צ'סלבסקה זכתה לפרסום עולמי ב-1968, במהלך אולימפיאדת מקסיקו, לאחר שזכתה בשש מדליות מהן 4 זהב, הספורטאית המעוטרת ביותר במדליות זהב במשחקים אלו ולפופולריות בקרב הקהל המערבי בעקבות תמיכתה הפומבית ב"אביב של פראג".
ביוגרפיה.
צ'סלבסקה נולדה בפראג והחלה את הקריירה שלה בהחלקה אמנותית. במהרה עברה להתחרות בהתעמלות מכשירים וב-1958 זכתה להישג בינלאומי ראשון כשזכתה במדליית כסף בתחרות הקבוצתית באליפות העולם. באולימפיאדת רומא, ב-1960, זכתה שוב במדליית כסף כחלק מהקבוצה הצ'כוסלובקית. באליפות העולם של 1962 זכתה במדליית זהב בתרגיל הקרקע ובמדליית כסף בקרב-רב כשמקדימה אותה המתעמלת הסובייטית המפורסמת לאריסה לטינינה.
באולימפיאדת טוקיו, ב-1964, זכתה כבר בשלוש מדליות זהב. בקרב-רב, בקורה ובסוס הקפיצות. ב-1966 זכתה הקבוצה הצ'כוסלובקית, יחד עם צ'סלבסקה, להישג גדול כשניצחה בתחרות הקבוצתית באליפות העולם את הנבחרת הסובייטית שהייתה באותן שנים בעלת ההגמוניה הברורה בהתעמלות הנשים.
בתחילת אוגוסט 1968 חתמה צ'סלבסקה על מנשר 2000 המילים, שכתב הסופר לודביק ואצוליק, כנגד ההתערבות הסובייטית בענייניה הפנימיים של צ'כוסלובקיה. החתימה על המנשר, שהייתה עוד ביטוי ל"אביב של פראג" וחתמו עליו 40,000 איש, העמידה את צ'סלבסקה מחדש באור הזרקורים כיוון שהיא הייתה דמות ידועה ופופולרית בארצה. בזמן הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה, שהתרחשה ב-20 באוגוסט, שהתה צ'סלבסקה במחנה אימון והוברחה לכפר קטן בהרים מחשש שהיא תיאסר. לא היה באפשרותה להתאמן כראוי באותו מקום והיא הגיעה למקסיקו זמן קצר בלבד לפני תחילת המשחקים האולימפיים שנערכו באוקטובר.
באולימפיאדת מקסיקו הייתה צ'סלבסקה בשיאה. היא זכתה בארבע מדליות זהב אישיות בקרב-רב, בתרגיל הקרקע, במקבילים מדורגים ובסוס הקפיצות ובשתי מדליות כסף, בקורה ובתחרות הקבוצתית. היא זכתה לאהדת הקהל המקסיקני כשביצעה את תרגיל הקרקע שלה לצלילי שיר מקסיקני. ניצחונותיה האישיים של צ'סלבסקה על המתעמלות הסובייטיות סימלו בעיני רבים את ניצחון האומה הצ'כוסלובקית על ברית המועצות הגדולה. צ'סלבסקה שתמכה, כאמור, באופן גלוי באלכסנדר דובצ'ק, מנהיגה המודח של צ'כוסלובקיה, הרכינה את ראשה במחאה, בעת נגינת ההמנון הסובייטי בשעה שזכתה במדליית זהב במשותף עם המתעמלת הסובייטית פטריק. מיד בתום המשחקים האולימפיים, עדיין במקסיקו, לעיני אלפי צופים מריעים, נישאה צ'סלבסקה לאתלט בן ארצה יוזף אודלודזיל.
לאחר שובה לארצה נמנע ממנה להמשיך ולהופיע בתחרויות מחוץ לצ'כוסלובקיה והיא הפכה לאישיות בלתי רצויה על ידי השלטון הקומוניסטי המחודש. לאחר "מהפכת הקטיפה" ב-1989, קיבלה צ'סלבסקה מינוי כיועצת לענייני בריאות, זכויות האדם, חינוך גופני וספורט של נשיא צ'כוסלובקיה החדש - ואצלב האוול. היא גם שימשה כחברה וכנשיאת הוועד האולימפי הצ'כי. אירועים קשים במשפחתה הביאו לכניסתה לדיכאון בעקבותיו קיבלה ב-1998 טיפול פסיכיאטרי. מאז, פרשה מתפקידיה הציבוריים והתגוררה בפראג.
ב-2015 אובחן כי חלתה בסרטן הלבלב וב-30 באוגוסט 2016 נפטרה צ'סלבסקה כתוצאה ממחלתה.
אליעזר ולדמן
הרב אליעזר ליפא ולדמן (ל' בשבט ה'תרצ"ז, 11 בפברואר 1937 – ט"ו בטבת ה'תשפ"ב, 19 בדצמבר 2021) היה רב דתי לאומי מזקני תלמידי הרצי"ה קוק, מייסד ישיבת ניר קריית ארבע והעומד בראשה לאורך שנים רבות. בשנותיו האחרונות כיהן כנשיא הישיבה. עד לפטירתו היה חבר בארגון רבני תורת הארץ הטובה.
ממובילי ההתיישבות ביהודה ושומרון וממייסדי היישוב היהודי בחברון ובקריית ארבע. כיהן כחבר הכנסת מטעם סיעת התחיה.
ביוגרפיה.
נולד בפתח תקווה, לרב יואל ודינה ולדמן, אשר עלו ארצה בשנת 1932 ועבדו בפרדסים ובבנייה. בהיותו בן שלוש ירדה משפחתו לארצות הברית. בנערותו בארצות הברית היה פעיל בבני עקיבא, ומשם הגיע ללמוד אצל הרב יצחק הוטנר בישיבת רבי חיים ברלין, ובישיבה יוניברסיטי לתואר ראשון בפסיכולוגיה ובפילוסופיה.
החל מאלול תשט"ז (1957), בהיותו כבן 20, למד בישיבת כרם ביבנה, אליה הגיע במסגרת תוכנית ההכשרה של בני עקיבא, שם נקשר לראש הישיבה הרב חיים יעקב גולדוויכט, ועבד בקבוצת יבנה. בתקופת מבצע קדש חפר לצד חבריו תעלות הגנה בקיבוץ. לאחר שנת ההכשרה החל ללמוד בישיבת מרכז הרב אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק, אותו כינה מאז רק בתואר: "מורנו ורבנו הרב צבי יהודה". בשנת תשכ"ט אף התגורר בבית רבו, אשר נזקק לעזרה, תקופה מסוימת.
בשנותיו בישיבת מרכז הרב התיידד עם הרב חיים דרוקמן. השניים קיימו לימוד משותף קבוע, מדי שבוע, עד מותו.
לימים סיפר, שבהיותו תלמיד של הרב הוטנר הוא חש שדבריו הם הגבוהים ביותר עלי אדמות, אך כאשר הגיע לארץ ופגש בתורת הרב קוק, השתנה אצלו קנה המידה והרגיש שהם גבוהים מכל מה שהכיר "כגבוה שמים מארץ", ובם דבק.
פועלו החינוכי.
בשנת תשכ"ד היה ממיסדי הישיבה התיכונית אור עציון ושימש שם כר"מ במשך מספר שנים. בניסן תשכ"ח היה מראשי מייסדי היישוב היהודי בחברון, שם החל לרכז קבוצת לימוד, אותה ראה כסניף של ישיבת מרכז הרב, בה למד.
החל משנת 1972 שימש הרב ולדמן כראש ישיבת ההסדר ניר קריית ארבע. לאחר מספר שנים הצטרף אליו הרב דוב ליאור. שניהם שימשו במשך כ-30 שנה כראשי הישיבה, כשהרב ליאור עוסק בעיקר בתחום העיון וההלכה והרב ולדמן עוסק בלימודי אמונה על פי הגותו של הראי"ה קוק. עד פטירתו הרב ולדמן שימש כנשיא הישיבה, ובנו הרב נעם ולדמן הוא ראש הישיבה.
הרב ולדמן לימד לימודי אמונה בישיבת מרכז הרב לפני ואחרי מלחמת יום הכיפורים. במקביל לעבודתו החינוכית כיהן כאחד מחברי ועד קריית ארבע.
פועלו הציבורי והפוליטי.
ב-1974 הורה לחיילים שהתייעצו עמו לסרב לפקודות שתכליתן הפרעה להתנחלות בשטחים.
היה חבר המזכירות העולמית של תנועת בני עקיבא בשנת 1976, ולאחר מכן בהנהלה הארצית של בני עקיבא (1980–1986). כמו כן בשנת ה'תשל"ז (1977) שימש כרב המושב קשת ברמת הגולן, עד אשר הרב שלמה אבינר החליפו בתפקיד זה.
בשנת 1984 נעצר במסגרת פרשת המחתרת היהודית, בחשד שידע על פעולותיה. מעצרו הכה בהלם את קרובי משפחתו ותלמידיו, בעיקר בשל העובדה כי התנגד בחריפות לפעילות המחתרת וקרא לחבריה להביע חרטה על מעשיהם. הרב ולדמן הכחיש את ההאשמות ושוחרר לאחר כיומיים. הפרשה הסתיימה בלא כלום.
היה ממייסדי וראשי גוש אמונים, ממייסדי מפלגת התחיה. הוא שימש כחבר מזכירות מרכז ומועצת תנועת "התחיה" עד לפירוקה, וכיהן כחבר הכנסת מטעמה בכנסת ה-11 ובכנסת ה-12. הוא פרש מהכנסת בינואר 1990.
ב-1993 הצטרף לאיחוד הרבנים למען ארץ ישראל שאז הוקם. לפני ביצוע תוכנית ההתנתקות עבר עם תלמידי ישיבת ניר קריית ארבע ארעית וכצעד מחאה ליישוב שא-נור בצפון השומרון. באותה העת הצטרף לקוראים לסרב פקודה.
בבחירות לכנסת ה-20 בשנת 2015, היה בין זקני הרבנים בציונות הדתית שקרא להצביע למפלגת הבית היהודי, ולא למפלגת יחד.
בעשור האחרון לחייו השתתף במיזם "שיח שלום", המקיים בין השאר מפגשים בין פעילי שלום לרבנים ביהודה ושומרון.
חיים אישיים.
הרב ולדמן היה נשוי לרותי, ולהם 8 ילדים. ביניהם:
דעותיו.
הרב ולדמן, בהיותו תלמיד של הרב צבי יהודה קוק, הורה לתלמידיו את דרכו החינוכית בעיקר על פי כתביו של הראי"ה (כדוגמת "אורות" ו"עין איה"). על פי הרב קוק בספר אורות, סבר הרב ולדמן שמדינת ישראל היא "יסוד כיסא ה' בעולם", על אף שהיא חילונית. בשיחותיו קיים דגש על הבנת תהליך הגאולה על פי משנת הרצי"ה.
כתלמיד מובהק של הרב צבי יהודה קוק יחסו למדינת ישראל היה כראשית צמיחת גאולתנו. הוא נמנה עם הזרם בציונות הדתית של מרכז הרב בהובלתו של הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא.
הרב ולדמן היה נגד מעשי נקמה פרטיים בערבים וטען שמדינת ישראל בלבד צריכה לנקוט צעדים כנגד הערבים כתגובות לפיגועים.
הוא נמנה עם הרבנים שקראו לחיילים שנצטוו לפנות יהודים מארץ ישראל לסרב פקודה, עם זאת קרא לתלמידיו שלא להפעיל אלימות כנגד חיילים ושוטרים שבאים לפנות.
כבר בראשית שנות ה-80 התבטא הרב ולדמן כי "תפילה של יהודי על הר-הבית צריכה להיות הדבר הטבעי ביותר של חיים יחד בארץ ישראל", ועם זאת הסתייג מפעולות נמהרות בתחום זה. הוא עודד עלייה להר הבית על פי פסיקתו של עמיתו הרב דוב ליאור ואף עלה בעצמו להר הבית. על האמירה שטרור הסכינים ב-2015 קשור לעליות בהר הבית התבטא שהיא "חוצפה".
בשיעור שמסר קבל על התבדלותן של ישיבות הקו, לדבריו. עוד אמר שאין לתלמידי הרב טאו סמכות לקבוע שרבם הוא גדול הדור ועולה על שאר תלמידי הרצי"ה, וכינה טענה זו "התנשאות לא יפה". עם זאת ביקש מתלמידיו להיזהר מלנהוג בזלזול כלפי רבנים ותלמידים מישיבות הקו.
מגדל פיזה
המגדל הנטוי של פיזה (באיטלקית: Torre pendente di Pisa) או מגדל פיזה הוא מגדל הניצב בפיאצה דיי מיראקולי, בפיזה שבאיטליה. המגדל ידוע בעיקר בשל נטייתו בזווית של 3.97 מעלות נכון ל-2019. הבניין הוא מגדל הפעמונים של הקתדרלה בעיר והוא אחד המבנים הידועים באיטליה ואחת מאטרקציות התיירות הידועות שלה: הוא מופיע ברשימת האתרים הפופולריים באיטליה במקום החמישי, ובתחילת שנות ה-2000 ביקרו בו כשני מיליון תיירים בשנה.
לבנייה היו שלושה שלבים, שכל אחד מהם נבנה על ידי מתכנן אחר. המתבונן במגדל יבחין בשילוב שנעשה בין סגנונות הבנייה של הבונים השונים.