רמין ג'וואדי
רמין ג'וואדי (נולד ב-19 ביולי 1974) הוא מלחין סרטים גרמני. במהלך הקריירה שלו, כתב פסקולים לסרטים רבים בהם "התנגשות הטיטאנים", "פסיפיק רים", "", "רובינזון קרוזו" ו"איירון מן", אשר זיכה אותו בשנת 2008 במועמדות לפרס גראמי. כמו כן, הלחין ג'וואדי פסקולים לסדרות טלוויזיה שונות, בהן "משחקי הכס". המוזיקה שכתב לאחד מפרקי הסדרה זיכתה אותו בשנת 2018 בפרס האמי.
חייו.
ג'וואדי נולד בשנת 1974 בעיר דיסבורג שבמערב גרמניה. אביו ממוצא איראני ואמו ממוצא גרמני. את לימודיו האקדמיים השלים ג'וואדי במכללת ברקלי למוזיקה שבבוסטון.
בשנת 1998, לאחר סיום לימודיו החל לעבוד בחברת ההפקות של המלחין הנס צימר "Remote Control". באותה תקופה עבר ג'וואדי ללוס אנג'לס והיה לעוזרו של המלחין הגרמני קלאוס באדלט. ג'וואדי היה שותף לכתיבת פסקולים רבים של צימר ובאדלט בהם "".
רוזה ג'מאלי
רוזה ג'מאלי (בפרסית: رزا جمالی; נולדה ב-19 בנובמבר 1977) היא סופרת ומתרגמת איראנית.
ביוגרפיה.
רוזה ג'מאלי נולדה בתבריז שבאיראן, ולמדה באוניברסיטת לאמנויות בטהראן. בהמשך היא קיבלה תואר שני בספרות אנגלית. הספר הראשון שלה פורסם בשנת 1997 וזכה להצלחה באיראן. עוד באותה שנה היא פרסמה ספר נוסף. בספר השלישי שלה, שפורסם בשנת 2002, מורגשת השפעה של צאדק הדאיאת. בספר זה קיימות התייחסויות רבות לברית החדשה ולמיתולוגיה יוונית.
ספריה תורגמו לשפות רבות. היא בעצמה מתרגמת יצירות של ספרות פרסית לאנגלית (למשל ספר של ע'זאלה עליזאדה) ומתרגמת שירה אירופאית לפרסית.
ה'תת&quot;ג
ה'תת&quot;ד
DC Comics
פטור מגיוס
ים של דמעות
ים של דמעות הוא פזמון שביצעה לראשונה הזמרת הישראלית אווה פרנסיס, וידוע בביצועו של זוהר ארגוב.
רקע.
את השיר כתבה זמירה חן והלחין רפי גבאי. ההשראה לשיר היא סיפורה של אשת בוהמה תל אביבית שקיימה רומן עם גבר נשוי. כאשר ירד לארצות הברית הבטיח לה לשלוח אליה מכתבים ממקום מושבו בחו"ל, אך לא שלח לה ולוּ מכתב אחד. עשרים שנים לאחר מכן פגשה האישה בישראל באקראי את בנו, וכך נודע לה כי אותו אהוב נהרג בתאונת דרכים שבוע לאחר הגיעו לארצות הברית. האשה סיפרה את הסיפור לזמירה חן, והיא כתבה בהשראתו את השיר.
אווה פרנסיס הקליטה את השיר בשנת 1971, כשנכנסה לראשונה לאולפן ההקלטות. את השיר, בליווי תזמורתי, עיבד אלדד שרים. ב־1976 הקליט את השיר הזמר יואל שר על פי לחן שיצר, לתקליטו "יואל שר ומנגן".
בשנת 1985 הקליט הזמר זוהר ארגוב את השיר עבור האלבום הנושא את שמו: "ים של דמעות". השיר הוקלט לפי הלחן המקורי ובעיבוד של יגאל חרד.
בשנת 2003 התמודדה נינט טייב בעונה הראשונה של תוכנית המציאות כוכב נולד. טייב הגיעה למעמד הגמר, שנערך בחוף ניצנים. היא בחרה לשיר את "ים של דמעות" וזכתה בתחרות. הגרסה של נינט הגיעה למקום הראשון במצעד השבועי של רשת ג' הרביעי במצעד הפזמונים העברי השנתי התשס"ד (2004) של אותה התחנה, ולמקום ה־23 במצעד השנתי של גלגלצ.
קבוצת תמה
קבוצת תמה היא חברה לייצור מוצרים מפלסטיק, המתמחה בייצור מוצרי אריזה והגנה לחקלאות. החברה שייכת לקיבוצים משמר העמק וגלעד, והיא אחת מחברות התעשייה הקיבוצית הגדולות בישראל ואחת מחברות הפלסטיק המובילות במדינת ישראל.
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 1950 כדי לספק פרנסה לחברי קיבוץ משמר העמק שחזרו מקרבות מלחמת השחרור. השם "תמה" הוא ראשי תיבות של "תעשיות משמר העמק". החברה ניסתה לייצר מספר מוצרים שונים, אך היא לא הייתה רווחית.
ב-1970 נכנס קיבוץ גלעד כשותף בחברה, והוא מחזיק בכ-25% ממניותיה.
רק במחצית השנייה של שנות ה-80 החלה החברה לייצר רשתות לחציר, והחלה להיות רווחית. מאז גדלה החברה, התפתחה ורכשה חברות נוספות, וכן הקימה חברות שיווק ברחבי העולם.
החברה כיום.
בנוסף לאתרי ייצור בישראל (משמר העמק, גלעד ואזור התעשייה אלון תבור), לחברה אתרי ייצור בפולין, בהונגריה, בברזיל ושני אתרים באיטליה, ובעבר גם בבריטניה. כמו כן יש לה חברות שיווק בארצות הברית, בקנדה, בגרמניה, במקסיקו, בצרפת, באירלנד, בסקנדינביה (בשוודיה), וכן במדינות עם אתרי הייצור, לרבות בריטניה.
החברה רשמה מספר פטנטים, ועובדת בשיתוף פעולה עם חברת ג'ון דיר האמריקאית.
בין המוצרים של החברה נמנים רשתות חציר, עטיפות כותנה, חבלים ועוד. כמו כן, החברה מייצרת כלי בית, ומחזיקה חנות מפעל במשמר העמק.
החברה מעסיקה חברי קיבוץ משני הקיבוצים, במבחי"ם ("בן משק בשנת חופש", צעירים אחרי צבא שבאים לעבוד לתקופה מוגדרת ומקבלים מגורים בקיבוץ וחיים בו בתנאים מיוחדים), וכן שכירים מבחוץ.
החברה מהווה עוגן כלכלי משמעותי לשני הקיבוצים המחזיקים בה, ושניהם משתייכים למטה השיתופי בתנועה הקיבוצית.
צחיחנית חרמון
אליהו ברזילי
הרב אליהו פנחס ברזילי (ביוונית: Ηλίας Μπαρζιλάι; 1891–1971) היה רבה הראשי של הקהילה היהודית באתונה. סייע להצלת יהודי העיר מהשמדה במהלך שואת יהודי יוון.
ביוגרפיה.
נולד בסלוניקי בשנת 1891 לרב פנחס עזרא ברזילי, אב בית הדין בעיר. למד ב"תלמוד תורה הגדול" ובישיבת בית יוסף בעיר, והוסמך לרבנות. בשנת 1914 נשלח על ידי אגודת עזרא, יחד עם עוד צעירים יהודים מסלוניקי, ללמוד בבית המדרש למורים העברי של דוד ילין בירושלים. הוא שב לבלקן, ושימש כרב, מוהל, מורה לעברית ומנהל בית ספר בקהילת סקופיה, ולאחריה בקהילה היהודית בבלגרד (1934-1933) וזמן קצר בשנת 1934 בדידימוטיכו. בשנים 1934–1936 חי בתל אביב. בשנת 1935 התמנה לרבה של אתונה.
בשואה.
ב-20 ביולי 1941 מינה אותו הגסטפו ל"נשיא הקהילה היהודית" – ראש היודנראט באתונה.
באותו קיץ, הצליח בקושי רב, בסיוע המשטרה האיטלקית, להציל את בית הכנסת ומשרדי הקהילה משרפתם על ידי "הארגון הפטריוטי הסוציאליסטי היווני" (ESPO) , ארגון ימני קיצוני שבראשו עמד ספירוס סטרודימס. בעקבות האירוע, השיג אישור רשמי מהמשטרה הגרמנית שמסמכי הקהילה נשדדו, דבר שסייע לו בהמשך להציל את היהודים.
בקיץ 1943 עברה יוון לשליטה גרמנית ישירה, ולאתונה הגיע דיטר ויסליצני. המודיעין הגרמני על יהודי העיר לקה בחוסר רב, וויסליצני דרש מהרב ברזילי להכין לו תוך 12 שעות רשימות מפורטות של כל היהודים בעיר ורכושם. הקהילה מנתה אז, לפי עדותו של הרב ברזילי, כ־3000 חברים רשומים, ועוד כ-4000 יהודים שנמלטו מסלוניקי. לפי מקורות אחרים, מספרם הכולל של היהודים בעיר הגיע לכ־8000 עד 10,000. כמו כן, נתבע ממועצת היהודים להקים משטרה יהודית שתהיה אמונה על הוצאה לפועל של דרישות הנאצים. הרב ברזילי ניצל את 12 השעות הללו כדי להשמיד את מסמכי הקהילה, לכנס את היהודים ולהתריע בפניהם שעליהם לברוח או להתחבא. ליהודים שלא הגיעו לכינוס התקשר הרב ברזילי באופן אישי והזהיר אותם. בסיום 12 השעות הציג בפני ויסליצני את האישור הרשמי על כך שמסמכי הקהילה הושמדו, ועל כן אין בידו את רשימות היהודים. ויסליצני נתן לו ארכה של 48 שעות נוספות. את הזמן הזה ניצל כדי לקשור קשר עם אנשי המחתרת היוונית מחזית השחרור הלאומית ולסכם עמם שיסייעו בחילוץ היהודים מאתונה וידאגו להם למחסה ולמזון בהרי מרכז יוון, ושילם על כך מכספי הקהילה. בין ה-23 ל-25 בספטמבר, נמלט אף הוא עם משפחתו, בסיוע המחתרת היוונית, והתחבא בהרים. ממקום מחבואו, המשיך הרב ברזילי לדאוג להצלת יהודי אתונה, בין השאר באמצעות פנייה למדינות הלוחמות בגרמניה שיתמכו במחתרת היוונית.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה שב לכהן כרבה הראשי של אתונה ושל הקהילה היהודית ביוון כולה, עד שנת 1962. בשנת 1949 ניסה לבטל את גזר דין המוות שהוטל על יהודי מלאריסה שהואשם בקיום קשרים עם ארגוני הפרטיזנים הקומוניסטיים. לשם כך, נפגש עם המפקד הכללי של צבא יוון, וקיבל ממנו הבטחה להמתקת הדין, אך למרות זאת גזר הדין בוצע. ביקר מספר פעמים בישראל: בשנת 1950 ביקר במשרדי הברית העברית העולמית, בשנת 1955 ביקר בטקס ההכתרה של הרב הראשי לישראל והראשון לציון יצחק נסים וכן נפגש עמו לשיחה על מצבה של יהדות יוון ובשנת 1956 ביקר אצל הנשיא, יצחק בן-צבי. בשנת 1963 פרש מתפקידו.
בשנת ה'תשי"ד כתב את זכרונותיו מימי השואה. אלו פורסמו לאחר מותו בקובץ הזכרונות "יהדות יוון בחורבנה" (תל אביב, ה'תשמ"ח).
נפטר ב־1971.
מרגישה פצצה
מרגישה פצצה (באנגלית: I Feel Pretty) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2018, שנכתב ובוים על ידי אבי קון ומארק סילברסטיין, בכיכובם של איימי שומר, מישל ויליאמס, אמילי רטאייקאוסקי, רורי סקובל, איידי בראיינט, ביזי פיליפס, טום הופר, נעמי קמפבל ולורן האטון. העלילה סובבת אחר בחורה שסובלת מהערכה עצמית נמוכה, שלאחר פגיעה בראשה משיגה שינויי קיצוני בביטחון העצמי שלה.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-20 באפריל 2018 על ידי חברת STX, וגרף בקופות מעל ל-94 מיליון דולר ברחבי העולם.
עלילה.
רנה בנט סובלת מהערכה עצמית נמוכה ועובדת בניהול האתר של חברת תמרוקים. כאשר מתפנה משרה עבור פקידת קבלה במטה החברה, היא מחליטה לוותר על הגשת המועמדות לתפקיד לאחר שקראה את הדרישות שמסתכמות ב"להיות יפה". היא מביעה משאלה במזרקה להיות יותר יפה ולמחרת נופלת מאופני הספינינג במכון הכושר ונחבטת בראשה. לאחר שהיא מתעוררת, היא משוכנעת שהמראה שלה השתנה באורח פלא, וכעת היא נראית מעולה.