בשנת 2007 יצא לאור הספר "", הראשון בטרילוגיה "Martín Ojo de Plata". הרומן השני בסדרה זו, "", ראה אור בשנת 2010 והחלק האחרון של הטרילוגיה, "La conjura de Cortés" יצא ביוני 2012.
הספר "El regreso del catón" פורסם בשנת 2015 ועלילתו נסבה סביב קברו האבוד של ישו.
יצחק שימשלויץ
יצחק פריץ בר
דוד ארנסט ברגמן
ליו-פיג'ו VC 2
ליו-פיג'ו VC 2 (בצרפתית: Lion-Peugeot Type VC2) היא מכונית קטנה בסגנון "Phaeton body" מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית Lion-Peugeot אשר יוצרה בין השנים 1909–1910 בצרפת.
ליו-פיג'ו.
ליו-פיג'ו הייתה יצרנית רכב צרפתית עצמאית לשעבר. זהו השם שתחתיו בשנת 1906 רוברט פיג'ו (1873 – 1945), פייר פיג'ו (1871 – 1927) וג'ול פיז'ו (1882 – 1957), ללא תלות בעסקי המכוניות של פיג'ו, החלו לייצר מכוניות.
כדי להבין מדוע היו שני עסקי רכב של "פיג'ו" יש להתייחס למחלוקת המשפחתית שהגיעה לשיאה בשנת 1896 כאשר ארמאן פז'ו עזב את העסק המשפחתי שכונה באותו שלב "Les Fils de Peugeot Frères".
בשנת 1910 התאחדו שתי יצרניות הרכב המשפחתיות מכוניות פיג'ו ו"ליו-פיג'ו" והיוו את העסק "Société des Automobiles et Cycles Peugeot", אך העסק הממוזג המשיך להשתמש בשם "ליו-פיג'ו" עבור דגמים קטנים יותר שירשו מהעסק העצמאי לשעבר עד שנת 1916.
תרגום "Lion" מצרפתית לעברית: אריה.
המגדלור (סרט, 2019)
המגדלור (מאנגלית: The Lighthouse) הוא סרט אימה פסיכולוגי תקופתי לשני שחקנים משנת 2019, שביים והפיק רוברט אגרס. בתפקידים הראשיים משחקים רוברט פטינסון ווילם דפו שמגלמים שני שומרי מגדלור יריבים המאבדים את שפיותם כאשר סופה על-טבעית מתחוללת על האי שהם מוצבים בו. אגרס כתב את התסריט יחד עם אחיו מקס, בהשראתם של סיפור קצר שלא הושלם מאת אדגר אלן פו, ופרשת הטרגדיה במגדלור סְמוֹלְז , שהתרחשה בשנת 1801 על אי מול חופי ויילס.
הקרנת הבכורה התקיימה ב-19 במאי 2019 במסגרת "שבועיים של הבמאים" שמחוץ לתחרות בפסטיבל הקולנוע בקאן, שם זכה רוברט אגרס בפרס בחירת המבקרים מטעם ההתאחדות הבינלאומית של מבקרי הקולנוע (FIPRESCI) .
הסרט זכה לשבחים רבים בעולם, והמבקרים העלו על נס את הצילום, התפאורה, התסריט והבימוי של אגרס, והופעתם של שני השחקנים הראשיים.
עלילה.
בשלהי המאה ה-19 נשלח אפרים וינסלואו (רוברט פטינסון) בסירה אל אי מבודד מול חופי ניו אינגלנד, שם ישמש כשומר מגדלור מתחיל במשך ארבעה שבועות תחת פיקוחו של תומאס וֵייק (וילם דפו) שומר ותיק, קשיש חם-מזג, שהיה ספן בעברו. ביומו הראשון בתפקיד, וינסלואו מוצא צלמית מגולפת של בת ים שהשאיר אחריו קודמו בתפקיד, ותוחב את הצלמית לתוך מעילו. בלילה רואה וינסלואו את וייק עולה לחדר הפנסים של המגדלור, שם הוא מתפשט עירום. אחר כך רואה וינסלואו הזיות וחלומות ובהם מעין משושים במגדלור, שלושה גדמֵי עצים צפים במים, ומראות של בת ים (וַלֶרִייָה קראמאן) במרחק.
במהלך ימי שהותו במגדלור, וייק רודה בווינסלואו ומטיל עליו עבודות שחורות: לשאת מכלי קרוסין כבדים, לתדלק את הפנסים ולפנות שני סירי לילה עם הפרשות. בחלוף הימים, וינסלואו נתקל פעם אחר פעם בשחף בעל עין אחת. וייק מזהיר אותו שהריגת שחף מביאה ביש מזל, מאחר שהוא מחזיק באמונה טפלה שלפיה נשמותיהם של ספנים מתגלגלות בבעלי חיים. וינסלואו מתחיל לאונן למראה דמות בת הים, וממשיך לראות את וייק עירום. באחד הערבים השניים משוחחים במהלך ארוחת הערב ומתוודעים זה לזה. וייק מספר ששומר המגדלור הקודם שעבד תחתיו מת זמן קצר אחרי שאיבד את שפיותו, ואילו וינסלואו מגלה שהוא עבד כחוטב עצים בקנדה, אך החליט לשנות את מקצועו.
ביום שלפני עזיבתו המיועדת של וינסלואו, הוא רואה שממשאבת המים זורמים מים מהולים בדם, ומוצא שחף מת צף בבור המים. השחף בעל העין האחת צולל מלמעלה ותוקף את וינסלואו, והלה חובט את השחף למוות כנגד קיר בור המים. אחר הצהריים משתנה כיוון הרוח באופן קיצוני, בלילה מכה סופה באי, ושני הגברים נצורים בבקתת המגורים ושותים לשוכרה. בבוקר שלמחרת, לא מגיעה המעבורת שעל סיפונה היה וינסלואו אמור לעזוב את האי. אל החוף נשטפת גופה מן הים, וינסלואו ניגש אל הגופה ורואה שזו בת הים שראה בהזיותיו. הוא רץ בחזרה אל בקתת המגורים, שם אומר לו וייק שמלאי המזון שלהם נפגע בסופה. הם חופרים ומוציאים ארגז שאמור להכיל צידה נוספת, אך מוצאים בו רק משקאות חריפים.
הסופה נמשכת גם בלילות הבאים, והשניים מתקרבים זה לזה על אף שהם נותרים יריבים. כאשר וייק ישן, וינסלואו מנסה ללא הצלחה לגנוב ממנו את המפתח לחדר הפנסים. כמו כן, הוא רואה הזיות של מלכודת סרטנים ובה ראשו הכרות שתום העין של שומר המגדלור שעבד בעבר תחת וייק. ערב אחד מספר וינסלואו השיכור לווייק ששמו האמיתי הוא תומאס הווארד, והוא אימץ את זהותו של אפרים וינסלואו, חוטב עצים שנהרג בתאונה שהווארד לא ניסה למנוע. וייק מאשים אותו שהוא חשף את פרצופו האמיתי, והווארד מנסה להסתלק בסירת הצלה אך וייק הורס את הסירה בגרזן ורודף אחרי הווארד לתוך הבקתה, שם הוא טוען שהווארד הוא זה שהרס את הסירה ותקף אותו. מאחר שלא נותר להם משקה חריף, השניים מערבבים משקאות מכוהל מפוגל, והסופה מתחזקת עד כדי כך שגלי האוקיינוס פורצים דרך חלונות הבקתה.
למחרת בבוקר מוצא הווארד יומן שבו תיעד וייק את הפרות המשמעת שלו וכתב המלצה לפטר את הווארד ללא שכר. וייק נוזף בהווארד על עבודתו הגרועה, ואילו הווארד מאשים את וייק בהתעללות נפשית, תוקף ומכניע אותו תוך שהוא רואה הזיות של בת הים, ושל וייק כמפלצת ים. הווארד קושר את וייק בחבל, קובר אותו בתוך בור מלאי המזון ולוקח את צרור המפתחות. בעוד הוא מתכוון לעלות לחדר הפנסים, וייק מופיע ומכה את הווארד בכתפו עם גרזן. הווארד מוציא את הגרזן מידו של וייק, הורג אותו ועולה אל המגדלור. כאשר הוא מתקרב אל עדשת פרנל, העדשה עוצרת על מקומה ונפתחת כלפיו. הוא בוהה באקסטזה במראה שבתוך העדשה וצורח צרחה לא-אנושית כאשר האור מתחזק. הווארד מחליק, שובר את רגלו ונופל במדרגות המגדלור. בתמונת הסיום הווארד שוכב עירום על הסלעים, עינו האחת חסרה ושחפים מנקרים בקרביו בעודו בחיים.
הפקה.
פיתוח התסריט.
הסרט החל כניסיון של מקס אגרס, אחיו של רוברט, לעבד לקולנוע סיפור קצר מאת אדגר אלן פו, סיפור שמעולם לא הושלם ולא ניתנה לו כותרת, כנראה עקב מותו של פו, ולימים הוא נפוץ בשם "המגדלור". הדבר נודע לרוברט כאשר שוחח עם מקס על קשייו לקדם את הפקת סרט הביכורים שלו, "המכשפה" , והוא הציע לעבד במשותף את הסיפור על-פי חזונו. בסופו של דבר, התסריט כלל לא דמה ליצירתו של פו, מלבד הכותרת.
רוברט עשה תחקיר על מגדלורים, ספנות ומיתולוגיה ימית, וגילה את פרשת "הטרגדיה של מגדלור סמולז", מגדלור על אי מול חופי ויילס שאויש על ידי שני שומרים ששניהם נקראו "תומאס" (כמו בסרט) והיו יריבים. כאשר הקשיש ביניהם מת, הצעיר חשש שיואשם בהריגתו, הכניס את הגופה לארון מתים מאולתר והשליך אותה לאוקיינוס. כך שלדברי רוברט אגרס, התסריט מבוסס על סיפור אמיתי, והסוף דומה למדי לסופו של הסיפור הקצר "הלב המסגיר" מאת פו.
דיאלוגים.
על מנת לשוות לדיאלוגים ממד אותנטי, נעזרו האחים אגרס ביצירותיהם של הרמן מלוויל, רוברט לואיס סטיבנסון וה' פ' לאברקרפט ובמילונים של סלנג ומונחי ימאות מהמאה ה-19. עבור הסגנון הנטורליסטי נדרשו השניים לכתביה של שרה אוֹרְן ג'וּאִיט (1849–1909), סופרת ומשוררת תושבת מדינת מיין בניו אינגלנד, ובעיקר לשתי יצירות שלה שפורסמו בשנת 1890: "Tales of New England" (בעברית: "סיפורי ניו אינגלנד") ו-"Strangers and Wayfarers" (בעברית: "זָרִים ונוסעים"). לצורך עבודותיה, ג'ואיט ראיינה ספנים ואיכרים, ולעיתים קרובות כתבה בדיאלקטים שלהם. אגרס סיפר שבעקבות ג'ואיט הוא הגיע למסקנה שבתקופה ההיא התקיים דיאלקט ייחודי של ספנים, שנבדל מזה של איכרי מזרח ניו אינגלנד ומחוזות הים במזרח קנדה , וברוח זו נערכו הדיאלוגים בסרט. בעוד דמותו של דפו נוטה לדבר בסגנונם של שייקספיר ומילטון, פטינסון מדבר בדיאלקט של איכרי ניו אינגלנד.
ליהוק.
בראשית פברואר 2018 נמסר שווילם דפו לוהק לככב בסרט. אגרס סיפר שאחרי שדפו התרשם לחיוב מ"המכשפה", הוא שלח לו אימייל והציע לשחק בכל סרט עתידי שלו, אך באותה עת לא היה תפקיד מתאים. כאשר הוחלט להפיק את "המגדלור", אגרס החליט מיד שדפו מתאים לשחק בו. כעבור כשבוע נמסר שפטינסון מצטרף לדפו וישחק בסרט. על כך סיפר אגרס שהוא הציע לפטינסון בזמנו לגלם תפקיד של ג'נטלמן ויקטוריאני בהפקה אחרת, אולם השחקן דחה את ההצעה בנימוק שהוא מעוניין בתפקידים יותר מוזרים ומאתגרים. כאשר התסריט ל"המגדלור" הושלם, אגרס שלח אותו לפטינסון בצירוף הערה: "האם זה מוזר ומאתגר מספיק עבורך?", והשחקן ענה מיד בחיוב.
צילום.