להווי אז ממשיך ומתאר את מקום הפולחן כתא להפחתת לחץ אינטלקטואלי, או אמצעי לשחרור אנרגיה עצורה על ידי היכנסות רצונית לתוך מצב תודעתי של השהיית אי-אמון. הוא מוסיף שרק אם תפטור את עצמך מביקורת ראציונלית של מעשיך בתא הפולחן, תוכל לקוות להשיג תכליות מאגיות כלשהן. הוא מכיר בכך שהפולחן השטני דומה בעיקרון לפולחנים של דתות אחרות, אך גם מדגיש שקיים שוני מהותי: השטניסט מודע לכך שהוא נכנס למצב של השהיית חוסר אמונה למען תכלית מסוימת, בעוד שפולחנים של דתות אחרות מבוססים על הונאה עצמית ואשליות.
IV. "המרכיבים ההכרחיים לביצוע כישוף שטני"
להווי מציין חמישה אלמנטים ההכרחיים למעשה כשפים:
"תשוקה": המכשף חייב לחפוץ במטרתו בחשק רב על מנת שהכישוף ישא פרי.
"תזמון": את עת הפולחן יש לבחור בתאום לזמן בו המטרה הכי פתוחה להצעות. להווי מציין במיוחד את העת בה המטרה נמצאת בשינה עמוקה כזמן האידיאלי לכוון אליה את הכישוף.
"הדמיה": הצגת הציוד התורם לסביבת הפולחן, והדמיית התוצאה הרצויה. אין זה כולל רק את הציוד הטקסי, אלא גם, ליתר דיוק, כל אמצעי הדמיה מיוחד שיעזור למכשף להרכיב תמונה מנטלית של מה שהוא מבקש להשיג. זה כולל ציורים, תמונות, פסלים, בובות, טקסטים כתובים או כל דבר אחר שיעזור בלדמיין את התוצאה הרצויה.
"כיוון": כפי שהוזכר לעיל, למכשף צריכה להיות בראש מטרה ברורה. כל שלושת סוגי הפולחן דורשים מהמכשף שידע בדיוק למי (או לפחות לאיזה סוג של אדם) מיועד הכישוף. המכשף גם צריך להיות מסוגל לאוורר את כל התשוקה שלו בעת הפולחן, לא לפניו או אחריו.
"איזון": המכשף צריך לדעת לערב בכישוף שלו מנה של הגיון בריא, הידוע גם בתור גורם האיזון. להווי מבהיר שיש להיות מציאותיים בקשר למשאלות אשר מבקשים להשיג דרך כישוף: לאחל לבלתי אפשרי או לחסר סיכוי לא ישא שום תוצאות, מאחר שהמכשף אינו מסוגל לגייס מספיק אנרגיה כדי להשיג את הבלתי ניתן להשגה בשום אופן. להווי מציין שזוהי יכולת מאוד נדירה ויקרת ערך להיות מסוגל להתאים בדיוק בין הרצונות שלך לבין היכולות שלך באופן מציאותי.
לצטט את להווי:
V. "הפולחן השטני"
חלק זה ב"ספרו של בלייעל" מתחיל לפרט הוראות לביצוע פולחן שטני וכיצד לנהל אותו. הוא כולל הוראות לבחירה ושימוש בביגוד פולחני, מזבח, סמל הבפומט, נרות, פעמון, גביע, נקטר, חרב, פאלוס, גונג וקלף.
"ספרו של בלייעל" מקושר סמלית עם יסוד האדמה.
ספרו של לווייתן.
"ספרו של לויתן: הים הסוער" מכיל הוראות ברורות למה שיש לומר ולעשות בזמן הפולחן. הטקסט שלו מורכב בעיקר מקריאות ופיוט פולחני, כולל "הקריאה לשטן" שנעשית בתחילתו של כל טקס, וקריאה נפרדת לכל אחד מסוגי הטקסים. בטקסט נכללים גם תשע-עשרה מפתחות אנוכיין; פרשנות חדשה ואפלה לטקסטים באותו שם שנכתבו על ידי ג'ון דיי בשפה הפיקטיבית "אנוכיין". מפתחות אלו מתפקדים כמזמורים פולחניים שנועדו לרגש, והתרגום באנגלית נועד גם כן כהצהרות פיוטיות של דוגמה שטנית. להווי שינה את משמעות מפתחות האנוכיין מהגרסה של ג'ון דיי, במאמץ להתאים אותם לדוגמה השטנית ועם זאת לשמור על היעילות שלהם כאמצעי פולחני.
"ספרו של לווייתן" מקושר סמלית עם יסוד המים.
יאנקי רוז (ורד אמריקאי).
התנ"ך השטני מסתיים עם חתימה מסתורית שבה רק המילים "יאנקי רוז". משמעותה היא עניין לספקולציה, ונותרת תעלומה, לפחות עבור הקהל הרחב. אתר האינטרנט של כנסיית השטן, לעומת זאת, מציע רמז אפשרי אחד בשיר באותו שם, שהוקלט על ידי להווי באלבום שלו "השטן יוצא לחופשה". אף על פי כן, האתר מוסיף שזה עשוי להיות או לא להיות רמז כלל, וחשיבותה האמיתית של "יאנקי רוז" תישאר לנצח תעלומה.
היסטוריה.
חברת "ספרי אייבון", שהוציאה את התנ"ך השטני בפעם הראשונה ב-1969, ממשיכה להדפיס אותו גם כיום. הטקסט העיקרי לא שונה מעולם באף מהדורה, אך דף ההקדשה שונה מאז ההוצאה הראשונה (המהדורה הראשונה כוללת את ההקדשה המורחבת המפורסמת) וההקדמות שונו והוחלפו. ברטון וולף (Burton Wolfe), עיתונאי וחבר ותיק בכנסיית השטן, כתב מבוא שיצא לאור עם הספר במשך שנים רבות. הכהן הגדול העכשווי של כנסיית השטן, פיטר ה. גילמור, כתב מבוא חדש שהחליף את זה של וולף וסופח לתנ"ך השטני בשנת 2005. יוניברסיטי פרס (University Press) הוציאו לאור מהדורה בכריכה קשה של התנ"ך השטני והפולחנים השטניים, אך אלו אינם מודפסים עוד. מהדורות אלו הפכו להיות פריטי אספנים נחשקים ועותקים נמכרו במעל ל-$1000 באיביי (eBay).
אחדות הטקסט ותרגומים.
התנ"ך השטני נכתב באנגלית וכל מהדורה מהראשונה ועד הזו העכשווית מכילות טקסט זהה לחלוטין שנותר ללא שוני. עובדה זו, יחד עם העובדה שהמהדורה הראשונה ניתנת לרכישה אם חפצים בכך, מספקת הוכחות נגד פרשנות חדשה.
התנ"ך השטני תורגם לשפות נוספות, כולל גרמנית, שוודית, קזחית וצרפתית. חשוב לציין כי הקוראים העבירו ביקורת על תרגומים אלו, בטענה שהם פחותים ופגומים בהשוואה למקור שנכתב באנגלית- סיכון אופייני שנלקח בחשבון כאשר מנסים לתרגם ספר מורכב.
הפולחנים השטניים.
"הפולחנים השטניים" יצא לאור ב-1972 כהוצאה מתלווה ל"תנ"ך השטני". הוא מכיל מספר פולחנים אחרים, רובם מפורטים ביותר. שני הספרים הוצאו לאור על ידי חברת "אייבון", ונמצאים בדפוס גם בימים אלה.
אליעזר גורדון
הרב אליעזר גוֹרְדוֹן מטלז (תר"א, 1841 – ד' באדר א' תר"ע, 1910) היה ראש ישיבת טלז ורב העיר טלז.
תולדות חייו.
נולד בכפר צירניאן הסמוך לעיירה סוייר שבפלך וילנה, לאברהם שמואל גורדון, תלמיד רבי חיים מוולוז'ין שהתפרנס ממסחר ביין. למד בתלמוד תורה בעיירה סמרגון הסמוכה. נשלח לישיבה בעיירה שבזרצ'ה פרוור של וילנה. לאחר מכן למד בקובנה בבית מדרשו של הרב ישראל מסלנט. בגיל 15 מינהו הרב ישראל להגיד שיעור ביאורים ברי"ף בפני התלמידים.
בשנת תרט"ז (1856) נשא לאשה את בתו של הרב אברהם יצחק נבייזר שהיה מורה צדק בקובנה. לאחר נישואיו התגורר בקובנה ובמהלך שהותו שם קיבל הצעות לכהונת רבנות קהילות אלקסוט (פרוור של קובנה) ואיישישוק וסירב. בשנת ה'תרל"ד (1874) התמנה לרבה של סלובודקה ובאותו יום נפטר חמיו והוא התמנה במקביל למורה צדק של קובנה. לאחר חצי שנה התמנה לרבה של קלם, ובה הקים ישיבה לתלמידים מבוגרים. בשנת תרמ"א נתקבל כרבה של העיר טלז, ובנוסף קיבל לידיו את הנהגת הישיבה שהוקמה עוד קודם לכן. תחת הנהגתו גדלה והתפתחה ישיבה זו.
בשנת תר"ע (1910) נסע ללונדון על מנת לאסוף כספים עבור בניין הישיבה שנשרף זמן מה לפני כן, ונפטר שם. נקבר בלונדון. אלפים ובראשם כל רבני לונדון ליוו אותו בדרכו האחרונה בלוויה שטרם נראתה כמותה בלונדון.
דרך לימודו והנהגתו.
הרב גורדון ריכז את עיקר מאמציו בתפקידו כראש ישיבה. מסופר שבעת שלמד עם תלמידיו שכח מצורכי הנהגת העיר שבה שימש כרב, גם כאשר היו דחופים.
נודע כאחד מאבות "שיטת ההבנה" בלימוד הגמרא, אשר התרכזה בהבנת היסודות והסברות בסוגיות התלמוד. התמקד בלימוד ספרי הראשונים, הרמב"ן, הרשב"א והריטב"א וקצת מן האחרונים שאחזו בשיטת ההבנה כקצות החושן, נתיבות המשפט ורבי עקיבא איגר.
הרב גורדון היה הראשון שנתן שיעורים לפי נושאים ולא על סדר הגמרא.
התייחס בחיבה רבה כלפי תלמידיו דרש בפני בני העיר טלז על חשיבות כבודם של בחורי הישיבה.
נהג לדקדק בדברי הראשונים עד הש"ך והמגן אברהם, ועד בכלל, ומעולם לא פקפק בהם. על האחרונים חלק לעיתים, מלבד על רבי עקיבא איגר.
הרב גורדון חילק את ישיבתו לארבע כיתות שנקראו "שיעורים" לפי ידיעותיהם גילם וכישרונותיהם. תלמידים מצטיינים עלו במהירות לשיעור גבוה יותר. לאחר שעבר תלמיד דרך כל ארבעת השיעורים היה נכנס לשיעורו של הרב גורדון. מלבד היכולת ללמד כל קבוצת תלמידים לפי רמתה, המריצה מערכת זו את התלמידים להצטיין כדי לעלות לשיעור גבוה יותר. בין הר"מים היו חתנו הרב יוסף יהודה לייב בלוך והרב שמעון שקאפ.
הרב גורדון הדגיש את חשיבות המשא ומתן בין הרב והתלמיד במהלך השיעור ודרש מתלמידיו להשתתף במשא ומתן זה, שבו הייתה נמדדת רמת התלמיד. הוא בלט בהתלהבותו בשעת הלימוד, ופעם שבר את אצבעו של תלמידו הרב יוסף שלמה כהנמן, ללא שימת לב.
מאות תלמידים הגיעו לישיבה, מרוסיה, פולין ועוד.
צאצאיו.
בנו: שמואל גורדון. חתניו: הרב יוסף יהודה לייב בלוך, הרב יצחק אייזיק הירשוביץ, הרב זלמן סורוצקין.
ספריו.
לאחר מותו פורסמו תשובותיו בספר תשובות רבי אליעזר. בסוף הכרך השני מופיעים מעט מחידושיו על מסכתות הש"ס.
דמיאן וילקינס
דמיאן למונט וילקינס (אנגלית: Damien Lamont Wilkins; נולד ב-11 בינואר 1980) הוא כדורסלן עבר אמריקאי אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 2004–2018, בעמדות הסמול פורוורד והקלע. ב-10 עונותיו בליגת ה-NBA העמיד ממוצעים כוללים של 6.2 נקודות, 2.3 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק.
בנו של כדורסלן העבר ג'רלד וילקינס, ואחיינו של דומיניק וילקינס.
קריירת משחק.
ליגת המכללות (1999–2004).
וילקינס נולד בעיר וושינגטון שבקרוליינה הצפונית, וגדל באורלנדו, פלורידה. בין השנים 1999–2001 למד באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, ובין השנים 2002–2004 למד באוניברסיטת ג'ורג'יה. ב-4 עונותיו בליגת המכללות קלע 10.9 נקודות בממוצע למשחק.
שנות השיא ב-NBA (2004–2013).