היה ספרו של מ"ס אנדרסון, "חדירת המעצמות למזרח התיכון", מערכות 1972 (תרגום: יוכבד בן-יעקב), והבא אחריו – ספרו של ארתור קסטלר, "האומנם צירוף מקרים?" עם עובד 1975 (תרגום: נורית גורן). ב-1974 התנסה פדן בתרגום הראשון, ספר נוער, וב-1978 הוצע לו לתפוס את מקומו של אוריאל אופק כעורך ספרי הילדים והנוער של הוצאת זמורה ביתן, לימים: זמורה ביתן מודן. אחת מהצלחותיו הייתה הטבעת השם "הדרדסים" ליצורים הנקראים "שטרומפף" (Les Schtroumpfs) במקור; ההצלחה הייתה כה רבה, שלא מעטים ניסו לייחס אותה לעצמם. עד 1981 המשיך לערוך ב"מעריב", ומאז עבד מהבית כדי להיות עם ילדיו. כשלוש שנים חי ביישוב הקהילתי ניל"י, שהוא ורעייתו עדית היו ממקימיו, ולאחר מכן חזרו להרצליה. אחרי שהתגרש התגורר בהוד השרון, עבר לקיבוץ סמר שבערבה הדרומית - ואז חזר להרצליה.
עיקר עיסוקו מאז 1978 ועד 2005 היה עריכת מרגנית, סדרת המופת המתורגמת במסגרת "זמורה-ביתן-מודן הוצאה לאור". הספרים שבחר לסדרה זו, שאותם מסר לתרגום וערך, הוסיפו לראות אור גם בשנים הבאות. מ-1980 ערך ספרי מקור לנוער, וב-2005 נענה לפנייתה של הוצאת כתר והחל לערוך סדרת מקור במסגרת "הסדרה הצעירה", וכן מסר לתרגום וערך כמה ספרי נוער מן הקלסיקה ומן היבול בן זמננו. כן היה לעורך "ראשית קריאה" בכתר (מקור ותרגום). מ-2009 עד 2013 ערך עם איילין מוסקוביץ סדרת פרוזה מתורגמת לבני 16–18 בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
במקביל לעריכה לנוער עסק פדן גם בעריכה ספרותית, למשל ו' וולף, "השנים" (תרגום: אדם זרטל), זמורה-ביתן-מודן, 1979; א"ל דוקטורוב, "רגטיים" (תרגום: אהרן אמיר), זמורה-ביתן-מודן 1976; בעריכת כתבי עת (ראש צעיר ושיני חלב, 1988); וכן בכתיבה, תרגום ועריכה של ספרי מידע ועיון לילדים ולנוער, ובהם הסדרה "טוב לדעת" (1986), הסדרה האנציקלופדית "ספר לי מדוע תגיד לי למה", שפדן כתב וערך בהתבסס על ספריו של ארקדי לאוקום (1987); ו"אנציקלופדיה 2000" (1995 ואילך) שכתב וערך (עם יעל זיידמן) את חמישה-עשר כרכיה; מ-1998 כתב פדן סדרת ספרי עיון בהוצאת מפה, וב-2003 כתב את מדריך הרחובות של תל אביב-יפו, בעקבות מחקר היסטורי. באותו אופן נכתב הספר על פתח תקווה, שראה אור ב-2009, הכולל חידוש מרעיש (לדעת פדן) בדבר נסיבות תחילתה של העלייה הראשונה.
פדן עסק בהוראת עריכה באוניברסיטת בר-אילן ולימד במגמה לעריכה ובמגמה לתרגום בבית ברל. כמו כן היה ממארגני הכנסים הבינלאומיים לספרות ילדים ונוער שנערכו בבית אריאלה בתל אביב בשנים 1992–2001, והיה מרצה מרכזי בהם. הוא העביר הרצאות לגופים שונים בנושאים: תל אביב: צמיחתה של העיר העברית הראשונה; צנזורה בספרות הילדים והנוער; אודיסאוס והתנ"ך; מי באמת יישב את הארץ? (אם המושבות); הורים נוטשים ומשפחות חלופיות; הקריירה המזהירה של שרלוק הולמס, ועוד.
ב-2007 ראה אור בהוצאת כתר רומן פרי עטו, "אודיסאוס", ביוגרפיה נטולת אלים ומפלצות של אודיסאוס. במרכז סיפור חייו ה'אמיתי' של גיבור שתי הפואמות של הומרוס עומדת הדרך שבה הפכו מעלליו לסיפורים אגדיים. ב-2016 ראה אור ספרו "לילות קסומים", רומן המשובץ במעשיות המעמידות על הראש את הקונבנציות המקובלות זה שנים רבות.
הלך לעולמו ב-21 בפברואר 2021.
פרסומים.
בין ספרות לעיון.
דוגמאות (כולן מרגנית, "זמורה-ביתן-מודן הוצאה לאור"):
עריכה.
עיון.
דוגמאות:
קאשל מור
קאשל מור באירית:(Caiseal Mór) הוא מוזיקאי וסופר פנטזיה אוסטרלי ממוצא אירי.
ביוגרפיה.
כילד אובחן מור כאוטיסט, והוא מספר על כך בהרחבה בספרו האוטוביוגרפי "ברכה וקללה: האוטיזם ואני" (2007). גדל בקווינסלנד, אוסטרליה. בגיל עשרים הצטרף לקרקס, ולאחר כשנה עבר להתגורר עם שותפים בצפון לונדון, שם נתקל לראשונה באורח החיים האקסצנטרי. לאחר מכן חזר לאוסטרליה והשלים תואר ראשון בתיאטרון.
השם "קאשל" הוא המונח הגאלי למצודת אבן מעגלית. הפולקלור האירי מהווה השראה לספריו. ספרו הראשון "המעגל והאבן", היה לרב מכר כשיצא לאור ב-1994. נושאים המופיעים בספריו של מור כוללים דת, תאולוגיה, אלים, ממלכות, אימפריות וזמנים עתיקים. סיפוריו מתרחשים באירלנד, סקוטלנד ובפירוש אישי של העולם האחר הקלטי, שלו הוא קורא "הארץ הרחוקה".
במקביל הקליט מור שישה אלבומי מוזיקה. הוא ידוע בעטיפות המורכבות של ספריו ואלבומיו, אותן הוא מעצב בעצמו.
קאשל מתגורר עם בת זוגו, האמנית הלן וולס, שעיצבה את עטיפת ספרו "ברכה וקללה: האוטיזם ואני".
פנקרטיון
רדאנים
ניקי הופקינס
ניקולס כריסטיאן "ניקי" הופקינס (אנגלית: Nicholas Christian "Nicky" Hopkins ; 24 בפברואר 1944, לונדון - 6 בספטמבר 1994, טנסי) היה מוזיקאי בריטי, שנודע בעיקר בזכות תרומתו בנגינת קלידים בסוף שנות ה-60 ובראשית שנות ה-70. בין השאר הקליט עם להקת הביטלס וכן עם חבריה לאחר פירוקה של הלהקה, הרולינג סטונז, המי, ג'ף בק, הקינקס, ג'פרסון איירפליין (עימם גם הופיע בפסטיבל וודסטוק ההיסטורי), סטיב מילר בנד ועוד.
שנות השיא.
הופקינס החל את דרכו כנגן ליווי בלונדון בראשית שנות ה-60 ובמהרה הפך לאחד מנגני הקלידים המבוקשים ביותר. בעקבות זאת, השתתף בנגינה בכמה מהלהיטים החשובים באותה העת.
ההקלטות המוקדמות והידועות בהן השתתף היו יחד עם להקת המי באלבומה הראשון פורץ הדרך "הדור שלי", עם להקת הקינקס, עם ג'ימי פייג' וג'ון בונהם, ג'ו קוקר, דונובן ובמיוחד עם להקת הרולינג סטונז עימם פעל במשך קרוב לעשור הן בהקלטת אלבומיהם והן במהלך מסעות ההופעות שלהם. הקשר האמיץ בין הופקינס לבין חברי להקת "הרולינג סטונז" בא לידי ביטוי בין השאר בהקלטת האלבום "Jamming With Edward" בו נטל תפקיד מרכזי ואף צייר את עטיפת האלבום.
אהרן אופנהיימר
אהרן אופנהיימר (18 באוגוסט 1940 – 26 בינואר 2022) היה פרופסור להיסטוריה של עם ישראל בתקופת המשנה והתלמוד באוניברסיטת תל אביב ומופקד על הקתדרה על שם סר אייזיק וולפסון למדעי היהדות.
חייו ופועלו.
אהרן אופנהיימר נולד וגדל בתל אביב. היה בוגר בית הספר צייטלין. למד לתואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל ותלמוד באוניברסיטה העברית. עשה תואר שני בהיסטוריה של עם ישראל. התזה שלו עסקה במעשר הראשון בהלכה ובמציאות בתקופת בית שני ובתקופת המשנה והתלמוד. עשה את עבודתו תחת הנחייתו של פרופסור אברהם שליט והגיש אותה ב-1967. עשה את הדוקטורט בהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית, תחת הנחייתם של הפרופסורים אברהם שליט ושמואל ספראי וסיימו ב-1973. נושא הדיסרטציה היה מושג "עם הארץ" והיא התפרסמה מאוחר יותר בצורת ספר בשם 'עם הארץ: מחקר בהיסטוריה חברתית של העם היהודי בתקופה ההלניסטית-רומית' (במקור: The 'Am Ha-Haaretz: A Study in the Social History of the Jewish People in the Hellenisitic-Roman Period.)