העיר ממוקמת במרכז בורקינה פאסו ונבנתה סביב ארמונו של המוגהי נבאה- התואר למלך של האימפריה המוסית.
היא מחולקת מבחינה מנהלית ל-5 רבעים המחולקים ל-30 גזרות.
כלכלה.
עיקר כלכלת העיר מתבססת על ייצור מזון וטקסטיל.
תחבורה.
בעיר נמצא נמל התעופה של וואגאדוגו, אשר ממנו יש טיסות למערב אפריקה ולאירופה.
שני קווי רכבת מקשרים את העיר לאביג'אן בחוף השנהב, ולעיר קאיה בצפון בורקינה פאסו.
כביש אחד מחבר את העיר עם ניאמיי, בירת ניז'ר.
חינוך.
בעיר נמצאות שלוש אוניברסיטאות כשהגדולה ביניהן היא אוניברסיטת ואגאדוגו, שנוסדה בשנת 1974.
מבנים ומוסדות בעיר.
בעיר ממוקמת הנהלת הבנק המרכזי של מערב אפריקה. המסגד המרכזי של ואגאדוגו הוא אחד הבניינים הגבוהים בעיר. השוק הגדול של ואגאדוגו היה אחד השווקים הגדולים ביותר במערב אפריקה, אך נשרף ב-2003 ומאז נשאר סגור. בעיר ממוקם המוזיאון הלאומי של בורקינה פאסו.
ה.ג'. וולס
בעל זבוב
כרכום (יישוב)
כרכום (כַּרְכֹּם) הוא יישוב קהילתי ברמת כורזים, סמוך לערוץ הירדן ההררי מצפון לכנרת, בתחום המועצה האזורית מבואות החרמון.
היישוב הוקם בשנת 1986 על ידי תושבים ממושבים באזור, והוא נקרא "כרכום" הוא על שם היישוב הקדום שהתקיים בעבר באותה הנקודה.
בכניסה ליישוב קיימת נקודת תצפית לעבר הכנרת ובקעת בית ציידא בשם "מצפה שגב", המנציחה את זכרו של אחד מבני היישוב. במקום עוברת דרך הירדן ההררי המובילה עד גשר בנות יעקב, דרך שנפרצה ונסללה על ידי הקרן הקיימת לישראל. בעבר, הייתה גישה מהיישוב אל גשר הדודות, שאיננו עוד.
אוכלוסיית היישוב מונה כ-600 נפשות, כאשר מרבית התושבים חילונים. בכרכום פועלים 2 גני ילדים, מעון יום, מרפאה וטיפת חלב, שירותי דואר, מזכירות, בית כנסת, נגריה, מוסך ומגרשי ספורט. מרבית מן הילדים לומדים בבית הספר היסודי ”רמת כורזים” שבמושב אליפלט ובתיכון ”עמק החולה” שבקיבוץ כפר בלום.
חומרי נפץ
הרפובליקה העממית ההונגרית
הרפובליקה העממית ההונגרית (בהונגרית: Magyar Népköztársaság) היה שמה הרשמי של הרפובליקה הקומוניסטית שהתקיימה בשטחי הונגריה של היום בין השנים 1949 עד 1989. לאחר שחרור הונגריה מידי הנאצים, על ידי הצבא האדום, הפכה הונגריה לחלק ממדינות הגוש המזרחי, ולאחר ניסיון דמוקרטי כושל בשנת 1945 הפכה לדיקטטורה קומוניסטית סטליניסטית בראשותו של הדיקטטור מתיאש ראקושי. לאחר מותו של סטלין בשנת 1953 החלו שינויים בהנהגה ההונגרית, ולעמדת כוח הגיע הרפורמטור אימרה נאג'. בשנת 1956 התחולל מרד של האזרחים ההונגרים נגד ההשפעה הסובייטית. נאג' הכריז על פרישת הונגריה מברית ורשה ועל רפורמות כלכליות וחברתיות. המרד דוכא באכזריות על ידי הצבא הרוסי, עשרות אלפים נהרגו, ומאות אלפים נמלטו כפליטים. נאג' הוצא להורג. במשך שלושים השנה שלאחר מכן נשלטה הונגריה על ידי יאנוש קאדאר הקומוניסט. שלטונו של קאדאר אמנם ניסה להיות מתקדם לעומת משטרים קומוניסטיים אחרים, אך בסופו של דבר הביא לקריסה כלכלית, ולמיתון עמוק ומשבר חברתי ופוליטי.
הונגריה שמיד לאחר מלחמת העולם השנייה.
בספטמבר 1944 חדר הצבא האדום לגבולות הונגריה. כיבושה של הונגריה הסתיים באפריל 1945. בשלב זה הייתה הונגריה מדינה חרבה. שחרורה של בודפשט מידי הנאצים היה לאחר מצור שנמשך שבועות, וארך חודשיים ימים. העיר עצמה הייתה הרוסה, הגשרים על פני הדנובה נחרבו, והתשתית הכלכלית במדינה כולה עמדה בחורבות. אנשי מפלגת צלב החץ, ביחד עם הצבא הגרמני הנסוג, נקטו במדיניות של "אדמה חרוכה" שמשמעה שוד וביזה של כל העומד בדרכם, משלוח לגרמניה של כל חפץ שניתן לשנע, והריסת כל היתר. הצבא האדום נהג בהונגרים כבאויבים, והשלטון שנתבסס מיד לאחר המלחמה היה שלטון כיבוש.
בשנת 1947 חתמו ההונגרים על חוזה פריס, בו שבה הונגריה לגבולות שנקבעו בחוזה טריאנון בשנת 1920, לאחר שבמהלך בריתם עם אדולף היטלר הרחיבו ההונגרים מאוד גבולות אלו. כל הישגיהם הטריטוריאליים אבדו. הן ברית המועצות והן מדינות המערב, תמכו בהחזרת הונגריה לגבולות אלו. אזור זקרפטיה, שנגזל על ידי הונגריה מצ'כוסלובקיה במהלך "בוררות" שקוימה בשנת 1938 ובמהלך מלחמה קצרה שנוהלה בשנה זו עם סלובקיה, סופח על ידי ברית המועצות, ומהווה כיום חלק מאוקראינה. הסכמי פריס שנחתמו ב-10 בפברואר 1947 הכריזו על בוררות זו כמבוטלת, והשיבו את הונגריה לגבולות שבהם הייתה ב-1 בינואר 1938. כל שביקשו ההונגרים להשיג בבריתם עם אדולף היטלר ירד לטמיון. בנוסף לכך נהרגו מאות אלפי הונגרים במהלך המלחמה עם ברית המועצות, ומאות אלפי יהודים הונגרים הושמדו בשואה.
השתלטות המפלגה הקומוניסטית.
על אף שהרוסים הכריזו בעיר דברצן בדצמבר 1944 על הקמת ממשלה חלופית לממשלת צלב החץ, עם כיבושה של בודפשט הוקמה ממשלת קואליציה המורכבת מנציגי מפלגות המרכז והשמאל, ביניהן מפלגת "האיכרים הזעירים" בראשות הכומר זולטאן טילדי. טילדי היה ממתנגדי הברית שכרת מיקלוש הורטי עם היטלר, ועוד בימי שלטון הורטי קרא בפומבי ליציאתה של הונגריה ממלחמת העולם השנייה. לאחר כיבוש הונגריה על ידי הנאצים בשנת 1944 ירד טילדי למחתרת, אך מששוחררה הונגריה על ידי הרוסים, שב לפעילות והוכרז כראש הממשלה.
ממשלת הקואליציה בראשות טילדי החלה בפעילות נמרצת לשיפור מצבה של הונגריה. האינפלציה הודברה, התשתית נבנתה מחדש, הגשרים שנהרסו הוקמו, והחלה רפורמה אגררית שבה חולקו האחוזות הגדולות לאיכרים היושבים בהן.
בבחירות שנערכו בנובמבר 1945 זכתה מפלגתו של טילדי ב-57% מן הקולות. המפלגה הקומוניסטית והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית שהתמודדו בבחירות אלו במסגרת ארגונית אחת זכו יחדיו ב-17%. לכאורה יכול היה טילדי לשלוט בהונגריה על בסיס תוצאת הבחירות, אך הממשל הרוסי לא ראה בעין יפה אפשרות זו ואילץ את טילדי להמשיך בקיומה של ממשלת הקואליציה עם הקומוניסטים. ב-1 בפברואר 1946 הוכרז על הקמת רפובליקה חדשה. טילדי הוכרז כנשיא, איש מפלגתו פרנץ נאדי הוכרז כראש הממשלה, והקומוניסט מתיאש ראקושי כסגנו. כשר הפנים שימש הקומוניסט לאסלו רייק.
רייק השתמש בתפקיד זה על מנת להקים משטרה חשאית (שכינויה "ÁVH"). בפברואר 1947 החלה המשטרה לעצור מנהיגים של מפלגת טילדי, ושל מפלגת האיכרים הלאומית, שאף היא הייתה חברה בקואליציה.
בבחירות שהתקיימו באוגוסט 1947 היו הקומוניסטים למפלגה הגדולה ביותר. ב-26 במרץ 1948 הולאמו כל מפעלי התעשייה בהונגריה והקומוניסטים נטלו שליטה מלאה על המדינה. ביוני 1948 התאחדו הקומוניסטים והסוציאל-דמוקרטים למפלגה אחת היא "מפלגת הפועלים ההונגרית". בהדרגה החלו הקומוניסטים להחזיק בכל המשרות הבכירות במדינה, והסוציאל-דמוקרטים חדלו מלהתקיים. מנהיגם בלה קובאץ' נאסר ונשלח לגלות בסיביר. מנהיגי מפלגת האיכרים הזעירים ומפלגת האיכרים נאסרו אף הם. טילדי התפטר בעקבות שערוריית שחיתות, ונשלח למאסר בית. רבים ניסו לברוח מהונגריה לאוסטריה ובמאי 1949 הקימו השלטונות גדר תייל על הגבול כדי למנוע בריחה מהונגריה.
שלטונו של מתיאש ראקושי.
עתה הייתה המדינה נתונה בידיו של מתיאש ראקושי, המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית. ראקושי השתמש בשיטות סטליניסטיות. אלפים הוצאו להורג ועשרות אלפים נעצרו. יריבו העיקרי במאבק על השלטון היה לאסלו רייק, ששימש עתה בתפקיד שר החוץ. בספטמבר 1949 נעצר רייק, ולאחר משפט ראווה שבו הודה כי היה מרגל לטובת מיקלוש הורטי, לאון טרוצקי, יוסיף ברוז טיטו וממשלת ארצות הברית, הוצא להורג. היה זה האות למסע טיהורים בתוך המפלגה. אלפים נעצרו ועשרות אלפים גורשו מן המפלגה, ביניהם יאנוש קאדאר שיהיה לימים שליטה של המפלגה. ההערכה היא כי כאלפיים איש הוצאו להורג, כמאה אלף נעצרו, ומאתיים אלף גורשו מן המפלגה.
ראקושי פתח במסע לשיפור מערכת החינוך בהונגריה. המניע לכך היה הרצון בהחלפת המעמדות המשכילים בהונגריה, שהיו תומכים מסורתיים של הימין והמרכז, במה שכונה על ידו "האינטליגנציה העובדת". אמנם היה זה שיפור בהשכלת המעמדות הנמוכים, ומתן אפשרויות נוספות לילדי הפועלים, כמו גם הגברת שיעור האוריינות באופן כללי, אך בתמורה לכך נאלצו התלמידים ללמוד אידאולוגיה קומוניסטית בבתי הספר ובמוסדות להשכלה הגבוהה. כן נאסר החינוך הדתי.
הקרדינל יוזף מינדסנטי, שנמנה עם המתנגדים לפשיסטים ההונגרים ולשלטון הנאצי במהלך מלחמת העולם השנייה נעצר בדצמבר 1948, והואשם בבגידה. לאחר חמישה שבועות במעצר, הודה בהאשמות נגדו ונידון למאסר עולם. מנהיגי הכנסיות שמחו על צעד זה "טוהרו" אף הם והוחלפו באחרים שהיו נוחים יותר למשטרו של ראקושי.
ראקושי ניסה להנהיג קולקטיביזציה של החקלאות נוסח סטלין, אך נתקל בקשיים שהכשילו את תוכניתו והורידו את רמת החיים בצורה חריפה. ממשלתו הפכה לפחות ופחות פופולרית. מותו של סטלין בשנת 1953 ערער את הבסיס שעליו נשען משטרו של ראקושי. בדרומה של הונגריה החלו היוגוסלבים לפתח מדיניות עצמאית, בהנהגתו של המרשל טיטו. קולות אלה נשמעו ברור וחזק אף בהונגריה עצמה. על מנת לפייס את הקולות הפנימיים והחיצוניים הקוראים לרפורמה מינה ראקושי את הרפורמיסט אימרה נאג' לראש הממשלה ב-13 ביוני 1953, בעודו שומר על משרת המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית. השנים הבאות היו שנות מאבקי כוח בין ראקושי ונאג'.
נאג' החל ברפורמות דמוקרטיות, הסיר את שליטתה של המפלגה מאמצעי התקשורת, ועודד דיון דמוקרטי בשאלות פוליטיות וכלכליות. נאג' הבטיח להגביר את הייצור וההפצה של מוצרי צריכה, ולהחל ברפורמות כלכליות, שעמדו בניגוד לקולקטיביזציה שניסה ראקושי לכפות על המשק ההונגרי הממאן. נאג' שחרר ממעצרם מנהיגים אנטי קומוניסטיים, והבטיח כי בקרוב יקיימו בחירות חופשיות.