לפי דברי ההיסטוריון צבי גרץ, עם כיבוש בבל בידי המוסלמים התחילה תקופת הגאונים, ורב יצחק מפירוז־שבור הוא הגאון הראשון. לדבריו, הכובש, עלי בן אבי טאלב, גידל את מעמדו של רב יצחק והגדיר אותו כשני במעלה אחרי ראש הגולה. עלי גם ייפה את כוחה של ישיבת סורא בשל חיבתו לרב יצחק. דבריו של גרץ אינם מקובלים על כל החוקרים, שכן הפרטים אינם מבוססים על המקורות.
רב יצחק מפירוז שבור
יצחק מפירוז שבור
עלה עץ האדר
עלה אדר
עלה מייפל
עלה עץ המייפל
עלה האדר
שאלתיאל קבילי
שאלתיאל (צ'רלי) קבילי (1939 – 2 בנובמבר 2004) היה רופא פנימאי, פרופסור לרפואה, מומחה לנפרולוגיה ומנהל מחלקה במרכז הרפואי תל אביב.
ביוגרפיה.
נולד ביוון, ועלה ארצה בשנת 1949. למד רפואה במסגרת העתודה האקדמית באוניברסיטה העברית בירושלים.
התגייס לצה"ל בשנת 1964 ושימש רופא גדודי בחיל השריון. במלחמת ששת הימים היה רופא חטיבתי. התמחה במקביל ברפואה פנימית במרכז רפואי שיבא והיה בין החוקרים המקוריים של מחלת קדחת ים תיכונית משפחתית.
במלחמת יום הכיפורים שימש קצין הרפואה של פיקוד המרכז (מר"פ) ולאחר המלחמה סגן קצין רפואה ראשי. השתחרר מצה"ל בסוף שנות ה-70 בדרגת אל"ם ויצא לתת-התמחות בנפרולוגיה בארצות הברית. במילואים שימש מנהל בית החולים הצבאי של צה"ל בניירובי בעת פעולת שחרור החטופים מאנטבה. כמו כן, היה מנהל מחלקה פנימית ו' בבית החולים הדסה (תל אביב) ושימש אף מנהל בית החולים בפועל. אחרי סגירת בית החולים עבר למרכז רפואי תל אביב והמשיך לנהל שם את המחלקה הפנימית עד למותו.
נטל חלק במשלחות הומניטריות רפואיות במדינות עולם שלישי ובמיוחד בקמבודיה.
בנו גיא נפצע קשה במהלך מלחמת לבנון השנייה, בעת ששירת כמג"ד בחטיבה 401.
קבילי נפטר בשנת 2004 ממחלת סרטן הכבד.
קפיצת בסיס
קפיצת בסיס הוא ספורט אתגרי העוסק בקפיצה ממקום מקובע בעזרת מצנח ופתיחתו אחרי נפילה חופשית, קצרה ברוב המקרים.
מקור המונח בעברית הוא בשמו בראשי התיבות באנגלית: Building - בניין, Antenna - אנטנה, Span - גשר, Earth - אדמה (הצוק) היוצרים את המילה BASE שמשמעותה המילולית היא "בסיס".
אלו הם ארבעת העצמים המרכזיים שמהם קופצים קפיצת בסיס. לאחר שקופצים מכולם, ושורדים לספר, מבקשים מספר בסיס, שהוא בעצם מספר סדורי של הקופצים מאז ומעולם. הקופצים הראשונים (בעלי מספרי בסיס 1 ו-2) היו פיל סמית' ופיל מייפילד, אשר קפצו מגורד שחקים ביוסטון שבטקסס ב-18 בינואר 1981.
בהשוואה לצניחה חופשית, קפיצת בסיס מסוכנת יותר. בצניחה חופשית קיים מצנח ומצנח רזרבי. לאחר נפילה חופשית עדיין ניתן לפתוח אותם בגובה מסוים, שבטוח לפתוח בו מצנח. בקפיצת בסיס לקופץ יש מצנח אחד ייעודי לקפיצות מסוג זה, אשר אמור להיפתח במהירות. כיוון שהגובה ממנו קופצים נמוך למדי, לעיתים כ-100 מטר, אין מספיק זמן לפתוח מצנח רזרבי.
רוב הקפיצות ממקומות מפורסמים נעשות באישון לילה מכיוון שהספורט אינו חוקי ברוב המקומות. כמו כן בעלי המקום אינם רוצים לקחת אחריות על אדם שקופץ ועלול להפגע במקום שבבעלותם.
בין היעדים שמהם קפצו קפיצת בסיס נמנים: מגדלי פטרונס, מגדל אייפל, מערת הסנוניות במקסיקו, מלון מרינה ביי סנדס ואף מגדלי עזריאלי והארובה בתחנת הכוח אורות רבין.
נכון ל-1 ביולי 2022, מספר ההרוגים מקפיצת בסיס עמד על 457 מאפריל 1981.
הפילוג בתנועה הקיבוצית
משה שטרן (חזן)
משה שטרן (נולד ב-23 ביולי 1935), הוא חזן ידוע, ונחשב לאחד מטובי חזני יהדות אשכנז בעולם.
קורות חיים.
שטרן נולד בכ"ב בתמוז ה'תרצ"ה בבודפשט, בירת הונגריה וגדל במשפחה בה השירה הייתה נוהג נפוץ וחלק מבני המשפחה שימשו כחזנים, ביניהם אביו שלימד את בנו חזנות ואחיו הגדול יליד 1915 לאסלו (בנימין) שטרן שפעל כחזן ראשי בעל שם במשך עשרות שנים בבודפשט. שטרן נודע כילד פלא אולם לא נותרו עדויות מוקלטות מילדותו.
מלחמת העולם השנייה קטעה את הופעותיו בהונגריה כילד, אליה שב מאוחר יותר לקונצרטים רבים.
את דרכו החזנית החל שטרן בבית הכנסת הגדול של העיר רחובות בשנת 1953, שם שימש מספר שנים כחזן ראשי. משם עבר לבית הכנסת היכל שלמה בירושלים שם כיהן כחזן עד שנת 1961 ובהמשך עבר לדרום אפריקה שם כיהן כחזן עד שנת 1967.
בשנת 1968 נקרא לשמש כחזן בבית הכנסת בית-אל בבורו פארק, בית כנסת שידוע בזכות החזנים הידועים שהתפללו בו במהלך המאה הקודמת. שטרן כיהן כחזן במשך תשע שנים, וקנה לעצמו שם עולמי.
בשנת 1977 חזר לישראל והשתקע בשכונת הר נוף בירושלים.
סגנונו.
שטרן התפרסם בזכות מנעד הקול שלו ובקולו העוצמתי והרחב ובכל ביצוע שלו יש מאפיין קולי שייחודי לו. כמו כן, הוא בעל יכולת לאלתר מנגינות שונות תוך כדי התפילה.
מסרשמיט 109
מסרשמיט 262
יוחנן פלסנר
יוחנן פלסנר (נולד ב-17 בינואר 1972) הוא נשיא המכון הישראלי לדמוקרטיה החל משנת 2014, לשעבר חבר הכנסת מטעם סיעת קדימה ומנכ"ל המפלגה.
ביוגרפיה.
פלסנר נולד באנגליה וגדל בירושלים. הוא בנם של חוקרת התקשורת פרופ' תמר ליבס, ואולריק פלסנר, אדריכל ישראלי ממוצא דני.
פלסנר למד בבית הספר הניסויי ירושלים, היה שחיין מקצועי מגיל 9 ועם גיוסו לצה"ל, שירת בסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות של חטיבת הצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה וכן הכשרה כמפקד כיתה. עם תום המסלול יצא לקורס קצינים, ובסיומו שב לסיירת מטכ"ל כמפקד צוות.
לאחר שחרורו מצה"ל החל בלימודים לתואר ראשון בכלכלה והשתתף ב"תוכנית אמירים למצטיינים" באוניברסיטה העברית. את לימודיו סיים בהצטיינות. במהלך הלימודים, בין 1995 ל-1996, שימש כעוזרו של נשיא המכון הישראלי לדמוקרטיה. בהמשך, השלים תואר שני מבית הספר לממשל של אוניברסיטת הרווארד, במסלול שכלל התמחות בכלכלה פוליטית ובלימודי ביטחון. במהלך שהותו בארצות הברית, עסק החל משנת 2001 בפעילות הסברתית מטעם הקונסוליה הישראלית בבוסטון ובייעוץ אסטרטגי.
בשנת 2004 מונה ליועץ חיצוני לראש המכון לחשיבה אסטרטגית במשרד ההגנה האמריקני, אנדי מרשל.
בשנת 2005 מונה לראש תחום פרויקטים מיוחדים במשרד ראש הממשלה, ושקד על גיבוש רפורמה במשטרה.
קריירה פוליטית.
לקראת הבחירות לכנסת ה-17 הוצב במקום ה-32 ברשימת קדימה. המפלגה זכתה ב-29 מנדטים, והוא נותר מחוץ לכנסת. זמן קצר אחר כך, ביוני 2006, מונה למנכ"ל המפלגה. כמנכ"ל, עסק בביסוס התשתית הארגונית של המפלגה, שהוקמה פחות משנה קודם לכך, ובהקמת סניפיה ומוסדותיה השונים.
ב-25 בספטמבר 2007 הגיש חבר הכנסת שלמה ברזניץ את התפטרותו, ופלסנר נכנס לכנסת במקומו. בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-18 ברשימת קדימה, ונבחר מחדש לכנסת. היה חבר בוועדת החוץ והביטחון ובוועדת חוקה, חוק ומשפט, ועמד בראש הצוות לבחינת יישום חוק טל. כחבר הכנסת יזם, יחד עם דוד רותם, תיקון לחוק העונשין, המחמיר את הענישה בעבירות של תקיפת שוטר ותקיפת עובד ציבור, הוא גם יזם תיקון לחוק המים המחייב התקנת חסכמים במבני ציבור.
לאחר המשט לעזה תקף מעל בימת הכנסת את חברת הכנסת חנין זועבי, ובעקבות שימוש שעשה בפריטים אישיים מתוך הביוגרפיה של ח"כ זועבי, ספג ביקורת מצד האגודה לזכויות האזרח וגורמים נוספים, שטענו כי בדבריו גילה שוביניזם.
בשנת 2012 מונה לראש "הוועדה לקידום השוויון בנטל", שנודעה בציבור בשם "ועדת פלסנר". חרף החלטתו של ראש הממשלה, בנימין נתניהו, לפרק את הוועדה בעקבות פרישת אחדים מחבריה, הציג פלסנר דו"ח משלו שהתבסס על טיוטת הדו"ח של הוועדה.
פלסנר הוצב במקום השלישי ברשימת קדימה לכנסת ה-19 ולא נבחר לכנסת לאחר שהמפלגה זכתה בשני מנדטים בלבד. לאחר התפטרותו של ישראל חסון, ביקש לוותר על מקומו ברשימת קדימה ולא להיכנס לכנסת. במקום חסון נכנס יובל צלנר.
במרץ 2014 מונה לנשיא המכון הישראלי לדמוקרטיה.
חיים אישיים.
פלסנר מתחרה בשחייה מגיל תשע, וזכה מספר פעמים באליפות ישראל לגילאים ובאליפויות המאסטרס, תחת הדרכתו של המאמן האולימפי מנו מאי. כיום הוא עדיין משמש שחיין מאסטרס פעיל.
פלסנר מתגורר בהוד השרון. היה נשוי לעו"ד מתת פלסנר ולהם שתי בנות מנישואים אלה. נישא בשנית לשמרית ולו שלושה ילדים מנישואים אלו.
קישורים חיצוניים.
מכתביו
מחלף דניאל
מחלף דניאל הוא מחלף המחבר את כביש 1 וכביש 6 וממוקם סמוך ליישוב כפר דניאל ומכאן שמו. המחלף מורכב מגשר בכביש 1 לכיוון מזרח החולף מעל כביש 6.
מחלף דניאל אינו מחלף אופייני מכיוון שהוא ממוקם בקצה קטע בו מתאחדים נתיבי כביש 1 וכביש 6 עד למחלף בן שמן. כיווני הנסיעה האפשריים בו מועטים באופן יחסי והם מאפשרים למעשה רק מעבר מכביש 1 בכיוון מזרח לכביש 6 בכיוון דרום. שילובים נוספים בין כביש 1 ל-6 מתאפשרים באמצעות איחוד הנתיבים שלהם המתבצע בסמוך.
סמוך מאוד למחלף עובר גשר של מסילת הרכבת מתל אביב-יפו למודיעין-מכבים-רעות והנוסעים במחלף בכיוון מזרח נוסעים במקביל למסילה. דרומית למחלף נמצא מתחם גדול של חברת החשמל לישראל.
מחלף השלום
מחלף השלום הוא מחלף בנתיבי איילון הממוקם בתל אביב-יפו על רחוב גבעת התחמושת ומתחבר לדרך השלום. המחלף הוא אחד העמוסים בישראל, ומדי יום עוברים בו מאות אלפי כלי רכב.
בדומה למחלפים רבים בנתיבי איילון, מחלף השלום בנוי בתצורת מחלף יהלום ובו גשר הממוקם מעל הכביש הראשי. היציאות והכניסות למחלף בדרך השלום מרומזרות, ואילו בנתיבי איילון מתאפשרת תנועה חלקה ללא רמזורים. חברת נתיבי איילון ועיריית תל אביב מקדמות תוכנית לביטול הרמזורים בצדו המזרחי של המחלף בעזרת בנייתן של רמפות בצורת לולאה בצד זה של המחלף. עם זאת, תוכנית זו נדחתה בפברואר 2009 עקב התנגדותם של פעילי איכות סביבה הטוענים כי התוכנית המוצעת אינה מספקת פתרונות נוחים דיים למעבר הולכי רגל ורוכבי אופניים.