בחברות מערביות רבות, הטרנסקסואלים מורשים לשנות את שמם ואת מינם בתעודת הזהות. במדינות אלה ניתן לראות לגיטימציה כלפי טיפולים להתאמה מגדרית ואלה נפוצים. לעומת זאת במדינות שאינן מערביות, ניתן לראות חוסר לגיטימציה מצד הממשלה לגבי שינויי המין והטרנסקסואליות. ברבות ממדינות אלה קיימת מגמה של שינוי ותחילתן של פעולת לפתיחות לנושא וקבלתו על ידי החברה.
רבים מחברי הקהילה הטרנסקסואלית בעולם ובישראל לוקחים חלק בסגנון חיים פעיל הכולל מסיבות, הופעות דראג, פורומים וצ'אטים באינטרנט וכן קבוצות תמיכה. בנוסף קבעו לעצמם דגל השונה מדגל הגאווה ומיוחד לקהילה הטרנסקסואלית.
טרנסקסואליות בישראל.
מעמד חוקי והליכים.
מצבם החוקי של הטרנסקסואלים בארץ שפיר ביחס למדינות אחרות, ומדינת ישראל אף מסייעת לטרנסקסואלים בתהליך שינוי המין שלהם, סיוע המתבטא במימון חלקי של הניתוח להתאמה מגדרית ושל טיפולים אחרים על ידי קופות החולים. מבחינת חקיקה, החוק נגד הסתה אוסר אמנם על כזו הנעשית על רקע נטייה מינית, אך אינו אוסר על אפליה על רקע זהות מגדרית. כמו כן ישראל חתומה על הצהרת האו"ם בדבר נטייה מינית וזהות מגדרית.
נוהל התאמה מגדרית בישראל הקיים משנת 1986 וניתוחים להתאמה מגדרית יכולים להתבצע בית החולים תל-השומר בלבד, מעל גיל 21 ורק לאחר תקופת המתנה של שנתיים. על הנוהל נמתחה ביקורת חריפה מצד הארגון רופאים לזכויות אדם, ובשנת 2008 הוקמה וועדה לבחינה מחודשת שלו. טרנסקסואלים ישראלים מעל גיל 19 שמעוניינים לעבור תהליך התאמה מגדרית הכולל ניתוח לשינוי איבר המין נדרשים לעבור את 'הוועדה לשינוי מין' בתל השומר, שמטרתה מתן אישור לניתוח להתאמה מגדרית אצל טרנסקסואלים. אלה נדרשים לעבור מעקב רפואי ומעקב אבחוני במשך שנתיים, לחיות במגדר הנבחר ולעבור טיפול הורמונלי להתאמה מגדרית.
שינוי שם פרטי הוא הליך פשוט ולפי נוהלי משרד הפנים ניתן לעשות זאת ללא קשר למגדר המקובל של השם או למגדר של הפונה: "בקשה לשינוי שם, משם גברי לשם נשי או להפך יש לאשר, אין לדרוש לשם כך הסבר ולא אישור בדבר ניתוח לשינוי מין". לפי נוהל מספר 2.6.0001 של משרד הפנים, שינוי סעיף רישום המין בתעודת הזהות ייעשה על סמך תעודה רפואית אשר אושרה בידי משרד הבריאות הישראלי. משרד הפנים מאפשר שינוי הרישום בסעיף המין בתעודת הזהות רק לטרנסקסואלים אשר עברו ניתוח להתאמה מגדרית, ואלה שלא עברו ניתוח להתאמה מגדרית או נמצאים באמצע ההליכים מנועים משינוי זה.
טרנסקסואלים מוכרים בישראל.
הטרנסקסואלית הישראלית המפורסמת הראשונה היא רינה נתן (נולדה במין זכר בשם גרשון נתן). ב-1956 נאלצו הרופאים לכרות את הפין שלה, לאחר שחתכה בו חתך עמוק. קדם למהלך הקיצוני, מאבק בשלטונות להתיר לה לעבור סירוס כירורגי. המאבק הגיע עד ליועץ המשפטי לממשלה, חיים כהן, ונחל כישלון.
בעבר הדמות הטרנסקסואלית הסטראוטיפית בישראל הייתה זו של זלמן שושי (זלמן וינדר) אם כי וינדר מעולם לא עבר תהליך בלתי הפיך להתאמה מגדרית. שנים רבות שימש כנציג הקהילה ההומוסקסואלית, וזוהה עם זנות, אלימות ומופרעות נפשית. נשיותו לא נלקחה ברצינות והתקבלה כשאיפה מגוחכת. מאז ומתמיד התייחסו אליו באמצעי התקשורת ובכל זירה ציבורית כגבר בלבד.
דנה אינטרנשיונל הפכה על פיו את הייצוג הגרוטסקי הזה, בהופכה לזמרת מצליחה. את הקריירה שלה החלה בהופעות דראג ובחיקויים פרודיים של זמרות ידועות, ושיא הקריירה שלה היה בזכייה באירוויזיון 1998 בו ייצגה את ישראל בשירה דיווה. בשל פרסומה הרב וכשרונה, אופן קבלתה בחברה הישראלית היה פשוט יותר. עם זאת, הקהילה ההומו-לסבית ראתה באינטרנשיונל איום בתחילת דרכה, ורק לאחר מכן אמצה אותה כסמל. זמרות טרנסקסואליות ישראליות נוספות הן ניקה, המוּכרת משירי הנושא של הסדרות "טלנובלה בע"מ" ו"האלופה", אדרת, קים קונקשיין וג'ואל.
מי שנהגה לייצג במשך שנים רבות את הטרנסקסואלים והטרנסג'נדרים בישראל היא נורה גרינברג, שהייתה יו"ר אגודת הלהט"ב ופעילה בחוש"ן - חינוך ושינוי ופרשה מפעילות ציבורית נרחבת בשנת 2006. פעילותה של גרינברג הביאה את משרד הפנים לשנות בשנת 2004 המדיניות שאסרה על אזרחים לשנות את שמם לשם המזוהה עם מגדר השונה מזה שרשום בתעודת הזהות שלהם.
יובל טופר-ארז, טרנסקסואל FTM ופעיל בתנועת הלהט"ב, התפרסם בשנת 2011 בהיותו הטרנסקסואל הראשון בישראל שהרה וילד.
קרוס-דרסינג
קרוס-דרסינג (אנגלית: cross-dressing) הוא לבישת פריטי לבוש ואביזרים המזוהים וקשורים למגדר השני בתוך חברה מסוימת, באופן זמני ושאינו קבוע. המושג "קרוס-דרסינג" מתקשר מצד אחד לפעילות בידורית ומצד אחר, לרצון ללבוש את הבגדים מסיבות שונות (אישיות או חברתיות), כך לדוגמה, לאורך ההיסטוריה, נשים שרצו לעשות פעילות שנאסרה עליהן, לעיתים התלבשו כגברים (על מנת לשרת בצבא, לעסוק במחקר או בכל עיסוק אחר שנאסר על נשים).
לעיתים מחברים בין קרוס-דרסינג לזהות הטרנסג'נדרית או להתנהגות מינית או פטישיסטית, אך המונח עצמו אינו מעיד בהכרח על מניעים לבחירה בלבוש פריטים המזוהים עם בני המין השני. קרוס-דרסינג יוצר לעיתים אי נוחות חברתית ותרבותית בגלל אלה המתלבשים בשונה מהמצופה מהם מעצם המגדר שלהם; אלה נתפסים ככאלה המערערים על נורמות חברתיות, על תפיסות ואפילו על חוקים.
היסטוריה.
קרוס-דרסינג מופיעה לאורך ההיסטוריה ובחברות רבות. ישנן דוגמאות רבות ולהן אחדות מהן:
במיתולוגיה יוונית - הפולחן ל-אפרודיטוס המאמינים לבשו בגדים שלא התאימו למגדר שלהם. גברים לבשו בגדי נשים ונשים לבשו בגדי גברים עם זקנים מלאכותיים.
במיתולוגיה נורדית אודין התלבש כמרפאה כחלק ממאמציו לפתות את Rindr.
בהינדו באחת האגדות האלה בהוצ'רה מטה מקללת את בפייה והוא הופך לאימפוטנט. הקללה הוסרה ממנו רק כאשר הוא התלבש והתנהג כמו אישה כסימן להערצת האלה.
בכמו כן ניתן למצוא מגוון דוגמאות בספרות, פולקלור, מוזיקה ותיאטרון, מרחבי העולם, של דמויות המתוארות כקרוס דרסר בדרגות שונות ובגלל מגוון רחב של סיבות. דוגמאות כוללות הקאבוקי ושמניזם קוריאני.
ביגוד.
רוב הקרוסדרסרים הגברים מנסים להתלבש בצורה נשית ככל האפשר ולכן משתמשים בבגדי נשים כגוון: שמלות, גרביונים, מחוכים, תחתוניות ו. כן גברים יעזרו בתותבת שד, גאפה (בגד אשר מיועד להסתיר את איבר המין הגברי). נשים משתמשות בביינדר (פריט לבוש שנועד להשטיח את החזה).
סוגיות חברתיות.
קרוסדרסרים עשויים להתחיל ללבוש בגדים הקשורים למין השני בילדותם וזאת תוך כדי שימוש בבגדים של אחים, הורים ואף חבר קרוב, במקרה של ילד קרוסדרסר עשוי ההורה לאפשר לילדו להתלבש ככה בהנחה כי הם יפסיקו עם מנהג זה שיתבגרו, עם זאת לעיתים אותו דפוס ממשיך גם כאשר הילד מגיע לבגרות, דבר זה עלול ליצור עימותים עם בן הזוג או בן משפחה בעניין ואף לגרום אי נעימות לקרוס-דרסר כאשר בן משפחתו או בן זוגו מבקש ממנו להפסיק עם המנהג.
לפעמים בגלל רגשות אשם או מנסיבות אחרות קרוסדרסרים נפטרים מכל בגדיהם בנוהג שנקרא "טיהור" וזאת רק כדי להתחיל לאסוף בגדים של המגדר השני.
משמעויות של קרוס דרסר.
ישנן שתי תופעות בולטות של קרוס דרסינג אשר לרוב נבדלות זו מזו בהיבט האטיולוגי; תופעה אחת של קרוס דרסינג היא עשייתו למטרת שעשוע, כלומר, כזה הנעשה על ידי זכרים בעלי זהות מגדרית גברית, שלרוב אינם הטרוסקסואלים, המתחפשים לדמויות נשיות ("דראג קווין"), או הנעשה על ידי נקבות בעלות זהות מגדר נשית, שלרוב אינן הטרוסקסואליות, המתחפשות לדמויות גבריות ("דראג קינג"), וכן אפשר שגם על ידי אינטרסקסואלים או ג'נדרקווירים. תופעה שנייה של קרוס דרסינג היא פאראפיליה (כלומר, התנהגות מינית לא נורמטיבית מבחינה סטטיסטית) מצד אדם, בדרך כלל גבר המרגיש כמיהה עזה ללבישת בגדים ופריטים המזוהים מבחינה תרבותית או סטטיסטית בנות המגדר הנשי בתרבותו, וזאת לצורך קבלת סיפוק מיני ואורגזמה מכך. שמה המקצועי הישן של תופעה זו היא פטישיזם טרנסווסטי, אם כי כיום יש גם העושים שימוש במונח אוטוגינפיליה, ונכון להיום לא ידועה הסיבתיות לתופעה זו. יש הרואים במונח "פטישיזם טרנסווסטי" או "אוטוגינפיליה" מונח מבזה, שכן הוא מרמז להיררכיית ערכים שבה המרכיב המיני של ההתנהגות הטרנסג'נדרית הוא בעל ערך שלילי.
קרוס דרסינג לשם בידור או שעשוע, נבדל ברמה האטיולוגית מאוטוגינפיליה והמכניזם המכונן התנהגויות אלה נחקר בעיקר על ידי פסיכולוגים, פסיכיאטרים, וחוקרים מתחומים קרובים.
אין לבלבל בין הטרנסווסטיט לבין טרנסקסואל שמאמץ התנהגויות או פרקטיקות אחרות המשותפות לאותו מגדר, או רוצה לעבור פרוצדורות רפואיות על מנת לבצע שינויים פיזיים, כי הוא חש כ"אישה הכלואה בגופו של גבר" (או "גבר הכלוא בגוף אישה").
בניגוד לאמונה הרווחת, חלק מהקרוס-דרסרס הגברים האוטוגינפיליים, מעדיפים, לפחות בדרך כלל, נשים, ואינם הומוסקסואלים. עם זאת, קשה לאמוד את אחוז הקרוס דרסרים אשר ביום יום נמשכים לנשים ואת אלה הנמשכים לנשים, מסיבות מתודלוגיות (למשל, מצב בו נבדקים במחקר משקרים לגבי האוריינטציה שלהם, כדי לא לבייש את עצמם, לשיטתם, בפני החוקרים).
אטיולוגיה.
תיאור אטיולוגי (כלומר העוסק בסיבתיות) של תופעת קרוס דרסינג מגדיר קודם כל את סוג התופעה, כלומר, מדגיש אם מדובר בקרוס דרסינג לשם שעשוע (כגון הופעת דראג, המבוצעת לרוב על ידי הומוסקסואלים ולסביות), או פטישיזם טרנסווסטי שהמבצע אותו אינו בהכרח נמשך לבני או בנות מגדרו.
יחס הדתות לקרוס דרסינג.
תרבויות לא-מערביות רבות מעניקות לגיטימציה לקרוס-דרסינג, לעיתים קרובות על רקע של ריטואל דתי.
בדתות האברהמיות.