לאחר שסיימה את לימודי ההתמחות בגינקולוגיה חזרה רוזלי לניו יורק, שם היא נשאה לג'ורג' מורטון שהיה אז עורך דין, לאחר מכן היא פתחה מוסד להתמחות בתחום הגינקולוגיה בוושינגטון. בשנת 1909 האגודה הרפואית האמריקנית יצרה ועדת חינוך לבריאות הציבור במטרה לחנך את הציבור בנושאים כמו בריאות, היגיינה, טיפול בילדים ונושאים רפואיים אחרים, הם הפכו את מורטון ליו"ר הראשון שלה. מורטון מונתה לעוזרת קלינית ומדריכה בבית החולים לחולי נפש בניו יורק (שם היא הייתה אחת מהנשים הראשונות בסגל), לאחר מכן הפכה לפרופסור לגינקולוגיה. במהלך אותה תקופה היא הרצאתה במספר אוניברסיטאות אחרות, כולל קיץ באוניברסיטת ורמונט.
לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה נסעה מורטון ללברדור כדי לעבוד בבתי החולים של המיסיון שם, לפני שנבחרה לנציבה מיוחדת של הצלב האדום לקחת אספקה ​​מפריז לחזית המקדונית ולעבוד בבתי החולים שדה במקדוניה. בעקבות הצלחתם של בני משפחתה הגברית, מורטון הייתה האישה הראשונה שהפכה למנתחת המשתתפת במרפאת ו"אנדרבילט" של אוניברסיטת קולומביה בשנת 1916. לאחר שחזרה לניו יורק מורטון, לצד מרי מ. קרופורד, הובילה את שירות בתי החולים לנשים האמריקאיות משנת 1917, לאחר שהוקמה על ידי האיגוד הלאומי לנשים רפואיות במטרה להקים בתי חולים אמריקאים באירופה. לאחר שביקשה לשלוח אלף נשים רפואיות להתנדב לשירות חוץ ונכחה סירוב על ידי הוועד הרפואי הכללי בוושינגטון, היא גייסה מעל ל -300 אלף דולר ב -10 ימים באמצעות גיוס כספים ארצי לשליחתן. על פי המלצתו של ויליאם גורגס, מורטון מונה ליו"ר ועדת רופאות נשים במועצת ההגנה של ארצות הברית, שם ייצגה יותר מ -7000 רופאות.
מורטון המשיכה את פעילותה בניו יורק תוך כדי ניסיון לסייע לצעירים ביוגוסלביה ובסרביה, אשר נפגעו במהלך המלחמה לקבל חינוך הולם. במרץ 1919 היא הקימה את הוועד הסובייטי הבינלאומי, שבאמצעותו היא הקלה על הצבתם של עשרות צעירים סרבים במוסדות חינוך אמריקאים. לאחר שעברה לפלורידה בתחילת שנות השלושים מורטון הקימה קליניקה קטנה שבה ביצעה מחקרים על דלקת פרקים ואנדוקרינולוגיה.
פרסים.
כאשר מורטון סיימה את לימודיה בשנת 1897, הייתה בעלת פרסים רבים, כולל המצאה הטובה ביותר עבור ציוד כירורגי הטוב ביותר, ודו"ח המעבדה הטוב ביותר. ב־1937 זכתה מורטון ל -9 עיטורים של ממשלות בית וממשלות זרות. במהלך הקריירה שלה זכתה בפרסים כגון צלב הצאר של ניקולס השני, מדליית "ג'ואן של ארק" ואת שירות בולט קרוס. בשנת 1934 היא קיבלה פרס מיוחד על ידי האגודה הרפואית האמריקאית על הקמת בתי חולים לנשים בארצות הברית. בסנטראל פארק הוקם לה עץ, שהנציח את "השירות הפטריוטי" שלה, וכן רחוב ופארק בבלגרד נקראים על שמה.
ספרים.
מורטון כתב אוטוביוגרפיה שכותרתה "אישה מנתחת": חייה ועבודתה של רוזלי סלוטר מורטון, שראה אור ב -1937 על ידי פרדריק א 'סטוקס. הספר נסקר היטב, עם שבחים שניתנו הן לכתיבתה והן לרוחב החוויות שהתגלו בה.
בכתבה לעיתון של פיטסבורג, הכותב והאנסן מתאר את האוטוביוגרפיה של מורטון כ"ספר מצוין על הישגיה של אישה ", ושבח את תיאורי הנושאים הרפואיים וגם את הנושאים הפוליטיים. ב"ברוקלין דיילי איגל" כתב ג'ורג' קורי, "אין נקודת זמן בה בפרה משעמם", וכינה אותו ספר חשוב לתיעוד תרומותיה של "צלבנית". סולט לייק טריביון תיאר את הספר כ"אינפורמטיבי, מרגש וצבעוני ", ו"הסידני מורנינג הראלד" כינה אותו "מעניין במיוחד". אינדיאנה גאזט דירגה את הספר כאחת האוטוביוגרפיות הרפואיות הטובות ביותר של התקופה האחרונה. לאחר שסיימה את האוטוביוגרפיה שלה, נסעה מורטון לאירן, וב -1940 פרסמה ספר על הארץ וזמנה נקראו "חופשתו של דוקטור" באיראן.
אלאונורה, רוזנת שטולברג-ורניגרודה
אלאונורה, רוזנת שטולברג-ורניגרודה (בגרמנית: Eleonore zu Stolberg-Wernigerode; 26 בספטמבר 1801 - 14 במרץ 1827) הייתה נסיכה גרמנייה ואשתו של היינריך השישים ושלושה, נסיך רויס-קסטריץ.
ביוגרפיה.
אלאונורה נולדה ב-26 בספטמבר 1801 באיזנבורג, שהשתייכה לנסיכות איזנבורג, להיינריך, רוזן שטולברג-ורניגרודה וליוהנה, נסיכת שנבורג-ולדנבורג, בתם של אוטו קרל פרידריך, נסיך שנבורג-ולדנבורג והנרייטה אלאונורה אליזבת, רוזנת רויס-קסטריץ.
ב-21 בפברואר 1819 התחתנה אלאונורה עם היינריך השישים ושלושה, נסיך רויס-קסטריץ, ממנו נולדו לה 6 ילדים. ב-14 במרץ 1827 מתה אלאונורה בקליפהאוזן, ולאחר מותה התחתן בעלה עם אחותה קרולינה.
משפחתה.
ב-21 בפברואר 1819 התחתנה אלאונורה עם היינריך השישים ושלושה, נסיך רויס-קסטריץ, ממנו נולדו לה 6 ילדים:
קו העולם
מוזיאון הידידות הבין-לאומית
מוזיאון הידידות הבין-לאומית הוא מוזיאון הממוקם מצפון לפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית. המוזיאון מציג אוסף של מתנות אשר הוענקו במרוצת השנים לשני המנהיגים העליונים של קוריאה הצפונית, קים איל-סונג ובנו קים ג'ונג-איל, מטעם נכבדים זרים אשר ביקרו במדינה.
המוזיאון, אשר מעוצב בהתאם למסורת הצפון-קוריאנית, נפתח לקהל הרחב ב-26 באוגוסט 1978, וכולל למעלה מ-150 אולמות תצוגה המשתרעים על שטח כולל שבין 28,000 ל-70,000 מ"ר. על פי אגדה מקומית, המנהיג העליון של קוריאה הצפונית לעתיד, קים ג'ונג-איל, סיים את בניית המוזיאון בתוך 3 ימים בסך הכל. זאת אף שבהתאם לעדויות, בניית המוזיאון נמשכה בפועל כשנה.
לפי הערכות עדכניות, המוזיאון כולל בין 60,000 ל-200,000 מתנות שונות שהוענקו לפקידים ולמנהיגים צפון-קוריאנים לאורך השנים. בעת כניסתם למוזיאון, המבקרים נדרשים להסיר את נעליהם, וכן להשתחוות לפני דיוקנאות של קים איל-סונג וקים ג'ונג-איל.
לפי תמונות לוויין שצולמו בשנת 2017, קיימת עדות לפעילות מורחבת באתר המוזיאון, מה שמצביע על אפשרות להרחבה עתידית של המוזיאון.
מבחינת ממשלת קוריאה הצפונית, המוזיאון משמש כאמצעי תעמולה, ומטרתו להמחיש את התמיכה לה זוכה המשטר הצפון-קוריאני מצד גורמי חוץ מכל רחבי העולם. במהלך ביקור במוזיאון, נאמר למבקרים כי המספר הרב של המתנות המוצגות בו מהווה "הוכחה לאהבה ולכבוד האינסופיים כלפי המנהיג הגדול".
מדגם מהמתנות המוצגות במוזיאון.
רוב המתנות המוצגות במוזיאון התקבלו מצד מדינות קומוניסטיות ובעלות קרבה למשטר הצפון-קוריאני.
בין המתנות המוצגות במוזיאון:
מסיבת גויים
בהלכה מסיבת גויים היא מסיבת רעות של גויים, שבמסגרתה שותים משקאות חריפים, שעל פי פוסקים רבים נאסר על יהודי ליטול בה חלק, מחמת החשש שהדבר יביא לידי חתנות עם הגויים.
מקור הדין.
איסור שתייה במסיבת גוים לא נזכר בתלמוד הבבלי או במקבילותיו, אלא הובא לראשונה בספר הפסיקה משנה תורה של הרמב"ם:
נושאי כליו של הרמב"ם התחקו אחר מקור דבריו, מבלי שהעלו דבר ברור. הבית יוסף (מחבר פירוש הכסף משנה על הרמב"ם) מעלה השערה שמקורו בברייתא או תוספתא שאינה לפנינו.
גדרי האיסור.
האיסור הוא, כפי שהגדירו הרמב"ם, בשתיית משקה משכר שאין בו איסור יין נסך או סתם יינם, כגון יין מבושל. אולם יש אומרים שהאיסור כולל אף אכילה משותפת עם גויים, כל זמן שרוב הסועדים הם גויים.
דין זה לא נזכר בשולחן ערוך, אך הובא בספר הפסיקה ארבעה טורים, ובאחרונים רבים.
רוב יהודים.
מלשונו של הרמב"ם מבואר שכאשר רוב הנוכחים במסיבה הם יהודים, אין זו 'מסיבה של גויים', ומותר לשתות בה שיכר, ובלבד שאינה מתקיימת בביתו של גוי, שאז הדבר אסור מטעם איסור שיכר של גויים.
הבית יוסף מביא כמקור להסתייגות זו את הסיפור המובא בתלמוד הבבלי לפיו שמואל ואבלט (שהיה גוי) סעדו יחד, והוגש לפניהם יין מבושל. מכך מוכח שקיימת מציאות המאפשרת שתיית משקה משכר עם גוי.
תזונה וסרטן
גורמים תזונתיים נמצאו כבעלי השפעה על הסיכוי לחלות בסרטן על סוגיו השונים, כאשר אופן התזונה יכול לצמצם את הסיכויים לחלות בסרטן או להגדילם. בעוד שנראה כי היעדר פעילות ספורטיבית היא בעלת קשר לכ-7% ממקרי הסרטן השונים, תזונה לקויה והשמנת יתר מסתמנים כאחראיים לעד כ-35% ממקרי המוות השונים מסרטן.
בעוד שמשטרי תזונה מגוונים מתיימרים לצמצם את הסיכויים לחלות בסרטן, מעט מאוד מתוכם הם בעלי ראיות מדעיות. עם זאת, השמנת יתר וצריכת אלכוהול מאושרים שניהם כגורמים לסרטן. צמצום צריכת מוצרי מזון ממותקים מומלצת להתמודדות עם השמנת יתר. נמצא קשר שאינו חד משמעי בין תזונה עשירה בבשר אדום והמכילה מעט פירות וירקות ובין תחלואה בסרטן.
סוגי דיאטה.
דיאטות הדוגלות בהגבלות תזונתיות.
מספר דיאטות ומשטרי תזונה נחשבים למועילים כמונעי סרטן. סוגים פופולריים של דיאטות אלו כוללים את דיאטת ברוס (באנגלית: Breuss diet), שיטת גרסון (באנגלית: Gerson therapy), פרוטוקול ברודוויג (באנגלית: Budwig protocol) ודיאטת מקרוביוטיקה. אף אחת מהדיאטות הנ"ל נמצאה כמועילה, ואף חלקן נמצאו כמזיקות.
דפוסי תזונה.