הגלורי הול במובנו המודרני הוא כאמור חור בקיר או במחיצה אחרת, באתרים ציבוריים, למטרות קיום אקט מיני. אחת הדעות הרווחות על מקורו של הגלורי הול הראשון במובנו המודרני היא כי מדובר היה בחור הצצה שהתרחב עם רצונם של גברים למגע פיזי ביניהם. יש הטוענים כי הגלורי הול המודרני הראשון נוצר בשנת 1700 במשתנה ציבורית סמוך למלון סבוי בלונדון, וכי גלורי הולס רבים פעלו באזור בשנים שלאחר מכן. קיימות גם עדויות לפעילות מינית של גברים בבתי שימוש ציבורים באמסטרדם, בשנות ה-60 של המאה ה-18.
מאמצע המאה ה-20 החלו להופיע גלורי הולס בבתי שימוש של בתי קולנוע, אוניברסיטאות, תחנות דלק, ברים גאים וחנויות למבוגרים ברחבי ארצות הברית. במקביל להופעתם החל שימוש במחיצות מפלדת אל-חלד במקום מחיצות השיש והעץ ששימשו להפרדת תאי השירותים והיוו מטרה נוחה למדי עבור יוצרי הגלורי הולס. לחלופין היו מקומות שבחרו למלא את החורים או להסיר את דלתות התאים מתוך תקווה שהדבר ימנע את הפעילות המינית שהתבצעה במקום.
בישראל פעלו ופועלים בזמנים שונים גלורי הולס בתחנות מרכזיות, כזו שבתל אביב, או בבאר שבע, במרכזי מסחר גדולים כבדיזנגוף סנטר, בסאונות ומועדוני סקס לגברים באזור תל אביב.
המעבר ממקומות מפגש ציבוריים כגון פארקים למקומות פרטיים למשל סאונות, מאבקם של מוסדות שונים בקיום הפרקטיקה בתחומם, התפתחות זירת ההיכרויות המקוונת וכן מחלת האיידס שהובילה להערכה מחודשת בקרב הומואים רבים באשר לפרקטיקות המיניות שלהם, הובילו במקומות שונים כיום לדעיכה מסוימת בשימוש בגלורי הולס. עם זאת, כיוון שהפרקטיקה נחשבת לארוטית ומעוררת גירוי מיני לכשלעצמה, הגלורי הולס מוצבים בסאונות ומועדוני מין רבים.
מניעים ואופן השימוש.
את הגלורי הול מנקבים או קודחים לרוב בגובה המותניים במחיצות של בתי שימוש ציבוריים או בתאי הצצה של חנויות סקס, על מנת לאפשר קיום של יחסי מין שונים דרכו. הפעילות השכיחה בגלורי הולס היא מין אוראלי, ובמידה פחותה מכך גם מין אנאלי, אוננות ומין וגינאלי.
האנונימיות שמתאפשרת בקיום פעילות מינית באמצעות הגלורי הולס עונה לצרכים של אוכלוסיות שונות שנמנעות מסיבות שונות מקיום פעילות זו באופן אחר. כך למשל, יש המשתמשים בגלורי הולס כדי להתגבר על דימוי עצמי נמוך שמקורו בתכונות פיזיות ומראה חיצוני. עבור אחרים המתאפיינים בהומופוביה מופנמת, המחיצה משמשת כדרך להחפצתו של הצד השני ושל היחסים המיניים. גם לעובדת היותם של הומואים רבים בארון, או להיותם נרדפים בידי גורמים שונים בחברות שונות יש השפעה על הבחירה בפעילות אנונימית ומזדמנת זו. בחלוף השנים ועם הפיכת השימוש בגלורי הול לפרקטיקה מינית שגורה בעיקר בקרב גברים המקיימים יחסי מין עם גברים, החלו גברים שונים מוצאים את עצם ההשתתפות בה ואת האנונימיות הנלווית לה כמקורות גירוי וכסמל לארוטיקה.
סיכונים חברתיים משפטיים ובריאותיים.
הגלורי הולס היו בשיאם בתקופות בהן הומואים נחשבו לסוטים, ומקומות המפגש של הומואים היו מחתרתיים והיו יעד להתנכלויות, הן מצד הרשויות והן מצד אנשים פרטיים. התנכלויות הומופוביות מצד אנשים פרטיים כללו בין השאר הכאה, התעללות, ניסיונות שוד ופציעות גופניות. קיום סקס בפרהסיה אסור על פי חוק במרבית העולם, ופעולות שיטור חשאיות משמשות לאכיפת חוקים מעין אלו. ההשלכות האישיות על המשתתפים בפעילות הגלורי הולס כוללות חשיפה לפיקוח משטרתי, השפלה ציבורית, הוצאה מהארון והסתכנות בהרשעה פליליות.
סביב פרוץ מחלת האיידס בשנות ה-80 ואי-הוודאות לגבי גורמיה, המחלה כונתה כשל חיסוני של הומוסקסואלים (GRID-Gay-Related Immunodeficiency). הייתה סברה כי מועדוני סקס כגון סאונות להומואים הם הגורמים למחלה. במרוצת השנים כאשר גילו כי נגיף האיידס עובר בסקס לא מוגן התפרסמו מחקרים רבים אשר בודקים האם במועדוני סקס מקיימים סקס מוגן או לא. במחקרים שונים מצאו כי במועדוני סקס יש נטייה גדולה יותר לסקס בטוח מכיוון שיש בהם לחץ חברתי ורצון לא להיות מתוייג בצורה שלילית וכמו כן במקומות הללו אמצעי מניעה זמינים.
בתרבות הפופולרית.
החל משנות ה-80 של המאה ה-20 אוזכר ה"גלורי הול" באמנות, בקולנוע, בטלוויזיה, במוזיקה ובתחומים נוספים בתרבות הפופולרית, ובכך הפך לביטוי ידוע גם מחוץ לגבולות תרבות הלהט"ב.
בקולנוע ובטלוויזיה.
ההתייחסות ל"גלורי הול" בקולנוע נעשתה ברובה במסגרת קומדיה או פארודיה על התופעה. בסדרות טלוויזיה וסרטים שונים שולב הגלורי הול באופן מובלע בעלילה, באחרים הוצגה התופעה כזרה בעיקרה לסטרייטים, ובמיעוטם נבנתה העלילה סביב התופעה.
בקומדיה השחורה "אמא סדרתית" של ג'ון ווטרס משנת 1994, רואה אחד מעדי משפט הרצח מבעד לגלורי הול את הדמות הראשית מתחבאת בתא השירותים הסמוך לו ובידה כלי הרצח. סרט קודם של ווטרס מ-1977, "Desperate Living", כולל סצנה בשירותי הנשים, שבה מופיע גלורי הול כפול בגובה החזה שמיועד דווקא עבור שדיים. אזכור מובלע אחר קיים למשל בסרט המדע הבדיוני מ-1987, "ג'ונסון הלוחמת בדרכים" (Cherry 2000), שמתרחש בחלקו בעיירה הדמיונית "גלורי הול" שבמדינת נבדה.
בקומדיית הפארודיה משנת 2000 "מת לצעוק", מופיעה דמותו של ריי, שנרמז על מיניותו ההומוסקסואלית והיותו בארון. באחת הסצינות בסרט ניגש ריי לשירותים בבית הקולנוע, שם הוא שומע קולות של פעילות מינית מהתא הסמוך. הוא מצמיד את אוזנו לגלורי הול שבין התאים ובמהרה חש באיבר מין נוגע באוזנו. סצינות דומות באופיין הופיעו בסרטים נוספים כגון "הכי מתוק שיש" משנת 2002, בו נפגעת הדמות שמגלמת קמרון דיאז בעינה בעת הצצה לא מכוונת בגלורי הול; או בקומדיה "סקס דרייב" משנת 2008, בה הדמות הראשית, בעודה בשירותים ציבוריים, מקיימת מבלי משים מגע באמצעות הגלורי הול עם גבר מהתא הסמוך.
בקומדיה הטרגית "אירינה פאלם" מ-2007, בכיכובה של מריאן פיית'פול, נאלצת הדמות הראשית לחפש מקור הכנסה למימון הוצאות נסיעה לטיפול רפואי לנכדה. מקור זה נמצא בדמות מתן שירותי מין דרך גלורי הול בחנות סקס.
במספר פרקים בסדרת הטלוויזיה "המגן", נבנתה העלילה בין היתר סביב אירועים של תקיפת גברים בעת השימוש בגלורי הולס. כך גם אחד מפרקי הקומדיה "פילדלפיה זורחת" נסוב בחלקו סביב גילוי גלורי הול בבית השימוש בפאב שבו מתרחשת הסדרה, על ידי אחת הדמויות, פרנק (דני דה-ויטו). הגלורי הול אוזכר גם בסדרות המצוירות "משפחת סימפסון","איש משפחה" ו"דירת המצוירים".
תחומים נוספים.
במשחק המחשב "", משודרת פרסומת בתחנת הרדיו של המשחק, הקוראת לבקר בפארק השעשועים "גלורי הול" הפתוח עד השעות הקטנות של הבוקר, ובו "זרים הופכים לחברים ואין צורך לדעת שמות".
ביצירתו של האמן האמריקאי קית' הרינג מ-1980 הקרויה "גלורי הול", מתואר אדם הניצב מעברה האחד של מחיצה, ומן העבר השני קהל המונים מניף זרועותיו לעבר איבר מינו המזדקר דרך גלורי הול במחיצה.
אמן נוסף שבחר לציין את התופעה באחד ממיצגיו הוא ז'אן-מישל אותונייל הצרפתי (1995). מוזיקאים שונים כזמר בנג'מין ביוליי, או להקת הניו ווייב הצרפתית Indochine, בחרו לכנות את שיריהם בשם גלורי הול. המונח "גלורי הול" מצא את דרכו אף לעולם הפרסום.
מרטהי
אדריכלות בחיפה
מהרשטרה
מהראשטרה
למאי נפקא מינה
מאי נפקא מינה
אלף מקומות מופלאים לראות לפני שנמות
אתרים בחיפה
חיפה היא עיר בעלת היסטוריה עוד מהתקופה הפרה-היסטורית. במהלך השנים התפתחה העיר ונבנו בה רבעים רבים ובהם מבנים ואתרים בעלי עניין.
אתרים ארכאולוגיים.
היו בחיפה מספר מוקדי יישוב בחלקים שונים של העיר הנוכחית. בחלקם התקיים יישוב במקביל וחלקם היו בודדים לזמנם. בחלקם היישוב היה רציף ובחלקם היישוב התקיים לסירוגין.
בנוסף לאתרים העתיקים בשטח השיפוט של חיפה היו גם אתרים סמוכים כמו נחל מערות (מערת הנחל, מערת טבון, מערת גדי ומערת גמל) ומערות נוספות בהן נמצאו שרידים לאדם הקדמון כגון מערת כבארה, נחל אורן ונחל ספונים. אתרים המתוארכים לתקופה מאוחרת יותר כמו מחצבות קדומים וחורבת כרך.
בין האתרים הנמצאים בשטח השיפוט של חיפה:
פארקים, גנים וטיילות.
חיפה שוכנת על הכרמל, על כן יש בה שטחים ירוקים טבעיים, בהם גאיות, מדרונות ההר, שטחים שטרם נבנו וכן שטחים שהוכרזו כשמורות טבע.
קיימים בחיפה מסלולי הליכה רגליים כמו מסלול "אלף המדרגות" המורכב ממספר קטעים המוליכים את הטייל ממרכז הכרמל דרך הדר הכרמל אל העיר התחתית וכך הוא עובר מספר תקופות - מהמודרנית לעתיקה. לצד המסלולים והטיילות הרשמיות נסללו מספר טיילות מקומיות, בהן טיילת ליד אצטדיון הכדורגל בקריית אליעזר וטיילת בחוף הכרמל.
בנוסף על הגן הבהאי, חיפה משובצת בגנים ציבוריים, החל בגנים גדולים כמו גן הזיכרון וגן האם, דרך גנים בעלי גודל בינוני כמו גן בנימין וגן חסידי אומות העולם וכלה בגנים וגינות המפוזרים במקומות שונים בעיר.
מבנים בעלי חשיבות/עניין.
בחיפה, כמו בכל עיר, יש מבנים יפים ומבנים בעלי נוכחות ארכיטקטונית. כמו כן יש בה תמהיל של מבנים חדשים וישנים, מבנים בעלי השפעה מרכז אירופאית (הן בתי הטמפלרים והן מבנים שנבנו על ידי ארכיטקטים יוצאי גרמניה), מבנים שניסו לשלב בין סגנון המזרח לסגנון האירופאי, מבנים שהושפעו מסגנונות בניה שונים שרווחו בעולם (באוהאוס והסגנון הבינלאומי שהושפע ממנו, בנייה בסגנון הארץ ישראלי ובנייה אקלקטית ואדריכלות מודרנית) וזאת לצד מבני שיכון משמימים.
נבנו בחיפה מבני דת שונים, מסגדים, כנסיות, בתי כנסת ומבנים בהאים, שבעת בנייתם ניסו ליצור להם ייחוד.
אתרי תיירות עיקריים.
מוזיאונים.
להרחבה - מוזיאוני חיפה.
ישראל יהושע טרונק
אמריה בן אוני
פעמון רוח