כיוון שעודף אנדרוגן מתבטא במאפיינים גופניים בולטים (למשל הירסוטיזם), פעמים רבות נקשרות להיפראנדרוגניזם סטיגמות חברתיות שונות. בעולם הספורט נרשמו מקרים רבים בהם ספורטאיות נפסלו מלהתחרות מפני שרמת הטסטוסטרון שלהן הייתה גבוהה מדי.
ספורט.
בעקבות המקרה של האתלטית הדרום אפריקנית קסטר סמניה, התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (IAAF) הנהיגה מדיניות חדשה על פיה יאסר על נשים ספורטאיות להתחרות כנשים אם יש להן היפראנדרוגניזם. הבסיס להחלטה זאת הוא שלנשים אלו עשוי להיות יתרון בלתי הוגן על יריבותן. החוקים קובעים כי נשים אלו יוכלו להתחרות בקטגוריית הגברים אם התוצאות שלהן יאפשרו להן. ה IAAF מציין כי טסטוסטרון מקושר למסת גוף רזה, ובכך משפיע על הכוח, המהירות והכוח המתפרץ של האתלט. הסף של הטסטוסטרון מעליו לא יורשה לנשים להתחרות במקצי הנשים נקבע על 10 ננומול/ליטר, בהתבסס על מחקר שבדק אתלטיות שהתחרו באליפויות העולם באתלטיקה ב 2011 ו 2013. ל 99% מהאתלטיות במחקר היו רמות טסטסטורון נמוכות מ 3.08 ננומול/ליטר. במחקר שפורסם ב 2014, וסקר פרופילים אנדוקריניים של 693 ספורטאים וספורטאיות עלית, נמצא כי רק ל 13.7% מהנשים היו רמות גבוהות של טסטסטורון, בעוד של 16.5% מהגברים היו רמות טסטסטורון נמוכות. עורכי המחקר ציינו כי "הייתה חפיפה מושלמת בין הטווחים של הריכוזים [בין המינים]. וזה מדגים שההחלטה של הוועד האולימפי הבינלאומי (IOC) וה IAAF להגביל השתתפות של ספורטאיות במקצי עילית רק למשתתפות עם רמות טסטסטורון "נורמליות" אינה יישומית".
תהליך בדיקת המין של נשים הוא שנוי במחלוקת, וישנן טענות כי הוא משפיל ועשוי להוביל לאפליה. קיימות עדויות כי נשים ממדינות מתפתחות עברו הליכים של קליטורדקטומיות וגונדקטומיות בעקבות אבחנה של היפראנדרוגניזם. בספטמבר 2014, דיוטה צ'אנד, אצנית הודית שנאסר עליה להתחרות בנשים במסגרת תחרויות של ה IAAF, הגישה עתירה במטרה לערער על ההחלטה, מתוך רצון לחזור ולהתחרות. ביולי 2015, בית המשפט לבוררות בספורט, השעה את החלטת ה IAAF להרחיק את צ'אנד, ואפשר לה לחזור להתחרות. ל IAAF ניתנו שנתיים במהלכן נציגי הארגון צריכים להציג ראיות מדעיות התומכות בהרחקה. בהיעדר ראיות ההרחקה תבוטל.
השעיית בדיקות ההיפראנדרוגניזם של ה IAAF הובילה למחלוקת במשחקים האולימפיים בריו 2016. המחלוקת באה לידי ביטוי בעיקר בנושא השתתפותה, וזכייתה במדליית הזהב בריצת 800 המטרים, של הרצה הדרום אפריקאית קסטר סמניה. מתחרותיה של קסטר, לינסי שארפ וג'ואנה ג'וז'וויק, הצהירו כי הן מאמינות שלקסטר יש יתרון תחרותי בלתי הוגן. במדליית הכסף, באותה תחרות, זכתה הרצה מבורונדי - פרנסין ניונסבה, שב 2019 אישרה בראיון כי גם לה יש היפראנדרוגניזם. חוקרים מתחום הביו-אתיקה ותומכי שוויון מגדרי טוענים כי מניעה של השתתפות בתחרויות ספורט מנשים עם רמת טסטוסטרון גבוהה היא למעשה אפליה, בה הספורטאית "נענשת" עקב תכונה גופנית טבעית לחלוטין. הדבר דומה ליתרון טבעי של שחקן כדורסל גבוה או זורק דיסקוס עם מוטת ידיים גדולה.
הגדרה חברתית.
מלבד הגדרות ביוכימיות או קליניות, הגדרות תרבותיות מקובלות עשויות לקבוע את גבולות ההיפראנדרוגניזם בחברה. גדילה של שיער מעבר לרמה מסוימת ובאזורי גוף מסוימת נחשבים כטאבו בחברות מערביות רבות, גם אם מבחינה קלינית הדבר נחשב כנורמלי (למשל על פי סולם פרימן-גאלווי). לדוגמה, רק שיער ערווה ובית שחי מקובל בנשים בצפון אמריקה, בעוד ששיער באזור השפה העליונה, ה"הקו הלבן" (Linea Alba) בבטן, אזור הירכיים ומסביב לאזור הפטמה בשד אינו מקובל.
ארגונים.
ארגונים מקצועיים כמו "Androgen Excess and PCOS Society" הוקמו על מנת לקדם את המחקר, האבחון, הטיפול והמניעה של היפראנדרוגניזם ותסמונת השחלות הפוליציסטיות, כמו גם החינוך של הציבור והקהילה המדעית אודות מצבים אלו.
פטמה הפוכה
פטמה הפוכה או פטמה שקועה הוא מצב רפואי נפוץ יחסית אשר בו הפטמה במקום להצביע כלפי חוץ במצבה התקין נכנסת כלפי פנים החזה - למעשה "מצביעה פנימה". בחלק מן המקרים התופעה תופיע באחת מן הפטמות בלבד ולא בשתיהן. מצב רפואי זה קורה בגברים ובנשים כאחד.
סימפטומים.
"היפוך" של הפטמה כלפי פנים. הפטמה תצביע כלפי פנים ולא כלפי חוץ, בשתי הפטמות או באחת מהן.
גורמים.
הגורמים המובילים לפטמה שקועה או הפוכה הם:
בין 10 ל-20% מהנשים בעלות מצב רפואי זה נולדו כך. במקרים מסוימים התסמונת יכולה להיווצר בעקבות ירידה פתאומית במשקל.
רמות חומרה.
שלוש דרגות מוגדרות לפטמה הפוכה:
הנקה.
אומנם הנקה יכולה להיות מאתגרת במקרה של פטמה הפוכה, תינוק עדיין מסגול לכרוך את פיו מסביב לכל הפטמה ומכך לאפשר מעבר של חלב מהחזה לתינוק, ברוב המקרים. בנוסף גירוי הפטמה לפני ההנקה עלול לגרום לה לצאת חזרה למצבה התקני. חלק מהנשים מגלות שבזמן ההיריון וההנקה בעקבות שינויים הורמנליים הפטמה חוזרת למצבה התקני.
סרטן הנרתיק
סרטן הנרתיק (באנגלית: Vaginal cancer) הוא גידול ממאיר, המופיע ברקמות הנרתיק. גידולים ראשוניים הם לרוב קרצינומות של תאי קשקש. גידולים עיקריים הם נדירים ולרוב סרטן הנרתיק יופיע כגידולים משניים. סרטן הנרתיק נפוץ בעיקר בקרב נשים מעל גיל 50, אך יכול להופיע בכל גיל, אפילו בינקות. לרוב סרטן זה יירפא אם יזוהה ויטופל בשלבים מוקדמים של המחלה. אופן הטיפול במחלה לרוב כולל הקרנות באגן בתוספת ניתוח להוצאת הגידול. במקרים מסוימים, ניתן לאבחן ילדות עם סרטן נרתיקי מתקדם. הם מטופלים באמצעות ניתוח, הקרנות וכימותרפיה. סרטן הנרתיק אצל ילדות עשוי לחזור בגילאים מאוחרים יותר. טיפול גנטי כטיפול נגד סרטן הנרתיק נמצא כרגע בשלבי ניסויים קליניים.
תיאור המחלה.
קרצינומה של הנרתיק מופיעה אצל פחות מ-2% מהנשים עם גידולים ממאירים באגן. קרצינומה קשקשנית היא הסוג הנפוץ ביותר של סרטן הנרתיק. ישנו קשר חזק בין הימצאות HPV (וירוס הפפילומה) האנושי להימצאות של סרטן הנרתיק. סרטן הנרתיק מופיע לרוב בשליש העליון של הנרתיק (51%), 30% נמצאים בשליש התחתון ו-19% בשליש האמצעי. סרטן הנרתיק יכול להופיע כנגע מוגבר הצומח משכבת האפיתל וכביטוי בצורת כיב, הנובע מדיכוי של הרקמה.
סימנים וסימפטומים.
לרוב אין סימנים וסימפטומים בשלבים המוקדמים של המחלה. כאשר סרטן הנרתיק אכן גורם לתסמינים, הם עשויים לכלול:
סוגים.
ישנם שני סוגים עיקריים של סרטן הנרתיק: קרצינומה של תאי קשקש ואדנוקרצינומה.
אבחנות.
משתמשים במספר בדיקות על מנת לאבחן סרטן הנרתיק, כגון:
ההמלצה לנשים הסובלות מסרטן הנרתיק היא לא לבצע בדיקות הדמיה שגרתיות שלצורך פיקוח על המחלה, אלא אם מופיעים תסמינים חדשים שלא היו לפני כן. ביצוע הדמיה ללא הופעת תסמינים חדשים אינה מומלצת כיוון שככל הנראה לא תשפר סיכויי ההישרדות ובנוסף לכך, לבדיקה זו תופעות לוואי משלה. MRI (בדיקת דימות תהודה מגנטית) היא בדיקת הדמיה מספקת עבור סרטן הנרתיק.
טיפול.
מבחינה היסטורית, השילוב בין טיפול בקרינה חיצונית לקרן (EBRT) היה הטיפול הנפוץ ביותר לסרטן הנרתיק. בטיפול בשלבים המוקדמים של סרטן הנרתיק, לניתוח יש גם יתרון מסוים. טיפול זה פחות יעיל לסובלים מסרטן מתקדם אך פועל היטב בשלבים מוקדמים עם שיעורי ריפוי גבוהים. לסרטן הנרתיק המתקדם יש שיעורי הישרדות של 5 שנים בלבד ואילו שיעורי הישרדות של 52.2%, 42.5% ו-20.5% עבור חולים במחלה בשלב II, III ו-IVa. פותחו טיפולים חדשים יותר בשלבים מתקדמים בשחלות. אלה משתמשים בקרבופלטין ובמקביל בתוספת paclitaxel, EBRT וברכיתרפיה בין-עירונית במינון גבוה (HDR-ISBT).
אפידמיולוגיה.
סרטן הנרתיק נדיר ומהווה רק 2% מכל סוגי הסרטן הגינקולוגיים, פחות מ־0.5% מכל סוגי הסרטן הגינקולוגיים שנשים סובלות מהם. מספר המקרים החדשים המוערכים בארצות הברית בשנת 2017 הוא 4,810. מקרי המוות מסרטן הנרתיק באותה תקופה היה 1,240. סוג זה נפוץ בעיקר בקרב נשים מבוגרות.
בשנת 2014, זוהו 254 מקרים חדשים של סרטן הנרתיק בבריטניה. מקרי המוות מסרטן הנרתיק בתקופה זו היו 110. מתוך 15 מקרים של סרטן הנרתיק, 53% קשורים לזיהום בHPV (וירוס הפפילומה).
נשוויז
יצחק יחזקאל
יצחק יחזקאל (16 בינואר 1921 – 25 באפריל 2010) היה שחיין ישראלי. הצולח הראשון של הכנרת בשחיית יחיד לאורכה, כ-22 ק"מ (1944) אותה צלח עוד פעמיים לאורכה (1953 ו-1955) ועוד 10 פעמים לרוחבה בצליחה התחרותית מעין גב לטבריה (כ-9 ק"מ).
ביוגרפיה.
יחזקאל נולד וגדל בטביליסי, גאורגיה. משפחתו ברחה מהטיהורים הגדולים של סטלין לאיסטנבול, טורקיה, וכעבור מספר שנים הם עברו להתגורר בביירות, לבנון.
בשנת 1936 יחד עם אחיו הבכור הם הסתננו לארץ ישראל והגיעו לכפר גלעדי. מספר ימים לאחר מכן, הם הוברחו במשאית לתל אביב כשהם מסתתרים מתחת לערמת חציר. מספר חודשים לאחר מכן, הצטרפו אליהם גם הוריהם ואחותם. למחייתם עסקו בסחר ברחובות העיר.
לאחר מכן הצטרף לנוער העובד. בתנועה למד מקצוע, מסגר ואת השפה העברית. במקביל הצטרף למועדון הספורט של הפועל תל אביב, ושם התאמן בהתעמלות, והפך במהרה לספורטאי מוביל בקבוצה. הוא התאמן במספר ענפי ספורט והשתתף בתחרויות שחייה בסגנון החזה.
בשנת 1943 צלח יחזקאל לראשונה את הכנרת, לרוחבה למרחק של כ-9 ק"מ, ובסך הכל השתתף ב-10 תחרויות של צליחת הכנרת לרוחבה מעין-גב לטבריה, עד שנת 1968 (כולל), יותר מכל שחיין ישראלי אחר.