באידוי שואפים את החומרים הפעילים ישירות מתא החימום שמביא את העשבים לטמפרטורה שבה הם משחררים את כל החומרים הפעילים בצורתם הטהורה ואת הטרפינים, המולקולות שאחראיות על הריח והטעם. ולכן הטעם באידוי הוא יותר מתוק ונעים ובעישון הוא יותר חזק ועלול לגרות את הגרון.
השאיפה בוופורייזר שונה מעישון, בעישון השאיפה היא קצרה וחזקה באידוי השאיפה היא איטית ועדינה.
השפעת החומרים הפעילים דומה להשפעה בעישון רק היא לאורך זמן ארוך יותר.
מיכלאנג'לו בואונארוטי
מיתול
גינס (בירה)
גינס (באנגלית: Guinness) היא בירה כהה מסוג סטאוט המבושלת במבשלת סנט ג'יימס גייט בדבלין, אירלנד, על ידי חברה בעלת אותו שם שנוסדה על ידי ארתור גינס, בשנת 1759.
בירה גינס מכילה חנקן, בנוסף לפחמן דו-חמצני, במטרה להפחית את טעמה החומצי של החומצה הפחמתית, תוצר ההמסה של הפחמן הדו-חמצני במים. בזאת שונה גינס מבירות "אקסטרה סטאוט" אחרות.
למרות התדמית של "ארוחה שלמה בכוס" שהודבקה לעיתים לבירה גינס, היא מכילה רק 198 קלוריות לפיינט (כחצי ליטר), פחות מאשר חלב רזה או מיץ תפוזים.
החברה נמצאת כיום בבעלות יצרנית האלכוהול הבריטית דיאג'יו, שמאפשרת גם לזכיינים בארצות אחרות לייצר אותה, אך מבקרים רבים טוענים כי במקרים אלו טעמה שונה. ניגריה היא השוק השלישי בגודלו, והצומח מהר מכולם, בו משווקת בירה גינס.
בשנת 2017 המבשלה שינתה את הדרך בה היא מסננת את השמרים מהבירה. לפני כן, הסינון היה נעשה בעזרת "דבק דגים" (מעיים של דגים). השיטה החדשה נעשית בעזרת קרניים אולטרה-סגולות ואיננה כוללת שימוש בבעלי חיים.
מבשלת גינס.
המבשלת נוסדה על ידי ארתור גינס שחכר מבשלת שיכר קטנה בדבלין, ב-1759, והתמחה בבירות ales ו-porter. בשנת 1886 הנפיקו בני הדור השלישי את החברה בבורסת לונדון,
בשנות ה-50 של המאה ה-20, מבשלת ארתור גינס החלה לייצר גם סוגי בירה ומשקאות אלכוהוליים אחרים כבירת הלאגר "הארפ", הבירה האדמדמה "סמית'וויקס" והבירה "קילקני". ב-1955 הושק ספר השיאים של גינס. בשנות ה-70 של המאה ה-20 רכשה גינס יותר מ-200 עסקים בתחומי המזון, המשקאות והמסעדנות.
חובבי הבירה יכולים לבקר במחסן הכשות הישן של המבשלה בדבלין, שהוסב למרכז מבקרים, המתואר לעיתים כ"דיסנילנד של חובבי הבירה". מרכז המבקרים מציע חוויה אינטראקטיבית המספרת את סיפור ייצור הבירה וההיסטוריה של גינס ואפוף בריח לתת קלוי הנישא למרחוק.
סמלה של גינס הוא הנבל של הגיבור האירי בריאן בורו, בן המאה ה-11, השמור עד היום בטריניטי קולג' שבדבלין. נבל זה הוא גם סמלה של אירלנד מאז ימי הנרי השמיני (המאה ה-16). הרפובליקה של אירלנד היא המדינה היחידה שסמלה הוא כלי נגינה. גינס משתמשת בסמל הנבל משנת 1862, אך בסמלה הוא מופנה שמאלה ולא ימינה כבסמל המדינה.
בשלהי חודש דצמבר 2009, נשרף כליל מפעל גינס בדבלין, עקב סיבוך בעבודות תחזוקה שגרתיות. במהלך התקנת גג באחד מ-12 המחסנים במפעל, מסיבה שאינה ברורה, התלקח המחסן - ומייד אחריו עלו באש המחסנים האחרים. אלפי ליטרים של הבירה התאדו בשמי דבלין. לאחר פרסום הדבר, נרשמו מספר אירועים חריגים בקרב אוהדי הבירה בעולם: התקיימו אספות הזדהות ואף פורסמו כמה שירי קינה.
מזיגה והגשה.
טמפרטורת ההגשה המיטבית של גינס נחשבת ל-13°C, גבוהה בהרבה מהמקובל לבירות אחרות. עם זאת, העדפה זו אינה מחייבת ויש הנוהגים למזוג גינס בטמפרטורה של 4 עד 7 מעלות צלזיוס.
יש למזוג את בירת הגינס באיטיות, שני שלישים נמזגים והכוס מונחת "להרגע", אז מוסף השליש האחרון. מסע הפרסום של גינס טוען ש"פיינט מושלם נמזג ב-119.5 שניות", אך במדינות כארצות הברית לרוב מתעלמים מכך ומוזגים את הכוס כולה בבת אחת.
בנוסף למזיגה האיטית, רבים מאמינים כי זו מסורת אירית לסיים את המזיגה בתנועה היוצרת דמות עלה תלתן בקצף שבראש הכוס, ואכן מוזגים רבים נוהגים כך. מיתוס אחר טוען שגינס מבושלת במים מנהר הליפי שבדבלין, הסמוך למבשלת סנט ג'יימס. למעשה המים מגיעים ממעיינות באזור ויקלו שמדרום לדבלין.
הבועות השוקעות מטה.
ידועה התופעה המעניינת של הבועות השוקעות מטה בכוס. תופעה זו נחשבה לבלתי אפשרית מבחינה מדעית ולאשליה הנובעת משתייה מרובה מדי של גינס.
מחקרים שנערכו (, , ) בעזרת מצלמה במהירות גבוהה מוכיחים כי אכן הבועות בכוס גינס שוקעות מטה.
תופעה זו מוסברת בכך שנוצר גרר בין הבירה הסמוכה לדופן הכוס לדופן עצמה, ולכן הבועות באזור זה עולות מעלה לאט יותר מאלו שבמרכז הכוס. הבועות העולות שבמרכז הכוס סוחפות עמן נוזל ונוצר "עמוד" של בירה הנעה מעלה במרכז הכוס, מהר יותר מאשר בשוליים. תנועה זו גורמת לנוזל בשולי הכוס "להשאב" מטה ולקבל תנועה בכיוון ההפוך, מה שמתגבר על נטיית הבועות בשולי הכוס לצוף וגורם לתנועה שלהן מטה. בשל היות בירה גינס כהה ואטומה למדי, הצופה מבחוץ מבחין רק בבועות היורדות מטה הסמוכות לשולי הכוס.
פרסום.
לגינס היסטוריה ארוכה של פרסום, החל מפרסומות טלוויזיה זוכות פרסים עד לפוסטרים ותחתיות לכוסות הבירה.
סדרת פרסומות ידועה במיוחד היא אוסף של מודעות משנות השלושים והארבעים של המאה העשרים, רובן נוצרו על ידי האמן ג'ון גילרוי ונשאו סיסמאות כגון:
"יום נפלא לגינס" - "Lovely Day for a Guinness",
"אלוהים אדירים הגינס שלי" - "My Goodness My Guinness",
"גינס לכוח" - "Guinness for Strength","גינס עושה אותך חזק" - "Guinness Makes You Strong",
"גינס טובה עבורך" - "Guinness is Good For You"
רבות מן התמונות הציגו בעלי חיים שונים כאשר הבולט בהם הוא הטוקן שמופיע במספר מודעות וציורו מזוהה עד היום עם הבירה, לא פחות מאשר סמל הנבל.
מבחר הבירות.
בירת גינס זמינה במספר סוגים:
גינס בישראל.
הבירה משווקת בישראל על ידי מבשלות בירה ישראל בע"מ מקבוצת החברה המרכזית למשקאות קלים (קוקה קולה ישראל) ביחד עם המותגים קרלסברג וטובורג. בשנת 1997 אף הודיעה שתייצר את בירה גינס בישראל, אך הדבר לא יצאה לפועל והבירה עדיין מיובאת לישראל מאירלנד.
אחד ממנהלי החברה בעבר, היה וולטר גינס, הברון הראשון ממוין, הידוע כלורד מוין שנרצח בקהיר על ידי חברי הלח"י.
אסטר
אסטרים (Esters) הם קבוצת תרכובות אורגניות הכוללות קשר אסטרי -COO- הנקרא גם קבוצת אסטר.
הקשר האסטרי הוא קשר כימי חזק ויציב, ומסיבה זו כמה מהחומרים החשובים ביותר בעולם החי הם אסטרים: ה-DNA וה-RNA מיוצבים על יד קשרים אסטרים; רוב השומנים הם אסטרים; וחומרים רבים הנותנים לפירות ולכמה ירקות את טעמם המתוק ואת ריחם הם אסטרים.
האסטרים משתייכים ל'קבוצת האתר: 'R-O-R - שרשרת פחמימנית עם אטום חמצן בשדרתה; אליה מחוברת קבוצת קרבוניל - פחמן קשור קשר כפול לאטום חמצן צדדי.
אטימולוגיה וישום.
מקור המילה אסטר בגרמנית, ונגזר מהמילים Essig Aether, "חומץ אתרי". זהו השם הישן של אחד האסטרים הפשוטים והידועים ביותר, אתיל אצטט (Ethyl acetate). אסטר זה נוצר בתגובה בין שני חומרים ידועים: אתנול, הכוהל המצוי בכל המשקאות החריפים, וחומצה אצטית, המרכיב העיקרי בחומץ.
שמות האסטרים מורכבים משני חלקים. החלק הראשון מציין את הרכיב הכוהלי והחלק השני - את הרכיב החומצי. בעבר היה נהוג להוסיף את המילה אסטר בראשית השם. שמות האסטרים מסתיימים בסיומת -וֹאָט (oate-). האסטר הפשוט ביותר הוא מתיל מתאנואט (Methyl methanoate), הנוצר בתגובה בין מתנול, הכוהל הפשוט ביותר, ובין חומצה מתנואית (חומצה פורמית, חומצת נמלים), החומצה הקרבוקסילית הפשוטה ביותר.
לכללים מפורטים למתן שמות לאסטרים ראו: מונחון IUPAC.
תגובת יצירה.
האסטרים נוצרים בתגובה בין כוהל וחומצה, בדרך כלל חומצה קרבוקסילית. התגובה ליצירת האסטר נקראת איסטור (או אסטריפיקציה).
התגובה היא תגובת סתירה (כאשר הכוהל מתפקד כבסיס) ועל כן האסטרים הם מלחים אורגניים, אף על פי שאינם תרכובות יוניות, וכן תגובת דחיסה (תגובה שבמהלכה נפלטת מולקולה קטנה מהמגיבים; באיסטור נפלטת מולקולת מים. הכוהל תורם אטום מימן אחד והחומצה תורמת אטום חמצן ואטום מימן; הללו מתרכבים למים).
רכיב הכוהל ורכיב החומצה באסטר מחוברים זה לזה באמצעות קשר אסטרי, או קבוצת אסטר. קבוצה זאת מורכבת מאטום אחד של פחמן הקשור בקשר כפול לאטום חמצן, ובקשר יחיד לאטום חמצן אחר. החומצה הקרבוקסילית תורמת לקשר האסטרי את קבוצת הקרבוניל (פחמן הקשור בקשר כפול לחמצן), ואילו הכוהל תורם את אטום החמצן הבודד. קבוצת האסטר מסומנת כ-COO. בכימיה האורגנית לא ידועות תגובות רבות שבהן נוצר קשר חדש בין שני אטומי פחמן, לכן האיסטור הוא תגובה חשובה בסינתזה הכימית ובתעשייה.
נגזרות של חומצות קרבוקסיליות ושל כהלים יכולות אף הן להגיב וליצור אסטרים. בנוסף, ניתן להחליף את החומצה הקרבוקסילית באנהידריד או בחומצה אי-אורגנית. קיימים לפחות שבעה סוגים נוספים של תגובת איסטור בנוסף לתגובה שהוזכרה לעיל.
נגזרות של אסטרים.
תיואסטר (Thioester ) הוא אסטר בו הוחלף אטום החמצן באטום גופרית (ראו גם: תיול); הקבוצה הפונקציונלית בתיואסטרים היא, אם כן, COS.
לקטון הוא אסטר טבעתי (ציקלי). הוא נוצר כשמולקולה המכילה קבוצת קרבוקסיל בצידה האחד וקבוצת הידרוקסיל בצידה האחר נסגרת לטבעת; שתי הקבוצות מגיבות זו לזו בתגובת איסטור פשוטה.
מקרוליד הוא לקטון גדול (בן 14, 15 או 16 אטומי פחמן) הקשור לחד-סוכר אחד או יותר.
פתאלט (Phthalate) הוא אסטר כפול המכיל טבעת בנזן. לפתלאטים שימוש נרחב כתוספים לפלסטיקים; הם מפחיתים את רמת הקשיחות של הפלסטיק ומוסיפים לו גמישות.