היידן נולד בבריזביין כבנו של ג'ורג' היידן, ימאי ממוצא אירי-אמריקאי שהיה במקור מאוקלנד, קליפורניה והיה בן 52 בעת לידתו של ביל. מוצאם של סביו של היידן מצד אביו הוא מקורק, אירלנד ומוצאו זה השפיע על חלק משמעותי מגישתו לנושאים חברתיים ופוליטיים לאורך כל חייו הציבוריים.
היידן התחנך בבית ספר תיכון בבריזביין ובין השנים 1953 – 1961 הוא שירת במשטרת המדינה. הוא המשיך את לימודיו והשלים תואר בכלכלה באוניברסיטת קווינסלנד. עד שנות השבעים הגדיר היידן את עצמו כדמו-סוציאליסט.
קריירה פוליטית.
בסוף שנות החמישים החל היידן להיות פעיל במפלגת הלייבור. בבחירות הכלליות של 1961 הוא הפתיע רבים, כולל את עצמו, כאשר נבחר לפרלמנט הפדרלי במחוז הבחירה של אוקסלי, בדרום-מערב בריזביין. בבחירות אלה הוא ניצח בהפרש קטן את דון קמרון, שר הבריאות בממשלתו של רוברט מנזייס. ניצחונו של היידן היה חלק מהצלחתה של מפלגת הלייבור לזכות ב-15 המושבים שעברו אליה מהמפלגה הליברלית, הישג שכמעט וגרם להפלתה של ממשלת מנזייס.
כאחד מחברי הפרלמנט הצעירים ביותר (בן 28 בהיבחרו), הוכיח היידן את עצמו כפרלמנטר שקדן ורהוט. ב-1969 הוא היה לאחר מיושבי הספסלים הקדמיים של האופוזיציה. כאשר ב-1972 ניצחה מפלגת הלייבור בבחירות תחת מנהיגותו של גוף ויטלם, מונה היידן להיות שר הביטוח הלאומי ובמסגרת תפקידו זה, הוא הנהיג את הקצבאות לאמהות החד-הוריות ואת מערכת הביטוח הרפואי הראשונה של אוסטרליה. ב-6 ביוני 1975 הוא ירש את ג'ים קריינס שהודח עקב שערוריית ההלוואות מתפקיד שר האוצר ובתפקיד זה הוא שימש עד שממשלת ויטלם פוטרה על ידי המושל הכללי, סר ג'ון קר, ב-11 בנובמבר אותה שנה. בבחירות שהתקיימו בדצמבר, נחלה מפלגת הלייבור את התבוסה הגדולה ביותר בתולדותיה ומנהיג המפלגה הליברלית, מלקולם פרייזר, נבחר להיות ראש הממשלה. היידן היה היחיד מבין חברי הפרלמנט מקווינסלנד מטעם מפלגת הלייבור ששרד את הבחירות הללו.
מנהיג האופוזיציה.
ב-1977, כאשר נחלה הלייבור תבוסה נוספת בבחירות, פרש ויטלם ממנהיגות המפלגה והיידן נבחר להחליפו. דעותיו הפוליטיות נעשו מתונות יותר והוא דגל במדיניות כלכלית שהקיפה את המגזר הפרטי ואת שיתוף הפעולה עם ארצות הברית. כמה סקרי דעת קהל שנערכו בראשית שנות השמונים, הצביעו על כך שמפלגת הלייבור תחת מנהיגותו של היידן השיגה שוויון באחוזי התמיכה, או אפילו צברה יתרון מול ממשלתו של פרייזר. בבחירות של 1980, היה ההפרש לטובתה של המפלגה הליברלית במניין המצביעים מול מפלגת הלייבור 0.8% בלבד. אך עקב תוצאות חלשות בחלק מהמדינות, היו חסרים ללייבור 12 מושבים כדי ליצור גוש חוסם. אף על פי כן, הצליח היידן לקצץ ביתרון של פרייזר, מ-48 מושבים ל-21. לא רק שהמפלגה הצליחה לזכות מחדש ברוב המושבים שהם איבדו בשתי מערכות הבחירות הקודמות, אלא שהיא התקרבה מאוד לעמדה בה תוכל לנצח במערכת הבחירות הבאה.
ב-1982, היה ברור שפרייזר מבצע תמרונים כדדי להקדים את הבחירות. אך האיום העיקרי להיידן הגיע פחות מצדו של פרייזר ויותר מגורמים פנימיים בלייבור. בוב הוק, מנהיג איגודים מקצועיים לשעבר, שנבחר לפרלמנט שנתיים בלבד קודם לכן, החל להוביל את תומכיו לקריאת תגר על מנהיגותו של היידן. בבחירות הפנימיות למנהיגות המפלגה שהתקיימו ב-16 ביולי, ניצח היידן את הוק בקושי, אך זה האחרון המשיך לקרוא תגר על מנהיגותו של היידן.
בדצמבר הצליחה הלייבור להפתיעה פרשנים רבים בכישלונה בבחירות הביניים במחוז פלינדרס בוויקטוריה. החלו להתעורר ספקות בנוגע ליכולתו של היידן להוביל את המפלגה בחזרה לשלטון. ב-3 בפברואר 1983 בפגישה שהתקיימה בבריזביין, כמה ממנהיגי המפלגה, כולל פול קיטינג והסנאטור ג'ון בוטון, הבהירו להיידן בצורה מפורשת שעליו להתפטר. באי רצון הוא קיבל את דעתם. הוק נבחר לתפקיד מנהיג המפלגה ללא מתחרים. מאוחר יותר באותו בוקר, כשהוא לא מודע לאירועים בבריזביין, קבע פרייזר בקנברה מועד לבחירות בזק ב-5 במרץ. פרייזר היה בהחלט מודע למאבקים הפנימיים בלייבור והוא קיווה שהוא יוכל לקיים בחירות לפני שהלייבור תספיק להחליף את היידן בהוק. רק כמה שעות לאחר מכן התברר לו כי היידן התפטר לפני שהוא הוציא את ההכרזה על הבחירות החדשות. במסיבת עיתונאים שהתקיימה באותו אחר צהריים, אמר היידן, שעדיין היה מדוכדך, ש"במצב בו נמצאת אוסטרליה, כלב רועים יצליח להוביל את הלייבור לניצחון".
שר החוץ.
ניצחונה של הלייבור בבחירות של 1983 הושג בקלות והיידן מונה להיות שר החוץ. בתפקידו זה הוא דחף לשיתוף פעולה הדוק יותר בין אוסטרליה לבין שכנותיה באסיה. בראיון שהעניק באותה שנה, הוא הצהיר: "אוסטרליה משתנה. אנו תופעה חריגה כמדינה אירופאית בחלק זה של העולם. באוסטרליה קיימת כבר אוכלוסייה אסיאתית הולכת וגדלה ולעניות דעתי זה בלתי נמנע שאוסטרליה תהפוך למדינה אירו-אסיאתית במהלך מאה או המאתיים השנים הבאות. אסיאתיים ואירופאים תושבי אוסטרליה יינשאו אלה לאלה וגזע חדש יקום. אני חשוב שזה דווקא רצוי".
כשר החוץ היה היידן אחראי על תוכנית סיוע החוץ של אוסטרליה. ב-1983 הוא הכריז על שינוי בתוכנית זו בעקבות דוח ועדת ג'קסון שהמלצותיה העיקריות היו לשפר את האיכויות המקצועיות של התוכנית. המלצות אלו התקבלו על ידי הממשלה. במהלך השנים הבאות התווה היידן את סדר הקדימויות של הממשלה בנוגע לתוכנית זו.
המושל הכללי של אוסטרליה.
לאחר הניצחון בבחירות של 1987, הבטיח הוק להיידן את תפקיד המושל הכללי של אוסטרליה כפיצוי על כך שהוא החליף אותו כמנהיג המפלגה ומנע ממנו להיות ראש הממשלה. החלטתה של המלכה אליזבת השנייה למנות את היידן, בהמלצתו של הוק, כמושל הכללי שיחליף את סר ניניאן סטיבן, פורסמה באמצע שנת 1988 ובמהלך החודשים הבאים התפטר היידן מהפרלמנט וניתק את קשריו הפוליטיים עם מפלגת הלייבור. הוא נכנס לתפקידו בראשית 1989 ושירת בשיקול דעת ובתבונה, כולל במהלך תקופת המעבר בין ממשלתו של הוק לממשלתו של פול קיטינג בדצמבר 1991. כאות הערכה לשירותו עבור אוסטרליה, הוארכה תקופת כהונתו של היידן כמושל הכללי מחמש שנים כמקובל, לשבע שנים.
עם כניסתו לתפקיד המושל הכללי, נעשה היידן מתוקף תפקידו (ex officio), הנגיד וראש המסדר של מסדר אוסטרליה. קודם לכן הצהיר היידן שהוא לא יקבל שום תואר אבירות.
לאחר הפרישה.
מהאוטוביוגרפיה של היידן שנכתבה ב-1996 ניתן להבין שכאשר הוא סיים את תפקידו, הוא היה מתוסכל מהיחס לו זכה מצד גורמים מסוימים בלייבור. הכתוב בספר התפרש על ידי חלק מהקוראים כאילו היידן שמר טינה כלפי קיטינג על כך שהוא תכנן את חילופי ההנהגה ב-1983. בסוף שנות התשעים הצטרף היידן כחבר מערכת של הירחון השמרני בנושאי תרבות ומדיניות ציבורית, Quadrant. בעימות שהתקיים לפני משאל העם על ביטול המלוכה באוסטרליה ב-1999, הוא דחה את ההצעה שהוצגה במשאל וצידד בתומכי המלוכה.
מאז פרישתו מתפקיד המושל הכללי המשיך היידן לתרום לשיח הציבורי באוסטרליה. בהיותו חבר המערכת של ה- Quadrant הוא הקדיש מזמנו כדי לתרום מפרי עטו לירחון וכתב גם לעיתונים ולכתבי עת אחרים באוסטרליה בנושאים חברתיים, כלכליים ופוליטיים, כולל בתחום מדיניות החוץ.
יונה סעיד לוי
מלחמות סודיות
מלחמות סודיות (באנגלית: Secret Wars) הוא השם הכולל לאירועי קרוסאובר ביקום מארוול, שפורסמו על ידי חברת מארוול קומיקס. הסיפור המקורי פורסם במאי 1984 ונמשך עד אפריל 1985 בכתיבתו של העורך הראשי ג'ים שוטר ובאיורם של מייקל זק ובוב לייטון. עלילת הסיפור מביאה את התערבותה של ישות קוסמית בשם הביונדר בנעשה ביקום מארוול, והעברתם של גיבורי-על ונבלי-על לכוכב לכת מרוחק שנקרא "עולם מלחמה". מיני סדרה עוקבת יצאה בין יולי 1985 ועד מרץ 1986, ונמשכה כתשע חוברות.
מפברואר 2004 ועד דצמבר 2005 פורסם סיפור תחת השם "מלחמה סודית" ובכתיבתו של בריאן מייקל בנדיס. סיפור זה אינו קשור לשני הסיפורים הקודמים אלא לאירועי "פלישה סודית", בהם גזע הסקרול משני הצורה פלשו לכדור הארץ והחליפו זהויות של רבים מגיבורי העל. סופה של קשת עלילתית זו להסתיים בסיפור "אוונג'רס נגד אקס-מן" משנת 2012.
במאי 2015 התפרסם סיפור נוסף הנושא את שם המלחמות הסודיות, והוא נמשך עד לינואר 2016, אם כי גם הוא אינו קשור לקודמיו. עלילת הסיפור מביאה את התנגשותו של יקום מארוול ביקומים חלופיים אחרים כמו אולטימייט מארוול, בית אם, , מארוול 2099 ומארוול 1602. התנגשות זו תשמיד את היקומים אך תשמור באופן מסתורי על מספר שרידים מהם, שיתמזגו יחדיו כדי ליצור את יקום "עולם מלחמה", כאשר בסופו של דבר יחושל ממנו יקום מארוול שיוולד מחדש. מספר חוברות קשורות יעקבו אחרי אירועים שהתרחשו לאורך ההיסטוריה של יקום מארוול, בהם כפפת האינסוף, סאגת קורבאק, כוכב הענק הירוק, , , , , בית אם, מלחמת אזרחים, אוונג'רס נגד אקס-מן, , , , ו. אירוע זה לא נעשה במשך 75 שנות קיומה של החברה, ותואר בתור המשבר בעולמות האינסופיים של חברת מארוול.
עלילה.
המלחמות הסודיות של הביונדר.
מלחמות סודיות (1984–1985).
ישות קוסמית בשם הביונדר משגיחה על יקום מארוול ומסתקרנת מקיומם של גיבורי-על בכדור הארץ ומהפוטנציאל הרב שגלום בהם. הביונדר בוחר מספר גיבורי-על ונבלי-על ומשגר אותם ללא רצונם לתוך "עולם המלחמה", כוכב לכת שנוצר על ידו בגלקסיה מרוחקת והוא מלא בטכנולוגיה וכלי נשק חייזרים. הוא מצהיר על גדולתו בפניהם ואומר להם שיעניק להם את כל אשר חפצה בו נפשם אם ינצחו בקרבות עד מוות נגד אויביהם.