מאז 2012 צוות מומחי UX של קבוצת Mail.ru האחראי על אזור הדואר והפורטל עבד על מסגרת לאיחוד טכני של הפרויקטים הנושאיים פורטליים. נעשה שימוש ב"גישת המבורגר" בעיצוב: דפי פרויקט שהחלו להיבנות מבלוקים אופקיים המותאמים לסוגי תוכן שונים. זה פישט את פיתוח המדורים נושאיים חדשים ואיפשר השקת גרסאות אדפטיביות של אתרים למכשירים ניידים. באמצע 2012, עלה מחדש פרויקט החדשות, שנה לאחר מכן עודדו הושקה גרסה לילדים. בשנת 2014 פרויקט הבריאות של Mail.ru קיבל עיצוב חדש.
בשנת 2017 נשיא אוקראינה פטרו פורושנקו אסר את הגישה לאתר מכל שטחי אוקראינה.
מעקב קפיטליסטי
המונח קפיטליזם מעקב מתאר לתהליך ליקוט נתונים אישיים והפיכתם לסחורה עוברת לסוחר, המשמשת להפקת רווחים עבור מלקטי הנתונים. פעולת המעקב נעשית באופן סודי, בהטעייה, תוך הסתרת הכוונה האמיתית של מבצעי המעקב. ה"נתונים נרכשים באמצעות מעקב אחר המידע, הנראה חינמי אך הוא לא חינמי. אתם נותנים להם מידע – הם מוכרים את המידע שלכם".
מי שטבעה את המונח היא שושנה זובוף, והיא מסבירה אותו בהקשר הרחב של קפיטליזם, כאשר במקום לסחור בעבודה או ברכוש או באדמות, קפיטליזם המעקב סוחר בחווייה האנושית. לקפיטליזם המעקב יש השלכות מרחיקות לכת על תפישת הפרטיות ועל המרקם החברתי והפוליטי.
התפתחות.
בתחילת המאה ה-21, כשמערכות המיחשוב של גוגל ומטא התחילו ללקט את הנתונים האלה, הם נחשבו לפסולת דיגיטלית. בהמשך התחילו להבין שאלה נתונים עשירים במידע שחוזה את ההתנהגות של הצרכנים. כך נוצר, למשל, בודק האיות וכן גם התיקון: Did you mean:, שניהם נמצאים בחיפושים בגוגל. ההצדקה לאלה מובנת לכל: איסוף הנתונים משפר את השרות ללקוחות.
אבל הסתבר לקובעי המדיניות בגוגל - ופייסבוק בעקבותיה - שהנתונים האלה מציגים לחברה שברשותה הם נמצאים תבניות של התנהגות אנושית. אפשר להסיק מתוכם כיצד אנשים בעלי מאפיינים מסוימים נוטים לנהוג במצבים שונים. זובוף מכנה אותם עודפי התנהגויות (behavioral surplus), שהם רצפים של פרטי מידע המאפשרים לחזות התנהגות עתידית.
המשמעות היא שהחברה מלקטת יותר מידע ממה שנחוץ לה לצורך שיפור השרות ללקוחותיה. למשל: ניתן לצפות איזה סוג אוכל יעניין אתכם בזמן נתון ואז למכור את המידע הזה למסעדה באזור בו אתם שוהים וזו תשלח אליכם פרסומת מתאימה, מלווה בשובר הנחה. כך זוכים בעלי העסקים בפרסומת שמותאמת ללקוחות באופן מושלם וזו מעניקה להם שיעור לחיצה גבוה, כלומר הצלחה של קמפיין הפרסום. הצלחה זו הושגה באמצעות ניצול המשתמשים וללא ידיעתם.
יישומים בעולם הממשי.
קפיטליזם מעקב רלוונטי לא רק להתנהלות באינטרנט.
אלגוריתמים שטיבם לא מובהר ללקוחות משמשים לחיזוי התנהגויות, ממיינים מאפיינים אישיותיים, מזהים תחושות מתחקים אחר נטייה מינית ופולשים גם לתחום העמדות הפוליטיות.
תמונות בפייסבוק מסייעות למערכת זיהוי תווי פנים והמידע נמכר בכסף לבעלי עסקים, לכוחות הביטחון, לגורמים פוליטיים ועוד, ללא ידיעת המצולמים ובלי שנתנו לכך את הסכמתם.
פייסבוק ערכה בהצלחה ניסויים בהשפעה תת-הכרתית באמצעות מילים ותמונות, כדי לגרום לאנשים להרגיש עצב או שמחה, בלי שהם יהיו מודעים למניפולציה.
פוקימון גו.
דוגמה לכך היא משחק המציאות הרבודה פוקימון גו. בתחילת הדרך היה זה מוצר של חברת גוגל, אשר שימש את לווייני הריגול של ה-CIA. לאחר מכן Google Earth פותח על אותו בסיס. יותר מאוחר גוגל הקימה את חברת נאיינטיק, כדי שתפיץ את המשחק פוקימון גו. המשחק מצויד ברכיב פיתוי (lure module), אשר משמש לצורך משיכת לקוחות. בתי העסק משלמים לגוגל עבור העלאת מספר האנשים שנכנסים אליהם. למשל: רשת של דוכני גלידה משלמת עבור הצבת פוקימונים בדוכניה, כדי להבטיח ששחקנים ייכנסו לסניפיה.
עסקים שילמו כדי לסחוף הרבה אנשים - בעיקר ילדים – אל בתי העסק. כך, באמצעות פיתוי, הפך חיזוי ההתנהגות האנושית למדויק מאוד ולכן כדאי למפרסמים. המשחקים לא ערים למניפולציה ומבחינת מי שסוחרים ומפיקים רווחים, המשתתפים אמורים לחוות הנאה ולא לשאול שאלות.
הרחבת המעקבים.
גוגל התחילה להפיק רווח כספי מהמעקבים החל משנת 2004. עיקר הדיבידנדים של בעלי המניות הגיעו לא משיפור המוצרים או מאיכות הטכנולוגיה אלא מהמעקב אחר הנתונים שהמוצרים ליקטו.
כשהיא פיתחה את מערכת אנדרואיד גוגל שאפה להוזיל את מכשירי הטלפון כדי להפוך אותם לנגישים יותר לכולם. גוגל אוספת את נתוני עודפי ההתנהגות של המשתמשים בטלפון.
חברות נוספות – פורד למשל – מתקדמות לאותו כיוון: פיתוח מכוניות שמנטרות את המאפיינים האישיותיים וההתנהגויות של בעליהן כדי למכור את הנתונים למרבים במחיר.
קיימברידג' אנליטיקה.
קיימברידג' אנליטיקה הייתה חברה פרטית בריטית שסחרה בנתונים לצורך מפלגות ומדינאים ששאפו לצבור השפעה פוליטית במדינות שונות ברחבי העולם. החברה השתמשה בנתונים של יותר מ-80 מיליון אמריקאים, אותם היא שלפה מפייסבוק, כדי להשפיע על תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. החברה השתמשה בהכרות האינטימית שלה את המיליונים כדי לכוון את הרגשות שלהם, להאביס אותם במידע, לחשוף אותם לחומרים ולהניע אותם להצביע בבחירות לפי רצון לקוחותיה.
השפעת המעקב על המשטרים הדמוקרטיים.
לצורך המעקב חברות המידע זקוקות ל"כמות מקסימלית של נתונים שזורמים לתוך הצנרת [...והן אדישות לערך המידע ולתוכנו. התוצאה היא] שהאלגוריתמים - המערכת - מתגמלים את המחברים והמהנדסים של הדיסאינפורמציה".
מצב עניינים זה "מעלה כוח אנטי־דמוקרטי בבסיסו, ששקול להפיכה מלמעלה, למיטוט הריבונות של העם".
הַשְמָשָה.
את התהליך של הפעלת בני אדם ללא ידיעתם ומבלי להתחשב ברצונותיהם מכנה זובוף "הַשְמָשָה" (instrumentalism). הבסיס להשמשה הוא ביהייביוריזם, גישה פילוסופית המסבירה את התנהגות האדם באופן מדעי, כשחופש, פרטיות ומאפיינים נוספים של הטבע האנושי מוסברים במושגים מדעיים.
על בסיס התאוריה הזו חברות המידע עוסקות בהנדסת התנהגות ולממשלות יש עניין לשתף איתן פעולה.
עקרונות החברה המבוססת על השמשה:
ויליאם קרופורד
ויליאם האריס קרופורד (באנגלית: William Harris Crawford; 24 בפברואר 1772 – 15 בספטמבר 1834) היה פוליטיקאי ושופט אמריקאי בתחילת המאה ה-19. הוא כיהן כמזכיר המלחמה וכמזכיר האוצר של ארצות הברית לפני שהתמודד על נשיאות ארצות הברית בבחירות 1824.
הוא נולד בוירג'יניה ובגיל צעיר עבר לג'ורג'יה. לאחר שלמד משפטים נבחר קרופורד לבית הנבחרים של ג'ורג'יה ב-1803. הוא היה מזוהה עם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית ועם הסנאטור ג'יימס ג'קסון. ב-1807 נבחר קרופורד לסנאט ארצות הברית. לאחר מותו של סגן הנשיא ג'ורג' קלינטון, מעמדו של קרופורד כנשיא הזמני של הסנאט הפך אותו לראשון בסדר הירושה של נשיא ארצות הברית מאפריל 1812 ועד מרץ 1813. ב-1813 מינה אותו הנשיא ג'יימס מדיסון לשגריר ארצות הברית בצרפת וקרופורד כיהן במשרה זו עד תום מלחמת 1812. לאחר המלחמה מינה אותו מדיסון למזכיר המלחמה של ארצות הברית. באוקטובר 1816 בחר מדיסון בקרופורד לתפקיד מזכיר האוצר ובתפקיד זה הוא כיהן עד תום תקופת נשיאותו של מדיסון והמשיך בו במשך כל תקופת נשיאותו של ג'יימס מונרו.
ב-1823 לקה קרופורד בשבץ מוחי קשה, אך בכל זאת הוא שאף לרשת את הנשיא מונרו בבחירות 1824. המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית התפצלה לסיעות, שכן היו אחרים שגם הם שאפו להיבחר לנשיאות. אף אחד מארבעת המתמודדים לנשיאות לא זכה ברוב האלקטורלי הדרוש והנשיא נבחר על ידי בית הנבחרים על פי התיקון ה-12 לחוקת ארצות הברית. על פי החוקה והתיקון בית הנבחרים בחר את הנשיא מבין שלושת המועמדים שזכו במספר הרב ביותר של הקולות, כך שנותרו במירוץ אנדרו ג'קסון, ג'ון קווינסי אדמס וויליאם קרופורד. בית הנבחרים בחר בג'ון קווינסי אדמס, שביקש מקרופורד להמשיך לכהן כמזכיר האוצר. לאחר שדחה את הצעתו של הנשיא אדמס, קיבל קרופורד מינוי לבית המשפט העליון של ג'ורג'יה. הוא שקל להתמודד בבחירות של 1832, כנשיא או כסגן הנשיא, אך בסופו של דבר בחר שלא להתמודד.
ראשית חייו.
קרופורד נולד בחלק של מחוז אמהרסט בוירג'יניה שעבר מאוחר יותר לתחומי מחוז נלסון, אך לפחות מקור אחד מציין את מקום הולדתו בחוות טסקלום שנשארה בתחומי מחוז אמהרסט. הוא היה בנם של ג'ואל ופאני (לבית האריס) קרופורד. ב-1779 הוא עבר עם משפחתו למחוז אדג'פילד שבקרוליינה הדרומית וב-1783 למחוז קולומביה שבג'ורג'יה. קרופורד התחנך בבתי ספר פרטיים בג'ורג'יה ובאקדמיית ריצ'מונד שבאוגוסטה. לאחר מות אביו היה קרופורד למפרנס העיקרי של המשפחה והוא עבד בחווה המשפחתית ובמקביל לימד בבית ספר. מאוחר יותר הוא למד משפטים וב-1799 החל לעסוק בעריכת דין בעיר לקסינגטון שבג'ורג'יה. באותה שנה הוא גם מונה על ידי בית הנבחרים של ג'ורג'יה להכין קובץ חוקי המדינה.
קריירה פוליטית בג'ורג'יה.
במשך עשורים הייתה לקרופורד השפעה על הפוליטיקה של ג'ורג'יה. ב-1803 הוא נבחר לבית הנבחרים של ג'ורג'יה מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית וכיהן כחבר הבית עד 1807. הוא היה בעל בריתו של הסנאטור ג'יימס ג'קסון. יריביהם היו חסידיו של ג'ון קלארק, לימים מושל המדינה. ב-1802 הרג קרופורד את פיטר לורנס ואן אלן, מבעלי בריתו של קלארק בדו-קרב. ארבע שנים לאחר מכן, ב-16 בדצמבר 1806 השתתף קרופורד בדו-קרב נוסף, הפעם עם קלארק עצמו ומפרק כף היד השמאלית שלו התרסק מהירי, אך בסופו של דבר החלים.
סנאטור.
ב-1807 נבחר קרופורד על ידי בית המחוקקים של ג'ורג'יה לסנאט ארצות הברית כסנאטור הזוטר מטעמה במקומו של ג'ורג' ג'ונס שכיהן מספר חודשים לאחר מותו של אברהם בולדווין.