באופן המתואר לעיל, מתאפשרת תקשורת מלאה עם בקרי הקצה על בסיס רשת החשמל. קצב התקשורת ויכולת קידוד המידע במסגרות התקשורת מקנים את היכולת ליישם מערכת שליטה חכמה ובקרה אוטומטית, בכל מבנה אשר לא הונחה בו תשתית ייעודית מבעוד מועד.
שיטת התקשורת על גבי רשת החשמל הקיימת מהווה כיום מהפכה אמיתית בתחום מערכות הבקרה החכמות בכל העולם, וכמובן גם בישראל. הטכנולוגיה מאפשרת להיכנס לכל בית קיים, ובתוך מספר שעות להפוך אותו – בפשטות רבה - מבית קונבנציונלי לבית חכם, אשר כולו מנוהל על ידי מערכת בקרה אוטומטית וחכמה.
עגבנייה מתורבתת
עגבניית שרי
עגבניית שרי (שם מדעי: "Solanum lycopersicum var. cerasiforme") היא זן קטן של עגבנייה, פופולרי בעיקר כחטיף, בסלטים, כקישוט לאוכל ובהכנת רטבים. טעמן של עגבניות השרי דומה לזה של העגבנייה הביתית, אולם אינו זהה, ולרוב הן מתוקות יותר. קוטרן נע בין 3 ל-10 ס"מ, וצורתן בין כדורית לאליפטית. שמה של עגבניית השרי נובע מצורתה המזכירה דובדבן (Cherry באנגלית).
היסטוריה.
מקורה של עגבניית הבר באמריקה הדרומית. העגבנייה המקורית הייתה קטנה מאוד, כגודלה של אפונה, ומתוקה מאוד. היא תורבתה לראשונה במקסיקו אך איננו יודעים כיצד הגיעה למקום ומדוע בויתה לראשונה דווקא שם. במקסיקו גודלו עגבניות במגוון גדלים, צורות וצבעים. ככל הנראה, האצטקים ובני האינקה, ילידי האזור, גידלו עגבניות שרי עוד לפני שהצליחו לגדל עגבניות גדולות.
זני עגבניות, ובכללן גם עגבניות שרי, הובאו לאירופה במסעות מספרד לעולם החדש. יש להניח כך משום שישנן עדויות לקיומן באירופה החל מהמאה ה-17.
התיאור האירופי המפורש המוקדם ביותר, ככל הנראה, מופיע בחיבורו של הבוטנאי השווייצרי גספר בוהין: "תצוגת צמחים מאוירת" שראה אור בשנת 1623. בספר מתואר זן בצורת אשכולות שדומה לדובדבנים. בשלהי המאה ה-18 הופיעו כבר עשרות אזכורים של עגבניות השרי בכתבי עת ומגזינים שונים.
עגבניות השרי לא היו נפוצות ופופולריות עד המחצית השנייה של המאה העשרים, הן היו נדירות מאוד וכמעט לא נמכרו; השימוש בהן נעשה בגידול פרטי או לצורכי קישוט. אלא שבשנות השבעים והשמונים זינקה הפופולריות של עגבניות השרי, כך לדוגמה, שכיחות המונח בספרים שנסרקו על ידי Google עלתה באופן משמעותי בעשורים הללו.
לפופולריזציה ותחילת המסחר בעגבניות שרי אחראית הרשת הבריטית מרקס אנד ספנסר. בסוף שנות השבעים של המאה העשרים רצו אנשי הרשת לשווק זן טעים יותר של עגבניות. העגבניות המסחריות באותה תקופה נקטפו לפני שהבשילו כדי שחיי המדף יהיו רווחיים, לכן איבדו מטעמן וקליפתן הייתה עבה. אנשי הרשת היו מעוניינים בזן טעים יותר, בעל חיי מדף ארוכים יותר. אנשי הרשת פנו לחקלאי הבריטי ברנרד ספרקס שסיפק עגבניות לחנויות והביעו את הרצון בעגבניות מוצלחות יותר. לאחר מספר הכלאות בין זני עגבניות שרי הגיע ספרקס לתוצאה משביעת רצון ובראשית שנות השמונים הרשת החלה לגדל ולמכור את הזן המסחרי הראשון של עגבניות שרי באנגליה, ספרד, קפריסין, ולאחר זמן מה גם בדרום אפריקה.
במקביל לפנייה לספרקס, אחד ממדעני המזון הראשיים ברשת, נתן גולדנברג (שבספרו הגדיר את עצמו כציוני שהתעניין בהתפתחות תעשיית המזון בישראל) פנה לפרופסור נחום קידר ופרופסור חיים רבינוביץ' מהפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים עם הרעיון לפתח זן משופר של עגבניות שרי. עוד לפני הפנייה עבדו השניים על פיתוח זנים שיתאימו לגידול באקלים הישראלי החם, ביניהם זן עגבניות רגילות בעלות חיי מדף ארוכים, זאת בעידוד הממשלה הישראלית שקידמה את הנושא. לדברי רבינוביץ', הרצון בפיתוח זן עגבניות שרי היה הדדי; גולדנברג סיפק מימון ואת כל הזרעים שהיו זמינים באותה תקופה לגידול ביתי. הזן שפיתחו קידר ורבינוביץ' היה עתיר טעם, בעל חיי מדף ארוכים, ונוח לאריזה מסחרית (שני טורים מסודרים סביב הגבעול) רישיונות לשיווק הזרעים נמכרו למספר חברות ישראליות. הזן צבר פופולריות בשלהי שנות השמונים והמכירות הגיעו לשיאן בשנת 1992. הפיתוח מכניס לקופת האוניברסיטה העברית יותר מכל שאר הפיתוחים המסחריים שלהם יחד. בעשורים שלאחר מכן, פותחו זנים רבים אחרים ופופולריות עגבניות השרי הוסיפה לעלות.
היבטים חקלאיים.
הזמן העובר מזריעה לקטיף בעגבניות שרי קצר מאשר בעגבניות רגילות ונע בין 45–70 ימים, לעומת 60–85 ימים לעגבניות רגילות.
עגבניות שרי
סוסניוס השני, קיסר אתיופיה
סוסוניוס השני היה קיסר אתיופיה יוני - 23 בדצמבר 1770. סוסניוס הוכרז כקיסר על ידי שלושה מהגנרלים של ראס מיכאל סהול: גושו, וונד באווסאן ואידר. ארבעתם צעדו לתוך עיר הבירה גונדר והדיחו את הקיסר המכהן תקלה היימנות השני.
סוסניוס היה נתמך על ידי פסיל, מלך דמות שהיה יד ימינו. לאחר מכן כוחו של סוסניוס נחלש והגנרלים שמינו אותו והוא עצמו נמלטו מגונדר, מספר ימים לאחר מכן ב-23 בדצמבר 1770 ראס סהול נכנס עם צבאו לגונדר והחזיר את השלטון לקיסר המודח תקלה היימנות השני בנוסף לטבח שביצע במתנגדי היימנות.
מועצת המים
מועצת המים היא רשות במדינת ישראל הממונה על ידי הממשלה, שריד לתקופה בה האחריות על רשויות המים בישראל הייתה בידי שר החקלאות, ולא בידי שר התשתיות הלאומיות האנרגיה והמים, כמצב דהיום. המועצה מונה 39-27 חברים המורכבים מנציגי הציבור, נציגי הממשלה ונציגי ההסתדרות הציונית העולמית. נציגי הציבור המונים לפחות שני שלישים מחברי הוועדה, מתמנים תוך שימת לב להיקף הצריכה של המגזר אותו הם מייצגים. חלוקה זו מעניקה משקל גדול לחקלאים. יו"ר המועצה הוא שר התשתיות הלאומיות, וסגנו הוא יושב ראש הרשות הממשלתית למים ולביוב.
מועצת המים איננה פעילה בשנים האחרונות וקביעת מדיניות משק המים מופקדת בידי מועצת הרשות הממשלתית למים ולביוב.
תפקיד המועצה.
בעבר היו למועצה סמכויות רבות על פי חוק, כיום תפקידיה הם בעיקר לשמש כגורם מייעץ.
בעבר הייתה מועצת המים אחראית על קביעת הכללים לחישוב מחירי המים. כיום, קביעת מחיר המים מתבצעת על ידי מועצת הרשות הממשלתית למים ולביוב, תוך חלוקה למגזרים השונים:
בילגוריא
מנחם יערי
מנחם יערי (נולד ב-26 באפריל 1935) הוא פרופסור אמריטוס לכלכלה. היה נשיא האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים ונשיא האוניברסיטה הפתוחה. חתן פרס ישראל לכלכלה (1987).
ביוגרפיה.
יערי נולד בירושלים. בשנים 1952–1955 עשה את שירותו הצבאי בנח"ל, בסיומו החל בלימודי כלכלה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית. בשנת 1958 סיים את לימודיו לתואר ראשון והחל בלימודי דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה, אותם סיים בשנת 1962. לאחר מכן הוא הצטרף לסגל המחלקה לכלכלה באוניברסיטת ייל (1962–1969) ולסגל המחלקה לכלכלה ופילוסופיה של המדע באוניברסיטה העברית (1967–1971). בשנת 1969 הועלה לדרגת פרופסור חבר בשנת 1971 מונה יערי לדרגת פרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית. לצד פעילותו בחוג לכלכלה מונה יערי לכהן בקתדרה לכלכלה מתמטית באוניברסיטה העברית ובשנים 1971–1973 היה ראש החוג לכלכלה. בשנים 1976–1977, ובשנית בין 1982–1983, הוא היה עמית במכון ללימודים מתקדמים של האוניברסיטה העברית ומאוחר יותר, בשנים 1985–1992 כיהן כראש המכון.
במהלך השנים שימש יערי כפרופסור אורח במוסדות אקדמיים שונים ובהם: אוניברסיטת ברקלי, המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, אוניברסיטת קיימברידג' ואוניברסיטת פנסילבניה. בשנים 1968–1975 היה יערי עורך משותף של כתב העת Econometrica. בשנת 1994 הוא מונה לחבר ועדת החקירה הממלכתית לעניין הטבח במערת המכפלה.
יערי נבחר בשנת 1969 לחבר עמית בחברה האקונומטרית, בשנת 1988 נבחר כחבר זר של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ובשנת 1993 כחבר כבוד לאגודה האמריקאית לכלכלה. בארץ קיבל יערי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון (1989), נבחר לחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים (1991). באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים כיהן יערי סגן נשיא האקדמיה (1994–1995) ומשנת 2004 עד 2010 שימש כנשיאה, נבחר לחברה הפילוסופית האמריקנית בשנת 2008.
בשנים 1992–1997 שימש יערי כנשיא האוניברסיטה הפתוחה.
יערי חבר במועצה של הקרן החדשה לישראל. ויו"ר ועדת ההיגוי של היזמה למחקר יישומי בחינוך מאז הקמתה ב-2008.
אוסטרלופיתקוס
אוסטרלופיתקוס (שם מדעי: "Australopithecus"; "פיתקוס" מיוונית: πίθηκος, קוף-אדם, "אוסטרלו" מלטינית: australis, דרומי) הוא סוג של הומינין שהתפתח מקופי אדם הדומים לשימפנזה, ומילא תפקיד מפתח באבולוציה של האדם. הסוג אוסטרלופיתקוס כולל מספר מינים נכחדים שחיו באזורים שונים של מזרח ודרום אפריקה במהלך תקופת הפליוקן, כארבעה עד שני מיליון שנה לפני זמננו. האוסטרלופיתקוס מוכר כיום רק משרידים מאובנים שהותיר. חלק מהמינים שסווגו בעבר כאוסטרלופיתקוס מסווגים היום תחת הסוג פרנתרופוס. לאוסטרלופיתקוס היה מוח בנפח דומה לזה של קופי אדם וקומתו הייתה זקופה - דבר שהקל עליו את ההילוך על שתיים בדומה לאדם.
טקסונומיה ומורפולוגיה.