לאחר שפרש החל לאמן במספר קבוצות קטנות. בשנת 1998 הגיע אלי כהן להפועל רמת גן שירדה באותה עונה לליגה א' (אז הליגה השלישית). במהלך תקופתו כמאמן הקבוצה, עלתה הפועל רמת גן לליגה הארצית (אז הליגה השלישית, באותה עונה חל שינוי מבנה הליגות בכדורגל הישראלי). שנה מאוחר יותר עלתה הקבוצה לליגה הלאומית, ובכך רשם כהן הישג של עלייה של שתי ליגות בשנתיים. בנוסף זכה אלי כהן עם הקבוצה בגביע הטוטו של הליגה הארצית, אחרי ניצחון על הפועל רעננה.
בשנת 2001 עזב אלי כהן את הפועל רמת גן אחרי שלוש שנים, ועבר לאמן את מכבי הרצליה. הוא פוטר שמונה מחזורים לפני סיום העונה, ולאחר מספר שבועות חזר לאמן את הפועל רמת גן במחזורי סיום העונה, אז ניצלה מירידת ליגה.
בשנת 2003 הגיע רגע השיא בקריירת האימון של כהן, לאחר שזכה עם הפועל רמת גן בגביע המדינה, במה שנחשב עד היום כאחת הסנסציות הגדולות בכדורגל הישראלי. לאחר ניצחון על מכבי תל אביב בחצי הגמר, העפילה הקבוצה לגמר הגביע וניצחה את הפועל באר שבע בבעיטות הכרעה.
בתחילת שנת 2004 פוטר אלי כהן מהפועל רמת גן בעקבות סכסוך עם יו"ר הקבוצה. כהן עבר לאמן את הפועל צפרירים חולון, בה שיחק בעבר. בתקופתו הקבוצה ירדה לליגה הארצית, אך לבסוף נשארה בליגה הלאומית בעקבות הורדתה של מכבי קריית גת מהליגה הלאומית לליגה א'. בשנת 2005 נשרה חולון שוב לליגה הארצית.
בתחילת שנת 2006 הוזעק אלי כהן לאמן את הפועל רעננה, שהייתה במקום האחרון בליגה הלאומית. בסוף העונה רעננה הצליחה להישאר בליגה, ובשנת 2009 הצליח אלי כהן לעשות היסטוריה ולעלות את רעננה לראשונה בתולדותיה לליגת העל. במרץ 2010 פוטר כהן מהפועל רעננה אחרי ארבע שנים במועדון, לאחר שהקבוצה נקלעה למאבקי תחתית.
בקיץ 2010 עבר כהן לאמן את קבוצת הפועל עכו. בתקופתו הגיעה הקבוצה לפלייאוף האמצעי ואף הייתה קרובה להגיע לפלייאוף העליון. למרות ההצלחה המקצועית, במהלך תקופתו בעכו התעוררו חילוקי דעות קשים בין כהן לבין בעלי הקבוצה ציון ויצמן. בין היתר טען כהן כי ויצמן תקף אותו מילולית לאחר הפסד ליגה. כהן אימן את הפועל עכו במשך שנתיים, ועזב את הקבוצה בתום עונת .
באמצע עונת חזר אלי כהן לאמן את הפועל רמת גן, תשע שנים לאחר שפוטר ממנה, בעקבות עזיבתו של פרדי דוד. כהן לא הצליח להציל את הקבוצה מירידה לליגת המשנה, אך בתום העונה הוביל אותה בפעם השנייה לזכייה בגביע המדינה, לאחר ניצחון במשחק הגמר על עירוני קריית שמונה, 4-2 בדו-קרב בעיטות עונשין.
לקראת עונת מונה כהן למאמן בית"ר ירושלים אך פוטר ממנה ב-3 בדצמבר 2013 לאחר 11 מחזורים עקב חוסר הצלחה ממושך של הקבוצה.
ב-5 בדצמבר 2014 מונה כהן למאמנה של בני סכנין, בעקבות פיטוריו של גיא לוי, וכעבור שנה, ב-18 בדצמבר 2015, פוטר מתפקידו בעקבות מחלוקת לגבי שיתוף שחקני בית במשחקי הקבוצה. ב-15 בפברואר 2016 מונה למאמנה של הפועל חיפה ובמחזור האחרון לעונה הבטיחה הקבוצה את הישארותה בליגה. בתום הסיבוב הראשון של עונת פוטר בעקבות חילוקי דעות עם הבעלים יואב כץ בעניין הטיפול המשמעתי בקפטן הקבוצה לשעבר אושרי רואש.
ב-25 בינואר 2017 מונה כהן למאמן הפועל כפר סבא. ב-13 באפריל 2017 פוטר מתפקידו לאחר שהקבוצה ירדה למקום האחרון, ארבעה מחזורים לפני סיום העונה.
בשנת 2018 מונה כהן למנהלה המקצועי של הפועל ניר רמת השרון מהליגה הלאומית.
באוקוטובר 2018 מונה למאמן הקבוצה במקומו של אורן רותם שהתפטר מתפקידו. בפברואר 2019 פוטר מתפקידו.
ב-10 ביוני 2019 מונה למאמן הפועל עכו, וחזר לקבוצה שבע שנים לאחר שעזב. ב-5 באפריל 2021 פוטר כהן מתפקידו.
ב-24 באוקטובר 2021 מונה למאמנה של הפועל רעננה. בסיום העונה ירד עם הקבוצה לליגה א'.
אלכס כגן
אלכס כגן (נולד ב-1944 בברית המועצות), מלחין ובמאי תיאטרון ישראלי. עלה לישראל עם אמו והתחנך בקיבוצים משמר הנגב וגבעת ברנר.
קריירה מקצועית.
בעת שירותו הצבאי הכיר לראשונה את חנוך לוין, ולאחר מלחמת ששת הימים העלו שניהם במשותף את הקברט הסאטירי "את ואני והמלחמה הבאה" שחולל שערורייה ציבורית. אחד משירי הקברט הוא "שחמט", המוכר בביצועה של חוה אלברשטיין. לאחרונה נוספו לשיר גרסאות כיסוי בביצוע שלומי סרנגה ואבי טולדנו.
כגן המשיך לשתף פעולה עם לוין בעוד מספר הצגות, כגון "יעקובי ולידנטל", "נעורי ורדה'לה", "קרום". הוא כתב מוזיקה גם להצגות של יהושע סובול ונסים אלוני ("שעיר אחד לעזאזל)". כמו כן כתב מוזיקה לסרטיהם של דן וולמן, מיכל בת-אדם, משה מזרחי, יעוד לבנון ועוד. תקופה קצרה עמד בראש מגמת לימודי המוזיקה בבית הספר לתיאטרון בית-צבי.
בסוף שנות ה-80 החל לעסוק בבימוי אופרות ואף היה ממקימי האופרה הקאמרית הישראלית (ביחד עם הסופר אריה קרישק) קצרת הימים, אשר הספיקה להעלות אופרה אחת בלבד- "ורד לבן" מאת אודו צימרמן.
ב-1975 חיבר את המוזיקה לסרטו של דן וולמן "מיכאל שלי", ב-1980 חיבר את המוזיקה לסרטה של מיכל בת אדם "על חבל דק", ב-1983 חיבר את המוזיקה לסרטו של יצחק צפל ישורון, זוג נשוי וב-1986 חיבר את המוזיקה לסרט "מלכת הכיתה", גם הוא בבימויו של יצחק צפל ישורון.
בדצמבר 2007 העלה כגן בישראל את המופע "שוברט פלוס", אפיזודה אופראית על פי הלידר של שוברט, בהשתתפות זמרי האופרה גבי שדה ואלמה מושונוב, הפסנתרן ברט ברמן ונגנית הקלרינט מור לוין. ב-2009 העלה ערב דומה על פי יצירות גוסטאב מהלר. ב-2012 העלה ערב מיוחד לשירי חנוך לוין, שהולחנו על ידו בעבר בהשתתפות הזמרת קרן הדר. בסתיו 2014 ביים והלחין את "נפילה בשידור חי" מונודרמה של אריה קרישק, בכיכובו של אלכס אנסקי, על ימי הרדיו האחרונים של שדרן בכיר ונודע. ההצגה זכתה לביקורות מהללות והוצגה ברחבי הארץ ובחו"ל. בתחילת 2015 העלה את "המכשפות", האופרה הראשונה של פוצ'יני, בהפקה מיוחדת בשילוב קולנוע ווידאו, עם אירה ברטמן, גבי שדה ויותם כהן. באביב 2016 ביים גרסה של האופרה "אנה פרנק", מאת גריגורי פריד, עם הזמרת איילת כהן, הפסנתרן ברט ברמן, קריינות מפי אלכס אנסקי, בתרגום של דוד זבה.
חייו האישיים.
כגן עובד ומתגורר בעיקר בגרמניה. הוא נשוי לאדריכלית ענת בלומנטל ולהם בן אחד. לכגן שני בנים מנישואיו הראשונים.
שמעון בן שזורי
שמעון השזורי
ההסתדרות הרפואית העולמית
ההסתדרות הרפואית העולמית (באנגלית: The World Medical Association; בראשי תיבות: WMA) הוא ארגון בינלאומי של רופאים אשר נוסד ב-17 בספטמבר 1947 בהתאם להחלטת העצרת הראשונה של ההסתדרות הרפואית העולמית שנערכה בפריז. נכון לשנת 2007 חברות בהסתדרות 84 הסתדרויות רופאים לאומיות המייצגות כתשעה מיליון רופאים ברחבי תבל.
ההסתדרות הרפואית העולמית היא שיזמה ואישרה את הצהרת הלסינקי לניסויים בבני אדם, בשנת 1964.
מטרת הארגון.
מטרת ההסתדרות הרפואית העולמית היא לשרת את האנושות בשאיפה לקביעת התקנים הבינלאומיים הגבוהים ביותר בחינוך רפואי, מדע, אתיקה וטיפול רפואי לעל עמי תבל.
נשיאות.
בעצרת הכללית של הארגון שנערכה בקופנהגן, בחודש אוקטובר 2007, מונה לנשיאות הארגון לשנים 2007-2008 ד"ר ג'ון סנדאל, רופא גריאטר במקצועו מאיסלנד.
ד"ר יורם בלשר מישראל, יו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל באותה עת, נבחר לנשיאות הארגון לשנים 2008-2009. קודם לכן כיהן יו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל, ד"ר רם ישי, כנשיא ההסתדרות העולמית. החל מ-1 באוקטובר 2018 מכהן ליאוניד אידלמן כנשיא ההסתדרות הרפואית העולמית.
גשר ראמאגן
יעוד לבנון
יעוד לבנון (נולד ב-10 באוגוסט 1952) הוא במאי קולנוע, מפיק, תסריטאי ועיתונאי ישראלי.
ביוגרפיה.
לבנון, יליד חיפה, הוא בעל דרכון צרפתי מצד אמו. אביו היה אדריכל.
למד בבפנימיית כפר הילדים והנוער ויצו קנדה הדסים. בצבא שירת בגלי צה"ל ככתב צבאי, ובמקביל, עוד טרם גיוסו, החל לביים כמה סרטים קצרים, "צחוק במלבנים לבנים" ב-1970, ו"עוד משהו" ב-1972 (עם חבריו דאז, הסופר אריה קרישק והבמאי-שחקן מיכה לבינסון).
השתלם בקולנוע באולפני יוניברסל בארצות הברית והיה עוזרם של הבמאים בריאן דה פלמה וג'ון קסאווטס. כשחזר לארץ היה לבנון אחד מחברי קבוצת קי"ץ, ומיוזמי הקמת הקרן לעידוד סרטי קולנוע ישראליים איכותיים (היום קרן הקולנוע הישראלי). כמו כן ערך את "קולנוע" מגזין ישראלי לקולנוע וטלוויזיה.
בשנת 1977 יצר (על פי תסריט של אריה קרישק) את הסרט "קשר הדבש", שעסק במחתרת יהודית הרוצחת במאי שמאלני. הסרט זכה במקום הראשון בתחרות הסרט הקצר, וייצג את ישראל בפסטיבל הסרטים של סידני. הסרט היה אמור להיות מוקרן בטלוויזיה הישראלית, אך בעקבות מחאות של ארגוני ימין בוטלה ההקרנה. בשנת 1989 הוקרן שוב בסינמטק תל אביב, וזכה לחשיפה בתקשורת בעקבות אירועי המחתרת היהודית, שאותם ניבא הסרט.
בשנת 1983 ביים את הסרט העלילתי "הפנימייה", המשחזר את הווי הנעורים שלו בפנימיית "הדסים".
בין השנים 1984–1986 היה שותף (יחד עם דורון ערן) בחברת ההפקה י.נ.י.ל. במסגרתה הפיק מספר סרטים ישראליים וקופרודוקציות עם צרפת, בהם הסרט "השחר" של הבמאי ההונגרי הנודע מיקלוש יאנצ'קו, שהשתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, ובפסטיבל הסרט היהודי בפריז.
בשנת 1995 יצר לבנון את הסרט התיעודי "119 כדורים + שלושה", שעסק בימין הקיצוני בישראל. הסרט, שצולם ברובו לפני רצח רבין אך נערך אחריו, עוקב אחר תנועות ימין קיצוני מהטבח במערת המכפלה ועד הרצח. בסרט שולבו קטעים מ"קשר הדבש" העלילתי, והוא נחשב כיום כאחד הסרטים הבולטים על רצח רבין.
בשנת 1999 יצר את הסרט התיעודי "מוסקבה על הים התיכון", אודות קליטת עולים מרוסיה, עבור ערוץ 8.