בניגוד לאחיו הרצחני היה גלאצו פטרון אמנות ומדע. הוא היה פטרונו של פטררקה ומייסד אוניברסיטת פאביה. אך עם זאת היה שותף לפרסום תוכנית העינויים של אחיו ה-quaresima.
חייו הפרטיים.
גלאצו היה מסור ונאמן לרעייתו. את שערו הזהוב לא סיפר ונהג לקלוע בו צמות ארוכות.
בתו, ויולנטה, נישאה לליונל מאנטוורפן, דוכס קלרנס (בו של אדוארד השלישי, מלך אנגליה). טקס הנישואין נערך ברוב פאר במילאנו והחגיגות נמשכו מספר חודשים. במסגרת החגיגות הוגשו המנות לשולחן מוזהבות באמצעות משחה של חלמון, זעפרן וקמח מעורב בעלי זהב אמיתיים. למוזמנים חולקו מתנות כגון סוסים, כלבי ציד, שריונות, גלימות יקרות ועוד. עם המוזמנים נמנו המשוררים פטרקה וג'פרי צ'וסר וההיסטוריון ז'אן פרואסאר. במשך חמש שנים שילם גלאצו 10,000 פלורינים בחודש על מנת לכסות את הוצאות החתונה, פרט לנדוניה בת 200,000 פלורינים זהב. ארבעה חודשים בלבד לאחר החתונה, מת ליונל בעודו באיטליה. לאחר מכן נישאה ויולנטה למרקיז ממונפרה שהיה בן שבע-עשרה ונהג לחנוק במו ידיו משרתים סוררים. לאחר מותו נישאה לבן-דודה (ברנבאו), לודביקו ויסקונטי. היא נפטרה בגיל 31.
בנו, ג'אן גלאצו ויסקונטי נישא לאיזבל לבית ולואה, בתו של ז'אן השני, מלך צרפת.
נשיא אתיופיה
נשיא אתיופיה הוא ראש המדינה של אתיופיה.
תפקיד זה קיים מלאחר ביטול הקיסרות באתיופיה ב-12 בספטמבר 1974. מוסד הנשיאות באתיופיה הוא צר סמכות וסמלי בעיקרו והנשיא נבחר לתקופת כהונה בת שש שנים.
רשימת נשיאים.
ברשימה זאת, יושבי ראש הדרג נחשבים לראשי מדינות – אך לא נחשבים לנשיאים. כתוצאה מכך, המספור מתחיל בהקמת משרדו של נשיא אתיופיה ב-1987.
איזבלה מאראגון, דוכסית מילאנו
איזבלה מנאפולי או איזבלה מאראגון (באיטלקית: Isabella di Napoli או Isabella d'Aragona; 2 באוקטובר 1470 - 11 בפברואר 1524) הייתה נסיכת נאפולי ודוכסית מילאנו ובארי, רעייתו של ג'אן גלאצו ספורצה. בשנות ה-70 של המאה ה-20 הועלתה השערה שהיא הדמות המצוירת בדיוקן מונה ליזה של לאונרדו דה וינצ'י. לאחר שב-2008 השערה זו נדחתה בעקבות גילוי הערתו של וספוצ'י מ-1503, העלה ב-2012 ההיסטוריון הגרמני, מייק פוכט לירסן את ההשערה כי המונה ליזה היא אכן איזבלה מאראגון.
תולדות חייה.
בתו של אלפונסו השני, מלך נאפולי ואיפוליטה מריה, אחותו של לודוביקו ספורצה.
בגיל 18 נישאה ליורש דוכסות מילאנו, ג'אן גלאצו, אולם מי ששלט בפועל בדוכסות היה דודה, לודוביקו. יאקופו טרוטי, שגריר דוכסות פרארה, כתב כי היא הייתה "כה יפה וקורנת, עד כי נדמתה לשמש".
לזוג נולדו שלושה ילדים: פרנצ'סקו (1491–1512), שעבר לחצרו של לואי השביעי, מלך צרפת ב-1499; בונה ספורצה, רעייתו של זיגמונט הראשון, מלך פולין; ואיפוליטה מריה (1493–1501).
ב-1496, לאחר מותו של ספורצה, הרחיבה את הטירה שבעיר בארי ועברה להתגורר בה לאחר מכן, מ-1499 ועד מותה.
לויד לה ביץ'
לויד ברינגטון לה ביץ' (באנגלית: Lloyd Barrington La Beach; 28 ביוני 1924 - 17 בפברואר 1999) היה אתלט פנמי, בעל 2 מדליות ארד אולימפיות בריצות ל-100 מטר ול-200 מטר, ובכך היה לאתלט הראשון מפנמה שזכה במדליה אולימפית, מתוך שניים, אירווינג סלדינו האתלט השני שזכה במדליית אולימפית וכן שיאן עולם בריצות אלו.
ביוגרפיה.
לה ביץ' נולד בפנמה סיטי להורים מהגרים מג'מייקה. בהיותו תלמיד בבית הספר משפחתו חזרה לג'מייקה. אחיו הצעיר, ביירון, אף הוא אתלט אולימפי בעבר. בהמשך הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).
במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בברנקייה, קולומביה בשנת 1946 זכה לה ביץ' במדליית זהב בקפיצה לרוחק.
שיאן עולם.
בתחרות שנערכה בפרזנו, קליפורניה ב-15 במאי 1948 השווה לה ביץ' בריצת 100 מטר את השיא העולמי של ג'סי אוונס בתוצאה של 10.2 שניות. חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בקומפטון, קליפורניה הוא קבע שיא עולם חדש בריצת 200 מטר.
באולימפיאדת לונדון (1948) זכה לה ביץ' בשתי מדליות ארד, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.6 שניות, אחרי הריסון דילארד שקבע שיא אולימפי חדש של 10.30 שניות ובארני איוול (10.4 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 21.2 שניות, אחרי מל פטון שקבע שיא אולימפי חדש של 21.1 שניות ואיוול (21.1 שניות), שלושתם מארצות הברית.
בשנת 1957 פרש לה ביץ' מספורט תחרותי ובשנת 1999 נפטר בבית חולים בניו יורק.
שחרור מינהלי
תקן כליאה
פאס וגה
מריה דה לה פאס קמפוס טריגו (בספרדית: María de la Paz Campos Trigos; נולדה ב-2 בינואר 1976), הנודעת בשם הבמה פאס וגה (Paz Vega), היא שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה ספרדייה. נודעת בעיקר בזכות תפקידה בספרד בסרטים "סקס ולוסיה" ו"כרמן", ובהוליווד בסרטים "ספנגליש", "עד 10 פריטים", "הרוח", "רמבו 5 - המשחק האחרון" ובסדרה "The OA".
ביוגרפיה.
מריה דה לה פאס קמפוס טריגו נולדה בסביליה שבספרד, לעקרת בית ולכבאי, וגדלה כקתולית. לה אחות צעירה אחת. את שם הבמה שלה "וגה" לקחה מסבתה.
היא רצתה להיות שחקנית עוד כשהייתה נערה ובגיל 16 נבחנה והתקבלה לבית ספר מקומי למשחק.
לאחר שלמדה משחק על במה ועיתונאות במשך שנתיים, נסעה וגה לפתח את קריירת המשחק שלה במדריד.
קריירה.
החלה דרכה בטלוויזיה הספרדית שם התפרסמה לראשונה.
וגה התגלתה לראשונה מחוץ לספרד הודות לתפקיד המלצרית החושנית לוסיה בסרט הדרמה הנועז "סקס ולוסיה" שיצאה ב-2001, על הופעתה קיבלה את פרס גויה לפריצת השנה בקולנוע הספרדי ואת פרס פריצת השנה בפסטיבל קאן.
בנוסף הייתה מועמדת לפרס גויה לתפקיד ראשי על הופעתה בסרט "סולו מיה", ולפרס האקדמיה על הופעתה בסרט "כרמן". ב-2002 שיחקה בקומדיה "הצד האחר של המיטה".
ב-2004 כיכבה לראשונה בסרט אמריקאי לצידו של אדם סנדלר, הדרמה-הקומית "ספנגליש" בתור האם המקסיקנית החד הורית פלור מורנו, המתקבלת לעבודה בתור עוזרת בבית משפחת קלסקי האמידה והלבנה.
ב-2006 כיכבה וגה לצידו של זוכה האוסקר מורגן פרימן בדרמה הקומית "עד 10 פריטים" בתפקיד הקופאית סקרלט.
ב-2007 שיחקה לצידם של מוריץ בלייבטרוי ומוחמד בכרי בדרמה "חוות השעשועים" של האחים טביאני אודות שואת הארמנים.
ב-2008 שיחקה בעיבוד הקולנועי של פרנק מילר לקומיקס "הרוח" בתפקיד רקדנית הבטן הצרפתייה והמחסלת הידועה בשם הפלסטר של פאריס.
כמו כן, שיחקה בתפקיד ראשי בדרמה "חוזה אינטימי" אותה כתבה וביימה השחקנית ג'יידה פינקט סמית'.
בשנת 2009 הופיעה בדרמת המלחמה "פצוע" בתור אלנה מורלס אשתו של הצלם הצבאי מארק וולש אותו מגלם קולין פארל, ושיחקה בסרטו של הקולנוען הישראלי-אמריקאי דרור סורף, "בלתי נשכח".
בשנת 2010 גילמה את בלאנקה סוארז בדרמה הקומית "דקלים בוערים" של הבמאי כריסטופר ב. לאנדון.
בשנת 2011 שיחקה בקומדיית הפעולה "קאט רצה" לצד ג'נט מק'תיר.
בשנת 2013 שיחקה בסרטו של פדרו אלמודובר "לעוף מהתרגשות" בדמותה של אלבה, לצד חאווייר קמארה ופנלופה קרוז.
בשנת 2016 שיחקה בסרט הקומדיה הרומנטית "כל הדרכים מובילות לרומא" לצד שרה ג'סיקה פרקר וקלאודיה קרדינלה.
בשנים 2016–2019 שיחקה בסדרת הפנטזיה האמריקאית "The OA" מבית Netflix, בתור רנטה דוארטה.
ב-2017 שיחקה בתפקיד הנשי הראשי בסרט הפעולה "Acts of Vengeance", לצד אנטוניו בנדרס וקארל אורבן.
בשנת 2019 שיחקה את התפקיד הראשי בטלנובלה המקסיקנית המחודשת "עריסה של זאבים" בתור קטלינה קריל, לצדו של גונסלו גרסיה ויוואנקו.
בנוסף ב-2019 כיכבה בסרט "רמבו 5 - המשחק האחרון" בהפקתו של אבי לרנר ועפ"י סיפור מאת דן גורדון, לצד סילבסבטר סטאלון.
חיים אישיים.
לה שני בנים ובת עם בעלה הוונצואלי, אורסון סלאזר. נישאו ב-2002.
התאזרחה גם כאמריקאית.
פלוריסטם
פלוריסטם תרפיוטיק בע"מ, המוכרת בקיצור בשם פלוריסטם, היא חברה ביו רפואית העוסקת בריפוי תאי, מפתחת ומייצרת תרופות מקור המבוססות על תאים המופקים מהשליה האנושית לאחר הלידה. מרכז החברה נמצא בפארק מת"ם בחיפה.
פלוריסטם הוקמה בשנת 2001 על ידי ד"ר שי מרצקי מהטכניון, הבעלים של פטנט מוגן אשר פותח בשיתוף עם מכון ויצמן למדע ומאפשר לייצר תאים משליה בסביבה תלת ממדית. החברה החלה להיסחר בבורסת נאסד"ק בשנת 2003 ולאחר מכן הונפקה גם בבורסה לניירות ערך בתל אביב ובבורסת פרנקפורט. באוגוסט 2011 קיבלה החברה מעמד תרופה יתומה מה-FDA לתאי ה-PLX (PLacental eXpended cells) לטיפול במחלת בירגר. בתחילת שנת 2013 עברה החברה למפעלה החדש, אשר יאפשר טיפול ב-150,000 חולים בשנה לעומת 700 עד אז.
פלוריסטם נמצאת בשלב מתקדם של פיתוח תרופה להיצרות עורקים (PLX-PAD) אשר מכירותיה הצפויות מוערכות על ידי אנליסט מבית ההשקעות "אופנהיימר" בהיקף של עד 1.3 מיליארד דולר. וכן תרופה לתסמונת קרינה חריפה (PLX-R18).
במרץ 2014 קיבלה החברה את אישור ה-FDA האמריקני למפעל לייצור תאי גזע שישמש לניסויים קליניים.
טכנולוגיה.
בעזרת הטכנולוגיה מוגנת הפטנטים של פלוריסטם, החברה פיתחה סביבה תלת ממדית לגידול תאים פעילים שמוצו מן השליה האנושית (תאי PLX). התאים שמבודדים מן השליה (שנחשבת לפסולת רפואית) גדלים בתוך Bioreactor שפיתחה החברה (מתקן המדמה תנאים ביולוגיים מתאימים לגידול רקמה או אורגניזם). הטיפול התאי מבוסס על הזרקת התאים הללו ללא צורך בהתאמה גנטית, כדי לרפא מחלות שונות. התאים הפעילים מפרישים מכלול של חלבונים בהתאם לאותות המתקבלים כתגובה למגוון מחלות. החלבונים מאתחלים תהליך ריפוי עצמי ורגנרציה של רקמות פגועות ומשפרים את מצבו של החולה תוך פעילות חיובית של המערכת החיסונית ויצירת כלי דם.