מלחמת העולם השנייה הקפיצה קדימה את החברה החדשה. מספר עובדיה התנפח מחמישה עשר לחמשת אלפים ועד סוף המלחמה החברה היוותה חלק משמעותי בייצור הכללי של חלקי מכונות תעופה. ההישג העיקרי לתקופה זו הוא בניית האבטיפוס של דגם מטוס הקרב XP-67 באט. כמו כן נרשמו באותה עת בתכנוני החברה מודל ראשוני של טיל מונחה, ה-Lb-1 גרגויל. כמו כל שאר החברות לייצור נשק, מקדונל נחלה מפלה גדולה לאחר תום המלחמה. ברשותה עמד עודף רב של מוצרים שלא ניקנו וכן נאלצה לפטר רבים מעובדיה. אך כעבור שנים לא רבות, בעקבות פרוץ מלחמת קוריאה, הצליחה החברה לשקם את עצמה וזכתה פעם נוספת בתפקיד ראשי בייצור כלי טיס.
ב-1943 חברת מקדונל לקחה חלק בתחרות של חיל האוויר, ובמסגרתה ייצרה מספר דגמים של מטוסי סילון. בצורה זו הומצא הדגם FH-1 פנטום שהיווה סמל לאותו עידן. מטוס זה היה הראשון מסוגו והיווה תקדים לסדרת הפנטום כולה, שהייתה מורכבת ממטוסי ריגול בעלי מנועים קדמיים שהוצבו תחת המרכב (גוף המטוס). רבים ממטוסי החברה ולא רק בסדרת הפנטום נבנו במסגרת המבנה הזה.
דייוויד לואיס הצטרף לחברה כמנהל ראשי במחלקת אווירונאוטיקה בשנת 1946. הוא הוביל את ייצורו של הדגם F-4 פנטום II ב-1954, והשימוש הנרחב בו החל כבר ב-1960. לואיס הפך לסגן מנהל בפועל ב-1958, ולבסוף זכה בתפקיד המנהל ומנהל תפעול ראשי ב-1962. לאחר איחוד החברה עם חברת דאגלס בשנת 1967, נשאר לואיס בתפקידו וניהל גם את חברת העל ב-1969.
החברה מחזיקה בהישגים מרשימים ופורצי דרך. נוסף על עיצוב הטילים המקורי והחדשני, בעיצובי החברה נכללים מטוסים על קוליים ומחקר רב שזיכה אותה בנתח גדול בפרויקטים חשובים ביותר של נאס"א, תוכנית מרקורי ותוכנית ג'מיני. אך בשל חוסר מעורבותה של החברה בשוק האזרחי, היא נתקלה בקשיים גדולים בכל עת שלום. בהמשך, חברת מקדונל דאגלס מוזגה אף היא עם חברת בואינג באוגוסט 1997.
הוצאת רכס
"רכס פרויקטים חינוכיים" (או בשמה המוכר יותר, "הוצאת רכס") היא חברה העוסקת בפיתוח ספרי לימוד, הוצאתם לאור והפצתם. ההוצאה נחשבת לאחת מן הגדולות בישראל בתחום זה.
אודות החברה.
החברה נוסדה בשנת 1980 ובקטלוג הספרים שלה ניתן למצוא ספרי מדעים, ספרי לימודי תנ"ך, שפות, מתמטיקה, סוציולוגיה, פסיכולוגיה, אזרחות, סביבה ואקולוגיה, כימיה, היסטוריה. ספרי הלימוד של החברה מתמקדים בבתי ספר יסודי ותיכונים אך ישנם גם ספרים לגיל הרך וללימודים אקדמיים.
הוצאת רכס הייתה הראשונה לזהות את הפוטנציאל השיווקי ביצירת ספרי לימוד המותאמים במיוחד למיקוד המופץ על ידי משרד החינוך.
מחברים בולטים.
בין אנשי החינוך אשר הוציאו ספרים בהוצאת רכס ניתן למנות את הבאים:
נוסף על כך הוצאת רכס יזמה את הוצאת העיתון "מבט לחינוך", העיתון המסחרי הראשון בישראל המוקדש לנושאי חינוך.
שריף עבדור רחים
שריף עבדול-רחים
שריף עבדול רחים
גירמו רוסלס
דימום מדרכי העיכול התחתונות
דימום מדרכי העיכול התחתונות הוא דימום מדרכי העיכול שמוגדר כדימום אשר נובע ממערכת העיכול הדיסטלית לליגמנט על שם טרייטז (Treitz ligament), כלומר דימום אשר יכול לנבוע מהמעי הדק, המעי הגס ומפי הטבעת. דימום מדרכי העיכול התחתונות שכיח פחות מדימום מדרכי העיכול העליונות, ומהווה רק 20% ממקרי דימום מדרכי העיכול.
95% מן המקרים של דימום בדרכי העיכול התחתונות מקורם במעי הגס. דימום מהמעי הדק יהיה לרוב תחת קטגוריה של דימום ממקור בלתי ידוע, היות שלא ניתן לסקור את המעי הדק על ידי גסטרוסקופיה או קולונוסקופיה.
באופן כללי, השכיחות של דימום מדרכי העיכול התחתונות עולה עם העלייה בגיל. אצל ילדים, הסיבה העיקרית לדימום היא התפשלות המעיים (intussusception) ובקרב מבוגרים צעירים נשקל גם הימצאות הסעיף על שם מקל כסיבה לדימום.
דיאגנוזה.
דימום מדרכי העיכול תחתונות לרוב נותן תמונה של דמם טרי מפי הטבעת (המטוכזיה) או קרישי דם ישנים. במידה והדימום איטי או ממקור פרוקסימלי יחסית, (גבוה יותר במערכת העיכול), הצואה תהיה שחורה ובעלת ריח אופייני. דימום מדרכי העיכול התחתונות נוטה להיות פחות חמור ויותר אינטרמיטננטי, וכן להיעלם באופן ספונטני יותר, יחסית לדימום מדרכי העיכול העליונות. האבחון של מקור הדמם מדויק פחות מאשר אבחון של דמם מדרכי העיכול העליונות, בין היתר משום שאצל יותר מ-40% מן החולים יש יותר מסיבה אחת אפשרית לדימום.
לאחר מתן נוזלים, יש ראשית לשלול דימום אנו-רקטלי על ידי בדיקה רקטלית של החולה, ביצוע אנוסקופיה וסיגמואידוסקופיה. במידה ויש דימום משמעותי, חשוב לשלול גם מקור עליון במערכת העיכול שהביא לדימום- על ידי הכנסת זונדה לקיבה ובדיקת תוכנה- תוכן מרתי ללא דמם שולל דימום מדרכי העיכול העליונות. הטיפול בחולה כולל גם הערכת מצבו ההמודינמי ומידת הדימום- חולה המדמם משמעותית יופנה לחדר ניתוח בעוד חולה המדמם באופן אינטמיטנטי, ונמצא במצב יציב המודינמית, יטופל באופן שמרני יותר. יש לבצע קולונסקופיה לצורך הערכת מקור הדמם. במידה ויש קושי באיתור מקור הדמם על ידי קולונסקופיה, יש לבצע אנגיוגרפיה או מיפוי על ידי כדוריות דם אדומות, כאשר במידה ועדיין המקור לדמם לא נמצא, הדמם מוגדר כדמם ממקור בלתי ידוע.
קולונוסקופיה.
יש לבצע קולונוסקופיה בכל מקרה בו הדימום מינימלי או אינטרמיטנטי. ביצוע קולונסוקופיה כאשר הדימום מסיבי יפריע לזיהוי המקור לדימום והיכולת הדיאגנוסטית במקרה כזה היא נמוכה. בקולונסקופיה ניתן יהיה לזהות אתר מדמם, פתח דיברטיקולרי מדמם, פוליפים, תהליכים סרטניים או דלקתיים. אנגיודיספלסיות יהיו לרוב בעייתיות לאבחון ולויזואליזציה.
מיפוי כדוריות דם אדומות.
מיפוי כדוריות דם אדומות או radionuclide scanning מבוצע עם כדוריות דם המסומנות בטכנציום. זוהי בדיקה עם רמת רגישות גבוהה לדימום עצמו, אולם בעלת יכולת דיוק מועטה יחסית באשר למיקום הדימום. בטכניקה זו, כדוריות הדם של החולה מסומנות ומוזרקות מחדש, כאשר הן מדגימות דימום. בדיקה זו, במידה ותוצאתה שלילית, שוללת את הצורך בביצוע אנגיוגרפיה.
אנגיוגרפיה.
אנגיוגרפיה סלקטיבית יכולה לאבחן את אזור הדמם ונעשית כאשר יש שמם פעיל. היא בעיקר יעילה במקרים בהם יש אנגיודיספלסיות או איתור דיברטיקולוזיס מדמם. בנוסף, לבדיקה זו יכולות תרפויטיות- ניתן להשתמש בה להפסקת הדימום על ידי הזרקת וזופרסין, או על ידי אמבוליזציה. עם זאת, לאנגיוגרפיה יש תופעות לוואי כגון המטומות, תרומבוזות עורקיות, תגובה לחומר הניגוד ואי ספיקת כליות חריפה.
אטיולוגיות וטיפול.
מחלה דיברטיקולרית (דיברטיקולוזיס או דיברטיקוליטיס).
בארצות הברית, מחלה דיברטיקולרית היא הסיבה העיקרית לדימום מדרכי העיכול התחתונות. למרות שמחלה דיברטיקולרית נפוצה הרבה יותר במעי הגס השמאלי, הרי שהמעי הגס הימני אחראי ליותר ממחצית מקרי הדמם. האבחון הטוב ביותר לדמם כתוצאה מדיברטיקולוזיס הוא קולונסקופיה, כאשר במהלך הקולונסופיה ניתן יהיה לטפל במקור הדמם על ידי הזרקת אפינפרין, צריבה או קשירה על ידי endoscopic clips. במידה והטיפול האמור לא מצליח, יש לשקול הפסקת הדימום על ידי אמבוליזציה באמצעות אנגיוגרפיה, למרות שקיים סיכון לאיסכמיה- ולכן במקרים כאלו תועדף כריתת חלק המעי הדיברטיקולרי- במקרה של כריתה כאמור, יש חשיבות קריטית בזיהוי מקור הדמם הדיברטיקולרי. כרית דחופה של חלק מן המעי במצבים של דימומים מקושרת לתמותה גבוהה יחסית – 30%.
אנגיודיספלסיה.
אנגיודיספלסיה היא הסיבה השנייה העיקרית לדימומים מדרכי העיכול התחתונות. אנגיודיספלסיה, הנקראת גם מלפורמציה עורקית-וורידית היא תהליך נרכש במהלכו יש התרחבות פרוגרסיבית של כלי דם נורמליים בתוך הסאבמוקוזה של המעיים. ניתן למצוא אנגיודיספלסיות אצל אנשים מעל גיל 50, בשכיחות דומה בין המינים, בעיקר אצל אנשים הסובלים מהיצרות המסתם האאורטלי ואי ספיקת כליות. הדימום לרוב מגיע מהמעי הגס הימני. אצל רוב החולים אנגיודיספלסיות מביאות לדימום כרוני, בעוד שאצל 15% מהם הדימום יהיה מסיבי. לרוב הדימום מפסיק באופן ספונטני. האבחון יעשה באמצעות קולונוסקופיה או אנגיוגרפיה- אנגיודיספלסיה תטופל על ידי צריבה או סקלרותרפיה, כאשר ניתן לראות באנגיוגרפיה ורידים מורחבים המתמלאים באיטיות. במהלך אנגיוגרפיה ניתן לטפל גם באמצעות וזופרסין, אמבוליזציה על ידי קצף ג'ל ועוד. במידה ולא ניתן להשתלט על הדימום, מתבצע ניתוח בו נכרת החלק עצמו- כאשר לרוב מבוצעת כריתת מעי גס ימני.
סרטן המעי הגס.
סרטן המעי הגס הוא סיבה לא שכיחה יחסית לדימום מדרכי העיכול התחתונות, אולם יש לשלול קיומו של גידול כאמור בכל מקרה של דימום מדרכי העיכול התחתונות. לרוב הדימום מהגידול נטול כאבים, אינטרמיטנטי, ואיטי. במרבית המקרים דימום כאמור מופיע יחד עם אנמיה כתוצאה מחסר ברזל. גידולים אחרים במעי, כגון GIST, מביאים לדימום מסיבי מהמעי, כאשר באופן כללי האבחון נעשה באמצעות קולונוסקופיה.
מחלות אנורקטליות.
מחלות אנורקטליות מהוות סיבה נוספת לדימום מדרכי העיכול התחתונות כגון טחורים או פיסורות.
טחורים מהווים כ- 5% עד 10% מכלל הסיבות לדימום מדרכי העיכול התחתונות. לרוב, דימום אנורקטלי אינו מסיבי בכמותו והוא מופיע בצבע אדום בהיר. רוב הדימומים מטחורים הם כתוצאה מטחורים פנימיים, שאינם כואבים, לעומת פיסורות, אשר הדימום מהם כואב בזמן יציאה. מאחר שמדובר במחלות שכיחות יחסית, יש לשלול ראשית מצבים אחרים היכולים לגרום לדימום כגון גידולי המעי כמתואר לעיל. הטיפול בטחורים ובפיסירות הוא על ידי משחות, תרופות המרככות את הצואה ומרפות את הספינקטר הפנימי. במידה והטיפול השמרני לא עוזר יש לבחון אופציה ניתוחית כגון קשירת טחורים.
קוליטיס.