מרד החשמונאים כנגד הסלאוקים, שהתחיל בשנת 167 לפנה"ס תחת הנהגתם של מתתיהו הכהן ויהודה המכבי היה למעשה מלחמה ממושכת שידעה עליות ומורדות. יהודה הכה קשות בצבא הסלאוקי והביא לביטול הגזירות שהובילו למרד, אך היה רצון לעצמאות מדינית מלאה. לאחר מותו של יהודה בקרב אלעשה, הסלאוקים חזרו והשתלטו על שטחים ביהודה. יונתן הוופסי יורשו של יהודה, ניהל בעיקר מלחמת גרילה, ומדי פעם כרת ברית עם מנהיג סלאוקי אחד נגד האחר. אחיו, שמעון התרסי, שהחל את ההנהגה אחרי שיונתן נרצח בידי המצביא הסלאוקי טריפון, השתלט על מצודת החקרא בירושלים, שהייתה מעוז חשוב של הסלאוקים והמתיוונים, גירש את הצבא הסלאוקי מרוב שטח יהודה והשתלט על ערים לא יהודיות. בתקופתו גם פטרו הסלאוקים את יהודה מתשלום מיסים, ובכך הכירו בפועל בעצמאות יהודה. בתקופה החשמונאית נהנתה המדינה מעצמאות דתית מדינית ופוליטית והגיעה לשיא שטחה בכיבושים טריטוריאליים, וגיירה את האדומים והיטורים.
התקופה הרומית.
לאחר מות שלומציון המלכה החלו בניה אריסטובולוס השני והורקנוס השני רבים על המלוכה. המצביא הרומי פומפיוס שכבש את סוריה נשלח להכריע ביניהם, וכבש את ירושלים בשנת 63 לפנה"ס. פומפיוס הכריע לטובת הורקנוס השני ומינה אותו לאתנארך (נשיא) וכהן גדול, ועמו כ"אפוטרופוס" את אנטיפטרוס האדומי יועצו. בשנת 54 לפנה"ס שדד המצביא הרומי קראסוס את אוצרות בית המקדש. בשנת 40 לפנה"ס פלשו הפרתים ליהודה, והמליכו את אנטיגונוס השני.
הורדוס בנו של אנטיפטרוס, ברח לרומא ושם שכנע את אוקטביוס ומרקוס אנטוניוס להמליך אותו למלך היהודים. בשנת 37 לפנה"ס הרומאים גירשו את הפרתים מהמזרח, והורדוס כבש בעזרת הצבא הרומי את ירושלים ומלך בחסות הרומאים עד מותו בשנת 4 לפנה"ס.
במותו הורדוס ציווה לחלק אחרי מותו את הממלכה לשלושה מבניו. הורדוס אנטיפס מונה לטטראך הגליל, פיליפוס מונה לטטראך הבשן וארכלאוס אמור היה למלוך על יהודה, אדום והשומרון. אוגוסטוס אישר את צוואתו של הורדוס ברובה, למעט ההחלטה לתת לארכלוס את התואר של אתנארך ולא של מלך בעקבות המהומות שפרצו ביהודה ותגובתו הרופסת של ארכלאוס. עם מותו של הורדוס, העם שדוכא רוב שנות שלטונו מרד. ארכלאוס הגיב בהססנות, דבר שגרם להתערבותו של נציב סוריה וארוס, שדיכא את המרד. שלטונו של ארכלאוס היה כה כושל, עד כי הרומאים מצאו לנכון ליטול ממנו את השלטון בשנת 6 לספירה, ולהפוך את הממלכה לפרובינקיה. המצביא קויריניוס שהיה מושל סוריה נשלח לייצב את המדינה ומינה נציב.
בשנת 41 מלך ביהודה לתקופה קצרה אגריפס הראשון שהיה ידיד אישי של הקיסרים קליגולה וקלאודיוס, אך לאחר מותו שבו הנציבים לארץ. תקופה זו מאופיינת ביחס אכזרי של הנציבים אל תושבי הארץ. בשנים 66–74 לספירה התחולל ביהודה מרד גדול נגד הרומאים. תוצאותיו של המרד הגדול אמנם הביאו לחורבן בית המקדש השני ומספר ערים אולם היהודים עדיין היו רוב בארצם והתמונה הכללית הדמוגרפית לא השתנתה.
מרד התפוצות שאירע בעשור השני של המאה ה-2 התרחש בעיקר מחוץ ליהודה אולם ישנן עדויות ספורות אודות מרידות ביהודה הידועות במקורות התלמודיים בשם פולמוס קיטוס. בין השנים 132 ל-136 התרחש ביהודה מרד בהנהגתו של שמעון בר כוכבא והביא לאוטונומיה יהודית מספר שנים, אולם דיכויו גרר טבח באוכלוסייה היהודית ביהודה שבעקבותיו היהודים היו מיעוט בארצם. ירושלים נבנתה כעיר אלילית ושמה איליה קפיטולינה. שמה של הפרובינקיה השתנה ל"סוריה-פלשתינה" ועל היהודים נגזרו גזירות דת אכזריות שבוטלו רק בימי הקיסר אנטונינוס פיוס.
התקופה הביזנטית והערבית.
בשנת 324 לספירה הקיסר קונסטנטינוס השתלט על אזור יהודה, שינה את שמה של איליה קפיטולינה בחזרה לירושלים והכריז על הנצרות כדת החוקית. בתקופה הזאת הוקמה כנסיית הקבר. הקיסר יוליאנוס ניסה להחזיר את הדת ההלניסטית לדת החוקית של האימפריה הרומית וראה ביהודים כבני ברית. הוא התחיל לבנות עבורם את בית המקדש השלישי אך אחרי מותו הבנייה נפסקה.
בשנת 638 הערבים כבשו את אזור יהודה מידי הביזנטים. בתקופה זו המרכז היהודי בארץ ישראל חזר לאזור יהודה ונוסדו קהילות יהודיות בירושלים ובחברון. על אף שהשלטון בארץ היה מוסלמי, יהודים ונוצרים הורשו להתפלל בירושלים.
בימי הסלג'וקים החלה הרעה במצב היהודים והנוצרים ביהודה שבעקבותיה התחוללו מסעות הצלב. בעקבות מסעות הצלב יהודה נשלטה על ידי נוצרים. בתקופה זו מצבם של היהודים והמוסלמים הורע. במהלך התקופה חלקים מיהודה נכבשו על ידי צלאח א-דין.
התקופה הממלוכית והעות'מאנית.
בשנת 1291 כבשו הממלוכים את יהודה. בתקופה הממלוכית יכלו היהודים והנוצרים לקיים את מצוותיהם. בשנת 1517 כבשו העות'ומנים את יהודה. בתקופה זו תנאיהם של היהודים והנוצרים היו דומים לאשר היו בתקופה הממלוכית. יהודים ונוצרים הורשו להתיישב באזור, והישוב היהודי היה מרוכז בעיקר בירושלים.
המנדט הבריטי ומדינת ישראל.
בשנת 1917 אזור יהודה נכבש על ידי הבריטים במהלך מלחמת העולם הראשונה. בתוכנית החלוקה נכלל חלק מאזור יהודה במדינה הערבית וחלקו במדינה היהודית. לאחר סיום מלחמת העצמאות חלק מאזור יהודה הערבי נכבש על ידי ישראל והחלק שלא נכבש נותר בשליטה ירדנית. במהלך מלחמת ששת הימים כל אזור יהודה נכבש על ידי ישראל והוקמו בו התנחלויות רבות. בימינו חלק מאזור יהודה נמצא תחת ממשל צבאי ישראלי.
Civilization
ציוויליזציה (באנגלית: Civilization) הוא משחק מחשב שנוצר על ידי סיד מאייר (Sid Meier) מחברת מייקרופרוז (MicroProse) בשנת 1991. זהו משחק אסטרטגיה מבוסס תורים בו אתה מנהל תרבות (ציוויליזציה) שלמה. משחק זה נחשב לאחד המוצלחים והפופולריים בתולדות משחקי המחשב. משחק זה שרד למעלה מעשור בחנויות המחשבים וגרר אחריו סדרה של משחקי המשך.
על המשחק.
המשחק הוא משחק אסטרטגיה מבוסס תורות, בו השחקן מגלם מנהיג של תרבות עתיקה ועליו להובילה במהלך 6000 שנות היסטוריה (מ-4000 לפנה"ס עד לשנת 2000). על השחקן לבנות ערים, לחקור טכנולוגיות ולהתמודד עם תרבויות אחרות על ידי דיפלומטיה, הסכמי סחר ומלחמות.
הממשק והגרפיקה פשוטים יחסית אך המשחק עצמו מורכב למדי. על השחקן להחליט החלטות היכן לבנות ערים (הגידול באוכלוסיית העיר, כמו גם היקף הייצור או המחקר שלה, יתפתחו בהתאם למשאבי המזון והמחצבים סביב לעיר, אותן ניתן לשפר באמצעות בניית תשתיות או שיפורים טכנולוגיים כמו תחנת כוח או ספריה), איזה תשתיות לפתח סביב לערים (דרכים, מערכות השקיה, מכרות וכו'), מה תבנה העיר בתקופה הקרובה (שיפור לעיר, יחידה צבאית או פלא עולם), כיצד לאזן את התקציב וכיצד לחלק אותו בין מדע, אוצר ומותרות (כדי להימנע ממרד אוכלוסייה), באיזה מחקר מדעי על החוקרים להתמקד (האם לחקור את המתמטיקה או את הפקת הברזל?), איזו צורת שלטון תהיה בציוויליזציה, האם להשקיע הרבה במחקר כלכלה ודיפלומטיה או בבניין כוח צבאי, ואילו קשרים לקשור עם תרבויות אחרות (בריתות, נייטרליות או יחסי איבה). כמו כן השחקן נותן הוראות ליחידות צבא, ריגול והנדסה שבנה ומנייד אותן על פני המפה.
את המשחק אפשר לנצח במספר דרכים:
ציוויליזציות במשחק.
מספר האפשרויות על-פי כמות הציוויליזציות על המפה (למשל, הזולו זמינים רק עם 6 עמים חוץ מהשחקן).
כדורגלן השנה בעולם
כדורגלן השנה בעולם של פיפ"א היה תואר אישי בכדורגל שחולק על בסיס שנתי לשחקן ולשחקנית שנחשבים לטובים בעולם. הפרס לגברים הוענק לראשונה בשנת 1991 ולנשים בשנת 2001. בשנים 2010 עד 2015 אוחד עם פרס כדור הזהב שהוענק על ידי המגזין הצרפתי "פראנס פוטבול", כאשר התואר המאוחד נקרא כדור הזהב של פיפ"א. בשנת 2016 הסתיים האיחוד עם פרס כדור הזהב, ופיפ"א הקימו פרס חדש בשם "The Best" שהחליף פרס "כדורגלן השנה בעולם של פיפ"א".
בחירת הזוכים התבססה על הצבעות של המאמנים והקפטנים של הנבחרות לאומיות החברות בפיפ"א. כל מאמן קיבל 3 קולות ששווים 5 נקודות, 3 נקודות ונקודה אחת. המנצח הוא השחקן שצבר את מספר הנקודות הגבוה ביותר.
הזוכה הצעיר ביותר בתואר הוא רונאלדו, לאחר שזכה בו כשהיה בן 20 בשנת 1996. שנה מאוחר יותר שוב זכה רונאלדו בתואר, וכך למעשה הפך לשחקן הראשון בהיסטוריה שזכה בתואר פעמיים ברציפות. רונאלדו וזינדין זידאן הם היחידים שזכו 3 פעמים בתואר וליונל מסי זכה בו פעם אחת ועוד ארבע פעמים בכדור הזהב של פיפ"א.
רשימת הזוכות - נשים.
זכיות לפי מדינה.
הזכיות לא כוללות זכיות של כדור הזהב של פיפ"א ושל פיפ"א (The Best)
כיכר טיננמן
אולימפיה (ציור)
"אולימפיה" הוא ציור מאת הצייר הצרפתי אדואר מאנה משנת 1863. זהו ציור שמן על בד בגודל 130.5 על 190 ס"מ. הציור מוצג במוזיאון ד'אורסה שבפריז. כמודל לציור שימשה ויקטורין מאונט.
הציור.
הציור מתאר אישה שכובה בתנוחה קלאסית של אלה רומאית שמישירה מבט אל הצופים. פרטים אחדים בציור מרמזים שמדובר בזונה. מאנה אומר כי גם אישה שכזו ראויה להיות נושא לציור אמנותי וכי כל הנושאים לגיטימיים לציור. ידה של אולימפיה מכסה את אזור הערווה וכביכול מסתירה אותו, אך למעשה מושכת את תשומת הלב של הצופים לכיוונו.