בדצמבר 2019 דווח כי ארצות הברית החזירה את השגריר שלה בזמביה לאחר שורת הרשעות של גברים שנידונו למאסר בזמביה בגין מעשים הומוסקסואליים בהסכמה. נשיא זמביה אדגר לונגו הכריז על השגריר דניאל לואיס פו כאישיות בלתי רצויה מכיוון שמתח ביקורת על פסק הדין תוך שהוא מאשים את זמביה בכך שלא פעלה נגד ניכוס שגוי של סיוע בינלאומי.
Don't Wanna Know (שיר של Maroon 5)
Don't Wanna Know (שיר של מארו 5)
אבבית פתאומית
המחלה השישית
הערכת מקורות
הערכת מקורות (או הערכת מידע) היא תהליך הערכת , כלומר מסמך, הרצאה, תמונה, תצפית או כל דבר המשמש לצורך הצגת מידע. הערכת התוקף, הרלוונטיות והמהימנות של מקור מידע מתבצעת ביחס למטרה של דרישת המידע. באופן כללי, "הערכת מקורות" היא המחקר הבינתחומי של האופן בו מעריכים מקור מידע עבור משימה מסוימת.
משמעות.
בראשית המאה ה-21, הערכת מקורות היא תחום הולך וגדל בתחום הספרייה ומדעי המידע. בהקשר זה הערכת מקורות נחקרת מנקודת מבט רחבה יותר מזו של חקר ההיסטוריה או לימודי מקרא.
רמות של הכללה.
חלק מהעקרונות של הערכת מקורות הם אוניברסליים, וחלק אחר מתייחס רק לסוגים מסוימים של מקורות מידע.
אין כיום הסכמה לגבי הדמיון וההבדלים בין הערכת מקורות במדעי הטבע ומדעי הרוח. פוזיטיביזם לוגי טען כי כל תחומי הידע התבססו על אותם עקרונות. חלק גדול מהביקורת על הפוזיטיביזם הלוגי מתייחס לפוזיטיביזם כאל הבסיס למדעים, ולהרמנויטיקה כאל הבסיס של מדעי הרוח. זו הייתה, למשל, עמדתו של יורגן הברמאס . עמדה חדשה יותר, לפי להנס-גאורג גאדמר ותומס קון, רואה במדע ובמדעי הרוח משהו שנקבע על ידי ההבנה והפרדיגמות של החוקרים. ומכאן שהרמנויטיקה היא תיאוריה אוניברסלית. ההבדל הוא, שמקורות מדעי הרוח הם בעצמם תוצרים של תחומי עניין אנושיים והשקפות עולם, ואילו המקורות למדעי הטבע אינם כאלה. מדעי הרוח הם אפוא "הרמנויטיים כפליים".
עם זאת, מדעני הטבע משתמשים גם בתוצרים אנושיים (כמו מאמרים אקדמיים) שהם תוצרים של השקפות עולם (ויכולים להוביל, למשל, להונאה אקדמית ).
תחומי דעת תורמים.
אפיסטמולוגיה.
תיאוריות אפיסטמולוגיות הן התיאוריות הבסיסיות לגבי אופן קליטת הידע ולכן הן התיאוריות הכלליות ביותר לגבי הערכת מקורות המידע.
הערכת ידע או מקורות מידע לא יכולים להיות ודאיים יותר מבניית הידע. אם נקבל את עקרון הפליביליזם, נקבל גם שהערכת מקורות לא יכולה לאמת באופן מוחלט טענות שמבוססות על ידע. כפי שנראה בהמשך, הערכת מקורות קשורה באופן הדוק לשיטות מדעיות .
איתור כשל לוגי בטענות של מקור היא סוג אחר של קריטריון פילוסופי להערכת מקורות. כשלים לוגיים מוצגים אצל וולטון (1998). בין הכשלים ניתן למצוא את "אד הומינם" (שימוש במתקפה אישית כדי לנסות לערער או להפריך את טיעונו של אדם) ואת איש הקש (כאשר טוען אחד מסלף את עמדתו של האחר כדי להפריך אותה).
שיטות מחקר.
שיטות מחקר הן שיטות המשמשות לייצור ידע אקדמי. השיטות המשמשות להפקת ידע משמשות גם להערכת הידע.
חקר המדע.
מחקרים שמתייחסים לתהליכי הערכת איכות של מקורות, כמו ביקורת עמיתים ולקריטריונים המקובלים להערכת מחקר אקדמי.
במאמר שפורסם בכתב העת nature בינואר, 2020, Avenell, Grey &amp; Bolland מתארים מקרה שבו שני חוקרים בתחום בריאות העצם פרסמו עשרות מאמרים שהתבססו על נתונים מפוברקים. בשנת 2013 Avenell ועמיתיה פנו לכתבי העת האקדמיים שפרסמו את המאמרים והתריעו על הכשלים הלוגיים שעלו מהנתונים. אך רק בשנת 2015 החלו כתבי העת להסיר את המאמרים המפוברקים מפרסומיהם ותהליך הסרת המאמרים נמשך עד שנת 2018. Avenell ועמיתיה מצאו שבמהלך השנים שבהן פורסמו המאמרים המפוברקים, לאחר שהתקבלה ההתרעה שלהם, הם צוטטו למעלה מ-600 פעמים. מקרה זה גרם ל-Avenell ועמיתיה לפרסם רשימת קריטריונים להערכת מקורות.
הערכת טקסט.
הערכת טקסט (מונח רחב: פילולוגיה של טקסט) היא חלק מהפילולוגיה, שלא מוקדשת רק לחקר הטקסטים, אלא גם לעריכה ולהפקה של "פרסומים מדעיים", "פרסומים אקדמיים", "פרסומים סטנדרטיים", "פרסומים היסטוריים", "פרסומים מהימנים","טקסטים מהימנים","פרסומי טקסט" או "פרסומי ביקורת". פרסומים אלה הם תוצר של מחקר קפדני שנועד להבטיח שהמידע המפורסם בהם קרוב ככל האפשר לכוונות המחבר (ומאפשר לקורא להשוות ולבקר הבדלים בין פרסומים).
במילים אחרות, ההנחה היא שרוב הפרסומים גדושים ברעש ובטעויות שתורמים המוציאים לאור בתהליך הכנת היצירה לפרסום, ולכן חשוב לפרסם "פרסומים אקדמיים". התהליך של פילולוגיה של הטקסט הוא חלק חשוב מהערכת המקורות במדעי הרוח.
ספרייה ומדעי מידע.
הערכת מקורות נלמדת בבתי ספר כחלק מהתחום ההולך וגדל של . בתחום זה, המונח הערכת מקורות מתייחס לרלוונטיות, לסוגי מסמכים ותכונותיהם ולמדדי איכות של מסמכים. קיימים קריטריונים להערכת תוכן של מקור (למשל, שמירה על שפה נייטרלית), ולצידם קריטריונים להערכת פורמט (למשל, הקפדה על כללי ציטוט). לצד הקריטריונים הללו, קיימים מדדי השפעה המבוססים על ספירת ציטוטים. כלים ל מודדים את השפעתם של מאמרים וכתבי עת בשיטות שונות. מתבצעת באמצעות ביקורות של מומחים בתחום.
ספריות אקדמיות נהגו ללמד הערכת מקורות באמצעות רשימות של קריטריונים לבדיקה, ובהן רשימות CRAAP. רשימות אלה ספגו ביקורות רבות ובשנת 2016 פרסם איגוד ACRL מסגרת עבודה הקוראת להפסקת השימוש ברשימות והחלפתן בהקניית יכולות המאפשרות הערכה מורכבת יותר של מקורות.
אתיקה.
הערכת מקורות נוגעת גם להתנהגות ותרבות אתית המאפשרת למקבלי המידע לקבל החלטות מושכלות (ראו כלים לבדיקת עובדות כמו המשרוקית).
מיתוסים סינים של בריאה
מיתוסים סינים של בריאה הם נרטיבים סימבוליים על מקורות היקום, האדמה והחיים. בכל הנוגע למיתולוגיה הסינית, המונח "מיתוס קוסמוגוני" או "מיתוס מוצא" מדויק יותר מ"מיתוס בריאה", מכיוון שמעט מאוד סיפורים כוללים אלוהות של בורא עולם או רצון אלוהי. מיתוסים סינים של בריאה שונים באופן מהותי ממסורות מונותאיסטיות בעלות גרסה מורשית אחת, כגון מיתוס הבריאה היהודי-נוצרי של בראשית: בספרות הסינית העתיקה ישנם מיתוסים מקוריים רבים ומנוגדים. על פי המסורת, העולם נוצר בראש השנה הסיני ובעלי החיים, האנשים, ואלוהויות רבות נוצרו במהלך 15 ימיו.
חלק מהמיתוסים הקוסמוגוניים הסיניים מציגים נושאים המוכרים במיתולוגיה ההשוואתית. לדוגמה, בריאה מכאוס (מיתוס הסיני הדומה לפואמה מתרבות הוואי העתיקה ), גוויות מפורקות של ישות קדמונית ( במיתולוגיה הסינית הדומה לאגדת תיאמת אלת הים במיתולוגיה המסופוטמית ואם הדור הראשון של האלים באפוס אנומה אליש), זוג אחים שהם בוראי העולם (פֿוּ שִׂי ו-נוּ'וָה הסיניים מקבילים לאיזאנגי ו-איזאנמי היפניים או לרמוס ורומולוס שהיו מייסדי רומא במיתולוגיה הרומית), וקוסמולוגיה דואליסטית (יין-יאנג הסיני המקבילים לאהורא מזדא האל הבורא והרוח העליונה ולרוח הרעה אהרימן בדת הזורואסטריות). לעומת זאת, נושאים מיתיים אחרים הם סיניים באופן ייחודי. בעוד שהמיתולוגיות של מסופוטמיה, מצרים ויוון הציגו את המים קדומים בתור היסוד היחיד שהיה קיים "בהתחלה", היסוד הבסיסי בקוסמולוגיה הסינית הוא צ'י ("אנרגיית החיים", נשימה, "כוח חיים") המגלם אנרגיה קוסמית השולטת בחומר, בזמן ובמרחב. אנרגיה זו, על פי הנרטיבים המיתיים הסיניים, עברה טרנספורמציה ברגע הבריאה, כך שהערפילים מתמיינים לאלמנטים כפולים של זכר ונקבה, יין-יאנג, חומר קשה וחומר רך, ואלמנטים בינאריים אחרים.
מיתוסים קוסמוגוניים.
דאו דה ג'ינג.
הדאו דה ג'ינג, "ספר הדרך והסגולה" (באופן מסורתי חיבורו מתוארך למאה ה-6 לפנה"ס, אם כי יש חוקרים המאחרים את תאריך חיבורו עד למאה ה-4 לפנה"ס), מציע סיפור קוסמוגוניה סינית פחות מיתית ויש בו כמה מהרמיזות המוקדמות ביותר לסיפור בריאה.
דאואיסטים מאוחרים פירשו את הרצף בתור הדאו (טאו, "דרך"), חוסר צורה (ווּגִ'י, "אין סוף"), יחידות (טָאיְגִ'י, "העילאי הגדול") וזוגיות (יין ויאנג או שמיים וארץ).
השירים של צ'וּ.
הפרק "שאלות שמימיות" בחיבור הקלאסי הסיני "השירים של צ'וּ" , שנכתב סביב המאה הרביעית לפני הספירה, מתחיל בשאלות קטכיסטיות לגבי מיתוסים של בריאה. חוקרת התרבות אנה בירל מחשיבה אותו "המסמך החשוב ביותר במיתוגרפיה הסינית" מכיוון שהוא בבירור מתעד מיתוסים קודמים עתיקים.
בירל מתארת את נרטיב הבריאה של "שאלות שמימיות" כתמונת עולם חיה. לא מוזכרת שם שום סיבה ראשית, שום יוצר ראשון. מתוך "המרחב חסר הצורה" מופיע באופן ספונטני המרכיב הראשוני של אד ערפילי ככוח יצירתי, שמתגבש מעצמו כסדרה של כוחות זוגיים המתנגדים זה לזה - תחומים עליונים ותחתונים, חושך ואור, יין ויאנג. כוחות שהתמורות המסתוריות בהם גורמות לסדרי היקום.
הדָאויְוֵּ'אן.
הספר דָאויְוֵּ'אן (道原, "מקורות הטאו"), הוא אחד מכתבי היד של ארבעת הקלאסיקות של הקיסר הצהוב שהתגלו בשנת 1973 בין כתבי המשי של מָאוָאנְגְדְווֵי בקבר שתוארך ל-168 לפני הספירה. בדומה לשירי צ'ו לעיל, גם טקסט זה מתוארך למאה הרביעית לפני הספירה ומקורו באותה מדינת צ'ו הדרומית. במיתוס הקוסמוגוני המופיע בדאו-יו'אן הדאואיסטי מתוארת היווצרות היקום ובני האדם מתוך אד ערפילי חסר צורה. בירל מציינת את הדמיון המדהים בין המושג "הכל היה אחד" המופיע בו כתיאור האחדות שקדמה לבריאה, לבין המושג הקוסמולוגי המודרני של סינגולריות כבידתית.
חְווָאיְ נָאן דְזְה.
החְווָאיְ נָאן דְזְה (), טקסט אקלקטי משנת 139 לפנה"ס שנערך בניהולו של הנסיך ליו אן , מכיל שני מיתוסים קוסמוגוניים המפתחים את התפיסה הדואליסטית של יין ויאנג: