בשנת 2001 חלה בסרטן, אך עד ימיו האחרונים ב-2004, המשיך לתרום לכדורגל בישראל ובין היתר שימש כסקאוט עבור נבחרת ישראל ומאמנה, אברהם גרנט. כמו כן נענה לבקשתו של דני דבורין להמשיך כפרשן ב"שירים ושערים" וכל זאת ללא תנאים ובהתנדבות מלאה, ולמרות כאביו המייסרים ממחלת הסרטן.
מספר ימים לפני מותו הספיק גרונדמן לקבל את "אות המופת" מהתאחדות הכדורגל העולמי פיפ"א על תרומתו לכדורגל בישראל, דבר המרמז על האהדה הרבה לה זכה מי שכונה "הג'נטלמן של הכדורגל הישראלי", לא רק בישראל, אלא גם בעולם הכדורגל הבינלאומי.
כאות הוקרה על תרומתו רבת השנים לספורט בארץ והיותו סמל למופת, מודל לחיקוי ומושא להערצה, נחנך לאחר מותו האצטדיון במקום מגוריו ברמת השרון על שמו (אצטדיון גרונדמן). ב-2014 נקראה על שמו כיכר בשכונת יד אליהו בתל אביב.
דרמשטאדטיום
דַּרְמְשְטַאדטְיוּם (Darmstadtium) הוא יסוד מלאכותי רדיואקטיבי מקבוצת מתכות המעבר, שסמלו הכימי Ds ומספרו האטומי 110. יסוד זה הוא השביעי בסדרת היסודות העל-כבדים וה-18 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים.
היסטוריה.
הדרמשטאדטיום התגלה ב-9 בנובמבר 1994 על ידי זיגורד הופמן, פטר ארמברוסטר, גוטפריד מינצנברג וצוות המדענים שעבדו במרכז הלמהולץ למחקר יונים כבדים שבדרמשטאדט, גרמניה. המדענים הפציצו אטומי עופרת ביוני ניקל במאיץ חלקיקים קווי. לאחר שבוע שלם בו ספגה מטרת העופרת יותר מ-1018 יוני ניקל, נוצרו כמה אטומי 269Ds.
ניתן להפיק 269Ds ונייטרון חופשי על ידי הפצצת 208Pd ב-62Ni. תהליך כזה עשוי להביא ליצירת אטומים בודדים של היסוד. האיזוטופ מאריך-החיים ביותר, דרמשטאדטיום-281, הוא בעל זמן מחצית חיים של כ-12.7 שניות.
בתחילה הוצע לקרוא ליסוד פוליציום, מהמילה Polizei ("משטרה") בגרמנית, שכן מספרו האטומי הוא גם מספר הטלפון של המשטרה בגרמניה. שמו הנוכחי ניתן לו ב-2003, תשע שנים לאחר גילויו, על שם העיר דרמשטאדט שבה נתגלה. עד אז נקרא אונוניליום (Ununnilium), השם המערכתי של IUPAC עבור היסוד שמספרו 110.
עקב זמן מחצית החיים הקצר שלו, לדרמשטאדטיום אין שימוש פרט לצורכי מחקר מדעי.
גזר (קיבוץ)
גֶּזֶר הוא קיבוץ באזור השפלה כ-7 קילומטרים דרומית מזרחית לרמלה בסמוך לכביש 424 מלטרון לרמלה, שייך למועצה אזורית גזר. הקיבוץ נקרא על שם העיר הכנענית העתיקה גזר שהתל שלה נמצא כשני קילומטרים דרומית לקיבוץ.
היישוב הוקם בשנת 1945 על ידי עולים מאירופה.
אנשי הקיבוץ המקורי עזבו את הקיבוץ ב־1961 ואז החליף הקיבוץ גרעינים מספר פעמים עד שבשנת 1974 התיישבו במקום עולים מארצות הברית.
ענפי הקיבוץ: בניין, השכרת דירות, חינוך, כלבו, נוי, רפת, אולם אירועים בשם "כתום".
אזורי שעשועים: מגרש בייסבול, בריכה, גן שעשועים, מגרש כדורסל ופארק תנ"כי "פינת שורשים".
היסטוריה.
הקמה.
הקרקע עליה הוקם קיבוץ גזר נרכש על ידי המכבים הקדמונים שבקשו להקים במקום מושבה. ב-8 במאי 1923 התקיים במקום טקס הקמת המושבה בנוכחות הנציב העליון. בשנת 1926 עבדה בני בנימין תוכנית להתיישבות במקום, אולם המושבה לא קמה והוחל במשא ומתן למכירת השטח עם לקרן הקיימת. לאחר כ-13 שנים, הושלמה העסקה בינואר 1941 והאדמה עברה לידי הקרן הקיימת שרכשה בנוסף עוד 2000 דונם שהיו בידיים יהודיות אחרות.
ב-11 במרץ 1945 עלה על הקרקע קבוצת הדסה, שהורכבה מגרעין של הנוער העובד, שעברו הכשרה בחדרה ובקיבוצים אחרים.
במלחמת העצמאות.
במהלך מלחמת העצמאות, ב-10 יוני 1948 תקף הלגיון הירדני את גזר במפתיע, וכבש אותה. כוח הלגיון לקח שבויים ושבויות ממגיני הקיבוץ, עזב את גזר והשאירה למתנדבים מקומיים והמונים מאלבריה הסמוך שנפנו לשוד וביזה.
עם ערב ערכה יחידה מגדוד 1 של חטיבת יפתח שישבה בחולדה התקפת נגד מאל קובאב, שחררה את גזר כמעט ללא קרב ותפסה את אלבריה השכן שהיה ריק וננטש עת התחילה התקפת הנגד לשחרור הקיבוץ, מחשש לנקמה.
בקרב על גזר נהרגו 29 מגינים, 20 חברי הקיבוץ ו-9 חיילים מתוכם אחד אלמוני. נפלו בשבי 14 נשים, 15 גברים ו-5 פצועים. המשק נחרב.
הקיבוץ לאחר מלחמת העצמאות.
לאחר נסיגת הערבים, הקיבוץ נבנה מחדש. בין השנים 1964 - 1961, עקב בעיות חברתיות שונות, עזבו המייסדים את הקיבוץ וגרעין הקיבוץ הוחלף מספר פעמים. בשנת 1974 התיישבה במקום קבוצת עולים מצפון אמריקה, בעיקר מארצות הברית. כיום מתגוררים בקיבוץ כ-300 תושבים, חילוניים ברובם. בשנים האחרונות הקיבוץ משכיר בתים גם לדיירים שאינם חברי הקיבוץ. בקיבוץ ניתן למצוא מגוון שירותים קהילתיים-חברתיים ומתקני ספורט ושעשועים אחרים, כולל בריכת שחייה. בקיבוץ נמצא מגרש בייסבול. כן נמצא בקיבוץ 'פארק פינת שורשים', המעוצב בסגנון תנכ"י.
דארמשטטיום
דרמשטדטיום
שעלבים
שעלבּים הוא קיבוץ דתי מופרט המשתייך לתנועת פועלי אגודת ישראל באזור השפלה ליד העיר מודיעין השייך למועצה אזורית גזר.
היסטוריה.
היישוב הוקם בי"א באב ה'תשי"א (1951) על ידי גרעין הנח"ל "שלהבת" של בוגרי תנועת הנוער עזרא, על אדמות הכפר הערבי סַלְבִּית, ששכן במקום עד למלחמת העצמאות, ושימר את שמו של היישוב המקראי "שַׁעַלְבִים".
היישוב שַׁעַלְבִים נזכר פעמים מִספָּר בתנ"ך, בתחילה בספר יהושע בנחלת שבט דן, בצורה "שַׁעֲלַבִּין", ומאוחר יותר בספרי שופטים ומלכים.
מוצאו של אחד מגיבורי דוד המלך היה ב"שעלבים" – אֶלְיַחְבָּא הַשַּׁעַלְבֹנִי.
היישוב נזכר גם בצורה "סעלב", כמקום מוצאה של אישה ושמה מרים ברת יעקוב, בשטר יהודי הכתוב ארמית ממדבר יהודה, המתוארך לשנת 140 לספירה. היישוב נזכר על ידי אוסביוס באונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה), בצורה "סעלבה", כיישוב שהתקיים בתקופתו.
מטרת המייסדים הייתה להקים משק שמשלב בין הקפדה מלאה על שמירת מצוות התורה, ובין עבודה חקלאית עם ערכים חברתיים של שיתוף וחברות.
אחד הדגלים החשובים של הקיבוץ מראשיתו ועד היום היא ההקפדה על שמירת השמיטה ללא הזדקקות להיתר המכירה. הקיבוץ עמד בקשר עם גדולי הרבנים כגון החזון איש והרב שלמה זלמן אוירבך, כדי לא להזדקק למכירת הקרקעות, ולספק את היבול של השביעית במסגרת אוצר בית דין.
עד מלחמת ששת הימים סבלו תושבי היישוב והאזור כולו מפגיעות קשות מצד הלגיון הירדני שישב בסמוך. ב-1962 הוקמה ביישוב ישיבת הסדר בראשות מי שהיה אז רבו של הקיבוץ, הרב מאיר שלזינגר. בהמשך הוקמה על יד הקיבוץ קריית חינוך גדולה - קריית חינוך שעלבים, שכוללת מוסדות לימוד החל בגן הילדים וכלה בכולל ללימוד רבנות ודיינות.
בשנת 1965, החלו הירדנים והישראלים לנסות להשתלט על שטחים בשטח ההפקר שהשתרע בין הקיבוץ לבין מוצבי הלגיון באזור לטרון. ההנחיה הייתה לחרוש כמה שיותר, כדי שהשטחים יישארו בידי ישראל. למרות שהייתה זו שנת שמיטה, יצאו חברי המשק הדתי לחרוש, ואף בשבת (פרשת נח תשכ"ו) קיבלו היתר לכך מהרב המקומי, הרב מאיר שליזנגר, ומהרב שלמה גורן, הרב הראשי לצה"ל. באותה שבת נפתחה אש לכיוון החורשים, והחריש משני הצדדים הופסק. אירוע זה קיבל את השם "מלחמת הטרקטורים".
בזמן מלחמת ששת הימים נכנס היישוב לכוננות עליונה בשל סמיכותו לגבול עם הירדנים, אך בפועל לטרון נכבשה בזמן קצר על ידי כוחות צה"ל, והאיום הירדני הוסר. בתום המלחמה מסר דובר צה"ל כי במפקדת החטיבה ההאשמית הירדנית ליד רמאללה נמצאו תוכניות מבצעיות לפשיטות על יישובים ישראליים ובהם שעלבים. באחת הפקודות, מאפריל 1967, נכתב: "מטרת מפקדת החזית המערבית לבצע התקפה על היישוב שעלבים במגמה להרוס, להרוג כל מי שישנו בו ולחסל את היחידה הנמצאת בו". בעקבות פרסום הידיעה, הייתה תחושה של נס גדול בקיבוץ ובישיבה הסמוכה לו. אנשי היישוב נוהגים לציין את יום ירושלים, כ"ח באייר, גם כ"יום שעלבים", בו מודים לאל על נס ההצלה.
בה'תשנ"ד (1994) הוקם בסמיכות לקיבוץ היישוב הקהילתי נוף איילון.
בשנת 2010 מנה הקיבוץ כ-83 משפחות ובאותה עת החלו עבודות בנייה של שכונת הרחבה ליד הקיבוץ, ששמה "שעלבנים". השכונה, שקמה כהרחבה לקהילה של הקיבוץ, החלה להתאכלס במהלך שנת 2011, ונכון ל-2019 גרות בה 130 משפחות.
רב הקיבוץ ושכונת ההרחבה הוא הרב אהרן מרצבך.
מוסדות חינוך.
בשטח הקיבוץ שוכנת "קריית החינוך שעלבים" הכוללת מוסדות תורניים רבים, בהם - ישיבת ההסדר שעלבים ובה גם כולל אברכים וכולל דיינות, הישיבה הקטנה הלאומית דרך חיים, הישיבה תיכונית שעלבים, חטיבת ביניים, מכללה לחינוך, מרכז לבני חו"ל, מכון להוצאת ספרים ע"ש שלמה אומן, המוציא לאור כתבים שנעלמו ומהדיר ספרים ישנים, אוצר ספרים, אולפנה לבנות, תלמוד תורה "דביר", בתי הספר "שלהבת - בנים" ו"שלהבת - בנות", גנים ומעונות לפעוטות וילדים.
בקיבוץ פועל גם סניף של תנועת הנוער בני עקיבא.
בית הכנסת העתיק.
בשנת 1948, בעת חפירת שוחות הגנה סמוך לקו הירוק, נחשפו שרידיו של מבנה עתיק. את החפירות ערך אלעזר ליפא סוקניק. חזית המבנה נמצאה פונה לכיוון צפון-מזרח. בתוך המבנה נמצאו שרידי פסיפס וכתובת שומרונית שנוסחה: "יהוה ימלך עולם ועד" (לפי הנוסח השומרוני ל). בקטע אחר מתוארת מנורת שבעת הקנים ותיאור פשטני של הר, אל נכון הר גריזים. על פי כיוונו של הבניין, אל הר גריזים, ויתר הסממנים, מדובר בשרידי בית כנסת שומרוני בן המאה ה-4 עד ה-6.
הפסיפס נמצא כיום במוזיאון השומרוני הטוב.
פדיה
פְּדָיָה הוא מושב באזור השפלה, השייך למועצה האזורית גזר ונמצא ליד המועצה המקומית מזכרת בתיה.
המושב משתייך לתנועת המושבים, והוא מושב חקלאי בעל חלקות אדמה גדולות.
היישוב הוקם בשנת 1951 על אדמות שנרכשו על ידי קק"ל.
ויושב על ידי עולים מעיראק.
שמו נלקח מספר מלכים ב , שם הוא מופיע כשם פרטי.
גני הדר