בתחילת 1959 ביצעו בקיבוץ עבודות להגדלת הצינור שהוביל את המים מהסכר לקיבוץ. בשלב זה התגברה המלחמה על המים והתנכלויות לאספקת המים אירעו לעיתים קרובות. הסורים נהגו לסתום את הצינור בשטח ישראל או לסתום את המעיין עוד בשטחם לפני מעבר המים לשטח ישראל ואז לפתוח אותו בלחץ משקיפי האו"ם.
בנובמבר 1966 הסורים פעלו להטות את מי הדופיילה הטיית קבע. בעקבות זאת, הוחלט באפריל 1967 על הקמת מפעל מים חדש שיביא לקיבוץ מים מנחל דן.
הקיבוץ כיום.
שמיר הוא קיבוץ מתחדש (מופרט) הנותן לחבריו רשת ביטחון כלכלית.
עיקר פרנסתו של הקיבוץ על שני מפעלי תעשייה: "שמיר אופטיקה", לייצור ושיווק עדשות מתקדמות, ו"שלא"ג", המייצר בדים לא ארוגים. בשנת 2011 רכשה חברת הצרפתית מהקיבוץ 13% מהמניות של "שמיר אופטיקה" לפי שווי של 260 מיליון דולר, ובנוסף רכשה 37% מהמניות שהיו בידי הציבור. בשנת 2022 מכר הקיבוץ את יתרת מניותיו (50%) ב"שמיר אופטיקה" לחברת תמורת 500 מיליון דולר.
המשק החקלאי שלו כולל, בין השאר, מכוורת, בקר לבשר ולול פיטום.
ילדי שמיר לומדים בבית הספר היסודי "לב העמק" בנאות מרדכי ובבית הספר העל-יסודי "עינות ירדן" בעמיר.
ליד הקיבוץ הוקמה שכונת הרחבה קהילתית.
בקיבוץ פועלת קבוצת הכדורמים הפועל שמיר/גליל עליון.
הצייר משה כגן הקים בקיבוץ מוזיאון אזורי לעתיקות וכן גלריה לאמנות.
בשמיר קיימים שני מפעלי הייטק המפתחים מוצרי תוכנה לעולם האופטיקה ועדשות ה-FreeForm.
כפר גלעדי
כְּפַר גִּלְעָדִי הוא קיבוץ באצבע הגליל ליד מטולה וקריית שמונה השייך למועצה אזורית הגליל העליון. הקיבוץ מורכב מאיחוד שנעשה בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 בין כפר גלעדי, תל חי וקיבוץ טבריה. מדרום לקיבוץ שוכנת כיום מכללת תל חי.
תולדות היישוב.
הקמת היישוב.
כפר גלעדי הוקם במלחמת העולם הראשונה, בתאריך 21 באוקטובר 1916, על אדמת יק"א. ראשוני חלוציה היו חברי אגודת השומר שנוסדה בשנת 1909 בגליל. החברים המקימים היו ישראל ומניה שוחט, יוסף טרומפלדור, ישראל גלעדי, מניה לויטין, יצחק בן-צבי, אלכסנדר זייד, יחזקאל חנקין, יחזקאל ניסנוב, צבי בקר, מנדל פורטוגלי ומשה גבעוני (גולדשטיין). שאיפת המייסדים, שהיו שומרי מושבות, הייתה להתיישב על גבולות הארץ, במקומות מסוכנים ביותר. לפיכך בחרו בגבעה זו בקרבת גבול הארץ. האמונה הייתה אז שגבולות הארץ נקבעים בהתאם לתחומי ההתיישבות.
צריף הראשונים ("צריף העץ") התנוסס למרחוק ונקרא בפי הערבים "התחשיבה", וסימל את היישוב בשנותיו הראשונות. תחילה חשבו לקרוא ליישוב "גבעת־השומר" אבל בסוף הוחלט על השם "כפר בר־גיורא", על שם אגודת בר גיורא שחבריה הקימו את "השומר". בשנת 1918, עם מות חברם, ישראל גלעדי, שהיה מראשי "השומר" ומנהיג הקבוצה שהתיישבה במקום, הוחלט לקרוא את היישוב על שמו.
כפר גלעדי כמו תל חי ויישובים אחרים בסביבה היו חלק מההתיישבות החדשה בתחילה המאה ה-20 באצבע הגליל. לאחר מלחמת העולם הראשונה נמצא היישוב בתחילה בתחום המנדט הצרפתי על סוריה, מאוחר יותר תוקן הגבול ואזור אצבע הגליל צורף למנדט הבריטי על ארץ ישראל. הימצאות היישובים היהודיים באצבע הגליל תרמה להחלטה על צירוף האזור לארץ ישראל.
התפתחות אוכלוסיית היישוב.
במלחמת העולם הראשונה, עת חיפשו הטורקים את אנשי ניל"י, הם אסרו את כל הגברים במקום והיישוב ננטש. הוא נעזב פעם נוספת בעקבות אירועי תל חי במרץ 1920, ולאחר שבעה חודשים שבו המתיישבים למקום. בספטמבר 1921 הצטרפו אנשי "השומר" מכפר גלעדי לגדוד העבודה, ובשנים שלאחר מכן קלט הקיבוץ מאנשי הגדוד. בשנת 1926 התאחדו שני הקיבוצים השכנים לקבוץ אחד ושמו: "כפר גלעדי-תל חי". לאחר הצטרפות קיבוצי גדוד העבודה לקיבוץ המאוחד קלט כפר גלעדי בשנת 1932 את "קיבוץ טבריה" של תנועת נצ"ח, מעולי המדינות הבלטיות וברית המועצות. בשנת 1936 באו לקיבוץ עולים מגרמניה ובהמשך הגיעו קבוצות רבות של נוער מניצולי השואה ועולים מארצות המזרח.
במהלך שנות השלושים והארבעים, שימש כפר גלעדי כתחנת מעבר מרכזית למעפילים שעלו לארץ דרך סוריה ולבנון. העולים דרך לבנון הוסתרו תחילה בכפר גלעדי, הועברו לאיילת השחר, משם לראש פינה ולאחר שצוידו בבגדים מתאימים ותעודות נשלחו לחיפה. בשיטה זו עברו בכפר גלעדי כ-8,000 עולים באופן בלתי-חוקי.
במלחמת העולם השנייה נדרשו החברים להתפנות בגלל הסכנה מצבא צרפת של וישי ששלט בסוריה. היישוב לא פונה, פרט לילדים שהועברו זמנית לתל יוסף. בשנות המאבק בבריטים שימש בסיס לפלוגות השדה (פו"ש), לפלמ"ח ובסיס להעפלה דרך היבשה מגבול סוריה וגבול לבנון.
בראשית שנות החמישים, בעת הפילוג בקיבוץ המאוחד עבר כפר גלעדי טלטלה קשה כאשר חלק מן החברים בקיבוץ פרשו לקיבוץ הגושרים וקבוצת פורשים מדפנה נקלטה בו.
במאה ה-21.
מאז שנת 2004 כפר גלעדי הוא קיבוץ משתנה (מופרט) שחבריו מקבלים שכר דיפרנציאלי (לא שוויוני) ומשלמים עבור חלק מהשירותים שמספק הקיבוץ לחבריו. בקיבוץ בית ספר יסודי אזורי בשם "עלי גבעה".
במהלך מלחמת לבנון השנייה, ב־6 באוגוסט 2006, פגעה קטיושה שירה החזבאללה בקבוצת חיילי מילואים, מחטיבה 226, שחנתה בסמוך לכניסה לבית הקברות, בהמתנה לכניסה ללבנון לפעילות מבצעית. מהפגיעה נהרגו 12 חיילים, והייתה זו אחת התקריות הקשות במלחמה. לאחר האירוע האשימו חלק מהמשפחות השכולות את בני הקיבוץ בכך שלא התירו לחיילים את הכניסה לקיבוץ בטענה שהחיילים יפגעו ברכוש הקיבוץ, אך אנשי הקיבוץ התנערו מאחריות ואילו תא"ל אלון פרידמן, ראש מטה פיקוד הצפון, שלח מכתב למזכירות הקיבוץ שבו נטל בשם צה"ל את מלוא האחריות על התקרית.
במקום הוקם גל-עד לזכר החללים.
ענפי הפרנסה.
עד הקמת המדינה היו ענפי המשק העיקריים, ענפי החקלאות המקובלים: רפת לפרות, מכלאה לצאן, לולים לתרנגולות, תפוחים וגידולי ירק ופלחה. היה גם מפעל שימורים לזיתים בתל חי. בסוף שנות החמישים החלה לפעול ליד הקיבוץ מחצבה. הוקם תאגיד של הקבוץ ושמו "מחצבות כפר גלעדי" ובית מרגוע, אשר היום הפך למלון ונקרא מלון כפר גלעדי. היום הם מהווים את מקורות הפרנסה העיקריים של הקיבוץ.
לקיבוץ ארבע מחצבות המצויות באזור של אבני גיר ובזלת. המחצבות מספקות את מוצריהן גם לביצורי הגבול בגולן ובצפון. המחצבות מייצרות מגוון מוצרים: חומרי מחצבה, חצץ, מצעים, אספלט, בטון, חצץ בזלת מיוחד לכבישים ראשיים, אבקות גיר לתעשיות הפלסטיק, הצבע, הנייר והדבק וחמרי קוורץ ליצור משטחי מטבח ייחודיים.
אתרים.
מוזיאון בית השומר.
בכפר גלעדי ממוקם מוזיאון בית השומר, אחד מ-12 המוזיאונים של משרד הביטחון, אשר נחנך בשנת 1969. הוקם כדי להציג את תולדותיהם של ארגוני בר-גיורא והשומר, ואת תפקידיהם בהתיישבות, בגיוס נשק ובהגנת היישוב. הוא מתמקד בשני נושאים: התפתחות כוח המגן בארץ ישראל, וההתיישבות בגליל ובאצבע הגליל. המוזיאון הוקם על ידי אחרוני אנשי השומר, ובראשם מאיר ספקטור, רחל ינאית בן-צבי ונחום הורביץ. הבניין תוכנן כעין מגדל שמירה הצופה לעבר כל אצבע הגליל ולחצר תל חי. התצוגה במוזיאון כוללת מסמכים היסטוריים, צילומים, דגמים, שחזור "המדאפה" (חדר האורחים). דיוראמה אור-קולית, חיזיון אור-קולי, מבחר כלי נשק, דגלים ותלבושת מלאה של חבר השומר. בשנת 2008 שופץ ושודרג המוזיאון כדי שיתאים לתקופה המודרנית. המבקר עובר בין תחנות שונות ומפעיל סרטי טלוויזיה המראים את התקופה ההיא וברקע מוקראים מכתבים שאיש השומר כותב למשפחתו.
בקיבוץ קיימים שני סליקים הפתוחים לביקורים מודרכים: סליק "השומר" וסליק "ההגנה".
בית הקברות והאריה השואג.
בבית הקברות של הקיבוץ מצוי אתר ההנצחה לחללי תל חי ובו אנדרטת האריה השואג וקבריהם של מגיני תל-חי, כמו כן קיים במקום בית קברות בו טמונים חברי ארגון "השומר", חללי צה"ל ותושבי היישוב.
גבעת השוקת.
במערב הקיבוץ, ליד הכביש, סמוך למחצבות ולעינות גלעדי, מצויה "גבעת השוקת". בה נתגלה בית קבורה מן התקופה הרומית. במקום נמצאו שרידי בנייה וחרסים. על דופן הבניין כתוב באותיות עבריות מרובעות "חזקיה" - כנראה אבי המשפחה. ההערכה היא שאבי המשפחה נקבר במקום בסביבות שנת 200 לפנה"ס. בתוך הבור יש ארון קבורה נוסף, מהודר, עשוי שיש ועליו כתובת יוונית המציינת את שם הנקבר: הירקלידס, כנראה פקיד ממשלתי בכיר.
האתר נחפר בראשית שנות השישים על ידי הארכאולוג יעקב קפלן, בסיוע חברי קיבוץ כפר גלעדי. קפלן הציע לזהות את האתר כינוח המקראית.
קישורים חיצוניים.
היסטוריה
ארכאולוגיה
ארתור בלר
אגם הברבורים
אגם הברבורים (ברוסית :Лебединое Озеро) הוא בלט, אופוס 20 של פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, שנכתב בשנים 1875–1876. יצירה זו היא אחת המוכרות ביותר שצ'ייקובסקי כתב, ומוזיקת הבלט המפורסמת בעולם.
את עלילת הבלט, בן ארבע מערכות במקור, יצרו ולדימיר בקיצ'ב ווסילי גלצר על פי סיפורי עם רוסיים, יחד עם אגדה גרמנית עתיקה, המספרת את המעשה באודט, נסיכה שקללת קוסם רשע הפכה אותה לברבור.
היסטוריה.
מקורות.