במרץ 1988 תבע צייד האוצרות הפיליפיני רוגליו רוחאס את נשיא הפיליפינים לשעבר, פרדיננד מרקוס, ואת אשתו אימלדה מרקוס בבית משפט בהוואי באשמת גנבה והפרת זכויות האדם. לטענתו, ב-1961 פגש חייל לשעבר בצבא יפן שמסר לו את מיקומו של הזהב של ימאשיטה. לאחר שהקים צוות חיפוש וקיבל אישור לחפש את האוצר, גילה רוחאס ב-1971 מחסן תת-קרקעי שבו מצא לטענתו חרבות סמוראים, כידוני רובה, מכשירי רדיו ושלדים לבושים בבגדי הצבא היפני. בנוסף, מצא רוחאס במחסן פסל של בודהה בגובה 91 ס"מ ומספר ארגזים שהכילו בוליוני זהב. רוחאס טען שהסתיר בביתו את פסל הבודהה וארגז אחד שהכיל 20 מטילי זהב, וחתם את פתח המחסן עד שיוכל להוציא את שאר הארגזים. רוחאס טען שמכר שבעה מטילי זהב ושחיפש רוכשים לפסל הבודהה. בשלב זה, טען רוחאס, נודע לנשיא מרקוס על הזהב והוא הורה לעצור את רוחאס, להכותו ולהחרים את הפסל ואת שארית הזהב. לאחר שרוחאס התבטא בעניין באופן פומבי הורה מרקוס לעצרו שוב, ואף להושיבו בכלא למשך יותר משנה.
רוחאס המתין עד שמרקוס יסיים את כהונתו, וב-1988 תבע אותו בבית משפט בהוואי ודרש פיצויים על הגנבה ועל הפרת זכויות האדם שלו. רוחאס נפטר ערב פתיחת המשפט, אך ההצהרה שנתן שימשה ראייה. ב-1998 מצא בית המשפט העליון של הוואי שישנן ראיות מספקות התומכות בהצהרתו של רוחאס, אך מכיוון שאין לדעת מה הערך המלא של הזהב שנמצא, נערכה סקירה של שווי 17 מטילי הזהב שנותרו ושל פסל הבודהה. לבסוף קיבלו נציגיו של רוחאס פיצוי על סך 13,275,848.37 דולר עבור הזהב ושישה מיליון דולר על הפרת זכויות האדם.
התביעה הסיקה שרוחאס אכן גילה אוצר, ואף על פי שבית המשפט לא נדרש להחליט אם אכן מדובר בזהב של ימאשיטה, העדויות שעליהן נתמכה התביעה הצביעו על כך. רוחאס הלך לפי הוראותיו של בנו של חייל יפני, לכאורה הסתמך על עדויותיו של המתורגמן של ימאשיטה ולכאורה גילה גם שלדים של חיילים יפנים במחסן. עובדות אלה הביאו את בית הדין לערעורים להצהיר ש"האוצר של ימאשיטה נמצא על ידי רוחאס ונגנב מרוחאס על ידי אנשי מרקוס."
ציונות דתית ריאלית
ירעם אטיה
סאלח עזאם
סאלח עזאם (בערבית: صالح عزام; נולד ב-1965) הוא שחקן, משורר, מחזאי, מפיק ובמאי תיאטרון וטלוויזיה דרוזי-ישראלי.
קורות חיים.
סאלח עזאם נולד בכפר הדרוזי עספיא שבהרי הכרמל (1965). בוגר תואר ראשון באוניברסיטת חיפה, ומגמת בימוי, הפקה וכתיבה לתיאטרון בסמינר הקיבוצים. שחקן, משורר, מחזאי, מפיק ובמאי תיאטרון וטלוויזיה. הצגתיו הראשונות שכתב וביים הוצגו בסמינר הקיבוצים, והן: "המצרף" למשורר האירי ויליאם ב. ייטס, "קדמת עדן" על פי הרומן של הסופר האמריקאי ג'ון סטיינבק, ואת ההצגה הקצרה "ישראלה הזונה" גם השתתפה בתיאטרונטו 1995.
בתיאטרון הפרינג' בצוותא תל אביב, כתב וביים את המחזה "אמא ג'ופלין ואבא מוריסון". בשנת 1999 הוזמן להתארח בתיאטרון רויאל קורט בלונדון, ביים את המחזה "היפה והנסיך" שתורגם לאנגלית. ביים את ההצגה "הנכה" בתיאטרון אל-קאסבה במזרח ירושלים. בשנת 2000 ביים הצגת "ריחלת חנד'לה" מאת המחזאי הסורי המפורסם סעד אללה ונוס עבור תיאטרון אל-ג'ואל בסכנין, שהשתתפה בפסטיבל עכו ובפסטיבל תל אביב.
ב- 1999 עבד במכון ללימוד דתות ועדות בישראל, וב-2001 יסד עם ד"ר קיטי כהן תיאטרון אל-ניקאב, בעוספיא, ומאז הוא במאי הבית ומנהלו האמנותי. שימש כחבר בוועדה המייעצת של סל תרבות ארצי, שתפקידה לגבש את המדיניות המקצועית ואת המטרות החינוכיות, ולעקוב אחר הביצוע, במינוי שר החינוך.
השתתף כשחקן בסרטים "קילר בייב", "עוף החול", "אורחים לרגע", "מבצע סבתא", "מחכים לסלאח-אדין". כתב, ביים והפיק תוכנית סטירית "קריקטורה" בשפה הערבית עבור הערוץ הראשון.
פרסם ספר שירים בשפה העברית בשם "ג'וני".
"תרפזיון" שיוצא לאור בשפה הערבית בחר בו כבמאי המצליח של שנת 2006.
תיאטרון בין-תרבותי לקירוב לבבות.
איך משיגים סובלנות והבנה לתרבותו של האחר? עם שאלה זו התמודד המכון ללימוד דתות ועדות בישראל בשפת הפולקלור והתיאטרון, ודווקא עם ילדי בתי ספר משני עברי ירושלים. יו"ר המכון, ד"ר קיטי כהן, בחרה לנסות לגשר על הפער ולקדם את השלום בין העמים באמצעות אמונה עתיקת יומין הקושרת את ירידת הגשם עם תפילת האדם. חיפוש בארכיון הסיפור העממי העלה שני סיפורים, יהודי וערבי, שהדמיון ביניהם מפתיע. בשניהם מסופר על אדם פשוט ונבער מדעת, שראה את הציבור כולו סובל מן הבצורת ומתחנן לגשם, אך דווקא תפילתו הזכה היא שנתקבלה במרומים. שני הסיפורים – האחד של הבעש"ט והשני של אבו מהג'נה – נמסרו להמחזה לבמאי הדרוזי סאלח עזאם מעוספיא, שהציג אותם תחילה בפני תלמידי בית הספר המסורתי ע"ש פרנקל בגבעה הצרפתית, ובפני תלמידות בבית חנינא. מהרעיונות שקיבל מהילדים ומהאימפרוביזציה שעשו בכתות, החל עזאם בכתיבת המחזות, עליהם עבד תחילה בנפרד עם שתי הכיתות. "הגעתי למסקנה שקודם צריך האדם להכיר ולכבד את הפולקלור של עמו, ורק אז יבשיל לכבד את הפולקלור של האחר", אומר הבמאי הצעיר, שהספיק לביים הגות בתיאטרון ה"רויאל קורט" של לונדון, בתיאטרון הפרינג' בתל אביב ובתיאטרון הקאסאבה במזרח ירושלים. לדבריו עשוי התיאטרון ליצור כבוד הדדי בין יהודים לערבים, כפי שקרה לילדים שהשתתפו בהצגה. לאחר שעבדו ב\בנפרד – הפ עבדו ביחד על ההצגה והתפאורה – עד שהציגו את המחזות שלהם יחדיו לפני קהל רב של תלמידים, מורים והורים. "עמדתי על ההבדלים המנטליים העמוקים השוררים בין שתי התרביות" אומר הבמאי הדרוזי, "חשתי עד כמה אני קרוב בעומק נפשי לערבים ועד כמה אני קרוב בתפישותיי ובהליכותיי לישראלים, ומעמדת ביניים זו הרגשתי שאני מגשר על התהום הפעורה ומצליח ליצור, ולו לערב אחד, דו-קיום של תרבותיות החיות בקונפליקט".
קול הסובלנות, תמוז תש"ס, קיץ 2000
חלוץ ומהפכן תרבות בתוך הקהילה שלו.
בשנת 2001, יחד עם ד"ר קיטי כהן, יסדו את התיאטרון הדרוזי המקצועי והרפרטוארי הראשון, שהפך למרכז תרבות אזורי המשווק את אומנותו ויצירותיו לכל רחבי הארץ. בנה את אולם התיאטרון המודרני היחידי במגזר הדרוזי, שכולל במה מקצועית וגדולה, 200 כיסאות לקהל, ציוד טכני מתקדם, משרדים, מחסנים חדרי הלבשה וקפטריה. פועלו חולל שינוי מרחיק לכת בהבנת, בתפקיד ובחשיבותה של אומנות התיאטרון בקרב הקהילה שלו. במאי ואיש אומנות עם חזון שפעל מתוך הכרה בחשיבות הדיאלוג בתיאטרון, ומתוך אמונה שהאמנות בכוחה להשפיע על האדם, שאמנות תיאטרון איכותית וטובה יכולה לברוא עולמות, להצית את הדמיון, לעורר את הרגש, ליצור הזדהות ולזרוע ספק. ריאתו האמנותית החדשנית והמקצועית קראה תיגר על תפיסת אומנות התיאטרון המקובלת בקהילה שלו, הרואה בתיאטרון אומנות משנית, חובבנית ובידור קל. הוא פעל וכונן גישה אחרת בתכלית, גישה לפיה אומנות התיאטרון היא אומנות חשובה ומקצועית, מעשירה את חיי הרוח, מעניקה להם משמעות ומפתחת אצל האדם מודעות לעצמו ולמציאות חייו. הוא נאבק שאמנות התיאטרון תהיה זכות יסוד לכל ילד, צעיר ומבוגר בקהילה שלו, ללא קשר ליכולת הכלכלית של האדם. מאז תחילת דרכו, סאלח לא מפסיק להפתיע בהתמדה והמשכיות, בבחירת ההצגות שביים יש רוח חלוצית מרעננת, ייחודיות, חדשנות, נועזות והרפתקנית שמקפלת בתוכה הבטחה ואלמנט הפתעתי. הוא היה הדרוזי הראשון שביים הצגות פרינג' שהוצגו באולם צוותא בתל אביב, ובהמשך ביים מחזות מקור, מחזות ישראלים עכשוויים שתרגם לשפה הערבית, מחזות ישראלית מקורית בשפה העברית, מחזות מהספרות הקלאסית, מחזות לילדים ועוד. הבחירות האומנותיות, השיטות וסגנון הבימוי שפתח, בססו את מעמדו המקצועי ויצרו מאפייני זיהוי שמעוררים סקרנות וחלופה ייחודית שמבדילה אותו משאר הבמאים והיוצרים האחרים שפועלים במגזר הדרוזי והערבי. הפקותיו המגוונות, החדשניות והנועזות שלרוב התמקדו בנושאים חברתיים תוך הקפדה רבה להעביר את המסר לצופה ושמירה על יחס קהל במה, זכו בפרסים, ולהצלחה רבה הן אצל הקהל והן אצל מבקרי התיאטרון. הן יצרו חוויה רגשית ואינטלקטואלית אצל הצופה שמעניקה משמעות לחיי האדם. הן תרמו לפיתוח הפרט והחברה גם יחד, והשפיעו על היות החברה (במיוחד המגזר הדרוזי) פתוחה יותר, מתחשבת ומוסרית יותר.
קישורים חיצוניים.
Multi Router Traffic Grapher
Multi Router Traffic Grapher (בראשי תיבות: MRTG) היא תוכנה חופשית לניטור ולמדידה של תעבורת רשת תקשורת נתונים. תכנה זו מציגה את עומס התעבורה ברשת לאורך זמן בצורה גרפית.
התכנה פותחה במקור על ידי טוביאס אואטיקר ודייב ראנד לניטור תעבורת נתבים, אך היא הוסבה להיות כלי המאפשר להציג גרפים וסטטיסטיקות כמעט לכל תחום.
תפוצה.
MRTG נכתבה בשפת Perl, ויכולה לרוץ על מערכות ההפעלה: Windows, לינוקס, Unix, Mac OS ו-NetWare.
MRTG היא תכנה חופשית תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו.
דרף פעולה.
MRTG משתמשת בפרוטוקול Simple Network Management Protocol לשליחת בקשות לשני מזהי אובייקטים (OID) אל ההתקן המנוהל (סוכן SNMP). ההתקן, אשר חייב לאפשר ניהול באמצעות SNMP, מכיל את בסיס הנתונים הניהולי (Management information base), אשר באמצעותו בודק ההתקן את קיומם של האובייקטים המבוקשים.
לאחר איסוף המידע, ישלח הסוכן את הנתונים באמצעות פרוטוקול SNMP. התכנה תאגור את התוצאות בקובץ יומן (Log), ותיצור מסמך HTML אשר יכיל גרפים המציגים את תעבורת ההתקן.
איסוף המידע מתבצע באמצעות המשתנים ifInOctets ו-ifOutOctets.
תסריטי פלט.
לחלופין, ניתן לתכנן את איסוף המידע באמצעות תסריט (Script) או פקודה, ו-MRTG תנתח את הפלט למציאת המידע הנחוץ.