הוועדה לעליית הנוער הדתי הוקמה בשנת 1936 ביוזמת הקיבוץ הדתי אשר נקרא בזמנו "חבר הקבוצות של הפועל המזרחי". הקיבוץ הדתי היה שותף בהקמת עליית הנוער עם מייסדת עליית הנוער, רחה פראייר מאז 1934. תחילה בני הנוער הוכשרו לחיים בקיבוץ, הקימו קבוצות חדשות עד שבשנת 1946 ניתן היה לגלות כי מחצית אוכלוסיית הקיבוץ הדתי היא מבוגרי עליית הנוער.
בשנת 1936 נוסד כפר הנוער הדתי בכפר חסידים. כאשר הגיעו לארץ ילדי טהראן הסתבר כי לא די בקליטת הנערים בקיבוצים. החלה קליטת בני נוער במסגרת הסקטור הדתי בבית הספר החקלאי במקוה ישראל. בשנת 1943 נוסד משק ילדים מוצא ליד ירושלים ולאחריו, בשנת 1947, כפר בתיה.
עם קום המדינה השתנה המצב. היה ברור שהקיבוץ הדתי אינו מסוגל לעשות שוב את מה שעשה עשר שנים קודם לכן, לא מעט בשל אובדן הנפשות והאמצעים בקיבוציו בגוש עציון ובדרום הארץ במלחמת העצמאות. הוחלט להקים כפרי נוער ליד הקיבוצים: ליד ניר עציון הוקם כפר וינגייט (היום ימין אורד), על יד לביא מכספי יהודי הודו הוקם המוסד הודיות. וליד קבוצת יבנה הוקם כפר הנוער גבעת וושינגטון.
במקום בוגרי עליית הנוער הגיעו לקיבוצים גרעיני בני-עקיבא.
לפי אתר עליית הנוער של הקיבוץ הדתי תפקיד הוועדה היום הוא להיות הפטרון והבעלים של שישה כפרי נוער והם: גבעת וושינגטון, הודיות, ימין אורד, כפר הנוער הדתי, נווה עמיאל, וכפר הילדים תלפיות.
היעד החינוכי.
המסגרת החינוכית של "עליית הנוער" התאימה לקיבוץ הדתי כשם שהייתה מקובלת על התנועות הקיבוציות האחרות: "המטרה הייתה שחניכי עליית הנוער יכו שורש בתנועת ההתיישבות של ציבור הפועלים בארץ, ויגשימו בדרך זו את משאת נפשה של הציונות. לקיבוץ היו נתונים מתאימים להגשים משימה זו. המשק הקיבוצי התאפיין בכך שיישוב שלם קיבל על עצמו תפקיד אקטיבי בחינוך הנוער, מי בעבודה ומי בהוראה ובהדרכה".
הגדיר זאת כך, דוד אליאך, מנהל "משק ילדים מוצא", בזכרונותיו (טרם פורסמו): "הקיבוץ היה היעד לכל חניכי "עלית הנוער" היו לכך שתי סיבות: ראשית, היה זה היעד המקובל של תנועות הנוער. שנית, הקיבוץ נראה כמקום מובטח לילדים שאין להם הורים או משפחה".
כדי לסייע במימוש היעדים החינוכיים האלה הוקמה ועדה ציבורית לעליית הנוער הדתי. הוועדה מנתה מספר אנשי חינוך יוצאי גרמניה מתנועת "המזרחי", ביניהם אהרן ברט שלימים שימש כמנהל בנק אנגלו-פלשתינה והמנהל הראשון של בנק לאומי והמרצה לחינוך ד"ר עקיבא ארנסט סימון. ההשראה למסגרת חינוכית באה מהנאו-אורתודוקסיה בגרמניה, מייסודם של רש"ר הירש ור' עזריאל הילדסהיימר
הקמת קיבוצים.
ביטאון הקיבוץ הדתי "עמודים" מתאר את התפתחות עליית הנוער הדתי. בשנת 1936, כאשר החלה ההרשמה לעליית הדואר במסגרת הדתית הסתבר, כי מספר הנרשמים למסגרת הדתית הגיע לשליש מהרשימה. עד אז היה מקובל שחלקה של תנועת המזרחי בהתנועה הציונית ביהדות גרמניה, אשר היה מקור העלייה למסגרות עליית הנוער, לא עלה על 10%. קבלת אשרת עלייה לארץ ישראל ("סרטיפיקט"), הייתה מותנית באישור מהארץ שיש מקום קליטה מסודר עבור הילדים, ולכן קבוצת הילדים הדתיים הראשונה נקלטה באכסניה לא-דתית, בקיבוץ עין חרוד. רק הקבוצה השנייה של עליית הנוער הדתי הגיע למקום ההכשרת של חברי קיבוץ "רודגס" בפתח תקווה - לימים מוסד עלייה. בחורף של שנת תש"א (1940-1941), חברי הקיבוץ "רודגס", יחד עם בוגרי עליית הנוער שנקלטו בקבוצה, הקימו את קבוצת יבנה.
כאשר כושר הקליטה של קיבוץ רודגס נתמלא, עוד בהיותו בפתח-תקוה, הוחלט בשנת 1936 להקים את כפר הנוער הדתי. את הכפר עצמו בנו בנאים ובעלי מלאכה מהקיבוץ והצוות החינוכי הורכב מחברי הקיבוץ הדתי, אשר קבל על עצמו גם את גיוס כספים ואת הסידורים הטכניים.
בינתיים גם הוקם הסקטור הדתי בבית הספר החקלאי "מקוה ישראל". בית הספר התאים לקליטת בני נוער דתיים שכן נשמרה בו השבת וחדר האוכל שלו היה כשר. מספר חברים מרודגס נשלחו לשם כדי לקלוט את העולים הצעירים ולהדריכם וכן להקים בו את הסקטור הדתי.
בשנת 1939 ייסדו בוגרי חברת הנוער הראשונה את שדה אליהו. לימים הקימו בוגרי הקבוצה השנייה את עין הנצי"ב. הקבוצה השלישית היא הגרעין של שלוחות. חברת הנוער מכפר פינס ייסדה את "רמת השומרון", לימים בארות יצחק. קבוצה מבוגרי הסקטור הדתי בבית הספר החקלאי מקוה ישראל הקימה את משואות יצחק בגוש עציון. וכך עשר שנים אחרי ההתחלה, היו כמחצית מחברי הקיבוץ הדתי בוגרי עליית הנוער.
בואם של ילדי טהראן.
עם בואם של ילדי טהראן, בשלהי שנת 1943, חל מפנה בהתפתחות עליית הנוער. עד אז הגיעו למסגרות החינוכיות של עליית הנוער קבוצות קטנות בעיקר דוברות גרמנית. עתה הגיעו בבת אחת 700 ילדים, ממוצא פולני, רובם בגיל פחות מ-14. בגיל זה לא ניתן היה לשלב את הילדים בחברה הקיבוצית שהייתה ערוכה לקלוט חבורות נוער, מעל לגיל זה.
וכך בשיתוף עם ארגון נשי מזרחי, לימים אמי"ת, הוקמו בתי ילדים: בירושלים, בתל אביבבני ברק ובפרדס חנה. נזקקו למדריכים אשר יכלו לדובב את הילדים וכאלה בדרך כלל לא נמצאו. מעטים היו דוברי פולין אשר נקלטו במסגרות החינוכיות של עליית הנוער. כך הוקם ה"סמינריון למדריכי עליית הנוער" בבית וגן בראשות הרב אליעזר שמשון רוזנטל עם ההוראה הפדגוגית של חיים צבי אנוך. למסגרת זו התקבלו בוגרי תנועת הנוער בני עקיבא אשר הוכשרו לעבודת ההדרכה. כמו כן, בוגרי הסמינרים של החינוך הדתי שולבו במסגרות החינוכיות.
פסטל רך
פַּסְטֵל רך הוא מקלון פסטל, המיועד לציור ורישום. כמו מקלוני פסטל אחרים, הוא מורכב מתערובת של צבען וחומר מילוי, כגון גומי ערבי. אין הבדל מהותי בזהות המרכיבים בין גירי פסטל (או "פסטל יבש") לבין פסטל רך, וההבדל בין השניים הוא ברכות המקלון ואופי מריחתו על הדף. פסטל רך חלק יותר במרקמו וקל למריחה, אך הוא משאיר יותר פירורי אבק מגיר פסטל, והרכבו כולל יותר פיגמנט ופחות חומר מילוי. בפסטלים רכים איכותיים, חומר המילוי לא יכלול כלל חימר וחומרים כבדים נוספים, ולרוב יהיה מסיס במים. חומר המילוי לעולם אינו שמנוני, בניגוד לפסטל שמן.
שימושים.
פסטלים רכים הם סוג הפסטל הנמכר ביותר לשימוש אמנים, היות שהוא נוח יותר לציור מגירי פסטל, ולרוב עולה מעט פחות מפסטל שמן באיכות דומה. ניתן למרוח את הפסטל בשכבות, ולהגיע לדקויות עדינות וסגנון ציור ריאליסטי; מנגד, ניתן ליצור תמונות אבסטרקטיות ואקספרסיביות בקלות על ידי מריחה גסה, שימוש בממיסים ומריחת השכבות לאחר הנחתן על הנייר באמצעות מרית ציירים. עבודה עם פסטל רך כוללת את המקלונים (המגיעים בצורה של מלבנית או גלילית), עפרונות לבנים ושחורים נטולי גרפיט לסימון קווי מתאר, מספר מריות וחרטים לערבוב עדין של הפסטל המרוח, ושימוש רב באצבעות להשגת אפקטים נוספים.
סוגים שונים של פסטל רך.
פסטל רך מגיע במספר קטגוריות שונות:
הארי פוטר - קסמים
D-League
שי גולדמן
שי גולדמן (נולד ב-5 בינואר 1964 בחיפה) הוא צלם קולנוע וטלוויזיה ישראלי. זוכה פרס אופיר לצילום לשנת 2006 ולשנת 2016.
ביוגרפיה.
גולדמן נולד ולמד בחיפה, בחטיבת הביניים בבית הספר הריאלי ובתיכון בבסמ"ת.
מסרטי הקולנוע שצילם: "לנגד עיניים מערביות" ו"בסמה מוצ'ו" בבימוי יוסף פיצ'חדזה; "המנגליסטים" בבימוי יוסי מדמוני ודוד אופק; "שלוש אמהות" בבימוי דינה צבי ריקליס, שעליו גם זכה בפרס אופיר לצילום; "תנועה מגונה" בבימוי צחי גראד; "הכל מתחיל בים" בבימוי איתן גרין; ו"ההתחלפות" בבימוי ערן קולירין, שאיתו גולדמן עובד בקביעות. סרטו הידוע והמצליח ביותר כצלם הוא "ביקור התזמורת", גם הוא של קולירין, שזכה בפרס המבקרים בפסטיבל קאן, בפסטיבל סרייבו, בפרס הגראנד פרי היוקרתי בפסטיבל טוקיו ובפרסים רבים נוספים בפסטיבלים בינלאומיים. גולדמן הביא לסרט המצליח איכות ויזואלית מופשטת שאפשרה ליצירה לחרוג מהמקומי ולגעת באוניברסלי וכך תרם להצלחה הבינלאומית הניכרת של הסרט.
גולדמן מאופיין בעבודתו המוקפדת והנקייה המשלבת עידון הן בקומפוזיציה והן במשחקי אור וצל. ההעמדה האסתטית הבולטת אצלו אינה מעקרת את האלמנט הרגשי והברור מהתמונה.
מסדרות הטלוויזיה שצילם: "13 ימים" של הבמאי ערן קולירין; "חדר מלחמה" שכתב יאיר לפיד; "פרנקו וספקטור" של עמית ליאור; "30 ש"ח לשעה" בבימוי דוד אופק ושרי עזוז, שאותה כתב יוסי מדמוני.
גולדמן נשוי לכוריאוגרפית ענת דניאלי ולזוג שלושה ילדים.
גבריאל שמיר
מקסים שמיר
אריק להב ליבוביץ
אריק להב ליבוביץ (נולד ב-12 בינואר 1963) הוא עורך סרטים בתחום העלילה הדוקומנטרי וסדרות טלוויזיה. זכה בארבעה פרסי אופיר בקטגוריית העריכה הטובה ביותר, בשני פרסי העריכה הטובה בפסטיבל דוקאביב, והיה מועמד לפרס העריכה הטובה של האקדמיה האירופית ומועמדות לפרס אמי של העריכה הדוקומנטרית.
בשנת 2019 כתב את הספר "הטופוגרפיה של העריכה"
גירי פסטל
גירי פַּסְטֵל הם סוג של פסטל המיועד לציור ורישום. כמו מקלוני פסטל אחרים, הם מורכבים בעיקר מצבען וחומר מילוי, לרוב שילוב של שעווה, גומי ערבי, פחם, גיר, ולעיתים תוספות כבדות יותר, כגון חימר. אין הבדל מהותי במרכיבים בין גירי פסטל לפסטלים רכים, פרט למידת הרכות של המקלון, שהיא תוצר לוואי של היחס בין חומר המילוי לצבען. קרויים לעיתים פסטל יבש, פסטל קשה או גירי פוליכרומוס.
שימושים.