ב-1036 שבו בניה של אמה, אלפרד ואדוארד המודה, מגלותם בנורמנדיה כדי לבקר את אמם. במהלך ביקורם באנגליה הם היו אמורים לחסות תחת הגנתו של הארדיקאנוט; ואולם, הלה היה עסוק בענייני ממלכתו בדנמרק. אלפרד נלכד וסומא על ידי ברזל מלובן שננעץ בעיניו, ובהמשך מת מפצעיו. אדוארד נמלט ושב לנורמנדיה. הוא שב לאנגליה לאחר שמקומו כמלך היה מובטח.
הספר "שיר הלל למלכה אמה" מטיל את מלוא האשמה על לכידתו, עינויו ורציחתו של אלפרד על הרולד קל הרגליים, מתוך מחשבה שבכוונתו להיפטר מעוד שני טוענים פוטנציאליים לכתר על ידי הריגתם של אדוארד ואלפרד. כמה מהחוקרים גורסים שהאשמה היא בגודווין, רוזן וסקס, שהיה המלווה של שני הנסיכים במסעם. אחרים טוענים שלאמה הייתה יד ברציחתו של בנה.
ככל הנראה, השניים קיבלו מכתב מאמם שבו ביקשה מהם להגיע לאנגליה. גם אם המכתב אכן יצא מאמה ולא כמלכודת שנטמנה על ידי יריביהם, לא ידוע אם היא הייתה מודעת לסכנה האורבת להם. אפשרות נוספת היא שהיא העמידה אותם בסכנה במודע. שאלות אלה נותרו עד היום ללא מענה והחוקרים חלוקים עליהן.
המלוכה המתואמת של הארדיקאנוט ואדוארד המודה.
הארדיקאנוט, בנו של קאנוט, ירש את כתר דנמרק לאחר מותו של אביו ב-1035. חמש שנים לאחר מכן, הוא ואחיו, אדוארד המודה, חלקו את כתר אנגליה, לאחר מותו של הארולד, אחיו למחצה של הארדיקאנוט. מלכותם הייתה קצרה ונמשכה רק שנתיים עד למותו של הארדיקאנוט.
לאמה היה תפקיד במלוכה מתואמת זו על ידי היותה הקשר המשותף בין שניהם. הספר "שיר הלל למלכה אמה" טוען שלאמה עצמה הייתה תפקיד משמעותי ואולי אף שווה ערך ביצירת הנהגה משותפת זו על ממלכת אנגליה.
אמה כמלכה.
ההיסטוריונית פאולין סטפורד הגדירה את אמה כ"ראשונה מבין מלכות ימי הביניים המוקדמים". אמה היא הדמות המרכזית ביצירה "שיר הלל למלכה אמה" (Encomium Emmae Reginae), שהיא מקור בלתי נדלה לתולדותיה של אנגליה במאה ה-11. במהלך תקופת מלכותו של אתרלד, לא הייתה אמה יותר מאשר הסמל של הברית בין אנגליה לבין אביה, דוכס נורמנדיה. לעומת זאת, השפעתה גדלה באופן משמעותי בתקופת שלטונו של קאנוט. עד ל-1043, מציינת סטפורד, הייתה אמה "האישה העשירה ביותר באנגליה ובבעלותה היו שטחי אדמה רחבים במזרח המידלנדס ובוסקס". סמכותה של אמה לא הייתה מבוססת רק על היותה בעלת קרקעות. הייתה לה גם השפעה משמעותית על המשרות הדתיות בממלכה.
"שיר הלל למלכה אמה".
היצירה "שיר הלל למלכה אמה" מחולקת לשלושה חלקים. החלק הראשון דן בסוון ובכיבוש אנגליה על ידו. החלק השני מתמקד בקאנוט ומתייחס לתבוסתו של אתלרד, בנישואיו לאמה ובתקופת מלכותו. החלק השלישי מתאר את התקופה שלאחר מותו של קאנוט, את מעורבותה של אמה בתפיסתו של האוצר המלכותי ובבגידתו של גודווין. היצירה פותחת בפנייה לאמה: "אלוהינו, ישו המשיח ינצור אותך, מלכתנו, המתעלה על כל הנשים בדרך חייך הידידותית". אמה תוארה ביצירה כ"אישה הבולטת ביותר ביופייה ובחוכמתה מכל הנשים בזמנה".
בתרבות.
דמותה של אמה מנורמנדי מגולמת על ידי לאורה ברלין בסדרה .
ז'אק סטוסקופף
ז'אק סטוסקופף (27 בנובמבר 1898 - 1 בספטמבר 1944) החזיק במשרת סגן מנהל הבנייה בבסיס הצוללות הגרמני בעיר לוריאן, אך למעשה היה חבר בתנועת ההתנגדות הצרפתית. הוא הוצא להורג בידי הנאצים, ורק לאחר מותו זכה להכרה כגיבור מלחמה.
חיים אישיים.
סטוסקופף נולד בפריז למשפחה שמוצאה מאלזס. בשל מוצאו, שלט היטב בגרמנית.
הוא נישא בשנת 1931, והיה אב לשני ילדים.
קריירה צבאית.
שירת כקצין ארטילריה בצבא הצרפתי ובמלחמת העולם הראשונה עוטר בצלב המלחמה. הוא התקבל לאוניברסיטת האקול פוליטקניק בשנת 1920, וזכה בתואר מהנדס ימי ב-1924. בשנת 1939 מונה לראש יחידת הבנייה החדשה בנמל הצבאי לוריאן.
תפקידו בתנועת ההתנגדות הצרפתית.
בשנת 1940 נפל הבסיס בידי צי המלחמה הגרמני, ואלה השתמשו בו לתיקון צוללות ולחימושן.
הגרמנים הותירו את הקצינים הצרפתיים בתפקידיהם כדי לשמור על המתקנים והאוניות. סטוסקופף שמר על ריחוק מהגרמנים בתחילה, אך לאחר שגויס לרשת ריגול צרפתית שינה את גישתו והצליח לרכוש את אמונם. ב-1942 הוא מונה לסגן מנהל הארסנל. מעמדו אפשר לו לבקר במספנות באופן חופשי, לאסוף מידע בעל ערך על התנועות היומיומיות של הצוללות, ולהעבירו דרך הרשת לידי בעלות הברית. מנגד, בעיני הצרפתים, החל לצבור מוניטין של משתף פעולה קנאי עם הגרמנים.
במהלך 1943 החלה רשת הריגול להיחשף בעקבות בגידה של אחד הסוכנים ברשת, והחלו מעצרים. סטוסטקופף ידע על החשדות המתגברים נגדו, אך למרות זאת סירב לנטוש את תפקידו מחשש שנטישה תסכן את הסוכנים הנותרים. הוא נעצר ב-21 בפברואר 1944 על ידי האס דה. זמן קצר לאחר מכן הועבר לידי הגסטפו, והוגלה במסגרת הוראת לילה וערפל. הוא ושאר חברי הרשת הוצאו להורג במחנה נאצוויילר-שטרוטהוף באלזס ב-1 בספטמבר 1944, זמן קצר לפני הגעת בעלות הברית.
באוגוסט 1945 עוטר סטוסקופף לאחר מותו בלגיון הכבוד, דבר שהדהים את אלה שהאמינו שהוא בוגד. לזכרו הוסב בסיס הצוללות בלוריאן על שמו ביולי 1946.
ברומו
הר ברומו (באינדונזית: Gunung Bromo) הוא הר געש שכבתי פעיל במחוז מזרח ג'אווה, באי ג'אווה שבאינדונזיה. ההר הוא חלק ממסיב טנגר (Tengger). אף שבגובה 2,329 מטרים הוא איננו ההר הגבוה ביותר במסיב (הר סמרו גבוה ממנו בלמעלה מ-1,300 מטרים), אבל הוא ההר הידוע ביותר מבין פסגות המסיב. אזור המסיב הוא בין אתרי התיירות הפופולריים ביותר במזרח ג'אווה. הר הגעש הוא חלק מהפארק הלאומי ברומו טנגר סמרו (Taman Nasional Bromo Tengger Semeru). השם "ברומו" נגזר מההגייה בשפת ג'אווה של ברהמה, האל הבורא באמונה ההינדית.
תיאור.
מרבית הגעשיות באינדונזיה נובעת מקשת סונדה – קשת איים שנוצרה באזור הפחתה בו חודר הלוח ההודי אל מתחת ללוח האירו-אסיאתי. קשת זו תחומה מצדה הצפון-צפון-מערבי על ידי איי אנדמן – שרשרת של איים געשיים ממקור בזלתי, וממזרח על ידי קשת בנדה – שאף היא נוצרה כתוצאה מהפחתה.
מסיב טנגר הוא מתחם געשי המשתרע מהר סמרו צפונה. הוא נוצר לפני 820,000 שנים וכולל חמישה הרי געש שכבתיים חופפים שכולם מסתיימים בקלדרה. על שולי המסיב יש מבנים געשיים כדוגמת כיפות לבה, חרוטים פירוקלסטיים ומארים. הקלדרה הצעירה ביותר היא הקלדרה המכונה "ים החול", Segara Wedi בשפת ג'אווה או Lautan Pasir באינדונזית, שמורת טבע מוגנת מ-1919. הקלדרה משתרעת על שטח באורך 10 קילומטרים וברוחב 9 קילומטרים בקצה הצפון-מערבי של המתחם. היא נוצרה בהדרגה בשלהי הפליסטוקן ובתחילת ההולוקן. לאחר היווצרות הקלדרה נוצרו על קרקעיתה במהלך אלפי השנים האחרונות מקבץ של חרוטים געשיים. הר ברומו הוא החרוט הצעיר ביותר מביניהם והוא בין הרי הגעש הפעילים ביותר מבין 129 הרי הגעש הפעילים של אינדונזיה.
הר ברומו הוא בין אתרי הטבע הפופולריים ביותר בג'אווה. הדרך הנפוצה לבקר בו מתחילה בכפר ההררי הסמוך צ'מורו לאוונג (Cemoro Lawang). ממנו ניתן להגיע להר הגעש ב-45 דקות, אבל גם ניתן להשתתף בסיור ג'יפים מאורגן, הכולל עצירה בנקודת תצפית על הר פננג'קן (Gunung Penanjakan) בגובה 2,770 מטרים. אל נקודת התצפית על הר פננג'קן ניתן להגיע גם בהליכה ברגל במשך כשעתיים. עובדים נוהגים לקצור את הגופרית שבקלדרה.
כתלות בגובה הפעילות הגעשית בהר מפרסם לעיתים המרכז האינדונזי לוולקנולוגיה ולהתמודדות עם סכנות גאולוגיות (Pusat Vulkanologi dan Mitigasi Bencana Geologi בראשי תיבות PVMBG) אזהרות נגד ביקור בהר בורמו.
בתרבות.
ביום הארבעה עשר של הפסטיבל ההינדי של ידנייה קסאדה, עולים תושבי העיר פרובולינגו המשתייכים לקבוצה האתנית של הטנגר לפסגת ההר על מנת לחלק לאלי ההר מנחות של פירות, אורז, ירקות, פרחים ולהקריב להם קורבנות של חיות משק בית באמצעות השלכתם אל הלוע של הר הגעש. מקורו של הטקס באגדה מהמאה ה-15 על הנסיכה רורו אנטנג (Roro Anteng) שהקימה עם בעלה, ג'וקו סגר (Joko Seger), את נסיכות טנגר. בני הזוג היו חשוכי ילדים ומשום כך ביקשו את עזרתם של אלי ההר. האלים הבטיחו להם 24 ילדים אבל דרשו שהילד ה-25 ששמו קסומה, יושלך לתוך הר הגעש כקורבן אנוש. דרישת האלים מולאה. המסורת של השלכת קורבנות לתוך הר הגעש לפייס אלוהויות עתיקות אלו נמשכת גם בימינו ומכונה טקס ידנייה קסאדה. אף על הסיכון הגדול הכרוך בכך יש המסתכנים בירידה לתוך הלוע בניסיון לאסוף את המוצרים שהושלכו אליו משום שהם מאמינים כי יביאו להם מזל.
על מישור החול Segara Wedi ניצב מקדש הינדי המכונה פורה לוהור פוטן (Pura Luhur Poten). למקדש יש חשיבות מיוחדת לבני הקבוצה האתנית של הטנגר המפוזרים בין הכפרים ההררים. המקדש מארגן את טקס ידנייה קסאדה שנמשך כחודש. ביום ה-14, מתכנסים טנגרים בפורה לוהור פוטן על מנת לבקש ברכות מסאנג היאנג וידי ואסה ומאלוהי מאהמרו (הר סמרו). ואז הקהל מתקדם לאורך שולי הלוע של הר ברומו ושם מושלכים המנחות לתוך הלוע. ההבדל בין מקדש זה למקדשים ההינדים בבאלי הוא בסוג האבנים וחומרי הבנייה. בפורה לוהור פוטן נעשה שימוש באבנים שחורות מסלעים געשיים מהרי הגעש הסמוכים, בעוד שהמקדשים בבאלי עשויים בעיקר מלבנים אדומות. בתוך מקדש (פורה) זה, יש כמה מבנים ואזורים מגודרים המסודרים בצורת מנדלה.
פעילות.
התפרצות ב-2004.
בהתפרצות ההר ביוני 2004 נהרגו שני תושבים שנפגעו מסלעים שנפלטו מהלוע בעת ההתפוצצות.
ההתפרצויות ב-2010.