את המחקר שלה עבור הסרט ערכה דאניה בארכיון ההיא-סטוריה הלסבי (Lesbian Herstory Archive) ובספריית הקונגרס. עד מהרה היא גילתה שאין במקומות אלו את המקורות שהיא צריכה, ושגישה אליהם תהיה מעבר לתקציב הסרט, וכך הגיעה ליצירת הארכיון הבדיוני לשימוש בסרטה.
בסרט, הדמות הראשית היא שריל, קולנוענית צעירה ושאפתנית שמנסה להביא את ההיסטוריה של לסביות שחורות בקולנוע למסך, באומרה, "כי הסיפורים שלנו מעולם לא סופרו." הסיפור בוחן את קשיי הניווט בארכיוניים אשר התעלמו או הדירו בכוונה תחילה נשים קוויריות שעבדו בהוליווד מאוספיהם, ובמיוחד את השחקנית פיי ריצ'רדס, הדמות אליה מתייחסת כותרת הסרט. הסרט כולל גם מספר הופעות של אמניות מהקהילה הקווירית, כולל שריל קלארק, קמיל פאליה, דייוויד ראקוף, שרה שולמן ועוד.
יציאה לאקרנים.
הקרנת הבכורה של "The Watermelon Woman" הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין של 1996, המשיך משם לעוד מספר פסטיבלי קולנוע בינלאומיים במהלך 1996–1997, כולל פסטיבל הקולנוע הגאה של ניו יורק, Outfest לוס אנג'לס, פסטיבל הסרטים הגאה הבינלאומי של סן פרנסיסקו, פסטיבל הסרטים הגאה הבינלאומי של טוקיו, פסטיבל קולנוע הנשים הבינלאומי בקרטייל, פסטיבל הסרטים הסרטים הגאה של לונדון, ופסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.
The Watermelon Woman שודר בערוץ סאנדנס ב-12 באוגוסט 1998. דאניה הייתה הבמאית היחידה שנכללה בשידורי חודש זה. היא נבחרה כאחת מעשר הנשים המשפיעות בעסקי הבידור ברשימת POWER UP ב-2008.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-5 במרץ 1997, והופץ על ידי First Run Features. הוא יצא ב-DVD (אזור 1) ב-5 בספטמבר 2000.
ביקורת והכרה.
פרסים.
ב-1996, "The Watermelon Woman" זכה בפרס טדי לסרט הלהט"ב הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, ובפרס הקהל לסרט העלילתי הטוב ביותר ב-Outfest בלוס אנג'לס.
ביקורת.
הביקורות על הסרט היו חיוביות באופן כללי. סטיבן הולדן, מבקר של "הניו יורק טיימס", כינה את הסרט "מעורר ומצחיק". הוא שיבח את כישרונה של דאניה, נהנה מהרגעים הקומיים, ואהב שהסרט "נותן לך למצוא בעצמך את דרכך למסר המרכזי לגבי ההיסטוריה התרבותית ואי-הניראות של מי שנדחקו לשוליים". רותי שטיין כתבה ב"סן פרנסיסקו כרוניקל" דעה דומה, ואמרה שעל אף שהסרט דן בנושאים רציניים, "הוא אף פעם לא לוקח את עצמו יותר מדי ברצינות". היא שיבחה את דאניה ואת הרוח הקלילה שהביאה לעבודתה. ב"אדבוקט", אן סטוקוול כתבה, "הסרט הסקסי והכייפי הזה אף פעם לא חוטא בחשיבות עצמית." היא שיבחה את ה"צילומים" של פיי ריצ'רדס ואת עבודתה של זואי לאונרד ביצירת הארכיון הבדיוני של השחקנית הבדיונית.
הסרט נבחר להקרנה בחגיגות ה-30 שנה לפרס הטדי בפסטיבל הסרטים של ברלין ה-66 בפברואר 2016.
הסרט נרכש על ידי המוזיאון לאמנות מודרנית ב-2016 כחלק מאוסף הסרטים הקבוע של המוזיאון.
גנרל חיל השריון
גנרל חיל השריון (בגרמנית: General der Panzertruppe) היא דרגה בכוחות הקרקע הגרמניים (גרמנית: הר). כיום הדרגה ניתנת לקצינים בדרגת של OF-6, והם אחראים בפרט בעניינים של הדרכת כוחות השריון של הבונדסוור.
היסטוריה.
גנרל חיל השריון היא דרגה לשעבר של גנרל חיל בכוחות הוורמאכט, אשר נוצרה בשנת 1935, והייתה השלישית בחשיבותה, לאחר דרגות גנרל-אוברסט וגנרל-פלדמרשל. הדרגה היא שוות ערך לדרגת שלושה כוכבים כיום, וניתנה לגנרלים אשר פיקדו על כוחות שריון בוורמאכט.
דרגות מקבילות.
קצינים בדרגה מקבילה בחיל הרגלים נקראו גנרל חיל הרגלים, בחיל הפרשים נקראו גנרל חיל הפרשים ואלו בחיל התותחנים היו גנרל חיל התותחנים. כמו כן היו קיימות הדרגות של גנרל הכוחות ההרריים, גנרל חיל הצנחנים, גנרל חיל הקשר. בלופטוואפה, המקבילה לדרגה הייתה גנרל חיל טייסי הקרב. הדרגה ציינה רק בכללית את הזרוע שבה שירת הגנרל, ולא התייחסה לתפקידו באופן ספציפי.
הדרגה בבונדסוור.
בבונדסוור קיים תואר של גנרל חיל השריון, שהוא אחראי על ההדרכה בכוחות השריון, ונושא בדרך כלל דרגת בריגדיר גנרל.
צ'אודהרי מוחמד עלי
צ'אודהרי מוחמד עלי (באורדו: چوہدری محمد علی; 15 ביולי 1905 - 2 בדצמבר 1980) היה פוליטיקאי פקיסטני שכיהן כראש ממשלת פקיסטן הרביעי ממינויו באוגוסט 1955 ועד שממשלתו הופלה בהצבעת אי-אמון בספטמבר 1956.
מוחמד עלי ידוע בעיקר בשל חוקת פקיסטן שכוננה בתקופת כהונתו. הוא איבד את אמון מפלגתו כאשר כשל בחקירת ההאשמות על מעשי שחיתות בבחירות.
ראשית חייו.
מוחמד עלי נולד בג'לנדהאר שבמחוז פנג'אב, הודו הבריטית (כיום בהודו). משפחתו השתייכה לשבט האראין שמוצאו ערבי. השם צ'אודהרי הוא למעשה קידומת אצולה המציינת שמשפחתו הייתה בעלת קרקעות. לאחר סיום לימודיו גילה מוחמד עלי עניין רב במדעים והחל את לימודיו באוניברסיטת פנג'אב בלאהור, שם הוא סיים ב-1925 לימודי תואר ראשון בכימיה. ב-1927 הוא סיים לימודי תואר שני בכימיה באותה אוניברסיטה. במהלך השנה שלאחר סיום לימודיו הרצה במכללה האסלאמית בלאהור.
ב-1928 הצטרף מוחמד עלי לשירות הממשלתי ועבד בתחילה כמנהל חשבונות במשרד החשב הכללי בממשלת הודו הוא הוצב בנסיכות בהאוולפור. ב-1936 הוא עבר לשמש כמזכיר האישי של שר האוצר של הודו, ג'יימס גריג. בשנים 1946–1947 היה מוחמד עלי אחד משני המזכירים של המועצה לחלוקת הודו בראשותו של הלורד לואי מאונטבאטן ומאוחר יותר הוא מונה כשר האוצר. במועצה לחלוקת הודו פעל מוחמד עלי בשיתוף פעולה עם ה.מ. פטאל ועם וולטר כריסטי לניסוח המסמך שכותרתו הייתה "ההשלכות מנהליות של החלוקה". עם ביצוע חלוקת הודו ב-1947 היה מוחמד עלי אחד מהפקידים הבכירים בשירות הממשלתי ההודי והוא החליט לעבור לפקיסטן.
לאחר הקמת פקיסטן החל מוחמד עלי לעבוד במשרד האוצר של המדינה החדשה תחת השר מאליק ע'ולאם מוחמד לצדו של המזכיר במשרד, ויקטור טרנר ובתפקיד זה הוא שימש עד -1948. לאחר מכן הוא מונה כמזכיר הממשלה וסייע רבות בהקמת גופי הפקידות האזרחית ובהכנת תקציב המדינה הראשון שהוגש על ידי שר האוצר, ע'ולאם מוחמד ב-1951.
ראש ממשלת פקיסטן.
ב-1951 מונה מוחמד עלי כשר האוצר בממשלתו של חוואג'ה נזימודין ובתפקיד זה הוא המשיך לכהן בממשלתו של מוחמד עלי בוגרה שכוננה ב-1953.
ב-11 באוגוסט 1955 מונה מוחמד עלי כראש ממשלת פקיסטן על ידי מי שכיהן אז בתפקיד המושל הכללי של פקיסטן, איסכנדר מירזא, זאת לאחר פיטורי ממשלת בוגרה. מינויו זכה לתמיכת הקואליציה של מפלגת אוואמי, הליגה המוסלמית והמפלגה הרפובליקנית. במקביל למינויו כראש הממשלה הוא נבחר גם כיושב ראש מפלגת הליגה המוסלמית. לאחר השבעתו הטיל מוחמד עלי את מלוא כובד משקלו לכינון חוקת פקיסטן והביע את תמיכתו בתוכנית "היחידה האחת" שהגה בוגרה, תוכנית לאיחודם של כל מחוזות פקיסטן המערבית ליחידה מנהלית אחרת, זאת על אף התנגדות האופוזיציה.
מוחמד עלי העדיף את האדריכל הצרפתי מישל אקושרד על פני עמיתו היווני קונסטנטינוס דוקסיאדיס כמתכנן עיר הבירה החדשה, אם כי מיזם התכנון של בירת פקיסטן החדשה, אסלאמאבאד, הופקד בשנות ה-60 של המאה ה-20 בידיו של זה האחרון.
ב-23 במרץ 1956 כוננה החוקה הראשונה של פקיסטן והיא הוכרזה כרפובליקה אסלאמית דמוקרטית פרלמנטרית. על אף הישגיו, לא ניחן מוחמד עלי בכישרון פוליטי וכשל בשליטה בחברי מפלגתו. הוא נאלץ להתפשר ולפטר את חברי ממשלתו ממפלגתו שלו לטובת מינויים של חברי המפלגה הרפובליקנית וחברי ליגת אוואמי. לאחר מינויו של עבדול ג'אבר ח'אן כשר הראשי למערב פקיסטן, שבהמשך סייע למהלך שגרם למפלגה הרפובליקנית להשיג רוב באספה הלאומית של פקיסטן, דרשה הליגה המוסלמית לקיים חקירה על כך, אך מוחמד עלי סירב לכך בטענה שהוא אחראי רק כלפי הממשלה והפרלמנט ולא כלפי המפלגה.
ב-8 בספטמבר 1956 הצליחו מנהיגי הליגה המוסלמית בראשותו של עבדול קיום ח'אן להעביר הצבעת אי-אמון באספה הלאומית, שלמעשה הדיחה את מוחמד עלי מתפקידו כיושב ראש המפלגה. על אף תמיכם של חברי המפלגה הרפובליקנית ושל הנשיא איסכנדר מירזא, נאלץ מוחמד עלי להתפטר בסופו של דבר מתפקידו כראש הממשלה ובמקומו נבחר חוסיין שהיד סוהרוורדי שזכה לתמיכת הליגה המוסלמית.
שנותיו האחרונות.
לאחר התפטרותו פנה מוחמד עלי לפעילות במגזר העסקי והצטרף לבנק הלאומי של פקיסטן ככלכלן. בשנות ה-60 הוא ניסה לשוב לפוליטיקה, אך מפלגתו לשעבר, הליגה המוסלמית, בלמה את ניסיונו זה.
ב-1967 הוא הוציא לאור את ספר זכרונותיו. מוחמד עלי הלך לעולמו ב-2 בדצמבר 1980 לאחר שלקה בדום לב. הוא נקבר בקראצ'י. בנו, חאליד אנואר, הוא משפטן ידוע שכיהן כשר המשפטים בממשלתו של נוואז שריף. בנו הצעיר, אמג'ד אחסאן עלי הוא רופא ידוע.
חד-לסתיים
חַד-לִסְתִּיִּים (שם מדעי: Hemiramphidae) היא משפחת דגי גרם ימיים השייכים לסדרת החניתאים והם קרוביהם של השפודניים. הם חיים בכל האוקיינוסים בעיקר בים הפתוח, אך גם בחופים רבים לרבות בחופי מפרץ אילת והים התיכון והם נודדים גם לשפכי נהרות ומים מליחים שמעבר להשגת דגי ים אחרים. לפעמים חלק מהמינים מקפצים מעל פני המים.
בני המשפחה בעלי לסת תחתונה ארוכה בהרבה מהעליונה ובעלת צורת סיף. אורכם מגיע לעיתים ל-30 סנטימטרים. הגוף שלהם בנוי בצורת טורפדו בדומה לשפודניים, והם בעלי קשקשים כסופים ארוכים המותאמים למהירות. הם אוכלי כל הניזונים מאצות, פלנקטון צמחי וחי, רכיכות כמו פטרופודות (Pteropoda) וסרטנים משייטים וכן דגים קטנים. הצעירים ניזונים בעיקר מבשר וחלק מהמינים משחרים לטרף בלילה, בעוד אחרים צדים ביום.