המקום נוהל בהמשך עד שנת 1870 על ידי שלושה בעלים: פאנאיט וזאנטיה, מילאן לומוביץ' ודימיטריה קוסטנדינסקו. ב-1868 קונסטדינסקו שינה לראשונה את שם החאן ל"הוטל". אחרי 1860 הוחכר מרבית שטח המלון ל-4 שנים למילאן לומוביץ'.
הצייר הצרפתי דיידונה אוגוסט לאנסלו, שביקר בבוקרשט בשנת 1860, צייר את החאן כפי שנראה ביום רגיל.
ברישומיו ציין כי הבניין נראה שחור מלכלוך ודייריו מנהלים בו את חייהם בעיני כל בלי דאגה לפרטיות, כשמבלים רב זמן בגלריות. הצייר ציין את שתי שורות הגלריות שחיברו ביניהם ארבעה הבתים המרכיבים את החאן. התרשם בין היתר, מהסולם הגדול האלגנטי המשרת את שתי הקומות, מהמעקים המעוצבים בטעם ולדבריו מדובר בארמון מעץ. הזקוק לשפוץ כללי.
יחד עם זאת בשנים 1858–1859 סיפק החאן רווחים של 69,420 ליי.
"גראן הוטל דאצ'יה".
בשנת 1861 או 1862 הבניין נמכר ללמברו ואסילסקו. בשנת 1874 השקיע הבעלים החדש בשיפוצו ושינה את שמו ל"גראן הוטל דה לה דאסי" - מלון דאצ'יה.
למלון היו שני אולמות גדולים, שאירחו נשפים ומסיבות. החל מהחורף 1878 אמרגן בשם י.ד. יונסקו ארגן בהם מופעי תיאטרון ואופרטות. ב-1879 הופיע כאן הקוסם האמריקאי גיימס לואון שמשך קהל רב. שלוש פעמים בשבוע התקיימו נשפי מסיכות בליווי התזמורת של הכנר והמנצח לודוביק ויסט.
זכורות הופעות של השחקנים גריגורה מנולסקו ומיכאיל פסקאלי ושל להקת האופרטות של יון בז'נארו.
מאוחר יותר נרכש החאן על ידי משפחת קנטקוזינו. הולאם בימי המשטר הקומוניסטי (1989-1947) והוחזר לבני משפחה זו בשנת 2007.
אירועים חשובים.
הבניין עבר שיפוצים חוזרים - בשנים 1848, 1863, 1970-1966, 1991–1992 ולאחרונה ב-2007–2009. המבנה נשאר שלם והוא אחד משלושת בתי הארחה של שכונת ליפסקאן המשמש עדיין כבית מלון.
קישורים חיצוניים.
לפי Dan Berindei, Sebastian Bonifaciu. "București. Ghid touristic (Bucharest. Tourist Guide)". Sport – Turism Publishing House, 1978
Ursula Fait. "Caravanserais. Bucharest Life in the 18th Century". "Hanuri. Bucureștii în secolul al XVIII-lea".
דוב בריבל
איטליה באירוויזיון 2020
קסטנופסיס
קסטנופסיס (שם מדעי: Castanopsis) הוא סוג של עצים ירוקי-עד השייכים למשפחת האלוניים, שתפוצתו כיום מוגבלת לאזורים הטרופיים והסובטרופיים של מזרח אסיה. בסין גדלים 58 מינים מקומיים כש-30 מהם אנדמיים. המינים האחרים גדלים דרומה משם, דרך הודו-סין עד לאינדונזיה, באזורים ההריים של טאיוואן וכן ביפן.
לעצים יש מאפיינים רבים טיפוסיים למינים ממשפחת האלוניים. העצים הם לכל הפחות שיחים גדולים, אבל חלק מהמינים צומחים לעצים גדולים. העלים שלהם בדרך כלל נוקשים ומכוסים קוטיקולה מפותחת. העצים הם חד-ביתיים כשהפרחים הזכריים נוצרים בעגילים. הפרחים הנקביים הם בעלי שחלה תחתית ומייצרים זרע בודד אבל הם מקובצים לאשכולות קטנים. הפרי הוא בלוט, סוג של אגוז המוגן על ידי קליפה קשה (האופיינית לאלוניים) וקוצנית (בדומה לפרי הערמון).
אקולוגיה ושימושים.
בתחום התפוצה שלהם מסוגלים מיני הקסטנופסיס לאכלס מגוון רחב של בתי גידול מאקלים ממוזג עד אקלים טרופי, ולעיתים קרובות הם מין מפתח (keystone species) במערכות אקולוגיות שלהם. הם נמצאים בשפע באקוטונים מגוונים כמו יערות הגשם ההרריים של בורנאו, יערות סובטרופיים ירוקי עד בטאיוואן ויערות ממוזגים של המשולש הצפוני במיאנמר. בדרך כלל הם נפוצים ביערות הרריים שבהם עצים מסדרת האלונאים הם דומיננטיים, וביערות מסוג לאוריסילבה ממוזגים עד סובטרופיים. בסוג האחרון הם אופייניים לצמחיית קלימקס, בעיקר בכל תחום תפוצתם באסיה היבשתית, כמו גם בטאיוואן.
צמחים מסוג זה גדלים בסוגי קרקעות רבים, בתנאי שאינם גיריים. כמה מינים עברו התאמה לקרקעות פודסוליות, ביצות כבול, ביצות וקרקעות חומציות או לחות, או לקרקעות צחיחות דלות הנפוצות בבתי גידול צחיחים. קסטנופסיס גדל בשפע בתקופה בין האוליגוקן למיוקן לאורך נהרות וביצות של אירופה שאקלימה אז היה סובטרופי. חברת הצומח הפרהיסטורית "Castanopsietum oligo-miocenicum" היא המקור למרבית מרבצי הליגניט (פחם חום) במערב ובמרכז אירופה.
ממרבית המינים אפשר להפיק עץ יקר ערך, אבל חלקם הפכו נדירים בשל כריתת עצים. המין "Castanopsis catappaefolia" מצוי על סף הכחדה. כפי שצוין לעיל השימוש החשוב ביותר בקסטנופסיס הוא בצורתו המאובנת. ב-2001 נכרו בגרמניה 175,400 טון של ליגניט, שמרביתו היה קודם עצי קסטנופסיס.
כבמינים אחרים של אלוניים האגוזים של מינים רבים של קסטנופסיס הם אכילים. נוהגים לגדל את העצים עבור האגוזים, אבל לעיתים קרובות יותר הם משמשים ליערנות וכצמחי נוי, ומלקטים את האגוזים באופן אופורטוניסטי. האגוזים הם מזון פופולרי לבעלי חיים רבים, כדוגמת ירגזים, עורבים, מכרסמים, איילים וחזירים.
רובע מגורו בטוקיו והעיר מצודו במחוז צ'יבה משתמשים ב"שיי" (椎, "Castanopsis cuspidata") כאחד מהסמלים העירוניים שלהם. שיטאקי, פטריות המאכל הידועות והחשובות כלכלית, גדלות היטב על גזעים כרותים של "C. cuspidata" וזה גם מקור שמה המקובל "שיי-טאקי" שפירושו "פטריית Castanopsis cuspidata".
מאובנים.
מינים שנכחדו הידועים כמאובנים מהמיוקן באירופה הם:
מינים אלו ידועים וזוהו מהפרי שלהם. לא וודאי האם הם שייכים לסוג קסטנופסיס או לסוג "Chrysolepis" האנדמי למערב ארצות הברית, אבל דפוס הביוגאוגרפיה, ששני הסוגים נפוצים סביב האוקיינוס השקט, אבל אינם קיימים באמריקה הצפונית מזרחית להרי הרוקי מחזק את ההשערה כי הם אכן שייכים לקסטנופסיס.
"Castanopsis praefissa" ו-"Castanopsis praeouonbiensis" הם שני מינים של מאובנים שנתגלו ב"תצורת שֶׁנְגְג'וֹאוּ" מהמיוקן העליון במחוז ג'ג'יאנג בדרום-מזרח סין. מאובנים אלו הושוו למינים קיימים של קסטנופסיס על בסיס העלים והבלוטים. "Castanopsis praefissa" דומה ל-"C. fissa", ו-"C. praeouonbiensis" דומה ל-"C. ouonbiensis". שני המינים נכחדו באזור זה משום שהאקלים בג'ג'יאנג התקרר משלהי המיוקן ועד ימינו.
קסטנופסיס דלאוויי
קסטנופסיס דלאוויי (שם מדעי: Castanopsis delavayi; בכתב סיני: 高山栲; בפין-יין: gao shan zhui) הוא מין עץ ירוק-עד אנדמי לסין, השייך לסוג קסטנופסיס במשפחת האלוניים. העץ גדל בגובה 1,500–2,800 מטרים ביערות של עצים רחבי עלים או ביערות מעורבים עם מחטניים במחוז גואנדונג דרום-מערב גוויג'ואו, בדרום-מערב סצ'ואן וביונאן.
תיאור.
עץ בגובה עד 20 מטרים וקוטר בגובה חזה 60 סנטימטרים. קליפת הגזע של עצים צעירים חלקה בעוד שקליפת גזע של עצים בוגרים עבה וחרושה בתלמים. העצה בגוון צהוב-חום כבדה, חזקה, עמידה ללחות ומתאימה לשמש כעמודים או לרהיטים. אורך פטוטרת העלים בין 7 ל-15 מילימטרים, העלים גלדניים, מעט קשים ומתפוררים אחרי שהם מתייבשים. צורתם נעה מסגלגלה ועד אליפטית, אורכם בין 5 ל-13 סנטימטרים ורוחבם בין 3 ל-7 סנטימטרים. בסיס הטרף מעוגל וסימטרי ושפתותיו משוננים החל מאמצע הטרף. ראש הטרף חד ומכופף. העורק הראשי של הטרף שטוח ומשני צדדיו יש 6 עורקים משניים דקים מאוד ומעוגלים במקצת. גוון עלים צעירים הוא חום-צהוב, והם מכוסים קשקשים. גוון עלים בוגרים הוא אפור או אפור-כסוף.
העץ הוא צמח חד-ביתי והפריה מבוצעת באמצעות רוח. הפרחים הזכריים בעגיל באורך 10 עד 15 סנטימטרים כשקוטר המוט המרכזי של התפרחת בין 2 ל-3 מילימטרים. בכל פרח בין 10 ל-12 אבקנים. הפרחים הנקביים קצרים מאוד סביב באורך 0.5 מילימטרים, בדרך כלל במקבצים של 2 עד 3 פרחים.
הספלול הוא בתחילה אליפסואיד ואחר כך חצי כדור, לעיתים סגלגל רחב בקוטר בין 1.5 ל-2 סנטימטרים, המתפצל ל-2 או 3 מקטעים. הפרי כמעט כדורי ובו בין אגוז אחד לשלושה. עובי הקליפה בין 2 ל-3.5 מילימטרים והיא מכוסה בקוצים בקוטר 15 עד 20 מילימטרים ובאורך של עד 3 עד 6 מילימטרים כשהם צפופים במיוחד בבסיס הפרי. האגוז סגלגל, אורכו בין 10 ל-15 מילימטרים וקוטרו בין 13 ל-14 מילימטרים כשקצהו מכוסה בדלילות בשערות עדינות.
הפריחה מתרחשת מאפריל עד מאי והפרי מבשיל בין ספטמבר לנובמבר שנה אחר-כך.
קסטנופסיס אורתאקנתה
קסטנופסיס אורתאקנתה (שם מדעי: Castanopsis orthacantha; בכתב סיני: 毛果栲; בפין-יין: yuan jiang zhui) הוא מין עץ ירוק-עד אנדמי לסין, השייך לסוג קסטנופסיס במשפחת האלוניים. העץ גדל בגובה 1,500–3,200 מטרים ביערות של עצים רחבי עלים או ביערות מעורבים עם מחטניים במערב מחוז גוויג'ואו, בדרום-מערב סצ'ואן וביונאן.
תיאור.
עץ בגובה עד שבין 10 ל-15 מטרים (20 מטרים במקרים קיצוניים) וקוטר בגובה חזה 50 סנטימטרים. גוון הגזע חום והעצה בגוון צהבהב עד לבן צהבהב. הענפים, הטרף של העלים ומוט התפרחת חלקים. אורך פטוטרת העלים סנטימטר אחד, העלים גלדניים וצורתם נעה מסגלגלה ועד משולשת, אורכם בין 7 ל-14 סנטימטרים ורוחבם בין 2.5 ל-5 סנטימטרים. בסיס הטרף מעוגל וסימטרי ושפתותיו משוננים. ראש הטרף חד ומכופף. העורק הראשי של הטרף שטוח ומשני צדדיו יש בין 9 ל-13 עורקים משניים.
העץ הוא צמח חד-ביתי והפריה מבוצעת באמצעות רוח. הפרחים הזכריים בעגיל באורך 15 סנטימטרים וקוטרו בין 4 ל-7 מילימטרים. בכל פרח בין 10 ל-12 אבקנים. הפרחים הנקביים קצרים מאוד סביב באורך 0.5 מילימטרים, בדרך כלל במקבצים של 2 עד 3 פרחים.