בשנה הראשונה, 1989, שוחק הגביע במתכונת בית וחוץ. המהדורה השנייה שוחקה במסגרת משחק יחיד במיאמי, ארצות הברית. מהדורת 1991, כאמור, לא התקיימה, ומ-1992 ועד 1997 נערך הטורניר ביפן, מלבד בשנת 1993 שבה זכו שתי קבוצות ברזילאיות, והוא שוחק במתכונת של שני משחקים באותה מדינה. הטורניר לשנת 1998 נערך ב-1999 במתכונת בית וחוץ במסגרת משחקי בית A של שלב הבתים של גביע מרקוסור, בית שבו השתתפו שתי הקבוצות שהעפילו לגמר הרקופה, קרוזיירו וריבר פלייט. בשנים 2003 ו-2004, לאחר חזרתו של המפעל מהקפאתו בין השנים 1999 ו-2002, נערך המשחק בארצות הברית. משנת 2005 הוא משוחק באופן קבוע במתכונת הנוכחית של שני משחקים.
שם הטורניר השתנה מעת לעת מטעמים מסחריים. כיום שמו הרשמי הוא "קונמבול רקופה סודאמריקנה סנטנדר".
מערכת האיזונים והבלמים
שמואל יוסף פבזנר
שמואל יוסף פֶּבְזְנֶר (בכ"א בכסלו תרל"ט, 17 בדצמבר 1878 – 7 במאי 1930) היה סופר, מצירי הקונגרס הציוני הראשון (1897), מחלוצי המהנדסים והתעשיינים בארץ ישראל, מבוני חיפה העברית ומנהל הטכניון בשנים 1927–1929.
קורות חיים.
נולד לשיינה-אסתר ונתן פבזנר בפרופויסק שבאימפריה הרוסית (כיום בבלארוס), ולמד הנדסה בברלין. בשנת 1897, בהיותו כבן 18, נטל חלק בקונגרס הציוני הראשון בבזל כציר מברלין, והיה הציר הצעיר ביותר בקונגרס.
בשנת 1905 מימש פבזנר את הרעיון הציוני ועלה ארצה עם רעייתו, לאחר שסיים את לימודי ההנדסה בברלין. בשנת 1909 היה ממייסדי בית חרושת לשמן ולסבון "עתיד" (לימים שמן תעשיות), לצד חבריו נחום וילבוש, טוביה דוניה ושמואל איצקוביץ. מפעל "עתיד" היה המפעל התעשייתי במתכונת אירופית הראשון בארץ ישראל.
בהמשך היה ממייסדי שכונת הדר הכרמל בעיר חיפה וממפתחיה. כיהן כיו"ר ועד השכונה. כן לקח חלק בייסוד הטכניון, ומשהתלקחה מלחמת השפות, היה מן המתנגדים להצעתה של חברת "עזרה" מגרמניה, לקיים את הלימודים בטכניון בשפה הגרמנית. התנגדות זו הובילה לקיום אספה סוערת שבה הוחלט שהלימודים בטכניון יהיו בשפה העברית, וכן שיש להקים את בית הספר הריאלי העברי בחיפה ואת המרכז המסחרי הראשון בשכונת הדר.
פבזנר פרסם מאמרים בעיתונות העברית (לעיתים תחת השם "שמואל בן נתן").
בנוסף, היה פבזנר חבר ועד הקהלת וציר אספת הנבחרים.
פבזנר היה נשוי לבתו של אחד העם, לאה לבית גינצברג, והתגורר ברחוב שנקרא על שם חותנו (ראו להלן).
אחותו של פבזנר, שפרה, נישאה למרדכי בן הלל הכהן.
פבזנר נפטר בפתאומיות בט' באייר תר"ץ (1930), בן 51, ונקבר בבית העלמין היהודי הישן של חיפה.
על שמו של פבזנר נקראו רחוב בשכונת הדר וכן הספרייה המרכזית של השכונה. כמו כן נקבעה לזכרו אנדרטת אבן בגן הציבורי בשכונה, גן בנימין. בעבר נקרא בית ועד שכונת הדר הכרמל, ששכן בחלקו העליון של גן בנימין "בית פבזנר". הבית נהרס וכיום עומד במקומו התיאטרון העירוני חיפה. אולם הכנסים המרכזי (שבעבר נקרא "אולם הקולנוע") של בית הספר הריאלי העברי בחיפה נקרא אולם "בית פבזנר" ושוכן בקמפוס בית בירם שעל הכרמל.
בית משפחת פבזנר.
בית משפחת פבזנר עמד ברחוב אחד העם 7. הווילה נבנתה בשנים 1920-22 כביתו הפרטי של פבזנר והייתה בנויה כטירה קטנה בעלת גגות מחודדים לחלקיו השונים, מרפסת מעוגלת וגרם מדרגות מרשים.
לאחר קניית המגרש וטרם בניית הבית, התקיימה במגרש ובגן צביה, הסמוך למגרש, האספה שבסופה הוחלט על לימודים בעברית בטכניון ועל הקמתו של בית הספר הריאלי העברי בחיפה. פבזנר נאלץ למכור את גן צביה הסמוך, כדי לכסות את חובות הוועד שיצר בשל המחיר הגבוה שבו רכש את אדמות גאולה.
ביתו של פבזנר נבנה במקביל לבתיהם של המהנדס אפרים קראוזה ואשתו אסתר ומשה גליקין. שלושת הבתים נבנו כבתים מפוארים, בנויים אבן. הבתים היו מרוחקים ומבודדים ממגורי היישוב היהודי הקטן בעיר התחתית של חיפה, וכאשר הוקמו נקראה "השכונה" שנוצרה - "טכניקום". ביתם של הזוג קראוזה ברחוב אחד העם 12 וביתו של גליקין ברחוב אחד העם 5 - עודם עומדים כיום, אולם ברבות הימים נוספו להם קומות.
בשנת 1921 נערכה בבית האספה הראשונה של "ועד הדר הכרמל". על השם הוחלט באספת זו של הוועד, והוא הוצע על ידי המילונאי יהודה גרזובסקי (גור). שם זה ניתן בשנת 1891 לארד אל-יהוד, מקום מושבם של היהודים בחיפה, אך נשתכח.
בשנות הארבעים עברה הווילה לרשות בית הספר הריאלי העברי והתקיימו בה לימודים תיכוניים. בווילה היו שלוש כיתות ובקומת הקרקע מעבדה לכימיה.
עם פרוץ מלחמת השחרור העמיד ד"ר ארתור בירם את הבית לרשות "ההגנה" שמיקמה שם את מטה המחוז. כשפינה הצבא את הווילה פתח בה בירם סמינר להכשרת מורים, שלימים התאחד עם סמינרים נוספים ונקרא מכללת גורדון.
הווילה נמכרה לאחר שנים, נהרסה, ועל המגרש הוקם בניין קופת חולים כללית העומד שם כיום.
מואנגה השני
באסאממולה אקקרה (אנגלית: Basammula Ekkere ; 1868–1903) המוכר בשם המלכותי כמואנגה השני (Mwanga II) היה הקבקה האחרון של ממלכת בוגנדה העצמאית.
חייו.
מואנגה ירש את אביו, מוטסה הראשון ב־1884. האיום הגדול ביותר בעיניו נבע מהמסיונרים הנוצרים אשר חדרו לאיטם לממלכה. לעומת אביו, אשר היה משלח את קתולים באנגליקנים ולהפך על מנת להחליש את כוחם, נקט מואנגה בגישה תוקפנית יותר. הוא גירש את המסיונרים והכריח את המתנצרים לזנוח את דתם החדשה תחת עינויים ולעיתים קרובות, מוות.
מספר משרתים נוצרים בחצרו הוצאו להורג והוכרו על ידי הכנסייה כקדושי אוגנדה ב-1964. ב-29 באוקטובר 1885, נרצח הארכיבישוף ג'יימס הנינגטון בגבול ממלכתו ובהוראתו של מואנגה. בין הנרצחים בשנים 1885–1887 היו שני אנשי חצר ששירתו בתפקיד רבי משרתים, אשר הפרו את פקודות המלך בכך שהצילו את המשרתים הצעירים שתחת פיקודם מנטיותיו הפדופיליות של מואנגה.
רציחות אלו והתנגדות המתמשכת של מואנגה העלו את חמתם של הבריטים, אשר תמכו במרידותיהם של הסיעות המוסלמיות והנוצריות שבחצרו של מואנגה. קבוצות אלו הצליח להביס את מואנגה ולהדיחו בקרב במנגו בשנת 1888.
אחיו של מואנגה הועלה לכס המלוכה למספר חודשים ולאחר מכן הוחלף על ידי אח אחר, קלמה ראשיד אשר נתמך על ידי סיעה מוסלמית.
מואנגה הצליח לברוח ולנהל משא ומתן עם הבריטים. בעקבות עלייתו של אחיו המוסלמי לשלטון, הסכימו הבריטים להחזיר את מואנגה לכסאו ב-1889 בתמורה להעברת חלק מריבונותו לחברת מזרח אפריקה הבריטית. ב-1894 נתן מואנגה את הסכמתו לקבלת פרוטקטורט בריטי לממלכתו.
החיכוכים בין מואנגה לבריטים לא פסקו וב-1897 הוא מרד כנגדם וברח לגבעות. ב-15 בינואר 1898 הוא הובס בקיסלאירה על ידי כוחות שנשלחו בשם הבריטים. הוא נתפס ב-1899 ונשלח לגלות עד סוף ימיו באיי סיישל.
ירש אותו בנו הצעיר דאודי קוואה השני.
דוקטור ג'יי
דאודי קוואה השני
סר דאודי קוואה השני (8 באוגוסט 1896 - 22 בנובמבר 1939) היה הקבקה (מלך) של בוגנדה בשנים 1897–1939.
דאודי קוואה הוטבל כפרוטסטנטי. דאודי בלוגנדה (אחת השפות העיקריות של אוגנדה) הוא השם "דוד".
ב-14 באוגוסט 1897 ירש דאודי את אביו מואנגה השני שמרד בפרוטקטורט הבריטי בבוגנדה. דאודי, שנותר נאמן לבריטים ביצע רפורמות חשובות של דמוקרטיזציה במדינה.
לאחר מותו ירש אותו מוטסה השני אשר הפך מאוחר יותר לנשיאה הראשון של אוגנדה.
הצווארון הלבן
מעמד הצווארון הכחול
מעמד הצווארון הלבן
ולאד צפש
גלה בז'ואשווילי
גֶלָה בֶּז'וּאשווילי (גאורגית: გელა ბეჟუაშვილი; נולד ב-1 במרץ 1967) הוא פוליטיקאי גאורגי, שכיהן בתפקיד שר ההגנה ושר החוץ של גאורגיה ותפקידים פוליטיים אחרים. כיום מכהן כראש שירותי המודיעין של גאורגיה.
תחילת חייו.
בז'ואשווילי נולד בעיירה מנגליסי בגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה). בשנת 1991 הוא סיים כבוגר את המכון ליחסים בינלאומיים והחוק הבינלאומי באוקראינה ולאחר מכן למד בפקולטה לחוק הבינלאומי באוניברסיטת קייב. בשנת 1997 הוא קיבל תואר מוסמך במשפטים (LLM)-במשפט בינלאומי ובמשפט השוואתי מבית הספר למשפט באוניברסיטה המתודיסטית הדרומית בדאלאס טקסס. בשנת 2003 הוא נרשם לבית הספר למנהל שליד אוניברסיטת הרווארד כתלמיד אמצע-קריירה והיה מועמד לתואר MA במינהל ציבורי.
קריירה.
בז'ואשווילי החל את הקריירה הפוליטית שלו במשרד החוץ של גאורגיה בתחילת שנות התשעים. בין השנים 1993–1996, הוא כיהן כציר מיוחד ומוסמך של גאורגיה בקזחסטן. במהלך שנות התשעים הוא היה מעורב באופן פעיל במועצת אירופה, ובשנת 1999, כיהן כראש צוות המשא ומתן בין גאורגיה למועצת אירופה. בין השנים 2000–2004 הוא כיהן כסגן שר ההגנה של גאורגיה. ב-17 בפברואר 2004 הוא מונה לתפקיד שר ההגנה של גאורגיה וכיהן בו עד ל-10 ביוני של אותה שנה. הוא היה השר ההגנה הראשון שלא הגיע מרקע צבאי או ביטחוני מאז הקמתה של גאורגיה. מיוני 2004 ועד אוקטובר 2005 הוא כיהן כמזכיר המועצה לביטחון לאומי של גאורגיה, וב-19 באוקטובר 2005 הוא החליף את סלומה זוראבישווילי בתפקיד שר החוץ של גאורגיה.
עם כינון הממשלה החדשה של גאורגיה בינואר 2008 הוחלף בז'ואשווילי, ב-31 בינואר של אותה שנה, על ידי דוד בכארדזה. בעקבות זאת הודיע בז'ואשווילי על החלטתו לפרוש מהחיים הציבוריים לטובת הסקטור הפרטי. למרות זאת מונה בז'ואשווילי, ב-30 בינואר 2008 לראש שירותי המודיעין של גאורגיה והחליף את אנה ז'ווניה.
משנת 2000, במקביל לפעילותו הפוליטית, היה בז'ואשווילי במחקר מדעי בסוגיות של החוק הבינלאומי, וכתב, בשנת 2003, את הספר "היבטים משפטיים בינלאומיים של מדיניות החוץ הגאורגית" ומספר מאמרים בנושא. הוא מחזיק בדרגה הדיפלומטית של "שגריר מיוחד ומוסמך", ודרגת מזכיר שגרירות ממלכתי בשירות הציבורי.