מונטפלייר (באנגלית: Montpelier) היא עיר הבירה של מדינת ורמונט שבארצות הברית, ומשמשת גם כבירת מחוז וושינגטון של מדינת ורמונט. במונטפלייר ניצב בית המחוקקים של המדינה. מספר האוכלוסין בעיר, נכון ל-2020 הוא קצת מעל 8,000 נפש, ומבחינה זו היא עיר הבירה הקטנה ביותר במדינות ארצות הברית.
היסטוריה.
ב-14 באוגוסט 1781 אישרה אספת הנבחרים של הרפובליקה של ורמונט הקצאת קרקעות באזור מונטפלייר למתיישבים ממסצ'וסטס, והיישוב עלה לקרקע ב-1787. קולונל ג'ייקוב דייוויס, מראשוני המתיישבים האירופאים במקום, קרא את שם העיר על שם העיר מונפלייה (Montpellier) שבדרום צרפת. (בדרך זו הוא העניק לעיירה סמוכה את השם קאלֵס, Calais, על שם עיר החוף הצרפתית קאלה). סביר להניח שהשם מונטפלייר נבחר עקב ההתלהבות הרבה שפשתה בתקופה ההיא מכל דבר צרפתי, בעקבות הסיוע הצרפתי לשלוש עשרה המושבות שמרדו באימפריה הבריטית והקימו את ארצות הברית של אמריקה.
ב-1805 נבחרה העיירה, עקב מיקומה במרכז המדינה, לבירת מדינת ורמונט, שבינתיים הצטרפה לארצות הברית כמדינה ה-14.
גאוגרפיה.
מונטפלייר ממוקמת באזור ה"גרין מאונטיינז". שטח העיר על פי מדידות רשמיות הוא 26.6 קמ"ר. רובו המוחלט הוא יבשה, ורק כעשירית האחוז הוא מים.
מרכז העיר נמצא על רמה שטוחה, שגובהה 158 מטר, מוקפת בגבעות ובעורקי גרניט. לאורך צדה הצפוני של העיר ניצב רכס גבעות שאורכו כמה ק"מ וגובהו כ-275 מטר. מרכז העיר הנמוך מועד לשיטפונות מעת לעת, והעיקריים שבהם אירעו בשנים 1927 ו-1992.
הנהר ווינוסקי, שמקור שמו בשבט האינדיאני אבנאקי ומשמעותו "בצל", זורם מערבה לאורך גבולו הדרומי של האזור המסחרי של מונטפלייר, והוא ניזון מכמה פלגים החוצים את מחוזות ורמונט הסמוכים.
כלכלה.
מאז שהפכה מונטפלייר לעיר הבירה של המדינה, בשנת 1805, היו משרדי הממשלה גורמי המסחר העיקריים בעיר, ובמחצית המאה התשע-עשרה נוספו גם כמה חברות ביטוח חיים וביטוח שריפות. בתעשייה נטל ייצור הגרניט, בעיקר ממחצבות בסמוך לעיר באר, חלק מרכזי בכלכלת העיר, והוא ממשיך עדיין להעסיק מספר חברות. גם ייצור קורות עץ היה חלק חשוב בתעשיית העיר במאה התשע עשרה.
בעיר שכן המפעל האחרון לייצור אטבי כביסה בארצות הברית. המפעל נסגר בשנת 2006. כיום מתבססת כלכלת העיר שבאזור המסחרי בעיקר על עסקים בבעלות מקומית, לצד משרדים ראשיים של חברות ביטוח אחדות, וכמה מסעדות של רשת ארצית למזון מהיר.
חינוך ותרבות.
במונטפלייר ישנם כמה מוסדות לימוד. המפורסמים שבהם הם בית הספר התיכון של העיר, "מכללת ורמונט לאמנות יפה" (Vermont College of Fine Arts) והמכון הקולינארי של ניו אינגלנד. אירועי התרבות המקומיים השנתיים בעיר כוללים את פסטיבל הסרטים "ההר הירוק" (Green Mountain), המתקיים בעיר מדי שנה, וכן את המסורת שהחלה בשנת 1990 של חיפוי חזיתות החנויות והבניינים הציבוריים בלבבות אדומים ביום ולנטיין - 14 בפברואר.
בעיר נמצאת ספריית קלוג-האבארד. עותק של אפריז (אלמנט עיצובי) מהפרתנון של אתונה שמור בספרייה זו. במונטפלייר ממוקם גם המוזיאון להיסטוריה של ורמונט
קמ&quot;פ קמ&quot;ג
עופרה בורלא
אמנות לעם
אמנות לעם הייתה עמותה ציבורית שפעלה בישראל ומטרתה הייתה להעשיר את חיי התרבות והאמנות ביישובי הפריפריה.
היסטוריה.
ראשיתה של "אמנות לעם" בשנת 1953, בימים שמדינת ישראל הצעירה קלטה רבבות עולים מכל קצוות תבל. כחלק מתהליך הקליטת התרבותית של העולים בארץ, הוקם ביוזמת הסתדרות העובדים פרויקט "תלם", ראשי תיבות של תיאטרון למעברות, אשר הופיע במקומות מרוחקים והציג בפני העולים במעברות ובעיירות הפיתוח הצגות בעברית. בשנת 1966, הוחלט להקים ארגון חדש בשם "אמנות לעם" בשותפות של הסתדרות, משרד החינוך וקרן התרבות אמריקה-ישראל, ארגון שימומן חלקית של ידי תקציב ממשלתי.
בשנת 1973 החלה "אמנות לעם" לפעול כעמותה, הורחבו תחומי הפעילות שלה והוחלט לכלול בהם גם מוזיקה, מחול, אמנות פלסטית, ספרות וקולנוע.
בשנת 1980 ייסדה "אמנות לעם" את "פסטיבל עכו - הפסטיבל לתיאטרון ישראלי אחר" ביוזמת השחקן עודד קוטלר. קוטלר ביקש להקים מסגרת להצגות תיאטרון שוליים, "אמנות לעם" נרתמה לסייע, ועל פי הצעת מנהל העמותה יוסי פרוסט, נבחרה עכו כמיקום לפסטיבל.
בשנת 1999, מונה אלעזר שטורם ליו"ר ההנהלה הציבורית של אמנות לעם והחל משנת 2005 ליו"ר העמותה בשכר.
בשנת 2002 יזמה העמותה ביחד עם משרד התרבות את אירועי "חודש הזמר העברי". האירועים נפתחו בטקס מיוחד בבית הנשיא בירושלים. לכבוד האירוע, כתבו ארקדי דוכין ומיכה שטרית את השיר "תראה עולם". את השיר ביצעו דוכין ושטרית יחד עם לאה שבת, שלומי שבת ואמנים נוספים. השיר צעד במשך שישה שבועות במצעד הפזמונים של רשת ג', ובשיא הגיע למקום השישי.
בשנת 2004, היה תקציב העמותה כ-45 מיליון שקל וכמיליון תושבים השתתפו בפעילות התרבותית שארגנה ביישובי הפריפריה.
סגירה.
בתחילת 2007 נקלעה "אמנות לעם" למצוקה תקציבית קשה בעקבות עצירת העברת כספי תמיכה המגיעים אליה ממשרד התרבות. יו"ר העמותה אלעזר שטורם ומנכ"ל העמותה התפטרו מתפקידם בחודש יולי. שר התרבות המדע והספורט ראלב מג'אדלה מינה צוות לבדיקת מצבה של העמותה לאחר שפורסמו דו"חות ביקורת על העמותה שהצביעו על ניהול לא תקין ובזבזני, הוצאות מיותרות ומוסר תשלומים ירוד למוסדות התרבות שעבדו עימה. חודשים אחדים אחר כך מינה השר את דוד פרוינד לתפקיד יו"ר "אמנות לעם", אך עקב חילוקי דעות עם שר התרבות התפטר אף הוא מתפקידו בסוף נובמבר 2007.
ב-23 ביוני 2009 הודיע יושב-ראש העמותה, ישראל גל, על הפסקת פעילות העמותה. יושב-ראש העמותה תלה את האשמה בסגירת העמותה על משרד התרבות, שלדברי גל לא העביר כספים אשר התחייב להעביר בסך כשני מיליון שקלים. בהמשך הגישה אמנות לעם עתירה לבג"ץ כנגד משרד התרבות על עצירת תקציבים שהובטחו לעמותה בשנים 2008 ו-2009. משרד התרבות טען מנגד שהעמותה לא עמדה בהתחייבויותיה והוציאה כספים רבים על פעילויות שכלל אינן כלולות בפעילויות תרבות. בפברואר 2010 דחה בית המשפט המחוזי בתל אביב עתירה לפירוק העמותה. אמיר עשבי, מנכ"ל אומנות לעם, לא הסכים להתפטר ועצר את פעילות העמותה בשנת 2010. באותה שנה, העמותה הגישה שתי בג"צים, מול משרד התרבות על הפסקת הזרמת התקציב שאושר ועל הקמת חברה פרטית ברשותה של השרה לימור ליבנת וזכתה בהם, אך העמותה כבר חדלה לפעול בשלב זה.
חברת "תרבות לישראל".
במקומה של "אמנות לעם" יזמה שרת התרבות לימור לבנת את הקמתה של חברת "תרבות לישראל" בשיתוף עם ההסתדרות הציונית. "תרבות לישראל" החלה לפעול באוגוסט 2010 בתקציב שנתי של כ-11 מיליון שקלים, בדומה לתקציב שממנו נהנתה "אמנות לעם". בחברה היו 14 עובדים שרובם הועסקו גם ב"אמנות לעם".
הפרטה לחברת "פמי פרימיום".
חברת "תרבות לישראל" נסגרה ביוני 2016 לאחר ששרת התרבות מירי רגב החליטה לא לחדש את הזיכיון שלה. ביולי 2016 זכתה חברת "פמי פרימיום" במכרז לניהול תקציב התרבות השנתי בפריפריה בסך כ-25 מיליון שקלים. "פמי פרימיום" היא חברה פרטית המציעה ביטוחים, שירותי גרירת רכב ושירותי רפואה, וכן מנהלת את הרכש לספריות הציבוריות בישראל בעבור משרד התרבות. לאחר שחברת "פמי פרימיום" החלה לנהל את תקציב התרבות, ירדה רמת הסבסוד בהשוואה לעבר וכן ירד מספר האירועים המסובסדים שהזמינו מתוך המאגר של החברה בפריפריה. חברת "פמי פרימיום" החלה לנהל גם את תקציב אירועי תרבות בספריות.
תחומי הפעילות.
פעילות העמותה, לילדים, לבני נוער ולמבוגרים המתגוררים ביישובים שבהם פעלה, כללה את התחומים:
תיאטרון.
"אמנות לעם" הביאה הצגות ומופעים ליישובי הפריפריה והביאה קהל מהפריפריה לאולמות התיאטרון המרכזיים
מוזיקה.
עד 2009 התקיימו באמנות לעם מאות מופעי מוזיקה ביישובי הפריפריה ובכללם מופעים של מוזיקה קלאסית, מוזיקת ג'אז, מוזיקת עולם, מופעי זמר עברי ועוד. במקביל, "אמנות לעם" מעודדת הגעת תושבים מהפריפריה למופעי מוזיקה במרכזים המובילים ובהם: האופרה הישראלית, התזמורות המובילות ופסטיבלי מוזיקה שונים.
מחול.
בתחום המחול מפגישה "אמנות לעם" את תושבי הפריפריה עם המגוון הרחב של סגנונות הריקוד ובכלל זה: בלט קלאסי, מחול מודרני, תיאטרון מחול, מחול עכשווי ומחול אתני. המופעים המתקיימים בפריפריה כוללים גם מפגשים מוסברים עם רקדנים, סדנאות ועוד. "אמנות לעם" גם מציעה לתושבי הפריפריה כרטיסים מוזלים למופעים במרכז סוזן דלל ובמרכז לאמנויות הבמה.
אמנות פלסטית.
"אמנות לעם" מפגישה את תושבי הפריפריה עם אמנות עכשווית בתחומי הציור הצילום והפיסול באמצעות ביקור בתערוכות נודדות ותערוכות במוזיאונים החשובים בארץ, הרצאות, סדנאות, סיורי גלריות ומפגשי אמן.
ספרות.
במטרה לקדם את קריאת הספרים מפגישה "אמנות לעם" תושבי פריפריה עם סופרים, משוררים, מבקרי ספרות, שחקנים ומספרי סיפורים. הפעילות כוללת הרצאות, מפגשי שיחה, ערבי סיפורים, סיורים ספרותיים סדנאות כתיבה ועוד.
קולנוע.
במטרה לסייע בהפצת קולנוע איכותי מהארץ ומהעולם מתקיימות הקרנות מלוות בהרצאות, מפגשים עם במאים, מפיקים ושחקנים ישראלים. ובנוסף מוצעות לקהל סדנאות (לדוגמה בתחום האנימציה).
פרס הצילינדר הנודד.
פרס הצילינדר הנודד הוא על שם זאב יוסיפון (יוסקוביץ') מייסד תלם והמנכ"ל הראשון שלה. הפרס מוענק מדי שנה לפעילים, יחידים ומוסדיים, על ידי העמותה עבור קידום התרבות והאמנות בפריפריה.
קישורים חיצוניים.
תיאטרון למעברות (תל"ם)
יעקב גיבשטיין
מונטפלייה
קברי שושלת מינג