מנמוסינה היה גם שמו של אחד מהנהרות בשאול היווני, מקום משכנו של האל האדס. למעשה, נהר זה מקביל לנהר לתה (Lethe; "שכחה"), שממנו נאלצו הנפשות המתות לשתות על מנת לשכוח את עברן.
האסטרואיד 57 Mnemosyne שהתגלה על ידי רוברט לות'ר ב-22 בספטמבר 1859, נקרא על שמה.
בוככוס הראשון, מלך מאוריטניה
בוככוס או בוקכוס הראשון (Bocchus) היה מלך מאוריטניה בסוף המאה ה-2 לפנה"ס ובתחילת המאה ה-1 לפנה"ס. כחמו של יוגורתה, מילא בוככוס תפקיד חשוב במלחמת יוגורתה שנערכה בין הרפובליקה הרומית לבין ממלכת נומידיה.
עם פרוץ מלחמת יוגורתה ניסה בוככוס לכרות ברית עם הרפובליקה הרומית נגד יוגורתה, אולם בשנת 111 לפנה"ס נדחתה הצעתו על ידי הסנאט הרומי והוא החליט לתמוך בחתנו. בשנת 108 חתם בוככוס על הסכם עם יוגורתה והחל להתכונן למלחמה ברומא.
לאחר שהמצביא הרומי קוינטוס קיקיליוס מטלוס הביס את כוחותיו של יוגורתה בקפסא, ברח זה אל בוככוס שקיבל אותו בזרועות פתוחות. בוככוס שיחק משחק כפול לאורך המלחמה: במקביל למהלכיו הצבאיים ותמיכתו בחתנו, הוא ניהל כל העת משא ומתן מתמשך עם רומא. תאודור מומזן מדגיש את אי אמינותו של בוככוס ואת היחס החשדני שהפגינו כלפיו שני הצדדים.
בשנת 106 לפנה"ס ערך גאיוס מריוס, המצביא החדש של הצבא הרומי, מסע מלחמה לעבר מבצר נהר המולכט. בחזרתו מהנהר, הותקף על ידי כוחותיהם המשולבים של בוככוס ויוגורתה. מריוס הופתע, ונראה היה שפרשיו של בוככוס יצליחו להביסו. אולם, בזכות עזרתו של לוקיוס קורנליוס סולה, ששימש כאחד מקציניו, הצליח מריוס לארגן את צבאו מחדש ולהדוף את הנומידים והמאוריטנים.
בשנים 106 ו-105 לפנה"ס נערך משא ומתן בין בוככוס לבין גאיוס מריוס, שהוביל לכריתת ברית בין מאוריטניה ורומא. בתמורה לשלום עם רומא, דרש מריוס מבוככוס להסגיר את חתנו. בוככוס דרש שסולה יהיה זה שיחתום את החוזה סופית, ושרק לידיו יסגיר את יוגורתה. מריוס הסכים, למרות חששותיו שסולה (שמונה בינתיים לסגנו בעקבות הצטיינותו בלחימה), ייתפס על ידי בוככוס וישמש כבן ערובה. סולה נשלח למחנהו של בוככוס ועבר דרך כוחותיו של יוגורתה בליווי בנו של בוככוס, וולכוס. כמובטח, הונה בוככוס את יוגורתה ומסר אותו לידי חייליו של סולה.
לפי מקורות מסוימים, מימן בוככוס את בנייתו של פסל זהב שהוצב על גבעת הקפיטולין והנציח את מסירתו של יוגורתה לסולה. הפסל היה אחד מהגורמים שתרמו לעוינות שנוצרה בין סולה לגאיוס מריוס.
לאחר מותו של בוככוס עלו לשלטון בניו בוככוס השני ובוגוד.
עמק דותן
עמק דותן (בערבית: سهل عرّابة, סאח'ל ערבה, "מישור הערבה") הוא עמק בצפון-מערב השומרון והוא העמק הגדול ביותר באזור הרי השומרון. אורכו של העמק כ-10 קילומטרים ורוחבו כ-3 קילומטרים. העמק מוקף כמעט כולו בהרים. לעמק דותן חשיבות אסטרטגית עקב מיקומו הגבוה יחסית, הצופה על הגליל התחתון, עמק יזרעאל וחבל תענך.
רכסי הרים מפרידים בין עמק דותן לעמק יזרעאל, שבו נמצאת העיר ג'נין. עמק דותן משמש בעיקר לחקלאות, ויש בו שדות טבק רבים. העמק מיושב על ידי כפרים ערביים פלסטינים, ביניהם קבטיה, יעבד, בירקין ועראבה, ועל רכס בצידו הדרום-מערבי נמצאות ההתנחלויות מבוא דותן מעוז צבי וחרמש. במרכזו נמצאות חורבות היישוב העתיק תל דותן. בעמק עובר התוואי של כביש ג'נין-שכם.
היסטוריה.
עמק דותן מוזכר במקרא בספר בראשית כמקום בו התרחש סיפור מכירת יוסף: (ספר בראשית, פרק לז' פסוק יז). דותן מוזכרת שנית בספר מלכים ב', פרק ו' כאשר מלך ארם שלח חיילים לחפש את אלישע בן שפט הנמצא בדותן:
העיתונאי חביב כנען מביא בספרו "200 ימים של חרדה" את עדותו של פאיז ביי אל-אידריסי, שהיה אז קצין בכיר במשטרת המנדט הבריטי, על פיה תכנן המופתי של ירושלים אמין אל-חוסייני להקים בעמק דותן מחנה השמדה ליהודי ארץ ישראל. על פי כנען, התוכנית עלתה במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנת 1942, כאשר התקרב גנרל-פלדמרשל ארווין רומל אל מצרים והיה חשש כבד כי הצבא הנאצי יכבוש את ארץ ישראל. במקביל לפלישה זו תוכננה פלישה לירושלים בראש חיילי הלגיון הערבי. לאחר כיבוש הארץ תכנן אל-חוסייני להקים בעמק דותן, בקרבת שכם, מחנה השמדה ובו משרפות ענקיות דוגמת אושוויץ, שאליהן עמדו להיות מובאים להשמדה יהודי ארץ ישראל וכן יהודים מיהדות ארצות האסלאם. בנובמבר 1942 נחל רומל תבוסה בקרב אל-עלמיין השני והתוכנית נגנזה.
במלחמת ששת הימים במהלך כיבוש צפון השומרון, לחמה חטיבה 45 בעמק דותן כנגד השריון הירדני והדפה אותו אל מעבר לגשר אדם. החטיבה כבשה את ג'נין.
לאחר מלחמת ששת הימים כתבה המשוררת דליה רביקוביץ את השיר "עמק דותן" שהושר על ידי להקת פיקוד הצפון ללחנו של שמעון ישראלי.
באזור עמק דותן הוקמו מספר יישובים יהודיים. בשנת 1977 עלה לקרקע באזור משטרת סאנור גרעין בשם דותן, שאחר כך עבר לאזור מבוא דותן של ימינו. ליד המשטרה, הוקם בשנת 1987 היישוב שא-נור שפונה במסגרת תוכנית ההתנתקות.
ניר יפה
נִיר יָפֶה הוא מושב באזור הצפון בחבל תענך השייך למועצה אזורית הגלבוע. מתגוררים בו 632 תושבים.
עבר והווה.
המושב הוקם בשנת 1956 על ידי עולים מתוניסיה כחלק מהמבצע ליישוב חבל תענך. מייסדיו אורגנו לעלייה והתיישבות עוד בתוניסיה ופסחו על שלב המעברות. למרות זאת סבל המושב בשנותיו הראשונות מקשיים כלכליים וחברתיים חריפים ושיעור העזיבה בו היה גבוה יותר מאשר ביישובים אחרים בחבל תענך.
שמו של המושב לקוח מפסוק בספר ירמיהו: . המילה "יפה" בשם לקוחה משמו של מרקס יפה שהיה נדבן יהודי מדרום אפריקה.
בשנים 2004–2005 נבנתה במושב הרחבה קהילתית ובה כ-72 מגרשים.
גרעין המשפחות הראשונות הוא מסורתי. ביישוב פועל בית כנסת, בריכת שחייה, מרפאה, צרכניה, גני שעשועים, ומועדון בו מתקיימים אירועים לכל אנשי המושב, כגון הרצאות, מסיבות והרקדות. בנוסף, התושבים משתתפים במסגרת הפעילות והעשרה של מתנ”ס גלבוע.
תושבי המושב עוסקים בחקלאות ובעבודה במוקדי תעסוקה קרובים כגון עפולה, בית שאן ויקנעם עילית. ילדי המושב מתחנכים בבית הספר היסודי "יד לחמישה" שבמרכז חבר ובתיכון, בכפר הנוער ויצו ניר העמק או ב"תיכון הרב תחומי עמק חרוד".
נבחרת סלובקיה בכדורגל
נבחרת סלובקיה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של סלובקיה.
משחקה הרשמי הראשון של נבחרת סלובקיה התקיים ב-27 באוגוסט 1939 נגד גרמניה. במשחק ניצחה סלובקיה 2:0.
לאחר מלחמת העולם השנייה, עם הקמתה מחדש של צ'כוסלובקיה, הופסקה פעילות הנבחרת והשחקנים הסלובקים עברו לשחק במדי נבחרת צ'כוסלובקיה.
בתחילת שנות ה-90 פורקה מדינת צ'כוסלובקיה והתפצלה לשתי מדינות: סלובקיה וצ'כיה, שהכריזו על עצמאותן. בעקבות כך, חזרה נבחרת סלובקיה לפעילות.
נבחרת סלובקיה העפילה לראשונה בתולדותיה למונדיאל 2010, ובכך רשמה גם את העפלתה הראשונה לטורניר גמר כלשהו. סלובקיה פתחה את משחקיה במונדיאל בצורה מאכזבת, כאשר סיימה בתיקו 1-1 עם והפסידה 2-0 ל, אולם במשחקה האחרון בשלב הבתים הדהימה את אלופת העולם בתוצאה 2-3, שהדיחה את האיטלקים מהמשך המשחקים והעלתה את סלובקיה לשלב שמינית הגמר. בשלב זה הפסידה סלובקיה ל 2-1, ובכך סיימה את הופעתה בטורניר. רוברט ויטק היה המבקיע המצטיין של הנבחרת בטורניר עם 4 שערים מתוך החמישה שכבשה הנבחרת.
שש שנים מאוחר יותר העפילה סלובקיה לראשונה בתולדותיה ליורו 2016. במשחקה הראשון בטורניר בשלב הבתים הפסידה סלובקיה לוויילס 2-1, אך במשחקה השני השיגה ניצחון בכורה 1-2 על רוסיה. סלובקיה סיימה את משחקה השלישי מול אנגליה בתיקו 0-0 והעפילה לשמינית הגמר מהמקום השלישי בבית. בשמינית הגמר הובסה סלובקיה 3-0 על ידי גרמניה והודחה מהטורניר.
סגל הנבחרת.
להלן סגל נבחרת סלובקיה לקראת משחקי יורו 2020
הנתונים מעודכנים נכון ל-23 ביוני 2021 (לאחר המשחק נגד נבחרת ספרד במסגרת שלב הבתים ביורו 2020)
שיאים.
נכון ל-23 ביוני 2021. כתב מודגש מסמל שחקן פעיל בנבחרת.
גדיש
גָּדִישׁ הוא מושב בגוש יישובי אומן, שמהווה את אחד משלושת גושי היישובים בחבל תענך שבדרום עמק יזרעאל המשתייך למועצה אזורית הגלבוע.
היישוב הוקם על ידי עולים ממרוקו בשנת 1956 במטרה ליישב את חבל תענך.
שמו של היישוב סמלי, מעולם החקלאות, הגדיש הוא ערימת תבואה.
ב-12 בינואר 2003 חדרו למושב מחבלים מארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני מקבטיה ורצחו את סייר הביטחון של המועצה האזורית גלבוע, אלי ביטון. לאחר מרדף של כוחות הביטחון וקרב יריות שבו נפצעו שלשה קציני משמר הגבול, חוסלו המחבלים.
פרנק מילר
פרנק מילר (באנגלית: Frank Miller; נולד ב-27 בינואר 1957) הוא כותב ומאייר קומיקס כמו גם מפיק ובמאי קולנוע אמריקאי שנודע בעיקר בעקבות הרומנים הגרפים והסיפורים שכתב בסגנון הפילם נואר. בין חברות הפצת הקומיקס איתן עבד מילר נמנים DC קומיקס ומארוול קומיקס, וכבמאי הוא גם שיתף פעולה על רוברט רודריגז בסרט "עיר החטאים", ביים את סרט הלייב אקשן "הספיריט" והפיק את "300".
ביוגרפיה.
מילר נולד באולני, מרילנד וגדל במונטפלייר, ורמונט שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית. הוא החמישי מבין שבעה ילדים. ימי ילדותו בשכונת הלס קיצ'ן בניו יורק השפיעו על עבודותיו המאוחרות בשנות ה-80 של המאה ה-20. מילר התגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה בשנות ה-90, מה שהשפיע על יצירתו "עיר החטאים". בשנת 2001 חזר מילר לשכונת הלז קיטשן במהלך עבודתו על "", כאשר התרחשה מתקפת פיגועי 11 בספטמבר לא הרחק מהשכונה.
בעקבות עבודתו של מילר בסדרת ספיידרמן, "The Spectacular Spider-Man", של חברת מארוול קומיקס הפך מילר למאייר הרגיל של "דרדוויל" והוא מיד גם לקח את המושכות לכתיבת הכותר.