ב-1963 שיחק בסרט "אף מילה למורגנשטיין" שכתבו גבריאל דגן ואריקה עויזרמן וביימו אריה אליאס ובן עויזרמן. ב-1972 שיחק בסרט "לאן נעלם דניאל וקס?" שכתב וביים אברהם הפנר, ושיחק בסרט "עזית הכלבה הצנחנית" שכתבו עוזי פיטמן ובועז דוידזון שגם ביים, ע"פ ספרו של מוטה גור. ב-1977 שיחק בסרט "דודה קלרה" שכתב וביים אברהם הפנר; שיחק בסרט "קשר הדבש" שכתב אריה קרישק וביים יעוד לבנון, ושיחק בסרט "מסע אלונקות" שכתבו קובי ניב, דני הורוביץ וג'אד נאמן שגם ביים. ב-1978 שיחק בהצגת הטלוויזיה "משחק אחשוורוש - פורים שפיל" שכתב יעקב שבתאי וביים שמואל בונים, בסרט "שרגא קטן" שכתב וביים זאב רווח ע"פ מחזה מאת הלל מיטלפונקט, ובסרט "פנטסיה על נושא רומנטי" מאת חנוך לוין שביים ויטק טרץ'.
ב-1987 שיחק בסרט "פוטו רומן" שכתב אסי דיין וביים טל רון, ושיחק בסרטו של נדב לויתן "ילדי סטלין". באותה שנה שיחק בפרק "מסדר זיהוי" בסדרה "סיפורים לשעת לילה מאוחרת" שכתב וביים מיקי בהגן. ב-1991 גילם את בני בראון בסרט "זמן אמת" שכתב בני ברבש וביים אורי ברבש. ב-1992 שיחק בסרט "רוקד על החוף" שכתב וביים שמואל בנית. ב-1993 גילם את רמירז בסרט "הירושה" שכתב צביקה קרצנר (ע"פ ספר שכתב אבי טולדנו) וביים אמנון רובינשטיין. ב-1994 שיחק בסרט "ארץ חדשה" שכתב קובי ניב וביימה אורנה בן דור. ב-1997 גילם את שמואל גרין בסרט "מר באום" שכתב וביים אסי דיין ושיחק בסרט "צדק מוחלט" שכתב יואב הלוי וביים ארנון צדוק. ב-1998 גילם רב בסדרה "ארץ קטנה איש גדול" שכתבו יואב כ"ץ, מאיה הפנר ואברהם הפנר שגם ביים. בשנת 1999 שיחק בסרט הטלוויזיה האמריקאי "לנסקי", אודות חיו של הגנגסטר מאיר לנסקי שכתב דייוויד מאמט לרשת HBO.
ב-2001 שיחק בסרט "אינג'יל" שכתב פיני עדן וביים ארנון צדוק, ושיחק בקלטת הילדים "חלב ודבש" שכתב וביים יענקל'ה קליין. ב-2003 גילם את שוורץ בסרט "עלילה" שכתבו מארי-ז'וזה סנסלם ועמוס גיתאי שגם ביים, ע"פ הספר "מחזיר אהבות קודמות" מאת יהושע קנז. ב-2006 גילם את צבי בסרט "אדמה משוגעת" שכתב וביים דרור שאול, ושיחק בסרט התעודה "הימנית האחרונה של מכס בר" שכתב וביים אבידע לבני. ב-2007 גילם את אברהם וסרמן בסרט הטלוויזיה "וסרמן - איש הגשם" שכתב דוד אקרמן וביימה עידית שחורי. ב-2008 שיחק בסרט הקצר "מותה של שולה" שכתב וביים בנו, אסף קורמן. ב-2008 גילם את מוישל'ה בסדרה "חקירה פנימית" שכתב עמית גור וביים אליאב לילטי. ב-2009 שיחק בסרט הקצר "סגל" שכתב וביים יובל שני.
ב-2011 גילם את יוז'י היצלפלד בסדרה "גבוה וגרינבאום" שביים דניאל אדר ושיחק בסרט "עדות" שכתבו עופר עין גל ושלומי אלקבץ שגם ביים. ב-2012 גילם את צבי שטארק בסרט "ד"ר פומרנץ" שכתב וביים אסי דיין, גילם את אלימלך בן בסט בסדרה "תנוחי" שביימה שירלי שטרן, וגילם את ברל בסרט "חיותה וברל" שכתב וביים עמיר מנור. על משחקו בסרט "חיותה וברל" זכה בפרס השחקן הראשי המצטיין בפסטיבל הקולנוע ירושלים. ב-2013 שיחק בסרט "מדרגות" שכתבה נטלי נאמן וביים מיקו בן פורת. ב-2014 גילם את כרמון בסרט "מיתה טובה" שכתבו וביימו שרון מימון וטל גרניט. ב-2015 גילם את אדון לוי בסדרה "זגורי אימפריה" שביים מאור זגורי ושיחק בסרט "אם וכאשר" שכתב וביים ערן בן יעקב. ב-2016 גילם את פרוייקה בסרטו של פיני עדן "קמטי צחוק". ב-2018 שיחק בסרט הקצר "A Wunder Meisse".
בימוי.
ב-1965 החל גם בקריירת בימוי, ובתור התחלה נסיונית ביים בהפקה פרטית ערב בן 2 מערכונים: "הנמר" מאת מוריי שיסגל ו"המעלית" מאת הרולד פינטר; בהשתתפות אלברט כהן, מרים גבריאלי ויוסי גרבר. הפקה זו עלתה במקומות שונים בארץ ובצוותא יותר מ-100 פעמים.
בתיאטרון דורות: ב-1966 ביים את ההצגה "הזר והשחקנית" - 4 מערכונים מאת הרולד פינטר, פרנק טיס, גורדון דוויט ואבי יואב בהשתתפות השחקנים חינה רוזובסקה, דליה להב ויאיר רובין.
בתיאטרון צוותא: ב-1967 ביים את ההצגה "עצור! עד כאן" מאת צ'ארלס נולט, בהשתתפות השחקנים אברהם חלפי ודוד מוכתר. ב-1968 ביים את ההצגה "מות סיסרא" שכתבה עליזה ברוך, בהשתתפות השחקניות טובה פרדו ושושנה דואר. ב-1973 ביים את ההצגה "פוחלצים" מאת יוסף שילוח. ב-1976 ביים את ההצגה "באהבה מפושקין" - ערב קטעים מיצירות פושקין.
ב-1969 ביים את ההצגה "הכפיל" מאת גבריאל ארו, בהשתתפות אבנר חזקיהו ואלברט כהן. הפקה זו עלתה כ-90 פעמים.
בתיאטרון דגן: ב-1969 ביים את ההצגה "אדוני השופט" מאת יגאל לב, בהשתתפות השחקנים אריה אליאס, רחל רביד, יעקב בנאי ורפי נאמן.
בתיאטרון גיורא גודיק: ב-1970 ביים את ההצגה "קטאקי" מאת שמעון וינסלברג.
בפסטיבל עכו: ב-1985 ביים את הצגת היחיד שביצע ששי סעד "שמור על הסוסים שלך" מאת משה שדות. ב-1997 ביים את ההצגה "השבוי" מאת יוסי הדר.
בתיאטרון הקאמרי: ב-1985 ביים את ההצגה "טרומפלדור 1985" מאת שמעון צימר. ב-1989 ביים (ע"פ הגרסה שביים יוסי יזרעאלי ב-1966) את החידוש למחזמר "עוץ לי גוץ לי" שכתב אברהם שלונסקי ע"פ האחים גרים. ב-1995 ביים את ההצגה "הלפרין וג'ונסון" מאת ליונל גולדשטיין. ב-1996 ביים את ההצגה לילדים "מסע הניסים והנפלאות" אותה כתב לצד יורם טהרלב. ב-2004 ביים את ההצגה "יעקובי ולידנטל" מאת חנוך לוין בתיאטרון הקאמרי.
בתיאטרון הספרייה: ב-1986 ביים את ההצגה "המוקיון" שכתב חיים חובה (ע"פ הספר "המוקיון" מאת היינריך בל).
בתיאטרון הסמטה: ב-1993 ביים את ההצגה "מעוז 29" מאת אוריה באר, במסגרת שבוע התיאטרון המקורי.
ב-2003 שיחק וביים את ההצגה "חפץ" מאת חנוך לוין בסמינר הקיבוצים.
ב-2006 גילם את הלפרין וגם ביים את ההצגה "הלפרין וג'ונסון" מאת ליונל גולדשטיין בתיאטרון תמונע.
חיים אישיים.
ב-1955 התחתן, ונולדו לו 2 ילדים: המורה לדרמה אביטל קורמן והבמאי והשחקן צביקה קורמן. התגרש בשנות השבעים. בסוף שנות השבעים התחתן עם תמי אשל - שחקנית, זמרת ומדבבת; ונולדו להם 2 ילדים: הקולנוען והמוזיקאי אסף קורמן והשחקנית מיכל קורמן.
בשנת 2014 חלה בדמנציה והחל לפרוש בהדרגה ממשחק.
כרמון נפטר ב-2 במרץ 2022 בגיל 88. נקבר בבית העלמין בנתניה.
ברנר ארנו
Lavazza
קריית הווטיקן
Digital Equipment Corporation
דיגיטל
טון (נהר)
טונה (פירושונים)
פיטר דוסברג
פיטר ה. דוסברג (נולד ב-2 בדצמבר 1936 במינסטר, גרמניה) הוא דמות מרכזית בקהילת מכחישי האיידס, הטוענים כי ה-HIV אינו קשור למחלת האיידס. הוא חבר באקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית ופרופסור מן המניין באוניברסיטת קליפורניה בברקלי לביולוגיה מולקולרית ולביולוגיה של התא.
דוסברג קיבל תשואות בתחילת הקריירה שלו בגלל מחקרו בנושא האונקוגן ובמחקר הסרטן, בכך שהיה הראשון שבודד גן סרטן. בעזרת פיטר וגט, הוא דיווח בשנת 1970 על ממצאים חשובים בקשר לסרטן ציפורים. בגיל 36, דוסברג קיבל את פרס "Tebure" מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ובגיל 49 נבחר להיות חבר באקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית. בנוסף קיבל בשנת 1986 את מענק החוקר המצטיין ("OIG") מהמכונים הלאומיים לבריאות ("NIH").
בשנת 1987 החל לקבל בציבור שמות גנאי רבים בגלל כתבי העת הרבים שלו שהכחישו את גורמי האיידס הרגילים והעלו גורמי איידס אחרים ולא מוכרים למוקד כמו צריכת סמים, צריכה ארוכה של תרופות, וכי ה-HIV הוא וירוס מזיק בלבד, בניגוד לקונצנזוס המדעי שאומר ש-HIV הוא פתוגן מוביל איידס. ההשערה נדחתה על ידי רוב הקהילה המדעית. דוסברג פרסם מגוון דעות לגבי הפרשה בכתבי עת מדעיים, כגון Science וNature.
ביוגרפיה.
דוסברג גדל בזמן מלחמת העולם השנייה, גדל כקתולי בגרמניה הנאצית. הוא עבר לברקלי, קליפורניה ב-1964 כדי לעבוד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
עבודה.
סרטן.
בשנת 1970 זכה דוסברג להערכה בינלאומיות על עבודתו פורצת הדרך בחקר הסרטן. עבודתו המוקדמת במחקר הסרטן כוללת גילוי האונקוגן v-src מהגנום של וירוס Rous sarcoma, וירוס עופות, הגורם לגידול.
מייקל היגינס
מייקל דניאל היגינס, ידוע כמייקל ד. היגינס ,(באנגלית: Michael Daniel Higgins; באירית: Micheál D. Ó hUigínn; נולד ב-18 באפריל 1941) הוא נשיאה התשיעי והנוכחי של אירלנד. היגינס הוא פוליטיקאי ומדינאי, סוציולוג, משורר, סופר ושדרן. הוא נבחר לנשיאות בבחירות שהתקיימו ב-27 באוקטובר 2011 ונכנס לתפקידו ב-11 בנובמבר 2011. היגינס הוא יושב ראש מפלגת הלייבור של אירלנד. בעבר היה חבר הבית התחתון בפרלמנט האירי ושר התרבות, האמנויות והאזורים דוברי השפה האירית בממשלת אירלנד בשנים 1993–1997.
תחילת דרכו.
היגינס נולד בלימריק. לאחר שמצבו הבריאותי של אביו הידרדר בין היתר על רקע צריכת אלכוהול, הוא נשלח בגיל חמש על ידי אימו, יחד עם אחיו בן הארבע, לגור בחווה של דודו ודודתו במחוז קלייר. אחיותיו התאומות נותרו בבית ההורים בלימריק. לאחר סיום לימודי התיכון עבד זמן מה כפועל וכפקיד, עד שעמית לעבודה סייע לו ב-200$ כדי להרשם ללימודים בקולג' האוניברסיטאי גולוויי (היום האוניברסיטה הלאומית של אירלנד בגולוויי). בשנים 1964–1965 שימש היגינס כיושב ראש אגודת הסטודנטים בקולג'. אחרי סיום תואר ראשון בכלכלה ומסחר, למד שפה וספרות אנגלית וסוציולוגיה לתואר שני. סיים תואר שני בסוציולוגיה באוניברסיטת אינדיאנה ואחרי 1968 נסע ללמוד באוניברסיטת מנצ'סטר. הוא היה הראשון מבני משפחתו שלמד באוניברסיטה. בטרם החל בפעילותו כפוליטיקאי שימש מרצה בקולג' אוניברסיטת גולוויי ומרצה אורח באוניברסיטת דרום אילינוי.
דרכו כמדינאי.