בשנת 2014 הופעל זמנית הקטע האחרון באורך 436 ק"מ טומוט - ניז'ני בסטיאך (יאקוצק). עם זאת, הוא נחשב רשמית כבלתי גמור ואינו נכלל במדריך התעריפים וזו הסיבה שלא הוקצה לו קוד סימון מאוחד ברשת הרכבות הארצית, והאתר לא נפתח לפעילות מטען ומסחר באופן שנקבע. תעריפי הובלה לא אושרו. נכון לשנת 2017 מצב זה לא מאפשר להוציא מסמך תחבורה מרשת הרכבות של הרכבות הרוסיות לתחנת ניז'ני בסטיאך. למעשה, "המסילה הצפונית" ברכבת לניז'ני בסטיטך מתבצעת על פי חוזה לאספקת גרירת קטרים.
בשנת 2017 העבודות בתחנת המסוף ניז'ני בסטיאך לא הושלמו ונעדרת כל תשתית לשירותי רכבות נוסעים. מסיבה זו, רכבות ישירות פעלו רק מתחנת טומוט - למוסקבה, בלגובשצ'נסק, חברובסק וטינדה. בסך הכל מועברים מדי שנה כ-80,000 נוסעים ברכבות הנוסעים של החברה, נתון זה לא צומח ונמצא במגמת סטגנציה. עלייה משמעותית בתנועת הנוסעים והרחבת הגאוגרפיה שלה התאפשרה רק לאחר שהושקה רכבת ישירה מרשת הרכבות הרוסית לתחנה ניז'ני בסטיאך (יקוצק) שהושקה ב-27 ביולי 2019.
מודרניזציה.
בשנת 2007 החברה אירחה ביאקוצק את הוועידה הבינלאומית-מדעית-מעשית "מודרניזציה של קטרי דיזל." "דרכי פתרון", בה השתתפו מומחים מובילים מרחבי העולם. על סמך תוצאות הוועידה, הוחלט להתחיל במודרניזציה של צי הקטרים של רכבות יקוטיה בטכנולוגיות ג'נרל אלקטריק. מפעל תיקוני הקטר של דיזל בפולטאבה נבחר כמקום העבודה, ובשנת 2010 בוצעה מודרניזציה של קטרי הסולר העיקריים של החברה מדגמי 2TE10 העיקריים, לאחר מכן נערכה בקירוב הוועידה הבינלאומית המדעית-מעשית השנייה ""טכנולוגיות מודרניות" של "מפעלי תעבורת רכבת ומפעילים פרטיים"," במהלכה הושג הסכם על מודרניזציה של צי הקטר הסולרי TEM2 על בסיס מפעל בניין המכונות בקירוב ב-1 במאי.
קטרי דיזל מודרניים נבדקים על מנת לקבל תעודת עמידה בתקני הבטיחות הארציים.
בעלות והנהלה.
רכבות יקוטיה היא מיזם משותף של חברת הרכבות הרוסית (50% מהמניות) וממשלת רפובליקת סאחה (יקוטיה) (50% מהמניות). מניות ממשלת הרפובליקה של סאחה (יקוטיה) מוחזקות על ידי חברת "מרכז הפיקדון של יקוטסק" (שבבעלות ממשלת יקוטיה).
מנכ"לי החברה:
מתאו גנדוזי
מתאו גנדוזי אוליה (בצרפתית: Matteo Guendouzi Olié; נולד ב-14 באפריל 1999) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר באולימפיק מרסיי ובנבחרת צרפת.
קריירת מועדונים.
קריירה מוקדמת.
גנדוזי החל את הקריירה שלו כבר בגיל 6 באקדמית הנוער של פריז סן-ז'רמן. לאחר תשע שנים באקדמיה זו, הוא עבר לאקדמית הנוער של לוריאן. לאחר שייצג את קבוצת המילואים שלה, הוא הצטרף לקבוצה הבוגרת של לוריאן בשנת 2016.
לוריאן.
גנדוזי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הצרפתית ב-15 באוקטובר 2016 בהפסד 2–1 לנאנט. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת, הוא שותף בתשעה משחקים בכל המסגרות, בעוד שלוריאן ירדה בתום העונה לליגת המשנה.
בעונת 18–2017, גנדוזי שיחק ב-21 משחקים, אך לוריאן לא הצליחה לשוב לליגה הבכירה, כשסיימה רק במקום השביעי בליגת המשנה.
ארסנל.
ב-11 ביולי 2018, גנדוזי הצטרף לארסנל מהפרמייר ליג בעבור סכום המשוער בכ-7 מיליון אירו. את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך ב-12 באוגוסט במסגרת מחזור הפתיחה של הליגה נגד האלופה המגנה על התואר, מנצ'סטר סיטי. המשחק נגמר בהפסד 2–0 של ארסנל, ובו גנדוזי השלים 72 מסירות מוצלחות, הכי הרבה לזכות קבוצתו.
גנדוזי כבש את שערו הראשון בקריירה בניצחון החוץ 0–3 על קרבאך האזרית במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית, זאת לאחר בישול של אלכסנדר לאקזט.
הרטה ברלין.
ב-5 באוקטובר 2020, ארסנל השאילה את גנדוזי לעונת אחת להרטה ברלין מהבונדסליגה. ב-1 בנובמבר ערך את הופעתו הבכורה בתיקו 1-1 נגד וולפסבורג.
אולימפיק מרסיי.
ב-6 ביולי 2021 הושאל גנדוזי לאולימפיק מרסיי.
קריירה בינלאומית.
גנדוזי נולד בפרוורי העיר פריז. הוא ייצג את הנבחרת הצרפתית בכמה גילאים שונים: עד גיל 18, 19, 20 ו-21. עקב מוצאו המרוקאי מצד סבו, פנה לגנדוזי מאמן נבחרת מרוקו, הרווה רנאר, בשנת 2017 כדי שישחק בנבחרת מרוקו. עם זאת, בחודש מרץ של אותה השנה, גנדוזי דחה את ההצעה ובחר לשחק בנבחרת צרפת. ב-16 בנובמבר 2021 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת הבוגרת בניצחון 2-0 על במוקדמות מונדיאל 2022.
מדליית גו'ן סקוט
ויליאם מוריס
ויליאם מוריס (William Morris; 24 במרץ 1834-4 באוקטובר 1896) היה מעצב טקסטיל אנגלי, סופר, משורר, מתרגם ופעיל חברתי; נחשב מאבות ה"ארטס אנד קרפטס" וממניחי היסודות של סגנון האר נובו. לזכותו ניתן לזקוף את תחיית אומנויות הטקסטיל הבריטיות המסורתיות. התרומות הספרותיות שלו הן ביצירה של סוגת הפנטזיה המודרנית ותרומתו החברתית: הפצת רעיונות התנועה הסוציאליסטית בבריטניה.
ביוגרפיה.
ויליאם מוריס נולד בוולטאמסטאו, אסקס, למשפחה מהמעמד הבינוני-עליון. אביו שעל שמו נקרא, היה איש כספים, שותף בבית השקעות בלונדון. אמו, אמה לבית שלטון, בת למשפחה בורגנית עשירה מווסטר. ויליאם היה הילד השלישי (שנותר בחיים) במשפחה פרוטסטנטית-אוונגליסטית בת שמונה ילדים. בית ילדותו של מוריס שופץ בשנת 2012, ומאכלס היום את גלריית ויליאם מוריס. את שנות ילדותו בילה בבית בהשגחת אמו. כשהיה בן 6 עבר עם משפחתו לבית אחוזה בהולפורד הול, וודפורד, אסקס , שכלל 50 דונמים סמוכים ליער אפינג. בילדותו עסק רבות בקריאה, בדיג, בגינון ובשיטוט ביער. ביקר עם אביו בכנסיות ובקתדרלות ברחבי הארץ, והארכיטקטורה שלהם השפיעה על טעמו ועיצוביו כבוגר.
בשנת 1847 נפטר אביו. הכנסות המשפחה פחתו, בית האחוזה וודפורד הול נמכר והמשפחה עברה לבית קטן יותר. בגיל 14 החל ללמוד בקולג' במרלבורו, וילטשייר, שם הוגדר על ידי האחרים כיוצא דופן ותמהוני. הוא עצמו היה משועמם וחולה געגועים לבית. את השהייה במכללה בווילטשייר ניצל להיכרות מעמיקה עם האתרים הפרה היסטוריים באזור. שם גם התקרב לתנועה האנגלו-קתולית והתלהב מהאסתטיקה הרומנטית שלה. בחג המולד 1851 הורחק מוריס מבית הספר, חזר לביתו, שם לימד אותו הכומר פרדריק ב. גיא, שהיה מורה בבית ספר סמוך.
אוקספורד וגיבוש רעיונות (1852–1855).
ביוני 1852 החל מוריס ללמוד בקולג' אקסטר שבאוניברסיטת אוקספורד, גם שם לימודי הקלאסיקה הרשמיים שיעממו אותו. לעומת זאת גילה עניין רב בהיסטוריה ובארכיטקטורה של ימי הביניים, כנראה בהשראת המבנים הרבים מאותה תקופה באוקספורד. ההתעניינות וההתרפקות על הערכים של ימי הביניים הייתה באותה תקופה של המהפכה התעשייתית והקפיטליזם הויקטוריאני העולה, נחלת רבים והולידה תנועות מחאה אמנותיות וחברתיות. ימי הביניים ייצגו תחושת קהילה אורגנית, פרה-קפיטליסטית שמוריס ואחרים ראו בערכיה תיקון לבעיות החברה הוויקטוריאנית. ספריהם של הסוציאליסטים הנוצרים צ'ארלס קינגסלינד פרדריק דניסון מוריס. העמיקו בוויליאם מוריס את ההתנגדות לקפיטליזם של תקופתו-תקופת התיעוש הוויקטוריאני.
בקולג' פגש את עמיתו הראשון לדרך אדוארד בורן-ג'ונס, שהפך לחברו ושותפו לדרך. שניהם התעניינו באנגלו-קתוליות וארתוריאניזם (מיתוסים הקשורים במלך ארתור שמלך בבריטניה במאה ה-5). הוא הצטרף לחבורת סטודנטים, חבריו של בורן-ג'ונס מהקולג' פמברוקשייר בברמינגהאם, חבורה שקראה לעצמה "אחווה" וזכתה לכינוי ה"סט" מבירמינגהם. ויליאם מוריס היה העשיר והנדיב מביניהם. בחבורה זו החל להתגבש טעמו הספרותי, העדפותיו האסתטיות ורעיונותיו החברתיים. הוא הושפע מכתביו של ג'ון ראסקין ואימץ את הפילוסופיה שלו שדחתה את תהליכי התיעוש בתחומי האומנויות הדקורטיביות והאדריכלות ודגלה בחזרה אל מלאכות היד. רסקין ובעקבותיו גם ויליאם מוריס התנגד להפרדה ולהיררכיה הקיימת בין אמנות לאומנות וטען שיצירות אמנות ואומנות צריכות להיעשות בעבודת יד ולא במכונה. מוריס גם אימץ את רעיונות התנועה האמנותית הפרה רפאליטית, הושפע מהמשורר ג'ון קיטס והחל לכתוב שירה שהייתה במידה רבה חיקוי סגנונו של קיטס. מוריס וברן ג'ונס שהושפעו בתחילת דרכם המשותפת מהתנועה האנגלו קתולית החליטו לחפש מנזר, להיות אנשי דת, לחיות חיי צניעות ולהתמסר לאמנות. הרעיון דעך בגלל ביקורת שלהם על התורה האנגליקנית והוחלף בהתחייבות של שניהם ל"חיי אמנות, לאחר ביקור בבלגיה, ב-1854 לבחינת ציורים מימי הביניים ובצרפת ב-1855 בכנסיות וקתדרלות מאותה תקופה. ב-1856 החלה קבוצת ה"אחווה", ה"סט", להוציא לאור את "כתב העת של אוקספורד וקיימברידג'. 12 גליונות של כתב העת הזה הוצאו לאור והופיעו בהם סיפורים, שירה, ביקורת ומאמרים. המממן העיקרי, העורך וגם מחבר חלק נכבד מהחומרים הספרותיים היה ויליאם מוריס.
פרק החניכות הלונדוני (1856–1859).