מבחינת הסגנון המוזיקלי מדובר באלבום רוק כבד ואחיד בסגנון, אך בו בזמן כולל מספר שירים שבולטים בעיבוד שונה. שיר הנושא "איפה הסוסים" הוא שיר פתיחה יוצא דופן - על רקע ליווי כלי שקט פורטיס מספר בדיבור ללא מנגינה סיפור על איש תמהוני, "איש ההוקוס-פוקוס המופלא… אמרו שהיה עשיר, אך נשאר ללא פרוטה" ורומז גם את הסיבה לשגעונו: "אמרו שזה מקרה אישה". שיר זה נכלל גם בחלק "שלנו" של אוספורטיס, שבו פורטיס קיבץ שירים שחביבים עליו אך לאו דווקא היו להיטים. השיר "איש השיש" הוא שיר רוק קצבי, שמשלב מוזיקה מזרחית ושירה של אלי לוזון בסגנון זה בפזמון - "את שברת לו את הגוף ואת הנשמה / את גנבת ממנו את האמון שיש באהבה". "אולי" הוא שיר שקט בקצב שמושפע מבוסה נובה; בשנים שלאחר יציאת האלבום הוא הפך ללהיט, הושמע רבות ברדיו ואף נכלל באוסף הלהיטים "בוסה נובה ישראלית", אך לא הצליח לקדם באופן משמעותי את "איפה הסוסים".
האלבום לא הצליח מסחרית והיה האחרון שיצא תחת השם האחים פורטיס וגם האחרון שפורטיס הוציא בחברת נענע דיסק עד 2006 ("על המשמרת"), שמונה שנים לאחר שאלבומו השני והמצליח סיפורים מהקופסא היה האלבום הראשון אי פעם שיצא בחברה זו.
לשירים "תטרוף אותך" ו"איך שניצחת" צולמו קליפים. "איך שניצחת" בלט בפרובוקטיביות שלו - פורטיס נראה בו מציץ בנערה צעירה בהתקף בולימיה (שגילמה טינקרבל). עם זאת, שיר זה לא הפך ללהיט.
האלבום תחילה היה אמור להקרא "קולקציית קיץ 96", וההרכב הוציא לקראתו בשנת 1995 את הסינגל "הפסיכולוג אמר". לשיר זה אף צולם וידאו קליפ, אולם לבסוף נגנזו השיר ושם האלבום. השיר נכלל לאחר שנים אחדות באוסף "אוספורטיס".
יעל לוי (אלבום)
יעל לוי הוא אלבום הבכורה של הזמרת יעל לוי, שיצא בסוף שנת 1981 על ידי חברת התקליטים הד ארצי בהפקת סולו יורמן. האלבום כולל בין השאר את שיתוף הפעולה הראשון של לוי עם ורד קלפטר, "ניחושים של ים", ואת "אי ירוק בים" (יהונתן גפן/יצחק קלפטר). הקטע שפותח את האלבום, "תמונה", הוא קטע מוזיקלי ללא מילים, שהתפרסם מאוד מאוחר יותר כשהפך לאות הפתיחה של תוכנית הרדיו "ארבע אחרי הצהריים" בגלי צה"ל.
הועד הלאומי
משפחת הסולניים
משינה (אלבום)
משינה הוא שמו של אלבום הבכורה של להקת הרוק הישראלי "משינה", שיצא בנובמבר 1985 על ידי חברת התקליטים CBS בהפקת ראובן שפירא.
רקע.
הבסיס לשירי האלבום נוצר על ידי חברי הלהקה יובל בנאי ושלומי ברכה בעת שירותם הצבאי. השניים יצרו והקליטו שם מספר שירים שהופיעו אחר כך באלבום, כ"רכבת לילה", "כרים עבדול זמר", "עתיד מתוק" ו"אופטיקאי מדופלם". עם שחרורם מהצבא ב-1983 החלו בנאי וברכה להופיע עם השירים בהרכבים שונים, שלבסוף התגבשו לכדי ארבעת חברי הלהקה שהקליטו את האלבום: בנאי, ברכה, מייקל בנסון ואיגי דיין.
שני השירים הראשונים שהקליטה הלהקה היו סקיצות לשירים "אופטיקאי מדופלם" ו"רכבת לילה". חברות התקליטים סירבו להחתים את הלהקה, ועל כן הקליטו חבריה את השיר "אופטיקאי מדופלם" בצורה מקצועית, באולפני DB. טכנאי ההקלטה והמפיק השותף בהקלטה זו היה ראובן שפירא, שאותו הכיר בסיסט הלהקה מייקל בנסון מנגינתו באלבומיהם של ריטה, רמי קלינשטיין ודני בסן. באותה עת הקליטה הלהקה שלושה שירים נוספים: "רכבת לילה", "כי לא בא לה" ו"בלדה לסוכן כפול". ביוני 1985 יצא לתחנות הרדיו תקליט השדרים הראשון של הלהקה, "אופטיקאי מדופלם". השיר זכה להצלחה, שבעקבותיה השתכנעה חברת NMC להחתים את הלהקה.
לאחר שני תקליטי שדרים נוספים, "כי לא בא לה" ו"רכבת לילה", יצא בנובמבר 1985 האלבום המלא. האלבום הביא ל"משינה" את פריצתה הגדולה, והכיל להיטים רבים, כ"אופטיקאי מדופלם", "עתיד מתוק", "אנה", "בלדה לסוכן כפול" וכן אחד השירים המפורסמים ביותר של הלהקה, "רכבת לילה", שכתב אהוד בנאי, בן דודו של סולן הלהקה, יובל בנאי. את רוב השירים באלבום כתב והלחין ברכה, ובשירים אחדים השתתפו גם חברי להקה נוספים בכתיבה.
את התמונה של עטיפת האלבום צילם ברי פרידלנדר, שהיה חבר של יובל בנאי וערך תערוכה עם צילומי קרקס, שבה נכלל צילום ארבעת הקופים. את העטיפה עיצב אמי רובינגר.
האלבום זכה להצלחה רבה ותוך כחצי שנה הגיע למעמד אלבום פלטינה, על מכירת מעל 40,000 עותקים. בהמשך הגיעו מכירותיו לכ-65,000 עותקים.
ב-15 בפברואר 2008, האלבום דורג במקום התשיעי ברשימת 50 אלבומי הבכורה הישראליים הטובים בכל הזמנים, מטעם מוסף 7 לילות של עיתון ידיעות אחרונות.
שירי האלבום.
כל העיבודים מאת חברי "משינה" וראובן שפירא, מלבד השיר "התותח מצלצל פעמיים", שאותו עיבדו חברי "משינה" עם ירון בכר.
מפלצות התהילה
מפלצות התהילה הוא אלבום האולפן החמישי של להקת הרוק הישראלי "משינה", שיצא לאור ב-1992. האלבום כולל אלמנטים של מטאל וגראנג', והוא נחשב לאחד הכבדים ביותר של הלהקה.
רקע.
בשנת 1990, לאחר הוצאת האלבום "העמותה לחקר התמותה", יצאו חברי "משינה" להפסקת פעילות זמנית, שבה עבדו, לראשונה מאז הקמת הלהקה, על פרויקטים מוזיקליים אישיים. גיטריסט הלהקה, שלומי ברכה, הפיק ב-1991 את אלבומה של להקת "נושאי המגבעת" "מי רצח את אגנתה פאלסקוג". העבודה עם "נושאי המגבעת", שסגנון נגינתה נטה לרוק כבד יותר מזה שניגנה "משינה" עד אז, חשפה את ברכה לסגנון מוזיקלי חדש, שהשפיע על האלבום "מפלצות התהילה". ברכה הלחין את רוב שירי האלבום, בהשפעת להקות כ"פיקסיז", "סוניק יות'" ו"Public Image Ltd.".
לאחר שבאלבומיה הראשונים של "משינה" היה ברכה יוצר השירים הראשי, באלבום זה נכתבו רוב השירים על ידי סולן הלהקה, יובל בנאי. השיר הראשון שכתב בנאי עבור האלבום היה "את באה לבקר", שנכתב אודות חייו באותה תקופה. בסגנון כתיבה דומה יצר בנאי גם שירים כ"בנות הים" ו"אין מקום אחר", וברכה, שהתחבר לסגנון, כתב את מילות השיר "איזה איש". בנאי הלחין לבדו חלק מהשירים, וחלק גם נכתבו במשותף על ידי בנאי וברכה.
להערכת חברי "משינה", בהקלטת האלבום הושקעו בין 800 ל-1,000 שעות באולפן, יותר מכל אלבומיה הקודמים של הלהקה. שלומי ברכה הגדיר את העבודה על האלבום: "החברים התנפלו על התקליט, עפו באוויר בתחושה שהם דורסים כל מה שעומד בדרכם, בלי לעשות חשבון לשום דבר". השם "מפלצות התהילה", שהוא גם שמו של אחד השירים באלבום, היה אחד משני השמות שהוצעו ללהקת פועלי הבמה של משינה, אך חבריה בחרו בשם "המשאיות". את עטיפת האלבום עיצבה מיה זר.
בינואר 1992 יצא סינגל ראשון מהאלבום, "את באה לבקר". באפריל 1992 יצא האלבום המלא, בלייבל החדש שהקימו חברי הלהקה, "זברה תקליטים". אחריו יצאו כסינגלים גם השירים "אין מקום אחר", "איזה איש", "בנות הים" ו"הכל התחיל בנאצר", שלא זכו להצלחה רבה בתחנות הרדיו. אף על פי כן נמכר האלבום בחודשים הראשונים לאחר צאתו בכ-15,000 עותקים, ולאחר כעשר שנים הגיע למעמד אלבום זהב.
חברי הלהקה ציינו את האלבום לא אחת כאלבום שמיצירתו הם נהנו יותר מכל אלבום אחר. יובל בנאי הגדיר את יצירתם המשותפת שלו ושל שלומי ברכה בשירי האלבום כ"שיא יצירתי" של שניהם.
שירי האלבום.
כל העיבודים מאת חברי "משינה".
פוגי בפיתה
פוגי בפיתה הוא אלבומה השני של להקת כוורת שיצא בשנת 1974.
שירי האלבום.
שנה לאחרי הקמת להקת כוורת וצאת אלבומה הראשון, "סיפורי פוגי", הוציאה הלהקה את אלבומה השני, שאמנם הצליח פחות מקודמו אך גם בו נכללו מספר להיטים. רוב שירי האלבום היו הקלטות מחודשות לשירים ישנים יותר של דני סנדרסון, בעיקר מתוך אופרות הרוק שקדמו להקמת כוורת. גם באלבום זה התאפיינו השירים בהומור נונסנס ומשחקי מילים.
הלהיט הגדול ביותר באלבום היה השיר "נתתי לה חיי" שייצג את ישראל באירוויזיון בשנת 1974, והגיע למקום השביעי. השיר "אוכל ת'ציפורניים" נכלל במקור באופרת הרוק "הילד מברזיל" משנת 1971 וגרסה מוקדמת של "שיר המחירון" הופיעה במקור באופרה "סיפורי פוגי" משנת 1972. השיר "משה כן, משה לא" נקרא במקור "Mushroom Revolution", ונכתב על ידי סנדרסון בימי להקת הנח"ל.
בנוסף, כלל האלבום חידוש לשיר "הורה היאחזות" של להקת הנח"ל שביצעה הלהקה בערב שירי להקת הנח"ל וכן מספר קטעי נונסנס שמקורם בהופעותיה של הלהקה כמו "סוכר בתה", או "שיר מחאה (אנטיביוטיקה)" של יוני רכטר, שיר פרודיה קצרצר על בוב דילן, והשיר הראשון שבו רכטר שר סולו.
חלק מהשירים באלבום התאפיינו בסגנון שונה משל שירי הלהקה הקודמים והציגו השפעות מוזיקליות חדשות. הדבר הפך את האלבום למגובש פחות מקודמו ולמגוון יותר מבחינה סגנונית. הקטע האינסטרומנטלי "התמנון האיטר", למשל, הכיל השפעות של מוזיקה ים תיכונית. הקטע בוצע במקור על ידי "השניצלים", להקת הקצב של אלון אולארצ'יק ודני סנדרסון ולווה בשתי הגרסאות על ידי תזמורת רשות השידור בניצוחו של זוזו מוסא. גם השיר "לאמור א'לאבי" היה קטע נגינה בסגנון מזרחי שנכתב יחד עם נגן הקאנון אברהם סלמאן. "הבלדה על ארי ודרצ'י", השיר הסוגר את האלבום, הוא שיר בסגנון פרוגרסיבי, שלא התקבל בהצלחה בהופעות הלהקה. בשיר ניגן גידי גוב בחלילית, ורכטר ניגן במספר כלי נגינה יוצאי דופן לאותה תקופה, כגון מלוטרון, סינתיסייזר ומוג.
בשנת 1990 הופקה גרסת דיסק לאלבום, ולרשימת השירים המקורית נוספו מספר רצועות בונוס שלא הופיעו במהדורת התקליט המקורית וכללו בעיקר אלתורים במהלך חזרות הלהקה.
הצלחה במצעדים.
האלבום זיכה את כוורת, בפעם השנייה ברציפות, בתואר להקת השנה של קול ישראל והופעות הלהקה המשיכו לנחול הצלחה רבה. השיר "נתתי לה חיי" נבחר כשיר השנה של תשל"ד, ובנוסף הגיעו למצעד הפזמונים השנתי גם "הבלדה על ארי ודרצ'י" (מקום 9), ו"שיר המחירון" (מקום 25 בשנת תשל"ה).
סיפורי פוגי