כצעד ראשון בשנת 1632 ייסד מוהילה בלאוורת פצ'רסק בית ספר לנזירים צעירים. ההוראה התנהלה בשפה הלטינית. התלמידים למדו תאולוגיה, פילוסופיה, רטוריקה וספרות קלאסית. באותו זמן שיפר מוהילה את בית הדפוס של הלאוורה שבו הודפסו ספרי דת אורתודוקסיים לא רק בסלבונית אלא גם בלטינית והם הופצו במקומות שונים במזרח אירופה. מאוחר יותר באותה שנה 1632 מיזג מוהילה את בית הספר של הלאוורה עם בית הספר "אחווה" שבקייב והקים על ידי כך מכללה שנודעה כ"מכללת מוהילה" ומאוחר יותר כאקדמיית מוהילה בקייב (בימינו - האוניברסיטה הלאומית של אקדמיית קיאב-מוהילה)
תלמידי המכללה באו משכבות חברתיות שונות: מהאצולה, ממשפחות של כמרים, קוזאקים ומשפחות איכרים.
חומר הלימודים כלל מגוון מקצועות כמו השפות לטינית, יוונית, אוקראינית ופולנית, פילוסופיה, מתמטיקה - כולל גאומטריה, אסטרונומיה, מוזיקה והיסטוריה.
המכללה זכתה למעמד של מוסד חינוכי גבוה.
בשנים הבאות הקים מוהילה רשת של בתי ספר ברחבי אוקראינה, וכן את האקדמיה הסלבונית-יוונית-לטינית בוויניצה ואת המכללה בקרמנץ.
בארצות הרומניות.
הוא סיפק לשליט ולאכיה, מאתיי בסאראב בית דפוס ועובדים המתמחים בדפוס. ספרי התפילה שהודפסו במנזר שבחסות השליט מאתיי בסאראב נפוצו לא רק בוולאכיה, אלא גם באוקראינה.
מוהילה עזר להקמת בתי דפוס גם בנסיכות מולדובה בקמפולונג (1635) וביאשי (1642). בהסכמה עם המיטרופוליט מולדובה, ורלאאם, ועם שליט מולדובה, וסילה לופו, שלח מוהילה משלחת מורים מלומדים מומחים בתרבות בלטינית ובראשם סופרוניה פוצ'אצקי, שהקימו בשנת 1640 את המכללה הווסיליאנית ביאשי לפי דגם האקדמיה בקייב. נלמדו בה כמו בקייב בשפות לטינית, סלבונית ויוונית תאולוגיה, רטוריקה, פילוסופיה ומקצועות אחרים.
פריחת בתי הדפוס והוצאת ספרי דת וחוכמה.
למשך מעל עשרים שנה מילא מוהילה תפקיד מכריע בהוצאתם לאור של ספרים באוקראינה. הוא היה הראשון שהדפיס ספר בשפה האוקראינית. יחד עם חסידיו בלאוורת פצ'רסק ובמכללת מוהילה עשו צעדים ראשונים בניסוח היסודות של השפות הרוסית והאוקראינית המודרניות. הפצת ספרים בשפה האוקראינית היה חלק מהמאמץ המקיף יותר של האוקראינים להגשמת ריבונות ולהגנה על זהותם התרבותית. מוהילה שאף לשמר את הזהות הלאומית האוקראינית שהייתה נתונה בלחצים כבדים מצד הממסד הפולני-ליטאי.
מוהילה יזם הוצאתם לאור של דרשות באוקראינית, טקסטים מכתבי הקודש (ביבליה) בסלבונית, ספרי מדע באוקראינית, פולנית, יוונית ולטינית. הוא עצמו כתב ספרים שהופצו ביישובי אוקראיניה, בלארוס, רוסיה (של מוסקבה), הנסיכויות הרומניות וגאורגיה. לפי בקשת הכנסיות האורתודוקסיות, מתוך גישה פולמוסית כלפי הנצרות הקתולית הוא כתב ספר [קטכסיס] - קטכיזם ראשון במינו לשימוש כספר לימוד האמונה בדת הנוצרית האורתודוקסית. אחרי שקיבל אישורם של כמה פטריארכים אקומניים של קונסטנטינופול הפך ספר זה לאחד מספרי היסוד של דוקטרינת הכנסייה האורתודוקסית. במאות ה-17 וה-18 פורסם הקטכיזם של פטרו מוהילה ב-25 מהדורות. בנוסף כתב מוהילה את הספר "טרבניק" או "אוכולוגיון" (1646). הוא היה מעין אנציקלופדיה בו הוצגו באופן שיטתי על טקסי הפולחן הנהוג בכנסיות האורתודוקסיות באוקראינה. בכך הוא תרם לשימור טהרת הפולחן האורתודוקסי.
מוהילה פרסם גם "אנתולוגיון" שבו ייעץ את המורים לדת למצוא שיטות הוראה המבוססות על הבנה ולא רק על שינון ורגשות.
ספר אחר שלו "טריאודיון" (1631) ביטא את השקפתו על מנהיגות פוליטית אידיאלית. הוא התייחס במיוחד על הצורך לשמור על השלום עם השכנים, להגן על האדמה בימי מלחמה, ולצורך לחוקק חוקים ולשים סייג לכוחו של השליט.
כתב יד בלטינית של מוהילה משנת 1645, "פרויקט של אציל פולני בן דת יוונית" הודפס לראשונה רק בשנת 1928. בו הציג מוהילה את "תוכנית האיחוד" שלו לגבי הפיוס עם הכנסייה הקתולית. התוכנית כוללת קבלת הראשונות האלהית של האפיפיור ברומא תמורת שימור הזכויות הלגיטימיות של הפטריארכים במזרח.
כתב היד נשמר בארכיון של הקונגרגציה להפצת האמונה של הכנסייה הרומית-קתולית ופורסם לראשונה בספר של אד. סמורלו ב-1928 ושוב בשנת 1964 על ידי א.ג. ולקי.
ב-16 באוגוסט 1628 חתם מוהילה על הכרזות הסינוד בקייב שגינה את אותם הכמרים האורתודוקסים שהצטרפו לאיחוד עם רומא ולהקמת הכנסייה יוונית-קתולית האוקראינית. ב-1632 הוא תמך בבחירת ולדיסלאב הרביעי כמלך פולין.
בגלל קשריו בכמה בירות אירופיות, הנהגת הכנסייה האורתודוקסית הטילה עליו לנהל מו"ם עם הסיים הפולני ועם מלך פולין החדש למטרת ביטול הגזרות נגד הכנסייה האורתודוקסית ולמען הסרת ההגבלות שהוטלו נגד השימוש בשפה האוקראינית בבתי ספר ובמשרדים ציבוריים.
כישוריו הדיפלומטיים עזרו לו להשיג מהמלך ולדיסלאב הרביעי את החזרת זכויות האפרכיות האורתודוקסיות הכפופות למיטרופוליית קייב ואת שמירת מעמדן החוקי של האחוות האורתודוקסיות. כאמור באותה תקופה הוחזרו לכנסייה האורתודוקסית מוסדות דת חשובים כו קתדרלת סופיה הקדושה בקייב ומנזר וידוביצקי.
מורשתו.
גישתו המחדשת של מוהילה ברפורמת מערכת החינוך על יהי הנהגת השפה הלטינית בתוכנית הלימודים והמוסדות לחינוך גבוה נתקלה בהתנגדות בקרב לויאליסטים אוקראינים שיצאו אף במעשי אלימות נגד מורים ובתי ספר שלימדו לטינית. עם זאת מוהילה היה נחוש בדעתו שהשפה הלטינית תהיה מקצוע חובה מכיוון שהיא חלק מהותי החינוך בכל בתי הספר והאוניברסיטאות באירופה. לדעתו השליטה בלטינית תחזק אצל התלמידים האוקראינים את המסוגלות להמשיך את לימודיהם באוניברסיטאות במערב ובמרכז אירופה, שבהם הלטינית הייתה לינגואה פרנקה
מוהילה יזם פעילות שימור המונומנטים ההיסטוריים של קייב ושל יישובים אחרים. ביניהם בלט שיפוץ קתדרלת סופיה הקדושה בקייב. העם האמין שכל עוד תעמוד הקתדרלה על תלה קייב תהייה מוגנת מפני חורבן. תוכניות השיפוץ והשימור שיזם נועדו מחד לחזק את מעמד הכנסייה האוקראינית ומאידך להרים את מורל העם בתקופה רוויית גורמים מאיימים על האחדות הלאומית ועל חירות הארץ.
פטרו מוהילה הלך לעולמו בשנת 1647 זמן קצר לפני מלחמת השחרור הלאומי של האוקראינים בשנים 1648–1654. בצוואתו הוא ציווה על כל האוקראינים (או רותנים) ללמוד קרוא וכתוב והוריש את כל נכסיו למכללת מוהילה שנותרה למשך מאתיים שנה המוסד היחיד לחינוך גבוה בעולם האורתודוקסי בכלל, וברוסיה, בלארוס ואוקראינה בפרט. בוגרי המכללה הפיצו רעיונות של הומניזם ושל אמונה בזכויות להגדרה העצמית של העם.
השפה הרשמית של רוסיה כפי שנוצרה באקדמיית מוהילה התבססה על הניב מצ'רניהיב.
אחרי שההטמאנות הקוזאקית הפכה לחלק מרוסיה במסגרת המדיניות של בוגדן חמיילניצקי, בוגרי האקדמיה בקייב סייעו לפטריארך ניקון לאחד את האמונה ב"שלוש הרוסיות" (רוסיה, אוקראינה ובלבארוס) על בסיס הדגם האוקראיני. רבים מבוגרי אקדמיית מוהילה המשיכו את הקריירות שלהם במערב אירופה אך רבים מהם גם טיילו ברחבי אוקראינה ולימדו בכפרים ובערים. לפי עדותו של פאולוס מחלב שביקר בשנת 1655 באוקראינה וברוסיה ,"באוקראינה אפילו הכפריים יודעים קרוא וכתוב ... והכמרים בכפרים חושבים כי חובתם היא ללמד את היתומים ולא לתת להם להסתובב ברחובות כמו נוודים"
שמו של מוהילה נקשר לתקופה שלמה בתולדות התרבות של אוקראינה, המכונה "עידן מוהילה". אחד האפיונים המרכזיים שלו היה פריחת בתי הדפוס. על אף חוסר היציבות שהייתה קיימת באוקראינה בשלהי שנות ה-1600 פעלו בה 13 בתי דפוס, מהם 9 אוקראינים, 3 פולנים ואחד יהודי. לא כל הספרים שהודפסו היו ספרי דת.
בשנת 1679, למשל, הדפיס בית הדפוס בנובהורוד-סיוורסקי מעל 3000 עותקים של ספרי לימוד לבתי ספר יסודיים.
זה היה חלק ממאמציו של מוהילה לעידוד האוריינות בקרב העם.
ספריו.
פטרו מוהילה כתב עשרים כתבים בעלי אופי כנסייתי, תאולוגי, פולמוסי, חינוכי, פילוסופי ומוסרי:
תרגומים וקומפילציות:
Ὀρθόδοξος ὁμολογία τῆς καθολικῆς καὶ ἀποστολικῆς ἐκκλησίας τῆς ἀνατολικῆς - פורסם באמסטרדם בשנת 1662 על ידי פנאיוטה - אומץ על ידי סינוד יאש
הנצחה.
הכרזתו כקדוש.
פטרו מוהילה הוכרז כקדוש של הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית, (דצמבר 1996) הכנסייה האורתודוקסית הרוסית, הכנסייה האורתודוקסית הרומנית (1997) והכנסייה האורתודוקסית הפולנית. חגו חל ב-1 בינואר, אם כי הוא נחגג עם שאר המיטרופוליטים הקדושים של קייב ב-5 באוקטובר.
ב-13 באוקטובר 2002 נחגגה ביאש הכרזתו כקדוש של הכנסייה האורתודוקסית הרומנית.
לעומת זאת הכנסייה האורתוקוסית היוונית גילתה חשדנות כלפי יחסו אל הכנסייה הרומית-קתולית והכנסייה היוונית-קתולית (המאוחדת עם רומא) ולא הכירה בו כקדוש.
גם הכנסייה האורתודוקסית של אמריקה (האוטוקפלית משנת 1970) של רוסים באמריקה אינה מכירה בו כקדוש ונמנעת להזכיר את שמו ברשימת המיטרופוליוטים של קייב הנחגגים ב-5 באוקטובר.
לקריאה נוספת.
Vol. 8, No. 1/2, The Kiev Mohyla Academy: Commemorating the 350th Anniversary of its Founding (1632) (June 1984), pp. 188-222 Harvard Ukrainian Studies
in Hans-Joachim Torke (ed)- "Von Moskau nach Sankt Petersburg.Das Russische Reich im 17.Jahrhundert" Harassowitz Verlag, Wiesbaden 2000
קישורים חיצוניים.
Philip Schaff. "Creeds of Christendom, with a History and Critical notes". Volume I. "The History of Creeds". 1877
vol.3, 1993 - art by Oleksander Ohloblyn, Arkadii Zhukovsky
О. В. Скрипнюк.
Ю. С. Шемшученко (голова редкол.) та ін. — "Юридична енциклопедія": В 6 т. /Редкол.: Ю70К.: «Укр. енцикл.», 1998.