רייצ'ל ניקולס, בתם של אליסון וג'ים נולדה בעיר אוגוסטה שבמדינת מיין. היא למדה בבית הספר התיכון קוני, שם התחרתה בקפיצה לגובה. ניקולס אמרה בראיון מסוים שבצעירותה היא לקחה שיעורי ריקוד ברמה מובנית במשך מספר שנים כדי שתהיה מסוגלת לשלוט בעצמה. עם סיום לימודיה בשנת 1998, היא נרשמה לאוניברסיטת קולומביה שבעיר ניו יורק שם כיוונה לקריירה בוול סטריט. יום אחד, סוכנת דוגמנות הבחינה בה וניקולס הוזמנה לעבוד בפריז. בסופו של דבר היא שילמה את שכר הלימוד שלה מההכנסות בעבודת הדוגמנות. היא עבדה בקמפיין פרסום עבור חברות הביגוד והקוסמטיקה; אברקרומבי אנד פיץ', לוריאל וGuess. היא גם הנחתה מספר תוכניות ספיישלים בערוץ המוזיקה MTV. ניקולס למדה כלכלה ופסיכולוגיה, בנוסף גם דרמה. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת קולומביה בשנת 2003 תואר כפול במתמטיקה וכלכלה.
קריירה.
בשנת 2000 ניקולס קיבלה תפקיד בדרמה הרומנטית "סתיו בניו יורק", שנתיים לאחר מכן היא שיחקה בפרק בעונה הרביעית של הסדרה "סקס והעיר הגדולה", היא אמרה שאותו יום שהייתה על הסט בסדרה גרם לה לרצות ולקחת יותר ברצינות את עולם המשחק. מאוחר יותר באותה השנה היא לוהקה לתפקיד מרכזי בסרט "טיפשים בהפסקה שנייה: כשהארי פגש את לויד" אשר היה פריקוול לסרט טיפשים בלי הפסקה משנת 1994. בשנת 2005 היא קיבלה תפקיד ראשי בתוכנית הטלוויזיה, דרמת הפשע "The Inside" אשר בוטלה לאחר עונה אחת. ניקולס זכתה להכרה כאשר שיחקה בתפקיד "רייצ'ל גיבסון" בעונה האחרונה של סדרת האקשן "זהות בדויה" (2006-2005) ובסרט האימה "אימה באמטוויל" משנת 2005.
בשנת 2007 היא כיכבה לראשונה בתפקיד ראשי בסרט המותחן "P2", שבו היא משחקת כאשת עסקים אשר נלכדת בתוך חניון ציבורי עם מאבטח מטורף. בשנת 2008 היא שיחקה בתפקיד קטן בסרט "The Sisterhood of the Traveling Pants 2", ניקולס לוהקה לסרט סטארטרק משנת 2009 כבר מנובמבר 2007 אך בשל סודיות הפרויקט ניקולס אפילו לא ידעה מה תפקידה במשך כחודש.
ניקולס לוהקה גם לסרט "ג'י. איי. ג'ו כוח המחץ" משנת 2009 ואף עברה אימוני כושר וקרב לקראת משחקה במספר סצנות בסרט. בשנת 2010 שיחקה במותחן העצמאי "מסקדה" לצד נורמן רידוס.
בשנת 2011 שיחקה ניקולס בסרט "חרב וכושפות" "קונאן הברברי".
היא גם הופיעה בסרט "אלכס קרוס" משנת 2012 אשר איכזב בקופות.
כיום ניקולס משחקת בתפקיד ראשי בתוכנית הטלוויזיה הקנדית "רצף הזמן", התוכנית מתמקדת בקונפליקט בין קצינת משטרה (ניקולס) לקבוצת מורדים משנת 2077 אשר נסעו בזמן יחד עם השוטרת אל ונקובר, קנדה של שנת 2012. התוכנית עלתה לאוויר ב-27 במאי 2012 בערוץ הקנדי Showcase. העונה הראשונה מכילה 10 פרקים, פרק הבכורה הצליח למשוך 900 אלף צופים והפך לפרק היחיד הכי נצפה ברשת שידור זו. הסדרה המשיכה לעונה שנייה באפריל 2012 ונגמרה באוגוסט של אותה שנה, העונה שלישית עלתה לשידור ב-17 במרץ 2014. התפקיד בסדרה זו הניב לה פרס ראשון בקריירה שלה כשחקנית כשזכתה בפרס קונסטלציה לשחקנית הטובה ביותר לסדרת מדע בדיוני.
היא כיכבה לצד ניקולס קייג' בסרט "Rage" משנת 2014 שם היא גילמה את אשתו של עבריין לשעבר אשר מחפש אחר צדק לאחר שהבת שלהם נחטפת. בשנת 2016, היא שיחקה בסרט האימה "סכנה מבפנים".
חיים אישיים.
ניקולס נישאה למפיק הסרטים סקוט סטאבר ב-26 ביולי 2008, באספן. בפברואר 2009 הזוג נפרד עקב מחלוקות ביניהם.
ב-30 בדצמבר 2013 ניקולס הודיעה על אירוסיה למייקל קרשו, יזם נדל"ן. הזוג התחתן בספטמבר 2014.
משה כהן-אליה
משה כהן-אליה (נולד ב-10 במאי 1967) הוא פרופסור מן המניין למשפט חוקתי, אשר כיהן בין השנים 2015-2022 כנשיא המרכז האקדמי למשפט ולעסקים.
במסגרת עבודתו באגודה לזכויות האזרח ניסח את הצעת "חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים" וייצג את העותרים בבג"ץ שגיא צמח.
ביוגרפיה.
כהן-אליה נולד וגדל בחיפה, ולמד בתיכון חוגים. בצבא שירת ביחידה 8200. בשנת 1993 סיים בהצטיינות את לימודיו לתואר הראשון בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. את התמחותו עשה אצל עו"ד נילי ארד, מנהלת מחלקת הבג"צים בפרקליטות המדינה.
בשנת 1995 למד בארצות הברית בתוכנית לתואר שני בתחום זכויות האדם. בשנת 1996, עם חזרתו לישראל, התקבל ללימודי המסלול הישיר לדוקטורט במשפטים באוניברסיטה העברית. את עבודת הדוקטורט כתב על פסקאות ההגבלה בחוקי היסוד.
בין השנים 1994–1999 כיהן כעורך דין במחלקה המשפטית של האגודה לזכויות האזרח בישראל בסניפי ירושלים וחיפה. במהלך עבודתו באגודה ניסח את הצעת "חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים" שהתקבלה כחוק של הכנסת בשנת 2000. כמו כן ייצג יחד עם עו"ד דן יקיר את העותרים בבג"ץ שגיא צמח. בפסק הדין שנתן בית המשפט העליון בעתירה זו בשנת 1999, נקבע כי הוראה בחוק השיפוט הצבאי, שהתירה מעצר של חייל למשך 96 שעות בטרם הבאתו בפני שופט, פוגעת בזכות לחירות המעוגנת ב"", ועל כן בטלה. זו הייתה הפסיקה הראשונה שבה נפסל חוק בשל פגיעה בזכות המעוגנת בחוק היסוד.
בשנת 2000 הצטרף לסגל הפקולטה למשפטים במרכז האקדמי למשפט ולעסקים. בשנת 2002 כיהן כעמית מחקר במסגרת לימודי פוסט-דוקטורט בתוכנית לזכויות אדם בית הספר למשפטים בהרווארד, ובשנת 2009 כעמית פקולטי במרכז ספרא לאתיקה באוניברסיטת הרווארד, בראשות לורנס לסיג. בשנת 2007 ייסד את כתב העת "Law &amp; Ethics of Human Rights", המדורג כיום במקום השני מבין 595 כתבי עת לא אמריקאים באנגלית לפי מדד האימפקט פקטור, בדירוג וושינגטון אנד לי לדירוג כתבי עת משפטיים לשנת 2016, במקום הרביעי מתוך כלל כתבי העת בעולם בתחום תורת המשפט, ובמקום השלישי מתוך כלל כתבי העת בעולם בתחום זכויות האדם. בשנת 2013 ייסד את סדנת החוקרים הצעירים של הפקולטות למשפטים בישראל, ובשנת 2015 הקים את הסניף הישראלי של האגודה הבינלאומית למשפט ציבורי (ICON-S (Intenational Constitutional Law Society.
משנת 2010 ועד 2015 כיהן בתפקיד דיקן הפקולטה למשפטים במרכז האקדמי למשפט ולעסקים. החל מחודש אפריל 2015 מכהן כנשיא המרכז האקדמי למשפט ולעסקים. בחודש יוני 2015 קודם על ידי המועצה להשכלה גבוהה לדרגת פרופסור מן המניין.
גרושתו היא הסופרת איריס אליה כהן. הוא אב לארבעה. מתגורר בקריית טבעון.
מחקריו.
מחקריו של משה כהן אליה עוסקים בתאוריה חוקתית, עילת המידתיות, חוקתיות גלובלית, שחיתות מוסדית, עיקרון איסור ההפליה, רב תרבותיות, וזכויות האדם.
כהן אליה חקר ביחד עם פרופ' עידו פורת את תופעת התפשטות דוקטרינת המידתיות בעולם. במספר מאמרים שפרסמו יחדיו וגם בספר משותף שפרסמו ב-2013 בשם Proportionality and Constitutional Culture, הם מסבירים את התפשטות המידתיות ברחבי העולם כמבטאת את "תרבות ההצדקה", כלומר תרבות המחייבת את המדינה להצדיק כל אחת מפעולותיה. הספר ממקם את דוקטרינת המידתיות בתוך הקשר היסטורי, תרבותי ופוליטי ומשווה בינה לבין האיזון האמריקאי. הטענה המרכזית בספר היא שלמרות הדמיון האנליטי בין המידתיות לבין האיזון האמריקאי, קיים פער תרבותי והיסטורי עמוק בין שתי הדוקטרינות ופער זה משפיע על האופן שבו הן מובנות ומתפקדות במשפט החוקתי.
במחקרים שפרסם ביחד עם ד"ר יואב המר, בזמן שהותו במכון ספרא לאתיקה באוניברסיטת הרווארד, הוא טען כי אף על פי ששתדלנות עשויה לקדם את ההליך הדמוקרטי ולעודד השתתפות אזרחית בקבלת החלטות פוליטיות, השתדלנות התאגידית מעוררת חששות לפגיעה בתקינות ההליך הדמוקרטי, שכן היא מעוותת את סדר היום הפוליטי. כהן אליה והמר טענו כי השתדלנים מצליחים לעוות את ההליך הדמוקרטי במיוחד בתחומי נישה כמו שוק ההון או הביטוח, שלחברי הכנסת ולציבור הרחב אין עניין גדול בו ואין הבנה עמוקה. כדי להתמודד עם בעיה זו, הציעו הכותבים לחייב את כל השתדלנים להעלות לאתר אינטרנט כל חומר כתוב שהם מעבירים לחברי הכנסת. כך ניתן יהיה להקטין עלויות פיקוח ולעודד שתדלנות מתחרה מצד יריבים כלכליים ולהקטין את הסכנה לעושק הציבור. חברת הכנסת שלי יחימוביץ', הגישה הצעת חוק המבוססת על רעיון זה לכנסת.
לקריאה נוספת.
משה כהן אליה
הלה רופאייזן-שיפר
הֶלָה (בת שבע) רוּפְאייזֶן-שיפֶּר (Hella Rufeisen-Schuepper; 7 ביוני 1921 - 23 באפריל 2017) הייתה קשרית של הארגון היהודי הלוחם בגטו ורשה ובגטו קרקוב בתקופת מלחמת העולם השנייה, ואחת מבין ששת משיאי המשואות בטקס הדלקת שש המשואות הממלכתי ב"יד ושם" בשנת 2003. הייתה בין 25 לוחמי מרד גטו ורשה שהוענק להם בשנת 2011 אות הוקרה מטעם מדינת ישראל.
העידה במשפט אייכמן בירושלים, וכתבה את הספר האוטוביוגרפי "פרידה ממילא 18: סיפורה של קשרית".
ילדות ונעורים.
נולדה בעיר קרקוב שבפולין, בתם של שמחה לבית רוזנברג ופנחס שיפר, שוחט וחזן. לאחר שהוריה נישאו, נסע אביה ללמוד בברלין. אמה נפטרה בגיל 35, לאחר לידת הילד החמישי, וילדיה התפזרו לבתי יתומים וישיבות.
שיפר בת העשר עברה לגור בבית סבתה. בבית הספר קיבלה חינוך פולני ולמדה גם מנהגים נוצריים ותפילות, שלימים עזרו לה בתפקידיה במחתרת. בנעוריה הצטרפה לארגון פ.וו.ק, ארגון פטריוטי פולני של נשים לאימון צבאי. גילויי אנטישמיות מצד המפקדות גרמו לה לעזוב את הארגון, והיא הצטרפה לתנועת הנוער החלוצית עקיבא. בעקבות התנגדות משפחתה לפעילותה בתנועה עזבה את ביתה בגיל 17.
תקופת מלחמת העולם השנייה.