תקרת הזכוכית, בהגדרתה, סמויה מן העין, ולכן קשה להוכיחה על סמך חוקים מפלים או אמירות מפלות, שהרי אלה הם בגדר אפליה גלויה. זיהוי קיומה של תקרת הזכוכית נעשה על-פי ממצאים סטטיסטיים, שמראים הבדל בקידומן של אוכלוסיות שונות, מבלי שניתן יהיה להסביר הבדל זה בקיומו של הבדל מהותי בין האוכלוסיות. סקרים המצביעים על דעה קדומה בקרב מקבלי ההחלטות, או על נטייה שלהם להעדיף אוכלוסייה מסוימת (מבלי שייתנו פומבי לכך) עשויים גם הם להצביע על קיומה של תקרת הזכוכית.
כלי המדיניות המקובל כיום בישראל להתמודדות עם בעיית תקרת הזכוכית, הוא ההעדפה המתקנת. דהיינו, חקיקה הקובעת את שיעורם של בני הקבוצה החלשה שיש למנות לתפקידי מפתח (נשים, בני מגזרים לא יהודיים). כלי זה מקובל במגזר הציבורי, אך המדינה נמנעה עד כה מהתערבות בשיקולי המגזר הפרטי בנושאים אלה.
הדרה על בסיס מין.
תאוריות רבות המתייחסות להדרה של נשים ויחסי מגדר טוענות כי יחידים בחברה מפלים על בסיס של מין או מוצא. הסיבה לכך לדעת סוציולוגים שונים היא הדרה על בסיס שוני. משמע, מעסיקים יעדיפו להעסיק אנשים הדומים להם, אלו שנמצאים בשכבה החברתית שלהם, אנשים שבאו מרקע או מוצא דומה, וממין זהה. מעשים אלו לא תמיד נעשים באופן מודע, אלא מובלעת בהם הנחה חברתית כי אנשים ידעו להסתדר טוב יותר עם אלו המכירים את הקודים החברתיים בהם הם פועלים. כך יוצא, שאם בפועל גברים רבים הגיעו לעמדות מפתח, הדרך לנשים, שוב, תהיה קשה יותר מבחינת המסלול לראש המדרג ההיררכי. ולהפך, ניתן יהיה למצוא גברים המופלים לרעה על ידי נשים בעמדות כוח על בסיס מינם. כתבות שונות בעיתונות הישראלית והעולמית על יחסים בין המינים במקום העבודה, מציינים כי גברים רבים מאוימים מסמכות נשית ומתקשים לקבל מהן הוראות. טענות מסוג אלו, אף הן גוררות אפליה, מאחר שהן מצמצמות פוטנציאלית את היכולת של נשים להתברג לתפקידים בעלי סמכות, עקב טענות מסוג זה.
קשקשאים
קַּשְׂקַשִּׂאים (שם מדעי: Squamata) היא סדרה של זוחלים בעלי קשקשים מקבוצת לפידוזאוריה. הקשקשאים מונים כ-5700 מינים, מהם מצויים 88 מינים בארץ ישראל.
"עצם הרבועה" של הקשקשאים היא בעלת יכולת תנועה.
הקשקשאים כוללים את הנחשים והלטאות והם הקבוצה הגדולה ביותר של הזוחלים. בעבר גם הספנודון נמנה עם הקשקשאים, אך כיום הוא משויך לסדרה משלו.
מיון מדעי של קשקשאים.
החלוקה ההיסטורית של מיון סדרת הקשקשאים הייתה ל-3 תתי-סדרה:
מחלוקה זו נוצרו לטאות מקבוצת הפרפילטיות, מאחר שלטאות אינן שייכות לתת-סדרת הנחשים והטבעונים. מחקרי ביולוגיה מולקולרית אודות הקשרים המשפחתיים של סדרת הקשקשאים מצאו כמה קשרים מובהקים באילן היוחסין, אף על פי שהפרטים הספציפיים של יחסי הגומלין משתנים ממחקר אחד לאחר. דוגמה אחת של מחקר מודרני למיון הקשקשאים מצא את הקשרים הבאים;
המיון העדכני של הקשקשאים:
דברים שצריך
דברים שצריך הוא ספר אימה מאת סטיבן קינג שנכתב ב-1991. עיבוד קולנועי לספר הופק ויצא לאקרנים בשנת 1993.
בספר ישנן התייחסויות לספריו האחרים של קינג, למשל ביחס לבית החולים לחולי נפש "גבעת ג'וניפר" או הדמות של אלן פנגבורן שהופיעה בספר קודם של סטיבן קינג בשם "החצי האפל" ועוד.
עלילה.
עלילת הספר עוסקת בחנות בשם "דברים שצריך" הנפתחת בעיירה "קאסל רוק" שבמדינת מיין.
הסחורה הנמכרת בחנות היא הדבר לו הם משתוקקים יותר מכל תמורת תשלום כספי. התשלום היחיד שבעל החנות דורש הוא זריעת כאוס ואלימות בעיירה השקטה.
בעל החנות, לילנד גאונט תולה על דלת החנות שלט ובו כתובות המילים Caveat emptor ("ייזהר הקונה" ) שלט אשר זוכה להתעלמות מצד כל תושבי העיירה.
אנשיי העיירה מקבלים בחנות את הדברים שאותם הם רוצים ובתמורה הם צריכים לבצע תעלולים קטנים לתושביה האחרים של קאסל רוק. בדרך כלל מבצע התעלול מכיר את זה שהוא אמר לעשות לו תעלול, אך לא נמצא בקשר הדוק איתה. התעלולים גורמים למריבות בין אנשיי העיר, המריבות ההולכות ומתפתחות, בעידודו של לילנד גאונט, הופכות למעגל אלימות.
בספר מוסבר כי גאונט בעצם מוכר לאנשים זבל חסר שימוש אך האנשים שקונים אותו רואים אותו כדבר שהם הכי רוצים, כך מפתחים מפתחים אובססיה פיזית לחפצים שאותם קנו.
גאונט מאיים על הקונים שאם לא יבצעו את התעלולים הוא ייקח את החפצים שלהם בחזרה וכך בעצם שולט בהם.
במהלך הספר גורם גאונט לכל אחד מהתושבים לחשוב שאחד מהתושבים האחרים רוצה לגנוב את החפץ שלו, הוא משדר להם בחלומם לבוא אליו לחנות, וכך ביום השביעי לפתיחת החנות נכנסים קונים הרוצים להגן על החפצים אותם קיבלו, גאונט מוכר להם נשק ומשכנע אותם להרוג את מי שמאיים לגזול מהם את החפצים.
בסוף הספר עוזריו של גאונט - אייס מריל ודנפורט "בסאטר" קיטון (שתומרנו לעשות כרצונו לאחר שמכר להם חפצים) - טומנים דינמיט בכל העיר.
השריף אלן פנגבורן, היחיד אשר לא קנה חפצים בחנות, מבין בסוף הספר כי גאונט הוא שד הרוצה להרוס את העיר ואף מצליח לגנוב את המזוודה בה אחסן גאונט את נשמות האדם שמתו ובכך להבריח אותו מהעיירה, אך בשלב זה מעגל האלימות גורמים לעיר לעלות באש. אלן, אהובתו פולי והשוטר נוריס רידג'וויק מצליחים להימלט מקאסל רוק ההולכת ונשרפת.
העמוד האחרון כמעט וזהה לעמוד הראשון. בשניהם המספר מגיע לעיירה קטנה (בתחילת הספר קאסל רוק ובסופו ג'נקשיין סיטי) שם אחד מהמקומיים מסביר לו על הלך הרוח בעיר ומספר על חנות חדשה שעומדת להיפתח ( בעמוד הראשון שמה הוא "דברים שצריך" ובאחרון "תפילות שנענו") וגלגל ההרס והאימה מתחיל שוב. דבר המבהיר לקורא שהסיפור אותו קרא התרחש כבר בעבר ויתרחש עוד בעתיד, כל עוד גאונט ימשיך למכור את חפציו.
אינטראנט
אִינְטְרָאנֵט או אינטרה-נט (באנגלית: Intranet, בעברית: רשת פנים ארגונית, על פי האקדמיה ללשון העברית: מִרשתת פְּנים) היא רשת תקשורת מחשבים פרטית, המשמשת לפעילותו הפנימית של ארגון, הפועלת בטכנולוגיית האינטרנט, ובפרט פרוטוקולי TCP/IP, שהגישה אליה מותרת רק למשתמשים בתוך הארגון.
בדומה לאינטרנט, מאפשרת גם רשת אינטראנט הצגה של דפי אינטרנט, וגישה למערכות המידע של הארגון באמצעות דפדפן, או כלים אחרים.
שימושים.
קיימת התפתחות משמעותית בצריכה של אינטראנט בעיקר בארגונים, למטרות שונות כמו יצירת קשר עם העובדים, גיוס עובדים ועוד. תודות לפורמטים שמציע האינטראנט, ניתן לנהל פרויקטים פנים-ארגוניים דרך המחשב ואף מתחבר למערכות המאפשרות תקשורת חוץ-ארגונית עם לקוחות.
ארגונים ובעלי עסקים שונים יכולים לאפשר לעובדים שלהם לגשת להודעות משותפות, לשלוח הודעות פרטיות דרך הרשת הציבורית, תוך כדי שימוש בהצפנה ואמצעי ביטחון אחרים בשביל לקשר בין גורמי הארגון. השימוש באינטראנט מתבצע בצורה פשוטה דרך יישום שניתן להתקנה במכשירים שונים ומאפשר לתקשר בדרך מאובטחת תודות לחומת האש. כאשר חלק מהאינטראנט הופך לנגיש ללקוחות ואחרים מחוץ לעסק, האינטראנט נהפך לחלק מאתר אקסטראנט.
באינטראנט גדול, התנועה לרוב דומה לתנועה של אתר ציבורי, ויכולה להיות מבוקרת על ידי תוכנת מדדים שמאתרת פעילות ברשת הזאת. האינטראנט מחליף אמצעי תקשורת פנים-ארגוניים קודמים. יש הגורסים שהודות לאינטראנט תהליכי העבודה הפכו יעילים יותר וידידותיים לסביבה באופן יחסי.
כיום גם מתקיימת חשיבה לגבי המשך פיתוח ועשיית שימוש באינטראנט. מדובר באמצעי תקשורת שיכול להוביל לשינוי תרבותי, להעלות אפשרויות מתקדמות יותר של שיתוף בין ארגונים, בין אנשים פרטיים וכדומה, שלא נראו בעבר.
עבור שימושים אפשריים בהווה ובעתיד מתגייסים אנשי מקצוע שונים, המגיעים מתחום חווית המשתמש, ניהול מערכות מידע וכדומה. השימוש הנפוץ ביותר באינטראנט הוא לצורך מחלקות גדולות בארגונים כמו משאבי אנוש, ניהול מידע, שקיפות והצגת מידע לעובדים וגם שילובים של אלה באלה. אינטראנט והשימושים שלו גדלים בקצב מואץ, וכיום כבר ניתן להרגיש שזוהי מערכת תשתיתית עבור ארגונים גדולים.
יתרונות.
באינטראנט ניתן לגשת ליישומים שנבנו מלכתחילה למטרה זו, וכן ליישומים שנבנו בטכנולוגיות אחרות, ונוסף להם ממשק המחבר אותם לאינטראנט. פעמים רבות הגישה לשלל השירותים המוצעים באינטראנט נעשית באמצעות פורטל ארגוני.
פורטל ארגוני ואינטראנט מאפשרים לשפר את התקשורת התוך הארגונית, ניהול והעברת הידע הארגוני וזאת בעלות הקמה והשקעה נמוכה.
בעבר שיטות העברת הידע בתוך הארגון היו מבוססות על ניירת, הדפסות ודואר פנימי. כיום בעקבות המהפכה הטכנולוגית יועלו מאוד תהליכי העברת הידע ותהליכי העבודה בתוך הארגון.
יישומים מקובלים באינטראנט.
לא בהכרח קיימת גישה מהאינטראנט לאינטרנט, אך כאשר מותרת גישה כזו, משתמשים באמצעים לאבטחת מידע (כגון חומת אש), כדי למנוע חדירה לא מורשית למערכות הפנים ארגוניות.
זה (באנגלית: It) הוא ספר אימה משנת 1986 מאת סטיבן קינג. זהו ספרו ה-22 של קינג, וה-18 שכתב בשמו האמיתי. הספר מתאר את חוויותיהם של שבעה ילדים בעיירה הדמיונית דרי שבמדינת מיין, אשר נרדפים על ידי ישות שמתחזה לפחדים הכמוסים של קורבנותיה, על מנת לצוד אותם ביעילות. הישות שנקראת "זה", בפי הילדים, מציגה עצמה לרוב בצורה של ליצן, כדי לגשת בקלות לקורבנות המועדפים עליה, ילדים.