האירוע שודר בשידור חי ב-YouTube. כפעולת תמיכה לתנועת Me Too וTime's Up, כמעט כל הקהל לבש שחור. רבים מנאומי התודה הזכירו במיוחד את הנסיבות הללו, במיוחד נאומה הבולט של אופרה וינפרי.
סלבאטור מונדי
סלבטור מונדי
סלוואטור מונדי
סלווטור מונדי
מטה המאבק בסחר בנשים ובזנות
שו'ן קואנג
שׂוּ'ן קוָאנְג (בסינית מסורתית: 荀子, בסינית מפושטת: 荀子, בפין-יין: Xún Kuàng. 313-238(?) לפנה"ס), ידוע גם בכינוי הכבוד שלו שׂוּ'ן דְזְה (סינית: 荀子; פין-יין: Xún Zǐ, "החכם שׂוּ'ן"), היה פילוסוף סיני קונפוציאני שחי במהלך תקופת המדינות הלוחמות ולקח חלק במאה האסכולות. ספר בשם שׂוּ'ן דְזְה מיוחס לו. התאוריות של שׂוּ'ן דְזְה היו בעלות השפעה רבה בעיצוב ההגות המדינית של שושלת הָאן, אך השפעתו נחלשה במהלך שושלת טָאנְג ביחס לזו של מנציוס. שׂוּ'ן דְזְה דן בספרו בדמויות כקונפוציוס, ג'ואנג דזה ומו דזה, אנשי אסכולת השמות חְווֵי שְׁה וגונְגְסוּן לונְג, ולגאליסטים כשֶׁן בּוּהָאי ושֶׁן דָאו. שׂוּ'ן דְזְה הוא גם הראשון בהיסטוריה הסינית שתיעד בכתב את לאו דזה כדמות, והשתמש במושגים דאואיסטיים, למרות שהוא דחה את גישתם.
חייו.
שׂוּ'ן דְזְה נולד בשם שׂוּ'ן קוָאנְג (荀況). חלק מהטקסטים טוענים כי שמו היה סוּן (孫) במקום שׂוּ'ן, בין אם בגלל שבימי קדם הם נשמעו דומה, ובין אם בגלל שהיה טאבו על השם שׂוּ'ן במהלך שלטונו של הקיסר שׂוֵ'אן מהָאן (73-48 לפנה"ס), ששמו היה שׂוּ'ן, כאשר תאוריית הטאבו נחשבת סבירה יותר בעיני החוקרים הרברט ג'יילס וג'ון נובלוק.
שנותיו הראשונות של שׂוּ'ן דְזְה אפופות מסתורין. דבר לא ידוע על ייחוסו. סה-מה צ'יין טוען כי הוא נולד במדינת גָ'או, ומחוז אָנְדְזֶה הקים אולם הנצחה גדול במקום לידתו המשוער. הוא זכה לפרסום לראשונה בגיל 50, בסביבות שנת 264 לפנה"ס, כאשר הלך למדינת צִ'י ללמוד וללמד באקדמיית גִ'ישְׂיָה. שׂוּ'ן דְזְה זכה לכבוד רב בצִ'י כאשר המלך שְׂיָאנְג מצִ'י כיבד אותו כמורהו וכאחראי על הנסך.
בערך באותו זמן ביקר שׂוּ'נְדְזְה במדינת צִ'ין, שיבח את ממשלה והתנצח בנושאי צבא עם האדון לִינְווּ (臨武君)  בחצר המלך שְׂיָאוצֶ'נְג מגָ'או. מאוחר יותר הושמץ שׂוּ'נְדְזְה בחצר מלך צִ'י, והוא ברח דרומה למדינת צ'וּ'. בשנת 240 לפנה"ס הזמין אותו האדון צ'וּ'נְשֶׁן, ראש ממשלת צ'וּ לשרת במשרת מושל נפת לָאנְלִינְג (蘭陵令), הוא בתחילה סירב אך לבסוף נענה. בשנת 238 לפנה"ס נרצח האדון צ'וּנְשֶׁן בידי יריב בחצר המלוכה ושׂוּ'ן דְזְה איבד את תפקידו. הוא פרש לגמלאות, נשאר בלָאנְלִינְג (אזור במחוז שָׁאנְדונְג של היום) לשארית חייו, ושם גם נקבר. שנת מותו אינה ידועה בוודאות.
השקפות.
שׂוּ'ן דְזְה היה עד לתוהו ששרר עם נפילת שושלת ג'וֹאוּ ועליית שושלת צִ'ין, ששימש כר פורה לתאוריות העוסקות בשליטה במדינה באמצעות חוק ועונשים ("לגאליזם"). בדומה לשָׁאנְג יָאנְג, האמין שׂוּ'ן דְזְה כי היצר האנושי המולד הוא רע ושנורמות מוסריות הומצאו כדי להעלות אנשים על דרך הישר. ומכאן שלגרסתו של שׂוּ'ן דְזְה לקונפוציאניזם היה גוון אפל ופרגמטי יותר מהקונפוציאניזם האופטימי של מנציוס, אשר נטה לראות את יצר הטוב שבאדם, למרות שבדומה לרוב הקונפוציאנים שׂוּ'ן דְזְה עדיין האמין שניתן לעדן אנשים באמצעות חינוך וטקסים.
ואולם שׂוּ'ן דְזְה סבר כי רק העילית של החברה האנושית יכולה להשתפר כך, ולכן התאים את הקונפוציאניזם למואיזם וללגאליזם ואיפשר לחוקי העונשין לשמש בתפקיד לגיטימי, גם אם משני, בניהול המדינה. במסגרת פעילותו החינוכית במדינת צִ'י, לימד שׂוּ'ן דְזְה לגאליסטים בולטים וביניהם את ראש הממשלה בצ'ין לִי סְה ואת יריבו לעתיד, הפילוסוף הָאן פֵיי. לפיכך נחשב שׂוּ'ן דְזְה לעיתים למבשרו של הָאן פֵיי או ללגאליסט בעצמו.
שׂוּ'ן דְזְה דחה את הטענות בספר האדון שָׁאנְג ובג'ואנג דזה על כך שהדרך משתנה עם הזמן, וטען שהדרך הומצאה על ידי החכמים הקדמונים ואין צורך לשנות אותה. בשלב זה נראה שהוא נקט בטכניקות הוויכוח ותפיסת המודל של המואיסטים (בדומה ללגאליסטים), באמרו כי "הקונפוציאנים שמים להם כמודל את מלכי העבר". שלא כמו הלגאליסטים, שׂוּ'ן דְזְה ממעט להדגיש קווים כלליים, ומעודד שימוש בדוגמאות פרטניות כמודל.
בסופו של דבר, סירב שׂוּ'ן דְזְה להפריד תאוריות הנוגעות לניהול המדינה מאלו של טקסים וטיפוח עצמי, וטען כי איש המעלה הוא אמת המידה המוחלטת, ולא אמות המידה אותם הציגו הלגאליסטים. תפיסתו את המלך איש המעלה וממשלתו, הנעזרים במעמד המלומדים הקונפוציאניים, קרובה למדי לזו של מנציוס, אולם ללא אותה סובלנות לפיאודליזם.
הוברט סלבטור, ארכידוכס אוסטריה
הוברט סלבטור, ארכידוכס אוסטריה (בגרמנית: Hubert Salvator von Österreich; 30 באפריל 1894 - 24 במרץ 1971), היה נכדו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, וקצין בצבא האוסטרו-הונגרי.
ביוגרפיה.
הוברט סלבטור נולד בטירת פרזנבורג, פרזנבורג-גוטסדורף ב-30 באפריל 1894 לפרנץ סלבטור, ארכידוכס אוסטריה ולמריה ולריה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ואליזבת, נסיכת בוואריה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הצטרף הוברט סלבטור לרגימנט הדרגונים ה-4 (פרדיננד הראשון, קיסר אוסטריה), ומאוחר יותר הועבר למפקדת החטיבה ה-9, ובסוף 1914 הוא קיבל את עיטור מסדר גיזת הזהב. מספטמבר עד נובמבר 1917 הוא פעל בשליחות קרל הראשון, קיסר אוסטריה, יחד עם המזרחן אלואיס מוסיל, וביחד הם נשלחו למזרח התיכון במטרה לסכל את ניסיונות הבריטים לעורר מרידה כנגד השלטון העות'מאני אותה ניסה לעורר לורנס איש ערב.
לאחר נפילת האימפריה האוסטרו-הונגרית הוברט סלבטור ויתר על זכויותיו בשנת 1919, ומשום כך הורשה להישאר באוסטריה. בשנת 1920 הוא קיבל את הדוקטורט באוניברסיטת אינסברוק, ובשנת 1922 הוחזרו לו ולאביו תאריהם. ב-25 בנובמבר 1926 התחתן הוברט סלבטור באנהולט עם רוזמרי, נסיכת זאלם-זאלם, בתם של עמנואל אלפרד, נסיך הכתר של זאלם-זאלם ומריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה, ממנה נולדו לו 13 ילדים.
הוברט סלבטור ירש מהוריו נכסים רבים, אותם ניהל בהצלחה, אולם לאחר האנשלוס של אוסטריה לגרמניה הנאצית, הוא נרדף פוליטית על ידי המפלגה הנאצית. במהלך הכיבוש הרוסי לאחר מלחמת העולם השנייה, היה הוברט סלבטור ראש עיריית פרזנבורג, וב-24 במרץ 1971 הוא מת בביתו.
משפחתו.
ב-25 בנובמבר 1926 התחתן הוברט סלבטור עם רוזמרי, נסיכת זאלם-זאלם, בתם של עמנואל, נסיך הכתר של זאלם-זאלם ומריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה, ממנה נולדו לו 13 ילדים:
מוזיאון פיטרסן
מוזיאון פיטרסן (באנגלית: Petersen Automotive Museum) הוא מוזיאון רכב הנמצא בשדרות ווילשיר, לוס אנג'לס. המוזיאון, שהוקם בשנת 1994 על ידי בני הזוג רוברט ומרגי פיטרסן, נחשב לאחד ממוזיאוני הרכב הגדולים בעולם. המקום מנוהל בידי קרן מוזיאון פיטרסן, מלכ"ר העוסק בהיסטוריה של עולם הרכב ומקיים תוכניות חינוכיות בנושא.
היסטוריה.
המוזיאון נוסד על ידי רוברט פיטרסון, מו"ל של מגזינים רבים במיוחד בתחום הרכב ואשתו מרג'י. בשנת 1994 תרמו בני הזוג 40 מיליון דולר והקימו את קרן מוזיאון פיטרסן. ב-11 ביוני אותה שנה נפתח המוזיאון בתוך המוזיאון להיסטוריה של הטבע בלוס אנג'לס. לאחר מכן עבר המוזיאון לבניין ששימש בעברו כחנות כלבו. המבנה נחנך בשנת 1962 כחלק מרשת החנויות של סייבו (Seibu) היפנית. בשנת 1965 הפך הבניין לחלק מרשת אורבך (Ohrbach) עד לסגירה בשנת 1986. שש שנים לאחר סגירת הרשת רכש פיטרסן את המבנה. החלל הגדול והמחסור בחלונות היוו מקום אידיאלי מבחינתו להקמת מוזיאון, ללא חשש מפגיעה ישירה של אור השמש.
בשנת 2015 עבר המוזיאון שיפוץ נרחב בעלות של 125 מיליון דולרים. השיפוץ תוכנן על ידי משרד האדריכלים קוהן פדרסן פוקס ובמהלכו עוצבה מחדש חזיתו החיצונית של הבניין. החזית החדשה נבנתה כרצועת פלדת אל-חלד שהורכבה מ-308 חלקים במשקל כולל של 100 טון פלדה שחוברו יחדיו באמצעות 140,000 ברגים. ב-7 בדצמבר נפתח המוזיאון המחודש לציבור.
תצוגות.
במוזיאון מוצגים למעלה מ-100 מכוניות המחלוקת ל-25 אזורי תצוגה. קומת המרתף של המוזיאון מכונה "הכספת". בקומה נמצאים כמאה מכוניות נוספות, אך הגישה לקומה זאת היא מוגבלת. קומת הכניסה למוזיאון מוקדשת לאומנות הרכב ומציגה שורה של מכוניות בעיצוב אקסטרווגנטי. הקומה השנייה מוקדשת לתהליכי ההנדסה והייצור של רכבים וכוללת שורה של מוצגים אינטראקטיביים בעלי אופי חינוכי.
במוזיאון מגוון רחב של מכוניות שהופיעו בסרטי קולנוע ידועים דוגמת הבאטמוביל ששימשה בצילומי הסרט באטמן חוזר (1992), אסטון מרטין DB5 ששישמה בצילומי סקייפול מסדרת ג'יימס בונד (2012) והחיפושית מהסרט החיפושית בהילוך גבוה (2005). כמו כן במקום קיימים דגמים בגודל אמיתי של לייטנינג מקווין מסדרת סרטי מכוניות.
איסט לנס סיטיזן
איסט לנס סיטיזן (באנגלית: East Lancs Cityzen) הוא אוטובוס דו-קומתי אשר יוצר על ידי East Lancashire Coachbuilders הבריטית בין השנים 1995–2000.
את שלדת דגם "איסט לנס סיטיזן" בנתה חטיבת יצרנית שלדות האוטובוסים ""Scania N113" מקונצרן יצרנית הרכב הכבד השוודית סקאניה ("Scania AB").
לדגם "איסט לנס סיטיזן" נבנתה דלת כניסה יחידה.
אוליבר טוויסט (סרט, 1912)