מספר ענפים וקבוצות של בעלי חיים הם משוריינים בחלקם והחלק המשוריין משמש לרוב גם להתקפה פעילה ולא רק להגנה סבילה, כך למשל הראש המשוריין של הטריצרטופס שכולל מלבד קרניים ארוכות וחדות גם עטרה מוצקה וקשיחה היוצרת מעטה גרמי דמוי מניפה סביב העורף והצוואר. העטרה של הטריצרטופס הייתה עשויה מעצם עבה וייתכן שצופתה בחומר קרני ששימש כ"שריון מרוכב" שהגדיל את חוזקה.
אצל בעלי חיים רבים שלהם שלד חיצוני, שלד זה עשוי מחומר קשיח (כגון כיטין בפרוקי-רגליים וגיר בקווצי עור) ומשמש גם כשריון מגן. אצל חלק מהחיפושיות כנפי החפייה הכיטניות כל כך חזקות עד שצריך מקדחה על מנת לנעוץ בהן מסמר (דבר שנעשה בדרך כלל לצורכי תצוגה מוזיאלית).
בקרב הרכיכות, חלק מרקמת העור, הנקרא גלימה מפריש מבנה גירני מורכב הנקרא קונכייה. אצל רוב הרכיכות הקונכייה משמשת כשריון לבעל החיים שמתכנס לתוכה כאשר יש סכנה.
קבוצות בעלי חיים עם שריון.
שריון של צבים.
לצבים שריון נוקשה וכבד על גבם וגחונם. שריון הגב ושריון הגחון מחוברים זה לזה כשבשריון מצויים פתחים לראש, לרגליים ולזנב. השריון העליון נקרא "קאראפס" והשריון התחתון נקרא "פלסטרון". הזכר בעל שריון תחתון קעור וזנב ארוך יחסית לנקבה. הנקבה בעלת שריון תחתון שטוח וזנב קצר. ההבדל במבנה השריון התחתון מאפשר לצבים להזדווג ביציבות. בעת סכנה, חלק מהצבים מסוגלים להכניס את ראשם ורגליהם לתוך השריון כדי להתגונן.
מבחינה אנטומית, השריון של הצבים הוא התפתחות של כלוב הצלעות, ובנוסף לעצמות אלו וחוליות עמוד השדרה הוא כולל גם לוחות עצם המכוסים במגינים קרניים. דבר זה מרמז ששריון הצבים התפתח מאיחוי של אוסטאודרמים לשלד הצירי (צלעות ועמוד השדרה). מספר המגינים וצורתם משתנה בין הסוגים והמינים. השריון גדל עם הצב במשך חייו.
שריון של אנקילוזאורים.
לאנקילוזאורים היה שריון מפותח שהורכב מאוסטאודרמים (לוחות עצם) ולעיתים קרובות כלל גם קוצי עצם ודוקרנים. רמת הכיסוי נעה מלוחיות קטנות ומרווחות בסקלידוזאורוס ועד למערך לוחות מאוחה המכסה את כל הגב באנקילוזאוריים. השריון כיסה בעיקר את הגב וצידי הגוף, הבטן הייתה חשופה אך במספר מינים גם הראש והצוואר כוסו בשריון.
שריון של זאורופודים.
חלק מהזאורופודים, בעיקר בני משפחת סלטזאוריים, היו אף הם בעלי אוסטאודרמים משובצים בין קשקשים קשיחים. עם זאת, השריון אצלם לא היה מפותח כמו אצל האנקילוזאורים.
שריון של תנינאים.
רוב בני סדרת התנינאים מכוסים בשריון גבי המורכב מאוסטאודרמים גרמיים גדולים, חלקם עם קשקשים מחודדים. לחלק ממיני התנינאים יש גם לוחיות עצם על הגחון.
מאחר שרוב התנינאים הם טורפי-על, מטרת שריון האוסטאודרמים העיקרית איננה הגנה אלא תמיכה במשקל הגוף בעת הליכה ביבשה ותרמורגולציה (ויסות חום הגוף) מאחר שהקשקשים משמשים כרדיאטור מצוין בזכות כלי הדם הרבים שעוברים בהם (כעצם חיה).
שריון של יונקים.
בקרב היונקים, השריון נפוץ בעיקר בבני סדרת הארמדילאים, שאצלם הוא מורכב מאוסטאודרמים המשובצים בעור עבה וציפוי קראטין. מספר יונקים אחרים מגינים על עצמם באמצעות קוצים.
שריון של דו-חיים.
בעבר חיו דו-חיים בעלי ראש משוריין, אך כולם נכחדו לפני מיליוני שנים.
שריון של דגים.
דגים רבים מכוסים בקשקשים המשמשים להם כשריון. בעבר חלק מהדגים, בעיקר בני מחלקת דגים בעלי שריון (Placodermi), היו מכוסים גם בלוחות עצם (בעיקר סביב אזור הראש). דגים אלו חיו בתקופת הדבון ונכחדו בסופה.
שריון של רכיכות.
לרוב הרכיכות יש איבר הנקרא גלימה, ואיבר זה מפריש מבנה קשיח מורכב הנקרא קונכייה. הקונכייה עשויה מסריג של חלבונים, גיר, קונכיולין ודר. אצל רוב הרכיכות, בעיקר החלזונות והצדפות, הקונכייה משמשת כשריון וכאשר בעל החיים חש בסכנה הוא מתכנס לתוכה.
הקהילה הכלכלית של מדינות מערב אפריקה
הקהילה הכלכלית של מדינות מערב אפריקה (באנגלית: Economic Community of West African States, בראשי תיבות: ECOWAS) היא איחוד כלכלי של 15 מדינות במערב אפריקה. האיחוד הוקם ב-1975. נכון ל-2015 היה שטח המדינות החברות בו 5.11 מיליון קילומטר רבוע ואוכלוסייתן מנתה יחד למעלה מ-349 מיליון נפש. אוכלוסיית מדינות הקהילה דוברות שלוש שפות - אנגלית, צרפתית ופורטוגזית. מטה הקהילה ממוקם בעיר אבוג'ה, בירת ניגריה.
הקהילה היא אחד הגושים האזוריים הכלולים בקהילה הכלכלית האפריקאית.
המדינות החברות.
המדינות החברות בקהילה משתייכות לשני גושים אזוריים ולהן מושבים בפרלמנט הקהילה על פי גודל אוכלוסייתן. כולן פרט לאחת (כף ורדה) משתייכות לאחד משני איחודים מונטריים במסגרת הקהילה, כמפורט להלן:
מטרות.
מטרת הקהילה היא לקדם את חברותיה לקראת סיפוק צרכים כלכלי עצמי קולקטיבי וזאת על ידי יצירת בלוק כלכלי גדול שבו ישרור איחוד כלכלי ומסחרי.
הקהילה משמשת גם במסגרת לשמירת שלום באזורה, על ידי שיגור כוח צבאי ובו יחידות צבא של חברותיה לשם התערבות במצבים של אי שקט פוליטי במדינות החברות.
היסטוריה.
הקהילה נוסדה ב-28 במאי 1975 עם חתימת אמנת לאגוס (בניגריה). גרסה מתוקנת של האמנה נחתמה ב-24 ביולי 1993 בעיר קוטונו שבבנין. כמו כן נחתמו מספר פרוטוקולים לשינוי והוספת הוראות שונות לאמנת היסוד.
14 מתוך 15 המדינות החברות הנוכחיות הצטרפו לקהילה עם יסודה ב-1975. כף ורדה הצטרפה לקהילה ב-1977.
מאוריטניה דוברת הערבית הצטרפה לקהילה ב-1975 אך פרשה ממנה ב-2000. ב-2017 חתמה מאוריטניה הסכם לקבלת מעמד של חברות חלקית בקהילה.
ב-2017 הגישה מרוקו בקשה להצטרף כחברה לקהילה. בהמשך אותה שנה הסכימה ועידת ראשי מדינות הקהילה לקבל את הבקשה.
בית הדין של הקהילה הוקם ב-1991 והחל לפעול ב-1996.
הקהילה מפעילה כוחות שמירת שלום צבאיים במסגרת קבוצת הפיקוח של הקהילה (ECOMOG). מרבית הכוחות הצבאיים שמפעילה הקבוצה הם ניגריים, יחד עם כוחות קנים ממדינות אחרות בקהילה. כוחות שמירת שלום של הקהילה פעלו בחמישה מקרים - בחוף השנהב ב-2003, בליבריה ב-2003, בגינאה-ביסאו ב-2012, במאלי ב-2013 ובגמביה ב-2017.
איחודים מונטריים.
הקהילה כוללת שני גושים מונטריים:
הבחירות לנשיאות קזחסטן 2019
הבחירות לנשיאות קזחסטן 2019 נערכו בקזחסטן ב-9 ביוני 2019. אלה הבחירות הראשונות לנשיאות מאז 1991, שבהן השתתף נשיא קזחסטן האחרון, נורסולטן נזרבייב. נשיא קזחסטן המכהן, קאסים-ג'ומארט טוקאייב, ניצח בבחירות ברוב של כ-70%.
רקע.
נורסולטן נזרבאייב נבחר לכהונה חמישית כנשיא בבחירות 2015. הוא היה צפוי לרוץ שוב ב 2020, אך התפטר במרץ 2019, הקובע כי יושב ראש הסנאט קאסים-ג'ומארט טוקאייב ימשיך לכהן כנשיא עד 2020. עם זאת, בחודש אפריל הודיע טוקאייב כי הבחירות המוקדמות יתקיימו בחודש יוני, כדי למנוע "חוסר ודאות פוליטית".
מערכת הבחירות.
נשיא קזחסטן נבחר באמצעות מערכת בעלת שני סבבים; אם אף מועמד לא יקבל את רוב קולות ההצבעה בסיבוב הראשון, יתקיים סבב שני בין שני המועמדים המובילים.
מועמדים.
מועמדים פוטנציאליים.
תשעה מועמדים פנו לוועדת הבחירות המרכזית. עם זאת, מאוחר יותר מועמד אחד פרש ממועמדותו. מועמד אחד נפסל משום שלא היה לו מספיק ידע על השפה הקזחית.
Star Marianas Air
נמל התעופה טימישוארה טראיאן וויה
ז'ולקייבקה (מחוז לובלין)
סלטייר
אלי חדד
אלי חדד (נולד ב-1957) הוא זמר, מעבד ומתופף ישראלי.
ביוגרפיה.
חדד נולד בתוניס, כצעיר מבין שבעה אחים. אביו היה נגן קאנון, ששימש כנגן לווי לזמרת אום כולתום בביקוריה בתוניס, לישראל עלה ב-1968 יחד עם משפחתו, והתגורר בנוף הגליל (נצרת עילית דאז) בגיל 12 לאחר שסולק מבית ספרו, החל להופיע עם להקת "הממזרים" בתפקיד הסולן. בגיל 14 החל חדד לתופף בלהקה.
שירת בצה"ל כאפסנאי, ובמהלך השירות המשיך להופיע כמתופף. לאחר שיחרורו מצה"ל עבד בשיפוצים יחד עם אחיו.
את פריצתו המוזיקלית עשה חדד כמתופף להקת "ברקת" מהקריות (שהפכה אחר כך ללהקת "בנזין"), אליה הצטרף ב-1977 לאחר פגישה עם חברי הלהקה, שחיפשו מתופף חדש ובואו לנצרת עילית לשמוע אותו מנגן לאחר ששמעו שהוא מתופף מוכשר. הלהקה ניגנה באותה עת בעיקר גרסאות כיסוי ללהיטי רוק ופופ, והרבתה להופיע באירועים וחתונות, במקביל המשיך לעבוד בשיפוצים.
ב-1981 הפזמונאי והמפיק יעקב גלעד לקח את הלהקה תחת חסותו, שמה שונה ל"בנזין", וגלעד כתב מילים ללחנים שכתבו. בסוף אותה שנה עברו כל חברי הלהקה לגור בתל אביב במטרה לקדם את הקריירה שלהם.
במסגרת "בנזין", בין היתר, שימש חדד סולן בשיר "תני לי סיבה", והיה שותף לעיבוד המוזיקלי באלבומה הראשון עשרים וארבע שעות בשירים: חופשי זה לגמרי לבד, יום שישי, בית משותף, תני לי סיבה, קחי אותי הביתה והתחלה חדשה, ובעיבוד האלבום השני של הלהקה משמרת לילה. במהלך הקלטת האלבום השני חזרו חברי הלהקה לגור בצפון, עקב קשיי פרנסה, אף על פי שהאלבום הראשון שלהם זכה להצלחה. חדד גם נקלע לסכסוך עם המפיק גלעד וטכנאי ההקלטות יעקב מורנו, עזב והחולף באיגי דיין. אחר כך חזר ל"בנזין" וניגן בהופעות האחרונות של הלהקה.
בתחילת 1985, מנהיג "בנזין" יהודה פוליקר החל לעבוד על אלבום הסולו הראשון שלו "עיניים שלי והלהקה הגיעה לסוף דרכה. בסוף אותה שנה הקים יחד עם עם נגן הבס של "בנזין" בנג'ו קמחי ושותפים נוספים את להקת "בושם", שניגנה גרסות כיסוי. במקביל חזר לעבוד בשיפוצים. ב-1990 הצטרף ללהקת "אורניום", שהייתה הגלגול הראשון של להקת "סטלה מאריס".
בתחילת 1993, יצאה לאור אלבום אוסף של להקת "בנזין" ועלתה האפשרות שחברי הלהקה יתאחדו לסיבוב הופעות, שלא יצא לפועל לבסוף.
בסוף שנות ה-90 חדד הצטרף ללהקת "הסיקסטיז", בה הוא משתף פעולה עם מוטי דיכנה, יואל לרנר.