ב־2004 נחתם הסכם שיתוף פעולה בין בומברדיה לרמתא לייצור משותף של 86 קרונות דו־קומתיים עבור רכבת ישראל, עם אופצייה להגדלת ההזמנה לכ־500 קרונות. לצורך הפרויקט הורחב המפעל בהשקעה של כ־10 מיליון דולר, רמת"א הכשיר, במפעלי בומברדיה באירופה, כוח אדם לעבודה בפרויקט ולעובדי רמת"א הצטרפו למשך כשנה שלמה כ־15 טכנאים ומהנדסים של חברת בומברדיה מחו"ל. ביצועה של ההזמנה החל באוגוסט 2005 ומערך הקרונות הראשון מתוצרת המפעל נמסר לרכבת ישראל בדצמבר 2005. לאחר השלמת ההזמנה נסגר המפעל.
ב־2013 עבר המפעל לידי התאגיד הצרפתי אלסטום, המשתמש במתחם לצורך תחזוקת הקרונועים מדגם IC3, לאחר שזכה במכרז התחזוקה של רכבת ישראל למשך 15 שנה.
Plasma Mobile
יחסי אבחזיה – ניקרגואה
יחסי אוגנדה – אוזבקיסטן
יחסי אוגנדה – אזרבייג'ן
יחסי אוגנדה – אינדונזיה
יחסי אוגנדה – ארצות הברית
יחסי אוגנדה – בורקינה פאסו
יחסי אוגנדה – גמביה
יחסי אוגנדה – גרמניה
יחסי אוגנדה – דרום סודאן
יחסי אוגנדה – הודו
יחסי אוגנדה – טנזניה
יחסי אוגנדה – יוון
יחסי אוגנדה – ישראל
יחסי אוגנדה – מלאווי
יחסי אוגנדה – סין
יחסי אוגנדה – קנדה
יחסי אוגנדה – קניה
יחסי אוזבקיסטן – איחוד האמירויות הערביות
יחסי אוזבקיסטן – ארצות הברית
יחסי אוזבקיסטן – בלגיה
יחסי אוזבקיסטן – הממלכה המאוחדת
יחסי אוזבקיסטן – טורקיה
יחסי אוזבקיסטן – יוון
יחסי אוזבקיסטן – ישראל
יחסי אוזבקיסטן – מלזיה
יחסי אוזבקיסטן – נפאל
יחסי אוזבקיסטן – סן מרינו
יחסי אוזבקיסטן – קזחסטן
יחסי אוזבקיסטן – קטר
ליליאן בורד
ליליאן ברברה בורד, חברה (באנגלית: Lillian Barbara Board, MBE; 13 בדצמבר 1948 - 26 בדצמבר 1970) הייתה אתלטית בריטית, סגנית אלופה אולימפית (מקסיקו סיטי 1968) בריצת 400 מטר ואלופת אירופה (אתונה 1969) בריצת 800 מטר ובריצת שליחות 4x400 מטר ושותפה לשיאי עולם בריצת שליחות 4x400 מטר ו-4x800 מטר. הקריירה הקצרה שלה נקטעה לאחר שנפטרה ממחלת סרטן המעי הגס תוך חודשים ספורים.
ביוגרפיה.
בורד נולדה בדרבן, דרום אפריקה. לבורד אחות תאומה בשם אירן. בשנת 1947, כשנה לפני הולדתן, היגרו הוריה, ג'ורג' ופרנסס בורד, ממנצ'סטר, אנגליה לדרום אפריקה יחד עם אחיה הבכור, ג'ורג' אלפרד. שנתיים לאחר הולדתה, חזרה המשפחה למנצ'סטר ובשנת 1956 עברה המשפחה לאילינג, פרבר של לונדון.
בשנת 1963 זכתה בורד במדליית זהב באליפות בתי הספר של אנגליה בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.26 מטר ובמדליית כסף בקפיצה לרוחק באליפות הנוער של אנגליה בתוצאה של 5.33 מטר. את העונה סיימה בשיא אישי חדש של 5.40 מטר. משנת 1964 היא החלה להתרכז באימון בריצות קצרות, בהדרכתו של אביה ובהשראתה של חברתה למועדון מרי ראנד, אלופה אולימפית (טוקיו 1964) בקפיצה לרוחק.
באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1966 סיימה בורד במקום רביעי בריצת 440 יארד בשיא אירופה לנערות עד גיל 17 של 54.6 שניות. במשחקי חבר העמים שנערכו בקינגסטון, ג'מייקה בתחילת אוגוסט אותה שנה היא סיימה במקום חמישי בריצת 440 יארד בתוצאה של 54.7 שניות.
בתחרות בין נבחרת חבר העמים הבריטי לארצות הברית שנערכה בלוס אנג'לס, קליפורניה ב-9 ביולי 1967 זכתה בורד במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה השנייה הבטיבה באירופה של 52.8 שניות.
סגנית אלופה אולימפית.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכתה בורד במדליית כסף בריצת 400 מטר בשיא בריטניה חדש של 52.12 שניות (2 עשיריות איטי משיא העולם), אחרי קולט בסו מצרפת (52.03 שניות) ולפני נטליה פצ'ונקינה מברית המועצות (52.25 שניות).
אלופת אירופה ושיאנית עולם.
באליפות אירופה שנערכה באתונה בשנת 1969 זכתה בורד בתואר האתלטית המצטיינת של האליפות לאחר שזכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר בשיא אליפות חדש של 2:01.4 דקות, לפני אנליזה דם אולסן מדנמרק (2:02.6 דקות) ושיאנית העולם ורה ניקוליץ' מיוגוסלביה (2:02.6 דקות) ובכך הייתה לבריטית הראשונה שזכתה בתואר זה (השנייה הייתה לינזי שארפ בשנת 2012) ובריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם רוזמרי סטירלינג, פטרישיה לאו וג'נט סימפסון בשיא עולם חדש של 3:30.8 דקות, לפני צרפת שקבעה תוצאה זהה וגרמניה שקבעה שיא לאומי חדש של 3:32.7 דקות. בנבחרת הצרפתית רצו שתי אצניות ניקול דיקלו וקולט בסו שקבעו יום קודם לכן בריצת 400 מטר שיא עולם. בריצת השליחות היא הייתה הרצה הרביעית והחלה את ריצתה ביחד עם קולט בסו הצרפתייה. בסו יצרה פער גדול של 10 מטרים, שאותו סגרה בורד ולבסוף אף ניצחה בפוטו פיניש. בריצת השליחות כל 8 הנבחרות קבעו שיא לאומי חדש.
1970, מותה.
בורד החלה לסבול מכאב בטן חריף לאחר תחרות שנערכה ברומא ב-16 במאי 1970 שבה היא זכתה במדליית כסף בריצת מייל בתוצאה של 4:44.6 דקות, אחרי שיאנית העולם פאולה פיני מאיטליה. היא הובחנה כסובלת ממחלה ויראלית וקיבלה תרופות נגד כאב. למרות שהמשיכה להרגיש לא טוב וכאב שלא פסק, היא המשיכה להשתתף בתחרויות, כולל בתחרות שנערכה באדינבורו, סקוטלנד ב-13 ביוני וקבעה עם חברותיה בריצת שליחות 4x800 מטר שיא עולם חדש ובאליפות בריטניה שנערכה ב-20 ביוני היא זכתה במדליית ארד בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:05.1 דקות. הייתה זו התחרות האחרונה שלה. לאחר מכן התברר שהיא סובלת מזיהום בשלפוחית השתן והובחנה כלוקה במחלת קרוהן. בספטמבר אותה שנה נמצא בשתי ביופסיות שהיא חלתה בסרטן המעי הגס במצב סופני. ב-8 באוקטובר בניתוח לשם ברור, נמצא כי הסרטן התפשט לקיבה ושנישארו לה כחודשיים לחיות. המאמץ להחלים הוביל אותה להתאשפז בכפר בהרי האלפים שבבווריה ליד מינכן, שם היא טופלה בטיפול שנוי במחלוקת על ידי ד"ר יוזף איסלס על ידי דיאטה המבוססת על מי מעיינות וחליטת צמחים. הטפול לא עזר. מצבה הבריאותי התדרדר וב-21 בדצמבר היא אושפזה בבית חולים במינכן, עקב פריטוניטיס, ב-23 בדצמבר היא עברה ניתוח חרום בשל חסימת קיבה, כשלאחריו היא ניכנסה לקומה וב-26 בדצמבר היא נפטרה, בהיותה בת 22 בלבד.
יחסי אוזבקיסטן – רוסיה
כריס לאבו
יוריס יוהאנס כריסטיאן "כריס" לאבו (בהולנדית: Joris Johannes Christiaan "Chris" Lebeau; 26 במאי 1878, אמסטרדם - 30 באפריל 1945, דאכאו) היה צייר, מעצב, גרפיקאי, קרמיקאי, מאייר פוליטי, חרט, מעצב טקסטיל, גלף עץ, אנארכיסט הולנדי, אשר הוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם.
ביוגרפיה.
נולד בדירת מרתףבאמסטרדם לז'אק צארלס לאבו [Jacques Charles Lebeau] מכונאי וזבן בחנות ולחריטיה סחולטה לאבו [Grietje Scholte lebeau] כילד רביעי ואחרון במשפחת פועלים. אב המשפחה היה סוציאליסט וכריס ליווה אותו במכירה מדלת לדלת של העיתון הסוציאליסטי Recht voor Aleen.
לאבו למד בבית הספר לאמנויות יפות קוואלינוס אמסטרדם (kunstnijnerheidschool Quellinus Amsterdam) בין השנים 1892 ל-1895, ולאחר מכן בבית הספר המלכותי לאמנות באמסטרדם בשנים 1895–1899 אחר כך היה מורה לאמנות בבית הספר לאמנות בהרלם 1914–1904.
ב-7 במאי 1902 התחתן עם אנה לברינגטון (Anna A. Leverington) נולדה להם בת והנישואים התפרקו ב-27 בפברואר 1919. ב-7 במאי 1932 נכנס לנישואים חופשיים עם מריה סופיה הרמן (Maria Sofia Herman), וב־12 בנובמבר 1935 נישא בלונדון לאילזה רות פויכט (Ilse Ruth Voigt). נישואים אלה הסתיימו בגירושים ב-14 בינואר 1937. כל ימיו הגדיר עצמו כאנרכיסט-קומוניסט.
אמנותו.
לאבו היה רב כישרונות, הוא עיצב מצעים עבור מפעל לכלי מיטה E.J.F. van Dissel en Zonnen באינדהובן, זכוכיות למפעל זכוכית Glasfabriek Leerdam, צייר על צלחות קרמיקה למפעל Haga בפורמאראנד (Purmerend) ואייר כלי חרס ב-Amphora בעיירה אוחסטחאסט (Oegstgeest) עיצב דוגמאות לטפטים, יצר בטיקים, צייר, אייר, הכין תפאורות, קיפוליות ופוסטרים לתיאטרון פרקדה (Verkade) בהאג, עיצב אקס ליבריס ועטיפות לספרים, עיצב והכין גלופות לבולים, מפות שולחן, חלונות מסכית. הוא עסק בגרפיקה, הדפסים, עיצב מפות שולחן מבד דמשק וגם שטיחי סמירנה עבור מפעל שטיחים בהאג. כן צייר דיוקנים, נופים וציורי דומם. בין השנים 1926–1928 יצר בעיר ליידן ציורי קיר בכנסייה הקתולית הישנה (Oud-Katholiek Kerk).
הוא צייר ועיצב כלי חרסינה שהשתלבו עם מפות שולחן תואמות, של חיות וצמחים. הוא מפורסם כיוצר בסגנון האר נובו ויצירותיו מופיעות בהרבה ספרים וקטלוגים של סגנון זה
לאבו עבד גם כמורה בבית ספר ערב מקצועי ביורדן (Jordaan) באמסטרדם, ב־1908 עבד זמן מה באנטוורפן שבבלגיה. ב-1914 נסע לחצי שנה לאינדונזיה יחד עם להקת תיאטרון E. Verkade יצירתו היא מאוד דקורטיבית.
עזרה ליהודים לפני ובזמן מלחמת העולם השנייה והשואה.
אחרי עליית הנאצים לשלטון בגרמניה ב-1933, התחתן לאבו בנישואים פיקטיביים עם פליטה יהודיה, באותו הזמן גם גם לקח תחת חסותו את סיקסטה הדאמה [Sixta Heddema] .
ב-1936 השתתף בתערוכת מחאה בהולנד נגד השלטון הנאצי בגרמניה, ראשי התיבות הנראים כמו המילה מוות בהולנדית הם של המשפט "De olympiade onder dictatuur" ("האולימפיאדה תחת דיקטטורה"). לאבו הציג בתערוכה דיוקן של חברתו לתנועה בפ דה יונג - כהן, תחת הכותרת "אשה יהודיה". בפ' הייתה בת זוגו לחיים ואם בניו של אלברט דה יונג.