שמו הנוסף, סטנט, קרוי על שמו של רופא בריטי מהמאה ה-19, צ'ארלס סטנט שפיתח אמצעי לסימון טביעות שיניים. הראשון שהשתמש בכינוי סטנט היה יאן אסר.
טכנולוגיית הצנתורים הוצגה לראשונה בספטמבר 1977 על ידי ד"ר אנדריאס גרונציג, רופא גרמני, שלקח מטופל בן 38 עם היצרות קשה של 80% בעורק הקדמי היורד של הלב, ובמקום לבצע בו בדחיפות ניתוח מעקפים מסוכן - הכניס אותו לטיפול קצר ולא כואב של חצי שעה בציריך. בתום הפרוצדורה, בלי שהיה צריך לנסר לו את עצם בית החזה ולהעביר אותו ניתוח לב פתוח מסוכן - יצא המטופל כאשר העורקים הכליליים שלו חופשיים מפלאק (הצטברות של שומן וסידן), וללא ההיצרות שהייתה בהם קודם לפעולה. המטופל האריך שנים רבות לאחר הטיפול.
התומכן הראשון בעולם אושר לשימוש ב-1994, ואיפשר לפתוח את הסתימות בעורקים באמצעות בלון, ואז להשאיר במקום מעין "פיגום", שימנע מהם היצרות חוזרת באותו חלק של העורק.
יצרנית מובילה של תומכנים היא חברת מדינול הישראלית שבבעלות קובי ויהודית ריכטר.
סוגים.
תומכנים מסוגים שונים משמשים לטיפול בעורקים הכליליים, שופכן, שופכה, כלי-דם שאינם העורקים הכליליים, ושט, תעלת המרה, ומפרצות.
יש תומכנים העשויים מחומר בעל זיכרון תצורה (ניתינול) כך שניתן להובילם ליעדם בצורה מכווצת והם מתרחבים בתוך העורק.
תומכן מצופה תרופה.
תומכן מצופה תרופה הוא פיתוח של התומכן הרגיל. הציפוי מהווה פתרון לבעיית היצרות חוזרת הקיימת בחלק מהמקרים. התומכן משחרר תרופה אשר מעכבת גידול של תאי העורק. בעיה זו היוותה אתגר גדול לקרדיולוגים אשר עסקו בתחום, ועל כן אומצה טכנולוגיה זאת בהתלהבות על ידי השוק.
בעיות ופיתוחים בשימוש בתומכן מצופה.
לאחר בחינת תוצאות ההשתלה לאורך זמן, העלו מחקרים את הממצא הבא: ציפוי התרופה מעלה את ההסתברות להיווצרות קרישי דם בתוך התומכן כמעט פי שניים - מ-0.7% ל-1.2%. יחד עם זאת, הסיכוי להיצרות מחודשת של התומכן פחת. מחקרים מוקדמים הראו סיכוי גבוה יותר לתמותה עם הדורות הראשונים של תומכנים מסוג זה ועל כן פחתה מעט ההתלהבות משימוש בתומכנים מצופים.
בעיה נוספת בעת השימוש בתומכן מצופה תרופה היא הצורך של המנותח לקחת תרופות מדללות דם מסוג קלופידוגרל למשך תקופה של שנה לפחות, לעומת תקופה של כחודש לאחר השתלת תומכן שאינו מצופה.
לאחרונה קיימות עדויות לפיהן ייתכן שתומכנים מדורות חדשים יותר מהווים בכל זאת פתרון טוב לבעיות קליניות שונות. פריצת דרך בתחום הושגה לאחרונה על ידי פיתוח סטנט, אשר מפחית בצורה ניכרת היצרות חוזרת של העורקים, לא על ידי תרופה אלא על ידי ציפוי של רשת מיקרונית על גבי התומכן. הציפוי מפזר את הלחץ אשר מפעיל התומכן על הדופן ומפחית את הגירוי ליצירה מוגברת של תאים בדופן התא. תוצאה זאת היא נגזרת של הפתרון עליו עמלו המפתחים למניעת תסחיפים בדם כתוצאה מצנתור. תומכן זה הוא הדור הרביעי של התומכנים, ונכנס לשימוש בהדרגה ברחבי העולם.
שתל תומכן.
שתל תומכן (stent graft) הוא סוג של תומכן המשמש לטיפול במפרצת. תומכן זה מכוסה אריג אטום, ומטרתו להגן על דפנות כלי-הדם מפני הלחץ שיוצרת זרימת הדם.
יוטרפטור
יוטרפטור (שם מדעי: "Utahraptor") הוא סוג של דינוזאור בעל אגן דמוי לטאה שפרוש שמו הוא "השודד מיוטה". בסוג זה מין יחיד - "Utahraptor ostrommaysi". השם של המין "ostrommaysi" הוא הלחם של שני הפלאונטולוגים: ג'ון אוסטרום וכריס מייס.
היוטרפטור חי בעידן הקרטיקון והיה דומה מאוד לדינוניכוס: לשניהם היו טפרים קטלניים (דינוניכוס פירושו "טופר מבעית") ושני המינים צדו בקבוצות. הציד בקבוצות היה, ככל הנראה, דומה לטכניקה של הלביאות הצדות בימינו את הגנואים המלחכים עשב בסוואנה האפריקאית.
היוטרפטור היה מהגדולים שבדרומאוזאוריים. אורכו הגיע עד ל-6–7 מטרים (אף על פי שקיימת טענה, שלא אושרה עדיין, למאובן של פרט באורך 11 מטר). למרות גודלו הוא היה בנוי בצורה קלה יחסית ושקל רק כ-500 ק"ג. אורך הטופר הקטלני דמוי המגל ברגליו הוא כ-22–24 ס"מ. בשנים האחרונות, בדומה לרוב הדרומזאורים, הניחו שגופו היה מכוסה נוצות.
בתרבות.
נקבת יוטרפטור תוארה בספרו של הפלאונטולוג רוברט בקר, "Raptor Red" מ-1995.
היוטרפטור מוצג בסדרת ה-BBC מ-1999 - הולכים עם דינוזאורים בפרק הרביעי, שם להקת יוטרפטורים אירופאים צדה להקת איגואנודונים. הסדרה כוללת חוסר דיוקים כמו ידיים מוטות מדי, אין לגופו נוצות והוא כלל לא נמצא באירופה אלא רק ביוטה.
הצגה נוספת שלו הייתה בסדרה מועדון הקרב הג'ורסי ("Jurassic Fight Club") של ערוץ ההיסטוריה, שם הוא נראה נלחם עם אנקילוזאור מסוג גסטוניה. הוא מופיע גם בסדרה מהפכת הדינוזאורים של ערוץ דיסקברי.
בנוסף הוא נבחר להיות הדינוזאור הלאומי של יוטה, על שמה הוא קרוי. הוא החליף בכך את האלוזאורוס שגם חי ביוטה, אך בתור היורה.
מה עניין שמיטה אצל הר סיני
מה עניין שמיטה אצל הר סיני? הוא ביטוי עברי, המביע תמיהה על שני עניינים שנקשרו, אף שלכאורה אין כל זיקה ביניהם.
הביטוי המקורי.
מקור הביטוי בספרא לפרשת בהר סיני: . המדרש שואל כאן מדוע מציין הכתוב שמצוות שמיטה ניתנה במעמד הר סיני (ב, וראו גם רש"י ורמב"ן לפסוק א' שם). ההסבר שנותן המדרש מציג זאת כהוכחה לכך שמקורה של התורה שבעל פה אף הוא במעמד הר סיני, ולכן קיים הטיעון ההלכתי המופיע מספר פעמים בתלמוד, "הלכה למשה מסיני". טיעון זה נאמר כאשר המקור הרלוונטי לטיעון מסוים הוא שהוא ניתן למשה בסיני ועבר במסורת, ומכאן תוקפו האלוהי הבלתי מעורער.
משמעותו המושאלת של הביטוי.
מחוץ להקשרו המקורי משמש הביטוי להבעת תמיהה על דיון היוצר זיקה בין שני נושאים שכלל אינם קשורים זה לזה. דוגמאות:
בעיטת קרן
בכדורגל, כאשר שחקן באחת הקבוצות נוגע אחרון בכדור, הנהדף אל מאחורי קו השער של קבוצתו שלו, וזה עובר את הקו במלוא היקפו אך לא בתחומי השער, כלומר לא הובקע שער - תיפסק בעיטת קרן. הבעיטה מבוצעת מפינת המגרש הקרובה ביותר למקום יציאת הכדור מתחומיו על ידי שחקן הקבוצה היריבה.
על הכדור להיות נייח, ורק במצב כזה השחקן יוכל להמשיך את המהלך. על שחקני היריבה לשמור מרחק של כתשעה מטרים מן הכדור. השחקן שמבצע את בעיטת הקרן לרוב מעדיף להרים את הכדור לתוך הרחבה, שם מתמקמים שחקנים מקבוצתו על מנת לנגוח את הכדור לתוך שער היריבה. שיטה מוכרת נוספת היא למסור לשחקן הנמצא קרוב לאזור בעיטת הקרן ("קרן קצרה") ולאפשר הרמה מזווית נוחה יותר. ייתכן מצב בו יובקע שער מבעיטת קרן, ללא נגיעה של שחקן אחר מלבד בועט הקרן, על ידי בעיטה מסובבת אל תוך השער. שער שכזה מכונה בשפת הכדורגל "שער אולימפי".
על-פי חוקת המשחק, לא תיתכן עבירת נבדל כתוצאה מעמדת נבדל בבעיטת קרן, כפי שלא תיתכן בהוצאת חוץ או בבעיטת שער.
במקרה של בעיטה חופשית, בעיטת קרן או זריקת חוץ רגילה שנכנסת לשער הקבוצה שזרקה או בעטה אותה, ללא נגיעה של שחקן אחר, תינתן בעיטת קרן לקבוצה היריבה, ולא שער עצמי כפי שהיה מתבקש. מצב כזה הוא נדיר.
הפנרפיירדור
רבי יהודה ברבי אלעאי
ליברטי
מוספלסבייר
חקירה משטרתית
חקירה משטרתית היא תהליך של בירור וקביעת עובדות, גביית עדויות ואיסוף ראיות, המבוצע על ידי שוטרים ונועד להשיג יעד מיעדי המשטרה. ידע כזה נאסף במטרה לאפשר למשטרה לשמור על החוק והסדר.
תחומי החקירה ומטרתם.
בפקודת המשטרה נקבע ש"משטרת ישראל תעסוק במניעת עבירות ובגילוין, בתפיסת עבריינים ובתביעתם לדין, בשמירתם הבטוחה של אסירים, ובקיום הסדר הציבורי וביטחון הנפש והרכוש". בהתאם ליעדיה הקבועים בחוק, המשטרה מנהלת חקירות בתחומים העיקריים הבאים:
בנוסף לתחומים אלה המשטרה מסייעת בחקירות שמנהלים גופים אחרים, כמו רשות המכס, שירות הביטחון הכללי, מחלקת החקירות של מס הכנסה והמשטרה הצבאית.
פתיחתה של חקירה משטרתית יכולה לנבוע מפתיחת אירוע משטרתי, אך אין הכרח בכך והמשטרה רשאית לפתוח בחקירה ביוזמתה, כאשר יש חשד שבוצע או שעומד להתבצע מעשה פלילי. במקרים מסוימים של תלונות על עבירות קלות יחסית, המחוקק הישראלי נתן שיקול דעת למשטרה, כדי שתחליט אם לפתוח בחקירה או לסרב לכך.
ניהול חקירה משטרתית.
חקירה משטרתית מתנהלת במגבלות שנקבעו בחוקי המדינה ובתקנות המשטרה, וחריגה מהמגבלות האלה עלולה לביא להענשת השוטרים החורגים ולאי השגת מטרת החקירה.
כדי להצליח בחקירותיה, המשטרה מכשירה את השוטרים העוסקים בחקירות הכשרה מיוחדת שכוללת ידיעות נרחבות בתחומים שונים, כמו דיני ראיות, הפעלת מכשור מדעי לאיתור ואיסוף ראיות, גישות פסיכולוגיות ועוד. לצורכי החקירה השוטרים משתמשים בעזרים דוגמת הפוליגרף ובמערכות זיהוי פלילי כגון: מערכות לאיסוף טביעת אצבעות, אלבום העבריינים, קלסתרון, בדיקות ביולוגיות (למשל בדיקת דם ובדיקת סמני DNA) ופיזיקליות (למשל בדיקות בליסטיות), השוואות גרפולוגיות ועוד.
משטרות גדולות מאפשרות התמחות של החוקרים בתחומים ייחודיים, כמו עבירות צווארון לבן, פשיעה בינלאומית, סחר בסמים, עבירות רכוש, עבירות מין, זיוף כספים ופשע מאורגן, פריקינג ועבירות מחשב. במשטרות קטנות החוקרים עוסקים בקשת רחבה יותר של תחומים ויש להם פחות הזדמנויות להתמחות.
לעיתים משתתפים מספר שוטרים בחקירה אחת, אך תמיד יהיה ממונה אחד על תיק החקירה, אחראי לריכוז ולניהול. כשהנסיבות דורשות זאת פונה המשטרה למומחים חיצוניים, כדי שיסייעו בחקירות השונות באמצעות הידע שלהם. חקירה משטרתית פלילית חותרת, בנוסף לפענוח הפרשה, גם לאיסוף ראיות קבילות על פי דיני הראיות, כדי שניתן יהיה להרשיע את מבצעי העבירה.