שוורץ הוא טייס תובלה בהכשרתו ולזכותו למעלה מ-4,400 שעות טיסה בעיקר במטוסי הרקולס בתצורות שונות ובמסוקי תובלה כבדים.
בשנת 1975 שימש כאיש צוות מטוס בעת פינוי סייגון בסיומה של מלחמת וייטנאם. בשנת 1991 שירת כראש המטה של כוח משימה למבצעים מיוחדים בצפון עיראק במסגרת מלחמת המפרץ. בשנת 1997 עמד בראש כוח משימה לפינוי שקט של אזרחי ארצות הברית מקמבודיה. בשנת 2000 מונה לסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים, בהמשך השנה מונה למפקד פיקוד אלסקה ומפקד חיל האוויר ה-11. ב-2002 מונה לקצין אג"ם של המטות המשולבים וב-2004 למנהל המטות המשולבים. בין השנים 2008-2005 שירת כמפקד פיקוד התובלה של ארצות הברית. באוגוסט 2008 מונה לראש מטה חיל האוויר וכעבור ארבע שנים פינה את מקומו לגנרל מרק ולש.
שוורץ היה לראש המטה הראשון של חיל האוויר האמריקני שאיננו טייס קרבי בהכשרתו.
בתפקידו כראש מטה חיל האוויר היה בעל הדרגה הצבאית הבכירה ביותר בזרוע האווירית של המטות המשולבים של צבא ארצות הברית האחראית לארגון, אימון וציוד כ-700,000 חיילים בשרות פעיל, מילואים, ומשמר לאומי, המשרתים בתחומי ארצות הברית ובבסיסיה במדינות זרות. כחבר במטות המשולבים, לצד ראשי המטות האחרים, שימש כיועץ צבאי למזכיר ההגנה של ארצות הברית, למועצה לביטחון לאומי ולנשיא.
בשנת 2004 הוענק לגנרל שוורץ עיטור של המרכזים הקהילתיים היהודיים בצפון אמריקה על מנהיגות צבאית. בעת שקיבל את העיטור אמר שוורץ כי הוא "גאה להיות מזוהה כיהודי וכמנהיג צבאי אמריקני".
ג'ורג'ו למברטי
ג'ורג'ו למברטי (באיטלקית: Giorgio Lamberti; נולד ב-28 בינואר 1969) הוא שחיין עבר איטלקי. אלוף עולם (פרת' 1991) ושיאן עולם (1989–1999) במשחה ל-200 מטר חופשי.
ביוגרפיה.
ג'ורג'ו למברטי נולד בברשה, שבלומברדיה. הוא החל לשחות בגיל 6, לאחר המלצת רופאיו שרצו לחזק את גופו החלש והשברירי. הוא התאמן תחת הדרכתו של פייטרו סנטי במועדון השחייה לאונסה. בשנת 1986 הוא זכה בפעם הראשונה באליפות איטליה בשחייה.
באליפות העולם שנערכה במדריד, ספרד בשנת 1986 סיים למברטי במקום שמיני במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:33.44 דקות, במקום 16 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:52.28 דקות ובמקום 26 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 51.71 שניות.
לאחר מכן עבר למברטי להתאמן בהדרכתו של אלברטו קסטנטי.
באליפות אירופה שנערכה בשטרסבורג, צרפת בשנת 1987 זכה למברטי במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.68 דקות, אחרי אנדרס הולמרץ משוודיה (1:48.44 דקות) ולפני מיכאל גרוס ממערב גרמניה (1:49.02 דקות), הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.55 שניות ובמקום שמיני במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:58.52 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:46.63 דקות, במקום שישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:27.33 דקות ובמקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:25.24 דקות.
בתחרות השחייה "פסטיבל ארנה" (בריכת 25 מטר) שנערכה בבון, מערב גרמניה בפברואר 1988 קבע למברטי במשחה ל-200 מטר חופשי שיא עולם חדש של 1:43.64 דקות, שיא זה החזיק מעמד 9 שנים עד שנישבר באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בהונג קונג על ידי איאן ת'ורפ מאוסטרליה (1:43.28 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש נוסף של 3:41.74 דקות, שיא זה החזיק מעמד שנתיים עד שנישבר בגביע העולם שנערך בפריז על ידי אנדרס הולמרץ משוודיה (3:40.81 דקות).
באולימפיאדת סיאול (1988) סיים למברטי במקום 12 המאכזב עבורו בשלב המוקדמות במשחים ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.44 דקות, ולכן נימחק מגמר ב' ודורג לבסוף במקום 18 וכן במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:53.29 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:16.00 דקות, תוך כדי שהוא שוחה משחה זה בזינוק שליחים בתוצאה של 1:47.29 דקות, התוצאה הרביעית בתחרות ובמקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:22.93 דקות הוא שחה בזינוק שליחים 50.31 שניות. בשלב המוקדמות הוא שחה בזינוק שליחים תוצאה של 49.93 שניות.
שיאן עולם.
באליפות אירופה שנערכה בבון בשנת 1989 זכה למברטי ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אירופה חדש של 49.24 שניות, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 1:46.69 דקות, שיא שהחזיק מעמד 10 שנים עד שנישבר על ידי גרנט האקט מאוסטרליה בשתי מאיות השנייה 1:46.67 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:15.39 דקות. מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:43.14 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:21.37 דקות.
אלוף עולם.
באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בינואר 1991 זכה למברטי ב-3 מדליות. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא תחרות חדש של 1:47.27 דקות, לפני שטפן זסנר מגרמניה (1:48.28 דקות) וארתור וודג'ט מפולין (1:48.70 דקות). מדליות ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.82 שניות, אחרי מאט ביונדי מארצות הברית (49.18 שניות) וטומי ורנר משוודיה (49.63 שניות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:17.18 דקות, אחרי גרמניה שקבעה שיא אליפות חדש של 7:13.50 דקות וארצות הברית (7:14.87 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:42.29 דקות.
באליפות אירופה שנערכה באתונה, יוון באוגוסט אותה שנה זכה למברטי ב-4 מדליות, 2 כסף ו-2 ארד. מדליות כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.15 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:18.30 דקות. מדליות ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.57 שניות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:50.46 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:20.94 דקות.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים למברטי במקום 17 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.65 שניות. בנוסף, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:18.10 דקות ובמקום עשירי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:23.43 דקות.
למברטי פרש משחייה תחרותית בשנת 1993.
חיים אישיים.
בנו מיקלה למברטי הוא שחיין מצטיין סגן אלוף אירופה, אלוף ושיאן איטליה.
לימיטאני
לימיטאני (בלטינית: limitanei) הוא חלק מהצבא הרומי בתקופת הקיסרות המאוחרת. שמה נובע מהמונח 'לימס' (limes) שמשמעותו בלטינית 'סְפָר'. שורשיהם של הלימיטני הם ברפורמה שהנהיג הקיסר דיוקלטיאנוס בצבא הרומי בסוף המאה ה-3 לספירה. הוא חילק את הצבא לשני סוגים, הסוג הראשון הוא 'כוחות השדה' (comitatenses) שכללו חיילי לגיונות ופרשים, הם הגיעו לצבא כמתנדבים, או שגויסו כבניהם של חיילים ושירתו 20 שנה. הם נחשבו כלוחמים מקצוענים ולכן היו בעלי מעמד עדיף מבחינת שכר ותנאי שרות. הסוג השני כלל חיילים שאיישו את הביצורים למיניהם והם שירתו 25 שנה. סוג זה כנראה התפתח במהלך המאה ה-4 לספירה, בתקופתו של קונסטנטינוס, ללימיטאני. הלוחמים גויסו מקרב האוכלוסייה המקומית שישבה באזורי הגבול והספר של האימפריה הרומית. יחידות הלימיטאנים הוצבו כחילות מצב במצודות ומבצרים באזורי הספר, לאורך דרכים, או על חופי ים או נהרות. הלימיטאנים כללו יחידות שונות: לגיונות של חיל רגלים, קוהורטות של רגלים ופרשים ואלות (alae; כנף בלטינית המונח שימש לתיאור יחידה צבאית בסדר גודל של גדוד) של חילות עזר.
בפפירוסי ניצנה שהתגלו בחפירות בכנסייה בתל ניצנה, מוזכרת יחידה לימיטאנית שהורכבה מפרשים ערבים רכובים על גמלים, יחידה זו החזיקה ברשותה אדמות באזור ניצנה.
מרעה
מרעה הוא שטח אדמה ועליו צמחייה המשמש לרעיית בעלי חיים; אם לרעיית מקנה כחלק ממערכת חקלאית או טבעית ואם לרעיית חיות בר בסביבתן הטבעית. לפני התפתחות החקלאות התעשייתית היה המרעה מקור המזון העיקרי בגידול מקנה כגון בקר, צאן וסוסים. השימוש במרעה על ידי בני אדם עדיין נפוץ, במיוחד באזורים צחיחים בהם הקרקע אינה מתאימה לעיבוד חקלאי. באזורים ממוזגים יותר קיים, בייחוד בעולם המערבי, שימוש במרעה לצורך גידול בעלי חיים בשטח פתוח וחקלאות אורגנית. בדרך כלל השימוש במונח "מרעה" הוא עבור יונקים, אולם מונח זה מקובל גם בהתייחס למרחבי ההזנה הצמחית של עופות ודבורים.
צמחיית המרעה.
צמחיית המרעה יכולה לכלול מינים שונים של עשב, צמחי קטנית, בעלי פרחים, שיחים ואף עצים.
קיימת שיטה מכוונת לרעיית בקר ובהמות נוספות בתוך מטעים. בעלי החיים ניזונים מהעשב שגדל בין העצים ובה בעת הם מדשנים את העצים בזבל אורגני. העצים עצמם מספקים לחיות צל ומסתור.
סוג הקרקע, ומאפיינים אקלימיים כגון כמות משקעים ורמות טמפרטורה הם משתנים בעלי חשיבות בממשק המרעה.
בממשק החקלאי המודרני קיים גם מרעה זרוע. המרעה הזרוע יכול להיות זרוע בגידול חד-שנתי או בגידול רב-שנתי, בממשק בעל או שלחין.
אינדיטרוניקה
אינדיטרוניקה (באנגלית: Indietronica או Indie Electronic) היא סוגה מוזיקלית שהתפתחה בשנות התשעים המאוחרות בגרמניה. הז'אנר הוא שילוב של אינדי, מוזיקה אלקטרונית, רוק ופופ. הכלים הבסיסיים בהם משתמשים בסוגה זו הם מקלדת אלקטרונית, סינתיסייזר, סמפלר ומכונת תופים.
להקות בולטות בז'אנר הן La Roux, וThe Postal Service, וכן הפרויקט המוזיקלי Owl City.
בת כהן
בת כהן במקרא היא בתו של כהן. כל עוד היא רווקה ושייכת לבית אביה היא רשאית לאכול תרומה וכן חזה ושוק. מאידך, אם היא נואפת עונשה חמור יותר משל בת ישראל: "את אביה היא מחללת באש תשרף".