בשנות החמישים והשישים הוקמו בדרום העיר שיכונים עבור הפייה-נואר וכן יהודים רבים אזרחי אלג'יריה שברחו מארצם עקב מלחמת העצמאות של אלג'יריה, בנוסף התיישבו במקום יהודים ממצרים לאחר המשבר בתעלת סואץ וכן יהודים רבים ממרוקו ותוניסיה בעיקר עם התגברות ההתנכלות ליהודים בארצות ערב בעקבות מלחמת ששת הימים ומלחמת יום כיפור. והעיר (יחד עם העיר הסמוכה סן-ברי-סוס-פורט) נחשבת לאחד מהריכוזים היהודיים הגדולים בצרפת.
ברבות השנים התחוללה מהפכה תורנית בעיר והוקמו בה מוסדות תורה וכוללי אברכים עד שזכתה לכינוי "ירושלים של צרפת".
הרב אברהם אלחדד היה במשך עשרות שנים מראשי הקהילה והקים בה בית ספר יהודי תחת רשת אוצר התורה.
תחבורה.
בסרסל ישנה תחנה של הרכבת הפרוורית ה־RER בקו D.
ערים תאומות.
לסרסל מספר ערים תאומות והן:
אלשטיין
אלשטיין הוא שם משפחה.
גארדה שיכנה
גַארדֱה שִיכֵנֱה (באירית: Garda Síochána – "שומרי השלום", או בקיצור: Gardaí – "השומרים") הוא כוח המשטרה של אירלנד. בראש השירות עומד נציב הגארדה הממונה על ידי ממשלת אירלנד. מפקדת הגארדה שוכנת בפיניקס פארק שבדבלין.
טרמינולוגיה.
הכוח נקרא במקור באנגלית Civic Guard (המשמר האזרחי), אך ב-1923 שונה שמו ל- An Garda Síochána, הן באירית והן באנגלית. מונח זה מתורגם בדרך כלל כ"שומר(י) השלום". השם Garda Síochána na hÉireann (שומרי השלום של אירלנד), מופיע על הסמל של הכוח, אך לעיתים רחוקות נעשים בו שימושים נוספים.
מבנה ארגוני.
בראש הגארדה עומד הנציב (Commissioner), שאליו כפופים שני סגנים שאחד אחראי על תחום המבצעים והשני על תחום האסטרטגיה והשינוי הארגוני וכן קצין המנהלה הראשי שאחראי על ניהול המשאבים (כוח אדם, כספים, מידע, תקשורת, טכנולוגיה ובינוי). בגארדה מכהנים 12 עוזרי נציב (Assistant Commissioners): ששת המפקדים על ששת מרחבי הגארדה באירלנד ושישה העוסקים בתפקידי תמיכה ארציים שונים. בדרגה מקבילה פחות או יותר פועלים קצין הרפואה הראשי, מנהל תחום המידע והתקשורת, טכנולוגיה וכספים.
ששת האזורים הגאוגרפיים של הגארדה הם:
בכפיפות לעוזרי הנציב המפקדים על אזורים אלה, פועלים כ-50 מפקחים ראשיים (Chief superintendent), שכמחציתם מפקדי על דיוויזיות (division). כל דיוויזיה מורכבת ממחוזות (Districts) שבראש כל אחת מהן עומד מפקח (Superintendent) שאליו כפופים פקדים (Inspector). כל מחוז מחולק לתתי-מחוזות, שבראש כל אחד מהם עומד בדרך כלל סמל (Sergeant). בדרך כלל נמצאת בכל תת-מחוז תחנת משטרה אחת שכל אחת מהן מאוישת בכמות של שוטרים על פי חשיבותה.
בשירות הגארדה נמצאים גם מעל 2500 אנשי מנהלה במגוון תפקידים כמו כוח אדם, רפואה, כספים ורכש, ביקורת פנימית, תקשורת וטכנולוגיות מידע, בינוי וניהול צי הרכב, זיהוי פלילי, מחקר וניתוח, הדרכה ומנהל כללי. כוח אדם זה כולל גם שוטרי תנועה, נהגים וצוותי ניקיון. המדיניות הנוכחית של הממשלה היא להשוות את מספר אנשי המנהלה לאלה של הסטנדרטים הבינלאומיים.
כוח המילואים.
על פי חוק הגארדה משנת 2005 הוקם כוח המילואים המסייע לגארדה בביצוע תפקידיו ובתגבור הכוחות. מטרת הקמתם של כוחות המילואים היא "להוות משאב של כוח וידע מקומי". חברי כוח המילואים מבצעים תפקידים שהוגדרו על ידי נציב הגארדה ואושרו על ידי שר המשפטים. תוכנית האימונים של חברי כוח המילואים מתבצעת תחת פיקוחם של שוטרים סדירים.
נכון לנובמבר 2010 היו בכוח המילואים של הגארדה 850 בוגרי הכשרות בנוסף ל-148 שהיו בתהליכי ההכשרה. מחזור ההכשרה הראשון סיים את אימוניו והוסמך בדצמבר 2006.
ציוד.
רוב שוטרי הגארדה לובשי המדים לא נושאים כלי נשק. תחת זאת הם נושאים אלות מתקפלות, מכלי תרסיס פלפל ואזיקים כחלק מציודם האישי הקבוע.
כאשר הוקם הגארדה, היו שוטריה חמושים, אך הממשלה הזמנית של אירלנד שינתה את ההחלטה והפכה את הגארדה לכוח משטרתי בלתי חמוש. היה זה בניגוד לגישתו של הממשל הבריטי, שסירב לבקשות מצדו של כוח השיטור האירי המלכותי (Royal Irish Constabulary) שהכוח יהיה בלתי חמוש. חבר הדאל, מייקל סטיינס, אמר ש"הגארדה שיכנה ינחל הצלחה לא בזכות כלי הנשק שלו, אלא בזכות סמכותם המוסרית של אנשיו כמשרתי הציבור".
כוחות חמושים.
יחד עם זאת, כמה יחידות בגארדה, כמו יחידת הבלשים המיוחדת, יחידות התמיכה האזוריות וכוח התגובה לזמן חירום, מוכשרות להשתמש בכלי נשק ונושאות אותם. יחידות אלו הוקמו כתגובה לעליה במספר המקרים בהם היה צורך בשימוש בנשק. כלי הנשק שבשימוש הם אקדחי זיג זאואר P-226 ווולטר P-99 חצי אוטומטיים. יחידות ההתערבות ויחידות הבלשים המיוחדים נושאות מגוון של כלי נשק ארוכים, בעיקר תת-מקלע MP7 ו-MP5. בנוסף נמצאים בשימוש כל נשק אל הרג כמו טייזרים ומיכלי תרסיס פלפל גדולים
אבטחת אישים.
יחידות הבלשים המיוחדות של הגארדה (Special Detective Unit) אחראיות בעיקר על אבטחה צמודה של אישיה הבכירים של אירלנד. הם מספקים שירותי אבטחה והסעה מסביב לשעון לנשיא אירלנד, ראש ממשלת אירלנד, סגן ראש ממשלת אירלנד, שר המשפטים, נשיא בית המשפט העליון, התובע הכללי ודיפלומטים המגודרים כאישים בסיכון (כמו השגרירים והשגרירויות של הממלכה המאוחדת, ארצות הברית וישראל) בנוסף לאישים מחו"ל המבקרים באירלנד. היחידות מאבטחות גם את נציב המשטרה. כל שרי הממשלה מאובטחים בזמנים בהם קיים מידע מודיעיני על היותם בסיכון. נשיאים וראשי ממשלה לשעבר מאובטחים רק אם ידוע על איומים לחייהם או רק בעת אירועים רשמיים בהם הם משתתפים.
כלי רכב.
צבעיהם של רכבי הסיור של הגארדה הם לבנים או כסופים כשלאורכם פסים בצבעי צהוב זרחני וכחול ועליהם מוטבע סמל הגארדה. רכבי משטרת התנועה צבועים במשבצות בדגם עוגת בטנברג בצבעים בולטים. כמו כן נמצאים בשימוש רכבים סמויים בלתי מסומנים.
היסטוריה.
הגארדה שיכנה הוקמה על ידי הממשלה הזמנית של אירלנד בפברואר 1922 כדי שתיקח אחריות על השיטור במדינת אירלנד החופשית שאז נוסדה. הגארדה החליפה את מקומם של כוח השיטור האירי המלכותי (Royal Irish Constabulary – RIC) והמשטרה האירית הרפובליקנית (Irish Republican Police – IRP) שפעל בין השנים 1922-1919. באוגוסט 1922 ליווה הכוח את מייקל קולינס כאשר הוא פגש את הלורד לוטננט של אירלנד בטירת דבלין. חוק הגארדה שיכנה נכנס לתוקף ב-8 באוגוסט 1923 לאחר הקמתה של מדינת אירלנד החופשית.
במהלך מלחמת האזרחים האירית שהתנהל בין השנים 1923-1922, הוקמה מטעם מדינת אירלנד החופשית המחלקה לחקירות פליליות, כיחידה חמושה, שאנשיה לבושים אזרחית ושעסקה בפעילות אנטי-חתרנית. לאחר תום המלחמה פורקה היחידה ואנשיה נטמעו במשטרה המטרופולינית של דבלין (Dublin Metropolitan Police – DMP), שהוקמה כבר ב-1836 ורק ב-1925 התמזגה עם הגארדה שיכנה. מאז, הגארדה היא הכוח המשטרתי האזרחי היחידי באירלנד. כוחות משטרתיים נוספים עם סמכויות מגובלות הם: המשטרה הצבאית של כוחות ההגנה האירים, משטרת נמלי התעופה ומשטרות נמלי דבלין ודן לירי.
הרגשה
ויקיפדיה הבסקית
ויקיפדיה הבסקית היא המהדורה של ויקיפדיה בשפה הבסקית. מהדורה זו החלה את דרכה ב-6 בדצמבר 2001 ונכון ל- ב ישנם בה ערכים ו- משתמשים פעילים.
מדד העומק שלה בתקופה זו, המהווה מדד גס לאיכות ערכים, עומד על 23 בלבד. זאת בהשוואה למדד עומק של 251 עבור ויקיפדיה העברית ו-912 עבור ויקיפדיה האנגלית באותה תקופה.
היסטוריה.
בראיון שנערך באוגוסט 2007 עם ג'ימי ויילס, מייסד מיזם ויקיפדיה, הוא הזכיר את ויקיפדיה הבסקית כדוגמה מדוע יש להחזיק ויקיפדיות בשפות עם מיעוט של דוברים:
ב-25 בינואר 2008, ויקיפדיה הבסקית זכתה באות ממגזין "ארגיה" הבסקי בקטגוריית האינטרנט.
ב-21 במאי 2011, ויקיפדיה הבסקית חצתה את הרף של 100,000 ערכים, עם יצירת ערך העוסק בדיכוי השימוש בשפה הבסקית לאורך ההיסטוריה. הערך נכתב בשותפות עם מספר רב של תורמים שונים.
בדצמבר 2011, קרוב ל-11,000 ערכים חדשים הוספו למיזם על ידי משרד התרבות של הממשלה הבסקית.
סטטיסטיקה וציוני דרך.
נכון לפברואר 2012, ויקיפדיה הבסקית הייתה הוויקיפדיה השנייה בעולם, היא הכילה מעל 100,000 ערכים ויחס הערכים בה יחסית לדוברי השפה היה הגבוה ביותר. הערכה זו מתבססת על כך שהיו 665,800 דוברי בסקית בזמנו.
קובאני
שיטת בחירה
פילוקרפין
פילוקרפין (Pilocarpine) היא תרופה המשמשת לטיפול בגלאוקומה ויובש בפה. זהו אלקלואיד פרסימפטומימטי שמופק מעלים של שיח אמריקאי טרופי בשם פילוקרפוס. זהו אגוניסט מוסקריני לא סלקטיבי במערכת העצבים הפאראסימפטטית שפועל על הקולטן המוסקרני M3.
תרופה זו נמצאת ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי. בטאניכול היא תרופה דומה אך עם משך השפעה ארוכה יותר.
שימוש רפואי.
פילוקרפין מגרה הפרשת כמויות גדולות של רוק וזיעה. הוא משמש לטיפול ביובש בפה (קסרוסטומיה), בעיקר בתסמונת סיוגרן, אך גם כטיפול בתופעת לוואי של טיפול בהקרנות לסרטן הראש והצוואר.
כמו כן, תרופה זו משמשת לטיפול בגלאוקומה פתוחת זווית כרונית וגלאוקומה סגורת זווית חריפה כבר מאה שנה. התרופה פועלת על תת-סוג של רצפטור מוסקריני (M3), שנמצא על שריר הסגר שבקשתית העין וגורם לכיווץ השרירים וכתוצאה מכך להתכווצות האישון.
פילוקרפין משמש גם כדי לעורר את בלוטות הזיעה במבחן זיעה שנועד למדוד את הריכוז של הכלוריד והנתרן שמופרשים בה. מבחן זה משמש לאבחון סיסטיק פיברוזיס.
תופעות לוואי.
תופעות הלוואי של תרופה זו קשורות ברובן לפעולתה כאגוניסט מוסקריני. פילוקרפין יכול לגרום להפרשת רוק מוגברת, הזעה, הפרשת ריר בסימפונות, ברדיקרדיה, הרחבת כלי דם ושילשולים.
מיקולאיוס קונסטנטינס צ'יורליוניס