נְתִיב הָעֲשָׂרָה הוא מושב בצפון-מערב הנגב, המשתייך לתנועת המושבים. הוא משתייך למועצה האזורית חוף אשקלון, והוא הדרומי ביותר מבין יישוביה. במושב מתגוררים 892 איש (נכון לסוף שנת 2019). המושב קרוי על שמו של נתיב העשרה שפונה מחבל ימית, וזה נקרא על שמם של עשרה חיילים שנהרגו בשנת 1971 בתאונת מסוק מדרום לרפיח.
היסטוריה.
ראשיתו של המושב בשנת 1973. בשנה זו הוקם המושב נתיב העשרה כהתיישבות בחבל ימית, ובפינוי חבל ימית הוא נהרס, והוקם מחדש במקומו הנוכחי בשנת 1982. בשנה זו עלו 70 משפחות מחבל ימית על הקרקע בגבעה הצופה לים מרחק 2 ק"מ דרומית ליד מרדכי. כל משפחה קיבלה משק חקלאי והיישוב החדש הוכר כאגודה חקלאית.
בשנות התשעים הוכשרו קרקעות לכ-70 משקים נוספים (ללא קרקע חקלאית) על מנת לספק מגורים ל"בנים ממשיכים". כיום, רק קרוב למחצית ממשפחות אלו עוסקות בחקלאות (כגון גידול פרחים, ירקות ותבלינים) שנועדו הן לייצוא והן לשוק המקומי.
הרחבת היישוב.
בעקבות החלטה להרחיב את היישוב הוכשרה הקרקע מסביבו להרחבה, ובמסגרתה נעשו עבודות להעתקת גדר, סלילת שביל ביטחון וכביש היקפי ונטיעת יער בין היישוב לגבול עם עזה. כמו כן הוקמו ביישוב גם מאגר מים, פארק ומצפור על ידי קק"ל. עם סיום העבודות הוצעו למכירה 71 מגרשים המיועדים לבנייה עצמית של בני ובנות המשפחות ביישוב.
המגרשים, בני חצי דונם כל אחד, הוקמו על גבעה שצופה אל בית חאנון, נמכרו תמורת כרבע מיליון שקלים, ונרכשו ברובם על ידי בני המייסדים. המכירה הסתיימה ברובה בשנת 2017 ובניית השכונה החלה באותה השנה.
סביב נתיב העשרה משתרעים כ-6,000 דונמים של חול. במאי 2019 פורסם כי משרד האנרגיה מתכנן לנצל חמישה מיליון מטרים מעוקבים מן החולות הללו למטרות כרייה. תושבי היישוב הגישו התנגדות לתוכנית, שכן לטענתם הכרייה תעכב בשנים רבות את האפשרות להשתמש באותם שטחים לצורכי חקלאות. בנוסף ציינו כי מדובר באחד מגושי החולות האחרונים במישור החוף בו חיים עדרי צבאים ומכרסמים ייחודיים למזרח הים התיכון, המסוגלים לחיות רק בחולות, כגון כוח אפור, ירבוע מצוי וגרביל החוף. בסך הכל, חיים באזור נתיב העשרה 15 מיני בעלי חוליות הנמצאים בסכנת הכחדה.
מקור השם.
מקור השם הוא אירוע שהתרחש ב-8 ביולי 1971 בו מסוק יסעור של חיל האוויר טס ליד אל עריש כשעל סיפונו ארבעה אנשי צוות אוויר ושישה חיילי יחידת לוחמה אלקטרונית ששבו ממשימה מבצעית. המסוק טס בגובה נמוך מעל פני הים והחל בפנייה צפונה תוך כדי ביצוע הנמכה. בעת ההתיישרות הבחינו הטייסים בשיעורי הנמכה והטיה חריגים וביצעו נוהל חירום על מנת להיחלץ מההנמכה. בעת ניסיון החילוץ המסוק פגע במים והתרסק, עשרת אנשי הצוות והחיילים נהרגו.
השם בא להנציח את עשרת ההרוגים:
מעמד ביטחוני.
ערב יישומה של תוכנית ההתנתקות מרצועת עזה (קיץ 2005), העלתה הרשות הפלסטינית תביעות טריטוריאליות על שטחים "כבושים" מצפון וממזרח לרצועת עזה, בתוך שטח מדינת ישראל. בשטחים אלה נכלל בין היתר גם היישוב נתיב העשרה. בדצמבר 2012, חמאס יצא בתביעה טריטוריאלית דומה כלפי ישראל. סגן ראש ממשלת החמאס, זיאד זאזא, ציין בריאיון לסוכנות הידיעות הפלסטינית "ספא", כי ממשלת חמאס אינה מקבלת את קו הגבול הקיים כיום בין רצועת עזה לישראל, והיא דורשת נסיגה ישראלית לקו הפסקת האש משנת 1949 ("הסכם רודוס"). על פי הפרשנות הפלסטינית שטח רצועת עזה צריך להיות גדול יותר בכ-200 קמ"ר בתוך שטח ישראל.
מאז נסיגת צה"ל מרצועת עזה במהלך אוגוסט וספטמבר 2005, הפך נתיב העשרה ליישוב הקרוב ביותר לגבול החדש (מרחק של כ-100 מ'). היישוב מהווה מטרה לרקטות קסאם ופצצות מרגמה, וכן לירי נק"ל ומטענים מצד ארגוני טרור ברצועת עזה. רקטת קסאם שפגעה בבית ביישוב ב-14 ביולי 2005 גרמה למותה של דנה גלקוביץ', בת 22. ב-18 במרץ 2010 נהרג מרקטת קסאם פועל תאילנדי שעבד ביישוב.
גם במבצע צוק איתן ב-2014, נהרג פועל תאילנדי ביישוב, ובמבצע שומר החומות ב-2021, נהרג חייל צה"ל כתוצאה מירי טיל נ"ט.
הכרזת האו&quot;ם על הקמת מדינת ישראל
מדינות הבלקן
סופה (קיבוץ)
סוּפָה הוא קיבוץ בחבל שלום, המשתייך לתק"ם.
קיבוץ סופה הוא קיבוץ מופרט בעל אופי חילוני וממוקם בחבל שלום בנגב המערבי והוא חלק מהמועצה האזורית אשכול הכוללת כ-37 יישובים.
הקיבוץ ממוקם במרחק של כ-25 דק' מאופקים, 35 דק' מנתיבות ואשקלון וכשעה מבאר שבע.
היסטוריה.
הקמה.
ראשיתו של היישוב בהיאחזות נח"ל בשם "סוכות" שעלתה לקרקע בפתחת רפיח בשנת 1974.
אזרוח והפרטה.
ההיאחזות אוזרחה ב-17 בינואר 1977, והייתה לקיבוץ יחיד בפתחה שהורכבה ממושבים. בעקבות חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים בשנת 1982 הסכימו חברי הקיבוץ בלחץ תנועת האם, איחוד הקבוצות והקיבוצים, לעבור מחבל ימית לחבל שלום. הבתים בפתחת שלום נבנו בשנת 1981, אך חברי הקיבוץ החליטו לעבור רק ממש לקראת פינוי סיני בשנת 1982, ובינתיים החלו לעבד את האדמות בפתחת שלום במקביל למגורים בסיני. באותה תקופה היו בקיבוץ כ-75 חברים ומועמדים. בינואר 1982 ציינו חמש שנים לקיבוץ ומסיבת פרידה מפתחת רפיח.
בשנת 2000 הופרט הקיבוץ והוגדר כקיבוץ מתחדש. בשנת 2017 פתח הקיבוץ את שעריו לקליטה.
שם הקיבוץ.
שמו של הקיבוץ העיד על סופות החול הקשות שהתחוללו במקום מושבו הראשון, "כסופות בנגב לחלוף" (ישעיהו כ"א כ'). טעם נוסף שניתן לשם היה הכיבוש המהיר כסופה של הפיתחה במלחמת ששת הימים.
פרנסה וכלכלת הקיבוץ.
לקיבוץ סופה יש מס' מקורות הכנסה, הן מחקלאות והן מתעשייה ויזמויות פרטיות:
לקיבוץ סופה מספר מקורות הכנסה שרובם מאורגנים כתאגידים עסקיים נפרדים, יחד עם שותפים:
הווי החיים בקיבוץ והקהילה.
בשנה האחרונה הצטרפה לרשימת הפעילות גינה קהילתית מטופחת.
חינוך.
בקיבוץ קיימים מוסדות חינוך פורמלי לגיל הרך. בית ספר יסודי ותיכון נמצאים מחוץ לקיבוץ וקיימות הסעות של המועצה האזורית אשכול.
מערך הסעות חינמי המסיע מדי יום את הילדים מהקיבוץ לבית הספר והחוגים ובחזרה.
מאז ספטמבר 2017 פועלת בקיבוץ שלוחה של מכינת עין פרת ובראשה עומד (נכון ל-2021) מירון אורבך. המכינה קרויה על שמו של סגן שנפל במבצע צוק איתן. מדי שנה לומדים במכינה כ-40 חניכים.
קליטה.
הרחבת הקיבוץ ובנייה חדשה: בימים אלו נבנית שכונה חדשה לבתים צמודי קרקע לקליטת משפחות חדשות ולחברות בקיבוץ. בשכונה החדשה יוצעו למכירה בתים צמודי קרקע כולל מגרש והרוכשים יוכלו לבחור בית מתוך שלושה דגמים שונים הניתנים לשינוי בתכנון הפנימי. לפרטים, ניתן ליצור קשר עם רכז הקליטה דרך האתר הרשמי של הקיבוץ.
עזוז
עֱזוּז הוא יישוב קהילתי בגבול הנגב וסיני ממוקם כ-12 קילומטרים מדרום-מזרח לניצנה וכ-3 קילומטר ממזרח לגבול עם מצרים. היישוב הנוכחי הוקם בשנת 1985, במקום בתי אומנים שונים ומפעלי תיירות, נכון לשנת 2015 יש ביישוב 16 משפחות. שייך למועצה אזורית רמת נגב ונמצא בגובה ממוצע של כ-325 מטר מעל פני הים. נקרא על שם נחל עזוז הזורם מצפון מזרחית ליישוב.
היסטוריה.
היישוב נוסד כהיאחזות נח"ל, הראשונה שעלתה במסגרת מבצע ההאחזויות באזור ניצנה, ב-19 במרץ 1956 ונקרא בשנות החמישים והשישים, "בארותיים (בנגב)" תרגום שמו הערבי של המקום, "בירין" - שתי בארות, הנקראות היום "באר משה" ו"באר אהרון". סביב לבארות מצויה חורשת אקליפטוסים עבותים ועצי אשל. החורשה ניטעה בשנת 1916, במלחמת העולם הראשונה, על ידי "קבוצת נוטעים", צעירים עבריים, בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל, בראשות מנהל בית הספר, אליהו קראוזה. ההתגייסות לנטיעת עצים בבירין ובמקומות אחרים בגבול המדבר, שחררה את הצעירים מחובת השירות בצבא העות'מאני.
ההחלטה על הקמת ההיאחזות נתקבלה בתחילת 1956, לאחר שבמבצע הר געש בנובמבר 1955 סולק הצבא המצרי מהאזור המפורז של פתחת ניצנה. ההיאחזויות נועדו לחזק את הנוכחות הצבאית באזור ולקבוע עובדות מבחינה מדינית. בתחילה, הממשלה החליטה בהשפעת משה שרת שלא להקים מבנים בהיאחזות, מחשש שצעד כזה יתפרש כהפרה של כללי האזור המפורז בהסכמי שביתת הנשק. גרעיני הנח"ל שהחזיקו במקום והתחלפו כל חצי שנה, התלבשו כאזרחים אך תפקדו כחיילים לשמירה על הגבול. בחלק מהזמן שהו במקום חיילים דתיים. מעבר לתפקידי השמירה, עסקו החיילים בגידול בעלי חיים, כמו רעיית צאן, ובטיפוח גן ירק קטן. בתחילת שנות ה-60 עסק הקרן הקיימת בניסיון למצוא גידולים שיתאימו לאזור. נעשה ניסיון לגדל אגבות. בשנת 1962 הוחל בנטיעת שקדים במקום על כ-150 דונם, תוך ניסוי שיטות השקיה קדומות המבוססות על מי שיטפונות. הניסוי הוכתר בהצלחה, אולם הופסק בשל תחלופה תכופה של גרעיני נח"ל שלא היטיבה עם טיפוח המטע.
ב-9 בנובמבר 1965 הומרה ההיאחזות במחנה צבאי של יחידה דרוזית. אחרי מלחמת ששת הימים, כשהגבול נדד הרחק מערבה, ננטש המחנה.
בשנת 1985 לאחר פינוי סיני וסימון הגבול עם מצרים כפועל יוצא מהסכם השלום בין ישראל למצרים, יושב המקום מחדש ונקרא עזוז.
עזוז נחשב לאחד היישובים הקטנים והמבודדים בישראל, כאשר היישוב הקרוב ביותר אליו, ניצנה, נמצא במרחק של כ-12.5 קילומטרים ממנו, ואילו באר שבע נמצאת במרחק של כ-84 קילומטרים. לעזוז מגיע פעם אחת ביום אוטובוס לבאר שבע. יחד עם זאת היישוב הוא אתר תיירות פופולרי באזור ורבים מתושביו מתפרנסים מתיירות
עלומים (קיבוץ)
עֲלוּמִים הוא קיבוץ דתי ושיתופי בנגב הצפון־מערבי, מדרום מערב לצומת סעד, המשתייך לתנועת הקיבוץ הדתי.
היסטוריה.
הקיבוץ הוקם בשנת 1966 על ידי שני גרעיני נח"ל, בוגרי תנועת בני עקיבא משבטים עלומים ואורים, ומכאן שמו. שטחו של הקיבוץ הוא כ־7,000 דונם, ועוד כ־4,000 דונם הם שטחי פלחה בסביבת הקיבוץ.