בספטמבר 2011 החליטה ועדה של רשות המסים בישראל להטיל על אליהו עיצום כספי בסך 2.8 מיליון ש"ח, בגין 30 מקרים, בשנים 2007–2009, של אי דיווח על הוצאה מישראל והכנסה לישראל של המחאות בנקאיות, בהיקף כולל של כ-74 מיליון ש"ח, זאת בניגוד ל לחוק איסור הלבנת הון. הוועדה ציינה כי אליהו נתן הסבר לגבי יעדם הלגיטימי של כ-13.5 מיליון ש"ח ששימשו להימורים בבתי קזינו באנגליה, אך לגבי למעלה מ-60 מיליון שקל לא ניתן הסבר מספק את הדעת, והמפר מסר ב"אמירה כללית" שהכספים נועדו לשימוש אישי.
ב-2011 העריך פורבס את הונו ב-1.1 מיליארד דולר.
ב-2019 קיבל פרס מפעל חיים מטעם לשכת סוכני הביטוח.
חיים אישיים.
אליהו מתגורר בתל אביב, נשוי לחיה, ולהם ארבעה ילדים.
בנו, עופר אליהו (1957–2022), היה מנכ"ל מגדל במשך ארבע שנים וחצי, בין השנים 2013–2018, אז עזב את התפקיד כחלק מהרצון של אביו לחזור לתפקיד יו"ר החברה. לפני כן כיהן כמנכ"ל חברת הביטוח שהקים אביו, אליהו חברה לביטוח, וכן כיו"ר איגוד חברות הביטוח.
בן אחר, ישראל אליהו, מכהן בתפקידי הנהלה בקבוצת החברות שלו.
אדיגה
ממלכת גארה
גארה הייתה אחת מהממלכות באזור גיב שבדרום מערב אתיופיה. ממלכה זו התגבשה במאה ה-19. גארה גבלה בצפונה בממלכת גאמה, במזרחה בממלכת גומה וממערבה בנהר גוג'אב שהפריד אותה מממלכת קאפה. עיר הבירה שלה הייתה העיר צ'אלה (שידועה גם בשם כירה). שטחה של ממלכת גארה חופף לחלוטין את שטחו של פלך גארה שבנפת ג'ימה שבמחוז אורומיה המודרני.
ממלכת גארה הייתה מוקפת בגבעות, אף על פי שאדמת ביצות קיימות בגבעות הצפוניות. האוכלוסייה בממלכה נכון לשנת 1800 הייתה בין 150,000 לבין 160,000 נפש. תחילת עונת השתיל בממלכה הייתה באפריל והאסיף באוגוסט, שונה במקצת מיתר ממלכות אזור גיב שבהן שותלים בפברואר ואוספים ביולי. שוני זה נובע מכך שגארה השתמשה בלוח שנה שונה. על פי הפרופסור מוחמד חסן גארה "הייתה, וגם כיום, הארץ העשירה בדבש" ולטענתו הדבש של גארה הוא הדבש הטוב ביותר באתיופיה. חסן רשם שמונה סוגים של דבש שגדלים בגארה, הטוב ביותר הוא האביצ'אה ("כהה"). חסן מסכם בדבריו "זה לא מפתיע שאזור זה סיפק למלכים דבש".
גארה הוא גם מקומו של הר יג'ארסה, שנחשב קדוש לעם האורומו. על פי אמונתם אלוהים ישב בהר זה ויחל את יום הדין.
היסטוריה.
לפי בקינגהאם והאנטינגפורד, יש עדות שממלכת גארה הייתה קיימת עוד לפני הגירת האורומו הגדולה. אף על פי כן, לפי מוחמד חסן גארה הייתה הממלכה האחרונה שהוקמה באזור גיב ונוסדה על ידי גאנג'י, "מנהיג מלחמה מצליח שהמליך עצמו למלך" בסביבות 1835 אבל מת מיד אחר כך. אחריו הממלכה החדשה הוקמה על ידי אבבה באסו, שהיה שליט לא פופולרי, ובסופו של דבר הודח על ידי אחיו אבבה ראגו השני, וגורש לממלכת ג'ימה.
על פי החוקר טרימינאם, זכתה הממלכה לפריחה תחת המלך אבבה מאגאל, שאימץ את דת האסלאם, למרות זאת נתיניו עדיין היו נוצרים. לא ברור איזה מלך מאזור גיב אחראי על ההמרה של המלך. טרימינאם מייחס את שכנוע זה להתאסלמות לאבבה ג'אביר מלכה של ממלכת גאמה, מוחמד חסן לעומת זאת מייחסה לאבבה באגיבו מלכה של ממלכת לימו-אנארה, שהציע לתמוך באבבה מאגאל בקרב על המלוכה לבכך נתן למיסיונרים מוסלמים להיכנס לממלכתו. בעקבות מותו של המלך אבבה מאגאל אשתו גאנה פה הייתה הסגנית של בנם שהומלך אך למעשה הייתה המלכה בפועל, בסופו של דבר גאנה פה ובנה נהפכו לאסירים בעיר ג'ימה כאשר הדאג'אזמאץ' באשה אבאה כבש את הממלכה ב-1887.
זטה (מועדון כדורגל)
אסקולי פיקנו
רפאל איתן הנטמן
פג (פירושונים)
אלדו פאריזוט
אלדו סימוס פאריזוט (בפורטוגזית: Aldo Simões Parisot 30 בספטמבר 1920 - 29 בדצמבר 2018)היה צ'לן ומורה לצ'לו אמריקאי יליד ברזיל, חבר בסגל המורים בבית הספר ג'וליארד ופרופסור למוזיקה בבית הספר למוזיקה של אוניברסיטת ייל.
ילדות, נעורים והכשרה מוזיקלית.
פאריזוט נולד בנאטאל, ברזיל והחל ללמוד נגינה בצ'לו בגיל שבע, אצל סבו החורג, טומאזו באביני. מבאביני למד את חשיבות הנגינה ללא מתח מיותר, הדרכה שהניחה, כך הוא סבור, את היסודות לשאר הקריירה שלו.בגיל 12 הופיע לראשונה כצ'לן ובהמשך היה לצ'לן ראשי של תזמורת ריו דה ז'ניירו. בשנת 1946 החל פאריזוט ללמוד במלגה באוניברסיטת ייל, לאחר שתוכנית קודמת ללמוד במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, אצל עמנואל פוירמן, התבטלה עקב מותו של פויירמן.
קריירה כסולן.
בגיל 26, סמוך לראשית לימודיו בייל, הופיע פאריזוט לראשונה בארצות הברית עם התזמורת הסימפונית של בוסטון בטנגלווד. כעבור שנה יצא למסע ההופעות הראשון שלו באירופה. אחרי קבלת התואר מייל יצא למסע קונצרטים בארצות הברית, קנדה ודרום אמריקה..
לפי מרגרט קמבל, בספרה "גדולי הצ'לנים", פאריזוט היה סולן מבריק והצטיין גם בהרכבי מוזיקה קאמרית וכמורה, שביסס את רעיונותיו על נגינתו של עמנואל פויירמן.
בשנות ה-50' של המאה ה-20 הופיע פאריזוט במספר רב של רסיטלים וכסולן בקונצ'רטי עם תזמורות. כן ניגן בתקופה זו בביצועי בכורה של יצירות מאת מלחינים כמו הייטור וילה לובוס, קאמארגו גוארניירי, קווינסי פורטר ועוד, נוסף ליצירות שנכתבו והוקדשו לו. פאריזו נודע במוזיקליות שלו, במזגו ובנגינתו הווירטואוזית כמו גם בכישורי ההוראה שלו. כן יצא לו שם של צ'לן, ששם לו למטרה להרחיב את רפרטואר הצ'לו. הקונצ'רטו השני לצ'לו ותזמורת של וילה לובוס נכתב למענו והוקדש לו והוא ניגן אותו בביצוע בכורה בהופעתו הראשונה עם הפילהרמונית של ניו יורק. במשך השנים הופיע פאריזו עם תזמורות מן החשובות בעולם, באמסטרדם, ברלין, שיקגו, לונדון, לוס אנג'לס, מינכן, פריז, פיטסבורג, ריו דה ז'ניירו ווורשה תחת שרביטיהם של מנצחים ידועי-שם עמו לאופולד סטוקובסקי, ג'ון ברבירולי, ליאונרד ברנשטיין, זובין מהטה, פייר מונטה, פול פאריי, ויקטור דה סאבאטה, וולפגנג זאוואליש, פאול הינדמית והייטור וילה לובוס.
משנת 1956 עד 1996 החזיק פאריזוט באחד הצ'לי המשובחים ביותר בעולם: סטרדיוואריוס דה מונק.
הוראה.
פאריזו עשה לו שם כמורה, שלימד במוסדות מוזיקליים שונים, ביניהם קונסרבטוריון פיבודי, ג'וליארד והקונסרבטוריון של ניו אינגלנד, נוסף למשרתו באוניברסיטת ייל, שבה הוא כיהן מאז 1958. התלמידים שהעמיד במשך השנים המשיכו לקריירות של אמני קונצרטים בולטים, מורים ונגנים בתזמורות סימפוניות מן המובילות בעולם. בין תלמידיו ענבל שגב, צ'לנית ישראלית-אמריקאית והצ'לן הישראלי שגיא הרטוב.
נוסף להדרכה פרטנית, פאריזוט גם ניצח על הרכב "צ'לני ייל" מאז 1983. הקבוצה הוציאה עם השנים מספר תקליטורים זוכי פרסים, שאחד מהם היה מועמד לגראמי.
נפטר ב-29 בדצמבר 2018.
פרסים ואותות הוקרה.
פאריזוט קיבל במשך השנים מספר רב של פרסים ואותות הוקרה, ביניהם מדליות זהב ואזרחות כבוד מלבנון ומברזיל.
מכון חואן מירו
מרדכי (מקס) נורוק
מרדכי (מוטי) משעני
פוג
ההאדיה
טלב סאנע
חשמול מסילות רכבת
מערכת חשמול מסילות רכבת היא מערכת המספקת אנרגיה חשמלית לקרונועים וקטרים מופעלי חשמל. קיימות מערכות חשמול שונות, שכל אחת מהן נושאת יתרונות וחסרונות.
יתרונות וחסרונות כלליים.
היתרון העיקרי של רכבות חשמליות הוא בצריכת האנרגיה הנמוכה יותר בהשוואה להנעה בדיזל, עקב היכולת להחזיר אנרגיה למערכת בעת בלימה, היעילות הגבוהה יותר של ההנעה החשמלית והחיסכון במשקל בזכות היעדר הצורך לשאת את מקור האנרגיה. יתרונות אחרים של רכבות חשמליות ביחס לרכבות הדיזל הם: פעילות שקטה, עוצמה גבוהה ביחס לגודל ומשקל הקטר (וכתוצאה מכך קטר חשמלי בודד יכול למשוך רכבות יותר כבדות לעומת קטר דיזל בודד), תאוצה משופרת, וזמינות גבוהה תודות לכך שציוד חשמלי אמין יותר ומצריך תחזוקה פשוטה ופחות תכופה יחסית. בנוסף, אין צורך בתפעול מערך תדלוק ושינוע דלק. יתרון סביבתי חשוב הוא היעדר פליטת גזים מזהמים מן המנוע (אמנם בתחנת כוח שפועלת על דלקים פוסיליים גם נוצר זיהום אך הוא ניתן לסינון והפחתה ביעילות ונפלט בגובה רב ומאפשר שימוש בגז טבעי שהוא נקי יחסית לדלקים פוסיליים אחרים). השימוש בחשמל גם מאפשר גמישות של מקורות האנרגיה להנעת הרכבות ובארצות שבהן רוב האנרגיה החשמלית היא ממקורות "נקיים", כמו צרפת ואוסטריה, אין צורך בשריפת דלקים לצורך הפקת חשמל.
החיסרון הגדול של מערכות חשמול מסילות רכבת היא ההשקעה הראשונית בהקמת המערכת, ולכן אין כדאיות כלכלית למערכת חשמול למסילה שתנועת הרכבות עליה דלילה.
סיווג.
ניתן לסווג מערכות חשמול מסילות רכבת על פי שלושה מאפיינים:
מתח הרשת
צורת המגע החשמלי
זרם ישר.
במערכות חשמול הראשונות נעשה שימוש במנועי קטרים אשר צרכו מתח חשמלי נמוך יחסית בזרם ישר ואשר בוקרו בעזרת שילוב של נגדים ומפסקים אשר יצרו חיבור חשמלי מקביל או טורי למנוע.
סוגי המתח החשמלי הנפוצים ביותר למערכות רכבת קלה ורכבת תחתית הם 600 ו-750 וולט, ולרכבות 1,500 ו-3,000 וולט. המתח מסופק על ידי מסילת מגע או כבל עילי, אולם חשמל במתח מעל 1,000 וולט בדרך כלל מסופק במערכת קו עילי, זאת מסיבות בטיחות.
מערכות זרם ישר הן פשוטות יחסית, אולם לצורך אספקת הזרם נדרשים כבלים עבים ויקרים ומרחקים קצרים בין תחנות הזנה, כמו כן הן סובלות מהפסדי אנרגיה משמעותיים עקב זליגה. בבריטניה הזרם המקסימלי שיכול קטר להפיק ממערכת במתח של 750 וולט, הוא 6,800 אמפר. תחנות ההזנה למערכת זרם ישר דורשות ניטור מתמיד ובמערכות חשמול רבות לא ניתן להפעיל יותר מרכבת אחת בקטע שבין שתי תחנות הזנה. המרחק שבין שתי תחנות הזנה במתח של 3,000 וולט הוא כ-25 קילומטר.