ויילס הופיעה כשיר ה-18 על הבמה אחרי ארמניה ולפני מלטה.
בשל כך שהשיר מדבר על הטבע, הוחלט שכל המיתוג יהיה של טבע, גם הקליפ וגם ההופעה ייצגו את הטבע באופן כללי ואת הטבע בווילס באופן ספציפי, הכוריאוגרפיה הכילה גם ריקודים שנפוצים במדינה.
מאנו לוותה על ידי 4 רקדניות.
נקודות שהוענקו לוויילס.
ויילס קיבלה 29 נקודות מהצבעות הקהל.
נקודות שהוענקו על ידי ויילס.
ברשות השידור הוולשית הודיעו כי כל שנה אחד מן המלווים יגיש את הנקודות. בשנה זו נבחרה גוון.
ויילס באירוויזיון הילדים
ויילס נטלה חלק באירוויזיון הילדים פעמיים החל מהצטרפותה ב-2018, עם "Perta" אותו ביצעה מאנו לילי רובין.
היסטוריה.
ב-9 במאי 2018 הודיעה ויילס כי הם יעשו את הופעת הבכורה שלהם בתחרות אירוויזיון הילדים 2018.
ויילס היא המדינה הראשונה המהווה חלק מהממלכה המאוחדת שמשתתפת בתחרות אירוויזיון הילדים אשר משתתפת כמדינה עצמאית.
ויילס השתתפה בעבר בתחרות כחלק מהממלכה המאוחדת ב-2003 ו-2005.
גאורגיה באירוויזיון הילדים 2018
גאורגיה באירוויזיון הילדים 2018 השתתפה עם השיר "Your Voice" אותו ביצעה תמר אדילאשווילי. השיר סיים במקום ה-8 עם 144 נקודות.
לפני אירוויזיון הילדים.
בחירת השיר והנציג.
ב-18 במאי 2018 נבחרה תמר אדילאשווילי לייצג את גאורגיה באירוויזיון הילדים 2018.
ב-9 באוקטובר 2018 נבחר השיר "Your Voice" לייצג את גאורגיה בתחרות.
באירוויזיון הילדים.
תמר אדילאשווילי הופיע בסדר ה-13 על הבמה, אחרי אוסטרליה ולפני ישראל. גאורגיה סיימה במקום ה-8 עם 144 נקודות.
Otelo Burning
Otelo Burning הוא סרט דרמה דרום אפריקאי משנת 2011, בבימויה והפקתה של שרה בלצ'ר. התסריט נכתב על ידי ג'יימס וייל, שרה בלצ'ר, וסדנת השחקנים. הסרט הוא בזולו עם כתוביות באנגלית. בסרט מככבים ג'פטה ממבולו, תומאס גומדה, וטשפאנג מוהלומי.
תקציר העלילה.
השנה היא 1989, והמאבק נגד האפרטהייד הוא בשיאו. הסיפור מתחיל כאשר אוטלו בותלזי בן ה-16, אחיו הצעיר, נטווה, והחבר הכי טוב שלו ניו ייר (השנה החדשה באנגלית), מוזמנים לבית החוף שם אמו של החבר עובדת כמשרתת.
הם צופים באלוף הגלישה במים המקומי, ונשאבים לתוך עולם שהיה סגור בפניהם. הוא ההיפוך הגמור מהמעברה (township) בו הם חיים – מקום של עוני וצפיפות, המצוי תחת איום תמידי של אלימות פוליטית ואחרת. הבנים, שעד רגע זה פחדו מהים, מגלים שהם יכולים "לעוף על המים", דבר המסמל עבורם חופש, שחרור.
עד מהרה, אוטלו מתגלה כעילוי, וההצלחות שלו, והיחסים שהוא רוקם עם הסביבה, גורמים לדרמות וסכסוכים, אשר מסתיימים בטרגדיה, ובבחירות בלתי אפשריות עבור אוטלו.
השחקנים.
צוות השחקנים מורכב רובו משחקנים צעירים המעורבים במציאות בעולם שבו מתרחש הסיפור.
הפקה.
הסרט היה בפיתוח במשך יותר משבע שנים, ויצא בסופו של דבר מתהליך ארוך במסגרת סדנת קולנוע ומשחק עבור ילדים בלמונטוויל, ליד דרבן.
צילום.
חלק גדול מהסרט צולם במצלמה ידנית במחוז KwaZulu-Natal בדרום אפריקה. רוב הסרט צולם במצלמת RED. סצנות הגלישה צולמו במצלמת Canon 5D.
מוזיקה.
הפסקול המקורי של הסרט המקורי הולחן על ידי אלן לזאר וטיאגו קורייה-פאולו. רשימת השירים בפסקול:
צאת הסרט.
בלצ'ר לקחה את הסרט לפרויקט הסרטים העצמאיים No Borders IFP בניו יורק בספטמבר 2009, והסרט נבחר על ידי IFP כפרויקט לפיתוח ב-2011. "Otelo Burning" היה סרט הפתיחה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בדרבן ה-32.
ביקורת.
המבקר ג'ון דפור, בהוליווד ריפורטר, שיבח את צוות השחקנים ואת הצילום של הסרט. אך הוא סבר שהתסריט מתקשה לעמוד בציפיות שהשם של הסרט מפתח, בהשוואה ליצריתו הקלאסית של שייקספיר, אותלו. הביקורת בניו יורק טיימס, מאת ניל גנזלינגר, גם שיבחה את צוות השחקנים, ואת האופן שבו בלצ'ר לא המתיקה את המציאות הקשה של החיים באפרטהייד.
פרסים.
הסרט זכה בפרסי לסרט הדרמטי הטוב ביותר והפרס לסרט גלישה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של ביירון ביי ב-2013.
טעמא דקרא
טעמא דקרא (בעברית: טעמו של המקרא) הוא מושג תלמודי, ופירושו הסבר לציווי מקראי שטעמו אינו מופיע במקרא. ההסבר ניתן על פי סברה.
פסיקת הלכה על פי "טעמא דקרא".
בתלמוד מובאת מחלוקת תנאים האם ניתן לדון על פי הטעם שנראה לנו מסברה ולחדש הלכות על פיו, או שאין לחלק דינים ללא מקור מן המקרא. דעת רבי שמעון שאנו רשאים לדון מסברא מהו "טעמא דקרא" ולחדש על פיו דינים, ואילו דעת רבי יהודה שאין דורשים "טעמא דקרא".
מחלוקת התנאים אינה נוגעת לשאלה אם יש לאדם לפרש טעמים בפסוק, אלא רק בשאלה האם אפשר להוציא על פי זה הלכות למעשה.
טעמים במקרא.
במקרא לא מופיעים טעמים לציוויי התורה, פרט לשני מקומות - האחד בציווי "לא ירבה לו נשים", והשני בציווי "לא ירבה לו סוסים". הטעם שהסתירה התורה בשאר המקומות את הטעם פירש התלמוד כדי שלא יבוא האדם להתיר לעצמו מתוך הנחה שהטעם לא שייך במקרה שלו.
יוזף טרבובן
יוזף אנטוניוס היינריך טרבובן (23 במאי 1898 - 8 במאי 1945) היה חבר במפלגה הנאצית, שימש כרייכסקומיסר של נורווגיה בעת הכיבוש הגרמני במדינה ובתקופת שלטונו של וידקון קוויזלינג.
ביוגרפיה.
טרבובן נולד באסן, גרמניה, לאב בעל אדמות בעיר ממוצא הולנדי. הוא שירת בצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה, תחילה בתור לוחם חיל רגלים ואחר כך בחיל האוויר המתהווה, את שירותו סיים בדרגת סגן וזכה בעיטור צלב הברזל. למד משפטים ופוליטיקה באוניברסיטת פרייבורג ובאוניברסיטת מינכן, שם לראשונה התוודע לעולם הפוליטי.
כחבר המפלגה הנאצית.
הוא פרש מן הלימודים האקדמיים בשנת 1923, הצטרף למפלגה הנאצית כחבר מספר 25247 והשתתף בניסיון הפוטש במרתף הבירה במינכן. כאשר המפלגה הנאצית הוצאה מחוץ לחוק הוא עבד בבנק למשך שנתיים עד לפיטוריו בשנת 1925.
אז, החל לפעול במלוא המרץ ולהקדיש את כולו לטובת המפלגה הנאצית. הוא סייע להקים שלוחה של המפלגה בעיר אסן ונהפך לגאולייטר בעיר בשנת 1928. משנת 1925 היה חבר באס אה והגיע לדרגת אובר-גרופנפיהרר בתנועה בשנת 1936. ב-29 ביוני 1934 נשא לאישה את אילזה סטאהל, מזכירתו האישית לשעבר של יוזף גבלס ופילגשו. היטלר היה אורח הכבוד בחתונתם. בשנת 1935 מונה לדרגת "אוברפרזידנט" של מחוז הריין ועשה לעצמו שם של עריץ אכזרי וחזק.
כשליט נורווגיה.
טרבובן נהיה לרייכסקומיסר של נורווגיה ב-24 באפריל 1940, זמן רב לפני שהסתיימה הפלישה הגרמנית למדינה ב-7 ביוני 1940. בספטמבר 1940 עבר לגור במשכן המלוכה הנורווגי באחוזת סקאוגום ואת המטה שלו העביר לסטורטינג (בנייני הפרלמנט הנורווגי). אילזה וביתם אינגה לא התלוו אליו לנורווגיה ונותרו בגרמניה.
טרבובן היה יכול רק לפקח על המנהל האזרחי במדינה. המנהל האזרחי הגרמני לא שלט על נורווגיה ישירות ונותר יחסית קטן. העניינים היומיומיים נוהלו על ידי המנהל המדיני הנורווגי, שהיה כפוף לקבינט מכהן ולאחר מכן לקבינט של קוויזלינג. לטרבובן אף לא הייתה שליטה על 400,000 החיילים הגרמנים שהוצבו בנורווגיה, הם היו כפופים לניקולאוס פון פאלקנהורסט, אך הוא כן פיקד על כוח של כ-6,000 איש, מתוכם 800 היו חיילים במשטרה החשאית.
בניגוד לכוחות הצבאיים שהיו כפופים לפון פאלקנהורסט, ששאפו להגיע להבנה עם העם הנורווגי ושפאלקנהורסט הורה להם לכבד את הנורווגים, טרבובן התנהל בנורווגיה באותו אופן שהתנהג כאשר משל על מחוז הריין בגרמניה, בעריצות ובאכזריות. פועלו הפך אותו לדמות שנואה במדינה לא רק על הנורווגים אלא גם על ידי הגרמנים שהוצבו שם. משנת 1941, הוא החל לפעול בכוח מתגבר כנגד כל התנגדות צבאית לגרמנים והורה על ממשל צבאי בטרונדהיים בשנת 1942 וכן על החרבת עיר הנמל טלאוואג. גבלס תיאר ביומניו רגשי כעס עקב התנהגותו ה"בריונית" של טרבובן כלפי הנורווגים, מאחר שהיא הסיתה את העם הנורווגי נגד הגרמנים. אף על פי כן, טרבובן נותר לשלוט על נורווגיה עד לסוף מלחמת העולם השנייה, ואף לאחר ההכרזה על ממשלת בובות תחת הנהגתו של וידקון קוייזלינג. ב-18 בדצמבר 1944 פאלקנהורסט שוחרר מתפקידו עקב אי הבנות עם טרבובן.
כאשר המלחמה נטתה נגד הגרמנים, טרבובן ביקש לבצר את נורווגיה ולהפוך אותה לאחד ממעוזי המאבק האחרונים. יורשו של היטלר, האדמירל קרל דניץ, הסיר את דרגת הרייכסקומיסר של טרבובן ב-7 במאי 1945 והעביר את השליטה במדינה לפרנץ במה.
בעת שלטונו של טרבובן על נורווגיה הוא הורה להקים מחנות ריכוז למתנגדי הנאצים. שני מחנות הוקמו: מחנה הריכוז פלשטאד ליד העיר לוונגר ומחנה הריכוז ברדטבת בקרבת אוסלו בשנת 1941. טרבובן אף היה אחראי על טבח של אסירים פוליטיים, ואף התערב בחריפות בתקרית בה נורה למוות מפקד כלא גרמני. הגרמנים החליטו להוציא להורג כ-60 אסירים בתגובה להתקוממות אך טרבובן הורה לחסל לפחות 400 אסירים.
מותו.
עם ההכרזה על כניעת גרמניה הנאצית, ב-8 במאי 1945, התאבד טרבובן. הוא שהה בבונקר במתחם בעיר סקאוגום והדליק דינמיט במשקל 50 קילוגרמים. משפחתו נותרה בחיים במערב גרמניה, אשתו אילזה מתה בשנת 1972.
בסרטים וספרים.
אריק פורטר גילם את דמותו בסרט משנת 1965 "גיבורי טלמרק".
קוריקה
קוריקה (באיטלקית: Coreca או Corica, בניב המקומי) הוא פרציונה בקומונה (רשות מקומית) אמנטאה בנפה קוזנצה שבמחוז קלבריה, איטליה, ממוקמת בקרבת היישוב קמפורה סן ג'ובאני. אוכלוסיית היישוב מונה כ-700 נפש (פחות מ-150 משפחות).
גאוגרפיה.
קוריקה ממוקמת לחופו של דרום הים הטירני. שטח העיירה מורכב בעיקר מצוק סלעי, אך מרכז העיירה שוכן במישור. בסביבת היישוב ניתן למצוא נופים הרריים וכן חופים רחבים. האקלים הוא ים תיכוני טיפוסי, מאופיין על ידי קיץ חם וחורף מתון וגשום. יש במקום אחוז גבוה של ימים שטופי שמש.