בסך הכל, חצו 12 רשימות את אחוז החסימה ואילו 20 רשימות נותרו מחוץ לכנסת. שתי רשימות נוספות נרשמו אך פרשו בשבוע שלפני הבחירות. המודד למנדט היה 28,628 קולות. אחרי חלוקת המנדטים הראשונה נותרו 7 מושבים עודפים שחולקו בהתאם לחוק בדר-עופר ולפי הסכמי העודפים - מושב אחד לכל אחת משבע הרשימות הבאות: מרצ, חד"ש, העבודה, יהדות התורה, הבית היהודי, יש עתיד והליכוד - ישראל ביתנו.
לאחר הבחירות.
אל הכנסת התשע עשרה נכנסו 48 חברי כנסת חדשים - מספר חסר תקדים. נוסף עליהם עוד 3 חברי כנסת שלא כיהנו בכנסת ה-18, אך כיהנו בעבר כחברים בכנסת (ניסן סלומיאנסקי, אריה דרעי ועמרם מצנע). 4 ח"כים נוספים כיהנו בתחילת הכנסת ה-18 אך התפטרו במהלכה ונבחרו כעת מחדש (צחי הנגבי, מאיר פרוש, ציפי לבני ועמיר פרץ).
מספר הנשים שנכנסו לכנסת התשע עשרה עומד על 27, בהשוואה ל-21 נשים בכנסת השמונה עשרה ו-17 בכנסת שלפניה. זהו שיעור הנשים הגבוה ביותר אי-פעם והוא נבע בין היתר מהחלטת יאיר לפיד להציב 8 נשים בשתי העשיריות הראשונות ברשימתו לכנסת, 40% מהרשימה, כשכולן נכנסו לכנסת. גם מרצ הציבה כ-50% נשים במקומות הריאליים ומטעמה נכנסו לכנסת 3 נשים. מפלגת בל"ד שריינה בכל שלישיית מועמדים מקום אחד לאישה, ומטעמה נכנסה לכנסת אישה אחת. ברשימת הליכוד הוצבו 7 נשים, ברשימת מפלגת העבודה הוצבו 4 נשים, מפלגת הבית היהודי הציבה 3 נשים במקומות ריאליים, בניגוד למקובל במפלגה בעבר, וברשימת התנועה הוצבה אישה אחת.
מספר חברי הכנסת הדתיים והחרדיים עמד גם הוא על שיא של 39 ח"כים, בהשוואה ל-28 בכנסת הקודמת. הדבר נבע מכך שבחלק מהמפלגות הלא-דתיות הוצבו מתמודדים דתיים. 12 מחברי הכנסת הם לא-יהודים.
הכנסת התשע עשרה גם המשיכה את המגמה שהחלה בכנסת השמונה עשרה, ושכללה 14 עיתונאים שפרשו מעבודתם והצטרפו אל המפלגות השונות במטרה להיבחר לכנסת. מבין אנשי האקדמיה, כיהנו בכנסת התשע עשרה 13 בעלי תואר דוקטור: יובל שטייניץ, עוזי לנדאו, עליזה לביא, עדי קול, רות קלדרון, רונן הופמן, אחמד טיבי, חנא סוויד, דב חנין, עפו אגבאריה, ג'מאל זחאלקה, באסל גטאס, לעומת 12 שנבחרו בבחירות הקודמות; ופרופסור אחד (אבישי ברוורמן) לעומת 4 שנבחרו בבחירות הקודמות.
בכנסת התשע עשרה ישנם 2 קיבוצניקים: זבולון קלפה מהבית היהודי ואורלי לוי-אבקסיס מהליכוד ביתנו.
ב-9 ביולי 2014 פורקה סיעת הליכוד - ישראל ביתנו למרכיביה, הליכוד וישראל ביתנו.
צימבר סטרלינג
אתיופיה במשחקים הפאראלימפיים
אתיופיה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים תל אביב (1968). לאחר המשחקים בתל אביב נעדרה אתיופיה מהמשחקים של אולימפיאדת הנכים היידלברג (1972). אחרי שתי הופעות נוספות חדלה אתיופיה את השתתפותה במשחקים עד לאולימפיאדת הנכים אתונה (2004). במשחקי החורף לא נטלה אתיופיה חלק מעולם.
המשלחת הראשונה שעלתה על שני ספורטאים אותה שלחה אתיופיה, הייתה גם המשלחת הראשונה אשר זכתה במדליה פאראלימפית. אל אולימפיאדת הנכים לונדון (2012) נשלחו ארבעה ספורטאים אתיופים והאתלט ונדייה פיקרה אינדבלו זכה במדליית הכסף בריצת 1500 מטר (קטגוריה T46) עם תוצאה של 3:50.87 דקות, שני רק לשיא עולם של אברהם טארביי הקנייתי שקבע 3:50.15 דקות.
פומבה
בית כלא צבאי
בית כלא צבאי הוא בית כלא המופעל על ידי צבא. בתי כלא צבאיים מהווים חלק מכל מערכת צבאית, ומשמשים לעיתים כדי להחזיק חיילים שכשלו בתפקידם ולעיתים כדי להחזיק שבויי מלחמה, לוחמי אויב, אזרחי אויב בזמן מלחמה ואנשים שרשויות הצבא קובעות ששהותם בחופשי מהווה סיכון ביטחוני. אמנת ז'נבה קובעת פרוטוקול בינלאומי המגדיר את תנאי המחיה המינימליים שיש לספק לשבויים.
מתקני כליאה צבאיים בישראל.
במתקן כליאה צבאי כלואים חיילים על עבירות שרובן צבאיות. (על פי חוק השיפוט הצבאי)
הכלואים מתחלקים לשלוש קבוצות:
המשטרה הצבאית מפעילה את בתי הסוהר הצה"ליים. המוכרים שבהם הם כלא ארבע, כלא שש וכלא 400 לנשים, אולם ככל הנראה ישנם מתקני כליאה נוספים המשמשים את צה"ל יחד עם שב"כ, כמו למשל מתקן 1391 ליד היישוב חריש שבו, כך נטען, נכלא מוסטפא דיראני.
כמו כן, ישנם בסיסי מעצר צבאי כגון: מעצר בית ליד, מעצר אורים ומעצר מחנה נתן, בהם העצורים משמשים כעובדים לתועלת הציבור (ממחנה נתן נשלחים עצורים לעבודות ניקיון בעיר באר שבע לדוגמה) או כעובדי רס"ר ואחראים לנקיונות הבסיסים בהם הם עצורים. ב-2017 הסנגוריה הצבאית המליצה לצמצם את עונשי המאסר לעבירות קלות ולהעדיף את השימוש בעבודות שירות ערכיות (כגון בתי חולים) על פני עבודות רס"ר.
חיל המשטרה הצבאית אחראי על החזקת הכלואים במשמורת חוקית, הקניית ערכי משמעת, טיפול ברווחת הפרט וזכויותיהם הבסיסיות של הכלואים, ובמידת האפשר החזרתם לשירות תקין. המפקדים בפלוגות הכליאה בבתי הסוהר הצבאיים הם שוטרים צבאיים שהוסמכו לטיפול בכלואים.
בישראל, החיילים שנאסרים במתקני הכליאה הצה"ליים לובשים מדים מנומרים שישראל מקבלת מיד שנייה מצבא ארצות הברית. למעט תרגילים, זה השימוש היחיד שצה"ל עושה במדים הללו, והוא נועד להבדיל בין האסירים לשאר החיילים.
ההכחדה הגדולה
בית סוהר צבאי
רפיקי (מלך האריות)
שנג'ן איירליינס
שנג'ן איירליינס (בסינית: 深圳航空公司, באנגלית: Shenzhen Airlines) היא חברת תעופה סינית, בסיסה נמל התעופה הבינלאומי שנג'ן באון, והיא מפעילה טיסות מקומיות ובינלאומיות ליותר מ-70 יעדים.
החברה מדורגת במקום הרביעי מבין חברות התעופה הגדולות בסין (אחרי צ'יינה סאות'רן איירליינס, צ'יינה איסטרן איירליינס, ואייר צ'יינה), בשנת 2010 טסו עם החברה כ-16,500,000 נוסעים.
בסוף שנת 2012 החברה התקבלה לברית חברות התעופה סטאר אלייאנס. צירופה של שנג'ן איירליינס התאפשר לאחר שחברת התעופה הסינית שנגחאי איירליינס התמזגה עם צ'יינה איסטרן איירליינס, ועברה לברית סקאיי טים בה חברה חברת האם שלה.
בשנת 2010 פורסם כי החברה העסיקה טייסים רבים שזייפו את רישיון הטייס שלהם, מינהל התעופה האזרחית של סין (CAAC) פתחה בחקירה לאחר התרסקות מטוס של חברת הבת הנאן איירליינס בה נהרגו 42 נוסעים.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:
קישורים חיצוניים.
מדיה וקבצים בנושא שנג'ן איירליינס באתר Airliners.net
שנזן איירליינס
מכונית המאה
מכונית המאה (באנגלית: Car of the Century) הייתה תחרות בינלאומית לבחירת המכונית המשפיעה ביותר במאה ה-20. תוצאות התחרות הוכרזו ב-18 בדצמבר 1999, באירוע שנערך בלאס וגאס שבארצות הברית.
המכונית הנבחרת פורד מודל T הייתה המכונית הראשונה שיוצרה בפס ייצור המוני, ויועדה למעמד הביניים בזכות מחיר נמוך יחסית - כארבע משכורות חודשיות של פועל. היא תוכננה בידי תעשיין הרכב האמריקני הנרי פורד, ובשנים 1908-1927 יוצרו ממנה 16.5 מיליון יחידות.
לשלב הגמר הגיעו בנוסף ובסדר יורד המכוניות מיני, סיטרואן DS, פולקסווגן חיפושית ופורשה 911.
תהליך הבחירה.
מארגן התחרות היה ארגון אירופי שמושבו בהולנד. באוקטובר 1996 פורסמה רשימה ראשונית של 700 מכוניות מועמדות, בהתאם להמלצות מומחים בתחום הרכב. בתערוכת רכב באמסטרדם בפברואר 1997 פורסמה רשימה מצומצמת של 200 מכוניות, שנבחרו בידי ועדה של מומחים עצמאיים.
בתערוכת הרכב בפרנקפורט בספטמבר 1997 פורסמה רשימה של מאה מכוניות, שנבחרו בידי 132 עיתונאי רכב מ-33 מדינות שונות. בהתאם לבחירת העיתונאים ולתוצאות סקר שנערך באינטרנט הורכבה רשימה של 27 מכוניות מועמדות, והיא פורסמה בתערוכת הרכב בז'נבה במרץ 1999. בשלב הבא נבחרו בידי העיתונאים חמש מועמדות סופיות, שהוכרזו בתערוכת הרכב בפרנקפורט בספטמבר 1999.
בנדירמה (כדורסל)
מועדון הכדורסל המתמחה בנדרימה (בטורקית: Bandırma Basketbol İhtisas Kulübü; עד 2019 נודעה בשם באנוויט, בטורקית: Banvit) היא קבוצת כדורסל טורקית מהעיר בנדירמה, המתמודדת בליגת העל הטורקית ובליגת האלופות.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה בשנת 1994 והעפילה לראשונה לליגה הבכירה בסיום עונת 2003/04. בעונת 2006/07 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע הטורקי, בו הפסידה לקבוצת אפס פילזן. בעונת 2011/12 הפסידה שוב בגמר הגביע לקבוצת בשיקטש.
בעונות 2005/06, 2010/11, 2011/12 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף של הליגה הטורקית, ובעונת 2012/13 העפילה לגמר הפלייאוף, אך הפסידה 4-1 בסדרת הגמר לגלאטסראיי.
בעונת 2016/17 זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בתואר כשניצחה את אפס פילזן בגמר הגביע הטורקי.
הקבוצה משתתפת בגביעי אירופה השונים החל מעונת 2004/05. בין היתר ביורוקאפ צ'לנג', יורוצ'לנג' וביורוקאפ. בתחילת עונת 2011/12 העפילה הקבוצה לשלב הבתים של היורוקאפ דרך שלב המוקדמות הקשה.
חבורת סילו
נמל התעופה טוקיו האנדה
נמל התעופה הבינלאומי של טוקיו או נמל התעופה האנדה (ביפנית: 東京国際空港, באנגלית: Haneda Airport) הוא נמל התעופה הגדול ביפן, ואחד משני שדות התעופה המשמשים את מטרופולין טוקיו. נמל התעופה ממוקם סמוך לעיר אוטה, כ-14 ק"מ דרומית לתחנת הרכבת המרכזית של טוקיו.
נמל התעופה מטפל ברוב הטיסות הפנימיות מטוקיו, ונמל התעופה נריטה משמש לטיסות הבינלאומיות. כחלק מתוכנית של ממשלת יפן להגדיל את הטיסות הבינלאומיות להאנדה, נפתח בשנת 2010 טרמינל ייעודי לטיסות בינלאומיות, יחד עם השלמת המסלול הרביעי. טרמינל זה יאפשר עלייה דרמטית בטיסות הבינלאומיות להאנדה, בעוד שבעבר שימש טיסות שכר ליעדים קרובים.
בשנת 2018 עברו בנמל 87,098,683 נוסעים, לפי מספר הנוסעים האנדה הוא נמל התעופה השלישי בגודלו באסיה, והרביעי בעולם. יחד עם נריטה מערכת שדות התעופה של טוקיו מדורגת במקום השלישי בעולם אחרי לונדון וניו יורק.