במרחב חייהם ופניהם של זקני וואדי עראה, הם כמו מוסרים הלאה מורשת הזיכרון החזותי, שחסרונו ניכר מאוד בחברה הערבית. זה זיכרון הבית הערבי, ביתם שלהם, זיכרון מלבושם, זיכרון מבטם ולמרביתם גם הזיכרון הרשמי האחרון. הסדרה מזמינה את הצופה אל בתיהם כמו היו אורחיהם, בעזרתם הם שומרים לנצח את מבטם ההיסטורי מן העבר, המשתקף בעיצוב בתיהם, בנראות גופם ובגדיהם ובעיקר במבע עינהם. מבט חזותי זה יכול לשרת בעתיד היסטוריונים, אדריכלים, סוציולוגים, אנתרופולוגים ועוד. רבים מהמצולמים כבר נפטרו מאז צולמו.
סדרת הצילומים ״כלות בלבן״ היא מעין תת-סדרה מתוך פרויקט התיעוד של זקני ואדי עארה. מהות הסדרה הייתה לצלם ולתעד נשים קשישות שעברו את גיל השמונים, שנחשבו פעם ליפות הכפר, תיעוד חיי היום-יום שלהן וההתמודדות שלהן עם נושא הזקנה ואובדן הזוהר, שהעסיק אותן ללא הרף והתבטא בדיבורים ובמעשים ובהכנה לקראת בואו הבלתי נמנע של היום האחרון שבו ילבשו כולן לבן. הרעיון מאחורי הסדרה היה להגיע ולתעד אותן בסביבה היום-יומית שלהן, בלי שום תלבושת מיוחדות ובלי בני משפחה שבאו לפקח על הנעשה. הצילומים צולמו באור טבעי ובשחור לבן, שהוסיף מיה של דרמטיות ותרם לאווירת ״הצילומים של פעם״.
בסדרת הצילומים ״ים האש״ ל״עדות מקומית״ יונאס תיעד פלסטינים שחיים במזבלה בדרום הר חברון, במשך שלושה חודשים תיעד את הילדים והמבוגרים שחיים במזבלה ביטא, שלוש פעמים בשבוע הגיע למזבלה, חיפש עם הדיירים הקבועים מציאות ומזון בהררי הפסולת, ישן איתם ולא הפסיק לצלם. בפועלי הזבל ניתן לראות את דיוקנם של אנשים קשי יום, החיים במרחק לא רב מכאן. הפער בין הצילומים היפים למציאות שאותה הם מתעדים מתעתע ומציג פרק עגום מתוך 'רקמת החיים' הפלסטינית… התערוכה היא ניסיון פואטי לתאר מצב הומאני בתוך ים האש. הצופה בתערוכה עובר בין עיניהם של המצולמים שמהם משתקף מרחב הזהות הפלסטיני המשיק למרחב הזהות הישראלי"
בריאיון לכלכליסט הוא מתאר כיצד הגיע לצלם את הסדרה: "יום אחד ישבתי מול הטלוויזיה והייתה בחדשות כתבה על האנשים שחיים באתר הזה, נדהמתי. ידעתי שיש עוני בארץ ובשטחים, אבל המראות היו מחרידים: אנשים שמחפשים בפסולת דברים שיוכלו למכור ומרוויחים שקלים בודדים ליום, ילדים שחיים שם ואוכלים מהזבל. אשתי ואני הסתכלנו זה על זה וידענו שזה הולך להיות הפרויקט הבא שלי".
צילומיו של יונאס מתארים קהילה ופלח באוכלוסייה מנקודת מבט פנימית ומנסה לשמר את זיכרון עברה ולשאת עדותה, בין אם מדובר בצילומים של עניים מרודים בעיירה הפלסטינית יטא הגרים בבקתות חמר או מחטטים בזבל, או אם פליטים סורים שהגיעו, במעשה הצלה אחרון, לחופי יוון —צילומיו מציגים צילום תיעודי, לעיתים חודרני לעיתים פנורמי, בעל תפקיד קהילתי. תצלומים אלה אינם מרכיבים רק את גוף עבודתו של יוצר בודד, אלא הם חלק ממעשה היצירה של גלריית אום אל-פחם הם מגבשים את ארכיון הקיום הפלסטיני בוואדי עארה, ומוגשים לקהילת היושבים בחבל ארץ זה.
היצירה החזותית הזו אינה נעשית לשם הצגתה במוזיאון שהוא משכן לאמנות. היא לוקחת חלק במחקר חברתי, בתיעוד קהילתי, בבנייה של ארכיון ובו ראיונות ומסמכים, תצלומים ושאר תיעוד.
חיים אישיים.
חי ויוצר בכפר עארה.
חסוס אולמו
חסוס אולמו לוסאנו (בספרדית: Jesús Olmo Lozano, נולד ב-24 בינואר 1985 בברצלונה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי-קטלאני המשחק בעמדת הבלם. אולמו, שגדל במחלקת הנוער של בברצלונה, בילה במשך רוב הקריירה שלו בקבוצות מהליגה השנייה והשלישית בספרד.
קריירה.
אולמו נולד וגדל בברצלונה, בירת קטלוניה שבספרד. בילדותו הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה, הקבוצה הבכירה באזור ומהבכירות שבכדורגל בספרד. ב-2004 החל לשחק בברצלונה ג', קבוצת המילואים השנייה של המועדון ושנה לאחר מכן החל לשחק בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים הראשית של המועדון, שהייתה אז בליגה השלישית בספרד. ב-20 במאי 2006 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת, כשפתח בהרכב במשחק הליגה האחרון לעונה, בו הפסידה ברצלונה 3–1 לאתלטיק בילבאו. ברצלונה זכתה בעונה זו באליפות ספרד, ובזכות ההופעה נרשם התואר לזכותו של אולמו. בקיץ שלאחר מכן השתתף בסבב משחקי הידידות של הקבוצה הבוגרת. ב-7 בינואר 2007 ערך את הופעתו השנייה והאחרונה במדי ברצלונה, כשנכנס כמחליף לקראת סיום המשחק נגד חטאפה, שהסתיים בתוצאת תיקו 1–1.
בעונת 2006/2007 ירדה ברצלונה ב' לליגה הרביעית, ולכן הושאל אולמו לראסינג פרול שמהליגה השנייה במהלך עונת 2007/2008. במהלך העונה פתח אולמו דרך קבע בהרכב הקבוצה, אך הוא לא הצליח למנוע את ירידתה לליגה השלישית בסוף העונה. כשתמה השאלתו, שוחרר אולמו מברצלונה, והוא חתם בשורות אלצ'ה, קבוצה נוספת מהליגה השנייה. לאחר שבעונתו הראשונה במועדון זכה לדקות משמעותיות, בעונה השנייה דעך מעמדו, ולכן בקיץ 2010 עזב את הקבוצה וחתם במדי פוארטויאנו שמהליגה השלישית. בפוארטיאנו שיחק במשך עונה בודדת, לפני שעבר לסבאדל הקטלאנית שמהליגה השנייה, שם שיחק במשך שלוש עונות.
ב-2014 הצטרף אולמו לראוס דפורטיו, קבוצה קטלאנית נוספת שהייתה באותם ימים בליגה השלישית. בעונת 2015/2016 עזר לקבוצה להעפיל לראשונה בתולדותיה לליגה השנייה לאחר שסיימה במקום הראשון בביתה וכן עברה בהצלחה את פלייאוף ההעפלה. אולמו נשאר עם הקבוצה בליגה השנייה, עד אשר נתקלה בקשיים כלכליים חמורים בעונת 2018/2019. בשל המצב הכלכלי החמור בו הייתה, בינואר 2019 הדיחה התאחדות הכדורגל הספרדית את ראוס ממערכת הליגות בספרד למשך שלוש שנים. זמן קצר לאחר מכן חתם אולמו באלצ'ה פעם נוספת. לקראת עונת 2019/20, חזר אולמו לסבאדל כשהוא מצטרף לשחקני עבר נוספים שחזרו למועדון.
פיג'ו סוג 36
פיג'ו סוג 36 (בצרפתית: Peugeot Type 36) היא מכונית קטנה ופתוחה, (קבריולה) מסוג "Runabout (car)" , 3 מושבים, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בין השנים 1901–1902.
NGC 4762
NGC 4762 היא גלקסיית עדשה עם מוט מרכזי בקבוצת הכוכבים בתולה, הנמצאת במרחק של כ-66 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לצביר הבתולה.
היסטוריה.
לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.2 והיא התגלתה ב-15 במרץ 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון II.75, כאשר הוא מציין שהיא המזרחית מבין שתיים (המערבית היא II. 74 - NGC 4754) ומתאר אותה כדי בהירה, מאוד מאורכת, ושהמרחק הזוויתי בין שתי הערפיליות הוא 8–10 דקות קשת. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן והכניס אותה לקטלוג תחת הציון 1466, כאשר היא מתוארת כדי בהירה, מאורכת מאוד, עם מרכז בהיר ושסביבה יש שלושה כוכבים, והוא גם הוסיף לקטלוג שרטוט של הערפילית, של הכוכבים שסביבה ושל NGC 4754 הסמוכה. הוא הכניס את הגלקסיה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 3278 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4762, כאשר היא מתוארת כדי בהירה, מאורכת מאוד ושהיא המזרחית מתוך שתים.
תצפית.
הגלקסיה נמצאת בקצהו המזרחי של צביר הבתולה, כ-2.3 מעלות ממערב לכוכב וינדמיאטריקס וכ-2.9 מעלות ממזרח-צפון-מזרח לכוכב ρ בבתולה. כ-10.4 דקות קשת ממערב-צפון-מערב לה נמצאת NGC 4754, כ-3 מעלות מדרום-דרום-מערב לה נמצאת NGC 4698, כ-3.1 וכ-3.35 מעלות ממערב-דרום-מערב לה נמצאות בהתאמה NGC 4608 ו-NGC 4596, כ-2.1 מעלות ממערב לה נמצאת NGC 4660 ובאותו הכיוון כ-4 מעלות מ-NGC 4762 נמצאות זוג הגלקסיות NGC 4567 ו-NGC 4568. M60 נמצאת כ-2.3 מעלות ממערב-צפון מערב לה, כאשר באותו הכיוון כ-0.4 מעלה מעבר לה נמצאת M59, כ-2.9 מעלות מצפון-מערב ל-NGC 4762 נמצאת NGC 4654, כ-2.8 מעלות מצפון-צפון-מערב לה נמצאת NGC 4689, וכ-4 מעלות מצפון לה נמצאת NGC 4710, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.
תכונות.
אורכה הזוויתי של NGC 4762 הוא כ-8.7 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כ-170,000 שנות אור, כ-70% יותר מהקוטר של שביל החלב. קו הראייה ממערכת השמש אל הגלקסיה כמעט משיק למישור הדיסקה שלה, כך שרוחבה הזוויתי קטן בהרבה והוא רק כחמישית מאורכה הזוויתי, מה שנותן לה את צורתה המאורכת במיוחד ומפריע להבחין בפרטי המבנה הפנימי שלה. מסתה מוערכת רק בכ- מסות שמש, כ-11% בלבד ממסת שביל החלב, כאשר כ-70% ממנה או כ- מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה. בנוסף יש בה גם כמות קטנה מאוד של מימן אטומי ומימן מולקולרי, שכמותם המשותפת מוערכת בפחות מ- מסות שמש, כך שבסך הכל כמות המימן החופשי בגלקסיה היא פחות מאלפית ממסתה. כתוצאה מהמחסור במימן, קצב יצירת הכוכבים החדשים בגלקסיה נמוך מאוד ומוערך בכ-6 אלפיות של מסת שמש בשנה או במסת שמש בכ-160 שנים, ובהתאם לכך אוכלוסיית הכוכבים בגלקסיה זקנה עם גיל ממוצע של כ-8.5 מיליארד שנים ומתכתיות נמוכה יחסית של כ-53% מהמתכתיות של השמש. למרות הקושי לצפות במבנה הפנימי של NGC 4762, מחקרים של ההבדלים בעוצמת ההארה מחלקיה השונים העלו שהיא מורכבת מתפיחה מרכזית, מוט מרכזי שאורכו הזוויתי כ-25 שניות קשת, השקול ממרחקה לאורך של 16,000 שנות אור, דיסקה מעובה דמוית עדשה וטבעת חיצונית שקוטרה הזוויתי כ-8.3 דקות קשת השקולות לקוטר של כ-162,000 שנות אור. עם זאת, הועלתה אפשרות שלגלקסיה אין מוט מרכזי וניתן להסביר את מאפייני ההארה החריגים שלה בשרידים של מיזוג עם גלקסיה אחרת שיוצרים את חוסר האחידות. למרות הקרבה הנראית של NGC 4762 ושל NGC 4754, הפרש המהירות הרדיאלית ביניהן הוא קרוב ל-400 קילומטר בשנייה וכן נראה ש-NGC 4762 נמצאת לפחות 10 מילון שנות אור מעבר ל-NGC 4754, כך שהן לא משפיעות זו על זו.
חלא עליאן