המחזור.
אף שבתקופתו של דייוויס נחשב המבול כגורם האחראי לעיצוב הנוף, החלו דייוויס ואחרים להאמין כי קיימים גורמים נוספים האחראים לעיצוב פני השטח. התאוריה שלו תיארה מחזור לפיו הרים ונופים נוצרים ומשתנים. לשיטתו, המחזור מתחיל בהתרוממותם של רכסי הרים ונמשך בזרימת נהרות ובחריצת עמקים. עם השנים מתרחבים העמקים ומתחילים להתפתל, ומותירים ביניהם גבעות נמוכות. לבסוף נותר רק מישור גידוע שטוח וסמוך לגובה פני הים.
מחזור הסחיפה מחלק את הנוף ל"צעיר", "בוגר" או "זקן". על פי המודל של דייוויס, לנוף צעיר יש תבליט גבוה ששיפועו מתחדד עם התבגרותו, ונוף בעל תבליט נמוך הוא זקן.
התיישנות התאוריה.
אף שהתאוריה של דייוויס לא הייתה מדויקת, התגלמה בה מהפכנות שסייעה להפוך את הגאוגרפיה הפיזית למדע מודרני ולהתפתחות מדע הגאומורפולוגיה. עם זאת, תאוריה זו ודומות לה הוצעו בטרם הובנו כראוי תהליכים גאולוגיים וגאומורפולוגים המוכרים כיום, למשל תהליכים טקטוניים.
תאוריות אלה נחשבות מיושנות, אך ברבים מהמודלים הללו נעשה שימוש בשל פשטותם. שלבים במחזור המוצע מקבילים להיווצרות המכתשים בנגב.
מקדונל דאגלס MD-81
מקדונל דאגלס MD-82
מקדונל דאגלס MD-83
מקדונל דאגלס MD-87
מקדונל דאגלס MD-88
מעונות העובדים
מבנה עירוני
מבנה עירוני הוא הסדר של תכנון שימושי קרקע באזורים עירוניים והאזורים מהם מורכבת העיר או נמצא בתחום שיפוטה של העיר. סוציולוגים, כלכלנים, גאוגרפים פיתחו מספר דגמי ערים המסבירים סוגים שונים של אנשים ועסקים הנוטים להתקיים בתוך ההגדרה העירוני. שלושת הדגמים העיקריים המתוארים במאמר זה כלולים בתוך המבנה העירוני המקביל לתאוריית מבנה המרחב העירוני שעניינה הסדר של המרחב הציבורי והפרטי בערים ומידת הקישוריות והנגישות אליהן.
שכונות מגורים.
שכונה היא יחידת מגורים עירונית בעלת מאפיינים חברתיים, ארכיטקטוניים וגאוגרפיים אחידים, שגודלה יכול להשתנות מבניינים בודדים (כמו שכונת משכנות שאננים בירושלים) עד למספר רב של רחובות (כמו שכונת רמות אלון בירושלים).
מרכזי עסקים.
מרכז עסקים ראשי (מע"ר) הוא מרכזה העסקי-פיננסי של העיר. מרכז העסקים הראשי ממוקם בדרך כלל בנקודה מרכזית בעיר בזכות נגישותה ודרכי התחבורה המובילות אליה. במרכז זה מתבצעת מרבית הפעילות העסקית, כשהמדובר במטותיהן ובמשרדיהן הראשיים של חברות ולא בפעילות תעשייתית הנדחקת לשולי העיר או מחוץ לה.
מרכז עסקי ראשי משני.
בערים גדולות או מטרופולין יתפתח גם מרכז עסקים ראשי משני לצידו של מרכז העסקים הראשי.
מרכז עסקים ראשי אנכי.
ישנן ערים בהן קיימים מרכזי עסקים המצויים לאורך רחוב ראשי אחד. מרכז עסקים ראשי אנכי מיוחס לדגם העיר האנכית, שנהגה על ידי האדריכל הספרדי ארתורו סוריה בשנת 1882.
מרכז עסקים מטרופוליני.
מרכז עסקים מטרופוליני מתפתח לעיתים על כביש מהיר בין שתי ערים גדולות כגון מרכזי העסקים הפזורים על כביש איילון המשותפים לרמת גן ותל אביב.
מרכז עסקים ראשי בינלאומי.
בדרך כלל בערי בירה גדולות יתפתחו גם לעיתים מרכזי עסקים המיועדים עבור חברות בינלאומיות וחברות ממשלתיות זרות.
אזורי תעשייה.
אזור תעשייה הוא אזור, לרוב ביישובים עירוניים ולעיתים גם ביישובים קטנים, המיועד למפעלי תעשייה, בתי מלאכה, מוסכים וכדומה, ועסקים המשרתים מפעלים אלה, כגון מסעדות.
אזור תעשייה סגור.
מיועד בדרך כלל עבור תשלובת של חברות המאוגדות יחדיו או מפעל המורכב מכמה בתי מלאכה או חברות ייצור ממשלתיות.
אזור תעשייה לחברות מדעיות וטכנולוגיה גבוהה.
אזור תעשייה המיועד לחברות מדע וטכנולוגיה הממוקמות בדרך כלל בפארק תעשייה. אזור זה מיועד עבור חברות היי-טק.
פארק תעשייה.
פארק תעשייה הוא אזור תעשייה (או מתחם באזור תעשייה) שמבני התעשייה בו מוקמים ומנוהלים על ידי יזם יחיד, העוסק בהשכרתם או במכירתם של מבנים אלה, ומספק להם שירותים שונים, המאפשרים למפעלים חדשים השתלבות נוחה יותר.
מבנה הדרכים בתחום העירוני.
ההסדר של רחובות ושל רחובות גדולים בערים ניתן לחלוקה נוספת ברחבי אזורים שונים בעולם לתוך הסדרים שונים. המבנה של הכבישים עצמם הוא מייצג בדרך כלל את התרבות הדומיננטית של האזור. רשת הרחובות וגם הדרכים העירוניות שהם אינם רחובות היא ה"שלד" המרכיב את המבנה העירוני של ערים.
אירופה: עיירות אירופאיות בימי הביניים נבנו בדרך כלל סביב כנסייה או קתדרלה ערים שנוסדו לפני ההשפעה הנוצרית נבנו סביב מקדשים ומבנים אחרים בעלי משמעות תרבותית. כבישים בדרך כלל מקרינים השפעה החוצה מן הגרעין המרכזי הזה, המרכז של ערים שראשיתם בתקופה הרומית יכול להיות מבוסס על צפיפות של רשת מצודת קסטרום הרומית. מקרה כזה קיים גם בווינה.
צפון אמריקה: דפוס של "שתי וערב" נפוץ בערים בצפון אמריקה, אשר בניגוד לערים אירופיות בנויים בדרך כלל סביב מרכז עסקים ראשי. לערים הקולוניאליות הקדומות כגון: "בוסטון" ישנו מבנה עירוני של הכלאה של המבנה בתוך הגרעין מרכזי במבנה השתי וערב.
רחובות.
רחוב.
רחוב הוא חלק ציבורי של מקום יישוב שלצידו ישנם בניינים ובו מתאפשר מעבר של הולכי רגל ולרוב, גם של כלי רכב. בדרך כלל הרחוב סלול בחלק שנועד לכלי רכב (הוא מהווה כביש), ויש בו מדרכה מרוצפת להולכי רגל, אך לעיתים אלה הן דרכי עפר.
סמטה.
סִמטה היא מעבר צר בין בניינים, המצוי בעיקר באזורים עירוניים, ומשמש הולכי רגל (אף כי יש מקרים של סמטאות שמשמשות נסיעת כלי רכב). מקור המילה במילה הארמית סִמְטָא.
שדרה.
שְׂדֵרָה היא דרך, לרוב רחוב, בעלת חשיבות טקסית או סמלית הבאה לידי ביטוי בעיצובה הנופי והעירוני. באופן מסורתי, ההתייחסות לשדרה היא רחוב או שביל ישר ובו שורת עצים המוביל אל מקום חשוב. המילה הלועזית Avenue (בצרפתית ואנגלית, בשפות נוספות קיים שם דומה) היא מלשון המילה "venue" או בשורשה "venir" שמשמעותה "לבוא"; כלומר האטימולוגיה של המילה מרמזת על המעשה הטקסי של הליכה בשדרה.
כיכר.
כיכר היא חלל עירוני ציבורי פתוח המשמש למטרות ציבוריות שונות. הכיכר העירונית מהווה שטח פתוח המשמש למפגש, לבילוי, לפעולות ספורט ותרבות, ואף לפעילות פוליטית (כגון הפגנות). כיכר מרכזית בלב העיר משמשת לעיתים למפגשים של הקהילה.
דרכים עירוניות או אזוריות שהם אינם רחובות.
לעיתים ישנם ערים או יישובים חקלאיים אשר בתוכם עוברת דרך שהיא איננה רחוב, כגון כביש 20 העובר בתוך כמה ערים בתור כביש מהיר עירוני, וישנם אף כאלו כבישים מהירים המשולבים עם רחובות סביבם בתוספת של מחלף כבישים עירוני, כדוגמת כביש בגין בירושלים. ישנם מעגלי תנועה המשמשים לעיתים בתור כיכרות ולעיתים בתור צומת עגול, במדינות אנגלו-סקסיות ישנם רחובות מעוגלים או מעגלי תנועה הנקראים "מעגל".
כבישים שהם אינם רחובות.
בדרך כלל כבישים העוברים בתחום העירוני אינם בעלי חשיבות ואינם ממוספרים לאחר שהוקמו בתחומי העיר אך כיום ישנם כבישים מהירים העוברים בתחומי העיר.
נתיבי שיט.
ישנם ערים מסוימות בעולם בהן תעלות מים משמשות לעיתים גם בתור "רחוב" שבו עוגנות סירות, כמו בוונציה. לעיתים רחוקות ישנן ערים שבהן משולבים אף נהרות בתחומי העיר, כגון איסטנבול שבה עובר נהר הבוספורוס.
מסילות רכבת.
בדרך כלל רכבת קלה היא רכבת העוברת רק בתחומי העיר אך לעיתים היא מחברת בין ערים שכנות שאינם צמודות אחת אל השנייה. ולעיתים אף סוגי רכבות אחרות הנוסעות אך ורק בתחומי העיר עצמה. לעומת זאת רכבת כבדה אומנם עוברת בתחומי העיר אך מיועדת לחבר בין ערים הרחוקות זו מזו.
שטחים פתוחים וריאות ירוקות.
בתכנון שימושי הקרקע, שטח פתוח עירוני הוא אזורי בו שטח פתוח מוגדר בתור "גנים", "ריאות ירוקות (שטחים ירוקים)", ושטחים פתוחים אחרים. נוף של שטחים פתוחים עירוניים יכולים לנוע בין מגרשי משחקים, לסביבה בה שומרים על נופים טבעיים יחסית. שטחים ירוקים הם בדרך כלל פתוחים ונגישים לציבור, לעומת זאת, שטחים פתוחים עירוניים עשוי להיות גם בבעלות פרטית. או באזורים מחוץ לגבולות העיר, כגון פארקים לאומיים בבעלות המדינה וכן שטח פתוח מחוץ לעיר, לא נחשב בתור שטח פתוח עירוני. ברחובות, בכיכרות, כיכרות וכיכרות עירוניים אינם מוגדרים תמיד כשטח פתוח עירוני בתכנון שימושי קרקע.
שטחים פתוחים.
שטח פתוח הוא הגדרה של אזור גאוגרפי על פי שימושי הקרקע שלו. הגדרה זו מתייחסת לשטח שאינו בנוי ואינו "מופר" (מפורץ על ידי עבודות עפר). מבחינת המעמד החוקי, נכללים בקטגוריה זו שטחי שמורות טבע וגנים לאומיים, יערות, שטחים חקלאיים ושטחי בור. שמירה על שטח פתוח היא ענף של איכות הסביבה, ובמסגרת זו קיימים גם מספר מודלים של הערכת השטחים הפתוחים לצורך קביעת מדיניות השימור שלהם וסדרי העדיפויות.
שטח פרטי פתוח (שפ"פ).
שטח פתוח בבעלות פרטית אשר מחויב להישאר נגיש לציבור הרחב.
שטח ציבורי פתוח (שצ"פ).
שטח פתוח בבעלות ציבורית, לא בנוי, אשר מוגדר בחוק כשטח לרשות הציבור ולרווחתו. שטח ציבורי פתוח יכול להיות גנים ציבוריים, כיכרות וכדומה.
שטח בנייני ציבור (שב"צ).
שטח ציבורי, אשר מוגדר כשטח לבנייני ציבור לפי תוכנית בניין עיר.
ריאה ירוקה.