באפריל 2014, סרטון גיף המציג את ורגרה מורידה לכאורה מסכת סיליקון של השחקנית אמה ווטסון, הועלה לאינטרנט והפך ויראלי, בין השאר בשל היעלמותו של שיערה של ווטסון במהלכו וכן בשל הופעתם של שדיים חשופים במהלך הורדת המסכה. עד מהרה התברר כי הסרטון היה תרמית ונערך מתוך סרטון פרסומת לחברת "Maskon" המייצרת מסכות סיליקון נשיות לגברים, כאשר פניהן של ווטסון וורגרה הודבקו על פניו של האלמוני המדגים את השימוש במסכה. ורגרה סיפרה במהלך ריאיון שנערך עמה כי הסרטון שיעשע אותה, אם כי היא איננה אחראית להפצתו.
בדצמבר 2014, סיפרה בתוכנית האירוח של "ג'ימי קימל לייב" על כך שקיבלה גם אזרחות אמריקאית לאחר שצלחה את מבחני ההתאזרחות.
לואי גינצברג
יצחק דב באמבערגער
שוסון או פום
שוסון או פום (מצרפתית: Chausson aux pommes, בתרגום מילולי: "נעלי בית עם תפוחים" תיאור הנובע מהדמיון במראה המאפה לנעל בית מרושלת) הוא מאפה בוקר אישי מהמטבח הצרפתי עשוי מבצק עלים בצורת "חצי עיגול" הממולא במלית תפוחים טחונה או לא, הדומה בהרכבה למלית טארט תפוחים צרפתי.
השוסון או פום נפוץ מאוד בקונדיטוריה הצרפתית (ה"פטיסרי") ביחד עם מאפי בוקר מוכרים, כגון הקרואסון, הבריוש, ה"פאן או שוקולה" (קרואסון שוקולד), הקוגלהוף ועוד.
בדרך כלל, לפני אפייה מברישים את השוסון בחלמונים פעמיים לקבלת צבע עמוק וכהה באפייה ואף חורצים את פני הבצק בעזרת כלי חד חריצים דקורטיביים. לאחר אפייה מזגגים בסירופ סוכר פשוט (מורכב מכמויות שוות של סוכר ומים 1:1) למראה מבריק ומושך.
שאסון או פום
הסכם איסטנבול (1590)
הסכם איסטנבול משנת 1590 (באזרית: İstanbul sülh müqaviləsi, ידוע בטורקית גם כ"הסכם של פרהאט פאשה" - Ferhat Paşa Antlaşması; בפרסית - عهدنامه فرهاد پاشا או "הסכם השלום בנורוז" - כלומר בשנה החדשה הפרסית)
היה הסכם שלום בין האימפריה העות'מאנית ובין פרס הספווית שנחתם באיסטנבול ב-21 במרץ 1590, בעקבות מלחמה ארוכה שהתרחשה בשנים 1589-1577 והסתיימה בתבוסה של הצד הפרסי.
המלחמה.
הקרבות התחילו בדרום קווקז. הצבא העות'מאני ניצח את הצבא הפרסי בקרב צ'לדר (Çıldır) (9 באוגוסט 1578) ופלש לרוב שטחי הקווקז הדרומי - גאורגיה ואזרבייג'ן.
עם זאת, לאחר שהכוחות העות'מאנים חזרו לבסיסיהם, הפרסים ניסו לכבוש בחזרה כמה מהשטחים האבודים (בשירוואן ובגאורגיה).
בשלב הבא, הגיע לאזור צבא עות'מאני חדש שכלל רוב של טטרים מחצי האי קרים. מול עוצמתם נאלצו הפרסים להפסיק את המצור על טביליסי ולסגת משירוואן (1579).
ב-1583 ארגנו העות'מאנים עוד צבא חזק שהביס את הפרסים. בעקבות "קרב הלפידים" (مشللر محاربسی) ב-8-11 במאי 1583, שנקרא כך מפני שהתקיים במשך הלילה - הצבא של הסולטאן הטורקי הצליח לכבוש שוב את כל שטחי הקווקז הדרומי. הישג ניכר נוסף של העות'מאנים היה כיבוש העיר תבריז ב-30 באוגוסט 1586.
בשלב זה, בשל התמודדות עם בעיות פנימיות וביטחוניות נוספות (בין השאר - מלחמות אזרחים והמלחמה נגד האוזבקים במזרח), הסכים השאה החדש של פרס, עבאס הראשון, לחתום הסכם שלום עם האימפריה העות'מאנית, וזאת אף במחיר של תנאים משפילים.
לקראת החתימה.
אחרי הפסקת האש לפי דרישת השער הנשגב, שלח השאה לאיסטנבול כבן ערובה (בטורקית "רֶחינֶה" - rehine) את אחיינו, הנסיך היידאר מרזה. הילד הגיע לחסן-קאלה, רכוב על הסוס, ב-14 באוקטובר 1589, יחד עם פמליה גדולה. ב-28 בינואר 1589 הוא התקבל בקבלת פנים מפוארת בטרקלין הדיוואן המלכותי, והושיבו אותו בין הווזיר הגדול קוג'ה סינאן פאשה ובין הווזיר השני פרהאט פאשה. לאחר מכן המשלחת הפרסית התקבלה אצל הסולטאן מוראד השלישי ומסרה לו איגרת, בה הביע עבאס שאה את כניעתו (אובודייט) בפני הסולטאן. לפי עדות ההיסטוריון סלאניקי, שלח השאה כמתנות חפצי אמנות וספרים בעלי ערך, מכל תחומי הספרות והמדע.
ההסכם.
האישים הטורקים המרכזיים שהיו שותפים להסכם היו המצביא פרהאט פאשה, וזיר ו"סרדאר" של הצבא העות'מאני;
והמדינאי וההיסטוריון העות'מאני הוג'ה סאדאדין אפנדי, שניסח את ההסכם.
לפי סעיפי ההסכם, שמרה האימפריה העות'מאנית לעצמה את כל השטחים שכבשה במלחמה בקווקז - כ-590,000 קמ"ר, שהיוו את מרבית הקווקז (שטחי גאורגיה, ארמניה ואזרבייג'ן של היום, כולל קאראבאך (ללא ארדביל) ושירוואן, וכן תבריז בירת אזרבייג'ן רבתי), וצפון-מערב פרס. השאה הכיר גם בכיבוש חבל דגסטן על ידי הסולטאן.
שני הצדדים החליטו על חילופי שבויים. כמו כן הסכימו הפרסים השיעיים לתת את הכבוד הראוי למנהיגי האסלאם הסוני.
הגבול המשותף נקבע על ידי ועדה משותפת פרסית-עות'מאנית ובהתאם להחלטותיה הונחו אבני גבול בשטח.
אחרי ההסכם.
הסכם השלום עם פרס הספווית היווה הצלחה משמעותית עבור האימפריה העות'מאנית. עד סוף שנת 1589, ראשי המעצמות באירופה, כולל הקיסר האוסטרי (של האימפריה הרומית הקדושה), מלכת אנגליה, מלך צרפת והצאר של רוסיה, הכירו מילולית במסמכים רשמיים בסמכותו העליונה של הסולטאן העות'מאני; ולאחר חתימת הסכם איסטנבול ב-1590, הכיר בו גם ראש המעצמה הפרסית מן המזרח, ושטחים רבים סופחו לאימפריה העות'מאנית.
עם זאת, לאחר שפתר את הבעיות הפנימיות וסיכל סכנות בחזיתות אחרות, חיכה השאה עבאס לרגע המתאים על מנת לכבוש בחזרה את הטריטוריות האבודות. כשהצטרכו העות'מאנים להתמודד עם מרידות הג'לאלים, הצליח עבאס שאה להשיג גם יעד זה. בשנת 1603 הוא כבש מחדש גם את תבריז. 22 שנה אחרי "ההסכם של פרהאט פאשה", בשנת 1612, נחתם "ההסכם של נסוח פאשה", שביטל את הישגי הטורקים שבהסכם הראשון. בתקופה זו ידעה האימפריה הספווית פריחה כלכלית וטריטוריאלית משמעותית.
מפתח אלן
מפתח אלן (על שם היצרן, Allen Manufacturing Company) או מפתח משושה הוא מפתח ברגים. חתך הרוחב שלו הוא משושה, והוא לרוב עשוי מתכת.
היסטוריה.
קיימים מסמכים מהם ניתן להסיק כי הרעיון של מפתח אלן היה קיים כבר בתקופה שבין שנות ה-60 לשנות ה-80 של המאה ה-19, אז נרשמו פטנטים רבים לעיצובי ברגים ומברגים בארצות הברית, אולם מפתחות אלן לא יוצרו קודם לשנת 1910. בין הפטנטים שנרשמו באותה תקופה היו ברגים בעלי חתך רוחב משולש ומרובע, אולם אלה לא יוצרו בגלל עלותם. בורג ומפתח בעל חתך מרובע יוצר באופן מסחרי לראשונה בשנת 1908, בקנדה.
בשנים 1909-1910 רשם ויליאם ג. אלן פטנטים על שיטה של כבישה קרה לייצור ראשי ברגים בתבנית משושה. החל משנת 1910 החל אלן לפרסם את המוצר בשם: Allen safety set screw, אשר יוצר על ידי חברתו בהרטפורד, קונטיקט. אף שייתכן כי אלן לא היה הראשון שחשב על בורג ומפתח משושה, הוא היה חלוץ ברישום פטנט על שיטת ייצור יעילה אשר הגשימה את הרעיון.
תקופת מלחמת העולם השנייה, בה היה צורך דחוף בייצור תעשייתי המוני, הייתה כנראה האירוע שהפיץ את המודעות למפתחות אלן בציבור הרחב ולא רק בין אנשי מקצוע.
מדבר געשי
מדבר געשי הוא אזור מדברי הנעדר צמחייה בשל פעילות געשית. המונח מתייחס בדרך כלל לאזורים נרחבים דוגמת המדבריות במתחם הגעשי פויווה-קורדון קאויה שבהרי האנדים בצ'ילה ורמות האיסלנדיות המכסות את מרבית פנים איסלנד (למשל; באזור הר הגעש הקלה).
היווצרות וסיבות.
במדבריות געשיים קיימים משקעים המאפשרים את קיומה של צמחייה, אך הם כמעט נעדרים אותה לגמרי בשל החלחול המהיר של מים אל עומק האדמה וכיסוי חוזר ונִשְׁנֶה של פני הקרקע בטפרה לאחר התפרצויות געשיות.
גורם נוסף להיווצרות מדבר געשי הוא פליטת הגז גופרית דו-חמצנית מהרי געש. דוגמה לכך מהווה מדבר קאו (Kaʻū Desert) – שטח נטול צמחייה לחלוטין השוכן מדרום מערב לקלדרה של הר הגעש הפעיל קילוואה באי הוואי במדינה הוואי שבארצות הברית. אף שבאזור זה יורדים גשמים מרובים (מעל ל-1,000 מ"מ גשם בשנה), הרי שהתגובה הכימית בין הגופרית הדו-חמצנית ללחות באוויר יוצרת טיפות של חומצה גופריתית, הנושרות לקרקע כגשם חומצי שערך ה-pH שלו מגיע לרמה של 3.4 על הקרקע. החומציות הגבוהה של המים מונעת היווצרות צמחייה באזור זה.
הקרקע במדבר געשי מאופיינת בהיעדר עושר מינרלי בשל הבְּלָיָה הכימית הנגרמת על ידי אקלים קר או טפרה פלסית עמידה.
תהליך הפיך.
על אף התנאים הקשים, מצב זה הפיך ועשויה להתרחש התחדשות של צמיחה, כפי שקרה במדבר הגעשי בפסגת הר הגעש פוג'י ביפן – שם התחדשה צמיחתו של "Reynoutria japonica", עשב רב שנתי האופייני למזרח אסיה ומצוי באופן טבעי ביפן, בסין ובקוריאה.
מתקפת ברוסילוב
מתקפת ברוסילוב הייתה המתקפה הגדולה ביותר של הצבא הרוסי בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה וגם הניצחון הגדול ביותר שלו במלחמה. היא נערכה בשטח אוקראינה דהיום בתאריכים 4 ביוני 1916 - 20 בספטמבר 1916. היא נקראה על שם הגנרל אלכסיי ברוסילוב, מפקד החזית הדרום-מערבית שיזם, תכנן את המתקפה והכניס שיטות צבאיות חדשות שתרמו להצלחתה.
רקע היסטורי.
בספטמבר 1914 פתחו הרוסים במתקפה גדולה על הצבא האוסטרו-הונגרי בדרום החזית המזרחית. תוך זמן קצר נסוגו האוסטרו-הונגרים כשהם סובלים מאבדות כבדות. שיאה של המתקפה הזאת היה כיבוש מבצר פשמישל שעמד במצור במשך 133 יום.
ב-1 במאי 1915 פתחו האוסטרו-הונגרים והגרמנים בפיקודו של אוגוסט פון מקנזן במתקפה גדולה שהחלה ליד הערים גורליצה וטרנוב, דרומית מזרחית לקרקוב. הצבא הרוסי נאלץ לסגת מגליציה באבדות גדולות (מתקפת גורליצה-טרנוב) בעקבות נסיגה זו החליט הפיקוד העליון הרוסי (הסטאבקה), לסגת גם מפולין כדי לקצר את קו החזית (הנסיגה הגדולה).