בעת ביקור בזאנגזאנג, סין, מרקו פולו ציין כי נבנו שם כנסיות נוצריות. תיאורו מאושר על ידי טקסט סיני מהמאה ה-14 שמסביר כיצד אדם בשם מר-סרגיס מסמרקנד הקים שש כנסיות נוצריות נסטוריות במקום, בנוסף לאחת שהייתה בהנגז'ו במהלך המחצית השנייה של המאה ה-13. הנצרות הנסטוריאנית היה קיימת כבר בסין מוקדם יותר בזמן שושלת טאנג (618-907 לספירה).
בערך בשנת 1340 פרנצ'סקו באלדוצ'י, סוחר מפירנצה, ערך מדריך לסחר בסין, מדינה שכינה קתאי, בציינו את הגודל של חבאנאליק (בייג׳ין) וכיצד סוחרים יכולים להחליף שם כסף עבור כסף נייר סיני שיכול לשמש אותם לקניית פריטי יוקרה כמו משי. ג'ון מנדוויל, סופר מאמצע המאה ה-14 ואנגלי מסנט אלבנס, טען כי התגורר בסין ואף שירת בחצר החאן המונגולית. עם זאת, חלקים מסוימים בתאוריו נחשבים למפוקפקים על ידי חוקרים מודרניים, כאשר יש ביניהם תאורים שהוא פשוט העתיק מדיווחים על סין שנכתבו על ידי מחברים אחרים כמו אורדריק מפורדנון.
פולו ציינו את הנוכחות הגדולה של האיטלקים מגנואה בטבריז (באיראן). הוא חזר מסין דרך מיצרי הורמוז ב-1293–1294. הנזיר הפרציסקני ג'ובאני ממונטקורבינו עבר את הדרך הזאת בכיוון ההפוך: 1291, שיצא מטבריז להורמוז, משם לסין בעודו מלווה את הסוחר האיטלקי פייטרו דה לוקלונגו. בזמן שמונטקורבינו הפך לבישוף בחאנאבליק (בייג'ינג), לוקלונגו המשיך לשמש סוחר בסין ואף תרם סכום גדול של כסף לשמירה על הכנסייה הקתולית המקומית.
בקואנז'ו, הנמל הראשון של סין, הייתה מושבה קטנה של אנשי גנואה, מידע המוזכר ב־1326 על ידי אנדרה דה פרוז. התושב האיטלקי המפורסם ביותר בעיר היה אנדולו דה סביניון, שנשלח למערב על ידי החאן בשנת 1336 להשיג "100 סוסים ואוצרות אחרים". בעקבות ביקורו של סביניון, שוגר שליח לסין עם סוס מעולה אחד, שהיה מאוחר יותר מושא לשירים וציורים סיניים.
ונציאנים אחרים חיו בסין, כולל אחד שהביא למערב מכתב מג'ובאני ממונטקורבינו בשנת 1305. בשנת 1339 נרשם ונציאני בשם ג'ובאני לורדנו שחזר לוונציה מסין. מצבה התגלתה גם ביאנגז'ו, עם שם קתרין דה וילוני, בתו של דומיניצ'י, שמתה בשנת 1342.
מיסיונרים, דיפלומטים ושבויים.
החוקר והארכיבישוף האיטלקי ג'ובאני דה פיאן דל קרפין והנזיר הפולני בנדיקט פולק היו שליחי האפיפיור הראשונים שהגיעו לקאראקורום לאחר שנשלחו לשם על ידי האפיפיור איננוקנט הרביעי בשנת 1245. "היסטוריה מונגלורום" נכתב מאוחר יותר. מאת פיאן דל קרפיני, מתעד את מסעותיו ואת ההיסטוריה של המונגולים. באותה העת הקימו מיסיונרים קתוליים נוכחות לא מבוטלת בסין, בזכות הסובלנות הדתית של המונגולים. ההיסטוריון האנגלי במאה ה-18 אדוארד גיבון העיר על הסובלנות הדתית של המונגולים והרחיק לכת והשווה בין "החוקים הדתיים" של ג'ינגיס חאן לרעיונות מקבילים שהציע הפילוסוף האנגלי ג'ון לוק.
אוגול קימיש, אלמנתו של גויק חאן, שלטה באזור המונגולי בין השנים 1249 עד 1251. בשנת 1250 הגיעו הדיפלומטים הצרפתים אנדרה דה לונג'ומאו, גאי דה לונג'ומאו, וז'אן דה קרקסון לחצר מלכותה, נושאים מתנות ומייצגים את ריבונם לואי התשיעי מצרפת ששאף לברית צבאית. הקיסרית קאימיש ראתה במתנות אות כניעה מצד הצרפתים, ושלחה למלך הצרפתי מכתב עם דרישת שיהפוך לווסאל שלה.
המיסיונר הפרנציסקני ג'ובאני ממונטקורובינו נשלח לסין על ידי האפיפיור ניקולאס השלישי בשנת 1279. מונטקורבינו הגיע לסין בסוף 1293, [91] שם תרגם לימים את הברית החדשה ללשון המונגולית, והמיר 6,000 איש. אליו הצטרפו שלושה בישופים (אנדרה דה פרוס, ג'רארד אלבויני ופרגרינו דה קסטלו) והוא הוסמך לארכיבישוף של בייג'ינג על ידי האפיפיור קלמנט החמישי בשנת 1307.
קהילה של ארמנים בסין צצה בתקופה זו. הם הוסבו לנצרות הקתולית על ידי ג'ובאני ממונטקורבינו. [92] [93] לאחר מותו של ג'ובאני ממונטקורבינו, ג'ובאני דה מריניולי נשלח לבייג'ינג כדי להפוך לארכיבישוף החדש בשנים 1342 - 1346 במאמץ לשמור על השפעה נוצרית באזור.מריניולי, אף על פי שלא הוזכר בשמו בתולדות יואן, מצוין באותו טקסט היסטורי כ"פרנק " שסיפק לחצר האימפריה של יואן סוס מלחמה מרשים כמתנה.
ב־15 במרץ 1314 התרחשו בסין הרציחות של פרנסיס דה פטרוליו, מונאלדו מאנקונה ואנתוני ממילאנו. לאחר מכן נהרג ג'יימס, הבישוף של קבאנשו, בשנת 1362.
אורדוריק מפורדנון ביקר בסין. בין השנים 1304 עד 1340, וחזר לראשונה לאירופה בשנת 1330. הפרנציסקאנים של סין הוזכרו בכתביו. בשנת 1333, החליף ניקולאוס דה בנטרה באופן רשמי את ג'ובאני מונטקורבינו. ניקולאוס נבחר על ידי האפיפיור יוחנן ה-12. היו תלונות על היעדרותו של הארכיבישוף בשנת 1338. טוגון טמור (השליט המונגולי האחרון בשושלת יואן בסין לפני נסיגתם למונגוליה) שלח מכתב לאפיפיור בנדיקטוס השני בשנת 1336 וביקש למנות ארכיבישוף חדש. האפיפיור פעל לשליחת מנהיגים כנסייתיים לחאנאבליק בשנת 1342 שכללו את ג'ובאני דה מריניולי.
בשנת 1370, לאחר סילוק המונגולים מסין והקמת שושלת מינג הסינית, האפיפיור שלח משלחת חדשה לסין, בה היה התאולוג הפריסאי גיום דו-פרה כארכיבישוף החדש ו-50 פרנציסקנים. עם זאת, משלחת זו נעלמה, ככל הנראה חוסלה על ידי הקיסר ג'ו יואנזאנג משושלת מינג. בשנת 1371 שלח קיסר מינג מכתב דיפלומטי לאימפריה הביזנטית, במכתב הוא הודיע על הקמת שושלת מינג החדשה.
במהלך מסעותיו בין השנים 1253 ל־1255 דיווח הנזיר הפרנציסקני ויליאם מרוברוק על אירופאים רבים במרכז אסיה. הוא תיאר אסירים גרמנים ששועבדו ונאלצו לכרות זהב ולייצר נשק ברזל בעיירה המונגולית בולט, ליד טאלאס, קירגיזסטן. בקראקורום, בירת המונגולית, פגש פריזאי בשם גיום דה בוצייר, ופקט, אישה מהעיר הצרפתית מץ, אשר שניהם נלקחו בשבי בהונגריה במהלך הפלישה המונגולית לאירופה.
משימות דיפלומטיות לאירופה.
רבן בר סאומה, נוצרי נסטוריאני ממוצא אויגורי שנולד בחאנאבליק, נשלח למערב בשנת 1287 כשגריר עבור ארגון שליט האילחנאט והסבא של קובלאי חאן. עשור קודם לכן, בר סאומה רצה לערוך עלייה לרגל לירושלים, עבר דרך גאנסו וחוטאן בצפון מערב סין, המשיך דרך ארמניה ושהה בה. הוא רצה להימנע ממעורבות בסכסוכים מזוינים. ליווה אותו רבן מרקוס, נוצרי נוסף נסטוריאן מסין שנבחר כפטריארך של הכנסייה המזרחית, והמליץ לארגון חאן כי בר סאומה יוביל את המשלחת הדיפלומטית לאירופה.
בר סאומה, שדיבר סינית, פרסית, וכן שפת האויגורים, נסע עם קבוצה של איטלקים ששימשו מתרגמים משפות אירופה לפרסית. בר סאומה הוא האדם הידוע הראשון מסין שהגיע לאירופה, שם הוא נפגש עם הקיסר הביזנטי אנדרוניקוס השני פלאיולוגוס, פיליפ הרביעי מצרפת, אדוארד הראשון מאנגליה, והאפיפיור ניקולס הרביעי (זמן קצר לאחר מותו של האפיפיור הוניוריוס הרביעי) כדי לכרות ברית נגד הסולטנות הממלוכית. אדוארד לוטווק מתאר את הגעתם של שליחים נסטוריים אלה לחצרו של השליט הביזנטי אנדרוניקוס השני כמשהו הדומה ל"קבלת דואר מחותנו בבייג'ינג", מכיוון שקובלאי חאן היה נכד של ג'ינגיס חאן ולאנדרוניקוס היו שתי אחיות למחצה שהיו נשואות לנכדים של ג'ינגיס. בנסיעה מערבה, בר סאומה היה עד לקרב ימי במפרץ נאפולי, איטליה ביוני, 1287. מלבד רצונו לראות אתרים נוצריים, כנסיות ושרידים, בר סאומה גילה גם עניין רב בחיי האוניברסיטה ותוכניות הלימודים בפריז. אף על פי שהצליח להבטיח מפגש עם מנהיגי העולם הנוצרי והחליף אגרות איתם, אף אחד מהמלכים הנוצרים האלה לא היה מחויב באופן מלא לברית עם הקיסר.
חידוש הקשר עם שושלת מינג.
בשנת 1368 קרסה שושלת יואן שמוצאה היה ממונגוליה עקב מרד פנימי נרחב, שהנהיגו אנשי האן הסיניים, וייסדו את המשך שושלת מינג. חידוש רשמי של סחר ישיר וקשר עם אירופאים לא נראה עד המאה ה-16, שאותו יזמו הפורטוגלים בתקופת הגילויים מגלה הארצות הפורטוגזיות הראשון שהגיע לדרום סין היה חורחה אלבארס, בחודשי מאי 1513 הגיעו לאי ליטאנין בדלתה של נהר הפנינה. אחריו הגיע רפאל פרסטרלו, בן דוד של אשתו של כריסטופר קולומבוס, שנחת בגואנגזו בשנת 1516 לאחר מסע ממלאקה פורטוגזית שנכבשה קודם לכן. מתוך כתביהם של גספר דה קרוז, חואן גונזלס דה מנדוזה, ושל אנטוניו דה מורגה הגיע מידע לאירופה על סין, והשפיע על ההבנה המערבית של סין באותה תקופה, כולל פרטים רבים ביחס לחברה שלה והסחר.
האיטלקי ישועי מטאו ריצ'י היה האירופי הראשון שהוזמן לתוך ארמונו של מינג בעיר האסורה בבייג'ינג (בתקופת שלטונו של הקיסר וואנהלי). ב 1602 מטאו פרסם את מפת העולם בסינית והציג את קיומן של יבשות אמריקניות לגאוגרפים סיניים. הוא הגיע למקאו בשנת 1582, כשהחל ללמוד את השפה הסינית ולרכוש מידע על התרבות העתיקה של סין. מאוחר יותר הישועים בסין פעלו רבות ליצירת קשרים בין אירופה ומזרח.
למרות זאת לא היה מודע לאירועים שהתרחשו שם מאז סיום המשלחות הפרנציסקניות באמצע המאה ה-14 והקמתה של שושלת מינג. [154] מאז אותה תקופה העולם האסלאמי הציב מכשול בפני המערב בהגעה למזרח אסיה, ובמניעת המסעות הגדולים של האדמירל הסיני ג'נג חה. שושלת מינג נקטה במידה רבה במדיניות של בידוד שמנעה אותה מלחפש קשרים דיפלומטיים נמרצים.
גלן רובינסון השלישי
גלן אלן רובינסון השלישי (באנגלית: Glenn Alan Robinson III; נולד ב-8 בינואר 1994) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת סקרמנטו קינגס מליגת ה-NBA, בעמדות הסמול פורוורד והקלע. בנו של שחקן העבר גלן רובינסון.
קריירת מכללות.