בנוסף, נמצא כי במבחני המיצ"ב במתמטיקה לכיתות ה' ישנו הבדל מובהק בהישגי התלמידים לטובת בתי הספר שהצטרפו לרפורמה. לא נמצאו בדיקות קיימות ותוצאות מובהקות בהישגים בשלושת תחומי הדעת האחרים (שפת-אם, אנגלית ומדעים וטכנולוגיה) נכון למאי 2012.
על פי הדוח 79% מנהלים דיווחו על שביעות רצון מהתוכנית בהשוואה ל 47% מהמורים שעיקר טענותיהם הופנו כלפי העומס הרב המוטל עליהם בעבודתם. 82% מן המורים הביעו שביעות רצון גבוהה מן האווירה בבית הספר בין המורים לתלמידים. נתונים אלו מראים על עלייה בהשוואה לתשס"ט (74%). 71% מהתלמידים הביעו שביעות רצון מהאווירה הבית ספרית לעומת 59% בתשס"ט. נראה כי ישנה עליה נכבדת ברוב התחומים מהרגע שהתוכנית נכנסה לבתי הספר (ראמ"ה, 2012).
בן בארנס
בנג'מין תומאס "בן" בארנס (באנגלית: Benjamin Thomas "Ben" Barnes; נולד ב-20 באוגוסט 1981) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון וזמר בריטי-יהודי, המוכר בעיקר בזכות גילום דמותו הבדיונית של כספיאן בסרטים " ו", ומתפקידיו כלוגן בסדרה "וסטוורלד" של HBO וכג'יגסו בסדרה "המעניש" של נטפליקס.
ביוגרפיה.
בארנס נולד בלונדון, אנגליה שבממלכה המאוחדת. הוריו הם תומאס בארנס, פסיכיאטר ממשפחה נוצרית, וטרישיה, יועצת זוגית ילידת-דרום אפריקה יהודייה ממוצא אשכנזי. לו אח צעיר בשם ג'ק. בארנס הוא התחנך בבית הספר הנוצרי הומפילד פרפטורי, בית הספר העצמאי קינג'ס קולג', ובאוניברסיטת קינגסטון שבלונדון בה למד דרמה וספרות אנגלית והוא קיבל תואר ראשון ב-2004.
בצעירותו בילה מספר שנים ב"תיאטרון המוזיקלי הלאומי לצעירים" (National Youth Music Theatre), התמקד בסוגת המחזמר. בגיל 15 קיבל לראשונה עבודה מקצועית כמתופף במחזמר המבוסס על הסרט באגסי מלון. הוא היה חבר לתקופה קצרה בלהקת בנים בשם Hyrise. בשנת 2006 הוא החל לשחק בטלוויזיה, ובין היתר הופיע בהופעת אורח באופרת הסבון הבריטית "רופאים", ושיחק בפיילוט לסדרת טלוויזיה "Split Decision" של רשת The CW שהוחלט בסוף לא להפיק אותה. באותה שנה גם הצטרף לצוות השחקנים של המחזה ילדי ההיסטוריה מאת אלן בנט.
בשנת 2007 זכה בארנס לתפקידו הראשון בקולנוע, בסרט "אבק כוכבים", בו גילם את דמותו הצעירה של דאנסטן ת'ורן, אביו של הדמות הראשית.
בשנת 2008 גילם את דמותו של כספיאן בסרט , המבוסס על הספר השני (והרביעי מבחינת הכרונולוגיה העלילתית) בסדרת ספרי הפנטזיה האפית "דברי ימי נרניה" של ק.ס. לואיס. על תפקידו בסרט היה מועמד לפרס "הופעה פורצת דרך לשחקן" בטקס פרסי הקולנוע של MTV. בשנת 2010 חזר לגלם את דמותו של כספיאן בסרט הבא בסדרת הסרטים, .
בשנת 2009 השתתף כשחקן ראשי בסרט "דוריאן גריי" המבוסס על הספר תמונתו של דוריאן גריי מאת אוסקר ויילד.
בשנת 2010 ועד תחילת שנת 2011 שיחק בארנס במחזה Birdsong, המבוסס על ספר בעל אותו שם מאת סבסטיאן פולקס.
בשנת 2016 נבחר בארנס לגלם את דמותו של בילי רוסו בסדרה של מארוול ונטפליקס "המעניש"
בשנת 2021 גילם את דמותו של גנרל קיריגן בסדרה ״צל ועצם״ של נטפליקס.
בית בודנברוק
בֵּית בּוּדֶנבּרוֹק – שקיעתה של משפחה (מגרמנית: Buddenbrooks. Verfall einer Familie) הוא רומן רחב־יריעה מאת הסופר הגרמני תומאס מאן, אשר מגולל את קורותיהם של ארבעה דורות לבית בודנברוק – משפחה של סוחרים עשירים ורמי יחס בגרמניה של המאה ה-19. פרשת שקיעתה האיטית של המשפחה נהפכת בידיו של מאן לפרשת שקיעתו של עולם שלם – גסיסתה של הנפש האירופית, שדווקא משעה שהגיעה אל פסגות העידון הרוחני איבדה את רצון החיים.
"בית בודנברוק", הרומן הראשון של מאן, פורסם בשנת 1901, בהיות הסופר בן 26 בלבד. הרומן זיכה את מאן בפרס נובל לספרות לשנת 1929. "בית בודנברוק" נחשב לאחרון הרומנים הקלאסיים, לאחד הספרים החשובים ביותר בתולדות הספרות הגרמנית, ונכלל ברשימת הספרים הטובים ביותר של כל הזמנים.
רקע.
כתיבה.
מאן החל לכתוב את הרומן בעת שהותו בוונציה באוקטובר 1897, כשהיה בן 22 בלבד. הספר הושלם כעבור שלוש שנים, ביולי 1900, וראה אור באוקטובר 1901.
בתחילת הכתיבה תכנן מאן חיבור בקנה מידה קטן, כ"תרגיל כתיבה בלי תביעות יתירות", אולם עם הזמן עבר לכתיבת סאגה משפחתית רחבת היקף, שבמרכזה קונפליקטים בין עולם העסקים לעולם האמנות, שנשאו מאפיינים אוטוביוגרפיים באותה עת. מטרתו הייתה להתבסס על מסורת הכתיבה הריאליסטית של המאה ה-19 באירופה (כדוגמת "האדום והשחור" של סטנדל, "אנה קארנינה" של טולסטוי ו"מאדאם בובארי" של פלובר), ולא על מסורת הכתיבה שהייתה מקובלת בגרמניה באותה תקופה.
לפני "בית בודנברוק" כתב מאן בעיקר סיפורים קצרים, שהתפרסמו בקובץ בשם "אדון פרידמן הקטן" (1898). מאן שאף לא רק להישג ספרותי, אלא גם להתעלות מעל אחיו, היינריך מאן, שזכה להצלחה כספית ומעמדית עם פרסום ספרו "במשפחה" (1894), ועמד לכתוב ספר חדש על החברה הבורגנית הגרמנית, "בארץ העדן" (הספר הופיע לבסוף ב-1901).
כשסיים מאן את מלאכת הכתיבה, מיהר לשלוח אותו להוצאה לאור, עד כדי כך שלא רצה למסור אותו למהדיר לשם עריכה והעתקה. אשתו, קטיה מאן, כתבה על כך בספרה "זיכרונות שלא נכתבו":
מבחינה היסטורית מכסה "בית בודנברוק" את השנים 1835–1877, שבמהלכן התרחשו מספר אירועים דרמטיים בהיסטוריה של גרמניה - בהם אביב העמים (מהפכת 1848), מלחמת שבעת השבועות (בין אוסטריה לפרוסיה), הקמת הקונפדרציה הצפון-גרמנית והקמת האימפריה הגרמנית. בספר עצמו משחקים אירועים אלו תפקיד משני, ולכן לא ניתן לומר כי "בית בודנברוק" הוא רומן היסטורי. עם זאת, נודעת חשיבות להזכרתם של האירועים ברומן, שכן מטרתו של מאן הייתה לתת לספר נופך היסטורי על ידי אזכור אירועים מן העבר, היוצרים אחידות מבחינת הזמן.
רוב המאורעות ההיסטוריים סובבים סביב עיר ההנזה ליבק, שבה התגורר תומאס מאן בילדותו. ליבק הצטיינה במסורת תרבותית ארוכה ומפוארת שלא הושפעה מהתמורות הפוליטיות שחלו בימי שלטונו של קיסר גרמניה וילהלם הראשון; כך, למרות הזמן הרב שחלף מהמאורעות ההיסטוריים ועד תחילת כתיבת הספר, הצליח מאן לתאר במדויק את האווירה ששררה בליבק באותה תקופה.
חרף הביקורת הקשה שהעביר ברומן על הבורגנות, לא התעלם מאן גם מן הפן החיובי של אריסטוקרטיית הממון של זמנו ומנהגיה. למעשה, ביצירותיו המאוחרות אף הפגין סימפתיה כלפי המוסריות והאתיקה הפרוטסטנטיות של הדמויות.
לאחר מלחמת העולם הראשונה לא כתב עוד מאן על המאה ה-19, משום שלא ראה צידוק להמשיך לבקרה, משום שהמאה ה-20 נראתה לו גרועה ממנה. עם זאת, לאחר מלחמת העולם השנייה שינה את דעתו השלילית על המאה ה-19. התפוררות העולם לאחר שתי מלחמות העולם הביאה אותו למסקנה שהמאה ה-19 הייתה, על אף הכול, טובה מאחרות לאנושות. ביקורתו השלילית על גרמניה בהווה באה לידי ביטוי ב"דוקטור פאוסטוס" שנכתב במהלך המלחמה. אם עסק בעבר, פנה בכתיבתו לתקופות רחוקות יותר, עד תקופת התנ"ך ב"יוסף ואחיו":
פרסום.
המהדורה הראשונה של הספר יצאה לאור בהוצאת פישר (Fischer) היוקרתית. הוצאת קנאור הגרמנית (Knaur-Verlag) שמכרה את ספריה במחירים זולים יותר במסגרת סדרת "יצירות קלאסיות מספרות העולם", רצתה להוציא לאור את "בית בודנברוק" במהדורה עממית של מיליון עותקים. היא אף הציעה לשלם למאן מאה אלף מארק במזומן אם יעבור אליה, משום שהיה הסופר החי היחיד שספר מספריו התאים לסדרה. מאן, שהיה זקוק נואשות לכסף לבניית בית מגוריו הראשון, שקל בכובד ראש את ההצעה, ועל כן נסע לברלין לשכנע את סמואל פישר, בעל בית ההוצאה S. Fischer למכור מהדורה עממית של הספר במחיר שווה לכול נפש:
בתחילה, סירב סמואל פישר להעניק לתומאס מאן את הזכות למהדורה מיוחדת זו ודחה את ההצעה. פישר טען כי לספריו "יש רק קהל קוראים אחד". קטיה מאן, שלא יכלה להשלים עם דבריו אמרה לו כי "יש סטודנטים, זבניות קטנות, ורבים רבים אחרים, שאין ידם משגת לקנות את ספרי פישר היקרים". לבסוף השתכנע פישר והמהדורה העממית יצאה בהוצאתו.
ואכן, כדברי קטיה מאן, הייתה זו הצלחה ענקית. עד מהרה לא יכול עוד בית הדפוס של פישר שבלייפציג לעמוד בעומס ההדפסה ולכן נאלץ פישר להסתייע בכמה בתי דפוס קטנים שהיו באזור. מכונות הדפוס סבבו רק על "בית בודנברוק" וכריכיות רבות כרכו את הספר בעת ובעונה אחת. ביום הופעת הספר בברלין נאלצה ההוצאה לשכור ארבעים משאיות כדי להביא את כל הספרים לחנויות הספרים. צילומים של מסע הספרים הופיעו בכל העיתונים הנפוצים.
משאת נפשו של מאן, לראות את ספרו מצליח, התגשמה. "בית בודנברוק" ניצב בחזית ספריו הן במישור הספרותי והן במישור דעת הקהל, ואף מציב אותו בשורה הראשונה של הסופרים האירופיים.
הצלחתו הגדולה של מאן הייתה במיוחד בגרמניה, שבה הספר הפך לרב-מכר עצום עם מכירות של מעל מיליון ושלוש מאות אלף עותקים – דבר שהציב את הספר בצמרת רשימות רבי מכר הגדולים, והפך אותו לאחד הספרים הרווחיים ביותר של הוצאת הספרים הגרמנית S.Fischer - ההוצאה הגדולה בגרמניה.
תגובות.
הספר נחשב על ידי רבים כיצירה שלכדה בצורה הטובה ביותר את אווירת הבורגנות הגרמנית במאה ה-19, זאת בשל העובדה כי "בית בודנברוק" הוא ספר מעבר, המשלב בין הסגנון הריאליסטי של המאה ה-19 והנטורליזם והאינטרטקסטואליות של טון הכתיבה במאה ה-20.
בחודשים הראשונים לאחר יציאת המהדורה הראשונה לאור, לא נחל הספר הצלחה מרובה, והוא השאיר רושם עז רק על מבקר הספרות סמואל לובלינסקי. לובלינסקי כתב בביקורתו שבעיתון "ברלינר טאגבלאט" משפט שהרבו לצטטו לאחר מכן, ושהייתה בו ראייה חדה של העתיד:
מלבד דברי לובלינסקי לא הייתה עדיין התייחסות מרובה לספר, ועל כך מאן החזיק לו טובה.