הסוציולוגים פרנק בורדי ואולריק בק חקרו את ההתפתחות של סוגים ממוסחרים של ידע בתרבות העסקית, בתחומים של "מניעת סיכונים" בניהול הכסף. הצמיחה הכלכלית שלאחר מלחמת העולם השנייה (1945-1973) יצרה הון רב; בזמן זה האידאולוגיה הבורגנית (קפיטליסטית) העדיפה את הפילוסופיה של ניהול הסיכונים של ההשקעות והנכסים בידי המנהלים. מהניהול הזה של כספי ההשקעות, שעובר מניפולציה במטרה ליצור הון חדש, צמח העיסוק עם חישוב הסיכונים, שבעקבותיו בא התחום של "המדע הכלכלי" של ניהול מניעת הסיכונים. כל זה מסתכם ביכולת של הקפיטליסטים להתייחס אל עצמם כלוקחי סיכונים כלכליים עשירים, ולאפשר לעצמם להסתכן בלהפסיד כסף שהושקע. כך, הפטישיזציה של הסיכון הכלכלי כמניע להתעשרות, היא ראיפיקציה שמעוותת את התפישה החברתית האמיתית של הסיכון הכלכלי, כלומר, זה שנחווה בידי אנשים רגילים (עובדים). כך מתבטאת הפטישיזציה של הסחורות: ההון הנצבר בקרב העשירים מיוחס לניהול הסיכונים, ולא לעבודה שהושקעה בייצורו, בעוד ניהול הסיכונים שמבצעים העובדים במהלך עבודתם מוסתר מהעין (לדוגמה, פועל בניין שעובד לפרנסתו באתר מסוכן).
אומנות ממוסחרת.
המבקרים התרבותיים גאורג זימל וולטר בנימין בחנו ותיארו את הפטישיזציה, הפטישים והפטישיזם של האומנות. בתהליך הפטישיזציה של האומנות, סחורות "אומנותיות" מיוצרות לצורכי מכירה (בשביל ערך השוק שלהן, ולא ערך השימוש) בשוק. כהמשך לתהליך זה, המסחור קובע את הערך של הסחורות האומנותיות ככזה שנובע מאומנות "לגיטימית"; לדוגמה, התופעה בה אומנות נהיית יקרה יותר בעקבות שיוכה לאומן מפורסם.
החוק.
מספר חוקרים בתחומי המשפט והפילוסופיה חקרו את האופנים בהם החוק מבצע פטישיזציה ליחסים החברתיים. החוקרת הפמיניסטית קת'רין מק'קינון מראה במאמרה "המדינה הליברלית" (1989) כי החוק נתפש כזה שיוצר את המציאות החברתית, אולם למעשה הוא רק שיקוף שלה. התהליך שבו לחוק מיוחס הכוח ליצור את המציאות החברתית (כאשר למעשה המציאות החברתית היא שיוצרת את החוק) הוא תהליך של פטישיזציה (ראיפיקציה).
מעבר לכך, היא טוענת כי כאשר החוק טוען להבטחת זכויות, הוא לעולם לא יבטיח זכויות שלא כבר קיימות כנוהגים עממיים בקרב העם, והוספת זכויות לחוק תתבצע רק לאחר שינוי חברתי משמעותי.
טענה דומה מעלה החוקר האנרכיסט רודולף רוקר, אשר טען בספרו "לאומיות ותרבות" כי חוקי המדינה מכילים למעשה שני סוגים של חוקים: חוקים שמעבירים לגליזציה לנוהגי מוסר עממים שהיו קיימים עוד קודם לחוק, וחוקים שנועדו להכפיף את התושבים למרות המדינה. המדינה מבצעת למעשה תהליך של פטישיזציה של החוק, בניסיונה לערבב את שני סוגי החוקים הללו ולטעון שהחוק הוא זה שיצר את הנהגים, ולא ההפך.
בתאוריות כלכליות אחרות.
רצונות סובייקטיבים.
הפילוסוף היווני הקלאסי אריסטו, באתיקה הניקומדית, דיבר על התנהגות שוק, ואמר כי הערך של הסחורה מתאים לביקוש של הקונים לאותה הסחורה. תפישה זו מתאימה לתפישה הקפיטליסטית הנאו-קלאסית והאוסטרית, שטוענת כי בשוק מתקיים תהליך של איזון בין היצע וביקוש, והתאמה של המחיר לאיזון ביניהם.
במאה ה-19, בן זמנו של מארקס, הכלכלן הקפיטליסט קרל מנגר הציעה את "תיאורית הרצונות הסובייקטיבית", לפיה ניטן להסביר את התנהגות השוק רק במונחים של הרצונות הסובייקטיבים של הקונה והמוכר. לפי תאוריה זו, יש עליות בשוק כאשר יש התגברות של הרצונות, וקריסה של השוק כאשר יש נסיגה של הרצונות.
תגובות של מארקס היא כי התאוריות התומכות בהיגיון השוק הקפיטליסטי לא מנותקות מהיגיון זה. תאוריות אלו הן למעשה חלק מהאידאולוגיה הקפיטליסטית, ומהוות חלק מהתהליך של הפטישיזציה של הסחורות, כלומר, הן טוענות כי הערך של הסחורה נובע מהרצונות של האנשים, בניגוד להיותו תוצר של סך היחסים החברתיים שהיו כרוכים ביצורה (יחסי הייצור).
ביקורת.
בספרו "להילול התרבות המסחרית" (2000), הכלכלן הקפיטליסט טיילר קוון טוען כי אף על פי שאכן ניתן לזהות נטייה לפטישים ופטישיזם, הפטישיזציה האנושית של הסחורות היא מקרה של האנשה (הענקת תכונות אנושיות לחפצים וחיות), ולא תכונה פילוסופית שייחודית לכלכלה הקפיטליסטית.
Tim (אלבום)
Tim (בעברית: טים; מעוצב כ-TIM) הוא אלבום האולפן השלישי של ה-DJ והמפיק המוזיקלי השוודי אביצ'י. האלבום יצא לאור ב-6 ביוני 2019, כשנה לאחר יום קבורתו של אביצ'י, וזהו האלבום השלישי שלו והראשון שיצא לאחר מותו. כל ההכנסות ממכירת האלבום יתרמו לעמותת טים ברגלינג, אותה הקימה משפחתו לאחר מותו להעלאת המודעות לבריאות הנפש.
רקע והפקה.
ב-5 באפריל 2019, פורסם סרטון בערוץ היוטיוב של אביצ'י שבו הוכרז כי האלבום יצא לאור בשם "Tim", זאת לאחר שהושלמו כל השירים על ידי מפיקים שעבדו לאורך השנים עם אביצ'י. חמישה ימים לאחר מכן, יצא הסינגל הראשון "SOS" בשיתוף עם אלו בלאק, שעבד בעבר עם אביצ'י על אחד מהלהיטים שלו "Wake Me Up". כחודש לאחר מכן, ב-9 במאי 2019, יצא לאור הסינגל השני "Tough Love", בשיתוף עם אגנס ו-Vargas &amp; Lagola (וינסט פונטרה וסאלם אל פקיר), צמד המפיקים שלקח חלק בשלושה שירים מהאלבום ועבד עם אביצ'י לאורך השנים. ב-6 ביוני 2019, יום יציאת האלבום לאור, יצא הסינגל השלישי והאחרון "Heaven", בשיתוף עם כריס מרטין, סולן להקת קולדפליי.
ב-22 ביוני 2019, דורג האלבום במקום הראשון במצעד אלבומי הדאנס/אלקטרונית של המגזין Billboard.
מקנה גרייס
מקנה גרייס (באנגלית: Mckenna Grace; נולדה ב-25 ביוני 2006) היא שחקנית וזמרת אמריקאית. היא החלה את הקריירה שלה באופן מקצועי בגיל שש, עם תפקידה בתור ג'זמין ברנשטיין בסיטקום "קראש וברן" , בתור פיית' ניומן באופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח" היא ידועה גם בתפקידיה בתור מרי אדלר בסרט "חיבור פשוט" משנת 2017 ובתור פיבי שפנגלר בסרט "" משנת 2021.
את הקריירה המוזיקלית שלה החלה בשנת 2021 לאחר שהוציאה את הסינגל הראשון שלה "Hounted House".
ביוגרפיה.
מקנה גרייס נולדה ב-25 ביוני 2006 בגרייפוויין , טקסס; והחלה לפתח קריירת משחק מקצועית בגיל 6.
גרייס היא צמחונית, ועבדה עם ארגון זכויות למען בעלי החיים "Farm Sanctuary" ועם אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים.
קריירה.
בשנת 2021 לוהקה גרייס לדמות חוזרת בעונתה הרביעית של הסדרה עטורת הפרסים של רשת Hulu; "סיפורה של שפחה" המבוססת על ספרה של מרגרט אטווד "מעשה השפחה". גרייס גילמה את אסתר קייז, אשתו הצעירה של אחד המפקדים הבכירים; ועבור תפקידה קיבלה מועמדות לפרס אמי לשחקנית אורחת מצטיינת בסדרת דרמה לשנת 2021.
יבאסי
יבאסי (בצרפתית: Yabassi) היא עיר בקמרון שנמצאת באזור החוף.
גאוגרפיה.
יבאסי ממוקמת כ-50 ק"מ מבירת האזור דואלה וכ-180 ק"מ מבירת המדינה יאונדה.
אקלים.
הטמפרטורה הממוצעת היא 20 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא ינואר (22 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (16 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 2,215 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (385 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (12 מ"מ גשם).
היסטוריה.
בזמן השלטון הגרמני בקמרון, יבאסי הייתה מרכז מסחרי ועיר אסטרטגית. קרב יבאסי התקיים ביבאסי בזמן מלחמת העולם הראשונה.
תנועה ותחבורה.
יבאסי ממוקמת ליד הכבישים האזוריים P15 ו-P16.
הליכוד-אח&quot;י
שרה יוז (שופטת)
שרה אוגוסטה טילמן יוז (באנגלית: Sarah Augusta Tilghman Hughes; 2 באוגוסט 1896 - 23 באפריל 1985) הייתה עורכת דין ושופטת פדרלית אמריקאית, מהשופטות החלוצות של תקופתה. היא זכתה לפרסום במיוחד לאחר שהשביעה את לינדון ג'ונסון לנשיא ארצות הברית בטקסס מיד לאחר הירצחו של הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי ב-1963. היא השופטת היחידה בארצות הברית אשר השביעה נשיא.
ביוגרפיה.
שרה טילמן נולדה בבולטימור שבמרילנד. גובהה בבגרותה היה 157 סנטימטרים בלבד, אך כבר בילדותה הבליטה התנהגותה את אופייה החזק. היא למדה במכללה לנשים בבולטימור, שם הוענק לה תואר ראשון בשנת 1917. לאחר מכן לימדה מדעים בבית ספר תיכון בצפון קרוליינה. ב-1919 עברה לוושינגטון הבירה כדי ללמוד משפטים באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. לפרנסתה עבדה במהלך לימודיה כשוטרת ללא מדים ועסקה במניעת פשע בקרב נשים ונערות, בין השאר בנוגע למניעת זנות. בכך ביטאה את השקפתה שהעדיפה שיקום על פני ענישה. היא סיפרה שעבודתה זו יצרה אצלה מחויבות ואחריות כלפי נשים וילדים.
ב-1922 סיימה את לימודי המשפטים ועברה לדאלאס שבטקסס עם בעלה, ג'ורג' ארנסט יוז, שאותו הכירה בבית הספר למשפטים. בעוד שהוא מצא עבודה בנקל, היא התקשתה בכך עקב האפליה שנהגה באותם ימים כנגד העסקת נשים כעורכות דין. לבסוף השכירה לה פירמת עורכי דין שטח עבודה במשרדיה ללא תשלום ואף העבירה לה תיקים בתמורה לעבודתה עבורם כפקידת קבלה. משרד עורכי הדין שלה גדל בהדרגה ובמקביל היא הייתה לחברה בשורה של ארגוני נשים מקומיים שעסקו בקידום מעמד האשה בחברה. בין השאר פעלה לשיפור מעמד הנשים בכוחות המזוינים ולמתן תגמול שווה לנשים שמונו לכהן בחבר מושבעים. היא נכנסה לפוליטיקה ונבחרה ב-1930 לחברת בית הנבחרים של מדינת טקסס מטעם המפלגה הדמוקרטית. היא נבחרה לכהונה פעמיים נוספות. במהלך שנותיה בטקסס התיידדה עם לינדון ג'ונסון והייתה לבת ברית פוליטית שלו. בשנת 1946 ניסתה להיבחר לחברת בית הנבחרים של ארצות הברית אך לא הצליחה בכך.
קריירה שיפוטית.