האווי בליצר (פול דנו) מושפע עמוקות ממותה של אמו בתאונת דרכים שהתרחשה בדרך המהירה ללונג איילנד. המצב לא נעשה יותר טוב עם אביו, מרטי (ברוס אלטמן), שמעט מרוחק ממנו אשר מביא הביתה את חברתו החדשה בתוך פחות מחודש לאחר מותה של אשתו. הנחמה היחידה של האווי היא להיות בחברת גארי טריו (בילי קיי), עבריין שעובד בזנות. גארי נמשך להאווי, אבל האווי עוד לא סגור על העדפותיו המיניות. יש להם שני חברים בני גילם, שלאחד מהם, קווין (ג'יימס קוסטה), יש מערכת יחסים של גילוי עריות עם אחותו. ארבעת הבנים באופן שגרתי פורצים לבתים בשכונה.
לילה אחד, הם פורצים לביתו של ביג ג'ון האריגן (בריאן קוקס), במהלך מסיבת יום ההולדת שלו. גארי מכיר את הדרך לבית ומאוחר יותר מתגלה כי ביג ג'ון הוא אחד הלקוחות הקבועים שלו. ביג ג'ון תופס אותם על חם, קורע את כיס מכנסיו של האווי בניסיון לתפוס אותו אך הם מצליחים לברוח עם זוג אקדחים יקרי ערך. בינתיים, מרטי, אשר חושש שיואשם בהונאת שיטות הבנייה בבית קומות שבו היה מעורב, מאבד את עשתונותיו ומכה את האווי כשהוא רואה אותו במקרה ברחוב ומבין שהוא הבריז מבית הספר. הוא באותו יום נעצר על ידי הבולשת הפדרלית בחשד לשריפת בית קומות עקב חיווט לקוי שהותקן בניסיון לחסוך בעלויות.
ג'ון מתעמת עם גרי על פריצתו לביתו אמש. גארי נותן את שמו של האווי בתור שותפו לפשע ומפיל עליו את כל האשמה. ג'ון מתקרב להוואי אשר יושב במזנון ומעמיד פנים שהוא מכיר את אמו. הוא מציע לו לקחת אותו הביתה והאווי מתרשם ממכוניתו ואומר שזאת מכונית חלומותיו. ברגע שג'ון זוכה באמונו של האווי, הוא שולף את חתיכת הבד שנקרעה ממכנסיו, מאשים אותו שמכר את האקדחים ודורש ממנו להחזיר אותם. האווי המבולבל מחפש את גארי בביתו כדי לברר את העניין. כשהוא לא מוצא אותו, הוא נכנס לחדרו ומוצא רק אקדח אחד. כאשר הוואי הולך לביתו של ג'ון בשביל להחזיר את האקדח, ג'ון רוצה פיצוי של 1500 דולר עבור האקדח החסר.
ג'ון מראה להאווי סרטון המציג מין אוראלי הטרוסקסואלי ולאחר מכן מתיישב לידו ומתחיל ללטף את יריכיו, עולה לכיוון מפשעתו ושואל "מה יש לך ששווה 1500 דולר?". האווי אינו מגיב, שיחתם נקטעת והוא עוזב את הבית. סקוט (וולטר מסטרסון), מאהבו של ג'ון בן ה-19 שמתגורר עמו, אומר לו "אתה צריך להתבייש בעצמך" וג'ון עונה לו, "אני מתבייש, תמיד." כאשר האווי חוזר הביתה ונכנס למיטתו הוא מאונן כשבדמיונו הוא רואה את ג'ון והבחורה מהסרטון. גארי גונב כסף מאביו של האווי ונעלם ללוס אנג'לס. היעלמותו משפיעה על האווי ובלבולו בקשר לזהותו המינית מחריף.
בין ג'ון להאווי מתחילה ידידות עדינה שבה ג'ון הופך להיות סוג של דמות אבהית בשבילו. אמנם יש דיבורים על מין אך אין שום פעילות מינית ביניהם. האווי מבין שיש לו כוח מיני על ג'ון, דבר שגם ג'ון מודע אליו. כאשר האווי חוזר הביתה, אביו לא נמצא והוא חושב שהוא עזב אותו עם חברתו. לאחר שאביו נעצר, גם האווי נעצר ובזמן שהוריהם של חבריו מגיעים לשחרר את ילדיהם, האווי תקוע בתחנת המשטרה עד לבואו של ג'ון שמתחזה לקרוב משפחה שלו.
סקוט מתרסק מבפנים לאחר שג'ון מביא את הוואי לביתו ומבקש ממנו לעבור לשהות במלון למשך כמה לילות. האווי משוטט ברחבי הבית ומגלה במקום מסתור מצבור של פורנוגרפיית ילדים. ישנם תמונות של גארי ושל ילדים בלונדיניים אחרים בגיל 11, מה שמאשר כי ג'ון הוא באמת פדופיל. סקוט נכנס לחדר שבו נמצא האווי ומזהיר אותו לא לקחת את ג'ון ממנו. מאוחר יותר באותו ערב הוא מגיע לחדר השינה של ג'ון לבוש רק בתחתונים בציפייה שג'ון ישכב איתו. ג'ון אומר להאווי שאביו לא נטש אותו וכי למעשה הוא בכלא, האווי נשבר ובוכה. ג'ון משאיר אותו לישון לבדו.
למחרת בבוקר, ג'ון מכין ארוחת בוקר מפוארת להאווי ואז לוקח אותו לראות את אביו בבית הכלא שבו הוא נמצא. האווי מתפרק על כל מה שעבר בתקופה האחרונה ואביו מתנצל על שהכה אותו והוואי אומר לו לעולם לא להכות אותו שוב. לאחר שהוריד את האווי בבית הסוהר, ג'ון חוזר לאזור שבו עומדים יצאנים צעירים ומחכה במכוניתו ל"טרף" חדש. סקוט ההרוס משום שג'ון זנח אותו לטובת האווי, נוסע על ידו ויורה בו למוות. האווי עולה על הגשר ומתבונן מלמעלה על הכביש המהיר. הוא מהרהר בזה שהרבה אנשים קיפחו את חייהם במקום הזה ומסרב לתת לדרך המהירה לקחת גם אותו, כמו שלקחה את אמו.
מידע.
חלקים מהסרט צולמו בתיכון הארבורפילדס הממוקם בגרינלאון אשר בניו יורק, לא רחוק מהדרך המהירה ללונג איילנד.
אמו במציאות של דנו מופיעה בסרט בתור אמו המנוחה של האווי, סילביה בליצר, בכמה חלומות והבזקים לאחור. בשל אופיו השנוי במחלוקת של הסרט, אמו או אפוטרופוס אחר, תמיד היו על הסט.
זהות מינית היא נושא מרכזי בסרט, הבמאי מייקל קואסטה אמר: "לב ליבו של הסרט הוא העמימות שאופפת את נטייתו המינית של האווי ויחסיו עם גארי וביג ג'ון" והוסיף גם "ג'ון מבולבל, ואינו יודע אם הוא רוצה להיות איתו מבחינה מינית, או רק להיות לו לאב". בריאן קוקס אמר: "ביג ג'ון מבין שהאווי הוא הרבה יותר מאשר ילד קטן שהוא יכול להתחיל איתו".
מלאקל
שדה התעופה מלאקל
טייס ורווסט
שיקוי (כישוף)
שיקוי (לטינית: Potio; משקה) הוא מעין תרופה, סם או רעל הנצרך כנוזל.
במיתולוגיה ובספרות, שיקוי לרוב נרקח על ידי קוסם, מכשף, פיה או מכשפה והוא בעל תכונות קסם. ניתן להשתמש בו על-מנת לרפא, לכשף או להרעיל אנשים. לדוגמה, שיקויי אהבה גורמים לאדם להתאהב (לעיתים אף גם אהבה עיוורת) באחר. (שיקוי האהבה תואם לרוב הגרסאות של טריסטן ואיזולדה, ובפרט לגרסת האופרה של ריכרד וגנר); שיקויי שינה גורמים לאדם לשקוע בשינה (בפולקלור, אופן השינה משתנה משינה רגילה ועד טרנס עמוק); ושיקויי סם החיים מרפאים כל פצע או חולי (כמו בהאריה, המכשפה וארון הבגדים מאת ק.ס. לואיס). בסדרת ספרי הקומיקס מאת רנה גוסיני ואלבר אודרזו, אסטריקס משיג כוחות על-אנושיים משיקוי קסם שנרקח על ידי אשפיקס הדרואיד.
רקיחת שיקויים מסוגים שונים היה מנהג נפוץ בקרב האלכימיה, ולרוב יוחס לכישוף, כמו במחזה מקבת' מאת ויליאם שייקספיר.
במהלך המאה ה-19, היה זה נפוץ לראות שרלטנים תועים במדינות מסוימות המציעים שיקויים בעלי תכונות מרפא. שיקויים אלה קיבלו מוניטין של תרופות שקר. במרוצת השנים, אלה הפכו בסופו של דבר לתרופת פטנט.
בפנטזיה המודרנית, שיקויים לרוב מתוארים ככישוף בצורת נוזל, בעלי יכולת השפעה רחבה, הכוללים ריפוי, שכחה, התאהבות עיוורת, שינוי צורה, אי נראות ואי פגיעות. בנוסף, השיקויים צברו פופולריות במשחקי תפקידים ממוחשבים, כפריט נפוץ המסוגל לרפא את השחקן. זמינות שיקויי הריפוי בסדרת המשחקים הפופולרית פיינל פנטזי הביאה בסופו של דבר ליצירת משקה ביפן הנקרא "שיקוי" על ידי Square Enix, יצרנית המשחק.
זמן ריצה לוגריתמי
המפעל לתרגום ספרות מופת
המפעל לתרגום ספרות מופת (בעבר: המפעל לתרגום ספרי מופת) הוא מוסד מימון לעידוד תרגום והוצאה לאור של מיטב הספרות הקלאסית ויצירות מיסודות התרבות העולמית לשפה העברית. המפעל מסייע בהוצאה לאור של תרגומי איכות מלשונות שונות וכן בהוצאה מחודשת של כתבים עבריים קלאסיים. המפעל נדרש כיוון שתרגום יצירה קלאסית הוא מורכב ויקר במיוחד, הוא מצריך מתרגם בעל בקיאות רבה הן בשפה ובתרבות המתורגמת והן ברבדים של שפה העברית. השאיפה היא להדפסה איכותית ומוקפדת במיוחד.
קהל הקוראים לספרות כזו אינו מובטח וההכנסות ממכירתה מוגבלות, בפרט בשפה כמו עברית שמספר דובריה קטן יחסית. לכן, על מנת לעודד מו"לים להיכנס לתחום זה נדרשת, כמו במרבית ארצות העולם, תמיכה מיוחדת. כל מו"ל עברי יכול להגיש בקשה לסיוע בתרגום ספר מופת. בשנת 2005 היה תקציבו השנתי של המפעל כחצי מיליון שקלים והוא העביר להוצאת הספרים את התשלום למתרגמים (על פי רוב כ-1,000 שקלים ל-16 עמודים).
תולדותיו.
המפעל נוסד בשנת 1973 על ידי המועצה הציבורית לתרבות ואמנות וכיום הוא חלק ממרכז הספר והספריות בישראל ונתמך על ידי מינהל התרבות במשרד התרבות והספורט. יוזם המפעל, מייסדו ומנהלו עד 2010 היה בועז עברון, מנהלת מפעל מופת היא רוני קנר-שניידר. לצידה של מנהלת המפעל עומדות ועדות מקצועיות המורכבות מאנשי אקדמיה, מומחים לתרבויות ולשונות (אנגלית, צרפתית, איטלקית, סינית, ערבית, יידיש, יפנית, לשונות הודו, ספרדית, פורטוגלית ועוד וכן מומחים לתרבויות יוון העתיקה ורומא העתיקה, אמריקה הלטינית ולכתבי שייקספיר) .
בין הספרים שיצאו במסגרת המפעל נמנים סדרת המחזות היווניים הקלאסיים בתרגומו של אהרן שבתאי בהוצאת שוקן, כתבי שייקספיר בעריכת אברהם עוז ובתרגומיהם של ט. כרמי, מאיר ויזלטיר, אברהם עוז, דן אלמגור, שמעון זנדבנק, גלעד רוזנברג ועוד, וכן יוליסס מאת ג'יימס ג'ויס בתרגום יעל רנן, בעקבות הזמן האבוד מאת מרסל פרוסט בתרגום הלית ישורון, פאוסט מאת גתה בתרגומה של ניצה בן ארי, סיפורי קנטרברי מאת ג'פרי צ'וסר בתרגום שמעון זנדבנק, דון קיחוטה מאת סרוונטס בתרגום ביאטריס סקריוסקי-לנדאו ולואיס לנדאו, גרגנטואה ופנטגרואל מאת פרנסואה רבלה בתרגום עידו בסוק, לחטוב עצים מאת תומאס ברנהרד בתרגום רחל בר-חיים ועוד כ-250 ספרים. התרגומים הם שלמים ולא חלקיים וברבים מהמהדורות נכללות הערות שוליים, מבוא ואחרית דבר מאת המתרגמים או מאת מומחים אקדמיים.
בנוסף לפעילות העיקרית של תרגומים מקדם המפעל הוצאת ספרים במהדורות דו-לשוניות עברית-ערבית ועברית-רוסית והוצאה מחדש של יצירות עבריות קלאסיות (מן התקופות תור הזהב בספרד, הרנסאנס וספרות ההשכלה).