לפי פרסום של פרבדה, צוללת מדגם "בוריי" עלתה לפני המים בקרבת חופי ארצות הברית, במהלך ינואר 2022. יש פרשנים המקשרים את המהלך הזה עם האיום הרוסי על פלישה לאוקראינה, המאמץ האמריקאי והבינלאומי למנוע זאת וכל זאת כחלק ממכלול צעדים שכלל צמצום אספקת הנפט לאירופה (על ידי הרוסים, כדי לגרום לעליית המחירים שם), סיורים של צוללת אמריקאית ליד בסיס הצוללות העיקרי של רוסיה, ריכוז כוחות רוסיים בגבול אוקראינה וטענה פורמלית של ארצות הברית ולפיה רוסיה שלחה כוחות מיוחדים לאוקראינה - במטרה לפגע בשלוחים רוסיים - כדי ליצור עילה לגיטימית לפלישה של כוחות רוסיים לתוך אוקראינה. לצוללת מהדגם הזה יש 16 טילי "בולבה" שלכל אחד מהם יש יכולת לשאת עשרה ראשי קרב גרעיניים ובהתאם - יכולת להשמיד חלק ניכר מאוכלוסיית ארצות הברית.
שירות.
רוסיה החליטה על מעבר לייצור סדרתי ב 2011 וככל הידוע יש בכוונתה להצטייד בכ 150 טילי "בולבה".
ז'אן קראז
ז'אן אמיל פול קְרָאז (בצרפתית: Jean Émile Paul Cras פונטי: ʒɑ̃ kʁaz; 22 במאי 1897 - 14 בספטמבר 1932) היה מלחין צרפתי בן המאה ה-20 וקצין צי מקצועי. יצירותיו המוזיקליות שאבו השראה מבריטני, מחוז הולדתו, ממסעותיו לאפריקה ומעל לכל, ממסעותיו הימיים. כקומנדר בצי שירת בהצטיינות במערכה האדריאטית במלחמת העולם הראשונה.
חייו.
קריירה בצי.
קראז נולד ומת בברסט. אביו היה קצין רפואה ימי. הוא התקבל לצי בגיל שבע-עשרה. כפרח קצונה על סיפון ה"איפיגני", נלחם בדרום אמריקה, באיי הודו המערבית ובסנגל. הוא הועלה לדרגת לייטננט ב-1908. כישוריו המתמטיים הביאו אותו להציע כמה וכמה חידושים בנהלים טכניים, שהצי אימץ לשימושו, בהם המצאת בורר חשמלי וסרגל תכנון ימי (שנקרא על שמו).
אחינו יעקב
האח יעקב (במקור הצרפתי: Frère Jacques; בעברית מוכר בשם אחינו יעקב או אחינו הנהג) הוא שיר ילדים שמקורו צרפתי.
השיר מספר על נזיר בשם יעקב, אשר ישן עד מאוחר, ונקרא להתעורר במהירות לתפילת הבוקר על ידי פעמוני הבוקר של הכנסייה.
השיר מושר לעיתים כקאנון.
בפתיחת הפרק השלישי של הסימפוניה הראשונה של מאהלר מופיע סולן קונטרבס, המבצע וריאציה על הנושא של אחינו יעקב ("Frère Jacques"). סולו זה מייחד את הסימפוניה כאחת הבודדות העושה שימוש בקונטרבס באופן כזה. הגרסה של מאהלר לשיר, המכונה בפיו Bruder Martin, עושה שימוש בסולם מינור במקום מז'ור, תמורה המשווה לשיר אופי של מארש אבל. שינוי האופי לסולם מינור איננו המצאה של מאהלר, כפי שנהוג לחשוב, אלא הדרך שבה הושר קטע זה במאה ה-19 וראשית המאה ה-20 באוסטריה.
רביעיית הזמר הצרפתית, "פרר ז'אק" (Les Frères Jacques), שפעלה משנות ה-40 ועד שנות ה-80, נקראה בשם השיר.
מילות השיר.
בצרפתית:
&lt;poem&gt;"Frère Jacques, frère Jacques,"
"Dormez-vous ? Dormez-vous ?"
"Sonnez les matines! Sonnez les matines!"
"Ding, dang, dong. Ding, dang, dong."
&lt;/poem&gt;
בתרגום חופשי לעברית:
&lt;poem&gt;"האח יעקב, האח יעקב"
"האם אתה ישן? האם אתה ישן?"
"צלצלו בפעמוני הבוקר! צלצלו בפעמוני הבוקר!"
"דינג-דנג-דונג. דינג-דנג-דונג."
&lt;/poem&gt;
מקובל לפרש את המונח אח (Frère) במילות השיר לתואר המקובל לנזירים נוצריים בצרפתית ובעברית כאחד.
גרסה עברית (כולן על פי הלחן המקורי).
אחינו יעקב - תרגום של דוד יודילוביץ'
&lt;poem&gt;"אָחִינוּ יַעֲקֹב"
"אַל תִּישַׁן"
"הַפַּעֲמוֹן מְצַלְצֵל"
"דִּין דָּן דּוֹן!"
&lt;/poem&gt;
אחינו יעקב - גרסת תרגום מהעלייה הראשונה
&lt;poem&gt;אַחַי קוּמוּ נָא
אַל תָּנוּמוּ נָא
הַפַּעֲמוֹן מְצַלְצֵל
הַפַּעֲמוֹן מְצַלְצֵל
דִּין דָּן דּוֹן
&lt;/poem&gt;
אחינו יעקב - נוסח מכבי-לידרבוך
&lt;poem&gt;אַחַי קוּמוּ נָא
אַל תָּנוּמוּ נָא
הַשָּׁעָה
כְּבָר אַרְבָּע
כְּבָר צִלְצֵל הַשָּׁעוֹן
כְּבָר צִלְצֵל הַשָּׁעוֹן
בָּם בָּם בּוֹם
&lt;/poem&gt;
אחינו הנהג (מילים: לא ידוע)
&lt;poem&gt;"אחינו הנהג, אחינו הנהג"
"סע מהר! סע מהר!"
"אם תיסע מהר, יתפוס אותך שוטר"
"סע לאט! סע לאט!"
"אחינו הנהג, אחינו הנהג"
"סע לאט! סע לאט!"
"אם תיסע לאט, נעשה ממך סלט"
"סע מהר! סע מהר!"
&lt;/poem&gt;
עוד גרסה לאחינו הנהג (מילים: לא ידוע)
&lt;poem&gt;"אחינו הנהג, אחינו הנהג"
"סע מהר! סע מהר!"
"לא רוצים הביתה,"
"רוצים לנסוע הייטה"
"סע מהר, סע מהר!"
&lt;/poem&gt;
זאת גרסת טיולי בית הספר בשנות ה-50' של המאה ה-20
מיס ישראל
פיקו דו פוגו
פּיקוּ דוּ פוֹגוּ (בפורטוגזית: Pico do Fogo, מילולית "פסגת האש") הוא הר געש שכבתי פעיל באי פוגו, אחד מאיי כף ורדה, כ-640 קילומטרים מערבית לנקודה המערבית ביותר ביבשת אפריקה. פסגתו בגובה 2,829 מטרים מעל פני הים היא הנקודה הגבוהה ביותר בכף ורדה, והפסגה השנייה בגובהה באוקיינוס האטלנטי, אחרי הר הגעש הרדום טיידה שבאיים הקנריים. החרוט הגעשי התפרץ בפעם האחרונה ב-1675 וגרם בכך להגירה מסיבית מהאי. מקור ההתפרצויות שהתרחשו אחר-כך היה בקרקעית הקלדרה שבה שוכן החרוט, כמו בהתפרצות של 1951, או בחרוטים טפילים כמו בהתפרצויות של 1995 ו-2014. ההתפרצות הקטלנית היחידה הייתה ב-1847, כאשר רעידת אדמה גרמה למותם של כמה אנשים.
תיאור.
האי פוגו שוכן מעל נקודה חמה. הר הגעש שבו הוא הצעיר והפעיל ביותר מבין הרי הגעש של כף ורדה, שרשרת של איים געשיים, שהצעירים ביותר בהם שוכנים בקצה המערבי, ונוצרו כאשר הלוח האפריקאי נע מזרחה מעל לנקודה החמה.
האי פוגו בנוי מהר געש בודד, ומשום כך צורת האי כמעט עגולה, וקוטרו 25 קילומטרים. קלדרה גדולה (כ-10 קילומטרים מצפון לדרום וכ-7 קילומטרים ממזרח למערב), המכונה "קלדרת שה" (Chã Caldeira), שבה שוכן החרוט הגעשי של פיקו דו פוגו, אינה ממוקמת במרכז האי, אלא בפינה הצפון מזרחית שלו. שולי הקלדרה בצד צפון, מערב ודרום הם מתלול תלול, כמעט אנכי בגובה של כ-1,000 מטרים, והיא פרוצה כלפי מזרח. הקיר שהיה בצד זה התמוטט בזמנים פרהיסטוריים ומאז צד זה הוא הנתיב שבו לבה זורמת אל החוף. קרקעית הקלדרה שוכנת בגובה שבין 1,600 ל-1,700 מטרים מעל פני הים. הקלדרה נוצרה מהתמוטטות תא המאגמה מתחת להר הגעש הקדום מונטה ארמרלו (Monte Armarelo). חרוט געשי מרכזי שמורדותיו תלולים מתמר מקרקעית הקלדרה עד לגובה של 2,829 מטרים מעל פני הים ו-100 מטרים מעל לשולי הקלדרה. קוטר הלוע הוא 500 מטרים ועומקו 150 מטרים. מערכת סדקים שכיוונה צפון-צפון מזרח נוצרה בקלדרה לאורך המדרון המערבי של פיקו דו פוגו בין 1500 ל-1760.
על מדרונות הר הגעש נוהגים החקלאים המקומיים לגדל קפה, והלבה משמשת כחומר בנייה. יישוב קטן, "שה דס קלדיירס" (Chã das Caldeiras), ובו קרוב ל-1,000 תושבים, שוכן בתוך הקלדרה.
ההתפרצות של 1995.
ההתפרצות של 1995 החלה בלילה שבין 2 ל-3 באפריל, מחרוט טפיל (Pico Pequeno) על המדרון המערבי של החרוט העיקרי, שגובהו הגיע עם תום ההתפרצות ל-1,950 מטרים מעל פני הים, וכיסתה את האי באפר געשי. התושבים פונו משה דס קלדיירס, כשבתיהם נהרסו.
התושבים דיווחו כי להתפרצות קדמו מספר רעידות אדמה קטנות שהחלו כשישה ימים לפני התפרצות הלבה הראשונה. עוצמת רעידות אדמה אלו ותדירותן הלכה והתגברה עד 2 באפריל, ורעידה חזקה במיוחד ארעה בשעה 8 בערב, כארבע שעות לפני שהחלה ההתפרצות. זמן קצר לאחר חצות החלו להיפתח סדקים במדרון של פיקו דו פוגו. אחד התושבים אמר כי זה נראה כאילו החרוט "נחתך על ידי סכין". ההתפרצות החלה בפעילות סטרומבוליאנית, שלוותה תוך זמן קצר ב"מסך של אש", מזרקת לבה שהזינה קילוח שניתק את הכביש ליישוב פורטלה (Portela) בשעה 2 לפנות בוקר. 1,300 התושבים שהתגוררו בתוך הקלדרה נמלטו במהלך הלילה למקומות בטוחים בכפרים שעל החוף הצפוני. לא היו הרוגים, אבל כ-20 איש נזקקו לטיפול רפואי.
במהלך יום 3 באפריל כוסה האי בענן כהה סמיך של אפר שהגיע לגובה שבין 2.5 ל-5 קילומטרים. הקילוחים הראשונים היו של לבת מקלעות (פַּהוֹיהוֹי), אף שתחום ההתפשטות שלהם היה ככל הנראה קטן. ההתפרצות העזה יצרה פצצות געשיות בגודל של עד 4 מטרים שנפלטו עד למרחק של כ-500 מטרים ממקום ההתפרצות. ב-4 באפריל הגיעו מזרקות הלבה לגובה 400 מטרים מתחת לענן אפר בגובה שני קילומטרים. נוצר חרוט סקוריה חדש כשהוא פרוץ כלפי דרום מערב והוא הזין זרם הולך וגובר של לבת טרשים (אַאַ). ב-5 באפריל זרם אַאַ חדש הגיע לקיר הקלדרה המערבי והרס חמישה בתים ואת מאגר המים העיקרי. במהלך שלושת הימים הראשונים פינו הרשויות כ-3,000 תושבים.
ההתפרצות התייצבה אחרי כמה ימים ומזרקות לבה אופייניות להתפרצות הוואינית בגובה של 120-100 מטרים בנו חרוט התזה (spatter cone) שגובהו מעל ל-140 מטרים. קילוחי הלבה היו מטיפוס אַאַ והם זרמו מערבה עד לקיר של הקלדרה ואז פנו צפונה. קילוחים אלו התקדמו בהפסקות ככל שנבנה לחץ בלבה שנאגרה והתעבתה. ב-13 באפריל קילוח אַאַ נוסף החל לכסות את הקילוח הקודם, שהתקרש בינתיים, וזרם עליו עד 15 באפריל, כאשר הוא התפרש והרס בית נוסף. אפר געשי המשיך לנשור עד כשני קילומטרים דרומית ללועות שהתפרצו עד 15 באפריל. עד 17 באפריל הקילוח הגיע למרחק של 420 מטרים מפורטלה.
ב-18 באפריל החל סייסמומטר נייד לתעד רעידת אדמה חזקה יותר שהעידה על שינוי בסגנון ההתפרצות ממזרקות לבה בחזרה להתפרצות סטרומבוליאנית. הלבה החלה להיפלט במתזים כל 8-3 שניות מלווה בפליטות רועמות של גזים געשיים. בנוסף, קצב פליטת הלבה התגבר ו-300 המטרים הראשונים של הלבה היו בעיקר לבת מקלעות. קצב הפליטה, שהוערך מממדי הזרימה וקצב הזרימה בערוץ, נע סביב 4 ל-8.5 מיליון מטרים מעוקבים ליום.