מקסימיליאן שכמן (בגרמנית: Maximilian Schachmann; נולד ב-9 בינואר 1994) הוא רוכב אופני כביש גרמני בקבוצת בורה–הנסגרוהה. שכמן הוא אלוף גרמניה לשנת 2019 ומנצח פריז - ניס ב-2020 ו-2021.
ביוגרפיה.
שכמן נולד ב-9 בינואר 1994 בברלין.
ב-2013 הוא רכב בקבוצת ת'ורינגה אנרג'י, וב-2014 הוא רכב בקבוצת הפיתוח של סאנווב. באותה השנה הוא סיים במקום ה-5 באליפות העולם עד גיל 23 בנגד השעון. ב-2015 הוא רכב בקבוצת AWT-GreenWay הצ'כית, באותה שנה זכה במדליית הארד באליפות העולם עד גיל 23 בריצ'מונד בנגד השעון, כשמאדס וורץ שמידט מקדים אותו ב-12 שניות וזוכה בזהב. ב-2016 הוא עבר לקבוצת קליין–קונסטנטיה ושיחזר את ההישג מ-2015, כשזכה שוב במדליית כסף בנגד השעון, כשבן מדינתו, מרקו מאת'יס מקדים אותו.
קוויק סטפ (2017–2018).
ב-2017 הוא חתם בקבוצת קוויק סטפ הבלגית מדרג ה-וורלד טור. הוא סיים רביעי באליפות גרמניה בנגד השעון וחמישי במרוץ הכביש.
ב-2018 השתתף בגרנד טור הראשון בחייו, כשנבחר לג'ירו ד'איטליה 2018 שיצא מישראל. הוא סיים במקום השמיני בקטע הראשון שהיה נגד השעון ונערך בירושלים, עקב כך, הוביל את דירוג הצעירים ולבש את החולצה הלבנה עד הקטע ה-6, בו איבד את ההובלה בקטגוריה לריצ'רד קאראפאס. שכמן ניצח את הקטע ה-18 במרוץ, כשהוא גובר על רובן פלאזה במאוץ אל קו הסיום, שכמן סיים במקום ה-31 הכללי במרוץ. שכמן סיים רביעי באליפות גרמניה בנגד השעון, וזכה במדליית ארד באליפות אירופה בנגד השעון, 28 שניות אחרי ויקטור קמפנרטס המנצח. שכמן סיים רביעי בבינקבנק טור ושלישי בטור של גרמניה, כשהוא גם מנצח את הקטע השני. הוא היה חלק מסגל קוויק סטפ לאליפות העולם בנגד השעון הקבוצתי, ולבסוף זכה איתם במדליית זהב.
בורה–הנסגרוהה (2019–היום).
ב-2019 עבר שכמן לקבוצת בורה–הנסגרוהה הגרמנית, הוא ניצח את גרנד פרי אינדוסטריה-ארטיאנאטו. בנוסף לכך, ניצח קטע בוולטה אה קטלוניה וסיים במקום ה-12 הכללי. ב, ניצח שכמן שלושה קטעים, את קטגוריית הנקודות וסיים במקום ה-10. הוא רשם השתתפויות ראשונות בכמה מקלאסיקות האביב, והתמודד בהם בהצלחה כאשר הוא מסיים חמישי בלה פלש ואלון ובמרוץ אמסטל גולד. שכמן אף סיים במקום השלישי במונומנט לייז'–בסטון–לייז'. הוא סיים עשירי ב וניצח את אליפות גרמניה, שכמן ערך הופעת בכורה בטור דה פראנס אך נאלץ לפרוש לפני הקטע ה-14, לאחר ששבר את האצבע בקטע נגד השעון יום קודם.
ב-2020, פתח שכמן את העונה בפורטוגל כשהתחרה בוולטה או אלגארבה, שכמן סיים את המרוץ במקום השני, 38 שניות מרמקו אוונפול המנצח. לאחר ששכמן סיים את המרוץ שני בקטע השני ורביעי בשני הקטעים האחרונים. הוא ניצח את הקטע הראשון בפריז - ניס, לאחר שגבר על דילן טונס, טיש בנוט וז'וליאן אלאפיליפ בספרינט הסיום ועבר להוביל את המרוץ, שכמן שמר על ההובלה במרוץ גם בקטע השני והשלישי. בקטע הרביעי במרוץ שהיה נגד השעון, שכמן סיים שני, 6 שניות אחרי סורן קראג אנדרסן, אבל הגדיל את הפער שלו בפסגה. שכמן הצליח לשמור על ההובלה עד סוף המרוץ וניצח אותו, כשהוא הופך למנצח הגרמני הראשון במרוץ מזה 9 שנים (מאז טוני מרטין). לאחר תום פגרת הקורונה חזר שכמן להתחרות בסטראדה ביאנקה וסיים שלישי את המרוץ, 34 שניות אחרי ווט ואן ארט המנצח ו-2 שניות מדווידה פורמולו שסיים שני.
שכמן פתח את עונת 2021 בפריז - ניס, אותו מרוץ שניצח בעונה הקודמת ובא להגן על תוארו. אך במרוץ עצמו, פרימוש רוגליץ' (יומבו–ויסמה) היה גולת הכותרת. הסלובני ניצח שלושה קטעים, כשבראשון מביניהם (הקטע ה-4), סיים שכמן שני, לאחר שחצה את קו הסיום 12 שניות אחרי רוגליץ'. גם את קטעים 6 ו-7 ניצח רוגליץ' ולקראת הקטע ה-8 והאחרון במרוץ, הוביל על שכמן ב-52 שניות. אך באותו קטע אחרון, התרסק רוגליץ' פעמיים, בנפילה הראשונה שלו פרק את הכתף, אך עדיין היה מסוגל לחזור אל הפלוטון, בניגוד לפעם השנייה, שאחריה הוא כבר לא חזר וסיים את הקטע במקום ה-56, 3:08 דקות ממנצח הקטע מגנוס קורט. שכמן, שסיים בזמן מנצח ובמקום העשירי את הקטע, השלים ניצחון בדירוג הכללי בפעם השנייה ברציפות, מקדים את אלכסנדר ולאסוב ב-19 שניות ואת יון איסאגירה ב-23 שניות, שניהם מאסטנה.
יחסי הודו–יוון
יחסי הודו–יוון הם היחסים הדו-צדדיים שבין הודו לבין יוון. להודו שגרירות באתונה וקונסוליה של כבוד בסלוניקי; ליוון שגרירות בניו דלהי ושלוש קונסוליות של כבוד בקולקטה, צ'נאי ומומבאי.
היסטוריה.
העת העתיקה.
עבור היוונים הקדמונים, משמעות המונח "הודו" הייתה רק נהר האינדוס העליון, עד תקופת אלכסנדר מוקדון. לאחר מכן, הכוונה במילה "הודו" הייתה בעיני היוונים לרוב המחצית הצפונית של תת-היבשת ההודית. היוונים התייחסו להודים בשם "אינדוי" (ביוונית עתיקה: Ἰνδοί), כלומר "תושבי נהר האינדוס". ההודים מצידם כינו את היוונים "יונאס" או "יוואנס" ככל הנראה בהשפעת המילה "איונים".
ממלכה אינדו-יוונית.
במשך כ-200 שנה, בשתי המאות האחרונות לפני הספירה, התקיימה ממלכה הודו-יוונית (Indo-Greek kingdom) , אותה יסד אלכסנדר מוקדון לאחר פלישתו להודו וכיבושה. זו הייתה ממלכה הלניסטית, שהתפרשה על צפון מזרח תת-היבשת ההודית, וכללה את שטחי אפגניסטן המודרנית, פקיסטן וצפון מערב הודו. במהלך שתי המאות האחרונות לפני הספירה היא נשלטה על ידי יותר משלושים מלכים, שלעיתים קרובות התנגשו זה עם זה.
הממלכה נוסדה כאשר המלך דמטריוס הראשון פלש לתת היבשת ההודית בראשית המאה השנייה לפני הספירה. היוונים בתת-היבשת ההודית התחלקו בסופו של דבר למספר ממלכות משנה. שפת השלטון הייתה יוונית, בעוד העם המשיך לדבר בשפה המקומית. המלכים היו סובלניים לדתות המקומיות, ובלבד שהמקומיים יכבדו גם את האמונות ההלניסטיות.
במהלך שתי מאות שנות שלטונם, שילבו המלכים ההודו-יוונים את השפות והסמלים היוונים וההודים, כפי שניתן לראות על מטבעותיהם, ושילבו רעיונות יוונים והודים, כפי שנראו בשרידים הארכאולוגיים. לפיזור התרבות ההודו-יוונית היו השלכות שמורגשות עד היום, בעיקר בהשפעת האמנות היוונית-בודהיסטית. נראה כי האתניות של ההודו-יוונית הייתה היברידית. החיילים והמתיישבים ההלניסטיים נישאו למקומיים, ולאחר כמאתיים שנות שלטון הייתה כבר היטמעות מוחלטת של המתיישבים היווניים באוכלוסייה המקומית.
המאה ה-18 וה-19.
כיום קיימות עדויות מוחשיות המוכיחות כי התיישבות סוחרים יוונים בבנגל החלה כבר כנראה בראשית המאה ה-17. דימיטריוס גלנוס (1760–1833) היה האינדולוג היווני המתועד הראשון. תרגומיו לטקסטים בסנסקריט ליוונית הפכו את הרעיונות הפילוסופיים והדתיים של הודו זמינים לאירופאים רבים. מרכז "דימיטריוס גלנוס" ללימודים הלניים הוקם באוניברסיטת ג'ווהרלל נהרו בניו דלהי בספטמבר 2000.
העת החדשה.
היחסים בין יוון להודו כוננו באופן רשמי במאי 1950. הודו פתחה שגרירות באתונה במרץ 1978. בניין השגרירות יוון החדשה בניו דלהי נחנך ב-6 בפברואר 2006.
קברי ההודים שנהרגו ביוון במהלך שתי מלחמות העולם ממוקמים בשטח הזיכרון של בתי הקברות של בעלות הברית באתונה וסלוניקי.
סלוניקי חתמה על ברית ערים תאומות עם קולקטה בינואר 2005.
ביוון חיים כ-12,000–13,000 הודים.
הודו ויוון נהנות מיחסים קרובים והסחר הדו-צדדי השנתי עומד על 700 מיליון דולר. הודו הייתה האורחת בעלת הכבוד ביריד סלוניקי הבינלאומי ה-74 (2009) וה-84 (2019). האגודה העסקית ההודית-יוונית הראשונה הוקמה באתונה ביוני.2019
נכון ל-2017, יוון תומכת בהודו לחברות קבע במועצת הביטחון של האומות המאוחדות.
חיים פלטיאל
רבינו חיים פלטיאל (נקרא גם רבי פלטיאל מפָלַייזָא ) היה פרשן מקרא צרפתי בן המאה ה-13.
אודותיו.
רבינו חיים היה נכדו של רבינו שמואל "שִׂיר מוֹרֶל" מפלייזא, מגדולי בעלי התוספות ומנציגי היהודים בוויכוח פריז; רבינו שמואל היה תלמידם של רבי יהודה שירליאון, רבי ברוך בעל התרומה ורבי שלמה "הקדוש" מטרוייש, ורבם של רבי פרץ מקורביל ומהר"ם מרוטנבורג.
על תלמידיו נמנה בן משפחתו רבי יצחק בן יהודה הלוי (גם רבי יצחק בן יהודה הלוי היה נכדו של ר' שמואל מפלייזא), שחיבר את הספר "פענח רזא" על התורה.
רבי חיים פלטיאל ממגדבורג.
החוקרים חלוקים בשאלה האם יש לזהות את רבי חיים מפלייזא עם רבי חיים פלטיאל בן יעקב ממגדבורג, שהיה נתון בחליפת מכתבים עם מהר"ם מרוטנבורג ודבריו מובאים בכתבי הרשב"א. רבותיו של אותו רבי חיים פלטיאל בן יעקב ממגדבורג היו רבי יחזקיה ממגדבורג (מהרי"ח), ר' אליעזר בן שלמה, ומהר"ם מרוטנבורג, שר"ח פלטיאל היה ככל הנראה תלמיד חבר שלו; מתלמידיו הוא מזכיר את רבי שבתי בן שמואל ממגדבורג.
אחרים הציעו לזהות את ר"ח פלטיאל עם רבי חיים בן ברוך המכונה חיים פלטיאל, ששמו חתום על עשרה פיוטי תפילה.
ספר המנהגים לרבי חיים פלטיאל.
מצוי גם ספר ובו דינים ומנהגים לכל השנה הנקרא "מנהגי חפ"ת", על שם החתימה החוזרת ונשנית בו - . לימים כתב רבי אברהם קלויזנר הגהות ארוכות על הספר, עד שנקרא על שמו ומוזכר בדרך כלל בשם "מנהגי מהרא"ק". יש המייחסים גם חיבור זה לרבי חיים פלטיאל פרשן המקרא.
פירושו לתורה.
בפירוש אנונימי על התורה מוזכרים לעיתים קרובות פירושים של מהר"ח פלטיאל על התורה, והפרשן מזכיר את מהר"ח פלטיאל כרבו; קטעים רבים מפירושו של רבי חיים פלטיאל מצוטטים גם בספר "פענח רזא", המזכיר את פירוש מהר"ח פלטיאל בכינוי "פרי עץ חיים", מתייחס למהר"ח פלטיאל כאל רבו, ומכנה אותו בדרך כלל בתואר "פלטיאל גאון".
בשנת ה'תשמ"א יצא לאור פירושו לתורה מתוך כתבי-יד, בידי מהדיר ספרות הראשונים יצחק שמשון לנגה. לפי לנגה, פירוש זה נערך בידי בנו של מהר"ח פלטיאל.
אופי הפירוש.