בסוף ינואר 1996, ניירות הערך של החברה נרשמו למסחר בנאסד"ק, היא גייסה כ-54 מיליון דולר לפי שווי של כ-150 מיליון דולר והפכה לחברה ציבורית. חצי שנה אחרי ההנפקה, כאשר החברה נסחרה לפי שווי הקרוב ל-400 מיליון דולר, ביצעה בשנית הנפקת מניות בנאסד"ק וגייסה כ-94 מיליון דולר. שלושה חודשים אחרי ההנפקה המשנית, גייסה החברה 100 מיליון דולר באמצעות הנפקה של אג"ח להמרה לפי שווי של כמיליארד דולר.
המיזוג עם "תעשיות לייזר" ומאבק השליטה.
בסוף שנת 1997 רכשה אי.אס.סי את החברה הישראלית "תעשיות לייזר" תמורת 280 מיליון דולר, עסקה שבוצע באמצעות החלפת מניות. רכישת תעשיות לייזר הרחיבה את סל המוצרים של החברה גם למוצרים מבוססי לייזר, בנוסף למוצרים מבוססי פולסי אור בהם התמחתה עד אז. בעל השליטה בתעשיות לייזר טרם מיזוגה עם אי.אס.סי היה אריה גנגר, אשר הפך להיות בעל עניין בחברה הממוזגת. חברת "תעשיות לייזר" נוסדה בשנת 1972 על ידי המהנדס עוזי שרון והפרופסור לכירורגיה וכירורגיה פלסטית אייזיק קפלן והייתה ממוקמת בקריית עתידים בתל אביב. שרון וקפלן פיתחו את מכשיר הלייזר "שרפלאן" לכירורגית לייזר (שמו של המכשיר נקרא על שם השניים: שרון-קפלן). ה"שרפלאן" היה מכשיר הלייזר הראשון בעולם שהחליף את אזמל המנתחים. חברת ההחזקות "עץ לבוד", שבשליטת חבר הכנסת לשעבר יוסף קרמרמן הייתה בעלת השליטה בחברה. יעקב מרידור היה נשיא החברה ואחר כך, בין השנים 1977–1992, בנו דוד מרידור שימש כנשיא ומנכ"ל. ב-1981 הונפקה החברה בנאסד"ק ב-1989, לאחר שהחברה צברה הפסדים של 23 מיליון דולר, רכשו אנשי העסקים משולם ריקליס ואריה גנגר את השליטה ב"תעשיות לייזר" תמורת כ-2.5 מיליון דולר, באמצעות חברת ההחזקות שלהם Trans-Resources, Inc לאחר הרכישה מונה בנימין גיבלי (לשעבר ראש אמ"ן) כיו"ר.
המיזוג בין "אי.אס.סי" ו"תעשיות לייזר" נקלע לקשיים והחל מאמצע שנת 1998 חלה ההתדרדרות בביקושים למוצרי החברה ולשוק בו פעלה נכנסו חברות חדשות, שהגבירו את התחרות והקטינו את רמת המחירים. שווי החברה נפל מרמה של כמיליארד דולר בשיא, לרמה של כ-200 מיליון דולר ב-1999. אריה גנגר, אשר החזיק באותה תקופה כ-10% ממניות החברה חבר לברנרד גוטשטיין, בעל השליטה בקרן "מדמקס" שהחזיק 13%, והשניים הצליחו להשיג תמיכה של 42% מבעלי המניות ולהדיח את הנהלת החברה, ובראשה אקהויז. לאחר פרישתו של אקהויז מונה לתפקיד מנכ"ל החברה ישה סיטון (שכיהן קודם כמנכ"ל "תעשיות לייזר"), אשר פרש גם הוא בדצמבר 2002 מהחברה, אריה גנגר ששימש מנכ"ל זמני בחברה למספר חודשים עד שהוחלף על ידי אבנר רז. כמו כן מינה אריה גנגר את בנו שגיא גנגר כסמנכ"ל כספים.
המשבר הכספי ומכירת החברה.
בשנת 2001 שונה שם החברה ל"לומניס" ובנק הפועלים העניק לה הלוואה בסך כ-100 מיליון דולר למימון עסקת רכישתה של החטיבה הרפואית של חברת קוהירנט האמריקאית תמורת 236 מיליון דולר במניות, מזומן ואיגרות חוב. אך "לומניס" לא ייצרה תזרים מזומנים חיובי מפעילות לאורך מספר שנים ולא יכלה להחזיר את ההלוואה. עם זאת, באוגוסט 2002, נתן לה בנק הפועלים הלוואה נוספת בסך 70 מיליון דולר עבור החזרת חוב לבעלי האג"ח שלה. כך שסך כל ההלוואות שנתן לה הבנק הסתכמו ב-176 מיליון דולר.
בסוף שנת 2003 יושמה תוכנית ההבראה לחברה שכללה פיטורי 300 עובדים והסדר חוב שבמסגרתו הפך בנק הפועלים לבעל השליטה בפועל. כמו כן, נמחקו מניות החברה מהמסחר בנאסד"ק והועברו למסחר ברשימת ה"פינק שיטס", לאחר שפירמת רואי החשבון דלויט סירבה לחתום על דו"חותיה לרבעון השלישי של 2003. באפריל 2006 נמחקה גם מרשימת ה"פינק שיטס", בעקבות הסכם פשרה עם רשות ניירות ערך בארצות הברית לאחר שנקבע כי החברה ביצעה רישום מוטעה של הכנסות בשנים 2002–2003.
ב-2006, נרכשה השליטה בחברה בידי קבוצת ההשקעות ויולה וקרן "עופר היי-טק" של עידן עופר, שהצליחו להבריאה. בפברואר 2014 הונפקה החברה מחדש בנאסד"ק תחת סימבול LMNS.
ביוני 2015 נחתם הסכם למכירת החברה לקרן הפרייבט אקוויטי XIO תמורת 510 מיליון דולר במסגרתו מניות החברה נמחקו ממסחר. לפני העסקה החזיקה ויולה גרופ 36% ממניות לומניס, ו-XT היי-טק (שמה החדש של עופר היי-טק) החזיקה 24% ממניות לומניס. בפברואר 2020 נמכרה החברה לבארינג פריווט אקויטי תמורת 1.2 מילארד דולר
בספטמבר 2021 נרכשה החטיבה הכירורגית של החברה על ידי בוסטון סיינטיפיק תמורת 1.1 מיליארד דולר.
מוצרים.
החברה מייצרת מכשור לשלושה תחומים:
אלון ששון
אלון ששון (נולד ב-30 ביולי 1986) הוא ג'ודוקא עבר ישראלי. התחרה בקטגוריות המשקל של עד 90 ק"ג ועד 100 ק"ג. אלוף ישראל (2005 - 2007, 2011, 2013 - 2015, 2017).
קריירה.
ששון החל להתאמן בג'ודו כילד. בשנת 2002 במתנ"ס הקהילתי בגבעה הצרפתית, כשהוא בן 16, זכה במדליית ארד באליפות אירופה עד גיל 17 שנערכה בגיור שבהונגריה, בקטגוריית המשקל של עד 81 ק"ג. לאחר מכן החל להתחרות בקטגוריית המשקל של עד 90 ק"ג. בשנת 2004 היה סגן אלוף ישראל בקטגוריית משקל זו, ובשנת 2005 היה לאלוף ישראל. באותה שנה זכה באליפות אירופה עד גיל 20, שנערכה בזגרב.
בשנת 2006 החל ששון להשתתף גם בתחרויות בינלאומיות לבוגרים. הישגו המשמעותי הראשון במסגרות אלו היה המקום השלישי שבו זכה בתחרות במסגרת סבב הגביע העולמי בבאקו. באותה שנה שמר על תוארו כאלוף ישראל, והוא שב וזכה באליפות ב-2007. בנוסף, זכה באותה שנה במדליית ארד בטורניר שנערך בטביליסי במסגרת סבב הגביע העולמי. ב-2008 איבד את תוארו כאלוף ישראל לוויקטור פישמן, לאחר שלוש זכיות רצופות. בעקבות מאבקים פוליטיים בתוך איגוד הג'ודו בישראל החליט לפרוש מהענף בשנת 2009.
בשנת 2011 החליט ששון לחזור להתאמן, ועם שובו מונה לקפטן נבחרת הג'ודו של ישראל. באותה שנה זכה פעם נוספת באליפות ישראל, אך ב-2012, אז בחר להתמודד בקטגוריית המשקל של עד 100 ק"ג, הסתפק במקום השלישי. באליפות אירופה שנערכה בבודפשט ב-2013 סיים במקום ה-17. במספר טורנירים שנערכו באותה שנה רשם הישגים נאים: מדליית זהב בגלאזגו, מדליות ארד בבודפשט, ברייקה ובמינסק ומקום חמישי בטאלין. באותה שנה זכה באליפות ישראל במשקל של עד 100 ק"ג. ב-2014 זכה במדליית זהב בטורניר בסופיה, במדליית כסף בצ'ינגדאו ובמדליית ארד בברטיסלאבה. כן זכה באליפות ישראל במשקל עד 90 ק"ג. ב-2015 זכה במדליית ארד בטורניר בסופיה וסיים במקום החמישי בטורניר בקלוז' נאפוקה. באליפות אירופה שנערכה באותה שנה במסגרת המשחקים האירופיים בבאקו הודח בסיבוב השני.
בשנת 2016, לאחר שהבין שלא יצליח להשיג את הכרטיס לאולימפיאדת ריו, הודיע על פרישה מהענף.
בשנת 2017 השתתף ששון בתוכנית הריאליטי ״הישרדות פלאוון״, ואף ניהל רומן קצר עם השורדת הדוגמנית, ניקולה וורד.
אחיו הצעיר של ששון, אורי, אף הוא ג'ודוקא, מתחרה בקטגוריית המשקל מעל 100 ק"ג, זכה במדליית ארד אולימפית בריו (2016) ופעמיים ברציפות בתואר סגן אלוף אירופה.
הקין
הַקַּיִן הייתה עיר מקראית בנחלת שבט יהודה, הנזכרת פעם אחת בתנ"ך.
העיר נזכרת בספר יהושע, ברשימת ערי דרום הר חברון שבנחלת שבט יהודה: .
לאור ההקשר הגאוגרפי שבמקרא, הזיהוי המוצע לעיר הקדומה הוא בחורבה הסמוכה לאתר "נבי יקין", כשלושה ק"מ צפונית מזרחית לתל זיף.
בפפירוס נחל צאלים מס' 9 (הכתוב ארמית) ובפפירוס נחל צאלים מס' 69 (הכתוב יוונית), שמקורם כנראה במערת הסלע, ותקופתם ימי מרד בר כוכבא, נזכר מספר פעמים היישוב יקים, לצד זיף ואריסטובוליה.
לאור זאת, יש הסבורים כי שם היישוב המקראי נשתנה בתקופת בית שני ל"יקים", וכי השם השתמר עד ימינו בצורה "יקין".
הנעדר - the missing
וירוס ד.נ.א
טיילור רוצ'סטי
טיילור קמפבל רוצ'סטי (באנגלית: Taylor Campbell Rochestie; נולד ב-1 ביולי 1985) הוא כדורסלן אמריקאי-מונטנגרי-ישראלי ממוצא יהודי המשחק בעמדת הגארד בנבחרת מונטנגרו.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
רוצ'סטי נולד ביוסטון שבטקסס, בנם של הווארד רוצ'סטי, יהודי-אמריקאי, וקריסטינה קמפבל. למד בתיכון בסנטה ברברה שבקליפורניה והוא הקלע המוביל בכל הזמנים של בית הספר. ב-2004 החל ללמוד באוניברסיטת טוליין בלואיזיאנה ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה במשך שנה אחת. שנה לאחר מכן ביקש לעבור לאוניברסיטת המדינה של וושינגטון, בשל חוקי ה-NCAA לא שיחק עד 2006 ולאחר מכן שיחק במסגרת וושינגטון סטייט עד 2009.
קריירת מועדונים.
את הקריירה המקצועית שלו החל בעונת 2009/2010 בקבוצת גטינגן מהליגה הגרמנית הראשונה וסיים את העונה עם ממוצע של 15.1 נקודות למשחק. הוא זכה עם גטינגן ביורוצ'לנג', קלע בטורניר 14.7 נקודות בממוצע למשחק ונבחר ל-MVP של הפיינל פור. עונה לאחר מכן עבר לגלאטסראיי מטורקיה, במהלך העונה עבר לאלבה ברלין מגרמניה. בעונת 2011/2012 שיחק בלה-מאן סארת מליגת העל הצרפתית וסיים עמה במקום השני בליגה, בעונה זו קלע 16.3 נקודות בממוצע למשחק. ב-2012 עבר לקאחה לבורל ויטוריה מליגת העל הספרדית אך עזב לאחר זמן קצר ובינואר 2013 הצטרף לפלקנסטרו ביאלה מליגת העל האיטלקית. את עונת 2013/2014 פתח במונטפסקי סיינה האיטלקית ובמהלך העונה עבר לניז'ני נובגורוד מרוסיה המשחקת בליגה המאוחדת של VTB. בעונת 2014/2015 היה מלך הסלים של היורוליג עם ממוצע של 18.9 נקודות למשחק, כמו כן רשם 5.7 אסיסטים למשחק.
ביוני 2015 חתם בקבוצת מכבי תל אביב. לאחר כחודשיים קיבל אזרחות ישראלית מתוקף חוק השבות בזכות אביו היהודי. במהלך העונה הסדירה בליגת העל הישראלית רשם ממוצע של 9.5 נקודות למשחק. ביורוליג השיג ממוצע של 14 נקודות למשחק וביורוקאפ 10.7 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת 2016/17 סיים רוצ'סטי את דרכו בקבוצה.