בשנת 2013 היו בארצות הברית כ-4,000 מלגזות תא דלק.
מטוסים.
מחלקת המחקר של חברת בואינג, ביחד עם שותפים אירופאיים, ערכו טיסת ניסוי בפברואר 2008 מאוישת (טיסת הניסוי הראשונה הבלתי מאוישת בוצעה כבר בשנת 2003), מונעת רק בתאי דלק ומצברי חשמל. "מטוס המדגם לתאי דלק" כפי שהוא נקרא (Fuel Cell Demonstrator Airoplane), היה מצויד בתאי דלק מסוג ממברנת החלפת פרוטונים (PEM) שהניעו מנוע חשמל אשר היה מחובר למדחף רגיל.
כלי שיט.
כלי השיט הראשון בעולם שהשתמש בתאי דלק להנעה היה HYDRA שהשתמש במערכת AFC בהספק של 6.5 KW.
צוללות.
הצוללות שנבנו בגרמניה מדגמים 212 ו- 214, שנמצאות בשימוש הצי הגרמני, הצי האיטלקי ועוד מספר ציים, מצוידות במערכות הנעה לצוללות ללא תלות באוויר חיצון, אשר מאפשרת לצוללת לשהות מתחת לפני המים במשך תקופות ארוכות (מאות שעות, ולעיתים אף יותר).
תחנות תדלוק.
תחנת תדלוק מימן ראשונה נפתחה באפריל 2005 ברייקיאוויק, איסלנד. תחנה זאת מספקת מימן לשלושה אוטובוסים שנבנו על ידי דיימלר-קרייזלר ופועלים בשרות הציבורי ברייקיאוויק. התחנה מייצרת בעצמה את המימן הדרוש, בעזרת מתקן אלקטרוליזה. היתרון של השיטה הוא בעובדה שאין צורך באספקת מימן לתחנת התדלוק (אלא רק לספק מים וחשמל), ומוצר הלוואי היחידי הוא חמצן המשוחרר לאוויר.
בקליפורניה מתפתח השימוש של תאי-דלק למכוניות בעידודו הנמרץ של מושל קליפורניה. בשנת 2007 נעו 179 רכבי תאי-דלק ברחבי המדינה ו-25 תחנות תדלוק.
גם קרוליינה הדרומית עוסקת בהקמת רשת תחנות תדלוק במדינה, כאשר שתיים מהן כבר פועלות.
מדינות נוספות בהן עוסקים בהקמת תחנות תדלוק הן: יפן, קנדה, שוודיה ונורווגיה.
בניין העירייה הישן (טורונטו)
בניין העירייה הישן בטורונטו שבקנדה היה מקום מושבה של מועצת העיר טורונטו מ-1899 עד 1966. המבנה נבנה בסגנון נאו-רומנסקי, ובזמנו היה המבנה הגדול ביותר בטורונטו. במבנה יש מגדל שעון מיוחד אשר נראה לכל אורכו של הרחוב.
את בניין זה החליף בניין העירייה החדש. כיום הבניין משמש כמקום מושבו של בית המשפט העירוני, ומדי פעם משמש לצילומי סרטים ותוכניות טלוויזיה.
אל.איי.
אינטרלוקין
אינטרלוקין (Interleukin) הוא שמם של כמה חלבונים המשתייכים לקבוצת הציטוקינים. לאינטרלוקינים שלל תפקידים חשובים במערכת החיסון.
האינטרלוקינים מופרשים על ידי תאי דם לבנים (לויקוציטים) ואף נקלטים על ידי תאי דם לבנים; מכאן שמם (אינטר, "תוך" + לויקוציטים). אופן פעולתם של חלבוני איתות אלו מוגדר כפראקריני (כלומר, הם מופרשים מתאים מסוימים ומשפיעים על תאי הסביבה הקרובה) ולעיתים אוטוקריני (מופרשים מתאים מסוימים ומשפיעים על אותם תאים עצמם).
קיימים 35 אינטרלוקינים; הם מסומנים IL-1 עד IL-35. השפעתם של האינטרלוקינים על תאי המטרה היא בשלושה תחומים עיקריים:
תינוק שנשבה
בתלמוד, תינוק שנשבה לבין הגויים הוא אדם יהודי, שכאשר היה תינוק - נפל בשבי, וגדל אצל הגויים. משום כך הוא לא למד תורה, אינו יודע את ההלכה, ואף אינו יודע את עיקרי האמונה היהודית. לכן, כאשר הוא עובר עבירות, הוא נחשב לאנוס או שוגג, ולא מזיד.
בהלכה המאוחרת יותר, הביטוי תינוק שנשבה מציין כל יהודי אשר – מסיבות שאינן תלויות בו – לא למד תורה מילדותו. החל מן המאה ה-19, עשו פוסקי ההלכה שימוש במושג כדי להתמודד עם מעמדם ההלכתי של חילונים שמקטנותם לא התחנכו לתורה ולמצוות.
בתלמוד.
המונח מופיע לראשונה בתלמוד הבבלי, בהלכות שבת:
הסוגיה עוסקת בילד יהודי קטן (תינוק, בלשון חז"ל) שגדל בקרב גויים, ובעקבות כך גדל כגוי לכל דבר ולא התוודע לדיני השבת. המחלוקת בין האמוראים שם היא האם אדם שגדל כך פטור מכל עונש, כדינו של אנוס, או מחויב בקרבן חטאת כדינו של שוגג.
בדברי הרמב"ם.
רקע.
ההלכה מבדילה בין יהודים לגויים בעניינים רבים. כמו כן, ההלכה קובעת לגבי יהודים מסוימים, כמו מומר, שהם נידונים כגויים בגלל התנהגותם או דעותיהם. עניינים אלו כוללים בין השאר:
באופן כללי, חייב יהודי לעזור ליהודי אחר, , אולם לגבי מי שאינו מאמין בתורה שבעל פה, אמר הרמב"ם שהוא אינו בכלל ישראל ואין מצווה להצילו.
מומרים לעומת תינוקות שנשבו.
לפי הרמב"ם, הקראים - למרות שאינם מאמינים בתורה שבעל-פה - אינם נחשבים ל"מומרים", אלא כתינוקות שנשבו:
הקראים אינם גויים, וגם אינם שבויים. למרות זאת, הרמב"ם משתמש במושג "תינוק שנשבה לבין הגויים" בהשאלה, כדי לתאר אנשים שלא הייתה להם אפשרות ללמוד את התורה שבעל-פה מילדותם, ולפיכך אינם נחשבים למומרים.
בעת החדשה.
הרב יעקב אטלינגר היה ככל הנראה מהראשונים בעת החדשה לדון בהיקף תחולת תינוק שנשבה. בתשובה משנת 1860, כתב הרב אטלינגר שאמנם ראוי להחמיר שלא לשתות יין שנגע בו יהודי שמחלל שבת בפרהסיא, אך מי שמקל יש לו על מה לסמוך, ובלבד ש. על הסיבה שיש מקום להקל כתב:
דין חילונים בימינו.
ישנם הגורסים שהחילונים בימינו נחשבים לתינוק שנשבה. בדומה לכך כתב הרב דוד צבי הופמן:
דברים דומים כתבו הרב חיים עוזר גרודזנסקי והרב ישכר שלמה טייכטל.
דעת החזון אי"ש ותלמידיו.
החזון איש כתב, על סמך דברי הרמב"ם, שבימינו כל החילונים הם אנוסים, משום שבימינו אין רואים ניסים והשגחת ה´ מאוד נסתרת ו"אין מי שיודע להוכיח" כלומר אין מי שיודע להציג בפניהם את חובתם לשמור את המצוות באופן שאם לא יקשיבו הם ייחשבו כרשעים. כמו כן כתב, שמותר לעשות עירוב חצרות גם אם אחד השכנים הוא תינוק שנשבה:
הרב אליהו ירוחם דרבקין, רב רמתיים והוד השרון, העיד שהחזון אי"ש אמר לו להעלות לתורה חילוניים, שהם בגדר תינוק שנשבה. וכן העיד עליו הרב חיים ברים:
רבים מתלמידי החזון אי"ש החזיקו בעמדה זו:
בעמדה זאת החזיקו גם הרב יעקב ישראל קניבסקי, הרב אהרן יהודה לייב שטינמן, הרב גרשון אדלשטיין, הרב יעקב אדלשטיין, הרב חיים קניבסקי, רבי מנחם מנדל שניאורסון והרב מרדכי אליהו. גם הרב עובדיה יוסף תמך בעמדה זאת, והזכיר במיוחד את בתי הספר החילוניים או קרובים להם, שאינם מחנכים לשמירת תורה ומצוות.
לעומת זאת, היו שסירבו להחיל את הגדרת "תינוק שנשבה" על חילונים, וטענו שמכיוון שיש מסביבם דתיים והם רואים את מעשיהם, לא ניתן לטעון שהם תינוקות שנשבו. בעמדה זאת החזיקו, למשל, הרב עובדיה הדאיה לפחות לגבי מחללי שבת בפרהסיה, הרב ישראל דוד הארפענעס והרב יוסף קאפח.
הרב יצחק הרצוג כתב שספק אם חילוני כשר לעדות מכיוון שהוא מודע למחאות הדתיים על חילול שבת ונראה שגם הוא סבר שאין לחילוני דין תינוק שנשבה.
אחד מגדולי תלמידיו של החזון איש, הרב שמואל הלוי ואזנר הסתייג מהקביעה הגורפת שחילונים בני ימינו נחשבים כתינוק שנשבה, ולכן פסק בניגוד לעמדת רבו במגוון סוגיות שנגזרות מהגדרה זו.
גם הרב יוסף שלום אלישיב סבר שהחילונים של היום אינם נחשבים תינוקות שנשבו, מפני שהם נחשפים לקיומן של המצוות ומקיימיהן, וכי רק לגבי חובות מוסריות אנושיות, יש להתייחס אל החילונים כאל תינוקות שנשבו. הוא טען שאולי ניתן להחיל דין "תינוק שנשבה" על יהודים שעלו לאחרונה מברית המועצות לשעבר.
הרב יואל בן נון טען שרבים האומרים שיש לדון את החילונים כתינוקות שנשבו אינם מתכוונים לכך, ולקרוביהם הם אומרים שיש לדונם כגויים או מומרים.
לגבי יוצאים בשאלה.
באחת מאגרותיו בענייני שידוכים, כתב הרב יעקב ישראל קניבסקי שיש לברר אולי נתקלקל אחיה של הכלה טרם נתחנך בתורה ויראת שמים ונטמע בין הגויים מבלי דעת ענייני התורה הקדושה, אשר הוא בגדר תינוק שנשבה, שאולי על כיוצא בזה לא כוונו חז"ל, מאחר שלא ברצונו בחר ברע. הרב גרשון אדלשטיין מחזיק בעמדה זו שבשל רוח שטות גם החוזרים בשאלה מוגדרים כתינוק שנשבה.
הרב קוק (ואחרים כמותו) כתב שאפילו מי שגדל בסביבה דתית ולאחר מכן חזר בשאלה נחשב תינוק שנשבה, מכיוון שרוח הזמן מלא בכפירה הרווחות בדור.
לעומת זאת, אחרים כתבו שמי שיצא בשאלה אינו תינוק שנשבה. למשל, הרב אהרן סולובייצ'יק כתב שיהודים ההולכים לבית כנסת קונסרבטיבי יש להם דין תינוק שנשבה, אבל הרב הקונסרבטיבי שמנהיג את הקהילה נחשב מומר ואינו תינוק שנשבה שכן הוא למד בישיבה ופרש. גם לפי רוב מי שגורסים שלחילונים יש דין תינוק שנשבה, דין תינוק שנשבה חל גם על חילוניים שמחללים שבת בפרהסיה. אולם, הרב אהרן סולובייצ'יק כתב שלדעת התוספות והרשב"א יש הבדל בין סתם תינוק שנשבה לבין תינוק שנשבה שהוא גם מחלל שבת בפרהסיא, וכי מחלל שבת בפרהסיא, אפילו הוא תינוק שנשבה, נידון כמומר.
הלכות הנוגעות לדין תינוק שנשבה.
דין תינוק שנשבה נוגע למגוון נושאים. למשל:
היו שחלקו וסייגו את תחולת דין תינוק שנשבה להלכות מסוימות בלבד. למשל, על אף שהרב יוסף שלום אלישיב סבר שחילונים אינם נחשבים בדין "תינוק שנשבה", לגבי חובות מוסריות אנושיות הוא אמר שיש להתייחס אליהם כאל תינוקות שנשבו.
ביקורת חוץ-הלכתית.
יש מבין החילונים המביעים ביקורת על הגדרתם כתינוקות שנשבו, הן משום שלטענתם היא איננה עומדת במבחן המציאות, והן משום שהיא נתפסת כהתנשאות של דתיים על חילונים. בתשובה לטענות אלו הוצגה תפיסה מורכבת יותר של המושג "תינוק שנשבה", שלפיה לא מדובר בשלילת הבחירה החופשית של האדם אלא בתיחום הבחירה החופשית שלו למרחב התרבותי והערכי שלתוכו הוא נולד, ובהקשר הספציפי – לעולמה של היהדות החילונית; באותה מידה שבחירתו החופשית של האדם הדתי מתוחמת לעולמו שלו. תפיסה מורכבת זו מנוגדת להשקפות החילוניים, מכיוון שבבסיסה נמצאת התפיסה לפיה תיחום הבחירה החופשית של האדם הדתי עולה על זו של החילוני .
מאיר אגסי
מאיר אגסי (1947 – פברואר 1998) היה סופר, צייר, מתרגם, עיתונאי ומבקר אמנות.
ביוגרפיה.