ביוני 2009 נעצר בכיר בארגון טמבוב בשם מיכאיל גלושצ'נקו, הוא הואשם על ידי ועדת החקירות של רוסיה ברצח. במרץ 2012 נידון לשמונה שנות מעצר והוטל עליו קנס בגובה 300 אלף רובל בגין הונאה.
אלייג'ה ווד
ניוגט (כתב עת)
כתב העת ניוגט (בהונגרית: Nyugat שפירושו "מערב") היה כתב העת המרכזי לספרות ההונגרית במחצית הראשונה של המאה העשרים. הגיליון הראשון של ניוגט יצא לאור ב־1 בינואר 1908 (למעשה בחג המולד של שנת 1907) והאחרון ב־1 באוגוסט 1941. כתב העת חדל להתקיים עם מותו של המשורר והעורך הראשי באותה עת מיהאי באביץ'. על שער כתב העת הופיעה מדליית ההנצחה לזכרו של קֶלֶמֶן מִיקֶש, סופר ימי הביניים, פרי עבודתו של הפסל ההונגרי-יהודי פילפ אדן בק. על פי רוב הופיעו שני גיליונות מדי חודש, אך לעיתים קרובות פורסמו גם גיליונות מאוחדים.
השפעתו.
הניוגט היה כתב עת ספרותי בעל השפעה רבה, אם כי הופיע במספר עותקים מודפסים נמוך (בהתחלה כמה מאות, אחר כך כמה אלפים). ההוצאה המקורית, סדרת הגיליונות כולה זמינה רק בכמה מקומות, אך גליונות כתב העת עברו דיגיטציה בשנת 2000 והיא נגישה כיום לכולם באינטרנט. כתב העת מילא תפקיד חשוב מאוד בהגדרת ערכי תקופתו ובהעלאת הספרות ההונגרית לרמת הספרות של מערב אירופה ובכך לפנות נגד הנטיות השמרניות האפיגוניסטיות של חלק מהמחברים שבמדינה הפיאודלית למחצה. הסגנונות הספרותיים החדשים שהתפתחו בסוף המאה ה -19 סייעו להשגת מטרה זו, כמו גם ההשפעות החדשניות מהספרות המודרנית המערבית. לא הייתה לכתב העת תפיסת עולם אחידה, אלא "אויב משותף". הוא התמודד עם התנגדות אדירה מהצד השמרני (הם ראו בו סכנה לאומית), אך נציגיו הנודעים הצליחו לגונן עליו ואף שרדו איתו את ימיה הסוערים של מלחמת העולם הראשונה.
קורותיו.
"ניוגט" לא נולדה כתופעה "יש מאין". בסוף המאה ה-19 ידעה הונגריה חיי תרבות עשירים מאוד. שירתם של כמה משוררים, לרבות קובץ שירי אנדרה אדי משנת 1906 "שירים חדשים" עוררו כבר הד גדול. בשנת 1908 התפרסמה בעיר נאג'ווארד (Nagyvárad), אוראדיה של היום, אנתולוגיה שכותרתה הייתה "המחר". אלה בישרו כבר את המסרים ואת ההישגים של "ניוגט".
לכתב העת החדש הצליחו לגייס את הוגו איגנוטוש, ארנה אושבאט, ומיקשה פנייה ומאוחר יותר את לאיוש הטווני. המימון סופק על ידי הטווני - לא מעט באמצעות חסותו של האיגוד הלאומי של התעשיינים (GYOSZ).
ניתן להבחין בארבע תקופות עיקריות בתולדות המגזין:
הראשונה - מתחילה עם פריצת מלחמת העולם הראשונה
השנייה - בעת נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית
השלישית - בשנות העשרים
הרביעית - תקופת עריכתו של באביץ'.
דורות כתב העת.
עם הדור הראשון והחשוב ביותר של הכותבים והעורכים (שכמחציתם היו יהודים) נמנו:
בין כותביו הרבים של כתב העת היו מבקרי ספרות ואמנות, משוררים, סופרים (לרבות בדור השני והשלישי), כמו אנדרה וסי, לאסלו קרדוש (היסטוריון ספרות), פירושקה רייכרד, פאל יוסטוס ורבים נוספים.
ולדימיר קומארין
ולדימיר קומארין, הידוע גם כולדימיר ברסוקוב, המכונה גם "קום", הוא איש עסקים רוסי, לשעבר סגן נשיא חברת הנפט הפטרבורגית (PTK) בין 1998 ל-1999 ובוס ארגון הפשע אחוות טמבוב של סנקט פטרבורג.
חייו.
קומארין נולד בטמבוב, לאחר שירות צבאי חובה הגיע ללנינגרד ללמוד. בשנות השמונים ריצה את עונשו הראשון בגין החזקת נשק וזיוף מסמכים. לאחר מכן פגש את ואלרי לדובסקיך, אף הוא מטמבוב ויחד הם הקימו את ארגון הפשע טמבוב. החבורה הזמינה בתחילה רק אנשים מאזור טמבוב (ומכאן שמה - טמבוב). בהיותה עדיין לא מספיק חזקה כדי לפעול באופן עצמאי, התמזגה הכנופיה עם הארגון הפלילי הגדולה וליקו לוקי (מווליקי לוקי, אזור פסקוב) ועסקה בעיקר בגביית דמי חסות מסחריים.
בשנת 1989 הורשעו חברי כנופיה מרובים של קומארין בגין השתתפות בקרב יריות עם כנופיה עבריינית אחרת, מאלישב. פסק הדין היה די קל, כביכול משום שהתובע המחוזי הוכה קשות על ידי האלמונים במהלך החקירה. לאחר שסיים משפט קצר, החבורה של קומארין השתלטה במהירות על תחום גביית דמי החסות בכל רחבי רוסיה הצפון-מערבית - לנינגרד, פסקוב, נובגורוד, קרליה - כשהיא מאתגרת את ענייני העסקים של 'הכנופיה המארחת' לשעבר, וליקו לוקי. התכתשות עקובה מדם עם כנופיית וליקו-לוקי גרמה לקומארין ליפול לתרדמת בת חודש. זרועו הימנית הייתה חייבת לעבור קטיעה בכתף וכדורים פילחו את בטנו, חזהו וריאותיו. עד היום יש לו עדיין שברי קליעים בלבו.
במהלך אמצע שנות 1990 ניסה קומארין להכשיר את הרווחים הפליליים של כנופייתו באמצעות מגעיו הנרחבים עם העירייה בראשות אנטולי סובצ'אק (1991-1996), כאשר ולדימיר פוטין שימש כעוזרו. קומארין היה משקיע עיקרי בחברת הזיקוק Kirishinefteorgsintez (רוסית: Киришинефтеоргсинтез) והיה חבר בדירקטוריון חברת הנפט הפטרבורגית (PTK) ובכך הפכך קומארין לספק הבנזין היחידה בעיר.
מאז סוף שנות ה-90 נהרגו כמה מבכירי ארגונו של קומארין כמו גם יריביו ופורסמה שורת חקירות בענייניו הפליליים בעבר. ביוני 2003 הזכיר המגזין "דר שפיגל" כי על פי המשרד הגרמני לענייני פלילים, חברת SPAG הגרמנית הייתה חשודה במעורבות בתוכנית להלבנת הון של קומארין, שהיה בעלים משותף של המיזם המשותף של SPAG עם ממשלת סנקט פטרבורג כאשר פוטין, אז פקיד העירייה, היה יועץ למשרד זה במהלך שבע שנים. באפריל 2004 המשטרה הגרמנית חקרה את קומארין אך לא הוגשו כתבי אישום. הוצע כי הסיבה לכך הייתה יחסיו הטובים של קומארין עם הפוליטיקאים הרוסים מיכאיל גלושצ'נקו ואלכסנדר פילאטוב. על פי החשד, לאחר שסירב לפרוש מעסקה לטובת פוליטיקאי קרוב לוולדימיר פוטין, קומארין נעצר בפשיטה של המשטרה הרוסית על ידי 300 קציני כוחות מיוחדים משטרתיים ב-24 באוגוסט 2007. התובע הכללי יורי צ'ייקה האשים אותו בשוד ומעורבות בהקמת ארגון פשע. הוא הואשם גם בניסיון הרצח של איש העסקים סרגיי ואסילייב, יריב בעסקי הנפט. בשנת 2006 ריססו שני גברים עם רובים אוטומטיים את מכוניתו של וסילייב בירי, פצעו אותו והרגו את אחד משומרי ראשו.
קומארין ביקש לנקות את דמותו באמצעות תרומות לעמותות צדקה ולכנסייה הרוסית האורתודוקסית בה היה חסיד אדוק, כמו גם להבטיח את שחרורם של שני ילדיו החטופים של סרגיי בורודולין, איש העסקים הרוסי. במהלך תקופה זו, עשרות ידוענים ופוליטיקאים השתתפו במסיבת יום הולדתו ה-50 בשנת 2006. קומארין התראיין אצלי אנדריי קונסטנטינוב, מחבר הספר "פטרבורג העבריינית." מאז 2004 שימש קומארין-ברסוקוב כעוזרו של חבר הפרלמנט העירוני בסנקט פטרבורג, אלכסנדר נבזורוב, עיתונאי רוסי ידוע, שטען כי קומארין "אדם נקי לחלוטין" והזמין את קומרין לגלם את המלך לואי ה-14 בסרטו. עם זאת, במהלך שנות 1990, נבזורוב סיקר פשיטות מרובות על כנופייתו של קומארין בתוכניות טלוויזיה בפריים-טיים שהפכו את הכנופיה למוכרת לשמצה בקרב הציבור.
לאחר חקירת 2007–2009 נידון קומארין ל-14 שנות מאסר בתוספת קנס בגין גביית דמי חסות, הונאה, הלבנת הון וניסיון רצח. הוא ערער על פסק הדין בבית הדין האירופי לזכויות אדם ובשנת 2011 הופחת עונשו בשנתיים וחצי. בשנת 2012 מתחילה חקירה ארוכה נוספת על ענייניו של קומארין, שהואשם בהריגתה של גלינה סטארובוייטובה. העד העיקרי נגד קומארין היה מיכאיל גלושצ'נקו, שבתורו נידון בשנת 2015 ל-17 שנות מאסר על הזמנת רצח סטארובוייטובה.
במרץ 2019 הוא נידון על ידי בית המשפט בסנקט פטרבורג ל-24 שנות מאסר בגין יצירת כנופיית הפשע טמבוב.
The Complete Limelight Sessions
The Complete Limelight Sessions הוא אלבום דמו של הזמרת-יוצרת הקנדית שאניה טוויין, אשר יצא לאור ב-23 באוקטובר 2001 על ידי חברות התקליטים ליימלייט רקורדס ויוניברסל מיוזיק גרופ. מתוך האלבום יצאו שני הסינגלים "It's Alright", ו-"The Heart Is Blind".
עם יציאתו נכנס אלבום הדמו אל המקום ה-62 במצעד האלבומים הבריטי.
רקע.
האלבום מכיל אוסף של שירים שהקליטה טוויין בשנים 1989 ו-1990 על ידי חברות התקליטים ליימלייט ויוברסל מיוזיק, לפני שחתמה בחברת התקליטים מרקורי נאשוויל. אלבום הדמו הופץ בצפון אמריקה בעקבות ההצלחה המסיבית של אלבומה השלישי Come On Over, אשר יצא באותה התקופה.
האלבום קודם על ידי הוצאת רמיקסים לשיר "It's Alright"; השיר היחיד של טוויין אשר נכנס למצעד שירי הדאנס קלאב. שיר נוסף שהופץ מתוך האלבום היה השיר "The Heart Is Blind" אשר נשלח לתחנות הרדיו שמשדרות מוזיקת קאנטרי בארצות הברית, אך בשל השמעות נמוכות בתחנות רדיו אלו הוא לא הצליח להיכנס למצעד שירי הקאנטרי.
כל השירים באלבום שוחזרו על ידי המפיק המקורי שלהם ויצאו בהסכמתה של שאניה, אולם גרסאות רמיקס שיצאו מתוך האלבום לא יצאו בהסכמת שאניה או המפיק שלהם.
הוצאה והצלחה.
חלק מהשירים באלבום הדמו יצאו שנה קודם לכן באירופה בשם "Wild &amp; Wicked", על ידי חברת התקליטים RWP, והגיעו ביחד עם פוסטר בחינם. אלבום הדמו הגיע בשיאו אל המקום ה-62 במצעד האלבומים הבריטי ונשאר שם למשך שבועיים אך בסופו של דבר הגיע למעמד כסף במדינה עם מכירות של 60 אלף עותקים.
במשך השנים הופצו מספר גרסאות נוספות לאלבום הדמו אשר כללו גרסאות רמיקס לחלק מהשירים או גרסאות שונות או מספר שירים מצומצם יותר.
ואסיני אל אערג'
ואסיני לאערג' (בערבית: واسيني الأعرج, מבוטא ואסיני אל-אערג'; נולד ב-8 באוגוסט 1954) הוא סופר אלג'יראי, מרצה לספרות באוניברסיטת אלג'יר () ובסורבון ומבקר ספרות.
ביוגרפיה.