במשחק טורניר של קרבות 3 על 3 המתקיים בפאסיו הנקרא ליגת המאסטרים של פוקימון. המטרה העיקרית היא להפוך לאלוף הליגה.
כדי להיכנס לליגת המאסטרים של פוקימון, על השחקנים לאסוף לפחות חמישה תגים על ידי הבסתם של מנהיגי ה-PML שנמצאים בפאסיו.
פיתוח ושחרור.
פוקימון מאסטרס הוכרז לראשונה על ידי חברת פוקימון ב-29 במאי 2019, לצד מספר משחקי "פוקימון" אחרים. המשחק מייצג את שיתוף הפעולה הראשון בין החברה למפתחת המשחקים לנייד DeNA, הוא שוחרר לאנדרואיד ו- iOS. הרעיון של המשחק הגיע מאמן הסדרות והמעצב קן סוגימורי שהציע את הרעיון להכיל יחד את כל דמויות העבר מהסדרה הראשית במשחק אחד.
גרסת התצוגה המקדימה של המשחק יצאה בסינגפור ב-25 ביולי 2019 ובקנדה ב-6 באוגוסט 2019. המשחק שוחרר ברחבי העולם ב-29 באוגוסט 2019 עבור מכשירי iOS ואנדרואיד. בניגוד לרוב משחקי הפוקימון האחרים, פוקימון מאסטרס לא שוחרר בבלגיה או בהולנד, ככל הנראה בגלל איסורים על תיבות השלל (loot boxes).
בית הכנסת קהל גדול בסרייבו
בית הכנסת הספרדי "קהל גדול" בסרייבו (בלאדינו: Kal Grande) היה בית כנסת אשר פעל בעיר סרייבו, בוסניה אשר בממלכת יוגוסלביה, בין השנים 1930–1941. בתקופת מלחמת העולם השנייה, במהלך הפלישה ליוגוסלביה נפגע בית הכנסת ובהמשך נשדד וחולל. לאחר המלחמה נמסר המבנה על ידי שארית הפליטה של יהדות סרייבו לעיריית סרייבו ובהמשך שופץ ובו שוכן המרכז לתרבות של בוסניה .
היסטוריה.
קהילה יהודית ספרדית התקיימה בסרייבו החל מאמצע המאה ה-16. ב-1581 נחנך "בית הכנסת קהל ישן" אשר מוקם בתוך שכונת החצר היהודית בעיר שנקראה "אֶיל קוֹרְטִיז'וֹ" (El Cortijo, מלאדינו: החצר). לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) השתלטה האימפריה האוסטרו-הונגרית על שטחי בוסניה והעיר סרייבו עברה תנופת פיתוח ובינוי שהוביל לגידול במספר התושבים ובכלל זה בני הקהילה היהודית. בראשית המאה ה-20 מנתה הקהילה למעלה מ-4,000 נפשות. לאחר מלחמת העולם הראשונה וכינון ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים התחולל גל הגירה פנימית מהאזורים הכפריים ומיישובים קטנים לערים הגדולות בעיקר מסיבות כלכליות. ב-1923 מנתה הקהילה היהודית בסרייבו כ-8,000 נפשות ולמעלה מ-7,000 היו יהודים ספרדים. מבנה בית הכנסת קהל ישן היה צר מלהכיל את מספר המתפללים מחד, ומאידך היו נתונים צעירי הקהילה בתהליך חילון מהיר. והוחלט להקים בית כנסת מרכזי חדש ומפואר.
המבנה.
ב-1923 החליטה הנהגת הקהילה להקים ועדה ציבורית בראשות אברהם אלטרץ וזו עסקה באיתור מקום ובחלופות מימון להקמת בית הכנסת. ב-1926 נרכשה הקרקע והונחה אבן הפינה. בית הכנסת נבנה בעלויות נכבדות ולצורך בנייתו לוותה הקהילה כספים רבים. בסוף שנות ה-20 נקלעה יוגוסלביה למשבר כלכלי שלא פסח על בני קהילת סרייבו. הקהילה התקשתה להחזיר את ההלוואות והגיעה כמעט לפשיטת רגל. המבנה תוכנן על ידי האדריכל רודולף לובינסקי בסגנון אדריכלי נאו-מורי ובנייתו נמשכה עד ספטמבר 1930, עת נחנך בית הכנסת. המבנה תוכנן ל-1,000 מתפללים, אורך אולם התפילה היה 100 מטרים ורוחבו 30 מטרים, ומצידיו 28 עמודי תמך מבטון שצופו בשיש בצבע טורקיז. את המבנה עיטרה כיפה. הקירות היו מעוטרים בפרסקאות ושובצו בהם פסוקים מתנ"ך באותיות מזהב. הרצפה הייתה מכוסה בשטיחים ועל התקרה הותקנו נברשות. עוד הוקמו בתוך המבנה ארכיון, ספרייה ומוזיאון ובו הוצגו מסמכים ומוצגים רבים שעסקו בתולדות יהודי בוסניה.
עם הפלישה ליוגוסלביה במהלך מלחמת העולם השנייה נפגע מבנה בית הכנסת מהפצצת הלופטוואפה. לאחר הכיבוש התחוללו פרעות ביהודי העיר שהובלו ברובם על ידי תושביה המוסלמים של סרייבו. בית הכנסת הספרדי נבזז והועלה באש על ידי הפורעים. התקרה הפנימית שלו קרסה בחלקה והמבנה נותר ללא שימוש. לאחר המלחמה העניקה במתנה שארית הפליטה של קהילת סרייבו את מבנה בית הכנסת לרשות המקומית. ב-1965 נבחר האדריכל איוואן שטראוס לשקם ולהתאים את המבנה לצורכי הרשות המקומית. המבנה הוסב לאולם תרבות בן 854 מושבים. ב-1993 הוענק לו השם המרכז הבוסני לתרבות, וב-2017 שונה שמו למרכז הבוסני לתרבות של קנטון סרייבו.
מקרה קטרינג
מקרה קטרינג (באנגלית: The Kettering Incident) היא סדרת דרמה אוסטרלית, ששודרה לראשונה בערוץ Showcase של רשת פוקסטל ב-4 ביולי 2016. את הסדרה יצרו ויקטוריה מאדן ווינסטנט שיהן, והכותבים היו ויקטוריה מאדן, לואיז פוקס, קייט שורטלנד ואנדרו נייט. תצוגה מוקדמת של הסדרה נערכה בפסטיבל Dark MoFo בשנת 2015, בו הוקרנו שני פרקים מתוך הסדרה לקהל נבחר בתשעה מוקדים ברחבי טסמניה.
הסדרה צולמה בקטרינג וסביבותיה ובברוני איילנד שבטסמניה. בין המממנים לסדרה היו Screen Australia, Screen Tasmania, פוקסטל ו-BBC Worldwide, והיא פותחה בעזרת ערוץ 4 הבריטי.
תקציב הסדרה היה 15 מיליון דולר, והיא פורסמה כדרמה למבוגרים הראשונה שצולמה בטסמניה. את הסדרה ביימו רוואן וודס וטוני קרביץ. המפיקה בפועל הייתה פני וין. במאי 2017 החל פיתוח של עונה שנייה לסדרה. אבל ביוני 2018 אישרה ויקטוריה מאדן, יוצרת הסדרה, שפוקסטל לא ממשיכה את הסדרה.
תקציר עלילה.
אנה מייסי (אליזבת דביקי) עזבה את עיירת הולדתה קטרינג כשהייתה בת 14, זמן קצר אחרי שחברתה הטובה (ואחותה למחצה), ג'יליאן בקסטר, נעלמה בצורה מסתורית. שתי הילדות רכבו על אופניים אל היער מחוץ לקטרינג, שם ראו אורות משונים בשמיים. אחרי שמונה שעות אנה נמצאה לבדה, מפוחדת ומכוסה בדם.
חמש עשרה שנים אחר כך, אנה חוזרת לעיירה ומוצאת שהאנשים שם נאבקים כדי לשרוד. היערות סומנו לכריתת עצים, ומתרחשים עימותים אלימים בין אנשי איכות הסביבה והעובדים מקומיים. הופעתה המחודשת של אנה מעוררת סערה, כאשר נערה אחרת, קלואי הולוויי (סיאנואה סמיט-מקפי) נעלמת בפתאומיות, מה שמניע את אנה לחקור מה באמת קרה בלילה שבו ג'יליאן נעלמה. בכך היא חושפת סודות המאיימים על עתידה של קטרינג.
עמק איטונה
עמק איטונה (באנגלית: Ituna Valley) הוא עמק צר שאינו מכוסה קרח, ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
פתחו של העמק פונה לכיוון צפון - לתוך קרחון הת'רטון.
העמק נמצא 13 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית לפסגת דריק.
העמק מתנשא לגובה של 1,477 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של העמק ניתן לו על ידי משלחת החקר הגאולוגית של אוניברסיטת ואיקטו מוואיקטו שבניו זילנד, אשר חקרה את האזור בין השנים 1979–1978 בפיקודו של מייקל סלבי.
העמק נקרא על שמה של "איטונה" - השם הרומי של הנהר הנקרא כיום "אידן".
העמק נקרא על שמו של אתר בבריטניה הרומית (בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס בריטניה שנקראים על שם אתרים בבריטניה הרומית).
קונסולידייטד B-24 ליברייטור
קונסולידייטד B-24 ליברייטור (באנגלית: B-24 Liberator, "משחרר") היה מפציץ כבד בעל ארבעה מנועים שפותח על ידי קונסולידייטד איירקראפט בשנות ה־30 של המאה ה־20 ושירת במהלך מלחמת העולם השנייה בכוחות האוויר של בעלות הברית; בעיקר בחילות האוויר של צבא ארצות הברית, צי ארצות הברית, חיל האוויר המלכותי, וחיל האוויר המלכותי האוסטרלי.
הליברייטור פותח כדי להתעלות ביכולות מפציץ B-17 שהיה ערב מלחמת העולם השנייה המפציץ העיקרי של צבא ארצות הברית. הוא עוצב בצורה ייחודית, שכן כנפי המטוס היו גבוהים מהנהוג וזנב המטוס כלל זוג מייצבים אנכיים משני צידי מייצב הגובה (בצורת 'H'). מטוסי ה-B-24 היו בעלי טווח רב בהרבה ממפציצי התקופה ופי שתיים מ-B-17, אך הם הוגבלו בסייג רום יחסית נמוך וביצועי טיסה בינוניים. הליברייטור היה מטוס חשוב ונפוץ מאוד והתאים כמעט לכל אופי לחימה ונפרש בזירות רבות ברחבי העולם. הטווח הרב שלו עשה אותו למטוס גמיש לשלל משימות וייעודים, החל מהפצצה אסטרטגית ועד לסיור, תצפית, תובלה ולוחמה נגד צוללות ב ובאוקיינוס האטלנטי.
לאורך המלחמה דגמי ה-B-24 שירתו בכל זרועות הכוחות המזוינים של ארצות הברית בנוסף לכמה מדינות נוספות. סך הכל נבנו כ-18,500 מטוסי B-24, המספר הגבוה ביותר של מפציצים, מפציצים כבדים, מטוסים רב-מנועיים ומטוסים צבאיים אמריקאיים שנבנו עד כה.
דגמים עיקריים.
צי ארצות הברית וחילות האוויר של הצבא.
צי ארצות הברית:
B-24 ליברייטור
הרפובליקה הסוציאליסטית של מקדוניה
הרפובליקה הסוציאליסטית של מקדוניה (במקדונית: Социјалистичка Република Македонија) הייתה אחת משש הישויות הפדרליות שהרכיבו את הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה אשר התקיימה מתום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945 ועד פירוק יוגוסלביה בשנים 1990–1991. לאחר פירוק יוגוסלביה והמעבר לשלטון דמוקרטי, הרפובליקה הסוציאליסטית של מקדוניה הפכה למדינה העצמאית מקדוניה הצפונית אשר הכריזה על עצמאותה ב-8 בספטמבר 1991.
מבחינה גאוגרפית הרפובליקה הסוציאליסטית של מקדוניה גבלה עם אלבניה ממערב, יוון מדרום ובולגריה ממזרח. בתוך יוגוסלביה גבלה מצפון עם הרפובליקה הסוציאליסטית של סרביה. בעת הפירוק שטחה של הרפובליקה היה 25,000 קמ"ר והתגוררו בה כשני מיליון תושבים ובירתה (שהפכה בסופו של דבר גם לבירת מקדוניה) הייתה סקופיה.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה מקדוניה שולבה ביוגוסלביה, למרות התנגדויות רבות של פטריוטים מקדונים כנגד ההיבלעות ביוגוסלביה. למרות רדיפות רבות של פעילים פוליטיים פטריוטיים מצד המשטר הפדרלי, הלאומיות המקדונית התפתחה בסתר בזמן קיומה של יוגוסלביה. חופש הדת הותר במידה מסוימת. מרבית התושבים השתייכו לנצרות האורתודוקסית, בנוסף לקהילות דתיות אחרות כגון הקתולים והמוסלמים.
הרפובליקה הסוציאליסטית של בוסניה והרצגובינה