איזק אברהמסזון מאסה (בהולנדית: Isaac Abrahamszoon Massa; הוטבל ב־7 באוקטובר 1586 בהארלם – נפטר ב-1643) היה סוחר תבואה הולנדי, נוסע ודיפלומט, שליח במוסקבה. הוא כתב זיכרונות הקשורים לזמן המהומות ברוסיה בתחילת המאה ה-17, ויצר כמה מהמפות המוקדמות ביותר של מזרח אירופה וסיביר. בשל ניסיונו של מאסה והידע בקשר לנסיכות מוסקבה, הוא הוערך כבעל השפעה על המדינות ההולנדיות כמשקל נגד להשפעה האנגלית הגוברת במוסקבה בראשית המאה השבע-עשרה. קרן איזק מאסה הוקמה לכבודו בחרונינגן. מטרתה לעודד קשרים מדעיים ותרבותיים בין הפדרציה הרוסית להולנד.
קורות חיים.
אייזק מאסה נולד למשפחת עשירה של סוחר משי. אביו אברהם מאסה העביר את המשפחה מלייז' להארלם לפני שנולד איזק. אבות אבותיו היו כנראה הוגנוטים צרפתים שברחו ממולדתם בראשית הרפורמציה. שם המשפחה נודע גם בשמות מאסרט, מסהרט, מה שמרמז על מקורותיהם הצרפתיים, משם מוצאם של רוב ההוגנוטים. תחת רדיפה דתית הם בדרך כלל עברו לארצות פרוטסטנטיות, כמו אנגליה וארצות צפון אירופה.
בשנת 1601 עזב מאסה את הארלם למוסקבה כדי לסייע לסחר המשפחתי. מאסה היה עד למחצית השנייה של תקופת שלטונו של בוריס גודונוב, במהלכה פרצה מלחמת אזרחים, המכונה "זמן המהומות". הוא שרד את כיבוש מוסקבה על ידי דמיטריי הראשון ועזב את רוסיה בשנת 1609, לפני נפילתו של הצאר וסילי שויסקי.
מאסה כתב תיאור על אירועי 1601–1609, שהגיש לשלטונות ההולנדיים. מסמך זה שוחזר בדפוס במאה התשע עשרה. בשנים 1612–1613 פרסם מאסה שני מאמרים על האירועים ברוסיה והגאוגרפיה של ארץ סמוידס, בליווי מפת רוסיה, שפורסמו באלמנך שערך הסל חריץ. רשימותיו על מסעותיו השונים פורסמו בשילוב עם מפות שנערכו על ידי החוקר הנרי הודסון.
מאמרים אלה תורגמו והועתקו באופן אנונימי לשפות אירופיות, מכיוון ששמו של הכותב הוסר בהוצאה ההולנדית המוקדמת. התרגומים השלמים ביותר פורסמו ברוסית בשנת 1937 (הוצאו מחדש בשנת 1997) ובאנגלית בשנת 1982. כתיבתו של מאסה התבססה על תפיסה דתית בסיסית של עונש על חטאים בלתי ניסלחים. הוא האמין כי גודונוב, דימיטרי והאומה עצמה שילמו עבור חטאיהם כבני התמותה. (מסה האמין שגודונוב הרג את פיודור הראשון ואת הצאר דימיטרי). מקורות רוסיים רואים בו את העד המערבי הכי פחות מוטה מאותה תקופה, ומודעים היטב לדברים. (בן זמנו, ג'ייקוב דה לה גרדי, אפיין את מסה כ"כמעולה בלימוד סודותיהם של אנשים אחרים ").
לזכות מאסה מיוחסות חמש מפות שפורסמו על רוסיה ומחוזותיה. האחרונות נערכו בסביבות שנת 1633 ושתי מפות של העיר מוסקבה, כולל התיאור הסכמטי של קרב 1606 בין וסילי שויסקי לצבאותיו של איבן בולוטניקוב. אחזור מפות מקוריות של העיר יכול היה להיות מסוכן עבור מאסה עצמו וקטלני עבור מקורותיו הרוסיים. מיפוי של מאסה את חוף סיביר ייצג התקדמות בגאוגרפיה. במשך עשרות שנים זו הייתה המפה היחידה של אזור זה. לאחר מכן הועתקה על ידי ג'רארדוס מרקטור וג'ודוקוס הונדיוס, ג'אן ג'נסוניוס ווילאם בלאו.
בשנת 1614 חזר מאסה למוסקבה, הפעם בליווי אחיו, כשליח של כלל המדינות ההולנדיות להשיג הסכם סחר בלעדי הדומה לחוזה ההולנדי-עות'מאני האחרון, ולחקור את דרכי הסחר לפרס. לא רק שההולנדים רצו לרכוש דגנים אלא גם משי פרסי. באותה מידה, הם יצאו דרך ארכנגלסק. באותה עת גילה העם הרוסי עניין רב בארטילריה כמו עופרת ואבקת שרפה.
בממוצע שלושים אוניות הפליגו מדי שנה לארכנגלסק, הנמל ליד בים הלבן - במהלך שנת 1619 פרצה שרפה והרסה את העיר לחלוטין, ובכך הרסה את מלאי הסחורה של מאסה. בנוסף, עם שובו ספינה של מאסה נקלעה לסערה קשה ליד לאפלנד.
באפריל 1622 נישא לביטריקס ואן דר לין. בשנת 1623/24 נקרא מאסה על ידי הפרלמנט ההולנדי להפוך לשגריר במוסקבה. עם זאת, מינויו גרם למחלוקת ועורר התנגדות קשה. לאחר מכן עשה מאמצים מוצלחים להגביר את התעניינותו של גוסטף השני אדולף משוודיה להתחיל בסחר עם רוסיה. בעודו מטפח את מערכות היחסים בין רוסיה לשוודיה, הוא קיבל תואר אבירות על ידי המלך השוודי בשנת 1625 בשל מאמציו לטובת שוודיה. שנה לאחר מכן, בשנת 1626, הוא ניסה להשיג זכויות בלעדיות על ייצוא התבואה מחוץ לרוסיה.
מאסה קידם את הרעיון להקים קרטל סחר הדומה לחברת מוסקבה האנגלית, אך בעיות פנימיות בהולנד עיכבו את איחוד הסוחרים לשנת 1628. במהלך המסע הבא שלו, בשנת 1629, הוא נסע למוסקבה כדי לסלול את הדרך לחברו אליאס טריפ שעד אז יזם קונסורציום מסחרי. מאסה יעץ בחשאי למייקל הראשון מרוסיה ואביו של מיכאל, פילרט (הפטריארך של מוסקבה) בענייני הפנים של הרפובליקה ההולנדית. בכך ניסה לפגוע במוניטין של מתחריו ומתנגדיו האישיים.
בגלל המלחמה המתמשכת בין שוודיה לפולין לא ניתן היה לייצא תבואה דרך העיר דנציג. אחד מתנגדיו, קלנק, היה בעצמו סוחר עשיר של קוויאר, קיבל אישור מרוסיה לייצא עשרה או שנים עשר מטענים של שיפון.
בשנת 1630 מחיר התבואה נשאר גבוה במיוחד בגלל התחרות הגוברת. אלברט בורג ניסה להבטיח מונופול לעיר אמסטרדם. במקביל, מדינות כמו שוודיה ואנגליה התאמצו לעשות זאת. סוחרים רוסיים ניסו להצר את המסחר על ידי הגבלת הייבוא ​​והייצוא באופן בלעדי דרך ארכנגלסק. במשך שני העשורים הבאים שילב מאסה שירות דיפלומטי עם עסק משלו.
פורטרטים של מאסה על ידי פרנס הלס.
מאסה היה נושא לכמה דיוקנאות של הצייר ההולנדי פרנס הלס, כולל דיוקן נישואין עם אשתו, משנת 1622, ודיוקן סולו שלו נשען על גבו של כיסא מתאריך 1626, דיוקן החתונה נחשב למיוחד בקומפוזיציה לתקופה. הקומפוזיציה הרומנטית, "סגנון פיקניק", הייתה אולי העיצוב האישי של מסה. מסה היה בעל בית כפרי ליד ליסה, ליד גיסו בלוק אדריאנו מרטנש.
הפרידה (סרט, 2019)
הפרידה (באנגלית: The Farewell) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה קומית בבימויה של לולו וואנג. בסרט משתתפים אקוופינה, צי מה, דיאנה לין, שוזהן זהאו, לו הונג וג'יאנג יונגבו. הסרט מגולל את סיפורן של בילי ושל משפחתה המגלות שסבתה עומדת למות, ומחליטות שלא לספר לה על מצבה. בסרט המשפחה נערכת למפגש אחרון עם הסבתא ועולות תהיות לגבי המוסריות של אי אמירת האמת לסבתא, והיחס לקרובים בתרבות המערב לעומת התרבות המזרחית-אסייתית.
הסרט מבוסס על סיפורה האישי של הבמאית וואנג, ואף היא סיפרה אותו בחלק מפרק בסדרה "This American Life". הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-2019 והופץ ברחבי ארצות הברית דרך חברת ההפקות "A24" ב-12 ביולי באותה שנה. הסרט זכה לביקורות מהללות, ובפרט ביומה וכתיבתה של וואנג ומשחקן של אקוופינה וזהאו.
ביקורות והכנסות.
הסרט הופץ תחילה רק ב-4 בתי קולנוע והצליח להכניס 355,662 דולר בממוצע של 88,916 לבית קולנוע. ממוצע זה היה אחד הגבוהים ביותר לשנת 2019, והוא אף שבר את הממוצע של שובר הקופות "". שבוע לאחר מכן הסרט כבר הופץ ב-35 בתי קולנוע, והוא הכניס כ-1.14 מיליון דולר. בשבוע השלישי הסרט הכניס 1.5 מיליון דולר מ-135 בתי קולנוע. סך ההכנסות של הסרט בצפון אמריקה עומד על 17,695,781 דולר, בעוד שברחבי העולם הסרט הכניס 1,906,283 דולר. סך הכל הסרט הכניס 19,602,064 דולר לעומת תקציב של שלושה מיליון דולר.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות ומהללות. באתר "עגבניות רקובות" הסרט קיבל 98 אחוז של ביקורות חיוביות עם ציון ממוצע של 8.57 בהתבסס על 287 ביקורות. באתר "מטֵקריטיק" הסרט קיבל ציון של 89 מתוך 100 על סמך 47 ביקורות.
ינה טרז'
ינה טרז' (במקור עד 1898 בלוך, בהונגרית: Törzs Jenő; בודפשט, 23 באפריל 1887 – בודפשט, 2 בפברואר 1946) היה שחקן, סופר, במאי קולנוע הונגרי-יהודי. אשתו הייתה השחקנית היהודייה רוז'י פוראי (רוזליה פישר) ובתו אווה טרז' ציירת.
ביוגרפיה.
ינה טרז' נולד במשפחה יהודית כבנם של אדולף אהרון בלוך וברטה בורבאלה וייס. בשנת 1898 אביו שינה את שם משפחתו לטרז'. ינה סיים את לימודיו ב"אקדמיה לאומנות הבמה" (שמה היום האוניברסיטה לאמנויות התאטרון והקולנוע) והבשנת 1906 ועלה לבמה בתיאטרון תאליה, שם כבר מילא תפקידים מרכזיים באותה עת. בשנה שלאחר מכן הוחתם על חוזה על ידי מנהל התיאטרון ההונגרי, שם נשאר עד 1923. ב־29 ביוני 1910 נשא לאישה את רוז'ה פוראי (רוזאליה פישר) בבודפשט.
הצלחתו הגדולה הראשונה הייתה בתפקיד הדוכס מרייכשטדט במחזהו של המחזאי הצרתי אדמון רוסטאן, "גוזל העיט" הצלחתו המרעישה השנייה הייתה בתפקיד הראשי של המלט. מאותו הזמן שיחק בהתמדה בתפקידים דרמטיים מן השורה הראשונה. נקודה זו הובילה אותו ל"תיאטרון הרנסאנס", ול"תיאטרון מרכז העיר" ולאחר מכן לתיאטרון הקומדיה של בודפשט, אך משנת 1926 שוב חזר להיות חבר סגל בתיאטרון ההונגרי. טרז' חתם חוזים לסירוגין עם תיאטרון הקומדיה ב -1928, ואז עם התיאטרון ההונגרי בשנת 1932, שם שיחק עד לשנת 1941. בשנה זו, כבר בתוך מלחמת העולם השנייה, נאלץ לפרוש מהבמה בשל יהדותו (החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי). השחקן דיולה צ'ורטוש ששיחק באותה תקופה ב"תיאטרון ההונגרי", אמר לחבר שבירך אותו לאחר הצגה: "תתבייש לך לבקר בתיאטרון שבו ינה טרז' לא יכול לשחק".