בעונת 2013/2014 הקבוצה זכתה בגביע המדינה ובעונת 2015/2016 הגיעה להישג השיא בתולדותיה בליגה כשסיימה כסגנית האלופה. בעונת 2016/17 רוסטוב הדיחה במוקדמות ליגת האלופות את אנדרלכט ואייאקס והעפילה לראשונה בתולדותיה לשלב הבתים, בו הוגרלה לבית עם באיירן מינכן, אתלטיקו מדריד ופ.ס.וו. איינדהובן וסיימה שלישית אחרי שרשמה ניצחון בית הסטורי על באיירן 2:3, מה שהבטיח לה מקום בפלייאוף הליגה האירופאית, שם גברה על ספרטה פראג בשלב 32 האחרונות והודחה על ידי מנצ'סטר יונייטד בשמינית הגמר אחרי 2 משחקים צמודים (1:1 ו1:0).
בעונת 2019/2020 היו לה סיכויים טובים לסיים כסגנית האלופה, אך לאחר התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה מספר משחקניה נמצאו בבדיקת קורונה כנשאי COVID-19 ונמנע מהם לשחק מספר משחקים ובשל רצף הפסדים סיימה חמישית, אותה עונה נזכרה במיוחד בהפסד של רוסטוב 1:10 לסוצ'י, כאשר בעקבות סירובה של סוצ'י להסכים לדחיית המשחק, רוסטוב אולצה לשלוח במקום שחקני הקבוצה הבוגרת את הרכב הנוער.
בעונת 2020/2021 הקבוצה לא הציגה משחק יציב, כשהודחה מהליגה האירופית כבר במשחק הבכורה שלה, בסיבוב המוקדמות השלישי מול מכבי חיפה שניצחה אותה ברוסטוב ארנה. אותה עונה הייתה אחת הגרועות בתולדותיה למרות מינויו של יורי סיומין למאמן הקבוצה, רוסטוב לא הצליחה במשך 7 משחקים והודחה כבר משלב הבתים של הגביע הרוסי בכדורגל 2021/2022, כשהפסידה במפתיע לצ'ייקה מהליגה הרוסית השנייה בכדורגל.
אצטדיון.
אצטדיון אולימפ-2 ברוסטוב על הדון הוא מגרש הבית הוותיק של רוסטוב. האצטדיון נבנה בשנת 1930, ונודע בשם אצטדיון רוסטסלמאש על שם מפעל המכונות רוסטסלמאש שמימן את הקמתו. שיפוצים רבים נערכו באצטדיון כשהאחרון שבהם בוצע בשנת 2002, אז נהרס היציע הדרומי שבנייתו המחודשת הסתיימה בשנת 2008. ב-2008 הקבוצה העפילה לליגה הבכירה וסיימה במקום ה-14 בעונת 2009. את עונת 2010 רוסטוב סיימה במקום התשיעי. ב-16 במאי 2010 האצטדיון זכה לארח לראשונה בתולדותיו את גמר הגביע הרוסי בכדורגל והיה האצטדיון הלא מוסקבאי הראשון שאירח את גמר הגביע. האצטדיון אירח מספר קבוצות בכירות כגרמיו הברזילאית, ראפיד וינה האוסטרית, סטיאווה בוקרשט הרומנית, יובנטוס האיטלקית, גלאטסראיי הטורקית ואוסר הצרפתית.
ב-2010 רוסיה הוסיפה את רוסטוב על הדון כאחת הערים שמועמדת לארח את מונדיאל 2018, משום כך הוחלט לבנות אצטדיון חדש בעל קיבולת של 45,000 איש. בניית האצטדיון הסתיימה בשנת 2017. רוסטוב אירחה בו בעונת 2017/2018 שלושה משחקים והאצטדיון אירח כמה משחקים משלב הבתים של גביע העולם ומשמש מאז כמגרש הבית המרכזי.
סגל הקבוצה.
(בהשאלה מקרסונדאר)
ספונסרים, בעלות ויצרניות תלבושות.
ביוני 2020 פורסם הרכב הבעלים המחזיקים במניות החברה: 51% ממניות החברה נמצאים בידי ממשלת מחוז רוסטוב באמצעות המשרד לענייני אדמות ורכוש. 43.61% בבעלות חברת South Capital בבעלותו של איש העסקים ארטאשס ארוטיוניאנץ.
מאמנים.
למעלה מ-30 מאמנים הדריכו את שחקני מועדון הכדורגל מהדון החל משנות ה-50 ועד ימינו. רק מעטים מהם עבדו במועדון יותר משנתיים.
שיאים קבוצתיים ואישיים.
בליגה הרוסית.
אחת מהסדרות הארוכות ביותר בכדורגל הרוסי היא הסדרה ללא ניצחונות של רוסטסלמאש-רוסטוב במשחקים מול לוקומוטיב מוסקבה. אחרי 19 במאי 1987 (ניצחון של רוסטסלמאש במוסקבה 1:2) הקבוצה מרוסטוב על הדון ניצחה בפעם הראשונה את לוקומוטיב רק ב-1 באוגוסט 2010 (0:1 במוסקבה).
מועדון הכדורגל רוסטוב
אמציה אבני
אמציה אבני (נולד ב-17 בדצמבר 1954) הוא פסיכולוג ישראלי, שחמטאי המחזיק בדרגת אמן פיד"ה בשחמט תחרותי ובקומפוזיציה שחמטית. אבני נטל חלק חמש פעמים בגמר אליפות ישראל בשחמט, בשלוש מתוכן סיים בין עשרת הראשונים. חיבר סיומי שחמט (אטיודים) רבים, שזכו להצלחה ופורסמו ברחבי העולם.
ביוגרפיה.
אבני סיים לימודי תואר ראשון ושני בפסיכולוגיה חברתית-תעשייתית בשנת 1983 באוניברסיטת בר-אילן. בצבא שירת כפסיכולוג ארגוני בחילות השדה ובחיל המודיעין תחת מחלקת מדעי ההתנהגות, והשתחרר בדרגת רס"ן.
כתב מספר רב של מאמרים וספרים העוסקים בשחמט ובנושאים שבתפר שבין פסיכולוגיה לבין שחמט, שחלקם תורגמו למספר שפות. שימש כעורך מגזין השחמט הישראלי.
עובד כמרצה ומנחה סדנאות בתחום מדעי ההתנהגות ובהכנת מועמדים למבדקי תעסוקה.
גביע אינטרטוטו
אזור המחסור
דוד טברסקי (עיתונאי)
דוד טברסקי (אנגלית: David Twersky; 19 בפברואר 1950 - 16 ביולי 2010) היה עיתונאי יהודי-אמריקאי, פעיל ציוני. כתב בעיתונים ניו יורק סאן ופארווערטס.
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1950 בניו יורק ברובע ברונקס. אביו היה עובד טקסטיל ופעיל שמאל. אמו עדה נפטרה כשהיה בן 8. הוא למד בבית הספר האורתודוקסי Ramaz School. בנעוריו היה פעיל בתנועת הנוער הציונית הבונים והיה למנהיג הארצי של התנועה. הוא למד ב-City College of New York. בשנת 1970 היה ליו"ר השני של ארגון הסטודנטים היהודי "North American Jewish Students Network" והיה עורך של שירות הידיעות היהודי לסטודנטים "Jewish Student Press Service".
בשנת 1974 עלה לישראל עם תנועת הבונים והיה מהמייסדים שהקימו מחדש את קיבוץ גזר, שם התגורר. בישראל היה העורך של שדמות ושל הירחון האנגלי החודשי של תנועת העבודה Spectrum. הוא הצטרף למפלגת העבודה ועבד עם אבא אבן והיה לאחראי לקשרים בינלאומיים של המפלגה וכן שימש כעוזר פרלמנטרי. הוא שירת בחיל התותחנים הישראלי במלחמת לבנון הראשונה.
בשנת 1986 חזר לארצות הברית עקב בעיות בריאות של אביו. בשנת 1990 החל העיתון היהודי האמריקאי "פארווערטס" ("The Forward") לפרסם עיתון באנגלית וטברסקי שימש כעורך משנה במשרד בוושינגטון די.סי. כעורך בעיתון פרסם כתבת תחקיר אודות ג'ונתה קול (Johnnetta B. Cole), אשר הייתה מועמדת על ידי הנשיא ביל קלינטון לתפקיד שרת החינוך. במאמר חשף כי קול הייתה חברה בוועד של ארגון שלפי החשד היה קשור לממשלו של פידל קסטרו בקובה ובכך סיכל את המינוי.
לאחר שעזב את ה"פארווערטס" היה העורך של העיתון היהודי של ניו ג'רזי New Jersey Jewish News. אחר כך הצטרף לעיתון The New York Sun כעורך חוץ ובעל טור.
הוא נישא לעיתונאית הישראלית גיני מדבדב והיה אב לשני בנים. הוא נפטר בשנת 2010 כשהוא בן 60.
מוליך למחצה מסוג N
בלוגר (אתר אינטרנט)
Blogger.com
רוטור וולגוגרד
מועדון הכדורגל רוטור (ברוסית: Ро́тор; רשמית "מועדון ספורט רוטור", Спортивный клуб «Ротор») הוא מועדון כדורגל רוסי מקצועני מהעיר וולגוגרד. זהו מועדון הכדורגל המצליח ביותר בעיר וולגוגרד ששיחק מספר עונות בליגת העל הרוסית בכדורגל. הקבוצה הוכתרה פעמיים סגנית אלופה, פעם אחת אלופת רוסיה הסובייטית והעפילה מספר פעמים לחצי גמר הגביע ולגמר 1995. העפילה גם לגמר גביע אינטרטוטו.
קבוצת הנוער של רוטור זכתה באליפות רוסיה בכדורגל לנוער בעונת 2001.
מאז הקמתו נמצא בבעלות ממשלת מחוז וולגוגרד. דואר רוסיה וחברת הטקסטיל Madiyo Dekna משמשות כספונסר הקבוצה. בעונת 2020/2021 הציבה תקציב של 7 מיליון דולר.
היסטוריה.
מועדון הכדורגל הוקם ב-1929 בשם "טרקטורוסטרויטל" בחסות מפעל הטרקטורים העירוני. בתקופה הסובייטית הקבוצה שיחקה בליגות התחתונות של האליפות הסובייטית ונודעה בשמות "טרקטור", "טורפדו" ו"סטאל". מאז 1975 ידועה בשם "רוטור" ובשנות ה-80 העפילה לליגת המשנה וזכתה באליפות רוסיה הסובייטית.
ב-1989 שיחקה בליגת העל הסובייטית וסיימה עשירית באותה עונה. ב-1990 סיימה במקום ה-13. החל מ-1991 ולאורך כל שנות ה-90 הקבוצה השתתפה בליגת העל הרוסית.
ב-1995 רוטור גברה 3:2 על נאנט הצרפתית, אף שזו ניצחה במשחק הגומלין 0:3. ב-1996 גברה על מנצ'סטר יונייטד והעפילה לשלב הבא, למרות שוויון בשני המשחקים אך הופעה טובה יותר. בשלב זה הפסידה לבורדו והודחה.
בשלב הבתים של הטורניר ב-1997, רוטור גברה על אטקה-אאורה הבלארוסית 4:0, ניצחה את שחטיור דונייצק 1:4, גברה על אנטליהספור הטורקית 2:1 וניצחה את פ.צ. בזל 3:2 בדרך לחצי הגמר. בחצי הגמר הביסה בסיכום שני המשחקים 2:7 את ל.א.ס.ק. לינץ האוסטרית והעפילה לגמר המפעל, שם הפסידה לגנגאן הצרפתית.
הקבוצה סיימה כסגנית האלופה בעונת 1997 ולכן התמודדה בשלב המוקדמות השני של גביע אופ"א ב-1998. היא גברה 6:3 בכללי על אודרה וודז'יסלאב הפולנית, ניצחה את אראברו השוודית 6:1 בסיכום הכולל והפסידה לבסוף 0:3 ללאציו האיטלקית בשלב השני.
ב-1999 התמודדה בשלב המוקדמות השני מול הכוכב האדום בלגרד והפסידה 2:4. רוטור נשרה מליגת העל הרוסית בשנת 2005 והתדרדרה עד לליגה השלישית בחשיבותה. ב-2010 העפילה לליגת המשנה הרוסית, השנייה בחשיבותה במדינה, אלא שבסיום העונה נשרה בחזרה לליגה השנייה. בעונת 2012/13 הקבוצה שיחקה שוב בליגת המשנה הרוסית אך נשרה כעבור 2 עונות.
בעונת 2015 פורקה והוקמה מחדש כ"רוטור-וולגוגרד" והחלה להתמודד בליגה הרוסית השנייה. בסיום עונת 2016/2017 הצליחה להעפיל לליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה. בסיכום עונת 2017/2018 הקבוצה הייתה אמורה לחזור לליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה, אך נותרה בליגה הלאומית, בשל פשיטת רגל של קבוצת קובאן קרסנודאר, שאת מקומה רוטור קיבלה.