במרץ 2017, יותר משליש מהחובות שנגרמו לאגרוקור, החברה הגדולה בבעלות פרטית של קרואטיה שהוכנסה לממשל מנוהל באפריל, נאמר כי החזקה של שני הבנקים הגדולים ברוסיה, Sberbank בבעלות המדינה ובנק VTB. האיום הציבורי של שגריר רוסיה בקרואטיה אנוואר אזימוב על אגרוקור בפברואר 2017 נתפס על ידי אנליסטים קרואטיים ואזוריים כסימן לכך שלבעיותיו של אגרוקור יש ממד גאופוליטי והם מיועדים בידי רוסיה להרחיב את השפעתה ולהפעיל לחץ. במסגרת דיון ההסגרה בבית המשפט בלונדון ב-7 בנובמבר 2017, עורך דינו של בעלה של אגרוקור, איביצה טודוריץ', הצהיר כי התיק הפלילי נגד לקוחו קשור ל"השפעה רוסית נתפסת", וחלקו בגלל מעורבותם של בנקים רוסים ומימון."
תיירות.
בשנת 2012 ביקרו בקרואטיה מעל 203,000 אזרחים רוסים. לאחר שהצטרפה קרואטיה לאיחוד האירופי בשנת 2013, היא נאלצה להנהיג ויזות לאזרחים רוסים, אוקראינים וטורקים, מה שהביא כתוצאה מכך לירידה בכניסתם של תיירים רוסים. בשנת 2016, על פי הסטטיסטיקה הרוסית, המספר הסתכם בכ־55,000 איש.
Bo Diddley
Prince
Prince הוא אלבום האולפן השני של המוזיקאי האמריקאי פרינס, שנקרא על שמו. הוא יצא לאור ב־19 באוקטובר 1979 על ידי "וורנר ברדרס רקורדס". הוא נכתב, הולחן, עובד, הופק ובוצע על ידי פרינס. האלבום התקבל טוב יותר מקודמו הן מבחינה מסחרית הן מבחינה ביקורתית.
"Prince" הגיע למקום ה־22 במצעד בילבורד 200 ולמקום השלישי במצעד אלבומי ה-R&amp;B.
האלבום כלל שלושה להיטי Billboard Hot Black Singles: "?Why You Wanna Treat Me So Bad", "Sexy Dancer" ו־" I Wanna Be Your Lover". " I Wanna Be Your Lover" אף היה הסינגל הלהיט הראשון של פרינס במצעד בילבורד הוט 100, בו הגיע למקום ה־11. "Prince" הגיע למעמד אלבום פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) ארבעה חודשים לאחר יציאתו לאור.
רקע.
האלבום נכתב, הולחן, עובד, הופק ובוצע על ידי פרינס. התרומה הנוספת היחידה של אדם אחר היא "איזושהי הרמוניה קולית" שביצע החבר הקרוב והבסיסט אנדרה סימון ב־"?Why You Wanna Treat Me So Bad".
פרינס הקליט את האלבום במספר שבועות, לאחר שחברת התקליטים ביקשה המשך לאלבום הבכורה שלו מ־1978, "For You", לאחר שזה לא הצליח להניב להיט משמעותי (אם כי "Soft and Wet" הגיע למקום ה־12 במצעד ה־R&amp;B), על אף החריגה המשמעותית מהתקציב ההתחלתי. מאוכזב מחוסר ההצלחה, פנה פרינס במהירות להקליט אלבום שני.
ב־19 באוקטובר 2019, במלאת 40 שנים להוצאת "Prince", פרסמו מנהלי העיזבון של פרינס גרסת דמו אקוסטית של "I Feel For You", כסינגל.
פורדנונה (כדורגל)
מועדון הכדורגל פורדנונה (באיטלקית: Pordenone Calcio) הוא מועדון כדורגל איטלקי מהעיר פורדנונה. המועדון נוסד בשנת 1920 וכיום משחק בסרייה ב'.
היסטוריה.
המועדון נוסד בשנת 1920 כמועדון כדורגל פורדנונה.
בעונת 08–2007, המועדון עלה ליגה לסרייה ד', וכעבור שש עונות העפיל לסרייה ג'. המועדון הורד בחזרה לסרייה ד', אך חזר בחזרה לסרייה ג' עקב מחסור קבוצות בליגה.
המועדון הגיע פעמיים ברציפות לשלב פלייאוף העלייה של סרייה ג', אך הפסידה בחצאי הגמר לפיזה ולפארמה אשר בסופו של דבר השיגו את כרטיס העפלה לסרייה ב'.
ב-12 בדצמבר 2017, פורדנונה שיחקה נגד אינטר בסן סירו בשלב שמינית הגמר של הגביע האיטלקי. משחק זה הסתיים בתום הזמן החוקי בתיקו מאופס, אך פורדנונה הפסידה בתוצאה 5–4 בפנדלים. זה היה הישג השיא של המועדון במסגרת הגביע האיטלקי.
בעונת 19–2018, פורדנונה סיימה ראשונה בבית ב' של הסרייה א' וכתוצאה מכך העפילה לסרייה ב' בפעם הראשונה בתולדותיה.
נונאטאקי מארטי
נונאטאקי מארטי או נונאטאקי מרטי (באנגלית: Marty Nunataks) הם קבוצה של שישה נונאטקים בחלקו המערבי של רכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
קבוצת הנונאטאקים נמצאת באמצע הדרך בין הר הייבן לבין גבעת ואנטייג'.
הקבוצה משתרעת בכיוון מזרח - מערב, ואורכה 12 קילומטרים.
הנונאטאקים מתנשאים לגובה העולה על 2,000 מטרים מעל פני הים, כאשר ביניהם עמקים הנמוכים מהפסגות בכ-200 מטרים.
היסטוריה.
מקור השם.
הנונאטאקים נקראים על שמו של ג'רי וו. מארטי (Jerry W. Marty), שעבד באנטארקטיקה החל משנת 1969 - תחילה כעובד בניין בתחנת הקוטב הדרומי, ובהמשך, בין השנים 2001 –1995, היה קבלן שעבד עבור המשרד של התוכניות הקוטביות (Office of Polar Programs) של הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית, כרכס בנייה תפעול ותחזוקה ואחראי למודרניזציה של תחנת הקוטב הדרומי.
שם הנונאטאקים ניתן בשנת 2001.
נכון להיום (שיר)
נכון להיום הוא פזמון שכתב שאול בן שאול, הלחין אבנר גדסי וביצע זוהר ארגוב.
רקע.
השיר יצא לאור בשנת 1982 ונכלל באלבום "נכון להיום", אלבומו השלישי של ארגוב.
השיר נכתב על ידי שאול בן שאול, אדריכל במקצועו. את ההשראה לכתיבת השיר ספג כאשר תכנן בית בראשון לציון, ושמע אדם שר בבית ליד. "הוא הרעיד את כל נימי נפשי. הלכתי וכתבתי שיר, שהיה מעין השתקפות של מה שאני רואה בו", סיפר בן שאול.
השיר מתאר עליות ומורדות בחייו של אדם במהלך החיים, ומנגד האפשרות לפרוש ממרוץ החיים.
השיר הפך לנכס צאן ברזל במוזיקה הישראלית, כשהוא מקדים את זמנו עם נגיעות פופ ורוק וזכור במיוחד בשל תפקיד הגיטרה הפותח המנוגן על ידי שמוליק בודגוב מלהקת ברוש.
גרסאות כיסוי.
"סאבו וקותי" הפיקו את השיר "Do You Remember" עם הלחן המקורי של "נכון להיום", בביצוע האמן הג'מייקאני Jah Rightful, ולמילים שכתבו.
בשנת 2008 הוציאה להקת לוס כפרוס גרסה מחודש לשיר במסגרת פרויקט "עבודה עברית".
בשנת 2018 הוציא אייל גולן אלבום מחווה לזוהר ארגוב בשם "נכון לתמיד", שכלל ביצוע לשיר וכולל את הטמעת קולו של ארגוב בצירוף הקלטה של ביצוע עכשווי של השיר בקולו של גולן.
מילות השיר.
בשיר מופיעות המילים "במזוזה אני עבד". "במזוזה" היא לשון שבועה (קיצור של "נשבע במזוזה"). אך בדפי אינטרנט רבים מופיעה הגרסה השגויה "למזוזה", וזאת עקב העתק-הדבק מטעות.
ליטרטורנאיה גאזטה
ליטרטורנאיה גאזטה (ברוסית: Литературная Газета, מילולית: "עיתון ספרותי") היה שבועון ספרותי. השם מתייחס לשני כתבי עת, אחד שראה אור במאה ה-19 והשני, הרואה אור מאז 1929 ועד ימינו.
המאה ה-19.
כתב העת הספרותי נוצר על ידי אלכסנדר פושקין ואנטון דלביג וראה אור מה-1 בינואר 1830 ועד ה-30 ביוני 1831. הוא שב והופיע באופן סדיר בשנים 1840–1849. בכתב עת זה ראו רבים משיריו וסיפוריו של פושקין וכן היה הראשון לפרסם מיצירותיו של ניקולאי גוגול ופרסם גם מיצירות ויסאריון בלינסקי ואחרים.
מ-1929 ואילך.
בשנת 1929 ייסדה ממשלת ברית המועצות מחדש את השבועון הספרותי כביטאון הרשמי של אגודת הסופרים הסובייטים, ביוזמתו של מקסים גורקי, תוך הדגשת היותו ממשיך טבעי של העיתון מן המאה ה-19, שבאה לידי ביטוי על ידי הוספת דיוקנו המצויר של פושקין ללוגו העיתון.
משנת 1947 הפך העיתון למגזין הרואה אור שלוש פעמים בשבוע. וכלל, בנוסף לחומר ספרותי, גם מאמרים פובליציסטיים בנושאיים פוליטיים וחברתיים. השבועון היה בעל תפוצה ארצית רחבה ועל אף שנשלט לחלוטין על ידי השלטונות, ביקש לצייר תדמית פתוחה ונינוחה יחסית. על דפיו פרסמו כל הסופרים החשובים של ברית המועצות. מתקופת ההפשרה של חרושצ'וב הוקל הפיקוח ההדוק על כתב העת והתפרסמו בו גם יצירות פורצות דרך כגון הפואמה "באבי יאר" מאת יבגני יבטושנקו. בפואמה זו הצליח יבטושנקו לבטא זעקה כנגד הרוע, האכזריות והאדישות. הוא לא מחה רק נגד הטבח עצמו, אלא הפנה אצבע מאשימה נגד שיתוף הפעולה של רוסים ואוקראינים עם השלטון הנאצי.
בין היתר התפרסם בכתב העת מדור סאטירי בשם "מועדון שנים עשר הכיסאות" (על פי הספר "שנים עשר כיסאות" מאת אילף ופטרוב).
עורכו הראשי העיתון מ-1962 ועד 1988 היה הסופר אלכסנדר צ'אקובסקי.
הרחבה נוספת בהיקף ובתכנים חלה ב-1967 וכתב העת היה לשבועון בעל 16 עמודים (בניגוד לארבעה עד שישה עמודים בכל כתבי העת האחרים שראו אור באותה עת) שכלל גם סקירות בנושאי אמנות, משפטים, מדע וידיעות חוץ. השבועון סימן את קצה גבול הליברליות וחופש הביטוי המותר.
ב-1971 זכה כתב העת לעיטור לנין וב-1972 לעיטור לידידות בין העמים.
השבועון המשיך להופיע גם לאחר התפרקות ברית המועצות. ערב התפרקות ברית המועצות פורסם העיתון ב-6 מיליון עותקים.
ב-1990 הוסר מן הלוגו דיוקנו של גורקי. ב-2004, לרגל 75 שנים לכתב העת, הוחזר דיוקנו של גורקי ללוגו לצד דיוקנו של פושקין.
פח'רי נשאשיבי
פח'רי א-נשאשיבי (בערבית: ; ? – 1941) היה מנהיג פוליטי ערבי פלסטיני בתקופת המנדט הבריטי ואישיות בולטת באופוזיציה להנהגה החוסיינית.
לדברי יעקב שמעוני, פח'רי היה "הרוח החיה" של משפחת נשאשיבי ו"זרועה המבצעת" של מפלגתה, מפלגת ההגנה הלאומית.
פעילותו הגיעה לשיאה בזמן המרד הערבי הגדול בארץ ישראל, שבתחילתו היה מראשי המסיתים למהומות ובמהלכו עבר להילחם בכנופיות הטרור באמצעות ארגונן של "כנופיות השלום". בשנת 1941 נרצח בבגדאד, ככל הנראה בידי מתנגדיו הפוליטיים.
ביוגרפיה.
1918–1935.
פח'רי נשאשיבי היה בן למשפחת נשאשיבי הירושלמית, ובן אחיו ויד ימינו של ראש המשפחה, ראע'ב נשאשיבי.