לעומת זאת, בדומה לאיסור שלא יהא דיבורך של שבת כדיבורך של חול, אם ההליכה נעשית לצורך דבר שיש אופן מסוים בעולם שיהיה ניתן לעשותו בהיתר, כמו לשכור פועלים או לתלוש פירות מגינתו או טלטול מוקצה, אבל אם ההליכה מחוץ לעיר נעשית לצורך הבאת בעל חיים שמותר לטלטלו בשבת, וניתן היה להביאו משם לו היה בדרך אוהלים קטנים המיועדים לשמירה על העיר הנחשבים כחלק מהעיר (בורגנין בלשון חז"ל), מותר להחשיך לצורך מלאכה זו, שכן מלאכה זו מותרת היא בעצם ורק איסור אחר כובל אותה, וההכנה היא לצורך החלק המותר ולא לחלק האסור.
בדיבור.
בנוסף, אסור גם לדבר דיבור המשמש כהכנה לדבר האסור לעשות בשבת, ולכן אדם שמבקש מאדם אחר שיעשה לו טובה מסוימת - הכרוכה באיסור שבת, עובר על איסור "ממצוא חפצך" (מלבד איסור "ודבר דבר").
בהרהור.
באופן עקרוני הרהור בשבת בעסקים מותר גם אם הם כרוכים במלאכות שבת, שהרי חכמים סייגו את ההלכה ואמרו "ודבר דבר" שמכך משמע שהרהור מותר, אך אם יש לאדם דאגה או טרדה מתוך מחשבה זו הדבר אסור בדומה, אסור גם לדבר בשבת מפטירת קרוב או חבר הגורמת צער. ומשום עונג שבת, מצווה שלא להרהר כלל בעסקיו, ויהא בעיניו כאילו כל מלאכתו עשויה, שאין לך עונג גדול מזה.
שטרי הדיוטות.
לעיתים ייתכן שגם דבר שאינו כולל בתוכו שום מעשה או דיבור יהיה אסור, והוא אם קורא "שטרי הדיוטות" שהכוונה לשטרי חובות, קניין, משכון וחשבונות של חול ודברים האסורים לעשות בשבת. העיון במסמכים אלו כרוך באיסור "ממצוא חפצך", גם אם העיון נעשה ללא קריאה הכרוכה בדיבור. בעל התניא מסביר: .
מכיוון שחז"ל חששו שיבוא האדם לקרוא בשטרות כאלו, הם גזרו על כל כתב שכתוב בשפה זרה (ולא לשון הקודש), גם אם אין בו מחפצים האסורים, שלא לקרות בו בשבת, גם אם העיון נעשה בהרהור ללא קריאה, גזירה שמא יקרא או יעיין בשטרי הדיוטות. מכיוון שכך, נמצא שהאיסור קיים גם על דבר המותר לחלוטין בשבת, כמו אדם שמכין מערב שבת רשימה של אורח שצריך לקרוא להם בשבת לסעודת שבת. יש שהקלו באיסור זה לצורך מצווה, מכיוון שגם איסור "ממצוא חפצך" עצמו אסור רק במעשים הנעשים לצרכים אישיים (ממצוא חפצך) ולא צורכי שמים.
כמו כן אסרו חז"ל לקרות באגרות שלומים הנשלחים מחברים וקרובי משפחה, בציורי חיות או אנשים שכתוב מתחתיהם אודות הציורים, ספרי מלחמות, ספרי מליצות ומשלים של דברי חולין. ונחלקו הפוסקים על ספרי חכמה: יש שאומרים שאסור ללמוד בשבת ובחג רק בדברי תורה ויראת שמים כי כל ספר שאין בו סרך קדושה אסור משום "שטרי הדיוטות", ויש דעה אחרת שמותר לעיין בכל ספרי חכמה ורפואה, מפני שדברי חכמה אינם מחלפים בשטרי הדיוטות, וכן המנהג להקל.
בזמירות שבת.
בזמירות שבת, הקדישו להלכות אלו חלק מפזמון מה ידידות:
בפזמון זה מדגיש המשורר, כי למרות שקיים איסור ממצוא חפצך וחשבון חשבונות, הרהורים הותרו, וכן שידוך הבנות שאינו נחשב ל"חפציך" אלא למצווה מהתורה (פרו ורבו) המוגדרת בהלכה - "חפצי שמים" שעליהם הובא בתלמוד כי הם מותרים, וכן לימוד תורה עם הילדים, זמירות שבת, ולימוד התורה "בכל פנות ומחנות".
שלא יהא דיבורך של שבת כדיבורך של חול
ביל קריסטול
מתקפת הטרור בדרום ישראל (2011)
ב־18 באוגוסט 2011 אירעה סדרת פיגועי טרור על כביש מספר 12, בק"מ ה־26 מהעיר אילת ובסמוך לגבול ישראל-מצרים. מחבלים מצריים פתחו באש על אוטובוס "אגד" (קו 392) בכביש 12, ובהמשך פתחו באש (לרבות שיגור טיל נ"ט) על אוטובוס נוסף ומכוניות של אזרחים ישראלים ובכך רצחו שישה אזרחים ישראלים, ופצעו 40. בחילופי האש במהלך המרדף אחרי התוקפים נהרגו 7 מהמחבלים, חמישה חיילים מצריים וכן חייל צה"ל ולוחם ימ"מ.
ישראל הגיבה לפיגועים בחיסול מפקדי ועדות ההתנגדות העממית, אותן האשימה ישראל בתכנון הפיגוע, וכן בתקיפת מטרות של הארגון ברצועת עזה. הפלסטינים הגיבו בירי רקטות מסיבי לעבר יישובי הדרום שגרר חילופי אש שנמשכו מספר ימים.
רקע.
בעקבות ההפיכה במצרים ב-2011, שבה הודח הנשיא חוסני מובארכ, הואצה מגמת התרופפות אחיזת השלטון המצרי בחצי האי סיני, שהפך בתחילת המאה ה-21 לבסיס פעולה של ארגוני טרור אסלאמי וקבוצות איסלמיסטיות קיצוניות הקשורות לפלסטינים ואל-קאעידה; וקבוצות בדואים המתנגדים לשלטון המצרי בסיני. כל אלה נתמכים גם על ידי משמרות המהפכה האסלאמית האיראניים. טרוריסטים מקבוצות אלה תקפו מספר פעמים את צינור הגז הטבעי שמספק גז לישראל ולירדן וגרמו להפסקת אספקת הגז. בעקבות אירועים אלה תגברה מצרים, בהסכמת ישראל, את כוחותיה בסיני בעוד כ-1,000 חיילים, נגמ"שים, שריוניות ואף טנקים.
בבוקר האירוע הגיעה התרעה לשב"כ מצד שירותי הביון של ירדן על פיגוע צפוי. התרעה זו הועברה לצה"ל, ובעקבותיה תוגבר אזור הגבול בכוחות צה"ל מגדוד הסיור של חטיבת גולני ובכוחות של הימ"מ. אנשי המודיעין של עוצבת אדום הצליחו, לאור ניתוח השטח, לצמצם את מרחב הפעולה הצפוי לרצועה בת 17 קילומטרים. בעוצבה היו שלוש הנחות יסוד מודיעיניות שהוכחו כשגויות והיו מהגורמים לכשל המבצעי. ההנחה הראשונה הייתה שמדובר בחוליה של פעילי חמאס שיצאו לחצי האי סיני מרצועת עזה; ההנחה השנייה הייתה שהמחבלים לא יפעלו בסמוך לכוחות צבא מצרים; ההנחה השלישית הייתה שהפיגוע יתרחש בלילה. לאור זאת, לא תוגברו הסיורים במהלך היום.
הפיגועים.
מתקפת הטרור החלה בסביבות 12:00 בצהריים, כאשר חוליה בת שלושה מחבלים חמושים חדרה מסיני לישראל, ואנשיה התפרסו במרחק מאתיים מטרים זה מזה לאורך כביש 12, בסמוך למעבר נטפים. המחבלים ירו לעבר אוטובוס "אגד" בקו 392, שנסע מבאר שבע לאילת, ופצעו שבעה מנוסעיו, מרביתם חיילים. עוד 7 נוסעים לקו בהלם. חובשת צבאית שהייתה באוטובוס ונפצעה אף היא טיפלה בפצועים ואילתרה חוסם עורקים לאחד הפצועים קשה, מאוחר יותר קיבלה צל"ש על כך. נהג האוטובוס האיץ את הנסיעה על מנת להימלט מהמקום, בעוד חיילים שישבו באוטובוס השיבו אש לעבר היורים. האוטובוס המשיך בנסיעה עד למוצב צה"ל במעבר נטפים. לאחר מכן עבר במקום אוטובוס ריק מנוסעים. אחד המחבלים פוצץ עצמו בעזרת חגורת נפץ, הרג את הנהג, והאוטובוס נשרף כליל. לאחר מכן ירו מחבלים לעבר שתי מכוניות פרטיות של אזרחים ישראלים שעברו במקום, והרגו נוסע במכונית אחת וארבעה נוסעים במכונית השנייה. כוח מפלנ"ט גולני שהגיע למקום, דרס למוות את אחד המחבלים, ולאחר מכן ניהל חילופי אש עם המחבל הנותר, שבמהלכם נהרג סמ"ר , מפקד כיתה ב"גולני" אשר פיקד על הכוח, מאש כוחותינו. על לחימתו באירוע הוענק לנפתלי צל"ש אלוף הפיקוד. צוות של הימ"מ שהגיע למקום נלחם והרג מספר מחבלים שחדרו אל שטח ישראל. על גופות שלושה מהמחבלים התגלו חגורות נפץ.
בסביבות 13:50 התפוצצה פצצת מרגמה סמוך לאזרחים שעסקו בעבודות אחזקת הגדר הנבנית בגבול ישראל-מצרים, אך איש לא נפגע. כן נורה טיל נ"ט או נ"מ לעבר מסוק של צה"ל, אך המסוק לא נפגע. מצרים מסרה שכוחות מצריים הרגו שניים מהמחבלים ששהו בשטחה. לפי ההערכות, מחבלים נוספים נמלטו לסיני.
בסביבות השעה 19:00, נהרג לוחם ימ"מ, פסקל אברהמי, וחייל נפצע, מירי שמקורו בשטח המצרי. בחילופי האש בתקרית זו נהרגו גם קצין צבא מצרי ושני מאבטחים מאש צה"ל.
חיילים מצרים נוספים נהרגו בבוקר 19 באוגוסט סמוך לציר פילדלפי, כאשר מחבל מתאבד התפוצץ לידם.
תחקיר צה"ל והאחראים לפיגוע.
ארגון הוועדות העממיות הכחיש כבר בשעות הראשונות לאחר הפיגוע שהוא אחראי לפעולה.
ב-21 בספטמבר פורסם כי על פי תחקיר צה"ל שהסתמך בין השאר על זיהוי ודאי של גופות המחבלים, שאת הפיגוע ביצעו אזרחים מצרים, בהם שוטר בשירות פעיל. על פי הפרסום התחקיר הראה שהמחבלים המצרים נשלחו ואומנו על ידי ועדות ההתנגדות העממית. בנוסף קבע התחקיר כי מרבית השוטרים המצרים נהרגו בשלב מאוחר מירי התגובה של חיילי צה"ל לירי הצלף המצרי שהרג את לוחם הימ"מ פסקל אברהמי. דווח כי שלטונות מצרים דחו את מסקנות הדו"ח.
ב-21 באוקטובר דווח בידיעות אחרונות כי תחקיר צה"ל שהוגש לרמטכ"ל קבע כי המחבלים היו "סינאווים" אנשי הג'יהאד העולמי מסיני, ולא פלסטינים מעזה, וכי דרכי פעולתם הפתיעו את צה"ל שציפה לפעולה על פי דפוסים של הטרור הפלסטיני.
תגובות.
תגובת כוחות הביטחון של ישראל.
בעקבות המתקפה נחסמו כל הדרכים לאילת וממנה והופסקה הפעילות בנמל התעופה עובדה. מחסומים הוקמו בכניסה לעיר אילת. כוחות צה"ל המשיכו לבצע סריקות בשטח אחר מחבלים נוספים. שבעה מתוך 29 הפצועים שהגיעו ליוספטל הועברו בהמשך לבית החולים סורוקה בבאר שבע.
מספר שעות לאחר הפיגועים תקף חיל האוויר הישראלי ברפיח קבוצת מחבלים מוועדות ההתנגדות העממית. כ-6 מהם נהרגו, בהם אבו עוד אל-נירב, מפקד הזרוע הצבאית של הארגון, וחאלד שעת', בכיר בארגון. בלילה וביום שלאחר מכן המשיך חיל האוויר בתקיפת מטרות רבות בעזה, ופגע במחבלים נוספים.
תגובות מדיניות.
ראש הממשלה בנימין נתניהו קיים התייעצויות ביטחוניות עם הרמטכ"ל, בני גנץ והודיע כי "זוהי פגיעה בריבונות ישראל ונגיב בהתאם"; שר הביטחון אהוד ברק הגיב באומרו כי "יהיה תג מחיר על האירוע הזה. הוא משקף את היחלשות האחיזה המצרית בסיני ואת התרחבות פעילות גורמי הטרור". הוא הוסיף כי "מקור מעשי הטרור הוא בעזה ואנחנו נפעל נגדם במלוא הכוח".
ארגון הטרור חמאס הכחיש קשר לפיגוע, והורה לפנות את מטות מנגנוני הביטחון ברצועת עזה מחשש לתגובה ישראלית. מצרים הכחישה כי המחבלים יצאו משטחה.
בכיר הפת"ח נביל שעת' גינה את חיסול המחבלים ברפיח וטען שישראל משתמשת בפיגוע כתירוץ לתוקפנות וענישה קולקטיבית כנגד הפלסטינים.