הביקורת מגיעה בעיקר מצידה הימני של המפה הפוליטית, אך גם מהשמאל. תנועת ישראל שלי פתחה ב-21 ביוני 2011 במסע פרסום נגד התחנה בטענה שזו פועלת נגד חיילי צה"ל ומביעה אג'נדה פוליטית שמאלית קיצונית. ב-26 ביוני למעלה מ-100 חיילי מילואים יוצאי יחידות קרביות, הפגינו מול תחנת גלי צה"ל בקריאה להפריט את התחנה או לאזן את שידוריה באופן שיהלום כלי תקשורת הנושא את התווית "שידורי צבא ההגנה לישראל".
העיתון זמן ישראל פרסם בספטמבר 2020 כתבת תחקיר תחת הכותרת "גלי ברדוגו" בנושא השימוש שעושה השדרן יעקב ברדוגו בתוכנית האקטואליה היומית שלו לצורך הדהוד מסרי ימין והפצת חדשות כזב. בפברואר 2021 פרסם העיתון כתבת תחקיר נוספת תחת הכותרת "מכונת תעמולה של איש אחד" על האופן שבו משתמש השדרן בבימה התקשורתית שלו בתחנה ככלי לתקיפה חוזרת ונשנית של היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדנבליט. בחודש מרץ 2021 פרסם העיתון דה-מרקר תחקיר משלו תחת הכותרת "הבית של החיילים (של נתניהו)" ובו עדות של חייל לשעבר בתחנה שתיאר מנגנון העברת מסרים מטעם לשכת ראש הממשלה בנימין נתניהו לשדרן, בין השאר על ידי מסרונים מטעם ראש לשכתו של נתניהו, נתן אשל.
ביקורת מתוך הצבא.
ב-2016 אמר הרמטכ"ל רא"ל גדי איזנקוט כי "לא נכון שצה"ל יחזיק בתחנה צבאית שעוסקת במחלוקות אזרחיות, מה גם שמספר התקנים של חיילים ואנשי קבע בתחנה זו הוא גדול מאוד". באותה השנה התבטא ראש אכ"א חגי טופולנסקי כי אינו מכיר צבא שיש לו תחנה צבאית חוץ מקוריאה הצפונית אך לאחר מכן התנצל על אמירה זו.
ביקורת מטעם מבקר המדינה.
דוח מבקר המדינה לשנת 2008 מותח ביקורת חריפה על התחנה: "דרוש ניתוח שיפריד את גלי צה"ל מהצבא. עקרונית, זה לא הגיוני שלצבא יש תחנת שידור שלא משדרת לצבא, וזה לא יכול להימשך שהיא תישאר במימון צבאי. צבא שאין לו כסף למים ללוחמים, אסור לו לתחזק תחנה שאינה תורמת לצבא כלום".
מבקר המדינה התייחס מספר פעמים לגלי צה"ל:
ביקורת בנושא חוסר שוויון בין החיילים.
העיתונאי נחום ברנע ביקר את הקונספט של גל"צ וטען כי בזמן שחיילים רבים משרתים שירות קרבי תובעני ואינם יוצאים עם מקצוע לאחר שחרורם מצה"ל, חיילי גל"צ בונים לעצמם קריירה תקשורתית מבטיחה בזמן שירותם.
ביקורת בנושא תנאי העסקת העובדים.
בתחנה בוקרו בשל האחוז הגבוה של שדרנים העושים את עבודתם בהתנדבות. לצד חיילים בשרות סדיר ואזרחים עובדי צה"ל מועסקים בתחנה שדרנים רבים כפרילנסרים ללא תנאים סוציאליים, או אף ללא שכר כלל. על פי התחנה והמתנדבים עצמם, מצב זה נגרם בשל בעיות תקציב מחד והיוקרה המקצועית והציבורית על שידור בתחנה מאידך. דוגמה בולטת למצב זה היא רצועת ציפורי לילה.
ביקורת נוספת.
כמו כן הושמעה ביקורת ציבורית על התבטאויות שדרנים בגנות פעולות צה"ל, על השמעת שירים של משתמטים משירות בתוכניות גל"צ ועל העסקתו של הזמר אביב גפן בתוכנית "ציפורי לילה". ביקורת מסוג זה הביאה בין היתר להשעיית השדרנית רונית כפיר.
איומי סגירה.
במשך שנות פעילותה הרבות ידעה התחנה שלל איומי סגירה שלא התממשו. הטענה העיקרית נגד המשך פעילות התחנה היא שצבא אינו זקוק לתחנת רדיו, וכי המדינה היחידה בעולם שמחזיקה רדיו צבאי מלבד ישראל, היא צפון קוריאה. טענות נוספות שהושמעו בעשורים הראשונים של המאה ה-21 היו שעם ההתקדמות הטכנולוגית והאפשרות להאזין למוזיקה באמצעים מגוונים, כמו גם קיומן של תחנות הרדיו האזורי ותחנות "קול ישראל", כבר אין צורך בתחנת הרדיו הצבאית. טענה נוספת היא כי גלי צה"ל חדלה מלשרת את ייעודה המקורי שהוא להיות רדיו שפונה לחיילים, והפכה לתחנת רדיו ציבורית לכל דבר ועניין, על אף שאין צורך בעוד תחנת רדיו ציבורית משום שהאחריות לשידור הציבורי מוטלת על תאגיד השידור הישראלי המפעיל את שלל תחנות "קול ישראל" (ועד 2017, רשות השידור).
בשנות ה-2010 המאוחרות, הטענה העיקרית המושמעת כנגד המשך פעילותה של גלי צה"ל היא שניהול התחנה כושל, ושחלק מהמינויים בתחנה הם מינויים פוליטיים שאין קשר בינם לבין עיתונות, כאשר לרוב הטענה מתייחסת בעיקר למינויו של יעקב ברדוגו. בתוך הטענה הזו, ישנה טענה נוספת, שהושמעה בעיקר על ידי שר הביטחון בני גנץ, לפיה אין הצדקה לכך שחיילי גלי צה"ל יראיינו פוליטיקאים, משום שזה אינו תפקיד של חייל. ביקורת אחרת המושמעת כנגד התחנה מגיעה מהרמטכ"ל, שלטענתו נדרש לעסוק בנושאים הקשורים לתחנה הצבאית יתר על המידה.
ב-21 בינואר 2021 הורה שר הביטחון בני גנץ על הוצאת "גלי צה"ל" ממערכת הביטחון אך מאוחר יותר פסל המשנה ליועץ המשפטי את ההחלטה. לאחר הבחירות לכנסת ה-24 שב בני גנץ להתייחס לשקילת האפשרות לסגירת התחנה במתכונתה הנוכחית. ב-30 ביוני 2021 הודיע היועץ המשפטי של משרד הביטחון כי אין צורך בחקיקה לשם סגירת התחנה וכי ההחלטה נמצאת בידי שר הביטחון והרמטכ"ל. ההצעות שנבחנות הן להפריט את גלי צה"ל ולהפוך אותה לתחנה בפיקוח הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, להעביר את החזקה בה לידי תאגיד השידור הציבורי או לסגור אותה לאלתר. בעיות שצצו בהצעות הן, שגלי צה"ל אינה יכולה להיות חלק מתחנות הרדיו האזורי משום שגלי צה"ל מופצת בפריסה ארצית, והרשות השנייה אחראית לתחנות הרדיו האזוריות - שמשדרות רק לאזור זיכיון מסוים, מכאן שזכיין שיזכה בהפעלת גלי צה"ל האזרחית יקבל יתרון על פני שאר בעלי תחנות הרדיו האזוריות. מנגד, מנכ"ל תאגיד השידור הישראלי, אלדד קובלנץ, אמר כי אין לתאגיד צורך בתחנת רדיו נוספת.
בינואר 2022 קבע היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט כי אין בסמכותו של שר הביטחון לסגור את גל"ץ והדרך היחידה לבצע זאת היא להעביר חוק בכנסת.
דרימוורקס
אולפני דרימוורקס (באנגלית: DreamWorks Pictures) הוא שמם של אולפני קולנוע אמריקאיים, אשר מפתחים, מפיקים ומפיצים סרטים, מוזיקה ותוכניות טלוויזיה. בראשית דרכה, שמה של החברה היה DreamWorks SKG, כשראשי התיבות בשם החברה "ס.ק.ג." נלקחו משמות המשפחה של המייסדים היהודיים שלה: סטיבן ספילברג, ג'פרי קצנברג, ודייוויד גפן. משרדיה הראשיים שוכנים בגלנדייל, קליפורניה, סמוך ללוס אנג'לס.
היסטוריה.
ב-1994 החברה הוקמה על ידי סטיבן ספילברג (הבמאי והמפיק), ג'פרי קצנברג (לשעבר מנהל חטיבת ההנפשה באולפני דיסני) ודייוויד גפן (מייסד חברת המוזיקה Geffen Records), עם תמיכה כספית מצדו של פול אלן (ממייסדי מיקרוסופט).
חטיבת המוזיקה של החברה לא עמדה בציפיות, ונמכרה ב-2003 לחברת Universal Music Group.
דרימוורקס רשמה הצלחה מרשימה בתחום סרטי הקולנוע, ובמיוחד בסרטי האנימציה. בעקבות ההצלחה החליטה החברה להפריד את פעילותה בתחום האנימציה במסגרת חברת אולפני ההנפשה של דרימוורקס, ויצאה להנפקה בבורסה.
בעקבות חובות של למעלה מ-400 מיליון דולר נמכרה חברת דרימוורקס (לא כולל חטיבת האנימציה שכאמור הונפקה בנפרד) לחברת סרטי פרמאונט תמורת 1.3 מיליארד דולר כולל כיסוי החובות.
בלוגו של החברה (שמופיע בתחילת כל סרטיה) מוצג חצי ירח, עליו יושב איש ובידו חכה.
הפקות בולטות לאורך השנים.
סרטים בולטים שהופקו בסטודיו דרימוורקס לאורך השנים:
היוזמה הישראלית (המתווה האזורי לשלום)
היוזמה הישראלית היא יוזמה פרטית לפתרון אזורי של הסכסוך הישראלי-פלסטיני שהוצעה לראשונה בשנת 2002 על ידי בני אלון, שר התיירות דאז. התוכנית, המציגה מתווה אזורי לשלום, לא אושרה בידי גורמים רשמיים.
עקרונות היוזמה.
1. שיקום הפליטים ופירוק המחנות
ישראל, ארצות הברית והקהילייה הבינלאומית יגבשו תוכנית רב שנתית לשיקום מלא ומהיר של הפליטים הפלסטינים,
תוך קליטתם והתאזרחותם בארצות שונות.
בתהליך השיקום יפורק ארגון אונר"א, שלטענת אנשי היוזמה מנציח את בעיית הפליטים, ויוצעו לכל תושבי מחנות הפליטים מגורי קבע, אזרחות ומענק שיקום נדיב. בעקבות תהליך זה יפורקו מחנות הפליטים.
2. שותפות אסטרטגית עם ממלכת ירדן
ישראל, ארצות הברית והקהילייה הבינלאומית יכירו בממלכת ירדן כנציגה הלגיטימית היחידה של הפלסטינים, וזו
תשוב ותעניק לתושבי יהודה ושומרון מעמד אזרחי. הרשות הפלסטינית ביהודה, שומרון ועזה לא תוכר עוד
כגוף מייצג, וכל הנשק ייאסף מן הארגונים החמושים.
ישראל, ארצות הברית והקהילייה הבינלאומית ישקיעו בפיתוח ארוך טווח של ממלכת ירדן, על מנת לשקם את כלכלתה
ולחזק אותה.
ישראל וירדן יחד עם מצרים, טורקיה וארצות הברית, יבנו מערך אסטרטגי לבלימת הציר האסלאמי שמרכזו
בטהראן, ולקידום שלום כולל בין ישראל למדינות ערב.
3. ריבונות ישראלית ביהודה ובשומרון
ישראל תחיל את ריבונותה על שטחי יהודה ושומרון, בתיאום עם ירדן.
התושבים הערבים בשטחים אלו יהיו אזרחי ירדן (פלסטין). מעמדם, זיקתם לשתי המדינות ואופי המנהל
באזורים המאוכלסים יגובשו ויפורטו בהסכם בין ממשלות ישראל וירדן.
הגיית היוזמה וקידומה.
בניסוח ההצעה השתתף עוזרו של אלון באותה עת, יואב שורק. התוכנית לא התממשה בזמן הצגתה. ירדן לא הייתה מעוניינת להקצות חלקים משטחה לטובת מדינה כזאת (ירדן ויתרה על ריבונות בגדה המערבית ושללה את האזרחות הירדנית של תושביה הפלסטינים בשנת 1988). אלון ביקר בירדן ונפגש עם הנסיך חסן ב-2004, אך התמיכה לה זכה מאישים ירדניים עמדה בניגוד לעמדה הרשמית של הממלכה, שמביעה בעקביות התנגדות מפורשת לתוכנית (אם כי לאורך כל השנים היא משדרת גם מסרים הפוכים) .