בית הקברות נוסד ב-1945, וכיום קבורים בו 10,489 חללים של ארצות הברית שנפלו במלחמת העולם השנייה. זהו בית הקברות הצבאי האמריקני הגדול ביותר באירופה ממלחמה זו.
אתר בית הקברות.
בית הקברות ממוקם מצפון לכפר סנט אבו (St. Avold), כ-30 קילומטרים ממזרח לעיר מץ וכקילומטר מגבול צרפת-גרמניה. האתר נכבש על ידי הדיוויזיה האמריקנית ה-80 ב-27 בנובמבר 1944. צבא ארצות הברית פתח ב-16 במרץ 1945 בית קברות ארעי באתר שמעט מצפון לאתר הנוכחי. במקור נקברו בו 4,221 חללים. לאחר המלחמה נבחר המקום להיות אחד בתי הקברות הקבועים של ארצות הברית באירופה (אחד מ-11 בצרפת, משתי מלחמות העולם). אז הוקם האתר הנוכחי, ואליו הועברו גופות חלק מהחללים מהאתר המקורי וכן מבתי קברות ארעיים אחרים.
בניית בית הקברות והאנדרטה במתכונתם הקבועה הוצאה לפועל על ידי הוועדה האמריקנית למצבות קרב, שגם אחראית להפעלתם. הבנייה הסתיימה בשנת 1960 והאתר נחנך ב-19 ביולי באותה שנה.
אדריכלי בית הקברות והאנדרטה היו מרפי ולוקראפט (Murphy &amp;Locraft) מוושינגטון די. סי.. אדריכל הנוף היה אלין ג'נינגס (Allyn R. Jennings) מאולי (Oley) שבפנסילבניה.
מבנה בית הקברות.
שטחו הכולל של מתחם בית הקברות הוא כ-460 דונם. בכל שטחו נטוע דשא והוא משופע בעצים ובערוגות פרחים. אזור הקבורה נמצא בחלקו המזרחי של האתר, וממערב לו נמצאת האנדרטה.
האנדרטה.
מבנה האנדרטה ניצב בעברו המערבי של בית הקברות. המבנה הוא מגדל מלבני בגובה של 20 מטר, המצופה באבן גיר לבנה. אור יום מאיר לתוכו מבעד לחלון גדול בכותלו הצפוני. מעל פתח המגדל, המצוי בעברו המזרחי, קבוע בקיר פסלו של הקדוש המעונה הנוצרי נאבור , הנקרא גם סנט אבו, המשקיף אל אזור הקבורה. מדרגות רחבות מובילות מפתח המגדל אל אזור הקבורה.
בפנים המגדל קבועות בכותלו המערבי חמש דמויות מפוסלות: במרכז ניצב פסל המסמל את הצעירים ומשני צידיו פסלי דמויות הגיבורים ההיסטוריים של דוד המלך, הקיסר קונסטנטינוס, המלך ארתור וג'ורג' וושינגטון. הפסלים עוצבו על ידי מייקל לנץ (Michael Lantz). מתחתיהם ניצב מזבח שמשני צידיו מתנופפים דגלי ארצות הברית.
על גבי הכותל שמימין (הצפוני) נחרתה כתובת הקדשה לזכר המתים הנחים בבית הקברות. על גבי הכותל הנגדי (הדרומי) נקבעו מפות קרמיקה, המתארות את המלחמה בצפון מערב אירופה בכלל ובאזור שסביב בית הקברות בפרט, בצירוף הסברים מפורטים.
בעורף מגדל האנדרטה מצפון ומדרום לו ובמקביל לחזיתו ניצבים קירות זיכרון. נחרתו עליהם שמותיהם ופרטיהם של חיילים נעדרים, אשר נפלו באזור שסביב בית הקברות ומקום קבורתם לא נודע. סימן מיוחד הוצב ליד שמות אלו שקבריהם אותרו לאחר הקמת האתר.
בקרבת מגדל האנדרטה ניצב בניין המבקרים של בית הקברות.
אזור הקבורה.
אזור הקבורה כולל תשע חלקות עגלגלות, המשתרעות באופן סימטרי מצדי הציר מזרח-מערב של האתר. שבילי הליכה קשתיים מפרידים ביניהן. מצבות הנופלים ניצבות בחלקות בשורות ישרות. בעברו המזרחי של האתר, מנגד למבנה האנדרטה, ממוקמת רחבת תצפית מוגבהת, שממנה נשקף מראה בית הקברות כולו והשטח שסביב לו.
החללים בבית הקברות.
בבית הקברות טמונים 10,489 חללים ומונצחים 444 חללים שמקום קבורתם לא נודע. רוב החללים שירתו בארמייה השלישית ובארמייה השביעית של ארצות הברית ונהרגו בקרבות בעיר מץ וסביבה בשלהי 1944 ובקרבות על אדמת גרמניה בחדשים הראשונים של 1945. אחד הקברים הוא קבר אחים ובו נטמנו שלושה חיילים. 202 מהחללים היו יהודים ומצבותיהם עוצבו בצורת מגן דוד. מצבות צלב ניצבות על קברי האחרים. 151 מהקברים בבית הקברות הם קברי אלמונים.
בבית הקברות קבורים שלושים זוגות של אחים, שנטמנו זה לצד זה.
ארבעה מהחללים שנקברו בבית הקברות עוטרו בעיטור מדליית הכבוד של הקונגרס, העיטור הצבאי האמריקני הגבוה ביותר.
נורדרשטט
ויסגינס
ויסגינס () היא עיר בחבל אוקשטאיטייה, המשויכת מבחינה מנהלית למחוז המשנה ויסגינס במחוז אוטנה שבמזרח ליטא. רוסית היא השפה הראשונה של רובם המכריע של אוכלוסיית העיירה.
ערים תאומות.
ויסגינס מקיימת קשרי ערים תאומות עם:
נרינגה
כחילה
כחילה הוא שם משפחה הנפוץ בקרב יהודי עיראק
מולייטאי
מולייטאי (, בפולנית: Malaty, ביידיש: מאַליאַט) היא עיר בחבל אוקשטאיטייה ומרכז מנהלי של הרשות המקומית מולייטאי במחוז אוטנה שבמזרח ליטא.
יהודי מאליאט.
ערב מלחמת העולם השנייה התגוררו במאליאט כ-1,300 יהודים, שהיוו כ-75% מתושבי העיירה. רוב יהודי העיירה התפרנסו ממסחר וממלאכה. ארבע מחמש המסעדות בעיירה היו בבעלות יהודים. יהודים היו רוב יצרני הבגדים ומשווקיהם בעיירה.
בין יהודי העיירה היו ציונים, אנשי הבונד ופועלים, וכן חרדים. בעיירה פעלו מוסדות חינוך מכל הזרמים: תלמוד תורה, בית ספר ביידיש של ה"קולטור ליגע" ובית ספר בעברית של רשת "תרבות", שנפתח בשנת 1925.
בשנת 1940, עם סיפוח ליטא לברית המועצות, הולאמו כל החנויות ובתי המלאכה בעיר, כולל אלה שהיו בבעלות יהודים. פעילותן של המפלגות הציוניות נאסרה ומוסדות החינוך העברי נסגרו.
ביוני 1941 כבשו הגרמנים את מאליאט ובסוף יוני ובתחילת יולי רצחו עשרות צעירים יהודים מבין תושביה. באוגוסט נכלאו יתר יהודי מאליאט בבית המדרש המקומי. לאחר שלושה ימים בלי מזון ומים גורשו היהודים בכיוון וילנה. כקילומטר מחוץ לעיר נורו היהודים על ידי שכיניהם הליטאים ונקברו בקבר אחים. על פי דו"ח של קארל יגר , מפקד איינזקומנדו a3, מעל 3,500 יהודים ממאליאט ומאוטנה הקרובה - כמעט 90% מהם נשים וילדים - נרצחו מחוץ למאליאט ב-29 באוגוסט 1941.
לאחר המלחמה נחשף קבר אחים ובו גוויותיהם של כ-700 גברים, נשים וילדים. בתחילת שנות ה-90' הוצבה מצבה על קבר האחים ועליה הכתובת, ביידיש ובליטאית: "במקום זה רצחו הרוצחים ההיטלראים ועוזריהם המקומיים ב-29 באוגוסט 1941 בערך 700 יהודים, גברים, נשים וילדים".
מולייטאי כיום.
במולייטאי הוקם בעיר מצפה האסטרונומי מודרני, שנוא המתקן היחיד מסוג זה בליטא. ובנוסף ישנו המוזיאון הליטאי לאתנו-קוסמולוגיה - סוג המוזיאון הראשון בעולם.
ערים תאומות.
מולייטי מקיימת קשרי ערים תאומות עם:
זרחיה שאלתיאל חן
מלקחיים
מלקחיים הם כלי המשמש לאחיזת והרמת חפצים, למלקחיים צורות רבות בהתאם לסוג השימוש, נהוג לחלקם לשלושה סוגים.
מלקחיים הם בשימוש נפוץ ככלי מטבח, עקב יכולתם בהזזת המזון בדיוק ובעדינות הנדרשת.
לפי פרקי אבות, המלקחיים הראשונים נבראו בסוף בריאת העולם בערב שבת בין השמשות. ההבנה מאחורי כך היא שלשם יצירת מלקחיים הנפח נדרש זוג מלקחיים קודם.
פיתון שחור ראש
סוניקה מרטין-גרין
קוורסקס
קוורסקס () היא עיר בחבל אוקשטאיטייה, המשויכת מבחינה מנהלית למחוז המשנה אניקשט במחוז אוטנה שבמזרח ליטא. זכתה למעמד של עיר בשנת 1551.
עם פחות מ-600 תושבים, קוורסקס היא העיר הרשמית הרביעית בקוטנה בין ערי ליטא כולה.
יחסי ברזיל–ספרד
יחסי ברזיל–ספרד הם היחסים הרשמיים בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לספרד.
לפי סקר שפרסם ה-BBC ב-2013 כ-58% מהספרדים רואים את ההשפעה של ברזיל כהשפעה חיובית, בעוד שכ-13% מהספרדים רואים את ההשפעה של ברזיל כשלילית.
שתי המדינות חתמו על "חוזה טורדסיאס" ביוני 1494. בחוזה נקבעה חלוקת העולם שמחוץ לאירופה, בין האימפריה הספרדית והאימפריה הפורטוגזית, בקו האורך 370 ליגות (1,770 ק"מ) ממערב לאיי כף ורדה. ההסכם קבע כי הארצות שממזרח לקו יהיו תחת שלטונה של האימפריה הפורטוגזית, ואילו אלו שממערב לו - תחת זו הספרדית.
ב-1843 הכירה ספרד בעצמאות של רפובליקת ברזיל והיחסים החלו להתבסס.
ביקורים רשמיים.
בנובמבר 2012, נפגשה נשיאת ברזיל, דילמה רוסף עם ראש ממשלת ספרד מריאנו רחוי. ראש ממשלת ספרד אמר: "ברזיל היא מעצמה מודרנית, וספרד מסורה לה כמו שהיא לא הייתה מעולם", עוד הוא הוסיף "ברזיל היא היעד המוביל של השקעה ספרדית באמריקה הלטינית והיעד השני בגודלו בכל מקום אחר בעולם. עם יותר מ-55 מיליון אירו של השקעה מצטברת, ברזיל היא הבית לכמעט חצי מההשקעות שלנו באמריקה הלטינית".
שגרירויות.
ספרד מחזיקה שגרירות בברזיליה, וגם קונסוליה כללית בריו דה ז'ניירו, סלבדור וסאו פאולו. כמו כן מחזיקה גם קונסוליות בפורטלזה, ז'ואאו פסואה, מסייאו, נאטאל, פורטו אלגרה, רסיפה, סאו לואיס ותרזינה.
ברזיל מחזיקה שגרירות במדריד, וגם קונסוליה כללית בברצלונה. כמו כן מחזיקה גם קונסוליות בלה קורוניה, אליקנטה, בילבאו, גרנדה, לאס פאלמאס דה גראן קנריה, מאלגה, פלמה דה מיורקה, סנטה קרוס דה טנריפה, ולנסיה, סביליה, סנטנדר וטרגונה.
מהגרים.
הקהילה הברזילאית בספרד מונה יותר מ-150,000 איש.
הירוגמיה
הירוגמיה (ביוונית: ἱερογαμία), הירוס-גמוס (ביוונית: ἱερὸς γάμος, הירוס-קדוש, גמוס - נישואים, יחסי מין), או ירוגמיה, היא נישואין מקודשים או זנות פולחנית, זנות מקודשת. למונח יש גם משמעויות באלכימיה ובפסיכולוגיה יונגיאנית.
מנהג זה הוא התפתחות האמונה על חתונת האלים (תיאוגמיה) שם מתקיימים נישואי קודש בין אל לאלה (למשל אשתר ותמוז), משם התפתח טקס סמלי, שבו אלה (המיוצגת על ידי כוהנת) קיימה יחסים עם המלך ובשלב מאוחר יותר משתתפים אנושיים מייצגים את האלוהויות (לרוב אלות נקבות) ומקיימים יחסים עם בני אנוש. כלומר, קיום יחסי מין מקודשים נחשבו לריטואלים שחיקו מעשים אלוהיים.