כלכליסט הוא יומון כלכלי ישראלי ואתר חדשות כלכלי מבית "ידיעות אחרונות".
המו"ל והעורך הראשי של העיתון והאתר הוא יואל אסתרון. עורכת העיתון היא גלית חמי, ועורך האתר הוא גבי קסלר. העיתון מופץ במשך חמישה ימים בשבוע. מערכת העיתון שכנה מיום הקמתו ברמת החייל בתל אביב, ובתחילת 2016 עברה לבית "ידיעות אחרונות" בראשון לציון.
היסטוריה.
העיתון "כלכליסט" הושק ב-18 בפברואר 2008, והוא העיתון הכלכלי הנפוץ ביותר בישראל, והעיתון השלישי בגודלו מכלל העיתונים היומיים בישראל. הסיסמה שליוותה את השקת העיתון הייתה "ישראל מתחברת לכלכלה". העיתון פונה לקהלי יעד מגוונים בהם אנשי מקצוע בתחום הכלכלה, המשפט והעסקים, וגם לקהלים שעד להשקת העיתון נמנעו מצריכת מידע כלכלי.
מבנה העיתון.
העיתון המודפס מופץ חמישה ימים בשבוע בימים ראשון עד חמישי.
העיתון מחולק לארבעה חלקים:
החל משנת 2010 בנוסף לעיתון היומי, העיתון מכיל בכל יום חמישי מוסף בשם "מוסף כלכליסט", הכולל כתבות כלכליות מקיפות וכן כתבות "השראה" בתחומים שונים.
החל משנת 2016 כולל העיתון גם תכנים של פרסום סמוי.
אתר אינטרנט.
אתר האינטרנט של "כלכליסט" הושק בשנת 2008 והוא כולל, בדומה לעיתון, חדשות ותכנים מעולם העסקים, וכן תכנים ייחודיים דוגמת זירת המניות בשילוב כלים כמו מסנן מניות ומשווה מניות. עורך האתר הוא גבי קסלר. במסגרת האתר נכלל המדור כלכליסט TV - ערוץ וידאו, המשדר כתבות שטח ואולפן.
ל"כלכליסט" אפליקציות ייעודיות לטלפון חכם, במכשירי אייפון ואנדרואיד.
חשיפות בולטות.
בינואר 2022 החל העיתון בפרסום סדרת כתבות בנושא השימוש של משטרת ישראל בתוכנת פגסוס לשם מעקב אחר תוכן במכשירי טלפון סלולרי של תושבי ישראל.
ועידות וכנסים.
"כלכליסט" מקיים בכל שנה, מיום היווסדו, כנסים וועידות בנושאים מרכזיים שעל סדר היום הישראלי:
הוועידה הכלכלית המרכזית, הוועידה לעסקים קטנים ובינוניים, הוועידה לחיסכון פנסיוני, ועידת הנדל"ן המרכזית, ועידת המובייל ועוד.
תסיסה הומולקטית
תסיסה הומולקטית היא תהליך ביולוגי שבו מומר גלוקוז לאנרגיה תאית וחומצה לקטית. התגובה היא תסיסה המתרחשת בהיעדר חמצן במספר סוגי חיידקים ובתאים של בעלי חיים, כגון תאי שריר. את התהליך מזרז האנזים לקטט דהידרוגנאז.
הגליקוליזה יוצרת שתי מולקולות ATP, שתי מולקולות NADH מ–+NAD, ושתי מולקולות פירובט, שם טמונה רוב האנרגיה הכימית שהייתה לגלוקוז. השלמת הפירוק של הגלוקוז (לפחמן דו-חמצני) דורשת חמצון פירובאט דרך מעגל קרבס וזרחון חמצוני - (מערכת העברת אלקטרונים). כאשר אין מספיק חמצן לקיום מעגל קרבס וזרחון חמצוני, הגליקוליזה צריכה להיות מוגברת על מנת לספק את צורכי ה ATP התאי. הפירובט הנוצר מומר לחומצה לקטית דרך תסיסה לקטית.
המרת פירובט ללקטט מחדשת +NAD, דבר אשר מאפשר לגליקוליזה להמשיך.
לקטט עובר לחוץ התא בדיפוזיה לדם. בהגיעו לכבד הופך הלקטט חזרה לפירובט ובתהליך הגלוקונאוגזה הופך לגלוקוז. הגלוקוז שנוצר חוזר לדם ומגיע חזרה לשריר, תהליך זה מוריד מן העומס החומצי של השריר, ונקרא מעגל קורי.
פספופרוקטוקינאז (PFK) מעוכב על ידי PH נמוך (חומציות גבוהה) ובדרך זו נמנעת יצירה של עודף חומצה לקטית, הגורמת לרמת חומציות גבוהה בדם.
Pfk מזרז ריאקציה חד כיוונית בגליקוליזה (השלב המחייב) התכווצות שרירים קשורה לרמות חומצה לקטית בדם בייחוד כתוצאה מבעיה באיזון של היונים בגוף שנובעת מהזעה.
רמה אנרגטית
הרמה האנרגטית (Energy Charge) הוא מדד המבטא את מצבו האנרגטי של התא ומסומן בקיצור E.C.
מספר רב של תגובות כימיות במטבוליזם של התא מבוקרות על ידי המצב האנרגטי בו התא נמצא, כאשר ATP הוא המטבע האנרגטי הנפוץ ביותר בתאים ולכן משקף את רמתו האנרגטית של התא.
רמה אנרגטית מוגדרת כך:
formula_1
מדד הרמה האנרגטית פרופרציונלי לחלק היחסי (פראקציה) של ה-ATP בתא הנמדד במולים, ועוד חצי מפרקציית ה-ADP. זאת מכיוון ש-ATP מכיל שני קשרים אנהידרידים, בעוד ADP מכיל קשר אנהידרידי אחד.
E.C יניב ערכים שבין 0 (כאשר התא רווי ב-AMP) לבין 1 (כאשר התא רווי ב-ATP).
דניאל אטקינסון הראה כי מסלולים קטבוליים המפיקים ATP מעוכבים כאשר מדד הרמה האנרגטית גבוה (שואף ל-1) ומסלולים אנאבוליים הדורשים השקעת מולקולות ATP משופעלים.
מכאן ניתן כמובן להסיק כי כאשר מדד הרמה האנרגטית נמוך (שואף ל-0), אותם המסלולים הקטבוליים ישופעלו והאנאבוליים ידוכאו.
המסלולים המטבוליים המתרחשים בתאים נמצאים תחת בקרה ברגישות גבוהה על ידי הרמה האנרגטית הרגעית בתאים; כאשר במצב נורמלי הרמה האנרגטית של רוב התאים נעה בין ערכים
של כ-0.8 עד כ-0.95.
מדד חלופי לרמה האנרגטית הוא פוטנציאל הפוספורילציה.
קוויבק העתיקה
המרכז ההיסטורי בקוויבק סיטי
קשר דיסולפידי
בכימיה, קשר דיסולפידי הוא קשר קוולנטי יחיד המתרחש בין שתי קבוצות תרכובות אורגניות (תיול). הקשר נקרא גם קשר S-S או גשר דיסולפידי. למעשה סטויכיומטריה גסה של הקשר; C-S-S-C. הטרמינולוגיה כמעט ייחודית לשימושים בביוכימיה, ובכימיה ביואינאורגנית וביואורגנית. רשמית החיבור נקרא פרה-סולפיד, אך השימוש בשם זה הוא נדיר.
שלושה אטומי גופרית באינטראקציה רציפה נקראים קשר טריסולפיד, אף על פי שלמעשה יש שני קשרי S-S ברצף. קשר דיסולפידי נוצר בדרך כלל מחימצון קבוצת סולפהידריל (SH), ראו תמונה.
קשר דיסולפידי בחלבונים.
קשרים דיסולפידים ממלאים תפקיד חשוב בקיפול וייצוב מבני של חלבונים רבים, בדרך כלל חלבונים שמופרשים למדיום החיצוני (extracellular medium). מכיוון שרוב המדורים התאיים הם סביבות מחזרות, קשרים דיסולפידים לא יציבים בציטוזול (עם הסתייגות שתפורט בהמשך).
ציסטין מורכבת משני ציסטאין מחוברים על ידי קשר דיסולפידי. קשר זה בחלבונים נוצר בין שתי קבוצות תיול של שיירי ציסטאינים ריאקטיבים. חומצה אמינית נוספת שמכילה אטום גופרית, מתיונין, לא יוצרת קשר מסוג זה. אב הטיפוס של קשר דיסולפידי בחלבון הוא בין שתי חומצות אמינו פפטידיות. המבנה של הקשר מתואר על ידי הזווית הנוצרת בין אטומי χss המרכזיים ובין אטומי
Cβ − Sγ − Sγ − Cβ שבדרך כלל נמצאים בקירוב בזווית ±90°.
קשר דיסולפידי מייצב את המבנה השלישוני בכמה דרכים:
קשר דיסולפידי בחלבון נוצר על ידי ריאקצית מעבר תיול-דיסולפיד, בין זוג ציסטאינים ומתואר על ידי מיספור השיירים בשרשרת הפפטידית לדוגמה; (26-84).
המבנה הנטיבי של רוב החלבונים בעל קשרים דיסולפידיים קבועים, על אף שיש חלבונים המתמרנים בין שני מצבים טבעיים, ועל כן נשברים ונוצרים קשרים חדשים. האנזים (Thioredoxin) תיורדוקסין משמש כאנטיאוקסידנט המזרז חיזור חלבונים אחרים על ידי ריאקציות חמזור תיול-דיסולפיד. אנזימים אלו חיוניים לחיים ביונקים. בחלבונים שבהם יותר השתי זוגות ציצטאין ריאקטיבים, קשרים שגויים בין השיירים יכולים להיווצר, שברוב המקרים יוצרים מבנה מרחבי לא פעיל (קיפול נכון פרופרציונלי לרמת פונקציונליות).ככל שתדירות הקשרים עולה בחלבון, כך התדירות הסטטיסטית לאפשרויות הקשר בין השיירים עולה. לדוגמה, לחלבון (ribonuclease A) ריבונוקלאז שמונה שיירי צסטאין ריאקטיבים וכ־105 אפשרויות שונות ליצירת ארבעה קשרים דיסולפידים. (Isomerases) איזומראז [Isomerases] זוהה כמזרז שבירת קשרים דיסולפידים שגויים, ומעלה את רמת הדיוק ביצירת קשרים דיסולפידים נכונים.
חלבונים שלהם קשרים דיסולפידים טבעיים בצורה חלקית, בסביבה דנטורטיבית הקשרים החסרים ייווצרו ונקבל חלבון פעיל לחלוטין במבנה נטיבי. הקשרים הדיסולפידים הנכונים יצבו מבנה שלישוני שגוי אומנם, אך השגיאה ברמת קשרי המימן ההפיכים ולא ברמת הקשר הקוולנטי בין התיולים.
כדי לבצע אנליזה למבנה החלבון, בדרך כלל נחוץ לשבור קשרים דיסולפידים. ראקציית החיזור הזו מושגת על ידי טיפול בריאגנט בשם 2-מרקפטואתנול. ניתן לזהות קשרים דיסולפידיים בחלבון באמצעות אלקטרופורזה אלכסונית.
איזואנזים
איזואנזימים (ידועים גם כאיזוזימים) הם אנזימים אשר שונים בהרכב סדרת חומצות האמיניות שלהם אך מזרזים אותה תגובה כימית. לאנזימים אלה תכונות קינטיות שונות או שהם מבוקרים באופן שונה. גם ביטוי איזואנזימים יכול להיות שונה בין איבר לאיבר וכן להשתנות במהלך ההתפתחות.
הקיום של איזואנזימים מאפשר ויסות עדין של המטבוליזם והתאמתו לצרכים הספציפיים של רִקְמָה מסוימת או שלב התפתחותי. במקרים רבים האיזואנזימים מקודדים על ידי שכפול גן לגנים זהים, אשר השתנו במשך הזמן. אף על פי שאלואנזימים הם אנזימים מאללים שונים של אותו גן אשר מעבדים או מזרזים את אותו התהליך, משתמשים בשני מושגים אלה לחלופין.
הקדמה.
איזואנזימים תוארו לראשונה על ידי ר.ל. הנטר וקלמנט מרקרט (1957) אשר הגדירו אותם כגרסאות שונות של אותו אנזים בעלי פונקציות זהות ונמצאים באותו פרט. הגדרה זו כוללת (1) גרסאות של אנזימים שהם תוצר של גנים שונים ולכן הם מייצגים איזואנזימים שונים ו-(2) אנזימים שהם תוצר של אָלֶלים שונים של אותו גן (המתוארים כאלואנזים).
איזואנזימים הם בדרך כלל תוצאה של שכפול גנטי אך יכולים להיות גם תוצאה של פוליפלוידיזציה או הַכְלָאָה של חומצה גרעינית. על פני הזמן, אם התפקוד של הגרסה החדשה נשאר זהה לתפקוד המקור אז תהיה סבירות גבוהה שככל שצוברים יותר מוטציות, אחת מן הגרסאות תיעלם ותהפוך לפסאודוגן לא פעיל. ובכל זאת, אם המוטציות לא מונעות באופן מיידי את תפקוד האנזים אלא משנות את אופן תפקודו או תבנית הביטוי הגנטי אזי שתי הגרסאות יועדפו בברירה טבעית ולכל אחת יהיה תפקוד ייחודי. כאמור, הם יכולים להתבטא בשלבים שונים של ההתפתחות או ברקמות שונות.
הבחנה בין איזואנזימים.