בינואר 2020, לקראת הבחירות לכנסת ה-23, הוצבה רון בן משה במקום ה-40 ברשימת "כחול לבן", מטעם מפלגת "חוסן לישראל". הרשימה זכתה ל-33 מנדטים. בהמשך, פרשה חברת־כנסת אחת שנבחרה מטעם הרשימה וחמישה אחרים התפטרו במסגרת "החוק הנורווגי". כך, רון בן משה נכנסה לכנסת לאחר התפטרותו של חבר הכנסת עפר שלח. לאחר פרישתה של עינב קאבלה מכחול לבן ומעברה למפלגת הישראלים מונתה ליו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה עד להתפזרותה של הכנסת ה-23.
לקראת הבחירות לכנסת ה-24, הוצבה במקום השמיני ברשימת "כחול לבן" לכנסת ונבחרה לכנסת לאחר שהמפלגה זכתה ב-8 מנדטים בכנסת זו משמשת כיו"ר הוועדה לפניות הציבור בכנסת, חברה בוועדת הכספים ומזכ"לית מפלגת כחול לבן.
חיים אישיים.
נשואה לדורון, ולהם שלושה ילדים. אבי בעלה דורון, צבי בן-משה ("צבילי"), היה עוזרם של יגאל אלון (אז ח"כ) ויצחק רבין (אז ח"כ ושר הביטחון), ובהמשך מזכיר התנועה הקיבוצית.
ממתק תירס
חואן חסוס פוסאדס אוקאמפו
הקרדינל חואן חסוס פוסאדס אוקאמפו (בספרדית: Juan Jesús Posadas Ocampo; נולד ב-11 בנובמבר 1926 בסלווטיירה, גואנאחואטו - נרצח ב-24 במאי 1993 בגוודלחרה, חליסקו) היה בישוף מקסיקני של הכנסייה הקתולית, ששימש כארכיבישוף גוודלחרה וכקרדינל של הכנסייה הרומית-קתולית.
פוסאדס אוקאמפו הועלה לדרגת קרדינל על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני בקונסיסטוריה מ-28 ביוני 1991.
מותו.
ב-24 במאי 1993, פוסאדס אוקאמפו, יחד עם ששה אנשים נוספים, נרצחו בחניון של נמל התעופה הבינלאומי גוודלחרה. הוא היה בתוך מכוניתו וספג 14 קליעים. מחקירה ממשלתית הגיעו למסקנה כי הוא נקלע לקרב יריות בין קרטלים יריבים על סחר בקוקאין וזוהה בטעות כראש קרטל סמים. על פי דיווחי סוכנות הביון של משרד ההגנה האמריקאי, הקרדינל זוהה בטעות כחואקין גוסמן לוארה, "אל צ'אפו", ראש קרטל סינלואה. איש מעולם לא נענש על ההרג עצמו, אף כי הוגשו אישומים הקשורים לרצח. חואן פרנסיסקו מורילו דיאז "אל גוארו חאיבו" ואדגר ניקולאס וייגאס "אל נגרו", חברי קרטל טיחואנה, זוהו כמי שהגו את ביצוע הרצח.
אף על פי שהוזמן על ידי קרטל טיחואנה, רבים מחברי יחידת ההתנקשות היו למעשה חברים בכנופיית הגבעות "לוגאן" של סן דייגו, שהוכשרו על ידי קרטל טיחואנה כמתנקשים. בנחמין ארלנו-פליקס הסגיר שני חברים בכנופיה: חואן אנריקה וסקונז ורמון טורס מנדז. טורס נהרג בזמן שהיה במעצר וחיכה למשפט. וסקונז נידון לתשע שנות מאסר על אישומי אחזקת נשק במקסיקו.
אף על פי שהרצח בוצע במקסיקו, ארצות הברית האשימה תשעה חברים מחוליית ההתנקשות "לוגאן" בנוגע לרצח. שלושה חברים נוספים הודו בסופו של דבר באשמה ונידונו לעונשי מאסר של 18–22 שנה.
פתיחה מחודשת של התיק.
התיק נפתח מחדש לאחר שהנשיא ויסנטה פוקס עלה לשלטון בשנת 2000 וסיים שבעה עשורים של שלטון מפלגה אחת. פוקס נכנס לתפקיד והבטיח לסגור תיקי רצח. המשנה לתובע הכללי, מריה דה לה לוז לימה מלווידו, ציטטה כי היו הפרות חריגות חמורות בחקירות הקודמות, כולל עיוות ראיות של המשטרה והיעלמותם של למעלה מאלף מסמכי מפתח. מאז, לדבריה, היא קיבלה איומי מוות, בתה המתבגרת הוחזקה באיומי אקדח ושני ילדיה האחרים נורו במכוניתם.
כיוונים חדשים הופיעו לאחר פתיחת התיק, כולל עדות של חבר ילדות של פוסאדס. לדבריו, פוסאדס אמר לו שהוא זומן למעונו של הנשיא קרלוס סלינס וקיבל איומים רק שבועות לפני מותו. פרננדו גוסמן, מחוקק שמרנן, אמר: "יש הוכחות רבות המובילות אותנו למסקנה שאנחנו עומדים בפני פשע בביצוע מדינה, מאורגן ובהשתתפות כוחות ביטחון הפנים." גוזמן היה מקורב לחקירה מאחר שייצג את אשתו של נהגו של פוסאדס, שנהרגה גם בהתקפה. לדבריו החוקרים פסקו את מעורבותם של קרטלי סמים, לפחות כפי שהוצג המקרה על ידי ממשלת סלינס. התאוריה החדשה לפיה ייתכן שהרצח מהווה הוראה על ידי חברי ממשלת סלינס מבוססת על טענות כי עוזר בכיר בממשלת סלינס הזהיר את פוסאדס לסתום את פיו על מידע שחשף קשר בין פוליטיקאים בכירים לסחר בסמים ובזנות. איש לא טען כי הנשיא סלינס היה מעורב באופן אישי.
בסביבות יום השנה העשירי לרצח, דחקו בכירי הכנסייה בנשיא פוקס במכתב לשמור על דבריו ולוודא שהמקרה נפתר. ממשיך דרכו של פוסאדס, הקרדינל חואן סנדובל, משוכנע שהרצח היה מניע פוליטי. הוא, עורך דינו וגוזמן גם דיווחו על איומים במוות ופנו לנציבות הבין-אמריקאית לזכויות אדם בבקשה להגנה.
ב-15 באוגוסט 2006 הודיעו גורמים במשרד המשפטים האמריקניים כי סוכני הסמים הפדרליים בארצות הברית עצרו את לורד הסמים המקסיקני פרנסיסקו חאבייר ארלנו פליקס, מנהיג קרטל טיחואנה האחראי לחפירת מנהרות מורחבות להברחת סמים מתחת לגבול ארצות הברית. בהודעה לעיתונות שהוזכרו לעיל אמרו גורמים רשמיים ב-DOJ כי חאבייר ארלאנו פליקס הואשם במקסיקו בשנת 1993 בקשירת קשר להתנקש בחייו של הקרדינל חואן פוסאדס אוקמפו.
רשימת סכסוכים במזרח התיכון
מדורת השבט
Amphicyon
Summary judgment
סדר דין מקוצר
יצחק יהלום שעוני
יצחק יהלום שעוני (1 באוקטובר 1887 - 25 במאי 1974) היה מאנשי העלייה השנייה. עבד במושבות יהודה ובגליל עד שהתיישב במטולה שם עסק בחקלאות ובפעילות ציבורית וכיהן כראש המועצה.
ביוגרפיה.
ילדותו.
יצחק נולד ב-1887 כיצחק דיאמנט, בעיירה סוקולוב פודלסקי שבפולין לאברהם דיאמנט וינטה לבית שוסטר. אביו עבד כצבעי וכפועל בניין. ב-1891 עברה המשפחה לעיירה שדליץ בתקווה למצוא תעסוקה לאבי המשפחה. ב-1897, לאור גידול המשפחה, החליטו ההורים לעבור לוורשה. בכל התקופה למד יצחק בחדר ובתלמוד תורה. ב-1898 מאס יצחק בלימודים והוריו שלחוהו ללמוד שענות. לאחר שנה וחצי של הכשרה החל יצחק לעבוד בבית חרושת לשעונים אולם בעקבות שביתה שערכו הפועלים במפעל כדי לשפר את תנאי העסקתם נסגר המפעל.
בתקופת עבודתו במפעל נחשף יצחק לרעיון הציוני ואף הצטרף, כחבר, לתנועת התחיה (תנועה ציונית) שכללה חברים מהתנועות פועלי ציון והפועל הצעיר. התנועה ניסתה לשלב פעילות ציונית ופעילות סוציאליסטית לטובת מעמד הפועלים. כדי לא לפגוע בבני משפחתו עזב יצחק את בית הוריו ושכר דירה בורשה.
המאסר.
במסגרת פעילותו של יצחק לטובת פועלי מפעלים הוא נתפס ברחובות ורשה, על ידי המשטרה, כשהוא נושא מסמך של דרישות לשיפור תנאי העבודה של פועלי מפעלים. הוא הוכה והושם בבית הסוהר המרכזי של העיר. בחיפוש של המשטרה בכליו נמצאו מכתבים מרשיעים שכתב למשפחתו ולחבריו. מכיוון שסירב להסגיר את שותפיו לתנועה נשלח לגלות על גבול פינלנד. בדרכו שהה בבתי כלא בפטרבורג, שליסלבורג והולונייץ. מייד עם הגיעם לכפר היעד החלו הגולים לתכנן את בריחתם. יצחק, שהיה מראשוני הבורחים, עבר את הגבול לפינלנד, הגיע לתחנת רכבת ועלה על רכבת לורשה.
העלייה ארצה.
מאחר שיצחק היה עדיין בגדר "מבוקש" הוא החליט ב-1907 לעלות ארצה. את דרכו עשה דרך גרמניה, וינה, טריאסטה ויפו. לאחר שהות קצרה ביפו עבר לרחובות שם עבד ביקב. בהמשך עבר לפתח תקווה שם עבד בייצור סיד עד שנפגע מכוויות בעיניו ונאלץ להפסיק.
תקופת חדרה.
לאחר שעיניו החלימו פגש את שמואל הפטר וזה הציע לו לעבור לחדרה שם החל לעבוד בייבוש ביצות ונטיעת פרדסים בשטחים שרכש יהושע חנקין. לאחר זמן מה חלה בקדחת אך המשיך לעבוד עד שמצבו החמיר והרופא ציווה עליו לחזור לפתח תקווה.
תקופת רחובות/גדרה.
לאחר שהבריא מהקדחת החליט יצחק לעבור לגדרה שם החל לעבוד בחקלאות אצל האיכר לייבוביץ. אחרי 8 חודשים נאלץ יצחק לעזוב את גדרה בעקבות סכסוך עם פועלים ערבים במהלכו נדקר אחד הפועלים הערבים.
תקופת העבודה בגליל.
לאחר עזיבת גדרה הוצע ליצחק לעבור לחוות כנרת שם עבד בחקלאות תמורת שכר חודשי. עקב תנאי העבודה שבתו יצחק וחבריו והנהלת החווה החליטה לסגור את החווה. יצחק וחבריו המפוטרים הקימו חברה לעבודת קבלניות עד שקיבלו הצעה מפרנץ אופנהיימר להתיישב בקואופרציה במרחביה. לאחר תקופת עבודה במרחביה קיבל יצחק הצעה מחיים מרגליות קלווריסקי לעבור למטולה וב-1912 עבר, עם גיסו ברוך צ'יזיק, למושבה שם טיפח משק חקלאי. לאחר מלחמת העולם הראשונה היו אדמותיו מחולקות בין הממשל הצרפתי למנדט הבריטי (בעקבות הסכם סייקס–פיקו) ורק במלחמת העצמאות הועברו כל אדמותיו לשטח ישראל.
פעילותו הציבורית.
עם סיום מלחמת העצמאות נערכו במטולה הבחירות הראשונות למועצת המושבה בהן נבחר למועצה מטעם מפא"י. בהמשך הזמן נבחר לראשות המועצה המקומית של מטולה.
משפחתו.
בתקופה בה עבד יצחק בחוות כנרת פגש את מניה (מרים) צ'יזיק וב-1909 נשא אותה לאישה. לזוג נולדו 7 ילדים כש-6 מהם הגיעו לבגרות. אשתו מניה נפטרה ב-1948 והובאה למנוחות בבית העלמין של מטולה. יצחק נפטר ב-1974 והובא אף הוא למנוחות במטולה.
מהדורת השבט
כדור השלג ארץ
גריגורי גארפונקין
גרִיגוֹרִי סוֹלוֹמוֹנוֹביִץ' גַארְפוּנְקִין (ברוסית: Григорий Соломонович Гарфункин; בחלק מן התעודות: גרִיגוֹרִי סַאלוֹמוֹנוֹביִץ' גוֹרְפוּנְקִין (ברוסית: Григорий Саломонович Горфункин; 8 ביוני 1920 – 22 בספטמבר 1943) היה חייל יהודי רוסי, סייר שטח בחטיבת הטנקים מס' 183 של גיס הטנקים העשירי במלחמת העולם השנייה, גיבור ברית המועצות.
קורות חיים.
שם משפחתו במקור הוא גוֹרְפוּנְקֶל. נולד ב-6 באוגוסט 1920 בעיירה ינוביצ'י, באימפריה הרוסית (כיום יישוב ינוביצ'י, אזור ויטבסק, ביילורוס). עברי (בחלק מן התעודות רשום כרוסי).
בין השנים 1936–1940 היה עובד מחרטה במפעל למחטים בעיר (כיום מפעל למיכשור של ויטבסק).