בניגוד לבוש, קלינטון הצליח לאחד את הפלגים השונים במפלגתו. קלינטון הודיע על תמיכה בעונש המוות ובתלבושת אחידה בבתי הספר. דבר זה סייע לו לקבל תמיכה בכמה ממדינות רפובליקניות מהדרום ובניו אינגלנד. הליברלים התרשמו מתמיכתו בהפלות ומקשריו לאפריקנים-אמריקנים. תומכיו הצעירים עזרו לקלינטון להיות סמל לדור הבייבי בום.
השפעתו של פרו על התוצאות עדיין שנויה במחלוקת. רפובליקנים טענו שפרו פגע בבוש. אף על פי ששמרנים רבים תמכו בפרו כהתנגדות להעלאת המיסים, ניתוחים של התוצאות הראו שפרו לקח מספר קולות שווה מקלינטון ומבוש. פרו זכה לתמיכה מכל קצוות הקשת הפוליטית שהתנגדו להסכם הסחר החופשי.
אף אחד מהמועמדים לא דיבר על הפלות. סקרים הראו שתומכי הפלות רבים עזבו את בוש לטובת קלינטון.
משה זונדר
משה זונדר (נולד ב-16 בנובמבר 1965) הוא כתב צבאי, סופר ותסריטאי ישראלי.
אודות.
משה זונדר נולד בשנת 1965 לאב שעבד כרואה חשבון ולאם עקרת בית, ניצולת שואה. גדל בחולון. כעיתונאי עבד בחדשות, בעיתון תל אביב ובמעריב. בשנת 1993 כתב עם אמיר בן-דוד את התסריט לסרט "זהר", על פי סיפור חייו של זהר ארגוב, הסרט היה לאחד הסרטים הישראלים המצליחים בשנות התשעים. זונדר ובן-דוד כתבו יחדיו גם את התסריט לסרט "צומת וולקן". בהמשך היה מכותבי התסריט לסדרה "האלופה". כן כתב את התסריט לסרט האח של דריקס, על פי סיפור קצר מאת אמנון דנקנר, וביחד עם רנן שור, גיא מאירסון וניר ברגמן כתב את התסריט לסרט הבודדים. בשנת 2000 פרסם ספר עיון על סיירת מטכ"ל, ובו פירוט על מבצעים שערכה, ובהם מבצע יונתן, חטיפת מטוס סבנה ומבצע אביב נעורים, וכן ביוגרפיות של אחד עשר ממפקדיה ובהם יוני נתניהו, אהוד ברק, עמירם לוין, משה יעלון, נחמיה תמרי, דורון אביטל ואחרים. הספר זכה בשנת 2001 בפרס יצחק שדה לספרות צבאית. כמו כן כתב בשנת 2011 רומן בשם "חי צומח דומם". בשנת 2012 . הספר לא זכה לתשומת לב הביקורת או לתפוצה משמעותית. יצר, יחד עם התסריטאי עמי אמיר, את סדרת המשטרה "המיוחדת" בכיכובו של ששון גבאי. זונדר היה התסריטאי הראשי של העונה הראשונה של הסדרה פאודה שעלתה לשידור בפברואר 2015 ונמכרה לנטפליקס כהפקת מקור. זונדר הוא יוצר ותסריטאי הסדרה "טהרן", שעלתה לשידור בתאגיד השידור כאן ב-11 ביוני 2020. הסדרה נמכרה טרם שידורה לחברת אפל טי.וי., בעסקה שמחירה מוערך במיליוני דולרים. ב-4 בפברואר 2021 שודר בערוץ 12 סרט הדוקודרמה "סוכנת בלב ביירות", שזונדר כתב את תסריטו ויצר יחד עם הבמאי דני סירקין.
גוסטאב לוואן
ארנסט דניאל גולדשמידט
הדרקון של ואוול
הדרקון של וַאוֶול (בפולנית: Smok Wawelski) הוא דרקון ידוע בפולקלור הפולני. לפי האגדה, הדרקון חי במערה למרגלות גבעת ואוול, על גדות הנהר ויסלה, בתחומי העיר קרקוב, אשר באותה עת הייתה בירת פולין.
הדרקון מונצח על ידי פסל הניצב עד היום בקתדרלת ואוול על התל הנושא את אותו השם, וכן תבליט המנציח את הנסיך הפולני קרקוס, מייסד קרקוב, אשר הביס את הדרקון, ולפי האגדה הקים מצודה במקום.
בשנת 1970 הוקם פסל מתכת בדמותו של הדרקון, מול המערה, והותקן בו מנגנון המדמה יריקת אש בכל 5 דקות. לאחרונה שודרג הפסל, כך שבנוסף ניתן להפעיל אותו על ידי שליחת הודעת טקסט מהטלפון הנייד עם שם הדרקון למספר ייעודי.
את שמו של הדרקון נושאים הפרסים המוענקים בפסטיבל הקולנוע של קרקוב.
Innuendo (אלבום)
פניטואין
פניטואין היא תרופה אנטי-אפילפטית נפוצה. התרופה מדכאת את הפעילות המוחית החריגה הנראית בזמן התקף אפילפטי על ידי הפחתת המוליכות החשמלית בתאי המוח על ידי ייצוב המצב הלא פעיל של תעלות יונים ממותגות מתח. מלבד בהתקפים אפילפטיים היא מהווה תרופה אפשרית לטיפול בנירלגיה של העצב המשולש במקרה שקארבאמזפין או תרופת קו ראשון אחרת אינה מתאימה.
היסטוריה.
פניטואין (דיפנילהידנטואין) סונתזה לראשונה על ידי הכימאי הגרמני היינריך בילץ (Heinrich Biltz) ב־1908. בילץ מכר את התגלית שלו לפרק-דייוויס שלא מצאו לה שימוש מיידי. ב־1938 גילו מדענים מחוץ לחברה ביניהם ה. יוסטון מריט (H. Houston Merritt) וטרייסי פטנאם (Tracy Putnam) את התועלת של פניטואין בשליטה על התקפים בלי התוצאות המרדימות הקשורות לפנוברביטל.
בניגוד לתגלית המקרית שלברומיד ופנוברביטל יש תכונות נוגדות פרכוסים, הרי פניטואין הוא תוצר של מחקר על קרובים מבניים לא מרדימים של פנוברביטל בחיפוש אחר חומרים היכולים לדכא עוויתות כתוצאה מנזעי חשמל בחיות מעבדה.
יש כמה אינדיקציות שיש לפניטואין השפעות אחרות. ביניהן שליטה בחרדה ווייצוב מצב רוח למרות שהיא לא אושרה מעולם למטרות אלה על ידי ה-FDA. ג'ק דרייפוס, מייסדה של קרן דרייפוס נעשה התומך הנלהב ביותר של שימוש בפניטואין כאמצעי לשלוט בעצבנות ובדיכאון כאשר הוא קיבל מרשם לדילנטין ב־1966. סבורים שהוא סיפק כמויות גדולות של התרופה לריצ'רד ניקסון בסוף שנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70. ניסיונו של דרייפוס עם פניטואין מובא בספרו A Remarkable Medicine Has Been Overlooked (התעלמו מתרופה יוצאת מן הכלל). למרות מאמציו והשקעתו הכספית הגדולה שיאפשרו שימושים אלטרנטיביים לפניטואין לא הייתה לו השפעה על הקהילה הרפואית. אחת הסיבות היא, כנראה, חוסר רצונה של חברת פארק-דייוויס להשקיע בתרופה שהייתה קרובה כבר לסוף התקופה בה היא מוגנת על ידי פטנט. סיבה אחרת היא תוצאות שונות ממחקרים שונים. היא אושרה על ידי FDA ב־1953 לשימוש נגד פרכוסים.
תופעות לוואי.
במינון רגיל מפחיתה פניטואין ניסטגמוס. במינונים גבוהים מאוד חווים חולים רגיעה ושינה, אטקסיה צרברלית וכן פרכוסים. תופעות לוואי של פניטואין הדומות לאלו של תרופות אנטי-אפילפטיות אחרות כוללות פריחה ותגובות אלרגיות קשות.
פניטואין עלול להצטבר בקליפת המוח למשך תקופות ארוכות ולגרום בכך לניוון של המוח הקטן כאשר משתמשים בו במינונים גבוהים בקביעות. למרות זאת יש לתרופה היסטוריה ארוכה של שימוש בטוח והיא אחת התרופות האנטי-אפילפטיות הפופולריות ביותר הנרשמות על ידי הרופאים וכן היא תרופת קו ראשון בהגנה מפני פרכוסים.
בגלל סיכון מסוים לעובר מומלץ להימנע מטיפול בעת ההריון. הטיפול כן מומלץ אם התועלת הטיפולית שלו מצדיק את לקיחת הסיכון. יש להימנע מטיפול זה בעת הנקה.
המטולוגיה.
נאמר שפניטואין גורמת לירידה ברמת חומצה פולית וגורמת לחולים להיות רגישים לאנמיה מגלובלסטית.
תופעות לוואי אחרות עלולות להיות אגרנולוציטוזה (חום גבוה וירידה בכדוריות דם לבנות), אנמיה אפלסטית, ירידה במספר טסיות הדם.
טרטולוגיה.
פניטואין ידוע כחומר הגורם לפגמים בעובר התסמונת מורכבת מאנומליה בגולגולת (גשר אף רחב, שפה שסועה, מיקרוצפליה) ופיגור שכלי קל - ממוצע IQ=71). תסמונת זו דומה לתסמונת אלכוהול של העובר.
יש שממליצים להימנע מפוליתרפיה (שימשו בכמה תרופות ביחד) ולהשתמש במינון המינימלי הדרוש בזמן הריון אבל גם הם מודים שהנתונים הנוכחיים אינם מספקים תשובות ברורות.
גורם מסרטן.
אין שום הוכחה שפניטואין הוא גורם מסרטן אצל בני אדם.
חניכיים.
קישרו את פניטואין עם הגדלת יתר של החניכיים, כנראה בשל מחסור בחומצה פולית. עדויות שנאספו מניסוי מבוקר אקראית מעלות שתוספת חומצה פולית יכולה למנוע הגדלת יתר החניכיים אצל ילדים הנוטלים פניטואין. לא הוגדרו בבירור ריכוזי פלסמה הדרושים ליצירת נגעים בחניכיים. התוצאות הן אלה: דימום בבדיקה, הפרשה מוגברת מהחך, תגובות דלקתיות מובהקות לרמות פלאק הקשורות במקרים אחדים עם איבוד עצם אבל בלי היפרדות של שיניים.
סיכון להתאבדות.
אחרי כמעט 200 מחקרים על תרופות אנטי-אפילפטיות הזהיר ה-FDA מפני סיכון מוגבר להתאבדות אצל חולים שטופלו בתרופות אנטי-אפילפטיות מסוימות. המחקר, שנערך על 44,000 חולים, מצא שבקרב חולים שמטופלים בתרופות אנטי-אפילפטיות, הסיכון למחשבות אובדניות גדול פי שניים, בהשוואה לנטילת פלצבו. למרות שפניטואין לא הוזכרה במחקר, ה-FDA הודיע שהיא נמצאת באותו סיכון המיוחס לכל תרופה אנטי-אפילפטית.
דרמטולוגיה.
היפרטריכוזיס (צמיחת שיער בלתי מרוסנת), פריחה, עור מתקלף, גירוד.
מחלה אוטואימונית (מחלת חיסון עצמי).
ידוע שפניטואין עלולה לגרום ללופוס.
רבייה אל-מינית
שלום צאלח
שלום צאלח (1923 — 22 בינואר 1952) היה יהודי שהוצא להורג בהקשר לפיגועים בבגדאד. מהרוגי המלכות בעיראק.
קורות חיים.
נולד ליפה (חסינה) וצלח גדל בבגדאד, בירת עיראק במשפחה יהודית מהמעמד הפשוט והתייתם מאמו בגיל צעיר. צאלח, שהיה סנדלר במקצועו, הצטרף לתנועת "החלוץ" ותכנן לעלות לארץ.
ב-9 ביוני 1951, ערב עלייתו הצפויה לארץ, נעצר במסגרת גל מעצרים נגד פעילי התנועה הציונית יחד עם יוסף בצרי, סוכן המוסד שנשלח מישראל. צלאח עבר עינויים קשים ואולץ לחתום על הודאה כוזבת שהוא היה זה שהטיל חומר נפץ על לשכת המודיעין של שגרירות ארצות הברית בעיראק. הוא הורשע בפני בית דין מיוחד ב-5 בנובמבר 1951 בהנחת פצצות בכניסה ל-2 מבני ציבור יהודיים, בהנחת פצצה בלשכת המודיעין האמריקאית ובחברות ברשת ריגול ציונית ונידון למוות.
ב-27 בדצמבר 1951 אישר בית הדין העיראקי העליון את גזר הדין.
ארגונים יהודיים בעולם פנו למוסדות האו"ם ושגריר ישראל שם פנה לנשיא העצרת בבקשת התערבות, אולם המאמצים לא עלו יפה ובית-הדין העליון לערעורים בעיראק דחה את הבקשות והותיר את גזר דין המוות על כנו.