כיוון שהוא לא הצליח להתמודד עם בעיות כלכליות, פיננסיות וחברתיות משתוקקות של ארצו, סרניי החמיר אותן בגלל חוסר ההחלטיות שלו. האינפלציה זינקה מ-227 אחוזים בשנת 1985 לכמעט 1,500 אחוזים בשנת 1990, בעוד שהתוצר לנפש נשאר יציב בסך הכל. סרניי לא היה מסוגל לנהל מחדש משא ומתן על חוב החוץ העצום של ברזיל למשקיעים גדולים, ארצות הברית בראשם. החוב הבינלאומי של ברזיל היה הגבוה ביותר בעולם המערבי. לבסוף הוא נכשל בניסיונו לבצע רפורמה בייצוג העבודה בקרב הממשל ולא צלח בתוכניתו להפוך את שוק העבודה לדינמי וגמיש יותר. בשנת 1987 פרשה מפלגת החזית הליברלית מהברית הדמוקרטית, ובשנת 1988 סרניי עזב את המפלגה בניסיון לא מוצלח להקים קואליציה מנצחת לבחירות לנשיאות 1989 אך נותר נשיא עד לסיום הקדנציה שלו.
לאחר סיום כהונתו בתור נשיא המשיך סרניי בקריירה פוליטית בה הוא נותר עד היום. כתביו הספרותיים זיכו אותו ביוקרה של איש תרבות ובחברות באקדמיה הברזילאית לשפה וספרות. בשנת 2009 נבחר בפעם השלישית בתולדות הקריירה שלו לכהן בתפקיד נשיא הסנאט הפדרלי של ברזיל. בראיון לכבוד יום הולדתו ה-90 בשנת 2020 טען סרניי כי מורשתו עסוקה בעיקר ב"רה-דמוקרטיזציה וזכויות אדם".
מיתה בידי שמיים
בהלכה, מיתה בידי שמיים היא עונש המוטל על כחמישה עשר חטאים שנעשו במזיד, והוא עונש מוות שאמור להתבצע על ידי אלוהים ולא על ידי בית דין. עונש המיתה בידי שמים נחשב לעונש קל יותר מעונש הכרת (עונש דומה של מיתה בידי אלוהים) המוטל על 36 חטאים אחרים. מיתה בידי שמיים על פי הגמרא במסכת מועד קטן כח. קובעת כי גיל 60 זהו מיתה בידי שמיים: "מת בחמשים שנה זו היא מיתת כרת חמשים ושתים שנה זו היא מיתתו של שמואל הרמתי ששים זו היא מיתה בידי שמים".
מאחר שעונש זה בידי אלוהים ולא בידי אדם, לו גלויות צפונות הלב, אין צורך לגביו בעדות או בהתראה. אך אם ישנה עדות והתראה, העובר על רוב העבירות הללו במזיד מתחייב גם כן במלקות בבית דין, ככל עובר במזיד על מצוות לא תעשה. אמנם חלק מן העברות הללו הן מצוות עשה, שבהן אין חיוב בידי אדם בשום מקרה.
החטאים המחייבים מיתה בידי שמים.
החטאים שעליהם חייבים מיתה בידי שמים נחלקים לשתי קבוצות:
אי ציות לנבואה.
עונש המיתה בידי שמים על קבוצת החטאים הקשורה לציות לנבואה, מקורה בפסוקים בתורה:
על פי זה, המשנה מבחינה בין שני סוגי חטאים המוזכרים בפסוקים האלו, שחלקם מתחייבים עונש מוות בבית דין, וחלקם חייבים רק מיתה בידי שמים:
על פי המשנה ישנם שלושה חטאים שעליהם מתחייבים מיתה בידי שמים:
חילול הקודש.
הקבוצה השנייה של החטאים שעונשם מיתה בידי שמים, היא של חטאים הקשורים בחילול הקודש על ידי חוסר הקפדה על התנאים ההלכתיים הדרושים לעבודה בבית המקדש וכדומה. כמה פסוקים במקרא מתרים בעונש מוות על פעולות כאלו:
חז"ל הרחיבו את עונשי המוות הללו לרשימה מפורטת של חטאים שחייבים עליהם מיתה בידי שמים:
במספר מקרים ניתן עונש מיתה בידי שמיים גם לגוי, למשל גוי ששבת חייב מיתה, וכן גוי העובר על איסור לימוד תורה לנוכרי.
ההבדל בין מיתה בידי שמים לכרת.
עונש מיתה בידי שמים נחשב לעונש קל יותר מעונש הכרת המוטל על 36 חטאים אחרים. ההבחנה מתבטאת במיוחד בהבדל בין טמא שאכל תרומה או בכורים וכדומה שחייב מיתה בידי שמים, לבין טמא שאכל בשר קורבנות שזהו חטא חמור יותר, וחייב כרת.
לפי רש"י, ההבדל בין העונשים הוא שעונש המיתה בידי שמים הוא רק מוות שבא מוקדם מהצפוי ולא שהאדם מת בחצי ימיו, ולא כולל גם שבניו ימותו והוא ימות בלי ילדים, כפי שנכלל לדעתו בעונש כרת. לפי הרמב"ם, ההבדל מתבטא בכך שעונש מיתה בידי שמים נגמר ברגע המוות, שבכך מתכפר החטא והוא אינו נענש יותר בעולם הבא.
מירוץ אופני כביש
אנדוני אדוריס
אנדוני לואיס אדוריס (בספרדית: Andoni Luis Aduriz; נולד ב-13 ביוני 1971 בסן סבסטיאן) הוא שף ספרדי.
ביוגרפיה ועל המסעדה.
התלמד במסעדת זוברואה שבאויארצון אצל השף הילאריו ארבלאיץ ואצל לואיס ניישל בברצלונה ב-1991; התלמד במסעדת ארזאק של חואן-מארי ארזאק ב-1992, אצל אראמביד פרנון בלה פירינה בסאן ז’ואן לוס-דוניבאני לואיצונה ב-1992. התלמד במסעדת אקלארה של פדרו סוביחאנה בסן סבסטיאן ב-1992. התלמד במסעדת אל בולי של פראן אדריה ברוסאס בשנים 1993 ו-1994 והתלמד אצל מרטין בראסאטגי בלאסארטה ב-1995.
ב-1998 פתח אנדוני את מסעדת מוגאריץ בארנטריה, דרומית לפאסאי. ב-2001 בחרו בו Premio Bidasoa (25 עיתונאי האוכל המובילים בספרד) לשף הצעיר הטוב ביותר. ב-2001 בחרה בו האקדמיה הספרדית לגסטרונומיה נבחר לשף השנה. ב-2003 בחר Canal Cucina במוגאריץ למסעדה הטובה ביותר. המסעדה מחזיקה בשני כוכבים במדריך מישלן האדום (2011).
במסעדה 50 מקומות ועובדים בה 35 אנשים.
ספרים שחיבר.
מחבר
Es responsable de la prestigiosa colección "Cuadernos de Mugaritz".
מחבר שותף
עורך שותף
אל תשלח ידך אל הנער (ספר)
אל תשלח ידך אל הנער הוא ספר אוטוביוגרפי מאת הרב ישראל מאיר לאו, רבה של תל אביב-יפו לשעבר ולפנים הרב הראשי לישראל. הספר נכתב לקראת מלאת 60 שנה לשחרור מחנה הריכוז בוכנוואלד.
הספר יצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים באפריל 2005 בכריכה רכה. באוגוסט 2006 יצא לאור במהדורת זהב, בכריכה קשה, לאחר הדפסת מאה אלף עותקים מהספר. בחנוכה תשע"ב קיבל את ספר היהלום על מכירת 100 אלף עותקים. הספר יצא לאור בעברית. ותורגם לאנגלית (שם הספר Out of the Depths), וכן גם לצרפתית, ליפנית, לרוסית ולסינית (בשפות אלה הספר נקרא "לולק", כינויו של הרב לאו בילדותו).
שם הספר, "אל תשלח ידך אל הנער", נלקח מסיפור עקדת יצחק, שבו אמר מלאך אלוהים לאברהם משפט זה, ועצר אותו מלשחוט את יצחק בנו.
הספר אינו מקיף את כל חייו של הרב לאו עד למועד כתיבתו. חלקו הראשון עוסק בילדותו ובנעוריו של הרב לאו, עד לנישואיו בגיל 21. בחלקו השני מובאים סיפורים אחדים מבגרותו של הרב לאו, ובו הוא ממחיש כיצד עיצבו זכרונות ילדותו את דרכו כרב וכאיש ציבור.
במהדורה החדשה נוספו: הקדמות מאת שמעון פרס אלי ויזל ונאומיו של הרב לאו באו"ם ובביקור אובמה ב"יד ושם".
מירוץ נגד השעון
פרד קרגר
פרד קרגר (באנגלית: Fred Karger; נולד ב-31 בינואר 1950) הוא יועץ פוליטי יהודי-אמריקאי ופעיל חברתי למען זכויות להט"ב בארצות הברית שהתמודד לנציגות המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012.
קרגר שימש כיועץ במסעות הבחירות של רונלד רייגן, ג'ורג' ווקר בוש וג'רלד פורד. קרגר היה שותף בחברת הייעוץ הפוליטי "Dolphin Group" הנמצאת בקליפורניה. הוא פרש אחרי 27 שנים ומאז עובד כאקטיביסט בנושאים שונים הקשורים לזכויות להט"ב. החלטתו להתמודד בבחירות לתפקיד נשיא ארצות הברית עבור המפלגה הרפולקנית, הפכה אותו להומוסקסואל המוצהר הראשון בהיסטוריה של ארצות הברית המשתייך למפלגה משמעותית ומתמודד לתפקיד.
פלונגה
פּלוּנגֶה (בליטאית: Plungė; ביידיש: פלונגיאן) היא עיר בליטא במחוז טלז, בת 23,246 תושבים. לפני מלחמת העולם השנייה התקיימה בעיר קהילה יהודית גדולה, אך כולה נספתה במהלך השואה.
משוער כי היישוב הוקם בין המאה ה-1 למאה ה-5 לספירה. היישוב הוקם על אדמות יער סמוגיטיה והיה חלק של דוכסות הגדולה של ליטא.
בשנת 1792 העיר קיבלה זכויות מגדבורג. בשנת 1806 ועד 1822 היא הייתה שייכת לפלטון זובוב. עם פטירתו היא עברה למשפחת אוגינסקי ובשנת 1879 הם בנו בעיר ארמון ששרד עד ימינו.
ערב מלחמת העולם השנייה 44% מתושבי העיר היו היהודים, אך בשנת 1941 הושמדו מרבית יהודי העיר בידי הנאצים וסייעניהם הליטאים.
לאחר המלחמה חזרו כמה עשרות מיהודי פלונגיאן לעיר והקימו בה קהילה קטנה. בערב ראש השנה ה'תשי"ט (1958) נערך פוגרום ביהודי העיר.
נובורוסייסק
פטר לינדברג
פטר לינדברג (באנגלית: Peter Lindbergh; 23 בנובמבר 1944 – 3 בספטמבר 2019) היה צלם אופנה גרמני.
ביוגרפיה.
לינדברג נולד כפטר ברודבק (Peter Brodbeck) בליסה (בגרמנית: ליסה (וארטלאנד)) בפולין. וגדל בדיסבורג שבגרמניה. הוא הצטרף ללימודי ציור אצל גינתר ק. קירשברגר, אולם אז הוא החל לצלם ב-1971. וביסס עצמו כצלם פרסומות.
הוא עבר לפריז ב-1978, והתרכז בצילום אופנה, הוא צילם דוגמניות-על רבות, בכללן כריסטי טרלינגטון, נעמי קמפבל, לינדה אוונג'ליסטה, סינדי קרופורד, סטפני סימור, איזבלה רוסליני, נסטסיה קינסקי וטטיאנה פטיץ. היה שותף לפרויקטים אחרים ביחד עם קרל לגרפלד, דריל האנה, ג'ורג'ו ארמני ואחרים. צילומיו פורסמו במגזינים כמו שטרן, הרפרס בזאר וווג. הוא גם צילם את סלין דיון בפרסומת שלה לבושם.
לינדברג נחשב לאחד מצלמי האופנה הבולטים בעולם, במיוחד בשחור-לבן, וסייע ליצור את תופעת דוגמניות-העל של שנות ה-90. הוא העדיף שהדוגמניות שלו תהיינה מאופרות בצניעות ועם תסרוקת פשוטה.
נפטר ב-3 בספטמבר 2019.
קימבר סטרלינג
קימבר סטרלינג (בדנית: Cimber Sterling) הייתה חברת תעופה זולה דנית.
בסיסה הראשי היה בנמל התעופה קופנהגן קסטרופ והנהלתה ישבה בסונדנבורג שבדנמרק. החברה נוסדה ב-1 באוגוסט 1950 כקימבר אייר ובשנת 2008, התאחדה עם חברת סטרלינג איירליינס.
בשיא פעילותה טסה החברה לכ-53 יעדים מדנמרק, בעיקר ברחבי אירופה, סקנדינביה ודנמרק עצמה, ביניהם: סטוקהולם, אוסלו, ברגן, זלצבורג, דבלין ועוד, בשיתוף פעולה עם Scandinavian Airlines ולופטהנזה. הבסיסים העיקריים שלה היו נמל התעופה של קופנהגן ושדה התעופה בילונד, עם בסיס קטן יותר בנמל התעופה של אלבורג.