ב-1995 מונה בילי בין למנהל הקבוצה, והחל ליישם גישה חדשה בכל הנוגע לטיפוח ורכש שחקנים, הידועה בכינויה מאניבול ("Moneyball") בהתאם לשם ספרו של מייקל לואיס אשר תיאר את התמודדתו של בין עם הקבוצות העשירות בליגה, באמצעות שיטות ניהול חסכוניות המשתמשות בין השאר בכלים ובנתונים סטטיסטים שלא היו מקובלים בליגה עד אז. הקבוצה העפילה ארבע פעמים רצופות לפלייאוף בשנים 03–2000, זאת חרף תקציבה הנמוך.
קתדרלת טורנה
קתדרלת גבירתנו מטורנה (צרפתית Cathédrale Notre-Dame de Tournai) היא קתדרלה ואתר מורשת עולמית בעיר טורנה בבלגיה. הקתדרלה היא אחד המונומנטים האדריכליים החשובים של בלגיה ומשלבת אדריכלות רומנסקית עם אדריכלות גותית.
הקתדרלה בנויה מאבן כחולה-אפורה ונמצאת ליד הגדה הדרומית של נהר שלדט שמחלק את העיר טורנה לשני חלקים שווים בקירוב. בנייתה החלה במאה ה-12 על יסודות עתיקים עוד יותר, והיא משלבת 3 תכנונים אדריכליים בני תקופות שונות: האופי הכבד וחמור הסבר של אדריכלות הרומנסק בספינה הראשית, מנגד בית הרוחב וכנגדם בית המקהלה הגותי. בית הרוחב (טרנספט) הוא החלק הבולט ביותר של הקתדרלה, עם 5 מגדלי פעמונים ואפסיסים בשני קצותיו.
הספינה הראשית שייכת לשליש הראשון של המאה ה-12. בהקדימה במעט את הסגנון הגותי המוקדם, היא מכילה 4 אזורי קיר, כאשר ישנה גלריה בין קומת הקשתות לטריפוריום. העמודים בין החלונות בעלי הקשתות העגולות בקומת התאורה תומכים בקמרונות מהמאה ה-18. הקמרונות החליפו את התקרה המקורית שהייתה שטוחה ועשויה מעץ.
זרועות בית הרוחב (טרנספט) נבנו באמצע המאה ה-12, והם בעלי קצה מעוגל בצורת אפסיס, מאפיין שהושאל מכנסיות מחבל הריין, וכנראה השפיע רבות על צפון צרפת, כמו בקתדרלת נואיון וקתדרלת סואסון. המגדלים המרובעים מאגפים את זרועות בית הרוחב ומתנשאים לגובה 83 מטר. הפרטים עליהם משתנים ממגדל למגדל, ואפילו יש מעבר בין קשתות עגולות לקשתות מחודדות.
הבישוף גוטייה דה מארווי (Gautier de Marvis, 1219-1252) הרס את בית המקהלה הרומנסקי במאה ה-13 כדי להחליפו בבית מקהלה גותי גדול ומפואר יותר, בהשראת קתדרלת אמיין. בניית בית המקהלה החדש החלה ב-1242 והסתיימה ב-1255. שאר הקתדרלה היה אמור להיבנות מחדש גם הוא בסגנון גותי, אך ניסיון לעשות כן מעולם לא התבצע, ורק תוספות קטנות לחזית המערבית והוספת קפלה גותית באחת מהספינות המשניות בוצעו.
בשנת 2000 הכריזה אונסק"ו על הקתדרלה כאתר מורשת עולמית.
חסילוני גמל שלמה
חסילוני גמל שלמה (שם מדעי: Stomatopoda) או סטומאטופוד (Stomatopod) היא סדרה במחלקת הסרטנים העילאיים.
משפחות.
בסדרה זו מצויים המשפחות הבאות:
תיאור ומאפיינים כלליים.
חסילוני גמל שלמה אינו חסילון או גמל שלמה כפי ששמו הלועזי מרמז, אך במראו מזכיר הכלאה ביניהם. אורכו מגיע ל-30 ס"מ, אף על פי שתועדו גם פרטים חריגים בעלי גודל של 38 ס"מ.
שריון חסילוני גמל שלמה מכסה רק את חלקו האחורי של ראשו ואת שלושת המקטעים הראשונים של בית החזה. צבעו מגוון בהתאם לסביבת המחיה, ונע בין גוונים של חום לבין צבעי ניאון זוהרים. קיימים כ-40 מינים בסדרה. המינים השונים צדים ביום, בלילה, או בשעות הדמדומים. רוב המינים חיים באזורי אקלים טרופי וסובטרופי.
חסילוני גמל שלמה הם חיות אגרסיביות ומתבודדות המבלות רוב זמנן במחבוא בין הסלעים ובמחפורות על קרקע הים. הם ממתינים לטרפם שיחלוף על פניהם, אך בנוסף, שלא כסרטנים אחרים, גם רודפים וצדים טרף חי. המנטיס עוזבים את בתיהם לעיתים רחוקות בלבד, על מנת לאכול או להגר.
האשורים כינו את חסילוני גמל שלמה "חגב ים", האוסטרלים "Prawn killer" וצוללנים מכנים אותם לעיתים "מפצחי האצבעות", בשל הקלות שבה הם מסוגלים לשפד, להמם במכה או לבתק את אבריו של טרפם, בעזרת זוג הצבתות שלהם, שחזקות מספיק כדי לשבור זכוכית אקווריום במכה אחת.
החסילון הזה תוקפני במיוחד, הוא נקרא גם "אגרופן" בגלל האגרופים שבעזרתם הוא תוקף את קורבנותיו. למעשה הכוח של האגרוף שלו חזק כמעט כמו קליע.
חוש הראייה.
חסילון גמל שלמה ידוע בין שאר בזכות יכולת הראייה שלו, הנחשבת למורכבת והמפותחת ביותר בעולם החי.
מבנה העין.
עיניהם הצבעוניות של חסילוני גמל שלמה הן עיני פסיפס. הן מוגבהות על גבי גבעולים שנעים בצורה עצמאית אחת מהשנייה ונחשבות לעיניים המתוחכמות ביותר בממלכת החיות. לחסילוני גמל שלמה יכולת ראיית הצבע המורכבת ביותר בעולם החי.
עין חסילוני גמל שלמה בנויה משני חצאי כדור פחוסים, המכילים יחד כעשרת אלפים אומטידיום נפרדים סמוכים זה לזה. שני חצאי הכדור מופרדים על ידי שש שורות של אומטידיום מיוחדים, הנקראות יחד "רצועת האמצע", (Midband) המחלקת את העין לשלושה חלקים. מבנה זה מאפשר לראות עצם בשלושת חלקי העין במקביל. כלומר, לכל עין יש ראייה משולשת (Trinocular), ותפיסת עומק משלה. מבנה זה מאפשר עיבוד טורי ומקבילי של גירויים חזותיים. חצאי הכדור העליון והתחתון משמשים בעיקר לזיהוי צורה ולזיהוי תנועה, ולא לראיית צבע כבעיניהם של סרטנים אחרים.
שורות 1–4 של רצועת האמצע מתמחות בראיית צבע בתחום שבין על-סגול לבין תת-אדום. האלמנט האופטי בשורות אלו כולל שמונה סוגי פיגמנטי ראייה. תאי הקנים (Rhabdoms) מחולקים לשלושה סוגי שכבות פיגמנטים, שכל אחת מהן מותאמת לאורכי גל שונים.
שלוש השכבות בשורות 2–3 מופרדות על ידי מסננים צבעוניים (intra-rhabdomal filters) שניתן לחלקם לארבע מחלקות, שתי מחלקות בכל שורה. השורות מסודרות כשכבות סנדוויץ': פיגמנט ראייה, מסנן צבעוני ממחלקה אחת, פיגמנט ראייה, מסנן צבעוני ממחלקה אחרת, ולבסוף פיגמנט ראייה נוסף. האור שעובר דרך שורות אלו משנה את צבעו בהתאם לצבע המסנן. המסנן משמש לחידוד אורך הגל של האור העובר דרכו אל פיגמנט הראייה שמתחתיו. צבע המסננים משתנה בין הזנים השונים ועשוי לכלול את הצבעים: סגול, כחול, אדום, כתום וצהוב.
המסננים הצבעוניים שברצועת האמצע מקטינים את כמות האור המגיע לפיגמנטי הראייה (בדומה למשקפי שמש) ולכן מערכות אלו יעילות יותר בסביבה של אור חזק. רוב המינים בסדרה חיים אמנם בסביבה מוארת.
שורות 5–6 מופרדות גם הן לשכבות, אך כוללות רק מחלקה אחת (תשיעית) של פיגמנטי ראייה, המיוחדות לקליטת אור מקוטב. הן אף מסוגלות לקלוט אור מקוטב בכיוונים שונים. פיגמנט נוסף נמצא בחלקים העליון והתחתון של העין.
מינים מסוימים הם בעלי 16 סוגים של פוטורצפטורים, המחולקים לארבע מחלקות (רגישותם הספקטרלית מכוונת בנוסף על ידי המסננים הצבעוניים שברשתית), 12 מהם מנתחים אורכי גל שונים (מתוכם ארבעה רגישים לאור על-סגול) וארבעה מהם מנתחים אור מקוטב. מין אחד של מנטיס אף מסוגל לזהות אור בקיטוב מעגלי. לשם השוואה, לאדם יש רק חמישה פיגמנטי ראייה, והוא אינו מסוגל לזהות אור מקוטב כלל (למעט מברשת היידינגר).
רצועת האמצע מכסה שטח קטן של 5–10 מעלות משדה הראייה בכל רגע נתון, אבל עיני הסרטנים המותקנות על הגבעולים מונעות על ידי שמונה שרירים עצמאיים המחולקים לשש קבוצות תפקודיות המאפשרות תנועה חופשית ביותר של כשבעים מעלות בכל הצירים. השימוש בשרירים אלו להפניית הרצועה המרכזית בכל כיוון מאפשר להוסיף מידע נוסף שלא נראה על ידי שני חצאי העין.
המנטיס מסוגלים לעקוב אחר תנועה בעזרת תנועות עיניים מהירות, ובעזרת תנועה עצמאית של כל עין. על ידי שימוש בטכניקות שונות, כולל תנועות קופצניות של העין, רצועת האמצע מכסה חלק נרחב משדה הראייה. המידע היוצא מהרשתית מנותח במספר רב של ערוצי מידע מקבילים המוליכים אל מערכת העצבים המרכזית, ובצורה זאת מקטינים את עיבוד המידע הדרוש ברמות גבוהות יותר.
הסיבות ליכולת הראייה.
עיני המנטיס מאפשרות להם לזהות סוגים שונים של אלמוגים, סוגים שונים של טרף (שחלקו שקוף או שקוף-למחצה) בעזרת הראייה המקוטבת, וטורפים כגון הברקודה, שהוא בעל קשקשים מבריקים. סיבה נוספת היא ששיטת הציד של המנטיס (תנועות מהירות מאוד של הצבתות) מצריכה מידע מדויק על טווח הטרף, המחייבת תפישת עומק מדויקת, זאת על ידי הראייה השש-עדשית (Hexaocular).
העובדה שהראייה המשוכללת ביותר מופיעה אצל המינים עם הגוף הצבעוני ביותר מרמזת שראיית הצבע התפתחה בדומה לזנב הטווס. בתקופת החיזור פולט אזור בשריון המנטיס אור פלואורסצנטי באורכי גל הנקלטים על ידי עיניהם. הנקבות פוריות רק בזמן מסוים של מחזור הגאות, והיכולת לתפוש את מצב הירח מסייעת למנוע ניסיונות חיזור כושלים. יכולת זאת גם מאפשרת למנטיס להעריך את עוצמות הגאות, דבר חשוב למינים החיים במים רדודים סמוך לחוף.
טמפה ביי רייס
טמפה ביי רייס (באנגלית: Tampa Bay Rays) היא קבוצת בייסבול מליגת ה-MLB, שבסיסה בעיר סיינט פיטרסברג שבאזור מפרץ טמפה, פלורידה. הקבוצה משחקת בבית המזרחי של האמריקן ליג.
הרייס הצטרפו לליגה ב-1998 לאחר ששלוש שנים קודם לכן זכו בעלי הקבוצה בזכיינות. עד 2007 נקראה הקבוצה טמפה ביי דביל רייס בהתאם לכינוי הנפוץ לדג מנטה ריי, בטרם שמה קוצר לזה הנוכחי.
מאז הקמת הקבוצה ועד עונת 2008 לא זכו הרייס להצלחה גדולה, הקבוצה הייתה אחת מארבע הקבוצות הבודדות שמעולם לא העפילו לוורלד סיריס והיחידה שאפילו לא הצליחה להעפיל לפלייאוף. למעשה, מלבד שנת 2004 בכל שאר העונות הקבוצה סיימה במקום האחרון בבית שלה, בו היא מתחרה בשתיים מהקבוצות העשירות ביותר ב-MLB, הבוסטון רד סוקס והניו יורק יאנקיז. לאחר שסיימה את עונת 2007 עם המאזן הגרוע בליגה, הצליחה הקבוצה ב-2008 לזכות בראשות הבית ולהעפיל לראשונה בתולדותיה לפלייאוף ולוורלד סיריס. ב-2020 העפילה הקבוצה שוב לוורלד סיריס אך הפסידה 2–4 לקבוצת לוס אנג'לס דודג'רס.
העיר העתיקה של אדינבורו