בשנה שלאחר מכן, באירוויזיון 1965, זכתה הזמרת פראנס גל, שייצגה את לוקסמבורג עם השיר "Poupée de cire, poupée de son", והנציג של איטליה באירוויזיון היה הזמר בובי סולו ששר את "Se piangi, se ridi".
צ'ינקווטי חזרה להופיע באירוויזיון 1974 עם השיר "Sì", אז סיימה במקום השני אחרי "Waterloo" של להקת אבבא. היא הנחתה את אירוויזיון 1991, שנערך ברומא לצדו של טוטו קוטוניו.
7 (מיני-אלבום)
7 הוא מיני-אלבום הבכורה של הראפר והזמר האמריקאי ליל נאז X. המיני-אלבום יצא לאור ב-21 ביוני 2019 על ידי חברת התקליטים האמריקאית קולומביה רקורדס. המיני-אלבום נתמך על ידי הסינגלים "Old Town Road", הרמיקס של השיר ו-"Panini". האלבום כולל הופעות אורח של בילי ריי סיירוס, טראוויס בארקר, ראיין טדר וקארדי בי.
מרקו פיינגולד
מרקו מ. פיינגולד (באנגלית: Marko M. Feingold; 28 במאי 1913 – 19 בספטמבר 2019) היה ניצול שואה אוסטרי, ששרד ארבעה מחנות ריכוז והשמדה. בתום מלחמת העולם השנייה סייע לתנועת הבריחה ולעשרות אלפי יהודים לעלות לארץ ישראל. כיהן כנשיא הקהילה היהודית בזלצבורג, והיה אחראי על בית הכנסת של זלצבורג. הרבה להרצות בנושא השואה וזכה לאותות הוקרה רבים.
ביוגרפיה.
מרקו פיינגולד נולד בבסטרצבניה/נויזול שבאוסטריה-הונגריה, היום באנסקה ביסטריצה שבסלובקיה. הוא גדל ברובע לאופולדשטאדט של וינה. לאחר שהחל להתמחות בעסקים, מצא עבודה בווינה. לאחר שהפך למובטל עבר עם אחיו, ארנסט, לאיטליה. בשנת 1938, זמן קצר לאחר האנשלוס, נעצר בווינה במהלך ביקור קצר שם. תחילה נמלט לפראג, גורש כפליט חסר אזרחות לפולין וחזר לפראג עם תעודות מזויפות. בעקבות פעילות אנטי-נאצית נעצר שוב עם אחיו במאי 1939 וגורש לבסוף למחנה הריכוז אושוויץ. הוא נכלא גם במחנות הריכוז נוינגמה ודכאו, ולבסוף במחנה הריכוז בוכנוואלד ב-1941, שם שהה עד לשחרורו בשנת 1945.
הוא עבר לזלצבורג באופן לא מתוכנן ונשאר לגור שם. בשנים 1945–1948 עזר לניצולים יהודים שגרו במחנות עקורים בזלצבורג, וארגן, יחד עם תנועת הבריחה, את עלייתם של יהודים ממזרח אירופה וממרכז אירופה לארץ ישראל המנדטורית.
בשנת 1948 רכש חנות אופנה. באותה תקופה היה בתחילה חבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית (SPÖ), אך בהמשך עזב את המפלגה בשל נטייתה האנטישמית שהושפעה על ידי קרל רנר וברונו קרייסקי. עם זאת, לימים הפך לחבר כבוד.
כאחד העדים הוותיקים, ציין פיינגולד בתקשורת בשנת 2013 וב-2018 את תמיכתו של קרל רנר באנשלוס ובאנטישמיות. פיינגולד גם מתח ביקורת על הסוציאל-דמוקרטים בהקשר זה, ואמר כי לאחר 1945, לאחר תלונה של מזכיר המפלגה של ה-SPÖ, הוא נרדף במילים ("יהודי מלוכלך, הסתלק!").
בין 1946 ל-1947 היה פיינגולד למשך זמן קצר נשיא הקהילה היהודית בזלצבורג. זמן קצר לאחר פרישתו לגמלאות בשנת 1977, הוא הפך לסגן נשיא, ובשנת 1979 שוב לנשיא הקהילה היהודית. לאחר פרישתו נשא הרצאות רבות על זמנו במחנות ריכוז, השואה והיהדות.
בשנת 1993 יצא לאור ספרו Ein ewiges Dennoch. 125 Jahre Juden in Salzburg ("עדיין נצחי: 125 שנות יהודים בזלצבורג").
בשנת 2000 יצא לאור ספרו Wer einmal gestorben ist, dem tut nichts mehr weh: Eine Überlebensgeschichte ("מי שמת לא ייפגע יותר: סיפור הישרדות").
היה נשוי פעמיים. נפטר ב-19 בספטמבר 2019, בגיל 106.
ניקולו בארלה
ניקולו בארלה (באיטלקית: Nicolò Barella; נולד ב-7 בפברואר 1997) הוא כדורגלן איטלקי, המשחק בעמדת הקשר באינטר ובנבחרת איטליה.
קריירת מועדונים.
קליארי.
בארלה נולד בעיר קליארי וגדל במחלקת הנוער של קליארי, הקבוצה המזוהה עם העיר. את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ערך ב-4 במאי 2015 בניצחון הבית 0–4 על פארמה, כשנכנס כמחליף של דייגו פריאס בדקה ה-68.
בינואר 2016 הושאל הושאל לקבוצת קומו מהסרייה ב', שם שיחק בהרכב הפותח באופן קבוע בשארית העונה.
ב-17 בספטמבר 2017 הבקיע בארלה את השער הראשון בקריירה הבוגרת שלו, בניצחון הבית 0–2 על ספאל במסגרת הליגה.
אינטר.
ב-12 ביולי 2019 הצטרף בארלה לאינטר בהשאלה לעונה אחת עם חובת רכישה בתום העונה לחוזה לארבע עונות. ב-26 באוגוסט, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בניצחון הבית 0–4 על העולה החדשה, לצ'ה, כשנכנס כמחליף של מתיאס וסינו בדקה ה-66. ב-17 בספטמבר, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשנכנס כמחליף של מרסלו ברוזוביץ' בדקה ה-71 ואף עזר לקבוצתו לחלץ תיקו ביתי 1–1 נגד סלביה פראג, כשכבש את שער השוויון בתוספת הזמן.
קריירה בינלאומית.
באוקטובר 2017 זומן בארלה לראשונה לנבחרת הבוגרת על ידי המאמן באותה התקופה, ג'יאן פיירו ונטורה, לצמד משחקי הנבחרת נגד נבחרת מקדוניה ונבחרת אלבניה, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
ב-10 באוקטובר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים בתיקו אחת נגד נבחרת אוקראינה במסגרת משחק ידידות. ב-23 במרץ 2019, בארלה כבש את שערו הראשון במדי הנבחרת בניצחון הבית 0–2 על נבחרת פינלנד, במסגרת מוקדמות יורו 2020.
הנרי סלבי הלה-שו
הנרי סלבי הלה-שו (באנגלית: Henry Selby Hele-Shaw; 29 ביולי 1854 – 30 בינואר 1941) היה ממציא בריטי, שתרם לפיתוח התעופה ועסק בחקר מכניקת הזורמים.
ביוגרפיה.
הנרי סלבי הלה-שו נולד בעיירה בילריקי באסקס למשפחת משפטן. בגיל 17 הוא התחיל לעבוד במפעל בבריסטול. במקביל לעבודה הוא התחיל ללמוד הנדסה. הצטיינותו בלימודים וקבלת מלגות איפשרו לו לסיים את הלימודים בשנת 1876.
לאחר סיום הלימודים הנרי סלבי הלה-שו התחיל ללמד מתמטיקה במוסד בו למד וכעבור שנתיים התמנה לפרופסור להנדסה ראשון באוניברסיטת בריסטל. בשנת 1885 הוא התמנה לפרופסור להנדסה באוניברסיטת ליברפול. בשנת 1899 הוא התקבל לחברה המלכותית.
בשנים 1904–1905 הנרי סלבי הלה-שו היה בדרום אפריקה ועסק בקידום לימודי הנדסה במושבה. לאחר חזרה לבריטניה, הנרי סלבי הלה-שו לא חזר ללמד. הוא התיישב בלונדון ועסק בתחום ייעוץ הנדסי.
בשנת 1898 הנרי סלבי הלה-שו פרסם עבודה בתחום מכניקת הזורמים על תוצאות החקר של זרימת הלה-שו שנקראה על שמו. בשנת 1924 הוא קיבל פטנט לסוג מיוחד של מדחף. למדחף זה היה תפקיד חשוב להצלחת מטוסי חיל האוויר המלכותי במהלך מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1922 הוא היה הנשיא של איגוד מהנדסי מכונות בריטים. באותה תקופה הוא קידם שיטת למתן רישיונות למהנדסי מכונות בבריטניה.
שראפודין לוטפילאייב
שראפודין לוטפילאייב (באוזבקית: Sharofiddin Lutfullayev; נולד ב-9 בספטמבר 1990) הוא ג'ודוקא אוזבקי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג, סגן אלוף העולם (2019).
הישגים.
באוקטובר 2013, לוטפילאייב זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית הזהב בגראנד פרי טשקנט שבמדינת הולדתו. בשנת 2015 הוא זכה במדליית ארד באליפות אסיה שנערכה בכווית סיטי ובאותה השנה הספיק גם לזכות במדליית ארד בגראנד סלאם פריז היוקרתי. בשנת 2017 לוטפילאייב זכה במדליית כסף בגראנד סלאם פריז ובמדליית ארד מטורניר המאסטרס השנתי.
באליפות העולם 2019 שנערכה בטוקיו, זכה לוטפילאייב במדליית הכסף בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג. מתוך 6 קרבות, הוא ניצח 5, כולם באיפון. ברבע הגמר הוא ניצח את נאוהיסה טקאטו היפני לאחר תרגיל אוצ'י-מטה מוצלח, ובחצי הגמר הוא גבר על גוסמן קירגיזבאייב הקזחי שוב לאחר תרגיל אוצ'י-מטה תוך דקה ו-38 שניות. בגמר לוטפילאייב התמודד מול לוחום צ'חווימיאני הגיאורגי והפסיד באיפון.
באולימפיאדת טוקיו 2020, לוטפילאייב הודח בסיבוב השני לאחר קרב אחד כאשר הפסיד בווזארי לארטם לסיוק האוקראיני בתוך זמן ניקוד זהב.
שרון גורסקי
שרון גורסקי-אומשווייף (נולדה ב-6 ביוני 1977) היא שחיינית עבר, אלופת ישראל בשחייה (1993 ו-1994) במשחה ל-800 מטר חופשי, שותפה לשיא ישראל בעבר במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי וזוכת שתי מדליות, כסף וארד מהמכביה (1993).
ביוגרפיה.
גורסקי נולדה וגדלה ברמת השרון. היא התאמנה בקבוצת מכבי קריית אונו בהדרכתו של אורי קליינמן ובקבוצת הפועל גבעתיים בהדרכתו של רובי שלו.
אלופת ישראל.
באליפות ישראל שנערכה באפריל 1993 זכתה גורסקי ב-3 מדליות, אחת לכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:32.45 דקות, לפני אביטל ברסלר ממכבי ראשון לציון (9:43.37 דקות) וטלי אנגולץ מהפועל ירושלים (9:46.05 דקות), מדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:35.75 דקות, אחרי קרן רגאל מפועל ירושלים (4:27.31 דקות) ולפני עינת גבאי ממכבי חיפה (4:39.15 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:14.72 דקות, אחרי קרן רגאל שקבעה שיא ישראלי חדש של 2:07.54 דקות ועינת גבאי (2:13.26 דקות).
בתחרויות השחייה של המכביה ה-14 שנערכו באוניברסיטת תל אביב ביולי 1993 זכתה גורסקי בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם עינת גבאי, גוני יהודאי וקרן רגאל בשיא ישראלי חדש של 8.47.19 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 8:36.70 דקות ולפני ברזיל (9:59.31 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:20.10 דקות, אחרי ליסה מרטין מארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 8:55.07 דקות ואביטל ברסלר (9:19.92 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:34.24 דקות.