אביטל היה חבר ברביעיית המנדולינות קרמן.
אביטל השתתף במספר פסטיבלים בינלאומיים, בהם פסטיבל לוצרן בשווייץ, פסטיבל רוונה באיטליה ופסטיבל "Dei Due Mondi” בספולטו, וניגן כסולן עם הרכבים שונים. בשנת 2011 היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "הסולן הטוב ביותר בביצוע עם תזמורת" על ביצועו ליצירה "קונצ'רטו למנדולינה" של המלחין אבנר דורמן. הוא הקליט כ-10 תקליטורים בלייבלים שונים.
הנרי גרני
הנרי לוול גולדסוורת'י גרני (באנגלית: Henry Lovell Goldsworthy Gurney; 27 ביוני 1898 - 6 באוקטובר 1951), היה המזכיר הראשי האחרון של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל. לאחר מכן שימש כנציב העליון הבריטי במלאיה. בתפקידו זה נהרג בעת שנורה ממארב של לוחמי גרילה קומוניסטים.
ביוגרפיה.
שנותיו המוקדמות.
גרני, יליד פוגהיל (Poughill), קורנוול, למד בקולג' וינצ'סטר (Winchester) ואחר כך באוקספורד, בה צוין כשחקן גולף ברמה לאומית. גם בהמשך חייו היה חובב ספורט נלהב ששיחק טניס וגולף, ולימים, בארץ ישראל, הוא הקפיד על השתתפות יומית במשחק גולף. ב-1924 נישא ונולדו לו בהמשך שני בנים. בין השנים 1920-1917 גרני שירת בצבא הבריטי ובשנת 1921 הוא הצטרף לשירות הקולוניאלי. הצבתו הראשונה מעבר לים הייתה בקניה. ב-1935 מונה לעוזר המזכיר הראשי בג'מייקה, תפקיד בו היה השני במדרג הקולוניאלי לאחר המושל. בין השנים 1938 ו-1944 היה גרני מזכיר ראשי במזרח אפריקה. בשנים 1944 עד 1946 היה גרני מזכיר קולוניאלי בחוף הזהב (כיום גאנה).
מזכיר ראשי בארץ ישראל.
בספטמבר 1946 נתמנה גרני לתפקיד המזכיר הראשי של ממשלת המנדט בארץ ישראל, השני במעלה בהירארכיה המנדטורית לאחר הנציב העליון, בהחליפו בתפקיד את סר ג'ון שו. הוא הגיע לארץ ישראל בתחילת אוקטובר 1946 ושימש בתפקיד המזכיר עד הפינוי הבריטי, וכך היה המזכיר הראשי האחרון של ממשלת המנדט. בתפקידו זה היה ידוע ביעילותו ובקור רוחו, וכיוון שכך, נהנה מאמון מלא של הנציב העליון, והיה עמוד התווך של המנהל הבריטי בארץ. הוא היה אחראי, בין היתר, לפירוק ולחיסול משטר המנדט בארץ, והכין את טיוטת תוכנית הנסיגה. אופייה של מטלה זו היה, על פי תיאורו הציורי: "הוטל עלינו לנסר את הענף שישבנו עליו". למעשה, הוא המריץ את משרדי הממשלה השונים להתחיל בהכנות לפינוי עוד לפני החלטת החלוקה, בהעריכו נכונה את כיוונן של ההתפתחויות הבינלאומיות. ואכן, על פי פרמטרים של כמות הציוד שהוצאה מול לוחות הזמנים המתוכננים, הפינוי התנהל בהצלחה, ואף מהר מן האומדנים הראשוניים. אל התנועה הציונית רחש איבה, אם כי יחסו אליה היה קורקטי. ובמידה מה, רגש זה היה הדדי. אחדים ממנהיגי היישוב סברו כי השפעתו בשנה האחרונה לשלטון המנדט עולה על זו של הנציב העליון, וראו את השפעתו כבעלת אופי מסוכן. דב יוסף אמר עליו: "פקיד ערמומי וזהיר, ראקציונר עד תוך תוכו, מעריץ את כח הזרוע העריצה, שאליה הצטרפו רגשות אנטישמיים" וזאב שרף הוסיף: "לא היו בו לא היושר ולא התמימות שבהם הצטיין הנציב העליון" עם זאת, תמך גרני בתוכנית החלוקה, ואף המליץ להקים במהרה מדינה יהודית. גרני היה אחד מאחרוני העוזבים ב-14 במאי 1948.
עם סיום שלטון המנדט, טס גרני מירושלים בלוקחו איתו את הדגל שהורד ממלון המלך דוד, בעוד הנציב העליון הפליג מחיפה..
נציב עליון במלאיה.
ב-1 באוקטובר באותה שנה גרני התמנה לנציב עליון במלאיה, בה הוכרז מצב חירום, עקב פעולות גרילה וטרור של הקומוניסטים כנגד השלטון הבריטי, בעלי מטעים ויריבים פנימיים. ב-6 באוקטובר 1951, במארב של לוחמי גרילה קומוניסטים, נורה גרני בפרייזר'ס היל (Fraser's Hill) בעת שנהג הסיע אותו עם אשתו במכונית, ונהרג. על פי עדות אחד ממנהיגי כוחות הגרילה, נראה שמארב זה לא נועד להתנקשות בנציב העליון, ותוצאה זו הייתה מקרית.
אברהם בן יצחק מנרבונה
רבי אברהם ב"ר יצחק אב בית דין מנרבונה (מכונה הראב"ד השני; הראב"י; הר"א אב"ד; ר' אברהם בר יצחק מנפלייר. ד'תתמ"ה 1085 - ד'תתקי"ט 1158 היה רב מקובל, אב בית דין של העיר נרבּונה, ובעל ישיבה, מחכמי יהדות פרובנס שבתקופת הראשונים, אשר לו מיוחס "ספר האשכול".
תולדותיו.
ר' אברהם אב בית דין, המכונה "הראב"ד השני", נולד לר' יצחק מנרבונה ולמד מפי רבי יצחק בן מרון הלוי. נחשב גם לאחד מגדולי תלמידיו של ר' משה הדרשן מנרבונה, אם כי ככל הנראה לא למד מפיו ממש אלא מפי תלמידיו. תקופה מסוימת שהה בברצלונה שם שמש את רבי יהודה הברצלוני. נחשב למקובל והיה חותנו של הראב"ד (השלישי).
בספר האמונות, דף ל"ז מתועד שזכה הרב לגילוי אליהו.
לצידו בבית הדין כיהנו רבי טודרוס בן משה ורבי משולם בן נתן.
אתרי המפקדה של אדולף היטלר
אתרי המפקדה של אדולף היטלר (בגרמנית: Führerhauptquartiere) היו מתחמי פיקוד ושליטה שהוקמו, או שהוחל בהקמתם, בגרמניה הנאצית ובארצות שנכבשו על ידה כדי לשמש את שליט גרמניה היטלר ומטהו במהלך מלחמת העולם השנייה. גם רכבת מיוחדת שימשה את היטלר במהלך חלק מן המלחמה כמרכז פיקוד נייד.
אתרי המפקדה.
גרמניה החלה בהקמתם של 21 מתחמי פיקוד לשימושו של היטלר – בתחומי גרמניה, פולין, ברית המועצות, צרפת ובלגיה. רק 15 מהם הושלמו. מאלו שימשו את היטלר בפועל במהלך המלחמה אחד עשר אתרים. רבים מהם נבנו על ידי עובדי כפייה שהובאו לאתרים על ידי ארגון טודט.
אתרים שהושלמו אך בפועל לא שימשו את היטלר.
חלק מהאתרים שלא שימשו את היטלר הועמדו לרשותן של מפקדות שדה של הצבא הגרמני.
הרכבת המיוחדת.
הרכבת המיוחדת (בגרמנית: Führersonderzug) שימשה את היטלר במהלך המלחמה לנסיעה בין מפקדותיו השונות ושימשה בתחילה (עד אביב 1941) גם כמרכז פיקוד בפני עצמו.
לרכבת ניתנו שמות שונים בתקופות שונות: ב-1940 היה כינויה "אמריקה" (Amerika) ואחר כך שונה ל"ברנדנבורג" (Brandenburg). באביב 1941, במהלך המערכה בבלקן, היה כינויה "סופת אביב" (Frühlingssturm).
אין בנמצא מידע רב אודות מבנה הרכבת והמתקנים שהיו בה. כאשר יצאה הרכבת מברלין ב-23 ביוני 1941 (למחרת תחילת מבצע ברברוסה) בדרכה למאורת הזאב בפרוסיה המזרחית, היו בה 17 קרונות בהרכב הבא (לפי סדר הקרונות):
גבעת ההגנה
גבעת ההגנה היא פסגה בהר הכרמל בתחומו של פארק הכרמל בגובה של 528 מטר מעל פני הים (הפסגה השנייה בגובהה על רכס הכרמל) משתרעת על פני 17 דונם. נקראת על שם ארגון ההגנה, שאנשיו התאמנו במקום.
הגבעה נמצאת מצידו הצפוני של כביש 672 בקטע הכביש שבין אוניברסיטת חיפה ועספיא ליד האנטנה של משרד התקשורת.
בצפון הגבעה, במקום בו יש תצפית על נוף עמק זבולון מפרץ חיפה והגליל, אנדרטה הבנויה מגוש אבן בזלת. על האנדרטה בצידו הרחב מופיע סמל ההגנה, במרכזו משושה מבעדו יש תצפית על הנוף. בצידו המערבי של גוש הבזלת בחלקו העליון חרות פסוק (ישעיהו לז, לה), בחלקו התחתון חרות . את האנדרטה עיצב והקים הפסל מרדכי כפרי. האנדרטה נחנכה ב-28 במרץ 1972 לציון חמישים שנה להקמת ארגון ההגנה. הטקס התקיים במעמד ראש הממשלה דאז גולדה מאיר.
הגבעה נמצאת על גבול שמורת הטבע הר הכרמל - נשר. הגבעה בנויה מסלע קירטון. הגבעה מכוסה בעצי אורן ירושלים, בין העצים מוצבים שולחנות מעץ לרווחת המטיילים. מהגבעה לכוון מערב יש תצפית על מחצבת בית החרושת נשר למלט שנפתחה באזור בתחילת שנות הארבעים של המאה העשרים ונקראה "מחצבת ח'רייבה". מחצבה זו נטושה היום. על מורדות הגבעה לכוון המחצבה צומחים פרחים ממשפחת הסחלביים כגון דבורנית דינסמור, דבורנית נאה, סחלב פרפרני ועוד.
בריאן דנהי
בריאן מניון דנהי (באנגלית: Brian Mannion Dennehy; 9 ביולי 1938 – 15 באפריל 2020) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי. היה מועמד לשישה פרסי אמי וזכה בשני פרסי טוני ובפרס גלובוס הזהב.
דנהי התפרסם בסרטים "משחק הדמים", "קוקון", "סילברדו", "בחזקת חף מפשע" "רומיאו וג'ולייט" ו"מחלק 13".
ביוגרפיה.
דנהי נולד בברידג'פורט, קונטיקט, בנם של האנה ואדוארד דנהי. משפחתו הייתה ממוצא אירי והוא זכה לחינוך קתולי.
גדל לצד שני אחיו: מייקל ואדוארד.
לאחר שמשפחתו עברה לגור בניו יורק למד דנהי ב"תיכון צ'מינייד".
לאחר שסיים את לימודיו התגייס דנהי לחיל הנחתים האמריקני שם שירת במשך ארבע שנים.
על אף שהתבטא במספר ראיונות על כך שלקח חלק במלחמת וייטנאם, הטענות הופרכו ודנהי נאלץ להודות בכלי התקשורת ששיקר לגבי שירותו הצבאי.
לאחר שהשתחרר מהשירות למד באוניברסיטת קולומביה משם קיבל תואר בתיאטרון ולאחר מכן המשיך את לימודי הדרמה באוניברסיטת ייל.
קריירת משחק.
תיאטרון.
דנהי זכה בשני פרסי טוני, הראשון ב-1999 על הופעותו בחידוש למחזה "מותו של סוכן" בתור סוכן המכירות וילי לומן, לזכייה הוסיף גם את פרס לורנס אוליביה היוקרתי ביותר בתיאטרון הבריטי על הופעה שהריץ בלונדון.
את זכייתו השנייה רשם דנהי ב-2003 על תפקידו בחזהו של יוג'ין או'ניל "מסע ארוך אל תוך הלילה" בתור הדמות הראשית ג'יימס טיירון.
ב-2007 שיחק בתפקיד הראשי של מת'יו האריסון בריידי בחידוש למחזה המצליח "משפט הקופים" לצידו של כריסטופר פלאמר.
קולנוע.
את הופעות הבכורה שלו בקולנוע האמריקאי עשה דנהי ב-1977 בקומדיית הספורט "חצי קשוח" ובדרמה "מחפשת את מר גודבר".
בתחילת דרכו התפרסם דנהי בשני תפקידים לצידו של השחקן –קומיקאי המוכשר דאדלי מור בתור בלש משטרת סן פרנסיסקו פרגוסון בקומדיית המתח "תרגיל לבלשית מתחילה" ובתור הברמן דונלד בסרטו של בלייק אדוארדס "10".
ב-1979 שיחק במערבון של ריצ'רד לסטר "קיד וקסידי - הימים הראשונים" המהווה פריקוול למערבון הקלאסי "קיד וקסידי". ב-1980 שיחק בסרט פיקדון קטן לצידם של וולטר מתאו וטוני קרטיס.