ב-1204 החל מסע הצלב הרביעי וכוחות הצלבנים בראשות בולדווין הראשון כבשו את קונסטנטינופול והפילו את השלטון הביזנטי בעיר. בולדווין הוכרז קיסר האימפריה הלטינית. בשל העוצמה הצבאית הצלבנית ומחשש למעמדו, הציע קאלויאן לצלבנים ברית נגד הביזנטים, אך בקשתו נדחתה וכוחות האימפריה הלטינית פלשו לשטחי בולגריה וכבשו את העיר פלובדיב. במהלך 1205, בסדרת קרבות, הביסו כוחות האימפריה הבולגרית בסיוע שכירי חרב קומנים את צבא האימפריה הלטינית. במהלך קרב אדריאנופול נפל בשבי הבולגרים הקיסר הלטיני בולדווין הראשון ובהמשך הוצא להורג. קאלויאן המשיך בלוחמה וב-31 בינואר 1206 כבש את העיר דימוטיקה.
אחריתו.
לאחר כיבוש דימוטיקה הטיל קאלויאן מצור על אדריאנופול. כוחותיו של הנרי מפלנדריה, קיסר האימפריה הלטינית הצליחו לפרוץ את המצור והצבא הבולגרי נאלץ לסגת. ב-1207 כרת קאלויאן ברית צבאית עם קיסר האימפריה של ניקאה נגד האימפריה הלטינית ובהמשך אותה השנה פלשו כוחותיו לשטח המדינה הצלבנית ממלכת סלוניקי. כוחותיו של קאלויאן הטילו מצור על סלוניקי ובמהלכו הוא נרצח בנסיבות לא ברורות על ידי אחד ממפקדי הצבא הבולגרי. לשלטון עלה אחיינו בוריל.
הקהילה היהודית.
ב-1204, במהלך מסע הצלב הרביעי, נכבשה העיר פלובדיב על ידי כוחות הצלבנים ואלה טבחו בתושביה, בהם כמה עשרות יהודים. ב-1205 עלה בידי הקיסר קאלויאן לכבוש מחדש את העיר. המסורת היהודית מספרת שכנקמה על רצח נתיניו היהודים הנאמנים הורה קאלויאן להוציא להורג את כל ראשי הכנסייה וראשי היישוב שמינו הכובשים.
קישורים חיצוניים.
מתוך "Three Old French Chronicles of the Crusades", ed. Edward N. Stone, Seattle, 1939.
קשת גלריוס והרוטונדה
קשת גלריוס והרוטונדה (ביוונית αψίδα του Γαλερίου וה-ροτόντα) הם שני מבנים רומיים, שנמצאים במפגש הרחובות אנגטיה ודמטריוס גונארי בסלוניקי. אלו הם שרידי המתחם הקיסרי שנבנה על ידי הקיסר גלריוס, המתחם כלל גם ארמון קיסרי שלא שרד.
קשת גלריוס.
הקשת נבנתה בפקודת הקיסר גלריוס, בשנים 299 – 298, לציון הניצחון הרומי על הפרסים הסאסאנידים, ונחנכה ב-305.
הקשת הייתה מבנה של שמונה עמודים: 4 ראשיים שתמכו את הקשת המרכזית והכפה שמעליה, ושניים נוספים בכל צד שתמכו את הקשתות המשניות. גרעין המבנה היה עשוי מ-rubble masonry שצופה בלבנים ועליהן חיפוי לוחות שיש עם תבליטים המפארים את הקרבות של גלריוס בסאסאנים. מיפתח הקשת המרכזית 9.7 מטר וגובהה 12.5 מטר. מיפתח הקשתות המשניות היה 4.85 וגובהן 6.5 מטר.
כיום שרדו רק שלושה עמודים וחלק מהמבנה שעליהם. שרידי המבנה יוצבו בחיפוי לבנים מודרני. על שנים מהעמודים הראשיים נשארו תבליטי השיש המציגים את מלחמותיו של גלריוס כנגד הסאסאנים.
הרוטונדה.
הרוטונדה, היא כנסיית גאורגיוס הקדוש. נבנתה בשנת 306 בפקודתו של גלריוס ולפי השערה אחת נועדה להיות המאוזוליאום שלו, אולם הוא נקבר במקום אחר. לכן סבירה יותר ההשערה שהמבנה נועד להיות מקדש פגני. קונסטנטין הגדול הורה על הפיכת המבנה לכנסייה שהוקדשה לגאורגיוס הקדוש. הכנסייה הייתה מעוטרת בפסיפסים, מהם נשארו רק שרידים מעטים. ב-1430, עם הכיבוש העות'מאני, המבנה פסק לשמש ככנסייה, בשנת 1590, הפכה הכנסייה למסגד. עם כיבוש העיר על ידי היוונים ב-1912 המסגד הפך שוב לכנסייה. הרוטונדה, שהיא הכנסייה הקדומה ביותר בסלוניקי, נכללת בקבוצת המבנים מהתקופה הנוצרית המוקדמת והביזנטית בסלוניקי שהוכרו על ידי אונסק"ו כאתרי מורשת עולמית.
קוטר המבנה 24.5 מטר, עובי קירות התוף הוא כ-6 מטר, מעליהן מתנוססת כפה, בנויה מלבנים, המגיעה לגובה 30 מטר. בבניין המקורי היה אוקולוס בראש הכפה. המינרט הוסף עם הכיבוש העות'מאני וההפיכה למסגד.
ארגון נפגעי טרור ואיבה בישראל
ארגון נפגעי טרור ואיבה בישראל היה מוסד ללא כוונת רווח שפעל במטרה לסייע למשפחות נפגעי פעולות האיבה (נפגעי טרור). הארגון הוקם בשנת 1994 וזאת כדי לנסות להתמודד עם המצב החדש והקשה שנוצר עם תקופת הפיגועים הגדולים שהחלה בתחילת שנות ה-90. הארגון סייע בתחומים רחבים ומגוונים בתהליך השיקום ועד החזרתם למעגל החברה של משפחות הנפגעים.
הארגון פורק בשנת 2019.
המטרות והיעדים.
בניית מרכזי הנצחה.
הארגון מתכונן להקים מספר מרכזי הנצחה שיוקמו בשלושה מחוזות בארץ. כאשר המרכז הראשון יוקם בצפון הארץ ואמור לפעול לצורך העניין קיימת פרוגרמה איתור קרקע והשלב הנוכחי הוא גיוס משאבים לצורך הקמתו. בכל אחד ממרכזי ההנצחה יהיו: ספרייה, וארכיון עם מאגר מידע על כל הפיגועים שהיו בישראל ובעולם.
בנוסף יהיו גם כלים רפואיים שיושאלו לכל דורש, שיקום הנפגעים בליווי מקצועי עם בריכות שחיה המותאמת גם לנכים ומוגבלים - כמו בית הלוחם המשמש לנכי צה"ל. לכל מרכז יהיו הרכבים המותאמים לנכים ולמוגבלים שיסיעו את הנכים למרכז חזרה וממנו.
המרכז על כל אגפיו מתוכנן כך שגם נכים ומוגבלים ואלה שזקוקים לאמצעי עזר בחיי היום יומי שלהם יוכלו להשתמש בכל מגוון הפעילויות במרכז. המרכזים עצמם יופעלו על ידי מתנדבים ובו יועסקו בשיקום נפגעים של הארגון.
ייעוץ וסיוע משפטי.
למשפחות נפגעי הטרור יש צורך חיוני ביותר בייעוץ וטיפול משפטי ולמימוש הזכויות הניתנות על פי חוק נפגעי פעולות האיבה-1970 עקב מצבם החדש של משפחות הנפגעים.
ייעוץ משפטי יינתן חינם למשפחות הנזקקות לסיוע ולתמיכה שאליו נקלעו משפחות הנפגעים.
הארגון עוזר הן על ידי יועצים משפטיים חיצוניים כאשר לנפגע או למשפחה השכולה אין. אפשרות מימון לצורך קבלת עו"ד בייצוג בערכאות משפטיות.
בעזרת היועץ המשפטי שניתן על ידי הארגון לנפגע או למשפחה השכולה וכן לבן משפחה בקרבה א' בלבד.
סעד פסיכולוגי לנפגעים ולמשפחות השכולות.
המצב הכואב והקשה שאליו נקלעו הנפגעים או המשפחות השכולות, הטראומה הקשה והתמודדות מול השכול הכואב בחיי היום יום על אובדן בני המשפחה היקר להן מכל. ולכן יש צורך בייעוץ פסיכולוגי, והדרכה מקצועית כדי להתמודד עם הסבל והכאב. הארגון נעזר ומפעיל יועצים פסיכולוגיים אחד הדברים החשובים לנפגע או למשפחה שכולה היא להחזיר את משפחות הנפגעים למעגל החברה, אחד הדברים החשובים לנפגע או למשפחה שכולה היא להחזיר את המשפחה למסלול החיים. משפחה שבא המפרנס העיקרי נפגע מפעולת טרור או איבה פיזית או נפשית הארגון יתמוך ויעזור שהמשפחה תקבל ע"פ חוק נפגעי פעולות איבה את כל הזכויות הניתנות על פי חוק זה וכן מענקים ותמיכה על ידי קבוצות תמיכה ופסיכולוגים קליניים. ארגון נפגעי טרור ואיבה בישראל מטפל במשפחות בשיקום תעסוקתי והסבה בהכשרת מקצוע מתאים על פי המגבלות. הארגון יסייע במתן מענקים ובתמיכה כספית לנזקקים שיגישו בקשות לוועדת הרווחה של הארגון.
ראובן גרינברג (לח&quot;י)
ראובן "רומֶק" גרינברג (1916–1966) היה איש לח"י, שבשנים הראשונות של המדינה היה מעורב במספר פרשות, בהן משפטו של אליעזר מלחי ומשפט הדיבה נגד מלכיאל גרינוולד בעניינו של ישראל קסטנר. הוא היה המו"ל של כתב העת "סולם" בעריכת ישראל אלדד.
ביוגרפיה.
גרינברג נולד בפולין ב-1916. בנערותו היה פעיל בבית"ר וממארגני תאי האצ"ל בוורשה. הוא ניסה לארגן מצעד של אלף יהודים שיצעדו מפולין לגבול רומניה במטרה למשוך אחריהם המונים בעלייה לארץ ישראל, אולם המסע הוכשל על ידי הבריטים. עם פרסום הספר הלבן הוא ארגן עם נתן ילין-מור הפגנה ליד הקונסוליה הבריטית בוורשה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא לחם כקצין בצבא פולין, ולאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה הנאצית ברח והגיע לארץ ישראל. בארץ ישראל הוא נהיה איש מודיעין של הלח"י בירושלים. בין השאר היה שותף לארגון בריחתה של גאולה כהן מהכלא (בסיועו של יוסוף אבו גוש). לקראת כיבוש דיר יאסין הוא הביא את דגל ישראל לתליה על בית המוכתר לאחר כיבוש הכפר והיה שותף ללחימה כנגד ערביי הכפר, שעליהם אמר שנלחמו כאריות והצטיינו בצליפות מדויקות. לאחר רצח פולקה ברנדוט ארגן גרינברג את הברחת מבצעי הרצח במשאית עמוסת רהיטים לתל אביב
לאחר קום המדינה גרינברג היה פעיל במאבקים שונים נגד ממסד מפא"י ומשטרת ישראל.
בשנת 1953 היה גרינברג שותף לוועד למען גולי אבו גוש, יחד עם עמוס קינן, אורי אבנרי, ר' בנימין, ערי ז'בוטינסקי ואחרים, ועד מותו הוא היה בקשר טוב עם אנשי אבו גוש. בבחירות לכנסת השלישית בשנת 1955 הוא עסק בתעמולה למען חרות בין ערביי אבו גוש. בהלווייתו הלכו זה לצד זה אחר ארונו אנשי לח"י כמו ישראל אלדד, וערביי אבו גוש.
גרינברג גם היה יושב ראש הוועד להגנת גרינוולד, שבו היו שותפים גם יוסף שכטמן ושמואל מרלין, בעת שהלה יצא בהאשמותיו נגד ישראל קסטנר ודאג למימון ההגנה במשפט. איסר הראל טען שספק אם שמואל תמיר היה מצליח במשפט קסטנר אילולא המימון שארגן גרינברג.
גרינברג יצא בהאשמות נגד קציני משטרה על שחיתות, וטען שמעצרו נובע מהתנכלות בגלל האשמותיו. על האשמותיו כנגד קצין המשטרה חיים סלומון, שאותן לקח מכתביו של מלכיאל גרינוולד, הועמד לדין באשמת הוצאת דיבה. הורשע ונקנס. הוא גם היה זה שהגיש את התלונה נגד יעקב בר-אור ובעקבות הרשעתו של בר-אור ביקש שהמדינה תעניק לו פרס על שחשף את הפרשה.