רודיארד קיפלינג שכל את בנו ג'ון בחזית המערבית ב-1915. הוא שימש כיועץ לוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה בעיצוב אנדרטאות הזיכרון שהקימה. במהלך מסע המלך הוא קיים מסע משלו בבלגיה ובצרפת, אך התבקש להצטרף אל המלך בכמה הזדמנויות. לאחר תום המסע כתב את הפואמה שנתנה למסע את שמו והיא פורסמה בעיתון הטיימס ב-15 במאי 1922, ובהמשך גם בארצות הברית. הפואמה, בת תשעה בתים, מאזכרת את צלב ההקרבה ומצבת הזיכרון שהוצבו ברוב בתי הקברות הבריטים, את "ארבעת הנהרות האדומים" - הסום, המארן, האואז והאיזר, החולפים כולם בשדות הקרב של צפון צרפת. כן היא מאזכרת את הנופלים - "חמש מאות אלף ג'נטלמנים מאלו ששירתו את מלכם" ואת הנעדרים - "מאה אלף גברים שמתו שאת קבריהם איש לא יידע".
קיפלינג כלל תיאור של מסע המלך גם בסיפור קצר פרי עטו בשם החוב (The Debt), שהתפרסם בשנת 1930.
הספר.
ב-1922, זמן מה לאחר מסע המלך, פורסם בבריטניה ספר שנשא את שמה של הפואמה. הוא הכיל 61 תצלומים מהמסע, בתוספת 34 עמודי טקסט מלווה שחובר על ידי העיתונאי האוסטרלי פרנק פוקס. הפואמה של קיפלינג הובאה בתחילת הספר ושורותיה שימשו ככותרות לפרקיו ולמקצת התמונות שבו. בהקדמה לספר כתב המלך כי הצטער לשמוע על הקושי של משפחות שכולות רבות של חללי המלחמה לבקר את קברי יקיריהן באירופה משום חסרון כיס, והביע תקווה שמכירת הספר תסייע בכך. הספר נמכר בעותקים רבים וכל ההכנסות ממכירתו הועברו לארגונים שסייעו למשפחות השכולות לעלות לקברי יקיריהן.
הפואמה של קיפלינג נכללה גם בספר The Silent Cities שיצא לאור ב-1929. היה זה מדריך שפרסמה הוועדה האימפריאלית לבתי הקברות והאנדרטאות שלה בבלגיה ובצרפת.
ליריקה (אתר שירה)
ליריקה הוא אתר מקוון לשירה וסיפור קצר.
כללי.
אתר השירה המקוון ליריקה עלה למרשתת בשנת 2013 כהמשך של האתר כאוס שהקים המשורר ועורך הלשון שי אריה מזרחי (שא"מ). את האתר הקימו ענת קוריאל ורונית ליברמנש כמחווה לפעילות באתר כאוס של שא"מ ששם קץ לחייו באוקטובר 2012.
מיום הקמתו מפורסמים בו מדי שבוע בשבוע שני שירים בימים קבועים (שלישי ושבת) עם אפשרות לתגובות, ועד שנת 2018 העיר צוות האתר הערות על השירים המפורסמים. בנובמבר 2020 עבר האתר למתכונת תלת-שבועית ומפרסם יצירות בימי שני, חמישי ושבת.
בשנת 2015 הצטרף לצוות ליריקה העורך והמשורר יאיר בן-חור, ומאז הוא משמש נקדן הבית של האתר והעיר הערות על השירים עד שנת 2018.
את האתר הקים ומפעיל טכנית גיא חצרוני, בן זוגה של קוריאל.
בשנת 2019 עבר אתר ליריקה שינוי, שעד אז היה אתר שירה בלבד. במסגרת השינוי נפתחה פינת הסיפור הקצר בעריכתו של יאיר בן-חור, שמזמין את הקוראים לשלוח סיפורים קצרים שיעברו את עריכתו לפרסום באתר. כמו כן, נפתח מדור של המלצות הקריאה בעריכתו של גיא חצרוני – המלצות לספרי שירה ופרוזה. המדור קורא לגולשים לשלוח את המלצות הקריאה שלהם לפרסום במדור.
המשורר דוד אדלר פרסם כמה מאמרים באתר לזכרו של שי אריה מזרחי וכן מאמר על האתר עצמו. שיריו של אדלר מתפרסמים מעת לעת בליריקה.
משוררים בולטים שפרסמו בליריקה: דוד אדלר, אביחי קמחי, דפנה שחורי, טל ניצן, עודד פלד, עודד בן-דורי, יובל גלעד, איתן קלינסקי, שירה סתיו, חנה טואג ואורנה ריבלין.
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:ישראל: כתבי עת ספרותיים]]
[[קטגוריה:ישראל: כתבי עת לשירה]]
[[קטגוריה:כתבי עת מקוונים ישראליים]]
בית העלמין דבלינג
בית העלמין דבלינג (בגרמנית: Döblinger Friedhof) נמצא באזור ה-19 של וינה.
תולדות האתר.
בית העלמין בדבלינג היה קיים עוד במאה ה-18. לאור מצוקת מקום, בשנת 1880 הוחלט על הקמת בית העלמין במיקום חדש. בהתאם לתכנון המקורי היעד היה כ-30 אלף מקומות ובית העלמין נפתח ב-10 ביוני 1885.
בית העלמין היה פתוח לכל הדתות. החלקה היהודית נפתחה ב-1888 וחלקה מוסלמית נפתחה בשנת 1894 והיא הייתה מיועדת לחיילים של צבא האימפריה האוסטרו-הונגרית מבוסניה.
בתחילת המאה ה-20 שטח בית העלמין הוגדל ופיתוח זה כלל גם הגדלת של החלקה היהודית. בשנת 1917 המקום בבית העלמין נגמר. רק בשנת 1920, בעקבות שחרור מקומות פנויים בחלקה המוסלמית, קבורה במקום חודשה לכמה שנים.
בין האנשים הנטמנים במקום נמנים: בנימין זאב הרצל (עד להעברת גופתו לירושלים בשנת 1949), לורנץ בהלר, אוטו סקורצני, לודוויג מינקוס, וילהלם מיקלס.
במקום קיים חדר מתים וניתן לקיים טקס שריפת גווייה.
קישורים חיצוניים.
יש לי סימפתיה
Party for Two
Party for Two (בעברית: מסיבה לשניים) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית שאניה טוויין, ביחד עם בילי קורינגטון ומרק מק'גראת. השיר יצא לאור ב-7 בספטמבר 2004, כסינגל הראשון והפותח מתוך אלבום הלהיטים הראשון של טוויין, Greatest Hits.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-10 במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה.
בדומה ל-" ו-" השיר נכתב, הולחן והופק על ידי שאניה טוויין ורוברט "מאט". השיר הוא שיר בסגנון הקאנטרי-פופ, המשלב בתוכו גם את סגנון הדאנס-פופ.
איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר את תואר הזהב, על מכירות של 500,000 עותקים במדינה.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר צולם בלונדון שבבריטניה בין ה-28 ל-29 באוגוסט 2004. חלק מתוך הקליפ צולם באלברט הול. את הקליפ ביים מרקוס רבוי. בקליפ ניתן לראות את טוויין, כשהיא הולכת, עד שהיא פוגשת בכמה אנשים איתם היא הולכת לבלות במסיבה.
נכון ל-7 בספטמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-30 מיליון צפיות.
ז'ורז' פונסקה
ז'ורז' פונסקה (בפורטוגזית: Jorge Fonseca; נולד ב-30 באוקטובר 1992) הוא ג'ודוקא פורטוגזי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג, פעמיים אלוף העולם (2019 ו-2021) וזוכה מדליית ארד מאולימפיאדת טוקיו 2020.
ביוגרפיה.
פונסקה נולד בסאו טומה ופרינסיפה, מדינה קטנה המורכבת משני איים ושוכנת ממערב לאפריקה. בגיל 11 הוא עבר לפורטוגל והחל להתאמן בג'ודו. שש שנים לאחר מכן, בגיל 17, הוא הפך לאבא. בשנת 2015, לאחר שנפצע בברכו השמאלית, רופאים מצאו בבדיקות כי לפונסקה יש גידול סרטני ברגלו השמאלית. לאחר שעבר ניתוח, פונסקה עבר חודשים של כימותרפיה ורדיותרפיה. למרות זאת הוא המשיך לאחר מכן להתאמן ולהתחרות והצליח להשיג מקום במשחקים האולימפיים בריו 2016.
קריירה.
בנובמבר 2013, פונסקה זכה במדליית הזהב באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בסמוקוב. בספטמבר 2014, הוא זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כשזכה במדליית ארד בגראנד פרי זאגרב. באליפות אירופה בשנת 2015 שנערכה בבאקו כחלק מהמשחקים האירופיים, סיים פונסקה במקום החמישי לאחר שהפסיד בקרב על מדליית הארד לתומא ניקיפורוב הבלגי.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016, פונסקה התחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג. בסיבוב הראשון הוא ניצח את מוחמד בחשי מאפגניסטן ובסיבוב השני הפסיד ללוקאש קרפאלק הצ'כי והודח. בפברואר 2017, הוא זכה במדליית ארד בגראנד סלאם פריז היוקרתי לאחר שניצח בקרב על המדליה את גריגורי מינסקין האסטוני. בשנת 2018, פונסקה זכה בארבע מדליות בתחרויות בסבב העולמי כאשר זכה במדליות כסף וארד בשתי תחרויות גראנד פרי ובעוד שתי מדליות ארד מגראנד סלאם דיסלדורף וגראנד סלאם אוסקה היוקרתי שביפן.
באליפות העולם 2019 שנערכה בטוקיו, הפתיע פונסקה כאשר זכה במדליית הזהב לאחר שהגיע לאליפות מדורג במקום השמיני בלבד בדירוג העולמי והפך לג'ודוקא הראשון מפורטוגל שזוכה בתואר העולמי. בסיבוב הראשון הוא ניצח את תומאס בריסניו הצ'יליאני בניקוד ווזארי לאחר תרגיל סיאו-נגי, בסיבוב השני הוא ניצח באיפון תוך 18 שניות את אבטר סינג ההודי ובסיבוב השלישי הוא ניצח באיפון את בנג'מין פלטצ'ר האירי לאחר דקה ו-15 שניות בעזרת תרגיל סיאו-נגי. ברבע הגמר הוא ניצח באיפון את וראלם ליפרטליאני הגיאורגי ובחצי הגמר הוא ניצח בווזארי את אלמר גסימוב האזרי 6 שניות לסיום. בגמר פונסקה התמודד מול ניאז אילייסוב הרוסי אותו ניצח בווזארי שוב לאחר תרגיל סיאו-נגי. באותה השנה הוא זכה במדליית כסף קבוצתית באליפות אירופה עם נבחרת פורטוגל בקטגוריית הנבחרות המעורבות.
באליפות העולם 2021 שנערכה בבודפשט, זכה פונסקה בפעם השנייה ברציפות בתואר העולמי כאשר ניצח את כל חמשת קרבותיו באיפון. לאחר שלושה ניצחונות מהירים בסיבובים המוקדמים, פונסקה פגש בחצי הגמר את מיכאל קורל ההולנדי וניצח באיפון לאחר שכבר הוביל בווזארי. בגמר פונסקה התמודד מול אלקסנדר קוקולי הסרבי וניצח לאחר שני ניקודי ווזארי המשתווים לאיפון.
באולימפיאדת טוקיו 2020, זכה פונסקה במדליית הארד. הוא הגיע לתחרות האולימפית מדורג במקום השני מבין המתמודדים והחל את דרכו בסיבוב השני בו ניצח באיפון את תומא ניקיפורוב הבלגי 14 שניות מתחילת הקרב. ברבע הגמר ניצח בווזארי את ניאז איליאסוב הרוסי בתוך זמן ניקוד זהב לאחר כמעט שמונה דקות של קרב. בחצי הגמר הפסיד פונסקה בווזארי לצ'ו גו-האם הקוריאני ונשר לקרב על מדליית הארד. בקרב על המדליה התמודד פונסקה מול שאדי אל-נהאס הקנדי וניצח בווזארי לאחר תרגיל מוצלח כחצי דקה לסיום.
Che sarà
"Che sarà" (בעברית: "מה יהיה") הוא שיר איטלקי מאת ג'ימי פונטנה (לחן) ופרנקו מיליאצ'י (מילים) שנכתב עבור פסטיבל סן רמו של שנת 1971. עד לאותה שנה כל שיר בתחרות בוצע בשני ביצועים כדי להדגיש יותר את היצירה של הכותבים מאשר הביצוע של הזמרים.