מאוחר יותר, קייט מגיעה לעיירה באוטובוס, ומשם השלושה הולכים לבית הקברות המקומי. קייט מספרת לדייוויד אודות משפחתו של וודי. לאחר מכן, הם סועדים במזללה, ואד פיגרם מברך את וודי בנוכחות הסועדים האחרים. אד ניגש לדייוויד בשירותים, והוא מבקש ממנו חלק מכספו של וודי בגלל חובותיו כלפיו. מאוחר יותר דייוויד נפגש עם עורכת העיתון המקומי, פגי נאגי (אנג'לה מקיואן), שרצתה לעשות כתבה על וודי. במהלך השיחה שדייוויד ביקש מפגי לא להזכיר את הפרס, התברר שהיא הייתה חברתו של וודי לפני שהוא התחתן.
המשפחה סועדת בביתו של רוי, ולאחר מכן קרובי משפחתו של וודי דורשים ממנו החזרי חובות. תיגרה מתחילה, אך היא מסתיימת כשקייט מוכיחה את הקרובים על חמדנותם. כאשר וודי, קייט, דייוויד ורוס נוסעים בחזרה מביקור בבית ילדותם המוזנח, הם עוברים ליד בית שקייט נזכרת כי הוא שייך לאד פיגרם. דייוויד ורוס מחליטים לקחת חזרה את מדחס האוויר שאד גנב מוודי. לבסוף התברר שקייט התבלבלה, וזה אינו ביתו של אד. היא מסיחה את דעת בעלי המקום בעוד דייוויד ורוס מחזירים את המדחס שלקחו.
וודי ודייוויד נפגשים במקרה עם אד בפאב. הוא מגלה לדייוויד שוודי בגד בקייט במהלך הנישואים. כאשר השניים יוצאים מהבר, בארט (טים דריסקול) וקול (דאווין ראטריי) תוקפים אותם, והם לוקחים מוודי את המכתב. מאוחר יותר כשדייוויד מתעמת איתם הם מודים כי הם זרקו את המכתב. וודי ודייוויד מחפשים את המכתב, והם מגלים שאד מקריא אותו בבר כדי לצחוק על וודי. עקב כך דייוויד חובט באד. דייוויד מחליט שהם לא ייסעו ללינקולן בעקבות המאורעות, אך כאשר וודי בורח מבית החולים לאחר התאשפזותו בשנית, דייוויד מתרצה.
כאשר וודי ודייוויד מגיעים למשרדים בלינקולן, המזכירה מודיעה להם שהם לא זכו בפרס. דייוויד מחליט לקנות טנדר ומדחס אוויר עבור וודי. מאוחר יותר הוא נותן לוודי לנהוג ברכב בעיירה להפתעתם של התושבים.
הפקה.
תסריט.
בעת צילומי הסרט "אודות שמידט" (2002) בוב נלסון הביא לאלכסנדר פיין את התסריט כדי שהוא ימליץ על במאי. פן רצה לשמור לעצמו את התסריט, אך הוא לא רצה לצלם את הסרט כיוון שהוא היה באמצע הפקת סרט מסע אחר, "דרכים צדדיות" (2004). לכן פן חיכה רק לאחר צילומי הסרט "היורשים" (2011) כדי לעבוד על "נברסקה".
בוב נלסון מופיע ללא ציון קרידט באחת מסצנות הסרט.
ליהוק.
לתפקידו של וודי גרנט במאי הסרט אלכסנדר פיין שקל בהתחלה את ברוס דרן. אולם אולפן ההפקות דרש שחקן קולנוע מוכר יותר, וכך פן בחן למעלה מ-50 שחקנים כולל ג'ין הקמן, רוברט דה נירו, ג'ק ניקולסון, רוברט פורסטר ורוברט דובאל. לבסוף לאחר שהקמן סירב להצעה, פן החליט ללהק את דרן עקב התאמתו לתפקיד.
שחקנים רבים רצו לגלם את דמותו של דייוויד גרנט. בריאן קראנסטון רצה את התפקיד, אך פן חשב שהוא לא מתאים. שחקנים נוספים שרצו את התפקיד היו פול ראד, קייסי אפלק ומת'יו מודין. לבסוף פן ליהק את ויל פורטה חרף אנונימיותו היחסית.
צילום.
הסרט צולם בשחור-לבן. אלכסנדר פיין הסביר את סיבת צורת צילום זו כרצון לעשות סרט אייקוני. הצלם פדון פאפאמייקל אמר כי סגנון צילום זה מקדם את עלילת הסרט. הבחירה בסגנון הזה הייתה למורת רוחם של חברת ההפקה סרטי פרמאונט. פיין יצר גרסה עם צבעים, אך הוא הביע תקווה שאף אדם לא יראה אותה.
צילומי הסרט החלו בנובמבר 2012. הסרט צולם בבילינגס שבמונטנה, באפלו שבוויומינג ורפיד סיטי שבדקוטה הדרומית. בנוסף הסרט צולם בכמה אזורים בנברסקה. צילומי הסרט נמשכו 35 ימים, והם הסתיימו בדצמבר באותה שנה.
קבלה.
ביקורות.
בעת הקרנת הבכורה של הסרט בפסטיבל קאן, הוא זכה לביקורות מהללות ובפרט להופעתו של ברוס דרן. הסרט זכה לציון של 92% בהתבסס על 184 ביקורות מהאתר "Rotten Tomatoes". האתר "Metacritic" נתן לו ציון של 86 מתוך 100 על בסיס 45 ביקורות.
מישויה פעמונית
מישויה פעמונית (שם מדעי: "Michauxia campanuloides") הוא מין של עשב רב שנתי קצר חיים (חי שנתיים עד ארבע שנים) ממשפחת הפעמוניתיים.
פרח זה הוא נדיר למדי, הוא גדל רק בגליל, בארץ מקורות הירדן ולרגלי החרמון, לרוב בחברת לוע-ארי גדול, בין סלעים ולרגלי צוקים. הצמח הוא צמח מוגן. ישנם 7 מינים במזרח הים התיכון ובמזרח התיכון.
מאפיינים.
מישויה פעמונית הוא פרח לבן-צחור שקוטרו כ-8 ס"מ. מספר אבריו של כל אחד מן הדוּרים של הפרח (עלי גביע, עלי כותרת, אבקנים, צלקות) הוא 8 ס"מ ולפעמים עד 10 ס"מ. הפרח יפה בפריחתו, גבוה, זקוף, אך רק התפרחת שלו מסועפת ובה 15-50 פרחים. הפרח והפריחה מתקדמים עם הזמן מן הקצה כלפי הבסיס, בשונה מפרחים אחרים.
עלי הבסיס ארוכים, גזורים ככינור, ערוכים בשושנת. עלי הכותרת מופשלים אחורה בקשת רחבה (רק בתחתיתם הם מאוחים לצינור קצר) ומביניהם מציצים עלי גביע מחודדים. מתוך מבנה זה משתלח קדימה חוד עבה הבנוי מן האבקנים והעלי. האבקנים מאוחים לצינור העוטף את עמוד העלי.
האבקה נושרת על מברשת של שיער דביק המכסה את עמוד העלי מבחוץ ומשנפתח הפרח מצפה האבקה לחרקים על שערותיו של עמוד העלי, ואילו המאבקים עצמם כבר קמלו.
עמוד העלי מבשיל (והצלקות מוכנות לקלוט אבקה) מעט מאוחר יותר.
ההאבקה, ובהתאם גם מבנה הפרח, אופייניים למשפחת הפעמוניתיים: האבקנים מבשילים כבר בעוד הפרח סגור והצלקות עדיין לא בשלות ואינן מושפעות מהאבקה הנופלת עליהן.
דיסקוס מיוחד בצינור הכותרת המפריש צוף ועל ידי כך הצוף מוגן על ידי בסיסיהם המורחבים של זירי האבקנים כך שהמאביק (דבורים גדולות) צריך להחדיר את חדקו לצוף, ותוך כדי כך הוא קולט אבקה מפרח אחד ומעביר אותו אחר-כך לפרח אחר, שצלקותיו כבר בשלות. אם הצלקות לא הואבקו במועד – הן מסתלסלות עד שהן נוגעות באבקה שעל המברשת ו"דואגות לעצמן" – ומתבצעת האבקה עצמית.
גם ההלקט נאה, בן 8 מגורות, נטוי מטה. לאורך הגבעול יושבים עלים חובקים, הולכים וקטנים כלפי מעלה. הגבעול שעיר מאוד, שעירות זיפנית עד דוקרנית.
מקור השם.
הצמח נקרא על שם הבוטנאי אנדרה מישו (André Michaux) שאסף אותו לראשונה במסעותיו במזרח התיכון במאה ה-18.
הדסה היינריך
ד״ר הדסה היינריך (בגרמנית: Hertha Heinrich; 2 ביוני 1898, ברלין – 22 בפברואר 1979, כפר סבא) הייתה רופאת ילדים, ממייסדות רפואת בתי-הספר בארץ ישראל.
קורות חיים.
הדסה היינריך נולדה בברלין בירת גרמניה לעמליה והוגו היינריך. למדה רפואה בהיידלברג ובברלין. בסיום לימודיה בשנת 1924 עבדה בבית החולים האוניברסיטאי שָׁריטֶה (Charité) בברלין. התמחתה ברפואת ילדים, ברפואת בתי-ספר וברפואת ספורט. בשנים 1927–1933 הועסקה על ידי עיריית ברלין כרופאת בתי ספר. בשנת 1929 ביקרה בארץ ישראל כתיירת. הייתה פעילה בחוגים ציוניים וידעה עברית עוד לפני עלייתה ארצה בשנת 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון. באונייה שבה הגיעה נסע גם ד"ר משה בילינסון, ממנהיגי תנועת העבודה, שהיה בשעתו יו"ר הוועד המפקח של קופת חולים כללית.
תחילתה בארץ הייתה כרופאת ילדים בקופת חולים כללית וכרופאת ספורט בהתאגדות הפועל, שבמסגרתה, בין היתר, ליוותה את המשתתפים בצליחת הכנרת; היינריך כיהנה בוועד של האיגוד לרפואה ספורטיבית בהסתדרות הרפואית. את עיקר זמנה הקדישה לרפואת בתי הספר בבתי חינוך לילדי עובדים ברחבי הארץ. עסקה בהסברה בריאותית ענפה – בהרצאות בנקודות יישוב שונות וברדיו ובמאמרים רבים שראו אור בכתבי עת. במשך שנים רבות הייתה העורכת הרפואית של ירחון "איתנים" של קופת החולים הכללית, שנועד להפיץ את תודעת הבריאות בציבור. ד"ר היינריך הייתה ממניחי היסודות של הרפואה המונעת בקופת החולים על כל סניפיה מתוך האמונה ש"יפה מניעה מריפוי". בתוך כל אלה גם התגייסה לשירות ב"הגנה". מילאה תפקידים ציבוריים שונים, ובכללם באגודה לבריאות הציבור, באגודה למלחמה בסרטן ובאגודה הישראלית לגרונטולוגיה. ד"ר היינריך הייתה פעילה בוועדות ציבוריות שעסקו בילדים בעלי צרכים מיוחדים. השקיעה עמל רב בחוסות של נווה תרצה, בעיקר בטיפול בנערות. נאמר עליה כי "כל מעייניה כרופאה היו בדאגה מתמדת לדור המחר, לאזרחי העתיד, בשקידה על בריאותם הגופנית והנפשית".
היינריך נפטרה זמן קצר אחרי מות בעלה, הרופא והמוזיקאי ד"ר יואל ברוך שפרינגמן (1978), ונקברה בבית העלמין סגולה בפתח תקווה.
הניחה בת, עיה (עמליה) מזור, אשת האדריכל אדם מזור, ושלושה נכדים; אחד מהם, ד"ר עודד מזור, ממשיך בדרכה של סבתו והוא מתמקד בתחום הרפואה המונעת בשירותי בריאות כללית.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטה:
פרמינדר נגרה
פרמינדר קאור נגרה (באנגלית: Parminder Kaur Nagra; 5 באוקטובר 1975) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה בריטית, מוכרת בעיקר בשל הופעתה בסדרות "ER", "אלקטרז" ו"הרשימה השחורה" ובסרט "שחקי אותה כמו בקהאם".
ביוגרפיה.
נגרה נולדה בלסטר, אנגליה שבממלכה המאוחדת, לסוקה ונשוטר נגרה, זוג מהגרים בני דת הסיקיזם ממוצא פונג'אבי שהיגרו מהודו בשנות ה-60. התחנכה ב"מכללת סואר וואלי" שבלסטר ועסקה במשחק לראשונה ב"תיאטרון האיימרקט" המקומי.
עזבה את עיר הולדתה בגיל צעיר מאוד, ונסעה בראשית שנות ה-90 ללמוד משחק באופן מקצועי בלונדון, שם הופיעה בעיקר בהצגות ובתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה זניחות.
קריירה.
נגרה פרצה לתודעה בשנת 2002 לאחר שנבחרה לתפקיד הנשי הראשית בסרט קומדיית הכדורגל "שחקי אותה כמו בקהאם". בסרט הופיעה בתפקידשחקנית הכדורגל ההודית הצעירה ג'סמינדר לצידם של קירה נייטלי וג'ונתן ריס מאיירס. נגרה זכתה במספר פרסים על הופעתה, בהם פרס נשיאותי מיוחד מטעם התאחדות פיפ"א.