סלובניה חולקת על כך ודורשת גישה ישירה למים הבינלאומיים. מדיניות זו הייתה קיימת מאז סוף 2004, אך אינה כוללת את מדינות האיחוד האירופי (כלומר, סלובניה ואיטליה).
במשא ומתן עם האיחוד האירופי הוחלט כי קרואטיה יכולה להכריז על אזור הגנה אקולוגית למדינות שלישיות, אך לא למדינות האיחוד האירופי. כ-40% מכל תחום הדייג של סלובניה מקורו באזור.
בנק ליובליאנה.
נושא פתוח נוסף הוא הפיצוי הכספי למפקידים הקרואטיים שאיבדו את חסכונותיהם בפירוק בנק ליובליאנה שהיה קיים בתקופה היוגוסלבית. במהלך אותה תקופה היה לבנק האמור סניף בזאגרב. בדצמבר 1991 אישרו הרשויות בקרואטיה להעביר שני שלישים מהחובות במטבע חוץ של סניף זאגרב בבנק ליובליאנה למספר בנקים קרואטיים. עם זאת, כ-132,000 לקוחות שמרו על חסכונותיהם בבנק ליובליאנה. עד 1994 הקים הפרלמנט הסלובני את בנק נובה לובליאנסקה (בנק לובליאנה החדש) עם נכסי הבנק הישן אך הוא לא כלל את חובותיו. בשנת 1995 הגיש הבנק הקרואטי פריברדנה בנקה זאגרב תביעה נגד בנק לובליאנה, לאחר שמשרד האוצר הקרואטי אישר זאת. בשנת 1997 הפרלמנט הסלובני דחה את כל התביעות נגד בנק ליובליאנה על ידי אזרחים זרים. בשנת 2001 האריך משרד האוצר בקרואטי את אישור התביעה לבנק זאגרבצ'קה בנקה .
שתי המדינות חתמו על הסכם נושאי הירושה משנת 2001, שעסק במשא ומתן בירושה לאחר פירוק יוגוסלביה. בשנת 2002 נערך משא ומתן בנושא הירושה על ידי הבנק להסדרי סליקה בינלאומיים בבזל, אך קרואטיה ובוסניה והרצגובינה דחו את המודל המוצע בו יצטרכו להחזיר את כספי המפקידים. המשא ומתן נתקע לאחר מכן.
בשנת 2010, לאחר הסכם קוסור-פאחור, הסכים הצד הקרואטי לעמדת סלובניה, שהייתה תנאי מקדים לכך שקרואטיה תסיים את המשא ומתן עם האיחוד האירופי בנוגע לפרק 4 של אמנת האיחוד, תנועה חופשית של הון.
עמדת סלובניה טענה כי הפיצוי הוא נושא ירושה, ואף הציבה את עמדתה כתנאי לקבלת קרואטיה לאיחוד האירופי, לאחרונה ביולי וספטמבר 2012. באפריל 2012 העבירה קרואטיה מסקנה שלפיה מדובר בסכסוך בלבד בין הבנק לחוסכים בקרואטיה, ויש לפתור אותה בבתי משפט. הנציבות האירופית רואה בכך סוגיה דו צדדית.
ב-6 בנובמבר 2012, פסק בית הדין האירופי לזכויות אדם פסק דין מדרגה ראשונה בתיק אלישיץ ואחרים נ' בוסניה והרצגובינה, קרואטיה, סרביה, סלובניה והרפובליקה היוגוסלבית לשעבר של מקדוניה, ומצא כי סלובניה פעלה בניגוד לאמנה האירופית לזכויות אדם והורה עליה לפצות את המבקשים וכל האחרים בתפקידם (חוסכי בנק ליובליאנה בודדים). בקרואטיה, יש שפירשו זאת כתקדים לסוגיה הדיפלומטית, אך שר החוץ הסלובני קארל ארייבץ פרסם הצהרה לפיה מדובר בסוגיה נפרדת מהנושא הדיפלומטי, אלא שהאחרון עסק ב"חוב מועבר".
ב-7 בפברואר 2013 אמרו שרי החוץ של קרואטיה וסלובניה כי הם פתרו את בעיית בנק ליובליאנה לשעבר, שאיימה להכשיל את הצטרפותה של קרואטיה לאיחוד האירופי ביולי אותה שנה.
תחנת הכוח הגרעינית קרשקו.
חברות האנרגיה הלאומיות של שתי המדינות מנהלות במשותף את תחנת הכוח הגרעינית קרשקו , שהוקמה עוד בתקופת יוגוסלביה, והיו להם מחלוקות שונות, בעיקר בין השנים 1997–2001.
אוליבר וולקוט, הבן
אוליבר וולקוט, הבן (; 11 בינואר 1760 – 1 ביוני 1833) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, אשר שימש כמזכיר האוצר של ארצות הברית בשנים 1795–1800 וכמושל קונטיקט בשנים 1817–1827.
וולקוט נולד ב-11 בינואר 1760 במערב קונטיקט עוד בתקופת השלטון הבריטי. הוא שירת בצבא הקונטיננטלי בשנים 1777–1779 בזמן מלחמת העצמאות של ארצות הברית. בשנתיים שלאחר מכן וולקוט סיים לימודי משפטים באוניברסיטת ייל. כמשפטן הוא מילא שורה של תפקידים פקידותיים בכירים במחלקת האוצר של ארצות הברית.
בתקופה שבין עיסוקו כמזכיר האוצר למושל קונטיקט הוא עבד כחקלאי.
נפטר ב-1 ביוני 1833 בניו יורק.
יחסי הממלכה המאוחדת–מקדוניה הצפונית
יחסי הממלכה המאוחדת–מקדוניה הצפונית אלו היחסים הדו-צדדיים בין מקדוניה הצפונית לבריטניה.
היסטוריה.
בריטניה תמכה בסוף המאה ה-19 בתנועה הלאומית לשחרור מקדוניה מהאימפריה העות'מאנית, ואף הגבירה את תמיכתה בעקבות מרד אילינדן, אולם לאחר מלחמות הבלקן תמכה בחלוקת מקדוניה בין סרביה, יוון ובולגריה, ותמכה בפתרון זה גם במהלך ועידת השלום בפריז (1919), לאחר מלחמת העולם הראשונה. במהלך מלחמת העולם השנייה תמכה בריטניה ביוגוסלביה, שמקדוניה הייתה חלק ממנה, ושירות המודיעין הבריטי אף שיתף פעולה במהלך המלחמה עם תנועות פרטיזנים מקדונים. עם הכרזת העצמאות של מקדוניה בשנת 1991, בריטניה הכירה במקדוניה תחת שמה החוקתי.
נציגויות דיפלומטיות.
בריטניה מחזיקה במקדוניה הצפונית שגרירות בסקופיה וקונסוליות כלליות בביטולה. מאידך, מקדוניה הצפונית מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון בלבד.
יחסי הממלכה המאוחדת–קרואטיה
יחסי קרואטיה–הממלכה המאוחדת, הם יחסי החוץ בין קרואטיה לממלכה המאוחדת. לאחר שקרואטיה הכריזה על עצמאות מיוגוסלביה ביוני 1991, בריטניה כוננה יחסים דיפלומטיים עם קרואטיה ב-25 ביוני 1992.
היסטוריה.
מלחמת העצמאות הקרואטית ומרגרט תאצ'ר.
ראש ממשלת בריטניה, הברונית מרגרט תאצ'ר, הייתה מהדוגלות החזקות ביותר לעצמאות קרואטיה במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה בשנות ה-90 של המאה ה-20. בריאיון לערוץ הקרואטי HRT בשנת 1991 אמרה:
תאצ'ר מתחה ביקורת על ג'ון מייג'ור בגלל הצעת הפינוי שלו לסלובודן מילושביץ', ועל האיחוד האירופי מכיוון שהוא לא הכיר מיד שסרביה הובילה תוקפנות נגד קרואטיה. במהלך נאומה באו"ם בספטמבר 1991 אמרה כי בספרה Statecraft היא כתבה כי לבקשת שגריר קרואטיה בלונדון, דראגו שטמבוק, מסרה תאצ'ר הודעה לעיתונות בה קראה לקהילה הבינלאומית להפסיק את התוקפנות הסרבית. על פי הצהרת שטמבוק לעיתון הקרואטי יוטרני ליסט , אחד היועצים שלה אמר לה: "גברת תאצ'ר, הממשלה הבריטית תצלוב אותך בגלל מה שאת עושה", והיא השיבה: "אם מדובר בצליבה של אותי או של קרואטיה, עדיף לצלוב אותי."
היא המשיכה לתמוך בקרואטיה בציבור עד טבח אחמיצ'י , בו כוחות קרואטים טבחו בבוסניאקים בשנת 1993, מכיוון שכפי שכתבה בספרה Statecraft: "הטבח באחמיצ'י שכנע אותי שקרואטיה פירשה את ביקורי בזאגרב כסמל לכך שהעולם יעלים עין ממעשי ברבריות כאלו." לאחר שהסרבים ביצעו את טבח סרברניצה בשנת 1995, היא שוב יצרה קשר עם מר שטמבוק ושאלה אותו בטלפון: "האם הם (הסרבים) אינם בעלי חיים אמיתיים?". היא תמכה במבצע סערה בקרואטיה, אך לא הסתפקה בהחלטתו של הנשיא פרניו טוג'מן לעצור ליד באניה לוקה מכיוון שהיא חשבה שהוא צריך להביס את הכוחות הסרבים שנותרו. לדברי שגריר קרואטיה בארצות הברית לשעבר מיומיר ז'וז'ול, היא אמרה לו בשנת 1997: "כשאתה מחליט לעשות משהו בפוליטיקה, אז זה צריך להיעשות עד הסוף או שאתה צריך להתמודד עם ההשלכות, טוב או רע. הדבר הגרוע ביותר הוא אם תעצור באמצע הדרך. כשהלכתי למלחמת פוקלנד, כולם ניסו לעצור אותי. ידעתי שאצליח או שאסיים. אבל, אם הייתי חוזרת הייתי יודעת בוודאות שאסיים."
תאצ'ר זכתה בעיטור מסדר הגדול של המלך דמיטר זבונימיר בשנת 1998 על "תרומתה יוצאת הדופן לעצמאותה וליושרה של הרפובליקה של קרואטיה". היא ביקרה בזאגרב ב-16 בספטמבר 1998 וזכתה בתואר "אזרחית כבוד של זאגרב": במהלך נאומה אמרה:
לאחר העצמאות.
היחסים בין המדינות התחזקו מאז מעצרו של הגנרל הקרואטי-צרפתי אנטה גוטובינה והעברתו לבית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר בדצמבר 2005. קשריה של קרואטיה עם בריטניה כרגע מצוינים. במרץ 2007 חתמו שתי המדינות על שותפות אסטרטגית בין בריטניה לקרואטיה, שבאמצעותה תמכה הממלכה המאוחדת במלואן בהצעות הכניסה של קרואטיה לאיחוד האירופי ולנאט"ו. כעת, שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
בריטניה סיפקה תמיכה פוליטית ומעשית הן למאמציה של קרואטיה להצטרף לאיחוד האירופי ולנאט"ו. "השותפות האסטרטגית בבריטניה-קרואטיה" 2008-09 הושקה בלונדון ב-18 ביוני על ידי ראש הממשלה גורדון בראון וראש הממשלה איבו סאנאדר. בריטניה סיפקה מימון לסיוע בקרואטיה בהצעות הכניסה שלה, פרויקטים שעסקו ברפורמה שיפוטית, נגד שחיתות, פשע מאורגן, מדיניות תחרות ובטיחות מזון.
גם קרואטיה וגם בריטניה סיפקו כוחות כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן.
על פי מפקד בריטניה ב-2001, כ-6,992 ילידי קרואטיה התגוררו בבריטניה.
נציגויות דיפלומטיות.
לבריטניה יש שגרירות בזאגרב וקונסוליות כבוד בדוברובניק ובספליט.
לקרואטיה שגרירות בלונדון וקונסוליית כבוד באדינבורו.
אגרות ראיה
יחסי מקדוניה הצפונית–קרואטיה
יחסי קרואטיה–מקדוניה הצפונית הם יחסי החוץ בין קרואטיה למקדוניה הצפונית.
היסטוריה.
עד 1991 היו שתי המדינות חלק מיוגוסלביה, ובאותה שנה הכריזו שתיהן על עצמאותן בהפרש של שלושה חודשים זו מזו. ב-12 במרץ 1992 הייתה קרואטיה המדינה הראשונה שהכירה בשמה החוקתי של מקדוניה, וב-30 במרץ אותה שנה כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים. קיים מיעוט קרואטי קטן במקדוניה הצפונית, המרוכז בעיקר בסקופיה ובביטולה, וכן קיים מיעוט מקדוני קטן בקרואטיה, המרוכזים בעיקר בזאגרב, רייקה, אוסייק, פולה וספליט.
נציגויות דיפלומטיות.
קרואטיה מחזיקה במקדוניה הצפונית שגרירות בסקופיה וקונסוליית כבוד בסטרומיצה. מאידך, מקדוניה הצפונית מחזיקה בקרואטיה שגרירות בזאגרב וקונסוליות ברייקה ובזאדר.
קופת רבי מאיר בעל הנס
יחסי מקדוניה הצפונית–צרפת
יחסי צרפת–מקדוניה הצפונית, הם יחסי החוץ בין צרפת למקדוניה הצפונית.
היסטוריה.