הצלחת "המסקוטה" (La Mascotte) (1880) "אופרה קומית" שופעת מנגינות, בתיאטרון "Les Bouffes-Parisiens (לה בוף-פריזיין) הייתה כה גדולה שמנהל התיאטרון החתים את אודראן על חוזה אקסלוזיבי לחמש שנים.
אודראן שיתף פעולה עם לבריטנים רבים, אבל בראש ובראשונה עם מקסים בושרון, אנרי שיבו, אלפרד דירי ומוריס אורדונו.
יצירותיו של אודראן זכו להצלחה שווה בצרפת ובאנגליה, ורבות מהן נודעו גם בגרסה אנגלית. בין אלה ניתן לציין את "המוגול הגדול" (1884) עם לברית מאת פארני, בכיכובם של פלורנס סנט ג'ון, פרד לזלי וארתור רוברטס, "מסקוטה" (1881) על לברית מאת פארני, עם ליהוק שכלל את ליונל בראף והנרי ברייסי,
Gillette de Narbonne" " ז'ילט דה נרבון" (באנגלית - 1883, Gillette) עם לברית מאת ה. סווייל קלארק ותוספות מוזיקליות מאת וולטר סלוטר והמילטון קלארק La Cigale et la Fourmi 1886 (הצרצר והנמלה, בגרסה האנגלית של פ.ס. ברנאנד - La Cigale) (1890) בכיכובם של ג'רלדין אולמר, אריק לואיס ובראף "Miss Helyett" (בגרסה האנגלית של ברנאנד - Miss Decima 1891),ו- La Poupée (הבובה) (1896), על לברית מאת ארתור סטרג'ס, שבה הופיעו קרטיס פואנדס ווילי אדואן.
בשנותיו האחרונות סבל אודראן ממחלות גופניות ונפשית ונאלץ לפרוש מן החברה הפריזאית.
הוא נפטר בגיל 61 בטיירסוויל, על יד ז'יזור, (Gisors), במחוז אואז, בחוף הצפוני של צרפת. מקורות אחדים קבעו שהיה בן 59 ,האנציקלופדיה בריטניקה, 1911 ומאמר הספד ב"מיוזיקל טיימס" צוין כי תאריך פטירתו היה 16 באוגוסט 1901.
חייו הפרטיים.
נכדו של המלחין, אדמון אודראן היה רקדן בלט, שרקד בשנים 1937–1939 בלהקת "Ballet de la Jeunesse" . היה נשוי לרקרדנית הבלט לודמילה צ'רינה ונהרג בתאונת מטוס על יד ליון בשנת 1950.
מורשתו המוזיקלית.
לפי "בריטניקה" משנת 1911 נחשב אודראן לאחד ממיטב ממשיכיו של ז'אק אופנבך.
האופרטה "מסקוטה" הביאה ככל הנראה לשפה האנגלית את המילה הזאת ממקור אוקסיטני.
יצירות.
אופרטות או אופרות בופה.
שירים ידועים:"אגדת המסקוטה" בביצוע הזמר הבריטון, עם פזמון במקצב של ואלס - שיר האורנגוטן - שירו של פריטליני : le...je ne sais quoi (ה..משהו הזה)- קופלט של הנסיך לורנצו - שיר הכניסה של בטין ("תן לי ללכת") - הדואט "החיות" של בטין ופיפו עם היודל של "תרנגולי ההודו"
בתפקיד הנמלה הצטיינה הזמר ז'אן גראנייה ששרה את האריה "Ma mère, j' entends le violon
לקריאה נוספת.
Andrew Lamb - "150 Years of Popular Musical Theatre" - Yale University Press, New Haven and London 2000,
אקסל טוואנזב
אקסל טוואנזיבי (באנגלית: Axel Tuanzebe; נולד ב-14 בנובמבר 1997) הוא כדורגלן אנגלי ממוצא קונגולזי, המשחק בעמדת הבלם והמגן הימני בנאפולי.
קריירה.
תחילת דרכו בקבוצת הילדים.
טוואנזב שיחק באקדמית הילדים של מנצ'סטר יונייטד מאז שהיה בן שמונה. עמדתו בהתחלה הייתה עמדת הקשר האחורי אך לבסוף הוא הוסב אחורנית לעמדת הבלם והמגן בגלל היכולות ההגנתיות הטובות שלו ועקב חוסר הדיוק שלו במסירות במרכז המגרש. במאי 2015, טוואנזב זכה בתואר השחקן הצעיר המצטיין של הקבוצה בעונת 2014/15.
הדרך להרכב הקבוצה הבוגרת (2015–2017).
ב-31 באוקטובר 2015 הוא היה חלק מהסגל של מנצ'סטר יונייטד הבוגרת בפעם הראשונה במשחק מול קריסטל פאלאס בו ישב על הספסל במהלך כל המשחק ולא שיחק כלל. את הופעתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של מנצ'סטר יונייטד ערך טוואנזב ב-29 בינואר 2017, כאשר החליף בדקה ה-68 של משחק הגביע האנגלי את טימוטי פוסו מנסה במהלך ניצחון הקבוצה 0–4 על ויגאן את'לטיק. ארבעה ימים לאחר המשחק חתם טוואנזב על חוזה ארוך טווח ביונייטד עד 2020 עם אפשרות להארכה של עונה נוספת. ב-7 במאי 2017, טוואנזב פתח לראשונה בבוגרים בהפסד של יונייטד 0–2 לארסנל במסגרת הפרמייר ליג האנגלי. בסוף עונת 2016/17 הוא זכה בתואר שחקן המילואים המצטיין של מנצ'סטר יונייטד.
עונת 2018/19 וההשאלה לאסטון וילה.
את עונת 2018/19 פתח טוואנזב כשחקן יונייטד לאחר שבעונה הקודמת פתח רק בשלושה משחקים כשחקן מחליף בעונה זו הוא לא שיחק כלל במנצ'סטר יונייטד ולכן ב-25 בינואר 2018, הוא יצא להשאלה באסטון וילה ששיחקה אז בצ'מפיונשיפ (הליגה האנגלית השנייה) עד לסוף העונה וזאת כדי לקבל הזדמנויות לשחק. טוואנזב זכה להזדמנויות רבות באסטון וילה ובאותה עונה שנחשבת לעונת הפריצה המקצועית של טוואנזב בשל העובדה ששיחק ב-30 משחקים והיה חלק משמעותי בעלייה של אסטון וילה בחזרה לפרמייר ליג.
עונת 2019/20.
לאחר העונה המוצלחת באסטון וילה השאלתו של טוואנזב הסתיימה והוא חזר לשחק במנצ'סטר יונייטד של המאמן אולה גונאר סולשיאר שנתן לו לשחק כמעט בקביעות בהגנה בתפקיד הבלם או בתפקיד המגן כחלק מרוטציה בין שחקני ההגנה בקבוצה.
ב-25 בספטמבר 2019, טוואנזב פתח את משחק גביע הליגה האנגלי של יונייטד מול רוצ'דייל כאשר הוא עונד את סרט הקפטן על זרועו בפעם הראשונה באופן סמלי, זאת הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה של מנצ'סטר יונייטד ששחקן שנולד ביבשת אפריקה שימש כקפטן של הקבוצה.
קריירה בינלאומית.
טוואנזב התחיל את הקריירה הבינלאומית שלו ביוני 2016 בנבחרת אנגליה עד גיל 19 נגד נבחרת מקסיקו. הוא זומן לאחר מכן באותה השנה לנבחרת אנגליה עד גיל 20 וניצח בכל שלושת משחקיו בטורניר גביע העולם עד גיל 20 בו לבסוף נבחרת אנגליה זכתה. ב-10 בנובמבר 2017, טוואנזב שיחק בנבחרת אנגליה בכדורגל עד גיל 21 במשחק בודד מול נבחרת אוקראינה עד גיל 21.
חייו האישיים.
טוואנזב נולד בבוניה שברפובליקה הדמוקרטית של קונגו במרכז אפריקה, למשפחה קשת יום. טוואנזב סיפר שבילדותו לא תמיד היה למשפחתו די כסף כדי לקנות לו אוכל והוא נאלץ לגנוב אוכל ומוצרי צריכה בסיסיים כשהיה ילד קטן. טוואנזב מספר כי כבר בילדותו באפריקה הוא אהב לשחק כדורגל, אך הוא מעיד על עצמו שהוא אף פעם לא באמת היה כדורגלן טוב בין היתר כי הוא טוען שאין לו שליטה טובה בכדור. התפנית בחייו של טוואנזב התרחשה ב-2003 כאשר טוואנזב ומשפחתו הצליחו לבסוף להגר לממלכה הבריטית. ב-2005 טוואנזב התקבל לאקדמיית הילדים של מנצ'סטר יונייטד.
AVNRT - AV nodal reentrant tachycardia היא הפרעת קצב לב מסוג טכיקרדיה על-חדרית התקפית (Paroxysmal supraventricular tachycardia או PSVT), כלומר, קצב לב מהיר ממקור הנמצא מעל לסיב ההולכה על שם היס, הנגרם באופן פתאומי כתוצאה ממנגנון "כניסה מחדש" (מעגל ריאנטרי, "Reentry cycle") המתרחש בקישרית הפרוזדור-והחדר (Atrioventricular Node). היא מהווה קרוב ל-60 אחוזים מהמקרים של טכיקרדיה על חדרית התקפית והיא הפרעת הקצב העל חדרית הסדירה השכיחה ביותר. 75 אחוזים מהסובלים מההפרעה הן נשים. התסמינים יכללו לרוב פלפיטציות ("דפיקות לב", התסמין הנפוץ ביותר) ולעיתים כאבים בחזה, הזעה וסחרחורות.
הטיפול בהפרעת הקצב כולל ביצוע תמרונים להעלאת ההשפעה של העצב התועה על קצב הלב, מתן תרופות, ובמקרים נדירים ביצוע היפוך חשמלי מסונכרן. על הטיפול לכלול גם בירור וסילוק גורמים אפשריים להחמרה כמו התייבשות, דימום, אלרגיה, זיהומים, ותרופות. אירועים חוזרים ונשנים של AVNRT ידרשו לעיתים ביצוע אבלציה במהלכה ייצרבו התאים הפגומים במערכת ההולכה.
AVNRT מתרחש כאשר נוצר מעגל ריאנטרי בתוך או בסמוך לקוצב ה-AV. המעגל מערב שני מסלולי העברת זרם חשמלי - מסלול איטי ומסלול מהיר, אשר שניהם נמצאים בעלייה הימנית. המסלול האיטי ממוקם מתחת ומעט מאחורי קוצב ה-AV, ואילו המסלול המהיר ממוקם לרוב מעל לקוצב ה-AV. שני הסיבים עשויים מרקמה עם מאפיינים אלקטרופיזיולוגיים הדומים לקוצב ה-AV, ולעיתים אף מתייחסים אליהם כחלק מקוצב ה-AV עצמו. סגירת מעגל עלולה להתרחש כאשר האות החשמלי עובר דרך המסלול האיטי ואז מגיע וחוזר לאחור דרך המסלול המהיר.
חשוב לציין כי אין מדובר בסיב הולכה נוסף המאפשר מעבר של הדחף החשמלי שלא דרך ה-AV, כזה המתרחש בתסמונת וולף–פרקינסון–וייט (מכונה "Accessory pathway"). ב-AVNRT מדובר בסיבי הולכה הנמצאים בעליות או המהווים חלק מקוצב ה-AV עצמו והם בעלי תכונות אלקטרופיזיולוגיות הדומות לתכונותיו של קוצב ה-AV. בתסמונת וולף–פרקינסון–וייט לעומת זאת, מדובר בסיבי הולכה פתולוגיים נוספים הממוקמים באזור טבעות מסתמי הלב ומאפשרים מעבר ישיר של דחף חשמלי מהעליות אל החדרים ולהפך, ללא מעבר דרך קוצב ה-AV. הסיבים בתסמונת וולף פרקינסון וייט הם בעלי תכונות אלקטרופיזיולוגיות הדומות לתכונות תאי שריר הלב עצמו.
סימנים ותסמינים.
התסמין הנפוץ ביותר של AVNRT הוא תחושה פתאומית של דפיקות לב מהירות וסדירות המורגשות באזור הצוואר (פלפיטציות). הדבר נגרם כתוצאה מהתכווצות כמעט בו זמנית של העליות והחדרים בעת שהמסתם התלת פסיגי (המסתם הממוקם בין עלייה ימין לחדר ימין) סגור, מה שגורם ליצירת לחץ מוגבר ולחזרה של דם אחורה מהלב אל המערכת הוורידית. דפיקות הלב המהירות עשויות לגרום לתחושת חרדה ובשל כך פעמים רבות עשוי המטופל או המטפל לשייך את התחושות להתקף חרדה. במקרים מסוימים עשוי קצב הלב המהיר לגרום לירידה פתאומית בלחץ הדם מה שעלול לגרום לסחרחורות או במקרים נדירים אף להתעלפות. חולים הסובלים ממחלת לב כלילית (היצרות של העורקים הכליליים כתוצאה מטרשת עורקים) עלולים לחוות כאבים תעוקתיים בחזה (כאבים לוחצים, לעיתים עם הקרנה לזרוע שמאל או ללסת) בעקבות קצב הלב המהיר ודרישת החמצן המוגברת של הלב.