הדפוס המחזורי של המונסון של אמריקה הצפונית מתפתח בדרך כלל בסוף מאי או בתחילת יוני מעל דרום-מערב מקסיקו. מאמצע הקיץ ועד סופו מתגברות סופות הרעמים מעל אזור הליבה של דרום-מערב ארצות הברית וצפון-מערב מקסיקו, כולל מדינות ארצות הברית אריזונה, ניו מקסיקו וטקסס ומדינות מקסיקו סונורה, צ'יוואווה, סינלואה ודורנגו. המונסון מגיע בדרך כלל מאמצע עד סוף יוני למערב מקסיקו, ובתחילת יולי לדרום-מערב ארצות הברית. כאשר המונסון הוא במלוא עוצמתו, משמשי רכסי ההרים, כולל סיירה מדרה אוקסידנטל ושולי מגיון מוקד להתפתחות היומית של סופות רעמים, משום כך רוב גשמי המונסון יורדים בשטחים ההרריים. לדוגמה, כמות גשמי המונסון בסיירה מדרה אוקסידנטל נעה בדרך כלל בין 250 מילימטרים ל-380 מילימטרים. מכיוון שדרום-מערב ארצות הברית נמצא בשוליים הצפוניים של המונסון, יורדים בו פחות משקעים והם נוטים להיות פחות סדירים.
האזורים ממערב לאזור הליבה של המונסון, בקליפורניה ובבאחה קליפורניה, מקבלים בדרך כלל רק מעט גשמים מקומיים הקשורים למונסון. באזורים אלה, חום השמש העז אינו חזק מספיק כדי להתגבר על טמפרטורת המים הקרה של האוקיינוס השקט המשתרע לאורך החוף המערבי של אמריקה הצפונית. הרוחות אכן פונות לעבר היבשה באזורים אלה, אבל האוויר הלח והקר דווקא מייצב את האטמוספירה. המונסון מגיע בדרך כלל מערבה עד רכסי פנינסולר (Peninsular Ranges) ורכסי טרנסוורס (Transverse Ranges) של דרום קליפורניה, אבל רק לעיתים רחוקות הוא מגיע לרצועת החוף. כפי שמוצג בתמונת הפנורמה להלן, חומת סופות רעמים הנמצאת מהלך של חצי שעה נסיעה, הוא מראה נפוץ מהחופים שטופי השמש במהלך המונסון.
רכס מונסון זה חזק כמעט כמו זה שמתפתח על פני אסיה במהלך הקיץ. עם זאת, מכיוון שזרימת האוויר הלח בגובה נמוך אינה יציבה כמו במונסון ההודי, יש לדפוס משטר הרוחות בגובה רב ולהפרעות סביב הרכס השפעה קריטית על התפתחות סופות הרעמים בכל יום נתון. עוצמתו המדויקת ומיקומו של הרכס הסובטרופי קובעים אף הם עד כמה צפונה יוכלו הרוחות המזרחיות הטרופיות הנושבות בגובה להגיע. אם הרכס קרוב מדי לאזור מסוים, האוויר השוקע במרכזו מדכא סופות רעמים ויכול לגרום להפסקה משמעותית במונסון. אם הרכס רחוק מדי או חלש מדי, הרוחות המזרחיות סביב הרכס אינן מסוגלות להזרים אוויר טרופי לח לתוך ההרים של מקסיקו ודרום-מערב ארצות הברית. עם זאת, אם הרכס נוצר בכמה מיקומים מרכזיים, יכולות להתפתח סופות רעמים נרחבות שעלולות להיות חמורות.
במהלך המחזורים לאחר אל ניניו, מתרחשת בדרך כלל מערכת דומה על פני אזור ארבע הפינות או סיירה מדרה אוריינטל (במהלך עונת האביב) שבה המונסון של אמריקה הצפונית יכול להתפשט מזרחה לתוך מדינת טקסס, לואיזיאנה, אלבמה, מיסיסיפי, והפנהנדל של פלורידה. אירוע אל ניניו בשנים 2014–2016 החריף את מזג האוויר דמוי מונסון באזורים הנ"ל לאורך מפרץ מקסיקו (כאשר זרם הסילון הקוטבי יוצר בדרך כלל מחסום המכונה מחסום אומגה בשל צורתו - מערכת לחץ נמוך בגובה רב השוכנת כ-2,000 קילומטרים צפונית למפרץ מקסיקו, למשל מעל הימות הגדולות או במזרח קנדה, יכולה לייצר דפוס דמוי מונסון שבו אוויר לח ממפרץ מקסיקו יכול לייצר ממטרים שמקורם בבריזה מהים). במהלך שנת 2014, ירידה בזרם הסילון הקוטבי המטירה גשמים על דרום-מרכז ודרום-מזרח ארצות הברית, שם כמה אזורים לא הגיעו לטמפרטורה הקיצית הרגילה בת ה-38 מעלות צלזיוס. העיר יוסטון נפגעה בצורה הקשה ביותר במהלך עונת האביב 2015 ו-2016 כשהתרחשו שיטפונות בעיר ובסביבתה ביום הזיכרון (2015) וביום טקסס/יום הזיכרון (2016), משום שלחץ האוויר הנמוך שנע מהאוקיינוס השקט נשאר תקוע מעל אזור ארבע הפינות. בשנים אלו הפכו האזור המטרופוליטני של יוסטון ואזור לואיזיאנה להיות המקבילה של חצי הכדור המערבי לקולקטה או בנגלדש במהלך המונסון של דרום אסיה. זה נכון גם לגבי השיטפונות בלואיזיאנה ב-2016.
השתנות.
בשונה מאזור האוקיינוס השקט של ארצות הברית והחוף המערבי של באחה קליפורניה, המשקעים במונסון של אמריקה הצפונית אינם קשורים לציקלונים בקנה מידה נרחב של קווי הרוחב הבינוניים, אלא לסופות רעמים שיש להם מאפייני תפוצה שונים מאוד בזמן ובמרחב. הקושי בהבנת השונות של פעילות ההסעה בקיץ בדרום-מערב ארצות הברית ובצפון-מערב מקסיקו נובע מפעילויות הגומלין המורכבות בין מאפייני זרימת האטמוספירה הן בקנה מידה סינופטי (בין 100 ל-1,000 קילומטרים במרחב, ובין יום אחד לשבוע אחד בזמן) והן בקנה מידה בינוני (mesoscale, בין כמה קילומטרים עד 100 קילומטרים במרחב, ובין כמה שעות עד יום בזמן) והטופוגרפיה המגוונת מאוד. התנועות האטמוספיריות בקנה המידה הגדול יכולות לשלוט על התפלגות אדי המים והיציבות הכללית או חוסר היציבות (כלומר, הנטייה ליצור סופות) באטמוספירה. עם זאת, ההשפעות הטופוגרפיות המקומיות הן קריטיות לתפוצה הגאוגרפית ואפילו למשך הזמן של פעילות ההסעה.
קליפורניה זפיר
מאורה טירני
מותחים בהליכה
מותחים בהליכה (באנגלית: Walk the Prank) היא תוכנית מציאות המשלבת בתוכה קומדיית מצבים. הסדרה משודרת בדיסני XD וערוץ דיסני החל מה-1 באפריל 2016 כחלק מספיישל ה-1 באפריל, ובאופן רשמי ב-6 באפריל 2016. בערוץ דיסני ישראל הסדרה החלה את שידוריה ב-1 באפריל 2017 כחלק מספיישל ה-1 באפריל ובאופן רשמי ב-7 ביוני 2017.
ב-20 במרץ 2017 עלה ספיישל עם ת'ומס אנדרס ודייוויד לופז.
העונה השנייה עלתה בדיסני XD וערוץ דיסני ב-1 באפריל 2017. בישראל החלה את שידוריה ב-1 באפריל 2018 כחלק מספיישל ה-1 באפריל ובאופן רשמי ב-7 במאי 2018.
ב-31 באוגוסט 2017 הסדרה חודשה לעונה שלישית ביחד עם "" ו-"הארלי באמצע". העונה החלה את שידוריה בארצות הברית ב-21 באפריל 2018.
עלילה.
הסדרה משלבת בתוכה שני אלמנטים: אלמנט קומדיית המצבים, בו מראים את חייהם של ארבעת המותחים צ'אנס, הרמן, דסטי וביילי. אלמנט המציאות, בו מראים את הילדים מותחים אנשים אקראיים ברחוב.
וינר נוישטט
פיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית
פיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית (באנגלית: United States Army Special Operations Command ובקיצור USASOC) הוא הפיקוד הגדול ביותר הפועל תחת פיקוד המבצעים המיוחדים. הפיקוד הוקם בדצמבר 1989 וכולל כ-27,000 חיילים ואזרחים. בראש הפיקוד עומד קצין בדרגת לוטננט גנרל (3 כוכבים).
תפקיד.
תפקיד הפיקוד להכשיר ולספק כוחות מיוחדים בזרוע היבשה, לביצוע מבצעים מיוחדים ברחבי העולם, לתמיכה בפעילות הפיקודים הקרביים המאוחדים ובשגרירויות ארצות הברית וסוכנויות אחרות.
יחידות הפיקוד.
פיקוד הכוחות המיוחדים ה-1.
פיקוד הכוחות המיוחדים ה-1 (מוטס) (1st Special Forces Command (Airborne) כולל את הכוחות המיוחדים (SF) "הכומתות הירוקות", יחידות ללוחמה פסיכולוגיות, כוחות קישור ליחסים אזרחיים, וכוחות תומכי לחימה. בראש הפיקוד עומד קצין בדרגת מייג'ור גנרל.
הכוחות המיוחדים (SF) "הכומתות הירוקות".
ה"כומתות הירוקות" מאורגנים בשבע "קבוצות" (SFG). בכל קבוצה ארבעה גדודי כוחות מיוחדים (SF) ופלוגת תומכי לחימה. מפקד קבוצה הוא קצין בדרגת בריגדיר גנרל. כל קבוצה מספקת תמיכה לאחד מהפיקודים הקרביים המאוחדים של ארצות הברית.
רגימנט הריינג'רס ה-75 ("הריינג'רס").
רגימנט הריינג'רס ה-75 הוא כוח עילית מוצנח לפריסה מהירה (תוך 18 שעות) לכל מקום בעולם. החטיבה מורכבת מגדוד כוחות מיוחדים ושלושה גדודי רגלים קלים. הם מתמחים במבצעי קומנדו לתפיסת שטחי מפתח כגון שדות תעופה, השמדת מתקנים אסטרטגיים וחיסול יעדים בעלי ערך גבוה.
המרכז ובית הספר ללוחמה מיוחדת על שם ג'ון פ. קנדי.
המרכז ובית הספר ללוחמה מיוחדת על שם ג'ון פ. קנדי (SWCS - Special Warfare Center and School ) הידוע בכינוי "סוויק" - מאמן ומכשיר את הכוחות המיוחדים של הצבא לביצוע מבצעים מיוחדים, לניהול יחסים אזרחיים (קשרי ממשל ותרבות עם הממשלה הזרה, צבאה ואוכלוסייתה) ולפעולות לוחמה פסיכולוגית. SWCS מציע 41 קורסים שונים, כולל צלילה קרבית, צלפים וצניחה חופשית. הקורסים כוללים גם התמחות אזורית בלימודי שפות ותרבויות זרות.
פיקוד מבצעי אוויר מיוחדים של צבא ארצות הברית.
אחראי על הטסת כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית במבצעים מיוחדים ברחבי העולם באמצעות הרגימנט האווירי למבצעים מיוחדים ה-160 הכפוף לו.
בודו (שפה)
בודו (बर) היא שפה במשפחת השפות הסינו-טיבטית המדוברת בעיקר במדינת אסאם שבהודו, וכמו כן היא בעלת מעמד של שפה רשמית במועצה הטריטוריאלית של בודולנד שבמדינת אסאם בה מתגוררים רוב אנשי בודו. שפה זו היא אחת מ-22 שפות בעלות מעמד חוקתי מיוחד בהודו. מאז 1963, שפת בודו נכתבת בעיקר באמצעות מערכת הכתב דוונאגרי, כאשר בעבר היה נהוג להשתמש באלפבית האסאמי. האזורים באסאם בהם הדיבור של בודו הוא נפוץ נמשכים מדוברי במערב לסדייה שבמזרח. אוכלוסיית דוברי הבודו מונה כ-1,324,748 איש.
הניבים המדוברים באזורים אלו יכולים להיות מחולקים לשלוש קבוצות עיקריות:
ראוי להזכיר כי הניב המערבי זכה למעמד של "ניב תקני" ופיתח גם צורה כתובה. הווריאציות בין הניבים הן בעיקר פונולוגיות ולקסיקליות.