ננסים עומדים על כתפי ענקים
ננסים יושבים על כתפי ענקים
ליגת האלופות לנוער
ליגת האלופות לנוער (באנגלית: ״UEFA Youth League", במקור "UEFA U-19 Champions League") היא מפעל כדורגל אירופי המאורגן על ידי אופ"א, המקביל לליגת האלופות. במפעל משתתפות 64 קבוצות נוער מהליגות השונות באירופה. הטורניר החל את דרכו ב-2013, ומשתתפות בו כל קבוצות הנוער שקבוצותיהן הבוגרות משתתפות בליגת האלופות, וקבוצות הנוער שזכו באליפות המקומית של מדינתם, ומדורגים ב-32 הליגות הבכירות של אירופה לפי שיטת הדירוג של אופ"א. במידה וקבוצה אשר המקבילה הבוגרת שלה משתתפת בליגת האלופות זכתה גם בליגה המקומית, הקבוצה מהליגה המדורגת הבאה בתור תשתתף בטורניר. המפעל מוגבל לשחקנים מתחת לגיל 19, אך לכל קבוצה ישנה אפשרות לרשום עד 3 שחקנים מתחת לגיל 20.
היסטוריה.
בעונת 2013/2014 נערכה בפעם הראשונה ליגת האלופות לנוער, אשר בה הופיעו 32 קבוצות הנוער שקבוצותיהן הבוגרות השתתפו בליגת האלופות של אותה העונה. הסיבוב הראשון של ליגת האלופות לנוער היה זהה לשל ליגת האלופות, ובו 8 בתים של 4 קבוצות, שהמועדונים שסיימו במקומות 1 ו-2 עלו לשלב הנוקאאוט. בניגוד למקבילה הבוגרת, נערך משחק 1 בלבד בכל שלב, ומשחקי חצאי הגמר והגמר נערכו במגרש נייטרלי. באפריל 2014 נערך הגמר הראשון, בו קבוצת הנוער של ברצלונה גברה על קבוצת הנוער של בנפיקה ליסבון, בגמר אשר נערך בניון שבשווייץ.
לאחר שנתיים שליגת האלופות לנוער הוגדרה במצב של בדיקה וניסיון בלבד, הוחלט באופ"א לקבע את המוסד, אך עם שינויים קלים. החל מעונת 2015/2016 השתתפו במפעל 64 קבוצות, כדי לאפשר לקבוצות אשר זכו באליפות המקומית במדינתם להשתתף גם כן בליגת האלופות.
שיטת המשחקים.
64 הקבוצות המשתתפות בטורניר מחולקות ל-2 מסלולים, מסלול ליגת האלופות, ומסלול האלופות המקומיות. לכל מסלול שיטת משחקים משלו בשלב הראשון, ובשלב הפלייאוף המסלולים מתאחדים.
הגן הבוטני בעין גדי
הגן הבוטני בעין גדי הוא גן בוטני השוכן בתחומי קיבוץ עין-גדי. הגן מכיל כ-900 מיני צמחים המתאימים לאקלים החם והיבש האופייני לאזור, רבים מהם מאזורים טרופיים-יובשניים של העולם.
הגן משתרע בין בתי הקיבוץ, ותוכנן בראשיתו על ידי דב בניסוביץ', שבנו, דן בניהו, הוא ממייסדי הקיבוץ.
בשנותיו הראשונות הגן היה גן קיבוצי רגיל, אך עם חשיפת הפוטנציאל של המקום הושקעו בגן משאבים והוא הלך והפך בהדרגה לגן בוטני שזוכה למבקרים רבים.
צוות הגן מתמודד עם בעיות לא מעטות בטיפוח הגן ובאחזקתו, ובהן המחסור במים בחודשי הקיץ, נזקי השמש הקופחת בשעות החום הקיציות, והצורך לשמר את האסתטיקה של הגן בתוך יישוב קהילתי פעיל.
הצמחים המיוחדים בגן הם קקטוסים וסוקולנטים אחרים מאזורים מדבריים, צמחיית רצפת יער הגשם הטרופי בצל עצים כבדי-צל, עצי ענק ממשפחת הבומבקיים (הבאובב האפריקני ואחרים), צמחי בושם וקטורת (זיכרון לתרבות החקלאית המקומית מלפני אלפיים שנה), מספר מינים ממשפחת הדקליים ועוד.
עופר ברגמן
עופר ברגמן (נולד ב- 7 באוגוסט 1965) הוא פרופסור חבר במחלקה למדעי המידע באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה.
עופר ברגמן הוא בוגר תואר ראשון (בהצטיינות) בפסיכולוגיה מאוניברסיטה העברית בירושלים (1993), תואר שני מאוניברסיטת בר-אילן (1997) ודוקטורט מבית הספר לחינוך של אוניברסיטת תל אביב (2006). תחומי המחקר שלו כוללים ניהול מידע אישי, אינטראקציית אדם-מחשב, והתנהגות מידע. הוא כתב מעל 40 פרסומים מדעיים. ה-H-index שלו עומד על 20.הוא קיבל מספר פרסים ומענקים כולל פרס המאמר המצטיין של , מענק הקרן הלאומית למדע ושני מענקים מטעם חברת גוגל.
ספרו.
ברגמן הוא מחבר הספר The Science of Managing Our Digital Stuff אשר יצא בהוצאת "MIT Press" בנובמבר 2016. הספר נכתב יחד עם פרופסור סטיב וויטיקר. הספר מאחד כמה ממאמריו של ברגמן ומשווה את שיטת התיקיות המסורתית לחלופות שלה - חיפוש המאפשר גמישות רבה יותר מניווט לתיקיות, תגיות המאפשרות שמירה מרובת קטגוריות וניהול מידע קבוצתי. למרות זאת, ברגמן ווויטיקר מצאו ששיטות אלו, אשר עובדות היטב בתחומי ניהול מידע אחרים, נכשלות בניהול מידע אישי. במקום זאת הספר מציע את הגישה הסובייקטיבית-למשתמש למערכות לניהול מידע אישי, אשר מציעה עקרונות עיצוביים אשר עזרו ביצירת מספר עיצובים חדשניים. הספר זכה לשבחים ממומחים באינטראקציית אדם-מחשב - ויון רוג'רס, ג'ון קרול, אביגייל סלן ורוברט קראוט. ברגמן התראיין למגזין "TheMarker" על יציאת הספר.
מחקר נוירו-קוגניטיבי.
ברגמן השתמש בדימות מוחי על מנת לבדוק מתאמים נוירולוגיים להתנהגות מידע. במחקר שביצע עם ד"ר יעל בן אשר התפרסם בכתב העת Nature Scientific Reports, הם הצביעו על הבסיס הנוירולוגי להעדפת ניווט על חיפוש בניהול מידע אישי. תוצאות המחקר מראות שבעת ניווט לתיקיות, אנשים משתמשים באותם אזורים מוחיים המשמשים לצורך ניווט בעולם הפיזי ומשאירים את המערכת השפתית פנויה למשימות אחרות. לעומת זאת פעולת החיפוש מפעילה את אזור ברוקה האחראי על עיבוד שפה. לאחר צאת המאמר התראיין ברגמן לעיתון "הארץ".
הרצאות.
ברגמן הרצה על מחקריו באוניברסיטאות ומרכזי מחקר ברחבי העולם וביניהם "MIT Media Lab" בבוסטון, "מיקרוסופט מחקר" בסיאטל, "National Institute of Informatics" בטוקיו ואוניברסיטאות סירקיוז, קורנל ו-"Cornell Tech" שבניו יורק.
חיים אישיים.
נשוי לפרופסור רותו מודן. השניים גרים בתל אביב ולהם שני ילדים.
אמו היא הסופרת תמר ברגמן והוא נכד לכתריאל יפה.
קופיקס בר
צ'ושירו הייאשי
צ'ושירו הייאשי (ביפנית: 林 忠四郎; 25 ביולי 1920 - 28 בפברואר 2010) היה אסטרופיזיקאי יפני. מסלול הייאשי בדיאגרמת HR וגבול הייאשי קרויים על שמו.
ביוגרפיה.
צ'ושירו הייאשי נולד בקיוטו ב-1920 וקיבל תואר ראשון באוניברסיטת טוקיו ב-1942. החל מ-1945 עבד באוניברסיטה זו תחת הנחייתו של הידקי יוקאווה, שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1949. באותה השנה הייאשי השלים את הדוקטורט וב-1954 קיבל דרגת פרופסור. תחום מחקרו העיקרי של הייאשי היה אסטרופיזיקה תאורטית וקוסמולוגיה, העבודה המפורסמת ביותר היא פיתוח מתמטי של מסלול התפתחות של קדם-כוכב בדיאגרמת HR, שלימים נקרא על שמו - מסלול הייאשי. עבודה מפורסמת נוספת הייתה מציאת רדיוס מקסימלי של כוכב עבור מסה נתונה, הנקרא גם כן על שמו - גבול הייאשי. בנוסף, חקר הייאשי התפתחות כוכבים בשלבים צעירים וננסים חומים ותרם את חלקו לפיתוח מודל הנוקליאוסינתזה (יצירת יסודות) במפץ הגדול, שהרחיב את המאמר המפורסם אלפר-בתא-גאמוב . ב-1984 יצא לגמלאות.
זוכה מדליית אדינגטון לשנת 1970, פרס קיוטו לשנת 1995 ומדליית ברוס בשנת 2004.
נפטר ב-2010 בגיל 89.
קמילו ניסי
קוז'יניצה
קוז'יניצה (בפולנית: Kozienice, נהגה: [kɔʑɛˈɲit͡sɛ], ; ביידיש: קאזשניץ; לעיתים נכתב בספרות העברית קוז'ניץ) היא עיר בת קרוב ל-20,000 תושבים במרכז פולין, בפרובינציה מזוביה. העיר היא בירת מחוז קוז'יניצה, ויושבת במרחק מה (כ-4 מיילים) מנהר הויסלה.
העיר קיבלה זכויות עיר כבר ב-1322, אבל בשמה הנוכחי היא מופיעה ברשומות רק החל מ-1429.
למרות שהעיר ממוקמת בתחומי האזור ההיסטורי פולין קטן, מאז מלחמת העולם השנייה עברה העיר שינוי שייכות מנהלתי פעמיים (ב-1945 וב-1975). בחלוקה המנהלית החדשה (החל מ-2009) היא משתייכת מנהלתית לפרובינציה מזוביה.
יהודי קוז'ניץ.
לקוז'יניצה (בשמה השגור בפי יהודיה דוברי היידיש: קוז'ניץ) היסטוריה יהודית עשירה. באזור שנת 1790 (לאחר פטירת רבי אלימלך מליז'נסק) עבר לעיר הרב ישראל הופשטיין והפך אותה למרכז חסידי מפורסם. הרב הקנה לעצמו שם של "מגיד" ואחד מבכירי התלמידים של ר' אלימלך, ועל כן אלפי חסידים פקדו את העיר ללמוד מתורתו ואף לקבל ברכות או לבקש ישועות. גם לאחר פטירתו המשיכו צאצאיו לכהן באדמו"רות קוז'ניץ עד לתקופת השואה.
בשנת 1856 נמנו בקוז'יניצה 2,855 תושבים, ומתוכם 1,961 יהודים (כשני שלישים מתושבי העיר). בשנת 1897 מנתה אוכלוסיית העיר 6,882 נפש, כאשר כ-3,700 מתוכם היו יהודים.
ערב מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-4,800 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות. ב-9 בספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו החל לחטוף מדי יום מאות מיהודיה לעבודות כפייה.
באוקטובר 1939 שרפו הגרמנים בית כנסת בעיר, תוך רצח יהודים שניסו להוציא ממנו את ספרי התורה. בד בבד, הוטלו על יהודי העיר גזירות שונות, תוך החרמת רכושם, ושילוח חלקם למחנות עבודה.
בסוף 1940 רוכזו יהודי העיר בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, תוך הוצאה להורג של יהודים שנתפסו מנסים להבריח אליו מזון, או שלא העבירו דברי פרווה לגרמנים. בחורף 1942-1941 מתו רבים מיושבי הגטו ממגפת טיפוס הבהרות שפרצה בו. בקיץ 1942 הובאו לגטו שבעיר יהודים רבים שגורשו מיישובי הסביבה, ומספר יושביו הגיע לכ-8,000 איש.
ב-27 בספטמבר 1942 פשטו על הגטו שבעיר אנשי ס"ס ושוטרים אוקראינים, ושילחו את כל יושביו (13,000 איש) למחנה ההשמדה טרבלינקה. אחר כמה מאות יהודים שהצליחו להימלט ליערות הסביבה בזמן האקציה ערכו הגרמנים מצוד ממושך, בו תפסו ורצחו את רובם המוחלט של הנמלטים. כ-70 יהודים שהושארו בעיר עבור איסוף ומיון רכוש המגורשים הועברו בדצמבר 1942 למחנה בסקרז'יסקו קמיינה.
קרב עקבה