מקטע זה הושלם ביולי 2003, בעלות של 220 מיליון דולר, ואיפשר לראשונה למצרים לייצא גז טבעי שאינו דחוס (גז טבעי נוזלי). מקטע זה נבנה על ידי קונסורציום של חברות אנרגיה מצריות בהן EGAS, Enppi, PETROGET ו-GASCO. עם השלמתו סיפק מקטע זה גז לתחנת הכוח בעקבה.
עקבה–א-רחאב.
המקטע השני של הצינור מתחיל בעקבה ומוביל גז לכיוון צפון, דרך עמאן, לא-רחאב שנמצאת 24 קילומטר דרומית לגבול עם סוריה. אורך המקטע 390 קילומטר.
המקטע הירדני של צינור הגז הערבי הושלם בשנת 2005 ועלותו הכוללת הסתכמה ב-300 מיליון דולר. מקטע זה נבנה על ידי אותן חברות מצריות שבנו את המקטע הראשון.
א-רחאב–חומס.
המקטע השלישי של צינור הגז עובר בסוריה. אורכו הכולל של המקטע 319 קילומטר. חלקו הראשון של המקטע, באורך 90 קילומטר, יוצא מגבול ירדן-סוריה לתחנת החשמל בדיר עלי. החלק השני עובר דרך דמשק ומתחבר עם תחנת הדחיסה א-ריאן שליד חומס.
המקטע הסורי של צינור הגז הערבי הושלם בפברואר 2008. המקטע נבנה על ידי חברת הנפט הסורית (SPC) וחברת בת של גזפרום הרוסית.
חומס–טריפולי.
המקטע הרביעי של הצינור מתחיל בתחנת הדחיסה א- ריאן שליד חומס וממשיך לעיר בניאס שבסוריה. משם הצינור נמתח לכיוון לבנון שבמזרח, לאורך 32 קילומטר, עד לעיר טריפולי.
המקטע הלבנוני של הצינור הושלם בשנת 2009.
קו אל עריש–אשקלון.
צינור הגז הערבי מתחבר לישראל בצינור תת-ימי נפרד, באורך 100 קילומטר, בקו אל עריש אשקלון. אומנם המקטע הישראלי אינו מהווה חלק מצינור הגז הערבי, אך גם הוא נועד לייצא גז מצרי לחו"ל. הצינור הושלם בחודש פברואר 2008 בעלות שנעה בין 180 מיליון דולר ל-550 מיליון דולר (הסכום במחלוקת). מקטע זה נבנה על ידי חברת EMG, מיזם משותף של צינורות גז של הים התיכון (28%), מרחב הישראלית (25%), PTT התאילנדית (25%), EMI-EGI LP (12%), ו-EGPC תאגיד הנפט של ממשלת מצרים (10%).
אורכו של המקטע הישראלי, כאמור, 100 קילומטר, רובו מתחת לפני הים התיכון. הקיבולת של הצינור היא 9 מיליארד מטר מעוקב (BCM) לשנה, בפועל נחתמו הסכמים להעברת 7.5 מיליארד מטר מעוקב (BCM), בזכותם הייתה ישראל, למשך כשנתיים, לאחד משוקי היצוא הגדולים של מצרים, ואת מצרים לספק הגז הטבעי הגדול ביותר של ישראל (המספק כ-40% מתצרוכת הגז של המדינה). בשנת 2010, אקטיביסטים מצרים קבלו על המחירים הנמוכים בהם נמכר הגז לישראל אך ממשל מובארק דחה טענות אלה. לאחר ההפיכה במצרים בינואר 2011, עלתה דרישה בציבור המצרי לעצור את הזרמת הגז לישראל, בחודשים העוקבים התרחשו עשרות מעשי חבלה בצינור, אשר הפסיקו לסירוגין את זרימת הגז. ב־2012 הודיעה החברה המצרית באופן רשמי על ביטול חד-צדדי של ההסכם למכירת גז לישראל, והצינור יבש.
ביוני 2018, הודיעה שותפות דלק קידוחים כי היא מנהלת משא ומתן לרכישת EMG לצורך שימוש בקו צינור אל עריש-אשקלון כדי לספק למצרים גז מלווייתן ותמר. בסוף יולי 2019 הודיעה רשות התחרות שתדרוש את האפשרות ליבוא גז טבעי ממצרים באמצעות הצינור כתנאי לרכישה, וכן לא למנוע ממתחרים להשתמש בצינור.
התרחבות עתידית.
סוריה–קפריסין.
שלוחה ימית של הצינור הערבי מהעיר הסורית בניאס לקפריסין.
עיראק–סוריה.
בספטמבר 2004 מצרים, ירדן, סוריה ולבנון הסכימו לחבר את רשת הגז של עיראק לצינור הגז הערבי כדי לאפשר לעיראק לייצא את הגז שלה לאירופה.
סוריה–טורקיה.
בפברואר 2004 מצרים, ירדן, סוריה, לבנון, טורקיה ורומניה חתמו על הסכם להארכת צינור הגז הערבי מסוריה לטורקיה. משם הוא יתחבר לצינור נאבוקו שיוביל את הגז לאירופה. המקטע יורכב משלושה חלקים, הראשון יחבר את חומס לחלב בצפון סוריה, החלק השני יחבר את העיר הסורית חלב עם העיר הטורקית קיליס, והחלק השלישי יחבר את קיליס עם הרשת הטורקית. בפברואר 2006 חתמו מצרים וטורקיה על חוזה להעברת גז טבעי לאירופה.
בינואר 2008 חתמו סוריה וטורקיה על הסכם לבניית החלק השני של המקטע, צינור באורך 63 קילומטר לחיבור חלב עם קיליס. העבודות יבוצעו על ידי חברת הבת של גזפרום שבנתה את המקטע הסורי בצינור הגז הערבי. עלות הפרויקט 71 מיליון דולר והבניה תוכננה לשנים 2009 עד 2011.
פרויקט מסר-מצר
פריז סן ז'רמן
סמסונג גלקסי טאב 10.1
גרהרד קונרד
גרהרד קונרד (בגרמנית: Gerhard Conrad; נולד ב-1954), אשר נודע בישראל בכינוי "המתווך הגרמני", ובגרמניה מכנים אותו "הר חזבאללה". קונרד היה קצין ביון בכיר ומזרחן בולט בשירות הביון הפדרלי של גרמניה, וכיום בגמלאות.
בשנות ה-80 פרסם סדרת מאמרים על הג'אז בגרמניה הנאצית, שהוגדרה אז כ"מוזיקה מנוונת". הוא למד מזרחנות באוניברסיטת בון, וב-1987 הגיש את עבודת הגמר שלו על אבן עבד אל-רחמן עוואזי, מראשי פוסקי השריעה בסוריה במאה ה-8. קונרד למד ערבית בדמשק ושירת במחלקת המזרח התיכון של הארגון. בשנת 1990 הצטרף לשירות הביון הפדרלי של גרמניה בתחילה כאיש מחקר ומומחה למזה"ת ואחר כך הפך לאיש מבצעים. בשנת 1998 נשלח מטעם שירות הביון לשרת בכיסוי דיפלומטי של "נספח תרבות" בשגרירות גרמניה בדמשק, שם פעל לצד אשתו, גם היא סוכנת של המודיעין הגרמני. בעת שהותו בדמשק הכיר את ראשי ארגון חמאס וכן פעילי חזבאללה בולטים בלבנון, בהם השיח' חסן נסראללה. קשרים אלה סייעו לו שנים אחר כך, כאשר שימש כמתווך.
בנוסף לגרמנית וערבית שולט קונרד בשפות רבות, לרבות צרפתית ואנגלית, ולאורך שנות שירותו התגורר חליפות בסוריה, בביירות ובירושלים.
בין השנים 2015 עד 2019 עמד בראש מרכז המצב והמודיעין של האיחוד האירופי (European Union Intelligence and Situation Centre), גוף הביון של האיחוד האירופי.
פעילותו כמתווך.
במהלך שירותו נשלח פעמים רבות לשליחויות דיפלומטיות במזרח התיכון, והיה מעורב בכמה הסכמי שחרור חטופים ואסירים שבמהלכם עבד בתיאום עם בכירי המודיעין הישראלי. לאורך השנים נמנע קונרד מלהופיע בתקשורת, וניהל את מגעיו בחשאיות. זהותו נחשפה בשנת 2009 על ידי העיתון הגרמני "טאגסשפיגל".
קונרד ליווה את המגעים לעסקת התיווך בין ישראל לחזבאללה לשחרורו של אלחנן טננבוים, והחזרת גופותיהם של בני אברהם, עדי אביטן ועומר סואעד חללי הר דב, שנחתמה בינואר 2004. במסגרת העסקה הזאת שוחררו 450 מחבלים רובם פלסטינים ולבנונים, סמיר קונטאר הוצא ברגע האחרון מהרשימה. גם שחרורו של האזרח הישראלי-גרמני דניאל שרון מהכלא הלבנוני בספטמבר 2007 יצא לפועל, ככל הנראה, בזכות קשריו של קונרד.
בשנת 2008 קונרד תיווך בעסקת החילופים בין ישראל לארגון החזבאללה בה שוחרר הרוצח סמיר קונטאר, 4 אסירים נוספים ו-197 גופות של מחבלי חזבאללה בתמורה להשבת גופות החיילים אהוד גולדווסר ואלדד רגב שנחטפו בגבול לבנון בשנת 2006. הוא שימש כשליח מזכ"ל האו"ם בעסקת החזרת גופות חיילי צה"ל.
ב-29 ביוני 2008 הודיע ​​קונרד לממשלת ישראל כי על פי חזבאללה, רון ארד נהרג במהלך ניסיון בריחה בשנת 1988.
בחודש אוגוסט 2008 הביא לשחרורם של שלושה מטפסי הרים גרמנים שנעצרו במזרח טורקיה על ידי הכורדים, לוחמי הקבוצה הבדלנית ה-PKK.
לפי בקשה אישית שהפנה בנימין נתניהו לאנגלה מרקל, קונרד היה מעורב, החל מן המגעים הראשונים, במאמצים להשגת הסכם לשחרור גלעד שליט, בין ישראל לחמאס, אליו הגיעו הצדדים באוקטובר 2011.
ארט קלוקי
ארתור "ארט" קלוקי (באנגלית: Arthur "Art" Clokey; 12 באוקטובר 1921 - 8 בינואר 2010) היה חלוץ אנימציית הפלסטלינה באמצעות טכניקת סטופ מושן.
ביוגרפיה.
נולד בשם ארתור צ'ארלס פרינגטון בדטרויט, מישיגן. כשהיה בן 9 הוריו התגרשו, והוא נשאר עם אביו. לאחר מות אביו בתאונת דרכים, עבר לגור עם אמו, אך מכיוון שאביו החורג לא היה מעוניין בגידולו, עבר לבית יתומים. בגיל 12 אימץ אותו ג'וזף קלוקי, מלחין ומורה למוזיקה מקליפורניה, וארתור אימץ את שם משפחתו. קלוקי למד בפומונה קולג' בקליפורניה, שבו לימד אביו המאמץ, וב-1943 התגייס לצבא ארצות הברית ונלחם במלחמת העולם השנייה.
בתקופת הקולג' החל ליצור סרטי אנימציה בטכניקת סטופ מושן בעזרת יצורים מפלסטלינה, וב-1955 יצר את סרטו "גמבזיה". הסרטון היה הבסיס לסדרת הטלוויזיה שפרסמה את קלוקי, "המופע של גמבי". הסדרה הייתה בת 233 פרקים, ובה כיכבו גמבי, יצור ירוק, חברו פוקי, פוני כתום, שאותו דיבב קלוקי עצמו, ויצורים נוספים.
קלוקי נפטר בגיל 88 בביתו. בנו, ג'ו קלוקי, יוצר גם הוא סרטי אנימציה.
מודי'ס
תאגיד מודי'ס (באנגלית: Moody's Corporation) היא חברת ההחזקות של מודי'ס אנליטיקס ומודי'ס אינווסטורס סרוויס, סוכנות לדירוג אשראי אשר מבצעת מחקר פיננסי בינלאומי ואנליזות על ישויות מסחריות וממשלתיות. כמו כן, החברה מדרגת את שווי האשראי של לווים באמצעות השימוש בסולם דירוג מתוקנן. היא אחת משלוש חברות דירוג האשראי הגדולות ומחזיקה ב-40% מנתח השוק העולמי בתחום זה, ממש כמו יריבתה העיקרית סטנדרד אנד פורס; לחברה השלישית, פיץ', נתח שוק קטן יותר.
מודי'ס הוקמה בשנת 1909 על ידי ג'ון מודי. המחזיקה המוסדית המובילה בחברה ובעלת המניות היחידה אשר מחזיקה בה מעל 5% מכלל המניות היא החברה שבבעלות וורן באפט ברקשייר האת'וויי, באמצעות החזקות של כ־13% ממניות החברה.
היסטוריה.