בשנת 2019 הוציאו גרסה מחודשת לשירם, "שירת הסטיקר", כהצדעה לעמותות בישראל הפועלות בהתנדבות. בשנת 2020 הוציאו את שיר המחאה "בומבה", העוסק במחאה נגד ממשלת ישראל השלושים וחמש. באותה שנה יצא הסינגל "אנא אנחנו" עם הזמרת צליל דנין שהופיעה באלבומם "העשירי".
השפעה.
להקת "הדג נחש" תרמה רבות להתאקלמות ההיפ הופ והראפ בישראל ונחשבת היום לאחת הלהקות המצליחות בישראל, כשבאמתחתה תשעה אלבומים. סגנונה מאופיין כראפ המשלב מסרים של סובלנות, שוויון ושלום, וכולל מחאה חברתית ופוליטית לפי מסורת הסוגה. בשיריה מוחה הלהקה נגד חוליי החברה הישראלית, ובהם שחיתות (בעיקר בפוליטיקה), יחסי הון ושלטון, אלימות נגד נשים, מעמדם של צה"ל ושל מלחמות ישראל בנרטיב הישראלי ועוד. רוב השירים נכתבים על ידי שאנן סטריט, סולן הלהקה , אם כי הקרדיט באלבומי הלהקה מציין לרוב כי השירים נכתבו והולחנו על ידי כל חבריה.
טרנסילבניה
טרנסילבניה (ברומנית: Transilvania או Ardeal, בהונגרית: Erdély, בגרמנית: Siebenbürgen, בניב הסקסונים הטרנסילבנים: Siweberjen, ביידיש: זיבענבערגן, בטורקית: Erdel, בסלובקית: Sedmohradsko או Transylvánia, בפולנית: Siedmiogród) היא אזור היסטורי המשתרע בחלקה המערבי והמרכזי של רומניה.
תולדותיו היו קשורות בעת העתיקה לממלכת דאקיה ומאוחר יותר למשך אלף שנה עד 1918 לממלכת הונגריה על גלגוליה.
מקור השם.
ההתייחסות הראשונה לטרנסילבניה בכתובים הייתה ב-1075 במסמך שנכתב בשפה הלטינית ובו היא מכונה "אולטרה סילואם" ("Ultra siluam") שפירושו "מעבר ליער", שאחר כך שונה לשם "טרנסילבניה" שמשמעותו זהה.
השם הגרמני זיבנבירגן (Siebenbürgen) שמשמעותו "שבע ערים" מתייחס לערים שהקימו הסקסונים הטרנסילבנים באזור. שם זה עבר בתרגום גם לשפות פולנית וסלובקית.
השם הרומני "ארדיאל" (Ardeal) נגזר קרוב לוודאי מהשם ההונגרי "ארדֵי" (Erdély) שקשור למילה ההונגרית erdő שמובנה "יער", כשלביטוי "az erdőn túl" אותה משמעות כמו "טרנסילבניה" או "אולטרה סילבניה", דהינו, "מעבר ליער".
יש המקשרים בין השם ארדיאל ובין "ארץ ארדיל" המוזכרת באיגרת של יוסף הכוזרי לחסדאי, שם מוזכר שיש בארץ זו כסף וזהב, ובארדיאל אכן יש מחצבים של כסף וזהב. אזכור זה קדם בהרבה לכל האזכורים ההונגרים. ספקולציה ממקור רומני מחברת בין שתי מילים רומניות Aur-deal זהב-גבעה, שוב בהתבסס על כך שיש מחצבי זהב במקום.
גאוגרפיה.
טרנסילבניה מכילה בימינו את המחוזות מרמורש (Maramureş), באנאט (Banat), קרישאנה (Crişana) וארדיאל (טרנסילבניה ההיסטורית), המרכיבים את החלקים המערביים והמרכזיים של רומניה. טרנסילבניה גובלת באוקראינה בצפון, הונגריה במערב, וסרביה בדרום מערב. רוב שטחה הוא רמה גבוהה, חלק משושלת הרי הקרפטים, המשתפלת לקראת המישור הפאנוני.
את רמת טרנסילבניה, שגובהה הממוצע 300 - 500 מטר, מנקזים הנהרות מורש, סומש, קריש, אולט ופלגים נוספים של הדנובה. העיר העיקרית היא קלוז', וערים נוספות הן טימישוארה, בראשוב, אורדאה, סיביו, וטרגו מורש, סאטמר ואלבה יוליה, הבירה הקודמת.
כלכלה.
טרנסילבניה היא אחד האזורים המפותחים ביותר ברומניה מבחינה כלכלית. טרנסילבניה עשירה במשאבי טבע, בייחוד עצים פחם עץ, ברזל, עופרת, מנגן, זהב, נחושת, גז טבעי, מלח וגופרית. בטרנסילבניה יש תעשייה נרחבת של פלדה, כימיה, וטקסטיל. מקצועות חשובים נוספים הם גידול בעלי חיים, חקלאות, ייצור יין וגידול פירות.
טרנסילבניה מספקת 35% מהתל"ג של רומניה וההכנסה לנפש בה היא כ-11,500$, כ-10% גבוה יותר מהממוצע ברומניה.
בטרנסילבניה נמצאת עיירת בורסק הידועה במים המינרלים שלה.
אוכלוסייה.
על פי המפקד שנערך ב-2002 חיים בטרנסילבניה 7,221,733 איש, רובם רומנים, אך קיים בה גם מיעוט הונגרי גדול (1,415,718), ומיעוטים קטנים של צוענים, גרמנים, סרבים ואחרים.
בעבר, לפני השואה, היה בה גם מיעוט יהודי משמעותי.
היסטוריה.
היסטוריה קדומה: טרנסילבניה כמרכז דאקיה.
בכתבי הרודוטוס מופיע תיאור של עם ה"אגאתירסי" שחיו במאה ה-5 לפנה"ס בטרנסילבניה.
ממלכת דאקיה התקיימה לפחות מתחילת המאה ה-2 לפנה"ס תחת המלך אורולס. ממלכת דאקיה הגיעה לשיא התפשטותה תחת המלך בורביסטה שחי בזמנו של יוליוס קיסר ונחשב למלכה הגדול ביותר של דאקיה. האזור שכיום הוא טרנסילבניה היה המרכז הפוליטי של דאקיה.
הדאקים (תושבי דאקיה) מוזכרים בתקופת שלטונו של אוגוסטוס כמי שאולצו להכיר בעליונותה של האימפריה הרומית. עם זאת, הם לא הוכנעו ובתקופות מאוחרות יותר ניצלו כל הזדמנות על מנת לחצות את הדנובה הקפואה בחורף על מנת להחריב את הערים הרומאיות בפרובינקיה הרומאית החדשה מואסיה (כיום שטחים בסרביה ובבולגריה).
הדאקים בנו כמה ערים מבוצרות חשובות, ביניהם סרמיסג'טוזה בירתה של ממלכת דאקיה המאוחרת (כיום במחוז חונדוארה Hunedoara שבטרנסילבניה). התפשטותה של האימפריה הרומית לתוך הבלקן הובילה לעימות גלוי בין הדאקים לרומא. בין 85 ל-89 התנהלו כמה קרבות בין הדאקים לרומאים בזמן שלטונו של דצ'באל. לאחר שנחלו שתי מפלות הצליחו הרומאים לזכות ביתרון סמלי, אך נאלצו לכרות שלום עקב תבוסתו של דומיטיאנוס לשבטי המרקומנים. עקב כך, הדאקים נותרו חופשיים כפי שמוכיחה העובדה שהקיסר הרומאי הסכים לשלם מס שנתי לדאקים.
בשנים 101–102 החל הקיסר טראיאנוס במסע מלחמה כנגד הדאקים (המלחמות הדאקיות) שבסופו הובאה סרמיסג'טוזה תחת מצור וחלק מהמדינה היה תחת כיבוש. דצבאל הושאר כמלך ואסל תחת פרוטקטורט רומאי. שלוש שנים אחר־כך מרדו הדאקים והשמידו את חיל המצב הרומאי בדאקיה. המערכה השנייה (105–106) הובילה להתאבדותו של דצ'באל והפיכת חלקים מדאקיה לפרובינקיה הרומאית דאקיה טראינה. ההיסטוריה של מלחמות דאקיה מתוארת בכתביו של ההיסטוריון דיו קסיוס, אך התיאור הטוב שלהן מופיע על עמוד טראיאנוס ברומא.
ימי הביניים המוקדמים: מדאקיה לנדידת העמים הגדולה.
הרומאים ניצלו את מכרות הזהב בפרובינקיה הדאקית בצורה נרחבת, תוך שהם בונים דרכי גישה ומבצרים כדוגמת אברוּד (Abrud). לאזור הובאו מתיישבים מתרקיה, מואסיה, מקדוניה, גליה, סוריה ופרובינקיות רומאיות נוספות. ערים כדוגמת אפוּלוּם (Apulum כיום אלבה יוליה) ונאפּוֹקה (כיום קלוז') התפתחו לקולוניות.
הדאקים התמרדו תדיר, כשהמרידה הגדולה ארעה עם מות טראיאנוס. לאחר עימותים חוזרים עם הממשל הרומאי הורשו בסופו של דבר עממים כדוגמת הסרמניטים להתיישב בפרובינקיה דאקיה טראיאנה. במהלך המאה ה-3 לחץ גובר מצדם של שבטי הדאקים החופשים (קרפיאנים) ושבטים גותים אילצו בסופו של דבר את הרומאים לנטוש את דאקיה טראיאנה. ב-271 פינה הקיסר הרומאי אורליאנוס את המנהל הקיסרי וארגן מחדש את הפרובינקיה החדשה דאקיה אורליאנה בתוך הפרובינקיה מואסיה, כשהוא מפנה את האזרחים הרומאים מהעיירות והכפרים של דאקיה טראיאנה ומיישבם מחדש.
הפרובינקיה לשעבר דאקיה טראיאנה נשלטה על ידי הגותים והקרפיאנים עד שהם הוחלפו בתורם על ידי ההונים ב-376. ההונים תחת הנהגתו של אטילה קבעו את בסיסם במישורי פאנוניה עד למותו של אטילה ב-453.
קשה לקבוע בוודאות את ההיסטוריה של טרנסילבניה בתחילת ימי הביניים בשל המחסור בעדות כתובה או ארכאולוגית. מכאן שיש תאוריות סותרות לגבי תקופה זו. קיימות שתי תאוריות שונות, בהתאם לשאלה האם הרומנים היו בטרנסילבניה בזמן נדידת העמים הגדולה.
לאחר שהאימפריה של אטילה התפוררה, שלטו בשטחה של טרנסילבניה שרידים של קונפדרציות (אלאנים, לומברדים) של ההונים של אטילה והגפידים. אף מעצמה אזורית לא השתלטה על האזור למשך זמן, עד שהאווארים שמוצאם מסקיתיה ביססו את שליטתם הצבאית. אך הנסיכות האווארית הובסה בידי הבולגרים בפיקודו של החאן קרום בתחילת המאה ה-9, וטרנסילבניה יחד עם מזרח פאנוניה שולבה באימפריה הבולגרית הראשונה.
בשנת 894 נכבשו טרנסילבניה והמישורים שממערב לה בידי צבאות המדיארים שהביסו את האימפריות המוראבית והבולגרית בהתקפות נפרדות. ואז ב-895 או תחילת 896 נאלצה שארית העם המדיארי לנטוש את מולדתם ההיסטורית שבשפלת הדון לאחר שהובסו ביד הפצ'נגים (שבט טורקי) והבולגארים ועברו למישורי פאנוניה דרך המעברים בהרי הקרפטים.
היסטוריונים רומנים מאמינים לדיווח המופיע ב"גסטה הוּנגרוֹרוּם" (Gesta Hungarorum), תיאור היסטורי מהמאה ה-12. על פי דיווח זה, בזמן הכיבוש ההונגרי התקיימו בטרנסילבניה ובאזורים הסמוכים כמה מדינות קטנות. על פי הגסטה כוחותיהם של הדוכסים "ג'לו" (Gelu), "גלאד" (Glad), ו"מנומורוט" (Menumorut) הובסו על ידי המדיארים. היסטוריונים הונגרים טוענים כי קיומם של מנהיגים אלה מוטל בספק.
במהלך המאה ה-10 נשלטה טרנסילבניה בידי שושלת של נסיכים שהיו מכונים בידי מקורות בני זמנם "גיולה" (Gyula). גיולה אלה היו צאצאים של מנהיג אחד משבעת השבטים המדיארים, ושלטו באופן עצמאי מבלי לקבל את מרותה של שושלת ארפאד. העובדה כי בטרנסילבניה היה שלטון מדיארי בתקופה זו קיבלה אישוש על ידי מקורות ארכאולוגיים. בשנת 952 לערך כרת גיולה ברית שלום עם הקיסר הביזנטי קונסטנטינוס, שממנו קיבל את התואר פטריקיוס. הוא הוטבל לנצרות בקונסטנטינופול ובחזרתו לטרנסילבניה הוא בנה את הכנסייה הראשונה באזור. הוא אף הביא עמו מיסיונר – נזיר יווני בשם הירוטאוס שהוסמך כבישוף של טורקיה (Turkia שמה הביזנטי של הונגריה). בידי הפטריארך תיאופילקטוס. קשרי מסחר עבותים נקשרו בין טרנסילבניה והאימפריה הביזנטית והם עזרו להפיץ את הנצרות. ב-978 מיסיונרים מהוותיקן הקימו כנסייה במבצר במקום בו שוכנת כיום העיר אורדאה.
ימי ביניים מאוחרים: טרנסילבניה כחלק מממלכת הונגריה.