בפנסיה תקציבית נהוג שהפנסיה משולמת לפי דרגת הפרישה של הפנסיונר, מוכפלת באחוז הפנסיה שצבר. בקרנות הפנסיה החדשות מחושבת פנסיית זקנה חודשית לפי הסכום שנצבר בקרן עד מועד הפרישה, מחולק במקדם הקצבה שנקבע לפורש לפי מאפייניו, ובהם: גיל הפרישה, תאריך הלידה, מין, תקופת מינימלית לתשלום פנסיה בה בחר הפנסיונר, מצב משפחתי ושיעור הפנסיה המובטח לשאירים. מקדם קצבה מקובל הוא בערך 200, ופירושו שצבירה לדוגמה של מיליון שקל בקרן פנסיה מעניקה קצבה חודשית של 5,000 שקל.
גיא
גַּיְא (ברבים: גֵּיאָיוֹת; בנסמך: גֵּיא־) הוא שקע צר וארוך (ערוץ, אפיק) הנמצא בין שלוחות הר, הממוקמות משני צדדיו.
הגיא מהווה נתיב ניקוז לזרמי שיטפונות היורדים מן ההרים, ולעיתים קרובות הופך לנחל (או נהר) קבוע או ארעי.
יוחנן השני קומננוס, קיסר האימפריה הביזנטית
יוחנן השני קומננוס (ביוונית: Ίωάννης Β΄ Κομνηνός; 13 בספטמבר 1087 – 8 באפריל 1143), קיסר ביזנטי משנת 1118 עד למותו. נודע גם בשם קָלוׁ יוׁאַנֶס, יוחנן היפה.
חייו.
יוחנן השני קומננוס הוא בנו הבכור של הקיסר אלכסיוס הראשון, אותו ירש בשנת 1118. לנוכח שלטונו המתון והנאות כונה מרקוס אורליוס הביזנטי. טוהר ואדיקות אופיו השפיעו על נוהגי בני דורו, והוא הקדיש את שלטונו לשיקום האימפריה הביזנטית לתפארתה הקודמת, לפני אסון מנזיקרט בשנת 1071.
הצלחותיו השונות בהדיפת הפצ'נגים, הסרבים והסלג'וקים, אשר את פלישתם לאסיה הקטנה הפך על פיה, יחד עם ניסיונו ליצור ריבונות ביזנטית במדינה הצלבנית באנטיוכיה וברוזנות אדסה, עשו רבות בשיקום תפארת האימפריה, גם אם השושלת הקומנניאנית נתנה לביזנטיון, הקרועה בידי פלישות ושחיתות, מנוחה קצרת יומין. מפלתו הרצינית היחידה הייתה אל מול הונציאנים, אשר על צי הספינות שלהם נשענה האימפריה, מאז השמדת צייה במאה ה-11. ניסיונו להפחית את השפעתם והפריבלגיות שלהם באימפריה לווה בחזרה מביכה לסטטוס קוו, תהליך שלאורכו נשדדו נמלים ביזנטיים רבים.
יוחנן נשא את פירושקה, בת לסלו הראשון, מלך הונגריה, בשנת 1104. צמד בניהם הבכורים מתו לפני יוחנן, והוא פסח על בנו השלישי איסאקיוס, לטובת בנו הצעיר, מנואל הראשון, שהסתמן כשליט מבטיח. אחר מותו פירושקה נערצה בשם 'הקדושה אירינה'. יוחנן הורעל בשוגג מחצו בעת ציד חזירי בר בהרי הטאורוס, ב-8 באפריל 1143.
רבי קלונימוס קלמיש שפירא
מנציוס
מנציוס (Mencius; 371 – 289 לפנה"ס) הוא השם המערבי שניתן לפילוסוף הסיני מֵנְג-דזְה (Mengzi; 孟子); פירוש שמו הוא "בן בכור".
הקריירה של מנציוס הייתה דומה להפליא לזו של קונפוציוס, אשר בו ראה את החכם המושלם. כמו קונפוציוס, מנציוס נולד במדינת דְזוֹאוּ, שלושים קילומטרים בלבד ממקום לידתו של קונפוציוס, עבד כמורה פרטי, וחי בתקופה של מתיחות פוליטית ותסיסה חברתית.
לפי האגדה למד מנציוס אצל נכדו של קונפוציוס, דְזְה-סְה, אם כי מבחינת התיארוכים, סביר יותר שהוא למד אצל תלמידיו של דְזְה-סְה.
מנציוס נדד ברחבי סין במשך ארבעים שנה (החל משנת 384 כנראה), תוך שהוא מנהל דיונים על מלכים ושועים, והוא אף שרת כפקיד במדינת צ'ין בין השנים 319 – 312 לפנה"ס.
לא ידוע הרבה על משפחתו או חייו, למעט העובדה שהיה בן נאמן, ואף הפסיק את עבודתו למשך שלוש שנים כדי להתאבל על אימו, כנהוג בקרב הקונפוציאנים.
ספרו - "מנג דזה".
על פי ספרו, נהג מנציוס לתור בסין, ואף להתווכח עם ראשי מדינות ופילוסופים. בספרו בולטת איבתו הגדולה לשני הזרמים הפופולריים של זמנו, אלו של מו-דזה ושל יאנג צ'ו.
לספרו של מנציוס מבנה ייחודי: רובו ככולו מורכב מדיאלוגים. לכל פרק יש שם, הקשור בדרך כלל בקטע הפתיחה. וכל פרק מחולק לשני חלקים.
בדרך כלל נהוג לסמן קטעים במספר הפרק, אות (A או B) המסמלת את החצי שבו מדובר, ומספר הקטע. כך למשל 2A:2 הוא הפסוק השני, בחלק הראשון של הפרק השני.
בשל חשיבותו של הספר הוא נכלל בארבע המגילות הגדולות הקונפוציאניות.
תורתו.
מנציוס הרחיב את תורתו של קונפוציוס, ויצר משנה סדורה, ולכן הוא נחשב לאחד הפילוסופים המובילים בקונפוציאניזם. בתנועה הנאו-קונפוציאנית, נחשב ואנג יאנגמינג (1472-1529) לממשיך דרכו.
החידוש בתורתו של מנציוס הוא שבניגוד לקונפוציוס הוא מדבר על טבע האדם.
מנציוס טוען שטבע האדם הוא טוב מעיקרו. את עיקר טיעוניו בעניין זה ניתן לתאר באופן הבא:
בנוסף מדבר מנציוס על צו מוסרי קטגורי, המזכיר במידה מסוימת את הצו הקטגורי של קאנט.
מנציוס היה בן זמנו של אפלטון, ושני אלו זוכים ללא מעט השוואות במחקר, בעיקר בשל נטיותיהם האידיאליסטיות.
גארי קאספרוב
תֵּל (ברבים: תִּלִּים) הוא שטח קרקע מוגבה, אשר נוצר כתוצאה מבניית יישובים באותו מקום במשך דורות רבים, כשכל שכבה נבנתה מעל חורבותיו של יישוב הקודם. באופן בנייה זה גובה פני השטח עולה, ונוצר תל. התל מורכב משכבות אחת על גבי השנייה. כאשר הן נחפרות מהשכבה המאוחרת הנמצאת במרום התל לשכבה הקדומה בתחתיתו. תלים רבים החלו במקום בו שכנה גבעה טבעית.
תלים מהווים כר פורה למחקר ארכאולוגי, מכיוון ששכבות תרבות רבות מתועדות בהם. החפירה בתל מעוררת דילמה, משום שחפירה לשכבות קדומות יותר פוגעת לעיתים תכופות בממצאים ארכאולוגיים מתקופות מאוחרות.
בשמה של העיר תל אביב, אשר תורגם מן השם המקורי של הספר האוטופי של הרצל אלטנוילנד (מילולית: ארץ ישנה חדשה), מייצגת המילה 'תל' את הישן, כניגוד למילה אביב המייצגת את החדש. בפועל לא נוסדה תל אביב על שרידים ארכאולוגיים של יישוב קדום כלשהו, אף שבשטחה המורחב נתגלו בדיעבד תלים ארכאולוגיים, בעיקר בסביבת נחל הירקון (כגון תל קסילה בתחומי מוזיאון ארץ ישראל). גם בשמות נקודות יישוב נוספות ברחבי ארץ ישראל שולבה המילה "תל", על פי רוב בכאלה שנוסדו על גבעה או כביטוי להתחדשות.
בזכות הריכוז הצפוף של תלים ארכאולוגיים בארץ ישראל, אומצה המילה העברית "תל" בלשונות רבות נוספות (tel או tell) כמונח מקצועי-ארכאולוגי לתופעה זו של שרידי יישוב קדום.
אקסון ולדז
פלה
אדסון ארנצִ'יס דוּ נסימנטוּ (בפורטוגזית: Edson Arantes do Nascimento; נולד ב-23 באוקטובר 1940), הידוע בכינוי פֶּלֵה (Pelé, הגייה: ), הוא כדורגלן עבר ברזילאי, ששיחק בעמדות החלוץ והקשר ההתקפי ונחשב על ידי רבים לכדורגלן הטוב ביותר בכל הזמנים. נבחר, ביחד עם דייגו מראדונה, ל"כדורגלן המאה של פיפ"א", על ידי אנשים מרחבי העולם במסגרת סקר שערכה פיפ"א. פלה שיחק בהצלחה בברזיל משנות ה-50 עד שנות ה-70 של המאה ה-20. להצלחתו, כמו גם ליכולות המשחק האישיות שלו ולסגנונו, הייתה השפעה רבה על הכדורגל בברזיל ובעולם כולו במשך שנים רבות.
פלה זכה עם נבחרת ברזיל במונדיאל 1958, במונדיאל 1962 ובמונדיאל 1970, והוא הכדורגלן היחיד שזכה בשלושה גביעי עולם. ברמת המועדונים שיחק במשך רוב הקריירה שלו בקבוצת סנטוס, שבמדיה זכה בתארים קבוצתיים ואישיים רבים. לאחר מכן עבר לקבוצת ניו יורק קוסמוס האמריקאית ושיחק בה עד פרישתו ממשחק פעיל. לאורך הקריירה שלו בקבוצותיו השונות הבקיע פלה 767 שערים במשחקים רשמיים – מקום שלישי בהיסטוריה (לאחר כריסטיאנו רונאלדו וליונל מסי). פלה מחזיק עד היום (נכון למאי 2022) בשיא כמלך שעריה של נבחרת ברזיל בכל הזמנים, עם 77 שערים ב-92 הופעות במדיה. בנוסף, הוא מדורג במקום החמישי בדירוג מבקיעי השערים במונדיאל עם 12 שערים בסך הכול.
ראשית חייו.
אדסון ארנצִ'יס דוּ נסימנטוּ נולד בעיירה טרס קוראסואס שבמדינת מינאס ז'ראיס לז'ואאו ראמוס ולסלסטה, והיה הבכור מבין שלושת ילדיהם. הוא נקרא על שמו של הממציא תומאס אדיסון (Edison); על אף שהוריו השמיטו את האות "i" מהשם, במספר מסמכים רשמיים נפלו טעויות שכללו את האות בשמו. טעות נוספת שנפלה בתעודת לידתו, על פי פלה, היא תאריך לידתו; במסמך (שהונפק כחודש לאחר הלידה) מצוין 21 באוקטובר אף על פי שהתאריך המדויק הוא 23 באותו החודש.
אביו, שנודע בפי כל בכינוי "דונדיניו", היה כדורגלן בקבוצה המקומית של טרס קוראסואס ומאוחר יותר באתלטיקו מיניירו, מקבוצות הכדורגל הבכירות בברזיל, עד שנאלץ לעזוב אותה בגלל פציעה. בשנתיים הראשונות לחייו של אדסון הקטן חיה משפחתו בעוני קשה בטרס קוראסואס, ולאחר מכן עברה להתגורר בעיירות הסמוכות, סאו לורנסו ולורנה.
ב-1944 עברה משפחתו לעיר באורו, בה גדל אדסון ובילה את מרבית ילדותו. אביו, דונדיניו, שיחק בקבוצת באורו אתלטיקו קלובה (BAC) המקומית, אך בשל הפציעה ממנה סבל לא הצליח להרוויח כסף רב מהמשחק ולחלץ את משפחתו ממעגל העוני. למרות זאת, המעבר לבאורו עזר למשפחה לשפר את מצבה הכלכלי. בבאורו נחשף אדסון לראשונה למשחק הכדורגל, ולמד מאביו את יסודות המשחק. בתקופת לימודיו בבית הספר בבאורו קיבל אדסון את הכינוי "פלה", שבו הוא נודע בפי כל במשך השנים. עם זאת, הוא ציין כי אינו יודע מהי משמעותו המילולית של שם זה.
פלה היה בעל הישגים לימודיים נמוכים בבית הספר, והוא בילה את מרבית הזמן במשחק ברחובות, דבר שחיזק את נטייתו לכדורגל. הוא עבד כמצחצח נעליים וגנב בוטנים לשם מכירתם, כדי שיהיה לו כסף לרכישת ציוד משחק. ב-1954, לאחר ששיחק באופן לא מסודר במסגרת קבוצות שכונתיות, הלך פלה בעקבות אביו והצטרף לבאורו אתלטיקו קלובה. מחלקת הנוער של המועדון נפתחה באותו זמן ונקראה "בקוויניו", וכמאמנה הופקד ולדמר דה בריטו, כדורגלן עבר מפורסם בברזיל. בהדרכתו של בריטו הגיע פלה לפריחה ברמת המשחק שלו כנער, והצעיד את בקוויניו להישגים בולטים בתחרויות נוער ברחבי המדינה תוך הבקעת שערים רבים. יכולות המשחק העדיפות שלו על פני שאר חבריו לקבוצה ניכרו במידה רבה.