רחבת הכותל הקטן מורכבת משתי חצרות קטנות, שביניהן בנוי מבנה קטן וסתום הצמוד לכותל עצמו ושימש בעבר כשירותים לתושבי החצר המוסלמים. המסורת מספרת כי במקומו של המבנה התגלה אליהו הנביא לאחד מרבני ירושלים לפני מספר דורות (ועל פי גרסה אחרת במקום זה התגלתה השכינה לרבי אברהם הלוי ברוכים, תלמידו של האר"י), ויהודי ירושלים נהגו להתפלל במקום זה. בין הרבנים המפורסמים שהתפללו בכותל הקטן ידועים הרדב"ז, רבי שמואל סלנט ומהרי"ל דיסקין. תושבי החצר הערביים שהתנגדו לכך בנו במקום מבנה שירותים במטרה למנוע מיהודים מלהתפלל במקום.
דעה אחרת כתב חוקר ירושלים אהרן ביר והיא שחוקרי הארץ בדורות שקדמו לדורנו לא הכירו כלל את הכותל הקטן, ואף טענו שאין עוד קטע חשוף מלבד רחבת התפילה הגדולה.
חברי ארגון ברית החשמונאים קיימו את טקס ההשבעה שלהם בכותל הקטן .
בדומה לכותל "הגדול", מתפללים רבים נוהגים להטמין פתקים עם בקשות בין אבני הכותל הקטן.
מנהג נפוץ לערוך במקום טקס ברית מילה, זאת עקב הגבלת עריכת ברית מילה ברחבת הכותל המערבי.
בריבונות ישראל.
בשנת 1972, כשחפירות מנהרות הכותל הגיעו אל מתחת לרחבה הקטנה של הכותל הקטן, התעורר חשש ליציבות הבתים הסמוכים לכותל הקטן. קבלנים מטעם מדינת ישראל התבקשו להציב תומכות לבתים, ובמהלך העבודות, ב-11 בפברואר, ניקבו הפועלים באבני הכותל הקטן ארבעה חורים בני 25X35 ס"מ כל אחד. בציבור היהודי התחולל רעש גדול בעקבות חילול אבני הכותל המקודשות, ושברי האבנים נאספו במיוחד בידי רב הכותל, הרב מאיר יהודה גץ למשמרת. גם אנשי הווקף המוסלמי מחו על חילול המקום, והקבלן נאלץ לבנות תומכות שלא יישענו על גבי הכותל עצמו.
במהלך השנים היו חיכוכים רבים בין מתפללים בכותל הקטן לבין תושבי החצר המוסלמים. בשנות ה-80 הפקיעה מדינת ישראל דירה בחצר שהייתה שייכת למשפחת שיהאבי, ובה התגורר בן המשפחה שהיה חבר ארגון טרור. בשנת 1988 ניסו אנשי עמותת עטרת כהנים לאכלס את הדירה, אך הם פונו בידי המשטרה. בטקס שהתקיים במקום בשנת 1999 בהשתתפות אישי ציבור רבים הצהיר השר לביטחון פנים אביגדור קהלני כי במקום תפתח תחנת משטרה, אך הדבר לא בוצע, ובשנת 2006 הורה שר הביטחון עמיר פרץ להשיב את הדירה למשפחת שיהאבי.
בשנת 1986 העמיד משרד הדתות לרשות עטרת כהנים מחסן סמוך לכותל הקטן, שם נשמרו ספסלים וכיסאות למתפללים, אך בעקבות עימות שפרץ במקום בין המתפללים ואנשי הוואקף הפקיעה המשטרה את המפתח והמקום נותר נטוש ונעול.
בסוף שנות ה-90 ובראשית המאה ה-21 התרחשו עימותים רבים בין מתפללים יהודים ותושבי החצר על רקע השלכת פסולת בחצר ופינויה, וכתוצאה נחסם המעבר הצר לתנועה בשעת תנועת מתפללים ערה, ועל רקע סדרי התפילה במקום. בשנים האחרונות נשמר הסדר במקום ומתפללים יהודים פוקדים את הכותל הקטן לאורך כל השנה, ובעיקר בשבתות ובמועדי ישראל. במקום מתקיימות תפילות וכן ביקורים מסודרים בידי ארגונים שונים, בהם ארגון משמר המקדש. תלמידי ישיבת עטרת כהנים מתפללים בכל שבת תפילת מנחה במקום. כמו כן תלמידי ישיבת הכותל מתפללים במקום תפילת מנחה בשאר ימות השבוע וכמו כן מתקיימת כל יום שישי תפילת שחרית עם הנץ החמה על ידי קהילת "אדרת אליהו" (בקיץ ובחורף בימים לא גשומים).
בשל רגישותו הרבה של המקום והמתח הרב השורר בו בין המבקרים היהודים והשכנים המוסלמים, לא מאפשרת משטרת ישראל כל שינוי של הסטטוס-קוו במקום. ציוד כגון ארון קודש, סידורים, עמוד לחזן וכו', מוכנס לשם רק בעת התפילות מחשש שיחולל אם ישאר שם בלי שמירה.
למרות ניסיונות חוזרים ונשנים של גופים שונים, בהם סגן שר הדתות אלי בן דהן, לא הכריזה המדינה על המקום כעל מקום קדוש לפי חוק השמירה על המקומות הקדושים, והמקום נמצא בפיקוח משטרתי ולא תחת פיקוחו של רב הכותל. עם זאת, לטענת עו"ד ד"ר שמואל ברקוביץ, הכותל הקטן מהווה למעשה חלק מהכותל המערבי שהוכרז כמקום קדוש. בנוסף הזכיר ברקוביץ את קביעת בג"ץ, לפיה קדושתו של מקום אינה תלויה בהגדרתו בתקנות.
מדרשת ראשית ירושלים
ראשית ירושלים הוא מרכז סיור ולימוד הממוקם בירושלים ומשמש כבית ספר שדה העוסק בהדרכת סיורים לימודיים בירושלים וסביבותיה. המרכז נוסד בשנת 1992 ונלמדים בו ארכאולוגיה, היסטוריה, תנ"ך ונושאים נוספים הקשורים לידיעת הארץ. מטרת המרכז היא חינוך לערכי ירושלים וחיבור בין הציבוריות הישראלית לירושלים.
המרכז פועל בפיקוח האגף לתרבות תורנית במשרד החינוך ומשתייך לפורום אשכולות - פורום מרכזי תודעה וזהות ישראלית.
פעילות המרכז.
המרכז מפעיל הדרכות באזורים: ירושלים, הרי יהודה, שפלת יהודה, במת בנימין, גוש עציון ומדבר יהודה. במרכז פועלות בנות שרות לאומי ומדריכים אשר עברו הכשרה והתמחות בהדרכה ובהכרת ירושלים. בין הפעילויות:
מרכז מבקרים.
מרכז המבקרים של ראשית ירושלים שוכן בנבי סמואל בסמוך לגן לאומי נבי סמואל. במרכז ניתנים שירותי הדרכה ומוקרן בו סרט אודות חייו של שמואל הנביא. המרכז משמש גם כאולם שמחות עבור מבקרים בגן הלאומי ובעיקר לחגיגות חלאק'ה.
הוצאת ספרים.
ראשית ירושלים פועלת יחד עם הוצאת 'שערים לחקר ירושלים' לחקר פינות עלומות ונסתרות בעברה היהודי של ירושלים.
הספרים שיצאו לאור מבית היוצר של המרכז:
ויין בות'
ויין קלייסון בות' (באנגלית: Wayne C. Booth; 22 בפברואר 1921 - 10 באוקטובר 2005) היה חוקר ספרות ונרטולוג אמריקני, המשתייך לאסכולת שיקגו בחקר הספרות. בות' ידוע בעיקר בשל ספרו רב ההשפעה The Rhetoric of Fiction משנת 1961, שבו המציא את מושג המחבר המובלע, והציע גישה חדשה להתבונן במושג מספר בספרות.
בות' נולד בפורק שביוטה להורים מורמונים. הוא למד באוניברסיטת ברמינגהם יאנג ובאוניברסיטת שיקגו, שם גם קיבל תואר דוקטור, ב-1950. לימד במכללת הרווארד ובמכללת ארלהאם לפני שחזר לאוניברסיטת שיקגו ב. ב-1962 הוא נעשה פרופסור לאנגלית, וב-1982 כיהן כנשיא אגודת השפה המודרנית.
בשנת 1988 הוציא את The Company We Keep.
כרובים
יוסף קלנר
הרב יוסף קלנר (נולד בג' בניסן ה'תשט"ו; 26 במרץ 1955) הוא ר"מ במכינה הקדם צבאית בני דוד בעלי, ומלמד במקומות נוספים. עוסק בהוראת כתבי הרב אברהם יצחק הכהן קוק ובנו הרב צבי יהודה קוק. חיבר בין היתר את "מילון הראי"ה".
ביוגרפיה.
למד בישיבת נתיב מאיר ובישיבת מרכז הרב, שבה היה מקורב לרב צבי יהודה קוק ושם גם למד אצל הרב צבי טאו.
מלמד בנתיבות אמונה, בבית המדרש לבוגרי צבא ובמכינה קדם-צבאית בני דוד בעלי, בישיבת מעלה אליהו, במכון מאיר, בישיבת עטרת ירושלים ועוד.
הרב קלנר רואה ברב צבי טאו את ממשיך דרכו הבלעדי של הרב צבי יהודה קוק בהכרעות בנושאים ציבוריים, ומייחס זאת לרב צבי יהודה קוק עצמו.
אחד מתלמידיו הקרובים הוא הרב חגי לונדין.
תושב מעלה הזיתים בירושלים, נשוי למיכל ואב לשבעה.
דעות ופולמוסים.
בשיעור שהעביר בישיבה בעלי בשנת 2013 בנושא שאלות ותשובות על נטיות הפוכות, אמר כי הומוסקסואליות היא "תופעה לא נורמלית. זוהי מחלה. האנשים האלה הם חולים, הם חולי נפש. הם נולדו ככה? זה לא עושה אותם ללא חולי נפש. גם בלי קשר לתורה, מבחינת עובדתית זוהי סטייה". עוד אמר: "אתה מתפקד מינית על פי נטייתך הפרוורטית? זה תועבה. אבל אם הוא לא – זה צדיק עליון". ביולי 2016 נמתחה על דבריו ביקורת, והקלטת השיעור הוסרה מאתר המכינה.
בשיחה שהעביר ב-2014 מתח ביקורת חריפה על מפלגת הבית היהודי וחברי הכנסת שלה, והאשים אותם בבגידה, על רקע מה שהגדיר כגל חקיקה אנטי-דתית. בשיעור אחר יצא בביקורת חריפה על תופעת ה"דתיים לייט", וכינה אותם "בהמות עם כיפה על הראש".
בפברואר 2018 פורסם קטע משיעור בו אמר שנשים בטבען מוגבלות מבחינה רוחנית ולכן אינן מגיעות לרוב להישגים גבוהים כגון פרסי נובל, וקיימות מעט ראשות ממשלה. הוא הסביר שיש נשים יוצאות דופן, דוגמת דבורה הנביאה, וכינה אותן "מוטציות". הרב קלנר פרסם תגובה לדברים ובה התנצל על האופן שבו התנסח, אך המשיך להחזיק בעמדתו העקרונית בדבר הרוחניות המוגבלת של נשים והבהיר כי מנגד לנשים יש נטיות טבעיות רכות וישרות ואת תפקידן כאימהות.
בהמשך אותה שנה צוטטו דברים שאמר בשיעור אחר: "[...] לא לשמור תורה ומצוות זה חוסר מוסריות ובוגדנות לאומית. [...] כי אומה שלא תשמור על סגנון תרבותה, [...] זהותה התרבותית לא תישמר. זה מילה נרדפת לכך שהיא תושמד. [...] ובכל עם זה מעשה נפשע, [...] לא כל שכן כשאתה עושה את זה נגד עם ישראל, [...] שזה נכס לאנושות כולה. [...] ואת זה אתה רוצה לאבד מן האנושות? [...] זה מה שנקרא פשע נגד האנושות. [...] מותר לאומה להגן על עצמה כנגד הבוגדים בה? דין בוגדים על פי רוב זה כדור בראש, בכל מקום. בסדר, כיום לא כל כך עושים את זה בקלות, בסדר. אבל מכל מקום כל סנקציה שמדינה מחליטה כדי לשמור על ביטחונה, על קיומה, בשאלות קיומיות – למי שבוגד בהם – כל סנקציה היא לגיטימית, עד כדור בראש. זה עסק של המדינה להחליט [...]".
מפרסומיו.
הרב קלנר כתב מספר ספרים, שבהם הוא מתייחס גם למשנתם של פילוסופים מערביים.
גנוסיס