בשורש שיתוף הפעולה הכלכלי בין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבריטניה נמצא תעשיית האנרגיה. בריטניה היא המשקיעה הזרה הגדולה ביותר באזרבייג'ן. באזרבייג'ן יש כ-400 חברות בריטיות. BP משתתפת באופן פעיל בתחום חיפושי נפט וגז טבעי בפרויקטים כמו Azeri-Chirag-Guneshli, Shah Deniz ו- Shah Deniz-2.
ב-28 בנובמבר 1995 הוקמה לשכת המסחר והתעשייה הבריטית-אזרית. הלשכה מייצגת אינטרסים עסקיים של אזרבייג'ן ובריטניה.
בספטמבר 2009 הוקמה המועצה לעסקים בריטניה-אזרבייג'ן (BABC). המועצה מקדמת סחר והשקעות בין אזרבייג'ן לבריטניה.
יחסי תרבות.
הבסיס לשיתוף פעולה תרבותי בין אזרבייג'ן לבריטניה הוקם ב-23 בפברואר 1994. מועד זה מסומן על ידי חתימת ההסכם לשיתוף פעולה בתחום החינוך, המדע והתרבות בין שתי מדינות. על ההסכם נחתם הנשיא היידר אלייב וראש הממשלה ג'ון מייג'ור. חתימת ההסכם השפיעה לטובה על פעילות המועצה הבריטית באזרבייג'ן.
בשנת 1997 נוסדה החברה האנגלו-אזרבייג'נית. היו"ר המשותף של החברה בלונדון הוא הלורד גרמן. יו"ר משותף של האגודה בבאקו הוא נרגיז פשייבה. האגודה משתתפת בהבנה תרבותית הדדית בין אזרבייג'ן לבריטניה, מארגנת אירועי צדקה, תומכת בכישרונות צעירים בבריטניה.
חוק נתוני אשראי
חוק נתוני אשראי, התשע"ו-2016 הוא חוק ישראלי, שמטרתו להסדיר פתיחת מערכת נתוני אשראי, שמנוהלת על ידי בנק ישראל.
החוק מגדיר את המידע הפיננסי שנאסף על לקוחות של גופים פיננסיים ואת דרכי הפצתו, ומסדיר דרך לשיתוף בנתוני אשראי של הגופים הפיננסיים השונים. החוק נועד לקבוע הסדר לענייני האיסוף, הניהול והשימוש בנתוני האשראי.
החוק החליף את חוק שירות נתוני אשראי, התשס"ב-2002.
מאגר נתוני אשראי.
מערכת נתוני אשראי היא מאגר נתונים הכולל את תמונת האשראי המורחבת לאדם ומרכז את נתוניו ממרבית הגופים הפיננסיים.
מטרותיו של מאגר נתוני האשראי הן:
תהליך חקיקת החוק.
חוק 2002.
החוק נחקק במקור במהלך כהונת הכנסת החמש עשרה, ואושר בינואר 2002. הצעת החוק הוגשה על ידי משרד המשפטים ב-1997, אך אישור החוק התעכב בגלל מחלוקת על סוגי המידע שחברות יכלו לאסוף על יכולת הפירעון של מבקשי אשראי ומוסר התשלומים שלהם, ועקב התנגדות עקרונית נגד פגיעה בפרטיות של האזרחים והסכנה שחוק יפגע בשכבות החלשות, שיקבלו דירוג אשראי נמוך ויתקשו לקבל שירותים פיננסיים. מנגד טענו תומכי החוק כי יאפשר לקבל אשראי זול יותר ויאפשר להתגונן ביתר יעילות נגד סרבני תשלום. גורם מרכזי בפעילות לחקיקת החוק הייתה משפחת פריצקר, שהייתה בעלת לשכת נתוני אשראי בארצות הברית וביקשה להקים לה סניף בישראל. החוק שנחקק לבסוף יצר רשימה שחורה רק של לווים בעייתיים. בעיקר אנשים שחשבונותיהם הבנקאיים מוגבלים לאחר שלא פרעו את חובותיהם באופן שיטתי. לרשימה היה אפשר להכניס רק נתונים שליליים, כך שהמידע התייחס רק לחלק קטן מאוד מהאוכלוסייה ולא הביא לתחרות גדולה יותר בשוק האשראי. החוק נכנס לתוקף ב-1 באוגוסט 2004. בעקבות חקיקת החוק הוקמו שתי לשכות נתוני אשראי, המופעלות על ידי חברות פרטיות: BDI (באמצעות מיזם משותף עם חברת טרנס יוניון שבבעלות משפחת פריצקר) ודן אנד ברדסטריט.
חוק 2016.
החוק נחקק במהלך כהונת הכנסת העשרים, ביוזמת שר האוצר משה כחלון ושרת המשפטים איילת שקד, והחליף את החוק מ-2002. הכנסת אישרה את הצעת חוק בקריאה ראשונה באוקטובר 2015.
על פי הצעת החוק החדשה יוקם מאגר נתוני אשראי מרכזי, תחת אחריותו של בנק ישראל, אשר יכיל נתונים על משקי בית ועסקים קטנים. את הנתונים למאגר יספקו הגופים הפיננסיים וגופים ציבוריים כגון לשכת ההוצאה לפועל, כונס הנכסים הרשמי, ומערכת בתי המשפט. במטרה לפתח את שוק האשראי ולהביא לכך שדירוג אשראי של לקוחות יהווה פלטפורמה למתן אשראי זול יותר ולשיפור תנאי האשראי הניתן לאדם. בניגוד לחוק מ-2002 יאסף גם מידע חיובי, מידע הכולל נתונים על הלוואות שנלקחו ונפרעו על ידי משקי בית ועסקים קטנים ויקיף את כל אזרחי ישראל. מידע גולמי זה ימסר ללשכות נתוני האשראי, שיקמו מערכת לקביעת דירוג האשראי. בנוסף לשתי לשכות נתוני האשראי הקיימות, קיבלו שלוש חברות נוספת אישור עקרוני להפעיל לשכת אשראי.
מערכת נתוני אשראי החדשה, שבאחריות בנק ישראל, החלה לפעול באפריל 2019.
דוד ניי (זמר אופרה 1905–1945)
דוד ניי (זמר אופרה 1905–1945) (בהונגרית: Ney Dávid,; בודפשט, 18 בספטמבר 1905 – הרשינג, ביוני 1945) היה זמר אופרה (טנור) הונגרי-יהודי שנספה בשואה. סבו היה דוד ניי (זמר אופרה 1905-1842) והוא נולד כ-18 ימים לאחר מות סבו, על כן ניתן לו השם דוד. דודו היה זמר האופרה ברנאט ניי, בן דודו היה הכנר טיבור ניי ואשתו זמרת האופרה (סופרן) אִיבּוֹיָה דַרְווַש (מקודם דויטש).
ביוגרפיה.
לאחר סיום לימודיו באוניברסיטה לאמנויות התאטרון וקולנוע בבודפשט בשנת 1926 ניי הפך לשחקן של התיאטרון ההונגרי של פשט. בז'אנר זה לא היה לו נוח, ובשנה שלאחר מכן נרשם לחוג הזמר של האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט, שם למד בתחילה במקביל לעבודתו בתיאטרון.
בעונת 30–1929, הוא התקבל על ידי בית האופרה במלגה, וכחבר קבוע מהעונה שלאחר מכן. הוא שר בעיקר תפקידי ואגנר, אך הרפרטואר שלו כלל הופעות רבות של קומפרימאריו (משנה).
הניו יורק טיימס, במאמרו ב־21 בנובמבר 1937 "News from Hungary", מזכיר את הופעת שתי האופרות של הובאי באותו זמן, ובמאמר מוזכר גם דוד ניי:
""לכבוד ינה הובאי, הכנר והמורה ההונגרי המפורסם, שתי אופרות שלו, "ונוס ממילו" ו"הכנר מקרמונה", הועלו לאחרונה בבית האופרה המלכותי בבודפשט. ... ההופעה הייתה חדשה כמו גם המבצעים ובהם אימרה פאלו כסקופאס, יאנוש הלמוש כפרקסיטלס, פאל קומארומי כמדיאס, אנדור לנדוואי כטלמכוס, דוד ניי כפריקליטוס.""""
כתוצאה מהחוק היהודי השני, הוא הורחק מהמוסד בסוף עונת 39–1938, ובאותה תקופה יכול היה להופיע רק במסגרת אומני אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. הוא גם שר באופן קבוע בבתי כנסת. הוא גויס לשירות העבודה (עבודות כפייה עבור יהודים במסגרת הצבא ההונגרי) בשנת 1944. משם הוא נלקח למחנה הריכוז גונסקירכן (מחנה הריכוז גונסקירכן, הידוע רשמית בשם וולס 2, היה אחד ממחנות המשנה הקטנים יותר של מחנה הריכוז מאוטהאוזן באוסטריה שהוקם במהלך החודשים האחרונים של מלחמת העולם השנייה). הוא חלה שם בטיפוס הבהרות ומת לאחר שחרורו בבית החולים הרשינג במחנה.
Just as I Am (אלבום של ביל וית'רס)
Just As I Am הוא אלבום אולפן ראשון מאת ביל וית'רס, שהוקלט ויצא לאור בשנת 1971. אלבום זה מכיל להיטים רבים של ביל וית'רס, וביניהם " ain't no sunshine", "Grandma's Hands", "Hope She Will be Hapier" ו -"Better off Dead". האלבום מכיל גם שתי גרסאות כיסוי (קאבר), לשיר המפורסם "Let it be" מתוך האלבום 'Let it be' של להקת ה'ביטלס' ולשיר "Everybody's Talkin" של הזמר פרד נייל משנת 1966.
עובדות.
האלבום מכיל 12 שירים ששניים מהם יצאו לראשונה כסינגלים. באלבום שתי גרסאות כיסוי, לשיר "Let it Be", ו-"Everybody's Talkin". את השירים כתב לבדו ביל וית'רס בין השנים 1970 ל-1971, והם מדברים ברובם על אהבות קודמות שלו (כמו בשיר "Aint No Sunshine") או פרידות קשות (כמו בשיר "Hope She'll Be Happier"), אף על פי שישנם כמה שירים שמדברים על נושאים אחרים הקשורים לחייו של ווית'רס (כמו השיר "Grandma's Hands" שמדבר על מותה של סבתו, או השיר "Harlem" שמדבר על ילדות בשכונת הפשע הארלם שבניו יורק).
רקע.
בשנת 1976 עבר ווית'רס ללוס אנג'לס במטרה לקדם הקריירה המוזיקלית שלו. שם הוא החל לבסס את מעמדו כמוזיקאי, והופיע במועדוני לילה והקליט חלק משיריו הראשונים. ב-1970 הוא חתם על חוזה ההקלטות הראשון שלו עם חברת sussex ובהפקתו של בוקר ט. ג'ונס - ולאחר עבודה של כמעט שנה הוציא ווית'רס את האלבום. בתוך כשנה מיציאת האלבום הוא נמכר כבר במיליון עותקים, וזיכה את ווית'רס ב"פרס גראמי למוזיקה" הראשון שלו, מתוך שלושה שבהם זכה בהמשך. לאחר הצלחת האלבום.
ביקורות.
מלבד פרס גראמי למוזיקה שקיבל על האלבום, עיתונים רבים נתנו ביקורות חיוביות ביותר על האלבום: אתר האינטרנט Allmusic, שמדרג מיליוני אלבומים ושירים, דירג את האלבום בארבעה וחצי כוכבים מתוך חמש; מגזין האינטרנט PopMatters דירג את האלבום ב-8 מתוך עשרה כוכבים; המגזין הבריטי Uncut דירג אותו בחמש מתוך חמישה כוכבים.
מגזין ה'רולינג סטון' הבריטי מיקם את האלבום במקום ה-208 מתוך 500 האלבומים הטובים בכל הזמנים.
יחסי ארמניה–הממלכה המאוחדת
יחסי ארמניה-בריטניה הם יחסי החוץ בין ארמניה לבריטניה. בריטניה הכירה בארמניה ב-31 בדצמבר 1991. שגרירות ארמניה הראשונה באירופה הוקמה בלונדון באוקטובר 1992. מאז 1995, לבריטניה יש שגרירות בירוואן. שתי המדינות מקיימות יחסים שיתופיים וידידותיים.
היסטוריה.
שנות ה-90 של המאה ה-19.