הארגון הוא הצעיר מבין שבע קבוצות העבודה האזוריות של INTOSAI, אולם הרעיון להקים ארגון אירופי של מוסדות הביקורת הועלה כבר בזמן ייסודו של ארגון INTOSAI בשנת 1953. הצעדים המעשיים הראשונים לקראת הקמתו של EUROSAI נעשו בשנת 1974, עם כינוסו של הקונגרס השמיני של INTOSAI במדריד. בשנים 1989–1975 גיבשו מוסדות הביקורת העליונים של איטליה וספרד, בשיתוף ועדת הקשר של ראשי מוסדות הביקורת העליונים של מדינות הקהילה הכלכלית האירופית, את הטיוטות הראשוניות של תקנון EUROSAI, ובכך נסללה הדרך לייסוד EUROSAI. ביוני 1989 אימץ הקונגרס השלושה עשר של INTOSAI, שהתקיים בברלין, את "הצהרת ברלין" שכללה, בין היתר, את ההסכם להקמת הארגון האירופי של מוסדות הביקורת העליונים.
בנובמבר 1990 התקיימו במדריד הוועידה המכוננת והקונגרס הראשון של EUROSAI. בכינוס זה נבחרו הנשיא הראשון של EUROSAI וחברי מועצת המנהלים, התקנון נידון ואושר והוקמו המטה והמזכירות הקבועים.
מטרות הארגון.
מטרות הארגון, המוגדרות בסעיף 1 לתקנונו, הן לקדם את שיתוף הפעולה המקצועי בין המוסדות החברים בו, לעודד חילופי מידע בין מוסדות ביקורת, לקדם מחקר בנושא הביקורת במגזר הציבורי, לעודד את יצירתן של משרות מרצים בנושא זה באוניברסיטאות ולפעול להאחדת המינוחים בתחום הביקורת במגזר הציבורי.
מוסדות הארגון.
שלושה גופים עומדים בראש EUROSAI ומנהלים את פעילותו: הקונגרס, מועצת המנהלים והמזכירות.
הקונגרס.
על פי תקנון EUROSAI, הקונגרס הוא המוסד בעל הסמכות העליונה בארגון. הקונגרס מתכנס אחת לשלוש שנים, בהשתתפות נציגים של כל המדינות החברות בארגון. עד כה התקיימו הקונגרסים האלה:
מועצת המנהלים.
על פי התקנון, במועצת המנהלים של EUROSAI שמונה חברים: ארבעה חברים מן המניין (ראשי מוסדות הביקורת העליונים שאירחו את שני המפגשים הרגילים האחרונים של הקונגרס, ראש מוסד הביקורת העליון שיארח את המפגש הרגיל הבא של הקונגרס, והמזכיר הכללי של EUROSAI) וארבעה חברים שאינם מן המניין, שנבחרים על ידי הקונגרס לתקופה של שש שנים (בכל שלוש שנים מתחלפים שניים מן החברים). ראשי מוסדות הביקורת העליונים החברים במועצת המנהלים של INTOSAI והם חברי EUROSAI משתתפים אף הם בישיבות מועצת המנהלים כמשקיפים.
המזכירות.
מקום מושבה של מזכירות EUROSAI הוא במוסד העליון לביקורת של ספרד (בית הדין de Cuentas), שבו ממוקם גם המטה הראשי של הארגון.
תוכנית אסטרטגית.
הקונגרס השמיני של EUROSAI בליסבון אישר את התוכנית האסטרטגית הראשונה של הארגון לשנים 2011-2017. תוכנית זו מגדירה את משימתו של הארגון, את החזון שלו ואת ערכיו:
התוכנית האסטרטגית מבוססת על ארבע מטרות אסטרטגיות, המשקפות את הצרכים ואת סדר העדיפויות של הארגון:
שמעון פדרבוש
הרב ד"ר שמעון פדרבוש (י"ז בשבט תרנ"ב, 15 בפברואר 1892, נארול - ז' באלול תשכ"ט, 21 באוגוסט 1969, ניו יורק) היה רב, ראש ישיבה עורך תורני ומחבר ספרים פורה. פעיל ציוני בולט במזרח אירופה ובארצות הברית, חבר הוועד הפועל הציוני, ומראשי הפועל המזרחי.
ביוגרפיה.
נולד בנארול שבגליציה (במאה ה-21 בפולין) בשנת 1892, לטשארנה צציליה לבית הירש, ולצבי הירש פדרבוש שהיה אדם אמיד, בנו של אברהם פדרבוש שכיהן כראש האזרחים בנארול. בילדותו למד בעיירת הולדתו, והיותו בן עשר הזמין אביו את הרב שמעון פליוור כדי ללמדו.
בגיל 12 פרסם את מאמרו הראשון בכתב העת התורני "השחר" שיצא לאור בדמביץ. בגיל 17, ב-1909 נסמך לרבנות על ידי רבו הרב יעקב טפיך, ועל ידי גדולי גליציה, רבי שלום מרדכי שבדרון ורבי מאיר אריק. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נמלטה משפחתו לווינה בירת אוסטריה, שם השלים את לימודיו הכלליים בשנה וחצי ועמד בבחינות הבגרות. ב-1917 החל ללמוד בבית המדרש לרבנים בווינה ובאוניברסיטה המקומית והצטרף לארגון צעירי המזרחי "צעיר ישראל".
עם שוב משפחתו לגליציה, המשיך את לימודיו באוניברסיטת קרקוב ואוניברסיטת לבוב והמשיך בפעילותו הפוליטית בתנועת המזרחי. הוא היה שותף בעריכת שלל בטאוניה של התנועה בגליציה. כן היה שותף להקמת הסתדרות תרבות להפצת הלשון העברית. ב-1922 חזר לווינה להשלמת לימודיו, הגן על התזה שלו שעסקה בהתפתחות מידת האמת לאור המוסר הסוציולוגי, וזכה בתואר דוקטור. בווינה החל בפעילות ציבורית- קודם במסגרת המזרחי. בשובו לגליציה היה ראש התנועה (1924 - 1930), וגם היה חבר בסיים הפולני (1923 - 1928)
ב-1928 נישא למרים, בתם של ישעיה הורוביץ וחנה בתו של תעשיין הבירה זליג מילשטיין. גיסו, אח אשתו, הוא הסופר והעורך יעקב הורוביץ. לבני הזוג נולדו שני ילדים: אוריאל פנחס ועמנואל.
בשנת 1930 הוזמן לכהן כרבה של הלסינקי בירת פינלנד, משרה בה החזיק עד 1940. הוא ארגן ועידה של נציגי שלוש הקהילות בפינלנד: הלסינגפורס, אובו וויבורג, בה נבחר לרבה הראשי של פינלנד. הרב פדרבוש ניהל מסע הסברה נגד נישואי תערובת ותיקן שלא להעלות לתורה אדם שנשוי לנכרית. הרב פדרבוש גם קבע שהקהילה אינה רושמת ילדים יהודים שלא ניתן להם שם עברי בפנקס הילודים, ואסר להקים מצבות שהכתובת העברית בהן אינה גדולה מזו הלועזית. בשנת 1933 היה ניסיון לאסור את השחיטה בפינלנד, אך הודות לתעמולה של הרב פדרבוש ההצעה נדחתה. הוא פרסם ספר בשוודית ובפינית: "פרוטוקולי זקני ציון לאור האמת". במקביל שימש כמרצה באוניברסיטת הלסינקי. במסגרת המאבק על השחיטה הכשרה, היה הרב פדרבוש סבור שיש מקום להתיר הימום הבהמה לפני שחיטתה באמצעות חנקן.
ב-1940 היגר לארצות הברית בשל החשש מפלישה סובייטית או נאצית לפינלנד. ב-1941 התמנה כנשיא הפועל המזרחי בארצות הברית.
בז' באלול תשכ"ט, 21 באוגוסט 1969, נפטר, והועלה לקבורה בירושלים.
תהיי איתי (אלבום)
ארגון מוסדות הביקורת העליונים של אירופה
בז'ז'יני
בז'ז'יני (בפולנית: Brzeziny) היא עיר במחוז לודז' בפולין, כ-20 ק"מ ממזרח ללודז'. פירוש השם בפולנית הוא "עץ שדר (לבנה)".
היסטוריה.
היישוב הראשון התקיים באזור במאה ה-13. העדות המתועדת הראשונה על קיומו של היישוב היא בכתב זכויות מ-1332. לעיר היה תפקיד חשוב בהתפתחות המסחר בין רוסיה והעיר הפולנית טורון בין המאה ה-15 למאה ה-17. ענפי הכלכלה העיקריים בבז'זיני היו מסחר וחייטות. בשנת 1793, בעקבות חלוקת פולין השנייה, סופח האזור ועמו העיר לממלכת פרוסיה. בשנת 1807, בעקבות חוזה טילזיט, סופחה העיר לדוכסות ורשה. לאחר 1815 הפך האזור ובו בז'ז'יני לפולין הקונגרסאית, חלק מהאימפריה הרוסית עד 1916.
במהלך מלחמת העולם הראשונה ניצח הצבא הפרוסי באזור בקרב נגד הצבא הרוסי. מסוף 1916 השתייך האזור ובו בז'ז'יני לממלכת פולין עד להקמת הרפובליקה הפולנית השנייה ב-1918. במהלך מלחמת העולם השנייה היה האזור חלק מהוורתגאו. שם העיר שונה ל"לוונשטט" (Löwenstadt), לכבוד הגנרל הגרמני קרל ליצמן שניהל את אחד הקרבות נגד רוסיה באזור זה במלחמת העולם הראשונה.
בתחילת המערכה בפולין, ב-8 בספטמבר 1939, כבש הוורמכט, צבא גרמניה הנאצית, את אזור לודז' ובכללו בז'ז'יני. ב-18 בינואר 1945 שחרר הצבא האדום את בז'ז'יני.
יהודי בז'זיני.
בין מלחמות העולם חיו בעיר כ-7,000 יהודים, ששיעור גבוה מקרבם עסק בחייטות.
באביב 1940 הקימו הגרמנים בעיר גטו ובו התגוררו כ-6,000 יהודים, מהם כ-1,500 פליטים שבאו מחוץ לעיר. חלקם נשלחו למחנות עבודה מחוץ לגטו.
מראשית 1942 הידרדר המצב בגטו. מחלות ורעב החלו לשרור בגטו. בפברואר 1942 נתלו עשרה מתושבי הגטו בתלייה פומבית מול כל תושבי הגטו. ב-14 במאי 1942 גורשו בכוח כ-300 ילדים ועוד כ-1,700 יהודים מהגטו למחנה ההשמדה חלמנו. לאחר כשבוע גורשו יתר היהודים לכיכר השוק, ושם בוצעה סלקציה בה גורשו כ-4,000 יהודים לגטו לודז'. כ-300 היהודים שנותרו בבז'ז'יני נורו באוגוסט 1942.
המועצה האזורית רמת נגב
הפנתר השחור (שורי)
שורי (באנגלית: Shuri) היא דמות בדיונית של גיבורת-על שהופיעה בחוברות הקומיקס הפנתר השחור ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "Black Panther Vol.4 #2" ממאי 2005, ונוצרה בידי הכותב רג'ינלד הולדין והמאייר ג'ון רומיטה הבן.
שורי הייתה בתו הצעירה של מלך ואקאנדה טצ'אקה, אשר חמדה מילדותה את זהות הפנתר השחור. היא ניסתה לקרוא תיגר על דודה והפנתר השחור דאז ס'יאן, אך גילתה שאחיה הגדולה - טצ'אלה - הביס אותו וזכה. במהלך מתקפה על ואקאנדה שהונהגה בידי קלו, שורי הרגה את האיש הרדיואקטיבי, ולאחר מכן זכתה לאימוני קרב פנים אל פנים מטצ'אלה. כאשר טצ'אלה ואשתו היו באמריקה עם ארבעת המופלאים, אריק קילמונגר הופיע בוואקאנדה עם ספינות קרב. שורי ויועציה החליטו לתקוף, אך היא נלכדה. היא הזמינה אותו לקרב, אך הוא שלח במקומו מספר מחייליו, אותם שורי הביסה ולאחר מכן ברחה. היא הובילה את צבאות ואקאנדה נגד גזע הסקרול במהלך פלישתם לצד דודה ס'יאן, וזאת בעוד טצ'אלה וסטורם נלחמו במנהיגי כוח הסקרול.