פיצילי הורד במרץ 1943 בדרגתו, יחד עם איביצה מאטקוביץ' ואאוגן קווטרניק, והאוסטאשה טיהומיר קורדיץ' נעשה למפקח על העבודה, בעוד שהוא היה אמון רק על היבטיה המעשיים, וכל עניינים טכניים. אך לאחר שתמה תקופת פיקודו של איביצה ברקליאצ'יץ' במאי 1943, הוא היה למפקד המחנה, עד אפריל 1944, כאשר הגיע דינקו שאקיץ'.
במשך ימיו במחנה, פיצילי, במסגרת הכשרתו כמהנדס, הגה מספר שיטות מזוויעות בייחוד לחיסול אסירים וניצולם באופן "מכני", כולם לפי הדוגמה הנאצית. פיצילי שכלל את כבשני-הלבנים במחנה לכדי משרפות, שבהם נשרפו גופות ואסירים חיים, רובם מעולפים וחלקם בהכרה. הוא גם הינדס, במשך שהותו כמפקד, קדרות שבהם הפכו לשד-עצם ושומן אנושי לסבון.
בסוף ימי המחנה, ארגן פיצילי את מבצע שריפת הגופות, שבמסגרתו הוצאו גופות אסירים ונשרפו במוקדי-אש. פיצילי עצמו נמלט לאיטליה ולא נמצא.
תת מאובן
אלי אבידר
אלי אבידר (נולד ב-3 בדצמבר 1964; כ"ח בכסלו ה'תשכ"ה) הוא פוליטיקאי ודיפלומט ישראלי, שהיה חבר הכנסת ושר מטעם מפלגת ישראל ביתנו.
לפני בחירתו לכנסת כיהן במספר תפקידים דיפלומטיים במשרד החוץ. לאחר מכן כיהן כמנכ"ל מכון היהלומים הישראלי, מנכ"ל הבורסה ליהלומים וסגן נשיא פדרציית התכשיטים העולמית. היה נשיא חברת הפינטק הישראלית "דינדקס". בנוסף פעל כפרשן, סופר ופובליציסט. כיהן גם כשר ללא תיק בממשלת ישראל השלושים ושש עד להתפטרותו ב-24 בפברואר 2022. מאוגוסט 2022 יו"ר מפלגת "ישראל חופשית דמוקרטית" המתמודדת בבחירות לכנסת ה-25.
ביוגרפיה.
נולד בשם אלי אבודרה באלכסנדריה שבמצרים. מוצאה של המשפחה מהעיר יואנינה שביוון. בסוף המאה ה-19 סב המשפחה היגר למצרים. בשנת 1967, מיד לאחר מלחמת ששת הימים, עלה לישראל עם הוריו, יצחק ופורטונה. אבידר גדל בבת ים, התחנך בבית הספר היסודי "הנשיא", והוא בוגר מגמת אלקטרוניקה בתיכון אורט מלטון בת ים מחזור 1982.
התגייס לצה"ל בשנת 1982 כלוחם בנח"ל. עבר קורס קציני מודיעין ושירת ביחידת הסוכנים של חיל המודיעין, יחידה 504. השתחרר מצה"ל ב-1989 והגיע לדרגת רס"ן במילואים. לאחר שחרורו מצה"ל למד באוניברסיטה העברית לימודי המזרח התיכון ולימודים כלליים וסיים תואר ראשון. בשנת 2009 סיים באוניברסיטת תל אביב תואר שני בלימודי המזרח התיכון.
פעילות דיפלומטית.
בשנת 1992, עם סיום לימודיו באוניברסיטה העברית, התקבל לקורס הצוערים של משרד החוץ וכשנה לאחר מכן מונה לסגן קונסול בקונסוליה הכללית של ישראל בפילדלפיה, בה שירת שלוש שנים. עיקר פעילותו היה מול מעצבי דעת קהל בקהילה היהודית ומול נבחרים אמריקאים, דרך מעוזי התמיכה שלהם במדינות השונות.
בשנים 1996–1998 שירת במשרד החוץ כאחראי על הנושא האסלאמי בחטיבה הבין-דתית, ופעל לפתח קשרים מול מנהיגים מוסלמים, ממדינות מוסלמיות עמן אין לישראל יחסים דיפלומטים. התקופה הייתה תקופת פיגועי התאבדות של הטרור הפלסטיני וביוזמתו של אבידר חתמו מנהיגי דת אסלאמיים יחד עם הרב הראשי אליהו בקשי דורון על ה'אמנה לקידוש החיים', המגנה את טרור המתאבדים. בין החותמים היה ואחיד עבד אלרחמן, שלימים נבחר להיות נשיא אינדונזיה וכן מוולנא קדרי, מנהיג דת חשוב מפקיסטן.
בשנת 1998 מונה ליועצו המדיני של מנכ"ל משרד החוץ. בינואר 1999 מונה ליועץ מדיני לשר החוץ אריאל שרון. במהלך תקופה זו מינה אותו שרון ליו"ר הוועדה ל'פעימה השלישית' מול הפלסטינים, על פי מתווה הסכם ואי. באותה שנה מונה לעמוד בראש נציגות ישראל בנסיכות קטר. במהלך תקופה זו פיתח קשרים עם חוגי השלטון הקטרי, וקשרים אלה סייעו לישראל לשמר את היחסים עם קטר לאחר פרוץ האינתיפאדה השנייה בשנת 2000. קטר הייתה אחת המדינות ששימרו, באופן זמני, את יחסיהן עם ישראל, בשונה מעומאן, תוניסיה ומרוקו שניתקו את היחסים מיד עם פרוץ האינתיפאדה. לאחר שנתיים בקטר מונה לקונסול הכללי של ישראל בהונג קונג ובמקאו.
במהלך שירותו בהונג קונג, בשנים 2001–2005, פעל לקידום יחסי המדינות. הוא הדגיש במיוחד את הייצוא הישראלי, ובמהלך כהונתו גדל מספר החברות הישראליות מ-16 ל-60 והייצוא הישראלי הוכפל ועמד על 1.8 מיליארד דולר אמריקאי. כמו כן, במהלך אותן שנים סייע לחברות ישראליות מרכזיות לשפר את תנאי פעילותן בהונג קונג ולהשיג הטבות מעבר להסכמים הקיימים.
בשנת 2006 מונה לאחראי על הקשרים הכלכליים וההומניטאריים מול הרשות הפלסטינית בחטיבת כלכלת המזרח התיכון במשרד החוץ. במהלך מלחמת לבנון השנייה התנדב לשמש כדובר מול התקשורת בערבית ועלה מספר פעמים רב בערוצי אל-ג'זירה, אבו ט'אבי ואלערבייה. עם סיום מלחמת לבנון השנייה החליט אבידר לסיים את תפקידו במשרד החוץ ופנה לפעילות עסקית וציבורית.
פעילות עסקית.
בשנת 2007 מונה למנכ"ל מכון היהלומים הישראלי. במהלך תקופתו כמנכ"ל פעל המכון, בין היתר, לביסוס קשריו של ענף היהלומים הישראלי בשוק הסיני. המכון אירח את כינוס מועצת היהלומים העולמים במאי 2007 בירושלים. בנובמבר 2007 אירח המכון את נשיאת ליבריה, אלן ג'ונסון-סירליף, וחתם על מזכר הבנות בין ענף היהלומים הישראלי וממשלת ליבריה.
במאי 2012 נבחר לנשיא לשכת המסחר ישראל-אפריקה.
במאי 2015 נבחר לסגן-נשיא קונפדרציית התכשיטים העולמית - סיבג'ו (CIBJO). אבידר נבחר גם לתפקיד בדירקטוריון, בוועד המנהל וכחבר במועצת הנשיאות. ביוני 2016 סיים את תפקידו, הוענקה לו מדליית הכבוד של הלשכה והתואר "נשיא כבוד".
בין ינואר 2016 לאפריל 2018 כיהן כמנכ"ל בורסת היהלומים הישראלית, במקביל לתפקידו כמנכ"ל מכון היהלומים הישראלי.
בין יוני 2018 לינואר 2019 כיהן כנשיא ויו"ר הדירקטוריון של חברת דינדקס, חברת פינטק המפתחת אינדקסים פיננסיים ומשלבת בין עולם היהלומים לעולם הפיננסי הממוסד.
בשנת 2011 פרסם אבידר את ספרו "התהום" על הפער בין עולמם של היהודים הישראלים לבין זה של הערבים הפלסטינים, ואיך להתגבר עליו. הספר תורגם לאנגלית בשם "The Abyss: Bridging the Divide between Israel and the Arab World".
פעילות וולונטרית.
פורום מזרח תיכון חכם.
בשנת 2008 יסד אבידר את "פורום מזרח תיכון חכם" והוא עומד בראשו. מטרות הפורום הן התווית חלופות למדיניות למנהיגי המדינה. זאת, מתוך "ההבנה התרבותית של מרכיבי המערכת האזורית, בהעמדת הערך האנושי מעל לפתרונות נסיבתיים".
העמותה לקידום דרך אחרת.
בינואר 2010 נוסדה "העמותה לקידום דרך אחרת" בה שימש אבידר כיושב ראש. לפי מסמכי היסוד של העמותה, היא שמה לה למטרה לפתח מנהיגות המעורבת בחברה הישראלית, תוך קידום תפיסות עולם התומכות בתכנון מקדים של התהליך; פיתוח התנהלות מחשבתית, יוזמה ואחריות אישית לשיפור איכות החיים בישראל בפרט ובמזרח התיכון בכלל. העמותה נסגרה בשנת 2017.
פעילות פוליטית.
ב-2008 התמודד בפריימריז של הליכוד במסגרת הרשימה הארצית, ולא נבחר. ב-7 בפברואר 2019 הצטרף למפלגת "ישראל ביתנו" ומונה לראש הצוות המדיני שלה. הוא הוצב במקום הרביעי ברשימת המועמדים, ומכהן כחבר הכנסת מאז הכנסת ה-21.
במהלך השנים 2020 ו-2021 בהיותו חבר כנסת מטעם ישראל ביתנו תמך במחאה נגד נתניהו ולקח בה חלק פעיל, במסגרת הפגנות מול מעון ראש הממשלה בבלפור, בצמתים ברחבי הארץ וברשתות החברתיות.
עם הקמת ממשלת ישראל ה-36, משלא קיבל הצעה לכהן כשר עם תיק סירב להצעתו של אביגדור ליברמן להתמנות לשר ללא תיק במשרד האוצר, הכריז על עצמו כפורש מסיעת ישראל ביתנו ועל כוונתו להתנהל בכנסת כסיעת יחיד. ביולי 2021 הוחלט שימונה לשר המודיעין אם וכאשר אלעזר שטרן יבחר לתפקיד יו"ר הסוכנות היהודית. עד ששטרן יבחר לתפקיד, אבידר ישמש כשר ללא תיק האחראי על התכנון האסטרטגי במשרד ראש הממשלה. עם מינויו לשר התפטר מהכנסת, בהתאם ל"חוק הנורווגי". בסופו של דבר שטרן לא מונה ליו"ר הסוכנות, ואבידר נשאר בתפקיד שר ללא תיק. אבידר היה חבר הכנסת הראשון שביקר באיחוד האמירויות הערביות לאחר חתימת הסכם הנורמליזציה, שם נועד עם חברי פרלמנט וממשל.
ב-22 בפברואר 2022 הודיע אבידר על התפטרותו מתפקיד השר ללא תיק בממשלה וחזרתו לתפקיד חבר הכנסת, בטענה כי התפקיד חסר תוכן ולא משפיע כלל על הממשלה. ההתפטרות נכנסה לתוקף ב-24 בפברואר 2022. בהמשך הודיע אביגדור ליברמן שאבידר לא יהיה חלק מרשימת ישראל ביתנו לכנסת.
ביולי 2022 פורסם כי אבידר פועל להקמת מפלגה חדשה לקראת הבחירות לכנסת ה-25. ב-8 באוגוסט הגיש בקשה לרישום מפלגה חדשה בשם " ישראל חופשית דמוקרטית". ב-15 באוגוסט 2022 הגיש את התפטרותו מהכנסת.
חייו האישיים.
אבידר נשוי ואב לשלושה ומתגורר במושב שורש. בשנת 2014 אימץ אורח חיים טבעוני.
אביו יצחק היה איש ציבור בישראל וכיהן כממלא מקום ראש עיריית בת-ים בשנים 1973–1977.
פטר ברזיצה
פטאר ברזיצה (בקרואטית: Petar Brzica) היה פושע מלחמה קרואטי שפעל במלחמת העולם השנייה. הוא נודע לשמצה עקב מספרם הרב של הסרבים שרצח בסכין. ברזיצה היה חבר בארגון הנוער הלאומני הקרואטי של האוסטאשה, וסוהר במחנה ההשמדה יאסנובאץ.
סטודנט וחבר באוסטאשה.
ברזיצה היה סטודנט למשפטים ורפואה במכללה הפרנציסקנית בשירוקי ברייג, והיה גם חבר במסדר הפרנציסקני ובתנועת "הצלבנים" (Krizari). משכשל בלימודיו, הצטרף לשורות הנוער האוסטאשי.
"משסף הגרונות".
פטאר ברזיצה ידוע לשמצה כ"מלך משספי הגרונות" עקב המספר הגדול של הסרבים שנרצחו על ידיו. הם הובאו למחנה ביאסנובאץ בליל 29 באוגוסט 1942. ברזיצה שיסף בין 1,200 ל-1,360 גרונות, וזאת על ידי שימוש בסכין "סרבוסייק", שהורכבה על כפפה. מילה פריגאנוביץ' הודה שהרג באותו אירוע 1,100 איש, ועינה קשות פלוני ושמו ווקאסין. הוא גם אמר שאנטה זרינושיץ' ופלוני סיפקה הרגו כ-600 אסירים לכל אחד.