משכית הייתה חברה ממשלתית לייצור ושיווק אוּמנות מקומית בתחומי הטקסטיל, הצורפות ועבודות עץ זית שפעלה בישראל בין 1954 ו-1994. מוצרי החברה יוצרו על ידי אומנים מבני העלייה ההמונית מתוך שלוש מטרות: לספק לעולים תעסוקה ופרנסה, לשמר את המסורת החומרית והתרבותית של העולים ולקרב את החברה הישראלית לעלייה מתוך ערכי תרבות ואסתטיקה ולא רק מתוך תדמית של מצוקה ומחסור. בראש "משכית" ניצבה מייסדת החברה והרוח החיה בה, רות דיין. עבודות משכית, שהתבססו על דגמים ומסורות שהביאו עולי עדות המזרח הפכו ברבות השנים לשם נרדף לאומנות ישראלית מקורית, בפרט בתחומי צורפות התכשיטים וכלי היודאיקה, האריגה, הרקמה, הסריגה ועיצוב האופנה ששילבו פולקלור עם עיצוב מודרני. לדברי אוצרת האתנוגרפיה במוזיאון ארץ ישראל, בתיה דונר: "בתקופה שבה נדרשו כל העולים לשכוח את עברם ולהשתלב במדינה הצעירה, ניסחה עבורם משכית את עברם כמקור לתחושת ערך". מוצרי משכית שימשו כמתנות רשמיות של מדינת ישראל לדיפלומטים ולראשי מדינות.
תולדות משכית.
בשנת 1949 עבדה רות דיין כמדריכת עולים במושבי העולים בפרוזדור ירושלים. היא וחוקרת הפולקלור זהרה וילבוש הבחינו במיומנות הנשים בתחומי מלאכת היד וביצירותיהן. דיין החליטה לנסות ולהפוך את העיסוק למקור פרנסה ושימור תרבותי, וביצעה בכך תפנית מההכוונה הרשמית שניסתה לחנך את העולים לעיסוק בחקלאות. פרויקט איתור הנשים (והגברים, רובם צורפים ממוצא תימני), הדרכתן ושיווק ראשוני של יצירותיהן נקרא פרויקט "אשת חיל". כעבור כחמש שנים, בעידוד ובתמיכה של גולדה מאיר וטדי קולק (היו"ר הראשון של "משכית") הפך הפרויקט לחברה ממשלתית. ההזמנה הראשונה מ"משכית" הייתה של בית החרושת "אתא".
פיני לייטרסדורף, מעצבת אופנה ילידת הונגריה, נשכרה על ידי דיין לשמש כמעצבת האופנה הראשית של "משכית". גם בן זוגה, הצייר יוחנן סימון, תרם הדפסים לבדי החברה. היא רקחה מהתרומות האותנטיות של היוצרים ומחינוכה הקלאסי-קוסמופוליטי עיצוב מקורי, ייחודי, ששילב את התנ"ך, קיבוץ הגלויות, נופי ארץ ישראל ואורהּ עם קו נקי ומודרני שהגדיר "ישראליות". בין עיצוביה הבולטים היו מעיל "מדבר" ושמלת "עין גדי". מעצבת הטקסטיל הראשית של החברה הייתה נאורה ורשבסקי. מנהל מחלקת הצורפות החל משנת 1964 היה משה בן דוד.
מוצרי "משכית", כולם על טהרת עבודת היד, תוצרת הארץ וחומרים משובחים, פנו אל קהל אמיד, ברובו תיירים יהודים ונוצרים מארצות הברית. חנויות "משכית", שהראשונה בהן נפתחה ב-1954 ברחוב הירקון מול מלון דן תל אביב, עוצבו בקו קלאסי יוקרתי כמוזיאון או גלריה והמחירים היו גבוהים. בשנות ה-60 נפתח בית משכית בירושלים.
בשנת 1962 עזבה משכית את החנות ברחוב פרישמן ועברה למרתף של בית אל על.
ב-1964 נקלעה "משכית" לקשיים עקב ניהול כושל וכמעט עמדה להימכר לידיים פרטיות, אלא שוועדת שרים לענייני כלכלה החליטה לשמר אותה כחברה ממשלתית. אחרי מלחמת ששת הימים הועשרו דוגמאות הרקמה של משכית באמנות רקמת-שמלות פלסטינית ובדואית, ולמצאי שלה התווספו מוצרי מקלעת-קש כחלק מחזון כור-ההיתוך שכלל ערבים ויהודים כאחד.
בין 1970 ל-1977 הפכה "משכית" לחברה פרטית (בתחילה הותירה הממשלה בידיה חלק ממניות החברה), בהתליך שהחל עם מכירת החברה לחברת משקיעי ישראל בשנת 1970 במחיר מיליון לירות. ב-1978 פרשה רות דיין מהנהלת החברה ועברה לארצות הברית. לאחר מכן פרשה לייטרסדורף ולא נמצאו לה מחליפים הולמים שיקדמו את העיצוב לפי מגמות חדישות. מוצריה הפכו מיושנים והחברה נקלעה להפסדים, עד שנסגרה סופית ב-1994.
כיום.
ב-2013 הושק המותג מחדש ביוזמת מעצבת האופנה שרון טל אשר הצליחה לגייס את רות דיין לטובת המאמץ. עם המשקיעים במיזם נמנה סטף ורטהיימר. הדוגמנית שהובילה את הקולקציה הראשונה ששמה "הומאז' 2014" הייתה נועם פרוסט. בסתיו–חורף 2015 הושקה קולקציה בהשראת קרמיקות מקוריות של האמנית בתיה סרנגה אשר עבדה עם בית האופנה משכית בשנות ה-70. כיום יושב בית האופנה משכית ברחוב הצורפים 14, יפו.
חגית יאסו
חגית יאסו (נולדה ב-8 באוקטובר 1989) היא זמרת ישראלית, שזכתה במקום הראשון בעונה התשיעית של תוכנית הטלוויזיה "כוכב נולד".
קורות חיים.
חגית יאסו נולדה בישראל להורים שעלו לישראל מאתיופיה דרך סודאן, ולה ארבעה אחים. כיום יאסו מתגוררת בשדרות. מגיל צעיר אהבה לשיר והייתה חברה בלהקת "צעירי שדרות" יחד עם אחיותיה, ובצבא היא שירתה בלהקה צבאית. כשהייתה בת 18 שרה עם משי חזיזה (אף היא מלהקת "צעירי שדרות" וכמו כן משתתפת בכוכב נולד) את השיר "דרך ארוכה" של גלי עטרי באירוע "מגבית קנדה" לפני ראש הממשלה אהוד אולמרט ועוד פוליטיקאים רבים.
כוכב נולד.
בשנת 2011 השתתפה בתוכנית "כוכב נולד 9". לאודישן, מספרת יאסו, היא הגיעה "על הדרך" ובכלל לא תכננה זאת, ושרה שם את השיר "עומד בשער" של עמיר בניון ובשלבים המתקדמים שרה אותו שוב. במהלך התוכנית יאסו שרה בכמה שפות, בהן מרוקאית, אנגלית ואמהרית. כבר מתחילת התוכנית בלטה יאסו ועל ביצועים אלה ואחרים זכתה פעמים רבות ב"ביצוע המצטיין" בתוכנית. יאסו הגיעה לגמר שהתקיים בחיפה יחד עם דוד לביא ולירון רמתי. השיר הראשון ששרה בגמר הוא "מישהו הולך תמיד איתי" של עפרה חזה והשני הוא "מדברים בשקט" של עידן רייכל. יאסו זכתה במקום הראשון בתוכנית עם כ-60% מהקולות ובעקבות זכייה זו היא קיבלה, בין היתר, מלגת מחיה בסך 240 אלף ש"ח והפקת אלבום בכורה על ידי הזמר עברי לידר.
אחרי התוכנית.
לאחר זכייתה הוזמנו יאסו והוריה אל משכן הנשיא, שם שוחח הנשיא שמעון פרס עם הוריה על עלייתם לישראל מאתיופיה ועל כוכב נולד. גם יו"ר האופוזיציה, ציפי לבני, הזמינה את חגית ללשכתה.
במהלך התוכנית שרה חגית את השיר "מהיום שהלכת" במרוקאית, שבמקור מבצע אותו שמעון בוסקילה. כחודש לאחר זכייתה, לוהקה חגית לשיר את השיר הנ"ל כשיר הנושא במסגרת סרט ישראלי בשם "אחותי היפה" של הבמאי מרקו כרמל.
באוקטובר 2011 הפיקה "קשת", זכיינית ערוץ 2, שיר לרגל חזרתו של גלעד שליט - "עומד בשער", מתוך כוכב נולד 9; יאסו ביצעה את השיר, והוא הפך לקליפ לו צורפו תמונות של שליט. הקליפ שודר בשבוע חזרתו של שליט לישראל.
ב-30 ביולי הוציאה יאסו סינגל ראשון, בשם "כל דבר מזכיר". אביה של יאסו משתתף בשיר.
באפריל 2013 השתתפה יאסו בפרויקט של גלי צה"ל "עוד מעט נהפוך לשיר" - פרויקט ההנצחה המסורתי לחללי מערכות ישראל. באותו השנה הפרויקט הופק בסימן 40 שנה למלחמת יום כיפור וכולו מוקדש לשירים שהותירו אחריהם הלוחמים שנפלו בקרבות 1973. בפרויקט מבצעת יאסו את השיר "עינייך" אותו כתב נחמיה פרידקס אשר שירת כחובש בחטיבת גולני. נחמיה השתתף בקרב השני על החרמון במסגרת המלחמה, ובעת שהתעקש לטפל באופן ראוי בפצוע, נפגע מפגיעת צלף סורי ונהרג במקום.
חיים אישיים.
יאסו הייתה חברתו של אליעד נחום ששירת יחד עמה בלהקה צבאית.
החל משנת 2017 החלה בתהליך של חזרה בתשובה, ומגדירה את עצמה כיום שומרת תורה ומצוות.
Terminal Access Controller Access-Control System Plus
גזרת הכפולים
דן חירם
דן חירם (12 במאי 1924 - 11 בפברואר 1987) היה קצין תותחנים ראשי בדרגת אלוף-משנה, מנכ"ל משרד התחבורה וחברת נתיבי איילון.
ביוגרפיה.
חירם נולד בפראג שבצ'כוסלובקיה בשם רוברט קלפטר. אביו ד"ר אוטו קלפטר (ד"ר למשפטים) היה חבר קרוב של פרנץ קפקא (למדו יחד בקינסקי קולג' בפראג) ושל מקס ברוד. אימו ד"ר הדוויגה הרמן קלפטר הייתה הרופאה (אישה) הראשונה בצ'כיה וסיימה לימודי הרפואה בפראג וקבלה תואר ד"ר בשנת 1922. חירם עלה לארץ ישראל ב-1939. במסגרת עליית הנוער היה בקיבוץ עין גב ובהמשך בגבעת חיים. ב-1940 התנדב לצבא הבריטי והוצב בסוללת תותחי חוף על הר הכרמל. ב-1944 הצטרף לבריגדה היהודית ועבר הכשרה להפעלת תותחי שדה 25 ליטראות, במרץ 1945 השתתף במערכה על נהר סניו באיטליה ואף זכה לציון לשבח על פעילותו.
במלחמת העצמאות שירת בצה"ל כמפקד סוללה בפיקוד הצפון. ב-1953 היה חלק מצוות ההקמה וההדרכה של המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. ב-1957 מונה לקצין תותחנים ראשי. בתפקידו זה ארגן מחדש את החיל בעקבות לקחי מלחמת סיני, בה לא יכלו כוחות התותחנים לתת סיוע מספק לגייסות השריון שהתקדמו מהר, החיל קלט תותחנים מתנייעים מדגם פריסט 105 מ"מ, הסב תותחים נגררים למתנייעים על בסיס טנק השרמן ומרגמות כבדות על גבי זחל"מים. חירם שינה את שיטת פריסת התותחים כשהוא זונח את תורת הלחימה הבריטית, הטמיע בחיל שיטות מדידה וטיווח מתקדמות מהצבא האמריקאי והוציא לראשונה את פקודות קתמ"ר.
ב-1961 מונה לנספח צבאי וראש משלחת משרד הביטחון בממלכה המאוחדת ובסקנדינביה, בתקופתו אוחדו נציגויות צה"ל ומשרד הביטחון. ב-1964 מונה ליועץ שר הביטחון לענייני חימוש. במלחמת ששת הימים שירת כיועץ ארטילרי במטה של ישראל טל באוגדה 84. לאחר המלחמה מונה על ידי שר הביטחון למתאם העניינים האזרחיים בשטחים המוחזקים.
לאחר שחרורו מצה"ל 1969 מונה למנהל אגף היצוא במועצה לשיווק פרי הדר ומשנת 1972 ועד 1975 כיהן כמנכ"ל משרד התחבורה. במסגרת תפקידו היה אף יו"ר וועדת חירם א' וועדת חירם ב' אשר בדקו את נושא משק האנרגיה החלופית (פחם במקום / בנוסף לנפט) בהן הוחלט על הקמת מסוף הפחם בחדרה. בשנים 1976 עד 1982 כיהן כמנכ"ל חברת נתיבי איילון. בשנות ה-80 של המאה ה-20 עמד בראש הוועדה לבחינת הכדאיות הכלכלית של הקמת מסילת הרכבת לאילת. שימש מנהל המכון הישראלי לחקר הספנות והתעופה. בנובמבר 1984 עמד בראש ועדת חקירה לפרשת הנוסע הסמוי.
חבורת שומרי אמונים
סרט תלת ממד
פיני לייטרסדורף