אונור אייר הוקמה ב-14 באפריל 1992 וחודש לאחר מכן החלה להפעיל טיסות לנמל התעופה הבינלאומי ארג'ן ליד לפקושה ברפובליקה הטורקית של צפון קפריסין באמצעות מטוס איירבוס A320 שכור. תוך 11 חודשים נוספו לחברה עוד כ-3 מטוסים ועד סוף שנת 1995 הפעילה תשעה מטוסים. בין השנים 1996-1999 פקדו קשיים כלכליים את החברה ומספר המטוסים צומצם. לאחר מכאן גדל צי החברה שוב, וכיום הוא מונה 30 מטוסים.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:
פעילות החברה בישראל.
החברה מבצעת 17 טיסות שכר שבועיות מנמל התעופה הבינלאומי של אנטליה לנמל התעופה בן-גוריון. הטיסות מטורקיה מבוצעות במטוסי האיירבוס A321 והאיירובוס A330 של החברה.
מיליבנד
מיליבנד (באנגלית: Miliband) הוא שם משפחה
צבי שמעוני
צבי שמעוני (27 בספטמבר 1936, חיפה - 25 באוגוסט 2010, ירושלים) היה פיזיקאי בתחום פיזיקה של פלזמה, ובולאי.
את עבודת הגמר בפיזיקה בנושא "מחקרים בספקטרוסקופיה אטומית" עשה בהדרכת פרופ' יואל רקח.
לאחר שירותו הצבאי במסגרת העתודה האקדמית, עשה דוקטורט בסטטיסטיקה על "פיתוחים תאורטיים בתחום הסדרות הסטטיסטיות-גאוגרפיות" בהדרכת פרופ' רוברטו בקי.
השתלם בארצות הברית בנושא פיזיקת הפלזמה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, והיה מרצה באוניברסיטה העברית בירושלים, בעיקר בנושא "פרקים בתאוריה של פיזיקת הפלזמה".
יחד עם זאת לא זנח את תחביב הבולאות. אסף תחומי בולאות שונים, השתתף בתערוכות בולים רבות, וכן היה מייסד ויו"ר האגודה לתולדות הדואר של ארץ-ישראל בשנת 1979. הוא ערך את ביטאון האגודה לתולדות הדואר במשך למעלה מ-25 שנה. ה"אגודה לתולדות הדואר של ארץ-ישראל" מפרסמת רבעון מקצועי בשפה האנגלית, אשר שם דגש על גילויים חדשים, ומוציאה לאור ספרי מחקר בולאי בתחום.
היה נשוי לכרמלה שמעוני, ד"ר לבוטניקה, ואב לשני בנים ובת.
ספריו.
כתב שני ספרים על הדואר בארץ בתקופת המצור:
1,000 מקומות מופלאים לראות לפני שנמות
1,000 מקומות מופלאים לראות לפני שנמות (באנגלית: Places to See Before You Die 1,000) הוא ספר טיולים מאת פטרישיה שולץ. הספר ראה אור בשנת 2003, ושהה יותר מ-99 שבועות ברשימת רבי-המכר העולמית.
בין "אלף המקומות" המוצגים בספר ניתן למצוא מקומות היסטוריים כגון ביתו של רוברט לואיס סטיבנסון בסמואה והמסלול של משלחת לואיס וקלארק בארצות הברית, מקומות בעלי היסטוריה תרבותית כמו הלה סקאלה באיטליה ומקומות בטבע כמו הגרנד קניון וים המלח בישראל. הספר "מערבב" בין מקומות ידועים ומקומות נשכחים. הספר שם דגש על בתי מלון מיוחדים ומסעדות.
ב-29 במרץ 2007 העלו ערוץ הטיולים וערוץ דיסקברי לשידור סדרה המבוססת על המקומות שבספר, ששמה כשם הספר.
פטרישיה שולץ אף הוציאה "ספר המשך" בשנת 2007 שנקרא "1,000 מקומות מופלאים לראות בארצות הברית וקנדה לפני שנמות".
תרגום לעברית של הספר יצא לאור בשנת 2006 בהוצאת ידיעות אחרונות.
וושינגטון בלייד
וושינגטון בלייד (באנגלית: Washington Blade) הוא עיתון שבועי בפורמט טבלואיד הפונה לקהל של הומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (להט"ב). העיתון מופץ חינם באזור וושינגטון די. סי. שבארצות הברית, והוא הוותיק והגדול ביותר מסוגו ביותר בארצות הברית אחרי "Gay City News" היוצא בניו יורק.
הבלייד נחשב לעיתון מהסוג המתעד (Newspaper of record), והוא נחשב לאמין ומקיף בכיסוי התקשורתי שלו של חדשות הקשורות ללהט"ב ברמה המקומית, הארצית והבינלאומית. הניו יורק טיימס כינה את העיתון "אחד מהעיתונים בעלי ההשפעה הרבה ביותר הנכתבים עבור קהל להט"ב".
העיתון הושק לראשונה על ידי קבוצת מתנדבים בשנת 1969 במטרה להביא לחיזוק וקירוב קהילת הלהט"ב המקומית, והגיליון הראשון יצא ב-5 באוקטובר באותה השנה. בשנת 1997 החלה לצאת לאור מהדורה מקומית נוספת הניו יורק בלייד. בשנת 2001 נרכש העיתון על ידי חברת ההוצאה לאור הלהט"בית "Window Media", המוציאה לאור פרסומים בכל רחבי ארצות הברית. כשהוא מורכב מקבוצת עיתונאים מקצועיים, הפך במהרה הבלייד למקור מידע מוביל בתחומו ושרת קוראים בכל רחבי המדינה.
העיתון יוצא לאור מדי יום שישי, והמהדורה המודפסת שלו ניתנת לקריאה מקוונת או הורדה מאתר האינטרנט של העיתון.
רמון אוליבר
רמון אוליבר (בצרפתית: Raymond Oliver; 27 במרץ 1909, לאנגון - 5 בנובמבר 1990, פריז) היה שף צרפתי ומחבר ספרי בישול.
ביוגרפיה.
אוליבר למד לבשל בלאנגון (גסקוניה) אצל אביו שהיה מלונאי. לפני מלחמת העולם השנייה הוא עבד במספר מסעדות צרפתיות, בהן אלפ ד'ואז. החל מ-1948 הוא עמד בראש מסעדת לה גראן ופור בפאלה רויאל בפריז. לואי וודאבל, הבעלים של מסעדת מקסים, היה הבעלים של המסעדה, שהייתה סגורה מאז 1905, רכש אותה אחרי המלחמה ושיפץ אותה עבור אוליבר. היא הייתה אחת המסעדות הפריזאיות המפורסמות ביותר בשנות החמישים והשישים ומקום מפגש פופולרי לפוליטיקאים, תעשיינים, ידוענים ואמנים, בכללם קולט וז'אן קוקטו שחי בפאלה רויאל. ב-1953 רמון אוליבר קיבל שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום, עליהם שמר עד לשנת 1980.
ב-1953 אוליבר הנחה תוכנית בישול בטלוויזיה הצרפתית, "Art et magie de la cuisine" (האמנות והקסם במטבח), שהצליחה מאוד, הוא העביר אותה במשך 14 שנה ביחד עם קאתרין לאנז'ה. ב-1956 הוא ייסד ביחד עם שפים פריזאיים אחרים את איגוד המסעדות השולחנות הגדולים בעולם (Traditions &amp; Qualité - Les Grandes Tables du Monde). ב-1976 הוא היה אחד מאחד עשר השופטים ב"שיפוט של פריז" (judgement of Paris).
בדצמבר 1983 התבצע בגראן ופור פיגוע חבלני בו נפצעו 12 אנשים. ב-1984 מכר אוליבר את המסעדה לקבוצת טטינג'ה ופרש לפנסיה.
אוליבר כתב 30 ספרי בישול. הוא היה אספן של ספרי בישול והיו לו למעלה מ-3000 ספרים באוסף, כמה מהם נשמרו היום תחת האקס ליבריס "Rouvier de Vaulgran".
בנו, מישל אוליבר, גם הוא שף ומחברם של ספרי בישול. בתו, שנטל אוליבר, היא גם היא טבחית.
קברו של רמון אוליבר נמצא בבית הקברות פר לשז בפריז.
גרי המבורגרי
כולל חיבת ירושלים
כתבי הגר&quot;ח
כתבי הגר"ח הוא שמם הבלתי רשמי של חידושי תורה מאת רבי חיים סולובייצ'יק, אבי שיטת בריסק, שאינם כלולים בספרו חידושי רבנו חיים הלוי. שם כללי זה כולל כמה ספרים שיצאו לאורך השנים.
חידושי הגר"ח (סטנסיל).
ספר זה הוא הידוע והנפוץ יותר מבין הספרים שבכתבי הגר"ח. הספר כולל שיעורים שנאמרו על ידי רבי חיים ונדפסו אחרי מותו. חידושי התורה שבספר מצטיינים בקיצור ובחריפות. הכינוי "סטנסיל" נובע מכך שהם הודפסו במכונת שכפול (סטנסיל) ולא בדפוס כמקובל, כדי להבדילם מספר החידושים הרשמי של רבי חיים סולובייצ'יק, שאותו הגיה בקפדנות רבה, חידושי רבנו חיים הלוי, ומכונה "ספר".
רבי חיים היה כותב לעצמו את חידושי תורתו, וחלק קטן מהם הכין לדפוס, לאחר בירור והגהה נמרצים מצדו, ונדפסו שנים רבות לאחר פטירתו בספר חידושי רבנו חיים הלוי. את חידושיו האחרים לא הרשה להדפיס, והם עברו בירושה לבניו, כשהחלק הנכבד עבר לבנו רבי יצחק זאב סולובייצ'יק. גם הוא לא הרשה להדפיסם, כרצון אביו. מדי ליל שבת הוא היה מתיר לקבוצה נבחרת מתלמידיו לבוא לביתו ולעיין בכתבים. התלמידים היו רושמים את הדברים מיד לאחר השבת מתוך הזיכרון, כדי שלא לשכוח אותם.
עוד בחייו של רבי יצחק זאב סולובייצ'יק, ולמרות התנגדותו, הדפיסו תלמידים את החידושים, תחת השם "חידושי הגר"ח", ומכיוון שלא חפצו לעבור על רצון רבם, הדפיסו את הכתבים בצורה בלתי רשמית, במכונת שכפול (סטנסיל). כתבים אלו עברו מיד ליד, ונדפסו בעשרות אלפי עותקים. רבים מחבבים את הספר, אם כי נהוג להתייחס אליו בזהירות לעיתים, שכן מדובר בחידושים שלא הוגהו על ידי אומרם, ובישיבת בריסק אין לומדים כלל בספר.
בשנת תשס"ט (2009) נדפס הספר מחדש בדפוס רגיל (בהוצאת 'מישור'), כשבתוך הספר נלקטו כל חידושיו של רבי חיים מבריסק מהקבצים השונים ומפי השמועה. ספר זה נחשב לפחות מוסמך ממהדורתו הקודמת, עקב זאת שהוכנסו בו חידושים מפי השמועה, שמקורם אינו ידוע, ולעיתים נפל בהם בלבול בין חידושי ר' חיים לחידושי בנו ר' יצחק זאב.
מגנזי הגר"ח.
בשנת תשמ"ט יצא לאור ביוהנסבורג שבדרום אפריקה, ספר בשם "מגנזי הגר"ח". הספר כולל חידושים שהיו רשומים במחברתו של הרב ישראל סולובייצ'יק, אחיינו של רבי חיים מבריסק (בן אחיו רבי אברהם ברוך, שהיה בנו בכורו של רבי יוסף דוב סולובייצ'יק). רבי ישראל למד אצל דודו הגר"ח, וכתב משיעוריו. את מחברותיו העביר לרבי יחזקאל אברמסקי שדאג על העתקת המחברות.
מחברות אלו, כוללות חלק גדול מחידושיו של רבי חיים, שנדפסו בחידושי הגר"ח סטנסיל, בנוסח שונה, ולכן מחברי הספר חילקו את הספר לשני חלקים. החלק הראשון הוא החלק שמופיע כבר בחידושי הגר"ח סטנסיל, והחלק השני הוא חידושים שלא הודפסו בחידושי הגר"ח.
שיעורי רבנו חיים הלוי.
בשנת תשנ"ח יצא לאור על ידי הרב משה מייזלמן (ראש ישיבת תורת משה) והרב יצחק ליכטנשטיין, נכדיו של רבי משה סולובייצ'יק בן הגר"ח, ספר שיעורי רבנו חיים הלוי על מסכתות בבא קמא בבא מציעא ובבא בתרא. ספר זה מבוסס על כתב יד של רבי חיים, והוא שיעורים שרשם כשכיהן כר"מ בישיבת וולוז'ין בשנות תר"מ-תרמ"א.
כתבי רבנו חיים הלוי.
בשנת תשע"ח יצא לאור על ידי הרב יצחק אבא ליכטנשטיין, ספר כתבי רבנו חיים הלוי על ש"ס ורמב"ם, בהוצאת צוף. ספר זה מבוסס על רשומות בכתב יד שכתב רבי חיים בפנקסו.
יצחק זאב סולוביי'ציק
ג'יי ג'יי קייל