ב-12 בפברואר 1818 התחתן גוסטב עם אחייניתו, לואיזה, נסיכת אנהלט-דסאו, בתם של פרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו ואמליה, רוזנת הסן-הומבורג, ממנה נולדו 3 ילדים, והם התגוררו בטירת הומבורג. הצעיר, פרידריך, חלה בשנית כאשר היה בן שנתיים, אך התאושש ממנה. באותה שנה התחתן אחיו הבכור פרידריך עם אליזבת, נסיכת הממלכה המאוחדת. גוסטב, לואיזה, וילדיהם החזיקו את עצמם וכמעט לא התרועעו עם גיסתו, אליזבת, למורת רוחה. בשנת 1839 התחתנה בתו קרולינה, נסיכת הסן-הומבורג עם היינריך העשרים, נסיך רויס-גרייץ.
בשנת 1846 מת אחיו פיליפ, רוזן הסן-הומבורג ללא ילדים, וגוסטב עלה לשלטון במקומו. בתגובה לעתירה אשר הוגשה בידי אנשיו, בשנת 1848 שחרר גוסטב את יהודי הומבורג, וקבע כי "בענייני המדינה לא ייווצר כל הבדל בין הנושאים הנוצריים לנושאים היהודים". באותה שנה הייתה הסן-הומבורג אחת מתשע מדינות גרמניות שאיפשרו ליהודים להיבחר לראשונה לפרלמנט.
עקב מחלה, בנו היחיד מת לפניו, וכתוצאה מכך, כאשר גוסטב מת ב-8 בספטמבר 1848, ירש אותו אחיו פרדיננד, רוזן הסן-הומבורג.
משפחתו.
ב-12 בפברואר 1818 התחתן גוסטב עם אחייניתו, לואיזה, נסיכת אנהלט-דסאו, בתם של פרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו ואמליה, רוזנת הסן-הומבורג, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
לאוניד קיזים
לאוניד דניסוביץ' קיזים (ברוסית: Леонид Денисович Кизим; ) הוא קוסמונאוט סובייטי ממוצא רוסי שטס ב-3 משימות חלל כחבר משלחת לתחנת החלל סאליוט 6.
ביוגרפיה.
לאוניד קיזים נולד בעיירה קרסני לימן במחוז דונצק (אז בברית המועצות). הוא סיים בית הספר בשנת 1958 ולאחר סיום בית הספר לטייס החל בשרות בחיל האוויר הסובייטי.
בשנת 1965 לאוניד קיזים נכלל ביחידת הקוסמונאוטים. במהלך המחצית השנייה של שנות ה-70 של המאה ה-20 הוא היה חבר של צוותי משנה של מספר משימות חחלל.
בשנת 1980 הוא ביצע טיסה בחללית סויוז T-3 לצד אולג מקארוב וגנדי סטרקלוב. במהלך טיסה זו שנמשכה 12 ימים הצוות ביצע פעולות תחזוקה ותיקונים בסאליוט 6.
בשנת 1984 נערכה הטיסה השנייה שלו בחללית סויוז T-10 לצד ולדימיר סולוביוב ואולג אטקוב. במהלך טיסה זו הוא עשה פעילות חוץ-רכבית לצורך תיקונים.
בשנת 1986 נערכה הטיסה השלישית בחללית סויוז T-15.
בשנת 1987 לאוניד קיזים עזב את יחידת הקוסמונאוטים והחל לימודים באקדמיה הצבאית של המטה הכללי הרוסי. לאחר סיום הלימודים הוא כיהן במספר תפקידים ניהוליים בחיל האוויר הסובייטי ובמשרד ההגנה של רוסיה. בשנים 1993-2001 לאוניד קיזים היה מנהל אקדמיה צבאית שהכינה קצינים לחייל החלל הרוסי.
בשנת 2001 לאוניד קיזים סיים את השרות הצבאי. לאחר סיום השרות הוא לימד מספר שנים במכון למהנדסי חשמל בסנקט פטרבורג.
גבעת ווטרשיפ (מיני-סדרה)
גבעת ווטרשיפ (באנגלית: Watership Down) היא מיני סדרה אנימטיבית שבוימה על ידי הבמאי הישראלי נועם מורו. מיני הסדרה מבוססת על ספר באותו השם שנכתב בשנת 1972 על ידי הסופר ריצ'רד אדמס, ועובדה למסך הקטן על ידי התסריטאי טום בידלוול. בתחילה, הייתה הסדרה אמורה לעלות לשידור ב-25 בדצמבר (בערב חג המולד), אך שידורה הוקדם ל-22 בדצמבר 2018 בערוץ BBC One ול-23 בדצמבר 2018 בכל הפלטפורמות של נטפליקס. שיר הנושא של הסדרה "Fire on Fire" מאת המוזיקאי סם סמית' הופץ ביוטיוב ב-21 בדצמבר 2018.
עלילת הסדרה.
כמו בספר המקורי, הסדרה מגוללת את עלילותיהם והרפתקאותיהם של קבוצת ארנבונים, בראשותם של האחים לוז וחמישון, שנמלטים מהארנבייה הישנה שלהם בעקבות חששו של חמישון, שניחן ברוח נבואית, מסכנה קרבה ובאה.
הפקה.
ביולי 2014, הוכרז ש-BBC ישדרו מיני סדרה אנימטיבית שתתבסס על הרומן. באפריל 2016, הוכרז שהסדרה, שתכלול בסך הכל ארבע שעות, תופק בשיתוף פעולה בין BBC לנטפליקס. הסדרה קיבלה תקציב של 20 מיליון ליש"ט. צוות המדבבים של הסדרה הוכרז בנובמבר 2018.
שידור.
במקור, הסדרה הייתה אמורה לעלות לשידור בערב חג המולד, אך שידורה הוקדם ל-22 בדצמבר 2018 בערוץ BBC One ול-23 בדצמבר 2018 בכל הפלטפורמות של נטפליקס.
אברהם יוסף בהרל
אברהם יוסף בהרל (1886 – 2 ביוני 1910) היה נצר למשפחת בהר"ל (בני הרב לייבּ) הענֵפה ברובנו שבאוקראינה, מצאצאי רבי לייבּ בן-שרה. בקיץ 1908 עלה לארץ ישראל ובשנת 1910 הצטרף לארגון 'השומר' (ברשומות הארגון נכתב שמו – בַּרַל). נהרג ב-2 ביוני 1910 בעת השמירה על המושבה אילניה (סג'רה). מראשוני חללי ארגון 'השומר' וטמון בחלקת השומרים בבית העלמין בכפר גלעדי.
ביוגרפיה.
אברהם יוסף בהרל נולד בשנת ה'תרמ"ו (1886) ברובנו למשפחה שומרת מסורת, והתחנך לתורה ומצוות. כמחצית מתושבי רובנו שבחבל ווהלין באוקראינה היו יהודים, ובקהילה נודעה משפחת בהר"ל בשושלת שהעמיד רבי יוסף (יוסל'ה) בהר"ל ששימשו בתפקיד השוחט-בודק (שו"ב) ובעלי תפילה.
אברהם יוסף בהרל היה בן יחיד להוריו ואח לבנותיהם. הוא למד תחילה בחדר ואחר כך בישיבה. בגיל צעיר התייתם מאביו, אך אִמו ואחיותיו אִפשרו לו להשלים את לימודיו בישיבה. נאמר עליו "גאון יהיה בישראל", ובעודו צעיר קיבל סמיכה לרבנוּת. מכיוון שדבק בציונות הוא עלה ארצה בשִלהי ה'תרס"ח (קיץ 1908) והתיישב במושבה גדרה כדי להכשיר עצמו לעבודת האדמה. לאחר זמן מה רכש חלקת קרקע בחדרה בכוונה להקים בה חווה חקלאית עם מטע שקדים, פרדס תפוזים וגן פרחים. הוא תִכנן להעלות ארצה את אִמו, את אחיותיו ואת ארוּשׂתו, ולשכן אותן בנחלתו. אברהם בהרל מתואר כחלוץ צעיר המסור לעבודתו, חבר טוב ועליז בעל נפש יקרה, שהיה מרבה לשיר ולרקוד. הוא היה בעל מבנה גוף צנום אבל תואר כמי שיוקד באש פנימית, נסחף בהתלהבות חסידית, פורץ לו דרך בין חבריו, מרקד ופוזם את ניגונו.
בהיותו בחדרה נערכה במושבה קבלת פנים לביאליק שהגיע לביקור בארץ. פועלי המושבה צעדו לכבודו בתהלוכה ל'הוטל' בשירת תחזקנה. בהגיעם לבית האירוח פרץ במקום עימות סוער בין האיכרים לפועלים שהגיע לכדי מהלומות. לפתע בקע קול זמר חסידי. הכול השתתקו ולאחר מכן הצטרפו לניגונו של בהרל. הודלקה מדורה ובהרל החל בריקודו 'חֻסיד'ל'. האיכרים, הפועלים והשומרים יצרו מעגלי מחוללים סביב בהרל האחוז בדבֵיקות בריקודו. במסכת הברכות נאם ביאליק, שסיים את דבריו בהבעת תקווה לימים שבהם תושר שירה חדשה, דוגמת ריקודו הסוחף והמאחד של אברהם בהרל. בין הבאים לקבלת הפנים הייתה קבוצת חברים בדרכה לשמירה בגליל. הם ביקשו מבהרל להצטרף אליהם, והלה ניאות מיידית לפנייה. הוא כתב מכתב לאִמו והצטרף לחבורת השומרים.
בארגון 'השומר' מילא אברהם בהרל תפקידי שמירה במושבה אילניה (סג'רה), שבה רכש את אהבת חבריו ושם דבק בו הכינוי 'חֻסיד' ו'דער שוחט'ל' (השוחט). פעם הגיב ואמר: "אין זה מצב עלוב, אלא עמדה שכולה כבוד והדר וגבורה. כי מה טעם יש לשמירה בהיותנו פה רבבות, בשעה שהכלל ישמור על היחיד? אדרבה, רק עתה, אין אנו מרגישים שעמום בבדידותנו, ואין אנו חשים כל פחד בלִבנו, כי בשומרי פה על הקומץ הדל והעלוב הזה של בתים וחצרות, הרי זה כאילו שמרתי על כל ארץ ישראל".
בהרל שמר ארבעה חודשים בסג'רה ולאחר מכן קיבל הוראה מוועד 'השומר' לעבור לשמירה בימה (יבנאל). בלילו האחרון בסג'רה, כ"ד באייר ה'תר"ע (2 ביוני 1910), הציעו לו חבריו לישון עד הבוקר לפני המעבר למקומו החדש, אך הוא סירב לכך. "אתן בקשיש עוד לילה", אמר. עד חצות רקד עם חבריו באופן יוצא מגדר הרגיל. בשעת השמירה נפגע מכדור ונפטר לאחר עשרים שעות גסיסה בדרך לטבריה. בן 23 שנים היה במותו.
אברהם בהרל הובא למנוחת עולמים בבית הקברות בסג'רה ואחר כך הועברו עצמותיו לחלקת השומרים בבית העלמין בכפר גלעדי. הניח אחריו אם ואחיות. לאחר מות אברהם בהרל באה אִמו ארצה כדי להתחקות אחר גורלו. בספר יזכֹּר לחללי העלייה השנייה העיד ב' אסטראבסקי: הסופר יוסף חיים ברנר כתב עליו כך:
הרב אברהם יצחק הכהן קוק כתב עליו:
ברשימת הספד לזכר אברהם יוסף בהרל כתבה ציפורה זייד כך:
חקר מותו.
ההיסטוריון נקדימון רוגל חקר את פרשיית הריגתו של בהרל ופרסם בשנת 1993 את ממצאיו במאמר בכתב עת אקדמי. בחיבור נחשף כי חמישה חודשים לאחר מותו של בהרל פרסם ועד ארגון 'השומר' בנובמבר 1910 הודעה קצרה וסתומה בשני הביטאונים של מפלגות הפועלים (האחדות, הפועל הצעיר), שלפיה הורחק אליהו קמינצקי-איתן (לימים אביהם של שמואל ורפאל איתן) מהסתדרות 'השומר'. הסיבה להדחת אליהו איתן מ'השומר' נבעה מכך שנמצא "בתור איש שאינו מסוגל להיות שומר". אליהו קמינצקי-איתן היה שותפו לשמירה של אברהם בהרל בלילה שבו הוא נורה למוות בסג'רה. בספר תולדות ההגנה משנת 1954 מאוזכרת פרשת הריגתו של אברהם בהרל באורח כללי, ללא פירוט הקשר להדחת אליהו קמינצקי-איתן מהארגון.
קיילה גלעדי, חברת ארגון 'השומר' ואחותה של ציפורה זייד, הייתה באותו הלילה עם בעלה השומר אליהו גלעדי בסג'רה. ב-10 בספטמבר 1951 שוחח שאול אביגור, מראשי ארגון ההגנה ומשרד הביטחון, עם קיילה גלעדי בכפר-גלעדי ורשם את עדותה. גלעדי אמרה כי "אליהו איתן (קמינצקי) הוצא מ'השומר' בגלל הריגת בהרל".
גם גרשון גרא, סופר תולדות היישוב, חקר את הפרשה, וציין כי "חברו לשמירה (של בהרל) ירה בו בשגגה". לימים סיפר גרא שגנז את הריאיון שערך עם קיילה גלעדי, שבו היא אמרה שהרקע להריגת אברהם בהרל היה קנאה רומנטית.
הנצחה.
שמו של אברהם בהרל מתנוסס בלוח חללי המושבה שבבית הכנסת בכפר תבור, וזכרו הונצח בשלוש המהדורות של הספר יזכֹּר: מצבת זיכרון לחללי הפועלים העברים בארץ-ישראל, בספר השומר ובספר תולדות ההגנה. תיקו האישי גנוז ביחידה להנצחת החייל במשרד הביטחון ובארכיון מוזיאון בית השומר בקיבוץ כפר גלעדי.
יורי מלישב