ב-2009 הלחין את פסקול סרט האנימציה "כוח G" וסרט הפעולה הבדיוני "המירוץ להר המכשפות".
ב-2010 הלחין את פסקול פנטזיית הקוסמות "שוליית המכשף" וב-2011 את פסקול סרט הפעולה הבדיוני "אני מספר ארבע"
חיים אישיים.
רבין נשי לשלי מיי ואב לילד אחד ראיין, שמשמש כמתופף בלהקת האינדי רוק "Grouplove ".
ארז אהרוני
ארז אהרוני (נולד ב-1957) הוא סופר, עורך דין וטייס ישראלי.
ביוגרפיה.
אהרוני גדל בשכונת רמת חן ברמת גן, ולמד בבית הספר התיכון "עירוני ט'" בתל אביב, במגמה הריאלית. כנער הדריך בצופים ועסק בספורט. התגייס לחיל האוויר, וסיים קורס טיס במגמת קרב בשנת 1978. בהמשך, שרת בטייסת 131 (טייסת ההרקולסים) והשתתף בטיסות ובמבצעים שונים, כגון העלאת יהודי אתיופיה (מבצע משה ומבצע שלמה).
עם שחרורו, למד משפטים וסיים את התואר באוניברסיטת תל אביב בשנת 1983. עם קבלת רישיון עריכת דין הקים עם חבריו את משרד זיסמן, אהרוני, גייר ושות' המחזיק סניפים בישראל, בארצות הברית (ניו יורק, בוסטון, ווושינגטון), בסין (בייג'ינג, שאנגחאי ושנג'ן), בהודו ובאירופה. אהרוני מתפקד כשותף מנהל במשרד, ועוסק בתחומים משפטיים שונים, כמו נדל"ן, ליטיגציה, בנקאות ותקשורת.
אהבתו לכתיבה וסיפורת החלה בגיל צעיר. ב-2004, זכה סיפורו "גיעגועים" (קולות הברווז) במקום הראשון בתחרות הסיפור הקצר על שם אוריאל אופק. ב-2006 פורסם ספרו הראשון "חצי שפם" בהוצאת מעריב, וכשלוש שנים לאחר מכן יצא לאור ספרו "סודו של העיט" בהוצאת כנרת זמורה ביתן.
ב-2011 פורסם ספרו "אש בשדה קוצים", בעריכת אמנון ז'קונט, בהוצאת כנרת, זמורה-ביתן.
ז'אן פול פיטוסי
מעשה בחייט
"מעשה בחייט" הוא מחזה מאת פרידריך לוֹבֶּה (תחת הפסבדונים ההולנדי "י' דה פְרִיס", שעִמו הגיש את מחזותיו לתיאטרון "האהל"), שאף ביים אותו.
המחזה הוא קומדיה בת חמש תמונות, שמתרחשת בהולנד בימי כיבוש נפוליאון. מעשה בחייט, שמעז לחרף את שמו של נפוליאון בעת שכרותו ונידון על כך לשלושה שבועות מאסר, לאחר שהלשינו עליו התושבים. אולם, הוא שולח בסתר את שולייתו לבית הסוהר, לרצות את עונשו. תפנית מתרחשת כאשר מוציא השוליה את נשמתו בבית הכלא, והחייט נאלץ כעת להעמיד פני מת. כך, הוא נקלע למצבים מגוחכים, והוא נוכח בלוויה של עצמו, מודד את גודל מודעות האבל וצועד בביתו מצעד של אבל למשמע התזמורת אשר בלוויה. בהמשך מאמץ לעצמו זהות, שהוא אחיו התאום של עצמו, והוא נושא בשנית את אשתו.
המחזה הועלה בתיאטרון "האהל" בשנת 1947 בתרגום מגרמנית של לאה גולדברג. את עיצוב התפאורה ערך אריה ארוך ואת העיבוד המוזיקלי ארנסט גלזר.
הוא תוכנן לעלות לראשונה בסוף יוני 1947, אך לבסוף התקיימה הצגת הבכורה ב-8 ביולי, בשלהי עונת ההצגות תש"ז. המחזה זכה להצלחה, ועל כן פתח את עונת תש"ח בתיאטרון.
צוות השחקנים כלל את מאיר מרגלית בתפקיד הראשי (החייט) וכן את שושנה פרלמוטר בתפקיד מַרִיטְיֶה, דבורה קסטלניץ בתפקיד דוֹרְטְיֶה, לאה דגנית בתפקיד יוּלה, יהודה גבאי בתפקיד מֶלֶר, דניאל פוגלסון בתפקיד וִילֶם, יוסף זרובבל בתפקיד בעל הפונדק, יהודית ברקאית בתפקיד אַנְטְיֶה, בן ציון זילברג ואברהם נחתומי. את תפקידי השחקנים מתארת מבקרת "דבר" רבקה דוידית (בחתימת "בת־לוי"): "מרגלית בתפקיד המרכזי כבש את לב הצופים. ש' פרלמוטר אשת-החיל הנבונה וד' קסטלנץ, בעלת המזימות, ל' דגנית — כזמרת רחוב זקנה ונחמדה, י' גבאי כסוחר הרווק, ד' פוגלסון — הצעיר רודף הנשים, י' ברקאית — המלצרית טובת הלב וכן ב״צ זילברג ונחתומי — כולם, כולם טובים, ואף למעלה מזה".
דוידית תיארה את המחזה כ"מהתלה חמודה, השופעת חן וצחוק למכביר". לצד הביקורת החיובית על הופעת השחקנים, חלקה לוי מחמאות לתפאורה "במתכונת הציור ההולנדי הישן" ולתלבושות. לצד זאת, ראתה ברקע ההיסטורי "הזדמנות לפסיכולוגיה של כובשים ומדוכאים", שלא נוצלה היטב:
HURD היא ליבת מערכת הפעלה שאמורה להיות הליבה של מערכת GNU.
היסטוריה.
במנשר של גנו הזכיר ריצ'רד סטולמן ש-"ליבה ראשונית קיימת אך תכונות רבות עדיין נדרשות כדי לחקות את יוניקס". הוא התייחס ל-TRIX, ליבת RPC (קריאה להליכים מרחוק) שפותחה ב־MIT, שעורכיה החליטו להפיצה בחינם והייתה תואמת עם גרסה 7 של יוניקס. בדצמבר 1986 התחילה עבודה לשינוי ליבה זו, אך מפתחיה החליטו לבסוף שהיא לא מתאימה כנקודת התחלה, בעיקר בגלל שהיא רצה רק על "ארכיטקטורת 68000 היקרה והאלמונית" והיה צורך להתאים אותה לארכיטקטורות אחרות לפני שאפשר היה להשתמש בה. ב־1988 נשקלה במקומה ליבת "מאך", אשר פותחה ב-CMU (אוניברסיטת קרנג'י מלון), על אף שתחילה נדחה פיתוחה בגלל שמפתחיה נדרשו להוריד קוד שהיה שייך לחברת AT&amp;T.
בתחילה הוחלט לקרוא לליבה Alix, אך המפתח מייקל בושנל העדיף מאוחר יותר את השם Hurd, כאשר השם הקודם נדחק לתת-מערכת ובסופו של דבר נעלם לחלוטין. גם הפיתוח של Hurd נעצר בסופו של דבר בעקבות בעיות טכניות ועימותים מתמשכים בין המפתחים.
מערכת דביאן כוללת גם הסבה חלקית לריצה מעל ליבת Hurd.
המפלגה הדמוקרטית של יפן
המפלגה הדמוקרטית של יפן (ביפנית: 民主党, תעתיק: מינשוּטוֹ), או בשמה המקוצר DPJ, היא מפלגת מרכז-שמאל ביפן, שנוסדה ב-1998 מתוך מיזוג מספר מפלגות אופוזיציה. לאחר הבחירות הכלליות של 2009 הפכה המפלגה הדמוקרטית למפלגת השלטון בבית הנבחרים של יפן, עת הביסה את יריבתה הפוליטית המפלגה הליברלית-דמוקרטית וזכתה ברוב המושבים בבית התחתון ובבית היועצים של יפן, אולם בבחירות הכלליות של 2012 איבדה המפלגה מכוחה אל מול המפלגה הליברלית-דמוקרטית.
היסטוריה.
עשור ראשון.
המפלגה נוסדה ב-27 באפריל 1998, לאחר מיזוגן של ארבע מפלגות עצמאיות ליברליות או סוציאל-דמוקרטיות שהתנגדו לשלטון המפלגה הליברלית-דמוקרטית. נשיא המפלגה היה נאוטו קאן, לשעבר שר הבריאות, הרווחה והעבודה, והמזכיר הכללי היה צוטומו האטה, לשעבר ראש ממשלת יפן.
בבחירות הכלליות של 2003 קיבלה המפלגה הדמוקרטית 177 מתוך 480 המושבים בבית. אף על פי שעדיין נותרה המפלגה באופוזיציה, בבחירות אלה היא הראתה את כוחה הפוליטי. קאן התפטר ב-2004 בעקבות פרסום שערורייה בה היה מעורב, ואת מקומו תפס קצויה אוקאדה.
המפלגה הדמוקרטית הבטיחה לזכות בבחירות הכלליות של 2005, שנערכו לבקשתו של ראש הממשלה ג'וניצ'ירו קואיזומי בשל דחיית תוכניותו להפרטת שירות הדואר, אך לאחר שאיבדה 62 מושבים נאלץ אוקאדה להתפטר.
איצ'ירו אוזאווה נבחר לנשיא המפלגה ב-7 באפריל 2006.
2009-היום.
אוזאווה התפטר מנשיאות המפלגה במאי 2009, בעקבות מעורבותו בפרשת גיוס כספים, ואת מקומו תפס יוקיו הטויאמה, מעט לפני הבחירות הכלליות של 2009, בהן הביסה המפלגה הדמוקרטית את המפלגה הדמוקרטית-ליברלית והשיגה רוב מוחלט בבית הנבחרים. הניצחון בבחירות הבטיח למעשה שהטויאמה יהיה ראש הממשלה החדש, וב-16 בספטמבר מינה אותו לתפקיד הקיסר אקיהיטו.
הטויאמה הודיע על התפטרותו ב-2 ביוני 2010 בכנס של המפלגה. לאחר אירוע התקיפה של כלי שיט צפון-קוריאני על כלי שיט דרום-קוריאני ב-28 במאי, חתם הטויאמה על הסכם עם נשיא ארצות הברית ברק אובמה בו אישר את המשך פעילותו של בסיס חיל הנחתים באוקינאווה, ובעקבות זאת ספג ביקורת.
נאוטו קאן החליף את הטויאמה בראשות הממשלה ובהנהגת המפלגה. רעידת האדמה בסנדאי אמנם חיזקה את מעמדו, אך הוא הכריז שיתפטר לאחר שיעביר מספר רפורמות לשיקום המדינה, וב-11 בספטמבר 2011 התמנה יושיהיקו נודה לתפקיד. ב-16 בנובמבר 2012 פיזר נודה את בית הנבחרים, ובבחירות שנערכו חודש לאחר מכן איבדה המפלגה את השלטון.
ב-2016 התאחדה המפלגה עם מפלגת החדשנות של יפן. בספטמבר אותה שנה נבחרה רנהו לנשיאת המפלגה.
מצע.
המפלגה הדמוקרטית רואה עצמה כהולכת נגד הסטטוס קוו וכנגד הממסד השלטוני הנוכחי. היא טוענת שהבירוקרטיה בממשלה היפנית גדולה מדי, לא יעילה מספיק, שמרנית ולא גמישה, ובכוונת המפלגה להדיח את השלטון הישן הכבול על ידי חשיבה ארכאית ואינטרסים, לפתור את בעיות יפן, וליצור חברה חדשה, גמישה ותוססת המעריכה אינדיבידואליות וחיוניות.
המפלגה הליברל דמוקרטית (יפן)
פרנסיסקוס סילביוס
פרנסיסקוס סילביוס (בגרמנית: Franciscus Sylvius; 11 במאי 1614, הנאו, גרמניה - 19 בנובמבר 1672, ליידן, הולנד) היה רופא ומדען הולנדי שהתמחה בפיזיולוגיה, כימיה ואנטומיה. סילביוס היה חסיד של עבודתם של: רנה דקארט, יאן בפטיסט ואן הלמונט וויליאם הארווי. היה בין התומכים הראשונים של התאוריה של מחזור הדם בהולנד. בין תלמידיו היה גם פרדריק ראוש, שלימים נעשה מדען ורופא מפורסם בהולנד, ותרם בנושא האנטומיה ושימור איברים.
סילביוס קיבל את ההכרה על המצאת הג'נייבר שהוא גלגולו הקדום של הג'ין.
פרידריך לבנשטיין
חטיף מרס מטוגן בשמן עמוק
חטיף מרס מטוגן בשמן עמוק (באנגלית: Deep-fried Mars bar) הוא מנת קינוח, שמכינים אותה על ידי טיגון בשמן עמוק של חטיף שוקולד מסוג מרס, שנטבל בבלילה המשמשת לטיגון דגים. החטיף מקורר בדרך כלל לפני הטיגון על מנת שלא יימס בתוך השמן הרותח.
המנה הומצאה בחנות פיש אנד צ'יפס בסקוטלנד באמצע שנות התשעים. בקיץ 1995 פרסם עיתון מקומי בעיר אברדין ידיעה על חנות בעיירה סמוכה המגישה את המנה לילדים. בתוך ימים ספורים מצא הסיפור את דרכו לעיתונים הנפוצים בסקוטלנד ובבריטניה ומשם לשידורי הטלוויזיה של ה-BBC, והמנה הוכנה בתוכנית טלוויזיה בשידור חי. בעקבות הפרסום הרב הזדרזו חנויות פיש אנד צ'יפס ברחבי בריטניה להכניס את המנה לתפריטן.