ב-2007, שש שנים לאחר שהוקמה, החלה הלהקה לזכות בהצלחה רחבה יותר. היא הוציאה סינגל ראשון, "Attractive", שזכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו 106FM ו-88FM. השיר לווה בקליפ אנימציה מושקע בבימויים של יובל ומירב נתן, אשר זכה לחשיפה נאה בערוץ 24. הקליפ גם השתתף בתחרויות אנימציה בינלאומיות בברזיל וברומניה, ואף זכה בפרס הקליפ הטוב ביותר בתחרות האנימציה "אסיף" בישראל. השיר נבחר להיכלל באוסף "Israel Unleashed", אשר הציג מבחר קטעים של להקות מטאל ישראליות שונות. האוסף הופץ ברחבי העולם על ידי Sony/BMG. בסוף שנת 2009 זכה הקליפ לתואר "קליפ העשור" של ערוץ 24 לצד קליפ של נינט טייב.
באוגוסט 2007 הוזמנה הלהקה להשתתף באירוע המוזיקה הגדול ביותר של אותה שנה, "ווליום כנרת", אשר כלל את גמר "כוכב נולד" והופעות של אמנים ולהקות מהשורה הראשונה.
באוקטובר 2007 יצא סינגל נוסף מתוך האלבום, "Big Fish".
ב-8 בנובמבר 2007 התקיימה במועדון הבארבי בתל אביב הופעת ההשקה לאלבום הראשון של הלהקה, "Violently Delicate". בהופעה נכח קהל של מעל ל-500 איש, מספר מרשים גם במונחים של הרכבי מיינסטרים.
במהלך 2008 עזב הבסיסט אדם שפלן את הלהקה והוחלף על ידי הדר גרין. בסוף אותה שנה הוציאה הלהקה קליפ אנימציה נוסף לשיר "Hey" בבימויו של גיא בן שטרית, אנימטור במקצועו. הקליפ השתתף בלמעלה מ-50 פסטיבלים שונים ברחבי העולם וזכה בפרסים, לרבות זכייה בפסטיבל הסרטים היוקרתי Tribeca שבניו יורק. הפרס הוענק לבן שטרית על ידי אחד השופטים בתחרות, במאי הקולנוע ספייק לי.
בנובמבר 2009 הוציאה הלהקה את אלבומה השני "Delicately Violent", מיני-אלבום שהורכב משירים שלא נכללו באלבום הבכורה, בתוספת גרסת כיסוי לשיר "Army Of Me" של ביורק. בחודש זה הופיעה הלהקה במועדון ה"בארבי". בהופעה זו התארח שלמה גרוניך, שביצע עם הלהקה את שירו "לונה פארק" ומספר שירים נוספים. ההופעה הוקלטה וצולמה בוידאו, והובטח למעריצים כי היא תצא ב-DVD בעתיד.
Teasing Nature: שנים 2010-2013.
בסוף 2009 התחילה אטליז להקליט את אלבום האולפן השני שלהם. העבודה על האלבום נמשכה גם בשנת 2010, כשתאריך היציאה שלו היה מתוכנן לדצמבר 2010.
באפריל ובמאי 2010 יצאו חברי הלהקה לסיבוב ההופעות הראשון שלהם בגרמניה, וניגנו במגוון רחב של ערים, ביניהן האמלבורג, ברמן, המבורג וברלין. לאחר סיבוב ההופעות בגרמניה, חזרו חברי הלהקה לישראל ויצאו לסיבוב הופעות בכל הארץ. ב-29 במאי, ניגנה הלהקה בפסטיבל המוזיקה Primavera Sound Festival שבברצלונה, וביולי חיממו בישראל שתי הופעות של אמנים בקנה מידה בינלאומי: את פורקיופיין טרי ב-7 ביולי, ואת דוויזל זאפה, בנו של פרנק זאפה, ב-14 ביולי.
ב-15 באוקטובר של אותה שנה, קיימה הלהקה הופעה "קלאסית" חד פעמית, בה ביצעה את השירים המוכרים שלה עם תזמורת של שלושה צ'לנים ופסנתרן, בעיבודים קלאסיים חדשים. באותה הופעה הלהקה גם ניגנה שירים מאלבומה החדש שטרם יצא אז.
חמישה ימים לאחר מכן, ב-20 באוקטובר, הוציאה הלהקה סינגל ראשון מהאלבום העתידי להורדה בחינם מאתרה הרשמי ומעמוד המייספייס שלה. השיר, שנקרא "Berlin", נכתב בצורה ביקורתית על סצנת חיי הלילה של תל אביב, דרך מסך האלכוהול.
ב-19 בדצמבר 2010 יצא לאור Teasing Nature, אלבום האולפן השני של הלהקה. האלבום הציג פן יותר נסיוני ופחות כבד שלה. סגנון ההבי מטאל, שהיה מזוהה עם חומרים קודמים שלהם, כמעט ונעלם לטובת התנסות בכלים אלקטרוניים כמו סינתיסייזרים וקלידים. האלבום יצא בשתי מהדורות: במהדורה רגילה ובה דיסק אודיו אחד של האלבום, ובמהדורה מיוחדת שכללה גם DVD, בו ההופעה המצולמת של אטליז עם גרוניך מ-2009, ובנוסף גם את כל הקליפים שהוציאה עד אז.
יציאת האלבום לוותה ב-3 הופעות השקה מיוחדות בירושלים, תל אביב וחיפה, לאורך חודש ינואר 2011. בחודשים מרץ עד אפריל 2011 יצאו חברי הלהקה לסיבוב הופעות בצפון אמריקה, שם ביקרו בערים בארצות הברית וגם בקנדה.
במרץ 2012 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בסין ובהונג קונג. במהלך החודש היא הופיעה בתשע ערים גדולות בסין ובהונג קונג, וחתמה את ביקורה בהופעה בפסטיבל ג'וֹאֶה שבבייג'ינג.
במהלך יולי פרסמה הלהקה מספר הודעות מעורפלות בדף הפייסבוק שלה, שהציגו רמזים לשינויים שצפויים בה. מעריצי הלהקה הדואגים ניסו להעלות ניחושים לגבי הנושא, גם מפני שהרגישו שהלהקה "נעלמה" קצת מאז סוף סיבוב ההופעות בסין.
ב-26 ביולי 2012 הודיעה אטליז על עזיבתם של הסולנית, לי טריפון, ושל הגיטריסט, עמית ארז. לדברי הלהקה, טריפון החליטה לעזוב כמה חודשים קודם לכן, בגלל "חילוקי דעות אמנותיים". ארז, לעומתה, החליט להתמקד בקריירת הסולו שלו. בהודעה הרשמית מטעם הלהקה נכתב שהלהקה "בחרה להמשיך ולמצוא זמרת מופלאה חדשה" ושהיא "מוכנה לקראת פרק נוסף של המסע שלנו יחד". במקום טריפון הגיעה סיוון אבלסון, זמרת בוגרת בית הספר רימון. את מקומו של ארז תפס הגיטריסט עומר הרשמן מלהקת פאניק אנסמבל.
All Of It: שנת 2014 והלאה.
ב-25 ביוני 2014 הוציאה הלהקה עצמאית את האלבום All of it שהופק על ידי איתמר ציגלר. יותר מ-50% מעלויות האלבום מומנו באמצעות "מימון המונים" באתר IndieGoGo.
חברי ההרכב.
לשעבר:
הפועל ת&quot;א (כדורגל)
פעלול
פעלולים
שביתת ארגון המורים (תשס&quot;ח)
השביתה שהחלה בה'תשס"ח הייתה השביתה הארוכה ביותר בהיסטוריה של מערכת החינוך בישראל, ובמסגרתה שבתו חברי ארגון המורים מ-10 באוקטובר 2007 ועד ה-12 בדצמבר 2007, במשך 64 ימים. שביתה זו הביאה להשבתת החינוך העל-יסודי בישראל.
הרקע לשביתה.
בשנת 2001 הסתיים תוקפו של ההסכם הקיבוצי שנחתם בין הממשלה לבין שני ארגוני המורים בישראל – ארגון המורים והסתדרות המורים. מאז ובמשך 5 שנים ניהלו הצדדים, ובאמצעות שרת החינוך לימור לבנת משא ומתן בדבר הסכם קיבוצי חדש, אך ללא כל תוצאות. במהלך תקופה זו הוקמה ועדת דברת שנועדה להמליץ על שינוי כולל במערכת החינוך. ב-2005 פרסמה הוועדה את המלצותיה, והממשלה החליטה על רפורמה בחינוך שתתבסס על המלצות אלה.
עוד במהלך דיוני הוועדה, הביעו ארגוני המורים הסתייגות ממנה, בעיקר על רקע אי-שיתופם בדיונים, למעט נציגות של משקיפה בתת-ועדות. פרסום ההמלצות הגביר את מרירות המורים, שכן לדעתם הן פגעו באוטונומיה של המורה, בשעות עבודתו ובתנאיו, לצד פיטורי מורים רבים.
לאחר החלטת הממשלה על ביצוע הרפורמה, נפרדו דרכיהם של שני הארגונים – הסתדרות המורים חתמה על הסכם עם הממשלה ברוח המלצות הוועדה. ארגון המורים סירב להצטרף להסכם, וחבריו פתחו במאבק שמטרתו להוביל את הרפורמה באופן שלדעתם לא יפגעו תנאי העסקתם, פגיעה שלטענתם תגרום להתדרדרות מערכת החינוך כולה.
במהלך שנת הלימודים תשס"ז (2006-2007), התנהל בין ארגון המורים לממשלה משא ומתן שלא הוביל לתוצאות. תוך כדי המשא ומתן נקטו המורים עיצומים, שכללו בין היתר שיבושי בחינות בגרות. שנת הלימודים תשס"ח נפתחה כסדרה, אך העיצומים נמשכו, וארגון המורים הודיע כי מיד אחרי החגים יפתחו בשביתה ללא הגבלת זמן, אם לא ייחתם הסכם.
עמדות הצדדים.
שני הצדדים דיברו על הצורך בשיפור מערכת החינוך, והמחלוקת הייתה על הדרך:
עיקרי המחלוקת התבטאו בתוספות השכר ואופן התשלום שלהן, בשאלת צמצום מספר התלמידים בכיתות, ובשעות לימוד שקוצצו בעבר וגרמו למעשה לקיצוץ שעות עבודת המורה.
השביתה.
ב-10 באוקטובר כ-40 אלף מורי הארגון החלו בשביתה ולא התייצבו לעבודה, ובתי הספר העל יסודיים, בהם לומדים כ-550 אלף תלמידים הושבתו. שנת הלימודים שהחלה חודש וחצי קודם לכן, כללה את חופשות החגים, כך שבפועל הספיקו התלמידים ללמוד כשלושה שבועות בלבד.
במהלך השביתה התקיימו פגישות בין הצדדים. גורמים שונים ניסו לתווך, אך לא הושגה כל התקדמות. המורים יצאו להפגין במקומות שונים בכל רחבי הארץ, ונקטו בגימיקים שונים למשוך את תשומת הלב של הציבור למאבק. בין הגימיקים הייתה כניסה לים, המציינת את טביעת החינוך בארץ והגעה לוועידת אנפוליס, בעקבות ראש הממשלה.
מהלך השביתה.
אירועים בולטים בשביתה:
הסיום.
ב-13 בדצמבר 2007 לפנות בוקר, בתום 20 שעות של דיונים רצופים, הגיעו הצדדים להסכם, ובו ביום המורים חזרו ללמד, ובתי הספר שבו ונפתחו.
בהסכם הוסכם שארגון המורים יצטרף למהלך של הממשלה להוביל את הרפורמה בחינוך על פי ועדת דברת. נקודות עיקריות בהסכם:
כמו כן התחייבה הממשלה להחזיר למורים חלק משעות הלימוד שקוצצו, ותפעל לצמצום מספר התלמידים עד 32 תלמידים לכיתה. שני הסיכומים האחרונים לא נכללו בהסכם אלא ניתנו כ"התחייבות שלטונית אישית" של ראש הממשלה אהוד אולמרט.
סיכום מהלכי השביתה.
השביתה שטלטלה את מערכת החינוך, התאפיינה בנחישות של שני הצדדים להתעקש ולעמוד על עקרונותיהם גם כאשר המחיר המידי היה השבתתם מאונס של 550 אלף תלמידים במשך חודשיים. הממשלה לא רצתה לוותר על הרפורמה הנדרשת במערכת החינוך הנתונה במשבר עמוק לדעת כל המומחים, והמורים נלחמו על מה שנראה להם מאבק על כבודם האבוד שנשחק במשך שנים. המאבק שהחל במעט תשומת לב ציבורית, הלך והתעצם ככל שהתארכה השביתה. לקראת סופה כבר ניכרו סימני דרמה, עם דיונים ליליים, פיצוץ של השיחות, בנאומים חוצבי להבות הכוללים נימה אישית, ושימוש באיומים.