לפיודור ישנה מערכת בקרת קול, מצוידת בחיישנים מיוחדים. אב-טיפוס אחד מורכב מ-15 אלף פרטים. מחצית מהחלקים נאספו ברוסיה, השאר הורכבו בהזמנה מיוחדת מיפן, גרמניה, שווייץ, ארצות הברית ומדינות אחרות. עוצמת הרובוט הוא 20 כוחות סוס (13.5 kW). גובהו — 180 ס"מ ומשקלו מגיע ל-160 ק"ג. 90% מהרכיבים האלקטרוניים נוצרו ברוסיה — חברות "ארביס טכנולוגיה" וחברת Silicium, שממוקמות בסנקט פטרבורג. פיודור עובד על מערכת הפעלה בזמן אמת, שפותחה על בסיס לינוקס. הרובוט מסוגל לפעול עצמאית במשך שעה וכן תחת שליטת המפעיל מרחוק באמצעות לוויין. הרובוט מטעין באמצעות שקע בקיר.
בנוסף, הרובוט מסוגל לפתוח דלת, לעבוד עם מקדחה, לירות באקדח, לשבת, לנהוג במכונית ובטרקטורונים בהיותו במצב אוטונומי.
פיודור פותח על בסיס תוכנה ששימשה לפיתוח רובוט בשם ספוטי, שנותר פרויקט בוט של תוכנה וירטואלית, ללא שלדה פיזית.
וויי-פיי
הדר שחף
קיינאן מארו
קיינאן מארו (ביפנית: 開南丸) הייתה אוניית מפרשים עשויה עץ של הצי הקיסרי היפני. האונייה שימשה את המשלחת היפנית לאנטארקטיקה.
היסטוריה.
האונייה הייתה בתחילה בבעלות פרטית ונקראה אזארה מארו. היא נרכשה בידי הצי היפני באוקטובר 1910, ובהוראתו של מרשל הצי היהאצ'ירו טוגו שונה שמה לקיינאן מארו. האונייה עברה התאמה לתנאי קור ונוספו לה מנועי עזר של 18 כוח סוס, אשר לא יכלו לספק סיוע של ממש במהלך ההפלגה אלא רק להקל את היציאה מהנמל. אורכה הכולל היה 33.48 מטר ורוחבה 7.85 מטר.
בדצמבר 1910 הפליגה הקיינאן מארו מטוקיו כשעל סיפונה המשלחת היפנית לאנטארקטיקה בפיקוד נובו שיראזה. היא הגיעה אל הקרח ב-26 בפברואר 1911 והפליגה הלאה, אל תוך ים רוס. בגלל המועד המאוחר מאוד בעונה האנטארקטית, לא יכלה האונייה להתקדם מעבר לאי קולמן, וחזרה לסידני, אוסטרליה לחרוף שם.
במהלך העונה הבאה נעשה ניסיון שלישי להגיע לטווח ראייה של יבשת אנטארקטיקה, במטרה מוגדרת לחקור את ארץ אדוארד השביעי. קבוצה קטנה ירדה לחקור את הארץ שם נתקלו אנשיה בתנאי מזג אוויר קשים, שאילצו אותם לשוב על עקבותיהם. קיינאן מארו חזרה ליפן; היא הגיעה ליוקוהמה ב-20 ביוני 1912.
קולמן (אי)
קולמן (באנגלית: Coulman) הוא אי מכוסה קרח, המורכב מכמה חרוטי מגן געשיים מחוברים בים רוס שבאנטארקטיקה. גודל האי הוא 33.3 ק"מ אורך, ו-14.8 ק"מ רוחב. הוא מרוחק 17 ק"מ מארץ ויקטוריה. בדרום קולמן ישנה קלדרה ברוחב 4.8 ק"מ ובעומק 701 מטרים. באי ישנה אוכלוסייה של פינגווינים קיסריים.
האי התגלה בשנת 1841 על ידי סר ג'יימס קלארק רוס אשר קרא לאי על שם חמיו, תומאס קולמן. בנקודה הדרומית מזרחית של האי נמצא כף אן אשר נקרא על שם אשתו של רוס. בצפון האי נמצא כף וודרות'. האי קולמן נמצא בתוך שטח חסות רוס אשר נתבע בידי ניו זילנד. תביעה שלא הוכרה בידי רוב מדינות העולם.
המשלחת הסובייטית הראשונה לאנטארקטיקה
המשלחת הסובייטית הראשונה לאנטארקטיקה יצאה ב-30 בנובמבר 1955 ונמשכה עד 1957.
במשלחת השתתפו בסך הכל שתי ספינות של הצי הסובייטי: "אוב" ו"לנה", וכן ספינת תובלה ששימשה להעברת ציוד. צוות האניות כלל בסה"כ 75 איש, אשר אליהם הצטרפו 127 אנשי צוות המשלחת. מטרתה העיקרית של המשלחת הייתה הקמת תחנת מירני בארץ המלכה מרי על חוף ים דייוויס. כמו כן ערכה המשלחת תצפיות מדעיות מצומצמות בהיקפן, וסיור בתחנות המחקר ווסטוק וסובטסקאיה.
Youth (שיר של טרוי סיון)
Youth (בעברית: נוֹעַר) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האוסטרלי טרוי סיון. השיר יצא לאור ב-13 בנובמבר 2015, כסינגל הראשון והפותח מתוך אלבום בכורתו, Blue Neighbourhood, על ידי חברות התקליטים EMI אוסטרליה, קפיטול רקורדס ויוניברסל.
השיר הגיע למקום ה-23 במצעד הבילבורד הוט 100, וה-17 במצעד השירים האוסטרלי.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי טרוי סיון, בריידי ריילי, בראם אינסקור, עלי X, לילנד ואלכס הופ והופק על ידי אינסקור, אלכס ג'יי אל הייוו וסלאמס. השיר הוא בסגנון הדרים פופ, המשלב בתוכו גם את סגנון האלקטרופופ, בדומה לשאר שירי האלבום.
עם השיר הופיע סיון פעמים רבות בסיבוב ההופעות שלו, "Blue Neighbourhood Tour".
וידאו קליפ.
סרטון המילים של השיר פורסם ב-23 בנובמבר 2015. הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר צולם בלוס אנג'לס וסיאטל, בפברואר 2016. הוא פורסם ב-24 בפברואר 2016, והועלה לערוץ ה-Vevo של סיון.
נכון לספטמבר 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-106 מיליון צפיות.
הקרן למחקרים מתקדמים של רוסיה
הקרן למחקרים מתקדמים (ברוסית: Фонд перспективных исследований) היא קרן ממשלתית, שמטרתה לקדם יישום מחקר ופיתוח למען האינטרסים הביטחוניים של רוסיה ומחקרים הנוגעים לפיתוח טכנולוגיות צבאיות וטכנולוגיות לצורך ביצוע מודרניזציה של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית, פיתוח ויצירת טכנולוגיות חדשניות והפקת מוצרי היי-טק צבאיים והיא הגוף הממשלתי העיקרי בתחום הפיתוחים הטכנולוגיים עבור הצבא.
משה מנוחין
משה מנוחין (12 בנובמבר 1893 – 4 בפברואר 1982) היה סופר ומורה יהודי אמריקאי. דעותיו האנטי ציוניות היוו נושא לפולמוס במשך שנים רבות. אביו של הכנר יהודי מנוחין.
ביוגרפיה.
מנוחין נולד בהומל למשפחה דתית. הוא נין של רבי ישראל נח שניאורסון אדמו"ר מניז'ין. אביו היה יצחק אייזיק, והוא נפטר בעת שמנוחין היה ילד, הוא גדל אצל סבו יהודה לייב מנוחין, מראשי כולל חב"ד. אביו חורגו היה ישראל אשר ליבּוֹ, מחסידי חב"ד בירושלים.
כאשר עברה המשפחה לישראל, משה נשלח לחדר בירושלים. אחר כך היה מהמחזור הראשון בגימנסיה הרצליה.
מנוחין התחתן עם מרותה (במקור מרים) בת חיים נחום שור, שוחט בנווה צדק.
בשנת 1915 מנוחין הגיע לארצות הברית כדי להשלים את ההשכלה הגבוהה. למד באוניברסיטת ניו יורק, שם הוא למד מתמטיקה, מדע המדינה והוראה.
בסוף 1919 הוא ואשתו התאזרחו בארצות הברית. אחר כך עבר לקליפורניה, שם עבד כמורה לעברית.
מנוחין היה אביו של הכנר הנודע יהודי מנוחין והפסנתרניות חפציבה מנוחין וילטה מנוחין.
דעותיו היו אנטי ציוניות, אשר היוו נושא לפולמוס במשך שנים רבות. בשנת 1951 כתב משה שרת למנוחין מכתב גלוי בעיתונות, בו ניסה לשנות את דעותיו של מנוחין.
אריה אטרמן
אריה עטר (אטרמן) (1913 - ?), היה אתלט ארצישראלי, אלוף ושיאן ארץ ישראל בהדיפת כדור ברזל, בזריקת דיסקוס ובהטלת כידון. זוכה מדליית ארד מהמכביה השנייה (1935) בקרב עשר.
ביוגרפיה.
אטרמן נולד וגדל בדואיסבורג, גרמניה. הוא היה חבר ב"דואיסבורג שפיל פריין", שם הוא ניהל את קבוצת הצעירים באתלטיקה קלה, שחייה וכדורגל. ב-1922 עבר עם משפחתו לקלן ושם התאמן במועדון בר כוכבא. בן 13 הוא זכה באליפות הנערים בקרב 3. באליפות גרמניה לנערים הוא זכה בהטלת כידון (600 גרם) בתוצאה של 61.50 מטר. הוא השתתף בתחרויות שארגנה המכבי בגרמניה. בשנת 1932 לאחר שלא התקבל לבית הספר הגבוה לחינוך גופני הוא עבר להתגורר בפריז שם למד בבית הספר לחינוך גופני של הצבא.
במכביה השנייה הוא הגיע בראש המשלחת מצרפת עם 6 ספורטאים. בתחרויות עצמן הוא זכה במדליית ארד בקרב עשר. בתחרות שנערכה בביירות קבע אטרמן בהטלת כידון שיא עולם של מכבי חדש - 51.50 מטר.
לאחר שנשאר בארץ לסיום המכביה השנייה התאמן אטרמן בקבוצת מכבי תל אביב.
באליפות האתלטיקה הראשונה של ארץ ישראל שנערכה באצטדיון ימק"א ירושלים בסוף נובמבר 1935 זכה אטרמן ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בהדיפת כדור ברזל בשיא ארץ ישראל חדש של 11.77 מטר, לפני חבריו לאגודה זאב שטיל (11.36 מטר) ודב רבינוביץ' (10.56 מטר), בהטלת כידון (800 גרם) בתוצאה של 46.62 מטר, לפני לב גוריון מבר כוכבא ירושלים (46.10 מטר) ודב רבינוביץ' (44.65 מטר) ובריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם סם שטיינברג, עמיחי כספי ושלמה מרנץ בתוצאה של 45.6 שניות, לפני מכבי חיפה (47.1 שניות) ומכבי עתיד תל אביב. מדליית כסף, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 32.21 מטר, אחרי זאב שטיל שקבע שיא ארץ ישראל חדש של 37.65 מטר ולפני לב גוריון (32.17 מטר.
באליפות ארץ ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב ב-26 באפריל 1941 זכה אטרמן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.01 מטר ומדליית כסף בהטלת כידון 51.14 מטר, אחרי הרצל פריצנר ממכבי רחובות (53.49 מטר) ולפני חברו לאגודה אברהם גרין (51.06 מטר).
באליפות המזרח הקרוב שנערכה באתונה יוון בספטמבר 1947 זכה אטרמן במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 51.69 מטר.
חייו האישיים.
היה מורה להתעמלות בגימנסיה הרצליה. בין תלמידיו היו יהודה גבאי ונתיבה בן-יהודה. בשנת 1942 התגייס לצבא הבריטי. בשנת 1954 התמנה למנהל הספורט של אגודת הצעירים העבריים ברוצ'סטר, ארצות הברית.
טקס פרסי אוסקר ה-71
טקס פרסי אוסקר ה-71 (באנגלית: 71st Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 1998 נערך בדורותי צ'נדלר פביליון שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-21 במרץ 1999. השחקנית וופי גולדברג הנחתה את הטקס בפעם השלישית בסך הכול.
הסרט הרומנטי "שייקספיר מאוהב" היה מועמד ל-13 פרסי אוסקר וזכה בשבעה, ביניהם פרס הסרט הטוב ביותר, פרס לשחקנית הטובה ביותר (גווינת' פאלטרו), פרס לשחקנית המשנה הטובה ביותר (ג'ודי דנץ') ופרס לתסריט המקורי הטוב ביותר. כמו כן בלטו סרט המלחמה "להציל את טוראי ריאן", אשר זכה בחמישה פרסים (בהם פרס הבמאי הטוב ביותר), וסרט השואה האיטלקי "החיים יפים" אשר זכה בשלושה פרסים (בהם פרס לשחקן הטוב ביותר ופרס לסרט הזר הטוב ביותר).