היעדרויות.
רומניה נעדרה מ-6 תחרויות אירוויזיון לאורך השנים:
במהלך שנות ה-90 ושנות ה-2000 המוקדמות, רומניה הייתה אחת המדינות המושפעות ביותר בתחרות מהחלטתו של איגוד השידור האירופי לפסול מדינות שהגיעו להישגים נמוכים בתחרות בשנים קודמות, כדי לאפשר למדינות חדשות להצטרף לתחרות. נבע הדבר מריבוי המדינות שביקשו לקחת חלק בתחרות, דבר שחייב את איגוד השידור האירופי לסנן את המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות. שתי שיטות לסינון נקבעו לשם כך: סינון של השירים הפחות טובים ומניעה ממדינות שהישגיהן בשנים קודמות היו נמוכים לקחת חלק בתחרות. באותן שנים, הוחלט לערוך הצבעה מוקדמת של צוותי שיפוט מכל המדינות שלוקחות חלק על סמך גרסאות מוקלטות של השירים, ולנפות מן התחרות את השירים שהגיעו לשבעת המקומות האחרונים. זאת, כתוצאה מהצורך לנפות את מספרן הגדל של המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות בשל תוצאות נמוכות בתחרות, רומניה לא לקחה חלק בתחרויות האירוויזיון בשנים 1995, 1996, 1997, 1999 ו-2001. ניפוי שיר לאחר שנבחר בתחרות מקומית, תוך השקעת משאבים בארגונה, גרמה אי-נחת בקרב רשתות השידור הלוקחות חלק בתחרות, ולפיכך שונתה המדיניות בשנים שלאחר מכן. כדי לפתור מחלוקות, החל מ-2004 הונהגה שיטת חצאי-גמר.
היעדרותה האחרונה של רומניה התרחשה ב-2016, לאחר שאיגוד השידור האירופי הודיע ב-22 באפריל 2016 על הרחקת רשות השידור הרומנית מהתחרות עקב אי-תשלום חוב העומד על כ-16 מיליון פרנק שווייצרי. בעקבות החלטת האיגוד, נבצרה מאובידיו אנטון, הנציג הרומני, האפשרות ליטול חלק בתחרות ימים ספורים טרם קיומה ורומניה, שהוצבה בחצי-הגמר השני של התחרות, הוסרה מרשימת המדינות הנוטלות חלק בתחרות באתר הרשמי. איגוד השידור האירופי אישר כי השיר הרומני שכבר פורסם באלבום הרשמי של התחרות, ימשיך להיות אפשרי להורדה וכי העיתונות הרומנית תוכל להמשיך לסקר את התחרות. המפקח על התחרות, יון אולה סאנד, אמר כי "הדבר, כמובן, מתסכל עבור האמן שנבחר כנציגה של רומניה, עבור העמיתים שלנו מרשות השידור הרומנית ולא פחות עבור הצופים הרומנים ומעריצי התחרות במדינה, אולם אנו מאמינים כי מדובר בהחלטה נכונה וכי הדבר לא ישפיע לרעה על התחרות בכל דרך אחרת". לאחר הסדר תשלום החוב, התאפשר לרומניה לשוב לתחרות בשנה שאחריה.
נוהל ילד
אבוקה
מכבי חשמונאי ירושלים
מכבי חשמונאי ירושלים (לעיתים כונתה בר כוכבא ירושלים, מכבי חשמונאים ירושלים או מכבי ירושלים) הייתה אחת מקבוצות הכדורגל הראשונות שפעלו בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. המועדון הוקם ב-1911 והוא נמנה עם המועדונים הוותיקים ביותר והמייסדים של הליגה הבכירה בארץ ישראל כשהשתתף בעונת הבכורה (1931/1932). בתקופה שקדמה להקמת המדינה, הקבוצה נחשבה לאחת החזקות והדומיננטיות בארץ ישראל, כאשר היא העפילה לשני משחקי הגמר הראשונים של גביע ארץ ישראל (לאחר הקמת המדינה: גביע המדינה). בשתי הפעמים היא נחלה הפסדים, להפועל תל אביב בגביע של 1928 ולמכבי תל אביב בעונת 1928/1929, כאשר בראשון הוכרזה כזוכה במשותף עם הפועל תל אביב.
מגרשה הביתי של הקבוצה היה באזור שכונת הבוכרים ושכונת בית ישראל, שהיה גם מגרשה הביתי של קבוצת המשטרה הבריטית. מלבד הקבוצה הבוגרת כלל המועדון גם ארבע קבוצות נוער, שנקראו "יונה", "נורדיה א'", "נורדיה ב'" ו"הסמל". צבע החולצות של שחקני המועדון היה כחול-לבן.
הקמת הקבוצה ומשחקי הידידות הראשונים.
מכבי ירושלים הוקמה בשנת 1911, והייתה קבוצת הכדורגל העברית השנייה שהוקמה בתקופת היישוב. קדמה לה רק מכבי תל אביב שנוסדה ב-1906. זמן קצר לאחר הקמת מכבי ירושלים, ב-1912, הוקמה מכבי "אבשלום" פתח תקווה. בתקופה זו בתולדות היישוב לא היו מסגרות מאורגנות כגון ליגה וגביע, ולפיכך עיקר משחקיה של הקבוצה בראשית ימיה היו משחקי ידידות נגד הקבוצות האחרות בארץ ונגד קבוצות צבאיות או ערביות שהגיעו למשחקי ראווה. עם כיבוש ירושלים מידי האימפריה העות'מאנית על ידי גנרל אדמונד אלנבי בדצמבר 1917, החלה מגמת שיפור במצב הכדורגל בארץ ישראל. ב-1918 הקים הגדוד העברי ה-1 נבחרת שיצאה לסדרת משחקים במצרים, ושחקניו ייסדו מחדש את הקבוצות העבריות הראשונות בארץ ישראל לאחר מלחמת העולם הראשונה, כולל מכבי ירושלים. שני המשחקים הראשונים של הקבוצה לאחר מלחמת העולם הראשונה נערכו באוגוסט 1919, והיא נחלה בהם הפסדים 0 - 4 ו-0 - 6 לקבוצה אנגלית שזהותה המדויקת אינה ידועה. כעבור חודש ספגה הקבוצה הפסד נוסף, הפעם 0 - 1 לקבוצת הקלוב הערבי הלאומי של ירושלים.
באפריל 1920 נחלה הקבוצה הפסד 4 - 5 לאחת מהקבוצות הצבאיות הבריטיות ששהו בארץ. באותה שנה שיחקה הקבוצה במספר משחקי ידידות נגד קבוצות צבאיות בריטיות, והשתתפה לראשונה בתולדותיה במסגרת ליגה מאורגנת, שהייתה ליגה אזורית שתוצאותיה אינן מוכרות לצורך קביעת אלופה על ידי ההתאחדות לכדורגל. בשנת ה'תרפ"ד (ספטמבר 1923 - אוגוסט 1924) נטלה הקבוצה חלק במשחקי הגביע הנודד הירושלמי והגביע של עיריית ירושלים, וידוע כי זכתה בלפחות אחד מהם. היא הוקמה מחדש ב-1925 לאחר התפרקות שתי קבוצות ירושלמיות מקומיות בשם "הגיבור" ו"הצבי". במקביל היא התאחדה עם קבוצת נוער מקומית בשם "חשמונאי ירושלים", ומאז נודעה כ"מכבי חשמונאי ירושלים". עם זאת, לפי היומון "דואר היום" מתאריך 3 באוקטובר 1926, התמזגו קבוצות "הגיבור" ו"הצבי" עם קבוצת "חשמונאי", ורק לאחר מכן התמזגה הקבוצה המאוחדת עם מכבי ירושלים.
באותה שנה זכתה הקבוצה בטורניר בשם "גביע ירושלים" לאחר ניצחון בגמר על קבוצה אנגלית. בהמשך ערכה הקבוצה שני משחקי ידידות מול מכבי תל אביב ואחד מול הפועל חיפה, ניצחה בשניהם וסיימה בהפרש שערים חיובי של 13 - 2. משחקה המתועד הבא של הקבוצה נערך באפריל 1927, והסתיים בתיקו 1 - 1 עם הקבוצה המצרית רמלה אטוס, שנשלחה למסע משחקים בארץ ישראל כחלק מיחסי הידידות ששררו באותה תקופה עם מצרים. בחודש יוני לאחר מכן נסעה הקבוצה למסע משחקים במצרים, ונחלה בו הפסדים לאינטרנציונל קהיר (2 - 5) ולרמלה אטוס (1 - 2). חמישה חודשים לאחר מכן שוב נסעה הקבוצה לקהיר ולאלכסנדריה, ולאחר הפסד לא-זמאלכ קהיר בתוצאה 2 - 5 סיימה ככל הנראה משחק נוסף בתיקו 1 - 1.
בין השנים 1922 ל-1927 נערך טורניר "הגביע הארץ הישראלי", שקדם לגביע ארץ ישראל. הקבוצה הצטרפה לטורניר רק בשנת 1926, וזכתה בשני ניצחונות על קבוצות אנגליות בטרם הודחה. בשנה העוקבת סיימה בתיקו 1 - 1 מול קבוצת המשטרה הבריטית, וידוע כי הודחה לפני חצי הגמר. במקביל, בין 1923 ל-1927, ארגנה אגודת "מכבי" טורניר ארצי לקבוצות האגודה בשם "מגן שמשון". הדיווחים מאותה תקופה חלקיים בלבד, ולא ידוע מה היה חלקה של מכבי חשמונאי בשלוש השנים הראשונות לקיום הטורניר. ב-1926 הפסידה למכבי תל אביב במשחק הגמר של הטורניר בתוצאה 1 - 6, ובשנה העוקבת הפסידה למכבי "הגיבור" חיפה בתוצאה 0 - 4.
סוף שנות ה-20 - משחקי גביע ארץ ישראל.
ההתאחדות לכדורגל בארץ ישראל נוסדה בשנת 1928, במקביל לתחילת שליטתן של הקבוצות העבריות בגביע ארץ ישראל. בגלל מיעוט הקבוצות באותה תקופה נקבע כי יהיו רק ארבעה סיבובי משחקים, ובסיבוב הראשון הצליחה הקבוצה לגבור על קבוצת "המעופפים רבת עמון". ברבע הגמר הוגרלה הקבוצה מול מכבי תל אביב, אז הקבוצה העברית החזקה ביותר, והצליחה להפתיע אותה בירושלים ולנצח 3 - 2. משחקי חצי הגמר נערכו במיקום נייטרלי, וב-19 במאי ניצחה הקבוצה 1 - 0 את הפועל חיפה משער של עקיבא צוובנר. בכך העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לגמר הגביע הראשון שהוכר על ידי ההתאחדות לכדורגל והגמר הראשון שבו שיחקו שתי קבוצות עבריות.
ב-26 במאי 1928 נערך גמר הגביע במגרש החולי ביפו, לעיני 5,000 צופים. יריבתה של מכבי חשמונאי במשחק הגמר הייתה הפועל "אלנבי" תל אביב. מכבי חשמונאי נחשבה לקבוצה עדיפה משמעותית לעומת הפועל, אך לאחר מחצית ראשונה שהסתיימה בתיקו 0 - 0 ובה תקפו יחיאל מרגובסקי ועקיבא צוובנר את שערו של וילי ברגר ללא הצלחה, ספגה הקבוצה שני שערים מרגליהם של שלמה פוליאקוב בדקה ה-66 ואברהם "נוצ'ה" נודלמן בדקה ה-81 מבישול של פוליאקוב. לאחר המשחק ערערה הקבוצה בפני ההתאחדות על תוצאתו, וטענה כי הפועל אלנבי שיתפה את השחקן משה מאייר (לימים אחד מבוניו של מגדל שלום מאיר בתל אביב), שלא היה רשום בהתאחדות כנדרש. ערעורה של הקבוצה נדון בפני ועדה מיוחדת של ההתאחדות שהורכבה מנציגי השלטון הבריטי בארץ, והיא קבעה כי שתי הקבוצות ייחשבו באופן רשמי לזוכות בגביע וכי כל אחת מהן תחזיק בו למשך חצי שנה.
באותה שנה אירעה פרשה יוצאת דופן שנקשרה בשמה של הקבוצה. 1928 הייתה שנת קבלת ההתאחדות הארץ ישראלית לפיפ"א, ובהודעת הקבלה נכתב כי מכבי חשמונאי זכתה באליפות הליגה. הודעה זו ידועה כשגויה לחלוטין, כיוון שעונת המשחקים הראשונה בליגה הארץ ישראלית נערכה בפועל רק בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20. לא ידוע מה מקורה של טעות זו, ועיתונאי הספורט אלישע שוחט משער בספרו "100 שנות כדורגל בישראל" כי הרישום נעשה לצורכי יחסי ציבור בפיפ"א. בעקבות פרשה זו הקבוצה רשומה עד היום כ"זוכה" הרשמית בליגה של שנת 1928, שלמעשה לא התקיימה מעולם. במקביל לפרשת גמר הגביע והאליפות שלא הייתה, הצליחה מכבי חשמונאי לזכות גם בטורניר הגביע הנודד של ירושלים.