ב-1988 פרסם במוסף סוף שבוע של העיתון חדשות, סדרת צילומי האינתיפאדה תחת הכותרת "אנשי המרד". הצילומים צולמו ברצועת עזה ובגדה המערבית. סידרה זו לוותה בפולמוס חריף, מימין ומשמאל באשר לעמדה הביקורתית שהשתמעה מהדימויים. שני צילומים מאותה סדרה הפכו לאיקונות תרבותיות ופוליטיות: צילום הפייטה - אם פלסטינית מחבקת את תינוקה, בדימוי מתקיים ספק באשר למצבו של התינוק, ודמותה של הודא מסעוד בת השנה, ממחנה הפליטים ג'באליה הסמוכה לעיר עזה, שאיבדה עין מכדור גומי שנורה, לכאורה בשגגה, על ידי חייל ישראלי.
באמצע שנות התשעים הפיק, כתב, ראיין וביים 16 קטעי וידאו קצרים, בפורמט של וידאו ארט, כפתיח אוטונומי לתוכניתו של קובי מידן "פגישה לילית" (טלעד). בפורמט קצר זה בדק שוב את המושג "ישראליות" ומעמדם המוסרי של אישי הציבור. בסוף שנות התשעים פרסם את ספר הצילום "הישראלים: תצלומים 1979–1997" בהוצאת מעריב-כתר.
לקירשנר היה סטודיו לצילום בתל אביב והוא התמחה בעיקר בצילומי פרסום ואופנה - כאשר בשנותיו האחרונות הוא צלם בעיקר דיוקנאות של פוליטיקאים, כוכבי תקשורת, ואת משפחתו. קירשנר ראה בשימוש במצלמה הזדמנות ומחויבות לנקיטת עמדה, חברתית ופוליטית, חדה וברורה. צילומיו מבקשים פעם אחר פעם לבחון את הישראליות, לערער על ההגדרות שלה ועל ידי כך מנסחים אותה מחדש. קירשנר יצר לעצמו שפה של ניקיון צילומי והתמקדות במבט של המצולם.
בשנים 1997–2012 עמד קירשנר בראש המחלקה לצילום באקדמיה לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה. הוא בעל תואר פרופסור במדעי הרוח והאמנות.
התערוכה האחרונה שאצר מיכה קירשנר הייתה תערוכת "עדות מקומית 16" שהוצגה במוזיאון ארץ ישראל, מדצמבר 2016 עד ינואר 2017. בתערוכה הוצגו צילומי עיתונות של צלמים מובילים בארץ המתעדים אירועים מרכזיים שחלו בין השנים 2015–2016. קירשנר הגדיר את התערוכה כ"מאגר מסונן של ההוויה הישראלית [...] מעין הצהרה חברתית בעלת אלמנטים היסטוריים". הוא היה אמור לאצור גם את "עדות מקומית 17", בעקבות מותו היא הפכה לתערוכת מחווה לזכרו.
ב-11 בספטמבר 2017 נפטר קירשנר מסרטן, כשהוא בן 70. למחרת נטמן בבית העלמין מנוחת עולם בנתניה. הותיר אחריו את אשתו צופית, שני ילדיהם, ובתו, מנישואים קודמים לדלית עופר.
ז'אן-מרי לה פן
תוספת יוקר
תוספת יוקר היא תוספת שכר שנועדה להעלות את השכר האפקטיבי של שכירים, כתוצאה מאינפלציה, הגורמת לירידת כח הקניה של שכרם. ישנם שני סוגים של הסכמי תוספת יוקר:
הסכם חד פעמי לתוספת יוקר, הכולל את המרכיבים הבאים:
הסכם מסגרת לתקופה ארוכה (שנה או שנתיים), שבו נקבעים הגורמים הבאים:
במקרים רבים נחתם הסכם תוספת היוקר במסגרת "עסקת חבילה", הכוללת שינוי מועד תשלום התוספת ולעיתים אף הקטנה של שיעור התוספת.
תוספת יוקר בישראל.
בישראל נחתם, בעת הצורך, הסכם תוספת יוקר בין ההסתדרות הכללית ובין לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים. להסכם מוצא צו הרחבה המחיל אותו על כל המעסיקים וכל השכירים במשק.
צו הרחבה על כלל המועסקים במשק לעניין תוספת יוקר הוצא בשנת 2003, בעקבות האינפלציה הגבוהה יחסית בשנת 2002 (6.5%).
בהסכם שנחתם נקבע, שתוספת יוקר נוספת תשולם אם שיעור האינפלציה השנתית יגדל ביותר מ-8 אחוזים.; בעבר, בשנות ה-80 וה- 90, תוספות יוקר ניתנו כדבר שבשגרה.
פרס סוקולוב לעתונות
דאג'זמץ
סומך
צבא סין
ילד מחוץ לנישואים
ילד מחוץ לנישואים הוא ילד שאמו לא הייתה נשואה לאבי הילד בעת קיום יחסי המין שהובילו להיריון. במקרים רבים, נישואי ההורים במהלך ההיריון או זמן קצר לאחר הלידה מבטלים מעמד זה של הילד. ילד כזה סבל במדינות ובחברות שונות ממעמד נחות מזה שניתן לילד שנולד במסגרת הנישואים. ובמקרים מסוימים הבחנה זו מתקיימת עד היום, אם כי כיום מעמדו של ילד כזה אינו שונה, בדרך כלל, משל ילד שנולד במסגרת הנישואים.
קיום יחסי מין, ובפרט לידה הנובעת מיחסי מין כאלה, עלולה להביא לסנקציות שונות כלפי ההורים, שהקיצונית שבהן היא רצח על חילול כבוד המשפחה.
משמעויות משפטיות וחברתיות.
מילד שמחוץ לנישואים נמנעות (או נמנעו) במדינות שונות זכויות הירושה של אביו, הניתנות רק לילדים מנישואים של אב זה. לעיתים נמנעו מילד שמחוץ לנישואים גם זכויות אזרחיות שונות. בארצות הברית ובבריטניה, עד לשלהי שנות השישים ילד מחוץ לנישואים סבל מסטיגמה חברתית. לאמהות לא נשואות ניתן עידוד למסור את ילדיהן לאימוץ, ולעיתים הדבר נכפה עליהן. במסגרת המשפט הקנוני ניתן היה לפעול לשינוי מעמדו של ילד מחוץ לנישואים. לעיתים היה ילד שנולד מחוץ לנישואים היה מפסיק להיחשב כזה כאשר הוריו נישאו זה לזה תוך פרק זמן מסוים (שנה, למשל) מיום הולדתו. לאבות לילדים מחוץ לנישואים הייתה מחויבות מופחתת כלפי ילדיהם, בין השאר עקב הקושי לקבוע בביטחון את זהות האב.
בתחילת שנות השבעים של המאה ה-20 ביטל בית המשפט העליון של ארצות הברית את מרבית החוקים המפלים לרעה ילדים מחוץ לנישואים, בנימוק שהם נוגדים את התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית. בנוסף, התיקון החל להשתמש במושג "נולד מחוץ למסגרת הנישואים" במקום "ילד בלתי חוקי".
בחברה הגבוהה בימי הביניים והרנסאנס.
באירופה של ימי הביניים אדם נחשב ממזר (במשמעות שונה ממשמעות המילה ביהדות) אם נולד לאשה לא נשואה, כלומר נולד מחוץ לנישואין. ההיסטוריון מיכאל הרסגור טען שבימי הביניים והרנסאנס באירופה, כאשר בקרב המעמד הגבוה היו נהוגים נישואי-תועלת ללא אהבה ונישואי קרובים לשם שמירת הנחלות, הניבו דווקא היחסים מחוץ לנישואים החוקיים ילדים מוצלחים ואף יפים יותר מן הילדים שנולדו במסגרת הנישואין. ה"ממזרים" זכו להכרה מסוימת ולירושה, ניתן להם שלט אצולה (בהרלדיקה קיימים סימנים מוסכמים לשם ציון העובדה שהשלט הוא של ילד מחוץ לנישואין).
"ילד מחוץ לנישואים" כיום.
גם בימינו, לילד מחוץ לנישואים זכויות מופחתות בחוקי האזרחות של מדינות שונות, כאשר מדובר בזכותו של אדם לאזרחות בזכות היותו צאצא של אזרח. בארצות הברית, למשל, זכות זו אינה ניתנת לילד מחוץ לנישואים, שכל טענתו לאזרחות נובעת מהיותו של אביו אזרח ארצות הברית (כלומר ילד שנולד מחוץ לארצות הברית, לאם שאיננה אזרחית ארצות הברית, מאב אזרח ארצות הברית שלא היה בעלה). הבחנה זו אושרה בשנת 2001 בפסק דין של בית המשפט העליון של ארצות הברית.
לשאלת היותו של ילד מחוץ לנישואים או לא עדיין יש השפעה בקשר לזכותו של הילד לרשת תואר אצולה של אביו. מדגימים זאת שלושת ילדיה של הנסיכה סטפני ממונקו, שנולדו מחוץ למסגרת הנישואים. כשנה ורבע לאחר הולדת בתה, נישאה הנסיכה לאביהם של שני ילדיה הראשונים, ובכך הפכה אותם לנכללים ברשימת הזכאים לכתר של מונקו. לאחר גירושיה ילדה בת שלישית מחוץ למסגרת הנישואים, וכיוון שלא נישאה לאביה של בת זו, הבת אינה נכללת ברשימת הזכאים לכתר של מונקו.
אב לילד מחוץ לנישואים חייב בתשלום מזונות לילד זה, בדומה לחובתו של אב כלפי ילד שנולד לו במסגרת הנישואים. למימוש חובה זו נדרשת לעיתים בדיקת אבהות, שתוכיח כי הגבר שלו מיוחסת האבהות הוא אכן האב. ילד שנולד מתרומת זרע אינו נחשב ילד מחוץ לנישואים, אך בדרך כלל אין לו כל זיקה משפטית לאביו הביולוגי (הוא אינו זכאי למזונות מאב זה, למשל).
ביהדות.
היהדות רואה בכל בעילה מחוץ לנישואין בעילת זנות, ולכן היא נחשבת אסורה. עם זאת, הילד אינו נפסל מסיבה זו כשלעצמה לבוא בקהל ה', היינו לשאת יהודייה כשרה, ואם אביו כהן יחשב הבן במקרה זה לכהן כשר. אם היה פסול אחר - איסורי עריות או פסולי חיתון לכהונה או לישראל, יהיה הילד ממזר או חלל.
ילד שנולד לאשה לא נשואה וזהות אביו אינה ידועה קרוי שתוקי, משום שכששואל את אמו מיהו אביו, משתיקה היא אותו, שמא ישמע אחד השכנים שאביו היה אדם פסול (למשל ממזר). על שתוקי קיימות הגבלות נישואים. לעומת זאת, כאשר האם טוענת שהאב היה כשר, היא נאמנת בתנאים מסוימים.
על גורלו של ילד שנולד מחוץ לנישואים מסופר בספר שופטים: . מעמדו זה של יפתח הגלעדי לא מנע ממנו לכהן כשופט.
נישואים דתיים ונישואים אזרחיים.
לעיתים, הרישום של ילד כמי שנולד מחוץ לנישואין נובע מכך שהוריו התחתנו בהתאם לחוק שאינו מוכר על ידי המדינה. יהודים רבים באירופה לא נרשמו כנשואים על פי חוקי המדינה בה התגוררו, לעיתים בגלל שלא ראו בכך חשיבות ולעיתים בגלל מגבלות שהמדינה הפעילה על נישואי יהודים, והסתפקו בחופה וקידושין על פי ההלכה. דוגמה למצב כזה מופיעה בספרו של ש"י עגנון, "אורח נטה ללון" (עמ' 386), שם מספר אחד הגיבורים "אבא לא היה נשוי לפי חוקי הממשלה וכתבו אותי על שם אמא".
ישנן חברות שבהן גבר ואשה אינם מתחתנים, אולם מנהלים ביחד משק בית משותף. הילדים שלהם נחשבים ככאלו שנולדו מחוץ לנישואין, אולם זה נובע מכך שהוריהם העדיפו שלא להתחתן, ולא בגלל שהאב והאם לא היו במסגרת זוגית. שוודיה נחשבת למדינה בה תופעה זאת רווחת.
שכיחות.
בשנת 2009, 41% מהילדים שנולדו בארצות הברית נולדו לאמהות לא נשואות. השיעור גבוה במיוחד (73%) בקרב שחורים, עמד על 53% אצל היספנים והיה 29% בקרב לבנים 86% של לידות בנות העשרה הן מחוץ לנישואין, בגילאי 20–24 מדובר בכ-60% וכשליש בגילאי 25–29. אמהות בנות העשרה ילדו כ-23% מהילדים שנולדו מחוץ לנישואין.
באיחוד האירופי, בשנת 2011, 37.3% מהילדים נולדו לאמהות לא נשואות. ביוון רק 8.1% מהילדים נולדו מחוץ לנישואין, בקפריסין 15.2%, פולין 21.2%, איטליה 21.4%, גרמניה 33.5%, סלובקיה 34%, דנמרק 48.6%, בלגיה 49%, צרפת 55%, סלובניה 56.8%, בולגריה 56%, נורווגיה 55%, שוודיה 54.2%. באסטוניה השיעור היה 59.7% ובאיסלנד 64.3%