ישנה מחלוקת תנאים במקרה ובו חזקת הגוף מתנגשת עם חזקת ממון. המקרה הנידון הוא, כאשר אדם קידש אשה, ולאחר נישואיה התגלה כי היא בעלת מומים משמעותיים בגופה, מומים שברור כי הבעל לא היה נושא את האשה לו היה מודע לקיומם, אך לא ידוע אם מומים אלו היו קיימים כבר בשעת הקידושין (וממילא ה\קידושין היו בטעות ובטלים), או שמא נוצרו המומים לאחר הקידושין. במקרה כזה סובר רבן גמליאל כי כל עוד לא ידוע אחרת, אנו מניחים שכשם שנולדה בלא מומים, כך הייתה בשעת הקידושין ללא מומים, ורק לאחר מכן הם נולדו, וזאת מכח חזקת הגוף. לעומת זאת, רבי יהושע סבור כי כל עוד לא ידוע אחרת, יש להניח כי המומין שנתגלו כעת כבר היו באשה בשעת הקידושין (ועל כן הנישואים בטלים), וזאת מכח חזקת הממון (הגוברת על חזקת הגוף), שמשמעה הוא שאין לחייב את הבעל בדמי הכתובה הנדרשים ממנו בעת גירושין ללא הוכחה חד משמעית, ולכן כל עוד לא הוכח שהמומין נולדו בגופה לאחר הקידושין, לא ניתן לחייב את הבעל בתשלום הכתובה, היות שישנה אפשרות שהמומים כבר היו קיימים קודם הקידושין. ההלכה נפסקה כרבן גמליאל, שחזקת הגוף מכריעה גם את כוחה של חזקת הממון.
שונותה של חזקת הגוף משאר החזקות, היא בכך שהיא השתנות אמיתית ומציאותית, והיא השתנות גוף מסוים, אדם או חפץ אחר, ממצב מסוים למצב אחר. דוגמאות אחדות הנידונות בתלמוד הם: היוולדות מחלות ומומים גופניים באדם, השתנות נגעים מנגע טהור לנגע טמא וההפך לעומת זאת, השתנות בעלת מימד מופשט אינה נחשבת לחזקת הגוף, לדוגמה ההנחה האומרת כי אשה שהייתה רווקה בעבר איננה נשואה בהווה, או "חזקת טהרה", שמשמעה ההנחה שחפץ שהיה טהור בעבר נשאר כזה גם בהווה.
לפי שיטת התוספות, לחזקת הגוף ישנה עוצמה מיוחדת מול כל חזקה אחרת; כאשר חזקת הגוף מנוגדת לכל חזקה אחרת, תכריע תמיד חזקת הגוף.
חזקת הגוף במקווה.
ישנה מחלוקת בשאלה האם ניתן להניח את חזקת הגוף במקווה שנתמעטו מימיו מהשיעור המינימלי לכשרות, כלומר האם ניתן לומר שהמקווה היה כשר עד מינימום זמן קודם שנמדד ונמצא שנפסל.
רוב הראשונים סוברים שגם במקווה תקף הכלל של חזקת הגוף, היות שהשינוי הוא מציאותי־פיזי בכמות המים במקווה.
לעומת זאת, דעת השב שמעתתא (על פי הבנתו בדברי התוספות) היא שבמקווה לא ניתן להסתמך על חזקת הגוף, אף על פי שהשינוי במקווה הוא שינוי פיזי של התמעטות מימיו. את הסיבה לכך מסביר השב שמעתתא בכך שהשתנות המקווה אינה השתנות מציאותית, שכן המים עצמם אינם משתנים אם הם במקווה או מחוץ לו, ולכן נחשב השינוי, להשתנות בעלת מובן מופשט־רוחני.
עליונות חזקת הגוף מול שתי חזקות.
לפי שיטת התוספות, עליונותה של חזקת הגוף מקנה לה עדיפות גם מול שתי חזקות אחרות, ולא רק מול חזקה אחת, שכן עליונותה של חזקת הגוף אינה משום שהיא מתמודדת עם החזקות האחרות ומכריעה אותם, אם כך, לא הייתה חזקת הגוף יכולה להתמודד עם שתי חזקות המתנגדות לה, אלא שבמקום חזקת הגוף אין דנים אחרי חזקות אחרות כלל אם חזקות אלו הם מסוגת "חזקה קמייתא" שכן, חזקת הגוף דנה על עצם הספק, על גוף הדבר אם השתנה או לא, ולכן כאשר קיימת הכרעה מצד חזקת הגוף, אין לנו לדון בחזקות האחרות שאינם בגדר הכרעה אלא בגדר הנהגה במקום ספק.
עליונותה של חזקת מקווה מול שתי חזקות אחרות.
על כלל זה, ישנה סתירה לכאורה מגמרא במסכת נדה, בה מדובר אודות מקווה שנמדד שיש בו ארבעים סאה והוא כשר לטבילה, אך לאחר שטבלו בה נמדד המקווה שוב והתברר כי אין בו ארבעים סאה, וממילא מתעוררת השאלה האם בשעת הטבילה, היה המקווה כשר לטבילה, או שהוא כבר נפסל לפני הטבילה. במקרה כזה מסיקה הגמרא ב כי מי שטבל במקווה במצב זה, נותר בטומאתו הראשונה, שכן יש לו "חזקת טמא" האומרת כי כשם שהיה טמא עד עכשיו כך הוא טמא גם לאחר הטבילה כל עוד לא יוכח אחרת, וכן יש גם חזקה דהשתא האומרת כי כשם שהמקווה נמצא חסר בעת המדידה האחרונה, כך הוא היה חסר בעת המדידה הראשונה. לפי השיטה הסבורה כי במקווה ישנה חזקת הגוף שהמקוה לא השתנה, מתעוררת השאלה כיצד משתווה הלכה זו עם ההלכה האומרת שלחזקת הגוף ישנה עדיפות על פני כל החזקות האחרות.
על שאלה זו ישנה שלושה תירוצים, המיישבים את כל השיטות: א. לפי שיטת השב שמעתתא (בשם התוספות), אין בחזקת מקווה חזקת הגוף כלל, וממילא אין השאלה קשה. ב. לפי שיטת שאר הראשונים, לחזקת הגוף אכן אין כל אלימות מול שתי חזקות אחרות.
חזקת הגוף מסייעת רק לגוף עצמו.
ג. התירוץ השלישי, הוא לפי שיטת רבי שמעון יהודה שקופ (בשם התוספות), ועל פי דברי התוספות בעצמם במקום אחר, שחזקת הגוף מכריעה את הספק רק כאשר מדובר בספק על אותו גוף עצמו בו ישנה את החזקה; ולדוגמה: כאשר מתגלים מומים גופניים בגופה של אשה שנישאה בנערותה, ומתעורר ספק האם המומים היו קיימים כבר בשעת הנישואין וממילא אין לה כתובה, או שמא אירעו המומים לאחר הנישואין ואם כן יש לה כתובה, במקרה כזה סבור רב אשי כי ההלכה תשתנה בהתאם למצב בו התגלו המומים: אם התגלו המומים לאחר הנישואין, כאשר היא ברשות עצמה והכתובה היא זכות ממונית של האשה עצמה, במקרה כזה תכריע חזקת הגוף של האשה על דין הכתובה של האשה עצמה. לעומת זאת, אם התגלו המומים לאחר האירוסין - אם כי לפני הנישואין, בעוד שהאשה ברשות אביה והכתובה שייכת לאביה, במקרה כזה לא תוכל להכריע חזקת הגוף של האשה על דין הכתובה של האב.
גם בוקרות שרות את הבלוז
נעמי לבארי
נעמי לבארי (נולדה ב-10 באוקטובר 1978) היא מפיקה, עורכת תסריט ומרצה ישראלית, זוכה פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בשנת 2022.
ביוגרפיה.
נעמי לבארי, ילידת ארצות הברית 1978. בשנת 1983 עברה להתגורר עם משפחתה בירושלים. בשנים 1992–1996 למדה בתיכון לאמנויות ע"ש סמית' במגמת קולנוע. בשנים אלה הייתה פעילה פוליטית וחברתית דומיננטית בירושלים והדריכה קבוצות נוער. בשנת 1996 סירבה להתגייס לצה"ל מטעמי מצפון.
בשנת 2004 סיימה את לימודיה בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סם שפיגל בהצטיינות יתרה.
במהלך לימודיה הייתה שותפה להפקתם של שני הסרטים המצליחים
"עונג שבת" (בימוי: מיכל ברזיס ועודד בן -נון) ו"צווארון כחול לבן" (בימוי: נעם קפלן).
"ליל גיוס", סרט הגמר אותו כתבה וביימה הוקרן בלמעלה מ-40 פסטיבלים בינ"ל, זכה בארבעה פרסים ושני צל"שים, נמכר לתחנות שידור בעולם, עמד בלב מערכי שיעור בבתי ספר בעולם ונבחר לאחד מ-20 הסרטים הטובים בכל הזמנים של בית הספר סם שפיגל על ידי ועדת מומחים בינ"ל.
במהלך לימודיה זכתה לבארי לשלל מלגות ופרסים בהם מלגת קרן התרבות אמריקה-ישראל, פרס החברה הכלכלית ירושלים, פרס ראש העיר, פרס תרומה לרוח הכיתה ומענקי הפקה מטעם הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו וקרן יהושע רבינוביץ'.
לאחר סיום לימודיה, השתלבה לבארי בתעשיית הקולנוע הישראלית ובשנת 2010 הקימה יחד עם סער יוגב את חברת ההפקות בלאק שיפ הפקות סרטים בע"מ שתוך שנים מעטות זכתה להכרה בינ"ל.
בשנת 2013 התמודדה על מקום בכנסת ישראל מטעם מפלגת דעם בראשות אסמא אגבארייה זחאלקה.
בשנת 2014 במהלך מלחמת צוק איתן ובתגובה להפצצות הישראליות ברצועת עזה, שלחה מסר מצולם לתושבי עזה A Message to Gaza שהפך ויראלי וסוקר בתקשורת הבינ"ל אך למרות פניות מעשרות עיתונים, סירבה להתראיין בנושא למעט לשני בלוגים מחתרתיים באיראן ובטורקיה.
נעמי לבארי נשואה למפיק סער יוגב ולזוג שני בנים.
קריירה.
בתום לימודי הקולנוע, עבדה במקצועות סט הן כעוזרת במאי והן כעוזרת צלם ולאחר מכן פנתה לבימוי קליפים והופעות מולטימדיה ועריכת תוכן בתוכניות פריים טיים.
בשנת 2005 התחיל שיתוף הפעולה המקצועי בינה לבין המפיק סער יוגב במהלך פסטיבל הקולנוע ירושלים ובשנת 2008 השניים התחילו להפיק יחד.
בשנת 2010 הקימה יחד עם סער יוגב את חברת ההפקות בלאק שיפ הפקות סרטים בע"מ. לבלאק שיפ יצאו מוניטין ישראלי ובינ"ל של חברת איכות סלקטיבית שאחראית להפקות שאפתניות שהוקרנו בפסטיבלים הטובים בעולם ובהם פסטיבל קאן, פסטיבל ברלין, פסטיבל ונציה, סיריס מאניה, טורונטו ועוד, נמכרו לעשרות טריטוריות וזכו לאהדת הביקורת והצופים.ות כאחד.
יחד עם עבודתה כמפיקה, נעמי מעבירה הכשרות פיצ'יניג (הצגה לצורך מכירה), מרצה ומלמדת בישראל ובעולם.
בשנת 2005 בעקבות הצלחת סרטה ליל גיוס, הוזמנה נעמי להעביר סדנת אמן באוניברסיטת ארהאוס בדנמרק. בשנת 2011 נבחרה להשתתף בחממת המפיקים המבטיחים של פסטיבל רוטרדם.
בשנת 2013 זוהתה על ידי הקרן הצרפתית CNC כמפיקה מבטיחה והוזמנה לייצג אותם במסגרת המפיקים של פסטיבל קאן. באותה שנה הייתה חברה בחבר השופטים של תחרות הקולנוע התיעודי בפסטיבל הקולנוע ירושלים
בשנת 2014 הייתה חברת הנהלה של האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה.
בשנים 2014,2015 שימשה לקטורית בקרן הקולנוע הישראלי ובחממת הקולנוע הבינ"ל בירושלים.
בשנת 2015 הוזמנה להרצות על ידי ארגון MAIA להכשרת מפיקים והייתה בחבר השופטים של פסטיבל אוטופיה.
בשנת 2016 נבחרה על ידי מסגרת המפיקים של פסטיבל קאן כ"מפיקה בולטת" ב- Holland Film Meetings שם הציגה יחד עם הבמאי ירון שני את הפרויקט חוצה הגבולות טרילוגיה על אהבה. באותה שנה הוזמנה כיועצת לפלטפורמת הקו-פרודוקציות Connecting Cottbus.
במהלך שנים אלה נעמי הוזמנה כמרצה אורחת וכמנחה בחוגים לקולנוע של בית ברל, המכללה האקדמית ספיר, באוניברסיטת קולומביה ובבית הספר לקולנוע ולטלוויזיה ע"ש סם שפיגל ושימשה לקטורית בקרן הקולנוע הישראלי ובחממת הקולנוע הבינ"ל בירושלים.
בשנת 2017 נבחרה חברת ההפקות בלאק שיפ, יחד עם עוד ארבע חברות הפקה, לעמוד במרכז פורום הקו-פרודוקציות של פסטיבל ברלין.