עד לניצחונה של פינלנד בתחרות ב-2006, הישגיה בתחרות האירוויזיון היו נמוכים והיא כשלה להתברג למקומות מכובדים בתחרות. טרם ניצחונה של פינלנד בתחרות, היא התמקמה כ-8 פעמים במקום האחרון בתחרות, 3 פעמים בהן היא לא קיבלה ולו נקודה אחת בתחרות (נכון ל-, נורווגיה מחזיקה בתואר הידוע לשמצה, "מדינת הנול פואה", כלומר המדינה שהתמקמה במקום האחרון בתחרות הכי הרבה פעמים, עם לא פחות מ-11 פעמים בהן היא התמקמה במקום האחרון בתחרות ו-4 פעמים בהן היא לא קיבלה ולו נקודה אחת בתחרות. עם זאת, בניגוד לפינלנד, נורווגיה ניצחה פעמיים במקום הראשון בתחרות טרם קיומה של התחרות ב-2006 ושלוש פעמים במצטבר) ומעולם לא סיימה את התחרות בתור אחת מחמש המדינות המובילות בגמר התחרות. נכון ל-, פינלנד התמקמה כ-11 פעמים במקום האחרון בתחרות (9 פעמים בגמר ופעמיים בחצי-הגמר) ו-3 פעמים היא לא קיבלה ולו נקודה אחת בתחרות והישגה הטוב ביותר חוץ מניצחונה ב-2006 הוא המקום ה-6 אליו הגיעה בתחרויות ב-1973 ו-2021. לאחר ניצחונה בתחרות, הפכה פינלנד לאחת המדינות שניצחו בתחרות אך מעולם לא התמקמו במקום השני בגמר התחרות יחד עם פורטוגל, סרביה, לוקסמבורג, יוון, אסטוניה, לטביה, יוגוסלביה ואוסטריה. על אף חוסר הצלחותיה של פינלנד בתחרות, ב-2006, היא שברה את שיא הנקודות שקיבל שיר כלשהו בתחרות, כאשר קיבלה 292 נקודות בגמר התחרות. פינלנד החזיקה בשיא עד התחרות ב-2009, בה קיבל השיר של נורווגיה "Fairytale" כ-387 נקודות בגמר התחרות.
פינלנד נחשבת לאחת המדינות הפחות מוצלחות בתחרות האירוויזיון ומראשית ימיה בתחרות ועד ימינו כמעט ולא הצליחה להתברג למקומות מכובדים בתחרות ולעיתים קרובות אף כשלה להעפיל לגמר התחרות משלב חצאי-הגמר. פינלנד הצליחה להעפיל לגמר התחרות משלב חצאי-הגמר החל מ-2004 תשע פעמים ב-2006, 2008, 2009, 2011, 2013, 2014, 2018, 2021 ו-2022. ב-2007 פינלנד העפילה ישירות לגמר התחרות בעקבות אירוח התחרות וניצחונה בשנה הקודמת. השיגה הגרוע ביותר של פינלנד בגמר תחרות אירוויזיון הוא המקום ה-25 אליו היא הגיעה פעמיים בתולדותיה בתחרות: בפעם הראשונה ב-2009 עם השיר "Lose Control" שסיים את גמר התחרות עם 22 נקודות ובפעם השנייה ב-2018 עם השיר "Monsters" שסיים את גמר התחרות עם 46 נקודות.
אחד מסמליה של פינלנד בתחרות האירוויזיון הוא המנצח אוסי רונה אשר ניצח על כל שיריה של פינלנד בתחרות מ-1966 ועד 1989 עם שתי הפוגות קצרות: ב-1970 כאשר פינלנד פרשה מהתחרות עקב התוצאה השנויה במחלוקת בתחרות בשנה הקודמת וב-1981 כאשר ניצח על התזמורת הפינית הנריק אוטו דונר.
ניצחונה ב-2006.
פינלנד ניצחה בפעם היחידה בתולדותיה ב-2006 עם להקת "לורדי" ושירם "Hard Rock Hallelujah". לורדי היא להקת הארד רוק וחברי הלהקה לובשים בהופעותיהם תחפושות, עוטים מסיכות ואיפור כבד בהשראת סרטי אימה, מפלצות ושדים והם אינם חושפים את מראה פניהם בפרהסיה. לורדי הפכה לחברת להקת הארד רוק הראשונה בתחרות וחבריה למתחרים הראשונים אשר מופיעים על במת התחרות רעולי פנים. לורדי נבחרה כנציגתה של פינלנד על ידי בחירה ארצית, ואף על פי כן, ניצחונה התקבל ברגשות מעורבים בדעת הקהל הפיני; הלהקה הואשמה בקידום כת השטן והצגת דימוי שלילי של המדינה ברחבי העולם ואכן המשלחת הפינית לתחרות התקבלה בקבלת פנים קרה של המארגנים היוונים. עם זאת, הופעתה ציינה אבן דרך בהיסטוריית התחרות בעקבות המורכבות של האמצעים הדרושים להופעתה, הפירוטכניקות וזוויות הצילום והראייה של המצלמות אשר מחייבות ניהול מלא באמצעות מחשבים. הופעתם הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריית התחרות בה הופעה של מדינה נוהלה באופן מלא, מתחילתה ועד סופה, על ידי מחשבים. במהלכה השוטף של הופעתה לורדי קיבלה חוות דעת מעורבת מפרשני המדינות. רובם הביעו ספקות לגבי יכולתה של הלהקה לנצח בתחרות והתייחסו אליה כאל בדיחה; הפרשן הבלגי, ז'אן-פייר הוט'יר, הרחיק לכת באומרו "אם הקבוצה הזו תנצח, אני הולך להפוך לעטלף!" והפרשנים הצרפתים מישל דרוקר וקלודי סיאר, אמרו מילים קשות שהכעיסו את צופי רשות השידור הצרפתית והמשלחות של המדינות האחרות. לאחר תום התחרות, שניהם חויבו להתנצל בפומבי על אמירותיהם.
הצבעות.
פינלנד נוהגת להעניק מספר נקודות רב לשכנותיה המדינות הסקנדינביות; שוודיה, נורווגיה, דנמרק ואיסלנד. בשנים האחרונות, נוהגת פינלנד להעניק מספר נקודות רב גם למדינות הבלטיות; אסטוניה ולטביה. ב-2004 פינלנד העניקה לשוודיה את מספר הנקודות הגבוה ביותר וב-2005 העניקה לנורווגיה את מספר הנקודות הגבוה ביותר. בפעם הראשונה בהיסטוריית התחרות, ב-2006, שוודיה העניקה לפינלנד את מספר הנקודות הגבוה ביותר, ועשתה זאת שנית בשנה שאחריה. הדבר דומה למדינות רבות אשר יש להן קשרים כמו יוון וקפריסין ומדינות ברית המועצות לשעבר. באופן מפתיע, פינלנד נוהגת להעניק מספר נקודות רב בתחרות לאיטליה, מדינה שפרשה מהתחרות בין השנים 1998-2010.
ניתן לומר כי על פי רוב, הצבעת חבר השופטים משפיעה לרעה על מיקומה הסופי של פינלנד בתחרות. בהתחשב בעובדה כי שלוש פעמים, ב-2010, 2015 ו-2017, בהן פינלנד לא עלתה לגמר התחרות משלב חצאי-הגמר היו בשל הצבעת השופטים כאשר הצבעת הצופים העלתה אותה לשלב הגמר. תוצאותיה הטובות ביותר של פינלנד, גם כאשר ניצחה, היו בשל הצבעת הצופים.
היעדרויות.
פינלנד נעדרה מ-6 תחרויות לאורך השנים:
היעדרותה הראשונה של פינלנד התרחשה ב-1970. באותה שנה, החליטה פינלנד לא ליטול חלק בתחרות עקב התוצאה השנויה במחלוקת בתחרות אירוויזיון 1969 שנערכה במדריד, ספרד, בה ניצחו ארבעה שירים בתחרות. כתוצאה מכך, מספר מדינות, ביניהן פינלנד, אוסטריה, נורווגיה, שוודיה ופורטוגל, החליטו לא ליטול חלק בתחרות ב-1970.
במהלך שנות ה-90 ושנות ה-2000 המוקדמות, פינלנד הייתה אחת המדינות המושפעות ביותר בתחרות מהחלטתו של איגוד השידור האירופי לפסול מדינות שהגיעו להישגים נמוכים בתחרות בשנים קודמות, כדי לאפשר למדינות חדשות להצטרף לתחרות. נבע הדבר מריבוי המדינות שביקשו לקחת חלק בתחרות, דבר שחייב את איגוד השידור האירופי לסנן את המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות. שתי שיטות לסינון נקבעו לשם כך: סינון של השירים הפחות טובים ומניעה ממדינות שהישגיהן בשנים קודמות היו נמוכים לקחת חלק בתחרות. באותן שנים, הוחלט לערוך הצבעה מוקדמת של צוותי שיפוט מכל המדינות שלוקחות חלק על סמך גרסאות מוקלטות של השירים, ולנפות מן התחרות את השירים שהגיעו לשבעת המקומות האחרונים. זאת, כתוצאה מהצורך לנפות את מספרן הגדל של המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות בשל תוצאות נמוכות בתחרות, פינלנד לא לקחה חלק בתחרויות האירוויזיון בשנים 1995, 1997, 1999, 2001 ו-2003. ניפוי שיר לאחר שנבחר בתחרות מקומית, תוך השקעת משאבים בארגונה, גרמה אי-נחת בקרב רשתות השידור הלוקחות חלק בתחרות, ולפיכך שונתה המדיניות בשנים שלאחר מכן. כדי לפתור מחלוקות, החל משנת 2004 הונהגה שיטת חצאי-גמר.
רדיפת הומוסקסואלים בגרמניה הנאצית
הומוסקסואלים היו אחת הקבוצות שנרדפו על ידי הנאצים מאז עלייתם לשלטון בגרמניה (1933). ההומוסקסואלים נרדפו בשל נטייתם המינית, הושפלו ואף נשלחו למחנות ריכוז שבהם רבים מהם מצאו את מותם. בניגוד לכתיבה האינטנסיבית על השואה וקורבנותיה, כמעט ולא הוזכר גורלם של הומוסקסואלים בפרק זה של ההיסטוריה האנושית במשך שנים, ורק בשנת 2002 הכירה גרמניה באחריותה לגורלם.
לפני עליית הנאצים לשלטון.
בשנת 1871 חוקק בגרמניה סעיף 175 אשר אסר על קיום יחסי מין הומוסקסואליים. סעיף זה לא נאכף ביום יום. בשנת 1919 הוקם בברלין מכון לחקר המיניות על ידי החוקר מגנוס הירשפלד. במכון פותח מחקר על מיניות, מחלות מין, הפלות ובעיקר על הומוסקסואליות. בשנה זו, ברלין הייתה בירה הומוסקסואלית והיו בה הרבה מועדוני הומוסקסואלים.
תחת השלטון הנאצי.
בשנת 1933, לאחר עליית היטלר לשלטון, פלשו למכון של הירשפלד סטודנטים שהונהגו על ידי האס אה, הרסו אותו והחרימו את ספרייתו. חיסול המכון היה הצעד הראשון מיני רבים שנקטו הנאצים נגד הומוסקסואלים. בשנת 1934 הוקמה יחידה מיוחדת של הגסטאפו לרדיפה אחר הומוסקסואלים אשר ערכה רשימה מקיפה של הומוסקסואלים שנקראה "הרשימה הוורודה".
בשנת 1935 הוחמר סעיף 175 והוא כלל גם איסור על נשיקות, חיבוקים וכל מגע מיני הומוסקסואלי (לעומת האיסור הקודם שהיה תקף אך ורק לקיום יחסי מין). הנאצים שינו את הגדרת היחסים ההומוסקסואלים ל"פשע" ובכך הגדילו את העונש הפוטנציאלי לחמש שנות מאסר. שינוי זה הוביל לעלייה גדולה במספר המעצרים והרדיפות. בשנתיים הבאות נעצרו כ־25 אלף הומוסקסואלים ומרביתם נשלחו למחנות ריכוז שם עברו רבים מהם עיקור כפוי. משנת 1942 הוחרפה הענישה כלפי הומוסקסואלים עד לכדי הוצאה להורג.
עמדתה של המפלגה הנציונאל-סוציאליסטית כלפי ההומוסקסואלים.
עמדתה של המפלגה גרסה כי צורת חיים זו פוגעת בכבודה וחוסנה של האומה. הבעיה העיקרית של הנאצים עם הקהילה ההומוסקסואלית הייתה שהם לא מביאים ילדים, דבר הנוגד את השאיפות לטוהר הגזע הארי. הכעס על כך התגבר בשנות המלחמה, בהן נהרגו גברים רבים, והנרטיב הרשמי גרס כי יש צורך לאומי בהגדלת מספר הילדים במשפחות אריות. הטענה של הנאצים הייתה כי ההומוסקסואלים מבזבזים את הזרע הארי בתקופה בה האומה חייבת לגדול ולהתחזק. בשנת 1936 נבחר היינריך הימלר לייצג את המשרד המרכזי של הרייך למאבק בהומוסקסואליות ובהפלות. שנה לאחר מכן אמר הימלר כי ההומוסקסואלים פוגעים בחוק הגזע, ולכן יש להשמידם. הם החלו להישלח למחנות ריכוז בגרמניה, בעיקר לדכאו, בוכנוואלד וזקסנהאוזן.