מץ היא משכנם של בתי ספר רבים, וביניהם האוניברסיטה של לורן שלה שני מרכזים: האחד במץ והשני בנאנסי. באוניברסיטת לורן יש 55,000 סטודנטים, 101 מרכזי מחקר מוסמכים המאורגנים על פי 9 תחומי המחקר, ו-8 מכללות לתואר שלישי.
תחבורה.
תחבורה עירונית.
עיקרה של התחבורה הציבורית במץ הוא במערכת אוטובוסים מהירה הקרויה "מטיס" (Mettis). למאטיס יש מערכת תחבורה מתוכננת משלו, הכוללת את הקווים A ו-B מקשרים בין המקומות החשובים של העיר (למשל העיר התחתית, האוניברסיטה ובתי החולים).
מסילות רכבת.
תחנת הרכבת הראשית של מץ מקושרת לרשת הצרפתית של הרכבות במהירות גבוהה TGV, המפעילה קווי רכבת ישירים ממץ לפריז וללוקסמבורג. זמן הנסיעה ברכבת ממץ לפריז הוא 82 דקות. בנוסף, בעיירה לוּבּיני, 25 ק"מ מדרום למץ, נמצאת תחנת הרכבת הראשית של לורן, המופעלת גם היא על ידי רשת TGV, ומפעילה רכבות מהירות לערים נאנט, רן, ליל ובורדו (מבלי לעצור בפריז). בנוסף לכך, מץ היא אחת התחנות הראשיות ברשת הרכבות המחוזית של לורן הקרויה מֶטרוֹלוֹר.
אוטוסטרדות.
מץ ממוקמת בצומת של שתי אוטוסטרדות חשובות: האוטוסטרדה המזרחית מפריז לשטרסבורג, שהיא עצמה חלק מהדרך האירופאית E50 המקשרת את פריז לערים כמו ריימס, נירנברג, פראג, קושיצה, אומן ורוסטוב על הדון, והאוטוסטרדה A31 המקשרת בין לוקסמבורג לים התיכון דרך הערים נאנסי, דיז'ון וליון.
שדות תעופה.
שדה התעופה הבינלאומי הקרוב ביותר למץ הוא נמל התעופה לוקסמבורג-פינדל. בנוסף, במרחק שעה ורבע נסיעה ברכבת מתחנת הרכבת של לורן נמצא נמל התעופה שארל דה גול בפריז. בנוסף, סמוך למץ נמצא שדה התעופה הלאומי מץ-נאנסי-לורן המקשר את מץ למספר יעדים בצרפת ובאלג'יריה.
תחבורה ימית.
מץ ממוקמת במפגש הנהרות מוזל וסֶאיִי, ששניהם פתוחים לשיט. המרינה של מץ מקשרת את מץ לערים נוספות בעמק המוזל (כגון שנגן, טריר וקובלנץ) דרך נהר המוזל.
יהדות מץ.
בימי הביניים הייתה בעיר קהילה יהודית, שראשיתה המדויקת אינה ברורה. ככל הנראה נולד בעיר רבנו גרשום, מנהיג יהודי אשכנז בסוף המאה העשירית. מאוחר יותר שכן בעיר בית מדרשם של כמה מבעלי התוספות. בשנת 1365 גורשו יהודי מץ.
לאחר שחזרה העיר לידי צרפת באמצע המאה ה-16, התיישבו בעיר ארבע משפחות לפי היתר מצומצם שנבע מצורכי הצבא הצרפתי. קהילה של ממש נוצרה בסוף אותה מאה, ברובע יהודי ועם מוסדות אוטונומיים. בעשורים הבאים התפתחה הקהילה במהירות, וממחצית המאה ה-17 הפכה העיר למרכז יהודי חשוב. אף שבמספר תושביה לא הייתה מץ הקהילה הגדולה ביותר, היא זכתה לתהילה בעולם היהודי, במספר תחומים: הקהילה חוותה פריחה כלכלית, על אף נטל המיסים הגבוה, ומוסדותיה היוו מודל לחיקוי. בפרט זכתה מץ לתהילה תורנית כאשר משכה אליה רבנים נודעים כמו רבי יעקב ריישר, רבי יעקב יהושע פלק, רבי אריה לייב גינצבורג, ורבי יהונתן אייבשיץ, שגם ניהלו במץ ישיבה גדולה.
ערב המהפכה הצרפתית כללה אוכלוסיית מץ למעלה מאלפיים יהודים, ואוכלוסיית אלזס-לורן היהודית היוותה את הריכוז הגבוה ביותר של יהודים בצרפת כולה. בשנים אלו הוקם במץ בית דפוס עברי, והחלו תהליכי מודרניזציה בין יהודי העיר.
לאחר המהפכה ירדה מץ מגדולתה וכבר לא נחשבה לקהילה משמעותית באירופה כולה, אך עדיין הייתה אחת הקהילות הגדולות והחשובות ביהדות צרפת. הוקמה בה קונסיסטוריה מחוזית, ובית מדרש לרבנים ארצי. בראשית המאה ה-20 חוותה הקהילה גל הגירה ממזרח אירופה. בשואה נפגעה הקהילה, אך לאחר השואה שבה פעולתה להתחדש, וגם כיום היא קהילה משמעותית בצרפת.
כיום יש בקהילה מערכת חינוך יהודית עד לגיל תיכון, מספר בתי כנסת פעילים, עירוב, מקווה, מערכת כשרות, וסניף של תנועת הצופים היהודים בצרפת.
זיכוי מחמת הספק
זיכוי מחמת הספק הוא זיכוי של נאשם במשפט פלילי על אף שיש כלפיו סימנים מחשידים, מפני שהתביעה לא הצליחה לשכנע את בית המשפט, על פי דיני הראיות, שהנאשם אשם, מעבר לספק סביר, בהתאם לרמת הוודאות הנדרשת להרשעה במשפט פלילי.
רמת הוודאות הנדרשת במשפט פלילי והגיונו.
ברוב שיטות המשפט, נדרשת במשפט פלילי רמת ודאות גבוהה מעבר לספק סביר, המחמירה מאמת המידה הנהוגה במשפט אזרחי של "מאזן ההסתברויות", על מנת להרשיע אדם. רמה גבוהה זו מביאה למתח מסוים כאשר מאזן ההסתברויות מצביע על אדם כאשם, בעוד התביעה לא הצליחה לעבור את הרף של מעבר לספק סביר.
הקטגוריה של זיכוי מחמת הספק.
שימוש בקטגוריה.
ברוב שיטות המשפט, למשפט פלילי יכולות להיות שתי תוצאות בלבד: חייב או זכאי. בישראל ובסקוטלנד יש שתי אפשרויות שקולות מבחינה משפטית לזכות נאשם, אך נבדלות מבחינה תודעתית. בישראל ניתן לזכות מכל אשמה או לזכות מחמת הספק ובסקוטלנד ניתן לקבוע "לא אשם" או "לא הוכח".
השימוש במילים זיכוי מחמת הספק בפסק דין של בית המשפט העליון הופיע כבר בשנת 1949 בפסק דין של שניאור זלמן חשין שתיאר את החלטת בית המשפט המחוזי: "והחליטו פה אחד לזכות את המערער, מחמת הספק, מאשמת רצח".
בשנת 1951 הופיעה בפסק דין של חשין הבחנה בין שתי קטגוריות של זיכוי, ממנה עולה זיכוי מחמת הספק כקטגוריה נפרדת מזיכוי רגיל:
מאז נהגו בתי המשפט בישראל להבחין בפסקי הדין בין "זיכוי מחמת הספק" ל"זיכוי ברור ומוחלט" או "זיכוי מלא" ובדיווחים בתקשורת מציינים את סוג הזיכוי. היו אף מקרים בהם התביעה ביקשה זיכוי מחמת הספק ובית המשפט סירב וקבע זיכוי מלא. כך למשל נאמר על ידי השופטת דליה דורנר:
הקטגוריה של זיכוי מחמת הספק משמש גם למקרים בהם השופט טוען שהראיות קרובות להביא להרשעה, כלומר שהאשמה הוכחה הרבה מעבר לנדרש במשפט אזרחי אך לא מספיק למשפט פלילי, אך גם למקרים בהם השופט כותב שהראיות הן שקולות, כלומר למקרים בהם גם במשפט אזרחי ההאשמה נגד הנאשם הייתה נדחית.
במקרים רבים נלווית לזיכוי מחמת הספק אמירה של השופט כדוגמת: לא אוכל לומר - אני רחוק מאמירה - כי המערער זכאי.
משמעות הזיכוי מחמת הספק.
להבחנה בין זיכוי מחמת הספק לזיכוי מלא יש גם השלכות מעשיות. למשל, פיצוי נאשם שזוכה בדין ניתן רק כאשר לא היה יסוד להאשמה. בית המשפט שלל מתן פיצויים כאלו במקרה של זיכוי מחמת הספק. שיעור ההשתתפות בהוצאות ההגנה של נבחר ציבור שזוכה יהיה נמוך יותר אם זוכה מחמת הספק. כן קבע בית המשפט שבעת שקילת מתן מעמד בישראל יכול משרד הפנים לדון במסוכנותו של המועמד ו"לא הרי זיכוי מוחלט המנקה את הנאשם מכל אשמה כהרי זיכוי מחמת הספק". היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, העלה את השאלה האם שר שזוכה מחמת הספק יכול מבחינה ציבורית לחזור למשרת שר.
עם זאת, בית המשפט העליון שלל את האפשרות של נאשם שזוכה לערער על זיכוי מחמת הספק בדרישה לזיכוי מלא, בנימוק ש"אין לנאשם זכות ערעור על זיכוי מחמת ספק, שכן מבחינת המהות זהו ערעור על הנמקה ולא על תוצאה. זיכוי הוא זיכוי ואין דרגות לזיכוי. נאשם שזוכה מוחזק חף מעבירה תהיה ההנמקה לזיכוי, או הסיבה לזיכוי אשר תהיה.". עתירות לבג"ץ ודרישות למשפט חוזר בנושא נדחו אף הן.
דיון סביב הזיכוי מחמת הספק.
עורכי הדין יניב ואקי ומאיה רוזנשיין ביקשו לבטל לגמרי את הקטגוריה של "זיכוי מחמת הספק" והסתמכו על דברי השופט שניאור זלמן חשין אשר כתב "בזכות ספק זה קונה לו הנאשם את זיכויו המוחלט בדין".
ד"ר דורון מנשה ואיל גרונר טענו, כי ישנם שני צידוקים התומכים בקטגוריה של זיכוי מחמת הספק: הצידוק האחד הוא על בסיס החובה לנמק את הכרעת הדין, כך שמכוח ההנמקה ניתן יהיה לזהות על מה מבוסס הזיכוי. הצידוק השני הוא בדבר רלוונטיות המידע, לפיו יש בספק בחפות הנאשם רלוונטיות לגבי קבלת החלטות שיפוטיות ומנהליות בעניינו.
עם זאת, על מנת להבטיח שהזיכוי מחמת הספק ייקבע על פי הליך הוגן הציעו מנשה וגרונר להפריד את ההליכים: זיכוי בהליך הפלילי הרגיל לא יאפשר להסתמך על סוג הזיכוי לצורך קבלת החלטות שיפוטיות ומנהליות. מי שירצה להסתמך על סוג הזיכוי, יהא עליו לפתוח הליך משפטי נפרד שמטרתו תהיה בירור סוג הזיכוי.
השופט ניל הנדל יצא נגד ייחוס אשמה לנאשמים בעת זיכויים מחמת הספק: "לטעמי אין מקום כי בשורה התחתונה הנועלת את ההכרעה, יזכה בית המשפט נאשם מחמת הספק, תוך ציון אשמתו בעצמה זו או אחרת ... משמעות הזיכוי בסיומה של הכרעת הדין היא: אין הוכחה שעל בסיסה ניתן לקבוע שהנאשם עבר את העבירה. הכרעה זו מחייבת אף את בית המשפט.". השופט הנדל טען שבעת נמקו את הכרעת דינו השופט צריך להציג את שיקוליו, אולם בעת ההכרעה: "על בית המשפט להרשיע או לזכות את הנאשם. אל לו לקבוע כמסקנה או בשורה התחתונה, מעין חבות במשפט האזרחי או אחריות למעשה בדלת האחורית. השילוב בין שתי החובות – ההנמקה וההכרעה – מגביר את השאיפה להגיע לחקר האמת המשפטית מחד גיסא, אך מכיר במגבלות הידיעה השיפוטית בתיקים שונים, וכי הנאשם הוא הנהנה מכך מבחינת ערכי השיטה, שאינה מתירה להכתים ולהעניש אדם שאשמתו לא הוכחה..
השופט אליקים רובינשטיין התייחס לדברי השופט הנדל בכותבו: "ואשר לספק, בהביענו אותו עלינו לומר את האמת שבלבנו, והיא אינה לבושה תמיד שחור ולבן, אלא לא אחת גונה אפור, והוא הוא הספק; ואין בכך כדי לגרוע מן הזיכוי המשפטי, מכבודו ומתוצאתו."
מראת קסמים
מראת קסמים (באנגלית: Magic Mirror) היא הדפס אבן (ליתוגרפיה) מעשה ידי האמן ההולנדי מאוריץ קורנליס אשר שהודפסה לראשונה בינואר 1946.
תיאור היצירה.