ליאון נימוי (באנגלית: Leon Nemoy; 29 בדצמבר 1901 – 1997) היה חוקר מדעי היהדות וביבליוגרף.
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1901 בבאלטה שבאימפריה הרוסית (אוקראינה של היום). למד שפות קלאסיות ושפות סלאביות באוניברסיטת אודסה. עבד כספרן ב"אגודה לקידום ידע" באודסה (1914-21), בספרייה האקדמית של אודסה (1919-21) ובספרייה האוניברסיטאית של לבוב (1922-23). בשנת 1923 נסע לארצות הברית והשלים תואר שני ודוקטורט בשפות שמיות באוניברסיטת ייל.
לאחר השלמת לימודיו שימש בתור האוצר של האוספים העבריים והערביים בספרייה של אוניברסיטת ייל, והיה לראשון למלא משרה זו. בתקופתו רכשה האוניברסיטה אוספים חשובים של ספרות יהודית, ובכך הוכנה התשתית להפיכתה של ייל למרכז חשוב לחקר מדעי היהדות. בשנת 1945 פרסם קטלוג של אוסף ספרות היידיש והעברית הגדול שנתרם לייל על ידי שלום אש. בשנת 1956 פרסם קטלוג של כתבי יד ערביים בספריית ייל. לאחר פרישתו מאוניברסיטת ייל עבר לשמש כחוקר אורח באוניברסיטת דרופסי.
עיקר מחקריו של נימוי עסקו ביהדות הקראית בימי הביניים. פרסומו הגדול ביותר הוא מהדורה מדעית בת חמישה כרכים ל"כִּתָאב אלאָנוָאר וָאלמָראקב" (ספר האורות והמגדלים) ליעקב הקירקיסאני בן המאה העשירית. בשנת 1952 פרסם תרגום לאנגלית של מבחר טקסטים קראיים מעברית, ערבית וארמית ("Karaite Anthology", 1952). תחומים נוספים אותם הוא חקר הם פילולוגיה ערבית, רפואה יהודית ומוסלמית בימי הביניים, יחסי רבניים-קראיים ועוד.
כיהן כעורך לכתב העת החשוב Jewish Quarterly Review, כעורך ל-Yale Judaica Series וכעורך לנושאים קראיים באנציקלופדיה יודאיקה.
נפטר בארצות הברית בשנת 1997, בגיל 96.
ויסמר
ויסמר (בגרמנית: Wismar) היא עיר נמל ובירת מחוז צפון-מערב מקלנבורג שבמדינת מקלנבורג-מערב פומרניה שבגרמניה. העיר שוכנת במרחק של 45 ק"מ מזרחית לליבק ו30 ק"מ מצפון לשוורין. הנמל הטבעי שלה ממוקם במפרץ ויסמר.
עקב היותה עיר מייצגת לברית ערי הנזה ועיר שנבנתה בלבנים בסגנון גותי, הוכרז המרכז ההיסטורי שלה בשנת 2002 כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו.
היסטוריה.
ויסמר נוסדה על ידי שבטי הפולאבים בשם וישמיר (Vishemir) ובהמשך יושבה על ידי שבטים גרמנים. וישמיר קיבלה זכויות של עיר ב-1229 והפכה להיות חלק ממקלנבורג ב-1301. ב-1259 היא נכנסה לברית יחד עם ליבק ועם רוסטוק במטרה להגן על עצמה כנגד שודדי ים מהים הבלטי. ברית זו התפתחה בהמשך לחברות בברית ערי הנזה. במהלך המאות ה-13 וה-14 הייתה ויסמר עיר פורחת ופעלו בה בתי חרושת חשובים לעיבוד צמר. למרות מגפת דבר שגרמה למותם של 10,000 מתושביה בשנת 1376, היא נותרה עיר משגשגת עד למאה ה-16.
תקופת השלטון השוודי.
על פי שלום וסטפליה מ-1648 הועברה ויסמר לשליטתה של שוודיה. בתוקף שליטתם בוויסמר ובערים נוספות בתחומי האימפריה הרומית הקדושה, הייתה למלכי שוודיה זכות הצבעה במושב החילוני של מועצת הנסיכים של האימפריה הרומית הקדושה. ב-1803 העבירה שוודיה את העיר לידי מקלנבורג תמורת 1.258 מיליון ריקסדאלר, אך עד 1897 לא יוצגה ויסמר במועצה של מקלנבורג. ב-1903 ויתר שוודיה באופן סופי על תביעותיה על העיר. ויסמר עדיין שומרת על כמה מזכויותיה ההיסטוריות, כולל הזכות להניף דגל משלה.
העת החדשה.
עם תחילת המאה ה-19 היו ענפי התעשייה החשובים בוויסמר ייצור ברזל, ייצור נייר ואספלט. תנועת הסחר שעברה דרך הנמל של העיר הייתה ערה מאוד וכללה ייצוא דגנים, שמן מאכל וחמאה ויבוא פחם, עצים וברזל. הנמל היה עמוק דיו כדי לאפשר לספינות בשוקע של 5 מטרים ולספינות קיטור גדולות לעגון ברציפיו. בוויסמר פעלו מפעל המטוסים דורנייר (Dornier) וסדנאות רכבת. במהלך מלחמת העולם השנייה ניזוקה ויסמר קשות מההפצצות של מטוסי בעלות הברית. עם סיום המלחמה, בהיותה על קו המגע בין בעלות הברית לבין ברית המועצות, נכבשה ויסמר על ידי הדיוויזיה המוטסת הבריטית השישית (הכלניות) ב-2 במאי 1945. ב-1 ביולי 1945, על פי ההסכמים שנחתמו בועידת יאלטה, עברה ויסמר להיות בשטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה. הכוחות הבריטיים עזבו את העיר והכוחות הסובייטים נכנסו אליה.
פרידריך אוגוסט וילהלם פון בראוס
פרידריך אוגוסט וילהלם פון בראוס (בגרמנית: Friedrich August Wilhelm von Brause; 10 בספטמבר 1769 - 23 בדצמבר 1836) היה גנרל פרוסי שלחם בצבא ממלכת סקסוניה בתקופת המלחמות הנפוליאוניות. בראוס נודע בכך שבמהלך קרב לייפציג סירב פקודה ושלח את החיילים הסקסוניים שהיו תחת פיקודו להילחם לצד הקואליציה במקום לצד הצרפתים. בראוס אף עיכב את כוחותיו של עמנואל דה גרושי בקרב ליני ובכך אפשר לגבהרד לברכט פון בליכר לאחד את כוחותיו עם אלו של ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון ובכך לנצח בקרב ווטרלו.
ויקטור איברבו
סגונדו ויקטור איברבו גררו (בספרדית: Segundo Víctor Ibarbo Guerrero; נולד ב-19 במאי 1990) הוא כדורגלן קולומביאני המשחק בקבוצת וי-וארן נגסאקי, בהשאלה מקבוצת סגאן טוסו, ובנבחרת קולומביה בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים.
איברבו הוחתם על ידי נסיונל מדיין בגיל צעיר ושיחק בה בין השנים –, וזכה איתה באליפות האפרטורה של הליגה הקולומביאנית. במהלך התקופה שלו בנסיונל, אודינזה מהסרייה א' גילתה בו עניין ורצתה להחתימו. בשלב מסוים דווח כי איברבו חתם בשורותיה תמורת 4 מיליון דולר, אך בסופו של דבר המשא ומתן בין הקבוצות עלה על שרטון ואיברבו נשאר בנסיונל.
ביולי 2011 השחקן עבר לאיטליה כשחתם בקליארי עבור 2.3 מיליון דולר. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-17 בספטמבר בניצחון על נובארה. ב-4 בדצמבר הוא כבש את שערו הראשון נגד קטניה. ב-10 במרץ 2013 כבש שלושער בניצחון על סמפדוריה. בכך היה לקולומביאני השני שמבקיע שלושה שערים במשחק אחד בליגה האיטלקית הבכירה, אחרי שפאוסטינו אספרייה עשה זאת בשנת כששיחק בפארמה. ב-11 במאי באותה שנה, איברבו כבש שער נגד האלופה יובנטוס כשהוא רץ על פני כמעט מגרש שלם, עקף את קלאודיו מרקיזיו ואת אנדראה ברצאלי והכניע את מרקו סטורארי.
ב-2 בפברואר 2015 הושאל איברבו מקליארי לרומא עד סוף העונה תמורת 2.5 מיליון אירו, עם אופציה לרכישת כרטיס השחקן תמורת 12.5 מיליון אירו.
ב-1 בספטמבר 2015 הושאל איברבו לווטפורד העולה החדשה לפרמייר ליג. ב-19 בינואר 2016 הושאל איברבו לאתלטיקו נסיונל עד לסוף העונה. ב-30 ביוני 2016 הושאל לפנאתינאיקוס.
קריירה בינלאומית.
בשנים 2007–2010 איברבו צבר 8 הופעות בנבחרת קולומביה עד גיל 20 וכבש חמישה שערים. בנבחרת הבוגרת הוא משחק מאז 2010. על אף שלא שותף במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014, הוא כן זומן לסגל של הנבחרת במונדיאל 2014 ואף פתח בהרכב בשני המשחקים הראשונים בשלב הבתים נגד ו.
אופה (כדורגל)
מועדון הכדורגל אוּפָה (ברוסית: ФК Уфа, בבשקירית: Өфө, Öfö) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר אופה, שבבשקיריה, במערב הרי אורל בחלק הדרומי של הפדרציה הרוסית.
הקבוצה נוסדה בשנת 2010 על ידי ממשלת בשקורטוסטן. מאז קיץ 2021 הספונסר הראשי הוא חברת הנפט גזפרום נפטכים סלבאט, חברת-בת של גזפרום ומהחברות הגדולות ביותר בבשקורטוסטן. בעונת 2021/2022 החברה העמידה לרשות המועדון תקציב של 1.5 מיליארד רובל.
הקבוצה התמודדת בליגת העל הרוסית, מעונת 2014/15 עד 2021/2022.
היסטוריה.
נשיא בשקיריה, רוסטם חאמיטוב החל לדון בצורך בהקמת מועדון כדורגל מקצועני מהעיר אופה כבר בקיץ 2010. אבל הקבוצה הוקמה רק בדצמבר 2010, על בסיס קבוצת בשינפורמסביאז ודינמו אופה שפורקו, והתמודדו בעבר בליגות הנמוכות.
למאמן הקבוצה מונה השחקן הרוסי אנדריי קאנצ'לסקיס. משחק הבכורה של הקבוצה היה נגד קבוצת "סיזראן-2003" במסגרת הגביע הרוסי, במשחק שהסתיים בהפסד 2:4 בפנדלים. משחק הבכורה בליגה הרוסית נערך באפריל 2011 כשהקבוצה גברה על טיומן 3:1. הקבוצה התבססה במרכז הטבלה והתמודדה בליגה השנייה במשך שנתיים עד שהעפילה לליגת המשנה הרוסית. בשנת 2012 מונה איגור קוליבאנוב למאמן הקבוצה.
בעונת 2013/14 הקבוצה התמודדה מול טום טומסק בטורניר העפלה לליגת העל הרוסית בו זכתה והבטיחה העפלתה לליגה הרוסית הבכירה לראשונה בתולדותיה. בעונת הבכורה שלה בליגה הבכירה (עונת 2014/15) הקבוצה הצליחה לסיים במקום ה-12 ולהישאר בליגה לעונה נוספת. בסתיו 2015 מונה יבגני פרברטאיילו למאמן. בעונת 2016/15 הקבוצה סיימה במקום ה-15 כשהיא נמנעת מהדחה לליגת המשנה אך הוחלט למנות מאמן חדש במקום ומונה סרגיי טומארוב, שאימן בעבר את קבוצת הנוער של אופה.
בעונת 2016/17 למאמן הקבוצה מונה הבלארוסי ויקטור גונצ'רנקו, שאימן בעבר את באטה בוריסוב, שהצליח למקם את הקבוצה במרכז טבלת הליגה, אך בסוף דצמבר גונצ'רנקו החליט לעבור לאמן את צסק"א מוסקבה. בעונת 2017/18 הקבוצה שיפרה את הישגה מהעונה הקודמת והגיעה למקום הששי, הפעם עמד על הקווים המאמן סרגיי סמאק שחתם בדצמבר 2017 כמאמן ראשי. בזכות מיקומה בליגה ובשל אובדן הרישיון של מחזיקת הגביע, טוסנו, להשתתף במפעלים האירופיים, אופה קיבלה את הזכות להתמודד בליגת אירופה.
אחד השחקנים הנודעים ששיחקו בשורות הקבוצה הוא השחקן אולכסנדר זינצ'נקו.
בשלב המוקדמות השלישי בעונת 2018/2019, אופה פגשה את פרוגרס נידרקורן הלוקסמבורגית. במשחק הראשון, אופה ניצחה בביתה בתוצאה 1–2 ובמשחק השני בבית של נידרקורן, כשהתוצאה הייתה 1–2 לזכות נידרקורן ושנראה שהמשחק היה אמור להישלח להארכה, שער בדקה ה-93 ושוויון 2-2 לזכות אופה, גרם להדחת הקבוצה מלוקסמבורג והיא פגשה את גלאזגו ריינג'רס, בשלב הפלייאוף, ממנו הודחה.