בשנת 1874 נרשם בדייטון, אוהיו בשם הרוורנד מנדנהול דניס (Dennis) ודיווח שהוא יליד אנגליה. ב-1877 התמנה לכומר. אחרי 1878 חי דינס כמה שנים בריצ'מונד, קנטקי והמשיך לנדוד כמטיף בקנטקי, אוהיו ומיזורי מספר שנים. את העשור האחרון לחייו עשה בדייטון, ערירי, כאשר בנותיו חיות ולומדות בניו יורק ובוסטון ובניו במדינת וושינגטון שבמערב. דינס נפטר בפורט טאוסנד שבצפון-מזרח מדינת וושינגטון, שם ביקר לרגל נישואי בנו הצעיר.
גילוי מחודש.
עד 1989 נחשבו צילומיו המקוריים של דינס לאבודים, פרט למספר צילומים באלבום שנשמר במוזיאון ישראל, החתומים בראשי בתיבות מ'ג'ד.
בסתיו 1989 רכש צלם צעיר בשם ג'ון ברנייר (Barnier) 134 תשלילי-זכוכית של צילומי ירושלים מאת צלם עלום בסיינט פול, מינסוטה. הוא העביר את החומר למוזיאון השמי (Semitic Museum) באוניברסיטת הרווארד, שם הם זוהו כתשלילי צילומיו של דינס. התברר שהתשלילים היו רכושו של ויליאם ד' פולנד, נכדהּ של מרי פולנד, בתו של מנדל ג'ון דינס. הלה לא ידע מה ערכם, ואף שניסה למוכרם קודם לכן, לא נמצאו רוכשים לתצלומים.
מנדל דינס
טיבו קורטואה
טִיבּוֹ ניקולא מארק קוּרְטוּאָה (בצרפתית: Thibaut Nicolas Marc Courtois; נולד ב-11 במאי 1992) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת השוער בריאל מדריד מהלה ליגה ובנבחרת בלגיה.
קריירת מועדונים.
בגיל 7 הצטרף למחלקת הנוער של ראסינג גנק. בגיל 17 בשנת 2009 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון.
ב-17 באפריל 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת כששיחק נגד גנט. היה זה משחקו היחיד באותה עונה. בעונה שלאחר מכן, בעונת 2009/2010 לא זכה כלל לדקות משחק. בעונה שלאחר מכן קודם לעמדת השוער הראשון של הקבוצה ושותף ב-40 משחקים. בעונה זו זכה להערכה רבה ובסיומה הועבר לצ'לסי תמורת 7.9 מיליון פאונד.
לאחר חתימתו בצ'לסי, הושאל לאתלטיקו מדריד במשך שלוש עונות, וזכה עמה בליגה האירופית (לאחר ניצחון 3–0 במשחק הגמר על אתלטיק בילבאו), בליגה הספרדית ובסגנות ליגת האלופות. לאחר שלוש עונות חזר לצ'לסי, וערך את הבכורה שלו נגד ברנלי במשחק הליגה הראשון של העונה. בעונתו הראשונה זכה עם הקבוצה באליפות אנגליה ובגביע הליגה.
בסיום עונת 2016/2017 זכה בפרס כפפת הזהב בפרמייר ליג.
ב-8 באוגוסט 2018 חתם קורטואה בקבוצת הכדורגל הספרדית ריאל מדריד לשש שנים.
ב-24 בספטמבר 2018 זכה בפרס שוער השנה בעולם עקב יכולתו במונדיאל 2018.
בגמר ליגת האלופות 2022 נבחר לשחקן המצטיין בניצחון קבוצתו 1–0 על ליברפול כשהוא קובע שני שיאים (מאז החלה מדידת הנתונים ב-2003/2004) עם תשע הצלות במשחק הגמר וסך הכול 59 הצלות בקמפיין אחד.
נבחרות בלגיה.
בשנים 2009–2010 שיחק גם בנבחרת הנוער של בלגיה עד גיל 18.
באוקטובר 2011 קורטואה זומן לראשונה לסגל נבחרת בלגיה הבוגרת. חודש לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של בלגיה במשחק הידידות נגד נבחרת צרפת שהסתיים בתיקו 0–0, מה שהפך אותו לשוער הצעיר ביותר באותה עת ששיחק בנבחרת בלגיה.
במוקדמות מונדיאל 2014 שיחק בכל המשחקים, ובמהלכם לא ספג שער בשישה מתוך עשרת המשחקים.
במונדיאל 2014 שיחק בחמשת המשחקים של נבחרתו, שנעצרה ברבע הגמר.
קורטואה עזר לנבחרתו להעפיל ליורו אחרי 16 שנה. ביורו 2016 נבחרת בלגיה הגיעה שוב עד לרבע הגמר שם הפסידה לנבחרת ויילס. לאחר המשחק האשים את מאמן הנבחרת, מארק וילמוטס בהפסד.
במונדיאל 2018 שיחק קורטואה בכל משחקי נבחרתו, שהעפילה לחצי הגמר לראשונה מאז מונדיאל 1986. בשלב רבע הגמר הצטיין בניצחון 1–2 על נבחרת ברזיל.
אחרי הפסד בחצי הגמר לנבחרת צרפת. בלגיה ניצחה את נבחרת אנגליה וסיימה במקום השלישי לראשונה בתולדותיה. במהלך המונדיאל רשם קורטואה 27 הצלות, יותר מכל שוער אחר וזכה בכפפת הזהב בתור השוער הטוב במונדיאל.
חיים אישיים.
קורטואה נולד בברי, פלנדריה שבבלגיה, למשפחה נוצרית. אביו ממוצא ולוני, ואילו אמו ממוצא פלמי. הוא דובר הולנדית וצרפתית (שפות אמו ואביו), בנוסף לספרדית ולאנגלית.
לקורטואה בת ובן מבת זוגו לשעבר הספרדייה מרטה דומינגז, כשהשניים נפרדו ב-2017. מאז יולי 2021 הוא בזוגיות עם הדוגמנית הישראלית מישל גרציג, והם התארסו ב-4 ביוני 2022.
תביעת השתקה
תביעת השתקה או תביעה אסטרטגית נגד השתתפות ציבורית (באנגלית: SLAPP, ראשי תיבות של "Strategic Lawsuit Against Public Participation") היא איום או הגשת תביעה משפטית בין גוף גדול וחזק נגד אדם או קבוצה יחידים אשר מותחים ביקורת או עומדים על זכות לגיטימית לחופש הביטוי. מטרת התביעה היא בדרך כלל להרתיע מבקרים ולהשתיק דיון ציבורי. המונח נטבע בשנת 1988 על ידי שני פרופסורים מאוניברסיטת דנוור, פנלופה קאנאן וג'ורג' פרינג, שהתבססו על מחקר מקיף שערכו לאחר שהתוודעו למספר הולך וגדל של תביעות ענק נגד פעילי איכות הסביבה.
מאפיינים.
כל תביעות לשון הרע נועדו מטבען, גם להשתיק גורם המפרסם ללא הצדקה מידע דיבתי. אולם המונח 'תביעת השתקה' מתייחס לניצול לרעה של הליכי המשפט, בנסיבות שבהן בסיום ההליך מתברר כי לא הייתה לתביעה הצדקה ראויה מלכתחילה ומטרתה הייתה להשית הוצאות כבדות של ניהול תהליך משפטי על הנתבע כדי להרתיע אותו מלפרסם דברים נגד התובע. מספר תבחינים ניתנו לזיהוי תביעות כתביעות השתקה. אלו כוללים:
השופטת דליה מארק הורנצ'יק ציינה כי "הדוקטרינה קובעת כי מתן אפשרות ניהול של דיון ארוך ומתיש, על בסיס האסטרטגיה שמאחורי תביעות ה SLAPP מביא להרס תהליך של החלפת רעיונות וחופש הביטוי, הואיל ותביעת SLAPP, מעצם ניהול התביעה, יש בה משום ניצול לרעה של כללי המערכת". תביעת השתקה עלולה להשתיק לא רק את הנתבע, אלא גם אחרים שיפחדו להביע את עמדתם לגבי התובעת.
תביעות השתקה מוגשות ברוב המקרים על ידי תאגידים שפועלים נגד ארגונים לא ממשלתיים, או נגד אנשים פרטיים המבקרים את הפעילות העסקית של מיזם שלהם, אך גם כנגד עיתונאים וכלי תקשורת. המושג מתייחס בדרך כלל גם לעצם האיום בתביעת נזיקין בסכומי עתק, ללא קשר לסיכויי ההצלחה במשפט. התהליך המשפטי עצמו וההוצאות הנלוות לו אמורות להפחיד ולהתיש את הנתבע, כך שישעה את פעילותו "מרצונו". במקרים רבים, תביעות השתקה ננטשות לאחר שהחלו, כאשר המטרה של השתקת הנתבע הושגה.
מכיוון שאיומים בתביעות סרק לרוב אינם מדווחים, או מדווחים שנים לאחר מעשה, קשה להעריך את ההיקף המדויק של תביעות השתקה.
בקנדה ובכ-30 מדינות בארצות הברית נחקקו חוקי אנטי-סלאפ"פ, המספקים מנגנוני הגנה לחופש הביטוי של הנתבע: סילוק התביעה בשלב מקדמי של ההליכים לפני שהנתבע נאלץ להוציא כספים, והטלת סנקציות שונות על התובע. לדברי שופט בית המשפט העליון בניו יורק ג'יי ניקולס קולאבלה, "למעט הצמדת אקדח לרקה, קשה להעלות על הדעת איום גדול יותר לתיקון הראשון לחוקת ארצות הברית".
בישראל, אין חקיקה ספציפית נגד תביעות השתקה, אולם שופטים לרוב משתמשים בסמכותם כדי לדחות את התביעה, כאשר הם סבורים שמדובר בתביעות לא כנות תוך ניצול לרעה של הליכי בית משפט. בנוסף, בית המשפט העליון המליץ להשית הוצאות משפט מתאימות, בתביעות המזוהות כתביעות השתקה.
דיון בתביעת השתקה נכלל בפסק דינה של שופטת בית המשפט העליון, דפנה ברק-ארז:
מקרים בולטים.
דוגמאות לתביעות שהוגדרו כתביעות אסטרטגיות או שהדיון הציבורי מתייחס אליהם ככאלה:
ישראל:
אירופה:
ארצות הברית:
קליניקה לטיפול בתביעות השתקה.
ביוני 2015 הגישה ענב גנד-גלילי תביעת דיבה כנגד 26 גולשים ואנשי תקשורת, שלעגו לתוכן של הרצאה שנשאה. התובעת העבירה הרצאה על הרשת העמוקה, במסגרת כנס של איגוד האינטרנט הישראלי. לטענת גולשים בעלי ידע בתחום, בהרצאה נפלו טעויות רבות וחמורות. בעקבות הגשת התביעה, פתחה התנועה לזכויות דיגיטליות בפרויקט מימון המונים למימון הגנה המשפטית של הנתבעים, רובם גולשים רגילים שהביעו את דעתם על התובעת ועל רמת שליטתה בחומר. הקמפיין הצליח מעבר למשוער, ובעודפים שהצטברו, נפתחה קליניקה משפטית לטיפול בתביעות השתקה.
התיק הראשון בטיפול הקליניקה הוא תביעת גבי כנפו נגד סער גינסבורסקי, אשר נתבע בסכום של 2,600,000 ש"ח בשל מאבקו באישור תוכנית מע"ר דרום באשדוד. אך בסופו של התהליך המשפטי הוברר כי התביעה לא הייתה תביעת השתקה, ובית המשפט המחוזי קיבל את תביעתו של ממלא מקום ראש העיר, וקבע כי הפרסומים של גינזבורסקי היו לשון הרע. בינואר 2018 גזר בית המשפט המחוזי על גינזבורסקי לשלם 300,000 ש"ח פיצוי ועוד 100,000 ש"ח הוצאות משפט לכנפו.
מנורת המאור (אבוהב)
מנורת המאור הוא ספר מוסר אשר חיבר רבי יצחק אבוהב.
הספר מכיל לקט מאמרי אגדה מהתלמודים והמדרשים העוסקים בענייני מוסר ודרך ארץ, הכולל דברים שמקורם בספרות הגאונים, הראשונים וכן פילוסופים יוונים כדוגמת אריסטו ואפלטון. הספר כולל שלוש הקדמות ומחולק לשבעה חלקים כמנין נרות המנורה, ובעקבות כך קרא המחבר לכל חלק 'נר'.
ספר מנורת המאור נתקבל באהדה על ידי קהילות ישראל. בפרט, יהודי תימן נוהגים ללמוד בקביעות בכל שבת ובחגים, פרק במנורת המאור, אחרי תפילת מוסף.
מחברו.
דעות החוקרים חלוקות בעניין תקופת ומקום חייו של המחבר, יש המשייכים אותו לתחילת האלף השישי על פי מניין השנים בלוח העברי (המאה ה-13 לספירת הנוצרים) בספרד, תקופת חייו של הרמב"ן; יש המשייכים אותו למאה השלישית לאלף השישי (סוף המאה ה-16 לספה"נ לערך) בצרפת, עשורים בודדים אחרי תקופתם של הרבנים יוסף קארו והאר"י; ויש המצביעים על המאה השנייה של האלף (המאה ה-14 לספה"נ לערך) בצרפת.