ואל מק'רמיד "מה"גרדיאן"" העניקה לרומן ביקורת חיובית, אך ביקרה את התיאורים הרבים של לונדון, שנחשבו בעיניה למיותרים: "אני חושד שבגלל שבילתה בספרים כה רבים המתארים עולם שרק היא הכירה נשאר לה ההרגל לספר לנו יותר מדי על העולם שרובנו מכירים מספיק טוב כדי לדמיין בעצמנו ". הרומן היה מועמד גם על פרס פגיון הזהב בבית אגודת סופרי הפשע ב-2015.
הספר ספג ביקורת על הצגתו של הדמות הטרנסג'נדרית פיפה, ועל התיאור של הדמות כגברית.
במדיה נוספת.
ב -10 בדצמבר 2014, הוכרז כי הרומנים יאומצו כסדרת טלוויזיה עבור BBC One, החל "בקריאת הקוקייה" . רולינג יצרה את הסדרה באמצעות חברת ההפקה שלה Brontë Film and Television, יחד עם ניל בלייר ורות קנלי-לטס. שלוש הדרמות התבססו על תסריטים של בן ריצ'רדס שכתב את "קריאת הקוקייה", וטום אדג' שכתב את "תולעת המשי" ואת "דרך הרשע". מייקל קיילור ביים את "קריאת הקוקייה", קירון הוקס ביים את "תולעת המשי" וצ'ארלס סטורידג' ביים את "דרך הרשע". ג'קי לארקין הפיקה.
טום ברק גילם את דמותו של קורמורן סטרייק, והולידיי גריינג'ר גילמה את דמותה של רובין אלקוט.
השחקנים הנוספים כוללים את קרלו לוגן בתור מתיו קנליף, מוניקה דולן בתור ליאונורה קווין, ליה ויליאמס בתור אליזבת טאסל, ג'רמי סוויפט בתור אוון קווין, דורותי אטקינסון בתור קתרין קנט, דומיניק מפחם בתור ג'רי וולדגרייב, טים מקינרני בתור דניאל צ'ארד, פיטר סאליבן בתור אנדרו פנקורט, סרגון ילדה בתור ריצ'רד אנסטיס, שרה גורדי בתור אורלנדו קווין ונטשה אוקיף בתור שרלוט קמפבל.
החלק השני של ההפקה, אשר מגולל את תולעת המשי, הופיע בשני פרקים. הפרק הראשון שודר ב-10 בספטמבר 2017, והשני ב-17 בספטמבר.
הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית
הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית היא גוף ממשלתי ישראלי שהוקם על-פי חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, תשע"ו-2016 ושמטרתו להגדיל את היקף המימוש של מיזמי התחדשות עירונית. הרשות מובילה את תחום ההתחדשות ומסייעת במימון, בהדרכה מקצועית ובחקיקה. בראש הרשות עומד מאז מאי 2021 אלעזר למברגר. נכון ל-2019 עמד התקציב השנתי של הרשות על 110 מיליון ש"ח.
מטרות.
מטרות הרשות:
פעילות.
פעולות הרשות כוללות:
סידרא
סידרא (באנגלית: Sidra) הוא שנתון לחקר ספרות התורה שבעל-פה, היוצא לאור על ידי המחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן.
סידרא נוסד בשנת תשמ"ה (1985), ומאז הוא רואה אור אחת לשנה.
עורכו הראשון היה פרופ' צבי אריה שטיינפלד, שהיה ראש המחלקה לתלמוד ודיקן הפקולטה למדעי היהדות באוניברסיטת בר-אילן. פרופ' שטיינפלד ערך את כרכים א–יח (תשמ"ה–תשס"ג). פרופ' דוד הנשקה ערך את כרכים יט–לב (תשס"ד–תשע"ז). עורכיו הנוכחיים של סידרא הם פרופ' חיים מיליקובסקי, ד"ר יהודא גלינסקי וד"ר בנימין קצוף.
בכתב העת נתפרסמו עד כה מאות מאמרי מחקר מאת טובי החוקרים בישראל ובעולם במגוון נושאים מכל תחומי ספרות התורה שבעל-פה במובנו הרחב של הביטוי. בכרכים י, כ ו-ל נדפסו מפתחות מפורטים של מאמרי כתב העת.
מאמרי כתב העת זמינים ברשת באתר Jstor. החל מכרך לד, מאמרים שהתקבלו לפרסום בכתב העת עולים לאתר ייעודי עוד בטרם הדפסתו של הכרך.
פולה מוזס
פולה מוזס (14 במאי 1923 - 22 במרץ 1994) הייתה אשת תקשורת, כיהנה כמו"ל ידיעות אחרונות לאחר מות בעלה. נפטרה ממחלת הסרטן. אשתו של נח מוזס ואמם של גלעד מוזס, ארנון מוזס, ג'ודי שלום ניר מוזס, ותמי מוזס-בורוביץ'.
ביוגרפיה.
פולה הייתה בתו של ר' נחמן הייפלר, שנרצח בשואה עם משפחתו. פולה בתו, הייתה פרטיזנית בשנות ה-20 לחייה וניצלה בזכות שהותה ביערות, ומהיום שנמלטה לא ראתה את הוריה ואחיה שנרצחו באכזריות.
פולה הייתה חברת ההגנה בתל אביב, והשתייכה לגדוד החברות::נח מוזס הוריש את חלק הארי בעיתון לבנו נוני (וחלקים קטנים יותר לבנותיו, ג'ודי ותמי).מרבית המניות היו בידי הצאצאים של ארבעת בני יהודה מוזס, נח ואחיו. לאחר מות בעלה, הייתה פולה בעלת מעט מניות בעיתון, היא השתתפה בישיבות של בעלי המניות (בשנים שעדיין לא היה דירקטוריון לעיתון), עם זאת, על פי עדי מרקוזה-הס, מחברת הספר "העיתון" על "ידיעות אחרונות", נראה, שהשפעתה המעשית של מוזס בעיתון, הייתה קטנה ולא הייתה לה שליטה.
מעורבות חברתית.
פולה הייתה חברת המועצה לישראל יפה, ואף זכתה להוקרה על פועלה בארגון. פולה ארגנה תצוגות אופנה ועוד.
פולה ובעלה נח מוזס היו מעורבים חברתית. הם אירחו בביתם את אייבי נתן לאחר שחרורו מהכלא. בני הזוג מוזס נהגו להזמין לביתם את עובדי המערכת בשבתות ודאגו לתת להם הרגשה משפחתית, שכללה מתן הלוואות בשעת משבר, טיפול רפואי אצל מיטב המומחים ועוד.
נכדה, נמרוד ניר פרסם, שסבתו פולה הייתה מודל: "כשסבתא התעוררה ומצאה פורץ בבית, היא נעלה את הדלת, ישבה עם הפורץ כמה שעות ומצאה לו עבודה בעיתון. פעם חזרתי גמור ממסיבת טראנס בגיל 15, בחמש בבוקר. בכניסה הרגשתי יד כבדה. זה היה איש משאית זבל. הוא אומר לי שמע, סבתא שלך פולה שכבר מתה, בכל שבוע הייתה קמה בחמש בבוקר, מכינה לנו קפה ומקשיבה לצרות".
חיים אישיים.
פולה נישאה לנח מוזס בשנת 1948.
בנם, גלעד, יליד שנת 1950, נהרג מפגיעת אוטובוס בגיל 8.
ארנון "נוני" מוזס - יליד 1953, ירש את הבעלות על עיתון "ידיעות אחרונות" אחרי מות אביו והוא הבעלים העיקרי, המוציא לאור והעורך האחראי של העיתון ידעות אחרונות.
בגיל 14 נהג במכוניתו של אביו, בנוכחות אביו, בשכונת מגוריו ברמת גן, איבד שליטה על הרכב ודרס למוות ילדה בת 10 שצעדה על המדרכה.
ג'ודי שלום ניר מוזס - השלישית מבין ילדי המשפחה, ילידת 1958. היא אשת תקשורת, מנחת טלוויזיה, שדרנית רדיו ועיתונאית ישראלית.
נקראת על שם סבה יהודה מוזס. בעלה הראשון, ממנו התאלמנה, היה עמירם ניר, ובעלה השני, ממנו התגרשה, הוא סילבן שלום, אשר היה ח"כ ושר.
תמי מוזס - בת הזקונים, ילידת 1960. תמי היא אשת עסקים ישראלית, בעלת שליטה ובעלת עניין בחברות ישראליות, בפרט בתחום תקשורת ההמונים.
בעלה, נח מוזס, נהרג ב־7 באוקטובר 1985, מפגיעת אוטובוס כשחצה את הכביש מול בית ידיעות אחרונות.
פולה נפטרה ממחלת הסרטן ב-22 במרץ 1994.
קו 5 של הרכבת התחתית של ניו יורק
קו 5, או בשמו המלא קו מהיר שדרת לקסינגטון (באנגלית: Lexington Avenue Express) הוא קו רכבת תחתית באגף A במערכת הרכבת התחתית של ניו יורק, צבע המסלול של הקו הוא בצבע ירוק והוא עוצר ב-53 תחנות. הקו חוצה את ברונקס ומנהטן מצפון לדרום ובשדרת לקסינגטון שבמנהטן הוא הופך למהיר ומדלג על תחנות רבות. הקו מגיע בקצהו הדרומי עד למנהטן תחתית אך יש לו מספר שלוחות שמגיעות עד לברוקלין ולקווינס. הקו אינו נוסע על מסילה נפרדת והוא משותף לקווים אחרים לכל אורכו למעט קטע קטן בצפון ברונקס שבו הוא עובר במסילה נפרדת.
מסלול הקו.
הקו שמתפצל פעמים רבות מתחיל את מסלולו בצפון מזרח רובע הברונקס שבצפון ניו יורק. במנהטן הקו עובר במסלול משותף עם קווים רבים נוספים, אך בעוד הם עוצרים ברוב התחנות, קו זה מדלג על תחנות רבות והופך למהיר. המסלול המרכזי של הקו מסתיים במנהטן תחתית אך מסלול נוסף ממשיך הלאה משם מזרחה ונכנס לברוקלין. הקו חוצה את ברוקלין לכיוון מזרח אך באזור פארק פרוספקט מתפצל שוב הקו, חציו ממשיך לכיוון מזרח וחציו האחר לכיוון דרום ברוקלין.
זרון תכול
זרון תכול (שם מדעי: Circus cyaneus) הוא מין דורס מהסוג זרון שבמשפחת הנציים אשר חי באירופה, אסיה ובצפון אפריקה. באנגלית הוא מכונה "hen harrier" - "זרון התרנגולים", עקב מנהגו לטרוף תרנגולים באזורי חוות.
מאפיינים.
הזרון התכול מגיע לאורך 41–52 ס"מ, מוטת כנפיים של 97–122 ס"מ ומשקל של 290–400 גרם בזכרים ו-390–750 גרם בנקבות הגדולות יותר. צבעו של הזרון הזכר אפור-תכול עם בטן בהירה וכנפיים בהירות מלמטה ובעלות קצוות שחורים והזנב לבן, ארוך וחד. הנקבה חומה יותר ומזכירה במראה עקב. הזרונים חיים יחדיו בזוגות.
זרון זה מצוי ברחבי צפון ומרכז אירואסיה ברחבי ערבות, מישורים, שפלות, ביצות ושיחיות ולעיתים גם באזורי מרעה. הנקבות מקננות על הקרקע ושם מטילות בין 2 ל-10 ביצים לבנות. שני בני הזוג מגדלים את הצעירים, אך הזכר הוא זה שצד עבור הנקבה והאפרוחים.
הזרון ניזון ממיני יונקים קטנים כמו מכרסמים ועטלפים (עד 95% מהמזון), וכן ממיני עופות שונים ביניהם מיני פסיוניים, עפרוניים, דרוריים, חופמאים שונים ועופות מים. אם לא ימצא עופות או יונקים יגוון בזוחלים קטנים, דו-חיים ואף בחרקים גדולים כמו חגבים. שיטת הציד היא לחלוף בגובה נמוך באופן חרישי בדומה לינשוף עד הטרף ולעיתים גם מעקב ארוך טווח.
הספרייה האקדמאית של אוניברסיטת טאלין
הספרייה האקדמאית של אוניברסיטת טאלין (באסטונית: Tallinna Ülikooli Akadeemiline Raamatukogu) היא הספרייה האקדמאית והמחקרית המרכזית באסטוניה.
הספרייה הוקמה בשנת 1946 כספרייה המרכזית של האקדמיה האסטונית למדעים, היא מכילה עותקים מספרייה של כנסיית אולף הקדוש המהווים את ספרייה העתיקים ביותר.
היא מחזיקה בעותקים מרוב היצירות הספרותיות שיצאו באסטוניה, בנוסף ליצירות המודפסות שבה היא גם מובילה בתחום הדיגיטלי. אוסף הספרייה מכיל כ-2.4 מיליון ספרים.
במהלך שנותיה עברה הספרייה מספר שינויים מנהליים עד שבשנת 2003 התאחדה עם אוניברסיטת טאלין.
בניינה המרכזי נמצא במרכז טאלין, בנוסף יש לה שני סניפים בהאפסלו וברקוורה, עיצובה האדריכלי המודרני עוצב ב-1963, הבניין מוגן במסגרתו כאתר מורשת בתחום האדריכלות.
מרי שלי (סרט)