בינואר טאפוקו חתם באריס לימסול מליגת העל הקפריסאית. ב-12 ביוני 2018 חתם באפולון סמירני, אך שוחרר כעבור זמן קצר.
ב-20 באוגוסט 2018 טאפוקו חתם בהפועל חדרה מליגת העל.
ב-13 בינואר 2019 חתם טאפוקו בהפועל באר שבע לשלוש וחצי שנים. טאפוקו שיחק במדי הקבוצה 8 משחקים רשמיים בלבד, בהם ספג שישה כרטיסים צהובים.
ב-26 ביוני 2019 חתם בהפועל חיפה לעונה אחת.
ב-21 ביולי 2020 הושאל טאפוקו לגרנובל מהליגה הצרפתית השנייה.
ב-3 בספטמבר 2021 חזר טאפוקו להפועל חיפה.
עילת אי הסבירות
פרס אוליבייה להופעה הטובה ביותר במחזמר
פופ, מיסיסיפי
אימפולסיבי
פרס לורנס אוליבייה לשחקן משנה של השנה
פרס לורנס אוליבייה לשחקן משנה של השנה היה פרס שהוענק פעם אחת על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון כהוקרה על הישגים בתיאטרון הבריטי המסחרי. הפרס נוסד בשנת 1976 בשם פרסי איגוד תיאטרון הווסט אנד ושמו הוחלף ב-1984 לכבודו של השחקן האנגלי לורד אוליבייה.
פרס אוליבייה לשחקן משנה של השנה
מושל וירג'יניה המערבית
מושל וירג'יניה המערבית (באנגלית: Governor of West Virginia) הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת וירג'יניה המערבית. על המושל מוטלת החובה לאכוף את חוקי המדינה והסמכות לאשר או להטיל וטו על הצעות חוק שהועברו בבית המחוקקים של וירג'יניה המערבית, לכנס את בית המחוקקים בכל עת.
מאז קבלתה של וירג'יניה המערבית אל ארצות הברית ב-20 ביוני 1863, במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, 34 גברים כיהנו כמושלי וירג'יניה המערבית. שניים מהם, ארץ' מוּר (המושל ה-28 וה-30) וססיל אנדרווד (המושל ה-25 וה-32), כיהנו כמושלים בשתי תקופות כהונה בלתי רציפות. מור היה המושל שכיהן את תקופת הכהונה הארוכה ביותר: שלוש-עשר שנות כהונתו השתרעו על פני שלוש תקופות כהונה. מושלה הראשון של המדינה, ארתור בורמן, כיהן את תקופת הכהונה הרציפה ביותר והתפטר שבוע לפני תום הקדנציה השלישית שלו. דניאל פרנסוורת' היה אז נשיא הסנאט של וירג'יניה; הוא כיהן כמושל בפועל במהלך שבעת הימים האחרונים של כהונת בורמן והיה מושל שכיהן במשך הזמן המועט ביותר.
על מנת לכהן כמושל וירג'יניה המערבית, על המתמודד למשרד המושל להיות לפחות בן שלושים שנה, ועליו להיות תושב וירג'יניה המערבית בחמש השנים שקדמו להתמודדותו. על פי החוקה הנוכחית של וירג'יניה, אשר אושרה ב-1872, המושל מתחיל את תקופת כהונתו בת ארבע השנים ביום שני הראשון שלאחר יום רביעי השני בחודש ינואר שלאחר הבחירות. החוקה המקורית של המדינה מ-1863 הגבילה את תקופת הכהונה של המושל לשנתיים בלבד.
תפקידו של סגן המושל אינו מוזכר בחוקה; אם נבצר מן המושל לכהן בתפקידו, נשיא הסנאט של וירג'יניה המערבית יכהן כמושל בפועל. אם יכהן נשיא הסנאט כמושל בשנתו האחרונה של המושל המקורי, תערכנה בחירות חדשות לתפקיד. הצעת חוק שנתקבלה בשנת 2000 מעניקה לנשיא הסנאט את תואר הכבוד "סגן המושל".
מושל וירג'יניה הנוכחי הוא ג'ים ג'אסטיס מהמפלגה הרפובליקנית, שנכנס לתפקידו ב-16 בינואר 2017.
שמן ארגן
שמן ארגן (קרוי בארץ בשם: שמן מרוקאי) הוא שמן צמחי המופק מאגוזי עץ הארגן, מין אנדמי הגדל במרוקו ובמחוז טינדוף במערב אלג'יריה. השמן המופק מעץ הארגן הוא השמן היקר ביותר בעולם. שמן הארגן עשיר בוויטמין E ומכיל חומצות שומן חיוניות כמו: אומגה 3 ו-אומגה 6.
תהליך הפקת שמן הארגן.
על עצי הארגן מטפסות עיזים שאוכלות את עלי עץ הארגן הקוצניים. עיזים אלה מנערות את ענפי העץ והפירות, הלא הם האגוזים, נופלים על הרצפה. האגוז נאסף ומועבר אל מפיקי השמן בקואופרטיב הנשים המסורתי או אל המפעל המודרני המייצר את השמן. תהליך הפקת שמן הארגן מבוצע בעיקר על ידי קבוצות נשים בשיטה מסורתית של כתישת האגוזים באבן ריחיים לאחר יבושם בשמש וקלייה, הפיכתם לעיסה והוספת מים בתהליך ממושך שבסופו מופק השמן.
כיום ניתן למצוא במרוקו מפעלים מודרניים לאחסון השמן והפצתו אך הייצור עדיין נעשה באופן ידני ברובו.
תהליך הפקת השמן בישראל.
בישראל תהליך גידול העץ והפקת השמן נעשית באזורים חמים או מדבריים בנגב, הערבה, בקעת הירדן ובאזורים דרומית אל אשקלון.
ניתן לצפות בהליך ההפקה המלא לאורך כל ימות השנה בבית בד מיוחד להפקת שמן ארגן אשר נמצא במושב נתיב הגדוד שבבקעת הירדן.
שימוש למאכלים.
שמן הארגן הוא בעל סגולות מאכל גבוהות מאלו של שמן זית ומשמש לתיבול של סלטים, קוסקוס, מאכלי בשר, דגים, ואורז. במרוקו משמש השמן להפקת ממרח הקרוי: "אמלו" המופק משמן הארגן בשילוב עם אגוזים ועם דבש.
שימוש לרפואה.
שמן הארגן ידוע בסגולותיו הרפואיות הרבות ולכן מסייע נגד פגעים ונגעים רבים כגון: טיפול בפצעי בגרות, מניעת שטף דם ופצעי דם, מונע קמטים בעור ומרכך עור יבש, משמש גם בתור חומר מרפא לבצקת, לאקזמה, כוויות ואבעבועות רוח.
שימוש לקוסמטיקה.
שמן הארגן ידוע כמועשר בנוגדי חימצון, ויטמינים ומינרלים ועל כן משמש השמן רבות את תעשיית הקוסמטיקה במגוון מוצרים לעור ולעור הפנים. כמו כן, משמש שמן הארגן למוצרים לחיזוק וטיפוח השיער והציפורניים.
אלויס פון אהרנטל
אלויס לאופולד יוהאן בפטיסט לקסה, רוזן אהרנטל (בגרמנית: Alois Lexa Graf von Aehrenthal או Ährenthal; 27 בספטמבר 1854 בגרוס סקאל (הרובה סקאלה) שבצ'כיה – 17 בפברואר 1912 בווינה) היה דיפלומט אוסטרי, בעל שורשים צ'כיים, שכיהן בשנים 1906–1912 כשר החוץ של האימפריה האוסטרו-הונגרית.
בתוקף תפקידו האחרון הוא ניהל מדיניות יותר אוטונומית כלפי הברית המשולשת ובשנת 1908 הוביל את מהלך סיפוחה של בוסניה והרצגובינה לאוסטרו-הונגריה. צעד זה עורר משבר בינלאומי אותו ניסה למנוע על ידי משא ומתן חשאי עם שר החוץ הרוסי אלכסנדר איזבולסקי. הוא התכוון להשיג את הסכמת רוסיה לסיפוח, תמורת תמיכה אוסטרית בתביעה הרוסית לגישה פתוחה יותר לאוניות הקרב שלה לים התיכון דרך מצר הדרדנלים, על חשבון האימפריה העות'מאנית. הוא סבר שצרפת ובריטניה, שהיו לאחרונה בעלות ברית של רוסיה לא תתנגדנה להסכם כזה. בסופו של דבר הסיפוח הזיק לשיתוף הפעולה הרוסי-אוסטרי במציאת פתרון לבעיות הבלקן. הוא גרם לתגובה רגשית של עלבון והשפלה בדעת הקהל הרוסית והיה לחבית נפץ שתרמה לפריצת מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
ילדות וצעירות.
אוליס פון אהרנטל נולד בטירת גרוס סקאל (הרובה סקאלה), אז בממלכת בוהמיה (צ'כי) באימפריה האוסטרית כבנו השני של הברון (Freiherr) יוהאן פרידריך לקסה פון אהרנטל (1898-1817), בעל אחוזות אמיד שהחזיק כ-55000 דונם אדמה בגרוס סקאל ובדוקסאני, ושל מריה, רוזנת תון והוהנשטיין. השם המקורי של המשפחה מצד האב היה "לקסה". האב היה אחד המנהיגים רבי ההשפעה של מחנה בעלי האחוזות הגדולים הלויאליסטים שבבוהמיה. הסבא-רבא יוהאן אנטון לקסה (1824-1733), שמוצאו היה ביישוב כפרי בסביבות קרלוביצה, ייסד חברת ביטוח בפראג וקיבל תואר אצולה של אביר בשנת 1790.
נפוצו שמועות-שוא כי לאהרנטל היו אבות יהודים ומקורן היה באויביו.
כשהוא חסר סיכויים רבים לירושה, יצא אהרנטל ללמוד משפטים ומדעי המדינה באוניברסיטת בון ובאוניברסיטת קארל בפראג.
הקריירה הדיפלומטית.
בתום לימודיו נכנס אהרנטל לשירות הדיפלומטי של האימפריה האוסטרו-הונגרית והתמנה בשנת 1877 לנספח בפריז לצד השגריר הרוזן בויסט. בשנת 1878 עבר לתפקיד זהה בסנקט פטרבורג ובשנים 1883–1888 עבד במשרד החוץ בווינה תחת השר הרוזן גוסטב קאלנוקי, איתו יצר קשרים הדוקים. ב-1888 נשלח כיועץ השגרירות בסנקט פטרבורג, ובתפקיד זה הייתה לו השפעה לא מבוטלת על השגריר, הרוזן וולקנשטיין.
בשנת 1894 הוא נקרא בחזרה למשרד החוץ, מילא בו תפקידים חשובים וב-1895 התמנה כשגריר אוסטרו-הונגריה בבוקרשט. הוא הצליח לחזק את היחסים בין החצרות ברומניה ובווינה. באותה תקופה, ב-30 בספטמבר חודש ההסכם שחתם בשנת 1883 בחשאי המלך קרול הראשון עם מעצמות המרכז אירופיות. ב-1899 התמנה לשגריר ברוסיה ונשאר בתפקיד עד אוקטובר 1906, כשהפך לשר החוץ של האימפריה. באותם הזמנים סבר אהרנטל שהכרחי שאוסטרו-הונגריה תגיע, אפילו במחיר מסוים, להסכם עם רוסיה.
במטרה זו, הוא השתדל להמשיך במשא ומתן שהתחיל בהצלחה הנסיך פרנץ הראשון של ליכטנשטיין, שניסה לגשר מעל הפערים בסוגיות הבלקן בין עמדות וינה וסנקט פטרבורג, על מנת ליצור בסיס ליחסי ידידות רבע בין שתי האימפריות.
אהרנטל מילא תפקיד מכריע בחתימת הסכם מירצשטג משנת 1903. בעת מלחמת רוסיה–יפן הוא אימץ קו מדיני הנוטה לטובת רוסיה. באוקטובר 1906 הוא החליף את הרוזן גולוחובסקי כשר החוץ של האימפריה. בהתחלה הוא שמר על ההשקפות שהנחו אותו בזמן עבודתו כשגריר. הוא היה נחוש להגן על האינטרקסים של אוסטרו-הונגריה בבלקן, אולם גילה נכונות לבוא לקראת השאיפות הרוסיות בשאלת הדרדנלים. עם זאת, במהלך המשבר הבלקני, הוא נטש את הרעיון של תאום ידידותי עם הממשלה הרוסית.
משבר בוסניה.
השחקנים הראשיים במשבר הבוסני בשנים 1908–1909 היו שרי החוץ של אוסטרו-הונגריה ושל רוסיה, אלויס לקסה פון אהרנטל, ואלכסנדר איזבולסקי, בהתאמה. שניהם היו מונעים על ישי שאפתנות פוליטית. הראשון יצא עם ידו על העליונה, בעוד שהשני ניזוק בעקבות המשבר.
בדרך הם כמעט גררו את אירופה לסף המלחמה בשנת 1909. הם גם פיצלו את אירופה למחנות החמושים שנותרו בעינם עד שנת 1914.
אהרנטל היה משוכנע שהעמים הסלאביים לא יתאחדו לעולם ואף שהליגה הבלקנית שהוקמה בשנת 1912 לא תוכל לעולם לגרום לנזק כלשהו לאוסטריה. באותה שנה, 1912, הוא דחה הצעה עות'מאנית להקמת ברית שבה תשתתפנה אוסטרו-הונגריה, טורקיה ורומניה. מדיניותו זו הרחיקה את בולגריה, שפנו בנסיבות אלה לרוסיה ולסרביה.