בת להורים פלסטינים משכונת א-טור בירושלים, שנפרדו לאחר לידתה. אבו אל-הווא גדלה במספר ארצות בהן ירדן, כווית ובבית יתומים במזרח ירושלים. לבסוף הגיעה למשפחת אומנה בארצות הברית. היא סיימה לימודי תואר שני בביו-רפואה באוניברסיטת דרום קרוליינה. בהמשך עברה ל פנסילבניה ובה היא מתגוררת עם בתה.
יצירה.
אבו אל-הווא השתתפה בכתיבה שתי אנתולוגיות, "Shattered Illusions" ו-"Searching Jenin", הוציאה לאור שלושה רומנים וספר שירה שזכה בפרסים. היא כותבת מאמרי דעה לעיתונים אמריקאיים כמו "כריסצ'ן סיינס מוניטור", "פילדלפיה אינקוויירר", "שיקגו טריביון" וה"ניו יורק דיילי ניוז" ולאתר אלג'זירה. בנוסף, אבולהאווה עוסקת בכתיבה רפואית עבור כתבי עת וחברות תרופות.
בקרים בג'נין.
״בקרים בג'נין״ (Mornings in Jenin) הוא ספר ביכוריה שיצא לאור בשנת 2006 והיה לרב-מכר עולמי שתורגם ליותר מ-20 שפות. הספר עוסק בארבעה דורות של משפחה פלסטינית ואסונותיה, החל מחטיפת אחד הגיבורים, אסמאעיל, על ידי חייל יהודי בשנת 1948 כשגורשו מן הכפר עין חוד אל מחנה הפליטים ג'נין. שמו במקור היה "הצלקת של דוד" (The Scar of David), אך הוא שונה בשנת 2010 כאשר יצא במהדורה נוספת לאחר עריכה מחודשת.
The Blue Between Sky and Water.
״The Blue Between Sky and Water״ (הכחול שבין שמים למים) הוא ספרה השני שיצא לאור בשנת 2015. הספר עוסק בהיסטוריה המשפחתית של ארבעה דורות נשים במשפחת בראקה, החל מגירוש המשפחה מבית דראס אל מחנה פליטים בעזה. הספר נמכר ב-19 שפות עוד לפני יציאתו לאור.
Against the Loveless World.
הספר ששמו נלקח מציטוט של ג'יימס בולדווין יצא לאור בשנת 2020. הספר עוסק באסירה פוליטית פלסטינית בשם נהר (Nahr) שמגוללת מתוך תא הבידוד בכלא ישראל את סיפורה בהמתנה למשפט שיערך לה. מילדותה בכווית, נישואיה, הכיבוש העיראקי בכווית, פליטות בירדן ועד חזרתה לפלסטין כדי לקבל גט מבעלה שעזב אותה עגונה. בפלסטין היא מכירה את אחיו הצעיר של בעלה ואת מחתרת ההתנגדות האנטי קולוניאליסטית. הספר זכה בפרס הרשימה הקצרה לספרות פלסטינית לשנת 2020
אקטיביזם.
פעילות בארגון ה-BDS.
אבו אל-הווא פעילה בארגון ה-BDS, הקורא לחרם תרבותי ומסחרי על ישראל. היא השתתפה בהגשת התביעה של פעילים פרו-פלסטינים נגד משרד האוצר האמריקני, במטרה למנוע העברת כספי קרנות לישראל ובעיקר להתנחלויות. היא דוברת ארגון "אל-עוודה", הקואליציה למען זכות השיבה של הפליטים הערבים הפלסטינים. בשנים 2015 ו-2018 מנעה ממנה ישראל כניסה למדינה לשם השתתפות באירועים בגדה המערבית.
אבו אל-הווא מסרבת להשתתף בפאנלים אליהם הוזמנו גם דוברים ישראלים שמטרתם להציג את הסכסוך באופן מאוזן משני צדדיו כל עוד ישראל לא מכירה בנכבה כי זה יהיה לדעתה, כמו שיהודי ישב בפאנל שבו ישתתפו מכחישי שואה.
Playgrounds For Palestine.
אבו אל-הווא הקימה את ארגון הצדקה "Playgrounds For Palestine", העוסק ברווחת ילדים פלסטינים על ידי בניית מגרשי משחקים ברשות הפלסטינית ובמחנות הפליטים של האו"ם בלבנון. מגרש המשחקים הראשון הוקם בתחילת 2002.
ספריה.
אנתולוגיות
הרכבת התחתית של יקטרינבורג
הרכבת התחתית של יקטרינבורג (Екатеринбургский метрополитен) היא מערכת הסעת המונים מהירה ביקטרינבורג ובמחוז סברדלובסק הפועלת ברציפות מאז 1991.
תוכניות ראשונות לבניית הרכבת התחתית בסברדלובסק (שמה של יקטרינבורג בתקופה הסובייטית) הונחו כבר בשנות ה-70 של המאה ה-20. את החלק הראשון של הרכבת התחתית בנתה חברת חרקוב מטרו-פרויקט (Харьковметропроект) שזכתה במכרז. בשנות ה-80 של המאה ה-20, העבודה עמדה לקראת סיום, אך תאריך חנוכת התחנה הראשונה נדחה כמה פעמים. תחילה תוכנן לפתוח ב-1987, לבסוף התאריך נדחה ל-1989 ולבסוף נחנכה התחנה הראשונה באפריל 1991.
רכבות בשירות: כרגע ברכבת התחתית ישנם שלושה דגמים של רכבות, וכולם מתוצרת ברית המועצות לשעבר: 81-717.5/714.5,
81-717.5M/714.5M, ו - 81-717.6/714.6. כ-70 קרונות מהדגמים הנתונים נמצאים במחסן של הרכבת התחתית, כל רכבת בנויה מארבעה קרונות. מתכננים לרכוש רכבות מדגם חדש לגמרי, שישנה את קרונות הרכבת הישנים שמסיימים את השירות שלהם למרות שהדגם 81-717.6 הכי חדש בינתיים, ונכנס לשירות רק בשנת 2019. ברכבות החדשות מותקנות מצלמות וידאו אשר מאפשרות לנהג הרכבת לראות מה קורה באולם הנוסעים, הרכבות גם כוללות אזורים לנכים ומערכת אוורור מפותחת אך ללא עמדות לטעינת טלפון סלולרי.
תצלום עירום
מלון בן-יהודה
קומפני
"קומפני" (באנגלית: Company) הוא מחזמר מאת ג'ורג' פירת' (מחזה) וסטיבן סונדהיים (מוזיקה ומילות השירים). המחזמר מתאר סצינות מחייו של רוברט, רווק ניו-יורקי בן 35 המתמודד עם שאלות של זוגיות ומחויבות רגשית בחברה שלוחצת עליו למצוא בת זוג ולהינשא. המחזמר שהוצג לראשונה בברודוויי ב-1970 נחשב פורץ דרך בשל העיסוק הישיר שלו בבעיות חברתיות רלוונטיות לקהל הצופים, ובשל המבנה שלו – אוסף סצינות קומיות שאינן מתארות עלילה בעלת סדר כרונולוגי מוגדר אלא את התהליך הנפשי שעובר הגיבור הראשי. ההפקה המקורית זכתה בשישה פרסי טוני. המחזמר הועלה פעמים נוספות בברודוויי ובהפקות מקומיות וכן על במות שונות ברחבי העולם.
רקע.
ג'ורג' פירת', שחקן שהחל לעסוק בכתיבה, חיבר בסוף שנות השישים 11 מחזות קצרים בני מערכה אחת, שרובם עסקו במערכות יחסים בין שני אנשים (זוגות נשואים, חברים טובים וכדומה). קים סטנלי הייתה אמורה לשחק בתפקידים הראשיים, ואנתוני פרקינס הביע עניין בבימוי. לאחר שהפקת המחזות נתקלה בקשיים, התבקש התמלילן והמלחין סטיבן סונדהיים לייעץ לגבי המשך העבודה על הפרויקט. סונדהיים בתורו ביקש את עצתו של ידידו, המפיק והבמאי הרולד פרינס. להפתעתם של פירת' וסונדהיים, הציע פרינס להשתמש במחזות כבסיס למחזמר. הקושי נבע מהעובדה שלא היה קשר של ממש בין המחזות השונים, והיה צורך למצוא דרך לאחד אותם ליצירה אחת. הפתרון של פירת' וסונדהיים התבסס על כך שברוב המחזות הייתה דמות חיצונית שתפקידה היה לשמש כזרז להתרחשות הדרמטית העיקרית. פירת' וסונדהיים איחדו את הדמויות האלה לדמות יחידה בשם רוברט, שהייתה לגיבור הראשי של המחזמר. מנקודת מוצא זו הם פיתחו את התמות המרכזיות במחזמר, והמבנה הייחודי שלו. כתיבת השירים היוותה אתגר נוסף: סונדהיים חש שהטקסט של פירת' עומד בזכות עצמו ואין צורך בשירים כדי לקדם את העלילה, מה גם שלא הייתה עלילה מרכזית לקדם. הפתרון שנמצא הוא שרוב השירים הם פרשנות של הדמויות להתרחשות אבל אינם חלק ממנה.
עלילה.
הגיבור הראשי במחזמר הוא רוברט, המכונה על ידי חבריו גם בשם בובי, ובשלל שמות חיבה אחרים. הוא רווק בן 35 החי בניו יורק. חבריו הקרובים הם חמישה זוגות נשואים: שרה והארי, סוזן ופיטר, ג'ני ודייוויד, ואיימי ופול, כולם בערך בני גילו של רוברט, וכן ג'ואן ולארי, המבוגרים משאר החבורה. המפגשים עם החברים ממלאים את חייו. החברים לוחצים על רוברט למצוא בת זוג ולהינשא, אולם הוא כלל אינו בטוח אם הוא מעוניין בקשר זוגי משמעותי. למרות זאת הוא יוצא עם שלוש בחורות: אפריל, דיילת אוויר נאיבית, מרתה, בחורה אופנתית ומתוחכמת, וקיית'י, בחורה מעיירה קטנה המרגישה זרה בניו יורק.
סיפור המסגרת של המחזמר הוא מסיבת הפתעה לכבוד את יום הולדתו ה-35 של רוברט שמארגנים חמשת זוגות החברים. הקבוצה חוגגת את חברותם המשותפת ומאחלת לרוברט להינשא, בעוד הוא נשאר מסויג. למרות הקרבה הגלויה בין רוברט וחבריו, נראה שבאופן מוזר הזוגות כלל אינם מכירים זה את זה, והאירוע נושא אופי סוריאליסטי. מסיבת יום ההולדת מובילה לאוסף של סצנות קומיות, שבהן נפגש רוברט עם אחד מהזוגות או אחת מחברותיו. רוברט צופה בזוגות ובהתמודדות שלהם עם הקשיים בחיים המשותפים, הריבים, החשש מפני איבוד הזהות העצמית, האפשרות לגירושין או לבגידה, המפלט שחלקם מוצאים באלכוהול או מריחואנה, ועוד. במהלך המחזמר משתנה היחס של רוברט לזוגיות ונישואין והוא מפתח גישה בוגרת ומורכבת יותר לנושא. למרות שהדבר אינו נאמר במפורש, נהוג לראות את עלילת המחזמר כ-"מתרחשת בראשו של רוברט" כלומר מתארת את מחשבותיו וזיכרונותיו של בזמן שהוא בוחן את חייו ומתלבט לגבי זוגיות עתידית.
בישראל.
קומפני הועלה לראשונה בישראל בידי רפי ניב בסטודיו למשחק של יורם לווינשטיין ב-11 בנובמבר 2006, לפי תרגומו של דניאל אפרת. ניב העלה את ההפקה מחדש בתיאטרון באר שבע ב-28 במאי 2011, בכיכובם של ריקי גל (ג'ואן), צק ברקמן (בובי), מיכל ברנד (איימי), מיכל ויינברג (סוזן), שרון צור (פיטר), אביטל פסטרנק (ג'ני), יונתן רוזן (פול), שרון שחל (שרה), קרן מרום (מרתה), ארז וייס, מולי שולמן (הארי), רונה פרומצ'נקו (אפריל), שלום שמואלוב (לארי) ומירב שירום (קאתי).
ההפקה בווסט אנד (2018).
בשנת 2018 הועלתה ההצגה בווסט אנד במבנה שונה לחלוטין ממה שנראה קודם.
בובי (Bobby) שונתה לבובי (Bobbie), תפקיד נשי שאותו גלימה רוזלי קרייג.
סונדהיים הסכים לשינוי המגדרי וגם לשינויים מינוריים בטקסט.
כמו כן, הזוג איימי ופול הפכו לג'יימי ופול, זוג חד מיני.
שלוש הנשים אפריל, מרתה וקאתי שאיתם בובי מבלה במחזמר המקורי שונו לתפקידים גבריים.
אנדי (אפריל), פי-ג'יי (מרתה) ותיאו (קאתי).
פאטי לופון, שכיכבה במחזמר בעבר בתפקיד ג'ואן, בהקראה בליווי הפילהרמונית של ניו יורק, חוזרת בהפקה הזו לתפקיד.
עיבוד קולנועי.
סונדהיים שאל את התסריטאי ויליאם גולדמן בסביבות שנות ה-90 אם יהיה מעוניין לכתוב את התסריט לעיבוד קולנועי למחזמר.
גולדמן השיב: