הנסיך חסן בן טלאל (בערבית: الحسن بن طلال; נולד ב-20 במרץ 1947 בעמאן, ירדן) הוא אחיו של חוסיין, מלך ירדן, ויורש העצר בשנים 1965–1999.
ביוגרפיה.
חסן הוא בן למשפחת המלוכה ההאשמית. אביו היה המלך טלאל, בנו של המלך עבדאללה הראשון, ואמו הייתה זיין א-שריף בנת ג'מיל. אחיו, המלך חוסיין, מינה אותו לנסיך הכתר ב-1965, והוא החזיק בתואר עד לנטילתו ממנו ב-1999, בסמוך למותו של המלך חוסיין. חסן הוא גם דודו של מלך ירדן הנוכחי, עבדאללה השני.
הנסיך חסן התחנך בירדן, וכן באנגליה בסאמר פילדס סקול, בבית הספר הארו. הוא סיים תואר ראשון במזרחנות בהצטיינות בקולג' קרייסט צ'רץ' באוניברסיטת אוקספורד ועבודתו אף הוכרה מאוחר יותר כתואר שני באוניברסיטה. הוא שולט באופן רהוט בשפות ערבית, אנגלית, צרפתית וגרמנית, וכן מדבר טורקית, ספרדית ואורדו, הוא אף למד עברית במסגרת לימודיו האקדמיים.
הנסיך חסן נחשב לבעל דעות ליברליות, וכן לידידותי לישראל. בוועידה דתית בטוקיו הכריז כי מוטב שמנהיגי ערב יעניקו לעמיהם את המיליארדים שהם מבזבזים על רכישת נשק למלחמה בישראל.
בשנת 1999, בעודו על ערש דווי, מינה המלך חוסיין את בנו עבדאללה (המשמש כיום כמלך ירדן, עבדאללה השני) ליורש העצר, ונטל מאחיו את כל סמכויותיו. בכך נרשמה ירידתו של הנסיך מהבמה הפוליטית בירדן ובאזור.
בשנת 2000, קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה.
מתכתיות
מתכתיות באסטרונומיה וקוסמולוגיה פיזיקלית היא מדד לכמות היסודות כימיים שמרכיבים גרם שמים הכבדים יותר ממימן והליום. השימוש במונח 'מתכת' שונה מהמקובל בכימיה וביום-יום, מכיוון שבסקלות קוסמולגיות, היקום מורכב ברובו הגדול ממימן והליום בלבד, ולכן חוקרי היקום מגדירים את כל היסודות הכבדים יותר כ'מתכות'. לדוגמה, ערפילית שעשירה בפחמן תוגדר כ"עשירה במתכת" למרות שפחמן לא נחשב למתכת בהקשרים אחרים.
מתכתיות של עצם אסטרונומי יכולה לתת הערכה לגבי גילו. על-פי תאוריית המפץ הגדול, בראשית חייו היקום היה מורכב מכ-90% ממימן, אשר חלקו הומר בתהליך נוקליאוסינתזה הקדמוני, ויצר כמות משמעותית של הליום וכמויות זניחות של ליתיום. הכוכבים הראשונים, אשר מוגדרים כאוכלוסייה III, היו נטולי מתכות לחלוטין. היו אלה כוכבים מסיביים מאוד ובמהלך קיומם יצרו יסודות כבדים (עד ברזל) על ידי היתוך גרעיני. לאחר מכן הם סיימו את חייהם בסופרנובות אשר פיזרו יסודות אלה ברחבי היקום. נכון להיום, לא נמצאו כוכבי אוכלוסייה III; קיומם מנובא על ידי המודלים הנוכחים של היקום הבראשיתי. דור הכוכבים הבא נוצר מהחומרים שפוזרו על ידי הדור הראשון. הכוכבים הנצפים המבוגרים ביותר, אוכלוסייה II, הם עדיין בעלי מתכתיות נמוכה. עם היווצרות דורות נוספים של כוכבים, כמות היסודות הכבדים הלכה וגדלה, מכיוון שהעננים שיצרו כוכבים אלה הכילו את השאריות העשירות במתכות שנוצרו בכוכבי הדורות הקודמים, וכך התהליך חזר על עצמו שוב ושוב. הכוכבים הצעירים, בגילה של השמש, מוגדרים כאוכלוסייה I והם בעלי מתכתיות משמעותית.
מתכתיות בגלקסיית שביל החלב.
ברחבי גלקסיית שביל החלב, המתכתיות גבוהה יותר במרכז הגלקטי ויורדת ככל שמתקדמים כלפי חוץ. עובדה זו מוסברת על ידי צפיפות הכוכבים הגבוהה יותר במרכז הגלקסיה, מה שגורם לכך שיותר יסודות כבדים נוצרים, מוחזרים לתווך הבין-כוכבי ומשתתפים בהיווצרות כוכבים חדשים. באופן דומה, גלקסיות גדולות נוטות להיות בעלות מתכתיות גבוהה יותר מאשר הקטנות. לדוגמה, ענן מגלן הקטן וענן מגלן הגדול הן שתי גלקסיות לא-סדורות בסביבת שביל החלב. שיעור המתכתיות של הענן המגלני הגדול מוערך בכ-40% מזה של שביל החלב, בעוד שהענן המגלני הקטן הוא בעל מתכתיות של 10% בלבד.
שם מלכותי
שם מלכותי הוא שם רשמי בשימוש מלכים ואפיפיורים בזמן כהונתם, שעשוי להיות שונה מהשם שהוענק להם בלידתם.
מלכים.
בעת העתיקה ידוע על שושלות של מלכים שלכולם היה אותו שם. כגון פרעה מלך מצרים, ואבימלך מלך פלשתים. גם בין מלכי יהודה מסופר על מספר מלכים (כגון צדקיה ויהויקים) שמלכו תחת שם שונה משמם.
מאז ימי הביניים נהגו מלכים לבחור לעצמם שם מלכות השונה משמם, כאשר בתקופות מסוימות נהגו המלכים לבחור באותו שם לאורך מספר דורות, כאשר ההבדל היחיד היה במספר הסידורי שלהם (למשל ג'ורג' הראשון, השני, השלישי והרביעי שמלכו בבריטניה).
אפיפיורים.
כאשר נבחר אפיפיור חדש, הוא נשאל על ידי ראש הגוף הבוחר, באיזה שם ירצה להיקרא. האפיפיור הנבחר בוחר בשם בו ייקרא מאותו רגע ואילך. אז יוצאת ההכרזה "הבמוס פאפאם" (לטינית: יש לנו אפיפיור), בו מוכרז שמו הישן והחדש של האפיפיור.
בריטניה.
בשלושה מקרים בולטים בחרו מלכי הממלכה המאוחדת בשם שאינו שמם הפרטי הראשון; למעשה, העובדה שבני משפחת המלוכה נוהגים לתת מספר שמות פרטיים לצאצאיהם, מעמידה בפני השליט החדש מספר אפשרויות לבחירת שם מלכותי:
המלכה ויקטוריה נולדה בשם אלכסנדרינה ויקטוריה, אך כבר בצעירותה נודעה בשם הנסיכה ויקטוריה. בנה, הנסיך אלברט אדוארד, בחר (כאימו, בשעתה) בשם אדוארד השביעי כאשר עלה לכס המלוכה בשנת 1901. זאת בניגוד לרצונה של אמו, שביקשה שימלוך תחת שם כפול, לזכר אביו, הנסיך אלברט. נראה שגם סיבות אישיות (של הבעת עצמאות) הביאו אותו להחלטה זו.
שלושים וחמש שנה לאחר מכן, עלה הנסיך אדוארד אלברט כריסטיאן ג'ורג אנדרו פטריק דייוויד (נכדו של אדוארד השביעי) לכס המלכות. הוא בחר לשלוט בשם אדוארד השמיני, אף על פי שבני משפחתו כינו אותו דווקא בשמו האחרון, דייוויד. לאחר שוויתר על כסאו, החליט אחיו שמלך במקומו, הנסיך אלברט פרדריק ארתור ג'ורג', למלוך תחת השם ג'ורג' השישי כדי להראות יציבות והמשכיות, בהמשך לאביו ג'ורג' החמישי.
בכל זאת, רוב מלכי בריטניה בחרו למלוך תחת שמם הפרטי הראשון. כאשר עלתה הנסיכה אליזבת לכס המלוכה בשנת 1952, היא נשאלה תחת איזה שם תרצה למלוך. היא ענתה "השם שלי, אלא מה?". שמה המלא, בו הוטבלה, הוא אליזבת אלכסנדרה מרי - על שם שלוש המלכות שקדמו לה.
המלכה אכן הוכתרה כאליזבת השנייה, אך עם זאת, התואר "השנייה" עורר מחלוקת בסקוטלנד, אשר לא הייתה בשליטת בריטניה בתקופת שלטונה של אליזבת הראשונה, ובראשית כהונתה הוגשה תביעה משפטית כנגד המדינה, בדרישה שלא לכנותה "אליזבת השנייה" בסקוטלנד, בטענה שכפייה זו פוגעת בהסכמי האיחוד של המדינות, אך זו נדחתה. הדברים הגיעו לידי כך שתיבות דואר ברחבי סקוטלנד, הנושאות את ראשי התיבות הלטיניים של שמה, הושחתו ושונו לסמל את שמה כאליזבת הראשונה. כפתרון נקודתי למחאה זו, מוטבע כיום רק סמל הכתר על גבי תיבות הדואר בסקוטלנד. בפתיחת הפרלמנט הסקוטי בשנת 1999 התייחס היו"ר התורן, דייוויד סטיל, לנוכחותה באומרו: "לא רק מלכת הממלכה המאוחדת היישובה בינינו, אלא אליזבת מלכת הסקוטים במובן ההיסטורי והחוקתי...".
בעבר פורסם כי הנסיך צ'ארלס, הנסיך מוויילס, ששמו המלא הוא צ'ארלס פיליפ ארתור ג'ורג', מתכוון למלוך תחת השם ג'ורג' השביעי, כזכר לסבו וכיוון שהמלכים צ'ארלס הראשון וצ'ארלס השני לא היו מוצלחים ופופולריים במיוחד.
איטו אבירם
יצחק "איטו" אבירם (נולד ב-16 באוקטובר 1950) הוא סופר, עורך ועיתונאי ישראלי. מוכר בספריו הרבים לבני נוער וילדים, בעיקר שמונת ספרי הסדרה "יעל ואני", "מצמררים", "אני ליאור, ואתם?" ו"הקיץ האחרון של דן".
ביוגרפיה.
אבירם החל את קריירת הכתיבה בתור כתב נוער ב"מעריב לנוער" שם התפרסמה הסדרה שכתב "יעל ואני". הסדרה ההומוריסטית עסקה ברצינות בסיפורים אמיתיים מחייהם של בני זוג בגיל העשרה, בבעיות, תחושות, חוויות, רגשות ואירועים האופייניים למערכת יחסים כזו.
ברבות השנים מונה אבירם לכתב הראשי של "מעריב לנוער" ולסגנו של העורך אמנון בירב.
בעקבות הפופולריות לה זכו פינותיו של אבירם בעיתוני הנוער, המשיך אבירם בכתיבת סדרות שהפכו לספרים רבי-מכר.
בשנים 1992 עד 1994 יצא אבירם לשליחות בארצות הברית מטעם הסוכנות היהודית. לאחר חזרתו לישראל, מונה לערוך את "ראש1", מבית "ידיעות אחרונות". לדבריו, "התקופה הזו הייתה הרבה פחות מוצלחת ... לא הייתה שם אותה אווירה, ופתאום התחוור לי שהעורך, איך לומר, לא ממש עומד בראש העיתון. הייתה שם מנהלת, בחורה שלמדה שיווק, והיא נתנה את הטון וקיבלה גיבוי מ'ידיעות אחרונות'. הפכתי למין מנהל תוכן, לא יותר, שצריך להתיישר לפי רצונותיה של אשת שיווק".
לאחר "ראש1" ערך אבירם גם את העיתונים "ראש צעיר" ו"טבע הדברים".
בהמשך דרכו, הקים אבירם מחדש ואף ערך את עיתון הילדים "פילון", בשנים האחרונות מרצה אבירם במפגשים לילדים ונוער דרך "סל תרבות שטראוס" וסל תרבות ארצי ומופיע לבני נוער בתוכנית משותפת עם המשוררת ציפי שחרור. בתוכנית "בואו נתבגר על זה" ובתוכניות נוספות כמו "היכן שנגמרות המילים", אבירם פונה גם למבוגרים באמצעות סיפורים שהוא כותב לעיתון ג'רוזלם פוסט ובאתר אינטרנט בשם "התרשמות" העוסק בנושאי תיירות ונופש, קולינריה, תרבות בידור ופנאי, אשר פונה ברובו למבוגרים.
איטו אבירם מלמד גם מבוגרים וגם בני נוער בסדנאות לכתיבה יוצרת ברחבי המדינה. בין השאר הוא לימד באוניברסיטת תל אביב וכן במכללות. בנוסף הוא מלמד במדרשה העירונית ברעננה, בקתדרה בפרדס חנה, בביתו ביישוב תל מונד, בהוד השרון ועוד. משנת 2016, הוא מלמד כתיבה יוצרת וכתיבת סיפור חיים גם בספריית יד לבנים בחיפה, מרכז הכרמל.
בשנות השבעים התחתן איטו אבירם עם יעל. לזוג נולדו שני ילדים, ולאחר כ-20 שנה הם התגרשו. הוא נישא בשנית ובשנת 2003 נולדו לו תאומים, אדר והשחקנית רומי אבירם.
יורש העצר
הנסיך חסן
הנסיך חסן אבן טלאל
יוסף לואידור