רישום הקשות (באנגלית: Keystroke logging או פשוט keylogging) היא שיטה לזיהוי ורישום המקשים שנלחצו על ידי המשתמש, סדר ההקשה עליהם ורווחי הזמן שבין ההקשות. בעבר הכוונה הייתה אך ורק להקשות במקלדת, ומכאן שמה, אולם כיום הכוונה היא גם להקלקות בעכבר. שימוש לגיטימי ברישום מקשים ניתן לראות למשל במסגרת לימודי תקשורת אדם-מחשב, אך ניתן לנצל את רישום ההקשות למטרות זדוניות, למשל לשם ציתות או הקלטת סיסמאות.
שימושים.
קיימים שימושים רבים לשיטה זו, ורובם נוגעים לצרכים הדורשים מעקב אחר שגרת המשתמש:
מימושי רשם הקשות.
קיימות תוכנות רבות המממשות רישום הקשות, וחלקן אף זמינות ברשת לכל דורש. ניתן לסווג את השיטות הקיימות היום למימוש רישום הקשות לשתיים: מימושים באמצעות חומרה ייעודית ומימושים מבוססי תוכנה. יחד עם זאת, קיימים גם מימושים אזוטריים יותר דוגמת רשם הקשות אקוסטי המתבסס על ניתוח דגימות שמע כדי לזהות את מיקום המקשים שנלחצו. להלן השיטות העיקריות למימוש רשמים:
מניעת רישום הקשות.
כיום אין שיטה טובה למניעת רישום הקשות ומרבית השיטות הקיימות עוקפות את רשם ההקשות או מבלבלות אותו ולא מתמודדות איתו ישירות על ידי מיסוכו מהנתונים הרגישים. ניתן לבלבל את רשם ההקשות באמצעים שונים או לעקוף אותו על ידי ביטול הצורך בשימוש במקלדת או על ידי הסרת רשם ההקשות מהמחשב.
הסרת רשם ההקשות.
קיימות דרכים רבות לבצע זאת. החל מבקרה אישית של רשימת התהליכים הרצים על המחשב, דרך שימוש בתוכנה נגד-רוגלות (anti spyware) ובחומות אש וכלה בתוכנות לניטור הרשת והתעבורה היוצאת מהמחשב.
ביטול הצורך במקלדת.
ביטול הצורך במקלדת אינו אפשרי לחלוטין, ומהווה פתרון אלטרנטיבי רק בעת הקשת נתונים רגישים דוגמת שם משתמש וסיסמה. לצורך כך קיימות תוכנות למילוי אוטומטי של טפסים בדפדפן, המונעות מהמשתמש את הצורך להקיש שוב ושוב את סיסמתו. כמו כן ניתן להשתמש במקלדות מסך, שהן מקלדות המופיעות כחלון על המסך ויש להקליק עליהן עם העכבר במקום הקשה פיזית על המקלדת. לרשם ההקשות אין שום דרך לזהות את המקשים שהוקשו במצב זה. גם שימוש במערכת זיהוי קול מאפשרות עקיפה של המקלדת.
דרכים נוספות.
שימוש בסיסמה חד פעמית הופך את הסיסמה לנתון לא רגיש שאין סכנה בהעברתו לגורם אחר. דרך נוספת היא להטעות את רשם ההקשות תוך שימוש במקלדת בעלת פריסה לא סטנדרטית של המקשים, זאת בהסתמך על כך שרשם ההקשות מניח שפריסת המקלדת היא הסטנדרטית. באופן זה גם אם רשם ההקשות פעיל, אין משמעות לנתונים אותם הוא אוסף. ניתן גם להתמודד עם הרשם בדרכים לא טכנולוגיות:
אכרנר
א‏ֲכְרנר (Achernar) הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים ארידנוס והוא גם הכוכב העשירי בבהירותו בכלל כיפת השמים. הכוכב נמצא בקצה הדרומי ביותר של קבוצת הכוכבים, המיוצגת כנהר ומכאן שואב שמו בערבית - "אחיר אנ-נהר" (آخر النهر) "קצה הנהר". עקב מיקומו הקיצוני בדרומה של כיפת השמיים, לא ניתן לראותו מאירופה וכן מרוב שטחו של המזרח התיכון ועל כן לא חוברו בעניינו אגדות ומיתוסים. לפני גילויו של הכוכב על ידי האסטרונומים האירופאים במאה ה-16, קבוצת הכוכבים ארידנוס הסתיימה בכוכב אקמר.
מאפיינים.
אכרנר הוא כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי B3 V, צבעו כחול ועוצמת ההארה שלו היא פי 1,070 משל השמש בתחום הנראה, אך חלק ניכר מהקרינה הנפלטת ממנו היא בתחום העל סגול כך שעוצמת ההארה הכוללת שלו היא לפחות פי 3,000 משל השמש. זהו כוכב צעיר למדי וגילו מוערך במספר מיליוני שנים בלבד, כך שלמרות עוצמת ההארה הגבוהה שלו, הוא נמצא עדיין בשלב התכת המימן שבליבתו להליום. מסתו גדולה פי 6-8 משל השמש וכשיכלה המימן בליבתו הוא צפוי להפוך לענק אדום ולאחר מכן לננס לבן מהסוג של סיריוס B.
אכרנר מסתובב סביב עצמו במהירות גבוהה מאוד של לפחות 250 ק"מ בשנייה. בשל המהירות הגבוהה זהו הכוכב הפחוס ביותר שמוכר כיום - רדיוסו בקטבים קטן ב-40% מרדיוסו בקו המשווה. כמו כן, המהירות הגבוהה גורמת לבריחה של גז מאזור קו המשווה וליצירה של דיסקת גז המקיפה את הכוכב ופולטת ספקטרום פליטה אופייני למימן. גם השדה המגנטי של הכוכב חזק יחסית בעקבות הסיבוב המהיר והוא מוערך בכ-1,000 גאוס - פי 1,000 מהשדה המגנטי של השמש.
בשל הטמפרטורה הגבוהה ועוצמת ההארה הגבוהה, כוכבי לכת עם תנאים שמאפשרים חיים חייבים להיות במרחק של 55-70 יחידות אסטרונומיות מאכרנר - כפול ממרחקו של נפטון מהשמש.
נשים נגד אלימות
נשים נגד אלימות היא עמותה פמיניסטית שנוסדה בנצרת בשנת 1992 למאבק באלימות נגד נשים ערביות בישראל.
פעילות.
העמותה הייתה הראשונה שפתחה מקלטים ומוקד סיוע טלפוני לנפגעות תקיפה מינית ערביות. במהלך השנים הרחיבה העמותה את פעילותה גם לקידום זכויות נשים בציבור ובמוקדי כוח פוליטי, לקידום תעסוקה לאקדמאיות ערביות ולהעלאת מודעות לזכותן של נשים לתעסוקה. העמותה נחשבת עד עצם היום הזה, למעלה מ-15 שנים לאחר הקמתה, לגוף הפמיניסטי המרכזי במגזר הערבי בישראל, ובין היתר היא יוזמת ומפרסמת מחקרים בתחומי פעילותה.
מייסדת העמותה והמנכ"לית שלה למן הקמתה היא עאידה תומא-סולימאן.
בשנת 1995 זכתה העמותה באות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג, המוענק מדי שנה על ידי האגודה לזכויות האזרח לאדם או לגוף על תרומה מיוחדת לקידום זכויות האדם בישראל.
בעבר נוהלה העמותה על ידי ח"כ עאידה תומא סלימאן. כיום מנהלת את העמותה נאילה עואד ראשד.
אלפא בארידנוס
שכבת ההצגה של מודל ה-OSI
הנקרופוליס בטרקוויניה
הנקרופוליס בטרקוויניה, המכונה גם מונטרוצי (Monterozzi), הוא נקרופוליס אטרוסקי השוכן בעיירה טרקוויניה, ומכיל קברים וציורי קיר עשירים. נקרופוליס טרקוויניה והנקרופוליס בצ'רווטרי הוכרזו על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 2004. בנקרופוליס היו כ-6,000 קברים, אך מתוכם השתמרו רק כ-200, ומתוכם רק 50 נגישים לציבור ומעוטרים בציורי קיר קישוטיים. הגישה אל הקברים שנחצבו בסלע היא דרך מערכת של מסדרונות משופעים. רוב הקברים מיועדים לזוג אנשים אחד וכוללים חלל קבורה אחד.
הקברים הקדומים ביותר בנקרופוליס מתוארכים למאה ה-7 לפנה"ס, אך המראה הסופי שלהם נקבע רק במאה השנים שלאחר מכן. בקברים ניתן לראות ציורים המתארים את חיי היומיום של האטרוסקים, טקסיהם, המיתולוגיה שלהם ויכולתם האמנותית. חלק מציורי הקיר ששכנו בקברים בנקרופוליס שמורים כיום במוזיאון הלאומי בטרקוויניה. להלן תיאור של מספר קברים:
בחלק מהקברים התגלו סרקופגים עשויים אבן גיר, שעל חלקם מפוסלות דמויות הקבורים בהם.
הנקרופוליס בצ'רווטרי
הנקרופוליס בצ'רווטרי, המכונה גם נקרופוליס בנדיטאקיה (איטלקית Necropoli della Banditaccia), שוכן בסמוך לעיירה האיטלקית צ'רווטרי. הנקרופוליס היה בשימוש בין המאה ה-9 לפנה"ס ועד המאה ה-1 לפנה"ס בקירוב, והוא הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 2004, ביחד עם הנקרופוליס בטרקוויניה.
מבנה.
הנקרופוליס משתרע על פני שטח של 4000 דונם, וכולל כ-1,000 קברים שלעיתים קרובות מהווים חלק מתילי קבורה. הנקרופוליס הוא הגדול ביותר באזור הים התיכון. שמו של הנקרופוליס נובע מהחכרת (bando) הקרקעות לתושבי צ'רווטרי על ידי בעלי האדמה המקומיים.
הקברים בנקרופוליס מאורגנים במתאר דמוי עיר, והם מחולקים לסוגים שונים לפי תקופת בנייתם, מעמד המשפחה וקריטריונים נוספים. צורתם של הקברים העתיקים (מהתקופה של תרבות וילנובה) ביותר בנקרופוליס היא של בור, שבו נטמן אפר המתים. מלבד הבורות המסודרים יש גם גומות פשוטות יותר. סוג נוסף של קברים הוא הטומולי, שהם קברים המכילים יותר מקבר אחד באותו מבנה. בתקופה האטרוסקית היו שני סוגי קברים: תילי קבורה ו"קוביות", שהיו למעשה קברים ריבועיים פשוטים שנבנו בשורות לאורך "דרכים". באזור שניתן לבקר בו (המשתרע על פני 100 דונם) ניתן לצפות בשתי "דרכים" כאלה, המתוארכות למאה ה-6 לפנה"ס.
התילים הם מבנים עגולים שנבנו מטוף, וחלקם הפנימי שנחצב בתוך סלע מכיל שחזור של בית המת הכולל מסדרון, אולם ראשי ומספר חדרים. בקברים הללו נמצאו מספר ממצאים שלפיהם הוסקו מסקנות באשר לחיי היומיום של האטרוסקים. הקברים החדשים ביותר מתוארכים למאה ה-3 לפנה"ס, והם היו מסומנים על ידי כן חיצוני קטן שהיה בצורת גליל עבור גברים ובצורת בית קטן עבור נשים.
אחד הקברים המפורסמים ביותר בנקרופוליס הוא "קבר התבליטים" (Tomba dei Rilievi), המתוארך למאה ה-4 לפנה"ס, שזוהה על סמך כתב יד כשייך לאדם בשם מטונאס. הגישה אל הקבר היא דרך גרם מדרגות חצוב בסלע המוביל להיכל גדול שמידותיו 6.5 על 7.8 מטרים, המכוסה על ידי תקרה הנתמכת על ידי שני עמודים עם כותרות איוליות. בקבר יש 13 שקעי קבורה עבור שני אנשים, ומקום עבור 34 גופות נוספות שנחצב על מדף סלע. הקבר כולל גם מספר פרסקואים, תבליטים ופסלים שבהם מתוארים כלי בית רבים.
רוב הממצאים שנחפרו בנקרופוליס נמצאים במוזיאון האטרוסקי הלאומי שברומא. חלק מהממצאים האחרים נמצאים במוזיאון הארכאולוגי של צ'רוורטי.
רוי ארצ'יבלד יאנג
רוי ארצ'יבלד יאנג (באנגלית: Roy Archibald Young; 17 במאי 1882 - 31 בדצמבר 1960) היה בנקאי אמריקאי ששימש כיושב ראש דירקטוריון הבנק הפדרלי (הפדרל ריזרב) (הבנק המרכזי של ארצות הברית) עם פרוץ המשבר בוול סטריט ב-1929 ותחילתו של השפל הגדול.