ביולי 1994 הביסו כוחות ה-RPF את שלטון ההוטו ושמו קץ לרצח העם. כשני מיליון בני הוטו נמלטו והפכו לפליטים בבורונדי, טנזניה, אוגנדה וזאיר. חלקם ברחו משום שהשתתפו בהשמדה של בני הטוטסי וחששו מפני מעשי נקמה. אלפים מהם מתו במגפות במחנות הפליטים. המלחמה ברואנדה ומשבר הפליטים שבא בעקבותיה הובילו להפרת האיזון הפוליטי והצבאי באזור הגבול עם זאיר ולפרוץ מלחמת קונגו. מאות אלפי פליטים שבו לרואנדה החל מ-1996.
תחת שלטון ה-RPF רואנדה החלה בהעמדה לדין של אלפי נאשמים בהשתתפות ברצח העם, בין השאר במשפטי הגצ'אצ'ה. במקביל, האו"ם הקים את בית הדין הפלילי הבינלאומי לרואנדה, שמקום מושבו בארושה, שבטנזניה. בבית הדין של האו"ם עמדו לדין בכירים לשעבר בממשלה ובצבא הרואנדי, בעוד שמערכת המשפט ברואנדה העמידה לדין מנהיגים מקומיים וזוטרים. פעולת בית הדין הסתיימה באופן רשמי בשנת 2015.
אברהם זכות
רבי אברהם בן שמואל זַכּוּת נכתב גם זאקוטו (12 באוגוסט 1452–1514) היה אסטרונום והיסטוריון יהודי, שזכה להכרה עולמית בזכות ידיעותיו העמוקות בתחום האסטרונומיה. חי רוב חייו בספרד ובפורטוגל ובימי זקנתו עלה לארץ ישראל. מחבר "ספר יוחסין".
כריסטופר קולומבוס התייעץ והשתמש בלוחות האסטרונומיים של אברהם זכות לפני ובמהלך מסעותיו לעולם החדש. כך גם מגלי ארצות נוספים בעידן התגליות.
חייו ופעלו.
אברהם זכות נולד לרבי שמואל בן רבי אברהם בסלמנקה שבקסטיליה, נצר למשפחה מכובדת, אבות אבותיו היגרו מצרפת לקסטיליה בראשית המאה ה-14. רבו המובהק היה רבי יצחק אבוהב, ממנו למד זכות תלמוד, פוסקים וקבלה. בנוסף ללימודי הקודש למד זכות אסטרונומיה באוניברסיטת סלמנקה. הגמון סלמנקה, גונזלו דה ויוירו, פרש עליו את חסותו והעסיק אותו בעבודות אסטרונומיות ומדעיות. בשנת 1480 מת ההגמון והוא עבר לעבוד בשירות דון חואן דה זוניגה, ראש מסדר האבירים של אלקנטרה, והתיישב במקום בשם גאטה. זכות גם פעל בשיתוף אבירי מסדר הצלוב, והתגורר אצלם בטירה של טומאר.
בין השנים 1473–1478 חיבר את ספרו הראשון, החיבור הגדול, בו תיאר את מערכת השמש. הספר זכה להצלחה ותורגם למספר שפות. בעקבות ההכרה הציבורית במומחיותו של זכות בתחום האסטרונומיה, צורף על ידי ז'ואו השני, מלך פורטוגל, לצוות מחקר אשר עסק בהכנת לוחות אסטרונומיים וימיים לטובת הימאים הפורטוגזים דוגמת וסקו דה גמה אשר עסקו במסעות כיבוש וגילוי ברחבי העולם, כמו כן תידרך ספנים בשימוש באצטרולב ששכלל, הוא היה הראשון שהתקין אותו מנחושת במקום עץ ובכך איפשר לספנים לקבוע את מעמד השמש בדיוק רב יותר. הוא המשיך בתפקידו זה גם בתקופת מלכותו של מנואל הראשון.
הלוחות שחיבר ר' אברהם החליפו לוחות ישנים יותר שחוברו במאה ה-13, אף הם על ידי שני מלומדים יהודים. הלוחות החדשים שימשו בין היתר את כריסטופר קולומבוס במסעותיו. ר' אברהם אף הדריך את קולומבוס לפני מסעו ועזר לו בידיעת חישובים שונים על מערכת השמש והירח וכן בשימוש האצטרולב.
השפעתו של רבי אברהם על מסעותיהם של הפורטוגזים הייתה כה גדולה עד שהיסטוריון בן תקופתו של זכות כתב בספרו "תולדות הודו" כי:
הוא העיד על עצמו שעיסוקו באסטרונומיה היה אך ורק לשם ידיעת התורה ושבזכות פרסומו הביא כבוד לעמו (ספר יוחסין, מאמר ראשון, אלף בית, אות האל"ף):"כשיצאו הספרים שעשיתי בתכונה היו אומרים רבי אברהם זכות איש שלאמנקה. ואני יש לי רשות להתפאר בזה כמו שאמרו חז"ל: 'אי זו היא חכמה שנתחשבו בה החכמים לעיני העמים - הוי אומר זה חשבון תקופות ומזלות'. ואני מעיד לשמים שהיו משבחין את ישראל מאד בזה. וכל כוונתי לא הייתה כי אם להבין דברי חז"ל וההלכות שכתבו בזה."ר' אברהם היה בין היהודים המעטים שנמלטו מפורטוגל, ללא שהמירו דתם, לאחר שמנואל הראשון ציווה להטביל את היהודים בפורטוגל לנצרות בכפייה ואסר על יציאתם את גבולות הממלכה. בדרך בריחתו מפורטוגל נשבו הוא ובנו פעמיים, אך בסופו של דבר הגיעו לתוניס, שם פרסם את חיבורו הידוע ספר היוחסין, בו רשם כללים על הש"ס והפוסקים. ספר זה היה במשך מאות שנים החשוב מבין ספרי קורות ישראל, וכלל תיאור של קורות עם ישראל וחכמיו לאורך ההיסטוריה עד ימיו.
בסוף ימיו, בשנת 1513, הגיע ר' אברהם זכות לירושלים, הוא ישב בישיבת רבי יצחק הכהן שולאל בה חיבר לראשונה את הלוח בלשון הקודש, שם חי את שנותיו האחרונות. צאצאיו חיים היום בעיקר בישראל, בערים: ירושלים, נתניה, רמת גן, ועוד.
ר' יוסף גרסון נשא הספד עליו ונמצא בספר דרושיו והספדיו "בן פורת יוסף"
הללויה
הַלְלוּיָהּ היא מילה שמשמעותה "הללו את האל", אשר לה תפקיד מרכזי בתפילות רבות, בשירה ובתרבות הפופולרית. המילה שימושית במספר דתות, כדוגמת יהדות ונצרות.
מקור המילה.
המלה הללויה היא הצמדת מילים של המילים העבריות "הללו" ו"יה", ומשמעותה "הללו את האל". היא מוזכרת 24 פעמים בתנ"ך, בעיקר במזמורים קי"ג-קי"ח בספר תהילים, הנכללים גם בתפילת הלל.
מעברית עברה המלה לשפות רבות אחרות, ובהן יוונית ואנגלית. בתנ"ך המלך ג'יימס, התרגום המוכר ביותר של התנ"ך לאנגלית, מתורגמת המלה כ-"Praise yee the Lord" (הללו את האל), אך במהדורה המקורית משנת 1611 מופיעה ליד המשפט הערת המתרגמים: "Heb. Halleluiah". הערות מסוג זה הופיעו ליד מילים שהמתרגמים לא היו בטוחים בתרגומן, כדי לשמור על דיוק ונאמנות למקור העברי. המלה "הללויה" נכללת במספר מיסות נוצריות.
המילה מופיעה בתנ"ך 24 פעמים, כולן במזמורי תהלים ק"ד־תהילים ק"ו, קי"א־קי"ז, תהילים קל"ה וקמ"ו־ק"נ. בכל המקומות המילה פותחת או סוגרת את המזמור, פרט למקרה אחד (מזמור קל"ה, פסוק ג'). במקור שני חלקי המילה מופרדות במקף ("הַלְלוּ־יָהּ"). הפירוש המילולי של הביטוי: שבחו את יה, שבחו את ה'. התוספות מפרשים את דברי הגמרא (שם) שזה גם ב'הללויה', שפרשה חביבה התחיל וסיים ב'הללו־יה'.
מריו צ'יפוליני
מריו צ'יפוליני (נולד ב-22 במרץ 1967) הוא רוכב אופניים איטלקי (רוכב עבר). נחשב לאחד הספרינטרים הטובים בהיסטוריה של מרוצי האופניים. צ'יפוליני הוא הרוכב אשר ניצח קטעים בודדים בג'ירו ד'איטליה יותר מכל רוכב אחר בהיסטוריה. בין הישגיו העיקריים:
קריירה והישגים.
נולד בעיר לוקה שבחבל טוסקנה שבאיטליה.
לשיאו הגיע באוקטובר באליפות העולם שנערכה על מסלול מישורי בזולדר שבבלגיה. בהדרכתו של פרנקו בלריני, מאמן נבחרת איטליה, שנודעה במאבקים הפנימיים בה, הצליחה הנבחרת להתאחד סביב דמותו הדומיננטית של צ'יפוליני והובילה אותו לניצחון באליפות העולם. על זכייתו זו הוא קיבל ב-2003 תואר "קומנדטורה" (Commendatore) מהנשיא האיטלקי.
ב-2013 טען יומון הספורט האיטלקי, גזטה דלו ספורט, כי בשנים 2001–2004 נמנה צ'יפוליני על לקוחותיו של ד"ר אופימיאנו פואנטס, תחת שם הקוד "מריה". פרקליטו של צ'יפוליני הכחיש את ההאשמות. ב-2014 הופיע שמו של צ'יפוליני ברשימה שפרסם הסנאט של צרפת שכללה רוכבים שנמצאו חיוביים לבדיקת סמים בבדיקות שנלקחו בטור דה פראנס ב-1998 ונבדקו מחדש (לאחר שפותחה בדיקה שמסוגלת לגלות את החומר האסור EPO) ב-2004.
באוקטובר 2019 עבר צ'יפוליני ניתוח לטיפול בגשר שריר הלב ובהפרעת קצב.
אופי ומאפיינים.
מעבר להיותו רוכב אופניים מצטיין שזכה, כאמור, באינספור ניצחונות, זכה צ'יפוליני לפרסום רב בשל אופיו הראוותני והתנהגותו הייחודית וגם כיום הוא זוכה להתעניינות ופרסום בתקשורת השמורים בדרך כלל לכוכבי טלוויזיה וקולנוע. הוא נודע בשני כינויים. האחד הוא "סופר מריו" והשני הוא "מלך האריות", כינוי שזכה לו גם עקב בלוריתו המעוצבת.
מצד אחד נודע צ'יפוליני ביחס הבלתי אמצעי ובכבוד הרב שהוא נותן למעריציו הפשוטים וגם לתקשורת ומצד שני הוא הסתבך מספר פעמים באירועים אלימים. פעם אחת כאשר תקף רוכב בקו הזינוק בטענה כי ביום הקודם הלה חסם אותו במיאוץ אל קו הסיום (הוא הורחק מהוואלטה אספניה בעקבות תקרית זו) ופעם אחרת כאשר יידה שני בקבוקי מים על רוכבי אופנוע שליוו את המרוץ וצפרו לו.
צד נוסף באישיותו הוא עיצוב מדי חלק מהקבוצות בהן היה חבר. בהיותו בקבוצת אקווה א-ספונה הוא עיצב את מדי הקבוצה בצורת עור הזברה, תלבושת שעברה בשינויים קלים גם לקבוצתו הבאה דומינה וקאנצה. במקרים אחרים הוא נהג להופיע לקטע הראשון בג'ירו ד'איטליה (הפרולוג) בתלבושת ייחודית רק לו וזכה בעקבות כך, גם להתעניינות תקשורתית וגם לקנס מהמארגנים.
בשנותיו האחרונות כרוכב מקצועני, נמנע ממנו להשתתף בטור דה פראנס על רקע אי הזמנת קבוצתו למרוץ. ההתעלמות של מנהל הטור הצרפתי, ז'אן-מרי לבלאן מהספרינטר הטוב בעולם בזמנו עוררה גלים רבים בין חובבי מרוצי האופניים. לשיא הגיע הדבר ב-2003 כאשר כולם היו בטוחים כי חולצת הקשת בענן אשר לבש כאלוף העולם הנוכחי, תבטיח לצ'יפוליני את הכרטיס הנכסף. אולם, גם אז נמנע לבלאן מהזמנת צ'יפוליני בטענה כי צ'יפוליני נוהג לפרוש מהמרוץ עם תום הקטעים המישוריים (בהם יש לו סיכוי לנצח) ועם תחילת הקטעים ההרריים (בהם הוא מתקשה) וכי הדבר מלמד על חוסר כבוד למרוץ. נטען גם כי ברוב הפעמים בהם רכב צ'יפוליני בג'ירו ד'איטליה הוא הגיע לסיום המרוץ במילאנו לאחר שעבר פסגות הרים וטיפוסים שאינם נופלים במאומה מהאלפים והפירנאים המצויים במסלול הטור דה פראנס וכי נקודה זו מחזקת את טענתו של לבלאן.
חדשנות טקטית.