המרטיר פילומנוס (סופוקלס הסאפיס) מבאר יעקב (ביוונית גם Φιλούμενος Χασάπης; Φιλούμενος ο Κύπριος; או Φιλούμενος Ορουντιώτης; 15 באוקטובר 1913 - 29 בנובמבר 1979) היה נזיר וארכימנדריט במנזר באר יעקב בשכם, אשר נרצח על ידי יהודי לוקה בנפשו בשם אשר רבי ב-29 בנובמבר 1979. ב-2009, שלושים שנה לאחר הרצח, הועלה פילומנוס למדרגת קדוש על ידי הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים. יום חגו נקבע כ-29 בנובמבר בלוח השנה היוליאני (16 בנובמבר בלוח השנה הגרגוריאני) ומקום פולחנו במנזר באר יעקב בשכם.
תולדות חייו.
נולד בשם סופוקלס הסאפיס בכפר אורונטה במרכז קפריסין. בגיל 14 עזב את ביתו יחד עם אחיו, אלפידיוס, למנזר סטרובוני, שם שהו שש שנים לפני שהמשיכו לארץ ישראל. פילומנוס הוכשר לכמורה והוסמך על ידי הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים ככומר וכארכימנדריט. ב-1979 מונה לאחראי על מנזר באר יעקב בשכם.
הרצח.
אשר רבי, חוזר בתשובה מעורער בנפשו מתל אביב, הרבה לשוטט באזור ולבקר בבאר יעקב. באחד הימים טיפס על חומת המנזר וכשהבחין בפילומנוס זרק לעברו רימון יד. לאחר מכן, על מנת לוודא הריגה, רוצץ את גולגולתו בגרזן. לאחר מכן נמלט רבי מהמקום, כיוון ששבר את רגלו הובא על ידי נהג מונית ערבי לבית חולים תל השומר. לפני כן, באפריל, ידה רימון יד לעבר קבוצת צליינים במקום ופצע נזירה. גם אז הצליח להימלט להר גריזים, שם קרא בתורה במשך יומיים. רבי נתפס על ידי משטרת ישראל ב-1982 באשמת רצח הגינקולוג דוד קוגן והודה ברצח פילומנוס במהלך חקירתו. רבי תירץ את מעשיו בכך שפעל לפי "צו אלוהי" ונשלח לאשפוז בבית חולים פסיכיאטרי.
פולחנו כקדוש.
בשנת 2009, לרגל 30 שנה למותו, הועלה פילומנוס למעלת קדוש ומרטיר של הכנסייה היוונית אורתודוקסית. ב-5 במרץ 2010 הוכר כקדוש גם על ידי הסינוד של הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית. פולחנו, המתרכז במתחם מנזר באר יעקב (וכן בכנסייה שבכפר הולדתו בקפריסין), מעלה על נס את מותו על מזבח ההתנגדות ללאומנות הציונית. לפי הנרטיב המקובל בכנסייה ומוצג בשלטים במתחם המנזר, קבוצת המתנחלים עינתה ורצחה את פילומנוס. זאת, על אף שלא הוכח כל קשר בין העימותים עם המתנחלים לבין הרצח. גולגולתו המנותצת מוצגת בכנסייה כשרידי קדושים. באופן יוצא דופן מוקירים גם מוסלמים מקומיים את הקדוש ועולים לרגל למנזר.
ג'יימי באביט
ג'יימי באביט (באנגלית: Jamie Babbit; נולדה ב-16 בנובמבר 1970) היא במאית, מפיקה ותסריטאית טלוויזיה וקולנוע אמריקאית. היא ביימה מספר סרטים, ומספר פרקים בתוכניות טלוויזיה שונות, ביניהם; בנות גילמור, מלקולם באמצע, ארצות הברית של טרה, ניפ/טאק וישנן בנות.
ביוגרפיה.
ג'יימי נולדה בשייקר הייטס שבאוהיו. היא גדלה בקליבלנד עם אביה, שהיה עורך דין ופרופסור למשפטים, ואמה, שניהלה תוכנית לטיפול בנוער המכור לסמים ולאלכוהול, לפני שנפטרה בשנת 2006. התוכנית נקראה "כיוון חדש" (New Directions) והיוותה השראה למחנה ההמרה הבדיוני "כיוון נכון" (True Directions) בסרטה של ג'יימי יחידה במינה. ג'יימי החלה לשחק בתיאטרון קליבלנד בגיל שבע, ובהמשך עסקה בהפקה ובתאורה. היא למדה במכללת ברנרד בניו-יורק והחלה לקחת קורסים בקולנוע באוניברסיטת ניו יורק במהלך חופשות הקיץ.
כיום ג'יימי מתגוררת בלוס אנג'לס עם בת זוגה, קרי דורנטו. יש לה 2 ילדים משותפים עם המפיקה אנדראה ספרלינג.
קריירה.
לאחר שסיימה את לימודיה במכללת ברנרד בשנת 1993, החלה באביט לעבוד בתפקידים שונים בתעשיית הקולנוע. בתחילה כעוזרת של מרטין סקורסזה בסרטו עידן התמימות. לאחר מכן עבדה כמתמחה עם הבמאי ג'ון סיילס על סרטו The Secret of Roan Inish, שם הכירה את קרין קוזאמה ויסמין קוזביק, יוצרות סרטים שהיוו לה השראה. בהמשך עבדה כמפקחת תסריט בסרט "אילו הקירות יכלו לדבר", שם הכירה את בת זוגה לעתיד, אנדראה ספרלינג. בשנת 1996, עבדה ג'יימי גמפקחת תסריט בסרטו של דייוויד פינצ'ר, "המשחק".
סרטים קצרים.
בשנת 1996 ביימה ג'יימי את סרטה הקצר הראשון Frog Crossing, סרט קומדיה העוסק בפעילים למען זכויות בעלי חיים המגנים עם קבוצת צפרדעים המקפצות על כביש ראשי, יחד עם הבמאי ארי גולד. בשנת 1999 ביימה את הסרט הקצר "יפהפיות נרדמות", בסיועו של דייוויד פיצ'ר. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל סאנדנס בשנת 1995. סרטה הקצר הבא, "תקועה", הוקרן גם הוא לראשונה בפסטיבל סאנדנס בשנת 2002.
יחידה במינה.
בשנת 1999 ביימה ג'יימי את הסרט באורך מלא הראשון שלה, יחידה במינה (But I'm a Cheerleader) בכיכובן של נטשה ליון וקליאה דובאל. הסרט היה קומדיה רומנטית על מעודדת תיכוניסטית שנשלחת למחנה המרה כיון שהוריה חושדים שהיא לסבית. ג'יימי קיבלה את ההשראה לסרט מכתבה שקראה על אדם שנשלח למחנה דומה. ג'יימי הופיעה בסרט התיעודי This Film Is Not Yet Rated ודיברה על הסרט ועל מאבקה נגד הגבלתו לצפייה מגיל 18 ומעלה. בשנת 2000, זכה הסרט בפרס חביב הקהל ובפרס ועדת השופטים בפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים בקריטיי. הסרט זכה לאהדה רבה בקרב מבקרים ומבקרות והפך בהמשך לסרט קאלט.
השקטה.
סרטה השני, השקטה, היה מותחן בכיכובן של אלישה קאת'ברט וקמילה בל שיצא בשנת 2005. הסרט עוסק בנערה חרשת שנשלחת לגור עם סנדקיה ומגלה סודות אפלים על משפחתם.
אגודת איטי ביטי טיטי.
סרטה הבא היה הקומדיה אגודת איטי ביטי טיטי (אגודת שטוחות החזה), ויצא לאקרנים בשנת 2007. הסרט הופק על ידי חברת POWER UP, וכיכבה בו מלאני דיאז. הסרט עוקב אחר נערה המצטרפת לקבוצת פמיניסטיות רדיקליות. הוא קיבל בעיקר ביקורות שליליות, אבל היה מועמד לפרס טדי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין וזכה בפרס ועדת השופטים בפטיבל South by Southwest בשנת 2007.
טלוויזיה.
באביט הפיקה וביימה פרקים של מספר סדרות טלוויזיה, לרבות פופולרית, בנות גילמור, מלקולם באמצע, ארצות הברית של טרה, ניפ/טאק, ישנן בנות, המופע של ברני מק, גדולה מהחיים, בטי המכוערת וזהות בדויה. עבודתה בטלוויזיה מאפשרת לה להתפרנס בזמן שהיא משיגה את מטרותיה בתחום יצרת הסרטים.
פלקון (ונצואלה)
פלקון (בספרדית: Falcón) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה, הנמצאת בצפון-מערב ונצואלה, גובלת בים הקריבי במזרח ובצפון, במפרץ ונצואלה בצפון, בסוליה במערב ובלרה ויארקוי בדרום.
המדינה משתרעת על שטח של 24,800 קילומטרים רבועים. במדינה מתגוררים 902,847 תושבים (נכון ל-2011). בירתה של המדינה היא קורו והעיר הגדולה ביותר בה היא פונטו פיחו.
היסטוריה.
האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור סוליה היו אלונסו דה אוחדה הספרדי והמשלחת שלו ב-1499. בהמשך האזור נכבש על ידי הספרדים ונותר בשליטתם עד המאה ה-19.
בתחילת מלחמת העצמאות של ונצואלה האזור נותר נאמן לכתר הספרדי, אך המורדים כבשו אותו ב-1821. בהמשך האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה ונכלל במחוז סוליה. כשרפובליקת קולומביה הגדולה התפרקה ב-1830 האזור צורף לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות ובמקום נוצרה פרובינציית קורו.
ב-20 בפברואר 1859, במהלך המלחמה הפדרלית, קורו הכריזה על עצמאותה. לאחר ניצחונם של הפדרליסטים במלחמה ב-1864 והפיכת ונצואלה למדינה פדרלית, קורו שבה להיות חלק מוונצואלה והיא הפכה להיות מדינה פדרלית בה. ב-1872 שם המדינה שונה לפלקון על שמו של חואן קריסוסטומו פלקון, שהיה ממנהיגי הפדרליסטים במלחמה וגם נשיא ונצואלה.
ב-1881 אוחדה פלקון עם מדינת סוליה למדינת "פלקון סוליה", אך ב-1 באפריל 1890 הוחלט לפרק את המדינה לשתי מרכיבותיה. ב-1899 שם המדינה שונה בחזרה לקורו, אך השינוי בוטל ב-1901.
כלכלה.
כלכלת פלקון מסתמכת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול קוקוס, בצלים, תירס, עגבניות, אבטיחים, מלונים, קפה ואלוורה, דיג, הפקת נפט (בעיקר בחצי האי פרגואנה) וכרייה.
פאלקון (ונצואלה)
אוסוואלד בלקה
אוסוואלד בלקה (בגרמנית: Oswald Boelcke, נכתב קודם לכן: Bölcke, 19 במאי 1891 - 28 באוקטובר 1916), היה אלוף הפלות גרמני במלחמת העולם הראשונה. בלקה היה הטייס הראשון (לצד מקס אימלמן) אשר זכה לעיטור פור לה מריט עבור ביצועיו כטייס קרב בעת המלחמה. בין אלה, נזקפו לזכותו 40 הפלות של מטוסי אויב. בלקה נהרג כתוצאה מהתנגשות במטוס גרמני אחר, במהלך קרבות החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
ילדות ונעורים.
אוסוואלד בלקה נולד בגיביכנשטיין (Giebichestein), פרבר של האלה, לאב עובד הוראה, בעל נטיות לאומניות ומיליטריסטיות, שחזר זמן קצר קודם לכן מארגנטינה, בה נולדו שלושת אחיו הגדולים. המשפחה עברה בעת היותו בגיל צעיר לדסאו, בה סיים את לימודיו בגימנסיה. בצעירותו סבל בלקה משעלת וכדי לשפר את עמידותו, עסק רבות בספורט: ריצה, טיפוס הרים ועוד. בכל זאת, במשך כל חייו סבל מאסתמה. בהשפעת הרוח ששררה בבית אביו, כתב בלקה מכתב אישי לקייזר וילהלם השני ובו בקשה להתקבל לבית ספר צבאי. הבקשה נענתה, אך אוסוואלד בלקה לא נרשם לבסוף לאותו בית ספר, כיוון שהוריו, אף כי לא התנגדו לרעיון כשלעצמו, העדיפו שיסיים את לימודיו בגימנסיה תחילה.
שירות צבאי.
עד מלחמת העולם הראשונה.
ב-15 במרץ 1911 בלקה התגייס, והצטרף כצוער לגדוד קשר טלגרפי בקובלנץ. הוא החל ללמוד בבית ספר לקצינים במץ (אז בתחומי גרמניה, כיום בצרפת), ובשנת 1912 הוסמך כקצין בצבא הפרוסי. באחת מחופשותיו מהצבא כמעט שנספה, ביחד עם אחיו, בעת טיול הרים. באותה תקופה החל להימשך לתחום התעופה, ולבקשתו, ביוני 1914 בלקה החל בלימודי טיסה, אותם סיים באחד באוגוסט, ממש עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
תחילת שירותו כטייס.