בשנת 1924 החל סטפן טישקביץ' הקים חברה בה תכנן את הדגם "Ralf-Stetysz" במפעל "Automobiles Ralf Stetysz" (מוקם בעיר "Boulogne-Billancourt" ליד פריז). שם המפעל היה ראשי תיבות של (בפולנית: "Rolniczo Automobilowo-Lotnicza Fabryka Stefana Tyszkiewicza". לאחר שמספר אבות טיפוס הוצגו בתערוכת המכוניות בפריז , בשנת 1926 ובשנת 1927 הוחל בשיתוף פעולה עם חברת ההנדסה הפולנית K. Rudzki i S-ka . את גוף הרכב ייצרה חברת המטוסים "Plage i Laśkiewicz" מלובלין.
למכונית היו 4 דלטות. מנוע בנזין היה ממוקם בקדמת האוטו.
בשנת 1929 השתתף דגם "Ralf-Stetysz" בראלי מונטה קרלו.
בשנת 1929 מפעל בפולין בו בוצע הרכבת המכונית נשרף כליל כולל מכוניות שעוד לא מנסרו ללקוחות. בעלי מניות לא הסכימו להשקיע סכומים לשיקום המפעל וחברה נסגרה.
תהלים כ&quot;ט
תהלים כ'
תהלים ק'
תהלים קכ&quot;ו
תהלים קל&quot;ו
תהלים קל&quot;ז
בזיליקת סנטה קרוצ'ה אין ג'רוזלמה
בזיליקת סנטה קרוצ'ה אין ג'רוזלמה (באיטלקית: Santa Croce in Gerusalemme בלטינית: Basilica Sanctae Crucis in Hierusalem; מילולית: "הצלב הקדוש בירושלים") היא כנסייה (בזיליקה) ברובע אסקווילינו ברומא. זו היא "כנסייה טיטולרית", כלומר התפקיד של כומר הכנסייה מוענק לחשמן בוותיקן. על פי המסורת נוסדה הכנסייה ב-325 על מנת לשכן שרידי קדושים שהובאו מירושלים על ידי הלנה הקדושה, אמו של קונסטנטינוס, כולל חלק מן הצלב האמיתי עליו נצלב ישו. לפי מסורת זו, על קרקע הכנסייה פוזר עפר שהובא מירושלים, כך ששריד "הצלב הקדש" שבה נמצא על אדמת ירושלים ולפיכך הוא "אין ג'רוזלמה": בירושלים.
היסטוריה.
בימי הקיסר אלאגבאלוס (ראשית המאה השלישית) שימש האתר כמקום פולחן לאל סול אינוויקטוס. לאחר 325 הייתה במקום קפלה שהוקדשה להלנה ושם המקום היה "Heleniana" או "Sessoriana". במאה השמינית הקדיש גרגוריוס השני בזיליקה במקום. הבזיליקה שופצה והורחשה על ידי האפיפיור לוקיוס השני, ששירת בה ככומר לפני היבחרו לתפקיד ב-1123. החשמן פדרו גונסאלס דה מנדוסה (Pedro González de Mendoza; כיהן כחשמן וכומר הכנסייה בשנים 1478–1495) גילה בכנסייה את לוח העץ שהותקן מעל לצלב עליו נצלב ישו. אלברכט השביעי, ארכידוכס אוסטריה הזמין ב-1601 מפטר פאול רובנס את הציור "הלנה עם הצלב האמיתי" עבור הבזיליקה. רובנס יצר גם טריפטיך בנושא הצלב למזבח הקפלה, שני חלקים ממנו מוצגים כיום בגראס שבצרפת, החלק השלישי אבד.
בשנת 1623, עם הכתרתו של האפיפיור אורבנוס השמיני, נלקח חלק עץ גדול משרידי הצלב האמיתי לבזיליקת פטרוס הקדוש. כשבבזיליקת סנטה קרוצ'ה אין ג'רוזלמה נותרו רק שלושה כפיסי עץ קטנים.
הכנסייה כיום נבנתה כחלק מצוואתו של בנדיקטוס הארבעה עשר לאחר 1740, במסגרת שיקום ושיפוץ זה שונתה חזית הכנסייה ועוצבה בסגנון הבארוק הרומאי והוקם מבנה הפנים של המבואה (אטריום) האליפטית שלה, וזהו המבנה כיום. כן נסללו רחובות חדשים בעיר, על מנת לחבר את הכנסייה לבזיליקות הפטריארכליות בזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו ובזיליקת סנטה מריה מג'ורה, על מנת לפתח דרך לעולי הרגל.
ב-1930 הוקמה קפלת שרידי הקדושים ("Cappella delle Reliquie") ובה מוצגים, לפי המסורת הנוצרית, לוח העץ שהותקן מעל הצלב ("Titulus Crucis" או ה-"Elogium"); שני קוצים מעטרת הקוצים שהונחה על ראשו של ישו במהלך הפסיון של ישו; מסמר מן המסמרים שהצמידו את ישו לצלב; שלושה כפיסי עץ מן הצלב האמיתי ושריד אצבע של תומאס הקדוש.
וולטר רוברטסון
וולטר רוברטסון (באנגלית: Walter M. Robertson; 15 ביוני 1888 - 22 בנובמבר 1954) היה קצין בכיר בצבא ארצות הברית. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא זכה בעיטור הצבאי השני הגבוה ביותר, צלב השירות המצוין, על הנהגתו את הדיוויזיה ה-2 במהלך הקרב על הבליטה בדצמבר 1944.
ביוגרפיה.
וולטר מלוויל רוברטסון נולד ב-15 ביוני 1888, לוויליאם וולטר רוברטסון ולמרי פאני (לבית פטיט). הוא למד בבית הספר המרכזי של המדינה המרכזית ולאחר מכן באוניברסיטת אוקלהומה, שם הוא לקח עבודה מיוחדת בהנדסה. רוברטסון למד באקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט, ניו יורק וסיים את הלימודים ב-12 ביוני 1912, תוך שהוא מקבל דרגת לוטננט משנה.
רבים מחבריו לכיתה ווסט פוינט הפכו מאוחר יותר לגנרלים במלחמת העולם השנייה. לדוגמה: וייד הייסליפ, ג'ון שירלי ווד, וולטון ווקר, ריימונד בארטון, הארי מלוני, גילברט קוק, סטיבן צ'מברלין, ארצ'יבלד ארנולד, אלברט בראון, רוסקו קרופורד, ויליאם וילבור, ברדפורד צ'יינוות', רוברט ליטלג'ון, סידני ספולדינג, פרנקלין סיברט, תומאס הייז, ויליאם וויבר, ויליאם הובסון, ג'ון לואיס, דבנפורט ג'ונסון, ויליאם מוריסי ומילארד הרמון.
השירות הצבאי הראשון שלו היה במחנה שפילד, הוואי, שם הוא נשאר עד 1915. אחר כך שירת זמן מה בפרסידיו של סן פרנסיסקו, לפני שהועבר לנוגאלס, אריזונה, שם שירת כקצין הממונה על אימוני 800 חיילים ו-53 קצינים לתפקיד מיוחד.
לאחר מכן הוא הועבר לבית הספר לקצינים שהוקם במחנה בילס בטקסס, לפני שנשלח לצרפת במהלך מלחמת העולם הראשונה במאי 1918. לאחר המלחמה שירת רוברטסון עם כוחות הכיבוש בגרמניה עד 1920.
בין המלחמות הוא פיקד על יחידות שונות בחיל הרגלים, ובשנת 1940 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-9. מדצמבר 1941 עד מאי 1942 היה רוברטסון סגן מפקד הדיוויזיה ה-2, ולאחר מכן הוא מונה למפקדה. ביוני 1944 נחת רוברטסון עם הדיוויזיה ה-2 בנורמנדי, ופיקד עליה במהלך המערכה בנורמנדי, הקרב על ברסט, הקרב על הבליטה ובמהלך פלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה עד סוף המלחמה.
ביוני 1945 מונה רוברטסון למפקד הקורפוס ה-15, והחליף את בן כיתתו, לוטננט גנרל וייד הייסליפ. הקורפוס היה חלק מכוחות הכיבוש באוסטריה ואחר כך בגרמניה. במרץ 1946, הקורפוס ה-15 פורק, ורוברטסון מונה לראש ועדת הפיקוח של בעלות הברית בבולגריה. הוא נשאר שם עד ספטמבר 1947, אז מונה לסגן מפקד הארמייה השישית בפיקודו של מארק קלארק. הוא פרש מפיקוד זה ב-30 ביוני 1950.
לאחר הפרישה מהצבא, רוברטסון מונה למנהל ההגנה האזרחית של קליפורניה והוצב בסקרמנטו. הוא שירת בתפקיד זה עד 22 בנובמבר 1954, כאשר הוא מת פתאום בגיל 66 שנים. הוא נקבר בבית בית הקברות הלאומי ארלינגטון. רוברטסון היה נשוי, אבל לא היו לו ילדים.
גן לאומי בית גוברין
Telltale Games
Telltale Games הייתה חברה אמריקאית לפיתוח משחקי וידאו ושכנה בסן רפאל, קליפורניה.
היסטוריה.
החברה נוסדה באוקטובר 2004 על ידי העובדים לשעבר מהחברה לוקאס ארטס קווין ברונר, דן קונורס וטרוי מולנדר, לאחר החלטתה של לוקאס ארטס לנטוש את ז'אנר משחקי ההרפתקאות. Telltale הוקמה על-מנת להתמקד במשחקי הרפתקאות תוך כדי שימוש בשחרור פרקים של משחקיה לפי לוח זמנים והפצתם בהפצה דיגיטלית, ועל כן יצרה מנוע גרפי משלה, Telltale Tool, כדי לתמוך במטרה זאת.
סגירת רוב החברה (2018).
בספטמבר 21, 2018, בעל החברה פיט האולי הודיע שTelltale החלה בתהליך של "סגירת מרבית החברה", כאשר סביבות 90% מאנשי הצוות של החברה (225 עד 250 עובדים) פוטרו באותו היום. קבוצת בסיס של 25 עובדים נשארו על מנת "לקיים את חובותיה של החברה לצוות שלה ולחבריה", מה שכולל את השלמת הפרויקט "מיינקראפט: הסיפור" עבור נטפליקס. לפי דן קונורס, החברה הייתה מוכנה לסיים עוד סיבוב של מימון כאשר המשקיע העיקרי האחרון שלהם עזב. מנהלי החברה נאלצו להחליט לסיים את כל ההפקה בהקדם האפשרי ללא ההשקעה הזאת. בזמן שקונורס לא ציין איזה משקיע עזב, "וראיטי" הציע שמשקיע זה עשוי להיות Lionsgate, שיצרה קשר עם הצוות של Telltale בשבוע שלפני בקשר לכוונתה להפסיק את המימון של Telltale, ולחזור לעסקי הבסיס של הסרטים שלה. דן מוראי, נשיא החברה Skybound Interactive שעבדה עם Telltale על סדרת משחקי המתים המהלכים, אמר כי "היינו מודעים לחלק מן האתגרים שTelltale התמודדה עמם, אבל כאשר החדשות הוכרזו בכזאת פתאומיות, כולנו נתפסנו נרדמים בשמירה", כאשר מקור אנונימי מהעובדים של Telltale ציין כי הם ידעו שהחברה הייתה בקשיים כלכליים בחודשים לפני הסגירה, ושהחברה נפגעה עוד יותר מההדלפות של החדשות באשר לעסקה שלה עם נטפליקס (שגם היא התבטלה), משום שההנהלה רצתה להשתמש בעסקה זאת כפיתוי עבור משקיעים.
בעיתונות, האולי אמר:
העובדים אשר פוטרו דיווחו כי ללא כל התרעה מראש, הם נאלצו לעזוב את בניין המשרדים בתוך כ30 דקות מרגע ההחלטה של החברה, הם לא קיבלו פיצויי פיטורים, ונשארו עם זמן מוגבל בביטוח הבריאות שלהם. בספטמבר 24, העובדים לשעבר הורשו לחזור למשרדם במסגרת של 3 שעות כדי לאסוף חפצים אישיים שהם לא הספיקו לאסוף ב30 דקות שאחרי ההחלטה לסגירת רוב החברה. הפתאומיות של הסגירה, ביחד עם החוסר בתמיכה לעובדים לאחר הפיטורים שלהם, הובילה לדיונים מחודשים בצורך להתאחדות של מפתחי משחקי וידאו, בהן ההתארגנות Game Workers Unite כינתה את היחס שקיבלו עובדי Telltale כ"נצלני". בספטמבר 24, תובענה ייצוגית הוגשה על ידי העובד לשעבר מTelltale ורני רוברטס, כאשר הוא מייצג כ-275 עובדים של Telltale וטוען כי Telltale הפרה את החוק הפדרלי ועוד דרישות מחמירות שנקבעו בקליפורניה הדורשות התרעה של לפחות 60 יום לפני הגשה של פיטורים המוניים.