תקציר העלילה.
ג'ין קטאגי-ליטל היא עתונאית אמריקנית שמתחילה לעבוד בחברת הפקה יפנית. החברה עובדת עם תעשיית הבשר האמריקנית על-מנת לקדם את השימוש בבקר אמריקני באמצעות יצירת תוכנית טלוויזיה שנקראת "רעייתי האמריקאית!". ג'יין עובדת כמארחת ומפיקה ומדי שבוע מציגה רעיה אמריקנית כיצד היא "חיה את חייה" ומבשלת בשר. הרומן ממשיך ומציג את המניפולטיביות שבה נוקטות חברת ההפקה וחברת הבשר.
באופן מקביל לסיפורה של ג'יין, מסופר על חייה של אקיקו אונו, אמנית מאנגה לשעבר שמתמחה בעלילות אימה ונישאת בניגוד לרצונה לגבר העובד עבור תעשיית הבשר האמריקנית. בעלה דואג רק לכך שלאקיקו ייוולד ילד והוא מאלץ אותה לצפות בתוכנית "אשתי האמריקנית" ולבשל את המתכונים המוגשים בתוכנית. אולם, כשעצמאותה ומודעותה העצמית של אקיקו גדלים כתוצאה מצפייתה בתוכנית ומהבישול לבעלה, כך חייה השאננים ויחסיה עם בעלה מתערערים.
תגובת דילס-אלדר
תגובת דילס-אלדר בכימיה בכלל, ובפרט בכימיה אורגנית ופיזיקלית, היא תגובת סיפוח היוצרת מולקולה טבעתית.
בתגובה זו מגיבים דיאן (שהוא פחמימן בעל שני קשרים כפולים) עם אלקֶן ליצירת מערכת ציקלוהקסֶנית.
חשיבותה של תגובה זו רבה, משום שהיא מאפשרת יצירת ציקלוהקסֱן תוך השקעת אנרגיה מזערית. בכך מאפשרת תגובה זו שימוש בתגובות המשך רבות המשתמשות בציקלוהקסֶן כחומר מוצא. גורם נוסף המקנה לה חשיבות הוא העובדה כי מדובר בדוגמה קיצונית בה הגורם קובע המהירות עבור התגובה הוא הקינטיקה ולא התרמודינמיקה, ובכך מאפשרת חקר נוח של קינטיקה של תגובות.
המחקר בנושא תגובה זו העניק לאוטו פאול הרמן דילס וקורט אלדר את פרס נובל לחקר הכימיה לשנת 1950.
מנגנון התגובה.
מקובל במחקר כי תגובת דילס-אלדר היא תגובה קונצרטית פריציקלית כלומר:
לתגובה זו מצב מעבר יחיד זאת משום שכבר בשלב הראשון מתפרקים כל הקשרים שמשתנים במהלך התגובה. מצב מעבר זה הוא בעל נפח קטן יותר הן מהתוצרים והן המגיבים, בגלל צורתו דמוית הטבעת. יוצא מכך שעל פי שינוי הנפח ועל פי עקרון לה-שטלייה הפעלת לחץ גבוה על הכלי בו מתרחשת התגובה תאיץ את התרחשותה מאוד.
הדיאן.
הדיאן בתגובת דילס-אלדר עשוי להיות שרשרתי או טבעתי, וכן אפשר לבצע תגובה זו גם עם דיאנים בעלי מתמירים מגוונים.
עם זאת קיימת מגבלה אחת: על הדיאן להיות בעל יכולת להופיע בקונפורמציית S-cis. דוגמה מעניינת להגבלה זו הוא בוטאדיאן. בוטדיאן מצוי כמעט אך ורק בקונפורמציית S-trans בגלל הפרעות סטריות. אלא שהסתברותית חלק מהמולקולות מופיע בצורת S-cis, הללו מגיבות בתגובת דילס-אלדר מה שגורם להתכלותם הזמנית וע"פ עקרון לה-שטלייה ליצירת עוד מהם, וחוזר חלילה עד היעלמות הצורונים מסוג S-trans.
דיאנים טבעתיים המופיעים בעיקר בקונפורמצית S-cis יגיב במהירות בעוד כאלו המופיעים בקונפורציית S-trans לא יגיבו כלל.
השתמטות מגיוס בישראל
רות אוזקי
רות אוזקי (באנגלית: Ruth Ozeki; נולדה ב-12 במרץ 1956) היא סופרת וקולנוענית קנדית-אמריקנית. היא עבדה בטלוויזיה המסחרית ובתעשיית ההפקה במשך למעלה מעשור ויצרה מספר סרטים עצמאיים לפני שפנתה לשדה הכתיבה.
חייה.
אוזקי נולדה וגדלה בניו הייבן, קונטיקט, לאב אמריקני ואם יפנית. היא למדה אנגלית ולימודי מזרח אסיה במכללת סמית' והרבתה לטייל במזרח. היא זכתה במלגה ממשרד החינוך היפני לתואר שני בספרות יפנית קלאסית באוניברסיטת נארא. במהלך שנותיה ביפן, היא עבדה בקיוטו כמארחת בבר, למדה סידורי פרחים כמו גם תיאטרון נו ועשיית מסיכות, ייסדה בית ספר לשפות, ולימדה במחלקה לאנגלית באוניברסיטת קיוטו סנגיו.
אוזקי עברה להתגורר בניו יורק ב-1985 והחלה לעבוד בתעשיית הסרטים כארט דיירקטור בעיצוב תפאורה לסרטי אימה דלי תקציב. היא עברה להפקת טלוויזיה ולאחר מספר שנים בהם ביימה תוכניות תעודיות עבור חברה יפנית, היא החלה להפיק סרטים משלה. סרטה Body of Correspondence (1994) זכה בפרס ניו ויז'ן (New Visions Award) בפסטיבל הסרטים של סן פרנסיסקו והוקרן ברשת הטלוויזיה PBS. סרטה Halving the Bones (1995), הוא סרט אוטוביוגרפי עטור פרסים, המגולל את מסעה של אוזקי, בו היא משיבה את שארית ביתה של סבתה מיפן. הסרט הוקרן בין השאר בפסטיבל סאנדנס, במוזיאון לאמנות מודרנית, בפסטיבל הסרטים העולמי במונטריאול (Montreal World Film Festival) ובפסטיבל הסרטים על-שם מרגרט מיד (Margaret Mead Film Festival).
אוזקי היא מרצה מבוקשת בקולג'ים ובאוניברסיטאות ומחלקת כיום את זמנה בין העיר ניו יורק לאי קורטז שבקולומביה הבריטית. בעלה הוא האמן אוליבר קלהאמר (Oliver Kellhammer). היא עורכת האתר Everyday Zen.
ג'ון מקפרסון
ג'ון סטיוארט מקפרסון (באנגלית: John Stuart Macpherson; 1898–1971) היה איש צבא ופקיד קולוניאלי בריטי שכיהן כמזכיר הראשי של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל.
ג'ון סטיוארט מקפרסון נולד בסקוטלנד בשנת 1898 ולמד באוניברסיטת אדינבורו. מקפרסון שירת בצבא הבריטי, בשנת 1918, בסופה של מלחמת העולם הראשונה, כסגן משנה ברגימנט Argyll and Sutherland Highlanders , רגימט סקוטי של חיל רגלים במסגרת הצבא הבריטי.
בשנת 1919 המשיך בשירותו הצבאי בצרפת. בחודש מרץ 1921 החל לשרת כצוער במינהל האזרחי של הפדרציה של מלאיה. התקדם בתפקידיו לדרגת עוזר שר ולאחר מכן בשנת 1928 נתמנה לתפקיד קצין מחוז באחד ממחוזותיה של הפדרציה. בשנת 1933 הצטרף למשרד המושבות הבריטי ושב למלאיה כנציג קולוניאלי. בשנת 1937 הגיע לניגריה למלא תפקיד של עוזר המזכיר הקולוניאלי של המושבה.
בחודש מרץ 1939 נתמנה מקפרסון לתפקיד המזכיר הראשי של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל. התפקיד נחשב אז כקשה במיוחד, אולם באותה עת דעך ונסתיים המרד הערבי הגדול, ובאותה שנה החלה מלחמת העולם השנייה והשקט חדר והשתרר בארץ ישראל. במהלך המלחמה, באוקטובר 1943, הוא נשלח לוושינגטון לכהן כראש נציגות משלחת הרכש של מושבות בריטניה. לאחר מכן נתמנה לתפקיד מבקר שירותי הרווחה והפיתוח של איי הודו המערבית.
בשנת 1948 נתמנה מקפרסון לתפקיד המושל הכללי של ניגריה ומילא תפקיד זה עד לשנת 1955. בשנת 1956 הוא נתמנה לתפקיד תת-שר המושבות. בשנת 1959 פרש מקפרסון משירות הממלכה. בשנת 1960 נתמנה לתפקיד סגן היו"ר ולאחר מכן היו"ר של החברה לפיתוח העיר בסילדון. בשנת 1962 נתמנה לתפקיד יו"ר חברת תקשורת ובמקביל שימש סגן הנשיא של החברה המלכותית של חבר העמים .
ג'ון סטיוארט מקפרסון נפטר בשנת 1971.
בפטיסט
ברניקה גליקסמן
ברניקה גליקסמן (נולדה ב-1984) היא פסנתרנית ישראלית.
ביוגרפיה.
גליקסמן נולדה בברית המועצות, ועלתה לישראל ב-1991. את לימודי הנגינה החלה בגיל 10 בקונסרבטוריון העירוני של גבעתיים. היא למדה לתואר ראשון באקדמיה למוזיקה בתל אביב אצל דניאל גורטלר ולתואר שני בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, אצל פרופ' תומר לב.
ברניקה גליקסמן הופיעה עם תזמורות בישראל, באירופה ובארצות הברית, בהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית של בוקרשט והתזמורת הפילהרמונית של פורט וורת', עם המנצחים זובין מהטה, זאב דורמן, ואג פפיאן ואחרים.
ברניקה גליקסמן הקליטה לקול המוסיקה ולתחנות רדיו בסרביה, בגרמניה ובאיטליה ובשנת 2001 ראה אור תקליטור של יצירות מאת עמי מעייני בנגינתה. זו הופעתה הראשונה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
פרסים ואותות הוקרה.
משנת 1997 זכתה גליקסמן בקביעות במלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל.
ברניקה גליקסמן הקליטה לקול המוסיקה ולתחנות רדיו בסרביה, בגרמניה ובאיטליה ובשנת 2001 ראה אור תקליטור של יצירות מאת עמי מעיני בנגינתה. זו הופעתה הראשונה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
חטיבה 6
רביעיית גולדן גייט
רביעיית גולדן גייט (באנגלית: Golden Gate Quartet, בישראל נקראה לעיתים "רביעיית שער הזהב") היא רביעייה ווקאלית אמריקאית שנוסדה ב-1934 וקיימת עד היום (נכון ל-2017). החומר אותו ביצע ההרכב כלל שירים בסוגות אפרו-אמריקאי: גוספל, ספיריטואלז, בלוז ופולק. לאורך השנים הרבות בהן הייתה הרביעייה פעילה, התחלפו בה מדי פעם חברי ההרכב. רביעיית גולדן גייט נחשבת לאחד מההרכבים הווקאליים המצליחים בתחום המוזיקה השחורה בכל הזמנים וכמי שתרמה רבות למעבר של מוזיקת הגוספל, ממוזיקה דתית המנוגנת ומושרת רק בהתכנסויות דתיות, אל מצב בו היא מושמעת גם באולמות קונצרטים וזוכה להצלחה מסחרית.
הקמת הרביעייה והשנים הראשונות.
הרביעייה הוקמה בנורפוק שבווירג'יניה ב-1934, בשם "רביעיית הג'ובילי גולדן גייט", במתכונת של רביעיית ג'ובילי; הרכב ווקאלי שהיה נהוג באוניברסיטאות ומאוחר יותר גם בכנסיות של אמריקאים אפריקאיים, מסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 ושר, בדרך כלל, ספיריטואלז תוך שימוש בהרמוניות קוליות. ה"גולדן גייטס" שילבו עיבודים קוליים מתוחכמים שהושפעו מסגנון רביעיות הברברשופ, יחד עם מקצבים שהושאלו מהג'אז והבלוז, כמו שירת סקאט.