למרות הכישלון באולימפיאדת לייק פלאסיד, הוביל טיחונוב את הנבחרת לשנים המוצלחות ביותר שלה, כאשר בין 1981 ל-1985 לא נוצחה הנבחרת ולו במשחק אחד, כשבתווך זכתה בפעם היחידה בגביע קנדה ובשלוש אליפויות עולם רצופות וגם החזירה לעצמה את מדליית הזהב האולימפית באולימפיאדת סרייבו (1984).
הצלחותיו של טיחונוב עם הנבחרת נמשכו בהמשך העשור, גם כאשר הורעו תנאיה של הנבחרת בעקבות התפוררות ברית המועצות. לקראת סוף העשור הושפע טיחונוב באופן קשה מעריקתם של שניים מכוכבי הנבחרת, סרגיי פיודורוב ואלכסנדר מוגילני, למערב; כיוון שחשש מעריקות נוספות, ניפה מהנבחרת חלק גדול מכוכביה - בעיקר כאלה שנבחרו בדראפט של ליגת ה-NHL. למרות זאת, המשיכה הנבחרת להצליח ולזכות בתארים עולמיים ואולימפיים ממש עד פירוק ברית המועצות.
בנבחרת חבר המדינות.
לאחר פירוק ברית המועצות, בתנאי חוסר הוודאות של תקופת חבר המדינות, הנהיג טיחונוב את נבחרת חבר המדינות להישג בלתי צפוי והוביל אותה למדליית זהב באולימפיאדת אלברוויל (1992). חבר המדינות והנבחרת הזוכה התפרקו במהירות, וטיחונוב הפך למאמן הנבחרת שירשה אותה - נבחרת רוסיה.
בנבחרת רוסיה.
כבר באליפות העולם השנייה אליה הוביל טיחונוב את נבחרת רוסיה כמדינה נפרדת, זכו טיחונוב והנבחרת באליפות העולם עם ניצחון בגמר על נבחרת שוודיה.
לאחר שרוסיה לא הצליחה לזכות במדליה באולימפיאדת לילהאמר (1994) - הפעם הראשונה שנבחרת סובייטית או רוסית השתתפה באולימפיאדה ולא זכתה במדליה - התפטר טיחונוב מתפקידו בנבחרת.
חיים אישיים.
אביו של טיחונוב, פועל במפעל צבאי, לחם במלחמת העולם השנייה ונהרג ב-1942. ויקטור גודל מאז בידי אמו לבדה.
הוא נישא ב-1953 לטטיאנה, עורכת דין. בנם היחיד, וסילי, היה אף הוא שחקן ומאמן הוקי קרח שאימן שנים רבות בפינלנד, ובשנותיו האחרונות אימן את קבוצת אוונגרד אומסק בליגת ה-KHL. וסילי נהרג בנפילה מחלון דירתו במוסקבה ב-2013.
נכדו, שנקרא ויקטור על שמו, הוא שחקן הוקי קרח מקצועני ששיחק בליגת ה-NHL, ונכון להיום (2017) משחק בקבוצת סק"א סנקט פטרבורג מליגת ה-KHL, איתה זכה פעמיים באליפות - ב-2015 וב-2017. ב-2014 זכה ויקטור הנכד באליפות העולם עם נבחרת רוסיה, והיה המבקיע המצטיין באליפות.
טיחונוב מת ממחלה ממושכת ב-2014. כיוון שמתוקף תפקידו בצסק"א מוסקבה, הקבוצה הייצוגית של הצבא האדום, היה קצין בדרגת קולונל - הוא נקבר בהלווייה צבאית מלאה.
דן אלן
דניאל ברטלט "דן" אלן (באנגלית: Daniel Bartlett "Dan" Allyn; נולד ב-24 בספטמבר 1959) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל. בתפקידו האחרון שירת כסגן ראש מטה צבא ארצות הברית.
ביוגרפיה.
אלן נולד בניו המפשייר וגדל בברוויק שבמיין. ב-1981 סיים את לימודיו בווסט פוינט והתגייס לצבא ארצות הברית.
במהלך שירותו הוצב בקוריאה הדרומית, השתתף במבצע זעם דחוף (הפלישה לגרנדה), ובפלישה לפנמה. הוצב פעמיים במשימות כחלק מכוח המשקיפים הרב-לאומי בחצי האי סיני, השתתף במלחמת המפרץ כחלק מכוחות פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים.
שירת בדיוויזיה המוטסת ה-82, בדיוויזיית החי"ר השנייה ובשנים 1998–2000 פיקד על הגדוד השלישי ברגימנט הריינג'רס ה-75. במלחמת עיראק פיקד על צוות הקרב של חטיבה 3 בדיוויזיית החי"ר השלישית, על פועלו במלחמה, בהובלת הכוח תוך סיכון חייו, עוטר בכוכב הכסף.
שירת במשרד ההגנה האמריקני בארגון למציאת פתרון למטעני הצד ובאגף המבצעים של המטות המשולבים.
שימש ראש מטה וסגן מפקד הקורפוס המוטס ה-18 ובמסגרת זו שימש גם ראש מטה הקורפוס הרב-לאומי בעיראק. בשנים 2010–2012 פיקד על דיוויזיית הפרשים הראשונה, הדיוויזיה בפיקודו נשלחה למלחמת אפגניסטן וכמפקדה שימש מפקד פיקוד מזרח של כוחות הצבא באפגניסטן. בתפקידו הבא שימש מפקד הקורפוס המוטס ה-18. במאי 2013 מונה למפקד פיקוד כוחות צבא ארצות הברית ובאוגוסט 2014 מונה לסגן ראש מטה צבא ארצות הברית. ביוני 2017 סיים את שירותו בצבא.
אלן בעל תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה צבאית ממכללת המלחמה של הצי.
בירגר, מלך שוודיה
בירגר (בשוודית: Birger Magnusson; 1280 – 31 במאי 1321) היה מלך שוודיה משנת 1290 ועד 1318.
ראשית חייו.
בירגר היה בנם של מגנוס השלישי, מלך שוודיה ושל רעייתו, הדוויג מהולשטיין. הוא נבחר להיות מלך בהיותו בן ארבע. צעד זה נעשה על ידי אביו כדי לשמור על רצף הירושה לכתר. ב-1275 הוביל מגנוס השלישי מרד כנגד אחיו הבכור, המלך ולדמאר, והדיח אותו מכס המלכות. מגנוס הורה לקרוב משפחתו טורקל קנוטסטון, נציב הממלכה העליון, לשמש כאפוטרופוס של בירגר. ב-1293 הוכתר בירגר בסדרשופינג לאחר שנשא לאישה את מרתה, בתו של אריק החמישי, מלך דנמרק.
מלכותו.
בירגר היה בן עשר שנים כאשר מת אביו ובאותה עת היה טורקל קנוטסון המדינאי בעל ההשפעה החזקה ביותר בשוודיה. ב-1293 הוביל טורקל את השוודים לניצחון שבעקבותיו הם זכו בשליטה על חלק מקרליה המערבית. מסע מלחמה זה זכה באופן מסורתי לכינוי מסע הצלב השוודי השלישי. עם שובו של טורקל מהובלת מסע הצלב בפינלנד התגלע סכסוך בין בירגר לבין אחיו. טורקל קנוטסון תמך בבירגר.
בעת הגעתו של בירגר לפרקו היה עימות בתוך הכנסייה השוודית בנוגע לפירוש הזכויות שהוכרז עליהם בשנת 1280 על ידי אביו של בירגר כגמול לתמיכת הכנסייה בתפיסת השלטון בכוח על ידו. אחיו של בירגר, אריק, דוכס סדרמנלנד וולדמאר, דוכס פינלנד, ניצלו את הסכסוך הזה לטובתם. אריק ניסה להקים ממלכה עצמאית סביב לבוהוסלן, מחוז שאותו הוא קיבל כחלק מנישואיו לאינגבורג, נסיכת נורווגיה וסביב להלנד, מחוז השוכן במשולש הגבולות בין שוודיה, נורווגיה ודנמרק. כתוצאה מכך פרצה מלחמת אזרחים, אך עד ל-1306 נרגעו הרוחות עד לנקודה בה הכירו ולדמאר ואריק במגנוס, בנו של בירגר כיורש בכוח לכתר. טורקל קנוטסון, שהיה חמו של ולדמאר, הוצא להורג ב-1306 כאות לפיוס בין בירגר לבין שני אחיו. באותה שנה, באירוע שנודע בשם "משחקי הטונה" (Håtunaleken), נלקח בירגר בשבי על ידי אחיו באחוזה המלכותית הטונה שבאופלנד ונלקח לטירת נישופינג.
ב-1308 אולצו אריק וולדמאר על ידי מלך דנמרק לשחרר את בירגר, אך הם עשו זאת בתנאים משפילים. כאשר שוחרר בירגר, הוא חיפש סיוע בדנמרק והסכסוך התחדש. בירגר נותר מלך להלכה, אך היה עליו לוותר על נחלותיו המלכותיות.
ב-1312 נשא אריק לאישה את אינגבורג, בתו של הוקון החמישי, מלך נורווגיה. באותה עת נשא ולדמאר את אינגבורג, בתו של אריק השני, מלך נורווגיה בחתונה כפולה שנערכה לשני הזוגות באוסלו. אריק החזיק בבוהוסלן בשבתו בנורווגיה וכן בצפון הלנד ויצר ממלכה נפרדת. בכל אופן, ב-1317 בירגר אסר את שני אחיו במהלך נשף שנערך בנישופינג. על פי הכרוניקה של אריק (Erikskrönikan) הורעבו שני הדוכסים למוות במרתף טירת נישופינג.
ב-1318 הודח בירגר מכס המלכות על ידי תומכיהם של אחיו והוא יצא לגלות אצל גיסו, אריק השישי, מלך דנמרק, כשהוא לוקח איתו את כל הארכיון המלכותי. בנו, הנסיך מגנוס, הוצא להורג בסטוקהולם. ב-1319 נבחר בנו בן השלוש של אריק כמגנוס השביעי, מלך נורווגיה וכמגנוס הרביעי, מלך שוודיה תחת עוצרותה של סבתו הלוויג ושל אמו אינגבורג.
הייסנס
מוזיאון פיקאסו (ברצלונה)
מוזיאון פיקאסו (בספרדית: Museu Picasso) הממוקם בברצלונה, קטלוניה, ספרד, הוא מקום משכנו של אחד מהאוספים החשובים ביותר של האמן הספרדי בן המאה העשרים פבלו פיקאסו. הוא כולל 4,521 מעבודותיו של הצייר. ובכך המוזיאון מהווה את אחד מהאוספים השלמים ביותר של עבודותיו. המוזיאון מורכב מקומפלקס של חמישה מבנים מתקופת ימי הביניים, ברחוב מונטקאדה, ברובע לה ריברה של ברצלונה.
נפתח לציבור ב-9 במרץ 1963, והיה המוזיאון הראשון שהוקדש לעבודתו של פיקאסו והיחידי שנוצר במהלך חייו של האמן. ב-2005 ממשלת קטלוניה הכריזה עליו כעל נכס לאומי.
בין המוצגים המרכזיים בו ניתן לציין שתיים מעבודותיו הגדולות: The First Communion (1896) ו-Science and Charity (1897).
המוזיאון מאיר צוהר לקשריו של פיקאסו עם העיר ברצלונה, מערכת יחסים שהתעצבה במהלך נעוריו ובגרותו והמשיכה עד למותו.
אלון דהן (שחקן)
אן ריצ'רדס
דורותי אן ויליס ריצ'רדס (באנגלית: Dorothy Ann Willis Richards; 1 בספטמבר 1933 - 13 בספטמבר 2006) הייתה פוליטיקאית אמריקאית מהמפלגה הדמוקרטית, שכיהנה כמושלת מדינת טקסס בשנים 1991-1995, ונודעה בעמדותיה הפמיניסטיות.
ביוגרפיה.
דורותי אן ויליס נולדה בטקסס כבת יחידה להוריה. גדלה בעיר וייקו. סיימה לימודים לתואר ראשון באוניברסיטת ביילור. לאחר נישואיה עברה עם בעלה לעיר אוסטין וקיבלה תעודת הוראה מאוניברסיטת טקסס וב-1955 החלה ללמד היסטוריה ומדעי החברה בבית ספר תיכון בעיר. במקביל הייתה פעילה בקמפיינים של פוליטיקאים דמוקרטים מקומיים. היא גם הדריכה מועמדות למשרות פוליטיות בטכניקות של קמפיין בחירות. היא הייתה פעילה למען הצעת התיקון לחוקת ארצות הברית לשוויון לנשים (Equal Rights Amendment), אשר לא אושרה בשל מספר לא מספיק של מדינות מאשררות. ב-1976 ניצחה בבחירות למשרה פוליטית במחוז טראוויס בטקסס ושבה וזכתה בבחירות אליה ב-1980. באותה שנה סיימה טיפול מוצלח בהתמכרות לאלכוהול.
ב-1982 זכתה ריצ'רדס מטעם המפלגה הדמוקרטית בבחירות למשרת הממונה על האוצר (Treasurer) במדינת טקסס. הייתה זו הבחירה הראשונה של אשה לתפקיד מדינתי בטקסס לאחר יותר מחמישים שנה. ב-1986 נבחרה מחדש לתפקיד. בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1984 פעלה רבות בטקסס למען המועמד הדמוקרטי וולטר מונדייל, שהפסיד בבחירות לנשיא רונלד רייגן.