אפשר, אפשר, אפשר
פאי (כפר)
פאי (בהונגרית: Fáj) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בפאי התגוררו יהודים בודדים ובמקום עדיין קיים בית קברות יהודי מוזנח.
פנצ'ל
פנצ'ל (בהונגרית: Fancsal) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בפנצ'ל התגוררו יהודים בודדים ובמקום עדיין קיים בית קברות יהודי מוזנח ובו כ-7 קברים.
אלברט, מרקיז מייסן
אלברט, מרקיז מייסן (בגרמנית: Albrecht Herzog zu Sachsen; 30 בנובמבר 1934 - 6 באוקטובר 2012) היה ראש בית וטין והיסטוריון גרמני.
ביוגרפיה.
אלברט נולד ב-30 בנובמבר 1934 בבמברג, בוואריה, והיה הילד הבכור של פרידריך כריסטיאן, נסיך הכתר של סקסוניה ואליזבת הלן, נסיכת טורן וטקסיס, בתם של אלברט, נסיך טורן וטקסיס השמיני ומרגרטה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה.
אלברט למד בגימנסיה הפדרלית בברגנץ שבאוסטריה, וסיים את לימודי הבגרות בשנת 1954. הוריו ומשפחתו עברו למינכן, בתמיכת קרובי משפחתה של אמו משושלת טורן וטקסיס. במינכן למד אלברט באוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן. הוא למד בתחילה מקרו-כלכלה, ולאחר מכן עבר להיסטוריה אתנוגרפיה. ב-13 בפברואר 1961, הוא קיבל את הדוקטורט שלו על התזה של סבא של סבא רבא שלו, יוהאן, מלך סקסוניה, והרפורמה שלו לגבי החוק המסחרי הסקסוני.
ב-30 בינואר 1960, על-פי הספר, ("קבוצת המחקר של ההיסטוריה והתרבות הסקסונית") נוסד על ידי אלברט יחד עם הוריו, אחיו הבכור, מריה עמנואל, וכמה אצילים סכסונים אחרים, סניף של מסדר היינריך הקדוש, סניף של אגודת העם דרזדן, והעמותה של "Heimatvertriebene" במחלקה להיסטוריה של אוניברסיטת מינכן. קבוצת המחקר הפכה לאחת החברות ההיסטוריות הגדולות ביותר בגרמניה המערבית. לאחר שסיים את לימודיו עבד אלברט כהיסטוריון וכמרצה. הוא למד את ההיסטוריה של דוכסות סקסוניה וממלכת סקסוניה, ובמיוחד את היחסים של סקסוניה עם בוואריה.
במשך תקופה הוא היה סגן נשיא ("איגוד הגרמנים המרכזי "). בשנת 1972 הוא הצטרף ל ("מועצת התרבות הגרמנית המרכזית"), שם ייצג את האינטרסים של מדינת סקסוניה החופשית.
בקיץ 1982 הוא הורשה לבקר בסקסוניה בפעם הראשונה מאז נעוריו. הוא ביקר שוב ב-1983 וב-1985. הוא לא הורשה להיכנס שוב גרמניה המזרחית, מסיבות לא ידועות, עד 1989/1990. ב-22 בינואר 1990 הוא השתתף בהפגנה של יום שני בדרזדן ונדרש באופן בלתי צפוי לפנות לקהל. הוא סיפר לקהל שלו על המשימה שלהם לבנות מחדש את סקסוניה והסתיים במילים "תחי סקסוניה, גרמניה, אירופה והתרבות המערבית-נוצרית".
בבחירות שלאחר מכן לפרלמנט הסקסוני, הוא רץ כמועמד DSU; הוא לא נבחר, וגם ממשלת סקסוניה החדשה שנבחרה לא העסיקה אותו כיועץ. לאחר איחוד גרמניה הוא ניסה להחזיר חלק מחפצי משפחתו לשעבר.
אלברט התחתן בנישואים מורגנטיים בטקס אזרחי ב-10 באפריל 1980 במינכן, עם אלמירה הנקה. אלמירה סייעה לאלברט במחקריו המדעיים וההיסטוריים, והתמקדה בעיקר בנושאים אתנוגרפיים. לאלברט ואלמירה לא היו ילדים.
משבר הירושה.
מכיוון שלאחיו מריה עמנואל, מרקיז מייסן לא נולדו ילדים לגיטימיים, הוא בחר בסופו של דבר ליורשו את הנסיך אלכסנדר, נסיך סקסוניה-גספה, בנה של אחותם הבכורה אנה, נסיכת סקסוניה ובעלה המנוח רוברטו דה אפיף, נסיך גספהגספה, צאצא של משפחת בנו עסאף מלבנון. מריה עמנואל אימץ את אלכסנדר ב-1 ביוני 1999, שהתחתן עם גיזלה, נסיכת בוואריה ב-1987. ב-1997 הסכימו הצאצאים הזכרים ששרדו מהענף האלברטיני להחלטת מריה עמנואל, אם כי לאחר מכן, אלברט הצהיר כי לא קיבל עוד את ההחלטה.
חוק הירושה המלכותי של בית וטין הוא חצי-סאלי, המאפשר ירושה באמצעות נקבה. מאז מותו של מריה עמנואל, מאחר שאלברט היה הזכר האחרון בשושלת, זה הוביל בראש ובראשונה את ילדיהם של אחיותיהם מריה יוזפה (רווקה), מריה אנה ומתילדה, אבל רק נישואיה של מתילדה עמדו ללא ספק בדרישות חוקי הנישואין המלכותיים, ובנה היחיד מת בשנת 1987. לפיכך, אם הטענה של גספה אינה תקפה, תעבור הירושה לבני דודותיו של מריה עמנואל, מרגרטה קרולה, מריה אליקס ואנה, ומכיוון שמרגרטה קרולה הייתה הבכורה, היורש יהיה נכדה קרל פרידריך, נסיך הוהנצולרן, ראש בית הוהנצולרן השוואבי.
אולם אלברט תמך בדרישות השוויון כדי לאפשר לבני דודתו, הנסיך טימו, ולבנו המורגנטי, רודיגר, לרשת בסופו של דבר את ראשות הבית. לרודיגר ולאשתו הראשונה אסטריד לינקה נולדו שלושה בנים דניאל, ארנה ונילס.
על אף שבית וטין האלברטיני מורכב רק מענף המלוכה, ישנם מספר ענפים קיימים של בית וטין, אשר שלטו בנחלות הארנסטיניות השונות עד 1918 (כמו גם הענפים הזוטרים של בית סקסה-קובורג-גותה שהחזיקו כמה כתרים מלכותיים). בהצהרה משותפת מה-23 ביוני 2015, ראשי שלושת הענפים הנותרים של הענף הארנסטיני של בית וטין, מיכאל, נסיך סקסוניה-ויימאר-אייזנך, אנדראס, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה וקונרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן, הצהירו כי לפי חוקי בית וטין וכללי הירושה המסורתיים, אלכסנדר אפיף, הנושא את השם "נסיך סקסוניה", לא ירש את מריה עמנואל לעמוד בראש הענף האלברטיני (בית המלוכה של סקסוניה), וגם אינו רשאי לשאת בתואר מרקיז מייסן.
גרטה טונברי
גְּרֵטָה טינטין אלאונורה ארנמן טוּנְבַּרִי (בשוודית: Greta Tintin Eleonora Ernman Thunberg; נהגה:; נולדה ב-3 בינואר 2003; שמה נכתב בכלי התקשורת בעברית פעמים רבות כגרטה תונברג או טונברג) היא אקטיביסטית שוודית, הפועלת למען עצירת ההתחממות העולמית ושינויי האקלים. בעקבות פעולותיה של טונברי למען הסביבה הוענקו לה פרסים והוקרות רבים, ביניהם פרס כבוד של החברה הגאוגרפית המלכותית של סקוטלנד ואשת השנה של המגזין טיים לשנת 2019, והיא נכללה ברשימת מאה הנשים המשפיעות במגזין פורבס.
ביוגרפיה.
גרטה טונברי נולדה ב-3 בינואר 2003 בסטוקהולם, למאלנה ארנמן, זמרת אופרה שוודית, נציגת שוודיה באירוויזיון 2009, ולסוונטה טונברי, שחקן. סבה היה השחקן והבמאי אולוף טונברי.
טונברי מספרת ששמעה לראשונה על ההתחממות הגלובלית בשנת 2011, כשהייתה בת שמונה, ולא הצליחה להבין מדוע נעשה כל כך מעט בנושא. בעקבות זאת פיתחה תסמינים של דיכאון, הפסיקה לדבר ולאכול, ואיבדה כעשרה קילוגרמים ממשקלה בחודשיים. לבסוף אובחנה עם תסמונת אספרגר, הפרעה טורדנית כפייתית ואילמות סלקטיבית. באחד מנאומיה הראשונים, בדרישה לנקוט צעדים נגד שינויי האקלים, תיארה טונברי שהיא "מדברת רק כאשר נדרש", ובכך הדגישה את חשיבות המאבק בהתחממות העולמית.
טונברי התמודדה עם דיכאון במשך שלוש–ארבע שנים לפני שהתחילה למחות על חוסר היחס הבין־לאומי למשבר האקלים העולמי. כאשר התחילה להפגין לא תמכו הוריה בהיעדרותה מבית הספר, אך תמכו ברצונה להביע עמדה ולמחות בנושא שחשוב לה. במשך כשנתיים שכנעה טונברי את הוריה להפחית את טביעת הרגל הפחמנית של משפחתם, לעבור לאורח חיים טבעוני ולוותר על טיסות. בעקבות הוויתור על הטיסות נדרשה אימה לוויתורים בקריירה הבין־לאומית שלה כזמרת אופרה. טונברי רואה חשיבות רבה בשינוי ההרגלים של הוריה, והדבר מפיח בה תקווה ורצון להמשיך במאבקה. בריאיון לרשת BBC בדצמבר 2019 סיפר אביה של גרטה על החלטתה של אשתו להפסיק לטוס: "בכנות, היא לא עשתה זאת למען הסביבה. היא עשתה זאת כדי להציל את ילדתה לאחר שראתה כמה זה חשוב לה, ואז, כשעשתה זאת, היא ראתה כמה [גרטה] התפתחה מזה וכמה אנרגיה היא קיבלה מזה".
טונברי ידועה בזכות גילה הצעיר ודיבורה הישיר והענייני, כשהיא מבקרת בפומבי מנהיגים בכל רחבי העולם על כישלונם בנקיטת צעדים משמעותיים בעקבות משבר האקלים. עלייתה המיידית לבמת העולם הפכה אותה למנהיגה חברתית, אך גם למטרה מצידם של מבקרים. את השפעתה על הבמה העולמית כינו הגרדיאן ועיתונים ומגזינים נוספים "the Greta effect".
פועלה.
שביתת בתי הספר למען האקלים.
באוגוסט 2018 התרחשו בשוודיה גלי חום רבים וכמה שריפות. בעקבותיהן החליטה טונברי (כשהייתה תלמידה בכיתה ט') לשבות מלימודיה כאות מחאה. היא הפגינה ליד בניין הריקסדאג מ-20 באוגוסט עד 9 בספטמבר, יום הבחירות הכלליות בשוודיה. טונברי דרשה שממשלת שוודיה תפחית את פליטת הפחמן החד־חמצני שהיא מפרישה לאטמוספירה בהתאם להסכם פריז, ותבעה נקיטת צעדים משמעותיים במשבר האקלים. על השלט שהחזיקה נכתב "Skolstrejk för klimatet" (שביתת בתי הספר למען האקלים). זמן לא רב אחר כך הצטרפו למאבקים דומים תלמידים נוספים בכל רחבי העולם. יחד הם הקימו את התנועה Fridays for Future"," שמטרתה לארגן הפגנות של תלמידים בכל רחבי העולם, כדי לשכנע ממשלות לנקוט צעדים נגד משבר האקלים, בכל יום במהלך שעות הלימודים. טונברי התפרסמה וקיבלה חשיפה עולמית, ונאמה בוועידת האו"ם לשינויי האקלים של שנת 2018.
פעילותה ברשתות החברתיות.
טונברי פרסמה תמונה של יום המחאה הראשון שלה לצד בניין הפרלמנט השוודי באינסטגרם ובטוויטר. המחאה צברה תאוצה במהרה, וביום השני לה הצטרפו אליה פעילים נוספים. פרסומיה של טונברי ברשתות החברתיות משכו כתבים מקומיים, ובמעט יותר משבוע הם פרסמו כתבות שזכו לסיקור עולמי נרחב. הארגון השוודי , שפועל נגד שינויי האקלים, טען שמחאותיה של טונברי זכו להתעניינות בזכות פרסום תמונתה ברשתות החברתיות של הארגון. את התצלום צילם הארגון, ובו מופיעה טונברי באחת מהפגנותיה מחוץ לפרלמנט השוודי. מייסד הארגון אינגמר רנטזהוג הציע לגרטה להתנדב בארגון כיועצת לענייני צעירים. לאחר מכן השתמש בשמה ובתמונתה ללא ידיעתה, כדי לגייס מיליונים לחברת קש שפתח, ששמה דומה לזה של הארגון. טונברי לא קיבלה תשלום מהארגון, והיא פרשה ממנו לאחר שהבינה כי משתמשים בשמה כדי להרוויח כסף.