בין אמצע המאה ה-5 לפנה"ס לאמצע המאה ה-4 לפנה"ס החלו רוב הדיפתונגים ביוונית לאבד את רכיבם השני. הגיית ηι החלה מתמזגת עם הגיית ει ביוונית אטית ועם הגיית ι ביוונית קוינה. עם הזמן נהגתה ה- αι הארוכה באותו אופן כמו α ארוכה, ו- ωι באותו אופן כמו ω. היעלמות הדיפתונגים בשפה היוונית והתמזגות הפונמות של דיפתונגים ארוכים עם פונמות של תנועות אחרות ביוונית הובילו לביטול ה- ι הסופית מהדיגרפים שקודם לכן ייצגו דיפתונגים ארוכים. היוטא התחתית נוצרה בתקופה הביזנטית, כדי למלא את חסרונה של ι שהופיעה בעותקי כתבי יד קדומים; אך היא נכתבה מתחת לתנועה ולא בצדה, על מנת לציין את העובדה כי כבר אז לא נהגתה.
בשנים האחרונות רווח הנוהג לצטט ולתרגם שמות ביוונית כשהיוטא נמצא לצד התנועה ולאו דווקא מתחתיה: יוטא זו נקראת בשם יוטא אדסקריפט (ביוונית: ). לעיתים מודפס האדסקריפט בגודל גופן קטן מעט מן התנועה שלפניו.
מכתש אירוזי
וסלי סנייפס
ווסלי טרנט סנייפס (באנגלית: Wesley Trent Snipes; נולד ב-31 ביולי 1962 באורלנדו, פלורידה) הוא שחקן קולנוע, מפיק ואמן לחימה אמריקאי.
ביוגרפיה.
סנייפס נולד באורלנדו פלורדיה למריאן, עוזרת הוראה ווסלי, מהנדס תעופה. הוא גדל עם אימו ברובע הברונקס בניו יורק. לקראת סיום לימודי התיכון, הוא שב להתגורר באורלנדו. ולאחר מכן חזר שוב לניו יורק ללמוד באוניברסיטה.
קריירה.
בשנת 1984, התארח סנייפס בסדרה "כל ילדיי". ב-1985, בגיל 23, סנייפס התגלה על ידי סוכן במהלך תחרות. ב-1986, הוא שיחק בסרט "רחובות של זהב" וגילם שחקן בייסבול בסרט "גברתי המאמן" לצד גולדי הון. באותה שנה התארח בפרק בסדרה "מיאמי מחלק מוסר".
בשנת 1987 הופיע סנייפס בווידאו קליפ של מייקל ג'קסון,"Bad", בתור מנהיג כנופיה. בעקבות הצלחת הווידאו קליפ, לוהק סנייפס באותה שנה לסרט "טיפול נמרץ".
בשנת 1989, הוא שיחק ב"ליגה לאומית" לצד צ'ארלי שין.
בשנת 1991, שיחק בסרט "עיר החטאים" בתפקיד סוחר סמים ובאותה השנה השתתף בסרטו של ספייק לי "קדחת הג'ונגל".
פריצת הדרך הגדולה של סנייפס הייתה בשנת 1992 בסרט "גברים לבנים אינם יכולים" והמותחן "נוסע 57". ב-1993, כיכב בסרט "איש ההרס" לצד סילבסטר סטאלון. סנייפס המשיך לשחק בסרטים רבים, לעיתים כנבל ולעיתים כגיבור. בשנת 1995, שיחק בסרט "כמו אוויר לנשימה" לצד ויטני יוסטון.
בשנת 1998, החל לשחק בסדרת סרטי הפעולה "בלייד", בהם גילם את דמות הגיבור.
ב-2000 שיחק בדרמת טלוויזיה של HBO "מעשי היעלמות" לצד רג'ינה הול. ב-2001, הפיק את הסדרה "ד"ר בן". במהלך שנת 2005 שיחק בסרטים "7 שניות" ו"כאוס". באותה שנה, תוכנן קרב פנים אל פנים בינו לבין ג'ו רוגאן שבסופו של דבר לא התקיים.
בשנת 2007 יצא הסרט "חוזה להרוג" בו כיכב סנייפס כצלף לשעבר שחוזר למשימה אחרונה בה הוא נקלע לסיבוכים רבים והיחידה שיכולה לעזור לו היא ילדה בת 12, עוד באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי ב"". ב-2009 שיחק את דמותו של קזנובה ב"רחובות ברוקלין".
בשנת 2010, שיחק בסרט "משחק המוות" את דמותו של הסוכן מרקוס. ב-2012, שיחק ב"נידוני הגרדום". בשנת 2014 השתתף בסרט "בלתי נשכחים 3". בשנת 2015, סנייפס השתתף בסרטו של ספייק לי "שיראק" (Chi-Raq).
בשנת 2019 שיחק בסרט מקורי של נטפליקס "קוראים לי דולמייט" בכיכובו של אדי מרפי, והתארח בסדרה הקומית "מה שקורה בצללים".
בשנת 2020 שיחק בסרטו של ריזה "עיר רצחנית".
בשנת 2021, שיחק בסרט "מגלה את אמריקה 2" בכיכובו של אדי מרפי, וכיכב בתפקיד הראשי במיני-סדרת הדרמה "סיפור אמיתי" של שירות הזרמת המדיה נטפליקס לצדו של קווין הארט.
חיים אישיים.
סנייפס מתאמן באמנויות לחימה מגיל 12, בעל חגורה שחורה דאן 5 בקראטה שוטוקאן ודאן 2 בהפקידו.
סנייפס, שנולד נוצרי, התאסלם ב-1978 ובשנת 1988 עזב את האסלאם.
סנייפס ניהל בעבר מערכות יחסים עם השחקניות האלי ברי, ג'יידה פינקט-סמית' וג'ניפר לופז. בשנים 1985 - 1990 היה נשוי לאפריל סנייפס, שהביאה לעולם את בנו הראשון. ב-2003 התחתן עם הציירת נקיונג "ניקי" פארק. לזוג נולדו 4 ילדים, מאוחר יותר התגרש הזוג.
ב-12 באוקטובר 2006 הואשם סנייפס בהעלמות מס. בהתחלה הוא הצליח למשוך את צו המעצר נגדו, אבל לבסוף כעבור כחודשיים, ב-8 בדצמבר, הוא נכנס למעצר בפלורידה. ב-24 באפריל 2008 נשפט סנייפס לשלוש שנות מאסר. הוא נכנס לכלא בסוף 2010 ושוחרר באפריל 2013.
טיטול
מסדר הדיאקוניסות
מסדר הדיאקוניסות (בגרמנית: Diakonisches Werk) הוא מסדר אחיות (כעין נזירות) פרוטסטנטי. המסדר הוקם ב-1836 על ידי הכומר תיאודור פלינדר בקייזרסוורת (Kaiserswerth) הסמוכה לדיסלדורף , גרמניה. אחת המדריכות הראשונות בבית החולים ומוסד ההכשרה שהקים הייתה פלורנס נייטינגייל, מייסדת ענף הסיעוד המודרני.
המסדר מתייחס כמודל היסטורי אל מסדר אחיות מן התקופה הביזנטית, ממנו הוא שואב סמלים והצדקה תאולוגית.
הדיאקוניסות (מיוונית: διακονος - דיאקונוס, מילולית: נותנות סעד גופני ונפשי) הן אחיות המקדישות עצמן לריפוי וסיעוד לחולים וחסרי ישע, תוך דגש על הדרכה דתית נוצרית בנוסף לסיוע הגופני. הן מתפקדות כאחיות, מורות ומטפלות בחשוכי-מרפא בבתי-חולים ובתי-יתומים של המיסיון הפרוטסטנטי. הן אינן נזירות כיוון שאין נזירות בעדה הפרוטסטנטית והן רשאיות להתחתן ואינן נודרות נדרים. לפי מודל קייזרסוורת משהתחתנה אחות היא יוצאת מן המסדר ואינה רשאית לחזור אליו, במודל האמריקאי משרתות במסדר גם נשואות. לפי מודל קייזרסוורת אין לאחיות הכנסה והן מקבלות תקציב מהמסדר. במודל האמריקאי האחיות מקבלות שכר צנוע. כל המסדרים מקפידים על הכשרה של מספר שנים במוסד להכשרת אחיות. ההכשרה היא במקצועות סיעוד או הוראה והכשרה תאולוגית.
מדיהן בשירות יומיומי - שמלות בצבע תכלת ובטקסים חגיגיים - שמלה שחורה עם צווארון לבן או חולצה שחורה עם צווארון לבן וחצאית לבנה.
מסדרי אחיות דיאקוניסות נפוצו מאז אמצע המאה ה-19 ברחבי העולם הפרוטסטנטי, רובם לפי המודל של קייזרסוורת. בשנת 1851 נוסד הפלג המזרח-תיכוני של המסדר בשלוחת המיסיון הפרוטסטנטי בירושלים, תחת ניהולו של תיאודור פלינדר עצמו. המסדר הקים את בית היתומות טליתא קומי, את בית החולים הגרמני, בתחילה בעיר העתיקה בירושלים ולאחר מכן ברחוב הנביאים, וכן רשת ענפה של בתי ספר ומוסדות חסד בכל רחבי המזרח התיכון. ב-1889 נוסד המסדר בארצות הברית.
ב-1851 הקים המסדר מבנה ראשון בעיר העתיקה בירושלים (ליד מתחם כנסיית המשיח), ששימש במשך שנים כבית חולים ומרכז מיסיונרי. בשנת 1894 העתיק בית החולים את משכנו לרחוב הנביאים, למבנה המשמש היום את בית החולים ביקור חולים. המבנה המקורי בעיר העתיקה עוד קיים, ומשמש את בני הקהילה המרונית, שרכשו את המבנה מידי הדיאקוניסיות.
בית חולים נוסף שהוקם בירושלים בשלהי המאה ה-19 עבור מסדר הדיאקוניסות היה "בית החולים למצורעים עזרת ישו" - לימים בית החולים הנסן. בית חולים זה עבר מאוחר יותר למסדר האחים הבורומאיים.
בשנות ה-60 של המאה ה-19, הוקם על ידי המסדר ברחוב המלך ג'ורג', בית יתומות לנערות נוצריות - בית טליתא קומי.
אחות מפורסמת מהמסדר שהתגוררה בירושלים היא רוזטה יקל, שנישאה למוזס וילהלם שפירא, זייפן העתיקות הנודע וילדה לו שתי בנות.
שלוחת המסדר בארצות הברית זוכה להצלחה רבה. המסדר משגר אחיות לכל רחבי העולם.
דאלאס צ'אפרלס
נחום אליעזר רבינוביץ
מוסמך לרבנות
ספירט לבן
ספירט לבן, הידוע גם בשם "ממס סטודארד" ו"טרפנטין מינרלי", הוא נוזל שקוף מבוסס פרפין, העשוי מתרכובות אליפטיות ומתרכובת אליציקלית. החומר משמש בתעשיית הדבקים, צמיגים, גומי, להסרת שומנים ועוד.
היסטוריה.
בשנת 1924, פיתחו עובדי ניקוי יבש בשם ויליאם סטודארד (William Joseph Stoddard) ולויד ג'קסון (Lloyd E. Jackson), במעבדה ממס חדש לניקוי יבש, במטרה להחליף את הממסים הדליקים מבוססי הנפט שנעשה בהם שימוש בתקופה זו. בשנת 1928 החל השימוש לניקוי יבש בחומר החדש, שנקרא גם "ממס סטודארד", על שם מפתחו.
שיטת ניקוי יבש באמצעות ספירט לבן הפכה לשיטה העיקרית לצורכי ניקוי יבש בארצות הברית, משנות ה-20 המאוחרות של המאה ה-20, ועד לשנות ה-50 המאוחרות של אותה מאה.
שימושים.
ספירט לבן משמש בתעשיית הצבע והלכה, חומרי שימור לעצים, מוצרי אספלט, וכחומר ניקוי לנשק קל. במערב אירופה, 60% מצריכת החומר משמשת בתעשיית הצבע והורנית (לכה). ספירט לבן הוא הממס הנפוץ ביותר בתעשיית הצבע. שימוש ביתי של החומר (בשמו "טרפנטין מינרלי") הוא בניקוי מברשות צבע לאחר השימוש.
ישנם שלושה סוגים של ספירט לבן. הסוגים השונים מתייחסים ל: יכולת הסרה של גפרית (סוג 1), מקור החומר (סוג 2) והידרוגנציה (סוג 3).
ספירט לבן הוא אחד המרכיבים העיקריים בתרסיס השימון הנפוץ WD-40.
רעילות.