"Le ballet" יצא בצרפת בינואר 1996, כסינגל שיווקי. הוא הגיע למקום החמישי במצעד האירפליי של המדינה, תוך שתיפקד כבי-סייד של השיר "Falling into You". בגלל ההצלחה של "D'eux", תחנות הרדיו בקוויבק החלו לנגן את "Destin" בינואר 1996. השיר הצליח לשהות במצעד האירפליי של קוויבק במשך שמונה חודשים, מה שהופך אותו לאחד מהשירים הבודדים בהיסטוריה שהצליחו לעשות זאת. במאי 1996, החלו תחנות רדיו שונות בקוויבק לנגן את "J'irai où tu iras", דואט עם ז'אן-ז'אק גולדמן. השיר הגיע אל המקום ה-14 במצעד האירפליי של קוויבק. כל הסינגלים מ-"D'eux" נכללו באלבום הלהיטים המצליח ביותר של דיון משנת 2005, "On ne chang pas".
ביקורות.
"D'eux" קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. סטיבן תומאס ארלוויין מ-"AllMusic" העניק לו שלושה כוכבים מתוך חמישה. הוא ציין כי לכתיבה של ז'אן-ז'אק גולדמן הייתה השפעה רבה על האלבום, תוך שציין כי גולדמן ניסה לכתוב שירים בסגנון הפופ העכשווי למבוגרים. דבר אשר השפיע על הצלחת האלבום. לסיום, הוסיף ארלוויין כי מדובר באלבום פופ עכשווי למבוגרים שמצליח בזכות סגנונו הייחודי, לעניין את הקהל הרחב.
רשימת רצועות.
כל הרצועות הופקו על ידי ז'אן-ז'אק גולדמן ואריק בנזי.
צוות.
המידע לקוח מ-AllMusic .
Russia Beyond
Russia Beyond הוא פרסום רב לשוני בבעלות חברת רוסיה היום, סוכנות חדשות ממשלתית ברוסיה, המציעה חדשות, הערות, חוות דעת וניתוח על תרבות, פוליטיקה, עסקים, מדע וחיים ציבוריים ברוסיה. העיתון ספג ביקורת על היותו תעמולה רוסית של הממשלה הרוסית.
היסטוריה.
"Russia Beyond The Headlines" הושקה בשנת 2007 על ידי העיתון "Rossiyskaya Gazeta", עיתון תיעוד רוסי. המפרסם הראשון של הפרויקט היה המשנה למנכ"ל מערכת "רוסייסקאיה גזטה" יבגני אבוב.
ב-9 בינואר 2016, "Russia Beyond The Headlines" הפכה לחלק מסוכנות TV-Novosti תוך שמירה על המותג הייחודי שלו. בשנת 2017 השמיט הפרויקט את כל הגרסאות המודפסות, אף על פי שהוא עדיין הוצע כתוסף לדפוס לניו יורק טיימס בשנת 2018. ב-5 בספטמבר 2017, "Russia Beyond The Headlines" השמיטה את שתי המילים האחרונות בשמה המלא והפכה ל-"Russia Beyond".
מבנה.
"Russia Beyond" מנוהלת כמדור בסוכנות הידיעות המקומית המופעלת בשפה הרוסית רי"א נובוסטי, המווה חברת בת של רוסיה היום.
ביקורת.
על "Russia Beyond" נמתחה ביקורת על היותו ארגון תעמולה רוסי-ממשלתי.
מספר שמות יוקרתיים במערב התייחסו בביקורת לעיתון שמקדם מידע מוטעה על רוסיה. באירופה שילם גוף התקשורת הממשלתי הרוסי ל"דיילי טלגרף" הלונדוני, "לה פיגארו" הצרפתי, "Süddeutsche Zeitung" בגרמניה והיומון האיטלקי "La Repubblica" כדי ש- "Russia Beyond" יופץ כתוסף לפרסומים אלה ובארצות הברית הוא צורף כנספח ל"וושינגטון פוסט". עד 2015; "וול סטריט ג'ורנל" וה"ניו יורק טיימס" קיבצו את העיתון במהדורות שלהם החל משנת 2018.
במקרה של "ה"דיילי טלגרף", "Russia Beyond"" שילם למו"ל הבריטי 40,000 ליש"ט בכל חודש על מנת להפיצו כתוספת לפרסום שלהם בסוף השבוע ואילו באתר הטלגרף הוצג גם תוכן מאתר RBTH. התוסף החודשי הופיע לראשונה בעיתון הבריטי "הדיילי טלגרף" "ו"וושינגטון פוסט"" האמריקאי בשנת 2007 בשם "Russia Now".
וידר (מיתולוגיה)
CV-990
הידד למנהיג
"הידד למנהיג" (באנגלית: Hail to the chief) הוא ההמנון הנשיאות הרשמי של ארצות הברית, שהלחין ג'יימס סנדרסון. נגינת השיר מלווה את הופעתו של נשיא ארצות הברית באירועים ציבוריים רבים, הוא מנוגן גם בטקסי השבעה. בהזדמנויות רשמיות מרכזיות, תזמורת חיל הנחתים של ארצות הברית והרכבים צבאיים אחרים הם בדרך כלל המופיעים, ולכן על פי הנחיות מחלקת ההגנה, מאז שנת 1954, היו הבסיס העיקרי למעמדו הרשמי של ההמנון. קדמו לו ארבעה ניגונים קודמים ששימשו את הנשיא. השיר מנוגן גם במהלך הלווייתו הממלכתית של נשיא לשעבר. מכיוון שמקורו ב, השיר נמצא ברשות הציבור.
היסטוריה.
חלקים מ"גבירת האגם" של סר וולטר סקוט, כולל "שיר הסירה" ("הידד למנהיג") איתם מברך השבט על הגעתו בסירה של מפקדם רודריק דהו, שהולחנה לו מוזיקה בסביבות 1812 על ידי כותב השירים ג'יימס סנדרסון (סביבות 1769 - סביבות 1841); כנר אנגלי, שכתב שירים רבים להפקות תיאטרון מקומיות בשנות התשעים של המאה ה-19 ושנותיה הראשונות של המאה ה-19.
הרומן של סקוט הפך במהרה למלודרמה רומנטית. בנובמבר 1810 כתב סקוט לחבר "ש"גבירת האגם"" הפכה למחזה מאת מרטין וריינולדס בלונדון ועל ידי מר סידונס באדינבורו. בערך באותה תקופה, סקוט קיבל מכתב מחבר וקצין צבא שסיים את מכתבו בעותק של המוזיקה לשיר הסירה, "הידד למנהיג".
גרסה של "גבירת האגם" נוגנה לראשונה בניו יורק ב-8 במאי 1812. "הידד למנהיג" פורסם בפילדלפיה בערך באותו הזמן כ"מארש פזמון של הרומנסה הדרמטית של "האגם" פרודיות רבות הופיעו, מה שהצביע על פופולריות רבה של השיר.
הצמדת השיר לנשיא התרחשה לראשונה בשנת 1815, אז הושמעה המנגינה הן לכבוד ג'ורג' וושינגטון והן לציון סיום מלחמת 1812 (בשם "זרי המפקד"). ב-4 ביולי 1828 ביצעה תזמורת חיל הנחתים של ארצות הברית את השיר בטקס הפתיחה הרשמי של תעלת צ'סאפיק ואוהיו, בה השתתף הנשיא ג'ון קווינסי אדמס. אנדרו ג'קסון היה הנשיא החי הראשון שלכבודו נוגן השיר בטקס כניסתו לתפקיד בשנת 1829, והוא הושמע גם בטקס ההשבעה של מרטין ואן בורן בשנת 1837. ג'וליה טיילר, אשתו השנייה של ג'ון טיילר, ביקשה את השימוש בשיר כדי להודיע על בואו של הנשיא. היורשת שלה כגברת הראשונה, שרה צ'יילדרס פולק, עודדה את השימוש בשיר בעת השבעתו של ג'יימס פולק בתקופת כהונתו של הארי טרומן, מחלקת ההגנה הפכה אותו לשיר המחווה הרשמי לנשיא.
הנשיא צ'סטר א. ארתור לא אהב את השיר וביקש מהמוזיקאי ג'ון פיליפ סוזה לחבר שיר חדש, שכותרתו "נשיא הפולונה". לאחר שארתור עזב את תפקידו, תזמורת הצי חזרה לנגן את "הידד למנהיג" בהופעותיו הפומביות של הנשיא.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית (1861-1865) שימשה אותה יצירה גם כדי להודיע על בואו של נשיא הקונפדרציה ג'פרסון דייוויס. ב-3 באוקטובר 1861 ביקר דייוויס עם הגנרלים פ.ג.ט. בורגארד, ג'וזף איגלסטון ג'ונסטון וגוסטבוס וודסון סמית' בבית פיירפקס (כיום פיירפקס, וירג'יניה) לקראת כינוס מועצת המלחמה. בזמן שהותו בפיירפקס, הנשיא דייוויס ערך גם סקירה רשמית של הכוחות, שמנתה כ-30,000 איש. בתחילת הסקירה תזמורת חיל הרגלים הראשון בווירג'יניה ביצעה את "הידד למנהיג והסתיימה עם השיר "דיקסי".
מילים ולחן.
המילים לשיר נכתבו על ידי אלברט גמז לצד מוזיקה של ג'יימס סנדרסון, אך לעיתים נדירות הן מושרות.
מילות השיר המקוריות, שנכתבו על ידי סר וולטר סקוט, הן:
אלדד גל-עזר
אלדד גל-עזר (5 באוגוסט 1947 - 21 בספטמבר 2019) היה ד"ר לפיזיקה וממייסדי תוכנית החלל הישראלית. זוכה פרס ביטחון ישראל.
קורות חיים.
אלדד גל-עזר נולד ב-1947 לגאולה (לבית אזרחי) ואליהו גלעזר. למד ובבית הספר התיכון עירוני ה' בתל אביב, כעתודאי למד לתאר ראשון ושני בפיזיקה באוניברסיטת תל אביב, שרת בצה"ל, כתב דוקטורט בפיזיקה תאורטית (חלקיקים אלמנטריים) באוניברסיטת תל אביב בהנחייתם של הפרופסורים נאמן ודותן.
ממקימי ופורצי הדרך של תוכנית החלל הישראלית. לאלדד תפקיד מרכזי בהקמת תחנות הקרקע לקליטת לוויינים, וניהולם בתעשייה האווירית.על פעילותו זו זכה בפרס ביטחון ישראל.
לאחר הפרישה התנדב למסגרות חינוכיות שונות, כולל הדרכת "מדענים צעירים" שבנו לוויינים זעירים כדוגמת דוכיפת. שיגור דוכיפת 3 הוקדש לזכרו.
חיים אישיים.
לגל-עזר אח. גל-עזר היה נשוי, עד לפטירתו, לפרופסור יהודית גל-עזר אב לשתי בנות ובן. התגורר בתל אביב-יפו.
כלב הים הלבן (סרט קצר)
כלב הים הלבן (באנגלית: The White Seal) הוא סרט קצר מונפש אמריקאי לכל המשפחה משנת 1975, המבוסס על סיפור בעל אותו שם מתוך הכרך הראשון של "ספר הג'ונגל" שנכתב על ידי רודיארד קיפלינג. הסרט בוים, נכתב והופק על ידי צ'אק ג'ונס.
הסרט הופץ לראשונה בארצות הברית ב-24 במרץ 1975. בישראל הסרט הופץ לראשונה בדיבוב עברי על ידי קלסיקלטת בשנת 1991, יחד עם חלקו השני של הסרט "ריקי-טיקי-טאבי". אורך הסרט הוא כ-24 דקות ושפת המקור שלו היא אנגלית.
תקציר העלילה.
הסרט מספר על קוטאק, כלב ים לבן ומיוחד. בעקבות ניסיון ציד בכלבי הים על ידי בני האדם, החליט קוטאק למצוא אי לעדר שלו בו כלבי הים יהיו מוגנים מבני האדם.
דמויות ומדבבים.
מדבבים באנגלית.
בגרסה האנגלית והמקורית של הסרט, רודי מקדואל דיבב את כל הדמויות הגבריות של הסרט, ואילו ג'ון פוראי דיבבה את מאקה.
מדבבים בעברית.
במאי ומפיק הדיבוב של הסרט בעברית היה יוני חן.
אוסף היכל הפסלים הלאומי
אוסף היכל הפסלים הלאומי הוא אוסף פסלים ייצוגי של אישים אמריקאים, המוצג בהיכל הפסלים הלאומי שנמצא בבניין הקפיטול, מושב הקונגרס של ארצות הברית בעיר וושינגטון די. סי., בירת ארצות הברית. האוסף נוסד בשנת 1864, וכולל כיום 101 פסלים - שניים שנמסרו מטעם כל אחת מחמישים מדינות ארצות הברית ופסל אחד שנמסר מטעם מחוז קולומביה, לפי בחירתם.
האוסף.
הקמת והרחבת האוסף.