לאחר פטירת אביו, בשנת 1941, החליף אותו בראשות הישיבה, למרות גילו הצעיר (23). את רוב חייו השקיע בבנייה והרחבה של הישיבה, שלימים הפכה לאחד מעמודי התווך של היהדות האורתודוקסית באמריקה. הוא עודד את תלמידיו לפתוח סניפים לישיבה ברחבי ארצות הברית, בירושלים ובקנדה. בנוסף נפתחו שלושה בתי ספר לבנות ברוח הישיבה, וישיבת "נחלת ישראל יצחק" (בעבר "זיכרון דוד") ברמת בית שמש, שייסד הרב הלל וואקסמאן.
היה נשוי לפשה, בתו של הרב אברהם חיים טרופ – בנו של הרב נפתלי טרופ וחתנו של הרב יעקב משה ספיר. לזוג לא היו ילדים. לאחר פטירתה, בשנת 2002, נישא בשנית לדניאלה.
דגל סאבא
דגל סאבא אומץ רשמית ב-6 בדצמבר 1985 (היום הלאומי של האי סאבא). הדגל נבחר מתוך 130 הצעות שהוגשה לוועדה שהוקמה לצורך בחירת הדגל.
היסטוריה.
באי נעשה שימוש בדגל הולנד החל משנת 1816 עת בו עבר האי לריבונות הולנד.
בשנת 1983 הפך האי סאבא לחלק מהאנטילים ההולנדיים ונעשה שימוש בדגל האנטילים ההולנדיים. ב-15 באוקטובר 1984 החליטה מועצת האי על הקמת ועדה שתבחן את נושא הדגל, הסמל וההמנון של האי. אספת האי קיבלה את ההצעה ב-18 בפברואר 1985 והוועדה חלה לפעול ב-1 במרץ 1985. בראשות הוועדה ישב ויל ג'ונסון, וחברי הוועדה היו פרנק האסל, פטסי ג'ונסון ושירלי סמית'. 130 הצעות הוגשו לוועדה מהן נבחר דגל בעיצובו של אדמונד ג'ונסון בן ה-18 תוב האי.
הדגל הונף לראשונה ב-6 בדצמבר 1985.
תיאור הדגל.
יחס הדגל הוא 2:3. בחלקו העליון של הדגל שני משולשים אדומים האחד בקצה השמאלי העליון והאחד בקצה הימני העליון, ובחלקו התחתון של הדגל שני משולשים כחולים - האחד בקצה הימני התחתון והשני בקצה השמאלי התחתון (דבר היוצר מעוין לבן במרכז הדגל). במרכז הדגל כוכב זהוב בן חמישה קצוות. הכוכב מסמל את האי סאבא, וצבעו מסמל שהאי יקר לתושביו, וכן את העושר של יופיו של האי, ואת התקווה לעתיד האי.
הצבעים כחול, לבן ואדום מסמלים את הקשר להולנד ולאנטילים ההולנדיים. כמו כן הלבן מסמל שלום וחברות, האדום אחדות ואומץ, והכחול - את הים שמקיף את האי ואת השמיים (והאל שיצר את האי).
מרקורי (מגזין)
מגזין מרקורי היה ירחון לסיפורים קצרים של מדע בדיוני שראה אור בישראל בין השנים 2007 ל-2009. המגזין פרסם כארבעים עד חמישים עמודים של סיפורים קצרים מדי חודש (כשישה עד שבעה סיפורים), יחד עם טורים ומאמרים על דמויות מיתולוגיות, שאלות קוראים והמלצות ספרים. המגזין הוקדש רובו ככולו לסיפורים, טורים ומאמרי תוכן ולא נהג לפרסם כתבות הווי או ראיונות וסיקורים.
הגיליון הראשון של מרקורי יצא לקראת פסטיבל אייקון 2007, והכיל סיפורים מפרי עטם של מייק רזניק, ברוס הולנד רוג'רס, עידו גנדל ואחרים. מאז הופיעו במגזין גם שמות ידועים אחרים כגון ננסי קרס, אורסון סקוט קארד, לארי ניבן ופול אנדרסון. כמו כן, מספר כותבים ישראליים זכו להופעת הבכורה שלהם במגזין.
בתחילת שנת 2009 הודיע מגזין מרקורי על יציאה לפגרה שאינה מוגבלת בזמן, הודעה שהגיעה לאחר עיכוב ביציאת הגיליון האחרון והיוותה למעשה הודעה על הפסקת פעילות. הגיליון האחרון יצא לאור במרץ 2009 וכלל כמה סיפורים שהמוטיב המחבר ביניהם היה געגועים לעבר ומסע בזמן.
בין הסיבות להפסקת פעילות כתב העת נמנים ככל הנראה המשבר הכלכלי העולמי שככל הנראה עצר או עיכב תוכניות למכירה של המגזין, ומיעוט קוראים. במקביל נשמעה ביקורת על חוסר שיתוף פעולה מצד מוסדות קהילת חובבי המדע הבדיוני, שנמנעו מלהתערב ולסייע למגזין להגיע לקהל קוראים נרחב יותר מבעוד מועד, ובכך איפשרו את סגירתו.
מוטיבים.
למרות שלא ניתנה הכרזה פומבית למדיניות כזו על ידי המערכת, אחדים מהגליונות השונים נושאים מוטיבים מוגדרים. גיליון 3, למשל, עוסק בספינות דור הנמצאות במסען במשך מאות שנים, גיליון 8 עוסק בהיסטוריה העתידית של המאה העשרים ואחת וגיליון אחת עשרה עוסק בהתחלות חדשות. גיליון 13, שהיה הגיליון המסכם, התאפיין כאמור בטון מלנכולי ונוסטלגי.
פרנג'ים
מייק רזניק
מייק דיאמונד רזניק (באנגלית: Michael Diamond Resnick; 5 במרץ 1942 – 9 בינואר 2020) היה סופר יהודי-אמריקאי, שכתב בעיקר ספרי וסיפורי מדע בדיוני. זכה בחמישה פרסי הוגו ופרס נבולה אחד. כמו כן היה עורך האתר "היקום של ג'ים בין".
נולד בשיקגו ונפטר ב-9 בינואר 2020.
כתיבתו.
רבים מסיפוריו עסקו בנושאים או בדמויות יהודיות. בין השאר:
כמו כן, יצירות שלו פורסמו בעברית, באתרי האינטרנט השונים ובכתבי עת העוסקים בסיפורים קצרים. כמו כן, פורסמה בעברית אנתולוגיה בעריכתו, "לוחמים חלופיים".
אהל יהוד בילד אל-סודן
בישול מולקולרי
מכון נסיעה
מכון נסיעה, הממותג בשם נסיעה (Nesiya), הוא מלכ"ר המארגן תוכניות חינוכיות לבני נוער אמריקאיים וישראלים בישראל ובארצות הברית. מכון נסיעה נוסד ב-1985 ובמהלך השנים השתתפו יותר מ-2,500 צעירים אמריקאים וישראלים בתוכניות הארגון. מכון נסיעה נתמך על ידי תורמים פרטים וקרנות המקדמות חינוך יהודי.
מטרתו של הארגון היא:
תוכניות נסיעה.
לנסיעה שלושה מיזמים מרכזיים: "התוכנית השנתית", "תוכנית הקיץ" ו"סמינר חורף":
אגן האמזונאס
תומס פיין (נאס&quot;א)
משפט בדלתיים סגורות
דיון בדלתיים סגורות הוא דיון המתנהל בבית המשפט או בפני ועדת חקירה ללא נוכחות קהל.
אחד מעקרונות המשפט קובע שעל הליך שיפוטי להיות פומבי, כדי שהצדק לא רק ייעשה, אלא גם ייראה. בישראל מיושם עיקרון זה באמצעות של חוק בתי המשפט. חרף עיקרון זה, בנסיבות מסוימות החוק מאפשר ניהול משפט, חלקו או כולו, ללא נוכחות קהל, ובלשון ציורית יותר - בדלתיים סגורות. הנסיבות בהן ינוהל דיון בדלתיים סגורות בישראל מפורטות בסעיף 68(ב) של חוק בתי המשפט וכוללות:
תוכן הדיונים המתנהלים בדלתיים סגורות אסור לפרסום ללא אישור בית המשפט. אמצעי התקשורת מבקרים לעיתים קרובות החלטות בהן נסגרות דלתותיו של בית המשפט ובמיוחד כשמדובר בהחלטות גורפות, כמו ההחלטה לאסור פרסום מדיוני בתי משפט למשפחה.
גם כאשר המשפט נערך בדלתיים סגורות, פסק הדין הניתן בו מתפרסם (לעיתים תוך מחיקת פרטים מסוימים, כגון פרטים מזהים). נשיא בית הדין הארצי לעבודה, סטיב אדלר, עמד על יתרונה של דרך זו, בעת דיון בתביעה שעניינה הטרדה מינית:
דרך יצחק בן צבי
כיפה (טופוגרפיה)
ד&quot;ר אטקר
ד"ר אטקר (בגרמנית: Dr. Oetker) היא חברת מזון גרמנית המתמחה בייצור אבקת אפייה, עוגות, פיצות קפואות, פודינג ומוצרי חלב שונים.
היסטוריה.
החברה נוסדה בשנת 1891 על ידי ד"ר אוגוסט אטקר בבילפלד בגרמניה. ד"ר אטקר נפטר בשנת 1918, ואלמנתו נישאה לד"ר ריכרד קסלובסקי, שניהל את החברה משנת 1920 והביא לצמיחתה. בניהולו נכנסה החברה לתחומים נוספים, ובהם ספנות וייצור בירה. קסלובסקי היה חבר המפלגה הנאצית. בשנת 1937 קיבלה החברה את התואר "חברה נציונל-סוציאליסטית לדוגמה" (Nationalsozialistischer Musterbetrieb) מארגון העובדים הנאצי "חזית הפועלים הגרמנית". בשנת 1938 ניתן לחברה ציון לשבח על קידום תוכנית "כוח באמצעות שמחה". קסלובסקי מת במהלך מלחמת העולם השנייה.
משנת 1944 ועד שנת 1981 ניהל את החברה רודולף אוגוסט אטקר, נכדו של המייסד, והביא את החברה לשיא צמיחתה. קודם למינויו שירת אטקר בוואפן אס אס.
החברה משתתפת בקרן לפיצוי עובדי כפייה, גוף של חברות גרמניות הנוטלות אחריות לעבודת כפייה במהלך מלחמת העולם השנייה.
בשנת 2006 העסיקה החברה יותר מ-22,000 עובדים, ומחזורה עבר את ה-7 מיליארד אירו.
קבצנים בספרד (ספר)
לכידת חיות
לכידת חיות היא פעילות ומקצוע אשר משמש לצורכי ציד - אך גם לצורכי השגת מזון, ויסות אוכלוסין, מחקר והדברה - תוך שימוש במלכודות.
לכידת בעלי חיים מתבצעת לעיתים על ידי בעלי חיים אחרים או אפילו על ידי צמחים: צמח הדיונאה מציב "מלכודות" לחרקים הנמשכים אליו, על מנת לטרוף אותם.
מחלוקות.
ארגונים להגנה על בעלי חיים טוענים כי מתן רישיונות ללכידת חיות בר פוגע בהן, גם אם הוא ניתן במשורה. בנוסף, טוענים המתנגדים למדיניות של לכידת בעלי חיים, כי הרוכשים חיות בר (קופים, תוכים וכו') כחיות מחמד, תומכים בתעשייה של לכידת חיות אלו במדינות העולם השלישי ובפגיעה קשה באקולוגיה.
לכידת חיות בישראל.
במדינת ישראל ניתנים לעיתים אישורים לאנשים פרטיים לכידת חיות בר (למשל, ללוכדי נחשים וחולדות), אך אלה מפוקחים בשל החשש לפגיעה בחיות בר. לכידה ללא רישוי מיוחד היא עבירה על החוק. מעבר לכך, קיימת בחלק מן הרשויות המקומיות מדיניות של לכידת בעלי חיים לשם ויסות אוכלוסין, במסגרתה נלכדים חתולי רחוב ומעוקרים.
רשות הטבע והגנים וגופי מחקר אחרים נוהגים ללכוד בעלי חיים על מנת לקדם את המחקר על אורחות חייהם. לבעל החיים שנלכד מוצמד משדר או אמצעי מעקב אחר ועם לכידתו, הוא מועבר, בעת הצורך, לטיפול וטרינרי.
סופרטרמפ
סופרטרמפ (אנגלית: Supertramp) היא להקת רוק-פופ ורוק מתקדם שהוקמה בבריטניה ב-1969 ופעילה עד היום. ללהקה היו הרכבים אחדים שבכולם השתתף ריק דייוויס.
ההרכב השלישי של הלהקה שהחל את דרכו ב-1973 והתפרק ב-1983 הוציא אלבומים שכמעט כולם הפכו לרבי מכר ולהיטים שמושמעים לעיתים קרובות בתחנות רדיו שונות עד היום.
ההרכב השלישי והמצליח של הלהקה התפרק ב-1983, עקב עזיבתו של רוג'ר הודג'סון שהקים יחד עם ריק דייוויס את הלהקה והיה הכותב והסולן של כמעט כל להיטי הלהקה.
היסטוריה.