בשנים האחרונות של הקריירה שלו הפגין חרזי כושר מנהיגות, תרם לחבריו לקבוצה מניסיונו הרב והשרה ביטחון בקבוצה, גם כאשר היא נתקלה בקשיים. הוא אף נחשב לאחד מהשחקנים ההגונים ביותר בישראל, ומיעט מאוד לקבל כרטיסים אדומים אף על פי ששיחק לאורך מרבית הקריירה שלו כשחקן הגנה. גם כשהורחק, נהג חרזי לכבד את החלטת שופט המשחק ומקרה זכור במיוחד אירע במשחק גביע המדינה בין מכבי חיפה לבית"ר ירושלים בעונת : חרזי ספג כרטיס אדום על נגיעת יד שעצרה התקפה מתפרצת. הוא החל לרדת מהמגרש בשקט כמקבל בהכנעה את החלטת השופט ואז שב חזרה למגרש, לחץ את ידו של השופט ועשה דרכו לחדר ההלבשה. חרזי תרם לאווירה הטובה במועדון מכבי חיפה גם כאשר שרר בו לחץ. נאמנותו הגדולה למכבי חיפה הביאה לאמון בו מצד הנהלת המועדון, שהבטיחה לו תפקיד במועדון לאחר פרישתו ממשחק פעיל.
בעקבות הקריירה הארוכה והמצליחה שלו חרזי נערץ מאוד בקרב אוהדי מכבי חיפה, הרואים בו כ"סמל" במועדון, ואף בקרב אוהדי הכדורגל הישראלים בכלל. חרזי זכה גם להישגים אישיים רבים: הוא מדורג רביעי בדירוג ההופעות של כל הזמנים בליגת העל, עם 526 הופעות (שיא ההופעות שלו נשבר לאחר פרישתו על ידי רפי כהן, אריק בנדו וואליד באדיר). הוא שיאן ההופעות של מכבי חיפה במשחקי הליגה עם 495 הופעות, בגביע המדינה עם 64 הופעות ובגביע הטוטו עם 91 הופעות. עם הופעתו בגמר גביע המדינה ב-2009 הוא השתווה לאיתן אהרוני כשיאן ההופעות של חיפה במעמד זה, עם חמש הופעות. כמו כן, היה שיאן ההופעות הישראלי במפעלים האירופיים של אופ"א עם 65 הופעות (59 במדי חיפה), שיא שנשבר על ידי ואליד באדיר. חרזי שיחק 19 עונות במדי מכבי חיפה, ומשום כך הוא שחקן הרכש הפעיל ביותר בתולדות המועדון.
קריירת אימון.
בשנת 2013 מונה חרזי למנהל המקצועי של הפועל עכו. ב-25 במאי 2014 מונה למאמן הפועל עכו. ב-5 בינואר 2015, לאחר אי-הצלחה, סיים חרזי את תפקידו כמאמן הפועל עכו.
ב-31 ביולי 2017 מונה חרזי לעוזרו של מרקו בלבול, מאמן נבחרת ישראל הצעירה, ולאחר שהאחרון מונה למאמן מכבי חיפה, החל לשמש כסקאוט הראשי של המועדון, ובכך שב לתפקיד הראשון שאותו מילא לאחר שפרש ממשחק פעיל.
בפברואר 2022 מונה חרזי לעוזרו של מרקו בלבול, מאמן נבחרת ישראל הבוגרת הזמני, לקראת צמד משחקי הידידות מול נבחרות גרמניה ורומניה. חרזי נבחר לעוזר המאמן לצד עוזר מאמן נוסף, פול גרובס. לאחר מכן, המשיך במינויו כעוזר-המאמן גם עם הגעתו של המאמן הלאומי הקבוע של הבוגרים של נבחרת ישראל, אלון חזן שמונה החל מ-2022.
מחוץ לכדורגל.
חרזי נשוי לאודליה ואב לשני ילדים.
חרזי הוא נכד לניצולי השואה. סבו שיחק כדורגל בקבוצת מכבי יהודה בפולין, והיה מעורב בקהילה היהודית בפולין באותה תקופה.
בעקבות הצלחתו כספורטאי, חרזי מהווה גם מודל לחיקוי. ב-2007 הוא לקח חלק, יחד עם מספר אנשי ספורט ידועים נוספים, באירוע מיוחד למניעת האלימות בספורט, שנערך בבית הנשיא שמעון פרס. ב-2008 הוא השתתף בטורניר כדורגל מיוחד בין ישראלים וערבים, במסגרת פרויקט של מרכז פרס לשלום.
משנת 2015 שימש לסירוגין פרשן כדורגל במחלקת הספורט של רדיו חיפה וב-2016 הצטרף לצוות הפרשנים של התוכנית "שירים ושערים" ברשת ב' של קול ישראל.
סטטיסטיקות קריירה.
נכון למשחקי הליגה בלבד
תארים.
חרזי הוא אחד מהכדורגלנים המעוטרים בישראל, ולזכותו מאזן של 17 תארים קבוצתיים, ברובם זכה במדי מכבי חיפה.
לואי האחד עשר, מלך צרפת
לואי האחד עשר (3 ביולי 1423 - 30 באוגוסט 1483), בן לשושלת ולואה, מלך צרפת מ-1461 עד מותו.
ביוגרפיה.
לואי האחד עשר היה בנם של שארל השביעי מלך צרפת ושל מארי מאנז'ו. ב-24 ביוני 1436, בגיל 13 בלבד, הוא נישא למרגרט סטיוארט, דופינת צרפת, בתו של ג'יימס הראשון, מלך סקוטלנד שנפטרה ב-1444. הוא בז לאביו כמלך חלוש, מרד בו וחיכה להזדמנות לרשתו. ב-14 בפברואר 1451 הוא נשא לאישה את קרלוטה מסבויה בת השמונה, נישואין שלא הושלמו עד היותה בת ארבע עשרה שנה. היא ילדה לו שתי בנות, ובן שירש אותו אחרי מותו בשם שארל השמיני, מלך צרפת.
המלך לואי האחד עשר לחם נגד האצילים הפיאודלים של צרפת בערמומיות ובתחבולות הסחה. הוא היה נחוש בדעתו לאחד את צרפת תחת סמכותו של המלך בלבד. למטרה זו הוא הקדיש את מחשבותיו יומם ולילה, ועשה שימוש גם בדיפלומטיה, בריגול ובשוחד. לואי האחד עשר, שהיה קתולי אדוק, עשה שימוש גם בחוגי הכנסייה הקתולית נגד אויביו. הוא אסר על האצילים הפיאודלים לנהל מלחמות פרטיות ביניהם. הם התאחדו נגדו ב"ברית למען הציבור" ב-1464. ב-1465 הוא נאלץ לחתום על הסכם שלום איתם, במטרה להרוויח זמן. לואי האחד עשר טמן מלכודת לאויבו העיקרי, שארל "האמיץ" דוכס בורגונדיה, כשגרם למלחמה בין שווייץ לבין דוכסות בורגונדיה שבה נהרג שארל "האמיץ" בקרב על העיר ננסי ב-1477.
ב-1481 שכנע לואי האחד עשר את רנה דוכס אנז'ו לוותר על חבל פרובאנס שהפך לחלק של צרפת. ב-1483 פלנדריה, שביקשה את עזרתו של לואי האחד עשר נגד הקיסרות הרומית הקדושה, מסרה לידיו את מחוז ארטואה שבצפון צרפת, כולל ערי המסחר אראס ודואה.
המלך לואי האחד עשר היה חובב אמנות ובילה את זמנו הפנוי בחברתם של משכילים. הוא עודד את המעמד הבינוני במקום את מעמד האצילים. הוא פעל גם בשטח הכלכלי, הביא אורגי משי מאיטליה וניסה להכניס את טוואי המשי לצרפת, שיפר את אמצעי התחבורה והנמלים, הגן על התפתחותו של הצי הצרפתי ופתח שווקים חדשים לסחר החוץ של צרפת.
תחת לואי האחד עשר מתרחשת עלילת הספר "הגיבן מנוטרדאם" של ויקטור הוגו, והמלך אף נזכר מספר פעמים בספר.
בשנות חייו האחרונות הסתגר המלך לואי האחד עשר בארמונו. הוא סבל מטחורים והיה נתון להתקפים של שבץ מוחי. באחרון שבהם ב-25 באוגוסט 1483, הוא איבד את כושר הדיבור, ומת חמישה ימים אחרי כן. בנו שארל ירש את הכתר בשם שארל השמיני.
משפחתו.
ב-24 ביוני 1436, התחתן לואי עם מרגרט סטיוארט, דופינת צרפת בתו של ג'יימס הראשון, מלך סקוטלנד, אך לא היו לו ממנה ילדים.
ב-14 בפברואר 1451 הוא נשא לאישה את קרלוטה מסבויה, בתו של לודוביקו, דוכס סבויה, ממנה היו לו 8 ילדים, מהם שלושה הגיעו לבגרות:
אנקדוטה.
לואי האחד עשר מעולם לא שב ללבוש את הלבוש שהיה לגופו ברגע שהודיעו לו ידיעה רעה, ולא לרכוב על סוס שעליו רכב באותו רגע, ואף פקד לכרות חלק מן היער של לוֹש, בו הובאה אליו הידיעה על מותו של בן שזה עתה נולד.
אנדרטת מלחמת קרים
אנדרטת מלחמת קרים (באנגלית: The Crimean War Memorial) היא אנדרטה במפגש הרחובות ריג'נט והמאל בלונדון שבאנגליה, על הדרך בין עמוד הדוכס מיורק לכיכר פיקדילי. האנדרטה מנציחה את חללי בריטניה שנפלו במלחמת קרים.
מבנה האנדרטה.
האנדרטה מורכבת מחמישה פסלים:
וכן דמות אלת הניצחון.
עמוד הדוכס מיורק
עמוד הדוכס מיוֹרְק (באנגלית: Duke of York Column) הוא אנדרטה בלונדון שבאנגליה, במפגש הרחובות ריג'נט והמאל, מערבית לקשת האדמירליות.
האנדרטה היא לזכר מפקד הצבא הבריטי בתקופת המהפכה הצרפתית והמלחמות שלאחריה - דוכס יורק, הנסיך פרדריק דוכס יורק ואלבני, בנו השני של מלך אנגליה, ג'ורג' השלישי.
מבנה האנדרטה.
האנדרטה בנויה מאבן גרניט ורודה ובראשה פסל מעשי ידי הפסל ריצ'רד וסטמאקוט משנת 1834. הפסל פונה לכיוון אנדרטת מלחמת קרים וכיכר פיקדילי. גובה העמוד 37.6 מטרים.
בניית האנדרטה.
בשל פשיטת רגל של הדוכס במותו בשנת 1827 הוחלט כי כל חיילי הצבא הבריטי יוותרו על יום אחד משכרם כדי לממן את הקמת האנדרטה. הקמת האנדרטה החלה בשנת 1833 והסתיימה שנה מאוחר יותר.
בדחני התקופה רמזו כי גובהו הרב של העמוד הוא ניסיון של הדוכס להימלט מנושיו, שלהם היה חייב למעלה מ-2 מיליון ליש"ט.
מל גיבסון
מל קולמסיל ג'רארד גיבסון (באנגלית: Mel Colmcille Gerard Gibson; נולד ב-3 בינואר 1956) הוא שחקן קולנוע ובמאי קולנוע אמריקאי. זוכה פרס אוסקר על בימוי הסרט "לב אמיץ".
ביוגרפיה.
גיבסון נולד בעיר פיקסקיל, ניו יורק שבארצות הברית, למשפחה קתולית אדוקה ממוצא אירי. הוא הבן השישי מתוך אחד עשר ילדים להוריו. מקור שמו, מל, הוא בקדוש האירי סיינט מל, שהגיע לאירלנד יחד עם פטריק הקדוש. שמו השני, Colm Cille, הוא על שם קדוש אחר, קולומבה.
בשנת 1968 משפחתו היגרה עמו לאוסטרליה, במחאה על מלחמת וייטנאם ומשום שאביו של גיבסון האמין באותה העת כי השינויים בחברה האמריקאית היו לא מוסריים.
בשנת 1977 סיים את לימודיו במרכז הלאומי לאמנות הדרמה (National Institute of Dramatic Art) שבאוסטרליה.
קריירה.
לאחר תום לימודי המשחק שלו, גיבסון החל לשחק בסדרת הטלוויזיה האוסטרלית "The Sullivans". בשנת 1977 עשה הופעת קמע בסרט "מעולם לא הבטחתי לך גן של ורדים".
הופעתו של גיבסון בשנת 1979 בסרט המדע הבדיוני האוסטרלי "מקס הזועם", הראשון מטרילוגיית סרטים בבימויו של ג'ורג' מילר, הפכה אותו לכוכב בינלאומי ומבוקש. בשנת 1984 כיכב גיבסון בסרט הבכורה שלו בארצות הברית "The Bounty" בו שיחק לצד אנתוני הופקינס.
במהלך שנות ה-80 וה-90 גיבסון השתתף בסדרת סרטי "נשק קטלני", בנוסף לסרטים כדוגמת "גליפולי", "שנה בצל הסכנה", "כופר", "מאבריק", "פייבאק", "הנהר" ועוד.
כמו כן, לאורך השנים גיבסון כתב וביים מספר סרטים, בהם "לב אמיץ" משנת 1995, עליו זכה בשני פרסי אוסקר: לבמאי הטוב ביותר ולסרט הטוב ביותר.
בשנת 2016 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הפעולה "נמלטת". בנוסף ב-2016 ביים את סרט המלחמה "הסרבן".
ב-2017 שיחק בסרט הקומדיה "גבר גבר 2".
חיים אישיים.
אזרחויות ותושבות קבע.
לו אזרחות כפולה, אמריקאית (מלידה) ואירית (מאמו).
גיבסון הוא גם תושב קבע של אוסטרליה.
זוגיות וילדים.