מרכז הסגידה לאפרודיטה בעולם האגאי שכן בפאפוס. הקיניראדים, צאצאיו של המלך קיניראס, היו הכוהנים הראשיים. לפי כתובות מסוימות שנמצאו במקום עלתה ההשערה כי למרות עוצמתם היו הכוהנים כפופים לסנאט או לאספת עם. כמו כן פעל בפאפוס אורקל. יצוין כי ערים מעטות זכו לשבחים כה רבים מפי משוררי התקופה, ובהם אייסכילוס, אריסטופאנס, הורטיוס וורגיליוס. ניתן להבחין בשרידי היסודות למקדש הגדול שהתקיים בעבר. לאחר חורבנו במהלך רעידת אדמה נבנה המקדש מחדש על ידי אספסיאנוס, ואף ניתן למקדש ייצוג על המטבעות שהונפקו בתקופתו וכן על מטבעות מתקופות אחרות, כגון זו של ספטימיוס סוורוס. על סמך המטבעות הללו ניסו הארכאולוג הגרמני פרידריך מונטר (Münter) והאדריכל הדני גוסטב הטש (Hetsch) לשחזר את המבנה בחיבורם מ-1824.
פאפוס החדשה.
פאפוס החדשה, שהיא העיר המיושבת כיום, הוקמה על חוף הים בקצה המערבי של קפריסין, והיה בה נמל ימי חשוב. העיר שוכנת כ-12 קילומטרים צפונית-מערבית לפאפוס העתיקה. גם לפאפוס החדשה יש מיתוס הקמה: לפי האגדה העיר הוקמה על ידי אגאפנור, מנהיג הארקאדיאנים במלחמת טרויה, שלאחר כיבוש העיר הגיע לחופי קפריסין בשל סופה שפגעה בצי היווני. אדם בשם אגאפנור מוזכר כמלכם של הפאפיאנים בקופלט יווני שהשתמר באנתולוגיה מקומית; גם הרודוטוס מזכיר בכתביו את קיומה של מושבה ארקאדיאנית בקפריסין. בדומה לפאפוס העתיקה, גם פאפוס החדשה אופיינה בסגידה לאפרודיטה, והוקמו בה מספר מקדשים מרשימים לכבודה. עם זאת, העיר העתיקה נחשבה לבכירה יותר, וסטראבון מוסיף ומספר שהדרך המובילה אליה מפאפוס החדשה הייתה עמוסה בעולי רגל מפאפוס החדשה ואף מערים אחרות בקפריסין. כאשר סנקה כותב שפאפוס כמעט נחרבה ברעידת אדמה, לא ברור אם התכוון לעיר החדשה או לישנה. דיו קסיוס מציין שהעיר שוקמה על ידי אוגוסטוס, ונקראה בשם "אוגוסטה" לכבוד הקיסר; אף כי השם אוגוסטה מוזכר בכתובות עתיקות, השימוש בו היה מועט מאוד בהשוואה לשימוש בשם פאפוס.
על פי המסופר בספר מעשי השליחים בברית החדשה, לאחר ששאול התרסי וברנבא נחתו בסלמיס שבמערב קפריסין והכריזו על דבר האל בבתי הכנסת, הם נסעו לאורך החוף הדרומי של האי עד שהגיעו לפאפוס. המושל הרומי של קפריסין, סרגיוס פאולוס, שישב בפאפוס, המיר את דתו לאחר ששאול התרסי גרם למכשף אלימאס ללקות בעוורון זמני בגלל התנגדותו להשמעת בשורתו של ישו. החל ממאורע זה נודע שאול התרסי בשם פאולוס. טקיטוס תיעד ביקור של טיטוס הצעיר בפאפוס, לפני עלייתו לשלטון, ואת שאלותיו על ההיסטוריה והעתיקות של העיר. טקיטוס תיעד את העיר פאפוס הישנה והחדשה כאחת וציין כי השריד היחיד של האלה הוא אבן בצורה פירמידה, שמקורה ככל הנראה פיניקי. שרידים רבים של פאפוס החדשה מצויים במרחק כ-3 קילומטרים מהים. בולטים בהם שרידיהם של שלושה מקדשים שהוקמו על גבי תלים מלאכותיים.
היסטוריה פוסט-קלאסית.
פאפוס איבדה במהירות את מעמדה הרם, בייחוד לאחר הקמת העיר ניקוסיה. העיר והנמל שלידה המשיכו להידרדר במהלך ימי הביניים ושלטון האימפריה העות'מאנית, וזאת במקביל לפריחתם של נמלי ניקוסיה ולרנקה.
העיר והמחוז סבלו מהגירה שלילית גם בתקופת שלטונה של האימפריה הבריטית, ורוב התושבים המקומיים עברו לערים אחרות כגון לימסול וניקוסיה, או היגרו אל מחוץ לקפריסין. האי והמחוז היו החלק הפחות מפותח של קפריסין עד 1974.
פאפוס המודרנית.
לאחר 1974 החלה פעילות כלכלית מוגברת בעיר בכל התחומים, ובייחוד בתיירות. הצטמקותה של אוכלוסיית העיר והמחוז נעצרה, ובתקופות מסוימות האוכלוסייה אף גדלה. הממשלה השקיעה כספים רבים בסכרי השקיה ובתשתיות מים ודרכים. בנוסף, הממשלה תמכה בהקמתו של נמל התעופה הבינלאומי פאפוס שהוא נמל התעופה השני בגודלו בקפריסין. היוזמות הפרטיות התמקדו במלונאות, דיור, בניית בתים פרטיים והקמת תשתיות בידור.
בתחילת המאה ה-21 ממשיכה העיר להתפתח, והיא מהווה אתר תיירות ימי המתפתח במהירות, כולל חוף דיג מפורסם. למתקנים הימיים שבעיר (הנמל והמרינה) יש חשיבות פחותה כיום, בעיקר בגלל בנייתם של מתקנים מודרניים ומפותחים יותר בלימסול ולרנקה.
פאפוס נבחרה להיות בירת התרבות של אירופה לשנת 2017, לצד העיר אורהוס שבדנמרק.
גאוגרפיה.
פאפוס שוכנת לחופי הים התיכון, בדרום-מערב האי קפריסין.
העיר כוללת שני חלקים עיקריים: פאפוס העיר בנויה על רמה נמוכה במרחק מה מהים, ובה נמצאים מרכז העיר, העיר הישנה ומרבית שכונות המגורים. קאטו פאפוס - פאפוס התחתית, הממוקמת ליד הנמל והים, כוללת את רוב האתרים הארכאולוגיים, המלונות והאטרקציות התיירותיות. שני הרבעים מחוברים על ידי שדרת פאולוס הקדוש שאורכה כ-2 קילומטרים, והיא הרחוב העמוס ביותר בעיר. השדרה מתחילה בכיכר קנדי שבמרכז העיר ומסתיימת מחוץ לנמל העתיק.
אתרים ידועים.
ליד הנמל נמצא מבצר פאפוס שנבנה במקור כמבצר ביזנטי על מנת להגן על הנמל, ובמאה ה-13 שוקם על ידי הלוסיגנאנים, ופורק ב-1570 על ידי הוונציאנים שלא הצליחו להגן עליו מול האימפריה העות'מאנית. לאחר כיבוש האי על ידי העות'מאנים הם שיקמו וביצרו מחדש את המבצר. סאראנטה קולונס שליד הנמל היא טירה שנבנתה בשנים הראשונות של שלטון הלוסיגנאנים (תחילת המאה ה-12), במקום שבו שכנה ככל הנראה הטירה הביזנטית. טירה זו נחרבה, בדומה למבצר פאפוס, במהלך רעידת אדמה שהתרחשה ב-1222.
המורשת ההיסטורית של המקום היא כה חשובה עד כדי כך שאונסק"ו העניק מעמד של אתר מורשת עולמית לכל העיר. בין האוצרות שנמצאו ניתן למנות את הפסיפסים מבתי דיוניסוס, תזאוס ואיון, שהשתמרו בצורה טובה לאחר שהיו קבורים באדמה במשך 1,600 שנים. בנוסף, ישנה חשיבות רבה למערות ולקטקומבות, קברי המלכים, העמוד שאליו כביכול נקשר פאולוס לפני שהצליפו בו, התיאטרון האודאני, המוזיאון הביזנטי והמוזיאון הארכאולוגי המחוזי הכולל אוסף עתיקות קפריסאיות המתוארכות לתקופה המתחילה בתקופת האבן החדשה ומסתיימת בתחילת המאה ה-18. ליד התיאטרון נמצאים שרידי חומות העיר העתיקה, האגורה ובניין המוקדש לאל הרפואה אסקלפיוס.
רצפות הפסיפס של המבנים הללו מתוארכות לתקופה שבין המאה ה-3 לפנה"ס עד המאה ה-5 והן נחשבות לדוגמאות טובות מאוד במזרח התיכון. בפסיפסים מתוארות בעיקר סצנות מהמיתולוגיה היוונית.
בעיר יש קטקומבות רבות המתוארכות לתקופה הנוצרית המוקדמת. הקטקומבה המפורסמת ביותר היא כנסיית סולומון הקדוש, שבה השתמרו כמה פרסקואים מהמאה ה-12. בכניסה לכנסייה גדל עץ קדוש הנחשב כמביא מזור לאנשים חולים התולים מתנות על ענפיו.
במרחק מספר קילומטרים מהעיר נמצא "סלע אפרודיטה" (Petra tou Romiou, מכונה גם "האבן של היוונים"). לפי האגדה אפרודיטה הגיחה מתוך גלי הים בנקודה זו. השם היווני, Petra tou Romiou, קשור לדיגניס אקריטאס, מגן הגבולות האגדי מהתקופה הביזנטית, שעיכב את הערבים על החוף. לפי האגדה הוא הרים סלע גדול (פטרה) באחד הקרבות וזרק אותו על אויביו. באזור של הסלע התרחשה בעבר תנופת פיתוח כאשר הוקם לידו אתר נופש בשם "גבעות אפרודיטה" ובו מגוון מתקנים כגון מסלול גולף ומגרשי טניס. "גבעות אפרודיטה" זכו לאזכור במגזין פורבס כאחד מחמשת מקומות הנופש הטובים ביותר בעולם כאשר נערכה ההצבעה על מקום הנופש הפופולרי ביותר בעולם.
ליד "סלע אפרודיטה" נמצאת פאפוס העתיקה שהייתה אחד מאתרי העלייה לרגל החשובים ביותר בעולם היווני העתיק, ובעבר גם עיר ממלכה בקפריסין. במקום זה נמצאים הריסותיו של מקדש אפרודיטה המפורסם, שהעתיקות מביניהן מתוארכות למאה ה-12 לפנה"ס. המקדש היה אחד ממקומות הסגידה והעלייה לרגל החשובים ביותר בעולם עד לאזור המאה ה-3 - המאה ה-4. המוזיאון, הנמצא באחוזה הלוסיגנאנית, הוא מוזיאון קטן יחסית, אך מכיל בתוכו ממצאים חשובים מהאזור.
ירוסקיפו הוא כפר השוכן במרחק קצר מהאזור המטרופוליטני של פאפוס, והוא מפורסם בשל כנסיית איה פאראסקבי בעלת חמש הכיפות, מוזיאון אמנות הסלע והרחת לוקום המיוצר בה במשך שנים רבות.
בכיוון צפון-מזרח מפאפוס שוכן מנזר אייוס נאופיטוס המפורסם בשל המתחם הסגור שנחצב לתוך ההר על ידי אחד הנזירים במקום, ובו נמצאות כמה דוגמאות ברמה גבוהה של פרסקואים מהמאה ה-12 עד המאה ה-15. בסמוך למנזר נמצאת כנסיית הכפר של אמבה (נקרא גם אמפה).
אקלים.
האקלים בפאפוס הוא ים-תיכוני טרופי, כאשר כמויות המשקעים הגדולות ביותר יורדות בין אמצע נובמבר למרץ. בדרך כלל לא יורד גשם בקיץ, ובייחוד בחודשים יולי ואוגוסט שבהם הלחות מגיעה עד ל-85%.
בעיר כמעט ולא יורד שלג, ובדרך כלל הדבר מתרחש אחת ל-10 שנים, והכמויות שיורדות כמעט ואינן גורמות לשיבוש כלשהו בחיי היומיום. הפעם האחרונה שבה ירד שלג בכמות משמעותית הייתה בחורף 2001.
כל עונות השנה נחשבות כמתאימות לביקור באתרים התיירותיים ופעילויות חוץ אחרות. לעיתים, הקיץ עשוי להיות חם ולח מאוד. גלי חום נפוצים מאוד ורובם מתרחשים ביולי ואוגוסט, כאשר אוויר חם מגיע לקפריסין ממדבר סהרה. רק בימים הללו הטמפרטורה עולה מעל ל-35°C.
תחבורה.
בעבר התנועה בפאפוס הייתה חופשית. אולם, לאחר תהליך העיור והגידול באוכלוסייה המצב השתנה. הבעיה העיקרית היא במרכז העיר, היכן שהדרכים הכפריות הקטנות לא מסוגלות למלא את תפקידן. הבעיות נובעות בעיקר מחיבורי כבישים שנותרו על הנייר, וכוללים את: החלק השני של הכביש העוקף הצפוני, הכביש העוקף המערבי, הכביש המוביל לשדה התעופה ושדרוג הדרך בין פאפוס לבין מפרץ האלמוגים.
התחבורה הציבורית בפאפוס מבוססת רק על אוטובוסים, המופעלים על ידי חברת אסטיקה לאופוריה פאפואו (יוונית: האוטובוסים העירוניים של פאפוס).