המכון האיטלקי לתרבות והזרוע הרוסית של הארגון United States Mission נתנו חסות לתערוכה הנודדת (2015/2016) של "Evaporations" ברחבי סיביר, רוסיה (ולדיווסטוק, אירקוטסק, נובוסיבירסק, אומסק, יקטרינבורג, סמארה, מוסקבה.
מנובמבר 2016 ועד ינואר 2017 תערוכתו של פפר "Evaporations" / "Испарения" הוצגה ברומא (איטליה) ב-Fondazione Terzo Pilastro e Meditteraneo, 'Museo Palazzo Cipolla'. התערוכה המונומנטלית כללה 52 עבודות בגדלים שבין 120X160 סנטימטרים לבין 3X5 מטרים.
בנובמבר 2017, פפר חנך את התערוכה ""מדבריות מיושבות" (באנגלית: Inhabited Deserts)" ב La Galerie du Palace בפריז. תערוכה זו היא התחנה הראשונה של תערוכה נודדת (צרפת, איראן, איחוד האמירויות הערביות, ישראל, רוסיה, איטליה וארצות הברית) של צילומים חדשים בהם שואל פפר האם נוכחותו של האדם שינתה את הנוף באופן בלתי נמנע, או אם הקרקע היא למעשה עדיין קרובה במהותה למה שהייתה לפני שהאנושות הגיעה.
קולנוע.
פפר החל את עבודתו בתחום הקולנוע בתור עוזר מנהל עבור במאים רבים, כולל ג'וזף לוסי ('Les Routes du Sud'), ג'ורג' רוי היל ('קצת רומנטיקה" ו "העולם על פי גארפ'), דן קרטיס ('מכסחי השדים').
כמפיק פפר פיתח והביא ל את סרט הקולנוע 'המגפה' (אלבר קאמי) בבימויו של Luis Puenzo עם ויליאם הארט, רוברט דובאל, ראול ג'וליה, Sandrinne Bonnaire וז' אן-מארק באר. מוזיקה על ידי Vangelis (הפצה: Gaumont, צרפת, 1992). הוא ביים את הסרט, 'פרפר לילה' (בצרפתית: 'Papillion de Nuit' (Trinacra Productions, 2001 שהיה המנצח של 'Prix Mediavision' (2002) בפסטיבל הסרטים Sarlat.
תיאטרון.
עבודתו של פפר בתיאטרון בניו יורק כוללת את 'קוביסטיק' מאת תום קון', את 'אכזריותה של גברת שנייד' מאת דייוויד סוזדהורף, ואת 'Sister Mary Ignatius Explains It All To You' מאת כריסטופר דורנג. הוא היה הבמאי הצעיר ביותר כאשר הציג את 'קולות פנימיים' (באנגלית: "Inner Voices") מאת אדוארדו דה פיליפו בפסטיבל המוזיקה של ספולטו. פפר ביים מחזות בפריז שבצרפת, באירופה וברוסיה. הפקותיו כוללות את 'Retraite de Moscow' ('לסגת ממוסקבה') על ידי וויליאם ניקולסון תיאטרון Montparnasse (בפריז 2008); "מתחת למשקוף" (באנגלית: 'Underneath the Lintel' מאת גלן ברגר, בתיאטרון לדרמן, סטוקהולם, שוודיה (2005); 'Pour En Découdre" על ידי מארק-מישל ז 'ורז', 'Danny et la Grande Blu' ("דני והים הכחול העמוק") מאת ג'ון פטריק שיינלי בפסטיבל אביניון (2000) ואז בפריז, בתיאטרון Déjazet עם השחקנית ומועמדות לפרס מולייר (2001).
פפר היה הבמאי הזר הראשון, שהוזמן לתיאטרון הדרמה Vasilievsky (aka Teatre Satir) בסנט פטרסבורג, רוסיה, מבלי לדבר את השפה הרוסית. הפקתו של "מתילדה יקירתי" מאת ישראל הורוביץ נמצאת עכשיו באופן קבוע ברפרטואר (2012).
בשנת 2016 פתח פפר הפקה חדשה של " "דני והים הכחול העמוק" (באנגלית: "Danny and the Deep Blue Sea") באיטליה ("Danny e il Profondo Blu") בתיטרון" גריבלדי בפלרמו עם Leonardo Sbragia ו- Laura Anzani ואז במילאנו, לפני שהמשיך לנאפולי, סלרנו, רומא, ולסיור באיטליה. גם ב-2016 הוא פתח את ההפקה של סם שפרד "True West" במכון הרוסי הלאומי לאמנויות הבמה סן פטרסבורג. בשנת 2018 פפר ביים את הבכורה האיטלקית של ""ארבעה כלבים ועצם" (באנגלית: "Four Dogs and a Bone") "מאת ג'ון פטריק שיינלי עם אדפטציה על ידי Enrico Vanzina. הבכורה הייתה בתיאטרון Vittorio Alfieri ב- Naso, סיציליה, ולאחר מכן עברה הרצה מוצלחת ברומא בתיאטרון OFF/OFF.
אליפות העולם בכדוריד 1997
אליפות העולם בכדוריד 1997 היא אליפות העולם ה-15 והיא נערכה על ידי איגוד הכדוריד העולמי. הטורניר התקיים ביפן בין ה-16 במאי ל-1 ביוני 1997. המשחקים נערכו בקוממוטו ו-2 ערים נוספות.
זכתה באליפות בפעם השנייה בתולדות הנבחרת.
קוינג-שין יון מקוריאה הדרומית היה מלך השערים של האליפות בפעם השלישית ברציפות.
מתכונת התחרות.
הקבוצות חולקו ל-4 בתים. 4 נבחרות חזקות מכל בית העפילו לשלב הפלייאוף.
מהלך התחרות.
בית א'.
משחקי הבית נערכו ב-Park Dome Kumamoto שכולל 2000 מקומות ישיבה.
בית ב'.
משחקי הבית נערכו ב-City gym, קוממוטו.
בית ג'.
משחקי הבית נערכו ב-City gym, יאמגה
בית ד'.
משחקי הבית נערכו ב-City gym, יאצוחירו
ישראל באליפות.
נבחרת ישראל בכדוריד במסגרת מוקדמות אירופה הוגרלה בבית ג'. הנבחרת סיימה את הבית במקום השלישי ולא העפילה לאליפות.
מאיר ליבוש וויזר
ישיבת חסידי חב&quot;ד ליובאוויטש צפת
סטף דייוויס
סטף דייוויס (באנגלית: Steph Davis; 4 בנובמבר 1973) היא מטפסת מצוקים, קופצת בסיס, צנחנית חליפת כנפיים ומחברת אמריקאית. נחשבת לאחת ממטפסות המצוקים הטובות בעולם, והיא האישה היחידה בעולם שעוסקת בטיפוס מצוקים ובקפיצת בסיס גם יחד.
ביוגרפיה.
דייוויס נולדה באילינוי ארצות הברית למהנדס אווירונאוטיקה ולמורה, וגדלה בניו ג'רזי ובמרילנד. בגיל שלוש, החלה ללמוד פסנתר ועסקה בנגינת פסנתר שש שעות ביום. בשנת 1991, נרשמה ללימודי ספרות אנגלית באוניברסיטת מרילנד והשלימה בחוג זה תואר שני. בתקופה זו, אחד ממכריה הציע לה להצטרף אליו לטיפוס מצוקים. היא הצטרפה אליו והוקסמה מהענף. בשנת 1995, בגיל 18, נרשמה ללימודי משפטים באוניברסיטת קולורדו אולם פרשה מהם לאחר חמישה ימים וכן הפסיקה לנגן בפסנתר על מנת להקדיש את חייה לטיפוס. במשך 7 שנים, דייוויס התגוררה ברכבה, נדדה מאתר טיפוס אחד למשנהו והתמקצעה בתחום.
בשנת 1994, טיפסה על היהלום בו פגשה את המטפס, דין פוטר . השניים נישאו בשנת 2002 אולם מספר שנים לאחר מכן, התגרשו. בעלה השני, מריו ריצ'רד (Mario Richard), נהרג בשנת 2013 בעת שהשניים ביצעו טיסת חליפת כנפיים מהרי הדולומיטים שבאלפים. דייוויס קפצה לפניו והוא מיד קפץ אחריה אולם בדרכו למטה נחבט בסלע ומת. שנתיים לאחר מכן, גרושה, דין פוטר, נהרג גם הוא בטיסת חליפת כנפיים.
בשנת 2002, החלה לנסות סוגי דיאטות שונות על מנת לשפר את ביצועיה הספורטיביים. לאחר שנה של ניסוי וטעייה, החליטה לדבוק בתזונה הטבעונית, והיא עוסקת גם בקידום זכויות בעלי חיים.
בשנת 2007, הוציאה לאור את ספרה High Infatuation, ובשנת 2013, הוציאה לאור את ספרה Learning to Fly.
מתגוררת במואב שביוטה.
ספורט.
דייוויס עוסקת בטיפוס חופשי בו (בניגוד לטיפוס מסורתי) נעשה שימוש בחבלים רק על מנת למנוע נפילה, בעוד הטיפוס עצמו נעשה בעזרת הידיים והרגליים בלבד, וכן עוסקת בטיפוס סולו חופשי בו אין שימוש בציוד טיפוס ובחבלים בכלל, גם לא למטרות הגנה מפני נפילה. טיפוסיה כוללים גם טיפוסי סדקים בהם דייוויס נעזרת בסדקים של המצוק על מנת לטפס עליו. דייוויס היא האישה היחידה בעולם שביצעה טיפוס סולו חופשי בדרגת קושי 5.11.
בשנת 2003, הייתה לאישה השנייה בעולם (אחרי המטפסת לין היל ) לכבוש את פסגת אל קפיטן בטיפוס חופשי תוך יממה, וכן היא האישה שביצעה טיפוס חופשי על אל קפיטן יותר מכל אישה אחרת. בשנת 2005, הייתה לאישה הראשונה בעולם לכבוש את פסגת Salathé Wall בטיפוס חופשי. כמו כן, היא האישה הראשונה בעולם לכבוש את כל שבע הפסגות בפיץ רוי שבפטגוניה בטיפוס חופשי, וכן האישה הראשונה בעולם לכבוש את פסגת Torre Egger בטיפוס חופשי. בשנת 2007, החלה לעסוק בקפיצת בסיס.
גרייסי אלן
גרייס את'ל ססיל רוזלי אלן (באנגלית: Grace Ethel Cecile Rosalie Allen; 26 ביולי 1895 – 27 באוגוסט 1964) הייתה שחקנית וודוויל וקומיקאית אמריקאית שהפכה לכוכבת בינלאומית כחלק מצמד הקומדיה ברנס ואלן, יחד עם בעלה ג'ורג' ברנס. השניים הופיעו ברדיו, טלוויזיה וסרטים. עבור תרומותיה לעולם הבידור, אלן כובדה בכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. היא וברנס צורפו להיכל התהילה לטלוויזיה ב-1988.
תחילת דרכה.
אלן נולדה בסן פרנסיסקו, קליפורניה, לג'ורג' אלן ומרגרט תרזה ("מולי") אלן, שהיו שניהם ממוצא אירי קתולי. היא הופיעה לראשונה על הבמה בגיל שלוש, ותפקיד הרדיו הראשון שלה ניתן לה על ידי אדי קנטור. היא למדה בבית ספר קתולי, וכבר בגיל צעיר למדה לרקוד.
בגיל חטיבת ביניים, היא החלה להופיע בריקודי עם אירים יחד עם שלוש אחיותיה, בשם "The Four Colleens" ("קולין" הוא מונח אירי לנערה או אישה צעירה). בשנת 1909, אלן הצטרפה לאחותה בסי כמופיעת וודוויל. במהלך הופעה בשנת 1922, אלן פגשה את ג'ורג' ברנס והשניים פיתחו יחדיו מופע קומדיה. הם התחתנו ב-7 בינואר 1926, בקליבלנד, אוהיו.
אלן נולדה עם הטרוכרומיה מלאה, עין אחת כחולה ועין אחת ירוקה.
המופע כצמד.
המופע של ברנס ואלן התחיל כשאלן משחקת את ה"סטרייט מן" (מי שלכאורה לא מבין את הבדיחה ומאפשר לדמות הקומית לייצר את הצחוק). היא הייתה מניחה את הבסיס לבדיחה, וברנס היה מביא את הפאנץ', וזוכה לצחוק הקהל. בספרו "Gracie: A Love Story", ברנס סיפר שבשלב מסוים, הוא התחיל לשים לב שהשורות ה"סטרייטיות" שלה מקבלות אפילו יותר תגובות של צחוק מאשר הפאנצ'ים שלו, והוא החליף איתה תפקידים - הוא שיחק את ה"סטרייט מן" ואילו אלן הביאה את הבדיחות. הקהל מיד התאהב בדמותה של אלן, אשר שילבה את תכונות הנאיביות, הטירלול, והתמימות המוחלטת. במתכונת זו, הצמד הופיע בכל רחבי ארצות הברית, וזכה להצלחה, והיו למופע המרכזי בתיאטראות וודוויל הגדולות והידועות. רבים מהקטעים המפורסם שלהם בתיאטרון שומרו כסרטים קצרים.