אורך כרישים קטנים אלה 60–70 סנטימטר, והם בעלי עור מגובשש, ראשים גדולים בעלי "שפמות" כשל שפמנונים וסנפירים נמוכים ושטוחים, המותאמים לחיים על קרקעית הים. לכרישים זוג סנפירי גב בחלק האחורי של גבם והזנב בעל אונות קטנות. למרות שמם כרישים אלה אינם עיוורים, אך הם בעלי עיניים קטנות שכאשר שולים אותם מהמים עפעפיהם נסגרים כדי להגן על העין, הרגל שממנו קיבלו את שמם. הנקבה משריצה צאצאים חיים.
הם חיים לאורך הקרקעית וצדים מיני דגי גרם, סרטנים, רכיכות כמו דיונונים ושושנות ים.
כרישים עיוורים
אלפרד פון וינדיש-גרץ
מדינות שלא משתתפות באירוויזיון הילדים
ישנן מספר מדינות שלא משתתפות באירוויזיון אולם שמורה להן הזכות לעשות כן.
ההשתתפות בתחרות פתוחה בעיקר לכל המדינות החברות הפעילות באיגוד השידור האירופי. כדי להיות חבר פעיל, גוף השידור חייב להיות חבר באיגוד השידור האירופי, או להיות חבר מועצת אירופה. הזכאות להשתתף אינה נקבעת על ידי הכללה גאוגרפית בתוך יבשת אירופה, וגם אין לו קשר ישיר עם האיחוד האירופי. מספר מדינות הגאוגרפיות מחוץ לגבולות אירופה התחרו בתחרות.
איסלנד.
איסלנד מעולם לא השתתפה באירוויזיון הילדים וכמעט ולא הביעה התעניינות בתחרות. אולם בנובמבר 2021 דווח כי רשות השידור האיסלנדית, RÚV תשדר לראשונה את התחרות באותה השנה. בחודש שלאחר מכן, שבועות ספורים לפני התחרות, הודיעה RÚV כי תשלח משלחת לאירוויזיון הילדים 2021 שתתקיים בפריז על מנת לשקול את הצטרפותה לתחרות בעתיד. דבר שאכן לבסוף קרה.
ב-7 ביולי 2022, הודיעה רשות השידור האיסלנדית, RÚV, כי היא לא תבצע את הופעת הבכורה שלה בתחרות הקרובה.
איסלנד נוטלת חלק בתחרות הרגילה.
בוסניה והרצגובינה.
בוסניה והרצגובינה הייתה בין המדינות שביקשו להשתתף בתחרות אירוויזיון הילדים 2007. אך מכיוון שמספר המרבי של המדינות המשתתפות הוא 18 מדינות, גאורגיה, המדינה ה-19 שביקשה להשתתף נאלצה לסגת מהתחרות. אולם ב-21 ביוני 2007 הוכרז כי בוסניה והרצגובינה תפרוש מהתחרות, דבר שאיפשר לגאורגיה לקחת חלק במקומה. ב-2008 שוב ביקשה בוסניה והרצגובינה לעשות את הופעת הבכורה שלה בתחרות עם אזרבייג'ן וישראל (אשר הצטרפו מאוחר יותר לאירוויזיון הילדים 2012 יחד עם אלבניה), אך כל שלוש המדינות פרשו לפני תחילת התחרות.
למרות שלא השתתפה מעולם, שידרה בוסניה והרצגובינה את התחרות כמה פעמים: לפני 2007, שידרה רשות השידור הבוסנית, BHRT את אירוויזיון הילדים 2006. בנוסף שידרה את התחרות בשנים 2008-2009. בשנים 2010-2011 BHRT דחתה את שידור התחרות ושידרה אותם במועד מאוחר יותר.
בוסניה והרצגובינה נטלה חלק בתחרות הרגילה עד פרישתה מאירוויזיון 2017.
מונקו.
מונקו הביעה עניין בהשתתפות בתחרות אירוויזיון הילדים 2005, אך לבסוף לא השתתפה בעקבות בעיות תזמון וחוקי אזרחות אשר לא איפשרו למונקו את ההשתתפות בתחרות.
מונקו ניסתה פעם נוספת להצטרף לתחרות אירוויזיון הילדים 2006, כשנה לאחר ניסיון ההצטרפות הראשון, אך לבסוף פרשו מהתחרות.
מונקו נטלה חלק בתחרות הרגילה עד פרישתה מאירוויזיון 2007.
סלובקיה.
סלובקיה הוצגה כאחת המדינות להשתתף בתחרות אירוויזיון הילדים 2003 כרשות השידור שלה, STV הייתה אמורה לייצג אותה.
עם זאת, סלובקיה הודיעה מאוחר יותר כי תסוג מן התחרות.
ב-7 ביוני 2019 דוברת רשות השידור הסלובקית, RTVS, אריקה רוסנקובה הצהירה כי רשות השידור בוחנת את האפשרות להופיע לראשונה באירוויזיון הילדים 2019. עם זאת, ב-10 ביוני 2019 הודיעה RTVS כי היא לא תעשה את הופעתה הראשונה בשנה זו.
באפריל 2021 הודיעה RTVS כי היא לא שוללת את השתתפותה בתחרות באותה השנה, דבר הרמז על האפשרות כי סלובקיה תעשה את הופעת הבכורה שלה. אולם מאוחר יותר, הודיעה RTVS כי לא תשתתף בתחרות זו.
סלובקיה נטלה חלק בתחרות הרגילה עד פרישתה מאירוויזיון 2013.
סקוטלנד.
סקוטלנד לאורך השנים כמעט ולא התעניינה בהשתתפות באירוויזיון הילדים, הסיבות העיקריות לכך היו בשל חוסר עניין ובשל העובדה שסקוטלנד הייתה חלק מהממלכה המאוחדת. במקביל, ויילס, ישות נוספת בממלכה המאוחדת הצטרפה לתחרות ב-2018 בנפרד משאר הממלכה. סקוטלנד התעניינה לראשונה בהצטרפות לתחרות רק בתחרות שהתקיימה ב-2020, בה התעניינה רשות השידור הסקוטית, BBC Scotland ביוני 2019. דבר שהיה נראה אפשרי לאור השתתפות ויילס בשנתיים שקדמו לכן. אולם באפריל 2020, דווח כי סקוטלנד לא תצטרף לשורות התחרות בשל חוסר עניין. בפברואר 2021, דווחה BBC Scotland, רשות השידור הסקוטית כי סקוטלנד לא תצטרף לתחרות באותה השנה.
סקוטלנד מעולם לא נטלה חלק באירוויזיון הרגיל, וזאת למרות התעניינותה בתחרות זו.
מדינות נוספות.
ישנן מדינות החברות באיגוד השידור האירופי הרשאיות להשתתף בתחרות, אולם אינן מעוניינות בכך.
מדינות המסומנות בכוכבית (*) - מדינות שמשתתפות או שהשתתפו בעבר בתחרות הרגילה.
אנטה קרנגליצקה
אנטה קרנגליצקה (בפולנית: Aneta Kręglicka; נולדה ב-28 במרץ 1965) היא דוגמנית פולנייה, מיס עולם 1989.
ביוגרפיה.
קרנגליצקה נולדה בשצ'צ'ין. היא למדה כלכלה באוניברסיטת גדנסק ולאחר מכן הלכה ללמוד בבית הספר לכלכלה של ורשה, היא הייתה חברה בנבחרת המחול של האוניברסיטה.
קרנגליצקה הוכתרה למיס פולין בשנת 1989. כתוצאה מהשתתפותה בתחרות נשלחה לתחרות מיס אינטנשיונל ונבחרה לסגנית ראשונה לאחר נציגת גרמניה שזכתה במקום הראשון.
בתחרות מיס עולם בנובמבר אותה שנה הוכתרה במקום הראשון כמיס עולם. זו הייתה הפעם הראשונה שנציגת פולין זכתה בתחרות יופי בינלאומית (אווה ווכוביץ' הצליחה להשיג את התואר בשנת 1993 כאשר זכתה ב-"World Miss University").
במהלך שנת כהונתה היא טיילה ברחבי העולם, ביצעה את תפקידה ועזרה לארגון מיס עולם בפעילויות הצדקה השונות.
מ-1990 ועד 1992 עבדה בארצות הברית עבור סוכנות הדוגמנות "וילהלמינה", לאחר שחזרה לפולין פתחה ביחד עם בן זוגה משרד יחסי ציבור.
מאז 2002 היא משמשת כאחת מהבעלים של אולפני הקולנוע "St. Lazare".
ב-2006 השתתפה בגרסה הפולנית של "רוקדים עם כוכבים", ובאותה שנה שימשה כשופטת במיס עולם בתחרות שנערכה בפולין.
ב-2009 שימשה כשגרירה עבור מותג יהלומים.
מיס נורווגיה
מיס נורווגיה (בנורווגית: Frøken Norge) היא תחרות יופי שנתית בנורווגיה.
התחרות נערכה לראשונה ב-1950 ואורגנה על ידי מגזין דאגבלדט .
הזוכה בתחרות מייצגת את נורווגיה בתחרות מיס תבל (אווה רויין הייתה נציגת נורווגיה הראשונה בתחרות) והנורווגית הראשונה שזכתה בתואר היא מונה גרודט ב-1990. אם הזוכה אינה יכולה להשתתף בתחרות (למשל עקב גיל, ארגון מיס תבל לא מורשה לבנות פחות מ-18 להשתתף בתחרות), אז הזוכה במקום השני נשלחת לתחרות, סגניות הזוכה בדרך כלל נשלחות לייצג את מדינתן בתחרויות מיס עולם, מיס אינטרנשיונל ומיס אירופה, בשנים מסוימות הזוכה במקום הראשון נסעה להתחרות בתחרויות יופי בינלאומיות נוספות מלבד מיס תבל.
התנאים להשתתפות בתחרות הן שהמתמודדות צריכות להיות בין הגילאים 17–26, אזרחיות המדינה, רווקות וללא ילדים וכמו כן שאף פעם לא הצטלמו או דגמנו בעירום.
בשנים 1975–1982 לא אורגנה התחרות באופן רשמי ונציגות נורווגיה בתחרויות היופי הבינלאומיות נבחרו על ידי סוכנויות דוגמנות מקומיות.
משנת 2000 התחרות מאורגנת בחסות ערוץ הטלוויזיה "TV 2".
Let's Talk About Love
Let's Talk About Love (בעברית: בוא נדבר על אהבה) הוא אלבום האולפן החמישה עשר של הזמרת הקנדית סלין דיון. האלבום יצא לאור ב-14 בנובמבר 1997, על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס ואפיק רקורדס. אלבום זה נחשב להתקדמות מוזיקלית של דיון מאז אלבומה המצליח, Falling into You. על האלבום ושיריו עבדה דיון ביחד עם ברברה סטרייסנד, בי ג'יז, ג'ורג' מרטין, דיאנה קינג, בראונסטון, קורי הארט, דייוויד פוסטר, ריק וייק, וולטר אפאנאסייף, הומברטו גאטיקה וג'ים סטיינמן. באלבום נכלל שיר הנושא של סרט האסונות שובר הקופות "טיטניק", "My Heart Will Go On" שהפך לשיר הנשי ה-2 הנמכר ביותר בכל הזמנים, לשיר ה-8 הנמכר ביותר בכל הזמנים, ולשיר הנמכר ביותר בשנת 1998. בנוסף לכך, כבש השיר 30 צמרות מצעדים.
האלבום ושיריו זכו בפרסים רבים סביב כל רחבי העולם. "My Heart Will Go On" זכה בפרס אוסקר, 4 פרסי גראמי, פרס המוזיקה של בילבורד, פרס המוזיקה הלטיני של בילבורד, ועוד כמה פרסים נוספים. בטקס פרסי גראמי קיבל האלבום מועמדות בקטגוריית "אלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר", והשיר "Tell Him", אף הועמד גם כן בקטגוריית "שיתוף הפעולה הקולי הטוב ביותר לשיר פופ".
בנוסף לכך, הפך האלבום לאחד מתוך עשרים האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים, עם מכירות של למעלה מ-31 מיליון עותקים בסך הכל, ואף הצליח לכבוש עשרות פסגות מצעדי אלבומים סביב כל רחבי העולם, ביניהן פסגות המצעדים שבארצות הברית, קנדה, הממלכה המאוחדת, צרפת, אוסטרליה, וכולי. במדינות שונות הפך האלבום לאחד מן האלבומים הנמכרים ביותר של 1997 ו-1998, וגם לאחד מן האלבומים הנמכרים ביותר בשנות ה-90 של המאה ה-20. לאלבום הוענקו תוארי יהלום, מולטי-פלטינות, פלטינות וזהב. בארצות הברית נמכר האלבום בסדר גודל של כ-10 מיליון עותקים וכך גם באירופה.
סינגלים.