מכוח מינויו של עבד אל-בהאא' על ידי בהאא אללה לממשיך דרכו, נחשבים כתביו כמחייבים ומשתייכים גם הם לכתבים הקדושים. יצירתו של המנהיג השלישי של הדת, שוגי אפנדי, נחשבת גם היא למחייבת, אך אינה נחשבת ל"דברי אלוהים" ועל כן אינה דקלרטיווית. לבית הצדק העולמי, המנהיג את הדת הבהאית בהווה, מסורה הסמכות להתאים את הדת הבהאית להתקדמות החברתית, ומכאן נובעת סמכותו החקיקתית לפרש ולהוסיף על כתבי הדת הקדושים, אך הוא אינו רשאי לשנותם או לבטלם:
ספרי היסטוריה וביוגרפיה.
ספרי ההיסטוריה העיקריים אודות הדת הבהאית הם "מפציעי השחר" (Dawn Breakers) מאת נביל זרנדי העוסק בתולדות הבאביזם מ-1844 ועד ל-1853; "הנה ה' עובר" (God Passes By) מאת שוגי אפנדי, העוסק בתקופה שבין 1844 לבין 1944 ונחשב לספר החשוב ביותר בתחומו; ו"כהונת המשגיחים" (Ministry of the Custodians) מאת רוחיה ח'אנום, המתייחס לשנים שבין מותו של שוגי אפנדי ב-1957 ועד להיווסדו של בית הצדק העולמי ב-1963.
ספרי מבוא ולימוד.
אחד הספרים המוקדמים ביותר המיועד לקהל הרחב הוא "בהאא אללה והעידן החדש" מאת ג'ון אבנעזר אסלמונט. הספר ראה אור לראשונה ב-1923 ומאז יצא במהדורות רבות. הספר תורגם לשפות רבות, ביניהן עברית, והוא נחשב לאחד מספרי המבוא המומלצים ביותר.
חשיבות רבה יש לספרי ההדרכה מסדרת "רוחי", הרואה אור מטעם הקהילה הבהאית בקולומביה. ספרים אלה משמשים כחומרי ליבה ולימוד עבור קהילות בהאיות ברחבי העולם.
ספרי מבוא עיקריים לקהל הרחב:
אפולוגיה בהאית.
מבין חיבוריו של בהאא אללה שניתן להגדירם כאפולוגטיים ניתן לציין את כתאב-י איקאן והאיגרת אל בן הזאב כחשובים ביותר.
שני מלומדים בהאים שתרמו רבות לאפולוגיה הבהאית הם נביל-י אכבר ואבו אל-פצ'ל גולפאיגאני, שני אנשי דת שיעיים שהפכו לבהאים. נביל-י אכבר חיבר מספר ספרים ואגרות בעניין הבהאי, בייחוד ביחס לאסלאם. גולפאיגאני חיבר מספר ספרים חשובים, ביניהם "כתאב אל-פראיד" (1898) ו"אל-דורַר אל-בַּהייה" (1899).
WALL-E
קלאס פלמינג
קלאס פלמינג (בשוודית: Klas Fleming; ) היה אדמירל שוודי ממוצא פיני שחי במאה ה-17.
פלמינג זכור בעיקר כמארגן וראש המשלחת השוודית הראשונה לצפון אמריקה, שיצאה מנמל גטבורג בשלהי שנת 1637 והקימה את הקולוניה "שוודיה החדשה" (Nya Sverige). מרכז ההתיישבות, שלא האריכה ימים, הייתה מצודת קריסטינה (Fort Kristina), כיום וילמינגטון, דלאוור.
פלמינג היה גם האדם שבדק את יציבותה של אוניית המלחמה השוודית "ואסה" זמן קצר קודם שטבעה בהפלגת הבכורה שלה בנמל סטוקהולם (1628).
יסודות סינתטיים
יסוד סינתטי
יסוד מלאכותי
קרן נויבך
קרן נויבך (נולדה ב-28 במרץ 1970) היא עיתונאית ישראלית, מגישת התוכנית "סדר יום" בכאן ב' של תאגיד השידור הישראלי.
ביוגרפיה.
נולדה בקיבוץ ארז וגדלה בקריית אונו. שירתה בתפקיד כתבת בגלי צה"ל. בגיל 21 נשלחה לעבוד ככתבת בוושינגטון מטעם גלי צה"ל ועיתון "על המשמר". כשחזרה לישראל, עברה לטלוויזיה לערוץ הראשון, תחילה ככתבת לענייני כלכלה בכנסת, אחר כך ככתבת לענייני מפלגות, ולבסוף ככתבת מדינית. ב-2004 החליט מנכ"ל הרשות יוסף בראל להפסיק את עבודתה ככתבת עקב לחצים פוליטיים, ומאז היא משמשת כמגישת תוכניות.
בשנת 2004 החלה להגיש את מהדורת הלילה של הערוץ הראשון, "מהיום למחר". לאחר מכן הגישה במשך שלוש שנים את מגזין חדשות הערב "היום בחדשות" בערוץ הראשון, עד לשנת 2008. את התוכנית "סדר יום", תוכנית אקטואליה המרבה לעסוק בנושאים כלכליים וחברתיים, שהיא מגישה עד היום, החלה להגיש אז - תחילה ברשת ב' של קול ישראל, וכיום בכאן ב', במסגרת תאגיד השידור הישראלי. ב-2009 זכתה על תוכנית זו בפרס אומ"ץ לחשיפת שחיתות שלטונית. התוכנית קיבלה גם את פרס תוכנית האקטואליה הטובה בטקס פרסי הרדיו.
כתבה את הספר "המירוץ — בחירות 96'", על הניצחון הדרמטי של בנימין נתניהו מול שמעון פרס, בהתמודדות לראשות הממשלה לאחר רצח רבין.
נויבך מרבה לעסוק בתוכניתה בנושאי תקיפה מינית של נשים, והתנדבה במרכז הסיוע לנפגעות תקיפה מינית. התוכנית מקדמת סדר יום חברתי ומרבה לבקר את הממשל, בייחוד בנושאים כלכליים.
בפברואר 2010 קיבלה נויבך נזיפה מהממונה על קבילות הציבור ברשות השידור, בעקבות תלונה של אגודה לזכות הציבור לדעת על התבטאות "לא נאותה" שלה במהלך התוכנית "סדר יום" ברשת ב'. על פי התלונה והנזיפה, אמרה נויבך: "את הערבים לא מפנים מבתיהם, את הערבים הורגים".
ב-2010 נבחרה מטעם המגזין "את" לאחת מ"עשר נשים שהופכות את ישראל למקום טוב יותר". צוין שנויבך "מתעקשת לטפל בנושאים שבאמת מכריעים את חיינו כאן... הדברים הקטנים-גדולים... אלו שאיש אינו מתייחס אליהם". עוד צוין כי בתוכנית "סדר יום" היא מטפלת במצוקות היומיום הפחות פופולריות של הישראלים. כל זאת שנה וחצי לפני פרוץ מחאת האוהלים.
ב-2008 החלה להנחות את התוכנית מבט שני. ב-8 בנובמבר 2011 הודחה מהגשת התוכנית, בטענה ש"היא אינה 'עוברת מסך' והצבתה בזמנו בשידור נכפתה על הערוץ על ידי המנכ"ל הקודם", וכי "נויבך לא גילתה מעורבות והתעניינות בתכנים המשודרים בתוכנית".
נויבך היא זוכת אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג לשנת 2011 מטעם האגודה לזכויות האזרח בישראל. בדצמבר 2012 הוענק לה אות אביר איכות השלטון. ב-2015 זכתה בפרס סוקולוב בתחום התקשורת האלקטרונית, "על עבודה עיתונאית ברדיו, בפרט בתוכניתה סדר יום, שעוסקת בנושאים כלכליים וחברתיים מנקודת מבט ביקורתית".
חיים אישיים.
אביה של נויבך הוא הכלכלן אמנון נויבך. נויבך בוגרת תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב.
נויבך צמחונית.
נויבך הייתה בזוגיות עם הסופר והעיתונאי דורון ברוש, ולהם שני ילדים. ב-2007 השניים נפרדו לאחר 12 שנות זוגיות.
ב-1 באוגוסט 2015, בעקבות אירוע הדקירה והרצח במצעד הגאווה בירושלים, יצאה מהארון בדף הפייסבוק שלה כביסקסואלית.
מעבר רהנ&quot;ק
אגף משאבי אנוש
ונטספילס (כדורגל)
פוטבולה קלאב ונטספילס (בלטבית: Futbola Klubs Ventspils) הוא מועדון כדורגל מהעיר ונטספילס, לטביה. המועדון הוקם בשנת 1997. אצטדיון הבית שלו הוא אצטדיון ונטספילס אולימפיאקיס שבו 3,200 מושבים.
הקבוצה זכתה באליפות לטביה בשנת 2006 ובכך העפילה למוקדמות ליגת האלופות. היא הגיעה עד לסיבוב השני, בו הודחה על ידי רד בול זלצבורג. הקבוצה שיחזרה את ההישג בעונת . בעונת 2012/2013 הקבוצה שיחקה בליגת האלופות. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה הפסידה לקבוצת מולדה מנורווגיה והודחה מהטורניר.
בסך הכל, זכתה קבוצת הכדורגל של המועדון ב-3 אליפויות רצופות וב-3 גביעים רצופים.
בשנת 2000 שחקן הקבוצה ולדיסלב בזבורודוב הבקיע 7 שערים במשחק הגביע.
ונטספילס (מועדון כדורגל)
האיגרת אל בן הזאב
האיגרת אל בן הזאב (בפרסית: لوح خطاب به شيخ محمد تقى اصفهانى; באנגלית: Epistle to the Son of the Wolf) היא יצירתו המקיפה האחרונה של מייסד הדת הבהאית, בהאא אללה, בטרם נפטר ב-1892. היצירה היא איגרת ששלח בהאא אללה אל איש דת מוסלמי, שיח' מוחמד תקי נג'פי אצפהאני, בנו של שייח' מוחמד באקר (1819–1883), שאותו כינה בהאא אללה "הזאב", כיוון שהיה ממתנגדיה העזים של התנועה הבהאית, ונמנה עם האחראים להוצאתם להורג של שליח בהאא אללה, סולטאן אל-שהדאא, ואחיו ב-1879.
בחיבור זה, שאורכו בינוני, ציטט בהאא אללה רבים מכתביו הקודמים, והוא מהווה ריכוז של תפיסותיו המרכזיות.
רקע.
בספר פונה בהאא אללה לשיח' מוחמד תקי נג'פי, המכונה בספר "בן הזאב", וקורא לו לחזור בתשובה. אביו, שייח' מוחמד באקר, המכונה בספר "הזאב", ומוחמד חוסיין, האימאם-ג'ומעה מאספהאן, המכונה בספר "הנחשה", היו הקושרים נגד שני אחים, מוחמד-חוסיין נהרי ומוחמד-חסן נהרי.
שני האחים הללו הגיעו ממשפחה אריסטוקרטית ומבוססת באספהאן. האימאם-ג'ומעה של העיר היה חייב כסף לשני האחים, וכאשר הם באו אליו לדרוש את תשלום חובם, הוא הגה תוכנית לפטור את חובו. לאחר שהאחים התעמתו בנוסף עם שייח' מוחמד באקר ועם מסעוד מירזא (אחד מבניו של נאסר א-דין שאה קאג'אר), כל השלושה הגו תוכנית לכלוא את שני האחים, באשמת היותם בהאים.
האחים נהרי נעצרו לאחר מכן, הולכו ברחובות אספהאן לקול ההמון השואג, והוצאו להורג בצורה משפילה. בהאא אללה כתב מספר לוחות על האובדן של שני האחים, והוקיע את הבגידה שהביאה לרצח שניהם. איגרת אחת שכזאת הייתה ממוענת לשייח' מוחמד באקר, בה האשים בהאא אללה אותו ואת שותפו מוחמד חוסיין ברדיפת הבהאים.
בהאא אללה היה שבור ממותם של שני האחים. הוא הספיד את שניהם, בקראם להם "מלך השהידים" ו"אהוב השהידים", וגם "שני האורות הזוהרים".
תוכן.
בספר זה בהאא אללה מתאר אירועים היסטוריים, כמו מעצרו בניארוואן, סוג השרשראות שכבלו אותו, ועל המזימות שרקחו נגדו אנשי השגרירות הפרסית בקונסטנטינופול. בנוסף לכך כתב בהאא אללה על הצעתו לכמאל פאשה, פקיד טורקי, שממשלתו תקיים כנס עבור תכנון שפה וכתב עולמיים. בספר "הנה ה' עובר", שוגי אפנדי תיארך את הפגישה הזו לשנת 1863.
באיגרת מצטט בהאא אללה בהרחבה מכתבי הקודש הקודמים שלו. ובכך יצירה זו מהווה ריכוז של תפיסותיו החיוניות, כמו גם הרחבה וסיכום של מושגים קריטיים בדת הבהאית, שבאו לידי ביטוי בחיבוריו בצורה תמציתית בלבד.
באיגרת קרא בהאא אללה לצוואה שלו, "כתאב-י עהדי", בשם "ספר הארגמן". במסמך זה בהאא אללה ממנה את בנו, עבד אל-בהאא', ליורשו בהנהגת הדת הבהאית.
אה&quot;מ אפריקה (1781)
אוניית הוד־מלכותו "אפריקה" (באנגלית: HMS Africa) הייתה אוניית קו מדרגה שלישית של הצי המלכותי הבריטי, בעלת 64 תותחים. היא נבנתה במספנת דפפורד והושקה ב-11 באפריל 1781.