אחר כך סיימה תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת בוקרשט .עבדה בשנים 2005-2000 כעורכת דין עצמאית ועסקה בין השאר בעסקי נדל"ן. למדה בהמשך במכון הדיפלומטי שליד משרד החוץ הרומני (2006), באקדמיה הלאומית למודיעין, במכללה הגבוהה לביטחון לאומי (2006 - בה הציגה עבודה על תעשיית הביטחון הרומנית). היא בעלת תואר שני ביחסים בינלאומיים ובאינטגרציה אירופית בבית הספר הלאומי ללימודי מדינה ומנהל (2006)
בשנת 2008 נבחרה על ידי המגזין The Parliament Magazine כ"פרלמנטר האירופי של השנה" בקטגוריה "חינוך ותרבות",
היא ובעלה ידועים כמקורבים למנהיג לשעבר של המפלגה הלאומית ליברלית, קרין אנטונסקו.
חייה הפרטיים.
רמונה מנסקו נשואה לרארש מנסקו, ראש מועצת הרובע השישי של בוקרשט ויש להם שני ילדים: ולאד ודראגוש.
תחביבה בעבר היה האתלטיקה וכיום - הניווט והטיס.
תהילה (סרט)
סוכודוס
סוכודוס (שם מדעי: Suchodus; משמעות השם: "שן תנין") הוא סוג של זוחל ימי דמוי-תנין נכחד, שחי בסוף תור היורה לפני 167-160 מיליון שנה מזמננו. זוחל זה היה קרובם של הדקוזאורוס והגיאוזאורוס וחי באוקיינוס ובימים שלחופי אירופה. המאובנים נמצאו בצרפת ובריטניה. סווג לראשונה ב-1890 בידי החוקר האנגלי ריצ'רד ליידקר.
הסוכודוס היה בעל מראה תנין עם חרטום חרוטי שבתוכו שיניים מחודדות, סנפירים כתחליף לרגליים, גוף רך ללא קשקשים נוקשים וזנב ארוך בעל אונות כשל לווייתנים. הוא שחה במי האוקיינוס וניזון בעיקר מדגים ורכיכות. אורכו הגיע ל-4.5-4.7 מטר, די קצר יחסית למשפחתו.
בסוג זה ישנם 2 מינים:
האופיוזאורוס
האופיוזאורוס (שם מדעי: Hauffiosaurus; מילולית: "הזוחל של האוף", על שם מוזיאון האוף שבבאדן-וירטמברג, גרמניה) הוא סוג של זוחל ימי ממשפחת הפליוזאוריים שחי לפני 180–182 מיליון שנה מהיום במשך תחילת היורה. המאובנים שלו התגלו בגרמניה ובחבל יורקשייר שבבריטניה. סוג זה תואר לראשונה בידי פרנק אוקפי ב-2001. חלק מהמינים הועברו מהסוג מקרופלטה.
יצור ימי זה היה קרובו של הליופלרודון הענקי, אך אורכו הגיע ל-3.4 עד ל-4.8 מטר ואורך הגולגולת הגיע ל-43 ס"מ. היו לו סנפירים רחבים שאיתם נע ביעילות במים, זנב שטוח מאחוריו וצוואר ארוך עם ראש רחב מלא בשיניים מחודדות והמצח היה בעל בליטה קדמית. הוא דמה במראה לפלסיוזאורוס, אשר נמצא באזורים דומים. מזונו העיקרי של זוחל זה היה דגים ורכיכות.
פאנוכטוס
פאנוכטוס (שם מדעי: Panochthus; פירוש שמו: "מלא בבליטות") הוא סוג נכחד של ארמדיל ענקי מקבוצת הגליפטודוניים, אשר חי במישורי הפמפס המכונים "Gran Chaco" ומצויים בצפון ארגנטינה, ברזיל, בוליביה, פרגוואי ואורוגוואי בתקופת הפליסטוקן.
הפאנוכטוס היה אחד הארמדילאים הגדולים בעולם אך היה קטן מיצור שחי באותו אזור - הדואדיקורוס. הוא הגיע לגובה 3 מטרים ולמשקל של 1,500 ק"ג. גופו וראשו כוסה בגרמי שריון בדומה לארמדילים מודרניים. הזנב היה מורכב מלוחיות קטנות יותר שכוסו בקוצים קצרים להגנה. בעת הצורך הפאנוכטוס היה יכול להשתמש בזנב זה כדי לחבוט בטורף שלא עזב אותו.
אלו היו יצורים איטיים ואוכלי עשבים שרעו בערבות הגדולות עד לשלהי הפליסטוקן.
סיירה פלאדה (סרט)
סיירה פלאדה (בפורטוגזית: Serra Pelada) הוא סרט דרמה ברזילאי משנת 2013, שכתב וביים הייטור דאליה, בכיכובם של ג'וליאנו קזאנקה, חוליו אנדרדה, סופי שארלוט, ואגנר מורה, ומתאוס נאכטרגאייל.
הסרט עוקב אחר סיפורם של שני גברים בסיירה פלאדה, אחד המכרות הגדולים בעולם.
עלילה.
החברים ג'וליאנו וג'ואקים עוזבים את סאו פאולו בחיפוש אחר חלום הזהב. השנה היא 1978. השניים מגיעים יער האמזונאס כמו שאלפי גברים רבים אחרים הגיעו אליו. מלאים חלומות ואשליות. אבל החיים במחנה משנים הכל. האובססיה לעושר וכוח הורסת אותם. ג'וליאנו הופך לגנגסטר. יואקים משאיר את כל ערכיו מאחור.
הפקה.
פיתוח.
הבמאי הייטור דאליה אמר ל-UOL כי סיירה פלאדה הוא הסרט הכי קשה שעשה אי פעם. "כשעלה הרעיון של הסרט, חשבתי: 'מדוע איש לא חשב לעשות את הסרט הזה קודם? 'וכשצילמתי הבנתי למה. כמעט ולא ניתן היה לעשות זאת. זה היה מאוד מורכב. זה היה הסרט הכי קשה שאי פעם עשיתי".
לדברי דאליה, היה קשה לספר את סיפורו של מחנה שהתמקד בגברים החיים בתנאים רעועים ועומדים בפני פקודות של בעלי אזורי הכרייה. "אנחנו מדברים על אירוע ברזילאי חשוב למדי בהיסטוריה המודרנית שלנו. הבלת הזהב הגדולה ביותר של התקופה המודרנית. הריכוז הגבוה ביותר של עבודת כפיים מאז הפירמידות של מצרים, שהיו בה 4,000 איש. בסיירה פלדה עבדו כמאה אלף איש".
צילומים.
צילומי הסרט תוכננו להיערך בפארה, אבל בסופו של דבר נערכו בפאוליניה, סאו פאולו, לאחר שוואלה וממשלת מדינת האמזונס סירבו לספק תמיכה להפקה.
המפיקה טטיאנה קווינטלה אישרה כי וואלה הטילו וטו על הצילומים בפארה, אך הסבירה כי בימוע ההפקה שם לא תהיה מעשית. "לא היה לנו שום תקציב ללוגיסטיקה וביטחון של הצוות שלנו. אז החלטנו לצלם את הסרט בסאו פאולו".
לוקהיד מרטין SR-72
לוקהיד מרטין SR-72 הוא קונספט של מטוס היפר-קולי בלתי מאויש המיועד למשימות ביון ותקיפה. חברת לוקהיד מרטין פיתחה את הקונספט והציעה אותו באופן פרטי במטרה להחליף את מטוס הלוקהיד SR-71 בלקבירד. המהירות הצפויה למטוס היא מאך 6 - 4,000 מייל בשעה; 6,400 קמ"ש; 3,500 קשר.
פרסומים לגבי תהליך הפיתוח.
לאחר פרישת ה-SR-71 בשנת 1998 נוצר פער ביכולת איסוף מודיעין המגשר בין לוויני ביון, מטוסים מאוישים, ומטוסים בלתי מאוישים לאיסוף ותקיפה. עם התפתחות אמצעים נגד לוויינים, אמצעים נגד מטוסים, ואמצעים מתוחכמים יותר לזיהוי כלי טיס חמקנים, כלי טיס מהירים במיוחד מסוגלים לעקוף את כל האמצעים הללו, להיכנס לאזור מאוים ולאסוף מודיעין לפני שאמצעי הנגד של האויב יוכלו ליירטו. פיתוח כלי טיס מהיר במיוחד מהווה סטייה משמעותית מהנטייה הנוכחית להסתמכות על חמקנות רדיו במטוסי קרב מהדור החמישי ומטוסי בלתי מאוישים.
דיווחים לגבי פיתוח של ה-SR-72 החלו בשנת 2007, כאשר מקורות שונים ציינו שלוקהיד מרטין מפתחת מטוס בשביל חיל האוויר האמריקאי המסוגל לטוס במהירות של מאך 6. עצם העבודה של סדנת הבואשים נחשפה לראשונה במגזין Aviation Week &amp; Space Technology ב-1 בנובמבר 2013.
בשביל להשיג את המהירות הגבוהה, לוקהיד החלה בשותפות עם חברת אארוג'ט רוקטדיין החל משנת 2006 לפיתוח המנוע. קונספט המנוע הושאל מתוכנית ה-HTV-3X שבוטלה בשנת 2008. המנוע מתוכנן לשלב בין פעולת מנוע סילון רגיל המשתמש בטורבינה, ומנוע על-מגח סילוני. שני המנועים ישתמשו באותו כונס אשר ינתב את האוויר לתעלות שונות בהתאם לתנאי הטיסה - מה שמכונה מעגל משולב מבוסס טורבינה (TBCC). טכנולוגיות ייצור חדשניות כגון הדפסה תלת-ממדית יאפשרו ייצור של רכיבים מורכבים כגון מערכת הקירור שתשולב בתוך המנוע עצמו.
בשל החום הרב במהירויות של מאך 5 ומעלה, המסוגל להמיס מתכות המרכיבות את גוף המטוס, המהנדסים מתכננים להשתמש בחומרים מרוכבים מתקדמים כגון חומרים המשלבים פחמן, קרמיקה ומתכות לייצור רכיבים קריטיים. חומרים דומים שימשו למבנה של מעבורת החלל וטילים בין יבשתיים.
במאי 2015 נחשף כי ה-SR-72 מתוכנן כפלטפורמת ביון ותקיפה, אבל לא דווח על מטענים, חימושים ויכולות ספציפיות. סיבה אפשרית לכך שאין, נכון לעכשיו, מכשור, חיישנים ואוויוניקה המסוגלים לבצע את העבודה הנדרשת לביצוע המשימות במהירות של מאך 6, ואלה דורשים פיתוח.
בנובמבר 2013 נחשף כי ההרכבה של מטוס מאויש אופציונלית (בעל יכולת להטסה ידנית ואוטונומית יחדיו) יחל בשנת 2018. המטוס הניסיוני הזה יוכל לטוס דקות בודדות במהירות של מאך 6, אבל ישמש כפלטפורמת ניסוי. המטוס הנ"ל יהיה קטן יותר מהדגם הסדרתי - בגודל של מטוס F-22 לערך. הדגם הסדרתי מתוכנן להיות בגודל של מטוס SR-71 - באורך של 30 מטר, וגם בעל טווח דומה.
בדצמבר 2014 נחשף כי לוקהיד זכתה במכרז של נאס"א לבדיקת היתכנות פיתוח מערכת ההנעה ל-SR-72 עם טכנולוגיות קיימות. החוזה על סך 892,292 דולר שואף לבחון אפשרות שילוב של מנועי טורבו-סילון וטורבו מניפה קיימים עם מנוע מגח סילון בעל שני אופני פעולה ויכולת להצתה במספר מאך נמוך (DMRJ). אם תוצאות המחקר יהיו חיוביות, נאס"א מתכוונת לממן מטוס ניסוי לבחינת מערכת זאת.
במרץ 2016, מנכ"ל לוקהיד מרטין, מרלין היוסון הכריזה כי החברה נמצאת על סף פריצת דרך טכנולוגית שתאפשר למטוס ה-SR-72 להגיע למהירות של מאך 6. וכי יהיה ניתן לייצר מטוס הדגמה מוקטן במחיר של פחות ממיליארד דולר.
בנובמבר 2018 לוקהיד מרטין הצהירו כי אב טיפוס של המטוס מתוכנן להמריא בשנת 2025. בשנת 2017 הצהירו שתהליך הפיתוח של הדגם הסדרתי יחל בשנת 2020 וכי המטוס יוכל לשגר טילים היפר-קוליים.
מעושר לאושר
מעושר לאושר (ברוסית: Холоп, מילולית: "חולופ") הוא סרט קומדיה רוסי בבימויו של קלים שיפנקו. מככבים בו מילוש ביקוביץ', איוואן אוחלוביסטין ואלכסנדרה בורטיץ'. גרישה חי חיים כל כך חסרי אחריות, עד שכמעט מסיים בכלא. כדי לחנך מחדש את בנו, האב וחברו הפסיכולוג שולחים אותו לכפר, שם הם מנסים לשחזר את האווירה של רוסיה הצארית, בשנת 1860 וזורקים את גרישה לשם, היכן שהוא הופך להיות חולופ, מעין עבד.