שיטת הניקוד הארץ־ישראלית התגלתה בסוף המאה ה-19, כאשר קטעים בניקוד זה נמצאו בגניזת קהיר. סימני הניקוד הארץ־ישראליים כתובים מעל לאות, בדומה לשיטת הניקוד הבבלית, ובשונה משיטת הניקוד הטברנית. סוגיות מרכזיות בתיאור שיטה זו עדיין שנויות במחלוקת בקרב החוקרים.
טקסטים בניקוד הארץ־ישראלי.
הטקסטים בניקוד הארץ־ישראלי כולם מקורם בגניזת קהיר. מדובר בשלושה סוגים עיקריים של חיבורים:
המחקר: חשיבותו וקשייו.
למחקר הניקוד הארץ־ישראלי יש חשיבות רבה, משום שהוא מייצג את הגיית לשון חז"ל בארץ ישראל - הגייה שהעדויות עליה מועטות. הגייה זו היא גם הבסיס להגייה המכונה "ספרדית": היהודים שייסדו את הקהילות בצפון אפריקה, איטליה וספרד דיברו עברית בהגייתה הארץ־ישראלית. הגייה זו היא שנתקבלה ברוב קהילות ישראל, והיא גם שאומצה עבור העברית בת ימינו.
אולם כגודל החשיבות של שיטת הניקוד כך גם הקשיים במחקרהּ. הקשיים נובעים משלוש סיבות עיקריות:
חילופי פתח / קמץ, סגול / צירי.
אחת השאלות העיקריות במחקר הניקוד הארץ־ישראלי היא מדוע בחלק מכתבי היד אנו מוצאים סימנים הן עבור הפתח והן עבור הקמץ, או הן עבור הסגול והן עבור הצירי, כאשר הדעה המקובלת היא שבפי הנקדנים נהגו זוגות אלו באותו אופן. בעניין זה קיימות במחקר שלוש גישות:
אפוקאפס
אפוקאפס או אפוקאפי הייתה משפחת אצילים ארמנית-גאורגית, שהיו ידועים כמי שהחזיקו בעמדות מפתח במנהלת הצבא הביזנטי במאה האחת עשרה.
הנציג המפורסם ביותר של המשפחה היה בסיל אפוקאפס, בנו של האציל מיכאל אפוקאפס או אבו ק'אב, ששרת כשומר אוהלו של הנסיך הבגרטי רב ההשפעה, דוד השלישי קורופלאטס (966-1000), ולאחר מכן היה מפקד העיר המסופוטמית אדסה (Eδεσσα) (כיום שנלאורפה שבטורקיה) תחת הקיסר הביזנטי, מיכאל הרביעי פפלגוניאן (1034-1041).
בשנת 1054, ליכד בסיל אפוקאפס את אנשי מנזיקרט והדף את הסלג'וקים בראשות טוגורול (Tuğril). מאוחר יותר, בשנים 1059–1065, הוא מתמנה לארכון (מגיסטרוס ודוקס) של פרדואונאבון (מילולית: "אדמות ליד הדנובה"). לאחר תבוסתו של רומנוס הרביעי בידי אנדרוניקוס דוקסוס בשנת 1071, הוא היה תחת פיקודו שלפילרטוס בראחמיוס (Φιλάρετος Βραχάμιος), גנרל ביזנטי ממוצא ארמני, שביסס את עצמו בקיליקיה, ושרת תחתיו כמושל אדסה בשנים 1077-1083
הערות שוליים.
רוברט קראפט
רוברט קראפט (באנגלית: Robert Kraft; נולד ב-5 ביוני 1941) הוא איש עסקים ונדבן יהודי-אמריקאי, בעלי קבוצת הפוטבול הניו אינגלנד פטריוטס מליגת ה-NFL, וקבוצת ניו אינגלנד רבולושן מליגת ה-MLS, אחד האנשים העשירים ביותר בעולם, הונו מוערך בכ-6.2 מיליארד דולר (2018).
השכלה.
קראפט נולד בברוקליין שבמסצ'וסטס, בנו של חייט יהודי שומר מצוות, שייעד אותו ללימודי רבנות. הוא בוגר תואר ראשון באוניברסיטת קולומביה (1963) ומוסמך במנהל עסקים מטעם אוניברסיטת הרווארד (1965).
קריירה עסקית.
קראפט החל את הקריירה העסקית שלו בחברת האריזות רנדי-ויטני שהייתה בבעלות חמו, בשנת 1972 רכש את האחזקה בחברה, ובמקביל הקים את חברת פורסט, חברות אלו היוו את הבסיס לאימפריית מוצרי הנייר והאריזה שלו, שכיום משתרעת על פני למעלה מ-80 מדינות.
במהלך השנים היה מעורב ברכישות רבות בתחומי התקשורת והבידור, וכיום בבעלותו אחזקות במספר תחנות רדיו וטלוויזיה בעיקר באזור בוסטון. קראפט הוא חבר במועצת המנהלים של ענקית התקשורת ויאקום.
ניו אינגלנד פטריוטס.
קראפט התעניין ברכישת קבוצת ספורט באזור בוסטון במשך שנים, ב-1985 החל ליישם את תוכניתו כשרכש אופציות ל-300 אקר של מגרשי חניה בסמוך לאצטדיון קבוצת הפוטבול הניו אינגלנד פטריוטס, מתוך תקווה שבעתיד יוכל למנף השקעה זו לרכישת האצטדיון עצמו ובשלב הבא לרכישת הקבוצה. קראפט ושותפו שילמו מיליון דולר מדי שנה על זכויות השימוש במגרשים עד לרכישתם תמורת 18 מיליון דולר. לאחר שמפעיל האצטדיון נקלע לקשיים ופשט את הרגל, רכש קראפט את האצטדיון תמורת 25 מיליון דולר ובשנת 1994 רכש את קבוצת הפוטבול עצמה, בסכום שיא באותה תקופה של 172 מיליון דולר. בזכות התפתחות מהירה של ליגת הפוטבול, ומספר צעדים ניהוליים נבונים כגון בניית אצטדיון חדש לקבוצה, תפח שווי אחזקתו, ונכון ל-2018 מוערך שווי הקבוצה על ידי מגזין פורבס, בכ-3.8 מיליארד דולר.
תחת ניהולו של קראפט, הפכה ניו אינגלנד פטריוטס מקבוצה כושלת, לקבוצה המצליחה ביותר ב-NFL ואחת המצליחות ביותר בספורט האמריקאי. מאז רכישת הקבוצה על ידי קראפט, היא בעלת מאזן הניצחונות הטוב ביותר, ומספר התארים הגבוה ביותר בליגת ה-NFL, כולל זכייה ב-6 סופרבולים (XXXVIII, XXXIX, XXXVI, XLIX, LI, LIII) והעפלה ל-3 נוספים (סופרבול XXXI, סופרבול XLII, סופרבול XLVI).
פעילות נדבנית.
קראפט ומשפחתו מעורבים בפעילויות רבות בעלות אופי נדבני, רובן בארצות הברית ובישראל.
בין השאר תרמו לאוניברסיטאות קולומביה, הרווארד וברנדייס בהן למדו קראפט ואשתו מיירה, למוסדות השכלה נוספים באזור בוסטון, ולפעילויות צדקה מגוונות אחרות. על תרומתו לספורט המכללות האמריקאי זכה קראפט ב-2006 בפרס תאודור רוזוולט (המכונה פרס ה"תדי"), של ארגון ה-NCAA. ב-2011 נבחר לחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
קשר לישראל.
לרוברט קראפט פעילות עסקית ופילנתרופית ענפה בישראל. קראפט הוא אחד מבעלי המניות העיקרים בחברת כרמל מערכות מיכלים מקיסריה, שנמנית עם החברות המובילות בישראל בתכנון, בייצור ובשיווק מוצרי אריזה מבוססי נייר. בישראל פועל קראפט באמצעות "קרן קראפט" המעורבת במיזמים ציוניים וחינוכיים רבים. קראפט הוא מתומכי הקמת ענף הפוטבול בישראל, בין השאר הוקם במימון הקרן אצטדיון "משפחת קראפט" בגן סאקר בירושלים שנחנך ב-2005. ב-2015 עמד בראש משלחת של 19 חברי היכל התהילה של הפוטבול המקצועני שהביא לביקור בישראל. הוא קיבל בביקור פרס על מפעל חיים מיד לאיש הספורט היהודי.. יוזמה זו המשיכה גם בשנים הבאות, כשב-2017 ביקרו בישראל 18 חברי היכל התהילה, בהם ג'ו מונטנה וג'ים בראון.
ב-2016 תרם קראפט 6 מיליון דולר למימון הקמת הספורטק החדש בירושלים בעמק הארזים ליד שכונת רמות, כולל מגרש פוטבול בגודל תקני.
ב-2018 הוכרז כזוכה פרס בראשית בשל מחויבותו למאבק באנטישמיות, הקשר ההדוק שלו לשורשיו היהודיים ולמדינת ישראל, ותרומותיו הרבות בתחומי הבריאות, ההשכלה והספורט.
חיים אישים.
קראפט היה נשוי למיירה מ-1963 עד מותה ב-2011. לזוג ארבעה בנים. בנו הבכור ג'ונתן מכהן כנשיא קבוצת קראפט ונשיא ניו אינגלנד פטריוטס.
בפברואר 2019 הוגש נגדו כתב אישום בגין שני מקרים של שידול לזנות, המקרים התרחשו במכון בפלורידה שהיה במעקב המשטרה בחשד לסחר בנשים. כתב האישום נגנז בספטמבר 2020 לאחר שלא נמצאו ראיות המספיקות להעמידו לדין.
שווא (פונטיקה)
שווא (בגרמנית: Schwa) הוא תנועה מרכזית חצי-סגורה בלתי-מעוגלת. מקור המונח במילה העברית "שְׁוָא". סמל ה-IPA לתנועה הוא /ə/, מעין E קטנה הפוכה.
בכמה שפות קיים סימן מיוחד לציון השווא הפונטי:
ככל הנראה, לא הייתה זו הגייתו של השווא העברי מעולם.
אדווין פאוול האבל
בסיל אפוקאפס
מיכאל אפוקאפס
שלווה אחלציחלי
שַלווה אחאלציחֶלי (גאורגית: შალვა ახალციხელი, מילולית: "שלווה מאחלציחה") (נפטר ב-1227; יום האזכרה 17 ביוני או 30 ביוני על פי הלוח היוליאני) היה גנרל בצבא הממלכה הגאורגית המאוחדת, שהוצא להורג בידי פולשים חווארזמים על שום סירובו לשרת אותם ולהוקיע את הנצרות.
שלווה היה ממשפחת אצילים רבת השפעה מאחלציחה בעלת אחוזות רבות. תחת שלטונה של תמר, מלכת גאורגיה, הוא הגיע לתפקיד הרם של גזבר הממלכה. הוא החזיק בתואר הדוכס הגדול (אריסתווי של האריסתווים או דוכס הדוכסים) ושרת כגנרל מושל ב של גאורגיה, ג'וואחתי.
שלווה התפרסם בעיקר בקרב שמכור, בין הממלכה הגאורגית המאוחדת כנגד האטבאגות הסלג'וקית של אזרבייג'ן, בשנת 1195, כאשר נלחם בחיל החלוץ של הצבא הגאורגי, ולכד את דגל הח'ליף. בשנת 1206/1207, שלווה יחד עם סרגיס וטמוגבי פיקד על הצבא הגאורגי שכבש את קארס מידי הסלג'וקים.
בקרב בסיאן, בשנת 1203, שלווה אוחיו איוון מונה לפקד על חיל החלוץ המסחתי ושיחק תפקיד מפתח בניצחון הגאורגי. האחים פיקדו על חיל חלוץ גאורגי גם בקרב גרני, בשנת 1225, כנגד החווארזמים. אולם בקרב זה הפסידו הגאורגים. איוון נהרג בקרב ושלווה נפצע באופן חמור ונשבה. השאח מינגבורנו (جلال الدین منکبرنی), השליט האחרון של האימפריה החוואריזמית, הציע לו תפקיד בצבאו בתנאי שימיר את דתו לאסלאם. שלווה סירב והפך לקדוש מעונה בשנת 1227.
על פי הרשומות המסורתיות, שיר הפולקלור הגאורגי, "שוולגו", הוא שיר הלל למעשיו של שלווה. השיר התפרסם בעיקר בשנות השמונים, כאשר שימש כהמנון לא רשמי של התנועה הלאומית של גאורגיה ב.
קישורים חיצוניים.
שלווה מאחלציחה
סמל הונדורס
סמל הונדורס משלב מרכיבים המייצגים את ההיסטוריה והגאוגרפיה של המדינה.
בראש הסמל אשפת חצים המסמלת את הילידים האינדיאנים של הונדורס, ומתחתיה שתי קרנות שפע ובתוכן פירות ופרחים.
החלק האליפטי האמצעי לקוח מדגל ההפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה, שהונדורס הייתה אחת מהן,
ומוקף בכתובת "רפובליקת הונדרוס החופשית, הריבונית והעצמאית" באותיות זהב.
במרכזו פירמידה ושני מגדלים, ומעליהם קשת בענן. מתחת לקשת שמש עולה, סמל לתקווה, והר געש בין שני האוקיינוסים, האטלנטי והשקט, המייצג את הטריטוריה של הונדורס.
בחלק התחתון מוצגים עצי אלון ואורן, מכרות וכלי כרייה, המסמלים את אוצרות הטבע של הארץ.