ההטבות יכולות להיות מופנות גם למשקיעים מקומיים ו/או לזרים במטרה לעודד השקעות ישירות בתחומן. דרך נוספת למשוך משקיעים היא באמצעות מתן הטבות מס (tax incentives) לעסקים, ובדרך כלל למשקיעים זרים (investment attraction incentives). השיטה הפופולרית ביותר היא באמצעות הפחתה או פטור (tax holiday) ממס חברות לתקופה מסוימת. כך לדוגמה, אחת הסיבות לפריחתה וצמיחתה הכלכלית של אירלנד החל משנות ה-90, הוא שיעור המס המוטל על תאגידים, שהוא הנמוך ביותר באיחוד האירופי. נראה כי שיעור המס הנמוך משך לאירלנד משקיעים זרים בדמות תאגידים רב-לאומיים מכל העולם, ובפרט חברות היי-טק כגון דל, אינטל ופייזר.
בישראל.
הטבות המס שהעניקה ממשלת ישראל בשנת 2015 הסתכמו ב-50.6 מיליארד ש״ח. הטבת המס השנייה בגובהה מוענקת במסגרת החוק לעידוד השקעות הון ונועדה למשוך השקעות לישראל. במקרים רבים, חוקי העידוד מכוונים למשקיעים זרים בלבד, או שניתנת בהם העדפה ניכרת למשקיעים הזרים על פני המשקיעים המקומיים.
בפקודת מס הכנסה ניתן זיכוי ממס, בשיעור של עד 20% מההכנסה החייבת, לתושבי יישובים מסוימים בפריפריה, ובפרט בקרבת גבול הצפון ובעוטף עזה.
זיכוי ממס בגין ביטוח פנסיוני נחשב להטבת מס שנועדה להמריץ את העובדים, ובפרט את העצמאים לרכוש ביטוח כזה. מיום שביטוח פנסיוני הפך לחובה אין צורך בתמריץ המס, אך הזיכוי ממשיך להתקיים כהטבת מס.
פעמים אחדות עלו הצעות לביטולה של הטבת המס לחיסכון בקרן השתלמות, אך הצעות אלה לא אושרו עקב התנגדותה של ההסתדרות, הרואה בהטבת מס זו הישג חשוב שלה.
בוגי יעלון
בייבי בום
בייבי בום (אנגלית: Baby Boom) היא תופעה של שיעור ילודה גבוה מהממוצע בפרק זמן נתון. גלי "בייבי בום" בעלי היקף לאומי רווחים בעיקר אחרי מלחמות. המונח המקורי נטבע בארצות הברית, אך תקף לכל מדינות אירופה, בעת גל הילודה שהחל אחרי מלחמת העולם השנייה. ילידי גל זה נקראים בז'רגון האמריקני "ילדי הבייבי בום".
משמעויות.
המשמעות של גלי הילודה ניכרת בכל תחומי החיים: החל מיצירת עומס על חדרי הלידה ובתי החולים; המשך בעומס על מערכות החינוך והבריאות לילדים, שצריכות להיערך למספרים גדולים מהרגיל של ילדים; וכלה בעומס על מערכות הביטוח הלאומי והפנסיה, הנדרשות להתכונן מראש ולספק שירותים לכל אותם ילדי בייבי בום כאשר הם מגיעים לגיל הפנסיה.
דור הבייבי בום וטכנולוגיה.
הכינוי "דור הבייבי בום" הוענק לבני הדור אשר נולדו בעולם המערבי בתקופת ה"בייבי בום" שלאחר מלחמת העולם השנייה. גבולותיו של דור זה נתחמו בארצות הברית לגל הדמוגרפי של מי שנולדו בין 1 בינואר 1946 ו-31 בדצמבר 1964, דהיינו תקופה של 19 שנים. בימינו, בני שכבת גיל זו נמצאים בעמדות כוח בחברות עסקיות ובגופים שלטוניים רבים. ארבעת נשיאי ארצות הברית האחרונים, ביל קלינטון, ג'ורג' ווקר בוש, ברק אובמה ודונלד טראמפ הם הם בני הדור.
הגרף משמאל מראה את מספר הלידות השנתי ל-1000 תושבים בארצות הברית, בין השנים 1909 ל-2004. כפי שניתן לראות, חוץ מהעלייה הדרמטית בלידות לאחר מלחמת העולם השנייה (בשנים 1945–1964), ניכרות גם עליות קטנות יותר: בשנים 1978–1992 (מכונה לפעמים "הבייבי בום של דור ה-Y") ואת ה"מיני בייבי בום" של שנת 2000.
בישראל.
בישראל התקיים בייבי בום בשנים שלאחר קום המדינה. בשנות ה-40 ניצולי השואה כמעט לא הביאו ילדים לעולם עקב השואה ומלחמת העולם השנייה. היישוב בארץ ישראל סבל אף הוא ממיעוט לידות כיון שרבים מהגברים גויסו למלחמה. עם סיום מלחמת העולם השנייה, מלחמת העצמאות ועליית הפליטים, הקימו ניצולי השואה והחיילים המשוחררים משפחות והביאו בכך לעלייה דרמטית בשיעורי הילודה. לאחר מכן, בשנות ה-60, שוב התמעטו הלידות בישראל, כיון שהיה חסר הדור שלא נולד בראשית שנות ה-40 (וכן חל שינוי בדפוסי היריון של עדות המזרח, שהביא אותם להפחתת ילודה). מאידך, ילידי הבייבי בום של ראשית שנות החמישים הביאו בבגרותם לבייבי בום נוסף בשנות השבעים.
אחרי מלחמת יום הכיפורים, בשנת 1973, הגבירה האוכלוסייה היהודית בישראל את קצב הילודה שלה, תופעה המתועדת בשירו של שמואל הספרי "חורף 73". גם לאחר מלחמת המפרץ, ב-1991, היה גידול בקצב הילודה. לאחר מלחמת לבנון השנייה נרשם גידול בשיעור הילודה אצל תושבי הצפון אולם נרשמה ירידה בשיעור הילודה הכללי במדינה.
דור הבייבי בום ומדיה.
במדינות רבות, ילדי הבייבי בום היו הראשונים שנחשפו לעולם השידור והשיווק הטלוויזיוני. בארצות הברית ובאירופה נחשבו שנות הבייבי בום לשנים של שגשוג וביטחון כלכלי, דבר זה יצר ייחודיות אצל מתבגרי הבייבי בום, כי הם גדלו תחת השפעת עולם השיווק המתפתח.
בניגוד לסטריאוטיפים, בראשית המאה ה-21, צרכנים מדור הבייבי בום לא היו טכנופובים, אלא בעלי ניסיון רב בשימוש באינטרנט ובמשלוח הודעות בטלפון הנייד. בתקופת הקורונה בשנת 2020, עסקים רבים העבירו את שירותיהם לעולם האונליין בגלל המגפה. השימוש בשירותי בריאות דיגיטליים בקרב ילדי הבייבי בום גדל מ-10% ל-48%. גם בעלי עסקים מקומיים ששייכים לדור הבייבי בום דאגו לזמינות אונליין של העסקים שלהם.
אלון הגליל
אַלּוֹן הַגָּלִיל הוא יישוב קהילתי בגליל התחתון, סמוך למחלף המוביל, בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל.
היסטוריה.
היישוב הוקם בשנת 1980 כמושב עובדים חקלאי של תנועת המושבים במסגרת תוכנית המצפים ל"ייהוד הגליל", ונקרא בשם הזמני יפתחאל א'. להקמתו הוקצו 600 דונם שנלקחו מיישובי הסביבה. משבר שפקד את המושב בשנת 1984 הביא את היישוב לחובות גדולים וכמעט לסף פירוק ולעזיבת חלק מתושביו. כמוצא מהמשבר הפך המושב בשנת 1986 ליישוב קהילתי תוך שמירת הסקטור החקלאי. שמו הזמני של היישוב השתמר ביקב יפתחאל הפועל בו.
ביישוב מתגוררות כ 1,200 תושבים יותר ממאה תשעים משפחות. מעטים מהתושבים עוסקים בחקלאות, והשאר במקצועות חופשיים, ביישוב ומחוצה לו. בין ענפי החקלאות הקיימים באלון הגליל: רפת, דיר עזים, דיר כבשים, פרחים, חוות סוסים מכוורת ויקב.
שמו של היישוב סמלי ובא לציין הן את יער עצי האלון בו הוקם היישוב והן את האזור הגלילי.
חינוך.
ביישוב פועל גן. ילדי היישוב שייכים באופן רשמי לבית הספר היסודי "יחד" בגבעת אלה ולחטיבה ולתיכון ויצו בנהלל אולם חלק מהתלמידים בוחרים בחינוך האנטרפוסופי בהרדוף או בחינוך הדמוקרטי בבית הספר הדמוקרטי בנהלל.
סביבה.
היישוב ממוקם בתוך חורש אלונים וצופה בין היתר לנחל ציפורי ולכרמל
את היישוב מקיפה רשת שבילי הולכי רגל ורשת שבילי רכיבה באופניים (סינגלים).
תרבות.
על דגלו של היישוב חרוטים מעורבות התושבים וניהול עצמי: ביישוב קיימות כ- 20 וועדות של תושבים מתנדבים אשר מובילות את העשייה בתחומים שונים:נוער, חינוך, תרבות, איכות סביבה, ביטחון, קליטה ועוד
בלפוריה
בַּלפוּרְיָה הוא מושב בעמק יזרעאל, 3 ק"מ צפונית לעפולה, בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל. הוא קרוי על שמו של שר החוץ הבריטי ארתור ג'יימס בלפור, החתום על הצהרת בלפור, ונוסד ב-2 בנובמבר 1922, במלאת 5 שנים למתן ההצהרה.
היסטוריה.
חוות בלפוריה.
המושב הוקם בשנת 1922 על ידי חברת "קהילת ציון" האמריקאית, שרכשה את האדמה וייעדה אותה לכ-100 חיילים משוחררים אנגלים ואמריקנים מהגדודים 38 ו-39 של הגדודים העבריים. במחצית השנייה של 1919 המייסדים פנו אל ארתור ג'יימס בלפור וקיבלו את רשותו לקרוא ליישוב על שמו.
תוכנית החברה הייתה לקיים שנת לימודים ראשונה בה ינוהל המושב על ידי מדריכים חקלאיים בשיתוף המתיישבים והחברה ולאחר תום השנה יוחלט מי מהמתיישבים כשיר להתיישב במקום. למתיישבים יינתן בית וציוד למשק בהלוואה אותה יחזירו במהלך השנים. קהילת ציון לא הצליחה לגייס את הסכומים הנדרשים ושיחרור החיילים מהצבא התנהל בעצלתיים כך שרוב המועמדים להתיישבות חזרו לארצותיהם.
כדי לא לאבד שנה חקלאית, בסוף שנת 1919 עלתה על הקרקע קבוצה של 25 פועלים ו-9 פועלות שהקימו חווה חקלאית בניהולו של גרשון גפנר, והתחילו בהכשרת האזור להתיישבות, עוד טרם שהושלמה רכישת הקרקע. בסוף שנת 1920 נכזבה החברה מהמקום ובקשה למכור את המושב לפועלים ולחיילים המשוחררים, אולם אלו לא הסכימו לכך ללא תוספת משאבים כהלוואה. בעקבות זאת, הוחלט להעביר את כל הניהול המעשי של החווה החקלאית לידי המתיישבים. אדמת החווה החקלאית עברה לידי הקרן הקיימת שהחכירה אותו לוועד היתומים של דרום אפריקה לצורך הקמת כפר ילדים.
המושב.
ב-1922 הומרה החווה החקלאית למושב על ידי מתיישבים שונים ותיקים ועולים יוצאי קיבוצים, מספר אנשים מהקואופרציה במרחביה וכן מתיישבים מ"עזרת אחים" בפתח תקווה. רוב בעלי המגרשים שהוקצו לחברי קהילת ציון לא הגיעו בהתחלה אלא חיכו להתמסדות המקום לפני עלייתם. חברת קהילת ציון העניקה למתיישבים הלוואות לרכישת הקרקע ולבניית בתים וההנהלה הציונית העניקה ל-25 מתיישבים הלוואות לרכישת ציוד. המתיישבים החדשים התגוררו באופן זמני בחוות בלפוריה עד השלמת בניית הבתים במושבה החדשה. הבתים והרפתות שנבנו במקום בכספי "קהילת ציון" היו בתי בטון ואבן ובעלי גגות רעפים, אשר זיכו את מתיישבי בלפוריה בכינוי "המיליונרים".
ב-6 באפריל 1925 ביקר הלורד בלפור בבלפוריה, בה נתקבל על ידי משלחת של הוועד הלאומי שכללה את הרב עוזיאל, יצחק בן-צבי, יעקב טהון, חיים מרגליות קלווריסקי ושמואל טשרנוביץ. בלפור סעד במושבה במלון "עמק יזרעאל", בסעודה בה השתתפו גם חיים ויצמן, נחום סוקולוב וקולונול קיש. נציג קהילת ציון הכריז שיום ביקורו של בלפור במושב הוא יום חנוכת המושב.