לאליפות העולם ב-1997 שלחה קנדה נבחרת משולבת במגינים וותיקים ומנוסים, ובראשם רוב בלייק מלוס אנג'לס קינגס וכריס פרונגר מסנט לואיס בלוז, בעוד בהתקפה הציגה שני כוכבי NHL מעירים ומבטיחים - ג'רום איגינלה מקלגרי פליימס ואנסון קרטר מבוסטון ברואינס. קפטן הנבחרת היה השחקן היחיד שלא בא מה-NHL - דין איווייסון, שחקן NHL לשעבר שהיה באותה שנה שחקן במשרה מלאה בנבחרת קנדה ושיחק בה גם בטורנירים בלתי רשמיים. שון ברק עמד שוב בשער. קנדה עלתה מהבית המוקדם שלה לשלב השני מהמקום השני, אך בבית הגמר שיפרה את יכולתה ולאחר ניצחון במשחק המכריע מול רוסיה סיימה אותו במקום השני ועלתה לסדרת הגמר מול שוודיה. לאחר הפסד במשחק הראשון ניצחה קנדה את השניים הבאים וזכתה בתואר.
אולימפיאדת נאגנו ותחילת עידן ה-NHL באולימפיאדה.
טורניר ההוקי קרח באולימפיאדת נאגנו (1998) נכנס להיסטוריה כאשר בפעם הראשונה שבתה ה-NHL למשך שבועיים בתקופת האולימפיאדה, בהתאם להחלטתה שהתקבלה שנתיים קודם לכן, ושיחררה את שחקניה לנבחרותיהם האולימפיות. קנדה, כמו נבחרות אחרות, הציגה לראשונה בטורניר האולימפי נבחרת עמוסה בכוכבי NHL מהשורה הראשונה, כולל ויין גרצקי בהופעתו האולימפית היחידה שהייתה גם להופעתו הבינלאומית האחרונה. באופן מפתיע הוחלט שלא להעניק את תפקיד הקפטן לגרצקי או אחד הוותיקים האחרים בנבחרת, אלא דווקא לאריק לינדרוס, כוכבה מעורר המחלוקת של פילדלפיה פליירס.
קנדה, שהייתה מועמדת בעיני רבים לזכייה במדליית הזהב, נכשלה במשימתה למרות הופעה משכנעת בשלב הבתים, שכללה ניצחון גבוה ארצות הברית וניצחון גם על שוודיה החזקה. ברבע הגמר גברה על קזחסטן החלשה יחסית, אך בחצי הגמר נתקלה ביריבה ראויה - נבחרת צ'כיה. קנדה נקלעה לפיגור ונזקקה לשער של טרוור לינדן סמוך לסיום כדי לכפות הארכה. לאחר שזו הסתיימה ללא שערים, התייצבו שתי הנבחרת לדו-קרב מכות עונשין. שחקני קנדה החמיצו את כל מכות העונשין שלהם מול השוער הצ'כי דומיניק האשק, ומכת עונשין מוצלחת יחידה של הצ'כים הספיקה כדי להדיח את קנדה ולמנוע ממנה הופעה בגמר האולימפי. קנדה נוצחה בהמשך גם במשחק על מדליית הארד על ידי פינלנד, וסיימה את המשחקים ללא מדליה כלל.
סוף שנות ה-90 ותחילת המאה ה-21.
הכישלון של נבחרת קנדה באולימפיאדת נאגנו המשיך בסדרה של כישלונות באליפויות העולם בין 1998 ו-2001. כנהוג, המשיכה קנדה לשלוח לאליפויות נבחרות על טהרת שחקני NHL מקבוצות שסיימו את העונה ולא המשיכו לשלבים המאוחרים בפלייאוף, בכל אותן האליפויות לא השיגה נבחרת קנדה ולו מדליה אחת.
אולימפיאדת סולט לייק סיטי - זהב אולימפי אחרי 50 שנה.
לאולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002), האולימפיאדה השנייה שנפתחה לשחקני NHL, שלחה קנדה שוב נבחרת עמוסה בכוכבי על. ויין גרצקי, שפרש ממשחק פעיל ב-1999, מונה למנהל המקצועי של הנבחרת לאולימפיאדה, ומאמנה היה פאט קווין, אחד ממאמני הצמרת ב-NHL. את עיקר העניין בנבחרת ריכז הכוכב הוותיק מריו למיה, ששב ב-2000 מפרישה של 3 שנים במהלכן נלחם במחלת הלימפומה ושב להפגין יכולת משובחת במדי פיטסבורג פינגווינס. גרצקי וקווין מינו את למיה לקפטן הנבחרת, ולקפטנים חלופיים מונו כוכבים וותיקים נוספים כסטיב אייזרמן מדטרויט רד וינגס, כריס פרונגר מגינה של סנט לואיס בלוז, ג'ו סאקיק כוכב ההתקפה של קולורדו אוולאנש ומייקל פקה חלוצה המרכזי של ניו יורק איילנדרס.
קנדה החלה רע מאוד את שלב הבתים, עם תבוסה 5:2 לשוודיה, ניצחון קשה 3:2 על נבחרתה החלשה יחסית של גרמניה ותיקו 3:3 מול האלופה האולימפית היוצאת צ'כיה. המאפיין העיקרי שבלט לעין במשחקה של קנדה היה חולשתה במשחק ההגנה, ובפרט חולשתו של השוער קרטיס ג'וזף, אחד מגדולי שוערי ה-NHL באותה תקופה. לבסוף החליט הצוות המקצועי של קנדה להוציא את ג'וזף משערה של קנדה ולתת את התפקיד למחליפו, שוערה של ניו ג'רזי דווילס מרטן ברודר. ברודר הפגין יכולת משופרת בהרבה, ונשאר בשערה של קנדה בשלבים המכריעים של הטורניר.
בשל הכישלון היחסי של קנדה בבית המוקדם היא קיבלה יריבה קשה ברבע הגמר - נבחרת פינלנד, שניצחה אותה במשחק על מדליית הארד באולימפיאדת נאגנו והייתה גם היא משופעת בכוכבי NHL. שערים של סאקיק ואייזרמן עם משחק טוב של ברודר בשער הביאו לקנדה ניצחון קשה נוסף, 2:1.
בחצי הגמר ציפתה קנדה למפגש חוזר עם שוודיה שהביסה אותה בשלב הבתים, אך שוודיה הופתעה ברבע הגמר בידי נבחרתה החלשה יחסית של בלארוס. קנדה לא התקשתה הפעם, הביסה את בלארוס 7:1 ועלתה למשחק הגמר, מול נבחרת ארצות הברית. המפגש של קנדה וארצות הברית על מדליית הזהב האולימפית עורר עניין רב בצפון אמריקה והפך לאחד מאירועי השיא של האולימפיאדה כולה.
במשחק עצמו התעלתה קנדה והפגינה את משחק השיא שלה בטורניר כולו, ועם צמדי שערים של ג'ו סאקיק ושל החלוץ הצעיר של קלגרי פליימס ג'רום איגינלה הביסה את ארצות הברית 5:2, ובכך השלימה זכייה במדליית הזהב האולימפית לראשונה מזה 50 שנה.
אמצע העשור הראשון של המאה ה-21.
באליפות העולם 2002, לאחר התחלה מבטיחה של 7 ניצחונות מול הפסד בודד בשלבים המוקדמים, הופתעה קנדה ברבע הגמר על ידי סלובקיה וסיימה שישית בלבד. עם זאת, התקופה עד אולימפיאדת טורינו (2006) הייתה מוצלחת מאוד עבור נבחרת קנדה בזירה הבינלאומית.
לאליפות העולם 2003 התייצבה קנדה עם נבחרת חסרת כוכבי על ששילבה וותיקים וצעירים. בניצוחו של דני היטלי, כוכב ההתקפה של אטלנטה ת'ראשרס, ועם שון ברק הוותיק ששב והתייצב בשער, שוב תחילה קנדה את האליפות בצורה מצוינת עם 7 ניצחונות ותיקו אחד. הפעם נמשכה הצלחה גם בשלבי הנוק-אאוט, וקנדה זכתה באליפות עם ניצחון בגמר על נבחרת שוודיה.
שחקני הנבחרת שזכתה באליפות ב-2003 שיחקו ברובם גם באליפות העולם של 2004, והגנו על תוארם, כשבגמר ניצחו שוב את נבחרת שוודיה. דני היטלי היה שוב כוכב ההתקפה הראשי, והפעם סיים כמבקיע המצטיין באליפות כולה.
בקיץ של אותה שנה נערכה המהדורה השנייה של גביע העולם בהוקי קרח, בהשתתפות מיטב שחקני ה-NHL הן בנבחרת קנדה והן בנבחרות האחרות. מריו למיה הוותיק, שהצטיין בנבחרת שזכתה במדליית הזהב באולימפיאדת סולט לייק סיטי, שב לתפקיד קפטן בנבחרת, כאשר שני כוכבי משחק הגמר מאותה אולימפיאדה, ג'ו סאקיק וג'רום איגינלה, משמשים קפטנים חלופיים יחד עם שני שחקנים נוספים. מרטן ברודר שב לעמדת השוער הראשון.
קנדה הצטיינה בטורניר, גברה על כל יריבותיה וזכתה גם בגביע העולם, ובכך הייתה לנבחרת היחידה שהחזיקה באותו הזמן בשלושת התארים החשובים של ההוקי הבינלאומי ברמת הנבחרות.
עם דני היטלי שוב בעמדת החלוץ בקו הראשון, ועם מרטן ברודר בשער, ניסתה קנדה לזכות בפעם השלישית ברציפות באליפות העולם ב-2005, אך הפעם כשלה במשחק הגמר מול צ'כיה והסתפקה במדליית הכסף.
אולימפיאדת טורינו עד אולימפיאדת ונקובר.
עם נבחרת על טהרת כוכבי ה-NHL הגיעה קנדה לאולימפיאדת טורינו (2006), אך נחלה אכזבה כשנוצחה ברבע הגמר על ידי רוסיה וסיימה שביעית בלבד בדירוג.
גם באליפות העולם ב-2006 נחלה קנדה אכזבה. ברנדן שאנהן הוותיק מדטרויט רד וינגס היה הפעם הקפטן, ובנבחרת הופיע בפעם הראשונה בטורניר רשמי סידני קרוסבי, חלוץ צעיר מפיטסבורג פינגווינס שסומן שכוכב על לעתיד לבוא. קנדה נוצחה בחצי הגמר על ידי שוודיה ולאחר מכן הובסה במשחק על מדליית הארד על ידי פינלנד, ונותרה בידיים ריקות. סידני קרוסבי, עם זאת, הצדיק את הציפיות שתלו בו וסיים כמבקיע המצטיין של האליפות.
באליפות העולם 2007, עם כוכבה של קולומבוס בלו ג'אקטס ריק נאש כחלוץ העיקרי שלה, הצליחה קנדה לזכות באליפות בפעם השלישית בחמש שנים. נאש נבחר ל-MVP של הטורניר.
נאש שיחק, בצוותא עם דני היטלי שהצטיין בנבחרת באמצע העשור, גם בנבחרת שנשלחה לאליפות העולם 2008, אליפות אותה אירחה קנדה - הפעם הראשונה בהיסטוריה שאליפות העולם של ה-IIHF נערכה בקנדה. אף על פי ששלושת המבקיעים הטובים בטורניר היו קנדיים - היטלי, נאש וראיין גצלף, חלוצה של אנהיים דאקס - הפסידה קנדה את תוארה כשהפסידה במשחק הגמר, שהגיע להארכה, לנבחרת רוסיה. גם באליפות העולם 2009 היה המבקיע המצטיין קנדי - מרטן סן לואי מטמפה ביי לייטנינג - אך קנדה נוצחה שוב על ידי רוסיה במשחק הגמר.
אולימפיאדת ונקובר.
כמיטב המסורת שהתפתחה מאז אולימפיאדת נאגנו, שלחה קנדה לאולימפיאדת ונקובר (2010) אותה אירחה את מיטב כוכביה מליגת ה-NHL. סידני קרוסבי, שכבר נחשב לאחד מכוכבי העל של הליגה, היה אחד משרשרת חלוצים-כוכבים שנכללו בנבחרת - החל מוותיקי הנבחרות הקודמות כדני היטלי וג'רום איגינלה, וכלה בכוכבים צעירים דוגמת ג'ונתן טייבס משיקגו בלאקהוקס. הקו הראשון של ההגנה הורכב משחקנים וותיקים ומנוסים - סקוט נידרמאייר שהיה בעיצומה של עונתו ה-
17 והאחרונה בליגה טרם פרישתו, וכריס פרונגר מפילדלפיה פליירס בעונתו ה-14. מרטן ברודר שב ותפס את עמדת השוער הראשון.
קנדה גמגמה בשלב הראשון, ולאחר ניצחון קל על נורווגיה החלשה נזקקה לדו-קרב מכות עונשין כדי לגבור על שווייץ ונוצחה על ידי נבחרת ארצות הברית.
למרות החששות שעורר השלב הראשון החלש, העלתה קנדה את רמתה בשלבי הנוקאאוט. בשל המיקום הלא גבוה בסוף השלב המוקדם, נאלצה קנדה לשחק בשמינית הגמר מול גרמניה, משחק אותו עברה בקלות עם ניצחון 8:2. אחריו הגיע ניצחון מרשים 7:3 על נבחרת רוסיה, ואחריו ניצחון קשה מהצפוי 3:2 על סלובקיה בחצי הגמר שהעלה את קנדה למשחק הגמר מול ארצות הברית, שניצחה אותה בשלב הראשון.