תופעת גלי פרא נמצאת עדיין בשלבי מחקר ראשוניים יחסית, וגורמיה של תופעה זו טרם התבררו עד תומם. עם זאת, מן המידע שנאסף עד כה, נמצא כי גלי פרא מתרחשים בשכיחות גבוהה יותר במקום שבו זרמי ים חזקים נעים נגד הכיוון הכללי של הגלים. מסיבה זו, האזור הסמוך לכף אגולס מול הקצה הדרומי של יבשת אפריקה הוא אזור המועד לגלי פרא. אולם, כיוון שהסבר זה אינו מספק לגבי גלי פרא שנמצאו באזורים אחרים של האוקיינוסים, נראה שקיימים עוד כמה גורמים נוספים להיווצרות גלים אלה.
סיווג גלי פרא.
עד היום זוהו שלושה סוגים של גלי פרא:
גורדון ולצ'מן
ויליאם גורדון ולצ'מן (באנגלית: Gordon Welchman) (15 ביוני 1906 – 8 באוקטובר 1985) היה מתמטיקאי בריטי ומפענח צפנים בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בבלצ'לי פארק.
ולצ'מן עבד בבלצ'לי פארק כמנהל צריף 6, האגף שתפקידו היה לפענח את צפני הצבא וחיל האוויר הגרמניים. מכונות הבומב היו הכלי העיקרי לפיצוח צופן האניגמה במהלך המלחמה.
ולצ'מן ראה בעיני רוחו מכונת פיצוח אלקטרומכנית טובה מהבומב של אלן טיורינג. השיפור שהכניס ולצ'מן בבומב היה "לוח אלכסוני".
לאחר מלחמת העולם השנייה.
ולצ'מן עבר לארצות הברית בשנת 1948 והתאזרח בשנת 1962. באותה שנה הוא חבר לחברת "MITRE" שפיתחה מערכות לתקשורת בטוחה עבור צבא ארצות הברית. ולצ'מן פרש בשנת 1971. בשנת 1982 פרסם ולצ'מן את "הסיפור של צריף 6". רשויות הביטחון של ארצות הברית אסרו על ולצ'מן לקדם את מכירות הספר בכל צורה ומדיה שהיא, ושללו ממנו את הסיווג הביטחוני הגבוה שקיבל בגין עבודתו בחברת "מיטרה"; הרשויות הסתמכו על ההתחייבות בכתב של ולצ'מן לשמירת סודות ביטחוניים.
גורדון וולשמן
אנטוני טרולופ
קבוצה סופית
בתורת הקבוצות, קבוצה סופית היא קבוצה שיש לה מספר סופי של איברים.
לכאורה ההבחנה בין קבוצה סופית וקבוצה אינסופית היא פשוטה ואינטואיטיבית, אבל במהלך הפיתוח האקסיומטי של תורת הקבוצות הייתה נחוצה הגדרה מדויקת, והתברר שכמה משפטים מובנים מאליהם אינם תקפים במסגרת אקסיומות צרמלו-פרנקל, אלא אם מניחים את אקסיומת הבחירה.
הראשון שהגדיר קבוצה סופית היה ריכרד דדקינד, ב-1888 (ראו להלן). ב-1905 הבחין ראסל שכדי להוכיח שקבוצת החזקה של קבוצה סופית במובן של דדקינד היא סופית באותו מובן, נחוצה אקסיומת הבחירה. ב-1924, בהשפעת עבודות של ואצלב שרפינסקי וקזימיירז קורטובסקי, כתב אלפרד טרסקי מאמר סקירה מקיף בנושא, ובו השווה חמש תכונות, שכולן אמורות לתאר את הסופיות של A:
טרסקי הראה שכל תכונה גוררת את הבאות אחריה, ושכולן שקולות אם מניחים את אקסיומת הבחירה; מתמטיקאים שבאו בעקבותיו הראו שללא אקסיומת הבחירה, חמש התכונות אינן שקולות זו לזו.
ב-1938 בחן טרסקי שלוש תכונות נוספות:
טרסקי הראה שהשקילות בין כל אחת מההגדרות האלה להגדרה 1 שלעיל גוררת את אקסיומת הבחירה.
ההגדרה המודרנית קובעת שקבוצה היא סופית אם ורק אם היא איזומורפית לאיבר של הקבוצה formula_5, וממילא היא סדורה היטב. הגדרה זו שקולה לכל האחרות בנוכחות אקסיומת הבחירה, ומספקת גמישות מקסימלית אפילו בהיעדרה.
אופרוניוס
משה ברור
משה בְּרָוֶר (Brawer; 2 בנובמבר 1919 – 28 בדצמבר 2020) היה חלוץ הקרטוגרפיה בישראל, פרופסור לגאוגרפיה באוניברסיטאות תל אביב ובר-אילן. חתן פרס ישראל לשנת תשס"ב.
חייו ופועלו.
משה בְּרָוֶר נולד בווינה בשנת 1919 לשרה (סופי) לבית מאירסון ולאברהם יעקב ברור. עלה עם משפחתו לארץ ישראל ב-1920.
למד בבית הספר העממי "תחכמוני" בירושלים ובבית המדרש למורים "מזרחי". בילדותו לקח אותו אביו לסיורים הגאוגרפיים עם תלמידיו, וכבר בגיל 14 הטיל עליו לבצע הגהות במפות שהכין. הכיר מילדותו את ש"י עגנון, חבר קרוב של אביו, ואת חיים נחמן ביאליק.
ברור נרשם ללימודי גאוגרפיה באוניברסיטת וינה, אך בעקבות האנשלוס ב-1938 שינה את תוכניותיו ונסע ללונדון, שם למד במשך שנה גאוגרפיה וגאולוגיה בקינגס קולג'. במקביל, שלח כתבות מבריטניה לעיתון "הצופה", ביוזמת הרב מאיר בר-אילן, חברו של אביו, שייסד את העיתון באותה עת; מאוחר יותר נתמנה כחבר מערכת העיתון.
במהלך שהותו בחופשת קיץ בארץ ישראל ב-1939 פרצה מלחמת העולם השנייה. בעקבות זאת נשאר בארץ ולמד באוניברסיטה העברית גאולוגיה ומתמטיקה. לקראת סוף המלחמה נשלח ככתב צבאי לחזיתות שונות באירופה, היה אחד העיתונאים הראשונים הגיעו למחנה ברגן-בלזן עם שחרורו והזדעזע ממה שראה וכן סיקר את משפטי נירנברג. בעקבות חוויות אלה יצא בשאלה.
בשנת 1945 הגיע לווינה ומצא שם אטלס שהכיר מאביו במהדורה מעודכנת. הוא תרגם אותו לעברית, מצא גופנים עבריים במנזר סמוך לווינה ושם גם הדפיס את התרגום. תרגום זה נשלח לישראל בשנת 1950 והיה האטלס העברי הראשון בישראל. לנוכח ההצלחה, הסכימה הוצאת יבנה להוציא לאור אטלס מלא, והמהדורות הבאות בעריכתו של ברור הודפסו במרכז למיפוי ישראל החל משנת 1955.
ב-1946–1947 השלים תואר ראשון באוניברסיטת לונדון. בזמן לימודיו שם היה עיתונאי מטעם ה"פלסטיין פוסט" ועיתונים בריטיים אחרים.
חזר להילחם במלחמת העצמאות, סיקר את שיחות שביתת הנשק ברודוס, וכשהשתחרר ב-1949 חזר ללונדון והשלים תואר שני ב-1950. ב-1958 השלים את חובותיו לתואר דוקטור במדעים באוניברסיטת לונדון.
רוב חייו המקצועיים מילא תפקידים אקדמיים ועסק בכתיבה. לימד גאוגרפיה בסמינר בית ברל, באוניברסיטה העממית, באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת בר-אילן. ב-1966 הקים את החוג לגאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב, וב-1969 הקים את החוג לגאוגרפיה באוניברסיטת בר-אילן. כיהן כדקאן הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב בשנים 1980–1983. בשנת 1989 פרש לגמלאות והמשיך לשמש כפרופסור אמריטוס בשתי האוניברסיטאות. במהלך השנים הרצה (בשבתונים ובסמסטרי קיץ) במוסדות אקדמיים שונים בעולם.
בין השנים 1939–1965 היה כתב וחבר מערכת עיתון "הצופה". מאוחר יותר היה חבר מערכת וכותב באנציקלופדיה העברית. מילא תפקידים שונים כחוקר ויועץ לממשלת ישראל, והיה נשיא האגודה הגאוגרפית הישראלית בשנים 1979–1981. משנת 2004 היה חבר ועדת השמות הממשלתית וראש הוועדה המדעית המייעצת שלה, ובשנים 2006–2014 כיהן כיו"ר הוועדה.
ברור נפטר ב-28 בדצמבר 2020, בגיל 101. הותיר אחריו את אשתו רנה לבית אריסון (אחותו של תד אריסון), שלוש בנות ובן, נכדים ונינים. העיתונאית חולדה ליברנומה היא אחותו של ברור.
נודע בציבור כעורכם של אטלסים בעברית, ובהם האטלס האוניברסיטאי, אטלס פיסי, מדיני וכלכלי, והאטלס האוניברסיטאי החדש, המשמש שנים רבות את תלמידי ישראל. בנוסף לעיסוקו בקרטוגרפיה, פרסם במהלך שנות עשייתו מאות מאמרים מקצועיים, וכתב וערך 19 ספרים. עסק במחקר גבולות מדינת ישראל על פי מסמכים וקביעתם בשטח, וחיבוריו בנושא תורגמו לערבית ואנגלית. כמו כן ביצע מחקר גאוגרפי מקיף על הכפרים הערביים בארץ ישראל.
משה ברוור
מספר מונה
אאוקה (ארגון)
אֵאוֹקָה (ביוונית: Εθνική Οργάνωσις Κυπρίων Αγωνιστών, ובראשי תיבות: EOKA – "ארגון לאומי של לוחמים קפריסאים"), ארגון מחתרתי יווני-קפריסאי שהוקם על ידי גאורגיוס גריבס (Γεώργιος Γρίβας) ב־1955, אשר פתח במלחמת גרילה כדי לגרש את כוחות הכיבוש הבריטיים מקפריסין, הגדרה עצמית לתושבי האי ולאיחודו (Ένωσις, אֶנוֹסִיס ) עם יוון. הארגון פורק ב־1959, אז יצאה קפריסין לעצמאות, אולם גריבס שב והחיה אותו ב־1971. (EOKA B)
רקע.
בריטניה הבטיחה את קפריסין ליוון באם זו תצטרף לצד מדינות ההסכמה במלחמת העולם הראשונה. יוון לא נענתה להצעה הזו וההבטחה לא מומשה. וכך, קפריסין שהייתה כבר בשליטה בריטית מאז 1878, הפכה למושבת כתר בריטית.
מאבק.
המאבק הצבאי של הארגון החל ב-1 באפריל 1955. האירועים ביום הראשון למאבק נקראו התקפות 1 באפריל. באותו יום בוצעו התקפות על מחנות של הצבא הבריטי ומתקנים בריטיים בניקוסיה ופמגוסטה. במהלך ארבע השנים הבאות נמשכו הפעולות כנגד מתקנים בריטיים וכנגד קפריסאים שנחשדו בשיתוף פעולה עם השלטון הבריטי.
הנהגת הארגון הקומוניסטי AKEL התנגדה לפעילות הצבאית של אאוקה, בהעדיפה שביתות והפגנות. הפעילות הצבאית הייתה מנוגדת לעמדותיה של ההנהגה הקודמת, שכחמש שנים קודם לכן עמדה מאחורי משאל העם של שנת 1950, ובו 98% מתושבי קפריסין שהשתתפו בו הצביעו בעד איחודו של האי עם יוון; אמנם, משאל העם כלל פגמים רבים והוחרם בידי חלקים נרחבים בקרב ציבור הקפריסאים. רבים מחברי המפלגה לחמו במלחמת העולם השנייה לצד בעלות הברית,
ב-1971 שוב הקים גריבס כוח מעין צבאי קפריסאי-יווני אשר נטל לעצמו את השם EOKA-B, בתגובה לכך שנשיא קפריסין, הארכיבישוף מקאריוס השלישי, נטש, לדעתו של גריבס, את רעיון האיחוד עם יוון. הכוח שהוגדר כארגון טרור, הן על ידי טורקיה ובריטניה והן על ידי מקאריוס עצמו, נתמך בידי ממשלת הגנרלים היוונית. לאחר מותו של גריבס בינואר 1974 הגבירה החונטה הצבאית היוונית את שליטתה בארגון, ובעידודה, ב-15 ביולי 1974, תפס הארגון את השלטון במסגרת הפיכה צבאית. התגובה הטורקית לא איחרה להגיע, וממשלתו של בולנט אג'וויט הורתה לצבא הטורקי לפלוש אל האי.
אוקה
פול קגאמה
פול קגאמה (Paul Kagame; נולד ב-23 באוקטובר 1957) הוא איש צבא ופוליטיקאי רואנדי, המכהן כנשיא רואנדה מאז 2000.