ובאותה שנה הכריזה רשת אורט על יישום גישת השיעור ההפוך בלימודי המתמטיקה של כיתות י' ברשת. הפרויקט נערך בשיתוף אקדמיית קהאן.
שיעור הפוך וגישת למידה לשליטה (mastery learning).
בהוראה מסורתית, מוקדש זמן מוגדר לנושא לימוד מסוים בהתאם לתוכנית הלימודים. תלמידים אינם יכולים לקבל זמן נוסף ללימוד חומר בו אינם שולטים. גישת למידה לשליטה מאפשרת לתלמיד להקדיש פרק זמן מתאים לנושא מסוים בטרם יתקדם לנושא הבא. הגישה הייתה פופולרית לתקופה קצרה בשנות העשרים של המאה הקודמת, והוזכרה בשנית על ידי בנג'מין בלום במאמרו משנת 1968.
עקב קצב ההתקדמות השונה של התלמידים, המורה מספק להם את החומר הנלמד ואת הכלים להתמודד עמו ומסייע להם בהכוונה ובניהול הזמן. התלמידים מתוגמלים על הפגנת שליטתם בחומר. תלמיד שעבודתו אינה מעידה על שליטה בנלמד יידרש לשפרה בטרם יתקדם בלימודיו.
ללא גישת השיעור ההפוך, למידה לשליטה נתפסה כשיטה לא מעשית במרבית בתי הספר. חוסר התיאום בקצב התלמידים דרש מתן הרצאות מרובות בנושאים שונים במקביל, בהתאם להתקדמותם של התלמידים. גם בתחום ההערכה התגלו קשיים עקב הקושי בבחינת התלמידים במועדים שונים.
כאשר משלבים למידה לשליטה עם שיעור הפוך, כל תלמיד צופה בהרצאה מסוימת במועד המתאים לו, ומבצע מטלה לאחר שהשלים את הפרקים הקודמים. נכון לשנת 2013 מורים מעטים משלבים את שתי הגישות.
יתרונות של גישת השיעור ההפוך.
גישת הוראה לפי שיעור ההפוך הפכה למושכת בשל זמינות המון מקורות באינטרנט כולל וידאו ואודיו באופן וירטואלי בהמון מקצועות ונושאים. יתרונות גישת השיעור ההפוך:
החוקרים Herreid &amp; Schiller סקרו מעל 1500 חברים ל national center for case study teaching in science list-serv כדי לבדוק האם המורים למדעים, טכנולוגיה, הנדסה ומתמטיקה משתמשים בגישת השיעור ההפוך. 200 מורים דיווחו על חקרי מקרה של הוראה בגישה זו וציינו יתרונות נוספים:
מכשולים של גישת השיעור ההפוך.
המורים של מדעים, טכנולוגיה, הנדסה ומתמטיקה שנענו לסקר של החוקרים (Herreid &amp; Schiller, 2013) ציינו שתי בעיות עיקריות:
סרטוני הדרכה בווידאו.
מחקרים הראו שיש השפעה חיובית של צפייה בהקלטות וידאו על:
איהרונים אובורביץ'
ואן גוך וודקה
ואן גוך (בהולנדית: Van Gogh) הוא מותג וודקה, וודקה בטעמים וג'ין.
הוודקה הושקה בשנת 2000, מיוצרת במזקקת סחידאם שבדרום הולנד, אשר בבעלות לוקטור אינטרנשיונל L.L.C , היא נמכרת בארצות הברית, אירופה, ישראל, המזרח הרחוק, אוסטרליה, ניו זילנד ומדינות רבות נוספות. הוודקה מיוצרת מחומרים טבעיים וללא שימוש בתמציות או חומרי צבע.
החברה מציעה מגוון רחב של וודקה בטעמים בנוסף לוודקה והג'ין הרגילים כגון אסאי, בננה, דובדבן, קוקוס, כאשר לכל טעם תהליך זיקוק ייחודי.
תהליך הזיקוק.
המזקקה מייצרת את הוודקה כבר במשך 133 שנה בקבוצות קטנות תוך שימוש במגוון של דגנים, בשילוב המורכבים בעיקר מחיטה, תירס ושעורה. הוודקה מזוקקת פעמיים בזיקוק רציף, ובפעם השלישית בסיר מסורתי. בנוסף נעשה שימוש בנחושת בתהליך כדי להסיר את הקשיחות של המוצר.
קודקס מאנסה
קודקס מָאנֵסֶה (בגרמנית: Codex Manesse; נקרא גם Große Heidelberger Liederhandschrift "כתב היד הגדול לשירה מהיידלברג"), הוא כתב יד מאויר המכיל את אוסף השירה הלירית הגדול והשלם ביותר של אמני השיר הגרמנים מימי הביניים (ה-"Minnesang"). הקובץ נערך עבור משפחת מאנסה מציריך בין 1304 ל-1340 לערך, והוא כולל את שיריהם של 140 משוררים.
תוכן הקובץ ואופיו.
הקודקס כולל את שיריהם של 140 משוררים המסודרים ב-140 פרקים לפי סדר האצולה. המשורר הראשון בקובץ הוא היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אחריו קונראד השלישי, מלך ירושלים, ואצלב השני , מלך בוהמיה ופולין, והמלך טירו פון שוטן (Tyro von Schotten - לא מזוהה עם דמות היסטורית כלשהי); ולאחריהם שירי הרצוגים, גרפים, אבירים (בהם המשורר ולטר פון דר פוגלווידה) ופשוטי עם (בהם המשורר היהודי זיסקינד מטרימברג).
בראש כל פרק מצוירת מיניאטורה צבעונית של המשורר, פעמים רבות קשורה המיניאטורה לתיאורו העצמי בשיריו או לאירוע מתולדות חייו. אבירים מצוירים פעמים רבות כנוטלים חלק בתחרות הפלה ברומח או בקרב. לבני האצולה מצויר שלט האצולה שלהם.
גלגולי כתב היד וההוצאות לאור.
הקודקס נערך עבור משפחת מאנסה מציריך, שירדה מנכסיה בסוף המאה ה-14 (היא מכרה את טירתה ב-1393). ב-1590, התגלגל כתב היד, לא ברור כיצד, לרשותו של הברון פיליפ מהוהנסאקס (Philipp of Hohensax), ששירי שניים מאבות-אבותיו (אברהרד פון סאקס והיינריך פון סאקס) כלולים בקובץ. ב-1604 פרסם מלכיור גולדסאט, ששירת בחצר הברון, קטעים מהספר בחיבורו "Paraeneticorum veterum". בהמשך הועבר החיבור לספריית פאלאטינה שבהיידלברג.
ב-1657, בעקבות כיבוש היידלברג במלחמת שלושים השנים, הגיע הקודקס לספריה המלכותית הצרפתית (שהפכה לספרייה הלאומית לאחר המהפכה הצרפתית). שם חקר אותה הפילולוג יקוב גרים ב-1815. באותה עת ראתה אור גם מהדורה מדעית של הקודקס. ב-1888, לאחר מיקוח ארוך, הצליחה ממשלת הקיסרות הגרמנית לרכוש את הקודקס. כתב היד הובא לספריית פאלאטינה המחודשת באוניברסיטת היידלברג והוצג לציבור במעמד וילהלם הראשון, קיסר גרמניה ואוטו פון ביסמרק קנצלר גרמניה.
שני פרגמנטים של כתב היד שאוחסנו בספריית המדינה בברלין (שני דפים מתוך עותק מהמאה ה-15 שנקרא "Troßsche Fragment"), אבדו במהלך מלחמת העולם השנייה.
נר סטנדרטי
פריון (כלכלה)
פִּרְיוֹן (באנגלית: Productivity) הוא מונח בכלכלה העוסק ביחס שבין כמות התפוקה לכמות התשומה בייצור, והוא מהווה כלי מדידה חשוב ביעילות הייצור.
פריון גבוה – כלומר, תפוקה גדולה ביחס לתשומה – הוא גורם מכריע ביעילותן של חברות ומדינות. הגדלת הפריון – כלומר, הגדלת התפוקה ללא הוספת גורמי ייצור או זמן – היא שאיפתן של כל מערכות הייצור.
פריון נקבע בין היתר על ידי משאבים טבעיים, אולם בכלכלה מודרנית הוא מושפע יותר מתוצר של הון אנושי: טכנולוגיה, התמחות, רמת השכלה, כישורים אישיים, ועוד. הודות להתפתחות הטכנולוגית, המאה ה-21 מאופיינת בפריון גבוה יותר מכל תקופה אחרת בהיסטוריה. כמות התוצר גבוהה מאוד ביחס לזמן שהושקע בה, ובאופן יחסי, התוצר המקומי הגולמי לנפש, גבוה מאוד.
פס הייצור הוא דוגמה מובהקת לייצור תפוקה גבוהה במינימום תשומה.
חתן פרס נובל לכלכלה פול קרוגמן טען: "פריון איננו הכל. אולם בטווח הארוך הוא כמעט הכל. יכולתן של מדינות לשפר את רמת החיים שלהן לאורך זמן, תלויה באופן כמעט מוחלט ביכולתן להעלות את כמות התפוקה ביחס לתשומה".
3 ימים להרוג
3 ימים להרוג (באנגלית Days to Kill 3) הוא מותחן פעולה צרפתי-אמריקאי, שיצא ב-2014. הסרט מתאר סוכן CIA שחלה בסרטן ונותרו לו 3–5 חודשים לחיות. עם קבלת הידיעה הוא מנסה ליצור מחדש קשר עם בתו בת ה-16 ועם אשתו, אותן לא ראה 5 שנים. אשתו נאלצת לנסוע לפגישת עבודה והוא נשאר למשך 3 ימים עם בתו. במהלך ימים אלו הוא מנסה לתפקד כאב, ובמקביל, בתמורה לתרופה ניסיונית שאולי תעזור לו - לחסל כמה אנשים עבור ה-CIA.
הסרט יצא לאקרנים ב-20 בפברואר 2014 בבימויו של ג'וזף מק'גינטי ניקול (McG) והמפיק הוא לוק בסון, על פי תסריט של לוק בסון ועדי חזק. בתפקידים הראשיים: קווין קוסטנר, קוני נילסן, אמבר הרד והיילי סטיינפלד.
תקציר העלילה.
איתן רנר (קוסטנר) הוא סוכן CIA ותיק, החבר בצוות שמטרתו ללכוד את אלבינו, סגנו של סוחר נשק בשם וולף. אלבינו מזהה את אחת הסוכנות והורג אותה וכך המבצע משתבש. רנר מצליח לירות כדור ברגלו של אלבינו אך זה נמלט. מתנקשת בכירה של ה-CIA, ויוי דלי (אמבר הרד) שהייתה אמורה להרוג את וולף במהלך המבצע, מזהה שרנר ראה את וולף, אף כי לא ידע שזהו וולף, ולכן יוכל לזהותו בעתיד.
בינתיים, מופיעה על צג הסלולרי של רנר תזכורת כי היום יום הולדתה ה-16 של בתו - זואי, הוא מנסה להתקשר אליה אך מגיע לתא קולי.
במהלך כל תקופת עבודתו ב-CIA הוא הרחיק את משפחתו מהעבודה ולבתו סיפר שהוא איש מכירות. הרופאים מאבחנים אצל רנר סרטן שיגרום למותו בטווח של 3–5 חודשים, ה-CIA מוציא אותו לגמלאות והוא מחליט לבלות את שארית חייו בפריז, בקרבת אשתו, כריסטין (קוני נילסן) ובתו זואי (היילי סטיינפלד) ולנסות לשקם את יחסיו איתם. בפריז הוא מחזיק דירה נפרדת מזו של משפחתו וכאשר הוא מגיע אליה הוא מוצא בה משפחה אפריקאית פולשת שהשוטרים אומרים לו שאין באפשרותו לפנות עד האביב ולכן הוא חולק אתם את הדירה.
רנר יוצר קשר עם כריסטין ומספר לה על מצבו הבריאותי ועל כך שפרש מהשירות ב-CIA, היא מאפשרת לו להיפגש עם זואי וכאשר היא נאלצת לנסוע לנסיעת עסקים ל-3 ימים היא משאירה אותו כאחראי על הילדה.
סוכנת ה-CIA ויוי, מוצאת את רנר ומבטיחה לו סכום כסף ניכר ותרופה ניסיונית למחלתו אם יסכים לאתר ולחסל את וולף. בחוסר רצון רנר מקבל עליו את המשימה, כדי לזכות ביותר זמן עם משפחתו.
לתרופה יש תופעות לוואי ואותן ניתן לסלק רק על ידי שתיית אלכוהול. רנר צריך לתמרן בין פעילותו לטובת ה-CIA לבין השגחה על זואי. תוך כדי כך זואי מתעמתת עם רנר וטוענת שאילו הוא היה אבא רגיל הוא היה מלמד אותה לרכוב על אופניים ולרקוד. רנר מנסה לעשות זאת ומצליח בנוסף להציל את זואי מניסיון אונס ושילוב כל אלו מקרב בין זואי לרנר.