הוא מראיין צ'לנית צעירה בשם מוד גילורי (איימי אירווינג). הוא מתאהב בה וכשהיא מודיעה לו כי היא בהריון, הוא מחליט להתגרש ממיקי ולהתחתן איתה. מוד מכירה את רוב לאביה שהוא מתאבק מקצועי (דון סטנסוק) המקבל את רוב בשמחה ביחד עם עמיתיו המתאבקים ובתוכם אנדרה הענק.
רוב מזמין את מיקי למסעדה כדי להודיע לה על כוונתו להתגרש אבל היא מפתיעה אותו בהתחלה כאשר היא מגלה לו כי היא בהריון ממנו. הוא נמצא כעת בבעיה רצינית היות שהוא אוהב אותה ואת מוד.
חייו מתנהלים בין מיקי ומוד. הוא מתחתן עם מוד ומחלק את זמנו בין מוד למיקי שנאלצה להתפטר מעבודתה ולנוח בבית לשם שמירת ההריון. הבוס שלו ליאו מעודד אותו ומחפה עליו בין מיקי ומוד.
מיקי ומוד מגיעות באותו הזמן לאותו בית חולים ליולדות ורוב נאלץ לתמרן בין שניהם כדי שסודו לא יתגלה. כאן מתחילה מערכת מטורפת שלו בין חדרי הלידה לנוכח השתאותם של האחיות והרופאים.
לבסוף מתגלה הסוד. מיקי ומוד מתגרשות מרוב והופכות לחברות טובות. מרוב נמנע מלבקר את ילדיו אבל לבסוף בעזרת ליאו, הם מתפייסים.
סובארו XT
סובארו XT (באנגלית: Subaru XT) היא מכונית ספורט בתצורת קופה, 2 דלתות, (בגרסאות הנעות: 4x2, ו-4x4), מתוצרת יצרנית הרכב סובארו, (ביפנית: 株式会社SUBARU, באנגלית: Subaru Corporation) אשר יוצרה ביפן בין השנים 1985–1991.
יצרנית הרכב סובארו היא חברת בת של התאגיד הרב-לאומי היפני Subaru Corporation (שם רשמי: "פוג'י תעשיות כבדות בע״מ"" (באנגלית: "Fuji Heavy Industries", ביפנית: 富士重工業株式会社).
דגמי "סובארו XT" שווקו בישראל על ידי חברת "יפנאוטו בע"מ" שהייתה בבעלות משה ברנוביץ ודניאל ברקוביץ.
תריזינוזאוריים
תריזינוזאוריים (שם מדעי: Therizinosauridae) היא משפחה של דינוזאורים גבוהים מקבוצת התרופודה. הם חיו בתקופת קרטיקון עליון לפני 94-66 מיליון שנה.
הם דמו במראם לעצלני קרקע מנוצים עם זרועות ארוכות שבקצוותיהם טפרים ענקיים. היו להם רגליים ארוכות, זנב קצר ושעיר וצוואר ארוך אך ראש קטן עם מעט מאוד שיניים. הגדול שבהם היה התריזינוזאורוס שהגיע לגובה 3.5 מ'.
ככל הנראה הם אכלו עלים מצמרות העצים והשתמשו בכפותיהם כדי להוריד אליהם את הענפים. טפריהם הגדולים ודמויי-החרמש עזרו להם להדוף את הטורפים הרבים שהיו בתקופת הקרטיקון.
לסותוזאור
אלכסנדר קסטלסקי
אלכסנדר דמיטרייביץ' קסטלסקי (ברוסית: Александр Дмитриевич Кастальский, 28 בנובמבר (לפי הלוח היוליאני - 16 בנובמבר) 1856 מוסקבה - 17 בדצמבר 1926) היה מלחין, מנצח מקהלה, מוזיקולוג וחוקר פולקלור רוסי. היה פרופסור בבית הספר הסינודלי למוזיקה כנסייתית במוסקבה, מ-1922 פרופסור בקונסרבטוריון של מוסקבה. קסטלסקי הצטיין כיוצר ותאורטיקן בתחום המוזיקה המקהלתית, בעיקר המוזיקה הכנסייתית הרוסית. נחשב לנציג של "האסכולה המוסקבאית למוזיקה כנסייתית".
ביוגרפיה.
ילדות וצעירות.
אלכסנדר קסטלסקי נולד במוסקבה כילד הרביעי מבין תשעה ילדים של הפרוטופופ (פרוטויראוס) דמיטרי איוואנוביץ' קסטלסקי (1891-1820), תאולוג מלומד ונואם. האם, אולגה, הייתה פסנתרנית.
קסטלסקי נמשך מילדותו לאמנות, לשירה ולמוזיקה וחלם לתרום לרווחת עמו.
הוא נרשם בשנת 1875 ללימודים בקונסרבטוריון של מוסקבה. למד תאוריית המוזיקה והלחנה אצל פיוטר צ'ייקובסקי, אצל סרגיי טאנייב ואצל ניקולאי הוברט, ואמנות הפסנתר אצל פורפירי קונב.
בתום לימודיו בשנת 1881 שירת בחטיבת תותחנים.
ב-1882 לימד קסטלסקי מוזיקה בבית הספר הטכני של מסילות הברזל בקוזלוב והקים וניצח על תזמורת של פועלי הסדנאות. הוא עצמו ניגן בצ'לו ברביעיית חובבים מקרב הפועלים.
ב-1884 חזר למוסקבה ועבד בתחום המוזיקה עם פועלי חברת הטקסטיל פרוחורובסקיה טרחגורנוי.
פעילותו בימי המשטר הצארי.
ב-1887, בהמלצת צ'ייקובסקי, התחיל ללמד פסנתר ואחר כך פיתוח קול בבית הספר הסינודלי של הכנסייה האורתודוקסית הרוסית במוסקבה ובשנת 1891 התמנה לעוזר לזמר כנסייה של המקהלה הסינודלית בעיר, ו.ס. אורלוב. הוא פעל בהמשך - החל משנת 1900 כמנהל האגף השמאלי של המקהלה, אחרי שנת 1903 - היה בתפקיד אחראי (סופרוויזור) בבית הספר ובשנים 1907–1910 עבד כמנהל המקהלה הסינודלית כולה [אחרי המנהל הקודם סטפאן סמולנסקי (1909-1848)]. בשנת 1910 התמנה למנהל בית הספר הסינודלי ועבד בתפקיד זה עד לסגירתו על ידי השלטונות הקומוניסטיים ומיזוגו עם החוג למוזיקה המקהלתית של האקדמיה למוזיקה. המקהלה וחויבה לעבור מהרפרטואר הכנסייתי למוזיקה עממית.
בשנת 1911 יצא לסיור קונצרטים עם המקהלה באיטליה, בגרמניה ובאוסטריה, יחד איתם נסע גם פיליפ סטפאנוב, איש החצר ו"פרוקורטור" של בית הספר הסינודלי ושל המקהלה הסינודלית. הסיור זכה לתשבחות בעיתונות האיטלקית.
קסטלסקי הלחין את יצירתו הראשונה למקהלה בשנת 1896. הוא כתב בהמשך יצירות רבות וכבש מקום נכבד בחיים המוזיקליים כמלחין בסגנון "נאו-רוסי" שהשפיע על יוצרים אחרים של מוזיקה מקהלתית, כמו סרגיי רחמנינוב (למשל, ב"תפילות ערבית" שלו משנת 1915), ויקטור קליניקוב, אלכסנדר גרצ'אנינוב, פאבל צ'סנוקוב, א.ו. ניקולסקי, ק.נ. שוודוב.
קסטלסקי ערך מחקרים מקיפים של המוזיקה העתיקה הרוסית ושל המוזיקה העממית. בין השאר הוא ערך שחזור וטרנסקריפציה של מעגל שירים מקהלתיים מן המאה ה-16 - "פשצ'נויה דיסטבו" - "ניצל מן התנור".
קסטלסקי פעל בעבודותיו לכיוון חזרה אל השיר הדתי הרוסי המסורתי - במיוחד שירת "זנמאמני", תוך הסרת ההשפעה האיטלקית-גרמנית קלאסית-רומנטית שהייתה משמעותית ברוסיה במאה ה-19. הוא עיבד 400 שירי "זנאמני". הוא חקר גם את שירי העם המקהלתיים, מהם שאב סגנון הרמוניזציה המבוסס על הפוליפוניה העממית עם קולות נגדיים.
הוא הדגיש ש"מערכת הטונים של המוזיקה העממית הרוסית עומדת בפני עצמה, מתבססת על סולמות ומודוסים מיוחדים, יש לה פיזור קדנצות וחופש ועושר מקצבי, טסיטורה והרמוניות, וצורות מיוחדות של שילובם של כל אלה".
תוך התחקות אחרי מקורם המשותף של השיר הדתי והעממי הרוסיים, תרם קסטלסקי לחידוש השירה הליטורגית הרוסית. לצורך תהליך זה השתמש בתווים המסורתיים של המוזיקה הכנסייתית הרוסית - "קריוקי" או "זנאמיונה". הרפרטואר המקהלה הסינודלית במוסקבה שימש גם את קפלת הצאר בסנט פטרבורג.
על אף התנגדותו לרעיון ההשפעה המערבית על הפולקלור המוזיקלי הרוסי, השתמש קסטלסקי במונחים של ההרמוניה הטונלית המערב-אירופית למשל, כשהדגים קיומן של "מז'ור עם הגבהה של דרגת IV" (כלומר מודוס לידי) או "מינור עם הנמכה של דרגת II" (מודוס פריגי).
המוזיקולוג והמלחין בוריס אספייב היה ידיד של קסטלסקי, שלדבריו השפיע עליו רבות.
מבצעיו הידועים של יצירותיו היו המנצחים וסילי אורלוב, ניקולאי דנילין וניקולאי גולובנוב.
בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה התפרסם קסטלסקי גם במערב עם הרקוויאם שהלחין - "אזכרת אחים" לזכר החיילים שנפלו בחדשים הראשונים של המלחמה ושבו השתמש בטקסטים ליטורגיים בסלבונית בלטינית ושירים באנגלית.
בימי השלטון הסובייטי.
אחרי המהפכה הבושלביקית ב-1917 הסתגל למצב הפוליטי החדש והקדיש את עצמו לחקר הזמר הרוסי העממי.
ב-1918 נאלץ להגיש לשלטונות מיזם להקמת "בית הזמר העממי". בית הספר הסינודלי נהפך לאקדמיה למקהלות עממיות מסופחת למשרד החינוך החדש - "קומיסריות העם לחינוך". היא פתחה את שעריה בדצמבר 1918
אחרי המהפכה יצר כ-60 יצירות. ב-1918 לפי בקשתו של ארתור לוריה הלחין עשה מספר עיבודים לשירת "האינטרנציונל" למקהלה א-קאפלה ואחר כך למקהלת א-קאפלה עם פסנתר.
קסטלסקי היה פעיל בהוראה גם במחלקות המוזיקה של ב"ארגון הפרולטרי לתרבות ולחינוך", בוועד לחינוך הפוליטי ובקומיסריות הצבאית של מוסקבה.
הועסק בקומיסריות לחינוך אולם מפאת מחלת הלב שלו לא היה מסוגל לעיבוד בה באופן פעיל.
ברוח האנטי-שמרנית הלחין יצירה ניסיונית - "סימפוניית הרחוב" תוך כדי שימוש בצלילי רחוב -כולל של מכוניות ועגלות.
בשנת 1922 התמנה על ידי אנטולי לונצ'ארסקי פרופסור לשירה מקהלתית ולניצוח מקהלות בקונסרבטוריון במוסקבה. על אף מאמציו, האקדמיה לשירה מקהלתית מוזגה ב-1923 עם הפקולטה לשירה מקהלתית ולניצוח מקהלות של הקונסרבטוריון.
עם תלמידיו נמנו המלחינים ד.ס. וסילייב-בולגלאי וא.א. דוידנקו.
עם יצירותיו החשובות שלו למקהלה נמנים "סימפוניית הכפר" (1923) ו"העבודה הכפרית בזמר העממי".
בשנות ה-1920 המוקדמות היה קסטלסקי אחד המלחינים הראשונים שהלחין "שירים מהפכניים" ומוזיקה למקהלות גדולות המוקדשות להילול "החיים הסובייטיים"
כמו "ו.א. לנין" (על יד הקבר) (1924) לקורא, מקהלה ותזמורת סימפונית.
עם זאת חשב להגר. ביקש מרחמניניוב למצוא לו מוציאים לאור ליצירותיו הכנסייתית על מנת לפרסמן ושיהיה מסוגל לממן את נסיעתו לחו"ל.
קסטלסקי מת בשנת 1926. מתחת לכריתו נמצא כתב יד של יצירתו האחרונה. הוא הובא לקבורה בבית הקברות נובודביצ'י במוסקבה.
שם קבורה גם אלמנתו, נטליה לברנטייבנה קסטלסקיה (1941-1861).
יצירות מוזיקליות.
קסטלסקי השאיר מעל 200 יצירות ועיבודים.
מוזיקה קולית.
פורסמו כ-175 יצירות ועיבודים של קסטלסקי בתחום המוזיקה הכנסייתית
קיימות גם יצירות שלא פורסמו, כולל עיבודים של דפוסים מלודיים שונים ("פודובני")
בשנת 1914 הוא הוציא לאור את הספר ה"אוביחוד" של המקהלה הסינודלית.
לצורך ביצוע ההמנונים הליטורגיים הוא פרסם "ספר לימוד הזימרה האקספרסיבית של הסטיכירה בעזרת הרמוניזציות שונות" שבו יישם הרמוניות מז'וריות ומינוריות בהתאמה עם המשמעות ומצב הרוח שבטקסקטים הליטורגיים.
-"קלרה מיליץ'" - לפי איוואן טורגנייב
22 בנובמבר 1917 על ידי Festival Choral Society בניצוחו של הנרי ווד
ספרים.