החברה החלה לפעול בשנת 1999. בשנת 2000 מונה איליק רוז'נסקי, שנמנה עם צוות ההקמה של החברה, למנכ"ל החברה. בשנת 2005 הונפקה החברה, בבורסה לניירות ערך בתל אביב. החברה עסקה ברכישה ממונפת של נדל"ן בישראל ומחוצה לה.
בשנת 2005 רכשה, בין השאר, חלק ב-16 בתי מלון של רשת "הילטון" באנגליה ובסקוטלנד, תמורת 3.4 מיליארד ש"ח ו-30 מרכזי קניות בקנדה תמורת 435 מיליון ש"ח. הרווח הנקי בשנה זו היה 121 מיליון ש"ח.
בשנת 2006 המשיכה החברה במסע הרכישות, ורכשה בנייני משרדים באירופה, רשת של תחנות דלק בפינלנד ועוד. החברה מכרה נכסים בגרמניה ברווח של 90 מיליון ש"ח. הרווח הנקי בשנה זו היה 780 מיליון ש"ח. מנכ"ל החברה, איליק רוז'נסקי, היה שיאן השכר בשנה זו, עם תגמול כולל בסך 25.44 מיליון ש"ח.
בשנת 2007 רכשה החברה בבריטניה את רשת RoadChef, שלה תחנות שירות בכבישים מהירים בבריטניה, ובהן תחנות דלק, בתי מלון, מסעדות וחנויות, תמורת 3 מיליארד ש"ח. כן נרכשו 17% מרשת בתי המלון "מריוט" בבריטניה תמורת 8.6 מיליארד ש"ח. נרכשו מבני משרדים נוספים באירופה. בשנה זו הונפקו 19% מחברת הבת DGRE בבורסה לניירות ערך בלונדון. כמו כן הסכימה החברה, בשיתוף עם יגאל אהובי, על רכישת נכסיה (בתי כל-בו ומשרדים) של חברת "ילמולי" השווייצרית, תמורת 12.3 מיליארד ש"ח, אך עסקה זו בוטלה (בשנה שלאחר מכן שילמה החברה ל"ילמולי" פיצויים בסך פיצויים של 11.7 מיליון פרנק שווייצרי). הרווח הנקי בשנה זו היה 608 מיליון ש"ח.
בשנת 2008 רכשה החברה נכסים אחדים בישראל ותיק הלוואות באירופה. בשנה זו רשמה החברה הפסד של 1.6 מיליארד ש"ח, והחברה נגרעה ממדד תל אביב 100.
בשנת 2009 מכרה החברה אחדים מנכסיה. חברת הבת DGRE נמחקה מהמסחר בבורסה לניירות ערך בלונדון, לאחר הפסד של 104 מיליון ליש"ט. מניות החברה שהיו בידי קבוצת דלק הועברו להחזקה ישירה של בעלי הקבוצה. מנכ"ל החברה, איליק רוז'נסקי, הודיע על פרישתו, ובמקומו מונה ירום אורן, שכעבור זמן קצר הודיע על פרישתו והוחלף על ידי ערן מיטל. בסוף השנה נפתחה חקירה של רשות ניירות ערך בעניין התנהלותה של החברה. בשנה זו רשמה החברה הפסד של 1.1 מיליארד ש"ח.
בשנת 2010 מכרה החברה נכסים רבים, ובין השאר נמכרה רשת RoadChef לחברה בת אחרת של קבוצת דלק. דירוג האשראי של החברה בידי "מעלות", שהיה בתחילת 2008 A פלוס, ירד ל-BBB, אחר כך ל-CCC, ואחר כך ל-CC.
בשנת 2011 ירד דירוג האשראי של החברה ל-D (הנמוך ביותר, של חברה שאינה עומדת בהתחייבויותיה). החברה הציעה 'תספורת' למחזיקי איגרות החוב שלה, כחלק מהסדר חוב, תוך מחיקה של יותר מ-50% מערכן. עם המחזיקים העיקריים באיגרות החוב של החברה נמנים בתי השקעות וחברות ביטוח, כחלק מכספי הציבור שהם מנהלים. בשנה זו רשמה החברה הפסד של 1.1 מיליארד ש"ח.
בספטמבר 2012 אישרה השופטת ורדה אלשיך הסדר חוב לדלק נדל"ן, שבמסגרתו נמחק לחברה חוב של 1.4 מיליארד ש"ח. למחזיקי איגרות החוב הובטח תשלום של כ-800 מיליון ש"ח בפריסה לשבע שנים, שישולם על ידי תשובה.
בעקבות הסדר החוב, הפכה החברה לחברה פרטית בבעלותו המלאה (העקיפה) של יצחק תשובה, ומניותיה נמחקו מהבורסה.
באוקטובר 2012 החליטו בנקים בבריטניה לחלט מידי דלק נדל"ן ושותפיה את רשת חניוני לינצ'פילד בבריטניה, ששימשה כבטוחה להלוואות ששימשו לרכישתה.
בינואר 2014 מכרה חברת הבת DGRE למשקיעים ממדינות המפרץ הפרסי את הזכויות בפרויקט Buckingham gate, תמורת 180 מיליון ליש"ט (כמיליארד ש"ח), וברווח של כ-400 מיליון שקל, שרובו שימש לפירעון חובות לבנקים בישראל ומחוצה לה.
רובה מטען
ממקס
ממקס (באנגלית: "Memex") הוא השם שניתן על ידי וניבר בוש למערכת היפרטקסט תאורטית שתיאר, עוד לפני פיתוח המחשב המודרני. הרעיון היה שכל המידע ניתן למיון, חיפוש וקריאה מיידית, ויהפוך להרחבת זיכרון אולטימטיבית, ממנה ניתן לשלוף כל התרחשות וחוויה מהעבר. כיוון שהמידע יהפוך למקוון, זיכרונותיו וחוויותיו יהפכו לנחלת הכלל.
בוש תיאר את מחשבותיו במאמר "As We May Think". המאמר, שפורסם בירחון "The Atlantic" בשנת 1945, מתאר את "ממקס" - ספריית קבצים אישיים, בה האדם שומר את כל ספריו, מסריו ורשמיו, שיהיו זמינים לו במהירות ויהוו הרחבה מלאכותית לזיכרונו. בוש תיאר מעין שולחן כתיבה עם מסכי מגע וסורק, שמאפשר לאחסן מידע טקסטואלי וגרפי ולשלוף אותו באמצעות מלות מפתח. הוא הסביר כי המשתמש במערכת יוכל לשלוף כל ספר ולהציגו על מסכים שיוצבו על השולחן.
תיאור המערכת:
המערכת הייתה אמורה לאפשר חיפוש וקריאה מהירה של נתונים מהמאגר. איסוף הנתונים יכול היה להתבצע על ידי מצלמה המותקנת על ראשו של האדם. לאחר אחסון ותיוג המידע, ניתן היה למצוא אותו בעת הצורך, באמצעות מערכת קישורים והפניות שתעזור לעבור ממסמך אחד למשנהו.
ממקס השפיע על ההתפתחות של ההיפרטקסט ועל מערכות מחשב האינטלקטואליות העתידיות. ממקס לא נבנתה מעולם עקב קשיים טכנולוגיים וכלכליים, אך היא מתארת קישוריות המיושמת כיום בWWW, ומצביעה על סוג חדש של יחסים בין האדם לידע האנושי המצטבר.
אוקספורד סירקוס
תחנת הרכבת התחתית אוקספורד סירקוס
תחנת הרכבת התחתית אוקספורד סירקוס (באנגלית: Oxford Circus tube station) היא תחנה של רשת הרכבת התחתית בלונדון. התחנה נמצאת בכיכר אוקספורד שברובע הסיטי של וסטמינסטר, כאשר ישנם כניסות לתחנה מכל פינות מפגש הרחובות אוקספורד וריג'נט.
תחנת אוקספורד סירקוס משרתת שלושה קווי רשת הרכבת התחתית: קו בייקרלו, קו סנטרל וקו ויקטוריה.
אוקספורד סירקוס היא התחנה השלישית מבחינת נפח תנועת הנוסעים מבין תחנות הרכבת התחתית, ובעלת נפח הנוסעים הכי גבוה מבין התחנות אשר לא מחוברות לרשת הרכבת הרגילה. בשנת 2010 חושבה תנועת הנוסעים בתחנה (נכנסים ויוצאים) ל-70.120 מיליון נוסעים בשנה.
כמאל גנזורי
כמאל גנזורי (בערבית: كمال الجنزورى; 12 בינואר 1933 – 31 במרץ 2021) היה כלכלן ופוליטיקאי מצרי. כיהן כראש ממשלת מצרים בשנים 1996–1999, תחת שלטון הנשיא חוסני מובארכ. בתקופת שלאחר נפילת מובארכ בעקבות מהפכת 2011, מונה על ידי המועצה הצבאית העליונה לכהן כראש הממשלה הזמנית מנובמבר 2011 ועד אוגוסט 2012.
תחילת דרכו והשכלתו.
כמאל גנזורי נולד ב-12 בינואר 1933 בגרוואן, עיירה במחוז אל-מִנופיה. הוא סיים לימודי דוקטורט באוניברסיטת מישיגן בארצות הברית ובשנת 1959 החל ללמד במוסדות להשכלה גבוהה במצרים.
קריירה פוליטית.
גנזורי היה יועץ כלכלי לבנק הערבי לפיתוח כלכלי באפריקה, החל משנת 1968. הוא שימש יועץ לנשיא מצרים אנואר סאדאת. הוא היה אף חבר במועצות הלאומיות המיוחדות לפריון, חינוך ושירותים. בשנת 1974 מונה לתת-מזכיר לשר התכנון, משרה בה החזיק עד שנת 1975. בשנת 1976 מונה למושל מחוז אל-ואדי אל-גדיד ובשנת 1977 מונה למושל מחוז בני סויף, אולם התפטר ממשרה זו לאחר שישה חודשים בלבד.
עם התפטרותו ממשרת מושל מחוז, בשנת 1977, מונה למנהל המכון הלאומי לתכנון. בשנת 1981, לאחר שמונה חוסני מובארכ לנשיא מצרים, הוא שימש שר התכנון בממשלה החל משנת 1982. בחודש יוני 1984 הוא מונה לשר לשיתוף פעולה בינלאומי. מנובמבר 1986 ועד ינואר 1996 היה סגן ראש ממשלת מצרים.
ב-2 בינואר 1996 מינה מובארכ את גנזורי לראש ממשלת מצרים, תפקיד בו החליף את עאטף צדקי. תקופת כהונתו התאפיינה בפעילות ממשלתית רבה. בתקופת זו, שנמשכה כמעט 4 שנים, חוקקו 387 חוקים חדשים, 57 מהם הביאו לשינויים משמעותיים במצרים. עם תחילת כהונתו הכריז על ארבעה פרויקטים חדשים אשר נועדו להרחיב את השטחים בהם ניתן ליישב בני אדם במצרים, מעבר לגבולות עמק הנילוס. הוא הניח יסודות לתוכניות ארוכות טווח לפיתוחה של מצרים למשך עשרים שנה. גנזורי אחראי לשיפור יחסיה של מצרים עם קרן המטבע הבינלאומית. תקופת כהונתו אף בולטת בירידה בשיעור העוני במצרים מ-21% ל-17%. ב-5 באוקטובר 1999 הוא פוטר מכהונתו.
עם סיום כהונתו ננטשו רבות מתוכניותיו והחלה חקירה בעניין פעולותיו כראש ממשלה, אשר התפרסמה רק שנים מאוחר יותר. בשנת 2009 הודה בכיר במפלגה הלאומית דמוקרטית במצרים כי גנזורי היה נתון למעצר בית. במשך כ-11 שנה נעלם גנזורי מעין הציבור. לאחר פרוץ ההפיכה במצרים בשנת 2011, הופיע גנזורי בציבור לראשונה עם התפטרות הנשיא מובארכ בשיחת טלפון לתוכנית טלוויזיה בה בירך על תחילת תקופה חדשה במצרים. זמן קצר אחר כך אף נערך עמו ראיון טלוויזיוני בו הביע תנחומים לקורבנות ההפיכה ואף נטל אחריות ליוזמותיו כראש ממשלת מצרים. עוד בתקופת ההפיכה היו שניסו לקדם את מועמדותו של גנזורי לנשיא מצרים.
ב-21 בנובמבר 2011 התפטרה ממשלתו הזמנית של עיסאם שרף והמועצה הצבאית העליונה של מצרים פנתה וביקשה כי גנזורי ישוב ויהיה לראש "ממשלת הצלה". הוא החל לכהן בתפקיד זה ב-24 בנובמבר 2011, והכריז כי יציג את ממשלתו בחודש דצמבר 2011. הממשלה הזמנית בראשות גנזורי התפזרה באוגוסט 2012, לאחר שמוחמד מורסי נבחר לנשיא מצרים.
נפטר ב-31 במרץ 2021.
המרכז האקדמי למשפט ולעסקים
המרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן הוא מכללה אקדמית שאינה-מתוקצבת ללימודי משפטים, חשבונאות, מדעי המחשב, מערכות בריאות, פסיכולוגיה ומנהל עסקים.
נשיא המכללה כיום הוא פרופ' יורם בלשר, דיקנית בית הספר למשפטים היא פרופ' גילה שטופלר; דיקן הפקולטה למנהל עסקים הוא ד"ר שמואל (מולה) כהן, דיקן הפקולטה למנהל מערכות בריאות הוא פרופ' יורם בלשר; דיקן הפקולטה לפסיכולוגיה הוא פרופ' עמירם רביב; דיקן הפקולטה למדעי המחשב ולמערכות מידע הוא ד"ר אבי יוסיפוף וראש החוג לחשבונאות היא ד"ר רימונה פלס.
היסטוריה.