בשנת 2006, במהלך ריאיון עם חדשות MTV, ביונסה דיברה על האישיות האגרסיבית יותר שלה "Sasha Fierce" שבחיים אמיתיים היא לא דומה לאדם שאנשים רואים בקטעי הווידאו וההופעות שלה: "אני באמת שקטה יותר, מנומסת, אבל כשאני על במה אני.. . אגרסיבית, אני חזקה, אני חסרת פחד". האלבום השלישי I Am... Sasha Fierce הציג רשמית את אישיות הבמה של ביונסה "סשה פיירס", ביונסה גילתה כי "סשה" נולדה בביצוע של "Crazy in Love" משנת 2003. בריאיון למגזין "People" אמרה ביונסה ש"סשה פיירס" היא אך ורק לבמה.
מגזין בילבורד פרסם באוקטובר 2008 שביונסה הולכת לצאת לסיבוב הופעות השלישי שלה, והוא הולך לקדם את אלבום הסולו השלישי שלה. הסיבוב הופעות התחיל באפריל 2009, שמונה חודשים לאחר שחרורו של האלבום I Am... Sasha Fierce. מתאריך 25 באפריל 2009 התחילו מכירות מוקדמות לסיבוב הופעות.
ביונסה הופיעה ביותר עם להקת הבנות שלה "Suga Mama", זמרות הלווי שלה "The Mamas", והרקדנים. במהלך ההופעה ביונסה החליפה שש תלבושות בהתאם לשירים, ורשימת השירים שלה הורכבה משלושת אלבומי הסולו שלה, ושירי עבר עם להקת דסטניז צ'ילד. החלוקה בין השירים לבלדות ושירים קצביים הייתה על מנת להציג את הנושא המרכזי של I Am... Sasha Fierce, האישיות הכפולה של ביונסה.
תקציר ההופעות.
המופע התחיל שביונסה הולכת לכיוון קדמת הבמה שמלא עשן סביבה, ורואים את הצללית של ביונסה מאור קטן שמאיר עליה, תוך כדי שהיא שרה מספר שורות מהשיר "Déjà Vu". נדלקים האורות וביונסה נחשפת לבושה בבגד גוף בצבע זהב ונעלי עקב והצטרפו אליה שתי רקדניות בבגדי גוף צמודים, וביונסה התחיל לשיר את "Crazy in Love". במהלך המופע ג'יי זי עולה לבמה, וביונסה מסיימת את השיר עם הכוריאוגרפיה בדומה לקליפ עם קונפטי על הבמה. ביונסה ביצעה את השירים "Naughty Girl" ו- "Freakum Dress" שבמהלכו יש סולו לגיטריסטית וביונסה נשכבת על הרצפה. ביונסה שואלת את הקהל "האם כולכם מוכנים לרקוד?" ושרה את "Get Me Bodied".
ביונסה שרה את "Smash Into You" כאשר היא על מדרגות והיא לבושה בבגד גוף לבן, את "Ave Maria" / "Angel" ביצעה עם שמלה לבנה שמאוחר יותר הפכה לשמלת כלה. ביונסה המשיכה לשיר את "Broken-Hearted Girl", בסיומו הופיעו קטעי וידאו מהקליפ לשיר "If I Were a Boy" לאחר מכן ביצעה את השיר עם קאבר לשיר "You Oughta Know". לאחר מכן ביצעה את השיר "Diva" כאשר היא בחלק העליון של המדרגות עם הרקדנים מאחוריה, תוך כדאי הופיע סרטון של ביונסה בגיל חמש שהיא שרה ורוקדת והתחילה לשיר את השיר "Radio". השיר "Me, Myself and I" הוצג עם נאום קצר על עוצמה נשית, ולאחר מכן ביצעה ביונסה את השירים "Ego" ו-"Hello".
על המסך מופיע קטע וידאו בוא ביונסה מטילה מטבע שבצד אחד מופיע הצד הרגשי שלה ובצידו השני "סשה פיירס". שביונסה קשורה לרתמה היא מתרוממת עם שמלה ארוכה שהופכת לקצרה אחרי זמן קצר, תוך כדאי היא מבצעת את השיר "Baby Boy" ועוברת לבמה הקטנה במרכז הבמה. הקהל התבקש לשיר "לשמאל, לשמאל" עם מנגינת השיר "Irreplaceable" ולאחר מכן ביצעה אותו, והמשיכה עם "Check on It". ביונסה שרה מחרוזת של דסטניז צ'יילד "Bootylicious", "Bug a Boo" ו-"Jumpin', Jumpin'" בביצוע ביחד עם הרקדנים, לאחר מכן שרה את "Upgrade U" ו-"Video Phone". את המחרוזת של דסטניז צ'יילד סיימה עם השיר "Say My Name" שם יצרה קשר עם הקהל ששאלה מספר אנשים מה שהם שלהם.
שהשיר הסתיים ביונסה חזרה לבמה המרכזית כאשר היא לובשת שמלה ושרה את השיר "At Last" ו-"Listen" כאשר קטעי וידאו מהסרט "נערות החלומות" מופיעים ברקע. הקטע האחרון של המופע מתחיל כאשר על המסך קטעי וידאו בהם המעריצים מחקים את הכוריאוגרפיה של השיר "Single Ladies (Put a Ring on It)", לאחר מכן ביונסה עולה לבמה ביחד עם הרקדניות כאשר היא לבושה בבגד גוף שחור ומבצעת את "Single Ladies (Put a Ring on It)" עם כוריאוגרפיה כמו בקליפ לשיר. ביונסה מסיימת את המופע עם גרסה מורחבת של "Halo", יורדת מהבמה ולוחצת ידיים למעריצים בשורות הראשונות. לאחר מכו ביונסה עולה לחלק העליון של מדרגות ואומרת "אני ... שלך", שנכתב על המסך מאחוריה וירדה מהבמה.
פרמוס
פרמוס (באנגלית: Paramus) היא עיר במחוז ברגן במדינת ניו ג'רזי, בארצות הברית. ב-2010 עמדה אוכלוסיית העיר על 26,342 תושבים, מספר ששיקף צמיחה של 2.6% ממפקד האוכלוסין של 2010. פרמוס נחשבת לפרבר של העיר ניו יורק, וממוקמת בין 24 ל-32 ק"מ צפון-מזרחה ממרכז הרובע מנהטן.
פרמוס התאגדה כעירייה מהסיווג "בורו" (באנגלית: borough) ב-1922 (במדינת ניו ג'רזי ישנם חמישה סיווגים של עיריות - עיר, בורו, עיירה, קריה וכפר). היא ידועה כאחד ממרכזי השופינג הגדולים בארצות הברית, עם מחזור שנתי של מעל 5 מיליארד דולר בענף הקמעונאות.
תמימות
תמימות הוא מושג המאפיין אנשים שאינם מתוחכמים אלא נוהגים בפשטות. לדוגמה רוב הילדים נחשבים לתמימים. המושג משמש לעיתים לתיאור תופעות נוספות המזכירות את התמימות.
ההפך מתמימות היא התחכמות, אכזריות או ציניות (על פי ההקשר).
נאיביות.
נאיביות (מצרפתית: Naïveté) היא מילה מושאלת מצרפתית שפירושה הצגת או הבעת חוסר ניסיון, חוסר הבנה או היעדר תחכום. במקור המילה הצביעה על תמימות וטבעיות במובן החיובי דווקא. מילה שקיבלה משמעות הפוכה במידת מה היא ציניות.
יש הרואים בנאיביות דווקא ברכה, המיוחסת על פי רוב לילדים, שכן האדם הנאיבי יכול להתלהב מדברים שהציניקן כבר אינו מתלהב מהם. כך למשל תערוכה של אמנים מצרפת, בלגיה וקנדה שעלתה ב-2007 נקראה: "נאיביות – שמחת חיים".
התמימות ביהדות.
ביהדות המונח תמימות מפורשת לעיתים במובן "שלם" כמו: (במדבר פרק כ"ח). משמעות המילה "תמימים" הוא שלמים. גם לגבי ה' המשמעות היא: שלם, מושלם.
(דברים פרק ל"ב).
ובאופן דומה גם נדרש מהיהודי להתנהל גם כלפי הבורא בשלמות : (דברים פרק י"ח). (שמואל ב' פרק כ"ב).
תמים במובנים אלה פירושו: עובד את ה' בלי לחקור אחריו ואחרי מצוותיו אלא מאהבתו.
ב"מעשה מחכם ותם" שבסיפורי מעשיות של רבי נחמן מברסלב מתואר התם כאחד שאינו מתלהב ואינו מתלונן על העולם והוא נראה לעיתים נלעג, אך זוכה לקבל יותר מכל השאר.
המאבק הפלסטיני במכירת קרקעות ליהודים
רקע.
אדמות הכפרים הערביים.
במאה ה-19, רוב אדמות הכפרים בארץ ישראל היו קניין משותף לכל בני הכפר, אשר נקרא בערבית "משאע". אדמות אלו התחלקו בין המשפחות אחת לשנה או שנתיים. ה"משאע" הגביל לעיתים את זכותם של בעלי החלקה למכור או לשעבד אותה לאשראי בנקאי. משום כך, רוב הפלאחים שאפו לבטל את מנהג ה"משאע" ולחלק את אדמות הכפרים לבעלויות פרטיות (בערבית: "מפרוז"). כפרים רבים ביצעו את החלוקה הזו ("איפראז") בהסכם פנימי בלתי-רשמי. בתקופה העות'מאנית בארץ ישראל לא הייתה אפשרות לחלוקה מסודרת ורשמית, כי זו חייבה רישום מדויק של הקרקעות.
במחצית השנייה של המאה ה-19, השלטון העות'מאני דרש את רישום הקרקעות, אולם רק בתקופת המנדט הבריטי שקדה הממשלה על רישומן ("סטלמנט"). בתהליך זה נרשמו כמעט כל הקרקעות כ"אפראז". היו מנהיגים ערבים שסברו כי השמירה על הקניין המשותף בכפר הערבי, תמנע את מכירת אדמותיו ליהודים, לכן הציגו אותו כנכס לאומי וניהלו תעמולה נגד ה"אפראז". בשנות ה-40 הפסיקה ממשלת המנדט לבצע את ה"אפראז" כחלק מה"סטלמנט" והשאירה את הקרקעות כ"משאע". בתקופה זו הצטמצמו שטחי ה"משאע" והפכו למיעוט באדמות הארץ.
שלהי התקופה העות'מאנית.
קניות הקרקע של יהודים בארץ ישראל בשלהי המאה ה-19 נתלוו בסכסוכים עם ערבים. הרוכשים לא הכירו את מנהגי המקום בנוגע לחופש רעיית העדרים לאחר הקציר, וכאשר ניסו למנוע רעייה כזאת פרצו תגרות. קניות קרקע שנעשו מהבעלים ללא התחשבות מספקת באריסים, הביאו להתפתחות סכסוכים שנמשכו גם מספר שנים, ללא אופי פוליטי. הם פרצו גם בקרב הכפריים הערבים עצמם, ולא גרמו לערבים המקומיים להימנע ממכירת קרקע ליהודים במחירים גבוהים ביותר. משום כך, ב-1908 המליץ מותצרף מחוז ירושלים שהקאדי של ירושלים יהיה תמיד טורקי ולא ערבי מקומי, משום שהוא חבר בוועדה המשגיחה על העברת קרקעות וכך ידאג לביצוע הוראות הממשלה נגד העברת קרקע ליהודים. ב-24 ביוני 1891 שלחו נכבדים ערבים מירושלים עצומה לממשלה באיסטנבול, בה דרשו למנוע את המשך הגירת היהודים וקניות הקרקע על ידם. גם ב-1901 חתמו כמה מראשי הציבור הערבי בארץ ישראל על עצומה דומה. סכסוכי הקרקעות חיזקו את עמדתם האנטי-ציונית של המשכילים העירוניים ואלה החלו לארגן את הכפריים למעשי התנגדות לקניות הקרקע של היהודים.
בשנת 1908 יצא לאור בחיפה העיתון הפלסטיני הראשון, "אל-כרמל" , שמטרתו העיקרית הייתה מאבק בהעברת אדמות מבעלות ערבית לבעלות יהודית. בשנת 1910 נודע על משא ומתן שהתנהל בביירות עם אליאס סורסוק על רכישת כ-9,500 דונמים מאדמות עמק יזרעאל, בתחומי הכפר פולה. הידיעה עוררה תגובות חריפות בכפרי הסביבה, בנצרת ובחיפה, ואל השלטונות העות'מאניים נשלחו מברקי מחאה.
בשלהי 1910 הוקמה בחיפה אגודה שמטרתה "לעשות צעדים תקיפים לפני הממשלה שתאסור מכירת קרקע ליהודים". מעט מאוחר יותר קמה אגודה דומה ביפו. ב-1911 תקף העיתון היפואי "פלסטין" את מוכרי האדמות והצהיר: "האדמה שייכת כולה לאל, אך האדמה שאנו יושבים עליה שייכת למולדת במצוות האל".
מושל נצרת ניסה למנוע את העסקה על אדמות עמק יזרעאל, אולם השלטונות אישרו אותה ובפברואר 1911 הועברו האדמות לידי יהודים. המכירה גרמה לזעם ציבורי ונשלחו מחאות לממשלה העות'מאנית ולראש בית הנבחרים. העיתון "אל-כרמל" ניהל מאבק חריף נגד עסקה זו.