במהלך שנת 2020 גייסה החברה 340 מיליון דולר בסדרה של הנפקות משנה בנאסד"ק. בדצמבר 2020 החברה נסחרה בנאסד"ק לפי שווי של למעלה מ-800 מיליון דולר, לאחר שמחיר המניה שלה זינק ב-291% מתחילת השנה. בינואר 2021 הודיעה על גיוס נוסף, בסך כ-333 מיליון דולר, ובפברואר גייסה כ־500 מיליון דולר נוספים, כך שבסך הכל גייסה כמיליארד וחצי דולר ב-5 חודשים.
ראו גם.
יצרניות נוספות של מדפסות תלת מימד:
טריטוריה תלויה
טריטוריה תלויה (באנגלית: Dependent territory) הוא שטח שאינו בעל עצמאות פוליטית מלאה או ריבונות מלאה כמדינה ריבונית, אך אינו מהווה חלק אינטגרלי מהמדינה השלטת. ככלל, טריטוריות תלויות הן שטחים אוטונומיים.
ברוב הטריטוריות התלויות כמות האוכלוסייה אינה גדולה וחלקם אפילו בלתי מיושבים. בשטחים אחרים, לעומת זאת, יש אוכלוסייה גדולה במיוחד, כמו הונג קונג.
בהקשר ההיסטורי, ראוי לציין כי רוב הטריטוריות התלויות הם איים או ארכיפלגים אשר נכבשו על ידי מעצמות שונות לאורך ההיסטוריה, בעיקר מעצמות אירופאיות. אחת מהמעצמות הבולטות ביותר שהחזיקה בטריטוריות תלויות הייתה האימפריה הבריטית אשר בשלב מסוים שלטה על שליש משטחי כדור הארץ לכל היותר. רבים מהטריטוריות התלויות הקיימות כיום שאינן בשליטה בריטית נמצאות בשליטה של מדינות אירופאיות אחרות כגון צרפת או הולנד אשר היו דומיננטיות במהלך עידן התגליות של המאה ה-15.
ישנן גם טריטוריות במחלוקת (Disputed Terrirories):
דיל המאה
עסקת המאה
בטו (שוער)
אנטוניו אלברטו באסטוש פימפארל המוכר בעיקר בכינויו בטו (בפורטוגזית: António Alberto Bastos Pimparel או Beto; נולד ב-1 במאי 1982) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת השוער בהלסינקי איי.אף.קיי.
קריירה.
בטו גדל בקבוצת הנוער של ספורטינג ליסבון, אך לא הצליח להעפיל לקבוצה הבוגרת. לאחר כמה עונות בהן שיחק בקבוצות הליגה השנייה, במרץ 2009 חתם על חוזה לארבע עונות בפורטו, אליה הצטרף בקיץ.
במהלך שתי עונותיו הראשונות בקבוצה הוא היה מחליפו של השוער הראשון, הלטון. הוא מיעט לשחק בליגה, וקיבל את המקום בהרכב הפותח בעיקר במסגרת הגביע הפורטוגלי, בו זכה עם קבוצתו בשתי עונות ברציפות.
בעונת 2011/2012 הושאל לצ'.פ.ר. קלוז' הרומנית, ובתום העונה חתם לשנתיים בספורטינג בראגה. בחורף 2013 הושאל לסביליה עד לתום העונה כממלא מקומו של דייגו לופס, ובתום העונה הפכה ההעברה לקבועה עקב עזיבתו של אנדרס פאלופ.
תחת המאמן אונאי אמרי הפך בטו לשוער הראשון של הקבוצה, ובעונת 2013/2014 ערך 43 הופעות במדי הקבוצה. באותה עונה זכה עם הקבוצה בליגה האירופית ובמשחק הגמר אף הדף שתי בעיטות עונשין וסייע לקבוצתו לזכות בתואר. בעונת 2014/2015 זכה שוב עם הקבוצה בליגה האירופית, אך נעדר בשל פציעות בכתף וברגל והפך לשוער השלישי של הקבוצה, אחרי סרחיו ריקו ודויד סוריה.
באוגוסט 2016 הצטרף למועדון נעוריו, ספורטינג ליסבון, אך לאחר שמיעט לשחק, עבר לגזטפה, העולה החדשה לליגה הבכירה בטורקיה, על מנת לשפר את סיכוייו להיכלל בסגל נבחרתו למונדיאל 2018. באוגוסט 2020 עזב את המועדון, לאחר שהופיע במדיו ב-95 משחקים רשמיים.
בספטמבר 2020 שב לליישואש מהליגה הפורטוגלית השנייה, ובמרץ 2021 ביקש לעזוב את הקבוצה על מנת להצטרף לפארנסה מהליגה הבכירה, ששוערהּ נפצע. בפברואר 2022 הצטרף להלסינקי איי.אף.קיי מליגת העל הפינית.
קריירה בנבחרת.
ב-10 ביוני 2009 ערך בטו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל, בתיקו 0–0 במשחק ידידות נגד .
הוא זומן על ידי קרלוס קיירוש לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2010, בו לא שיחק. הוא ישב על ספסל המחליפים גם במהלך יורו 2012.
במונדיאל 2014 היה בטו בסגל הנבחרת, וערך את הופעת הבכורה שלו בתחרות ב-22 ביוני בתיקו 2–2 עם במשחק השני בשלב הבתים, לאחר שהשוער הראשון, רוי פטריסיו, נפצע במשחק הראשון מול . הוא שב לסגל הנבחרת לגביע הקונפדרציות 2017, למונדיאל 2018 ולליגת האומות 2018/2019.
ב-14 באוקטובר 2018, בטו בן ה-36 היה קפטן הנבחרת בפעם הראשונה, בניצחון 3–1 על במשחק ידידות.
שוער (כדורגל)
היברידיזציה
בעברית: הכלאה
פואד אגבאריה
פואד אגבאריה הוא אמן ערבי-ישראלי. חי ועובד באום אל פחם, הוא יוצר שעובד בטכניקות מגוונות ומנכס אליו סגנונות של אמנים ידועים ומשפיעים מתרבות המערב.
ביוגרפיה.
אגבאריה נולד ב-1981 בכפר מוסמוס בואדי עארה. אביו היה איש מלומד בעל השכלה, עבד כמורה בבית ספר בכפר. אמו הייתה עקרת בית משכילה. סבו היה חקלאי. הוא בוגר המחלקה לאמנות של האקדמיה לאמנות ולעיצוב בצלאל בירושלים ותואר שני באמנות ויצירה באוניברסיטת חיפה. עם סיום לימודיו בחר אגבאריה בדרך החיים הפלסטינית המסורתית, ושב לחיי משפחה ועבודה באום אל־פחם. מאז, הנושא המרכזי בציוריו הוא הפער בין החיים הבוהמיים של היוצר האינדיבידואל לבין חיי היום יום שלו בתור אב משפחה. בסגנון ציור מודרניסטי מובהק הוא מוביל את הצופה אל הנוף המקומי, נוף ילדותו האבודה. הוא חוזר אל כפר הולדתו מוסמוס כדי לבחון מחדש את גבולות המקום שבו הוא פועל בתור אדם בוגר מפוכח ובעל מודעות חברתית־פוליטית.
יצירתו.
עבודותיו של אגבאריה בעלות מאפיינים תרבותיים, אדריכליים ואסתטיים אסלאמיים, פלסטינים ומזרחיים. הוא עוסק בחשיפה ובהסתרה בו בזמן.
בתערוכה ״קצב לא סדיר״ בגלריה בקיבוץ מחניים, הציג אגבריה ציורים שנבעו מזכרונות ילדותו בכפר מוסמוס ומחוויות ההתבגרות וההתפכחות, קשיי השייכות והסתירות הפנימיות שהוא חווה כערבי בישראל. ״בתקופת הלימודים בבצלאל, עבודותיי עסקו בפירוק והרכבה מחדש, ׳ללכלך ולנקות׳, כשם שבילדותי נהגתי לפרק את צעצועיי כדי לשוב ולהרכיבם מחדש. בעבודה ׳מחסום׳ מתואר חייל מכוון רובה אל אדם ערבי ומצווה עליו לפשוט את בגדיו. ציור זה הוא עדות לחוויה אישית שחוויתי כאשר למדתי בבצלאל וגרתי בסביבות ירושלים, ומדי יום ביומו נאלצתי לעבור במחסומים״.
ב-2012 הציג את סדרת ציוריו הצהובים בגלריה בקיבוץ בארי. סדרת ציורי השמן הצהובים והגדולים של אגבאריה מושפעים מאוד מואן-גוך. בציורים הוא חוזר אחורה לתקופת ילדותו ונערותו בכפר מוסמוס. פואד מספר בגעגועים על ילדותו בכפר, על שבילה את רוב זמנו צמוד לסבא שהיה חקלאי. בתור ילד היה יוצא עם סבא למטעים. הם גידלו בקר, כבשים, ובו בזמן גם היו להם אדמות עם עצי זית ועסקו בפחם לצריכה ביתית. פואד זוכר את תקופת ילדותו כחוויה מאושרת, שטבועה בו כה עמוק עד שהוא זוכר כל פרט בה, ועד היום הוא יכול להריח את הריחות. זו הייתה חוויה בלי גבולות, של מרחב פתוח, שכל כך חסרה לו היום, בחייו הבוגרים כאיש משפחה. סגנונו נע מריאליסטי-נאיבי לאקספרסיבי.
בתערוכה "מפות של זיכרון" בגלריה לאמנות באום אל-פחם, אגבאריה מתייחס באמנותו לביוגרפיה שלו. עבודותיו הן בעלות מאפיינים תרבותיים, אדריכליים ואסתטיים אסלאמיים, פלסטיניים ומזרחיים. ציורי השטיחים שלו עמוסים באלמנטים ארכיטקטוניים ואורנמנטליים, כמו השטיחים שהיו מונחים על רצפת בית ההורים. ציורי השטיחים הצבעוניים היפהפיים מפתים להתקרב אליהם ולראות את הפרטים המצוירים, אך בה בעת הם מעבירים את הצופה מזיכרון אחד של מקום וזמן – לזיכרון אחר של מקום וזמן אחרים. על שטיח אחד מופיעה כף העמסה של דחפור ("שופל"), המיועדת להרוס; על שטיח אחר מופיע מטוס בתנועת מכחול אדומה ומהירה ובתחתית של שטיח נוסף מופיעה ספינת קרב.
חיים אישיים.
אגבאריה התחתן בגיל 25 עם אהבת נעוריו, והם עברו לגור באום אל-פחם.
אודרי צ'ומאו
אודרי צ'ומאו (בצרפתית: Audrey Tcheuméo; נולדה ב-20 באפריל 1990) היא ג'ודוקא צרפתייה ממוצא קמרוני אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 78 ק"ג.
צ'ומאו התחרתה פעמיים במשחקים האולימפיים בשנים 2012 ו-2016. בלונדון 2012 היא זכתה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 78 ק"ג לאחר שניצחה באיפון את אביגל יו ההונגרייה בקרב על המדליה. בריו דה ז'ניירו 2016 היא זכתה במדליית הכסף לאחר שהגיעה עד שלב הגמר בו הפסידה לקיילה האריסון האמריקאית.
צ'ומאו מחזיקה בשלוש מדליות מאליפויות העולם, מדליית זהב (2011), מדליית כסף (2014) ומדליית ארד (2013). באליפויות אירופה היא זכתה בשש מדליות. ארבע מדליות זהב (2011, 2014, 2016 ו-2017) ושתי מדליות כסף (2012 ו-2018).
במהלך הקריירה צ'ומאו זכתה במדליות רבות בתחרויות מהסבב העולמי וביניהן מדליית זהב בטורניר טוקיו היוקרתי וארבע מדליות זהב מטורניר פריז.
אורסולה קוצ'ינסקי
אורסולה קוצ'ינסקי (בגרמנית: Ursula Kuczynski; 15 במאי 1907, שנברג, פרוסיה, האימפריה הגרמנית - 7 ביולי 2000, ברלין, גרמניה, הידועה גם בשם רות ורנר, אורסולה ברטון ואורסולה המבורגר) הייתה פעילה קומוניסטית גרמנית שעבדה למען ברית המועצות בשנות השלושים והארבעים כמרגלת. פעולתה הידועה ביותר כמפעילה של מדען הגרעין קלאוס פוקס. היא עברה למזרח גרמניה ב-1950, כשפוקס נחשף, ופרסמה סדרה של ספרים הקשורים לעבודת הריגול שלה, כולל האוטוביוגרפיה שלה, "דו"חות סוניה".
המקורות שעסקו בעבודת הריגול שלה בשנות השלושים והארבעים השתמשו לפעמים בשם הכיסוי שהוצע לה בשאנגחאי על ידי המפעיל שלה, ריכרד זורגה: "סוניה", "סוניה שולץ" או, לאחר שעברה לבריטניה, "סוניה".
קורות חיים.
שנים מוקדמות.