בסוכות תשט"ז (23 בספטמבר 1956) נפגעה בשתי רגליה מירי של חיל ירדני על משתתפי הכנס הארכאולוגי ברמת רחל. במהלך החלמתה למדה הוראה בסמינר הקיבוצים ולאחר מכן למדה באוניברסיטה העברית בירושלים ספרות עברית ואנגלית וספרות השוואתית ולימדה ספרות בבתי ספר תיכוניים.
אחרי מלחמת יום הכיפורים עבדה במרכז נעמת, שם פיתחה את הנושא "תרבות חיים", שעסק בחינוך לשינוי נורמות והרגלי התנהגות בלתי ערכיים בחברה הישראלית.
ב-1978 הצטרפה לסגל ההוראה במכללת לוינסקי, שם הורתה את נושא חגי ישראל וכתבה תוכניות לימודים בנושא חגי ישראל עבור תל"י והטלוויזיה הלימודית. במכללת סמינר הקיבוצים הייתה ראש המרכז ללימודי יהדות.
כבעלת רישיון "מורה דרך" וחובבת טיולים, ארגנה קבוצת מטיילים בארץ במשך 38 שנים, עד לראשית משבר הקורונה.
פרסומים.
ב-1968 פרסמה בעידודו של נתן זך ספר שירים בשם "יוקרת" (הוצאת אל"ף), עליו זכתה בפרס "אנה פרנק" מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל.
ב-2002 פרסמה את "הגדת אור לחנוכה" בהוצאת התנועה המסורתית בישראל - הגדה שמציעה לחדש את ההתמקדות בשני ערכים הומאניים מרכזיים של החג: הגבורה והאור. הגבורה במובן היהודי המקורי של התגברות ושליטה עצמית, ושל הכפפת היצרים לערכים, והאור - כסמל לערכים.
ב-2008 יצא לאור ספרה "לטייל עם חגי ישראל" (הוצאת כנרת) המציע שילובים של חגי ישראל עם טיולים בארץ, בגישה המתבססת על המשמעויות הערכיות של החגים.
ב-2011 יצא לאור ספרה "מעל מישור החולין – עיון בחגי ישראל" (מכון מופ"ת) - קובץ מאמרים העוסקים במשמעויות הערכיות והאוניברסליות של חגי ישראל ועוקבים אחר התפתחותם לאור הצרכים הערכיים המשתנים של החברה.
ב-2017, חמישים שנה אחרי צאת ספר השירים הראשון שלה, יצא ספר שיריה השני "אשא רגלי אל ההרים" (הוצאת גוונים)."שירה שורשית ספוגה בידע המקורות, ושירה אוניברסלית על פי תכניה, המאתגרת ברוחב היריעה ובעומק דעתה את הכתיבה המקובלת" כתב על הספר המשורר והעורך עמוס לויתן.
ב-2019 התפרסם מאמרה "מי היא 'ארץ אהבתי', בעקבות לאה גולדברג" בגיליון 408 (אוגוסט ספטמבר 2019) של עיתון 77.
ב-2022 שוב פתחה את האתר "החג בחוג המשפחה" ובו מגוון הצעות לפעילויות בחגיגת חגי ישראל בחוג המשפחה או במסגרת מפגש חברתי, ברוח תרבות ישראל, תכניה וערכיה.
חיים אישיים.
שרה שוב נשואה לאגרונום ד"ר יוסף שוב, בן מושב גני עם, והיא אמם של מבקרת הקולנוע יעל שוב, השחקן עמוס שוב (1967–2015), אוצרת האמנות מורן שוב רובשוב, ונגן הגיטרה הקלאסית עודד שוב.
Superfrog
Superfrog (בתרגום חופשי: "צפרדע העל") הוא משחק וידאו תוצרת team 17 שיצא בשנת 1993 לקונסולות המחשב האישי, לקומודור אמיגה ולמערכת ההפעלה macOS.
עלילת המשחק.
המשחק מבוסס על סיפור של האחים גרים "הנסיך-צפרדע" שבו מסופר על נסיך ונסיכה שהתחתנו. לאחר מכן, הגיעה מכשפה מרושעת שחטפה את הנסיכה וכישפה את הנסיך והפכה אותו לצפרדע. הצפרדע מחליט להפוך ל-Superfrog וללכת להציל את הנסיכה. בסופו של דבר, Superfrog מצליח לפוצץ את המכשפה ולנשק את הנסיכה בשביל לחזור להיות נסיך, בסוף מתברר שהוא הפך את הנסיכה לצפרדע.
מהלך המשחק (גרסה מקורית).
המשחק מחולק לשישה עולמות כאשר כל עולם מחולק לארבעה שלבים (מלבד העולם השלישי, בו יש 5 שלבים). בכל שלב השחקן יגיע לתוך מרחב מלא במכשולים, בו יש גם מספר של מטבעות. מטרת השחקן היא לא לגעת במכשולים ולהשיג את מספר המטבעות הדרושים. לאחר שסיים להשיג את מספר המטבעות יצטרך השחקן למצוא את נקודת הסיום המוסתרת בכל שלב.
בונוסים.
במהלך המשחק ישנם בונוסים אשר עוזרים לשחקן להימנע ממכשולים ולסיים את השלב מהר ככל הניתן. הנה כמה מהם:
כדור ירוק.
לשחקן יש אפשרות לירות על היצורים האחרים יריות כדור מרגע שנגע בכדור ירוק עד שהפסיד הוא סיים את השלב.
גלימת גיבור על.
לשחקן יש אפשרות להאט את נפילתו.
שיקוי כתום.
לשחקן מתמלא פס החיים מרגע שבו נגע בשיקוי הכתום.
כדור כתום.
השחקן לא יכול להפסיד, אלא אם כן נגע בקוצים או באש, מרגע שבו נגע בשיקוי הכחול עד שמסתיימות מאז 20 שניות לערך.
סופר-פרוג HD.
בשנת 2013 יצא לשווקים משחק נוסף של team 17 בשם Superfrog HD בסגנון דומה למשחק מ-1993.
שינויים.
בגרסה זו דמות השחקן נראית מבוגרת משהייתה בגרסה הקודמת.
בגרסה זו איכות המשחק גבוהה יותר.
בגרסה זו בשביל להגיע לסיום השלב אין צורך לאסוף מספר מסוים של מטבעות.
בונוס הכדור הכתום שונה לשיקוי כחול.
ס (תנ&quot;ך)
ס (פרשה)
פ (פרשה)
פ (תנ&quot;ך)
יחסי איטליה–צרפת
בין איטליה לבין צרפת מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
היסטוריה.
האימפריה הרומית.
בשנת 57 לפנה"ס כבש יוליוס קיסר את גאליה, והכפיפה לשלטון הרפובליקה הרומית, ובעקבות כך הפכה גאליה ללטינית, ואימצה את מערכת המשפט והחוק הרומאית. במהלך נדידת העמים השתלטו שבטים גרמאנים על שטחים נרחבים של הקיסרות הרומית, ובכך הביאו בסופו של דבר לנפילת הקיסרות הרומית המערבית בשנת 476. במאה ה-8 הוקמה האימפריה הפרנקית ששלטה הן על שטחי צרפת כיום והן על חלקים מאיטליה.
המאות ה-15–ה-18.
במהלך המאה ה-14 והמאה ה-15 התחוללו המלחמות האיטלקיות, שבה ניסתה ממלכת צרפת להשתלט על חלקים מאיטליה, ולאחר מכן הייתה איטליה לזירת לחימה בין בית הבסבורג לבית ולואה. גם בשנים לאחר מכן לחמה צרפת בשטחי איטליה, במלחמות שניהלה כנגד בית הבסבורג, ובכלל זה במלחמת שלושים השנים, מלחמת הירושה הספרדית, מלחמת הירושה הפולנית, מלחמת הירושה האוסטרית ומלחמת שבע השנים.
המאה ה-19.
במהלך המלחמות הנפוליאוניות נכבשו מדינות איטליה השונות על ידי נפוליאון, ובפעם הראשונה בתולדותיהם זכו לסוג של איחוד מדיני, תחת חסותה של צרפת. בקונגרס וינה הוחזרה עצמאותם של המדינות השונות באיטליה, אך רעיון האיחוד נשאר באיטליה.
בשנת 1848 פרצה מהפכת פברואר שהביאה לביטול המונרכיה של יולי, ובעקבות כך נעשו מאמצים להביא לאיחוד איטליה כחלק ממהפכות אביב העמים, אולם הניסיונות הללו נכשלו. בשנת 1859 סייעה צרפת לממלכת סרדיניה במלחמת אוסטריה-סרדיניה, ובעקבות כך נמסרה לומברדיה לסרדיניה, והחל תהליך איחוד איטליה. בשנת 1860 נמסרו ניס וסבויה, אשר היו בשליטת בית סבויה, לצרפת, בתמורה לתמיכתה בסיפוח מדינות מרכז איטליה לממלכת סרדיניה. בשנת 1870 ניצלו האיטלקים את מלחמת צרפת–פרוסיה, אשר הובילה לאיחוד גרמניה, וסיפחו את רומא, שהפכה לעיר הבירה של הממלכה.
המאה ה-20.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שמרה איטליה בתחילה על נייטרליות, אולם בשנת 1915 הצטרפה למדינות ההסכמה, ובמהלך חוזה ורסאי הייתה מארבעת הגדולים, וקיבלה את שטחי טריאסטה ודרום טירול.
במהלך מלחמת העולם השנייה שיתפה איטליה פעולה עם גרמניה הנאצית, ואף הכריזה מלחמה על צרפת ב-10 ביולי 1940, ובתמורה קיבלה את שטחי ניס וסבויה. בתום המלחמה חזרו שטחים אלו לידי צרפת.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה היו איטליה וצרפת ממקימי קהילת הפחם והפלדה האירופית, שהפך מאוחר יותר לארגון האיחוד האירופי.
כיום שתי המדינות משתפות פעולה במגוון תחומים, ובכלל זה בתחומי הכלכלה, המסחר, הביטחון והתרבות, ושתי המדינות אף חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
המאה ה-21.
בשל סירובה של איטליה בקבלת מהגרים בעת משבר הפליטים באירופה שתקף את אירופה ובעיקר את איטליה, האשים בחודש ינואר 2019 משנה לראש ממשלת איטליה לואיג'י די מאיו את צרפת כי היא מעולם לא הפסיקה את הקולוניזציה שלה באפריקה והיא לטענתו גורמת להגירה ולהסתננות מאפריקה לאירופה, די מאיו קרא להטיל סנקציות נגד צרפת בשל התנהלות זו. בתגובה לכך זימנה צרפת את שגריר איטליה בפריז לבירור.
ב-7 בפברואר 2019 החזירה צרפת את שגרירה מרומא בשל פגישתו של המשנה לראש ממשלת איטליה לואיג'י די מאיו עם מנהיגי מחאת האפודים הצהובים, בטענה כי זאת התערבות של איטליה בענייניה הפרטיים של צרפת.
צרפת הייתה המשקיעה הזרה מספר אחת באיטליה ב-2019, בעוד שהמשקיעים האיטלקיים מדורגים במקום ה-8 בצרפת.
המדינות שיקמו את היחסים ביניהם בשנת 2021 וחתמו על אמנת קווירינאלה אשר אמורה להגביר את שיתוף הפעולה במגזרים מהגנה ועד טלקום. ההסכם נקבע לפי דגם הסכם האליזה הצרפתי-גרמני.
השפעות תרבותיות.
במהלך המאה ה-16 הושפעה צרפת רבות מהרנסאנס האיטלקי. כמו כן, שתיים ממלכות צרפת היו מבית מדיצ'י האיטלקי; קטרינה דה מדיצ'י, אשתו של אנרי השני, מלך צרפת, ואמם של פרנסואה השני, מלך צרפת, שארל התשיעי, מלך צרפת ואנרי השלישי, מלך צרפת, ומארי דה מדיצ'י, אשתו של אנרי הרביעי, מלך צרפת, ואמו של לואי השלושה עשר, מלך צרפת.
אמנים רבים במהלך המאות ה-19 וה-20, עברו להתגורר בפריז, שהייתה בירת האמנות הבינלאומית. בצרפת חיים רבים שמוצאם מאיטליה, וההערכה היא שכ-5 מיליון צרפתים מקור מוצאם הוא איטלקי. כיום 340,000 אזרחים איטלקים חיים בצרפת, בעוד 130,000 אזרחים צרפתים חיים באיטליה.
יחסים דיפלומטיים.
צרפת מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא, ו-24 קונסוליות באנקונה, אאוסטה, בארי, בולוניה, ברינדיזי, קליארי, קטאניה, קוזנצה, פירנצה, ג'נובה, לה ספציה, ליבורנו, מילאנו, נאפולי, פאלרמו, פארמה, פרוג'ה, פסקארה, סאסארי, טרנטו, טריאסטה, טורינו, ונציה וונטימיגליה. מאידך, איטליה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז, ו-7 קונסוליות בבורדו, לורד, ליון, מרסיי, מץ, ניס, וטולון.
רולף
יחסי מדגסקר–צרפת