הקשר בין תחריר א-שאם המורכבת ברובה מלוחמי ג'בהת א-נוסרה, לאחראר א-שאם מורכב; השניים שנחשבים לבין ארגוני המורדים החזקים ביותר בסוריה, שיתפו פעולה באופן הדוק בין 2014 ל-2016 במסגרת צבא הכיבוש ואף זכו להצלחות מרשימות בכיבוש העיר אידליב וסביבותיה. למרות האיבה ביניהם לפני הקמת תחריר א-שאם והכרזתו של המנהיג החדש של אחראר א-שאם עלי אל-עומר על הלחימה בארגון החדש בכל החזיתות, יש הסבורים כי הארגונים לא יגיעו למלחמה כוללת ביניהם בהתחשב במצב הכללי הירוד של ארגוני המורדים בסוריה בעקבות המעורבות הרוסית והאיראנית במלחמה, והשלוחה של תחריר א-שאם בעיר דרעא ממשיכה לשתף פעולה עם החזית האסלאמית הכוללת את אחראר א-שאם, צבא האסלאם וצבא סוריה החופשי נגד משטרו של אסד. למעשה, זמן קצר לאחר הקמת תחריר א-שאם העימותים בינו לבין פלגים אחרים הסתיימו כמעט לחלוטין. מאידך, ייתכן שבעקבות השתתפות אחראר א-שאם בשיחות השלום באסטנה על עתיד סוריה ותיוגה כסיעה "מתונה", תוביל בסופו של דבר למלחמה ביניהם. נכון לאפריל 2017, היחסים בין הארגונים התייצבו פחות או יותר, אך תחריר א-שאם מונעת לעיתים אספקה לעיירות שנכבשו ממנה על ידי אחראר א-שאם בסמוך להקמת הארגון.
עקב הלחימה נגד ארגוני מורדים אחרים, סורים מקומיים רבים החלו לכנות את הארגון בראשי התיבות שלו "התאע"ש" ככינוי גנאי, בדומה לכינוי "דאעש" המיושם בעולם הערבי לגבי המדינה האסלאמית. כינוי זה רומז לכך שסורים רבים רואים בתחריר א-שאם דמיון רב למדינה האסלאמית לאור ההתקפות שלה על אחראר א-שאם ופלגי מורדים קטנים בדומה למתקפה המסיבית של המדינה האסלאמית כלפי המורדים הסורים בשנת 2014. ב-3 בפברואר, מאות סורים הפגינו נגד תחריר א-שאם תחת הסיסמה "אין מקום לאל-קאעידה בסוריה" בערים אזאז, אטאריב ומערת א-נועמאן. בתגובה, תומכי הארגון יצאו להפגנות תמיכה בו בא-דן, אידליב, אטאריב וח'אן שייח'ון.
ב -13 בפברואר, פרצו עימותים בצפון ובדרום חמה ואדליב בין תחריר א-שאם לבין בעלת בריתה בעבר ג'ונד אל-אקצה - ארגון ג'יהאדיסטי קיצוני שהיה בקשר הדוק עם ג'בהת א-נוסרא. לאחר כ-10 ימים, 2,100 חמושים של ג'ונד אל-אקצא נסוגו מהעיר ח'אן שייח'ון לעבר מחוז א-רקה לאחר משא ומתן עם תחריר א-שאם והמפלגה האיסלאמית הטורקיסטנית והצטרפו למדינה האיסלאמית. בעקבות העימות בין הארגון לבין הפלג הקיצוני שקרוב בהשקפתו למדינה האסלאמית, מנהיגי תחריר א-שאם מקווים להעמיק את השפעתם על המרד הסורי ולצבור רושם חיובי בקרב האוכלוסייה המקומית בתור המגינים על ארגוני המורדים האחרים מפני המדינה האסלאמית.
תחריר אל-שאם
היאת תחריר אלשאם
שלום משה חי גאגין
הרב שלום משה חי גאגין (1832–1883) היה שד"ר ירושלמי, מחבר פיוטים וספרים וראש ישיבת המקובלים בית אל.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים כבן יחיד לרב חיים אברהם גאגין, בן למשפחת גאגין, ולרבקה בת הרב רפאל שרעבי בחודש דצמבר 1832 (טבת ה'תקצ"ג). בילדותו חונך על ידי אביו, ובהמשך למד אצל הרב ידידיה רפאל אבולעפיה ואצל רבני ישיבת המקובלים בית אל.
נישא לשרה אסתר (בוליסה אסתראג'י) בת הרב חיים נסים אבולעפיה.
בשנת 1862 (ה'תרכ"ב) יצא בשליחות כשד"ר מטעם ישיבת המקובלים בית אל לערי צפון אפריקה וצרפת, ולאחר כשלוש שנים חזר לישראל. בשנת 1872 (ה'תרל"א) יצא בשליחות נוספת לאיטליה. כשחזר משליחותו, מונה לשמש כשליח ציבור של ישיבת המקובלים בית אל, ובהמשך כראש הישיבה כממלא מקום אביו עד לפטירתו.
לאחר פטירת אביו ירש ממנו ספרייה גדולה בת כ-2000 ספרים וכתבי יד עתיקים, ואיפשר לרב אריה ליב פרומקין לשאוב ממנה מידע רב לספרו "תולדות חכמי ירושלים".
הלך לעולמו ב-14 בספטמבר 1883 (י"ב באלול ה'תרמ"ג) ונקבר בירושלים.
בנו הבכור היה הרב אברהם חי גאגין (השני) ובנו השני היה הרב יצחק רפאל יחזקיהו גאגין. נכדו היה הרב שם טוב גאגין.
חיבוריו.
כן חיבר קינות, פיוטים ופזמונים, בעיקר לכבוד הרש"ש
הייאת תחריר א-שאם
היאת תחריר א-שאם
אוניברסיטת אוהיו
אוניברסיטת אוהיו (באנגלית: Ohio University, בקיצור נפוץ OU) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית שמרכזה בעיר את'נס, אוהיו. האוניברסיטה היא אחת מ-25 האוניברסיטאות הגדולות בארצות הברית ומהקדומות שבהן. קיומה נקבע בחוק הקונגרס הקונטיננטלי ב-1787, אושרר על ידי הקונגרס של מדינת אוהיו ב-1804 והיא נפתחה ב-1809. באוניברסיטה נלמדים כ-250 תחומי ידע אקדמיים בשישה קמפוסים. נכון ל-2015 למדו בקמפוס את'נס 29,217 סטודנטים ובשאר הקמפוסים 40,025
היסטוריה.
קיומה של אוניברסיטה בטריטוריה הצפון-מערבית נקבע בתקנות צפון-מערב (או בשמם הפורמלי והמלא: ""An Ordinance for the Government of the Territory of the United States, North-West of the River Ohio") שאומצו על ידי הקונגרס הקונטיננטלי ב-13 ביולי 1787 וצירפו למעשה את הטריטוריה שתקרא לימים אוהיו לארצות הברית המתהווה. בכך הייתה האוניברסיטה המוסד האקדמי הראשון באמריקה שנוצר בתוקף חוק. מי שיזם ודחף לכינונה של האוניברסיטה היה הכומר ואיש המדע מנשה קטלר.
ב-1797 יצאה משלחת ממריאטה, אתר ההתיישבות הראשון בטריטוריה, במעלה נהר הוקינג ואיתרה את מקומה של את'נס כמקום ראוי להקמת העיר האוניברסיטאית. ב-18 בפברואר 1804 אישר הקונגרס של מדינת אוהיו החדשה את ההחלטה להקמת "אוניברסיטת אמריקה המערבית" (American Western University). ב-1809 נרשמו שלושת הסטודנטים הראשונים ללימודים באוניברסיטה. על שער האוניברסיטה נרשם המוטו הלקוח מתוך תקנות צפון-מערב: "Religion, morality and knowledge being necessary to good government and the happiness of mankind, schools and the means of education shall forever be encouraged." ("דת, מוסר וידע הכרחיים לממשל הטוב ולאושר האנושות, יש לעודד תמיד בתי ספר כאמצעי לחינוך").
במחצית השנייה של המאה ה-20 ידעה האוניברסיטה גידול מרשים במספר הסטודנטים, מ-7,000 ב-1955 ל-20,000 ב-1970. בתקופה זו שילשו הקמפוסים את שטחם, הוקמו 25 מבני מעונות סטודנטים, יוסדו תחנת רדיו וטלוויזיה והוקם אולם ספורט (ארנה) בן 13,000 מושבים (Convocation Center). ב-7 במאי 1964 בחר הנשיא לינדון ג'ונסון להכריז על תוכנית "Great Society" שלו, לקידום החינוך וההשכלה בארצות הברית בנאומו באוניברסיטת אוהיו.
ב-1975 נפתח באוניברסיטה בית ספר לרפואה ואוסטאופתיה "Ohio University Heritage College of Medicine".
קמפוסים.
את'נס.
הקמפוס הראשי והמרכזי של האוניברסיטה ממוקם באת'נס על גדות נהר ההוקינג. פיתוח הקמפוס החל מ-1812 עם הקמתו של המבנה המרכזי, בניין מנשה קלטר (Manasseh Cutler Hall). אדריכלות הקמפוס מימי הנשיא תומאס ג'פרסון, והשילוב העדין של מבנים מודרניים, הופכת אותו לאחד המיוחדים והיפים באמריקה. הקמפוס נחלק לארבעה מתחמים (הקרויים green - ירוקים, כיוון שהם טובלים בירק ובפארקים). רובם המכריע של הסטודנטים וחלק ניכר מאנשי הצוות מתגוררים בשטח הקמפוס.
College Green.
ריבוע הדשא המרכזי של קמפוס את'נס נקרא College Green וסביבו מצויים המבנים המוקדמים של האוניברסיטה, בהם שער הכניסה הראשי, בניין נשיא האוניברסיטה, בניין מנשה קלטר, בניין הקולג' למדעים ואומנויות (למעשה, הפקולטה למדעי הרוח, למדעי הטבע ולמתמטיקה), בניין מקגאפי (McGuffey Hall), על שם נשיאה הרביעי של האוניברסיטה בשנים 1839-1843, בניין אליס (Ellis Hall, על שם אלסון אליס, נשיאה העשירי של האוניברסיטה בין השנים 1901-1920), המאכלס את המחלקות לספרות אנגלית, לימודים קלאסיים, פילוסופיה ומדע הדתות, כנסיית גלברת' (Galbreath Chapel), הבנויה כהעתק של כנסיית כל הקדושים ברחוב ריג'נט בלונדון שתוכננה על ידי ג'ון נאש ב-1824 ומבנים נוספים, בהם מגורי סטודנטים ומשרדים, שרובם נבנו במאה ה-19 ובעשור הראשון של המאה ה-20. בשנת 1969 נחנכה במקום ספריית אלדן (Alden Library), הספרייה המרכזית של האוניברסיטה ואחת ממאה הספריות הגדולות בארצות הברית, הקרויה על שמו של ורנון ר. אלדן, נשיאה ה-15 של האוניברסיטה (כיהן בשנים 1962-1969).
East Green.
החלק העתיק ביותר של קמפוס את'נס, כולל 12 מבנים למגורי סטודנטים, מופרדים לגברים ולנשים.
South Green.
כולל 24 מבנים למגורי סטודנטים, פארק נרחב לגדות ההוקינג, חדר אוכל מרכזי (Nelson Dining Hall), אצטדיון פוטבול (Peden Stadium), העתיק ביותר במערב התיכון אולם ספורט למשחקי הוקי קרח ומרכז שחייה וקפיצה למים.
West Green.
באזור זה ממוקם בניין המחקר האקדמי ( Academic and Research Center, or ARC Building), שנחנך ב-2009, מבני המחלקות לפסיכולוגיה ואקולוגיה (Porter Hall), מבני בתי הספר לרפואה (Irvine Hall ו-Grosvenor Hall) ולהנדסה וטכנולוגיה (Stocker Center), אולם הכדורסל והכדורעף העגול Convocation Center ומתקני ספורט נוספים ובניין רב-תכליתי לכיתות לימוד, אולמות הרצאות ומעבדות מחשבים (Margaret M. Walter Hall) וכן מספר מבנים למגורי סטודנטים.
קמפוסים נוספים.
קמפוסי המשנה של האוניברסיטה נפתחו בערי השדה של אוהיו על מנת לספק חינוך רחב ברמת קולג', עם תמיכה של אוניברסיטת מחקר גדולה.
שדה התעופה Gordon K. Bush Airport.