תושבי בית ינאי הראשונים עבדו בחקלאות, בפרדסים ובלולים. 450 הדונמים של פרדסי בית ינאי, שניטעו בשנת 1933, היו מהפרדסים הראשונים בארץ שניטעו בקרבה רבה כל כך אל הים. גם שנים רבות לאחר נטיעתם, סבלו הפרדסים מאוד מרוחות הים החזקות שנשאו עימן מליחות רבה, ומן האדמה החולית שחלקה דיונות נודדות. הירידה ברווחיות בחקלאות בכלל ובפרדסנות בפרט גרמה ברבות השנים לנטישה גדולה של הענף. ב-1949 יוסדה אגודה חקלאית ביישוב, שנתנה תנופה להתפתחות הלול.
במושב פועלת המכינה קדם-צבאית "אחד משלנו".
"מזח כפר ויתקין" - הוא מזח מצפון למושב, שנבנה בשנת 1938. המזח התפרסם מפני שבו עגנה אוניית הנשק של האצ"ל, אלטלנה. רשמית, יועד המזח ליצוא של פירות הדר, אך בפועל שימש לעגינת ספינות מעפילים. בין השנים 1939-1934 הגיעו לחופי עמק חפר ונתניה 16 אניות מעפילים, שחלקן עגן בחוף בית ינאי, שנחשב אז לאחד החופים המתאימים ביותר להורדת מעפילים, הן בשל העובדה שהחול היה נקי מסלעים, והן בשל קרבתו ליישובים עבריים. בראשית שנות השישים החליטה הנהלת קרן קיימת לישראל להפשיר שורת מגרשים על הצוק ובסביבתו ולייעדם להתיישבות לא חקלאית במסגרת היישוב. המהלך הוליד ויכוח ציבורי רחב ולווה בהתנגדות האגודה החקלאית של המושב. במקביל אישרה המועצה האזורית בקשת שכונה סמוכה, "נאות ים" שעל הצוק, לצרף אותה לתחום שיפוטו של בית ינאי.
צוק הכורכר - בתי התושבים בבית ינאי עומדים בראש הצוק המשתרע לאורך חוף הים. לדעת חלק מן הגאולוגים נוצרה השכבה של "פלטת הכורכר" כבר לפני עשרת אלפים שנה. ואולם בין אנשי המדע חלוקות הדעות לגבי אופן התהוותה של שכבה זאת.
מצפה ההעפלה - נמצא בחוף בית ינאי ובו לוח הסבר עם רשימת הספינות שהביאו מעפילים לחוף בית ינאי.
אגם בית ינאי - בעת בניית מחלף ינאי נוצר במקום בור גדול שהתמלא במי תהום. נוצרה בריכה גדולה עם צמחי מים ועופות מים. הבריכה מצטמקת בקיץ ומתמלאת בחורף. טיילת עץ מאפשרת לצפות על הנעשה באגם מקרוב.
הדר עם
הֲדַר עָם הוא מושב במרכז עמק חפר צפון מזרחית לעיר נתניה השייך למועצה אזורית עמק חפר.
מהבחינה הארגונית המושב משתייך לתנועת האיחוד החקלאי.
היישוב נוסד ב-1934 על ידי עולים מליטא וצפון אמריקה והרחבת היישוב נעשתה על ידי עולים מהולנד.
היישוב נקרא על שם ההדרים, עקב הפרדסים המקיפים את היישוב. עד 1943 נקרא חרות ג'.
הפרדס הראשון ניטע ב-15 באפריל 1934 על ידי יעקב סגל ועד 1948 התגוררו בכפר רק כ-7 משפחות (בגלל מלחמת העולם השנייה, נספו רבים מרוכשי החלקות ממזרח אירופה, הרוכשים מקנדה לא הגיעו, ומהפרדסים בלבד, בכל מקרה אי אפשר היה להתפרנס).
רק בתחילת שנות ה-50, עם עליית קבוצה של מתיישבים מהולנד ועלייה של ניצולי שואה ממזרח אירופה, החל המושב לצמוח.
מרבית תושבי המקום מוצאים את פרנסתם מחוץ למושב.
איידור גודיונסן
איידור סמאורי גודיונסן (באיסלנדית: Eiður Smári Guðjohnsen; נולד ב-15 בספטמבר 1978 ברייקיאוויק) הוא כדורגלן עבר איסלנדי ששיחק בעמדת החלוץ, מלך שערי נבחרת איסלנד בכל הזמנים. אביו הוא כדורגלן העבר ארנור גודיונסן.
קריירה.
גודיונסן החל את הקריירה שלו בקבוצת ואלור רייקיאוויק מעיר הולדתו, רייקיאוויק. הופעת הבכורה שלו בוואלור הייתה בגיל 15 בלבד.
ב-1994 עבר לפ.ס.וו. איינדהובן ההולנדית. באיינדהובן ערך את הבכורה כבר בגיל 17 אף על פי שבקבוצה שיחקו חלוצים בכירים כרונאלדו. בסוף 1996 שבר את הקרסול ולכן שוחרר מפ.ס.וו. וחזר לשחק באיסלנד במדי קיי אר רייקיאוויק. לאחר תקופה קצרה עבר לבולטון וונדררס האנגלית ב-1998. בהמשך הוא נקנה בידי צ'לסי. בשנת 2006 חתם ל-4 עונות בברצלונה בספרד. בתום החוזה עבר למונקו מליגת העל הצרפתית.
לאחר ששיחק בקבוצות נוספות באנגליה וביוון, ב-14 בינואר 2013 חתם גודיונסן על חוזה לשנה וחצי בקבוצת קלאב ברוז' הבלגית. ב-5 בדצמבר 2014 חזר גודיונסן לאנגליה וחתם לקדנציה נוספת בקבוצת בולטון וונדררס, עד לתום העונה.
ביולי 2015 חתם בשה-ג'יאג'וואנג מליגת העל הסינית. ב-12 בפברואר 2016 חתם לשנתיים במולדה הנורווגית. ב-8 בספטמבר 2017 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
גודיונסן שיחק במדי נבחרת איסלנד משנת 1996 עד 2016 ונחשב לאחד מהשחקנים המובילים שלה. ב-19 בנובמבר 2013 פרש מהנבחרת, אך ב-28 במרץ 2015 חזר בו מפרישתו ושב לשחק בנבחרת, ואף כבש שער בניצחון 3–0 על במסגרת מוקדמות יורו 2016, והיה שותף להעפלתה של איסלנד ליורו 2016, שהיה הטורניר הגדול הראשון שלה בהיסטוריה, בו הגיעו באופן סנסציוני לרבע הגמר, לאחר ניצחון מפתיע 2-1 על אנגליה בשמינית הגמר. בסך הכל כבש 26 שערים ב-88 הופעות, והוא מלך השערים של נבחרת איסלנד בכל הזמנים.
חגלה (מושב)
חָגְלָה (קרי: חוגלה) הוא מושב בעמק חפר, מדרום לחדרה, בתחום המועצה האזורית עמק חפר. הוא קרוי על שם חגלה בת צלפחד, שעמק חפר נכלל בנחלת שבטה, מנשה. המושב משתייך לתנועת הנוער "האיחוד החקלאי"
היסטוריה.
היישוב הוקם על ידי חברי "ארגון אינטנסיבי חדרה" שהוקם באוגוסט 1926 בחדרה במטרה להתיישב בעמק חפר. בארגון היו כ-80 חברים. בשנת 1928, לאחר שהתברר שהמעבר לעמק חפר אינו נראה באופק אספו חברי הארגון כ-1,000 לא"י במטרה לרכוש את אדמת "עתיל" הקרובה לחדרה. אולם גם ניסיון זה לא צלח ורבים מחברי הארגון התייאשו וקנו לעצמם מגרשים ובתים בחדרה. בינתיים, ניהלו חברי הארגון משתלה של עצי הדר בחדרה. באוקטובר 1931 התברר שההתיישבות בעמק חפר הולכת לקרום עור וגידים ולכן הרעיון להתיישב בעתיל נזנח. ביולי 1932 עלו 12 חברים מהארגון לנקודת ההתיישבות שהוקצתה להם בעמק חפר והקימו במקום צריף ראשון. הם גדרו את השטח של 1,000 דונם, 20 דונם ל-50 משפחות, שהוקצה להם, חפרו באר ובנו עליה "מכון מים" וחרשו את שטחי הזריעה. במשך מספר שנים התגוררו בנקודה רק חברים מעטים, בצריפים ובמכון המים, בעוד שאר החברים נשארו בחדרה. בראשית 1936 התגוררו במקום 8 חברים שלהם 12 ילדים. אז הוחל בבניית 15 בתים, בהתאם למספר ההלוואות שהוקצו להם על ידי המוסדות המיישבים. באותו זמן הסכימו המתיישבים להצעת ועדת שמות היישובים לקרוא ליישוב שלהם "חגלה".
המתיישבים היו עולים מבולגריה, רוסיה ופולין יחד עם תושבי הארץ. ענפי החקלאות העיקריים במושב הם תפוזים, פרחים, מכוורת ומשתלות צמחי בית. בשנת 1939 נמנו ביישוב 139 תושבים ב-39 משקים.
בשנת 2000 הוקמה הרחבה קהילתית ליישוב, שהביאה איתה משפחות חדשות וקידום למושב.
חניאל
חַנִּיאֵל הוא מושב בעמק חפר סמוך לנתניה ולכפר יונה, בתחום המועצה אזורית עמק חפר.
היישוב הוקם ב-1950 כמושב עובדים על ידי עולים מרומניה על אדמות הכפר הערבי קאקון שנכבש וננטש במלחמת העצמאות. בשנים האחרונות מתפרנסים רבים מתושבי המושב ממקצועות חופשיים. במושב נבנתה הרחבה שהגדילה את האוכלוסייה ל-170 משפחות. היקף המושב הוא 4.4 ק"מ. במושב 72 משקים (נחלות), 5 משקי עזר וכ-80 משפחות שהקימו את ביתם במסגרת החלטת מועצת מקרקעי ישראל להרחבת היישוב הכפרי בין השנים 1993–2000.
מקור השם.
היישוב קרוי על שם חניאל בן אפוד, נשיא שבט מנשה, אחד מעשרת הנביאים שחילקו את ארץ ישראל לשבטים "בְנֵי יוֹסֵף לְמַטֵּה בְנֵי-מְנַשֶּׁה נָשִׂיא חַנִּיאֵל בֶּן-אֵפֹד" (במדבר פרק לד' פסוק כג').
תחילה נקרא המושב "בורגתה ב' מכיוון שמיקומו היה סמוך למושב בורגתא שהוקם כשנה קודם לכן.
היסטוריה.
תנופת ההתיישבות שחלה עם הקמת המדינה לא פסחה גם על עמק חפר, אם כי היה העמק מיושב בצפיפות גם קודם לכן. השטחים הנוספים בעיקר בגבולותיו המזרחיים אפשרו להקים רשת נוספת של יישובים, למטרת התיישבות והגנה גם יחד. חניאל הוקם כחלק מסדרה של 15 יישובים (גאולי תימן, אמץ, בארותיים, בורגתא, גן יאשיה, עולש, אליכין, אחיטוב, יכון, שושנת העמקים, בחן ולאחר פילוג הקיבוצים יד חנה וגבעת חיים) שהוקמו בעמק חפר מאז קום המדינה ועד סוף שנת 1954. סדרת יישובים זו למעשה מייצגת גל יישובים חדש אשר הצטרף ליישובים הקיימים בעמק חפר מאז שנרכשה אדמת האזור ב-20 במרץ 1929 על ידי הקרן קיימת לישראל. גל יישובים זה הכפיל את האוכלוסייה בעמק חפר (1947- 6,200 מתיישבים וב-1954 15,976 מתיישבים).לפני גל היישובים היו 10 ישובים ו-6 קיבוצים בעמק חפר.
המתיישבים הראשונים.
המתיישבים הראשונים של חניאל היו עולים מרומניה, רווקים ומספר משפחות. המתיישבים עלו לארץ באנייה 'טרנסילבניה' ששטה מחופי רומניה עד נמל חיפה. תחילה מוקמו העולים ב"שער עלייה" בסמוך לחיפה, לאחר מכן הועברו למחנה אוהלים על גבעת חול, בסמוך ליישוב בורגתא א'. האנייה 'טרנסילבניה' עשתה את דרכה לרומניה וחזרה, כך שבכל שבוע הייתה מביאה גל עולים חדש. רבים מהעולים היו אנשים אשר גורשו מבתיהם במלחמת העולם השנייה, הועברו למחנות ריכוז ואחרי המלחמה רצו לעלות לארץ ולהתחיל חיים חדשים. בין המתיישבים היו צעירים שהגיעו לארץ במסגרת עליית הנוער בשנים 1946–1947. כשהוריהם הגיעו לחניאל, הם עזבו את כפרי הנוער ואת הכשרתם החקלאית ובאו למושב. לא הייתה זו בחירתם החופשית של המתיישבים אלא תוצאה של מדיניות המוסדות המיישבים, שמטרתם הייתה ליצור יישוב הומוגני מבחינת ארץ המוצא.