ב-1985 עבר בורוצ'גה לקבוצה הצרפתית נאנט, ושיחק במדיה במשך שבע שנים. ב-1992 הוא עבר לשחק בקבוצת ולנסיאן. ב-1994 הוא הושעה על ידי התאחדות הכדורגל הצרפתית למשך שנתיים ממשחק במדינה, מאחר שהיה מעורב עם קבוצתו, ולנסיין, בהטיית תוצאת משחק בינה לבין אולימפיק מרסיי. בורוצ'גה עזב את הקבוצה וחזר לאינדפנדיינטה, בה סיים את הקריירה שלו ב-1998.
במדי נבחרת ארגנטינה שיחק בורוצ'גה שבע שנים, במהלכן הופיע ב-59 משחקים וכבש 13 שערים. הוא היה שותף לזכיית הנבחרת בטורניר מונדיאל 1986, לאחר שכבש את השער המכריע בניצחון 2-3 בגמר על נבחרת גרמניה המערבית, וכן בישל שער לחוסה לואיס בראון. במהלך כל הטורניר הוא כבש שני שערים. כעבור ארבע שנים, במונדיאל 1990, הוא השתתף בכל משחקי הנבחרת שהעפילה בפעם השנייה ברציפות לגמר מול גרמניה המערבית, אך הפעם הפסיד עמה בתוצאה 1-0.
ב-2002 החל בורוצ'גה לעבוד כמאמנה של קבוצת נעוריו, ארסנל סרנדי, שהעפילה לליגה הארגנטינאית הבכירה. במשך שנותיו כמאמן הצליח למנוע מהקבוצה להדרדר למאבקי הירידה מהליגה. ב-2005 הוא חתם כמאמן באסטודיאנטס לה פלאטה, וב-2006 עבר לאמן את אינדפנדיינטה, אותה עזב באפריל 2007. ב-2008 הוא מונה למאמן באנפילד, ובמאי 2009 חזר לאמן את ארסנל סרנדי. הוא התפטר מהמועדון באפריל 2010.
סדרת יוניליוור
הארמיה השמינית
ארץ ישראל בתקופה הרומית
סינטור
סינטור (לפי האקדמיה ללשון העברית: דִּבְקוּק) הוא תהליך מתחום מטלורגיית אבקות, שבו באמצעות חימום ודחיסה הופכים גוף המורכב מגרגירי אבקה לחומר מוצק הנדסי, כלומר מחומר אבקתי מתפורר לחומר בעל תכונות מכניות משופרות שאפשר להשתמש בו במבנים ובמכונות. בתהליך הסינטור מחממים את הגוף לטמפרטורה שהיא בערך 80% מטמפרטורת ההתכה של החומר, וכתלות בזמן ובטמפרטורה, גרגירי האבקה מתחברים זה לזה ויוצרים גוף קשיח.
התהליך משמש ליצירת חומרים קרמיים, מתכות - בעיקר מתכות בעלות טמפרטורת היתוך גבוהה כגון טונגסטן ומוליבדן, ולעיתים חומרים פלסטיים.
הכוח המניע בתהליך זה הוא מינימיזציה של אנרגיית פני שטח (מתח פנים), שהיא גבוהה במצב אבקתי. את תהליך הסינטור נהוג לחלק למספר שלבים, כאשר השלב הראשון הוא היווצרות "צווארים" (necking) בין הגרגרים, לאחר מכן דחיסת החומר והיעלמות החללים.
קיימות דרכים רבות ליצירת חומר גלם: התכה, כבישה, חציבה. תהליך הסינטור במטלורגיית אבקות מאפשר יצירת חומר בעל הרכב כימי מדויק, עם גודל גרעין קטן (ראו רב גביש), שתלוי בגודל גרגרי האבקה ובתהליך הסינטור. גודל הגרעין הוא גודל הגבישים במוצק, והוא משפיע באופן מהותי על תכונות החומר. חומרים בעלי גודל גרעין קטן נוטים להיות חזקים יותר. אחד המאפיינים של התהליך הוא שבדרך כלל נותרים חללים בחומר, אשר מעלים את פריכותו. עבור מתכות ניתן לבצע מספר טיפולים מכניים (אקסטרוזיה למשל) אשר מעלימים את החללים ומעלים את החוזק. לעיתים החללים דווקא רצויים, במסננים או בבידוד חום למשל.
לסינטור קודמת כבישה, המקנה לגרגרי האבקה את צורת הגוף, שבקירוב נשמרת בסינטור, וצפיפות גבוהה ככל האפשר.
ישנן מדפסות תלת מימד העובדות בסינטור אבקה בעזרת לייזר (SLS - selective laser sintring) וייחודן הוא ביכולת לבנות מודלים ממתכות.
חורחה בורוצ'אגה
עם הספר (להקה)
עם הספר (באנגלית: Amaseffer) היא להקת מטאל מתקדם ישראלית, השרה בעברית ובאנגלית. הלהקה הוקמה בתל אביב ב-2004 על ידי ארז יוחנן ויובל קרמר. ב-2005 הצטרף הגיטריסט חנן אברמוביץ' והלהקה קיבלה את שמה. הלהקה מנגנת מוזיקה המערבת כלי נגינה רבים, שחלקם לא מוכרים ברוק הכבד כמו חלילים וטאבלה ומשלבת מקצבים ומלודיות מזרחיות. הרעיון העומד בבסיס הפעילות של הלהקה הוא להפיק שלושה אלבומים הפורסים את תולדות בני ישראל כפי שהם מסופרים בתורה משעבוד מצרים ועד הכניסה לארץ כנען.
התקליט הראשון, Slaves for Life (עבדים לכל החיים), יצא ברחבי העולם ב-2008 וזכה להתייחסות חיובית ולביקורות חיוביות רבות בעולם. בהקלטת התקליט השתתפו בין היתר אלמוג בר בשירה, קובי פרחי מאורפנד לנד ויותם אבני מ-Prey For Nothing. התקליט מכסה את תקופת עבדות עם ישראל עד עשר המכות, שהוא אחד השירים העוצמתיים באלבום.
נכון ל-2015 נמשכת העבודה על אלבומה השני של הלהקה, When the Lions Leave Their Den באולפן הקלטות בירושלים. התקליט יכסה את תקופת הנדודים במדבר סיני, שם השיר הפותח אותו הוא "עמוד האש".
הלהקה גם כתבה את הפסקול לסרט על פרשת אלטלנה.
דפנה הקר
דפנה הקר (נולדה ב-16 באפריל 1969) היא משפטנית וסוציולוגית, פמיניסטית, פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים ובתוכנית ללימודי נשים ומגדר בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. בולטת במחקריה הסוציו-משפטיים על משפחות בישראל ובפעילותה למען זכויות נשים.
ביוגרפיה.
הקר נולדה וגדלה בירושלים. ב-1994 סיימה את לימודי התואר הראשון בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית. ב-1996 סיימה את התואר השני בקולג' למשפטים של אמריקן יוניברסיטי בוושינגטון די. סי. בהצטיינות יתרה כמלגאית של הקרן החדשה לישראל, וב-2004 סיימה בהצטיינות יתירה את הדוקטורט בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה של אוניברסיטת תל אביב.
מחקרה עוסק בקשר שבין משפט לחברה, תוך התמקדות בפרספקטיבה מגדרית לדיני משפחה. פרסומיה עוסקים בגירושין, משפחה ועבודה, רווקות, משפחות בין-דתיות, בני זוג של הורים, ירושות וצוואות, דיני זיקנה, והסוציולוגיה של המשפט. הקר מלמדת קורסים בנושאי דיני משפחה, פמיניזם ומשפט, תאוריות מתקדמות במשפט וחברה, ושיטות מחקר איכותניות.
הקר היא ראש התוכנית ללימודי נשים ומגדר באוניברסיטת תל אביב מאז אוגוסט 2018. כיהנה כחברה בוועדת שניט לבחינת האחריות ההורית בגירושין, אך התפטרה ממנה ויצאה נגד מסקנות הוועדה. דפנה הקר היא ממייסדות "איתך - משפטניות למען צדק חברתי", הייתה חברת הנהלה בשדולת הנשים, והיא ראש ועדת ההיגוי למרכז הידע על נשים מטעם משרד המדע.
על פעולתה למען נשים בישראל, הייתה הראשונה לזכות ב"אות קטן", על שמו של פרופ' יוסי קטן, אותו מעניקה עמותת "רוח נשית" לנשים הפועלות בהתנדבות למען צדק מגדרי. בשנת 2019 זכתה בפרס מישל הלפרין של אוניברסיטת בן-גוריון על מצוינות במחקר. בשנה זו אף זכתה בפרס ע"ש ג'ול בלוש מטעם ארגון NCJW על תרומתה לחקר המגדר ופעילותה האקטיביסטית.
הקר פעילה גם במאבק הציבורי בנושא חזקת הגיל הרך. היא תומכת בהחלפת חזקת הגיל הרך בחזקת המטפל העיקרי. בשנים האחרונות הקר מרבה לחקור את הממשקים שבין דיני המשפחה לבין הגלובליזציה ואף פתחה את המושג גלובליזציה מוגבלת, כפי שבא לידי ביטוי בספרה האחרון. ספרה זה זכה בפרס מטעם האגודה האמריקאית למשפט וחברה, לספר הטוב לשנת 2018.
ביוני 2022 נבחרה הקר לחברה בוועדה למאבק באפליה נגד נשים של האו"ם.
הקר היא אם לשני ילדים.
ז'לייזניצ'אר סרייאבו
יהודה ליב אורליאן
גרגורי ואן דר וויל
מרחב T1
שירה פרבר
שירה פרבר רקנאטי (נולדה ב-4 ביולי 1967) היא שחקנית, במאית, מחזאית ותסריטאית ישראלית.
ביוגרפיה.
פרבר נולדה וגדלה בתל אביב ובילדותה שיחקה בטלוויזיה החינוכית. בנעוריה למדה במגמת התיאטרון והמשחק בבית הספר התיכון "תלמה ילין". שירתה בלהקת פיקוד צפון. ב-1990 סיימה את לימודיה בסטודיו למשחק "ניסן נתיב" בתל אביב וזכתה במלגה מטעם קרן שרת. באותה שנה הופיעה בתפקיד הראשי במחזה צייד המכשפות בתיאטרון באר שבע, בדמותה של אביגיל ויליאמס.
ב-1991 זכתה פרבר בפרס שחקנית השנה של הסתדרות השחקנים. באותה שנה שיחקה בתפקיד פיבי ב"כטוב בעיניכם" בתיאטרון באר שבע. ב-1993 שיחקה בתיאטרון הבימה בהצגה "מותו של סוכן". בנוסף שיחקה פרבר במספר סרטים - בסרטו של חיים בוזגלו "צלקת", "בסמה מוצ'ו" של יוסף פיצ'חדזה, "ביי ביי לאהבה" של איילת דקל, וכן בסרטו של יגאל בורשטיין "אושר ללא גבול", על תפקידה בסרט זה קיבלה מועמדות לפרס אופיר.
בשנת 1996 סיימה פרבר את לימודיה לתואר ראשון בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, ומאוחר יותר סיימה גם תואר שני במסלול בימוי ותסריטאות. היא כתבה תסריטים למספר סדרות טלוויזיה לערוץ הילדים, ערוץ לוגי, ערוץ הופ! וערוץ 2. פרבר גם כתבה טורים אישיים בעיתונים "עולם האישה", "הורים וילדים" ו"Time Out תל אביב".
ב-1997 שיחקה פרבר בתיאטרון בית ליסין בהצגות "פופקורן" ו"הזוג המוזר". בתיאטרון הסימטה שיחקה בהצגות המקוריות "מעוז 29", "אוטוסדראדה" ו"חדקול". ב-2009 ביימה ב"צוותא" את ההצגה "האביב מתעורר", וכן שיחקה ב"הביתה", קופרודוקציה של תיאטרון הנגב וצוותא.
ב-2010 כתבה יחד עם אלה שמואלי את המחזה "אולי מחר אני אהיה", מונודרמה המבוססת על חייה של לאה גולדברג. את ההצגה ביימה איה קפלן ויובל מסנר הלחין את שיריה של גולדברג להצגה, המוצגת בקפה תיאטרון הקאמרי.
ב-2014 שיחקה בסדרה "מתים לרגע" את אריאנה גוטליב.
ב-2021 השתתפה בעונתה הרביעית של סדרת הריאליטי "הישרדות VIP".
חיים אישיים.
פרבר הייתה נשואה לשחקן ליאור אשכנזי, ולהם בת אחת. ב-2015 נישאה בנישואים אזרחיים בטקס שנערך בקפריסין לאיש העסקים הישראלי לני רקנאטי.
סמנתה סמית'
סמנתה ריד סמית' (באנגלית: Samantha Reed Smith; 29 ביוני 1972 – 25 באוגוסט 1985) הייתה תלמידת בית ספר אמריקאית ממדינת מיין, שזכתה לפרסום בינלאומי בתקופת המלחמה הקרה לאחר שבשנת 1982 כתבה מכתב למזכיר הכללי החדש של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, יורי אנדרופוב, וקיבלה ממנו תשובה אישית, שכללה הזמנה לבקר בברית המועצות. סמית' נענתה להזמנה ובקיץ 1983 טסה ביחד עם הוריה לברית המועצות ושהתה שם שבועיים כאורחת של אנדרופוב.