במחקר עוקבה, אשר נערך בקרב מבוטחי קופת חולים כללית במחוז שרון שומרון בין השנים 2007–2011 שכלל 17,044 ערבים ו-16,012 יהודים גברים ונשים, נמצא כי שיעור ההימצאות המתוקנן לגיל של סוכרת בקרב הערבים היה גבוה בהשוואה ליהודים, 18.4% ו-10.3% בהתאמה. הבדלים אלו התמידו בכל קבוצת הגיל ובשני המגדרים. בקרב היהודים לא נמצא הבדל בשיעורי ההימצאות בין הגברים והנשים, אולם בקרב הנשים הערביות נמצאו שיעורים גבוהים מאלו של הגברים הערביים (20% לעומת 16.7% בהתאמה).
ע"פ נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שיעור התמותה מסוכרת, בקרב ערביי ישראל, גדול פי 2.5 מהאוכלוסייה היהודית (נכון לשנת 2019).
עולים חדשים מאתיופיה וברית המועצות לשעבר.
ישראל קלטה אוכלוסיות מהגרים רבות במהלך המאה ה-20, האחרונות מביניהן הן עליה מאתיופיה ומברית המועצות לשעבר. מצטברות עדויות שבעולים שאינם ממדינות אירופה, ישנה עליה תלולה בשיעור הימצאות של סוכרת – משיעורים נמוכים לשיעורים גבוהים, כפי שנפצה באוכלוסיית עולי תימן. בקרב היהודים האתיופים אשר שמרו על אורח חיים מסורתי באתיופיה, שיעור הסוכרת היה פחות מ־1% עד לעלייתם לישראל, אולם עליה בשכיחות ההשמנה בקרבם, הובילה לעליה בשיעורי הסוכרת.
במחקר חתך נמצא, כי העלייה בשיעורי הימצאות סוכרת ויתר לחץ דם בקרב העולים מאתיופיה מצויה בקורלציה למשך המגורים בישראל. הימצאות הסוכרת בקרב יוצאי ברית המועצות גבוהה מזו של ילידי הארץ (10.1% לעומת 6.7%).
בקרב המהגרים, מצויות קבוצות אוכלוסייה המועדות לשיעורים גבוהים של סוכרת, אשר מתפתחת עם שינויים באורחות חייהם המסורתיים, הכוללים פעילות גופנית ודפוס תזונה מסורתית.
במחקר עוקבה, שנערך בקרב מבוטחי קופת חולים כללית במחוז שרון שומרון, אשר כלל 8398 עולים מאתיופיה, 1,541 עולים מברית המועצות לשעבר ו-15,977 ילידי ישראל, נמצאה הימצאות גבוהה ביותר של סוכרת בקרב עולים צעירים (עד גיל 50) מאתיופיה לעומת ילדי הארץ (17.1% לעומת 15% בהתאמה). הבדל זה לא נמצא בהשוואה בין עולים מברית המועצות וילידי הארץ.
בעולם.
בעולם, נכון לשנת 2015, ההערכה היא כי יש 392 מיליון אנשים אשר חולים במחלת הסוכרת מסוג 2, והם מהווים כ-90% ממקרי הסוכרת. זה משתווה לכ-6% מאוכלוסיית העולם. סוכרת מסוג 2 נפוצה הן בעולם המפותח והן בעולם המתפתח. עם זאת, היא אינה שכיחה במדינות הפחות מפותחות.
נראה כי נשים נמצאות בסיכון גבוה יותר, כמו גם קבוצות אתניות מסוימות, כגון אנשים מדרום אסיה, מהאיים באוקיינוס השקט, ממוצא לטיני וילידים אמריקאים. ממצא זה יכול להיות קשור לרגישות מוגברת לאורח החיים המערבי אצל קבוצות אתניות מסוימות. על אף שבאופן מסורתי נחשבת מחלת הסוכרת מסוג 2 כמחלה של מבוגרים, היא מאובחנת יותר ויותר בקרב ילדים, במקביל לעלייה בשיעורי השמנת היתר. יתר על כן, סוכרת מסוג 2 מאובחנת בתדירות גבוהה כמו סוכרת מסוג 1, אצל בני נוער בארצות הברית.
שיעורי הסוכרת בשנת 1985 נאמדו בכ-30 מיליון, עלו ל-135 מיליון בשנת 1995 ואף ל-217 מיליון בשנת 2005. עלייה זו ככל הנראה נגרמה בעיקר בשל הזדקנות האוכלוסייה העולמית, ירידה בביצוע פעילות גופנית ועלייה בשיעורי השמנת היתר. חמש המדינות עם המספר הגדול ביותר של אנשים עם סוכרת, נכון לשנת 2017, הן סין עם 114.4 מיליון, הודו עם 72.9 מיליון, ארצות הברית עם 30.2 מיליון, ברזיל עם 12.5 מיליון ומקסיקו עם 12 מיליון. ארגון הבריאות העולמי הכריז על מחלת הסוכרת כמגפה עולמית.
פתוגנזה.
סוכרת מסוג 2 נגרמת על ידי הפרעה בשני מנגנונים עיקריים - פגיעה בייצור ובהפרשת האינסולין מתאי בטא בלבלב מחד, והפרעה בפעילות האינסולין על איברי המטרה - כבד, שריר ושומן (תנגודת לאינסולין) מאידך. במצב זה התאים אינם מצליחים להגיב בצורה מתאימה לכמויות הנורמליות של האינסולין, מה שקורה בעיקר בשרירים, בכבד וברקמות השומן. השמנה וחוסר בפעילות גופנית גורמים לעלייה בתנגודת לאינסולין, שהיא ההפרעה העיקרית הגורמת להתפתחות של מצב טרום-סוכרת ולבסוף לסוכרת מסוג 2. סוכרת תופיע רק כאשר בנוסף לתנגודת לאינסולין תהיה גם הפרעה בהפרשת האינסולין. בכבד, אינסולין בדרך כלל מדכא שחרור של גלוקוז. עם זאת, במצב של תנגודת לאינסולין, הכבד משחרר גלוקוז לדם באופן לא סדיר. היחסים בין תנגודת לאינסולין לפגיעה בתפקוד של תאי הבטא שונים מאדם לאדם, שמיעוטם סובלים בעיקר מתנגודת לאינסולין ורק מעט חוסר בהפרשת האינסולין, והשאר להפך.
גורמי סיכון.
התפתחות מחלת הסוכרת מסוג 2 נגרמת על ידי שילוב של אורח חיים וגורמים גנטיים. בעוד שחלק מגורמים אלו ניתנים לשליטה, כגון תזונה והשמנת יתר, על גורמים אחרים, כגון מגדר, גנטיקה ועלייה בגיל, לא ניתן לשלוט. מחסור בשינה הוא גורם נוסף שנקשר לסוכרת מסוג 2. הקשר הוא ככל הנראה על ידי השפעת מחסור בשינה על חילוף החומרים של האדם. סוכרת הריונית מגדילה את הסיכוי של האישה ללקות לאחר הלידה בסוכרת מסוג 2, וכן היא מגדילה את הסיכון של ילדיה לסבול עם התבגרותם מהשמנה ומסוכרת מסוג 2. גורמי סיכון נוספים הם שחלות פוליציסטיות, לחץ דם גבוה, ובנוסף קיים קשר הדוק בין סוכרת להיפרליפידמיה (רמות גבוהות של שומני הדם: טריגליצרידים וכולסטרול), אף שמומחים חלוקים ביניהם אם סוכרת היא תוצאה של היפרליפידמיה או שהיא הגורמת לכך.
אורח חיים.
אורח החיים ממלא תפקיד חשוב בהתפתחות מחלת הסוכרת מסוג 2. הגורמים הנכללים באורח חיים הם השמנת יתר (מוגדר כ-BMI מעל 25), חוסר בפעילות גופנית, תזונה לא נכונה, לחץ נפשי ומגורים בעיר המודרנית. השמנה קשורה ל-30% מהמקרים אצל אנשים ממוצא סיני ויפני, ל-60%-80% מהמקרים אצל אנשים ממוצא אירופאי ואפריקאי ו-100% מהמקרים באנשים ממוצא פימה ואיי האוקיינוס השקט. בקרב אלה שאינם בהשמנת יתר, יחס גבוה בין המותן לירך הוא גורם נוסף. יתר על כן, נראה כי עישון נמצא כגורם סיכון להתפתחות סוכרת מסוג 2.
התזונה היא גורם משמעותי המשפיע על הסיכון לחלות בסוכרת מסוג 2. צריכת משקאות ממותקים קשורה לעלייה בסיכון. סוג השומנים הנצרכים בתזונה הוא חשוב, שומן רווי ושומן טרנס מגדילים את הסיכון לחלות, ומנגד שומן בלתי רווי ושומן חד-רווי מקטין את הסיכוי. בנוסף, נראה כי אכילה מרובה של אורז לבן גם היא מגדילה את הסיכון לחלות במחלה.
חוסר בפעילות גופנית גורם ל-7% מהמקרים של התפתחות מחלת הסוכרת מסוג 2. יתר על כן, פסולת אורגנית שאינה מתכלה עלולה לשחק תפקיד בתחלואה זו.
גנטיקה.
רוב מקרי הסוכרת מערבים גנים רבים, כאשר כל אחד מהם הוא תורם קטן להסתברות הגדלה להפוך לסוכרתי מסוג 2. אם לאחד מתאומים זהים יש סוכרת, הסיכוי שהתאום השני יפתח סוכרת במהלך חייו גדול מ-90%, בזמן שאצל תאומים לא זהים הסיכוי הוא 25-50%. נכון לשנת 2011, התגלו יותר מ-36 גנים שמגדילים את הסיכוי לחלות בסוכרת מסוג 2. כל הגנים האלו יחד מהווים עדיין רק 10% מהמרכיב התורשתי הכולל של המחלה. האלל TCF7L2, לדוגמה, מגדיל את הסיכון לפתח סוכרת פי 1.5, והוא הסיכון הגדול ביותר לגרסאות הגנטיות הנפוצות. רוב הגנים הקשורים לסוכרת מעורבים בפעילות תאי הבטא.
ישנם מקרים נדירים של סוכרת הנגרמים עקב חריגה בגן יחיד (ידוע בתור צורות מונוגניות של סוכרת או "סוגים ספציפיים אחרים של סוכרת"). מקרים אלה כוללים את סוכרת מבוגרים התוקפת צעירים (באנגלית: (maturity onset diabetes of the young (MODY), , וסינדרום רבסון-מנדנהל , בין היתר. סוכרת מבוגרים התוקפת צעירים (MODY) מהווה 1-5% ממקרי הסוכרת באנשים צעירים.
מצבים רפואיים.
ישנן מספר תרופות ובעיות בריאותיות העלולות לגרום לסוכרת. חלק מהתרופות העלולות לגרום לתחלואה הן הורמונים גלוקוקורטיקואידים, תיאזידים, חוסמי בטא, תרופות אנטי-פסיכוטיות לא טיפוסית וסטטינים. נשים שסבלו בעבר מסוכרת היריון נמצאות בסיכון גבוה לפתח סוכרת מסוג 2. חלק מהבעיות הבריאותיות הקשורות לסיכוי מוגבר לסוכרת הן אקרומגליה, תסמונת קושינג, יתר פעילות של בלוטת התריס, פאוכרומוציטומה, וסוגים מסוימים של סרטן, כגון גלוקגנומות. יתר על כן, מחסור בטסטוסטרון קשור גם הוא לסיכוי לחלות בסוכרת מסוג 2.
תסמינים.
התסמינים הקלאסיים של סוכרת מסוג 2 הם השתנה תכופה, צמא מוגבר, רעב מוגבר וירידה במשקל. תסמינים נוספים אשר חולים במחלה מדווחים עליהם הם היסטוריה של ראייה מטושטשת, גירוד, נוירופתיה, עייפות, זיהומים חוזרים בנרתיק לנשים ופצעים קשי-ריפוי. עם זאת, אנשים רבים לא חווים תסמינים בשנים הראשונות, ומאובחנים על ידי בדיקות שגרתיות. לעיתים רחוקות חולים במחלה עלולים לפתח מצב היפרגליקמי היפראוסמולרי, מצב זה הוא סיבוך של המחלה שמתבטא ברמות גלוקוז חריגות בדם, ירידה במצב ההכרה ולחץ דם נמוך.
הסברים לגבי התסמינים:
סיכונים וסיבוכים.
סוכרת מסוג 2 היא מחלה כרונית שלרוב מקטינה את תוחלת החיים ב-10 שנים. זה קשור באופן חלקי למספר הסיבוכים האפשריים של מחלת הסוכרת, שרבים מהם נובעים מהרס של כלי הדם בגלל הצטברות של הגלוקוז בהם:
יתר על כן, סיבוכים נוספים אפשריים לסוכרת מסוג 2 הם פגיעה בבריאות הפה והשיניים, פגיעה בתפקוד המיני והפרעות במערכת העיכול.
דרכי אבחון.
חשוב לאבחן סוכרת מוקדם ככל האפשר, כדי להתחיל בטיפול. אם המחלה מאובחנת בשלב מוקדם ומטופלת בהתאם, ניתן לקיים שגרת חיים תקינה ופעילה, ולהקטין את הסיכון לסיבוכים.
ישנם כמה מדדים שעל פיהם ניתן לקבוע שהנבדק חולה בסוכרת:
הבחנה בין סוכרת מסוג 1 לסוכרת מסוג 2.