פרח מלאכותי או כְזַבְזֵר – חפץ שמעוצב בצורת פרח, בדרך כלל לצורכי נוי.
נוסף על שימושם לנוי, לעיתים נעשה אף שימוש בפרחים מלאכותיים לצרכים מדעיים, למשל באוסף פרחי הזכוכית אשר באוניברסיטת הרווארד, שמציג את מגוון הצומח בארצות הברית.
היסטוריה.
בראשית המאה ה-18 התקדמו הצרפתים, שבמקור למדו את אמנות ייצור הפרחים המלאכותיים מן האיטלקים, התקדמות ניכרת במידת הדיוק של חיקוי מראה הפרח, ולקראת סוף המאה נהנו יצרני פריז ממוניטין עולמי בתחום זה. בסביבות אותה תקופה אמנות זו אף חדרה לאנגליה דרך פליטים צרפתים, ולא מאוחר מכך היא התפשטה גם לאמריקה.
חומרי הכנה.
לאורך ההיסטוריה יצר האדם פרחים מלאכותיים מחומרים שונים ומגוונים, בהם בדי פשתן צבועים וחומר קרני צבעוני במצרים; זהב וכסף ברומא העתיקה; מעטה הגולם של טוואי המשי באיטליה; נוצות צבעוניות בדרום אמריקה; וכן שעווה וצדפות ססגוניות. גם כיום ישנן שיטות שונות להכנת פרחים מלאכותיים, ובהן פיסול ועיבוד סבון; הכנת מבנה שלדי מתיל המכוסה בכיסוי ניילון; עיבוד של תערובת אדמה, מים וצבע; פרחים מבד או מנייר (שניתן, בין היתר, ליצור באוריגמי); וכן פרחי פלסטיק שמיוצרים בייצור המוני על פי תבנית קבועה.
רות (פירושונים)
כריסטיאן לייטנר
כריסטיאן דונלד לייטנר (באנגלית: Christian Donald Laettner; נולד ב-17 באוגוסט 1969) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 13 עונות בליגת ה-NBA, ואחד מחברי ה"דרים טים" - נבחרת ארצות הברית לאולימפיאדת ברצלונה (1992). לייטנר זכה עם אוניברסיטת דיוק פעמיים רצופות בטורניר אליפות המכללות בכדורסל ונחשב לאחד מגדולי שחקני המכללות בכל הזמנים.
ביוגרפיה.
נולד וגדל באנגולה הסמוכה לבאפלו שבניו יורק, למשפחה קתולית. משפחתו הייתה מהמעמד הבינוני-נמוך המכונה צווארון כחול. אביו עבד בעיתון המקומי ואמו הייתה מורה. אחיו הגדול כריסטופר תואר כבעל השפעה גדולה עליו ועל הפיכתו למתחרה קשוח. הוא היה נוהג להתחרות איתו בענפי ספורט בפיזיות ובקשיחות. הלך לתיכון פרטי, "ניקלס" שבבאפלו, וכדי לממן את שכר הלימוד הגבוה שמשפחתו לא הייתה מסוגלת לשלם עבד בבית הספר כשרת בניקיון חלונות וכדומה. לאחר הצלחה גדולה בתיכון במגמת הכדורסל (שתי אליפויות מדינה) קיבל הצעות למלגות ממספר מכללות ולבסוף בחר בדיוק.
קריירת כדורסל.
מכללות ונבחרת ארצות הברית.
לייטנר הצטרף לאוניברסיטת דיוק ב-1988. כבר בעונתו הראשונה היה שותף להגעת הקבוצה לפיינל פור של טורניר אליפות המכללות בכדורסל שהתקיים במרץ 1989. דיוק הפסידה בחצי הגמר למכללת סיטון הול. שנה לאחר מכן במשחק על הזכות להעפיל לפיינל פור בין דיוק לקונטיקט שבשורותיה שיחק נדב הנפלד, שתי שניות לסיום המשחק, בפיגור נקודה, קלע לייטנר סל ניצחון. דיוק הגיעה למשחק הגמר אך הפסידה לאוניברסיטת לאס וגאס. בקיץ 1990 נמנה לייטנר עם הסגל של נבחרת ארצות הברית לאליפות העולם בכדורסל בבואנוס איירס, וזכה עמה במדליית הארד. בשנת 1991 הוביל לייטנר את דיוק לזכייה ראשונה בתולדותיה באליפות ה-NCAA, הוא קלע 125 נקודות לאורך הטורניר ונבחר ל-MVP. ב-1992 התמודדו לייטנר ודיוק מול נבחרת אוניברסיטת קנטקי על הזכות להעפיל לפיינל פור. משחק זה נחשב לאחד ממשחקי כדורסל המכללות הגדולים ביותר. לייטנר היה בשיאו במשחק זה, הוא קלע באופן מושלם מהשדה (10 מ-10) ומקו העונשין (10 מ-10). שתי שניות לסיום המשחק כשדיוק הייתה בפיגור נקודה, גרנט היל מסר מסירה לאורך המגרש ללייטנר והוא קלע סל ניצחון תוך כדי סיבוב. המשחק והסל של לייטנר נחשבים לטובים והזכורים ביותר בתולדות טורניר האליפות. דיוק המשיכה לנצח והגיעה למשחק הגמר בו ניצחה את נבחרת אוניברסיטת מישיגן וזכתה באליפות השנייה ברציפות.
נכון ל-2015 לייטנר עדיין מחזיק בשיאי אליפות כגון המספר הרב ביותר של משחקים בטורניר האליפות (23), מספר הניצחונות בטורניר האליפות (21) ומספר הנקודות הרב ביותר (407).
בעקבות הצלחתו הרבה במכללות, צורף לייטנר לנבחרת ה"דרים טים" לקראת אולימפיאדת ברצלונה (1992). לייטנר היה השחקן היחיד בנבחרת שלא הגיע משורות ה-NBA. עם הדרים טים זכה לייטנר במדליית זהב באולימפיאדה.
קריירת NBA.
לייטנר נבחר על ידי מינסוטה טימברוולבס בבחירה השלישית של דראפט 1992, אחרי שאקיל אוניל ואלונזו מורנינג. בסיום עונת הרוקי שלו נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה. שש עונותיו הראשונות ב-NBA היו הטובות בקריירה של לייטנר, במהלכן רשם 16.6 נקודות, 7.9 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים בממוצע למשחק במדי הטימברוולבס ואטלנטה הוקס. עונת השיא שלו הייתה בעונת , בה העמיד ממוצעים של 18.1 נקודות ו-8.8 ריבאונדים למשחק ונבחר להשתתף, בפעם היחידה בקריירה, במשחק האולסטאר של ה-NBA. בינואר 1999 נשלח בטרייד מאטלנטה לדטרויט פיסטונס. הוא עבר פציעה קשה בגיד האכילס ובהמשך נכשל בבדיקות סמים ונטל על כך אחריות. הוא הושעה לחמישה משחקים. מאז ועד סוף הקריירה שלו נחלשה תפוקתו באופן הדרגתי עד שפרש ממשחק בסוף עונת . לאורך 13 העונות שלו ב-NBA שיחק 913 משחקים בשש קבוצות שונות, קלע 12.8 נקודות ולקח 6.7 ריבאונדים בממוצע למשחק.
מחוץ למגרש.
לייטנר הוא אחד השותפים בחברת ההשקעות ה"שדים הכחולים" הקרויה על שם הכינוי של נבחרות הספורט של אוניברסיטת דיוק. החברה הייתה מעורבת ב-2006 בניסיון הרכישה הכושל של קבוצת הממפיס גריזליס, וב-2007 הייתה שותפה לרכישת קבוצת הכדורגל די.סי. יונייטד מליגת ה-MLS.
לייטנר ידוע בתרומותיו לקהילה ממנה צמח. הוא תרם מיליון דולר לבית ספר התיכון בו למד וסכום דומה לקרן של אוניברסיטת דיוק.
בסקר שערכו בESPN עלה כי לייטנר הוא הכדורסלן השנוא ביותר בכדורסל המכללות למרות שעברו שנים מאז פרישתו. במסגרת פרויקט 30 על 30 צולם סרט הנקרא "אני שונא את כריסטיאן לייטנר" בו תוארו ראשית חייו והקריירה המצליחה של לייטנר. בסרט מנו חמש סיבות עיקריות שלייטנר גורם לרגשות כה עזים, ואלו הן: "פריביליגיות" - אנשים החושבים כי בגלל שהוא לבן יפה תואר שלמד בבית ספר פרטי, בוודאי גדל עם כפית כסף בפה. "גזע" - היותו לבן בספורט המורכב ברובו משחורים. "בריונות" - משחקו הקשוח והפיזי שגלש לעיתים לבריונות. "גדולה" - יכולתו הספורטיבית המשובחת ובמיוחד התעלותו ברגעי המאני טיים. "מראה" - דמותו המצודדת שגרמה לקנאה שגררה הפצת שמועות שגויות אודותיו על היותו הומוסקסואל.
משה גנטשוף
משה גֳנְטְשוֹף (1904–1997 ט' באב ה'תשנ"ז) היה חזן ומלחין מוזיקה ליטורגית יהודית.
קורות חיים.
משה גנטשוף נולד באודסה, אוקראינה. אביו היה חבר מפלגת הבונד. בנערותו היגרה משפחתו לארצות הברית, המשפחה השתקעה לראשונה בטולדו, אוהיו, שם החל לקבל שיעורים במוזיקה וסולפג' מחזן מקומי בשם אירוינג קורבין. הוא שר במקהלת בית הכנסת עם החזן שלום צבי צמחזון.
לאחר מכן עבר לניו יורק שם המשיך בלימודי חזנות ומוזיקה אצל החזן יהושע לינד. הוא שר במגוון מקהלות בניו יורק, תחת שרביטם של המנצחים הידועים ליאו לוב ומאיר מכטנברג. את משרתו הראשונה קיבל בשנת 1928, בבית כנסת ברובע הברונקס. בשנת 1944 לאחר פטירתו של החזן הדגול דוד רויטמן, קיבל את משרתו בבית הכנסת שערי צדק במנהטן. בשנות הארבעים, החלה קריירת החזן שלו לפרוח, כיהן בכמה בתי כנסיות בניו יורק, יצא למסעות קונצרטים ברחבי אמריקה, אירופה וישראל, ואף הקליט תקליטים. בשנים אלה תפס מקום של כבוד בחזנות, כאשר הוא פעיל באגודות החזנים למיניהן, מלמד חזנים צעירים. במשך כ- 25 שנה, שידר במסגרת שידורי הרדיו היהודי בניו יורק - WEVD תוכנית חזנות, בה שר בעצמו, לרוב יצירות שלו, ואף ארח חזנים אחרים.
החזן גנטשוף התאפיין ב"אמירה" מיוחדת, ברצ'יטטיבים הייחודיים לו, בלחניו הרבים, ובאינטרפרטציה שהעניק ללחנים אחרים.
נודע בשיתוף הפעולה המיוחד שהיה לו עם החזן ישראל אלטר, שאף הלחין עבורו יצירות רבות. דבר זה גרם לאמרה שנפוצה אז, שיצירות אלו הן "כדת משה וישראל" (משה גנטשוף וישראל אלטר).
משה גנשוף
משה גנטשוב
משה גנצ'וף
כוח המשקיפים של האום בגאורגיה
הכנסה לאומית
חלב (מחוז)
מחוז חלב (בערבית: مُحافظة حَلَب, בתעתיק מדויק: מֻחַאפַטַ'ת חַלַבּ) הוא אחד מ-14 מחוזותיה של סוריה והוא משתרע בצפון-מערבה של המדינה. שטחו של המחוז הוא 16,142 קמ"ר ואוכלוסייתו הוערכה בשנת 2011 בכ-4,868,000 תושבים, רובם ערבים וכורדים. המחוז מחולק לעשר נפות ובירתו היא העיר חלב.
נפות.
המחוז מחולק לעשר נפות:
רוברט דוראן
זמן צפיית שיא
לארי הגמן
לארי מרטין הגמן (באנגלית: Larry Martin Hagman; 21 בספטמבר 1931 - 23 בנובמבר 2012) היה שחקן טלוויזיה וקולנוע אמריקני, ששימש לעיתים אף כמפיק ובמאי. על אף הופעותיו הקולנועיות שכוללות הופעה בסרטים כ"הארי וטונטו" בבימויו של פול מזורסקי, "הקבוצה" בבימויו של סידני לומט או "ניקסון" בבימויו של אוליבר סטון, זכור הגמן במיוחד בזכות שתי דמויות טלוויזיוניות שגילם: האסטרונאוט מייג'ר אנטוני נלסון, המתאהב בשדה שמצא בבקבוק על אי נטוש בקומדיית המצבים הקלאסית משנות ה-60 "אני חולם על ג'יני", ואיל ההון הנבל ג'יי אר יואינג, שאת דמותו גילם במשך 14 עונות, משנת 1978 עד שנת 1991, בסדרה "דאלאס", הנחשבת לאחת הסדרות המצליחות בתולדות הטלוויזיה המסחרית בארצות הברית.
ילדות ונעורים.