לימים קבעה ועדת בוררות של אקו"ם שהמוזיקאי אלון לוין היה המעבד המוזיקלי של לחן השיר (יחד עם פיק שעיבד את הקולות בשיר) והורתה לפיק לשלם לו תמלוגים שקיבל בשל ההפקה.
השתתפות באירוויזיון.
השיר שובץ כשמיני בסדר ההשמעה בתחרות האירוויזיון בשנת 1998 (מבין 25 מדינות). בשלב ההצבעה המשודרת בתחרות עמד השיר במירוץ צמוד עם השיר המלטזי ("The one that I love"). ההכרעה ביניהם הושגה בסיום ההצבעה ממש: מקדוניה, המדינה האחרונה למסור קולותיה, העניקה לישראל 8 נקודות, ושמה של מלטה עדיין לא הוזכר; לאחר שבריטניה זכתה ב-10 נקודות ממקדוניה שיערו רבים מן הצופים שמלטה תקבל 12 נקודות ובכך תזכה בתחרות, אך המקדונים הפתיעו כשבחרו להעניק 12 נקודות לקרואטיה. בכך ניצח השיר הישראלי לאחר שקיבל 172 נקודות בסך הכל.
בהופעה לבשה אינטרנשיונל שמלה בעיצובה של גלית לוי. לאחר הניצחון עלתה אינטרנשיונל לבמה לשיר שנית את השיר כשהיא לבושה בשמלה ייחודית שעיצב עבורה מעצב האופנה הצרפתי ז'אן-פול גוטייה; חלקה העליון כלל כנפיים שהיו עשויות ממעין נוצות ציפורים צבעוניות. השמלה זכתה לכינוי "שמלת התוכי".
בעקבות זכייתו הגיע השיר למקומות גבוהים במצעדי הפזמונים הארציים של מספר מדינות: בין השאר הגיע למקום הראשון בספרד, למקום השני בבלגיה, למקום השלישי בשוודיה ולמקום ה-11 בבריטניה. במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשנ"ח דורג השיר במקום השני.
בשנת 2005 נבחר השיר בהצבעה אינטרנטית להיות אחד מ-14 השירים המועמדים לזכייה כשיר האהוב ביותר של תחרויות האירוויזיון. היה זה במסגרת המופע Congratulations שהועלה לכבוד מלאת יובל 50 שנה לתחרות, שהתקיים בדנמרק בחודש אוקטובר באותה שנה. במופע הוקרן הביצוע המקורי של השיר על גבי מסך, ואינטרנשיונל הצטרפה לביצועו בלוויית שש רקדניות שהיו מצוידות במניפות נוצות ציפורים ענקיות. בהצבעה במסגרת המופע דורג השיר במקום ה-13.
פרשנות למילים.
אינטרנשיונל מציינת כי השיר אינו עוסק בה ובדמותה אלא מתייחס לכלל הנשים ומוקדש להן. יש הטוענים כי משמעות השיר מתייחסת למאבקם של הקהילה הלהט"בית והקווירית בכלל ולנשים טרנסיות בפרט, לקבלה, הכרה ושוויון זכויות. המילים "יש קסמים ויש ימים קשים" רומז על התהליך של התאמה מגדרית. השיר מהלל את הטרנסיות ומעלה אותן לדרגה של מלכות ואלות. עם זאת, השיר זוכר את הטרנסיות, שנודו, נרדפו, ונרצחו רק כי היו טרנסיות, אך קולן לא נשמע ("יש נשים, דמעות של החיים, הן ישאו תפילה ללא מילים").
בתרבות פופולרית.
שיר זה נכלל במחזמר הלהיטים "מרי לו" שעלה לראשונה בתיאטרון הבימה בשנת 2002 ומבוסס על 25 משיריו של צביקה פיק.
No Limit Top Dogg
No Limit Top Dogg הוא אלבום האולפן הרביעי של הראפר האמריקאי, סנופ דוג, השני שלו בחברת התקליטים No Limit Records, והראשון בחברת התקליטים החדשה שייסד, Doggystyle Records. הוא יצא לאור במאי 1999 והניב 5 סינגלים, ביניהם הסינגל המצליח "Bitch Please" עם אקזיביט ונייט דוג, שבשנת 2000 הוציא הראפר אמינם "שיר המשך" בשם "Bitch Please II" בשיתוף ד"ר דרה. בשבוע הראשון לצאתו האלבום הגיע למקום השני במצעד הבילבורד 200, כשמכר מעל 187,000 עותקים. למרות שזהו האלבום הראשון של סנופ דוג שלא הגיע למקום הראשון במצעד זה, גם הוא הגיע למעמד אלבום פלטינה בארצות הברית, כשמכר מעל 1,500,000 עותקים בשנת 1999.
Bitch Please
שלמה אנסקי
יליזבטגראד
קירובוגראד
ישראל פיסנוביץ
ישראל איליץ' פיסנוביץ'
שעון-עצר
שמחה אוסובסקי
א געשעפט
א געשעפט (בעברית: עסקה) הוא שמו של סרט פעולה ביידיש משנת 2005, שהופק, צולם, ובוים על ידי יהודים חרדים במונסי, ניו יורק. זהו הסרט הראשון ביידיש שיוצא מקרב חוגים חרדיים, ואחד הסרטים הראשונים שהופקו ביידיש מאז שנות ה-40.
הסרט צולם בארצות הברית ברמת הפקה גבוהה יחסית, וזכה שם לתהודה. כמו כל סרט חרדי טיפוסי, צוות השחקנים בסרט מורכב מגברים בלבד.
"א געשעפט" הוא סרט שוד, המגולל את סיפורו של פרץ, סוחר שחייו משתרעים על קו התפר בין הרקע החרדי שלו לבין חיי עולם תחתון. פרץ מוכן להשתמש באלימות כדי לנהל את עסקיו המפוקפקים, והסרט עוקב אחר הקריירה הפלילית שלו. במאי הסרט, חסיד ויז'ניץ, ציין שהוא הושפע מכמה סרטי מיינסטרים אמריקאיים, כולל "לב אמיץ" של הבמאי מל גיבסון. עורך הסרט, רולנד מילמן, ערך מספר סרטי יידיש (סרט כושר "שווייץ" וסרט בישול "נו שמאלץ"), ולפיו המשחק בסרט "לא נפלא, אבל הצילום לא רע".
סביב השיווק הויראלי והאינטרנטי של הסרט, שהופנה בעיקר לקהל חרדי, התעורר פולמוס כאשר רבנים אסרו לצפות בו בשל חששם מחדירה של השפעות הקולנוע והתיאטרון לציבור החרדי. הסוציולוג חיים וקסמן מאוניברסיטת ראטגרס שיער כי העובדה שהסרט נעשה ביידיש הוסיפה לחששות, משום ש"אנשים עלולים לחשוב אם זה ביידיש, זה עושה את זה כשר". על-פי וקסמן, ההופעה של סרט ביידיש היה חלק משינוי משמעותי בעולם החרדי אשר החל לאמץ מגוון של מוצרי תרבות, כולל מוזיקה, סיפורת, ואפילו תיאטרון, שהדורות הקודמים להם נמנעו מהם.
הסרט משך גם תשומת לב בחוגים יהודיים חילוניים בעלי עניין ביידיש, משום שמדובר במסמך ביידיש בן זמננו. הוא הוקרן בין היתר ב"אשכנז פסטיבל" בטורונטו ובפסטיבל היידיש באוניברסיטת אריזונה. בשנת 2009 יצא הסרט בישראל תחת השם "העסקה", וצורף לו דיבוב בעברית.
המירוץ לאפריקה
גאורגיוס פאפאדופולוס
גאורגיוס פאפאדופולוס (ביוונית: Γεώργιος Παπαδόπουλος, 5 במאי 1919 - 27 ביוני 1999) היה איש צבא יווני, מוביל ההפיכה הצבאית מ-21 באפריל 1967 ביוון וראש הממשל הצבאי בעל הצביון הימני קיצוני ששלט במדינה בשנים 1972–1973. כיהן בתפקיד של עוצר הכתר של ממלכת יוון. בשנת 1973 ביטל את המלוכה והפך לנשיא הראשון של הרפובליקה היוונית השלישית, אותה הקים, עדיין בתנאי רודנות.
ילדות.
פאפאדופולוס נולד באלאיוחורי, כפר קטן במחוז אקסאה שבאי פלופונסוס בדרום יוון לקריסטס פאפאדופולוס, מורה, ואשתו קריסולה. הוא היה הבן הבכור ולו היו שני אחים, קונסטנדינוס וחראלאמבוס. לאחר שסיים את לימודי התיכון ב-1937 התקבל לבית ספר לקצינים שם סיים את לימודיו ב-1940.
ימי מלחמת העולם השנייה.
במהלך מלחמת העולם השנייה היה עד לכיבוש יוון בידי גרמניה הנאצית, איטליה ובולגריה. בזמן זה עבד במשרד לחלוקת אוכל בתור אנטי-קומוניסט ולא הצטרף לקבוצות התנגדות שמאלניות. המשרד בו עבד היה תחת פיקודו של הקולונל קורוקולאקוס, קצין שהיה אחראי על הקמתם של גדודי הביטחון בפטרס. גדודים אלה היו יחידות צבא שנוצרו בהוראת ממשלת הבובות היוונית במטרה לתמוך בכוחות הכיבוש הגרמניים. בתחילת 1944 עזב את יוון בסיוע המודיעין האנגלי ונסע למצרים שם ישבה הממשלה הגולה של יוון.
ההפיכה הצבאית של 1967.
ב-21 באפריל 1967, חודש לפני הבחירות הכלליות, הוביל פאפאדופולוס ביחד עם עוד מספר קצינים הפיכה מוצלחת, תוך ניצול המצב הפוליטי המסובך במדינה שנוצר בעקבות הקונפליקט בין המלך קונסטנטין השני לבין ראש הממשלה המזדקן גאורגיוס פאפאנדראו.
משטר הקולונלים.
מהשלבים הראשונים צץ פאפאדופולוס כאדם החזק במשטר החדש. הוא מונה לשר ההגנה הלאומית, ושר הנשיאות ומעמדו אף התחזק כאשר מונה לראש ממשלה לאחר הפיכת הנגד הכושלת של המלך. נוסף על כך, ב-21 במרץ 1972 מינה את עצמו "רגנט יוון", ראש המדינה. משטרו של פאפאדופולוס הטיל משטר צבאי, צנזורה, מעצרים המוניים ועינויים של אסירים פוליטיים. אלפים ממתנגדי המשטר הושלכו לכלא או הוגלו לאיים האגאיים. להצדקת מעשיו אמר פאפאדופולוס שמהלכים אלו ננקטו על מנת למנוע מהמדינה ליפול לידיים קומוניסטיות. עקב מדיניותו האנטי-קומוניסטית הנוקשה זכה לתמיכת ארצות הברית.
נפילת המשטר הצבאי.
לאחר מהומות הסטודנטים באוניברסיטה הטכנית הלאומית של אתונה ב-17 בנובמבר 1973, ממשלתו הודחה ב-25 בנובמבר של אותה שנה בידי גורמים של הקו הנוקשה בצבא. הסתמכותו הרבה על הצבא נתנה עילה למפקד בריגדה דמטריוס יואנידיס להדיח אותו ולעמוד בראש המשטר. פאפאדופולוס הושם במעצר בית בווילה שלו בזמן שיוון חזרה לדיקטטורה צבאית "אורתודוקסית". לאחר החזרת הדמוקרטיה ב-1974 פאפאדופולוס ושותפיו נשפטו והורשעו בבגידה חמורה, עינויים ופשעים נוספים. ב-23 באוגוסט 1975 הוא ובכירים נוספים במשטר הצבאי נמצאו אשמים ונשפטו לגזר דין מוות שהומר למאסר עולם. לפאפאדופולוס הוצעה חנינה אך הוא לא הסכים לה מאחר שכללה הודאה בפשעים שלו וחרטה עליהם. הוא נשאר בכלא עד למותו ב-27 ביוני 1999 בגיל 80 מסרטן.
מורשת.
כיום פאפאדופולוס מהווה סמל ביוון לדיקטטורה וקסנופוביה. תומכיו מוקירים אותו על טיפוח התרבות היוונית, הקמת שלטון חזק ומלחמתו בקומוניזם.
שפיץ יפני
שפיץ יפני הוא כלב המשויך לקבוצת כלבי שפיץ. השפיץ היפני נחשב ככלב אינטליגנטי מאוד וקל לאילוף. הוא מתאים למשפחות בשל אהבתו הגדולה לבני האדם, נאמנותו והסתגלותו המהירה למשפחה, לרבות ילדים.
היסטוריה של הגזע.
כלבי השפיץ היפני נחשבים מרשימים ביופיים, הם מגזע קטן ושימשו לאורך השנים ככלבי בית ולוויה. הם הופיעו במקורות לראשונה בסוף שנות ה-40, אולם, במקור התפתחו מגזע השפיץ הגרמני הגדול, והופיעו כבר בתחילת שנות ה-20, אז שימשו בעיקר ככלבי מזחלות.
מבנה ומראה כללי.