המבוגרים המשמעותיים (כמו מורים והורים) יכולים להיות מקור הגנה לילדים עם הפרעת קשב והמנוע שמניע את ההתפתחות החיובית שלהם, אם ידעו איך להכיל את הקושי ובו-זמנית לראות את הילד מעבר לקושי.
עם זאת, הציבור אינו מיודע כראוי בנושא הפרעת קשב. על כן ישנו סיכון משמעותי שלאנשים בסביבתו של האדם לא יהיה את הידע הנחוץ כדי להוות סביבה תומכת ומגנה עבורו, החל מגילאי הילדות ולאורך החיים.
בנוסף, משום שהפרעת קשב לא נראית לעין מבחינה חיצונית, ניתן להתייחס אליה כנכות לא נראית. משמעות הדבר היא שבעוד שילד עם הפרעת קשב נראה כשאר הילדים, הוא עלול להתקשות לתפקד ולהתנהג כמצופה ממנו. זאת משום שבמקרים אלו ציפיות הסביבה מבוססות על הנחות כוזבות. כלומר כאשר הסביבה אינה מודעת או מקבלת את קיומה והשפעתה של הפרעת קשב על התפקוד היום יומי, היא אינה מתאימה את ציפיותיה כפי שמקובל לעשות עבור קשיים אחרים הניתנים לזיהוי על פי המראה החיצוני של האדם. בעקבות זאת פעמים רבות הורים לילד עם הפרעת קשב נתונים לביקורת ולגינוי מצד הסביבה הקרובה והרחוקה, ומוצאים עצמם מואשמים ומותקפים בשל התנהגותו של ילדם.
אין ספק בכך שהפרעת קשב נמצאת זה זמן רב תחת אור הזרקורים של ביקורת ציבורית, אשר רובה בעלת אופי שלילי. אחד הגורמים המרכזיים לכך הוא קיומו של טיפול תרופתי ידוע ומוכר (באמצעות תרופות ממריצות), שהן היעילות שלו והן המחלוקת סביבו גבוהות ביותר.
כל הארגונים הרפואיים הגדולים וכל שרותי הבריאות הממשלתיים מכירים בהפרעת קשב כהפרעה אמיתית משום שקיימות עדויות מדעיות מוחצות ומכריעות המגדירות אותה ככזו. אולם, גם עבור אבחנות מבוססות היטב כמו הפרעת קשב בגילאי הילדות ישנם אנשים סקפטיים המבטלים את התקפות של האבחנה. חרף קיומן של שיטות אבחון מהימנות וטיפולים יעילים להפרעת קשב, היא מעוררת חששות ציבוריים אודות התקפות וההשפעה שלה.
זאת אף על פי שמבחינה מדעית הרעיון לפיו הפרעת קשב לא קיימת הוא פשוט מוטעה. על כן היבט נוסף המעורר את הצורך בקבלת מידע אמין וברור אודות הפרעת קשב הוא השיח הציבורי-תקשורתי המטעה אשר נוצר סביבה, במיוחד לאור השפעתו השלילית על ההתייחסות החברתית כלפי הפרעת קשב ואנשים עם הפרעת קשב.
קריאות תיגר לא מדעיות על התקפות של הפרעת קשב הן לא רק מטעות אלא גם מזיקות. זאת משום שהן יכולות לספק מידע שגוי לציבור ולקובעי המדיניות ובכך להגביל, להפחית או אף למנוע כל גישה לשירותים המסוגלים לתת מענה להפרעה זו.
בהתאם לכך, במדינות רבות חוסר הקבלה של הפרעת קשב מוביל לתת-אבחון וחוסר בטיפול. מעבר להשפעות החמורות של מצב זה עבור אנשים עם הפרעת קשב וסביבתם הקרובה, הפרעת קשב שאינה מאובחנת ומטופלת מהווה גם נטל כלכלי על החברה.
לכן העברת מידע אמין ומובן אודות ההפרעה אל אנשים עם הפרעת קשב והורים לילדים עם הפרעת קשב, היא חשובה ותורמת להתמודדות. מידע זה כולל את האטיולוגיה של הפרעת הקשב, טיפולים אפשריים, השלכות לטווח הארוך והשפעות על חיי היום-יום.
מכאן שעל איש המקצוע המטפל להסביר כיצד יכולה הפרעת קשב להשפיע על היבטים כמו: יכולת הלמידה, ההתנהגות, הערכה עצמית, כישורים חברתיים והתנהלות במסגרת המשפחה.
בנוסף לחשיבות של מסירת מידע אמין וברור לסביבתו החברתית של האדם, במקרים רבים מסירת מידע אודות הפרעת קשב יכולה לסייע גם לאדם עצמו בהבנת המצב, לעורר בו תובנות אודות קשיים מהעבר ולספק לו נחמה.
על פי רוב ניתן לראות בהפחתה של קשיים ביחסים המשפחתיים לאחר שיתוף המידע עם חברי המשפחה.
דבר זה מאפשר להשאיר מאחור רגשות של אשמה וחרטה ולהתחיל בשיקום של הרשת החברתית של האדם, אשר יכולה להוות גורם תומך בהמשך התהליך הטיפולי.
מידע אודות ההפרעה יכול לשפר את מערך הטיפול גם בכך שהוא מייעל את התקשורת ותורם לשיתוף הפעולה מול אנשי המקצוע השונים. על כן הצעד הראשון צריך לערב מתן הסבר לאדם עצמו ולאנשים הקרובים לו (הורים או בני זוג ומשפחה), אודות התסמינים והליקויים של הפרעת קשב, השכיחות שלה, התחלואה הנלוות, התורשתיות, המנגנונים המוחיים המעורבים ואפשרויות הטיפול.
הכשרת מורים.
משום שבמקרים רבים המורים הם אלו אשר מאתרים לראשונה את התסמינים של הפרעת קשב, עליהם להתבסס על מאגר ידע אמין ומדויק לצורך יצירת הקשר מול הורים ואנשי מקצוע.
הוספת תכנים ייעודיים לתוכנית ההכשרה של מורים ומתן הדרכה בנושא יכולים לספק למורים מידע שימושי אשר ירחיב את דעתם בנוגע להפרעת קשב.
הדרכת הורים.
הורים לילדים עם הפרעת קשב מתמודדים עם אתגרים לא קלים וחווים מצוקה, אך במקרים רבים אין להם כתובת לתמיכה.
עם זאת, לעיתים ההורים זקוקים לעזרה לא פחות מהילד, משום שהם הנושאים העיקריים בעול הטיפול היום-יומי. למשל, תלמיד עם קשיי התארגנות אשר נגרמים כתוצאה מההפרעה, זקוק לעזרה רבה בהכנת שעורי בית וכן בהתכוננות למבחנים, גם כאשר יכולת ההבנה שלו גבוהה.
להורים יש תפקיד מרכזי בעיצוב ההתנהלות בסביבה הביתית, בניהול המפגש מול מערכות הרפואה ובהתמודדות מול המערכת הבית-ספרית.
מסיבה זו הורים צריכים הכוונה והדרכה גם כאשר אין כל בעיה בקשר שלהם עם הילד, וגם כאשר התפקוד ההורי שלהם טוב. לכן, על המטפל לאתר גופים קהילתיים המספקים מידע ותמיכה, ולדעת כיצד יש להפנות אליהם.
תוכניות להדרכת הורים שואפות לשפר את ההבנה של התנהגות הילד ולהקנות להורים מיומנות להתמודדות מול קשיי ההתנהגות העלולים להיווצר בעקבות הפרעת הקשב, להקנות דפוסי פתרון בעיות ולהדגיש את חשיבות הצבת גבולות.
בעקבות התורשתיות הגבוהה של הפרעת קשב, במקרים רבים גם להורים שבאים לקבל הדרכה עבור ילדיהם יש הפרעת קשב, אשר עשויה להשפיע על המיומנויות ההוריות שלהם. על כן יש להתאים את הדרכת ההורים כך שתתן מענה גם להיבטים אלו במקרה הצורך.
קשיים בשלב האבחון.
מחסור בידע מקצועי ואמין גורם לכך שכאשר מתעורר חשד להפרעת קשב, מוכנים הורים רבים לשלם סכומים גבוהים עבור אבחונים חוזרים ונשנים, מבלי שיבינו את הכתוב בהם.
כמו כן, הורים שונים מגיבים לתוצאות האבחון בדרכים שונות הנעות מתחושת הקלה, עד הכחשה וכעס.
לאחר הבנת תוצאות האבחון וההשלמה עם המצב יש להתחיל לבנות את המערך הטיפולי. אך גם במקרים שבהם האבחון הובן כהלכה, לעיתים אין הוא מכיל המלצות טיפוליות מפורטות מלבד הפניה כללית לטיפול תרופתי או רגשי.
קשיים בשלב הטיפול וההתמודדות היום-יומית.
מחסור בידע מקצועי עלול גם לגרום להורים המנסים לסייע לילדם לפעול בדרכים הפוגעות בילד.
בעיות התנהגות עלולות ליצור תגובות שליליות קיצוניות מצד ההורים, בעקבות הניסיון להשתלט על הילד, ולהוביל לצמצום המגע שלהם איתו.
במקרים אחרים הורים נוטים לוותר לילדם ולחסוך ממנו התמודדויות שהוא לא יוכל לעמוד בהן, כדי שלא ייפגע. למרות הרצון לגונן על הילד, מצב זה עלול לפגוע בביטחון העצמי שלו, משום שהילד חש שהוריו מאמינים שהוא לא יכול להתמודד בכוחות עצמו.
בנוסף, עבור ההורים, הטיפול בילד עם הפרעת קשב רצוף מאבקים ברשויות ובמוסדות החינוך.
לעיתים קרובות ישנם מאבקים גם מול הילד עצמו. לדוגמה, כאשר הוא מסרב ללכת למוסד חינוכי מתאים או כאשר הוא לא מוכן לטיפול תרופתי בשל תופעות הלוואי. קשיים אלו יכולים להוביל לפגיעה בתחושת המסוגלות ההורית.
ריפוי בעיסוק.
ריפוי בעיסוק הוא מקצוע טיפולי-שיקומי ממקצועות הבריאות. מטרת העל בריפוי בעיסוק היא לסייע לאדם להיות מעורב בעיסוקים בעלי משמעות בעבורו, לקדם השתתפות בסביבות החיים השונות ולשפר איכות חיים.
בשנים האחרונות פותחו בארץ התערבויות ייחודיות מבוססי ראיות בריפוי בעיסוק הנותנות מענים לאוכלוסייה זו, ונועדו להביא לשיפור בתפקוד של אנשים המתמודדים עם הפרעת קשב, מילדות, דרך גיל ההתבגרות ועד הזקנה.
התערבויות מרכזיות לדוגמה הן:
Cog-Fun -Cognitive Functional Intervention אשר מתמקדת בפיתוח מודעות עצמית, טיפוח תחושת מסוגלות, רכישת אסטרטגיות לפיצוי על הליקויים בתפקודים הניהוליים ויישום התאמות. הגישה כוללת פרוטוקול לטיפול בילדים בגילי 5-10, פרוטוקול טיפול במתבגרים בגילי 12-18, פרוטוקול טיפול במבוגרים מגיל 18 ומעלה וכן פרוטוקולים לטיפול קבוצתי.
POET - Parental Occupational Executive Training- הדרכת הורים לשיפור תפקוד ותפקודים ניהוליים של ילדים מגיל 4 עם תסמינים של הפרעת קשב.
פיתוח תחומי היכולות והצדדים החזקים.
אחד הגורמים המגינים מפני ההשלכות של הפרעת הקשב הוא העיסוק בתחומים שבהם האדם מוכשר.
עבור אדם בעל הפרעת קשב, העיסוק בתחומים בהם הוא מוכשר יכול ליצור חוויות הצלחה ולהגן מפני היווצרות של דימוי עצמי נמוך ובעיות תפקוד משניות.
אומנות, מוזיקה וספורט יכולים לספק חוויות הצלחה וליצור קשרים עם בני הגיל.
בנוסף, בתוך מסגרת של ספורט הישגי ניתן להתנסות בהצלחות, בעמידה בתסכולים, במאמצים לאורך זמן, בקשר טוב וחיובי עם מורים ומדריכים ובקשרים חברתיים טובים עם בני הגיל השותפים לאותם תחומי עניין.
יצירתיות.
כושר יצירתיות גבוה הוא נקודת חוזק של אנשים עם הפרעת קשב.
בתחומי היצירה ישנם אנשים רבים אשר הגיע להישגים גבוהים והערכה ציבורית חרף הפרעת הקשב, ולעיתים אף בזכותה.
למעשה, אנשים עם הפרעת קשב מראים הישגים יצירתיים גבוהים יותר בעולם האמיתי בהשוואה לאנשים ללא הפרעת קשב.
העלאת המודעות של ילדים עם הפרעת קשב ליכולות היצירתיות הפוטנציאליות שלהם יכולה לתרום להערכתם העצמית ואף להגביר את הישגיהם.
הבנה טובה יותר של היכולת והפוטנציאל היצירתיים של אנשים עם הפרעת קשב מאפשרת לזהות מסלולי קריירה המתאימים במיוחד עבור נקודות החוזק והחולשה של הפרעת קשב.
שיעורי עזר פרטניים.