מפעל פרארי במרנלו הוא המפעל הראשי והיחידי של פרארי אשר הוקם על ידי אנצו פרארי עם הקמת החברה ב-1942. הוא ממוקם כ-20 ק"מ דרומית למודנה שבמחוז אמיליה-רומאניה שבאיטליה. המפעל מהווה כמקום לייצור כלי רכב וגם למשרדי פרארי וסקודריה פרארי. ליד המפעל הוקם ב-1972 מסלול המרוצים פיוראנו המשמש לבדיקת דגמי החברה לאחר ייצורם, וב-1990 הוקם מול פתח הכניסה למפעל מוזיאון פרארי. במלחמת העולם השנייה המפעל הופצץ על ידי כוחות בעלות הברית ב-1943 ונבנה מחדש לאחר מלחמת העולם השנייה ב-1946.
המפעל בנוי על שטח של 551,819 מ"ר, עם יותר מ-40 מבנים שתוכננו על ידי מספר אדריכלים. פרארי שכרה את ז'אן נובל לעצב את "אולם הכינוסים" של האתר בשנת 2017.
פארקים.
כיום לפרארי יש שני פארקים בעולם.
פרארי וורלד אבו דאבי.
פארק וולרד אבו דאבי, הוא פארק שעשועים של פרארי שנפתח בשנת 2010, הוא כולל 37 מתקנים ואטרקציות. הפארק ממוקם על האי יאס באבו דאבי. הפארק כולל את הרכבת הרים המהירה בעולם, כאשר הנוסעים בה יישובים בריפליקה של פרארי F430 עם 4 מושבים. בקטעי השיא במסלול מגיעים למהירות של 200 קמ"ש. רכבת ההרים מתוכננת כך שישנן שתי מסילות מקבילות המאפשרות לנוסעים לחוש כאילו הם בתחרות פורמולה 1. גג המבנה הוא הגג הגדול ביותר שנבנה עד היום. העיצוב שאוב מפרופיל מכונית פרארי. בפארק יש גם מרכז קניות ענק, בית ספר לנהיגה ונהיגת מרוצים ואטרקציות נוספות.
פרארי לנד.
פרארי לנד, הוא הפארק השני של פרארי שנבנה בשנת 2017. הוא ממוקם בתוך הפארק פורט אוונטורה וורלד. הוא כולל 16 אטרקציות עם הרכבת המאיצה אנכית המהירה בעולם.
מכירות גלובליות.
פרארי בישראל.
פרארי מיובאת לישראל על ידי קבוצת סמלת מסוף שנת 2011 (לשעבר אוטו איטליה, עד שרכשה אותה בשנת 2019).
להלן נתוני המכירות של פרארי בישראל:
הסדר מרכז
הסדר מרכז (שתי המילים מבוטאות במלעיל) הוא מסגרת השירות הצבאי המקוצר של תלמידי ישיבות גבוהות ציוניות שאינן ישיבות הסדר.
מקור השם מישיבת מרכז הרב, שם הופעל לראשונה ההסדר וגם כיום הוא מאושר דרכה. השירות יכול להיות מיושם בכל ישיבה שהוגדרה כישיבה גבוהה וחפצה להצטרף להסדר בתיאום עם ישיבת מרכז הרב. בראש התוכנית עומד הרב יהושע מגנס.
היסטוריה.
לאחר מלחמת יום כיפור 3 בחורים בישיבת מרכז הרב, ביניהם הרב אליקים לבנון, החליטו שהם רוצים לשרת בצה"ל בשירות קצר יותר על מנת שיוכלו ללמוד בישיבה וגם לעזור למדינה, הם פנו לשר החינוך זבולון המר, שקבע להם פגישה עם ראש מרכז גיוס בצה"ל. הבחורים ביקשו מראש מרכז גיוס צה"ל להתגייס לחצי שנה ואחר כך לחזור לישיבה והתנו זאת בכך שיהיה רק גיוס לקרב, ובקשתם התקבלה.
מאוחר יותר פנה הרב לבנון אל הרב צבי יהודה קוק וסיפר לו על ההסכם שקיבלו. הרב צבי יהודה אמר לו ש"לא מצווה לפרסם" את דבר קיום ההסדר, כיוון שאז מצב התורה היה ירוד והוא רצה שיישארו יותר ללמוד.
השירות.
מסגרת "הסדר מרכז" מיועדת לתלמידי ישיבות מגיל 22 ואילך שדחו עד עתה את שירותם הצבאי בתור תלמידי ישיבות שתורתם אומנותם. ההסדר הוא כזה שבחור הישיבה מתגייס לצה"ל, ולאחר שירות מקוצר בצבא נדחה המשך השירות על מנת שיוכל לחזור ללמוד בישיבה. בעבר הונהגו הסדרים שונים לגבי השחרור הסופי של החיילים מן התוכנית, שהיו תלויים במצבם המשפחתי, אך בשנת 2010 הוחלט שחייל ששירת במסגרת "הסדר מרכז" ישוחרר מחובותיו כלפי הצבא כאשר יגיע לגיל 26 בכל מקרה. בשנים האחרונות התנאים שונו, וישנם קריטריונים אחרים לכך.
כיום (2019), לאחר סיום השירות הפעיל (במידה ולא הוחלט לשחררו מיד בסוף השירות הפעיל בעקבות המצב המשפחתי) החייל יהיה במעמד דח"ש. תקופת הדח"ש מסתיימת כאשר עוברים 17 חודשים מיום הגיוס. בסיום תקופת הדח"ש החייל משתחרר מצה"ל. חייל ששירת 17 חודש משתחרר מיד בסוף השירות הפעיל ללא צורך בתקופת דח"ש, שכן השחרור הסופי מהתכנית הוא 17 חודשים מיום הגיוס.
משך השירות תלוי ביחידה אליה בוחר החייל להתגייס.
במידה והחייל רוצה להאריך את משך שירותו הפעיל הוא צריך להחתים את הישיבה, את איגוד הישיבות הגבוהות, ואת המפקד הישיר של החייל בדרגת סגן אלוף על טופס הארכת שירות פעיל. בטופס הוא צריך לכתוב את התאריך שבו הוא רוצה לסיים את השירות הפעיל.
כיום השירות מופעל על ידי ישיבת מרכז הרב ומרבית תלמידי הישיבה מתגייסים דרך שירות זה. השירות בישיבה מופעל גם לשאר הישיבות הגבוהות מהציונות הדתית ביניהם: ישיבת בית אל, ישיבת אלון מורה, ישיבת הר המור, ישיבת מצפה רמון, ישיבת שבי חברון, ישיבת תורת החיים, ישיבת מעלה אליהו, ישיבת עטרת נחמיה, ישיבת עטרת ירושלים, ישיבת נתיבות ישראל בבת ים, ישיבת לנתיבות ישראל, ישיבת איילת השחר, ישיבת קדומים ועוד.
שונות.
בשנת 1988 ראשי ישיבות ההסדר ראו בדאגה את המגמה של הצטרפות רבים מבוגרי הישיבות התיכוניות למסגרת "הסדר מרכז" והידלדלות שורות תלמידיהם, ולכן השפיעו על רשויות צה"ל, שלא תהיה אפשרות במסגרת "הסדר מרכז", להתגייס לצבא למטה מגיל 22, דבר שהביא לכך שצעירים שרצו להקדים את גיל גיוסם, עברו למסגרת של ישיבות הסדר.
יהושע מגנס
הרב מאיר יהושע מגנס (נולד בשנת 1951) הוא ר"מ בישיבת מרכז הרב, מתלמידיו הקרובים של הרב אברהם שפירא.
ביוגרפיה.
נולד בארצות הברית, ונקרא על שם סבו, אבי אמו, הרב מאיר יהושע רוזנברג, בנו של הרב יהודה יודל רוזנברג. דודו הוא ד"ר ישראל שלמה בן-מאיר. בשנות ה-60 עלה לישראל. למד בישיבת הדרום ובישיבת מרכז הרב, שבה למד שנים בחברותא עם הרב יעקב שפירא, ראש הישיבה כיום.
החל מכניסתו לישיבה התקשר לרב אברהם אלקנה שפירא שבאותה תקופה העביר שיעור כללי בישיבה. היה קשור גם לרב שלום נתן רענן ולחתנו הרב מרדכי פרום, וכן לרב שאול ישראלי, עמו למדו בקביעות מדי יום שישי הוא והרב יעקב שפירא.
לאחר נישואיו ועם פטירת חמיו, הרב שלום צוקרמן, כיהן הרב מגנס כרב שיכונים א'-ב'-ג' של הפועל המזרחי בבני ברק, כיורשו של חמיו. לאחר כעשר שנים הזמינו הרב אברהם שפירא לירושלים לשמש כר"מ במרכז הרב. במסגרת תפקידו בישיבה הוא גם אחראי לקבלת התלמידים לישיבה.
הרב מגנס עומד בראש תוכנית "הסדר מרכז", שבמסגרתה מתגייסים לשירות מקוצר בחורים מן הישיבות הגבוהות הציוניות.
עד לשנת תשע"ה כיהן הרב מגנס כרב אולפנית בני עקיבא תל אביב, שנוהלה על ידי אשתו, הרבנית יפה מגנס, וכמחנך אחת מכיתות י"א שבאולפנית. בשנת תשע"ה פרשו שניהם מניהול האולפנית. הרב מגנס הוא ראש המדרשה לבנות "בת ציון" שייסד עם אשתו בקריית משה. הוא חבר בוועדת פרס הרב קוק ובאיחוד הרבנים למען ארץ ישראל.
הרב מגנס מתגורר בירושלים בבניין דירות ששייך לישיבת מרכז הרב.
משנתו.
במשנתו בולטת ההערכה למסורת התורנית המועברת מגדול דור אחד למשנהו, ובפרט המסורת המועברת בין ראשי ישיבת מרכז הרב לדורותיה, מהרב קוק עד לרב אברהם שפירא. לאור זאת הוא מדגיש את חשיבות דרכה של ישיבת מרכז הרב, לעומת מגמה שקיימת לדבריו בחלקים מהציבור הציוני דתי לחדש דרכים שאינן מסתמכות על גדולי הדור ומנוגדות להדרכתם.
הרב אברהם שפירא היה מפנה את תלמידי הישיבה לשאול אותו שאלות הלכתיות, כיום פוסק הרב מגנס בשאלות ההלכתיות בישיבה.
קישורים חיצוניים.
שיעורים של הרב מגנס לצפייה ביוטיוב
שלום נתן רענן
הרב שלום נתן רענן (רב נוסון - בפי תלמידיו; כ"ו באב תר"ס, 21 באוגוסט 1900 - י' בניסן תשל"ב, 25 במרץ 1972) היה ר"מ בישיבת מרכז הרב ומנהלה. חתנו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק.
קורות חייו.
נולד לרב יעקב אלעזר וצ'סנא רענן-הירשוביץ. למד בישיבת פוניבז' בליטא אצל הרב יוסף שלמה כהנמן, ואחריה גם בישיבת סלבודקה.
בז' בניסן תרפ"ד (1924) עלה לארץ ישראל משאולאי שבליטא. בתחילה לא הייתה לו קורת גג והוא ישן על ספסל בבית הכנסת "ישועות יעקב" במאה שערים. מאוחר יותר התגורר בביתו של הרב דוד כהן (הנזיר) וקבע את לימודו אצל הרב קוק בישיבת מרכז הרב. בקיץ תרפ"ח (1928) נישא לרבנית בתיה-מרים, בתו של הרב קוק (נפטרה בכ"ג בחשון ה'תשל"ב).
בהוראת הרב קוק היה ממלא מקומו באמירת שיחה בסעודה שלישית בישיבה כאשר הרב קוק לא היה בירושלים. לאחר פטירתו של הרב קוק בתרצ"ה הוטל ניהול הישיבה על שכמו והוא שימש גם כר"מ בישיבה ומסר שיעור שבועי בדרך הלימוד הישיבתית. הוא התגורר ב"בית הרב", שבו שכנה גם הישיבה. שיעוריו היו קצרים מהמקובל ונאמרו בתמציתיות. גם כאשר היה חולה הגיע לישיבה למסור את השיעור.
היה חברו הקרוב של גיסו הרב צבי יהודה קוק. היה יו"ר ועדת השופטים של פרס ירושלים לספרות תורנית על שם הרב קוק. בשנת תשכ"ח 1968 הוענק לו תואר "יקיר ירושלים".
הרב רענן נפטר בליל שבת הגדול בשנת תשל"ב (1972). מכון הרצי"ה הוציא לזכרו את ספר הזיכרון "בשמן רענן".
משפחתו.
בנו אברהם יצחק טבע בחוף בת-ים ביום כ"ג אב תשי"ט בהיותו בן עשרים. לזכרו יצא הספר "לחי ראי" וכן החוברת "חזון הצמחונות והשלום" (בעריכת הרב הנזיר).
בתו ציפורה נישאה לרב מרדכי פרום, ר"מ בישיבת מרכז הרב, שנפטר בה'תשל"ב (1972).
בנו הרב אליהו שלמה רענן היה חבר מערכת הלכה ברורה ובירור הלכה. תושב היישוב היהודי בחברון שנרצח בו בתשנ"ח, 1998.
אחותו, הרבנית פנינה, הייתה נשואה לרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, שהיה ראש ישיבת מרכז הרב והרב הראשי לישראל.
אחותו, הרבנית טובה, הייתה נשואה לרב זוסמן ריגר, אב בית הדין הרבני בחיפה, שלימד אף הוא תקופה מסוימת במרכז הרב.
אחיו שמואל ליב, עבד במכון הרי פישל ונפטר בגיל צעיר.
ווילי ברנדט
בוטיצ'לי
סקיקלאד
סקיקלאד (Skyclad) היא להקת הבי מטאל בריטית עם השפעות כבדות ממוזיקת פולק. הם נחשבים למייסדי ז'אנר הפולק מטאל, יחד עם באת'ורי.
ביוגרפיה.