בשנת 1998 פתח משרד החקלאות את ייבוא הדבש גם למשווקי מזון. חלוקת הרישיונות נעשתה בדרך של הגרלה בין 56 מבקשים, אך מדו"ח מבקר המדינה מתברר שכל 6 הזוכים בהגרלה נשלחו על ידי חברת דבשים, והסכימו שבמקרה של זכייה בהגרלה, יעבירו אליה את הרישיון. (וכך, למעשה, נוטרל כל סיכוי לתחרות בתחום).
בסיס חוקי.
הבסיס החוקי לסמכויות הארגון מקורן בצו הפיקוח על מצרכים ושירותים, אשר מהווה חלק מהתקנות לשעת חירום אשר מוכרזת מחדש, שנה אחר שנה, מאז קום המדינה.
ביקורת חריפה הועברה על הארגון על ידי מבקר המדינה בשנים 1991, ו-1998 בתחומים רבים, ונחיצותו הוטלה בספק. המלצת המבקר הייתה לסגור את המועצה, ולבטל את הדרישה החוקית לרישיונות לעיסוק בייצור, החזקה ושיווק דבש.
סלופי ג'וס
סלופי ג'ו (מאכל)
סלופי ג'ו (באנגלית: Sloppy Joe; מילולית - "ג'ו המרושל") הוא שמו של כריך פופולרי מהמטבח האמריקאי הכולל לחמניית המבורגר ובתוכה בשר טחון (לרוב בשר בקר או בשר חזיר), בצל מטוגן, רוטב עגבניות מתוק או קטשופ ותבלינים.
גרסאות.
קיימת גרסה צמחונית של הכריך המכילה סויה במקום בשר טחון.
גרסה המכילה בשר הודו טחון במקום בקר או חזיר נקראת "סלופי טום" (Sloppy Tom).
מקור השם.
המאכל נקרא בשם זה בשל העובדה שהבשר הטחון נוטה ליפול אל מחוץ לכריך, דבר היוצר מראה מרושל (באנגלית: "סלופי"). השם "ג'ו" אינו מתייחס לאדם כלשהו, אלא מדובר בסתם שם טיפוסי.
מקור המאכל.
מקורו של המאכל אינו ידוע. קיימים מתכונים למאכל שנכתבו החל משנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20.
רדיית דבש
רדיית דבש היא פעולת הפקת הדבש מתאים אשר נמצאים בחלות הדבש, המצויות בכוורת הדבורים, הרדייה היא השלב בעבודתו של הדבוראי בה הוא אוסף את הדבש מהכוורות. לקראת שלב זה, הוא מתארגן היטב והכשרתו המקצועית מכוונת לקראת ארגון עבודת הרדייה, זוהי עבודה קשה, הכרוכה בספיגה של עוקצי דבורים, אפילו כאשר לובש הדבוראי את בגדי המיגון המקובלים. הדבורה נאבקת באלה הנוטלים ממנה את הדבש - המזון שהיא מכינה לימים בהם היא לא תמצא צוף או אבקת פרחים למחייתה, כמו בימי החורף.
עונת הרדייה.
רדיית הדבש נעשית בסוף עונת אגירת הצוף של הדבורים, לאחר תקופת עיבוד על ידי דבורת הדבש, הופך הצוף לדבש. בסיום עונת הפריחה, רוב הדבורים עפות בסביבת הכוורת, ולכן, כאשר מגיע הדבוראי לבצע את הרדייה הוא נתקל בהתנגדותן.
רדיית ביניים.
למרות כל ה"תחבולות" שנוקט הדבוראי, הוא לא יכול לרדות את הדבש ללא גרימת נזק לנחיל הדבורים. לכן, למרות המאמץ הארגוני הכרוך בדבר, יש הנוהגים לרדות פעמיים: פעם באמצע הפריחה ופעם שנייה בסופה. באמצע התקופה, הדבורים עדיין מצויות בשדות הפריחה ורק חלק מהן בכוורת ובסביבתה. יש הטוענים כי רדיית הביניים אפילו ממריצה את הדבורים למלא את החלות שהתרוקנו בפעולת הרדייה הראשונה. יחד עם זאת, ישנו חיסרון לרדיית הביניים, שכן הדבורים ה"פועלות" עוסקות בתיקון תאי חלות הדבש שניזוקו בפעולת הרדייה ואין להן את היכולת לצאת לאסוף צוף, וזאת בזמן שעדיין יש פריחה בחוץ. בשל זאת, נוהגים באזורי פריחת פרי ההדר, שם עונת הפריחה היא קצרה, לבצע רק רדייה אחת כדי לא להפריע לאיסוף הצוף. חיסרון נוסף, מהותי יותר ברדיית הביניים, הוא שהדבש הנלקח ברדיית הביניים עלול להיות לא בשל דיו. הדבש המופרש מהדבורה הוא מימי. רק לאחר שנשלמת מלאכת האידוי שלו - הדבש בשל. דבש לא בשל עלול לתסוס.
פעולת הרדייה.
על מנת לרדות את הדבש יש להוציא את חלות הדבש מתוך הכוורת. בעונת הרדייה, הכוורות מאוכלסות מאוד והדבורים שומרות על המאגרים שאגרו לקראת החורף הדל בצמחים אשר מניבים צוף. גם משפחות דבורים המוכרות לדבוראי בתור רגועות לא מניחות לקחת מהן את חלות הדבש. הן נאבקות בבעלי החיים ובבני האדם בנשקן האחרון - עוקץ הדבורה.
הדבוראי מצטייד לעבודה עם הדבורים בבגד קל, על מנת שלא יזיע. ריח הזיעה אינו אהוד על הדבורה וממריץ אותה לפעולות תקיפה, על ידי הרחתו היא חשה כי האויב שלה בסביבתה. בנוסף, מגנים במסכה על הפנים ונוהגים גם ללבוש כפפות על הידיים. למרות כל ההגנות, נטילת הדבש מהכוורת גורמת להתעוררות הדבורים וכמעט תמיד הדבוראי נעקץ בעת הרדייה. לשם הרגעת הדבורים והפחתת תוקפנותן משתמשים בעשן מאש שהופקה במפוח - סבורים כי מתעורר בהן את החשש כי פרצה שרפה והן עטות על חלות הדבש על מנת להתמלא בדבש מלאי לשעת חירום - הדבורה נעשית כבדה יותר לתנועה ולתגובה על התקיפה וכך הדבוראי מרוויח זמן.
בדרך כלל לא מוציאים את החלות מהקומות אלא לוקחים קומה שלמה ומחליפים אותה בקומה ריקה. לשם כך, מספר ימים לפני מועד הרדייה מפרידים בין הקומה המלאה ובין הכוורת, מניחים מתחת לקומה המלאה קומה ריקה וביניהן רשת המאפשרת מעבר של דבורים בכיוון אחד בלבד. כעבור מספר ימים נותרות רק דבורים בודדות בקומה המלאה וניתן להורידה מהכוורת ולהעביר אותה על תחולתה לרדייה. ניתן עם זאת גם לקחת רק מספר חלות מהקומה ולהחליפן בחלות ריקות, אך פעולה זו לוקחת זמן רב יותר והיא מקלה על הדבורים לתקוף את הרודים.
את קומת הבסיס לא רודים, שכן מייעדים אותה למשכן המלכה ותאי הביצים. מקובל להניח בכוורת רשת מיוחדת המונעת את מעבר המלכה מקומת הבסיס לקומות העליונות, זאת מכיוון שהמלכה היא היחידה שמטילה ביצים. כך הקומות העליונות מתמלאות בדבש בלבד ואין חשש שהמלכה תיפגע בזמן הוצאתן מן הכוורת.
הפקת הדבש.
את הדבש רודים כיום בעיקר בשיטות מכניות. תהליך הרדייה מורכב מהשלבים הבאים:
בתנאים מיטביים ניתן לרדות כ-30-40 ק"ג דבש מתא כוורת אחד בעונה.
לאחר גמר הרדייה מחזירים את החלות הפגומות אשר עדיין מכילות מעט דבש - עד 10% - לכוורת, בקומה נפרדת, למניעת הפרעה נוספת לקומה הבסיסית של הכוורת. הדבורים מלקטות את הדבש שנשאר ובונות מחדש את החלות. כאשר החלות מתרוקנות, עדיף לאחסנן בארונות מיוחדים והרמטיים כדי שלא ייפגעו מעש הדונג. יש שיטות לטיפול בחלות וזאת על מנת לחסוך ממשפחת הדבורים מאמץ בעונה הבאה לבנות חלות חדשות.
לאחר הרדייה, נוהגים להמתין עשרה ימים ויותר עד שהדבש נהיה מזוקק וראוי לשיווק.
מכונת הרדייה.
בשנת 1865 מצא פרנצ'סקו דה-הרושקה מאיטליה את העיקרון לבניית מכונת הרדייה. הוא צפה בילד המניף בעזרת חבל, סל שבו היו יערות דבש. כאשר סובב את הסל עם החבל במהירות מסביב לראשו הוא גילה כי הדבש נזרק מהחלות. לנגסטרוט האמריקאי, ממציא הכוורת המתפרקת, התעניין בהמצאה והוסיף למכונה תמסורת, אשר מכפילה את מהירות הסיבובים. בסופו של דבר, היערות עומדות בתוך תוף המסתובב במהירות על צירו. הכוח הצנטרופוגלי לוחץ על הדבש וזורק אותו המרכז אל קיר החבית. משם הוא נוזל מטה ונאסף בכלי קיבול מיוחדים.
כיום ישנם "כוורות ביתיות" לרדייה המעודדים רדיית דבש בגינות ביתיות בגינות ביתיות או מעל גגות של בניינים.
ג'ו ביסרה
ג'וֹ אמרסון בִּיסרַה בסטוס (בספרדית: Joe Émerson Bizera Bastos; נולד ב-17 במאי 1980) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה.
בשנת 1999 החל ביסרה את קריירת המשחק שלו באורוגוואי בקבוצת פניארול מעיר הבירה מונטווידאו, שם שיחק עד 2005, עת עבר לשחק בקליארי האיטלקית. בינואר 2008 הגיע לראשונה לישראל, והושאל למכבי תל אביב עד לתום העונה. בעונת 2008/2009 עבר לשחק בפאוק סלוניקי היוונית, ולאחר מכן שיחק גם באלבסטה הספרדית.
בקיץ 2010 חזר לישראל, ושיחק עונה אחת במכבי פתח תקווה, ולאחר מכן חזר לאורוגוואי. בשנת 2012 עבר לקבוצת ליברטד מפרגוואי, ובינואר 2013 עבר לקבוצת אטלנטה ממקסיקו. באוגוסט 2013 חזר לאורוגוואי, וחתם בקבוצה בה החל את הקריירה, פניארול, ממנה שוחרר בקיץ 2015. לאחר מכן שיחק בווייה טרסה ובליברפול מונטווידאו, ובסוף שנת 2016 פרש ממשחק פעיל.
לביסרה 24 הופעות בנבחרת אורוגוואי ושער אחד. הוא נכלל בהרכב הנבחרת בטורנירי הקופה אמריקה ב-2001 וב-2004, וכן היה בסגל הנבחרת למונדיאל 2002. בשנת 2004 פרש מהנבחרת.
רלף אלפר
רלף אשר אלפר (באנגלית: Ralph Asher Alpher; 3 בפברואר 1921 – 12 באוגוסט 2007) היה פיזיקאי יהודי-אמריקאי.
קורות חיים.
הוריו של אלפר היגרו מהעיר ויטבסק ברוסיה (אזור בלארוס) לארצות הברית, שם נולד. הוא סיים את לימודיו בתיכון ע"ש תיאודור רוזוולט בוושינגטון בגיל 15. בזמן הלימודים עבד בתיאטרון של התיכון כמנהל במה כדי לסייע בפרנסת משפחתו בזמן המשבר הכלכלי הגדול. בגיל 16 הוצעה לו מלגה מלאה למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), אבל ההצעה בוטלה אחרי ריאיון עם בוגר MIT. אלפר עצמו האמין שהביטול נבע מאנטישמיות. במקום ב-MIT, עבר אלפר ללמוד באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון (GWU), שם סיים תואר ראשון, שני ושלישי. לימודיו התקיימו בשעות הערב, ובשעות היום עבד למחייתו. הוא למד גם קצרנות, ובשנת 1939 התחיל לעבוד כקצרן עבור המנכ"ל של מכון קרנגי למדע. כשנודע להם שהוא לומד גם פיזיקה בערבים הם שינו את הגדרת תפקידו לפיזיקאי זוטר.
אלפר המשיך לעבוד כפיזיקאי שימושי במשך מלחמת העולם השנייה, תחילה כקבלן עבור חיל הים האמריקני ואחר כך במעבדה לפיזיקה יישומית של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס. הוא תרם לפיתוח הנפצים סימן 32 וסימן 45, טורפדות, מרעום קרבה, ועוד פרויקטים סודיים אחרים. בסוף המלחמה קבל אות פיתוח אמל"ח מטעם צי ארצות הברית. בגלל סודיות עבודתו, נשארה תרומתו המדויקת מעורפלת עד היום. לאלפר עצמו היו רגשות מעורבים על עבודה זאת..