בינואר 1922 נבחר לחבר מרכז קופת חולים הכללית, עמד בראשה והיה חבר המרכז במשך עשרות שנים, בתקופתו התרחבה מאוד הקופה וגדלו מספר חבריה, עובדיה ומוסדותיה. ב-1925 מונה על ידי ברל כצנלסון לארגן את ניהול עיתון "דבר" שזה עתה נוסד, במשך 4 חודשים, הוא המשיך להיות חבר הנהלת העיתון במשך שנים רבות, וב-1965 מונה ליו"ר מועצת המנהלים שלו.
היה פעיל במפלגת הפועל הצעיר ובמפא"י. ציר בקונגרסים הציונים ה-15 עד ה-19, ציר באספת הנבחרים השנייה והשלישית וחבר הוועד הלאומי.
במשך 22 שנים היה חבר במועצת עיריית תל אביב מטעם סיעת ההסתדרות (של מפא"י), היה מנהל מחלקת הבריאות של העירייה ובמשך 10 שנים כיהן כסגן ראש העירייה. בינואר 1941 מונה לממלא מקום ראש העיר.
באפריל 1948 מונה להקים את המוסד הארצי לאספקה, חלוקה ופיקוח על המזונות, ושימש מפקח המזון הראשון עד נובמבר אותה שנה. במסגרת תפקידו האיץ בסוחרים וביבואנים בארץ לתגבר את משלוחי מזון הנדרשים לצורכי משק בית. ב-30 בדצמבר 1948 מונה על ידי ראש הממשלה דוד בן-גוריון למנכ"ל משרד הביטחון ושימש בתפקיד עד להחלפתו על ידי פנחס ספיר.
בינואר 1953 מונה למנכ"ל חברת "עמידר", ועמד בראשה במשך 10 שנים. בתקופתו הפכה עמידר לחברת ענק שבבעלותה יותר מ-180 אלף דירות. ב-1963 מונה למנהל הוצאת עם עובד במקום חיים קופילוביץ וכיהן בתפקיד עד יולי 1974.
במקביל לעבודתו, פעל פרי במשך השנים בתחום התרבות. בשנות השלושים היה ממייסדי חוג "הבימה" לעידוד התיאטרון. היה ממייסדי היכל התרבות, וסייע בהקמת בית סוקולוב, בית הסופר, ביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו, אולם נחמני (בית התיאטרון הקאמרי), בית האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ומכון וינגייט. במשך עשרות שנים עמד בראש קרן התרבות אמריקה-ישראל, שימש חבר וסגן ראש המועצה הציבורית לתרבות ולאמנות, ממייסדי המכון למוזיקה ישראלית ויושב ראש הראשון שלו.
היה יו"ר הוועד למען החייל בתל אביב. ב-1976 זכה לתואר יקיר העיר תל אביב-יפו.
היה נשוי למאשה לבית נתנסון משנת 1922 ועד פטירתה בסתיו 1961. לזוג היו שני ילדים: בת, רינה, ובן, מיכה פרי, ממפקדי הפלמ"ח ומפקד היחידה שהניפה את דגל הדיו באילת.
אליעזר פרי נפטר בשנת 1979. נקבר בבית העלמין נחלת יצחק, לצד אשתו.
על שמו קרוי רחוב אליעזר פרי בתל אביב.
אליעזר פרלסון
אליעזר פרי
סבאטון
אלפבית ברהמי
מיכה פרלסון
משולם דוד הלוי סולוביצ'יק
תאטרון יידיש
תאטרון יידי
פרוצדורה מאוכסנת
דו-מיניות
מהדורת החדשות המרכזית של חברת החדשות
החדשות – המהדורה המרכזית (בעבר: "החדשות 2 – המהדורה המרכזית") היא תוכנית הדגל של חברת החדשות, הידועה גם בתור החדשות 12. המהדורה שודרה בערוץ 2 מיום הקמתו, 4 בנובמבר 1993 עד ליום סגירתו, 1 בנובמבר 2017. מאז סגירת הערוץ שודרה המהדורה בערוצים קשת 12 ורשת 13. החל מינואר 2019, עת מיזוג רשת וערוץ עשר, המהדורה משודרת רק בקשת 12.
התוכנית משודרת בימים ראשון עד חמישי בשעה 20:00 ונגמרת (ברוב המקרים) בסביבות 21:15.
חלקה הראשון של המהדורה משודר גם ברדיו גלי צה"ל וברדיו קול רגע והחל משנת 2020 ברדיו 103fm.
היסטוריה.
המהדורה המרכזית שודרה לראשונה ב-4 בנובמבר 1993. את המהדורה הגיש העיתונאי יעקב אילון. בהמשך עבר הערוץ להגשה זוגית ואל אילון הצטרפה מיקי חיימוביץ'. בכך נעשתה חיימוביץ' לאישה השנייה שמגישה מהדורת חדשות מרכזית בישראל, אחרי דליה מזור. כבר בשנת 1994 הצליחה המהדורה הצעירה לגבור בשיעורי הצפייה על מבט לחדשות הוותיקה של הערוץ הראשון. רצח רבין נחשב לנקודת מפנה משמעותית בהיסטוריה של חברת החדשות. בתודעה הקולקטיבית נחרטו שידורי הערוץ השני, ולא שידוריו של הערוץ הראשון. בערוץ שידרו את קטע הווידאו שבו מתועד הרצח.
בשנת 1996 שידרו בחברה לראשונה משדר בחירות לרגל הבחירות לכנסת הארבע עשרה ולראשות הממשלה במסגרת מהדורת החדשות המרכזית.
בשנת 2001 עזב אילון את הגשת המהדורה ואת חברת החדשות. במשך תקופה קצרה הגישה חיימוביץ' את החדשות בגפה, ובהמשך הצטרף אליה העיתונאי גדי סוקניק. בשנת 2002 קמה למהדורה מתחרה,
"מהדורת החדשות המרכזית של ערוץ 10", אותה הגיש יעקב אילון. תחילה הוגשה המהדורה של חדשות 10 בשעה 19:00 ובהמשך שודרה ראש-בראש מול המהדורה של חדשות 2 בשעה 20:00. בשנת 2002 הודיעה חיימוביץ' במפתיע על עזיבתה את חברת החדשות לטובת חדשות 10.
לאחר פרישתה של חיימוביץ', נבחרה יונית לוי להחליף אותה, והגישה את המהדורה לראשונה ב-22 בדצמבר 2002. בעת מלחמת המפרץ השנייה שונה אות הפתיחה של המהדורה לאות נושאי שהוקדש למלחמה בעיראק. בשנת 2005 פרש החזאי דני רופ מחברת החדשות, גם כן לטובת הגשת תחזית מזג האוויר בערוץ 10. רופ, שנחשב לחזאי הנודע בישראל, היה מזוהה עם המהדורה.
בספטמבר 2006 הצליחה לראשונה מהדורת החדשות של ערוץ 10 לעקוף בשיעורי הצפייה (מדרוג) את המהדורה של חדשות 2. זאת בעקבות שידור מיוחד בחדשות 10 של חטיפת חיילי צה"ל בהר דב בשנת 2000 וקטע וידאו שלא נראה עד אז של הנווט השבוי רון ארד מדבר אל המצלמה בהיותו בשבי.
ביולי 2007 הודיע גדי סוקניק על פרישתו מחברת החדשות, ב-1 באוגוסט 2007 הגיש סוקניק בפעם האחרונה את המהדורה המרכזית. לאחר פרישתו הועלו שמות של מועמדים פוטנציאליים להחלפתו, שיגישו לצידה של לוי, ובהם דני קושמרו וצבי יחזקאלי. בדצמבר פורסם באופן רשמי מטעם החברה כי לוי תגיש את המהדורה בגפה, ובימים בהם תיעדר יגיש את המהדורה קושמרו, שהגיש אז את מהדורת סוף השבוע של הערוץ. בכך זנח הערוץ את מודל ההגשה הזוגי, וכך נעשתה לוי לאישה הראשונה שמגישה בגפה מהדורת חדשות מרכזית בישראל. לעיתים בעת שידורי חדשות מיוחדים שבים בערוץ לשידור זוגי, אולם במתכונת שונה, כאשר אחד המגישים נמצא באולפן והאחר נמצא במוקד האירועים. (כך, למשל, היה בעת השידור מהשרפה בכרמל).
בספטמבר 2007 עבר עורך מהדורת החדשות המרכזית של ערוץ 10, גיא סודרי, לערוך את המהדורה של ערוץ 2. בשנת 2014 מונה סודרי גם לסמנכ"ל התוכן של התוכנית.
באוקטובר 2007 עברה חברת החדשות לאולפנים חדשים. בעת הקמת האולפנים שודרו החדשות מאולפנים זמניים.
במהלך השנים הפכה חברת החדשות לגוף החדשות הגדול ביותר בישראל. עם התחלת מדידת המדרוג בשנת 1998 הובילו משדרי החברה בראש טבלאות הרייטינג עם 30 עד 40 אחוזים. לאט לאט עם חלוף השנים ירדו אחוזי הצפייה במהדורה המרכזית עקב שינויים בעולם התקשורת – כניסת האינטרנט ועמם אתרי החדשות, כניסת הכבלים והלוויין אל תחום הטלוויזיה והקמת ערוץ 10. אך עם זאת, המהדורה המרכזית של חדשות 2 היא המובילה בתחומה מבין כל הערוצים והיא נחשבת התוכנית היומית הנצפית ביותר בישראל.
אותה המהדורה שודרה בערוץ 12 בשם "חדשות הערב, המהדורה המרכזית" ובערוץ 13 רק "המהדורה המרכזית", כשלעיתים שני הערוצים משלבים את שם החברה ומספרי האפיקים שלהם: "החדשות 12" (או "חדשות קשת") ו"החדשות 13" (או "חדשות רשת").
ב-15 בינואר 2019, ביום השידורים האחרון של המהדורה בערוץ 13, מיד לאחר תחזית מזג האוויר, השידור עבר מיד לאולפני "חדשות עשר", שהפכו לאולפני "חדשות 13", כשתמר איש שלום הפנתה את השידור ישירות לתוכניות הפריים-טיים, בלי פרידה של "החדשות" באותו יום מ"רשת". באותו זמן בערוץ 12 הציגה יונית לוי את לוח השידורים של יום השידורים הראשון של "החדשות" – רק בערוץ 12.
בפברואר 2020 הקימה חברת החדשות, ביחד עם קשת, אתר חדשות בשם "N12", במטרה להוות זרוע דיגיטלית לחדשות 12 שתספק דיווחים חדשותיים על פני כל היום, זאת בדומה לחברות החדשות הגדולות הפועלות ברחבי העולם. באתר ניתן גם לצפות בתוכניות המהדורה המרכזית.
בשנת 2021 קמה מחאה קטנה שאומרת לקצר את זמן המהדורה בשל האורך שלה ששבר שיאים.
מבנה המהדורה.
במהדורה מוצגים עיקרי חדשות היום בישראל ובעולם. המהדורה, הנושאת אופי קצבי וקליפי, נפתחת בכותרות, שכוללות את הסיפורים המרכזיים של התוכנית. בראשית השידור מובאות חדשות קשות ובהמשך עוברת המהדורה לחדשות רכות יותר. במהדורה עוסקים בתחומים שונים, ובהם ביטחון, כלכלה, חינוך, בריאות, תרבות, ספורט וסיפורים. במהדורה משודרות כתבות שאותם מקדימים המגישים בדברי קריינות. כמו כן לעיתים קודם לשידור כתבה, לאחריה או בלעדיה, ניתן דיווח מפיו של פרשן או כתב. לעיתים רחוקות יחסית מתקיים ראיון במהדורה המרכזית. במסגרת המהדורה משודרים מספר מקבצי פרסומות וקדימונים. את המהדורה חותמת תחזית מזג האוויר.
לעיתים בעת התרחשותם של אירועי חדשות משמעותיים מתארכת מהדורת החדשות. שינויים מעין אלה מתרחשים גם בשל אילוצי שידור של הזכייניות, למשל שידור של משחק כדורגל, שעשוי להביא לקיצור המהדורה, להארכתה או לשינוי שעת השידור.
בסוף שבוע.
בימי שישי משודרת במשבצת השידור של המהדורה המרכזית התוכנית אולפן שישי אותה מגיש בדרך כלל דני קושמרו. בימי שבת משודרת מהדורת חדשות סוף השבוע (בעבר נקראה "מוסף השבת", החל מ-3 בנובמבר 2018 - נקראת "סוף השבוע") אותה מגישה בדרך כלל דנה ויס (המחליפה היא קרן מרציאנו) שתי התוכניות מציגות גם הן, בדומה למהדורה המרכזית בימי חול, סיכום של חדשות היום, אך הן נושאות אופי מגזיני יותר, לאור העובדה שבסופי שבוע יש פחות אייטמים חדשותיים לסקר.
בערבי ומוצאי חגים.
ברוב ערבי החג משודר מבזק קצר בן 20-30 דקות בהגשת מבזקן של חברת החדשות. במוצאי החג, לרוב, המהדורה מוגשת במתכונת מגזינית, לרוב על ידי מבזקן אך לעיתים גם על ידי מגיש או מגישה שאינם מגישי המהדורה המרכזית דרך קבע. בחול המועד משודרת מהדורה רגילה, שלעיתים מתקצרת בהשוואה למהדורות הארוכות המשודרות בימי חול.
מהדורת החדשות המרכזית של ערוץ 13