ביוני 1945, יומיים לפני פרסום דו"ח ועדת טיזארד (שנגנז כאמור בגלל ההתייחסות לפצצה הגרעינית), היו בלקט ושבעה מדענים אחרים אמורים לטוס לברית המועצות לכבוד 220 שנה לייסוד האקדמיה הרוסית למדעים, אלא ששעות לפני ההמראה בוטלה אשרת היציאה שלהם. צ'רצ'יל, שכבר חשד בכוונותיה של ברית המועצות לאחר המלחמה, הורה לבטל את האשרות משום שחשד שבלקט וחברו לתת-ועדה, ג'ון דזמונד ברנל, עלולים לגלות סודות לרוסים. בלקט התפטר במחאה מהוועדה.
בשלהי שנות ה-40 התפרסם בלקט בשל דעותיו הפוליטיות הרדיקליות, שכללו את אמונתו שבריטניה לא צריכה לפתח נשק אטומי. הוא היה חבר מפלגת הלייבור, אבל כשהמפלגה בראשות קלמנט אטלי עלתה לשלטון ב-1945, החליטו ראשיה שבלקט שמאלני מדי מכדי שתוכל להיעזר בשירותיו והוא חזר לחיים האקדמיים.
בלקט תמך בארגוני עובדים ובמסגרת זו היה חבר בוועד עובדי המדע של בריטניה (British Association of Scientific Workers), ואף עמד בראש הארגון בין השנים 1943 ל-1946.
הגישה האינטרנציונליסטית שבה דגל הגיעה לביטוי בתמיכתו הנלהבת בהודו. ב-1947 הוא פגש שם בג'ווהרלל נהרו, שביקש את עצתו במחקר ופיתוח הצרכים של הכוחות המזוינים של הודו. במשך 20 השנים הבאות הוא ביקר בהודו פעמים רבות כיועץ בנושאי מדע אזרחיים וצבאיים. ביקורים אלו העמיקו את הדאגה שחש כלפי ההמונים חסרי הזכויות והעניים. הוא היה משוכנע שהבעיה תוכל להיפתר באמצעות יישום מדע וטכנולוגיה. הוא ניצל את היוקרה המדעית שלו על מנת לשכנע מדענים שאחת מחובותיהם הראשונות היא להשתמש בכישוריהם לשם הבטחת חיים בכבוד לכלל האנושות. בטרם הפך נושא המדינות הבלתי מפותחות לפופולרי הוא הציע בנאום הראשי בכנס האגודה הבריטית למדע שבריטניה תקדיש 1% מההכנסה הלאומית לשיפור הכלכלה של מדינות העולם השלישי, והיה אחר-כך אחד מהמייסדים של המוסד לפיתוח מעבר לים (Overseas Development Institute).
בלקט היה חבר בכיר בקבוצת מדענים שנפגשה באופן שוטף לדון במדיניות טכנולוגית ומדעית במהלך 13 השנים שמפלגת הלייבור הייתה באופוזיציה. ולקבוצה זו הייתה השפעה רבה כשהרולד וילסון נבחר למנהיג המפלגה. הרעיונות של בלקט הובילו ישירות ליצירת משרד הטכנולוגיה כאשר מפלגת הלייבור בראשות וילסון עלתה לשלטון. בלקט טען שהנושא החשוב ביותר שלו צריך המשרד לתת עדיפות ראשונה הוא תעשיית המחשבים. הוא לא הצטרף לפוליטיקה, אם כי עבד במשך כשנה כעובד ציבור. הוא נשאר אחר-כך כסגן יושב הראש של הוועדה המייעצת לשר הטכנולוגיה בכל תקופת שלטון הלייבור, והיה גם היועץ המדעי האישי של השר.
בלקט מת ב-1974, ואפרו קבור בבית הקברות בקנסל גרין (Kensal Green Cemetery), ברובע ברנט שבלונדון.
מחוות, הוקרות ופרסים.
בהיותו רדיקל בדעותיו סירב בלקט, בשנות ה-20 של המאה ה-20, לקבל תוארי כבוד, אך בגיל מבוגר הסכים לקבל את תוארי הכבוד הבאים:
בהיותו חבר בחברה המלכותית כבר מ-1933 (ואף שימש כנשיאה) הוא היה רשאי להוסיף את הקיצור FRS לשמו.מכאן שבסוף ימיו היה שמו הרשמי באנגלית: Patrick Maynard Stuart Blackett, Baron Blackett OM CH FRS.
על שמו קרויים:
בלקט קיבל את הפרסים הבאים:
הפיזיקאי ברנרד לובל כתב על בלקט: "אלו שעבדו עם בלקט במעבדה נכבשו באישיותו החזקה ללא שיעור, ואלו שהכירו אותו ממקומות אחרים גילו במהירות שהתדמית הציבורית הסתירה אך בקושי נפש אנושית רגישה".
הגאופיזיקאי אדוארד בולרד (Edward Bullard; 1980-1907) אמר כי בלקט היה הפיזיקאי הרב-גוני ביותר והאהוב ביותר מבני דורו וכי להישגיו היו מתחרים - "הוא היה אינטליגנט נהדר, מקסים, כיף להיות אתו, מכובד ויפה תואר".
השפעה על תחום הסיפורת.
ג'יימס בליש, סופר המדע הבדיוני האמריקאי אימץ את התאוריה של בלקט על הקשר האפשרי בין השדה המגנטי של כוכבי הלכת לבין הכבידה, אף שבלקט עצמו הודה כי היא שגויה, וציטט את "אפקט בלקט" (הקושר בין שני הכוחות) כבסיס התאורטי למנוע האנטי כבידה המכונה ספינדיזי (spindizzy) המופיע בסדרת הספרים "Cities in Flight".
הפיזיקאי והסופר צ'ארלס פרסי סנואו, שהיה ידיד קרוב של בלקט, ביסס את דמותו של הפיזיקאי פרנסיס גטליף (Francis Getliffe), המופיע בסדרת הרומנים שלו שנודעו ביחד בשם "זרים ואחים" (Strangers and Brothers), על קווים באופיו של בלקט.
יעקב למאי
יעקב למאי (נולד ב-9 באוקטובר 1962. בעבר נכתב כ"יעקב לאמעי") הוא מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי.
קריירה.
נולד להורים יוצאי איראן, שהתיישבו בחולון. בגיל 9 החל ללמוד בקונסרבטוריון נגינה על מלודיקה ולאחר מכן על קלידים. בגיל 14 הצטרף כנגן קלידים ללהקת אירועים. באמצע שנות ה-80 פרש לאחר שנתיים של לימודי מתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטה, והצטרף ללהקת האירועים "הפסגות" עם הסולן איציק זמיר, והגיטריסט איציק ברנס.
האלבום הראשון בו השתתף כמעבד ראשי היה האלבום "גלגול שני" של בני ברמן, שיצא ב-1988, ומתוכו התפרסם השיר "כמה טוב". עוד באותה שנה, עיבד את כל שירי אלבום הבכורה של עופר לוי "הקלפן". האלבום הפתיע את תעשיית המוזיקה המזרחית, בסגנונו החדש, שהתבסס על שירה ברבעי טונים מהמוזיקה הטורקית והערבית.
ב-1989 עיבד למאי את אלבומו השלישי של ישי לוי להתחיל מבראשית, בו בלט במיוחד הלהיט הגדול "ריקדי", וכן את אלבומו של אוריאל שלומי "הקסם השחור", שכלל מחרוזות של חידושים לשירים ישראליים וים תיכוניים. שני האלבומים, בהם צירף למאי להפקה נגנים טורקיים על כלים אותנטיים, זכו להצלחה מסחרית גדולה, ונמכרו בעשרות אלפי עותקים.
בשנת 1990 עיבד את אלבום האולפן השני של עופר לוי - "לא יכול בלעדיה" בו בלטו "רוצה בה" ו"אהבה אמיתית". עוד באותה שנה עיבד כמחצית משירי אלבומו השלישי של נתי לוי - "נשיקות", כמחצית משירי אלבום הסולו הראשון של אביהו מדינה - "אשר אהבתי " ממנו בלטו עיבודיו ל"אישה ילדה", "שיר לאחותי" ו"בלדה לחבר", ואת אלבומו הראשון של בני אל, מתוכו בלט השיר "מאמא מיה".
ב-1991 עיבד למאי את שירי אלבומו של עופר לוי "כוכב שנות ה-90!", מתוכו בלטו הלהיטים: "יום הרווקים", "החזירי לי את בני", ו"מעיין הנעורים". האלבום זכה להצלחה מסחרית עצומה, ונמכר במאות אלפי עותקים. עוד באותה שנה עיבד את מרבית שירי אלבום הבכורה של איציק הרוש, בו בלטו "דובשנית" ו"הזיות", את שירי האלבום "אש הקנאה" לזמר דורון מירן, וכן את השירים "שקרנית" ו"במעלה ההר" לאלבום הבכורה של אבי סינואני.
בשנת 1992 עיבד את אלבום הסולו השני של אביהו מדינה "מה יהיה? בו בלטו שיר הנושא, "לב זהב" והחידוש ל"רעיה", וכן את אלבומו החמישי של ישי לוי "עלם חמודות" ואת מרבית שירי האלבום "חברים בגדו" לזמר אבי דן.
ב-1993 הפיק מוזיקלית 4 שירים לאלבומו של עופר לוי "אוהב לחיות", מתוכו בלטו עיבודיו ל"מאוהב בגשם", "מהי אהבה" ו"מחפש את בני". עוד ב-1993 יצא הסרט זהר על חייו של הזמר זוהר ארגוב, כאשר יעקב למאי ואביהו מדינה היו אחראים על המוזיקה בסרט. באותה שנה הלחין את המוזיקה גם לסרט מחפשת בעל על ארבע וכן עיבד את מרבית שירי אלבום הבכורה של הזמר תמיר גל, "שביל האושר".
עוד באותה תקופה עיבד למאי מס' שירים לאלבום הבכורה של משה כהן, ביניהם "נדרתי נדר", "מחבק בקבוק" ו-"פוסע ברחובות", וכן את כל שירי האלבום "בי נשבעתי" של איציק קלה ביניהם בלט שיר הנושא, שכתב דוד,זיגמן ללחן טורקי וכן השיר "לא היום ולא מחר". שירים אלו זכו להצלחה מרובה בז'אנר באותם ימים.
לאלבומו השני של איציק הרוש - "הדובדבן שבקצפת" שיצא ב-1995 עיבד מספר שירים.
בשנת 1997 עיבד את השיר "ימים רבים" שיצא באלבומה השלישי של שרית חדד, "הדרך שבחרתי".
ב-1998 עיבד את כל שירי אלבומו השלישי של אבי סינואני - "שר מהסרטים".
בשנת 1999 עיבד את אלבומה של להקת עדן יום הולדת. שיר הנושא של האלבום, "יום הולדת" נבחר לייצג את ישראל באירוויזיון 1999. למאי השתתף בכתיבת השיר, בהלחנתו ובעיבודו. השיר הגיע למקום החמישי בתחרות.
בשנת 2000 יצא אלבומה של זהבה בן מלך אמיתי בעיבודו, בו בלטו שיר הנושא, "להשתגע" ו"אני שטה". עוד באותה שנה עיבד את כל שירי אלבומו הרביעי של אבי סינואני - כשאת שותקת.
בשנת 2001 עיבד את שירי אלבומו של אייל גולן צליל מיתר (פרט לשיר "בובים בובות"), וכן עיבד במשותף (יחד עם אביהו מדינה) את שירי אלבומו השני של חן מאושר - "זוג משמיים".
ב-2002 באלבומו של אייל גולן ואני קורא לך, עיבד את מרבית שירי האלבום. עוד באותה שנה עיבד והפיק מוזיקלית את אלבומה של זהבה בן - בתוך הלב, בו בלט השיר "שחק אותה קוסם", וכן את מרבית שירי אלבומו של רון שובל - "מיכאלה".
בשנת 2003 עיבד ביחד עם שי ראובני את אחד הלהיטים הראשונים של מושיק עפיה - "אני לא זמין". זהו השיר היחיד של עפיה שהגיע למצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג'. עוד באותה שנה, עיבד לאייל גולן את החידוש לשיר "חלומות", שביצעה במקור רוחמה רז.
בשנת 2004 עיבד והפיק את אלבום הבכורה של מאיה בוסקילה סיפור מכור, שזכה להצלחה גדולה ובלטו מתוכו שיר הנושא, "הלב", כשאתה נשבר", ו"יש בליבי כינור". בסמוך לכך, הפיק את השיר "רק אתה", של שרית חדד, שנכלל באלבומה ה-12, חגיגה.