אוסטין כרוניקל מארק סלוב, קרא לסרט "... די חלקלק, דברים משעשעים, מיוצרים היטב על ידי לימן, נערך לתוך צרור צר של פעולה". ל-Empire היה פסק דין של "סרט הפעולה הכי פחות כריזמטי של לימן, והפחות מפותח, אבל הוא עדיין אוסף כמה פעולות פיצוח בזמן הריצה הקצר ומניח יסודות שעליהם ניתן לבנות זיכיון גדול ". סוקר הקולנוע האוסטרלי, דייוויד סטראטון, היה הרבה פחות אדיב, וטען כי "הסרט הזה מייצג [קו פרשת מים] חדשה בתולדות הקולנוע משום שאין לו עלילה, אין לו דמויות, אין לו סצנת פעולה שעושה כל סוג של חוש", והעניק לה חצי כוכב מתוך חמישה.
קישור הסרט לחורי תולעת.
הסרט ג'אמפר הוא סרט מדעי מז'אנר מדע בדיוני. בסרט מתרחשות הרבה תופעות מדעיות ואחת מהן היא חורי תולעת. התופעה באה לידי ביטוי כאשר "הג'אמפרים" משתמשים בכוח המיוחד שלהם לעבור בין שתי נקודות באופן ישיר במרחב זמן. "הג'אמפרים" משתמשים ביכולת שלהם אשר יוצרת חורי תולעת כדי להילחם באנשים המאיימים על חייהם, כדי לשדוד בנקים או לבצע מעשי גנבה אחרים, לברוח מאנשים אחרים וכדי להציל אנשים.
תעוזה (קרן הון)
תעוזה - פיירצ'יילד טכנולוג'י וונטשר בע"מ היא קרן הון סיכון ישראלית שמניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
היסטוריה.
תעוזה הוקמה ביולי 1991, על ידי אבי קרבס ויוסף גרוס יחד עם בנק לאומי והתאגיד האמריקאי פיירצ'יילד (Fairchild), וגייסה לראשונה הון מהציבור באפריל 1992. הקרן הוקמה במסגרת תוכנית "ענבל", יוזמה לעידוד פעילות קרנות הון סיכון המגובה בכספי הממשלה, באמצעות חברת הביטוח הממשלתית ענבל שהייתה ערבה ל-80% מההשקעות בקרן. במסגרת התוכנית הוקמו 4 קרנות הון סיכון: "מרתון", "תעוזה", "שדות מו"פ" ו"מופ"ת" שנסחרו כולן בבורסה לניירות ערך בתל אביב. תעוזה הייתה הקרן הראשונה מבין ה-4 שהונפקה והיחידה שעדיין פעילה (נכון לשנת 2018).
בשנת 1996, בוצע המימוש הראשון של הקרן כאשר מכרה מחצית מהחזקותיה בחברת "א.ב. זרעים". בסוף שנת 2000, מכרה תעוזה, לחברת השקעות אירופית, את חלקה בחמש חברות תמורת כ-9 מיליון דולר. בשנים 2000–2001, רכש איש העסקים יצחק תשובה 14% ממניות הקרן. בין השנים 2003–2018 כיהן משה ארנס כיו"ר מועצת המנהלים של הקרן. בשנת 2004 רכש לראשונה המיליארדר היהודי אלפרד מאן את מניות הקרן, במשך השנים הגדיל את אחזקתו והיה לבעל המניות הגדול ביותר.
חברות בהם השקיעה הקרן.
נכון לדצמבר 2017, תעוזה השקיעה ב-27 חברות, ומימשה השקעתה או חלקה בשבע עשרה חברות. בין השאר השקיעה ב:
אלגה
אלגה (בקזחית: Алға; ברוסית: Алга́) היא עיירה שנמצאת במחוז אקטובה, קזחסטן.
על שם העיירה, נקרא מכתש במאדים בשם אלגה.
גאוגרפיה.
אלגה נמצאת כ-1,019 קילומטרים מעיר הבירה אסטנה וכ-45 קילומטרים מבירת המחוז אקטובה. העיירה נמצאת על גדות נהר האילק .
תנועה ותחבורה.
העיירה ממוקמת ליד כביש A27. התחבורה הציבורית העיקרית של התושבים באלגה הם מיניבוסים קטנים.
היסטוריה.
ב-10 בפברואר 1934 התקבלה אלגה ככפר עבודה, וב-1961 הוכרזה אלגה כעיירה.
בתקופה הסובייטית, פעל בעיירה מפעל כימי שבו יצרו דשן. הוא נסגר ונהרס מאחר שגרם לנזק סביבתי חמור.
חינוך ותרבות.
בעיירה ישנם בתי ספר, בית יתומים, בריכת שחייה, מכללה תעשייתית-טכנית ובית ספר לנוער שבו נלמד רק ספורט.
אפיקיון
אפיקיון (שם מדעי: "Epicyon"; מילולית: "יותר מכלב") הוא סוג טורף נכחד ממשפחת הכלביים שהיה דומה לזאב המודרני, אך היה גדול ממנו, ולמעשה היה הגדול שבכל הכלבים מעולם. הוא השתייך לתת-המשפחה הנכחדת Borophaginae אשר דמתה לצבועים ויכלו לרסק עצמות במלתעותיהם החזקות. מאובניו נמצאו ב-1858 באמריקה הצפונית מפלורידה עד אלברטה ועד קליפורניה. במקור שייכו אותו לסוג כלב, אך בהמשך העבירו אותו לסוג חדש ששייך לקבוצת כלבים אחרת.
מאפיינים.
האפיקיון הגיע לאורך 1.5 מטר והגיע למשקל 60–170 קילוגרם, שהגדול מביניהם היה המין Epicyon haydeni, מה שהופך אותו לכלב הגדול ביותר מעולם. הא היה בעל לסתות חזקות המזכירות לסתות אריה שהיו בעלות יכולת נשיכה חזקה מהרבה מכל כלב מודרני ועזרו לו לרסק עצמות.
האפיקיון חי בערבות אמריקה הקדומה לצד טורפים נוספים כמו דוביים, שנחרבים, ברבורופליים וכלבים דומים אליו כמו הבורופאגוס ("Borophagus"). כלב זה היה מטורפי-העל של אמריקה ונראה שצד בקבוצות, איתם היה יכול להפיל טרף כבד ממנו בהרבה בדומה לזאבים רגילים. כמו כן סביר להניח שהוא חטף טרף של טורפים אחרים אשר צדו לבדם.
הטרף העיקרי שלו היה גמליים נכחדים כמו האייפיקמלוס הגבוה, סוסיים קדומים וקרנפיים שרעו בערבות אמריקה של המיוקן.
גסטרוסכיזיס
גסטרוסכיזיס (מלטינית: Gastroschisis) הוא מום מולד שבו המעי של התינוק יוצא מחוץ לגוף דרך חור ליד הטבור. גודל החור משתנה, ואיברים אחרים, כמו הקיבה והכבד, עשויים להופיע גם מחוץ לגוף התינוק. הסיבוכים עשויים לכלול בעיות האכלה של התינוק, לידה מוקדמת, אפרסיה במעיים, ופיגור גדילה תוך רחמי.
הסיבה לכך בדרך כלל לא ידועה. השיעורים גבוהים יותר בקרב תינוקות שנולדים לאמהות מעשנות, שותות אלכוהול, או מתחת לגיל 20. באמצעות אולטרסאונד במהלך ההיריון ניתן לאבחן את המום, אך האבחנה יכולה גם להתרחש בלידה. גסטרוסכיזיס שונה מאומפלוצלה בכך שאין קרום המכסה את המעי.
אופן הטיפול הוא ניתוח, אשר מבוצע זמן קצר לאחר הלידה. אצל תינוקות עם מומים גדולים, לפעמים יכוסו קודם האיברים החשופים בחומר מיוחד, ולאחר מכן יוחזרו באופן איטי אל חלל הבטן. שיעור הגסטרוסכיזיס הוא כ-4 ל-10,000 לידות ונמצא במגמת עלייה.
תסמינים.
אין תסמינים במהלך ההריון. כ-60 אחוז מהתינוקות עם גסטרוסכיזיס נולדים פגים. בלידה, לתינוק יהיה חור קטן (בגודל של פחות מ4 סנטימטרים) בבטן, בדרך כלל מצד ימין של הטבור. דרך חור זה, יצאו חלק מהמעיים. במקרים נדירים, הכבד והקיבה עשויים גם הם לצאת מדופן הבטן דרך החור. כתוצאה מכך, לאחר הלידה, איברים אלה חשופים ישירות לאוויר.
גורמים.
הגורם לגסטרוסכיזיס אינו ידוע. במקרים מסוימים, הגורם יכול להיות גנטי, וייתכן כי גורמים סביבתיים שהאם נחשפת אליהם במהלך ההיריון, ישפיעו גם הם. גורמי הסיכון כוללים צריכת אלכוהול, עישון וגיל צעיר של האם.
פתופיזיולוגיה.
במהלך השבוע הרביעי של ההתפתחות העוברית של התינוק, צדי הגוף של העובר מתקפלים אל קו האמצע ומתמזגים יחד כדי ליצור את חלק הגוף הקדמי. עם זאת, במקרה של גסטרוסכיזיס ופגמים אחרים בדופן הבטן, תהליך זה לא מתרחש, מפני שאחד מצדי הגוף מתקשה להתקפל אל קו האמצע ולהתמזג עם הצד השני. כתוצאה מכך מתאפשרת יציאה של המעיים מחוץ לדופן הבטן והמעיים בדרך כלל גורם לבקע בשריר הבטן הישר, בצד ימין של הטבור. הגורמים האחראים לתנועה של צדי הגוף כלפי קו האמצע של הגוף, כמעט ולא ידועים. הבנה טובה יותר של הגורמים האלו, תעזור להסביר למה גסטרוסכיזיס מתרחשת לרוב בצד ימין של הטבור, בעוד שפגמים אחרים על פני הבטן מתרחשים בדרך כלל במרכזה.
לפחות שש השערות הוצעו עבור הפתופיזיולוגיה:
1. כישלון בהתפתחות שכבת המזודרם
2. קרע במעטפת שק העובר מסביב לאזור הטבור
3. שיבוש בווריד הטבורי הימני מובילה להיחלשות של קיר הגוף והיווצרות בקע במעי
4. שיבוש בשק החלמון ובעורק וויטליה
5. התקפלות חריגה של צדי הגוף
6. כישלון באיגוד שק החלמון ומבנים ויטלינים קרובים
ההשערה הראשונה לא מספקת הסבר מדוע הכישלון בהתפתחות שכבת המזודרם מתרחש באזור כל כך קטן וספציפי. ההשערה השנייה לא מספקת הסבר לאחוז הנמוך של אנורמליות הקשורה לגסטרוסכיזיס בהשוואה לאומפלוצלה. את ההשערה השלישית ביקרו בטענה כי אין תוספת כלי דם של הבטן הקדמית על ידי הוריד הטבורי. ההשערה הרביעית התקבלה בחלקה אך מאוחר יותר הראו כי עורק וויטליה הימני לא קשור לאספקה לחלק הקדמי של הבטן. על מנת לבסס את ההשערה החמישית יש צורך בעוד ראיות.
אבחנה.
במדינות העולם המפותחות, כ-90% מן המקרים יזוהו תוך בדיקת אולטרסאונד רגילה, בדרך כלל בטרימסטר השני להריון.
להבדיל מפגמים נוספים בדופן הבטן, כמו אומפלצולה, בגסטרוסכיזיס אין קרום או צפק העוטף את הפגם והפגם בדרך כלל קטן יותר.
טיפול.
גסטרוסכיזיס מצריך ניתוח על מנת להשיב את המעיים החשופים לחלל הבטן ולסגור את החור בבטן. לפעמים הניתוח יתבצע באופן מידי ולפעמים יכוסה קודם החלק מהמעי שיצא מן הבטן ונחשף לאוויר, ורק לאחר מכן יבוצע הניתוח. ייתכן ויידרש יותר מניתוח אחד, כאשר רק ב-10% מן המקרים ניתן לסיים את התהליך הרפואי בניתוח יחיד.
לנוכח הידיעה כי התינוק סובל מגסטרוסכיזיס, מומלץ ללדת בבית חולים אשר ערוך למקרים כאלו כך שהניתוח יוכל להתבצע במהירות הנדרשת. הולדת התינוק במוסד שלא ערוך לניתוח שכזה והעברת התינוק למוסד רפואי בו ניתן לנתח את התינוק, מסכנת את התינוק ולא רצויה.
ניתוח קיסרי לא בהכרח עדיף על לידה טבעית ולא הוכח כי יהיו תוצאות טובות יותר אם התינוק ייוולד בניתוח קיסרי. לכן, ניתוח קיסרי יתבצע רק אם יהיו סיבות אחרות שיובילו לכך.
הסיבה העיקרית לזמן ההחלמה הארוך היא הזמן שלוקח למעי של התינוק לחזור לתפקד באופן נורמלי. לאחר הניתוח, התינוק מוזן על ידי עירוי ובהדרגתיות מורגל לאכילה רגילה.
פרוגנוזה.
אם הגסטרוסכיזיס לא מטופל, הוא קטלני עבור התינוק. שיעור ההישרדות עבור תינוקות אשר מטופלים הוא 90%.
עלולים להתרחש ליקויים נוספים כמו תפקוד מופחת של המעי, זרימת דם לא תקינה אל החלקים החשופים ובנוסף, עלולה להיות כמות פחותה של מעיים מן הכמות התקינה.
כל אלו עלולים להעמיד את התינוק בסכנה לדלקת מעי נמקית.