גמר ליגת האלופות 2007 היה משחק כדורגל שהתקיים באצטדיון האולימפי באתונה שביוון ב-23 במאי 2007, שתוצאתו קבעה את זוכת ליגת האלופות לעונת . במשחק שיחק המועדון האנגלי ליברפול כנגד המועדון האיטלקי מילאן. שני המועדונים נפגשו בפעם השנייה בשלוש שנים במשחק הגמר, מה שהוסיף לחשיבות המעמד. בניגוד לפעם הקודמת, מילאן ניצחה במשחק בתוצאה 1–2, לאחר צמד שערים של פיליפו אינזאגי.
לפני 2007, זכייתה האחרונה של מילאן במפעל הייתה בשנת 2003, בעוד זכייתה האחרונה של ליברפול הייתה ב-2005 אחרי ניצחון על מילאן. שתי הקבוצות החלו את הטורניר בסיבוב המקדמות השלישי, התקדמו לשלב הבתים וסיימו אותו במקום הראשון בביתם. בדרך התמודדו שתי הקבוצות כנגד מועדונים בולטים בכדורגל האירופי; מילאן שיחקה כנגד סלטיק, באיירן מינכן, ומנצ'סטר יונייטד, בעוד שליברפול ניצחה בשמינית הגמר את האלופה הקודמת, ברצלונה, ושיחקה כנגד פ.ס.ו איינדהובן וצ'לסי.
הדרך לגמר.
שתי הקבוצות החלו את דרכן במפעל ליגת האלופות בסיבוב המוקדמות השלישי, על בסיס מיקומם בעונה הקודמת בליגות המקומיות של כל אחת מהן. לאחר שניצחו את יריבותיהן הוגרלו לשלב הבתים, אותו סיימו השתיים בראש הטבלה, כל קבוצה בביתה. כל המשחקים, עד לגמר, כללו מפגשים כפולים עם היריבות, במתכונת של בית וחוץ. סיבוב המוקדמות השלישי, כמו גם השלבים שלאחר שלב הבתים, היו במתכונת גביע, או "נוק-אאוט", לפיה העולה לשלב הבא נקבעת לפי הפרשי השערים בסיכום שני המפגשים.
את משחקי הבית שיחקה מילאן באצטדיונה סן סירו אשר במילאנו, בעוד שליברפול אירחה את יריבותיה באנפילד, אצטדיונה הוותיק שבעירה.
מילאן.
מילאן החלה את דרכה בסיבוב המוקדמות השלישי כנגד אלופת סרביה הכוכב האדום בלגרד. מילאן עלתה לשלב הבא בזכות ניצחונות 0–1 בביתה ו-1–2.
בהגרלת הבתים שובצה מילאן בבית ח', יחד עם א.א.ק. אתונה, אנדרכלט וליל. מילאן פתחה במגמה חיובית וניצחה את אתונה באצטדיונה הביתי סן סירו 0-3 משערים של פיליפו אינזאגי, יואן גורקוף וקאקה. מילאן סיימה בתיקו מאופס עם ליל במחזור השני, אך היא ניצחה בשני המשחקים הבאים, נגד אנדרלכט, בהם הצטיין במיוחד שחקנה קאקה, אשר הבקיע בשניהם 4 שערים.
על אף פתיחה טובה זו מילאן כשלה בשני משחקיה הבאים בסן סירו, ועלתה בין השאר בזכות כישלונן של ליל ואנדרלכט להגיע להכרעה במשחקים ביניהן. לאחר שישה משחקים מילאן עמדה בראש הבית ולה 10 נקודות, כאשר יריבתה העיקרית ליל, אשר ניצחה אותה במשחק האחרון 0–2, התייצבה כסגניתה.
הבית של מילאן
מילאן שובצה לשחק נגד סלטיק בשמינית הגמר. במפגש הראשון בין השתיים, באצטדיונה הביתי של סלטיק בגלאזגו, נפרדו השתיים בתיקו מאופס וזאת הייתה גם התוצאה בסיום 90 הדקות של המפגש במילאנו. מכיוון שבשלב זה הייתה חייבת להתקיים הכרעה בין הקבוצות, המשחק השני נכנס להארכה, כאשר במחציתה השנייה הובקע שער הניצחון מרגלי קאקה, אשר במהלך אישי רץ ממחצית המגרש ולבסוף הבקיע בין רגליו של שוער סלטיק.
ברבע הגמר שובצה מילאן כנגד הקבוצה הגרמנית עטורת התארים באיירן מינכן. המשחק הראשון היה מותח למדי - מילאן עלתה ליתרון פעמיים, אך באיירן הצליחה להשוות התוצאה לאחר כל שער, עד לתוצאת הסיום 2-2, אשר נקבעה בשער של שחקן באיירן דניאל ואן בויטן בסמוך לתום המשחק. במפגש הגומלין באצטדיונה של באיירן, אליאנץ ארנה, ניצחה מילאן 2-0, בין השאר הודות לשערים מהירים בתחילת המשחק.
בחצי הגמר פגשה מילאן שוב קבוצה מרובת הישגים ותארים, מנצ'סטר יונייטד האנגלית. גם כאן המשחק הראשון, באולד טראפורד אשר באנגליה, היה מותח למדי והוכרע רק בדקות הסיום. המשחק התאפיין בטעויות של שחקני ההגנה משני הצדדים, שהובילו לשערים לחובתן. על אף יתרון של מילאן באמצע המשחק, שני שערים של חלוץ יונייטד ויין רוני קבעו את תוצאת הסיום 2–3 למנצ'סטר. בביתה מילאן שלטה במגרש לאורך כל המשחק והביסה את יונייטד 0–3 בגומלין באיטליה, עם שערים של קאקה, סידורף וג'ילארדינו, ומילאן עלתה לגמר בפעם ה-11 בתולדותיה.
ליברפול.
ליברפול פתחה את עונתה האירופית בסיבוב השלישי של מוקדמות ליגת האלופות, במשחק כפול כנגד מכבי חיפה הישראלית. ליברפול ניצחה במשחק הראשון באנגליה 1–2. המשחק השני הסתיים בתוצאה 1-1. בסיכום המשחקים היה 2–3 לזכות ליברפול, שעלתה לשלב הבתים.
ליברפול שובצה לבית ג', לצד בורדו הצרפתית, גלאטסראיי הטורקית ופ.ס.ו איינדהובן ההולנדית. משחקה הראשון היה נגד איינדהובן והסתיים בתיקו מאופס. במשחק השני הראו האנגלים יכולת משופרת והובילו כבר מדקות הפתיחה, בדרך לניצחון 2–3 על גלאטסראיי. בשני המשחקים הבאים שיחקה ליברפול כנגד בורדו וניצחה בשני המקרים: 0-1 בצרפת ו-0–3 באנגליה. תוצאות טובות אלו, אשר הושגו בעיקר בזכות כוכבה של ליברפול פיטר קראוץ' וחבריו לקבוצה לואיס גרסיה וסטיבן ג'רארד, הבטיחו לליברפול את המעבר לשלב הבא. במשחק לאחר מכן, בזכות ניצחון 0–2 על איינדהובן הבטיחה ליברפול גם את המקום הראשון בבית המוקדם. המשחק האחרון, אשר תוצאתו הייתה חסרת משמעות עבור ליברפול, הסתיים בהפסד ביתי 2–3 לגלאטסראיי.
הבית של ליברפול
אתגר כבד עמד מול ליברפול בשמינית הגמר עם התברר זהות יריבתה - זוכת ליגת האלופות בעונה הקודמת ברצלונה. המשחק הראשון היה בקאמפ נואו, אצטדיונה של ברצלונה. ברצלונה עלתה ליתרון מוקדם, אולם שחקני ליברפול הצליחו להעלותה ליתרון 1–2 ולשמור עליו עד תום המשחק. בכך הייתה ליברפול לקבוצה השנייה בלבד באותה עונה שהצליחו לנצח את ברצלונה בקאמפ נואו. במשחק הגומלין שיחקה ליברפול במערך הגנתי בניסיון לשמור על יתרונם מהמשחק הראשון. על אף שברצלונה הצליחה להבקיע שער אחד ולנצח במשחק, הרי ששני שערי החוץ שהבקיעה ליברפול שימשו שובר שוויון והעלו את ליברפול לרבע הגמר.
ברבע הגמר פגשה ליברפול בסגניתה מהבית המוקדם - פ.ס.ו איינדהובן. במפגש הראשון שוב ניצחה ליברפול את הקבוצה ההולנדית 0–3 בזכות כוכביה ג'רארד, ריסה וקראוץ'. במשחק הגומלין ניצחה ליברפול 0–1 בביתה ועלתה לחצי הגמר, שם פגשה ביריבתה מהפרמייר ליג - צ'לסי. צ'לסי ניצחה במשחק הראשון סטמפורד ברידג', אצטדיונה הביתי, משער של ג'ו קול. ליברפול אימצה כוחותיה במשחק הגומלין, אך בתום 90 דקות השיגה גם היא שער בודד - 0-1, וכך נוצר מצב תיקו בסיכום שני המשחקים - 1-1 משערים ביתיים, ועל כן משחק הגומלין הגיע להארכה בת 30 דקות. גם הארכה זו לא הובילה לשינוי התוצאה, על אף שער של שחקן ליברפול דירק קויט שנפסל עקב נבדל. הקבוצות התייצבו לדו-קרב בעיטות עונשין. שוערה של ליברפול הצליח להדוף שתיים מבעיטות צ'לסי. בכך נפל הפור בחלקו של קויט, אשר שערו נפסל קודם לכן, להבקיע את שער הניצחון של ליברפול, ולהעלותה למשחק הגמר.
משחק הגמר.
לאחר שניצחו את כל יריבותיהן בשלבי ה"נוק אאוט", התייצבו מילאן וליברפול למשחק הגמר. בניגוד לשלבים הקודמים, התקיים המשחק באצטדיון נייטרלי - שאינו שייך לאף אחד מהמועדונים המשתתפים במשחק - האצטדיון האולימפי אשר באתונה - והמנצחת בו תזכה בתואר ללא צורך במשחק גומלין. על ארגון המשחק הופקדה התאחדות הכדורגל היוונית ומעליה ארגון אופ"א עצמו. תאריך המשחק נקבע ל-23 במאי 2007.
בעיות לפני המשחק.
לפני המשחק עלו מספר בעיות בארגונו. מתוך 63,800 כרטיסים אשר היו זמינים לאצטדיון, רק 9,000 כרטיסים נמכרו במכירה רגילה. יתר הכרטיסים חולקו בין שתי הקבוצות, 17,000 לכל אחת, ארגון אופ"א ונותני החסות למשחק, אשר קיבלו 28,000 כרטיסים. כתוצאה אוהדים רבים אשר רצו לקנות כרטיסים ביום המשחק לא יכלו להיכנס. משטרת יוון אשר נשלחה להשליט סדר במקום טיפלה בעומס האוהדים הממורמרים על ידי כך שפשוט הודיעה כי איש לא יכנס שכן האצטדיון מלא, זאת על אף שחלק מהאוהדים אשר המתינו מחוץ לאצטדיון כבר רכשו את הכרטיסים. גורמים באופ"א טענו כי החלטה זו נבעה ממקרי ספסרות וזיוף כרטיסים. לטענתם, לפחות 5,000 אוהדים ללא כרטיסים או עם כרטיסים מזויפים הצליחו למצוא דרכם לתוך האצטדיון ובכך מלאו את 74,000 המושבים שבו, ועל כן המשטרה סירבה להכניס אוהדים נוספים מחשש לצפיפות יתר שתגרום לאסון.
האוהדים שרכשו את הכרטיסים לא היו מוכנים לקבל את הגזירה וניסו לפרוץ דרך המחסומים שהקימו כוחות המשטרה. היוונים השתמשו בגז מדמיע ובאלות על מנת לפזר את הקהל. דובר אופ"א ויליאם גאילרד האשים את אוהדי ליברפול בגרימת הבעיות, והצהיר, "אוהדי מילאן לא התמודדו עם אותן הבעיות כיוון שלא התנהגו באותו אופן". דיווח של אופ"א שפורסם לאחר הגמר תייג את אוהדי ליברפול כ"גרועים ביותר באירופה" וגאילרד ציין: "איזה עוד קבוצת אוהדים גונבת כרטיסים מחבריהם האוהדים או מידיים של ילדים?". נשיא אופ"א מישל פלאטיני התנצל מאוחר יותר על ההערה. חלק מהביקורת על הארגון ניטחה גם באופ"א עצמה, בטענות כי הליך ביקורת הכרטיסים היה לוקה בחסר וכי לא ננקטו אמצעים מספיקים לשליטה בכמות האוהדים הגדולה. ראשי ליברפול טענו כנגד אופ"א כי הקצבת הכרטיסים הייתה גבוהה מאוד ביחס לבסיס אוהדיהם וכן כי ניתנו רק 16 כרטיסים לכל קבוצה עבור אוהדים נכים.
הכנות הקבוצות למשחק.
עבור שתי הקבוצות היה המשחק לחשוב ביותר באותה עונה. הן ליברפול והן מילאן לא הצליחו לזכות באף תואר אחר. על כן, לא רק שהיה זה התואר החשוב ביותר עליו יכלו להתמודד, הרי שהיה זה גם התואר היחיד בו יכלה כל אחת מהקבוצות לזכות. שתי הקבוצות נפגשו שנתיים קודם לכן באותו מעמד, אז חזרה ליברפול מפיגור 0–3 וניצחה בדו-קרב בעיטות עונשין, מה שגרם לתקוות נקמה מצד מילאן.