הכיכר מהווה למעשה הכיכר המרכזית של רומא כיום. הכיכר נמצא באזור בו היה ממוקם בעת העתיקה שדה מרס, ומקושרת בויה דל קורסו לפיאצה דל פופולו, בויה דיי פורי אימפריאלי לקולוסיאום ובויה דל פלבישי למרכז רומא.
על אף מיקום הכיכר במרכז צירי תחבורה ראשיים (מפגש הויה דל קורסו עם הויה דיי פורי אימפריאלי בכיכר אין רמזורים. אמנם התחבורה הפרטית מוגבלת באזור אך כאשר נדרשת ניתוב התנועה עולה על דוכן במרכז הכיכר שוטר המכוון את התנועה ועושה זאת בתנועות ידיים אופייניות, המושכות את ציבור התיירים לצלם את עבודתו המקצועית בתור מנצח לכאורה על תנועת כלי הרכב.
הכיכר שימשה מוקד לאסיפות עם בימי שלטונו של בניטו מוסוליני אשר קבע בארמון ונציה את מקום מושבו. נאומיו בפני ההמונים בכיכר הועברו לכל רחבי איטליה באמצעות הרדיו הציבורי ושודרו באמצעות רמקולים חזקים בכיכרות האחרים לתרועות ההמונים ובארגון חברי המפלגה הפשיסטית. היה זה אחד האירועים החשובים אשר השפיעו על דעת הקהל באיטליה לקראת היציאה לכיבושים של אתיופיה ולכניסה למלחמת העולם השנייה.
פיאצה ונציה
ויטוריו אמנואלה
ויטוריו עמנואל
ויטוריו עמנואלה
אנדרטת ויטוריו אמנואלה השני
האנדרטה הלאומית לוויטוריו אמנואלה השני (באיטלקית: Monumento Nazionale a Vittorio Emanuele II) המכונה גם מזבח המולדת (Altare della Patria - "אלטארה דלה פאטריה") או "הוויטוריאנו" ("Il Vittoriano" - "איל ויטוריאנו") היא אנדרטה הממוקמת במרכז העיר רומא בירת איטליה לכבודו של מלכה הראשון של איטליה המאוחדת - ויטוריו אמנואלה השני.
האנדרטה, הממוקמת בין כיכר ונציה לגבעת הקפיטולין, תוכננה על ידי ג'וזפה סאקוני, ופסליה נבנו על ידי פסלים מכל רחבי איטליה. אבן הפינה הונחה בשנת 1885 והאנדרטה הושלמה בשנת 1925.
האנדרטה בנויה שיש לבן שהובא מבוטיצ'ינו שבברשה, וכוללת גרם מדרגות רחב המוביל לראש האנדרטה, בה מבנה המוקף עמודים מהסדר הקורינתי ופסלים רבים. במרכז גרם המדרגות של האנדרטה פסל רכוב של ויטוריו אמנואלה, ובשני צדדי המבנה שני פסלים של האלה ויקטוריה בראש שתי קוודריגות.
רוחבו של המבנה 135 מטרים, גובה המבנה עצמו 70 מטרים, וגובהו הכולל של המבנה עד לראש פסלי האלה ויקטוריה - 81 מטרים.
קבר החייל האלמוני.
באנדרטה נמצא קבר החייל האלמוני של איטליה וכן אש תמיד. הקבר הוצב באנדרטה בעקבות החללים הרבים של מלחמת העולם הראשונה בהצעתו של הגנרל ג'וליו דוהט. באנדרטה נטמנה גופתו של חייל אלמוני, שנבחרה על ידי מריה ברגאמאס, אם שכולה מגררדיסקה ד'איסונזו מבין 11 גופות של חיילים אלמונים. גופת בנה היחיד של מריה, שנפל במלחמה, מעולם לא נמצאה, ומריה נבחרה לייצג את האמהות השכולות של איטליה בבחירת החלל. בטקס שנערך בנובמבר 1921 הובאה הגופה מאקוויליה ונטמנה באנדרטה.
מחלוקות סביב הקמת האנדרטה.
הקמת האנדרטה עוררה מחלוקת ציבורית באיטליה, מאחר שלצורך הקמת האנדרטה נערכה חפירה נרחבת בגבעת הקפיטולין שהקטינה את שטח הגבעה, וכמו כן נהרס רובע שלם של העיר שנבנה בימי הביניים על מנת לפנות מקום לאנדרטה.
מבנה האנדרטה הבולט עורר בעצמו ביקורת, בטענה שהוא פוגם באופייה של העיר רומא ובנופה (ניתן לראות את האנדרטה מכל רחבי העיר, הן בשל גודלו, והן בשל צבעו הלבן הבולט. תושבי רומא נוהגים לקרוא לאנדרטה, בשל צורתה בשם "זופה אינגלז" (מרק אנגלי), "עוגת החתונה" או "השן התותבת". חיילים אמריקאים אשר שחררו את העיר בשנת 1944 כינו את האנדרטה "מכונת הכתיבה".
על אף הביקורת הרבה סביב צורתה, הפכה האנדרטה לאתר תיירות פופולרי.
ואן דר ואלס (פירושונים)
על שמו נקראו:
סטיב הריס
אהרון קלוג
אהרון קלוג (באנגלית: Aaron Klug; 11 באוגוסט 1926 – 20 בנובמבר 2018) היה כימאי וביופיזיקאי יהודי בריטי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1982 על פיתוח מיקרוסקופ האלקטרונים הקריסטלוגרפי.
קורות חיים.
אהרון קלוג נולד בליטא לשני הורים יהודיים, לזאר ובלה. בשנת 1928 עבר עם הוריו לדרבן שבדרום אפריקה, שם גדל. בהמשך, למד קלוג באוניברסיטאות ביוהנסבורג ובקייפטאון והחל את לימודיו ברפואה, אך עבר לכימיה ומשם ללימודי פיזיקה ומתמטיקה, וסיים תואר במדעים. מאוחר יותר למד באוניברסיטת קייפטאון קריסטלוגרפיה. לאחר סיום לימודיו, נשאר עוד וניתח תוצאות של קריסטלוגרפיה באמצעות קרני X של תרכובות אורגניות.
בין 1949 ל-1953 הוא השלים דוקטורט, בטריניטי קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'. תחילה ניסה להתקבל למעבדה של מקס פרוץ וג'ון קנדרו, אולם לא היה שם מקום. על כן למד במעבדה של דאגלס הארטרי (Douglas Hartree). עם סיום הדוקטורט הוא עבר לקולג' בירקבק שבאוניברסיטת לונדון, לעבוד במעבדה של ג'ון דזמונד ברנל יחד עם רוזלינד פרנקלין, עמה עבד על וירוס מוזאיקת הטבק. בעבודות על הווירוס, חקר מבנים שקשורים ל-RNA ול-DNA והיה מהראשונים ששילבו שימוש בקרני X ובמיקרוסקופ אלקטרונים קריסטלוגרפי כדי לפענח מאקרומולקולות. קלוג מצא כיצד המולקולות מתגבשות וכן כיצד בנוי הכרומטין, כולל הנוקלאוזומים הקשורים אליו. בעזרת מחקריו, עזר קלוג לפתח את הביולוגיה המבנית.
ב-1962 עבר קלוג למכון הביולוגיה המולקולרית (MRC) באוניברסיטת קיימברידג', אותו ניהל בשנים 1986–1996.
לאורך השנים, השתמש קלוג בשיטות שונות, בהן קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן, מיקרוסקופיה והדמיה מבנית, לצורך פיתוח מיקרוסקופ אלקטרונים קריסטלוגרפי, הישג עליו זכה בפרס נובל לכימיה. מיקרוסקופ אלקטרונים קריסטלוגרפי בונה מאוסף של תמונות דו-ממדיות של גביש, המצולמות מכיוונים שונים, תמונה תלת-ממדית שלו.
ב-1988, קיבל תואר אבירות, וב-1995 הצטרף כחבר במסדר ההצטיינות הבריטי. בשנים 1995–2000 נבחר להיות נשיא החברה המלכותית.
בישראל קרויים על שמו רחוב אהרון קלוג בראשון לציון, ומרכז אהרון קלוג למחקר משולב של המבנה הביומולקולרי ותפקודו באוניברסיטת בן-גוריון.
נפטר בקיימברידג' ב-20 בנובמבר 2018. היה נשוי לליבה בוברו (Liebe Bobrow) ולהם שני בנים. נכדו, ד"ר יואל קלוג, הוא בוגר המחלקה למדעים ביו-מולקולריים במכון ויצמן למדע, ונכון ל-2018, פוסט-דוקטורנט במחלקה לפתולוגיה של אוניברסיטת אוקספורד.
פרשת המעילה בבנק למסחר
גאורגיוס אגריקולה
גאורגיוס אגריקולה (Georgius Agricola) (24 במרץ 1494 - 21 בנובמבר 1555) היה רופא מחוזי באחד מאזורי המכרות החשובים בגרמניה. בשל גישתו המדעית נחשב אגריקולה לאבי התורה של חקר המינרלים - המינרלוגיה.
שמו האמיתי היה גאורג באואר (Georg Bauer), ואגריקולה הוא כינויו בלטינית (Bauer בגרמנית פירושו איכר, מילה המקבילה למילה אגריקולה בלטינית). הוא גילה שמחלות מסוימות, הנפוצות אצל הכורים, נגרמות מתנאי העבודה הגרועים ששררו באותם הימים במכרות. תגלית זו הטרידה אותו מאוד, אך לא היה באפשרותו לעשות דבר לשינוי המצב.
בהיותו קרוב כל כך למכרות, החל אגריקולה להתעניין בסלעים ובמינרלים, מתוך כוונה למצוא ביניהם חומרים שיוכלו לשמשו למטרות רפואיות. במהלך חיפושיו אחר סלעים ומינרלים ערך אגריקולה ביקורים רבים במכרות, נפגש עם כורים ולמד להכיר את בעיותיהם. הוא פרסם ספרים אחדים על סלעים ומינרלים, שאחד מהם שימש מקור מידע עיקרי לחוקרים, לכורים ולמעבדי מתכות במשך כמאתיים שנה.
אבלינו (נפה)
נפת אבלינו (באיטלקית: Provincia di Avellino) היא נפה במזרחו של מחוז קמפאניה שבדרום איטליה. הנפה משתרעת על שטח של 2,791 קמ"ר, ובשנת 2007 התגוררו בה 438,006 נפש. בירתה של הנפה בעיר אבלינו.
הנפה גובלת בנפת בנוונטו בצפון-מערב, בנפת פוג'יה במחוז פוליה בצפון-מזרח, בנפת פוטנצה במחוז בזיליקטה בדרום-מזרח, בנפת סלרנו במחוז קמפאניה בדרום, ובנפת נאפולי במחוז קמפאניה במערב.
קזרטה (נפה)
נפת קזרטה (באיטלקית: Provincia di Caserta) היא נפה בצפונו של מחוז קמפניה שבדרום איטליה.
היסטוריה.
שטחה של הנפה חופף פחות או יותר לשטחה של נפת "טֶרָה דִּי לָבוֹרוֹ" ( Terra di Lavoro; ארץ עבודה). נפת טרה די לבורו התקיימה בממלכת סיציליה, בממלכת נאפולי, בממלכת שתי הסיציליות ובממלכת איטליה. בשנת 1840 התגוררו בה 8.845 נפש. בירת הנפה עד 1818 הייתה קפואה, ומאז הבירה היא קזרטה.
מכיוון שבנפה זו היה ריכוז גבוה של מתנגדים לפאשיזם, החליט בשנת 1927 בניטו מוסוליני לפרק את הנפה ולהעביר את האזורים שתחת אחריותה לנפות שונות חדשות. אחרי תום מלחמת העולם השנייה, הוחלט על הקמתה מחדש של הנפה, והיא כוללת את כל השטחים שהיו שייכים ל"טרה דל לאבורו" למעט שטח קטן המשתייך כיום ללאציו.
גאוגרפיה.
נפת קזרטה משתרעת על שטח של 2,639 קמ"ר, ובשנת 2007 התגוררו בה 881,943 נפש. בירתה של הנפה בעיר קזרטה.
הנפה גובלת בנפת לאטינה ובנפת פרוזינונה במחוז לאציו בצפון-מערב, בנפת איסרניה ובנפת קמפובאסו במחוז מוליזה בצפון, בנפת בנוונטו במחוז קמפאניה במזרח, בנפת נאפולי במחוז קמפאניה בדרום. במערבה גובלת הנפה בים הטירני.
נפת קזרטה מוזכרת בסדרת הטלוויזיה "הסופרנוס", כמקום מוצאה של הדמות ג'ניפר מלפי, הפסיכיאטרית של טוני סופרנו.
ארמון ונציה
ארמון ונציה (באיטלקית: Palazzo Venezia - "פאלאצו ונציה") הוא ארמון במרכז רומא בירת איטליה. הארמון נמצא צפונית לגבעת הקפיטולין ובסמוך לויטוריאנו. הארמון שימש כשגרירות הרפובליקה של ונציה בכס הקדוש, ומכאן שמו הנוכחי.
היסטוריה.