מאיה ודני מנסים למצוא דרך להיחלץ מהמצב. דני מתקשר להוריו, שעורכים את ליל הסדר, ומבקש מאביו להגיע לבסיס כדי לסייע לו. דני מתכנן להגיע לחדר הרס"ר ולקחת משם את מפתחות הרכב שלו על מנת לצאת ברכב מהמקום; לשם כך, הוא מתכנן למשוך את החיילים הזומבים למחסן על ידי פיזור תוכנן של קופסאות לוף על הרצפה, להסטת תשומת לבם במהלך הדרך שיעשה מהמחסן לחדר.
דני מוציא את תוכניתו לפועל ומגיע לחדר הרס"ר. הוא מוצא שם מפתחות, אך הם אינם פותחים את הרכב. הוא מבין כי המפתחות שהוא זקוק להם נמצאים אצל הרס"ר עצמו; לכן הוא יוצא למסע הרג של הזומבים בבסיס, על מנת להגיע בסופו של דבר אל הרס"ר, להורגו ולהשיג את המפתחות. במסע הרג זה הוא נעזר במזמרה, בפטיש קטן ובמסור. הוא הורג את הרס"ר אחרון, ומשיג את המפתחות.
במהלך מסע הרציחות רואה דני כי מאיה ננשכה על ידי אחד הזומבים, ועל כן הוא סבור שהיא צפויה להיהפך אף היא לזומבית. לכן, לאחר ההרג מגיע דני לחדר שבו מאיה נמצאת ומנסה להרוג אותה עם המזמרה, אך בדיוק לפני שהוא עושה זאת עוצרת אותו מאיה, ומסבירה לו שהיא לבשה אפוד מגן שמנע את הידבקותה.
בסוף הסרט מגיע לבסיס אביו של דני (טל פרידמן) על מנת להסיע את דני אל מחוץ לבסיס.
הפקה.
הסרט החל כסרט גמר בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. את הסרט, שהוא סרט הביכורים של הבמאי דידי לובצקי, יצר לובצקי לצד חבריו ללימודי הקולנוע באוניברסיטת תל אביב. בהפקה תמכו, מלבד אוניברסיטת תל אביב, גם קרן סנונית וקרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.
הסרט צולם במחנה רשף בהרצליה, שהיה בעבר מחנה גדנ"ע. בסרט מדובר כביכול בבסיס מרוחק בדרום הארץ.
ז'אנר.
"מורעלים" הוא סרט אימה קומי. הוא הופק בתקופה פורייה יחסית של סרטי אימה ישראליים, שבה הופקו גם סרטים כמו "כלבת", "Another World" ו"חתולים על סירת פדלים". הסרט מוגדר "קומדיית זומבים צה"לית", הגדרה שאותה הסבירה מיכל דניאלי, כתבת mako, כך: "שילוב של סרט חבר'ה, סרט בורקס וסרט אימה – בצפייה אחת".
מפיק הסרט, נדב שלמה גלעדי, סיפר על בחירת ז'אנר האימה:
זירת ההתרחשות: צה"ל.
על בחירת השירות הצה"לי כמסגרת לעלילה, אמר במאי הסרט דידי לובצקי:
על כך הוסיפה מיכל דניאלי כי:
לובצקי אמר גם, בהקשר הרקע הטעון כביכול של זירת התרחשות צה"לית:
מבנה כימי
מבנים כימיים הוא כינוי לשלושה סוגי מבנה של מולקולות, שהם מבנה אלקטרוני, מבנה גבישי ומבנה מולקולרי.
תאוריית המבנה הכימי פותחה לראשונה על ידי הכימאי הרוסי אלכסנדר בוטלרוב, אשר קבע כי מבנים כימיקלים ותרכובות כימיות אינם מקבץ אקראי של אטומים, אלא מבנים עם סדר מוגדר הנקבע על-פי ערכיות האטומים.
אלכסנדר בוטלרוב
אלכסנדר מיקהאילוביץ' בוטלרוב (ברוסית: Алекса́ндр Миха́йлович Бу́тлеров, 15 בספטמבר 1828, צ'יסטופול - 17 באוגוסט 1886) היה כימאי רוסי. בוטלרוב היה אחד הכימאים המשפיעים ביותר בתולדות תאוריות המבנים הכימיים (1857–1861), הכימאי הראשון אשר שילב קשרים כפולים בנוסחאות מבניות, מגלה ההקסמת'ילנטטראמין (1859) ומגלה התגובה הפורסימאית.
אלכסנדר בולטרוב למד באוניברסיטת קאזאן ולאחר סיום הלימודים בשנת 1849 החל ללמד בה. הוא התקדם גם במסלול המדעי והתמנה לפרופסור וגם במסלול הניהולי ובשנת 1860 התמנה לרקטור של האוניברסיטה. בהמשך הוא עבר לסנקט פטרבורג.
בשנת 1874 הוא נבחר לחבר באקדמיה הרוסית למדעים.
הריסון דילארד
ויליאם הריסון דילארד (באנגלית: William Harrison Dillard; 8 ביולי 1923 – 15 בנובמבר 2019) היה אצן אפרו-אמריקאי, אלוף אולימפי בעל 4 מדליות זהב, בריצת 100 מטר (לונדון 1948) ובריצת 110 מטר משוכות (הלסינקי 1952), ובכך היה לאתלט היחידי בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים שזכה בשתי ריצות אלו וכן שיאן עולם.
דילארד כונה בשם "עצמות" ("bones") בשל המבנה הצנום שלו.
ביוגרפיה.
דילארד נולד בקליבלנד, אוהיו, עיר שבה גדל האתלט ג'סי אוונס. לאחר שפגש באוונס, שזכה ב-4 מדליות זהב באולימפיאדת ברלין (1936), בגיל 13 החליט שהוא רוצה להצליח כמותו. בשנת 1941 החל ללמוד בבולדווין-וואלאס קולג' ובשנת 1943 גויס לצבא ארצות הברית בתקופת מלחמת העולם השנייה ושירת בדיוויזיה ה-92 שכללה בעיקר חיילים שחורים שכונו חיילי באפלו. בשנת 1946 חזר ללימודים.
שיאן עולם.
בשנת 1946 קבע דילארד בריצת 220 יארד משוכות שיא עולם בתוצאה של 22.3 שניות ובשנת 1948 הוא קבע שיא עולם בריצת 120 יארד משוכות בתוצאה של 13.6 שניות. מ-31 במאי 1947 ועד 26 ביוני 1948 הוא זכה ב-82 ריצות במשוכות ברציפות.
אלוף אולימפי.
במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת לונדון (1948) לא הצליח דילארד לסיים את ריצת 110 מטר משוכות שבה היה שיאן עולם, אך הצליח להתברג לריצת 100 מטר, לאחר שסיים במקום השלישי. במשחקים עצמם הוא זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בשיא אולימפי חדש של 10.30 שניות, לפני שיאני העולם בארני איוול בן ארצו (10.4 שניות) ולויד לה ביץ' מפנמה (10.6 שניות) ובריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 40.6 שניות, לפני בריטניה (41.3 שניות) ואיטליה (41.5 שניות).
באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה דילארד בשתי מדליות זהב, בריצת 110 מטר משוכות בשיא אולימפי חדש של 13.70 שניות (13.91 שניות, זמן אלקטרוני) לפני ג'ק דייוויס (14.00 שניות) וארתור ברנרד (14.40 שניות) שניהם מארצות הברית ובריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 40.1 שניות, לפני ברית המועצות (40.3 שניות) והונגריה (40.5 שניות).
המכביה.
בספטמבר 1953 השתתף דילארד בתחרויות הראווה של המכביה הרביעית, משום שהוא לא היה יהודי, וקבע בריצת 110 מטר משוכות תוצאה של 14.7 שניות.
לאחר הפרישה מספורט.
לאחר סיום הקריירה הספורטיבית שלו עסק דילארד ביחסי ציבור ובאיתור שחקנים עבור קבוצת הבייסבול קליבלנד אינדיאנס. כמו כן הגיש תוכניות רדיו בתחנת רדיו מקומית בקליבלנד ועבד כמנהל עסקי במנהל החינוך של מחוז קליבלנד.
דילארד נפטר מסרטן הקיבה ב-15 בנובמבר 2019. עד למותו, היה לזוכה מדליית זהב אולימפית מארצות הברית המבוגר ביותר.
בית הכנסת תפארת ישראל (ביצ'ווד)
תפארת ישראל (באנגלית: Temple Tifereth-Israel) הוא בית כנסת רפורמי בביצ'ווד, אוהיו, פרבר של קליבלנד בארצות הברית. הוקם בשנת 1850 ונמנה עם הקהילות המייסדות של 'איחוד הקהילות העבריות האמריקניות', כיום האיחוד ליהדות רפורמית בארצות הברית. נמצא בשדרות שייקר בביצ'ווד. מושבו הקודם היה בקליבלנד, ברובע האוניברסיטאי המשמש עדיין לאירועים מיוחדים ולטקסי מעבר של בני הקהילה.
במשך 46 שנה (1917–1963) הונהגה הקהילה על ידי הרב אבא הילל סילבר ובית הכנסת נודע כ"של סילבר". כעת הוא פועל כאחד מתוך מספר מרכזים של הקהילה, עם בית ספר ושרותי דת. הוא כולל ספרייה ומוזיאון, כמו כן כמה חדרי תפילה ואולמות תפילה. בבית הכנסת מתקיימים טקסי בר מצווה ושיעורים. בפרברים המזרחיים של קליבלנד קיימת קהילה יהודית פעילה מאוד ולכן מספר חברי קהילת תפארת ישראל, חברים בה יותר מ-1,500 בתי-אב, הולך וגדל.
בסמוך לבית הכנסת (ה"טמפל") בביצ'ווד שוכן המוזיאון למורשת יהודית ע"ש מאלץ והוא מאכסן חלק מאוסף מוזיאון בית-הכנסת.
הקהילה היהודית מהווה כ-89.5% מהאוכלוסייה הכללית בביצ'ווד.
J.Viewz
J.Viewz הוא פרויקט מוזיקלי מז'אנר המוזיקה אלקטרונית שהחל את פעילותו בשנת 2005. מקים ויוצר הפרויקט הוא יונתן דגן הישראלי, המארח חברים ויוצרים נוספים בפרויקט.
הפרויקט פועל מברוקלין, ניו יורק שבארצות הברית.
בתחילת דצמבר 2011, פורסם כי אלבומו השני של ההרכב, Rivers and Homes, מועמד בטקס פרסי גראמי בקטגוריית "עטיפת האלבום הטובה ביותר". את עטיפת האלבום עיצב דגן בעצמו. האלבום הפסיד בקטגוריה ללהקה ארקייד פייר, אך זכה לחשיפה בינלאומית גדולה.
קליפים.
הפרויקט בולט בקליפים העוצמתיים ומלאי הרגש שלו. לדוגמה, בקליפ לשיר Smooth Criminal של מייקל ג'קסון, הם מציגים בחור אשר נותן לבחורה בבר סם אונס. צפייה קליפ בולט אחר שלהם, Oh, Something's Quiet, ביוטיוב, מוגבלת לגילאי 18 ומעלה.
קורטור
קוראטור
בית הנכות הלאומי בצלאל
בית הכנסת &quot;טמפל תפארת ישראל&quot;
עידית לוגיסטיקת מזון
עידית לוגיסטיקת מזון היא חברת הסעדה מקבוצת רשת מלונות דן. החברה נוסדה במסגרת מיזם "קשת טעמים", תחום פעילותה העיקרי היה הספקת שירותי מזון ל-26 בסיסים של צה"ל, במסגרת הפרטת מערך ההסעדה בחלק מן הבסיסים.
החברה הוקמה בשנת 2007 והחלה את פעילותה בעקבות זכייתה במכרז של צה"ל להפרטת מערך ההסעדה. במסגרת פעילות החברה, היא מספקת את שירותי ההסעדה באמצעות ארבעה-עשר מטבחים לכ-100 חדרי אוכל ב-26 בסיסים. החברה מספקת כ-35,000 ארוחות מלאות מדי יום לבסיסי צה"ל, ללקוחות הייטק, תעשייה ותקשורת. החברה מעסיקה באתריה השונים כ-600 עובדים.
בנוסף לשירותי ההסעדה לצה"ל, פועלת החברה גם ב ומספקת שירותי הסעדה לחברות וארגונים, וכן לאירועים פרטיים ועסקיים.
בבעלות החברה 90% חברת בת "טיב וטעים", חברת הסעדה בוטיק המספקת שירותי הסעדה בעיקר במגזר העסקי הפרטי. לחברה מטבח מרכזי בטירת הכרמל המספק ארוחות לכל קבוצת ההסעדה של עידית.
סיפורו של הנזיר
סיפורו של הנזיר (אנגלית: The Monk's Tale) הוא אחד מסיפורי קנטרברי שכתב ג'פרי צ'וסר בשלהי המאה ה-14.
הסיפור מגיע מיד לאחר הסיפור על מליבאוס, סמוך לסוף המסע, קרוב לעיר רוצ'סטר. למעשה אין זה סיפור אלא סדרת דרשות היסטוריות קצרות על דמויות היסטוריות שהמוטו המשותף להם הוא:
הנזיר מקדים עוד ומתנצל שהאירועים אינם מסודרים על פי סדרם ההיסטורי אלא על פי הסדר בו עלו ברוחו.
הסיפורים הם אודות הדמויות הבאות:
יעקב מאן