שו ג'יאיו (בסינית: 徐嘉余; נולד ב-19 באוגוסט 1995) הוא שחיין סיני, הוא סגן אלוף אולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) ופעמיים ברציפות אלוף העולם (בודפשט 2017 וקוואנגג'ו 2019) במשחה ל-100 מטר גב ושיאן סין בשלושת המשחים בגב (50 מטר, 100 מטר ו-200 מטר).
ביוגרפיה.
שו נולד וגדל בוונג'ואו, ג'ג'יאנג. הוא החל ללמוד לשחות בגיל 4 על ידי אימו שהייתה שחיינית מקצועית והתמחתה בסגנון הפרפר. הוא בוגר של אוניברסיטת ג'יאו טונג שאנגחאי.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים שו במקום 28 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:00.26 דקות.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד באוגוסט 2013 סיים במקום שביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:57.13 דקות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:56.42 דקות ובמקום עשירי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.84 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 53.63 שניות.
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 סיים שו במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.89 שניות ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:55.20 דקות. בשלב חצי הגמר שו קבע תוצאה של 1:55.13 דקות ועלה למשחה הגמר מהמקום השלישי.
סגן אלוף אולימפי.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה שו במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בשיא לאומי חדש של 52.31 שניות, אחרי ראיין מרפי מארצות הברית שקבע שיא אולימפי חדש של 51.97 שניות ולפני דייוויד פלמר מארצות הברית (52.40 שניות).
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בווינדזור, אונטריו, קנדה בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית אדד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 50.02 שניות, אחרי מיץ' לרקין מאוסטרליה (49.65 שניות) ואנדריי שבסוב מרוסיה (49.69 שניות).
באליפות סין שנערכה באפריל 2017 קבע שו במשחה ל-50 מטר גב שיא לאומי חדש של 24.42 שניות ובמשחה ל-100 מטר גב שיא לאומי חדש נוסף של 51.86 שניות, מאית השנייה לאט משיא העולם של ראיין מרפי (51.85 שניות).
אלוף עולם.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2017 זכה שו בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.44 שניות, לפני מאט גריוורס (52.48 שניות) וראיין מרפי (52.59 שניות), שניהם מארצות הברית. מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב ביחד עם קנדה בשיא אסיה חדש של 3:41.25 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:38.56 דקות ואוסטרליה (3:41.21 דקות). כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 52.37 שניות. נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום חמישי, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.74 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 24.67 שניות ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:55.26 דקות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:54.79 דקות ועלה ראשון למשחה הגמר.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב 49.26 שניות, אחרי ראיין מרפי (49.23 שניות) ולפני קלימנט קולסניקוב מרוסיה (49.40 שניות) ומדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 6:47.53 דקות, אחרי ברזיל שקבעה שאי עולם חדש של 6:46.81 דקות ורסיה (6:46.84 דקות), כשחיין שני הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:41.68 דקות.
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, דרום קוריאה ביולי 2019 זכה שו במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.43 שניות, לפני יבגני רילוב מרוסיה (52.67 שניות) ומיץ' לרקין (52.77 שניות) ובכך הגן על תוארו. בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אליפות חדש של 52.17 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.64 שניות וסיים חמישי בשלב המוקדמות במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:57.15 דקות, אך פרש מהמשך התחרות.
באולימפיאדת טוקיו (2020) סיים שו במקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.51 שניות
European Broadcasting Union
איש ההלכה - גלוי ונסתר
ייל יונסון
ייל יונסון (בשוודית: Jill Johnson; נולדה ב-24 במאי 1973) היא זמרת שוודית.
ביוגרפיה.
יונסון נולדה בעיירה בדרום שוודיה.
בגיל ארבע החליטה שהיא מעוניינת להיות אמנית והייתה חברה במקהלה מקומית.
בגיל שתים עשרה נהייתה סולנית בלהקת "Tomboola" איתם ביצעה סיבוב הופעות בנורווגיה ובדנמרק.
היא חתמה חוזה חברת תקליטים דנית וב-1996 יצא אלבומה הראשון "Sugartree".
הדואט "Kommer tid, kommer vår" שביצעה עם הזמר יאן יוהנסן זכה להצלחה בשוודיה.
היא ייצגה את שוודיה באירוויזיון 1998 עם השיר "Kärleken är" והייתה במקום ה-10.
ב-2003 ניסתה לייצג את שוודיה בשנית באירוויזיון כשהשתתפה במלודיפסטיבלן עם השיר "Crazy in Love" וסיימה במקום העשירי בתחרות.
ב-2005 הנחתה את הגמר של המלודיפסטיבלן. באותה השנה הוציאה את אלבום חג המולד, "The Christmas in You".
ב-2006 יצא אלבומה "The Woman I've Become" שזכה לאלבום זהב.
דגל קהילת המדינות הדוברות פורטוגזית
דגל קהילת המדינות הדוברות פורטוגזית (CPLP), המכונה גם דגל הלוסופוניה, מייצג את הארגון הבין ממשלתי לידידות בין מדינות דוברות פורטוגזית, מדינות בהן פורטוגזית היא השפה הרשמית. במדינות קהילת המדינות הדוברות פורטוגזית מתגוררים למעלה מ-270 מיליון אנשים ברחבי העולם. מדינות ה-CPLP משתרעות יחד על שטח של כ-10,772,000 קמ"ר.
היסטוריה.
ה-CPLP הוקם בשנת 1996 עם שבע מדינות: פורטוגל, ברזיל, מושבה לשעבר בדרום אמריקה וחמש מושבות לשעבר באפריקה: אנגולה, כף ורדה, גינאה ביסאו, מוזמביק, סאו טומה ופרינסיפה. מזרח טימור הצטרפה לקהילה בשנת 2002 לאחר שהאזור קבל עצמאות מאינדונזיה; גינאה המשוונית הצטרפה בשנת 2014. סנגל ומאוריציוס חברים משקיפים.
סמל.
הדגל מסמל את איחוד המדינות דוברות הפורטוגזית: הוא מכיל מעגל כחול המחולק לשמונה גלים שווים (מספרם של חברי ה-CPLP) המייצגים את הים (שהוא הקשר העיקרי בין המדינות); במרכזו ישנו עיגול כחול קטן המייצג את האיחוד.
גלוברמן
משחק גילים
משחקי גיל או אייג' פליי הוא סוג של משחק תפקידים שבו אדם מתנהג כאילו הוא בגיל אחר, או מתייחס לאחר כאילו היה בגיל אחר. משחקי גיל מתרחשים אך ורק בין בגירים, ודורש הסכמה מכל המשתתפים.
משחקי גיל יכולים להיות מיניים או לא מיניים, תלוי ברצון המשתתפים.
המשתתפים יכולים לגלם כל גיל, החל מתינוקות וכלה בקשישים. לרוב, המשתתפים מגלמים גיל צעיר יותר מגילם האמיתי.
משתתפים המגלמים גילים מוקדמים, מינקות ועד גיל ההתבגרות נקראים "קטנים" (Littles). משתתפים המגלמים גילי גיל ההתבגרות עד בגרות נקראים "אמצעיים" (Middles). משתתפים אשר מגלמים את גילם הבוגר ומעלה נקראים "גדולים" (Bigs).
משחק גילים מיני.
משחק תפקידים גילי יכול להיות מיני ברמות שונות. כאשר הוא מיני, הוא נחשב לפטיש. בתוך מערכות יחסים המשלבות שליטה, משחקי גיל יכולים להעצים את הדינמיקה, ולאפשר למשתתפים להרגיש יותר בנוח עם הדומיננטיות או הכניעה שלהם.
משחק גילים מיני נקבע על ידי פסיכולוגים שאינו נחשב או קשור לפדופיליה. המשיכה המינית היא בין 2 בגירים בלבד, אשר לפחות אחד מהם נהנה מהתנהגות הנחשבת לילדותית.
מערכת יחסים גילית.
משחק גילים יכול להתקיים לבד, כאשר המשתתף מגלם את הגיל המנטלי הרצוי באמצעות אביזרים, התנהגות ומשחקים שונים.
עם זאת, ישנן מערכות יחסים המבוססות על אינטראקציה בין-אישית, לרוב בין "גדול" לבין "קטן" או "אמצעי". מערכת יחסים זו נקראת מערכת יחסים Caregiver-Little, ובקצרה CGL.
ה"גדול" במערכת היחסים מגלם דמות מטפלת/הורית, בעוד הקטן/אמצעי מגלם את הגיל המנטלי הרצוי לו.
ישנן מספר ואריאציות המתבססות על מגדר המשתתפים. הידועה מבין הואריאציות היא DDLG, שזהו קיצור עבור Daddy Dom- Little Girl, אשר בה הדמות המטפלת היא דמות אבהית, והקטנה מגלמת ילדה צעירה.
שאר הואריאציות הן:
מערכות יחסים אלו לעיתים משלבות יחסי שליטה, בהן הדמות המטפלת היא גם הדמות השולטת בסיטואציה, והדמות הקטנה היא גם הדמות הכנועה.
סורת לקמאן
האדמו&quot;ר האחרון מראדומסק
האדמו"ר האחרון מראדומסק הוא פרויקט אומנותי מתמשך של האמן והמעצב הישראלי יוסי למל שהחל בשנת 2016 ומתעסק בהיסטוריה של יוסף אשר זליג גרפינקל, סבו של למל, כחבר בחסידות ראדומסק שכמעט והושמדה כליל. הפרויקט הוא אחד מסדרת פרויקטים ביוגרפיים בנושא הוריו של למל ומצטרף לפרויקטים "שישה מספרים" שעסק בחוויותיו של אביו, ברנרד דב למל, במהלך השואה ולפרויקט "הלב שלי" שעסק באימו, בתיה למל.
הפרויקט מורכב מצילומים רבים כשכל אחד מהצילומים הוא פוטומונטז' של תמונות רבות שחובר כדי לייצר סצנה אחת. הצילומים מתארים פעילויות שונות מתוך חיי הקהילה של חסידות ראדומסק כמו תפילות בבית הכנסת וביערות באנדין בפולין, סעודת טיש ועליה לקבר האדמו"ר.
עבודת המחקר.
יוסף אשר זליג גרפינקל, סבו של למל, נולד בעיר שידלוב. הוא היה רב חרדי מחסידות ראדומסק, והיה מקורב לאדמו"ר. בגיל 30 עזב את עיר הולדתו ונדד לבנדין בעקבות האדמו"ר מראדומסק. האדמו"ר הראשון של חסידות ראדומסק חי במאה ה־19, שמו היה שלמה הכהן רבינוביץ. הוא הקים את השושלת החסידית השלישית בגודלה בפולין, שבשיאה מנתה כ־50 אלף חסידים שלמדו ב־36 ישיבות ברחבי המדינה. החסידות נעלמה, האדמו"ר נרצח בשואה, כמו גם עשרות אלפים מחסידיו. שרידים בודדים ממשפחתו של האדמו"ר הצליחו להימלט; בשנות ה־60 ניסו להחיות את החסידות, אך ללא הצלחה – האדמו"ר החדש שמונה נהרג כשנה לאחר מכן בתאונת דרכים. במהלך המחקר גילה למל כי נותרו מסביב לעולם במדינות השונות רק כ-120 חסידי ראדומסק.