בעקבות מריבה משפחתית, שני אחים מהמשפחה נפרדו, דבר הגרם להקמת "מלון רבינוניץ" נוסף שהיה שייך לשבתאי רבינוביץ. כדי להבדיל בין המלונות, מלון רבינוביץ המקורי קיבל את השם "דער רוטער" (הג'ינג'י) על פי צבע שיער הבעלים, והמלון השני קיבל את השם "דער שווארצער" (השחור), גם על פי צבע שיער הבעלים.
המלון פעל עד הגירוש שנעשה בעקבות מלחמת העולם הראשונה. עקב כך, המשפחה עברה לתל אביב והקימה שם את "מלון תל אביב".
במשך שנים רבות מבנה המלון שימש כסנדלריה של משפחת ארגש וכמחסן לחנות חשמל.
לסבית גלויה
שישו ושמחו
שישו ושמחו הוא פזמון שהלחין שייקה פייקוב למילים מן המקורות. השיר בוצע לראשונה על ידי ששי קשת בפסטיבל הזמר החסידי בשנת 1971, שם זכה במקום הראשון.
רקע.
השיר בוצע לראשונה על ידי ששי קשת בפסטיבל הזמר החסידי השלישי, שנערך בשנת 1971. ששי קשת זכה עמו במקום הראשון בתחרות.
השיר מבוסס על הפיוט שמחברו לא ידוע – "אהלל אלהי ואשמח בו".
תחילתו במילים
בשל תוכנו מושמע השיר תדירות בשמחת תורה.
תכנון שימושי קרקע
תכנון שימושי קרקע הוא תהליך הסדרת שימוש בקרקע על מנת לקדם תוצאות חברתיות וסביבתיות מסוימות ושימוש יעיל יותר במשאבים.
יעדים של תכנון שימושי קרקע עשויים לכלול: שימור סביבתי, ריסון של התפשטות עירונית, צמצום עלויות הובלה, מניעה של סכסוכים על שימוש בקרקע, והפחתה בחשיפה למזהמים או גורמי הפרעה אחרים. באופן כללי, השימושים בחלקות אדמה מתוכננות קובע את מגוון הפעילויות הסוציו-אקונומיות המתרחשות באזור מסוים ואת דפוסי ההתנהגות האנושית שהם מייצרות, יחד עם השפעתם על הסביבה.
בתכנון ערים ואזורים תכנון השימוש בקרקע מבקש לסדר ולווסת את שימושי הקרקע בצורה יעילה ואתית ובכך למנוע סכסוכים על שימושי קרקע. ממשלות משתמשות בתכנון שימוש בקרקע כדי לנהל את הפיתוח בתחומי השיפוט שלהן. בכך יכולה יחידה ממשלתית לתכנן את צורכי הקהילה תוך שמירה על משאבי הטבע. לשם כך זוהי הערכה שיטתית של פוטנציאל קרקע ומים, חלופות לשימוש בקרקע ותנאים כלכליים וחברתיים על מנת לבחור ולאמץ את האפשרויות הטובות ביותר לשימוש בקרקע. לעיתים קרובות מרכיב אחד בתוכנית כוללת לשימוש בקרקע מספק חזון לאפשרויות הפיתוח העתידיות כגון: שכונות, מחוזות, ערים או כל אזור תכנון מוגדר.
אדמונדו סוארס
אדמונדו סוארס (בספרדית: Edmundo Suárez; 22 בינואר 1916 – 14 בדצמבר 1978) היה כדורגלן ומאמן ספרדי, ששיחק בעמדת החלוץ מרכזי ושיחק את רוב הקריירה שלו בקבוצת ולנסיה מהלה ליגה.
סוארס הוא מלך שערי ולנסיה בלה ליגה בכל הזמנים, ונחשב לאליל בקרב אוהדי הקבוצה. במהלך קריירת הכדורגל שלו זכה פעמיים בתואר מלך השערים בספרד. כיום הוא נמצא במקום ה-10 בטבלת הכובשים המצטיינים של הלה ליגה בכל הזמנים, ובמקום השישי בטבלת מלך השערים של הגביע הספרדי עם 52 שערים.
קריירת משחק.
סוארס שיחק בתחילה הקריירה בקבוצות חובבים שונות בחבל הבסקים, אך למלחמת האזרחים הייתה השפעה ניכרת על הקריירה שלו. לסוארס היה חוזה באתלטיק בילבאו אך רכישה זו נעשתה בשטח רפובליקני, ולכן היא לא הייתה תקפה על ידי המדינה הלאומנית שנשארה בשלטון לאחר מלחמת האזרחים בספרד. סוארס צורף לוולנסיה לאחר שהוא שיחק מולה במסגרת משחק ידידות במדי קבוצה בשם "התאוששות לבנטה", שהוקמה על ידי השלטון הלאומני והורכבה משחקנים שונים שנלחמו באזור לבנטה (כינוי למזרח חצי האי האיברי).
סוארס שיחק בוולנסיה במשך אחת עשרה עונות בין השנים 1939–1950, בהן רשם ממוצע של 0.92 שערים למשחק במדי הקבוצה. כמו כן, הוא זכה בתואר מלך השערים בלה ליגה בעונות 1941/1942, ו-1943/1944.
לאחר שעזב את ולנסיה הצטרף סוארס לקבוצת אלקויאנו מהליגה הראשונה שם שיחק במשך עונה אחת עד לפרישתו ממשחק פעיל.
סוארס רשם 3 הופעות במדי נבחרת ספרד בין השנים 1942–1941, וכבש במדיה שלושה שערים. הופעת הבכורה הבינלאומית שלו הייתה ב-28 בדצמבר 1941 נגד שווייץ.
קריירת אימון.
במהלך קריירת האימון שלו אימן ב-12 קבוצות ספרדיות שונות. בעונת 1963/1964 חזר סוארס לוולנסיה והפעם בתור מאמן. סוארס החליף את פאסייג'יטו, אגדה נוספת של המועדון. בזכות האופי החזק והגמישות הטקטית, הוא המשיך לשפר את מיקום הקבוצה בליגה, תוך שהוא מסיים איתה בעונתו הראשונה במקום השישי. ביצועי הקבוצה בגביע הירידים היו טובים בהרבה מאשר בליגה, אך היא הפסידה לריאל סרגוסה. לאחר התוצאות החיוביות של אותה שנה, דירקטוריון של ולנסיה איפשר לו לאמן לשנה נוספת. עם זאת, כאשר הקבוצה סיימה בעונה הבאה במקום הרביעי, הוחלף סוארס במאמן אחר - בארינאגה. עם בארינאגה, הקבוצה לא עמדה בציפיותיה, ולכן סוארס חזר לאמן אותה בעונה שלאחר מכן.
בעונת 1966/1967 זכה סוארס בגביע המלך לאחר ניצחון 0–2 בגמר נגד אתלטיק בילבאו. הוא נשאר מאמן של ולנסיה עד ה-13 באוקטובר 1968.
קריסטלינה גאורגייבה
קריסטלינה איבנובה גאורגייבה-קינובה (בבולגרית: Кристалина Иванова Георгиева-Кинова; נולדה ב-13 באוגוסט 1953) היא כלכלנית בולגרייה ויושבת ראש קרן המטבע הבינלאומית. היא נכנסה לתפקיד יושבת ראש מועצת המנהלים של הקרן ב-1 באוקטובר 2019 כמחליפתה של כריסטין לגארד, לאחר שמילאה שורה של תפקידים בכירים בבנק העולמי ובנציבות האירופית. היא צפויה להחזיק בתפקיד חמש שנים. גורגייבה היא יושבת הראש הראשונה של הקרן שהגיעה ממדינות הגוש המזרחי והראשונה שמגיעה משוק מתעורר לפי הגדרות הקרן.
בשנת 2020 הופיעה בטיים 100, רשימת 100 האנשים המשפיעים השנתית של מגזין טיים.
השכלה וקריירה אקדמית.
גורגייבה נולדה בסופיה. סבה, איוואן קרשובסקי, היה עיתונאי מהפכן שלקח חלק במאבק של מחתרות בולגריות נגד שלטון האימפריה העות'מאנית במאה ה-19.
גאורגייבה קיבלה תואר שני בכלכלה פוליטית וסוציולוגיה ב-1976 ודוקטורט בכלכלה ב-1986 מהאוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית. הדוקטורט שלה עסק במדיניות הגנה סביבתית וצמיחה כלכלית בארצות הברית.
בשנים 1977–1993 הייתה פרופסורית באוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית בסופיה. הייתה עמיתת מחקר בבית הספר לכלכלה של לונדון בשנים 1987–1988, פרופסורית אורחת באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה ב-1991, חוקרת אורחת במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בשנים 1991–1992 והרצתה באוניברסיטאות שונות בנושאים הקשורים בכלכלות מתפתחות ובכלכלה סביבתית.
קריירה במוסדות בינלאומיים.
ב-1992 מונתה ליועצת בנושא מדיניות סביבתית במרכז ומזרח אירופה בבנק העולמי. ב-1993 החלה לעבוד ככלכלנית של הבנק העולמי והחזיקה בתפקידים שונים הנוגעים למדיניות סביבתית באירופה ובאסיה. בשנים 2000–2004 הייתה מנהלת תחום הסביבה והתוותה את מדיניות הבנק בתחום. לאחר מכן, בשנים 2004–2007 ניהלה את המדיניות הבנק ברוסיה. ב-2008 היא מונתה לסגנית נשיא הבנק העולמי תחת רוברט זוליק.
ב-2010 מונתה לנציבה לשיתוף פעולה בינלאומי, סיוע הומניטרי וניהול משברים בנציבות האירופית, תחת נשיא הנציבות ז'וזה מנואל ברוזו. במסגרת תפקיד זה היא ניהלה את התגובה של האיחוד האירופי בנוגע למשברים הומניטריים ואסונות טבע באירופה וביבשות אחרות. בין השאר היא ניהלה את הסיוע שהאיחוד האירופי העניק להאיטי ולצ'ילה לאחר רעידות האדמה שהיו במדינות אלה ב-2010 ואת הסיוע לפקיסטן ולרומניה בעקבות השיטפונות שאירעו באותה שנה. היא ניהלה גם את תגובת האיחוד האירופי לקונפליקטים בדרפור ובקירגיסטן.
ב-2014 התמנתה גאורגייבה לסגנית נשיא הנציבות האירופית לענייני תקציב ומשאבי אנוש בנציבותו של ז'אן-קלוד יונקר. היא הייתה סגנית הנשיא היחידה שלא כיהנה קודם לכן כשרה בממשלה של מדינה אירופאית. במסגרת תפקיד זה היא הייתה אחראית על ניהול התקציב של האיחוד האירופי כלפי הפרלמנט האירופי, הנציבות האירופית ובית המשפט האירופי לביקורת. היא נכנסה לתפקיד בזמן משבר החוב של יוון ומדינות אחרות בדרום האיחוד האירופי. למרות המשבר והביקורת על התקציב הגדול של האיחוד היא השיגה הגדלה של התקציב זמן קצר לאחר כניסתה לתפקיד.
ב-28 באוקטובר 2016 הוכרז שגאורגייבה תכהן כמנהלת הראשית (Chief Executive Officer) של הבנק הבינלאומי לשיקום ופיתוח ושל אגודת הפיתוח הבינלאומית, שני מוסדות של קבוצת הבנק העולמי. היא נכנסה לתפקיד זה ב-2 בינואר 2017. במסגרת תפקידה היא ערכה רפורמות שעזרו להגדיל את התקציב של הבנק העולמי לסיוע באזורים מוכי עוני ולהגביר את האיתנות הפיננסית של הבנק. היא קידמה גם את המחויבות של הבנק לשוויון מגדרי בתוך הארגון והציבה יעד ש-50% מתפקידי ההנהלה בבנק העולמי יהיו מאוישים על ידי נשים עד 2020. היעד הושג במהלך 2018. ב-1 בפברואר 2019 מונתה גאורגייבה לממלאת מקום נשיא הבנק העולמי לאחר שג'ים יונג קים הודיע שהוא פורש מהתפקיד.
קרן המטבע הבינלאומית.
לאחר שהודיעה כריסטין לגארד שבכוונתה לפרוש מתפקיד יושבת ראש מועצת המנהלים של קרן המטבע הבינלאומית כדי להתמודד לתפקיד נשיאת הבנק המרכזי האירופי, הוכרז ב-29 בספטמבר 2019 שגאורגייבה היא המועמדת היחידה להחליפה בתפקיד. היא נכנסה לתפקיד זה ב-1 באוקטובר 2019 וצפויה להחזיק בו עד אוקטובר 2024. עם כניסתה לתפקיד אמרה גאורגייבה שהאיומים של מלחמת הסחר ושל ירידה בצמיחה העולמית יהיו בראש סדר העדיפויות שלה. היא אמרה ש"במלחמת סחר כולם מפסידים. קובעי המדיניות צריכים להתייחס ברצינות להתחייבויות שלהם לשיתוף פעולה בינלאומי בסחר".