השפלה היא תחושת אי-נוחות נפשית ובפרט תחושת פגיעה בכבוד, הנגרמת לאדם כתוצאה מיחס (אמיתי או מדומה) של אנשים אחרים: אליו, להתנהגותו או למאפיינים כלשהם הקשורים אליו. עוצמת תחושת ההשפלה קשורה בפער שבין הדימוי העצמי ותחושת הכבוד של המושפל לפני ואחרי שהושפל. במקרים קיצוניים עלולה השפלה לדחוף את האדם לביצוע פעולות קיצוניות, כמו תקיפה אלימה או לחלופין התאבדות.
מניעים ודרכים להשפלה.
השפלתו של אדם נעשית מסיבות שונות כמו כדרך של ענישה, עינויים או התעללות ונקמה. מניע נוסף הוא רצון להביע מחאה, לדוגמה: הטחת עוגה בפניו של מדינאי בעת שהוא מופיע בעצרת עם. השפלה עלולה להיווצר גם על ידי האדם המושפל עצמו, ללא מעורבות חיצונית, כתוצאה ממעשה או מחדל שלו הפוגעים בכבודו.
קיימות דרכי השפלה רבות, המשמשות לענישה, לעינויים ולהתעללות. אפשר לכפות על המושפל לשהות בעירום בפרהסיה, לאנוס אותו ללבוש את לבושו של בן המין השני, לכפות עליו פעילות מינית ועוד. כמה מהדרכים הנפוצות ביותר הם לעג או הוצאת דיבה.
השפלה קבוצתית.
השפלה שאינה מכוונת כלפי אדם מסוים, אלא כלפי קבוצה חברתית שלמה היא אחד ממאפייני הגזענות. דוגמה קיצונית לכך היא השפלתם של יהודים בגרמניה הנאצית. תחושת השפלה עשויה להיות משותפת לעם או למדינה, כאשר נכפו עליהם תנאים משפילים בעקבות תבוסה. חלק מהעם הגרמני האמין כי חוזה ורסאי, שעליו נאלצה גרמניה לחתום בעקבות תבוסתה במלחמת העולם הראשונה מהווה השפלה וכי תנאיו אינם הוגנים. כך גם הסכם גוליסטן נחשב משפיל עבור העם האיראני.
השפלה בימי הביניים.
ההשפלה בימי הביניים הייתה נפוצה ומגוונת והיא אף במרבית המדינות (בעיקר באירופה) הייתה מעוגנת בחוק.
דוגמה נפוצה לכך היה עמוד הקלון, לשם הוצמדו עבריינים שנאשמו במגוון עבירות, חלקם הגדול עבירות פעוטות.
כמו כן נשים שהורשעו בניאוף הושפלו באמצעות גזיזת שיער ראשן בפומבי.
השפלה באמצעות זפת ונוצות שימשה גם כענישה גופנית, וגרמה להרחקת המושפל מהציבור למספר ימים.
בחלק מהערים בדרום צרפת גבר ואישה שנתפסו מנאפים נאלצו לרוץ ברחובות העיר קשורים יחד בצורה משפילה ולספוג מלקות לאורך הדרך.
עמדת היהדות.
רבי יוחנן המביא את רבי שמעון בר יוחאי אומר: "נוח לו לאדם שיפיל עצמו לכבשן האש ואל ילבין פני חבירו ברבים". מסקנה זו עולה בקנה אחד עם תפיסתם של חז"ל שהשפלה בפרהסיה דומה להריגה.
התוספות תוהה מדוע אין מונים את הלבנת הפנים בפירוש בין הדברים שהם "ייהרג ובל יעבור", ומשיב שאכן גם הלבנת פנים ראויה להימנות ביניהם עקרונית. הפוסקים נחלקו ביניהם האם לקבל את מסקנת התוספות, או שמא דברי התלמוד נכתבו כלקח מוסרי, ולא כהלכה למעשה. הרמב"ם למשל אינו מסכים עם התוספות. על כל פנים, מקיומן של דעות הסוברות שראוי לו לאדם למות ולא להלבין פני חברו, ניתן ללמוד על מידת החומרה שמייחסת ההלכה להשפלת האחר.
ביוש באינטרנט.
התפתחות הרשתות החברתיות באינטרנט נתנה לכל אדם יכולת לבייש בפומבי, בלי לעבור את אמצעי הסינון המתקיימים באמצעי תקשורת ותיקים. כשפרסום פוסט ובו תלונה על אדם או גורם, לעיתים בצירוף שמו או תמונתו, הפוסט עלול להיות לוויראלי ולהיקרא על ידי אלפי אנשים שחלקם ישתפו אותו, וגורם לאדם שפורסם לבושה רבה. תופעה זו קרויה לעיתים שיימינג (מהמילה האנגלית לבושה - Shame). מלבד הבושה שבהיחשפות גורם הדבר למשקעים נפשיים, בשל הרגשתו של האדם שהפרסום נגדו זוכה לכר נרחב ולתהודה רבה, ואילו תשובותיו אינן זוכות לכך. במקרים קיצוניים וחריגים, היו שהתאבדו בעקבות ביוש באינטרנט שזכה לתהודה רבה, וכאירוע אינטרנטי, גם מכתב ההתאבדות פורסם ברשת חברתית.
סומטי
בביולוגיה, סוֹמָטי (somatic, מיוונית: סומטיקוס, "גוף") הוא מונח המציין קשר אל הגוף.
המונח מתייחס, בדרך כלל, רק ליצורים רב-תאיים, בהם קיימים סוגים רבים של תאים, שכן ליצורים חד-תאיים אין "גוף". ניתן להשתמש במונח זה גם בהקשר של יצורים חד תאים מושבתיים כדוגמת הוולווקס.
את המונח ניתן לפגוש בפסיכולוגיה, כחלק מהמושג פסיכוסומטי, המתייחס למחלות ולמצבים נפשיים המשפיעים על הבריאות הפיזית של הגוף.
בגנטיקה ובפיזיולוגיה נפוץ המושג "תא סומטי"; זהו כל אחד מתאי הגוף שאינו תא מין. תאי המין אצל זכרי האדם, למשל, הם תאי הזרע המצויים באשכים, ואילו אצל נקבת האדם - הביציות, המצויות בשחלות. רובם המוחלט של התאים בגוף הם סומטיים, שבמקרה של יצורים רבים, ביניהם בעלי החיים והאדם, הם תאים דיפלואידיים.
להבחנה זו חשיבות רבה בנושאים שונים. מבדילים, למשל, בין מוטציות סומטיות ומוטציות המתרחשות בתאי המין. מוטציות סומטיות (לדוגמה: שינוי גנטי בתא עור, עקב חשיפה מרובה לשמש, העלול לגרום לסרטן העור) משפיעות רק על האדם הנושא את התאים שעברו שינוי. מוטציות בתאי המין לא משפיעות על הפרט בו הן התרחשו, אך הן יכולות לעבור לצאצאים עתידיים, ולפיכך יכולה להיות להן השפעה אבולוציונית.
ארצות השפלה
ארצות השפלה הן ארצות אירופה הנמצאות במישור הנמוך של הדלתה של הנהרות ריין, סכלדה ומז. המדינות הנכללות בימינו בכינוי זה הן בלגיה והולנד, אם כי יש הכוללים בכינוי גם את לוקסמבורג. בלגיה, הולנד ולוקסמבורג ידועות גם בשם בנלוקס.
היסטוריה.
במאה ה-12 נוסדו בארצות השפלה ערים סביב הייצור והמסחר של בגדי צמר, התעשייה הראשונה באירופה. בערים אלה נכללות לייז', אנטוורפן, בריסל, גנט ואוטרכט.
ארצות השפלה התרכזו במאות ה-13 וה-14 תחת שלטונם של דוכסי בורגונדיה ובעקבות נישואי מארי מבורגונדי למקסימיליאן האוסטרי, עברו לשליטתם של בית האבסבורג תחילה לבנם פיליפ הראשון מלך קסטיליה (עקב נישואיו לחואנה המשוגעת - בתם של פרדינאנד ואיזבל המלכים הקתולים), ובשנת 1506 לבנם קרלוס הוא הקיסר קרל החמישי, שהיה למעשה פלמי (יוצא חבל פלנדריה) מלידה, וחי עד 1517 בארצות השפלה. עם פרישתו של קרל החמישי בשנת 1556 קיבל את השלטון בנו, פליפה השני, מלך ספרד.
פליפה השני, שהתחנך בספרד, לא היה רגיש כלפי נתיניו הפלמים וההולנדים כפי שהיה אביו, ונהג בתושבי האזור ביד קשה, בין היתר בגלל התחזקות מגמת הרפורמציה הפרוטסטנטית בקרב תושבי האזור אותה שאף פליפה, כמו אביו, לקעקע מממלכתו.
בשנת 1568 התאחדו הפרובינציות של ארצות השפלה תחת הנהגתו של הנסיך וילם מאורניה (נסיכות אורנז'), והרוזן לאמורל פון אגמונט, שהיה מראשי הצבא, בצעד שהיחל את המרד ההולנדי. פליפה השני שלח צפונה את הדוכס מאלבה והדוכס מפרמה, שני מצביאים ותיקים, בראש צבא אשר מנה אלפי חיילים ספרדים, כדי לדכא את המרד. מול חיל הרגלים הספרדי עמדו המיליציות של אנשי ארצות השפלה, אשר כרעו תחת נטל המיסים הספרדיים וקיוו נואשות להציל את מולדתם ולזכות בחירותם. כדי לבלום את התקדמות הספרדים, פתחו אנשי ארצות השפלה את הסכרים אשר הגנו על המישורים הנמוכים מהים, והציפו שטחים נרחבים בנתיב הצבא הספרדי. בסופו של דבר, הצליחו המורדים להדוף את הספרדים.
פליפה השני הציב פרס על ראשו של הנסיך מאורניה, ואכן הלה נרצח ביריות אקדח ב-10 ביולי 1584 ב"פרינסנהוף" שבדלפט בידי אציל מקומי זוטר, תומך בית המלוכה הספרדי. בשנת 1581, "התנערו" הפוליטיקאים והסוחרים ההולנדים החשובים באופן חגיגי מפליפה השני כמלכם, כשהם מונים את פגיעותיו באנשיהם. הם הכריזו על שבע פרובינציות מארצות השפלה כעצמאיות וריבוניות.
ספרד המשיכה לנסות לכבוש מחדש את השטחים הנרחבים אשר בהם איבדה שליטה, אולם ללא הצלחה, עד אשר בשנת 1609, נחתם הסכם שלום בין הניצים, כאשר דרום ארצות השפלה, לרבות פלנדריה וחלקים מדרום הולנד, נותר בשליטה ספרדית.
תשע שנים לאחר מכן, כאשר פרצה מלחמת שלושים השנים, שוב עמדו הספרדים וההולנדים משני צידי המתרס. ההולנדים, שבעת זו החזיקו בצי גדול וחזק, פשטו על חצי האי הספרדי ופגעו באינטרסים ספרדיים הן באירופה והן באיים הקריביים. כאשר הסתיימה מלחמת שלושים השנים בשנת 1648, הסכימה ספרד, במסגרת שלום וסטפליה, לעצמאותן המלאה והשלמה של ארצות השפלה, תחת הנהגת בית אורנז'-נאסאו. הסכמה זו הושגה כשמונים שנה לאחר תחילת העימות ולכן יש הקוראים למרד ההולנדי "מלחמת שמונים השנים".
אטימולוגיה.
קל להתבלבל בשמות השונים של המדינות המודרניות וההיסטוריות באזור. דוברי הולנדית מתייחסים לישויות הפוליטיות ההיסטוריות ולפדרציה של הולנד, האנטילים ההולנדים וארובה בלשון רבים (Nederlanden), ולארצם כיום בלשון יחיד (Nederland). באנגלית נקראות גם הולנד של ימינו וגם הישויות ההיסטוריות בשם Netherlands, בלשון ריבוי; האזור שבו כלולות הולנד ובלגיה כיום נקרא לעיתים The Low Countries, אך בשם זה נעשה שימוש בעיקר בהקשרים היסטוריים (בהולנדית קיים הביטוי המקביל, De lage landen, המתייחס לבלגיה והולנד המודרניות). גם בשפות אירופיות אחרות פירוש שמה של הולנד המודרנית הוא "ארץ נמוכה" או "ארצות נמוכות", מה שמגדיל את הבלבול בין המדינה המודרנית לבין המדינות ההיסטוריות.
השפה העברית אינה מאפשרת יצירת שם-תואר מהצירוף "ארצות השפלה", אם כי בשיח האקדמי מקובל שם-התואר "נדרלנדי".
סומאטי
הרייך הראשון
הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי