הקולג' הוקם על ידי ממשלת המנדט הבריטי, ובתחילת דרכו פעל כסמינר למורים בשם דאר אל-מועלמין ליד שער הפרחים. ב-1919 מונה כמנהלו הראשון האינטלקטואל הנוצרי-פלסטיני ח'ליל אל-סכאכיני, אך הוא התפטר ב-1922 במחאה על מדיניות הממשל הבריטי שהייתה פרו-ציונית לטעמו. אחריו מונה כמנהל ח'ליל טוטח, שהתפטר מתפקידו ב-1925 על רקע השביתה שפרצה במוסדות החינוך הערביים תוך ביקורו של ארתור ג'יימס בלפור, אבי הצהרת בלפור, בארץ ישראל. אחריו מונה כמנהל בפועל אחמד סמיח ח'אלדי (אביו של ההיסטוריון וליד ח'אלדי), והחל מ-1926 מונה למנהל קבוע. ח'אלדי ביצע שינויים בתוכנית הלימודים, שילב בו לימודי תיכון לבנים ושינה את שם המוסד החל מ-1926 ל"הקולג' הערבי בירושלים".
הקולג' היה מוסד הלימודים הגבוה היחיד לגברים ערבים בירושלים, ונחשב למוסד החינוך החשוב ביותר בקרב ערביי ארץ ישראל, ולפי תוכניות ממשלת המנדט, התעתד לשמש כגרעין להקמת אוניברסיטה ערבית בירושלים. בבית הספר היו לימודים לבגרות וכן לימודים לקראת תעודת הוראה. תלמידים מצטיינים זכו למלגת לימודים בבריטניה. רשמית הוכרז הקולג' כפתוח להרשמת תלמידים מוסלמים, נוצרים ויהודים, אך בפועל מיעטו מאוד יהודים להירשם ללימודים בו.
בשנת 1935 עבר הקולג' למשכנו החדש במערב רכס ג'בל מוכאבר (הר אצל), בסמוך לחוות הלימוד ולארמון הנציב, במבנה מודרני בסגנון הבינלאומי שתוכנן בידי האדריכל הראשי של מחלקת העבודות הציבוריות המנדטורית - אוסטן סיינט בארב הריסון. בשנת 1936 הפך בית הספר התיכון בקולג' לתיכון עצמאי בשם בית ספר ראשדיה. בכיתות המתקדמות למדו כמה עשרות תלמידים שנחשבו לאליטה החברתית והאינטלקטואלית של החברה הפלסטינית בסביבת ירושלים.
לאחר מלחמת העצמאות היה הקולג' באזור מפורז ושימש את כוחות האו"ם. במקום שבו היה ממוקם הקולג' נמצאת כיום קריית מוריה, מרכז חינוכי של הסוכנות היהודית והבניין בו שכן הקולג' הוא חלק מהקרייה.
וס בורלנד
ווס בורלנד (באנגלית: Wes Borland) (נולד ב-7 בפברואר 1975) הוא זמר והגיטריסט של להקת לימפ ביזקיט.
קריירה.
בשנת 1995 הצטרף ללהקת לימפ ביזקיט מאחר שהיה חברו הטוב של המתופף. הוא היה שותף ליצירת שלושת האלבומים הראשונים של הלהקה בהם הלחין את רוב השירים יחד עם סם ריוורס הבסיסט וג'ון אוטו המתופף (חוץ מהאלבום הראשון בו גם פרד דורסט ודי ג'יי ליטל השתתפו בהלחנה). ווס שימש כאטרקציה מיוחדת לקהל הרחב משום שהשתמש בעדשות מיוחדות ואיפור פנים לבן בקליפים של לימפ ביזקיט ובהופעותיה, ויחד עם סולנה, פרד דורסט, הפך לאחת הדמויות הדומיננטיות של לימפ ביזקיט.
לאחר ריבים ומאבקי אגו רבים עם פרד, בורלנד עזב את לימפ ביזקיט בשנת 2001 והקים יחד עם אחיו פרויקטים כמו Big Dumb Face (שלאחר אלבום אחד פורק). בשנת 2004 חזר ללימפ ביזקיט והקליט איתה אלבום. לאחר מכן, בשנת 2006, התפרקה הלהקה מכיוון שפרד דורסט השתלט טוטאלית על העבודה ומנע מכך שהאלבום ייצא בשלמותו, ובורלנד הקים את להקת האינדסטריאל מטאל Black Light Burns, שבה היה סולן בנוסף לנגינתו בגיטרה, איתה הוציא אלבום אחד שממנו יצא הסינגל "Lie", באלבום זה בורלנד כתב והלחין את כל השירים. האלבום השני של ההרכב יצא ב-2012. בשנת 2009 חזר ללימפ ביזקיט, שהתאחדה והוציאה את האלבום "Gold Cobra" ב-2011. ב-2016 הוציא אלבום סולו, פרק את Black Light Burns ויצא לסיבוב הופעות עם לימפ ביזקיט. ב-2017 הקים מחדש את Big Dumb Face ובסוף אותה שנה יצא אלבומם השני של ההרכב.
בנוסף לגיטרה, ווס יודע לנגן בגיטרה בס, כינור, פסנתר, תופים, וקלידים.
מרסל כהן
אבטודור סראטוב
אבטודור סראטוב (ברוסית: Баскетбольный Клуб Автодор Саратов) הוא מועדון כדורסל רוסי מקצועני מהעיר סראטוב. אבטודור היה אחד ממועדוני הכדורסל המוצלחים ביותר ברוסיה ומהבודדים שהיוו תחרות אמיתית לצסק"א במחצית השנייה של שנות ה-90. המועדון סיים תמיד באחד מחמשת המקומות הגבוהים בליגה לאורך כל שנות ה-90.
הקבוצה מתמודדת בליגת VTB וביורופקאפ.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה בשנת 1960 כקבוצת הכדורסל ספרטק. ב-1982 מונה ולדימיר רודיאונוב למאמן הקבוצה וכעבור זמן הוא הפך לבעלי הקבוצה והוביל שינוי שם הקבוצה לאבטודורוז'ניק ואבטודור סראטוב.
הקבוצה עלתה לליגת העל הרוסית בכדורסל ב-1992 והייתה לקבוצה הראשונה שהביסה את צסק"א מוסקבה בבית והיוותה לה יריב משמעותי ואף סיימה בעונות 1994 ו-1999 כסגנית האלופה ואלופת העונה הסדירה בשנים 1997–1998 אך כשלה בשלבי הפלייאוף נגד צסק"א.
במחצית השנייה של שנות ה-90, אבטודור היוותה יריבה כמעט יחידה לצסק"א מוסקבה במהלך העשור הראשון של הליגה הרוסית. פעמיים, המועדון היה על סף זכייה באליפות, לאחר שהפסיד בסדרות הגמר לצסק"א. הפעם היחידה שאבטודור החמיצה את ההזדמנות לזכות באליפות הייתה ב-1997, המאזן עמד על 2:2 בסדרת גמר הפלייאוף, במשחק החמישי שנערך בסראטוב, הקבוצה הפסידה למוסקבאים בבית. כך קרה גם ב-1998 וב-1999.
עד שנת 1998 אבטודור נאלצה לארח את משחקיה באירופה, בעיר מוסקבה מאחר שמגרשה הביתי לא עמד בקריטריונים האירופאיים. הקבוצה התמודדה בטורנירי אירופה החל משנת 1993. ב-1999 הקבוצה התמודדה לראשונה ביורוליג ואז גם קיבלה את הזכות לארח את משחקיה בסראטוב, לאחר בנייתו של היכל ספורט חדש. לרוע המזל, הקבוצה לא הצליחה להעפיל משלב הבתים של הטורניר והתמודדה לאחר מכן ביורוקאפ. בעונת 2001/2002 סראטוב אף הביסה את צסק"א מוסקבה ברבע גמר פלייאוף הליגה והייתה לקבוצה הראשונה שהצליחה למנוע מצסק"א את האליפות הלאומית. באותה עונה זכתה אורל גרייט מפרם באליפות.
ב-2004, בשל קשיים פיננסיים שונים, החליטה הקבוצה לעבור והיא עברה לסנקט פטרבורג ונקראה דינמו סנט פטרבורג. תחילה הקבוצה הייתה מוצלחת מאוד אולם כעבור מספר שנים הקבוצה החדשה החלה לסבול אף היא מקשיים פיננסיים והתפרקה.
אבטודור חזרה לסראטוב, המשיכה להתקיים תחת שמה המוכר ובעונת 2009 אף סיימה ראשונה בסופרליגה הרוסית, תוך שהיא מבטיחה את המקום הראשון שמונה מחזורים לסיום. אולם הקבוצה סירבה לעלות לליגת העל הרוסית בכדורסל בשל חוסר מימון מספיק מצד הרשויות במחוז סראטוב והקבוצה נשארה בליגת המשנה. בהמשך, מחוסר מימון היא המשיכה להידרדר ובעונת 2011/12 סיימה במקום ה-6 בליגה השלישית של הכדורסל הרוסי.
בעונת 2013 חזרה לליגה הבכירה במדינה והיא מתמודדת מאז בליגת VTB. בעונת 2018/2019 העפילה לשלב שמינית גמר היורופקאפ, נגד ס. אוליבר וירצבורג הגרמנית.
יריבויות.
כיוון שבשנות ה-90 של המאה ה-20 הייתה אבטודור אחת משתי קבוצות הכדורסל הדומיננטיות בליגה הרוסית, ההתמודדויות שלה נגד צסק"א היו מתוחות מאוד והמפגשים ביניהן היוו למשחקים המתוחים ביותר בליגה הרוסית, עד עלייתה של חימקי מוסקבה. אבטודור אומנם זכתה באליפות הליגה הסדירה בשנים 1997–1998 אך נכשלה במשחקי הפלייאוף וסיימה כסגנית האלופה ועשתה זאת במשך ארבע פעמים בשנים 1994–1999. ב-1999 הייתה הקבוצה הרוסית השנייה להתמודד ביורוליג. בעונת 2001/2002 אבטודור התמודדה נגד צסק"א ברבע גמר הליגה והצליחה לגבור עליה ועד היום היא הקבוצה היחידה בהיסטוריה של הכדורסל ברוסיה שהצליחה למנוע מצסק"א העפלה לגמר הליגה.
מארק פוסטר
מארק אנדרו פוסטר (באנגלית: Mark Andrew Foster; נולד ב-12 במאי 1970 בבילריקי). הוא שחיין בריטי, סגן אלוף העולם (ברצלונה 2003), 4 פעמים אלוף העולם בבריכת 25 מטר (פלמה 1993, הונג קונג 1999, אתונה 2000 ואינדיאנפוליס 2004) וסגן אלוף אירופה (סביליה 1997) במשחה ל-50 מטר חופשי, בעל מדליית ארד מאליפות העולם (פוקואוקה 2001) ופעמיים ברציפות אלוף העולם בבריכת 25 מטר (הונג קונג 1999 ואתונה 2000) במשחה ל-50 מטר פרפר ושיאן העולם (בריכת 25 מטר) במשחים ל-50 מטר חופשי ו-50 מטר פרפר.
קריירה.
פוסטר החל להתאמן בשחייה כנער בסאות'אנד-און-סי. ההישג המשמעותי הראשון שלו בזירה הבינלאומית היה כשהיה בן 16, כשזכה במדליית הארד עם נבחרת השליחים האנגלית במשחה ל-100X4 מטרים בסגנון חופשי במשחקי חבר העמים שנערכו ב-1986 באדינבורו. הפעם הראשונה בה זכה במדליה במשחה אישי חשוב הייתה ארבע שנים אחר כך, במשחקי חבר העמים שנערכו באוקלנד - מדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי.
במהלך שנות ה-90 והעשור הראשון של המאה ה-21 הפך פוסטר לאחד השחיינים הבכירים בבריטניה. ב-1997 זכה במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי באליפות אירופה בשחייה שנערכה בסביליה. שנתיים אחר כך זכה במדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר באליפות אירופה שנערכה באיסטנבול, וכעבור שנה שחזר את ההישג גם בהלסינקי. באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה ב-2001 זכה במדליית הכסף במשחה ל-50 מטר פרפר, ושנתיים אחר כך, באליפות בברצלונה זכה במדליית הארד במשחה ל-50 מטר חופשי. במשחקים האולימפיים הצלחתו הייתה פחותה יותר. הוא השתתף בארבע אולימפיאדות בין 1988 ל-2008, והעפיל פעמיים למשחי הגמר במשחה ל-50 מטר חופשי. באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים במקום השישי ובאולימפיאדת סידני (2000) סיים במקום השביעי. בשנת 2003 קבע שיא אישי במשחה ל-50 מטר פרפר (23.51 שניות), שעדיין מהווה את שיא בריטניה.