מעבר להרים הוא אלבום הסולו הרביעי של הזמר יובל בנאי, סולן להקת משינה. האלבום הוצא ב-2008 על ידי חברת התקליטים התו השמיני וכלל גם דיסק בונוס מולטימדיה עם שירים נוספים, גרסאות אינסטרומטליות וקטעי וידאו. בשונה משלושת אלבומי הסולו הקודמים של בנאי, "מעבר להרים" הוקלט והושק במקביל לפעילותו בלהקת משינה.
באלבום זה שיתף בנאי פעולה עם הזמר עמיר לב ששימש כיועץ אמנותי וכתב חלק מהשירים. את האלבום, הפיק מוזיקלית הזמר אלן מון, שגם היה שותף בכתיבת כמה מהשירים. בנוסף, ניגנו באלבום, אורי כנרות מלהקת בום פם, נושי פז ונאור דיין, אחיו של איגי דיין.
ארגון מדינות אמריקה
ארגון מדינות אמריקה (באנגלית: Organization of American States) הוא ארגון בינלאומי אזורי, שמטהו בוושינגטון, ארצות הברית, ומאגד 35 מדינות עצמאיות ביבשת אמריקה.
היסטוריה.
הרעיון של איחוד שני חצאי יבשת אמריקה הוצע לראשונה וקודם על ידי סימון בוליבר, שב-1826 הציע בקונגרס פנמה ליצור ליגה של הרפובליקות האמריקאיות, עם צבא משותף, הסכם הגנה הדדי ואספה פרלמנטרית כללית. בוליבר שאף לאחד את מדינות אמריקה הלטינית נגד השתלטות אימפריאליסטית מצד כוחות חיצוניים. בפגישה זו השתתפו נציגי רפובליקת קולומביה הגדולה (ששטחה כלל את שטחי קולומביה, אקוודור, פנמה וונצואלה של ימינו), פרו, הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה ומקסיקו. אולם, האמנה שהוצעה, ששמה "אמנת האיחוד, הליגה והקונפדרציה הנצחית", אושרה בסופו של דבר רק על ידי רפובליקת קולומביה הגדולה. חלומו של בוליבר התנפץ עד מהרה עם פרוץ מלחמת האזרחים בקולומביה, התפוררות מרכז אמריקה ועליית הלאומיות הפטריוטית ברפובליקות העצמאיות החדשות של אמריקה.
שיתוף הפעולה האזורי נידון שוב בשנים 1889–1890, בכנס הבינלאומי הראשון של מדינות אמריקה שנערך בוושינגטון די. סי.. בכנס השתתפו 18 מדינות שהחליטו לייסד איגוד בינלאומי של רפובליקות אמריקה, הצעה שהוגשה על ידי מזכירות לשכת המסחר של הרפובליקות האמריקאיות (שמה הפך ל"לשכת המסחר הבינלאומית" בכנס הבינלאומי השני בשנים 1901–1902). שני גופים אלה, ייצגו את נקודת ההתחלה שהביאה להקמת האספה הכללית של ארגון מדינות אמריקה, שנים לאחר מכן.
בכנס הבינלאומי הרביעי של מדינות אמריקה, שנערך בבואנוס איירס ב-1910, שונה שם הארגון ל"ברית הרפובליקות של אמריקה" והלשכה הפכה ל"איחוד הפאן אמריקאי". בניין האיחוד נבנה בשנת 1910, בשדרות החוקה בוושינגטון.
באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20, ארגן נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט כנס בין-אמריקאי בבואנוס איירס. אחד הנושאים בכנס היה "חבר הלאומים של אמריקה" (רשמית, האיחוד הפאן-אמריקאי), רעיון שהציעו קולומביה, גואטמלה, והרפובליקה הדומיניקנית. בכנס הבין אמריקאי נידון המשך השמירה על השלום, ו-21 מדינות התחייבו להישאר נייטרליות במקרה של קונפליקט בין שתיים מהמדינות החברות בארגון. מלחמת העולם השנייה שכנעה את ממשלות אמריקה כי פעולות חד צדדיות לא יוכלו להבטיח את שלמותן הטריטוריאלית של האומות האמריקאיות במקרה של תוקפנות. בשנת 1947, המדינות החליטו אומצה מערכת הביטחון הקולקטיבי, חתמו המדינות בריו דה ז'ניירו על אמנה בין-אמריקנית לסיוע הדדי, אשר יצרה מערכת לביטחון קולקטיבי. מהלך זה נועד לסייע למדינות לעמוד באתגרים של הסכסוך הגלובלי בעולם שאחרי המלחמה ולצמצם סכסוכים בתוך ההמיספרה.
בראש הכנס הבינלאומי התשיעי של מדינות אמריקה, שנערך בבוגוטה בין מרץ למאי 1948, עמד מזכיר המדינה של ארצות הברית, ג'ורג' מרשל. מרשל הפציר בחברי הארגון להילחם בקומוניזם באמריקה. הכנס הביא להקמת ארגון מדינות אמריקה כפי שהוא מוכר כיום, באמצעות חתימה של עשרים ואחת ממדינות אמריקה על אמנת ארגון מדינות אמריקה ב-30 באפריל 1948. האמנה נכנסה לתוקף בדצמבר 1951. באותו כנס אומצה גם ההצהרה האמריקנית בדבר זכויות האדם וחובותיו. מזכ"ל האיחוד הפאן אמריקאי, אלברטו לראס קמארגו, היה למזכיר הראשון של האספה הכללית של ארגון מדינות אמריקה. המזכיר הכללי הנוכחי הוא לואיס אלמרגו, שהיה בעבר שר החוץ של אורוגוואי.
בפברואר 2010 נוסדה הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות, אשר כוללת את כל המדינות החברות בארגון מדינות אמריקה מלבד ארצות הברית וקנדה, ומטרתה היא להוות בלוק חוסם למדיניותן שתי מדינות אלו.
מדינות חברות.
מודגש: מדינות מייסדות
מונה וי
זולט וורגם
רשימת האומנים הנמכרים ביותר
יובקזרטה באסקט
יובקזרטה באסקט (באיטלקית: Juvecaserta Basket) היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר קזרטה שבנפת קזרטה, המתמודדת בליגת העל האיטלקית.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה בשנת 1951, בשם "יובקזרטה" על ידי שחקנים חובבים מקומיים. בהמשך שונה שם הקבוצה ל"מועדון הספורט יובנטוס" על ידי סנטינו פיקולו שהיה אוהד גדול של מועדון הכדורגל מטורינו. בתחילת הדרך, שיחקה הקבוצה על מגרש חימר ב"קלסיקו פייטרו ג'אנונה" בעיר קזרטה. בעונת 1983/84 החלה להשתתף בליגה הבכירה (Serie A).
בשנות השמונים היו ימי התהילה של הקבוצה. הקבוצה הגיעה לגמר הגביע (1983/84) ופעמיים ברציפות לגמר הפלייאוף (1986, 1987). ובעונת 1987/88 זכתה בגביע הראשון שלה. בעונת 1990/91 זכתה באליפות איטליה.
בעונת 1993/94 ירדה הקבוצה לראשונה לליגה השנייה (Lega Due) ובהמשך גם לליגה השלישית. בסיום עונת 2007/08 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה. ובעונת 2009/10 סיימה במקום השני והגיעה לחצי גמר הפלייאוף.
בגביעי אירופה, הגיעה הקבוצה לגמר גביע קוראץ' (1985/86), ולגמר גביע המחזיקות (1988/89). הודחה במוקדמות גביע אירופה לאלופות (1991/92). בעונת 2010/11 השתתפה הקבוצה ביורוקאפ והגיעה עד לרבע הגמר, בו הודחה על ידי אוניקס קאזאן.
ההיכל הביתי של הקבוצה נקרא פלאמגיאו, בעל קיבולת של 6,387 מקומות ישיבה, והוקם בשנת 1982. הספונסר הראשי של הקבוצה הוא חברת המשקאות "פפסי" (מאז 2003).
שמעון בן ציון
סבטוזר בורוייביץ'
סבטוזר בורוייביץ' (בקרואטית: Svetozar Borojević von Bonja; 13 בדצמבר 1856 - 23 במאי 1920) היה מפקד בכיר בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה.
קריירה מוקדמת.
בורוייביץ' נולד בכפר אומטיץ' בקרואטיה, אז בתחום האימפריה האוסטרית במשפחה מעורבת סרבית-קרואטית. הוטבל בנצרות האורתודוקסית. בגיל עשר התקבל לפנימייה צבאית וסיים אקדמיה צבאית בגראץ.
בשנת 1878 הצטיין בכיבוש בוסניה והרצגובינה על ידי אוסטרו-הונגריה. הוא טיפס מהר בדרגות ובתפקידים וב-1904 הועלה לדרגת גנרל מיור. בשנים 1907–1912 הוא פיקד על חיל המשמר הקרואטי המלכותי. ב-1912 התמנה למפקד הקורפוס ה-6 וב-1913 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים.
מלחמת העולם הראשונה.
בחזית המזרחית.
עם פרוץ המלחמה היה בורוייביץ' מפקד הקורפוס ה-6 שהיה חלק מהארמייה הרביעית, ולחם עמו בקרב גליציה. בספטמבר 1914 הוא התמנה למפקד הארמייה השלישית במקום רודולף פון ברודרמן שהתפטר, ובאוקטובר 1914 הוא הצליח להגיע למבצר פשמישל הנצור על ידי הרוסים ואילץ את הרוסים לסגת. בפברואר 1915 פתחו הרוסים במצור על פשמישל, כבשו את המבצר ואילצו את בורוייביץ' לסגת. הוא הצליח להחזיק מעמד עד שנפתחה המתקפה המשולבת עם הגרמנים בפיקודו של אוגוסט פון מקנזן שדחקה את הרוסים מזרחה וכבשה שוב את פשמישל ביוני 1915, אבל הוא לא זכה לראות את כיבוש פשמישל, כי ב-25 במאי 1915 הוא נשלח לחזית האיטלקית.
בחזית האיטלקית.
בחזית האיטלקית הוא קיבל את הפיקוד על הארמייה החמישית בחזית נהר האיזונצו והצליח לעמוד מול האיטלקים ב-11 קרבות הנהר איזונצו.
באוקטובר 1917 הנחיל לאיטלקים ביחד עם עמיתו הגרמני אוטו פון בלוב, תבוסה קשה בקרב קפורטו.
הוא זכה לתהילה וכונה "אביר האיזונצו". חייליו העריצו אותו וכינו אותו Naš Sveto (סבטו שלנו). ב-1 בפברואר 1918 הוא הועלה לדרגת פילדמרשל ועוטר במדליות רבות. הוא היה הקרואטי היחיד שהגיע לדרגה זו.
בהתקפה האיטלקית האחרונה בקרב ויטוריו ונטו החל הצבא האוסטרו-הונגרי להתפרק כאשר הונגריה פרשה מהאיחוד עם אוסטריה והחיילים ההונגרים ביחד עם בני לאומים נוספים סירבו להמשיך להילחם עבור הקיסר האוסטרי.
הקיסר פיזר את הצבא ב-6 בנובמבר 1918 ובורובייץ' פרש ב-1 בדצמבר 1918.
לאחר המלחמה.
בורוייביץ' הציע את שירותיו לממלכת יוגוסלביה שהקימו הסרבים הקרואטים והסלובנים אבל הם לא הסכימו לקבלו ואף החרימו את רכושו. הוא התיישב בקרינתיה בדרום אוסטריה ונפטר ב-1920 בבית חולים בקלאגנפורט בירת קרינתיה.
הוא נקבר בבית הקברות המרכזי בווינה. קרל הראשון, קיסר אוסטריה שגלה בשווייץ, שילם עבור המצבה המפוארת אבל היה מנוע מלהשתתף בהלווייתו.
היום הארוך ביותר (סרט)
אצטדיון גרונדמן
אצטדיון גרונדמן הוא אצטדיון כדורגל בשכונת מורשה שברמת השרון. האצטדיון קרוי על-שם כדורגלן בני יהודה תל אביב ומאמן נבחרת ישראל בעבר, יעקב גרונדמן.
היסטוריה.
האצטדיון הוקם בשנת 1998 והוא הכיל כ-2,200 מקומות ישיבה בשני יציעים. יציע אחד קטן יועד לאח"מים והכיל 400 מקומות והיציע המרכזי הכיל 1,800 מקומות.
בין השנים 1998 עד 2011 האצטדיון שימש כמגרשה הביתה של מועדון עירוני ניר רמת השרון. לאחר שהעפילה לליגת העל, העתיקה הקבוצה את משחקיה לאצטדיון וינטר ברמת גן באופן זמני. בפברואר 2012 הושלם שדרוג היציע המרכזי באצטדיון על ידי תוספת טריבונות זמניות (בנויות משלד קל של פלדה מחופה עץ ולא יצוקות מבטון) ועתה יש באצטדיון כ-4,300 מקומות ישיבה.
האצטדיון פתוח פעם לשבוע לקהל הרחב.