רם נולד בתל אביב בשם צבי הוכמן. התגייס לפלמ"ח במאי 1944 וזכה לכינוי "רמי", שירת בפלוגה ב' של הגדוד השביעי בקיבוץ נען, לאחר מכן עבר לגבעת ברנר והיה אחראי על הסליק המקומי. סיים קורס מפקדי כיתות בג'וערה וב-1946 מונה למפקד כיתה של בנות קיבוצים. עבר קורס מפקדי מחלקות של ארגון ההגנה, מחזור י"ח, בהדרכתו של יצחק דובנו. השתתף בפעולות ליל וינגייט, ליל הרכבות, ובליל הגשרים בו שימש חבלן בפיצוץ גשר עזה. באוקטובר 1947 נשלח במסווה לקפריסין מטעם הפלמ"ח להדריך בשורות המגינים במחנות המעצר, חזר לארץ ישראל באפריל 1948 ברישיון עלייה מזויף.
במלחמת העצמאות פיקד על פלוגה בגדוד השביעי שלחמה במסגרת חטיבת הנגב. נפצע במהלך הקרב על משטרת עיראק סווידאן ולאחר מכן מונה לקצין מבצעים של הגדוד והשתתף בקרב כיבוש באר שבע. לאחר פירוק הפלמ"ח שירת כמדריך בקורס קצינים, עבר קורס מפקדי גדודים ב-1950 והשתחרר. במסגרת שירות המילואים פיקד על פלוגה מגדוד 93 של חטיבה 9 במלחמת סיני, והשתתף בכבוש שארם א-שייח'.
ב-1965 חזר לשירות הקבע, במלחמת ששת הימים פיקד על גדוד 74, גדוד חרמ"ש בחטיבה 45, שלחמה בגזרת השומרון ובצפון רמת הגולן. בתקופת מלחמת ההתשה פיקד על קורס מפקדי פלוגות שריון. במלחמת יום הכיפורים פיקד על חטיבה 204, חטיבה ממוכנת במילואים, החטיבה גויסה ונשלחה לצפון סיני שם השתתפה בקרב על מעוז בודפשט. בהמשך המלחמה חצתה את תעלת סואץ, נלחמה באזור ג'בל ג'ניפה בו השמידה בסיסי טילים, והשתתפה בכיתור הארמייה המצרית השלישית. השתחרר משירות הקבע ב-1977.
בשנים 1981 עד 1984 ריכז את מחלקת ההתיישבות הצעירה של התק"ם.
חיים אישיים.
נשא את אסתר (1926 - 2018) בת למקימי תל יוסף. שם נולדו שני ילדיהם. אחרי הפילוג של תל יוסף עברו לקיבוץ מעגן מיכאל.
חשיבה מתכנסת
חשיבה מתכנסת מערבת פתרון בעיה המוביל לפתרון בודד אחד, שהוא נכון ומכריע.
מאפיינים.
החשיבה המתכנסת שונה מחשיבה מסתעפת, הכוללת המצאה של פתרונות מרובים עבור בעיה או מטלה מסוימת.
חשיבה מתכנסת עושה שימוש בתהליכים מנטליים סטריאוטיפיים המתכנסים אל עבר פתרון אפשרי אחד בלבד.
היא מדגישה מהירות, דיוק, לוגיקה וההתמקדות בזיהוי המוכר, שימוש חוזר בסדרה של טכניקות וצבירת מידע.
חשיבות ותרומה.
החשיבה המתכנסת יעילה ביותר במצבים בהם קיימת תשובה מוכנה מראש, שיש רק לשלוף אותה מהזיכרון או להסיק אותה מתוך הידוע על ידי שימוש בלוגיקה קונבנציונלית, זיהוי או אסטרטגיות לקבלת החלטות.
החשיבה המתכנסת, אשר משלימה ומאזנת את החשיבה המסתעפת, מרכיבות יחדיו את שני התהליכים החיוניים של יכולת היצירה.
התהליך של חשיבה מסתעפת מכוון להעלאת רעיונות ודעות רבים ככל הניתן, באופן פתוח ויצירתי ללא שיפוט והערכה.
עבור יכולת היצירתיות החשיבה המתכנסת משלימה את החשיבה המסתעפת.
זאת משום שהפקה חופשית של חידושים באמצעות החשיבה המסתעפת טומנת בחובה לא רק הבטחה ליצירתיות פורייה, אלא גם את הסיכון למראית עין כוזבת של יצירתיות במקרים בהם היא אינה תואמת את המציאות.
התהליך של כינוס החשיבה מיועד לארגן ולמיין את מגוון הרעיונות שעלו במהלך החשיבה המסתעפת.
בעוד שהחשיבה המתכנסת עורכת מניפולציות על ידע קיים באמצעות פרוצדורות סטנדרטיות, התוצר העיקרי שלה הוא הפקה של ידע חדש.
פיתוח חשיבה מתכנסת.
צבירה של ידע יכולה לתרום לחשיבה המתכנסת באופן משמעותי. זאת משום שהוא יכול לשמש כמקור לרעיונות, להציע דרכי פתרון אפשריות וקריטריונים להערכת מידת היעילות והחידוש.
בהתאם לכך, לרכישת השכלה והרחבת הידע הכללי ישנה חשיבות רבה לפיתוח החשיבה המתכנסת.
מטמון
שייח' אברק
אדם סילבר
אדם סילבר (באנגלית: Adam Silver; נולד ב-25 באפריל 1962) הוא עורך דין יהודי-אמריקאי, ונציב (קומישינר) של ליגת ה-NBA. הוא נכנס לתפקידו במקום דייוויד סטרן ב-1 בפברואר 2014.
קורות חיים.
סילבר נולד בניו יורק למשפחה יהודית, לאב עורך דין, שותף בחברת עורכי דין בינלאומית, "Proskauer Rose". בשנת 1984 סיים את לימודיו באוניברסיטת דיוק. בשנים 1984–1985 הוא עבד כעוזרו של חבר הקונגרס, לס אוקיין. בשנת 1988 קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת שיקגו. לאחר מכן עבד בחברת עורכי דין בניו יורק, וגם שימש כעוזר משפטי של שופט בבית משפט בניו יורק.
קריירה ב-NBA.
סילבר החל לעבוד ב-NBA בשנת 1992, בהתאם להצעה שקיבל מדייוויד סטרן. הוא עבד בכמה תפקידים, עוזר של הקומישנר, היה סגן ולאחר מכן מנהל של NBA Entertainment. בשנת 2003 הופיע סילבר ברשימת האנשים המשפיעים של "טיים מגזין" ושל "CNN". סילבר הופיע כמה פעמים ברשימת 100 האנשים בספורט של "Sporting News".
סילבר יזם את השימוש הנרחב בהילוכים חוזרים בסופי משחקים, ואת שינוי הפורמט של סדרת הגמר מ- ל-, כמו בסדרות פלייאוף אחרות. סילבר גם ניהל משא ומתן עם ארגון השחקנים שהוביל לחתימת הסכם עבודה, והיה מעורב בחתימת הסכמי שידורי טלוויזיה.
ב-25 באוקטובר 2012 בחרה הנהלת הליגה פה אחד בסילבר, בהמלצת סטרן, להחליף את סטרן במועד פרישתו, ב-1 פברואר 2014.
ב-29 באפריל 2014 החליט סילבר להשעות לצמיתות את דונלד סטרלינג, הבעלים של לוס אנג'לס קליפרס, בשל התבטאויותיו הגזעניות. החלטה זו זכתה לשבחים רבים. מג'יק ג'ונסון אמר שסילבר הפגין יכולת מנהיגות נהדרת.
מערכת הכבישים המהירים הלאומית (ארצות הברית)
מערכת הכבישים המהירים הלאומית (באנגלית: National Highway System ובקיצור NHS) היא רשת של כבישים מהירים אסטרטגיים בארצות הברית, הכוללת את מערכת הכבישים הבין-מדינתיים, את רשת הכבישים המהירים האסטרטגיים וכבישים נוספים המחברים בין נמלים, תחנות רכבת ושדות תעופה ראשיים, וכן מסופי משא ונוסעים, מסופי נפט ומתקני תחבורה אסטרטגיים נוספים. מערכת זו, הכוללת 259,032 ק"מ, היא מערכת הכבישים המהירים הגדולה ביותר בעולם.
חקיקה.
חוק ISTEA, "Intermodal Surface Transportation Efficiency Act of 1991", אשר נחתם על ידי הנשיא ג'ורג' בוש האב ב-18 בדצמבר 1991, הגדיר מחדש את תפקידיהם של הרשויות המקומיות, המדינתיות והפדרליות בנוגע לפיתוח תשתיות תחבורתיות. אך החלק החשוב ביותר בחוק זה היה ההחלטה על הקמת מערכת כבישים מהירים לאומית (NHS), שתהווה את עמוד השדרה של מערכת התחבורה הבין-מודלית (צורת תחבורה הכוללת שתיים או יותר דרכי תחבורה ומטרתה הראשית היא לשלב ביעילות ביניהם).
מנהל הכבישים המהירים הפדרלי (FHWA) פעל עם מחלקות התחבורה המדינתיות השונות, עם ארגוני התכנון המטרופוליטניים (MPO) ועם מחלקת ההגנה על מנת להחליט על זהותם של הכבישים שיוכללו במערכת, כאשר המטרה הייתה להכין מפה סופית של הכבישים עד לתחילת 1993. מחלקות התחבורה המדינתיות פעלו עם פקידי התחבורה המקומיים בהכנת המלצות לעורקי התחבורה שעליהם להיכלל ב-NHS. במקביל פעל ה-FHWA להכנת רשימה של שדות תעופה, נמלים, תחנות רכבת ומתקני תעבורה יבשתיים וימיים ראשיים אשר להם חשיבות מספקת המצדיקה סלילת מַחְבָּרים מהם ל-NHS. מפת הכבישים המוכנה הוצגה בדצמבר 1993 לקונגרס ולנשיא ביל קלינטון.
חוק ייעוד מערכת הכבישים המהירים הלאומית (Pub.L. 104–59) הוא חוק שעבר בקונגרס ארצות הברית ונחתם על ידי הנשיא ביל קלינטון ב-28 בנובמבר 1995. החוק ייעד 160,955 מיילים (259,032 ק"מ) של כבישים, בהם גם מערכת הכבישים הבין-מדינתיים, כחלק מה-NHS.
מלבד ייעוד הכבישים ל-NHS כלל החוק גם את השבת 5.4 מיליארדי דולרים למחלקות התחבורה המדינתיות, את הסמכת הקונגרס לתעדף פרויקטים של ה-NHS ואת ביטול חוק הגבלת המהירות הלאומית (שאסר נסיעה במהירות הגבוהה מ-89 קמ"ש).
נוסף על כך, החוק יצר תוכנית פיילוט ל"בנק תשתיות מדינתי" (State Infrastructure Bank). 10 מדינות נבחרו בשנת 1996 להצטרף לפיילוט חדשני זה שנועד למימון תחבורתי. בנקים אלו יועדו להלוות כספים כמו בנקים רגילים, כאשר המימון מגיע מהרשויות הפדרליות או מהמגזר הפרטי, וההלוואות משולמות מההכנסות מכבישי האגרה או ממיסים. ב-1997 ביקשו 27 מדינות נוספות להיות חלק מהתוכנית, ומדינת אוהיו הייתה למדינה הראשונה שהחלה בסלילת כביש (אפריל 1996) שמומן מהלוואה של בנק התשתיות המדינתי.
מבנה.
על פי מנהל הכבישים המהירים הפדרלי, 259,032 הקילומטרים המרכיבים את מערכת הכבישים המהירים הלאומית כוללים כבישים החיוניים לכלכלתה ולביטחונה של ארצות הברית, והחיוניים לניידות בין נקודות מפתח. המערכת מורכבת מ-5 החלקים הבאים:
מערכת הכבישים המהירים הלאומית כוללת רק 4% מכבישי ארצות הברית, אך במערכת זו עוברים יותר מ-40% מתנועת הרכבים בכבישים המהירים, 75% מתנועת הרכבים הכבדים ו-90% מהתנועה התיירותית בארצות הברית. כל המרכזים העירוניים שאוכלוסייתם מונה למעלה מ-50,000 נפש וקרוב ל-90% מאוכלוסיית ארצות הברית נמצאים במרחק של עד 8 ק"מ מה-NHS, שהיא מערכת הכבישים הגדולה ביותר בעולם.
תסוגה לממוצע
תסוגה לממוצע או רגרסיה לממוצע היא תופעה טבעית המתגלה במגוון רחב של תחומים, בין אם בטבע ובין אם מעשה ידי אדם. בבסיסה, משמעות התופעה היא כי כאשר מתרחשים שני אירועים עוקבים שביניהם קיים מתאם חיובי כלשהו, הרי שאם האירוע הראשון יהיה קיצוני ביחס לממוצע, הרי שהאירוע העוקב יהיה, בהסתברות גבוהה, בעל ערך קרוב יותר לממוצע. הדוגמה הקלאסית לתופעה זאת (אשר הייתה גם הראשונה שנחקרה) הנה הקשר בין גובה הורים לגובה צאצאיהם: ככל שגובה ההורה חורג בצורה קיצונית יותר מהממוצע, כן גדלה ההסתברות שגובה הצאצא יהיה קרוב יותר לממוצע מזה של ההורה.