לאחר שלושת מעשי הרצח של יהודים בידי האצ"ל - יוסף ברוורמן, ולנטין בק ואריה פולונסקי, החליטה הנהגת היישוב שלא להיגרר למלחמת אחים והסתפקה בגילוי דעת שפורסם בעיתון דבר ב-7 ביולי 1939, תחת הכותרת "לא תרצח". בראש החתומים על גילוי הדעת היו הנריטה סאלד, פרופסור אברהם הלוי פרנקל, ברל כצנלסון וש"י עגנון, ולאחריהם הופיעו שמותיהם של כמאה אנשים מהצמרת המדינית והתרבותית של היישוב, אנשי רוח ואמנים. בגילוי הדעת נאמר בין היתר:
בתגובה פרסם אצ"ל כרוז בו נאמר:
שוק תחרותי
ליפניק על הבצ'ווה
ליפניק על הבצ'ווה (בצ'כית: Lipník nad Bečvou, נהגה: , בגרמנית: Leipnik) היא עיירה קטנה במחוז אולומואוץ שבחבל מוראביה, במזרח הרפובליקה הצ'כית. הערים הגדולות הקרובות ביותר אליה הן פררוף והרנייץ הסמוכה לה, הרחוקות מליפניק 10 ו-12 קילומטרים בהתאמה.
העיירה ליפניק היא עיירה עתיקה ובמרכזה כיכר גדולה (כיכר ת. ג. מסריק). בעבר הייתה זו עיירת מבצר, וחלק גדול מהחומה ומגדליה השתמרו מימי הביניים. בסמוך לעיירה שוכנת טירת הלפשטיין. כביש טבעת מקיף את חומות המרכז ההיסטורי של העיירה. ליפניק העתיקה מתגאה במבנים בני תקופת הרנסאנס, מזרקות בסגנון הבארוק, ומבנים מכוסים ארקדות.
בעבר היה בליפניק מיעוט יהודי גדול. בין רבני העיר היו הרב בנימין וולף איגר (דודו של רבי עקיבא איגר), רבי משה אריה בלאך (מהדיר שו"ת מהר"ם מרוטנבורג), רבי שלמה קווטש ורבי ברוך תאומים-פרנקל, ה"ברוך טעם". כיום אין בה קהילה יהודית, ושני בתי הקברות היהודיים הנפרדים נותרו כעדות אילמת לקהילה היהודית המקומית.
ברוק אליוט
ברוק אליוט (באנגלית: Brooke Elliott; נולדה ב-16 באוקטובר 1974) היא שחקנית וזמרת אמריקאית. ידועה בעיקר בשל תפקידה כג'יין בינגהם בסדרת הקומדיה גדולה מהחיים.
ילדות ונערות.
ברוק אליוט נולדה בפרידלי, מינסוטה, לרוברט וקייטלין אליוט, ולה אח ואחות. בילדותה, משפחתה עברה לבליין, מינסוטה ולאחר מכן למיזורי ולאוקלהומה. כאשר אליוט הייתה בבית ספר תיכון, השתקעה משפחתה בריברוויו, מישיגן. ב-1993 סיימה אליוט את לימודיה בבית הספר התיכון הקתולי גבריאל ריצ'רד. בזמן לימודיה בתיכון, היא השתתפה במספר מחזות והפקות בית ספריות, כגון ריצ'רד השלישי ויוסף וכותונת הפסים המשגעת. היא למדה לתואר ראשון באמנויות (בהתמחות במחזות מוזיקליים) באוניברסיטת מישיגן המערבית, שם סיימה בהצלחה את לימודיה ב-1998.
לאחר לימודיה עבדה כמלצרית. באחת המסעדות בהן עבדה, נאלצה לרקוד על השולחנות כל שעה. היא השתתפה בשיעורי משחק בהנחייתו של השחקן בוב קראקוור, ובשיעורי פיתוח קול בהנחייתה של ג'יין גרייס קנדי.
קריירה.
במשך עשרה שבועות בשנת 1999, אליוט הייתה שותפה בלהקת התיאטרון חתיכות עם חרבות של הבמה הלוחמת בשיקגו. במסגרת הלהקה, היא השתתפה בסצנות במחזות: רובין הוד-מלך הגנבים, מחוללת הניסים והת'ר. אליוט עזבה את הלהקה עבור תפקיד התיאטרון המקצועי הראשון שלה, בתור קערת סוכר, במסגרת סיבוב ההופעות של המחזה היפה והחיה. בנוסף לכך, היא השתתפה בסיבוב ההופעות של המחזה מרשעת, שם הופיעה לצידו של אדם למברט, ולימים תמכה בו כשהשתתף בתוכנית אמריקן איידול.
את תפקידה הראשון בברודוויי, לצידו של בוי ג'ורג' במופע טאבו, היא זוקפת לזכותה של רוזי אודונל. אליוט נבחנה לתפקיד במופע טאבו, אך לא עברה את האודישן. רוזי אודונל הסכימה לתת לה הזדמנות שנייה והזמינה אותה להיבחן שוב. על מנת להתאים עצמה יותר לתפקיד ולהצליח באודישן השני, אליוט הוצאה 117 דולר על מוצרי איפור וביגוד. לאחר האודישן השני, אודונל החליטה להעניק לאליוט תפקיד במופע. המופע נסגר לאחר מאה הופעות בלבד, אבל אודונל אהבה את תשוקת המשחק של אליוט, ואליוט לוהקה לתפקיד מג'לה במחזה המלכה הפירטית, מחזה שבשנת 2007 החל להיות מוצג בברודוויי.
התפקיד הקולנועי הראשון של אליוט היה בשנת 2000, בסרטו של מל גיבסון, מה נשים רוצות. התפקיד הטלוויזיוני הראשון שלה היה בסדרה חוק וסדר בפרק הנקרא: משפט על ידי חבר המושבעים. בשנת 2009 אליוט נבחרה לשחק את הדמות הראשית בסדרה גדולה מהחיים בערוץ הטלוויזיה Lifetime. אליוט משחקת את ג'ין בינגהם, עורכת דין מבריקה שנשמתה מתחלפת עם נשמה של דוגמנית בלונדינית. המפיק קרייג זאדן, סיפר על ליהוקה של אליוט "היינו חייבים למצוא אישה חזקה שיכולה להוביל את הסדרה, אישה שמסוגלת לבצע גם קומדיה וגם דרמה, וברוק עשתה זאת נפלא". לאחר פרסומו של פרק הפיילוט לסדרה, הניו יורק טיימס תיאר את אליוט כ"אישיות משכנעת ובעלת השפעה". הלוס אנג'לס טיימס כתב שהיא "שחקנית במה עם תזמון קומי מופלא וגמישות דרמטית עצומה". אליוט שרה במספר פרקים בסדרה. לסדרה יש שש עונות, העונה השישית של הסדרה משודרת כעת (2015).
חיים אישיים.
אליוט הביעה את דעתה החיובית בנוגע להופעתן של שחקניות מלאות בטלוויזיה, ותיארה את גופה כגוף נורמלי, "רוב הנשים בארצות הברית נראות כמוני, זה אחד הדברים שאני אוהבת בסדרה".
הוקר הקטור
ההוקר הקטור (באנגלית: Hawker Hector) היה מטוס דו-כנפי וחד-מנועי בריטי, אשר תוכנן על ידי חברת הוקר איירקראפט ונועד להחליף את ההוקר אודאקס כמטוס סיוע לכוחות קרקעיים. ההקטור היה השביעי והאחרון מסדרת המטוסים המוצלחת שהחלה במפציץ הקל, ההוקר הארט. מכיוון שמנוע הרולס-רויס קסטרל המיועד נדרש לפרויקט הבנייה של ההיינד, במסגרת הרחבתו המואצת של פיקוד המפציצים של חיל האוויר המלכותי באמצע שנות ה-30, הותקן בהקטור מנוע חלופי ומוצלח פחות - הנאפייר דאגר סימן III.
עיצוב ופיתוח.
ההוקר הקטור דמה למטוסי גרסאות אחרות שפותחו מההוקר הארט, כאשר גוף המטוס, הזנב וכן הנסע נלקחו מההוקר היינד. מנוע הנאפייר דאגר סימן III היה גדול מכדי להתאים לחרטום המחודד בו נעשה שימוש בגרסאות קודמות של הסדרה, ולכן קיבל החרטום צורה מעוגלת יותר. על מנת לפצות על המשקל העודף של המנוע, בוטלה נטיית הכנף העליונה לאחור וכנפי ההקטור חפפו אחת לשנייה. על אף שינויים אלה, היו שלבי הפיתוח והייצור מהירים. העיצוב ובניית אב הטיפוס בוצעו בהוקר איירקראפט, אך תהליך הייצור עצמו נעשה על ידי חברת וסטלנד איירקראפט מיואוויל (Yeovil), סאמרסט ואב הטיפוס ערך את טיסת הבכורה ב-14 בפברואר 1936 בידי טייס הניסוי ג'ורג' בולמן (George Bulman). מלבד אב הטיפוס נבנו על ידי וסטלנד עוד 178 מטוסים, ו-13 מתוכם סופקו לאירלנד בשנים 1942-1941.
היסטוריה מבצעית.
טייסות כנף מס' 50 של חיל האוויר המלכותי היו הראשונות להצטייד בהקטור ב-1937, ובסך הכל שירת המטוס בשבע טייסות לשיתוף פעולה קרקעי. ההקטור הוחלף בהדרגה בווסטלנד לייסנדר החל מ-1938, אז הועברו המטוסים לחמש טייסות העזר של חיל האוויר המלכותי, במסגרתן שירתו עד יוני 1940.
טייסת העזר מס' 613 החליפה את מטוסי ההוקר היינד שלה בהקטור בנובמבר 1939 והייתה בתהליכי הצטיידות בווסטלנד לייסנדר החל מאפריל 1940. בזמן המערכה על צרפת, במאי 1940, קיבלה הטייסת הוראה לסייע לחיל המצב הבריטי הנצור בקאלה. ב-26 במאי, תקפו שישה מטוסי הקטור ומטוסי לייסנדר נוספים של הטייסת כמפציצי צלילה עמדות גרמניות ליד העיר, והייתה זו הפעם האחרונה בה השתמש חיל האוויר המלכותי במטוסים דו-כנפיים כמפציצים. למחרת עשו מטוסי הטייסת ניסיון להצניח אספקה בקאלה, לא מודעים לעובדה שחיל המצב כבר נכנע. בפעולות אלה אבדו שני מטוסי הקטור, וביוני כבר הוחלפו כל מטוסי הטייסת מסוג זה במטוסי לייסנדר. חיל האוויר המלכותי העביר את מטוסי ההקטור שברשותו לתפקיד גוררי מטרות ודאוני אימון, והם שירתו בתפקידים אלה עד 1943, כאשר מטוסים מודרניים יותר תפסו את מקומם.
מספר מטוסי הקטור במצב מכני ירוד הועברו לידי חיל האוויר האירי לאחר הפינוי מדנקרק. הצבא האירי לא היה מוכן כלל למקרה של פלישה גרמנית, והיה לבריטים אינטרס לסייע בהגנתו של האי, אך מכיוון שהקרב על בריטניה החל באותה תקופה, לא היה מטוסים טובים יותר מלבד ההקטור שמשרד האווירייה יכול היה לוותר עליו לטובת האירים. ההקטור היה מאוד לא פופולרי בקרב צוותי הקרקע האירים בשל המבנה המסובך של המנוע, עם 24 צילינדרים, 24 מצתים ו-48 שסתומים אשר דרשו תחזוקה מתמדת.
שירות.
ההוקר הקטור שירת המדינות הבאות:
אטיו
אטיו (במאורית: Atiu או Enuamanu – "ארץ הציפורים") הוא אי השוכן במרחק 187 ק"מ מצפון-מזרח לררוטונגה. בקבוצה הדרומית של איי קוק.
גאוגרפיה.
אטיו הוא אי געשי שהתרומם המוקף בשונית אלמוגים הבולטת לגובה של 6 מטרים מעל פני הים. השונית יוצרת טבעת ברוחב 1.5 ק"מ סביב לאי. הסחיפה בצדה הפנימי של הטבעת יצרה מדרון דיפ ברוחב של כ-30 מטרים לתוך האדמה הפורייה שבהדרגה התרוממה לגבעה שטוחה מרכזית בגובה של 70 מטרים. כמו רוב איי הקבוצה הדרומית של איי קוק, לאטיו יש לגונה קטנה ושטוחה. כפיצוי על כך, חופיו ציוריים וחוליים ואבן הגיר של שונית האלמוגים משופעת במערות נטיפים. שטח האי הוא מחצית משטחו של ררטונגה. באדמת הביצות השטוחה שוכנים מטעי קולקס קדמוני (טארו) וניתן לראות שם את אגם טה רוטו (Te Roto). באזור פורה זה גדלים גם בננות, הדרים, פפאיה, עץ הלחם וקוקוס.
היסטוריה.