לאחר מותו של הווארד זכויות היוצרים על סיפוריו ודמותו של קונאן השתלשלו בין מספר ידיים, עד אשר הגיעו לסופרי הפנטזיה ליון ספראג דה קאמפ ולין קארטר , אשר ערכו, צנזרו או "חתכו" קטעים מהסיפורים ולפעמים אף שכתבו אותם. למעלה מארבעים שנה לא התפרסמו סיפוריו המקוריים של הווארד אודות קונאן, אך נרשם מקרה אחד שבו היה ניסיון לעשות כן. ב-1977, ניסו בבית הדפוס וההוצאה לאור האמריקאי "ברקלי" לחזור למקורות האומנותיים של קונאן הברברי, דבר שלא צלח והסיפורים שיצאו תחת ההוצאה היו כבר ערוכים.
במהלך שנות השבעים, שנות השמונים ושנות התשעים, יצאו גרסאות רבות לסיפוריו של קונאן, אלה ציירו את קונאן כפי שהוא מוכר לקוראים בתרבות הפופולרית. אותן הוצאות ספרותיות יצאו בדרך-כלל ככרוניקות של נובלות או חוברות קומיקס וכולם נכתבו על ידי סופרים וכותבים שונים. במהלך שנות השמונים והתשעים, אלו שהחזיקו בזכויות היוצרים על דמותו של קונאן הותירו לפרסום את סיפוריו המקוריים של הווארד, כאשר בו זמנית שאר הגרסאות לסיפוריו של קונאן נמכרים גם כן.
בשנת 2000, ההוצאה לאור הבריטית "Victor Gollancz Ltd" הוציאה שני כרכים המכילים את הסיפורים המקוריים של קונאן, כחלק מהקמפיין להוצאת יצירות מופת מתחום הפנטזיה לאור. חלק מסיפורי קונאן שהודפסו והוצאו במסגרת שני הכרכים, היו כאלה שלא פורסמו אף פעם בגרסתם המקורית - אלה נלקחו מהסיפורים כפי שפורסמו במגזין Weird Tales.
בשנת 2003 הוציאה ההוצאה לאור הבריטית "Wandering Star" סדרה תלת-כרכית של ספרים, אשר מכילה מכתבים, פואמות ומאמרים שכתב הווארד עצמו ובהם הוא מתאר את הגותו את דמותו של קונאן ואת הרעיונות שעומדים מאחורי מאפייני הדמות. שני הכרכים הללו הציעו לקוראים מבט היסטורי ומלומד יותר אודות קונאן, וזאת כאמור על ידי פרסומם כמלל מקורי של הווארד. הכרך הראשון נקרא "Conan of Cimmeria: Volume One 1932–1933" (יצא ב-2003, בארצות הברית ידוע גם כ""The Comming of Conan the Cimmerian") והוא הכיל הערות והסברים על הרקע התקופתי (העידן ההייבורי) לסיפוריו של קונאן, כמו גם פואמות ומכתבים ששפכו אור על הולדת הדמות קונאן - כל אלה נכתבו על ידי הווארד עצמו. לאחר מכן יצאו שני הכרכים האחרים: "Conan of Cimmeria: Volume Two 1934" (שנת 2004) ו-"Conan of Cimmeria: Volume Three 1935–1936" (שנת 2005, יצא בארצות הברית תחת השם "The Bloody Crown of Conan and The Conquering Sword of Conan""). בין השאר, הכילו כל שלושת הכרכים גם את סיפוריו המקוריים של קונאן הברברי, ללא עריכה.
בקולנוע.
בשנת 1982 הופק סרט בשם "קונאן הברברי" על פי סיפוריו של הווארד, בכיכובם של ארנולד שוורצנגר (אשר גילם את קונאן) וג'יימס ארל ג'ונס.
בשנת 1984 הופק ל"קונאן הברברי" סרט המשך בשם קונאן המשמיד, גם הוא בכיכובו של ארנולד שוורצנגר.
בשנת 2011 הופק סרט הקולנוע "קונאן הברברי" בבימויו של הבמאי הגרמני מרקוס ניספל.
בעברית הופיעו שמי סיפורי הקומיקס הראשונים בסדרת מארוול על קונאן. הם הופיעו במגזין "משהו". תרגום של החוברת הראשונה על קונאן בהוצאת מארוול, המתארת את עברו ואת עתידו של קונאן. הסיפור "קונאן מגיע " פורסם שוב במגזין "יקום תרבות" ברשת ב-2017.
אחר מכן פרסם “משהו” סיפור אחד נוסף על עלילות קונאן, בשם “מאורת אנשי החיות”. מאז לא יצאו עוד בעברית קומיקסים נוספים על קונאן.
מאז יצא לאור בעברית קובץ של סיפורי הפרוזה המקוריים על קונאן, “קורות קונאן הברברי”, בתרגום רז גרינברג, בהוצאת מובי דיק (2012), קובץ שהיה אמור להיות הראשון בסדרה שתקיף בעברית את כל סיפורי קונאן בעברית.
פרנאנדו פסואה
קידמה ופיתוח
קידמה ופיתוח היא מפלגת מיעוטים ששימשה כמפלגת לוויין של מפא"י והמערך.
המפלגה נבחרה לראשונה לכנסת הרביעית וזכתה לשני מנדטים. עקב קשריה למפא"י (כמו כל המפלגות הערביות באותם הימים), נכללה המפלגה בקואליציה, אך לא הייתה חברה בממשלה התשיעית. בכנסת החמישית והשישית שמרה המפלגה על כוחה, ונכללה שוב בקואליציה אך לא בממשלה.
בכנסת השביעית הצטרפה לראשונה המפלגה לממשלה, עם מינויו של ג'בר מועדי לסגן שר התקשורת. בכנסת השמינית הצטרפה המפלגה למערך ומועדי מונה שוב לסגן שר התקשורת. לאחר מכן מונה לסגן שר החקלאות ובתפקיד זה כיהן במשך יתרת כהונת הממשלה. ביוני 1976 נפרדה המפלגה מהמערך, ובמרץ 1977 התאחדה עם הרשימה הערבית לבדואים ולכפריים והקימה את הרשימה הערבית המאוחדת.
רשימה ערבית לבדואים וכפריים
רשימה ערבית לבדואים וכפריים הייתה מפלגה שייצגה את הבדואים בישראל.
היסטוריה.
ב-1973 החליטו מנהגי הבדואים בישראל להקים רשימה עצמית לקראת הבחירות לכנסת השמינית, שתפעל כמפלגת לווין של המערך. חמאד אבו רביעה נבחר לעומד בראש הרשימה.
הרשימה זכתה בבחירות במנדט אחד ואבו רביעה היה לבדואי הראשון שנבחר כחבר כנסת. אבו רביעה גר בעת שנבחר בבית אבן סמוך לתל מלחתה, לבית ולאזור כולו לא היה קווי טלפון, ולא כבישים סוללים. בעקבות דרישה של מזכירות הכנסת הותקן טלפון בביתו, בנובמבר 1974.
ב-10 במרץ 1974 הצביעה בעד הקמתה של ממשלת ישראל השש עשרה, לאחר שהצטרף למערך (ב-26 בפברואר 1974), וכעבור שלושה חודשים גם עבור ממשלת ישראל השבע עשרה (ממשלת יצחק רבין הראשונה).
בעקבות הפקעת אדמות, פרש מהמערך, יחד עם סיעת קידמה ופיתוח ב-8 ביוני 1976, והם הקימו את הרשימה הערבית המאוחדת, בה היו שלושה חברים, חמאד אבו רביעה עצמו, סיף-אלדין אל-זועבי וג'בר מועדי. בבחירות לכנסת התשיעית, במאי 1977, זכתה הרשימה הערבית המאוחדת רק במנדט אחד והוחלט לקיים רוטציה על מנת לאפשר לכל שלושת הנציגים לכהן בכנסת. אבו רביעה נכנס לכנסת במקומו של סיף-אלדין אל-זועבי, שהתפטר לאחר שתי שנות כהונה בכנסת, באפריל 1979.
הרשימה הערבית לבדואים וכפריים
רשימה ערבית לבדואים ולכפריים
הרשימה הערבית לבדואים ולכפריים
תחיה - בנא&quot;י
התחיה - בנא&quot;י
בנא&quot;י
ברית נאמני ארץ ישראל
התנועה להתחדשות ציונית חברתית
התנועה להתחדשות ממלכתית
שרה בריטברג סמל
המפלגה הדמוקרטית הערבית (מד&quot;ע)
מפלגה דמוקרטית ערבית
תנועה ערבית להתחדשות (תע&quot;ל)
הרשימה הערבית המאוחדת (רע&quot;ם)
אייס
רשימת חד&quot;ש-תע&quot;ל
רשימת חד&quot;ש-בל&quot;ד
רשימת מד&quot;ע-רע&quot;ם
הרשימה הערבית המאוחדת (הכנסת השמינית)
הרשימה הערבית המאוחדת, מפלגה ערבית ישראלית שנוסדה במהלך הכנסת השמינית.
היסטוריה.
המפלגה נוצרה במרץ 1977 כאיחוד בין המפלגות קידמה ופיתוח והרשימה הערבית לבדואים וכפריים. בה היו שלושה חברים, חמאד אבו רביעה, סיף-אלדין אל-זועבי וג'בר מועדי.
בבחירות לכנסת התשיעית, במאי 1977, זכתה הרשימה הערבית המאוחדת רק במנדט אחד והוחלט לקיים רוטציה על מנת לאפשר לכל שלושת הנציגים לכהן בכנסת. תחילה כיהן סיף-אלדין אל-זועבי, אחר כך אבו רביעה נכנס לכנסת במקומו, לאחר שאל-זועבי התפטר באפריל 1979.
במרץ 1980, דרש ג'בר מועדי מאבו רביעה להתפטר על מנת שיוכל להיכנס לכנסת במקומו, על פי הסכם הרוטציה. אבו רביעה סירב בטענה שעליו לטפל בחוק לפיצוי בעלי האדמות משבטו, ולא יוכל לעשות זאת אם יתפטר. נעשו ניסיונות לשכנעו להתפטר מתפקידו לאחר שלא התפטר, פנה מועדי לבית המשפט, אך תביעתו נדחתה מאחר שעל פי החוק התפטרות מהכנסת צריכה להיעשות מרצון חופשי, ובית המשפט לא יכול לאכוף הסכמי רוטציה.
ב-12 בינואר 1981 נרצח אבו רביעה, בעת שישב במכוניתו בכניסה למלון הולילנד בירושלים. בניו של מועדי נתפסו והודו ברצח.
למרות הרצח, נתמנה מועדי לכנסת, והמשיך לכהן בה עד לפיזורה כעבור כארבעה חודשים.
בבחירות לכנסת העשירית קיבלה המפלגה 11,590 קולות, לא עברה את אחוז החסימה, ולא שבה עוד אל המפה הפוליטית.
רשימה ערבית מאוחדת (הכנסת השמינית)
רע&quot;ם (הכנסת השמינית)
הרובע המלכותי של קנזינגטון וצ'לסי
סטיבן איסרליס
סטיבן איסרליס (באנגלית: Steven Isserlis; נולד ב-19 בדצמבר 1958) הוא צ'לן יהודי-בריטי.
קורות חיים.
איסרליס נולד בלונדון למשפחה יהודית בעלת מסורת מוזיקלית עשירה. אמו הייתה מורה לפסנתר ואביו היה כנר חובב (יליד אודסה). אבי אביו היה הפסנתרן והמלחין הרוסי יוליוס איסרליס שהיגר ללונדון.
למשפחתו יחסי קרבה רחוקים עם קרל מרקס ועם פליקס מנדלסון-ברתולדי. גם אחיותיו הן מוזיקאיות - הקשתניות אנט ורחל איסרליס, וסטיבן העיד כי נגינה בצוותא הייתה חלק אינטגרלי מחיי המשפחה בנעוריו.
סטיבן איסרליס למד ב-City of London School. כמו כן למד במרכז הבינלאומי לצ'לו בין השנים 1969–1976. בגיל 14 נסע לסקוטלנד
ללמוד אצל ג'יין קאוון. בשנים 1976–1978 למד בקונסרבטוריון אוברלין במדינת אוהיו בארצות הברית עם ריצ'רד קפוצ'ינסקי.
פעילותו המוזיקלית.
סטיבן איסרליס העריץ מנעוריו את נגינתו של הצ'לן הרוסי דניאל שפרן וכפי שהתוודה הושפע מאמנותו. ההערצה לשפרן, בין השאר, חיברה אותו עם פסנתרנים שעבד איתם, אולי מוסטונן וסטיבן האף. בשנת 1977 התקיימה הופעת הבכורה שלו באולם ויגמור בלונדון.
איסרליס פיתח קריירה של צ'לן סולן, וניגן עם תזמורות חשובות מכל העולם, כולל התזמורת הפילהרמונית הישראלית. יצר קשרי שיתוף פעולה ארוכי טווח עם הכנר ג'ושוע בל ועם הוויולנית טביאה צימרמן. הרפרטואר שלו כולל בין היתר מוזיקה של באך, קלאסית (היידן, בטהובן), ובעיקר רומנטית (הוא מעריך מאוד, בין היתר, את היצירות שהלחין שומאן בסוף חייו). גם יצירות של בריטן, בלוך, יאנאצ'ק, שוסטקוביץ', פרוקופייב, ברבר והמלחין הבריטי ג'ון טאוונר שהקדיש לו מעבודותיו ("צעיף המגן").