ההשתתפות במרוצים בכלל ומרוצי פורמולה 1 בפרט מוגדרת על ידי החברה כפעילות ליבה של מערך השיווק בחברה וכמקור מרכזי המוביל לחדשנות בפיתוחים טכנולוגיים. פרארי היא הקבוצה הרווחית ביותר מבין הקבוצות המתחרות באליפות. בשנת 2013 עמד תקציב הקבוצה על 400 מיליון דולר, למרות זאת הקבוצה סיימה את השנה כקבוצה רווחית עם הכנסות שעמדו על 460 מיליון דולר, 165 מיליון דולר יותר מכל קבוצה אחרת.
מיתוג הקבוצה חשוב גם לאליפות עצמה. פרארי, הקבוצה היחידה שהשתתפה בכל עונות האליפות, נהנית ממעמד מיוחד באליפות. על פי החוזה שנחתם עימה מקבלת הקבוצה מדי שנה מענק של כ-5% מסך כספי הפרסים המחולקים, ללא קשר לתוצאות שהשיגו נהגיה, עליהם מתוגמלת החברה בנפרד.
סמל.
סמל הסוס המקפץ, המזוהה עם פרארי מיום היווסדה, הופיע לראשונה על מטוס הקרב של פרנססקו ברקה. ברקה, טייס איטלקי וגיבור מלחמת העולם הראשונה, צייר את הסוס על מטוסו לאחר שהפיל טייס קרב גרמני מעל העיר שטוטגרט. סמל הסוס מזוהה עם העיר שטוטגרט והוא מופיע גם במרכז הסמל של חברת פורשה, שמושבה בעיר. בשנת 1923 פגש אנצו פרארי את הוריו של ברקה שהציעו לו להשתמש בסמל הסוס הן כהוקרה לבנם והן כסמל שמביא מזל טוב. פרארי אימץ את ההצעה, אך עיצב את הסמל כך שזנב הסוס פונה כלפי מעלה.
הרקע הצהוב מסביב לסמל הוא צבע המסמל את העיר מודנה, עיר הולדתו של פרארי. בחלק העליון של הסמל מופיעים שלושה פסים בצבעים אדום, לבן וירוק, המסמלים את דגלה של איטליה. מתחת לציור של הסוס רשומות האותיות S ו-F, ראשי התבות של סקדוריה פרארי.
הצבע, המאפיין את כל רכבי המרוץ של הקבוצה לאורך השנים, הוא אדום-מרוצים (Rosso corsa). השימוש בצבע החל כהחלטה של הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) לקבוע צבע מאפיין, בהתאם למדינת המוצא. מכוניות איטלקיות נצבעו באדום, צרפתיות בכחול ומכוניות בריטיות נצבעו בירוק. אף על פי שבפורמולה 1 לא הייתה מגבלה בצבעי הרכב המותרים לשימוש בחרה הקבוצה להמשיך ולהשתמש בצבע האדום. במהלך השנים שונה גוון המכוניות. בין השנים 1996 ו-2007 נצבעו הרכבים בצבע בהיר יותר, על מנת ליצור איזון בין הצבעים, כפי שהופיעו על מסכי הטלוויזיה. בשנת 2007 חזרה החברה להשתמש בגווני הרוסו קורסה.
מכונית פרארי.
מכוניות מרוץ.
עד לשנת 1947 אנצו ייצר רק מכוניות מרוץ, בהתחלה בסקודריה פרארי ולאחר מכן באלפא קורסה ובאאוטו אביו קוסטרוזיוני. מכוניות המרוץ של אנצו התאפיינו בסיווג המכונית ברקטה (מכונית ללא שמשה קדמית או חלונות או לפעמים שתי שמשות קטנות אחת ליד השנייה במקום שמשה אחת גדולה). מנועי המכוניות מרוץ הראשונות של אנצו כללו בדרך כלל מנוע עם שתים עשרה צילינדרים בתצורת V בנפחי 1.5 ליטר. מכוניות המרוץ של פרארי בשנים האחרונות כוללות גם מגדשי טורבו והנעה היברידית.
מכוניות המרוץ מתאפיינות בצורת גוף עם שימוש נרחב בסיבי פחמן ואלומיניום להורדת המשקל וכנף אחורית גדולה המונעת מהמכונית להתרומם מהקרקע ולשמור על יציבותה. עיצוב מכונית המרוץ מיוחד ונועד לשפר את האווירודינמייות של המכונית. הצמיגים מיועדים לעמוד בחום הנוצר מהחיכוך עם הכביש, הם עשויים לרוב מגומי אשר מאפשר לצמיגים להתרחב כאשר הם חמים מעוצם החיכוך עם הכביש והם חלקים ללא כל חריץ.
ישנן מכוניות ספורט של פרארי כדוגמת פרארי 458 איטליה אשר הוצגה להם גרסה ששמה בדרך כלל הוא שם המכונית עם תוספת של סוג המרוץ שבהם הם מתחרות כדוגמת פרארי 458 איטליה GT3, שהתחרה באליפות העולם ב-GT3 ולכן לשמה נוסף הכיתוב "GT3". מכונית אלו הן מכוניות ספורט, שעברו שינויים נרחבים בכדי שיכלו להתאים למרוץ מכונית, היצרנית מסירה חלקים שלא נצרכים כדוגמת תא הנוסעים ומשאירה מושב יחיד הממוקם במרכז המכונית או בצד שמאל, ולפעמים שני מושבים. את החלל הריק שנוצר ממלאת היצרנית בברזלים חזקים ששומרים על הנהג במקרה של התהפכות. מחוץ למכונית מסירה היצרנית את רוב משטחי הברזל ושמה במקומם לוחות אלומיניום וסיבי פחמן הקלים יותר. לשלדה היא מוסיפה כלוב התהפכות ההופך את השלדה לקשיחה יותר וחזקה ובכך מונעת במקרה של התפכות מעיכה של המכונית ושל הנהג. בנוסף מוסיפה היצרנית כנף אחורית כמו שיש במכונית מרוץ ושמה צמיגים מיוחדים שנועדים לעמוד בחום הנוצר מהחיכוך עם הכביש צמיגים אלה בלי חריצים כמו שיש בצמיג של מכונית רגילה, את הגובה של המכונית מנמיכה היצרנית לגובה בסיסי של מכונית מרוץ.
מכוניות ספורט.
משנת 1947 (הקמתה של פרארי) החלה פרארי לייצר מכוניות ספורט, מכונית הספורט הראשונה של פרארי היא הפרארי 166 MM זו הייתה במרכב קופה תחת הסיווג ברקטה. מאז מייצרת פרארי מכוניות ספורט. מכוניות הספורט של פרארי כיום הן מאוד ספורטיביות ומשוכללות וכוללות טכנולוגיות מתקדמות, רובן יוקרתיות בעיקר בפנים המכונית, הפרארי רומא היא המכונית המפוארת ביותר של פרארי נכון ל-2021 וזכתה בכמה פרסי עיצוב. היא משלבת עיצוב ספורטיבי ויוקרתי שמייצר עיצוב GT. מנועי רכבי הספורט של פרארי הם מנועי בנזין עם 12 צילינדרים או 8 צילינדרים כולם בתצורת V, המכוניות היחידות של פרארי שהיו עם מנוע 6 צילינדרים היו רכבי הדינו של פרארי. אחריהן כבר לא יוצרו רכבים עם מנועי V6. בשנת 2021 הציגה פרארי את הפרארי 296 GTB הכוללת מנוע V6. המנועים לרוב בנפחי של 3.0 ל-6.5 ליטר, רובם עם שני מגדשי טורבו או עם מגדש אחד או בלי מגדש (כמו בלה-פרארי).
פרארי נתנה כינוי לכל מכונית ומכונית שלה על פי המפרט הטכני שלה, לדוגמה פרארי 125 הייתה הראשונה שנפח המנוע שלה היה 1,500 סמ"ק, והיא קרויה כך כי לכל צילנדר היה 125 סמ"ק. חלק מרכבי פרארי כללו מספר אותיות או מספרים נוספים בשם שלהם אך לחלקם תמיד היה קשר למנוע, כדוגמת פרארי 488 המופעלת על ידי מנוע בנפח 4.8 ליטר עם 8 צילינדרים מכאן בא השם 4.8+8 = 488. היו כמה דגמים ששמם ניתן להם ללא קשר למנוע מסיבות ייחודיות. הפרארי אנזו הייתה אמורה לקבל שם אחר עם קשר למנוע, אך זו נקרא בסופו של דבר על שם מייסד החברה. רוב רכבי פרארי כיום כבר לא נושאים קשר למפרט הטכני. עם זאת, שמם של רכבים מסוימים של פרארי עדיין מקושר למנוע.
מכוניות על.
מכונית-העל הראשונה של פרארי הייתה ה-250 GTO אחריה בשנת 1984 הוצגה ה-288 GTO שנחשבה למכונית-העל השנייה של פרארי. היא כוללת מנוע בנזין V8 בנפח 2.9 ליטר טווין טורבו המספק כ-400 כ"ס. אחריה הגיעה הפרארי F40 וה-F50 הפרארי אנזו שנחשבה למכונית-העל הרביעית של פרארי והטובה ביותר באותן שנים. היא כללה מנוע בנזין V12 בנפח 6.0 ליטר המספק כ-651 כ"ס. אחריה הגיעה הפרארי לה-פרארי, שנחשבה למכונית-העל החמישית של פרארי שעד היום נחשבת לאחת מהמכוניות הטובות והמהירות ביותר שפרארי יצרה אי פעם. היא כללה מערכת הנעה היברידית ששילבה בין מנוע בנזין V12 בנפח 6.3 ליטר למנוע חשמלי, ויחד הם מספקים 963 כ"ס. מכונית-העל הנוכחית של פרארי היא הפרארי F8 טריבוטו, הכוללת מנוע בנזין V8 צילנדרים טווין טורבו בנפח 3.9 ליטרים המספק כ-710 כ"ס.
מאז שנות ה-60 מציעה פרארי מדי עשור לעשור מכונית-על טובה מיוצרתה. על פי רוב, הדגמים האלה כוללים טכנולוגיית מרוצים, שהייצור שלהם מוגבל, והם בעלי ביצועי על. לקבוצה זו ניתן לשייך את ה-F40 משנות ה-80, ה-F50 משנות ה-90, האנזו משנות האלפיים, והלה-פרארי מהעשור השני של המאה ה-21 וה-F8 טריבוטו של העשור הנוכחי.
מכוניות היברידיות.
פרארי הציגה עד כה שלוש מכוניות היברידיות, מהן שתיים כוללות מערכת הנעה היברידית פלאג-אין. המכונית הראשונה היא פרארי לה-פרארי; השנייה, פרארי SF90 סטרדלה (היברידית פלאג-אין) הכוללת הנעה היברידית המשלבת בין מנוע בנזין V8 בנפח 4.0 ליטרים טווין טורבו המספק כ-780 כוחות סוס עם שלושה מנועים חשמליים. מנועים אלה מספקים יחדיו כ-220 כוחות סוס, בעוד ארבעת המנועים יחד מספקים 1,000 כוחות סוס. השלישית, פרארי 296 GTB (היברידית פלאג-אין), כוללת מערכת הנעה היברידית פלאג-אין המשלבת בין מנוע בנזין V6 בנפח 3.0 ליטרים, המספק בעצמו כ-663 כוחות סוס באמצעות מנוע חשמלי לו כ-167 כוחות סוס. שני המנועים יחד מספקים 830 כוחות סוס.
מכוניות קונספט.
פרארי יצרה מספר מכוניות קונספט כדוגמת פרארי מיתוס. חלקן היו קיצוניות למדי, כדוגמת הפרארי מודולו, שלא נועדו לייצור מעולם. חלקן שימשו להצגת שפת עיצוב חדשה או מנוע חדש. חלקן אף שימשו דגמים שיוצרו בעתיד על ידי פרארי בעיצובן. מכונית הקונספט האחרונה שיוצרה על ידי פרארי הייתה הפרארי מיליצ'ילי, שהוצגה בשנת 2010.
מכוניות חד-פעמיות/התאמה אישית.
מסוף שנות האלפיים מאפשרת פרארי ללקוחות לקנות דגם בהתאמה אישית המבוססת על מכונית קיימת של פרארי. הראשונה הוזמנה בשנת 2008 ונחשפה תחת השם פרארי SP1 ומבוססת על הפרארי F430. דגמים אלו נמכרים ללקוח שהזמין ואינם מיוצרת עוד, אך חלקם משמשים למודל לחיקוי לדגמים הבאים של פרארי שמיוצרים בייצור מוגבל או מלא. עד כה יוצרו 17 דגמים חד-פעמיים ללקוחות. פרארי מאפשרת התאמה אישית רק ללקוחות ותיקים של החברה אשר קנו בעבר דגמי פרארי מסוימים.
רשימה מלאה של הדגמים החד-פעמיים של פרארי נמצאת כאן.
דגמי פרארי.
להלן הדגמים הנוכחיים של פרארי.
מפעל פרארי במרנלו.