טקס העלייה על הקרקע התקיים ברוב עם, כאשר נציגי המוסדות השונים בארץ, אורחים מההסתדרות הציונית בארצות הברית, בראשותו של הרב אבא הלל סילבר ואורחים ממסדר בני ציון הגיעו לטקס. נישאו ברכות ואיחולי הצלחה על ידי הנציגים השונים וכאשר נשמע רעש רכבי החיילים הבריטים, אמר הרב סילבר: "הם, האנגלים ילכו מכאן ואתם תישארו – כי לכם ניתנה הארץ".
חברת רסקו בנתה את בתי המתיישבים ואת מבני הציבור. מסדר בני ציון בראשותו של הריס לוין ליוו את הקמת המושב לאורך כל הדרך ובהתאם לכל הצרכים. עם הזמן, נוספו קבוצות נוספות של מתיישבים במושב, נסלל כביש במקום דרך החול שהמכוניות שקעו בה, נפתח בית ספר לילדים בבית מגורים והוחל בבניית "בית דבורה", הבניין הראשון של בית הספר. הוקמה צרכנייה, הוקם מחסן תערובת והוקמה בריכת המים הקבועה. בשנים הראשונות סבל הכפר ממחסור במים וביוני 1953 נחנך במקום מפעל מים חדש שסיפק כ-250 מ"ק לשעה.
בשנת 1949 הוקמה בסמוך מעברת עולים, שנקראה לאחר מכן כפר חרוצים. העולים החדשים עבדו בפרדסי הסביבה וגם במשקי המושב.
בשנת 2021 החלה הקמתה של חוות שרתים גדולה ביישוב. תושבי היישוב התנגדו להקמתה.
חקלאות.
בני ציון הוקם כאגודה חקלאית שיתופית שיסודה היה בערבות הדדית. החקלאות מכילה כ-3,000 דונם, עיקרם פרדס ו-300 דונם אבוקדו, בעיבוד האגודה. קיימים עוד גידולי "ירוקים", לולים, ירקות, תפוחי-אדמה, פרחים וכמו כן, חוות לגידולי סוסים.
תושבים.
במושב בני ציון כ-320 משפחות. הכפר מורכב מבסיס של נחלות (משקים מלאים), משקי עזר ודיירים בשכירות. בשנים 1974- 1978 נבנה שכון הבנים שכלל 10 יחידות אשר הוגרלו בין בני המושב. בשנת 1998 עבר הכפר תהליך "הרחבה" שהגדילה והצעירה את אוכלוסיית היישוב. מספר משפחות גרות בנחלת ההורים כ"בנים ממשיכים".
קהילה.
במושב פועל בית-ספר בית חינוך קהילתי חוב"ב המשותף לילדי המושבים בני ציון, בצרה וחרוצים.
בבית הספר לומדים כיתות א'-ו', והוא נקרא ע"ש אדש פרידמן שהיה אחד מיושבי הראש של הכפר.
את פעילות הנוער מעבר לשעות הלימודים מרכז בית-הנוער במסגרת תנועת-הנוער של האיחוד-החקלאי. פעילות בית-הנוער אף היא משותפת לילדי שלושת הכפרים. הפעילות מתמקדת בחינוך לערכי אזרחות טובה, אהבת האדם והמולדת וכן תרומה לקהילה. בנוסף, נהנים הילדים מטיולים, מחנות עונתיים ועוד.
לרשות הקהילה מגוון חוגים גדול לשעות הפנאי הפונה לכל שכבות הגיל. בכפר מבני ציבור מגוונים הכוללים צרכניה, בריכת שחייה, מכון כושר, אולם ספורט, מרפאה (לשימוש "קופת חולים מאוחדת"), "בית-עם" המשמש לאירועים, מגרש טניס, גנים ציבוריים וספרייה פעילה. במבנה הצרכנייה הישנה הוקם ארכיון הכפר, בו נערכים גם חוגים ופעילויות נוספות.
בכפר קיימים שני בתי כנסת בפעילות קבועה וכן בית-עלמין אותו מנהלת חברה קדישא מקומית.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 נפתחה הרחבה קהילתית ביישוב. בהרחבה גרו משפחות צעירות ושילשו את האוכלוסייה באזור.
סיוע בין-לאומי
סיוע בין־לאומי או סיוע חוץ, הוא העברת משאבים (בדרך כלל העברה של כסף) ממדינה למדינה. המניעים להענקת סיוע הם מגוונים:
סיוע בין-לאומי עשוי להוות פתרון קצר-טווח בלבד אך בהחלט היו מקרים בהם העזרה לשיקום הכלכלה הייתה מהותית, למשל במקרה של תוכנית מרשל. לעיתים גורם הסיוע למקבלי ההטבות להימנע מליטול אחריות על שינוי מצבם.
סיוע החוץ עשוי לפגוע במדינות נתמכות, בכך שהוא מדכא פיתוח תעשיות ושירותים.
כספי סיוע יכולים להיות מועברים לתקציב המדינה המקבלת לשימוש כללי, או לממן מטרות שנקבעו מראש. למשל, מדינה עשירה יכולה לממן פרויקט של סלילת כביש מהיר במדינה מתפתחת.
הצד המסייע והצד המקבל של סיוע חוץ יכולים להיות ממשלות, ארגונים לא-ממשלתיים או פרטים.
רוג'ר הרגריבס
צ'ארלס רוג'ר הרגריבס (באנגלית: Charles Roger Hargreaves; 9 במאי 1935 - 11 בספטמבר 1988) היה סופר ילדים ומאייר בריטי, הידוע בזכות סדרת ספרי "מר וגברת" (Mr. Men) שכתב, המיועדים לגיל הרך. ספרי סדרה זו וסדרות נוספות של הרגריבס תורגמו בין השאר לעברית. בשנות ה-90 של המאה ה-20 הופקו גם סדרות טלוויזיה על פי הספרים. בנוסף, הרגריבס כתב סדרה קצרה של "גברת אישה" (ובה: גב' שובבה, גב' פגע, גב' נהדרת).
חייו.
לידה.
הרגריבס נולד בבית חולים פרטי בעיירה קלקהיטון שבמערב יורקשייר לאפלרד רג'ינלד ואת'ל מארי הרגריבס.
קריירה.
הרגריבס עבד במשך שנה בעסק הכביסה וניקוי יבש של אביו לפני שהחל לעסוק בפרסום. שאיפתו המקורית הייתה להיות צייר קומיקס. בשנת 1971, במהלך עבודתו כמנהל קריאייטיב של חברה לונדונית, הוא כתב את ספרו הראשון בסדרת הספרים "מר איש", ספר בשם "מר דגדוג". בתחילה התקשה למצוא מוציא לאור, אך מיד עם שמצא הפכו הספרים להצלחה מיידית, עם מכירות של מעל מיליון עותקים במהלך שלוש שנים. ב-1974 הומרה סדרת הספרים לסדרת טלוויזיה ב-BBC, אשר קוריינה על ידי ארתור לואו.
ב-1976 עזב הרגריבס את עבודתו היומית. ב-1981 יצאה לאור סדרת הספרים "גברת אישה, "אשר ב-1983 הומרה גם היא לסדרת טלוויזיה מצוירת אשר קוריינה על ידי פאולין קולינס ובעלה ג'ון אלדרטון.
אף על פי שכתב עוד ספרי ילדים רבים, הרגריבס ידוע בעיקר בזכות 46 ספרי מר איש ו-33 ספרי גברת אישה.
מוות.
לאחר מותו של הרגריבס משבץ מוחי ב-1988, אייר בנו אדם הרגריבס ספרים נוספים בסדרה, בהם הופיעו 10 דמויות חדשות. באפריל 2004 מכרה אלמנתו של הרגריבס, כריסטין, את הזכויות על הסדרה לתאגיד הבידור הבריטי "כוריון" תמורת 28 מיליון לירות שטרלינג.
תל ארשף
כביש 2
כביש 2 הוא כביש בינעירוני במישור החוף המחבר בין תל אביב-יפו בדרום לחיפה בצפון. הכביש ידוע גם בשם "כביש החוף". תוואי הכביש עובר בין רכס הכורכר המערבי למרכזי, שבנוסף לרכס המזרחי מרכיבים את מישור החוף.
היסטוריה.
הכביש נסלל במספר שלבים מתל אביב צפונה. על סלילת הקטע מתל אביב עד נתניה הוכרז באוגוסט 1949 והעבודות החלו בנובמבר 1949 במקביל בנתניה ובתל אביב. עד פברואר 1950 נסללו כמחצית הכביש ולקראת סוף מרץ 1950 נסללו יותר ממחצית הכביש וביולי 1950 הוא נפתח לתנועה. על סלילת הקטע ממחלף נתניה עד חדרה הוכרז כבר בינואר 1950 ומכרז יצא במאי 1951. אולם העבודות על הכביש התעכבו זמן רב. בתחילה נסלל הכביש מנתניה עד כפר ויתקין ואף זופת קטע של 2 קילומטר, אולם בשנת 1955 העבודות נפסקו למספר חודשים בגלל חוסר תקציב. עם חידוש העבודות התרכזה העבודה בבניית גשר גדול מעל נחל אלכסנדר. בשנת 1957 הושלמה הכנת תוואי הכביש לקראת זיפותו, אולם בהיעדר תקציב נדחה זיפות הכביש לשנת התקציב הבאה. בינתיים שימש הכביש לנסיעה בעת שכביש 4 המקביל הוצף. עבודות הזיפות החלו ביולי 1958 והוא נחנך בינואר 1959. במהלך שנת 1963 הורחב הכביש לדו-מסלולי בכל כיוון. הקטע עד נתניה נחנך באוקטובר 1964 ובאמצע שנת 1965 נפתח המסלול הנוסף עד גבעת אולגה, למעט מעל נחל אלכסנדר בגלל הצורך להרחיב את הגשר מעל הנחל. אולם מהר מאוד קצב התנועה גבר והביא בשעות העומס לפקקים לאורך הקטע, בכניסה לכפר ויתקין, בכניסה לנתניה, בכפר שמריהו, בכניסה להרצליה ובמחלף גלילות.
הקטע מחדרה עד לחיפה נפתח לתנועה ב-1969. הקטע האחרון התבסס על מחלפים. במסגרת בניית קטע זה נבנה מחלף זכרון יעקב שהיה המחלף הראשון בישראל שנפתח לתנועה במפגש דרכים בין עירוניות.
בשנות ה-80 וה-90 הוסבו גם שאר הצמתים בקטעים הוותיקים למחלפים, וקטע הכביש מתל אביב למחלף נתניה הורחב לשלושה נתיבים בכל כיוון, ונתיב רביעי לכל כיוון ממכון וינגייט עד מחלף פולג. כביש 2 החליף את כביש 4 ככביש החוף הראשי בקטע שבין תל אביב לחיפה. בשנות ה-80 וה-90 סומנו לעיתים גם נתיבי איילון כהמשכו של כביש 2 עד שנקבע מספרם ל-20.
הכביש עובר גם ליד היישובים הרצליה, נתניה, חדרה, קיסריה, זכרון יעקב ועתלית וכן על יד מספר רב של מושבים וקיבוצים. בינואר 2013 הפך רשמית הקטע שבין מחלף קיסריה למחלף עתלית לדרך מהירה המסומנת בתמרור הרשמי המיועד לכך, ובכך המהירות המרבית המותרת בקטע זה עלתה ל-110 קילומטר לשעה. בשאר קטעי הכביש המהירות המותרת היא בין 90 ל-100 קמ"ש.
בשנת 2012 הוכשר שול הדרך בין מחלף פולג למחלף כפר שמריהו לתנועת אוטובוס כך שישמש כנתיב תחבורה ציבורית.
החל מיוני 2013 ביצעה חברת נתיבי ישראל הרחבה של הכביש בין מחלף נתניה למחלף חבצלת, באמצעות הוספת נתיב נסיעה שלישי, שנחנך במרץ 2015.
באוקטובר 2019 החל לפעול בכביש מיזם נתיב פלוס במסגרתו הוקצה נתיב רגיל לטובת תחבורה ציבורית ורכבים בעלי קיבולת נוסעים של שניים ויותר.
תוכניות עתידיות.
קיימת תוכנית להוספת נתיב שלישי בכל צד, בקטע שבין חבצלת השרון לבין זכרון יעקב. תוכנית זו כוללת שדרוג משמעותי של הגאומטריה של הדרך ושיפור השיפוע האורכי. המשמעות תהיה הסדרת הכביש על מנת להפחית מכלי הרכב את הפניות שמאלה וימינה ואת העליות והירידות, במטרה לאפשר נסיעה במהירות מתוכננת של 110 קמ"ש. התוכנית כוללת הקמת מחלפים חדשים בצומת ינאי, בצומת אולגה דרום, בצומת אולגה צפון, במחלף קיסריה (מחלף חדש שיבטל את הירידה והעלייה לנחל חדרה, בזכות הקמת גשר מעל לנחל) ובזכרון יעקב. מחלפון (מחלף קטן) חדש יאפשר לראשונה נגישות מכביש החוף ליישוב ג'סר א-זרקא הצמוד לכביש.
בתחילת ספטמבר 2019 פורסם שהשותפות של חברת PCCC (Power Construction Corporation of China) הסינית וחברת רמט זכתה במכרז של חברת נתיבי ישראל להרחבת המקטע האמצעי של כביש 2, שכולל סלילת נתיב שלישי בכל צד, בין מחלף אולגה למחלף חבצלת לאורך 12 ק"מ.