התפקיד בגינו זכתה לפרסום הרב ביותר היה תפקידה הראשון בתור כוכבת הקאנטרי ברברה ג'ין, בסרטו של רוברט אלטמן "נאשוויל". על הופעתה בסרט הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, לפרס באפט"א ולשני פרסי גלובוס הזהב לשחקנית המשנה ולפריצת השנה. בלקלי התפרסמה לאחר מכן בתפקידים מועטים בלבד, הבולטים בהם היו מארג', אמה האלכוהוליסטית של הנערה ננסי תומפסון בסרט האימה "סיוט ברחוב אלם" והמקשרת, בסרט הפשע "הנהג".
טובה גרטנר
טובה גרטנר (נולדה ב-5 ביוני 1956) היא זמרת-יוצרת פופ ורוק ישראלית. חלוצת סגנון האינדי בישראל.
קורות חיים.
גרטנר נולדה בתל אביב, בת למשפחה חרדית. בילדותה לא נחשפה למוזיקה חילונית. בתקופת התיכון למדה בבית יעקב לוסטיג. בהיותה נערה, צפתה יחד עם חברתה בקונצרט של התזמורת הפילהרמונית ובעקבותיו החליטה להפוך למוזיקאית. בהמשך, עזבה את משפחתה ויצאה בשאלה, אירוע משמעותי עבורה שהפך למוקד עיסוק מרכזי ביצירתה בהמשך. לאורך השנים נהגה לשלב בשיריה ציטוטים שונות מהתנ"ך והתייחסויות מפורשות למקורות. השלימה לימודי מוזיקה באוניברסיטת בר-אילן וגם באקדמיה למוזיקה באוניברסיטת תל אביב. בהשפעת אריה שפירא, שהיה אחד ממוריה, החלה להתרכז בכתיבת שירים והלחנתם וזנחה את לימודי המוזיקה הקלאסית. היא יצרה קשר עם מוזיקאים מגוונים, בהם אילן וירצברג שכתב עימה את שיר הנושא של אלבומו "משני צידי הכדור" (1984).
בשנת 1986 הקליטה את השיר "זה נגמר", שאותו כתבה והלחינה, כשלהקת סיאם מצטרפת אליה בנגינה ומזי כהן מלווה כקולות רקע. גרטנר כתבה את השיר על ההתמודדות עם חייה החדשים כחילונית, והוא היה לסנונית הראשונה שהצטרפה לכדי אלבום מלא בשם "קת תום". באלבום, למעט "זה נגמר" ו"לוי", שעיבד משה דעבול, כל השירים נכתבו והולחנו על ידי גרטנר ועובדו והופקו מוזיקלית על ידי גרטנר ועובד אפרת. מבין שירי האלבום זכורים במיוחד "אתמול", שהיה לשיר המזוהה עמה ביותר ואף דורג במצעד הפזמונים השנתי של גלי צה"ל לשנת 1987, וכן "פה הייתי" (שעסק גם הוא ביציאה בשאלה), "לוי", "זה נגמר" ו"מלכודת".
אלבומה השני של גרטנר, "אם מלאכים", יצא לאור ב-1989. על ההפקה והעיבודים היה אחראי וירצברג, שליווה את גרטנר בנגינה ובקולות רקע, יחד עם חברתה הזמרת מזי כהן. האלבום כלל את שיר הנושא שהפך ללהיט וזכה לקליפ ששילב גם אנימציית מחשב, בבימוי של ניר מטרסו. עוד שירים שבלטו באלבום הם "ציפי פיפי", "תאמין לי", "אין לי מנוחה" (הידוע גם בשם "זה לא היום שלי להיות אמא") ו"יודעת שאני".
השיר "אתמול" הופיע בחלק ראשון של אוסף משירי שנות השמונים בשם זה, ו"אם מלאכים" נכלל באוסף "עוד דמעות של מלאכים". בשנת 1993 הוציאה גרטנר את האלבום "שיחת חצות", שהוא גם האלבום הראשון שלה בפורמט של CD. בין שיריו נמנים "שיחת חצות" (לו הופק קליפ שביים אוהד פרח), "זהו וידוי", "ברכה", "צפון העיר" ו"דמדומים". אלבום זה לא זכה להצלחה מסחרית. בעקבות כך, הופעותיה של גרטנר הלכו והתמעטו, היא בחרה לקחת פסק זמן מעשייה מוזיקלית, החלה לעסוק בהוראה בבית ספר תיכון ובהנחיית חוגים מוזיקליים וערבי שירה לאוכלוסיות שונות, בכתיבת סיפורים קצרים ומחזות.
בשנת 2003 שבה לעסוק ביצירת מוזיקה והוציאה את הסינגל "שלא יגידו" שהופק על ידי יושי שדה. בשנת 2005 הקימה את להקת "נפקמינא", שכוללת את יושי שדה בגיטרה, יואב קליין בבסון, אשר לוי בגיטרה בס ואמיר הורוביץ בביטבוקס. באותה שנה הקליט אסף אמדורסקי לאלבומו "קדימה אחורה" ביצוע מחודש לשירה של גרטנר "אתמול". באלבום הופיע גם הקטע האינסטרומנטלי הקצר "זה משנה", אותו הלחינו גרטנר, אמדורסקי ורועי מלצר.
בשנת 2008 הוציאה גרטנר את האלבום "משהו דו לשוני", שהפיק שדה. בין שיריו נמנו "מזליסטית", "ביוגרפיה", "בלתי נשכח", "דוכן נשיקות" ו"זהבה", שנכתב לזכר חברתה הקרובה, שנפטרה זמן קצר לפני צאת האלבום. בהופעות אירחה גרטנר את להקת "נפקמינא" ואת חברתה מזי כהן, שניגנה בטמבורין ברוב שירי האלבום. השיר "שלא יגידו" הופיע בגרסה חדשה באלבום שנקראה "כמה קל". השירים "דוכן נשיקות" ו"ברגע מסוים" יצאו כסינגלים לרדיו.
בשנת 2011 העלתה גרטנר את המופע "שירים קיצוניים", בו היא מבצעת בצורה חתרנית שירים של משוררים כמו אמיר אור, רות בלומרט, שחר-מריו מרדכי, שמעון ריקלין, חגית גרוסמן ונורית זרחי, העוסקים בתוכן קיצוני כגון המוות והתשוקה, לצד מעט שירים מקוריים שכתבה. משיריהם הקריאו המשוררים אמיר אור, חגית גרוסמן, רפי וייכרט, נורית זרחי, שחר-מריו מרדכי ושמעון ריקלין. המופע זכה להצלחה ולאחריו יצאו הסינגלים "מועד גימ"ל", שכתב אמיר אור, ו"ביטחון מכושף", שכתבה רחל יונה מיכאל על אם ערבייה שפוגשת בבנה לאחר שנים ונאלצת לדבר אליו בעברית ולא בשפת האם שלו - ערבית. האלבום "שירים קיצוניים", יצא מיד אחר-כך, וכלל את להיטיה של גרטנר "אתמול" ו"אם מלאכים" כבונוס.
ביוני 2012 הוזמנה גרטנר להופיע בפסטיבל מוזיקה ביפן, דבר אשר השפיע עליה בהמשך הקריירה המוזיקלית. בחזרתה לארץ פגשה גרטנר ביוני (Yuni), נזיר וראש המקדש מקושיקונו שביפן, שבא לביקור בישראל. מפגש מקרי זה הוליד סינגל חדש של גרטנר שיוני הלחין למילותיה ונקרא "אני רוצה אותך".
ב-2013 חידשה רוני דואני את שירה של גרטנר "אתמול". גרסתה של רוני לשיר, שגם קודמה בוידאו קליפ, הופיעה באלבומה "אוספרטי" שיצא ב-2014 והורכב כולו מגרסאות כיסוי לשירים ישראליים מוכרים ושיר מקורי אחד. עוד באותה שנה הוציאה גרטנר את אלבומה השישי ויוצא הדופן "הקצרים של טובה גרטנר", שכלל 12 שירים קצרים ומלודיים שכתבה בין יוני 2012 לינואר 2013 וביחד אורכים 13 דקות בלבד (כאשר אורכו של השיר הקצר ביותר הוא 33 שניות ואורכו של הארוך ביותר הוא שתי דקות ו-13 שניות). בריאיון לאתר nrg סיפרה שהבחירה באלבום קצר נובעת מהבחירה לפנות לקהל צעיר, המעורב ברשתות חברתיות דוגמת הפייסבוק והטוויטר, בהן המסרים והטקסטים קצרים ומהירים: .
ב-2014, בעקבות אותה פגישה מקרית עם הנזיר היפני יוני, הוציאה גרטנר את אלבומה השביעי, "דובדבנים", שכלל 8 שירים חדשים שכתבה גרטנר על פי לחניו של יוני ובהם הסינגל "אני רוצה אותך" והשיר "עצות", שיצא באותה שנה כסינגל. לאלבום זה צורפו כבונוס השירים "אם מלאכים" ו"אתמול". בשנת 2017 הופיעה עם שיריה לאורך השנים בפסטיבל הפסנתר בתל אביב, כשהיא מארחת את מזי כהן.
ב-2019 הוציאה את האלבום "שירי עם" בשיתוף עם להקת "נפקאמינא" שהקימה. האלבום כלל שירים אקטואליים בעלי התייחסות תקופתית, מתוכו בלטו השירים "כולם ביחד" ו"רוז" שנכתב בעקבות פיגוע בבית כנסת בצרפת. ב-2020 הוציאה את הסינגל "בסדר", לו הופק קליפ אנימציה שעוצב על ידי גיל אלקבץ שזכה בפרסים בתחום המולטימדיה.
ב-2021 הוציאה את אלבומה "רוכלת מציאות" שכלל את הסינגל "בסדר" וכעשרה שירים מקוריים חדשים שכתבה והלחינה. האלבום מאופיין במיעוט בשימוש בכלי נגינה, שירי נונסנס וטקסטים אקספרסיביים בעלי אופי מחתרתי. האלבום זכה לביקורות נלהבות.
חיים אישיים.
גרטנר גרושה ואם לשלושה. מתגוררת בתל אביב. אמה היא האמנית איטה גרטנר.
ישראל קסל
ישראל קסל (תר"ל 1870 – 23 בפברואר 1936) היה תעשיין ופעיל ציוני.
קורות חיים.
קסל נולד בקוידנוֹב (קוידענאָוו; כיום דזרז'ינסק, Дзяржынск) שבפלך מינסק (רוסיה הלבנה), בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס), למשפחה "ליטאית" (שרה ואברהם). למד בפוליטכניקום של דרזדן בגרמניה, ושם התקרב לפעילי ציונות כשמריהו לוין וליאו מוצקין. לאחר סיום חוק לימודיו, התמחה וחזר למינסק, עיר המחוז של עיירת ילדותו, והקים וניהל שני מפעלים של "יעקובסון את ליפשיץ".
פעילות ציונית במינסק.
במינסק התחבר עם העסקן הציוני ד"ר צבי ברוק, ודרכו הכיר את אחותו של ברוק, רבקה, ונשא אותה לאישה. במסגרת פעילותו הציונית בעיר היה פעיל בשורות חברי ההגנה.
פעילותו בארץ ישראל.
ב-1911 ביקר בארץ ישראל ורכש קרקעות בתל אביב על מנת שיוכלו לשמשו כשיעלה. בשל מלחמת העולם הראשונה עלה ארצה רק ב-1920 והשתקע בחיפה, בבית שתוכנן על ידי ברוולד ברחוב הגיא בהדר הכרמל. עד מהרה הצטרף לפעילות בוועד השכונה (שהיה מעין מורשון) והיה חבר הקוּרָטוֹרְיוֹן (חבר נאמנים) של בית הספר הריאלי העברי.
קסל תכנן בתל אביב תחנת כוח והמשיך לעזור לפנחס רוטנברג בפיתוחה של חברת החשמל.
מאחר שהתמחה בניצול משאבים טבעיים, יעץ קסל לחברות רבות נוספות כנשר, חברת אשלג ארץ-ישראלית, קק"ל ועוד. גולת הכותרת של עבודתו הייתה הקמת חברת המלח בארץ-ישראל ביחד עם מרדכי סורדין בעתלית, שם עבד עד מותו.
הנצחה.
שמו של רחוב הגיא, שהסתיים בביתו, הוסב לאחר מותו על שמו. הזכויות על ספרו "ספר המהנדס" הועברו על ידי משפחתו לטכניון על מנת שיממנו מלגה על שמו.
מסילת ראש העין–אריאל
מסילת ראש העין - אריאל היא מסילת רכבת עתידית של רכבת ישראל, הצפויה להסתעף מהמסילה המזרחית החדשה. לפי התכנון, המסילה תחבר את העיר אריאל למערכת המסילות של רכבת ישראל ותמשיך מזרחה עד אוניברסיטת אריאל.
תחנות בהן תעבור:
אם וכאשר תוקם מסילת הרכבת יהא בכך חזרה של תשתיות רכבת לאזור השומרון שלא הופעלו בה מאז הפסקת פעולת הרכבת המנדטורית בשומרון בשנות ה-30 של המאה ה-20. רכבת שנסעה באותם ימים מצפון בין חיפה עד לשכם דרך עפולה, ג'נין ועוד. בתוכנית הנוכחית תקשר רכבת בין השומרון לתל אביב דרך ראש העין.
תכנון הפרויקט.