בשנת 1951 (ה'תשי"א) עלה לישראל ונשלח לעבוד בנטיעת עצים בקרן קיימת. אחד ממכריו שראה זאת דאג לפרסם את שמו, ובחודש פברואר 1952 (שבט ה'תשי"ב) הוא מונה לדיין בבית הדין בפתח תקווה. ובשנת 1957 (ה'תשט"ז) מונה לאב בית דין בירושלים. בשנת 1960 (ה'תש"ך) החל לשמש כנציג של מועצת הרבנות הראשית בוועדה לבחירת הרבנים הראשיים והתפטר ממנה יחד עם מספר נציגים נוספים לאחר שעמדתם לא התקבלה, ופנה לבג"ץ נגד החלטות שהתקבלו לאחר מכן. בשנת 1964 (ה'תשכ"ד) החל לשמש כחבר מועצת הרבנות הראשית, ובשנת 1965 (ה'תשכ"ה) התמנה לבית הדין הרבני הגדול לערעורים. מסר שיעורים בבית הכנסת "אוהל רחל" שבשכונת רוחמה.
הלך לעולמו בכ"ה באדר א' ה'תשל"ג, 27 בפברואר 1973, ונקבר בהר הזיתים.
דריסת הרגל האקולוגית
התנגשות
התנגשות (מדעי המחשב)
במדעי המחשב, התנגשות היא מצב הנוצר כאשר ערכי מידע חולקים את אותו ערך גיבוב, מזהה ייחודי אוניברסלי, סיכום ביקורת או מזהה ייחודי אחר. כאשר מתבצע מיפוי של קבוצה גדולה לקבוצה קטנה ממנה, בהכרח נוצרות התנגשויות על פי עקרון שובך היונים.
פונקציות מיפוי מנסות לרוב למזער את כמות ההתנגשויות כדי לשרת את מטרתן. בפונקציות גיבוב, התנגשויות גורמות לחיפוש הערך בין מספר גדול יותר של תאים. בפונקציות גיבוב קריפטוגרפיות היכולת למצוא התנגשות בין שני ערכים מובילה לשבירה של הפונקציה. בעת שימוש במזהים ייחודיים כגון GUID או בדיקת יתירות מחזורית זיהוי של שני ערכים עלול לגרום לבלבול ביניהם ולשימוש בערך לא נכון.
למפיאו
למפיאו (בפורטוגזית: Lampião, מילולית: "מנורת שמן גדולה"; 1898–1938) היה הכינוי בו נודע וירגוליניו פריירה דה סילבה (בפורטוגזית: Virgolinio Ferreira da Silva), פורע-חוק ברזילאי מפורסם ומנהיג חבורת קנגאסו שהטילה את חתתה על אזור הסרטאו בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, עד שנתפס והוצא להורג בידי הכוחות הפדרליים.
על שמו נקרא העיתון "O Lampião da Esquina".
קורות חייו.
וירגוליניו נולד בכפר סרה טליאדה (Serra Talhada) שבסרטאו של מדינת פרנמבוקו כבנם השלישי של משפחת איכרים צנועה. עד לשנות ה-20 של חייו היה וירגוליניו אומן מעבד עור וידע קרוא וכתוב. כאשר נהרג אביו בעימות עם המשטרה בשנת 1919 ביקש וירגוליניו נקמה, ולאחר שקיבל את מבוקשו הפך למבוקש בידי החוק. במהלך שני העשורים הבאים הנהיג למפיאו חבורת קנגאסירוס שמספרם לא עלה על כ-50 ברחבי הסרטאו. אלו היו חמושים בנשק קל שרובו היה נשק שלל מהתנגשויותיו עם המשטרה. למפיאו ואנשיו נהגו לתקוף עיירות קטנות וחוות, להרוג אנשים ובקר, לשבות בני ערובה לשם קבלת כופר נפש, לפגוע בקורבנותיו בעינויים, אונס, הטלת מום וביזה. בשנת 1930 הצטרפה אליו חברתו מריה דאה (Déa), שכונתה "מריה היפה", ולקחה חלק במעללי החבורה ואשר ילדה לו בת בשנת 1932.
ב-28 ביולי 1938 נפלו למפיאו ואנשיו למארב משטרתי חמוש במכונות ירייה שהונח בחוות אנז'יקו (Angico) שבסרז'יפה, שהייתה אחד ממקומות המסתור שלהם, בעקבות בגידתו של אחד מתומכיהם. בקרב נפלו למפיאו, מריה ותשעה מאנשיו. ראשיהם נכרתו מעליהם ונשלחו לסלבדור על מנת שיבחנו בידי מומחים מהמכון המשפטי ויוצגו לציבור לאחר מכן. בשנת 1971 עלה בידי משפחות ההרוגים לקבל בחזרה את הראשים הכרותים על מנת להביאם למנוחתם האחרונה.
גיבור עממי.
למפיאו ומריה היפה הפכו לאגדה ולדמויות באינספור סיפורים עממיים, ספרים, ספרות קורדל, שירים, סרטים ומספר אופרות סבון רוויות דרמה, תשוקה ואלימות. על אף אכזריותו כלפי תושבי הארץ הדלים, הצטיירה דמותו כגיבור עממי המנהיג מרידת איכרים כנגד הקולונלים (coroneis), בעלי האחוזות רבי הכוח.
גלאי אינפרא אדום פסיבי
לוגיקה מסדר ראשון
צאדר סיטי
צאדר סיטי (בערבית: مدينة الصدر בתעתיק: מדינת אלצדר) היא מחוז פרוורי של העיר בגדאד שבעיראק. היא נבנתה ב-1959 על ידי ראש הממשלה עבד אל-כרים קאסם ולאחר מכן שונה שמה באופן לא רשמי ל"צאדר סיטי" על שם המנהיג השיעי מוחמד מוחמד סאדק א-סדר.
צאדר סיטי (בשמה הרשמי מחוז א-ת'ורה) היא אחת מתשעה מחוזות אדמיניסטרטיביים בבגדאד. בעברה פרויקט דיור ציבורי שהוזנח על ידי סדאם חוסיין והיא מונה כיום כשני מיליון תושבים שיעים.
היסטוריה.
סאדר סיטי הוקמה כתגובה למחסור בדיור בבגדאד, כשהוקמה היה שמה "עיר המהפכה" (مدينة ألثورة) היא סיפקה דיור לעניי בגדאד, אשר היגרו רובם מאזורי הכפר וגרו עד אז בתנאים מחפירים. היא הפכה במהרה למעוז המפלגה הקומוניסטית העיראקית והייתה בה התנגדות חזקה להפיכת מפלגת הבעת' של 1963.
לאחר ההפיכה הפכה לסדאם סיטי על שם סדאם חוסיין. לאחר כיבוש בגדאד באפריל 2003 במהלך מלחמת עיראק שונה שמה באופן לא רשמי לצאדר סיטי. בשנת 2008 ניהלו כוחות צבא ארצות הברית, ובהם צוות קרב חטיבתי מהדיוויזיה הרביעית, קרבות קשים כנגד כוחות המילציה של מוקתדא א-סדר בצאדר סיטי.
אוניברסיטה ציבורית
אוניברסיטה ציבורית היא אוניברסיטה שרוב המימון שלה ממשלתי (ושכר הלימוד מסובסד על ידי הממשלה בזכות כך), וזה לעומת אוניברסיטה פרטית שהמימון שלה הוא פרטי והיא צריכה לכסות את העלויות שלה בעצמה (שכר לימוד לא-מתוקצב). המושג של אוניברסיטה ציבורית נפוץ במיוחד בארצות הברית שם האוניברסיטאות מחולקות לציבוריות ופרטיות.
במדינות שונות בעולם האוניברסיטאות המרכזיות הן ממשלתיות או פרטיות כמפורט בהמשך.
ישראל.
ישנן תשע אוניברסיטאות מחקר ציבוריות בישראל:
בנוסף להן ישנן עשרות בודדות של מכללות וכן מכונים ומוסדות נוספים להשכלה גבוהה. כמו גם קיימות כתריסר שלוחות של אוניברסיטאות חוץ. מכלול תחומי ותכני מוסדות ההשכלה נקבעים על ידי הנהלת האוניברסיטה כמו גם מינוי הסגל האקדמי ודרכי ההוראה, אך לקבלת תארים יש לקבל את אישורו של הגוף הממלכתי המפקח על הנושאים האקדמאים, המועצה להשכלה גבוהה אשר קובע על פי נתוניו את העברת התקציב הממשלתי למוסדות המפקח בין היתר על הקמת אוניברסיטאות ומכללות אקדמאיות חדשות, הרחבת הקיימות והמלצות להכרה במוסדות אקדמיים כולל שלוחות מוסדות ההשכלה ברחבי העולם. ההבדל העיקרי בין אוניברסיטה ומכללה הוא, כי הנפקת תואר דוקטור תיתכן באוניברסיטה בלבד. באופן תאורטי, מכללה יכולה להגיש מועמדות למועצה כדי לשדרג את מעמדה למעמד אוניברסיטה.
אוסטרליה.
באוסטרליה יש 38 אוניברסיטאות ציבוריות וארבע אוניברסיטאות פרטיות. ארבע האוניברסיטאות הפרטיות הן: אוניברסיטת הבונד, אוניברסיטת צפון אוסטרליה, הסניף האוסטרלי של אוניברסיטת קרנגי מלון האמריקאית והסניף האוסטרלי של אוניברסיטת קרנפילד הבריטית.
גרמניה.
מרבית המוסדות להשכלה גבוהה הם ציבוריים ומופעלים על ידי מדינות גרמניה. כל המרצים הקבועים הם עובדי ציבור. באופן כללי, האוניברסיטאות הציבוריות זוכות למוניטין גבוה יותר מאשר מוסדות פרטיים. בין השנים 1972 - 1998 הלימודים באוניברסיטאות ציבוריות היו פטורים משכר לימוד; אולם מאז, מספר מדינות הנהיגו שכר לימוד נמוך יחסית, בעיקר לתארים מתקדמים.
סין.
בסין האוניברסיטאות הן ציבוריות ומנוהלות על ידי הממשלה המחוזית המקומית באזור שלהן. יש מספר קטן של מוסדות להשכלה גבוהה של מהנדסים בבעלות פרטית, אך הן אינן רשאיות בדרך כלל לתת תואר ראשון.
פינלנד.
בפינלנד כל האוניברסיטאות הן ציבוריות וללא תשלום שכר לימוד כלל.
צרפת.
בצרפת רוב האוניברסיטאות הן ציבוריות ובתשלום שכר לימוד נמוך. יוצא דופן מיוחד הם בתי הספר למנהל עסקים.
קנדה.
בקנדה האוניברסיטאות הן באחריות המחוז שבו הן נמצאות. רוב כמעט מוחלט של האוניברסיטאות הן ציבוריות מחוזיות.
וירגוליניו פריירה דה סילבה
סטרלה-3
פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס
פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס (באורדו: پی آئی اے o پاکستان انٹرنیشنل ایرلاینز, ידועה בשם: PIA, ראשי תיבות של: Pakistan International Airlines) היא חברת התעופה הלאומית של פקיסטן. בסיסה הראשי בלאהור והיא מפעילה טיסות ל-45 יעדים ב-18 מדינות.
החברה בבעלות ממשלת פקיסטן (87%) ומשקיעים פרטיים (13%). בחברה מועסקים 18,043 איש.
תולדות החברה.
בשנת 1946 עוד לפני שהוקמה פקיסטן, מוחמד עלי ג'ינה מייסד פקיסטן, האמין כי במדינה החדשה יהיה צורך בחברת תעופה לאומית, מכיוון שבין פקיסטן ומזרח פקיסטן (כיום בנגלדש), הפרידו 1100 קילומטרים.
באוקטובר 1946 הוקמה חברת אוריינט איירווייס בעיר קולקטה. בפברואר 1947 קיבלה החברה שלושה מטוסי DC-3.
ביוני החברה החלה להפעיל טיסות מקולקטה ליאנגון, לאהור, ופשאוור. חודשיים לאחר מכן הוקמה פקיסטן, והחברה העבירה את פעילותה לקראצ'י.
במרץ 1955 אוריינט איירווייס שינתה את שמה לשמה הנוכחי, באותה שנה רכשה שלושה מטוסי ויקרס ויקונט והחלה להפעיל טיסות ללונדון, קהיר, ורומא.
בשנת 1960, הייתה החברה חברת התעופה האסייתית הראשונה שהפעילה מטוסי סילון, כששכרה מפאן אמריקן מטוסי בואינג 707.
בשנת 1961 החלה בטיסות לניו יורק. בשנת 1962 הוזמנו מספר מטוסי בואינג 720.
בשנת 1964 הייתה PIA חברת תעופה ממדינה לא קומוניסטית הראשונה שטסה לסין.
בספטמבר 1965 סייעה החברה לכוחות המזוינים הפקיסטנים במלחמת הודו פקיסטן 1965.
בדצמבר 1971 סייעה החברה שוב לכוחות המזוינים הפקיסטנים במלחמת הודו פקיסטן 1971, חיל האוויר ההודי הפיל מספר מטוסים של החברה.
בשנת 1979, חברת התעופה רכשה מטוסי בואינג 747-200.
בשנת 1980 נרכשו מטוסי איירבוס A300-200, בשנת 1985 נרכשו חמישה מטוסי בואינג 737-300 ובשנת 1989 החלה להעסיק טייסות.
ביוני 1991 קיבלה שישה מטוסי איירבוס A310-300. בשנת 1992 החלה בטיסות לטשקנט וציריך.
בשנת 1996 החברה שכרה מטוסי טופולב Tu-154 והחלה בטיסות לביירות.