מוצרי הייצוא העיקריים של טנגניקה הבריטית היו גומי, קקאו, עורות, זרעוני קנבוס, וקפה. רוב המטעים בטנגניקה נוהלו על ידי חברות בריטיות שהעסיקו בהם את תושבי המקום. בשנת 1925 נמצאו בטנגניקה מרבצי יהלומים שהביאו להתפתחות גדולה בתחום. בשנת 1948 עמד הייצוא של היהלומים מטנגניקה על כ-148,000 קרט. בשנת 1958 הגיעו ייצור היהלומים למעל חצי מיליון קרט.
בשנת 1942 הוחל בייצור צמיגים במקום מהגומי שגודל בו. בסוף שנות ה-40 היה הסיזאל למוצר הייצוא העיקרי של טנגניקה. בשנת 1950 סיפקה טנגניקה כשליש מהתצרוכת העולמית של הסיזאל.
לאחר העצמאות.
ב-9 בדצמבר 1961 זכתה טנגניקה בעצמאות, והוקמה בה מונרכיה חוקתית. ראש הממשלה הראשון היה ג'וליוס נייררה, אך ראש המדינה נותרה מלכת בריטניה. כעבור חצי שנה הפכה המדינה לרפובליקה, ונייררה היה לנשיא.
ב-19 בדצמבר 1963 העניקו הבריטים עצמאות גם לזנזיבר, מושבה שכללה קבוצת איים באוקיינוס ההודי, מול חופי טנגניקה. במדינה הצעירה הנ"ל המשטר היה מלוכני בראשות הסולטאן ממוצא ערבי, אך זה הודח בתוך זמן קצר בידי הרוב האפריקאי באיים. ב-26 באפריל 1964 נחתם הסכם לאיחוד בין טנגניקה לבין זנזיבר, והוקמה הרפובליקה המאוחדת של טנזניה.
כיום, התייחסות לטנגניקה כאל ישות נפרדת נחשבת בטנזניה בלתי תקינה פוליטית, משום שהיא עשויה להזכיר את התקופה הקולוניאליסטית ולרמוז על התנגדות לאיחוד עם זנזיבר.
למבורגיני מורצ'ילאגו
סוחוי Su-35
סוחוי Su-35 (ברוסית: Су-35, קוד דיווח נאט"ו: "פלנקר-אי"; "Flanker-E") הוא מטוס קרב רוסי רב-משימתי לכל מזג אוויר, שפותח במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 על ידי חברת סוחוי כשיפור ושדרוג כולל של ה-סוחוי-27. אב הטיפוס הראשון של המטוס הוצג לקהל במהלך הסלון האווירי בפארנבורו של שנת 1992. דגם חדש יותר של ה-סוחוי-35 הוצע במהלך תערוכת MAKS 2007 על ידי חברת סוחוי. הדגם נקרא "סוחוי-35BM" ובו אוויוניקה וביצועים משופרים לעומת דגם ה-סוחוי-35.
פיתוח.
שדרוג ה-Su-27.
המטוס פותח כשדרוג ל-Su-27, ואכן, שני המטוסים כמעט זהים מבחוץ. ל-Su-35 זנב מעט גבוה יותר, חיישן האינפרא אדום נמצא מימין לקוקפיט ולא ישר לפניו, וגם החרטום קצת שונה. אך למעשה, כמעט כל המערכות הוחלפו: הוחלף המכ"ם לדגם מתקדם וחזק יותר, הקוקפיט הפך לדיגיטלי וחכם, והמטוס צויד במערכות הגנה מתקדמות.
שירות מבצעי.
בסוריה.
המטוס נכנס לשירות בחיל האוויר הרוסי בשנת 2014. 4 מטוסים נשלחו לסוריה, לסייע בקרבות שם, מטוסים אלה יירטו לעיתים מטוסי קרב של חיל האוויר הישראלי.
באוקראינה.
חיל האוויר הרוסי מפעיל מטוסים כאלה בפלישה לאוקראינה. לפי אוקראינה המטוסים משמשים למשימות יירוט ועליונות אווירית. חיל האוויר האוקראיני הפיל לפחות 2 מטוסים.
חימוש.
למטוס 12 נקודות תלייה חיצוניות וביכולתו לשאת חימוש במשקל כולל של 8000 ק"ג. כמו כן, על המטוס מותקן תותח 30 מ"מ עם 150 פגזים. אמצעי החימוש אותם יכול המטוס לשאת ולשגר כוללים:
קווינטוס נסידיוס
קווינטוס נסידיוס (בלטינית: Quintus Nasidius) היה איש צבא רומי שפעל בשלהי תקופת הרפובליקה.
תולדות חייו.
לא הרבה ידוע על מוצאו של נסידיוס, היסטוריונים מודרניים משערים שהוא מוזכר בכתביו של מרקוס טוליוס קיקרו כלוקיוס ויסידיוס. על פי קיקרו הוא היה בן למשפחה ממעמד הפרשים, אשר סייע לו לדכא את קשר קאטילינה בשנת 63 לפנה"ס, וכן סייע לו בגיוס חיילים לקרב מוטינה כנגד מרקוס אנטוניוס בשנת 43 לפנה"ס.
כשפרצה מלחמת האזרחים בין יוליוס קיסר לפומפיוס נסידיוס צידד בפומפיוס ונשלח על ידו בשנת 49 לפנה"ס עם צי של שש עשרה ספינות לסייע להתגוננותה של מסיליה (כיום מרסיי שבצרפת) שהייתה נתונה במצור על ידי דקימוס יוניוס ברוטוס אלבינוס. ניסיונו להסיר את המצור נכשל והוא הובס על ידי ברוטוס והוכרח להימלט לאפריקה.
אחרי שקיסר כבש את אפריקה נסידיוס נמלט להיספניה (כיום ספרד) והצטרף לשני בניו של פומפיוס, גנאיוס וסקסטוס. לאחר תבוסתם הוא הצטרף לסקסטוס בסיקיליה (כיום סיציליה) ששם הוא המשיך לשרת בציו של סקסטוס כאחד ממפקדיו החשובים ביותר.
לאחר תבוסתו של סקסטוס על ידי מרקוס ויפסניוס אגריפה בקרב מילאי ונאולוכוס בשנת 36 לפנה"ס נסידיוס נטש את מפקדו וערק לצידו של מרקוס אנטוניוס.
נסידיוס המשיך לשרת בנאמנות את אנטוניוס כשמלחמת האזרחים בינו לבין אוקטביוס פרצה. הוא הגן על פטרס שביוון אולם כתוצאה מתבוסתו על ידי אגריפס העיר נפלה לידיו של אוקטביוס.
דיני רכוש
דיני רכוש (סרט)
דיני רכוש (בצרפתית: Nue propriété) הוא שמו של סרט קולנוע צרפתי שיצא לאקרנים בשנת 2007 בבימויו של יואכים לאפוס.
תקציר עלילה.
הסרט עוקב אחרי פסקל (המגולמת על ידי איזבל הופר) שמגדלת את שני ילדיה התאומים האחאיים, תיירי (המגולם על ידי ז'רמי רנייה) ופרנסואה (המגולם על ידי יאניק רנייה), בחווה כפרית לאחר גירושיה מבעלה. הבעל נישא לאישה אחרת, ופסקל מנסה לשקם את חייה, מסרבת להתיר לבעלה הגרוש להיכנס לחווה ומנסה לקיים מערכת יחסים עם שכנה, יאן (המגולם על ידי כריס קופנס). יאן ופסקל מתכננים להקים בית מלון קטן ומסעדה, אולם לצורך זה עליה למכור את החווה שנמצאת למעשה בבעלות שני ילדיה. פרנסואה ותיירי מקיימים בתחילת הסרט מערכת יחסים אינטימית וחברית (הם משחקים יחד, מתקלחים יחד ורבים כל הזמן) ובהמשך, בשל הסכמתו של פרנסואה למכירת הבית והתנגדותו של תיירי מתחילים להתרחק זה מזה ולריב. בסופו של הסרט עוזבת פסקל את ילדיה בבית, ופרנסואה ותיירי מתחילים לריב - ריב שמסתיים בפציעה קשה של פרנסואה שעלולה להביא למותו.
הפקת הסרט, פסטיבלים וסרטים.
דיני רכוש, סרטו השלישי של לאפוס, הוקרן בפסטיבלים רבים, בהם פסטיבל ונציה, פסטיבל טורונטו, פסטיבל רוטרדם, פסטיבל הונג קונג ופסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה. לאפוס היה מועמד בשל סרט זה לפרס אריה הזהב בפסטיבל ונציה, ואף זכה בפרס סיגניס בפסטיבל זה.
יבוסי
כתב שטח
ינעם ליף
ינעם (נמי) לִיף (נולד ב-21 בדצמבר 1953) הוא מלחין ומרצה למוזיקה ישראלי, שכיהן עד 2021 כנשיא האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
קורות חייו.
ינעם ליף נולד ב-21 בדצמבר 1953 בירושלים לנמרוד ליף (1924 - 2001), מנהל המכון לפוטוגרמטריה בירושלים ובנו של המהנדס זלמן ליפשיץ. בנערותו התגורר בשכונת רחביה, ולמד בגימנסיה העברית רחביה (סיים בשנת 1971). לאחר שירותו הצבאי, למד באקדמיה למוסיקה על שם רובין בירושלים, כתלמיד של מרק קופיטמן להלחנה. אחרי קבלת תואר ראשון ותעודת אמן, זכה במלגה מקרן התרבות אמריקה-ישראל לשנת 1977–1978. בטלוויזיה הוא הנחה את התוכנית "מועדון כיסאות מוזיקליים". בשנת 1979 יצא לארצות הברית, שם המשיך בלימודי ההלחנה באוניברסיטת פנסילבניה, אצל ריצ'רד ורניק, ג'ורג' רוכברג וג'ורג' קראמב.
ינעם ליף זכה במלגות שונות, בין השאר לטנגלווד, שם למד בקיץ 1982 אצל לוצ'אנו בריו ושם גם סיים את מחזור השירים "הכרמל האי-נראה" למילים של המשוררת זלדה. הוא לימד באוניברסיטת פנסילבניה ובמכללות שונות בארצות הברית. בשנת 1985 חזר לישראל ותפס את מקומו בסגל ההוראה של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, ומאז הוא מלמד שם קומפוזיציה ותאוריה מוזיקלית. בין שאר תפקידיו הוא מרכז גם את פעולות הסדנה למוזיקה בת זמננו. באקדמיה כיהן בתפקיד מנהל הסדנה למוזיקה בת זמננו, דקאן הסטודנטים של האקדמיה, ראש החוג לקומפוזיציה, ניצוח ותורת המוזיקה ודקאן הפקולטה לקומפוזיציה, ניצוח וחינוך מוזיקלי. עד אוקטובר 2021 כיהן כנשיא האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
בתו, דפני ליף, היא מיוזמי מחאת האוהלים של שנת 2011.
שאווה הצפונית (אמהרה)
שאווה הצפונית הוא מחוז במדינת אמהרה שבאתיופיה נקרא על שם המחוז והממלכה לשעבר שאווה.
גובל בצפון מזרח במחוז אורומיה שבאמהרה, בצפון במחוז דרום וולו, במערב ובדרום במדינת אורומיה ובמזרח במדינת עפר. עד שנת 1991 נכלל במחוז שאווה אחד מהמחוזות של אתיופיה.
עיירות וערים במחוז כוללות את אנקובר בירת ממלכת שאווה לשעבר, דברה ברהן המרכז המנהלי של הנפה ושאווה רובית. הנקודה גבוהה באזור היא הר אבאי מאדה (4012 מטרים), פסגות בולטות אחרות כוללות הר מגזז.
היסטוריה.
בימי הביניים ועד 1991 היה חלק מה, שאווה, שהייתה חלק מהאימפריה האתיופית. עם התמוטטות הסופית של השלטון המרקסיסטי ב-1991 המחוז חולק בין אמהרה, אורומיה, עפר ומדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום על פי המוצא האתני של תושביו. התושבים האמהרים של המחוז סופחו למדינת אמהרה וכך נוצר המחוז.
נפות.
המחוז מחולק ל-22 נפות ולעיר דברה בהרן שהיא במעמד נפה.
סו-35
סוחוי סו-35
קתדרלת באייה
קתדרלת באייה (בצרפתית: Cathédrale Notre-Dame de Bayeux) היא קתדרלה קתולית בעיר באייה, היא מושב הבישוף של באייה ובמקור הכילה את שטיח באייה המפורסם. הקתדרלה משלבת בין אדריכלות נורמנית ואדריכלות רומנסקית לאדריכלות גותית מוקדמת ומאוחרת.
אתר הקתדרלה הכיל מקדשים עוד מהתקופה הרומית. הקתדרלה הנוכחית נחנכה ב-14 ביולי 1077 בנוכחות ויליאם הכובש. שם אילץ ויליאם את הרולד גודווינסון להישבע, דבר שהוביל לכיבושה של אנגליה בידי נורמנדי. הספינה הראשית בנויה עם קשתות חצי-עגולות האופייניות לרומנסק ואילו בית המקהלה בנוי עם קשתות מחודדות האופייניות לגותיקה. המבנה עבר במהלך השנים שיפוצים ושינויים בסגנון הגותי שכללו הוספת תמיכות דואות וחזית מערבית עם צריחים מחודדים בצורת פירמידות חלקות עם צריחונים מסביבם. המגדל המרכזי נבנה במאה ה-15 ועוטר בצריח מחודד עם כיפה מהמאה ה-19.
מיג 35
ממבה שחורה