במגזר העסקי בזק בינלאומי מספקת שירותי תקשורת ומחשוב, ובהם מפרויקטים בתחום האינטגרציה ותשתיות מחשוב, הקמה וניהול רשתות תקשורת, שירותי אינטרנט בטכנולוגיות שונות, שירותי מחשוב ענן מקומיים ובינלאומיים, מרכז ניטור, שליטה ובקרה לאירועי אבטחת מידע (SOC - Security Operating Center) והגנה מפני איומי סייבר.
לבזק בינלאומי רשת חוות השרתים הגדולה בישראל ובפריסה גלובלית המונה כ-12 מתקנים: 7 מתקנים ברחבי העולם (לרבות בהונג קונג), המחוברים ברשת הנתונים הבינלאומית של החברה, ו-5 מתקנים בישראל, כולל מתקן תת-קרקעי המספק שירותי DR.
יו-יו מה
יוֹ-יוֹ מה (באנגלית: Yo-Yo Ma; בכתב סיני מסורתי: 馬友友; בכתב סיני מפושט: 马友友; בפין-יין: Mǎ Yǒuyǒu; נולד ב-7 באוקטובר 1955) הוא צ'לן צרפתי-סיני-אמריקני, הידוע בזכות כישוריו כאחד מהצ'לנים הקלאסיים הטובים בעולם ומפעליו הרבים בתחומים מוזיקליים מגוונים.
ביוגרפיה.
מה נולד בפריז לאם זמרת ולאב שהיה מנצח ומלחין, שניהם ממוצא סיני. מגיל צעיר קיבל חינוך העוסק במוזיקה. הוא החל ללמוד לנגן בכינור, המשיך לוויולה ובהמשך עבר לצ'לו. משפחתו היגרה לארצות הברית בשנת 1962 והשתקעה בניו יורק כשהיה בן 7.
מה היה ילד פלא, שהופיע בגיל 8 בקונצרט בטלוויזיה האמריקנית שעליו ניצח ליאונרד ברנשטיין. הוא התקבל לבית הספר ג'וליארד בניו יורק, והמשיך משם ללימודי מדעי הרוח באוניברסיטת הרווארד בבוסטון. הוא הופיע עם תזמורות רבות בכל רחבי העולם.
הוא הופיע בכמה פרקים של סדרת הטלוויזיה לילדים "ארתור", ובסדרת הדרמה "הבית הלבן".
בפברואר 2011 קיבל מה את מדליית החירות הנשיאותית מנשיא ארצות הברית ברק אובמה.
פעילות מוזיקלית.
יו-יו מה נודע בהתעניינותו במגוון רחב של סגנונות מוזיקליים, בניגוד לנגן קלאסי טיפוסי. הוא הופיע והקליט יצירות מתקופת הבארוק על כלים תקופתיים, מוזיקת בלוגראס אמריקנית, מלודיות סיניות, מוזיקה ברזילאית, טנגו ארגנטינאי מאת אסטור פיאצולה, ואת פסקול הסרט "נמר, דרקון".
הוא ניגן את היצירה "Air and Simple Gifts" בהשבעתו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה.
הוא הקים את תזמורת "דרך המשי" שמאגדת מוזיקאים ממזרח ומרכז אסיה. במאי 2006 זכה בפרס דן דוד, על תרומתו לשימור המורשת האמנותית והתרבותית של העמים שלאורך נתיב המסחר שחצה את יבשות אסיה ואירופה, מסין עד לים התיכון, החל באלף הראשון לפני הספירה ועד לאמצע האלף השני לספירה. הבמאי מורגן נוויל יצר ב-2015 סרט דוקומנטרי בשם מוזיקה של זרים: יו-יו מה ואנסמבל דרך המשי, שמתעד את סיפורו של האנסמבל וחלק מנגניו. הסרט השתתף בפסטיבל דוקאביב ב-2016
בשנת 2020 הופיע ברשימה השנתית טיים 100 של מגזין טיים.
משחקים בתלת ממד
מוסא אל-צאדר
תיאוריית המוסיקה
ארבע כוסות
ארבע כוסות הוא הכינוי למצוות שתיית ארבע כוסות יין בלילה הראשון של חג הפסח (אור לט"ו בניסן), הוא ליל הסדר. מצווה זו היא תקנת חז"ל וחיובה כולל גברים ונשים כאחד.
מקור הדין.
המצווה נזכרת לראשונה ב. המצווה אינה חיוב מן התורה אלא מצווה דרבנן, ואף על פי כן הקפידו חז"ל ביותר על יישומה. הקפדה זו מתבטאת בכך שאפילו עניים המתפרנסים מצדקה מחויבים בארבע כוסות גם אם ייאלצו למכור את בגדיהם לשם כך. כמו כן, נפסק בהלכה כי גם אדם שהיין מזיק לו צריך להשתדל ולשתות מעט ממנו. בגמרא (נדרים מט, ב) מסופר על רבי יהודה שהיה שותה ארבע כוסות ולאחר מכן נאלץ לחבוש את ראשו בשל כאבים "מפסח ועד עצרת" - כלומר במשך שבעה שבועות. אולם, המשנה ברורה פסק שאינו חייב לשתות ארבע כוסות אם ייפול למשכב מזה, אלא שאם השתייה תגרום לכאבי ראש וכדומה מחויב הוא לשתות. סיבת ההקפדה היא כיוון ששתיית ארבע הכוסות מזכירה ומפרסמת את נס יציאת מצרים. זהו ההסבר לכך שגם נשים חויבו במצווה, על אף שזו מצוות עשה שהזמן גרמא - הואיל וגם הן היו באותו הנס, ואף נאמר כי הגאולה התרחשה בזכות נשות ישראל במצרים.
דיני ארבע כוסות.
סדר ארבע כוסות.
מועדי מילוי ארבע הכוסות ושתייתן קבועים בסדר ההגדה, וזהו סדרן:
שיעור היין.
לפי ההלכה על הכוס להיות מלאה ולהכיל רביעית שנעה בין 75 מ"ל או 86 מ"ל (גימטריה "כוס") לפי החישוב הקלאסי של שיטת הגר"ח נאה עד ל-150 מ"ל (גימטריה "כוס הגון") לשיטת החזון איש. לכתחילה יש לשתות את כל הכוס, אך די גם ברוב כוס ולכל הפחות מלא לוגמיו שהוא רוב רביעית. את היין המחויב יש לשתות ברצף אחד, לפי הרמב"ם מדובר ברצף נורמלי של שתיית רביעית, אך הראב"ד חולק ומרחיב את הזמן לכדי אכילת פרס.
הסיבה.
המשותף לכל ארבע הכוסות הוא כי יש לשתות אותן בהסיבה על צד שמאל כדרך בני חורין.
ברכה ראשונה.
לדעת הרמ"א והרמב"ם, מברכים ברכת בורא פרי הגפן על כל כוס, כי כל כוס היא מצווה עצמאית ולכן חשובה בפני עצמה, וכן נוהגים בקהילות האשכנזים, האיטלקים, התימנים וכן מעט ספרדים הפועלים על פי שיטת הרמב"ם. לדעת השולחן ערוך לא מברכים ברכת הנהנין על הכוס השנייה והרביעית, כי הברכה שנאמרה על הכוס הראשונה והשלישית פוטרת גם את השנייה והרביעית, וכן נוהגים רוב הספרדים.
ברכה אחרונה.
נחלקו הפוסקים לאורך הדורות לאחר אלו כוסות מברכים ברכת על הגפן ועל פרי הגפן כברכה אחרונה. עיקר המחלוקת הוא בשאלת ההמשכיות עד לסעודה ולברכת המזון או עד לכוס הבאה ולברכה עליה ובשאלת הסח הדעת. לדעת הרי"ף מברכים ברכה אחרונה על הכוס השנייה ועל הרביעית, לדעת אבי העזרי יש לברך אחרי הראשונה השלישית והרביעית. על הכוס הרביעית שנשתית על ההלל מוסכם שמברכים, שכן זוהי הכוס האחרונה ואין ברכת המזון או שתיית כוס אחרת אחריה (וזו דעת רב שרירא גאון, רב האי גאון, הרמב"ם, רבינו יונה והרא"ש). והשולחן ערוך פסק כדעה זו שברכה אחרונה מברכים רק על הכוס הרביעית.
כוס חמישית.
מעבר לארבע הכוסות הללו, ישנו אזכור בגמרא גם לכוס חמישית: "כוס חמישי גומר עליו את ההלל ואחריו הלל הגדול, דברי רבי טרפון" (. לפי חלק מכתבי היד והראשונים; אחרים גרסו "כוס רביעי"). על פי הגאונים, כוס זו היא רשות; אם ירצה לשתות עוד כוס יין, יאמר עליה הלל הגדול. וכן כתב הרמב"ם (הלכות חמץ ומצה ח, י):
וכתב הראב"ד (בהשגותיו על בעל המאור, פסחים תשצד):
מכאן התפתח המנהג למזוג גם כוס חמישית, אף כי ברוב הקהילות לא שותים ממנה.
כוס חמישית ואליהו הנביא.
המנהג למזוג ולייחד כוס חמישית מוכר גם בכינוי "כוסו של אליהו הנביא" - כוס חמישית הנמזגת בעת שמוזגים את הכוס הרביעית, אלא שבמקום לשתותה מניחים אותה כמות שהיא במרכז שולחן הסדר ולאחר מכן יש הנוהגים להשאירה על אדן החלון או בפתח הדלת, על בסיס האגדה בדבר אליהו הנביא העובר בין בתי ישראל בליל פסח ומעיד עליהם שמקיימים את הברית.
יין אדום.
התלמוד הבבלי מביא ברייתא האומרת: "רבי יהודה אומר, צריך שיהא בו טעם ומראה יין... אמר רבא מאי טעמא (=מהו טעמו) דרבי יהודה, : 'אל תֵּרא יין כי יתאדָּם". ובירושלמי מופיע דין זה (שהיין צריך להיות אדום) במפורש: .
וכמו כן נאמר בתלמוד בנוגע לקידוש: "בעא מיניה (=שאל) רב כהנא חמוה (=חמיו) דרב משרשיא מרבא חמר חווריין (=יין לבן) מהו אמר ליה (=אמר לו) אל תרא יין כי יתאדם. והרמב"ן פסל לקידוש יין לבן אפילו בדיעבד. ובשו"ע פסק: . ולדעת שולחן ערוך הרב אין נוהגים לחזר לקידוש אחר יין לבן אפילו לכתחילה. ולדעת המשנה ברורה לכל הדעות לכתחילה יש לחזר אחר יין אדום.
אמנם בנוגע לארבע כוסות ישנו טעם נוסף שכתב האור זרוע: שהיה ביציאת מצרים, אז נצטוו בשתי מצוות אלה. ומפני צירוף טעם זה כתב בשולחן ערוך הרב שבפסח לכל הדעות יש לנהוג כדעה האומרת שיש לחזר אחר יין אדום משום "אל תרא יין כי יתאדם".
ובמקרה שהיין הלבן משובח מהאדום כתב הטור: .
טעמי המצווה.
המשנה במסכת פסחים אינה מנמקת את דין ארבע כוסות ובספרות חז"ל המאוחרת יותר ניתנו הסברים שונים לעצם החיוב ולכך שהחובה היא לשתות דווקא ארבע כוסות - לא פחות ולא יותר.
ההסבר הנפוץ לארבע הכוסות הוא כי הן מכוונות כנגד ארבע לשונות של גאולה ("והוצאתי", "והצלתי", "וגאלתי", "ולקחתי") הנזכרות בספר שמות, פרק ו'. מקורו של הסבר זה נעוץ בדברי ר' יוחנן בתלמוד הירושלמי.
בתלמוד הירושלמי נשאלה השאלה "מניין לארבע כוסות?" ונחלקו האמוראים השונים במתן ההסבר:ר' יוחנן מסביר כי ארבע הכוסות הן "כנגד ארבע גאולות";ר' יהושע בן לוי טוען כי ארבע הכוסות בליל פסח מכוונות כנגד ארבעה אזכורים של המילה "כוס" בספר בראשית מ, 13-11 - חלומו של שר המשקים;ר' לוי אומר כי ארבע הכוסות הן כנגד "ארבע מלכויות" - ארבע המלכויות הנזכרות בספר דניאל;דעת רבים סתמית המוצגת כדעת "חכמים" מסבירה את מצוות ארבע הכוסות כנגד "ארבע כוסות של פורענות שהקב"ה עתיד להשקות את אומות העולם".מחלוקת מרובעת זו מופיעה, בצורה שונה ובהקשר אחר, גם במדרש הארץ ישראלי בראשית רבה (פ"ח, ה').
לגבי הכוס החמישית, הרי שיש שהסבירו שהיא כנגד הלשון החמישית של גאולה המופיעה בשמות ו - "והבאתי". הסברים נוספים הם שאם הכוסות הראשונות הן כנגד ארבע מלכויות, הרי שהכוס החמישית היא כנגד גוג ומגוג, או כנגד הישועה.
רפיק חרירי
הרווארד
סן סלוודור
סן סלוודור (בספרדית: San Salvador) היא בירת אל סלוודור שנוסדה במאה ה-16. נכון ל-2004 מתגוררים בה כ-1.3 מיליון תושבים.
כלכלה.
בסן סלוודור מייצרים בעיקר בירה, טבק ומוצריו, מוצרי טקסטיל וסבון.
היסטוריה.
סן סלוודור אומנם הוקמה ב-1 באפריל 1525, אך שינתה את מקומה ונבנתה מחדש בשנים 1528 ו-1545. במקור היא נבנתה במקום שהיום הוא האתר הארכאולוגי .
עד תחילת המאה ה-20 אוכלוסיית העיר לא גדלה משמעותית.