דיאטרם (מיוונית: "דיא" – דרך, "טרמה" – חור) הוא צינור געשי שנוצר בהתפוצצות גזים והתמלא אחר כך בסלעי ברקציה. צורת הדיאטרם היא בדרך כלל דמוית משפך עמוק שדופנותיו תלולות (יש המכנים זאת "צורת גזר"). דיאטרמים פורצים אל פני השטח לעיתים קרובות ומייצרים חרוט טוף או מכתש רדוד יחסית (שבדרך כלל מתמלא במים) המכונה מאר או צינורות געשיים אחרים. דרך לוע הדיאטרם לא מתרחשת פליטה משמעותית של לבה. השימוש במונח הורחב לתיאור כל גוף שקוע של סלעים שבורים או ברקציית-טוף, שנוצר על ידי כוחות הידרוסטטיים או נפיצים, בין אם מקורם געשי ובין אם לאו. חלק מהתפוצצויות הדיאטרם יכולות לנבוע מתגובה של המגע בין מגמה לוהטת למי תהום המצויים קרוב לפני השטח ואז התופעה מכונה התפרצות פריאטית.
צינורות געשיים כקימברליט ולמפרואיט המכילים לעיתים יהלומים נחשבים בדרך כלל כסוג של דיאטרמים מחלקו התחתון של קרום כדור הארץ או מחלקה העליון של מעטפת כדור הארץ. במרבצים רבים של מחצבים של מתכות זולות ונחושת יש צינורות ברקציה פלוטוניים העשירים במינרלים של עופרות ומתייחסים אליהם כאל דיאטרם באופיין.
לדיאטרמים יש לעיתים ערך בשל השתתפותם בתהליך השקעה של מינרלים בעלי ערך כלכלי. מאורע דיאטרמי משמעותי הוא שיצר את גוף המחצבים הגדול המכיל עופרת, אבץ וכסף המנוצל על ידי מכרה סאליבן (Sullivan mine) בקולומביה הבריטית שבקנדה.
ובא לציון
נציבת תלונות הציבור על שופטים
סן סלוודור דה לה פונטה
סן סלוודור דה לה פונטה (בספרדית: San Salvador de la Punta) הוא מבצר בפתחו המערבי של מפרץ הוואנה.
היסטוריה.
בנייתו של המבצר החלה ב-1590, זמן קצר לאחר שהחלה בנייתו של מבצר אל מורו מעברו השני של המפרץ. עוד קודם לכן, ב-1577, הסתיימה בנייתו של קאסטיו דה לה ריאל פוארסה, לא הרחק ממנו, אך לאחר שהספרדים נוכחו כי מיקומו המרוחק מפתח המפרץ לא תאפשר הגנה יעילה על העיר, הוחלט גם על הקמתם של שני מבצרים אלה. בניית המבצר התנהלה בעצלתיים, וב-1595 נוצר עיכוב משמעותי בלוח הזמנים, לאחר שסופת הוריקן הרסה חלקים שכבר נבנו. ב-1602 החליט מתכנן המבצר, עקב העיכובים, לצמצם את היקפו, ולהותיר בו מגדל מרכזי אחד, בו הוצבו כעשרה תותחים. בסופו של דבר, הסתיימה הבנייה ב-1610. ב-1630 נמתחה שרשרת עשויה נחושת בין סן סלוודור לבין אל מורו, שאפשרה את חסימת המפרץ מפני אניות בשעות הלילה ובעת התקפה.
במהלך הפלישה הבריטית לקובה ב-1762, נהרסו חלקים רבים במבצר. לאחר שובם של הספרדים לאי, ב-1763, הם החלו בשיפוץ המבצר ובהרחבת ביצוריו. בין היתר, נוספו ארבע רחבות, שעל כל אחת מהן הוצב תותח.
ב-1997 שיפצה ממשלת קובה את המבצר, והוקם סביבו פארק, ובו אנדרטה לזכרו של מקסימו גומס, מראשי המאבק הקובני לעצמאות.
יישקני
ריצ'רד ג'. אוונס
ריצ'רד ג'. אוונס (נולד ב-29 בספטמבר 1947 בלונדון) הוא היסטוריון בריטי העוסק בהיסטוריה של גרמניה, ואירופה המודרנית, בעיקר היסטוריה חברתית ותרבותית, מאז אמצע המאה התשע עשרה. כיום פרופסור להיסטוריה מודרנית באוניברסיטת קיימברידג'. כמו כן הוא עמית של האקדמיה הבריטית, החברה המלכותית לספרות והחברה ההיסטורית המלכותית, ועמית כבוד של מכללת ישו באוקספורד, מכללת גונוויל וקאיוס בקיימברידג' ומכללת בירקבק בלונדון.
אוונס זכה לפרסום, כשלימד באוניברסיטת אוקספורד, כאשר העיד במשפט הדיבה של דייוויד אירווינג נגד דבורה ליפשטדט. הוא פרסם ספר על המשפט, "לשקר אודות היטלר" (Lying about Hitler).
ספר נודע נוסף שלו הוא "להגנת ההיסטוריה" (In Defence of History) בו הוא משיב לטענות פוסטמודרניסטיות המציגות את חקר ההיסטוריה כלא רלוונטי ולא יעיל.
בשנת 1984 ביחד עם מרי פולברוק הוא ייסד ירחון מדעי German History.
בשנים 2005 עד 2008 פרסם אוונס טרילוגיה שעסקה בהיסטוריה פופולרית של הרייך השלישי.
סמל ירושלים
תפילת ותיקין
וָתִיקִין היא תפילת שחרית מוקדמת שבה קוראים את קריאת שמע סמוך להנץ החמה (זריחה), מסיימים את ברכותיה עם הנץ החמה, ועומדים מיד לתפילת העמידה בדיוק בזמן הנץ החמה.
כדי להספיק את הסדר הזה, מנייני הוותיקין מתחילים את התפילה זמן מה קודם להנץ החמה. בזמן זה קוראים את פרשת הקורבנות, מזמורי פסוקי דזמרא, ברכות קריאת שמע וקריאת שמע, עד שבשעת הנץ החמה עומדים לתפילת העמידה.
מקור.
המקור למונח "תפילת ותיקין" הוא ב: . וב: .
פירוש המילה.
פירוש המילה ותיקין היא זריזין, מקדימין: .
מעלת תפילת ותיקין.
בתלמוד בבלי האריכו מאוד במעלתה של תפילה זו, ובין השאר אמרו כי מי שמתפלל כך וסומך גאולה לתפילה, לא ניזוק כל היום.
עוד נאמר על המתפלל ותיקין "זריזים מקדימים למצוות".
ברש"י משמע שתפילת ותיקין היא מצווה מעיקר הדין, אולם בתוספות כתוב רק "מצווה מן המובחר".
כל כך גדולה תפילת ותיקין שלדעת חלק מהאחרונים עדיף לאדם הרגיל בתפילה זו להתפלל ותיקין אפילו יחידי מאשר במניין לאחר זמן.
דירוג אג&quot;ח
דירוג איגרות חוב הוא תהליך המתבצע על ידי חברות דירוג, ומטרתו העיקרית היא הערכת הסבירות של קבלת הקרן והריבית של איגרת החוב, בדרך כלל אג"ח קונצרניות.
בדירוג אג"ח קונצרניות מבחינים בין דירוג חברות (Corporate rating), שהוא דירוג המתייחס לחוסנה הפיננסי הכולל של חברה, לבין דירוג להתחייבות ספציפית (issue rating), הבודק יכולת חברה להחזיר חוב ספציפי - בדרך כלל אג"ח קונצרנית שהיא מנפיקה, בין אם בהנפקה לציבור, בין אם בהנפקה פרטית, ובין אם באיגרת חוב שכבר נסחרת בבורסה.
אג"ח קונצרניות מוחזקות בעיקר על ידי גופים מוסדיים (חברות ביטוח, קופות גמל וקרנות פנסיה). לגופים אלה השקעות מסיביות באיגרות חוב, ומכאן החשיבות בדירוג האיגרות. גם לחברות המנפיקות יש חשיבות בדירוג, הנובעת מהפחתה ניכרת של עלות ההון המגויס על ידן, ככל שהדירוג הניתן גבוה יותר.
דירוג מתבצע גם לגופים שאינם חברות, כמו עיריות וגופים אחרים, וגם למדינות.
הקריטריונים לדירוג.
משמעות הדירוג היא הערכת הסיכון שבקניה או החזקה של איגרת החוב, ובעיקר הערכה של סבירות קבלת הקרן והריבית בגינה במועדים הקבועים מראש. הדירוג מתבצע על סמך הערכה אנליטית של החברה, המתבצעת על ידי אנליסטים שהוכשרו לכך. הוא נעשה לפי בחינת פרמטרים המשתייכים לשתי קטגוריות: סיכון עסקי וסיכון פיננסי.
סיכון עסקי:
במסגרת הערכת הסיכון העסקי נבחנים הסביבה הענפית של החברה, לרבות מעמדה התחרותי בענף, וזהו אחד הפרמטרים העיקריים בדירוג. עוד נבחן מבנה הניהול והבעלות על החברה, שהוא פרמטר היכול להצביע על יכולתם ונכונותם של בעלי החברה לתמוך בה במקרה של בעיה בתזרים המזומנים העלול להקשות ולו זמנית על החזר הקרן והרבית.
סיכון פיננסי:
הסיכון הפיננסי מושתת על בדיקת הדוחות הכספיים של החברה, תוך מתן דגש להכנסות ולרווחיות, למבנה ההון - ובעיקר הון עצמי מול התחייבויות, לנזילות החברה ולנגישותה למקורות מימון אחרים, ולתזרים המזומנים.
כמו כן נבחנות תביעות משפטיות, ערבויות, וחשיפה מטבעית של החברה הנבדקת.
בדירוג אג"ח ספציפי נבדקות גם הבטוחות, אם הן קיימות, היקף סדרת האג"ח מול סך התחייבויות החברה, וסדר הקדימויות של הנושים.
הדירוג בישראל הלכה למעשה.
בישראל בשנת 2008 דורגו רק הבנקים הגדולים (בנק לאומי ובנק הפועלים) בדירוג AAA. (הדירוג AAA נקרא בעגה המקצועית "טריפל A" והוא הגבוה ביותר הקיים). סולם הדירוג בישראל הוא אוטונומי, ואינו מקביל לדירוג הבינלאומי. כך למשל חברת טבע, המגייסת חוב בחו"ל, מדורגת Baa2 על ידי סוכנות הדירוג מודי'ס (השקול ל-BBB). אילו הייתה טבע מגייסת הון בישראל, היא הייתה מקבלת דירוג גבוה בהרבה, ולחלופין, חברות ישראליות היו מדורגות בדירוג נמוך משמעותית לו היו מגייסות הון בחו"ל.
חברת החשמל היא דוגמה לבעייתיות בדירוג. איגרותיה מדורגות -AA, נכון לתחילת 2014, על אף שפיננסית החברה אינה עומדת בדירוג זה. הסיבה לדירוג האמור היא מתן משקל גבוה לבעלות על החברה, והערכת המדרגים כי ממשלת ישראל תעמוד מאחורי התחייבויות החברה.
בדירוג AA דורגו נכון לתחילת 2008 חברות שהיו אז בעלות איתנות פיננסית גבוהה, כמו החברה לישראל, בתי הזיקוק בחיפה, בזק, אי די בי חברה לפיתוח והבנקים הבינוניים. האג"ח של אי די בי פיתוח הדרדרו עם הזמן לדירוג D ב-2013, לאחר שהחברה נקלעה למשבר והגיעה לסף הסדר חוב. אג"ח החברה האם, אידיבי אחזקות, שהדרדרו גם הן לדירוג D, הצדיקו את הדירוג עם ההחלטה על הסדר החוב בחברה במהלך 2013, שגרר אחריו גם העברת השליטה מנוחי דנקנר לבעלים חדשים. הדירוג של החברה לישראל ירד אף הוא לרמה של +A, ואילו חברת הבת בזן הדרדרה לBBB.
נכון ל-2008, חברות רבות היו מדורגות ברובן בציון A או נגזרותיו. עם פרוץ משבר האשראי ב-2008 ובעקבות משבר האג"ח הקונצרניות בישראל בסוף שנה זו, הורדו דירוגים של חברות רבות, ובתוכן חברות נדל"ן.
בעת קבלת הדירוג הראשוני, מיעוט מבוטל של החברות מדורג ב-BBB. הסיבה היא שחברות נרתעות מלהנפיק בדירוג זה. עם זאת, חברות לא מעטות הגיעו לדירוג זה לאחר שדירוגן הדרדר עם הזמן.
לדירוג השלכה ישירה על עלות גיוס ההון של החברות. כך למשל, התשואה לפדיון של איגרת חוב המדורגת AAA עשויה להיות קרובה לזו של איגרת חוב ממשלתית (בינואר 2008 נסחרו איגרות החוב הממשלתיות הצמודות לחמש שנים בתשואה לפדיון 3.3%, אג"ח מדורגות AAA סביב 4.1%, ואג"ח מדורגות A סביב 5%). לעומת זאת, תשואה לפדיון של איגרת לא מדורגת עלולה להיות גבוהה בהרבה ולהגיע אף לשיעורים דו ספרתיים.
חברות מדרגות בארץ ובעולם.