פרויקט יום הדין של ה-BBC (באנגלית: BBC Domesday Project) היה פרויקט חינוכי שנעשה בשיתוף פעולה ובמימון ה-BBC והחברות אייקורן מחשבים בע"מ, פיליפס ולוג'יקה וכן בהשתתפות של הנציבות האירופית ותוכנית אספיריט של האיחוד האירופי, לציון 900 שנים לכתיבת ספר יום הדין במאה ה-11. הפרויקט ניסה ליצור קובץ דיגיטלי המתאר את החיים בבריטניה בשנות ה-80 של המאה ה-20.
תיאור הפרויקט.
בין השנים 1984–1986 נאספו קטעי מידע רבים שהוכנו על ידי תלמידי בתי ספר בכל רחבי הממלכה המאוחדת. התלמידים הכינו מידע גאוגרפי, היסטורי וסוציאלי על מקום מגוריהם ותיאורים של חייהם היומיומיים. מידע זה צולם והותאם למיקום מגורי הילדים על גבי המפות. המידע כלל נוסף על קטעי וידאו גם תצלומים סטטיים, מידע סטטיסטי, ו"סיורים וירטואליים". למעלה ממיליון משתתפים תרמו את המידע עבור הפרויקט.
אחסון המידע.
המידע נשמר על גבי לייזרדיסקים בשיטת LV-ROM אשר הכילה את קטעי הווידאו (בפורמט אנלוגי), תמונות ומידע דיגיטלי. כל דיסק הכיל כ-300 מגהבייט של מידע. מחשבים ייעודיים שנבנו (Philips VP415 "Domesday Player") איפשרו את הצגת המידע.
הפרויקט נשמר על גבי שני דיסקים:
שיקום ושימור המידע.
בשל התדרדרות מצב המדיה המגנטית עליה נשמר הפרויקט, החלו בשנת 2002 בפעולות של הורדת המידע מהדיסקים. בעיה נוספת התעוררה בשל צורת שמירת המידע, ובשל העובדה שהתמונות נשמרו בצורת וידאו אנלוגי ולא כ-JPEG.
פרויקט CAMiLEON של ה-BBC בשיתוף אוניברסיטת לידס ואוניברסיטת מישיגן אפשר גישה למידע השמור על גבי דיסקי לייזר, הורדת המידע והקלטתו מחדש בצורה דיגיטלית. הורדת המידע ושינוי אופן שמירתו אפשרה העלאתו והצגתו ברשת האינטרנט.
נבוריה
נבוריה או ח'ירבת נרבתין, היה יישוב יהודי על הר ביריה שהתקיים בימי בית ראשון, תקופת בית שני, ועד לתקופה הביזנטית ובו שרידי בית כנסת עתיק המתוארך לסוף המאה ה-1. במקום נובע מעיין, עין נבוריה. כיום אתר שקק"ל שיפצה ופתוח לציבור ביער ביריה.
באתר נמצאו שרידים ליישוב מתקופת הברזל ומימי הבית הראשון. הכפר, אשר התגלה כבעל אוכלוסייה יהודית שגשג בתקופת בית שני, בעת שהתחברו ספרי המשנה והתלמוד. הוא מזוהה עם כפר נבוריא, מולדתם של אמוראים מדור רביעי, בהם רבי יהודה איש כפר נביריא . מכאן יצא גם "רבי יעקב איש כפר נבוריא", שלימד בצור וקיסריה בניגוד להלכות, ועל כך הלקו אותו ונזפו בו הרבנים.
היישוב ננטש מיושביו בתקופה הערבית הקדומה. שמו הערבי של המקום, ח'ירבת נברתין, שימר את צליל שמו של היישוב הקדום.
חפירה ראשונה באתר ערכו היינריך קוהל וקרל ואצינגר בשנת 1905, במסגרת הסקר המקיף שלהם על בתי הכנסת בגליל. בחפירות שערכה משלחת מארצות הברית נחשף בית כנסת, חדרי מגורים, מתקני מלאכה ועדויות לקיומה של מערכת מסתור תת-קרקעית. החופרים גילו באתר כלים מחרס, מאבן ומזכוכית, האופייניים לימי המשנה והתלמוד. בשוליים המערביים של הגבעה נמצאים קברים עתיקים.
בית הכנסת.
בית הכנסת הוא מבנה הקטן, מידותיו 11.5 X 16 מטרים, נתמך בשתי שורות של עמודים ולאורכן שתי שורות של ספסלי אבן. עמודי הגיר לאורך בית הכנסת מקוטעים. הם נועדו לתמוך בגג מעל לאולם התפילה המרכזי. בין שרידי בית הכנסת אבן מעוטרת בתבליט של גביע על דליות של גפן. באמצע המאה ה-3 הורחב בית הכנסת, כנראה בעקבות גידול היישוב, אך הוא חרב ברעידת אדמה בשנת 363. במקום נמצאו תחריטים וכתובות המתוארכים לשנת 563.
קברי הצדיקים במקום.
במקום נמצאו קברים המיוחסים על פי המקורות לתנאים ואמוראים, כרבי אלעזר המודעי ורבי יעקב איש כפר נבוריא, רבי חיים ויטאל מציין במקום גם את קברי רבי יונתן בן הרכינס ורבי יצחק בן אלישיב. כיום לא נמצא מקום קבורתם.
עין נבוריה.
באתר מעיין הנושא את השם עין נבוריה. זה היה המעיין של היישוב הקדום נבוריה. המעיין נובע מתוך מערה קטנה, הנמצאת בלב משטח גדול ומבהיק של סלע קירטון לבן, בו נחצבו שקתות ששימשו להשקיית צאן ולכביסה. קק"ל בנתה כאן טרסות, נטעה עצי בוסתן והפכה את המקום לאתר טיולים. לפי ספי בן-יוסף, המעיין הוא אחד המקומות שבשלוליות שלו ניתן להבחין בסלמנדרות צעירות. הן מצויות בגממיות, גומות ושקעים, בסלעים מסביב למעיין, אשר בהם צמחו צמחי מים.
עמק איילון
עמק איילון הוא עמק השוכן בדרך שבין ירושלים לתל אביב. לכל אורך הדורות שימש ציר תנועה חשוב לירושלים. בשל מיקומו נערכו קרבות רבים על השליטה בו. שם העמק נגזר משמה של העיר איילון שהייתה בנחלת שבט דן לפני נדידת השבט צפונה.
גאוגרפיה.
מיקומו של עמק איילון בין הרי ירושלים במזרח, גבעות השפלה מדרום והרי בנימין מצפון. גובהו של העמק נע בין 140 ל-200 מטרים מעל פני הים, שטחו כ–40 קילומטרים רבועים וקרקעותיו פוריות. מימיו של העמק מתנקזים לנחל איילון שמוצאו בהרי יהודה וסופו בנהר הירקון. בעמק שוכן פארק איילון-קנדה וניטע יער קק"ל - יער עזרא.
יישובים הנמצאים באזור העמק הם כפר בן נון, נוף איילון, שעלבים ומשמר איילון השייכים למועצה אזורית גזר; נחשון השייך למועצה אזורית מטה יהודה, מבוא חורון השייך למועצה אזורית מטה בנימין והעיר מודיעין הנמצאת בצפון העמק.
בעמק עוברים כביש 1, כביש 424 וכביש 3 - המובילים כולם מהשפלה לכיוון הרי יהודה, וחוצה אותו גשר הרכבת של קו הרכבת המהיר לירושלים, המכונה גם גשר 6.
היסטוריה.
תקופת הברונזה המאוחרת.
בתקופת הברונזה המאוחרת בארץ ישראל היישוב הגדול באזור היה יאלו שבמזרח העמק, המוזכר במכתבי אל עמארנה (המתוארכים לאמצע המאה ה-14 לפנה"ס) כיישוב החולש על צומת הדרכים הראשית בין השפלה להר. מקורו של שם העמק "אילון" הוא בשם היישוב "יאלו".
תקופת הברזל.
בתקופת הברזל בארץ ישראל המשיך העמק להיות צומת דרכים חשוב. העמק מוזכר בתנ"ך כמקום קרב מלחמת מלכי הדרום נגד מלכי האמורי.
התקופה ההלניסטית והרומית.
בהתקופה ההלניסטית בארץ ישראל (במאה השנייה לפנה"ס) הקים המושל והמצביא הבכיר של הממלכה הסלאוקית בקכידס את ביצורי העיר אמאוס ניקופוליס. בזמן מרד החשמונאים, בשנת 165 לפנה"ס, התרחש במקום קרב אמאוס בין החשמונאים וההממלכה הסלאוקית. בתקופה הרומית נקבעה אמאוס כבירת פלך. בזמן המרד הגדול הקים בה אספסיאנוס את מחנה הלגיון החמישי (המקדוני) (באמאוס התגלו 5 כתובות שמעידות על נוכחותן של הלגיון). בתקופה זו נודעה אמאוס בבית המרחץ הגדול שהוקם בה, ואמת מים הוליכה אליו ממעיינות השוכנים כיום בתחומי פארק קנדה. לפי יוסף בן מתתיהו, לאחר דיכוי המרד הקים אספסיאנוס קולוניה באמאוס, יישב בה שמונה מאות חיילים משוחררים הנפטרים מעבודות הצבא, ושינה את שמה לניקופוליס, היינו "עיר הניצחון".
התקופה הביזנטית והתקופה המוסלמית המוקדמת.
בתקופה הביזנטית בארץ ישראל, בשנת 220, חודש היישוב בניקופוליס על ידי הקיסר אלאגבאלוס, ובמקום התגוררו נוצרים לצד עובדי אלילים ושומרונים. על נוכחות האחרונים מעידות כתובות שנמצאו באתר, ואשר בהן מופיעים נוסחים שומרונים של פסוקים מהתורה. על הנוכחות השומרונית הרבה בעיר מעידים גם תיאורי-אגב בתלמוד ירושלמי.
בעיר התגורר ההיסטוריון הרומי סקסטוס יוליוס אפריקנוס, שככל הנראה שימש כמושל היישוב. במאה ה-4 התפתחה נוכחות דומיננטית נוצרית בעיר. הבישוף הראשון של ניקופוליס, אשר נשא את השם פטרוס, השתתף בוועידת ניקאה בשנת 325; והבישוף שלאחריו, שכונה רופוס או פריסקיאנוס, השתתף בוועידת קונסטנטינופול הראשונה בשנת 381. בתקופה זו החלה ניקופוליס להיות מזוהה עם אמאוס שבה פגש ישו שניים מתלמידיו מייד לאחר שקם לתחייה. כך קבעו הן אוסביוס באונומסטיקון והן הירונימוס לאחריו. העיר החלה לשמש יעד לצליינות והוקמה בה כנסייה גדולה. החל במאה ה-5 יוחסו תכונות מרפא למעיין בקרבת ניקופוליס, שבו לכאורה רחץ ישו את רגליו. באותה עת פעל "השודד" קריאקוס בסביבות העיר. קריאקוס היה נוצרי, אך הוא עמד בראשה של כנופיה שכללה נוצרים, יהודים ושומרונים.
בתקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל נכבש האזור בידי ההאימפריה המוסלמית בשנת 638, והעיר אמאוס נבחרה לבירת מחוז פלסטין, כפי שמציין מוקדסי שהיא שימשה "קצבה" (עיר בירה, או עיר ראשית) של המוסלמים בראשית הכיבוש. שנה לאחר מכן פרצה בעיר מגפת דבר שנודעה בשם מגפת הדבר באמאוס (בערבית: "טאעון עמואס", כלומר "מגפת עמאוס"), שהפילה חללים רבים בקרב תושביה ובקרב החיילים המוסלמים. בין היתר מצא מפקד הכוח המוסלמי, שייח' עוביד, את מותו במגפה, ובערבית נקרא האתר על-שמו. בעקבות המגפה ננטשה העיר לחלוטין והמוסלמים העבירו את בירתם לרמלה.
תקופת הצלבנים.
בתקופת ממלכת ירושלים החשיבו הצלבנים את עמק איילון כנכס אסטרטגי והקימו בו את מבצר לטרון ("לה טורון דה שבלייה" - מגדל האבירים בצרפתית), ששמו שובש ללטרון על ידי התושבים המקומיים. באזור לטרון נערכו קרבות רבים בין הצלבנים למוסלמים. בלטרון נבנה מבצר שהוחזק על ידי מסדר הטמפלרים וננטש בשנת 1187. המבצר בלטרון הוקם כדי לתת מענה לבעיית חוסר הביטחון בתנועה בדרכים העולות לירושלים. רובו של המבצר נהרס לחלוטין בידי המוסלמים.
במדינת ישראל.