רעיון הקמתו היה של פיוטר קפיצה. עורכיו הראשונים היו הפיזיקאי איסאק קיקואין והמתמטיקאי אנדריי קולמוגורוב. ב-1985 הנהלת המערכת כללה 18 חברים מן המניין וחברים בהתכתבות של האקדמיה למדעים של ברית המועצות ושל האקדמיה למדעי חינוך של ברית המועצות, 14 דוקטורים למדעים ו"קנדידטים" למדעים.
תרגומים.
קוואנטום מגזין.
"קוואנטום מגזין" היה דו-ירחון שפורסם בארצות הברית בשנים 1990–2001 על ידי האיגוד הלאומי של המורים למדעים של ארצות הברית (NSTA). מגזין זה פרסם גם מאמרים שתורגמו מ"קוואנט".
מבחר תרגומים מ"קוואנט".
בשנת 1999 פרסמה החברה האמריקאית למתמטיקה תרגומים של מאמרים נבחרים מ"קוואנט" בתחום האלגברה והאנליזה המתמטית בשני כרכים בסדרות "Mathematical World".
תרגומים אחרים.
שני כרכים של מאמרים נבחרים פורסמו בעבר גם בצרפת.
זמינות.
כל הגליונות של קוואנט זמינים חופשית באינטרנט.
אריאנה (סרט)
אריאנה הוא סרט מלודרמה ישראלי משנת 1971 בבימויו של ג'ורג' עובדיה.
זה היה סרטו השני של ג'ורג' עובדיה בישראל והוא גם השתתף בכתיבת התסריט עם מיכאל שוילי כשעדה בן נחום כתבה את הדיאלוגים.
הסרט הזה שייך לסדרת סרטי הבורקס של עובדיה. מבקרי הקולנוע קטלו אותו באופן גס אבל הקהל "הצביע ברגליים" ויותר מ-300,000 צופים ראו אותו.
העלילה אופיינית לסרטי בורקס - הבדלי מעמדות בין אשכנזים עשירים ולא ישרים, לבין מזרחים עניים וישרים וכן סיפור אהבה בין אשכנזי עשיר למזרחית ענייה שנתקל בקשיים רבים עד לסוף השמח.
המוזיקה המקורית חוברה על ידי חיים צור ומופיעים בו קטעי שירה של אבי טולדנו וכן הופעה של טריפונס בשירו "דיר-לה-דה" ומופע של רקדנית בטן במועדון לילה.
תקציר העלילה.
עורך הדין גבריאל שמיר (יצחק שילה) מנהל רומן קצר עם כוכבה (רחל טרי) צעירה יפה שהוא נתן לה טרמפ לירושלים.
כוכבה נכנסת להריון ומודיעה זאת לשמיר. הוא נותן לה כסף להפסקת הריון אך היא לא מסכימה וזורקת לו את הכסף על השולחן. כוכבה נוסעת לתל אביב ונכנסת לגור אצל ידידיה עבוד מזרחי (אריה אליאס) הירקן ואשתו זוהרה (טובה פרדו). יצאנית (שרית ישי לוי) מנסה לשכנע אותה לעבוד בזנות אך עבוד מונע זאת.
לבסוף יולדת כוכבה בת בבית אך מתה סמוך ללידה. לפני מותה היא מבקשת שיקראו לבת בשם אריאנה. עבוד וזוהרה שהם חשוכי ילדים שמחים לאמץ את אריאנה ולגדלה כבתם בלי לספר לה זאת.
אריאנה גדלה לבחורה יפהפייה ועובדת כתופרת. עבוד מביא ירקות לביתו של ארתור דניאלי, העשיר בעל מפעל טקסטיל, וזה מבקש ממנו לארגן לו תזמורת מזרחית לרגל חגיגה שהוא עורך לשחרור בנו הסגן גדי (אבי טולדנו). בחגיגה מתאהב גדי באריאנה והיא נענית לו. גדי מודיע לאביו כי ברצונו לשאת את אריאנה לאשה אבל נתקל בסירוב מוחלט. אביו רוצה להשיאו ללילי (שלומית סיגל) בתה של מיליונרית אלמנה (פנינה גרי). הוא שולח את גדי לפריז בעניין עסקים. הזוג הצעיר מבקש לשמור קשר על ידי שליחת מכתבים דרך גורג'י (גבי עמרני), עוזרו של דניאלי, אך דניאלי לוחץ על גורג'י להעביר את כל המכתבים אליו. נוצר נתק בין בני הזוג ואריאנה מגלה שהיא בהריון. עבוד מקבל זאת קשה אך מחליט לעזור לה. הוא מגיע לביתו של דניאלי ומבקש את הסכמתו לנישואי הזוג אך דניאלי זורק אותו מביתו. בינתיים מתחיל גדי לצאת עם לילי אך היא לא מוצאת חן בעיניו.
עבוד תובע את דניאלי וזה שוכר את שירותיו של עורך הדין גבריאל שמיר.
במשפט חוקר גבריאל שמיר את עבוד וזוהרה ותוך החקירה מסתבר לו שהוא אביה של אריאנה. הוא מבקש מהשופט (ביטוש דוידוב) לדחות את המשפט. הוא מגלה לדניאלי שהוא האב אבל דניאלי מבקש להמשיך את המשפט. גבריאל מתפטר מההגנה ועובר לתביעה ומגלה בנאום מרגש כי הוא אביה של אריאנה והוא אשם בכל מה שקרה. השופט חותם את הדיון ומשפחת דניאלי מסכימה לנישואי גדי ואריאנה. גבריאל יוצא מבית המשפט ואריאנה רצה אליו, מחבקת אותו וקוראת לו אבא.
מים לבנים (סרט)
מים לבנים (באנגלית: White Waters) הוא סרט קולנוע ניגרי מסוגת דרמת ספורט משנת 2007 בבימויו של איזו אוג'וקוו. הסרט זכה בארבעה פרסי אקדמיה: פרס הבמאי הטוב יותר, הפסקול הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר, והשחקנית הטובה ביותר וכן היה מועמד ל-12 פרסים נוספים באקדמיה למוזיקה.
הסרט מציג איכויות הפקה ראויות, ומככבים בו או. סי. יוקג`ה וכוכבת הקולנוע הניגרית ריטה דומיניק.
עלילה.
הסרט מגולל את סיפורו של נער מקופח בניגריה שנתגלה כרץ מוכשר. מלווין, הוא ילד מנודה מבחינה חברתית, אך מוכשר מבחינה אתלטית. הוא ננטש על ידי הוריו בגיל אחת עשרה בכפר עם סבתו (ג'וקה סילבה). מלווין לעיתים קרובות עורך אימוני ריצה במתקני האתלטיקה בכפר של סבתו. במהלך העלילה מלווין מתאהב בנולה, נערה המתגוררת בכפר של סבתו. ככל שמלווין מתקדם מבחינה ספורטיבית בקבוצת הריצה הוא מגלה כי הוא צובר יריבים אשר קוראים תיגר על מעמדו בקבוצה. אתגרים אלו מחריפים כאשר הבחור המהיר ביותר בקבוצה מרגיש מאוים על ידי מלווין.
עשר שנים חולפות, והגבר הצעיר, הבודד והתימהוני תופס את מבטם של שניים. האחד הוא מאמן נבחרת האתלטיקה שמתאמנת בסביבת הכפר, שמשוכנע שהבחור הצעיר שרץ (כמו פורסט גאמפ) במהירות מסחררת, יכול להשתלב בנבחרתו לקראת אליפות ניגריה. והשנייה היא אחת הספורטאיות המצטיינות של נבחרת הנשים, אותה מציל מלווין אחרי שהיא נשדדת בלילה. כוכב נבחרת האתלטיקה המחזר אחרי הספורטאית הופך לאויבו המר של מלווין, כאשר בו זמנית מעמדו כספורטאי וכמאהב מעורער על ידי הצעיר המופנם. דווקא כשמלווין סוף סוף מתחיל להשתחרר ומתפתח רומן בינו לבין הספורטאית, מתגלים חפציה שנשדדו בפשיטה בביתו.
עין שוירח
עין שוירח (לשעבר "עין שריר") הוא מעיין הנמצא במצוקי האון, על המורדות הדרומיים של רמת הגולן, בסמוך לדרך (סימון שבילים ירוק) העולה מקיבוץ האון ומאנדרטת הטייסים הטורקים לתאופיק.
שביל הליכה הרגלי מוביל אל המעיין מדרך הרכבים. מי המעיין נאגרים בבריכת בטון ארוכה שנבנתה בשנת 1944 על ידי פרסים בהאים מהכפר סמרה (במיקום קיבוץ האון כיום) כדי לשמש להשקיה.
הבריכה שופצה על ידי ירח פארן, מתושבי קיבוץ האון, שעל שמו נקרא כיום המעיין (שילוב השמות "שריר" ו "ירח").
ההגעה למעיין אפשרית רגלית (רצוי בירידה מכיוון חניון עין עקוב) או, חלקית, עד לשער סמוך למעיין, ברכב עם הנעה ארבע על ארבע.
עומק המים בבריכה כשמונים ס"מ, ומסביבה עצי אקליפטוס היוצרים צל.
From a Whisper
לחישה (באנגלית: From a Whisper) הוא סרט קנייתי מסוגת דרמה משנת 2008 אשר נכתב ובוים על ידי הבמאית ונורי קהיו. הסרט זכה בפרס האקדמיה האפריקאית לקולנוע לסרטים ועוד 5 פרסי אקדמיה לסרטים אפריקאיים בשנת 2009: הבמאי הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר, העורך הטוב ביותר, הפסקול הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר וכן היה מועמד ל-12 פרסי אקדמיה נוספים. הסרט מציין את יום השנה העשירי לפיגועי ה-7 באוגוסט בקניה ב -1998, ומציג סיפור ריאליסטי של הפיגוע, על ידי תפיסת חייהם של הקורבנות ובני משפחותיהם, אשר נאלצו לאסוף את פיסות חייהם לאחר הפיצוץ.
עלילה.
הסרט מציין את יום השנה העשירי לפיגועי ה-7 באוגוסט בקניה ב-1998, בשגרירות ארצות הברית בניירובי. הוא מספר את סיפורה של נערה צעירה, טמאני, ששכלה את אמה בהתקפה אך אביה מספר לה שאמה רק נעדרת. טמאני מחפשת את אמה, מציירת לבבות ברחבי העיר, ומתיידדת עם שוטר בשם אבו. אבו מסייע לטמאני, בעוד הוא מתמודד עם הבושה שהוא מרגיש כי לא עצר את החבר שעזר לתקוף את השגרירות. הסרט נחשב כמביא הסתכלות פמיניסטית אפריקאית לאירועים שהוא מתאר, דבר המודגם ביחסים השוויוניים שבין הדמויות, והמסר הפציפיסטי במסגרת טראומה לאומית, אשר עדיין מאתגר את התפישה האוניברסליסטית המערבית.
צליחת תעלת סואץ במלחמת יום הכיפורים
אוקראינה באירוויזיון לרוקדים צעירים
אוקראינה נטלה חלק באירוויזיון לרוקדים צעירים 3 פעמים, ב-2001, 2003 ו-2013.
בולגריה באירוויזיון לרוקדים צעירים
בולגריה השתתפה בתחרות האירוויזיון לרוקדים צעירים פעם אחת בלבד, ב-1991.
נרסיסו ייפס
נרסיסו ייפס (בספרדית: Narciso Yepes; 14 בנובמבר 1927 (מרצ'נה) - 3 במאי 1997 (מורסיה)) היה מוזיקאי ספרדי ונחשב לאחד מנגני הגיטרה הקלאסית החשובים ביותר במאה העשרים.
נעוריו.
ייפס נולד במרסנה, כפר קטן ליד לורקה, בדרום ספרד. אביו, איכר מקומי, הבחין שבנו בן הארבע "מנגן" על מוט תלוי על צווארו, כאשר הוא מחקה ב"צעצוע" זה את הנגינה בגיטרה. האב קנה לבנו גיטרה אמיתית ביריד בלורקה ותוך זמן קצר הילד ניגן משמיעה מנגינות ידועות. אביו החל להרכיב את בנו על גבי חמור ללורקה הקרובה, על מנת לרכוש השכלה מוזיקלית מסודרת. מורו הראשון היה חזוס גוברה, שלימד אותו סולפג' ונגינה בגיטרה. בגיל 12 עברה משפחתו של ייפס לולנסיה ושנה לאחר מכן התקבל ללימודים בקונסרבטוריון המקומי. במוסד זה למד ייפס אצל הפסנתרן והמלחין ויסנטה אנסנסיו שכפה עליו למעשה לפתח את הטכניקה שלו בעצמו. כן למד שם הרמוניה, קומפוזיציה וביצוע. ויסנטה היה פסנתרן שלא שלט בגיטרה ותעב אותה, וייפס פיתח טכניקות נגינה מקוריות, על מנת להגיע ליכולת נגינה מהירה, כדרישת מורו.
הצלחות ראשונות.