האנדרטה כוללת ארבעה מעגלים קונצנטריים ואובליסק מרכזי, שבתחתיתם שורפת 'להבה נצחית' המייצגת את החייל האלמותי (עמר ג'וואן). העיגולים הקונצנטריים נקראים:
קטע פאראם ויר צ'קרה של אנדרטת המלחמה הלאומית. בתמונה רס"ן סומנת שארמה, PVC.
ארבעת המעגלים הקונצנטריים הללו מעוצבים כצ'אקראוויה, מעין מלחמה הודית עתיקה.
Param Yodha Sthal מאכלס את תוספותיהם של 21 מקבלי הפאראם ויר צ'קרה, העיטור הצבאי הגבוה ביותר בהודו.
הליגה האוואמית
הליגה האוואמית (בבנגלית: বাংলাদেশ আওয়ামী লীগ) היא מפלגה בבנגלדש. הליגה המוסלמית האוואמית הכל-פקיסטנית הוקמה בדאקה, בירת המחוז הפקיסטני מזרח בנגל, בשנת 1949 על ידי הלאומנים הבנגלים עבדול חמיד ח'אן בהשני, שוחט עלי, יר מוחמד חאן, שמסול הוק, והצטרפה לאחר מכן לחוסין שאהיד סוחארווי שהיה לראש ממשלת פקיסטן. הליגה המוסלמית האוואמית בפקיסטן הוקמה כחלופה הבנגלית לשליטת הליגה המוסלמית בפקיסטן ובמרכזה ריכוזיות רבה יותר של הממשלה. המפלגה זכתה במהרה לתמיכה עממית מסיבית במזרח בנגל, שלימים נקראה מזרח פקיסטן, ובסופו של דבר הובילה את כוחות הלאומיות הבנגלית במאבק נגד הממסד הצבאי והפוליטי של מערב פקיסטן. המפלגה בהנהגתו של שייח' מוג'יבור רחמן, אביה ומייסדה של בנגלדש, הובילה את המאבק לעצמאות, תחילה באמצעות תנועות אי-ציות פופוליסטיות ואזרחיות מאסיביות, כמו תנועת שש הנקודות ותנועת אי-שיתוף פעולה בשנת 1971, ולאחר מכן במהלך מלחמת העצמאות של בנגלדש.
פרומתאיזם
פרומתאיזם (בפולנית: Prometeizm) היה פרויקט פוליטי שיזם יוזף פילסודסקי, מדינאי פולני וראש המדינה הפולנית מ-1918 עד 1935, במסגרתה ננקטו צעדים שמטרתם להחליש האימפריה הרוסית ולאחר מכן את יורשתה, ברית המועצות, על ידי תמיכת בתנועת עצמאות לאומיות שקמו בקרב העמים הלא-רוסים שהיו תחת שלטון האימפריה הרוסית. בין שתי מלחמות העולם, פרומטיזם ו"אינטרמריום", היוו שתי אסטרטגיות גאו-פוליטיות משלימות עבורו ועבור חלק מיורשיו הפוליטיים.
רקע.
הפרומתאיזם צמח על רק היכרותו האישית של פילסודסקי עם האימפריה הרוסית בעודו בגלות בסיביר. המונח פרומטיזם מקורו במיתולוגיה היוונית של פרומתאוס שנתן את האש כמתנה לאנושות תוך קריאת תיגר על זאוס, דבר שסימל את הנאורות וההתנגדות לשלטון הרודני.
יוזף הגי
יוזף הגי (בגרמנית: Josef "Seppe" Hugi; 23 בינואר 1930 – 16 באפריל 1995) היה כדורגלן שווייצרי, ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת משחק.
הגי נולד ב-23 בינואר 1930 בעיירה רייהן, שבשווייץ. הוא התחיל לשחק כדורגל מגיל צעיר, אך התחיל לקחת את העניין ברצינות בסוף שנות העשרה שלו, אז הלך לאקדמיה של בזל. בשנת 1948 חתם הגי בקבוצה הבוגרת של בזל, ושיחק שם למשך ה-14 שנים הבאות. הוא היה שותף לזכייתה של הקבוצה בליגה השווייצרית של 1952/53 וזכה בין השנים 1952–1954 שלוש פעמים ברציפות בתואר מלך השערים של הליגה. במהלך הקריירה שלו בבזל כבש 224 שערים ביותר מ-300 משחקים. בשנת 1962 חתם בקבוצה זוריץ' מציריך, אך שיחק שם רק שני משחקים. לאחר מכן שיחק בקבוצות מליגות נמוכות, עד שפרש בשנת 1965.
בנבחרת שווייץ הגי ערך 34 הופעות וכבש 22 שערים בין השנים 1951–1960. במונדיאל 1954 שנערך בשווייץ כבש 6 שערים לכל אורך הטורניר, כולל שלושער במשחק ההיסטורי 7–5 נגד אוסטריה. שווייץ סיימה את הטורניר ברבע הגמר, והגי זכה בנעל הכסף בצוותא עם מקס מורלוק הגרמני ואריך פרובסט האוסטרי. הגי הוא השחקן השווייצרי שכבש הכי הרבה שערים בהיסטוריית המונדיאל.
הגי נפטר ב-16 באפריל 1995 בבזל שבשווייץ, בגיל 65, עקב דימום מוחי.
בנק מרכזי לסחר
בנק שרון לבנין ומסחר
בנק נורוק אידלזק
יעקב תופיק אביעזרי
הרב יעקב עזרא תופיק אביעזרי הוא אב בית דין לממונות בעיר ביתר עילית ור"מ בישיבת פורת יוסף. בעבר כיהן כרבה הספרדי של העיר ביתר עילית.
תולדות חייו.
נולד בירושלים בשנת ה'תרצ"ו בערך לרב מנשה תופיק, מעולי עיראק.
למד בישיבת פורת יוסף, והיה לתלמידם של הרב עזרא עטייה והרב בן-ציון אבא-שאול. לימים, הפך לר"מ בישיבה.
בשנת 1977, עיברת את שם משפחתו ל"אביעזרי", והוא משתמש בשני השמות.
בשנות ה-80, לאחר הקמתה של ביתר עילית, נבחר לכהן כרבה הספרדי, לצד הרב האשכנזי דוד צבי אורדנטליך. כמו כן, עומד בראשות בית הדין הספרדי בעיר. כיהן כנשיא ועדת השמיטה של בד"ץ יורה דעה בשנת ה'תשס"א.
בשנת 2003 רכבו נשרף על ידי בני נוער תושבי העיר.
בשנת ה'תשע"ו, בהגיעו לגיל 80, ולאחר שכהונתו הוארכה ב-5 שנים, פרש לגמלאות מתפקידו הרשמי. את מקומו ממלא בהמלצתו הרב מרדכי נגארי.
משיחותיו יצאה לאור סדרת הספרים "חדות יעקב" על התורה והמועדים.
נשוי לדינה ומתגורר בביתר.
שייח' מוג'יבור רחמן
בנק למימון ולסחר
פרוגרסול בוקרשט
פרוגרסול בוקרשט (ברומנית: Progresul Bucureşti) היה מועדון כדורגל ברומניה, שזכה בגביע המדינה בעונת 1959/1960 והגיע למקום השני באליפות רומניה בעונות 1955/1956, 1995/1996 ו-2001/2002.
תולדות המועדון.
ב-1944, כאשר בירת רומניה, בוקרשט, ספגה הפצצה כבדה מאוד מחיל האוויר האמריקאי, הוחלט להעביר את עובדי הבנק הלאומי של רומניה לעיר סיביו, כי עבודתם (הדפסת כסף בזמן אינפלציה) נחשבה לחיונית. בסיביו ארגנו שניים מהעובדים, טראיאן פטרשקו (שופט כדורגל) וניקולאה פופ (שחקן כדורגל פעיל) קבוצת כדורגל מעובדי הבנק. בסיביו, באותה תקופה, שהתה קבוצת כדורגל מהליגה הראשונה, מועדון הכדורגל "אוניברסיטת קלוז'", שנסוגה לסיביו, כשקלוז' עברה לידי הונגריה בעקבות תכתיב וינה. שתי הקבוצות המתארחות בסיביו שיחקו ביניהן ולהפתעת הכל קבוצת הבנקאים ניצחה בתוצאה 1 - 0. בקהל היה גם נגיד הבנק הלאומי של רומניה, קונסטנטין י. אנג'לסקו, שבעקבות המשחק הורה להקציב לקבוצה כסף לקניית מדים ולתפעול הקבוצה.
במהלך השנים המועדון שינה את שמו בהתאם לרצון המפעלים המאמצים ונשא את השמות: BNR București (הבנק הלאומי של רומניה בוקרשט), Spartac Banca RPR (ספרטק הבנק של הרפובליקה העממית רומניה), Spartac Finanțe Bănci București (ספרטק מימון בנקים בוקרשט), Progresul Finanțe Bănci (פרוגרסול מימון בנקים), Progresul București (פרוגרסול בוקרשט), Progresul Vulcan București (פרוגרסול וולקן בוקרשט), Progresul Voința București (פרוגרסול ווינצה בוקרשט), Progresul Energia București (פרוגרסול אנרג'יה בוקרשט), Progresul Soimii I.M.U.C (פרוגרסול שוימי) ו-F.C. Național București (מועדון הכדורגל לאומי בוקרשט).
פעילות המועדון וסגירתו.
מועדון הכדורגל פרוגרסול בוקרשט פעל, תחת שמות שונים, 64 שנים, 30 מתוכם בליגת הכדורגל העליונה. המועדון כונה גם בשם "הקבוצה מפארק הדולבים" וזאת משום שהתבססה על מתקני ספורט, כולל אצטדיון, באזור עם הרבה עצי דולב מזרחי. במרוצת הזמן בעלי המגרש, הבנק הלאומי של רומניה, הפריטו את הכל ויצרו הפרדה בין מועדון הכדורגל ובין ניהול מתקני הספורט. המועדון נפגע קשה כלכלית כאשר נדרש לשלם שכירות במתקני הספורט וההתדרדרות הכלכלית הביאה לסגירתו מחוסר יכולת לפרוע חובות.
מז'ייקי
אודינצובו
אודינצובו (ברוסית: Одинцо́во) היא עיר והמרכז המנהלי של מחוז אודינצובסקי במחוז מוסקבה, שברוסיה.
היסטוריה.
הכפר אודינצובו הוקם בסוף המאה ה-14 על ידי אציל המכונה אנדריי אודינץ (ששמו האמיתי היה אנדריי דומוטקאנוב). עבור השירות הגדול לדמיטרי דונסקוי הוענקו לו אדמות מדרום-מערב מוסקבה. מעמד העיר הוענק לאודינצובו בשנת 1957.
מעמד מנהלי ועירוני.
במסגרת החטיבות המינהליות משמשת אודינצובו כמרכז המינהלי של מחוז אודינצובסקי. בתור חלוקה מנהלית, הוא, יחד עם תשעה עשר יישובים כפריים, שולבו בתוך אודינצובסקי כחלק מהעיר אודינצובו. כחטיבה עירונית, העיר אודינצובו מאוגדת במחוז העירוני אודינצובסקי בתור "היישוב העירוני אודינצובו".
סמל.
סמל העיר אודינצובו מראה צבי לבן, המייצג ניקיון וטהרה. הצבי יושב לכיוון מערב ומביט מזרחה.
ספורט.
מועדוני הכדורעף של אודינצובו איסקרה (גברים) וזארצ'י (נשים) היו שניהם אלופי רוסיה בעבר. שחקנים גברים ונשים רבים בקבוצות הכדורעף הלאומיות ברוסיה גדלו, או שיחקו או אימנו באודינצובו. "ארמון הקרח", או טבעת ההחלקה על קרח אודינצובו, תואר כ"זירת הקרח הטובה ביותר" על ידי שחקני הוקי הקרח סובייטים לשעבר במהלך ביקור גביע סטנלי בשנת 2004.
ברובע באקובקה בעיר ממוקם מתקן האימונים של מועדון לוקומוטיב מוסקבה. בפברואר 2021 התמקמה כאן קבוצת "קראסאבה"" שהוקמה על ידי יבגני סאבין.
אודינצובו היא ביתה של כנסיית גרבנבסקאיה, אייקון אם האלוהים שנבנתה בשנת 1802.
עיירות תאומות וערים אחיות.
אודינצובו חתומה על הסכם ערים תאומות עם:
מז'ייקי (מחוז משנה)
פרדי גרובר
פרדי גרובר (נולד ב-31 באוגוסט 1947) הוא עיתונאי ישראלי שעבד במחלקת החדשות של רשות השידור.
ביוגרפיה.
פרדי גרובר הוא בנם של נסטור זנון סניאדאנקו, אוקראיני־קתולי אשר הוכר כחסיד אומות העולם על ידי "יד ושם" ושל אנטוניה גרובר, ילידת לבוב, שבני משפחתה נספו בשואה. פרדי נולד במחנה עקורים בעיר רוזנהיים, גרמניה, לאחר מלחמת העולם השנייה. הוא עלה לישראל עם הוריו בחודש נובמבר 1948, גדל והתחנך בקריית חיים.