הבדלים בין המינים ניכרים במספר מאפיינים: אצל הזכר נוצות החזה מוארכות, בעוד שאצל הנקבה הן קצרות ופלומתיות. לזכרים כתם כחול בתחתית המקור, בעוד שלנקבות כתם ורוד.
אצל הצעירים קצות הכנף מעוגלים יותר, וחסרים את הגוון המבריק של הבוגרים. המקור בצבע חום-כהה כל עונות השנה.
ישנם עופות הדומים לזרזיר במראם, אך בעלי מקור ורגליים שחורות: מינים ממשפחת הפזאיים, והשחרור ממשפחת הקיכליים.
רבייה.
עונת הרבייה של הזרזיר המצוי מתחילה באביב ומסתיימת באמצע הקיץ. בשל אורכה של עונת הרבייה, מתעברת הנקבה מספר פעמים ומטילה במהלכה עד 3 פעמים, 4–7 ביצים בעונה אחת.
ההטלה הראשונה (4–5 ביצים בממוצע), מתרחשת בדרך כלל בתיאום עם כל הנקבות באזור. ההטלה השנייה היא תוצאה של הפוליגמיה הנהוגה במין. ההטלה השלישית, שהיא נדירה יותר, מתרחשת 40–50 יום לאחר ההטלה הראשונה.
ביצי הזרזיר חלקות ומבריקות וגונן תכול-לבן. הדגירה נמשכת כ-11–15 ימים עד לבקיעת הגוזלים. בתחילה הגוזלים חסרי ישע, והוריהם מאכילים אותם מזון רך בלבד. עם גדילתם מובא להם מגוון של מזון מהצומח ומהחי (תולעים, רימות וחרקים שונים). שני ההורים מאכילים את הגוזלים ומסלקים את צואתם מהקן, זאת כדי להרחיק טפילים וכן כדי להרחיק טורפים הנמשכים לריח הצואה.
הזכרים אינם מספקים מזון לגוזלי ההטלה השנייה והשלישית, אם ההטלה הראשונה שרדה. סברה אחת גורסת, שהזכר המקנן מזהה שהגוזלים מההטלות הללו הם צאצאיו של זכר אחר.
הצעירים לומדים לעוף כעבור 21–23 ימים מבקיעתם, אך הוריהם ממשיכים לספק להם מזון למשך מספר ימים נוספים. כשהצעירים עצמאיים לחלוטין, הם מגבשים להקה יחד עם שאר בני גילם.
תוחלת החיים המקסימלית של מין זה היא 18 שנים. פרטים בשבי מאריכים חיים מעט יותר מפרטים שגדלים בטבע.
התנהגות.
הזרזיר המצוי אינו יוצר את גומחות הקינון, אלא מקים קן בנקבים קיימים בטבע (לדוגמה, בעצים ישנים או בקיני ציפורים אחרות) או מעשי יד אדם. &lt;BR&gt;
בשל התרבותו המהירה ואופיו החמסני, גרם הזרזיר לירידה דרסטית ומהירה בתפוצתם של מינים אחרים המקננים בגומחות ובנקבים, בעיקר באזורים בהם הוצג לראשונה בסוף המאה ה-19.
בתקופת החיזור הזכרים משתמשים בטכניקת מעוף ייחודית, ומנפנפים בכנפיהם בחצי הדרך. הם גם מנקים ומקשטים את קיני הנקבות ושרים להן.
הזכר קנאי לבת זוגו הפורייה, עוקב אחריה בכל פעילות שהיא עושה ואף אינו מהסס לתקוף את מתחריו.
הזרזיר הוא עוף חברותי ביותר היוצר להקות גדולות של מאות עד אלפי פרטים, בהן הוא מתרבה, משיג מזון ונודד. הוא נמצא תדיר בסביבת האדם, אינו מפחד מפניו ואף עלול להזיק לו.
הזרזיר המצוי משתמש בקולו המגוון, אותו הוא משמיע לאורך כל השנה, למעט בתקופת חידוש הניצוי במעבר בין העונות. שירת הזרזיר כוללת מרכיבים רבים – שריקות, המהומים, נקישות וזמזומים.
בנוסף הוא חקיין מוכשר המחקה בקולו עופות אחרים, קולות בעלי חיים כצפרדעים וחתולים, ובסביבת האדם מחקה אף קולות מכניים וחשמליים וקולות אדם.
תזונה.
הזרזיר המצוי הוא אוכל-כול, ומסתגל בקלות למזונות שונים. מזונו מגוון וכולל זרעים, חרקים, חולייתנים קטנים, חסרי חוליות, צמחים ופירות.
הוא מצליח לחדור מבעד לקליפת עורם הקשה של חרקים רבים, על ידי ניקוב עורם בעזרת מקורו החד וקריעתם מבפנים בעת פתיחת המקור. בטכניקה דומה משתמש הזרזיר גם לאכילת פירות.
המזון החי המועדף עליו כולל עכבישאים, נדלים, תולעים ועשים. הפירות המועדפים הם תפוח, אגס, אפרסק, דובדבן וגרגרי יער שונים.
אויבים טבעיים.
אויביו הטבעיים של הזרזיר, כמו גם של מרבית ציפורי השיר, הם הבזיים, חתולי הבית וטורפים קטנים אחרים כסמוריים וגחניים.
הימצאות המין בלהקות גדולות בעונת הנדידה משפרת את כוח הישרדותו בפני טורפים, מאחר שחברי הלהקה מתריעים ליחידים ולחלשים שבלהקה על נוכחות טורף באזור.
המין והאדם, פגיעות אקולוגיות.
הזרזיר המצוי מוגדר כמין פולש ונחשב לאחד ממיני העופות הפולשניים ביותר על פני כדור הארץ. שלוש תכונות עיקריות עשו אותו לכזה: רבייה מהירה, נדידה בלהקות גדולות ואופי אגרסיבי, שתלטני וחסר פחד.
אולם האחראי העיקרי לתפוצתו מחוץ לאזור הטבעי-ראשוני שלו הוא האדם, שהציג אותו ביבשות אחרות.
המין הובא ליבשת אמריקה ואוסטרליה כחלק מהמלחמה בחרקים מזיקים, והוא אכן עושה זאת ביעילות וביסודיות ומצמצם את היקף נזקי החרקים. אולם עם הירידה בכמות החרקים בעונת החורף, הופך המין למזיק בעצמו, וגורם נזק קשה לחקלאים המגדלים תבואה, פירות וגרגירים. באזורים חקלאיים מסוימים, התרבה המין עד כדי כך שהפך לנציג היחיד בשמיים, בהדיחו מינים אנדמיים אחרים שלהקותיהם קטנות יותר. כיום נאמדים נזקי החקלאות בארצות הברית בידי הזרזירים במיליונים רבים של דולרים.
מספר רב של אסונות תעופה נגרמו בשל נוכחות זרזירים במסלולי הטיסה שבנמלי תעופה, וגם בשל התנגשויות מטוסים בלהקות נודדות.
מחקרים שנעשו לאחרונה הראו שהמין משמש פונדקאי של מספר מחלות המסכנות את האדם: ביניהן בלסטומיקוזיס, חצבת הבקר (cysticercus bovis) והיסטופלסמוזיס. תפוצתו ורבייתו המהירה הופכים אותו לנשא מסוכן של מחלות אלו.
כיום קיימת ירידה מסוימת במספר הפרטים של המין באזור תפוצתו הראשוני, כחלק מדלדול מקורות המזון וצמצום אזורי הקינון (באירופה נותרו אזורי יער מעטים במישור).
לעומת זאת קיימת עלייה הדרגתית במספר המינים באזורי תפוצתו המשניים. בעשור האחרון נצפה בחלקים נוספים במקסיקו וכן במזרח אוסטרליה, שכונתה עד כה "מרחב שמיים נטול זרזירים". ציד המוני של זרזירים מותר במדינות מרכז אמריקה ובאוסטרליה, כחלק מהמגמה לעצור את התפשטות המין.
ויקיטקסט
ויקיטקסט (באנגלית: Wikisource) הוא מיזם של קרן ויקימדיה ומיזם-אחות לוויקיפדיה. המיזם מיועד להיות ספרייה הכוללת מאגר חופשי של טקסטים.
היסטוריה.
המהדורה הרב-לשונית של ויקיטקסט החלה את דרכה ב-6 בדצמבר 2003 (תחת שמה הנוכחי; הייתה קיימת לפני כן תחת השם Project Sourceberg).
המהדורה העברית נפתחה ב-2 באוגוסט 2004 (ט"ו באב תשס"ד). הייתה זו המהדורה הראשונה של ויקיטקסט המיוחדת לשפה אחת, בגלל הקשיים לערוך טקסט מימין לשמאל בממשק האנגלי (הפועל משמאל לימין).
ב-12 במאי 2005 אושרה בהצבעה הקמתן של מהדורות מיוחדות בכל השפות. הקמתן בפועל של אתרים בשפות רבות החלה בחודשים אוגוסט-ספטמבר 2005, ומאז ויקיטקסט הוא פרויקט רב-לשוני בדומה לרוב הפרויקטים של קרן ויקימדיה.
ויקיטקסט העברי.
מכיוון שעל טקסטים שמחברם נפטר לפני פחות משבעים שנה יש זכויות יוצרים, בוויקיטקסט ניתן למצוא בעיקר ספרי קודש. ספרי חול שפגו עליהם זכויות יוצרים ניתן למצוא בפרויקט בן-יהודה.
במהלך שנת 2007 הסתיימה יצירת מהדורת המקרא (התנ"ך) בוויקיטקסט, בשלוש מהדורות: כתיב, מנוקדת ועם טעמים. נוצר דף לכל פרק בנפרד ולכל פסוק בנפרד. תוכן לכל ספרי התנ"ך ניתן למצוא בדף "" בוויקיטקסט ופרטים לגבי הנוסח ואופן הצגתו בדף .
במקביל נפתח חדש בשם "ביאור" המשמש לכתיבת פירושים על טקסטים המופיעים בוויקיטקסט. לדוגמה אפשר למצוא , וכן על טקסטים נוספים.
במאי 2009 הגיע ויקיטקסט העברי ל-10,000 יחידות טקסט, תוך העלאת הספר לאתר. הדף העשרת-אלפים היה . לאחר מכן, תוך פחות מחודש, ויקיטקסט הגיע ל-25,000 יחידות טקסט עם סיום העלאת כל הלכות .
בספטמבר 2013 הגיע האתר לכמות של 100,000 יחידות טקסט.
במידת האפשר, יש בו גם טקסטים חדשים, ואף כאלו שהעניין בהם הוא שימושי כגון . רוב הטקסטים החדשים מוגנים בזכויות יוצרים ולכן אסורים להעלאה לאתר.
מרקו ואן באסטן
מרסל "מרקו" ואן באסטן (הולנדית: ; נולד ב-31 באוקטובר 1964 באוטרכט, הולנד) הוא מאמן כדורגל וכדורגלן עבר הולנדי אשר שיחק באייאקס, במילאן ובנבחרת הולנד בשנות ה-80 ותחילת שנות ה-90. מגדולי החלוצים בכל הזמנים.
קריירה.
ואן באסטן נולד באוטרכט, הולנד, ושיחק מעט זמן במועדון מקומי לפני שאייאקס גילתה אותו. את משחקו הראשון באייאקס שיחק באפריל 1982 וכבר אז נטען שהוא יוהאן קרויף החדש.
ב-1987, סילביו ברלוסקוני קנה אותו למילאן יחד עם רוד חוליט ופרנק רייקארד שהצטרפו לקבוצה ב-1988. בעונתם הראשונה במועדון, מילאן זכתה באליפות הראשונה שלה מזה שמונה שנים, אך ואן באסטן שיחק רק 11 משחקים וסבל מפציעות חוזרות בקרסול. ביורו 1988 ואן באסטן שיחק בצורה מצוינת וכבש שלושה שערים נגד אנגליה ו"וולה" בגמר נגד ברית המועצות בדרך לזכייתה של הולנד בטורניר הבינלאומי הראשון בתולדותיה.
מעודד מהטורניר הבינלאומי, לוואן באסטן הייתה עונה מצוינת ב-1988/89. הוא כבש 19 שערי ליגה, עזר למילאן לזכות בגביע אירופה (ניצחה בגמר את סטיאווה בוקרשט) ואף זכה בכדור הזהב. ב-1989/90 הוא היה מלך השערים של הליגה האיטלקית ועזר למילאן להגן על תארה כאלופת אירופה. לעומת זאת, לנבחרת הולנד לא היה טורניר טוב במונדיאל 1990 כאשר הודחו מהטורניר בשלב מוקדם (הסיבוב השני) לאחר הפסד למערב גרמניה.
עונת 1990/91 הייתה לא מוצלחת יחסית עבור מילאן באירופה כשהפסידה ברבע הגמר לאולימפיק מרסיי, מה שהוביל את המועדון לקבל הרחקה לשנה מהמפעלים האירופים. ואן באסטן קיבל הרחקה מוקדמת לארבעה משחקים לאחר שנתן מרפק לשחקן בקבוצה היריבה. אכזבת המועדון גדלה כשסמפדוריה זכתה באליפות. ואן באסטן הסתכסך עם המאמן אריגו סאקי וברלוסקוני פיטר את סאקי בעקבות כך. ללא כדורגל אירופי ב-1991/92 ותחת הדרכתו של פאביו קאפלו, מילאן לא הפסידה אף משחק בליגה וזכתה באליפות, ואן באסטן כבש 30 שערים והיה מלך השערים פעם נוספת. בזירה הבינלאומית, נבחרת הולנד הודחה מיורו 1992 לאחר הפסד לדנמרק בחצי הגמר בפנדלים, כשוואן באסטן רשם את החמצת הפנדל היחידה.