ב-1 בספטמבר 2021 הגישו חברי בית הנבחרים של ארצות הברית הרפובליקנים סטיב דיינס ממונטנה, ואליס סטפניק מניו יורק, מדינות הגובלות עם קנדה, דרישה ליושבת ראש בית הנבחרים ננסי פלוסי להעלות הצעת חוק שתאלץ את ממשל הנשיא ג'ו ביידן לפתוח מחדש את הגבול לנסיעות שהוגדרו כלתי חיוניות, בציינם את הנזק שנגרם למדינות שהם מייצגים לסחר ולאפיקי הפרנסה. הדרישה הוגשה בעקבות הודעה של המחלקה לביטחון המולדת מה-20 באוגוסט, שההוראה על סגירת הגבול לנסיעות בלתי חיוניות, שהייתה בתוקף כבר שנה וחצי, תוארך לכל הפחות בעוד חודש, זאת על אף שארצות הברית התקדמה מאוד במאבק בנגיף הקורונה, כולל הרחבת היקף החיסונים נגדו. השניים ציינו שקנדה כבר פתחה את הגבול לנוסעים מחוסנים. בנוסף לדיינס וסטפניק הביעו פוליטיקאים נוספים את מורת רוחם על סירובו של ממשל ביידן לפתוח מחדש את הגבול. בין אלו נמנו מושל מינסוטה הדמוקרטי טים וולז, ומושל דקוטה הצפונית הרפובליקני דאג בורגום, שקראו לממשל ביידן לשקול מחדש את סוגיית סגירת הגבול.
לאחר שקנדה פתחה את הגבול לנכנסים מארצות הברית לבעלי דרכון אמריקאי מחוסנים נגד נגיף הקורונה ב-9 באוגוסט 2021 ולבעלי דרכונים אחרים ב-7 בספטמבר, פתחה גם ארצות הברית ב-8 בנובמבר את הגבולות היבשתיים שלה למחוסנים שיעברו את הגבולות לנסיעות שהוגדרו בלתי חיוניות.
ביטחון.
מדיניות אכיפת החוק.
גבול ארצות הברית קנדה נחשב לעיתים קרובות כ"גבול הבלתי מוגן הארוך ביותר", אף על פי שקביעה זו נכונה רק במובן הצבאי, שכן כוחות אכיפת חוק אזרחיים פעילים על הגבול. חציית הגבול שלא דרך נקודות מעבר הגבול היא בלתי חוקית, שכן כל אדם שחוצה את הגבול חייב לעבור בדיקת ביקורת גבולות ובדיקת מכס. הרמה הנמוכה יחסית של אמצעי הביטחון עומדת בניגוד לזו הנהוגה לאורך גבול ארצות הברית–מקסיקו, שאורכו הוא כשליש מזה של גבול ארצות הברית–קנדה ולאורכו נערכים סיורים פעילים של סוכנות המכס והגנת הגבולות של ארצות הברית למניעת הסתננות וסחר בסמים.
חלקים מגבול ארצות הברית קנדה עוברים דרך שטחים הרריים או שטחים מיוערים בצפיפות, אך חלקים משמעותיים שלו עוברים דרך שטחי פרריה ודרך הימות הגדולות ונהר סנט לורנס, בנוסף לשטחים באוקיינוס האטלנטי, האוקיינוס השקט ואוקיינוס הקרח הצפוני. הגבול עובר גם דרך שטחי אומת האקווססניי ואף חוצה כמה בניינים בוורמונט ובקוויבק.
סוכנות המכס והגנת הגבולות של ארצות הברית מזהה את הבעיות העיקריות לאורך הגבול כמו פעילות טרור פנימי ובינלאומי, סחר בסמים, הברחת מוצרים (כמו טבק) כדי להתחמק מתשלום מכס, והגירה בלתי חוקית. בדוח של משרד מבקר המדינה של ארצות הברית מיוני 2019 זוהה מחסור במשאבים ובכוח אדם שהשפיע על פעילות האכיפה. סוכנות המכס והגנת הגבולות "זיהתה מספרים בלתי מספיקים של סוכנים שהגבילו את משימות הסיור לאורך הגבול הצפוני", בעוד שהאגף האווירי והימי של הסוכנות זיהה "מספרים בלתי מספיקים של סוכנים לאורך הגבול הצפוני, שהגבילו את מספרם ותדירותם של משימות הסיור האוויריות והימיות".
שמונה יחידות של משמר הגבול של ארצות הברית מוצבות לאורך גבול ארצות הברית–קנדה, כשכל אחת מהן אחראית על קטע גבול מסוים. פרישת יחידות משמר הגבול, ממערב למזרח, היא: בליין וספוקיין, וושינגטון; האבר, מונטנה; גרנד פורקס, דקוטה הצפונית; דטרויט, מישיגן; באפלו, ניו יורק; סוונטון, ורמונט; והולטון, מיין.
בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, הודקו אמצעי הביטחון באופן משמעותי לאורך הגבול על ידי שתי הארצות, הן באזורים המיושבים והן באזורים הכפריים. שתי הארצות חולקות גם מידע מודיעיני אסטרטגי וטקטי בתחום.
בדצמבר 2010 ניהלו ארצות הברית וקנדה משא ומתן על הסכם שכותרתו "מעבר לגבול: חזון משותף לביטחון היקפי ולתחרותיות" (Beyond the Border: A Shared Vision for Perimeter Security and Competitiveness), שאמור לאפשר לארצות הברית יותר השפעה ומידע על בקרת הגבולות וההגירה של קנדה.
אמצעי הביטחון.
על תושבי שתי הארצות, שבבעלותם שטחי קרקע הסמוכים לגבול נאסר להקים מבנים ברצועה של שישה מטרים לאורך הגבול ללא אישור מוועדת הגבול הבינלאומי. הם נדרשים לדווח על בנייה כאמור לגופי הממשל בארצותיהם.
כל האנשים החוצים את הגבול נדרשים לדווח לסוכנות המכס בארץ שאליה הם נכנסו. בעת הצורך נעשה שימוש בגדרות ובמחסומי רכב. באזורים מרוחקים, בהם לא ניתן להקים עמדות גבול מאוישות, מותקנים חיישנים סמויים על כבישים, שבילים, מסילות ברזל ואזורים מיוערים, הממוקמים בסמוך לנקודות החצייה של הגבול. באזורי הגבול לא קיים שטח עם הגבלה מיוחדת. סוכנות המכס והגנת הגבולות של ארצות הברית מחזיקה באופן שגרתי נקודות ביקורת במרחקים של עד 160 ק"מ מהגבול.
אמצעי זיהוי.
עד 2007 נדרשו אזרחי ארצות הברית וקנדה להציג תעודת לידה בצירוף רישיון נהיגה או תעודה מזהה ממשלתית בעת חציית הגבול.
בסוף 2006 הודיעה המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית על הנוהל הסופי של "יוזמת הנסיעות של חצי הכדור המערבי" , שנוגעת לדרישות זיהוי חדשות לאזרחי ארצות הברית ולנוסעים מארצות אחרות שנכנסים לארצות הברית. נוהל זה, שציין את השלב הראשון ביוזמה, יושם החל מ-23 בינואר 2007 ובו פורטו שישה אמצעי זיהוי קבילים בחציית גבול ארצות הברית:
הדרישה להצגת דרכון או אמצעי זיהוי משופר בעת כניסה לארצות הברית בדרך האוויר נכנסה לתוקף בינואר 2007, והחל מינואר 2008 היא נכנסה לתוקף בנוגע לנכנסים לארצות הברית בדרך היבשה או הים, אף על פי שאכיפתה של הדרישה האחרונה לא החלה אלא רק החל מיוני 2009. מאז, כל נוסע הנכנס לארצות הברית דרך מעבר גבול יבשתי או ימי, כולל באמצעות מעבורות, נדרש להציג את אחד מששת סוגי מסמכי הזיהוי הללו.
לעומת זאת, כל נוסע הנכנס לקנדה, חייב לשאת מסמך מזהה, כולל אשרה (על פי הצורך), כאשר הוא חוצה את הגבול לקנדה. אמצעי הזיהוי הנדרשים הם: דרכון תקף, מסמך נסיעה לחירום קנדי (Canadian Emergency Travel Document), רישיון נהיגה משופר, או תעודה מזהה משופרת שהוצאה על ידי הפרובינציות או הטריטוריות של קנדה. קנדים יכולים להציג מסמכים אחרים, אף על פי שהשימוש במסמכים אלו מצריך הצגה של אמצעי זיהוי נוסף.
אזרחי ארצות הברית וקנדה שרשומים בתוכניות כמו FAST או NEXUS, רשאים להציג את כרטיסי החבר שלהם בתוכניות כאמצעי זיהוי חלופי כאשר הם חוצים את גבול ארצות הברית–קנדה בדרך היבשה או בים, או כאשר הם עוברים בין שתי הארצות בדרך האוויר. אף על פי שתושבי קבע בשתי הארצות זכאים לקבל כרטיסי FAST או NEXUS, הם נדרשים להציג דרכון תקף כדי להוכיח את מעמד התושבות הקבועה שלהם עם הגעתם לגבול קנדה. תושבי קבע בארצות הברית שהם חברים ב-NEXUS, נדרשים להציג גם הם אמצעי זיהוי אלקטרוני כאשר הם חוצים את הגבול לקנדה.
סוגיות ביטחון.
הברחות.
הברחת משקאות חריפים הייתה נפוצה בשנות ה-20 של המאה ה-20, כאשר תקופת היובש הייתה בתוקף בארצות הברית ובחלקים של קנדה.
בשנים האחרונות, התמקדו רשויות המכס בקנדה במקרים של הברחת סמים, סיגריות וכלי ירייה, בעוד שעמיתיהם האמריקאים התמקדו במקרי הברחת סמים. ביולי 2005 עצרו כוחות אכיפת החוק שלושה אנשים שחצבו מנהרה באורך של 110 מטרים מתחת לקו הגבול בין קולומביה הבריטית לבין מדינת וושינגטון, מתוך כוונה להבריח דרכה קנאביס, מקרה ידוע ראשון של מנהרה שכזו. בשנים 2007–2010, נעצרו 147 אנשים על הברחת קנאביס בבליין, וושינגטון, אך אנשי כוחות האכיפה העריכו שהם תפסו רק 5% ממקרי ההברחה.
בשל מיקומה, חווה העיר קורנוול שבאונטריו פעילות מתמשכת של הברחות, בעיקר של טבק וכלי ירייה מארצות הברית. בשטחי אומת האקווססניי , שמשתרעים על שני צידי הגבול שבין אונטריו וקוויבק מהצד הקנדי ובין מדינת ניו יורק בצד האמריקאי, נמנעת פעילותם של כוחות אכיפת החוק של שתי הארצות בשל ריבונות האומות הראשונות, עובדה המקלה אף היא על פעילות ההברחה.
תפישת מעבר הגבול ב-2009.
במאי 2009 תפשו אנשי אומת האקווססניי את האזור סביב לנקודת מעבר הגבול הקנדית שבשטחם כצעד מחאה על החלטת ממשלת קנדה לחמש את אנשי סוכנות שירותי הגבול של קנדה בעת פעולתם בתחומי הטריטוריה. הקצה הצפוני של גשר הים הצפוני ומתקני הפיקוח של סוכנות שירותי הגבול של קנדה נסגרו. במהלך המשבר, הוחלף דגל קנדה שבמתקנים בדגל אומת המוהוק. אף על פי שנקודת הגבול האמריקאית בקצה הדרומי של הגשר המשיכה לפעול, התנועה צפונה נחסמה הן על ידי הרשויות האמריקאיות והן על ידי הרשויות הקנדיות. נקודת הגבול הקנדית על גשר זה היית סגורה במשך שישה חודשים. ב-13 ביולי פתחה סוכנות שירותי הגבול של קנדה באופן זמני את נקודת המעבר בקצה הצפוני של הגשר בעיר קורנוול, ואפשרה לתנועה לעבור בו בשני הכיוונים.
אנשי אומת האקווססניי המשיכו לקיים פעילות מחאה על הגשר. ב-2014 הם התנגדו לתהליך שהפך את המעבר שלהם על הגשר למסורבל יותר, בהאמינם שצעד זה הפר את זכויותיהם למעבר חופשי. במעבר שלהם משטח ארצות הברית אל האי קורנוול שבשטח קנדה, היה עליהם קודם כל לעבור לקנדה דרך גשר אחר, ושם לעבור בקרת גבולות בתחנת גבול קנדית חדשה. בדיונים בין הסוכנויות הבין-ממשלתיות הוחלט על אפשרות של העברת נקודת הגבול הקנדית לצד האמריקאי של הגבול.
משבר הגבול של 2017.
באוגוסט 2017 נוצר שטף של 500 חציות בלתי מוסדרות של הגבול בין קוויבק לבין מדינת ניו יורק מדי יום על ידי מבקשי מקלט בקנדה. כתוצאה מכך תגברה קנדה את צוותי הפיקוח על הגבול באזור, והודיעה שחציית הגבול באופן בלתי מוסדר לא תשפיע על מעמדו של אף אדם כמבקש מקלט.