הגרפיקה של המשחק היא בסגנון ריאליסטי, המבוסס על דמויות שצולמו בווידאו, שנעות על גבי רקעים שצולמו בסטילס.
המשחק כולל דיבוב עברי מלא, ופסקול המכיל שלושים שירים ונעימות באורך של כשעה.
להשלמת המשחק נדרשות כעשר שעות משחק. הוא פותח על גבי המנוע החופשי Adventure Game Studio, ששימש לפיתוח משחקי הרפתקה עצמאיים רבים.
השליטה במשחק מבוססת על ממשק "הצבע והקלק", הדומה לזה ששימש את חברת Sierra במשחקי ההרפתקה המאוחרים שלה. השליטה בגיבור מתבצעת דרך העכבר בלבד, כאשר לחיצה על המקש הימני של העכבר משמשת למעבר בין הפעולות האפשריות (הליכה, דיבור, הסתכלות, נגיעה ושימוש בחפצים), ולחיצה על המקש השמאלי משמשת לביצוע הפעולה. עם זאת, יש אפשרות להזיז את הגיבור גם באמצעות המקלדת.
לפי נתוני המפתחים, במהלך החודש הראשון להפצתו הורידו את המשחק 20 אלף איש. נכון ל-2011, הורידו את המשחק כ-150 אלף איש בסך הכול. בסקר גולשים רחב היקף שנערך ב-ynet והתפרסם באפריל 2011 במגזין המשחקים של ידיעות אחרונות, נבחר "אושר בלי גבולות" כמשחק הישראלי הטוב בכל הזמנים.
ספר הגולגולות
ספר הגולגולות (באנגלית: The Book of Skulls) מאת הסופר רוברט סילברברג יצא לאור באנגלית בשנת 1972 ובשנת 1980 תורגם לעברית על ידי נוגה ברוקס בהוצאת לדורי.
הספר זכה בפרס נבולה בשנת 1972 ובפרס הוגו בשנת 1973.
תקציר.
הספר מתאר את מסעם הפיזי והנפשי של ארבעה סטודנטים אל הזכייה בחיי נצח. מסעם מתחיל בחופשת הפסחא של האוניברסיטה, מצפון לניו יורק ומסתיים באריזונה החמה והיבשה, בה מקווים הארבעה למצוא את המקום המתואר ב"ספר הגולגולות", מקור מסתורי עתיק-יומין שמצא הבלשן שבחבורה בספריית האוניברסיטה, ותרגמו לאנגלית.
החברים בתחילת שנות ה-20 לחייהם דרים יחדיו במעונות האוניברסיטה והם שונים מאוד איש מרעהו:
המחיר של הזכייה בחיי נצח של שניים מבני החבורה הוא מותם של השניים האחרים, בהתאם לכתוב במקור המסתורי: שניים ימותו ושניים יזכו בחיי נצח - על אחד מהם להקריב עצמו מרצונו (להתאבד), ואת השני יקריבו הנותרים.
בתחילת המסע נראה כי זהו המחיר היחידי אך בהמשך המסע, מתברר כי עליהם לשלם בחשבון נפש נוסף, עמוק ויקר.
הספר כתוב בגוף ראשון מפי כל אחד מבני החבורה: אלי, נד, אוליבר וטימוטי. אופן זה של הגשת הסיפור מביא את הקורא לנבכי נפשו של כל אחד מהגיבורים ומאפשר לו לראות את המתרחש מנקודת מבטו של המספר.
ספר הגולגולות: הסרט.
על הכריכה של הספר בהוצאה Del Rey (ינואר 2006) פורסמה הודעה על הקרנתו העתידית של סרט המבוסס על הספר. הסופר רוברט סילברברג הסביר בהודעה בפורום שכתב ביאהו, כי הבמאי המיועד היה ויליאם פרידקין, אך הפרויקט לא הגיע אל סיומו.
תמצית העלילה.
אל המנזר.
אלי, סטודנט שלומד שפות באוניברסיטה, מגלה כתב ישן בשם "ספר הגולגולות" בספריית האוניברסיטה, והבטחת חיי הנצח המונחת לפניו בכתב זה לא תתן לו מנוח עד שיממש אותה.
אלי מתחיל לדון עם נד בנושא. למרות הבדלים מהותיים, יש גם מן הדמיון בין נד לבין אלי: שניהם נמוכי קומה, שניהם רוחניים ושניהם "חריגים" חברתיים (הומוסקסואל ויהודי).
שני בני החבורה האחרים, אוליבר וטימוטי, נכנסים גם הם לסוד הספר והארבעה מגלים עניין משותף להגיע למנזר, בו נכתב כתב עתיק זה, מקום בו יזכו לחיי הנצח.
נראה שכל אחד נכנס להרפתקה זו מסיבה שונה. טימוטי הוא ספקן לאורך רב הדרך; עבורו מדובר בטיול לאזור מדברי, בילוי חופשת הפסחא (תרגום כותר הספר מספרדית הוא "חופשה במדבר"). אפשר לומר שטימוטי הוא ההפך הגמור של אלי. אוליבר, נער-החווה מקנזס שהציב לעצמו אתגרים על מנת לברוח ממוצאו נמוך-היוקרה, הוא סטודנט מצטיין לרפואה. הוא מעוניין בחיי נצח כפרס-הצטיינות, וכדרך לנצח את המוות ולהדבירו - הסיבה בגללה גם בחר להיות רופא. מות אביו בהיותו בן 11 מזין ומתדלק את רצונו זה.
בתחילת הספר יש תחושה שאלי או נד הם שישימו קץ לחייהם, ונד, המשורר, מתייחס לזה ברומנטיקה ומתוך נקודת מבט אמנותית. נד, הנמוך שבחבורה, ספג בילדותו חינוך קתולי נוקשה ולמרות זאת אינו מסתיר את נטייתו המינית וגאה בה.
הספר מתחיל עם מסעם והמאורעות בדרך מהווים הזדמנות לקורא להכיר את ארבעתם לעומק.
הקורא מנסה לאורך הספר לנחש מי מהם יקבל חיי נצח ומי מהם ימות.
אוליבר מתואר כאל יווני יפה תואר, צעיר מושלם בעל שיער ארוך ובהיר. אולי הוא יזכה לחיי נצח?
טימוטי המדויק, ההחלטי, הריאלי, אם יזכה בחיי נצח אולי יהפוך לשליט רב עוצמה באמצעות הירושות שיש ברשותו.
למה שאלי או נד יזכו בכלל בחיי נצח?
בהגיעם אל המנזר, הם נדרשים לחיות חיי נזירים לא קלים. בסביבה זו אלי ונד פורחים, אוליבר, למרות עליה בתחילה, מתחיל לדעוך אט אט, וטימוטי מתרגז על בזבוז הזמן ועל כך שאין במקום חיי נצח שניתן לזכות בהם.
התפנית.
חוויה קשה שארבעתם נאלצים לעבור, וידוי על דבר מה קשה שעשו, מהווה תפנית בגישה שלהם.
טימוטי מתוודה על אונס אחותו הקטנה. אוליבר מתוודה על משכב זכר שחווה בהיותו בן ארבע עשרה. נד מתוודה על הנאה שחש ממות (התאבדות) שני אנשים שהיו מאוהבים בו, בני זוג הומוסקסואלים שאירחו אותו בביתם לתקופה ממושכת. לאלי הכי קשה להתוודות. הוא מנסה להתחמק בדרכים עקלקלות אך נד, זה שנבחר להקשיב לו, לא מרפה ממנו. לבסוף מתוודה אלי שהמלגה שזכה בה, התקבלה במרמה: הוא גנב מאמר מבלשן רומני מוכשר שהכיר את אביו.
זוגות הווידוי הועלו בהגרלה: אלי בפני נד, אוליבר בפני אלי, נד בפני טימוטי, טימוטי בפני אוליבר (עבור אוליבר אונס אחות אינו דבר זר – הוא חי במקום קטן בו גילוי עריות היה עניין של מה בכך).
ה"רביעייה", מתפרקת כאשר טימוטי מחליט לעזוב בבוז עמוק את יתר השלושה, למרות שהוזהר שאם יעזוב את השטח, יירצח בידי האחים במנזר.
ברגע העזיבה, אלי, אשר הגיע לרמת רוחניות גבוהה, מבין שזהו הרגע להקריב את האחד מתוך הארבעה, ורוצח את טימוטי על ידי ריסוק עורפו. עוד לפני שהם מספיקים לחשוב מי הוא השני שימות, שיתאבד, מתגלה גופתו של אוליבר אשר שם קץ לחייו מאחר שלא יכול היה לחיות עם עצמו לאחר שגילה את האמת על עצמו : הוא הומוסקסואל והתקרית בגיל ארבע עשרה לא הייתה טעות. אוליבר לא היה מוכן להשלים עם נטייתו המינית; לילה לפני כן הוא ונד פרקו סוף-סוף את המתח המיני הרב ששרר ביניהם.
וכך התגשמה הנבואה של "ספר הגולגולות" לפיה אחד התאבד, אחד נרצח בידי אחרים ונותרו שניים מתוך הארבעה.
אז מגיעים רגעי ההיסוס וחוסר האמונה: האם באמת זכו בחיי נצח? איך יוכלו לדעת? איך ידעו כמה זמן עבר מאז הם שם?
תוכניותיו של אלי לאופן בו יבלה את חיי הנצח שלו לא מתממשות והוא נשאר במנזר; האם בגלל הרצח שביצע אינו יוצא את המנזר, או מתוך פחד לגלות שכלל לא זכה בחיי נצח?
הספר דן, בין היתר, בשאלה עד כמה רחוק יכולה האמונה להוביל את המאמין, ומה קורה למוסר המקובל כשהאדם חי חיי נצח.
קישורים חיצוניים.
יש_בדף_תבנית_OCLC_טקס
ארמון למבת
טי. וי. בודהא
שדה בר
חווה לצרוס-יפה
תחנת הרכבת בתיר
תחנת בתיר הוקמה כחלק מהקמת קו הרכבת לירושלים צפונית לכפר בתיר, באפיקו של נחל רפאים. החל משנת 1892 היא שימשה כתחנת ביניים קטנה למטרות מפגשי רכבות ומילוי מים בקטרי הקיטור. כיום משמשת התחנה כתחנה תפעולית בלבד.
היסטוריה.
התחנה הוקמה כחלק מהקמת קו הרכבת לירושלים, בשנים 1892 היא שימשה כתחנת ביניים קטנה למטרות מפגשי רכבות ומילוי מים בקטרים.
בניין התחנה המקורי היה זהה למדי לבניינים שבתחנות הביניים הקטנות האחרות בקו ירושלים - לוד, סג'ד ודיר אבאן (בית שמש), וארבעתם הוגדלו בתחילת המאה ה-20 באמצעות הוספת קומה למבנה המקורי.
התחנה והבניין נשארו בשימוש גם בתקופת המנדט הבריטי, אך גג הרעפים של הבניין הוחלף בגג שטוח לקראת סוף המנדט. לאחר קום המדינה רכבת ישראל זנחה את הבניין עוד הרבה לפני סגירת הקו בשנת 1998, אבל המבנה נהרס סופית רק בעת שיקום הקו בתחילת העשור הנוכחי.
כיום.
כיום התחנה משמשת שוב למפגשי רכבת, אבל אין בה תחנת נוסעים או משא. רוב מפגשי הרכבות של קו בית שמש-ירושלים מתקיימים בתחנת הרכבת בר גיורא ורק במקרים של איחורים משמעותיים של הרכבות בקו, מתבצעים מפגשים בתחנה זו. הבניין היחיד שנמצא בשימוש התחנה הוא מבנה שליטה ובקרה טיפוסי של רכבת ישראל שהוקם במסגרת שיקום הקו.
אלכסנדר מרדכי דושקין
עובדיה הדייה
מכנסים
M81 (נקראת גם גלקסיית בודה או NGC 3031) היא גלקסיה ספירלית גדולה בעלת בהירות נראית של כ-6.9 הנמצאת במרחק של כ-12 מיליון שנות אור מהשמש. הגלקסיה נמצאת בקבוצת הכוכבים הדובה הגדולה. היא נתגלתה ב-1774 על ידי יוהאן אלרט בודה. גילוי זה אושר ב-1779 על ידי אסטרונומים נוספים, ובאותה שנה, החליט שארל מסיה להוסיף אותה לקטלוג מסיה תחת הכינוי M81.
המבנה של M81 דומה למבנה של גלקסיות ספירליות אחרות, כגון שביל החלב, עם זרועות שמתעקלות לתוך מרכז הגלקסיה. בשל עובדה זו, וכן קרבתה היחסית, הגרעין הגלקטי הפעיל שלה (שייתכן וקיים בו חור שחור על-מסיבי) ובהירותה, היא משמשת כיעד מועדף למחקר.
סופרנובה SN-1993J.
סופרנובה SN-1993J, אשר נתגלתה ב-28 במרץ 1993 בספרד, נמצאת ב-M81. בזמן הגילוי, הייתה זו הסופרנובה השנייה הכי בהירה שנצפתה במאה ה-20.