המונח מתייחס בעיקר לכלות ולנישואים שהתרחשו במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה.
כלות מלחמת העולם השנייה.
מקרב חיילי בעלות הברית המערביות שהיו מוצבים בארצות אירופה, אוסטרליה וארצות האוקיינוס השקט, נישאו למעלה מרבע מיליון חיילים לכלות מלחמה. תופעה נרחבת זו נבעה ככל הנראה מגורמים אלו:
על פי נתוני האתר The American War Bride Experience הגיעו לארצות הברית כלות מלחמה בעקבות מלחמת העולם השנייה מ-60 ארצות שונות – מרביתן ארצות אירופה, אך גם ארצות באפריקה, בדרום מזרח אסיה, במרכז אמריקה ובאוקיינוס השקט.
משנת 1942 ועד 1952 היגרו מארצות אירופה השונות (כולל בריטניה) כ-250-300 אלף כלות מלחמה. חלק ניכר מהגירת כלות המלחמה התרחשה ב-1946 ונעשתה באמצעות הפלגות מיוחדות של ספינות (War Bride Ships) שאורגנו על מנת להביאן אל ארצותיהן החדשות. מבין הכלות היגרו אל קנדה כ-48 אלף נשים, ועמן כ-22 אלף ילדים.
כ-100 אלף מכלות המלחמה האירופיות היו נשים בריטיות. 15,500 היגרו מאוסטרליה (מרביתן לארצות הברית) ו-1,500 מניו זילנד.
עד 1949 היגרו לארצות הברית 20 אלף כלות מלחמה גרמניות. כ-650 כלות מלחמה יפניות, שהכירו את בעליהן במהלך הצבתם במסגרת משטר הכיבוש של יפן, היגרו לאוסטרליה ב-1952, כאשר בוטל האיסור על כניסתן למדינה.
חיילים במספר לא ידוע היגרו אל ארצות מוצאן של כלותיהם לאחר הנישואין.
בארצות הברית נחקק ב-1945 חוק כלות המלחמה (War Brides Act), במטרה לאפשר את הגירת כלות המלחמה אליה. חוק זה ביטל זמנית את האיסור על הגירת מהגרים ממוצא אסייתי ואת מכסות ההגירה של מהגרים מאירופה שנקבעו בחוק ההגירה של 1924. הוראותיו הורחבו בהמשך על ידי חוקים אחרים.
כלות ממלחמות אחרות.
6,400 נשים קוריאניות נישאו לאנשי צבא אמריקניים במהלך מלחמת קוריאה ומיד לאחריה (בעקבותיה נחקק בארצות הברית חוק דומה לזה שנחקק ב-1945 (Immigration and Nationality Act, 1952), על מנת לאפשר את הגירת כלות המלחמה מקוריאה הדרומית).
בין 1965 ל-1975 הגיעו לארצות הברית כ-8,000 נשים וייטנאמיות ככלות מלחמה.
תופעת כלות המלחמה במלחמות שלאחר מלחמת וייטנאם הייתה מצומצמת יותר מסיבות שונות, ובהן הבדלי דת ותרבות בין החיילים שהוצבו בחו"ל לבין הנשים באותן ארצות, אורכם הקצר יותר של מרבית הסכסוכים ופקודות הצבא. נכון לשנת 2006 הוגשו כ-1,500 בקשות לאשרות הגירה עבור נשים מעיראק שנישאו לחיילים אמריקניים או התארסו עמם. חלק ממקרים אלו זכו לתשומת לב תקשורתית.
לקריאה נוספת.
Carol Fallows, Love &amp; war: stories of war brides from the Great War to Vietnam, New York: Bantam Books, 2002.
אולגה סוסנובסקה
אולגה סוסנובסקה (בפולנית: Olga Sosnovska; נולדה ב-21 במאי 1972 בוויילון שבפולין) היא שחקנית ילידת פולין המתגוררת בארצות הברית ובבריטניה.
ביוגרפיה.
תפקידה הידוע ביותר הוא כאשת העסקים הפולנייה לנה קונדרה, באופרת הסבון "כל ילדיי" של רשת ABC. הזוגיות שלה בסדרה עם הדמות של בלנקה מונטגומרי והנשיקה של שתיהן עשתה היסטוריה טלוויזיונית.
בבריטניה היא ידוע בעיקר כפיונה קרטר בעונות השלישית והרביעית של סדרת הריגול "ספוקס". היא עזבה את הסדרה ב-2005 באמצע העונה כשנכנסה להריון.
סוסנובסקה נשואה לשחקן האמריקאי סנדהיל רממורת'י (גיבורים). לבני הזוג יש בת, האלינה, ובן, אלכס. היא שיחקה בתפקיד משנה בעונה השלישית של "גיבורים". ב-2007 גילמה את הדמות דבי בסרט "אושן 13".
אור (רונה)
אור או אורוז הוא שמה של הרונה ᚢ באלפבית פות'רק קדום, אשר מתועתקת כצליל שורוק.
משמעות שמה של הרונה - שור בר, אך ייתכן שמקור השם במילה הפרוטו-גרמנית אורם שמשמעה "מים".
אות זו מקבילה לאות "אורוס" באלפבית הגותי.
אורוז
קונטיננטל AG
קונטיננטל AG היא חברה גרמנית המייצרת צמיגים, בלמים, מערכות בקרת יציבות, מערכות הזרקת דלק למנועים, מכשירי טכנוגרף וחלקים נוספים לתעשיית הרכב. החברה היא יצרנית הצמיגים הרביעית בגודלה בעולם.
מטה החברה שוכן בעיר הנובר בגרמניה.
היסטוריה.
קונטיננטל הוקמה בשנת 1871 כחברה לייצור גומי. בשנת 1892 החלה לייצר צמיגים לאופניים, ובשנת 1898 החלה לייצר צמיגים למכוניות. מפעל החברה ניזוק במהלך ההפצצות מן האוויר על העיר הנובר במלחמת העולם השנייה אך נבנה מחדש. מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 משמש מתקן החברה גם כמכון הטכנולוגי של הנובר, ומאכלס חברות סטארט אפ. בחלוף השנים, חל שינוי במיקוד העסקי של החברה, והיא הפכה מיצרנית צמיגים לאחת הספקיות הגדולות בעולם של מוצרים לתעשיית הרכב ולספקית השנייה בגודלה באירופה. בשנת 2010 העסיקה החברה למעלה מ-148 אלף עובדים בלמעלה מ-200 אתרים שונים, ב-46 מדינות ברחבי העולם. קונטיננטל היא החברה המובילה בגרמניה בייצור צמיגים.
בשנת 2017 רכשה החברה את הסטארטאפ הישראלי ארגוס המפתח מערכת אבטחה לכלי רכב.
זמני הזריחה והשקיעה
זמני הזריחה והשקיעה הם הזמנים בהם השמש זורחת ושוקעת במקום מסוים. ישנם לוחות שנה שבהם מצוינים זמנים אלה. את הזמנים האלו ניתן לחשב מראש על ידי כלים אסטרונומיים.
השעה בה השמש נמצאת באמצע השמים (כאשר הזמן שעבר מהזריחה שווה לזמן שיעבור עד לשקיעה) היא בסביבות 12 בצהריים, ונקראת בפי האסטרונומים Solar noon.
תלות מועדי הזריחה והשקיעה בקווי רוחב.
בתקופת הקיץ של הקוטב הצפוני לא שוקעת השמש שם, ובמקביל שורר לילה בקוטב הדרומי. תופעה זו תלויה בקו הרוחב בו נמצא הצופה. תופעה זו מתחילה בערך בקו רוחב 66.5°.
שימושים.
להכרתם של זמני הזריחה והשקיעה יש חשיבות עבור קביעת זמניהם של טקסים דתיים בדתות רבות, בהן היהדות, האסלאם והנצרות. כניסת שבת, מוצאי שבת וחגים רבים מתחילים עם השקיעה כיוון שהיום ביהדות מתחיל בערב.
חשיבות נוספת לידע זה יש לעריכת פעולות צבאיות, כמו תקיפת האויב עם שחר. אפשר לתקוף גם מהכיוון בו השמש זורחת, כך שהאויב יהיה מסונוור. בלוחות שנה צבאיים יופיע גם מופע הירח - שעת זריחתו, שקיעתו, והמידה בה הוא מלא.
תיאטרון הצבא הרוסי
תיאטרון הצבא הרוסי (לשעבר: תיאטרון הצבא האדום) או בשמו המלא: התיאטרון האקדמי המרכזי של הצבא הרוסי הוא בית תיאטרון מפורסם הממוקם בנפת משצ'אנקה במוסקבה בירת רוסיה.
הבניין נבנה בשנת 1940 בסגנון קלסיציזם סטליניסטי ומעוצב בצורה של הכוכב האדום הסובייטי ותוכנן על ידי האדריכלים אלביאן ק 'וו' סימביריצב. נטען שבתיאטרון נבנתה גם הבמה הגדולה ביותר באירופה, עם 1900 מקומות ישיבה.
עד שנת 1951 שימש בתור הבית המרכזי של הצבא האדום. בשנים 1951 – 1993 היה הבית המרכזי של הצבא הסובייטי.
כיום מוצגות בו גם הופעות שאינם קשורות לצבא הרוסי.
ת'וריסז
ת'וּרִיסָז או תוּרְס הוא שמה של הרונה ᚦ באנגלית עתיקה ופרוטו-גרמנית.
רונה זו מתועתקת כצליל: "" ומשמעות שמה "ענק" בהתבסס על המיתולוגיה הפינית, או המיתולוגיה הנורדית. השם מתקשר גם לשמו של האל ת'ור ממיתולוגיה זו, אשר הרג ענקים באמצעות קורנס הרעם האגדי מיולניר.
אות זו מקבילה לאות הגותית: .
תורס
אנסוז
אנסוז היא הרונה ᚬ באלפבית פות'רק מאוחר והיא מתועתקת כ: "a".
ככל הנראה צורת הרונה התפתחה מהאות האטרוסקית אשר לימים התפתחה לאות הלטינית: "A". מקורה של האות האטרוסקית, באות האלפבית הפיניקי: המקבילה ל"אלף" העברית.
מקור שמה של הרונה בשמו של האל אסיר מהמיתולוגיה הנורדית או במילה "אוס" שמשמעה פה (באנגלית עתיקה) או שפך נהר (בנורדית עתיקה).
האות, ככל הנקרה מקבילה לאות באלפבית הגותי.
סיג'ילמסה
סיג'ילמסה (נכתב גם סג'למאסא, בערבית: سجلماسة) הייתה עיר עתיקה בקצהו הצפוני של מדבר הסהרה, באזור בו שוכנת בימינו מרוקו, ושימשה בתקופת ימי הביניים כתחנת מסחר חשובה, בתוואי הסחר הראשי של המגרב. העיר שגשגה בתור הזהב של השושלות הברבריות, וחורבותיה מצויות על גדות הנהר זיז, בנווה המדבר תפילאלת ליד העיירה ריסאני.
היסטוריה.
על פי אל-בכרי בספר המסלולים והמקומות, הצאפריים יישבו את העיר לראשונה בעקבות התקוממות ברברית נגד בית אומיה. אל-בכרי מספר כי אחרים הצטרפו למתיישבים המוקדמים הללו שם, עד שמנו כארבעת אלפים, ואז הניחו את היסודות לעיר. הם בחרו מנהיג עיסא בן מאזיד אל-אסוואד, לטפל בענייניהם בשנים הראשונות הראשונות להקמת העיר. לאחר ששלט במשך 14 שנה הואשם על ידי חבריו בשחיתות והוצא להורג. אחריו הנהיג את העיר אבו אל-קאסים סמגו בן וואסול אל-מיקנאסי, מראשי שבט מיקנסה. צאצאיו מכונים שושלת מידרריד הם שלטו באזור שכונה על ידם אמירות סיג'ילמסה וקבעו את סיג'ילמסה כבירתם.
הגאוגרף הערבי אבן האוקל ביקר בספרד ובמגרב בין השנים 947–951. על פי החשבון בספר שלו "כתאב סוראט אל-ארד", שהושלם בסביבות 988, סיג'ילמסה גדלה בכוחה הכלכלי עקב שינוי דרכי סחר. בגלל עושרה הצליחה העיר לקבוע את עצמאותה תחת שושלת מידרריד, ולהשתחרר מהחליפות העבאסית כבר בשנת 771.
לפי אל-בכרי, בשנת 1055, עבדאללה בן יאסין, המנהיג הרוחני של אל-מוראביטון הביא צבאו לסיג'ילמסה והרג את מנהיג העיר. מורביטון נקטו בפרשנות קפדנית ביותר לאסלאם, הם ניפצו כלי נגינה וסגרו חנויות יין ברחבי העיר. סיג'ילמסה הייתה הכיבוש הראשון של המורביטון ונותרה בשליטתם עד 1146, אז חליפות אל-מוואחידון השתלטה על העיר וביצעה טבח של רבים מיהודי המקום.