בתום השלב השלישי נבחרים בין 10 ל-25 תלמידים שיצטרפו לארגון וילמדו באחד הקולג'ים. המספר משתנה בהתאם למלגות שמוקצות לישראל מכל בתי הספר באותה השנה. לאחר בחירת התלמידים נערכת חלוקת מלגות מלאות או חלקיות בהתאם לקריטריונים כלכליים.
מיון מועמדים בכיתות י"א: בשל דרישות צה"ל הארגון ממיין מועמדים בכיתות י' בלבד, למעט מועמדים שאינם חייבים בגיוס לצה"ל.
בוגרים.
לארגון הקולג'ים הבינלאומיים יש בישראל מאות בוגרים מאז שנות השישים אשר עוסקים במגוון רחב של תחומים ומיישמים בחייהם את ערכי ה-UWC. מרבית בוגרי הארגון בישראל משרתים בצה"ל עם חזרתם לארץ.
תוכניות UWC נוספות.
הארגון מקיים תוכניות נוספות לקידום ערכי הארגון בעולם. לדוגמה, מקיים הארגון "קורסים קצרים" (short courses). אלה הן תוכניות קצרות (של בין שבועיים לשלושה) אשר מתקיימות במדינות שונות, לרוב בקיץ, ובהן בני נוער ממדינות שונות נפגשים ומיישמים את ערכי ה-UWC. בישראל התקיימו קורסים קצרים ב-1992, ב-2010, 2011 ו-2012.
ידידיה גורוכוב
מיגל ולוזו
מיגל לואיש פינטו ולוזו (בפורטוגזית: Miguel Luís Pinto Veloso; נולד ב-11 במאי 1986) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בקבוצת הלאס ורונה, לרוב בעמדת הקשר האחורי ולפעמים כמגן שמאלי. אביו אנטוניו ולוזו גם היה ידוע בתור כדורגלן.
קריירת מועדונים.
ולוזו התחיל את הקריירה שלו בנוער של בנפיקה ליסבון. בגיל 14 עבר לספורטינג ליסבון ולאחר 5 שנים עלה לקבוצה הבוגרת, אך הושאל לעונה לאוליבאיש מושקבידה מהליגה השלישית בפורטוגל, ואף עזר לה לעלות ליגה.
בקיץ 2006 חזר בהשאלה לספורטינג. ב-12 בספטמבר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות כאשר ספורטינג ניצחה את אינטר מילאנו 0-1 ואף נבחר לאיש המשחק. ב-18 באוגוסט 2009 הבקיע את השער הבכורה שלו באירופה נגד פיורנטינה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות, אך ספורטינג נפלה לליגה האירופית. ב-22 באוקטובר 2009 הבקיע את השער הראשון שלו במפעל כאשר ספורטינג ניצחה את ונטספילס הלטבית 1-2. ב-16 בפברואר 2010 הבקיע בפנדל נגד אברטון בשלב 32 הגדולות, אך ספורטינג נעצרה בשלב שמינית הגמר על ידי אתלטיקו מדריד.
בקיץ 2010 חתם בגנואה האיטלקית.
בקיץ 2012 חתם בדינמו קייב האוקראינית.
בקיץ 2016 חזר וחתם ולוזו לגנואה האיטלקית.
בקיץ 2019 חתם בהלאס ורונה האיטלקית.
קריירה בינלאומית.
בצעירותו, ולוזו היה חלק מנבחרת פורטוגל עד גיל 21. ב-2007 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-13 באוקטובר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד במסגרת מוקדמות יורו 2008.
ולוזו היה גם חלק מהנבחרת בטורניר הגמר של יורו 2008. את הופעת הבכורה שלו בטורניר ערך בהפסד 0–2 ל.
ב-14 באוקטובר 2009 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת כאשר פורטוגל ניצחה את 0-4.
בעקבות עונה טובה בספורטינג, ולוזו היה גם במונדיאל 2010, והגיע עם הנבחרת עד לשמינית הגמר בו נעצרה על ידי .
הסכם ארבע המעצמות
הסכם חמש המעצמות
הסכם תשע המעצמות
מומצ'ילגראד
מוֹמְצִ'ילְגְרָאד (בבולגרית: Момчилград) היא עיר בדרום בולגריה, השנייה בגודלה מבחינת כמות אוכלוסין במחוז קרדז'אלי ושוכנת 215 קילומטרים דרומית מזרחית לבירה סופיה ו-14 קילומטרים דרומית מזרחית לבירת המחוז קרדז'אלי. העיר נקראת על שמו של הפאודל הבולגרי מומצ'יל אשר נאבק על עצמאות האימפריה הבולגרית השנייה כנגד העות'מאנים והביזנטים כאחד וב-7 ביולי 1345 נהרג בקרב.
היסטוריה.
היישוב נוסד בשלהי המאה ה-15 על ידי מוסלמים מאנטוליה שהובאו במסגרת טרנספר אוכלוסיות שבוצע מעת לעת באימפריה העות'מאנית. שמה של העיר בתקופה העות'מאנית היה מֶסְטָאנְלוּ וב-1934 שונה למומצ'ילגראד. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נותר היישוב מתוקף סיכומי קונגרס ברלין בשטח המחוז האוטונומי רומליה המזרחית. לאחר מלחמת בולגריה–סרביה (1885) הועברה מתוקף הסכם בוקרשט ביחד עם הערים קרדז'אלי וסמוליאן לחזקת העות'מאנים. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבש היישוב על ידי צבא ממלכת בולגריה ומאז נותר בחזקת הבולגרים. ב-1937 זכה היישוב למעמד של עיר.
בראשית שנות ה-80 רדף משטרו של טודור ז'יווקוב את בני המיעוט הטורקי בבולגריה ועשרות אלפים מהם נאלצו להגר לטורקיה. תושבי מומצ'ילגראד נוהגים לציין את מועד תחילת הרדיפות בטקסים הנערכים בעיר.
כלכלה.
האזור הוא חקלאי בעיקרו ופרנסת תושבי העיר נסמכת על גידול טבק, פלפלים, צאן ובקר לתעשיות הבשר והחלב. בשטח הרשות המקומית קיים מפעל טקסטיל. התחבורה הציבורית ליישובים הסמוכים מתבססת על קווי אוטובוס. בשטח הרשות המקומית מספר בתי מלון ובתי הארחה.
דמוגרפיה.
אוכלוסיית העיר מצויה במגמת קיטון ניכרת בשל שיעור תמותה העולה על שיעור הילודה ובעיקר בשל הגירה שלילית, רובה הגירת עבודה. מבחינת התמהיל האתני של האוכלוסייה עולה, כי 81.8% הם טורקים, 17.1% בולגרים ו-1.1% הם צוענים.
מומצ'ילגרד
ריינבונד
כזיב
טבולארה
קוסטה זמרלדה
מסטנלו
מסטנלי
מסטאנלו
מסטאנלי
גבעת יפה
יונייטד קונטיננטל אירליינס
ולדימיר רסין
ולדימיר יוסיפוביץ' רֶסִין (ברוסית: Владимир Иосифович Ресин; נולד ב-21 בפברואר 1936) הוא פוליטיקאי יהודי-רוסי אשר כיהן כראש עיריית מוסקבה בפועל, ממלא מקומו של יורי לוז'קוב שפוטר בסוף ספטמבר 2010, לאחר 18 שנה בתפקיד. מ-2001 מכהן כסגן ראשון לראש העיר מוסקבה, הממונה על הבנייה בעיר. כיום הוא יועץ לאדריכלות ובנייה לראש הכנסייה הרוסית. בנוסף לכך הוא גם יו"ר מועצת המנהלים של "גלאבמוססטרוי", חברת בנייה הפועלת במוסקבה. נחשב לזקן חברי הפרלמנט ב.
קורות חיים.
ולדימיר רסין נולד ב-21 בפברואר 1936 בעיירה ליד מינסק בירת בלארוס. אביו יוסיף גילימוביץ' רסין (1904–1981), ואמו רוזה וולפובנה לבית שיינדלין (1903–1983) היו קורבנות הטיהורים הגדולים אך קיבלו חנינה תוך זמן קצר.
הוא למד במכון המכרות במוסקבה (Московский государственный горный университет) וסיים אותו ב-1958 במקצוע כלכלה וארגון תעשיית המכרות. הוא עבד בתחומי הכרייה והבינוי באוקראינה ובשנת 1960 עבר למוסקבה. ב-1968 עבד בחברת ההנדסה הממלכתית "גלאבמוסאינג'סטרוי" (Главмосинжстрой), ב-1974 היה למנהל החברה. ב-1987 היה למנהל חברת "גלאבמוספרומסטרוי" (Главмоспромстрой). ב-1988 התחיל לעבוד בעיריית מוסקבה ומ-1989 עד 1990 היה ראש ועדת הבנייה של עיריית מוסקבה.
הוא עמד בראש הוועדה להגנת מבנים היסטוריים של עיריית מוסקבה, היה סגן ראש העיר והממונה על הבנייה בעיר. מ-1990 ועד 2001 מילא תפקידים שונים בעירייה, היה סגנו של יורי לוז'קוב עד 28 בספטמבר 2010, כאשר נשיא רוסיה, דמיטרי מדבדב מינה אותו לממלא מקום ראש עיריית מוסקבה. ב-21 באוקטובר 2010 החליף אותו סרגיי סוביאנין. שבוע לאחר מכן מונה לסגן ראשון של ראש עיריית מוסקבה והיה לפקיד היחיד מתקופת לוז'קוב שנשאר בתפקידו בעירייה. בדצמבר 2011 נבחר לפרלמנט הרוסי, כחלק של סיעת רוסיה המאוחדת וניצחונה בבחירות.
עבור עבודתו בתחום הבנייה זכה שלוש פעמים בפרס המדינה ובמספר עיטורים.
תפקידים נוספים.
ולדימיר רסין הוא חבר נשיאות הקונגרס היהודי-רוסי – הארגון היהודי הגדול ביותר ברוסיה. תרם רבות ליהודי רוסיה והיה מהתומכים בהשקעות חברת אפריקה-ישראל במוסקבה. הוא גם חבר באיגוד האדריכלים של רוסיה וכתב מספר ספרים בתחום ההנדסה והבנייה.
הקונגרס היהודי-רוסי
הקונגרס היהודי-רוסי (ברוסית: Российский еврейский конгресс, РЕК) הוא ארגון יהודי בפדרציה הרוסית הפועל למען יהודי רוסיה ונחשב לארגון הגדול והמשפיע ביותר בקרב קהילה זו.
הארגון הוקם ב-1996, והוא מאגד בתוכו אנשי עסקים, פוליטיקאים ומדינאים, אנשי תרבות ואמנים, מנהיגים ופעילים בקהילות היהודיות השונות (חרדים וחילונים) ברחבי רוסיה.
מטרות הקונגרס היא שיפור במגוון נושאים חשובים עבור הקהילות היהודיות בפדרציה הרוסית כגון: חינוך, צדקה, פיתוח והפצת תוכניות ופעילויות חברתיות.
הנהלת הארגון.
גופי הניהול הם הפרזידיום (נשיאות הקונגרס), מועצת המנהלים והמועצה הציבורית. בהנהלת הארגון מעורבים ולדימיר רסין (בעבר ממלא מקום ראש העיר מוסקבה), מיכאיל פרידמן, אלכסנדר ברוד, יבגני אלבץ, יולי גוסמן, אנדריי קוזירב (שר החוץ) לשעבר, הרב ברל לזר (הרב הראשי לרוסיה), הרב פנחס גולדשמידט, הנרי רזניק, ולדימיר סולוביוב, גנאדי חזנוב, מיכאיל ברגר, מאטווי גנאפולסקי, מיכאיל ז'באנצקי ועוד. בראש הוועדה הרוויזיונית עומד יעקב אורינסון, שר הכלכלה הרוסי לשעבר.
פעילות ותוכניות סיוע.
הקונגרס היהודי-רוסי מסייע למוסדות יהודיים ומפתח פעילויות ומיזמים ברוסיה. ותחת חסותו יש פעילות במגוון רב של תחומים בקהילות היהודיות ברחבי מדינות חבר העמים, בחינוך, דת ותרבות, זיכרון השואה ופרויקטים רבים.
חינוך ומדע.
בימינו, אמונה הפקולטה על הכנת מורים יהודיים בחבר המדינות (בישראל הדיפלומה מוכרת לתואר שני). בוגרי הפקולטה הם מורים לעברית בשש אוניברסיטאות במוסקבה, וכן בבתי ספר ובאולפנים שונים.
מחלקות הפקולטה: עברית, שפות רומיות-גרמניות, היסטוריה יהודית ואתנוגרפיה, ספרות רוסית.
דיקן הפקולטה - פרופסור מיכאיל צ'לנוב - חבר נשיאות הקונגרס היהודי הרוסי.
זיכרון השואה.
מוזיאון השואה על גבעת פוקלוניה, שהוקם על ידי הקונגרס היהודי הרוסי בסיוע שלטונות מוסקבה, נפתח בשנת 1998, מבנה בית הכנסת והמוזיאון, עוצבו על ידי האדריכלים המפורסמים משה זרקי וולדימיר בוודאייב.
ג'ונה היל