טינדר (באנגלית: Tinder) היא אפליקציה סלולרית מבוססת מיקום שפותחה על ידי חברת IAC. האפליקציה מאפשרת לשני משתמשים לתקשר זה עם זה, במידה והם מצאו עניין אחד בשני. השימוש הנפוץ ביותר באפליקציה הוא לצורך מטרות רומנטיות ומיניות. פרופיל המשתמש באפליקציה מבוסס על חשבון הפייסבוק או ה-Spotify של המשתמש. הפרופיל כולל את תמונותיו של המשתמש, גיל ונתונים בסיסיים נוספים. משתמשים יכולים לבחור את טווח המרחק והגיל, שבו הם מעוניינים למצוא משתמשים אחרים.
ביקורות על האפליקציה התמקדו בכך שתהליך השידוך שטחי ומבוסס בעיקר על קריטריון ההופעה החיצונית של המשתמש, ושהשימוש הנפוץ בה הוא מציאת פרטנר הנמצא קרוב למיקומו הפיזי של המשתמש לפגישה מינית חד-פעמית. לאחרונה נוסף גם שירות מקביל לארגון יציאות לאירועים חברתיים עם אנשים בקרבת מקום, דרך פרופיל הטינדר.
היסטוריה.
טינדר הושקה לראשונה באוניברסיטת דרום קליפורניה בספטמבר 2012. החל מאפריל 2013 האפליקציה מורדת בין 10,000 ל-20,000 פעמים ביום ו-60% מהמשתמשים מתעדכנים ומשתמשים בה מדי יום.
נכון לשנת 2013, ממוצע השימוש הוא שני מיליון משתמשים מדי יום, בעיקר במדינות דוברות השפה האנגלית. מחקר שנערך מצא כי רק אחד מכל חמישה משתמשי טינדר פגש משתמש אחר באופן אישי, בהשוואה ל-66% ממשתמשי שירותי היכרויות סלולריים אחרים. אפליקציית טינדר ביצעה מעל מיליארד התאמות בין המשתמשים השונים.
בנובמבר 2013 התגלו שתי פרצות אבטחה, אשר אחת מהן אפשרה להראות מיקום פיזי של המשתמש וטופלה אחרי שבועיים, והשנייה, שהתגלתה על ידי מפתח תוכנה ישראלי שחי בהולנד, אפשרה לעקוף את האפליקציה ולשלוח הודעות ישירות בפייסבוק.
באוקטובר 2014 דווח כי לטינדר יש 50 מיליון משתמשים חודשיים פעילים, הנכנסים לאפליקציה כ-11 פעמים בממוצע ביום. נשים משתמשות בטינדר כ-8.5 דקות בממוצע בכל התחברות וגברים כ-7.2 דקות, וסך הכל 90 דקות ביום. על פי אודי מילוא המשמש כסגן נשיא למוצר בטינדר. בישראל, על כל אישה בטינדר יש 4-5 גברים".
בשנת 2019, טינדר רשמה רווח של מיליארד דולר.
שימוש באפליקציה.
פתיחת חשבון בטינדר היא באמצעות הפייסבוק או מספר טלפון. בעבר פתיחת משתמש הייתה אפשרית רק לבעלי חשבון פייסבוק.
טינדר מציגה את שמו הפרטי של המשתמש ומאפשרת לו לבחור חמש תמונות מאלבומיו בפייסבוק או בגלריית תמונות. המשתמש יכול לערוך את החשבון על ידי בחירת סדר התמונות, והוספת פרטים נוספים על עצמו. בעת צפייה בתמונה של משתמש אחר, על המשתמש לבחור "לא" או "לייק". הפרופיל מכיל בשלב הראשון מידע מוגבל, ומאפשר למשתמשים לבחור ולשפוט משתמשים אחרים על בסיס מראה חיצוני בלבד. המידע המוגבל מוצג לזיווגים אופציונליים הקרובים למיקומו של המשתמש. אם שני המשתמשים בחרו זה בזה, ניתנת האפשרות להתכתב אחד עם השני במערכת ההודעות הישירות.
בתחילה נוספה האפשרות לחבר את חשבון ה-Instagram לפרופיל בטינדר, וכך להציג גם קטלוג תמונות מהאינסטגרם, בנוסף לתמונות הפרופיל בטינדר. לאחר מכן, נוספה גם האפשרות למשתמשים להתחבר גם דרך חשבון ה-Spotify, ועמה גם התווספה האפשרות לצרף קליפ מוזיקה לפרופיל הטינדר.
ביקורת.
ישנם הבדלים בין כוונת מפתחי האפליקציה לבין כוונת המשתמשים ולכן ישנה מחלוקת סביב כוונתה האמיתית של האפליקציה. האפליקציה מכונה במקומות רבים "אפליקציית הסטוצים" (יחסי מין חד פעמיים/נטולי מחויבות והיקשרות רגשית).
פרשת ההטרדה המינית.
ביולי 2014 בכירה בטינדר שכיהנה כסגנית נשיא לשיווק תבעה את החברה בגין הטרדה מינית במקום העבודה. בספטמבר העובדת ביטלה את תביעתה לאחר שהגיעה להסדר פיצויים עם החברה, אך בעקבות הפרשה שני מייסדי האפליקציה הודחו מתפקידם.
פרופסור מן המנין
אנטישמיות מוסלמית
אנטישמיות מוסלמית היא כינוי לתפיסות ופעילויות אנטישמיות של מוסלמים, שלעיתים אף נובעת מפרשנותם את האסלאם.
תקופת מוחמד.
מוחמד, מייסד דת האסלאם, ניסה בראשית דרכו להתקרב אל היהודים, בעיקר בעת ההג'רה, הגירתו-בריחתו ממכה לאל-מדינה בשנת 622 לספירה. לאחר שחווה לעג ודחייה מצד יהודי המקום, הפכה בריתו הראשונית עם שלושת השבטים היהודים שגרו בעיר מדינה, לקרב לחיים ולמוות, בו הוא ניצח באופן מוחלט. הוא גירש בעקבות זאת שניים מהשבטים היהודים הללו ובשנת 626 הרג את כל הגברים של השבט השלישי, בנו קורייזה, תוך שהוא מוכר את נשות השבט וילדיו, לעבדות. מאותו רגע ועד למותו ב-632, היהודים הפכו עבור מוחמד לאויבי האסלאם. ב-627 נטבחו יהודי הכפר ח'יבר, ב-629 נרצחו כל הגברים היהודים בני נדיר ונשותיהם חולקו למנצחים וגם מכל שאר אזורי כיבושיו, היהודים גורשו. כשעלה לשלטון יורשו החליף עומר בן אל-ח'טאב, הוא האמין כי מוחמד ביקש בצוואתו לגרש את כל היהודים מחצי האי ערב וכך פעל בין השנים 635–636 גירש עומר בן אל-ח'טאב את כל היהודים (וכן הנוצרים) מחצי האי ערב, בטיעון כי "לא תישארנה שתי דתות בארץ ערב". מאז אותו גירוש, כמעט ואין עדויות על קיום יהודים בערב הסעודית והקהילה נעלמה כמעט כליל.
היות שמדובר בתקופה המכוננת של הדת המוסלמית, הרי לכל מילה ולכל אירוע, מיוחסת כיום משמעות גורלית. פרקי הקוראן, שניתנו בעיר מדינה, גדושים בהתקפות כנגד היהודים, לרבות ייחוס תכונות מסוימות, ליהודים כקהילה, סממן אנטישמי מובהק. ידועה בהקשר זה אמרה המיוחסת למוחמד: "כל היהודים דומים בהכרח לאחיהם מחצי-האי ערב"; ואם בין התכונות שהקוראן מייחס ליהודי חצי האי ערב בפרקים אלה, בולטות למשל הבוגדנות הפלגנות נוסח פרשת קורח (המסופרת אף בקוראן), הרי מכאן שתכונות אלה מאפיינות גם את כל היהודים האחרים, בכל מקום אחר בעולם. מנגד, הקוראן קובע במפורש כי היהדות היא בת ויכוח ראויה וגם חשובה, בהיותה דת מונותיאיסטית, שקדמה לאסלאם ותרמה לו; הסתירה הזאת מיושבת על ידי הטענה, כי היו אלה הרבנים, אשר סילפו את תורת משה.
האסלאם נוטר טינה ליהודים ופחות לנוצרים. רובם המכריע של כתבי הפולמוס האסלאמיים נגד היהדות הושפעו וניזונו ממקורות נוצריים קדם-אסלאמיים, שהתעצמו עם ההתאסלמות ההמונית של הנוצרים. גם טיעוני ההתפלמסויות של מוחמד עם היהודים נשענו במידה רבה על טיעונים ששימשו את הכנסייה נגד היהודים בתקופה המוקדמת. כמו רעיון השמירה על הכשרות כעונש על מרי היהודים, הרעיון כי היהודים שיבשו את כתבי הקודש, וכן הרעיון כי היהודים אינם העם הנבחר נעשו לפני כן בשימוש הכנסייה הסורית ונראה כי מוחמד הושפע מהם.
בקוראן עצמו מופיעים תשעה קטעים בהם מתוארים בני-ישראל כהורגים שלא בצדק את הנביאים ששלח להם אלוהים, דבר המאפיין אותם כרוצחי נביאים בנוסף למאפיין אותם כלא מקבלים את סימני האל וכאלו שאלוהים הקשיח את לבם. דבר שבגללו קיים "השפלה והעוני של היהודים", ושלפיו אין להאמין לטענות היהודים שהם נאמנים, שכן הם אינם יכולים להיות שכאלו לאור זאת שהרגו נביאים. בנוסף זו הסיבה שבשמה היהודים, או חלק מהם, הולכים להיענש בגיהנום. הטיעון של רשיד רידא, בפירושו את האל-אימראן, היה כי הסטריאוטיפ שדבק ביהודים כרוצחי נביאים, היה בעקבות ניסיונם של יהודי מדינה להרוג את הנביא מוחמד, וזאת שלוש פעמים. ולא רק בגלל חריפות הדיונים בין מוחמד ליהודי מדינה באותה התקופה. אבן כת'יר טוען כי היהודים הרגו יותר מ-300 נביאים ביום אחד ועוד באותו היום התפנו לפתוח את חנויות הירקות שלהם.
לפי חדית'ים שונים היהודים ניסו להרוג את הנביא מוחמד במספר הזדמנויות ולפחות שלוש פעמים; (1) כשהוא היה תינוק, לאור קריאה בעתיד. (2) שבט בני נדיר רצו לתקוף את מוחמד עם פגיונות. אך אישה ששמעה על התוכנית שלחה על כך מסר למוחמד ובתגובה מוחמד הגלה את כל היהודים שחיו באזור. בסיפור אחר מוחמד עמד לצד קיר והיהודים תכננו לזרוק עליו אבנים ולהרגו, הוא ראה זאת ברוח הקודש, חזר לאל-מדינה והחליט לצאת נגדם למלחמה. (3) לאחר כיבוש ח'ייבר מסופר כי אישה יהודיה הגיעה עם כבש מורעל כמתנה למוחמד, מוחמד אכל מעט ממנו ושאל אותה על זה. היא ענתה: "רציתי להרוג אותך", ואז הוא ענה: "אללה לא היה נותן לך לעשות את זה". בגרסה אחרת מסופר כי היהודים שלחו את הכבשים המורעלות כדי לברר האם מוחמד היה נביא שקר או אמת, אילו היה מת; היה נביא שקר, ואם שרד; נביא אמת. מסופר כי במחלתו האחרונה של הנביא מוחמד, שהביאה למותו הוא אמר: "אני עוד מרגיש את הכאב של המזון שאכלתי בח'ייבר, והפעם אני מרגיש שאבי העורקים שלי נחתך מהרעל".
תקופת האימפריה המוסלמית.
מעמדם המשפטי של היהודים בארצות האימפריה המוסלמית היה זהה לזה של הנוצרים - "בני חסות" (אהל אלד'מה), הנהנים על פי חוק, מהגנה על חייהם, גופם ורכושם ואף יכולים לקיים את מנהגי דתם, גם אם לא בפרהסיה, כל עוד שילמו את מס הגולגולת (ג'יזיה), נהגו בהתאם לחוקי האסלאם והמגבלות האחרות שהוטלו עליהם.
על היהודים נאסר להפיץ את דתם ברבים, עם עונש מוות למי שמשכנע מוסלמי להמיר את דתו. אסור היה ליהודים לבנות בתי כנסת שגובהם מעל למסגדים שבסביבתם. נאסר עליהם לכהן במשרות בכירות בממשל, במערכת השיפוט ובצבא. נאסר עליהם לרכב על סוסים. הם נדרשו לענוד תג בעל צבע נבדל על הכובע. באיראן למשל, הם נחשבו אף לטמאים פיזית ואסורים במגע ("נג'אסה"). נאסר עליהם לרשת שיעים, אף כי ההפך היה מותר ויהודי שהתאסלם זכה בכל הירושה. נאסר על שיעים לשאת יהודיות, אלא בנישואין זמניים (נישואי "מותעה"), שהם סוג נחות ונצלני של נישואין. היו הגבלות רבות נוספות, מסוגים שונים ומשונים, שהיום נחשבות לגזענות ולאנטישמיות.