מצד שני, מקסיקו בהנהגת ולדס חידשה את היחסים המסחריים עם המדינה הספרדית תחת הדיקטטורה של פרנסיסקו פרנקו. בשנת 1947 נחתמה בריו דה ז'ניירו, בירת ברזיל דאז, האמנה הבין-אמריקאית לסיוע הדדי. הגידול בהוצאות הציבוריות והחובות הגוברים של הממשלה הובילו לפיחות בערך הפסו המקסיקני. ב-18 ביוני 1949, השווי של הפסו עבר מ-4.85 ל-8.65 עבור השוואה לדולר אמריקאי, ערך המטבע הופחת "כאמצעי המתאים ביותר להצלת הרזרבות הכספיות שנבזזו ממקסיקו ובאופן זה הצעד נוטה להימנע מכל הנזק גדול יותר למדינה", כפי שהסביר הנשיא ולדס עבור התעשיינים.
לאחר הנשיאות.
לאחר נשיאותו, או ליתר דיוק, מאז הפך ולדס לנשיא, ביחד עם משאבים ציבוריים, היה לאיש עסקים חזק, והשקיע במספר תעשיות, בעיקר תיירות, מלונות וטלוויזיה. כשחדל להיות נשיא, פרסם המגזין האמריקאי פורצ'ן דיווח על עושרו והדגיש כי ולדס הפך ל"אחד האנשים העשירים ביותר בעולם". ב-7 בדצמבר 1961 הזמין הנשיא אדולפו לופס מטאוס את כל הנשיאים לשעבר שעדיין חיו לשתף פעולה בממשלתו. אלמן ולדס מונה לנשיא המועצה המייעצת לתיירות, תפקיד אשר אותו מילא עד מותו. ולדס היה בנוסף על כך חבר באקדמיית השפות שעירבה את מקסיקו, ספרד, ניקרגואה וקולומביה.
ולדס נפטר ב-14 במאי 1983 במקסיקו סיטי, שם נקבר לצד אשתו בפנתיאון הספרדי. בנו, מיגל אלמאן ולדס הבן, מילא תפקידים שונים בחברות שירשו מאביו, במפלגה המוסדית המהפכנית ובממשלה הפדרלית, עד שהתמנה, בדומה לאביו, למושל מדינת וראקרוס והפך למועמד לנשיאות מקסיקו בעצמו בבחירות בשנת 2006 נכון לשנת 2021, ההון שצבר הסב ולדס מנוהל כבר על ידי נכדו, מיגל אלמן מגנני, העומד בראש משפחת ולדס ומשמש נשיא בכיר של ABC, חברת אינטרנט. בשנת 2018 מינה אותו אנדרס מנואל לופס אוברדור, נשיא מקסיקו המכהן, כחבר במועצה המייעצת של הממשלה יחד עם שלושת הבעלים העיקריים של חברות התקשורת במקסיקו.
פרשיות שחיתות.
לקראת נפילת שלטון המפלגה המוסדית המהפכנית במקסיקו בשנת 2000, פורסמו פרשיות שחיתות שלטונית בתולדות ההנהגה המדינית לציבור הרחב ובין לבין התפרסם הונו של ולדס, אשר נוצר מהונאות כספיות ולקיחת כספים מהבנק הלאומי ברובו. ולדס שיחד יריבים פוליטיים שלא יפעלו נגדו, שיחד פעילים בתוך המפלגה שישארו נאמנים אליו ויצר מערכת פוליטית של מעמדות ומשרות המבוססות לפי הונאות אשר הועתקו ברחבי מערכת הבירוקרטיה השלטונית במקסיקו. ולדס השתמש בסמכויות השלטון שהשיג על ארגוני הפועלים במטרה לרצות משקיענים חיצוניים והסדיר מערכת של דיכוי פוליטי בידי המשטר של המפלגה המוסדית המהפכנית אשר נותר על כנו על לקראת סוף המאה ה-20.
דאוטפול סאונד
דאוטפול סאונד (באנגלית: Doubtful Sound) הוא פיורד בצידו הדרומי-מערבי של האי הדרומי של ניו זילנד, בשטח הפארק הלאומי פיורדלנד.
הפיורד נמצא בסמוך לפיורד המוכר והנגיש יותר - המילפורד סאונד, ותופס את המקום השני מבין אתרי התיירות המפורסמים בניו זילנד.
הפיורד נקרא לראשונה בשם מפרץ דאוטפול ("מפרץ מוטל בספק") על ידי מגלה הארצות ג'יימס קוק, בעקבות החלטתו לא להיכנס עם ספינתו לתוך המפרץ כי היה בספק אם יוכל לנווט בו.
הפיורד מכיל מספר זרועות משנה שהם פיורדים משל עצמם. בשטח הפיורד מספר מפלי מים, המוכר בהם הוא מפלי בראון שגובהו מעל 600 מטר, והוא בין המפלים הגבוהים בניו זילנד. בעונה הגשומה נוצרים בשטח הפיורד מאות מפלי מים עונתיים.
כמו כן, בשטח הפיורד מספר איים.
הגישה לדאוטפול סאונד אפשרית בשיט דרך ים טסמן, או באמצעות כביש המתחיל בתחנת הכוח התת-קרקעית מאנאפורי שעל גדת אגם מאנאפורי (זהו הכביש היחיד בניו זילנד אשר לא מחובר לרשת הכבישים הארצית, והגישה אליו אפשרית רק באמצעות חציית האגם בסירה).
מספר חברות תיירות מפעילות טיולים יומיים ודו-יומיים לפיורד, באמצעות שיט לגדתו הנגדית של אגם מאנאפורי, נסיעה באוטובוס לדאוטפול סאונד דרך מעבר וילמוט ולאחר מכן שיט בדאוטפול סאונד עצמו.
הרכב המים בשטח הפיורד (כמו גם בשטחם של פיורדים אחרים בסביבה) ייחודי בכך שהוא דו-שכבתי. השכבה העליונה היא מי גשם מתוקים המכילים שכבת טאנין מיערות הסביבה. השכבה התחתונה היא מי ים מלוחים. שכבת הטאנין הכהה, החוסמת מעבר חופשי של אור לתוך המים, הביאה לכך שבמי הפיורד התפתחו צורות חיים כדוגמת אלמוגים שחורים, הנמצאים לרוב בעומק של 30-40 מטרים, אך בדאוטפול סאונד ניתן למצוא אותם בעומק של 10 מטרים בלבד.
בנוסף ניתן למצוא בדאוטפול סאונד להקות של דולפיננים (מין נפוץ של דולפין), דובי ים, פינגווינים, מינים רבים של דגים ואף מינים נדירים של לווייתנים.
דיפ קוב (Deep Cove), שהוא אחד מהזרועות היוצאים מדאוטפול סאונד, משמש לקבלת המים המשוחררים מאגם מאנאפורי, שבינו לבין הפיורד יש הפרש גבהים של 230 מטרים, באמצעות צינורות תת-קרקעיים בתהליך ייצור החשמל בתחנת הכוח ההידרואלקטרית התת-קרקעית מאנאפורי.
קרונין
מנואל אבילה קמאצ'ו
מנואל אבילה קמאצ'ו (בספרדית: Manuel Ávila Camacho, [נהגה: maˈnwel ˈaβila kaˈmatʃo]; 24 באפריל 1897 - 13 באוקטובר 1955) היה נשיא מקסיקו ה-45. קמאצ'ו היה פוליטיקאי מקסיקני, שכיהן כנשיא מקסיקו בין השנים 1940–1946. הוא היה נשיא קתולי, לאחר שורה של נשיאים במחצית הראשונה של המאה ה-20 בעלי עמדה אנטי-דתית מוצהרת. בשנת כהונתו האחרונה העביר רפורמה פוליטית מקיפה, שנועדה למנוע ממפלגות פוליטיות קיצוניות משני צדי המפה הפוליטית להתארגן בצורה חופשית, על ידי הצבת סף מינימום גבוה של מספר החברים הנדרש כדי לאשר את חוקיותה של התארגנות פוליטית.
ביוגרפיה.
מנואל אבילה קמאצ'ו נולד בפואבלה, מקסיקו, בשנת 1897, להורים בני מעמד הביניים. אבילה קמאצ'ו הצטרף לצבאו 'החוקתי' של ונוסטיאנו קאראנסה בשנת 1914, במסגרת המהפכה המקסיקנית, ועלה במהירות בין שורות ההנהגה. כמארגן ומנהל מיומן, הוא מונה לראש משרד המלחמה והחיל הים תחת הנשיא אבלרדו רודריגס ושר ההגנה הלאומי תחת הנשיא לאסרו קארדנאס בשנת 1937. בהתפטרותו מתפקידו בשנת 1939, הוא זכה במועמדות לנשיאות מטעם המפלגה הממשלתית; ה-PRM - מפלגת המהפכה המקסיקנית (Partido de la Revolución Mexicana). אבילה קמאצ'ו נבחר לנשיא מקסיקו בשנת 1940 לאחר הבחירות הכלליות בהם הייתה הונאה נרחבת שהוצאה לפועל מטעם המפלגה.
בבחינת ההתנהלות הפנים פוליטית קבע הנשיא החדש ארבעה חוקים עבור קבלתה של מפלגה חדשה למערכת הפוליטית, חוקים אשר בפועל תרמו לשימור הסדר השלטוני של ה-PRM: יהיו לפחות 10,000 חברים פעילים בכל עשר מדינות; המפלגה תתקיים לפחות שלוש שנים לפני הבחירות הבאות; על המפלגה להסכים עם העקרונות שנקבעו בחוקה; אסור למפלגה ליצור בריתות או להיות כפופה לארגונים בינלאומיים או למפלגות פוליטיות זרות.
כנשיא, אבילה קמאצ'ו ניהל מדיניות פנים של מתינות והתקדמות יציבה. לאחר סדרת נשיאים מתנגדי-דת חריפים, הגיע אבילה קמאצ'ו לפשרה עם הכנסייה הקתולית ויצא בהכרזה פומבית על דתו. הוא גם הרחיב את מערכת בתי הספר, בנה בתי חולים, אישר חקיקה לביטחון סוציאלי ותמך ברפורמה מוגבלת של חלוקת אדמות. אולם ממשלו זכור בעיקר בזכות היחסים החדשים ששוקמו עם שכנתה של מקסיקו מצפון, ארצות הברית. המחלוקת ארוכת השנים סביב ארצות הברית המופקעת נכסי נפט הוסדרו; מקסיקו סיפקה עבודה חקלאית וחומרי גלם הדרושים למאמץ המלחמתי של בעלות הברית, והיא הכריזה מלחמה על מדינות הציר בשנת 1942, ואף שלחה טייסת לשרת במערכה באוקיינוס השקט במסגרת מלחמת העולם השנייה.
לאחר נשיאות של לאסרו קארדנאס שייצג את השמאל הקיצוני הפוליטי במקסיקו בין השנים 1934 עד 1940, משטרו של אבילה קמאצ'ו ייצג פנייה פוליטית ימינה, ייצוב דחף הרפורמה ומיסוד ההתקדמות החברתית. לאחר פרישתו מהנשיאות בשנת 1946, נותר אבילה קמאצ'ו כח פוליטי מרכזי ודמות רבת השפעה בתוך המפלגה השלטת למשך שארית חייו. הוא קבע למועמד הנשיאות אחריו את מיגל אלמאן ולדס.
את רוב זמנו לאחר הנשיאות בילה אבילה קמאצ'ו בעבודות בחוות ביתו ובייעוץ לגורמים בתוך הממשל עד שנפטר בשנת 1955 בגיל 58. במהלך נשיאותו הוענק לו מסדר העננים המועלים מטעם ממשלת הקוומינטנג של הרפובליקה הסינית ובהמשך גם הוענק לו מסדר העיט הלבן בידי הממשלה הפולנית הגולה שגלתה עם פלישת גרמניה הנאצית לפולין.
פנינייה
פְּנִינִיָּה או פניניית הקסדה (שם מדעי: "Numida meleagris") היא מין עוף מסדרת התרנגולאים השייכת למשפחת הפניניתיים והמין היחיד בסוג Numida. הפנינייה מזכירה מעט תרנגול הודו, אך אינה קרובה משפחתית אליו (באנגלית קרוי תרנגול ההודו על שם עוף זה). אך כמוהו יש לה ראש צבעוני בעל גוון אדום-כחול וגופה שחור עם נקודות. מעל ראשה ישנה כרבולת דמוית קסדה וממנה שמה.
הפנינייה חיה בטבע בסוואנות ואזורי שיחים באפריקה שמדרום לסהרה, אך מוכרת בהרבה מקומות כחיית מחמד ואף הועברה על ידי האדם לאזורים כמו איי הודו המערבית, ברזיל, אוסטרליה ודרום צרפת.
אורכה של הפנינייה 53–58 ס"מ. ומשקלה עד 1.3 ק"ג.
כשרות הפניניה.