האנפה האפורה היא עוף גדול: גובהה כמאה ס"מ, משקלה כ-2 ק"ג, רגליה וצווארה ארוכים מאוד, ואורך מקורה כעשרה ס"מ. כנפיה של האנפה מעוגלות ורחבות ומגיעות לאורך של 185 ס"מ. גבה, כנפיה, עורפה ושולי צווארה צבועים באפור, ומכאן שמה. ציצית הראש של האנפה האפורה וקדמת הצוואר שלה צבועים בשחור. ראשה, בטנה והחלקים התחתונים בגופה, לבנים. עיניה צהובות והאישון שלה עגול.
תזונה.
האנפה האפורה ניזונה בעיקר מדגים, רכיכות, צפרדעים, סרטנים, תולעים, וזוחלים קטנים. האנפה האפורה אוכלת בכל יום כ-20% דגים מכלל משקלה.
על מנת ללכוד דגים, קופאת האנפה על עומדה מבלי לזוז במשך זמן רב, כאשר הדגים חושבים שה"פסל" לא יכול לפגוע בהם לרעה, הם מתקרבים, והאנפה טורפת אותם במקורה הארוך והחד.
רבייה.
האנפה האפורה מקננת ודוגרת בדרך כלל באירופה, על העצים.
הנקבה מטילה בקן שתיים עד חמש ביצים בצבע טורקיז, שני בני הזוג דוגרים במשך 25 ימים. בגיל 10 ימים יכולים גוזלי האנפה לצאת מהקן, ובגיל 7 שבועות הם עוזבים את הקן וחוזרים אליו רק מדי ערב. בהגיעם לגיל חודשיים נהיים הגוזלים עצמאיים ועוזבים את הוריהם.
האנפה והאדם.
המין היה מצוי תמיד בסכנת הכחדה, בעבר היה זאת משום שהאצילים צדו את האנפות האפורות בתור תחביב, כשלשם כך הם הסתייעו בבזים ובדורסי יום אחרים. גם הדייגים היו צדים את האנפות האפורות מפני שהאנפות היו אוכלות להם את הדגים ומחבלות בפרנסתם.
הגורמים כיום לסכנת ההכחדה, הם ייבוש הביצות וכריתת עצי הקינון של האנפות האפורות, הנעשים על ידי אדם. אך ישנן כיום חברות המגינות על האנפה האפורה, ונעשים מאמצים רבים בעולם כדי למנוע את הכחדתה.
גדרט, מלך אקסום
גדרט (GDRT או גדר) היה מלך אקסום.
גדרט היה המלך האקסומי הראשון שהתערב בענייני תימן של היום. הוא ידוע בעיקר הודות לכתובת דרום ערבית שמזכירה אותו ואת בנו ביאגת (מבוטא גם כביאגה), גדר מוזכר בשרביט מברונזה שנימצאה באזור אטסבי, דארה, עדי גלאמו שבצפון אתיופיה.". יש המזהים את המלך האנונימי שכתב את מונומנטום אדוליטנום עם גדרט ואז תקופת שלטונו מתוארכת 200-230 לערך..
ורידים דליתיים
לי ואן קליף
בחירות 1973
טום סטופרד
אוקטבריום
אוקטווריום
ישראל, קיסר אקסום
ישראל (או אסראל), היה קיסר אקסום בשנת 590 לערך. הוא ידוע בעיקר דרך המטבעות שנטבעו בתקופת מלכותו.
בכברה נגסט ובמסורת האתיופית מצוין שלכלב, מלך אקסום היו שני בנים: גברה מסקל וישראל. מאנרו האי מפקפק בכך שמדובר באותו ישראל, אולם, לדבריו, ייתכן שזכרו של ישראל השתמר בצורה טובה יותר מהמלכים שמלכו בינו לבין כלב (או גברה מסקל) ולכן הם אינם מופיעים ברשימת המלכים.
ריצ'רד פאנקהארסט מביא את השם ישראל כדוגמה להשפעות יהודיות מוקדמות בתרבות אתיופיה.
הגן האנוכיי
הגן האנוכיי (באנגלית: The Selfish Gene) הוא ספר מדע פופולרי פרי עטו של ריצ'רד דוקינס משנת 1976. בספרו שוטח דוקינס, באופן שמתאים לקהל הרחב, את תאוריית האבולוציה המתרכזת בגנים – תפיסה שלפיה יש לבחון את האבולוציה ברמת הגן, ולא ברמת האורגניזם היחיד או קבוצת האורגניזמים. השקפה זו, התואמת את השקפת עולמו הכללית של דוקינס, מבוטאת בדבריו במבוא הספר:
הספר עוסק ברובו בהסברת קיום הזולתנות בטבע, וכיצד נקודת המבט של הגנים מאפשרת להבינה. דוקינס חושף את הקורא לעקרונות הברירה הזוויגית, ברירת השארים ותורת המשחקים האבולוציונית. מושג נוסף שנטבע בספר זה הוא מם, מקבילו של הגן ברמת הרעיונות המופשטים; יחידת מידע או רעיון, המסוגלת לשכפול עצמי, ובדומה לגנים המשכפלים עצמם בגופנו, הממים משתכפלים במוחות ובמאגרי מידע.
הספר תורגם לעברית (מן המהדורה האנגלית השנייה, 1989) בידי עמנואל לוטם ויצא לאור בהוצאת דביר בשנת 1991.
הגן האנוכי
גארסאם, קיסר אקסום
גארסאם היה קיסר אקסום בשנת 600 לערך. והוא ידוע בעיקר הודות למטבעות שהוא טבע בתקופת מלכותו.
מאנרו האי מציין שגאראסם או ארמה היו האחרונים לטבוע מטבעות אקסומיות, וכן שגאראסם היה המלך האקסומי האחרון שטבע מטבעות מזהב.
לאון הרביעי הכוזרי, קיסר האימפריה הביזנטית
לאון הרביעי, שכונה הכוזרי (ביוונית: Λέων Δ' ο Χάζαρος; 25 בינואר 750 - 8 בספטמבר 780) היה קיסר האימפריה הביזנטית.
ביוגרפיה.
לאון היה בנם של הקיסר קונסטנטינוס החמישי ואשתו צ'יצ'אק (בכוזרית: פרח), בתו של הכגן הכוזרי ביחאר, שהוטבלה לנצרות בשם אירנה. ב-769 נשא לאשה את אירנה האתונאית שילדה לו את בנם קונסטנטינוס. בשנת 751 מינה אותו אביו לקיסר שותף, ובפועל שלט באימפריה הביזנטית לאחר מות אביו, בין השנים 775 - 780.
ב-776 מינה את בנו, קונסטנטינוס השישי, לקיסר שותף, ויחד עמו גבר על התקוממויות בהנהגת אחיו-למחצה, ניקפורוס וכריסטופורוס, והיגלה אותם.
בתקופת שלטונו שלח כוחות צבא להילחם נגד הח'ליפות העבאסית בסוריה, אך לא הצליח למנוע מכוחותיה לערוך פשיטות לשטחי הקיסרות באסיה הקטנה. הוא תכנן לצאת למלחמה גם נגד ממלכת בולגריה, אך מת לפני שזה יצא לפועל.
בשונה מאביו ומסבו, לאון השלישי, שהנהיגו מדיניות איקונוקלאסטית, היה לאון סובלני כלפי חסידי האיקונינים ("איקונופילים"), ואף מינה פטריארך איקונופיל. רק בשנה האחרונה לשלטונו ולחייו עצר ועינה כמה חסידי איקונינים.
הילארי פוטנם
הילארי פאטנם
לי ון קליף
קולורדו ספרינגס
קולורדו ספרינגס (באנגלית: Colorado Springs) היא עיר במדינת קולורדו בארצות הברית. העיר, שהיא השנייה במספר תושביה במדינה, היא מרובת האוכלוסין ביותר במחוז אל-פאסו, ומשמשת כבירת המחוז. לפי הערכה משנת 2009 מתגוררים בקולורדו ספרינגס מעל 414,000 נפש. האזור המטרופוליטני של העיר, הכולל ערים ופרברים אחדים, מאכלס כ-626,000 נפש. המגזין "Money" דרג את העיר בשנת 2006 כראשונה ברשימת הערים הגדולות הטובות למחיה ברחבי ארצות הברית.
קולורדו ספרינגס משלבת בהצלחה אזורי עסקים ומסחר עם אתרי בילוי ותרבות, לצד ריאות ירוקות ופארקים, מסלולי אופניים ואטרקציות אחרות. בעיר פועלים מספר רב של כנסיות וארגונים דתיים. העיר משמשת בסיס למתקנים צבאיים ולסוכנויות הגנה של ארצות הברית, כמו גם את אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. שלוחות של חברות הייטק ידועות כגון אינטל, היולט פקארד, אורבוטק ועוד, קבעו את משכנן בעיר. העיר היא גם בסיס למספר ארגוני ספורט לאומיים כגון הוועד האולימפי של ארצות הברית.
היסטוריה.
מהקמת העיר עד 1900.
קולורדו ספרינגס נוסדה באוגוסט 1871, על ידי הגנרל ויליאם פאלמר, במטרה ליצור עיירת נופש ותיירות איכותית. מיקומה של העיר נבחר בשל סמיכותה לאתרי התיירות המפורסמים פייקס פיק (Pikes Peak) וגן האלים (Garden of the Gods). למקום החלו לזרום תיירים רבים, מרחבי ארצות הברית ומכל העולם, על מנת ליהנות מהאטרקציות התיירותיות שסיפק האזור, וכן על מנת ליהנות מהאוויר היבש והצלול של העיר, שהועיל לבריאותם של הלוקים במחלות מסוימות. במהרה כונתה העיר "לונדון הקטנה" עקב בואם של תיירים אנגליים רבים.
מייסדה של קולורדו ספרינגס, פאלמר, תעב את המסבאות והשכרות שהיו קיימים בעיירה הסמוכה קולורדו סיטי (כיום קולורדו סיטי הישנה, חלק מקולורדו ספרינגס). כדי לשמור על עיירת הנופש שלו נקייה מאלכוהול, מכר פאלמר חלקות אדמה גדולות הרחק מזרחה לקולורדו סיטי. ואכן, העיר נשארה "יבשה" עד תום תקופת היובש ב-1933.
בקולורדו סיטי התגוררו עשירים רבים, שצברו את עושרם תוך שנים ספורות בבהלת הזהב של קולורדו. כשהוקמה קולורדו ספרינגס, הקימו בה אנשים אלו לעצמם בתי ענק. כשהוקם מבנה בית המשפט בקולורדו ספרינגס, בשנת 1873, חדלה קולורדו סיטי לשמש כבירת המחוז, והעיר החדשה זכתה בכבוד זה.
תרומה חשובה להתפתחותה של קולורדו ספרינגס תרם הפילנתרופ וינפילד סקוט סטרטון. סטרטון שהיה בתחילה נגר, והתעשר כשגילה מכרה זהב עצום בגודלו בסמוך לעיר ויקטור, נמנע מלבנות לעצמו ארמון פאר כיתר הנובורישים המקומיים, והמשיך להתגורר בביתו הישן בקולורדו ספרינגס, הבית שבנה לעצמו כשעוד היה נגר. את כספו הרב השקיע סטרטון בשיפור חייהם וברווחתם של תושבי העיר. הוא תרם מגרשים לבניית בית העירייה, משרד הדואר ובניין בית המשפט. שטח אחר נדב סטרטון להקמת פארק עירוני. השקעה עצומה במיוחד הוא השקיע במערכת הרכבת החשמלית של העיר. כמו כן ייסד סטרטון את בית מיירון סטרטון, בית הארחה לילדים וקשישים הנודדים ממקום למקום, ובנה את בית בורסת הכרייה של קולורדו ספרינגס.
משנתגלה היקף הונו העצום של סטרטון, נטפלו אליו אנשים רבים וביקשו ליהנות מממונו. דבר זה גרם לו להסתגר ולהתנזר כליל מן הבריות. כתוצאה מכך הוא חדל גם מתרומתו והשקעתו בקולורדו ספרינגס.
פילנתרופ אחר שהטביע את חותמו בקולורדו ספרינגס היה ספנסר פנרוז. פנרוז שהיה בתחילה טיפוס מפוקפק ושוחר הרפתקאות, התמתן והתמסד לאחר שהתעשר אף הוא מעסקי הזהב ולאחר שהתחתן עם ג'ולי מק'מילן. פנרוז השקיע כספים רבים במימון המלון המפואר ברודמור (Broadmoor Hotel), גן החיות הר שיין (Cheyenne Mountain Zoo), הכביש המהיר פייקס פיק, שירותי בריאות, קרן אל פומר (El Pomar), המפקחת עדיין על רבות מתרומותיו לקולורדו ספרינגס, ולבסוף "מקדש השמש של ויל רוג'רס", מבנה מגלומני שבו נטמן אפרו של פנרוז עצמו, אך נקרא על שמו של חברו הטוב - הקומיקאי האינדיאני ויל רוג'רס.
סטרטון ופנרוז העניקו לעיר את תרומותיהם הרבות בשנות התשעים של המאה התשע עשרה.
המאה העשרים.