במסגרת "הצד הימני" של המפה הפוליטית בשוודיה קיימת באופן מסורתי מפלגה בכירה אחת, והיא המפלגה השמרנית בראשות אולף קריסטרסון. המפלגה דוגלת באידיולוגיה שמרנית-ליברלית. המפלגה היא ראש "הברית השוודית" (בשוודית: Allians för Sverige), שבה חברות גם מפלגת המרכז, המפלגה הליברלית ומפלגת הנוצרים הדמוקרטיים. בעקבות תבוסתה בבחירות 2014 (84 מושבים מתוך 349, ירידה-חדה של 23 מושבים; שנייה בגודלה), ומתוך המסורת הדמוקרטית-השוודית המאפשרת הקמת ממשלות מיעוט למפלגה המנצחת בבחירות, אפשרה המפלגה את הקמת קואליציית המיעוט של יריבתה הפוליטית משמאל. במהלך הכהונה הנוכחית (2014–2018) טרם הבחירות, החליפה המפלגה את מנהיגה הקודם פעמיים (ינואר 2016 ואוקטובר 2017).
בניגוד למפלגה השמרנית, בבחירות הקודמות עלתה קרנה של מפלגת השוודים הדמוקרטים בראשות אימי אוקסון. המפלגה הוקמה בשנת 1988 אך במהלך השנים מעולם לא הצליחה לעבור את אחוז החסימה (בבחירות הראשונות קיבלה 1,118 קולות בלבד). המפלגה נכנסה לריקסטאד בבחירות 2010 (20 מושבים מתוך 349; שישית בגודלה) ובבחירות 2014 נהפכה למפלגה השלישית בגודלה בריקסטאד (49 מושבים מתוך 349). המפלגה דוגלת בלאומנות פוליטית ומתנגדת להגירה, אך במהלך שנות קיומה (1988-הווה) נקשרו בשמה גם פעילויות אנטישמיות וגזעניות, בהן פגיעה פיזית ביהודים ובמוסלמים, אותם ראשיה מכחישים נמרצות. עקב קיצוניות המפלגה (לכאורה, בעיני הציבור הרחב), אף מפלגה לא הסכימה לשבת עימה בקואליציה לאחר בחירות 2014, דבר אשר סלל את הקמת ממשלת המיעוט של הסוציאל-דמוקרטים. בסקרים שנערכו לקראת הבחירות, המפלגה נעה סביב 20% (לעומת 12% בבחירות 2014) אשר עשויים להפוך את המפלגה, לראשונה, לגדולה ביותר בצד הימני של המפה הפוליטית, ועל כן כמועמדת לראשות הממשלה.
מפלגות קטנות.
שמאל.
המפלגות הקטנות בצד השמאלי (החברות בריקסטאד) הן מפלגת השמאל, הירוקים. מפלגות אלו זכו ב-21 וב-25 מושבים, בהתאמה. המפלגות תומכות בסוציאליזם, בשמירה על איכות הסביבה, בהגנה על זכויות הפרט ובזכויות של מעמד העובדים. בנוסף, מפלגות אלו תומכות בהגירה לשוודיה ומרבות להאשים את המתנגדים לה באסלאמופוביה. מפלגת הירוקים היא בעלת מנהיגות משותפת דו-מינית והיא חברה בממשלת שוודיה של 2014–2018. שתי מפלגות אלו, ביחד עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, מחזיקות בכ-45% ממושבי הריקסטאד (159 מתוך 349).
מפלגה נוספת בצד השמאלי היא המפלגה הפנימיסטית. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה (4%) בבחירות 2014 (קיבלה 194,719 קולות, 3.12%), אך היא במגמת עלייה מתמדת, הדומה למגמת העלייה של "השוודים הדמוקרטים" בצד-הימני, כאשר עלתה ב-2.72% לעומת בחירות 2010 (אם כי נרשמה ירידה בסקרים בין החודשים יוני-יולי 2018, בסמוך למועד הבחירות). המפלגה הוקמה בשנת 2005 וזכתה לראשונה במושב בודד בפרלמנט האירופי בבחירות 2014. כשמה, המפלגה תומכת בפמיניזם.
ימין.
מפלגת המרכז בראשות אנני לאף (מאז 2011) היא חברה מרכזית ב"ברית השוודית" (ברית מפלגות הימין-הכלכלי המתונות) והייתה שותפה בממשלת שוודיה הקודמת (2010–2014). היא דוגלת בשמרנות כלכלית. המפלגה קיבלה 22 מושבים בבחירות 2014 (ירידה של מושב אחד; חמישית בגודלה). במסגרת המשא-ומתן להקמת ממשלת שוודיה הנוכחית (2014–2018), הוצע למפלגה להצטרף לקואליציית מרכז-שמאל בראשות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית כסמן הימני של הממשלה, אך היא סירבה בשל חברותה המסורתית בממשלות הימין (בראשות המפלגה השמרנית).
באופן דומה, המפלגה המפלגה העממית הליברלית בראשות יאן ביירקלונד (מאז 2007) היא גם חברה ב"ברית השוודית" וגם היא הייתה שותפה בממשלת שוודיה הקודמת (2010–2014). המפלגה תמכה בעבר בליברליזם חברתי והייתה שותפה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. מאז 2007 (תחת מנהיגותו של יאן ביירקלונד) המפלגה תומכת בליברליזם שמרני יותר וכן נוקטת במדיניות נוקשה יותר כלפי פשיעה ואלימות (החמרה בענישה, החמרת המשמעת בבית הספר וכו'). המפלגה קיבלה 21 מושבים בבחירות 2014 (עלייה של שני מושבים; שישית בגודלה).
מפלגה נוספת ב"ברית השוודית" היא מפלגת הנוצרים הדמוקרטים בראשות אבה בוש תור, שזכתה ב-16 מושבים בבחירות 2014 (ירידה של שלושה מושבים; שביעית בגודלה, הקטנה ביותר). המפלגה דוגלת בדמוקרטיה נוצרית, ותומכת בליברליזם כלכלי ובשמרנות. היא הוקמה במטרה לקדם תכנים דתיים שהחלו לצאת מבתי הספר בשנות ה-60 של המאה ה-20, אך ברבבות השנים פרשה מחברותה בכנסייה השוודית. בבחירות האחרונות (2014) עברה המפלגה בקושי את אחוז החסימה (כ-4.6%, בעוד אחוז החסימה עמד על 4%), וגם לקראת הבחירות הללו היא מתנדנדת סביב אחוז החסימה בסקרי דעת הקהל (בדומה למפלגה הפנימיסטית, משמאל).
מפלגות נוספות.
בנוסף, רצות בבחירות אלו מספר מפלגות נוספות, שהבולטות שבהן הן מפלגת הפיראטים האולטרה-שמאלית ואלטרנטיבה לשוודיה האולטרה-ימנית, אך הן אינן מהוות פקטור (לכאורה) בבחירות ונחשבות להצבעת-מחאה כנגד עצם-קיומו של הממסד החוקתי-הדמוקרטי במדינה (ללא הקשר פוליטי ספציפי, בדומה להצבעת פתק לבן).
סקרים.
הרשימה הבאה מראה את אחוז-התמיכה המשוקלל בסקרים שונים לכל מפלגה לפי מפתח-חודשי, החל מחודש ספטמבר 2014 ועד ספטמבר 2018 (לעיון ברשימת הסקרים המלאה המובאת בוויקיפדיה בשפה האנגלית, ). הגרף שבתחתית הרשימה מראה את התוצאות האחרונות, כלומר ממוצע-הסקרים של 15 הימים שקדמו ליום הבחירות, לפי מפתח גושי (להבדיל ממפתח מפלגתי, ראה להלן בערך את פירוט הגושים). הקו המופיע בין הספרות 1 ל-8 בגרף זה (במקטע הצהוב) מציין את מיקומו של "מספר הקסם - 175", אשר מאפשר רוב-מוחלט בריקסדאג. התוצאות בסוגריים מציינות את תוצאות האמת (בהשוואה לתוצאות הסקרים).
תוצאות.
תוצאות הבחירות לא הולידו ממשלה וודאית. בעוד גוש השמאל (הידוע כ-"Rödgröna", כלומר "האדומים-ירוקים" על שם צבעי המפלגות) נחלש ב-15 מנדטים ל-144 (המפלגה הסוציאל-דמוקרטית עם 100 מנדטים, מפלגת השמאל 28 והמפלגה הירוקה 15), התחזקה הברית השוודית (כלומר "המרכז-ימין") ב-2 מנדטים ל-143 (המפלגה השמרנית עם 70 מנדטים, מפלגת המרכז 31, המפלגה הנוצרית דמוקרטית 23 והמפלגה הליברלית 19). אף מחנה לא הצליח לעבור את "מספר הקסם" של 175 מנדטים (מתוך 349). אל רשימה זו נוספת מפלגת השוודים הדמוקרטים (פופוליזם ימני), אשר לא חברה באף אחד מהגושים. על-אף שהתחזקה ל-62 מנדטים, היא לא תוכל לכהן באף ממשלה בשל החרם חוצה-הגושים עליה. על כן, אף על פי שהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית ניצחה את הבחירות, וגוש השמאל גבר על גוש המרכז-ימין, נכון ל-10 בספטמבר 2018 טרם ידוע איזו ממשלה תורכב ומי מהמפלגות תכהן בה.
תוצאות לפי קומינר.
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית זכתה ברוב יחסי על פני שאר המפלגות בכל אחד ואחד ממחוזות שוודיה (למעט במחוז סטוקהולם, שם זכתה המפלגה השמרנית).
סלנדרמן (סרט)
סלנדרמן (באנגלית: Slender Man) הוא סרט אימה אמריקאי שיצא לאקרנים ב-10 באוגוסט 2018 בארצות הברית, וב-23 באוגוסט 2018 בישראל. מקורו של הסיפור הוא בקריפיפסטה באותו השם. הכנסותיו של הסרט מסתכמות ב-51.7 מיליון דולר בסך הכל על פי בוקס אופיס מוג'ו.
צילומי הסרט התקיימו בין יוני ליולי 2017, במדינת מסצ'וסטס. הסרט הופץ בחסות חברת ההפקות סקרין ג'מס.
תקציר העלילה.
בעיירה קטנה במסצ'וסטס, ארבע נערות תיכון מבצעות טקס בניסיון לחשוף את המסתורין מאחורי הדמות המכונה "סלנדרמן". כאשר אחת מהנערות נעלמת לפתע, הן מתחילות לחשוד כי היא למעשה הקורבן האחרון שלו.
בעת שחיפשו את חברתן, מגלות שלוש נערות התיכון את הסלנדרמן שמאיים על חייהן.
הפצה.
ב-2 בינואר 2018, פורסמה לראשונה מודעת הסרט וגם הטיזר שלו. הביקורות הראשוניות שהופנו כלפי הסרט היו מעורבות, חלקן היו חיוביות וחלקן שליליות. סרט זה הופץ ארבע שנים לאחר מקרה "דקירת הסלנדרמן", שקרה בוויסקונסין בשנת 2014 כאשר שתי נערות, אניסה ווייר ומורגן גייזר ניסו לרצוח בדקירות את חברתן, פייטון לותנר, כדי להישבע אמונים עבור הדמות האורבנית. פרשה זו גרמה למחלוקת בהקשר לסרט.
סאדקין
סאדקין הוא כינויו של סיד סאדִקַיְן אחמד נקווי (באורדו: سیّد صادِقَین احمد نقوی; 30 ביוני 1923–10 בפברואר 1987), אמן פקיסטני הידוע בזכות כישורי הקליגרפיה והציור שלו. הוא נחשב לאחד מטובי הציירים והקליגרפים בפקיסטן. הוא גם חיבר שירה, בעיקר מרובעים, בדומה לעומר ח'יאם וסרמד כאשאני.
ביוגרפיה.
סאדקין נולד באמרוהה למשפחת אמני קליגרפיה. בסוף שנות הארבעים של המאה ה-20 הוא הצטרף לתנועת הסופרים והאמנים הפרוגרסיביים. חוסיין שהיד סוהרוורדי, ראש הממשלה, שימש כפטרונו. סאדקין בילה זמן מה בפריז, שם הרחיב את אופקיו וידיעותיו.
סאדקין השתייך לזרם אמנותי באסלאם שהתפתח בצפון אפריקה ובאסיה בשנות החמישים של המאה ה-20 - זרם החורופיה. בזרם אמנותי זה ניסו האמנים לשלב צורות אמנותיות מסורתיות, בעיקר קליגרפיה, עם אלמנטים צורניים מודרניים. אמני החורופיה דחו את התפיסות המערביות את האמנות וניסו ליצור שפה אמנותית חדשה שתשקף את התרבות והמורשת המיוחדת להם. אמני החורופיה הצליחו להשתמש בקליגרפיה ככלי אסתטי מודרני וייחודי.
סאדקין צייר בקליגרפיה מיצירותיהם של ע'אלב, אקבאל ופאיז, כמו גם אייר את ספריו של אלבר קאמי.
ציורי קיר.
חלק ניכר מעבודתו נעשה כציורי קיר גדולים במבנים ציבוריים או בשטחים הפתוחים לקהל; הוא נמנע במודע מלצייר ציורים שיישארו ספונים בחדריהם הפרטיים של אנשים עשירים, ואף תרם רבות מיצירותיו לטובת הציבור. חלק מציורי הקיר שלו נמצאים במקומות הבאים:
קרן סאדקין.