על פי הצעת החוק של חברי הכנסת רועי פולקמן, מירב בן ארי, שולי מועלם-רפאלי, איילת נחמיאס ורבין, אלי אלאלוף, עבד אל חכים חאג' יחיא, זאב בנימין בגין ואיימן עודה שהונחה על שולחן הכנסת במרץ 2017 ואושרה בקריאה טרומית ביולי 2017, עסקים חברתיים יוגדרו כישות משפטית שתקרא "חברה שהיא עסק חברתי" בעלת הסיומת עס"ח (בדומה לסיומת חל"צ של חברה לתועלת הציבור) במסגרת חוק החברות. על פי הצעת החוק, עסקים חברתיים יפעלו לקידום מטרה חברתית ויוגבלו בהיקף הדיווידנדים שהם יכולים להשיא לבעליהם עד לתקרה של 50% מן הרווחים.
גוסטב לוון
גוסטב לוון (בצרפתית: Gustave Leven) (7 במרץ 1914 – 29 ביולי 2008) היה יהודי צרפתי, אשר היה מעשירי צרפת ועמד בראש חברת פרייה, מותג המים המינרליים הצרפתי, ולאחר רכישת החברה בידי נסטלה המשיך לכהן כנשיא כבוד של Source Perrier. לוון היה מן התורמים הגדולים ביותר למדינת ישראל לאורך עשרות שנים, אולם הקפיד תמיד כי תרומותיו יעשו בעילום שם, או באמצעות קרן רש"י אותה הקים.
מקור הונו.
לוון נולד בפריז למשפחה יהודית מבוססת. סבו היה נרסיס לוון. אביו ז'ורז' היה סוחר בבורסה ועם התבגרותו הוא הצטרף לחברת הברוקרים שניהל אביו. בתחילת שנת 1946 ביקשו אביו למצוא קונה למעיין קטן בדרום צרפת, אשר בעליו הבריטי ביקש למוכרו. לוון פנה לידיד המשפחה סמואל ברונפמן, אשר עמד בראש ענקית המשקאות סיגראם, ובירר האם הוא מעוניין ברכישת המעיין. כאשר ברונפמן הודיע כי יגיע לצרפת רק בסתיו והוא מבקש לחכות עם העסקה עד אז, נסע לוון בעצמו למעיין בעיר ורג'ז (Vergeze) ומצא במקום מפעל ביקבוק ישן מוזנח ולא ממוכן. הוא החליט מיד לרכוש את המפעל בעצמו ודאג למודרניזציה של שיטות העבודה והכנסת מכונות מתקדמות לעבודת הביקבוק. בעוד שבשנת 1946 מכר המפעל 10 מיליון בקבוקי מים מינרליים בשנה, עד לשנת 1952 עלו המכירות ל-150 מיליון בקבוקים בשנה. לוון הפך את פרייה למותג מוכר ואהוד בצרפת ובאמצע שנות ה-70 כבר שלט במחצית משוק המים המינרליים במדינה. בשנת 1974 הקים לוון מפעל ענק בסמוך למעיין פרייה, בהשקעה של 160 מיליון דולר, בסוף שנות ה-80 ייצר המפעל 1.2 מיליארד בקבוקי מים מינרליים בשנה. בשנת 1976 הוא החל משווק את פרייה בארצות הברית וממכירות של 3 מיליון בקבוקים בשנה הראשונה, הגיע ל-200 מיליון בקבוקים בתוך שלוש שנים. בתנופת הפיתוח הוא רכש מספר חברות מים מינרליים גדולות בארצות הברית, אשר אף אותן הפך להצלחה כלכלית. בשנת 1989 מכרה פרייה יותר מים מינרליים בארצות הברית מכל חברה אחרת והכנסותיה הגיעו ליותר מ-2 מיליארד דולר בשנה. בשנת 1992 נרכשה חברת פרייה על ידי תאגיד המזון נסטלה.
תרומותיו של לוון לישראל.
לוון היה מן התורמים הגדולים למדינת ישראל מאז הקמתה. למשפחתו מסורת ארוכה של פעילות נדבנית למען העם היהודי. סבו היה אחד ממייסדי רשת החינוך כל ישראל חברים. רגשי הזדהותו של לוון עם העם היהודי התעוררו בעת שנרדף, עם יתר יהודי צרפת, בעת שלטון וישי בימי מלחמת העולם השנייה.
לוון הרים תרומות בתחומים רבים ומגוונים, ביניהן בלטו תרומותיו בתחומי הביטחון, החינוך והבריאות בישראל. במשך עשרות שנים תרם מכספו למוסדות לילדים ולבני נוער בישראל ובזכותו זכו ילדים רבים ביישובי הפריפריה הגאוגרפית והחברתית ליום לימודים ארוך ולארוחה חמה. תמיד עמד על כך שתרומותיו יהיו בגדר "מתן בסתר", מבלי לציין את מקור התרומה ומבלי לקרוא על שמו את המוסדות להם תרם. פעם אחת בלבד הסכים שאחת ממפעלותיו, מחלקה בבית חולים בישראל, תשא את שם אמו. גוסטב לוון עמד על כך שהוא ותרומותיו לא יהיו קשורים בכל צורה שהיא עם תורמים אחרים שעשו את הונם בעסקים ביבשת אפריקה וזאת ככל הנראה משום שבעיניו עשיית רווחים באפריקה על חשבון מצוקתם המשוועת של אוכלוסייה הייתה פסולה.
תרומה מכרעת לביטחון ישראל הייתה תרומתו בסך 30 מיליון שקל להקמת הקריה למחקר גרעיני בדימונה בראשית שנות השישים. שגריר ישראל בצרפת לשעבר, אשר בן נתן סיפר בריאיון ליומן השבוע של הערוץ הראשון כי בהזדמנות אחת תרם לוון חצי מיליון דולר במזומן לצורך בניית הכור הגרעיני, בעת שבן נתן היה נציג משרד הביטחון בפריז בשנות ה-50.
קרן רש"י אותה הקים והעמיד בראשה את אחיינו הוברט לוואן, היא בין הקרנות הפרטיות הגדולות בישראל. היא פועלת בעיקר בתחומי החינוך והרווחה ומשקיעה בתחומים אלה יחד עם שותפיה מאות מיליוני ש"ח בשנה. גוסטב לוון הסדיר עוד בחייו כי מרבית ההון שצבר בעסקיו השונים יעמוד לרשות הקרן וימשיך לתרום לחברה הישראלית עוד שנים רבות.
כהוקרה על תרומותיו למוסדות חינוך בישראל קיבל לוון תוארי דוקטור לשם כבוד ממוסדות להשכלה גבוהה בישראל. בשנת 1991 הוענק לו תואר דוקטור מן הטכניון, בטקס פרטי לפי בקשתו. ב-21 בנובמבר 2001 העניקה לו אוניברסיטת בן-גוריון את התואר, בטקס בו הוענק תואר זה לאנשים אחדים וביניהם אברהם סרוסי, מנכ"ל הקריה למחקר גרעיני בגמלאות, שגם לו יד בכינון עוצמת ההרתעה המדעית-ביטחונית של מדינת ישראל וכן ראש ממשלת ישראל אריאל שרון. אך בטקס הענקת התארים לא צוינו תרומותיו הכספיות והוא תואר בו כ-"איש החינוך והמחקר המדעי, חלוץ בשדה הידע ומעמיד תלמידים לדורות הבאים".
גוסטב לוון היה בבחינת אלמוני בתודעה הישראלית ורק לאחר מותו בשנת 2008, כאשר הערוץ הראשון של הטלוויזיה הישראלית שידר כתבה אודותיו, נודע לציבור בישראל לראשונה על גודל תרומתו למדינה.
מאיה אברהם
מאיה אברהם (נולדה ב-22 בפברואר 1980) היא זמרת ישראלית.
ביוגרפיה.
אברהם גדלה והתחנכה בראשון לציון. את שירותה הצבאי בצה"ל עשתה אברהם בלהקת חיל הקשר והשתתפה במהלכו כזמרת ליווי באלבומים של אמנים רבים, ביניהם שרית חדד, עמיר בניון, אייל גולן, עופר לוי ופבלו רוזנברג.
לאחר שחרורה מהצבא, הצטרפה ללהקת סהרה שם הכירה את המפיק נדב ביטון. באותה תקופה הכירה גם את המוזיקאי עידן רייכל והשתתפה באלבומו "ממעמקים", בו ביצעה את השיר "מכל האהבות". השיר יצא כסינגל לתחנות הרדיו וזכה להצלחה גדולה. מאוחר יותר הצטרפה אברהם לסיבוב הופעות של הפרויקט של עידן רייכל בישראל ובחו"ל בו היא משתתפת באופן קבוע עד היום.
בשנת 2005 פצחה אברהם בקריירת סולו, עם הוצאת הסינגל "לפני שנשתגע" שכתב והלחין המוזיקאי הנרי. בינואר 2006 יצא הסינגל השני, "אין לי עוד מקום", שכתבה אברהם יחד עם דנית צור אלמוג ויהודה מסס ללחן של רן אביב. באוגוסט 2006 יצא הסינגל "חכי לי אהובה" בדואט עם יהודה מסס, שכתב והלחין ארקדי דוכין. בשל תגובות מתונות של עורכי המוזיקה ברדיו, ובשל חופשת הלידה של אברהם, נדחתה הוצאת האלבום. ביוני 2007 הוציאה אברהם את הסינגל "למה", שנכתב עבורה על ידי מורן גמליאל ואדם פרי, אותם הכירה בשירותה הצבאי. השיר זכה להצלחה רבה ולהשמעות רבות ברדיו ולווה בקליפ אנימציה. באוגוסט 2007 יצא אלבום הבכורה שלה, "רק רצית אהבה". האלבום כלל גם גרסת עיבוד מחודש לשיר "למה", וכן את השיר "מכל האהבות". אחרי צאת האלבום יצאו כסינגלים גם השירים "איך נתחיל את היום" ו"רק רצית אהבה".
בנובמבר 2008 יצא האלבום השלישי של הפרויקט של עידן רייכל, "בין קירות ביתי", שבו שרה אברהם את השיר "שב".
בינואר 2010 הוציאה סינגל בשם "תרקדי" שזכה להצלחה ולהשמעות רבות. את המילים כתבו רפי מכלוף ואושרת בן ארוש ללחן של רפי מכלוף, ועל ההפקה ניצח רפי קריספין. בהמשך אותה שנה הוציאה שני סינגלים נוספים, שגם הם זכו להצלחה: "כל בוקר" ו"משהו אחר".
בדצמבר 2010 הופיעה אברהם לראשונה עם שיריה ולהקתה במועדון זאפה תל אביב וזכתה לביקורות מעולות.
במקביל המשיכה להשתתף בהופעות הפרויקט של עידן רייכל, שתועדו בשנת 2011 על גבי האלבום "הביתה, הלוך חזור".
בתחילת שנת 2012 עזבה אברהם את חברת התקליטים הליקון לאחר 8 שנים. במרץ 2012 הוציאה את הסינגל "אמת אחת", שכתב והלחין רפי קריספין. ביוני של אותה השנה הוציאה את הסינגל "עד שיבוא אוקטובר", שכתב והלחין בן ארצי.
בינואר 2013 הוציאה מאיה את "תדע" - הסינגל השלישי (מילים: רפי קריספין, לחן: בן ארצי).
ביולי 2013 הוציאה מאיה את "עברתי את הדרך" - (מילים: רפי קריספין, לחן: עינן פרל).
בינואר 2016 הוציאה מאיה את "זרועותיי (מילים ולחן:עינן פרל). השיר זכה להשמעות רבות ובין היתר נכנס לפלייליסט של גלגלצ.
חיים אישיים.
אברהם נשואה ואם לארבעה ילדים. מתגוררת בראשון לציון.
שמוליק צ'יזיק
שמואל (שמוליק) צ'יזיק (5 בספטמבר 1945 – 16 באפריל 1987) היה פזמונאי, מלחין וזמר ישראלי. צ'יזיק עבד עם הזמר אריאל זילבר, אך כתב והלחין שירים גם לאמנים נוספים.
צ'יזיק זכה להכרה מועטה יחסית, על אף ששיריו היו ללהיטים ואחדים מהשירים שכתב המשיכו להתפרסם גם לאחר מותו.
שמוליק היה גם בעל שמחת חיים רבה שהתבטאה בחלק משיריו המפורסמים.
זכה פעמיים בפרס "כינור דוד".
ביוגרפיה.
שנות הארבעים עד שנות השישים.
צ׳יזיק נולד לאסיה לבית לוינסקי ויצחק חרפי (צ'יזיק), מחלוצי התעופה בארץ ישראל, למשפחה בת שני ילדים. הוא החל לכתוב שירים כבר מגיל צעיר, ובגלל עבודתו של אביו נאלץ לחיות תקופה מסוימת עם הוריו באפריקה ובשיקגו. הוא שהה קצרות בישראל לאחר פטירת אביו בסוף שנות ה-50 ועבר עם משפחתו ללוס אנג'לס.
צ׳יזיק התגייס לצה"ל, אך לא השתלב במסגרת ושהה באירופה, מתוך כוונה לשוב לארצות הברית. לבסוף, בגיל 20, החליט צ'יזיק לשוב לישראל.
שמוליק חיבר עם אריאל זילבר שירים בשפה האנגלית, וב-1974 הלחין את שירו הראשון בעברית, "ג'וליה", לפסטיבל שירי הילדים. אולם השיר לא התקבל לתחרות.
שנות השבעים.