על ידי הכנסת "נתון" שהוא למעשה בחלקו נתון ובחלקו קוד מבני של השאילתה, שינה המשתמש את השאילתה לכזו שמחזירה את כל הרשומות בטבלה, משום שהערך 'a' תמיד שווה לעצמו. קוד התוכנית שפועל אחרי הרצת השאילתה יניח שמאחר ותוצאת השאילתה אינה ריקה, יש לאפשר גישה מלאה למשתמש, אף שבפועל אין לו סיסמה תקפה. לפורץ כעת יש גישה כאילו הכניס סיסמה.
פתרון.
על מנת להיות בטוחים שקוד לא יהיה חשוף להזרקה, אפשר לנקוט באחת משתי הגישות הבאות (ורצוי בשתיהן):
בדיקת תקינות הקלט.
על המתכנת לבדוק את כל הנתונים המגיעים מן המשתמש:
שימוש במבנה קשיח יותר של שאילתה.
שפות התכנות השונות מציעות פתרון עדיף לבעיה, על ידי כך שהמתכנת יכול להכין שאילתה מובנית ולשים "שומרי מקום" (placeholder) במקומות שאליהן יוכנס אחר כך הנתון הנקלט מהמשתמש.
לדוגמה במקום קטע הקוד הבא, הכתוב בשפת JAVA:
Connection con = (acquire Connection)
Statement stmt = con.createStatement();
ResultSet rset = stmt.executeQuery("SELECT * FROM users WHERE name = '" + userName + "';");
ניתן לכתוב כך:
Connection con = (acquire Connection)
PreparedStatement pstmt = con.prepareStatement("SELECT * FROM users WHERE name = ?");
pstmt.setString(1, userName);
ResultSet rset = pstmt.executeQuery();
באופן זה תשתית התוכנה עצמה מוודאת שמבנה השאילתה אינו משתנה על ידי הנתון. אם ינסה אותו משתמש זדוני את אותה שיטה המודגמת למעלה, תיווצר חריגה בעת הרצת השאילתה, שכן כבילת (binding) הנתון לשומר המקום תיכשל.
בחירות מיוחדות לראשות הממשלה - 2001
המדינות הנורדיות
המדינות הנורדיות הן אזור גאוגרפי ותרבותי בצפון אירופה, המורכב מחמש מדינות ושלוש טריטוריות תלויות, שבהן אוכלוסייה כוללת של כ-27 מיליון נפש (נכון ל-2015).
שפות האם איסלנדית, דנית, נורווגית, פארואזית ושוודית הן כולן שפות גרמאניות (שפות גרמאניות צפוניות) שמקורן בנורדית העתיקה. שפות האם שאינן שייכות למשפחת השפות הגרמאניות הן גרינלנדית (שפה אינואיטית), סאמי ופינית (שפות מענפים אורליים שונים). הדת העיקרית באזור היא נצרות לותרנית. מאפיינים משותפים אחרים הם אורח החיים, היסטוריה ומבנה חברתי. במישור המדיני, המדינות משתפות פעולה במסגרת המועצה הנורדית.
מדינות חברות.
המדינות הנורדיות הן גם המדינות החברות של המועצה הנורדית:
כמו כן הפרובינציות האוטונומיות הבאות הן חברות נילוות של המועצה הנורדית:
הנורדיות וסקנדינביה.
המונח "סקנדינביה" משמש לעיתים בטעות כמילה נרדפת למדינות הנורדיות. פוליטית ותרבותית סקנדינביה כוללת את שוודיה, נורווגיה ודנמרק בלבד. גאוגרפית וגאולוגית סקנדינביה כוללת את שוודיה ונורווגיה בלבד. המונח הנכון לשטח של סקנדינביה ופינלנד הוא פנוסקנדיה.
אורי מלמליאן
דוד (פירושונים)
דוד (מיכלאנג'לו)
"דָּוִד" (באיטלקית: David) הוא פסל אשר נוצר בין השנים 1501–1504 על ידי הפסל בן תקופת הרנסאנס, מיכלאנג'לו בואונרוטי. הפסל מציג את דמותו של דוד, היוצא לקראת גוליית ובידו קלע. הפסל נוצר בפירנצה בתקופת הרפובליקה בראשותו של פיירו סודריני שקמה לאחר גירושם של בני משפחת מדיצ'י מן העיר והוצאתו להורג של הנזיר ג'ירולמו סבונרולה. הפסל, הנחשב לפסגת הפיסול האנושי, הוא אחד מן הפסלים הידועים ביותר מתקופת הרנסאנס ואחת מיצירות האמנות הידועות ביותר בתרבות המערב.
הפסל.
גובהו של הפסל הוא 517 ס"מ, והוא מציג את דמותו של דוד, המתואר כגבר צעיר וחסון. דוד עומד בתנוחת קונטרה פוסטו וגופו נטוי ומעוקל בצורת האות S, כמקובל בפיסול היווני הקלאסי. משקל גופו נשען על רגל אחת ואילו הרגל הנגדית חופשייה. פניו של דוד פונות אל הצד ומבטו מרוכז מאוד, דבר המעניק לדמות תחושה של מתח ודינמיות.
הפרופורציות בפסל אינן מדויקות במכוון: הראש והכתפיים גדולים יותר באופן יחסי מאשר יתר חלקי הגוף. הכוונה הייתה, שאדם הנמצא מול הפסל הגבוה, יוכל לראות את חלקו העליון של הפסל - הרחוק מעיני הצופה, באותו גודל יחסי כפי שנראה החלק התחתון של הגוף. כפות הידיים גם הן גדולות במיוחד. בידו השמאלית דוד מחזיק קלע ששמוט על כתפו ועובר על גבו, ובידו הימנית - שהיא גדולה מיד שמאל - הוא מחזיק את הידית השנייה של הקלע. מסיבה שאינה ידועה, ואולי אפילו בטעות, פיסל מיכלאנג'לו את דוד כערל.
פרט גזע העץ המפוסל עליו נשענת רגלו הימנית של דוד, נועד לא רק למטרות אסתטיקה, אלא גם כדי לתמוך בגוף הפסל, לאזן את משקלו ולהעניק לו יציבות.
היסטוריה.
הפסל הוזמן על ידי רפובליקת פירנצה. במקור נועד הפסל להיות מוצב בגובה רב על אחת התומכות החיצוניות של סנטה מריה דל פיורה, הקתדרלה של פירנצה. אולם משהושלם עורר הפסל התפעלות כה רבה עד שכונסה (ינואר 1504) ועדה מיוחדת שתפקידה היה לקבוע את מקום הצבתו. עדות לחשיבות שיוחסה לנושא ניתן ללמוד מהרכב הוועדה שכללה את מרבית האמנים הבכירים של העיר, ובכללם לאונרדו דה וינצ'י, סנדרו בוטיצ'לי ופיליפינו ליפי. לאחר שהוועדה שמעה את דעתם של שלושים אמנים, אדריכלים ונציגי ציבור (הפרוטוקולים של דיוני הוועדה שרדו), הוחלט להציב את הפסל ליד הכניסה לפאלאצו וקיו, בית העירייה של פירנצה. הפסל הוצב שם ונחשף לציבור הרחב בספטמבר 1504. לאחר שעמד במקום כ-370 שנה, הועבר הפסל בשנת 1873 אל האקדמיה לאמנות של פירנצה, על מנת להגן עליו מפגעי מזג האוויר. בשנת 1910 הוצב העתק של הפסל במקום בו היה מוצב הפסל המקורי.
פגיעה בפסל.
הפסל נפגע פעמיים בעבר:
בעקבות האירוע ב-1991 התאפשרה בדיקה של השיש, והתגלה כי מקורו במחצבות פאנטיסקריטי במיסגליה, באזור קרארה. נראה כי גוש השיש נחצב מהצוק 40 שנה בטרם נוצר הפסל, ושני פַּסלים ניסו לחצוב בו קודם לכן - אגוסטינו די דוצ'ו ואנטוניו רוסלינו. שניהם החליטו לא להמשיך בפיסול גוש שיש זה, עקב חוסר ניסיון ואיכותו הבינונית של השיש, ועל כן ההערכה היא כי מיכלאנג'לו קיבל את גוש השיש בחינם. עוד נמצא כי בשל איכות השיש, התקשו משמרי הפסל בעבודות הניקוי שנעשו בו (בשנים 1843 ו-2003).
העתקי הפסל.
בפירנצה לבדה מצויים שני העתקים של הפסל, האחד משיש, ליד הכניסה לפאלאצו וקיו, והאחר מברונזה צבועה בצבע שיש, במרכז הפיאצלה מיכלאנג'לו.
בשנת 2000 הציעה העיר פירנצה ליצור עותק של הפסל עבור העיר ירושלים לרגל חגיגות ה-3,000 לכיבוש העיר על ידי דוד. ההצעה עוררה סערה בירושלים, בייחוד בחוגים החרדים בה, בשל הצגת דוד המלך עירום. לבסוף ניתן במקומו במתנה עותק של פסל אחר של דוד, לבוש בגדים, "דוד" מעשה ידי ורוקיו.
העתקים נוספים של הפסל מצויים בכל רחבי העולם. העתק גבס מצוי במוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון, וכן מצויים העתקים במוזיאון הקפיטוליני ברומא, סרפרס פרדייס באוסטרליה, בלוס אנג'לס, קליפורניה, במוסקבה, ובמלון סיזרס פאלס בלאס וגאס שבנבדה.
Javascript
הידרוסטטיקה
הידרוסטטיקה הוא ענף בפיזיקה החוקר את התופעות המתרחשות בזורמים (נוזלים וגזים) הנמצאים במצב מנוחה. תחום זה הוא תת-תחום של מכניקת הזורמים. אחד השימושים המעשיים לענף פיזיקלי זה הוא פיתוח תחום ההידראוליקה.
לחץ הידרוסטטי (לחץ זורמים במנוחה).
לחץ הידרוסטטי - לחץ הנוצר על ידי זורם (נוזל או גז), המצוי בשיווי משקל סטטי (במנוחה), בהשפעת שדה כבידה (בניגוד ללחצים הנוצרים בהשפעת זרמים, גלים או מערבולות).
כחלק מההנחות בבסיסה של הידרוסטטיקה, לחץ זה הוא איזוטרופי בזורם.
לחץ הידרוסטטי קיים גם בחישובים גיאומכניים (לדוגמה בחישוב יציבות של יסודות), כיוון שמי תהום מתנהגים באופן הידרוסטטי.
הגדרה מתמטית.
הגדרת הלחץ ההידרוסטטי נובעת מניתוח של קוביית זורם בנפח אינפיניטסימלי. לחץ מוגדר ככוח הפועל על יחידת שטח.
הכוח שפועל על קוביית הזורם האינפיניטסימלית נובע ממשקל עמודת הזורם שמונח מעליה. משקל זה מוגדר לפי הנוסחה:
כאשר:
מצד הממדים האופקיים של הזורם מעל הקובייה אין כל השפעה על ערך הלחץ, אלא אך ורק מצד גובה העמודה של הזורם. הבנה זו מהווה את הבסיס ל"חוק הכלים השלובים" (אשר ניתן גם לניסוח בעזרת עקרון האנרגיה המינימלית).
משוואה זו מתלכדת עם "המשוואה ההידרוסטטית":
formula_2
כאשר formula_3 הוא שדה הגרביטציה בו מצוי הזורם. משוואה זו היא בעצם משוואת ניוטון המבטאת ששקול הכוחות על גוף במנוחה הוא אפס. עבור זורם, הכוח החיצוני הפועל על הזורם (בדרך כלל הגרביטציה) מתאזן על ידי הפרשי הלחצים בזורם.
חוק פסקל כקירוב ההגדרה.
אם נניח כי הזורם בלתי דחיס (למשל מים הם בקירוב טוב בלתי דחיסים), וכי המרחק Z-Z0 קטן ביחס לרדיוס כדור הארץ, נוכל להניח כי צפיפות הזורם אחידה, וכי תאוצת הכובד קבועה.
במקרה זה נקבל את חוק פסקל תחת שדה כבידה:
כאשר:
דוגמה לחישוב לחץ הידרוסטטי במים.
כל צולל חייב לדעת מהו הלחץ ההידרוסטטי המופעל עליו בתלות בעומק בו הוא נמצא. לפי חוק פסקל, הנוסחא לחישוב הלחץ היא:
כאשר במקרה שלנו:
הערך של formula_15 קובע ביחידות את הלחץ שירגיש הצולל. בקירוב, על כל 10 מטר שיעמיק הצולל, הלחץ ההידרוסטטי הפועל עליו יגבר בכאטמוספירה אחת. כך, למשל, בעומק של 30 מטרים, יהיה הצולל נתון ללחץ של כ-4 אטמוספירות (כ-400,000 פסקל).
לחץ אטמוספירי.
הנוסחא ללחץ הגז הניתנת ע"פ המכניקה הסטטיסטית עבור גז בטמפרטורה קבועה, T. ניתנת לפי הקשר:
כאשר:
במקרה בו יש מספר סוגים שונים של גזים (כגון באוויר), יש להשתמש בנוסחא לחישוב הלחץ החלקי של כל אותם הגזים.
ציפה.