מחבר הספר הוא הרב אחיקם קשָת, אברך בישיבת מרכז הרב, מתלמידי הרב אברהם שפירא ור"מ לשעבר בישיבת שלום בניך. הספר יצא לאור במהדורה ראשונה בחוברת בכריכה דקה, ולאחר מכן במספר מהדורות. בשנת תשס"ז יצאה מהדורה בת כ-700 עמודים. מהדורה נוספת יצאה בתשע"ג בת כ-1,230 עמ'. הספר מסודר לפי הא"ב.
הספר כולל כמה נספחים:
הנספחים סוגי הסברות, סוגי החקירות ולשיטתם לא נכללו במהדורת תשע"ג, אלא יצאו לאור כחוברת נפרדת, מפאת חוסר מקום.
הספר קיבל את הסכמותיהם של הרב אביגדור נבנצאל, הרב אברהם שפירא, הרב שמחה הכהן קוק והרב זלמן נחמיה גולדברג.
אסון הכרמל
חליל ערבי
אהובה תומר
אהובה תומר (י"ט בתשרי תשי"ח, 14 באוקטובר 1957 – כ"ט בכסלו תשע"א, 6 בדצמבר 2010) הייתה קצינת משטרה ישראלית, ופיקדה על תחנת חיפה, הגדולה בישראל. נהרגה בעת מילוי תפקידה באסון השרפה בכרמל בשנת 2010.
ביוגרפיה.
אהובה תומר נולדה כלובוב בוריסובנה טבצ'ניק, בת לריבה ובוריס טבצ'ניק, בעיר לבוב שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית של ברית המועצות. כשהייתה בת שנתיים עזבה משפחתה את המדינה ועלתה לישראל (לאחר שהות בפולין ובאוסטריה), במטוסו של ראש הממשלה דאז, דוד בן-גוריון. תומר גדלה בקריית אתא.
את שירותה הצבאי עשתה כקצינת חיב"ה (חיילות בשירות המשטרה) בפיקוד הצפון, ולאחר שחרורה מהצבא הצטרפה בשנת 1982 למשטרת ישראל. זמן לא רב לאחר מכן, מונתה לקצינת מבצעים במרחב חיפה ושירתה גם כדוברת מרחב חיפה. בשנת 1997 מונתה למפקדת תחנת נהריה.
בשנת 1999 הושעתה מעבודתה במשטרה בעקבות האשמות נגדה ונגד בן זוגה בגין קבלת כספים במרמה. כן הואשמה שעשתה שימוש במידע משטרתי על מנת לסייע לבן זוגה בעסקים. חמש שנים לאחר מכן זוכו השניים מכל ההאשמות ותומר שבה למשטרה.
תומר שירתה כסגנית מפקד תחנת חיפה, בין היתר בתקופת מלחמת לבנון השנייה. לאחר מכן שימשה כראש אגף המבצעים של מחוז הצפון בדרגת ניצב משנה. בשנת 2009 מונתה תומר למפקדת תחנת חיפה, הגדולה בתחנות המשטרה בישראל, לסגניתה מונתה אתי מאירסון.
ב-2 בדצמבר 2010, במהלך הטיפול בשרפת הענק בכרמל, נקלע הרכב שבו נהגה למלכודת אש והיא נכוותה כוויות אנושות. ב-6 בדצמבר נפטרה מפצעיה. עם מותה הועלתה לדרגת תת ניצב.
בטקס שנערך בפברואר 2011 בעיריית חיפה, העניק שגריר ארצות הברית בישראל, ג'יימס קנינגהם, תעודת מועמדות לקבלת "אות האומץ הנשי הבינלאומי" לדני רוזן, בן זוגה של תנ"צ אהובה תומר. האות עצמו לא הוענק לבסוף לתומר.
במרץ 2011 אישרה ועדת עיטורים במשטרת ישראל הענקת עיטור המופת לתומר.
אירוע חירום אזרחי
בישראל, אירוע חירום אזרחי (בעבר: אירוע אסון המוני) מוגדר בפקודת המשטרה כ"אירוע הגורם לפגיעה חמורה בשלום הציבור, בביטחון הנפש או ברכוש, המתייחס לציבור גדול או לשטח גדול, או אירוע שיש בו חשש לפגיעה כאמור, לרבות מחמת פגע טבע, מפגע סביבתי, אירוע חומרים מסוכנים, אירוע כימי או ביולוגי, אירוע קרינה רדיולוגי, תאונה או פעילות חבלנית עוינת". בעת אירוע חירום אזרחי מוקנות לכוחות הביטחון וההצלה סמכויות להורות לכל אדם לבצע פעולות שונות, ובכלל זה להתפנות ממקום מסוים, למנוע את כניסתו אליו, או להעמיד לרשותם ציוד. חלק מהסמכויות מוענקות למשטרה בקרות האסון, ובחלק מהן היא רשאית להשתמש במשך יומיים, ולאחר מכן דרושה לשם כך הכרזה פורמלית על אירוע חירום אזרחי.
הסדרת הנושא בחוק נעשתה ב-16 באוגוסט 2005, בהוספת הפרק "אירוע אסון המוני" לפקודת המשטרה בעקבות מסקנות ועדה בין-משרדית לחומרים מסוכנים ופגעי טבע. בשנת 2018 הוחלף המושג "אירוע אסון המוני" במושג "אירוע חירום אזרחי".
סמכות ההכרזה.
ככלל, סמכות ההכרזה על אירוע חירום אזרחי היא בידי השר לביטחון הפנים. לכלל זה מספר חריגים: לגבי אירוע כימי או ביולוגי, אירוע חירום אזרחי שמקורו בשטח המוחזק על ידי צה"ל או בשטח שהוכרז לגביו מצב מיוחד בעורף הסמכות היא בידי שר הביטחון, אם מקורו במתקן של הוועדה לאנרגיה אטומית הסמכות היא בידי ראש הממשלה, ואם מקורו במתקן ביטחוני אחר הסמכות היא בידי ראש הממשלה או שר הביטחון.
ההכרזה נכנסת לתוקפה עם מסירתה למפכ"ל (או לרמטכ"ל, כאשר ניתנה על ידי ראש הממשלה או שר הביטחון). תוקף ההכרזה הוא 48 שעות מרגע מסירת ההודעה, והשר רשאי להאריכה עד 96 שעות. הממשלה רשאית להאריך את תוקף ההכרזה לשבוע, והארכות נוספות טעונות את אישורה של ועדת החוץ והביטחון של הכנסת.
סמכויות בעת אירוע חירום אזרחי.
ככלל, הפיקוד והשליטה בעת אירוע חירום אזרחי מצויים בידי משטרת ישראל, אך החוק קובע מנגנונים המאפשרים את העברתם לצה"ל.
במשך תוקפה של הכרזה על אירוע חירום אזרחי, רשאי שוטר להורות לגופי הצלה להפעיל את הציוד שברשותו, להורות לכל אדם הנמצא בשטח האירוע או באזור העלול להיפגע כתוצאה מהאירוע כל הוראה סבירה, להורות לכל אדם להעמיד ציוד לרשות משטרת ישראל או לרשות גופי ההצלה, וכן לסגור שטח ולמנוע מכל אדם להיכנס אליו או לצאת ממנו. כן רשאי כל שוטר להשתמש בכוח סביר נגד אדם או רכוש לשם כפיית ציות להוראות שניתנו. החוק מסמיך את השוטרים ואת בעלי התפקידים בגופי ההצלה להיכנס לכל מקום לשם מילוי תפקידם, ואף להשתמש בכוח סביר לשם כך.
באירועי אסון המוני שהוכרזו על ידי ראש הממשלה או שר הביטחון, כל הסמכויות הללו המוקנות לשוטרים מסורות לחיילים.
נפקויות נוספות.
במשך תקופת תוקפה של הכרזה על אירוע חירום אזרחי, מוסמך שר העבודה והרווחה להוציא צווי ריתוק לעובדים לשם אספקת שירותים קיומיים, וכן רשאי הוא להתיר העסקת בני נוער בני 16 עד 18 גם בשעות הלילה. בנוסף, המפקח על הבנקים רשאי לקבוע כי לא יוגבלו חשבונות בנק בשל המחאות שסורבו, וזאת למשך עד 90 ימים.
מקרים של אירוע חירום אזרחי.
ב-12 במאי 2021 הכריז שר הביטחון, בני גנץ, אירוע חירום אזרחי בעיר לוד, בעקבות המהומות בעיר, שכללו עימותים אלימים בין תושבים ערבים ליהודים שבהם נרצח תושב יהודי שמכוניתו הותקפה באבנים ותושב ערבי נורה למוות. בהתאם לסמכותה באירוע חירום אזרחי הטילה המשטרה עוצר לילי על העיר. תוקף ההכרזה על אירוע חירום אזרחי הוארך פעמיים על ידי שר הביטחון, ופעם נוספת על ידי הממשלה.
פרנסיס יאנגהאזבנד
פרנסיס אדוארד יאנגהאזבנד (אנגלית: Francis Edward Younghusband; 31 במאי 1863 - 31 ביולי 1942) היה קצין צבא בריטי וחוקר, יושב-ראש החברה הגאוגרפית המלכותית. התפרסם בעקבות מסעותיו הרבים במזרח הרחוק ובמרכז אסיה, ועמד בראש המשלחת הבריטית לטיבט בשנת 1904.
ילדות ונעורים.
פרנסיס יאנגהאזבנד נולד בשנת 1863 במורי שבמחוז פנג'אב (אז בהודו הבריטית, כיום בפקיסטן). אביו היה מייג'ור גנרל בצבא הבריטי. דודו, רוברט שו, היה חוקר ידוע של ארצות מרכז אסיה. בעודו ילד קטן עבר עם אמו לגור באנגליה, אבל בשנת 1867 שבה האם להודו והותירה אותו בידיהן של שתי דודות קפדניות ואדוקות. בשנת 1870 שבו ההורים לאנגליה והמשפחה התאחדה מחדש. הוא חונך בבית הספר קליפטון קולג' בבריסטול, ובשנת 1881 החל ללמוד במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט .
ראשית הקריירה.
בשנת 1887 ערך מסע דרך מנצ'וריה, והיה האירופי הראשון שחצה את הרי הקארקוראם דרך מעבר מוסטאג והגיע לאזור עבר קארקוראם. בין 1889 ו-1895 השתתף במשלחות שונות אשר ביקרו באזורי ההרים שבצפון מערב הודו. במהלך אחד ממסעות אלו נפוצה בהודו שמועה שלפיה נרצח על ידי הרוסים עקב חשד להיותו מרגל, שמועה שכמעט והביאה למלחמה בין האימפריה הרוסית לבין הודו.
פועלו.
בסוף שנת 1903 נשלח לטיבט בידי מושל הודו, הלורד קרזון, על מנת לכונן קשרי מסחר עמה. מאמצים אלו נועדו להקדים ניסיונות רוסיים בעניין זה. היות שהדלאי לאמה סירב לשאת ולתת עם הבריטים, הייתה דרכו של יאנגהאזבנד ללהסה עקובה מדם. בשנת 1904 הגיעה המשלחת לעיר להסה, לאחר מספר קרבות שבהם השמיד את מתנגדיו הטיבטים, אשר היו נחותים ממנו בהרבה בציודם הצבאי. בלהסה הוכרחו הטיבטים לחתום על הסכם מסחרי, והבריטים כוננו שם נקודת אחיזה צבאית. בהמשך הדיונים נקבע עוד שמלך סין יהיה באופן נומינלי שליט טיבט, שיוקמו נקודות מעבר לשיירות מסחריות, וכי הטיבטים יוותרו על שליטתם בשטחים מסוימים במזרח אזור הרי ההימלאיה. יאנגהאזבנד לא מצא בטיבט כל זכר לרוסים. במהלך המסע השתמש במפות שהוכנו עבור הבריטים על ידי נאין סינג ארבעים שנים קודם לכן. בשנת 1908 קודם לדרגת לויטננט קולונל.
לאחר מלחמת העולם הראשונה ערך מסעות בהרי ההימלאיה. פעם אחת בשנת 1922, כאשר שמע על מותם של שבעה מבני השרפה (תושבי ההימלאיה הילידיים) במפולת שלגים במהלך אחד המסעות הללו, הפטיר: "תודה לאל שאף אירופאי לא נהרג". מאוחר יותר בחייו עסק בפרסום תיאורי מסעותיו וחיבורים פילוסופיים ודתיים. הוא תמך במאמצי הודו לעצמאות מבריטניה. בשנת 1936 ייסד את "הקונגרס העולמי לדתות" (World Congress of Faiths). יאנגהאזבנד היה גם פעיל בספורט: במשך תקופה מסוימת היה אלוף העולם בריצה ל-300 יארד.
מותו.
בשנת 1942 יאנגהאזבנד עבר שבץ מוחי לאחר הרצאה שנשא בכינוס של "הקונגרס העולמי לדתות" בברמינגהאם. הוא נפטר מדום לב ב-31 ביולי 1942, בדורסט.
דב חביב לובמן
דב חביב לובמן (אברהם דב לובמן חביב) (13 ביוני 1864 - 21 ביוני 1951) היה חקלאי, ראש מועצה מקומית ראשון לציון ואיכרי המושבות העבריות, איש חינוך וסופר עברי.
תולדותיו.
דב חביב לובמן נולד בכפר הריצובה בפלך מוהילב ברוסיה. למשפחתו הייתה מסורת יוחסין לרבנו תם, ורוב בניה היו חסידי חב"ד. שם המשפחה היה ליבונטין, אך שונה בצוק העיתים ללובמן.