מחוז תעִז (בערבית: محافظة تعز) הוא מחוז בדרום מערבה של תימן. בירת המחוז היא העיר תעִז שהיא העיר השלישית בגודלה בתימן. המחוז הוא הגדול ביותר בתימן מבחינת אוכלוסייה (2,402,569) והמחוז ה-11 בגודלו מבחינת שטח (10,677 קמ"ר). המחוז גובל בדרום מזרח עם לחג', בצפון מזרח עם א-דאלע ואיב ועם אל-חודיידה בצפון.
האימפריה השוודית
אצבוע (צמח)
אֶצְבּוֹעַ (שם מדעי: "Caralluma") הוא סוג במשפחת האסקלפיים הבולט בגבעוליו הבשרניים והמטמיעים, המשווים לו מראה המזכיר קקטוס. שמו מגיע מגבעוליו דמויי האצבעות.
תיאור כללי.
האצבוע מתייחד, ביחס לשאר צמחיית הבר של ארץ ישראל, במראה דמוי קקטוס, הנובע מהגבעולים הבשרניים שלו. אך כמובן שהוא נמנה עם משפחת האסקלפיים, שחלק מסוגיה בשרניים- תפוצת משפחת הצבריים המכונים "קקטוסים" היא ביבשת אמריקה בלבד.
בשרניותו של הצמח מהווה התאמה לגידול בתנאי יובש: לגבעול בשרני שטח פנים קטן, ולכן האידוי ממנו מופחת. בעונות צמיחה נוחות, כדוגמת החורף בארץ ישראל, מפתח האצבוע עלים זעירים. ואכן, האצבוע גדל בעיקר בתנאי גידול קשים, בעיקר במפנים דרומיים בבתי גידול אבניים. שם, כשלשאר הצמחים מדובר בתנאים קשים לגידול, האצבוע משגשג.
סוג זה הוא קרוב לסוג סטפליה, הכולל מינים רבים של צמחים בשרניים המזכירים את האצבוע. יש המכלילים את הסוגים הבשרניים במשפחת האסקלפיים לתת משפחה - סטפליים.
הסוג סטפליה מקובל מאוד כגידול נוי בחברת צמחים בשרניים אחרים ב"גינות קקטוסים". הסוג אצבוע אינו מקובל כגידול בגן הנוי, ואין מגדלים אותו באופן מסחרי. לעומת זאת, קיימים בעולם חובבים רבים של סוג זה, המגדלים אותו באוספים פרטיים. גם בישראל קיימים חובבי אצבועים, המוכר ביניהם הוא יואב קסל.
בסוג זה כ-110 מינים, הנפוצים בעיקר במזרח אפריקה ובמדבריות הודו. מעט מהמינים נפוצים גם באזור המזרח התיכון.
מורפולוגיה של הסוג.
מיני סוג זה מוגדרים כצמחים עשבוניים משום שהם אינם מעוצים; עם זאת, התכונה הבולטת שלהם היא בשרניותם הרבה של הגבעולים, במיוחד בהשוואה לשאר צמחי המזרח התיכון. הגבעולים קרחים, מזוותים, לרוב מופיעים כחסרי עלים, אולם בעונת צמיחה נוחות מופיעים עליהם עלים קטנים הנראים כקשקשים.
רוב המינים נמוכים - גובהם מהקרקע אינו עולה על 30 ס"מ, וחזות הצמח כולו אפרפרה. לכן, הוא קשה לאיתור בסביבה האבנית שבה הוא גדל בדרך כלל. כל המינים רב שנתיים.
הפרח של האצבוע סימטרי, לרוב בגווני צהוב-שחור. ריחו של הפרח דומה לריח של רקב - ובצבעיו וריחו מושך הצמח זבובים שונים, התורמים להאבקה.
פרי האצבוע הוא מטיפוס מפוחית כפולה, האופיינית למשפחה. המפוחית נעשית צרה לקראת סופה.
הסוג בצמחיית ארץ ישראל.
בארץ ישראל (במובנה הרחב, כולל עבר הירדן) גדלים בר שלושה מיני אצבועים. עם זאת, קיימים טיפוסים נוספים, שייתכן והם מינים נפרדים (ראה בהמשך)
שלושת המינים הללו הם מינים מוכרים. לאורך השנים הוגדרו טקסונים נוספים, שלא התקבלו כמינים עצמאיים. מיכאל זהרי הוא חלוץ מחקר של האצבועים בישראל. מאיר שאואט, שניהל את הגן הבוטני בהר הצופים, הרבה לעסוק בצמחים הבשרניים של הארץ, ובמיוחד בסוג אצבוע, ונחשב למומחה הישראלי לאצבועים. קיימת ביקורת על שאואט, שאהבתו לסוג זה הביאה אותו להגדרת טקסונים נוספים שלמעשה אינם מינים נפרדים.
טקסונים נוספים של אצבוע שאינם נחשבים למינים נפרדים:
כל אלה נכללים כיום תחת המין אצבוע אירופי.
חתן תורה
חתן בראשית
ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, מלך בהוטן
ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק (בדזונגקה: འཇིགས་མེད་ཁེ་སར་རྣམ་རྒྱལ་དབང་ཕྱུག; נולד ב-21 בפברואר 1980) הוא מלך בהוטן, המלך החמישי מבין מלכי הדרקון "דרוּק גיאלפו" . קיבל את סמכויות השלטון מאביו ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק ב-2006, והוכתר רשמית כעבור שנתיים. חולל שורת רפורמות בניהול המדינה והחל בתהליך הדרגתי של דמוקרטיזציה.
קשרי משפחה.
ג'יגמה קיזר נאמגייל הוא בנו של ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק, מלך בהוטן הקודם, ושל רעייתו השלישית של המלך, המלכה תשרינג יאנגדון .
ב-20 במאי 2011 הכריז ואנגצ'וק בפני הפרלמנט על אירוסיו לגֶ'טְסוּן פֶּמָה. ב-13 באוקטובר 2011 נישאו השניים. לזוג נולד בן ב-5 בפברואר 2016.
קורות חיים.
ג'יגמה קיזר למד בבית ספר יסודי בבהוטן, ולאחר מכן התחנך באקדמיית פיליפס , באקדמיית קושינג במסצ'וסטס שבארצות הברית ובמכללת ויטון בממלכה המאוחדת. בתום לימודי התואר הראשון עבר למכללת מודלן באוקספורד שבממלכה המאוחדת שם למד לימודי מאסטר ביחסים בינלאומיים ופוליטיקה.
עלייתו לשלטון.
בדצמבר 2005 הכריז המלך ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק על כוונתו לוותר על כס המלוכה לטובת בנו בשנת 2008, ועל התחלת העברה מדורגת של סמכויות. ב-14 בדצמבר 2006 הוציא ג'יגמה סינגייה צו מלכותי המכריז על ויתורו המיידי על כס המלוכה והעברת המלוכה לבנו, אולם טקס ההכתרה הרשמי נערך רק ב-6 בנובמבר 2008. בעת עלייתו לכס המלוכה היה ראש המדינה הצעיר ביותר בעולם. טקס ההכתרה נערך בארמון המלוכה בטהימפהו, בירת המדינה.
באותה שנה אורגנו לראשונה בממלכה בחירות דמוקרטיות שבהן ניצחה ניצחון מוחץ "המפלגה הבהוטנית לשלום ושגשוג" בראשותו של ג'יגמה יוזר טהינליי .
ארמנדו דיאז
ארמנדו דיאז (Armando Vittorio Diaz; נאפולי 5 בדצמבר 1861 - רומא 28 בפברואר 1928), היה גנרל איטלקי, ראש המטה הכללי של הצבא המלכותי במלחמת העולם הראשונה. דיאז היה שר המלחמה ו"מרשל של איטליה" (Maresciallo d'Italia) - הדרגה הגבוהה ביותר בצבא האיטלקי משנת 1924, וקיבל את אות "הדוכס של המלחמה" (Duca della Vittoria) בסוף המלחמה.
לפי מסורת משפחתו, היא ממוצא ספרדי, והגיעה לנאפולי במאה ה-16 עם שארל השלישי, דוכס בורבון, לאחר שהשלים כיבוש חלקים מאיטליה. שם משפחתו קיים גם בקרב יהדות איטליה ומכאן ההשערה כי יש לו שורשים יהודיים.
ביוגרפיה.
דיאז נולד ברובע Mercato San Severino שבנאפולי, ולמד באקדמיה הצבאית לארטילריה בטורינו. דיאז היה לקולונל ברגימנט הרגלים 93 במלחמה האיטלקית-עות'מאנית וג'נרל מייג'ור בשנת 1914. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה צורף למטה של הגנרל לואיג'י קאדורנה. בשנת 1916 קודם לדרגת גנרל ומונה לפקד על החטיבה ה-43 ומשם על הדיוויזיה ה-49, ולאחר מכן על הקורפוס ה-23.
באוקטובר 1917, לאחר שהצבא האיטלקי נחל תבוסה קטלנית בקרב קפורטו, הוא מונה למחליפו של קאדורנה כראש המטה הכללי של הצבא האיטלקי. דיאז ארגן את הצבא מחדש במערכה על מונטה-גראפה (Monte Grappa) והצליח לעצור את הפלישה של האוסטריים על גדות נהר פיאבה לאחר קרבות עקובי דם. לאחר גיוס של מחזור 1899 יצא למתקפה נגדית לקרב ויטוריו ונטו ב-4 בנובמבר 1918 שפתח לו את הדרך לווינה. כמה ימים אחרי הקרב נחתם הסכם שביתת נשק לאחר כניעה כללית של צבא אוסטריה.
התואר של Duca della Vittoria הוענק לדיאז על ידי המלך. העם העריץ אותו במיוחד לאחר שהפסיק את שיטת הענישה הצבאית, שמקורה רומאי. למשל הכחדת העשירי, שהיא שיטה שנועדה להגברת המשמעות ביחידות צבא מרדניות או פחדניות. בשיטת הכחדת העשירי חייל אחד מתוך עשרה נבחר בהגרלה ונרצח על ידי חבריו. שיטה זו הייתה מקובלת בצבא האיטלקי ביחידות שמיאנו לצאת להתקפות נגד אויב שהיה מוגן בחפירות.
בשנת 1922 דיאז שירת כשר המלחמה בממשלת מוסוליני. מסיבות בריאותיות פרש לאחר שנתיים. הוא נפטר בשנת 1928, בגיל 66, ברומא.
אקלה גוזאי
אקלה גוזאי הוא מחוז היסטורי באריתריאה. רוב תושבי המחוז הם תגרים נוצרים, האזור נמצא בהרמה האתיופית שבדרום אריתריאה.
המחוז הוא אחד מהאזורים העתיקים ביותר באתיופיה ההיסטורית והאזכור הראשון שלו מגיע מהמאה ה-9 לפנה"ס בהירוגליפים דרום ערביים, האזור בתקופה זו היה חלק מממלכת דעמת ויותר מאוחר לחלק מממלכת אקסום. האזור נזכר גם במונומנטום אדוליטנום מהמאה ה-3 בשם "גאזה" והיה מקום מושבו של שבט האגזי שיותר מאוחר ירשו את מקומו התגרים והטיגראים, השם גם הוזכר במהלך המאה ה-4 בשלטונו של הקיסר האקסומי אזנה והעם אשר יישב באזור נקרא "אגווזת" ובמומנט חוולטי נקרא "אגזה".
במהלך ימי הביניים האזור היה חלק ממחוז בור שכלל גם חלקים ממדינת עפר ומרכז אריתריאה. כאשר נחתם הסכם אוצ'ילי בין האתיופים לאיטלקים המחוז נהפך לחלק מקולונית אריתריאה.
אנגלו-סכסים
חמסיאן
חמסיאן (טיגראינית: ሓማሴን) מחוז היסטורי של האימפריה האתיופית. חמסיאן היא למעשה כל האזור הסובב כיום את בירת אריתריאה, אסמרה. רוב תושבי האזור הם תגרים נוצרים.
האזכור הראשון של האזור הוא מהמאה ה-25 לפנה"ס כחלק מארץ פונט ונזכר בשם "אמסו", אך ישנם חילוקי דעות בדבר הזיהוי של מחוז זה. המסורת האתיופית מהכברה נגסט גורסת שזהו האזור שנולד בו מנליק לאחר שמלכת שבא חזרה מביקורה אצל שלמה המלך. האזכור הכתוב הראשון הוא מהמאה ה-9 לפנה"ס ולאחר מכן במאה ה-4 בכתובות של הקיסר אזנה בשם "חמסם". במהלך ימי הביניים המוקדמים האזור היה חלק ממדיר בהר ולאחר מכן מדינה כמעט עצמאית בזמן תקופת השופטים האתיופית והייתה ידועה מג'יימס ברוס בשם "רפובליקת חמסיאן", לאחר מכן האזור שוב נהפך לחלק מאתיופיה אחרי כיבוש האזור על ידי הקיסר יוהנס הרביעי כחלק מאזור שלטונו של אלולה אנגדה ממצרים. כאשר נחתם הסכם אוצ'ילי בין האתיופים לאיטלקים האזור נהפך לחלק מקולונית אריתריאה.
פורמולה 1 עונת 2008
במסגרת פורמולה 1 של שנת 2008 נערכו 18 מרוצים. בפעם הראשונה זכה באליפות העולם הבריטי לואיס המילטון, ובאליפות היצרנים זכתה קבוצת פרארי.