לאוסטרליה יש נציבות עליונה בניירובי.
לקניה יש נציבות עליונה בקנברה.
אן לי
אן לי (באנגלית: Ann Lee; נולדה ב-12 בנובמבר 1967 בשם אנרלי אמה גורדון), היא זמרת יורודאנס בריטית-איטלקית, שכיכבה כזמרת הראשית בלהיטי יורודאנס רבים במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20. היא ידועה בעיקר בזכות להיטה "" משנת 1999.
ביוגרפיה.
לאחר שעברה להתגורר באיטליה בסוף שנות ה-80, התגלתה לי על ידי ציד כישרונות. בעקבות כך שימשה כזמרת הראשית בשירי יורודאנס, בהם כיכבה תחת שמות במה שונים, בהם, "Anne", "DJ Space'C", "Lolita", "A Kay BJ", "Alex", "Wienna" ו-"TH Express". בנוסף לכך היא הייתה שותפה גם בהפקת מספר סינגלים בז'אנר היורוביט עם חברת ההקלטות האיטלקית תחת השמות "Annerley Gordon" ו"Annalise". גורדון זכתה לקרדיט כאחד מהיוצרים של הקומפוזיציה של השיר "The Rhythm of the Night" , אשר הופק על ידי חברת התקליטים DWA על ידי ההרכב המוזיקלי האיטלקי קורונה.
סינגל הסולו הראשון של אן לי היה "" יצא במקור לשווקים בשנת 1998 תחת שם הבמה "Ann Lee". הסינגל יצא במהדורה מחודשת בתחילת 1999, וגרסה זו כיכבה בצמרת המצעדים באוסטריה, צרפת, גרמניה, איטליה, הולנד, נורווגיה, דנמרק אוסטרליה וניו זילנד. הסינגל הגיע למקום השני במצעד הבריטי, מולדתה של לי. השיר זכה בהמשך להצלחה נוספת, כאשר נעשה בו שימוש בפסקול הסרט "Head over Heels" משנת 2001.
הסינגל השני של אן לי, "Voices", לא הצליח לשחזר את ההצלחה של הסינגל הראשון שלה, על אף שהצליח להגיע למצעד ה- שלצ'כיה, דנמרק וספרד, ולמצעד ה- בבריטניה.
בשנת 2007 הוציאה אן לי אלבום אולפן חדש בשם "So Alive", שכלל את הסינגל "Catches Your Love".
בשנת 2009 הוציאה לי סינגל חדש, "", אותו הפיקה עם חברת ההקלטות Off Limits.
בונסוואר
העבודה-גשר
העבודה–גשר הייתה רשימה משותפת למפלגות העבודה וגשר לבחירות לכנסת העשרים ושתיים. הרשימה דגלה בסוציאל-דמוקרטיה ובמיסוי פרוגרסיבי והייתה בעלת מצע חברתי-כלכלי ברובו.
הקמה.
ב-18 ביולי 2019 הודיעו עמיר פרץ, יושב ראש העבודה, ואורלי לוי-אבקסיס, יושבת ראש גשר, על ריצה משותפת בבחירות. פרץ החליט כי הרשימה לא תתאחד עם מפלגות נוספות. בנוסף הודיע שלא יצטרף לממשלת נתניהו ושימליץ לנשיא על בני גנץ כמועמד להרכבת הממשלה.
סתיו שפיר פרשה ממפלגת העבודה והצטרפה לרשימת המחנה הדמוקרטי כיו"ר רשימת התנועה הירוקה, לצד יעל כהן פארן. גם יפעת ביטון מגשר עזבה למפלגת ישראל דמוקרטית. חברי הכנסת שלי יחימוביץ', אבי גבאי וטל רוסו הודיעו שיפרשו מפעילות פוליטית.
באוגוסט 2019 גילח עמיר פרץ את שפמו לאחר 47 שנים. הוא הסביר שעשה זאת כדי להבהיר שמפלגתו ומפלגת גשר בראשות אורלי לוי לא ישבו יחד עם נתניהו בממשלה בשום מצב: "החלטתי להסיר את השפם כדי שכל עם ישראל יבין בדיוק מה שאני אומר ויוכל לקרוא את שפתיי – לא אשב עם ביבי".
בבחירות לכנסת ה-22 זכתה הרשימה בשישה מנדטים.
ב-13 בינואר לקראת הבחירות לכנסת ה-23, החליטה העבודה-גשר לרוץ ברשימה משותפת יחד עם מרצ. הרשימות קבעו כי יפרדו לסיעות נפרדות, מיד לאחר הבחירות לכן מדובר כבלוק טכני בלבד. עמיר פרץ ואורלי לוי-אבקסיס מוקמו במקומות הראשון והשני בהתאמה בבלוק המשותף, כאשר שאר חברי מרצ והעבודה משולבים בעשיריה הראשונה כזוגות באופן שווה. הרשימה המשותפת רצה עם הפתק "אמת".
מיד אחרי הבחירות ועל רקע מחלוקת סביב האפשרות של ממשלת מיעוט בתמיכת הרשימה המשותפת, התפצלה גשר לסיעה נפרדת, ובכך שיתוף הפעולה חדל להתקיים.
עקרונות.
מצע הרשימה הוא חברתי-כלכלי ברובו והיא דוגלת בערכי שמאל חברתיים מובהקים בתחומי הדיור, הכלכלה, הבריאות והחינוך. הרשימה מציעה מתן סיוע לשכבות החלשות וחיזוק הפריפריה. במישור המדיני-ביטחוני הסיעה מאמינה בפתרון שתי המדינות.
חברי כנסת.
רשימת חברי המפלגה אשר נחברו ונכנסו לכנסת העשרים ושתיים:
הבולים של רג'פיפלה
הנסיכות ההודית (Rajpipla), אשר הוקמה בתחילת המאה ה-14, התקיימה במערב הודו כנסיכות עצמאית עד להקמת הרפובליקה של הודו. ביוני 1948 היא התמזגה לתוך , ומאז מאי 1960 היא מהווה חלק ממדינת גוג'ראט. בין השנים 1880 עד 1886 הנפיקה הנסיכות בולי דואר עבור שירות הדואר העצמאי שלה.
הרקע להנפקת הבולים.
שירותי דואר מקומיים התקיימו החל מן המאה ה-16 בחלק מ-652 הנסיכויות שהיו קיימות בהודו קודם לאיחוד תת-היבשת בחסות הבריטים. הם נועדו תחילה לצרכים רשמיים של השליטים המקומיים, אולם בהדרגה נפתחו לשימוש גם בפני תושבי הנסיכות. מרבית שירותי הדואר התבססו בעיקר על רצים רגליים שנודעו בשם "דאק", אולם ידועים גם שירותי דואר שעשו שימוש בפרשים וברוכבי גמלים.
לאחר שנת 1862 החלו רבים משירותי הדואר של הנסיכויות להנפיק גם בולי דואר משלהם. מערכות דואר אלו פעלו במקביל לשירות הדואר המרכזי שהופעל על ידי השלטון הבריטי, ובמידה רבה התחרו בו. אמנם במרבית המקרים הפיצו שירותי הדואר של הנסיכויות דברי דואר רק בתוך גבולות הנסיכות המקומית, אולם תעריפי המשלוח שהם גבו היו נמוכים מאלו של שירות הדואר המרכזי.
המהרג'ה מהרנה גמבירסיג'י (Maharana Gambhirsinhji), אשר שלט ברַגְ'פִּיפְּלָה בין השנים 1860–1897, השקיע רבות בפיתוח הדרכים ושירותי הדואר בנסיכות. במהלך תקופת שלטונו הוא שילם סכום עתק של כשני מיליון רופי עבור סלילת דרך באורך של כ-50 ק"מ בין העיר ותחנת הרכבת שהייתה בעיר . הוא הקים שני בתי דואר בנסיכות, והפעיל שירות דואר שנפתח לשימוש הציבור בשלהי שנות השבעים של המאה ה-19
רַגְ'פִּיפְּלָה הנפיקה בולים בשנת 1880, והם היו בתוקף לצורך משלוח דואר רק בתוך גבולות הנסיכות
הנפקת בולי הדואר.
בולי הדואר של הנסיכות הונפקו בשנת 1880, אולם עוד קודם לכן הנפיקה רַגְ'פִּיפְּלָה ארבע אגרות עם בולים מודפסים בערכים נקובים של 1, 2, 3, ו-4 פאיסו. מעט מאוד ידוע על ההנפקה הזו, ואפילו המועד בו בוצעה אינו ברור לחלוטין. האגרות הודפסו על נייר מיוחד שיוצר באנגליה בשנת 1874, והפרסום הראשון בעיתונות הבולאית על עצם קיומן של האגרות נעשה באפריל 1879. בשנת 1886 (ככל הנראה) הונפקו גם מעטפות עם בולים מודפסים בערכים נקובים של 2, 3, ו-4 פאיסו, אולם מעט מאוד ידוע על ההנפקה הזו, והפרסום הראשון עליהם בעיתונות הבולאית נעשה רק בשנת 1910.
בשנת 1880 הנפיקה רַגְ'פִּיפְּלָה שלושה בולי דואר דביקים:
במכתב שנשלח ב-6 ביוני 1882 נכתב כי ברַגְ'פִּיפְּלָה נמצאים בשימוש חמישה בולים בערכים נקובים של רבע אנה, חצי אנה, 1 אנה, 2 אנה ו-4 אנה. במכתב אחר שנשלח ב-16 בינואר 1883 נזכר גם בול שערכו הנקוב היה 8 אנה. למרות ידיעות אלו במכתבים בני הזמן לא התגלו מעולם בולים בערכים נקובים של רבע אנה, 1 אנה ו-8 אנה.
הפסקת השימוש בבולי רַגְ'פִּיפְּלָה.
שירות הדואר המרכזי של הודו, אשר הופעל על ידי הממשל הבריטי, ביקש לבטל את שירותי הדואר המקומיים שהתחרו בו וגרמו לו לאובדן הכנסה. בחלק קטן מן המקרים הגיעו הבריטים להסכם עם הדואר של הנסיכות המקומית, ולפיו הוא ישולב בפעילות הדואר המרכזי, ובחלק אחר של המקרים, דוגמת זה של רַגְ'פִּיפְּלָה, הצליח הדואר המרכזי לרכוש את שירות הדואר מידי השליט המקומי ולהפסיק את פעילותו.
בשנת 1886 ביטלה רַגְ'פִּיפְּלָה את תוקף הבולים שלה ועברה להשתמש בבולי הודו. מרבית הנסיכויות שפעלו בדרך זו זכו להטבות מן הממשל המרכזי, לרוב בדרך של מענקים כספיים או הקצאה של בולים רשמיים לשימוש גורמי הממשל המקומי, אולם הסדר זה לא הופעל ברַגְ'פִּיפְּלָה ולא ברור מה היו התנאים שסוכמו בזמן המעבר לשימוש בבולי הודו.
ערך הבולים בקרב האספנים.
שלושת הבולים שהנפיקה רַגְ'פִּיפְּלָה קיימים בכמות קטנה יחסית, וערכם הקטלוגי מוערך בכמה עשרות דולרים לבול. בולים חדשים מצויים יותר מאשר בולים חתומים והקושי להשיגם הוביל ליצירת זיופים של בולים חתומים.
סביב שנת 1900, כחמש עשרה שנים לאחר המיזוג של דואר רַגְ'פִּיפְּלָה עם דואר הודו ותחילת השימוש בבולי הודו, הודפסה סדרה בת שישה בולים ועליהם דמותו של השליט המקומי. ערכו הנקוב של כל אחד מן הבולים היה 1 אנה, והוא הודפס בשני צבעים: דמות השליט הודפסה בצבע שחור והמסגרת שסביבו בצבע שונה בכל בול. בולים אלו לא הוכנסו מעולם לשימוש, ולא ברור מה בדיוק הייתה מטרת הדפסתם. בשוק הבולאי מצויים עותקים בודדים מן הבולים האלו, והם קשים מאוד להשגה.
לבולי רַגְ'פִּיפְּלָה יש ביקוש בקרב אספני הבולים, ובנסיכות עצמה קיים מועדון אספנים פעיל המפרסם מחקרים על בולי הנסיכות. ב-21 באוקטובר 1980 ציינו חברי האגודה הבולאית של רַגְ'פִּיפְּלָה מלאת 100 שנים להנפקת בול הדואר הראשון של הנסיכות. לרגל האירוע הטביע דואר הודו חותמת מיוחדת בדמות הבול הראשון של רַגְ'פִּיפְּלָה.
הבולים של בור
הנסיכות ההודית (Bhor) הוקמה במערב הודו בשנת 1697, הפכה לנסיכות נפרדת בשנת 1818, והוכפפה לשלטון בריטי בשנת 1849. היא התקיימה כחלק מן עד שנת 1948, מועד בו הצטרפה להודו. בין השנים 1879–1901 הנפיקה הנסיכות בולי דואר עבור שירות הדואר העצמאי שלה.
הרקע להנפקת הבולים.
שירותי דואר מקומיים התקיימו החל מן המאה ה-16 בחלק מ-652 הנסיכויות שהיו קיימות בהודו קודם לאיחוד תת-היבשת בחסות הבריטים. הם נועדו תחילה לצרכים רשמיים של השליטים המקומיים, אולם בהדרגה נפתחו לשימוש גם בפני תושבי הנסיכות. מרבית שירותי הדואר התבססו בעיקר על רצים רגליים שנודעו בשם "דאק", אולם ידועים גם שירותי דואר שעשו שימוש בפרשים וברוכבי גמלים.