את התסריטים של "הזיון המרוכסן" הזתה איזדורה בנסיעותיה הרבות ברכבת מהיידלברג אל הפסיכיאטר שלה ובחזרה ארבע פעמים בשבוע, מרחק של שעה נסיעה לכל כיוון. היא מתארת סצנה ארוטית וחושנית שבה חייל ואלמנה נפגשים במקרה ברכבת ותשוקתם הגואה מתפרצת בסערה כשהרכבת נכנסת לתוך מנהרה ומסתיימת במהרה כשאישה יורדת בתחנה הבאה."הרכבת נכנסת לתוך ניקבה או מנהרה, ובתוך הדמדומים האפלוליים מתנשמת הסמליות. מגפו של החייל באוויר והכתלים האפלים של המנהרה והתנועה המהפנטת של הרכבת והשריקה הגבוהה הממושכת בשעה שהיא פורצת החוצה לבסוף."
השפעות פמיניסטיות אז והיום.
"פחד גבהים" נכתב בעיצומה של המהפכה המינית של שנות השבעים, ונקשר לגל השני של הפמיניזם. הספר הציג לראשונה נושאים כמו תשוקה ופנטזיה כדבר טוב ורצוי בחייהן של נשים. ג'ונג רתמה את הכבוד החדש הזה לתשוקה הנשית לכדי אמנות והביאה לידי ביטוי הצטלבויות של חיים מיניים ולא-מיניים, קולות חדשים שהיא חשה שלא קיבלו מקום בספרות. "בזמן שכתבתי את "פחד גבהים" לא היה ספר אחד שדיבר על כך שנשים הן רומנטיות, נשים הן אינטלקטואליות, נשים הן מיניות - והביא את כל הדברים הללו יחד." "מה ש[איזדורה] מבקשת הוא להיות בת אנוש שלמה, גוף ונפש, והנשים היו מודעות לראשונה לכך שזה מה שהן צריכות ב -1973." אבל ג'ונג גם מצביעה על החסרונות של חיים משוחררים מבחינה מינית ומודעת לכך שמשמעותה של מיניות "אינה לרפא את כל חוסר המנוחה". מבקרים גברים פירשו את דמותה של איזדורה כמופקרת אך למעשה פירשו שלא כהלכה את מעשיה - יש לה חיי פנטזיה פעילים, אבל היא לא ממש בילתה במיטה עם גברים רבים. ג'ונג טוענת כי כיום נשים אינן מזועזעות עוד מהמיניות של דמותה של איזדורה ומתיאורי המין והפנטזיה כפי שהזדעזעו כשהספר יצא לראשונה. במקום זאת, היא רואה כיצד הספר משקף את חוסר יכולתן של נשים צעירות רבות ליהנות מאינטראקציות מיניות. היא מציינת את סדרת הטלוויזיה "בנות" כדוגמה לתקשורת שמתארת נשים משוחררות מבחינה מינית, אך לא נותנת תשומת לב מספקת לעונג הנשי. בדיוק כמו איזדורה בעבר, הנשים בטלוויזיה ובחיים נאבקות היום כדי ליישב את הסתירה בין העצמת החירות המינית לבין היעדר ההנאה מחיי המין. עם זאת, היא גם רואה צמיחה בקרב הנשים שחיות לבדן "שחייהן מלאים בחברים, נסיעות, עבודה, כל דבר, ואינן מרגישות שבדרך כלשהי הן נחותות כי אין להן גבר לצידן." לדעתה זהו תוצר חיובי ביותר של הדרך שבה השתנה השחרור המיני במשך עשרות שנים. המאבק הפוליטי על זכות הנשים על גופן בימינו חידש גם את הרלוונטיות של הספר בעיני ג'ונג, שבשנת 2013 ציינה 40 שנה ליציאת ספרה לאור. "כל המדינות הללו מעלות חוקים מטורפים נגד הפלות... מעבירים חוקים שהם יודעים שהם בלתי חוקתיים בעליל, סוגרים את מרפאות תכנון ההורות ומקשים מאוד... כדי לקבל שליטה על הילודה". ג'ונג טוענת שהמהלכים הפוליטיים האלה הם רגרסיה מן ההתקדמות שהביאה המהפכה המינית. היא גם מרגישה שעד היום סופרות הן "אזרחיות מדרגה שנייה בעולם המו"לות". כדברי ג'ניפר ויינר בהקדמה למהדורה ה -40 של הספר: "קשה מאוד. אם כותבים על מאבקים של נשים ועל נשים, חשוב לכתוב 'אני' באותיות גדולות."
יהדות.
נושא היהדות עולה לעיתים קרובות במהלך הספר ומתבטא ביחסה של איזדורה ליהדותה המושרשת בחוויה של חייה. החיבור שלה מתבטא בהכרה מתמדת בהיסטוריה של רדיפות ומצוקות קיומיות שעברו על העם היהודי לא רק בעשורים האחרונים אלא גם במהלך ההיסטוריה הארוכה. ג'ונג מעלה את התאוריה של זיגמונד פרויד, שניסה לנתח את הסיבה לרדיפת היהודים. פרויד טען כי היהודים בנויים הן מבחינה אישית והן מבחינה תרבותית להעביר באופן ביולוגי את המודעות אל העבר היהודי: "... היהדות נוצרת בירושה ביולוגית של זיכרון ארכאי שהעם היהודי מחויב ללא עוררין לשדר לדורות הבאים, בין במודע ובין שלא במודע." איזדורה משקפת זאת בהתייחסותה לשואה, כשהיא מודעת למגבלות שחלו עליה ועל משפחתה (למשל בביקורה אצל אחותה בביירות) וקושרת את עצמה לטראומות העבר. דמות אמה של איזדורה מספקת גם היא קריאה מעניינת של סטריאוטיפים יהודיים, בכך שהיא מתנגדת להם במובנים מסוימים ונעזרת בהם במובנים אחרים. במקום להיצמד לדימוי הסטריאוטיפי של האם היהודייה העסוקה בטיפול מופרז, בטיפוח ובנתינה, אמה של איזדורה די קרה ורחוקה. עם זאת, דמות האם מתאימה לתבנית של הסטריאוטיפ היהודי כקדושה מעונה שמקריבה את חייה למען ילדיה. כילדה איזדורה שמעה מאימה שוב ושוב כי היא הסיבה לכך שאמה אינה אמנית מפורסמת מפני שהיה עליה לוותר על הקריירה האמנותית שלה כדי להפוך לאם וכך לא יכלה לחזור לתהילתה הקודמת או לתשוקה שלה. דבר זה הציב את המרחק בין האם לבת.
בין מציאות לבדיה.
ג'ונג הכחישה ש"פחד גבהים""" הוא רומן אוטוביוגרפי, אך היא מודה שיש בו אלמנטים אוטוביוגרפיים מסוימים עם זאת, מאמר ב"ניו יורקר" מציין שאחותה של ג'ונג, סוזאנה דאו (לבית מאן), זיהתה את עצמה כמודל הסרבני של איזדורה וינג, וקראה לספר "חשיפת חיי כשחייתי בלבנון" . סוזאנה כעסה על הוצאת הספר וגינתה אותו, קשרה את הדמויות בספר לאנשים בחייה שלה וטענה שג'ונג נתנה לדמויות בספרה חירויות אכזריות, במיוחד לדמותו של בעלה. בספר אחותה של איזדורה וינג, רנדי, נשואה לפייר, שמנסה את מזלו איתה וגם עם שתי אחיותיה האחרות. ג'ונג דחתה את טענותיה של אחותה ואמרה כי "לכל משפחה אינטליגנטית יש חבר משוגע"
עיבודים לקולנוע.
במשך השנים נעשו ניסיונות להתאים את היצירה הזו להוליווד. ג'וליה פיליפס חלמה שזו תהיה הופעת הבכורה שלה כבמאית. העסקה נפלה לאחר שהיא ואריקה ג'ונג התדיינו שוב ושוב ללא הצלחה. ברומן ההמשך "איך להציל את חייך במו ידייך" יצרה ג'ונג את דמותה של בריט גולדשטיין שקל לזהות כפיליפס. בספר בריט מתוארת כמפיקה הוליוודית דורסנית ומלאה בחשיבות עצמית, נטולת כישרון וצפצפנית.
בחודש מאי 2013 הוכרז כי גרסת התסריט לסרט של פירס אשוורת 'קיבלה אור ירוק על ידי בלו-סקיי מדיה בבימויה של לורי קולייר אך עד היום טרם הופק.
תגובות לספר בישראל.
לאחר תרגום הספר והוצאתו לאור בישראל כתב עליו יהונתן גפן בטורו במעריב: "תוך כדי קריאה אתה מגלה, שמדובר בסך הכל ביומן של אישה די מטופשת. יומן כן בצורה נדירה, אך גם מטופש בצורה נדירה."
Boom Bang-a-Bang
Boom Bang-a-Bang הוא שיר של הזמרת הבריטית לולו, שייצג את בריטניה באירוויזיון 1969 וזכה במקום הראשון, יחד עם שלושה שירים נוספים.
אודות השיר.
השיר נכתב על ידי פיטר וורן ואלאן מורהאוס, ונבחר לייצוג בריטניה באירוויזיון מתוך שישה שירים, על ידי הצופים בתוכנית "Happening for Lulu" בערוץ BBC1.
ב-29 במרץ 1969 הופיעה לולו עם השיר באירוויזיון שנערך במדריד. השיר זכה בתחרות יחד עם שלושה שירים נוספים השיר "Vivo cantando" של סלומה מספרד, "De troubadour" של לני קור מהולנד ו-"Un jour, un enfant" של פרידה בוקארה מצרפת. כל אחד מהשירים זכה ב-18 נקודות. באותה תקופה לא היה חוק לגבי מצב של שוויון במקום הראשון, ולכן כל ארבעת השירים נקבעו כמנצחים על-פי החלטת המפקח מטעם איגוד השידור האירופי, קליפורד בראון. אחרי התחרות שונו חוקי התחרות כדי לפתור מצב דומה של שוויון, עם זאת שש מדינות החרימו את אירוויזיון 1970.
לאחר הזכייה, זכה השיר להצלחה במכירות בנוסף למקור האנגלי, גם בגרסאות בגרמנית, צרפתית, ספרדית ובאיטלקית. לולו עצמה לא אהבה את השיר, אבל הוא היה הלהיט הגדול שלה עד לאותה תקופה, והגיע למקום השני במצעד של שנת 1969.
"Boom Bang-a-Bang" היה אחד מהשירים הזוכים בתחרות הזמר של האירוויזיון שהכיל הברות חסרות משמעות, בדומה ל-La, la, la של מסיאל שזכה בשנת 1968 ו-Ding-a-dong של טיץ'-אין שזכה ב-1975. גם בשנת 1984 זכה השיר Diggi-Loo Diggi-Ley של הרייס, שהיה בעל אותו מוטיב.
החדשות
Earfquake
Earfquake (נכתב באותיות גדולות) הוא שיר שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי טיילר, דה קריאייטור, השיר יצא לאור ב-4 ביוני 2019 כסינגל השני מתוך האלבום Igor. השיר כולל הופעת אורח של הראפר האמריקאי פלייבוי קרטי וקולות רקע של צ'ארלי וילסון וג'סי וילסון.
רקע.
טיילר במקור כתב את השיר לזמר ג'סטין ביבר, שסירב לבצע את השיר. לאחר מכן טיילר ביקש מהזמרת ריהאנה לעשות קולות רקע לפזמון, אבל גם היא סירבה להצעה.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של אוקנומה ב-17 במאי 2019. בקליפ טיילר מתארח בתוכנית, בה הוא מופיע על במה לבוש בחליפה כחולה ובפאה וורהולית, רוקד, שר ומנגן בפסנתר עד שהסיגריה שלו גורמת לשרפה, הוא סובל כוויות שונות ואז מתעלף. לאחר מכן טיילר חוזר בתור כבאי לכבות את האש.
רי&quot;ב 44
Firefox OS
Firefox OS (שם קוד: Boot to Gecko, או B2G) הייתה מערכת הפעלה מבוססת קוד פתוח אשר פותחה לטלפונים חכמים, טלוויזיות חכמות וטאבלטים. היא פותחה על ידי מוזילה ומפתחים חיצוניים, והתבססה על מנוע פריסת התצוגה של דפדפן פיירפוקס, אותו מפתחת מוזילה גם כן- Gecko, וכן על ליבת לינוקס.
היסטוריה.
מערכת ההפעלה הוצגה בפומבי לראשונה, בשם "Boot to Gecko", בפברואר 2012, עבור סמארטפונים תואמי אנדרואיד. והוכרז שהסמארטפונים הראשונים עם מערכת ההפעלה, צפויים לצאת לשוק בברזיל לקראת סוף אותה השנה. מערכת ההפעלה "Boot to Gecko" הייתה מבוססת על הדפדפן פיירפוקס, בדומה ל-Chrome OS. המטרה של מערכת ההפעלה הייתה ליצור אלטרנטיבה בשוק מערכות ההפעלה לסמארטפונים, מול הדואופול של iOS ואנדרואיד, במחיר של כ-100 דולר. באוקטובר 2012 השיקה מוזילה גם חנות אפליקציות עבור סמארטפונים.