האימפריה הבריטית סיפחה בהדרגה את בורמה במשך 62 שנים (1823–1886), שבמהלכן התנהלו שלוש מלחמות אנגלו-בורמזיות, ובריטניה שילבה אותה בהודו הבריטית. היא נוהלה כפרובינציה של הודו עד 1937, אז הפכה למושבה נפרדת, וזכתה לעצמאות ב-4 בינואר 1948. לאורוול היה עניין מיוחד בחיי מעמד הפועלים, הוא היה יליד הודו ממשפחה ממעמד הביניים אך גדל בבריטניה. הוא שימש בתפקיד עוזר ניצב במשטרה הקיסרית ההודית הבריטית בבורמה, בשנים 1922 עד 1927.
הפיל הלבן הנדיר היה נערץ בבורמה, ונחשב, לפי אגדה בודהיסטית, כסמל של טוהר ועוצמה. כאשר עבר אורוול למולמיין בה התרחש האירוע, בשנת 1926, הוא היה ככל הנראה אמביוולנטי לגבי המנהל הקולוניאלי הוא היה חלק ממנו. הרומנטיקה של הראג' הבריטי, בהשראת ספרי רודיארד קיפלינג, נשחקה על ידי המציאות היומיומית של עבודתו. אורוול כותב כיצד הוא נלכד בין הטינה שלו כלפי האימפריה לבין הטינה של העם הבורמזי כלפיו. כחבר במעצמה השלטת, הוא מופיע בפינה לעשות מה שה"ילידים "מצפים ממנו" הוא חובש מסכה ופניו גדלות כך".
תוכן החיבור.
אורוול מספר על פיל שנתקף חמת זעם באחד השווקים וגרם להרס רב ולאבדות בנפש. האזרחים הבורמזים קראו לאורוול, אשר כקצין משטרה היה אמור לטפל בפיל ובמקרה הצורך אף להרוג אותו. אולם כאשר הגיע אורוול אל הפיל, היה זה האחרון עומד במרכז השדה, וכפי שכותב אורוול: "כשהוא אוכל בשלווה לא היה הפיל נראה מסוכן יותר מפרה". אורוול כבר התכונן לעזוב את הפיל לנפשו, כאשר הביט לאחוריו וראה שהמוני הבורמזים שנכחו במקום מצפים ממנו שיהרוג את הפיל וישעשע אותם בכך; כדי לא להיראות שוטה, הוא נאלץ להרוג את הפיל.
מסקנותיו של אורוול.
אורוול מציין כי מקרה זה "פתח לי פתח... לעמוד על טיבו האמיתי של האימפריאליזם - על המניעים האמיתיים המביאים שלטונות דיכוי לידי פעולה". מקרה זה מהווה דוגמה לכך שהמשטר האימפריאליסטי מדמה בנפשו שהוא פועל על פי רצונותיו בעוד שלמעשה הוא נדחף לפעול על ידי ציפיותיהם של העמים הנמצאים תחת עולו; בלשונו התמציתית של אורוול: "בשעה שהאדם הלבן נהפך לעריץ - את חירותו שלו הוא מסרס. הוא נעשה מין גולם נבוב, מתראה, הדמות המושגרת של "הסהיב". כי תנאי הוא לשלטונו, שיבלה את ימי חייו בעשיית רושם על ה"ילידים", וכך, בכל משבר ומשבר חייב הוא לעשות מה שה"ילידים" מצפים ממנו".
תרגומים לעברית.
תרגום ראשון של המסה לעברית הופיע בספר "מבחר הסיפור האנגלי", תחת הכותרת "הריגת פיל", אסופה של סיפורים שכתבו סופרים אנגליים בעריכת דוד שחר, "הדר" הוצאת ספרים בשנת 1956. שם המתרגם מופיע בראשי תיבות בלבד "א.ב.".
המסה הופיעה גם בספר "מדוע אני כותב - ועוד מסות" מאת ג'ורג' אורוול שהופיע בהוצאת עם עובד בשנת 1984.
בשנת 1987 עובדה המסה למחזה קצר, בידי דניאלה כרמי, והוצגה ב.
תרגום חדש תחת הכותרת 'לירות בפיל' מופיע בספר "מתחת לאף שלך", אוסף מאמרים מאת ג'ורג' אורוול, הוצאת דביר, 2005.
בשנת 2010 כתב המלחין מתן פורת יצירה מוזיקלית לפי "לירות בפיל", בה כיכב השחקן איתי טיראן ובוצע ב.
מפרש סולארי
מעמדות
סמוויז גמג'י
סֶמוַּיז (סֶאם) גַּמְגִּ'י (נולד ב-2980 לעידן השלישי) הוא דמות מהארץ התיכונה מסדרת "שר הטבעות" מאת ג'ון רונלד רעואל טולקין.
לפני שר הטבעות.
סאם הוא הבן של האמפאסט גמג'י, גנן במעון באג. לאחר שאביו פרש לגמלאות, הוא המשיך בדרכו והפך לגנן במעון באג. בילבו באגינס לימד אותו לקרוא ולכתוב וסיפר לו סיפורי הרפתקאות.
שר הטבעות.
כ"עונש" על כך שהקשיב לשיחה של גנדלף עם פרודו בגינס בעניין הסכנות של הטבעת האחת, גמג'י היה הראשון שנבחר ללכת עם פרודו לריבינדל בתחילת עלילת שר הטבעות. לאחר שהגיעו לריבנדל, התנדב פרודו מרצונו החופשי לקחת את הטבעת להר הגזרה ולהשמידה שם. סאם, אף על פי ששוחרר ממחויבותו לגנדלף, התנדב אף הוא מרצונו ללוות את פרודו במסעו הקשה.
במהלך המסע להר האבדון הציל סאם את חייו של פרודו מספר פעמים. לאחר ששילוב תקפה את פרודו, ונדמה היה שהרגה אותו, סאם לקח את הטבעת מפרודו כדי להשלים את המשימה. מכיוון שנשא אותה למשך זמן מה, הוא נחשב לאחד מנושאי הטבעת. הטבעת ניסתה לפתות אותו להשתמש בה כשהיא הראתה לו מראה של מורדור בתור גינה ירוקה, אך הוא עמד בפיתוי. לאחר מכן סאם גילה שפרודו עדיין חי במגדל האורקים קירית אונגול, והוציא אותו משם.
לאחר מלחמת הטבעת, סאם התחתן עם רוז קוטון בפלך. היו להם 13 ילדים: אלאנור היפה, פרודו, רוז, מרי, פיפין, גולדילוקס, האמפאסט, דייזי, פרימרוז, בילבו, רובי, רובין וטולמן. לאחר שוילי וייטפוט פרש מתפקיד ראש הפלך בשנת 7 לעידן הרביעי, סאם נבחר לתפקיד לשבע תקופות רצופות של 7 שנים כל אחת.
אחרי שאשתו מתה בשנת 62 לעידן הרביעי, סאם השאיר את הספר האדום עם אלאנור, ועזב את הארץ התיכונה להצטרף לפרודו בואלינור.
מקור השם.
מקורו של השם גמג'י הוא מהמילה גמג'י ששימשה באזורים הכפריים באנגליה ככינוי לצמר גפן. טולקין למד את המילה כאשר התגורר בכפר סיירהול שבאנגליה יחד עם אחיו ואמו.
אזכור במדיות אחרות.
את דמותו של סאם בסרט האנימציה "שר הטבעות" בבימויו של ראלף באקשי מדבב השחקן מייקל גרהם קוקס. בטרילוגיית שר הטבעות של פיטר ג'קסון מגלם אותו השחקן שון אוסטין.
קישורים חיצוניים.
סאם גאמאג'י האנציקלופדיה של ארדה
סאם גמג'י
סמוויז
המיתולוגיה היוונית
סומואה
S35 סומואה (צרפתית: SOMUA S35) היה טנק פרשים צרפתי משנות השלושים. הטנק כלל מספר חידושים אשר הפכו אותו לטנק הטוב ביותר של צרפת בשנות השלושים, והוא נחשב לטנק הבינוני המוצלח ביותר של זמנו. הטנק שירת בצבא הצרפתי במהלך מלחמת העולם השנייה.
רקע.
בשנות ה-30, הפיקוד הצרפתי העליון ראה בטנקים שלו חיל פרשים ממוכן, שנועד לבצע ניצול הצלחה. ניצול הצלחה משמעותו פשיטה לעומק שטח האויב דרך פרצה שפורץ החי"ר בקווי האויב. במסגרת זאת יוצרו סוגי טנקים רבים, רובם טנקים קלים ומהירים. הסומואה, שהיה אחד מהטנקים האלה, נועד לשמש כ"טנק פרשים". המשמעות הממשית היא שהטנק ממוגן יותר וחמוש היטב יחסית לטנקים הקלים דוגמת ההוצ'קיס ושהסומואה נועד יותר להשמדת טנקי האויב מאשר לכל דבר אחר.
הטנק.
החידוש החשוב שהביא הסומואה נעוץ בדרך הבנייה שלו. בניגוד למקובל בתקופה, הסומואה לא נבנה מלוחות שריון שרותכו יחד. הסומואה היה הטנק הראשון שנבנה מכמה חלקי יציקה גדולים. הודות לשיטת הבנייה הזו, שריון הטנק היה חזק ועמיד הרבה יותר משל מקביליו. למיגון של הטנק היה גם חיסרון, בדמות נקודות החיבור של היציקות, שכן אלה לא היו מרותכות זו לזו אלא מחוברות על ידי ברגים.
החימוש של הסומואה היה תותח 47 מילימטר, שאיפשר לו לחדור את רוב הטנקים הבינוניים בעולם. כמות התחמושת שנשא הטנק הייתה נמוכה, רק שמונה עשרה פגזים, וזה היה חסרונו החמור היחידי.
הסומואה שקל יותר מעשרים טון אך בעזרת מנוע של 190 כ"ס הגיע למהירות גבוהה יחסית של 40 קמ"ש.
רוב טנקי הסומואה לא נשאו מכשירי קשר, אך זה היה נפוץ למדי בשנות השלושים ולא נחשב לחסרון.
במהלך הקרב על צרפת לא התבטאה איכותו של הטנק, בעיקר בשל חוסר יכולת מצד הפיקוד הצרפתי והכמות הקטנה שהייתה זמינה. הגרמנים התרשמו לטובה מהסומואה, וטנקי סומואה שנפלו לידיהם הוכנסו לשירות הצבא הגרמני. הגרמנים הכניסו בטנקים האלה מכשירי קשר.
ההלניזם
מוריס הירש
הברון מוריס דה הירש אאוּף גֶרוֹיט (משה הירש; בגרמנית: Moritz Freiherr von Hirsch auf Gereuth) (9 בדצמבר 1831 - 21 באפריל 1896) היה איל הון ונדבן יהודי-גרמני שחי בצרפת, באנגליה ובאימפריה האוסטרו-הונגרית. סייע באמצעות חברת יק"א שהקים, בארגון ובכספים להגירה הגדולה של יהודי מזרח אירופה לאמריקה (ובעיקר למושבות הברון הירש בארגנטינה) בשלהי המאה ה-19. פגישתו עם תאודור הרצל, בשנת 1895, פתחה את פעילותו של הרצל למען הציונות.
קורות חיים.
הברון הירש נולד במינכן בירת ממלכת בוואריה למשפחה יהודית. סבו, יעקב הירש, שהיה בעל האדמה היהודי הראשון בבוואריה, זכה בתואר האצולה "auf Gereuth" בשנת 1818 כגמול על תרומותיו למימון המלחמות נגד נפוליאון. אביו, יוזף, שהיה הבנקאי של מלך בוואריה ופיתח את מסילות הברזל, קיבל את התואר "ברון" בשנת 1869. המשפחה הייתה משפחה מכובדת בקרב הקהילה היהודית בגרמניה במשך דורות רבים.
מוריס הצעיר קיבל בבית חינוך יהודי מוקפד בעיקר הודות לאמו, קרולינה לבית ורטהיימר, שהייתה בת ליהודים מפרנקפורט, אז מרכז האורתודוקסיה היהודית בגרמניה. בגיל 13 נשלח מוריס הירש ללימודים יהודיים מסורתיים בבריסל, וכשהיה בן 17 פנה לעסקים. בשנת 1851 התקבל לעבודה במוסד הבנקאי "בישופסהיים וגולדשמידט", שם הגיע במהרה למעמד בכיר.