אינטגרציית התכוניות היא תאוריה בפסיכולוגיה קוגניטיבית העוסקת בשילוב של קשב ותפיסה, אשר פותחה על ידי אן טריזמן מאוניברסיטת פרינסטון וגרי ג'לאדה מאוניברסיטת קיימברידג' בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20. על פי התאוריה, קיימים סוגים נפרדים של תכונות ויזואליות אשר נתפסים בצורות שונות בקשב ומגיעים לתודעה בסדר ותהליכים נפרדים. חלקי עצמים, תכוניות בודדות ופשוטות יותר (כגון: עקמומיות, שיפוע, תנועה, צבע, בהירות וכיוון התאורה) יובחנו בשלב הקדם-קשבי, השלב הראשון של עיבוד המידע, ואילו אובייקטים שלמים המורכבים ממיזוג תכוניות מצריכים הפניית קשב חזותי על מנת לקלוט אותם בתודעה, והם יעובדו רק בשלב השני, השלב הקשבי. התאוריה נחשבת כאחד מהמודלים הפסיכולוגיים המשפיעים ביותר בתחום הקשב חזותי של האדם.
הבסיס לתאוריה.
הרעיון המרכזי של התאוריה הוא שקשב חזותי משמש למטרת איתור גירויים ואיחוד גירויים דומים יחדיו. תפיסת העצמים כמכלול מצריכה בדרך כלל אינטגרציה של תכונותיו של העצם הנתון, והדבר מצריך קשב ממוקד וכרוך בעיבוד סדרתי. התאוריה מניחה כי סוגים שונים של קשב אחראים על חיבור וקישור של תכונות שונות לתוך המודעות, ובכך האדם חווה אותם כשלם המוכר.
אן טריזמן שיערה, שתכונות שונות מקודדות ב"מפות תכוניות" (feature maps) שונות באזורי מוח שונים. בשלב הראשוני לעיבוד חזותי, מספר מאפיינים חזותיים ראשוניים מעובדים ומוצגים על ידי "מפות תכוניות", מופרדים, ולאחר מכן ממוזגים לתוך "מפת בולטות" (saliency map), שאליה יש גישה, כדי להפנות תשומת לב ישירה (קשב) לאזורים הבולטים ומגרים ביותר.
ניסוי והוכחות.
במחקרה הבחינה טריזמן בין שני סוגים של מטלות חיפוש חזותי (visual search task):
חיפוש לפי תכוניות יכול להתבצע בזריזות ובטרום קשב ביחס למטרות המוגדרות על ידי תכונות פרימיטיביות. חיפוש לפי צירוף תכוניות הוא חיפוש באופן סדרתי למטרות המוגדרות על ידי צירוף של תכונות פרימיטיביות; מדובר בהליך הרבה יותר איטי הדורש קשב חזותי ממוקד. על סמך ניסויים רבים, טריזמן הגיעה למסקנה כי צבע, התמצאות ועוצמה הן תכונות פרימיטיביות, אשר חיפוש לפי תכוניות חלה עליהם.
הוכחה לתאוריה מגיעה מתופעת ה"אשליות של צירופי תכוניות" (illusory conjunctions). התבלטות תכונות פרימיטיביות בחיפוש חזותי (הגורמת להם לזיהוי בקלות, ללא תלות במספר המסיחים) והעובדה שמשתתפים בניסויים של טריזמן מרבים לזכור את נוכחותו של אובייקט, אך לא את מיקומו, בעת חיפוש ויזואלי מהיר. משתתפים נטו להרבות בבלבול באיחוד שני אובייקטים לאחד, לדוגמה: לאחר תצוגה ויזואלית של האות B בצבע אדום, האות S בצבע כחול והאות T בצבע ירוק, משתתפים דיווחו כי צפו באות B בצבע כחול, האות S בצבע אדום והאות T בצבע ירוק.
פיזיולוגיה.
הדעה הרווחת היא שמפת הבולטות יכולה להימצא באזורים בקליפת המוח הראייתית, כגון קליפת הראייה העיקרית (v1), אך דעה זו עדיין שנויה במחלוקת.
ראשניה
תיאוריית אינטגרציית התכוניות
תיאוריית אינטגרציית התכונות
סולם רוסי-פורל
סולם רוסי-פורל הוא סולם סייסמי המעריך את העוצמ הסיימית של רעידת אדמה באמצעות השפעתה על תחושתם של בני אדם ועל מבנים.
פיתוח.
הסולם פותח בשנת 1873 על ידי הסייסמולוג האיטלקי מיקלה דה רוסי (Michele Stefano Conte de Rossi, 1834–1889), ופיתוח מקביל נעשה בעזרתו של הלימנולוג השווייצרי פרנסואה אלפונס פורל (François-Alphonse Forel, 1841–1912). הסולם – שנקרא על שם שני מפתחיו – הוצג בשנת 1886.
בסולם זה – שהניח את היסוד לסולמות העצימות שפותחו אחריו – נעשה שימוש עד לפיתוחו של סולם מרקאלי.
הסולם.
סולם רוסי-פורל מורכב מ-10 דרגות עצימות:
אלן ז'יפה
קביעות תפיסתית
קביעות תפיסתית היא חלק מתהליך התפיסה במערכת הקוגניטיבית. קביעות תפיסתית אחראית על היכולת לזהות אובייקט תחת שינויים באינפורמציה החושית. היא מסייעת לאדם ולחיה להסתגל לסביבתו בעזרת שמירה על אחידות של העצמים או האיכויות.
האובייקט הוא בעל תכונות פיזיות קבועות ("הגירוי הרחוק"), אך בהגיעו לאורגניזם דרך איברי החישה האובייקט עובר שינויים של האינפורמציה ("הגירוי הקרוב") כגון, הזווית שממנה האובייקט נצפה, התאורה הנשפכת עליו ומרחק הצופה מן האובייקט. תפקיד הקביעות התפיסתית הוא להביא לידינו "חוויה" קבועה של האובייקט למרות השינויים המשמעותיים החלים עליו ("הגירוי הנתפס").
קביעות תפיסתית מתבצעת בכמה ממדים כגון: גודל, צורה, בהירות, צבע, קול, כיוון וריח.
קביעות חזותית.
אפשר לחלק את הקביעות החזותית לשלוש קטגוריות: קביעות הקשורה לאובייקטים חזותיים (גודל וצורה) קביעות הקשורה לאפיוני האובייקטים (בהירות, צבע) וקביעות הקשורה ליחסים בין אובייקטים חזותיים (כיוון ומיקום)
קביעות הקשורה לאובייקטים חזותיים.
קביעות צורה.
קביעות צורה (shape constancy): היכולת להבין את הנראה מבחינתה צורנית. בבואתו של האובייקט ברשתית העין משתנה עם שינוי זווית הראייה אך הנטייה היא לראות את צורתו זהה בכל המצבים. בין אם האדם שינה את זווית התצפית שלו על החפץ ובין אם תנוחת החפץ השתנתה, הוא נתפס בצורתו הקבועה. דלת שנפתחת למשל משנה את צורתה על הרשתית ממלבן לטרפז ובכל זאת אנו תופסים אותה כמלבנית זאת מכיוון שאנו לוקחים בחשבון את שינוי הזווית של הדלת.
קביעות גודל.
קביעות גודל (Size constancy): גודלו של אובייקט מוכר נשאר יציב יחסית בין הוא מתרחק או מתקרב אלינו. מערכת התפיסה לוקחת בחשבון שמה שמשתנה הוא לא הגודל אלא המרחק מן החפץ. כדי להבין את התופעה ניתן להביא דוגמה אדם מתקרב, במידע המתקבל על ידי חושי הראייה נראה כי האדם הולך ומתעצם בגודלו. אך בחוויה אין הדבר כך, תחושת מרחק משתנה ללא שינוי בגדול האדם. קביעות גודל נעזרת ברמזי מרחק בשביל לבטל שינויים בגודל.
הראשון שהוכיח כי הערכת הגודל תלויה במרחק היה אמרט (Emil Emmert) בשנת 1881. בניסוייו אמרט השתמש בבואות-גרר (Afterimage) הוא הורה לנבדקים לנעוץ את ראייתם בגירוי (טבעת שחורה עם מרכז לבן) במשך דקה אחת ולאחר מכן להסיט את עינייהם אל מסך לבן, שם ראו בבואת-גרר, תפקיד הנבדקים היה לאמוד את גודל בבואת-הגרר. כאשרה אמרט שינה את מרחק המסך הלבן איתו השתנה גם גודל תמונת הגרר: ככל שהמסך הלבן היה רחוק יותר, כך גדלה בבואת-הגרר. כלומר השינוי בגודל ההשתקפות נבע רק משינוי מרמזי המרחק מהמסך ללא שינוי ממדי ההשתקפות. מכאן ניתן היה להסיק כי השוני באומדן גודל נובע ישירות מהמרחק הנתפס ולאו דווקא בשינוי בחפץ. אם רמזי מרחק נכונים, תהיה תפיסה דומה לכמה שניתן לגודלו האמיתי של האובייקט.
האשליה הנוצרת על ידי חדר איימס מבוססת על קביעות הגודל.
קביעות הקשורה לאפיוני האובייקטים.
קביעות בהירות.
קביעות בהירות (brightness constancy): האור המגיע אל העין, הוא תוצאה של שני מאפיינים: אורך הגל המגיע ממקור האור (כמו מנורה או השמש) ומאפייני החזרה, הקובעים אילו אורכי גל יחזרו מהעצם יותר המאחרים. קביעות בהירות היא יכולת מערכת הראייה להתעלם ממקור האור ולקבע את בהירות החפץ המוחזר אלינו ביחס לסביבתו. כשאור מאיר על חפץ, החפץ מקרין בחזרה את האור ויש תפיסה של בהירות מסוימת. הבהירות הנתפסת הזו לא משתנה, גם אם כמות האור המוחזרת מהחפץ משתנה. דף נייר יקלט בחוויה כלבן גם אם הוא מואר מאור שמש ישיר או נמצא בחדר אפלולי. כל זאת למרות שהדף הנמצא בחשיכה יחסית מחזיר כמות בהרבה יותר קטנה של אור. אם נסלק רמזים מהסביבה לגבי הבהירות, למשל נסתכל על החפץ דרך מסך עם חור, הקביעות לא תישמר יותר, כי לא יהיו יחסיות של בהירויות הסביבה כלפי אותו חפץ.
קביעות צבע.
קביעות צבע (Color constancy): בקביעות צבע מתרחש תהליך דומה לקביעות בהירות. העין האנושית תופסת צבע לפי הגל המוחזר מהגירוי אך ישנה גם השפעת מקור האור. חוויית הצבע נשארת קבועה בלי קשר לכמות התאורה בסביבה משתנה. אך אם נפריד את האובייקט מן הסביבה, כך שנגלה רק צבע האובייקט ללא שום סימנים אחרים, צבעו יכול להשתנות, דוגמת עגבנייה בשלה מבעד לשפופרת המסווה את הסביבה ואת טיב האובייקט, יגרום לעגבנייה להיראות בכל צבע שהוא- כחול, ירוק, או ורוד- תלוי אורכי הגלים המוחזרים ממנה לרשתית העין.
קביעות הקשורה ליחסים שבין אובייקטים חזותיים.
קביעות כיוון.
קביעות כיוון (Orientation constancy)
קביעות מיקום.
קביעות מיקום (location constancy): גם בשינוי מיקומים על הרשתית, אנו נוטים לתפוס את מיקומו של החפץ כקבוע. מערכת הראייה לוקחת בחשבון את תנועות הראש והשינוי שנוצר על הרשתית.
קביעות מוזיקלית.
במוזיקה, הקביעות הקביעתית באה לידי ביטוי בזיהוי של כלי הנגינה קבוע תחת שינוי של גון או "תנאים של שינוי בגובה הצליל וקולניות, בסביבות שונות עם שחקנים שונים."(אריקסון 1975)
קביעות בדיבור.
קביעות רום הקול (speech constancy): התנועות והעיצורים נתפסים קבועים גם אם מבחינה אקוסטית הם נשמעים שונה בשל הסביבה הפונטית השונה (המעטפת הקליפטית) וזאת בשל קצב דיבור, גיל, מגדר, ניב הדובר ועוד. לדוגמה מסר דיבורי המושמע לאדם מכמה מטרים בחדר יתפס זהה למסר דיבורי המושמע בקרבת השומע בחדר וכל זאת למרות שההדהוד בחדר יגרום לדיבור להיקלט בצורה שונה בחושי השמיעה של האדם.
קביעות בחוש הריח.
קביעות הריח (odor constancy): הקולטנים יותר מגורים בשאיפה עמוקה משאיפה שטחית, אך עם זאת תפיסת העוצמת וריכוז הריח אינו משתנה. לדוגמה כשיש ריח חזק של שרוף, אין זה משנה בין אם לוקחים שאיפה קטנה או גדולה בשביל לאמוד את עוצמת ריח השרוף.
אשליה תפיסתית.