הרוגיאנים נותרו משך זמן באזור פומרניה ובתחילת המאה הרביעית הם עברו דרומה והתיישבו באזור הונגריה של היום, בחלק העילי של נהר טיסה. מאוחר יותר, הוכנעו הרוגיאנים על–ידי ההונים ונטלו חלק במסעות המלחמה של אטילה, אך עם מותו מרדו ויצרו ממלכה משלהם בשטח אוסטריה של היום. הרוגיאנים הובסו על ידי המלך אודואקר בשנת 487 והצטרפו לאוסטרוגותים. מאוחר יותר הם הצטרפו למלך האוסטרוגותי תיאודריך הגדול כאשר פלש לאיטליה בשנת 489. הרוגיאנים כשבט מובחן נעלמו ביחד עם האוסטרוגותים.
79–70 לפנה&quot;ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 79 – 70 לפנה"ס
תטיס
חיל האויר הישראלי במלחמת העצמאות
1000 לפנה&quot;ס
490-499 לפנה&quot;ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 499 - 490 לפנה"ס
צבא המולדת
ניל יאנג
ניל פרסיבל יאנג (באנגלית: Neil Percival Young; נולד ב-12 בנובמבר 1945) הוא מוזיקאי קנדי-אמריקאי. הקריירה המוזיקלית של יאנג מתאפיינת בשינויים סגנוניים קיצוניים. להיטיו הזכורים ביותר מיוחסים לשני סגנונות: מוזיקת פולק רוק ("Old Man", "Heart of Gold", "Harvest Moon") והארד רוק בליווי להקת קרייזי הורס ("Cinnamon Girl", "Like A Hurricane", "Keep On Rockin' in the Free World").
יאנג, הידוע בקולו הגבוה והייחודי, כותב ומלחין בעצמו את כל שיריו ומנגן, בין היתר, בגיטרה, פסנתר ומפוחית. היכל התהילה של הרוק אנד רול ציין כי "ניל יאנג הוא מהיוצרים המשפיעים ביותר של עולם המוזיקה הפופולרית." כמו כן, במהלך שנות ה-90 הוא זכה לכינוי "סנדק הגראנג'" עקב השפעתו הגדולה על להקות כגון פרל ג'ם ונירוונה.
ב-2008 דירג אותו המגזין רולינג סטון במקום ה-37 ברשימת 100 הזמרים הגדולים בכל הזמנים.
ביוגרפיה.
ראשית הדרך.
יאנג נולד בטורונטו. בגיל 6 חלה בשיתוק ילדים, אשר גרמה להחלשות צד שמאל של גופו, וגם כיום הוא סובל מצליעה קלה. בהיותו ילד עבר לפלורידה לשנה כדי להחלים, ומאוחר יותר אמו עברה לשם לצמיתות. כשהיה יאנג בן 12 התגרשו הוריו. יאנג נחשף תחילה דווקא למוזיקה שחורה ולא לרוק אנד רול, כשהתחיל לבקר במועדוני בלוז, דו-וופ וג'אז. כשהיה בתיכון הקים את להקתו הראשונה שנקראה "The Jades", שהושפעה רבות מלהקת הביץ' בויז.
ב-1965, יאנג ביצע סיבוב הופעות כאומן סולו ברחבי קנדה, כשהוא מצויד בגיטרה אקוסטית ובמפוחית בלבד. סיבוב הופעת זה כלל שירים שכתב יאנג בהשראת התקליטים הראשונים של בוב דילן.
בשנת 1967 עקר יאנג לסן פרנסיסקו, קליפורניה. שם נענה לבקשת חברו, סטיבן סטילס, להצטרף ללהקת באפלו ספרינגפילד. הלהיט הגדול ביותר של הלהקה, "For What It's Worth", תיאר את ההפגנות האלימות של התקופה נגד מלחמת וייטנאם. השיר הצליח מאוד למרות הנושא הטעון בו עסק. בתקופה זו התבלט יאנג בתור יוצר מיוחד ותרם ללהקה שירים כגון "Mr Soul" ו-"Expecting to Fly". יאנג חיבר את השיר "Broken Arrow", יצירה פסיכדלית מורכבת, ברוח השיר "A Day in the Life" של הביטלס. יאנג השתתף בשני האלבומים הראשונים של באפלו ספרינגפילד ופרש מן הלהקה לפני הקלטת אלבומם השלישי והאחרון (באופן אירוני, דווקא אלבום זה מכיל ברובו שירים שיאנג כתב והלחין).
ההצלחה.
בשנת 1968 יצא יאנג לקריירת סולו עם הוצאת אלבום בארוק פופ בהפקתו של המוזיקאי ג'ק ניטשה (אשר עבד באותה תקופה, בין היתר, עם בוב דילן והרולינג סטונז). למרות ההפקה המושקעת האלבום זכה להצלחה בינונית.
לאחר חודשיים בלבד אימץ יאנג הרכב גראז' רוק מקומי בתור להקת הליווי שלו: "Crazy Horse". כעבור זמן קצר הם הוציאו אלבום בהפקה עצמאית בשם "Everybody Knows This is Nowhere" שהכיל את הלהיטים "Cinnamon Girl" ו-"Down By the River". באלבום זה התבלט סגנון הנגינה המשונה והמחוספס מאוד של יאנג: בניגוד אליו, נגני הרוק של תקופה זו - בהשראת ג'ימי הנדריקס - עשו שימוש אינטנסיבי באפקטים ובטכניקות הקלטה מורכבות. הלהקה קרייזי הורס מלווה את יאנג עד היום והקליטה איתו עשרות אלבומים.
כעבור שנה אחת יאנג הצטרף לסופרגרופ קרוסבי, סטילס, נאש ויאנג (CSNY). הלהקה הופיעה בפסטיבל וודסטוק.
במסגרת זו שרד יאנג שנתיים בלבד, במהלכן הקליטו הארבעה אלבום אולפן אחד ("דז'ה וו") ב-1970, ואלבום הופעה כפול ("Four Way Street") ב-1971. השיר הנודע ביותר של יאנג במסגרת זו הוא "Ohio", שיר מחאה נוקשה. השיר כולל אזכור ספציפי של שמו של הנשיא ריצ'רד ניקסון וביקורת על פעולותיו, דבר שעדיין היה אז חדשני ושנוי במחלוקת.
את הפריצה הגדולה שלו רשם יאנג באלבומו השלישי "After The Gold Rush" בשנת 1970. האלבום כלל שילוב של מוזיקת פולק, בלוגראס, קאנטרי ורוק. שיר הנושא והשיר "Only Love Can Break Your Heart" יצאו בתור סינגלים. האלבום נחשב ליצירת מופת, וב-2003 דורג האלבום במקום ה-70 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון, וב-2006 נבחר על ידי מגזין Time כאחד ממאה האלבומים הטובים בכל הזמנים.
ב-8 בספטמבר 1972, נולד בנו הראשון מהשחקנית קארי סנודגראס, זיק, שמאוחר יותר אובחן כלוקה בשיתוק מוחין. האלבום "Harvest" יצא מיד אחר-כך, ובו הוא שילב כלים קלאסיים במספר שירים. הסינגלים מתוכו היו "Old Man" ו-"Heart of Gold", האחרון אשר הפך לשיר הראשון של יאנג שהגיע לראש מצעד הפזמונים בארצות הברית. האלבום היה אקוסטי ברובו וזכה להצלחה אדירה: בצפון אמריקה היה זה האלבום המצליח ביותר מסחרית של שנת 1972.
לאחר ההצלחה של "Harvest" החלו יאנג ולהקתו להתכונן למסע הופעות ברחבי ארצות הברית, אך החזרות נקטעו בשל מותו של גיטריסט קרייזי הורס, דני וויטן, ממנת יתר של סמים ב-18 בנובמבר 1972. בנוסף לכך, ברוס בארי, אחד מצוות עובדי הבמה של הלהקה וחבר קרוב של יאנג, נהרג בתאונת דרכים. הטרגדיות השפיעו על יאנג עמוקות, ובשנים אלה הוציא את טרילוגיית האלבומים "The Ditch Trilogy". בטרילוגיה זו, שמאופיינת בשירים אפלים ובהפקה משוחררת ובסיסית, מופיעים האלבומים:
טרילוגיה זו יצאה בדיוק בשיא ההצלחה של יאנג ותסכלה רבים ממעריציו.
ב-1974 התאחדו קרוסבי סטילס נאש ויאנג למסע הופעות, שכלל מופע ידוע באצטדיון ומבלי, איתם הופיעה הזמרת הקנדית ג'וני מיטשל. ב-1976 הופיע יאנג בסרט של מרטין סקורסזה "הואלס האחרון", אשר תיעד את ההופעה האחרונה של הבנד וכלל אורחים רבים, כגון אריק קלפטון, ואן מוריסון, רינגו סטאר ובוב דילן.
בשנת 1977 זכה יאנג להצלחה בינלאומית מחודשת עם הבלדה "Like a Hurricane", אשר מבוצעת על ידי קרייזי הורס וכוללת תפקיד סינתיסייזר. כמו כן הוציא יאנג את אלבום הפולק המצליח "Comes a Time", שהיווה חזרה למוזיקה לה האזין בנעוריו. האלבום כלל ביצוע לשירו של איאן טייסון, "Four Strong Winds", שהפך מאז לאחד מהשירים המזוהים ביותר עם יאנג.
בשנת 1979 יצא האלבום "Rust Never Sleeps", אלבום הופעה שעבר עריכה בה נגנז רעש הקהל. האלבום זכה להצלחה גדולה מאוד, ומגזין הרולינג סטון הכתיר את ניל יאנג ב-1980 בתור היוצר הטוב ביותר של עשור שנות ה-70.
שנות ה-80.
בשנת 1981 חתם יאנג על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים גפן רקורדס, בה היו חתומים אמנים כגון שר ו-אלטון ג'ון, הנמנים מהמצליחים בכל הזמנים. יאנג נקלע לאינספור סכסוכים עם ראשי החברה. הוא טען כי המפיקים של גפן אינם מאפשרים לו לדבוק ביושרו האומנותי ומנסים לשחזר הצלחות מהעבר.
בתחילת העשור הקליט יאנג אלבומים בעלי צליל בלתי מסחרי בעליל, כגון "Trans" הכולל ניסיונות חדשניים במוזיקה אלקטרונית ו-"Everybody's Rockin'", אלבום בעל צליל רוק אנד רול מיושן. יאנג, אשר עד אמצע שנות ה-80 היה מוכר כיוצר שעובד באינטנסיביות ומשחרר לפחות אלבום אחד מדי שנה, החל להאט את קצבו באופן משמעותי. בשנת 1985 הופיע במופע הצדקה לייב אייד.
בשנת 1988 עזב יאנג את חברת "גפן" וחזר אל וורנר מיוזיק גרופ. כעבור שנה יצא האלבום "Freedom" הכולל את הלהיט הבינלאומי הראשון שלו מזה כמעט עשור, "Keep on Rocking in the Free World" בעל התכנים הפוליטיים.
שנות ה-90.
בשנות ה-90 שב יאנג לתחום בתנופה מחודשת והחל להקליט אלבומים נוספים. ב-1990 הקליט יאנג יחד עם קרייזי הורס את "Ragged Glory" שלווה במסע הופעות מצליח, וכעבור שנה הוציא את Harvest Moon. שיר הנושא, שיר קאנטרי, זכה להצלחה.
"Sleeps with Angels" מ-1994 היה אלבום שהקדיש לקורט קוביין המנוח שציטט שיר של יאנג במכתב ההתאבדות שלו. באותה שנה תרם יאנג שיר לפסקול הסרט "פילדלפיה" שזיכה אותו במועמדות בטקס פרסי אוסקר.
ב-1995, נכנס יאנג להיכל התהילה של הרוק אנד רול. באותה שנה הגיע ניל יאנג לשתי הופעות בישראל (בתיאטרון קיסריה ובריכת הסולטאן) בלווי להקת פרל ג'ם לאחר הוצאת אלבומו המצליח Mirror Ball בו שיתף פעולה עם הלהקה. בהופעה זו ביצע ניל יאנג מגוון רחב של שירים מאלבומיו השונים. בנוסף, בשנה זו הלחין יאנג את הפסקול לסרטו של ג'ים ג'ארמוש, "איש מת".
שנות ה-2000.
בשנת 2003 התאחד יאנג עם קרייזי הורס והוציא את "Greendale", אלבום קונספט מלווה במסרים אקולוגים.
במהלך הקלטת אלבומו הבא, "Prairie Wind", הכולל בעיקר שירים אקוסטיים, חטף יאנג שבץ מוחי חמור, אשר השבית אותו מוזיקלית למרבית 2004–2005. כשחזר לעבוד על אותו אלבום השירים קיבלו צבע שונה לחלוטין בעקבות החוויה הקשה.
ב-2 ביולי 2005, הופיע בלייב 8 באונטריו, קנדה.
ב-2006, תוך פחות מחודש, הקליט והוציא את "Living with War", אלבום מחאה אגרסיבי נגד ממשלו של ג'ורג' ווקר בוש. באותה שנה שיווק יאנג מכונית ירוקה פרי עיטו בשם LINCVOLT, שדוגלת בהנעה היברידית.