המבנה המרובע המורכב מבנייני האוניברסיטה, המבנה הוותיק ביותר הוא נורת' הול שהוקם ב-1851, אחריו סאות' הול שהושלם ב-1855 ומשמש כיום את סגל האדמיניסטרציה של הקולג' המרכזי, בירג הול וגולת הכותרת, בסקום הול, המבנה שמהווה את אחד מסמלי האוניברסיטה. בנייתו של בסקום הול הושלמה ב-1857, אך הוא ניזוק בשריפה והכיפה הדקורטיבית שכיסתה אותו הושמדה. כיום משמש המבנה כמשכנו של נשיא האוניברסיטה וסגניו.
הגן הבוטני של אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
מערבית למדיסון ממוקם גן בוטני פתוח לציבור המהווה מערכת אקולוגית בפיקוח האוניברסיטה וכולל יערות מחטניים, נשירים, ביצות, ערבה וסוואנה בהם למעלה מ-300 מינים של צמחים מקומיים שבעבר נפוצו באזור ואוספים הורטיקולטורים. הגן הוקם בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 על אדמות חקלאיות ומרעה ומשתרע על פני כ-5 קמ"ר.
ממוריאל יוניון.
בניין ממוריאל יוניון הוקם ב-1928 על גדות אגם מנדובה, משמש כמרכז תרבות ופנאי המופעל על ידי איגוד ויסקונסין (The Wisconsin Union), איגוד סטודנטים וחברי סגל שהוקם ב-1907.
מיוזיק הול.
הבניין בסגנון גותי שנחנך ב-1880 נקרא בתחילה אסמבלי הול ותוכנן כך שיכיל אודיטוריום בן 800 מושבים, מגדל שעון וספרייה, לאחר שהספרייה הועברה למשכן אחר בקמפוס עבר המבנה לשימושו של בית הספר למוזיקה החל מ-1900, במבנה נערכו שינויים והחל מ-1910 קיבל את שמו החדש. כיום משמש הבניין כבית האופרה של האוניברסיטה וכן משכנה של המחלקה לתכנון עירוני.
מוזיאונים.
בשטחה של האוניברסיטה פועלים מספר מוזיאונים בהם מוזיאון האמנות צ'אזן, מוזיאון לגאולוגיה ומוזיאון לזואולוגיה.
ספריות.
לאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ספריית המחקר העשירית בגודלה בצפון אמריקה, הכוללת 40 ספריות משנה מקצועיות ברחבי הקמפוס. נכון ליולי 2008 מכילה הספרייה מעל ל-7.3 מיליון ספרים, 6.2 מיליון מיקרופילם ומעל 7 מיליון מסמכים בתצורות אחרות.
ארגון.
באוניברסיטה כלולים 17 בתי ספר וקולג'ים (פקולטות) למקצועות שונים, בהם לומדים למעלה מ-43,000 סטודנטים.
מחקר.
אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון היא אחת האוניברסיטאות המובילות בארצות הברית ובעולם בתחום המחקר ואחת מהחברות המייסדות של איגוד האוניברסיטאות האמריקאיות. בשנת 2007 דורגה האוניברסיטה במקום השלישי בין כלל האוניברסיטאות בארצות הברית (לאחר אוניברסיטת ג'ונס הופקינס ואוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו) בהוצאות מחקר ופיתוח בתחומי ההנדסה והמדע, עם תקציב של 841 מיליון דולר. בתחומי המחקר שאינם הנדסה או מדע דורגה האוניברסיטה במקום הראשון עם תקציב של 72 מיליון דולר. ברישום פטנטים דורגה האוניברסיטה במקום השישי בשנת 2005.
באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון כ-100 תוכניות ומרכזי מחקר הפרושים על פני תחומים שונים ומגוונים, אחד הענפים הבולטים בהם מובילה האוניברסיטה את המחקר העולמי הוא בחקר תאי הגזע והיא מהווה אבן שואבת לחוקרים בתחום מרחבי העולם. ב-1995 הוביל פרופסור ג'יימס תומסון מבית הספר לרפואה ובריאות הציבור של האוניברסיטה את בידודם לראשונה של תאי הגזע עובריים מיונקים וב-1998 לבידוד הראשון של תאי גזע עובריים אנושיים.
ספורט.
מרבית נבחרות הספורט של האוניברסיטה משחקות בליגה הבכירה (דיוויז'ן 1) של ה-NCAA ומשתייכות לחטיבת הביג-10. מאז 1890 סמל קבוצות הספורט הוא הגירית (באדג'ר) באקי, סמל שאומץ מכינוי מדינת ויסקונסין.
נבחרת הפוטבול של ויסקונסין–מדיסון מארחת את משחקייה באצטדיון קאמפ רנדל, אחד האצטדיונים הגדולים בארצות הברית ובו למעלה מ-80,000 מושבים. הקבוצה זכתה במהלך שנות קיומה ב-14 אליפויות חטיבה. אחת היריבויות הגדולות ביותר בספורט המכללות האמריקאי היא בינה לבין קבוצת הפוטבול של אוניברסיטת מינסוטה, מדי שנה מאז 1890 נפגשות שתי הקבוצות למשחק מסורתי אשר המנצחת בו זוכה בפרס ה"גרזן של פול באניין" על שם חוטב העצים האגדי.
קבוצת כדורסל הגברים סיימה 18 פעמים עם המאזן הטוב ביותר בחטיבה, שלוש פעמים העפילה לפיינל פור של טורניר אליפות המכללות וזכתה בו פעם אחת ב-1941.
ספורט בולט נוסף בקמפוס הוא הוקי קרח, נבחרת הגברים של האוניברסיטה זכתה שש פעמים באליפות המכללות ונבחרת הנשים זכתה בתואר 4 פעמים, כשב-2006 זכו באליפות שתי הנבחרות במקביל.
בוגרים וחברי סגל בולטים.
בין בוגרי האוניברסיטה ניתן למנות 12 זוכי פרס נובל ושישה נוספים שהיו חברי סגל האוניברסיטה, 32 זוכי פרס פוליצר מבין הבוגרים ואנשי הסגל ואישים בולטים נוספים בתחומם.
מטרו 2
מטרו-2 במוסקבה, בירת רוסיה, היא על פי טענות שונות, מערכת רכבת תחתית סודית המקבילה לרכבת התחתית במוסקבה. קיומה אינו וודאי. המערכת נבנתה, לכאורה, במהלך שלטון סטלין ושם הקוד שלה בפי ה-ק.ג.ב. היה D-6.
עיתונאים רוסים דיווחו כי עובדת קיומה של מטרו-2 אינה מאושרת או מוכחשת על ידי שירות הביטחון הרוסי (FSB) או על ידי הנהלת הרכבת התחתית במוסקבה.
על פי השמועות אורכה של מטרו-2 עולה על זה של הרכבת התחתית ה"ציבורית". השמועות טוענות כי קיימים בה 4 קווים וכי היא שוכנת בעומק 7 קומות תחת פני האדמה. כמו כן נטען כי היא מחברת את הקרמלין עם מטה ה-FSB, את נמל התעופה הממשלתי בוונוקובו-2 ועיירה תת-קרקעית באזור רמנקי (район Раменки), כמו אתרים נוספים בעלי חשיבות לאומית.
המידע הזמין על מטרו-2 הוא ספקולטיבי ואינו מבוסס באמצעות מסמכים כתובים או תצלומים.
אגון פטרי
אגון פטרי (בגרמנית: Egon Petri, 23 במרץ 1881 - 27 במאי 1962) היה פסנתרן גרמני.
חייו.
פטרי נולד בהאנובר שבגרמניה למשפחה הולנדית וגדל בדרזדן. אביו היה כנר מקצועי ולימד את בנו נגינה בכלי. אגון פטרי למד הלחנה ותאוריה אצל הרמן קרצ'מר ופליקס דרזקה בקונסרבטוריון של דרזדן וכבר בנעוריו ניגן בשורות תזמורת החצר של דרזדן.
פטרי ניגן גם בפסנתר מגיל צעיר ובסופו של דבר התרכז בכלי זה. הוא למד אצל בוזוני, והושפע ממנו מאוד. הודות לבוזוני התמקד פטרי ביצירותיהם של יוהאן סבסטיאן באך ופרנץ ליסט. מלחינים אלה המשיכו לתפוס, יחד עם בוזוני עצמו, מקום מרכזי ברפרטואר שלו.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה עקר פטרי יחד עם בוזוני לשווייץ. שם סייע למורהו בעריכת יצירות המקלדת של באך. בשנות ה-20' לימד פטרי בברלין. בין תלמידיו שם היו ויקטור בורגה, גונאר יוהנסן וויטיה ורונסקי. בשנת 1923 היה לסולן הלא-סובייטי הראשון שניגן בברית המועצות. בשנת 1927 עבר לזאקופנה שבפולין, שם ניהל קורסים של קיץ ושל ראשית הסתיו והנחה כיתות אמן לקבוצות תלמידי פסנתר נבחרים, עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה. משנת 1929 ואילך ערך הקלטות אחדות בעבור מספר חברות, וביניהן תקליטי קולומביה.
בשנת 1939, כשפרצה מלחמת העולם השנייה, היגר פטרי לארצות הברית, שם עבד תחילה באוניברסיטת קורנל ואחר כך במילס קולג' באוקלנד, קליפורניה. הוא התבלט כדמות רבת-השפעה בקרב פסנתרנים רבים באמצע המאה ה-20. ארל ויילד, אוזאן מארש וג'ון אוגדון היו בין תלמידיו הבינלאומיים. פטרי הגברתן היה בעל טכניקה מצוינת ומצלול רב-עצמה והפליא לבצע את יצירותיהם הגדולות של בטהובן, ליסט וברהמס.
פטרי עיבד לפסנתר את האריה "צאן ירעו לבטח" (Sheep may safely graze) מתוך קנטטה (קנטטת הציידים) מס' 208 ברשימת יצירות באך.
על תלמידיו של פטרי נמנים ניומן פאוול, ליאונרד קליין, אלכסנדר ליברמן, לויס מר, פיליפ מורגן, רוברט שלדון, ג'ון סוויני, ג'ון מוריארטי, טרי ווהל, אליס ריי, רות אור, רות פרויסר ופורסט רובינסון.
פטרי מת בשנת 1962 בברקלי, קליפורניה.
Metro 2
אוניברסיטת ויסקונסין
מאצ'בלי (פירושונים)
עודד אמר!
"עודד אמר!" הוא אלבום אוסף משנת 1998 של המנחה והשחקן עודד מנשה. האלבום, מכיל עשרה שירים אשר לוקטו ממחזות זמר, פסטיגלים, תוכניות בערוץ הילדים ובערוצים נוספים.
על רוב המילים והלחנים בדיסק אחראי ירון כפכפי, שגם אחראי על העיבודים וההפקה המוזיקלית של האלבום. בין המשתתפים באלבום נמנה גם הגיטריסט אבי סינגולדה.
בין השירים, ניתן למצוא את שיר הנושא של תוכנית הילדים "כדור פיצוץ", שיר הנושא של התוכנית ששודרה בערוץ 2 "קיץ על החוף", שיר מפסטיגל 1997.
שם האלבום הוא כשם השיר הראשון באלבום, העוסק במשחק "הרצל אמר".
אמיל זומרשטיין
אמיל זומרשטיין (פולנית: Emil Sommerstein; 6 ביולי 1883–1957), היה עסקן ומדינאי יהודי-פולני.
חייו.
זומרשטיין נולד בגליציה. הוסמך לעריכת דין ועסק בתחום בלבוב. בשנת 1922 נבחר לראשונה לסיים וכיהן כחבר הפרלמנט עד 1927 ובשנית בין השנים 1929–1939. בבחירות בסתיו 1935 שהתקיימו לאחר שינוי שיטת הבחירות שצמצמה את הייצוג היהודי, הוא היה בין ארבעה יהודים שנבחרו לסיים. במסגרת פעילותו הציבורית הוקמה על ידו ההתאחדות הראשונה לחקלאים יהודים ובשנת 1933 הוא היה שותף לייסוד הוועד האנטי-היטלראי בוורשה. בעקבות סיפוחה של לבוב לרוסיה הסובייטית, זומרשטיין ארגן את הוועד לסיוע ליהודים פליטי גרמניה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, בשנת 1939, נאסר זומרשטיין על ידי הנקו"ד ונשלח לגולאג. עם שחרורו ב-1944 הוא היה בין מייסדי הוועד של יהודים-פולנים בברית המועצות. על ידי אותו ועד הוקם הוועד הפולני לשחרור לאומי, שהיווה ממשלה זמנית של פולנים בברית המועצות, וזומרשטיין שימש שר לענייני יהודים והופקד כממונה על פיצויי מלחמה. בשובו לפולין באותה שנה נבחר ליו"ר הוועד המרכז של יהודי פולין.
בשנת 1946 השתתף זומרשטיין במשלחת יהודית לארצות הברית, ונותר לחיות בה עד לפטירתו. הוא נפטר ב-26 במאי 1957, במדינת ניו יורק העליונה.
מר וגברת אנדרוז
מר וגברת אנדרוס
גשם, קיטור ומהירות
חמניות
ויקונט