ביקורת מכיוון נוסף, נמתחת על המבנה הטכנולוגי של חלק מהמטבעות המבוזרים, המשתמשים בשיטת קונצנזוס בשם "הוכחת עבודה" ("Proof of Work") המאפשרת לכל משתמש להפעיל כוח מחשוב הנדרש להפעלת הרשת, וכתגמול למשתמש זה יש סיכוי לרשום ולאשר את ה"בלוק" הבא ולקבל את "פרס הבלוק", תהליך זה נקרה "כרייה". עקב הערך של המטבעות כיום, כמויות עצומות של כוח מחשוב ואנרגיה מכל העולם משומשות לכרייתם. כך, צריכת החשמל של רשת הביטקוין גבוהה יותר מצריכת החשמל של כמה מדינות - בהן ישראל, קולומביה, צ'כיה וצ'ילה ולאחרונה הצטרפה גם ניו זילנד לרשימה זו. הכלכלן אלכס דה-וריס העריך, כי בגין כל עסקה ברשת הביטקוין נפלט בין 233.4 ל-363.5 קילוגרם של פחמן דו-חמצני - כמות המקבילה לנסיעת רכב פרטי מונע בבנזין כ-3,000 ק"מ.
פריצות ותקלות בשרתי מטבע מבוזר.
חברות רבות העוסקות בסחר במטבעות מבוזרים לוקות בתחומי אבטחת מידע, ומאז 2013, אירעו מקרים רבים של פריצות לשרתים של חברות המנהלות תיקי מטבע מבוזר. באירועים אלה המשקיעים איבדו מיליארדי דולרים, שבעצם עברו לידי ההאקרים.
פלטפורמה סינית לסחר בביטקוין, GBL, נסגרה ללא הודעה מוקדמת באוקטובר 2013, והמשקיעים בחברה איבדו כ-5 מיליון דולר.
בנובמבר 2013, איתי אייל ואמין גון סירר פרסמו מאמר ובו תיאור של מתקפה הנקראת "כרייה אנוכית" המאפשרת לכורים "לפסול" בלוקים של כורים מתחרים באמצעות פחות משאבי חישוב מכפי שתואר בסקירת הבטיחות של סאטושי נאקמוטו במאמר שבו הוא תיאר לראשונה את ביטקוין.
בפברואר 2014, פרצו האקרים לבורסת הביטקוין הגדולה בעולם, Mt. Gox , והמשקיעים בחברה איבדו כ-473 מיליון דולר. בעקבות האירוע החברה פשטה את הרגל.
בנובמבר 2014, עצרו חוקרי FBI את מפעילי אתר האינטרנט Silk Road והשביתו את פעילותו, שעיקרה היה סחר בסמים ופעולות בלתי חוקיות, שמומנו באמצעות ביטקוין. מאוחר יותר התגלה, ששני חוקרי FBI מצוות החקירה, משכו ממחשבי החברה 800,000 דולר לחשבונם הפרטי, במטבעות מבוזרים. השניים נדונו לעונשי מאסר.
ב-21 בנובמבר 2017, נפרצו שרתי חברת Tether והמשקיעים בה איבדו כ-31 מיליון דולר. החברה ניסתה, ללא הצלחה, "לסמן" את המטבעות שנגנבו, באופן שימנע מהאקרים להשתמש בהם.
ב-6 בדצמבר 2017, נפרצו שרתי חברת NiceHash בסלובניה, והמשקיעים בה איבדו כ-60 מיליון דולר.
ב-26 בינואר 2018, נפרצו שרתי חברת Coincheck ביפן, והמשקיעים בה איבדו כ-531 מיליון דולר.
ב-9 בפברואר 2018, נפרץ האתר האיטלקי לסחר במטבעות דיגיטליים BitGrail. הפריצה התמקדה בארנקי המטבע הדיגיטלי ננו ולמשקיעים נגרמו הפסדים של מיליוני $. בית המשפט חייב בעלי האתר לפצות את הנפגעים על הפריצה.
בשנת 2019, נגנבו 4.5 מיליארד דולר.
בשנת 2020, נגנבו 1.9 מיליארד דולר.
באוגוסט 2021, דיווח ה-BBC, על שוד הקריפטו הגדול ביותר עד לשנה זו, שבו האקרים נצלו פרצה במערכת, וגנבו כ-600 מיליון דולר: מטבעות את'ר בשווי של סביבות 267 מיליון דולר, מטבעות בייננס בשווי 252 מיליון דולר, וקרוב ל-85 מיליון דולר במטבעות USDC. אתר הבלוקצ'יין פולי נטוורק (Poly Network).
ב-2022, קבוצת חוקרים מהאוניברסיטה העברית בירושלים (אביב יעיש, גלעד שטרן ואביב זהר) דיווחו שבריכת כריה בשם F2Pool תקפה בריכות כריה אחרות הפועלות באתריום במשך שנתיים על ידי החלפה של הבלוקים של האחרות עם בלוקים משל עצמה.
מעמד חוקי.
מדינות שונות קבעו חוקים ותקנות המגבילות או מסדירות את השימוש במטבעות אלו. נכון לספטמבר 2021 סין, טורקיה וצפון מקדוניה הן המדינות שאוסרות על עצם השימוש במטבעות מבוזרים.
בישראל.
בינואר 2018, פרסמה רשות המסים בישראל את עמדתה ביחס למיסוי מסחר במטבע מבוזר. לפי עמדה זו, "אמצעי תשלום מבוזר המשמש כאמצעי סחר חליפין אינו בגדר 'מטבע' או 'מטבע חוץ' בהתאם לחוק בנק ישראל ולעניין פקודת מס הכנסה". רשות המיסים קבעה שמטבעות וירטואליים (כך הגדירה רשות המיסים מטבעות מבוזרים) עונים על ההגדרה של נכס חסר פחת לפי סעיף 88 לפקודת מס הכנסה. בהתאם לכך, מגוון רחב של פעולות בתחום הוגדרו כאירועי מס המחייבים דיווח, המרה של מטבעות מבוזרים, כרייה ותשלומים עבור שירותים או מוצרים מחייבים דיווח למס הכנסה. הרווח הנוצר כתוצאה מעליית שערו של אמצעי תשלום מבוזר (כתוצאה של מכירה או בעסקת חליפין - ברטר) ימוסה כרווח הון, וכאשר הפעילות באמצעי התשלום המבוזר מגיעה לידי עסק, היא תמוסה כהכנסה פירותית (מס שולי). עסקה שבה התמורה משולמת באמצעי תשלום מבוזר תמוסה כעסקת חליפין. המסמך כולל גם הנחיות בנושא מס ערך מוסף על פעילות זו.
רשות ניירות ערך מינתה ועדה לבחינת אסדרה של הנפקת מטבעות קריפטוגרפיים מבוזרים לציבור, וזו הגישה במרץ 2018 דו"ח ביניים לפיו השאלה אם מטבע ייחשב נייר ערך תוכרע לפי מכלול הנסיבות והמאפיינים של כל מקרה לגופו על רקע תכליות החוק:
בדצמבר 2020, ניתנה החלטה מקדמית בהתאם להמלצות אלה, לפיה מטבע שחברה ביקשה לראותו כ-Token U ייחשב לנייר ערך.
מקלע קל
אירית מאירי
רות אירית מאירי (נולדה ב-26 באוגוסט 1950) היא שחקנית וזמרת ישראלית.
קורות חיים.
מאירי, בתם של יעקב (יָשָה) מאירי-קנטורשצ'יק, פסנתרן קלאסי וג'אז, ודרורה דרורית (לבית גרינברג), זמרת אופרה (סופרן קולורטורה).
מאירי בוגרת סטודיו למשחק ניסן נתיב. בשנת 1972 הופיעה במופע "חור בהשכלה" שהועלה על ידי הסטודיו של ניסן נתיב.
הופיעה ב"להקת האוניברסיטה" - להקת בנות שהוקמה בזמן מלחמת יום הכיפורים למטרת הופעה לחיילים בבסיסי חיל האוויר, והמשיכה להופיע אחרי המלחמה. בסוף שנות ה-70 הופיעה בתיאטרון העממי של אלי שגיא, יחד עם בעלה דאז מנשה ורשבסקי. בשנים 1979-1980 הופיעה בהצגות "זוגות לבילוי משותף" ו"הריון משותף". בשנת 1982 הופיעה בהצגה לילדים קריוס ובקטוס.
שיחקה בקאמרי בהצגות "יסורי איוב" (מנהלת הקרקס), אמדאוס (קתרינה קווליירי הזמרת), מעגל הגיר הקווקזי, כמו גם בתיאטראות מסחריים. שיחקה בתיאטרון הסימטה בהצגות "התפוז המכני", "גאווה ודעה קדומה" ו"אבסורד. דוט. קום".
הופיעה בסרטי הקולנוע "המשכנע", "מיכאל שלי", "שדר מן העתיד" (דוד אבידן), מסג'יסט הצמרת", "כשנותנים - קח!", בסרט "הקול בסדר" (יעל הספרית), אשר זכה במקום הראשון ויצג את ישראל בלוס אנג'לס, בתחרות העולמית "פרויקט סרטים של 48 שעות" בשנת 2012 ועוד.
הופיעה בטלוויזיה ב"רמזור", בתפקיד מנהלת בי"ס ברנר, בסרט "פרקי אליק" (חברתו יעל), כאמא במספר תוכניות של "קשר משפחתי" ועוד.
אירית מאירי נישאה ב-1975 לשחקן מנשה ורשבסקי והיא אם לשניים.
רקטת M302
קמילה ניסי
טיגריס הודי
הפלס (ירחון)
הפלס היה ירחון בעברית שיצא לאור בעיר פולטבה באימפריה הרוסית, בין השנים 1900–1905. עורך ראשי ומו"ל כתב העת היה הרב אליהו עקיבא רבינוביץ.
הקמת כתב העת.
במהלך המאה ה-19, יצאו לאור כתבי עת יהודיים רבים, אך רובם היו מזוהים עם חוגי המשכילים. במזרח אירופה הופיעו באותה עת הכרמל, המליץ והצפירה, ובעוד בארץ ישראל ובגרמניה, הוציאו האורתודוקסים כתבי עת כמו הלבנון, ודער איזראעליט, או מחזיקי הדת שיצא בגליציה, הרי בכל רוסיה ופולין לא היה קיים כתב עת אורתודוקסי-שמרני מובהק.
מטרתו של הרב רבינוביץ בהוצאת הירחון הייתה, לקרב לב ישראל לאביהם שבשמים, לתורה ולמסורת, ולהגן עליהם מפני הרוחות הרעות.
הפלס יצא לאור מתשרי תרס"א (אוקטובר 1900), במשך חמש שנים עד סוף שנת תרס"ה (1905).
לשם "הפלס" נועדה כפל משמעות. מלבד היותו פלס לשקול על ידו מה לקרב ומה לרחק, עוד גם יפלס נתיב בלב בני העם.
אופיו של הפלס.
חידושי תורה והלכה תפסו חלק מעמודי "הפלס". אך רובו הכיל מאמרי הגות ופובליציסטיקה, כאשר חלק ניכר מהמאמרים נכתבו על ידי הרב רבינוביץ עצמו. גם הרב קוק והרב יהודה לייב צירלסון כמו רבנים רבים אחרים פרסמו שם מאמרים פעם בפעם. הפלס הירבה להתפלמס עם החילונים, ובפרט עם התנועה הציונית, ולדברי העורך הפלס גם סבל מהתנכלויות מידי הציונים.
הפסקת הופעת הפלס.
בשנת תרס"ו (סוף 1905), חדל הפלס להופיע. אף שבגיליון האחרון מתלונן העורך על הקשיים הכלכליים הגדולים בהם שרוי הירחון, לדבריו סיבת הסגירה לא הייתה כלכלית, אלא בעקבות כך שהוטלו עליו מגבלות קשות בתכנים, ככל הנראה בעקבות מהפכת 1905, והפוגרומים שחלו באותו זמן.
עיתונים מאוחרים שהשתמשו בשם "הפלס".
בשנת תשל"א (1971) הוציא הרב יהודה אריה לייב לוין עורך המודיע, מגזין בשם הפלס על שם הירחון של הרב רבינוביץ שהוציא גם כן עיתון בשם המודיע. העיתון יצא במשך כשנה והתפרסמו בו זכרונותיו של אביו הרב יצחק מאיר לוין.
בשנת תשע"ב (2012) החלו להוציא אנשי הרב שמואל אוירבך יומון בשם הפלס, בעקבות המחלוקת בציבור הליטאי.
הפלס
גיאורג אוגוסט גריזינגר
יבגני חלדיי
האגמים המאזוריים
הקרב השני על האגמים המאזוריים
הקרב הראשון על האגמים המאזוריים
Torvosaurus
Megalosaurus
טורבוזאורוס
מגלוזאוריים
מגלוזאוריים (שם מדעי: "Megalosauridae") היא משפחה של דינוזאורים תרופודים מאינפרא-סדרה טטנורים. המגלוזאוריים חיו בתור היורה באירופה, אמריקה הצפונית, אמריקה הדרומית ואפריקה. הם כללו דינוזאורים טורפים בגדלים שונים: מדינוזאורים קטנים יחסית עד לדינוזאורים גדולים למדי. הטורפים הגדולים ביותר במשפחה זו הם המגלוזאורוס והטורווזאורוס. המגלוזאוריים קרובים לספינוזאוריים.
קליידוגרמה ומיון.
קליידוגרמה - "עץ משפחה" פילוגנטי המתבסס על המאמרים של בנסון 2010:
Eustreptospondylus
טורוווזאורוס
משחקי הרעב - עורבני חקיין, חלק 1
משחקי הרעב - עורבני חקיין, חלק 2
יהודה דוד וולפא