אורך החיים של מזוני D טעונים הוא שניות. אורך החיים של מזוני D נייטרליים הוא שניות.
מזון D התגלה ב-1976, בגלאי Mark I של מאיץ החלקיקים SPEAR ב-SLAC שבאוניברסיטת סטנפורד. מזון D התגלה כשנתיים לאחר גילויו של המזון J/psi, שהיה החלקיק הראשון שהתגלה המכיל קוארק קסום. שני החלקיקים התגלו באותו גלאי. J/psi אינו חלקיק קסום (מספר הקסם שלו הוא 0), לעומת מזון D, הנושא מספר קסם של 1 או מינוס 1.
D (חלקיק)
דניאל גוטליב
דניאל גוטליב (1939, בוקסווילר, ריין תחתון, צרפת - 24 בפברואר 2010, ירושלים, ישראל) היה רב צרפתי, צאצא לשושלת ארוכה של רבנים. שימש כרב בית הכנסת אהל אברהם ברובע השישה-עשר בפריז במשך 30 שנה.
קורות חיים.
דניאל גוטליב נולד בבוקסווילר במחוז ריין תחתון בערב ראש השנה שנת ת"ש (1939). אביו, נח גוטליב, היה פילוסוף, חבר של עמנואל לוינס, מזכיר אגודת "כל ישראל חברים" (כי"ח) והעורך הראשון של כתב העת של אליאנס, "שלום ומשפט".
אמו, של דניאל גוטליב, בלנש גוגנהיים, היא צאצאית לשושלת ארוכה של רבנים. גוטליב נכדו של הרב מקס גוגנהיים, אחיינו של הרב הראשי ארנסט גוגנהיים, בן דודו של הרב הראשי לפריז דהיום מישל גוגנהיים ושל הרב הראשי אלקסיס בלום.
בזמן מלחמת העולם השנייה עברה משפחתו לוישי, ולאחר המלחמה לפריז.
דניאל גוטליב למד בבית הספר קונדורסה. הוא מכר של הרב אלי מונק מבית הכנסת עדת יראים ברובע התשיעי בפריז.
לאחר בית הספר למד גוטליב פיזיקה בפקולטה למדעים, ובאותו זמן למד גם לימודי עברית ויהדות במכון הלאומי לשפות ותרבויות של המזרח (INALCO), וכן באקול פראטיק דה אוטז אטיד ובסורבון. קיבל תואר מוסמך אוניברסיטה לעברית באוניברסיטת שטרסבורג ודיפלומה ללימודים מתקדמים (ד.א.א) בפריז.
בשנת 1959 התחיל ללמוד בבית המדרש הרבני של צרפת. בקיץ 1963 למד בישיבת עץ חיים במונטרה, שווייץ. לאחר הסמכתו לרבנות בשנת 1965 הגיע ללמוד במשך שנה בישיבת מרכז הרב בירושלים. בשנה זו גם למד קורסים מפי אפרים אורבך באוניברסיטה העברית בירושלים.
בחזרתו לצרפת התמנה לרב הנוער והסטודנטים, וביולי 1972 החליף את הרב ז'אן שוורץ בתפקיד רב בית הכנסת של רחוב מונטווידאו, תפקיד בו כיהן עד חודש דצמבר של שנת 2002. באותה שנה הוא נישא לאודיל עזיזה, ממשפחת מהגרים מאלג'יריה. יחד נולדו להם ארבעה ילדים: יהודית, נעמי, אוריאל ויונתן. הוא לימד באקול נורמל ישראלית אורינטל (פריז) וב-INALCO. כיהן גם כמזכירו האישי של הרב הראשי של צרפת, הרב שמואל סיראט.
בדצמבר 2002 יצא הרב גוטליב לפנסיה. לאחר מכן עלה לישראל והתגורר בשכונת רחביה בירושלים עד מותו בשנת 2010.
מרכז הקשה
מרכז ההקשה הוא הנקודה באובייקט בעל מסה המחובר לציר, שבו אם תינתן מכה בכיוון המשיק לציר לא ייגרם עומס עליו. מרכז כלי הקשה לעיתים קרובות נדון בהקשר של מחבט, דלת, חרב או אובייקטים אחרים המוחזקים בקצה אחד.
משמעות הדבר היא, שאם ניקח לדוגמה מטוטלת, אשר כל המסה שלה מרוכזת באותה נקודה, יהיו אותן תנודות כמו האובייקט המורכב.
חישוב מרכז הקשה.
עבור קורה חופשית וקשה, מתקף formula_1 הפועל בזווית ישרה במרחק formula_2 ממרכז המסה יביא לשינוי במהירות מרכז המסה formula_3 לפי היחס:
formula_4
כש-formula_5 היא המסה של הקורה. באופן דומה, המומנט שיוצר הכוח סביב מרכז המסה ישנה את המהירות הזוויתית formula_6 לפי:
formula_7
כש-formula_8 הוא מומנט האינרציה מסביב למרכז המסה.
עבור כל נקודה P במרחק formula_9 מנקודת הפגיעה, בצד השני של מרכז המסה, נוכל לחשב את שינוי המהירות הכוללת (העתקית + סיבובית):
formula_10
כש-formula_9 הוא המרחק של P ממרכז המסה. ומכאן, התאוצה הנגרמת על ידי המכה בנקודה היא:
formula_12.
כאשר התאוצה היא אפס, formula_2 מגדיר את מרכז ההקשה. לכן, המרחק בין מרכז ההקשה למרכז המסה,formula_14, ניתן על ידי:
formula_15.
שימו לב כי P, ציר הסיבוב, לא חייב להיות בקצה הקורה, וניתן להציבו בכל מרחק formula_9.
מרכז ההקשה של קורה אחידה.
במקרה המיוחד של קורה בצפיפות אחידה באורך formula_17, מומנט האינרציה מסביב למרכז המסה הוא:
formula_18
כך שבעבור סיבוב עם משענת בקצה, formula_19. לכן ניתן להסיק ש-:
formula_20.
כך שנובע מכאן:
formula_20.
כלומר מרכז ההקשה (CP) ממוקם במרחק 2/3 מהאורך של קורה אחידה (formula_17) מהקצה המקובע שלה.
המרחק formula_23 מגדיר גם את מרכז התנודה של מטוטלת פיזיקלית.
יישומים.
לדוגמה, דלת נטרקת שנעצרת על ידי מעצור-דלת הממוקם במרחק 2/3 מהציר שלה תיבלם עם חריקה מינימלית בציר מכיוון שעל הצלע המקובעת לא יפעל כוח תגובה.
פרצופה של המדינה
פרצופה של המדינה הוא פזמון שביצעה להקת תיסלם. הוא נכתב על ידי יאיר ניצני, הולחן על ידי כל חברי הלהקה, ויצא לאור בשנת 1990.
רקע.
בשנת 1983 התפרקה תיסלם. לרגל איחוד הלהקה מחדש בשנת 1990 הקליטה הלהקה שני שירים, שהאחד מהם היה "פרצופה של המדינה", הכולל מסרים חברתיים ופוליטיים. בתחילת דרכה נמנעה תיסלם מלעסוק בנושאים אלה, למעט בשיר "חצבים פורחים", שעוסק במלחמת לבנון הראשונה. ב־1990 התרחש בישראל ניסיון לפרק את ממשלת האחדות הלאומית השנייה בראשות יצחק שמיר, ולהקים במקומה ממשלה צרה בראשות שמעון פרס, במהלך שכונה "התרגיל המסריח". השיר נכתב כשיר מחאה העוסק בהתנהלות של פוליטיקאי־עסקן ציני שעוסק בקידומו האישי במקום לראות את טובת הציבור לנגד עיניו. הוא נכלל באלבום אוסף של תיסלם שנקרא "נגנו עכשיו!" (מילים מתוך "פרצופה של המדינה"), שיצא ב־1990 לרגל האיחוד. כן אפשר למצוא אותו באלבום ההופעה "אור של כוכבים" (2003) ובאוסף "למתחילים, למתקדמים ולאספנים בלבד" (2009).
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תש"ן (1990) של רשת ג' הגיע השיר למקום התשיעי.
הקלטה והפקה.
תיסלם הקליטה את הקלטת הבסיס חודש מאי 1990 באולפני המון שברמת גן (היום אולפני ברדו). ההקלטות הנוספות (גיטרות, קלידים, שירה וקולות) והמיקס נעשו באולפני DB, ששכנו אז בבית ציוני אמריקה בתל אביב.
פרצופה של המדינה הוא השיר הראשון בישראל שמוקסס על קונסולת Solid State Logic.
יששכר בר להמן
יששכר בער להמן
שמשון ורטהיים
ועדת המשנה לענייני מודיעין ושירותים חשאיים
שירות המסים הפדרלי (רוסיה)
שירות המסים הפדרלי הרוסי
שירות הכנסות הפנים (ארצות הברית)
שירות המסים הפדרלי
ס&quot;ח
ק&quot;ת
י&quot;פ
יחסי ישראל-האיים המלדיביים
מניעת הריון
מריה גימבוטאס
מריה גימבוטאס (בליטאית: Marija Gimbutienė; 23 בינואר 1921 – 2 בפברואר 1994) פמיניסטית, חוקרת פולקלור וארכאולוגית ליטאית-אמריקאית, שהתמחתה בתקופה הפרהיסטורית באירופה. פרסמה ספרים על המטריארכאליות בפרהיסטוריה, מחקריה הארכאולוגיים התמקדו בתקופת המהפכה החקלאית ובתקופת הברונזה. גילתה דפוסי בנייה וקבורה המרמזים על שליטה מטריארכלית בתרבויות קדומות. היא הייתה הראשונה שהציעה את ההיפותזה הקורגנית בחקר השפות ההודו-אירופאיות.
זוכת פרס אניספילד-וולף עבור סיפרה "הציוויליזציה של האלה" (The Civilization of the Goddess).
ביוגרפיה.
נולדה בשם Marija Birutė Alseikaitė בוילנה, בירת הרפובליקה של ליטא המרכזית כבת למשפחה של אינטלקטואלים ליטאיים. אמה ורוניקה (Veronika Janulaitytė-Alseikienė) קיבלה את הדוקטורט ברפואת עיניים באוניברסיטת ברלין בשנת 1908 והייתה הרופאה-האישה הראשונה בליטא. אביה דניאליוס (Danielius) קיבל את התואר ברפואה מאוניברסיטת טרטו אסטוניה בשנת 1910.
לאחר המהפכה הרוסית ייסדו הוריה את בית החולים הראשון בווילנה. במהלך תקופה זו, היה אביה גם המוציא-לאור של העיתון וילניאוס ז'ודיס (Vilniaus Žodis) ושל מגזין התרבות וילניאוס שוויאסה (Vilniaus Šviesa) והיה חסיד נלהב של עצמאות ליטא בתקופת מלחמת פולין-ליטא.
הוריה התמחו באמנות ליטאית עממית מסורתית ואת ביתם פקדו מוזיקאים וסופרים מפורסמים.
לגבי החינוך התרבותי הרחב שלה, אמרה גימבוטאס: "הייתה לי הזדמנות לפגוש סופרים ואמנים כגון וידונס, טומאס-וייז'גאנטאס, ואפילו בסנביצ'יוס, אשר בו הורי טיפלו. כשהייתי בת ארבע או חמש שנים, הייתי יושבת בכורסה של בסנביצ'יוס כדבר שבשגרה. ואחר כך, לאורך כל החיים, אוסף הפולקלור של בסנביצ'יוס נשאר חשוב בצורה בלתי רגילה עבורי."
בשנת 1931 עברה גימבוטאס עם הוריה לקובנה, בירתה הזמנית של ליטא, שם המשיכה את לימודיה. באותה שנה, לאחר שהוריה נפרדו, היא המשיכה להתגורר עם אמה ואחיה בקובנה. חמש שנים לאחר מכן אביה נפטר באופן פתאומי. לפני מותו של אביה, התחייבה גימבוטאס להמשיך ללמוד ולפנות ללימודים גבוהים. "פתאום הייתי צריכה לחשוב מה אהיה, מה אעשה עם חיי. הייתי כל כך פזיזה, עסקתי בספורט, שחייה לאורך קילומטרים, החלקה, רכיבה על אופניים. השתניתי לחלוטין והתחלתי לקרוא."
משנת 1936 השתתפה גימבוטאס במשלחות אתנוגרפיות להקלטת פולקלור מסורתי ולמדה וחקרה אמונות וטקסים ליטאיים וטקסים העוסקים במוות. היא סיימה בשנת 1938 את לימודיה בהצטיינות בגימנסיה אוושרה (Aušra) בקובנה ונרשמה לאוניברסיטת ויטאוטאס מגנוס (Vytautas Magnus), שם למדה במחלקה לבלשנות. ולאחר מכן למדה לתואר שני בארכאולוגיה באוניברסיטת וילנה והמנחה שלה בתואר השני היה הארכאולוג ג'ונאס פוזינאס (Jonas Puzinas), שהתמחה בפרה-היסטוריה של לטביה. בשנת 1942 היא השלימה בהצטיינות את עבודת המאסטר שלה, "מצבי קבורה בליטא בתקופת הברזל", וקיבלה את התואר השני במדעי הרוח מאוניברסיטת וילנה, ליטא.
בשנת 1941 נישאה לאדריכל יורגיס גימבוטאס.