במהלך שהותו בכפר הרוֹתְני המשיך ביצירתו: "חברתי שירים באופן אנונימי, זאת אומרת לא זיהיתי את עצמי ומסרתי אותם לחבר'ה והחבר'ה היו שרים אותם. הנושא היה חלוצים, עליה ארצה, וכו' "
בבית אלפא הפך ממתתיהו לדמות אליה פונים על מנת שתכתוב לאירועי הקהילה "כשהשמעתי שירי לראשונה בחוגי חברים נמצא להם הד ונתבקשתי לשיר אותם עוד ועוד עד אשר מצאתי עצמי לפתע מחבר לצרכים שונים של הקיבוץ, לאירועי חג שונים, לילדי הגן ובית הספר".
מתתיהו שם דגש על היות יצירתו יצירה עממית המבטאת חיבור לעבודה לטבע ולחיי היום יום.
יחודה של שירתו כשירה בת העלייה השלישית וכשירת חלוצים הוא ביחסה המתמיד לתרבות ועולם התוכן היהודי. ניתן לראות שמתתיהו ראה עצמו כיוצר המחדש וממשיך את שושלת הדורות ולא כדור חדש הניתק ממסורת אבותיו.
יצירת השירים נעשתה לדברי מתתיהו לא לשם העלאתם על במה, אלא מופנית לחיים עצמם, ומהווה ביטוי לאירועי החג והחברה וכן להוי היום היום.
נושא היצירה הראשון של מתתיהו בבית אלפא הוא הצאן. עיסוק זה הוביל ליצירת החג הראשון "חג הגז". בכך הפך מיוצר שירה ליוצר טקס. שיריו הפכו למרכז תוכן עיקרי בטקסים שיצר והם מבטאים את תוכן החג ונותנים ביטוי לרחשי הלב.
עיסוקו בתחום החג והמועד העברי, נשען על הידע וההכרות המעמיקה שלו עם המסורת היהודית. הכרות זאת באה לידי ביטוי בשירים, במאמרים ובטקסים שיצר.
מתתיהו לא למד מוזיקה בצורה מסודרת ואף לא ידע תווים שנים רבות. את שיריו הראשונים, בעת היותו בבית-אלפא, היה שר ליוסף טל, אשר רשם את התווים. ברמת יוחנן, התמסר שלם לעיצוב דפוסים חדשים לחגים ביישוב הקיבוצי והכפרי, ויצר מסכות חג, לחג העומר, חג הסוכות, חג הגז וחג כלולות. ביצירתו, עבד בשיתוף עם לאה ברגשטיין, שהייתה הכוריאוגרפית של המחולות שבוצעו באותן חגיגות. מסכות אלו הכוללות טקסים, שירים ומנגינות, הפכו לנכסי תרבות של התנועה הקיבוצית ושל יישובים רבים ברחבי הארץ.
בשנת 1951 הוענק לו פרס אנגל מטעם עיריית תל אביב-יפו.
משיריו הידועים.
בין שיריו הידועים: "שה וגדי" (על-פי שיר עם סלאבי), "רועה ורועה", "פנה הגשם", "שיבולת בשדה", "שמעו שמעו", "עז וכבש" "יוחנן וגבריאל", "הבו לנו יין", ועוד.
מסכות החג.
חג הגז: מסכת החג הראשונה שיצר מתתיהו, יחד עם לאה ברגשטיין. המסכת מציינת את זמן גז הצאן. נסמכת על אזכורים מקראים של משתאות חג לרגל הגז, דוגמת משתה נבל הכרמלי, ומשתה אבשלום.
חג העמר: מסכת הנשענת על קציר העמר המתואר במשנה מסכת מנחות פרק י. נחוג עד היום ברמת יוחנן ובקיבוצים נוספים ברב עם.
שמחת כלולות: מסכת המיועדת לחתונה הקיבוצית.
חג המים: מתרחש בחג הסוכות. וכולל ציון של מועד העלייה לקרקע של הקיבוץ, של חג האסיף ושל שמחת בית השואבה, ומכאן שמו, חג המים.
משפחתו.
לטובה ומתתיהו שלם נולדו שני בנים. אלישע שלם ואמיתי שלם.
ספרים שערך.
אור החסידות: ילקוט למסיבות בשנת הבעל שם טוב, המערכת : מתתיהו שלם, יהודה ארן, נחום בן ארי, שלמה קפלן, הוצאת תרבות וחינוך, תל אביב, תש"ך.
בור הציפורים
בור הציפורים (בערבית "בור אל חיספי" או בשמו הרשמי קמין חסיף. נקרא גם "בור הקאקים") ממוקם על גבעה ליד היישוב יצהר שבשומרון. בבור חיות מאות ציפורים רבות ושונות: יונים, קאקים (סוג של עורב) ובאריות (דרור הבארות). האתר מאושר כשמורת טבע, אך טרם הוכרז ככזה.
בור הציפורים הוא בור קרסטי בעומק של 100 מטר, הבנוי בצורת ארובה קרסטית אנכית לכל אורכה, שקרקעיתה מתרחבת לאולם גדול. הארובה הקרסטית נמצאת בשטח של סלע קירטון שאינו נמס במים ואין בו פעולה קרסטית. הפעולה הקרסטית של המסת סלע גיר התרחשה במעמקי הבור, ובשלב מסוים התמוטטה התקרה פנימה, וארובת ההמסה נחשפה במקום בלתי צפוי. תופעה זו נקראת בפי הגאולוגים בשם "ארובת יניקה".
בבור ניתן לצפות בתופעת טבע נדירה: בשעה שלפני שקיעת השמש, נראים קאקים שחורים רבים החוזרים לקינם על ידי "צניחה חופשית" לתוך הבור.
במקום ישנן טרסות קדומות ומתקנים חצובים בדרך. על גבעת הבור הוקמה נדנדה לנוחות המבקרים. הכיסוי הקירטוני מסביב לבור הוא דק, ולכן יש להזהר מאוד בקרבת הבור מהתפוררות הקרקע. הירידה לבור מאוד מסוכנת ואפשרית רק בעזרת גלישת מצוקים.
עקב מיקום הבור חשוב מבחינה ביטחונית לתאם את הביקור עם הצבא או עם רבש"ץ היישוב יצהר.
באוגוסט 2021 הוצתה השמורה על ידי ערבים מהאזור.
דידגורובה
אבי כל הפצצות
אבי כל הפצצות (ברוסית: Папа всех бомб) הוא כינויה של "פצצה תרמובארית אווירית בעוצמה מוגברת" (ברוסית: Авиационная вакуумная бомба повышенной мощности ,АВБПМ) – פצצה קונבנציונלית רבת-עוצמה מתוצרת רוסיה, שנוצרה כמענה לפצצת ה-MOAB האמריקאית ונחשבת על פי פרסומים שונים לפצצה הקונבנציונלית החזקה ביותר בעולם. על פי המידע שפורסם לגביה, הפצצה חזקה פי 4 מה-MOAB.
הפצצה נוסתה בהצלחה בערב 11 בספטמבר 2007, ומיועדת להחליף את מקומן של פצצות אטום טקטיות זעירות. היתרון המרכזי בהחלפת הפצצות הגרעיניות בפצצות הוואקום האוויריות בעוצמה מוגברת הוא מניעת נזק סביבתי נוסף הנובע מזיהום וקרינה רדיואקטיבית מעבר לנקודת הפיצוץ.
תיאור הפצצה.
הפצצה מכילה 7.1 טונות של חומר נפיץ שפותח ברוסיה בעזרת ננוטכנולוגיה. היא מפיקה כוח הרס המשתווה ל-44 טונות TNT. הנזק העיקרי נגרם כתוצאה מגל הדף שמהירותו גבוהה ממהירות הקול ומטמפרטורות גבוהות במיוחד הנוצרות באזור מרכז הפיצוץ ובסביבתו.
לדברי הגנרל אלכסנדר רושקין (שכיהן כסגן ראש המטה הכללי הרוסי), הפצצה החדשה אומנם קטנה יותר מהפצצה המתחרה (MOAB), אך קטלנית הרבה יותר הודות לטמפרטורה הכפולה במרכז הפיצוץ.
המושל הכללי של ניו זילנד
המושל הכללי של ניו זילנד (באנגלית: The Governor-General of New Zealand, במאורית: Te Kāwana Tianara o Aotearoa) הוא נציג המונרך של ניו זילנד (בימינו אליזבת השנייה). המושל הכללי פועל כמשנה למלך המייצג את המלכה בניו זילנד ויש הרואים בו ראש המדינה דה פקטו של ניו זילנד. "חוק החוקה" של 1986 קובע ש"המושל הכללי, הממונה על ידי הריבון, הוא נציג הריבון בניו זילנד". לא קיימת הגדרה מדויקת לאורך כהונתו של המושל הכללי, אך מקובל שהמושל הכללי מכהן כחמש שנים. הכינוי המלא של התפקיד הוא: "המושל הכללי והמפקד העליון של ממלכת ניו זילנד" (The Governor-General and Commander-in-Chief of the Realm of New Zealand).
תפקידי המושל הכללי מוגדרים במכתב הרשאה שהוצא ב-1983 (ותוקן ב-2006) והוא כולל:
כל תפקידיו של המושל הכללי מבוצעים בשמה של המלכה.
מעבר לתפקידיו החוקתיים, למושל הכללי יש תפקידים טקסיים חשובים. הוא נוסע ברחבי ניו זילנד כדי לפתוח ועידות ונוכח בתפילות ובטקסי אזכרה. כאשר המושל הכללי נוסע מחוץ לניו זילנד, רואים בו כנציגה של המדינה ושל המלכה הוא זוכה ליחס שניתן לראש מדינה כמעט ברוב המובנים. על פי "חוק החוקה של ניואה", המושל הכללי גם מייצג את המלכה בניואה. בעוד שניואה היא חלק מממלכת ניו זילנד, משמעות מעמדה כשטח בממשל עצמי, הוא שהמושל הכללי מייצג את המלכה כראש מדינה בניואה בנפרד ממשרתו כמושל הכללי של כל ממלכת ניו זילנד.
המושלת הכללית הנוכחית היא דיים סינדי קירו, שהושבעה לתפקידה ב-21 בספטמבר 2021. היא החליפה את דיים פטסי רדי ומונתה לתפקידה על ידי המלכה במאי 2021 בעצת ראשת ממשלת ניו זילנד, ג'סינדה ארדרן. קירו היא האישה המאורית הראשונה שמכהנת כמושלת הכללית של ניו זילנד. החל מ-2019, סגניתה של המושלת הכללית היא הלן וינקלמן, מתוקף תפקידה כנשיאת בית המשפט העליון של ניו זילנד. את הסיוע המנהלתי מקבל המושל הכללי ממשרד ראש ממשלת ניו זילנד והקבינט.
מינוי.
מינויו של המושל הכללי מתבצע על ידי המלכה מתוקף היותה מלכת ניו זילנד על פי הצעתו של ראש ממשלת ניו זילנד. הצעתו של ראש הממשלה מבוססת לעיתים על החלטת הקבינט, על אף שאפשרות זו אינה מחויבת המציאות. היו כמה מקרים בהם מונה המושל הכללי על פי החלטת הקבינט. לאחר שעברה ניו זילנד לשיטת ייצוג יחסי מעורבת (Mixed-member Proportional Representation) ב-1996, נהוג שראש הממשלה נועץ בכל ראשי הסיעות בפרלמנט, וכך נעשה כבר בהחלטה על מינויו של אננד סטיאננד. על פי המקובל שותף גם ראש האופוזיציה בהתייעצות על מינוי המושל הכללי, אך גם זה לא התבצע תמיד.
בעקבות ועידה אימפריאלית שהתקיימה ב-1930, אימצה ועידה חוקתית שכונסה באותה שנה את הרעיון למינוי המושל הכללי על פי עצת והמלצת ממשלת ניו זילנד. עם זאת, זכות זו לא יושמה ישירות על ידי ראש ממשלת ניו זילנד עד 1967.
אף על פי שתפקיד המושל הכללי הוא בלתי-מפלגתי, היו כמה מינויים שעוררו מחלוקות משמעותיות. ב-1977 הלין מנהיג האופוזיציה, ביל רולינג, על כך שלא נועצו בו במינויו של סר קית' הוליאוק, הוא מתח ביקורת על כך שהוליאוק היה שר מכהן בממשלה בעת שההצעה למינויו הוגשה והציע בגלוי את מינויו של סר אדמונד הילרי במקומו. על הצעה זו נמתחה ביקורת על ידי הממשלה על רקע תמיכתו של הילרי בלייבור בבחירות 1975. ב-1990 מונתה קתרין טיזרד, לשעבר ראש העיר אוקלנד מטעם הלייבור ואשתו לשעבר של סגן ראש הממשלה מטעם הלייבור, בוב טיזרד. למרות הרקע הפוליטי של הוליאוק וטיזרד, לא ניתן היה לומר שהם מילאו את תפקידם בנטייה פוליטית כל שהיא.
לעיתים היו שמועות על האפשרות שימונה למושל הכללי חבר משפחת המלוכה הבריטית. ב-2004, ביקש ריצ'רד וורת', חבר פרלמנט לשעבר מטעם המפלגה הלאומית ומונרכיסט מושבע, מראש ממשלת ניו זילנד, הלן קלארק, לשקול את האפשרות להציג את מועמדותו לתפקיד המושל של הנסיך אדוארד, רוזן וסקס.
טקס ההשבעה.