בעת מלחמת העולם הראשונה השתמשה יצרני הנשק והפלדה הגרמנית קרופ במוליבדן על מנת לשפר את ביצועי תותחי העל שלה. המוליבדן שהוסף לפלדה העלה את נקודת ההתכה של הפלדה ל-2,620 מעלות צלזיוס, כאלף מעלות יותר מעל נקודת ההתכה של ברזל. כן ביטל המוליבדן את תכונת הפריכות של הפלדה המתגלה בטמפרטורות גבוהות וגורמת להסדקותה. כיוון שאדמת גרמניה עניה ביסוד זה, רכשה ממשלת גרמניה, באמצעות חברת קש מכרה בקולורדו שבארצות הברית ב-40,000 דולר בלבד והחלה לייצא את היסוד לגרמניה. רק ב-1916, באמצעות הנדסה הפוכה של שרידי קני תותח גילו הבריטים שהפלדה של קרופ הכילה מוליבדן והחלו להשתמש בעצמם ב"פלדת מולי" לייצור שריונות טנקים.
מקורות בטבע.
מוליבדן נמצא בטבע בצורת מינרלים כמו MoS2 CaMoO4 ו-PbMoO4.
ב-2018 נכרו 300,000 טון מוליבדן בעולם. המפיקה הגדולה ביותר הייתה סין (43%) ואחריה צ'ילה (20%), ארצות הברית (14%), פרו (9%) ומקסיקו (5%). יחד סיפקו חמש מדינות אלה 93% מכלל התפוקה העולמית.
תפקיד ביולוגי.
בצורתו כמינרל הוא חיוני ומהווה רכיב מפתח בשלושה אנזימים לפחות: קסנטין אוקסידאז (xanthine oxidase), אלדהיד אוקסידאז (aldehyde oxidase) וסולפיט אוקסידאז (sulfite oxidase). אנזימים אלה מעורבים בחילוף החומרים של פחמימות, חמצון שומנים וחילוף החומרים של השתן. בגופו של מבוגר ממוצע יש בסך הכול 9 מ"ג מוליבדן המרוכזים בעיקר בכבד, בכליות, בבלוטות האדרנל, בעצמות ובעור. נמצא שלמחסור במוליבדן יש קשר לסרטן ושט, סרטן קיבה ריקבון שיניים ואין-אונות. בין הסימנים המעידים על מחסור יהיו גם ליקויים במערכת העצבים המרכזית והצטברות חומצת שתן.
לאדם דרושים לפחות 45 מק"ג בממוצע ליום. מרבית מיני המזונות עניים וחסרים את המינרל.
בנוסף, האנזים ניטרוגנאז, המשתתף בקיבוע החנקן ביצורים פרוקריוטים, מכיל אטומי מוליבדן כחלק מהמרכז הפעיל שלו בקופקטור FeMo-co. לכן, ליסוד זה יש תפקיד מפתח במחזור החנקן בטבע.
איזוטופים.
למוליבדן 6 איזוטופים יציבים וכמעט 20 איזוטופים רדיואקטיביים. האיזוטופ 99Mo משמש ליצירת איזוטופ של 99Tc בצורה מלאכותית.
אמצעי זהירות.
אבק מוליבדן ותרכובות מוליבדן, כמו MoO3, יכולים להיות רעילים בשאיפה או בבליעה.
יחסית למתכות כבדות אחרות, למוליבדן רעילות נמוכה.
קורס קצינים
בצה"ל, קורס קצינים הוא הקורס העיקרי (קיימים חריגים) המקנה לחיילים דרגות קצונה. זהו קורס התנדבותי הכולל לימודי מנהיגות וניהול בנוסף להכשרה צבאית מקצועית. הקורס נערך בבה"ד 1, שהוא בית הספר לקצינים של צה"ל.
קורס הקצינים מחולק לשלוש מגמות עיקריות:
בשנת 2001, מונתה עדי צברי אוסטנלו כמ״פ הראשונה בבה״ד 1 ובכך פתחה את הדלת לנשים מ״פיות בקורסי הקצינים.
עד שנת 2002 התקיימה חלוקה שונה של המגמות בבית הספר. גדוד גפן היווה את קורס קציני חי"ר, וקיים הכשרה נפרדת לצוערי חטיבות החי"ר והיחידות המיוחדות, פלוגות הסיור המשורינות ועוד. צוערי ההנדסה, השריון, התותחנים, הקשר והמודיעין שיועד לגדודים קרביים, ביצעו קורס שנקרא קורס קציני אג"ם ("אגמי"). מגמת נחשון של היום כונתה אז בסיסי.
מבנה הקורס.
הקורס מחולק לשני שלבים עיקריים, אשר משכם הכולל משתנה מחיל לחיל:
בעבר, היה נהוג שלב נוסף - מערך ההכנה לקצונה, אשר התבצע בבה"ד אליו שייך החייל, במשך כחודש. במהלך ההכנה החייל עבר סדרה של שיעורים ואימוני כושר על מנת להכינו בצורה המיטבית לבחני הכניסה בבה"ד 1. שלב זה בוטל בשנת 2015, ובמקום ההכנה יש שבוע שנקרא "קורס פיקוד זוטר" או "סדרת מיון חיילית" - אשר תפקידו למיין ולסנן שוב את הנכנסים לבה"ד 1.
תכנים.
התכנים שונים במעט מקורס לקורס, אך עיקר החומר המועבר לצוערים הוא דומה: שיעורים בניתוח קרקע ואויב, מנהיגות צבאית, היסטוריה צבאית, מורשת קרב, פיקוד ושליטה, הבנה של פקודה צבאית וכתיבתה. במקביל מועברים שיעורי קרב מגע וכושר גופני, והצוערים נבחנים מעת לעת בניווטים. ב-2011 יזם מפקד הבה"ד דאז, אל"ם ערן ניב, תוכנית לחיזוק המוכנות המנטלית של צוערי קורס קציני החי"ר לאפשרות כי יופתעו על- ידי האויב.
היסטוריה ומגדר.
בתחילה היה הקורס מחולק לפי מגדר: חיילים עברו את הקורס בבה"ד 1 וחיילות עברו אותו בבה"ד 12, שהכשיר קצינות, מ"כיות וטירוניות.
בשנות השבעים נערך קורס קצינים לנגדים ותיקים בבה"ד 3 (ליד שכם). קורסי "הסמכה לקצונה" היו נפוצים עד תחילת שנות האלפיים, ובהם נגדים או חוזרים לשירות עברו קורס מזורז עיוני בן 5 שבועות, בסופו קיבלו דרגות קצונה, אך ללא סיכת המ"מ. כיום המגמה לא קיימת, ונגדים בכל הדרגות עושים את הקורס ככל חייל אחר. חוזרים לשירות מקבלים לעיתים דרגות ייצוג זמניות, אך מחויבים להשלים קורס קצינים רגיל תוך זמן קצר מחזרתם לשירות כדי להיחשב כקצינים מן המניין.
בתחילת שנות ה-2000 החלה מגמת קורס קצינים אחוד - גברים ונשים העוברים יחדיו את הקורס תוך הקפדה על השילוב הראוי. מגמת נחשון האחודה הועברה במשך שמונה מחזורים בבה"ד 12, בעוד שמגמות מעוז ולהב (אחודות אף הן) הועברו בבה"ד 1. כחלק מהשינוי הועברו מספר הכשרות שבוצעו במגמה האג"מית למגמת להב (כגון הכשרת קציני שריון), ומאז מגמת מעוז מיועדת להכשרה לסביבת הגדוד הלוחם ומגמת להב מיועדת לכלל לוחמי יחידות השדה.
באפריל 2005 אוחדו שני בתי הספר לקצינים מתוך מגמת ייעול כלל צה"לית, וכיום כל שלוש המגמות מועברות בבה"ד 1. בבה"ד 12 מוסיף להתקיים כיום קורס קצינים תקופתי לבעלי נכויות ומתנדבים לצה"ל אשר זקוקים לקרבה מיוחדת לבית חולים.
בשנת 2005 דרגי הפיקוד בבה"ד 1 נאלצו לעמוד בפני סדרת הליכי שימוע, בשל סדרת התייבשויות צוערים, תאונות אימונים שהביאו לפציעת צוערים, התאבדות צוער במתקן ותלונות על הטרדות מיניות של צוערות בבסיס על ידי מפקדיהן.
בשנת 2016 החל לראשונה פיילוט לקורס קצינים נפרד לקציני חיל האוויר (המקביל למגמת נחשון) תחת תוכנית "קצונה בסמכות". הפיילוט מועבר לשני מחזורים, מרץ ויוני, אשר בסופם יתוחקרו התוצאות ויבחן האם להמשיך במתכונת זו ולהרחיבה משנת 2017. הקורס נערך תחת בית הספר לקצינים של חיל האוויר בבסיס עובדה (בח"א 10).
באפריל 2018 נפתח קורס קצינים הראשון לחיילי מילואים.
ביוני 2019 החל לראשונה פיילוט של קורס קצינים פרופסיונאלי (תחת מגמת נחשון)- קורס קצינים המיועד לחוזרי שירות, אנשי קבע בעלי תארים אקדמאים במקצועות הבאים: רופאים, יועצים ארגוניים, סוציולוגים, אנשי מיון והערכה, חוקרים, קציני בריאות נפש, עורכי דין ועוד.
חריגים.
כיום קיימות שבע דרכים שבהן חייל יכול להיות קצין ללא סיום קורס קצינים בבה"ד 1. את חלקן ניתן לזהות בנקל על ידי העדר סיכת מ"מ:
יצפאן
בית הנובר
בית הנובר (בגרמנית: Haus von Hannover) היא שושלת מלכים ממוצא גרמני שמלכה באנגליה ובבריטניה משנת 1714 ועד המלך הראשון בשושלת, ג'ורג' הראשון, הומלך לאחר מותה של המלכה אן, כיוון שהיה הפרוטסטנטי הקרוב ביותר אליה מבחינה משפחתית (שניהם היו ניניו של ג'יימס הראשון כך שלמעשה בית הנובר הוא מעין המשך לבית סטיוארט, דרך סופיה מהנובר, נכדתו של ג'יימס הראשון ואמו של ג'ורג' הראשון).
בנוסף לכך שלטה השושלת גם בנסיכות הבוחר מהנובר, שהפכה לבסוף לממלכת הנובר. בחלק מן השנים הייתה ממלכה זו תחת אוניה פרסונלית עם הממלכה הבריטית.
מקור השם.
בית הנובר נקרא כך, כיוון שתחילת השושלת היא מממלכת הנובר שבגרמניה. הנובר, באותם ימים, הייתה בעלת יחסים מיוחדים עם בריטניה. לכן בתחילת המלכות של בני השושלת, נקראו בפי העם "גרמנים" או "זרים". בתחילה גם המלכים היו בעלי צביון גרמני, עד שהמלך ג'ורג' השלישי התנתק מצביון זה ונהיה קרוב יותר לעם הבריטי.
תחילת שושלת הנובר.
בית הנובר החל את דרכו בשנת 1692. ארנסט אוגוסט (נחשב לראשון לבית הנובר) קיבל תואר של נסיך בוחר מקיסר האימפריה הרומית – לאופולד הראשון כאות הוקרה על תרומתה של משפחת הנובר במלחמת תשע השנים. לאחר פטירתו, הוריש ארנסט אוגוסט את תאריו ואדמותיו לבן שלו – גאורג לודוויג. ב-1705 נפטר הדוכס של גלוסטר שהיה בנה והיורש היחיד של אן, מלכת בריטניה. הפרלמנט הבריטי העביר חוק שלפיו יעבור הכתר לאחר מותה לקרוב המשפחה הפרוטסטנטי הראשון. מכיוון שהקרובה הפרוטסטנטית הייתה בת דודתה סופיה, אמו של גאורג, היא הפכה באופן מיידי ליורשת העצר. בשנת 1708 לאחר מלחמת הירושה הספרדית אישרה האספה הקיסרית את מעמדו של גאורג כנסיך בוחר. בשנת 1714 לאחר מותה של אמו, הוא הפך להיות יורש העצר וחודשיים לאחר מכן, מתה המלכה אן והפרלמנט הכריז על גאורג כ- ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה. כאן מתחילה תקופת כהונתו של בית הנובר כבית המולך בבריטניה עד שנת 1901 בה הוא מתחלף עם בית וינדזור.
אחרי בית הנובר.
להלכה, הסתיימה מלכות בית הנובר בשנת 1901. למעשה, שושלת זו מולכת באנגליה עד היום הזה. המלכה ויקטוריה הייתה המלכה האחרונה לבית הנובר. לאחר מותה, בשנת 1901, ירש את כסאה בנה, המלך אדוארד השביעי. מכיוון שאדוארד לא נשא את שם משפחת אמו (הנובר) אלא את שם משפחת אביו, היה למלך הראשון מבית סקסה-קובורג-גותה. יורשו, ג'ורג' החמישי החליף את שם משפחתו במהלך מלחמת העולם הראשונה, מבית סקסה-קובורג-גותה לבית וינדזור (הגייה: וינזור) על-שם טירת וינדזור, שהיא ביתה של משפחת המלוכה. הסיבה להחלפת השם הייתה המלחמה בין אנגליה לגרמניה, והמלך סבר שלא מן הראוי הוא להבליט שבראש בריטניה עומד מלך מבית גרמני. ולכן שינה אותו ל"בית וינדזור", שהוא הבית המולך כיום, ואשר ימלוך עד מותה של המלכה אליזבת השנייה (יורשה, צ'ארלס, נסיך ויילס, נושא את שם משפחת אביו, "מאונטבאטן-וינדזור").
ג'ורג' הראשון
ג'ורג' השני