ה- CPPM מתאים את ההצפנה של מדיה כך שגם אם מצויים באינטרנט הדרכים לפתיחת המדיה המוצפנת, אם למנגנון מסוים אין את הכלים הדרושים לפתיחת התוכן (להסיר את הצופן מהנתונים) הוא לא יוכל לראותו. אופן פתיחת המדיה המוצפנת משתנה על ידי מערכת ההגנה כך שהמידע המצוי באינטרנט עשוי לא להיות רלוונטי.
DRMS (Digital Rights Management Systems) הוא תקן להגנה על זכויות קניין אשר נעשה בו שימוש בתעשיות המוזיקה, הסרטים וההדפסה. DRMS מאפשר שליטה בגישה לתוכן דיגיטלי והשימוש בו. התקן מעניק ליוצרי תוכן את הטכנולוגיה הנחוצה על מנת להגן על זכויות הקניין הרוחני שלהם. הצרכן ישלם עבור פעולת הקריאה או ההאזנה לתוכן דיגיטלי ולא יוכל לשמור העתק של המקור לאחר התשלום. כל תעשייה מיישמת את התקן בצורה המתאימה לה - שימוש בסיסמה, הצפנה, מנועי חיפוש לגילוי העתקות ומערכת גביית תמלוגים הן הטכנולוגיות העיקריות.
הגנה חברתית של זכויות דיגיטליות.
קיימת ביקורת על השימוש ב-DRM. כיוון שכל DRM סופו להיפרץ, נוצר מצב שדווקא הרוכשים ההוגנים מקבלים מוצר מוגבל לעומת רוכשים שפרצו את ה-DRM וכעת יכולים לעשות בקובץ כרצונם וללא מגבלות. אחד הפתרונות לטענות אלו הוא השימוש ב"הגנה חברתית". הגנת זכויות חברתית (Social DRM) היא צורה של הגנת זכויות דיגיטליות המבוססת על הטבעת פרטים מזהים כלשהם בעותק הדיגיטלי של הרוכש. זו הגנה פחות קשיחה כיוון שאינה מגבילה את הרוכש בשימוש בקובץ הדיגיטלי שרכש. ההגנה עצמה מבוססת על הרתעה וכן על סולידריות ואמון שבין הרוכש לספק.
מלחמת סין–יפן
גרנאים
גרנאים (שם מדעי: Geraniales) הם סדרה קטנה של צמחים דו־פסיגיים. המשפחה הגדולה בסדרה היא משפחת הגרניים המונה מעל 800 מינים. בנוסף, כוללת הסדרה עוד שלוש משפחות קטנות, Melianthaceae, Ledocarpaceae, Vivianiaceae שסך מיניהן אינו עולה על 40. על פי המיון המסורתי שייכת לסדרה גם משפחת הזוגניים, אשר אחד מפרטיה, זוגן השיח, נפוץ בישראל. רוב הגרנאים הם עשבוניים, אך ישנם גם שיחים ועצים קטנים.
לגרנאים חשיבות כלכלית מעטה. מינים אחדים בסוג "Pelargonium" (משפחת הגרניים) משמשים להפקת שמנים לתעשיית הבשמים. למספר מינים, בעיקר בקרב גרניים, חשיבות כצמחי נוי ומרפא.
מיון.
סדרת הגרנאים כוללת על־פי המיון המודרני 4 משפחות (ראו טבלה), והחשובה שביניהן היא משפחת הגרניים (Geraniaceae).
באופן מסורתי נהגו לכלול בתוך סדרת הגרנאים מספר גדול יותר של משפחות, ובהן פשתיים וחמציציים. אולם כיום החמציציים מסווגים בסדרה משלהם, והפשתיים שייכים לסדרה חדשה מלפיגאים.
שפיראים
שַׁפִּירָאִים (שם מדעי: Odonata) הם סדרה של חרקים בעלי גלגול חסר.
מאפיינים.
השפיריות מצויות בכל מקום בו יש מקווי מים מתוקים. לשפירית זוג עיניים מורכבות וגדולות מאוד ביחס לראשה, ומכאן גם חוש ראייה מפותח. יש לה זוג מחושים דקים וקצרים. בטנה גלילית, ארוכה ודקה, וצבעיה שונים על פי המינים. מחלקה הקדמי העליון יוצאים שני זוגות כנפיים, שקופות ומרושתות. לחלקה התחתון מחוברים שלושה זוגות רגליים מכוסות זיפים. גם פתח המין מצוי בתחתית הבטן.
השפיריות נמצאות מרבית הזמן בתעופה מעל פני המים וכך הן משיגות את טרפן – חרקים מעופפים. ההפריה היא פנימית ומתבצעת על עלה או ענף הנמצאים מעל המים. הזכר שהפרה את הנקבה, ממשיך להיצמד אליה, כדי למנוע מזכר אחר לנסות גם כן להפרותה. הטלת הביצים נעשית אל תוך המים, ואלה מתפתחות לזחלים הניזונים מיצורי מים זעירים. בסיום גדילתם הם יוצאים לאוויר הפתוח כבוגרים.
את השפיריות ממיינים לשלוש תת-סדרות:
מיון המשפחות בישראל.
ב-2015 חידשה האקדמיה ללשון העברית את השמות העבריים לשפיראים (פורסמו במילון בעלי חיים: שפיראים, תשע"ה).
בוספורוס
בּוֹסְפּוֹרוּס (טורקית: Boğaziçi או İstanbul Boğazı, "מצר איסטנבול") הוא מצר ים המפריד בין החלק האירופי של טורקיה, תראקיה, לחלקה האסיאתי, אנטוליה. הבוספורוס מחבר בין ים מרמרה לים השחור. אורך המצר כ-30 קילומטר, רוחבו המרבי 3,700 מטר (בכניסה הצפונית) ורוחבו המינימלי 750 מטר (בין המצודות אנדולוהיסרי ורומליהיסרי ). העומק במרכז המצר נע בין 36 ל-124 מטרים.
חופי המצר מאוכלסים בצפיפות, שכן העיר איסטנבול (שאוכלוסייתה מונה יותר מ-15 מיליון נפש) שוכנת משתי גדותיו.
שלושה גשרים חוצים את הבוספורוס. הראשון, המכונה "גשר הבוספורוס" או "גשר הבוספורוס הראשון", הושלם בשנת 1973 ואורכו 1,074 מטרים. השני, "גשר פתיה סולטאן מהמט" או "גשר הבוספורוס השני", שוכן כחמישה ק"מ צפונית לראשון; אורכו 1,090 מטרים ובנייתו הושלמה ב-1988. השלישי נחנך בשנת 2016, 10 ק״מ צפונית לגשר השני.
מתחת לבוספורוס נבנתה מנהרה למסילת רכבת, מרמריי, שבנייתה הסתיימה ב-2013. כ-1,400 מטר מהמנהרה יעברו מתחת למצר, בעומק של כ-55 מטרים.
היסטוריה.
מקור השם "בוספורוס" בצירוף המילים מיוונית "בוספּורוס": βοῦς ("בוס"), שפירושה "פרה", "בקר" או "שור", ו-πόρος ("פּורוס"), שפירושה "מעבר". כלומר "מעבר הפרה", "מעבר הבקר" או "מעבר השור". השם מגיע מסיפור המיתולוגיה היוונית על מסעותיה של איו לאחר שזאוס הפך אותה, להגנתה, לפרה.
היוונים הקדומים כינו את המצר "בוספורוס של תראקיה", ומצר אחר (מצר קרץ, המחבר בין הים השחור לים אזוֹב) כונה "בוספורוס של קימריוס" Βόσπορος Κιμμέριος). הם תרמו לבלבול גם בכך שכינו את האזורים שליד שני המצרים באותו השם (החרסונסוס של תראקיה, כיום גליפולי, והחרסונסוס של שומר, כיום הרפובליקה האוטונומית של קרים באוקראינה).
בשל חשיבות הבוספורוס להגנת איסטנבול בנו שליטי האימפריה העות'מאנית מצודות משני צדדיו: את אנדולוהיסרי ב-1393 ואת רומליהיסרי ב-1451. בשלהי ימי האימפריה העות'מאנית היא כונתה בידי האירופאים "האיש החולה על הבוספורוס" (או "האיש החולה מהבוספורוס"), כינוי המדגיש את חשיבות המצר, העובר בלב האימפריה.
חשיבותו האסטרטגית של המצר גבוהה גם היום, ומספר אמנות בינלאומיות מסדירות את תנאי המעבר של ספינות במים, החשובה בהן היא אמנת מונטרה.
יש הטוענים כי שיטפון ענק, שאירע במצר בשנת 5600 לפנה"ס לערך, הוא הבסיס ההיסטורי לסיפורי המבול בתנ"ך ובאגדת גילגמש.
חווא טו
חְוָוא טוֹ (110–207) היה רופא סיני בן המאה ה-2.
חווא טו פעל כרופא בתקופת שושלת האן הידועה, ובאזור שלוש הממלכות בסין.
ברשומות ההיסטוריה של שלוש הממלכות מוזכר חווא טו כאדם הראשון אשר השתמש בהרדמה בעת שביצע ניתוחים במטופליו, דבר שהיה חריג לתקופה עתיקה זו בסין.
חווא טו היה ידוע כבעל ידע וביצוע בתחומים כגון:
כמו כן פיתח חווא טו את צ'י קונג "משחק חמש החיות", סדרת תרגילים שנועדה למנוע ולרפא מחלות שונות על פי עקרונות הרפואה סינית.
שניים מתלמידיו של חווא טו, אוֹ יִין ולִי אָה, המשיכו להעביר ולפתח את הידע שקיבלו ממנו. הידע המשיך לזרום ממורה לתלמיד בשושלת הנמשכת כבר 80 דורות. לפני מספר דורות הצטרפה אמנות הלחימה טאי צ'י למורשת העוברת בשושלת.
אואזיס
אוֹאָזִיס (באנגלית: Oasis; מילולית: נווה מדבר) הייתה להקת רוק ובריטפופ. הלהקה נוסדה ב-1991, בעיר מנצ'סטר באנגליה. נחשבת לאחת הלהקות הגדולות בעולם בשנות ה-90. חמשת מייסדי וחברי הלהקה הם: ליאם גלאגר הסולן, פול ארתורס נגן הגיטרה, פול מקגוויגן נגן גיטרת הבס, טוני מק'קרול המתופף ונואל גלאגר, כותב השירים העיקרי, שחזר בשנת 1991 מסיבוב הופעות וגילה כי אחיו ליאם הקים להקה משלו בשם ה"גשם" והוא גם שימש כסולן שלה.
נואל החליט ללכת לשמוע את הלהקה של אחיו באחת מהופעתיה ולא אהב את הצורה בה היא מתנהלת והסכים להצטרף אליה בתנאי שיהיה כותב השירים והמלחין היחיד של הלהקה ושמעתה תקרא אואזיס. לעיתים הוא גם הסולן של הלהקה.
הלהקה מכרה מעל 70 מיליון אלבומים ברחבי העולם וזכתה להצלחה אדירה בזכות סגנונה המוזיקלי הייחודי אל מול להיטיה; Don't Look Back in Anger, Wonderwall, live forever ומספר שירים אחרים.
ב-28 באוגוסט 2009 התפרקה הלהקה אחרי יותר מ 18 שנות פעילות, לאחר שנואל גלאגר הודיע על עזיבתו.
היסטוריה.
האחים לבית משפחת גלאגר גדלו במנצ'סטר עם הוריהם תומאס ופגי גלאגר ואחיהם הגדול, פול. ליאם, סולן הלהקה, נולד ב-21 בספטמבר 1972 ונואל נולד ב-29 במאי 1967. לאחר בעיות רבות בבית הספר, שכללו שימוש בסמים והסנפת דבק, הועפו שני האחים ממערכת החינוך הבריטית. נואל החל להתעניין במוזיקה בגיל צעיר והושפע רבות מלהקות בריטיות של שנות השישים, כמו הביטלס, המי והרולינג סטונז. לעומתו, אחיו הצעיר ליאם לא גילה עניין רב במוזיקה ואף זלזל במי שעסק בתחום. כל זה השתנה אחרי ששני האחים הלכו להופעה של להקת בריט פופ נוספת מהסצנה המנצ'סטרית, להקת הסטון רוזס. לאחר ההופעה החליט ליאם שהוא רוצה להקים להקת רוק משלו. ליאם, ושלושה מחבריו, פול "גוויגסי" מקגוויגן, טוני מק'קרול ופול ארתורס "בונהד" הקימו את להקת "ריין" (Rain). לאחר שהלהקה לא נחלה הצלחה הוחלט לצרף אליה את האח נואל. עם הצטרפותו שונה שם הלהקה לאואזיס. בשנת 1993, לאחר שראו כי הלהקה אינה מתקדמת, החליטו חברי אואזיס להתרכז בפריצה הגדולה שלהם קדימה. נואל הפסיק להשתמש בסמים והחל להשקיע את זמנו בכתיבת שירים, חברי הלהקה התאמנו מדי ערב והופיעו בפני קהל מצומצם במועדונים קטנים ברחבי מנצ'סטר.
האיש שגילה את אואזיס היה המפיק אלן מקגי (Allen McGee), מקים "קריאיישן רקורדס" (Creation Records), ששמע את הלהקה בהופעה במועדון קטן בגלאזגו. מקגי ראה פוטנציאל רב בלהקה המתחילה והחליט להחתימם במקום על חוזה, להפתעתם הרבה של החמישייה הבריטית.