ב-1998 הצטרף לצוות הקבוע של סדרת הטלוויזיה "של מי השורה הזאת בכלל?", המבוססת על אלתורי קומיקאים. הקומיקאים האחרים בצוות הקבוע של הסדרה היו ריאן סטיילס וקולין מוקרי, והמנחה היה דרו קארי. הופעתו בתוכנית הקנתה לו חשיפה רבה, והוא התבלט בה גם כבעל יכולות קוליות, וכחקיין של זמרים. בשנת 2003 זכה בפרס אמי על הופעתו בתוכנית, בקטגוריית ההופעה האישית הטובה ביותר במופע מוזיקלי או בקומדיה, והיה הראשון מזה עשור שזכה בקטגוריה זו בשל הופעה בסדרת טלוויזיה (קודמיו זכו בפרס בשל הופעתם במופעים חד-פעמיים).
ב-2001 קיבל תוכנית משלו ברשת ABC, בשם "The Wayne Brady Show". ב-2002 החל להנחות תוכנית אירוח בעלת שם זהה, באותו ערוץ. תוכנית האירוח, ששודרה במשך שנתיים, זכתה בפרס אמי לתוכניות יומיות במשותף עם "The View" בשנת 2003, בטקס שהנחה בריידי עצמו, בקטגוריית תוכנית האירוח הטובה ביותר. הוא עצמו זכה בפרס זה בקטגוריית מנחה תוכנית האירוח הטוב ביותר, בשנים 2003 ו-2004, כשהוא גובר על מועמדים כברברה וולטרס, אלן דג'נרס ופיל מקגרו.
ב-2004 הופיע בריידי לראשונה על בימות התיאטרון, כשהחל לגלם את דמותו של עורך הדין בילי פלין במחזמר "שיקגו" בברודוויי.
ב-2006 הנחה שתי תוכניות טלוויזיה: ותוכנית המציאות "Celebrity Duets", ששודרה ברשת פוקס, ו-"That's What I'm Talking About", שעסקה באפרו-אמריקאים בתעשיית הבידור האמריקאית. ב-2009 החל להנחות גרסה חדשה של השעשועון "עשינו עסק" ברשת CBS. ויין שיחק ב"איך פגשתי את אמא" את אח של ברני סטינסון.
בשנת 2008 הקליט בריידי את אלבום הרית'ם אנד בלוז "A Long Time Coming". בארצות הברית הגיע האלבום למקום ה-157 במצעד המכירות בילבורד 200 ולמקום ה-20 במצעד אלבומי הרית'ם אנד בלוז וההיפ הופ. האלבום כלל גרסת כיסוי ל-"A Change Is Gonna Come" שסאם קוק ביצע ב-1964. ביצוע זה הקנה לו מועמדות לפרס הגראמי.
ב-2012 דיבב את קלובר בסרט "".
עם חידושה של "של מי השורה הזאת בכלל?" ב-2013, בהנחייתה של איישה טיילר, חזר בריידי להופיע כחבר קבוע בתוכנית.
ב-2014 דיבב את קלובר בסרט "".
בשנת 2018 החל לגלם את דמותו של ד"ר ריס בקינגהאם באופרת הסבון "היפים והאמיצים", ועל תפקידו היה מועמד לפרס אמי לבידור בשעות היום לשחקן אורח יוצא מן הכלל בסדרת דרמה לשנת 2019.
בשנת 2019 גילם את ריצ'רד הקטן בסדרת הטלוויזיה "נשמה אמריקאית", ברשת הטלוויזיה BET. באותה שנה החל להשתתף בתוכנית הבידור האמריקאית "הזמר במסכה 2" בתור ה"שועל" וזכה במקום הראשון.
בשנת 2020 התארח בסדרות הטלוויזיה "ברק שחור" ו-חדשים בשכונה", ושימש כשופט אורח בתוכנית הבידור "הזמר במסכה", בעונתה הרביעית.
בשנת 2022 דיבב את דמותו של קובי-קינג בסדרת האנימציה של נטפליקס "המופע של קאפהד!".
יוסטוס, קיסר אתיופיה
יוסטוס קיסר אתיופיה (געז: ዮስቶስ; 14 באוקטובר 1711 - 19 בפברואר 1716) הוכתר בשם "צאהי סגד" (געז: ፀሓይ ሰገድ, עברית: לו השמש משתחווה).
על פי ריצ'רד פאנקהארסט מותו של הקיסר הקודם טאוופלוס גרם למתיחות בין שני המחנות המרכזיים של הקיסרים לשעבר בבית המלוכה תומכי תקלה היימנות הראשון ותומכי טאוופלוס, בכירי השלטון פחדו מבחירת קיסר נוסף ממשפחת המלוכה ומהשושלת הסולומונית ולכן הם בחרו אחד משלהם לכהן כקיסר. במשך כל מלכותו נשקפה סכנה לחייו ולכן לא עזב את הבירה גונדר למעט לצייד. אחרי כמה שנים, המצב הפוליטי התייצב מספיק על מנת שיוכלו לבנות שתי כנסיות חדשות בגונדר, לדתה("לידתה") "הלידה של מרים הבתולה" ב-1713 ואבא אנטוניס "אבא אנתוני" ב-1715.
בינואר 1716 יוסטוס חלה והוצא מהחיים הפוליטיים. הנוסע הסקוטי ג'יימס ברוס מרחיב וכותב:
יוסטוס שהיה עדיין חולה פחד מהאפשרות להכריז על בנו פאסיל כקיסר החדש, הוויכוח שוב התעורר הפעם בין תומכי יוסטוס לבין תומכי השושלת הסולומונית המשמר הקיסרי. הסולומונים בסופו של דבר ניצחו והמליכו את דווית השלישי כקיסר ב-30 בינואר 1716. יוסטוס לבסוף מת ממחלתו ונקבר בכנסיית לדתה שבנה.
דווית השלישי, קיסר אתיופיה
דווית השלישי (געז: ዳዊት) קיסר אתיופיה 8 בפברואר 1716 - 18 במאי 1721, הוכתר בשם "אדבר סגד" (געז: አድባር ሰገድ, עברית: לו ההרים משתחווים) ידוע כדווית הזמר היה בנו של ייאסו הגדול מפילגשו קדסת כרסתוס.
שני אירועים דתיים חשובים קרו תחת שלטונו, הראשון היה כאשר נתפסו שלושה נזירים קפוצ'ינים שנכנסו לאימפריה ללא רשות, ולאחר שנשפטו כאפיקורסים, נסקלו למוות בהר אבו מזרחית מהבירה גונדר, יחד עם הילד שליווה אותם..
המקרה השני הייתה ויכוח נוסף במועצת הכנסייה האתיופית בין נזירי גוג'אם לנזירי שאווה שבסופו הקיסר שוב תמך בגוג'אמים. בעקבות החלטת הקיסר הנזירים השוואנים הציגו לציבור את החלטת המועצה והדיונים בה וטענו שהקיסר עובד אלילים. בעקבות זאת דווית שלח מספר חיילי אורומו פגניים לבצע טבח במנזר השוואני.
הקיסר דווית היה גם חובב שירי עם באמהרית ולכן היה ידוע בשם דווית הזמר. הקיסר היה מעיין בדרן לעם וההיסטוריון דונלד לווין כותב:
לאחר מכן כמרי מועצת הכנסייה בגונדר החלו להשמיץ את הקיסר וכינו אותו "נער שעשעועים". דווית חלה ומת בדרכים שאינם ידועות, אחד מהטענות של מקורביו היו שמוסלמי הרעיל אותו.
ארכיפלג קווארקן
ארכיפלג קווארקן (בפינית: Merenkurkun saaristo – "איי צפון קווארקן"; בשוודית: Kvarkens skärgård) הוא ארכיפלג איים במערב פינלנד, השוכן במצר קווארקן, החלק הצר יחסית במרכזו של המפרץ הבוטני. במקום זה מגיע המרחק המרבי בין החוף הפיני (באזור אוסטרובוטניה) והשוודי (במחוז וסטרבוטן) לכ-80 ק"מ בלבד ועומקו המרבי של הים עומד על 25 מטר. גם סמוך לחוף השוודי שמול לארכיפלג קווארקן משתרע ארכיפלג איים (הולמארנה), אך זה קטן משכנו הפיני, הן במספר האיים והן בשטחם הכולל. הארכיפלג משתרע לאורך של 70 ק"מ ממזרח למערב ולרוחב של 60 ק"מ מצפון לדרום. סך הכל שוכנים במקום 6,550 איים ואיונים בשטח כולל של כ-350 קמ"ר, ו-5,600 מהם בשטח כולל של 292.43 קמ"ר כלולים בהכרזת אונסק"ו. האזור ידוע בשל כך שהקרקע במקום מתרוממת בקצב מהיר של כמעט סנטימטר בשנה, דבר שהביא להכרזה על חופו השוודי של קווארקן, המוכר כחוף הגבוה (Höga kusten), כאתר מורשת עולמית בשנת 2000. בשנת 2006 הורחבה ההכרזה וארכיפלג קווארקן הפיני נוסף לה.
גאולוגיה.
מוצאם של האיים בתהליכים בתקופת הקרח האחרונה, שהתרחשו לפני 24,000 עד 10,000 שנים על קרקע שמוצאה בעידן הפרקמבריון. הטבלה הפנוסקנדית שהארכיפלג נמצא במרכזה, שכנה בעבר מתחת לכובד משקלם של הקרחונים שעוביים הגיע עד לכ-3.5 ק"מ. מאז נסוגו הקרחונים ונעלמו, החלה הקרקע בדרום הטבלה מתרוממת לפני כ-20,000 שנים, בקצב של כ-10 ס"מ לשנה, ולפני כ-10,500 שנים החל התהליך מתרחש גם במקום בו שוכן כיום הארכיפלג. מאז הואט הקצב וכיום מתרוממת הקרקע בשיעור של 0.8 עד 0.85 ס"מ בשנה בלבד, אך לתהליך נוספה סחופת קרחונים שהושקעה בים הרדוד על ידי מורנות נסוגות ואף לאחר מכן.
כתוצאה מתהליכים אלה קו החוף אינו יציב, והוא מתקדם על חשבון שטחי ים. בכל שנה נוסף כקילומטר מרובע לשטחו של הארכיפלג, איים חדשים מופיעים ואיים קיימים מתאחדים, חצאי איים גדלים ואגמים סגורים נוצרים ממפרצים והופכים לביצות ולשלוליות. מאחר שעומק הים המרבי בקווארקן עומד על 25 מטר, צפויים קווי החוף של שוודיה ופינלנד להפגש בעוד כ-2,500 שנים, וקווארקן יהפוך למצר יבשה, הסוגר את חלקו הצפוני של המפרץ הבוטני שמצפון לו, והופך אותו לאגם המים המתוקים הגדול באירופה. תהליך זה צפוי לפי ההערכות להימשך כ-10,000 עד 12,500 שנים מהיום, והקרקע במקום תתרומם בכ-100–125 מטר.
היסטוריה.
בשל גילם הצעיר של האיים, לא התגלו בהם ממצאים פרהיסטוריים רבים ביחס לאלה שהתגלו בפינלנד גופא. מועד תחילתו של יישוב הקבע בארכיפלג אינו ידוע, והעדויות הכתובות המוקדמות ביותר המצביעות על כך הן מהמאה ה-15. האוכלוסייה המוקדמת במקום עסקה בעיקר בדייג ובציד כלבי ים; ושמן דגים, דגים ועור כלבי ים היו ענפי הייצוא העיקריים, ושימשו בסחר חליפין תמורת דגנים. משלחות הצייד והדייג הקימו מקלטים מסלעים שכוסו ככל הנראה במפרשים, ובמאה ה-17 הופיעו בקתות העץ הראשונות. עוד עסקו התושבים בגידול בקר וכבשים בהיקף קטן, אם כי האקלים והקרקע הדלה היקשו על התפתחותה של חקלאות. החל במאה ה-17 החלה להתפתח באיים תעשיית בניית ספינות שנבנו מעץ מחטניים ובעיקר מאשוח.
במהלך המלחמה הצפונית הגדולה הועלו רוב יישובי החוף בארכיפלג באש, והחיילים הרוסים הותירו אחריהם תנורים רבים אשר שימשו לבישול ולחימום. לאחר המלחמה הוקמו היישובים מחדש ותעשיות בניית האוניות והשייט שגשגו. תושבי האזור החלו לעסוק בגידול בעלי חיים בהיקף הולך וגדל, וענף הדייג שהיה בעבר נחלתם של כל הגברים הפך למשלח יד של דייגים בלבד. במאה ה-19 התפתחו באיים תעשיות נוספות, ובהן ייצור מלח, ניפוח זכוכית וחרשות ברזל. במהלך המלחמה הפינית בחורף 1808–1809, צעדו חיילים רוסים על מדף הקרח בקווארקן בדרכם לשוודיה.