ב-13 באפריל 2006, בן דוד של אריק קנטור, דני וולץ בן ה-16, נהרג בפיגוע בתחנה המרכזית הישנה של תל אביב, כשהגיע עם משפחתו לארץ לחגוג את חג פסח. בתחילה שכב פצוע קשה בבית חולים ואף התעורר לזמן מה, אך לאחר כמה שבועות מת מפצעיו. חודש לאחר מכן נאם קנטור במליאה בתמיכה להצעת חוק 4681 ובשמו "חוק מניעת הטרור הפלסטיני", אשר מונע כסף לרשות הנשלטת ביד חמאס וכך הוא סיפר במליאת בית הנבחרים (22 במאי 2006) :"דניאל ואבא שלו אכלו צהריים בקפה בתל אביב, כאשר המחבל המתאבד פוצץ את עצמו במסעדה. במשך 27 יום דניאל נלחם על חייו, אבל ביום ראשון שעבר הוא מת כתוצאה מפצעיו". לאחר מכן, ראש הממשלה, אהוד אולמרט, שנאם בפניישיבה משותפת של שני בתי הקונגרס, ציין את המקרה ואת אריק קנטור בנוכחות הורי דניאל.
ב-28 ביוני 2006, לאחר חטיפתו של החייל גלעד שליט, שלושה ימים קודם לכן, הוא הוציא הודעה לעיתונות שבה אמר: "אני מחויב לחלוטין לעצור מהחמאס ומהאסלאמים הפשיסטיים מלקבל אי פעם עוד סנט אחד של משלם המיסים האמריקני" וש"ישראל היא עוד חזית באותה מלחמה לעולם חופשי שאמריקה נלחמת כנגד האיסלמים הפשיסטיים.
ב-20 ביולי 2006, בתחילת מלחמת לבנון השנייה, הוא יזם הצעת חוק התומכת בישראל ובמלחמתה בחזבאללה,
ב-15 באוגוסט 2006, בסוף המלחמה, לאחר שמועצת הביטחון של האו"ם קיבלה פה אחד את החלטה 1701, הקוראת להפסקת אש, ועל שיגור 15 אלף פקחי או"ם חמושים ללבנון, במקביל לנסיגת צה"ל, קנטור הגיב בריאיון להחלטה: "ישראל צריכה - כדי להגן על עצמה - להיכנס פנימה ולפרק את תשתיות הטרור" וש"צריך להבטיח שאנחנו מאפשרים לישראל ניצחון על ארגון הטרור חזבאללה" הוא הביע בנוסף ספק לגבי יכולת כוחות האו"ם לפרק את חזבאללה מנשקו.
במרץ 2007, בעקבות הקמת ממשלת האחדות הפלסטינית שבה היה כלול החמאס, הוא חתם על מכתב יחד עם 243 חברי קונגרס, ביוזמתו של חבר הקונגרס רוברט וקסלר המפציר בחוויאר סולאנה והאיחוד האירופי שלא לתת סיוע מענק הכרה לרשות הפלסטינית עד אשר היא תכיר בישראל, תתנער מהטרור ותקבל את כל ההסכמים הישראלים-פלסטיניים הקודמים.
ב-25 בנובמבר 2007, בביקורו בירושלים, הביע התנגדות נחרצת לחלוקתה: "עיר דוד שייכת ליהודים בקשר היסטורי של 3000 שנה. ומתוך קשר זה הפכה ישראל למדינה שמהותה ירושלים. מי שמבין זאת היטב הם אויבי ישראל. זאת בדיוק הסיבה שבגללה הם יעשו כל שביכולתם ובאופן שיטתי כדי למחוק קשר היסטורי זה. אם יפרידו בין ישראל לירושלים תאבד ישראל את הלגיטימיות שלה ואת רצונה להילחם. רק אז יוכלו להשמיד את ישראל".
כיכר ווז'
סנט אסטאש
ההתחממות הגלובלית
דניאל השטר
דניאל השטר (נולד ב-30 ביולי 1938) הוא מעצב אופנה יהודי-צרפתי ועסקן כדורגל. היה ממקימיה ונשיאה של קבוצת הפאר הצרפתית פריז סן-ז'רמן.
מעצב אופנה.
השטר, יליד פריז, הוא בעל חברת האופנה "דניאל השטר" שהוקמה בשנת 1962 ומתמקדת בלבוש אלגנטי ובחליפות לגברים ונשים. לה סניפים רבים בעולם, ובישראל סחורתה מיובאת בלעדית על ידי רשת החנויות פולגת. השטר עיצב את חליפותיהם של אלופי מונדיאל 1998, נבחרת צרפת בכדורגל. באבי 2012 נבחר השחקן ג'יימס דנטון לדגמן את בגדי המותג.
פריז סן-ז'רמן.
הקבוצה הוקמה בשנת 1971, ונחשבת לאחת הצעירות בכדורגל האירופאי. השטר שימש כיו"ר דירקטוריון הקבוצה ולאחר מכן כנשיא שלה. באותה תקופה, שיחק הכדורגלן הישראלי מרדכי שפיגלר בקבוצתו ונרקמו בין השניים קשרי חברות הדוקים. את הקבוצה עזב בשלהי 1978.
אלמנך
אַלְמָנָךְ (אולי מערבית: المناخ. תעתיק מדויק: אלמנאח') או ספר שנה הוא כרונולוגיה או לוח שנה עם תוספת מידע בתחומים שונים. האלמנך מתאר בדרך כלל את המתרחש בתחום מסוים בתקופה קצובה וערוך בטבלאות. האלמנך כולל מראי מקומות, קטעי פרשנות וניתוחים סטטיסטיים בתחום אותו הוא סוקר בהרחבה. אלמנך יכול להכיל מידע אסטרונומי כמו זמני הזריחה והשקיעה של השמש או הירח, ליקוי חמה או ירח וכן זמני גאות ושפל, רשימות מסוגים שונים "קוי הזמן" בתחומים שונים ועוד.
אטימולוגיה.
השימוש הראשון הידוע במילה אלמנך הוא בכתבי רוג'ר בייקון בלטינית, משנת 1267. מקור המילה הוא לטינית, mānǎchus . התחילית ״אל-״ נפוצה במילים שמקורן בשפה הערבית כמו אלגברה ואלכוהול, אך מילה זו לא קיימת בערבית הספרותית ואין הסבר אטימולוגי ברור שמקשר את המשמעות המקובלת למילה דומה בערבית.
קיימים הסברים משוערים למקור ערבי, אך גם השערות למקור ספרדי, יווני או למילה שהומצאה באירופה עם צלצול ערבי מכוון (בימי הביניים ערבית הייתה שפתם של מתמטיקאים ומדענים ידועים במערב).
לה אל
לה אל (בצרפתית: Les Halles) הוא אזור ברובע הראשון של פריז, בירת צרפת. האזור נקרא על שם שוק סיטונאי גדול ומרכזי ששכן במקום עד 1971, אז נהרס ותחתיו נבנה מתחם קניות תת-קרקעי מודרני, פורום דה אל. השטח המרכזי בפורום מצוי תחת כיפת השמים אך משוקע מתחת למפלס הרחוב, ויש בו פסלים, מזרקות ופסיפסים.
מתחת לאזור לה אל נמצאת תחנת הרכבות שאטלה-לה אל, אחד הצמתים החשובים של רשת המטרו וה-RER.
היסטוריה.
לה אל היה במשך מאות שנים השוק המרכזי של פריז. בשנת 1183 הגדיל המלך פיליפ אוגוסט את שטח השוק של פריז ובנה מחסה להגנת הסוחרים, שהגיעו מכל עבר למכור את מרכולתם. בשנות החמישים של המאה ה-19 הוקמו מבני זכוכית ופלדה מאסיביים, שהפכו לסמלו של אזור לה אל, שזכה לכינוי "הכרס של פריז".
עד 1780 שכן במקום הגדול בבתי הקברות של פריז, "בית הקברות של התמימים" (Cimetière des Innocents). באותה שנה פונה בית הקברות ושרידי הנקברים בו הועברו אל הקטקומבות של פריז.
ספרו של אמיל זולא, "Le Ventre de Paris" (הכרס של פריז) מתרחש באזור לה אל.
באמצע המאה ה-20 כשל מתחם לה אל בתחרות עם כלכלת השוק החדשה ונזקק לשיפוצים יסודיים. השוק נהרס ב-1971, ועימו נעלמה האווירה הצבעונית והרועשת שנקשרה בו. השוק הסיטונאי הועתק לפרבר רנז'יס, ונקרא כיום השוק הבינלאומי של רנז'יס.
המתחם הפך לצומת מרכזי של רכבות RER, רשת מסילות תת-קרקעיות של רכבות מהירות שהוקמה בשנות השישים של המאה ה-20. במשך מספר שנים היה במקום בור ענק (שכונה "החור של אל", Le Trou des Halles), במקום שבו עמד מבנה השוק, ונחשב למפגע אסתטי בפתחה של כנסיית סנט אסטאש.
הבנייה הושלמה בשנת 1977, עם חנוכת תחנת הרכבת התחתית שאטלה-לה אל, טבורה של רשת תחנות המטרו של פריז. פורום דה אל, מרכז מסחרי גדול ותת-קרקעי בחלקו, נפתח ב-1979, ובו מגוון רב של חנויות, בתי קולנוע, תיאטראות, מסעדות ובתי-קפה. המבנה ספג ביקורת על עיצובו, ובשנת 2004 ערכה עיריית פריז תחרות אדריכלית לעיצוב האזור מחדש. ארבע הצעות עלו לשלב בגמר, של המתמודדים: רם קולהאס (OMA), ז'אן נובל, ויני מאס (MVRDV) ודוד מנז'ן (David Mangin). האחרון זכה בתחרות, ועל פי תכנונו עתיד האזור להיבנות מחדש.
אזור לה אל מוכר גם כאזור סחר בסמים, ונחשב למסוכן בלילות, אף על פי שבעיה זו דעכה בשנים האחרונות.
לה-האל
לה האל (פריז)
סום
סום (בצרפתית Somme) הוא מחוז בצרפת, וחלק מחבל או-דה-פראנס. שמו של המחוז נגזר משם נהר הסום אשר חוצה אותו.
מחוז סום ידוע בשל הקרב על הסום שהתרחש במלחמת העולם הראשונה, בו נפגעו כמיליון איש.
דרדסאבא
בונה שעונים
חתחתול
יער צרעה
יער צרעה הידוע גם כ"יער הנשיא" משתרע על גבעות השפלה הגבוהה, מדרום לכביש 44 בקטע בין צומת שמשון לצומת נחשון. קרן קיימת לישראל נטעה את היער באזור בו שכן הכפר הערבי סרעה, ששרידיו עוד מצויים בשטח. היער משתרע על פני 11 אלף דונם. חלק ממנו, יער צרעה, הוקדש לזכרו של הנשיא הראשון של מדינת ישראל - חיים ויצמן. במרכז היער מתנשא רכס צרעה, שנקודת השיא שלו מגיע ל-401 מטרים מעל פני הים. מן הפסגות הגבוהות נשקפים הנופים המרהיבים של מישור החוף, שפלת יהודה והרי יהודה.
ביער יש שילוב של צמחייה טבעית, אתרים ארכאולוגיים, פסלים סביבתיים ונקודות תצפית. שני שבילים החוצים את היער לאורכו, מצפון לדרום, והם מתאימים להולכי רגל, אופניים ורכב. השביל המסומן ירוק מתאים לכל כלי רכב, השביל המסומן אדום מתאים רק לרכבי שטח.
בתנ"ך ובהיסטוריה.
על פי המתואר בתנ"ך, ניטשו בשפלת יהודה קרבות רבים בין הפלשתים לבני ישראל. יער צרעה נמצא בעיר מולדתו של שמשון. הוא נולד בצרעה שבלב היער, ומכאן יצא לפעולותיו רבות.
מבנה האבן הנושא את המצפה שוכן באתר בו עמד בעבר ביתו של מוכתר הכפר הערבי סרעה, שנחרב במהלך מלחמת העצמאות, וששרידיו עוד ניכרים בשטח ואשר שמר על שמו של היישוב הקדום. חלק מהאבנים שהרכיבו את בית המוכתאר מרכיבים את בסיס המצפה. בשנת 1948, במלחמת העצמאות נכבש הכפר, והבית שימש מפקדה זמנית לחטיבת הפלמ"ח - הראל. אחר כך שימש המבנה את ראשוני חברי קיבוץ צרעה, שניצלו אותו למגורים, למזכירות ולמחסנים - עד שעברו למקום הקבע. באמצע שנות ה-70 נהרס.
בשנת 1993 טיפח קק"ל את היער, במבצע תעסוקה שהועסקו עולים חדשים בעבודות ייעור. ובהכשרת חניונים לפיקניקים ושבילי הליכה.
אתרים.
דרך הפסלים - חוצה את יער צרעה לכל אורכו, מתפתלת בין אתרי היער לאורך כתשעה ק"מ. הפסלים גולפו על ידי אמנים, שקק"ל סיפקה להם גושי סלעים. היצירות הוצבו לאורך הדרך והפכו למכלול מיוחד של פיסול סביבתי. יצירות אחדות מדגישות את השתלבותן בנוף ואחרות את עברו של האזור. כך למשל מתאר פסל אחד את גבורתו של שמשון, ובמקום אחר מוצב סלע שמתאר את יער צרעה.