בעבר פותחה ונתמכה המערכת על ידי המפתח המקורי Hiren אך מאז נובמבר 2012 לא מופצות גרסאות רשמיות של סט הכלים. בשנים האחרונות התארגנו מפתחים והם מוציאים גרסאות כיסוי של סט הכלים באתר הרשמי.
קרם מרשמלו
קרם מרשמלו או ממרח מרשמלו (באנגלית: Marshmallow creme) הוא ממרח עשוי קרם מרשמלו הפופולרי בארצות הברית.
הממרח משמש להכנת כריכי מרשמלו וחמאת בוטנים הידועים בשם פלאפרנאטר - כריכים הפופולריים באזור ניו אינגלנד ובייחוד במדינת מסצ'וסטס וכן ליצירת כריכי סמורז ביתיים (בשילוב עם קרם נוטלה).
הממרח מכיל סירופ תירס, סירופ סוכר חומרי טעם וניל וחלבון.
היסטוריה.
האזכור הראשון של קרם המרשמלו מקורו בספר הבישול האמריקאי "ספר הבישול של בית הספר פאני פארמרז" ("Fannie Farmer's Boston School Cook Book") משנת 1896. בספר זה נעשה שימוש בקרם למילוי עוגה. ב"ספר הבישול החדש של הגברת רורר" ("Mrs. Rorer's New Cook Book") שנכתב על ידי שרה טייסון רורר משנת 1902 מוזכר שימוש בקרם מרשמלו למילוי עוגה.
בראשית המאה ה-20 החלו לייצר קרם מרשמלו בייצור תעשייתי. קופסאות שימורים של המוצר החלו להימכר בשנת 1917 תחת השם "טוט סוויט מרשמלו פלאף" (Toot Sweet Marshmallow Fluff) המוצר החל להימכר בצנצנות בשנות ה-40 של המאה ה-20.
קרם המרשמלו הפך מרכיב מרכזי בכריך הפופולרי פלאפרנאטר אשר עלה לכותרות במסגרת דיון שנערך בבית המחוקקים של מסצ'וסטס בו הציע סנטור מדינת מסצ'וסטס גארט באריוס להגביל הגשתו של הכריך בבתי הספר במדינה. באותו דיון הוצעה הצעה נגדית להכריז על הכריך ככריך הלאומי של המדינה.
חנינא ברנדס
חנינא ברנדס (נולד ב-2 במאי 1937) הוא עורך דין ישראלי, שייסד יחד עם גד נשיץ את פירמת עורכי הדין נשיץ ברנדס אמיר ושות'. עוסק במשפט מסחרי והשתתף כיועץ משפטי בהקמתן של כמאה חברות הייטק.
ביוגרפיה.
חנינא ברנדס נולד בחיפה ב-1937, לחנה וגבריאל ברנדס, שעלו לישראל בשנות ה-20 של המאה ה-20, התיישבו בתל אביב ועברו לגור בחיפה. אביו, שהיה כימאי בעל מפעל לייצור מראות, נפטר בהיותו בן 15. חנינא היה אח אמצעי, לאחיו הבוגר ממנו, שלימים הפך למנהל בית החולים רמב"ם, בחיפה, פרופ' יוסף ברנדס ולאחות הצעירה ממנו, ידידה כהן, חשבת.
עם סיום לימודיו בבית הספר הריאלי בחיפה, התגייס לחיל הקשר והתקשוב והמשיך לשרת במילואים עד גיל 53, ושוחרר בדרגת סגן אלוף.
במקביל ללימודיו האקדמיים עבד בעבודות מזדמנות ובמשרד האוצר בלשכה שעסקה בנכי רדיפות הנאצים. הוא למד משפטים בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה, בשלוחה החיפאית וסיים את לימודיו בפקולטה למשפטים בשלוחה התל אביבית של האוניברסיטה העברית בירושלים, והוסמך כבוגר במשפטים בשנת 1963. באותה שנה הוא החל את ההתמחות שלו במשרד ש. פרידמן בחיפה.
בשנת 1965 הוסמך כעורך דין. בשנת 1970 הוצע לברנדס להתקבל כשותף במשרד ש. פרידמן, אך הוא החליט לצאת לדרך עצמאית, עבר לתל אביב ופתח משרד לעריכת דין. ב־1 במרץ 1981 מיזג את משרדו עם משרדו של עורך הדין גד נשיץ, שהכיר בשל העובדה שגד ייצג חברות ביטוח בתביעות ביטוח ימי נגד חברות ספנות, ומשרד פרידמן וברנדס בתוכו ייצג את רוב חברות הספנות.
ברנדס מתמחה בתחום המסחרי, בדיני חברות, מימון, היי-טק, ביו-טק, מיזוגים ורכישות, הגבלים עסקיים, בנקאות, מכרזים, קרנות הון סיכון, ליטיגציה, אנרגיה ומשאבי טבע. עם לקוחותיו נמנו חברות ציבוריות לצד לקוחות פרטיים וגופים ציבוריים. בין היתר היה שותף, כיועץ משפטי, בהקמת חברות הייטק ובהן חברת צ'ק פוינט, לנאופטיקס (לימים איזיצ'יפ) ואחרות.
עו"ד ברנדס היה מעורב בפסק הדין התקדימי "פרומר וצ'ק פוינט נגד רדגארד", שעסק בנושא חופש העיסוק. עד לאותו פסק דין, הפרקטיקה איפשרה לכבול עובד למקום העבודה שלו על דרך של חתימה על הסכם עבודה, שבו סעיף האוסר עליו לעבור לעבוד אצל מתחרים. ברנדס שכנע את בית הדין הארצי לעבודה שזו תקנה שהציבור לא יכול לעמוד בה, משום שבעידן המודרני, ההתפתחות האנושית דורשת שאנשים עם כישורים ויכולות יוכלו לעבור לעבוד אצל המתחרים.
עם לקוחותיו של ברנדס נמנה נשיא מדינת ישראל, עזר ויצמן, שנאלץ להתפטר מכהונתו לאחר שבאמצעי התקשורת פורסמו ידיעות לפיהן קיבל ויצמן כ-450 אלף דולר מאיש העסקים אדוארד סרוסי מבלי שדיווח על כך, וזאת במהלך כהונתו כחבר הכנסת וכשר. ברנדס טען שהוא חושד שהמידע הודלף על ידי חשב משרדו, אברהם פלקסר. פלקסר נעצר לחקירה לימים אחדים, והתיק נגדו נסגר מחוסר ראיות.
ברשותו של ברנדס אוסף אמנות עכשווית שטיפח יחד עם אשתו, עשרות שנים.
בשנת 2021 קבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת תל אביב.
משפחה.
ברנדס פגש את אשתו ג'ני (לשעבר יו"רית אגודת ידידי תיאטרון בית ליסין), במהלך לימודי המשפטים. ב-16 באוקטובר 2018 התאלמן, הוא אב לשתי בנות ובן. מתגורר בתל אביב.
Hirens BootCD
משטרת רוסיה
צ'יילד
צ'יילד (Childe או Child) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו ילד.
הקרב הראשון על האגמים המזוריים
הקרב הראשון על האגמים המזוריים נערך בין כוחות הקיסרות הגרמנית לכוחות האימפריה הרוסית כחלק מהחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה. הקרב החל ב-9 בספטמבר 1914 לאחר שהארמייה הגרמנית השמינית תקפו את הארמייה הרוסית הראשונה. שישה ימים לאחר מכן ב-14 בספטמבר הסתיים קרב בניצחון מוחץ גרמני לאחר שאלה הצליחו לגרום לרוסים לסגת משטחי פרוסיה המזרחית חזרה אל קו הגבול שבין המדינות.
הרקע לקרב.
החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה נפתחה ב-13 באוגוסט 1914 עת פלש צבא האימפריה הרוסית אל שטחי פרוסיה המזרחית (שהיו בשליטת הקיסרות הגרמנית) וגליציה (שהיו בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית). הארמייה הרוסית הראשונה (בפיקודו של פאול פון רננקמפף) פלשה לפרוסיה המזרחית מכיוון צפון-מערב ואילו הארמייה הרוסית השנייה (בהובלתו של אלכסנדר סמסונוב) פלשה מדרום. אל מול הארמיות הרוסיות ניצבה הארמייה הגרמנית השמינית (עליה פיקד בפרוץ המלחמה מקסימיליאן פון פריטוויץ). הארמייה השמינית הגרמנית הייתה בנחיתות מספרית כבדה אל מול הכוחות הרוסים, ולכן ההוראות שקיבלה היו להגן על שטחי פרוסיה המזרחית בכל מחיר ורק במקרה בו קיימת סכנה ממשית שהארמייה תושמד לחלוטין הותר לארמייה לסגת ולהשאיר את פרוסיה המזרחית לרוסים.
למרות נחיתותם המספרית, הארמייה הגרמנית צוידה בנשק חדיש מזה של הרוסים ותפקודה היה יעיל יותר. כשנכנסו ראשוני הכוחות הרוסים לפרוסיה המזרחית ב-13 באוגוסט, לא נתקלו בהתנגדות כלשהי. ההתנגשויות הראשונות בין הרוסים לגרמנים היו בקרב שטלופנן (17 באוגוסט) ולאחר מכן בקרב גומבינן (20 באוגוסט). בקרב גומבינן נחלו הגרמנים תבוסה קטנה מול הארמייה הרוסית הראשונה, וגנרל פריטוויץ (מפקד הארמייה הגרמנית השמינית) הורה על נסיגה כוללת משטחי פרוסיה המזרחית מתוך החשש שהארמייה הגרמנית תלכד בין שתי הארמיות הרוסיות ותושמד. מטה הפיקוד הגרמני (ובראשו הלמוט פון מולטקה הצעיר) החליט ב-22 באוגוסט להחליף את פריטוויץ בגנרלים מנוסים יותר ובמקומו עמד כעת בראש הארמייה הגרמנית השמינית הגנרל פאול פון הינדנבורג (ביחד עם אריך לודנדורף שהצטיין במהלך קרב לייז' בחזית המערבית).
משלקחו הינדנבורג ולודנדורף את הפיקוד התהפכו היוצרות והגרמנים הם שהחלו לדחוק ברוסים. במהלכים טקטיים אמיצים (בשילוב עם מודיעין שיירט את המסרים שהרוסים העבירו ביניהם) תקפו הגרמנים את הארמייה הרוסית השנייה של סמסונוב ליד העיירה טננברג בניצחון החשוב ביותר במערכה על פרוסיה המזרחית - קרב טננברג. במהלך קרב זה, שהתרחש בין 26 באוגוסט ל-30 באוגוסט, הביסו הגרמנים את הארמייה הרוסית השנייה והשמידו אותה לחלוטין כשמפקדה אלכסנדר סמסונוב החליט להתאבד בעקבות התבוסה ב-29 באוגוסט. ניצחון זה הפך את הינדנבורג לגיבור המלחמה. למרות שקרב טננברג הסתיים רשמית ב-30 באוגוסט, המשיכו הגרמנים להרוג את חיילי הארמייה הרוסית השנייה עד ל-2 בספטמבר.
מהלך הקרב.
עוד בטרם הוכרע קרב טננברג, החליט רננקמפף לשלוח את הדיוויזיות הדרומיות שלו אל עבר טננברג על מנת לעזור לארמייה הרוסית השנייה. ב-31 באוגוסט, מכשנודע לרננקמפף שהארמייה השנייה הובסה בקרב הורה לארמייה להתרכז באזור קו אנגרבורג שנפרס מהעיר קניגסברג (כיום קלינינגרד) בצפון ועד האגמים המזוריים שבדרום. הינדנבורג החליט שלאחר שהשמיד את הארמייה הרוסית השנייה עליו להביס גם את הארמייה הרוסית הראשונה. תוכניתו הייתה לאגף את הדיוויזיות הדרומיות שבאזור האגמים המזוריים תוך הדיפת הרוסים מזרחה בעוד שבעיר קניגסברג בצפון (שהייתה מבוצרת היטב) יוחזק כוח קטן שיגן על העיר. לאחר קרב טננברג הגיעו שני קורפוסים חדשים מהחזית המערבית לארמייה השמינית ותרמו לעדיפות המספרית של הגרמנים שהייתה ביחס של 3:1. קניגסברג הייתה מבוצרת היטב ולכן הינדנבורג לא חשש מהתקפה עליה והחליט להתמקד באגמים המזוריים. כמו הארמייה הרוסית, גם הארמייה הגרמנית נפרסה מקניגסברג שבצפון ועד למערבית מהאגמים המזוריים, רק שלא כמו לרננקמפף היו להינדנבורג כוחות "עודפים" אותם יכל לנצל בעת פתיחת הקרב.
המתקפה הגרמנית הראשית החלה ב-7 בספטמבר לאורך כל החזית כשעיקר ההתקפה נמצאת בדרום ליד האגמים המזוריים. בשמונה בספטמבר המצב בחזית היה לטובת הגרמנים שדחקו את הרוסים מזרחה. בצפון החזית נחלו הגרמנים ניצחון מוחץ אל מול הדיוויזיות הרוסיות. לעומת זאת בדרום התקשה הקורפוס הגרמני ה-17 אל מול הקורפוס הרוסי ה-2 שנראה תחילה כאילו עומד לאגף את הקורפוס הגרמני. המצב השתנה לאחר שהקורפוס הגרמני ה-1 הגיע לתמוך בקורפוס ה-17 בלילה שבין 8 בספטמבר ל-9 בספטמבר.