לאנשי הטריטוריות יש רשות להשתמש ולקבל שירות בשפות אלה ממשרדי הממשלה, ממערכת המשפט, ובבית המחוקקים.
היסטוריה.
הטריטוריות הצפון-מערביות נוצרו בשנת 1870, כאשר חברת מפרץ הדסון העבירה את השטח של ארץ רופרט ואת הטריטוריה הצפון-מערבית לידי ממשלת קנדה. שני אלה הפכו לטריטוריה הקרויה "הטריטוריות הצפון-מערביות".
שטח ענק זה כלל את כל שטחה של קנדה המודרנית למעט אזור קולומביה הבריטית, אזור הימות הגדולות ואזור קוויבק, ניופאונדלנד וחוף לברדור.
לאחר ששטח זה הועבר לקנדה, חלקים ממנו הוצאו והפכו לפרובינציות:
כלכלה.
טריטוריה זו של קנדה עשירה במשאבים גאולוגיים: מרבצי יהלומים שהתגלו בשנת 1989 באזור אקאטי, זהב וגז טבעי.
חפירת משאבים אלו הביאה לדאגות מפני נזקים סביבתיים, ובייחוד נזקים לפארק הלאומי נאהאני - אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
פוליטיקה.
בשל היותה טריטוריה, לטריטוריות הצפון-מערביות ישנן פחות זכויות וסמכויות מאשר לפרובינציה של קנדה.
לאחרונה הוענקו מספר רב של סמכויות לטריטוריה מהממשל הפדרלי, ואפשרו לטריטוריה לקבל חלק גדול יותר מההכנסות מהמיסוי בגין אוצרות הטבע של הטריטוריה.
נציב הטריטוריות הצפון-מערביות ממונה על ידי השר לענייני אינדיאנים ולפיתוח הצפון של קנדה. בעבר היו לתפקיד זה סמכויות רבות, אולם מאז שנת 1967, כשנבחרה אספה מחוקקת, התפקיד הפך סמלי.
תפקיד הנציב דומה לתפקיד המשנה למושל בפרובינציות של קנדה, אולם הנציב הוא בעל תפקיד בממשל הפדרלי ולא נציגה של המלוכה הקנדית.
בניגוד לממשלות הפרובינציות, ממשלת הטריטוריות הצפון-מערביות אינה מורכבת ממפלגה פוליטית - אלא מדובר בממשלת אחדות לאומית המורכבת מנציג אחד מכל אחד מ-19 מחוזות הבחירה. כל נציג נבחר בבחירות דמוקרטיות וחשאיות.
לאחר הבחירות המועצה המחוקקת בוחרת מושל ויושב ראש למועצה בבחירות חשאיות. שבעה מהנציגים נבחרים כשרים, והיתרה מהווים את האופוזיציה.
נונאווט
נוּנַאווּט (באנגלית וצרפתית: Nunavut; באינוקטיטוט: ᓄᓇᕗᑦ) היא הגדולה והחדשה בטריטוריות קנדה. נונאווט הופרדה רשמית מהטריטוריות הצפון-מערביות והפכה לטריטוריה עצמאית ב-1 באפריל 1999 בעקבות חוק נונאווט והסכם תביעות המקרקעין של נונאווט.
בירת נונאווט היא איקאלואיט (נקראה בעבר "פרובישר ביי") הנמצאת על האי באפין.
נונאווט היא הטריטוריה הגדולה ביותר של קנדה, אך יש בה את האוכלוסייה הקטנה ביותר - כ-35,900 תושבים, המתגוררים על שטח הגדול משטחה של מקסיקו (שלה, לשם השוואה, יש כמעט 132 מיליון תושבים).
מקור השם.
פירוש השם "נונאווּט" הוא "אדמתנו" באינוקטיטוט - שפת האינואיט.
היסטוריה.
באזור שבו נמצאת הטריטוריה התקיימה התיישבות רציפה במהלך 4,000 השנים האחרונות. רוב ההיסטוריונים מזהים את חופו של האי באפין כהלולאנד המופיעה בסאגות הנורדיות, וסביר שתושבי האזור היו בקשרי מסחר עם הספנים הנורדים.
בשנת 1576, מרטין פרובישר, בניסיון לגלות את המעבר הצפון-מערבי, חשב שגילה מרבצי זהב במפרץ פרובישר (הקרוי על שמו) לחופי האי באפין. בדיעבד הסתבר שאין זהב באזור, אולם פרובישר יצר את המגע הראשון בין האדם האירופי עם האינואיטים - האינדיאנים המקומיים - מגע עוין שכלל תפיסת המקומיים בכוח והבאתם לאנגליה לצורכי תצוגה, שם הם מתו לאחר זמן קצר.
במהלך המאה ה-17 עברו באזור נונאווט מגלי ארצות נוספים, בניסיון לגלות את המעבר הצפון-מערבי, ביניהם הנרי הדסון, ויליאם באפין ורוברט ביילוט.
בשנת 1976 נערך משא ומתן בין האינואיט לבין הממשל הפדרלי הקנדי בעניין בעלותם על השטח. באפריל 1982 הצביע רוב של תושבי הטריטוריות הצפון-מערביות בעד הפרדת הטריטוריות לשתי טריטוריות ומתן שטחים לאינואיט. ההסכם הושג בחודש ספטמבר בשנת 1992, ואושר במשאל עם על ידי 85% מתושבי האזור. ביוני 1993 עבר "חוק ההסכם בדבר תביעת השטח של האינואיט" בפרלמנט הקנדי, וב-1 באפריל 1999 הפך האזור לטריטוריה של קנדה.
אוכלוסין.
בנונאווט מתגוררים כ-35,944 איש (2016), מתוכם כ-85% הם אינואיטים.
גאוגרפיה.
שטחה של הטריטוריה הוא כ-2.1 מיליון קמ"ר. הטריטוריה כוללת את האיים הארקטיים, את האיים במפרץ הדסון, מפרץ ג'יימס ומפרץ אונגבה.
הנקודה הגבוהה ביותר בנונאווט היא פסגת בארבו באי אלסמיר, שגובהה 2,616 מטרים מעל פני הים.
נונאווט מכוסה טונדרה ארקטית, למעט נקודת מפגש הטריטוריות והפרובינציות בדרום מערב הטריטוריה (המקום היחיד בקנדה שבו נפגשים גבולותיהם של ארבע טריטוריות ופרובינציות: נונאווט, מניטובה, ססקצ'ואן והטריטוריות הצפון-מערביות) שהאקלים בה הוא כשל יערות טייגה.
בצפון-מזרחה של הטריטוריה מפריד מעבר מים צר בינה ובין גרינלנד. השליטה במי מיצר זה מהווה מחלוקת בין קנדה ודנמרק. נונאווט גובלת בים בופור בצפון, במפרץ באפין ובמפרץ הדסון במזרח, במניטובה בדרום ובטריטוריות הצפון מערביות במערב. הטריטוריה גובלת גם בניופאונדלנד ולברדור (דרך חצי אי) ובקוויבק (גבול ימי).
ממשל.
בראש טריטוריית נונאווט עומד נציב הממונה על ידי השר לענייני אינדיאנים ולפיתוח הצפון של קנדה.
כמו בטריטוריות אחרות, תפקיד הנציב הוא סמלי, והוא מקביל לתפקיד המשנה למושל העומד בראש פרובינציות קנדה מטעמה של "מלכת קנדה", אף שהנציב הוא נציגו של הממשל הפדרלי ולא נציגה של המלוכה הקנדית.
בנונאווט בית נבחרים אחד. חברי האספה המחוקקת נבחרים אישית, ומביניהם נבחר מושל הטריטוריה.
בשל ביקורת שהוטחה בו, הקים המושל לשעבר פול אוקאליק מועצה מייעצת של 11 זקני שבט האינואיט, ה-inuit qaujimajatuquangit שתפקידה לייעץ לממשלה בענייני התרבות האינואיטית.
לטריטוריה תקציב שנתי של 700 מיליון דולרים קנדיים הניתן במלואו על ידי הממשל הפדרלי.
פגיון
פִּגְיוֹן הוא כלי נשק קר שנועד לדקירה ולשיסוף הארוך מסכין וקצר מהחרב. הפגיון מושחז לרוב משני צדיו, אך יש פגיונות חסרי פאה חדה והם משמשים לדקירה בלבד. ישנם סוגים רבים של פגיונות, כאשר סוגים רבים הותאמו לביצוע משימות ייעודיות ומיוחדות (כגון פגיונות הטלה, פגיונות דקירה סליקים, פגיונות חודרי שריון, פגיונות סיף שוברי חרבות ועוד).
הפגיונות הראשונים הופיעו בתקופת הברונזה, באלף ה-3 לפנה"ס, לפני החרב, שהתפתחה מפגיונות מוגדלים. פגיונות היוו כלי נשק משניים נפוצים בימי הביניים והרנסאנס וכן במאות ה-18 וה-19. פגיונות לא היו בשימוש רק על ידי לוחמים אלא כמעט בידי כל אדם שהיה זקוק לנשק להגנה עצמית שקל להסתירו וקל לשאתו. הפגיונות היו קלים וזולים יחסית לחרב וקטנים בהרבה ממנה, לכן היוו נשק מצוין לשודדים, מתנקשים (פגיונות "סטילטו"), סוחרים ופשוטי העם.
ביחידות הקומנדו משתמשים היום בפגיון שלהבו חד מצדו האחד ומשונן מצדו השני, הנקרא "סכין קומנדו" – פגיון רב-תכליתי המיועד להישרדות בשטח, אך גם לתקיפה שקטה והגנה עצמית.
מקור המילה העברית הוא במילה הלטינית פוגיו (pugio), סוג של פגיון שהיה בשימוש של החיילים הרומים בתקופת המשנה.
מלחמת הצפון הגדולה
מסחה
כפר-תבור
התכה
בפיזיקה, התכה או היתוך (לעיתים נקרא באופן שגוי המסה) היא תהליך חימומו של חומר מוצק עד לנקודה בה הוא הופך לנוזל. נקודה זו נקראת נקודת התכה. עצם שעבר התכה נקרא יצוק. הקפאה או התמצקות הם תהליכים הפוכים להתכה, בהם הופך נוזל למוצק. לנקודת הקיפאון ולנקודת ההתכה טמפרטורה זהה.
לא רק החימום לנקודת ההתכה, אלא גם ההתכה עצמה דורשת חום, הקרוי חום כמוס.
כיום יום נהוג לקרוא לתהליך ההתכה "המסה", על אף שיש למילה משמעות שונה מבחינה מדעית.
אל פרו
אל פרו הוא אתר ארכאולוגי במחוז אֶל פּטֶן שבגואטמלה, כ-60 ק"מ מערבית מטיקאל.
האתר היה מיושב בין המאות החמישית לפני הספירה והשמינית לספירה, ונמצאים בו שרידים של תרבות המאיה.
השם "אל פרו" ניתן לאתר כאשר התגלה במאה ה-20, אך כאשר פוענח כתב המאיה העתיק גילו החוקרים ששמו המקורי של המקום היה "ואקה".
העיר הייתה מאוכלסת מעל ל-1000 שנים עד למאה ה-8 לספירה. בשנת 378 התקיימה בעיר פגישה בין אנשי מאיה לבין טאוטיווקאן. בשנת 732 עברה העיר לשליטת שליטי טיקאל, וכעשור לאחר מכן נהרסה וננטשה.
אטימולוגיה.
האתר נקרא "אל פרו" לאחר שנתגלה במאה ה-20. הירוגליפים שזוהו באתר מלמדים ששמו העתיק של האתר הוא "וואקה". כיום שני השמות הללו מקובלים, אך השם הדומיננטי במפות הקיימות הוא של אל פרו.
אוכלוסייה.
בסביבות שנת 400 לפני הספירה אוכלוסיית הוואקה כללה כמה עשרות אלפים. לפי ספרו של כריס הרדמן "Woman Power in the Maya World", בתקופה זו הוואקה הגיעה לשיא פוליטי. העיר נודעה בכוחה המסחרי, מה שתרם למספר התושבים הגבוה.
ארנונה
בישראל, ארנונה היא מס מוניציפלי המוטל על תושבי יישוב מסוים לצורך מימון פעולתה של הרשות המקומית. הקריטריונים העיקריים לגובה הארנונה הם: סוג השימוש בנכס (מגורים, מסחר, משרדים, תעשייה וכדומה), שטח הנכס שעליו היא מוטלת, מצבו הכלכלי של התושב ומיקומו של הנכס (שכונת יוקרה, אזור מסחרי מפותח, שכונה המאוכלסת בידי תושבים בעלי אפיון סוציו-אקונומי נמוך וכן הלאה).
מס בשם ארנונא נזכר כבר בתלמוד. היה זה מס שהוטל על-ידי הקיסרות הרומית, ושולם בתבואה, יין, שמן, מספוא, מלבושים ועצים. בארץ ישראל הונהגה הארנונה לראשונה בתקופת המנדט הבריטי בשנת 1934, מתוקפה של פקודת העיריות.
תולדות חקיקת הארנונה בישראל.
בראשית הייתה הארנונה העירונית פרי חקיקה של המנדט הבריטי בארץ ישראל. פקודת העיריות הותקנה בשנת 1934, ומכוחה הטילו העיריות ארנונת רכוש על הבעלים של הנכסים שבתחום שיפוטן, וארנונה כללית על המשתמשים בנכסים שבתחום שיפוטן. המועצות המקומיות והמועצות האזוריות הטילו את הארנונה מתוקפה של פקודת המועצות המקומיות.