בחודש ניסן ה'תרצ"ד הצליח אביו להשיג רישיון יציאה לארץ ישראל, וביקש מבניו לחזור לביתם בשומיאץ. באותה תקופה ניהלה סבתו הרבנית רייזל את משק הבית וגידלה את האחים, כדי שאביהם הרב צבי יהודה יוכל ללמוד תורה. בחודש אייר ה'תרצ"ד (1934) עלה עם משפחתו באנייה "נובו רוסייסק" בהפלגה של כשבועיים מהעיר אודסה לארץ ישראל. בל"ג בעומר הגיעה המשפחה לארץ ישראל. המשפחה נסעה לירושלים, שם ביקרו את הרב איסר זלמן מלצר ואת הרב אברהם יצחק הכהן קוק שלמד יחד עם סבם, הרב ירחמיאל גרשון אדלשטיין (בן אריה) בישיבת וולוז'ין.
לאחר חצי שנה של נדודים בין קרובי משפחה ברחבי ארץ ישראל, באלול ה'תרצ"ד קבע אביהם את מושבם ברמת השרון, שם שכרו דירה (שהייתה בעבר לול תרנגולים). האחים יעקב וגרשון ישנו על הרצפה. מכיוון שברמת השרון של אותם שנים לא היה בית ספר דתי, האב למד עם בניו בבית בישיבה על ארגזי תפוזים. הם למדו גמרא עם רא"ש ורי"ף, ובחלק מהמסכתות גם טור ובית יוסף. בשבתות למדו רמב"ם על נושאי המסכת. האחים למדו גם דקדוק, חשבון ואנגלית, שהייתה השפה הרשמית אז, ולשם כך נלקח לביתם מורה מיוחד.
בשנת ה'תרצ"ה נבחר האב לרב המקום. באלול ה'תש"ב נשלחו הבנים לישיבת לומז'ה, לאחר הפצרות של גרשון. הם הגיעו ברגל מביתם לישיבה בפתח תקווה בא' אלול ולא ידעו שזמן התחיל יום קודם לכן. המשגיח, הרב אברהם אבא גרוסברד, אמר שכבר אין לו מקום בשבילם. מזכיר הישיבה, שלמה זלמן מוזס (אביו של מנחם אליעזר מוזס) פגש אותם והזמינם לישון בביתו, עד שנמצאו להם מיטות בישיבה בראשית מרחשוון. בהוראת אביהם הצטרפו לחבורתו של הרב שמואל רוזובסקי ששמו התפרסם.
כעבור שנה נישא אביהם בשנית לרחל, והוא ביקשם לשוב, בנימוק שמעתה עול הבית מוטל על הרבנית והם לא יצטרכו לבטל תורה. האחים שבו לסדר הלימוד עם אביהם. כאשר הוקמה ישיבת פוניבז', בחורף ה'תש"ד, הגיע הרב שמואל רוזובסקי שהתמנה לראשות הישיבה לבקש מאביהם שיצטרפו לקבוצת מייסדי הישיבה. הם היו בין ששת התלמידים הראשונים בישיבה. הישיבה השתכנה באותם ימים בבית הכנסת הליגמן בבני ברק, והבחורים ישנו בחדרים שנשכרו עבורם בעיר. שני האחים הצעירים השתכנו בביתו של הרב מיכל יהודה ליפקוביץ, שהשכיר עבור הרב רוזובסקי את חדר השינה היחידי בבית.
באותם ימים יצר יעקב הצעיר קשר הדוק עם החזון איש, שהעריך את אביו. הוא נמנה עם קבוצת תלמידים ששמעה בשבת בצהריים שיעור מהחזון איש.
כרבה הראשי של רמת השרון וכדיין.
בחורף ה'תשי"א התארס עם בת דודו, שולמית, בתו של הרב מרדכי שמואל קרול, רבה של כפר חסידים. בכ' בחשוון ה'תשי"א (1950) נפטר אביו, אחיו הגדול, הרב גרשון, כבר שימש כר"מ בישיבת פוניבז' והסתפק האם ליטול על עצמו את התפקיד. בעידודו של החזון איש ולמרות היותו חתן צעיר התמנה לרבה של רמת השרון, עד למינויו שימש את גיסו הרב אליהו אליעזר מישקובסקי, רבה של כפר חסידים.
בעצת החזון איש הקים את ישיבת השרון עם הרב בנימין מובשוביץ ועמד בראשה. החזון איש הגיע לישיבה לשמש כסנדק בברית המילה של בנו הבכור מרדכי, ובחן אז את תלמידי הישיבה. בעצת החזון איש תוארה אז הישיבה כישיבה תיכונית כדי למשוך תלמידים, אולם בפועל למדו מעט לימודי חול בשנה הראשונה בלבד.
בט"ו בתמוז ה'תשי"ד נפטרה רעייתו הרבנית חיה שולמית. לאחר פטירתה הציע לו גיסו, הרב שלמה נח קרול, להתחתן עם אחותו הצעירה מינה.
עמד בקשר עם הרב משה יעקב רביקוב, "הסנדלר". לימים, תיקן הרב אדלשטיין סדר תפילה מיוחד לרווקים וחשוכי ילדים, שייאמר על קברם של רבותיו, החזון איש והסנדלר.
הקפיד מדי חג לקיים את מצוות הקבלת פני רבו, והיה עולה לכפר חב"ד לבקר את מלמדו, הרב מרדכי אליהו שניאור.
בשנות ה-80 נחלשה ישיבת השרון לאחר שפרחו הישיבות הקטנות בבני ברק ובירושלים ונערים צעירים כבר לא נדדו עד לרמת השרון. הרב אדלשטיין מונה לכהן כראש ישיבת "כתר ישראל"-רוז'ין בבני ברק וכן מסר שיעורים בישיבת אלכסנדר. בשנת תשמ"ט, עם הקמת מפלגת דגל התורה, החליטו בהנהלת ישיבת כתר ישראל רוז'ין למנות אנשי צוות חסידיים. הרב אדלשטיין מונה לראש ישיבת חוג חתם סופר-מחנה אברהם בבני ברק. בשנות ה-90 התמנה לרבה של שכונת נאות יוסף בצפון בני ברק, במקביל לכהונתו ברבנות ברמת השרון. עמד בראש כולל להוראה ברמת השרון, והיה גם נשיאן של הישיבות "תפארת משה" בבני ברק ו"מאור יעקב" ברמת השרון.
משנות ה-80 ועד 2012 שימש כדיין בבית הדין של הרב נסים קרליץ בבני ברק, וישב בהרכב הגבוה עם הרב קרליץ עצמו.
הרב אדלשטיין נהג לספר על כמה נסים שאירעו לו, בהם תאונת דרכים בשנת 1991 בצפון שבה נפצע.
בשנת תשכ"ט יסד את כולל האברכים בבית הכנסת גאולת ישראל, מה שגדל והביא בעקבותיו רשת כוללים נוספים בבית הכנסת מורשת אבות ובעוד בתי כנסת בעיר. רשת שיעורי תורה לכל שכבות הגילאים. הקים ויסד את "מרכז תורני רמת השרון" שאיגד בתוכו את מוסדות התורה והחסד ברמת השרון.
לאחר פטירתו שונה שם העמותה המחזיקה את המוסדות שהקים והחזיק ל"מוסדות הרב אדלשטיין". מוסדות הרב אדלשטיין ברמת השרון ממשיכה להחזיק את המרכז התורני ברמת השרון. הפעילות גדלה ומתחזקת, בראשות הכוללים והפעילות עומד חתנו הרב משה ראם.
עמד בראש בית ספר הרמב"ם ברמת השרון שהחזיק תלמוד תורה לבנים ובית יעקב לבנות, ויזם את הקמת רשת הגנים והמעונות החרדית ברמת השרון שהייתה בבעלותו. כמו כן עמד בראש ישיבת בני תורה וישיבת מאור יעקב ובראש ארגון "רשת שיעורי תורה" ברמת השרון.
בשנת 1996 יזם את הקמת "מאורות השרון", עמותה להשאלת ציוד רפואי ופעילות הצלה,בשנת 2010 יזם את הקמת "אחים לצרה", מרכז סיוע למשפחות האבלות במהלך ימי השבעה.
בב' בטבת ה'תשס"ט נפטרה רעייתו הרבנית מינה לאחר מחלה.
בשנת 2010 לקה בלבו, ופונה לבית החולים ברזילי, במצב של מוות קליני. הוא הצליח להחלים.
באפריל 2012 נישא בשלישית לרבנית מאירה לואיס, אלמנתו של הרב אברהם לואיס. בעברה הייתה שחקנית ושמה היה נירה עדי.
הרב אדלשטיין ערך סדרי תפילה עבור חשוכי בנים ומעוכבי זיווג. הוא המליץ להתפלל עבורם בציון החזון איש בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק לאחר חצות הלילה. לדבריו הצלחת התפילה מותנית בהסתרתה מהמשפחה ומבני הזוג. רבים ממגזרים מגוונים פנו אליו לעצה ולברכה, בפרט בענייני זיווג. רבים מגיעים להתפלל סמוך לקברו ברמת השרון, ובמיוחד בט"ו באב.
פטירתו.
בפורים ה'תשע"ו עבר טיפול רפואי בגרון שבעקבותיו פסק מלדבר ומאז שהה בקריית צאנז ותיקשר עם סובביו בכתב.
נפטר בכ"ז בשבט ה'תשע"ז בבית חולים לניאדו בנתניה. מסע ההלוויה שבו השתתפו רבבות אנשים יצא מקריית צאנז בנתניה ועבר דרך בית הכנסת "נאות יוסף" בבני ברק, ובית הכנסת "גאולת ישראל" ברמת השרון. נקבר בבית העלמין הישן ברמת השרון בחלקת משפחתו. ספדו לו בין היתר הרבנים הראשיים, הרב יצחק יוסף והרב דוד לאו. ראש הממשלה בנימין נתניהו ונשיא המדינה ראובן ריבלין שיגרו איגרות תנחומים למשפחתו.
ספריו.
דרשות ועניינים שונים.
בשנת תשע"ה החל לצאת עלון השבת גאון יעקב ובו דברי תורתו. בתשפ"א יצא ספר בעקבי ההגדה, עם דרשותיו על ההגדה של פסח.
משפחתו.
ילדיו.
גיסיו מצד אשתו הם הרב יעקב ניסן רוזנטל, הרב אליהו אליעזר מישקובסקי והרב שלמה נח קרול.
הנצחה.
לרגל יום השנה הראשון לפטירתו הוכנס ספר תורה לזכרו לבית הכנסת 'נאות יוסף' בשכונה שבה כיהן כרב שנים רבות.
שמו של "בית המדרש החדש" בשכונת 'נאות יוסף' בבני ברק שונה ל"נחלת יעקב" על שמו.
בשנת 2022 צפויה להיפתח היציאה המזרחית מרמת השרון, בשם "דרך אדלשטיין", על שם הרב.
אבין
אל וניקי
אל וניקי (מוכרים גם כאלדר וניגאר) הם צמד זמרים אזרים. הצמד ניצח בפעם הראשונה עבור אזרבייג'ן באירוויזיון 2011 שנערך ב-14 במאי עם השיר "Running Scared".
ביוגרפיה.
אלדר גסימוב.
אלדר גסימוב (באזרית: Eldar Qasımov; נולד ב-4 ביוני 1989) הוא זמר פופ אזרי. גסימוב החל לשיר בגיל צעיר, והוא השתתף במספר תחרויות שירה שנערכו באזרבייג'ן וברוסיה. בין השנים 2001 ל-2005 הוא קיבל אימון מוזיקלי מקצועי, והוא אף למד לנגן בפסנתר.
גסימוב למד גאוגרפיה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטת באקו. בשנת 2010 הוא קיבל תואר מתקדם ביחסים בינלאומיים. הוא מדבר גרמנית בצורה שוטפת.
ב-16 באפריל 2012 נבחר גסימוב להנחות את אירוויזיון 2012.
ניגאר ג'מאל.
ניגאר ג'מאל (באזרית: Nigar Camal; נולדה ב-1 בספטמבר 1980) היא זמרת R&amp;B ופופ אזרית. ג'מאל מתגוררת בצפון לונדון שבבריטניה מאז שנת 2005. ג'מאל החלה בלימודי מנהל וכלכלה בשנת 1997 באוניברסיטת כסר שבעיר באקו, והיא סיימה בשנת 2001. ג'מאל קיבלה השראה מוזיקלית מכריסטינה אגילרה, אלישה קיז, ברנדי נורווד, קרייג דייוויד וכריס בראון. ג'מאל נשואה לטיירון ג'מאל, ויש להם שתי בנות.
אירוויזיון.
בחירת השיר.
אל וניקי השתתפו בקדם האירוויזיון האזרי 2011 (Milli Seçim Turu 2011). הם העפילו לגמר ביחד עם שלושה מבצעים אחרים. הצמד ניצח בגמר שנערך ב-11 בפברואר, ובכך זכו לייצג את אזרבייג'ן באירוויזיון 2011 שנערך בעיר דיסלדורף שבגרמניה. תחילה רק אחד מהם אמור היה להיבחר לייצוג אזרבייג'ן, אולם מאוחר יותר הוחלט ששניהם יתמודדו באירוויזיון כצמד.
באירוויזיון.
באירוויזיון עצמו הם הופיעו כצמד תחת השם "אל וניקי". השיר שלהם "Running Scared" נכתב על ידי סטפן אורן, סנדרה ביורמן וליין פרגוהנסון משוודיה. לאחר שהגיעו בשלב חצי הגמר למקום השני, אל וניקי התמודדו בשלב הגמר כשהם מופיעים בתור שיר מספר 19. בסוף ההצבעה הוכרזה אזרבייג'ן כמנצחת, ובכך זכתה לארח את אירוויזיון 2012, תחרות האירוויזיון הראשונה שתיערך בשטחה.
דייוויד אלמונד