כיום אין בעיר יהודים. בית הכנסת הגדול של העיר הוסב בתקופה הסובייטית לבית מלאכה, ובית הקברות היהודי העתיק הושמד לחלוטין.
אסף ליפשיץ
אסף ליפשיץ (נולד ב-1942) הוא פסל ישראלי שעשרות מפסליו מעטרים מקומות שונים ומרכזיים ברחבי הארץ ממטולה בצפון עד באר שבע ומצפה רמון בדרום.
ביוגרפיה.
אסף ליפשיץ נולד ב-1942 בקיבוץ מעוז חיים לישראל (שרוליק) ול לבית שרשבסקי. הוא למד בבית הספר בקיבוץ מעוז חיים ובצה"ל שירת כטנקיסט בשריון. אסף הוא בן למשפחה שרבים מבניה עוסקים באמנות הפיסול, הציור, העיצוב וכדומה. הוא בן דודו של הצייר אורי ליפשיץ. אחותו של אסף ליפשיץ (מצד אמו לאה) היא הסופרת דבורה עומר. אסף ליפשיץ עבד כמסגר בקיבוץ מעוז חיים ומפסל מנעוריו. הוא אוטודידאקט ומעולם לא למד אמנות בבית ספר מוכר לאמנות .
עבודותיו.
רוב פסליו של אסף ליפשיץ הם פסלי חוצות עשויים מיציקות ברונזה. רבים מפסליו מתארים דמויות משחקות ומשלבים דמיון ומציאות, צורות הנדסיות ודמות אדם. אחת מעבודותיו הבולטות הוא הפסל "הטייס השותה" הניצב בחזית קניון עזריאלי. הפסל עשוי ברונזה ופלדת אל-חלד המציג את דמותם של טייסי חיל-האוויר באור מעט שונה. באתר חיל-האוויר נכתב על הפסל: "אסף ליפשיץ מנסה בפסל לשבור את התדמית המוקפדת של טייסי חיל-האוויר ומציג את הטייס כאשר הוא מבצע פעילות יומיומית וקיומית: שתיית מים הישר מן הברז. הוא לבוש למחצה בסרבל הטיסה וקסדתו מונחת על הקרקע ועוברי האורח יכולים ממש להתבונן בו מקרוב - בניגוד לדימוי הקלאסי של הטייס כדמות מורחקת ואצילית. בכך, משווה ליפשיץ אנושיות לדמות, ויוצר הזדהות מצד המתבונן. דמותו של הטייס השותה מבוססת על הטייס רס"ן שנהרג והוא בן 24." בכפר תבור מוצבים מוצגים כ-11 מפסליו והבולטים שבהם הפסלים: "הנער והסוס" הניצב בכיכר מרכזית בכפר תבור, ובהמשך הרחוב הפסל "ביקור הזוג רוטשילד" הניצב בככר הברון ונוצר ע"פ תצלום של הזוג רוטשילד בביקור בכפר תבור בשנת 1914. בחולון מוצב הפסל "האריה שאהב תות" כחלק מפרויקט גני סיפור - פסל ברונזה גדול מרשים בגובה של 2.5 מטר של אריה שלועו פעור ובו צרור תות שדה ופסל גדול של פרי תות. פסלים של אסף מוצגים גם בגן התעשייה תפן בגליל, במוזאון הפתוח בפארק התעשייה בעומר ליד באר שבע, בגני חוגה - עמק בית שאן, במטולה, במצפה רמון ובמקומות נוספים.
עבודות בולטות:
תערוכותיו
יורם כרמי
יורם כרמי (נולד ב-27 ביולי 1967) הוא כוריאוגרף ורקדן ישראלי. מייסדה ומנהלה האמנותי של להקת המחול "פרסקו - יורם כרמי". זוכה פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה מטעם עיריית תל אביב.
ביוגרפיה.
כרמי בתל אביב לבתיה ורפי כרמי. מפגשו הראשון עם עולם המחול היה בגיל חמש בכיתתה של רינה שיינפלד. בנערותו רקד בלהקת המחול "שלום" בניהולו של גברי לוי. לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד לתואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בגיל 25 המשיך את לימודיו בסמינר הקיבוצים לתואר ראשון במחול והצטרף ללהקת "קולדממה" בניהולו של משה אפרתי, כרקדן, ובשלב מאוחר יותר כמנהל חזרות. השתלם ב-Laban Center בלונדון והשתתף בפרויקטים שונים בישראל ומחוצה לה.
בשנת 1997 יצר את יצירת הביכורים שלו "אספקלריה" אותה הציג בתחרות "גוונים במחול" וזכה עליה במקום השני. בין השנים 1998–2002 לימד כרמי מחול מודרני וקלאסי בבי״ס תיכון ״הרצוג״ כפר סבא, בבי״ס תיכון ״בן צבי״ קריית אונו ובבי״ס תיכון ״ק. שרת״ חולון.
בשנת 2002 הקים את להקת המחול "פרסקו - יורם כרמי" ומאז משמש כמנהלה האמנותי. את יצירת הבכורה של הלהקה, "אמולסיה", יצר כרמי כהרחבה של יצירתו הראשונה "אספקלריה" ומאז יצר במסגרת הלהקה מעל עשרים יצירות מחול. כרמי הוזמן פעמיים ליצור עבור פסטיבל ישראל - בשנת 2007 הופיעה להקתו עם היצירה "לה-פמיליה" ובשנת 2009 עם היצירה "איש אשה ורוח זר" (הפקה משותפת עם הבמאי ומעצב התאורה אורי מורג). בשנים 2012/13 ניהל אמנותית את פסטיבל "הרמת מסך" (יחד עם הכוריאוגרפית רונית זיו).
כרמי מרצה במכללת סמינר הקיבוצים במסלול להכשרת מורים למחול ותנועה במעמד M.A. מעביר סדנאות רפרטואר וכיתות אמן, בלט מודרני וקלאסי במסגרות מתא"ן - מפעל תרבות ואמנות לנוער ובמרכזי מחול בצרפת, יוון, סרביה, אוסטריה, מונטנגרו ובולגריה.
חי בתל אביב עם בן זוגו רענן.
להקת המחול פרסקו - יורם כרמי.
להקת המחול פרסקו - יורם כרמי נוסדה בשנת 2002 על ידי הכוריאוגרף יורם כרמי. ההשראה לשם הלהקה נבעה מהמילה האיטלקית ״Fresco״ שמשמעותה: טרי, רענן.
ברפרטואר הלהקה מעל עשרים יצירות מחול לקהל הרחב ולתלמידים בגילאים שונים. הלהקה מקיימת סדנאות רפרטואר, מפגשי מחול, שיעורים מעשיים ומפגשי אמן עם קשת רחבה של תלמידים ברחבי הארץ. מאז 2007 מתקיים פרויקט "רקדנים יוצרים", במסגרתו מביאה הלהקה אל קדמת הבמה יצירות של כוריאוגרפים צעירים, כולם בוגרי להקות מחול מקצועיות בישראל. בשנת 2006, אומצה הלהקה על ידי עיריית חולון ומאז היא פועלת מתחומה.
להקת המחול פרסקו - יורם כרמי הוזמנה פעמים רבות לפסטיבלי מחול והופעות מחוץ לישראל. עד כה הופיעה הלהקה בסין, מקאו, הונג קונג, טאיוואן, פולין, רומניה, איטליה, קרואטיה ובלארוס.
סגנונו ויצירותיו.
את הסגנון התנועתי של כרמי ניתן להגדיר כבלט נאו-קלאסי/עכשווי במובן זה שהוא מתבסס על העקרונות והערכים המזוהים עם הבלט הקלאסי אך אינו משאיר את השפה בצורתה המוכרת אלא מרחיב את גבולותיה. הרחבה זו מבוצעת באמצעות שילוב הבלט עם אלמנטים מסגנונות מחול אחרים, כמו עבודה עם כל כף הרגל על הרצפה וכיווץ הגו (contraction) הלקוח מהמחול המודרני, כמו גם הרמות דינאמיות והתנסויות בהפרת שיווי המשקל מהמחול העכשווי. הרעיון בבסיס תהליך היצירה של כרמי הוא שימוש בתנועה, ככלי לביטוי רעיונות, רגשות ומחשבות, תוך כדי המעטה בשימוש בעזרים חיצוניים כגון וידאו ארט וטקסט, במטרה להעניק לצופה את האפשרות לחוות את התנועה והריקוד, בצורה נקיה ככל האפשר.
טלומץ'
טולמיץ'
פסטיבל פולסום
רכס קסקייד
רכס קסקייד (באנגלית: Cascade Range) הוא רכס הרים גדול במערב אמריקה הצפונית, המשתרע מדרום קולומביה הבריטית בקנדה דרך המדינות וושינגטון ואורגון ועד צפון קליפורניה שבארצות הברית. הרכס כולל הרים שמקורם אינו געשי, כדומת ההרים בחלק הרכס המכונה "הקסקיידס הצפוניים" (North Cascades) והרי געש מפורסמים, בחלק המכונה "הקסקיידס הגבוהים" (High Cascades). החלק הקטן השוכן בתחומי קולומביה הבריטית מכונה "הקסקיידס הקנדיים" (Canadian Cascades), או כפי שהתושבים המקומיים קרואים לו "הרי קסקייד" (Cascade Mountains). גם תושבי מדינת וושינגטון נוהגים לכנות באותו שם את חלק הרכס העובר בתחומם בנוסף לכינוי האמריקני המקובל "הקסקיידס הצפוניים", כגון בשמו של הפארק הלאומי הקסקיידס הצפוניים. ההר הגבוה ביותר ברכס הוא הר ריינייר (4,392 מטרים).
רכס הקסקייד הוא חלק מטבעת האש של האוקיינוס השקט, רצועה סביב שולי האוקיינוס הכוללת הרי געש והרים נלווים. כל ההתפרצויות הגעשיות שבחלק היבשתי של ארצות הברית בתקופה שמעל ל-200 השנים האחרונות היו בקשת הגעשית המכונה הקשת הגעשית של הקסקייד. שתי ההתפרצויות האחרונות ביותר היו ההתפרצויות בהר לאסן בין 1914 ל-1921 וההתפרצות העזה של הר סנט הלנס ב-1980. התפרצויות קטנות התרחשו בהר סנט הלנס מאז, הפעם האחרונה בשנת 2005.
גאוגרפיה.
רכס הקסקייד משתרע מדרום לצפון החל בהר לאסן בצפון קליפורניה ועד מפגש הנהרות ניקולה (Nicola) ותומסון (Thompson) בקולומביה הבריטית. הנהר פרייזר (Fraser) מפריד בין רכס הקסקייד לרכס הרי החוף (Coast Mountains). הרי הגעש הגבוהים ביותר של הקסקייד, המכונים "הקסקיידס הגבוהים", הם תוואיי הנוף הבולטים ביותר באזורם, כשלעיתים קרובות גובהם כפול משל ההרים סביבם. לעיתים קרובות עולה גובהם על ההרים השכנים בלמעלה מ-1,500מטרים. הפסגות הגבוהות ביותר דוגמת הר ריינייר (4,392 מטרים) בולטים עד למרחק של 80 עד 150 קילומטרים.
החלק הצפוני של הרכס, צפונית להר ריינייר, מכונה בארצות הברית "הקסקיידס הצפוניים", אבל החלק בקנדה צפונית לגבול עם ארצות הברית מכונה רשמית "הרי הקסקייד", ומסתיים בהר לייטון (Lytton Mountain). בדרך כלל הקסקיידס הצפוניים והמשכם בקנדה מבותרים מאוד. אפילו הפסגות הנמוכות יותר תלולות ומכוסות קרחונים, והעמקים נמוכים יחסית לפסגות ולרכסים. החלק הדרומי של הקסקיידס הקנדיים, בייחוד רכס סקאגיט (Skagit Range), דומה גאולוגית וטופוגרפית לקסקיידס הצפוניים, בעוד שהחלקים הצפונים והצפון מזרחיים תלולים פחות ופחות מכוסים בקרחונים ודומים לאזורים הסמוכים של רמת תומסון (Thompson Plateau).
כמות המשקעים היורדים על הרכס רבה משמעותית בשל קרבת הרכס לאוקיינוס השקט והרוחות המערביות השולטות בו, בייחוד על המדרונות המערביים בשל עננות אורוגרפית. באזורים מסוימים מגיעה כמות השלג השנתית ל-25 מטרים. בחורף של 99–1998 נמדדה בהר בייקר שבמדינת וושינגטון כמות שלג של 29 מטרים, שיא עולמי לכמות שלג בשנה אחת. קודם לחורף זה החזיק הר ריינייר בשיא העולמי שנקבע ב-1978. גם באזורים אחרים לא נדירים המקרים שבהם הצטברות השלג השנתית מגיעה ל-13 מטרים כדוגמת אגם הלן (Lake Helen), בסמוך לפסגת לאסן. מרבית הפסגות של הקסקיידס הגבוהים הם לפיכך לבנים כל השנה בשל שלג וקרח. במורדות המזרחיים כמות הגשם השנתית נמוכה במידה ניכרת ומגיעה למרגלות מורדות המזרחיים ל-230 מילימטרים בשנה בשל השפעת מדבר צל גשם.