אורון סיים לימודי הנדסת חשמל וכימיה בפקולטה להנדסת חשמל ובהפקולטה לכימיה בטכניון וכיהן גם כיו"ר אגודת הסטודנטים שם.
במרץ 1938 ארגן קבוצת סטודנטים מהטכניון, שיחד עמו השתתפו בעלייה לחניתה במסגרת מבצע חומה ומגדל.
בשנת 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, התגייס לצבא הבריטי ושירת כקצין בארמייה השמינית של הצבא הבריטי במצרים ובלוב. הוא לחם במערכה נגד כוחות גרמניה הנאצית שלחמו בחזית צפון אפריקה תחת פיקודו של ארווין רומל.
עם תום המלחמה כיהן כיו"ר "המרכז לגולה" באיטליה, שימש כנציג הסוכנות הראשון וריכז את המאמץ לאיסוף שארית הפליטה של יהודי אירופה שם והעלאתם לישראל. כן פעל במסגרת חסויה להעברת נשק ארצה, ובין היתר אסף ואימן פליטים מוכשרים לקורס טיס של חיל האוויר הישראלי שהיה בראשית דרכו, בהם מפקד חיל האוויר לעתיד מוטי הוד. ב-29 בנובמבר 1947 (כ"ט בנובמבר) הוביל את שיירת היהודים הראשונה שעברה את שער טיטוס בכיוון ההפוך, של חזרה לארץ ישראל.
עם קום המדינה, ב-1948, מונה אורון לשגריר הראשון של ישראל ברומא בירת איטליה, עד מרץ 1951. במצוות משה שרת עיברת שמו משטרן לאורון. עם סיום תפקידו כשגריר שב לארץ עם משפחתו וכיהן כחבר הנהלה בקופת חולים הכללית עד סוף שנת 1960. בשנים 1961–1963 כיהן כשגריר ישראל בקראקס בירת ונצואלה, ובמקביל שימש שגריר בקוראסאו וטרינידד וטובגו הסמוכות.
בהמשך חזר ארצה וכיהן כמנכ"ל חברת עמידר עד אוקטובר 1970, עת מונה לשמש כסגן יו"ר מועצת המנהלים של החברה. החל בפברואר 1973 כיהן כמנכ"ל חברת "בנייה להשכרה" של ההסתדרות וכמנכ"ל ויו"ר קרן הגמלאות המרכזית של ההסתדרות.
אריה אורון נפטר בשנת 1999 ונטמן בבית העלמין נחלת יצחק. הוא הותיר אחריו את רעייתו עבריה אורון (1920–2003), ושני ילדים: צופי מרום (1950), ד"ר לפסיכולוגיה, וחמי אורון (1952), מהנדס אווירונאוטיקה.
קניין רכוב
קניין "רכוב על גבי בהמה" הוא קנין במשפט העברי, המקנה בעלות על בעל חיים לאדם הרוכב עליו, כאשר הוא עושה זאת במטרה לקנותה מהפקר או מאדם אחר המוכר לו אותה.
השאלה.
במסכת בבא מציעא דנה הגמרא באשר לקניין זה, השאלה מתפצלת לשתי שאלות, שקיומה של השנייה תלויה באישור הראשונה. השאלה האחת היא, האם רכוב על בעל חיים קונה אותו ב) כאשר באותו בעל חיים, מתבצעת מעשה קניין על ידי אדם אחר הנוהג את בעל החיים ללא רכיבה, מי מהם קונה את בעל החיים. שאלה נוספת - בהנחה שקיים קניין כזה, איזה מהקניינים עדיף, קניין רכוב, או קניין מנהיג שהוא באופן מסוים קניין משיכה.
בגמרא נראה לכאורה, כי קנין רכוב הוא צירוף של שני מעשי קניין: א) הרכיבה גורמת לבהמה לנוע במקצת ב) תפיסת המוסרה.
האמורא רב יהודה מביא ראיה מברייתא הדנה באדם היושב על קרון הרתום לשור וחמור, ובכך הוא חשוב כרכוב עליו, האם הוא עובר על איסור כלאיים בכך שהוא נוהג את הקרון, חכמים ורבי מאיר חלוקים בנושא, לפי שיטה אחת בברייתא אין הוא עובר על איסור כלאיים, מכיוון שאין בעלי החיים נעים מחמתו, וגם אם כן - הדבר נחשב כגרמא (- פעולה לא ישירה, אלא פעולה הגורמת בעקיפין לתנועת בעל החיים, ולכן אין לה חשיבות), ולפי שיטה שנייה בברייתא בעלי החיים נעים מחמתו, והוא נחשב כמניע בעלי חיים באופן של כלאיים. שמואל סבור שרוכב ויושב בקרון אינם חשובים לנוהגים את בעלי החיים, ולכן לגרסתו חכמים - שהם הרבים, הם הסבורים שהיושב בקרון פטור מאיסור כלאיים, ואילו רבי מאיר הוא האוסר.
ברייתא אחרת - שכל הנראה היא מסקנת הגמרא, פוסקת שרכוב נחשב לקניין תקין וניתן לקנות על ידו את בעל החיים עליו רכוב הקונה.
פסק ההלכה.
הראשונים נחלקו בפסק ההלכה, יש הפוסקים כשמואל שיושב אינו נחשב לנוהג את בעלי החיים, אך הרי"ף מעדיף את מסקנת הגמרא, ואת הגרסה הרגילה של הברייתא המנוגדת לזו של שמואל, ולפי זה חכמים שהם הרבים פוסקים שיושב נחשב לנוהג את בעל החיים, וכך גם פוסק הרמב"ם. לפי זה, ייתכן גם שרכוב נחשב לקניין, ואכן כך פוסק הרמב"ם.
השאלה השנייה, כאשר רכוב ונוהג נוהגים יחד, איזה מהם קונה, נשארת בשאלה.
מהות הקניין.
בשיטה מקובצת בשם הריצב"א, וכן בשם הרמב"ן בשם הראב"ד, מביא דעה הסבורה שרכוב היא קניין עצמאי, שמהותו שימוש בבעל חיים באופן של בעלות וקניינות, ככל מעשי הקניין.
דיעה אחרת, הרווחת יותר בראשונים, היא שרכוב הוא תולדה של קניין משיכה, וזו היא גם שאלת הגמרא האם רכוב קונה במקום שיש גם אדם הנוהג את בעל החיים, שכן השאלה היא האם הנוהג מבטל את כוח הרכוב וגורם שהוא לא יפעל להנעת בעל החיים.
קנין רכוב
לבנה חכים
לבנה חכים היא במאית, מפיקה, מלהקת ומייצגת אמנים.
ביוגרפיה.
חכים נולדה בירושלים להורים יוצאי אלכסנדריה וקהיר. למדה בבית הכרם, בגימנסיה רחביה ובבית הספר ליפתא.
חכים החלה את דרכה המקצועית בחוג לקולנוע וטלוויזיה, במגמת בימוי והפקה, באוניברסיטת תל אביב. עם סיום לימודיה הפיקה וביימה את הסרט "חבצלת" בכיכובה של ענת וקסמן, על נערה משכונת עוני המתאהבת בחייל או"ם. הסרט זכה בפרסים רבים, בהם פרס קרן עליזה שגריר (נוסד על ידי מיכה שגריר), פרס קרן מוגרבי ומענק משרד המסחר והתעשייה. הסרט הוקרן בפסטיבלים, בסינמטק ובטלוויזיה הישראלית.
בשנת 1987, עוד בהיותה סטודנטית, הקימה את "CASTING" - שירותי ליהוק מקצועיים לסרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה וסרטי פרסום, תוך הקפדה על איתור והתאמת השחקנים הנכונים עבור הדמויות הכתובות בתסריטים. במסגרת החברה ליהקה שחקנים למסעות פרסום לחברות המובילות במשק בישראל ובעולם, וכן לסרטי קולנוע וסדרות כגון "אדמה משוגעת" (בבימוי דרור שאול) "רביעיית רן", "הפנימיה" (בבימוי יעוד לבנון), "סיפורי תל אביב" (בבימוי איילת מנחמי), "הדיבוק" (בבימוי יוסי זומר), "מקס ומוריץ", להקת צעירי תל אביב, "מעבר לים" (בבימוי ינקול גולדווסר), "לתפוס את השמיים" (בבימוי ינקול גולדווסר ורוני ניניו), "מעורב ירושלמי" (בבימוי ניר ברגמן וינקול גולדוסר), שלושת סרטי "אבא גנוב", "נשיקה במצ"ח" (בבימוי יהודה ברקן), "עפולה אקספרס" (בבימוי ג'ולי שלז), "טיפת מזל" (בבימוי זאב רווח), "צעד קטן" (בבימוי שחר סגל), "אצבע אלוהים" (בבימוי יגאל בורשטיין), "רביעיית רן" (בבימוי יריב הורוביץ), ו"סיפור גדול" (בבימוי ארז תדמור ושרון מימון). כן ליהקה את הצוות הישראלי בסרטים "הכוכב האדום" (בבימוי אנטוני הופמן), "הבלתי מנוצח" (בבימוי ורנר הרצוג) ובסדרה הצרפתית "ג'יהאד".
בשנת 1991 הופק עבורה, על ידי סלי סלמה והטלוויזיה הישראלית, הסרט "לבנה, מריאן, צ'רניאק ומאזין למשל", הדן בנושא הזיקנה וההזדקנות.
ברשימת התגליות של לבנה חכים ניתן למצוא רשימה גדולה מאוד של שחקנים מן השורה הראשונה בארץ כדוגמת; איילת זורר, רונית אלקבץ, עופר שכטר, יעל גולדמן ועוד רבים וטובים.
בשנת 1995 ביימה והפיקה את "בונג'ור מאדם", סרט תעודה על הזמרת ממוצא מרוקאי ריימונד אבקסיס; הסרט מתאר את ילדותה בקזבלנקה, בריחתה מהשידוך שנכפה עליה, עלייתה לבד לארץ, פריצתה כזמרת, והפולקלור והתרבות שנשתמרו בקרב יוצאי מרוקו כפי שהיא מביעה בשירתה.
בשנת 2000 הגישה חכים תוכנית טלוויזיה בשם "מדברים על זה" במסגרת שידורי קשת בערוץ 2.
בעלים של חברת 'לבנה חכים בע"מ' סוכנות ייצוג שחקנים וליהוק.
חכים מתגוררת בתל אביב. היא אם לבן.
קניין מסירה
במשפט העברי, קניין מסירה הוא מעשה קניין בבעלי חיים כבדים, מסירת בעל החיים על ידי בעליו הקודמים (המוכר) לבעליו החדשים (הקונה).
במסכת קידושין מבואר אופן קניין זה: .
מהות הקניין.
רש"י ותוספות נחלקו בקשר לקניין זה, לפי שיטת רש"י, על המוכר למסור את בעל החיים ליד הקונה, ולפי שיטת ר"י ורשב"ם, אין צורך שהמוכר יהיה נוכח וימסור לקונה אלא על הקונה לאחוז בבעל החיים בהוראת ובהסכמת המוכר לשם קניין, ללא מעורבות פיזית של המוכר.
דיני הקניין.
קניין זה שנוי במחלוקת. לדעת התוספות כבר חכמי המשנה נחלקו בנושא, ובעוד שרבי מאיר סבור, שקיים קניין זה בבהמות גסות (בעלי חיים כבדים) שבהם הדרך היא לקנות אותם באופן כזה, מכיוון שמשיכתם והנעתם קשה יותר משל בעלי חיים קלים ככבשים ועזים, חלוק עליו רבי אלעזר וסבור שדווקא קניין משיכה הוא הקונה בבעלי חיים.
קניין מסירה מול קניין משיכה.
לפי שיטת רש"י ורבינו תם קניין מסירה נחשב לקניין חשוב יותר מקניין משיכה, רבי מאיר סבור שדווקא קניין מסירה הוא הקונה בבעלי חיים גדולים, אך התוספות רשב"ם ור"י חלוקים עליהם, וסבורים שקניין משיכה חשוב ממסירה, ורבי מאיר בא רק להוסיף על קניין משיכה, ולומר שגם קניין מסירה הוא הקונה. גם הרמב"ם סובר שקניין משיכה עדיף על קניין מסירה.
כך גם בקשר למקום הקניין: לפי שיטת רבנו תם קניין מסירה ניתן לבצע אפילו ברשות הרבים ואילו קניין משיכה ניתן לבצע דווקא בסימטא או ברשות שניהם, ולפי דעת התוספות קניין מסירה מועיל דווקא ברשות הרבים (לפי הרשב"ם רק מכיוון שלא ניתן לבצע שם משיכה, ולפי הרב חיים כהן מכיוון שכאשר המוכר מגיע ראשון למקום הקניין בסימטא, קנוי לו המקום, ושוב אין מועיל שום קניין ברשות המוכר).
אופן פעולת הקניין.
לפי רש״י, הקניין הוא העברת בעלות של החפץ הנקנה. כלומר, שהמעשה מבטא את מה שקורה בפועל שהבעלות על החפץ עוברת מהמקנה לקונה במעשה המסירה מיד ליד.
ואילו לפי תוספות, הקניין הוא הוראת בעלות. כלומר, שהמעשה מבטא את בעלותו של הקונה עליו שעושה בו מעשה בעלות כשמחזיק בו, דומה לקניין חזקה בקרקע.
פסק ההלכה.
פסק ההלכה שנוי במחלוקת בין רש"י לתוספות:
לפי רש"י, הסובר שמסירה עדיפה ממשיכה: גדול אמוראי בבל רב, פסק שניתן לקנות רק במסירה (כדעת רעו שמואל), אבל לבסוף חזר בו ופסק שניתן לקנות אף במשיכה.