הפצה.
הסרט שודר לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן, במסגרת השבועיים של הבמאים ב-25 במאי 2017. לאחר מכן הסרט שודר בבריטניה ב-20 באוקטובר 2017, ובשווייץ ב-31 בינואר 2018. בישראל הסרט שודר בפסטיבל הקולנוע ירושלים אשר התרחש ביולי 2017.
קבלה.
הכנסות.
הסרט הרוויח כ-141,043 דולר ממכירות הכרטיסים.
ביקורות.
האתר "Rotten Tomatoes", הביא לסרט ציון של 100% על פי 37 חוות דעת של גולשים באתר. מרק קרמוד , כתב מעיתון "The Observer", שיבח את עבודתה של רונאגנו ניוני, את הצילום של דייוויד גאלגו ואת המשחק של מרגרט מולובווה. אנה סמית, כתבת מעיתון "Time Out", העניקה לסרט ארבעה מתוך חמישה כוכבים.
אקסל קובר
אֵקְסֶל קוֹבֶּר (בגרמנית: Axel Kober; נולד ב-10 בפברואר 1970) הוא מנצח גרמני. מאז 2009 הוא מכהן כמנהלה המוזיקלי של הדויטשה אופר אם ריין.
קריירה.
קובר נולד בקרונאך ולמד ניצוח אצל פטר פאלק וגינתר ויך בבית הספר הגבוה למוזיקה בווירצבורג. כהונתו המקצועית הראשונה הייתה בתיאטרון הממלכתי של מקלנבורג-מערב פומרניה ב-1994. מ-1998 עד 2003 היה המנצח הראשי של תיאטר דורטמונד, שם ניצח על כמה אופרות שאין מרבים לבצע, ובכלל זה הבכורה הגרמנית של "ז'וליאן" מאת גוסטב שרפנטייה. לאחר תקופה של 4 שנים בתיאטרון הלאומי של מנהיים (2007-2003) כמנצח הראשי, ושנתיים כמנהל מוזיקלי באופרה של לייפציג (2009-2007), התמנה למנהל מוזיקלי של הדויטשה אופר אם ריין. ב-2013, יובל המאתיים להולדת ריכרד וגנר, הופיע קובר לראשונה בפסטיבל ביירוית, שם ניצח על טנהויזר. הוא חזר לנצח על אופרה זו בפסטיבל של 2014.
ח'אשוקג'י
דייוויד מאיירס
דייוויד נתן מאיירס (באנגלית: David N. Myers; נולד ב-2 בנובמבר 1960) הוא היסטוריון יהודי אמריקאי, ראש החוג להיסטוריה יהודית באוניברסיטת UCLA בקליפורניה. נשיא הקרן החדשה לישראל.
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1960 בסקרנטון שבפנסילבניה. בשנת 1988 עבר ללוס אנג'לס, עם אשתו, נעמי סטולצנברג, שקיבלה משרה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת דרום קליפורניה.
קריירה אקדמית.
מאיירס הוא בוגר אוניברסיטת ייל בשנת 1982, למד לתואר שני באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת הרווארד. בשנת 1991 קיבל תואר דוקטור בהצטיינות מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק, על עבודה בהנחיית יוסף חיים ירושלמי.
פרסם מספר ספרים בתחומי ההגות וההיסטוריה היהודית. מחקרו מתמקד בתולדות ההיסטוריוגרפיה היהודית, תולדות הציונות, ובהיסטוריה אינטלקטואלית יהודית מודרנית.
הוא חיבר ספרים אחדים, בהם Re-Inventing the Jewish Past מ-1995, בו עסק באסכולת ירושלים של ההיסטוריה היהודית, וכיצד יצרה לדעתו היסטוריוגרפיה מומצאת ששיקפה את תולדות היהדות מבעד לפרספקטיבה הלאומית של חבריה; ו-Resisting History: Historicism and its Discontents in German-Jewish Thought מ-2003, בו תיאר את תגובתם של ההוגים פרנץ רוזנצווייג, הרמן כהן ויצחק ברויאר לנטייה הרווחת בגרמניה במאה ה-19 לנתח את היהדות במושגים היסטוריציסטיים, נטייה שאיימה לתפישתם על הרלוונטיות שלה להווה ולעתיד. כמו עסק בחסידות סאטמר ובעיקר בבנייתה של העיירה קריית יואל, שהיא פרדיגמטית בעיניו לניצול של חופש הדת והליברליזם המודרני לצורך שימור קהילה מסתגרת. הוא מחבר ספר על הנושא ביחד עם נעמי סטולצנברג. בנוסף, חיבר את הכרך "מבוא קצר מאוד להיסטוריה יהודית" בסדרת מבואות קצרים מאוד של הוצאת אוניברסיטת אוקספורד.
במחקריו סקר את האופן שבו דור החוקרים שייסד את חקר ההיסטוריה היהודית בישראל הטה לדעתו והציג את ההיסטוריה היהודית, כך שתתאים להשקפת העולם הציונית. הוא מתח ביקורת על ההפרדה הקיימת באקדמיה בין תולדות עם ישראל לבין חוגי ההיסטוריה הכללית.
מאיירס לימד גם בבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה בפריז ובאוניברסיטה הרוסית למדעי החברה במוסקבה. מאז 2002 הוא משמש עורך שותף ב-Jewish Quarterly Review. הוא משמש כמדריך בתוכנית המורשת של קרן וקסנר.
בשנת 2017 מונה למנהל המרכז להיסטוריה יהודית בניו יורק. המינוי עורר התנגדות בקרב חוגי ימין, אך זכה לתמיכתם של היסטוריונים רבים. עם מתנגדיו נמנו ארגון ציוני אמריקה וחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' עם המתייצבים לצידו נמנים הרב דוד אלנסון, נשיא היברו יוניון קולג' לשעבר, ופרופ' ג'ונתן סרנה מאוניברסיטת ברנדייס. באוגוסט 2018 פרש מתפקידו זה, והסביר שעייף מטיסות בין לוס אנג'לס לניו יורק.
פעילות פוליטית והשקפת עולם.
מאיירס תומך בפתרון שתי המדינות. נמנה עם הנהלת הקרן החדשה לישראל. ועזר לגייס כספים לארגון If Not Now. בוויכוח שהתעורר על רקע פעילותו זו אמר כי "הוא מתנגד לחרם על ישראל ושבאופן אישי הוא מוכן לשקול תמיכה רק בארגונים שמחרימים מוצרים מהתנחלויות מסוימות."
עם פרסום מינויו לנשיא הקרן אמר מאיירס כי כנשיא הארגון הוא יתמקד "בהדיפת ניסיונות להרוס מוסדות דמוקרטיים בישראל", וכן "בהכנה ליום אחרי שהמשבר הדמוקרטי ייגמר".
בנוסף אמר כי "לא אני ולא הקרן החדשה תומכים ברעיון של חרם עולמי על ישראל, ואיננו תומכים בארגונים שתומכים בחרם על ישראל, עם זאת, איננו מסרבים לממן אלה שקוראים להחרים מוצרים מההתנחלויות, וזה מהסיבה הפשוטה שלראייתנו הכיבוש של הגדה המערבית הוא הפרה של החוק הבינלאומי".
ג'מאל חשוקג'י
אטומיק מונסטר הפקות
אטומיק מונסטר הפקות (באנגלית: Atomic Monster Productions) היא חברת הפקת סרטים אמריקאית, אותה ייסד ג'יימס ואן. בשנת 2014, ואנשי המפתח שלה הם ג'יימס ואן ומייקל קליר.
החברה מתמקדת ביצירת סרטי אימה שהפכו לשוברי קופות כדוגמת "הנזירה", "", "לזמן את הרוע 2", וכולי.
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 2014, על ידי ג'יימס ואן, שהיה ביחד עם מייקל קליר לאיש המפתח שלה. הסרט הראשון אשר יצא על ידה היה "אנאבל" שהיה לסרט השני ביקום הקולנועי של לזמן את הרוע. הסרט זכה להצלחה חברה כאשר גרף סכום של כ-257 מיליון דולר בסך הכל.
מאוחר יותר, יצא על ידי החברה הסרט "לזמן את הרוע 2" שהיה לסרט ההמשך של "לזמן את הרוע". הסרט זכה להצלחה חסרת תקדים כאשר גרף סכום של כ-320 מיליון דולר. בהמשך יצא הסרט "כיבוי אורות", שזכה להצלחה נאה, "", שזכה להצלחה עולמית, ו-"הנזירה" שהפך לסרט האימה ה-5 המכניס ביותר בהיסטוריה של הקולנוע.
אטומיק מונסטר הפקות היא אחת מהחברות אשר אחראיות על הפקת הסדרה "מקגייוור". בנוסף לכך, אחראית החברה גם על הפקת הסדרה "היצור מן הביצה", אשר תסריטה נכתב על ידי גארי דאוברמן ומארק ורהידן. הסדרה התפרסמה בשנת 2019.
בין היתר יצאו הסרטים "מקוללת", "אנאבל 3" בשנת 2019. בעתיד צריכים לצאת הסרטים "", "האיש העקום" ו-"כיבוי אורות 2".
פרס באפט&quot;א לתסריט המקורי הטוב ביותר
פרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר (באנגלית: BAFTA Award for Best Original Screenplay) מוענק משנת 1984, כאשר הפרס שהוענק עד אז (פרס באפט"א לתסריט הטוב ביותר) פוצל לשני פרסים נפרדים, השני הוא פרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר.
זוכים ומועמדים.
מקרא:
ליאופולד אנד סטיבנס
ליאופולד אנד סטבנס בע"מ (באנגלית: Leupold &amp; Stevens, Inc.) היא חברה אמריקאית המייצרת אופטיקה צבאית, כוונות טלסקופיות, כוונות השלכה, משקפות וטלסקופים לצלפים ומאתרים. החברה ממוקמת בביברטאון, אורגון, ארצות הברית. היא נוסדה ב-1907 והיא נמצאת עד היום בבעלות משפחתית של המייסדים.
מוצרי החברה משמשים מספר צבאות, בהם הכוחות המזוינים של ארצות הברית ובפרט צבא ארצות הברית, חיל הנחתים של ארצות הברית ואריות הים. גם צה"ל משתמש בטלסקופים של החברה, ובעיקר בכוונות הטלסקופיות ליאופולד סימן 4 (Leupold Mk 4 LR/T M1 10×40mm fixed-power scope) וליאופולד סימן 6 X3-X18 החדשה.
קווין רובין
קְווִין אלפונסו רוּבִּין (נולד ב-17 ביוני 1993) הוא שחקן, מנחה, אושיית רשת ויוטיובר ישראלי.
ביוגרפיה.
רובין נולד בהרצליה ולאחר מכן עבר עם משפחתו לכפר סבא. בילדותו עסק בגלישת גלים, בגלישה על סקייטבורד ובריקודי ברייקדאנס. הוא התקשה בלימודים ואובחן עם הפרעת קשב וריכוז.
את שירותו בצה"ל עשה ביחידת דובר צה"ל. עם שחרורו מהצבא, החל ללמוד משחק בבית ספר למשחק "טכניקה". בתקופה זו עבד רובין כמדריך גלישה, ותוך כך שיחק בתפקידי אורח בסדרות הנוער "שוברי גלים", "שותפים", בסרט "ירח בבית 12" וכן במספר פרסומות. בהמשך החליט לעזוב את העבודות ולהתמקד בסרטונים ברשת.
בתחילת שנת 2017 החל רובין לפרסם באינסטגרם סרטוני פרודיה על סיטואציות מחיי היום היום, אשר הפכו לוויראליים. באוגוסט 2017 הוציא רובין את השיר "לה פיו בלה" עם עידן טלמור. עד לסוף השנה עמוד האינסטגרם של רובין צבר כ-200 אלף עוקבים. סרטון האינסטגרם של רובין "אתגר החד קרן", נבחר בפסטיבל פלייקון, פסטיבל כוכבי הרשת, לסרטון האינסטגרם של שנת 2017. כמו כן זכה רובין בפרס כוכב הרשת של השנה לשנת 2017 של אתר Buzzerim.
בספטמבר 2017 יצר יחד עם כוכב הרשת רז ספני את סדרת הרשת "קווין ורז - חיים בחארטא", אשר שודרה בערוץ היוטיוב שלהם. במסגרת הסדרה התגררו שישה כוכבי רשת בוילה בקיסריה אשר כונתה הקולוסיאום (כשבעבר היו בפנטהאוז בנתניה ובווילה באבן יהודה), ובכל יום הם היו מצלמים משם ולוגים, שהם בלוגים המבוססים על וידאו. בכל יום עלה פרק באורך של 7 דקות שמציג אתגרים ואטרקציות לבני נוער. סדרת הרשת ממומנת על ידי חברות המשלמות עבור הצגת מוצריהן בסרטונים. הסדרה צברה הצלחה, כאשר סך הצפיות לפרק הוא כ-200 אלף צפיות. תוכנית הטלוויזיה הצינור הכתירה את הסדרה, במקום הראשון בדירוג "כוכבי הרשת לשנת תשע"ח".