באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה רילוב במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בשיא אירופה חדש של 1:53.97 דקות, אחרי ראיין מרפי מארצות הברית (1:53.62 דקות) ומיץ' לרקין (1:53.96 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.74 שניות ובמקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:31.30 דקות, הוא שחה את סגנון הגב בתוצאה של 52.90 שניות.
אלוף עולם.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2017 זכה רילוב בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בשיא אירופה חדש של 1:53.61 דקות, לפני ראיין מרפי (1:54.21 דקות) וג'ייקוב פלבי (1:55.06 דקות), שניהם מארצות הברית. מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא לאומי חדש של 3:29.76 דקות, אחרי ארצות הברית (3:27.91 דקות) ובריטניה (3:28.95 דקות), הוא שחה את סגנון הגב בתוצאה של 52.89 שניות.
אלוף אירופה.
באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, בריטניה באוגוסט 2018 זכה רילוב ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר גב בשיא אירופה חדש של 1:53.36 דקות, לפני רדוסלב קבנצקי (1:56.07 דקות) ומטאו רסטיבו מאיטליה (1:56.29 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:12.23 דקות, לפני איטליה (3:12.90 דקות) ופולין (3:14.20 דקות), כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 48.62 שניות. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.74 שניות, אחרי קלימנט קולסניקוב בן ארצו שקבע שיא לאומי חדש ושיא עולם לנוער של 52.53 שניות ולפני אפוסטולוס כריסטו מיוון (53.72 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:32.03 דקות, אחרי בריטניה שקבעה שיא אליפות חדש של 3:30.44 דקות ולפני גרמניה (3:33.52 דקות). כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 52.77 שניות ובשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 52.66 שניות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי לאחר ששחה בשלב המוקדמות.
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, דרום קוריאה ביולי 2019 זכה רילוב ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:53.40 דקות, לפני ראיין מרפי מארצות הברית (1:54.12 דקות) ולוק גרינבנק מבריטניה (1:55.85 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.67 שניות, אחרי שיו ג'יאיו מסין (52.43 שניות) ולפני מיץ' לרקין מאוסטרליה (52.77 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:09.97 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 3:09.06 דקות ולפני אוסטרליה (3:11.22 דקות). כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.02 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב בשיא רוסיה חדש של 3:40.78 דקות. כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה טובה משיא אירופה של 51.97 שניות.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה רילוב בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא אירופה חדש של 51.98 שניות, לפני קלימנט קולסניקוב (52.00 שניות) והאלוף האולימפי היוצא ראיין מרפי (52.19 שניות) ובמשחה ל-200 מטר גב בשיא אולימפי חדש של 1:53.27 דקות, לפני ראיין מרפי (1:54.15 דקות) ולוק גרינבנק מהממלכה המאוחדת (1:54.72 דקות) ובכך השיג מדליה ראשונה בהיסטוריה לרוסיה במשחה גב. לאחר הזכייה, האשים ראיין מרפי את רילוב בשימוש בסמים.
דיסקוגרפיה של שרית חדד
שרית חדד היא זמרת-יוצרת ישראלית, שהוציאה 23 אלבומי אולפן, 4 אלבומי הופעה, 4 אלבומי אוסף, אלבום רמיקס ו-10 אלבומי וידאו. חדד מכרה מאות אלפי עותקים של אלבומיה, ואף מחזיקה בשניים מתוך עשרת האלבומים הישראלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. אלבומה העשירי ילדה של אהבה, נמכר ביומיים בכ-80 אלף עותקים בסך הכל. אלבומה ה-12 חגיגה נמכר בחודשיים בסך של 140 אלף עותקים. אלבום הבכורה שלה, ניצוץ החיים, הפך לאלבום הבכורה השלישי הנמכר ביותר בישראל.
בשנת 2008 הוציאה חדד שני אלבומי אולפן (שנחשבו גם לשני אלבומי האוסף הראשונים שלה), האוסף הקצבי והאוסף השקט. בשני האלבומים ניתן למצוא חידושים לפזמונים "שיר הפרחה", "שיר של יום חולין", ו-"אדון עולם", ואף רמיקס ללהיט "זה ששומר עליי". לאחר שנה מצאת שני האלבומים, הוציאה חדד את אלבומה מרוץ החיים, שנמכר בכלמעלה מ-40 אלף עותקים בתוך שבועיים. באלבום נכללים שלושת השירים "מקודשת", שנמכר בכלמעלה מ-120,000 עותקים, "אהבה בתוכי", שמכר 50,000 עותקים, ושיר הנושא "מרוץ החיים", שכבש את כל פסגות המצעדים בישראל.
בעשור השני של המאה ה-21 הוציאה חדד את ארבעה אלבומים. הראשון מביניהם היה 20, שזכה לתואר הפלטינה, השני הוא ימים של שמחה – חלק א', שהנפיק את הלהיט "תחזרי". השלישי שהוציאה בשנת 2015, נקרא על שמה, שרית חדד. מהאלבום יצאו הלהיטים "חיכיתי לו", "מימי" ו-"אינתה דאיימן". מאוחר יותר, בשנת 2017, הוציאה את אלבומה ה-23 שרה שרה, שנמכר בכלמעלה מ-80 אלף עותקים בתוך כמה שבועות.
גוסטבו אדולפו בקר
גוסטבו אדולפו בקר (Gustavo Adolfo Bécquer) או בשם הולדתו גוסטבו אדולפו דומינגז בסטידה (Gustavo Adolfo Domínguez Bastida) (17 בפברואר 1836 – 22 בדצמבר 1870) היה משורר, סופר, מחזאי ועיתונאי ספרותי ספרדי בתקופה הרומנטית המאוחרת. נחשב לראשון המשוררים הספרדיים המודרניים.
יצירתו הספרותית של בקר מורכבת מלמעלה מ-100 שירים, המכונים "Rimas" (״חרוזים״), כ-20 סיפורים קצרים, המכונים "Leyendas" (״אגדות״), וממספר אגרות ספרותיות (Cartas literarias) . מרבית יצירותיו של בקר פורסמו בעיתון הספרותי El Contemporáneo בו עבד. לאחר מותו אוגדו היצירות לספר.
תחילת דרכו.
גוסטבו אדולפו בקר נולד ב-17 בפברואר 1836 בעיר סביליה שבספרד, למשפחה ממוצא פלמי. בגיל 5, התייתם גוסטבו מאביו, הצייר חוזה דומינגז בקר (José Domínguez Bécquer), ובגיל 11 התייתם מאמו. לאחר מות האם, עבר לחסותה של הסנדקית שלו, אשר סיפקה לו גישה לספרים והעניקה לו חינוך ברמה גבוהה.
בשנת 1853, בהיותו בן 17, נסע למדריד על מנת לפתוח בקריירה ספרותית בבירת ספרד. בתחילה ניסה להקים כתבי עת והוצאות לאור, שכולן קרסו. בשנת 1861, נישא בקר ל- Casta Esteban Navarro, אולם נישואיו לא עלו יפה והשניים נפרדו בשנת 1868. לאחר גירושיו מאשתו, עבר לטולדו, יחד עם אחיו, הצייר ולריאנו בקר (Valeriano Bécquer). לשניים היה קשר קרוב וולריאנו השפיע רבות על חייו ויצירותיו של גוסטבו אדולפו בקר.
קריירה ספרותית.
בשנת 1860 התקבל בקר לעבודה ככותב בכתב העת הספרותי El Contemporáneo, בו פרסם שירים וסיפורים עד שנת 1868. במקביל לעבודתו בכתב העת, עבד בצנזורה הממשלתית הספרדית. בתקופתו בעיר טולדו בקר התמנה כעורך של כתב העת ״La Ilustración de Madrid". במקביל, עסק בכתיבה, תחת שם בדוי, לעיתון הסאטירי "Gil Blas" שהיה ידוע בביקורתו החריפה על השלטון בספרד. למרות הצלחה יחסית זו, בקר נותר בחיי עוני.
מותו.
בקר סבל במשך השנים מעוני ומחלות. אחיו, ולריאנו, נפטר בספטמבר שנת 1870. כשלושה חודשים מאוחר יותר, ב-22 בדצמבר, נפטר גוסטבו אדולפו גם כן, ככל הנראה ממחלת השחפת. בקר היה בן 34 בלבד במותו.
כאשר שהה על ערש דווי, ביקש בקר מאוד מידידיו, כי לאחר מותו ישרפו את מכתביו ויצירותיו. זאת, משום שחשש שכתיבתו הסאטירית לעיתון הסאטירה הביקורתי "Gil Blas" תיחשף, דבר שיבייש, לטעמו, את עבודתו הספרותית ה״רצינית״, אותה פרסם תחת שמו האמיתי.
בעוד שבימי חייו לא זכה בקר להכרה יוצאת דופן, פרסומה של יצירתו לאחר מותו קנתה לו מקום מרכזי בספרות הספרדית. בשנת 1871 חבריו של בקר הוציאו לאור את כתביו בשני כרכים, שכללו למעלה מ-70 משיריו, את יצירתו הסיפורית ומבחר איגרות ספרותיות. בתוך 7 שנים ממותו, נדפסו ארבע מהדורות נוספות של כתביו, שזכו לתפוצה רחבה בספרד ומחוצה לה. היום נחשב בקר לאחד המשוררים הנקראים ביותר בשפה הספרדית.
בקר והרומנטיציזם.
בקר פעל ויצר בתקופה של תהפוכות פוליטיות רבות בספרד. החל משנת 1833, בספרד שררה אי יציבות פוליטית, במיוחד בשנות שלטונה של איזבלה השנייה, מלכת ספרד (1843-1868). בשנים אלו החזיקו את מושכות הכוח האמיתיות בשלטון אנשי צבא. אי הפופולריות האישית של המלכה בקרב הציבור, יחד עם חוסר יציבות והחלפה תדירה של הבכירים בממשל הביאו לחוסר יציבות ואלימות ברחבי ספרד. יש הטוענים כי לאירועים הפוליטיים בספרד של התקופה היה חלק בעיצוב תפיסת עולמו הקודרת של בקר, ועל ביטוייה בכתיבה פסימית וסקפטית לגבי אהבה והחיפוש אחר האידיאל. עם זאת, בקרב חוקרי הספרות הספרדית אין הסכמה מוחלטת לגבי מידת השפעת האירועים על בקר ויצירותיו ובאיזו מידה מדובר בקשר נסיבתי בלבד. זאת, לאור העובדה כי סופרים ומשוררים אחרים, בני אותה העת, כגון בניטו פרז גלדוס , אשר חווה גם הוא אירועים היסטוריים אלו, פנו דווקא ליצירה ריאליסטית ולא רומנטית כמו בקר.
בקר שייך לזרם הספרותי הרומנטי, שעיקר השפעתו בספרד הייתה במהלך המאה ה-19. גוסטבו אדולפו בקר נחשב לנציגו המובהק של הגל השני של הרומנטיקה, המכונה לעיתים "פוסט-רומנטיציזם".
הרומנטיציזם של בקר מתממש לרוב בשפה פשוטה יחסית לתיאור מצבים מסובכים. יצירותיו מציגות גישה שונה לספרות. שיריו של בקר כתובים באופן סובייקטיבי, אפל, והם בעלי תוכן רגשי אינטנסיבי וליריקה פשוטה. כל אלו היוו חידוש ועמדו בניגוד לסגנונם של הסופרים והמשוררים המזוהים עם הגל הרומנטי הראשון, בתחילת המאה ה-19. ביצירותיו בקר עוסק רבות בתימה של האהבה וכן גם בתימה של השירה עצמה.
יצירותיו.