תאגיד המטוסים המאוחד, אחד מחברות לאומיות שנועדו לקידום האינטרסים של המדינה מושווה ל-EADS באירופה, נהנה מתמיכה כספית רבה מצד ממשלת רוסיה, ששפכה כסף לחברות שרכשה כדי לשפר את מצבן הכלכלי. התקציב הראשון של התאגיד בשנת 2007 היה כ-2 מיליארד רובל, ובשנה שאחריה הוא גדל ל-24 מיליארד רובל (כ-770 מיליון דולר).
משלוחי המטוסים האזרחיים גדלו ל-6 בשנת 2005 ובשנת 2009 מסר הענף 15 מטוסים אזרחיים, בשווי של 12.5 מיליארד רובל, לרוב ללקוחות מקומיים.
למרות המשבר הפיננסי העולמי, ענף ייצור המטוסים ברוסיה בכללותה הצליח להגדיל את הייצור והמכירות ב-19.5% בשנת 2009.
פרויקטים חדשים.
מפציץ מהדור החמישי.
בשנת 1998 ביקש חיל האוויר הרוסי מהתעשייה לפתח מטוס חזית רב-תכליתי. בשנת 2001 שודרגו הדרישות למערכת מטוסים שכזו, שהפכה לימים למפציץ הדור החמישי סוחוי Su-57, שנחשב כתגובת רוסיה לתוכנית מפציץ תקיפה משותף האמריקנית. ה-Su-57 ביצע את טיסת הבכורה בשנת 2010, ושבר את המונופול המלא של אמריקה על פיתוח וייצור מטוסי דור חמישי. בדו"ח ההגנה במוסקבה בצעד הזה תואר כהפיכה משמעותית בתעשיית התעופה הרוסית ונטען כי:
ראש ממשלת רוסיה ולדימיר פוטין הודיע שהממשלה תגדיל את המימון של הענף בתעשייה הביטחונית הרוסית.
סוחוי סופרג'ט 100.
המטוס האזורי סוחוי סופרג'ט 100 הוא המטוס האזרחי הרוסי הגדול הראשון שפיתוחו החל לאחר 1991. המטוס, שטס לראשונה בשנת 2008, תואר כתוכנית המטוסים האזרחיים החשובה והמצליחה ביותר בתעשיית התעופה הרוסית. כל גרסאות המטוס עוצבו על ידי חברת הבת של תאגיד המטוסים המאוחד, סוחוי בשיתוף פעולה עם שותפים זרים, ומורכבות על ידי התאחדות ייצור המטוסים של קומסומולסק על אמור (KnAAPO) במזרח הרחוק הרוסי, ואילו איגוד ייצור המטוסים של נובוסיבירסק (NAPO) מתמקד ברכיב הפקה. שתי החברות השקיעו רבות בשדרוג המתקנים שלהן וייצרו 70 כלי טיס עד שנת 2012.
אירקוט MC-21.
פיתוח מטוס הנוסעים Irkut MC-21 החל בראשית שנות האלפיים. המטוס, שיש לו קיבולת נוסעים בין 150–200 וטווח של 5,000 ק"מ, מתוכנן על ידי חברת אירקוט בשיתוף עם שותפים זרים. הוא ממוקד לפלח הפופולרי ביותר בתעשיית התעופה המקומית, ונועד להחליף מטוסים ישנים יותר כמו טופולב Tu-154. התוכנית נמצאת בשלב הייצור. ההסמכה והמסירה של המטוס תוכננו בתחילה עד 2016, אך המסירה עוכבה לשנת 2017. היזמים שואפים למכור 1,200–1,500 מטוסים בסך הכל, המהווים נתח של 12–15% מהשוק הבינלאומי.
פרויקטים אחרים.
מטוסים חדשים אחרים שפותחו בתקופה האחרונה כוללים את מטוס האימון המתקדם יאק - 30 ומטוס תקיפה קל, ה-Tu-204 SM המודרני והמטוס האזורי An-148, שיוצר ברובו בוורונז' לדע ופני החמרה ביחסי אוקראינה-רוסיה. יצרנית המטוסים הימיים Beriev מתכננת גם מספר מטוסי נוסעים חדשים.
רשימת יצרני מטוסים בולטים.
רשימה של יצרני המטוסים ברוסיה:
מבנה.
בשנת 2008 כלל ענף המטוסים 106 עסקים, 18 מהם שייכים לתאגיד המטוסים המאוחד. אחת החברות המצליחות ביותר היא סוחוי, המחזיקה בקו רחב של מטוסים צבאיים תחרותיים בינלאומיים, כולל דגמי Su-27, Su-30 ו - Su-35. בתחום האזרחי, הפרויקט החשוב ביותר של החברה הוא Superjet 100. איגוד ייצור המטוסים בקומסומולסק על אמור, מפעל המטוסים הגדול ברוסיה, אחראי על ייצור מוצרי סוחוי. טופולב מתמקדת בשוק התעופה האזרחי עם מטוסי 204 ו-214, אבל הוא גם אחראי על פיתוח מטוסים על בסיס מפציץ 160. ייצור המוני של מטוסי Tu-204 נעשה על ידי אוויהסטאר SP, הממוקם באוליאנובסק, ואילו 214 מיוצר על ידי איגוד ייצור המטוסים של קאזאן. איליושין מתמקדת בתחום המטען וההובלה הצבאיים. לאירקוט תיק עבודות של מטוסי אימונים ומטוסים אמפיביים ומתחרה בנישת האלקטרוניקה והאוויוניקה המשולבת. בתחום המל"טים, ZALA Aero ו-Vega Radio Engineering Corporation הן בין החברות המובילות.
כלום לא עובר על ידי
כלום לא עובר על ידי הוא אלבום הבכורה של המוזיקאית דניאל רובין, שיצא בשנת 2017.
רקע.
האלבום, שיצא בהוצאה עצמאית, כולל 11 שירים שרובין כתבה והלחינה, מלבד השיר "אהבתי אותה פעם" שכתב יהונתן גפן. השיר כבר יצא בשנת 1994 בלחן אחר, של דויד ברוזה, באלבומו "החומרים שמהם עשויה האהבה". השיר "הרגשתי יפה" נכתב על ידי רובין יחד עם דן תורן, שגם ייעץ לה בכתיבת השירים "ריקה" ו"כלום לא עובר על ידי". השיר "היא בורחת", הסוגר את האלבום, הוא למעשה גרסה ארוכה יותר של השיר "תתעורר", הפותח את האלבום. שם השיר "מים מלוחים" הוא הומאז' לשירו של מאיר אריאל, "מים מתוקים", והשורה "הוא משקר אפילו בשתיקה" היא הצורה ההפכית של מילותיו של אריאל, "היא אומרת שאני משקר אפילו בשתיקה". השירים "הרגשתי יפה", "שלושה רבעים", "בדמיון שלי" וכן שיר הנושא של האלבום, "כלום לא עובר על ידי", יצאו כסינגלים והועלו כקליפים ליוטיוב.
האלבום הופק על ידי עמרי אמדו, שהפיק גם את האלבום השני של רובין, הסיפור בגדול.
שחייה באולימפיאדת טוקיו (2020)
אולימפיאדת טוקיו (2020) נערכה בטוקיו, יפן. תחרויות השחייה במסגרת המשחקים האולימפיים נערכו במרכז ספורט המים, ותחרויות השחייה במים פתוחים נערכו באודייבה מארין פארק (Odaiba Marine Park).
37 משחים שונים התקיימו באולימפיאדה זו, 18 לנשים, 18 לגברים ולראשונה במשחקים האולימפיים משחה שליחים משולב בשתי שחייניות ובשני שחיינים, 4x100 מטר מעורב.
לאור מגפת הקורונה הוחלט על ידי הוועדה המארגנת של המשחקים והוועד האולימפי הבינלאומי לדחות את מועד המשחקים מקיץ 2020 למועד מאוחר יותר שלא יעלה על קיץ 2021. עם זאת, הוחלט כי לא יהיה שינוי בשם המשחקים.
הזוכים במדליות.
נשים.
(*) שחייניות ששחו רק בשלב המוקדמות וזכו אף הן במדליות
גברים.
(*) שחיינים ששחו רק בשלב המוקדמות וזכו אף הם במדליות
משחה משולב (2 שחייניות, 2 שחיינים).
(*) שחיינים ששחו רק בשלב המוקדמות וזכו אף הם במדליות
יאן הרביעי
יאן הרביעי מאושוויינצ'ים (בפולנית: Jan IV oświęcimski 1426–1496) היה בן שושלת פיאסט ואחרון מנסיכי אושוויינצ'ים.
ביוגרפיה.
לאחר שאביו נפטר בשנים 1434 ביחד עם אחיו הצעיר, יאן הרביעי קיבל לשליטתו את נסיכות אושוויינצ'ים. הוא היה תחת חסותו של האח הבכור. בשנת 1441 אחיו הבכור ואצלב הבטיח שישכנע את האחים שלו להשבע אמונים למלך פולין עם הגעת לבגרות.
בשנת 1445 שטח הנסיכות חולקה בין האחים. בתחילת כהונתו, יאן הרביעי ביחד עם בני משפחתו התנגד לסיפוח נסיכות סבז' (בשטחי שלזיה) לשליטת קרקוב. המאבק נמשך מספר שנים ובסופו של דבר בשנת 1447 הוא נאלץ להכיר בנושא.
בשנת 1552 הוא התחיל מחדש מאבק מזוין על השליטה בסבז' וסביבתו. בשנת 1553 המאבק הוכרע לטובת מלך פולין ויאן הרביעי נאלץ לשלם סכום גדול במסגרת הסכם שלום. המבאק נמשך עוד מספר שנים ובסופו בשנת 1456 יאן הרביעי מכר את כל זכויותיו על הנסיכות שלו למלך פולין קז'ימייז' הרביעי.
בשנת 1456 יאן הרביעי הצטרף לכוחות של ממלכת פולין במלחמה נגד המסדר הטבטוני.
בשנת 1460 נפטר נסיך מאופולה ויאן הרביעי ניסה להישטלת על הנסיכות. לאחר מספר קרבות הוא הובס על ידי אחיו של הנסיך הנפטר. בשנת 1462 הוא רכש את גליביצה ואויאזד ולאחר מספר שנים קיבל תואר "רוזן מגליביצה".
בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-15 קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין סיים את התשלומים שהיו מגיעים ליאן הרביעי עבור הזכויות על הנסיכות. הדבר איפשר ליאן הרביעי לרכוש זכויות על אויאזד וגליביצה.
בשנת 1471 יאן הרביעי תמך באולסלו השני, מלך בוהמיה והונגריה שהיה מועמד למלך צ'כיה. הדבר הביא למתיחות עם מתיאש הראשון, מלך הונגריה שגם החשיב את עצמו כמועמד למלך צ'כיה. במהלך זה יאן הרביעי נעצר ונאלץ למכור חלק של גליביצה תמורת שחרור.
לא ידוע על שנותיו האחרונות שהוא העביר באחוזת אשתו בקרנוב שבצ'כיה.
לאה צבעוני
לאה צבעוני (נולדה ב-2 באוקטובר 1946) היא בלשנית, עורכת, סופרת ומו"לית ישראלית.
ביוגרפיה.
לאה צבעוני נולדה בתל אביב ליהודה קימלמן ומרים מונצ'יק, דודהּ יחזקאל מונצ'יק נפל בכיבוש חניתה. אחיה, אלישע קימרון, הוא חתן פרס ישראל. בגיל צעיר עברה משפחתה לקיבוץ חניתה ומשם לקריית גת. את לימודיה התיכוניים סיימה בגימנסיה הריאלית ראשון לציון. בצה"ל שירתה כמורה חיילת בכפר הנוער ניצנים. לאחר שירותה הצבאי למדה לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים בחוגים אנגלית וצרפתית ולתעודת הוראה באנגלית. השלימה את התואר בשנת 1970. קיבלה תעודה בעריכה לשונית בעברית בשנת 1988. בשנת 1990 השלימה תואר שני בלשון עברית בהדרכת גדעון גולדנברג. קיבלה תואר דוקטור לפילוסופיה על מחקרה "דרכי השלילה בעברית הישראלית" בהדרכת גדעון גולדנברג.
בשנים 1976–1978 התגוררה בלוס אנג'לס. עם חזרתה ב-1979 מונתה לרכזת ועדות במועצה להשכלה גבוהה ונשארה בתפקידה במשך 9 שנים.
בשנים 1988–2004 הייתה המזכירה האקדמית של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. בשנת 2000 ייסדה את "צבעונים הוצאה לאור" ומאז היא עומדת בראשה.
במשך שנים לימדה עריכה במכללת אחוה. משנת 2009 היא מלמדת עריכה בלשון עברית בלימודי תואר שני באוניברסיטה העברית בירושלים.
צבעוני כתבה סדרת ספרי עריכה המשמשים תלמידים ועורכי לשון. כמו כן עוסקת בשימור יצירות ספרות והחייאתן. ערכה בעצמה והוציאה לאור בהוצאת צבעונים ובהוצאות אחרות מאות ספרי ספרות יפה, שירה, עיון ספרי מדע ואחרים.
מפעלי ספרות ולשון.
לאה צבעוני ערכה כ-400 ספרים, בהוצאת צבעונים ובהוצאות אחרות. ערכה גם כתבי עת ומאמרים רבים לאנשי אקדמיה.