גורדון ניהל את מערך העובדים של חברת החשמל בהקמת תחנת הכוח בנהריים. לאחר מכן שב לעבוד בסוכנות היהודית, תחילה כאיש הקשר בינה ובין שלטונות הצבא והמשטרה בחיפה.
בשנת 1931 התמנה גורדון לעוזר ראשי במחלקה המדינית של הסוכנות היהודית. בשנותיו האחרונות כיהן כמנהל מחלקת הביטחון (במסגרת המחלקה המדינית). הוא פעל רבות לארגון משטרת היישובים העבריים בתקופת המרד הערבי הגדול, ואחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה עסק בגיוס לצבא הבריטי.
גורדון נפטר באוקטובר 1941 בעת ששהה בתל אביב לרגל עבודתו, והובא לקבורה בירושלים.
הנצחה.
אחרי מותו של גורדון הקימה הסוכנות היהודית ועדה להנצחת שמו. הוועדה יצרה פרס שנתי על שמו לאמני התיאטרון העברי, שהוענק ביום השנה לפטירתו, החל משנת 1944. בין זוכי הפרסים היו תיאטרון "הבימה", חנה רובינא, מאיר מרגלית, משה הלוי ושמעון פינקל.
הוועדה פעלה גם להקמת מפעל הבראה לנוטרים ולמגויסים על שמו של יהושע גורדון. ב-1953 נקרא על שמו בית ההבראה לשוטרים בראש הנקרה.
גביע נודד לזכרו של יהושע גורדון הוענק לקבוצות המנצחות בימי הספורט השנתיים של הנוטרים.
אמה מקי
אמה מרגרגט טאצ'רד-מקי (באנגלית: Emma Margaret Tachard-Mackey; נולדה ב-4 בינואר 1996) היא שחקנית צרפתיה-אנגלייה.
ביוגרפיה.
מקי נולדה ב-4 בינואר 1996 בלה מאן לאב צרפתי ואם אנגליה. היא גדלה בקומונה בצרפת בשם סבלה. לאחר סיום התיכון עברה לאנגליה שם למדה ספרות ואנגלית באוניברסיטת לידס.
מקי מככבת כאחת מהדמויות הראשיות בסדרה "חינוך מיני" של נטפליקס. בסדרה היא משחקת את "מייב ויילי", נערה מרדנית ומחוננת שאביה נעלם ואמה נרקומנית. היא מציעה לחבר לתת ייעוץ מיני בבית ספר כאשר היא אחראית על הצד העסקי.
בשנת 2022 השתתפה בסרטו של קנת בראנה "מוות על הנילוס" לצד גל גדות.
באוקטובר יצא סרט ביוגרפי בשם אמילי בו היא משחקת את הסופרת אמילי ברונטה.
חיים אישיים.
מקי גרה בלונדון. היא בזוגיות עם השחקן דן וויטלמן.
יצחק תורג'מן (פירושונים)
קבוצת סיגנל טורס
סיגנל טורס היא חברת תיירות ישראלית.
רקע.
קבוצת סיגנל טורס, בבעלות מלאה של משפחת קרני, מעסיקה נכון לינואר 2020, כ-300 עובדים.
הסניף הראשי של החברה ממוקם ברמת השרון. סניפים נוספים פרוסים מקריית שמונה בגליל העליון, דרך צ'ק פוסט, רעננה, נתניה, פארק אפק, שני סניפים ברחובות (במרכז העיר ובפארק המדע), ירושלים, רמת גן-בני ברק ועד באר שבע בדרום. כמו כן, קיימים סניפים נוספים בתוך חברות הייטק.
לסיגנל טורס קיים מגוון רחב של מחלקות, כגון: שיווק, מכירות, מערכות מידע, פיתוח עסקי גלובלי, חדשנות וטכנולוגיה, אנליסטים, ויזות ודרכונים, מחלקה מקצועית לניהול ידע ומחלקת מחשוב, טלפוניה ואבטחת מידע.
היסטוריה.
החברה נוסדה בשנת 1977 על ידי קובי (יעקב) קרני. קובי קרני בעל תואר במשפטים (עו"ד), מכהן כיום כיו"ר דירקטוריון איירתור ויו"ר התאחדות סוכני הנסיעות והתיירות בישראל מזה שנים רבות. בשנות ה – 90 נבחר קרני לאיש השנה בתיירות על תרומתו לתחום המחשוב של הענף.
בשנת 2011, קובי נבחר לאיש השנה בתיירות והתעופה לאור פעילותו הענפה בהובלות מאבקים מהותיים בתחום התיירות.
החברה הוקמה במטרה לתת בראש ובראשונה מענה של נסיעות לחברות וארגונים, אך גם לנסיעות פרטיות. כל זאת, באמצעות סניפה הראשון, שהוקם ברחוב ויצמן 6 ברמת השרון, משם הועבר לרחוב סוקולוב 33 ועד היום הוא משמש כמטה הראשי של החברה (ינואר 2020).
בין השנים 1982 עד 1986 נפתחו סניפי סיגנל טורס ברמת גן, רעננה והרצליה, ולאחר מכן נפתחו סניפים הפרוסים מקרית שמונה בצפון ועד באר שבע בדרום.
בשנת 1994 נוסדה כרמל תיירות (לשעבר כרמל שירותי תיירות) בחיפה כמרכז הזמנות בתי מלון, סיטונאי מחלקת תערוכות וירידים ומחלקת נופשונים לקפריסין. בשנת 1997, הועברה פעילות החברה לסניף הראשי ברמת השרון.
בשנת 2001, הוקמה חברת סיגנל אירועים (איזי גו אירועים לשעבר) לתיירות פנים, הפקת אירועים, נופש לקבוצות וטיולי תמריץ.
בשנת 2006, הוקמה חברת הבת איזי גו המציעה אתר הזמנות און ליין למגוון מוצרי התיירות.
יואב קרני, בנו של קובי קרני, החל את דרכו בחברה בגיל 13 כשליח בחברה וכעוזר במחלקת הנהלת חשבונות. בשנת 1999 יואב נסע לניו יורק ועם חזרתו לארץ, בשנת 2002, הצטרף לסגל הניהולי של החברה ומשמש כיום כמשנה למנכ"ל החברה.
בועז קרני, בנו השני של קובי קרני, הצטרף לחברה בשנת 2007 ומונה לאחר סבב תפקידים, למנהל חברת איזי גו (חברת בת של סיגנל טורס) והחל משנת 2019 מונה לסמנכ"ל משאבי אנוש.
חברות בנות ושלוחות.
סיגנל טורס מפעילה 4 חברות בנות וחטיבות הפועלות, תחת המותג "סיגנל טורס":
בנוסף לסיגנל טורס קיימת שלוחת INHOUSE למענה לילה, סופ"ש וחגים לפניית לקוחות מכל מקום בארץ או ברחבי העולם.
חצר אליזבטה
חצר אליזבטה (ברוסית: Елизаве́тинское подво́рье) הוא בניין חד קומתי במרכז ירושלים במתחם מגרש הרוסים, שטח של 4,612 מ"ר. כחלק מהבנייה הכללית של מגרש הרוסים בכיכר מיידאם בירושלים.
כיום, שוכן במנזר לשעבר, מכוסה תיל, בית המעצר ומחלקת המשטרה של העיר ירושלים. רוסיה מתכננת לרכוש את המתחם מישראל, או לכלול את החצר כחלק מעסקאות עם ישראל. בייחוד עלה הנושא בעקבות פרשת נעמה יששכר.
היסטוריה.
המתחם נועד להכיל עולי רגל רוסים אורתודוקסים בירושלים, המגיעים מגבולות האימפריה הרוסית לצורך עלייה לרגל לארץ הקודש. בשנת 1889 הוא הועבר לידי החברה הארצישראלית האורתודוקסית הקיסרית.
תחת הנהגת החברה פעל המגרש בהצלחה וקיבל עולי רגל עד שנת 1914. מאז שנת 1914 חלק משמעותי מהחצר היה בשימוש הרשויות הטורקיות ומאז 1917 על ידי הרשויות הבריטיות. עם זאת, בתקופה הבריטית, באישור הרשויות החברה הורשתה בשנים 1919–1948 לארח אנשים רוסים ששירתו את האימפריה הרוסית, כולל נזירים.
מאז 1948 נרשם מחדש המתחם כמבנים רוסיים אחרים בשם ממשלת ברית המועצות.
בשנת 1964, כחלק מהסכם בין-ממשלתי שנחתם על ידי גולדה מאיר וניקיטה חרושצ'וב במסגרת מה שנקרא "העסקה הכתומה", המתחם נמכר על ידי הממשלה הסובייטית למדינת ישראל. חוקיות העסקה נותרה שנויה במחלוקת, מכיוון שלא ברור אם ברית המועצות הייתה הבעלים החוקיים של המתחם.
ביוני 2017, בקשר לפתיחתו הרשמית של מתחם סרגיי, ציין סרגיי סטפאשין, נשיא החברה הארצישראלית הקיסרית הרוסית: "הייתי רוצה שהתהליך הזה [העברת המתחם] יתחיל בשנה הבאה. בשנת 2018 יצוין מאה שנה מרגע מותה של אליזבתה פיודורובנה. זה יהיה אנושי ביחס אליה." עם זאת, ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, קבע, לדברי ראש החברה, את התנאי שניתן לקנות את הבניין רק בכסף רב. "עם החברים הישראלים, כמעט כל אגורה צריכה להיספר. אך הסכום הזה אינו משתווה בשום דרך למה שנתנו כמעט בחינם. זו אינה שאלה של כסף, אלא החזרת רכוש."
דליה מור
דליה מור (נולדה בשנת 1953) היא פרופסור למדעי ההתנהגות. משמשת ראש צוות הקמה ונשיאה מיועדת של המכללה האקדמית מזרח ירושלים. שימשה נשיאת האגודה הסוציולוגית הישראלית, סגנית הנשיא לעניינים אקדמיים במכללה האקדמית תל אביב-יפו, דיקאן בית הספר למדעי ההתנהגות במסלול האקדמי המכללה למנהל וחברת הנהלת ועד ראשי המכללות האקדמיות הציבוריות (ור"מ).
ביוגרפיה.
נולדה בתל אביב. בשנת 1962 נסעה לחמש שנים עם משפחתה לשליחות בניגריה ובגאנה. עם חזרתם ארצה עברו לרמת חן ברמת גן. את לימודי התיכון התחילה בתיכון בליך ברמת חן וסיימה בפנימיית הדסים, כשהוריה נסעו שוב לשליחות, לטנזניה במזרח אפריקה. שירתה בצה"ל בשנים 1971–1973.
בשנת 1978 נישאה לשחקן התיאטרון אברהם מור (2012-1935) ולהם שני בנים.
בשנת 2018 נישאה בשנית לפרופ' מוטי רביד, מנהל המרכז הרפואי מעייני הישועה. מתגוררת בתל אביב.
השכלה גבוהה.
בשנת 1980 השלימה תואר ראשון בסוציולוגיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1984 קיבלה תואר שני בסוציולוגיה (בהתמחות פסיכולוגיה חברתית) באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1988 הוענק לדליה מור תואר דוקטור בסוציולוגיה מאוניברסיטת תל אביב. הגישה את עבודת הדוקטור "סגרגציה בשוק העבודה והשלכותיה לאי שוויון בשכר ותחושות קיפוח", בהנחיית פרופ' אפרים יער ופרופ' גדעון פישלזון.
קריירה אקדמית.
תחומי המחקר של דליה מור הם פסיכולוגיה חברתית (צדק חברתי, מיקוד שליטה זהויות חברתיות); עמדות תפיסות ויחסים בין ישראלים ופלסטינים; מגדר; משפחה ועבודה; ושיטות מחקר כמותניות.
משנת 1988 עד 2006 שימשה מרצה באוניברסיטה העברית, במחלקה לסוציולוגיה ובביה"ס לעבודה סוציאלית.
בשנת 1995 נסעה לשנת הוראה בקליפורניה כמרצה אורחת (Distinguished Visiting Faculty) במחלקה לסוציולוגיה של אוניברסיטת קליפורניה.
בשנת 1996 החלה לעבוד במכללה למינהל כמרצה בכירה בבית הספר למדעי ההתנהגות. שימשה בהמשך ראש תוכנית מצטיינים לתואר ראשון בבית הספר למדעי ההתנהגות, וראש התוכנית לתואר שני בייעוץ ארגוני בבית הספר למדעי ההתנהגות. בשנים 2009–2015 שימשה דיקאן בית הספר למדעי ההתנהגות במכללה.
בשנים 2015–2018 שימשה סגנית הנשיא לעניינים אקדמיים במכללה האקדמית תל אביב יפו. משנת 2018 מור היא ראש צוות ההקמה ונשיאה מיועדת של המכללה האקדמית מזרח ירושלים.
בשנת 2005 קיבלה תואר פרופסור חבר, ובשנת 2011 מונתה לפרופסור מן המניין.
ניסיון מקצועי.
דליה מור הייתה יועצת בכירה בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, יועצת הוועדה המייעצת להערכת עיסוקים בסקטור הציבורי וחברה בוועדת ההיגוי במרכז המחקר של כנסת ישראל, שדולת הנשים.