למצודה חשיבות רבה מבחינת ההיסטוריה של האדריכלות. עבדול פאזאל תיעד חמש מאות בסגנון בנגלי וגוג'ראטי שנבנו במצודה. חלק מהבניינים נהרסו כדי לפנות מקום לארמונות השיש הלבנים. רוב הבניינים האחרים נהרסו על ידי הבריטים בין 1803 ל-1862 כדי להשתמש בחומרים לבניין. בצד הדרום-מזרחי של המצודה שרדו רק כ-30 בניינים מוגוליים הפונים כלפי הנהר. מתוכם, שער דלהי, שער אכבר ואחד הארמונות - "בנגלי מהאל" - נחשבים למייצגים הטובים ביותר של סגנון הבנייה האכברי.
שמו של שער אכבר שונה על ידי ג'אהאנגיר לשער עמאר סינג. השער דומה מבחינה סגנונית לשער דלהי, ושניהם נבנו בלבנים אדומות.
בנגלי מהאל נבנה גם הוא מאבן חול אדומה, וכיום הוא התפצל לאכברי מהאל וג'האגירי מהאל.
במצודה יש דוגמאות לעירוב מעניין בין אדריכלות אסלאמית לאדריכלות הינדית. בחלק מהקישוטים האסלאמיים יש תמונות (אסורות לפי האסלאם) של יצורים חיים - דרקונים, פילים וציפורים, במקום התבניות הקליגרפיות הנפוצות יותר בעיצובים אסלאמיים של משטחים שונים כגון קירות.
נרקיס ניירי
נרקיס ניירי (מכונה גם נרקיס מלבין; שם מדעי: "Narcissus papyraceus") הוא מין של צמח בסוג נרקיס, גאופיט בעל פקעת. הוא מין רב-שנתי עז ריח, הצומח בר במערב אגן הים התיכון. הנרקיס המלבין פורח בחודשים דצמבר וינואר, ופעמים רבות במדינות נוצריות משווק בחג המולד. יחסית לגאופיטים אחרים, קל מאוד לגדלו באגרטל ביתי ולאלצו לפרוח מוקדם. אחת הבעיות בגידול נרקיס ניירי בגינה הוא חלוקת הבצל לכמה בצלים קטנים יותר אשר אינם פורחים. ניתן להפרידם ולשתלם בנפרד. לאחר שנה שנתיים עם דישון הם יפרחו.
מאפיינים.
כשאר הנרקיסים, לפרחים שישה עלי כותרת. עלי הכותרת לבנים, העטרה שטוחה וקטנה יחסית, וצבעה לבן. פרח הנרקיס מתפתח מתוך מתחל (spathe) שהוא המשך של העלה, ובוקע ממנו כשהוא שלם בקבוצה של כחמישה עד שבעה פרחים (לעיתים נדירות יותר, עד 12 פרחים), הפרושים במעגל ומאוחים בבסיסם. העטרה מכילה שלושה אבקנים צהובים בולטים בתצורת משולש.
בישראל.
הנרקיס הניירי אינו גדל נחשב כמין מקומי בארץ ישראל, אך מגודל בה כצמח נוי. ניתן למצאו גם כפליט תרבות המשתקע באזורי עזובה, לצד הדרכים ובגנים ציבוריים.
נרקיס ניירי הוא אחד מהמינים המופיעים בגן הבוטני של האוניברסיטה העברית בגבעת רם. בחלקת הים התיכון הוא גדל עם עוד שנים של נרקיס מצוי בתצוגה מרהיבה.
EuResist
EuResist הוא פרויקט בינלאומי שמטרתו שיפור איכות הטיפול התרופתי בחולי איידס על ידי פיתוח מערכת ממוחשבת שתתאים לכל חולה את הטיפול האופטימלי עבורו.
בפרויקט משתתפים מספר גופי מחקר באירופה ובישראל, והוא מומן ברובו על ידי האיחוד האירופי כחלק מתוכנית לקידום המחקר באירופה
(Framework Programmes for Research and Technological Development).
הפרויקט החל לפעול בשנת 2006. בסוף שנת 2008 הסתיימה המחויבות לאיחוד האירופי ומאז הפרויקט ממשיך במסגרת שותפות שלא למטרות רווח שנוסדה על ידי השותפים המרכזיים.
בשנת 2009 זכה בפרס של עיתון המחשבים ComputerWorld.
רקע על מחלת האיידס.
איידס היא מחלה קטלנית הנגרמת על ידי נגיף ה-HIV. הנגיף משתכפל בעזרת תאי הדם הלבנים של המערכת החיסונית (בעיקר לימפוציטים מסייעים מסוג T). כשכמות הנגיף בדם עולה יתר על המידה
המערכת החיסונית נפגעת ולבסוף קורסת, ומותירה את הנשא חסר הגנה מול מחלות זיהומיות.
נכון לשנת 2010 קיימות כשלושים תרופות שמפריעות בדרכים שונות לתהליך השכפול של הנגיף.
החולים מקבלים "קוקטייל" המכיל שלוש או ארבע תרופות שונות, שמצליח בדרך כלל להוריד את רמת
הנגיף בדם כמעט לאפס ומאפשר לנשא לנהל חיים רגילים. עם זאת התרופות אינן מסלקות את הנגיף מהגוף
ועל החולה להמשיך בטיפול כל חייו.
הסיבה המרכזית לכישלון אפשרי של טיפול כזה היא התפתחות של זני נגיף העמידים לתרופה אחת או יותר.
השיטות הקיימות נכון לשנת 2010 להתמודדות עם בעיה זו הן ניסויי מעבדה שבהן בוחנים דגימות נגיף
שנלקחו מדמו של החולה. את הנגיף חושפים לתרופות השונות ונבדקת רמת העמידות שלו.
מכיוון שתהליך זה יקר וארוך, פותחו בשנים האחרונות שיטות ממוחשבות לחזות את עמידות הנגיף על סמך ניתוח הרצף הגנטי שלו. לשיטות אלה יעילות מוגבלת מכמה סיבות:
מטרת הפרויקט.
מטרת הפרויקט היא לשפר את התהליך שבו מתאימים "קוקטייל" תרופות לחולה.
המערכת כוללת שלושה חלקים: מאגר נתונים, רשת מנועי חיזוי וממשק משתמש.
מאגר הנתונים הוקם על ידי איחוד מספר מאגרי נתונים קיימים באירופה.
נכון לשנת 2010 מאגר זה הוא הגדול בעולם, והוא המכיל נתוני מעקב על 18,000 נשאי איידס.
רשת מנועי החיזוי מורכבת ממספר מנועים שונים, שכל אחד משתמש בטכניקות שונות של
למידה חישובית. המנועים אומנו ונבדקו על מאגר הנתונים של המערכת.
מזינים להם נתונים שונים על החולה:
כל אחד ממנועי החיזוי מפעיל את המודל המתמטי שלו על מנת לחזות מהו ה"קוקטייל" האופטימלי עבור חולה זה. התחזיות הללו משוקללות ביחד לכדי תחזית אחת.
בדיקות שנערכו בשנת 2008 מעידות שאכן רשת המנועים החדשה עולה בצורה משמעותית על השיטות הקודמות.
ממשק המשתמש של המערכת זמין דרך רשת האינטרנט לכל. רופא המטפל בחולה איידס
יכול להזין את נתוני החולה ולקבל את תחזית המערכת באופן מיידי.
המערכת מתאימה במיוחד לזן הנגיף HIV-1 הנפוץ באירופה.
משתתפים בפרויקט.
הגופים המשתתפים בפרויקט:
בשנת 2009 יצרו חמש השותפות הראשונות ארגון שלא למטרות רווח, ה-EuResist GEIE network.
הזווית הישראלית.
שתי קבוצות של מעבדות המחקר של יבמ משתתפות בפרויקט. קבוצה אחת מתמחה
במחקר ופיתוח טכנולוגיות מידע בתחום הרפואה ומדעי החיים.
צוות מקבוצה זו הקים את מאגר הנתונים של הפרויקט.
הקבוצה השנייה מתמחה בלמידה חישובית וכריית מידע. צוות מקבוצה זו תכנן וממש את אחד ממנועי החיזוי
שמשתתפים ברשת המנועים של הפרויקט. המנוע מבוסס על שילוב של:
נכון לשנת 2010 שתי הקבוצות ממשיכות לתמוך בפרויקט, ומסייעות לצירופם של מאגרי נתונים חדשים למאגר המכרזי ולעדכון מערכת החיזוי בהתאם.
מדריך טיולים
המודל הביופסיכוסוציאלי
המודל הביופסיכוסוציאלי הוא מודל טיפולי הדוגל בגישה העקרונית כי גורמים ביולוגיים, פסיכולוגיים (בכללם מחשבות, רגשות והתנהגויות) וחברתיים, משפיעים באופן משמעותי על מצבו הבריאותי של האדם.
המודל עומד בניגוד לגישה הרדוקציונית ברפואה, הטוענת כי ניתן לייחס כל שינוי במצב הרפואי לגורמים ביופיזיים בלבד, כגון חיידקים, וירוסים וכדומה.
המודל נמצא בשימוש במקצועות טיפוליים כמו רפואה, סיעוד, ריפוי בעיסוק, עבודה סוציאלית רפואית, פסיכולוגיה רפואית ופסיכולוגיה קלינית וקרימינולוגיה קלינית. הביטוי 'ביופסיכוסוציאלי' נזכר לעיתים גם בהקשר לוויכוח הפילוספי אודות בעיית הגוף והנפש, זאת בניגוד לשימוש שנעשה בו במודל המתייחס רק לאספקטים המעשיים והטיפוליים.
המודל גובש על ידי הפסיכיאטר ג'ורג' אנג'ל מאוניברסיטת רוצ'סטר, והתפרסם בקהילה המדעית במאמר שיצא ב-Science בשנת 1977.
נרקיס נייר
אינדאלסיו פרייטו
אינדיקיו פרייטו (Indalecio Prieto Tuero; 30 באפריל 1883 - 11 בפברואר 1962) פוליטיקאי ספרדי, ממנהיגי מפלגת העובדים הסוציאליסטית הספרדית (PSOE) לפני ובמהלך ימי הרפובליקה הספרדית השנייה.
פרייטו נולד באוביידו שבאסטוריאס, אזור מכרות בצפון ספרד. הוא התייתם מאביו בגיל שש ועבר עם אמו לבילבאו בשנת 1891. מגיל צעיר עבד כמוכר עיתונים ובהמשך נהיה סטנוגרף בעיתון יומי. בשנת 1899 הצטרף ל- PSOE וכעיתונאי היה לדמות מרכזית בתנועה הסוציאליסטית בארץ הבסקים. באוגוסט 1917 היה ממנהיגי השביתה הגדולה, ולאחר דיכוייה בידי הצבא נמלט לצרפת מחשש שיעצר, שם נשאר עד אפריל 1918, עת נבחר לבית הנבחרים הספרדי (Congreso de los Diputados de España). בפרלמנט הוא דיבר בחריפות נגד התנהלות הצבא בצפון אפריקה. בתקופת שלטונו של מיגל פרימו דה ריברה שלל כל שיתוף פעולה עם הממשלה הרודנית, בראותו ברפובליקה ערך בפני עצמו. בעקבות זאת הוא הגיע לעימותים חריפים עם פרנסיסקו לרגו קבלרו. למרות התנגדות בתוך מפלגתו, השתתף פרייטו במפגש סן סבסטיאן ועם הקמת הרפובליקה היה לשר האוצר בממשלה הזמנית של אלקלה סאמורה.
צירוף קישוריות
ג'ואן מוריס
ג'ואן מוריס (באנגלית: Joan Morris; נולדה ב-10 בפברואר 1943) היא זמרת מצו-סופרן, מחצית הדואו המוזיקלי המפורסם בולקום ומוריס. שותפה המוזיקלי ובעלה הוא המלחין/פסנתרן ויליאם בולקום.
השניים מתמחים בשירים פופולריים ישנים, בעיקר מן המחצית הראשונה של המאה ה-20 (אבל גם מעבר לתקופה זו - שירי קברט עכשוויים ושירים מתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית). ג'ואן מוריס מקפידה על דיוק היסטורי בביצועי שיריה ורק לעיתים נדירות היא חורגת מן הגרסאות המקוריות של שירים למען התקינות הפוליטית. שירתה מצטיינת בבהירות, המאפשרת כמעט תמיד הבנה מדויקת של המילים.
בהל&quot;צ
סמל רובע וונדסוורת'
סמל רובע וונדסוורת', מסמל את רובע וונדסוורת', המצוי בדרום מערב העיר לונדון.
תיאור הסמל.
מקורו של הסמל בהקמת הרובע בשנת 1965. הסמל מורכב משילוב של סמל הרובע המטרופוליני של בטרסי וסמל הרובע המטרופוליני של וונדסוורת' שאוחדו לצורך הקמת הרובע.
במרכז המגן מופיע לוח שחמט בצבעים צהוב וכחול - צבעיו של ויליאם דה ווארן, הרוזן הראשון של סארי (שקיבל את תואר האבירים שלו מויליאם רופוס). במרכז כל ריבוע צהוב מופיעה דמעה כחולה המסמלת את סיבלי ההוגנוטים הצרפתים אשר התיישבו בוונדסוורת' בשנת 1685.