ד"ר עפרון היה מפורסם בקרב המטופלים על שימושו בהומור במסגרת קבלת החולים והטיפול בהם, וזאת שנים רבות לפני תופעת הליצנות הרפואית. מסופר כי כאשר באו שוטרים בריטיים לעוצרו בתקופת המנדט, על שניתח לוחם לח"י שהובא שותת דם לביתו, אמר הקצין לד"ר עפרון "זה לא ייקח הרבה זמן ובקרוב תשוב הביתה" וד"ר עפרון ענה לו בהומור עוקצני 'ואני מקווה, קפטן, שגם אצלך ואצל חבריך זה לא ייקח הרבה זמן, ובקרוב תשובו הביתה'...".
מותו ומורשתו.
בפברואר 1962 נפטר ד"ר עפרון במפתיע משטף דם במוח, תוצר של מום מולד. הוא הובא למנוחות בבית הקברות נחלת יצחק, והשאיר אחריו אישה (מרים) ושתי בנות (אליענה וריקה). ד"ר ישראל סום המשיך את דרכו כמנהלה הכללי של קופת חולים של הציונים הכלליים, שלימים אוחדה עם קופת חולים עממית והפכה לקופת חולים מאוחדת.
תוכניתה של קופת חולים של הציונים הכלליים להקים מרכז רפואי בשם "יד עפרון בית בני ציון" לזכרו של ד"ר עפרון לא יצאה לפועל בעקבות בעיות כלכליות וארגוניות. כיום קרוי על שמו סניף קופת חולים מאוחדת ברחוב שפרינצק בתל אביב.
לוי (ליאון) עפרון
ליאון עפרון
גנרל אלנבי בירושלים
ז'ליקו יוקסימוביץ'
ז'ליקו יוקסימוביץ' (בסרבית: Жељко Јоксимовић; נולד ב-20 באפריל 1972 בבלגרד, יוגוסלביה) הוא זמר, פזמונאי ומפיק מוזיקלי סרבי. הוא מוכר ברחבי אירופה, בעיקר במדינות יוגוסלביה לשעבר וכן בבולגריה, ביוון, בגרמניה ובאוסטריה. יוקסימוביץ' ייצג את סרביה ומונטנגרו בתחרות האירוויזיון לשנת 2004 שנערכה באיסטנבול, שם הוא הגיע למקום השני אחרי הזמרת רוסלנה שייצגה את אוקראינה. יוקסימוביץ' ייצג את סרביה באירוויזיון 2012 שנערך בבאקו בירת אזרבייג'ן, והגיע למקום השלישי.
תחילת חייו.
יוקסימוביץ' נולד בבלגרד, סרביה. הוא נולד למשפחה צוענית וגדל בעיר ולייבו. הוא התפרסם לראשונה באירופה כשהיה בן 12, לאחר שזכה בתחרות "המפוחית הראשונה של אירופה" שנערכה בפריז. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה למוזיקה של בלגרד, והחל בקריירה מקצועית בשנת 1997.
הוא זכה בפרס "Grand-Prix" בשני פסטיבלים שנערכו בסרביה. יוקסימוביץ' יודע מספר רב של שפות, והוא מדבר באופן שוטף יוונית, אנגלית, רוסית, פולנית, צרפתית, וכן שפת האם שלו, סרבית.
1999–2004.
בשנת 1999 יוקסימוביץ' חתם עם חברת ההקלטות "סיטי רקורדס" - חברת הקלטות פרטית השייכת לתחנת הטלוויזיה RTV Pink. סיטי רקורדס קידמה את יוקסימוביץ' כזמר פולק ופופ. האלבום הראשון שלו, Amajlija, כלל בתוכו 8 שירים. הסינגל הראשון שלו מתוך האלבום, Telo Vreteno, שנכתב על ידי יוקסימוביץ' בעצמו ביחד עם דרגן בראיץ', הגיע למקום הראשון במצעד הפופ בסרביה, וכן זכה להצלחה רבה במדיות יוגוסלביה לשעבר.
בשנת 2000 יוקסימוביץ' הוציא את אלבום האולפן השני שלו, Vreteno, שנקרא על שם אחד השירים באלבום. מהאלבום הזה הופקו שני קליפים. האלבום השלישי שלו, 111, יצא בשנת 2002, והוא הגיע למקום הראשון במצעד הפופ בסרביה, וכן במדינות נוספות בחבל הבלקן. בשנת 2003 יוקסימוביץ' כתב את השיר "Čija Si" לזמר המקדוני טושה פרוסקי, איתו הוא התמודד וזכה בקדם האירוויזיון הסרבי. אולם לאחר החלטת איגוד השידור האירופי, פרוסקי לא השתתף לבסוף באירוויזיון 2003, אלא רק שנה לאחר מכן.
אירוויזיון 2004.
בשנת 2004 סרביה ומונטנגרו השתתפה לראשונה באירוויזיון. יוקסימוביץ' ניצח בתחרות הקדם אירוויזיון של סרביה ומונטנגרו עם השיר "Lane Moje" שנכתב על ידי לאוניטה ווקומנוביץ' והולחן על ידי יוקסימוביץ' עצמו.
בחצי הגמר הגיע יוקסימוביץ' למקום הראשון, אולם בגמר עצמו הוא הגיע למקום השני אחרי רוסלנה שייצגה את אוקראינה עם השיר "Wild Dances". יוקסימוביץ' זכה ב"פרס התקשורת" על-שם מרסל בזנסון. השיר הפך לסינגל הנמכר ביותר בסרביה ומונטנגרו, ובמדינות נוספות ברחבי אירופה.
2005–2007.
לאחר הצלחתו באירוויזיון, יוקסימוביץ' הקים את החברה "מינקורד הפקות", בה הוא הקליט את שיריו מאז הקמתה. הוא הקליט את השיר "Ledja o Ledja" שצבר פופולריות רבה ברחבי המדינות בהן הוא נוהג להופיע בדרך כלל.
בשנת 2005 הוא הלחין שוב שיר לקדם האירוויזיון של סרביה ומונטנגרו. הבלדה "Jutro" בוצעה על ידי ילנה טומסוביץ'. השיר הגיע למקום השני באותה שנה. באותה השנה יוקסימוביץ' הוציא את אלבום האולפן הרביעי שלו, IV. האלבום מאופיין בסגנון מוזיקלי שונה מאלבומיו הקודמים. האלבום מכיל בלדות פופ עם מאפיינים של פולק סרבי אתני. האלבום מכר יותר מ-800,000 עותקים במדינות יוגוסלביה לשעבר.
בשנת 2006 הוא הלחין את השיר "Lejla" שבוצע על ידי מאטה הארי באירוויזיון 2006 שנערך באתונה, כשהוא מייצג את בוסניה והרצגובינה. בערב הגמר הגיע השיר למקום השלישי, המקום הטוב ביותר אליו הגיעה בוסניה והרצגובינה בתחרות. יוקסימוביץ' זכה ב"פרס המלחין" על שם מרסל בזנסון עבור שיר זה.
בשנת 2007 הוא הוציא את האלבום Platinum Collection, אלבום אוסף של הלהיטים שלו. מאוחר יותר באותה השנה הוא הופיע בפני קהל של 18,000 אנשים בבלגרד ארנה, בה הוא שר את כל הלהיטים הגדולים שלו.
2008–2012.
בתחילת 2008 יוקסימוביץ' הלחין שיר נוסף שבוצע על ידי ילנה טומסוביץ', איתו היא הופיעה בקדם האירוויזיון הסרבי. השיר "Oro", שיר בסגנון בלדת-פולק, הגיע למקום הראשון וזכה לייצג את סרביה באירוויזיון 2008 שנערך בבלגרד, עקב זכייתה של מריה שריפוביץ' שנה קודם לכן. את האירוויזיון הנחה יוקסימוביץ' לצידה של המנחה יובנה ינקוביץ'.
לאחר הפסקה בת שנה מהמוזיקה, יוקסימוביץ' הוציא את אלבום האולפן החמישי שלו Ljubavi. האלבום נקרא על שם סינגל מהאלבום. הסינגל זכה להצלחה רבה בסרביה ובמדינות השכנות לה. הסינגל השני שלו מהאלבום יצא בתחילת שנת 2010. ב-12 ביוני 2010 הוא הופיע באצטדיון אסים פרטוביץ' האסה שבסרייבו. הוא הופיע בפני כ-40,000 אנשים, ההופעה הגדולה ביותר שלו עד כה.
ב-18 בנובמבר 2011 הודיעה רשות השידור של סרביה שיוקסימוביץ' ייצג אותה בשנית באירוויזיון 2012 עם השיר "Nije ljubav stvar". השיר הגיע למקום השלישי בתחרות עם 214 נקודות.
בשנת 2008 וב-2013 הוא הלחין שירים לזמר בוסני פופולרי חאליד בשליץ'.
ז'ירונדינס דה בורדו
ג'ון היוז
קולנוע שרון
קולנוע ותיאטרון "שרון" הוא שמו של בית קולנוע בעיר נתניה, אשר פעל עד 1985.
בית הקולנוע הכיל אולם ויציע, הכוללים 1,300 מקומות ישיבה. המבנה תוכנן על ידי האדריכלים שמואל ברקאי והיינץ פנחל, שכלל בחזית המבנה מאפיינים מהסגנון הבינלאומי. המבנה ממוקם על גבעת כורכר בצומת הרחובות סמילנסקי, הרצל ושער הגיא, שהיוותה את מקום ההתיישבות הראשון בנתניה.
היסטוריה.
המבנה הוקם בשנת 1950 ביוזמתו של אהרון לנדה, וחדל לתפקד כבית קולנוע בשנת 1985. כיום נותר המבנה נטוש.
בשנת 2003 עלתה הצעה להפוך את המתחם לסינמטק ולמרכז תרבות עירוני. בשנת 2008 אישרה ועדת הכספים של עיריית נתניה תקציב מיוחד שנועד לרכישת המבנה ושיפוצו. אך הקולנוע נותר נטוש.
ב-2021, קרן מרתון וקבוצת איציק תשובה רכשו את מתחם הקולנוע ב-40 מיליון שקל.
גסטרונום
יהודית בירק
יהודית בירק (30 בספטמבר 1926 - 14 בינואר 2013) הייתה ביוכימאית ישראלית וכלת פרס ישראל לחקר החקלאות.
ביוגרפיה.
יהודית בירק נולדה בשנת 1926 בשם "יהודית גרשטנסקי" בגרייבו (Grajewo) אשר בפולין. הייתה בת יחידה ליצחק גרשטנסקי ולפרידה לבית בורוביץ. אביה היה סוחר. אמה נמנתה בין מקימי מוסדות רשת "תרבות" בעיירה, בהם למדה בירק עד עליית המשפחה לארץ ישראל בשנת 1935. הוריה התיישבו בצפון תל אביב והיא החלה בלימודים בבית החינוך לילדי עובדים. כעבור שנה עברה משפחת גרשטנסקי לבית דירות בבעלות משפחת בירק. את לימודיה התיכוניים היא עשתה בגימנסיה גאולה. בנעוריה עסקה בספורט והייתה חברת קבוצת הכדורסל של מכבי תל אביב.
בתום לימודיה התיכוניים, השתתפה בשנת שירות בקיבוץ אלונים. בשנת 1945 החלה בלימודי ביוכימיה ומיקרוביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. עם פרוץ מלחמת העצמאות נישאה למאיר בירק, בנם של בעלי הבית בו התגוררה בנעוריה. לימים נולדו לזוג שני בנים, פרופסור אוהד בירק ופרופסור יצחק בירק. לאחר נישואיה התגייסה לצה"ל ושירתה כשנה וחצי בחיל המדע, בו הייתה שותפה לייצור וניסוי בנורי תאורה.
בשנת 1949 שבה ללימודיה, אותם השלימה כעבור שנה, ולאחריהם החלה בדוקטורט במכון וולקני, תחת הנחייתו של אהרן בונדי. בשנת 1953 הוסמכה בירק לדוקטור והחלה לעבוד בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות. בשנת 1955 היא השתלמה באוניברסיטת רטגרס בניו ג'רזי תחת הנחייתו של הפרופסור זלמן וקסמן. שנה אחר כך שבה לישראל, פיתחה את תוכנית הלימודים בביוכימיה ובתזונת בעלי חיים והייתה בין מקימי מחלקת המחקר של הפקולטה לחקלאות. בשנת 1972 הוקם על ידה בית הספר למדעי התזונה.
כחוקרת עמדה מאחורי תגלית מעכב פרוטאזות חדש. בשנת 1962, במהלך שבתון באוניברסיטת ברקלי, היא אפיינה לראשונה את ההורמון ממיס השומנים בטא ליפוטרופין, שהתגלה מאוחר יותר כמשכך כאבים טבעי. בישראל התמקדה עבודתה שנים ארוכות בחקר חלבוני הסויה והתאים הקשורים בהם. מנגנון הפעולה המהווה אב-טיפוס למעכבי פרוטאזות שמצויים בכל זרעי הקטניות נקרא לימים על שמה - Bowman-Birk Inhibitor , והאחרון הפך לנושא מחקרה כמנגנון חיסוני מפני סרטן.