באחד אין חלוקה, ריבוי או הבדלה. לפיכך, לא ניתן לייחס לו כל תכונה. לא ניתן לייחס לו מחשבה מכיוון שאז ישנה הבדלה בין המחשבה לבין החושב. כמו כן, לא ניתן לייחס לו רצון או פעילות, מכיוון שאז ישנה הבדלה בין הפועל לבין הפעולה והנפעל.
האחד, מעבר לכל תכונה, כולל קיום ואי-קיום, הוא המקור של העולם לא על ידי מעשה בריאה, רצוני או אחר, מכיוון שלא ניתן לייחס פעילות לאחד הבלתי משתנה והמושלם. פלוטינוס מודרך על פי העקרון הלוגי שה"פחות מושלם" תמיד "נובע" מהמושלם, או המושלם יותר. לפיכך, כל הבריאה נובעת מהאחד בשלבים (לא כרונולוגיים) של מושלמות פחותה יותר ויותר.
פלוטינוס דוחה את הרעיון היהודי של בריאה יש מאין ("ex nihilo"), אך אין זה מדויק לראות אותו כפנתיאסט, מכיוון שהוא קובע באופן ברור כי האחד אינו מושפע מבריאתו. האחד אינו מחלק עצמו לישויות פחותות רבות. פלוטינוס משתמש באנלוגיה של השמש שמקרינה את אורה באופן שווה לכל, ללא שהיא מפחיתה את עצמה, או שיקוף במראה שאינו מפחית את החפץ שהוא משקף.
הדבר הראשון שנובע מהאחד הוא מחשבה (או "שכל", בלשון הפילוסופיה הימי-ביניימית, וביוונית "נואוס"), המזוהה עם ה"דמיורגוס" ב"טימיאוס" של אפלטון. מהמחשבה נובע "רוח העולם" (או "נפש"), שפלוטינוס מחלק לעליון ולתחתון, כשהוא מזהה את התחתון עם הטבע. מרוח העולם נובעות הנשמות האנושיות הנפרדות, ולבסוף, החומר, הנמצא ברמה הנחותה ביותר של קיום ומושלמות.
אם כי "עולם החומר" הוא בתחתית "שרשרת הקיום", פלוטינוס ביקר את הבוז הגנוסטי לחומר. פלוטינוס טען כי גם החומר בסופו של דבר מגיע מהאל מכיוון שהוא נובע מה"נואוס" ומרוח העולם.
אופייה הדתי של הפילוסופיה של פלוטינוס מודגמת גם במושג שלו של הגעה לאיחוד אקסטטי עם האחד. פורפיריוס מספר כי פלוטינוס הגיע לאיחוד כזה מספר פעמים בשנים שבהן הכיר אותו. לזה יש להשוות, כמובן, את המושגים "הארה", "גאולה", ומושגים אחרים של איחוד מיסטי הקיימים בהרבה מהמסורות המזרחיות והמערביות גם יחד.
נאופלאטוניזם לפעמים שימש כיסוד פילוסופי לפגאניזם, וגם על מנת להגן על הפגאניזם מפני הנצרות; אך נוצרים רבים גם הושפעו מהנאופלאטוניזם, וביניהם אבות כנסייה כמו אוגוסטינוס.
הרמן כהן
הרמן (יחזקאל) כהן (בגרמנית: Hermann Cohen, 4 ביולי 1842, קוֹסְוִויג – 4 באפריל 1918, ברלין) היה פילוסוף יהודי-גרמני, מראשי מייסדיה של האסכולה הנאו-קאנטיאנית של אוניברסיטת מרבורג.
ביוגרפיה.
כהן נולד בקוסוויג שבאנהלט (ב, נמצאת בשטח גרמניה). החל ללמוד פילוסופיה, ותוך זמן קצר נודע כתלמיד מעמיק של עמנואל קאנט. הוא למד בגימנסיום בדסאו, בבית המדרש לרבנים בברסלאו ובאוניברסיטאות ברסלאו, באוניברסיטת ברלין (אוניברסיטת הומבולדט בשמה הנוכחי), והאלה. בשנת 1865 קיבל תואר דוקטור, על עבודה שכותרתה "Philosophorum de Antinomia Necessitatis et Contigentiae Doctrinae", שנעשתה בהנחייתו של פרידריך אדולף טרנדלנבורג .
ב-1873 החל להרצות באוניברסיטת מרבורג. ב-1875 מונה לפרופסור במרבורג. עם פרישתו לגמלאות החל ללמד בבית המדרש הגבוה למדעי היהדות הליברלי בברלין ופיתח באורח שיטתי את פילוסופיית הדת היהודית שלו.
הגותו.
את הפילוסופיה של הרמן כהן ניתן לתאר כמכוונת על ידי שני עניינים:
את המתודה המוצעת על ידי כהן ניתן לתאר באופן הבא: האדם על כל סגולותיו מתגלה ביצירה התרבותית, ובגישתו לסביבתו הטבעית והאנושית. פעולתו הייחודית של האדם באה לידי ביטוי בהכרה וברצון. את סגולותיו הייחודיות אין אדם מכיר דרך ההתבוננות בתודעתו, אלא דרך התבוננות ביצירה האנושית שבה משוקעות סגולותיו האנושיות. תפקידה העיקרי של הפילוסופיה הוא להתבונן בתרבות האנושית כדי לגזור ממנה את החוקיות של ההכרה ושל הרצון.
את תחומי העבודה הפילוסופית חילק הרמן כהן לשלוש: לוגיקה, אתיקה ואסתטיקה – המקבילים לשלושה תחומי נפש: ההכרה, הרצון והרגש. חלוקה זו באה לידי ביטוי בשלושת הספרים שבהם פיתח לראשונה את שיטתו הפילוסופית העצמאית: "הלוגיקה של ההכרה הטהורה" (1902), "האתיקה של הרצון הטהור" (1904), ו"האסתטיקה של הרגש הטהור" (1912).
בסוף חייו ביקש הרמן כהן לגשת לתחום הדת ולבחון את מקומה במתודה הפילוסופית בה עסק על חייו האקדמיים. הוא עשה זאת בספרו דת התבונה ממקורות היהדות, בה אפיין את מקום הדת בנפרד מן האתיקה הרואה את היחיד לעולם כחלק ממכלול חברתי. כהן הציע שהדת, והיהדות בפרט כדת מונותאיסטית ראשונית, מאפשרת את המתודה הניגשת אל היחיד כ"רע", כ"נוכח". כלומר, האתיקה יכולה להביא את האדם להכיר את האדם כבן אנוש, כפרט של הכלל האנושי, ואילו הדת מאפשרת לאדם להכיר את הייחודי שבכל אדם. ההתייצבות מול האל כיחיד היא המאפשרת לאדם את ההכרה והחובה אל יחידותו האנושית.
יחסו לציונות.
הרמן כהן היה ידוע בהתנגדותו לציונות. הוא טען כי הציונות מנסה להחזיר את היהדות אל ההיסטוריה, בעוד היהדות היא א-היסטורית.
הפילוסוף פרנץ רוזנצווייג סיפר על שיחה שקיים עם כהן:
כהן הוסיף שעל היהודים "להוסיף ולחיות בקרב האומות, לשמש טל משמים, להישאר בקרבן ולהיות להן מועילים".
הסופר א. ב. יהושע, סיפר על אירוע דומה:
למרות התנגדותו זאת לציונות, עיריית תל אביב קראה רחוב על שמו של הרמן כהן בצפון הישן של העיר.
מייקינס
מייקינס (Mykines) הוא המערבי מבין 18 איי פארו. באי נמצא יישוב אחד הקרוי על שם האי.
גאוגרפיה.
באי שני הרים: קנוקור (560 מטר) וארנאפיאל (350 מטר).
האי מקושר בגשר להולכי רגל לאי מייקינסהולמור המצוי דרומית לאי מייקינס, מעברו של מצר ים שרוחבו 35 מטרים.
שם האי.
משערים שמקורו של שם האי בשפה קדם-נורדית, וככל הנראה השם מקורו בקלטית: "מוק איניס" שפירושו "אי החזירים", או מגאלית סקוטית "מוק מהארה" שפירושו לווייתנים.
אוכלוסייה - נתונים היסטוריים.
אוכלוסייה מאז שנת 1769:
ריתוך
ריתוך היא פעולה פיזיקלית של חיבור שני גופים, לרוב גופי מתכת (או פולימרים) על ידי התכת חלק משני הגופים, לעיתים תוך הוספת מתכת או חומר אחר נוסף, והתמצקות מחדש לאחר הקירור. לעיתים ריתוך נעשה גם על ידי שינוי צורה פלסטית, או שתי הפעולות כאחת. צורות החימום הנפוצות הן: קשת חשמלית; ריתוך נקודות (העברת זרם חשמלי גבוה בין הגופים המרותכים); חימום בעזרת גז, לייזר, או תנור; הפעלת לחץ; משיכה; וחיכוך.
הלחמה גם היא שיטה לחיבור חלקי מתכת, הדומה לריתוך, אך בהלחמה גופי המתכת המולחמים אינם מותכים, ורק המתכת שמתווספת מותכת. בהלחמה נעשה שימוש נרחב באלקטרוניקה, כדי להצמיד מוליכים אחד לשני ולאפשר מעבר זרם חשמלי ביניהם.
שיטות ריתוך.
שיטות הריתוך נבדלות זו מזו באופן החימום, ובשאלה האם מתווסף חומר שלישי לגופים המרותכים, ובאיזה אופן. החומר השלישי נקרא גם "חומר מילוי", ובחלק משיטות הריתוך הוא מהווה את גוף האלקטרודה. הוספתו לריתוך יכולה להיעשות בהגשה ידנית, באופן מכני על ידי הרתכת עצמה, ובמקרים מסוימים מונח חומר המילוי מראש על אזור התפר.
קיימות שלוש קבוצות בריתוך: הקבוצה התרמית, הקבוצה התרמו-מכנית והקבוצה המכנית. הריתוך בהן מתבצע לפי צורת החימום, ושינוי פני החומר המתאימים.
שיטות ריתוך בעזרת קשת חשמלית.
ההגנה מפני חימצון היא חיונית, שכן עודף חמצן באזור החיבור עלול להחליש את התפר.
שיטות חימום אחרות.
לריתוך שימושים רבים בתעשייה, החל מייצור גדרות וכלה בייצור סכיני גילוח איכותיים.
איכות הריתוך מושפעת מפרמטרים רבים, וביניהם המתח החשמלי, הזרם החשמלי, קיבולת החום, מהירות העבודה, ניקיון הסביבה, ועוד. על מנת למנוע את חמצון המתכת בלהט הרתכת (אשר יעודד יצירת חלודה), ברתכות מקצועיות קיימת הזרמה קבועה של גז (בדרך כלל פחמן דו-חמצני) לאזור הריתוך על מנת למנוע התרכבות של חומרי הריתוך עם גזים שונים באוויר, אשר תחליש את הריתוך ותשנה את אחידותו. כמו כן, הזרמת הגז אל אזור הריתוך מסייעת לקרר אותו ועוזרת במניעת היתוך בלתי אחיד.
ריתוך באמצעות רובוט.
בתעשיות רבות העוסקות ביצור המוני קיים צורך לחזור על פעולת הריתוך פעמים רבות ובדיוק רב ולכן מפעלים אלו בוחרים לבצע ריתוך בעזרת רובוט על פני רתך אנושי.
רובוט הריתוך מתוכנת באופן חד פעמי לבצע פעולה כלשהי ולאחר גמר התכנות חוזר על פעולה זו פעמים רבות בצורה זהה. הדבר תורם לאחידות בין כל חלקי הסדרה וקצב העבודה של הרובוט לרוב גבוה מקצב עבודה של עובד אנושי. לשימוש ברובוט ריתוך יתרונות רבים אך חסרונו הראשי הוא חוסר הגמישות שלו. אם יש צורך לבצע שינוי כלשהו אשר אינו נכלל בתכנות המקורי הדבר אורך זמן רב ומצריך תכנות מחדש.
רובוט ריתוך הוא מוצר מדף וכדי להתאימו לחלק המיוצר יש צורך בבניית מתקן ריתוך עבור כל הרכבה אשר יש צורך לרתך בעזרת הרובוט.
שימוש ברובוטי ריתוך נפוץ במיוחד בתעשיית הרכב ובתעשייה הכבדה אך ניתן לראות שימוש הולך וגובר ברובוטי ריתוך גם בתעשיות אחרות הרוצות לייעל את הייצור בעזרת אוטומציה.
לרוב הרובוט בנוי מזרוע בעלת מספר מפרקים ממונעים ובקצה שלה מחוברת ידית הריתוך. הרובוט יכול לבצע ריתוך כמעט בכל שיטה מהשיטות המוזכרות למעלה וידית הריתוך מחוברת לקצה הזרוע בהתאם לשיטת הריתוך שנבחרה.
כמו כל מכונה גם רובוטי ריתוך דורשים ביצוע פעולות אחזקה לאורך זמן כגון שימון והחלפת רכיבים מתכלים.
ריתוך בעזרת גזים.