שייטת הטרפדות נערכה עם שתי ספינות מול חוף תל אביב בפיקוד שמשון עדן וארבע ספינות בנמל חיפה בפיקוד נפתלי רוזן. הטרפדות היו חמושות בטורפדו ושקדו על הגנת החוף. כאשר אבראהים אל-אוול הגיעה להפגיז את חיפה, יצא רוזן על הטרפדת ט-205 בפיקודו של דוד מגורי כהן. חלק מהטרפדות נמצאו בתוך נמל חיפה כאשר רשת האבטחה נגד צוללים מנעה את יציאתן. הטרפדות לא השתתפו בקרב והאנייה המצרית לא טורפדה, אלא נשבתה. הטרפדות אספו את קצינים המצרים השבויים ואת הפצועים מהפריגטה אח"י מזנק (ק-32) והביאה אותם לחיפה.
מבצע תושיה – עקב היציאה למלחמה, היו יהודי מצרים בסכנת פרעות. ב-14 בנובמבר 1956 יצא כוח ספינות דיג וטרפדת בפיקודו של רוזן והצליח להסתנן דרך הסיורים הבריטים ולהגיע לפורט סעיד. ב-16 בנובמבר 1956 עבר רוזן יחד עם יצחק שושן דובר הצרפתית, שלמה הלל והרופא לספינות הדיג שהתחפשו לאיטלקיות ונכנסו לחלק המזרחי בנמל פורט סעיד שהיה בשליטה צרפתית. מספר משפחות חולצו ועלו לספינות הדיג שיצאו מיד לים והגיעו לנמל חיפה ב-18 בנובמבר 1956.
בשנת 1958 סיים רוזן את תפקידו כמפקד שייטת 5.
פריגטה ומשחתת.
העברת אח"י מבטח - שתי פריגטות ישראליות יצאו בשנת 1956 מנמל חיפה והקיפו את אפריקה במסגרת הפלגת הרקולס על מנת להתבסס באילת. לאחר כשנתיים התברר שאין להן שימוש והן נמכרו לסרי לנקה בשנת 1959. ממשלת סרי לנקה ביקשה רשות ממצרים לעבור במיצרי טירן ונענתה בסירוב. על חיל הים הוטל להעביר את הפריגטות לסרי לנקה בהפלגה. ראשונה יצאה אח"י מבטח (ק-28) בפיקוד נפתלי רוזן, במרץ 1960 והועברה לצוות סרי לנקה בדרום הים האדום. אחריה יצאה אח"י מזנק (ק-32) בפיקוד סא"ל מנחם כהן (קצין) והגיעה לנמל טרינקומלי בסרי לנקה ב-22 באפריל 1960.
פיקוד במשחתת -ביולי 1960 קיבל רוזן את הפיקוד על אח"י יפו (ק-42) מאברהם בוצר. ולאחר כשנתיים מסר אותה לצבי תירוש.
שירות מיוחד.
בשנים 1962 יצא רוזן בשליחות לאתיופיה ועסק שם בעניינים שונים. בשנת 1966 חזר לישראל והועלה לדרגת אל"ם - הוא יועד להחליף את בנימין תלם כמפקד שייטת המשחתות. על מעשיו באתיופיה מיעט לדבר.
שייטת המשחתות.
נפתלי רוזן קיבל את הפיקוד על שייטת המשחתות ב-1 בינואר 1967. טקס החלפת הפיקוד נעשה על סיפון אח"י אילת (ק-40) בפיקוד יצחק שושן בנמל מרסיי. תלם, שסיים את תפקידו בשייטת המשחתות, נשאר על החוף ויצא לשרבורג, מקום בו החלה בנייתן של ספינות סער חדשות.
רוזן שימש בתפקיד זה במהלך מלחמת ששת הימים. בתקופת ההמתנה עמל על החזרה לשירות של אח"י אילת (ק-40) משיפוץ ואח"י חיפה (ק-38) שהייתה במצב השבתה חלקית.
אח"י יפו (ק-42) הייתה כשירה ושימשה כאוניית הדגל. לקראת פריצת המלחמה, הוחזר מפקד השייטת הקודם אל"ם בנימין תלם משרבורג וקיבל פיקוד על פעולת פורט סעיד (1967). כוחו כלל את לוחמי שייטת 13, פלגת הטרפדות ורוזן נאלץ למסור לתלם גם את אח"י יפו (ק-42) שתשמש לו אוניית פיקוד.
למחרת, ב-6 ביוני, יצא רוזן על אח"י אילת (ק-40) דרומה לאורך החוף. אח"י יפו (ק-42) הורידה את תלם בנמל חיפה והוא נשלח בדחיפות לשרבורג לפי דרישתו של פליקס אמיו, בעל המספנה. רוזן עבר לאח"י יפו והשייטת בפיקודו נשלחה לאלכסנדריה כדי לסייע לאח"י תנין (צ-71) באיסוף לוחמי שייטת 13. הוצאת הכוח הייתה בניגוד להערכה מוקדמת שהצי המצרי חמוש בטילי סטיקס והמשחתות נמצאות בנחיתות מבצעית. האישור לפעולה ניתן על ידי סגן הרמטכ"ל חיים בר-לב. המשחתות היו בדרכן כאשר הרמטכ"ל יצחק רבין ביטל את המשימה.
בהמשך המלחמה סיירו המשחתות בקרבת החוף, גילו ותקפו צוללות מצריות שנאלצו להתרחק מחוף ישראל.
זירת ים סוף.
כיבוש סיני גרם להרחבת התחום הימי בים האדום. רוזן נשלח לפקד על זירת ים סוף המורחבת וקבע את מפקדתו באבו זנימה. לאחר תקופה קצרה מסר את התפקיד להדר קמחי ופרש מהשירות.
באזרחות.
עם שחרורו מצה"ל בשנת 1969, הוזמן לעבוד בתעשייה האווירית ושימש כסגן מנכ"ל "מערכות שיווק ים". הצלחת מערכות טילי הגבריאל במלחמת יום הכיפורים עשתה רושם רב בין ציי העולם. כאשר עברו ספינות הטילים בדרום אפריקה בהפלגת מוניטין, החליט שר הביטחון של דרום אפריקה לרכוש מהן. התעשייה האווירית קיבלה הזמנה לשלוש ספינות שנבנו במספנות ישראל ושלוש נוספות שנבנו בדרום אפריקה. הפרויקט, שנקרא "ג'פוניקה", נוהל על ידי רוזן ונחל הצלחה רבה ובנה יחסי אמון במערכת הרכש הדרום האפריקאית. ארבעה קצינים מדרום אפריקה, שבאו לישראל לתפקיד פיקוד ספינות הסער, נעשו אדמירלים של צי דרום אפריקה.
לאור הצלחתו חשב רוזן שימונה לסמנכ"ל התעשייה אווירית. בשנת 1983 מונה משה קרת לתפקיד זה ורוזן פרש לביתו.
משפחה.
רוזן הכיר את אשתו, אדל בורשטיין, בליברפול באחת ההפלגות שביצע. אדל הייתה בת של רב הקהילה ושרה במקהלת הבנות. הזוג נישא בנובמבר 1946 בליברפול והמשפחה עברה לחיפה. בארץ ישראל הייתה אדל זמרת אופרה והשתתפה במקהלות זמר.
פטירה ושארים.
רוזן נפטר מבעיות לב בשנת 1991 ונקבר בהרצליה. השאיר אחריו שתי בנות נשואות ונכדים. בתו אביבה שקד הייתה אחות מוסמכת ומרכזת חת"ש ב"משען", נפטרה מסיבוכי סוכרת בשנת 2016 בגיל 69. בתו השנייה נתי בר דעה מתגוררת ביפו.
ריינר קלימקה
ריינר קלימקה (בגרמנית: Reiner Klimke; 14 בינואר 1936 - 17 באוגוסט 1999) היה רוכב גרמני, שזכה בשש מדליות זהב ובשתי מדליות ארד ברכיבה אמנותית במשחקי הקיץ האולימפיים — שיא לאירועי רכיבה שנשבר מאז. הוא הופיע בשש אולימפיאדות מ-1960 עד 1988, למעט משחקי 1980 שהוחרמו על ידי מערב גרמניה.
קריירת רכיבה על סוסים.
קלימקה חיקה את סגנונם של הארי בולדט (Harry Boldt) ושל גוסטף ראו (Gustaf Rau).
הוא זכה במדליית זהב קבוצתית בשנים 1964, 1968 (שניהם על הסוס דוקס), 1976 (כשהוא רוכב על מהמט), 1984 ו-1988 (שניהם עם אלריך), ובמדליית זהב אישית בשנת 1984 על אלריך (Ahlerich).
שתי מדליות הארד שלו הגיעו לאירועי היחידים ב-1968 וב-1976. קלימקה החזיק גם בשיא באליפות העולם, וזכה בשש מדליות זהב באירוע: שתי מדליות אישיות, ב-1974 על מהמט וב-1982 על אלריך, וארבע קבוצתיות: בשנים 1966, 1974, 1982 ו-1986.
באליפות אירופה, הוא היה אלוף בתחרות היחידים ב-1967, ב-1973, וב-1985, והיה חבר בשבע נבחרות גרמניה המערבית (1965, 1973, 1983 ו-1985) שזכו באליפות. קלימקה התחרה גם באיוונטינג (eventing) בתחילת הקריירה שלו. הוא היה חבר בנבחרת מערב גרמניה באיוונטינג, שזכתה באליפויות אירופה 1959, וסיים 18 בתחרות היחידים באולימפיאדת הקיץ של 1960. הוא גם זכה בפרס הגרנד פרי בתחרות קפיצות ראווה בברלין.
חיים אישיים.
ריינר קלימקה היה בנם של פסיכולוג ונוירולוג. עם אשתו, רות (גם היא קופצת ראווה ורוכבת אמנותית), היו לו שלושה ילדים. בתו אינגריד מתחרה באיוונטינג וברכיבה אמנותית; היא זכתה במדליית זהב באולימפיאדת הקיץ 2008, עשרים שנה לאחר הזהב האולימפי האחרון של אביה. בנו מייקל גם הוא מתחרה ברמת גרנד פרי ברכיבה אמנותית.
מלבד הפעילות הספורטיבית שלו, לקלימקה היה תואר במדע המדינה ומשפטים מאוניברסיטת מינסטר, והוא ניהל משרד עורכי דין. מלבד זאת, היה חבר במספר ועדות, כולל ועדת השיפוט של פדרציית הרכיבה הבינלאומית (FEI), והיה חבר הלנדטאג של נורדריין-וסטפאליה מטעם המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית בשנים 1990 עד 1995. קלימקה נפטר מהתקף לב בגיל 63 במינסטר, עיר לידתו.
בו-באסין רוז-איל
בו-באסין רוז-איל (באנגלית: Beau Bassin-Rose Hill) היא עיירה במחוז פליינס וילהלמס שבמאוריציוס.
גאוגרפיה.
העיירה נמצאת כ-0.26 ק"מ מעיר הבירה פור לואי. בנוסף, העיירה ממוקמת ליד נהר הגראנד צפוני-מערבי.
תנועה ותחבורה.
העיירה ממוקמת ליד הכביש הראשי A1.
מוסדות בעיירה.
בעיירה יש בית חולים, בית מרקחת, סניף משטרה, סניף דואר ומספר רב של כנסיות, מסגדים, מקדשי הינדו, בתי מלון, מרכזי קניות, סופרמרקטים, חנויות בגדים, ומסעדות.
קולות החיילים
מרכז המזון
בט&quot;ח
מרגמת M1938
מרגמת M1
בו-באסן רוז-איל
סארפאנג
סרפנג
רה-ויקטימיזציה
המונח רה-ויקטימיזציה (קורבנות חוזרת), מתאר תופעה לפיה קורבנות פשע, ניצול או התעללות, הם בעלי סיכוי סטטיסטי גבוה להיות במצבי קורבנות בהמשך. הקורבנות הנשנית עשויה להתרחש זמן קצר לאחר הפגיעה הראשונית או בשלב מאוחר יותר בבגרות, ונקשרת לעיתים קרובות עם מקרים של ניצול בילדות. התופעה רווחת במיוחד בקרב אנשים המאובחנים עם הפרעת פוסט-טראומה מורכבת (CPTSD) על רקע חשיפה לטראומה ממושכת בילדות, אך אינה מוגבלת רק לאנשים הסובלים מהפרעה זו. רה-ויקטימיזציה עלולה להתרחש אחרי אירועים טראומתיים כמו: פגיעות מיניות, אלימות פיזית או נפשית, פציעה קשה, חשיפה למלחמה, חשיפה לאסונות טבע, עינוי ושבי ואירועים אחרים הגורמים לתגובות לחץ אינטנסיביות. הקורבנות החוזרת יכולה להיות באותה קטגוריה של אירוע הקורבנות הראשון (למשל, פגיעה מינית בילדות, אשר חוזרת כפגיעה מינית נוספת בבגרות) או בקטגוריה שונה (למשל, התעללות פיזית בילדות, אשר חוזרת כהידרדרות למעגל הזנות בבגרות).
רה-ויקטימיזציה בקרב קורבנות ניצול מיני בילדות.