ב-13.5.2012, במחזור האחרון של העונה, הורחק ברטון במשחק של קבוצתו נגד קבוצת נעוריו, מנצ'סטר סיטי (שגם זכתה באליפות באותו משחק) לאחר שבעט בסרחיו אגוארו ווינסנט קומפאני.
אולימפיק מרסיי.
לאחר שנה בריינג'רס עזב לראשונה את אנגליה כאשר הושאל למארסיי לשנה.
ברנלי.
ב-2015 שוחרר מק.פ.ר וחתם בברנלי מהצ'מפיונשיפ. עם קבוצה זו עלה נתן את אחת מעונותיו הטובות בקריירה ועלה עימה לפרמייר ליג.
קריירת אימון.
באפריל 2018 מונה ברטון למאמן פליטווד טאון מהליגה השלישית באנגליה.
סגנון משחק.
בתחילת הקריירה שלו, ברטון שיחק בעיקר בתפקיד הגנתי, כקשר אחורי, ועיקר משחקו היה תיקול היריבים ועזרה לבלמים. עם התקדמות הקריירה שלו, הוא פיתח אינסטינקטים התקפיים יותר, שעזרו לו לפתח מוניטין של קשר המעורב גם בהגנה וגם בהתקפה במשחק - תפקיד המכונה "קשר רחבה-לרחבה". בעונתו האחרונה האחרונה במנצ'סטר סיטי, בעונת 2006/07, סיים כמלך השערים של הקבוצה, על אף היותו קשר ולא חלוץ.
ברטון תואר כאדם בעל מוסר עבודה טוב, ועל הצד החיובי שבכישרונו מונים את יכולתו להחזיק בכדור ולהביא לקבוצתו שליטה במשחק. הוא שובח על טווח המסירות הרחב שלו. נראה שיפור ניכר ביכולת זו בזמן עונת 2005/06, כאשר החל להעדיף מסירות פשוטות על פני מסירות שאפתניות, ומשום כך כמות המסירות המוצלחות שלו, וחלקן מתוך כלל ניסיונות המסירה, עלתה. מסירותיו של ברטון היו קריטיות לא מעט פעמים, בכך שמסירות שלו הובילו לשערים רבים, והוא הוביל את הקבוצה כמלך הבישולים.
ברטון תואר כשחקן קשוח עם תיקולים חזקים, סגנון משחק שבא לידי ביטוי בכמות העבירות הגבוהה שביצע במשך הקריירה שלו. הוא קיבל 39 כרטיסים צהובים ושלושה כרטיסים אדומים בתקופתו במנצ'סטר סיטי. הסגנון הפיזי הזו בוקר לעיתים על ידי קווין קיגן בטענה שהיה מוגזם. אף על פי כן, "אופטה סטטיסטיקות" דירגה את ברטון כאחד מעשרת השחקנים עם התיקולים הטובים ביותר בפרמייר ליג בעונת 2004/05.
חיים אישיים.
ברטון ידוע במזגו החם שהביא אותו לעיתים לעימותים על המגרש ומחוצה לו. הוא נודע כאדם על הצהרת דעותיו בציבור, מאפיין אישיות שהוא מייחס לאזור הקשה בו גדל. מראיינים תיארו אותו כאדם פתוח ושאפתן שיודע לבקר את עצמו.
בתקופת מבצע צוק איתן פרסם בטוויטר הודעה אנטי ישראלית שבה כתב "ההתקפה על בית הספר בבית חאנון היא בלתי נסבלת. הפסיקו להרוג ילדים בעזה. אם זה היה קורה בכל מקום אחר מלבד ישראל, המערב כבר היה מתערב. זה לא יכול להמשיך. ילדים חפים מפשע נטבחים. חייבים לעצור את זה. כיצד אלוהים יכול לשבת בצד ולצפות בזה? או אפילו לגנות את זה? האם זה חלק מהתוכנית הגדולה שלו? זו לא מלחמה, אלה רק ילדים חפים מפשע. מדובר בטיהור אתני".
חברו לשעבר לקבוצה, יוסי בניון, מיהר להגן על מדינתו כשהגיב ל"ציוץ": "חברי, ישנם דברים שלא משתנים, היית טיפש ותישאר טיפש כל חייך. מביך".
ברטון הוא אחד מהפטרונים של קרן טמסין גאלבין, קרן צדקה שנועדה לתמוך באנשים עם בעיות התמכרות ללא תמיכה פיננסית. לאחר שהתרשם מהגישה של ברטון בזמן שהיה בקליניקה לספורט, מינה אותו טוני אדמס לתפקיד זה. כיום הוא נוטל חלק בקמפיין שנועד להרחיק ילדים מצרות על ידי הגברת העניין שלהם בדיג. בנוסף, הוא לקח חלק במשחק קריקט שבו בהשתתפות סלבריטאים שמטרתו לעזור לממן יחידת שיקום לילדים בבית חולים במנצ'סטר.
הוא חבר טוב של המתאגרף ריקי הטון, ובעבר נסע לארצות הברית בשביל לתמוך בו בקרב. חבר טוב נוסף שלו הוא חבר להקת אואזיס, נואל גלאגר.
ברטון יצא באופן קבוע עם הדוגמנית אמנדה הרינגטון.
במאי 2005 מצא את עצמו במרכזו של אירוע שנוי במחלוקת מחוץ לכדורגל כאשר שבר את רגלו של הולך רגל בן 35 בזמן שנסע במכונית במרכז העיר ליברפול ב-2 בבוקר. הוא גם נעצר על חשד לתקיפה וגרימה לנזק אחרי שכביכול התווכח עם נהג מונית בליברפול בזמן שהלך למלונו אחרי משחק ב-13 במרץ 2007. ב-27 בדצמבר 2007, ברטון נעצר שוב בחשד לתקיפה באזור רחוב הכנסייה במרכז העיר ליברפול לאחר מאורע שהתרחש ב-5:30 בבוקר. הוא הואשם מאוחר יותר בתקיפה ושימוש באלימות, ונאלץ לעמוד לדין. הוא נעצר ב-28 בדצמבר מכיוון שביצע את הפשע כאשר היה משוחרר בתנאי על שתי תקיפות קודמות. השופט ציין "אני חייב לשקול גם את ביטחון הציבור - אתה הצלפת ללא אבחנה".
אחיו למחצה, מייקל ברטון, נשפט ל-17 שנות מאסר על מעורבותו ברצח על רקע גזעני של אנטוני ווקר בשנת 2005. ג'ואי ברטון פנה באופן ציבורי לאחיו וביקש ממנו שיבוא לקראת המשטרה ויעזור להם לחקור את התקיפה, וכן קרא מספר פעמים למייקל, בהם שאל על מעורבותו במאורע:
צמח פולש
היכל מלחה
הגירה לספסית
הגירה לֵסֶפְּסִית, או "הגירה לֵסֶפְּסְיָאנִית", היא מעבר של בעלי חיים ימיים מהים האדום לים התיכון דרך תעלת סואץ. התופעה נקראת על שמו של פרדיננד דה לספס, מהנדס ויזם חפירת התעלה. לתופעה שמות נוספים, כגון "הפלישה האֵריתריאית", "פלישה לספסיאנית" או "הסינדרום הלספסיאני". הגירה בכיוון ההפוך, המכונה "הגירה אנטי-לספסיאנית", קיימת גם כן, אך היא נדירה.
הפלישה החלה סמוך לפתיחת התעלה ב-1869. בתחילה התגלה דג חדש אחת למספר שנים. בשנים האחרונות מתגלה מין חדש מדי שנה.
רקע.
פתיחת תעלת סואץ ב-1869 יצרה את המעבר הראשון למי ים בין הים התיכון לים האדום. הים האדום גבוה יותר, ולכן מימיו הם שזורמים אל הים התיכון. האגמים המרים, המהווים קטע מתעלת סואץ, בלמו את הגירת בעלי החיים והצמחים מהים האדום למשך כמה עשורים בשל מליחותם הגבוהה שלא אִפשרה את הישרדותם, אולם במרוצת הזמן השתוותה מליחות זו בהדרגה למליחות הים האדום בשל זרימת המים בין הימים. כשמחסום ימי זה הוסר, בעלי חיים וצמחים היגרו דרך התעלה והחלו לאכלס את מזרח אגן ים התיכון. הים האדום ככלל הוא בעל מליחות גבוהה יותר ועני יותר בחומרי מזון (נוטריאנטים) מהאוקיינוס האטלנטי, המחובר לים התיכון ממערב, כך שלמינים המהגרים מהים האדום היה יתרון על המינים המקומיים במזרח אגן הים התיכון, מכיוון שהם מותאמים למים דלי נוטריאנטים. כך החלו המינים של הים האדום לפלוש לביוטה של הים התיכון. מספרם של המינים שעשו את הדרך בכיוון ההפוך מזערי.
השפעת המהגרים על מינים מקומיים.
בנייתו של סכר אסואן על נהר הנילוס ב-1960 צמצמה את זרימת המים המתוקים הנושאים סְחופֶת עשירה בנוטריאנטים אל מזרח אגן ים התיכון, וכתוצאה מכך נפגעה דגת הים התיכון באופן ניכר. במקביל חולל שינוי זה תנאים אידיאליים לפולשים מהים האדום, ובכך תהליך הגירת המינים הפולשים הואץ אף יותר.
מינים פולשים הפכו לרכיב משמעותי במערכת האקולוגית של הים התיכון, ובעלי השפעות המסכנות מינים אנדמיים ים-תיכוניים רבים. בתחילת ההגירה הראו תצפיות על כמה קבוצות מהמינים האקזוטיים כי יותר מ-70% ממעשירי הרגל הלא מקומיים ו-63% מהדגים האקזוטיים בים התיכון מקורם באזור האינדו-פסיפי, כלומר הגיעו מהאוקיינוס השקט וההודי במעלה הים האדום אל מפרץ סואץ שבקצהו, ודרך התעלה אל הים התיכון.
התעלה הופכת למעבר הימי הראשון להגעת מינים פולשים אל הים התיכון. פגיעתם של כמה מהמינים הלספסיים הללו הפכה למשמעותית ביותר כאשר הם דחקו מינים מקומיים והפכו למחזה נפוץ באזור הלבנט. לפי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאביו, אמנת המגוון הביולוגי ואמנת ראמסאר, מינים אלו זרים לים התיכון, ונמצאים מחוץ לתחום תפוצתם הטבעי, שהוא באזור האינדו-פסיפי. כשמינים אלו מצליחים לבסס אוכלוסיות בים התיכון, להתחרות באופן ישיר במינים המקומיים ולתפוס את מקומם, הרי הם הופכים ל"מינים זרים פולשים" ומהווים איום חמור על המגוון הביולוגי המקומי.
הודעת ממשלת מצרים, מאוגוסט 2014, על כוונתה לכרות 35 ק"מ של תעלה חדשה במקביל לקיימת ולהעמיק ולהרחיב 37 ק"מ נוספים מתעלת סואץ הדאיגה ביולוגים ימיים, שחששו כי מעשה זה רק יחמיר את הפלישה מהים האדום לים התיכון, ויכשיר את המעבר לסוגי פולשים חדשים. ב-6 באוגוסט 2015 נחנכה תעלת סואץ החדשה, המקבילה לתעלה הקיימת ואורכה 72 ק"מ.
חדירת המינים לים התיכון שינתה את פני המערכת האקולוגית שלו, כך שיותר מ-300 מינים חדשים של צמחים ובעלי חיים פלשו אליו. מתוכם כ-67 הם מיני דגים, וכולם מאכלסים את האגן המזרחי ואותרו בקרבת חוֹפי ישראל. רוב הדגים בים האדום הם דגים טרופיים, שלא היו קיימים בים התיכון קודם לפתיחת התעלה. חלק מהמינים הפולשים נמצאים בהתפוצצות אוכלוסין ובתחרות על אתרי רבייה ומזון עם המינים המקומיים; הם דוחקים את הדגה המקומית מבתי הגידול הטבעיים שלה.
בשנים 2008–2011 נערך מחקר באמצעות חוקרים מאוניברסיטת חיפה, האוניברסיטה העברית, המכון לחקר הימים ואגמים בהשתתפות חוקר אמריקאי המתמחה במינים פולשים. ממצאיהם העלו מהפך דרמטי בהרכב הדגה: כ-54% מתפיסות הדגה באותה עת היו מינים פולשים, לעומת 29% כ-20 שנה לפני כן. ממצאים אלו מעידים על היקף פלישת המינים הימיים הגדול ביותר בעולם, המתרחש באגן המזרחי של הים התיכון – פלישה העלולה לפגוע פגיעה רבתי במינים המקומיים.
מינים פולשים.
הרכבם של המינים הפולשים לים התיכון מים סוף:
יש חסרי חוליות נוספים, כגון מדוזות, אלמוגים ופלנקטון.
להלן מספר דוגמאות של מינים פולשים לים התיכון של ישראל:
יש דגים פולשים רבים מ-39 משפחות שונות, 15 מהן הן חדשות בים התיכון. עם זאת, נטען כי שינויים אלו בים התיכון הם בלתי הפיכים, והמלצת החוקרים היא להגביל את דֵיג המינים המקומיים ובכך לאפשר להם להתרבות ולהתחרות עם המינים הפולשים.
רשימת המינים הפולשים.
כ-3 מינים שהיגרו מהים התיכון אל הים האדום:
רשימת הפולשים מהים האדום לים התיכון:
ליוויתן
יציבות אטמוספרית
נפת מאיאקובסקי
קלדוניה