בשנת תרע"ד (1914) עלה לארץ ישראל, אולם כעבור זמן קצר שב לאוקראינה והתיישב בקייב. לאחר המהפכה הקומוניסטית ברח מקייב לפולין, ובשנת תרפ"ה (1925) עבר לאנטוורפן, בה התגורר במשך אחת עשרה שנה. בשנת תרצ"ו (1936) עלה בשנית לארץ ישראל, וגם הפעם לתקופה קצרה בלבד, בת שנה אחת, שבסיומה שב לאנטוורפן. בכוונתו הייתה להסדיר את ענייניו ולשוב לארץ ישראל לצמיתות, אולם הוא התעכב באנטוורפן, וימים אחדים לפני כניסת הנאצים לעיר הצליח להימלט ממנה. מכיוון ששערי ארץ ישראל היו נעולים, הוא הגיע לארצות הברית והתיישב בשיקגו, ובה שהה עד פטירתו בשנת תשי"א (1951).
בנו החמישי, צעיר הבנים, רבי יעקב ישראל, המשיך את שושלת האדמו"רות.
בנו רבי משה משולם זושא נפטר בחייו בב' בשבט תר"פ. היה חתנו של רבי שמחה יששכר בער הלברשטאם מצישינוב. שימש כרב בלוהין וכאדמו"ר בקייב.
רבי יעקב ישראל טברסקי.
רבי יעקב ישראל טברסקי (תרס"ח, 1908 - י' באב תשל"ג, 1973), נקרא על שם זקנו מצ'רקס. התיישב בעיר מילווקי, ובה הקים חצר חסידית קטנה. נישא לרבנית דבורה לאה הלברשטאם, בת בן דודו (חתן רבי שלום אליעזר הלברשטאם חתנו של סבו רבי מרדכי דב) האדמו"ר רבי בן ציון הלברשטאם מבאבוב, שנהרג בשואה.
בנו הגדול וממשיך דרכו ממלא מקומו באדמורו"ת הוא רבי שלמה טברסקי. שאר בניו הם בעלי הופעה חסידית אדמורי"ת אך גם בעלי תארים אקדמיים: רבי מרדכי דב (חתן רבי שלום מנדבורנא ברייטן), רואה חשבון; רבי אברהם יהושע השל, פסיכיאטר, מייסד מוסדות לטיפול בהתמכרות לסמים ומחבר ספרי רפואה על מחלות נפש; רבי אהרון דוד, עורך דין, מרצה ודיקן בפקולטה למשפטים ב בן אחר, רבי יחיאל מיכל (חתן רבי ישראל אברהם שטיין אב"ד פאליטשאן), ממלא את מקום אביו בקהילת "בית יהודה" במילווקי, מלחין ועוסק בקירוב רחוקים.
רבי שלמה טברסקי.
רבי בן ציון חיים שלמה משולם זושא טברסקי (ה' בתמוז תרפ"ג, 1923 - תשמ"ב, 1981) כיהן כרב ואדמו"ר בדנוור, קולורדו. נולד בקרקוב, פולין כבנם הבכור של רבי יעקב ישראל ודבורה לאה טברסקי. גדל במילווקי, ארצות הברית. בצעירותו קיבל שיעורים פרטיים ובהמשך למד בישיבת תורה ודעת. נישא ללאה הינדא לייפר, בתו של רבי יוסף לייפר, האדמו"ר מפיטסבורג. ב-1945 התמנה לרב הקהילה היהודית בדנוור. בראש השנה של שנת תשכ"א (1960) אושפז בבית החולים בשל מחלה קשה ועבר כמה ניתוחים. ביום הכיפורים של אותה שנה הוסיפו לו שתי הקהילות, בדנוור ובמילווקי, שם נוסף כסגולה להחלמה, ובגלל חוסר היכולת לתאם ביניהן נוספו שני שמות שונים. המחלה המשיכה לקנן בגופו עד לפטירתו כ-20 שנה לאחר מכן ובמשך השנים נאלץ לעבור טיפולים וניתוחים רבים. ב-1966 ביקר עם משפחתו בישראל במשך 9 חודשים. בי' באב תשל"ג, 1973, עם פטירת אביו, נתמנה להמשיך את השושלת של אדמורו"ת הורניסטייפאל, הרבה לעסוק בהפצת יהדות וב"קירוב" בעלי תשובה. פעל למען שחיטה מהודרת בארצות הברית. נפטר בשמחת תורה תשמ"ב (1981).
בנו רבי מרדכי טברסקי פתח בית מדרש בפלטבוש בנוסח קרליבך. כדודו, אף הוא מלחין ניגונים רבים.
חתנו רבי שלום שכנא פרידמן, ממלא את מקומו ומכהן כאדמו"ר מהורניסטייפול בארץ ישראל, בית מדרשו נמצא בעיר ביתר עילית.
בשנת תשס"ו הוציא נכדו את הספר "מלכות שלמה" ובו דברי תורה וסיפורים אודותיו.
בארץ ישראל.
אחיו של האדמו"ר רבי יעקב ישראל טברסקי, חיים אהרון, שהתגורר בתל אביב, הפעיל במשך שנים רבות בית כנסת חסידי קטן, שטיבל, בשם "בית יהודה", ברחוב מלצ'ט במרכז תל אביב, על שם אביהם רבי יהודה לייב בן ציון טברסקי.
אח אחר, הרב מנחם נחום טברסקי (הקרוי על שם אבי השושלת רבי מנחם נחום מצ'רנוביל, בעל "מאור עיניים"), היה בעלה של בתו היחידה של רבי יוסף צבי קאליש, האדמו"ר מסקרנביץ, נצר לשושלת וורקא, שבשנות השלושים כיהן כרבה של בני ברק, אז מושבה דתית צעירה. הרב טברסקי פרסם את הספר "מדור אל דור" לתולדות המשפחה.
האדמו"ר הנוכחי.
חתנו של רבי בן ציון חיים שלמה משולם זושא טברסקי, רבי שלום שכנא פרידמן, ממלא את מקומו ומכהן כאדמו"ר מהורניסטייפול, ובית מדרשו בשכונת פאג"י בירושלים, בשנת תשע"ז החל לבנות בית מדרש חדש מפואר בעיר ביתר עילית, ובשנת תשע"ח עבר לגור בביתר עילית.
ריפבליק אוויאיישן קורפוריישן
קירסטי אלי
קירסטי לואיז אלי (באנגלית: Kirstie Louise Alley; נולדה ב-12 בינואר 1951) היא שחקנית אמריקאית. היא ידועה בעיקר בשל גילום דמותה של רבקה האו בסדרה "חופשי על הבר", תפקיד שזיכה אותה בפרס גלובוס הזהב ובשני פרסי אמי.
השנים הראשונות.
נולדה בשם קירסטי לואיז דיל בוויצ'יטה, קנזס. אמהּ הייתה עקרת בית ואביה היה בעל חברת עצים. יש לה שני אחים, קרייג וקולט. היא למדה בתיכון המקומי והפכה להיות מעודדת. ב-1969 החלה ללמוד באוניברסיטת קנזס.
ב-1981 אמהּ נהרגה ואביה נפצע בתאונת דרכים שנגרמה על ידי נהג שיכור.
קריירה.
הופעתה הקולנועית הראשונה של אלי הייתה בתפקיד סגן סאביק, קצינה וולקנית צעירה, בסרט "", לצידם של ויליאם שאטנר ולנרד נימוי. ב-1985 שיחקה את וירג'יליה בסדרת הטלוויזיה "צפון דרום". אלי החלה לשחק בסדרה "חופשי על הבר" בשנת 1987, והשתתפה בסדרה עד 1993. ב-1989 כיכבה לצד ג'ון טרבולטה בקומדיה הרומנטית "תראו מי שמדבר", שהייתה הראשונה בטרילוגיה שתכלול בהמשך את "תראו מי עוד מדבר" (1990) ו"תראו מי מדבר עכשיו" (1993). כמו כן שיחקה בתפקיד הראשי בקומדיה למבוגרים "בגידה נעימה". ב-1995 שיחקה בסרט מותק, הילדות התחלפו בכיכובם של התאומות מרי קייט ואשלי אולסן. בין השנים 1997 ו-2000 הייתה השחקנית הראשית והמפיקה בסדרה "הארון של ורוניקה". ב-2010 היא כיכבה בסדרת ריאליטי, "החיים הגדולים של קירסטי אלי", בה מוצג תהליך הירידה במשקל שאותו היא העלתה עם השנים. ב-2011 השתתפה אלי בעונה ה-12 של "רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)" והגיעה למקום השני. ב-2012 השתתפה אלי בעונה נוספת של התוכנית, עונת אול סטארז, שבה התחרו מתמודדים שלא ניצחו בעונות קודמות. בעונה זו סיימה אלי במקום השביעי. ב-2016 השתתפה בסרט "אהבה בהפרעה". בשנת 2020 שיחקה בסרט מקורי של רשת Lifetime "You Can't Take My Daughter" לצדה של לינדסי פונסקה.
במהלך הקריירה שלה זכתה אלי בשני פרסי אמי. שתי המועמדויות הראשונות שלה לפרס לא צלחו, אך המועמדות השלישית, בשנת 1991, זיכתה אותה בפסלון עבור תפקידה ב"חופשי על הבר". על תרומתה לקולנוע היא קיבלה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
חיים אישיים.
אלי הייתה נשואה לבוב אלי משנת 1970 עד 1977. לבעלה השני, פרקר סטיבנסון, היא הייתה נשואה מ-1983 עד 1997.
היא גדלה כמתודיסטית, אך ב-1979 אלי הצטרפה לכנסייה הסיינטולוגית. בעבר הייתה מכורה לסמים, והיא סיפרה שהחיבור לדת עזר לה להיגמל. היא נחשבת אחת התורמות הגדולות ביותר לכנסיית הסיינטולוגיה.
שומרית
שׁוּמֵרִית (eme-ĝir) הייתה שפתם של השׁוּמֵרִים. היא דוּברה ונכתבה בין האלף ה-4 וה-2 לפנה"ס בדרום מסופוטמיה. השומרית נדחקה בהדרגה בידי השפה האכדית שדוברה בידי פולשים ממוצא שמי, עד שחדלה כליל מלשמש כשפת דיבור; עם זאת, עדיין נמשך השימוש בשומרית כשפה ליטורגית וכשפת המדע והשירה (כמו הלטינית באירופה של ימי הבינים), ואף נלמדה במקומות שיוחדו לכך (E-DUBA). בשומרית נכתבו החשובים באפוסים השומריים, כמו "עלילות גילגמש", "אנכי ונינמח", "אדפה", "אתרחסיס", ו"עלילות לוגלבנדה".
סיווג.
שאלת סיווגה הגנטי של השומרית בתוך משפחת שפות כלשהי ידועה, נותרה פתוחה, והתאוריות בנושא רבות ומגוונות. מספר חוקרים מצאו קווי דמיון דקדוקיים מסוימים בין השומרית לבין קבוצת השפות האלטאיות. אחרים מצאו דמיון בין התחיליות הדקדוקיות שבשומרית לבין אלו של השפות הכרתווליות והגאורגית. מאידך, האשורולוג הפיני סימו פרפולה הציג בכנס האשורולוגים הבינלאומי בשנת 2007 מעל 500 נתונים המצביעים לדעתו על קשר הדוק של השומרית לשפות הפינו-אוגריות.
על פי האשורולוגים והבלשנים פרנץ יוס באדיני (Badiny Jós Ferenc) והחוקרת אידה בובולה מקור השפה ההונגרית הוא בשפה השומרית, בנוסף למילים זהות מנהגים תרבותיים, אמונות אלים, ואומנות ויזואלית המעידים ככל הנראה על הקשר הנ"ל.
בשנת 1988 העלה השומרולוג הרוסי אנטולי קיפישין השערה לפיה, בהסתמך על כינויי הגוף השומריים, קיימת קרבה מסוימת בין השומרית לבין שפות המונדה המדוברות בצפון-מזרח הודו. אחרים אף נטו לקשר בין השומרית ליפנית או לשפות האוסטרונזיות.
הבלשן הפולני יאן בראון מצא קרבה מסוימת בין השומרית לבין השפה הטיבטית העתיקה (וממילא למשפחת השפות הסינו-טבטיות). תאוריה זו נתמכת ביותר מ-300 התאמות דקדוקיות, ובכללן כינויי הגוף, המספרים, שמות תואר, שמות חלקי הגוף, והתאמה פונטית, וכן אופן בניית המילים והמורפולוגיה. בהתחשב במעמדה הדומיננטי של השפה הטיבטית העתיקה בעולם העתיק ובתפקידה הליטורגי, הרי שזוהי התאוריה היחידה הנסמכת גם על נתונים היסטוריים תרבותיים.
היסטוריה.
השומרית שימשה כשפת הדיבור והכתיבה בדרום מסופוטמיה מסוף האלף ה-4 ועד לאלף ה-2 לפנה"ס. חוץ מבערים השומריות עצמן, נלמדה השומרית גם בצפון מסופוטמיה (אזור הפרת והחידקל), בעילם ובממלכות החיתים והחורים באסיה הקטנה. כתובות מסחריות ויצירות ספרותיות שומריות המתוארכות לאלף ה-3 לפנה"ס נמצאו אף בעיר אבלה בצפון סוריה, ששפתה הייתה אבלאית. לדעת מספר חוקרים, אף לוחיות טרטריה שנמצאו ברומניה ותוארכו לאלף ה-4 לפנה"ס, נכתבו בשפה הקרובה לשומרית.
תקופות בהתפתחות השפה השומרית.
נהוג לחלק את החומר הרב שנמצא בשפה השומרית לשש תקופות.
כתב.
ידועות שתי מערכות כתב שומריות שונות.