היהדות הרפורמית (היהדות המתקדמת) מקבלת להט"בים באופן מלא. רבני התנועה משיאים זוגות בני אותו המין, ובמוסדות התנועה מכשירים רבנים ורבניות להט"בים.
היהדות הרפורמית קוראת את הפסוק , כמתייחס למין פולחני שהיה נהוג במקדשים הכנעניים, ועיקרו עבודת אלילים. על פי היהדות הרפורמית איסור זה אינו רלוונטי לגברים הומואים בימינו.
עמדת היהדות הרפורמית נקבעה לאחר תהליך שינוי עמוק ושל בחינה מחדש של נושא היחס להומואים וללסביות בקהילות היהודית. התהליך החל בשנות השבעים של המאה העשרים, והגיע להבשלה בעשור הראשון של המאה העשרים ואחת. שינוי עמדות זה מתבסס על התפיסה המדעית המודרנית של נטייה מינית ושל זהות מגדרית, והושפע על ידי תהליכים חברתיים בחברה היהודית האמריקאית, שבה היהדות הרפורמית היא הזרם הדומיננטי והגדול ביותר.
בשנות השמונים החלו סמינרים לרבנים רפורמים לקבל הומואים ולסביות לשורותיהם, ובשנות התשעים פסקה המועצה העליונה של הרבנים הרפורמים בארצות הברית, כי אין להבדיל בין רבנים על סמך נטייתם המינית, וכי "כל היהודים שווים מבחינה דתית, ללא קשר לנטייתם המינית". בשנת 1998 אישרה היהדות הרפורמית עריכת טקסי זוגיות לזוגות גברים, ולזוגות נשים. בשנת 2000 הונהגו טקסי נישואין לכל דבר גם בין זוגות חד מיניים. בשנת 2005 הוקם "המכון ליהדות ונטייה מינית" על מנת לקדם שילוב של הומואים ולסביות ואנשים טרנסג'נדרים בקהילות היהודיות.
ב-6 אפריל 2021 נבחר לכנסת מטעם מפלגת העבודה הרב הרפורמי, גלעד קריב, ממנהיגי היהדות הרפורמית בישראל ומחוצה לה המשתתף במצעדי גאווה ותומך ידוע בקהילה הגאה.
היהדות הרקונסטרוקציוניסטית.
יהדות רקונסטרוקציוניסטית רואה בהומוסקסואליות ובביסקסואליות כביטוים נורמלים של מיניות, והיא מקדמת בברכה להט"ב לקהילות הרקונסטרוקיביות ומאפשרת להם להשתתף באופן מלא בכל היבט של החיים. מאז 1985, בית הספר הרבני הרקונסטרוקטיבי מקבל אליו מועמדים להט"בים גלויים לתוכנית הרבנים והחזנים שלו. ב-1993, ועדת התנועה הנפיקה את "הומוסקסואליות ויהדות: העמדה הרקונסטרוקטיבית". התאחדות הרבנים הרקונסטרוקטיבית (RRA) עודדה את חבריה לערוך נישואים/טקסי מחויבות של בני אותו המין, אף על פי שהיא לא דרשה זאת מחבריה. ב-2007, התאחדות הרבנים הרקונסטרוקטיבית בחרה כנשיאה את הרבה טובה שפיצר (Toba Spitzer), הלהט"בית הגלויה הראשונה שעמדה בראש התאחדות רבנים בארצות הברית.
בשנת 2013 התאחדות הרבנים הרקונסטרוקטיבית בחרה לנשיאה את הרב ג'ייסון קליין (Jason Klein), הלהט"ב הגלוי הראשון שנבחר לעמוד בראש התאחדות רבנית ארצית של אחד מהזרמים היהודיים הראשיים בארצות הברית. בנוסף באותה שנה נבחרה הרבה דבורה וקסמן (Deborah Waxman ) כנשיאת בית הספר הרבני הרקונסטרוקטיבי, המשמש כאיחוד קהילות וסמינר לרבנים. כנשיאה, היא האישה הראשונה והלסבית הראשונה לעמוד בראש איחוד קהילות יהודי, וכן הרבה הראשונה והלסבית הראשונה העומדת בראש סמינר יהודי.
להט"ב בקהילה הדתית.
להט"בים בחברה היהודית הדתית מתמודדים עם קשיים דומים לאלו עמם מתמודדים עמיתיהם בחברה הכללית: קבלה עצמית, התמודדות עם דעות קדומות של החברה ושל האדם עצמו ויציאה מהארון. קשיים אלו מועצמים בחברה הדתית על שום היותה חברה שמרנית ובעלת מבנה קהילתי חזק, בגלל גילויים של הומופוביה שניתן למצוא בה וכן בגלל איסור משכב זכר ואיסורים נוספים הנוגעים להתאמה מגדרית שבהלכה.
למרות הקשיים שמעמידה החברה הדתית, ולמרות הדילמות האמוניות עמן נדרש להתמודד האדם הלהט"ב הדתי עצמו, שומרים לסביות, טרנסג'נדרים והומואים דתיים רבים על אורח חיים דתי, מבלי להתכחש לנטייתם המינית ולזהותם המגדרית ומבלי לוותר על זוגיות עם בן-זוג מאותו המין, ועל גידול ילדים. רבים אחרים בוחרים לעזוב את הדת ולצאת בשאלה. אצל חלקם הנטייה המינית או הזהות המגדרית מהווה גורם משמעותי בהחלטה לוותר על אורח החיים הדתי. גם אלו ממשיכים להתמודד עם החברה הדתית ויחסה ללהט"ב, משום שבני משפחתם ורבים מחבריהם נשארים דתיים.
החל מהעשור הראשון של המאה ה-21 מתקיים בציבור הדתי שיח ער בנושא הומואים ולסביות (ראו להלן), ונראה כי יש תהליך של הגדרה מחדש של היחס להומואים וללסביות הן בקרב מנהיגים בציבור הדתי והן בקרב חלק מהקהל הדתי. הדיון בנושא טרנסג'נדרים לעומת זאת עדיין נמצא בראשיתו.
במדגם שנערך בשנת 2012, נמצא ששיעור בני הנוער הלהט"בים שדיווחו שניסו להתאבד, גבוה בקרב המסורתיים והדתיים (חמש מתוך תשע) יותר מאשר בקרב החילוניים (תשע מתוך 26). עורכת המחקר, הפסיכולוגית חנה בר יוסף, נימקה את הממצא במצוקה שהלהט"ב הדתיים חווים מול משפחותיהם.
התגבשות קהילה להט"בית דתית בישראל.
להט"ב שגדלו בחברה הדתית בסוף המאה העשרים, כשנושא הנטייה המינית עוד היה טאבו, גדלו בתחושה כי הם הלהט"ב היחידים בסביבתם. האפשרות של שילוב הנטייה המינית וחיים אמוניים נתפסה כסתירה מובנית, והם נאלצו לבחור בין חיים בשקר בתוך החברה לבין יציאה בשאלה.
בסוף שנות התשעים של המאה העשרים, התארגנה לראשונה קבוצה של הומואים דתיים במסגרת אגודת הלהט"ב, הקבוצה שנקראה הו"ד-הומואים דתיים, פעלה במשך כמה שנים וקיימה מפגשים חברתיים. הקבוצה היוותה ניסיון בוסרי ליצור מסגרת להומואים דתיים והיא התפרקה כעבור מספר שנים מבלי שהגיעה להיקף פעילות ניכר.
הגורם המכריע בגיבוש קבוצות להט"ביות דתיות בנות קיימא ובהיקף שלא ניתן להתעלם ממנו היה האינטרנט. משהתרחב היקף השימוש באינטרנט בישראל בשלהי המאה העשרים, הוקמו פורומים מקוונים של הומואים ולסביות דתיים. הפורומים איפשרו לראשונה להומואים דתיים וללסביות דתיות ליצור קשר עם אנשים כמותם מבלי לפגוע במעטה האנונימיות. מספר רב של להט"ב דתיים נוכחו לדעת, לראשונה בחייהם, כי התחושות שהם חווים והדילמות איתן הם מתמודדות שותפות לרבים אחרים בציבור הדתי. לאחר זמן החלו הכותבים בפורום לארגן מפגשים, ונוצר הווי חברתי להומואים ולסביות דתיים שחרג מגבולות המרחב הווירטואלי.
אחת הקבוצות החברתיות הבולטות הייתה קבוצתו של בחור שהשתמש בשם הבדוי "אסף זהבי" - בחור ישיבה שחזר בתשובה על מנת להילחם בנטייתו המינית, ולאחר שנואש ממלחמתו האישית בחר להשלים עם נטייתו ופעל לריכוז קבוצות חברתיות של הומואים בציבור הדתי. בשנים 2001 עד 2005 ארגנה קבוצתו של "אסף זהבי" מפגשים קבועים שכללו פעילות חברתית ודיון על האפשרות להכיל את הנטייה המינית תוך שמירת האמונה. הקבוצה הזמינה רבנים מהציבור הדתי לאומי לדבר בפנייה והייתה מהגורמים שהניעו את השיח בין רבנים להומואים דתיים.
התבססות הקבוצות הלהט"ביות הדתיות, הפורומים באינטרנט והיצירה הקולנועית בנושא הביאו להט"בים דתיים להכרה כי מצבם אינו זמני או בר שינוי.
נוצרה מסה קריטית של נשים לסביות דתיות וגברים הומואים דתיים שביקשו לקיים זוגיות עם בן זוג מאותו המין תוך שמירה על אמונתם הדתית.
ארגוני להט"ב דתיים.
קואליציית קהילה דתית גאה.
"קהילה דתית גאה" היא קואליציה של הארגונים הדתיים הגאים חברותא ובת קול וכן המניין הגאה, שבל, ואיגי דתי, הרואים עצמם חלק מקהילה אחת בעלת ערכים משותפים ומטרות דומות. ארגונים אלו רואים בזהות מינית ומגדרית חלקים מרכזיים בהווייתו של אדם, ושואפים לקבלה והשלמה עם הנטייה המינית, בשילוב עם אורח חיים דתי. בין הארגונים קיימת מחויבות אסטרטגית לשיתוף פעולה, והם עושים שימוש במותג "קהילה דתית גאה" בפרויקטים קהילתיים משותפים כגון צעדה במצעד הגאווה ושבתות קהילתיות.
חברותא - הומואים דתיים.
חברותא - הומואים דתיים הוא ארגון יהודי דתי של הומואים בני החברה הדתית, דתיים ודתיים לשעבר בישראל, הפועל בפומבי לקידום סובלנות וקבלה בחברה דתית בנושא נטייה מינית ושונות מגדרית. הארגון הוקם בשנת 2007 על ידי בוגרי ישיבות הסדר ומכינות קדם צבאיות ומהווה בית חברתי להומואים מבתים דתיים הסייע לחבריו להשלים עם נטייתם המינית ולשלבה עם זהותם הדתית ולשם כך מספק מסגרת חברתית הכוללת פעילות חברתית חודשית, טיולים, ושבתות משותפות.
חברותא פועל לשילוב הומואים בחברה הדתית באמצעים ארגון כנסים על בסיס קבוע בירושלים, תל אביב וחיפה, פרסום עלונים, ופעולות אחרות לקידום שיח גלוי בנושא ומתחזקת אתר אינטרנט המשמש במה לדעות ולחוויות. הארגון נמצא בשיח ישיר עם רבנים ומחנכים בשיתוף פרויקט ההסברה "שבל - חינוך ותמיכה". חברי הארגון מדריכים את קבוצות הנוער הדתיות בארגון הנוער הגאה. אנשים מתוך חברותא היו שותפים בהקמת "המניין הגאה". במאי 2011 ארגון חברותא ובית הלל הפיקו במשותף כנס לציבור הרחב בהשתתפות הרב ד"ר בני לאו, הרב ארלה הראל, וחברים מהקהילה הדתית הגאה, ובנוכחות כמאתיים איש וכן עיתונאים וצוותי צילום. זו הייתה הפעם הראשונה שבה הומואים, לסביות ורבנים מהציבור הדתי לאומי קיימו שיח פומבי בנושא.
בת-קול – נשים דתיות לסביות ביסקסואליות טרנסג'נדריות וקוויריות.