ב־14 בספטמבר 2011 הודיעה נאס"א כי בחרה בעיצוב למשגר חדש, שיחליף את המשגרים שפיתוחם פסק. המשגר החדש, ה־SLS, ישתמש ברכיבים שפותחו עבור מעבורות החלל (רקטות ההאצה, המנועים הראשיים ומכל הדלק החיצוני) ובמנוע ה־J-2X שפיתוחו החל. האחריות לפיתוח המשגר ניתנה למרכז מרשל.
מלבד זאת עסק המרכז ועדיין עוסק בתפעול תחנת החלל הבינלאומית וכן בפרויקטים נוספים כגון טלסקופ החלל האבל, טלסקופ החלל צ'נדרה, וטלסקופ החלל ג'יימס וב, העתיד להיות משוגר ב־2018/ הוא יהיה לטלסקופ החלל הגדול ביותר מעולם ויחליף את טלסקופ החלל האבל.
שאול גינצבורג
כנס ישראל-שדרות לחברה
כנס ישראל - שדרות לחברה נוסד בשנת 2003 על ידי המכללה האקדמית ספיר. הכנס הוא בראשות עוזי דיין ומטרתו להעלות לסדר היום הציבורי סוגיות חברתיות–כלכליות ולהבליט באמצעות שיח ציבורי נושאים כואבים המשסעים את החברה הישראלית. בד בבד לעלות הצעות ותוכניות לגיבוש סדר יום אזרחי ומדיניות חברתית כלכלית חדשה המכוונת להגן על הזכויות החברתיות של תושבי המדינה ובתוך כך לחזק את הסדר הדמוקרטי הקיים במדינה. הכנס מביא לספיר מדי שנה אלפי משתתפים המגיעים למפגש בלתי אמצעי עם המנהיגות הפוליטית, האקדמית, הכלכלית, הביטחונית והחברתית במדינה. עוד משתתפים בכנס מנהלי רשויות וחברות ממשלתיות, מובילי דעה, אנשי תקשורת, מומחי כלכלה, פעילי חברה, אנשי עסקים בולטים, אנשי רוח מחקר ותרבות.
בכנס מתקיימים מושבי דיון שונים. כל מושב מוקדש לנושא מסוים ובמהלכו מוצגת תמונת המצב הנוכחית, מועלות הצעות לפתרון ומתקיים דיון בפאנל מומחים הכולל את השתתפות הקהל. בתום הכנס מרוכזות המסקנות ומוצגות לציבור כהצעה למדיניות חברתית כוללת, תוך כוונה להביא לשינוי אמיתי ומהותי במצב החברתי.
בכנס קיימת הקפדה שבמושבי הדיון ישתתפו אישים מומחים בתחום עליו נסב הדיון. מדי שנה משתתפים בכנס כ-2000 איש, בהם סטודנטים ואזרחים מכל הארץ, נציגי ארגונים חברתיים, ארגוני המגזר השלישי וארגוני מתנדבים, חניכי תנועת נוער, תלמידי תיכון, גמלאים ועוד. מדי שנה משתתפים במושבי הכנס ובאירועיו השונים אישים בולטים בעלי השפעה על קביעת המדיניות החברתית כלכלית ועל סדר היום החברתי במדינת ישראל.
מדד הישראליות והחוסן החברתי.
המדד הוא פרויקט שהחל כמיזם של המועצה לביטחון חברתי בשנת 2003 ומאפשר לעמוד על מגמות מרכזיות בחוסנה של החברה הישראלית. המדד מביא לידי ביטוי מכלול של אינדיקטורים סובייקטיביים ואובייקטיביים המכוונים למדידת תחושות אמון וניכור בציבור, על רקע מדידת עמידתה של המדינה במחויבותה להגנה על הזכויות החברתיות. נתוני המדד מהווים “ברומטר” לרחשי הציבור הישראלי ולשביעות רצונו מהליכים חברתיים, כלכליים ואחרים העוברים על החברה הישראלית.
אות המופת החברתי.
טקס הענקת אות המופת החברתי מתקיים באירוע הנעילה של הכנס והוא מוענק על תרומה לחברה, ליחיד או קבוצה, או ארגון, או תאגיד, על פעילות חברתית המטפחת ערכים של שוויון, נתינה, אחריות הדדית ואהבת האדם, מחזקת את המרקם החברתי, משפרת את מצבם של פרט. הענקת האות מתבצע בשיתוף עם המועצה הלאומית להתנדבות בישראל. בין האישים והגופים שזכו באות: עמותת “לשובע”, עמותת “חינוך לפסגות”, תיאטרון “עדות - לחיות כדי לספר”, ד”ר אילה גליקסברג, עו”ד גיל עד חריש, עמותת “מחשבה טובה”, מועדון “שדרוק” ועוד.
פעילויות בכנס.
ועדות הכנסת השונות, אשר להן נגיעה בנושאים חברתיים, מקיימות במהלך הכנס דיונים בדלתיים פתוחות. קהל הנוכחים מוזמן לקחת חלק פעיל בדיוני הוועדות ולהשמיע את קולו. בין וועדות הכנסת המקיימות דיונים בכנס: וועדת החוץ וביטחון, וועדת חוקה חוק ומשפט, ועדת הפנים והגנת הסביבה, הוועדה המשותפת לענייני סביבה ובריאות, הוועדה לקידום מעמד האישה, וועדת החינוך והוועדה לזכויות הילד.
אוהל הצעירים הוא אירוע אליו מגיעים תלמידי תיכונים מכל הארץ ומתרחש במדשאה המרכזית של הקמפוס. אישי ציבור וממשל בולטים מעלים בפני בני הנוער סוגיות בולטות המעוררות עניין בציבור הישראלי ומשפיעות על עתידם כאזרחים במדינת ישראל. בני הנוער משתתפים באופן פעיל בדיונים ומביעים את דעותיהם.
במהלך הכנס מתקיימים גם שולחנות עגולים, מושבים מיוחדים למסגרת משתתפים אקדמית מצומצמת בהם מוקדש הדיון לנושא העומד על סדר היום הציבורי. מטרת הדיון היא לגבש מסקנות, המסוכמות לידי נייר עמדה המוגש לקובעי המדיניות בתחום. במהלך השנים הוקדשו מושבי שולחנות עגולים בכנס לנושאים כגון: משבר מדעי הרוח בישראל, עתיד לימודי האזרחות, קידום נשים במדע וטכנולוגיה ועוד.
במהלך הכנס מתקיימים במוקדים שונים, ובגלריות האמנות ברחבי הקמפוס, שלל תערוכות ומופעים אמנותיים. בתערוכות מציגים סטודנטים ובוגרים מבית הספר לאמנות חברה ותרבות, ותלמידי המגמה לעיצוב מדיה, המגמה לעיצוב וגרפיקה, והמגמה לאדריכלות ועיצוב פנים לצד אמנים בעלי שם. זמרים ולהקות מן השורה הראשונה, שחקנים ואנסמבלים מתחומי אמנות שונים, מופיעים באוהל הצעירים, באירועי הפתיחה והנעילה, ובמוקדים שונים במהלך הכנס.
בירכת חנון
בירכת חנון (מכונה גם ביארת חנון) הוא מבנה מגורים וחווה חקלאית עתיקה של משפחת חנון בנתניה.
שרידי החווה.
במקום מבנים שנבנו החל מסוף המאה ה-19 ועד סוף תקופת המנדט הבריטי, המקום היה שייך למשפחת חנון מטולכרם עד 1948. במקום בית המגורים של המשפחה ובית האחוזה שהתפתח ממנו וכן שרידי הפרדסים, באר מים, אמה ארוכה המובילה את המים ובריכת אגירה למים. בסמוך לבירכת חנון הוקם אצטדיון נתניה תוך שמירה על עתיקות המקום.
בירכת חנון.
מדרום לאתר שכנה בעבר ביצה שניזונה מנחל אילנות. מי הנחל נחסמו ממערב על ידי רכס הכורכר ומדרום בדיונת חול גדולה. בתקופת המנדט הבריטי ניטעו בלב הבריכה עצי אקליפטוס רבים כחלק מהניסיונות ליבש אותה. חורשה זו קיימת עד היום דרומית לחניה של מכללת אורט הרמלין. עד שנות ה-70 של המאה ה-20 הצטמצם מאוד שטח הבריכה ובשנות ה-80 הוזרמו המים לבריכה מלאכותית. בעקבות פיתוח האזור בשנות ה-90 כחלק מפארק התעשייה של פולג נעלמה הבריכה לחלוטין. חלק מן האזור עדיין מוגדר אתר טבע לשימור.
במרץ 2015 החליטה ועדת שמות רחובות ואתרים של עיריית נתניה על עברות שמו הרשמי של המקום ל"בארות חונן". ההחלטה אושרה במועצת העיר.
דבו
ד'אבו
פיטובסקי
30-06. ספרינגפילד
סוקארנו
חירבון
מכ&quot;ם מזג האוויר
מכ"ם גשם או מכ"ם מזג האוויר הוא סוג של מכ"ם המיועד לאתר משקעים, לחשב את תנועתם, ולהעריך את סוגם. המכ"ם שולח פולסים של גלי רדיו וקולט את הגלים המוחזרים מעננות וממשקעים. לפי עוצמת הגלים המוחזרים (והפרש הפאזה שנגרם בגלל תנועתם במכ"מי גשם המבוססים על אפקט דופלר), ניתן לחשב את כיוון המשקעים, מהירותם, עוצמתם, ואת גודל החלקיקים.
במהלך מלחמת העולם השנייה התגלה כי מזג האוויר גורם להד הנקלט במכ"ם מבצעי, וכך למעשה ממסך מטרות אויב פוטנציאליות. פותחו טכניקות לסנן את ההפרעות, אולם מדענים החלו להתעניין בתופעה ולחקור אותה. זמן קצר לאחר המלחמה הוסבו מכ"מים עודפים לזיהוי משקעים. מאז מכ"מי גשם התפתחו, וכיום הם בשימוש של שירותים מטאורולוגיים לאומיים, במחלקות מחקר אקדמיות ובתחזית מזג אוויר משודרת. תוכנות ייחודיות משתמשות בתמונות גולמיות של המכ"ם ליצירת תחזית טווח קצר של מיקום עתידי של משקעים, עוצמות גשם, שלג, ברד, ותופעות מזג אוויר אחרות. נעשה שימוש בנתונים לתחזית נומרית של מזג האוויר לצורך שיפור הניתוח והתחזית.
היסטוריה.
במהלך מלחמת העולם השנייה מפעילי מכ"מים צבאיים הבחינו בהד חוזר כתוצאה מגשם, משלג ומשלג מעורב בגשם. לאחר המלחמה, בחיים האזרחיים, או במסגרת הקריירה הצבאית, החלו חוקרים לעבוד ולחקור הדים אלה. דייוויד אטלס, חוקר אמריקאי, שעבד תחילה בחיל האוויר ולאחר מכן ב-MIT, פיתח את מכ"מי הגשם המבצעיים הראשונים. החוקרים הקנדיים ג'.ס מרשל ור.ה. דוגלאס ייסדו את קבוצת "Storny Weather" במונטריאול. מרשל והדוקטורנט שלו, וולטר פלמר, מוכרים היטב בעקבות מחקרם על פיזור גודלי הטיפה בענן (drop size distribution), בגשם בגובה בינוני (mid-latitude rain) שתרם רבות להבנת יחסי ה-Z-R, כלומר הקשר בין ההחזרות למכ"ם (Z) ובין רמת הגשם (R). בממלכה המאוחדת, המחקר המשיך לעסוק בתבניות הדי המכ"ם ובמאפייני מזג האוויר, כגון גשם מענני שכבה ומענני ערימה. כמו כן, נערכו מחקרים כדי להעריך את אורכי הגל 1–10 ס"מ.
בשנת 1953 מהנדס האלקטרוניקה דונלד סטגס, שעבד על סקר מים עבור מדינת אילינוי, הקליט לראשונה הד מכ"ם של "הד קרס" (hook echo) הקשור בסופות טורנדו. בין 1950 ובין 1980, מכ"מי החזרה (reflectivity radars), המודדים מיקום ועוצמת משקעים, אוגדו על ידי שירותים מטאורולוגיים ברחבי העולם. בשנות ה-70 החלו המכ"מים לעבור תהליכי תקינה, אורגנו ברשתות, ופותחו המכשירים הראשונים ליצירת תמונות מכ"ם. מספר הזוויות שנסרקו הוגדל ליצירת תמונה תלת ממדית של המשקעים, וכך התאפשרו חתכי רוחב (CAPPI - Constant altitude plan position indicator) וחתכים אנכיים. התפתחות המכ"ם קידמה רבות מחקרים על מבנה סופות רעמים; בפרט עבור מיזם הברד של אלברטה (Alberta Hail Project) בקנדה שחקר את הפיזיקה והדינמיקה של סופות ברד, וכן עבור המעבדה הלאומית לחקר סופות חמורות בארצות הברית (National Severe Storms Laboratory - NSSL).