בתחילת הקריירה השחמטאית שיחק טנר במספר תחרויות בגרמניה. הוא ניצח במוקדמות והגיע למקום הרביעי בתחרות המבורג 1910, הגיע שביעי בתחרות ברלין 1911 (קארל אהוס ניצח), חלק מקום 9-10 בתחרות ורוצלב 1912 (ברנהרד גרגורי ניצח) , חלק מקום שלישי בתחרות יונגבונצלאו בשנת 1913 (קארל הרומאדקה ניצח) וחלק מקום 2-3 עם איליה רבינוביץ, אחרי המנצח הלגואה בתחרות מאנהיים 1914.
לאחר מלחמת העולם הראשונה חלק טנר מקום 6-7 בתחרות ברלין 1922 (ניצח: פרידריך זמיש) ולאחר מכן היגר לארצות הברית. שם שיחק פעמים רבות בתחרויות מועדון מנהטן ובתחרויות אחרות בניו-יורק. טנר חלק מקום 4-5 בתחרות בשנת 1922 (ניצח: מוריס שפירו), הגיע למקום החמישי בתחרות בשנת 1923 שבה ניצח אוסקר חאייס. טנר חלק מקום 7-8 בתחרות הופאטקונג בשנת 1923 (הקונגרס האמריקאי התשיעי, ניצחו אברהם קופצ'יק ופרנק מרשל .
טנר הגיע שני, אחרי חוסה ראול קפבלנקה וחלק מקום חמישי בתחרות בשנת 1924 בה ניצח אברהם קופצ'יק. בשנת 1925 חלק מקום 6-8 בתחרות בה ניצח אברהם קופצ'יק, בשנת 1926 הגיע למקום העשירי בתחרות בה ניצח גזה מארוצי וחלק מקום 8-9 בתחרות בשנת 1928 בה ניצח אלכסנדר קויץ', באותה שנה הגיע למקום השמיני בתחרות חוף בריידלי (ניצח: אברהם קופצ'יק).
לאחר מלחמת העולם השנייה השתתף טנר באליפות הפתוחה של ארצות הברית בשנת 1948 שם הגיע למקום ה-41, זאת בהיותו בן 68. בתחרות ניצח אדמס ויוור.
אולד פירם
הגביע הספרדי
חניף
חניף (בערבית: حنيف, רבים: حنفاء, חנפאא') הוא מונח ערבי המתייחס למונותאיסט מן התקופה הקדם-אסלאמית שאינו יהודי או נוצרי.
אטימולוגיה.
השורש הערבי ח.נ.ף מציין "נטייה", ובפרט "נטייה למצב הנכון". לפיכך "חניף" הוא מי שנטה מן הדת הקיימת אל הדת הנכונה – המונותאיסטית.
בקוראן.
המילה חניף נזכרת בקוראן 12 פעמים, 8 מתוכן ביחס לאברהם. כך, למשל, בסורה 3, סורת אל עִמְראן / איה (פסוק) 95: "אמור, אמת אמר אלוהים, לכן לכו בעקבות דת אברהם אשר נהג כחניף ולא היה בין עובדי האלילים". על סמך פסוק זה ואחרים התקבעה דמותו של אברהם כמודל המונותאיסטי האולטימטיבי. במסורת המוסלמית "דת אברהם" (בערבית: ملة إبراهيم) מכונה לעיתים "חניפיה". ההבדל בין חניף לבין יהודים ונוצרים משתקף בסורה 3, סורת אל עִמְראן / איה (פסוק) 67: "אברהם לא היה יהודי ולא נוצרי, אלא היה חניף מוסלמי, ולא היה בין עובדי האלילים". המילה "מוסלמי" בפסוק זה (مسلم), פירושה מי שמתמסר לעבודת האל לבדו, ולא בהכרח מי שמשתייך לדת האסלאם של מוחמד, שטרם הופיעה בזמנו של אברהם.
הקוראן מפציר במוחמד לנהוג כחניף, שכן זוהי הצורה הטבעית (בערבית: فطرة, בתעתיק מדויק: פִטְרה) בה ברא אלוהים את האדם (סורה 30, סורת א-רוּם / איה 30). גם שאר בני האדם נקראים לנהוג כחניפים (סורה 22, סורת אל-חג' / איה 31; סורה 98, אלבינה / איה 5).
במסורת המוסלמית.
המסורת המוסלמית מזהה דמויות נוספות כחניפים, קרי, מונותאיסטים, מן התקופה הקדם-אסלאמית שנהגו לפי דתו של אברהם (החניפיה). בין השאר נזכרים שמותיהם של ורקה בן נופל , עביד אללה בן ג'חש , עת'מאן בן חוארת' וזיד בן עמר בן נפיל. מסופר כי חלק מעובדי האלילים טענו שהם חניפים, למרות שקיימו רק חלק מהטקסים של דת החניפיה, כמו העלייה לרגל למכה וביצוע ברית מילה.
המילה "חניף" משמשת לעיתים כמקבילה למילה "מסלם" (مسلم, כלומר: "מוסלמי"), והצורה "חניפיה" כמתייחסת לדת האסלאם. משמעויות אלה צמחו על רקע התפיסה שהאסלאם הוא המשכה האמיתי של הדת המונותאיסטית הטהורה של אברהם.
במקורות חוץ-אסלאמיים.
בספרות המדרשית השורש ח.נ.ף מקושר למינים, ובסורית הצורה "חנפא" מציינת עובדי אלילים לא-נוצרים. על רקע זה השתמשו כותבים נוצרים מהתקופה העבאסית במונח "חניף" ככינוי גנאי למוסלמים.
בייג'ינג 2008
טיבור רוזנבאום
פנחס טִיבּוֹר רוזנבאום (Tibor Rosenbaum; 2 בנובמבר 1923 – 23 באוקטובר 1980) היה איש עסקים יהודי ופעיל ציוני אשר היה אחראי להצלת מאות יהודים בזמן השואה.
ביוגרפיה.
רוזנבאום נולד בהונגריה. אביו, הרב שמואל רוזנבאום, שימש כרב העיר קישווארדה (קליינוורדין). כשהיה רוזנבאום בן 18 הוסמך לרבנות על ידי הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג. נמנה עם חברי ההנהלה הארצית של "בני עקיבא" בהונגריה. במהלך מלחמת העולם השנייה קשר קשרים ראשונים עם התנועה הציונית ובראשם ועדת העזרה וההצלה בבודפשט של ישראל קסטנר ועסק בהצלת יהודים בדרכים נועזות ותוך סיכון חיים יומיומי, כאשר הוא מתחפש לקצין צלב החץ וגסטפו.
לאחר סיום המלחמה שימש תקופה קצרה כרב העיר קישווארדה, במקום אביו שנספה בשואה. כן ליווה את הרב הרצוג במסעותיו באירופה, לאיתור ילדים שניצלו והוסתרו. בתום המלחמה עלה רוזנבאום לארץ ישראל והתיישב בקיבוץ, אך כעבור חודשים ספורים ירד מישראל וקבע את מקום מושבו בז'נבה שבשווייץ.
קשריו של רוזנבאום עם הציונות נמשכו שנים ארוכות. בשווייץ שימש נשיא ההסתדרות הציונית העולמית והסוכנות היהודית. במהלך השנים היה חבר הוועד הפועל הציוני, חבר הנהלת הקונגרס היהודי העולמי וחבר ההנהלה העולמית של תנועת המזרחי. כמו כן פעל במסגרת החברה לישראל לגיוס כספים עבור המדינה. בשנת 1958 ייסד רוזנבאום בז'נבה, בתמיכת משפחת רוטשילד, את הבנק הבינלאומי לאשראי (Banque du Crédit International) ושימש כנשיאו. שנים ארוכות היווה הבנק, שקיים סניפים בלונדון, בניו יורק ובאיי הבהאמה, כלי למימון פעולות המוסד למודיעין ותפקידים מיוחדים עד לקריסתו בשנת 1974 בשל פרשת שחיתות בה היה מעורב מיכאל צור מנכ"ל משרד התעשייה והמסחר באותה עת. דמותו של רוזנבאום זכתה להתייחסות במערכון ששודר בתוכנית 'ניקוי ראש' מיד לאחר חשיפת הפרשה.
רוזנבאום היה בעל השקעות רבות בישראל, בהיקף של כ-9 מיליון דולר. בשנת 1955 נרכשו על ידיו כשישית ממניות חברת "ק.ב.ע. - קבוצת בוני ערים" ("חברת אשדוד"). בשנת 1963 נרכשו על ידיו 51% ממניות מפעלי "אתא" ו"לודז'יה" החזיק מניית יסוד בת מיליון דולר בחברה לישראל. כמו כן היה בעל מניות ב"בנק קופת עם", שותף בחברת המסחר "אוניון ישראל-שווייץ", שותף במפעל "אגן" לייצור אמבטיות, שותף בחברת "גאס רסקו", בעל מפעל בתל אביב בתחום הקונפקציה, משקיע במפעל פיינארטס ברעננה להדפסת טקסטיל, משקיע בחברת רמת"ם לתעשייה ומסחר, משקיע בחברת "מקור" למסחר בניירות ערך וממייסדי "אלקון" לייצור שפופרות אלומיניום. בשנים 1964–1975 היה עמוס מנור נציגו של רוזנבאום בישראל.
רוזנבאום היה חבר מועצת המנהלים של אוניברסיטת בר-אילן. בזכות קשריו בליבריה עם הנשיא ויליאם טאבמאן הוא היה בעל דרכון דיפלומטי ליברי.
טיבור רוזנבאום נפטר מהתקף לב ב-23 באוקטובר 1980, בגיל 57, ונטמן בבית הקברות בהר המנוחות.
נייקוויסט
הסכם טאא'ף
ניקולאי איוואנוביץ' בוכארין
סוזן ב. אנטוני
ימניה
דת אזרחית
דת אזרחית מוגדרת כאמונה ופולחן המאפיינים מערכות סוציו-פוליטיות חילוניות. בכל מערכת פוליטית וחברתית זוכים נושאים שונים למעמד של "קדושה", מתמנים "קדושים" ונקבעים ימי חג ומועד.
דוגמאות לדת אזרחית.
הרואים בישראל מדינה חילונית, יצביעו על כך שישנה בה דת אזרחית מפותחת יחסית הכוללת את יום העצמאות, יום הזיכרון לשואה ולגבורה ויום הזיכרון לחללי מערכות ישראל. עקב היעדר ההפרדה בין דת למדינה בישראל, החגים היהודיים קיבלו צביון ממלכתי וטקסים ממלכתיים שונים קיבלו גוון דתי.
בארצות הברית, בשנת 1941 הכריז הקונגרס של ארצות הברית על חג ההודיה כחג לאומי. חג זה משותף לכל האמריקנים: כל אחד על פי דרכו, פרוטסטנטי, קתולי, יהודי או בודהיסט, נקרא להודות לאלוהיו על שהביא אותו או את אבותיו אל "הארץ המובטחת" - ארץ החופש והשפע.
ב-1986 חקק הקונגרס חוק המגדיר את יום מרטין לותר קינג כיום שבתון רשמי, כדי לכבד את זכרו של מרטין לותר קינג ושל התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית שעמד בראשה וכדי להעניק לקהילת האפרו-אמריקאים תחושת שותפות בקולקטיב. כיום, יום מרטין לותר קינג הוא חלק מן הדת האזרחית האמריקנית.
בצרפת ניסה רובספייר ליצור דת אזרחית: הוא הקים, באמצעות חקיקה באספה הלאומית את הכנסייה הלאומית וקבע את פולחן הישות העליונה. ימי זיכרון, חג ומועד שהוקדשו לערכים פוליטיים ומשפחתיים, נקבעו ונחוגו בטקסים מפוארים.
דגל סנט ג'ורג'
ציוויליזציה (פירושונים)
רחוב גורדון
יישוב ארץ ישראל
אנדריי סילנוב
אנדריי סילנוב (ברוסית: Андрей Сильнов; נולד ב-9 בספטמבר 1984) הוא אתלט רוסי. הוא האלוף האולימפי באולימפיאדת בייג'ינג (2008) ואלוף אירופה בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה.
סילנוב נולד מחוז רוסטוב ברוסיה. הוא זכה באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 2006 לאחר שקפץ לגובה של 2.36 מטר, באותה שנה השיג גם את התוצאה הטובה ביותר בענף כשקפץ לגובה של 2.37 מטר בתחרות במונקו. את שיאו האישי 2.38 מטר השיג בתחרות הסופר גרנד פרי בלונדון ביולי 2008.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה סילנוב במדליית זהב בתוצאה של 2.36 מטר לאחר שעבר את כל הגבהים בקפיצתו הראשונה.
באליפות העולם באולם בשנת 2012 שהתקיימה באיסטנבול זכה סילנוב במדליית כסף לאחר דמטריוס צונדרוקוקיס היווני, כשעבר גובה של 2.33 מטר בניסיון השני.
ביולי 2012, סיים במקום השני באליפות רוסיה באתלטיקה, כשעבר גובה של 2.37 מטר והבטיח את מקומו באולימפיאדת לונדון. באולימפיאדה סיים במקום ה-12 בלבד.
פלסט