כאשר נפתח האימון בפני הקהל הרחב, מתמלא לא פעם המתחם בכמה אלפים מאוהדי הקבוצה. מתחם האימונים נמצא בעיירה אפיאנו ג'נטילה, הסמוכה לעיר קומו ומרוחקת כ-35 ק"מ צפונית-מערבית ממילאנו.
סגל הקבוצה.
(בהשאלה מקליארי)
(בהשאלה מאמפולי)
שחקנים מפורסמים.
לרשימה המלאה ראו .
שחקני הקבוצה בנבחרות השונות.
במשך השנים שיחקו באינטר מאות שחקני נבחרות מכל רחבי העולם. אינטר היא הקבוצה השנייה שסיפקה את מספר השחקנים הגדול ביותר לנבחרת איטליה עם 105 שחקנים (יובנטוס ראשונה, מילאן שלישית), 18 מהם שימשו כקפטנים של הנבחרת ובכל אחת מארבע הזכיות של הנבחרת במונדיאל היו שחקני אינטר חלק נכבד.
אינטר נמצאת במקום השני מבין קבוצות העולם במספר שחקניה שזכו במונדיאל עם 20 זכיות כשלפניה יובנטוס עם 24 זכיות.
בנוסף שבעה משחקניה זכו באליפות אירופה וחמישה בקופה אמריקה.
תארים.
תארים לאומיים.
1909/1910, 1919/1920, 1929/1930, 1937/1938, 1939/1940, 1952/1953, 1953/1954, 1962/1963, 1964/1965, 1965/1966, 1970/1971, 1979/1980, 1988/1989, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009, 2009/2010, 2020/2021
1938/1939, 1977/1978, 1981/1982, 2004/2005, 2005/2006, 2009/2010, 2010/2011, 2021/2022
1989, 2005, 2006, 2008, 2010, 2021
תארים בין-לאומיים.
תארים אירופיים.
1990/1991, 1993/1994, 1997/1998
אינטר
קופה איטליה
קופה איטליה (באיטלקית La Coppa Italia; תרגום: הגביע האיטלקי) היא תחרות הגביע השנתית של הכדורגל האיטלקי. הטורניר הראשון נערך ב-1922, אך לאחר מכן הטורניר לא נערך עד שנת 1936.
יובנטוס היא הקבוצה שזכתה עד כה בהכי הרבה גביעים, עם 14 זכיות, אחריה רומא, עם תשע זכיות ואינטר שלישית, עם שמונה זכיות. יובנטוס היא הקבוצה בעלת מספר ההופעות הגבוה ביותר בגמר הטורניר עם 18 הופעות, ואחריה רומא עם 17 הופעות, ולאחר מכן מילאן, עם 14 הופעות.
מבנה הטורניר.
הטורניר כולל שלבי המוקדמות שבו משתתפות כל הקבוצות מארבע הליגות הבכירות באיטליה, סה"כ 78 קבוצות. הטורניר כולל ארבעה סיבובי מוקדמות, סיבוב ראשון ושני, שלב חצי הגמר ושלב הגמר. הקבוצות מליגת המשנה, הליגה השלישית והרביעית מתחילות את דרכן במפעל משלב המוקדמות הראשון, ואילו הקבוצות מהסרייה א' מצטרפות בסיבוב הרשמי הראשון. כל שלבי הטורניר משוחקים בשיטת נוק אאוט. שלבי המוקדמות ושני השלבים המתקדמים משוחקים במשחק בודד בביתה של אחת משתי היריבות, שנקבע באקראי על ידי הגרלה, כאשר הקבוצה המנצחת מעפילה לשלב הבא. במקרה של שוויון בתוצאה, תתבצע הארכה ובמקרה הצורך דו-קרב בעיטות עונשין. שלב חצי הגמר משוחק בשיטת שני משחקי גומלין, והגמר במשחק בודד שמיקומו נקבע מראש. הקבוצה המנצחת במשחק הגמר זוכה בגביע.
ג'ון צ'נסלור
סר ג'ון צ'נסלור (באנגלית: John Chancellor; 1870–1952) היה הנציב העליון הבריטי השלישי על ארץ ישראל (1928–1931).
ביוגרפיה.
ג'ון צנסלור נולד בשנת 1870 למשפחת אצולה בריטית. הוא היה בוגר אקדמיה צבאית והוסמך לקצין ביולי 1890. שירת כקצין בחיל ההנדסה הבריטי ובין השאר שירת בשנת 1898 במחוז הספר הצפון-מערבי. בשנת 1904 החל לשרת בשירות הקולוניאלי הבריטי. בשנת 1909 הוענק לו תואר עמית במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש בזכות שירותו. הוא כיהן כמושל מאוריציוס (1911-1916), וטרינידד (1916-1921) ועם הכרזת דרום רודזיה כמושבת כתר בריטית היה בספטמבר 1923 למושלה הראשון, תפקיד בו החזיק עד 1928. במהלך שנות כהונתו בנה לעצמו שם של מושל מוצלח. בשנת 1928 הוא נתמנה לנציב העליון על ארץ ישראל לאור ההבנה של הממשלה הבריטית שמדובר במושבה בעייתית.
יחסו ליישוב היהודי היה עוין. לדעתו, הצהרת בלפור והתמיכה הבריטית ביהודים פגעו באינטרסים הקולוניאליים של הבריטים, ושעליהם לתמוך ברוב הערבי.
בתקופתו התרחשו מאורעות תרפ"ט (1929), שהיו המאורעות החמורים ביותר שהתרחשו בארץ מאז תחילת המנדט. מאורעות אלה הביאו בסופו של דבר לפרסום הספר הלבן השני ולהגבלה משמעותית של מכירת הקרקעות ליהודים ועלייתם לארץ. כהונתו כנציב העליון נסתיימה בשנת 1931. צ'נסלור המליץ להפסיק את העלייה ולמנוע מכירת אדמות ליהודים, שכן לטענתו כל האדמות בארץ ישראל היו מעובדות, ומכירת אדמה ליהודים פירושה היה הגדלת מספר החקלאים הערבים חסרי הקרקע.
עם תום תקופת כהונתו תוארה כהונתו בעיתון דבר כתקופה שחורה ליישוב היהודי והונגדו המילים הגבוהות שהכביר בתחילת כהונתו על סיוע לעלייה אל מול פעולותיו כנגדה, מכירת קרקעות ליהודים והקרן הקיימת. צ'נסלור תואר כבזבזן אשר הובל על ידי הפקידוּת שלו במקום להובילה והנהיג מדיניות של ויתור לערבים במקום לעמוד מולם.
על שמו נקרא באותה השנה רחוב מרכזי בירושלים, שהוקם שנה קודם לכן. שמו של הרחוב הוחלף בתום המנדט הבריטי וכיום הוא נקרא רחוב שטראוס.
בשנת 1936 פורסם שצ'נסלור השתתף ביוזמה להקמת בנק אנגלי-ערבי בארץ ישראל, שלא יצאה אל הפועל ושהוא מסייע בהפצת שבועון ערבי המטיף לעמדה הערבית בשאלת ארץ ישראל. בשנים 1937-1938 התבטא בעד תוכנית החלוקה.
בשנת 1947 הוענק לו תואר אביר מסדר האימפריה הבריטית. הוא מת בשנת 1952.
גביע איטליה
אנטי חומר
טרפז (אקרובטיקה)
הטְרָפֶּז הוא מכשיר המשמש לוליינים לביצוע מופעי אקרובטיקה. הוא בנוי כנדנדה עם חבלים תלויים ממתקן גבוה וביניהם מקל עץ שנקרא "בר".
יש שלושה סוגים שונים של מופעי טרפז:
תא הרג טבעי
תא הרג טבעי או תא NK (ראשי תיבות של Natural Killer - "מחסל טבעי", באנגלית) הוא תא השייך למערכת החיסון, ותפקידו העיקרי הוא חיסול תאי גוף שנדבקו בנגיפים או שהתפתחו לתאים סרטניים. ההשערה הקלאסית היא שבשונה מחלק מתאי הדם הלבנים האחרים, תאי NK אינם נלחמים ישירות בפתוגנים אלא רק בעקיפין, אך ראיות חדשות מצביעות על יכולתם של תאי ה-NK לחסל ישירות מגוון פתוגנים כגון פטריות, חיידקים וטפילים.
תאי NK הם לימפוציטים (תאי דם לבנים הפועלים במערכת הלימפה והדם) המהווים כ5-15% מכלל התאים הלימפוציטים בדמו של אדם בוגר בריא. בשונה מתאי B ותאי T המהווים את מערכת החיסון הנרכשת, תאי NK משתייכים למערכת החיסון המולדת ומהווים תא לימפואידי מולד (Innate Lymphoid Cell - ILC). פירוש הדבר הוא שתאי NK מסוגלים להגיב בצורה מהירה למגוון גדול של איומים. מטרתה של תגובה זו היא לחסל איומים פשוטים, או לעכב איומים מורכבים יותר עד שמערכת החיסון הנרכשת נכנסת לפעולה. שיוכם של תאי ה-NK למשפחת הלימפוציטים נובע ממוצאם המשותף; לתאי NK, תאי ILC, תאי T ותאי B תא-הורה משותף במח העצם, תא האב הלימפואידי המשותף (Common Lymphoid Progenitor).
היסטוריה וגילוי תאי ההרג הטבעיים.
מרבית הלימפוציטים בגוף האדם שייכים למערכת החיסון הנרכשת, ומכאן שיכולתם להגיב ולחסל איומים שונים תלויה בהיכרות מוקדמת שלהם עם האיום. עובדה זו זוהתה כבר בסמוך לזיהוי ואפיון התאים הלימפוציטים לראשונה, והובילה לתפיסה המקובלת במשך שנים רבות שכלל הלימפוציטים דורשים היכרות מוקדמת שכזו ולא קיימים לימפוציטים השייכים למערכת החיסון המולדת.
בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 מספר מעבדות החלו לזהות לימפוציטים בעלי יכולת לתקוף תאי גידול כבר בעת החשיפה הראשונה אליהם. יכולת זו הוגדרה כ"יכולת הרג טבעי", ותאים בעלי יכולת זו נקראו "תאי הרג טבעיים". המאמר המדעי הראשון שתיאר תאים אלו פורסם על ידי ד"ר הנרי סמית' מאוניברסיטת לידס ב-1966, אך מכיוון שממצא זה נגד את הדוגמה המקובלת באותה תקופה רבים בתחום הניחו שמדובר בטעות טכנית בלבד ("ארטיפקט"). בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 קיומם של לימפוציטים בעלי יכולת "הרג טבעי" המהווים אוכלוסייה נפרדת מתאי ה-T וה-B המוכרים תואר בצורה מפורטת והפך למקובל בתחום בזכות סדרת עבודות של חוקרים ממכון קרולינסקה שבשוודיה. מחקרים מרכזיים אלו בוצעו במעבדותיהם של פרופסור אווה קליין ופרופסור האנס וויגזל על ידי הסטודנט לפוסט-דוקטורט יו פרוס שיחד עם הדוקטורנט רולף קיסלינג אפיין תאים אלו בעכבר, ויחד עם הדוקטורנט מיכאל יונדל אפיין אותם באדם.
מחקרים פורצי דרך אלו איששו את קיומם של תאי ההרג הטבעיים, אך מחקרים מתקדמים יותר בתחום הוגבלו בעקבות חוסר היכולת לבודד אותם ולהפרידם מאוכלוסיות תאי החיסון האחרים שבדם בכמות ורמת ניקיון מספקת. לימפוציטים גראנולרים גדולים (Large Granular Lymphocytes) הם תת-סוג של לימפוציטים שזוהו שנים רבות לפני גילוי תאי ההרג הטבעיים בזכות היכולת להבחין בהם בקלות באמצעות מיקרוסקופיית אור וצביעות פשוטות. ייחודם של תאים אלו הוא גודלם, העולה על זה של לימפוציט ממוצע, ועובדת הימצאותן של גראנולות רבות בציטופלזמה שלהם. בשנת 1980 זיהו זוג חוקרים מאוניברסיטת הלסינקי שתאים מוכרים אלו הם התאים המרכזיים המבטאים יכולת הרג טבעית, והבינו שתאי הרג טבעיים ולימפוציטים גראנולרים גדולים הם היינו הך. צורה ומראה זה של תאי ההרג הטבעיים מתאים מאוד למנגנון פעולתם; גודלם הגדול נובע מהעובדה שהם תמיד מוכנים לפעולה ודורשים מרכיבי תא רבים לפעולתם (בשונה מלימפוציטים אחרים שמצבם הטבעי הוא מצב מנוחה הממתין לפעילות) והגראנולות הרבות שבתוכם מכילות את החלבונים השונים המשוגרים אל הסינפסה האימונולוגית והאחראים להרג תא המטרה. זיהוי זה אפשר בידוד וניקוי של תאי הרג טבעיים בשיטות פשוטות וזמינות המבוססות על צנטריפוגה, מה שהפך תאים אלו לזמינים למחקרים רבים נוספים.