בהגיעו הוא מגלה שאיביין חשבה שהוא עזב אותה, והלכה לעבר החומה כדי לפגוש אותו. הנסיכה השבויה בידי סאל מנסה לעצור אותה, וגם למיה מגיעה אל החומה ולוכדת אותה, תוך שהיא הורגת את סאל מי-ביבים (ובכך משחררת את הנסיכה מכלאה). איביין והנסיכה נלכדות על ידי למיה ונלקחות לטירת הלילים.
טריסטן פוגש את ספטימוס, יורש העצר האחרון שנותר בחיים (לאחר שהרג את אחד הבנים האחרים) ושניהם תוקפים את המכשפות. ספטימוס עומד לתקוף את הנסיכה אך מזהה שהיא אונה, אחותו האבודה. השניים הורגים את שתי אחיותיה של למיה, אולם היא הורגת את ספטימוס (אירועים אלה אינם מתרחשים בספר, שבו ספטימוס מנסה להרוג את למיה כנקמה על כך שרצחה את אחיו, אולם היא שולחת נחש להכישו - דבר המתרחש זמן רב לפני הגיעם של טריסטן ואיביין אל החומה). איביין מבינה שטריסטן אוהב אותה, ומשתמשת בכוחותיה להרוג את למיה (אירועים אלה אינם מתרחשים בספר - בו, בשל העובדה שאיביין התאהבה בטריסטן (ומסרה לו את ליבה) המכשפה אינה יכולה לקחת אותו, ולכן איביין מנשקת את למיה ושולחת אותה לדרכה).
טריסטן מגלה שהוא בנה של הנסיכה אונה, ולכן הוא הטוען לכתר של סטורמהולד. הוא עולה אל כס המלוכה ומתחתן עם איביין המולכת לצדו. בזקנתם משתמשים שניהם בנר בבל ועולים שוב אל הכוכבים (בעוד שבספר, לאחר מותו של טריסטן ממשיכה איביין למשול במקומו).
הפקת הסרט.
רכישת הזכויות.
בשנת 1998 הציעה חברת מירמקס לרכוש את הזכויות לספרו של ניל גיימן על מנת להופכו לסרט. הבמאי טרי גיליאם ומתיו ווהן דנו בהפקת הסרט ובבימויו, אולם לאחר שגיליאם החל לביים את הסרט "האחים גרים" נותר ווהן לבדו, ואף הוא עזב את הפרויקט על מנת לביים את הסרט "עוגת שכבות". בינואר 2005 התחדשו השיחות בין ווהן לגיימן ובאוקטובר 2005 נרכשו הזכויות על ידי אולפני פרמאונט.
תסריט.
התסריט נכתב על ידי ווהן וג'יין גולדמן, אשר ניסו ליצור סרט בהשפעת הסרטים "הנסיכה הקסומה" ו"Midnight Run". גיימן נתן ברכתו לקיצור העלילה, לאחר שיצר גרסת אודיו של הספר אשר נמשכה כ-10 שעות.
אחד השינויים שבוצעו בעלילה הוא הרחבת דמותן של המכשפות (הלילים) אשר בספר אין להן שמות. כותבי התסריט בחרו שמות למכשפות תוך אזכור ליצירות אחרות של גיימן (שמה של אמפוסה מקורו בסדרת הקומיקס "Books of Magic" ושמה של למיה ב"לעולם-לא-עולם").
צילום הסרט.
במרץ 2006 לוהקו השחקנים, וצילומי הסרט החלו באפריל 2006. חלק מהצילומים בוצעו באיסלנד אולם מרביתם בסקוטלנד ובאנגליה. ווהן רצה שתפקידו של רב החובל שייקספיר יגולם על ידי ג'ק ניקולסון או רוברט דה נירו, ולבסוף נבחר דה נירו לתפקיד. תפקיד איביין הוצע לשרה מישל גלר אשר סירבה.
צילומי הסרט בוצעו בקיץ 2006 באולפני פיינווד שבלונדון, וכן בווסטר רוס שבסקוטלנד, וביערות שליד אשרידג' שבהרטפורדשייר, ובבית הספר סטוו שבבקינגהאמשייר, וכן בכפרים אלם היל שבנוריץ' וקאסל קומב שבווילטשייר. הצילומים הושלמו ב-13 ביוני 2007.
ביקורות והצלחה.
הסרט יצא לאקרנים ב-10 באוגוסט 2007 ב-2,540 בתי קולנוע בארצות הברית, והכניס 9,169,779 דולרים בשבוע הראשון לצאתו. באותו היום יצא הסרט לאקרנים גם ברוסיה והכניס 8,118,263 דולרים עד אוקטובר 2007. סך כל הכנסות הסרט בבתי קולנוע בארצות הברית היה 38 מיליון דולר ובבריטניה 31 מיליון דולר.
דייוויד ג'רמיין, מבקר הקולנוע של Associated Press, קבע כי הסרט הוא הסרט השביעי הטוב ביותר של שנת 2007.
תל אל פול
תֵּל אֶל פוּל (בערבית: تلّ الفول) הוא שמו של תל בצפון ירושלים, בין השכונות פסגת זאב, שועפאט ובית חנינא, המזוהה עם העיר המקראית גבעה, הידועה גם בשמות גבעת שאול וגבעת האלוהים, שהייתה העיר המרכזית של שבט בנימין. הארכאולוג אולברייט זיהה את האתר עם העיר, וזיהוי זה כיום מקובל על רוב החוקרים. התל הוא גן ארכאולוגי פתוח. חפירות ארכאולוגיות באתר החלו משנת 1923, אך מאחר שבאתר נערכו חפירות לא שיטתיות וחלקיות אין מספיק מידע לקבוע בוודאות כי התל הוא אכן העיר העתיקה "גבעה".
תיאור האתר.
תל אל פול מתנשא לגובה 840 מטר מעל גובה פני הים והוא אחת הפסגות הגבוהות בהרי ירושלים. התל ממוקם צמוד לשכונת פסגת זאב, סמוך לצומת הכניסה המרכזי לשכונה, בסמוך לרחוב יקותיאל אדם. מצומת זה עולה שביל עפר אל הפסגה עליה ניצב שלד של בניין שנועד להיות ארמון (ראו להלן). למרות העובדה שמדובר בשלד מבנה שאיננו משתלב בנוף, הרי שברבות השנים הוא הפך לחלק בלתי נפרד מהגבעה ונקודת ציון בולטת בזכות עצמו. מהבניין ניתן לצפות בנוף מסביב: שכונות רבות בירושלים, הגבעה הסמוכה נבי סמואל, שדה התעופה עטרות, רמאללה, גוש עציון, ובימים עם ראות טובה אף עבר הירדן המזרחי, עמאן בירת ירדן וים המלח מצד אחד ומצד שני את מישור החוף.
מצב ההשתמרות של השרידים הארכאולוגיים בתל איננו טוב, והלכה למעשה הם נעלמו מהעין.
התל גבוה ונראה היטב ממספר רב של מקומות בצפון ירושלים. על התל נמצאת בריכת אגירה למי שתייה המשרתת את תושבי פסגת זאב.
רקע היסטורי מקראי.
האתר זוהה כבר בתחילת המאה העשרים על ידי הארכאולוג ויליאם פוקסוול אולברייט, במסגרת חפירות שנערכו על ידי ממשלת המנדט הבריטי, כעיר "גבעה" המוזכרת בתנך וזיהוי זה התקבל מאז על רוב החוקרים, אך מחקרים חדשים מעלים ספק לגבי הדיוק ודאות הזיהוי.
תקופת השופטים.
פילגש בגבעה.
בספר שופטים פרקים יט' עד כא' מסופרת פרשת "פילגש בגבעה": לעיר "גבעה" הגיעו איש משבט לוי, נערו ופילגשו והתארחו בבית של אדם משבט אפרים. בלילה דרשו אנשי העיר מן המארח להוציא אליהם את האיש: . פילגשו של האורח הוּצְאה אל אנשי העיר והם אנסו ורצחו אותה.
אירועים אלו גררו אולטימטום מצד שאר שבטי ישראל ומלחמה שבמהלכה נהרגו תושבי העיר ועל שבט בנימין איימה כליה.
תחת שלטון פלשתים.
הפלשתים היו עם שישב באזור מישור החוף הדרומי של ארץ כנען החל מסוף האלף השני לפנה"ס. אזור מגוריהם נקרא פלשת בהקשרים מאוחרים יותר. מוצאם של הפלשתים לא הוכרע במחקר, אך ממצאים ארכאולוגיים מצביעים על קשרים קדומים עם התרבות המיקנית. ספר שופטים איננו מרחיב כיצד עברה העיר מידי שבט בנימין לידי הפלשתים אך ברור כי זמן מה לאחר פרשת פילגש בגבעה הפכה העיר גבעה למרכז השלטון הצבאי הפלישתי בארץ בנימין. חיל מצב פלישתי ונציב פלישתי ישבו בה.
תקופת המלוכה.
שאול המלך.
על פי התנ"ך, שאול בן קיש בן שבט בנימין נמשח למלך על ישראל על ידי שמואל הנביא בעודו במהלך מסע לחיפוש אתונות. שמואל ניבא לשאול על שלושה אירועים שיתרחשו בדרכו חזרה:
יהונתן בן שאול הרג את נציב פלשתים היושב בעיר גבע, ובנה בעיר בסיס צבאי לעימות המתפתח:
בקרב מכמש ניצח שאול את צבאות הפלשתים ומבסס את שלטונו, בעיקר באזור ההרים. עם עליית שאול לכס המלוכה הפכה גבעה – עיר הולדתו של שאול – למרכז שלטון דתי. בתקופה זו החלה העיר להיקרא גם "גבעת שאול" על שם המלך שקבע בה את מושבו.
הגבעה היא גם המקום אליו נסוג שאול לאחר מפגשו האחרון והקודר עם שמואל הנביא לאחר המלחמה בעמלק:
גבעה הייתה גם מקום מגוריו של אחד מגיבורי דוד, אחיעזר בן השמעה הגבעתי.
ירידה מגדולה.
עם מות שאול ועליית דוד לכס המלוכה ירד מעמדה של גבעה והיא אבדה את הבכורה לעיר דוד.
גבעת שאול נזכרת במסע סנחריב מלך אשור לירושלים:
אזור ארץ בנימין, הביצורים והעיר כולה נהרסו עם חורבן ממלכת יהודה בידי הבבלים במאה השישית לפני הספירה.
בתקופת בית שני.
בשלהי ימי בית שני היה במקום כפר מיושב ביהודים, הכפר נשא עדיין את השם המקראי "גבעת שאול". בסמוך לכפר היה עמק שנקרא "עמק הקוצים". במקום זה הקים טיטוס את מחנהו במהלך הכנעת המרד הגדול, טרם בואו על ירושלים.
בתקופה המודרנית.
מלחמת ששת הימים.
תל אל פול היה חלק ממערך הביצורים של הלגיון הירדני שהקיף את ירושלים. חשיבותו האסטרטגית של התל לא דעכה במהלך ההיסטוריה ומיקומו על הדרך בין ירושלים לצפון ארץ ישראל בכלל והשומרון בפרט הכתיבו הקמת ביצורים על הגבעה.
לפני המלחמה, במהלך 1966 החל חוסיין, מלך ירדן בבניית ארמון קיץ על פסגת התל. ארמון שתוכנן לשמש כמבנה נופש ואירוח. מהארמון היו אורחי המלך יכולים להשקיף על צפון ירושלים, העיר העתיקה ולכוון מערב על הרי ירושלים אזור השפלה וביום בהיר גם לראות את מישור החוף.
מלחמת ששת הימים קטעה את בניית הארמון והצבא הירדני מיקם כוחות בין המבנים הלא גמורים וכן נחפרו תעלות קשר ונבנו בונקרים. מוצב זה עמד בין גוש הביצורים גבעת המבתר־הגבעה הצרפתית־גבעת התחמושת לבין המוצב הירדני על נבי סמואל.
בתקופת ההמתנה חנו כוחות חטיבת המילואים הממוכנת חטיבת הראל בפיקודו של אלוף־משנה אורי בן-ארי באזור יער חולדה ויער בן שמן. החטיבה הייתה מצוידת בטנקים מסוג שרמן M-50 וגדוד 95 שנועד לעתודה תוגבר בפלוגת טנקים מסוג צנטוריון משימות החטיבה היו לפרוץ את גזרת מעלה החמישה־מוצא מכוון אחד ואת גזרת נבי סמואל ותל אל פול, על מנת לאגף את ירושלים מצפון ולסכל כל התקפת נגד של כוחות שריון ועתודה ירדניים מלעלות על ירושלים.
עם פרוץ הקרבות ביום 5 ביוני 1967 שונתה תוכנית הפעולה והחטיבה עלתה כאחד אל צפון ירושלים במטרה לחבור לכוחות במובלעת הר הצופים.
גדוד 95, בפיקודו של סא"ל צביקה דהב, שהיה אמור להיות בעתודה קיבל את משימתו החדשה: להגיע לבית חנינא. כשהוא נלחם לאורך כל הדרך פרץ הגדוד דרך עמק הארזים. בלילה הגיע הגדוד לנבי סמואל. בשעה 3:30 החל לנוע לכיוון בית חנינא תוך חילופי אש כבדים עם כוחות שריון ירדניים שהתמקמו על הפסגות באזור.