הרעיון של חסימת צוואר הרחם כדי למנוע היריון קיים אלפי שנים. בתרבויות שונות נעשה שימוש במכשירים שונים להשגת מטרה זו, בהם חרוטים עשויים נייר ושמן וחצאי לימונים. בתרבויות אחרות נעשה שימוש בתערובות דביקות כמו דבש ושרף עץ הארז, שנמרח על פתח צוואר הרחם. הרעיון המודרני של מכשיר המצמיד עצמו לקירות הנרתיק הומצא רק במאה האחרונה.
הגינקולוג הגרמני פרידריך ויילד יצר את הכובעון הצווארי המודרני הראשון ב-1838, באמצעות תבניות גומי אישיות של צווארי הרחם של מטופלותיו. ככל הנראה, אורך החיים של כובעונים אלו היה קצר הואיל וגומי מתכלה די מהר. לפיכך, לשיפור אורך החיים של הכובעונים קדמה ההמצאה של צ'ארלס גודייר בשנת 1844, תהליך גיפור הגומי. במהלך העשורים הבאים, הפך השימוש בכובעון הצווארי לפופולרי במערב אירופה. עיצובים רבים פותחו על ידי חברות מסחריות במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20.
עד שנות ה-70 של המאה ה-20 ירד באופן דרמטי השימוש באמצעי מניעה זה לאחר כניסתם לשוק של הגלולה למניעת היריון וההתקן התוך-רחמי. בארצות הברית חוקק "חוק המכשיר הרפואי" בשנת 1976, לפיו יש לשלוח למינהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) מידע לגבי בטיחותם ויעילותם של מכשירים רפואיים המשווקים במדינה. יצרן הכובענים האמריקאי היחיד לא הצליח לספק מידע זה, והמינהל אסר את השימוש בכובענים ברחבי ארצות הברית. המינהל סיווג מחדש את הכובעונים בסוף שנות ה-70, והוא הפך לזמין באופן מצומצם, אך המעמד בוטל מספר שנים לאחר מכן. יצרן אחר הצליח להשיג אישור ראשון מהמינהל בשנת 1988.
התאמה ושימוש.
אישה המעוניינת להשתמש בכובעון צווארי, צריכה לבדוק האם זה בכלל אפשרי, על ידי אדם שהוסמך לכך. אם הדבר אפשרי, אדם זה יבחן גם את התאמת גודל הכובעון לגוף האישה. יש להתאים מחדש את גודל הכובעון לאחר היריון, הפלה, לידה או ניתוח קיסרי.
מספר גורמים יכולים להביא לכך שהאישה לא תוכל להשתמש בכובעון צווארי כלל. ייתכן צלקת ברחם או צוואר רחם לא סימטרי כתוצאה מהלידה. בנוסף, לעיתים אין כובעון בגודל המתאים לצוואר הרחם.
הצעד הראשון בהחדרת הכובעון, הוא רחצת ידיים כדי למנוע החדרת חיידקים לנרתיק. יש להחדיר את הכובעון לפני קיום יחסי המין. היצרנים ממליצים להחדיר את הכובעון לפני העוררות המינית ולהשתמש בו בשילוב קוטל זרע. יש להשאיר את הכובעון במקומו למשך 6 עד 8 שעות לפחות לאחר השפיכה האחרונה. היצרנים ממליצים להסיר את הכובעון בתוך 48 עד 72 שעות. כובעון צווארי רב-פעמי יש לשטוף ולאחסן לצורך שימוש חוזר בעתיד, עד לשנה או לשנתיים. ניתן להרתיח כובעונים העשויים סיליקון על מנת לחטא אותם.
יעילות.
ניתן למדוד את יעילותם של מרבית אמצעי המניעה, ובפרט כובעונים צוואריים, בשני אופנים: יעילות השיטה ויעילות בפועל. יעילות השיטה מתבססת על ההנחה שנעשה שימוש נכון ועקבי במכשיר. היעילות בפועל כוללת זוגות שהשתמשו במכשיר באופן שגוי. שיעורי ההצלחה והכישלון מתייחסים בדרך כלל לשנת השימוש הראשונה. לצורך חישוב היעילות, לעיתים נעשה שימוש במדד פרל ולעיתים בטבלאות הפחתה.
שיעור ההריונות בקרב המשתמשות בכובעון צווארי מסוג Prentif עם קוטל זרע, הוא 26% בקרב משתמשות שלא ילדו, ו-9% בקרב משתמשות שילדו. שיעור הכישלון בפועל בקרב משתמשות נע בין 11% ל-32%. אין נתונים מספיקים או זמינים בקרב יצרנים אחרים, בהם יצרני Oves ו-Femcap. שיעורי הכישלון בפועל של כובעון צווארי מסוג Lea's Shield הוא 15% לשנה (85% מהנשים ילדו); אין נתונים לגבי יעילות השיטה.
תפוצה.
הכובעון הצווארי הוא אחד מאמצעי המניעה הנפוצים פחות בארצות הברית, נכון לשנת 2002; על פי מחקר בקרב נשים אמריקאיות פעילות מינית, רק 0.6% מהן השתמשו בכובעון צווארי, ספוג למניעת הריון או קונדום נשי כאמצעי מניעה עיקרי, ופחות מ-1% מהנשים השתמשו בכובעון צווארי לפחות פעם אחת.
הכובעון הצווארי כמעט ואינו משווק בישראל.
חנק ארוטי
חנק ארוטי (או חניקה ארוטית) היא פרקטיקה מינית בה אחד המשתתפים מעורר חנק בעצמו או במשתתף אחר באופן מכוון ונשלט במטרה להעצים את ההנאה מקיום יחסי מין ואוננות. לפרקטיקה זו מכונה גם לעיתים "משחקי נשימה", "משחקי אוויר" או בלעז "breath-play".
פרקטיקת החנק, כאשר אינה מבוצעת נכון, עלולה להיות בעלת השלכות בריאותיות קשות, לרבות פגיעה בלתי הפיכה בקנה הנשימה, גרימת נזק מוחי כתוצאה ממחסור באספקת החמצן למוח, ואף גרימת מוות כתוצאה מדום לב. כדי להימנע מפגיעות כתוצאה מפרקטיקה זו, על הנוקטים בה לרכוש ידע בהנחת חניקת דם שסיכויי הפגיעה בה נמוכים ביותר, ולהימנע מחניקת גרון המזיקה לקנה הנשימה. רוב מקרי המוות והפגיעה הנגרמים מחניקה אירוטית נגרמים כתוצאה מחנק אירוטי עצמי ללא שותף.
לפי מחקר שנערך בארצות הברית, עלה כי מדי שנה ישנם בין 500 ל-1,000 מקרי מוות שנובעים מחניקה ארוטית עצמית לשם העצמת הסיפוק המיני.
מקרי מוות ידועים שנבעו מחנק ארוטי.
להלן כמה מקרי מוות ידועים שנגרמו כתוצאה מחנק ארוטי בין שני משתתפים או יותר, ובין אנשים שביצעו אותו בעצמם כחלק מאוננות:
בתרבות.
בספר שמש עולה (שאחר כך עובד לסרט באותו שם) מאת הסופר מייקל קרייטון, משערים חוקרי המשטרה תחילה שמותה של אחת הדמויות בספר נגרם כתוצאה מחנק ארוטי עצמי (לבסוף יתברר כי הדמות נרצחה ולא מתה מסיבוך של אוננות מסוג זה).
הירש מרימנוב
לי קלהון
לי קווינסי קלהון (באנגלית: Lee Quincy Calhoun; 23 בפברואר 1933 - 21 ביוני 1989), היה אצן אמריקאי, אלוף אולימפי פעמיים ברציפות בריצת 110 מטר משוכות ושיאן עולם בריצה זו.
ביוגרפיה.
קלהון נולד וגדל בלורל מיסיסיפי. הוא למד באוניברסיטת מרכז צפון קרולינה. הוא זכה פעמיים ברציפות, באליפות NCAA, בשנים 1956 ו-1957 בריצת 120 יארד משוכות ו-3 פעמים באליפות האיחוד אתלטים חובבים (AAU) בשנים 1956 ו-1959 בריצת 110 מטר משוכות ובשנת 1957 בריצת 120 יארד משוכות.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה קלהון במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בשיא אולימפי חדש של 13.70 שניות, לפני ג'ק דייוויס (13.73 שניות) וג'ואל שנקל (14.25 שניות) שניהם מארצות הברית.
בשנת 1958 הושעה קלהון מתחרויות ספורט לאחר שהשתתף בשעשועון טלוויזיה "חתן וכלה" וקיבל מתנות.
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בשיקגו, אילינוי בשנת 1959 זכה קלהון במדליית כסף בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.7 שניות, אחרי בן ארצו הייס ג'ונס (13.6 שניות). תוצאות אלו נקבעו בסיוע רוח גבית.
שיאן עולם.
בתחרות שנערכה בברן, שווייץ ב-21 באוגוסט 1960 השווה קלהון בריצת 110 מטר משוכות את שיא העולם כשרץ בתוצאה של 13.2 שניות. שבועיים לאחר מכן, באולימפיאדת רומא (1960) הוא זכה במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.98 שניות, מאית השנייה לפני וילי מיי (13.99 שניות) והייס ג'ונס (14.17 שניות), שניהם מארצות הברית ובכך הגן על תוארו.
לאחר פרישתו מספורט תחרותי שימש קלהון כמאמן אתלטיקה באוניברסיטת גרמבלינג סטייט, אחר כך באוניברסיטת ייל ולבסוף באוניברסיטת מערב אילינוי. בשנת 1976 שימש כעוזר מאמן בנבחרת ארצות הברית לאולימפיאדת מונטריאול (1976).
בשנת 1989 נפטר קלהון בארי, פנסילבניה בגיל 56.
אברהם אביכזיר
הרב אברהם אביכזיר (1866, אוראן - כ"ח בתשרי ה'תש"ה, 15 באוקטובר 1944, ירושלים) היה רב באלכסנדריה ובארץ ישראל. כיהן כרב העדה המערבית בירושלים וכחבר מועצת הרבנות הראשית.
קורות חיים.
נולד באוראן שבאלג'יריה בשנת 1866 לאב שהגיע מתאפילאלת שבמרוקו. לאחר שהתייתם מאביו בגיל צעיר עלה עם אמו לירושלים בכסלו תרל"ב (1871), שם הם חיו בעוני רב בעזרת הנשים של בית כנסת. אמו עבדה בכביסה כדי שבנה יוכל ללמוד תורה. לאחר שלמד בחדר עבר לבית מדרש דורש ציון ואחר כך למד אצל הרב אלעזר בן טובו שהיה רב עדת המערבים בירושלים. בבגרותו הקים עם אחרים תלמוד תורה לילדי עדת המוגרבים וכן עסק בפעולות חסד. לאחר פטירת רבו הוציא לאור את ספרו פקודת אלעזר.
באייר תרנ"ב יצא בשליחות עדת המוגרבים לצפון אפריקה ובעברו באלכסנדריה נתבקש להישאר בה וללמד בתלמוד תורה שם. בתלמוד תורה הוא הכשיר צוות של מלמדים והוציא ספרי לימוד. לאחר זמן הוזמן לשמש כסופר ומזכיר הרבנות באלכסנדריה. בשנת תרס"ח (1908), לאחר פטירתו של הרב אליהו בכור חזן, נתמנה לממלא מקום הרב של אלכסנדריה עד הגעתו של הרב רפאל דלה-פרגולה. בתקופה זו הפך לסגנו של הרב דלה-פרגולה, לאחר פטירתו של בתרפ"ג, הוא שוב נתמנה לממלא מקום הרב של אלכסנדריה, עד בואו של הרב דוד פראטו.
הרב אביכזיר יצר קשרים עם משפחות עשירות במצרים ועסק בפעולות צדקה למען עניי אלכסנדריה וארץ ישראל. בין השאר הוא היה ממנהלי בית החולים המקומי. הוא תיקן תקנות שונות ובהם ביטול מנהג הבאת פרחים להלוויות. בשנות מלחמת העולם הראשונה הוא עסק בקליטת הפליטים היהודים שגורשו מארץ ישראל ובשליחת סיוע ליהודים בירושלים.
באייר תרפ"ח חזר לירושלים ונתמנה לראש רבני עדת המוגרבים ונשיא כבוד של העדה. הוא התיישב ברוממה בבית שנבנה עבורו וכלל בית כנסת. בית כנסת זה עדיין פעיל ונקרא בשם "זכור לאברהם" על שמו. החל משנת 1936 כיהן הרב אביכזיר כחבר מועצת הרבנות הראשית.
הרב אביכזיר נפטר במוצאי שבת כ"ח בתשרי תש"ה.
לקריאה נוספת.
שו"ת זכור לאברהם - תשובות וכתבי הרב אברהם אביכזיר, הרב יוסף שלוש, תשפ"א
אלכסנדר הראשון, מלך סרביה