בית החולים הוקם במקור במבנה שכתובתו היום היא חורב 2. המבנה תוכנן ב-1935 על ידי האדריכל משה גרשטל, ככל הנראה, כמלון בן שלוש קומות, אך עקב פרוץ המאורעות מחד, ועליית יהודי גרמניה מאידך, שימש כ"בית עולי גרמניה" של התאחדות עולי גרמניה. בעת הבנייה, תוכנן במקום גם סליק גדול שהיה שייך להגנה. בתקופת מלחמת העולם השנייה, נסגר בית העולים עקב הפסקת העלייה, והמקום נרכש על ידי קופת חולים הכללית. המטרה הייתה להקים בו בית חולים למחלות פנימיות. היוזם להקמתו של בית החולים ומי ששימש כמנהלו במשך 25 שנים היה ד"ר גרהרד רוזנקרנץ, יליד גרמניה, אשר עלה לישראל ב-1933.
הבניין החדש.
בשנת 1976, נחנך הבניין הראשי הנוכחי של בית החולים, בניין בן 7 קומות ברחוב מיכל. בנייתו נעשתה על-פי תכנונו של האדריכל יעקב רכטר. באותה שנה, הועברו למבנה החדיש רוב מחלקות בית החולים ומאז משמש כמבנה הראשי שלו. המבנה הישן נותר לשמש כאחד ממבניו הפעילים הנוספים של המרכז הרפואי. שוכנות בו המחלקה הגריאטרית, מחלקת הדיאליזה ומרפאות החוץ של בית החולים, וכן המחלקה לרפואת הקהילה ואפידמיולוגיה, המרכז לטרשת נפוצה וחקר המוח והמרכז הארצי לבקרת סרטן.
כחלק מהלקחים ממלחמת לבנון השנייה, בשנת 2010 החלו בתכנון ובניית חדר מיון חדש לבית החולים, שקירותיו עשויים בטון מזוין בעובי 60 סנטימטר, כך שהוא ממוגן מפני טילים. עם סיום העבודות, נחנך חדר המיון הממוגן באמצע דצמבר 2011.
מנהל המרכז הרפואי כרמל כיום הוא ד"ר אבי גולדברג. בעבר, המרכז נוהל על ידי ד"ר חן שפירא ועל ידי ד"ר יעקב זילברג.
שניים לדרך
שנים לדרך (באנגלית: Two for the Road) הוא סרט קולנוע משנת 1967 בבימויו של סטנלי דונן. הסרט מתאר מערכת יחסים הנפרשת במשך 20 שנה בין אדריכל, המגולם על ידי אלברט פיני ואשתו, המגולמת על ידי אודרי הפבורן.
בעת צאתו לאקרנים היה הסרט חדשני וייחודי באופן הצגת סיפור העלילה הבלתי ליניארי. סצנות הסרט מוצגות בסדר שונה מסדר התרחשותם, ומצופה היה מהצופים לשער מה התרחש בין הסצנות - אירועים שונים שאירעו מבחינת מועד התרחשותם בציר העלילה בתחילת הסרט מוצגים בסופו ולהפך.
פרסים.
התסריט, שנכתב על ידי פרדריך רפאל היה מועמד לפרס אוסקר בשנת 1967 ולפרס באפטא בשנת 1968. במאי הסרט היה מועמד לפרס גילדת התסריטאים של אמריקה בשנת 1968. התסריט זכה בפרס גילדת התסריטאים של בריטניה הגדולה.
אודרי הפבורן הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב עבור השחקנית הטובה ביותר בגין תפקידה בסרט.
שיר הנושא של הסרט - "שנים לדרך" הולחן על ידי הנרי מנסיני למילותיו של לזלי בריקוז. מילות השיר עצמן לא מושמעות בסרט. שיר זה היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בשנת 1968.
אז'ור
אָז'וּר (על פי האקדמיה ללשון העברית: מִשְׁלֶפֶת) היא טכניקת רקמה שנעשית בדרך כלל על בד כותנה עדין, בדרך כלל מיוצר מסיבי כותנה. בטכניקה זו פורמים חלק מסיבי האריג ורוקמים מחדש בדוגמאות שיוצרות חורים קטנים דמויי תחרה. החורים ערוכים לעיתים בדוגמאות של פרחים או עלים. הבד משמש לחולצות נשים ולשמלות לתינוקות וילדות וכן לכלי לבן (סדינים, ציפות, מפות וכו').
בד אזור
בטיסט
בטיסט הוא בד דק מאוד, שקוף למחצה. ארוג לרוב מסיבי כותנה או פשתן באריגת שתי וערב פשוטה (אריגת פשתן). משמש לחולצות קיציות אוריריות, כותנות לילה וממחטות. נקרא גם כותנה שווייצרית.
קיימים כיום גם סוגי בטיסט מסיבים סינתטיים.
אחת מהדרכים לייצור אורגנזה היא טיפול בחומצה לבטיסט עד שיהפוך לשקוף ונוקשה.
לבד
לֶבֶד הוא בד לא ארוג העשוי מסיבים שנדחסו יחדיו. את הלבד ניתן לייצר מסיבים טבעיים כמו צמר או סינתטיים כמו אקריליק. בעוד כמה סוגים של הלבד הם רכים מאוד, חלקם קשים מספיק כדי ליצור מבניות. ישנם סוגים שונים של לבד המשמשים לצרכים שונים, והם נבדלים בתכונותיהם בהתאם לתכולת הסיבים, הצבע, הגודל, העובי, הצפיפות וגורמים נוספים.
ייצור.
לבוד רטוב.
שיטת לבוד מסורתית המבוססת על שילוב בין נוזל (לרוב מים), סבון וחיכוך המופעל על הסיבים. מניחים את שכבות הסיבים בזווית של 90 מעלות זו על זו, ומכסים אותן במים וסבון. בתהליך של תנועה ודחיסה מתמשכת הסיבים נצמדים זה לזה ומתלכדים לבד אחיד.
רק סוגים מסוימים של סיבים מתאימים ללבוד רטוב. רוב סוגי הצמר מבעלי חיים, כגון צמר אלפקות או כבשי מרינו, ניתנים לליבוד בתהליך זה. סיבים אלו מכוסים בקשקשים זעירים בדומה לקשקשים המצויים בשערות האדם. ההרטבה והסיבון גורמים לקשקשים להיפתח בעוד שהחיכוך גורם להם להיאחז זה בזה. סיבים צמחיים וסיבים סינתטיים לא יתפקדו בצורה דומה.
לבוד מחט.
מלאכת אמנות סיבים פופולרית שיוצרת לבד ללא שימוש במים. מחטים מיוחדות הנמצאות בשימוש במכונות לבוד תעשייתיות נמצאות בשימוש על ידי האמן ככלי פיסול. למחטים יש חריצים לאורך המחט שתופסת את השכבה העליונה של סיבים ומערבבת אותם בשכבות הפנימיות של הסיבים כשהיא נכנסת לעובי הבד. מאחר שחריצים אלה עם הפנים כלפי מטה לכיוון קצה המחט, הם לא מושכים את הסיבים החוצה. הלבד יכול להיות חזק מאוד ומשמש ליצירת תכשיטים או פיסול.
היסטוריה.
תרבויות רבות נחשבות למקור הלבד. אחד הסיפורים הוא סיפורם של סנט קלמנט וסנט כריסטופר, שבעת שנמלטו מרדיפות, ארזו את סנדליהם עם צמר כדי למנוע שלפוחיות. בסוף המסע שלהם, התנועה והזיעה הפכו את הצמר לגרביים מלבד.
אמנות הכנות הלבד עדיין נהוגה בקרב עמים נוודים (מונגולים וטורקיים) במרכז אסיה, שבהם שטיחים, אוהלים ובגדים נעשים באופן קבוע, חלקם מסורתיים כמו אוהלי יורט, וחלקם פונים לשוק התיירותי כמו נעלי בית.
במערב, לבד נמצא בשימוש נרחב באומנות ובעיצוב ונחשב לטקסטיל אקולוגי.
איכות הלבד נקבעת לפי אורך סיבי הצמר שהוא נוצר ממנו: ככל שהסיבים ארוכים יותר, כך הלבד עמיד יותר. לבד הלבד שימושים רבים, מתעשיית הרכב לכלי נגינה ולבניית הבית. למשל כחלק מפטישי הפסנתר יש ללבד תפקיד חשוב בקביעת טון הפסנתר. הלבד משמש כיום, בין השאר, לייצור כובעים, נעליים, בדי איטום ולקישוט בעבודות אפליקציה. מכיוון שהלבד אינו ארוג, ניתן לגזור אותו בלא שייפרם, לכן הוא משמש לאפליקציות ולייצור בובות.
קן אנדרסון
קנת' אנדרסון (אנגלית: Kenneth Anderson), הידוע גם בשם הבמה מר אנדרסון (נולד ב-6 במרץ 1976 בוויסקונסין) הוא מתאבק אמריקאי הידוע בעיקר בשל עבודתו בארגון Total Nonstop Action Wrestling (TNA).
סמאקדאון (2007-2005).
ב-2001 החל אנדרסון להופיע לעיתים מזדמנות במופעים מיוחדים של ה-WWE וארגוני היאבקות פופולרים אחרים, כמעין פרילנסר. ב-2005 הפך לשחקן קבוע במופעי ה-WWE. לאחר תקופה קצרה בסדרות המופעים האזוריות הקטנות יותר של הארגון הופיע אנדרסון לראשונה בתוכנית סמאקדאון, אחת משתי התוכניות הראשיות של ה-WWE, ולאחר מכן המשיך להופיע לעיתים מזדמנות במופעים הראשיים. בתחילה אימץ לעצמו את שם הבמה "מר אנדרסון", אך לאחר זמן מה שינה זאת ל"קן קנדי" ולבסוף ל"מר קנדי". אנדרסון היה מעורב במופעים משניים יחסית של ה-WWE, ולעיתים שיתף בהם פעולה עם כמה מהכוכבים הגדולים של הארגון באותה תקופה.
פציעה בסוף אותה שנה מנעה ממנו להשתף בקרבות למשך כ-6 חודשים. עם זאת הוא המשיך להופיע בתפקידים משניים אשר לא דרשו ממנו פעלולים או פעילות גופנית מיוחדת במשך תקופה זו. באירוע הגדול הראשון שלו, ביולי 2006, היה אנדרסון אמור להתחרות נגד המתאבק הפופולרי בטיסטה. התסריט אף איפשר לאנדרסון לנצח את בטיסטה, אך במהלך הקרב הוא ספג פציעה לא מתוכננת אשר השביתה אותו שוב לזמן מה.
באותה שנה שיחק אנדרסון בסרט הקולנוע "".
דמותו של אנדרסון המשיכה להיות מעורבת בשולי העלילות של ה-WWE ולא צברה מעולם פופולריות גבוהה במיוחד, אם כי כן שולבה במספר מופעים חשובים בתפקידים בולטים ובקרבות מול גדולי הכוכבים של הארגון. הופעותיו במופעי ה-WWE, על אף שעדיין לא היו סדירות, נעשו תכופות יותר ויותר. בספטמבר 2007 הוא הושעה מהארגון למשך 30 ימים לאחר שבבדיקה התגלה כי השתמש בסטרואידים. לאחר שובו למופעי ההיאבקות הורכבה עבורו עלילה עצמאית, אשר לפי תסריטה הסתכסך עם מתאבק אחר והשניים הופיעו בקרבות רבים במשך מספר שבועות. כעבור שנתיים בסמאקדאון עבר אנדרסון ל-Raw.
Raw (2008-2007).
ב-11 ביוני, בפרק של Raw, אנדרסון עבר ל-Raw מסמאקדאון בפרק מיוחד שנקרא WWE Draft. כעבור שבוע קרליטו אירח אותו ואז ויליאם ריגל, המנג'ר של Raw, קבע קרב בין קרליטו, אנדרסון ואומאגה, כאשר המנצח זכה באליפות הבין יבשתית באירוע סאמרסלאם. באירוע זה, אומאגה ניצח ושמר על התואר. לאחר שבועיים וינס מקמהן, יו"ר ה-WWE השעה את אנדרסון על לקיחת סטרואידים, שזה במנוגד לחוזה שלו עם ה-WWE ועם החוקים של ה-WWE. לאחר חודש ההשעייה פגה תוקף ואנדרסון חזר לפיודים קטנים. הוא הגיע לקרב נגד הג'נרל מנג'ר של הרוסטר, ויליאם ריגל, בקרב המפסיד מפוטר, כשבקרב זה אנדרסון ניצח וכתוצאה מכך ריגל פוטר והמקום לג'נרל מנג'ר של Raw פונה. באותו קרב אנדרסון נפצע פציעה קשה ונאלץ להיעדר במשך עשרה חודשים.
החזרה מהפציעה והפיטורים.
ב-15 באפריל 2009 חזר קנדי מפציעה ארוכה לפעילות. הוא חזר לליגת הפיתוח של ה-WWE, ה-FCW. לאחר יומיים חזר לתוכנית Raw והתחרה בקרב של 10 אנשים, שבו קבוצתו ניצחה.
ארבעה ימים לאחר החזרה של אנדרסון, ה-WWE שיחררו אותו מחוזהו.
ארגונים עצמאיים.
אנדרסון חתם עם הארגון האינדי הידוע WWC. הקרב הראשון שלו היה נגד אומאגה והוא הפסיד לו. לאחר שבוע הביס את צ'אק פאלומבו וזכה באליפות. אנדרסון נלחם גם בארמנדו אלחנדרו אסטרדה בקרב הפרישה שלו מהארגון.