דניס ראסל דייוויס
דניס ראסל דייוויס (באנגלית: Dennis Russell Davies, נולד ב-16 באפריל 1944 בטולדו, אוהיו) הוא מנצח ופסנתרן אמריקאי.
חייו.
דייוויס למד פסנתר וניצוח בבית הספר ג'וליארד, ושם קיבל תואר דוקטור. הוא כיהן כמנהל מוזיקלי של תזמורת סיינט פול משנת 1972 עד 1980. ב-1977 היה שותף לייסוד תזמורת המלחינים האמריקאים עם המלחין פרנסיס ת'ורן, והיה מנהלה המוזיקלי עד 2002. דייוויס היה מנהלה מוזיקלי של הפילהרמונית של ברוקלין מ-1991 עד 1996.
בשנת 1980 עבר דייוויס לשטוטגרט, גרמניה, שם כיהן כמנהל מוזיקלי ראשי של האופרה הממלכתית מ-1980 עד 1987. הוא העלה שם בביצוע בכורה שתי אופרות מאת פיליפ גלאס, יחד עם מספר רב של אופרות מן הרפרטואר הסטנדרטי, במקרים רבים בהפקות שהתייחדו בבימוי חדשני יוצא דופן. הוא עבד עם במאים רבים, בהם רוברט אלטמן בשיתוך פעולה ב"סלומה" של ריכרד שטראוס בהמבורג. כמו כן החזיק במשרות קבועות בתזמורת הקאמרית של שטוטגרט, תזמורת בטהובן-האלה בון (1995-1987) והתזמורת הסימפונית של רדיו וינה. דייוויס היה מנצח ראשי של תזמורת ברוקנר בלינץ
והאופרה של לינץ מ-2002 עד 2017. במרץ 2008 התמנה דייוויס למנהל המוזיקלי השלישי של התזמורת הסימפונית של בזל, מינוי שנכנס לתוקף בעונת 2010-2009, בחוזה התחלתי לחמש שנים. הוא כיהן במשרה זו עד עונת 2017-2016. בספטמבר 2017 הודיעה הפילהרמונית של ברנו על מינוי דייוויס כמנצח הראשי הבא שלה, החל בעונת 2019-2018, בחוזה התחלתי לארבע עונות.
שחטאר-3 דונצק
"שחטאר-3" (באוקראינית: ФК «Шахтар-3») הוא מועדון כדורגל אוקראיני מהעיר דונצק, שהיווה לקבוצת המילואים השנייה של מועדון הכדורגל "שחטאר דונצק" (נוסף לקבוצת "שחטאר-2 דונצק").
המועדון נוסד בשנת 2000 על מנת לקלוט שחקנים צעירים שסיימו את לימודי הכדורגל באקדמיה של מועדון הכדורגל "שחטאר" וברוב שנותיו התמודד בליגה האוקראינית השנייה. בשנת 2015 הקבוצה פורקה.
חואן קרלוס הרדיה
חואן קרלוס הרדיה אראיה (בספרדית: Juan Carlos Heredia Araya, נולד ב-1 במאי 1952 בקורדובה שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי-ספרדי ששיחק בעמדת החלוץ. החל את הקריירה שלו בבלגראנו שמעיר הולדתו ואת החלק העיקרי של הקריירה שלו בילה בברצלונה. לאחר שהתאזרח בספרד, ערך במדי הנבחרת הספרדית 3 הופעות. היה מוכר בכינוי "מילונגיטה הרדיה" (Milonguita Heredia).
קריירה.
הרדיה נולד וגדל בקורדובה שבצפון ארגנטינה. ב-1971, כשהיה בן 19, ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו במדי הקבוצה המקומית בלגראנו, והוא שיחק עמה בטורניר הנסיונל לשנת 1971. היכולת הטובה שהציג במדי בלגראנו משכה את תשומת לבה של אלופת הטורניר, רוסאריו סנטראל, שהחתימה אותו בשורותיה ב-1972 על מנת שישחק עמה בטורניר המטרופוליטנו לשנת 1972. בקיץ אותה שנה חתם בברצלונה, מהבכירות בכדורגל בספרד. אולם, החוקים במדינה באותה תקופה אפשרו לשחקנים זרים מאמריקה להצטרף לקבוצה אך ורק באישור מיוחד של התאחדות הכדורגל הספרדית, שלא ניתן במקרה זה. נשיא ברצלונה, אגוסטי מונטל אי קוסטה, לא קיבל את ההחלטה הזו בשלווה, מחה על כך ודרש בחינה מעמיקה של השחקנים הזרים הנוספים המשחקים בלה ליגה. במקביל, הושאל הרדיה לפורטו הפורטוגלית למהלך עונת 1972/1973. במאי 1973 שונה החוק בספרד, וכעת אפשרו לכל קבוצה להחזיק בסגל שלה שני שחקנים זרים. אף על פי כן, לברצלונה כבר היו רשומים שני זרים - יוהאן קרויף והוגו סוטיל, ולכן הושאל הרדיה פעם נוספת, הפעם לאלצ'ה הספרדית. במדי אלצ'ה צבר ניסיון בליגה הספרדית. ב-18 בנובמבר כבש הרדיה את שערו הראשון בליגה הספרדית, בהפסד 2–1 לריאל סוסיאדד. ב-2 בדצמבר כבש את השער היחיד בניצחון 1–0 על ריאל מדריד. שבוע לאחר מכן כבש צמד בניצחון 2–0 על קאסטיון. בסך הכול בעונת ההשאלה באלצ'ה כבש 7 שערים ב-24 הופעות בליגה.
בקיץ 1974 הצטרף הרדיה רשמית וסופית לסגל ברצלונה, במדיה בלטו שחקנים כדוגמת ההולנדים יוהאן ניסקנס וקרויף והחלוצים קרלס רשאק ומנולו קלארס, אם כי מעמד השחקן הזר שלו הוסדר רק בפברואר 1975. להרדיה היה קשה להשתלב בתחילת דרכו בקבוצה החדשה, והוא מיעט לשחק בתחילת דרכו שם. את שערו הראשון במדי הקבוצה, היחיד לעונת 1974/1975, כבש בניצחון 4–1 על היריבה העירונית של ברצלונה, אספניול, ב-30 במרץ 1975. הוא פתח בשני משחקיה של ברצלונה בחצי גמר גביע אירופה נגד לידס, שהדיחה את ברצלונה בתוצאה המצטברת 3–2. בעונת 1975/1976, למרות מעט ההזדמנויות שקיבל, כבש חמישה שערים. שניים מהם היו בליגה - השני שבהם היה שער בניצחון 2–0 בקלאסיקו נגד ריאל מדריד ב-30 באפריל 1976; שניים בגביע אופ"א, שם הגיעה ברצלונה עד חצי הגמר, ואחד בגביע המלך, ברבע הגמר נגד אתלטיקו מדריד, שהדיחה את ברצלונה בשלב זה.
בעונת 1976/1977 זכה הרדיה למספר דקות משמעותי יותר. כבר במחזור הראשון של העונה, נגד לאס פאלמס, כבש שער ותרם לניצחון קבוצתו בתוצאה 4–0. ב-15 בספטמבר, במשחק הראשון של סיבוב הראשון של גביע אופ"א שהסתיים בתיקו 2–2, כבש צמד לרשתה של בלננסש שמפורטוגל. ארבעה ימים לאחר מכן, בקלאסיקו נגד ריאל מדריד, כבש שער שעזר לקבוצתו לנצח 3–1. לצערו, בסוף חודש ספטמבר נפצע, פציעה שבגללה הושבת ממשחק למשך חודשיים וחצי. כשחזר לשחק, נכנס הרדיה כמחליף במחצית השנייה של משחק גביע אופ"א נגד אסטר וכבר הבקיע שער. ב-9 בינואר 1977 נכנס הרדיה כמחליף במשחק הליגה נגד ריאל בטיס כאשר ברצלונה בפיגור 1–0, כבש צמד וסייע לקבוצתו לנצח 3–1. ב-6 במרץ, במשחק נגד הרקולס אליקנטה, כבש שער אך הורחק בכרטיס אדום מאוחר יותר, והמשחק הסתיים בתיקו 2–2. בסך הכול בעונה זו כבש 6 שערי ליגה ב-15 הופעות, תוך שהוא מסייע לקבוצתו לסיים כסגנית לאלופה אתלטיקו מדריד, וכן 3 שערים נוספים בגביע אופ"א, שם הגיעה ברצלונה לרבע הגמר.
בעונת 1977/1978 זכתה ברצלונה בגביע וסיימה פעם נוספת כסגנית האלופה, אם כי הרדיה שותף במספר מועט של משחקים, הבקיע רק שני שערים בליגה ועוד שניים בגביע אופ"א. בעונה הבאה, עם לוסיאן מולר תחילה וז'ואקים ריפה לאחר מכן בתפקיד מאמן הקבוצה, שב הרדיה להופיע לעיתים קרובות בהרכב הקבוצה. בליגה כבש חמישה שערים, בהם צמד בניצחון 6–0 על סלטה ויגו ב-19 בנובמבר 1978. בשמינית גמר גביע מחזיקות הגביע הפסידה ברצלונה לאנדרלכט הבלגית במשחק הראשון בתוצאה 3–0, מה שחייב את ברצלונה לבצע מהפך גדול במשחק הגומלין שנערך בקאמפ נואו. במשחק הגומלין כבש הרדיה את השער השני לזכות קבוצתו, שניצחה בתום 90 דקות בתוצאה 3–0, מה שהביא את המשחק להארכה. מכיוון שלא הובקע אף שער בהארכה, המשחק המשיך לדו-קרב בעיטות עונשין, שבו ניצחה ברצלונה ועלתה לרבע הגמר. הרדיה פתח בשני משחקי חצי הגמר נגד בוורן הבלגית, סייע לקבוצתו לנצח בשני המשחקים ולהעפיל לגמר גביע המחזיקות, לראשונה בתולדותיה. במשחק הגמר, שבו הרדיה לא לקח חלק, ניצחה ברצלונה את פורטונה דיסלדורף וזכתה בתואר.
את עונת 1979/1980 החל הרדיה כרגיל, הבקיע שער בהפסד 4–3 לריאל סוסיאדד ב-14 באוקטובר 1979 וכן צמד במשחק גביע המחזיקות נגד אריס בונבואה ב-7 בנובמבר. אולם, בהמשך החודש התגלע סכסוך בינו לבין המאמן ריפה, ותוך זמן קצר הוא שוחרר מברצלונה ושב למולדתו בארגנטינה. הוא הצטרף לריבר פלייט, והוא זכה עמה באליפות ארגנטינה במטרופוליטנו 1980 ובנסיונל 1981. הרדיה שיחק לפרקים קצרים בארחנטינוס ג'וניורס ובטאז'רס לפני שפרש ממשחק ב-1982.
במקביל לדרכו בברצלונה, ייצג הרדיה את מדינת ספרד במדי נבחרתה, לאחר שהתאזרח כבר ב-1975. הוא הופיע בשלושה משחקי מוקדמות יורו 1980 - הופעת הבכורה שלו הייתה ב-15 בנובמבר 1978 בניצחון 1–0 על , ההופעה השלישית והאחרונה הייתה בהפסד 1–0 ל ב-10 באוקטובר 1979. בכך לקח חלק בהעפלת הנבחרת ליורו, מבלי שישתתף בו בסופו של דבר, שכן חזר לארגנטינה לפני כן.
מארק מושביץ
קרב תל א-שריעה ותל הוריירה
קרב תל א-שריעה ותל הוריירה הוא קרב, שהתחולל על תל א-שריעה ותל הוריירה, מה-6 בנובמבר עד ה-7 בנובמבר 1917 בין כוחות בריטים של חיל המשלוח המצרי לבין כוחות של הצבא העות'מאני במסגרת המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה. קרב זה היה חלק מרכזי במערכה הבריטית לפריצת קו ההגנה הטורקי בצפון הנגב. הוא ארך יומיים והסתיים בניצחון הצבא הבריטי, ובנסיגת הכוחות העות'מאנים, דבר שאיפשר לבריטים להמשיך בתנועתם צפונה.
רקע.
במהלך מרץ ואפריל 1917 נכשלו הבריטים בניסיונותיהם לכבוש את עזה (קרב עזה הראשון ב-26 במרץ וקרב עזה השני ב-19 באפריל). כישלון זה הוביל, מצד אחד, לתגבור הכוחות הבריטים ומצד שני להכנת תוכניות לתקיפת האגף המזרחי של הטורקים על ידי כיבוש באר שבע. תוכנית זו יצאה לפועל ב-31 באוקטובר והצליחה להפתיע את הטורקים (שריכזו כוחות בעזה) ובסופו של יום הקרב נכבשה באר שבע.
הבריטים ניסו לנצל את ההשג ולהתקדם צפונה ולכבוש את השטחים שמצפון לבאר שבע. בין ה-1 בנובמבר ל-4 בנובמבר נלחמו הבריטים על מנת לכבוש את הקו בין תל חווילפה ודאהרייה אולם שילוב של כח טורקי חזק וחוסר משמעותי במי שתייה לכוחות הלוחמים, לסוסים ולגמלים הביא לכישלון של רוב ההתקפות הבריטיות.
הוצאה לפועל של התוכנית לתקיפת כל קו ההגנה הטורקי דרש את עצירת התקפות ב-4 בנובמבר על מנת לצייד את כל הכוחות, המתוכננים לקרב, במים, מזון ותחמושת. פעילות זו התחוללה במהלך ה-5 בנובמבר בכל האתרים בהם היו מקורות מים (באר שבע, שלאל, כארם, חלסה ועוד).
מטרות הקרב.