על פני האדמה, אומגהדרון משוחזרת על ידי סלינה, מכשפה תאוות-כוח שמסתייעת בביאנקה התמימה, המבקשת להשתחרר ממערכת היחסים שלה עם המכשף נייג'ל. אף על פי שאינה יודעת בדיוק מה זה, סלינה מבינה מהר מאוד כי אומגהדרון הוא חזק ויכול לאפשר לה לבצע לחשים קסומים אמיתיים. סופרגירל מגיעה לכדור הארץ ומגלה את כוחותיה החדשים. בדרכה של האומגהדרון היא מאמצת את השם לינדה לי, מזדהה כבת דודה של קלארק קנט ונרשמת לבית ספר לבנות בו היא מתיידדת עם לוסי ליין, אחותה הצעירה של לויס ליין שבמקרה לומדת שם. סופרגירל גם פוגשת את איתן, שעובד בתור חצרן בבית הספר והופך למושא אהבתה.
איתן תופס גם את עינה של סלינה, המדביקה אותו עם שיקוי אהבה (שיגרום לו להתאהב מיד באדם הראשון שהוא רואה במשך יום אחד); עם זאת, איתן חוזר להכרה בהיעדרה של סלינה ונודד ברחובות. סלינה זועמת ומשתמשת בכוחותיה החדשים כדי להחיות רכב בנייה שאותו היא שולחת כדי להחזיר את איתן, וגורמת לאנדרלמוסיה ברחובות תוך כדי כך. סופרגירל, במסווה של לינדה לי, מצילה את איתן, והוא מתאהב בה במקום.
סופרגירל וסלינה מתעמתות. נראה שידה של סופרגירל על העליונה עד שסלינה מזמנת כוחות חדשים לתפוס את איתן ובהמשך לפתות וללכוד את סופרגירל, ושולחת אותה לאזור הפנטום . שם, ללא כוחותיה, היא משוטטת במרחב, נופלת לבור לבה ומתעלפת. זלטר, שהגלה את עצמו לאזור הפנטום כעונש על איבוד אומגהדרון, מוצא את קארה מחוסרת הכרה. לאחר שהיא מתעוררת, זלטר משכנע את קארה לברוח ומקריב את חייו כדי לאפשר לה לעשות זאת. בחזרה לכדור הארץ, סלינה עושה שימוש לרעה באומגהדרון כדי להפוך את עצמה ל"נסיכת כדור הארץ" עם איתן כמאהבה. עם יציאתה מאזור הפנטום דרך מראה, סופרגירל מחזירה את כוחותיה ומתעמתת עם סלינה, המשתמשת בכוחו של אומגהדרון כדי לזמן שד צל ענקי. השד תוקף את סופרגירל וכשהיא על סף תבוסה היא שומעת את קולו של זלטר המפציר בה להילחם. סופרגירל משתחררת ומגלה באמצעות נייג'ל שהדרך היחידה להביס את סלינה היא להפוך את שד הצל כנגדה. סופרגירל מתחילה לעוף במעגלים סביבה, כשהיא לוכדת אותה בטורנדו. סלינה מותקפת על ידי השד כשהסופת רוח מושכת גם את ביאנקה. שלושתם נשאבים בחזרה לשער המראה, שם הם נלכדים לנצח. משוחרר מהכישוף של סלינה, איתן מודה באהבתו ללינדה. הוא אומר שהוא יודע שהיא וסופרגירל זהים זה לזה, אך גם יודע שזה אפשרי שהוא לעולם לא יראה אותה יותר ומבין שעליה להציל את ארגו סיטי. בסצנת הסיום נראית קארה מחזירה את אומגהדרון לעיר ארגו האפלה, שמיד נדלקת.
שחקנים ודמויות.
כריסטופר ריב אמור היה להופיע בהופעת קמע כסופרמן, אך פרש לפני תחילת הצילומים. אי-הופעתו בסרט מוסברת באמצעות מהדורת חדשות בה נאמר כי סופרמן עזב את כדור הארץ ל"משימה שוחרת שלום לגלקסיה רחוקה". הבמאי טען כי מעורבות של ריב בסרט זה הייתה מעניקה אמינות גבוהה יותר, והוא הודה שהוא ייחל לכך שריב היה תורם תרומה להפקת הסרט. עם זאת, תצלום פרסום שלו כסופרמן הופיע ככרזה בחדר המעונות המשותף של לוסי ולינדה.
מארק מקלור מגלם בפעם הרביעית מבין חמש הופעותיו בסרטים הקשורים ל"סופרמן"; הוא השחקן היחיד שהופיע בכל ארבעת הסרטים המציגים את סופרמן ובסרט הספין-אוף הזה. דמי מור ניגשה לאודישנים לגילום דמותה של לוסי ליין, אך לבסוף השתתפה בצילומי "להאשים את בריו". מורין טייפי לוהקה במקומה לתפקיד.
גדוד בזלת
סופרגירל (סרט)
ג'ון פלויד
ג'ון ביוקנן פלויד (באנגלית: John Buchanan Floyd; 1 ביוני 1806 – 26 באוגוסט 1863) היה מושל וירג'יניה ה-31, מזכיר המלחמה של ארצות הברית וקצין בצבא הקונפדרציה בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית שנוצח בקרב פורט דונלסון המכריע.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
ג'ן ביוקנן פלויד נולד ב-1 ביוני 1806 באחוזת סמית'פילד שבבלאקסבורג, וירג'יניה. הוא היה בנם הבכור של לטישיה פרסטון ושל בן זוגה, ג'ון פלויד (1837-1783), שכיהן כחבר הקונגרס של ארצות הברית בין השנים 1817 –1829 וכמושל וירג'יניה בין השנים 1830 – 1834.
ג'ון פלויד הבן סיים את לימודיו בקולג' קרוליינה הדרומית (כיום אוניברסיטת קרוליינה הדרומית) ב-1826, (על פי דיווחים מסוימים ב-1829).
ב-1 ביוני 1830 הוא נשא לאישה את בת דודו, שרה (סאלי) ביוקנן פרסטון, בתו של פרנסיס פרסטון. הם לא הביאו ילדים לעולם.
קריירה.
פלויד התקבל ללשכת עורכי הדין של וירג'יניה ב-1828 ועסק בעריכת דין במדינתו ובהלנה שבארקנסו, שם הוא איבד הון רב ולקה בבריאותו במיזם של שדות כותנה.
ב-1839 שב פלויד לווירג'יניה והתיישב שם במחוז וושינגטון. ב-1843 הוא נבחר למועצת העיר אבינגדון וב-1847 לבית הנבחרים של המדינה. הוא נבחר מחדש פעם נוספות וב-1849 הוא התפטר לאחר שנבחר למושל וירג'יניה. כמושל הוא דאג להקמת האנדרטה לזכרו של ג'ורג' וושינגטון בקפיטול של המדינה והניח את אבן הפינה בנוכחות נשיא ארצות הברית זאכרי טיילור ב-22 בפברואר 1850. פלויד גם המליץ לאספה הכללית להעביר חוק למיסוי סחורות שיובאו ממדינות ארצות הברית שסירבו להסגיר עבדים שנמלטו מבעליהם אזרחי וירג'יניה, צעד שהיה מפר את סמכות הסדרת הסחר הבין-מדינתי של הקונגרס על פי חוקת ארצות הברית. לאחר סיום כהונתו כמושל ב-1852 נבחר פלויד שוב לאספת הנציגים של וירג'יניה מטעם מחוז וושינגטון. הוא המשיך להיות פעיל במפלגה הדמוקרטית והיה אלקטור עבור ג'יימס ביוקנן בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1856.
מזכיר המלחמה.
במרץ 1857 מונה פלויד כמזכיר המלחמה בממשלו של הנשיא ביוקנן, ועד מהרה חוסר יכולתו הניהולית בלטה, כולל ביצוע לקוי של המשלחת ליוטה . פלויד היה מעורב בשערורייה שפרצה בסוף שנת 1860, לקראת תום כהונתו של ביוקנן ושנגעה למעילה בכספים של הלשכה לענייני אינדיאנים. אחיינה של רעייתו של פלויד, גודארד ביילי, שעבד במחלקת הפנים ושהוציא איגרות חוב מהכספת של הלשכה במהלך 1860, היה גם הוא מעורב בשערורייה זו. בין הנהנים מכספים אלו הייתה החברה "ראסל, מייג'ורס וודל", שבין שאר החוזים הממשלתיים שלה היה שירות הפוני אקספרס. בדצמבר 1860, כשהתבררה מעורבותו של פלויד בפרשה, ביקש ממנו הנשיא להתפטר מתפקידו. כמה ימים לאחר מכן הוגש כתב אישום נגד פלויד באשמת שחיתות, אך אישום זה בוטל ב-1861 מסיבות טכניות. אין כל הוכחה שהוא הפיק רווחים מהפרשה, ולמעשה בסיום תקופת כהונתו הוא ניצב בפני בעיות כלכליות.
אף על פי שפלויד התנגד בגלוי לפרישת מדינות הדרום מן האיחוד עם בחירתו של אברהם לינקולן לנשיאות, התנהלותו לאחר הבחירות, במיוחד לאחר הסכסוך שלו עם ביוקנן, נתפשה כחשודה והוא הואשם בעיתונות על שליחת כמויות עצמות של כלי נשק ותחמושת ממחסני הממשלה הפדרלית אל הדרום ערב פרוץ מלחמת האזרחים.
בזיכרונותיו מתקופת המלחמה כתב יוליסס סימפסון גרנט:
לאחר התפטרותו של פלויד, חקרה וועדה של הקונגרס בקיץ ובסתיו 1861 את מעשיו כמזכיר המלחמה. במסגרת עבודת הוועדה נבחן כל התיעוד ונבדקו פקודות המשלוח של כלי נשק ותחמושת מהשנים 1859 ו-1860. נמצא תיעוד שבתגובה לפשיטה של ג'ון בראון על הרפר'ס פרי, הוא תגבר מצבורי נשק ותחמושת פדרליים בכמה ממדינות הדרום ביותר מ-115,000 רובי מוסקט בסוף 1859. הוא גם הורה על העברת תחמושת כבדה למבצרים הכבדים בנמל גלווסטון שבטקסס ולמבצר החדש שב"אי הספינה" שעל חופי מיסיסיפי. ככל הנראה, בימים האחרונים לכהונתו הייתה לפלויד כוונה לשלוח את התותחים הכבדים הללו אך הוראותיו בוטלו על ידי הנשיא.
התפטרותו של פלויד ב-29 בדצמבר 1860 הואצה על ידי סירובו של הנשיא ביוקנן להורות למייג'ור רוברט אנדרסון לנטוש את מבצר פורט סאמטר, צעד שבסופו של דבר הוביל לפרוץ המלחמה. ב-27 בינואר 1861 הוא הואשם על ידי חבר המושבעים הגדול של מחוז קולומביה בקשירת קשר ובהונאה. פלויד הופיע לפני בית משפט פלילי בוושינגטון ב-7 במרץ 1861 כדי להשיב על ההאשמות נגדו. על פי העיתון Harper's Weekly כתב האישום בוטל.
מלחמת האזרחים.
לאחר פרישת וירג'יניה מן האיחוד מונה פלויד כקצין בדרגת מייג'ור גנרל בצבא המילואים של המדינה, אך ב-23 במאי 1861 הוא מונה כבריגדיר גנרל בצבא הקונפדרציה. בתחילה הוא הועסק בכמה מבצעים בלתי מוצלחים בעמק קנאווה שבווירג'יניה המערבית תחת פיקודו של הגנרל רוברט אדוארד לי, שם הוא גם הובס וגם נפצע בידו בקרב קרנפיקס פרי ב-10 בספטמבר. הוא האשים את בריגדיר גנרל הנרי וייז בתבוסת הקונפדרציה בקרב זה, בציינו שוייז סירב לבוא לעזרתו. חבר בית הנבחרים של וירג'יניה מסון מתיוס, שבנו אלכסנדר פ. מתיוס היה שלישו האישי של וייז, בילה כמה ימים במחנותיהם של וייז ושל פלוייד כדי למצוא פתרון לעימות המסלים שבין שני הקצינים. לאחר מכן הוא כתב לנשיא הקונפדרציה ג'פרסון דייוויס בו הוא האיץ בו שהשניים יודחו מתפקידם, בציינו "אני מאוד מרוצה מכך שכל אחד מהם יגיע לסיפוק מלראות את השני מחוסל". בהמשך העביר דייוויס את וייז מתפקידו באזור מערב וירג'יניה והותיר את פלויד כמפקד יחיד על האזור.