ב-4 בינואר 1674 הציג הפרלמנט ההולנדי את טיוטת חוזה השלום. ב-7 בינואר הגיע להרוויץ' (Harwich) שליח הולנדי, כשהוא נושא עימו שני מכתבים עבור הקונסול הספרדי. אף על פי שהשליח נאסר על ידי ראש העיר, הגיעו המכתבים אל ארלינגטון, אשר מיהר להעבירם אישית אל דל פרסנו; על מעשה זה הותקף ארלינגטון על ידי סר גילברט ג'רארד (Gilbert Gerard) אשר טען כי מדובר בבגידה ובסיוע לאויב. ב-24 בינואר העביר הקונסול את המכתבים, ובהם הצעת השלום ההולנדית, אל צ'ארלס, אשר העמיד פנים כמי שהופתע מהמהלך. העמדת פנים זו נפגמה מעצם העובדה שהמלך זימן את הפרלמנט עוד באותו היום לכינוס מיוחד, לאחר שהקודם הופסק על ידו בנובמבר, כדי לעסוק בנושא. בעודו פונה לשני בתי הנבחרים, הכחיש תחילה המלך את דבר קיומה של אמנת דובר ואז הציג את נוסח הצעת השלום, לשביעות רצונם הרבה של הנוכחים, אשר בתורם העמידו פנים מופתעות, אף על פי שלחברי הפרלמנט נודע על ההסכם במלואו מההולנדים. לאחר מספר ימי דיונים, אושר ההסכם על ידי הפרלמנט.
החדשות על ההסכם התקבלו בשמחה גלויה על ידי התושבים. צ'ארלס שלח שליח מטעמו להולנד, אשר התקבל על ידי הפרלמנט המקומי ב-1 בפברואר. במכתבו הכריז צ'ארלס על התחייבות מוחלטת מצידו ומצד הפרלמנט האנגלי על הגעה להסכם. ב-5 בפברואר הגיע שליח הולנדי ללונדון, כשהוא נושא עמו את תשובת הפרלמנט של הולנד. ועדה מלכותית מונתה כדי להכין את הטיוטה הסופית, ומלך אנגליה חתם על חוזה וסטמינסטר ב-9 בפברואר (על פי הלוח היוליאני, שעדיין היה נהוג באנגליה באותה תקופה) או ב-19 בפברואר (על פי הלוח הגרגוריאני, בו נעשה שימוש בהולנד וביתר מדינות אירופה) 1674. החוזה אושרר על ידי הלורד שומר החותם המלכותי באמצעות הטבעת החותם הגדול של הממלכה (Great Seal of the Realm) עליו ב-10 בפברואר, וב-17 בחודש הוכרזה החתימה בציבור. החוזה אושר על ידי הפרלמנט של הולנד ומערב פריזיה ב-4 במרץ (על פי הלוח הגרגוריאני) ואושרר על ידי הפרלמנט יום לאחר מכן. בשל לוחות השנה השונים בהם נעשה שימוש בשתי המדינות באותה תקופה והתהליך המורכב אין הסכמה לגבי התאריך המדויק של אישור החוזה.
על פי פרטי החוזה, הוחזרה ניו יורק לידי אנגליה, בעוד הולנד השאירה בחזקתה את סורינאם, אשר נכבשה על ידה ב-1667, ובכך אושר הסטטוס קוו מאותה שנה. "פיצויים", בסך שני מיליון גילדן, שולמו על ידי הולנד. על אף החתימה על החוזה, נותרה החטיבה של דוכס מונמות' בשירות צבא צרפת, עד לסיום מלחמת הולנד–צרפת. באפריל 1674 ניסה וילם לשכנע את דודו להצטרף לברית כנגד לואי אך נכשל, ועד לסיום המלחמה בין הולנד לצרפת ניסה צ'ארלס לתווך בין הצדדים, ולעיתים העמיד פנים שהוא שוקל כניסה למלחמה כאשר התנאים יתאימו לכך. ב-1677 אילץ צ'ארלס את אחייניתו, מרי, להנשא לווילם, נישואין שיהפכו מאוחר יותר לגורם המכריע לנפילת שלטון אחיו, ג'יימס השני, ב-1688, במהלך המהפכה המהוללת.
נוטותריום
נוטותריום (שם מדעי: Nototherium; מילולית: "בהמה דרומית") הוא סוג נכחד של יונק כיס ממשפחת הדיפרוטודוניים אשר חי באוסטרליה במהלך הפליוקן והפליסטוקן. הוא קיבל את שמו ב-1845 בידי החוקר הנודע ריצ'רד אוון.
יונק גדול זה היה קרובו של הדיפרוטודון הענקי והיה בעל שיניים טוחנות גדולות מאוד, איתם הוא לעס צמחייה קרקעית והיה בעל מחיצת אף גבוהה והוא הגיע לגודל דומה לקרנף אך בניגוד לקרנף היה בעל כיס בקצה בטנו. הוא רעה במישורי אוסטרליה בעדרים ושימש מזון לטורפים גדולים כמו המגלניה ואריה הכיס.
פסוקולונוס
פסוקולונוס (שם מדעי: Phascolonus) הוא סוג נכחד של יונק כיס קדום ענקי ממשפחת הוומבטיים אשר חי במהלך הפליוקן והפליסטוקן באוסטרליה. הוא נקרא בידי החוקר המפורסם ריצ'רד אוון ב-1872. בסוג זה ישנם 2 מינים.
הפסוקולונוס היה אחד מהגדולים שבוומבטים והגיע למשקל 200 ק"ג, אך היה קטן יחסית למגה-פאונה האוסטרלית שכללה מיני עצומים כמו הדיפרוטודון והזיגומטורוס. הוא חי בשטחים לחים ומיוערים בצפון אוסטרליה, שם הוא נטרף לעיתים בידי נחשי ענק, המגלניה או התנין הענקי קווינקנה (Quinkana).
וומבט זה נכחד לאחר הפליסטוקן יחד עם שאר מיני הענק, אולי כתוצאה מהגעת האדם לאוסטרליה.
השבה לטבע
איאווניה
אֵיאוֹוֵנִיָה (שם מדעי: Euowenia) הוא סוג נכחד של יונק כיס ממשפחת הדיפרוטודוניים שחי ביבשת אוסטרליה בין הפליוקן לתחילת הפליסטוקן. המאובנים שלו התגלו ב-3 מקומות: ליד העיר צ'ינצ'ילה בקווניסלנד, ליד העיירה מנינדי בניו סאות' ויילס ובנהר וורבורטון באגן אגם אייר שבאוסטרליה הדרומית. המאובנים נקראו ב-1887 בידי החוקר האנגלי צ'ארלס וולטר די ויס. הם הכילו בעיקר עצמות של לסתות, שיניים ושרידים מהגפיים.
יונק גדול זה הגיע למשקל 500 ק"ג והוא דמה במראהו לזיגומטורוס והיה בעל שיניים חותכות גדולות בעלות קמטים, לסת רחבה וחלל אף גדול. הוא היה אוכל עשב שרעה בעדרים גדולים ואולי השתמש בכפותיו כדי להגיע לצמרות העצים ולאכול מהעלים.
הפארק הלאומי הרי ויקלו
הפארק הלאומי הרי ויקלו (באנגלית: Wicklow Mountains National Park, באירית: Páirc Náisiúnta Sléibhte Chill Mhantáin) הוא אזור מוגן באירלנד, אחד משישה פארקים לאומיים במדינה. גודל הפארק הוא כ-220 קמ"ר והוא ממוקם לאורכו של מחוז ויקלו וכן באזורים מצומצמים במחוזות השכנים דרום דבלין ודן לירי-ראת'דאון. הפארק מכיל בתוכו את הרי ויקלו, רכס ההרים הגבוה והגדול באירלנד. בפארק מגוון אתרים תיירותיים הפופולריים בקרב תיירים ותושבי הערים דבלין וויקלו, הממוקמות צפונית ומזרחית אליו בהתאמה, וכן אתרים היסטוריים ומסלולי הליכה רבים.
האתר ההיסטורי החשוב בפארק הוא מנזר גלנדלוך - אוסף מבנים נזיריים מימי הביניים המוקדמים המקושרים לקווין הקדוש. אתרים נוספים כוללים מבנים נזיריים נוספים, מרכז לימוד עתיק ושרידים של כפר כרייה שפעל באזור. האטרקציות התיירותיות בפארק כוללות מסלולי הליכה, טיפוס, חתירה, צלילה, דייג ושחייה. כמו כן, ישנם מסלולי נסיעה בפארק שנועדו לצפייה בנוף ההרים דרך המכונית, אחת מהן היא "דרך הצבא" ששימשה את צבא הממלכה המאוחדת לאחר המרד האירי של 1798. בפארק מגוון בתי מלון והארחה, מרכז מבקרים, מסעדות ודוכני מזון וחלק מהמסלולים בו נגישים לבעלי כיסא גלגלים.
ישנם בתי גידול רבים בתחומי הפארק - ביצות כבול, חורשות נשירות, חורשות מחטנאיות, ערבות ושדות בור. הפארק גם עשיר במיני הצמחים שגדלים בו - חמציצים, נוריתיים, סוף, שרכיים, שרכנים ומינים שונים של טחבי עלים, כמו גם במיני העצים שגדלים בו - עצי צינית, לוז ומילה. מיני בעלי החיים המוגנים בפארק כוללים מספר מינים של עטלפים, של לוטרות ותשעה מינים של ציפורים הנמצאות בסכנת הכחדה - מינים שונים של זרונים, בז נודד וברבור שר.
לאחר שעלו מספר הצעות להפיכת האזור לאתר מוגן, הוא הוכרז רשמית כפארק לאומי בשנת 1988 על ידי הטישך צ'ארלס הוהי במנזר גלנדלוך. הפארק נפתח רשמית בשנת 1991, והוא מנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים והטבע של אירלנד שנמצא תחת המשרד הממשלתי לניהול התרבות, המורשת והגיילטאכט. צוות הפארק אחראי לשימור הטבע בתחומו, קידום המחקר והחינוך, ביטחון הציבור ושמירת שכנות טובה עם הקהילות שבקרבתו. במאי 2009, נוספו לפארק כ-28.33 קמ"ר ובשנת 2016 נוספו 19.82 קמ"ר נוספים.
בוליארובו
בוליארובו (בבולגרית: Болярово) היא עיירה קטנה ורשות מקומית במחוז ימבול שבבולגריה.
בזמן האימפריה העות'מאנית, העיירה הייתה ידועה בשם פאשאקיי (בטורקית: Paşaköy).
גאוגרפיה.
בוליארובו, שנמצאת על גדות הנהר פופובסקה , ממוקמת כ-296 ק"מ מבירת המדינה סופיה. בנוסף, היא נמצאת כ-17 ק"מ מהגבול של בולגריה עם טורקיה.
תנועה ותחבורה.
העיירה נמצאת ליד כביש מספר 79. בנוסף, בעיירה יש תחנת דלק ועמדה לרחיצת רכב.
אקלים.
הטמפרטורה הממוצעת היא 13 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אוגוסט (26 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (0 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 915 מילימטרים בשנה. חודש דצמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (108 מ"מ גשם), וחודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (24 מ"מ גשם).
מוסדות בעיירה.
בעיירה יש את בניין העירייה, סניף בנק, בית קפה, בית מלון ומספר סופרמרקטים.
לאומיות אתנית
לאומיות אתנית היא סוג של לאומיות שבה האומה מוגדרת במונחים אתניים.
העיקרון המרכזי עליו מושתת הלאומיות האתנית הוא הגדרת העם על בסיס מורשת משותפת, שבדרך כלל כוללת שפה משותפת, אמונה משותפת ומוצא אתני משותף. הלאומיות האתנית כוללת גם רעיונות של תרבות משותפת בין חברי הקבוצה, לבין אבותיהם.
ישנם סוגים של לאומיות אתנית המושתתים על רעיון האתניות (או הגזע) כמאפיין תורשתי בלתי משתנה (למשל לאומנות לבנה), אך לעיתים קרובות כרוכה הלאומיות האתנית בהטמעה כפויה של קבוצות מיעוט אתני בקבוצה הדומיננטית (לדוגמה, מדיניות איטליה הפאשיסטית בין שתי מלחמות העולם, כלפי המיעוט האוסטרי שסופח בצפונה). מדיניות הטמעת מיעוטים עשויה להיות מבוססת על אמונה במוצא משותף עם קבוצות מתבוללות (למשל מדיניות גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה כלפי העמים הגרמאניים).
במקרים מסוימים ההפרדה בין הלאומיות האתנית והלאומיות המדינתית ברורה (צרפת היא דוגמה קלאסית של זהות לאומית המושרשת בלאומיות האזרחית והלשונית), ובמקרים אחרים ההפרדה פחות ברורה, למשל בלאומיות הטורקית.
היסטוריה.