אגם אישקל הוא אגם עונתי קבוע ששטחו משתנה בהתאם לעונות השנה. הוא מחובר אל הים התיכון באמצעות ואדי טינג'ה הנשפך אל אגם ביזרטה השוכן כשלושה ק"מ צפונית מזרחית לאגם אישקל. אגם ביזרטה שהוא למעשה לגונה, מחובר אל הים התיכון בתעלה צרה החוצה את העיר ביזרטה. אגם אישקל ניזון ממספר נחלים אכזבים הזורמים אליו מדרום וממערב, אך בעונה היבשה נפסקת בהם זרימת המים. עובדה זו כמו גם העלייה ברמות ההתאיידות, גורמת לירידת מפלס האגם. מים מלוחים מהים התיכון זורמים בעונה זו אל האגם דרך אגם ביזרטה וואדי טינג'ה ומביאים לעלייה במליחותו, וזו מגיעה לשיאה בין החודשים יולי ואוקטובר. התופעה מתהפכת בכל שנה עם תחילת העונה הגשומה, ומליחות מי האגם שבה ויורדת. קרקע האגם והביצות שסביב לו, שקעה במקום בתור הרביעון.
ג'בל אישקל הוא מסיב מבודד בשטח של 1,360 מטר, השוכן בצמוד לחופו הדרומי של האגם. הוא עשוי מסלעים מתקופת הטריאס והיורה. בצידו הדרום-מערבי של ההר שוכנות מחצבות המפיקות מההר אבן גיר מתקופת הטריאס.
האקלים באזור הוא ים-תיכוני אופייני. הטמפרטורה הממוצעת בחודש ינואר עומדת על 11.3°C ואילו בחודש יולי היא מגיעה ל-25.2°C. הטמפרטורות הקיצוניות מגיעות ל-0°C ו-40°C בהתאמה. כמות המשקעים השנתית עומדת על 625 מ"מ בממוצע, ורק 4% ממנה יורדת בעונת הקיץ.
עולם החי.
עולם החי בפארק מגוון. חסרי חוליות במימי האגם אופייניים למים מלוחים, אך סמוך לגדותיו נפוצים מינים האופייניים למים מתוקים. חשיבותו העיקרית של האגם היא לאוכלוסיית העופות הנודדים העושים בו שימוש כנקודת עצירה, ומספרם עשוי להגיע ל-300,000 עד 400,000 פריטים בשיא תקופת הנדידה. בפארק נצפו 185 מינים של עופות נודדים. על היונקים נמנים חזיר הבר הגחן המצוי, הלוטרה המצויה, הדרבן הצפון אפריקאי, הנמייה לבנת-הזנב והתאו, שהובא למקום בתקופה הפונית ולפי מקורות אחרים במאה ה-19.
מאקה-מאקה
מאקה מאקה
מאקי מאקי
מאקי-מאקי
אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
אוניברסיטת ג'ונס הופקינס (באנגלית: Johns Hopkins University; בראשי תיבות: JHU; בקיצור: Johns Hopkins או Hopkins) היא אוניברסיטה פרטית בבולטימור שבמרילנד, ארצות הברית. ג'ונס הופקינס גם מפעילה קמפוסים ברחבי מרילנד, וושינגטון די. סי., איטליה וסין. היא מוערכת במיוחד בשל תוכניות הרפואה, בריאות, מדע ויחסים בינלאומיים שלה.
היסטוריה.
האוניברסיטה נקראת על שמו של היזם, מתנגד העבדות והנדבן , שהוריש 8,000,000 דולר בצוואתו בשנת 1873 לייסוד האוניברסיטה ו. הייתה זאת התרומה הגדולה ביותר בארצות הברית עד אותה עת, והיא שוות ערך ל-131,000,000 דולרים במונחים של 2006. האוניברסיטה פתחה את שעריה ב-22 בפברואר 1876, במטרה מוצהרת ל"עידוד המחקר וההתקדמות של חוקרים אינדיבידואליים, שבעזרת מצוינותם יקדמו את המדעים עליהם הם שוקדים, ואת החברה בה הם חיים".
ג'ונס הופקינס הייתה האוניברסיטה הראשונה בארצות הברית ששמה את הדגש על מחקר, ויישמה את מודל האוניברסיטאי הגרמני אותו פיתחו וילהלם פון הומבולדט ופרידריך דניאל ארנסט שליירמאכר.
ג'ונס הופקינס היא האוניברסיטה האמריקאית הראשונה שלימדה באמצעות סמינרים, במקום להתבסס בלעדית על הרצאות, כמו כן הייתה האוניברסיטה הראשונה באמריקה שהציעה לימודים לתארים ראשונים (בניגוד למערכת לימודים שנשענה על שבע האמנויות החופשיות בלבד).
בתור שכזו היוותה ג'ונס הופקינס דגם לרוב אוניברסיטאות המחקר הגדולות בארצות הברית, במיוחד לאוניברסיטת שיקגו.
לפי דירוג קרן המדע הלאומית, השקעותיה של ג'ונס הופקינס היו 1.49 מיליארד דולר במחקרי מדע, רפואה והנדסה בשנת העסקים 2006, דבר העושה אותה למוסד האקדמי המוביל בארצות הברית בהוצאות כוללות על מחקר ופיתוח השנה ה-29 ברציפות.
האוניברסיטה חברה באיגוד האוניברסיטאות האמריקניות וחברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר.
דוגה
דוגה או תוגה (ערבית دقة - "דקה"; צרפתית Dougga או Thugga) הוא אתר ארכאולוגי השוכן בצפון-מערב תוניסיה. האתר משתרע על פני שטח של 700 דונם והודות לריחוקו ממרכזי יישוב אחרים בעת העתיקה ובהווה, הוא מצטיין ברמת שימור טובה. במקום שרידים מהתקופה הפונית, ההלניסטית, הנומידית, הרומית והביזנטית. בשנת 1997 הוכרזה דוגה כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה.
דיודורוס סיקולוס מזכיר את דוגה כבר בסוף המאה ה-4 לפנה"ס, ולפי ממצאים ארכאולוגים בנקרופוליס שנתגלו בצפון האתר, היא נוסדה לפני המאה ה-5 לפנה"ס. כאשר המלך הנומידי מסיניסה כבש את האזור, הוא הפך את העיר לאחת מבירותיו. העיר שגשגה בתקופת יורשיו, ופיתחה תרבות פונית-לובית. כאשר יוליוס קיסר הביס את יובה הראשון, מלך נומידיה בקרב טפסוס בשנת 46 לפנה"ס, הוא סיפח את מזרח נומידיה לפרובינקיה אפריקה נובה ודוגה הפכה לעיר רומית. החל הימי אוגוסטוס ועד סוף המאה ה-1 התגוררו בעיר שתי קבוצות אוכלוסייה נבדלות זו מזו, האוכלוסייה המקומית אשר חייתה לפי המערכת המסורתית המקומית, והאוכלוסייה הרומית שהייתה כפופה לקולוניה של קרתגו וחייתה בהתאם לאורח החיים הרומי. מחד שמרה העיר על המתאר העירוני הנומידי, אך בה בעת הוקמו בה מבנים מונומנטליים רומיים. אף שהעיר הייתה קטנה, אפילו במושגי הזמן, ואוכלוסייתה לא חרגה מעולם מכ-5,000 תושבים, היא שגשגה בשל העורף החקלאי הפורה שלה, במיוחד במהלך המאה ה-2 וה-3. עם זאת, דוגה לא נחשבה לעיר חשובה, ואף ששגשגה והוקמו בה מבני ציבור מרשימים, היא נותרה בגדר עיר שוק שולית. בשנת 205 הוענק לדוגה מעמד של מוניקיפיום, וב-261 זכתה למעמדה של קולוניה, המעמד הגבוה ביותר ליישוב מסוגה. באותה עת הייתה למקום מושבו של בישוף והמשיכה ושגשגה גם במהלך המאה ה-4. במאה ה-5 החלה העיר לשקוע, ובתקופה הביזנטית, בין השנים 533–698, הייתה יישוב שולי. בתקופה זו הוקמה חומה סביב הפורום ומקדש סטורנוס, יונו ומינרווה הסמוך. בתקופה המוסלמית המשיך והתקיים יישוב כלשהו באתר, ואף הוקם בו מסגד פשוט במאה ה-14, אך המידע על דוגה מתקופה זו מועט.
האתר.
המאוזולאום הלובי-פוני.
המאוזולאום הלובי-פוני בדרום העיר הוא אחד המבנים הבולטים באתר. הוא נבנה כמשכן לשרידיו של הנסיך הנומידי אטבאן, והוא מתוארך לסוף המאה ה-3 לפנה"ס או לתחילת המאה ה-2 לפנה"ס. המאוזוליאום הוא המבנה המונומנטלי היחיד ששרד בתוניסיה מהתקופה הפונית. מעל הבסיס העשוי משש מדרגות ניצבת קומה רבועה ומעליה שלוש מדרגות נוספות. מעל לאלה שוכנת קומה נוספת שבכל אחד מצדדיה תבליטים בצורת שני עמודים יוניים, ועמודים נוספים בפינות. שלוש מדרגות נוספות מסתיימות בקומה שלישית ומעוטרת, שמעליה כיפה בצורת פירמידה. בכל אחד מצדדי הכיפה נראית דמות מכונפת, וגובהו הכולל של המבנה מגיע ל-21 מטר.
הפורום והמקדשים.
הפורום הרבוע והקטן מוקף באכסדרה של עמודי שיש, והחומה הביזנטית המאוחרת חוצה אותו. לצידו שוכן מקדש סטורנוס, יונו ומינרווה. בקדמת המקדש ניצבת שורה של שישה עמודים קורינתיים, ומתחתיו קריפטה שייתכן ושימשה ככנסייה בתקופה מאוחרת יותר. מקדש סטורנוס נמצא בחלק הנומידי המוקדם של העיר, והוא הוקם באתר בו שכן קודם לכן מקדש לבעל.
מקדש יונו השמימית הוא המרשים שבמקדשי העיר. הוא נבנה בשנת 230 לערך והוא שוכן במרכזה של חצר בצורת חצי מעגל.
אתרים אחרים.
בתיאטרון הקטן מקום ל-3,500 צופים, ולמרות גודלו הצנוע, יש לזכור כי שימש עיר שבה התגוררות לכל היותר 5,000 תושבים. שער הניצחון לסוורינוס נבנה ככל הנראה כדי לציין את העלתה של העיר למעמד של מוניקיפיום בתקופתו. שער זה נמצא במצב מדורדר למדי, אך השער האחר המוקדש לקיסר אלכסנדר סוורוס השתמר במצב טוב. מרחצאות העיר הוקמו במאה ה-3 ושופצו במאה ה-4. במקום נמצא פסיפס של הקיקלופים, אך הוא שמור במוזיאון בארדו בתוניס.
מלחמת אבחזיה
מלחמת אבחזיה שניטשה בין השנים 1992 ל-1994, ובה לחמו צבא גאורגיה מצד אחד כנגד בדלנים אבחזים מצד שני, הייתה אחד העימותים החריפים בקווקז בתקופה שלאחר התפרקות ברית המועצות. הסכסוך נשא אופי אתני בין הגאורגים והאבחזים. המיעוטים באבחזיה, גאורגים וארמנים לחמו לטובת ממשלת גאורגיה שהתנגדה לפרישת החבל מגאורגיה. לטובת הבדלנים הצטרפו יחידות מתנדבים של קוזקים מצפון הקווקז, ואף כוחות הפדרציה הרוסית שהיו מוצבים בסמוך.
המלחמה נחשבת לחלק ממלחמת האזרחים של גאורגיה, שכללה עימות פוליטי פנימי בין הגאורגים ובין עצמם, בו לחמו תומכי הנשיא המודח זוויאד גמסחורדיה ותומכי הנשיא המכהן אדוארד שוורדנדזה, ועימותים בין הממשל המרכזי בגאורגיה ובין תנועות בדלניות כגון המשבר בחבל דרום אוסטיה שהתפתח אף הוא לעימות צבאי. עימותים אלו התנהלו במקביל ללחימה באבחזיה, סיבכו את הלחימה, ותרמו לתוצאתה.
הפרות זכויות האדם ומעשי זוועה דווחו באשר לפעולות שני הצדדים, ושיאם היה לאחר המלחמה ולאחר כיבוש סוחומי ב-27 בספטמבר 1993 במסע טיהור אתני בו גורשו הגאורגים מאבחזיה. לפני המלחמה מנו האבחזים 17.8% מאוכלוסיית אבחזיה ואילו הגאורגים מנו 45.7%. מספרה הכולל של האוכלוסייה היה כחצי מיליון נפש. ארגון האומות המאוחדות אימץ החלטה המכירה בזכות השיבה של הפליטים הגאורגים לאבחזיה.
גאורגיה שקיבלה עצמאותה לאחר נפילת ברית המועצות, הושפעה באופן עמוק מהמלחמה, וסבלה נזק כלכלי, אנושי ופסיכולוגי. אבחזיה נהרסה במלחמה, ובעימותים שבאו בעקבותיה. אבחזיה, ששומרת על עצמאות דה פקטו, עדיין סובלת מבעיות כלכליות וחברתיות בעקבות המלחמה.
עומר אל-באשיר
ישראל באולימפיאדת סידני (2000)
משלחת ישראל לאולימפיאדת סידני (2000) כללה 40 ספורטאים שהתחרו ב-9 ענפי ספורט, המשלחת הגדולה ביותר עד אז, והשנייה בגודלה בכל הזמנים.