הספר מגולל את חיפושם של המחברים אחר הגביע הקדוש על ידי חקירת התעלומות המומצאות של הכפר רנה-לה-שאטו ("Rennes-le-Château") מאז שנות ה-50 של המאה ה-20 והרכבת תמונת עולם של תאוריית קשר על ההיסטוריה של העולם המערבי.
לאחר עשור של מחקר-לכאורה, בייג'נט, לי ולינקולן הגיעו למסקנות מעוררות המחלוקת הבאות:
העולם האקדמי רואה את תאוריות הקשר של המחברים כפסאודו-מדעיות, מופרכות ולא אמינות.
התביעה נגד דן בראון.
הסופר דן בראון, ברב-המכר שלו "צופן דה וינצ'י" מזכיר בספרו את "דם קדוש, גביע קדוש", ומשתמש בכמה מהטענות שהוזכרו לעיל כמרכיבים עיקריים בעלילת הספר.
ב-2006 הגישו נגד בראון תביעה על הפרת זכויות יוצרים, בבית משפט בלונדון, במסגרתה נטען כי השתמש במוטיב מרכזי, המורכב מ-15 מרכיבים המצוינים בספרם "דם קדוש, גביע קדוש". באפריל 2007 נדחתה תביעה זו.
תצהיר
תצהיר הוא מסמך בכתב, שתוכנו מיועד להוות תחליף לעדות הנמסרת בבית המשפט. זהו אמצעי הוכחה משפטי, הן במישור האזרחי והן במישור הפלילי כאשר עיקר השימוש בו הוא במישור האזרחי.
במקרים שבהם הדבר מותר, רשאי בעל דין בהליך משפטי להגיש את התצהיר במקום להביא את נותן התצהיר לעדות, וכך לחסוך מזמנו של נותן התצהיר. בעל הדין שכנגד יהיה רשאי לרוב לאחר מכן לחקור את המצהיר בחקירה נגדית.
תצהיר נחתם על ידי המצהיר, ואדם המוסמך לכך (כגון עורך דין) חייב לפגוש את המצהיר פנים אל פנים, ולאשר בשולי התצהיר שהוא מכיר את החותם באופן אישי או שזיהה את החותם על ידי תעודה מזהה. בנוסף המוסמך לכך צריך לאשר כי הוא הזהיר את החותם בדבר חובתו להצהיר את האמת וכי יהיה צפוי לעונשים הקבועים בחוק במידה והצהרתו איננה אמת.
אימות החתימה על התצהיר ייעשה באמצעות תעודה מזהה ואם מדובר בהיכרות אישית עם המצהיר ישנה אפשרות לאמת את חתימת המצהיר גם ללא תעודה מזהה.
לפקודת הראיות קובע כי במקרה שאדם רשאי או נדרש להוכיח דבר כלשהו על ידי תצהיר בכתב, הרי שתצהיר כזה יהיה ראיה כשרה, וזאת לאחר שהמצהיר הוזהר כי עליו להצהיר את האמת וכי יהא צפוי לעונשים בחוק אם לא יעשה כן. תחילה יש להזהיר את המצהיר, ודרישה זו מהותית-עניינית, כלומר המצהיר חייב להיות מוזהר על תוכן תצהירו. לאחר מכן, האזהרה תאושר על פני התצהיר בידי אחד מאלה: שופט; דיין בבית דין דתי; היועץ המשפטי לממשלה או פרקליטים; עורך דין; ראש רשות מקומית.
פקודת הראיות קובעת כי דין תצהיר כדין הצהרה בשבועה.
החותם על תצהיר שקר עובר עבירה, וכאשר תצהיר שקר מוגש לבית המשפט דינו כדין עדות שקר.
רשם או שופט של בית משפט השלום, רשאי להשביע אדם או לקבל ממנו תצהיר.
חובות המחתים על התצהיר וחובות המצהיר.
האחריות לתוכן הדברים האמורים בתצהיר היא על המצהיר.
אחריות המחתים היא בזיהוי המצהיר והזהרתו בנוסח הקבוע על פי הדין. כאשר המחתים על התצהיר הוא עורך דין, הרי שעל פי כללי לשכת עורכי הדין, עליו להקפיד הקפדה יתרה על קיום הוראות החוק כלשונן, ועליו להזהיר ולזהות את המצהיר בעצמו, ואינו רשאי לעשות זאת באמצעות שלוח. נוסח האזהרה והאימות חייבים לתאר בדיוק את הפעולות של עורך הדין ולא את הפעולות שביצע אדם אחר.
כללי עריכת תצהיר.
פקודת הראיות קובעת כללים לכתיבת תצהיר:
מיתולוגיה של שבט האיגבו
סונג מיילינג
סוּנְג מֵיילִינְג (סינית: 宋美齡; 5 במרץ 1898 – 23 באוקטובר 2003) הייתה ידועה אף כ"מאדאם צ'יאנג קאי שק", הייתה אשתו של המנהיג הסיני צ'יאנג קאי שק, שמילאה תפקיד חשוב בפוליטיקה הסינית.
חייה.
מיילינג היא הרביעית משישה ילדים שנולדו לצ'ארלי סונג (宋嘉樹, ), כומר מתודיסטי ואיש עסקים, אשר עשה את הונו ממכירת התנ"ך בסין. מיילינג למדה בבית ספר יסודי אמריקאי פרטי בשאנגחאי, ובשנת 1908 העביר אותה אביה לבית ספר פרטי בסאמיט (ניו ג'רזי) . בעקבות אחותה איילינג עברה בגיל 15 ללמוד במכללת וסליאן במייקון שבג'ורג'יה. משם עברה למכללת הנשים ולסלי שבמסצ'וסטס אותה סיימה בהצטיינות בשנת 1917 בתחומי התמחות ספרות אנגלית ופילוסופיה. בשל חינוכה בארצות הברית, דיברה סונג אנגלית משובחת, מה שעזר לה בהמשך חייה.
היא פגשה את צ'יאנג קאי שק בשנת 1920. אחותה הגדולה התאלמנה מן המנהיג סון יאט-סן, וצ'יאנג הציע לה נישואין בטרם פנה אל מיילינג. הוא היה מבוגר ממנה באחת עשרה שנים, נשוי, ובודהיסט. אמה של מיילינג התנגדה לנישואין, אך לאחר שצ'יאנג התגרש והבטיח להמיר את דתו לנצרות, הסירה את התנגדותה. יש המתארים את נישואיהם כאהבה גדולה, ויש הסבורים כי היו אלו נישואי נוחות. לזוג לא היו ילדים, אם כי לצ'יאנג היו מספר ילדים מנישואים קודמים.
מאדאם צ'יאנג יזמה תנועה בשם "חיים חדשים" והפכה למעורבת בפוליטיקה הסינית. היא הייתה חברה ביואן (הגוף המחוקק בסין) משנת 1930 עד לשנת 1932, והייתה מזכירה של הוועדה האווירית הסינית משנת 1936 עד לשנת 1938. בשנת 1945 היא הפכה לחברה בוועדה המבצעת המרכזית של הקוומינטנג, המפלגה המרכזית בסין באותה התקופה. בשנות השלושים עלה בעלה לעמדת כוח והפך לגנרליסימו ומנהיג הקוומינטנג. מאדאם צ'יאנג פעלה כמתורגמנית לשפה האנגלית, מזכירה אישית, ויועצת לצ'יאנג. במהלך מלחמת העולם השנייה פעלה מאדאם צ'יאנג לקידום העמדה הסינית והעמדת בעלה כשווה מול שווים עם פרנקלין דלאנו רוזוולט, וינסטון צ'רצ'יל וסטלין. הכרותה עם התרבות הסינית ועם התרבות המערבית הפכו אותה לפופולרית הן בסין והן במערב. מעורבותה בענייני בעלה גרמה לנציג האמריקני לסין, הגנרל ג'וזף סטילוול להציע כי היא תמונה לשרת ההגנה.
בארצות הברית משכה מיילינג קהל של 30,000 איש, והופיעה על שער השבועון טיים, בתחילה עם בעלה כ"איש השנה ואשת השנה" בשנת 1937, ולאחר מכן לבדה תחת התואר "אשת הדרקון". ב-18 בפברואר 1943 הייתה הסינית הראשונה והאישה השנייה אשר נאמה בפני הקונגרס של ארצות הברית.
לאחר תבוסת כוחות בעלה במלחמת האזרחים הסינית בשנת 1949 מאדאם צ'יאנג הלכה אחרי בעלה לטאיוואן כאשר אחותה סונג צ'ינג נותרה בסין היבשתית, וצידדה בקומוניסטים. מאדאם צ'יאנג המשיכה למלא תפקיד בינלאומי חשוב. היא שימשה כפטרונית למספר ארגונים בינלאומיים, ביניהם: הצלב האדום הבינלאומי, הקרן הבריטית למתן עזרה לסין, ועוד. בסוף שנות השישים הייתה בין עשר הנשים הנערצות בארצות הברית. בשנים אלו שלט בעלה שלטון אוטוריטרי ללא מצרים ברפובליקה הסינית, שהשתרעה על שטח האי טאיוואן.
לאחר מות בעלה בשנת 1975 הנמיכה מאדאם צ'יאנג את הפרופיל של פעילותה. יורשו בתפקיד של בעלה היה בנו צ'יאנג צ'ינג קואו, אשר נולד לו מנישואיו מאשתו הראשונה, ויחסיו עם אלמנתו של אביו היו מעורערים ממילא. בשנה זו היגרה לאחוזת משפחתה בלטינגטון, לונג איילנד.
עם מותו של צ'יאנג צ'ינג קואו בשנת 1988 שבה מאדאם צ'יאנג לטאיוואן. ניסיונותיה להתערב בפוליטיקה נכשלו, והיא שבה לארצות הברית. בשנת 1995 הופיעה הופעה פומבית נדירה, באירוע שהתקיים בגבעת הקפיטול לציון 50 שנים לניצחון במלחמת העולם השנייה. בשנה זו אף שבה וביקרה בטאיוואן.
בשנת 2000 בעת הבחירות לנשיאות בטאיוואן הציג הקוומינטנג מכתב בו היא תומכת במועמד המפלגה ליין צ'אן על פני המועמד העצמאי ג'יימס סונג. האותנטיות של מכתב זה שנויה במחלוקת בטאיוואן. בשנה זו מכרה סונג את אחוזתה ובילתה את שארית חייה במלון במנהטן, עד למותה בשנת 2003 בשיבה טובה והיא בת 105. היא טמונה בבית קברות בניו יורק. הכוונה היא לאפשר לה להיקבר ביחד עם בעלה (הקבור בטאיוואן) בעיר מולדתו שבסין, כאשר יאפשרו זאת התנאים הפוליטיים.
גביע המדינה בכדורגל
גביע המדינה בכדורגל הוא המפעל המקביל בחשיבותו בכדורגל הישראלי לאליפות המדינה. מחזיקת הגביע הנוכחית (2022) היא קבוצת הפועל באר שבע.
השיטה.
משחקי המפעל משוחקים בשיטת נוקאאוט, כאשר המנצחת עולה לשלב הבא והמפסידה מודחת מהמפעל. במפעל יכולות להשתתף כל קבוצות הכדורגל הרשומות בהתאחדות לכדורגל. במפעל 13 סיבובים החל מהסיבוב הראשון בו מופיעות קבוצות מליגה ב' וליגה ג' בלבד, עד לגמר הגביע בו מוכרעת הזוכה. הקבוצות אשר נרשמות למפעל מצטרפות לסבב המשחקים בשלבים שונים. המפגשים בכל סיבוב נקבעים על ידי הגרלה בה נקבעת גם הקבוצה המארחת את המשחק, מלבד משחקי חצי הגמר והגמר הנערכים במגרש נייטרלי. החל מעונת 2014/2015 שוחקו משחקי רבע הגמר בשיטת בית וחוץ. שיטה זו הופסקה בדצמבר 2019 וחזרה לשיטת משחק אחד (נוקאאוט). בעונת 2021/2022 הוחזרה מתכונת בית/חוץ.
סיבובים מוקדמים.
ארבעת הסיבובים הראשונים מהווים תחרות גביע פנימית בכל אחד ממחוזות ליגה ב' וליגה ג', כאשר סיבוב ד' הוא שלב משחקי הגמר על גביע המחוז. מנצחות גביע המחוז מליגות ג' (המנצחות בסיבוב ד', קבוצה אחת מכל מחוז בליגה ג') ומנצחות גביע המחוז וסגניותיהן מליגות ב' (המנצחות בסיבוב ג', שתי קבוצות מכל מחוז בליגה ב') מעפילות לסיבוב ו'.
סיבוב ה' משוחק על ידי קבוצות ליגות א' בלבד, בחלוקה למחוזות. המנצחות בסיבוב (8 קבוצות מכל מחוז) מעפילות לסיבוב ו'.
שלבי הגמר.
החל מעונת המשחקים 2020/21 מחזיקת הגביע זוכה בכרטיס לסיבוב השני במוקדמות הליגה האזורית.
היסטוריה.