במהלך שנות ה-70 החלה עיראק לרכוש מערכות נשק מתקדמות מצרפת שכללו בין היתר מטוסי מיראז' F1 ויגואר. עיראק העבירה מספר טייסות קרב לסוריה ומצרים ששימשו אותן במהלך מלחמת יום הכיפורים.
במהלך שנות ה-80 גדל החיל בצורה ניכרת מ-330 ל-950 מטוסים זאת בשל מלחמת איראן–עיראק. חיל האוויר העיראקי מילא תפקיד מרכזי בהתקפות העיראקיות על הכוחות האיראניים. למרות גודלו, קרס חיל האוויר העיראקי במהלך מלחמת המפרץ. רבים ממטוסיו הושמדו, הן באוויר והן על הקרקע, ומטוסים רבים נמלטו לשטח איראן. בתום המלחמה נאסר על חיל האוויר העיראקי לטוס בדרום ובצפון המדינה, זאת כדי למנוע את התקפת האוכלוסייה השיעית והכורדית שניסו למרוד בשלטון המרכזי. בשנים שלאחר מלחמת המפרץ ירדה יכולתו של חיל האוויר העיראקי בצורה משמעותית ומרבית המטוסים תוחזקו בצורה גרועה. החיל כמעט ולא השתתף בלחימה בעת מלחמת עיראק ב-2003 שהסתיימה בכיבושה של עיראק ובהפלת משטרו של סדאם חוסיין.
לאחר המלחמה עבר החיל תהליך שיקום, ובין השאר קלט מטוסי קרב מתקדמים מסוג F-16 פייטינג פלקון. התהליך לא עלה יפה, וכיום (2021) עדיין נמצא החיל במצב ירוד.
קישורים חיצוניים.
, 31 באוקטובר 2012
פול קרוגמן
פול רובין קרוגמן (באנגלית: Paul Robin Krugman; נולד ב-28 בפברואר 1953) הוא כלכלן יהודי-אמריקאי, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2008. קרוגמן הוא פרופסור לכלכלה באוניברסיטת פרינסטון ובעל טור בעיתון הניו יורק טיימס.
קורות חייו.
קרוגמן נולד למשפחה יהודית באולבני, וגדל בלונג איילנד שבניו יורק. הוריו היגרו לארצות הברית מברסט, בלארוס בשנת 1922. הוא בוגר תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת ייל. בשנת 1977 סיים לימודי דוקטורט ב-MIT. הוא היה בין תלמידיו של ג'אגדיש בהאגוואטי אך בהמשך הוא הפך להיות בין מבקריו הבולטים בתחום הגלובליזציה.
קרוגמן לימד באוניברסיטאות ייל, MIT, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, בית הספר לכלכלה של לונדון ואוניברסיטת סטנפורד, בטרם הצטרף לסגל ההוראה באוניברסיטת פרינסטון, שם הוא לימד מאז שנת 2000. ב-2014 עבר ללמד באוניברסיטת העיר ניו יורק.
בין השנים 1982–1983 עבד בבית הלבן בעת כהונת רונלד רייגן כחבר בסגל מועצת היועצים הכלכליים לנשיא ארצות הברית. ב-1991 זכה במדליית ג'ון בייטס קלארק, המוענקת לכלכלן האמריקאי המשפיע ביותר מתחת לגיל 40. מאז 1992 הוא עמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, ב-2004 זכה בפרס נסיך אסטוריאס בתחום מדעי החברה.
לצד עבודתו האקדמית קרוגמן כתב לאורך השנים בעיתונים וירחונים כלכליים בולטים, בהם פורצ'ן, Harvard Business Review, האקונומיסט, ועוד. קרוגמן אף מפרסם בלוג קבוע באתר עיתון הניו יורק טיימס. בבוקר ה-13 באוקטובר 2008, לאחר שקיבל את הבשורה על זכייתו בפרס נובל לכלכלה, תחת הכותרת "בוקר מעניין", בחר לכתוב שורה אחת בלבד: "דבר מצחיק קרה לי הבוקר", תוך שהוא מפנה להודעה על זכייתו בפרס.
נשוי לרובין ולס, אף היא פרופסור בפרינסטון.
מחקריו ותפיסותיו.
קרוגמן מוכר בחוגי האקדמיה בזכות מחקרו על תאוריית מסחר ובזכות הסבריו הבהירים באשר למשבר מאזן תשלומים ותאוריית המסחר החדשה. מחקרו הידוע ביותר מכיל מודל שבו חברות ומדינות יוצרות וסוחרות בגלל יתרונות לגודל (באנגלית: Economy of scale). קרוגמן בלט כמבקר הכלכלה החדשה בשלהי שנות ה-90. קרוגמן אף מתח ביקורת על שערי חליפין קבועים הנהוגים במזרח ודרום-מזרח אסיה, וכן על מדיניותה הכלכלית של תאילנד לפני המשבר הכלכלי במזרח אסיה בשנת 1997.
סמוך לפרוץ המשבר הפיננסי ברוסיה בשנת 1998 מתח קרוגמן ביקורת על משקיעי קרן הגידור לונג טרם קפיטל, אשר רווחיהם היו תלויים בקיום שיטת שער החליפין הקבוע. באותה שנה קרוגמן גם ביקר את בועת האינטרנט וטען ש"עד 2005 לערך יתברר שהשפעת האינטרנט על הכלכלה אינה גדולה מזו של מכשיר הפקס.". קרוגמן מתואר ככלכלן נאו-קיינסיאני. ספרו "כלכלה בינלאומית: תאוריה ומדיניות", אשר התפרסם בשמונה מהדורות, הוא ספר לימוד מקובל בכלכלה בינלאומית ללא תחשיבים, בזכות הסבריו המקיפים על משבר מאזן התשלומים ותאוריית המסחר החדשה.
קרוגמן נחשב כבעל דעות פוליטיות ליברליות בנושאים חברתיים וסוציאל-דמוקרטיות בנושאים כלכליים. הוא היה ממבקריה החריפים של מדיניותו הכלכלית של נשיא ארצות הברית ג'ורג' וו. בוש.
בתקופת משבר הסאבפריים שב קרוגמן וקרא למדיניות ממשלתית מרחיבה על פי המסורת הקיינסיאנית וכן למדיניות מוניטרית מרחיבה של הבנק הפדרלי. הוא היה סקפטי לגבי סיכויי ההתאוששות כל עוד התמריץ שניתן הוא קטן מדי והירבה לתקוף את המפלגה הרפובליקנית על התעקשותה בנושא צמצום הגירעון, התעקשות שהיא לדעתו שלא במקומה בתקופה של מיתון. קרוגמן גם ביקר בחריפות את הבנק המרכזי האירופי וטען שמדיניותו המרסנת בתקופה של שפל מובילה באופן בלתי נמנע להתפרקותו של גוש האירו ולסבל אנושי מיותר ובלתי מוצדק. ספרו שיצא באמצע 2012 זכה לתשומת לב בתקשורת ובקרב הכלכלנים. טיעונו המרכזי היה שלפתרון המשבר בארצות הברית נדרש שילוב של הגדלה דרמטית בהוצאות הממשלה וחתירה של הבנקים המרכזיים לאינפלציה גבוהה יחסית. להערכתו, שילוב כזה יוכל לפתור את המשבר בזמן קצר יחסית.
הוא פרסם למעלה מ-200 מאמרים מקצועיים וכ-20 ספרים, חלקם אקדמיים וחלקם לציבור הרחב.
איבן אל היית'ם
קלנועית
קלנועית (באנגלית: Mobility scooter) היא כלי רכב חשמלי קטן לנוסע אחד או שניים, המשמש בעיקר לניידות בסביבה הקרובה. כלי הרכב מתאפיין במבנה בעל שלושה או ארבעה גלגלים, בעל רצפה (בניגוד לתלת אופן ממונע) ובעל כידון או הגה (בניגוד למרבית כיסאות הגלגלים הממונעים), הקל באופן משמעותי ממכונית. יש המחשיבים גם כיסא גלגלים ממונע דמוי קטנוע לקלנועית.
קלנועיות רבות משמשות כפריט טכנולוגיה מסייעת, החוסך מאנשים מוגבלי תנועה הליכה למרחקים ארוכים, ברשות הרבים. במסדרונות של מבני ציבור גדולים כמו בתי חולים ונמלי תעופה ובקניונים עשויות להיות קלנועיות עם נהג מקומי שמסיעות לקוחות כבדי תנועה.
השם "קלנועית" הוא מותג של כלי רכב חשמליים מתוצרת חברת "אפיקים רכב חשמלי – אגודה שיתופית יצרנית חקלאית בע"מ", המיועדים לסייע לאנשים מוגבלי תנועה (באנגלית: Mobility scooter).
למרות קיומו של סימן המסחר, השם "קלנועית" הפך בשפה העברית לשם גנרי של כל כלי רכב חשמלי לסיוע אנשים מוגבלי תנועה. נכון להיום, אין שם רשמי בעברית לכלי הרכב מלבד השם הגנרי.
היסטוריה.
הקלנועית הראשונה היא של חברת SEARS האמריקאית משנת 1954. לאחר מכן פותחה קלנועית גם על-ידי אלאן ר. טיים בשנת 1968 בבריג'פורט, מישיגן. מה שהניע את אלאן לייצר כלי רכב שכזה היה הרצון לעזור לבן משפחה שחלה בטרשת נפוצה. הכלי המסייע החשמלי הראשון נבנה בביתו של אלאן טיים, הדגם נקרא "אמיגו" והוא היה בעל הנעה קידמית בלבד. בהמשך, "אמיגו", Amigo Mobility International Inc, הפכה לחברת קלנועית וכיסאות גלגלים חשמליים דמויי קטנוע.
תיאור.
קלנועית מופעלת בדרך כלל על ידי סוללות. סוללה אחת או שתיים מאוחסנות על הרכב ונטענות על ידי מטען מתקע חשמל רגיל. ישנם מדינות בהם יש גם קלנועיות המופעלות על ידי דלק, אולם רובם מוחלפים במהירות על ידי המודלים החשמליים. ישנן קלנועיות בעלות הנעה קידמית ובעלות הנעה אחורית. קלנועית בעל הנעה קידמית הוא בדרך כלל קטן יותר מבעל הנעה אחורית. קיימות קלנועיות קטנות ליחיד ברוחב של 60–70 סנטימטר וקלנועיות לזוג נוסעים ברוחב של 94 סנטימטר.
בקלנועית ישנה ידית המותקנת על מוט ההיגוי עם הוראות לנסיעה קדימה, אחורה וכפתור שליטה במהירות הנסיעה. נסיעה קדימה ואחורה נשלטים על ידי לחצני בוהן, לחצני אצבעות או מתג.
הקלנועית גדולה יותר מכיסא גלגלים ועל כן הן מתאים פחות לשימוש ביתי. לעומת זאת, עבור אנשים ללא גמישות ידיים/כתפיים הנחוץ לשימוש בכיסא גלגלים, הם קלים יותר לשליטה. סיבוב הכיסא של הקלנועית הוא בדרך כלל קל יותר מאשר הזזת תומכות הרגל של רוב כיסאות הגלגלים הרגילים. קלנועית יעילה גם לאנשים בעלי שיתוק מערכתי או כללי (בעיות עורקים, ריאות, בעלי דלקות הפרקים או השמנת יתר), שעדין יכולים לעמוד, ללכת מספר צעדים או לשבת ללא צורך בתמיכה, ולהם יכולת שליטה במוט ההיגוי ובידיות השליטה. לקלנועית יש פחות נקודות אחיזה לגוף, כמו משענת ראש או משענת רגליים מאשר לכיסא גלגלים. גורם עיקרי המשפיע על פופולריות הקלנועית הוא שהיא אינה נראית ככיסא גלגלים אלא דומה יותר לקטנוע. בנוסף, קלנועית הוא בדרך כלל זול יותר מכיסאות גלגלים ממונעים ולכן הן נתפסים כאלטרנטיבה מועדפת.
בישראל.
בשנת 2006 תוקנו תקנות התעבורה לקבוע לקלנועית פטור מרישוי ולנוהג בו פטור מרישיון נהיגה. כן קובעות התקנות שהנהיגה בקלנועית מותרת רק מגיל 14 ומעלה, למעט נכים ואוסרת על נהיגה בה בכביש, אלא אם המדרכה אינה מאפשרת נהיגה וכן בתחומי מושב או קיבוץ. לכן, גם לפי תקנות התעבורה, קלנועית שונה מאופן מהותי מכיסא גלגלים ממונע.
על פי התיקון, קלנועית מוגדרת:
רכב מנועי בעל שלושה או ארבעה גלגלים המונע באמצעות מנוע חשמלי שנתקיימו בו כל אלה:
מבחינה הלכתית, התעוררה השאלה בקרב הציבור הדתי-מסורתי האם מותר לעשות שימוש ברכב חשמלי מסייע בשבתות וחגים. מכון 'צומת', מצאו פתרון טכני-הלכתי המאפשר לציבור זה לעשות שימוש ברכב גם בשבתות ובחגים תוך שמירה על ההלכה באמצעות מנגנון מיוחד שפותח בהתבסס על שתי הלכות: