נט"ל זכתה באות האפקטיביות של ארגון מידות לשנת 2017.
היסטוריה והתפתחות הארגון.
במהלך מלחמת יום הכיפורים שירת ד"ר יוסי הדר כרופא צבאי ברמת הגולן ובמהלכה נחשף לתופעת הלם הקרב. בהשפעת המלחמה החליט להתמחות בפסיכיאטריה בתחום הטראומה ופוסט טראומה. ב-1997 יוסי הדר רשם את עמותת נט"ל והזמין את יהודית יובל רקנאטי להצטרף כמייסדת שותפה. ביולי 1998 - נחנכה עמותת נט"ל ובה יחידה קלינית וקו סיוע טלפוני במודל שפותח בעמותה. משכנה של העמותה בנחלת בנימין בתל אביב. באותה העת נפטר הדר ובמסגרת ארגון מחדש עקב פטירתו הפתאומית הפכה יהודית יובל רקנאטי ליו"ר העמותה.
בספטמבר 2000 פורצת האינתיפאדה השנייה. על רקע אירועי האינתיפאדה ועקב גידול במספר הפניות מקרב אזרחים מתרחבת פעילותה של המחלקה הקלינית של נט"ל ברחבי הארץ. מותאם נפח הפעילות של קו הסיוע. בגל הטרור ב-2002 הוקמה הקואליציה הישראלית לטראומה על ידי נט"ל וארגונים שותפים. בשנים שלאחר מכן הוקמה בעמותה מחלקה קהילתית להתערבות בשטח. כחלק מהפעילות מופעלת ניידת טיפולית להגעה למקומות בהם אירעו פיגועי טרור. ב-2005 העמותה תמכה במשפחות שפונו במסגרת תוכנית ההתנתקות. באותה השנה הושק הפרויקט חיילים משוחררים לחיילים ששירתו באינתיפאדה הראשונה והשנייה. הפרויקט הורחב במהלך מלחמת לבנון השנייה.
באותה השנה נחנך מרכז טראומה של נט"ל ששוכן בבניין ברחוב אבן גבירול בתל אביב שהועמד לרשות העמותה.
ב-2007 הוקם בית ספר ומרכז לימודים רב תחומי של נט"ל בשיתוף עם הפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. באותה השנה הוקם מרכז תיעוד פסיכו-היסטורי לתיעוד עדויותיהם של חיילים נפגעי טראומה ונפגעי טראומה נוספים. בשנה שלאחר מכן הנשיא שמעון פרס העניק לנט"ל את אות הנשיא למתנדב. ב-2012 כחלק מהעלאת המודעות בציבור נחנך - "רצים בצבע" מרוץ עממי הנערך מדי נובמבר.
בשנת 2013 החלה פעילות בארצות הברית ואירופה. נחנך פרויקט TURN למתמודדים עם פוסט טראומה.
בשנת 2014 פעילות העמותה התרחבה מאוד בקרב חיילים ואזרחים בעקבות מבצע צוק איתן.
ב-2015 הוקמה מועצה ציבורית לנט"ל בראשות רא"ל (מיל.) בני גנץ.
ב-2018 התקיים ערב גאלה והוקרה לציון 20 שנים לפעילותה של נט"ל במשכן הנשיא עם הנשיא ריבלין. אות מגן שר הבריאות הוענק בכנסת לפרויקט "רצים עם רמי".
מודל מקצועי.
נט"ל היא בין העמותות המייסדות של הקואליציה הישראלית לטראומה אשר אימצה את "תו התקן" לטיפול בטראומה שגיבשה נט"ל.
נט"ל פועלת על פי מודל בינ-תחומי (The whole person approach) שפיתחה לתמיכה קצרת טווח וארוכת טווח בנפגעים ישירים ומשניים של הטראומה לרבות חיילות וחיילים משוחררים, הורים וילדים, בני נוער, קהילות יישוביות ומקצועיות, אנשי ארגונים של חירום והצלה, רשויות מקומיות.
העמותה מוכרת על ידי המוסד לביטוח לאומי ומשרד הביטחון לצורך הענקת טיפולים לרבות המסגרת נוהל חרדה. כן פועלת נט"ל בשת"פ עם משרד החינוך, צה"ל, פיקוד העורף ומשטרת ישראל.
טיפול, מענה וסיוע.
קו סיוע.
מודל להתערבות טלפונית שפותח בנט"ל ומציע התערבות חד פעמית וכן התערבות טלפונית ארוכת טווח. קו הסיוע של נט"ל דורג ראשון לענות מבין מוקדי הסיוע הטלפוניים לתמיכה נפשית בישראל. במשך עשרים שנות פעילותה של העמותה התקבלו בקו הפתוח כ-55,000 פניות, מהן הופנו כ 47,000 להמשך טיפול ביחידות השונות של נט"ל. באופן עקבי, כ-50% מהפונים הם נפגעים ישירים, כ-30% הם בני משפחה של נפגעים וכ-20% מהפונים לא נפגעו ישירות או בעקיפין אך סובלים מלחץ הקשור למצב הביטחוני.
ניידת טיפול נשלחת במקרים מסוימים.
חיילות וחיילים משוחררים.
מאז 2016 פועלת נט"ל לקידומה של הצעת חוק להקניית זכות לטיפול נפשי במימון המדינה לכלל החיילים הקרביים וזאת כחלק מסל הזכויות לחיילים משוחררים. בנוסף, לאחר תקופה שתיקבע, זכות להענקת טיפול מסובסד לאלה מקרבם הזקוקים לכך באופן מתמשך.
פדויי שבי ואנשי צד"ל מהווים קבוצות ייעודיות לפעילות.
מרכז תיעוד פסיכו-היסטורי.
נט"ל מפעילה גם מרכז תיעוד פסיכו-היסטורי, שפותח על בסיס מודל תיעוד ניצולי שואה. כחלק מההליך הטיפולי מאפשר המרכז לאנשים שעברו טראומה על רקע לאומי לספר את סיפורם בפני מצלמה.
מועדון חברתי-שיקומי לנפגעים כרוניים מטראומה ראשונית ומשנית..
המועדון המהווה מקום מפגש, פעילות ויצירה עבור מי שמתקשים לתפקד. מטרתו לשמור על רמת תפקוד מינימלית וכן לתמוך ולספק מעטפת סיוע. בנוסף, בשיתוף עם המוסד לביטוח לאומי מפעילה נט"ל מועדון שיקומי ייעודי לנפגעי טרור.
המרכז הבינתחומי ללימודי טראומה בנט"ל.
בשיתוף עם בית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטת תל אביב, המרכז הבינתחומי ללימודי טראומה בנט"ל מציע מגוון תוכניות לימוד בסוגיות טראומה לרבות תוכנית לימודים חד שנתית בנושא "פסיכותרפיה ממוקדת טראומה" לצד קורסים שונים לאנשי טיפול וקורס לקהל הרחב על טראומה.
תוכנית ייעודית על טראומה, פסיכותרפיה ועזרה ראשונה נפשית מתקיימת זה מספר שנים עבור קציני הנפגעים של צה"ל.
סדנאות לקהלים שונים והכשרות מקצועיות.
סדנאות חוסן לאנשי הוראה וכיתות לימוד (תוכנית "מקום בטוח"), לרשויות מקומיות ומפעלים שונים, סדנאות וקורסים לטיפול בטראומה לאנשי טיפול, סדנאות "בשורה מרה" לקציני נפגעים, אנשי בתי חולים וצוותים רפואיים, סדנאות בתחומי טראומה לארגוני סיוע לעובדים זרים ופליטים, לארגוני סיוע והצלה וכוחות חילוץ.
הקואליציה הישראלית לטראומה ומשלחות סיוע.
נט"ל היא חברה מייסדת בקואליציה הישראלית לטראומה. במסגרת זו אנשי המקצוע של נט"ל עובדים בשיתוף פעלה עם מרכזי חוסן ברחבי הארץ. משלחות סיוע הומניטריות של הקואליציה עם אנשי טיפול של נט"ל פעלו בארצות הברית, אסיה, אמל"ט.
הודייה
אנרי לה שטליה
עקרון לה שטליה
תקיפת שיירת הנשק הערבית בקריית מוצקין
תקיפת שיירת הנשק הערבית בקריית מוצקין היא קרב ב־17 במרץ 1948, במהלכו תקפו כוחות ההגנה שיירת נשק ערבית ליד קריית מוצקין והשמידו אותה. בהתקפה נהרג מפקד הכוחות הערביים בחיפה ורבים מאנשי מטהו. הצלחת פעולה זו תרמה לכישלון הערבים בקרב על חיפה במלחמת העצמאות. על חלקם בקרב עוטרו עמנואל לנדאו (נפל בקרב) ואברהם אביגדורוב בעיטור גיבור ישראל.
רקע היסטורי.
בפרוץ מלחמת העצמאות היה מצב הנשק של המשמרות הלאומיים הערביים בערים ובכפרים בכי־רע. בידי הערבים המקומיים היו כלי נשק פרטיים רבים אבל מקולקלים בגלל תחזוקה לקויה וחוסר בחלקי חילוף. סוריה ועיראק סיפקו נשק לצבא ההצלה של קאוקג'י ולא ללוחמים המקומיים. גם עבר הירדן, מצרים וסעודיה עמדו מהצד.
סגן ראש הוועדה הלאומית בחיפה, מוחמד נימר אל־חטיב כתב כי עד אמצע פברואר 1948 היו בידי בני עירו רק רובים מקולקלים עם כדורים עקרים, ציוד שנשאר במדבריות לוב מימי מלחמת העולם השנייה. הוא נסע לסוריה, נפגש עם הנשיא ורכש נשק.
במחצית הראשונה של מרץ 1948 העביר שירות הידיעות של ההגנה (הש"י) ידיעה למפקדת חטיבת כרמלי ובה נאמר כי מפקד הכוחות הערביים בחיפה, מוחמד אל חמד אל־חוניטי, יצא לסוריה כדי להביא תחמושת וחומרי נפץ וכן כסף לתשלום משכורות ללוחמים הערבים בחיפה.
בבוקר יום ה־17 במרץ 1948 נסע אל־חוניטי מדמשק בראש שיירה של שתי משאיות גדולות עמוסות בשנים עשר טון של נשק ותחמושת - 550 רובים צרפתיים וכמאה עשרים אלף כדורים וכן שני טון חומר נפץ. בצידון הצטרפה לשיירה מכונית נושאת נשק ותחמושת מתנת אנשי העיר. השיירה הגיעה לראש הנקרה משם התקשר אל־חוניטי בטלפון לעמיתיו בחיפה והודיע שהוא בדרך. כל תנועותיו ושיחת הטלפון שלו נקלטו על ידי אנשי הש"י שהעבירו מיד את הידיעות למפקדת החטיבה.
מפקד חטיבת כרמלי, משה כרמל, הורה למפקד גדוד 21 של החטיבה בן עמי פכטר לעצור את השיירה ולהחרים את נשקה.
המארב והשמדת השיירה.
הוחלט שהמארב יוצב בשני מקומות: ליד משק עין שרה בסביבות נהריה (כיום ניצב במקום בית ליברמן), ובנוסף בכניסה הצפונית לקריית מוצקין. ההחלטה על הצבת המארב סמוך לבתים בקריית מוצקין נתקבלה למרות הסיכון לאוכלוסייה אזרחית, וזאת מפני שהשטח בין עין המפרץ לקריית מוצקין היה חשוף ואי אפשר היה למקם בו מארב מבלי שיתגלה. כדי לשמור על הפעולה בסוד לא הוזהרו דיירי הסביבה על העלול להתרחש ולא פונו מבתיהם.
היות שאנשי גדוד 21 היו עסוקים בפעילות מבצעית ביקש מפקד גדוד 21 ממחלקה מהגדוד הראשון של הפלמ"ח שחנתה ברמת יוחנן לבצע את המארב בקריית מוצקין.
המארב בעין שרה זיהה מונית ואחריה מכונית משא והניח בטעות שזו השיירה. הם פתחו באש על המכונית והרגו את הנהג הערבי. המכונית הועברה לחוף הים ושם נקברה בחולות כדי לא לעורר חשד. לאחר מכן נסוגו במהירות לנהריה.
אל־חוניטי הגיע עם שיירתו לעכו שם הוזמן לארוחת צהרים. מארחיו הפצירו בו להעביר את תכולת השיירה דרך הים לחיפה כי יש חשש שהיהודים יטמינו לו מארב, אולם הוא סירב.
לאורבים היה קושי רב לזהות את השיירה כי לא היו כל סימנים מובהקים למכוניותיה. בנוסף לכך התנועה על הכביש הייתה רבה וכללה מכוניות בריטיות, ערביות ויהודיות.
הפתרון היה הצבת רוכב אופנוע מעולה מחיילי גדוד 21 בחצר בית החרושת היהודי "נעמן", דרומית לעכו. הוא הודרך לזהות את השיירה המורכבת משתי משאיות ומספר מכוניות קטנות ואז לחלוף על פניה, להגיע למקום המארב ולהזעיקו.
השיירה זוהתה על ידי רוכב האופנוע בדרכה דרומה. בשעה 15:30 הוא הגיע למקום המארב וצעק: "הם באים, הם באים".