לפי אחת הפרשנויות לקוסמולוגיה הדתית של יאקוב במה, האנושות וכמו כן כל יצור חי (שבמקורם היו גם ישויות רוחניות, לדידו של במה) היו חייבים לשוב ולהתאחד עם האל. האיחוד עם האל עובר דווקא בקוסמולוגיה הדתית של במה, דרך אותו תהליך של בידול פיזי מהאל וכמו כן תהליכי בידול ושוני בין הצד הנקבי מהזכרי (לדידו של יאקוב במה, כל היצורים החיים ובראשם האדם הראשון, היו אנדרוגיניים). שתי דוגמאות בולטות לבידול כזה שנותן במה, ניתן למצוא בפיצול של חוה מאדם ובמרידתו של השטן באל, תוך כדי השגתם את היכולת להבחין בין טוב לרע. כמו כן, בעלי החיים ובני האדם חייבים לחוות את היצריות על כל צדדיה ואת הקונפליקט בין הצדדים ה"טובים והרעים" שלה, כדי שהבריאה תתפתח ותעלה לשלב חדש של הרמוניה, לשלב חדש של גאולה (Redeemed harmony). גאולה זו, לדידו של במה, תהיה יותר שלמה ממצב התמימות המקורי, כדי לאפשר לאל להשיג מודעות עצמית חדשה, באמצעות אינטראקציה עם בריאה שהיא בד בבד חלק בלתי נפרד ממנו ועם זאת נבדלת מעצמיותו של האל. בחירה חופשית, נהפכת להיות למתנה החשובה ביותר שהאל מעניק לאנושות, דבר שמאפשר לנו לשאוף לקבלת חסדו של האל, דרך בחירה מוכוונת ובכל זאת מאפשרת לנו, במהלך כל תהליך זה, להישאר אינדיבידואלים.
השקפות לגבי טבעה של מריה, אם ישו.
במה האמין שישו, בן האלוהים, נהיה אנושי דרך מריה, אמו. לפני לידתו של ישו, האל הכיר את עצמו כבעל בתולין. בתולין אלה מהווים אם כן מראה שדרכה משתקפים החוכמה והידע של האל. במה למעשה, הולך בעקבות מרטין לותר, בכך שהוא רואה את הבתולה מריה בהקשר של ישו. שלא כמו לותר, במה איננו מקדיש את עצמו כה הרבה לנושאי הדוגמה הנוצרית, ובמקום זאת הוא מקדיש את עצמו לאנושיותה של מריה. כמו שאר הנשים, מריה הייתה אנושית ולכן נתונה לחטא. רק אחרי שהאל בחר בה בחסדו הרב, להפוך לאם בנו, היא קיבלה כירושה את מעמד האלחטא. "מריה לא השרתה מרוחה על המילה, אלא המילה השרתה את רוחה על מריה", כך במה, בהסבירו שכל חסדה הגיע מישו. מריה היא "ברוכה בנשים", אך לא בשל סגולותיה אלא בשל היותה ענווה. מריה היא כלי בידי האל; כלי שדרכו היא מהווה דוגמה מה האל יכול לעשות: אסור לשכוח שבנצח, שהאל הפך לאנושי דרך מריה.
במה, שלא כמו לותר, לא האמין שמריה הייתה בתולה נצחית. עניין בתוליה לאחר לידתו של ישו, הוא לא ריאליסטי בעבור במה. הישועה האמיתית היא ישו, לא מריה. חשיבותה של מריה, בת אנוש כמו כל אחד מאיתנו, טמונה בכך שהיא הולידה את ישו כבן אנוש. אם מריה לא הייתה בת אנוש, לדידו של במה, ישו היה כמישהו זר ולא אחינו. ישו חייב לגדול בקרבנו, כפי שהוא גדל בקרב מריה. היא הפכה לברוכה בכך שהיא קיבלה את ישו על עצמה. באדם שמקבל על עצמו את הנצרות, או מוטבל אליה בתור ולד, כמו אצל מריה, כל מה שהוא ארעי, נעלם ונשארים אך ורק החלקים השמיימיים, עבור העידן הנצחי. שפתו התאולוגית הייחודית של במה, המשלבת בתוכה שימוש מטאפורי באש, אור ורוח, אשר נטועה ומושרשת באופן כה עמוק בתאולוגיה שלו ובהשקפתו לגבי טבעה של מריה, אם ישו, איננה סוטה הרבה מהעובדה שעמדותיו הבסיסיות הן לותרניות.
השפעות.
כתיבתו של במה מצביעה על השפעתם של מחברים נאופלאטוניים ואלכימאים, למשל פרצלסוס, בעוד שהוא נשאר דבק במסורת הנוצרית. בתורו, במה השפיע באופן ניכר על תנועות אנטי סמכותניות ומיסטיות רבות, כמו פייטיזם רדיקלי, כת הקווייקרים, רוזנקרויצים, מרטיניזם וכן על הנצרות האזוטרית המערבית ועל התאוסופיה הנוצרית. חסידו ומורו הרוחני של במה, הרופא יליד ליגניץ, בלתזר וואלטר, אשר נסע לארץ הקודש כדי לחפש אחרי חוכמת כשפים קבלית ואלכימאית, אף הוא הכיר בפני במה רעיונות קבליים שנכנסו לתוך הגותו של האחרון. במה אף היה מקור השפעה חשוב על פילוסופיית הרומנטיציזם הגרמני, בהשפיעו בעיקר על פרידריך שלינג. בחיבורו של ריצ'רד באק, מודעות קוסמית (Cosmic Consciousness), משנת 1901, תשומת לב מיוחדת ניתנה לעומקה של ההארה הרוחנית של במה, אשר כנראה חשפה בפניו את רעיון האחדות האולטימטיבית או נון דואליות ביחס בין בני האדם לאל. לכתביו של יאקוב במה הייתה גם השפעה מסוימת על האגודה התאוסופית המודרנית. ויליאם קיואן ג'אדג' והלנה בלבצקי כתבו על משנתו הפילוסופית של יאקוב במה. במה היווה גם מקור השפעה חשוב על פרנץ הרטמן, מייסדו של הסניף הגרמני של האגודה התאוסופית בשנת 1886. הרטמן תיאר את כתביו של במה כ"אוצר הערכי והשימושי ביותר בספרות הרוחנית". במה הוא גם מקור השפעה חשוב על רעיונותיו של המשורר, הצייר והמיסטיקן האנגלי ויליאם בלייק. לאחר שבלייק עיין במהדורת כתביו של במה, שנערכה על ידי ויליאם לו ואשר יצאה לאור בין השנים 1764–1781, הוא מצא בין דפיו כמה איורים שנכללו על ידי פרשנו הגרמני המוקדם של במה, דיוניסיוס אנדראס פרהר (1649–1728). בלייק העיר עליהם במהלך ארוחת ערב שהתקיימה בשנת 1825: "מיכלאנג'לו לא היה יכול להגיע להישג יותר טוב מזה שהושג על ידי פרהר". משוררים נוספים שהושפעו מרעיונותיו של במה, הם ג'ון מילטון, לודוויג טיק, נובאליס וכן ויליאם בטלר ייטס. סמואל טיילור קולרידג', בחיבורו Biographia Literaria, מדבר על במה בהערצה. במה הוערך מאוד על ידי הפילוסופים הגרמנים פרנץ חאבר פון באדר, פרידריך שלינג וארתור שופנהאואר. גאורג פרידריך הגל, הרחיק לכת עד מאוד באומרו שבמה היה "הפילוסוף הגרמני הראשון". הבישוף הדני האנס לאסן מרטנסן, חיבר גם הוא ספר על במה.
כמה מחברים מצאו את תיאורו של במה את שלושת העקרונות המקוריים ואת שבעת הרוחות, דומים לחוק השלושה ולחוק השבעה המתוארים בחיבוריהם של בוריס מורבייף וגאורג איבאנוביץ' גורדייף.
תגובות.
בנוסף למהפכה המדעית, המאה ה-17 הייתה תקופה של מהפכה במיסטיקה הדתית במסגרת הנצרות הקתולית, הפרוטסטנטית והיהדות. המהפך הפרוטסטנטי צמח מתוך כתביהם של במה ושל מיסטיקנים ימי-בינימיים אחרים. במה נהיה גורם רב חשיבות בקרב החוגים האינטלקטואליים של אירופה הפרוטסטנטית, בעקבות פרסום ספריו באנגליה, הולנד וגרמניה בשנות ה-1640 וה-1650. הוא היה גורם משפיע וחשוב, במיוחד בקרב החוגים שהאמינו במילנריאניות (מהמילה אלף או מילניום בלטינית), וקיבל התייחסות רצינית מהפלאטוניסטים מקיימברידג' ומהקולגות ההולנדיות. הנרי מור היה ביקורתי כלפי במה וטען שהוא לא היה נביא אמיתי וכי לא הייתה לו שום תובנה יוצאת דופן באשר לשאלות מטאפיזיות. בסך הכל, אף על פי שכתביו לא השפיעו על דיונים פוליטיים ודתיים באנגליה, ניתן לראות את השפעתו באופנים יותר אזוטריים כמו ניסויים אלכימאיים, ספקולציות מטאפיזיות והתבוננות רוחנית, כמו גם ספרות אוטופית ופיתוחם של נאולוגיזמים. מור, לדוגמה, דחה את אוסף החיבורים אשר נקרא Opera Posthuma, אותו כתב הפילוסוף ברוך שפינוזה ואשר התפרסם לאחר מותו, כחזרה להגותו של במה.
פריאפולידה
פריאפולידה (שם מדעי: Priapulida, מיוונית עתיקה πριάπος (פריאפוס) + לטינית -ul- מוספית מקטינה), היא מערכה של תולעים ימיות בלתי סגמנטליות המכונות לעיתים תולעי פין או פריאפולידים (Priapulids). השם המדעי של המערכה מתייחס לאל הפריון היווני, בשל צורתן הכללית של התולעים שחלקן הקדמי מזכיר פין. הן חיות בבוץ על קרקע הים במרבית הימים, הן טרופיים והן סמוך לקטבים, בעומקים שונים ממי החופים ועד לעומק של 7,200 מטרים. חלק מהמינים מגלים עמידות יוצאת דופן למימן גופרתי ולמים דלי חמצן. הן יכולות להימצא בשפע בחלק מהאזורים. במפרץ באלסקה תועדו עד 85 תולעים בוגרות מהמין "Priapulus caudatus" למטר רבוע, בעוד שהצפיפות של הפגיות שלהן יכולה להגיע ל-58,000 למטר רבוע.
יחד עם המערכות אכיורה (Echiura) ותולעים סיפוניות (Sipuncula) הן סווגו בעל-המערכת Gephyrea, אבל עדויות מורפולוגיות ומולקולריות עקביות תומכות בשייכותן לעל-המערכת אקדיסוזואה (Ecdysozoa), הכוללת גם את המערכות פרוקי-רגליים ותולעים נימיות. מממצאים של מאובנים עולה שעיצוב הפה של "Pambdelurion", פרוק-רגליים קדמון זהה לזה של תולעי הפין, מה שמראה שעיצוב הפה של שתי המערכות הייתה תכונה מקורית שעברה בירושה מהאב הקדמון המשותף של שתי המערכות, אף על פי שהיא אינה קיימת בפרוקי-רגליים מודרניים. בתוך על-המערכת אקדיסוזואה הקרובות ביותר למערכת הפריאפולידה הן המערכות קינורהינכה (Kinorhyncha) ולוריספירה (Loricifera), שאיתן יחד הן יוצרות את הקלייד סקלידופורה הקרוי על שם הקוצים המכסים את החלק הנשלף. הן ניזונות מחסרי חוליות איטיים כדוגמת תולעים רב-זיפיות.
מאובנים של תולעי פין ידועים מתחילת הקמבריון מאתר המאובנים בצ'נגג'יאנג. רובם של המינים שנתגלו היו טורפים אם כי המין "Protopriapulites haikouensis" ככל הנראה סינן חומרים אורגניים מהבוץ. כ-20 מינים קיימים של תולעי פין ידועים, מחציתם מיובינתיים (Meiobenthic), כלומר יצורים זעירים, קטנים מ-1 מילימטר, החיים על קרקעית הים.
המין "Priapulus caudatus" משמש למאכל בקוריאה.
תיאור.