הבחירות לנשיאות מתקיימות כל 7 שנים (האחרונות התקיימו ב-2016). הנשיא ממנה את ראש הממשלה. בית המחוקקים נקרא "בית הנבחרים של העם" והוא נושא, למעשה, תפקיד סמלי בלבד, ללא סמכות של ממש. הבחירות לבית המחוקקים מתקיימות כל 5 שנים ובהן בוחרים התושבים את 100 הנבחרים בבחירות ישירות. בבחירות האחרונות לפרלמנט, שנערכו ב-2008 והוחרמו על ידי מרבית ארגוני האופוזיציה, זכתה מפלגת השלטון, "המפלגה הדמוקרטית של גינאה המשוונית", ב-99 מתוך 100 המושבים. ארגון אמנסטי אינטרנשיונל מדווח על מעצרים שרירותיים, עינויים והפרות זכויות אדם נוספות שמבצע השלטון הרודני.
גינאה המשוונית וישראל.
ב-1968 כוננו יחסים דיפלומטיים בין המדינות. יחסים אלה חודשו ב-1994 לאחר סיום היחסים ב-1973 בעקבות החרם על ישראל של רבות ממדינות אפריקה לאחר מלחמת יום הכיפורים. השגריר הישראלי אינו יושב במדינה אלא בשגרירות ישראל שביאונדה, קמרון. בשיתוף פעולה גרמני-ישראלי מופעל בית חולים בעיר הגדולה במדינה באטה, ובין עובדיו ישראלים. אשת העסקים הישראלית ירדנה עובדיה משמשת קונסול כבוד של גינאה המשוונית בישראל. זאת לאחר שהקימה, בין השנים 2007–2011, שני בתי חולים בגינאה המשוונית.
באוגוסט 2019 נפתחה שגרירות ראשונה של גינאה המשוונית בישראל.
כלכלה.
גינאה המשוונית היא חלק מהאיחוד הכלכלי והמונטרי של אפריקה המרכזית (CEMAC). המטבע הרשמי מאז 1984 הוא פרנק CFA, שהוא המטבע המשותף ל-14 מדינות במערב ובמרכז אפריקה, ושערו לעומת האירו קבוע - מאז 1994 הוא עומד על 655.957 פרנק לאירו.
מקור ההכנסה העיקרי של המדינה הוא ייצוא נפט. מעריכים כי מדי יום מפיקים במדינה כ-360,000 חביות נפט ומספר החביות המיוצאות עבור כל אזרח זהה לזה של כווית. על פי דירוג התמ"ג לנפש, גינאה המשוונית היא המדינה העשירה ביותר באפריקה, אם כי נראה כי חלוקת ההון דומה לזו שבשאר היבשת.
מקורות הכנסה נוספים הם: עיבוד עץ, חקלאות עם מוצרים כגון קפה, קנה סוכר, פירות טרופיים, כותנה ועוד.
גאוגרפיה.
שני חלקיה המרכזיים של גינאה המשוונית הם האי ההררי בִּיוֹקוֹ (Bioko), השוכן כ-40 ק"מ מחופי קמרון, והשטח המכונה ריוֹ מוּנִי (Río Muni), הנמצא ביבשת וגובל בגבון ממזרח ומדרום, בקמרון מצפון, ובאוקיינוס האטלנטי ממערב, וכולל גם כמה איים הסמוכים לחוף. כמו כן משתייך למדינה האי הקטן אנובון (Annobón) המצוי מדרום לאיי סאו טומה ופרינסיפה, כ-595 ק"מ דרומית-מערבית לביוקו.
המדינה היא אחת הקטנות באפריקה, ושטחה הכולל הוא 28,051 קמ"ר, מתוך זה 26,003 קמ"ר ביבשת ו-2,017 קמ"ר שטחו של ביוקו.
בירת המדינה, מלאבו (Malabo), שוכנת באי ביוקו. יחד עם דנמרק ואיחוד האמירויות, גינאה המשוונית היא אחת משלוש המדינות היחידות שעל אף שרוב שטחן ביבשת, מצויה בירתן על אי.
בניגוד לשמה, שום חלק של גינאה המשוונית אינו שוכן על קו המשווה עצמו - שעובר מעט מדרום לריו מוני.
אקלים.
האקלים בשני חלקי המדינה הוא אקלים טרופי חם וגשום. הטמפרטורה במלאבו נעה בין 21 מעלות צלזיוס בלילה ל-32 מעלות ביום, בקירוב, ואינה משתנה לאורך השנה.
כמות המשקעים השנתית ברוב חלקי הארץ עולה על 2000 מ"מ בשנה. בדרום האי ביוקו גורמים גשמי המונסון לכמויות משקעים אדירות - ממוצע שנתי של 10,000 מ"מ. העונה הגשומה בביוקו היא מיולי עד ינואר, אם כי גם בעונה היבשה יורדים גשמים, בעוצמה פחותה. בחלק היבשתי, העונות הגשומות והיבשות מתחלפות. העונה הגשומה היא בחודשים פברואר עד יוני ומספטמבר עד דצמבר.
המדינה מועדת לסופות טרופיות וגם לסופות טורנדו.
דמוגרפיה.
האוכלוסייה של גינאה המשוונית היא צעירה - 45% מהתושבים הם בני 15 ומטה. רק 4% הם בני 65 ומעלה. תוחלת החיים היא 49 שנים לגברים ו-53 שנים לנשים. שיעור האוריינות בקרב האוכלוסייה הבוגרת עמד על 52% ב-1992, אך עלה ל-80% ב-1999, והגיע ל-85.7% ב-2003. רוב התושבים חיים באזורים כפריים.
רובם המוחלט של התושבים שייכים לגזע הנגרואידי ודוברים שפות וניבים השייכים למשפחת השפות הבנטו. 80% מהגינאנים מהמוצא האתני פאנג, והשאר הם בעיקר בובי (Bubi) החיים באי ביוקו. כמו כן קיימת אוכלוסייה לבנה ממוצא ספרדי ובני תערובת של ספרדים וילידים. רובם הגדול של התושבים הם נוצרים קתולים ויש מיעוט מוסלמי.
למעלה מ-90% מהתושבים הם דוברי ספרדית. הצרפתית והפורטוגזית צורפו כשפות רשמיות על מנת לקבל סיוע מארגוני השפה הבינלאומיים.
רבים מתושבי גינאה המשוונית של היום הם צאצאים של עבדים אשר נחטפו במסגרת סחר עבדים בתקופה הקולוניאלית.
חינוך ותרבות.
גינאה המשוונית היא חלק מארגון המדינות האיברו-אמריקניות, בו משתפות מדינות איברו-אמריקאיות פעולה בנושאי חינוך, מדע ותרבות.
דגל גינאה המשוונית
דגל גינאה המשוונית אומץ ב-21 באוגוסט 1979.
הדגל הוא טריקולור אופקי, בעל הצבעים ירוק, לבן ואדום ועם משולש כחול קהה זווית בצידו השמאלי.
במרכז הדגל נמצא סמל המדינה, בו מופיעים עץ המנגרובה, שישה כוכבים צהובים והמוטו "Unidad Paz Justicia" (אחדות, שלום, צדק).
אינטלקטואל
אינטלקטואל הוא אדם העוסק בפעילות שכלית או רוחנית מגוונת מתוך ערכיות, ולא לשם תכלית מעשית כלשהי.
בתחום הסוציולוגיה אינטלקטואל הוא איש רוח שמעורב בחיים הציבוריים כדי להציג את ניתוחיו ואת נקודת מבטו במגוון נושאים במטרה להגן על ערכי החברה בה הוא פועל. אינטלקטואל אינו נושא, בדרך כלל, באחריות ישירה בחיים המעשיים, וסמכותו נובעת מאישיותו ואופיו. זהו מונח מאוחר השונה מהמונח העתיק פילוסוף, שממקד את הגותו למסגרות רעיוניות בלבד.
הסוציולוג יהודה שנהב מגדיר את האינטלקטואל כ"מי שיש לו סטטוס בשדה אחד (ספרות, אקדמיה, שירה, משפט, פיזיקה), אבל מתייצב ומביע את עמדתו בשדה אחר - הפוליטי והמוסרי. [...] מי שהצליח לחצות את השדה שלו, לעזוב את הווקטורים המוכרים בשדה שבו הוא פועל מתוך שגרה, ולשוטט בשדות אחרים, מכוח ההון הסימבולי שעומד לרשותו". אינטלקטואל אמיתי "הוא טיפוס של משוטט, מאבחן, מתריס".
המונח "אינטלקטואל" כשם עצם הפך לפופולרי בשנת 1898, לאחר שעורך בעיתון צרפתי כינה כך את אנשי הרוח שחתמו על העצומה הדורשת לערוך משפט חוזר לאלפרד דרייפוס שנחשד בבגידה. ניתן להניח שבהקשר זה, השימוש הנפוץ הראשון במונח היה של לאומנים מתנגדי דרייפוס כגון מוריס בארס. כתוצאה מכך, למונח יוחס במקור קונוטציה של כינוי גנאי עבור אנשים שאינם נאמנים למדינתם.
אינטלקטואל ציבורי.
אינטלקטואל ציבורי הוא אדם שמחזיק בדעות במגוון רחב של תחומים, עוסק בנושאים שמעניינים את הציבור ולא נמנע מלהפיץ את דעותיו ברבים. הוא בעל השכלה רחבה, יכולת ביטוי וכושר העמקה. אנשים ממגזרים שונים נוטים להאזין לו והוא משפיע על דעת הקהל. האינטלקטואל הציבורי מדבר באופן שמתאים לציבור הרחב ונוגע בנושאים שיש להם השלכה פוליטית או אידאולוגית. יש טוענים כי עליו לעסוק בביקורת על לאומנות, חשיבה תאגידית וזכויות יתר מעמדיות, גזעיות או מגדריות.
יש טוענים שעליו להוות מצפון מוסרי של החברה שלו. אחרים מחזיקים בדעה שעליו להימנע מלהביע עמדה פוליטית או לבטא אידאולוגיה מכל צד שהוא.
משוואה ממעלה שלישית
משוואה ממעלה שלישית או משוואה מעוקבת היא משוואה מהצורה:
כאשר formula_1 הם מקדמים בשדה נתון (למשל, המספרים הרציונליים). אם השדה ממאפיין שונה מ-3, אפשר להציב formula_2 ולקבל משוואה ממעלה שלישית שבה המקדם של formula_3 הוא אפס.
היסטוריה.
בעוד שאת המשוואה ממעלה שנייה ידעו לפתור היוונים (וכנראה גם הבבלים), פתרונה של המשוואה ממעלה שלישית לא היה ידוע עד תחילת המאה ה-16. המתמטיקאים באותו זמן עדיין לא 'הכירו' במספרים שליליים, וכך הם התייחסו למשוואות formula_4 או formula_5 (כאשר formula_6 שלמים חיוביים) כאל בעיות נבדלות.
ב-1515 גילה המתמטיקאי האיטלקי שיפיונה דל פרו איך לפתור חלק מן המשוואות ממעלה שלישית. באותה תקופה היו מתמטיקאים מתחרים זה בזה בפתרון משוואות, ולכן הסתיר דל פרו את הפתרון שלו. ב-1535 גילה האיטלקי ניקולו טרטליה מחדש את אותם פתרונות וסיפר עליהם לג'ירולמו קרדאנו, שהשלים את המקרים החסרים ופרסם אותם בספרו "האמנות הגדולה". את המשוואה ממעלה רביעית הצליחו לפתור זמן קצר אחר-כך, ב-1545.
פתרונה של המשוואה ממעלה שלישית היה ההישג האמיתי הראשון של המתמטיקאים בראשית תקופת הרנסאנס, ובכך הוא סייע לשבור את ה'שיתוק' שאחז בהם מאז תחילת ימי הביניים. בנוסף, פתרונו של קרדנו 'אילץ' את המתמטיקאים להתייחס ברצינות למספרים המרוכבים, משום שפתרונות 'אמיתיים' (דהיינו, ממשיים) מתקבלים לפעמים תוך מניפולציות של מספרים מרוכבים.
פתרון משוואה ממעלה שלישית.
כפי שהוסבר בפתרון המלא, אפשר להניח שהמקדם של formula_7 במשוואה הוא 0. נפתור, אם כן, את המשוואה הבאה:
(כאשר formula_6 הם מקדמים כלשהם בשדה, ללא שום הנחות על היותם חיוביים). אם נכתוב formula_10, אז
formula_11
נציב זאת במשוואה:
כאן החלפנו משתנה אחד (formula_13) בשניים (formula_14 ו-formula_15), ולכן מותר להוסיף אילוץ חדש. אם נניח ש-formula_16, המשוואה תהפוך להיות
אבל מן האילוץ יוצא formula_18, כלומר שגם הסכום וגם המכפלה של formula_19 ו- formula_20 ידועים. מן הסכום והמכפלה קל להרכיב משוואה ממעלה שנייה, שפתרונותיה הם formula_19 ו-formula_20. על ידי הוצאת שורש שלישי אפשר למצוא את formula_14, ומן האילוץ מקבלים גם את formula_15 ולכן את סכומם formula_13.
פתרון מלא של משוואה כללית ממעלה שלישית.
בסעיף זה נמצא את הפתרונות המדויקים של משוואה כללית ממעלה שלישית:
(1) formula_26