בכמה מקרים תוכניות טלוויזיה מיוחדות בהן יש סוגים מסוימים של גירויים חזותיים גרמו להתקפים אצל מיעוט מצופי הטלוויזיה, כולל צופים בלי היסטוריה של התקפים מכל סוג שהוא. הפרק פוריגון החייל החשמלי מתוך פוקימון הוא הדוגמה המצוטטת ביותר. השידור של פרק זה ביפן הכולל סצנות הבהוב חזקות גרם להתקפים במספר מפתיע של צופים, למרות ששיעור הצופים שהושפעו היה נמוך במידה רבה מאוד.
תאורה פלואורסצנטית.
כאשר נורה פלואורסצנטית הפועלת מתדר הרשת פועלת כשורה, תדירות ההבהוב הוא מאוד גבוה (100 הרץ). עם זאת נורה פלואורסצנטית פגומה עלולה להבהב בתדירות נמוכה הרבה יותר (50 הרץ) ולגרום להתקפים. הרשת להתאמת מקומות עבודה בארצות הברית מציינת הפחתה או צמצום בתאורה פלואורסצנטית כהסדר מתאים במצבים רבים, כולל אפילפסיה. נורות פלואורסצנטיות הפועלות בתדר גבוה (20,000 הרץ) באמצעות משנק אלקטרוני פותרות את בעיית ההבהוב.
משחקי וידאו.
המקרה הראשון של התקפי אפילפסיה המיוחסים למשחקי וידאו דווח ב-1981. מאז דווחו הרבה מקרים של התקפים שנגרמו על ידי משחקי וידאו, לא רק אצל ילדים רגישים מבחינת פוטוסנסיטיבית כי אם גם אצל ילדים שאינם רגישים ואצל מתבגרים שיש להם אפילפסיה. אמצעי מניעה מיוחדים הנוגעים למאפיינים הפיזיים במשחקי הווידאו המסחריים (תדירות ההבהוב, בחירת הצבעים, תבניות וניגודיות) יכולים, בעתיד, להוביל להפחתה ניכרת בבעיה זו. ניתן להפחית את הסכנות באמצעים כמו שמירת מרחק בטוח מן הצג (לפחות 2 מטרים).
בעוד שמחשבים מהווים היום, בדרך כלל, סכנה קטנה מאוד ליצירת התקפים אצל חולי PSE (הרבה פחות סכנה מאשר זו המוצגת על ידי מכשירי טלוויזיה) הרי משחקי וידאו שיש בהם תחלופה מאוד מהירה של דמויות או תבניות מאוד מסודרות עלולים לגרום להתקפים. משחקי וידאו גדלו בחשיבותם כגורמים כשהפכו להיות נפוצים יותר. אנשים אחדים ללא היסטוריה קודמת של PSE עלולים לחוות לראשונה התקף בזמן שהם משחקים במשחק וידאו. הרגישות, לעיתים קרובות היא מאוד ספציפית, כלומר, יכול להיות שסצנה מסוימת במשחק ספציפי תגרום להתקפים ולא סצנה אחרת.
עיצוב אתרי אינטרנט.
כמו במשחקי וידאו דמויות מתחלפות במהירות או תבניות מאוד מאורגנות כמו באנרים מהבהבים של פרסומות או גופנים לא סדירים עלולים לגרום להתקפים אצל אנשים בעלי אפילפסיה פוטוסנסיטיבית. יש שתי מערכות של קווים מנחים שעוזרות למעצבי אתרים ליצור תוכן שיהיה בטוח עבור אנשים בעלי אפילפסיה פוטוסנסיטיבית.
אבחון.
ניתן לבצע אבחון על ידי ציון ההתאמה בין חשיפה לסוגים ספציפיים של גירויים חזותיים ופעילות אפילפטית. חקירה מדויקת יותר יוכל להתבצע על ידי שילוב של EEG עם מכשיר המייצר גירוי אור לא רציף (Intermittent Photic Stimulation – IPS). מכשיר ה IPS מייצר סוגים מיוחדים של גירויים שניתן לשלוט בהם ולכוונן אותם בצורה מדויקת. הרופא הבודק מכוונן את מכשיר ה IPS ומחפש אנומליות אופייניות ב EEG שמתאימות לאפילפסיה פוטוסנסיטיבית. הבדיקה נעצרת לפני שהתקף אכן מתרחש.
לעיתים האינדיקטורים הדיאגנוסטים המתאימים ל PSE יכולים להימצא בזמן הבדיקה המגרה ב IPS ולמרות זאת לא יהיו התקפים בחיים האמיתיים. אנשים רבים יראו אי תקינות דמוית PSE בפעילות המוחית עם גירוי מספיק אגרסיבי אבל הם לעולם לא יחוו התקפים והם לא נחשבים בחולים באפילפסיה פוטוסנסיטיבית.
טיפול ופרוגנוזה.
לא ניתן לרפא אפילפסיה פוטוסנסיטיבית למרות שהרגישות אצל חלק מן החולים יורדת עם הזמן. ניתן לטפל בתרופות על מנת להפחית את הרגישות כשסודיום ולפוראט היא התרופה הנפוצה ביותר לכך. חולים יכולים גם ללמוד להימנע ממצבים בהם הם יהיו חשופים לגירויים הגורמים להתקפים וינקטו צעדים כדי לצמצם את הרגישות (כמו, למשל, בכיסוי עין אחת) אם הם נחשפים באופן בלתי נמנע. פעולות אלה יכולות להפחית את הסכנה להתקפים לכמעט אפס אצל רוב חולי PSE.
רכש
רכש הוא תהליך עסקי או ארגוני או פסיכולוגי הכולל פעולות, נהלים והליכים הדרושים לצורך רכישת מוצרים ושירותים או תודעה עבור הרוכש. תהליכי הרכש מתייחסים לכל ניצול משאב למטרת הרכישה, למעט משכורות לעובדים.
תהליך הרכש במבנה הארגוני.
רכש הוא תהליך הקיים בכל ארגון, באופן מוסדר וממוסד או באופן בלתי ממוסד. ככל שהארגון גדול יותר וכמות הפריטים והשירותים הנרכשים על-ידו הם בסכומים גבוהים יותר, הרכש הוא תהליך מוסדר יותר בהתאם ואף הופך לתהליך ליבה.
בארגונים קטנים מבוצע הרכש על ידי עובדים שונים, החל ממזכירות, דרך מנהלי אדמיניסטרציה ועד מנהלי כספים ותפעול. בארגונים גדולים הרכש מהווה יחידה ארגונית מוסדרת, המונה בין עובד אחד שלרוב יוגדר כ"מנהל רכש", ועד צוות עובדים גדול שיכול למנות מנהל רכש, צוות קניינים, מתזמני אספקות, בקרי רכש ועוד. בארגונים יצרניים וחברות הייטק, לרוב יחידת הרכש כפופה לסמנכ"ל או מנהל התפעול של הארגון; ואילו בארגונים המספקים שירותים (כדוגמת בתי מלון, חברות תקשורת, אנרגיה ופיננסים) כפופה יחידת הרכש לסמנכ"ל או למנהל הכספים. לעיתים (לרוב בארגונים בהם לרכש מיוחסת חשיבות רבה) כפופה יחידת הרכש ישירות למנכ"ל.
העוסקים ברכש.
בדרך כלל לעוסקים ברכש יש רקע אקדמי של כלכלה, מנהל עסקים, לוגיסטיקה או הנדסת תעשייה וניהול, אך חלק מהארגונים לא מקפידים על השכלה ספציפית אלא שמים דגש על ניסיון וכישורים אישיים, כדוגמת יכולת ניהול משא ומתן טובה.
בישראל, במגזר הציבורי והממשלתי הוכרז לאחרונה (2021) מקצוע הרכש כפרופסיה, מקצוע הדורש התמקצעות ולא רק וותק.
ארגון מנהלי רכש ולוגיסטיקה עמותה ציבורית התנדבותית ומלכ"ר משנת 1962 הוא הארגון המסמיך את העוסקים בהסמכות בינלאומיות ( CPM, APLP) מטעם הפדרציה הבינלאומית IFPSM בישראל.
סוגי רכש.
נהוג להבחין בין שני סוגי רכש עיקריים:
יוזמי הרכש.
יוזמי הרכש, או "לקוחות הפנים" של הרכש, הן היחידות הארגוניות הזקוקות לשירותיה של יחידת הרכש. בארגונים יצרניים אלו לרוב יחידות התפ"י, ההנדסה, הפיתוח או המחסן; בארגונים המספקים שירותים אלו לרוב יחידות התפעול, האדמיניסטרציה, הבינוי ולעיתים כל יחידה אחרת בעלת תקציב.
חשיבות הרכש.
לרכש המבוצע באופן יעיל ונכון יש חשיבות רבה לתוצאותיו העסקיות של הארגון. להלן כמה מהיתרונות הבולטים של רכש יעיל:
תת-תהליכי הרכש.
תהליכי הרכש מתנהלים באופן שונה מארגון לארגון. בחלק מהארגונים התהליכים מתבצעים באופן ידני ובחלק אחר באופן ממוכן, באמצעות שימוש בתוכנות ומערכות מידע ייעודיות. התוכנות הנפוצות הן תוכנות מסוג MRP (ניהול חומר) או ERP (כדוגמת SAP, ORACLE או PRIORITY).
ברוב הארגונים, גדולים כקטנים, כולל הרכש מספר תת-תהליכים:
הטרמפיסט (סרט, 1972)
הטרמפיסט (באנגלית: An American Hippie in Israel, תרגום מילולי: "היפי אמריקני בישראל") הוא סרט ישראלי, דובר אנגלית, משנת 1972, אשר נכתב ובוים על ידי עמוס ספר.
הסרט הופק באמצעים דלים, במימונו של בעל מפעל לייצור כריות ולכל אורכו ניכרות טעויות עריכה ברורות.
היה זה סרטו הראשון באורך מלא של הבמאי עמוס ספר, שעסק עד אז בעיקר ביצירת סרטים קצרים וסרטים דוקומנטריים.
עם גמר הכנת הסרט התברר כי אף מפיץ לא מתכוון לקחת על עצמו את משימת ההפצה בבתי הקולנוע והסרט נגנז.
הסרט צולם בשפה האנגלית בתקווה להגיע לקהל רחב ובינלאומי. בתחילת שנות ה-2000 נקנו הזכויות על הסרט על ידי גורם אמריקאי, והוא זכה לתחייה מחודשת והפך לסרט קאלט המוקרן אחת לחודש בסינמטק תל אביב וצובר קהל מעריצים רחב יותר ויותר.
הפצת הסרט.
הפצתו של הסרט התרחשה קרוב לארבעים שנה מאוחר יותר כאשר ב-2007, מתרגם צעיר בשם יניב אידלשטיין, נתקל בקדימון לסרט זה באתר יוטיוב. אידלשטיין פעל להשיג עותק של הסרט. לאחר שיצר קשר עם השחקנים הראשיים, אשר צרפתי ושמואל וולף, הצליח להשיג מהשניים עותק ושכנע את סינמטק תל אביב להקרין אותו בהקרנת חצות. לליל הבכורה המחודשת של הסרט הגיעו 214 צופים.
בשנת 2015 נוצר הסרט הקצר "עלייתו של הטרמפיסט" על ידי יובל אדר אשר מתאר את סיפור יצירת והפצת הסרט.
עלילה.
הסרט מספר על חייל אמריקאי משוחרר, "מייק", שלאחר שחווה טראומה במהלך שירותו במלחמת וייטנאם החל לנדוד ברחבי העולם וכך מוצא את עצמו בישראל.
בישראל מתיידד הגיבור עם ילדי פרחים מקומיים ויחד הם שואפים להקים קומונה על אי האלמוגים בים סוף. לאורך הסרט הגיבור נרדף על ידי זוג דמויות הלבושות חליפות וכובע צילינדר. הסרט כולל סצינות עירום רבות.
צו נשיאותי 13087
צו נשיאותי 13087 (באנגלית: Executive Order 13087) הוא צו נשיאותי שנחתם ב-28 במאי 1998 על ידי נשיא ארצות הברית ביל קלינטון, שמהווה תיקון לצו קודם בנושא (11478) וקובע איסור אפליה המבוססת על נטייה מינית בקרב אזרחים עובדי הממשל הפדרלי של ארצות הברית.
תחולת הצו.
צו נשיאותי, הוא צו אותו נותן נשיא ארצות הברית, אשר להבדיל מחוק או תקנה, אינו מופנה אל כלל האזרחים, אלא הוא מהווה מעין הנחיה מחייבת לעובדי ממשל ארצות הברית בלבד.
הממשל בארצות הברית מחולק לשניים - "שירות המדינה התחרותי" (Competitive service), בו על העובדים להתחרות ביניהם על קבלה לעבודה וקידום בדרגות. מגזר זה כולל למעשה את רוב עובדי הממשלה הפדרלית, פרט לבעלי משרות בכירות מאוד, את אלו הממונים למשרותיהם בהחלטת הקונגרס, ועובדי סוכנויות מסוימות, ול"שירות המדינה הפטור" ("Excepted service"), בו התחרות והקידום בין העובדים נעשים על פי כללים והנחיות אחרים, הכולל סוכנויות כגון ה-FBI, הסוכנות לביטחון לאומי וה-CIA.