במרכז מפותחים ונבדקים פתרונות נוספים לחקלאות הרגילה כמו גידול על מצע מנותק תוך כדי מיחזור המים, מניעת מחלות ומזיקי קרקע באמצעות זנים חדשים או על ידי גידול ירקות על גבי כנות.
במרכז פותחה שיטה חקלאית לגידול ירקות המפחיתה מחלות עלים במידה ניכרת.
המרכז עוסק בניתוח כלכלי וחקלאי וייעוץ למגדלי פרחים, סיוע בתכנון והתאמת הביקוש להיצע, ופיתוח זני פרחים חדשים.
חיפוש מוצרים או זנים חדשים.
על מנת להוביל ולעמוד צעד אחד לפני השינויים התכופים בשוק החקלאי, מרכז הניסויים שואף כל העת למצוא מוצרים חקלאיים חדשים, שיטות חקלאיות וזנים חדשים, שיחליפו את הנמכר כיום או יוכלו להתמודד עם האתגרים החדשים של החקלאות המופיעים חדשות לבקרים, בדגש על עמידות בפני מחלות קרקע, חיטוי קרקע חלופי ושימוש במים מליחים. התוצאה היא שבישובי המועצה האזורית רמת הנגב עצמה מגדלים זנים ייחודיים או נדירים רבים.
נכון לשנת 2016, במחקר ופיתוח של מרכז הניסויים:
המרכז הבינלאומי ללימודי חקלאות מדברית.
מטרת המרכז להכשיר מדריכים חקלאיים ממדינות לא מפותחות שיפיצו בארצותיהם שיטות חקלאות מתקדמת באזורים מדבריים תוך שימוש במים מליחים ומים שוליים. הלימודים מתואמים עם מוסדות ההשכלה הגבוהה בארצות מהם מגיעים הלומדים, ומוגשים כעבודת גמר בתחום לקראת התואר הנלמד. נכון ל-2019 למדו במרכז זה כ-550 משתלמים ממדינות בדרום מזרח אסיה, וייטנאם, בורמה (מינמאר) ונפאל, המשתלבים בעבודה מעשית באחד המשקים באזור או בתחנת הניסיונות, תוך כדי לימודים עיוניים במרכז.
היסטוריה.
יחידה לחקר חקלאות מדברית הוקמה בקיבוץ רביבים בראשית שנות השישים על ידי יואל דה-מלאך, והיוותה את הבסיס להתפתחות מרכז הניסויים שנפתח במקומו הנוכחי בשנת 1981. בינואר 2007 הוסב שמו ל"מרכז לחקלאות מדברית על שם יואל דה-מלאך".
בשנת 2015 נפתח המרכז הבינלאומי ללימודי חקלאות מדברית. באפריל של אותה שנה הונחה אבן הפינה לבניין החדש. בית הספר נמצא במושב כמהין.
הקץ לנשק
הקץ לנשק (באנגלית: A Farewell to Arms) הוא רומן אוטוביוגרפי למחצה שכתב ארנסט המינגוויי בשנת 1929 המספר על חוויותיו כחייל אמריקני בחזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה. הרומן יצא לאור במקור בארצות הברית בשפה האנגלית. הוא מורכב מחמישה ספרים וכולל 41 פרקים.
רקע.
הרקע לרומן הוא ניסיונו האישי של המינגוויי שניסה בתחילת שנת 1918 להתגייס לצבא ארצות הברית, אך נכשל בבדיקות הרפואיות. הוא התגייס לחיל האמבולנסים של ארגון הצלב האדום ועבר לאיטליה. ביומו הראשון בשירות התפוצץ מפעל לייצור תחמושת בפרברי מילאנו. המינגוויי השתתף באיסוף גופות וחלקי גופות, בעיקר של נשים שעבדו במפעל. חרף הניסיון העגום שחווה רצה המינגוויי להתקרב לחזית. הוא נפצע בליל 8 ביולי, כאשר רכב על אופניו לכיוון המפקדה כדי להעביר שוקולד לחיילים. לאחר שנפצע מרסיסי פגז מרגמה בשתי רגליו חילץ קצין איטלקי פצוע משדה הקרב. על כך הוענקה לו מדליית כסף על אומץ לב מטעם ממשלת איטליה.
המינגוויי פרסם את ספרו הקץ לנשק בתקופה שספרים רבים אחרים כמו במערב אין כל חדש פורסמו בעקבות מלחמת העולם הראשונה. צירי הלידה הקשים של אשתו השנייה, פאולין, נתנו לו השראה לציריה של קתרין ברומן. ארנסט ופאולין טיילו ברחבי ארצות הברית בזמן הלידה, וכמו הנרי, ניסו לברוח מהעבר. בערך באותו הזמן, התאבד אביו של המינגוויי בירייה באקדח ישן מימי מלחמת האזרחים האמריקנית שהיה ברשותו. כמקובל בספריו של המינגוויי, דמויות רבות גם ברומן זה מבוססות על דמויות של אנשים אמיתיים. כך הדמות של הלן פרגוסון, שמזכירה לקורא את קיטי קאנל. אחד הנושאים הראשיים של הרומן הוא האיחוד בין החיים והמוות, נושא המתואר במספר תמונות נוקבות, כאשר החיילים סוחבים קופסאות אלומיניום, מאבקו של פרדריק בקרון המלא בכלי נשק ומותה של קתרין בעת הלידה. לאחר פרסום ספריו וזרח השמש בשנת 1926 והקץ לנשק בשנת 1929 הפך המינגוויי לסופר מבוקש ובעל שם בינלאומי.
אודות הספר.
הספר איננו רומן על מלחמה, אלא כדברי אנתוני בורגס, עמדה מסובכת על טבע הנאמנות האנושית, נוכח זוועות המלחמה. המוות ואכזריות המלחמה נמצאים שם תמיד, תופחים מתחת לפני השטח, ומתפרצים אך ורק לעיתים רחוקות לעיני הדמות הראשית. הקץ לנשק הוא פנטזיה גברית, כמו חלומו הרטוב של נהג האמבולנס. נדמה שסגן הנרי יודע תמיד מה לעשות ומה להגיד. הנשים נמשכות אליו, גברים מכבדים אותו. האיטלקים מתייחסים אליו כאל איטלקי. האחות בארקלי מתייחסת אליו כה יפה, עד שהיא כמעט ולא חושבת על משהו אחר. בעת סכנה, לא משנה כמה גדולה, הוא תמיד מצליח להימלט. הספר כולו בנוי על פנטזיה זו, אך יחד עם זאת אפילו העלילה הלא מסובכת, מתוארת ביופי השמור רק להמינגווי. תיאור הפרטים וראיית הסיפור היא ללא מתחרים.
ארנסט המינגוויי מיטיב לתאר קטעי פעולה וקרבות. הוא מתאר את גיבור הספר הנרי במהלך הנסיגה של הגייסות האיטלקיים בקרב קפורטו. שוטרים צבאיים מוציאים להורג קצינים שלא נשארו להילחם למרות חוסר התוחלת הברור של הלחימה בקו ההגנה הקודם, והם מנסים להוציא להורג גם את סגן הנרי. הנרי מצליח להימלט מהם בסצנת פעולה מרשימה ומתחיל את מנוסתו מהמלחמה עם אהובתו ההרה. הגיבור עורק עם אהובתו לשווייץ ועושה זאת בבריחת לילה דרך אגם המפריד בין איטליה למדינה הנייטרלית. הקץ לנשק נחשב אולי לרומן האמריקני הטוב ביותר שנכתב אודות מלחמת העולם הראשונה.
עיבודים (תיאטרון וקולנוע).
העיבוד הבימתי הראשון של הרומן נעשה על ידי המחזאי לורנס סטאלינגס ב-1930.
לאחר מכן, ב-1932, הופק סרט הקולנוע "הקץ לנשק", בבימויו של פרנק בורזייגי ובכיכובם של הלן הייז, גרי קופר, מרי פיליפס ואדולף מנז'ו. את התסריט כתבו אוליבר גארט ובנג'מין גלזר, ומתוך ארבע מועמדויות לפרס האוסקר (כולל פרס הסרט הטוב ביותר) זכה הסרט בשני פרסים - על הצילום ועל הסאונד.
ב-1957 הופקה גרסה קולנועית נוספת, בבימויו של צ`ארלס וידור. התסריט, שנכתב על ידי בן הכט, התבסס בחלקו על מחזהו של סטאלינגס, והסרט צולם באתרים שונים באיטליה ובהרי האלפים. בסרט כיכבו השחקנים רוק הדסון, ג'ניפר ג'ונס, איליין סטריץ' וויטוריו דה סיקה. הסרט זכה לביקורות שליליות מצד מבקרי הקולנוע ונחשב לכישלון.
תרגומים לעברית.
הספר יצא לאור בעברית במספר תרגומים ומהדורות:
נורווגיה באירוויזיון
נורווגיה נטלה חלק באירוויזיון 60 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות ב-1960, היא נעדרה מהתחרות פעמיים ב-1970 ו-2002 וניצחה בתחרות שלוש פעמים ב-1985, 1995 ו-2009. כיום, נורווגיה מחזיקה בתחרות בתואר הידוע לשמצה, "מדינת הנול פואה" (מדינת ה-0 נקודות), כלומר המדינה שהתמקמה במקום האחרון בתחרות הכי הרבה פעמים.
הישגים.
נורווגיה התחרתה בתחרות כמעט ברציפות מהופעת הבכורה שלה בתחרות בשנת 1960 שנערכה בלונדון, בריטניה, ונעדרה מהתחרות רק פעמיים בתולדותיה: לראשונה בשנת 1970 ובשנייה ב-2002. היעדרותה הראשונה של נורווגיה התרחשה בשנת 1970 כאשר באותה שנה, החליטה נורווגיה לא לקחת חלק בתחרות עקב התוצאה השנויה במחלוקת בתחרות אירוויזיון 1969 שנערכה במדריד, ספרד, בה זכו ארבעה שירים בתחרות. כתוצאה מכך, מספר מדינות, ביניהן נורווגיה, אוסטריה, שוודיה, פינלנד ופורטוגל, החליטו לבטל את השתתפותן בתחרות אירוויזיון 1970. בפעם השנייה נורווגיה נעדרה מהתחרות בשנת 2002 עקב התוצאה הנמוכה שהיא קיבלה בשנה שקדמה להיעדרות, ולכן, בהתאם לחוקי התחרות, איגוד השידור האירופי פסל את השתתפותה באותה שנה.
נורווגיה נטלה חלק בתחרות כ-57 פעמים: 3 פעמים מתוכן נורווגיה זכתה בתחרות, ועל כן, נכון ל-, היא נמצאת במקום התשיעי בטבלת הניצחונות של התחרות יחד עם דנמרק ואיטליה, כאשר לפניהן נמצאות אירלנד, שיאנית הניצחונות עם שבעה ניצחונות, שוודיה עם שישה ניצחונות, לוקסמבורג, צרפת, בריטניה והולנד עם חמישה ניצחונות וישראל עם ארבעה ניצחונות. כ-11 פעמים מתוכן נורווגיה הצליחה להתברג לחמשת המקומות הראשונים בגמר התחרות וכ-12 פעמים מתוכן היא התברגה לאחד מעשרת המקומות הראשונים בתחרות. בעת ניצחונה בתחרות שנערכה בשנת 2009 במוסקבה, רוסיה, עם השיר "Fairytale", שברה נורווגיה שלושה שיאים: היא שברה את שיא כל הזמנים במספר הנקודות שקיבל, אי פעם, שיר בתחרות כאשר סיימה את גמר התחרות עם 387 נקודות, היא ניצחה בפער של 169 נקודות מהמקום השני בתחרות, איסלנד (ובכך שברה את שיאה של להקת "קתרינה והגלים"), והיא קיבלה את מירב הנקודות, 12 נקודות, מ-16 מדינות בתחרות. שיאה האחרון של נורווגיה נשבר בתחרות שנערכה בשנת 2012 על ידי שוודיה שניצחה עם השיר "Euphoria" שקיבל את מירב הנקודות בתחרות מ-18 מדינות. מספר שבועות טרם קיום התחרות במוסקבה, הגיעו אנשי תקשורת ברחבי רוסיה למסקנה כי יש סיכוי סביר כי נורווגיה תהיה המנצחת בתחרות. בהתאם לכך, החליטה רשת השידור הרוסית НТВ, ליצור תוכנית דוקומנטרית אודות ריבאק ושירו "Fairytale", ושלחה צוות צילום מטעמה לנורווגיה על מנת לתעד את החזרות לתחרות. הצוות המשיך ותיעד גם את החזרות האחרונות להעמדת השיר על במת האירוויזיון במוסקבה. בנוסף, ב-11 במאי 2009, יום טרם קיום חצי-הגמר הראשון של התחרות, נודע כי הפקת התוכנית "The Oprah Winfrey Show" של אופרה וינפרי, ביקשה לקבל קטע וידאו של השיר הנורווגי. וינפרי והמפיק המוזיקלי, סיימון קאוול, רצו להציג את ריבאק בפרק על זמרים אשר התגלו בתחרויות כישרונות במדינות שונות, זאת לאור העובדה כי התגלה בתחרות כישרונות בנורווגיה.