בשנת 2018 הופיע בתפקיד ראשי בסרט ההמשך ל"פסיפיק רים", "".
מה המספר שלך?
מה המספר שלך? (באנגלית: What's Your Number?) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 2011. הסרט, בכיכובם של אנה פאריס וכריס אוונס, מבוסס על ספר מאת הסופרת קרין בוסנאק, "20 Times a Lady".
תקציר העלילה.
אלי מתגוררת בבוסטון ומתקשה לקבל החלטות שיקדמו את חייה. היא מבקשת מבן זוגה ריק, לבוא איתה לחתונה של אחותה והוא בתגובה מחליט להפרד ממנה. במהלך נסיעה ברכבת הביתה, היא נתקלת במאמר במגזין שטוען שנשים אשר שכבו עם יותר מ20 גברים מתקשות יותר במציאת בעל. היא עורכת רשימה של כל הגברים איתם הייתה ומגלה כי המספר עומד על 19. היא מחליטה לא לשכב עם גבר נוסף עד שתמצא את בעלה לעתיד. לאחר מסיבת הרווקות של אחותה היא מתעוררת ומגלה כי שכבה עם רוג'ר, הבוס שלה.
היא עוזרת לשכן שלה להתחמק מסטוץ בדירה שלו ונתקלת במקרה באחד האקסים שלה ומגלה שהוא ממש השתנה. בתקווה שאולי בעלה לעתיד הוא בכלל מישהו שהיא כבר יצאה איתו בעבר, היא יוצאת למסע למציאת כל האקסים שלה בעזרתו של קולין, השכן שלה. לאחר מעבר בין כל האקסים היא מבינה כי מי שחיפשה כל הזמן היה קולין השכן שלה.
רכס בל
רכס בל (באנגלית: Bell Range; בעבר אוית: Belle Range) הוא רכס הרים קטן, ששטחו 64 קמ"ר, המהווה חלק מרכסי קיטימט.
הרכס ממוקם מזרחית לנמל וולקם שבאי פורצ'ר, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
שמו של הרכס אומץ רשמית ב-30 בספטמבר 1946.
I'm Real
I'm Real (בעברית: אני אמיתית) הוא שיר של הזמרת והשחקנית ג'ניפר לופז אשר יצא כסינגל הרביעי והאחרון מאלבומה השני J.Lo. לשיר יצאו שתי גרסאות שונות כאשר גרסה אחת היא הגרסה המקורית של השיר ואילו הגרסה השנייה היא גרסת רמיקס בשיתוף הראפר ג'ה רול שיצאה תחת השם "(I'm Real (Murder Remix". לשתי הגרסאות יצאו שני קליפים שונים כאשר בקליפ אחד נראית לופז רוכבת על אופנוע לאורך כביש מהיר ואילו בקלפי השני משתתף גם הראפר ג'ה רול ובו הם נראים יחד במגרש כדורסל, בגן שעשועים וכולי.
שני השירים יצאו כסינגל אחד בו זמנית. גרסת הרמיקס של השיר נכללה במהדורות המורחבות של האלבום ומאוחר יותר גם באלבום הרמיקסים של הזמרת J to tha L–O! The Remixes, ובאלבום השלישי של רול. השיר שוחרר כסינגל באופן רשמי ב-4 בספטמבר 2001.
כתיבה והקלטה.
השיר נכתב על ידי לופז, טרוי אוליבר, קורי רוני ולשן דייוויד לואיס והופק על ידי אוליבר ורוני עצמם. השיר הוא שיר פופ ו-R&amp;B אשר נחשב גם כשיר רטרו-פופ וסינתפופ. מבחינה לירית השיר מדבר על כך שלופז היא כנה ואמיתית עם בן זוגה ושהיא מציגה בפניו את האני האמיתי שלה ללא מסכות.
לופז סיפרה כי היא בעצמה כתבה את המלודיה של השיר לאחר ששמעה את המנגינה האינסטרומנטלית של השיר: "אני פשוט אהבתי את הפזמון של השיר אז כתבתי את זה, זה היה די אישי עבורי" אמרה לופז. באותו היום בו יצרה את המלודיה היא ביקשה מבן זוגה באותה תקופה שון קומבס לשיר את המילים של השיר על המלודיה שיצרה ולאחר מכן הקליטה את השיר בעצמה.
ביקורות והצלחה.
הגרסה המקורית של השיר זכתה לביקורות חיוביות מהמבקרים אשר החמיאו לסגנון של שנות ה-80 אך גרסת הרמיקס של השיר זכתה לביקורות מעורבות על מילותיו שכן עורר מחלוקת עם יציאתו, אם כי גרסת הרמיקס של השיר זכתה להצלחה רבה יותר מאשר הגרסה המקורית של השיר.
גרסת הרמיקס של השיר הגיע למקום ה-1 בארצות הברית, שם שהה במשך 5 שבועות, ובנוסף גם הגיע למקום הראשון במצעד ההשמעות ברדיו.
יחסי אסוואטיני–ארצות הברית
יחסי אסוואטיני–ארצות הברית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין ממלכת אסוואטיני.
היסטוריה.
על פי מחלקת המדינה האמריקאית "ארצות הברית מבקשת לשמר ולחזק את היחסים הדו-צדדיים שמתקיימים בין ארצות הברית לאסוואטיני מאז שהממלכה נעשתה עצמאית בשנת 1968". המדיניות האמריקאית בנוגע לאסוואטיני מעודדת רפורמות תעשייתיות ותהליך דמוקרטיזציה במדינה.
ארצות הברית מסייעת לאסוואטיני עם מספר יוזמות ותוכניות למיגור האיידס הנפוץ מאוד במדינה. התוכניות מיושמות באמצעות: הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID), המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC), חיל השלום, קרן הפיתוח האפריקאית, מחלקת העבודה של ארצות הברית ומחלקת ההגנה של ארצות הברית. בנוסף, ארצות הברית תומכת בפיתוח החינוך, הביטחון, משאבי האנוש ובהכשרה הצבאית של צבא סווזילנד ועובדי ממשלת סווזילנד. ממשלת ארצות הברית עצמה תורמת מיליוני דולרים מדי שנה לקרן העולמית למיגור האיידס באסוואטיני. ממשלת ארצות הברית נותנת מלגות לחיים בארצות הברית ל-4 בעלי מקצועות סווזיים בשנה, הן מהמגזר הציבורי והן מהמגזר הפרטי. סטונדטים סווזיים רבים לתארים מתקדמים בוחרים ללמוד בארצות הברית.
בשנת 2003 חזרה תוכנית האיידס האמריקנית לעבוד ופעילי חיל השלום חזרו לאסוואטיני לאחר היעדרות שנמשכה מאז שנת 1994.
רכס וימבלדון
רכס וימבלדון (באנגלית: Wimbledon Range) הוא רכס הרים קטן, ששטחו 60 קמ"ר, המהווה חלק מרכסי קיטימט, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הרכס ממוקם בקצהו הדרומי של האי גריבל.
1707 בצרפת
שנת 1707 בצרפת הייתה השנה בה צרפת ציינה 720 שנות לאום.
מוזיקה ניסיונית
מוזיקה ניסיונית היא שם כללי לכל מוזיקה שמותחת את הגבולות המוזיקליים ואת הגדרות הז'אנרים הקיימים. קומפוזיציה ניסיונית מוגדרת בתור זו שמתנגדת באופן נחרץ ומפקפקת במוסכמות המוזיקליות בנוגע ללחן והביצוע הממסדיים. אלמנטים של מוזיקה ניסיונית כוללים מוזיקה לא מוחלטת, שבה המלחין מכניס חומרים בלתי צפויים או מקום לגמישות בביצוע או בלחן. אמנים גם יכולים לשלב בין ז'אנרים או סגנונות שאינם קשורים או להנהיג אלמנטים ייחודיים במוזיקה שלהם. כחלק מחידושי המוזיקה הניסיונית פותחו גם כלי נגינה ניסיוניים. מוזיק קונקרט (מצרפתית: מוזיקה קונקרטית) היא סוג של מוזיקה אלקטרואקוסטית שמשתמשת בקול אקוסמאטי (קול שנשמע מבלי שהמקור נראה) כמקור המוזיקה. אלתור חופשי הוא מוזיקה מאולתרת חסרת חוקים מלבד הטעם המוזיקלי או הנטייה של המוזיקאי שמאלתר. בהרבה מקרים המוזיקאי מנסים להימנע מקלישאות מוזיקליות, משמע התייחסויות פתוחות לז'אנרים של מוזיקה או מוסכמות מוזיקליות מוכרים.
המנהג נהיה משמעותי באמצע המאה העשרים, במיוחד בארצות הברית ואירופה. ג'ון קייג' היה מהמלחינים הראשונים שהשתמשו במושג ואחד המחדשים העיקריים של המוזיקה. בצרפת, כבר ב-1953 פייר שפר השתמש במושג "musique expérimentale" לתיאור יצירות שכללו מוזיק קונקרט ומוזיקה אלקטרונית. בנוסף, בארצות הברית בסוף שנות החמישים נעשה שימוש במושג לראשונה לתיאור מוזיקת מחשבים.
מוזיקה אקספרימנטלית
חמשת חוקי הספרנות
חמשת חוקי הספרנות היא תאוריה שהוצעה על ידי ס. ר. רנגנאדן ב-1931 העוסקת בעקרונות של הפעלת מערכת של ספרייה. ספרנים רבים, ברחבי העולם מקבלים חוקים אלה כבסיס הפילוסופיה שלהם.
סקירה כללית.
החוק הראשון: ספרים הם לשימוש.
החוק הראשון מהווה את הבסיס לשירותי הספרייה. ד"ר רנגנאדן שם לב שספרים ננעלו על ידי שלְשׁלאות כדי למנוע את הוצאתם וכי הדגש היה על אחסון ושימור במקום על שימוש. הוא לא דחה את הרעיון ששימור ואחסון הם חשובים אבל הוא טען שמטרת פעילויות אלו היא לקדם את השימוש. בלי גישה של המשתמש לחומרים יש לפריטים אלה ערך מועט מאוד. בהדגשת השימוש מיקד ד"ר רנגנאדן מחדש את תשומת הלב של הספרנים לנושאים הקרובים להנגשה כמו מיקום הספרייה, מדיניות ההשאלה, שעות וימי הפעלת הספרייה וכן איכות הצוות ונושאים גשמיים כמו ריהוט הספרייה, שליטה בטמפרטורה ותאורה.
החוק הראשון של הספרנות "ספרים הם לשימוש" – משמעותו היא שספרים בספריות לא אמורים להיות סגורים בפני המשתמשים.
החוק השני: לכל קורא הספר שלו/שלה.
חוק זה מציע שכל חבר בקהילה יוכל לקבל את החומרים הדרושים לו. ד"ר רנגנאדן חש שכל אדם מכל הסביבות החברתיות זכאים ליהנות משירותי הספרייה וכי הבסיס של שימוש בספרייה הוא חינוך שלו כולם זכאים. בעל זכויות אלה לא היו בלי חובות חשובים גם לספרייה וגם ללקוחות הספרייה. לספריות צריך שיהיה מידע ממקור ראשון על האנשים אותם הן משרתות. האוספים צריכים לענות לתחומי העניין המיוחדים של הקהילה וספריות צריכות לקדם ולפרסם את שירותיהן בצורה נרחבת כדי למשוך מגוון רחב של קוראים.
החוק השני של הספרנות "לכל קורא הספר שלו/שלה" – משמעותו שספרנים משרתים מגוון רחב של לקוחות, רוכשים ספרות כדי להתאים אוסף גדול לצרכיהם, לא שופטים מה לקוחות מסוימים בוחרים לקרוא. לכל אחד יש טעם שונה וספרנים צריכים לכבד את זה.
החוק השלישי: לכל ספר הקורא שלו.
עיקרון זה קשור קשר הדוק לחוק השני, אך הוא מתמקד בפריט עצמו, דבר המצביע על כך שלכל פריט בספריה יש אדם או אנשים שימצאו את הפריט שימושי. ד"ר רנגנאדן טען כי הספרייה יכולה לתכנן שיטות רבות כדי להבטיח שכל פריט ימצא את הקורא המתאים לו. שיטה אחת כללה את הכללים הבסיסיים לגישה לאוסף, ובראשם הצורך במדפים פתוחים.
החוק השלישי של הספרנות "לכל ספר הקורא שלו" – משמעותו שלספרים יש מקום בספרייה גם אם מספר קטן יותר של אנשים יכול לבחור לקרוא אותם.
החוק הרביעי: שמור על זמנו של הקורא.