אחרי איחוד קהילות IOL לתוך וואלה! ועקב התמרמרות חברי הפורום מהיחס לו זכו בוואלה והטכנולוגיה שלדעתם הייתה נחותה, החליטה מנהלת הפורום דאז, הדס אדלר להעביר את הפורום ממערכת הפורומים של וואלה! לקהילות תפוז אנשים, וזאת החל מה-10 בינואר 2002. עם המעבר לתפוז הצטרף לניהול הפורום אלישע בביוף. הפורום התנהל בתפוז במשך כשנתיים, במהלך השנה הראשונה אורגן המפגש הפיזי הראשון של חברי (ובעיקר חברות) הפורום (בפסח תשס"ב). במהלך השנים 2002 ו-2003 הפך הפורום לפורום מוביל בתחומו, והיה אחד מחמשת הפורומים בעלי מספר הכניסות הגדול ביותר ומספר ההודעות הגדול ביותר במערכת הפורומים של תפוז אנשים. במהלך אותה תקופה התגבש מאגר חומרי הלמידה של הפורום, מאגר שהועלה על ידי חברי הפורום ועמד לרשות כלל המורים. במהלך 2003 פרשה הדס מניהול הפורום ובמקומה נבחרה חיה פנחס אשר הייתה ממנהלות הפורום בתקופת IOL.
בעקבות המפגש הראשון (והמפגשים שבאו אחריו) ועקב הלמידה המשותפת שהתבצעה במפגשים אלה הוחלט לפתוח פורום משנה בשם "אתרים בית ספריים" בו התבצעה למידה שיתופית בתחומי בניית אתר אינטרנט וכן בנושאי חומרה ותוכנה הרלוונטיים להוראה.
בתחילת שנת 2004 עם פתיחת בלוג TV בתפוז וההפניות אליו ממערכת הפורומים הכללית, שכללו הפניות לסרטי זימה, החלה תסיסה הן בפורום המורים, והן בפורום הגננות המקביל. החברים סברו שפורום חינוכי לא יכול לדור בכפיפה אחת עם הקרנת סרטי פורנו ולכן יזמו מעבר לאכסניה חדשה. פורומי המורים והגננות בתפוז המשיכו להתקיים במקביל לפורום הגדול למורים וגננות, אם כי לקח זמן רב (כשנה לפורום הגננות וקרוב לשנתיים לפורום המורים) עד שחזרו לנפח פעילות סביר.
הפורום, במשכנו הנוכחי החל לפעול ב-3 במרץ 2004.
את פורום הגננות מנהלות ענת לנדאו וגילי חן, את פורום המורים בחינוך היסודי מנהלת חיה פנחס, את פורום המורים בחינוך העל-יסודי מנהל עקיבא א, ועל כל מערכת הפורומים ומאגרי הקבצים מנצח המנהל הכללי של הפורום הגדול למורים ולגננות: אלישע בביוף.
הפורום נסגר לאחר שנים של פעילות ונמחק מרשת האינטרנט.
מפגשי הפורום.
פעם בשנה היו מתכנסים חברי הפורום לימי למידה משותפים. במשך יומיים מעבירים חברי הפורום המבקשים זאת נושאים מגוונים, כל אחד בהתאם לתחום התמחותו.
לקראת המפגש מופק תקליטור מיוחד, הכולל חומרים מתוקשבים שונים. תקליטור זה מחולק לכל המשתתפים המגיעים למפגש.
מעבר ללמידה האינטנסיבית, משמש המפגש אירוע חברתי והזדמנות להכרות עם האנשים העומדים מאחורי השמות הווירטואליים בפורום.
תג "מלאכים ברשת".
לפורום הוענק תג ההתנדבות מלאכים ברשת לשנים 2005–2006. התג מוענק על ידי איגוד האינטרנט הישראלי והמועצה הלאומית להתנדבות בישראל לאתרים ואישים העוסקים בפעילויות התנדבות ברשת, התורמות רבות לקהילה בישראל.
סטרוקטורציה
נשורת גרעינית
נשורת גרעינית היא אבק המכיל חומר רדיואקטיבי. נשורת גרעינית נוצרת כתוצר לוואי של פיצוצים גרעיניים, וכתוצאה מתקלות בכורים גרעיניים או טיפול רשלני בחומר רדיואקטיבי. הנשורת הגרעינית פולטת קרינה רדיואקטיבית ומהווה סיכון בריאותי חמור: קרינה בעוצמה גבוהה גורמת למחלת קרינה ובעוצמה נמוכה היא עלולה לגרום למחלת הסרטן, גם שנים רבות לאחר החשיפה אליה. כמו כן עלולות להיגרם מוטציות גנטיות בבעלי חיים ובבני אדם הנחשפים לקרינה וכך נזק עלול לעבור לדורות הבאים.
נשורת שמקורה בפיצוץ גרעיני.
אף נשק גרעיני אינו יעיל במאה אחוזים. חלק מהחומר הבקיע מתאייד כתוצאה מהאנרגיה הנפלטת מתגובת השרשרת ומתפזר לפני שעבר ביקוע. חומרים אלו מתעבים לחלקיקים מיקרוסקופיים, המהווים את אבק הנשורת. יעילות הפצצות האטומיות הראשונות לא עלתה על 20% - כלומר, רוב החומר הגרעיני בפצצה התפזר ולא עבר את תגובת השרשרת. יעילות נשק אטומי מודרני גבוהה הרבה יותר.
יתר על כן, פליטת הנייטרונים בפיצוץ גרעיני הופכת חומרים נפוצים רבים לרדיואקטיביים.
הנשורת הגרעינית מסוכנת באופן משמעותי רק אם הפיצוץ הגרעיני קרוב לפני הקרקע. בפיצוצים בהם הפצצה אינה מתקרבת לפני הקרקע, כמו שהיה בהפצצת הירושימה ונגסאקי, עוצמת הפיצוץ אמנם חזקה יותר אך כמעט ולא הייתה נשורת.
הנשורת נישאת מעלה עם כדור האש של הפיצוץ הגרעיני, ומתחילה לשקוע לקרקע תוך פחות משעה לכל הפחות, אך למעט פיצוצים הסמוכים לקרקע, שאינם סבירים, עובר פרק זמן של עד 12 שעות עד שהנשורת מגיעה לקרקע. רוחות עלולות להסיע את הנשורת הרחק ממקום הפיצוץ, אך גם מפזרות אותה על שטח גדול יותר ובכך מפחיתות את פגיעתה הרעה. פרוטוקולים להישרדות אחרי התקפה גרעינית כוללים, על כן, הוראות לנוע כנגד כיוון הרוח, על מנת לצמצם את זמן החשיפה. בפיצוצים גרעיניים גדולים מאוד, בני למעלה מעשרה מגאטון, עשויה הרוח ליצור חגורה באורך מאות קילומטרים בה כמות הנשורת קטלנית. גם משקעים מהווים גורם בעל משקל - ירידת גשם מענן הנושא נשורת או דרך ענן הנושא נשורת מורידה לקרקע תוך פרק זמן קצר חלק ניכר מהנשורת.
בנוסף לנשק גרעיני קיים חשש משימוש בפצצה מלוכלכת: נשק גרעיני שמלכתחילה תוכנן לפיצוץ לא יעיל, כך שזיהום הנשורת יהיה גבוה, או פצצות רגילות שחומר רדיואקטיבי הוסף להן על מנת לפזר כמות גדולה של נשורת. ייצור נשק מסוג זה אינו דורש ידע טכני מפליג וקיים חשש שארגוני טרור ישתמשו בו למטרות מגה-פיגוע.
נשורת שמקורה בכורים גרעיניים.
כור אטומי מתפקד בתנאים של לחץ גבוה וטמפרטורה גבוהה. תפעול הכור דורש איזון מתמיד של מהירות תגובת השרשרת כך שהלחץ לא יעלה למידה בה ליבת הכור תתבקע. במקרים של תקלות שבהן אובדת השליטה, ליבת הכור נחשפת ומתפזרת נשורת. התקלה החמורה ביותר שהתרחשה בכור גרעיני עד כה, היא אסון צ'רנוביל, בו נהרגו 55 אנשים. אסון מפורסם נוסף הוא האסון הגרעיני בפוקושימה, יפן בשנת 2011.
פרט לתקלות, קיים גם סיכון כתוצאה מטיפול רשלני בפסולת גרעינית שמקורה בליבת הכור. רוב המדינות מגבילות מאוד הימצאות פסולת גרעינית בשטחן. באופן פרדוקסלי, הגבלות אלו גורמות לפינוי הפסולת למדינות עולם שלישי, בהן שלטון החוק חלש והפסולת מטופלת ברשלנות.
מקורות נשורת אפשריים נוספים.
מעבדות רפואיות משתמשות בחומרים רדיואקטיביים למטרות שונות, החל בהקרנת גידולים סרטניים וכלה במעקב אחרי חילוף חומרים. כמויות זעירות של חומרים רדיואקטיביים משמשות בייצור מוצרים רבים - החל במחוגי שעונים וכלה בגלאי עשן. למרות שהמוצרים עצמם מכילים כמות זניחה, קיים חשש להתנהלות לא זהירה במפעלי הייצור עצמם. קיימים נהלים קפדניים לטיפול בפסולת ממקורות אלו.
מידת הסיכון בחשיפה לאחר זמן מהאירוע.
להבדיל מהדיעה הנפוצה שנשורת גרעינית מרעילה את הסביבה למאות שנים, בפועל רמת הסיכון שבחשיפה יורדת בחדות עם הזמן מאירוע פיזור הנשורת. אמנם בנשורת קיימים חומרים רדיואקטיביים שנשארים מסוכנים זמן רב, אך שתי סיבות תורמות לכך שהפגיעה מצטמצמת עם הזמן: ראשית, חלק ניכר מחומרי הנשורת הם בעלי זמן מחצית חיים קצר ומתפרקים מהר, ושנית באופן טבעי האבק עובר תהליכי כיסוי וערבוב. הניסיונות שנערכו על ידי ארצות הברית ורוסיה, כמו גם הניסיון המעשי מאסון צ'רנוביל, הוא שרמת הקרינה יורדת לרמת הרקע הנורמלית בתוך עשר שנים לכל היותר, למעט מקומות שחוו הפצצה חוזרת ונשנית, דוגמת אתרי הניסויים הגרעיניים, או סמוך לכורים גרעיניים גדולים (שאינם קיימים בישראל) שליבת החומר הרדיואקטיבי שלהם התפוצצה ופלטה כמויות ענק של נשורת דוגמת צ'רנוביל. ההמלצה לאנשים באזור פיצוץ גרעיני היא להישאר במקלטים ללא שום גיחה החוצה למשך יומיים או שלושה, להמשיך את השהייה באופן רצוף למשך שבועיים למעט יציאות חפוזות להיפטרות מפסולת הפרשות שנאגרה במקלט, ואחרי שבועיים ניתן לצאת לפרקי זמן של עד ארבע שעות. יש להקפיד על כיסוי הגוף בזמן היציאה, ויש להתפשט מהביגוד הנגוע בכניסה למקלט.
מחלת קרינה.
נשורת שיוצרת קרינה בעוצמה של 1 גריי ומעלה תגרום למחלת קרינה אצל חלק מהנחשפים. התסמינים הראשונים הם בדרך כלל בחילה והקאה, ולאלה אפשר שיתווספו סחרחורת, שילשול, כאבי ראש וחולשה כללית. חולף זמן בין החשיפה לנשורת לבין הופעת התסמינים הראשונים, וככל שהחשיפה קטלנית יותר - פרק זמן זה קצר יותר.
למעט פגיעות קשות במיוחד, מגיע שלב רדום לאחר הופעת התסמינים הראשונים.אם החשיפה הייתה גבוהה דיה, יופיעו התסמינים למחלת קרינה בינונית או קשה: נשירת שיער, חום, זיהומים ופצעים שאינם נרפאים בקצב סביר, הקאות דמיות וצואה דמית - ומוות, אם החשיפה הייתה עזה, או שלא ניתן טיפול לחשיפה בינונית.
הגסיסה נמשכת בין מספר ימים לשבועיים, והיא רבת סבל עד שקיימת המלצה רשמית-למחצה להמתת חסד במידה והתסמינים מעידים על פגיעה נטולת סיכוי להחלמה: שלב נשירת השיער החל פחות משבוע לאחר האירוע (תסמינים מוקדמים יותר משותפים עם גורמים אחרים, ולכן אין להסתמך עליהם. שילשול, למשל, עלול להגרם כתוצאה מהרעלת מזון או אפילו לחץ נפשי. התסמינים שבאים לאחר השלב הרדום, לעומת זאת, מובהקים למחלת הקרינה).
בדרך כלל סיבת המוות אינה מחלת הקרינה באופן ישיר, אלא דימום שאינו פוסק, או זיהום. הסיבה לכך היא שהפגיעה הקשה ביותר היא בתאים שמתחלקים לעיתים קרובות - תאי הדם, הכוללים את הטסיות האחראיות לקרישת הדם ותאי הדם הלבנים של מערכת החיסון. כמו כן יש פגיעה קשה בתאי האפיתל של המעיים, שגם הם מתחלקים לעיתים קרובות.
הטיפול במחלת קרינה.