במחקר על אודות מורכבות התפישה העצמית, השתמשה פטרישיה לינוויל במושג "אפקט הגלישה" לתיאור ההשפעה ההדדית שישנה בין תחומים שונים בתפישת העצמי של הפרט. לינוויל הבחינה בין "מושג עצמי פשוט" לבין "מושג עצמי מורכב". בעלי "מושג עצמי פשוט" נוטים לייחס לעצמם את אותן תכונות בשעה שהם חושבים על עצמם בהקשרים תפקודיים שונים (למשל, מייחסים לעצמם תכונות של רגישות ואמפתיה הן כבעלי מקצוע, הן כבני זוג והן כחברים), ואילו בעלי "מושג עצמי מורכב" נוטים לייחס לעצמם תכונות שונות כאשר הם חושבים על עצמם בהקשרים תפקודיים שונים (למשל, מייחסים לעצמם רצינות כבעלי מקצוע, ותרנות כבני זוג וחוש הומור מפותח כחברים). טענתה של לינוויל הייתה, אם כן, שבעלי מושג עצמי פשוט יתקשו יותר מבעלי מושג עצמי מורכב להתמודד עם חוויות שליליות, משום שפגיעה בתפישת העצמי שלהם תשפיע על תחומי חיים רבים יותר (למשל, גם על התפקוד המקצועי, גם על הזוגי וגם על החברתי). לתיאור ההשפעה שיש לתחומים שונים אלה זה על זה נבחר הכינוי "אפקט הגלישה", משום שלאנשים בעלי מושג עצמי פשוט, רגשות הנוגעים להיבט מסוים של העצמי עשויים "לגלוש" ולהשפיע על היבטים אחרים.
כרמלה יעקובי וולק
כרמלה יעקובי וולק (נולדה ב-12 בנובמבר 1957) היא פרופסור חבר למדעי הרוח ואמנויות יפות במכללה למנהל, יזמית אקדמית, מעצבת, אוצרת ומומחית לשיטות הוראה חדשניות. בתפקידה האחרון באקדמיה כיהנה כסגן נשיא לחדשנות ופיתוח בינתחומי במסלול האקדמי במכללה למנהל. במשך כ-25 שנה פיתחה וניהלה תוכניות אקדמיות, מעבדות מחקר יישומיות ופלטפורמות המחברות בין אקדמיה, תעשייה וממשל.
ביוגרפיה.
נולדה בירושלים, למדה בתיכון בגימנסיה רחביה, שירתה בצה"ל בחיל המודיעין.
בשנים 1989–1995 ניהלה את משרד האדריכלות ועיצוב הפנים שייסדה - יעקובי-דגן. בשנת 1996 ייסדה את משרד יעקובי-ארד.
בשנת 2003 פתחה את משרד האדריכלות ועיצוב פנים יעקובי-וולק, שתכנן מאות פרויקטים במגזר הציבורי, מרחב משרדי חברות, בנייני מגורים ועוד.
בשנים 1990–2009 שימשה בתפקידים שונים במכללה למנהל: שימשה ראש תוכנית תלת שנתית ללימודי תעודה לעיצוב פנים, הייתה דיקן סטודנטים בחוג לעיצוב פנים, חברה בצוות הקמת החוג בראשותו של פרופ' רן שחורי, ועוד. הייתה חברה בוועדת החוג לאישור התואר האקדמי בעיצוב פנים מול המל"ג.
בשנים 2009–2017 שימשה בתפקידים בכירים במכללה למנהל: הייתה ראש WEDEA - מרכז חדשנות ויזמות לפתרון בעיות מורכבות במסלול האקדמי; דיקן בית הספר לחדשנות ועיצוב; ראש תואר שני בינתחומי בעיצוב, חדשנות ויזמות; ראש החוג לעיצוב פנים במסלול האקדמי; וכיהנה בתפקיד סגן נשיא לחדשנות ופיתוח בינתחומי במסלול האקדמי.
בשנת 2010 ייסדה את מעבדת פאבלאב ישראל - Fablab Israel, המעבדה הקהילתית הראשונה לייצור דיגיטלי בשיתוף עם עיריית חולון, וניהלה אותה עד שנת 2017. המעבדה היא ארגון ללא מטרות רווח, חלק מרשת מעבדות עולמית שמרכזה באוניברסיטת MIT. המעבדה עסקה בחינוך טכנולוגי לתלמידי בתי הספר, פרויקטים קהילתיים וקבוצות מחקר.
בשנת 2012 הקימה את "קליניקת המעצבים" הנותנת שירותי עיצוב פנים לארגונים וגופים מהמגזר השלישי התומכים באוכלוסיות המוחלשות.
בשנה זו יזמה פרויקט הנקרא ספיד-דיזיין - Speed Design, אירוע שבו מובילי הקהילה האדריכלית וקהילת המעצבים מעניקים שירותי תכנון ועיצוב חינם לקהילה האזרחית בפורמט של מפגשים קצרים, מוקצבים בזמן.
בשנים 2015–2016 הקימה וניהלה מעבדת חדשנות עירונית לפתרון בעיות עבור גופים עירוניים.
משנת 2018 יעקובי וולק היא מנכ"לית SN2E- IP, חברה למסחור ידע המגיע מהמכללות המתוקצבות ומכוני המחקר הממשלתיים.
יעקובי וולק היא מייסדת ועורכת ראשית של כתב העת "בלוק", שיצא לאור בשישה גיליונות בשנים 2004–2008. כתב העת בלוק היה עמותה ללא מטרות רווח, שייצרה דיון אקטיבי רב-תחומי על ידי הוצאה לאור של כתב עת, עריכת סימפוזיונים, אוצרות תערוכות וייזום אירועים אקטיביסטיים במרחב הציבורי.
כרמלה יעקובי וולק מתגוררת בתל אביב, נשואה ואם לשלושה.
השכלה אקדמית.
בשנים 1978–1980 למדה לתואר ראשון בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית. בשנת 1986 קיבלה תואר B.DES לעיצוב סביבתי בבצלאל, האקדמיה לאמנויות ועיצוב בירושלים. בשנת 2004 הוענק לה תואר שני בתוכנית מטרופוליס, מאסטר בארכיטקטורה ובמחקר עירוני בשיתוף עם מרכז התרבות העכשווי של ברצלונה Fundació Politècnica de Catalunya.
בשנת 2014 הוענק לה תואר פרופסור חבר למדעי הרוח ואמנויות יפות על ידי ועדת המינויים של המל"ג.
תערוכות.
יעקובי וולק אצרה, יזמה והשתתפה בתערוכות בארץ ותערוכות בינלאומיות בנושאי אדריכלות, עיצוב ואמנות:
קריטריוני קופנהגן
קריטריוני קופנהגן (באנגלית: Copenhagen Criteria) הוא הכינוי לכללים המקדמיים שלפיהם נקבעת זכאותה של מדינה להפוך למועמדת להצטרף לאיחוד האירופי. לפי הקריטריונים, על המדינה השואפת להצטרף לאיחוד להיות בעלת מוסדות יציבים השומרים על שלטון דמוקרטי, זכויות אדם וזכויות מיעוטים, בעלת כלכלת שוק מתפקדת, וכן עליה להיות מסוגלת לקבל וליישם את החוק, החובות והמטרות של האיחוד.
קריטריוני ההצטרפות הללו הונחו על שולחנה של המועצה האירופית בשנת 1993 בקופנהגן שבדנמרק, ומכאן שמם.
רוב המרכיבים של קריטריוני קופנהגן בוארו והובהרו מאז כתיבתם, על ידי חקיקה והחלטות שונות של המועצה האירופית, הנציבות האירופית והפרלמנט האירופי, וכן על ידי פסיקותיהם של בית הדין האירופי לצדק ובית הדין האירופי לזכויות אדם. ואולם, לעיתים צפים ועולים חילוקי דעות בין המדינות החברות בדבר הפרשנות הראויה לחלק מהתנאים.
קריטריונים להצטרפות לאיחוד האירופי.
במהלך המשא ומתן עם כל מדינה מועמדת, מתבצע מעקב קבוע על ידי הנציבות האירופית אחר התקדמותה לקראת עמידה בקריטריוני קופנהגן. על בסיס המעקב, מתקבלות ההחלטות בנוגע לתהליך הצטרפותה של מדינה מסוימת, או בנוגע לפעולות בהן יש לנקוט לפני שתתאפשר הצטרפות.
קריטריוני החברות באיחוד האירופי מוגדרים למעשה על ידי שלושה מסמכים:
כאשר הוסכם על הקריטריונים ב-1993, טרם היה מנגנון שהבטיח שהמדינות שהן כבר חברות תעמודנה בקריטריונים אלה. כיום המצב שונה, לאחר שהוטמעו הסדרים שיבטיחו את עמידת המדינות החברות בדרישות החוק, בעקבות ה"סנקציות" שהוטלו על ממשלת אוסטריה בראשות וולפגנג שיסל בתחילת שנת 2000 על ידי ממשלות 14 המדינות החברות האחרות. הסדרים אלה נכנסו לתוקף ב-1 בפברואר 2003, על פי הוראות אמנת ניס.
קריטריונים גאוגרפיים.
סעיף 49 (לשעבר סעיף O) של אמנת מאסטריכט קובע כי כל מדינה אירופית המכבדת את עקרונות האיחוד האירופי יכולה להגיש בקשת הצטרפות. סיווג המדינות כאירופיות הוא "כפוף להערכה פוליטית" על ידי הוועדה, וחשוב יותר – על ידי המועצה האירופית.
ב -1987 הגישה מרוקו בקשה להצטרף לקהילה האירופית (שקדמה לאיחוד האירופי). הבקשה נדחתה בטענה שמרוקו אינה נחשבת ל"מדינה אירופית" ולכן איננה יכולה להצטרף אליה. קריטריון חברות גאוגרפי זה עוגן מאוחר יותר בקריטריונים של קופנהגן.
לעומת זאת, בשנת 2004 הצטרפה קפריסין לאיחוד. היה זה סיומו של תהליך שארך 14 שנה, מאז שקפריסין הגישה לראשונה את בקשת ההצטרפות שלה, ולאחר 7 שנות משא ומתן. קפריסין צורפה לאיחוד אף על פי שאיננה נחשבת באירופה מבחינה גאוגרפית, ולמעשה, היא קרובה הרבה יותר ללבנון, סוריה וישראל מאשר ליוון, שכנתה הקרובה ביותר באיחוד האירופי.
קריטריונים פוליטיים.
קריטריוני קופנהגן מגדירים בפירוט את התנאים הפוליטיים שמדינה חברה צריכה לעמוד בהם:
דמוקרטיה.
בממשל דמוקרטי מתפקד, כל אזרחי המדינה מסוגלים להשתתף, באופן שוויוני, בקבלת ההחלטות הפוליטיות בכל רמות הממשל. הדבר מחייב גם בחירות חופשיות בהצבעה חשאית, בזכות להקים מפלגות ללא כל הפרעה מצד המדינה, גישה הוגנת ושוויונית לעיתונות חופשית, איגודים מקצועיים חופשיים, חופש דעה, כפיפות של סמכויות הביצוע לחוקי המדינה, וכן גישה חופשית להליך משפטי הוגן המופרד מהרשות המבצעת.
שלטון החוק.
שלטון החוק מחייב כי מימוש הסמכות הממשלתית יותנה בעמידה בחוקי המדינה, שאומצו בהליך שגם הוא נקבע בחוק. העיקרון נועד להיות אמצעי הגנה מפני פסקי דין שרירותיים.
זכויות אדם.
זכויות האדם הן זכויות שכל אדם מחזיק בהן מעצם היותו אדם; זכויות האדם הן "בלתי ניתנות לערעור" ושייכות לכל בני האדם. אם זכות היא בלתי ניתנת לערעור, פירוש הדבר שאי אפשר להעניק אותה, לשלול אותה, להגביל אותה, או למכור אותה (למשל, במצב של עבדות). הזכויות הללו כוללות את הזכות לחיים, את הזכות להליך הוגן והחופש מעבדות ומעינויים.
כבוד והגנה על זכויות המיעוט.
בני מיעוטים לאומיים זכאים לשמור על תרבותם ועל מנהגיהם הייחודיים, לרבות לשונם (ככל שלא נוגדת את זכויות האדם של אנשים אחרים, ולא את ההליכים הדמוקרטיים ואת שלטון החוק), מבלי לסבול כל אפליה.
קריטריונים כלכליים.
קריטריוני קופנהגן דורשים שהמדינות החברות תהיינה בעלות כלכלות שוק מתפקדות, וכן שהיצרנים הפועלים בהן יהיו מסוגלים להתמודד עם התחרות ועם כוחות השוק הקיימים באיחוד.
התאמת חוק המדינה לחוקי האיחוד.