הגווייה (The Corpse, על משקל The Corps - החיל) היא חטיבת מבצעים מיוחדים סודית של חיל הפקחים הירוקים, אשר חבריה אינם מוגבלים לחוקי החיל להם נשמעים הפקחים הירוקים הרגילים. הם מבצעים את המשימות האפלות והמסוכנות ביותר. חברים אלה אינם משתמשים בטבעות כוח. במקום, הם בולעים דיסקים בצורת מטבע המקנים להם את כוחות הטבעת, כאשר זמן הטעינה המוקצה להם הוא חמישה ימים (ולא זמן טעינה רגיל של טבעות הכוח, שעומד על 24 שעות). דיסקים אלו יוצרים אנרגיה סגולה במקום האנרגיה הירוקה המסורתית. חברי החטיבה המיוחדת אינם לובשים את מדי החיל ואינם נושאים את סמלו, והם מעדיפים תלבושת שחורה ללא כל סמל.
מעט מאוד פקחים ירוקים מודעים לקיומה של חטיבת הגווייה. גאי גרדנר אומר שבכל שנותיו בחיל, הוא מעולם לא שמע עליהם, ולאחר שהשתתף עימם במשימה, זכרונו נמחק. עם אישורו של השימוש בכוח קטלני לאחר אירועי מלחמת חיל סינסטרו, עתידה ונחיצותה של החטיבה נותר לא ידוע.
חיל אלפא לנטרן.
לאחר מלחמת חיל סינסטרו, שומרי היקום מקימים דרגת לוחמים חדשה בשם אלפא לנטרן. חברי אלפא לנטרן הם חברי חיל מחושבים אשר אוחדו עם טבעות וסוללות הכוח שלהם והמשמשים כחקירות פנימיות של החיל. חמשת חברי האלפא לנטרן הרשמיים הם בודיקה, ואריקס, קראקן, גרין מן וצ'סלון. הוצע לג'ון סטוארט להפוך לחבר מן המניין, אך הוא ציין שאין הוא מכיר את הרעיון שעומד מאחורי האלפא לנטרן מכדי לקבל את ההצעה. עיצוב הרעיון לאלפא לנטרן נהגה על ידי גראנט מוריסון.
לאחר אירועי "הלילה האפל ביותר" התגלה כי לא כל חברי אלפא לנטרן גויסו מרצונם. התגלה גם שחברי החיל הוסבו בידי סייבורג סופרמן כדי לפתות את גאנטת להשיב אותו לדמותו המקורית. אי לכך, סייבורג סופרמן אילץ את חברי אלפא לנטרן להרוג את עצמם אם גאנטת לא יחזיר אותו לאישיותו הקודמת. לאחר הבסתו של סייבורג סופרמן, חברי אלפא לנטרן מוחזרים לחיים עם תובנות חדשות, עדיפויות וערכים הודות לגאנטת.
ישות.
איון הוא ישות גשמית והתגלמות כוח הרצון של חיל הפקחים הירוקים בספקטרום הרגשי. הוא חי עם המארח שלו ביחסים סימביוטיים הדדיים, כאשר הוא מספק כמות כוח עצומה תמורת כוח הרצון של מארחו. הישות מתוארת כלווייתן פרימיטיבי וגדול. באירועי "היום הבהיר ביותר", איון נלכד בידי קרונה והצטרף לשומר היקום העריק במסעו להשתלט על חיל הפקחים הירוקים תוך השתלטות על אחד מששת שומרי היקום הנותרים.
ביבליוגרפיה.
הרשימה מהווה את הבסיס לסדרת הכותרים ומכילה את גלגוליהם השונים של חברי הפקחים הירוקים במהלך השנים.
מייקל פולן
מייקל פולן (באנגלית: Michael Pollan; נולד ב-6 בפברואר 1955) הוא סופר, עתונאי, ופרופסור לעיתונאות אמריקנית באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
ביוגרפיה.
שנותיו הראשונות.
פולן נולד בלונג איילנד שבמדינת ניו יורק לסופר והיועץ הפיננסי סטפן פולן ולבעלת הטור קורקי פולן.
הוא למד בקולג' מנספילד שבאוניברסיטת אוקספורד, קיבל תואר ראשון מקולג' בנינגטון (Bennington College) ב-1977 ותואר שני באנגלית מאוניברסיטת קולומביה ב-1981.
קריירה.
ספריו.
דילמת השפע.
בספרו "דילמת השפע" (באנגלית: The Omnivore's Dilemma), מתאר פולן את ארבע הדרכים הבסיסיות לרכישת מזון בחברה המודרנית: המערכת התעשייתית המודרנית, מזון אורגני תעשייתי, החווה המספקת את צרכיה והציידים-לקטים. פולן מתחקה אחר כל אחד מתהליכים אלה, החל מהפוטוסינתזה בצמח, עבור בסדרת שלבי ביניים וכלה בשלב הסופי של הארוחה עצמה. לאורך הדרך, הוא טוען שיש מתח מובנה בין ההיגיון של הטבע לבין ההיגיון של החברה המתועשת, וכי הדרך בה אנו אוכלים מייצגת את היחס העמוק ביותר שלנו לעולם הטבע, הוא גורס שהמזון התעשייתי ממסמס יחסים וקשרים אקולוגיים מהמעלה הראשונה.
ב-10 במאי 2006 הכתיר הניו יורק טיימס את "דילמת השפע" כאחד מחמשת ספרי העיון הטובים ביותר של השנה. ב-8 במאי 2007 בחר איגוד ג'יימס בירד בספר כזוכה לשנת 2007 בקטגוריית כתיבת האוכל הטובה ביותר. זהו הספר העיקרי של פרויקט הקריאה של אוניברסיטת פנסילבניה לשנת 2007, והספר שבחרה אוניברסיטת מדינת וושינגטון לפרויקט הקריאה שלה לשנת 2009/10.
בתארו את שרשרת המזון התעשייתית מותח פולן ביקורת קשה על תעשיית החקלאות המודרנית וכותב כי עסקי האוכל איבדו קשר עם המעגלים הטבעיים של החקלאות. לעומת זאת בין משק החי והתבואה מתקיימים יחסים המסבים תועלת לשני הצדדים. ביקורתו של פולן על עסקי החקלאות מתמקדת בטענתו כי הללו עורכים שימוש מוגזם בתירס, החל מפיטום בקר ועד להפקה מסיבית של שמן תירס, סירופ תירס עשיר בפרוקטוז ונגזרות תירס אחרות. הוא מתאר את המגרעות הקיימות לדעתו בחקלאות תעשייתית ומחווה דעתו על ייצור מזון אורגני ועל אספקת מזון באמצעות ציד ולקט. הוא מטיל את האשמה על כתפיהם של האנשים הקובעים את החוקים, בכך פולן מכוון לפוליטיקאים בוושינגטון, בירוקרטים במחלקת החקלאות של ארצות הברית, בעלי הון מוול סטריט וקונצרני חקלאות כמו ארצ'ר דניאלס מידלנד (Archer Daniels Midland). פולן מכנה אותם "המערכת החקלאית שזורעת הרס בתפריטם, תזונתם ורווחתם של האמריקאים". פולן מוצא תקווה בחוות פוליפייס (Polyface Farm) של ג'ואל סלטין (Joel Salatin) בווירג'יניה, בה הוא רואה קיימות לחוואות המסחרית. בהמשך לפרסום הספר, השתתף פולן בסרט התעודי King Corn (2007).
הבוטניקה של התאווה: העולם מנקודת מבטו של צמח.
בספר זה חוקר פולן את המושג של קו-אבולוציה, במיוחד אבולוציות היחסים של האנושות עם ארבעה צמחים - תפוחים, צבעונים, מריחואנה ותפוחי אדמה. הוא בוחן זאת מנקודות מבט כפולות: הן של בני האדם והן של הצמחים. הוא נעזר בדוגמאות שיתאימו לארכיטיפ של ארבע תשוקות אנושיות בסיסיות ומדגים כיצד כל אחד ממינים בוטניים אלה גדל באופן בררני ומהונדס גנטית. התפוח משקף את התשוקה למתיקות, הצבעוני את התשוקה ליופי, המריחואנה את התשוקה לשכרות, ותפוח האדמה את התשוקה לשליטה.
הספר סוקר את הנרטיב של ניסיונו עם כל אחד מהצמחים על בסיס מחקר השזור במסע מעמיק אל היסטוריה החברתית שלהם. כל חלק מייצג מרכיב ייחודי של תהליך הביות האנושי, או מה שפולן קורא "human bumblebee". פולן פותחו בספורו של ג'וני אפלסיד (Johnny Appleseed) וממשיך במחקר של פולן עצמו על זנים מורכבים של מריחואנה באמסטרדם. לבסוף הוא מציג את שינוי הפרדיגמה המבעית הגלום באפשרויות גלומות בתפוחי אדמה מהונדסים גנטית.
In Defense of Food: An Eater's Manifesto.
ספרו של פולן In Defense of Food: An Eater's Manifesto, ראה אור ב-1 בינואר 2008 וחוקר את הקשר בין תזונאות (nutritionism) והתזונה המערבית. הספר מתמקד בעצות לתזונה נכונה שמספקת הקהילה המדעית. פולן מחזיק בדעה שצריכת שומנים ותזונה עתירת כולסטרול אינם מובילים לשיעור מחלות לב גבוה יותר ושראיית המזון כסך של מרכיבים מזינים הוא פרדיגמה לוקה בחסר. הוא מטיל ספק בהשקפה שהסיבה לאכילה היא לצורך שיפור הבריאות וגורס כי גישה זו אינה חובקת עולם וכי ישנן תרבויות שתופשות אוכל כדבר שמעניק הנאה, זהות וחיי חברה והוא סבור שגישה זו עשויה לגרום לבריאות טובה יותר.
פולן מבקש לחשוף פרדוקס שמאפיין את התזונאות (nutritionism) המודרנית. לטענתו, כל המתכונת המערבית שבאמצעותה אנחנו אומדים בשכלנו את ערכו של האוכל מתאפיינת יותר בהתמסרות דתית ואופנתית למיתולוגיה של פתרונות פשוטים ופחות קרובה למסקנה משכנעת ומהימנה של מחקר מדעי שלא ניתן להפריכו. פולן מקדיש את המשך ספרו לביאור שלושת משפטיו הראשונים: "אכול אוכל. לא יותר מדי. בעיקר צמחים." הוא טוען שרוב המוצרים שהאמריקנים רוכשים במרכולים, בחנויות המזון המהיר ובמסעדות אינם למעשה אוכל. עצתו היא לאכול אותם דברים שהדור של סבתו זיהה אותם כאוכל.
Food Rules: An Eater's Manual.
ספרו "Food Rules: An Eater's Manual" פורסם בשנת 2009 ונועד לספק מדריך פשוט לאכילה בריאה. הספר Food Rules מציג תמצית של ספריו הקודמים של פולן. הספר מחולק לשלושה חלקים בהם פולן מסביר את העקרונות שהציג פולן בעבר, ובראשם: "אכול אוכל. לא יותר מדי. בעיקר צמחים." בנוסף, הספר מציע כללים כמו: "תן לאחרים לטעום את האוכל שלך." או "ככל שהלחם לבן יותר, כך מותך מתקרב."
ספרו "A Place of My Own: The Education of an Amateur Builder" ראה אור בשנת 1998. הספר מגולל את ניסיונו של פולן לבנות במו ידיו בית והוא מתאר את תהליך הבנייה מהמסד עד לטפחות. המהדורה החדשה של הספר משנת 2008 קרויה "A Place of My Own: The Architecture of Daydreams".
איך לשנות את דעתך.
ספרו "איך לשנות את דעתך" (באנגלית "How to Change Your Mind"), שפורסם בתרגומו לעברית בשנת 2020, הוא חקירה עיתונאית הסוקרת את ההיסטוריה והמחקרים החדישים אודות סמים פסיכדליים בעיקר LSD ופסילוסיבין, תוך דיווח על חוויותיו האישיות בהתנסויותיו בסמים השונים. הספר מלמד אותנו אודות תודעה, מוות, התמכרות, דיכאון וטרנסדנטיות, ומפגיש אותנו עם הרעיון שהתודעה היא המסתורין הגדול ביותר ביקום. לטענתו הפחד מהשימוש בסמים אלה הוא גדול מהסכנה להשתמש בהם. הוא מדגיש את התועלת הרבה בסמים הפסיכדליים לאנשים הלוקים בנפשם בכך שהם מסייעים בטיפול, בעיקר, בדיכאון ובהתמכרויות לאלכוהול ולסמים שונים, לחולים סופניים המתקשים להתמודד עם מותם, אך גם לאלה הבריאים לחלוטין, בכך שהם הופכים יצירתיים יותר במדע ובאומנות, וכן בכך שהם הופכים להיות רוחניים יותר.