בשנת שבתון שבמהלכה שהה באוניברסיטת וושינגטון, קרא בלוך ספר על המוזיקה של טרזין מאת ז'וז'ה קאראס. הוא הסתקרן לגבי הפרק הזה של השואה והחליט ללמוד עוד על המחנה והגטו שהיה ממוקם מחוץ לפראג בתקופת מלחמת העולם השנייה. מפגש בלונדון עם ג'רלדין אוורבך, בעלת סמכות חשובה במוזיקה יהודית, חיזק את התעניינותו בתחום המוזיקה של טרזין. בשובו לישראל חיפש בלוך את חברי הקהילה הצ'כית, שרובם היו ניצולי טרזין. אחת מהם הייתה הפסנתרנית אדית קראוס, שהייתה ילדת פלא ותלמידתו של הפסנתרן הנודע ארתור שנאבל. עוד בשהותה בטרזין בתקופת השואה היא ביצעה בביצוע בכורה את הסונטות של ויקטור אולמן, שנספה באושוויץ. אדית קראוס החלה לנגן שוב את היצירות שנגנה לראשונה בטרזין, אבל הפעם לקהל בישראל, ארצות הברית, אנגליה, צרפת וגרמניה. זה התאפשר בזכות מאמציו של דוד בלוך. כמו כן יזם בלוך את הגעתו של הבריטון הצ'כי הנודע קארל ברמן, שהורשה לעזוב את צ'כוסלובקיה ולערוך יחד עם אדית קראוס קונצרטים, וזאת בפעם הראשונה מאז שהתראו לאחרונה ב 1945 בטרזין.
כאשר דוד בלוך ביקר בפראג בשנת 1987 כדי לקדם את מחקרו על טרזין, הוא מצא כי יש התעניינות רבה בכך. מיד לאחר מהפכת הקטיפה ב -1989, הוא חזר והתקבל בצ'כיה בברכה. במהלך השנים הבאות התדפק בלוך על דלתות בתי הוצאה וחברות תקליטים, וקיבל את תמיכתם של המו"לים "בוזי אנד הוקס" ו"בוטה אונד בוק" לפרסם את המוזיקה של טרזין. בלוך הפיק סדרת תקליטורים, שיצאה כאנתולוגיה בחברת ההקלטות קוך. כמו כן שימש כיועץ לסדרת תיעוד של ה-BBC שעסקה במוזיקה של טרזין, ולתוכנית "גתה והגטו" של הטלוויזיה השוודית שעסקה במלחין ויקטור אולמן.
כאשר התעוררה המודעות לפרויקט טרזין שיזם בלוך, הוא קיבל כתבי יד מקוריים של יצירות שנכתבו בטרזין. דרך קשרים אישיים שיצר, הקליט בלוך יותר מ-100 ראיונות עם ניצולי טרזין בכל רחבי העולם. כמנהל פרויקט המוזיקה מטרזין נעזר במחקריו במוזיאון היהודי בפראג, בבית טרזין וביד ושם בישראל.
לא הייתה זו רק החייאת העבר של אנשים שסיקרנו את בלוך, אלא גם הפחת חיים חדשים ביצירותיהם של מלחינים, שהקריירה שלהם וחייהם נגדעו בצורה כה טרגית ונמהרת בשואה. בלוך החל ללמד קורסים על המוזיקה מטרזין שבהם השתתפו סטודנטים צעירים, ויחד עם פולקר אהמלס מהמבורג, גרמניה, ארגן כיתות אמן בתקופת הקיץ, שכללו גם מוזיקאים ניצולי שואה בקרב המדריכים. בין השנים 1999 ו-2003 נערכו כיתות אמן בינלאומיות עם סטודנטים עד גיל 18 בהדרכתם של ניצולי השואה פול קינג (כנר) ואדית קראוס (פסנתר). בשנת 2000 נערכו כיתות אמן בפראג, בשנת 2002 בשוורין, גרמניה, ובשנת 2003 בבית טרזין בישראל. בחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב אף נכתבו מספר עבודות מ.א. על המוזיקה מטרזין.
במשך יותר מ-25 שנים פעל בלוך בלהט לחשוף את חייהם ואת המוזיקה של שוכני הגטו בטרזין. בחמש השנים האחרונות לחייו חלה בלוך במחלת האלצהיימר, ונפטר בביתו בכפר סבא ב-2010. הוא הותיר מאחוריו הרבה עבודה שלא זכה לסיים, כולל גם מספר הקלטות. משפחת בלוך היא האפוטרופוסית של ארכיון טרזין, אשר עבר דיגיטציה. בסופו של דבר יהיה ארכיון זה זמין לציבור.
חיוכה של מונה ליזה
איש לחם הג'ינג'ר
Refcode
גילוי מוקדם
ברפואה מונעת, גילוי מוקדם הוא מניעה שניונית של מחלות - הליך שמטרתו לגלות מחלה או גורם סיכון בשלבים מוקדמים שלהם, כשנזקיהם עדיין אינם גלויים, על מנת לטפל בהם בשלב מוקדם ככל האפשר ולשנות את מהלך המחלה.
לגילוי מוקדם משמשות בדיקות רפואיות שגרתיות (בדיקות דם, מדידת לחץ דם, הדמיה וכדומה), וכן בדיקות ממוקדות באנשים שבהם החשש למחלה מסוימת גדול יותר. מבחינת הרפואה המונעת, גילוי מוקדם בא לאחר מניעה ראשונית - הפחתת החשיפה לגורמי סיכון, או יצירת חסינות כלפיהם, באמצעות אימוץ אורח חיים בריא, חיסונים, טיפול תרופתי מונע וכדומה, ולפני מניעה שלישונית - התערבות לאחר הופעת המחלה לשם הפחתת הסיבוכים וצמצום השלכותיה של מחלה מפושטת.
מחלת הסרטן.
לגילוי מוקדם תפקיד מרכזי במאבק במחלת הסרטן - אחוזי הריפוי של סרטן שהתגלה בשלב התחלתי הם גבוהים, בעוד סרטן שהתגלה בשלבים מאוחרים בדרך כלל אינו ניתן לריפוי, ועלול להוביל למוות. לשם גילוי מוקדם משמשות בדיקות אחדות:
מדענים מקליבלנד קליניק באוהיו פיתחו בדיקת דם שתאפשר גילוי מוקדם של סרטן. מחברי המחקר טוענים שבבדיקה שערכו בקרב 1600 בני אדם, הצליחו לזהות כ-90% סמנים גנטיים של סרטן מכמה סוגים
אוסאמה
אוסאמה (בספרדית: Ozama) הוא נהר ברפובליקה הדומיניקנית. אורכו 148 ק"מ, והוא הנהר הרביעי באורכו במדינה, אחרי יאקה דל נורטה, יונה ויאקה דל סור. מוצאו ברכס יאמאסה (Yamasá) שבדרום המדינה, סמוך לעיר וייה אלטאגראסיה, והוא נשפך לים הקריבי בתחומי הבירה סנטו דומינגו. בסמוך לשפך, בצדו המערבי, מצוי מבצר אוסאמה, המבצר הראשון שהקימו הספרדים ביבשת אמריקה, במטרה להגן על העיר.
לנהר זורמים שלושה נהרות עיקריים: איסבלה, סאביטה (Sabita) ויבקאו (Yabacao). פרט לכך, מוזרמים אליו גם שפכים רבים, ביתיים ותעשייתיים, והוא אחד הנהרות המזוהמים במדינה.
מבצר אוסאמה
מבצר אוסאמה (בספרדית: Fortaleza Ozama) הוא מבצר בסנטו דומינגו, בירת הרפובליקה הדומיניקנית, סמוך לגדתו המערבית של נהר אוסאמה.
המבצר הוקם בין 1502 ל-1505 בהוראת המושל ניקולאס דה אובאנדו במטרה להגן על סנטו דומינגו ועל הנמל שלה מפני שודדי ים ומפני יריבותיה של ספרד על השליטה באזור – בריטניה, פורטוגל וצרפת. בדומה למבנים אחרים באותה תקופה, גם את המבצר בנו ילידים בני הטאינו ועבדים שהובאו מאפריקה. עם השלמת הבנייה היה מבצר אוסאמה לראשון המבצרים הספרדים ביבשת אמריקה, ולמעשה המבנה הצבאי הראשון של מעצמה אירופית כלשהי ביבשת זו.
הלבנים ששימשו לבניית המבצר סותתו מאלמוגים שנישלו מהים, והן הוצמדו זו לזו בתערובת של גבס, חרסית, גיר ודם של בעלי חיים. המבנה הראשון שהוקם, שהוא גם המבנה המרכזי בתחומי המבצר, הוא "מגדל המחווה" (Torre de Homenaje), המתנשא לגובה של 18 מטרים. סביבו הוקמו יתר המבנים ועמדות לתותחים. החומות המקיפות את המבצר נבנו בעובי של 3 מטרים, פרט לחומה הפונה לנהר, שעוביה מטר אחד. שער הכניסה, הפונה לעיר, הוקם ב-1608.
פרט להגנה על העיר, שימש המבצר גם כבית סוהר, ובייעודו זה פעל עד 1965. עם פינויו באותה שנה, נפתח המבצר לציבור הרחב. ב-1990 הוכרזה העיר הקולוניאלית של סנטו דומינגו כאתר מורשת עולמית, והמבצר נכלל בשטח ההכרזה.
סרטן עור
רופא עור
ורד רום-קדר
אבחון מוקדם
מקסימיליאן ארנולד
מקסימיליאן ארנולד (בגרמנית: Maximilian Arnold; נולד ב-27 במאי 1994) הוא כדורגלן גרמני המשחק בתפקיד הקשר ההתקפי בקבוצת וולפסבורג מהבונדסליגה.
קריירת מועדונים.
ארנולד עזב את ביתו בגיל 12, במטרה להצטרף לאקדמיית הכדורגל לנערים של דינמו דרזדן. שלוש שנים בלבד לאחר מכן, הוא הצטרף לוולפסבורג. יחד עם קבוצות הנערים של מועדונו החדש, זכה ארנולד ב-2 תוארי אליפות לנוער, ב-2009 וב-2011.
ב-26 בנובמבר 2011 ארנולד ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים, כאשר נכנס כמחליף בשלב מאוחר של משחק החוץ מול אאוגסבורג, בו הפסידה קבוצתו 0–2. במשחק זה, ארנולד עשה היסטוריה במועדונו, כאשר היה לשחקן הצעיר ביותר שמשחק עבורו, בגיל 17, חמישה חודשים -30 ימים בלבד.
ב-13 באפריל 2013, ארנולד כבש את שערו המקצועני הראשון, כאשר כבש את השער הראשון במשחק התיקו 2-2 נגד 1899 הופנהיים. כך, גם קבע שיא חדש נוסף במועדון, והיה לכובש הצעיר ביותר בוולפסבורג. ב-22 ביוני 2013, ארנולד חתם על חוזה ארבע-שנתי חדש במועדונו.
תמר עילם גינדין
תמר עילם גינדין (נולדה ב-6 בנובמבר 1973) היא בלשנית ישראלית המתמחה בפרסית ובאיראן הקדומה והמודרנית.
ביוגרפיה.
נולדה בירושלים וגדלה בגדרה. מגיל צעיר נמשכה ללימודי שפות וכבר כנערה למדה, בין היתר, סינית, צרפתית וערבית. בגיל 14 החלה להתעניין בפרסית ובתולדות איראן, בעקבות התיידדותה עם עולה חדשה מאיראן. בהמשך שירתה בחיל המודיעין. סיימה תואר ראשון בבלשנות באוניברסיטה העברית בשנת תשנ"ז (1997), והמשיכה ללימודי דוקטורט במסלול הישיר בחוג לבלשנות תחת פרופסור שאול שקד אותו סיימה בשנת תשס"ה (2005). גינדין לימדה את השפה באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת חיפה.
עילם גינדין היא חברת סגל בכירה במרכז שלם, עמיתת מחקר במכון מאיר ומרים עזרי לחקר איראן והמפרץ הפרסי באוניברסיטת חיפה, חוקרת בצוות הפרסית היהודית של פרויקט פרידברג לחקר הגניזה הקהירית, חוקרת ומרכזת הפרויקט הבינלאומי של מילון הפרסית האמצעית, חוקרת ראשית בפרויקט מיפוי איזוגלוסות, במסגרת מענק Minerva Arches של מכון מקס פלאנק, ומפתחת הדרכה והוראת תחביר פרסי בעברית.
היא מרצה מעל גבי במות שונות, לרבות באמצעי התקשורת, בהם היא מתראיינת ומגישה תוכניות, בנושאי השפה הפרסית, ההיסטוריה והאקטואליה של איראן וזיקתן ליהדות ולמדינת ישראל (כולל התמחות בניתוח מגילת אסתר לאור ההיסטוריה והשפה הפרסית) ומתחזקת בלוג פעיל בשם "עברית וחיות אחרות".
בשנת 2006, לאחר שילדה שני ילדים, שימשה כפונדקאית וילדה את בנה של חולת כליות שהרופאים אסרו עליה להיכנס להריון. עילם גינדין מרצה בפורומים שונים גם על נושא זה.
בתחילת 2018 החלה להעלות פודקאסט באתר ייעודי בשם "איראניום מועשר", הדן על נושאים שונים באיראן כגון היסטוריה ומיתולוגיה איראנית, ואקטואליה וחדשות מתוך איראן, בעיקר על רקע המחאות נגד המשטר.
חיים פרטיים.
עילם גינדין היא אם לשלושה. מתגוררת בכפר סבא.
הפרעות שינה
כריסטיאן סירגי