תאוריית הקוויר היא המשכה של תאוריות קודמות בתחום הקהילה ההומו-לסבית. במאה ה-18 לראשונה דנו בהומוסקסואל והתפתחה תרבות ה"עליז", לאחר מכן בתחילת המאה ה-20 התפתחה ההגדרה "הומוסקסואל" כשאיבחנו את זה כמחלה. ב-1969 חלה מהפכה בתחום כשהתפתחה תרבות הגיי. תרבות הגיי באה למעשה למחות ולומר שהיחידים שיכולים להגדיר מיהו ומהו הומוסקסואל הם הקהילה עצמה. הם ביקשו שיקבלו אותם כפי שהם ויבינו שזהו דבר מולד ולא מחלה. הם דרשו שוויון מעמדי מוחלט וחתרו למענו. מי שיצג את הקהילה היו גברים לבנים עשירים ומצליחים, הם רצו לעשות את כל מה שהטרוסקסואל עושה בכל תחומי החיים כגון שירות בצבא, עבודה, רצייה חברתית ועוד.
ההתייחסות למושג קוויר הפכה קיצונית יותר עם הזמן, כאשר תנועה רחבה של אנשים, שמקורה בפעילים לזכויות ההומואים, קבוצות רחוב אנארכיסטיות, תנועות פמיניסטיות ותנועות סוציאליסטיות אימצה את המונח קוויר כזהות בפני עצמה, שעיקרה היעדר זהות מינית, או חופש בחירה בעיני אחרים. המשמעות היא שהקוויר המודרני רואה את עצמו "משוחרר" מהגדרות ותוויות (אשר מקורן, לפי מחקרים היסטוריים רבים הוא בהבניות חברתיות) מגבילות, ומעדיף לעצב את זהותו המינית, המגדר שלו והפרקטיקה המינית שלו על פי נטיית לבו הרגעית והמשתנה, ולא על פי החלטה קבועה ומוכנה מראש.
אימוץ זהות זה הוא המונח הקרוב ביותר וגם מה שיצר את המונח התאוריה הקווירית, מונח אקדמי המתייחס לספקטרום רחב של התנהגויות מיניות ומנסה לבחון אותן ולפרק הבניות חברתיות של זהויות קבועות מראש.
פעילות פוליטית.
האידאולוגיה הקווירית משתמשת בפרקטיקה אנרכיסטית כדי לבנות חלופה לקהילה ההומו-לסבית. התפיסה הקווירית גורסת כי הקהילה ההומו-לסבית התפרקה מהנכס החשוב שלה, 'תרבות החריגות', בניסיון להיות חלק מהחברה ההטרוסקסואלית-ליברלית, חברה שהחריגות נדחקת בה למרחב הפרטי ועל הספרה הציבורית משתלט מי שיש בידו ממון רב יותר. קוויר כאידאולוגיה הקרובה לפמיניזם של הגל השלישי, יוצאת חוצץ נגד הפן המטרוסקסואלי הנפוץ של ההומוסקסואליות, המבוסס על תרבות הצריכה.
בגלל ההקשר והמשמעויות שקיבל המונח בעשורים האחרונים, הוא נחשב בעיני רבים (במיוחד בשיח האקדמי) למילה בעלת הקשרים סוציו-פוליטיים, אשר רבים ממשתמשיה הם אקטיביסטים פוליטיים וחברתיים, אנשים שאינם תופסים עצמם כבעלי זהות מינית ברורה כמו 'הומו', 'לסבית' או ’ביסקסואל’ ואלה הרואים את עצמם כמדוכאים על ידי תפיסת ההטרונורמטיביות הגברית השולטת. בהקשר זה, המונח 'קוויר' אינו נתפס כמילה נרדפת ללהט"ב.
מדי שנה מתקיים הקוויראפשן - פסטיבל מחאה אנרכיסטי של קווירים מרחבי העולם.
תאוריה קווירית.
תאוריה קווירית היא שם כולל למגוון רחב של תאוריות המשמשות בשיח האקדמי, אשר עוסקות בזהויות מיניות ומגדריות של להט"ב (לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים). ובקונוטציות והמשמעויות, אשר נוספו למונח "קוויר" בעשורים האחרונים.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:זהות מינית]]
[[קטגוריה:להט"ב: סלנג ומונחים]]
אדוורד ווארינג
ממשלת המנדט
יבין מלך כנען
חברת החדשות של ערוץ שתיים
יובב מלך מדון
מדון
מדון היא עיר כנענית המוזכרת בספר יהושע כעיר חברה בקואליציה של ערים כנעניות מצפון ארץ ישראל שהתאגדו על מנת להילחם בשבטי ישראל תחת פיקודו של יהושע בן נון על השליטה בארץ כנען. מדון זוהתה במחקר הארכאולוגי המודרני בחורבת מִדין שבקרני חיטין משמרת ככל הנראה את השם העתיק, שלמרות צורתו הבלתי שגרתית השתמר לאורך ההיסטוריה.
פירוש השם.
ככל הנראה שם העיר מדון נובע מהשורש דין או דון שמשמעותו, בין היתר, שליטה ובמשמעות זו נגזרים מן השורש השמות אדון, אדנות במשמעות של שליטה ושלטון. לפיכך השם מדון הוא שם הולם לקרני–חיטין, מודן משקף את כוחה של העיר הנמצאת במרומי הר בולט ותלול, שם המבוסס על צורת ההר השולט קרני חיטין ועל התנשאותו כמשלט על כל סביבותיו.
כאמור המחקר הארכאולוגי המודרני מזהה את מדון עם חרבת מדין שבקרני חיטין אך יש החולקים על זיהוי זה. הסיבה לחילוקי הדעות נובעת מההנחה כי מדון הייתה עיר גדולה וחשובה, בסדר גודל דומה לחצור הכנענית מאחר שרק שמות מלכי ערים אלו מוזכרים בברית הכנענית שהתעמתה עם יהושע בן-נון וככל הנראה אינדיקציה לכך שמלכים אלו ועיהן היו שוות במעלה אך הממצאים הארכאולגים מצביעים כי היישוב הכנעני בקרני חיטין היה קטן מידות בכלל ובהשווה לממצאים של חצור שהוא התל הגדול בארץ ישראל. יש השערה שמדון היא תל בית ירח על סמך גודלו וחשיבותו של האתר השערות נוספות הן ששמה של העיר מדון היה כנראה מרון או מרום שהשתבש בגלל חילוף אותיות וייתכן ששמה היה מי מרום, השערות אלו ממקמות את מדון בבקעת הלבנון הדרומית או באזור דמשקאו אולי מדובר בשִׁמְרוֹן שהייתה אחת הערים החשובות בצפון ארץ ישראל בעת העתיקה. התל שוכן מצפון-מזרח למושב נהלל, בגבול עמק יזרעאל והגליל התחתון, ליד כביש הכניסה לתמרת. העיר ידועה גם כשימרון מראון וההנחה היא שמראון הוא שיבוש של מרון-מרום-מדון
יוחנן אהרוני מן הארכאולוגים הבולטים בישראל, במיוחד בתחום הארכאולוגיה המקראית והגאוגרפיה-ההיסטורית של ארץ ישראל. ראה בשם מדין שם עתיק שנשתבש, ושנתחלפו בו האותיות, וזיהה חורבת מדין עם אדמה שבנחלת נפתלי או עם שמש–אדם הכנענית. בשנת 1976 נערכו באתר חפירות שחשפו שרידי יישוב מבוצר מהתקופה הכנענית המאוחרת ומהתקופה הישראלית הנזכר ככל הנראה כבר ברשימת הערים של תחותמס השלישי.
גלגול נוסף, אפשרי של השם מדון נובע מתהליך התפתחותן של מסורות קבורה יהודיות ומוסלמיות ניתנו שמות חדשים
לאתרים ישנים, והשמות הקדומים נעלמו לחלוטין . כך, למשל, ניתן השם 'שועיב'- יתרו, ככל-
הנראה, בעקבות שיבוש השם המקראי 'מדון ' ל'מדיין', ומכאן קצרה הייתה הדרך לקריאת האתר נבי שועייב על-שם כהן מדיין.
הסיפור המקראי.
המלך היחיד הידוע כשליט העיר הוא יובב, שהשתתף בקרב בין יהושע בן נון לבין צבא בית יבין. ככל הנראה לעיר מדון ולמלכה היה מעמד נכבד בקרב מלכי ערי הגליל שנלחמו בבני ישראל. כך עולה מן העובדה שמכל המלכים בקבוצה נזכרו בשמם רק מלכי חצור ומדון, יבין ויובב.
צבא שבטי ישראל הצליח להפתיע את הכנענים במקום חנייתם ובמתקפת פתע ניצח את יבין ויובב ובני בריתם ניצחון מוחץ:
במחקר היסטורי מקיף על סיפורי המקרא על המלחמות של הישראלים מול חצור "מלחמת ברק ודבורה קובע סא"ל אלחנן אורן כי המחקר מצביע על שתי מלחמות עיקריות בגליל בין בני ישראל לכנענים, מלחמה אחת הוא מכנה "מלחמת דבורה" על שם דבורה הנביאה, ומלחמה נוספת הוא מכנה "מלחמת חצור" שתחילתה בקרב על מי- מרום וסופו בכיבוש ושריפת חצור. המחקר מציג את מסקנות החוקרים העיקריים של התקופה: ידין קובע שמלחמת חצור קדמה להתנחלות בגליל בעוד אהרוני מגיע למסקנה כי מספר דורות של התנחלות קדמו למלחמת מרום. הסיפור המקראי מצביע על הנטייה של הכנענים לכרות בריתות על בסיס אזורי וכי ממקורות המקרא ברור שחצור הייתה עיר המדינה העיקרית של אזור הגליל. על פי המחקר סיפור המלחמה הרבתי במי מרום הוא למעשה תיאור של אירוע מוגבל, לעזרתה של חצור נענו 3 ערים - ככל הנראה הקשורות יותר לחצור ואולי המאוימות יותר על ידי פלישת בני ישראל. ע"פ הסיפור, תקפו הישראלים את הכנענים במפתיע על מנת לשלול מהם את היכולת להפעיל את מרכבות הברזל שלהם בשדה קרב פתוח. אמנם הטקסט בספר יהושע מתאר תבוסה רבתית של הכנענים אך בין השורות מתוארת מציאות לפיה רק חצור נלכדה. אך בספר שופטים פרק א' מתואר כי שבט נפתלי לא הצליח לתפוס את הערים הסמוכות לחצור בית ענת ובית שמש, מסקנת המחקר היא שהמלחמה במי מרום הייתה עימות מוגבל מול מלך חצור ובני בריתו המיידיים.
ממצאים ארכאולוגיים.
קרני חיטין הוא שמו של הר געש כבוי בגליל התחתון בקרבת הר ארבל; גובהו המרבי 326 מטר, והוא כ-5 ק"מ ממערב לטבריה, ומעליה. ההר זכה לשמו בשל שתי פסגותיו, שצורתן כשל קרניים. קיימת סברה כי שתי פסגותיו – הידועות כ"קרניים" – הן פקקים געשיים שנחשפו באמצעות סחיפה. השליטה מן ההר על הדרך העולה מהכנרת הקנתה לו חשיבות מיוחדת. דרך זו עברה בנחל רקת, ומשני צדיה חולשים עליה הרי געש: בקצה התחתון תל רקת ובקצה העליון קרני חיטין.
בקרני חיטין התקיימו יישובים בכמה תקופות, וב-1976 נערכו במקום חפירות מטעם רשות העתיקות. בחפירות שארכו עונה אחת ב 3 אזורים שהיו למעשה חפירות דגימה של האתר. באופן סכמתי האתר הוא בן 2 אזורים עיקריים: אזור גדול מוקף חומה שנשתמרה האופן חלקי בלבד, סביב היקף הר קרני חיטין ואזור סביב הפסגה הדרומית סביבו נחשפה מערה ביצורים כפולה, אחת, תחתונה, מקיפה את כל הכיפה והשנייה, עליונה, יוצרת טבעת סביב החלק העליון של הפסגה.
ממצאי החפירה חשפו מבצר מתקופת הברונזה המאוחרת שעליו נבנתה עיר מבוצרת בתקופת הברזל המאוחרת שהשתרעה על כל ההר הוולקני, בתקופה זו נבנה אקרופוליס מבוצר על הכיפה הדרומית של ההר. עיר זאת נהרסה ככל הנראה בעת מסע המלחמה של תגלת-פלאסר השלישי בין השנים 733 ל 732.
אזור חפירה A.
אזור זה נחפר בקצה הטבעת החיצונית של מערכת הביצורים הכפולה על הכיפה הדרומית. בחפירה נחשפו שרידי חומה בעובי 2.6 מטר. החומה נבנתה מסלעי בזלת גדולים ונשתמרה לגובה של 1.6 מטרים במד הפנימי של החומה נחשף ריצוף מחלוקי בזלת וקיר צמוד שרידים אלו היו מכוסים בשכבת אפר שנותרה לאחר הריסת הביצורים ושריפתם. בחפירות נמצאו חרסים המתוארכים למאות ה13 וה 14 לפני הספירה.
אזור חפירה B.