הספר הפך לרב-מכר במדינה ומכר מיליוני עותקים בעולם. בגרמניה המזרחית היה צווייג למעין מקבילה מקומית לאנה פרנק. הרומן של אפיץ שימש היטב את מטרות הממסד: כמו יתר הקומוניסטים בבוכנוואלד, ניצב הסופר מול הצורך להאדיר את תפקידה של המחתרת המפלגתית במחנה למול האשמות כי דאגו לאינטרסים הצרים שלהם, שמרו על השקט עבור האס אס ודאגו לפגוע ביריביהם הסוציאל-דמוקרטים. היותם של שני המצילים המקוריים חברי סיעת אופוזיציה טושטשה בדיווחים התקשורתיים, והמעשה נרקם לתוך נרטיב הגבורה של ההתנגדות הקומוניסטית במלחמה; הנושא השתלב במערכת התעמולה שניהלה המדינה נגד גרמניה המערבית. לאחר נפילת חומת ברלין, צף עניין החילופין עם בלום ועתה היו כאלה שהאשימו המצילים בגזענות כלפי רומה וסינטי ובאופורטוניזם. צווייג אף הגיש תביעת דיבה נגד פולקהארד קניגה, מנהל אתר הזיכרון במחנה שהגיע מהצד המערבי, והאשים אותו בכך שניסה לגמד את פשעי הנאצים על ידי סילוף והכפשה של האסירים הקומוניסטים. ביל ניבן ציין כי הנושא עומד בלב השסע בין מערב ומזרח המדינה על הזיכרון הקולקטיבי אודות המחנות בימי המלחמה.
אביו של צווייג חיבר עבור יד ושם מאמר על הקורות את בנו במחנה. המאמר, שפורסם בשנת 1987, נקרא "אבא, מה אתה עושה פה...? בין בוכנוואלד ואושוויץ", ויצא לאור מחדש מצורף לספר "דמעות בלבד אינן מספיקות" בשנת 2005.
ג'ומה
ג'ומה הוא לבוש בוכרי אותנטי שמקורו במדינות מרכז אסיה כגון אוזבקיסטן וטג'יקיסטן.
הג'ומה הוא ז'קט מרשים ועשיר העשוי, לרוב בעבודת יד, מבד קטיפה בצבע בוהק וחזק, ורקומים עליו עיטורי זהב.
נוסף לז'קט, ישנו כובע מיוחד מותאם שגם הוא מעוטר וצבעוני, כובע המתאים לגבר וכובע שונה מעט המתאים לאישה. לכובע של האישה מחוברת חתיכת בד הנראית כהינומה של כלה.
מקור הג'ומה הוא במלבושי המלכות שהתלבשו מלכי האזור ועוזריהם, כגון אמיר בוכרה, והועברו במנהג מדור לדור.
את הג'ומה נהוג ללבוש באירועים מיוחדים כגון שמחות משפחתיות. בעבר נלבש הג'ומה באירועים חגיגיים
כחליפה לכל דבר, אך כיום לובשים אותו רק בחלק מהאירוע, בעיקר בעת הריקודים.
בעלי השמחה ומקורביהם הם אלו שלבשו את הג'ומה. באירועים כגון חתונה, זו הייתה גם דרך לזהות את הורי החתן והכלה. נוסף על כך, ישנה אמונה שמי שלובש את הג'ומה יזכה גם הוא לאירוע משמח במשפחתו, כפי שיש לבעלי השמחה.
לבוש זה נהוג גם בקרב יהודי בוכרה שמשמרים מנהג זה עד היום ולובשים את הג'ומה באירועים חגיגיים כגון חתונה, ברית, בר מצווה וכדומה.
על-מכפלה
רשאד חליפה
ספינת העבדים (ספר ילדים)
ספינת העבדים (במקור באנגלית: Ran Away to Sea) הוא רומן משנת 1858 מאת תומאס מיין ריד (שבתרגום העברי שויך בטעות לז'ול ורן). הרומן מספר על אודות ילד צעיר שמתנדב, בלי ידיעתו, לעבוד על ספינת עבדים, והתלאות שהוא עובר, בעת מסע הספינה לאפריקה, משם קונים את העבדים המועברים למכירה ביבשת אמריקה.
העלילה.
הנער בילי מצטרף לספינה ששמה "ראפינה", בלי ידיעתו הוא חותם על חוזה להיות נער סיפון ומשרת של הקברניט והקצינים הראשיים, שמתגלים לאחר מכן כאנשים אכזריים מאוד. לאחר שהנער מותקף באלימות על ידי מלח צרפתי אכזר (לה-גרו) יוצא להגנתו אחד ממלחי הספינה, הולנדי בשם בן בראס, ונהיה ידידו הטוב. לאחר הטענת הסחורה (העבדים השחורים) יוצאת הספינה לעבר אמריקה, ומתחילה מצוקה של מחסור במים מתוקים לשתייה (בשל רשלנות הקברניט והקצינים השיכורים, בפיקוח על מילוי החביות במים מתוקים במקום מי הים שהיו בהם).
פתאום פורצת אש בספינה, הקברניט והקצינים הראשיים נמלטים בספינה קטנה. בילי ובן בראס בונים לעצמם רפסודה קטנה, בנפרד משאר המלחים, שבנו לעצמם רפסודה גדולה. הספינה ראפינה מתפוצצת (בשל חביות אבק שרפה, שהיו בתחתית הספינה) וטובעת. כל העבדים השחורים טובעים ונטרפים על ידי כרישים.
הניצולים נקלעים למצוקת רעב באוקיינוס השומם, ורוצים לאכול את בילי. בן בראס ובילי מצליחים להימלט מהם. בהמשך מצטרפים אליהם הטבח של האוניה (סנואו – שלגון) ונערה צעירה (לילי, בת להורים לבנים שמתו ממחלות באפריקה, והייתה אמורה לעבור לאמריקה אל דודה העשיר בעזרת הספינה ראפינה), שניצלו בנפרד בעזרת רפסודה קטנה שבנה סנואו.
הרפסודה הגדולה עם המלחים האכזריים מצליחים לגלות את החבורה של בילי, בן בראס, סנואו והילדה, ומנסים לחטוף מהם את הצידה שהכינו להם בלב ים. מלח ישר בשם אנגלמן מצליח לערוק אליהם ועמו מלח איטלקי מפוקפק, יחד עם המלחים המנוסים הם מצליחים לברוח מהרפסודה הגדולה.
בסופו של דבר הם נאספים מלב ים על ידי ספינה אנגלית שנוסעת לאמריקה, המלח המפוקפק נעצר לאחר שנחשף עברו הפלילי. בילי מתחתן עם הנערה. הדוד העשיר מכניס את בילי לעסקיו, והוא נהיה לאיש עשיר, בעלים של ספינות מסחר רבות. בן בראס וסנואו משמשים כקברניטים בספינותיו של בילי.
כוכב לכת חוץ שמשי
ערן שדר
ערן שדר (נולד ב-11 באוקטובר 1968) הוא שחקן, קומיקאי, במאי, תסריטאי, מחזאי ובעל חברת הטיולים "התרבוש".
קורות חייו.
ערן שדר נולד בחולון ומגיל ארבע ועד הצבא התגורר ברעננה. הוא למד בבית הספר התיכון אוסטרובסקי ברעננה. שירת בצבא במסגרת הנח"ל בגרעין אבגר.
בתום שירותו הצבאי היה בעל עסק לגינון ושיחק בקבוצת התיאטרון 'הגדה השמאלית'. הוא השתתף בקומדיות 'ערב פנוי' ו'אינטרוויו', בבימויו של גיל אלון. הקבוצה זכתה במקום הראשון בשתי ההצגות, בפסטיבל 'ארינה' בגרמניה ואחר-כך נסע לטיול ארוך באפריקה.
הוא למד משחק ב 'Rose Bruford College of Speech &amp; Drama', בית ספר למשחק בלונדון (1995-1994) ואחר-כך שב לישראל וסיים את המסלול התלת-שנתי בסטודיו למשחק חולון (1997-1995). במהלך לימודיו הצטלם ל 'סופר בוי', סרט קולנוע לילדים בכיכובו של תום אבני, בתפקיד ראשי של האח קול. הצגת הגמר בה השתתף הייתה "מעגל הגיר הקווקזי" מאת ברטולט ברכט. שדר שיחק בתפקיד הראשי של אצדק. ההצגה השתתפה בפסטיבל עכו. אחר כך הצטרף לתיאטרון חיפה בו שיחק בשתי הצגות: "להיות או לא להיות" ו"המלט".
ב-2000-2001 כתב מחזמר קומי בשם הקרפדים ביחד עם אילן גנני. הקומדיה הופיעה בתיאטרון צוותא בתל אביב בשנים אלו. בהצגה זו השתתפו מלבד שדר גם אילן גנני, ניר מנקי ועמי סמולרצ'יק. את ההצגה ביים אורי הוכמן.
הוא שיחק בקומדיית המצבים "שאול" בתפקיד הקבוע דוד השוטר (2002).
שדר יצר ביחד עם חגי לפיד את הפינה הסאטירית-מוקומנטרית "J.TV". שדר, שכתב ושיחק בתוכנית, גילם את דמותו של ג'רלד גולדנבלום כתב של רשת טלוויזיה יהודית מברוקלין JTV (Jewish Television), על מנת לעשות כתבות על ארץ הקודש. הפינה שודרה ב'HOT'-ערוץ 'ביפ' בשנים 2002-2006. בערוץ ביפ בכבלים ב-3 תוכניות שונות: "שי ודרור", "פיני הגדול" ו"הרצועה". את רוב הפינות ביים וערך הבמאי יורם זק. חנוך דאום כתב עליו במעריב שהוא "עושה את הטלוויזיה הכי מצחיקה שיש היום בישראל".
ניב הדס כתב על התוכנית בהעיר: "'ג'יי.טי.וי' היא תוכנית הטלוויזיה החשובה של השנה."
ב-2008. כתב ושיחק בפינה ב"עד כאן" תוכניתם של אורי גוטליב ויעקב כהן, בערוץ Yes', בתפקיד "התחקירן הטוב בעולם".
ב-2010 שיחק בתפקיד הראשי ב'ליברמן הקטן', קומדיה מוקומנטרית לאינטרנט ('Yes').
ב-2011 כתב וביים הצגת יחיד בשם "פיפ", בכיכובה של מירב קופרברג, זוכת קרן רבינוביץ' ל-2013.
ב-2012 שיחק בתפקיד קבוע ב'פוטו פיניש' תוכנית קומית יומית בהנחיית אלי פיניש ('ערוץ 1'). הוא גילם את דמותו של כתב התוכנית באולימפיאדה ובעתיד.
ב-2013 הצטלם לסדרות הטלוויזיה הקומיות "בלתי הפיך", "אבודים באסיה" ו"רמזור" ולסרט הקולנוע "טוביאנסקי".
ב-1997 הקים את "התרבוש - סיורים בתל אביב": חברה לסיורים עירוניים בהנחיית שחקנים, המשלבים היסטוריה, הומור ומשחק. ב-2013 נבחרה "התרבוש" בידי המגזין Time Out תל אביב לחברת הסיורים הטובה בתל אביב.
בינואר 2018 מגלם בסדרה כפולה את הדוקטור חילמי רופא של סלבים לצד דין הפנר, גליה ישי, נועה קירל, שלום אסייג, עופר שכטר ועוד.
דיסקה קדם-פלנטרית
דיסקה קדם-פלנטרית (באנגלית: Protoplanetary disk, ידועה גם בשם: proplyd) היא שכבה של גז ואבק דמוית דיסקה החגה סביב כוכב צעיר, כוכב T בשור, כוכב הרביג Ae/Be, או קדם-כוכב. מדיסקה קדם-פלנטרית, שהיא למעשה דיסקת ספיחה מכיוון שחלק מהחומר נספח על פני הכוכב, נוצרים כוכבי לכת.
דיסקות קדם-פלנטריות התגלו סביב מספר כוכבים צעירים בשביל החלב. הראשון בהם הוא בטא בכן-ציור שדיסקה סביבו נצפתה ב-1984. בהמשך, תצפיות מטלסקופ החלל האבל גילו מספר דיסקות קדם-פלנטריות בערפילית אוריון. דיסקות קדם פלנטריות נצפו בכוכבים כמו פומלהוט ווגה.
היווצרות.