מערכה זו היא הרוגעת ביותר באופרה, אך דווקא בה טמונה ההחלטה הגורלית החורצת את גורלם של הגיבורים.
מערכה שלישית.
מקום ההתרחשות: כיכר קפלה בגדה השמאלית בפריז
המקום מלא המון-אדם: חיילים משני המחנות של הקתולים והפרוטסטנטים, צוענים ואזרחים. החיילים ההוגנוטים שרים את שיר המקהלה "Rataplan" בעוד נערות הקתולים מגנות אותם. בכנסייה מתנהל טקס החתונה של ולנטין ורוזן נבר. לאחר הטקס נותרת ולנטין בכנסייה לתפילה, בעוד אביה, אנשי נבר ומלוויהם יוצאים לכיכר. באותה עת מביא מרסל כתב הזמנה לדו-קרב מראול לסן-ברי, אביה של ולנטין. מיד לאחר שמרסל עוזב מתכנן סן-ברי מזימה לרצוח את ראול על ידי מארב שיטמנו לו נאמניו ולא יאפשרו לו לברוח מזירת הקרב. ולנטין, ממקום עומדה, שומעת את המזימה. מסתבר שהיא עדיין מאוהבת בראול. היא מחליטה להצילו.
ולנטין מספרת למרסל על המזימה ומאיצה בו להציל את ראול, הדואט בין ולנטין למרסל הוא משיאי המערכה. כאשר מגיע ראול לדו-קרב ערוכים מלווים מקרב החיילים ההוגנוטים באכסניה סמוכה, כאשר מתנפלים עליו הקתולים יוצאים ההוגנוטים להגנתו ובמקום מתחולל קרב-רחוב בין שתי הקבוצות. רק הגעתה של המלכה מפסיקה את הקרב. הדו-קרב מתחיל בשירה בשבעה קולות "En mon bon droit j’ai confiance" ("בשל סיבה טובה") ומתפתח לכדי זמר של שתי מקהלות.
ספינתו של נבר עוגנת ברציף סמוך, על מנת לקחת את ולנטין, אשתו, לביתם. המלכה מסבירה לראול שוולנטין אהבה רק אותו וכבר ביטלה את האירוסין עם נבר, בשעה שהוא סירב לקחת את ידה. יציאתה של ולנטין מלווה בבלט, בשירת מקהלה ונגינת תזמורת צבאית על הבמה.
מערכה רביעית.
מקום ההתרחשות: בית רוזן נבר בפריז
ראול מגיע עם ערב לבית הזוג נבר, על מנת לדעת אם ולנטין אכן אוהבת אותו. היא שרה את הרומנסה "Parmi les pleurs mon rêve se ranine" ("בין דמעות חלומי השבור"). ולנטין נכנסת והם מספיקים להחליף מספר מילים כאשר קולות צעדים מפריעים להם והם ממהרים להתחבא. דה-ברי, נבר ואצילים קתולים נוספים מגיעים. סן-ברי מעודד אותם לערוך בלילה, הוא ליל ברתולומאו הקדוש, טבח בהוגנוטים. הכל מסכימים פרט לנבר, המובל משם כשבוי. סן-ברי שר את האריה "Pour cette cause sainte, obeisses san crainte" ("למען מטרה קדושה").
בהמשך מקדשים כמרים את חרבותיהם של האצילים הנשבעים להשתתף בטבח. המוזיקה בסצנה זו דרמטית ביותר ושיאה בצלצול פעמון גדול, המסמל את תחילת הטבח. האצילים יוצאים תוך הצלבה של חרבותיהם.
ראול יוצא ממחבואו נסער ונחוש ללכת לעיר ולהילחם נגד הקתולים. ולנטין מנסה להניאו בשיר אהבה, המתחרה עם צלצולי הפעמון המבשרים רעה. כאשר נראות להבות אש ונשמעות זעקות ראול אינו יכול יותר להישאר, ולנטין חוסמת את הדלת בגופה בעוד ראול קופץ אל הרחוב מבעד לחלון. ולנטין מתעלפת.
בשל הסיום הדרמטי של המערכה, הפקות רבות מסיימות את ההצגה בנקודה זו.
מערכה חמישית.
תמונה ראשונה.
מקום ההתרחשות: Hotel de Neslé
ההוגנוטים חוגגים במהלך חתונת מרגריט ואנרי הרביעי, מלך צרפת, כאשר אל האולם פורץ ראול, מגואל בדם. הוא מודיע לנאספים כי הכנסיות הפרוטסטנטיות הועלו באש וכי הקתולים משתוללים ברחובות. הגברים שולפים חרבות ויוצאים אחרי ראול.
תמונה שנייה.
מקום ההתרחשות: כנסייה פרוטסטנטית
בתחילת התמונה מופיע סולו חסר תקדים בקלרינט בס.
אל הכנסייה מגיעים ולנטין, ראול ומרסל הפצוע. ראול נחוש לחזור ולהילחם בעוד ולנטין מנסה לשכנעו להסתתר ולברוח. הנאספים מקבלים ידיעה על מותו של רוזן נבר, בעלה הטרי של ולנטין. ולנטין מצהירה שהיא תמיר את דתה לפרוטסטנטיות ותנשא לראול. השניים כורעים ברך ומרסל מברך אותם, שעה שאל הכנסייה פורצים קתולים.
תמונה שלישית.
מקום ההתרחשות: ליד הסן
חייליו של סן-ברי פוגשים בוולנטין, ראול ומרסל הנמלטים ודורשים מהם להזדהות. הם נענים בתשובה "הוגנוטים" מפי השלושה וסן-ברי מצווה של חייליו לחסלם. מאוחר יותר הוא למד כי הנהרגת היא ולנטין, בתו. המלכה מרגריט עוברת בכמרכבה ומזדעזעת למראה הטבח, בעוד החיילים הקתולים שואגים "אלוהים רוצה דם!" וממשיכים במסעם הרצחני.
הפקות בעלות חשיבות.
במאה ה-19 וראשית המאה ה-20.
הפקת הבכורה של האופרה התקיימה ב-29 פברואר 1836, כאשר בתפקיד ראול הופיע אדולף נורי (Adolphe Nourrit), אחד מזמרי הטנור הידועים באותה תקופה. ההצגה האלף של הפקת האופרה הלאומית של פריס התקיימה ב-16 במאי 1906. ב-29 באפריל 1839 הועלתה האופרה לראשונה מחוץ לצרפת, בניו אורלינס. הבכורה הלונדונית של האופרה התקיימה ב-20 ביוני 1842 וב-15 במאי 1858 היא חנכה את פתיחת תיאטרון הקובנט גארדן הנוכחי.
החל מ-1901 הועלתה האופרה במטרופוליטן אופרה בניו יורק בהפקה שנקראה "הלילה של שבעת הכוכבים" עם נלי מלבה כמלכה מרגריט, ליליאן נורדיקה כוולנטין, יאן דה רשקה כראול, אדוארד דה רשקה כמרסל, פול-אנרי פלנסון (Pol-Henri Plançon) כסן-ברי, ויקטור מורל (Victor Maurel) כנבר ואוגניה מנטלי (Eugenia Mantelli) בתפקיד אורבן.
תחיה מחודשת.
במשך עשרות שנים נזנחה האופרה ויצאה מן הרפרטואר של בתי האופרה. חוקרים מציינים מספר סיבות, למשל העובדה שעל מנת להעלותה נדרשים שבעה זמרים וירטואוזים, כאשר כל אחד מהם מופיע בתפקיד לא גדול יחסית ועם זאת תובעני ביותר מבחינה קולית. מחירה של ההפקה המלאה יקר מאוד, ובתקופות שפל כלכלי ותקציבים נמוכים לבתי אופרה היא לא הייתה כלכלית. גם העובדה שמאיירבר היה מלחין יהודי שכתב על נושא בו נוצרים רוצחים נוצרים על רקע דתי, גרמה לחצי ביקורת אנטישמיים שהוטחו באופרה, במיוחד על ידי ריכרד וגנר
מאז ראשית המאה ה-20 התקיימו מספר הפקות של האופרה במסגרות חד-פעמיות ובפסטיבלים, למשל ב-1974 בלייפציג, ב-1975 בניו אורלינס. ראויה לציון הפקת אופרה אוסטרליה בסידני בשנת 1990 שנערכה לאחר השתדלותם של הזמרת ג'ואן סאת'רלנד והמנצח ריצ'רד בונינג באותה שנה הועלתה האופרה גם בלה סקאלה במילאנו, בלונדון ובבילבאו. בשנת 2001 נערכה לראשונה הפקה רפרטוארית של האופרה במטרופוליטן אופרה בניו-יורק, לראשונה מזה 70 שנה, האופרה זכתה להצלחה ניכרת ומאז נכנסה לרפרטואר של בתי אופרה רבים אחרים. בקיץ 2008 ניצח ליאון בוטשטיין על הפקה בימתית מלאה של האופרה בפסטיבל Bard SummerScape במדינת ניו יורק.
גראנד אופרה
האשה המופלאה שבתוכנו
האשה המופלאה שבתוכנו הוא מחזה מאת חנוך לוין שפורסם ב-1992.
עלילה.
המחזה הוא קומדיית חיזורים שמלווה את משחקי החיזור של דמויות שוליים לווייניות קלאסיות.
חוטנר אוהב ומעריץ את מאוריציה, אבל היא חושקת בחורחה המאצ'ו. מאוריציה נוסעת למשך חודש עם משרתה פומפץ, ובמקומה באה חברתה מדגסקר עם המשרתת שלה הוצ'קס. בעקבות כך, חוטנר מאוהב במדגסקר, אבל מרגיש מחויבות למאוריציה, והוא נקרע בהיסוסיו. לכך מצטרף המעריץ שלה, לקסנר, שגם הוא נקרע בהיסוסיו. בין חוטנר ולקסנר נוצרת יריבות. לבסוף מדגסקר נוסעת ובמקומה חוזרת מאוריציה. חוטנר מחליף אז פאה ומקטורן, ומאוריציה לפתע חושקת בו, אבל הוא כבר לא רוצה בה.
הפקות.
הפקת 1994 - קופרודוקציה של תיאטרון הקאמרי ותיאטרון החאן.
המחזה הועלה לראשונה בתיאטרון הקאמרי בשיתוף עם תיאטרון החאן ב-7 בפברואר 1994.
בנוסף, ב-25 ביוני 2008 התארחה בתיאטרון הקאמרי ובתיאטרון גשר הפקה נוספת של ההצגה בעיבוד של הבמאי הרוסי רומן ויקטיוק.
הפקת 2015 - קופרודוקציה של תיאטרון הקאמרי ואנסמבל המאה ה-21.
ב-14 בנובמבר 2015 הועלתה לראשונה בתיאטרון הקאמרי ובשיתוף עם אנסמבל המאה ה-21 אופרה קאמרית המבוססת על המחזה. האופרה הוצגה במסגרת פסטיבל חנוך לוין.
חברים לרצח
חברים לרצח (באנגלית: Shallow Grave, בתרגום חופשי: "קבר רדוד") הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1995. הסרט, שהוא שילוב של קומדיה שחורה ומותחן פסיכולוגי, הוא סרט הבכורה של דני בויל כבמאי. הוא גם מציג את התפקיד הראשי הראשון של יואן מקגרגור, שהיה אז עדיין אלמוני, ומהווה את תחילת שיתוף הפעולה בין השניים שנמשך לאורך מספר סרטים.
עלילת הסרט.
בדירה באדינבורו, סקוטלנד, מתגוררים שלושה חברים טובים – אלכס (מקגרגור), עיתונאי; דייוויד (כריסטופר אקלסטון), רואה חשבון; וג'ולייט (קרי פוקס), רופאה. השלושה, שניכרת ביניהם הכימיה וההרמוניה, שואפים להכניס שותף רביעי לדירה.
לאחר סדרת ראיונות (בהם הם מתאכזרים לשותפים פוטנציאלים הנדחים על ידם) הם מקבלים כשותף אדם מסתורי בשם הוגו (קית' אלן) שנראה כבעל אמצעים. אולם בבוקר המחרת הם מוצאים את גופתו של הוגו מוטלת בחדרו, ובחדרו הם מגלים מזוודה מלאה בכסף.
השלושה מתפתים למראה מזוודת הכסף, בעיקר בדחיפתו של אלכס. הם מחליטים לשמור את הכסף לעצמם ולהיפטר מגופתו של הוגו, על ידי קבורתה ביער תוך הפיכתה לבלתי ניתנת לזיהוי על ידי חיתוך ידיו ורגליו, שריפתם, עקירת שיניו וריסוק פניו. הם מחליטים לערוך הגרלה כדי לקבוע מי יבצע את ביתור הגופה, ודייוויד – שנרתע מהמשימה – עולה בגורל ונאלץ לבצע אותה.
זמן קצר לאחר מכן נפטר אלכס ממכוניתו של הוגו על ידי דרדורה במורד צוק אל תוך אגם, וג'ולייט משתמשת במתקני בית החולים בו היא עובדת כדי לשלוח את ידיו ורגליו של הוגו לשריפה כפסולת ביולוגית.
במקביל, נראות שתי סצנות בהן שני פושעים מענים, חוקרים, ולבסוף רוצחים שני אנשים אחרים בחפשם אחרי הוגו וכספו.
עם השלמת המשימה נראה כי החיים שבים למסלולם עבור אלכס וג'ולייט, והם אף מחליטים להוציא חלק מהכסף; אולם דייוויד מגלה סימנים של הפרעה פוסט-טראומטית בעקבות המשימה שנאלץ לבצע. הוא לוקח את מזוודת הכסף לעליית הגג ומחביא אותה שם, ולבסוף אף עובר להתגורר בה. הוא יורד מעליית הגג רק כאשר שני שותפיו לא נמצאים בדירה.