בעבר המונח עינית (ocellus) כלל את כל סוג העיניים הפשוטות, היום נהוג להבדיל בין "עינית גבית" ocellus, מבנה הנמצא אצל חרקים בוגרים ונימפות ו"עינית צידית" (Stemmata ביחיד Stemma) אשר קיימות אצל זחלים בעלי גלגול מלא. אצל זחלים בעלי עיניות צידיות הן לרוב מופיעות בצידי הראש בקבוצה של 1-7 עיניות. מספר העיניות בקבוצה והסידור שלהן משמשות לעיתים לזיהוי טקסונומי.
עיניות צדדיות עשויות מתאים קולטי אור ומדוכים ונמצאות בצידי הראש. עיניות צידיות הן אמצעי הראייה היחידי בזחלים מסוימים של כמה מחלקות חרקים (פרעושים, דגיגי כסף, מניפתיים ועוד).
אחמד אבן איברהים אל-גאזי
אחמד אבן איברהים אל-גאזי היה אימאם ושליטה של סולטנות אדאל בין השנים 1506–1543. כינויו גראן (אמהרית: ግራኝ, סומלית: Gurey) שפירושו "איטר יד ימינו" (שמאלי), הוא השליט אשר החל בכיבוש של שלושה רבעים משטחה של אתיופיה תחת כוחה של סולטנות אדאל במהלך מלחמת אתיופיה-אדאל.
מוצאו.
על פי המסורות האתיופיות מוצג האימאם אחמד כערבי. במקורות אחרים, בעיקר סומלים אך גם אתיופים, הוא מוצג כסומלי ולא ערבי. אדאל הייתה סולטנות רב-אתנית אשר כללה בתוכה בעיקר עפרים וסומלים אך גם את אבותיהם של ההררים, ההיסטוריון אוואלד ווגנר מניח "שהאוכלוסייה העיקרית של אדאל הייתה כנראה עפרית".
מוצאו של גראן מעולם לא נזכר בספר פותוח אל-חבש של שיהאב אד-דין אחמד בן עבד אל קאדר (הידוע יותר בשם "פאקיה הערבי"), המקור הראשי לתיאורים של כיבושיו הרבים, אולי כי זאת לא הייתה חשובה או כי הסופר הניח שזה היה ידוע לקוראים שלו. יש מספר רמזים בספר הרומזים על מוצאו של האימאם. בין הראיות כי לא היה סומלי:
הראיות והטענות כי אכן היה סומלי הן:
שנותיו הראשונות.
האימאם אחמד נולד ליד העיר זילע, עיר נמל הנמצאת כיום בצפון-מערב סומליה (אז חלק מאדאל, מדינת לוויין אסלאמית של האימפריה האתיופית הנוצרית), ונשא לאישה את באטי דאל וואמבארה, בתו של מאהפאז, מושל העיר זילע. כאשר מאהפאז נהרג לאחר שניהל קמפיין צבאי כנגד הקיסר האתיופי לבנה דנגל ב-1517 סולטנות אדאל נכנסה למספר שנים של אנרכיה, עד שהאימאם גראן הרג את אחרון מתחריו לכוח והשתלט על הרר.
כנקמה על תקיפת באדאל שהתרחשה כשנה לפני עלייתו לשלטון על ידי הגנרל האתיופי דאגאלהאן, פלש האימאם גראן לאתיופיה בשנת 1529. אף על פי שחייליו פחדו מהחיילים האתיופים, הם הביסו בסופו של דבר את כוחות הקיסר בקרב שימברה קור.
הפלישה לאתיופיה.
האימאם אחמד שוב ניהל קמפיין צבאי באתיופיה ב-1531 הוא הצליח לשבור את כוחותיו של הקיסר לבנה דנגל בקרב אמבה סאל ב-28 באוקטובר. הצבא האסלאמי פנה משם צפונה ובזז את מנזר האי באגם האיק וכנסיות האבן בלליבלה. כאשר האימאם נכנס למחוז תיגראי, הוא הביס את הצבא האתיופי שהתעמת עמו שם. כאשר הגיע לעיירה אקסום הוא הרס את כנסיית גבירתנו מרים מציון, שבו הקיסרים האתיופיים במשך מאות שנים היו מוכתרים.
האתיופים הוכרחו לבקש עזרה מהפורטוגזים, שעגנו בנמל מאסאווה ב-10 בפברואר 1541 במשך שלטונו של הקיסר גלאוודיוס. הכוח הובל על ידי כריסטובו דה גאמה וכלל 400 רובאים וגם מספר אמנים ולא לוחמים. דה גאמה והאימאם אחמד נפגשו ב-1 באפריל 1542 בג'ארט, שהחוקר טרימינאם מזהה אותה עם אנאסה, הנמצאת בין אמבה אלאגי ואגם אשאנג. כאן לפורטוגזים היה את המבט הראשון שלהם על אחמד כפי שנכתב על ידי כאסטאנהוסו:
ב-4 באפריל, שני הצבאות הלא מוכרים החליפו מסרים והתבוננו בכל אחד לכמה ימים, דה גאמה יצר מצבאו קוביות ובכך צעד לתוך צבאו של גראן. על מנת לדחות גלים רצופים של התקפות מוסלמיות עם תותחים. הקרב הזה הסתיים כאשר האימאם אחמד נפצע ברגל על ידי ירי, כאשר ראו את הדגלים שלו מאותתים לנסיגה, הפורטוגזים ובעלי הברית האתיופים התנפלו על המוסלמים הלא מסודרים, שסבלו הפסדים אך הצליחו להתייצב מחדש ליד הנחל שבאזור.
בימים הבאים האימאם אחמד חוזק בתוספת חיילים טריים. דה גאמה שהבין שצריך לפעול במהירות הוביל כוח שוב בצורת ריבוע ב-16 באפריל והחל לנוע לכיוון מחנהו של האימאם אחמד. אף על פי שהמוסלמים נלחמו בהם יותר משבועיים ברציפות, סוסיהם של המוסלמים כמעט ושברו את המרובע הפורטוגזי, ובכך בהזדמנות זו צבאו של האימאם נסוג. כאסטאנהוסו מתאר זאת:
כשהוא מחוזק על ידי ההגעה של הבהר נגוס יסחק, דה גאמה צעד דרומה אחרי כוחות האימאם אחמד, אף על פי כן, בגלל התחלתה של עונת הגשמים היא מנעה מדה גאמה לעמוד מול האימאם גראן בפעם השלישית. בעצתה של המלכה סאבלה וואנגאל, דה גאמה החל בבניית מחנה חורף ליד אגם אשאנג, אך עדיין בטווח ראייה מאויבו.
כשהם יודעים שהניצחון טמון במספר כלי הנשק, האימאם ביקש עזרה מידידיו המוסלמים. לפי אבבה ג'ואצ'ים לה גראנד, האימאם אחמד קיבל 2000 רובאיים וארטילריה מחצי האי ערב, ו-900 חיילים מהאימפריה העות'מאנית. בינתיים, בגלל פצועים ותקלות אחרות, רובאי דה גאמה הוקטנו ל-300 רובאים. אחרי שהגשמים הסתיימו, האימאם אחמד תקף את המחנה הפורטוגזי והרג את כל 140 חיילי דה גאמה. דה גאמה עצמו, נפצע באופן קשה ונלכד עם עשרה מחייליו אחרי שחסו על חייו ביקשו ממנו להתאסלם הוא סירב והוצא להורג.
הניצולים מהקרב והקיסר האתיופי גלאוודיוס שיתפו פעולה ויחד עם הספקה פורטוגזית, תקפו את האימאם אחמד ב-21 בפברואר 1543 בקרב ויינה דגה, שם 9,000 מחייליהם הצליחו להביס את 15,000 החיילים של האימאם אחמד. האימאם נהרג על ידי רובאי פורטוגזי.
אשתו של האימאם באטי דאל וואמבארה הצליחה לברוח משדה הקרב עם שרידים מהחיל הטורקי, והם עשו את דרכם לעיר הרר, שם כינסה את חסידי בעלה. בכוונה לנקום את מוות בעלה, היא התחתנה עם אחיינו נור אבן מאג'והיד בתנאי שזה יקום את מפלת האימאם.
מיקרוסקופ אלקטרונים סורק
אבאוקוטה
אַבֵּאוֹקוּטָה (ביורובה: Abẹ́òkúta – "תחת הסלעים") היא בירת מדינת אוגון בדרום-מערב ניגריה, השוכנת על גדת נהר האוגון, כ-100 ק"מ צפונית ללאגוס ברכבת, או כ-130 ק"מ במעלה הנהר. נכון לשנת 2021, מנתה אוכלוסייתה של אבאוקוטה 543,723 נפש.
היסטוריה.
אבאוקוטה, אשר קיומה מתועד למן שנת 1825, חבה את הקמתה לפשיטותיהם של ציידי העבדים מדהומיי ואיבדאן, אשר פעולותיהם הכריחו את האוכלוסייה הכפרית שהייתה פזורה ברחבי הארץ למצוא מקלט בינות לסלעים ולמצוקים המקיפים את העיר. במקום זה הם ייסדו לעצמם קונפדרציה חופשית שכללה בני מחוזות שונים, אשר שמרו על מנהגיהם המסורתיים, פולחניהם הדתיים ואפילו על שמות כפריהם המקוריים.
גאוגרפיה.
אבאוקוטה שוכנת באזור סוואנה פורה, שבקרקעו פזורים סלעי גרניט אפורים ומרוחקת כ-78 ק"מ מצפון ללאגוס. העיר משתרעת על פני שטח נרחב ומוקפת על ידי קירות בוץ באורך 29 ק"מ. היא שוכנת למרגלות מצוקי האולומו, שבהם מצויים מספר מערות ואתרי פולחן.
כלכלה.
תוצריה העיקריים של העיר הם שמן דקלים, עצים, גומי, בטטות וחמאת אגוזי שיאה.
מיקרוסקופ אלקטרוני סורק
יהודה לנקרי
יהודה לנקרי (נולד ב-25 בספטמבר 1947 במרוקו) הוא איש ציבור ישראלי. כיהן כחבר הכנסת, שגריר ישראל באו"ם ובעוד מקומות וכיו"ר מועצה המקומית שלומי.
ביוגרפיה.
לנקרי נולד בעיר בוז'עד שבמרוקו. עלה לישראל ב־1965 ושירת בחיל האוויר. לאחר מכן החל לעבוד בתפקידים ציבוריים מטעם הסוכנות היהודית, ובמסגרת זו למד לתואר שני באוניברסיטת ניס שבצרפת ובהמשך השלים את עבודת הדוקטורט והיה לדוקטור לספרות צרפתית. כיהן כראש המועצה המקומית שלומי בשנים 1983–1992, כיו"ר הראשון של מועצת הרשות השנייה בשנים 1991–1992 וכשגריר ישראל בצרפת בשנים 1992–1995.
בשנת 1996 הצטרף למפלגת גשר, שלקראת הבחירות לכנסת ה-14 התאחדה עם הליכוד וצומת. בדרך זו נכנסו חמישה מנציגי המפלגה לכנסת, ובהם לנקרי. במהלך הכנסת ה-14 כיהן כיו"ר ועדת האתיקה וסגן יושב ראש הכנסת, וכמו כן היה חבר בוועדת החוץ והביטחון ובועדת החינוך, התרבות והספורט.
בתום שלוש שנים בכנסת לא ניסה להיבחר שוב והתמנה לשגריר ישראל באו"ם. בתפקיד זה כיהן שלוש שנים, אשר במהלכן פרצה האינתיפאדה השנייה, שנכרכה במאבק מקביל של הפלסטינים וידידיהם כנגד ישראל גם באו"ם. בינואר 2003 סיים את תפקידו ומונה לנציג ליחסים בינלאומיים של ארגון כי"ח (כל ישראל חברים). במאי 2007 מונה לתפקיד יו"ר הדירקטוריון של חברת החדשות של ערוץ 2, במקומו של יצחק לבני. מכהן כיום כיו"ר מועצת הפדרציה העולמית של יהדות מרוקו.
בדצמבר 2018 נמנה מבין מייסדי מפלגת גשר החדשה בראשות אורלי לוי-אבקסיס, בתו של יו"ר מפלגת גשר המקורית דוד לוי.
מאיר מאזוז (רב)
כסא רחמים
קלאודיו אבדו
אבאדו
דוד פרץ
ספקטרוסקופיית אלקטרוני אוז'ה
ספקטרוסקופיית אלקטרוני אוז'ה היא שיטה אנליטית בחקר פני השטח ובמדע החומרים.
בשיטה זו בודקים את פני השטח ואת ההרכב הכימי של משטח באמצעות מדידת האנרגיה של האלקטרונים הנפלטים ממנו כאשר הוא מופגז באלקטרונים בעלי מתח חשמלי של 2-50keV. לחלק מהאלקטרונים הנפלטים מהמשטח יש אנרגיות המתאימות ליסוד שפולט אותם, ובמקרים מסוימים מדובר אף באנרגיית הקשר של האטום. התהליך הפיזיקלי הגורם לפליטת האלקטרונים נקרא אפקט אוז'ה.
האפקט התגלה באופן בלתי תלוי על ידי ליזה מייטנר ופייר אוז'ה בשנות ה-20. למרות שמייטנר גילתה את האפקט ב-1923 ואף דיווחה עליו בביטאון Zeitschrift für Physik שנתיים לפני שאוז'ה גילה את האפקט, הקהילה המדעית דוברת האנגלית מייחסת את גילוי האפקט לאוז'ה.