בפסק דין בעניין פראס טביש (9018/17), דנו בהנחיית היועמ״ש שעלתה לדיון גם בפסק דין אבו גוש. העותרים טענו כי הנחיות היועמ״ש מאפשרות התייעצות של חוקרים עם דרגים בכירים באשר להפעלת ״אמצעים מיוחדים״ במהלך החקירות, באופן המנוגד לדין, ולכן ביקשו לבטלן. העותרים הסבירו כי הרציונל של טענת הצורך בבג״ץ העינויים מתמסמס לחלוטין בעקבות ההנחיות הפנימיות בשב״כ שקיבלו הכשר של היועמ״ש. אם יש הנחיות פנימיות הדנות בשאלה מתי ניתן להפעיל אמצעים מיוחדים אז בפועל, לדעת העותרים, מתקיים מנגנון בירוקרטי שמאפשר עינויים אד הוק, וההגנה לפיכך היא לא ספונטנית ומפספסת את אופי הגנת הצורך, ואף אינה בסמכות שכן לא חוקק חוק כנדרש. עוד טענו כי לדידם ניתן לטעון לקיומה של הגנת צורך רק בשלב בו החל ההליך הפלילי להתנהל בבית משפט.
בית המשפט פסק כי בנסיבות העניין הפעלת האמצעים המיוחדים חוסה תחת סייג הצורך. נסיבות חקירת העותר מלמדות כי החקירה נועדה למנוע סכנה מוחשית לחיי אדם, אשר התקיימה ברמת ודאות גבוהה, ואת הצורך בבסיס החקירה יש להבין ולפרש על רקע המציאות הביטחונית המורכבת של מדינת ישראל. בנוגע לסייג הצורך, קבע בית המשפט כי מקום בו שוכנעו רשויות התביעה כי עומדת לחשוד הגנת הצורך, אין הצדקה לנקוט נגדו בהליכים פליליים שסופם ידוע, והיועמ״ש רשאי להדריך עצמו באשר לנסיבות בהן לא יועמדו לדין חוקרים שפעלו מתוך תחושת ״צורך״.
באשר להנחיות היועמ״ש, בית המשפט לא קיבל את פרשנות העותרים, וציין כי החלטות היועמ״ש ניתנות בכל מקרה לגופו, תוך בדיקה פרטנית של כל המרכיבים, וקיומו של אישור אד-הוקי שיינתן בזמן אמת לביצוע פעולת החוקרים הוא מרכיב אחד מבין מכלול מרכיבים בהנחיות, וביניהם מידת הצורך ומיידיותו, חומרת הסכנה והפגיעה שנמענו ומוחשיותן, החלופות למעשה ומידתיות האמצעים, ועוד. נקבע כי אין פסול לפיכך בהנחיות היועמ״ש הקובעות כללי היוועצות טרם הפעלת אמצעים מיוחדים בחקירה מסוימת, שכן כן כללים אלו מבטיחים ששימוש באמצעים מיוחדים יעשה במקרים חריגים ביותר המצדיקים זאת, ובהתקיים תנאים נדרשים, בהתאם לשיקול דעת של גורמים בכירים ומנוסים בשב״כ.
היבט נוסף בו הוזכר פס״ד אבו גוש הוא ביחס לקביעה לפיה בית המשפט יתערב בשיקול דעתו של היועמ״ש בכל הנוגע להעמדה לדין במקרים חריגים בלבד, בהם נעשתה פגיעה מהותית. קביעה זו אוזכרה בשלל פסקי דין כעשור לאחר מכן שעסקו בדרישה מרשויות המדינה ומן היועמ״ש בפרט בקבלת החלטה אם להאשים או לא להאשים גורמים בפלילים. כמ כן בפס״ד בעניין פראס, בו טען התובע כי עבר עינויים בשב״כ, וביקש מבית המשפט לחייב את היועמ״ש לפתוח בהליך נגד חוקריו, עלה פס״ד אבו גוש בתור תקדים מחייב לכך שהתערבות בית המשפ"ט בהחלטת היועמ"ש תפגע קשות בסמכותו, אשר הוא בעל הכישורים הנדרשים לצורך קביעות מסוג זה. פסק הדין המשיך את המגמה של מתן שיקול דעת רחב ליועמ״ש, ועורר ביקורת לפיה הרף הראייתי שנדרש מעותרים כנגד עינויים גבוה מדי, וכן ביקורת על העובדה שחלק מפסק הדין התבסס על חומר סודי שהוגש לשופטים באופן חד צדדי על ידי המדינה, חומר שאף העותר לא זכה להיחשף אליו.
הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובנית
ממשלת מישוסטין
ממשלת מישוסטין היא ממשלת רוסיה בראשות מיכאיל מישוסטין, שמכהנת החל מינואר 2020 בתקופת הקדנציה הרביעית של ולדימיר פוטין כנשיא הפדרציה הרוסית. ב-30 באפריל 2020, בעקבות הידבקותו של מישוסטין בנגיף הקורונה, מונה לממלא מקומו סגנו אנדריי בלואוסוב, וכיהן בתפקיד במשך קצת יותר משבועיים.
מישוסטין הוצע על ידי פוטין כמועמד לראש ממשלת רוסיה ב-16 בינואר 2020, בעקבות התפטרותו של דמיטרי מדבדב, על פי סעיף 117 לחוקת רוסיה כהשפעה מנאום פוטין לאומה בה הוצעו תיקונים לחוקה. ב-21 בינואר אותה שנה הוא הציג לנשיא את הרכב הממשלה החדשה, הכולל 21 שרים ו-9 סגני ראש ממשלה.
ההצבעה למינוי ראש הממשלה.
ההצבעה על מינויו של מישוסטין נערכה ב-16 בינואר 2020, כאשר רוסיה המאוחדת החליטה לתמוך בו. גם סיעת רוסיה הוגנת והמפלגה הליברל-דמוקרטית הביעו את תמיכתן בו. המפלגה הקומוניסטית, לעומת זאת, הודיעה כי לא תתמוך בו, זאת לאחר שנערכה פגישה של נציגי המפלגה עם ראש הממשלה המיועד, ובמהלכה הכריז מישוסטין על שינויים דרסטיים שצפויים בהרכב הממשלה.
מינויו אושר לבסוף ברוב של 383, כאשר 41 חברי פרלמנט נמנעו מלהצביע ולראשונה בתולדות רוסיה אף אחד לא הצביע נגד מינוי ראש הממשלה.
נגיף הקורונה.
בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה, הממשל אולץ לבצע צעדים מחמירים למניעת התפשטות הנגיף, כולל הטלת סגר וצמצום פעילויות חברתיות למינימום ההכרחי, עם זאת נודע גם כי מספר חברי ממשלה חלו בנגיף כדוגמת:
הפלישה לאוקראינה.
ב־27 בפברואר 2022, הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית פתחו בירי ארטילרי על אוקראינה, תוך כניסת כוחות קרקעיים בפלישה שהביאה להטלת סנקציות בינלאומיות על המדינה. הסנקציות תרמו לקריסת הרובל הרוסי ולמשבר פיננסי. הסנקציות הורחבו משמעותית כך שיכללו את ולדימיר פוטין וחברי ממשלת רוסיה וקרובים אחרים וניתקו את הבנקים הרוסיים מהאגודה העולמית לתקשורת פיננסית בין-בנקאית. כתגובה ממשלת רוסיה בראשות מישוסטין הכריזה על איסור ייצוא של ציוד טלקום, רפואה, כלי רכב, חקלאות ואלקטרוניקה וכן מוצרים כמו עץ. איסור הייצוא כולל מעל 200 מוצרים והוא יימשך לפחות עד סוף 2022.
פופולריות הממשלה.
במהלך כהונת הממשלה המרכז הרוסי לחקר דעת הקהל ומרכזי דעת קהל שונים ערכו משאלים טלפוניים לבחינת מידת הפופולריות של הממשלה בקרב אזרחי רוסיה:
הרכב הממשלה.
בסך הכל מונו 8 שרים חדשים ו-5 סגני ראש ממשלה חדשים. 13 שרים מהממשלה הקודמת שמרו על תפקידם.
בנוסף לאלה, מיכאיל מישוסטין מינה 11 סגנים למזכיר הממשלה (ואלרי סידורנקו, סבטלנה אנדריושצ'נקו, אולגה קריבונוס, לאוניד לוין, נטליה סאבינה — אלמיר טאגירוב, איליה טרונין, אלכסיי אובארוב, אולגה צ'פורינה ואיגור שבצ'נקו) וחתם צו לאיוש דובר הממשלה, לתפקיד זה מונה בוריס בליאקוב.
קרוליין קרוגר
קרוליין קרוגר (בנורווגית: Karoline Krüger; נולדה ב-13 בינואר 1970) היא זמרת נורווגית.
קריירה.
קרוגר נולדה בברגן.
הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בגיל אחת עשרה בתוכנית הילדים והנוער "Halvsju". ב-1986 החלה להופיע בתוכנית מוזיקה של NRK.
פריצתה הגדולה הייתה בהיותה תלמידת תיכון בת שמונה כשזכתה ב"מלודי גראנד פיקס", תחרות המוזיקה הבוחרת את נציגות נורווגיה לאירוויזיון עם שירה "For vår jord". היא השתתפה באירוויזיון 1988 שנערך בדבלין והייתה במקום החמישי.
בסוף 1988 גם יצא אלבומה הראשון "Fasetter", שנמכרו ממנו בצרפת כ-300,000 עותקים.
היא שרה את שיר הנושא לסרט הקומדייה הרומנטית הצרפתי "L'Étudiante", בו שיחקה סופי מרסו. לאחר מכן בוצע השיר בגרסת כיסוי על ידי ריצ'רד סנדרסון.
ב-2008 הופיעה בתפקיד קטן בסרט "Mannen som elsket Yngve", סרט להט"ב אודות נער התאהב בבן כיתתו.
חיים אישיים.
פרס ה-Karolineprisen, המוענק מדי שנה לתלמידי תיכון בעלי הישגים בתחום הספורט, האמנות והתרבות נקרא על שמה.
היא נשואה לזמר סיגווארד דאגסלנד (Sigvart Dagsland) ולהם שתי בנות.
יקי אדמקר
יקי אדמקר (נולד ב-7 בינואר 1991) הוא עיתונאי חרדי ישראלי, המשמש ככתב כנסת וחרדים של אתר וואלה, ומגיש תוכנית יומית ברדיו קול ברמה.
ביוגרפיה.
אדמקר נולד למשפחת קליין, משפחה של חסידי גור. סבו מצד אמו, שמואל דב שיליץ, נחשב לאחד האנשים החזקים בחסידות וקיבל יחס מועדף מהאדמו"ר. אמו עורכת הדין חוי אדמקר.
בבחרותו למד ב"ישיבת נהורא", ישיבה חרדית המשלבת לימודי בגרות, ושנה ב"ישיבת אופקים".
קריירה.
את דרכו התקשורתית החל בגיל 14 ברדיו "קול חי". תחילה כעורך ומפיק, בהמשך
כמנחה תוכנית בידור יומית, בו שוחח עם בני נוער בשידור, וכמגיש פינות בתוכניות שונות. במקביל החל גם לכתוב באתרי מוזיקה חרדים כגון "חסידיניוז" ו"שלאגר.נט". כל זאת במקביל ללימודיו בישיבה.
במאי 2010 התקבל לצוות תחנת הרדיו "קול ברמה", שהוקמה אז כמתחרה לרדיו "קול חי" הוותיק. שם שימש ככתב חדשות, הגיש תוכנית שבועית בשם "האנציקלופדיה המשודרת" ואת תחרות השירה "שירה חדשה" שניהם עם יניב מאירי. באותו חודש הצטרף גם ככתב באתר "בחדרי חרדים".
בינואר 2011 בגיל 20, עזב את הישיבה, ומונה לשמש ככתב הפרלמנטרי של "קול ברמה", תפקיד אותו עזב בסוף אותה שנה.
בפברואר 2012 עזב את תפקידיו ב"קול ברמה, והצטרף לתחנת הרדיו "גלי ישראל". מונה לשמש ככתב לענייני חרדים והגיש תוכנית מאזינים ומוזיקה, לילית בשם "לא נרדמקר", ותוכנית שבועית לדירוג מוזיקה בשם "הנבחרת".
במקביל ב-2013 הגיש לצד ארי גלהר, תוכנית שבועית באתר nrg בשם "המיץ של הצ'ולנט", תוכנית בידור אינטרנטית שעסקה בחברה החרדית.
ביולי 2013 הצטרף אדמקר לאתר וואלה, ככתב בערוץ יהדות החדש שהוקם באתר. באוגוסט פרש אחרי שלוש שנים מאתר "בחדרי חרדים", וכן מרדיו "גלי ישראל", ומונה לשמש ככתב לענייני חרדים ותחקירים של אתר "וואלה". באוקטובר 2016 מונה לכתב הפרלמנטרי של האתר לצד העיתונאית טל שלו, תפקיד בו הוא משמש עד היום.
מדצמבר 2015 הגיש אדמקר יחד עם דודי שוומנפלד את תוכנית הבוקר "ישר ולעניין" ברדיו "קול ברמה". בינואר 2021 החל להגיש תוכנית חדשה בשם "שמונה אפס אפס" עם ישי לפידות.
מינואר 2020 מגיש תוכנית אירוח בשם "אחד על אחד", באתר הידברות.
מסוף אותה שנה, משתתף כחבר פאנל קבוע בתוכנית "הפטריוטים" של עכשיו 14.
חיים אישיים.