בעימות נמוך עצימות, בלחימה בשטח בנוי ובלוחמה בטרור הדחפורים הממוגנים גם הורסים מבנים ובתים ממולכדים שבהם מתבצרים מחבלים חמושים היורים על הכוחות, כגון בנוהל סיר לחץ. השריון של ה־D9 מקנה לו עמידות בפני יריות ומטעני חבלה, ולכן הוא מועדף על פני כלי צמ"ה אחרים (כמו מחפר ויעה אופני) כאשר ישנה סכנה של ירי ומטענים מהמבנה.
בעת שגרה משמשים הדחפורים לפעילות ביטחון שוטף, חישוף צבאי, עבודות עפר, בניית מגננים וחומות מפגע, סיוע בעבודות בנייה וביצור, הכשרת צירים, כיבוי אש, חילוץ כלי רכב ופעילות הנדסית לצד כלי צמ"ה אחרים. הדחפורים הכבדים גם משמשים לפינוי שדות מוקשים ישנים בגבולות שלום. דחפורי D9 משמשים גם את יחידות סילוק הפצצות (ס"פ) של חיל ההנדסה הקרבית, כולל את פלגות הס"פ של יהל"ם, המצוידות גם בדחפורי D9T המופעלים בשלט רחוק.
החשיבות של ה־D9 גדלה במהלך מבצע שלום הגליל ובמהלך הלחימה ברצועת הביטחון בדרום לבנון בשנים 1982–2000, אז מצאו את עצמם מפעילי הדחפורים בחזית לעיתים קרובות במשימות של פריצת צירים וטיפול במטעני חבלה ומוקשי נ"ט, דבר שהוביל למיגון הדחפורים. זינוק נוסף בפופולריות של ה־D9 וההכרה בחשיבותו הצבאית אירעו במהלך האינתיפאדה השנייה (2000–2005) בה שימש ה־D9 – בנוסף לפריצת צירים, ניקוי זירות מטענים וחילוץ כלי רכב – גם ללוחמה פעילה בטרור על ידי הריסת מבנים תחת אש והכרעת המחבלים המתבצרים בהם. מאז הפך ה־D9 לאחד הכלים המרכזיים בפעילות הצבאית ללוחמה בטרור.
עיקר שימושו של ה־D9 כיום הוא בעימות עם גורמי טרור פלסטיני, בעבודות עפר והנדסה שגרתיות, בחילוץ טנקים ורכב קרבי משוריין, ובפעילות ביטחון שוטף בגבולות ישראל. בשל מיגונו הכבד הוא הכלי ההנדסי המועדף לפעילות הנדסה בגבולות מסוכנים כגון ציר הוברס (ציר הביטחון של גדר המערכת סביב רצועת עזה) וגבול הצפון עם דגש על גזרת הר דב.
בעקבות ההצלחה הרבה של צה"ל בשימוש בדחפורי D9 משוריינים, רכשו הכוחות המזוינים של ארצות הברית דחפורי קטרפילר די־9 עם ערכת המיגון שפותחה בישראל, ואלה שירתו במלחמת עיראק וזכו לביקורות חיוביות מהחיילים. חברת קטרפילר מציעה גם גרסה ממוגנת של דחפור הקטרפילר די־7 הקטן יותר, שנועדה לצרכים צבאיים ופינוי מוקשים. בעימותים הפנימיים בסוריה ולבנון נעשה שימוש בדחפורים בעלי מיגון מאולתר, בהשראת השימוש של ישראל בדחפורים. עם זאת, ארגוני שמאל רדיקלי מתחו ביקורת על צה"ל וחברת קטרפילר בשל השימוש של צה"ל בדחפורים להריסת בתים בסכסוך הישראלי־פלסטיני ובניית גדר ההפרדה ביהודה ושומרון.
מבנה והנדסה.
דחפור הדי־9 הצה"לי מבוסס על פלטפורמה אזרחית של טרקטור זחלי כבד מדגם CAT D9 תוצרת חברת קטרפילר האמריקאית, שעליו מותקנים כף דחפור (הנקראת "סכין" ולעיתים גם "להב") ומעקר (הנקרא גם "רוטר"). אחרי התקנת המיגון נצבע ה־D9 בצבעי הסוואה אחידים שנעים בין אפור לירוק-זית, ובין חום לחאקי־מדברי. על כלים שונים ניתן לראות גוונים שונים.
מפרט טכני.
הדורות הנוכחיים של הדחפור בשירות צה"ל הם ה־D9T בעל (ברוטו 469 כ"ס) וה־D9R בעל (ברוטו 474 כ"ס). שניהם שוקלים כ־ ללא שריון ו־ עם שריון. גובהו 4.1 מטר, אורכו 8.7 מטר ורוחבו 4.5 מטר. המנוע של הדחפור הוא מנוע דיזל תוצרת קטרפילר, מדגם 3408C HEUI ב־D9R ומדגם CAT C18 ACERT ב־D9T. מנועים אלה יעילים יותר מקודמיהם בצריכת דלק ויותר ידידותיים לסביבה. המזקו"ם בנוי בתצורת זר מניע מוגבה (בה הזר המניע נמצא מעל שורת המרכובים) המקטין את פגיעות מערכת ההינע הסופית לזעזועים ובכך מאריך את חיי הדחפור. בזר המניע 3 גלגלי שיניים.
בשירות כוחות המילואים נמצאים גם הדגמים הישנים יותר D9N ו־D9L. ה־D9L היה הדחפור הממוגן הגדול בצה"ל, במשקל 62 טונות עם שריון והספק של .
תא המפעיל.
תא המפעיל של ה־D9 (הקבינה) מוזמן בתצורה פתוחה ועליה מותקן השריון הישראלי. תא המפעיל כולל כיסא במרכז למפעיל וסביבו מרוכזים לוח המחוונים והידיות השולטות בכלי: שתי ידיות לפניות, ידית הילוכים, דוושות הקלאץ' ובלמים, ידית להפעלת הכף וידית להפעלת המעקר. משמאלו, מוגבה יותר, נמצא כיסא המפקד. בתוך תא המפעיל נמצאים עמדות למכשירי הקשר, מקומות אחסון לנשק, מערכת כיבוי אש אוטומטית למקרה חירום ומזגן. על גג תא המפעיל המשוריין נמצא מדף המפקד (צהר בתקרת הכלי המאפשר למפקד הכלי גישה אל הגג) ולידו כנה עליה ניתן להתקין מקלע מאג. המפקד יורה במאג כאשר הוא עומד על כסאו ורק פלג גופו העליון בולט החוצה, בדומה לירי במקלע מפקד בטנק. מחוץ לתא נמצאים תאי אחסון נוספים.
בדור ה־D9T החדש שבידי צה"ל תאי האחסון החיצוניים שינו את מקומם והפכו לתאי אחסון פנימיים שהגישה אליהם היא מתוך תא המפעיל המשוריין. כמו כן נוסף חרך ירי כדורי בדלת המפקד על מנת שצוות הדחפור יוכל להגן על עצמו מפני מחבלים היורים על הכלי מבלי לצאת החוצה. חרך ירי זה מותקן בהדרגה גם בדחפורי ה־D9R הישנים יותר.
מיגון הדחפורים.
החל משנות ה־80 של המאה ה־20 החל צה"ל במיגון הדחפורים על מנת להקנות הגנה למפעילים, שלעיתים קרובות נמצאים בקו הראשון בחזית. חליפת מיגון, הכוללת בעיקר מעטפת שריון פסיבי, חלונות משוריינים וזחלים משוריינים, מעניקה להם חסינות מפני ירי ומטעני חבלה. ניתן להתקין על הדחפור מדוכות עשן ומקלע בעת הצורך. חבילות המיגון השונות נחלו הצלחה רבה והקנו לדחפור ה־D9 עמידות גבוהה לרבים מהאיומים נגדו. כיום המיגון ל־D9 מפותח ומיוצר כולו בישראל ומותקן על הדחפורים על ידי גורמים ישראלים (צה"ל והתעשיות הביטחוניות הישראליות) ללא מעורבות של חברת קטרפילר בתהליך המיגון.
לדחפור ארבעה דורות מיגון שונים. אחרי מיגונים ניסיוניים ל־D9F ול־D9H פותח מיגון סדיר החל משנת 1986 על סדרת ה־D9L. שני הדורות הראשונים פותחו ויוצרו על ידי יחידת יפת"ח של חיל ההנדסה הקרבית והתעשייה הצבאית במימון צה"ל ובשיתוף חברת קטרפילר. את המיגון תכנן צוות בראשות יגאל כשר וייצר מפעל יפה־נוף של התעשייה הצבאית. הדור השלישי יוצר על ידי צה"ל ומפעל רמתא של התעשייה האווירית לישראל ואילו שיפורי דור 3.5 (בעיקר מיגון הכלוב ומיגוני הבוכנות) יוצרו והותקנו על ידי חיל החימוש של צה"ל, במש"א. הדור הרביעי מיוצר על ידי חיל החימוש והוא גרסה משופרת של מיגון דור 3.5, הכולל מיגון כלוב ושריון משופר. כל פעם שצה"ל רכש דגם או דור חדש של ה־D9, במקביל פותח עבורו דור חדש של מיגון משופר עם התאמות לדגם החדש בהתבסס על הלקחים מהדורות הקודמים.
מיגון דור 1.
המיגון של ה־D9L כלל קבינה ממוגנת עם צריח מפקד כיפתי (זהו מדף מפקד בצורת כיפה משוריינת על בסיס M113 Copula) שלצידו כנה למקלע (בדרך כלל מאג בקליבר 7.62x51 מ"מ נאט"ו), חלונות משוריינים, לוחות שריון במקום לוחות הפח המקוריים וזחלים משוריינים. בחלק מהדגמים הבוכנות הקדמיות זכו לתוספת מיגון. על תא המפעיל המשוריין הותקנו מספר מדוכות עשן תוצרת התעשייה הצבאית. תא המפעיל כלל שתי דלתות כניסה משוריינות משני צידי הקבינה: אחת למפקד ואחת למפעיל. הקבינה הייתה מרווחת והותקן בה מזגן לרווחת הצוות. מסביב ועל תא המפעיל הותקנו תאי ומדפי זיווד רבים בהם ניתן לאחסן ציוד אישי, אספקה ותחמושת. הדור הראשון הותקן על גבי ה־D9L ונחל הצלחה רבה, על אף שפגע ברְאוּת של המפעיל. בעשור השני של המאה ה־21 החלה התקנת מיגון כלוב גם על דחפורי ה־D9L, שעברו רובם לשימוש כוחות המילואים.
מיגון דור 2.
הדור השני, שהותקן על ה־D9N, כלל הפקת לקחים ושיפורים, וכן שיפור בהנדסת אנוש. השיפורים כללו את שינוי סדר החלונות בצד שמאל מריבוע לתבנית זיגזג כדי לאפשר ראות טובה יותר למפקד הכלי, העברת הפנסים לבוכנות (במקום מעל הרדיאטור שם הכף הסתירה אותם חלקית) והוספת מיגון לבוכנות (שנוסף מאוחר יותר גם ל־D9L). גם מיגון זה כלל דלת משוריינת בכל צד של תא המפעיל. על גג הקבינה ניתן להתקין מקלע ומדוכות עשן בהתאם לצורך. מסביב ועל לתא המפעיל הותקנו תאי ומדפי זיווד רבים בהם ניתן לאחסן ציוד אישי, אספקה ותחמושת. בעשור השני של המאה ה־21 החלה התקנת מיגון כלוב גם על דחפורי ה־D9N.
מיגון דור 3 ודור 3.5.
הדור השלישי, שמותקן על ה־D9R, פותח בידי מפעל "רמתא" של התעשייה האווירית ביחד עם מש"א, רפא"ל וזוקו שילובים על בסיס המיגון של ה־D9L\N. מיגון זה כלל שינויים גדולים לצד שמירת היתרונות של המיגון הקודם. השינויים המרכזים הם: קבינה מוקטנת להקטנת הסיכוי להיפגע מרקטות נ"ט לא מדויקות; חלונות מוגדלים וקרובים יותר להגדלת הראות של המפעיל; דור חדש של זכוכית משוריינת בחלונות לשיפור הראות; החלפת הדלת הימנית בחלון נפתח; שיפורים בהנדסת אנוש; מדף מפקד חדש בגג הכלי, במקום הכיפה, אך עם כנה בגג הכלי שעליה ניתן להתקין מקלע (בדרך כלל מאג בקליבר 7.62x51 מ"מ נאט"ו); ומיגונים נוספים לחלקי הדחפור, כגון הבוכנות.
ב־2005 הוצג מיגון דור שלישי משופר (דור 3.5) כאשר השיפור העיקרי היה תוספת של כלוב סורגים ("מיגון כלוב", Slat armor, הנקרא גם "מיגון סטטיסטי" או "מיגון סולמות" על ידי צה"ל) לתא המפעיל על מנת להגן על המפעילים מרקטות נ"ט וטילי נ"ט בעלי ראש קרב חלול (HEAT). אף כי מיגון הכלוב הוא לא מיגון מוחלט, הוא הוכיח עצמו כמציל חיים במבצע גשמי קיץ ומלחמת לבנון השנייה ועל פיתוחו זכו מש"א, חט"ל והמנת"ק בפרס מפקד זרוע היבשה לשנת 2006. בנוסף, הבוכנות והפנסים תוגברו בעוד שכבת מיגון.
מיגון דור 4.