המרכז משתף פעולה עם חברות גדולות וגופים ממשלתיים במתן שירותי תובלה ומסירת סחורות בעלי חשיבות גדולה המרכז תופס נתח משמעותי משוק שירותי העברת כספים ומזומנים באזורי המדינה ונחשבת לגוף המנוסה במתן שירותים בתחום זה ומאז 2013 מפעליה שירותי דואר מהיר של סחורות בעלי חשיבות עליונה והעברת כספים מהמטבעות אל הבנקים ברחבי המדינה במסגרת שירותי המסירה והשילוח המרכז אחראי גם למסירת טופסי השאלות של המבחן הממלכתי המאוחד (המקבילה הרוסית לבחינות בגרות ופסיכומטרי) אל בתי הספר והאקדמיות והמוסדות בהם נערכים המבחנים, אבטחת רכוש ונכסים בעלי ערך שמובאים לרוסיה לתצוגה במוזיאונים לרבות חפצי דת, הכתר הקיסרי והעתקים שלו המובאים לתצוגה במוזיאונים ברחבי רוסיה. הוא מילא תפקיד מרכזי בסיוע להעתקת הארכיונים הממשלתיים מהבניין הישן בו היו למשכנם החדש והיה הגוף היחיד האמון על מתן שירותי שילוח בכל הנוגע למסירת דברי דואר במהלך אוניברסיאדת קאזאן (2013), בה מילא תפקיד מרכזי כגוף השילוח הבלעדי. בנוסף, המרכז אחראי להעברת הקלפיות ופתקי ההצבעה ממחסני ועדת הבחירות המרכזית של רוסיה אל עמדות ההצבעה, כמו גם אבטחת מערך עיבוד פתקי הצבעה במהלך הבחירות במדינה. כל סחורה שהמרכז אחראי על העברת מבוטחת בסכום של מאה מיליון דולר.
למרכז משרד ראשי במוסקבה וסניפים אזוריים בסנקט פטרבורג, קלוגה, ניז'ני נובגורוד, רוסטוב על הדון, סראטוב, יקטרינבורג, נובוסיבירסק וחברובסק. למרכז נציגויות ב-71 מחוזות רוסיה ופועלים למעלה מ-180 מחלקות ויחידות סמך של המרכז, לרבות נקודת תקשורת מיוחדת בנמל החלל בייקונור. לרשות המרכז 7,000 כלי נשק ולמעלה מ-1,700 כלי תחבורה שונים הנעים ב-1,200 מסלולים סדירים באורך 508,000 קילומטרים.
סוכנות התקשורת הפדרלית
סוכנות התקשורת הפדרלית (ברוסית: Федеральное агентство связи) הייתה סוכנות פדרלית במשרד התקשורת ותקשורת ההמונים של רוסיה, שהייתה אחראית למתן שירותים ציבוריים, ניהול רכוש המדינה ואכיפת החוק בתחום התקשורת והמידע.
משימות ותפקידים.
הפעילות העיקרית של הסוכנות הייתה:
זה היה הגוף היחיד במדינה שהנפיק בולים ובולים אחרים של הממשלה, שמעוצבו והודפסו במרכז ההוצאה לאור ומסחר 'מארק'.
ראשי הסוכנות.
משרת ראש הסוכנות הייתה מוחזקת על ידי האישים הבאים:
אל-שדאדי
מושבות הכתר הבריטי
שירות השילוח הממלכתי של רוסיה
שירות השילוח הממלכתי של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Государственная фельдъегерская служба Российской Федерации) הוא גוף פדרלי של רשות המבצעת האחראי על מערך הבלדרות ורשת השליחים הפדרלית בפדרציה הרוסית והוא הגוף היחיד ברוסיה המורשה לבצע העברת מסמכים וסחורות בעלי חשיבות פדרלית לאומית, כגון העברת מטילי זהב, כספים שמועברים מהמטבעות לכספות הבנק המרכזי ומתן שירותי דואר לממשלת רוסיה ולסגל הנשיאותי.
המנהל הנוכחי הוא ולרי טיכונוב, שמונה על ידי ולדימיר פוטין ב-26 ביוני 2012. בעבר כיהן כמשנה למושל סנט פטרסבורג (מאז 2004).
רקע כללי.
שירות השליחויות הממלכתי של הפדרציה הרוסית הוא סוכנות ממשלתית פדרלית המבצעת תפקידים ספציפיים בתחום השילוח הפדרלי בפדרציה הרוסית והיא מערכת של גופים פדרליים של הרשות המבצעת, המספקת שירותי ייעוץ לנשיא הפדרציה הרוסית בתחום המשלוחים. מנהל שירות השליחויות הממלכתי של הפדרציה הרוסית ממונה ומפוטר על ידי נשיא הפדרציה הרוסית.
היסטוריה.
השירות הוקם לראשונה בתור חיל השילוח ב-17 בדצמבר 1796, על פי צו קיסרי של הקיסר פאבל הראשון. אנשי החיל דאגו למסירת הזמנות, דו"חות, ניירות ערך, חבילות וכן תמיכה בגורמים בכירים, והופעל בכפיפות למשרד המלחמה.
לאחר המהפכה באוקטובר 1917, חיל שירות השליחויות הקיסרי הוחלף בגוף של המטה הכללי ומשנת 1920 - חיל השליחויות של הצבא האדום. ב-6 באוגוסט 1921 שירות השילוח אורגן מחדש כגוף במשטרה החשאית.
ב-25 בנובמבר 1991 משרד שירות השליחויות היה חלק ממשרד התקשורת של ברית המועצות והפך לשירות השליחויות הממלכתי של רוסיה והוכפף למשרד התקשורת הרוסי. ב-30 בספטמבר 1992 הפך שירות השליחויות הממלכתי של משרד התקשורת של הפדרציה הרוסית לשירות שילוח פדרלי שתחת משרד התקשורת של הפדרציה הרוסית.
ב-24 בינואר 1995 המשרד הפדרלי לתקשורת שתחת משרד השליחויות והתקשורת של רוסיה אורגן מחדש לשירות השילוח הממלכתי של הפדרציה הרוסית. ב-6 בספטמבר 1996 שירות השילוח הממלכתי של הפדרציה הרוסית אורגן מחדש.
ב-20 באוגוסט 1997 שירות השליחויות הממלכתי של הפדרציה הרוסית שוב אורגן מחדש והפעם הוכפף ישירות לממשלה הפדרלית. ב-17 במאי 2000 במסגרת הרפורמה הפדרלית שיזם פוטין בממשלה, אורגן שירות השליחויות הממלכתי של ממשלת רוסיה והוכפף ישירות לנשיא הפדרציה הרוסית.
מבנה.
חטיבת התקשורת של השירות מעסיקה שליחים הממוקמים בכל המרכזים המחוזיים, האזוריים והארציים של רוסיה, כמו גם במספר ערים גדולות ולהם חשיבות כלכלית.
במערכת האחידה של חלוקת שליחויות פדרלית ישנם משרד מרכזי, משרדים אזוריים (במוסקבה, שמונה מחלקות של המחוזות הפדרליים, 73 מחלקות ומשרדים בערי בירוה ובמרכזים המינהליים של הפדרציה הרוסית, וכן מחלקה בעיר סוצ'י).
סוכנויות משלוח הדואר והבלדרות הפדרליים פועלים באמצעות 112 מסלולים קבועים: 60 קווי תעופה, 36 קווי רכבת ו-16 בכבישים. בכל יום במטוסים וברכבים ישנם כ-300 עובדים של שירות השילוח הפדרלי. בנוסף מתקיימות פגישות סדירות בין השליחים המגיעים למוסקבה ב-12 נתיבים בין מדינתיים.
משימות.
המשימות העיקריות של הגוף, הן:
ראשי הארגון.
ראשי שירות השליחויות הרוסי מאז 1796 :
בובת טרול
בובת טרול (בדנית: "Gjøltrold") היא סוג של בובת פלסטיק עם שיער צמרירי ורך המסורק כלפי מעלה, המייצג דמות של טרול. סוג זה של בובות קרוי גם "בובות דאם" על שם מי שיצר בובות אלו לראשונה, חוטב העצים הדני תומאס דאם. שם נוסף של בובות אלו הוא "טרולים למזל טוב" (good luck trolls), או "טרולי גונק" (gonk) - שם הנהוג בממלכה המאוחדת.
הבובות נוצרו לראשונה בשנת 1959, ובראשית שנות ה-60 היו אחד מהצעצועים המבוקשים ביותר בארצות הברית. בכמה תקופות קצרות לאחר מכן בשנות ה-70 עד לשנות ה-90 היו שוב לאופנה צרכנית, ומספר יצרנים החלו לשווק חיקויים של הבובה בשמות אחרים. במהלך שנות ה-90 מספר משחקי וידאו וקלטות וידאו נוצרו בהתבסס על בובות הטרול. בשנת 2003 השיבה לעצמה חברת דאם הדנית את הזכויות למותג בארצות הברית, ובכך הפסיקה את ייצור הבובות ללא רישיון. בשנת 2005 שיווקה חברת דאם את המותג מחדש בגרסה מודרנית יותר בשם "טרולז" (Trollz), אך קמפיין זה נכשל שיווקית (גרסה זו אף עובדה לסדרת הטלוויזיה "טרוליות").
בשנת 2010 הכריזו אולפני ההנפשה של דרימוורקס על יצירת סרט המבוסס על בובות הטרול, שיצא בשנת 2016 בשם "טרולים". ב-11 באפריל 2013 הודיעה דרימוורקס כי רכשה את מותג בובות הטרול מחברת דאם.
תולדות המותג.
בובות הטרול נוצרו במקור בשנת 1959 על ידי הדייג וחוטב העצים הדני תומאס דאם. ידו של דאם לא הייתה משגת כדי לקנות לבתו לילה (Lila) מתנה לחג המולד, והוא גילף את הבובה מדמיונו. ילדים אחרים בעירו Gjøl שבדנמרק ראו את הבובה ורצו גם אחת כזו. תומאס דאם הקים את חברת "דברי דאם", שהחלה לייצר את הבובת מפלסטיק תחת השם "טרולים למזל טוב". בתחילת שנות ה-60 הפכו הבובות לפופולריות במספר מדינות אירופאיות, מעט לפני שהחל שיווקן בארצות הברית. בין סתיו 1963 לשנת 1965 הן היו לאחת מאופנות הצעצועים הגדולות ביותר שהיו בארצות הברית אי פעם. הבובות המקוריות הן מהאיכות הגבוהה ביותר – הן נקראות גם "בובות דאם", והן נוצרו משיער העשוי מצמר כבשים ומעיני זכוכית. הפופולריות הפתאומית והבלתי צפויה שצברה הבובה, לצד טעות בכתב זכויות היוצרים של המוצר המקורי של תומאס דאם, הובילו לייצור של חיקויים זולים יותר.
חברת דאם מעולם לא הפסיקה את ייצור הבובות בדנמרק, שבה תמיד נשארו צעצוע פופולרי. בשלהי שנות ה-80 החלו בובות הטרול של דאם לחוות קאמבק בארצות הברית. חברת EFS Marketing Associates הייתה אחת מהחברות היחידות שקיבלו היתר לייבא ולשווק את בובות הטרול של תומאס דאם בארצות הברית. "בובות דאם" אלו שווקו תחת המותג "טרולי נורפין" (Norfin Trolls), ועל התגית שלהן התנוסס לוגו שבו כתוב "אמץ טרול נורפין" ("Adopt A Norfin Troll").
במהלך תקופת הפופולריות של הבובה בתחילת ועד אמצע שנות ה-90, נעשו מספר ניסיונות לשווק את בובות הטרול לבנים צעירים. ניסיונות אלו כללו מספר מותגים של בובות אקשן פיגר כמו "טרולי הקרב המקוריים" (The Original Battle Trolls) של חברת הסברו, מותג "מגני האבן" (Stone Protectors) שאף עובד לסדרת טלוויזיה, ו"טרולי צבי הנינג'ה". נעשה ניסיון גם ליצור גרסה המשלבת את הטרול הפופולרי עם צעצועי מייטי מקס הפופולריים (שזכו גם הם לעיבוד מצליח לסדרת טלוויזיה), גרסה שנקראה "ראשים שעירים" (Hairy Heads), או "ראשי האימה" (Dread Heads).
בשנת 1994 הושבו זכויות היוצרים של דאם על הבובות בארצות הברית בעקבות חוק שנחקק במדינה בעקבות הסכמי סיבוב אורוגוואי. חברת הבובות "יונידה" (Uneeda), שגרפה רווחים של מיליוני דולרים בייצור בובות טרול בארצות הברית, ערערה על השבת זכויות היוצרים לחברת דאם, ובית המשפט קבע בשתי ערכאות, כי על חברת יונידה להפסיק לייצר, להפיץ ולמכור את מותג בובות הטרול שלה "ויש-ניק" ("Wish-nik").
בשנת 2003 כלל איגוד תעשיית הצעצועים האמריקאי את בובות הטרול ברשימת "צעצועי המאה", הכוללת את 100 הבובות הזכורות והיצירתיות ביותר של המאה ה-20.