את הרקע הכלכלי לחשיבותן של ערי נמל יש להבין כחלק ממסלולו של מוצר העובר ממקום ייצורו עד צרכן הקצה. העברת סחורות מכלי תחבורה אחד לשני מייקרת את הובלתו באופן משמעותי, במקרים רבים יותר מאשר הובלתו למרחק גדול יותר. האפשרות להעביר סחורות מהנמל ישירות אל סיטונאים ואף אל קמעונאים היא למעשה הגורם הכלכלי המשמעותי בעיר הנמל.
בנוסף, ובעיקר בעידן המודרני, הנמל עצמו מספק תעסוקה למאות עובדים המועסקים בו. בנוסף לכך מספקת העיר מגוון שירותים לספינות הפוקדות את הנמל ולנוסעיהן:
עיר הנמל חייבת להיות מקושרת היטב לדרכי תחבורה יבשתיות, ובפרט מסילות רכבת וכבישים, שמאפשרות הובלת מטענים אל הנמל וממנו. נמלי ים מודרניים כוללים בדרך כלל רציפים של מסילות רכבת אליהם יכולים להגיע העגורנים הפורקים את המכולות או מסילות מקומיות המבצעות את השינוע. מבנה זה מייעל באופן משמעותי את שינוע הסחורות מנקודה לנקודה.
ערי נמל בארץ ישראל.
בארץ ישראל מספר ערי נמל מודרניות וכן ערי נמל היסטוריות. עיר הנמל ההיסטורית הידועה ביותר היא יפו בה התקיים נמל מן העת העתיקה ועד המאה ה-20 והוא הפך את יפו לאחת מערי הנמל החשובות ביותר בחוף המזרחי של הים התיכון אשר ממנה המשיכו נוסעים רבים לירושלים. ערי נמל היסטוריות נוספת הן עזה, אשדוד-ים, עכו, קיסריה ואפולוניה.
שלושה נמלי ים מודרניים קיימים כיום בישראל - נמל חיפה, נמל אשדוד ונמל אילת. חיפה אף התפתחה כעיר נמל. באשדוד מהווה הנמל מקום תעסוקה ראשון במעלה לתושבי העיר, אך כעיר מודרנית בה הוקם מראש נמל מודרני רק בשנות ה-60, לא היווה הנמל מחולל משמעותי להתפתחות העיר אשר תוכננה ברובה מראש.
פנחס שניאורסון
פנחס שניאורסון (1893 -ז' סיוון ה'תשל"ד 28 במאי 1974) היה מחלוצי העלייה השנייה, איש ארגון השומר וממייסדי ארגוני ההגנה בתקופת היישוב.
ביוגרפיה.
נולד בעיר רציצה ברוסיה, ליהודה לייב שניאורסון (רצ'יצ'ה), בן האדמו"ר שלום דובער שניאורסון (מרציצה) - נכד הצמח צדק, ולביילה, בת הרב מרדכי שניאורסון מוויטבסק גם הוא נכד הצמח צדק. הוריו היו בני דודים שניים.
עלה לארץ ישראל בשנת 1908. תחילה עבד כפועל חקלאי וכשומר ביישובי יהודה והגליל. התיישב במושב תל עדשים, אך עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הצטרף לישראל גלעדי במטרה ליישב את הגליל העליון. לאחר חשיפת מחתרת ניל"י, נעצר ישראל גלעדי, ושניאורסון ביקש להיעצר במקומו, עבר עינויים ולבסוף נכלא בדמשק.
עם שחרורו ממעצר גויס שניאורסון לצבא האימפריה העות'מאנית, אך זמן קצר לאחר מכן ערק וברח לאודסה. בשובו לארץ התיישב בכפר גלעדי, ובשלהי 1919 מונה מטעם למפקד ארגון ההגנה בכפר. ביום הקרב על תל חי (1 במרץ 1920) שהה במקום, ועל פי מספר גרסאות הוא שהתיר את כניסתם של התוקפים הערבים. למרות זאת, לאחר פציעתו של יוסף טרומפלדור שהיה המפקד, הועבר לרשותו הפיקוד על הקרב.
פעילותו בתחומי ההגנה נמשכה כחבר הגדוד העברי על שם טרומפלדור, חבר ארגון "הקיבוץ", מפקד באזור חיפה ועמק הירדן בעת מאורעות תרפ"ט, וכשומר בגוש עציון בשנות השלושים. בהיותו חבר מפלגות "פועלי ציון" ו"אחדות העבודה", הצטרף לאחר הקמת מפא"י ל"פועלי ציון שמאל". בשנת 1946 הצטרף ל"אחדות העבודה - פועלי ציון" ומאוחר יותר היה חבר מפ"ם, והיה מועמדה לכנסת הרביעית. בשל התפלגות "פועלי ציון שמאל" עזב שניאורסון בשנות השלושים את כפר גלעדי ועבר לתל אביב, בה עבד בעירייה.
בשנים האחרונות לחייו השתתף בריאיון עם הצאצאים (איגוד הצאצאים של אדמו"ר הזקן) בשידורי ישראל, מוצש"ק יתרו כ״ד שבט תשל״ג, ובין השאר אמר:
לאחר קום המדינה עבד שניאורסון בשירות המדינה. נפטר ב-1974 והובא לקבורה החלקת "השומר" בבית הקברות של כפר גלעדי. גם אשתו אסתר (1901 - 1976) נקברה שם. לא השאירו אחריהם ילדים.
עליית מחירי הנפט מאז שנת 2003
אקרומיופלסטיה
אקרומיופלסטיה הוא טיפול ניתוחי לשינוי צורת שיא הכתף של עצם השכם (אקרומיון בלעז) הנערך לחולים עם קרע במסובבי הכתף.
סיכויי הצלחת הניתוח עולים ככל שמועד הניתוח קרוב למועד החבלה, גיל צעיר, קרע קטן וללא מחלות רקע כמו סוכרת ומחלות כלי דם או עישון. ניתוח זה מטרתו לשפר את איכות החיים מבחינת כאבים ופעילות ביד מעל גובה הכתף, בעיקר כוח. באדם פעיל וצעיר הניתוח יכול לתרום לפעילות הכתף. ככל שהחולה מתרחק מזמן הקרע יורדים סיכויי התפירה. כל עוד אין רטרקציה של הגיד (התרחקותו מאזור האחיזה בראש עצם הזרוע עקב משיכתו על ידי השריר) סיכויי הניתוח עולים. ללא ניתוח הקרע עלול לגדול. וזוהי אחת ממטרות הניתוח, למנוע את גדילתו מקרע קטן לקרע גדול.
ניתוח משייפים את שיא הכתף של עצם השכם כדי להקטין את הסיכוי לקרע נוסף בעתיד.
החלטה לגבי ניתוח תלויה במידת ההפרעה התפקודית והכאבים . ההחלטה מתבצעת בין המטופל לבין האורתופד המנתח תוך התבססות על בדיקה גופנית, מצב בריאותי, מחלות רקע ובדיקות ההדמיה.
אין חיבור של הגיד ללא ניתוח.
לאחר הניתוח נערך שיקום הנמשך בין שלושה לשישה חודשים. החזרה לפעילות יום יומית היא סביב 6 שבועות ולפעילות ספורטיבית כ-6 חודשים עד שנה.
הצלחת הניתוח תלויה בגורמים שצוינו למעלה. כשבתנאים האופטימליים יש בין 80 ל-90% הצלחה.
לאחר הניתוח מופיעים כאבים למשך מספר שבועות עד מספר חודשים. יש סיכונים בניתוח אך שכיחותם נמוכה, הסיכונים הם: פגיעה בכלי דם, בעצבים סיבוכים בהרדמה, כתף קפואה, וכישלון בהצלחת הניתוח.
נחיצות ההליך מוטלת בספק שכן נמצא שלניתוח לתיקון קרעים במסובבי הכתף ללא ביצוע של אקרומיופלסטיה תוצאות טובות מבחינת תפקוד והרגשה גם שנים לאחר הניתוח.
גולה (ליבריה)
&lt;mapframe latitude="6.828" longitude="-9.250" zoom="6" width="436" height="299" align="left" /&gt;
שבט הגולה (באנגלית: Gola) הוא קבוצה אתנית באפריקה שחבריה ידועים כחקלאי יערות. השבט ממוקם בצפון מערב ליבריה, מדרום לסהרה ליד האוקיינוס האטלנטי, וכן גם במדינת סיירה לאון השכנה. שבט הגולה מונה כ-185,000 אנשים בליבריה, ואילו בליבריה וסיירה לאון יחדיו השבט מונה כ-194,400 אנשים. מבחינה גאוגרפית, שכניהם של הגולה הם השבטים ואיי (Vai) ודה (De) בקו החוף, מנדה (Mende) מצפון מערב, וגבנדה (Gbande), בל (Belle) וקפל (Kpelle) ממזרח. הגולה, יחד עם שבט הקיסי (Kissi), ידועים כתושבים הוותיקים ביותר של ליבריה.
גורמים שונים כמו הגירה, תערובת של אוכלוסיות, סחר עבדים, לוחמה ובריתות פוליטיות-כלכליות תקופתיות, הובילו ליחסים בין-שבטיים אינטנסיביים במשך מאות שנים. חלק מהשבטים אף חולקים מאפיינים משותפים כמו ארגון וכלכלה. קבוצות אלה כוללות את מנדה, טמנה, קונו, שרברו ופולום של סיירה לאון, וגם את גולה, וואי, דה, קיסי, קפל, ועמים אחרים בצפון ליבריה.
היסטוריה.
שבט הגולה ושבט הקיסי היגרו למערב ליבריה החל משנת 1300. בתקופה זו, ליבריה וסיירה לאון, שכוללות יערות גשם טרופים, לא היו מיושבות ברובן. על כן, חלק גדול מהמהגרים פנו לעיבוד אדמה וחקלאות. בעקבות כך, גם כיום, אנשי שבט הגולה בליבריה וסיירה לאון נחשבים לחקלאים מיומנים.
שפה.
שבט הגולה ממוקם באזור בו ישנו ריבוי של קבוצות שבטיות קטנות, היוצר את מה שקרוי "אשכול פורו" של עמים. העמים הללו מייצגים שלוש תת-משפחות של קבוצות לשוניות- מאנדה, קווה ומל, אשר כולן שייכות למשפחת הלשון של שפות ניז'ר-קונגו (Niger-Congo), שהיא אחת ממשפחות הלשון הגדולות בעולם והגדולה ביותר באפריקה, עקב התפשטותה על פני מרבית משטח אפריקה. הצורות המקומיות של שפות אלו אינן מובנות אלו לאלו המדברים בשפות השונות. אחת מהצורות המקומיות של תת-שפות אלו היא שפת הגולה (Gola),שהיא שפתו העיקרית של השבט. שפה זו יחסית קרובה לשפתם של שבט הקיסי.
הדת העיקרית הנהוגה בגולה היא האסלאם הסוני, שנחשב לזרם הגדול ביותר של האסלאם.
שכיחות מחלות.
במחקר מדגמי על השבט, נמצא כי המחלות מלריה, טריפונמה ודלקת תולעי כרץ הן שלוש המחלות השכיחות ביותר בשבט גולה, עם ממוצע של 15%, 28% ו -62% בהתאמה. כמו כן, 11% מהנדגמים במחקר הראו צורה כלשהי של פתולוגיה של שיניים; עששת שיניים נמצאה כשכיחה יותר אצל הבנות מאשר בבנים בני אותו גיל ומחוז. מלבד זאת, שכיחות המחלות הניווניות בשבט גולה נמוכה יחסית.
החיים בשבט הגולה.
הגולה גרים בכפרים המפוזרים ביערות, לרוב בבקתות בוץ וגגות סכך. קשרי המשפחה בשבט חזקים וכל בני המשפחה עובדים יחד כדי לטפח ולקצור את היבולים. תפקידי הגברים כוללים את פינוי השדות וטיפוח הקרקע. לעומת זאת, הנשים והילדים עוזרים לנטיעת וקצירת האורז וגידולים אחרים כמו אגוזי אדמה וטארו (צמח טרופי אכיל בעל שורש גדול).
רוב חיי הגולה סובבים סביב חקלאות ולכן זה אינו מפליא כי הטקסים העיקריים שלהם קשורים לחקלאות. למשל, אף אחד לא רשאי למסוק את יבולו, עד הענקת המתנות הראשונות (פירות) לאלים. כמו כן, בימי בצורת, זקן הכפר מבצע תפילה לאל למען גשמים.
ארגון חברתי ומשפחה.
בני הגולה של ליבריה המערבית מאורגנים ביחידות חברתיות. יחידות חברתיות אלו נחשבות לסוג של חמולות, אשר נוטות להיות יותר כמו יחידות טריטוריאליות ולרוב, מאופיינות במגורים בקרבת המשפחה. משק הבית הוא היחידה בסיסית הביתית בגולה ונקרא סא (sa), והוא בעצם מהווה קבוצה של בני משפחה - בדרך כלל אחים ואחיות, עם בני זוגם, ילדיהם ונכדיהם. מלבד בני המשפחה המרכיבים את ליבת הסא ייתכנו אנשים נוספים המצורפים כמו קרובי משפחה רחוקים, ילדים מאומצים, עבדים ועוד, כל אחד עם משק הבית המינימלי שלו. כלל האנשים עושים שימוש ברכוש הסא והם בעלי דרגות שונות של זכויות.