בשנת 1989 עוצב סמל חדש ובו המילים "מועדון הכדורגל הלנינגרדי" (ЛЕНИНГРАДСКИЙ ФУТБОЛЬНЫЙ КЛУБ) בתוך מסגרת מעוגלת כחולה ובראשה סמל אונייה מוזהב, כפי שהוא מופיע מעל בניין האדמירליות בסנקט פטרבורג וכדורגל בתחתית הסמל. בעונת 1991 הוחזר סמל החץ, אך הקבוצה אימצה מחדש את הסמל משנת 1989, בשנת 1997 לאחר שהקבוצה העפילה חזרה לליגת העל הרוסית בכדורגל. הסמל עוצב מחדש, הפעם עם הכתובת "מועדון הכדורגל של סנקט פטרבורג" (ФУТБОЛЬНЫЙ КЛУБ САНКТ-ПЕТЕРБУРГ), סביב למילה "זניט" בעיצוב חץ, כשהסמל כולו צבוע בכחול.
בשנת 2013 הקבוצה אימצה מחדש את הסמל המופשט יותר של המילה "זניט" בצורת חץ, ללא האלמנטים ששימשו כסמל הקבוצה קודם לכן. בתחתית הסמל נוספה שנת הקמת המועדון "1925", אף שעל חולצות השחקנים הסמל הופיע ללא שנת ההקמה.
באפריל 2016 עיתון הדיילי מייל הבריטי דירג את סמל זניט כאחד מעשרת סמלי קבוצות הכדורגל הגרועים ביותר, נטען שהסמל הקודם ששימש את הקבוצה בשנים 1989–2013 היה טוב יותר ושיקף טוב יותר את היות הקבוצה לקבוצת הכדורגל העיקרית של העיר סנקט פטרבורג, בעוד הסמל החדש הוא נטול ייחוד ונעדר כל סממנים בסיסיים של סמל קבוצת כדורגל.
קמע.
מאז אמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 הפך האריה לקמע של זניט. ב־1996 הופיעה תמונה של אריה בכרטיסי החברות של מועדון האוהדים. בשנת 1999 הופיע לראשונה קמע האריה באצטדיון פטרובסקי.
האריה היווה השראה לשחקני זניט שקעקעו את האריה על גופם, כמו חלוצי העבר סבסטיאן דריוסי ואמיליאנו ריגוני ולקשר מלקום, אם כי דריוסי ציין כי לקעקוע שלו על הגב אין קשר לזניט.
צבע ותלבושת הקבוצה.
תלבושת.
צבע מדי הבית הקבועים של הקבוצה הוא תכלת וצבע מדי החוץ הוא לבן. אלו מדי הקבוצה מאז 1940, כשעד אז שיחקה במדי ירוק-לבן ונקראה בשם סטאלינץ.
בעלים, תקציב וספונסרים ראשיים.
משנת הקמתה ועד לאחר מלחמת העולם השנייה, נתמכה הקבוצה על ידי מפעל LMZ. מהתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה ועד 1990 הקבוצה הייתה בבעלות מפעל האופטיקה LOMO. באוגוסט 1993 זניט הייתה בבעלות משותפת של חברת הבנייה 20th Trest (80% מהמניות) ועיריית סנקט פטרבורג (20%), שגייסה את חברת לנטרנסגז לממן את תקציב הקבוצה.
במהלך עונת 1994/95 מבשלת הבירה בלטיקה הפכה לספונסר הראשי במקום חברת הבנייה. ב-2002 מרבית מניות הקבוצה נרכשו על ידי בית בנקאות מקומי שבבעלות איש העסקים דוד טרקטובנקו.
עד 2006 בנק התעשייה והבנייה של סנקט פטרבורג (Promstroybank SPb) שימש כספונסר מרכזי (הבנק שהוקם בשנת 1990, הפך בשנת 2007 לחלק מקבוצת VTB).
בשנת 2006 תאגיד הגז גזפרום הפך לספונסר הראשי ולבעלים החדש של הקבוצה. לצד התאגיד, הקבוצה מקבלת מימון גם מחברות תקשורת כמגהפון ו¯МТС ומחברות הגז סוגאז וסיבור
ביולי 2014 זניט חתמה על הסכם שיתוף פעולה עם חברת התעופה "רוסיה", שמטיסה את צוות השחקנים במטוסי החברה.
משנת 2010 עד 2021 את התלבושת של זניט ייצרה יצרנית ביגוד הספורט, נייקי. תקציב הקבוצה בעונת 2017/2018 עמד על 188 מיליון דולרים. בשנת 2020 פורסם כי מועדון הכדורגל נמצא בבעלות ישירה של גזפרום בנק (51.01%) וגזפרום טרנסגז סנקט פטרבורג (25.01%), מינהל העיר סנקט פטרבורג (0.63%), סיבור (10.75%), הקרן לפיתוח ותמיכה באמצעי התקשורת (10.78%), חברות מקפריסין כמו SIXB Ltd., SOIHL Cyprus Investement Limites ואנשי עסקים כמו גנאדי טימצ'נקו ולאוניד מיכלסון.
במהלך שנת 2020, נודע שהמועדון ספג הפסד נקי של 2.35 מיליארד רובל כאשר במקביל, שנה קודם לכן, רשמה זניט רווח נקי של 547 מיליון רובל. ההפסד הפך לשיא עבור זניט מאז 2014 - אז הפסיד המועדון 5.2 מיליארד רובל. ההפסד ממכירות גדל ב־14.9% והסתכם ב־4.76 מיליארד רובל, שהיה גם הנתון הגבוה ביותר מזה 6 שנים. במקביל, הכנסות המועדון לשנת 2020 היו הגדולות ביותר בשש השנים החולפות, המדד עלה ב־4.2% בהשוואה לשנת 2019 והגיע ל־11.8 מיליארד רובל. על פי הדיווחים של המועדון לשנת 2019, גזפרומבנק היה בעל המניות הגדול ביותר. החברה החזיקה ב־49.9% ממניות המועדון. בדו"ח לשנת 2020 המועדון לא חשף את הרכב בעליו.
תארים והישגים.
זניט נחשבת לאחד ממועדוני הכדורגל המעוטרים ביותר ברוסיה והיא הקבוצה היחידה ברוסיה שזכתה בכל תואר לאומי אפשרי לפחות פעם אחת, לרבות אליפות, גביע, סופר קאפ, וגביע הליגה הרוסית.
שיאים קבוצתיים ואישיים.
בליגה הסובייטית.
זניט התמודדה בליגת העל הסובייטית בשנים 1938–1989.
בליגה הרוסית.
זניט מתמודדת בליגת העל הרוסית מאז 1996.
אחת הסדרות הארוכות ביותר בתולדות הליגה הרוסית הוא רצף של 26 ניצחונות ללא הפסד לזניט בעונות 2009–2010. רצף הניצחונות הגדול ביותר היה בעונת 2010 ובעונת 2014 עם רצף של 9 ניצחונות. בעונת 2002 ספגה שיא שלילי של 11 משחקים ללא ניצחון. בעונות 2019–2021 הגיעה לרצף כולל של 27 משחקי בית ללא הפסד.
בטורנירים אירופיים.
זניט החלה להתמודד בטורנירים אירופאיים מאז 1987.
ענפי ספורט נוספים.
"מועדון הכדורגל זניט" מפעיל קבוצות ספורט מקצועניות וחובבניות במספר ענפי ספורט מלבד הכדורגל. יש שלוש קבוצות ספורט מקצועניות בנוסף לקבוצת הכדורגל - בכדורסל, בכדורעף וקבוצת כדורגל נשים (ובעבר הפעילה גם קבוצת קטרגל). כל הקבוצות הללו משתתפות בליגה הבכירה בענף הספורט שלהן ברוסיה והן זוכות להישגים נאים:
זניט לנינגרד
אומהה
אומהה (באנגלית: Omaha) היא העיר הגדולה ביותר במדינת נברסקה שבארצות הברית, והיא בירת מחוז דאגלס. במפקד שנערך בארצות הברית בשנת 2009, מנתה אוכלוסיית העיר כ-454,731 נפש.
היסטוריה.
שבטים אינדיאנים התיישבו באזור מאז המאה ה-17. בשנת 1804 משלחת לואיס וקלארק עברה באזור ואף נפגשה עם האינדיאנים. בשנים שלאחר מכן התפתח באזור סחר פרוות נרחב.
ב-4 ביולי 1854 הוקמה העיר, במיקום שכיום נמצא במרכז אומהה. בשנותיה הראשונות, כלכלת אומהה דשדשה, והעיר שימשה כנקודת מנוחה לסוחרים שעל נהר המיזורי. בשנת 1863 הוקם קו הרכבת הראשון בסביבת העיר, דבר שמאוד פיתח אותה. בעשורים שלאחר מכן העיר הפכה למעצמה ארצית בתחום תעשיית הבשר.
במהלך המאה ה-19 נוצרו מובלעות אתניות רבות ברחבי העיר, כאשר כל קבוצה אתנית התיישבה בשכונות ספציפיות. בשלהי המאה התקיימו בעיר מהומות גזעיות נרחבות, לאחר תלייתו של גבר שחור בשל אונס של אישה לבנה. עימותים אלו שבו וחזרו גם בתחילת המאה ה-20.
במהלך המאה ה-20 גדלה האוכלוסייה מאוד. לאחר המשבר הכלכלי העולמי בשנת 1929, העיר התאוששה רבות בזכות מפעל צבאי מדרום לעיר, שהופעל על ידי חברת חברת גלן ל. מרטין. אנולה גיי, המטוס שהפציץ גרעינית את העיר היפנית הירושימה בזמן מלחמת העולם השנייה, יוצר במפעל זה.
בשנות ה-50 וה-60 פעלו בעיר למעלה מ-40 חברות ביטוח, והיא התחרתה (ללא הצלחה) במרכזים ארציים אחרים כגון ניו יורק, הרטפורד או בוסטון. בשנות ה-50 הכלכלה החלה להיפגע, דבר שגרם לאבטלה רבה ולעוני. הכלכלה העירונית שבה לצמוח בשנות ה-70.
בתחילת המאה ה-21 נבנו באומהה גורדי שחקים ומוסדות תרבות רבים
גאוגרפיה.
העיר ממוקמת על גבולה המזרחי של נברסקה, בסמוך לנהר המיזורי, כשלושים ק"מ צפונית לשפך הנהר פלאט. אומהה ושכנתה ממזרח - קנסיל-בלאפס שבאיווה, יוצרות יחדיו אזור מטרופוליטני ענק, ששטחו 11,396 קמ"ר, אוכלוסייתו כ-849,517 נפש, ובצרוף הפרברים הוא השישים בגודלו בארצות הברית.
אומהה זכתה לכינוי: "שער הכניסה למערב", עקב מיקומה המרכזי כצומת הדרכים התחבורתי של ארצות הברית, בשלהי המאה התשע-עשרה. התפתחות מסילות הברזל הפכו את העיר למרכז מסחר ותעשייה. במחצית המאה העשרים קיבלה העיר תנופה נוספת עם סלילת מספר כבישים של מערכת הכבישים הבין-מדינתיים דרכה, והמעבר של מטה פיקוד האוויר האסטרטגי אל אחד מפרבריה. בסוף שנות ה-50 של המאה העשרים היא הייתה המרכז הגדול ביותר בארצות הברית של מכלאות ובתי חרושת לאריזת בשר. אולם שינויים מבניים במסילות הרכבת ובתעשיית הבשר הביאו לאובדן 10,000 מקומות עבודה ולהתפרצות של מהומות בין-גזעיות שהחלישו את כלכלתה עוד יותר. ההתאוששות ממשברים אלה ארכה מספר עשורים.
כיום מתאפיינת אומהה בתשתית תרבותית וכלכלית עשירה, הכולל את מוזיאון ג'וסלין (Joslyn) לאמנות, מוזיאון דורהם (the Durham Museum) העוסק בעיקר במורשת מערב ארצות הברית, מרכז הולנד לתצוגת אמנות, ובית הבובות הציבורי של אומהה. גם תעשיית המוזיקה בעיר מפותחת מאוד. באומהה נמצאים כמה משרדים ראשיים של חברות ענק, בהם: חברת ההחזקות ברקשייר האת'וויי (Berkshire Hathaway), תאגיד הרכבות יוניון פסיפיק (Union Pacific) וענקית המזון האמריקנית קונאגרה (ConAgra Foods). השבועון ניוזוויק קבע בשנת 2001, כי העיר היא אחת מעשרת מרכזי ההיי-טק בארצות הברית. עיתונים חשובים נוספים בארצות הברית, דוגמת "הבוסטון גלוב" ו"הניו יורק טיימס", עמדו על ערכה ההיסטורי והתרבותי של העיר.
דמוגרפיה.
נכון לשנת 2020, גרים בעיר כ-486,000 איש והצפיפות היא 1,331 נפש לקמ"ר.
החלוקה הגזעית (נכון לשנת 2020):
פוליטיקה.
מועצת העיר מורכבת משבעה נציגים הנבחרים בשבעה מחוזות בחירה. ראש העיר נבחר במאי 2013.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית העיר נוטה לרוב להצביע למועמד מן המפלגה הרפובליקנית. כך זה היה באופן מוחלט בשנים 1968–2004. עם זאת הן בבחירות בשנת 2008 והן בשנת 2020 הצביעו רוב התושבים עבור המועמדים הדמוקרטים ברק אובמה וג'ו ביידן.
ערים תאומות.
לאומהה יש כיום שש ערים תאומות:
דפוס חשיבה