ב-1966 עבר חליבה לדרום אפריקה, ושיחק שם בקבוצת "אפולון". ב-1969 שב לבית"ר תל אביב, ונמנה עם סגל השחקנים שהעלה אותה פעם נוספת לליגה הלאומית. חליבה שיחק בקבוצה עד שנת 1971.
בסיום עונת 1964/65 הופיע חליבה במקום התשיעי ברשימת השחקנים המצטיינים בליגה הלאומית של העיתון "מעריב". בסיום עונת 1969/70 הופיע במקום העשירי ברשימה.
חליבה מנהל כיום עסק בתחום ייצור מצבות.
בוטושן
קלאו לבן-גרון
קלאו לבן גרון (שם מדעי: "Anorrhinus galeritus") הוא מין עוף ממשפחת הקלאוניים. הוא חי ביערות טרופיים וסובטרופיים בעלי לחות גבוהה.
כל גופו שחור חוץ מהגרון, טבעת העין וחלק מהזנב שצבעם הוא לבן. לצעירים יש נוצות תעופה בצבע חיוור יותר ומקור קטן יותר. האורך הממוצע של הקלאו הוא 89 ס"מ. אין הרבה הבדלים בין הזכר לנקבה, ההבדל היחיד הוא שאצל הזכר הפה שחור ואצל הנקבה הוא בגוון בהיר.
הקלאו ביישן וחששן וקשה לעשות עליו מחקרים מדעיים למרות שקל יחסית לתצפת עליו ממרחק. ועל כן, האורניתולוגים התקשו לאסוף מידע מדעי עליו. הוא אוכל אך ורק פירות. הקלאו חי ביערות עד טרופיים וסובטרופיים עבותים. הוא נוחת ומקנן רק בצמרות העצים ובענפים הגבוהים ביותר ולא מתחת להן. הוא מין חברותי מאוד. כמו כל שאר בני המשפחה, הקלאו לבן הגרון מקנן רק בחורים טבעיים בעצים ולעיתים נדירות קודח חור בעץ מת ולא בעץ חי בגלל שהמקור שלו אינו חזק מספיק לקדיחה. הסיבה לכך היא שהמקור נראה חזק מבחוץ אך חלול לגמרי מבפנים. אחרי שהנקבה בחרה חור, היא מתיישבת בו ומתחילה לחסום אותו בעזרת הזכר כדי שטורפים לא יוכלו להיכנס. יש רק פתח קטן להכנסת אוכל. מתי שהקן לא מתאים למידות הגוזלים, הנקבה והזכר הורסים אותו ובונים אותו מחדש. הקלאו מונוגמי.
אזורי המחיה של הקלאו נרחבים ולא מקוטעים. פרטים נצפו בדרום-מזרח אסיה, במדינות ברוניי, אינדונזיה, דרום תאילנד, מלזיה ובורמה. היקף אוכלוסיות קלאויים לבני הגרון נמצא במגמת ירידה (10% ב-10 שנים) עקב כריתת יערות; אולם הוא אינו נמצא בסכנת הכחדה.
מוטי פז
מרדכי (מוטי) פז (נולד באוקטובר 1948) הוא קצין צה"ל במילואים ששימש מפקד סיירת צנחנים, מפקד חטיבה 401 ומפקד עוצבת אדום.
חייו.
פז גדל במושב בית יהושע שליד נתניה. למד בבית הספר התיכון הדתי "בר-אילן" בנתניה והתגייס לנח"ל במסגרת גרעין "אורים" של בני עקיבא. בשנת 1966 התגייס לצה"ל והתנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר אותם סיים בהצטיינות. עם סיום קורס הקצינים שב לגדוד כמפקד מחלקה ובתוך שנה כבר היה למפקד פלוגה בצנחנים. לאחר מכן מונה למפקד סיירת צנחנים ופיקד עליה במהלך מלחמת ההתשה בפעולות מיוחדות בעומק מצרים ובהן מבצע תרנגול 53, מבצע רודוס בו פיקד על כיבוש מוצב המגדלור ופעולה להחשכת קהיר על ידי חבלה בקו מתח גבוה. באוגוסט 1970 הוביל פז כוח מן הסיירת בסיור בקרבת הכפר שבעא בלבנון. הכוח נתקל בשבעה מחבלים והרגם.
משסיים את תפקידו כמפקד הסיירת רצה פז להשתחרר מצה"ל, אולם הרמטכ"ל חיים בר-לב שכנע אותו להמשיך בשירות. פז השלים את לימודיו במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ועבר הסבה לחיל השריון. במלחמת יום הכיפורים היה פז מפקד פלוגה כ' בגדוד הטנקים 195 בחטיבה 401. פז הוביל את פלוגתו בקרב כנגד השריון המצרי במעוז "מפצח", ולאחר מכן בקרב לבלימת השריון המצרי במעבר המיתלה. פז נפצע במהלך הקרבות ארבע פעמים, אולם לאחר שקיבל טיפול רפואי שב לפלוגתו ועמד בראשה בהמשך הלחימה. על פועלו במלחמה הוענק לו עיטור העוז.
פז המשיך ומילא תפקידי פיקוד בצה"ל ולאורך השנים שימש מפקד חטיבה 401, כמפקד עוצבת אדום ומבקר מערך כשירות וכוננות במשרד הביטחון. פז השתחרר מצה"ל בדרגת תא"ל. לאחר שחרורו עבד בתעשיות הביטחוניות ושימש ראש אגף העולים במפלגת העבודה.
התאחדות הנשים העבריות לשיווי זכויות האישה
איצטדיון המכביה
שבעת החותמות
שבעת החותמות הוא מונח מתוך ספר חזון יוחנן של הברית החדשה, המתייחס לשבעה חותמות אלגוריים הנועלים את ה"ספר" או ה"מגילה" שהופיעו בחזון:
את החותמות פותח שה האלוהים, ופתיחת כל חותם מתחילה שלב של האפוקליפסה. פתיחת ארבעת החותמות הראשונים מביאה את ארבעת פרשי האפוקליפסה, לאחר מכן פתיחת החותם החמישי גורמת לקדושים לקרוא בשם האל; פתיחת החותם השישי מתחילה אירועי אסונות; פתיחת החותם השביעי מביאה לתקיעה בשבעת השופרות ובעקבותיהם מגיעות שבע הקערות.
משמעות החותמות.
בעת העתיקה (ולמעשה עד ראשית המאה ה-20) שימש החותם כאמצעי לסגירת מכתב או מגילה במטרה למנוע אדם שאינו מוסמך לקרוא אותה, לעיין באותה מגילה או מכתב. פרשנות מילולית של החזון רואה בחותם חותם פיזי אשר נפתח על ידי ישו.
פרשנות היסטורית רואה בכל חותם תקופה היסטורית של התרחשות, אשר תוביל לבסוף לקץ הימים.
פתיחת שבעת החותמות.
החותם הראשון.
על פי המסופר בחזון יוחנן, לאחר פתיחת החותם הראשון יופיע הסוס הלבן – הראשון מבין ארבעת פרשי האפוקליפסה.
מקובל כי סוס זה מייצג את האנטיכריסט. צבעו הלבן של הסוס מסמל ניצחון, והכתר מסמל את השלטון – הפרס הניתן למנצח במלחמה ולכובש הארצות. הקשת היא סמל לאויב התרבות היוונית (הספר נכתב במקורו ביוונית) – האימפריה הפרתית, אשר צבאה התפרסם בכוחות הקשתים שלו.
לפי הפרשנות ההיסטורית – סוס זה מסמל את האימפריה הפרסית או את האימפריה הרומית (ואז, לפי פרשנות זו הקיסר נירון הוא הרוכב על הסוס, והניצחון עליו מדובר הוא כיבוש ירושלים בשנת 70 לספירה). פרשנות היסטורית זו מייחסת את "החותם הראשון" למותו של ישו בשנת 33 לספירה.
החותם השני.
פתיחת החותם השני גורמת להופעת הפרש השני של האפוקליפסה – הסוס האדום. מקובל כי הפרש השני, הרכוב על סוס אדום מסמל את המלחמה. הצבע האדום סימל בעולם העתיק את המלחמה, וכך גם החרב שבידו.
פרשנות היסטורית לפסוקים אלה משייכת את הפרש השני והמלחמה הבאה בעקבותיו למרד בר כוכבא כנגד רומא או, לפי פרשנים אחרים, למלחמת האזרחים שהביאה לנפילתה של האימפריה הרומית, ולכן תקופת החותם השני, לפי פרשנות זו, היא בין שנת 70 לשנת 304, או שנת 622, לפי סברה אחרת.
החותם השלישי.
פתיחת החותם השלישי מביאה לבוא הפרש השלישי, הרכוב על סוס שחור, הוא הרעב. הצבע השחור מסמל רעב ומות. הפרש נושא מאזניים המסמלים מחסור במזון ומחירי מזון גבוהים.
פרשנות היסטורית משייכת רעב זה לרעב שהיה ברומא בתקופת שלטונו של קלאודיוס, או לחלופין, לרעב שהיה בשלהי המאה השלישית. יש המשייכים תקופה זו לתקופת שלטונו של ספטימוס סוורוס (שנת 193), קרקלה (שנת 212), או אף פוקאס (שנת 606).
החותם הרביעי.
פתיחת החותם הרביעי מביאה את הפרש הרביעי הרוכב על סוס חיוור או על סוס חולה (ירקרק). הוא היחיד המתואר בשמו ונקרא מוות. צבעו של הסוס מסמל דעיכה, ריקבון ומות.
השקפה היסטורית משייכת תקופה זו לשנות שלטונם של הקיסרים הרומים דקיוס, גאלוס, איימליאנוס, ולריאנוס וגליאנוס (248–268) בהם סבלה רומא ממלחמת אזרחים.
החותם החמישי.
פתיחת החותם החמישי מביאה לכך שהקדושים זועקים לאל.
השקפה היסטורית משייכת תקופה זו לקדושים הנוצריים שהוצאו להורג על ידי הקיסר דיוקלטיאנוס (284–303).
החותם השישי.
פתיחת החותם השישי מביאה לסדרה של אסונות ובהם רעידת אדמה, ליקוי חמה, ליקוי ירח, נפילת הכוכבים על הארץ. לאחר מכן נפתחים השמים, וכל ההרים והאיים זזים ממקומם.
הוגו גרוטיוס שייך אירועים אלה לחורבן ירושלים בשנת 70 לספירה. אחרים משייכים אירועים אלה לנפילת האימפריה הרומית וכיבוש אירופה על ידי הגותים (היינו בין השנים 375–418).
החותם השביעי.
פתיחת החותם השביעי מביאה לכך שלאחר תקופה של דממה שבעת השופרות ניתנים לשבעה מלאכים.
השקפה היסטורית משייכת את ה"דממה" לתקופת שלטונו של קונסטנטינוס, והפיכת האימפריה הרומית לנוצרית.
אזכורים תרבותיים.
שבעת החותמות השפיעו רבות על הספרות, הקולנוע והמוזיקה.
הסופר דייוויד הרברט לורנס כתב בשנת 1916 שיר בשם "שבעת החותמות", והמלחין האוסטרי פרנץ שמידט הלחין אורטוריה בשם "הספר עם שבעת החותמות" וכן רוברט ג'ורדן בסדרת ספרי מחזור כישור הזמן התייחס לחותמות.
גם סרטו הידוע של אינגמר ברגמן "החותם השביעי" משנת 1957 מאזכר את החותמות, כמו גם הסרט "החותם השביעי" משנת 1988 בכיכובה של דמי מור, והמיני סדרה "וייקו (סדרת טלוויזיה)" משנת 2018, המבוססת על אירועי המצור בווייקו.
משיחיים
שבעת החותמים
ריי וצ'ארלס איימס
צ'ארלס וריי אימס
צ'ארלס אימס
ריי אימס
צ'ארלס איימס
ריי איימס
שבעת השופרות
התקיעה בשבעת השופרות הן סדרת אירועים המתוארים בספר חזון יוחנן של הברית החדשה כחלק מאירועי האפוקליפסה או קץ הימים. אירועים אלה מתרחשים לאחר פתיחת שבעת החותמות.
על פי המסופר בחזון, לאחר פתיחת החותם השביעי ניתנים שבעה שופרות לשבעה מלאכים, וכן מחתה ניתנת למלאך שמיני המעלה בה קטורת על מזבח הזהב שלפני כיסא הכבוד.
כל אחד מהשופרות מבשר על סדרה של אסונות.
אירועי התקיעה בשופרות.
השופר הראשון.
בעקבות התקיעה בשופר הראשון, מתחילים ברד כבד, אש ודם ליפול מהשמיים, ואלה משמידים שליש מהצמחייה על פני הארץ.
השופר השני.
התקיעה בשופר השני מביאה לכך שהר בוער גדול נופל לתוך הים, ומשמיד שליש מבעלי החיים שבים ושליש מהספינות, וכן שליש מהים הופך לדם.
השופר השלישי.
התקיעה בשופר השלישי מביאה לכך שכוכב בשם לענה נופל על הארץ, מרעיל שליש מהנהרות ומעיינות המים, ומביא למותם של אנשים רבים.
השופר הרביעי.
בעקבות התקיעה בשופר הרביעי שליש מאור השמש, הירח והכוכבים כבה, דבר המביא לכך שבשליש משעות היום יש חשיכה מוחלטת.
השופר החמישי.