הפלאו סן ז'ורדי (בקטלאנית: Palau Sant Jordi) הוא אולם ספורט רב תכליתי השוכן בעיר ברצלונה, שבספרד. האולם הוקם ב-1990 כחלק מהמתחם האולימפי על גבעת מונז'ואיק שבדרום העיר, והיה לאחד המבנים המרכזיים שנטלו חלק באירוח משחקי אולימפיאדת 1992 שנערכה בעיר ברצלונה, כשמשחקי ההתעמלות, הכדורעף והכדוריד התקיימו בו. כיום, הוא משמש עבור אירועי ספורט, תרבות ומוזיקה שונים.
בשנים 1990-1992 שימש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורסל ברצלונה.
אירועי ספורט.
פרט למשחקי האולימפיאדה, אירח האולם אירועי הספורט נוספים מהחשובים בעולם. ב-1995 אירח את אליפות העולם באתלטיקה באולמות.
בשנים 1998, 2003 ו-2011 התקיימו בו משחקי הפיינל פור של היורוליג. בשנת 2000 אירח את משחקי הגמר של גביע דייוויס, בו ספרד זכתה לראשונה בטורניר כשניצחה את אוסטרליה. ב-2009 הם התקיימו בשנית בפלאו סן ז'ורדי בהם ניצחה את צ'כיה.
ב-2003 התקיימו בו משחקי אליפות העולם בשחייה, כשבריכת שחייה הותקנה במיוחד לצורך האירוע. האולם אירח בשנית את אליפות העולם ב-2013.
באולם התקיימו חלק ממשחקי אליפות העולם בכדורסל אותה אירחה ספרד ב-2014. בין היתר, נערכו בו שני רבעי גמר ואחד מחצאי הגמר. ספרד סיימה במקום ה-6.
מחלק משטרה
מחלק משטרה (באנגלית: !Police Squad) היא סדרת טלוויזיה קומית ששודרה לראשונה בשנת 1982. את הסדרה, בכיכובו של לזלי נילסן, יצרו צוקר, אברהמס וצוקר.
הסדרה היא פרודיה על ז'אנר מותחני משטרה בלשיים, הכוללת בדיחות על תוכניות טלוויזיה וסרטים רבים, אולם בעיקר על הסדרה "M Squad" בכיכובו של לי מרווין. הסדרה לא זכתה להצלחה ובוטלה לאחר שישה פרקים בלבד, אולם היוותה בסיס לסדרת סרטי "האקדח מת מצחוק".
סקירה כללית.
הסדרה נוצרה על ידי שלישיית היוצרים דייוויד צוקר, ג'ים אברהמס וג'רי צוקר, שהפיקה לפי כן יחד את הסרטים "סרט מטוגן" ו"טיסה נעימה". למרות שבחי המבקרים הסדרה בוטלה על ידי רשת ABC לאחר שישה פרקים בלבד. הסדרה זכתה בהמשך למעמד קאלט בעקבות השידורים החוזרים שלה, אשר הוביל בהמשך להחלטה על הפקת סדרת סרטי האקדח מת מצחוק. בדיחות רבות מהתוכנית מוחזרו בהמשך בסרטים.
אלן נורת' גילם את קפטן אד הוקן בסדרה. בסרטי האקדח מת מצחוק לעומת זאת התפקיד גולם על ידי ג'ורג' קנדי. פיטר לופוס שיחק את דמותו של השוטר נורדברג (בסרטים, או. ג'יי. סימפסון גילם את נורדברג). אד ויליאמס, אשר גילם את המדען טד אולסון בסדרה, גילם תפקיד זה בהמשך גם בסרטים (ויליאמס ונילסן הם למעשה שני השחקנים היחידים מהסדרה שהופיעו גם בסרטים). רוברט גולט, שהופיע כאחד מהכוכבים האורחים שנהרגו תמיד בראשית הפרקים, השתתף בהמשך בסרטים בתור הנבל קוונטין הבסבורג. ד"ר ג'ויס ברדרס ששיחקה את עצמה בסרט האקדח מת מצחוק שיחקה את עצמה גם בפרק הרביעי בסדרה.
פאוסט (סרט, 2011)
פאוסט (Фауст) הוא סרטו של אלכסנדר סוקורוב, זוכה פרס "אריה הזהב" של פסטיבל הסרטים של ונציה. הסרט כולו צולם בגרמנית, חרף היותו סרט רוסי והקרנת הבכורה שלו נערכה במהלך פסטיבל הסרטים של ונציה.
הסרט נחשב לסרט החותם של סדרת סרטים בת ארבעה סרטים אודות אישים היסטוריים, מאת סוקורוב.
עלילת הסרט.
הסרט מבוסס על החלק הראשון של פאוסט מאת גתה. הסרט מוקדש לפאוסט ולעולם שהעניק לו את רעיונותיו. זהו עיבוד עדכני, פילוסופי ואכזרי המתרחש בעולם מלוכלך של תאוות בצע.
ירושלים (1949-1967)
The Los Angeles Times
אדוארד נורדן
אדוארד נוֹרדן (בגרמנית: Eduard Norden; 21 בספטמבר 1868, אֶמדֶן, גרמניה – 13 ביולי 1941, ציריך, שווייץ) היה פילולוג קלאסי והיסטוריון של הדת, גרמני ממוצא יהודי. נורדן היה מורו המשפיע של חוקר מדעי היהדות היהודי-גרמני ארתור שְׁפַּנְיֶיר.
קורות חיים.
נולד במשפחה יהודית מתבוללת. אביו, קרל יוזף נורדן, היה רופא ידוע. מעט לפני סיום לימודיו המיר נורדן את דתו לפרוטסטנט. נורדן החל את לימודיו בבלשנות קלאסית באוניברסיטת ברלין בשנת 1890 אצל הרמן דִילס (Diels), תאודור מוֹמזֶן, קרל רוברט ואדוארד צֶלֶר (Zeller). לאחר שני סמסטרים עבר ללמוד באוניברסיטת בון, אצל הרמן אוזנר (Usener) ובמיוחד אצל הפילולוג של הלטינית פרנץ ביכלר (Bücheler). הוא קיבל תואר דוקטור כבר בשנת 1891, ומיד התמנה לעוזרו של גאורג קאיבּל (Kaibel) מאוניברסיטת שטרסבורג. גם את ההביליטציה לקראת הפרופסורה השלים נורדן תוך שנה אחת. הקריירה שלו נסקה באופן בולט, ובשנת 1893 הוא מונה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת גרייפסוואלד (Greifswald). מ-1898 כיהן כפרופסור באוניברסיטת ברסלאו, ובין השנים 1936-1906 חזר ללמד באלמה מאטר שלו, אוניברסיטת ברלין. לנוכח רדיפות הנאצים, בסוף ימיו עבר להתגורר בציריך.
גישות במחקר.
נורדן חידש דרכי מחקר בתחום הסגנון. ספרו "הפרוזה האמנותית העתיקה" ("Die antike Kunstprosa"), שראה אור ב-1898, הפך לספר יסוד ללימוד תולדות הסגנון בספרויות הקלאסיות. כהיסטוריון של תולדות הדת, הקדיש במיוחד את זמנו לחקירת הסינקרטיזם הדתי בתקופה ההלניסטית ובתקופת הקיסרות.
תואומס הולופאינן
תואומס לאורי יוהאנס הולופיינן (בפינית: Tuomas Lauri Johannes Holopainen; נולד ב-25 בדצמבר 1976, קיטה, פינלנד) הוא מלחין וקלידן פיני הידוע כמייסד להקת המטאל סימפוני נייטוויש.
חייו.
הולופאינן נולד בעיירת הגבול קייטה במזרח פינלנד לאביו היזם פנטי הולופאינן ולאמו, מורה למוזיקה קריסטי נורטיה הולופאינן. תואומס הוא הבן הצעיר במשפחה - אחותו הגדולה סוזנה היא רופאה כירורגית-אורולוגית ואחיו פטרי הוא עוזר רפואה.
הוא נמשך למוזיקה כבר מגיל צעיר ואמו רשמה אותו לכיתת הפסנתר בבית הספר וניסתה לחבב עליו מוזיקה קלאסית. עם השנים למד לנגן גם בקלרינט וסקסופון. במשך 11 שנים למד בבית הספר למוזיקה תאוריה מוזיקלית והתקבל ללימודי אוקיינוגרפיה באוניברסיטה.
החל מ-1993 הולופאינן ניגן כקלידן בכמה להקות ביניהן: Darkwoods My Betrothed, Dismal Silence, Nattvindens Gråt ו-Sethian. ב-1996 הקים את נייטוויש - להקת מטאל סימפוני/פאוור מטאל מצליחה.
הולופאינן הוא חובב ספרי וסרטי פנטזיה ובראיונותיו לתקשורת הצהיר כי הוא אוהב את ג'.ר.ר. טולקין וסטיבן קינג ואת ספריהם שר הטבעות וספרי המגדל האפל. הוא גם חובב סדרת רומח הדרקון ובחורף 2006 התוודה כי צפה בסרט הכפר 10 פעמים בשבוע, לעיתים פעמיים-שלוש ביום. הולופאינן הוא חובב פסקולים של סרטים ובעיקר מחבב את המוזיקה של המלחין הנס צימר.
הולופאינן אינו מגדיר את עצמו כדתי אלא בעל ראש פתוח וטען כי הדת עצמה אינה רעה אלא מה שאנשים עשו ממנה והצהיר כי הדת שלו היא אישית. הוא הודה כי הוא מאמין בקיומו של אלוהים, אך מתייחס אליו בהומור.
להקת נייטוויש הוקמה במהלך קומזיץ שערך הולופאינן עם חבריו ובמהלכה העלה את הרעיון להקים להקה משלו. הוא ביקש מבת כיתתו, טאריה טורונן
והגיטריסט אמפו וורינן להצטרף למה שהיה אז פרויקט אקוסטי. אחרי ששמע את טאריה טורונן שרה ונטייתו של הגיטריסט אמפו וורינן למטאל, כמו גם סגנון הנגינה של יוקה נוואלאינן, כל אלה הובילו את תואומס להפוך את הלהקה ללהקת מטאל.
ב-2005 פיטר הולופאינן את הסולנית טאריה טורונן באמצעות מכתב ציבורי באתר הלהקה, ובו טען כי טאריה כבר אינה רואה את טובת הלהקה אלא רק רודפת כסף ופרסום ומאז נישואיה כבר אינה רואה את טובת הלהקה לנגד עיניה. ב-2007 הוכרזה אנט אולזון כסולנית מחליפה, ובשנת 2013 הוחלפה אולזון על ידי פלור ינסן. פיטוריה של טאריה הביאו להטחת האשמות וסכסוך שהתגלע בין בעלה של טאריה לחברי הלהקה.
בחודש אוגוסט 2011 החלו צילומי הסרט "Imaginaerum" בו השתתף תואומס הולופאינן, הסרט הנושא את שמו של האלבום החדש של הלהקה מאותה שנה, הולופאינן השתתף כיוצר ומלחין פסקול הסרט.
ארגון הוועידה האסלאמית
האקדח מת מצחוק (פירושונים)
לכודים (ספר)
לכודים הוא ספר מתח מאת רוני דונביץ', יליד 1961, תושב ת"א, שהוא יועץ אסטרטגי ושיווקי במקצועו.
"לכודים" הוא הספר השני בסדרת ספרים המתארים את עלילותיו של ראש אגף המבצעים ב"מוסד", אלכס ברטל. פרקים מהספר התפרסמו בשעתו מדי יום בעיתון "ידיעות אחרונות", כסיפור מתח בהמשכים. הסדרה כוללת גם את הספרים נרדף (שיצא לאור בשנת 2007) ואת עמוק מבפנים (יצא לאור בשנת 2011).
הספר הוא מותחן בדיוני המסתמך על אירועים דוגמת פיגועי 11 בספטמבר בארצות הברית ב- 2001, במתווה הפיגוע טרור של חטיפת מטוס, בחטיפת מטוס סבנה ב- 1972 וכן במבצע זעם האל.
עלילת הספר.
גיבור הספר הוא אלכס ברטל, יליד 1961, ראש אגף מבצעים ב"מוסד", בן לניצולי השואה יוצאי פולין ויוצא יחידה מובחרת בצה"ל. ברטל הוא לוחם מוסד מיומן בעברו, הבקי בשימוש בנשק קל וקרב מגע. במהלך הקריירה שלו במוסד לקח ברטל חלק ואף פיקד בעצמו על מבצעי ביון והתנקשות רבים. ברטל היה מעורב בשנות השמונים במבצע סיכול ממוקד חשאי וארוך במיוחד ברחבי אירופה כנגד מחבלים השייכים לארגוני טרור פלסטיניים וכנגד אנשי הביון האיראני.
ברטל, השוהה באיטליה, בעקבות מבצע סיכול ממוקד עליו פיקד שהשתבש, מוזעק לטפל במשבר שהתחולל בעקבות מותם של כל נוסעי המחלקה הראשונה וצוות הטייסים בטיסה מרומא לתל אביב. עד מהרה מתברר כי מדובר בפיגוע טרור. לברטל ישנו גם מניע אישי להביא את הפרשה לסיום מוצלח- בתו, דניאלה, היא בין נוסעי מטוס הבואינג 777. העלילה ספר נעה בין חדר החמ"ל האיטלקי לבין המטוס המצוי בגובה רום טיסה, בו מנסה דניאלה להשתלט על המטוס, אשר במהלך הטיסה השתלט עליו גורם לא ידוע.