אוסטרליה היא אחת מארבע המדינות היחידות (לצד בריטניה, יוון ושווייץ) שנטלו חלק בכל המשחקים האולימפיים שנערכו מאז חידושם בעת החדשה, בשנת 1896 (אם כי באולימפיאדות שנערכו ב-1904 וב-1908 התחרו הספורטאים האוסטרלים במשלחת משותפת עם ניו זילנד, שנקראה אוסטרלאסיה). במרוצת השנים צברו הספורטאים האוסטרלים 547 מדליות, מהן 164 מדליות זהב. הישג זה מקנה לאוסטרליה את המקום ה-10 בטבלת המדליות של כל הזמנים. למעלה ממחצית מהמדליות נצברו בשש האולימפיאדות שנערכו מאז 1996, אולימפיאדות שבשתיים מהן דורגה במקום הרביעי בטבלת המדליות. הענף בו זכתה אוסטרליה להצלחות הרבות ביותר הוא השחייה (213 מדליות, מהן 69 מדליות זהב; אוסטרליה שנייה בענף זה רק לארצות הברית), והבאים אחריו הם אתלטיקה (76 מדליות, מהן 21 מדליות זהב), אופניים (ענף בו היא מדורגת שישית בכל הזמנים, עם 54 מדליות, מהן 15 מדליות זהב) וחתירה (44 מדליות, מהן 13 מדליות זהב). בהוקי שדה מדורגת אוסטרליה במקום השלישי בטבלת המדליות, אחרי הודו והולנד.
אוסטרליה אירחה את המשחקים האולימפיים פעמיים. מלבורן אירחה את המשחקים ב-1956, לאחר שגברה על בואנוס איירס על חודו של קול. סידני אירחה את המשחקים ב-2000, לאחר שגברה על בייג'ינג על חודם של שני קולות. פעמיים נוספות התמודדו ערים אוסטרליות על אירוח המשחקים ונכשלו. בריסביין הגישה את מועמדותה לארח את המשחקים ב-1992, אך דורגה במקום השלישי, אחרי ברצלונה ופריז. מלבורן הגישה את מועמדותה לאירוח המשחקים בפעם השנייה ב-1996, אך דורגה במקום הרביעי, אחרי אטלנטה, אתונה וטורונטו.
היסטוריה.
1896 עד 1904.
אוסטרליה זכתה בעצמאותה ב-1901. בשתי האולימפיאדות הראשונות התחרו הספורטאים האוסטרלים תחת הדגל הבריטי, והוועד האולימפי הבינלאומי זקף את הישגיהם מאוחר יותר לזכותה של אוסטרליה. באולימפיאדת אתונה (1896) התחרה רק ספורטאי אוסטרלי אחד, האתלט אדווין פלאק. הוא זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר ובריצת 1500 מטר. פלאק השתתף גם בריצת המרתון, אך התמוטט 3 ק"מ לפני הסיום. כן חבר לבריטי ג'ורג' רוברטסון בטורניר הזוגות בטניס. השניים סיימו במקום השלישי.
באולימפיאדת פריז (1900) השתתפו שני ספורטאים אוסטרלים. השחיין פרדריק ליין זכה במדליות זהב במשחים ל-200 מטר בסגנון חופשי ול-200 מטר מכשולים. האתלט סטנלי רולי זכה בשלוש מדליות ארד בשלושת המרוצים בהם השתתף, ריצת 60 מטר, ריצת 100 מטר וריצת 200 מטר.
גם באולימפיאדת סנט לואיס (1904) השתתפו שני ספורטאים אוסטרלים, לראשונה תחת דגל אוסטרליה העצמאית. עם זאת, השניים, שהתחרו בריצת 110 מטר משוכות ובקפיצה לרוחק, לא זכו במדליות.
1908 עד 1912.
באולימפיאדת לונדון (1908) ובאולימפיאדת סטוקהולם (1912) שלחו אוסטרליה וניו זילנד משלחת משותפת, אוסטרלאסיה.
המשלחת זכתה ב-5 מדליות בלונדון, ובהן מדליית זהב אחת, של נבחרת הרוגבי. בסטוקהולם זכתה המשלחת ב-7 מדליות, מהן 2 מדליות זהב. בשתי האולימפיאדות, מרבית המדליות שצברה המשלחת הושגו בידי ספורטאים אוסטרלים.
1920 עד 1936.
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) שלחו שתי המדינות משלחות נפרדות. אוסטרליה שלחה משלחת בת 13 ספורטאים, שזכו ב-3 מדליות. נבחרת השחייה זכתה במדליית כסף במשחה ל-200X4 מטרים חופשי, ואחד מחבריה, פרנק בורפייר, זכה גם במדליית ארד במשחה ל-1,500 מטר חופשי. שני שחיינים נוספים בנבחרת רשמו הישגים נאים - ויליאם הראלד סיים במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר חופשי ואיוון סטרדמן סיים במקום החמישי במשחה ל-200 מטר חזה. ספורטאי נוסף, האתלט ג'ורג' פארקר, זכה במדליית כסף בהליכה ל-3,000 מטר.
באולימפיאדת פריז (1924) השתתפו 34 ספורטאים אוסטרלים, שזכו ב-6 מדליות, מהן 3 מדליות זהב. השחיין בוי צ'רלטון זכה במדליית זהב במשחה ל-1500 מ' בסגנון חופשי, במדליית ארד במשחה ל-400 מ', והיה שותף לזכייתה השנייה ברציפות של הרביעייה האוסטרלית במדליית הכסף במשחה ל-200X4 מטרים. פרנק בורפייר, שהיה אף הוא חבר בנבחרת השליחים, שחזר הישג נוסף מאנטוורפן, כשזכה פעם נוספת במדליית ארד במשחה ל-1,500 מטר חופשי. דיק איב היה לקופץ למים האוסטרלי הראשון שזוכה במדליית זהב אולימפית, בקפיצה ממקפצות של 10 ו-5 מטרים. בקפיצה מ-3 מטרים סיים במקום החמישי. במדליית הזהב השלישית זכה קופץ המשולשת ניק וינטר.
לאולימפיאדת אמסטרדם (1928) שלחה אוסטרליה משלחת מצומצמת יותר, בת 18 ספורטאים, מסיבות כלכליות. למעשה, מימן הוועד האולימפי האוסטרלי את נסיעתם של 10 ספורטאים, ונסיעתם של 8 האחרים מומנה ממקורות פרטיים. המשלחת זכתה ב-4 מדליות, מהן מדליית זהב אחת, בה זכה החותר בובי פירס. בוי צ'רלטון הוסיף למאזנו עוד שתי מדליות כסף, במשחים ל-400 ול-1,500 מטר חופשי. רוכב האופניים דאנק גריי זכה במדליית ארד במירוץ ל-1,000 מטר נגד השעון, והיה לאוסטרלי הראשון שזוכה במדליה אולימפית בענף זה.
בשל השפל הגדול, המשלחת האוסטרלית לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1932), בדומה למשלחות אחרות, הייתה מצומצמת עוד יותר, וכללה 13 ספורטאים בלבד. אף על פי כן, הישגיהם היו טובים מאשר באמסטרדם, והם צברו 5 מדליות, מהן 3 מדליות זהב. החותר בובי פירס זכה במדליית זהב שנייה ברציפות, ורוכב האופניים דאנק גריי שיפר את הישגו מאמסטרדם, וזכה במדליית זהב. השחיינית קלייר דניס זכתה במדליית הזהב השלישית, במשחה ל-200 מטר חזה, והייתה לאוסטרלית השנייה בהיסטוריה שזוכה במדליית זהב אולימפית (קודמתה, פאני דוראק זכתה במדליית זהב במסגרת המשלחת האוסטרלאסיאתית). שחיינית נוספת, בוני מילינג, זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב, ואדי סקארף, שזכה במדליית ארד, היה לאוסטרלי הראשון שזוכה במדליה אולימפית בהיאבקות.
לאולימפיאדת ברלין (1936) שלחה אוסטרליה משלחת בת 33 ספורטאים, אך הגיעה להישגים הנמוכים ביותר מאז 1904 - מדליית ארד אחת בקפיצה משולשת, בה זכה ג'ק מטקאלף.
אולימפיאדת לונדון (1948).
לאולימפיאדת לונדון (1948) שבה אוסטרליה עם המשלחת הגדולה בתולדותיה עד אז - 77 ספורטאים. המשלחת צברה מספר שיא של 13 מדליות, מהן שתי מדליות זהב.
הענף המצליח ביותר היה האתלטיקה, עם 6 מדליות. ג'ון וינטר זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה, תיאו ברוס זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק, וג'ורג' אייברי רשם הישג דומה בקפיצה משולשת. נבחרת השליחות ל-100X4 מטרים זכתה במדליית כסף, ואחת החברות בה, שירלי סטריקלנד, זכתה בעוד 3 מדליות ארד: בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר ובריצת 80 מטר משוכות. אתלטים אוסטרלים נוספים כללו את פיטר גרדנר (מקום חמישי בריצת 110 מטר משוכות), מוריס קורוטה (מקום חמישי בריצת 400 מטר), פיטר מאלינס (מקום שישי בקרב עשר), לס מקינד (מקום שביעי בקפיצה משולשת) וג'ודי קאנטי (מקום שביעי בקפיצה לרוחק).
פרט לווינטר, זכה אוסטרלי שני במדליית זהב בלונדון, החותר מרווין ווד. השחיין ג'ון מרשל זכה במדליית כסף במשחה ל-1,500 מטר חופשי ובמדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי. השחיינית ננסי ליונס זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה וג'ודי ג'וי דייוויס זכתה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב. שחיין נוסף, ג'ון דייוויס, סיים במקום הרביעי במשחה ל-200 מטר חזה. הענף האחרון בו זכו ספורטאים אוסטרלים במדליות היה היאבקות: דיק גרארד זכה במדליית כסף וג'ים ארמסטרונג זכה במדליית ארד. ספורטאים אוסטרלים נוספים שבלטו בלונדון כללו את ההמתאגרף אדריאן הולמס שסיים במקום הרביעי ואת רוכב האופניים צ'ארלי בזאנו, שסיים במקום הרביעי במירוץ ספרינט.
אולימפיאדת הלסינקי (1952).
באולימפיאדת הלסינקי (1952) השתתפו 85 ספורטאים אוסטרלים, שזכו ב-11 מדליות, מהן 6 מדליות זהב.
הספורטאית הבולטת במשלחת הייתה האצנית מרג'ורי ג'קסון, שזכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. בריצת 100 מטר אף קבעה שיא עולם חדש - 11.5 שניות. אתלטית נוספת, שירלי סטריקלנד, שיפרה את הישגה מלונדון, וזכתה במדליית הזהב בריצת 80 מטר משוכות, עם שיא עולם חדש - 10.9 שניות. בנוסף, זכתה סטריקלנד במדליית ארד בריצת 100 מטר. אתלטים נוספים שבלטו במשלחת כללו את וינסום קריפס (מקום רביעי בריצת 100 מטר), קן דאבלדיי (מקום חמישי בריצת 110 מטר משוכות), נבחרת השליחות ל-100X4 מטר (מקום חמישי), ג'ון טרלואר (מקום שישי בריצת 100 מטר), לס פרי (מקום שישי בריצת 5000 מטר), ריי ויינברג (מקום שישי בריצת 110 מטר משוכות) וורנה ג'ונסטון (מקום שמיני בקפיצה לרוחק).
ענף נוסף בו זכו האוסטרלים להישגים נאים הוא רכיבה על אופניים. ראסל מוקרידג' וליונל קוקס זכו במדליית זהב במרוץ אופני טנדם, מוקרידג' זכה במדליית זהב נוספת במרוץ נגד השעון ל-1,000 מטר וקוקס זכה במדליית כסף במרוץ ספרינט ל-1,000 מטר. השחיין ג'ון דייוויס שיפר את הישגו מלונדון וזכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה, עם שיא אולימפי חדש: 2:34.4 דקות. שחיינים אוסטרלים נוספים שבלטו בהלסינקי כללו את רקס אוברי שסיים במקום השישי במשחה ל-100 מטר חופשי ואת ג'ון מרשל שסיים במקום השמיני במשחה ל-1,500 מטר חופשי. החותר מרווין ווד איבד את תוארו מלונדון, וזכה במדליית כסף. שמיניית החותרים האוסטרלית זכתה במדליית ארד, וכמוה גם מרים המשקולות ורן ברבריס, שהיה האוסטרלי הראשון שזוכה במדליה אולימפית בענף זה.
אולימפיאדת מלבורן.
ב-1956 אירחה אוסטרליה את המשחקים האולימפיים לראשונה בתולדותיה, במלבורן. לא כל המשחקים נערכו על אדמתה, שכן בשל חוקים נוקשים שאסרו על הכנסת בעלי חיים מסוימים לתחומה, נערכו תחרויות הרכיבה בסטוקהולם, חמישה חודשים קודם לכן.