בשנת 1940 כתב את החיבור "התנצלותו של מתמטיקאי", על האסתטיקה של המתמטיקה מנקודת מבט אישית, ואף אוטוביוגרפית. הניסיון להנגיש לקהל רחב את דרך מחשבתו של מתמטיקאי היה חדשני, והספר נחל הצלחה. כיום נחשב הספר לקלאסיקה, אף על פי שאינו מייצג את אופן המחשבה של מתמטיקאי על פי רוב. הארדי, שהיה פציפיסט, כתב על תורת המספרים ש"ריחוקה מכל פעילות אנושית ישמור אותה אלגנטית ונקייה" מכל יישום. שנים לא רבות אחר-כך נוסדה ההצפנה המודרנית, העושה שימוש נרחב בתחומים אחדים של תורת המספרים. הוא גם תרם תרומה גדולה להבנת חשיבותה של השערת רימן, וגם תרם באופן משמעותי לתחום הביולוגיה, באשר עקרון הארדי-ויינברג, שהוא היה שותף לפיתוחו, היווה את הבסיס להתפתחות תחום הגנטיקה של אוכלוסיות.
הארדי נודע באימרתו "ארכימדס עדיין ייזכר כאשר אייסכילוס יישכח, כיוון ששפות נעלמות אך רעיונות מתמטיים נשארים לנצח".
הארדי הוא חתן מדליית קופלי של החברה המלכותית לשנת 1947.
בתרבות.
הרומן "הפקיד ההודי" , מאת דייוויד לוויט (2007, יצא לאור בעברית בהוצאת ידיעות ספרים, 2008) עוסק בחייו של הארדי ובעבודתו, ובמיוחד בקשריו עם ליטלווד ובפרשת ידידותו עם רמנוג'אן.
הארדי הוא דמות מרכזית בסרט "האיש שידע אינסוף" משנת 2015, שמבוסס על הספר בעל אותו שם מאת רוברט קניגל , ומספר על חייו של רמנוג'אן, ובפרט על המפגש שלו עם הארדי.
הארדי הוא דמות משנית ברומן "הדוד פטרוס והשערת גולדבך" משנת 1992, מאת .
קישורים חיצוניים.
מספריו:
דיוויזיה
הינדו-כוש
הינדו-כוש (בפשטו: هندوکش) הוא רכס הרים שמשתרע מאפגניסטן עד האזורים הצפוניים של פקיסטן.
מקור השם.
ישנן מספר גרסאות לגבי מקור השם.
שתיים מן הנפוצות שמביניהן הן:
נטען כי הפירוש המילולי, "להרוג את ההודים" (הינדו - הודי) בא להזכיר את העבדים ההודים הרבים שמתו בהרים אלו במהלך העברתם למרכז אסיה.
ההרים.
בחלק המזרחי של הרכס ההרים מגיעים לגובה של יותר מ-6,000 מטרים. הפסגה הגבוהה ביותר ברכס היא תירץ'-מיר שבפקיסטן וגובהה הוא כ-7,690 מטרים.
ככל שמתקדמים מערבה הגובה הממוצע יורד, כאשר במרכז הרכס, באזור קאבול, גובה ההרים בין 4,000 ל-6,000 מטרים, ובחלק המערבי 3,500 עד 4,000 מטרים. אורך הרכס הוא כ-800 ק"מ. שלג עד מכסה את רוב הרכס.
היסטוריה.
בשנת 327 לפני הספירה הוביל אלכסנדר מוקדון את צבאותיו דרך אחד המעברים ברכס כשפלש להודו מצפון.
במשך שנים היווה הרכס חומה בצורה המונעת מעבר בין ברית המועצות לאפגניסטן ולפקיסטן, אך ב-1964 מהנדסים סובייטים כרו בהרים מנהרה וסללו כביש המחבר בין ברית המועצות לבין פקיסטן.
זרבבל גלעד
זרבבל גלעד (31 בדצמבר 1912 – 12 באוגוסט 1988) היה משורר עברי, כונס ועורך ספרותי.
ביוגרפיה.
זרבבל גלעד נולד בבסרביה, ובמלחמת העולם הראשונה נמלט עם משפחתו לעיר אודסה שלחוף הים השחור. לאחר המהפכה הקומוניסטית ברוסיה ב-1917 יצא עם בני משפחתו לארץ ישראל, והם הצטרפו ב-1924 לקיבוץ עין חרוד, שם חי עד מותו ב-1988.
זרבבל היה פעיל בהבאת בני ההתיישבות העובדת בעמק יזרעאל לפעולה במסגרת הנוער העובד, ואף עבר להתגורר תקופת מה בביתו של דוד כהן בתל אביב כדי לפעול במסגרת התנועה. רבים משיריו פורסמו בעיתון התנועה "במעלה". שימש כ"מזכיר המרכז" של הנוער העובד בשנים 1933 עד 1935.
בנובמבר 1937 נשלח כשליח היישוב לפולין, לסייע בפעולת "החלוץ". הוא חזר לארץ ב-23 במאי 1939.
זרבבל גלעד היה מראשוני הפלמ"ח ומשורריו. כתב את המילים של המנון הפלמ"ח. הצטרף לפלמ"ח ב-1941 והיה חבר בו ברציפות כ-8 שנים, עד לפירוקו. שירת בתחילה כקצין החינוך של פלוגה א ולאחר מכן נתמנה כקצין מטה הפלמ"ח האחראי לכל הפרסומים של הפלמ"ח, לרבות העלון שלו. היה כפוף ליצחק שדה ולאחר מכן לסגנו, יגאל אלון. לאחר פירוק הפלמ"ח כינס וערך את ספר הפלמ"ח על שני כרכיו, הספר יצא לאור ב-1953.
היה עורך ביטאון הקיבוץ המאוחד "מבפנים" ושימש כעורך בכיר בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
לאחר מלחמת ששת הימים חתם עם אנשי רוח רבים על תמיכה ב אך לאחר זמן מה, עם שינויים פוליטיים, הסתייג מהכיבוש ומתנועת ארץ ישראל השלמה ותמך בתוכנית אלון.
ב-1965 נפטרה אשתו הראשונה, שושנה, וב-1968 נישא לחוקרת הספרות, כלת פרס ישראל, פרופ' דורותיאה קרוק, שתרגמה חלק משיריו לאנגלית. ואף פרסמה אותם בספר: Pomegranate Tree in Jerusalem.
זרובבל גלעד נפטר ב-12 באוגוסט 1988 ונקבר בבית הקברות של קיבוצו, עין חרוד מאוחד.
בשלושים לפטירתו הוצאה לזכרו חוברת זיכרון: "הכל בא מהאדמה". בחוברת פורסמו שירים מן העיזבון ודברים לזכרו מפי בני משפחה, חברים מהקיבוץ ומהפלמ"ח, משוררים סופרים.
ב-1990, לאחר מותו, יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי "מעיין גדעון" (הספר יצא באנגלית בשנת 1985 בשם: GIDEON'S SPRINGS ותורגם אחר-כך לעברית).
מספריו.
מכאן ואילך כל הספרים בהוצאת הקיבוץ המאוחד
מתמטיקה שימושית
הביטוי מתמטיקה שימושית או מתמטיקה יישומית מהווה מסגרת לענפי המתמטיקה, שיש להם שימוש נרחב בתחומי מדע אחרים. משמעותו של הביטוי השתנתה במשך השנים, עם חדירתה של המתמטיקה לתחומי מדע רבים. לא קיימת הגדרה מדויקת מי מענפי המתמטיקה נחשבים ל"מתמטיקה שימושית" ומי ל"מתמטיקה עיונית".
כיוון שעד לאמצע המאה ה-19 לא הייתה קיימת הבחנה חדה בין מתמטיקאים לפיזיקאים, קיימים גם נושאים הקשורים לפיזיקה, הנלמדים באופן מסורתי בחוגים למתמטיקה שימושית. עם זאת, ההבחנה בין מתמטיקה עיונית למתמטיקה שימושית היא סמנטית, ואין לה משמעות מחוץ לאקדמיה.
ענפי המתמטיקה השימושית.
במחצית הראשונה של המאה ה-20, שימש ביטוי זה לתיאורם של ענפי המתמטיקה המשמשים את תחומי הפיזיקה וההנדסה, ובפרט: חשבון אינפיניטסימלי, משוואות דיפרנציאליות, אנליזה נומרית ונושאים נוספים מתחום האנליזה המתמטית.
כעת, יש הכוללים במסגרת זו גם ענפי מתמטיקה נוספים, כגון: תורת ההסתברות, תכנון ליניארי, אופטימיזציה, חקר ביצועים, מתמטיקה ביולוגית וביואינפורמטיקה, תורת המידע, תורת המשחקים, כלכלה מתמטית, קריפטוגרפיה ועוד.
יישומים.
באופן היסטורי, מתמטיקה הייתה בעלת חשיבות בעיקר במדעי הטבע וההנדסה. לאחר מלחמת העולם השנייה, חלה התפתחות מתמטית בנושאים שאינם קשורים למדעי הטבע. באופן זה, נוצרו תחומים חדשים, כגון: תורת המשחקים, שהתפתחה מתוך הכלכלה; רשתות עצביות, שהתפתחו ממדעי המוח; וביואינפורמטיקה, שהתפתחה מתוך הביולוגיה.
עם ההתקדמות הטכנולוגית, גם תחומים הנחשבים כחלק מהמתמטיקה העיונית הפכו שימושיים – לתורת המספרים יש שימושים בקריפטוגרפיה ולגאומטריה יש יישומים בגרפיקה.
השימוש במתמטיקה הוביל לפיתוח מדעי המחשב (תורת החישוביות, תורת הסיבוכיות, אלגוריתמיקה ועוד) כתחום נפרד. ענפים אלו מסייעים למתמטיקה בחישובים מסובכים ומאפשרים מציאת פתרונות לבעיות שבעבר לא היו ניתנות לחישוב.
כפי שנאמר, הקו המדויק התוחם את גבולות המתמטיקה השימושית אינו ברור. מוסדות אקדמיים מחייבים סטודנטים ללמוד קורסים במתמטיקה גם מחוץ לפקולטה למתמטיקה (למשל: במדעי המחשב, כלכלה, סוציולוגיה, רפואה ועוד). יתר על כן, קורסים בסטטיסטיקה נדרשים כמעט בכל תחום אקדמי שבו נעשים מחקרים גם אם הומניים, דוגמת תקשורת, חינוך ועוד.
בין מתמטיקה שימושית לשימושי המתמטיקה.
ענפי המתמטיקה השימושית עוסקים בהגדרות מתמטיות לבעיות מעשיות, על מנת לנסח שפה, שתאפשר טיפול בבעיות הקשורות אליהן. המתמטיקה העיונית עוסקת בנושאים תאורטיים, מתוך כוונה אקדמית. לעיתים, כמו במקרה של תורת המספרים, מתגלים שימושים מאוחרים לתורה המתמטית. כמו כן, מתמטיקאים מבחינים בין מחקר של מתמטיקה שימושית לשימוש בה – סוציולוג, שיפעיל מודל הסתברותי על אוכלוסייה משתמש במתמטיקה שימושית, בעוד שסטטיסטיקאי, המפתח שיטה לבחירה נכונה של מדגם חוקר אותה. מתמטיקאי, המנסח אלגוריתם יעיל לפתרון בעיה אלגוריתמית, נחשב חוקר, בעוד מתכנת, הכותב תוכנית מחשב המפעילה את האלגוריתם, נחשב משתמש.
מתמטיקה שימושית בישראל.
סטודנטים ישראלים נדרשים ללמוד מתמטיקה שימושית ברמה בסיסית במסגרת לימוד תחומי דעת שבהם היא רלוונטית כמו מדעים מדויקים, מדעי החיים, כלכלה והנדסה. בנוסף, ברבים ממוסדות ההשכלה הגבוהה בישראל קיימת יחידה אקדמית ייעודית העוסקת במחקר והוראה של מתמטיקה שימושית, בנפרד מהעיסוק במתמטיקה עיונית מחד גיסא ומן המקצועות היישומיים מאידך גיסא; או תוכניות לימודים ייעודיות במתמטיקה שימושית. ביניהם ניתן למנות את אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת בר-אילן, הטכניון, מכון ויצמן למדע, המכון הטכנולוגי חולון ומכללת אורט בראודה.
אות השירות המבצעי
אות השירות המבצעי הוא אות הניתן בצה"ל לחיילים (לוחמים או תומכי לחימה) או שוטרים במשמר הגבול, אשר שירתו ביחידה קרבית (רמת פעילות א+ או א) במשך 8 חודשים לפחות, ובמהלך תקופה זו 4 חודשים לפחות שירתו באזור מבצעי. חלוקת האות החלה בעת מלחמת ההתשה (1968–1970). האות נענד על דש הכיס הימני של חולצת מדי ה-א'.
אות השירות המבצעי מוענק לחיילים לוחמים, תומכי לחימה ושוטרים במשמר הגבול ששירתו ביחידה קרבית ברמת פעילות א' ומעלה במשך שמונה חודשים לפחות. לוחמי חוד, לוחמים ותומכי לחימה יקבלו את האות לאחר שירות של ארבעה חודשים באזור מבצעי, כגון (רמת הגולן, יהודה ושומרון, בקעת הירדן, הערבה, אזור רצועת עזה, גבול לבנון או גבול מצרים).
האות זכה לכינוי המזלזל "פזגז", עקב דמיונו ללוגו חברת פזגז והעובדה שהוענק לחיילים עורפיים ותומכי לחימה על עצם שירותם בגיזרה, כאשר הלוחמים לא היו זכאים לאות, גם אם השתתפו בלחימה בפועל.