בהמשך, החליטו השניים להקים להקה נוספת, וגייסו לשם כך את חבריהם פול תומאס ואהרון אסקולופיו והקימו יחדיו את גוד שארלוט. הלהקה התפרסמה לאחר אלבומה השני והמצליח The Young and the Hopeless.
ב-2001, הופיע מאדן בסרט "קטע מהסרטים" יחד עם שאר להקת גוד שארלוט. ב-2006, הופיע עם אחיו בנג'י בסרט "Material Girls". בנוסף הנחו התאומים תוכנית ב-MTV.
כמו כן, הקימו האחים לבית מאדן חברת הלבשה בשם DCMA COLLECTIVE המייצרת בעיקר טישרטים והם עצמם נוהגים ללבוש את בגדי המותג.
בנובמבר 2006, החל מאדן לצאת עם ניקול ריצ'י.
בנובמבר 2007, הקימו מאדן וריצ'י את "קרן ריצ'י ומאדן לילדים". הקרן יצרה משרד רישום באינטרנט כדי לעזור למשפחות במצוקה. לזוג שני ילדים: הרלוו (נולדה ב-11 בינואר 2008) וספרוו (נולד ב-9 בפברואר 2009). הזוג נישא ב-11 בדצמבר 2010, והוא מתגורר כיום בגלנדל, קליפורניה.
אבחון TVPS
אִבְחוּן TVPS (ראשי תיבות של Test of Visual-Perceptual Skills – מבחן מיומנויות תפיסתיות חזותיות) הוא אבחון תפיסתי סטטי, הבודק תפיסה חזותית. האבחון פותח על ידי מוריסון גרדנר (Gardner) בשנת 1982, ומועבר לילדים מגיל 4 עד גיל 13. ממצאיו הכמותיים מתבטאים בגיל תפיסתי.
האבחון מחולק לשבעה תת-מבחנים, כאשר כל תת-מבחן בודק תחום מסוים בתפיסה החזותית. בכל תת-מבחן 16 מטלות המדורגות מהקל אל הכבד. במקרה שבו הנבדק טועה בארבע שאלות רצופות, המבחן מופסק. התת-מבחנים כוללים: הבחנה חזותית, זיכרון חזותי של צורה בודדת לטווח קצר, יחסים במרחב, קביעות הצורה, זכירת חפצים, הבחנה בין דמות לרקע ותפיסת השלם וסגירות הצורה.
אימפלים
Panic! at the disco
Hey There Delilah
"Hey There Delilah" הוא שיר של להקת הרוק האמריקנית פליין וייט טיז.
השיר יצא לראשונה ב-2004 כסינגל השלישי מאלבום הבכורה של הלהקה, All That We Needed ולא זכה להצלחה. ביוני 2007, שנתיים לאחר מכן, החליטו חברי הלהקה להוציא את השיר שוב כסינגל, והפעם השיר הפך ללהיט ענק. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד, המצעד הרשמי של ארצות הברית ולאחר חודש כשיצא בשאר העולם כבש את גם את המצעד הבריטי ואת המצעד האירי שבהם הגיע השיר למקום השני. בישראל הגיע השיר למקום שני כעבור שבועות ספורים ולבסוף הגיע אל המקום הראשון. השיר הכניס את הלהקה לתודעה העולמית והפך לאחד הלהיטים הגדולים של שנות האלפיים. כמו כן, השיר זכה לתוארי זהב ופלטיניום במספר מדינות. בארצות הברית נמכר השיר ב-4.5 מיליון עותקים.
ההשראה לכתיבת השיר הייתה פגישתו של סולן הלהקה טום היגנסון עם האצנית האמריקאית דליילה דיקרסנזו.
פליין וויט טיס
בנדיקטוס
בנדיקטוּס (מלטינית: Benedictus) הוא שם שפירושו "מבורך".
ליפצק (מחוז)
מחוז ליפצק (ברוסית: Липецкая область; תעתיק: ליפצקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי המרכזי, כ-400 ק"מ דרומית למוסקבה.
המחוז הוקם ב-6 בינואר 1954 תוך העברת חלק מהמחוזות אוריול, טמבוב, טולה, ריאזאן ווורונז'.
המחוז מחולק ל-18 אזורים מוניציפליים ושתי ערים בעלי חשיבות מחוזית: העיר הגדולה והמרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז, ליפצק , והעיר השנייה בגודלה – יילץ.
דמוגרפיה.
הרוסים מהווים כ-96% מאוכלוסיית המחוז. בנוסף לכך, ניתן לציין את האוקראינים (כ-1%). אוכלוסיית ליפצק מונה כ-500 אלף תושבים.
כ-65% מתושבי המחוז מתגוררים בערים.
כלכלה.
בשטח המחוז נמצא מפעל פלדה מהגדולים ברוסיה.
יצחק אדל
יצחק אֶדֶל (Edel; 1 בינואר 1896 – 12 בדצמבר 1973) היה מלחין, מורה ומחנך ישראלי.
ביוגרפיה.
יצחק אדל נולד ב-1896 בעיר ורשה שבפולין, בנם הבכור של אסתר לבית חלֶמֶר ושמואל אדל, סוחר למדן, ונינו של הרב יהודה ליב הלוי אדל, המגיד מסלונים, בעל "אפיקי יהודה".
למד בקונסרבטוריון של קייב ואחר במוסקבה, והשלים את לימודיו בשנת 1927 בקונסרבטוריון הממלכתי של ורשה, שבראשו עמד באותן שנים המלחין הפולני קרול שימנובסקי. בשנות לימודיו האחרונות (1925–1927) עבד אדל כמורה למוזיקה בבית היתומים של המחנך הנודע יאנוש קורצ'אק, והושפע ממנו לא מעט. יש מקום להניח כי דמותו של קורצ'אק וההשראה שקיבל ממנו הם שהנחו את אדל לכיוון החינוך המוזיקלי. היה פעיל בתחום המוזיקלי בקן "השומר הצעיר" בעירו.
בוורשה הקים אדל את "החברה למוזיקה יהודית", שהייתה הראשונה שערכה קונצרטים של מוזיקה יהודית.
בראשית שנות ה-20 עלו לארץ ישראל אחיו הצעירים אברהם ויעקב כחלוצים. עד סוף העשור הצטרפו אליהם שאר בני המשפחה, ובהם יצחק, שעלה ארצה ב-1929.
בארץ הכיר את פאני לבית ביליג (ילידת 1898 בקולבושובה שבפולין), מורה למתמטיקה, שעלתה באותה שנה לאחר גירושיה מבעלה הראשון, הפיזיקאי ליאופולד אינפלד, עם בנם היחיד. אדל נישא לה ואימץ את בנה. הבן, גיל (1925–1944), חלה ונפטר בעת שירותו בפלמ"ח.
בארץ עבד במשך שנים רבות בהוראה בסמינר לוינסקי למורים וגננות בתל אביב ואחר, בשנותיו האחרונות, בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב. רבים מן המוזיקאים הישראלים הם מתלמידיו.
כמלחין כתב שירי ילדים, בין הידועים שבהם : "כושי כלב קט" שכתבה אנדה עמיר ו"קן לציפור" שכתב ביאליק.
וכמו כן, מוזיקה ווקאלית, מוזיקה קאמרית ומוזיקה תזמורתית.
יצחק אדל נפטר בתל אביב בשנת 1973, בגיל 78. נקבר בבית העלמין נחלת יצחק.
אשתו פאני נפטרה כעבור שנה, בדצמבר 1974, ונקברה לצדו.
הותיר אח בקיבוץ יפעת ואחות בתל אביב.
ארכיונו, הכולל יצירות מוזיקליות, שמור במרכז למוזיקה של הספרייה הלאומית.
יצירתו.
מוזיקה תזמורתית.
הגרסה התזמורתית מ-1948 זהה פרט לכמה שינויים שהכניס המלחין לקראת הסוף. ביצוע ראשון על ידי התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוח ברנרדינו מולינרי, 1948
כתביו.
הייתי מורה לזמרה – זכרונות וחוויות, שאדל לא הספיק לסיים ונותרו בכתב יד. אחייניתו גילה אוריאל פרסמה לקט מתוכו:
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
גזירות אדריאנוס
גזירות אדריאנוס היו מכלול פעולות העונשין שהטיל הקיסר אדריאנוס על התושבים המורדים בארץ ישראל לאחר דיכוי מרד בר כוכבא, שנקראו במקורות היהודיים "גזירות השמד". באמצעות גזירות אלו ביקש הקיסר להביא סוף להתנגדות היהודית לשלטונה של רומא. הגזירות כללו שורה של צווים שמטרתם הייתה לעקור את האלמנטים הלאומיים והדתיים מהקהילה היהודית ביהודה, כולל איסורים על המילה, על סמיכת חכמים ועל שמירת השבת, והן בוצעו במלוא חומרתן. העיר האלילית איליה קפיטולינה נבנתה על חורבות ירושלים, על הר הבית הוקם מתחם מקודש לאל יופיטר ובכך הוגשמה התוכנית שגרמה למרד מלכתחילה. החכמים ששמרו על המצוות ולא מילאו אחר הצווים, הוצאו להורג בעינויים, ומתקופה זו מגיע עיקר סיפורם של עשרת הרוגי מלכות.
עליית אדריאנוס וההרעה ביחסיו עם היהודים.
בשנת 117 לספירה עלה הקיסר אדריאנוס לשלטון ברומא. בניגוד לקודמו הוא הפסיק את הכיבושים וביקש לטפח את התרבות ההלניסטית ברחבי האימפריה למען יצירת אחידות תרבותית. הייתה זו תקופה של שקט בכל רחבי האימפריה, והיא נחשבת בדרך כלל לתור הזהב של האימפריה. אדריאנוס, שהיה קנאי הלניסטי, פעל רבות להשלטת ההלניזם ולדיכוי התרבויות הלא הלניסטיות. כמו כן אדריאנוס היה ראשון הקיסרים שקיבל כבוד אלים בעודו בחיים.
במסגרת ביקוריו בפרובינקיות הוא הגיע לביקור בארץ ישראל בשנת 129. לכבוד ביקורו נסללו כבישים, הוקמו גשרים ושווקים ואף נבנו ערים חדשות. הקיסר נפגש עם חכמי ישראל, בהם רבי יהושע בן חנניה, רבו של רבי עקיבא, ועורר ציפיות בעם כי הוא מתכוון לפתור את הבעיות השונות בדרכי שלום ואף לבנות מחדש את בית המקדש. במטבע שהטביע נראה הקיסר, כאשר לצדו אישה (המסמלת את יהודה) המקריבה לו קורבן וילדים המגישים לקיסר כפות תמרים, אות לשלום ולאחווה. בניגוד למטבעות שנטבעו בפרובינקיות אחרות, מטבע זה מתעלם באופן מופגן מתרבותם של היהודים, אף שהיו רוב התושבים בפרובינקיה. במקורות יהודיים הוא תואר כמי שמנהל שיח אמפתי עם ר' יהושע בר חנניה בענייני יהדות.
אולם התקוות שניתלו באדריאנוס נכזבו. על פי מקורות יהודיים הקיסר חזר בו מהבטחתו לבניית בית המקדש, וזאת בשל הוצאת דיבה של השומרונים, שטענו כי היהודים מתכננים מרד. ההיסטוריון הרומאי דיו קסיוס, מקור עיקרי של תקופה זו, טוען כי החלטתו של אדריאנוס לייסד בירושלים — בעת שביקר בעיר בשנת 130 — קולוניה צבאית בשם 'איליה קפיטולינה', ובה מקדשים ליופיטר ולאפרודיטה, הם שגרמו למרד. יש המשלבים שתי סיבות אלו כאחד וטוענים כי הקיסר הבטיח ליהודים לבנות את ירושלים, אבל בעיני רוחו הוא ראה אותה כעיר הלניסטית. על פי ספרטיאנוס (הביוגרף של אדריאנוס בהיסטוריה אוגוסטה), המרד נבע בשל הגזרה האוסרת לקיים ברית מילה, שהייתה הרחבה של האיסור על סירוס שכבר היה קיים. אוסביוס מקיסריה סבר כי הדבר נבע מ"טרוף דעתם", כלומר רצון לעצמאות מדינית ללא כל עילה ממשית. יש המצרפים סיבות נוספות כמו השאיפה להשתחרר משעבוד כלכלי לרומי, הציפייה למשיח ולגאולה, והשפעת מרד יהודי התפוצות.
בכל אופן, מכל סיבה שהיא, באותה תקופה חלה החרפה ביחסים שבין הרומאים והיהודים. בתחילה מסופר כי ראש מנהיגי החכמים רבי יהושע בן חנניה, שמתואר כ"אב בחכמה" והיה זקן מופלג, מנסה בבקעת בית רימון להשקיט את אש המרד, באמצעות משל האריה והחסידה. נראה כי מתינותו של רבי יהושע הייתה בשל היותו תלמידו של ריב"ז, ואולי גם בשל העובדה שהיה מודע לעוצמתה של רומא, לאחר שחזה מקרוב בחורבנו של הבית השני..