ב-1 במאי 1934 הפליגה סירה ובה עשרים עובדים מהחוף הצפוני של ים המלח אל חופו הדרומי, לרגלי הר סדום, כדי להקים שם מחנה עבודה להקמת מפעל המלח בסדום. הסירה גררה אסדות משא שעליהן חומרי בניין, מכונית, מזון ומים. חלק מהאסדות אבדו במהלך סערה בים, והעובדים הגיעו לחוף סדום אחרי שלושים שעות. זו הייתה דרך התחבורה היחידה בין המפעל הדרומי שעמד לקום לבין המפעל הצפוני- מקור האספקה ודרך ייצוא האשלג.
פלוגת העבודה של הקיבוץ המאוחד הגיעה למחנה העבודה בסדום ב-13 באפריל 1936. הידיעות על מאורעות תרצ"ו חייבו את העובדים להתרכז תחילה בבניית קווי הגנה ורק לאחר מכן בהקמת המפעל. נבנתה סוללה שעליה הונחו פסי רכבת (שרידי הסוללה נראים כיום בצד הדרך לסדום). בהמשך נוצקו יסודות לשם בניית תחנת כוח. ציוד הכרייה והייצור יובא מבריטניה. קבוצה אחרת בנתה את הקירות לבריכות הקרנליט. השתמשו במאות קורות עץ, בעלות קצה מחודד, למען יהיו יציבות באדמה המלוחה. לאחר שהקימו שתי שדרות מקבילות של עמודי עץ, שפכו ביניהם אבני גיר מן ההרים מסביב, ללא מלחים וללא אדמת סחף רכה. אחת המערות במקום הורחבה והוכשרה למגורי הפועלים. היה זה המקום היחיד שהיה קריר במשך היום. בסוף 1936 היו מוכנות הבריכות הגדולות ובהן מלחי ים המלח, מוכנים להפקה ולמשלוח לשוקי אירופה.
בהמשך, נבנו פסי רכבת וקטרים שהביאו עובדים ואשלג מדרום הים צפונה
"על הקמת המפעל בסדום היה ממונה המהנדס הבריטי טולוק שהיה אחד מבעלי המניות בחברה. הוא היה קולונל בדרגתו הצבאית ושרת בהודו כמהנדס מסילות ודרכים. הוא כבר שהה באזור ים המלח עשר שנים והיה בעל ניסיון. חזונו היה לראות את העיר צוער המיקראית, היחידה מערי סדום שנצלה (מיקומה המשוער הוא בעיירה הירדנית א-צאפי), נבנית מחדש ואז לשוב לבריטניה".
עד למלחמת העצמאות, מי שתייה הגיעו למפעל בסדום מעין ח'וח'אן שבעיירה העבר-ירדנית א-צאפי שמדרום-מזרח לים המלח.
הברום במלחמת העולם השנייה.
כבר בנובמבר 1924 החלו להתעניין בניצול הברום בים המלח, שתי החברות האמריקניות הגדולות ג'נרל מוטורס ודופונט כשמאחוריהן עמדה חברת הנפט סטנדרד אויל מניו ג'רזי, שחיפשה מקור אספקה לברום המוסף לבנזין. הקבוצה שיגרה נציגים ללונדון כדי לקדם קבלת זיכיון להפקת ברום מים המלח. במהלך מלחמת העולם השנייה היה שיתוף פעולה עם האוניברסיטה העברית בירושלים במציאת שיטה להובלה בטוחה של הברום על ידי המרתו לתרכובת סידן ברומי (CaBr2 Calcium Bromide) במצב מוצק הבטוח למשלוח באוניות, לשם ניצולו במאמץ המלחמתי כתוסף לדלק ובמיוחד לדלק של מטוסים (המשלוח של ברום גלמי בצורת נוזל מסוכן מאוד בגלל הרעילות והתגובה הכימית החזקה של הברום).
הוספת עופרת ותרכובת הברום, אתילן דיברומי, לבנזין איפשרה לייצר בנזין בדירוג אוקטאן של 130 עד 150. בנזין זה תרם לניצול טוב יותר של מנועי המטוסים בקבלת הספק גבוה יותר לנפח ומשקל מנוע נתון. המנועים הבריטיים והאמריקאים הציגו ביצועים טובים יותר מאלו הגרמניים, והייתה לכך תרומה לניצחון על הלופטוואפה (חיל האוויר הגרמני) במלחמה.
היסטוריה של העם היהודי
תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
הר חוצבים
הר-חוצבים הוא פארק תעשיית היי-טק בירושלים. אזור התעשייה הוקם בתחילת שנות ה-70 על שטחו של הר חוצבים בצפון-מערב העיר שהוא שלוחה של הר הצופים ממערב, ומכאן שמו.
גבולותיו - בצפון רמת שלמה, במזרח סנהדריה המורחבת, בדרום קריית בעלז, עזרת תורה וקריית צאנז ובמערב כביש בגין. לאזור התעשייה שלוש כניסות משדרות גולדה מאיר. כניסה נוספת מתוכננת לכיוון צפון לכביש 1 בעזרת מחלף רמת שלמה, במטרה להקל על עומסי התנועה בכניסה וביציאה מהפארק.
מקור השם.
בספטמבר 2021, בחפירות שבוצעו על ידי רשות העתיקות, נחשפה עדות לקיום מחצבת ענק קדומה, ייתכן מתקופת בית המקדש השני.
המחצבה, שנחשפה בחלקה, משתרעת על פני שטח של כ-600 מ"ר. אבני הבנייה שנמצאו בה גדולות במיוחד והן בגודל של 2 מטרים על מטר וחצי, המחצבה מציגה, באופן ברור, את כל שלבי החציבה ועיבוד האבן.
בחפירות שערכה רשות העתיקות בצפון ירושלים בשנים קודמות, התגלו מחצבות אבן רבות, וכן הכלים ששימשו לניתוק האבנים ממקומן במחצבה. מחצבות אלה, משתרעות על פני שטח ענק, מצפון לעיר העתיקה. הן שימשו, בעיקר בגלל הטופוגרפיה וטיב הסלע, כמקור העיקרי של אבני הבניין למפעלי הבנייה העצומים שנערכו בירושלים בתקופת הבית השני, ובתקופות אחרות.
היסטוריה.
היוזמה להקמת הקריה ל"תעשיות עתירות מדע" החלה בשנת 1968 על ידי האוניברסיטה העברית. הקמת הפארק בפועל החלה בשנת 1970, באמצעות חברה ייעודית שהוקמה לצורך כך, "קריית תעשיות עתירות מדע בע"מ", שהייתה בבעלות שווה של החברה הכלכלית לירושלים והאוניברסיטה העברית. בשלב הראשון פותח שטח בן 100 דונם בהשקעה של 2 מיליון ל"י. כדי למשוך מפעלים לירושלים ניתן מענק בגובה 20% ומענק מיוחד בגובה ההוצאות לפיתוח הקרקע.
בשנת 1971, הוקם המפעל הראשון בהר החוצבים, מפעל של חברת טבע תעשיות פרמצבטיות, בו יוצרו במהלך השנים במפעל תרופות בטכנולוגיות שונות בהן: משחות, פתילות, סירופים, טיפות, אנטיביוטיקה ומוצרים וטרינריים. ועד שנת 1975 הושלמה בנייתם של 6 מפעלים בפארק.
בשנת 1979, הוקם המפעל של חברת לוז שעסקה בפיתוח, ייצור והקמה של תחנות כוח בטכנולוגיה תרמו-סולארית. בניין זה, שהתאפיין במסגרות חלונותיו האדומים, נהרס באוקטובר 2018 על מנת לפנות מקום להקמת מבנה גדול יותר.
בשנת 1980, החלה חברת אינטל ישראל בהקמת מפעל למוליכים למחצה בפארק בהשקעה של 50 מיליון דולר. מפעל אינטל בירושלים (Fab 8), היה הראשון לייצר פרוסת סיליקון עבור אינטל מחוץ לארצות הברית. המפעל נסגר בשנת 2008 בשל התיישנותו, אולם לאחר הקצבת מענקים מממשלת ישראל, נפתח בשנית בשנת 2009, כמפעל לקדם-זיווד שבבים (Die-Prep). באפריל 2016 הודיעה החברה על סגירת המפעל עד סוף השנה.
בשנת 1982 הוקם מפעל ומרכז פיתוח של חברת "פייזקום" (Phasecom Corp). חברה מארצות הברית שהוקמה על ידי המהנדס הישראלי אריה צימרמן ואחיו שלמה צימרמן, וסיפקה מערכות תקשורת לטלוויזיה בכבלים. בסוף שנות ה-90 נרכשה על ידי היזם דוידי גילה ושמה שונה ל-VYYO.
בשנת 1988, הוקמה בהר חוצבים חברת NDS המפתחת פתרונות להגנה על תוכני טלוויזיה בכבלים ובלוויין מפני פיראטיות, והעברת שידורי טלוויזיה דיגיטליים. ב-2004, עברה החברה לקמפוס חדש, שכלל אז כ-1,000 עובדים, ושנבנה על ידי חברת רד בינת נכסים בכניסה לפארק (בבעלות חברת רד בינת גם מבנים נוספים בהר). בראשית 2012 רכשה חברת סיסקו את NDS תמורת 5 מיליארד דולר, אך לאחר מספר שנים פיטרה סיסקו מאות עובדים בחברה כחלק ממהלך של קיצוץ עלויות.
בשנת 1993, הוקמה "מנהלת הר-חוצבים" (העמותה לטיפוח הקריה לתעשיות מדע הר-חוצבים), על ידי חברות הפארק והרשות לפיתוח ירושלים במטרה לטפל בין היתר בפיתוח הפארק ומתן שירותים לחברות ולעובדיהן.
בשנת 1998, הוקם מרכז הפיתוח של אינטל ישראל בהר חוצבים, עם 80 עובדים, על בסיס מרכז הפיתוח של חברת DEC שנרכש על ידי אינטל. במשך השנים התרחב המרכז לכ-1,200 עובדים.
בשנת 2004, הקימה חברת טבע תעשיות פרמצבטיות מפעל נוסף במתחם - "מפעל הטבליות בירושלים ע"ש אלי הורביץ", במפעל כ-700 עובדים.
בשנת 2009, החלו להפגין במשך מספר שבועות מאות חרדים, שצעדו מהשכונות החרדיות להר חוצבים כל שבת, במחאה על כך שאינטל וטבע מפעילות את קו הייצור שלהם גם בשבתות. למרות ההפגנות הייצור בשבתות במפעלים נמשך.
נכון לשנת 2013 מועסקים בפארק, ששטחו 500 דונם, כ-9,500 עובדים, בכ-250 חברות עתירות ידע וטכנולוגיה וחברות נותנות שירותים. השטח הבנוי בפארק משתרע על פני 350,000 מ"ר ב-29 מבנים. עם תום הרחבת הפארק צפויים לעבוד בו כ-15,000 עובדים בשטח בנוי של 650,000 מ"ר.
בשנת 2015, עבר להר חוצבים זמנית בנק ישראל עד לסיום השיפוצים במבנה בגבעת רם. בשלהי 2018 חזרו חלק מחטיבות הבנק למבנה בגבעת רם. בגבולו הצפוני של אזור התעשייה נמצאים השירותים הווטרינריים של ירושלים.
חברות הנמצאות בפארק.
בין החברות בפארק: טבע, אינטל ישראל, מובילאיי, NDS, IDT, סיסקו מערכות, מעבדות רפא, ג'ונסון אנד ג'ונסון ועוד
גאוגרפיה.
את הר חוצבים מקיפים כמה נחלי אכזב שהם יובלים של נחל שורק שעובר ממערב. "נחל חיל", ו"נחל רוממה" מצדו המערבי. "נחל סנהדרין" ו"נחל צופים" מצדו המזרחי. יער רמות משמש בתור גבולו הצפוני.
מלון קינג דייוויד
אקלים ארגוני
אקלים ארגוני (Organizational Climate) הוא תהליך הכימות של התרבות בארגון.
מוגדר לרוב כדפוסים אשר חוזרים על עצמם. דפוסים כגון התנהגויות, דעות, ערכים ותחושות אשר מאפיינות את העבודה בארגון. אקלים ארגוני הוא מצב התלוי מאוד בסביבה ובסיטואציה ונחשב לרוב כזמני ופשוט יותר לשינוי מאשר תרבות ארגונית. שני קשיים מרכזיים במושג אקלים ארגוני הם איך להגדיר אקלים ואיך למדוד אותו בצורה אפקטיבית ברמות שונות של בדיקה.
השפעות האקלים הארגוני.
אקלים ארגוני מושפע הן מגורמים פנימיים והן מחיצוניים. לדוגמה, אם מנהיגי הארגון נמצאים במצב רוח מסוים, אותו מצב רוח עלול לעבור לארגון כולו.
לפי מחקר של K.L. Rogg et al, נמצאה עדות לכך שלפרקטיקות משאבי אנוש ישנה השפעה על האקלים הארגוני אשר בתורו משפיע על שביעות רצון לקוחות הארגון.
תוצאות מחקרים אחרים תומכות בקשר שבין אקלים ארגוני לבין גורמים רבים כגון שמירה על משרה, שביעות רצון בעבודה, מוכנות לחדשנות ושינוי. בכך בעצם אקלים ארגוני משפיע על אפקטיביות העובד, דבר שמשפיע על אפקטיביות הארגון. בנוסף נמצא במחקרים קשר בין האקלים הארגוני לבין תחושות לחץ אצל העובדים בארגון.