תוך חודש הגיע האלבום למעמד אלבום זהב על מכירות של למעלה מ-20 אלף עותקים, ולאור ההצלחה הועלה סבב הופעות של השניים לשירי האלבום. בהופעה יהודית הוסיפה לשיר קלאסיקות ישראליות נוספות שלא נכללו באלבום, וכבר ביצעה אותם בעבר, כגון: "שיר הכד" (מילים: אברהם חלפי, לחן: מרדכי זעירא), "דבקה רפיח" (מילים: עמנואל זמיר, לחן: עממי), "מגדלור" (מילים: דן אלמגור, לחן: משה וילנסקי), "עין גדי" (מילים: איתן פרץ, לחן: ש. דיבון) ו"וידוי" (מילים: אלכסנדר פן, לחן: סשה ארגוב).
אם תלך מכאן
נורת חשמל
רב גידל
רב גידל היה אמורא בדור השני לאמוראי בבל וארץ ישראל, תלמיד מובהק של רב.
הוא מביא עשרות פעמים בתלמוד את מאמריו של רב, לעיתים רבות - שמע אותם מרבו חייא בר יוסף, ולעיתים נדירות - גם את מאמריו של זעירי.
לאחר פטירתו של רב, עבר רב גידל ללמוד מפי תלמידו רב הונא. רב הונא היה מאריך בדרשותיו ושיעוריו בתלמוד, ולכן רבים מתלמידיו, בינם רב גידל, התאפקו מלצאת לצרכיהם בשעת השיעור, ונעשו עקרים, ולא יכלו להוליד עוד.
בהמשך עבר להתגורר בארץ ישראל, בבית מדרשו של רבי יוחנן בטבריה. בהקשר לכך, מסופר על האמורא, רבי אבא, שהקדים את רב גידל בקניית קרקע שרב גידל כבר התעסק בקנייתה. המקרה הגיע לידיעתו של רבי יצחק נפחא, והוא שאל את רבי אבא: אם עני מהפך בחררה (עוגת קמח צלויה על גחלים), ובא אחר ולוקחה ממנו, מה הדין? רבי אבא ענה: הוא נקרא רשע. רבי אבא הסביר לרבי יצחק שהוא לא ידע שרב גידל כבר התחיל להתעסק בקניית קרקע זו, ועכשיו שהוא יודע את הרקע הוא מסכים לתת לו אותה במתנה אך לא למכרה לו, משום שמכירת הקרקע הראשונה נחשבת לסימן רע. רב גידל סירב לקבלה במתנה, על פי הפסוק במשלי "שונא מתנות יחיה". מאחר ששניהם סירבו להשתמש בקרקע, היא נשארה הפקר, והייתה מכונה "הקרקע של הרבנים".
היה נוהג לעמוד ליד שערי טבילה (מקום שנמצאות שם נשים), כדי להורות הלכות טבילה לנשים, וכאשר שאלו אותו חכמים האם אין הוא מפחד מגירוי היצר, ענה שאין חושש לדבר, שכן אין יצר הנשים שולט עליו כלל.
סטרפטוקוק
פטראקה פויינארו
פטראקה פויינארו (ברומנית: Petrache Poenaru, 10 בינואר 1799 -
2 באוקטובר 1875) היה פדגוג וממציא רומני, מהנדס בהכשרתו. תרם לקידום החינוך בארצו.
בעת שהייתו בצרפת, הוציא פטנט על "קולמוס כיס עם דיו בלתי נגמר" שהיה אחד מאבות העט הנובע של ימינו. ניהל את מכללת סבא הקדוש בבוקרשט, ייסד את המכללה הלאומית (ע"ש "קרול הראשון") בקראיובה, היה ראש מינהל (אפוריה) בתי הספר בוולאכיה. נבחר כחבר באקדמיה הרומנית (1870).
רקע משפחתי, שנות הילדות ולימודיו.
פטראקה פויינארו נולד בשנת 1799 בכפר בנשט Beneşti, במחוז ולצ'ה בנסיכות ולאכיה. דודו, יורדאקה אוטֶטֶלישאנו היה איש אמיד שהתעניין מקרוב בפיתוח החינוך בוולאכיה בתקופה שבה רוב האוכלוסייה הייתה אנאלפביתית. פויינארו למד בתיכון שעל יד כנסיית אובדיאנו בקראיובה עד 1818, ועבד בנעוריו כפקיד בבישופות (ה"אפיסקופיה") ברמניקו ולצ'ה. מאוחר יותר לימד יוונית בבית הספר של המטרופוליה (הארכיבישופות) שבבוקרשט.
מזכיר של טודור ולדימירסקו.
בשנת 1821 הצטרף לצבא המורדים מאולטניה שכלל את החיילים שנקראו "פאנדורים" שבהנהגתו של טודור ולדימירסקו צעד אל עבר בוקרשט. כשהתברר שלא היו לו כישורים של לוחם אבל הצטיין בהשכלתו התקבל על ידי טודור ולדימירסקו כמזכירו האישי. פויינארו ערך בשבילו את הכרוזים הנקראים "דפי תעמולה" Foaie de propagandă הנחשבים כמבשרים ראשונים של עיתונות בשפה הרומנית. נשלח על ידי טודור לחו"ל למשימה דיפלומטית והצליח להינצל מהגורל הטראגי שהיה חלקו של מפקדו. אחרי שקיבל את בשורת רציחתו של טודור ולדימירסקו על ידי המהפכנים היוונים, פויינארו מצא מקלט בסיביו, בטרנסילבניה.
סטודנט בחו"ל. אחד מממציאי העט הנובע.
אחרי הרגעת הרוחות בוולאכיה זכה במלגה על מנת ללמוד הנדסה, פיזיקה, מתמטיקה, וגאודזיה בווינה.
השתלם באותה תקופה גם בשפות יוונית, לטינית, צרפתית, איטלקית ואנגלית.
בשנת 1824 פויינארו קיבל מלגה נוספת מידי השליט גריגורה גיקה שאיפשר לו להמשיך החל משנת 1826 להשתלם בקרטוגרפיה ב"בית הספר ליישומים למהנדסים גאוגרפים" באקול פוליטקניק בפריז. עבד אז בשטח תחת הדרכת הקרטוגרף לואי פויסאן (1769-1843), שהיה חבר באקדמית המדעים של צרפת. הסטודנט הרומני אלכסנדרו אודובסקו שהתלווה אליו ולימים נודע כסופר ברומנית, כתב מאוחר יותר ספר על חייו ופעלו.
תוך כדי מאמציו לרשום את דברי המרצים המציא כלי כתיבה שעזר לו לחסוך בזמן. זה היה "האב של עט הנובע" שנרשם על ידו כפטנט ב 27 במאי 1827 במחלקת ההמצאות של משרד הפנים הצרפתי, עם הקוד 3208 והתאור ”plume portable sans fin, qui s’alimente elle-même avec de l’ancre" (קולמוס כיס בלתי נגמר, המתמלא מעצמו עם דיו)
בשנת 1831 פויינארו ביקר באנגליה והתעניין שם בשיטות ארגון המכרות ותעשיית המתכות.
תרומתו לפיתוח החינוך ולארגון שרות המהנדסים.
בהתאם לתנאי המלגה חזר פטראקה פויינארו למולדתו והחל משנת 1832 פעל כמורה ומחנך בתיכון סבא הקדוש (ספנטול סבא) בבוקרשט. מאוחר יותר התמנה למנהל התיכון וכעבור מעט זמן ל"אפור כללי" (מנהל כללי) של ה"אפֶוריה (Eforia) (המינהל) של בתי הספר" בוולאכיה, וכיהן בתפקיד זה במשך 15 שנה - בשנים 1832 -1847. בזמן כהונתו הוקמו מאות בתי ספר בשפת ההוראה רומנית ברחבי ולאכיה, בכפריה ובעריה. פויינארו תרגם וכתב ספרי לימוד ששימשו להוראת מתמטיקה ויחד עם פלוריאן ארון וז'. היל - הוציא לאור מילון צרפתי-רומני בשני כרכים.
בשנת 1841 נבחר כנציג של האזור דולז' באספה הכללית (Adunarea Obştească) של ולאכיה.
בשנת 1848 השתתף בפעילות המהפכנית והיה, בין השאר, חבר ב"וועדה לשחרור העבדים" (כלומר, העבדים הצוענים) שבאחוזות הבויארים ובבעלות המנזרים, יחד עם יואסף זנאגוביאנו וצ'זאר בוליאק. גם לאחר דיכוי המהפכה המשיך להיות פעיל במשרדי הממשל. בין השנים 1850-1855 היה מנהל במשרד החוץ (פוסטלניצ'יה) ואחרי איחוד ולאכיה עם נסיכות מולדובה היה בשנת 1864 חבר בוועדה הטכנית של העבודות הציבוריות ותרם לארגון שרות המהנדסים ברומניה. לאחר 1856 היה פעיל באחת הלשכות של הבונים החופשיים בבוקרשט.
תרומות לקידום התרבות והמדע ברומניה.
בשנת 1833 נמנה עם מייסדיה של "החברה הפילהרמונית", תרם בהמשך גם להקמתם של החברה האגרונומית ושל בית הספר לחקלאות בפנטילימון. היה מיוזמי ייסוד הגן הבוטני בבוקרשט וממקימי המוזיאון הלאומי לעתיקות. הציג במוזיאון זה את האוצר הגוטי "התרנגלות ואפרוחי הזהב" שנמצא ביישוב פייטרואסה.
עמד בראש פעילות עיתונאית ושל הפצת מידע בנושאי חקלאות וחינוך בקרב הקהל הרחב.
הוציא לאור את Foaia Muzeului Naţional ("דף המוזיאון הלאומי") (1836-1838) ו-Învăţătorul Satului ("מורה הכפר") (1848) שחולקו בחינם בכפרים.
ב-10 בספטמבר 1870 נבחר פויינארו לחבר באקדמיה הרומנית וב-8 בספטמבר 1871 השמיע את נאום הקבלה שדן ב"גאורגה לאזר ובית הספר הרומני".
נפטר ב-2 באוקטובר 1875.
קישורים חיצוניים.
site Asociaţia generală a inginerilor din România (ברומנית)
דיאטת השלום העולמי
דיאטת השלום העולמי (באנגלית: World Peace Diet) הוא ספר עיון פרי עטו של המוזיקאי ואיש החינוך ויל טאטל, העוסק בקשר בין תזונת הפרט להלכות חייו והסביבה. טאטל טוען בספר כי בחירת המזון של הפרט עלולה להביא לבעיות סביבתיות, בריאותיות וחברתיות. כמו כן מדגיש טאטל את היחס לבעלי חיים בתעשיית המזון, אותו הוא מתאר כאכזרי. טאטל מבקש לתאר בספר סט עקרונות אוניברסליים אשר, לטענתו, שמירה עליהם תביא לאושר ושיפור בחיי הפרט. ראש לעקרונות אלו הימנעות מאכילת מוצרים מהחי ומשימוש במוצרים שמקורם בחיות.
1907 בארצות הברית
1907 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 131 שנה מיום היווסדה.
רמי בר אבא
רמי בר אבא (לפעמים מוזכר בשם רבי אמי בר אבא). היה אמורא בדור השלישי לחכמי בבל, ותלמידו של רב הונא.
רמי בר אבא העביר רבות מתקנותיו של רבי יוסי בציפורי, שהיו מסורות בידו, לבני דורו. ביניהם: לא תלך אשה ובנה אחריה בשוק, משום מעשה שהיה, שאשה הלכה בשוק ובנה אחריה; בני אדם פרוצים, תפסו את בנה מאחריה, וכאשר נבהלה בראותה שבנה איננו, הם אמרו לה: בואי ונראה לך היכן בנך. כך משכו אותה למקום מסתור, שם עינו אותה במעשים מגונים. תקנה נוספת: בעבר, היה בית שימוש ציבורי שם נכנס כל החפץ בכך. רבי יוסי תיקן שהנשים ידברו יחד בקול בעודן בבית השימוש, כדי שידעו אנשים שהן שם ולא יתקרבו למקום, דבר האסור משום צניעות וייתכן שגם משום ייחוד.
מזכיר רבים מאמרותיו של רב הונא, שעל פי הידוע לנו היה רבו. הוא עסק רבות באגדה.
אמרותיו.
על האדם ללמוד מוסר השכל מכל דבר. למשל, מאיסור ערלה - שעל האדם לאפק ולמתן את עצמו מתאוות העולם, כמו שכשיצא הפרי מהעץ לא יחטוף אותו מיד לאכלו, כך גם לפני שמקיים מצוות עונה יבדוק שאשתו איננה נדה, והשוחט בעל חיים יפשיט את עורו לפני שאוכלו שמא ימצא טרפה. (רמי בר אבא מסר דוגמאות נוספות במסכת ביצה).
רב מתנה
רב מַתְנָה היה אמורא מהדור השני לחכמי בבל, תלמיד מובהק של שמואל.
שמואל סמך מאוד על חכמתו, ובהזדמנות מסוימת אמר לו: אל תשב על מקומך, עד שתפרש לי שמועה זו! כאשר רב מתנה התנגד לדבריו, הוא התחשב בו הוא קיבל גם הרבה תורה מרב, ומזכיר גם מתורתם של אבא בר אבא ולוי.
רב יהודה היה תלמיד זקן יותר של שמואל, ולכן רב מתנה היה כנוע אליו והעריכו.
בניו.