טרם המשפט ניסה אוליבר שאנטי לשים קץ לחייו בתא המעצר. לבסוף, ביום שישי ה-4 בדצמבר 2009, נידון אוליבר שאנטי לשש שנים ו-10 חודשי מאסר לאחר שבית משפט במינכן הרשיע אותו ב-76 סעיפים הנוגעים לתקיפה מינית כלפי קטינים.
בשנת 2002, לאחר שאוליבר הואשם בתקיפה מינית של ילדים, החליטו חברי ההרכב המוזיקלי בה השתתף לשנות את שמם מ-"Oliver Shanti &amp; Friends" ל-"Existence".
מרדכי מן
הרב מרדכי ליב מן (תרע"ז, 1917 - ד' באדר ב' תשנ"ז, 13 במרץ 1997) היה חבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.
ביוגרפיה.
נולד בבריינסק (ליטא הפולנית) למשה וחיה מן. בהיותו כבן 11 נשלח על ידי אמו ללמוד בישיבת סלונים בראשותו של הרב שבתי יגל. לאחר מכן עבר ללמוד בישיבת מיר שם התבלט בשקדנותו.
בשנת תרצ"ט (1939) עקב חשש גיוס לצבא הפולני עלה לארץ ישראל (באמצעות סרטיפיקט ששלח אליו הרב ראובן כץ ראש ישיבת לומז'ה בפתח תקווה). עם עלייתו לארץ ישראל נכנס ללמוד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה אצל רבו רבי ראובן כץ, באותה תקופה התקרב לחזון איש, והוא שידכו למרים, בתו של הרב הלל ויטקינד, ראש ישיבת בית יוסף בתל אביב (נפטרה ב-1981).
לאחר נישואיו החל למסור שיעורים בישיבתו של חמיו. בשנות ה-70 עברה הישיבה לשיכון ויז'ניץ בבני ברק ונקראה "בית הלל" על שם חמיו. הישיבה בבני ברק משמשת ככולל אברכים.
עם הקמת מועצת גדולי התורה של דגל התורה, בשנת תשמ"ט (1989), הזמינו הרב אלעזר מנחם שך לכהן בה.
בחצי שנה האחרונה לחייו היה משותק. בד' באדר ב' תשנ"ז נפטר לאחר מחלה קשה, ונטמן בהר הזיתים בירושלים. בשנת תשס"א (2001) נהרגו בתאונת דרכים בתו חיה מינדל, חתנו הרב שמשון פינקוס ונכדתו.
חיבר סדרת הספרים דברי מרדכי על הש"ס.
משפחתו.
משפחת אביו נספתה כולה בשואה למעט אחיו אלחנן המתגורר כיום בחולון (כתב ספר זיכרון לעירו ומשפחתו, בשם נר לבריינסק).
גיסיו חתני חמיו הם הרב דוד פינקל, הרב שרגא גרוסברד והרב יחיאל צוקרוב.
חתניו הם הרב שמשון דוד פינקוס - היה רב הקהילה החרדית באופקים; יוסף חיים שינברגר - נכדו של רבי עמרם בלוי; ושמואל גריינמן, בנו של הרב חיים גריינמן.
הספר השחור (קארפ)
מיכאיל פרוכורוב
מיכאיל דמיטרייביץ' פרוכורוב (ברוסית: Михаил Дмитриевич Прохоров; נולד ב-3 במאי 1965, מוסקבה) הוא מדינאי יהודי רוסי, איש עסקים ואוליגרך. הוא נשיא קרן ההשקעות הפרטית אונקסים, מנכ"ל חברת פוליוס-גולד, ממפיקות הזהב הגדולות בעולם, נשיא איגוד הביאתלון הרוסי, והוא מחזיק במרבית מניות רוסאל, חברת האלומיניום הגדולה בעולם ומניות חברת נורילסקי ניקל, ממפיקות הניקל הגדולות בעולם.
כמו כן במשך עשור (2009–2019) היה הבעלים של קבוצת ה-NBA ברוקלין נטס. על פי מגזין בלומברג לשנת 2021 הונו מוערך במעל 13 מיליארד דולר.
התמודד בבחירות הנשיאותיות במרץ 2012 מול ולדימיר פוטין וזכה בכ-8% מהקולות.
ב-2022 במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה החליט עלה לישראל.
קורות חיים.
פרוכורוב נולד במוסקבה שברוסיה הסובייטית דאז. אביו דמיטרי פרוכורוב היה ראש המחלקה לקשרים בינלאומיים של הוועדה הממלכתית לספורט ותרבות הגוף של ברית המועצות (Управления международных связей Госкомспорта СССР), כיום המחלקה לשיתוף פעולה בינלאומי של משרד הספורט והנוער של רוסיה, עובדה שאפשרה לו לנסוע עם אביו מסביב לעולם, זכות שנמנעה ממרבית תושבי ברית המועצות. סבתו מצד אימו, אנה בלקינה, הייתה מיקרוביולוגית יהודייה-רוסייה שנשארה במוסקבה במהלך מלחמת העולם השנייה כדי לייצר חיסונים בעוד שבתה תמרה (אימו של מיכאיל) הועברה מזרחה למען ביטחונה. אחותו של מיכאיל, אירינה פרוכורובה, היא מבקרת ספרותית ועורכת המגזין "תסקיר ספרותי חדש" (Новое литературное обозрение).
לאחר סיום בית הספר התיכון התקבל ללימודים אקדמאים, אך העדיף להתגייס לצבא. בשנים 1983–1985 שירת בצבא האדום. עם סיום השרות הצבאי חזר ללמוד. ב-1988, בשנתו האחרונה במכון הפיננסי המוסקבאי, הוא היה לחבר המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. ב-1989 סיים את הפקולטה ליחסי כלכלה בינלאומיים של המכון המוסקבאי לכלכלה (כיום האוניברסיטה הפיננסית של ממשלת רוסיה), יחד עמו בקורס למד אלכסנדר חלופונין, לימים מושל מחוז קרסנויארסק ואנדריי קוזלוב, מי שהיה בנקאי בכיר וכיהן כסגן נגיד בנק רוסיה ונרצח.
קריירה.
ב-1989 התמנה פרוכורוב למנהל הבנק הבינלאומי לשיתוף פעולה כלכלי (Международный банк экономического сотрудничества). באותה תקופה בבנק עבד גם ולדימיר פוטנין. הם היו שותפים בעסקים במשך מספר שנים עד שנפרדו בשנת 2008.
ב-1992 היה יו"ר הדירקטוריון של בנק המסחר "חברת המימון העולמית" ובשנים 1993–1998 היה יו"ר בנק אונקסים שהפך לבנק המאוחד לייבוא וייצוא (Объединённый экспортно-импортный банк). מ-1998 ועד שנת 2000 היה יו"ר דירקטוריון בנק אונקסים, ושנתיים לאחר מכן היה נשיא רוסבנק.
בשנים 2001–2007 היה יו"ר הדירקטוריון ומנכ"ל נורילסק-ניקל - יצואנית הניקל הגדולה בעולם, והספונסר הראשי של צסק"א מוסקבה. לאחר שהתפטר מתפקיד המנכ"ל ב-2007 המשיך להחזיק ב-25% מן המניות. בשנים 2006–2010 היה יו"ר הדירקטוריון של "פוליוס-זולוטו" ממפיקות הזהב הגדולות בעולם, ומ-2010 ועד יוני 2011 היה למנכ"ל החברה.
החל מ-2007 עומד בראש מועצה בתאגיד הממלכתי "רוסננו - התאגיד הרוסי לננו-טכנולוגיה" (Российская корпорация нанотехнологий) ובאותה שנה פרוכורוב ייסד גם את קרן ההשקעות "קבוצת אונקסים" והיה לנשיאהּ. מיוני 2008 היה לחבר בדירקטוריון נורליסקי ניקל ובאותה שנה מונה לעמוד בראש איגוד הביאתלון הרוסי.
מ-2010 עד 2019 היה הבעלים של קבוצת ה-NBA ברוקלין נטס והיה לרוסי הראשון שבבעלותו קבוצת ספורט אמריקנית. נוסף לזה הוא ממפתחי רעיון המכונית החשמלית ברוסיה והוא המממן העיקרי של יו מובייל - פרויקט הרכב ההיברידי הרוסי.
ב-25 ביוני 2011, הוא נבחר ליו"ר מפלגת "המעשה הנכון", מפלגת ימין ליברלית המתעתדת להיבחר לדומה של רוסיה בבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 2011 אלא שבספטמבר אותה שנה כבר סולק מהמפלגה באמצעות מרד בתוך התנועה. לפי דעתו המרד הוכן על ידי אנשי הממשל.
בדצמבר 2011 החליט פרוכורוב לשוב לפוליטיקה ועל רקע המחאות בעקבות הבחירות לפרלמנט הרוסי, הכריז כי יתמודד לתפקיד נשיא רוסיה מול ולדימיר פוטין. פרוכורוב השתתף בבחירות וזכה בכ-8% מקולות הבוחרים.
ביוני 2012 פרוכורוב הכריז על הקמת מפלגה חדשה "המצע האזרחי" (Гражданская платформа) שנרשמה רשמית. מטרת המפלגה היא להשתתף בבחירות האזוריות ברוסיה. בשנת 2015 הוא עזב את המפלגה שהקים.
מיכאיל פרוחורוב
טוסיק
ברברה ברי
ברברה אן ברמן (באנגלית: Barbara Ann Berman; נולדה ב-23 במאי 1931) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון יהודייה-אמריקאית מועמדת שלושה פרסי אמי, פרס טוני ו פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1979 על תפקידה בסרט "תרגילים בהתבגרות".
ברי היא כוכבת הסדרות הקומיות "בארני מילר" ו"פתאום סוזן".
קורות חיים.
ברי נולדה בשיקגו למשפחה יהודית, בתם של פרנסיס רוז ולואיס ברמן.
ברי גדלה בעיר קורפיוס כריסטי, טקסס ולמדה ב"אוניברסיטת טקסס".
ברי היא ניצולת סרטן המעי הגס, כתבה על ניצחונה על המחלה בביוגרפיה שכתבה "Second Act: Life After Colostomy and Other Adventures".
ברי היא אמם של השחקנים אהרון וג'יין הארניק, ממערכת נישואיה לג'יי מלקלום הארניק שנמשכה כ-43 שנים עד למותו בשנת 2007.
קריירת משחק.
ברי התחילה את הקריירה שלה עם זכייה בצוותא עם אן בנקרופט בפרס השחקנית הטובה ביותר של פסטיבל קאן לשנת 1964.
את הפרס קיבלה על הופעתה בדרמה הבין גזעית "תפוח אדמה אחד, שני תפוחי אדמה".
בשנת 1970 שיחקה במחזמר "קומפני" בתפקיד שרה המתאמנת בקראטה והועמדה לפרס הטוני.
באמצע שנות ה-70 התפרסמה בקומדיית המצבים "בארני מילר" בתור אליזבת' אשתו העובדת הסוציאלית של הבלש קפטן בארני מילר.
ב-1979 הופיעה בדרמת הספורט "תרגילים בהתבגרות" והועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בתפקיד אוולין אמו של רוכב האופניים הצעיר דייב סטולר. ב-1981 שיחקה בדרמה הטלוויזיה "הילד שאף אחד לא רצה" בCBS, בכיכובה של מישל פייפר.
ברי גילמה את דמותה של אוולין סטולר בסדרת הטלוויזיה המבוססת על עלילת הסרט והועמדה לפרס אמי.
ב-1997 דיבבה בסרט האנימציה "הרקולס" את קולה של אלקמני אמו המאמצת של הרקולס
ב-1999 הועמדה ברי לפרס אינדפנדנט ספיריט על הופעתה בתור המורה סו ברלין בדרמה העצמאית "ג'ודי ברלין".
הועמדה לשני פרסי אמי על הופעותייה בסדרות "חוק וסדר" ו"".
ברי הופיעה בארבע עונות הסיטקום "סוף סוף סוזן" בתפקיד הלן סבתה של עובדת המגזין "השער" סוזן קיין (ברוק שילדס). ב-2005 שיחקה בסרט הטלוויזיה "אבות ובנים", לצד בראדלי ויטפורד וקתי בייקר.
בנימין זאב תאודור הרצל
חוג הקריאה
חוג הקריאה (ברוסית: Круг чтения) או בשמו המלא: "חוג הקריאה: תורת החיים על פי לב טולסטוי וחכמים: מחשבותיהם של חכמים וסופרים על האמת, החיים וההנהגה, שנבחרו, נאספו וסודרו לכל ימי השנה", הוא ספר מאת לב טולסטוי, האמור להיות מדריך להגות וקריאה לאדם המשכיל.