ככל הידוע, במקור, הבוטנטים נועדו לייצר יכולת לשוחח בפורומים מרובי משתתפים על בסיס פרוטוקול Internet Relay Chat, IRC. מטרת הפרוטוקול לאפשר "שיחה" של משתתפים רבים באמצעות הודעות טקסט ושיתוף קבצים. הפרוטוקול ממומש מעל תצורת "שרת/ לקוח".
נכון לאפריל 2011, מאה הרשתות המובילות שרתו למעלה מחצי מיליון משתמשים בכל נקודת זמן, באמצעות כ-1500 שרתים, שהיו אז כחצי מכמות השרתים.
"בוטנטים" זדוניים.
"בוטנטים" שתכליתם לבצע משימות זדוניות עבור מי ששולט בהם. שימוש שהיה נפוץ בעבר כלל ביצוע מתקפת DDoS, כלומר, התקפת מחשב יעד מסוים על ידי שליחת הודעות מרובה בו-זמנית כך שלא יוכל לתת את השירות המקורי אליו הוא היה מיועד. מימוש ההתקפה במקרה הזה, מתבצע על ידי שליחה של מירב הודעות מכל אחד מהמחשבים הנגועים אל מחשב היעד - בו-זמנית.
שימוש מפורסם נוסף ב"בוטנטים" הוא לצורכי הפצת דואר "ספאם" בכמויות גדולות.
ל"בוטנטים" יש בדרך כלל ערוץ "פיקוד ושליטה" שדרכו מועברות הוראות ההפעלה אל המחשבים השונים. לחלק מה"בוטים" יש גם שרתים ייעודיים המשמשים כ"שטח אחסון" שאליו מועבר מידע שנגנב ובשלב כלשהו, בזמן שנוח לישות ששולטת ב"בוטנט" הוא מוריד אליו את המידע שנגנב מהמחשבים השונים ונשמר על "שרת האחסון" (Drop Zone). "בוטנטים" מודרניים מסווים את מסלול ההתקשרות משרת הפיקוד אל המחשבים הנגועים ומהמחשבים הנגועים אל "שטח האחסון".
מכיוון שיש כיום לא מעט גורמי חוק שמנסים "לחסל" את ה"בוטנטים", רובם מדלגים הן את שרת הפיקוד-שליטה והן את שרת שטח האחסון כדי להימנע ממצב שבו שרת כזה נופל לידי רשויות החוק.
למחשבים הנגועים בתחנות הקצה נוהג לקרוא "זומביז" ובדרך כלל, המשתמש החוקי של תחנת הקצה לא יודע שהמחשב שלו "נגוע" והוא למעשה מארח "בוטנט" זדוני.
"בוטנטים" בשימוש מדינתי.
לפי מקורות שונים, מדינות עושות שימוש ב"בוטנטים" לצורכי לוחמת סייבר.
שיטות "הדבקה"/ "הזרקה".
שיטה שהייתה נפוצה בתחילת דרכם של ה"בוטנטים" הייתה להגיע לטווח שבו יש קשר "ווי-פיי" למחשב המטרה ואז להזריק לתוכו את ה"נוזקה". כיום, בדרך כלל, ההפצה מתבצעת באמצעות שליחת דואר אלקטרוני עם קובץ צרופה שמכיל את הנוזקה או באמצעות שתילת "לינק" באתר אליו צפוי המשתמש לגלוש או בתוך דואר אלקטרוני. הדבקת המחשב של המשתמש מתאפשרת תוך ניצול חולשות הדפדפן שלו, חולשות מערכת ההפעלה שלו וכדומה.
לאחר הדבקת מחשב מסוים, ה"מטען המועיל" עצמו בנוי כך שהוא מתפשט ברשת למחשבים אחרים מקושרים במגוון דרכים (גרסה זו של "נוזקה" נקראת "תולעת מחשב" ואולם, היום התחומים כבר מתערבבים).
מבנה ה"בוטנט".
ה"בוטנט" כולל את המחשבים, ה"זומביז" שעליהם מותקנות ה"נוזקות", שרת לפיקוד ושליטה, שרתים ל"אחסון מידע", פרוטוקולי תקשורת ואת "מנהל הבוטנט".
כלכלת הפשע בתחום ה"בוטנטים".
לאחר כמה שנים, כשהתחום "הבשיל" נוצרה "כלכלה" שחורה כאשר כותבי ה"מטען המועיל" הם סוג של "ספק מתמחה", הארגון שמקים את ה"בוטנט" הוא ספק מתמחה (סוג של אינטגרטור) וארגוני הפשיעה "קונים" בוטנט שהוכן עבורם מראש והם קובעים רק את משימותיו - למשל, גנבת סיסמאות ומספרי כרטיס אשראי.
גרסה מתקדמת עוד יותר היא קניית שירותים ממפעיל ה"בוטנט". לדוגמה, ישות מסחרית שרוצה להפיץ מיליוני הודעות "ספאם" משלמת לבעלים של ה"בוטנט" והוא "רק"מפיץ את הודעת ה"ספאם".
בדרך כלל יצירת הקשר בין הגורמים השונים והמשא ומתן הכספי מתנהלים ב"דרקנט".
סוגי תקיפות נפוצים.
שימושים נפוצים ב"בוטנטס" כוללים:
היסטוריה ודוגמאות.
הפרסום הראשון לגבי "בוטנט" מסודר היה במהלך 2001. פרסום זה היה חלק מתביעה משפטית של ספק אינטרנט אמריקאי בשם EarthLink כנגד ספאמר.
בוטנטים מפורסמים כללו את:
פרוט "בוטנטים" מוכרים מפורט להלן:
קנדינסקי
קנדינסקי (ברוסית: Кандинский), הוא שם משפחה.
קנדל
קנדל הוא שם פרטי ושם משפחה.
ג'וליה סרנו
ג'וליה סרנו היא סופרת, משוררת ספוקן וורד, ביולוגית ופעילה טרנסג'נדרית וביסקסואלית אמריקאית. סרנו מתגוררת באוקלנד שבקליפורניה. היא כתבה מספר ספרים העוסקים בנושאים קוויריים ופמיניסטיים.
עבודותיה של סרנו פורסמו במספר מגזינים קוויריים ופמיניסטיים, כמו גם ב-San Francisco Chronicle וב-NPR. עבודותיה שימשו גם כחומר לימוד במספר קורסים בלימודי מגדר ברחבי ארצות הברית.
חייה המוקדמים.
סרנו החלה לחוש בדיספוריה מגדרית בגיל 11, ומספר שנים לאחר מכן היא החלה להתלבש בבגדי נשים. בתחילה בסתר אך בהמשך החלה להזדהות כגבר קרוס-דרסר. בשנת 1994 הצטרפה לקבוצת תמיכה לקרוס-דרסרים בקנזס. זמן קצר לאחר מכן, סרנו עברה לסן פרנסיסקו. בסוף שנות ה-90 החלה סרנו להזדהות כטרנסג'נדרית וכביג'נדרית, ובשנת 2001 החלה בהליך רפואי של שינוי מגדרי והחלה להזדהות כאישה טרנסית.
פועלה.
סרנו היא פואטרי סלאמרית והופיעה במספר אוניברסיטאות כמו גם באירועים כגון מצעד הגאווה והפסטיבל הלאומי לאומנות קווירית בסן פרנסיסקו.
סרנו היא גם ביולוגית העובדת כחוקרת באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בתחומי ביולוגיה אבולוציונית והתפתחותית. היא קיבלה את הדוקטורט שלה בביוכימיה וביופיזיקה מולקולרית מאוניברסיטת קולומביה.
דייגו רמירס דה ארייאנו
אן רמזי (1929-1988)
צבא בולגריה
צבא בולגריה (בבולגרית: Българска армия) הוא שמם של הכוחות המזוינים של בולגריה. נשיא בולגריה הוא מפקדו העליון של הצבא ומשרד ההגנה הבולגרי אחראי פוליטית על התנהלותו. לצבא שלוש זרועות מרכזיות: האוויר, הים והיבשה. ניתן להתגייס לצבא החל מגיל 18 ולשרת עד גיל 49. נכון ל-2008 שירתו בצבא הבולגרי 34,000 חיילים סדירים ועוד 302,000 נמנו על כוחות המילואים. נכון ל-2009 עמד תקציב הביטחון הבולגרי על 1.19 מיליארדי דולר, המהווים 1.98 אחוזים מהתוצר המקומי הגולמי בבולגריה. בולגריה חברה באופן רשמי בנאט"ו מאז 29 במרץ 2004, ובין 2003 ל-2008 השתתפו 485 חיילים בולגרים במלחמת עיראק ובהמשך נשלחו 608 חיילים בולגרים לכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי המוצב באפגניסטן. בזמן המלחמה הקרה מנה הצבא הבולגרי כ-150,000 חיילים סדירים, אך לאחר קריסת השלטון הקומוניסטי החל תהליך הדרגתי של צמצום מספר החיילים. בולגריה זנחה את כוח הטילים הבליסטיים וצי הצוללות שלה ולפי תכנוני הממשל הבולגרי צפויים ב-2014 לשרת בצבא 27,000 חיילים סדירים, מתוכם 14,310 בצבא היבשה, 6,750 בחיל האוויר, 3,510 בצי הבולגרי ו-2,420 במטה הכללי. הצבא משתמש בציוד רוסי, אמריקני וגרמני.
ציוד.
ציוד צבא היבשה כולל: 210 טנקים, 2,000 רכבים משוריינים, 506 תותחים עם תנועה עצמית, 350 תותחים נגררים וכ-200 כלים רקטיים.
ציוד חיל האוויר כולל 13 מטוסי קרב, 4 מטוסי תקיפה, 7 מטוסי תובלה, 21 מטוסים קלים, 22 מסוקי תובלה ושני מסוקי קרב.
צי חיל הים מכיל 29 ספינות חמושות.
סן פרננדו (טרינידד)
סן פרננדו (בספרדית: San Fernando) היא עיר השוכנת בחלקו הדרום-מערבי של האי טרינידד שבטרינידד וטובגו. שטח העיר תחום על ידי נהר גוראקרה מצפון, על ידי נהר אורופוצ'ה מדרום, על ידי הכביש המהיר על שמו של סר סולומון הוצ'וי ועל ידי מפרץ פראיה ממערב. העיר קרויה לעיתים על ידי המקומיים בכינוי "סנדו" (Sando) והיא מהווה את הבירה התעשייתית של טרינדד בשל קרבתה לבית הזיקוק של פוינט א-פייר ולמפעלים נוספים כמו מתקני הפקה לגז טבעי נוזלי, ברזל, פלדה ואלומיניום.
היסטוריה.
התושבים הילידים המקוריים של האזור קראו לו אנפרימה, שמשמעותו "גבעה יחידה" או "ללא מים". גבעת סן פרננדו מתנשאת במרכז העיר. העיר שנקראה סן פרננדו דה נפרימה (San Fernando de Naparima) נוסדה על ידי המושל הספרדי דון חוסה מריה צ'קון ב-1784. במשך הזמן נשמטה הסיומת נפרימה.
ב-1783 החלו להתקיים מטעי סוכר רבים סביב לסן פרננדו. העיר צמחה סביב ענף חקלאי זה. צמיחה זו נמשכה לאורך כול המאה ה-19 ובמקום הוקם בית הזיקוק לסוכר הגדול בעולם. פיתוחם של ענף גידול הקקאו וענף הפקת הנפט, סייעו לצמיחתה של סן פרננדו.
גידולה של העיר היוותה אתגר בנוגע לאספקת המים שלה, בעיקר בעונה היבשה. תלונותיהם של התושבים גרמו לדוחות רבים של גאולוגים והידרולוגים בסופה של המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20, אך הבעיה נפתרה רק עם השלמת בנייתו של סכר נבט (Navet Dam) בשנות השלושים.
בית הזיקוק לנפט בפוינט א-פייר הסמוכה היווה חלק חשוב בהתפתחותה של סן פרננדו בין מלחמת העולם השנייה ועד לשנות השמונים. בית הזיקוק נבנה במהלך המלחמה והיווה את אחד מהתרומות החשובות של המגזר הפרטי למאמץ המלחמתי. הדרישה הגבוהה לנפט בשנות השבעים והשמונים הובילה לפיתוחם של פרברי סן פרננדו, במיוחד של מארבלה בצפון וגאספרילו במזרח. ב-1991 הורחבו תחומי העיר. עקב פיתוחה המהיר של העיר נהרסו רבים מבנייניה העתיקים והיא איבדה מבחינה מסוימת את מורשתה ההיסטורית.
יהודה שוקרון
יהודה שוקרון (נולד בשנת תשל"ב, 1972) הוא שדרן, קריין, חקיין ושחקן חרדי ישראלי.
ביוגרפיה.
שוקרון נולד בשנת 1972 בראשון לציון. לאחר שחרורו מצה"ל, החל את לימודיו בבית הספר למשחק בית צבי. לאחר מכן עבר קורס רדיו ותקשורת ברדיו לב המדינה, בניהולו ובהדרכתו של גדעון לב ארי.
בהמשך שידר ברדיו לב המדינה במשך כשנתיים. בתקופה זו החל שוקרון להתקרב לעולם החרדי והחליט ללמוד בישיבת נתיבות עולם בבני ברק. עם התקרבותו לדת החל להופיע בהצגות ובסרטים מובילים במגזר החרדי. כמו כן הוא מופיע כחקיין וסטנד-אפיסט באירועים ובתוכניות בידור חרדיות.