אל ענף הכדורגל נכנס המועדון בשנת 1896, אז נוסדה ליגת הכדורגל בשוודיה. שנתיים לאחר מכן, בעונת 1898, כבר הצליחה הקבוצה לסיים שנייה בליגה. כעבור שנתיים נוספות זכתה א.י.ק סולנה באליפות הראשונה בתולדותיה. ב-1901 הקבוצה זכתה באליפות נוספת, שנייה ברציפות. בשנים הראשונות של הליגה בשוודיה, עד לשנת 1909, זכתה קבוצת ארגריטה מהעיר גטבורג באליפות שוודיה עשר פעמים, אך בתווך זכתה גם א.י.ק סולנה בשתי אליפויות רצופות כאמור ושלוש פעמים סיימה במקום השני.
סולנה לא שיחקה בליגה השוודית בשנים 1902 ו-1903, ובשנתיים אלה שיחקו בליגה רק קבוצות מגטבורג. ב-1902 שיחקה הקבוצה בליגה ששמה היה סְוֵנסקה בּולסְפֵּלְסְפֶרבונדֶטס טֵבְלינסרייה (ובתרגום "סדרת התחרויות של איגוד משחקי-הכדור השוודי") שהייתה מיועדת רק לקבוצות מסטוקהולם.
בשנת 1904 חזרה א.י.ק סולנה לליגה הראשונה לאחר שנתיים של היעדרות וסיימה במקום הרביעי. בשנה שלאחר מכן חזר התסריט על עצמו. חוסר ההצלחה של הקבוצה נמשך בשנים 1906 עד 1910, ואולם בשנת 1911 הניפה הקבוצה את גביע האליפות השלישי בתולדותיה. לאחר מכן ידע המועדון עוד שלוש עונות יובש, ובשנת 1914 הוא זכה פעם נוספת באליפות, וכך קרה גם ב-1916. לאחר האליפות ב-1916 באו אליפויות בשנים 1923, 1932 ו-1937. מאז, במשך קרוב לחמישים שנה, לא זכתה הקבוצה באליפות.
באותן שנים גרועות בליגה היה המצב בגביע דווקא הפוך. הקבוצה זכתה בגביע השוודי בשנים 1949, 1950 ו-1976. בשנת 1983 חזרה הקבוצה לזכות באליפות, עת זכתה באליפות התשיעית בתולדותיה.
בשנת 1992 זכתה הקבוצה שוב באליפות, לאחר תשע שנות המתנה, דבר שהקנה לה השתתפות במוקדמות ליגת האלופות, אך היא הודחה מהטורניר על ידי ספרטה פראג. בשנת 1998 זכתה הקבוצה באליפות ה-10 שלה.
בשנת 2009 זכתה הקבוצה בדאבל, עם זכייתה באליפות ובגביע השוודי. בשנת 2018 זכתה הקבוצה באליפות ה-12 שלה.
הזירה האירופית.
הקבוצה החלה את הופעותיה בעונת 1964/1965 במשחקי גביע האינטרטוטו. הקבוצה סיימה במקום השני בבית הכולל את הקבוצות אנז'ה, אינטר ברטיסלאבה וסראייבו. בעונת 1993/1994 הקבוצה שיחקה לראשונה בליגת האלופות. הקבוצה הפסידה בסיבוב הראשון לספרטה פראג והודחה מהטורניר. בעונת 1999/2000 הקבוצה שיחקה בפעם השנייה בליגת האלופות והגיעה להישג הטוב ביותר עד כה, שלב הבתים. היא הוגרלה לבית שכלל את ארסנל, ברצלונה ופיורנטינה, וסיימה עם נקודה בודדת משישה משחקים, לאחר תיקו 0-0 ביתי מול פיורנטינה והודחה מהטורניר.
אמבראר
אמבראר (Embraer, ראשי תיבות של Empresa Brasileira de Aeronáutica S.A) הוא קונצרן אווירונאוטיקה ברזילאי.
היסטוריה.
ממשלת ברזיל, כבר בתקופתו של הנשיא ז'טוליו ורגאס בשנות הארבעים והחמישים של המאה ה-20, ביקשה לפתח תעשיית מטוסים מקומית. עם זאת, רק בשנת 1969, לאחר עלייתה לשלטון של החונטה הצבאית בהפיכת 1964, הוקמה אמבראר כתאגיד בבעלות ממשלתית. נשיאה הראשון של החברה, אוזיירס סילבה, מונה על ידי הממשלה, והחברה ייצרה בתחילה רק מטוס נוסעים קטן עם מנוע טורבופרופ, ה-Embraer EMB 110 Bandeirante.
ממשלת ברזיל תרמה לצמיחה המוקדמת של החברה על ידי מתן חוזי ייצור למטוסים. החברה מכרה אך ורק לשוק המקומי עד 1975. במהלך שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80, עסקה בעיקר בייצור מטוסים צבאיים, בעיקר מטוסי אימון, כולל ה-Embraer AT-26 Xavante ו-Embraer EMB 312 Tucano. בשנת 1974 החלה החברה לייצר מטוסים קלים של חברת פייפר איירקראפט ברישיון. תחילה הרכיבה ערכות שייצרו במפעל פייפר בארצות הברית כדי לשווק את המטוסים בברזיל ובאמריקה הלטינית. עד שנת 1978, רוב החלקים והרכיבים ייצורו עבר באופן מקומי בברזיל. בין 1974 ל-2000, יוצרו על ידי החברה כמעט 2,500 מטוסי פייפר ברישיון.
בשנת 1985 החל ייצור המטוס Embraer EMB 120 Brasilia, מטוס ראשון בסדרה של מטוסי נוסעים לטיסות קצרות מצליחים במיוחד, שנבנה לייצוא לשוק הבינלאומי. בסלון האווירי בפארנבורו שנערך בשנת 1989 הכריזה על כוונתה לייצר מטוס גדול יותר שיחליף את ה-EMB 120, ה-ERJ 145, סדרת מטוסי נוסעים אזוריים, שכוללה את הדגמים: ERJ 135 המכיל 37 נוסעים, ERJ 140 המכיל 44 נוסעים, ERJ 145 המכיל 50 נוסעים, מטוס המנהלים לגסי 600, והמטוס הצבאי R-99. טיסת הבכורה של המטוס התקיימה ב-11 באוגוסט 1995, והוא נכנס לשירות בדצמבר 1996. המטוס הוצג בסלון האווירי בפריז ב-1997 והעיתונות המקצועית יצאה בביקורות נלהבות. חברות התעופה האזוריות בארצות הברית התלהבו מהאיכות ומהמחיר הנמוך של המטוס, והוא זכה להזמנות ל-133 מטוסים עם השקתו. המטוס הכניס את חברת אמבראר בהצלחה לתחום מטוסי הנוסעים הסילוניים.
בשנת 1992, החל תהליך ההפרטה של החברה, על פי המדיניות הכלכלית הליברלית של נשיא ברזיל איתמר פרנקו. החברה נמכרה למשקיעים פרטיים ב-7 בדצמבר 1994, מהלך שעזר לה להימנע מסכנה של פשיטת רגל. ממשלת ברזיל שמרה על האינטרס שלה בחברה באמצעות החזקת מניית זהב. אמבראר המשיכה לזכות בחוזים ממשלתיים לאורך השנים גם לאחר ההפרטה.
השלב הבא בהתפתחות החברה היה השקת המטוסים מסדרת E-Jets, מטוסי נוסעים סילוניים בעלי גוף צר, דו מנועיים, לטווח טיסה בינוני, הכוללים עד 122 מושבים. מטוסים אלה הוצגו לראשונה בסלון האווירי בפריז ב-1999, ויצורם החל בשנת 2002. פיתוח, ייצור, שיווק וקליטת המטוס אצל הלקוחות נחל הצלחה רבה. נכון ל-2020, סופקו 1,564 מטוסים מסדרה זו. בסוף 1999 ארבע חברות תעשייה אווירית צרפתיות רכושו במשותף נתח של 10% בחברה. ביניהם דאסו תעופה וקבוצת תאלס. בשנת 2000 ביצע הנפקה ראשונה לציבור ומניות החלו להיסחר בבורסת סאו פאולו (Bovespa), וגם בבורסה לניירות ערך בניו יורק (NYSE).
בשנת 2011, הקימה אמבראר מיזם משותף עם חברת אלביט מערכות מישראל, ורכשה נתח של 25% בחברת הבת של אלביט בברזיל. החברה המשותפת שהוקמה במסגרת המיזם, עוסקת בייצור ושיווק כלי טיס בלתי מאוישים, אוויוניקה ותמיכה לוגיסטית.
פעילות.
החברה מייצרת מטוסי נוסעים, מטוסי מנהלים, מטוסי אימונים ומטוסי קרב. בנוסף, מייצרת אמבראר מטוסי שליטה ובקרה ואתרעה מוקדמת, מטוסים לחישה מרחוק, מטוסים לצורכי חקלאות, וכלי טיס המיועדים להטסתם של אח"מים וראשי מדינות. החברה מספקת גם שירותים נלווים בתחומי האווירונאוטיקה. בשנים 1999–2001 הייתה אמבראר היצואנית המובילה של ברזיל. אמבראר מדורגת שלישית בין יצרניות כלי טיס בעולם (יחד עם בומברדייה ואחרי בואינג ואיירבוס) בשעורי אספקה שנתית של מטוסי נוסעים. אף כוח העבודה שלה הוא השלישי בגודלו בתעשיות האווירונאוטיות בעולם (אחרי בואינג ואיירבוס). יחד עם בומברדייה, שולטת אמבראר בשוק מטוסי הנוסעים לטווח בינוני. כמו כן, היא ספקית מטוסי המנהלים הגדולה בעולם.
בין מוצריה של אחת מחברות הבת של אמבראר בברזיל, "נאיווה תעשיות אווירונאוטיות" (Indústria Aeronáutica Neiva), נמנה גם מטוס ריסוס חד-מנועי מסוג "EMB 202A Ipanema", המתודלק באמצעות ביו-דלק אתנול, הראשון מסוגו בעולם. זהו מטוס הריסוס הנמכר ביותר ללקוחות מהמגזר החקלאי הגדול בברזיל, עם נתח שוק של 80%. ב-15 במרץ 2005 מסרה החברה את המטוס ה-1,000 מדגם זה ללקוח.
מטה החברה ממוקם בסאו ז'וזה דוס קמפוס (São José dos Campos), מדינת סאו פאולו. שם נמצאים גם מתקני הייצור הראשיים ומרכזי ההנדסה, התכנון והעיצוב. בגאוויאו פיישוטו (Gavião Peixoto), אף בתחומי מדינת סאו פאולו, מפעילה אמבראר מפעל ייצור נוסף ומתקן ניסויי טיסה. מתקן זה כולל מסלול המראות ונחיתות שאורכו 5,000 מטרים, שלישי באורכו בעולם.
אמבראר מפעילה אתרי תחזוקה ושיווק בארצות הברית. בנוסף, לחברה שלוחות גם בצרפת, בפורטוגל, בסינגפור ובסין (בבייג'ינג ובחרבין שבצפון סין).
LL Cool J
Resident Evil 5
Resident Evil 5 (בעברית: האויב שבפנים 5; ביפנית: バイオハザード5, מופץ ביפן בשם Biohazard 5) הוא משחק וידאו מסוגת יריות בגוף שלישי, השביעי בסדרת משחקי "Resident Evil", שפותח והופץ על ידי קאפקום ב-5 במרץ 2009 לקונסולות המשחקים Xbox 360 ופלייסטיישן 3, ב-17 בספטמבר 2009 למערכת ההפעלה Microsoft Windows, ב-19 במאי 2016 למזרים המדיה Nvidia Shield TV, ב-28 ביוני 2016 לקונסולות המשחקים Xbox One ופלייסטיישן 4 וב-29 באוקטובר 2019 לקונסולת המשחקים הניידת נינטנדו סוויץ'. המשחק הוכרז בשנת 2005, השנה בה המשחק הקודם בסדרה, "Resident Evil 4", יצא לאור. העלילה סובבת סביב חקירה בעקבות איום בטרור, אשר מנוהלת על ידי סוכני ה-Bioterrorism Security Assessment Alliance, כריס רדפילד ושיבה אלומר בקיג'וג'ו, מחוז בדיוני באפריקה. כריס לומד כי עליו להתעמת עם עברו בצורת אויבו, אלבר וסקר ושותפתו לשעבר, ג'יל ולנטין.
המשחקיות של "Resident Evil 5" זהה למשחק הקודם בסדרה, אף על פי שהוא הראשון בסדרה שתוכנן למשחק שיתופי של שני שחקנים. כמו כן הוא המשחק הראשון בסדרה אשר נטש את סוגת ההישרדות אימה, כאשר הביקורות ציינו כי המשחקיות דומה יותר למשחק פעולה. זהו גם המשחק הראשון בסדרה אשר משתמש בלכידת תנועה ובמערכת מצלמות וירטואליות. מספר מפתחים אשר היו מעורבים בפיתוח המשחק הראשון בסדרה, "Resident Evil", השתתפו בפיתוח המשחק. גרסת המחשב האישי פותחה על ידי חברת Mercenary Technology.