חודשיים לאחר שנכנס לתפקידו כמנכ"ל משרד האנרגיה, הוצעה ובוצעה העברת תעריף חברת החשמל לתעו"ז (תעריף עומס זמן). תעריף זה נועד לאזן את העומסים על רשת החשמל, עידוד השימוש בזמנים של צריכת שפל והרתעה משימוש בזמני השיא. לין ושר האנרגיה והתשתיות, יצחק מודעי, פעלו על מנת לפתוח בשלהי 1982 את התחרות בין חברות הדלק הגדולות, שעד אז הייתה ביניהם חלוקת שוק קבועה, ונוסחת מחיר שהוכתבה על ידי משרדי האוצר והאנרגיה.
בתקופת כהונתו כמנכ"ל, בין השנים 1982 – 1984, היה לין מעורב בהחלטה על הפסקת פרויקט תעלת הימים והפסקת התוכנית להפקת חשמל בתחנת כוח גרעינית.
בשנת 1983 החליט לרוץ לראשות עיריית חיפה, ולשם כך הציעה הממשלה תיקון לחוק שיאפשר לו זאת, אך לבסוף התרשם שגורמים במפלגה הליברלית, שהציעה לו את ההתמודדות, לא היו מעוניינים בהצלחתו. הוא פרש מהמרוץ ונשאר בתפקידו במשרד האנרגיה.
פעילותו בכנסת.
לין נבחר לכנסת ה-11 מטעם סיעת הליכוד והחל לכהן ביולי 1984. היה חבר בוועדת הכלכלה ובוועדת החוקה, חוק ומשפט, וכן כיהן כיו"ר הוועדה לבטיחות בדרכים וכיו"ר ועדת המשנה לאנרגיה.
בתוקף תפקידו כסגן יו"ר ועדת הכלכלה בכנסת סייע לין להעברת חוקים כלכליים, כמו חוק ההגבלים העסקיים. בשנת 1986 נחקק חוק הבזק (תיקון מס' 4) שהסדיר טלוויזיה בכבלים ושידורי לוויין. לין השתתף בכל הדיונים ותרם לגיבוש סעיפי החוק (בשנת 2002 שונה שם החוק לחוק התקשורת (בזק ושידורים)).
כחבר פעיל בוועדת החוקה, חוק ומשפט השתתף לין בעיצוב חוקים רבים, כמו , וכן הפרק המחודש העוסק בעבירות מין.
לין נבחר גם לכנסת ה-12 וכיהן בין השנים 1992-1988. בתפקידו כיו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט הנהיג רפורמות חוקתיות והוביל את העברתם של 95 חוקים חדשים, מחציתם הצעות חוק פרטיות כולל שינויים חוקתיים ושינויי השיטה הפוליטית (ראו פירוט למטה).
בין היתר פעל בחקיקת:
שינוי השיטה הפוליטית.
בעקבות הפלת ממשלת האחדות הלאומית במרץ 1990 והמחאה הציבורית שפרצה לאחריה, הוביל לין שורת חוקים ששינו את השיטה הפוליטית:
המהפכה החוקתית.
לין הוביל, כיו"ר וועדת חוקה חוק ומשפט, את העברת ו. חוקי היסוד אלה מעגנים את זכויות היסוד של הפרט ומהווים את מגילת זכויות האדם זוטא של ישראל מבחינת תוכנם ומעמדם החוקתי. הם הועברו רק לאחר השגת קונצנזוס עם כמעט כל נציגי המפלגות הדתיות.
עיקרי החוקים הם:
חוקי היסוד החדשים אושרו על ידי בית המשפט העליון כמעניקים לבתי המשפט סמכות לקיים ביקורת השיפוטית על חוקי הכנסת, במסגרת מה שכונה "המהפכה החוקתית". עד אז, לא פורשו חוקי היסוד כבעלי עליונות על החוקים הרגילים וכמעניקים לבתי המשפט את הכוח לפסול את חוקי הכנסת על שום שהם סותרים זכות יסוד.
קיימת מחלוקת בשאלה האם התכוונו חברי הכנסת להעניק לחוקי היסוד מעמד על-חוקי, והאם ציפו שהפרשנות שתינתן להם על ידי בית המשפט תהיה כפי שהתבררה לאחר מכן. חלק מחברי הכנסת אף טענו כי הוטעו על ידי יוזמי החוקים, בהם לין. טענה מרוככת יותר היא שמקדמי החוק השרו עמימות באשר למשמעות החוקתית האפשרית של חוקי היסוד, מה שהקל את ההתנגדות להם. לין שלל טענות אלה כולן בספר "לידתה של מהפיכה", וטען כי יש בהן "לא רק משום עלבון לכנסת אלא התעלמות מהעובדות ומן האמת".
נשיאות איגוד לשכות המסחר.
בשנת 2002 נבחר לין לתפקיד נשיא לשכת המסחר תל אביב והמרכז ונשיא איגוד לשכות המסחר, ארגון העסקים הגדול בישראל, על ידי כלל חברי הלשכה בבחירות חשאיות, ונבחר שוב לכהונות נוספות בשנים 2007 ו-2013. במסגרת תפקידו זה כיהן גם כחבר הוועדה המייעצת של בנק ישראל.
לין הרחיב את תחומי פעילותה של הלשכה, וכך הפכה מלשכת המסחר תל אביב–יפו ללשכת המסחר תל אביב ומרכז הארץ. בשנת 2009 הוביל את פרישת לשכות המסחר מלשכת התיאום של הארגונים הכלכליים כחלק מהמאבק נגד הפגיעה בזכויות המעסיקים, במסגרת עסקת חבילה בין ההסתדרות, לשכת התיאום וראש הממשלה, בה הוחלט על תיקונים ב-13 חוקי עבודה אשר כולם הטילו עול נוסף על המעסיקים.
בראשותו של לין נבנה איגוד לשכות המסחר כארגון הגג של המגזר העסקי-החופשי בישראל. לין ניהל מאבק מתמיד נגד מה שראה בתור הכבדות על המגזר העסקי באמצעות חוקי עבודה חדשים, הגנה צרכנית מופרזת וחוקי הגנה על הסביבה המטילים את האחריות לזיהום על המגזר העסקי לבדו. הוא פעל נגד המגמה הרווחת בבתי הדין לעבודה, ובעיקר בבית הדין הארצי לעבודה, של פגיעה של מה שנתפס בעיניו בזכויותיהם הבסיסיות של המעסיקים, כגון שלילת חופש הביטוי שלהם במקרה של התארגנות עובדים במקום העסק ועוד. לין ניהל מאבק ממושך נגד מה שלפי דעתו היווה חופש מופרז של העובדים במונופולים שבבעלות המדינה לשבות ולפגוע במשק ובציבור. בעקבות ביקורת זו מונה בשנת 2004 לנציג ציבור בבית הדין הארצי לעבודה וכיהן בתפקיד זה שנתיים ימים. לין הציע להטיל עונש מאסר של שנתיים למי שישבש את העבודה בשירותים חיוניים וניהל מאבק נגד חקיקה המחייבת העברת עובדי קבלן להעסקה ישירה תוך תקופה קצובה של 9 חודשים..
הלשכה בראשות לין יזמה חוק להפסקת השימוש במילה "מעביד" בחוקי עבודה ולהנחלת השימוש במילה "מעסיק". בנוסף יזם לין הצעת חוק להגנה על זכויות היסוד של המעסיקים, וכן השיג לראשונה העברת חוק להגנה על זכויות הסוכן הישראלי בפני ספקים בחו"ל.
לין נבחר שש פעמים לחבר במועצת המנהלים של ארגון ה-Eurochambres שהוא ארגון לשכות המסחר באירופה, וכן נבחר כחבר הוועד המנהל בארגון ה-World Chambers Federation, בו מיוצגות לשכות מסחר מ-125 ארצות.
בתוקף חברותו בוועד המנהל של ארגון לשכות המסחר העולמי אישר ה-World Chambers Federation את תוואי ייזום חקיקה להגנה על זכויות היסוד של המעסיקים, שיזם לין וחברי הנהלת לשכת המסחר, לאישור כל 125 המדינות החברות בארגון.
לשכת המסחר העבירה ביוזמת לין תיקון לחוק חובת מכרזים כדי לאפשר השתתפות עסקים קטנים ובינוניים במכרזי המגזר הציבורי, שנמנעה בדרך של הצבת תנאי סף גבוהים, לטענתו, ללא סבירות ואיזון.
האיגוד בראשותו נאבק נגד חוקים ותקנות להגנת הצרכן, כגון חובת סימון מחירים. לין התנגד לחוק המאפשר לצרכן להחזיר מוצר לחנות, תמורת החזר כספי מלא, וראה בו "חוק מזיק ומיותר... שיגרום לצרכנים להשתעשע בקנייה והחזרה של מוצרים".
פעילות עסקית.
למשפחתו של לין חברה העוסקת בהשמת משאבי אנוש. עובדה זו עוררה ביקורת על המאבקים שהוביל כנשיא איגוד לשכות המסחר בנושאי יחסי עבודה, ולפי המבקרים לטובת חברות כוח אדם ונגד העברת עובדים לתעסוקה ישירה
מאבק בתאונות דרכים.
חלק גדול מפעילותו הציבורית של לין הוקדש למאבק בתאונות הדרכים, והתבסס על ניסיונו כעו"ד שעסק במיוחד בתחום זה. לין כיהן כיו"ר ועדת המשנה לבטיחות בדרכים של הכנסת, יו"ר משותף של ועדת החקירה הפרלמנטרית למאבק בתאונות הדרכים ב-1987, וכן, על פי מינוי שר התחבורה יצחק לוי, יו"ר הוועדה לשיפור רמת הנהיגה. הוא פרסם מאמרים רבים בתחום הבטיחות בדרכים.
בשנת 2010 מונה לין ליו"ר הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים. הוא בנה תוכנית עבודה לעיבוי פעילויות הרשות להגברת הבטיחות בדרכים עם פתרונות מוצעים הנוגעים למגזרים פגיעים במיוחד, כמו ילדי הגן והגיל הרך, הולכי רגל ונהגים צעירים. הוא יזם מהלכים למניעת שימוש בנייד בזמן נהיגה, בעיות הקשורות בנהיגת משאיות ואוטובוסים, שיבושי תנועה בתוך ערים, נהגים הנוהגים ללא רישיון תקף, עברייני תנועה מועדים, סוגיית כניסה לצומת באור אדום ורווחת רוכבי האופניים.
תוכניתו של לין משמשת עד היום את הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים. אחת מהמלצותיו, להגברת חובת הזהירות של מכוניות המתקרבות למעבר החצייה, התקבלה ב-2015 כתקנה של משרד התחבורה. לין בכהונתו בכנסת הוביל את הרחבת חובת השימוש בחגורת בטיחות גם לנסיעות עירוניות. כמו כן, הוא הגיש הצעת חוק בתקופת הכנסת ה-11 הקובעת ש-20% מכל ההכנסות שיש למדינה מרכישת רכבים ומהשימוש בהם יועברו להשקעות בתשתית הכבישים (ההצעה עברה בקריאה ראשונה, לא התקבלה מול התנגדות האוצר, אך הגבירה את המודעות באשר לצורך לחזק את ההשקעות בתשתיות הכבישים).
לין התנגד לנתיבי תחבורה ציבורית המסומנים על גב תשתית הכבישים הקיימת.  לדעתו מדיניות זו המצמצמת את מספר הנתיבים המוצעים לרכב הפרטי ולמשאיות תחנוק את תנועת הרכבים הפרטיים.
הפארק הלאומי אוורגליידס
הפארק הלאומי אוורגליידס (באנגלית: Everglades National Park) הוא פארק לאומי של ארצות הברית בפלורידה, שבדרום-מזרח ארצות הברית. הפארק הלאומי הוא הסביבה הטבעית הטרופית הגדולה ביותר בארצות הברית היבשתית. הפארק משתרע על הרבע הדרומי של האוורגליידס, ומאז ההכרזה על הקמתו ב-6 בדצמבר 1947 מבקרים בו כמיליון אנשים בכל שנה. הפארק הוא השלישי בגודלו מבין הפארקים הלאומיים בארצות הברית היבשתית, אחרי עמק המוות וילוסטון. בניגוד לפארקים לאומיים אחרים בארצות הברית, שהוקמו כדי להגן על מאפיינים גאוגרפיים ייחודיים, פארק זה נוצר על מנת להגן על מערכת אקולוגית רגישה. הפארק הוכרז כשמורה ביוספרית בינלאומית, כאתר מורשת עולמית, וכאזור ביצות בעל חשיבות בינלאומית, אחד משלושה אתרים בלבד בעולם שזכו לכל שלושת התארים. בתוך גבולות הפארק חיים 36 מינים מוגנים לפי תקנות פדרליות או שמצויים בסכנת הכחדה; המינים הללו כוללים בין השאר את פומת פלורידה, תנין אמריקני, ותחש נהרות קריבי. הפארק כולל בתוכו את הסביבה הטבעית המוגנת הגדולה ביותר מזרחית לנהר מיסיסיפי.