ויימות' נולדה כמושבה ומורכבת משתי העיירות ההיסטוריות ויימות' ומלקומב רג'יס. היא החלה להתפתח החל ממחצית המאה ה-12. בשנת 1252 ויימות' נוסדה כעיירת נמל ובנפרד אליה מלקומב רג'יס התפתחה גם היא בעזרת עסקי ייבוא סחורה מהנמל המקומי. ביוני 1348 הגיעה אל מלקומב רג'יס מגפת המוות השחור, העיירה נחשבת לראשונה באנגליה אליה הגיעה המגפה ומעריכים כי ממנה התפשטה לשאר רחבי אנגליה. בתחילת דרכן ויימות' ומלקומב רג'יס נחשבו ליריבות בעסקי הסחר אך בשנת 1571 אוחדו בשם ויימות'.
בשנות השלושים של המאה ה-16, על מנת לבלום פלישה לאנגליה, נבנו על ידי הנרי השמיני, מלך אנגליה, שני מבצרים בדרום דורסט: מבצר פורטלנד שבקאסלטאון ומבצר סנדספוט שבוויימות'. עם השנים מבצר סנדספוט אשר נמצא על שפת הים נשחק עקב קרבתו למים וחלקים ממנו אף נפלו אל תוך הים. במהלך מלחמת האזרחים האנגלית, בפברואר 1645, כ-250 בני אדם נהרגו בקרבות המקומיים. בשנת 1635, כמאה תושבים מהעיירה היגרו אל היישוב החדש ויימות' שבמסצ'וסטס, ארצות הברית כאשר חצו את האוקיינוס האטלנטי על ספינת "Charity". תושבים נוספים היגרו ליישוב החדש ויימות' שבנובה סקוטיה, קנדה על מנת לחזק גם את אוכלוסייה מקומית זו.
בשלהי המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19, ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, נהג לבקר בעיירת הנופש של ויימות' בחופשות הקיץ ושהה בבית הנופש שנבנה בהוראת אחיו. בשנת 1809 נבנה פסל אל מול חוף הים בשם 'פסל המלך' לאות ציון ביקוריו הרבים של המלך בעיירה ובשנת 2007 עבר הפסל שיפוץ. נוסף על כך, בשנת 1908 נחקקה דמות גבעה של המלך על גבעה בסמוך לעיירה. במהלך מלחמת העולם הראשונה, כ-120 אלף חיילי אנזא"ק נשלחו לוויימות', שם קיבלו טיפול רפואי ועברו תהליך שיקומי. במלחמת העולם השנייה, ויימות' הופצצה על ידי מטוסים גרמניים ו-517,816 חיילים יצאו מחופי העיירה על אוניות בדרכם ללחימה בנורמנדי.
העיירה אירחה את תחרויות השיט באולימפיאדת לונדון 2012. התחרויות נערכו באקדמיית השיט הלאומית ויימות' ופורטלנד שבעיירה, סמוך למפרץ ויימות', למרות שמרבית התחרויות בענפים השונים התקיימו בלונדון עצמה.
גאוגרפיה ואוכלוסין.
השטח הכולל של העיירה הוא 18.5 קמ"ר והיא נמצאת בתוך מחוז דורסט. העיירה היא בעצם שער הכניסה הראשי אל אתר המורשת העולמי חוף היורה, שאורכו הוא כ-155 קילומטרים והיא ממוקמת בערך באמצעו. בשנות ה-80 וה-90 נבנה שובר גלים סביב נמל ויימות' על מנת למנוע הצפות.
על פי מפקד אוכלוסין משנת 2011, אוכלוסיית ויימות' מונה 52,323 תושבים וצפיפות האוכלוסייה היא 2,800 נפש לקמ"ר. 61.0% מהאוכלוסייה בעיירה הם נוצרים, 29.3% הם חסרי דת, 7.9% לא ציינו את דתם, 0.5% מוסלמים, 0.1% יהודים ו-1.2% בני דתות אחרות.
לאהתלוננתי
WhyIDidntReport
גשר הידידות הסינו-קוריאני
גשר הידידות הסינו-קוריאני או גשר הידידות סין-קוריאה הצפונית (בקוריאנית: 조중우의교; בסינית מפושטת: 中朝友誼橋) הוא גשר הממוקם על נהר היאלו על גבול סין–קוריאה הצפונית. הגשר מקשר בין העיר דאנדונג בסין וסינוויג'ו בקוריאה הצפונית באמצעות רכבת וכביש. הגשר אינו מיועד להולכי רגל.
גשר זה מהווה אחד ממעברי הגבול הרשמיים של קוריאה הצפונית, ודרכו ניתן להיכנס או לעזוב את המדינה.
הגשר נבנה על ידי הצבא היפני הקיסרי במהלך תקופת הכיבוש היפני בקוריאה ובמנצ'וקוו (צפון מזרח סין של היום), בין אפריל 1937 למאי 1943.
במקור שמו של הגשר היה גשר הנהר יאלו, ורק בשנת 1990 שם הגשר שונה לשם הנוכחי.
רקע והיסטוריה.
במרחק של כ-100 מטר במורד הזרם מהגשר שוכן גשר ישן, אשר כיום מכונה הגשר השבור על נהר היאלו, אשר נפתח לתנועה בין סין לקוריאה בחודש אוקטובר 1911.
העבודה על הגשר החדש החלה בשנת 1937, כאשר במהלך שנת 1943 הושק לתנועת רכבות בין שתי המדינות.
במהלך מלחמת קוריאה, בין נובמבר 1950 ועד לפברואר 1951, חיל האוויר האמריקני עשה שימוש במפציצי בואינג B-29 סופרפורטרס ובמטוסי קרב מסוג לוקהיד F-80 שוטינג סטאר לשם התקפות חוזרות ונשנות על הגשרים שלאורך נהר היאלו, בניסיון לעצור את תנועת צבא השחרור העממי דרומה ולפגוע באספקה השוטפת שלו מכיוון סין העממית. הפצצות אלו הובילו גם להריסתם של שני הגשרים.
בהמשך, הגשר החדש תוקן והוחזר לפעילות. במקביל, הגשר הישן נותר הרוס בחלקו הצפון-קוריאני, וכיום משמש כאטרקציה תיירותית.
נכון לשנת 2018, לאורך הגשר עובר כבל סיב אופטי אשר מעניק לקוריאה הצפונית גישה לרשת האינטרנט דרך ספקית האינטרנט הסינית China Unicom. בדומה לכבל דומה אשר נמתח לאורך גשר הידידות (קוריאה-רוסיה) מטעם ספקית האינטרנט הרוסית TransTelekom.
תיירות.
גשר הידידות הסינו-קוריאני מהווה אטרקציה תיירותית בסין, ומדורג בסולם AAAA במדד התיירות הסיני הלאומי. נכון לימינו, סירות תיירות מסין נוהגות לשוט בסמוך ומתחת לגשר, תוך שיט בסמוך לחופי קוריאה הצפונית.
גשר הידידות (קוריאה–רוסיה)
גשר הידידות קוריאה–רוסיה (בהנגול: 한국 러시아 우정의 다리; ברוסית: Корейский Мост Дружбы) הוא גשר רכבת מעל נהר טומן, המקשר בין קוריאה הצפונית ורוסיה לאורך הגבול המשותף בין שתי המדינות.
היסטוריה.
הגשר הושלם ונפתח לתנועה בשנת 1959, כתחליף לגשר זמני מעץ שנבנה במקום.
נכון לשנת 2018, גשר הידידות מהווה מעבר הגבול היחיד לאורך הגבול היבשתי בין רוסיה לקוריאה הצפונית, שאורכו כ-17 קילומטר. אף שהגשר נועד באופן בלעדי לתנועת רכבות, לוחות ברזל אשר מונחים בין המסילות מאפשרים תנועת כלי רכב על הגשר, וזאת במקרים מיוחדים ובתיאום מראש.
בחודש אוקטובר 2017 הושלמה הנחתו של כבל סיב אופטי לאורך הגשר, אשר מעניק לקוריאה הצפונית גישה לרשת האינטרנט דרך ספקית האינטרנט הרוסית TransTelekom, חברת בת של חברת מסילות הברזל הרוסיות. הכבל נועד לשחרר את קוריאה הצפונית מתלותה הבלעדית בספקית האינטרנט China Unicom לצורך גישה לאינטרנט (אשר מפעילה כבל דומה על גבי גשר הידידות הסינו-קוריאני).
אנאבל 2
אנאבל 2 (באנגלית: Annabelle: Creation, ובעברית: אנאבל: הבריאה) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2017. הסרט הוא הסרט הרביעי ביקום הקולנועי של לזמן את הרוע.
תקציר העלילה.
בשנת 1943, אמן הבובות סמואל מאלינס (אנתוני לה-פגילה) ואשתו אסתר (מירנדה אוטו) שוכלים את בתם בת השבע, אנאבל, שנדרסה בתאונת דרכים מצערת. הוריה נשבעו שהם יתמסרו לכל כוח שיאפשר להם להתאחד בחזרה עם בתם. לאחר מכן הם החלו לקבל מסרים ורמזים מאנאבל שהיא מבקשת אישור להיכנס לבובתה על מנת להיות נוכחת עמם, והם נותנים את אישורם. עד מהרה מתחוור לזוג שזאת לא בתם אלא דמות שטנית שהתחפשה לה, והיא מנסה לקחת את נשמתה של אסתר. אסתר ניצלת ברגע האחרון לא לפני שהדמות תקפה אותה והשאירה צלקת קשה על פניה. הבובה עברה תהליך טיהור על ידי הכנסייה וננעלה בתוך ארון שקירותיו כוסו בדפי תנ"ך.
12 שנים לאחר מכן זוג ההורים האבלים מארחים שש בנות יתומות ונזירה האחראית עליהן. ג'ניס, ילדה נכה עקב מחלת שיתוק ילדים, מקבלת מסרים מאנאבל ומשחררת אותה מהארון שבו נכלאה. אנאבל בחרה לתקוף אותה מבין חברות הקבוצה כיוון שנחשבת כ"טרף קל" בהיותה נכה וחלשה. לאחר מאמצים רבים תוכניתה מצליחה ואנאבל משתלטת על ג'ניס.
לאחר מכן אנאבל הורגת באכזריות את הוריה ומנסה להרוג גם את שאר היתומות שבבית אך ללא הצלחה. היתומות מחליטות לכלוא את אנאבל יחד עם הבובה בחזרה בחדר אך כשהמשטרה מגיעה, אנאבל בורחת ורק הבובה נשארת בחדר.
היתומות עוברות לגור במקום אחר לאחר שאיבדו לתמיד את חברתן.
בסיום הסרט ג'ניס הנכה (שהתגברה על מגבלותיה בעזרת השתלטות הרוח של אנאבל) נראית בבית יתומים כאשר הורים פוטנציאליים, הזוג הייגניס, מגיעים לאמץ אותה והיא מציגה את עצמה כאנאבל. היא גדלה כילדה נורמטיבית כ-12 שנים עד שערב אחד היא מגיעה לביתה יחד עם בן זוגה, שניהם חברים ב-"כת האייל" העוסקת בזימון ישויות שטניות, ורוצחת את הוריה. בנקודה זאת, כאשר עלילות הסרטים "אנאבל" ו-"אנאבל 2" מצטלבות - הסרט מסתיים.
מגדל הטלוויזיה של פיונגיאנג
מגדל הטלוויזיה של פיונגיאנג (הנגול: 평양텔레비죤탑) הוא מגדל טלוויזיה בנוי מבטון הממוקם בפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית, ומתנשא לגובה של 150 מטר. המגדל ניצב בלב פארק קאסון, מצפון לאצטדיון קים איל-סונג.
שידורי רשת הטלוויזיה המרכזית הקוריאנית משודרים באמצעות המגדל.
בקומתו העליונה של המגדל שוכנת מרפסת תצפית, וכן מסעדה בעלת נוף פנורמי לעיר בגובה של 150 מטרים.
היסטוריה.
מגדל הטלוויזיה נבנה בשנת 1967 במטרה לשפר את איכות שידורי הטלוויזיה הצפון-קוריאנית, אשר התאפיינו בתקופה זו באיכות ירודה, וכמו כן לאפשר לראשונה שידורי טלוויזיה צבעונית.
העיצוב של מגדל הטלוויזיה בפיונגיאנג התבסס בעיקרו על העיצוב של מגדל אוסטנקינו במוסקבה, אשר בנייתו הסתיימה אף היא בשנת 1967.
מאפיינים טכניים.
במגדל ממוקמות אנטנות שידור וציוד טכני בגובה 34.5, 65, 67.5 ו-85 מטר, על גבי פלטפורמות שידור עגולות. מרפסת התצפית ממוקמת בגובה 94 מטר מעל פני הקרקע, ובראש המגדל מתנוססת אנטנת שידור בגובה 160 מטר.
פסטיבל הסרטים הפאן-אפריקאי