שני מקורות ההכנסה העיקריים של איי הבתולה הבריטיים הם תיירות ושירותים פיננסיים. מבחינה פוליטית, החשובה שבהם היא התיירות, מכיוון ששוק התיירות מעסיקה מספר גדול מאוד של עובדים; יחס גדול יותר של עסקי התיירות נמצא בבעלות מקומית; ושווקים שלמים מתבססים על התיירות (נהגי מוניות, מוכרים וכדומה). מאידך גיסא, מבחינה כלכלית, השירותים הפיננסיים חשובים בהרבה מהתיירות - כ-50% מהכנסות הממשלה מקורם באגרות רישוי של חברות מחוץ למדינה. סכומים ניכרים נוספים נגבים בצורה עקיפה או ישירה משכרם של העובדים בחברות לנאמנות (אשר נוטים להיות גבוהים יותר משכרם של עובדי מגזר התיירות).
למעלה מ-45% מההכנסה הלאומית נובעת מהתיירות. האיים מהווים מוקד מושך במיוחד עבור אזרחי ארצות הברית, המבקרים את האיים במאות אלפים בשנה. התיירים פוקדים את החופים החוליים הרבים ומבקרים באתרי תיירות שונים נוספים. תיירים רבים מבקרים את האיים במסגרת טיולי שיט, אולם הם מייצרים הכנסה לנפש קטנה בהרבה מתיירים השוכרים סירות ומבקרים בבתי המלון באיים. יחז עם זאת, קבוצה זו של תיירים חשובה לשוק נהגי המוניות.
סכום לא מבוטל מהכנסות האי מגיע מרישומן של חברות רבות הפועלות מחוץ לטריטורייה, מטעמי מס. בשנת 2004 נרשמו מעל 550,000 חברות כאלו. בשנת 2000 דיווחה KPMG (חברה בינלאומית לחשבונאות וייעוץ פיננסי) כי בסקר שערכה עבור ממשלת בריטניה, בעניין חברות הפועלות מחוץ למדינה שבה נרשמו, נמצא כי מעל 41% מחברות מסוג זה נפתחו באיי הבתולה הבריטיים. מאז 2001 מוסדרים השירותים הפיננסיים באיי הבתולה הבריטיים על ידי חברה בלתי תלויה.
חקלאות ותעשייה מהוות חלק קטן מהתמ"ג של האי. חקלאות האיים מתבססת על גידול פירות וירקות, קנה סוכר, בקר ועופות. התעשייה כוללת בתי זיקוק לייצור רום, בניין, ובניית סירות.
מטבע המדינה הוא הדולר אמריקני.
גאוגרפיה.
איי הבתולה הבריטיים ממוקמים בין הים הקריבי וצפון האוקיינוס האטלנטי. הם חלק מארכיפלג איי הבתולה, על יד איי הבתולה של ארצות הברית. קובצת האיים כוללת כחמישים איים טרופיים למחצה, מתוכם 16 איים מיושבים, הגדול שבהם הוא טורטולה. שטחם הכולל של איי הבתולה הבריטיים כ-153 קמ"ר. מרבית האיים מקורם געשי עם שטח הררי. האי אנגאדה שונה משאר האיים מבחינה גאולוגית - הוא שטוח ומורכב מאבני גיר ואלמוגים.
איים.
טורטולה שטח: 54 קמ"ר אוכלוסייה: 23,908
אנגדה שטח: 39 קמ"ר אוכלוסייה: 285
וירג'ין גורדה שטח: 21 קמ"ר אוכלוסייה: 3,930
ג'וסט ואן דייק שטח: 9 קמ"ר אוכלוסייה: 298
דמוגרפיה.
נכון ל-2010 היו באיי הבתולה הבריטיים כ-28,054 תושבים. 76.9% מהאוכלוסייה הם אפרו-קאריביים, צאצאי עבדים שהובאו לאזור על ידי הבריטים. קבוצות אתניות גדולות נוספות כוללות תושבים ממוצא אירופי, ובפרט ממוצא בריטי.
הדת הדומיננטית באיים היא נצרות, במפקד האוכלוסין שנערך ב-2010 נמצא שלמעלה מ-90% מתושבי האיים הם נוצרים. הזרמים העיקריים הם מתודיסטים (17.6%), אנגליקנים (9.5%), כנסיית האל (10.6%%), קתולים (8.9%), אדוונטיסטים של היום השביעי (9%), בפטיסטים (7.4%) ועדי יהוה (2.5%).
תקשורת.
נכון לשנת 1994 היו באיים 9,000 קווי טלפון, 5 תחנות רדיו (4 FM, ו- 1 AM, אין תחנות גלים קצרים), תחנת טלוויזיה אחת (נכון ל-1997) ותחנת כבלים אחת (נכון ל-1997).
נכון לשנת 1997, לתושבי האיים 9,000 מקלטי רדיו ו-4,000 מקלטי טלוויזיה.
תחבורה.
באיי הבתולה הבריטיים אין מסילות ברזל. באיים 113 ק"מ של כבישים סלולים (נכון לשנת 1995); עיר נמל אחת (רואוד טאון) ושלושה שדות תעופה (מתוכם רק לשני שדות תעופה מסלולים סלולים).
צבא.
צבא בריטניה שומר על ביטחונם של תושבי האיים.
גרשום שולם
חג העלייה
חג העלייה (בלטינית: Ascensionis Domini - "עליית האדון") הוא חג נוצרי הנחוג 40 יום לאחר חג הפסחא (ולכן חל תמיד ביום חמישי, ולעיתים נחוג בזמן שונה בכנסייה הקתולית ובכנסייה האורתודוקסית). החג מציין את עלייתו השמיימה של ישוע (המתוארת בספר מעשי השליחים מתוך הברית החדשה), שהתרחשה, על פי המסורת הנוצרית, 40 יום לאחר תחייתו מן המתים.
בכנסייה הקתולית, חג העלייה הוא אחד מ"חגי החובה" (Holy Days of Obligation), שבהם חובה על כל המאמינים להיות נוכחים במיסה ולהימנע מעבודה. בכנסייה האורתודוקסית נחשב החג לאחד משנים-עשר "החגים הגדולים". בחלק מהמדינות הנוצריות, בגרמניה ובמדינות סקנדינביה למשל, חג העלייה הוא יום שבתון כללי.
תיאור העלייה.
עליית ישו מתוארת בברית החדשה בשלושה מקומות: מעשי השליחים א' 9-12, לוקאס כ"ד 50-51 ומרקוס ט"ז 14-19 (ברם, רוב החוקרים כיום סבורים שהנוסח של מרקוס ט"ז לאחר פסוק 8 נכתב מאוחר יותר משאר הבשורה). על פי מקורות אלה, לאחר תחייתו ישו הטיף והפיץ את בשורתו על הארץ במשך 40 יום, ואז עלה השמיימה לעיני השליחים על הר הזיתים. קודם לעלייה עצמה ישו אמר לשליחים שלאחר עלייתו רוח הקודש תצלח עליהם ושעליהם להמשיך ולהפיץ את תורתו בעולם. לאחר שישו עלה השמיימה, הופיעו שני מלאכים והודיעו לשליחים כי ישו ישוב באותו אופן שבו נאסף.
אמונות עממיות.
על פי האמונה העממית הוולשית, כל עבודה הנעשית ביום זה תיגמר בביש מזל. אמונה עממית אחרת טוענת כי ביצים שהוטלו ביום זה לא יתקלקלו, ואם יניחו אותן מתחת לגג הבית, הן יביאו מזל. עוד נאמר כי גשם הנאסף ביום זה מרפא דלקות עיניים, וכי נתינת מתנות לעיוורים או לנכים ביום זה תביא לנותן המתנה עושר בתוך שנה.
מנהגים.
מנהגי חג העלייה שונים ממדינה למדינה. חלק מן המנהגים הוא שליחת גלויות ושירת מזמורי החג. באירופה נוהגים לצאת לתהלוכות עם כלי נגינה וחצוצרות שבהם מדמים את העלייה בפתחת השמיים בקולות החצוצרה. מנהגים נוספים הם קניית מתנות לעניים ועיסוק בהתנדבות. ביום זה נוהגים להשאיר ביצים מחוץ לבית למזל. בחלק מהמדינות רואים באירוע זה מפגש משפחתי לארוחות משפחתיות. בשוודיה, לדוגמה, מנצלים את חופשת החג לטיולים עם המשפחה ופיקניקים בחיק הטבע.
גאומורפולוגיה
גאומורפולוגיה (מיוונית: γῆ – "אדמה"; μορφή – "צורה"; λόγος – "תורה") הוא שמו של ענף במדעי כדור הארץ, העוסק בתהליכים היוצרים ומעצבים את הנוף (תהליכי "בנייה" נופיים). הגאומורפולוגיה שואפת לנתח ולצפות את דרכי היווצרות הנוף והשתנותו, באמצעות תצפיות שטח, ניסויים פיזיקליים ומודלים מתמטיים. הגאומורפולוגיה מתקשרת לתחומים נוספים, וביניהם גאולוגיה, גאוגרפיה פיזית, טקטוניקה, ארכאולוגיה, פדולוגיה והנדסה.
מדע הגאומורפולוגיה מחולק לתתי־תחומים: גאומורפולוגיה מדרונית, קרחונית, פלוביאלית (נחלית), איאולית (רוחית) וחופית.
המדע מאפשר להבין את התהליכים המעורבים בהתפתחותו של כדור הארץ, ומספק ידע שימושי לצורכי שימור ומניעת נזק (הגנה חופית, שיקום נהרות, וכדומה).
היסטוריה.
הגאומורפולגיה הקלאסית.
לקראת סוף המאה ה-19 נטבע לראשונה המושג "גאומורפולוגיה", ומקורו ביוונית. אז החלו להתקבע ההנחות היסודיות של מדע הגאומורפולוגיה, אשר חלקן משמשות אותנו עד ימינו. המרכזי שבהם הוא מושג הארוזיה (סחיפה). ויליאם מוריס דייוויס (William Morris Davis; 1934-1850) וולתר פנק (Walther Penck; 1923-1888) שפעלו בראשית המאה ה-20 נחשבים במידה רבה לאבות ה"מורפולוגיה הקלאסית". דייוויס היה מהראשונים לטעון שהתבליט הוא תולדה של תהליכים ממושכים ומושפע מהמסלע המקורי. עם זאת דייוויס נתן משקל כבד בעיצוב הנוף לתהליכים כגון: תנועת בלית, פעילות קרחונית, פעילות מים ורוחות. פנק נתן משקל רב לפעילות טקטונית. לטענתו תבליטו של אזור הוא תולדה של גורמים טקטוניים ומשקפים תנועות שמקורן בקרום כדור הארץ ובתנועת לוחות. אף על פי שדייוויס ופנק היו מהגאומורפולוגים הבולטים, הגאומורפולוגיה בת-זמננו מתעלמת ושוללת חלק מן הקביעות של שני חוקרים אלו.
גאומורפולוגיה בת-זמננו.
בשנים האחרונות חלה תנועה חדשה של העיסוק בגאומורפולוגיה. ממחקר של אופי תיאורי ואיכותני, חל מעבר למידול מתמטי וסטטיסטי של תופעות גאומורפיות. הגאומורפולוגיה מנסה לתת תמונת מבט כוללנית והוליסטית, תוך התייחסות למספר רב של גורמים ותהליכים המתרחשים על פני השטח, בעת ובעונה אחת. הגאומורפולוגיה מכילה תחומי מחקר רבים ומגוונים בקנה מידה שונה מבחינת אלמנט הזמן ועיצוב השטח.
בין הנחות היסוד של הגאומורפולוגיה המודרנית:
הגישות המודרניות רואות בתהליכי השתנות הנוף חלק אינטגרלי מהמערכת הטבעית ולא שלב בדרך לתוצאה נופית עתידית רצויה.
תחומי מחקר שונים בגאומורפולוגיה.
השפעות אקלימיות בגאומורפולוגיה.
אחד ההבדלים העיקריים בין הגאומורפולוגיה הקלאסית לבת זמננו היא בהכרה שהאקלים הוא אחד הגורמים היסודיים בעיצובו של תבליט כדור הארץ.
לטמפרטורה ולכמות המשקעים ישנה השפעה רבה על עיצוב הנוף ברמה האזורית והעולמית כאחד.
בתקופות הקרחוניות השונות לדוגמה, ניתן לראות היקף ואופי שונה של תהליכים גאומורפולוגים על פני כדור הארץ.
יש לראות בקשר אקלים ומורפולוגיה קשר כפול בעל היזון חוזר כאשר הטופוגרפיה עשויה להשפיע על אקלים בקנה מידה מקומי, למשל משטרי רוחות מקומיים המשפיעים על השקעה של סדימנטים שונים בקרקע, או על שקיעה ותנועת טל אל מקומות נמוכים בשטח המשפיעה על לחות וטמפרטורה. רוב התהליכים המורפולוגיים מתרחשים בכל סוגי האקלים, והאקלים משפיע בעיקר על שכיחות ועוצמת התופעה.
תהליכי בליה וסחיפה.
תופעה מרכזית המעצבת את פני הנוף היא בליה (הסרה של חומר) וסחיפה (הסעתו על פני השטח על ידי סוכני הסעה שונים).
הבליה עשויה להיווצר ממספר גורמים: