בפסל מתואר תיאור ריאליסטי ונטורליסטי ביותר של אדם לבוש בחצאית רשמית לבנה, בתנוחת ישיבה ברגליים משוכלות. על ברכיו מונח פפירוס וידו הימנית נמצאת במצב כתיבה. ככל הנראה היה בידו של האיש קולמוס שאבד. תפקידו של הלבלר במצרים העתיקה היה תפקיד רם דרג בהיררכיה המדינית ובחצר הפרעה. המשרה הייתה שמורה לאישים ממשפחת המלך והעוסק בה נגע בניהול הממלכה, תיעוד אירועים, כתיבת מכתבים, יצירת קשרים מדיניים, קשרי מסחר חוץ ופנים, וטיפול בענייני דת בקברים ובמקדשים.
הפסל מציג דמות הנמצאת בתווך בין הדמויות המשניות של משרתים והעבדים לבין דמויות הפרעונים והפקידים הבכירים. הן מבחינת התנוחה הייחודית והן מבחינת העיצוב המוקפד עומדת הדמות בקטגוריה ייחודית.
הפסל, בגובה כ-54 ס"מ עשוי ברובו מאבן גיר צבועה. אצבעות ידיו וציפורניו מפוסלים בדייקנות ובפרטי-פרטים. גופו חזק ורחב אך רפוי בשל תנוחת הכתיבה (וניתן להשוות את שרירי הגב המתוחים מול קפלי השומן של הבטן והחזה). הפטמות עוצבו על ידי שתי פיסות עץ. פניו של האיש גלויות, נסוכה עליהן הבעת עירנות ועניין ומבטן חד ומלא חיים. מבט חד זה הושג באמצעות עיצוב העיניים תוך שילוב של אבני מגנזיט שחורות מחוררות במקומם של האישונים. החלק הלבן של העין עשוי זכוכית לבנה והיא ממוסגרת בשני פסי נחושת צבועה.
גילוי הפסל.
הפסל התגלה ב-19 בנובמבר 1850 בחפירה ארכאולוגית שערך אוגוסט מארייט (Auguste Mariette) בסקארה. המקום המדויק בו נמצא הפסל אינו ידוע.
פסל הסופר היושב
סמל איי הבתולה של ארצות הברית
החותם של איי הבתולה של ארצות הברית או סמל איי הבתולה של ארצות הברית (באנגלית: Seal of the United States Virgin Islands) הוא סמלם של איי הבתולה, קבוצת איים בים הקריבי המהווים שטח חסות של ארצות הברית.
בסמל מופיעה מפת האיים, כאשר בה מופיעים האיים העיקריים: סנט קרואה, סנט ג'ון וסנט תומאס בצבע ירוק על רקע כחול.
בכל אחד מהאיים מופיע סמל המייצג את האי:
במרכז הסמל מופיעה ירגזי, הציפור הלאומית של האיים, היושבת על ענף ארז צהוב - הצמח הלאומי של האיים.
בתחתית הסמל מופיעה מגילת קלף ועליה מוטו האיים: "מאוחדים בגאווה ובתקווה" (United in Pride and Hope). סביב הסמל מופיע הכיתוב "ממשלת איי הבתולה של ארצות הברית", על רקע צהוב, המסמל את מזג האוויר הקיצי באיים.
סמל זה נכנס לתוקפו ב-1 בינואר 1991 והחליף סמל קודם שהיה זהה לדגל האיים. הסמל עוצב על ידי מיץ' דייוויס (Mitch Davis), תושב האיים, ונבחר מבין 33 הצעות שהוגשו.
חסידות שינאווא
חסידות שינאווא הייתה חסידות גליציאנית, ענף מחסידות צאנז. מקים החסידות היה רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משִינוֹבַה, בנו הגדול של רבי חיים מצאנז. מחסידות זו השתלשלה חסידות סטרופקוב הקיימת עד היום. כמו כן מחסידי שינאווא הוקמה חסידות פשעווארסק באנטוורפן.
תולדות החסידות.
רבי יחזקאל שרגא נולד בשנת תקע"ו. היה רב חריף ומחמיר בהלכה, וזכה להערצה כאחד מגדולי צדיקי דורו. היה תלמידו של אביו, אך נסע גם לרבי צבי הירש מרימנוב, לרבי ישכר בר מרדושיץ, לרבי אשר ישעיהו מרופשיץ ולרבו המובהק רבי שלום רוקח מבעלז. לאחר פטירת אביו נסעו אליו רוב חסידי אביו מגאליציה והונגריה. היה נשוי חמש פעמים (לאחר שהתאלמן לראשונה נסע לבעלז וישב בבית המדרש עם ה"יושבים", ורבי שלום רוקח אמר לו להתחתן). ילדיו נולדו מזיווגו הראשון, בתו של רבי אריה לייבוש ליפשיץ ה"אריה דבי עילאי", מזיווגו השני בתו של הרב מרדכי זילברשטיין (חתנו של האריה דבי עילאי) והרביעי בתו של הרב צבי הירש רמר"ז. ארבעה מבניו שימשו באדמו"רות לאחר פטירתו.
רבי משה בנו של רבי יחזקאל שרגא מילא את מקומו ברבנות ואדמו"רות שינובה. בשנת תרס"ג עבר לצאנז שם נפטר בי"ב בחשוון תרע"ט ונקבר ליד סבו רבי חיים.
רבי שמחה ישכר בער מצישינוב בנו של רבי יחזקאל שרגא כיהן אף הוא כאדמו"ר ורבים מחסידי אביו נהרו אליו. אביו חיבבו מאוד. היה חתנו של רבי יהושע רוקח מבעלז. לחם נגד הציונות. חיבר ספר בשם "דברי שמחה". נפטר בכ' בטבת תרע"ד. תלמידים מפורסמים שלו היו: רבי משה יצחק גבירצמן האדמו"ר מפשעווארסק ורבי יוסף אריה לייב פרישרמן מיאריטשוב. לאחר פטירתו פנו חלק מחסידיו אל אחיינו רבי חנה הלברשטאם, בן גיסו רבי מנחם מנדל.
רבי אברהם שלום בנו של רבי יחזקאל שרגא כיהן כאדמו"ר בחיי אביו. אבי חסידות סטרופקוב.
רבי אריה לייבוש בנו של רבי יחזקאל שרגא, היה חתנו של אחיו רבי משה. כיהן בטורנא. היה מקפיד גדול בהלכה. נפטר בשנת תר"צ.
הדור השלישי והרביעי.
בניו של רבי משה משינאווא:
חתנו ואחיינו של רבי שמחה ישכר בער, רבי אריה לייבוש רובין (גזע גלגוב) מילא את מקומו בצישינוב עד שגיסו רבי יחזקאל שרגא גדל אז עבר לטומשוב. רבי יחזקאל שרגא נולד בשנת תר"ס. לאחר פטירת אביו גדל אצל דודו רבי ישכר דב מבעלז. היה קנאי כאביו. היה חתנו של רבי חיים צבי טייטלבוים מסיגט. נרצח עם בניו בשואה בג' בשבט תש"ג בלובטשוב. חתנו של רבי שמחה ישכר בער היה רבי משולם זושא טברסקי (משושלת הורניסטייפול) שימש כאדמו"ר בקייב.
בניו של רבי אריה לייבוש מטורנא:
אדמו"ר נוסף מצאצאי רבי יחזקאל שרגא היה רבי אליעזר ליבר הלברשטאם כיהן במטלסקה. היה חתנו של הרב שלמה יהודה וינברגר אב"ד באגאד.
צאצא נוסף של רבי יחזקאל שרגא דרך בתו אשת רבי מנחם מנדל מדוקלא נכדו של רבי דוד מקשאנוב (אחיו של רבי יחזקאל שרגא), היה רבי חנה הלברשטאם מקולשיץ.
סמל מדינת קנטקי
סמל וושינגטון די. סי.
החותם הגדול של מחוז קולומביה או סמל מחוז קולומביה הוא סמלם הן של המחוז, והן של בירת ארצות הברית וושינגטון די. סי..
הסמל מציג את אלת הצדק מניחה זר על פסלו של ג'ורג' וושינגטון. על הסמל מופיע המוטו של המחוז, בלטינית: "צדק לכל" (JUSTITIA OMNIBUS), השנה 1871- שנת ייסוד המחוז במתכונתו הנוכחית. ברקע הסמל מופיע מבנה קפיטול ארצות הברית (בניין מושבו של הקונגרס של ארצות הברית), בימין הסמל, ורכבת הנוסעת על גשר רכבת תחת שמש זורחת, בשמאלו.
סמל זה החליף את הסמל המקורי, בו הניחה אלת הצדק את הזר על פסלה של אלת החרות שניצב בראש בניין הקפיטול.
דגל וושינגטון הבירה
טורנא
ברוך טעם
דוקלא
חשן משפט
סומקה
חורבת סומקא
גוולפים וגיבלינים
דררה אלכסנדרונית
דררה אלכסנדרונית או דררה רבה (שם מדעי: "Psittacula eupatria"), הוא מין בסדרת התוכאים השייך למשפחת הדרראים. המין נקרא על שמו של אלכסנדר הגדול, שלו יוחס ייבוא של פרטי דררה אלכסנדרונית מפנג'אב למספר אזורים במזרח התיכון ובאירופה, שם גודלו אצל בני אצולה.
אורכה של הדררה האלכסנדרונית מגיע ל־60 סנטימטרים, משקלה ל-250 גרם ומוטת הכנפיים 19–22 סנטימטרים. גופה מכוסה בגוונים של ירוק עם כתמים אדומים באזור הכתפיים. לזכרים הבוגרים יש טבעת שחורה בתחתית הלחיים ופס ורוד על העורף. הדררה ניזונה בעיקר מפירות.
לדררות האלכסנדרוניות תוחלת חיים ממוצעת של עד 30 שנים.
חסידות צישינוב
יגדראסיל
יגדראסיל (בנורדית עתיקה: Yggdrasill) הוא עץ מרכזי במיתולוגיה הנורדית, הניצב במרכז העולם (ציר העולם). בעץ זה קשורות אגדות רבות. יגדראסיל מתואר כעץ מילה (עץ ממשפחתו של הזית). במקורות, בעיקר האדה הפרוזאית והאדה הפואטית, הוא מכונה גם "עץ העולם".
כל העולמות בתמונת היקום במיתולוגיה הנורדית מחוברים על ידי העץ יגדראסיל (Yggdrasil), בכל עולם ישנו ענף של העץ ובשלושה עולמות ישנם שורשים, אולם המקורות לא עקביים בכל הנוגע למיקומם. לפי גרסה אחת השורשים של העץ מצויים באסגארד, ניפלהיים ויוטונהיים. לפי גרסה אחרת השורשים נמצאים בהלהיים, בעולם ענקי הכפור (ככל הנראה יוטונהיים או ניפלהיים) ובמידגארד.
ישנה גם גרסה נוספת שלפיה השורשים מצויים בהלהיים, ביוטנהיים, ובמוספלהיים, ובגרסה אחרת השורשים נמצאים באסגארד, מידגארד ואוטגארד.
על צמרת העץ נמצא עיט (או לפי גרסה אחרת תרנגול) עצום אשר נקרא וידופניר (Vidofnir). על מצחו יושב הנץ ודפולניר (Vedrfolnir). את השורש העמוק ביותר מכרסם הדרקון נידהוג (Níðhöggr). הסנאי רטטוסק (Ratatoskr) רץ הלוך ושוב על העץ ומעביר עלבונות וקללות בין הדרקון והנץ. בנוסף, ארבעה איילים - דוני (Duneyrr), דורתרור (Durathror), דוואלין (Dvalin) ודאין (Dainn) - ניזונים מקליפת העץ.
בצל העץ יושבות הנורנות, הטוות את גורל היצורים החיים. חייו של כל אדם הוא חוט אשר נשזר לתוך אריג החיים. שלוש הנורניות, המתוארות כנשים זקנות, הן אורד (Urd), ורדנדי (Verdandi) וסקולד (Skuld), ניתן לתרגם את השמות בפשטות כ"זה אשר קרה", "זה אשר קורה" ו"זה אשר יקרה" בהתאמה. הנורניות שולטות גם בגורל האלים.
מסופר שאודין, אבי-הכול והאל המרכזי בפנתאון האלים הנורדי, תלה ושיפד את עצמו על גזע העץ במשך 9 לילות, על מנת להחכים עוד, שכן אודין לא פוסק מחיפושו אחר הרחבת ידיעותיו והגדלת חוכמתו, והוא מוכן אף להקריב ולסבול לשם כך.
הוא השאיר את עצמו על יגדראסיל, כשהוא משופד בחניתו שלו, גונגניר (Gungnir). בסוף תשעת הלילות קיבל אודין הארה וגילה את סוד הרונות - הכתב הנורדי העתיק, ששימש גם לכתיבה וגם להטלת גורל וכישוף.
דעעש
קשאנוב
וולפגנג הייניגר
וולפגנג הייניגר (Wolfgang Heiniger; נולד בשנת 1964 בבזל) הוא מלחין שווייצרי ופרופסור למוזיקה אלקטרו אקוסטית באקדמיה למוזיקה על שם הנס אייזלר בברלין.
חייו ופועלו.
הייניגר למד כלי-הקשה, מוזיקה אלקטרו אקוסטית וקומפוזיציה בבזל ובאוניברסיטת סטנפורד. תומאס קסלר היה אחד ממוריו.
בין השנים 1995 ו-2003 כיהן כראש החוג לעיצוב סאונד באקדמיה למוזיקה בבזל. מאז 2003 הוא פרופסור לקומפוזיציה אינטר-מדיאלית באקדמיה למוזיקה על שם הנס אייזלר בברלין.