לואה (Luqa או חאל לואה Ħal Luqa) היא עיר הממוקמת במרכזו של האי מלטה במלטה. בשנת 2005 התגוררו בעיר 6,208 תושבים, ושטחה הוא 6.28 קמ"ר. בלואה ממוקם נמל התעופה הבינלאומי של מלטה, שדה התעופה היחיד במדינה לטיסות נוסעים וכן מרכז מטאורולוגי, ובכך עיקר פרסומה. משמעות שמה של העיר הוא עץ צפצפה במלטזית.
היסטוריה.
בשטחה של לואה נמצאו מספר שרידים מתקופת האבן החדשה, תקופת הברונזה ומהתקופה הרומית, אך למעט מספר קברים, הם הושמדו בעת פיתוחה של העיר במאה ה-20. בימי הביניים הייתה לואה כפר קטן ובשנים 1419-1420 התגוררו בה ובסביבתה 160 איש בלבד, רובם חקלאיים ובנאים. בשנת 1492 כבר נצבה בכפר קפלה קטנה שהוקדשה לאנדראס הקדוש, הקדוש המגן של לואה עד היום, וזו הוחלפה בכנסייה גדולה יותר בין השנים 1539-1542. ב-15 ביוני 1636 הייתה העיר לרובע כנסייתי, ועשור שנים לאחר מכן, ב-1646, כבר התגוררו בה 1,082 תושבים. הכנסייה הקיימת הוחלפה בכנסייה שלישית שהוקמה בין 1670 ל-1686, והורחבה בין 1693 ל-1737. בשנת 1676 צנחה אוכלוסיית העיר באופן קיצוני בשל מגפת הדבר שפקדה את מלטה, אך מאז 1830 היא גדלה באופן הדרגתי.
בין השנים 1937-1940 הוקם נמל התעופה בלואה, והצטרף לשני שדות התעופה האחרים באי - האחד בטא' אלי צפונית-מערבית ללואה, והאחר בחאל פאר דרומית-מזרחית לה. שלושת השדות ספגו הפצצות אוויריות כבדות במהלך מלחמת העולם השנייה, ולואה חרבה לחלוטין. גם כנסיית הרובע נהרסה, אך נבנתה מחדש בין השנים 1945-1954, והוקדשה מחדש ב-26 בספטמבר 1962. הנמל התופס את רוב שטחה של העיר, ביסס את מעמדו כנמל התעופה המרכזי במדינה עם הקמת טרמינל נוסעים חדש ב-1958 ועם סגירתם של שני השדות האחרים. הוא משמש כמקור תעסוקה, ומשרדי אייר מלטה, חברת התעופה הלאומית של מלטה, שוכנים בו.
העיר כיום.
בכל שנה נחגגת הפסטה המקומית ביומו של אנדראס הקדוש, החל ביום ראשון הראשון של חודש יולי (יום החג של הקדוש על פי הכנסייה הקתולית הוא ה-30 בנובמבר). צלב אנדראס הקדוש מופיע בסמלה של העיר, וסיסמתה היא "אורס פרוספיקיו" ("Oras Prospicio" - "צופה בים" בלטינית), למרות שהעיר איננה גובלת בו.
נבחרת ספרד בכדורסל
נבחרת ספרד בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של ספרד. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הספרדית.
נבחרת ספרד נחשבת לאחת מנבחרות הכדורסל הטובות בעולם. היא זכתה פעמיים באליפות העולם בכדורסל בשנים 2006 ו-2019, ופעמיים רצופות באליפות אירופה בכדורסל בשנים 2009 ו-2011, ושוב ב-2015.
כמו כן, ספרד סיימה שנייה באולימפיאדת לונדון 2012, אולימפיאדת בייג'ינג 2008 ובאולימפיאדת לוס אנג'לס 1984, לאחר שהפסידה בשלוש האולימפיאדות לנבחרתה של ארצות הברית במשחק הגמר.
המשחקים האולימפיים.
כאשר ספרד העפילה לאולימפיאדת 1936, שבה הכדורסל היה חלק מהמשחקים בפעם הראשונה, הציפיות היו גבוהות אחרי שסיימו במקום השני ביורובאסקט 1935. ספרד שהייתה אחת המועדפות לזכות במדליות לא יכלה להשתתף במשחקים בגלל פרוץ מלחמת האזרחים בספרד ימים ספורים לפני תחילת המשחקים.
לפני שהנבחרת הלאומית של ספרד זכתה במדליית הזהב באליפות העולם ב-2006, ההצלחה הבינלאומית הגדולה ביותר הייתה להגיע לגמר באולימפיאדת 1984 שהתקיימה בלוס אנג'לס. בגמר הם הפסידו לנבחרת ארצות הברית (בראשות פטריק יואינג ומייקל ג'ורדן הצעיר), וספרד זכתה במדליית הכסף האולימפית.
לאחר ההצלחה באליפות העולם ב-2006, ספרד שוב הגיע לגמר באולימפיאדת 2008. הפעם, נבחרת ארצות הברית הובלה על ידי קובי בראיינט. האמריקאים ניצחו שוב. ארבע שנים לאחר מכן, באולימפיאדת לונדון, ארצות הברית ניצבה מול ספרד שוב עם תוצאה של 100-107 עבור האמריקאים, וספרד לקחו את מדליית הכסף האולימפית בפעם השלישית .
אליפות העולם.
בשנים הראשונות של אליפות העולם, ספרד נאבקה להגיע לטורניר אך הגיעה רק פעם אחת בין 1950 ל-1970 . לאחר מכן, החל משנת 1974 ספרד מגיעה באופן קבוע לטורנירים והיא אחת המועדפות לזכות באליפות.
באליפות העולם ב-2006, נבחרת ספרד זכתה במקום הראשון ורשמה את ההצלחה הגדולה ביותר בהיסטוריה שלה, כאשר זכתה ב-3 בספטמבר 2006 במדליית זהב נגד נבחרת יוון בתוצאה 47-70. פאו גאסול זכה בתואר ה-MVP של הטורניר ונבחר לחמישיית הטורניר ביחד עם חברו לנבחרת חורחה גרבאחוסה.
אליפות אירופה.
באליפות אירופה 1935 ספרד סיימה במקום השני וזכתה במדליה הראשונה בתולדותיה.
באליפות אירופה 2009 ספרד זכתה בטורניר לראשונה בתולדותיה אחרי שנצחה את סרביה 63-85 בגמר. פאו גאסול שסיים כמלך הסלים של הטורניר עם 18.7 נקודות למשחק זכה בתואר ה-MVP ובחמישיית הטורניר ביחד עם רודי פרננדס.
באליפות אירופה 2011 ספרד זכתה בפעם השנייה ברציפות אחרי ניצחון בגמר נגד צרפת. חואן קרלוס נבארו זכה ב-MVP של הטורניר ובחמישיית הטורניר עם פאו גאסול.
באליפות אירופה 2015 בחצי הגמר בו פגשה ספרד את צרפת פאו גאסול קלע 40 נקודות והעלה את נבחרתו לגמר. בגמר ספרד נצחה את ליטא 63-80 וזכתה בפעם השלישית באליפות אירופה.
פאו גאסול שהוביל את הנבחרת סיים כמלך הסלים עם 25.6 נקודות למשחק וזכה בתואר ה-MVP של הטורניר.
סגל השחקנים.
סגל הנבחרת לטורניר אולימפיאדת טוקיו (עמודת 'קבוצה' מתייחסת למועדון בו שיחק השחקן בזמן הטורניר):
מלחמת צ'צ'ניה השנייה
מלחמת צ'צ'ניה השנייה (1999–2009) הייתה מלחמה בה נלחמה הפדרציה הרוסית כנגד בדלנים מוסלמים קיצוניים ברפובליקה של צ'צ'ניה. המלחמה החלה כתגובה לפלישה לדאגסטן (1999) בה פלשו כוחות גרילה אסלאמיים לרפובליקה של דאגסטן, בניסיון להביא לנפילת המשטר שם, ולהקמת משטר אסלאמי שיביא להפרדת הרפובליקה של דאגסטן מהפדרציה הרוסית.
במהלך מלחמת צ'צ'ניה השנייה, השתלטו כוחות צבא הפדרציה הרוסית על הרפובליקה הצ'צ'נית, הפצצות מסיביות הרסו את ערי צ'צ'ניה, ונגרם לאוכלוסייה האזרחית נזק רב. על אף שהלחימה הסתיימה רשמית בשנת 2002, עדיין נמשכה לחימה בעצימות נמוכה בין הקיצונים הצ'צ'נים ובין הכוחות הפדרליים, לחימה שהביאה לאירועים כמשבר בני הערובה בבסלאן, ואירועי טרור נוספים בצ'צ'ניה, וברחבי הפדרציה הרוסית.
המלחמה הביאה להפיכת תוצאות מלחמת צ'צ'ניה הראשונה שבה קיבלה צ'צ'ניה עצמאות דה פקטו וכונתה "הרפובליקה הצ'צ'נית של איצ'קריה". על אף שרבים תפסו בתחילתו את העימות הצ'צ'ני כעניין פנימי, סימלה התבוסה שנחלו הכוחות הרוסים במלחמת צ'צ'ניה הראשונה את ירידת קרנה של רוסיה כמעצמת על, ועליית קרנו של האסלאם הקיצוני בקווקז. האזור שימש אבן שואבת לקיצונים מוסלמים שראו בדוגמה הבדלנית והאסלאמית הצ'צ'נית משום מודל שניתן ליישמו במקומות אחרים.
בשלב הראשון של הלחימה לחמו צבא הפדרציה הרוסית, ומיליציות צ'צ'ניות שתמכו בו, כנגד הבדלנים הצ'צ'נים בשדה הקרב, ולאחר מצור שנמשך מסוף שנת 1999 עד לפברואר 2000 הצליחו לכבוש את עיר הבירה הצ'צ'נית גרוזני שסבלה נזקים כבדים מאוד במהלך המצור והכיבוש. רוסיה שבה וביססה את שליטתה בצ'צ'ניה במאי 2000, והמשיכה במתקפה כלפי כוחות המורדים בצפון הקווקז, מתקפה שעלתה בחיי אדם רבים בשני הצדדים, ובאוכלוסייה האזרחית באזור. גם לאחר סיומם הרשמי של מעשי האיבה עדיין המשיכו הקיצונים הצ'צ'נים להתריס כנגד השליטה הרוסית באזור, הן בלוחמת גרילה בשטחי צ'צ'ניה, והן במעשי טרור כנגד הכוחות הרוסים בדאגסטן וכנגד אוכלוסייה אזרחית בשטחי הפדרציה הרוסית. פעולות הדיכוי האכזריות של הצבא הרוסי כנגד המורדים גררו גינויים בשל ההפרה הנטענת של זכויות האדם בהן היו כרוכות. אובדן החיים הכרוך בלוחמה אינו ברור. הערכות לא רשמיות נעות בין 25,000 ל-50,000 הרוגים ונעדרים, רובם אזרחים בצ'צ'ניה. אין מספר רשמי של אבדות הצבא הרוסי. על אף מספר ההרוגים הגדול, לא פורסם במערב מידע רב על שני העימותים בצ'צ'ניה.
רקע היסטורי.
האימפריה הרוסית.
צ'צ'ניה היא אזור בצפון הקווקז בעל היסטוריה של התנגדות לשלטון זר, לרבות האימפריה העות'מאנית במאה ה-15. צבא הקוזאקים של הטרק נוצר בשפלת צ'צ'ניה ב-1577 על ידי קוזאקים חופשיים שנדדו מאזור הוולגה לנהר הטרק. בערך בתקופה זו החלה ההתפשטות הרוסית לקווקז עם כיבושיו של איוואן האיום את קזאן ואת אסטרחן. במשך מאות שנים התחולל באזור מאבק על השליטה בין גורמים שונים. ב-1783 האימפריה הרוסית והממלכה הגאורגית ממלכת כארתלי-קאחתי חתמו על חוזה גאורגייבסק, שבו הפכה כארתלי-קאחתי לפרוטקטורט רוסי. גם לאחר חוזה גאורגייבסק הייתה השליטה הרוסית באזור רופפת. הפרסים מן השושלת הקאג'ארית בראשות אע'א מוחמד ח'אן קג'אר פלשו לאזור ושרפו את העיר טביליסי לאפר בשנת 1795. הדבר הביא ליתר מעורבות רוסית באזור, ולהגברת הנוכחות הצבאית, על מנת להבטיח את דרכי התקשורת עם גאורגיה ושאר אזורי עבר הקווקז. הכוחות הרוסיים נעו ראשית אל אזורי ההרים בצ'צ'ניה בשנת 1830. החל משנות השלושים של המאה ה-19, החלה באזור התקוממות אותה הובילו האימאמים של דאגסטן, לה נמצא לאחר זמן מה מנהיג כריזמטי בדמותו של האימאם שאמיל. וההתנגדות לרוסים באזור נמשכה עד 1859, כאשר צבא בן 250,000 חיילים בפיקודו של הגנרל אלכסנדר בריאטינסקי שבר את התנגדות אנשי ההרים. אך גם לאחר מכן, לחמו רבים מבני הקווקז כנגד רוסיה במהלך מלחמת רוסיה-טורקיה, 1877–1878.
ברית המועצות.