האגודה מדגישה כי מצוות יישוב ארץ ישראל היא מצווה מרכזית ביהדות, מפני שהתורה יכולה להתקיים בצורה האידיאלית רק כשעם ישראל נמצאים על אדמתם. היא רואה הכרח בלימוד הלכות דת ומדינה במטרה לגבש חוקה תורנית שתאפשר לנהל את המדינה כמדינת הלכה מוקדם ככל הניתן.
אנשי האגודה רואים בתהליכים ההיסטוריים שהתרחשו בעשרות השנים האחרונות, ובשיאם הקמת מדינת ישראל ב-1948, וכיבוש ירושלים, יהודה ושומרון ועוד ב-1967, כחלק מתהליך הגאולה וקץ שעבוד מלכויות. את קיומה של מדינת ישראל והצלחתה הם רואים כקידוש השם, ועובדות הסותמות את הגולל על טענות הנצרות שהיהודים נכרתו מעם ישראל. עם זאת, את העובדה שראשי המדינה הם חילונים והיא אינה מתנהלת לפי חוקי התורה הם רואים כחילול השם, שיש לפעול ככל האפשר לשנותו.
הם רואים באידאולוגיה שלהם המשך להשקפתם של אישים כמו החזון איש, הרב איסר זלמן מלצר והרב יוסף חיים זוננפלד, וכממשיכי עליות תלמידי הגר"א ותלמידי הבעש"ט שנועדו, לדבריהם, ליישב את חרבות ארץ ישראל בזיקה ישירה לגאולה.
לדעת אנשי האגודה הצהרת בלפור וועידת סאן רמו הם מעין הצהרת כורש. אחרי הרישיון שנתן כורש לבנות את בית המקדש, ואחרי שכבר החלה בנייתו, נכתבה "שטנה" על היהודים והמלך הורה לעצור את העלייה ואת בניית הבית, ובדומה לכך - אחרי שהכירו האנגלים בבעלותו של העם היהודי על ארץ ישראל כתבו את הספר הלבן, המגביל את עלייתם לארץ.
בשנת תש"פ, בסימן מאה שנים לוועידת סן רמו, יצאה האגודה בקמפיין לפרסום מכתבו של רבי מאיר שמחה מדווינסק, ה"אור שמח", שבו כתב כי בעקבות ההחלטה בסאן רמו "סר פחד השבועות מעלינו", כלומר פג החשש להקים שלטון יהודי מכוח שלוש השבועות, מכיוון שהאומות נתנו רשות ליהודים להקים מדינה.
הם מצטטים את רבי חיים בן עטר, המאירי, אבן עזרא ואחרים הכותבים שתיתכן גם גאולה על ידי שיבת העם לארצו בצורה טבעית, מעין נס פורים המתואר במגילת אסתר, שהתרחש גם הוא בצורה טבעית.
אנשי האגודה מרבים להשתמש במושגים אתחלתא דגאולה, גאולה בדרך הטבע ואיתערותא דלתתא. עם זאת, הם אינם רואים בממשלת ישראל ריבון מבחינה תורנית. לדעתם העובדה שראשי המדינה הם חילונים והיא אינה מתנהלת לפי חוקי התורה היא חילול השם. גם בשאלת הגיוס לצה"ל נוקטת האגודה בעמדה החרדית כי כל עוד אין הצבא מתנהל על פי תורה אסור לשרת בו.
בשנת תשפ"א הוציאה האגודה לאור את הספר "מדינה של תורה" המלקט מדברי רבנים שקראו לכינון חוקת התורה במדינת ישראל. באירוע ההשקה לספר נשא דברים בין היתר הרב מרדכי נויגרשל.
תמיכה והתנגדות.
בין הרבנים שהביעו תמיכה פומבית באגודה: הרב זלמן נחמיה גולדברג, הרב לייב מינצברג, הרב יואל שוורץ, האדמו"ר מקופיטשניץ, הרב שלמה משה עמאר, הרב מרדכי שריקי, הרב יצחק ברנד, הרב פנחס זביחי ראש מוסדות "עטרת פז" בהר נוף, הרב , הרב מנחם מנדל טוביאס והרב חיים זאב מלינוביץ' - עורכו הראשי של ש"ס שוטנשטיין ומרבני הציבור החרדי-אנגלוסקסי בישראל.
אישים בחוגי הקנאים, בפרט הקשורים לנטורי קרתא וחסידות סאטמר, יצאו נגד האגודה והגדירו אותם כמינים ואפיקורסים. לפני כינוסי האגודה התפרסמו פשקווילים נגדה. יו"ר האגודה הרב אפשטיין ואחרים סבלו מהתנכלויות, וקנאים קיימו הפגנה מחוץ לאולם הכנס. גם בין הרבנים המתונים יש שטענו כנגד קדושת ציון שהיא מפלסת לעצמה נתיב הנגוע בלאומיות ובציונות.
המתנגדים הוציאו לאור עלונים נגדיים, בשם "ישיב לציון" ו"חומת בת ציון", שהכילו בעיקר דברי לעג. עלונים אלו היו חד-פעמיים.
ספריית אוניברסיטת אומאו
ספריית אוניברסיטת אומאו (בשוודית: Umeå universitetsbibliotek) היא הספרייה האקדמית של .
מקורה של ספריית האוניברסיטה בספרייה המדעית של העיר אומאו שהוקמה ב-1950.
ב-1965, עם הקמת אוניברסיטת אומאו, היא הוכרה כספריית האוניברסיטה, ב-1968 נחנך המבנה החדש של הספרייה.
היא משמשת כספריית הפקדה, וכל ספר מודפס היוצא לאור בשוודיה מחייב למסור לספרייה עותק ממנו.
בנוסף לספרים ישנם בספרייה אוספים של מגזינים, מאגרי מחקר ומאגרים דיגיטליים שונים.
הספרייה זכתה למספר תרומות משמעותיות, ובהן תרומה מחוקר הבלשנות ביירן קולינדר (Björn Collinder) ומהסופרת סיגריד קאהלה (Sigrid Kahle). בספרייה נמצא גם ארכיונה של הסופרת שרה לידמן (Sara Lidman).
ישנם סניפים של הספרייה גם בבית החולים של אומאו, שם נמצאת ספרייה רפואית, ובקמפוס האומנות של האוניברסיטה, השוכן במבנה נפרד מבניינה הראשי.
זוהי הספרייה הגדולה ביותר בצפון שוודיה.
גלעד (כתב עת)
גלעד הוא כתב עת (נקרא גם מאסף) לתולדות יהודי פולין ותרבותם. כתב העת יוצא אחת לשנתיים (דו-שנתון) ומתפרסם על ידי המכון לחקר תולדות יהדות פולין ויחסי ישראל-פולין, המרכז לחקר התפוצות על שם גולדשטיין-גורן, אוניברסיטת תל אביב.
על כתב-העת.
גלעד הוא כתב עת ייחודי בכך שהוא דו-לשוני בפרסום מאמרים בחקר יהדות פולין. באתר המכון הוא מכונה 'ספינת הדגל' של המכון לחקר תולדות יהדות פולין ויחסי ישראל-פולין, ובהיותו היחיד מסוגו שמפרסם מחקרים בעברית ובאנגלית, הוא זוכה למוניטין ויוקרה בינלאומיים". בחלקו העברי מכיל כתב העת מאמרים של חוקרים בתחום היהדות, תעודות היסטוריות עם טקסט מלווה ומאיר, דיונים, הספדים לחוקרים שנפטרו לאחרונה, רשימות ביבליוגרפיות, ביקורות על ספרים וכדומה. החלק האנגלי מכיל גם הוא מחקרים מקוריים, דיונים ותעודות בשפה האנגלית. שני החלקים מכילים חומר מקורי, שזוהי הופעתו הראשונה.
תולדות כתב העת.
בעקבות המאורעות בשנת 1968 בפולין הקומוניסטית, הגיעו לארץ יהודים רבים מפולין, וביניהם מספר חוקרים שעבדו באקדמיה.
"גלעד" הוקם בעקבות הסכם שנחתם בשנת 1970 בין המכון לחקר התפוצות של אוניברסיטת תל אביב, לבין הפדרציה העולמית של יהודי פולין. הפדרציה הבטיחה בהסכם לממן שורה של פעולות הקשורות לחקר תולדות יהודי פולין. ביניהן: איסוף חומר ארכיוני וספרייתי, הענקת מלגות מחקר לחוקרים צעירים וותיקים, פרסום מחקרים והפצתם והקמת קתדרה לחקר תולדות היהודים בפולין. האוניברסיטה, מצדה, התחייבה להקים מסגרת אקדמית בשם "גלעד: אגודה לחקר תולדות היהודים בפולין מיסודן של אוניברסיטת תל אביב והפדרציה העולמית של יהודי פולין.
על ניהול האגודה הופקד שלמה סימונסון מהחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב, ואילו אריה טרטקובר היה הנציג מטעם הפדרציה
הוצאת כתב העת "גלעד" הייתה אחד מביטויי ההסכם. כעורך ראשון התמנה משה מישקינסקי, והכרך הראשון יצא לאור בשנת תשל"ג (1973) ונקרא: "גלעד: מאסף לתולדות יהדות פולין". עד עתה יצאו 25 כרכים.
מישקינסקי ערך את גלעד עד שנת 1985. עמנואל מלצר ודוד אנגל החליפו אותו. עם פרישתו של מלצר התמנה דוד אנגל לעורך הראשי של גלעד עד שנת 2016. בשנים 2016-1997 שימשו כעורכי משנה מרקוס זילבר, דוד אסף, אלחנן ריינר, אדם טלר ואבנר הולצמן. החל משנת 2016 התמנה גרשון בקון לתפקיד העורך הראשי.
גל עד (מאסף)
אלכסנדרו קאלימאקי
אלכסנדרו קאלימאקי (1737 - 12 בדצמבר 1821) היה שליט נסיכות מולדובה בשנים 1795–1799.
אלכסנדרו קאלימאקי נודל בקונסטנטינופול למשפחת אצילים פנרים. אביו יואן תאודור קאלימאקי היה מקורב לשלטונות של האימפריה העות'מאנית ושליט נסיכות מולדובה בעבר.
בשנים 1785–1794 הוא היה דרגומן הגדול - אחראי על מתרגמים בחצר הסולטן, ומעשית סגן שר החוץ. בשנת 1795 הוא מונה לשליט נסיכות מולדובה וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1799. לאחר סיום הכהונה הוא חזר לקונסטנטינופול.
אלכסנדרו קאלימאקי התחתן עם סקרלט גיקה, נציגת משפחת אצילה פנרית נוספת. בנו סקרלט קאלימאקי היה שליט נסיכות מולדובה שלוש פעמים בתקופות שונות.
הוא נפטר בעיירה בולו בשנת 1821.
הנומג PS 2/10
הנומג PS 2/10 (בגרמנית: Hanomag 2/10 PS) היא מכונית מיקרו מתוצרת יצרנית קטרי הקיטור, הטרקטורים והמשאיות הגרמנית Hanomag שיוצרה במספר תצורות בין השנים 1925–1928.
סון נגוק טאן
סון נגוק טאן (באנגלית: Son Ngoc Thanh; 7 בדצמבר 1908 - 8 באוגוסט 1977) היה לאומן קמבודי ופוליטיקאי רפובליקני, עם היסטוריה ארוכה כמורד (ולתקופות קצרות) כשר בממשלה.
תחילת דרכו.
טאן נולד בטרווינה, וייטנאם, לאב מבני קמאר קרום ולאם סינית-וייטנאמית. הוא התחנך בסייגון, במונפלייה ובפריז, למד משפטים במשך שנה אחת לפני שחזר להודו-סין. הוא מצא עבודה כשופט שלום וכפרקליט בפנום פן, לפני שנעשה סגן מנהל המכון הבודהיסטי. יחד עם עוד לאומן פאך צ'הון, הוא ייסד את העיתון הראשון בשפה החמרית, "נאגרווטה" ב-1936. השקפתו המדינית של העיתון נגרוואטה, פנתה לאנשי הקמאר לפעול לשבור את המונופול המסחרי של סוחרים זרים על ידי הקמת עסקים משלהם. טאן ועמיתיו היו חשופים לפשיזם היפני, או כפי שכינה זאת "סוציאליזם לאומי". האידאולוגיה של טאן הייתה בעיקר רפובליקנית, ימנית ומודרנית בתפיסתה. אידאולוגיה זו הפכה אותו ליריב מתמיד של המלך נורודום סיהאנוק. למרות הלאומיות שלו, הוא היה גם תומך גדול של שיתוף פעולה פאן אסייתי, וקרא ללמד את השפה הווייטנאמית בבתי הספר הקמבודיים, כי חשב ששפה זו יש לה פוטנציאל לדחוף למודרניזציה של קמבודיה.
מעורבות בממשלה.