הרפובליקה האוטונומית אג'ריה, הנשלטת על ידי יושב ראש קבינט השרים, נאמנה לחלוטין לשלטון המרכזי בטביליסי. בשנת 2004, גורש המנהיג הבדלני של הרפובליקה, אסלן אבשידזה, ללא שפיכות דמים.
המחוזות הוקמו על פי צווים נשיאותים בשנים 1994–1996 על בסיס זמני, עד שהסכסוכים הבדלניים באבחזיה ובדרום אוסטיה ייושבו. בראש כל מחוז עומד מושל, הממונה ישירות על ידי נשיא גאורגיה כנציג המדינה (სახელმწიფო რწმუნებული, סאחֶלמציפּוֹ רצמוּנֶבּוּלי).
בפרובינציה האוטונומית של דרום אוסטיה, שולטת הממשלה הבדלנית של דרום אוסטיה, בראשות נשיא. נוסדה כמחוז אוטונומי בתקופת השלטון הסובייטי. באזור בו נמצאת הרפובליקה, חלק הצפוני של כארתלי הפנימית עם חלקים קטנים במחזות השכנים, היה ידוע גם כסמאצ'בלו.
הממלכה הגאורגית המאוחדת.
המחוזות ההיסטוריים של גאורגיה בתקופת הממלכה הגאורגית המאוחדת השתנו במהלך שלטון הממלכה בגודלן, במעמדן ובעצם קיומם. הממלכה התאחדה בתחילה משתי ממלכות, ממלכת כארתלי וממלכת אבחזיה וכללה את המחוזות: דוכסות אבחזיה/אבסגיה, אגריסי/סמגרלו, אימרתי, סוואנתי, רצ'ה, לצ'חומי, גוריה, אג'ריה, נסיכות כארתלי, טאו, קלארג'תי, שוושתי, מסחתי וג'אוואחתי. ממלכת קאחתי ששלטה בקאחתי והרתי הייתה לסירוגין חלק מהממלכה.
בסכסוך שנתגלע על אזור טאו, כבשו הביזנטים את האזור והפכו אותו למחוז ביזנטי בשם: התמה של איבריה.
בשנת 1243, לאחר שהפלישה המונגולית לגאורגיה הנחילה תבוסה לממלכה הגאורגית, שנאלצה להכיר בחאן הגדול, יצרו המונגולים את הוילאייט (ولاية) של גורג'יסטן (פרובינציית גורג'יסטן), שכלל את גאורגיה וכל עבר הקווקז, כאשר הם שלטו באזור בצורה עקיפה בעזרת המלוכה הגאורגית. עם מותה של רוסודן, מלכת גאורגיה, בשנת 1245, ניצלו המונגולים את תקופת המעבר בין שתי תקופות שלטון, וחילקו את הקווקז לשמונה דומנים (מחוזות). בשנת 1248 הם אישרו את המלכת דוד השביעי אולו ודוד השישי נארין כמלכים משותפים לממלכה כאשר האחרון מונה לשליט ממלכת אימרתי שמאוחר יותר הפכה לממלכה עצמאית.
בין האזורים ניתן למנות את:
האימפריה הרוסית.
חוזה גאורגייבסק שנחתם בשנת 1783 הפך את ממלכת כארתלי-קאחתי לממלכת חסות של האימפריה הרוסית, ובשנת 1801 היא סופחה ישירות לאימפריה הרוסית, ואלכסנדר הראשון קיסר רוסיה הכריז על הקמת מלכות המשנה של הקווקז. בנפה זו נכללו שטחי כארתלי-קאחתי (ממלכת כארתלי-קאחתי) ושטחים באזרבייג'ן). זו הייתה דריסת הרגל הראשונה של הרוסים בקווקז. יחד עם סיפוח גאורגיה, הרחיבה רוסיה, בשנת 1805 את שליטתה בארמניה, אזור נוצרי שהיה חלק מהאימפריה הפרסית. גם מלך ממלכת אימרתי, סולומון השני ביקש את חסותה של רוסיה כמו שליטים אחרים באזור, שחשו מהאימפריה הפרסית והאימפריה העות'מאנית, ובהמשך כפתה רוסיה את חסותה על נסיכויות נוספות באזור.
הסכם גוליסטן, משנת 1813, שנחתם בין האימפריה הרוסית לאימפריה הפרסית (سلسله قاجاریه), נבע ממלחמת רוסיה-פרס, 1804-1813, שהיה בעיקרו ניסיון כושל של הצבא הפרסי לחסום את ההתקדמות הרוסית בקווקז, והביא, בסופו של דבר, לתוצאה ההפוכה של מיסוד השליטה הרוסית בגאורגיה, ארמניה וחלקים מאזרבייג'ן. החלקים בגאורגיה שהוכרו על ידי הפרסים כחלק מהאימפריה הרוסית היו: אימרתי, גוריה, מגרליה ואבחזיה.
האימפריה הרוסית חילקה את גאורגיה לשני פלכים ("גוברניה" ברוסית) אדמיניסטרטיביים: פלך טביליסי (הגוברניה של טביליסי), ופלך כותאיסי (הגוברניה של כותאיסי).
ממלחמת העולם הראשונה ועד התייצבות המשטר הסובייטי.
בתקופת הרפובליקה הדמוקרטית הפדרטיבית של עבר הקווקז (פברואר 1918 - מאי 1918) וכן בתקופת הרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז ( 1922 - 1936) אוחדו גאורגיה, ארמניה ואזרבייג'ן למדינה אחת. החלוקה הפנימית של מחוזות גאורגיה לא השתנתה באותה תקופה.
בתקופת הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה (1918–1921) ויתרה גאורגיה על חבל בתומי, בהתחלה לטובת האימפריה העות'מאנית ואחר כך לטובת הבריטים, אבחזיה הוכרה כרפובליקה אוטונומית ולגאורגיה נוספו לזמן קצר מחוזות שלא היו בשליטתה בעבר.
תקופת השלטון הסובייטי.
השלטון הסובייטי עיצב את הגבולות על פי עקרון של יחידות פדרטיביות. חלוקה זו לא התייחסה כלל להבדלים האתניים בין הקבוצות השונות בגאורגיה. יחד עם היחידות הפדרטיביות הוקמו אוטונומיות למיעוטים שונים, החלוקה הסובייטית היא הבסיס לחלוקה הנוכחית של מחוזות גאורגיה.
משנת 1986 השתנה המבנה הפדרטיבי בצורה ניכרת, והוחל בהעברת סמכויות שלטוניות רבות יותר לגופי השלטון המקומיים. מה שהביא בסופו של דבר להתפרקות ברית המועצות ולייצוב החלוקה הנוכחית למחוזות.
מלך בניו יורק
מלך בניו יורק (באנגלית: A King in New York) הוא סרט קולנוע קומי בריטי, שיצא בשנת 1957. צ'ארלי צ'פלין כתב וביים את הסרט, שיחק בו בתפקיד הראשי, הפיק אותו לצד ג'רום אפסטיין, וגם היה אחד מכותבי פסקול הסרט.
הסרט הותר להקרנה בארצות הברית רק ב-1967, כיוון שהוא מהווה סאטירה חריפה על ארצות הברית וכל מה שהיא מייצגת. הסרט נוצר אחרי שצ'פלין גורש למעשה מארצות הברית, ומהווה מעין כתב אישום מריר כנגד המדינה בה היה גדול כוכבי הקולנוע במשך עשרים שנה.
צ'פלין היה בעת צילום הסרט בן 68, ומבוגר מדי לקומדיה המלווה בתנועות פיזיות כבשנים קודמות, אך הוא הצליח להמיר תנועות אלו במימיקה טובה וליצור סדרה של סצנות שזכו לביקורות חיוביות (בהן ההזמנה במסעדה, צילום הפרסומת, הביקור בבית הספר, הביקור בתיאטרון, מתיחת הפנים, הופעה בוועדת מקארתי ועוד).
פרטי עלילה.
בסרט, מגיע מלכה המודח של מדינה קטנה לניו יורק, ושם הוא חווה את מיטב הרעות החולות של ארצות הברית מנקודת מבטו של צ'פלין: הצביעות ביחסי האנוש, פולחן הנעורים (מתבטא בסצנה בה צ'פלין עובר מתיחת פנים), הפרסומות הצבועות (סצנת צילום הפרסומת הסמויה, ששוחזר שנים רבות לאחר מכן בסרט "המופע של טרומן"), ההאלהה לרגע וצייד המכשפות האנטי־קומוניסטי.
אורות הבמה
אורות הבמה (באנגלית: Limelight) הוא סרט משנת 1952 שנכתב, בוים והופק על ידי צ'ארלי צ'פלין, שגם שיחק בו בתפקיד הראשי; צ'פלין אף הלחין את המוזיקה המקורית של הסרט ושימש כאחד מהכוריאוגרפים ומהמעבדים המוזיקליים שלו.
תקציר עלילה.
באורות הבמה מגלם צ'פלין את דמותו של קאלוֵורו, בדרן וודוויל שהיה פעם מלך הבמה. עתה, לאחר שנים רבות, חולה, עזוב ונשכח, הוא שותה עצמו למוות כדי לשכוח את עלבונו, עד שלחייו נכנסת תרזה (קלייר בלום), רקדנית צעירה, שרגליה קורסות תחתיה מפחד ההצלחה. שני ההפכים: המלך שהודח, והצעירה הפוחדת להצליח, הזקן והצעירה, מסייעים זה לזה להתגבר על פחדיהם ובדרך אף מתאהבים בדרך חרדה ומבוהלת. בסוף הסרט, עולה קאלוורו על הבמה למופע גדול אחרון עם בן זוגו משכבר הימים (באסטר קיטון). אחרי שהוא יורד מן הבמה, גווע, הוא מבקש לצפות בתרזה, המצליחה סוף-סוף לרקוד, ומת. מותו של קאלוורו הוא כמובן סמל, לצ'פלין עצמו, לדורו ולסוג האמנות שייצג.
מסייה ורדו
מסייה ורדו (באנגלית: Monsieur Verdoux) הוא סרט משנת 1947 שבוים והופק על ידי צ'ארלי צ'פלין, שגם שיחק את התפקיד הראשי בו. צ'פלין היה גם אחד מכותבי הסרט (הכותב האחר היה אורסון ולס, הוגה הרעיון של הסרט) וגם כתב את המוזיקה של הסרט.
הסרט הוא קומדיה שחורה, ובו משחק צ'פלין פקיד בבנק, בעל לאישה חולה וילד, המשיג את הונו באמצעות פיתוי גברות עשירות ורציחתן. בסרט זה נוטש צ'פלין גם את מניירות הסרט האילם וגם את דמות הנווד ומגלם להפליא את דמותו של מסייה ורדו, הרוצח המעודן. הסרט עורר בזמנו סערה גדולה, במיוחד בגלל דמותו של ורדו, שאינו ניחם על מעשיו עד הרגע האחרון.
הבהלה לזהב (סרט)
הבהלה לזהב (במקור: The Gold Rush ) הוא סרט שנכתב, בוים, הופק ונערך על ידי צ'ארלי צ'פלין, שגם שיחק את התפקיד הראשי בסרט. צ'פלין גם היה אחד מכותבי המוזיקה של גרסת 1942 של הסרט.
תקציר העלילה.
ג'ים הגדול, כורה זהב במהלך הבהלה לזהב באלסקה, בדיוק מצא מכרה מלא בזהב כשלפתע פורצת סופת שלגים. הנווד (צ'ארלי צ'פלין) גם כן נקלע לסופת השלגים הזאת במטרה למצוא זהב. הוא מועד לתוך בקתה של בלק לרסון, פושע ידוע לשמצה. לרסון מנסה להוציא את הנווד, כאשר גם ג'ים הגדול נכנס. לרסון מנסה כעת להוציא את שניהם ללא הצלחה, ולבסוף הם מסכימים ששלושתם יישארו בבקתה.
הסרט הותיר כמה סצינות בלתי–נשכחות, ובהן "ריקוד הלחמניות" שמבצע צ'פלין עם צמד מזלגות וצמד לחמניות, הסצנה בה מבשל הנווד את נעלו ואוכל אותה יחד עם רעו ג'ים הגדול כשהם תקועים בצריף בסופת שלג ללא מזון, וסצנת "התרנגולת", בה מוחו המורעב של ג׳ים מדמה שצ׳ארלי הוא תרנגולת גדולה ועסיסית ורודף אחריו להורגו.
מזלות
מועדון כדורגל ריינג'רס
חבילת נתונים
חבילת נתונים, חבילה או חבילת מידע (באנגלית - Packet, מכונה בעברית פקטה) היא קבוצה בסיסית של נתונים המועברים ברשת מחשבים. חבילת נתונים מורכבת משלושה חלקים - תקורה (header) שמכיל את המידע הנחוץ על מנת להעביר את החבילה מהמקור אל היעד, בהתאם לפרוטוקול המשמש להעברת החבילה, נתונים (נקראים data או payload), וסוגר (trailer) אופציונלי, שמסמן את סוף החבילה, ולעיתים מכיל מידע שנועד להבטיח את הגעת הנתונים ללא שגיאות. ניתן להמשיל חבילת נתונים למכתב - הפתיח והסוגר הם המעטפה, והכתובת שנכתבת עליה, והנתונים הם המכתב שהוכנס אל תוך המעטפה.
חבילות מאפשרות לרשת המחשבים להעביר נתונים בצורה אמינה ויעילה יותר. החבילות, מהיותן יחידות בעלות גודל מוגבל, מאפשרות איתור מהיר של שגיאות ומפשטות את התכנון של נתבים ומתגים, ומאפשרות ביצוע של מיתוג מנות.
טרמינולוגיה.