העיר הייתה תמיד בעלת חשיבות אסטרטגית בהיותה ממוקמת בנקודה הצפונית ביותר של הנהר לואר, שהיא הקרובה ביותר לפריז. בימי הביניים הייתה אורליאן אחת משלוש הערים העשירות בצרפת (האחרות היו פריז ורואן). האוניברסיטה של אורליאן שנוסדה ב-1309 תרמה רבות לחשיבותה של העיר.
במלחמת מאה השנים (1337–1453) הייתה אורליאן ציר מרכזי בהתפלגות בין תומכי אורליאן לתומכי בורגונדי. הניצחון הצרפתי ההירואי על האנגלים, בראשות הלוחמת ז'אן ד'ארק, המכונה גם "הבתולה מאורליאן", שינה את מפת צרפת ואת ההיסטוריה שלה. אחרי מלחמה זו, שהסבה נזקים גדולים לכלכלתה, נהנתה אורליאן משגשוג כלכלי. המלך לואי האחד עשר תרם לפיתוח החקלאות בסביבותיה שמהן שאבה את כוחה.
בתקופת הרנסאנס נהנתה העיר מן העובדה שמלכי צרפת קבעו את מושבם בטירותיהם שבעמק הלואר. המלך פרנסואה השני מת באורליאן (5 בדצמבר 1560), ואספת המעמדות הצרפתית התכנסה בעיר (13 בדצמבר 1560 - 31 בינואר 1561).
במלחמת צרפת–פרוסיה העיר נפלה בידי הגרמנים ב-13 באוקטובר 1870 ושוחררה ב-11 בנובמבר של אותה שנה. במלחמת העולם השנייה העיר נפלה בידי הנאצים שהפכו את תחנת הרכבת שלה למרכז אספקה. אורליאן סבלה הרס ניכר כאשר חיל האוויר של ארצות הברית הפציץ את העיר ואת תחנת הרכבת.
לאחר המלחמה נבנתה העיר מחדש במגמה לשמור על צביונה העתיק. פסל של ז'אן ד'ארק רוכבת על סוס ניצב ב-Place du Martroi (כיכר המרטיר). בעיר אזורים תיירותיים רבים, עקב היותה משופעת במבנים עתיקים בגלל היותה אחת מערי צרפת הוותיקות וחשיבותה בימי הביניים. בעיר קיימת קבוצת כדורסל שנקראת בשמה, אורליאן באסקט, המשחקת בליגת העל הצרפתית בכדורסל.
על שם העיר הוקמו ערים בקוויבק (איל ד'אורליאן ), אונטריו (אורלינס ) ולואיזיאנה (ניו אורלינס, בעבר תחת לואיזיאנה הצרפתית).
יהודי אורליאן.
במחצית השנייה של המאה ה-6, בתקופה המרובינגית, הרס המון נוצרי משולהב את בית הכנסת בעיר.
ברוזנות אורליאן פרחה קהילה יהודית חשובה מתקופת הראשונים עד לגירוש צרפת הגדול, שגדע את החיים היהודיים בצרפת. מבין הרבנים הבולטים שצמחו באורליאן בתקופה זו, במאה ה-12:
בנוסף, לפי אחת המסורות, מוצאה של משפחת לוריא (שמבניה היו המהרש"ל, האר"י, הרד"ל ועוד) הוא מאורליאן, ומקור השם "לוריא" הוא בנהר הלואר הזורם בעיר.
הזוגות
מארי דה מדיצ'י
מארי דה מדיצ'י (בצרפתית: Marie de Médicis, באיטלקית: Maria de' Medici; 26 באפריל 1575 - 3 ביולי 1642) הייתה מלכה, בתור אשתו של מלך צרפת אנרי הרביעי; היא הייתה אמו של לואי השלושה עשר.
ביוגרפיה.
מארי נולדה בעיר פירנצה שבאיטליה לפרנצ'סקו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה (1541- 1587) וליוהנה מאוסטריה, הדוכסית הגדולה של טוסקנה (1548-1578), בתו של פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בדצמבר 1600 נישאה מארי לאנרי הרביעי מלך צרפת, לאחר שבוטלו נישואיו לאשתו הראשונה מרגרט, בתו של אנרי השני מלך צרפת, שלא ילדה לו ילדים. מארי דה מדיצ'י ילדה לאנרי הרביעי שישה ילדים, ובהם לואי, שירש אותו אחרי רציחתו ב-1610. למלך אנרי הרביעי היו גם מאהבות רבות, ובהן גבריאל ד'אסטרה, שילדה לו שלושה ילדים ומתה ב-1599. היה לו גם ילד נוסף ממאהבתו הנרייט, שהתגוררה בטירה קרובה לארמון המלכות של מארי דה מדיצ'י. המלך אנרי הרביעי גידל את כל ילדיו יחדיו, דבר שגרם למריבות בין מארי דה מדיצ'י לבין הנרייט. ב-14 במאי 1610 נרצח המלך אנרי הרביעי בפריז ושעות אחדות אחרי כן הכריז הפרלמנט של פריז על מארי דה מדיצ'י כעוצרת בשמו של בנה, לואי השלושה עשר, שהיה בן תשע שנים בלבד.
מכוח תפקידה כעוצרת, מינתה מארי דה מדיצ'י את קונצ'ינו קונצ'יני, בעלה של בת-לווייתה ליאונורה גליגאי שהיה יועצה, לשר הצבא של צרפת, ובהשפעתו פיטרה מתפקידו את הדוכס מסולי, שהיה יד ימינו של המלך אנרי הרביעי. בעזרתה של מארי דה מדיצ'י, קיוו חוגי הכנסייה הקתולית לדכא את ההוגנוטים (פרוטסטנטים צרפתיים). היא נקטה במדיניות של התקרבות לספרד, והשיאה את בנה לואי לאן מאוסטריה, בתו של פליפה השלישי מלך ספרד, ואת בתה אליזבט לבנו בכורו של פליפה השלישי. האצולה הצרפתית האשימה את מארי דה מדיצ'י בבזבוז כספי המדינה, ודרשה את כינוסה של אספת המעמדות הצרפתית (1614-1615).
ב-1617 בנה לואי, שבינתיים הגיע לפרקו כמלך לואי השלושה עשר, הורה בסתר לרצוח את קונצ'יני. כן העמידו למשפט את גליגאי באשמת כשפים והמרת דתה ליהדות, והוציאוה להורג. כאשר מחתה מארי על הרצח, גירש אותה המלך הצעיר לארמון בלואה שעל גדות נהר הלואר. ב-1619 היא נמלטה משם, ועודדה את בנה גאסטון דוכס אנז'ו, שהיה בן אחת עשרה שנה בלבד, למרוד במלך - מרידה שכוחותיו של המלך דיכאו עד מהרה. בתיווכו של החשמן רישלייה הושגה פשרה בין המלך לואי השלושה עשר לבין אמו, והיא הורשתה לתפוס את מקומה במועצה המלכותית ב-1621. ב-1624, בהמלצת אמו, מינה המלך את רישלייה לראש ממשלתו. אך מאוחר יותר מארי דה מדיצ'י, שהאמינה כי הקרדינל גזל את כל השפעתה הפוליטית, חתרה תחת מעמדו של רישלייה וקשרה קשר לרוצחו. ב-12 בנובמבר 1630 נראה היה ליום אחד שמאמציה הוכתרו בהצלחה, כאשר המלך שנתן את הסכמתו לפטוריו של רישלייה, עזב את פריז ונסע לורסאי. אולם, רישלייה הצליח לשכנע את המלך לחזור בו. המלך קרא לרישלייה לעצור את יועציה של מארי דה מדיצ'י, הגלה אותה לארמון קומפיין וציווה עליה לפרוש מן הפוליטיקה. ב-1631 היא ברחה לפלנדריה, הקימה בבריסל חצר מלכות משלה, ולא ראתה עוד את בנה.
מארי דה מדיצ'י נפטרה בעיר קלן שבגרמניה ב-1642 ונקברה בבסיליקה של סן דני בפריז.
עימות בעצימות נמוכה
קיצוניות
קיצוניות ורדיקליזם
רדיקליות היא גישה הדוגלת בשינוי מצב קיים מהשורש.
קיצוניות היא מונח המשמש כדי לתאר קבוצות שרחוקות מהקונצנזוס. המונח מבטא לעיתים קרובות חוסר נכונות לפשרה. לעיתים, הדבר מלווה במוכנות לפעולות המנוגדות לחוק. פעילות כזו נעשית על פי רוב בטענה שהחוק איננו לגיטימי.
הבדלים בין המונחים.
המונח רדיקליות שונה משמעותית מהמונח קיצוניות. בעוד שרדיקליות משמעותה שינוי של מצב מהשורש, קיצוניות על פי רוב מתייחסת לשוליים החברתיים. בעוד שקיצוניות לרוב מתנגדת לפשרות, גורמים רדיקליים עשויים לתמוך בפשרות וויתורים.
תפיסה רדיקלית איננה בהכרח קיצונית ותפיסה קיצונית איננה בהכרח רדיקלית. במצב בו הגישה הרווחת על פי הקונצנזוס היא שצריך לשנות את המצב הקיים, תפיסה אשר תתמוך בהשארת המצב כמו שהוא תיתפס כקיצונית. רדיקליות יכולה להיות נחלת הקונצנזוס בעוד שקיצוניות מעצם הגדרתה היא רחוקה מהקונצנזוס.
שני המונחים הללו מתייחסים לרוב לתיאור גישות פוליטיות. אך שניהם משמשים גם צרכים אחרים בשפה. לדוגמה, החלפה של כל הריהוט בחדר מסוים הוא מעשה רדיקלי מכיוון שחל שינוי מהשורש במראה החדר.
אטימולוגיה והיסטוריה.
מקורה של המילה רדיקלי הוא במילה הלטינית radix שמשמעה "שורש". הדבר מרמז לכך ששינוי רדיקלי הוא שינוי שורשי או עמוק - ההפך משינוי שטחי. השימוש במילה בהקשרים פוליטיים החל במאה השמונה-עשרה ותיאר את המצדדים בדמוקרטיה ליברלית בממלכה המאוחדת ובצרפת. כיום, המושג רדיקלי מזוהה לרוב עם המושג קיצוני, במובן של שמאל או ימין פוליטי הדוגל בשינוי בסיסי ועמוק, ומציב אלטרנטיבה ברורה למרכז הפוליטי. עם זאת, במדינה כמו ונצואלה למשל, השלטון של מפלגת השמאל אשר נהנה מתמיכה רבה בציבור הוא שלטון רדיקלי. המתנגדים לשלטון אשר נמנים עם המרכז הפוליטי ואשר תומכים בהשארת המצב הכלכלי כמו שהוא נתפסים כקיצוניים.
פעילות של קבוצות קיצוניות.
הדבקות הרבה במטרות, האופיינית לאנשים בעלי עמדות קיצוניות גורמת להם, בדרך כלל, לפעול בדרכים שונות למען השגת מטרותיהם במידה רבה יותר מאשר מי שנחשבים למתונים, ובכך לנסות להשפיע על הכלל יותר ממשקלם באוכלוסייה. דבר זה מלווה לא אחת בתופעת הרוב הדומם.
ביקורות על המושג קיצוניות.
חלק מהחוקרים דוחים את הרעיון שקיימת פילוסופיה של קיצוניות. כך למשל, אמר ג'רום הימלשטיין: "במקרה הטוב, אפיון זה אינו אומר דבר על האנשים להם מודבקת תווית זו. במקרה הרע, מצייר המונח תמונה מוטעית". קיימת טענה על כך שהניסיון לתייג אדם, קבוצה או פעולה כ"קיצוניים" מהווה, לעיתים קרובות, טכניקה לקידום מטרה פוליטית – בעיקר על ידי ממשלות המחפשות להגן על המצב הקיים, או על ידי צנטריסטים פוליטיים. במקרים אחרים הקיצוניות נדחית תוך שימוש בכשל הלוגי אד טמפרנטיאם. הפילוסופית איין ראנד הבחינה כי בפוליטיקה, המילה "קיצוני" הפכה מילה נרדפת ל"רשע" ללא קשר לתוכן העניין, וכי הרע הוא לא הדבר שלגביו הינך קיצוני אלא עצם העובדה שהינך קיצוני, כלומר עקבי, לגביו. באותו נושא אמר בארי גולדווטר: "ברצוני להזכירכם כי קיצוניות בהגנת החירות איננה תכונה רעה. והרשו לי להזכירכם עוד כי מתינות ברדיפת הצדק איננה מעלה טובה."
בדרך כלל, אנשים בעלי תדמית של קיצוניים אינם רואים את עצמם ככאלו באופן כללי, אלא נוטים לראות את הצורך בפעולות קיצוניות במצבים מיוחדים. ארגונים קיצוניים והתומכים בהם נוטים להצדיק את אמצעיהם הקיצוניים (בייחוד אלה שכוללים אלימות) על ידי האמירה: "ההבדל בין טרוריסט ללוחם חופש הוא באיזה צד אתה נמצא".
טענה נוספת גורסת שקיצוניות היא מונח תלוי זמן, שמשתנה בהתאם לנסיבות ובהתאם למקובל באותה עת.
רדיקליזם
ניו איבריה
ניו איבריה היא עיר במדינת לואיזיאנה בארצות הברית ובירת מחוז איבריה. על פי מפקד התושבים שנערך בשנת 2020 חיים בעיר 28,555 תושבים.
גאוגרפיה.
שטחה של העיר הוא 27.4 ק"מ רבועים של יבשה.