רקטות נגד טנקים פותחו עוד במלחמת העולם השנייה כדי לאפשר לכוחות חי"ר לבלום כוחות טנקים של האויב. הבזוקה ופיאט של כוחות הברית פותחו כאמצעי נגד כנגד השריון הגרמני, בעוד שרקטות נ"ט גרמניות פותחו כנגד הטנקים הסובייטים - שעלו על הטנקים הגרמנים במספרם ובעמידותם לחורף הרוסי. רקטת ה"פאנצרשרייק" הגרמנית היא חיקוי של הבזוקה האמריקנית. היא פותחה בעקבות הצלחתה הגדולה של הבזוקה אך יכולת חדירת השריון שלה שופרה באופן ניכר (מ-100 מ"מ ל-200 מ"מ) כדי להתמודד עם הטנקים הסובייטים כגון ה-T-34. בשנות ה-60 של המאה ה-20 פיתחו הסובייטים את RPG-7 על בסיס הפאנצרפאוסט הגרמני. ה RPG-7 היה אמור להיות נשק המוני כנגד טנקים ולכן הדגש היה על פשטות, אמינות ועלויות נמוכות. תכונות אלה הפכו אותו לנשק האנטי-טנקי הנפוץ ביותר בעולם.
עם השיפור בשריון הטנק, פותחו טילים נגד טנקים בעלי ראש קרב כבד יותר עם כושר חדירה גדול יותר מאשר רקטת הנ"ט. הטילים נגד טנקים, שהיו מונחים וכבדים יותר, איפשרו פגיעה מדויקת בטנקים בטווחים של מספר קילומטרים. כתוצאה מיעילותם ויכולתם להשמיד טנקים מרחוק, הפכו טילי הנ"ט לאמצעי הלחימה העיקרי נגד טנקים של חיל הרגלים, ואילו רקטות הנ"ט הוסבו לשימוש נגד רכב קרבי משוריין כבד פחות כגון נגמ"שים ורכבי שטח טקטיים, וכן נגד מבנים וביצורים.
טיל נגד טנקים.
טיל נגד טנקים הוא טיל מונחה בעל ראש קרבי עם מטען חלול (HEAT) שמיועד לפגוע, לחדור ולהשמיד טנקים בעלי שריון כבד. לטיל הנ"ט יש טווח ארוך באופן ניכר (כמה קילומטרים לעומת כמה מאות מטרים עבור רקטות נ"ט) ויכולת חדירה גבוהה של 700–1200 מילימטר פלדה הומוגנית. בשל היותו מונחה הוא מדויק בהרבה מרקטות נ"ט. עם זאת, טיל הנ"ט יקר וכבד יותר באופן ניכר מרקטות נ"ט, וגם תפעולו מורכב ומסובך יותר. את טיל הנ"ט ניתן לשגר ממגוון פלטפורמות: משגר הנישא על ידי חוליית חי"ר, משגר הנישא על גבי כלי רכב (הן רכב שטח "רך" והן רכב קרבי משוריין) וכן מכלי טיס דוגמת מסוקי קרב (ראו בהמשך).
טילי הנ"ט הגיעו לבשלות מבצעית בשנות ה-70 של המאה ה-20 והוכיחו את יעילותם בפגיעה קשה בטורי חיל שריון והשמדת טנקים, כולל במלחמת יום הכיפורים, שאחריה עלתה ההכרה באיום טילי הנ"ט והצורך להתמגן נגדו. כוחות שריון פיתחו תורות לחימה ותרגולות נגד טילי נ"ט וציידי טנקים, לצד פתרונות טכנולוגיים כגון שריון פסיבי משופר, מיגון ריאקטיבי ומערכת הגנה אקטיבית לטנקים. מאז ועד היום מתנהל מרוץ חימוש בין מפתחי טילי הנ"ט למפתחי הרק"ם והטנקים.
מוקשים ומכשולים נגד טנקים.
אחת הדרכים לעצור פלישת טנקים היא שלילת יכולת התמרון שלהם. דבר זה מושג על ידי יצירת מכשולים טבעיים ומלאכותיים בשדה הקרב, עליה אמון חיל ההנדסה. המכשולים כוללים:
ההתגברות על המכשולים הללו מחייבת סיוע הנדסי צמוד של כוחות ההנדסה קרבית לכוחות השריון המתמרנים. סיוע זה כולל טנקים ורק"ם הנדסי עם מגוב נוכרי ואמצעים לפריצת שדות מוקשים (כגון צפע שריון ורקטות ריצוף), דחפורים עם מגוב רציף, פלסים המיומנים בפינוי שדות מוקשים וטנקי גישור למעבר תעלות נ"ט.
מסוקי קרב ומטוסי תקיפה.
בשנים הראשונות של כלי הטיס הצבאיים, התקיימו בעיקר מטוסי תצפית שהתפתחו למטוסי הפצצה קלים, מטוסי קרב ומטוסי סיור. עם הופעת הטנקים הראשונים במהלך מלחמת העולם הראשונה הם הפכו למטרות למטוסי ההפצצה, אך חוסר הדיוק בהטלת פצצה על מטרה נעה ומשוריינת הובילה את המפציצים הראשונים לתקוף מטרות לפי הנסיבות ולרוב עם הצלחות מועטות. במהלך השנים שלאחר המלחמה, התפצלו מטוסי התקיפה הקרקעית לשני סוגים; מפציצי תקיפה (שהטילו פצצה על המטרה) ומטוסי תקיפה (שירו על המטרה בכינון ישיר). מטוסי תקיפה ייעודיים למטרות שריון חומשו בתותחים או מקלעים כבדים לרוב עם תחמושת חודרת שריון. מפציצי תקיפה היו קלים ומהירים יותר משאר המפציצים וטסו בגובה נמוך כדי להגביר את דיוק ההפצצה, סוג אחד של מפציצי תקיפה שפותח בשנים שלפני מלחמת העולם השנייה היה מפציץ הצלילה שפותח כדי לצלול במהירות אל עבר המטרה שלו להטיל פצצה ולנסוק מעלה במהירות - מה שהגביר מאוד את דיוק הפגיעה ואיפשר לעקוב אחרי מטרות נעות ביתר קלות.
החל משנות ה-60 החל להתפתח איום נוסף על כוחות השריון בצורת מסוקי הקרב.
לארס אמיל יוהנסן
לארס אמיל יוהנסן (בגרינלנדית: Lars Emil Johansen; נולד ב-24 בספטמבר 1946) היה ראש הממשלה השני של גרינלנד, בשנים 1991–1997. יוהנסן היה יו"ר המפלגה הפוליטית סיומוט בין השנים 1987 - 1997. לפני הקמתו של הלאנדסטינג, ייצג את גרינלנד בפרלמנט של דנמרק משנת 1973, תפקיד בו חזר לכהן מ-2001 ועד לשנת 2011.
יוהנסן נולד באישׂורסואיט, יישוב קטן ליד אומאנק שבמחוז קאסויצופ (כיום במחוז אוואנאטה), בנו של הסוחר כריסטיאן יוהנסן והמיילדת אליזבת יוהנסן; אמו הייתה חברת מועצת המדינה הנשית הראשונה בשנים 1959–1975. בשנת 1970, סיים את לימודיו כמורה, ושנה לאחר מכן הוא נבחר למועצת המדינה של גרינלנד, הרשות המקומית החזקה ביותר בגרינלנד לפני הקמתה של הלאנדסטינג (הפרלמנט של גרינלנד).
הוא מונה למפקד במסדר הדני דאנברוג (Dannebrog), ובמסדר הנורווגי המלכותי להצטיינות. כמו כן הוא קיבל שתי מדליות הצטיינות לאומיות מממשלת גרינלנד: זהובה וכסופה.
מועצה אזורית (מקסיקו)
המועצות האזוריות (בספרדית: Municipios, "מוניסיפיוס") הן היחידה השלטונית השנייה במקסיקו, אחרי המדינות. במקסיקו נמצאות למעלה מ-2,400 מועצות אזוריות.
בחלק מן המקרים המועצות האזוריות חופפות כמעט לחלוטין לבירותיהן ואז הן משמשות כעירייה שלהן, ואילו במקרים אחרים המועצות משתרעות על שטחים נרחבים בהרבה ואז הן מתפקדות כמחוזות משנה בתוך המדינות. המועצה האזורית הגדולה ביותר מבחינת שטח היא אנסנדה במדינת באחה קליפורניה, המשתרעת על שטח של למעלה מ-50 אלף קילומטרים רבועים.
מיסטר בין (תוכנית אנימציה)
פירוק פולרי
במתמטיקה, פירוק פולרי של מטריצה היא הכללה מסוימת של הצגת מספר מרוכב בהצגה פולרית: formula_1.
הגדרה ומשפט הפירוק.
כל מטריצה ריבועית A מרוכבת ניתן לכתוב בצורה:
כאשר U היא מטריצה אוניטרית, ו-P היא מטריצה הרמיטית חיובית.
כאשר המטריצה A הפיכה, הפירוק יחיד, ו-P חיובית לחלוטין.
קשר לשם "פירוק פולרי" ניתן לראות בעובדה ש:
כאשר formula_5 ו-formula_6 ממשיים.
ולכן:
קשר לפירוק לערכים סינגולריים.
קיים קשר הדוק בין פירוק זה לפירוק לערכים סינגולריים.
דוד רבסקי
יונתן מוצפלדט
יונתן יאקוב ירגן אוטו מוצפלדט (Jonathan Jakob Jørgen Otto Motzfeldt; 25 בספטמבר 1938 - 28 באוקטובר 2010) היה כומר ופוליטיקאי גרינלנדי, נחשב לאחת מהדמויות המובילות בהקמת שלטון הבית של גרינלנד. ראש ממשלת גרינלנד הראשון והשלישי.
ראשית חייו.
יונתן "יונוק" מוצפלדט נולד בשנת 1938 ביישוב קאסימיוט בדרום גרינלנד, כבן לצייד סרן מוצפלדט (1902 - 1984) ואשתו קירסטן קלמנסן (1904 - 1979)
הוא למד תאולוגיה באוניברסיטת קופנהגן עד 1966, לאחר מכן עבד ככומר בקאקורטוק, גרינלנד עד 1979.
קריירה פוליטית.
כבר באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20, התחיל מוצפלדט את הקרב שלו לאוטונומיה של גרינלנד עם קבוצה של פעילים אינואיטים צעירים. בשנות ה-70 של המאה ה-20 המוקדמות מוצפלדט הפך מעורב בתנועת העצמאות הסוציאל-דמוקרטית סיומוט. לאחר שהעמיד את עצמו בחוד החנית של תהליך האמנציפציה הפוליטי שאוכלוסיית גרינלנד החלה ברצינות בשנות ה-70 המוקדמות, מוצפלדט הפך לשם נרדף לשלטון האוטונומי הגרינלנדי. באותו אופן שבו הוא צעד קדימה על כתפיהם של החלוצים האמיתיים של תנועת העצמאות, הוא השיג כוח כמעט מוחלט באמצעות סדרה של תהליכי טיהור פוליטי מרהיבים ולעיתים קרובות אכזריים. בטיהורים אלה חברים ותיקים כמו לארס אמיל יוהנסן, משה אולסן, לארס קמניץ ואמיל אבלסון נדחקו לשוליים הפוליטיים.
בשנת 1977 הוא נבחר ליו"ר מפלגת סיומוט בפעם הראשונה. בנוסף, הוא כיהן כיו"ר הפרלמנט של גרינלנד בשנים 1979 - 1988, 1997 ו-2003 - 2008.
ב-1 במאי 1979, הפך מוצפלדט לראש הממשלה הראשון של גרינלנד. הוא הוביל את הממשלה יותר מ-11 שנים עד 18 במרץ 1991, כאשר הוא נאלץ להתפטר ולעזוב את הפוליטיקה בגלל בעיית שתייה. עם זאת, הוא זכה במספר תפקידי מפתח בכלכלה של גרינלנד. מוצפלדט זכה בתפקיד ראש הממשלה שוב בשנת 1997. הוא החזיק בתפקיד עד 2002, כאשר הוא נאלץ להכריז על בחירות חדשות בגלל ביקורת רצינית מהפרלמנט (לאנדסטינג) על ניהול הכלכלה של גרינלנד. הנס אנוקסן נבחר להיות ראש ממשלת גרינלנד ב-14 בדצמבר 2002. יוסף מוצפלדט, מנהיג אינואיט אטקטיגיט, הפך לסגן ראש הממשלה בממשלה החדשה.
מוצפלדט היה אז שוב יו"ר הפרלמנט של גרינלנד. בתפקיד זה הוא סימן עצמו בעיקר כדמות נסיגה פוליטית שלא הצליחה לתרום באופן חיובי להתפתחות הפוליטית המתמשכת של גרינלנד.
מוצפלדט התפטר מתפקיד יו"ר הפרלמנט של גרינלנד ב-18 בינואר 2008 על רקע טענות שהוא מישש עובדת ציבור שדיווחה עליו למשטרה. מוצפלדט הכחיש. התיק בוטל, ללא כתבי אישום. חברת המפלגה רות היילמן החליפה אותו כיו"ר הפרלמנט.
באביב 2009 נפגע מוצפלדט משערורייה גדולה של שימוש לרעה בכספי ציבור למטרות פרטיות. עיתון AG תיעד שעד 2008 הוא היה משלם את שכרו הממשלתי לארוחות פרטיות. כמו כן, הקופה הציבורית שילמה כאשר הוא קנה כמויות גדולות של אלכוהול. הוא לא נבחר מחדש בבחירות לפרלמנט ב-2 ביוני 2009.
מותו.
מוצפלדט מת ב-28 באוקטובר 2010, בגיל 72, מדימום מוחי. בעת מותו מוצפלדט היה הנשיא של המועצה הנורדית המערבית.
חיים אישיים.