המעקב הבריטי אחרי האונייה החל ממערב לאי קסטלוריזו מזרחית לרודוס. ב-24 בנובמבר בשעה 10:00 חג מטוס בריטי מעל האונייה. לשאלתו על נתיב ההפלגה, ענו כי הם שטים מאלג'יר לאלכסנדריה שבמצרים.
החל מהשעה 19:00 החלה המשחתת "היידון" ללוות את האונייה. הבריטים הציעו להפליג לפמגוסטה, וכן עזרה רפואית במידת הצורך. באונייה התנגדו להצעה.
ממפקדת ההגנה בארץ ישראל נשלחו ההוראות היו להניף דגל זר, להחליף את שם האונייה, ולהסוות את המעפילים מתחת לסיפון. על כן, האונייה הפליגה עם דגל פנמי.
המעפילים הורדו אל בטן הספינה וחלק מהם לחדר המכונות. נערכה תוכנית התנגדות להשתלטות הבריטית הצפויה, והמעפילים קיבלו תפקידים.
בהוראות שניתנו למעפילים נאמר, כי יש להתנגד באופן סביל לגירוש, לא להשמיד את מכשיר הקשר, עד שהצבא הבריטי ישתלט על האונייה. אין להשתמש בנשק חם אלא להשליכו, להסכים להורדה בנמל חיפה. יוסי הראל היה אחראי לביצוע התוכנית.
ב-25 בנובמבר עברה הספינה את טריפולי שבלבנון, והבריטים המשיכו ללוותה. בהיותה במרחק 25 מיל מערבית לחיפה, הקיפו את האונייה שלוש משחתות בריטיות: "אספיגל" - HMS Espiegle, "אוקטביה" , ו"בריסנדן" . התנהל דו-שיח בין המפקד הבריטי למעפילים, שהתנגדו לכל הצעה.
האונייה הגיעה סמוך לנמל חיפה, ואז הקיפו אותה שלוש משחתות בריטיות. הוסכם לאפשר לבריטים לעלות על הספינה. הבריטים עלו ותפסו עמדות אסטרטגיות. המעפילים, שהיו מאורגנים עם אמצעי הגנה כמו מקלות וקופסאות שימורים, הסתירו אותם בינתיים.
ב-26 בנובמבר 1946 הוגשה בקשה לבית המשפט לעכב את גירוש המעפילים והוצא צו על תנאי המעכב את הגירוש עד לדיון.
בינתיים ניסו הבריטים להעביר בכוח את המעפילים לשלוש אוניות גירוש בנמל חיפה. פרץ מאבק אלים, שבמהלכו נהרגו שני מעפילים מירי בריטי, וחייל בריטי אחד, והבריטים נסוגו.
זמן קצר אחר כך, הגיעו בריטים מצוידים במסכות גז והשליכו רימוני גז, והכו את המעפילים, עד שהצליחו להשתלט על הספינה ולהוריד את אנשיה. לאחר רימוני הגז הגיעו גם לחדר הילדים, המפקד יוסי הראל נתן למעפילים פקודה להיכנע.
התקשורת עם מפקדת ההגנה בארץ ישראל נמשכה תוך כדי העימות עם הבריטים עד סופו. ואחר כך, מכשיר הקשר הורד לסליק בבטן האונייה.
ב-27 בנובמבר המעפילים הועברו למחנות המעצר בקפריסין. 2 חולים, בהם נעמי שדמי, לבית חולים ממשלתי, 11 פצועים קל הועברו לבית חולים, 5 חולים ו-50 ילדים הועברו למחנה המעצר בעתלית. בהיותם באונייה הם טופלו על ידי הד"ר בנימין ברזילי.
על פי ההוראות יוסי הראל הסתתר בספינה וחולץ אחר כך. יואש צידון וראובן הירש עברו עם המעפילים לקפריסין. משם חולץ ראובן הירש וחזר לתפקידו.
ייצוגיה בתרבות.
המשורר נתן אלתרמן כתב על מאבקם של מעפילי "כנסת ישראל" את השיר "חלוקת תפקידים", שפורסם באותה תקופה בעיתון "דבר". השיר נכתב מנקודת המבט של ילדה נוסעת באונייה (להלן בית ממנו):
יוזף פלאץ
יוזף פלאץ (בגרמנית: Joseph Platz; 11 באפריל 1905 - 30 בדצמבר 1981) היה שחמטאי, רופא ומחברם של שני ספרי שחמט יהודי אמריקאי. יליד קלן שבגרמניה.
חייו.
יוזף פלאץ היה בנם של יעקב פלאץ ואשתו רוזה ששם נעוריה היה רוזנטל. אבות המשפחה הגיעו לקלן בתקופת גירוש ספרד והשם פלאץ נגזר מהשם הספרדי Plaza. המצבה הישנה ביותר של בני משפחת פלאץ, שנקברו בקלן, מתוארכת ל-1610. כילד בגרמניה, בתקופת מלחמת העולם הראשונה, התנסה פלאץ בהפצצות וברעב ובמות אביו כשהיה רק בן 11 ואחותו בת 7. לאחר הבר מצווה, בגיל 14, למד שחמט מדודו וזכה לקבל לעיתים קרובות, כמתנה מאמו, ספרי תאוריה של שחמט. מאחר שחבריו למשחק השחמט, החיילים הבריטיים שהתאכסנו בביתם, לא שיחקו ברמה גבוהה, נרשם פלאץ למועדון שחמט (ב-1920 היו בקלן לבדה 33 מועדוני שחמט).
לאחר סיום בית הספר התיכון, עבד פלאץ כמתלמד בבנק. אימו נישאה בשנית לאלמן מארצות הברית והלה שכנע את פלאץ שרופא עשוי להתפרנס טוב יותר מעובד בנק, לכן, לאחר סיום שלוש שנות החניכות בבנק, פנה פלאץ ללימודי רפואה.
במהרה בא כישרונו לידי ביטוי והיה לאלוף השחמט של העיר ב-1926. הוא למד רפואה וסיים בהצלחה ב-1930, כשהתחיל לעבוד כרופא פנימי בהנובר, שם גם זכה באליפות העיר. בהמשך קיבל עבודה כרופא מנתח בבית החולים של העיר אופנבורג ולא נותר לו פנאי לשחמט, אך את אליפות העיר הזאת לקח בקלות, בתוצאה של 20:0. לאחר עליית אדולף היטלר לשלטון בגרמניה עבר פלאץ לשווייץ, שם נאלץ לחתום על התחייבות שלא יעסוק בשום עבודה, כתנאי לקבלת אשרת שהייה ל-3 חודשים. בתקופה זו התפרנס ממשחקי שחמט בבתי הקפה המקומיים תמורת פרנק או שניים ולמד אנגלית, כדי לקבל אישור הגירה לארצות הברית, אישור שקיבל ביום בו ביקרה אותו משטרת שווייץ כדי להודיע לו שאישור השהייה שלו פג תוקפו.
בארצות הברית עבד פלאץ כרופא, אך גם משחמט לא הניח את ידו. הוא זכה 3 פעמים באליפות מסצ'וסטס ו-4 פעמים באליפות ניו אינגלנד. באליפות הפתוחה של מערב מסצ'וסטס ועמק קונטיקט זכה 14 פעמים. הוא השתתף באליפות ארצות הברית של 1948 והגיע למקום ה-14. בשנים 1939–1940, לאחר שעבר לניו יורק פגש שם את עמנואל לסקר שאיתו היה מיודד עוד מגרמניה, ושיחק איתו משחקי אימון.
פלאץ פרסם שני ספרים בתחום השחמט, האחד ספר זכרונות והשני ספר עם מבחר ממשחקיו.
תיארוך אשלגן-ארגון
תיארוך אשלגן-ארגון או "תיארוך K-Ar" הוא שיטת תיארוך רדיומטרי אשר נועדה לתיארוך חומרים. השיטה מבוססת על ידיעת קצב הדעיכה הרדיואקטיבית של איזוטופים טבעיים, ושיעורו של קצב זה בעת המדידה. שיטת "אשלגן-ארגון" משמשת למציאת גילם של חומרים אשר בהרכבם הכימי מצוי היסוד כימי אשלגן, דוגמת נציץ, מינרלי חרסית, סלעי התאדות דוגמת מלח בישול, וטפרה – כלל החומר הנפלט מהר געש בעת התפרצות געשית ונופל לקרקע.
הרקע.
כאשר מדובר בסלעים ממוצא מגמטי אין אפשרות להשתמש בשיטה המקובלת של התיארוך הרדיומטרי תיארוך פחמן-14, שכן בבזלת אין פחמן. ברם, הבזלת מכילה מעט אשלגן. אחד האיזוטופים של אשלגן 40K הוא חומר רדיואקטיבי טבעי וקיימת התמרה קבועה ויציבה שלו, על ידי לכידת אלקטרון תוך פליטת קרינת גמא לאיזוטופ של הגז האציל ארגון - 40AR. ההתמרה איטית מאוד - זמן מחצית החיים של האיזוטופ הרדיואקטיבי - הוא מיליארד ורבע שנים.
קיימת הבעיה כיצד להפיק אותו שכן, גז הארגון נוצר בתוך הסלע החל מרגע התגבשותו. בתוך הסלע הוא נלכד בתוך שריגי הגבישים של הסלע. לשם כך יהיה עלינו להמיס את השריגים ולשחרר את הגז.
שיטת העבודה.
קביעת גיל הבזלת נעשית בשיטה הבאה:
הגיל הרדיוגני של בזלת הכיסוי.
מדידות שנעשו בסביבות בקעת כנרות העלו כי גיל גג בזלת הכיסוי בממוצע הוא 4.29 מיליוני שנים +- 0.18, לפי הפירוט כדלקמן:
לקריאה נוספת.
גל נבו
גל נבו (נולד ב-29 ביוני 1987) הוא שחיין עבר אולימפי ישראלי, אלוף ושיאן ישראל בשחייה. נחשב לאחד השחיינים הישראלים הטובים ביותר בכל הזמנים. השחיין הישראלי המעוטר ביותר עם 9 מדליות באליפות אירופה בשחייה (2 בבריכה אולימפית ו-7 בבריכת 25 מטר), סגן אלוף אירופה (לונדון 2016) ומקום שישי באליפות העולם בשחייה (רומא 2009). נבו שיאן ישראל הנוכחי (2021) במשחים ל-200 מטר ול-400 מטר מעורב אישי ובמשחה ל-200 מטר פרפר. ייצג את ישראל בשלוש אולימפיאדות (בייג'ינג 2008, לונדון 2012 וריו דה ז'ניירו 2016).
ביוגרפיה.
נבו נולד, גדל והתחנך בקיבוץ חמדיה, אמו קארן היא מורה לאנגלית. בגיל צעיר החל להתאמן בשחייה במועדון "הפועל גלבוע-בית שאן". כשהיה בן 15 נסגר מועדון זה והוא החל לחפש מועדון אחר להתאמן בו. לאחר שלא התקבל לפנימיית המחוננים של מכון וינגייט, החל להתאמן במועדון השחייה זבולון. מועדון זה היה רחוק מהקיבוץ בו גדל ולכן עבר להתגורר אצל משפחתו של השחיין תום בארי בקיבוץ יגור. בשנה בה התאמן במועדון זה, רשם התקדמות גדולה ובסיומה, כשהיה בן 16, התקבל לפנימיית המחוננים במכון וינגייט. בגיל 18 קיבל מצה"ל מעמד של ספורטאי מצטיין, שאפשר לו להתאמן בחו"ל. עד לשנת 2008 התאמן באוניברסיטת המדינה של אריזונה בפיניקס, ולאחר מכן עבר להתאמן בג'ורג'יה טק. בישראל הוא מתחרה מטעם מועדון הפועל ירושלים.
כשהיה בן 17 שבר נבו לראשונה את שיאו של מיקי חליקה במשחה ל-200 מטר מעורב אישי לגילאי נוער ובהמשך שבר גם את השיא הישראלי לבוגרים. באליפות אירופה שנערכה באיינדהובן בשנת 2008, שהייתה גם האליפות הראשונה בה השתתף, שיפר את השיא הישראלי, והעמידו על 2:02.43 דקות. באותה תחרות סיים במקום העשירי, ובכך הבטיח את השתתפותו במשחקים האולימפיים בבייג'ינג. נבו התחרה על הכרטיס למשחקים האולימפיים עם השחיין מאיר חצבני, שהקדים אותו במשחי המוקדמות, בהם אף שבר את שיא ישראל, אך במשחי חצי הגמר הגיע אחרי נבו, במקום ה-13.
בשלב המוקדמות בבייג'ינג, סיים נבו במקום 11 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 4:14.03 דקות ובכך, שיפר את שיאו האישי ב-6 שניות, ואת שיא ישראל הקודם, שקבע מיקי חליקה 9 שנים קודם לכן, ב-3.46 שניות. בשלב המוקדמות ל-200 מטר מעורב אישי שיפר את השיא הישראלי בקרוב ל-3 שניות, בתוצאה של 1:59.66 דקות, והעפיל לשלב חצי הגמר מהמקום ה-12. בשלב חצי הגמר סיים במקום ה-7 במקצה שלו ו-13 בדירוג הכללי, בתוצאה של 2:00.43 דקות, ולא העפיל לגמר.
באליפות המכללות בשחייה של ארצות הברית (בריכת 25 יארד) שנערכה בטקסס במרץ 2009, זכה נבו במדליית כסף במשחה ל-400 יארד מעורב אישי תוך שהוא קובע את התוצאה הרביעית בטיבה בכל הזמנים - 3:38.00 דקות. בנוסף, סיים נבו במקום הרביעי באותה תחרות במשחה ל-200 יארד בסגנון מעורב אישי, בתוצאה של 1:42.79 דקות.