את הקריירה הבינלאומית שלו החל ביזנסקי בתקופת הצבא, אז החליט לעשות קליפ ללהקת השינס, לשיר "Pink Bullets". לאחר שלא הצליח ליצור קשר עם הלהקה ולהציע להם את הרעיון, החליט לעשות את הקליפ באופן עצמאי ועבד עליו בחופשות ובסופי שבוע בביתו. כשהקליפ היה מוכן, למעט חצי הדקה האחרונה, הוא שלח אותו ללהקה. השינס וחברת התקליטים סאב פופ התלהבו, שילמו בעבור הקליפ והפיצו אותו כקליפ רשמי, שאף שודר ב-MTV פעמים רבות.
בשנת 2010 החל ביזנסקי לעבוד על פרויקט עצמאי חדש בשם "Singalong Paul", ובו בובה מדוכדכת העשויה מנייר דבק עושה ליפ סינק לשירים. הלהקות Guster ו-Foals היו הראשונות להזמין לעצמן קליפים בפרויקט, המאפשר למוזיקאים ולחברות תקליטים להדליף או לשחרר רשמית לאינטרנט סינגלים במהירות ובעלות נמוכה.
בשנת 2012 ביים וכתב את הסרט הקצר ״פול״, אשר זכה בפרס Silver Hugo בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בשיקגו.
בשנת 2013 ביים את הסרט הקצר ״צלליות״, אשר נכתב על ידי ליאור זלמנסון ע״פ סיפורו הקצר של אמיר גוטפרוינד.
בשנת 2015 יצר במסגרת הפודקאסט ״סיפור ישראלי״ את הפרק על האחים בדיר - סיפורם של שלושה אחים עיוורים מכפר קאסם, שעמדו במרכזה של פרשת האקינג, בה נפרצו מרכזיות בזק, גלי צה"ל, פלאפון וחברות תקשורת נוספות בשנות ה-90.
ביוני 2019 תעלה לאוויר סדרת הטלוויזיה ״המדובב״ אשר יצר וכתב ביחד עם עמרי שנהר.
ביזנסקי מתגורר כיום בברלין. הוא מיוצג בארץ על ידי תמי גור.
פרסומות.
רשימה חלקית:
ארטפרנס (בן ארטפרנס)
אַרְטַפְרֶנֵס בן ארטפרנס (ביוונית: Ἀρταφέρνης) היה מצביא פרסי, שפעל בראשית המאה ה-5 לפנה"ס תחת דריווש הראשון מלך פרס ואחר כך תחת קסרקסס יורשו. אביו, ארטפרנס בן היסטספס, היה אחיו של דריווש והסטרפ של סרדיס במהלך המרד האיוני.
לאחר כישלון המסע של מרדוניוס ליוון ב-492 לפנה"ס, מינה דריווש את דאטיס ואת ארטפרנס בראש מסע מלחמה נוסף להכנעת האיים במרכז הים האגאי ולהענשת אתונה וארטריה על סיוען למרד האיוני. חיל המשלוח נאסף בקיליקיה שבאסיה הקטנה, ומכאן יצא לדרכו ב-600 טריארות. הצי הפליג תחילה אל סאמוס ומשם אל האיים הקיקלאדיים. לאחר כיבוש נאקסוס, הכנעת דלוס והחרבת קאריסטוס וארטריה שבאי אובויה, נחת הצבא הפרסי במרתון. בקרב המפורסם שניטש במישור מרתון נחלו הפרסים מפלה (490 לפנה"ס), ולאחר ניסיון כושל לתקוף את אתונה מן הים שבו לאסיה.
בעת פלישת קסרקסס ליוון, ב-480 לפנה"ס, פיקד ארטפרנס על חילות הלידים והמיסים.
מעצב פנים
מעצב פנים הוא אדם המתמחה בעיצוב פנים של מבנה.
ההגדרה "מעצב פנים" החלה בתחילת המאה העשרים, שכן עד אז היה מקובל כי תכנון הפנים הוא חלק מהתכנון האדריכלי הכולל. גם כיום אדריכלים רואים בתכנון הפנים חלק ממקצוע האדריכלות.
מעצב פנים אינו חייב להיות בעל תואר אקדמי.
מעצבי הפנים בישראל, מאוגדים באגודת אדריכלי הפנים בישראל.
צומת הגבעה הצרפתית
שביל הגולן
שביל הגולן הוא נתיב הליכה ארוך באורך כ-120 ק"מ ברמת הגולן. השביל נחנך באסרו חג שבועות, 24 במאי 2007, לאחר מבצע סימון בן חמישה חודשים של הועדה לשבילי ישראל בחברה להגנת הטבע ביוזמת עמותת תיירות גולן.
חלק מן הקטע הצפוני, מאזור עין קיניא, מהווה תוספת לשביל ישראל יחד עם נחלי גובתה וחזורי לעלייה לחרמון מקיבוץ דן שבו מסתיים השביל, שאינו עובר ברמת הגולן ויהודה ושומרון.
השביל מחבר בין הר החרמון בצפון ובין מעיין עין עקוב בדרום. רובו עובר בחלק המזרחי של רמת הגולן, באזורים פחות מוכרים ומטויילים של הגולן. מתוך השביל רק כ-30 ק"מ היו מסומנים בעבר. השביל מסומן בסימון שבילים בצבעים לבן, כחול וירוק המסמלים את החרמון, הכנרת והגולן בהתאמה. השביל מחולק ל-15 קטעים, כאשר בכל תחילת קטע מצוי שלט שמספק מידע אודות הקטע (נקודות מילוי מים, נקודות לינה, נקודות הצטיידות במזון ועוד), וכן מצורפת מפת הקטע.
מסלול השביל מצפון לדרום: קופות אתר החרמון, נחל גובתה, נמרוד, מסעדה, בקעת יעפורי, ברכת רם, הר אודם, שמורת יער אודם, אנדרטת פלס"ר 7, שמורת הר חרמונית, עמק הבכא, מרום גולן, הר בנטל, עין זיוון, הר בני רסן, רכס בשנית, הר חוזק, עין ג'ויזה, חושניה, חרבת פרג, אום א-דנניר, עין אל מתרס, גלגל רפאים, מאגר סמך (מאגר רוויה), אום אל-קנאטר ובית הכנסת העתיק באום אל-קנאטר, עדיסה, מצפה אופיר, בני יהודה הישנה, שמורת נחל מיצר, מבוא חמה, מצוקי און, עין עקוב.
בשני קצותיו של השביל, מסלולי הליכה מסומנים המאריכים אותו - בצפון, מסלול העולה לחרמון הישראלי; ובדרום, שביל מסומן היורד אל קיבוץ האון שעל שפת הכנרת.
כמו בשביל ישראל, גם בשביל הגולן ישנם מלאכי השביל.
במרץ 2021 נחנך בשביל תוואי חדש העובר דרך מג'דל שמס, חוצה את בקעת יעפורי, עוקף את ברכת רם ממזרח ומתחבר לתוואי הקיים מדרום לברכת רם.
וולטר מ. מילר
מערך הספריות (אוניברסיטת בר-אילן)
מערך הספריות והמידע של אוניברסיטת בר-אילן הוא אוסף של ספריות ואוספים נוספים המרכיבים את הספרייה האקדמית של האוניברסיטה. המערך מורכב מכ-20 ספריות בסדרי גודל שונים (ספריות פקולטטיביות, ספריות מחלקתיות וספריות של מכוני מחקר). באוסף המערך כמיליון ספרים, אלפי כתבי עת, כתבי יד וחומרים נוספים.
מערך הספריות חבר בקונסורטיום מלמ"ד המשותף לאוניברסיטאות, המכללות האקדמיות בישראל ומספר מכוני מחקר נוספים.
ספריות המערך.
הערה: הרשימה כוללת רק את הספריות העיקריות, ע"פ חלוקה לפקולטות. בחלק מהפקולטות קיימות הן ספרייה פקולטטיבית והן ספריות עצמאיות של מחלקות.
בנוסף, משרת המערך מעל ל-20 ספריות קטנות נוספות: ספריות סמינריוניות, ספריות של מכוני מחקר ועוד.
בניין הספרייה המרכזית.
בניין הספרייה המרכזית ע"ש וורצוילר באוניברסיטת בר-אילן הוא בתכנונו של האדריכל אריה אלחנני בשיתוף ניסן כנען.
הבניין בן חמש הקומות מכיל את אוסף הספרים המרכזי של האוניברסיטה. מפלס הכניסה הראשי מצוי באמצע הבניין (קומה 3) ומוביל אליו גשר מהכיכר שבחזית הבניין. גשר זה עבר מעל לבריכת מים, שבוטלה במהלך השנים בשל בעיות אחזקה. במבואת הכניסה מוצגים על פי רוב ספרים נדירים וכן יצירות אמנות שונות. במפלס זה מצויים מרבית משרדי הספרייה, אולם ההשאלה והקטלוגים.
שתי הקומות העליונות בבניין מכילות את אולם הקריאה למדעי היהדות ואת הספרייה ללימודי מידע, כשבמרכז חלל גבוה המואר בתאורה טבעית כפולה - החודר מבעד ל-16 פירמידות זכוכית, בדומה לתאורה באולמות הקריאה.
בקומות התחתונות מצויים אולמות נוספים, ובהם "ספריית המדף הפתוח" הכוללת למעלה מחצי מיליון ספרים בנושאים שונים ו"מדף כתבי העת" ובו אלפי כתבי עת, ספריית מרכז רנה קוסטה ללימודי יידיש, הארכיון לחקר הציונות הדתית ע"ש יונה קירשנבאום, משרדי מחלקת הרכש וחדר הספרים הנדירים.
בניין הספרייה תוכנן על בסיס מודולרי של 1.40 מטר. עמודי הבניין ניצבים במיפתחים של חמישה מודולים, שהם 7 מטר.
בשנים 2009–2010 נבנתה לבניין מעלית נוסעים חיצונית. ב-2019 הוכרז המבנה כמבנה לשימור בדרגה ב'.
קיטלוג ומיון.
קיטלוג הפריטים נעשה בעבר באמצעות תוכנת אל"ף 500 ומאז 2019 באמצעות עלמא כאשר הפריטים בכל הספריות, מלבד הספרייה למשפטים, רשומים יחד בקטלוג המאוחד ("ברקט"). הקיטלוג נעשה בהתאם לכללי הקיטלוג האנגלו-אמריקאים (תחילה לפי המהדורה הראשונה ובהמשך לפי כללי המהדורה השנייה AACR2) והחל מיולי 2014 לפי כללי תיאור משאב וגישה (RDA). פעולות הקיטלוג והמיון של כל הספריות, מלבד הספרייה למשפטים, נעשות במרוכז במחלקת הקיטלוג והמיון בספרייה המרכזית.
מיון הספרים נעשה לפי מספר שיטות מיון שונות, בהתאם לצרכיה של כל ספריית משנה. עיקר המיון נעשה בשיטת דיואי, ומדעי היהדות ותחומים קרובים (כמו ארץ ישראל ועברית) ממוינים לפי גרסה מקומית של שיטת שלום. בספרייה למוזיקה נעשה שימוש בשיטת ספריית הקונגרס, בספרייה למשפטים נעשה שימוש בשיטה שהייתה מקובלת בספרייה למשפטים של אוניברסיטת הרווארד בעת הקמת הספרייה, בספרייה לפיזיקה נעשה שימוש בשיטה שפותחה באופן מקומי ובספרייה למתמטיקה ומדעי המחשב נעשה שימוש בשיטות נוספות.
בשנים 1985-2005 עסקה יחידת המיפתוח של הספרייה המרכזית ביצירת מפתח למוספים ספרותיים בעברית במסגרת המפתח למאמרים בעברית ("מפתח חיפה").
סרטי ניצול
נייטרליות רשת
ניטרליות רשת
הספריה המרכזית (אוניברסיטת בר אילן)
אגינה
אגינה (ביוונית Αίγινα; ביוונית עתיקה אייגינה) הוא אחד מהאיים הסרוניים שבמפרץ הסרוני, השוכן במרחק 25 קילומטרים מאתונה. האי קרוי על שמה של אייגינה, אמו של אייאקוס מן המיתולוגיה היוונית, שנולד באי ואחר כך היה שליטו. בעת העתיקה הייתה הפוליס אגינה אויבתה ויריבתה המסחרית של אתונה.
האי, ביחד עם האיונים הסמוכים לחופיו, שייך מבחינה מינהלית ליחידה האזורית האיים, שבמחוז אטיקה. העיר הראשית באי, הנושאת את אותו השם, שוכנת בקצהו הצפון-מערבי, וב-2001 מנתה אוכלוסייתה 7,410 נפש. אגינה הוא יעד נופש קרוב ופופולרי בחודשי הקיץ בשל קרבתו לאתונה, וחלק מתושבי אתונה מחזיקים בו בית שני. עיירות וכפרים גדולים נוספים באגינה הם קִיפּסֶלי (1,949 נפש), וָאתִי (1,474), מֶסָאגְרוֹס (682), פֶּרְדִיקָה (682), אַיָה מָרִינָה (462), וַאיָה (239), אַלוֹנֶס (233) וקוֹנטוֹס (178).
גאוגרפיה פיזית.