ניקל הוא יסוד כימי מתכתי קשה ממתכות המעבר, אשר גם נוח לחישול ולמתיחה. צבעו לבן-כסוף והוא עמיד מאוד בפני חמצן וחלודה. ניקל הוא אחד מחמשת היסודות הפרומגנטיים, טמפרטורת קירי עבורו היא 355°C. דרגות החמצון שלו הן 1+ ו-2+. קיימות גם תרכובות שבהן דרגת החמצון שלו היא 3+.
שימושים.
לניקל שימושים רבים, העיקרי שבהם הוא בסגסוגות. 65% מהניקל שמופק בעולם המערבי משמש להכנת פלדת אל-חלד, 12% משמשים להכנת סגסוגות-על ו23% הנותרים משמשים לשימושים מגוונים, כגון, סוללות נטענות (סוללת ניקל-קדמיום או סוללת ליתיום-יון) וכימיקלים שימושיים כגון זרזים כימיים והצבען הצהוב הקרוי ניקל טיטניום. לניקל שימוש בציפוי באמצעות אלקטרוליזה.
סגסוגות ניקל מפורסמות:
היסטוריה.
שימוש בניקל נעשה עוד בימי קדם, עוד בשנת 3500 לפנה"ס. בסוריה של היום נמצא ארד שמכיל מעל 2% ניקל.
מינרלים שהכילו ניקל היו שימושיים בצביעת זכוכית בצבע ירוק. ב-1751 המינרלוג אקסל פרדריק קרונשטדט ניסה למצות נחושת מהמינרל ניקלין (NiAs מכונה גם ניקוליט). הוא נכשל ובמקום נחושת זיקק ניקל.
מטבע הניקל הטהור הראשון הופק ב-1881 בשווייץ.
תפקיד ביולוגי.
במערכות חיות, הניקל נפוץ בעיקר בבקטריה, שמרים וצמחים. הוא נמצא בחלבונים אנזימטיים מסוימים, כגון אוראז ומשפיע על תפקודם. הניקל הוא יסוד חיוני בתזונת האדם בכמויות זעירות. מחקרים שנעשו על תרנגולים ועכברים (הקרובים מבחינה גנטית לבני אדם) הראו שניקל חיוני לתפקוד הכבד.
צורה בטבע.
רוב הניקל שנכרה מגיע משלושה סוגי מחצבים עיקריים, הראשון הוא לימוניט ((Fe,Ni)O(OH)),השני הוא גרניריט ((Ni,Mg)3Si2O5(OH)) והשלישי הוא פנטלנדיט (Ni,Fe)9S8)). מבחינת אספקה, קנדה היא המקור העיקרי לניקל והיא מפיקה כ-30% מהניקל בעולם. המרבץ העיקרי נמצא באגן סדברי, מקום שבתקופה גאלוגית מוקדמת של כדור הארץ ספג פגיעות מטאוריטים רבות. מרבצים אחרים נמצאים במקומות אחרים בקנדה וכן ברוסיה, קלדוניה החדשה, אוסטרליה, קובה ואינדונזיה.
על סמך ממצאים גאופיזיים גלעין כדור הארץ מכיל את מרבית הניקל בכדור הארץ בהפרש ניכר.
רעילות.
חשיפה לריכוז העולה על 0.05 מ"ג/סמ"ק של ניקל או תרכובות ניקל מסיסות במשך זמן העולה על 40 שעות בשבוע יכולה להיות מסוכנת. לניקל תרכובות מסוכנות. דוגמה לכך היא אדי ניקל גופרתי, אשר חשיפה אליהם עלולה לגרום לסרטן. דוגמה נוספת היא החומר Ni(CO)4 שהוא גז מסוכן שמסוגל להתלקח באוויר.
ישנם אנשים המפתחים אלרגיה לניקל, ועורם נעשה מגורה במגע ממושך איתו.
רמת הניקל המותרת בתכשירים שבאים במגע עם העור נקבעת על ידי האיחוד האירופאי.
חלק מתרכובות הניקל קרצינוגניות, וחשיפה ממושכת אליהן עלולה להוביל להתפתחות סרטן.
קו התאריך הבין-לאומי
קו התאריך הוא קו דמיוני העובר בסמוך לקו האורך 180°, שהוא הנגדי לקו האורך 0°. קו התאריך נקרא כך משום שהתאריך משני צדדיו הוא שונה, ומי שחוצה אותו עובר לאזור זמן שבו התאריך הוא אחר (מוקדם בְיום או מאוחר בְיום מהתאריך באזור שבו שהה קודם לכן).
סיבת שינוי התאריך.
לפי שיטת חלוקת אזורי הזמן, כל 15° אורך מגדירות אזור זמן, כלומר הפרש של שעה אחת. כאשר נעים מגריניץ' מזרחה, מוסיפים שעה אחת כל 15° אורך, וכאשר נעים מערבה מגריניץ' מפחיתים שעה אחת כל 15° אורך.
קו התאריך נמצא במרחק של 180° אורך מגריניץ' בקירוב, וניתן להגדירו הן כ-180°E (מזרח) והן כ-180°W (מערב). מכאן שהשעה על קו התאריך צריכה להיות 12 שעות לפני גריניץ' או 12 שעות אחרי גריניץ' - תלוי באיזה כיוון בוחרים.
ניתן לומר, אם כן, שהשעה בצדו המערבי של קו התאריך היא 12 שעות לפני גריניץ', והשעה בצדו המזרחי של קו התאריך היא 12 שעות אחרי גריניץ'. מכאן יוצא, שיש הפרש של 24 שעות בין צדו המזרחי של קו התאריך לבין צדו המערבי, כלומר יש הפרש של בדיוק יממה אחת.
קביעת התאריך.
אם בגריניץ' עכשיו 24 ביוני והשעה היא 06:00, מה יהיו התאריכים משני צדי קו התאריך? את השעה בקו התאריך קל לחשב - 24:00-06:00=18:00 כלומר השעה תהיה 18:00 בערב. אבל באיזה תאריך? בצד המערבי של קו התאריך, השעה מקדימה את זמן גריניץ' ב-12 שעות, כלומר היא 18:00 ב-24 ביוני. בצד המזרחי של קו התאריך, השעה מפגרת ב-12 שעות אחרי זמן גריניץ', כלומר היא 18:00 ב-23 ביוני.
מכאן נובע, שמי שחוצה את קו התאריך ממערב למזרח, "מרוויח" יום (כלומר עובר ליום האתמול), ומי שחוצה את קו התאריך ממזרח למערב "מאבד" יום (כלומר עובר ליום המחרת). עובדה זו נזכרה בספר "מסביב לעולם בשמונים יום", שבו המסע הוא ממערב למזרח (אולם נכללת בעלילת הספר גם שגיאה בהקשר זה, כמוסבר בערך).
כל יום חדש על פני כדור הארץ (המתחיל בשעה 00:00), מגיע תחילה לאזור שממערב לקו התאריך (ניו זילנד, טובאלו, קיריבאטי), מתקדם בהדרגה למדינות המערביות יותר, ובסופו של דבר מגיע לאזור שממזרח לקו התאריך (הוואי, איי קוק).
בניגוד לקוי האורך הגאוגרפיים, קו התאריך, כמו קווי זמן אחרים התוחמים את אזורי הזמן, הוא קטוע ולא ישר, כדי לשמור על אחידות התאריך בתוך מדינות באזור הקו.
קיריבאטי.
בסוף שנות השבעים כאשר רפובליקת קיריבאטי קיבלה את עצמאותה, היא הייתה מורכבת מאיי גילברט שהיו שייכים לבריטניה ומאיי פניקס ואיי ליין שהיו שייכים לארצות הברית, אך להבדיל מאיי גילברט, אלה היו בצדו המזרחי של קו התאריך הבינלאומי, והמדינה נאלצה להתנהל עם ארבעה ימי עבודה שבועיים בלבד, כשבשני הצדדים שלה מתקיים יום עבודה. כדי לאחד את עצמה בצד יחיד של קו התאריך, בתחילת 1995 קיריבאטי החליטה להזיז לאיי פניקס ואיי ליין את אזורי הזמן ביממה קדימה מ-11 ו-10 שעות אחרי שעון גריניץ' לאזורי זמן ייחודיים - 13 ו-14 שעות לפני שעון גריניץ', המוקדמים ביותר בעולם. מה שעושה את קיריבאטי לאומה הראשונה בעולם להחליף תאריכים, ועל המפה מתבטא בצורת ה"פטיש" שקו התאריך קיבל בין הוואי לפולינזיה הצרפתית.
סמואה.
כאשר קו התאריך נקבע, איי סמואה היו ממערב אליו. ב-1892 עברה סמואה לצד המזרחי של קו התאריך על מנת להתקרב לארצות הברית על ידי חזרה על התאריך 4 ביולי ואימוץ אזור זמן 3 שעות אחרי קליפורניה. בסוף דצמבר 2011 החליטה סמואה לחזור לצדו המערבי של הקו על מנת להתקרב לאוסטרליה וניו זילנד שלהם יש לאיים יותר זיקה כלכלית. הדבר התבצע על ידי ביטולו של יום שישי, 30 בדצמבר, ומעבר לשבת, 31 בדצמבר, היישר מיום חמישי.
קו התאריך בהלכה היהודית.
מיקומו של קו התאריך הוא בעל משמעויות שונות בהלכה, והיה נתון במחלוקת בין הפוסקים. יש המקבלים את קו התאריך הבינלאומי כקו התאריך לעניינים הלכתיים, ואחרים קובעים קווים אחרים. ההבדל בין הגישות נוגע בעיקר ליפן ואוסטרליה והגיע לשיאו בפולמוס השבת ביפן, כאשר תלמידי ישיבת מיר שהגיעו ליפן בימי מלחמת העולם השנייה קיבלו הוראות סותרות מרבנים שונים בארץ ישראל, לגבי היום בו חל יום הכיפורים.
המפלגה הדמוקרטית הסרבית
המפלגה הדמוקרטית הסרבית ("srpska demokratska stranka") היא מפלגה שהייתה חלק מאופוזיציית הדמוקרטים בסרביה בזמן שלטונו של סלובודן מילושביץ', נשיא סרביה ונשיא הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה בשנות ה-90.
בשנת 2003 הפכה למפלגה השלישית בגודלה באספה הלאומית של סרביה עם 34 מנדטים.
בעקבות ממשלת המיעוט שנוצרה בממשלתו של ווייסלב קושטוניצה, היא החליטה שלא ליטול בה חלק.
השקפתה הפוליטית של המפלגה היא ליברלית אך היא מייצגת חלק סוציאליסטי בציבור הבוחרים. המפלגה אף עמיתה במפלגת הגג של המפלגות האירופיות הסוציאליסטיות מפלגת הסוציאליסטים האירופאים.
לאחר רצח ראש ממשלת סרביה זוראן ג'ינג'יץ', נבחר לתפקיד יו"ר המפלגה בוריס טאדיץ, שהפך ביולי 2004 לנשיא סרביה.
היסטוריה.
האנשים שהרכיבו מחדש את המפלגה היו אנשי "המרכז הרדיקלי" ו"מפלגת החירות" בשנת 1919 לאחר שנוצרה "ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים" (יוגוסלביה).
נשיא המפלגה הנבחר היה ליובומיר דוידוביץ שכיהן באותה העת כרה"ע בלגרד ואז נבחר לנשיא המפלגה מילאן גרול 1940 לאחר מותו של דוידוביץ. בבחירות 1929 זכתה המפלגה לקולות הבוחרים והייתה המפלגה השלטת.
המפלגה החזיקה בשלטון עד שנת 1929 כשלפתע המלך אלכסנדר הראשון נטל שלטון דיקטטורי והמפלגה איבדה כל שלטון אפשרי ובכך נשארה באופוזיציה עד תחילת מלחמת העולם השנייה.
בזמן השתלטות גרמניה ב־1940 על יוגוסלביה רבים מבכירי המפלגה ברחו לאנגליה וחזרו אל סרביה רק ב־1945 בסיום מלח"ע ה־2 כשלפתע המפלגה הקומוניסטית היוגוסלבית השלטת במדינה החרימה את כל רכוש המפלגה הדמוקרטית הסרבית וגם את עיתון המפלגה "דמוקרטיה", ואף אסרו אישים בכירים בהם נשיא המפלגה מילאן גרול.
המפלגה החדשה.
המפלגה התאחדה שוב ב־1989 לאחר ש־13 איש שיקמו את המפלגה ובהם קושטוניצה, טאדיץ וגינגיץ. לתפקיד הנשיא נבחר דרגוליוב מיצונוביץ והיא זכתה בבחירות לפרלמנט הסרבי ב־7 מושבים, אך חלק מחבריה פרשו ממנה בשל מחלוקת והקימו את "המפלגה הליברלית הסרבית" ולמרות זאת המפלגה החזיקה מעמד.
לאחר שלטון מילושביץ, המפלגה היא אחת ממוסדות החזקים והמשפיעים בסרביה.
סדרות קושי
משפט ויירשטראס הראשון
Guns N' Roses
Guns N' Roses (גאנז נ' רוזס, ידועה גם בשם "רובים ושושנים") היא להקת הארד רוק והבי מטאל אמריקאית אשר נוסדה במקור בלוס אנג'לס בשנת 1985 ופועלת מאז. הלהקה הוציאה עד היום שישה אלבומי אולפן (מתוכם שניים הופצו במקביל ומוספרו כ-I ו-II ולכן לעיתים גם נתפסים כאלבום כפול), שלושה מיני-אלבומים, אלבום כפול של הופעה חיה, שני אלבומי אוסף, שלושה תקליטורי DVD ושני סינגלים.