אתר הבית של MRTG מכיל מאגר גדול של תסריטים המאפשרים לנטר באמצעות סטטיסטיקות בסיס נתונים של SQL, כללי חומת אש, ועוד.
1937 בברית המועצות
1937 בברית המועצות הייתה שנה בה נחגגה השנה ה-20 למהפכת אוקטובר. תקופת 1937-1938 ידועה כתקופת הטיהורים הגדולים.
הנהגה.
מעשית, יוסיף סטלין בתפקיד המזכיר של המפלגה הבולשביקית מרכז בידיו את השלטון במדינה.
ריק רוס
ויליאם ליאונרד רוברטס השני (באנגלית: William Leonard Roberts II; נולד ב-28 בינואר 1976) הוא ראפר אמריקאי הידוע יותר בשם הבמה שלו ריק רוס. שם הבמה שלו הוא על שם סוחר הסמים ריקי "המהיר" רוס (באנגלית: Ricky Freeway Ross) למרות שלא היו לו קשרים איתו. ריק "המהיר" אף ניסה לתבוע אותו על הרווח שעשה מגנבת שמו, אך התביעה נכשלה בשנת 2010 ובית המשפט פסק נגד ריק רוס האמיתי. רוס ייסד את חברת התקליטים "Maybach Music Group", שבהם הוציא לאור את אלבומי הסטודיו שלו: Deeper Than Rap ו - Teflon Don.
דרך חכמה
חתלתול
Go West (שיר)
Go West (בתרגום חופשי לעברית: "נלך מערבה") הוא שיר משנת 1979 שבוצע על ידי הרכב הדיסקו וילג' פיפל. השיר זכה בסופו של דבר להצלחה גדולה בהרבה יותר כאשר זכה בשנת 1993 לגרסת כיסוי שבוצעה על ידי להקת הפט שופ בויז.
הגרסה המקורית של וילג' פיפל.
הגרסה המקורית יצאה לשווקים כסינגל במהלך שנת 1979. השיר לא זכה לפופולריות רבה בדומה לסינגלים האחרים של הלהקה מאותה התקופה כגון "Y.M.C.A." ו-"In the Navy". השיר נכתב על ידי ויקטור ויליס (הסולן המקורי של להקת אנשי הכפר) וז'אק מוראלי.
מילות השיר מתייחסות לציטוט מהמאה ה-19 "Go West, young man" (לך מערבה, איש צעיר) אשר בדרך כלל מיוחס למו"ל האמריקני הוראס גרילי, אשר קרא להתרחבות של ארצות הברית מערבה תוך התיישבות באדמות החדשות. אף על פי שוויקטור ויליס הכחיש כי הוא כתב את השיר באופן מכוון עם תמה הומוסקסואלית, השיר נחשב על ידי רבים כביטוי לתפיסה לפיה סן פרנסיסקו הייתה האוטופיה של התנועה ההומוסקסואלית בארצות הברית במהלך שנות השבעים.
גרסת הכיסוי של להקת פט שופ בויז.
גרסת הכיסוי של השיר בביצוע להקת הפט שופ בויז יצאה לשווקים במהלך 1993. הסינגל החדש זכה להצלחה ענקית בכל העולם, ובישראל בפרט, כשקטף את תואר "שיר השנה" לשנה זו במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של רשת ג'.
וידאו קליפ.
הקליפ אשר בוים על ידי הווארד גרינהול השתמש באופן ניכר באנימציית מחשב בדומה לשאר הקליפים לסינגלים של להקת פט שופ בויס מתוך האלבום Very.
בתחילת הקליפ מוצג פסל החירות אשר צבוע בצבע אדום, ולאחר מכן מוצגת עיר עתידנית בה ניכר כי השלטון הוא קומוניסטי בשל השימוש באלמנטים ויזואליים סובייטים רבים (כגון כוכבים אדומים ודגלים אדומים, אנדרטת יורי גגארין ואנדרטת כובשי החלל).
בהמשך מוצגים קבוצה גדולה של גברים במדים אשר צועדים במעלה גרם מדרגות לעבר העננים, לכאורה, לכיוון החברה המערבית.
ניל טננט וכריס לואו מופיעים בחלקים רבים לאורך הקליפ לבושים בסרבלים וקסדות עתידניות בצבעים כחול וצהוב בהתאמה. במהלך הקליפ טננט ולאו נראים אף חוצים את הכיכר האדומה במוסקבה.
הווידאו קליפ היה מועמד לפרס גראמי בשנת 1995 אך הפסיד לבסוף לווידאו קליפ לשירם של להקת הרולינג סטונז "Love Is Strong".
Go West
אברם פטרוביץ' גניבל
אברם פטרוביץ' גניבל (רוסית: Абра́м Петро́вич Ганниба́л) (1696 – 14 במאי 1781) היה אציל בחצר המלוכה וקצין צבא רוסי. הובא כמתנה לצאר פיוטר הגדול, שירת בצבא האימפריה הרוסית והגיע לדרגת מאיור גנרל, מהנדס צבאי ומושל העיר טאלין ומחוז מיכאילובסקוי. כיום הוא ידוע גם כאבי סבו של המשורר הנודע אלכסנדר פושקין, שחיבר אודותיו נובלה (בלתי גמורה) בשם "הכושי של פיוטר הגדול".
שנותיו הראשונות.
מחקרים מוקדמים אודות גניבל מציעים שהוא נולד בשנת 1696 בעיירה בשם לוגון-בירני, הנמצאת כיום בצפון קמרון, על גדות הנהר לוגון ובסמוך לגבול עם צ'אד. אביו של גניבל היה נסיך אפריקני מקומי, מרובה נשים ונכסים. בשנת 1703, הטורקים העות'מאנים פלשו לטריטוריה של אביו, וזה אולץ להגן על שטחו בקרב. הוא הפסיד בקרב, וכנהוג באותם מקרים, בני משפחות אצולה נלקחו אל השליט המוסלמי העליון, הסולטאן, כדי שניתן יהיה להורגם או למוכרם לעבדות אם אביהם ימרוד בשלטון – בנו איברהים ועוד מילדיו נלקחו לחצר הסולטאן בקונסטנטינופול במסע ימי. אחותו לאגאן לא שרדה במסע.
בגיל שבע הובא איברהים אל חצר הסולטאן העות'מאני בקונסטנטינופול, שם הוא בילה שנה כמשרת במשק הבית של הסולטאן. באותם הימים חיפש השגריר הרוסי בטורקיה, סאבה רגוזינסקי "עבד אפריקאי קטן ונבון", שישמש לשעשוע כמקובל בחצרות השליטים האירופיים באותם ימים. הוא הובא לבירה הרוסית בשנת 1704, ושם אימץ אותו הצאר פיוטר הגדול וגידל אותו יחד עם שאר ילדיו. גניבל הוטבל לנצרות בכנסיית פרסקבה הקדושה בווילנה, והצאר פיוטר עצמו שימש כסנדקו, ולפיכך גם ניתן לו שמו – אברם פטרוביץ'.
חינוך.
בשנת 1716, עם מסעו של הצאר לצרפת, נלקח גניבל כחלק מפמלייתו של הצאר ונשאר בעיר מץ (ולא בפריז, כפי שטוען פושקין) ללימודי הנדסה צבאית ומתמטיקה במכללה לארטילריה והנדסה. לימודיו כללו את תורת המלחמה, מדעים ואומנויות. שם הוא התנדב ללחום לצד כוחותיו של לואי ה-15 נגד המלך פליפה החמישי מספרד, והועלה לדרגת קפיטן. בזמן שירותו בצרפת הוא גם אימץ לעצמו את הכינוי גניבל, כהוקרה למצביא המבריק של קרתגו, חניבעל. הוא סיים את לימודיו בשנת 1722, ועבר לפריז. בפריז הוא נפגש והתיידד עם דמויות חשובות של תקופת ההשכלה כדני דידרו, מונטסקייה וולטייר (שכינה אותו "הכוכב השחור של ההשכלה"). הצאר רצה להשיבו לסנקט פטרבורג כבר אז, אולם גניבל נשאר בפריז בתירוצים שונים עד שנת 1725, ואז שב לרוסיה.
קריירה.
אחרי מותה של יקטרינה אשתו של פיוטר הגדול בשנת 1727, וכניסיון להיפטר מן המקורבים למשטר הקודם, הוא הוגלה לסיביר, 4,000 ק"מ מזרחית לסנקט פטרבורג. עם זאת בשנת 1730 קיבל חנינה בשל כישורי ההנדסה הצבאית שלו. כשבתו של פיוטר, יליזבטה, נתמנתה לקיסרית החדשה של רוסיה בשנת 1741, הוא הפך למקורב בחצרה, וקיבל קידום אחר קידום בקריירה הצבאית שלו. בשנת 1742 נתנה לו הקיסרית יליזבטה את מחוז מיכאילובסקוי, על מאות הצמיתים שבו. הוא מונה למושל העיר רבאל (כיום טאלין, בירת אסטוניה), עד שנת 1752, אז קודם לדרגת אלוף, והממונה על ההנדסה הצבאית בכל הצבא הרוסי. בזמן כהונתו הוא הציג את כישוריו כשביצר את חוף הים הבלטי, ביצורים שתרמו אפילו להגנה מפני הפולשים הגרמנים לרוסיה בזמן מלחמת העולם השנייה, ושעומדים עד היום. בשנת 1762 הוא פרש, במחוז מיכאילובסקוי (שנמצא ליד סנקט פטרבורג) שברשותו. הוא חי עוד עשרים שנה לאחר מכן, ומת ב-14 במאי 1781.
משפחתו וחייו האישיים.
גניבל נישא פעמיים. אשתו הראשונה הייתה היווניה אוודוקיה דיופר. הזוג נישא בשנת 1731 ונולדה להם בת. דיופר תיעבה את גניבל, שהנישואים אליו נכפו עליה. כאשר גילה גניבל שדיופר בוגדת בו, הוא הביא למעצרה ולמאסרה, שנמשך אחת עשרה שנים בתנאים קשים. בתוך כך החל גניבל בחיים עם אישה נוספת, כריסטינה רגינה סייברג, ונשא אותה לאישה בעיר רבאל שנה לאחר לידת בנם הבכור, כאשר דיופר אשתו הראשונה עדיין נשואה לו חוקית. הוא לא התגרש ממנה עד שנת 1753, אז הוטל עליו קנס לשם כפרה, ודיופר נשלחה למנזר לשארית חייה. למרות זאת, נישואיו לסייברג נחשבו חוקיים לאחר הגירושין.
מצד אביה, אשתו השנייה של גניבל הייתה נצר למשפחות אצולה בסקנדינביה וגרמניה: סייברג (שוודיה), גלטונג (נורווגיה) וגרבוב (דנמרק וברנדנבורג). אברם וכריסטינה הביאו לעולם אחד עשר ילדים (מתוכם שרדו שבעה), שהבכור שבהם הוא איוואן גניבל שהיה מצביא בולט בצי הרוסי, ייסד את מבצר קרשון (שיהפוך לימים לעיר קרשון) והגן עליו מפני הצבא הטורקי. בין בניו של גניבל היה אוסיפ, אביה של נדז'דה, אמו של המשורר אלכסנדר פושקין.
מספר אצילים בריטיים מתייחסים על גניבל, ביניהם נטליה גרסובנור, דוכסית וסטמינסטר, ואחותה, אלכסנדרה המילטון דוכסית אייברקורן. ג'ורג' מאונטבאטן, המרקיז הרביעי של מילפורד הייבן ובן דודה של המלכה אליזבת השנייה, גם הוא צאצא ישיר, בתור נכדהּ של נדיה מאונטבאטן, המרקיזה של מילפורד הייבן.
אחים בדם
אחים בדם (באנגלית: Blood Brothers) הוא מחזמר מאת וילי ראסל, המבוסס באופן רופף על הנובלה משנת 1844 "האחים הקורסיקאים" מאת אלכסנדר דיומא. העלילה עוקבת אחר זוג תאומים, אשר הופרדו בלידתם וגדלו בסביבות מגורים שונות ומנוגדות, בקצוות שונים של הקשת החברתית - האחד גדל להיות יועץ, בוגר אוקסברידג', בעוד השני - מובטל שנשלח אל הכלא. בבגרותם - השניים מתיידדים, אף על פי שאינם יודעים כי הם אחים. התאהבות שניהם באותה הבחורה, גורמת לקרע בידידות שלהם, ומובילה לסוף טראגי.
המחזמר עלה לראשונה בשנת 1983, וזכה בפרס ע"ש לורנס אוליבייה למחזמר החדש הטוב ביותר. המחזמר הועלה מחדש בשנת 1988 בווסט אנד, ומאז ועד נובמבר 2012 רץ ברציפות ובהצלחה.
עלילה.
מערכה ראשונה.