העמותה מפעילה שלושה גגונים לדרי-רחוב בתל אביב ומספר מסגרות נוספות להמשך טיפולם. אחד מתוכם מיועד לנשים. בגגון מקבל כל דר-רחוב, ללא דרישות מקדימות וללא תשלום, מגוון שירותים, ביניהם: מיטה נקיה, בגדים, מקלחת חמה, ארוחות סדירות, טיפול רפואי וכן טיפול שיקומי על ידי עובד סוציאלי מטעם עיריית תל אביב-יפו. עם תום הטיפול מופנה דר הרחוב למסגרות אחרות, כגון: דיור מוגן, בתי חולים פסיכיאטרים, בתי אבות, מוסדות גמילה, ולעיתים אף חוזר לחיק משפחתו. הגגונים השונים פועלים בשיתוף פעולה עם אגף הרווחה בעיריית תל אביב, היחידה לדרי רחוב, ותחת פיקוחו.
עמותת לשובע הייתה החלוצה בתחום הסיוע לדרי רחוב, והגגון שהקימה היה מקלט דרי הרחוב הראשון מסוגו בישראל.
רשת בתי הנוער "קדימה".
העמותה מפעילה 21 בתי-נוער ברחבי ישראל, בתל אביב (5 בתי נוער: שכונת שפירא, יפו, כפר שלם, אזור ובית נוער מיוחד לילדי עובדים זרים), רמלה, רחובות, קרית-גת, בית שאן, כפר סבא, יבנה, קריית שמונה, אור יהודה, פתח תקווה, פרדס כץ, חדרה, בת-ים, ערד ואופקים. בבתי הנוער משתתפים כ- 1,100 ילדים ובני נוער, מדי שנה, אשר הופנו לעמותה על ידי אגפי הרווחה ברשות המקומית. במסגרת בתי הנוער מקבלים כלל הילדים סיוע צמוד בלימודים, חוגי העשרה, חינוך ערכי, ארוחת צהריים וארוחת ערב. צוות המדריכים בבתי הנוער כולל כ-100 בנות שירות לאומי וכן בני-נוער מתנדבים במסגרת שנת שירות לפני הגיוס לצה"ל. רשת בתי הנוער נוסדה בתחילת שנות ה-2000.
מעונות לגיל הרך.
מעונות לשובע לגיל הרך, גן 'סלמה' וגן 'נווה שאנן' הוקמו (בשנת 2017 ו- 2019 בהתאמה), עבור תינוקות ופעוטות להורים מבקשי מקלט מאריתריאה המתגוררים  בדרום תל אביב. במעונות מתחנכים יום יום כ-290 תינוקות ופעוטות. המעונות הוקמו בהתאם להחלטת ממשלה משנת 2015 להפעיל מסגרות מפוקחות, תקניות ובטוחות כחלופה למסגרות פיראטיות (הידועות גם כ- 'בייביסיטרים' ו'מחסני ילדים') שפועלות בדרום תל אביב ונמצאו כמסוכנות לילדים.
מעונות לשובע לגיל הרך נתמכים על ידי מדינת ישראל ועיריית תל אביב ומטרתם, לספק לתינוקות ופעוטות של הורים מבקשי המקלט מאפריקה, מעון תיקני  מרווח ומואר ,המבטיח סביבה בטוחה, בריאה ומטפחת באווירה חמה ומכבדת
איסוף מזון – "אסיף העיר".
העמותה מפעילה ניידת איסוף מזון, אשר מטרתה לאסוף את עודפי המזון מיצרנים, בסיסי צה"ל, חברות הסעדה (קייטרינג) ואולמות אירועים, ולהביאם במהירות, ובהקפדה על כל תנאי ההיגיינה והתברואה, לחדר הקירור של העמותה, על מנת שיוגשו למחרת לנזקקים הסועדים במסעדת "לשובע".
כרטיס מזון "לשובע".
העמותה מחלקת כרטיס מגנטי לנזקקים שמצוקתם הקשה נבדקה ואושרה. הכרטיס מאפשר לקבל בסופרמרקט מוצרי מזון בשווי 250 ₪ לחודש.
אותות ופרסים.
לאורך שנות פעילותה, זכתה העמותה לאותות ופרסי הוקרה רבים אשר הוענקו לה ולמייסדיה, ביניהן אות הנשיא למתנדב (1995), ואות אומ"ץ (2007). מקימי העמותה, גיל-עד ושרונה חריש, הדליקו משואה ביום העצמאות ה-53 למדינת ישראל.
בספר "100 אנשי מופת וגבורה", אשר פורסם בשנת 2007, מנה מחבר הספר, מיכאל בר-זוהר, את גיל-עד חריש כאחד ממאה אנשי מופת בחברה הישראלית.
כלב בקר גידם זנב אוסטרלי
אובן ישן
רפובליקת ונציה
אבן ישן
אתניקוס אקנאס
אתניקוס אחנה
נסיגת צה&quot;ל מסיני ומעזה (1956 - 1957)
חוק ניקוד ההברות
ריצוף פנרוז
ריצוף פנרוז או פסיפס פנרוז הוא ריצוף של המישור שאינו מחזורי על ידי שני אריחים מעוינים (הקרויים אריחי פנרוז): האחד עם זוויות 72° ו-108° ("האריחים העבים"), השני - עם זוויות 36° ו-144° ("אריחים צרים"). המעוינים הללו מתקבלים על ידי חיבור של שני משולשי זהב (משולש שווה-שוקיים שהיחס בין הבסיס לשוק או בין השוק לבסיס הוא יחס הזהב).
כל ריצוף של המישור עם אריחים אלו אינו מחזורי, וכל שני ריצופים שונים זהים בצורה המקומית אחד לשני (כל פרט סופי של הריצוף נמצא בריצוף האחר).
תכונות.
האריחים הסמוכים של הריצוף ניתנים לחבירה על ידי פרט צורה החוזר על הצורה עצמה.
המרחק בין הקווים המקבילים הסמוכים מקבל שני ערכים שונים בדיוק (ולכל משפחת הקווים המקבילים סדרת הערכים הללו בעלת דמיון עצמי).
ריצופי פנרוז שיש בהם חורים מכסים את כל השטח פרט לצורה בעלת שטח סופי. לא ניתן להגדיל את שטח החור על ידי הסרת מספר סופי של אריחים ומילוי החור הנותר באריחים.
היסטוריה.
הצורה הגאומטרית נקראת על שמו של רוג'ר פנרוז שעסק במילוי מישורים בצורות מסוג אחיד ללא חפיפה ופערים ביניהן. הוא זה שלראשונה חיפש ומצא צורה שלא תחזור על עצמה - בעיה שנחשבה אז כבלתי ניתנת לפתרון. פנרוז הצליח לאסוף הרבה אריחים בעלי צורות שונות אך רק 2 מתוכם היו בעלי יחס זהב הנמצא בבסיס כל היחסים ההרמוניים.
הצורות שנוצרו בעלות צורות גבישיות כמו-מחזורית וסימטריה צירית בעלת הסדר החמישי. מבנה הריצוף קשור בסדרת פיבונאצ'י.
מאוחר יותר המדענים הישראלים דן שכטמן, אילן בלך יחד עם האמריקאי ג'ון קהאן והצרפתי דניס גרטיאס גילו את הצורה בסגסוגת מקוררת של מנגן ואלומיניום ובכך גם הראו שסדרי סימטריה בטבע אינם מוגבלים ל-1, 2, 3, 4 ו-6 וגבישים בעלי סימטריה מסדר ה-5 נמצאים במצב בין צורות אמורפיות לגבישים.
במרחב תלת-ממדי למילוי נפח בעזרת אריחים אנלוגיים לאריחי פנרוז משתמשים באיקוסהדרונים.
פרש (אתר)
סלמיס (קפריסין)
סלמיס (יוונית עתיקה Σαλαμίς; יוונית Σαλαμίνα - "סאלאמינה") הייתה עיר-מדינה עתיקה לחופו של מפרץ מאוסה שבים התיכון, במזרחו של האי קפריסין. שרידי העיר שוכנים סמוך לשפך הנהר פדיאוס, כשבעה קילומטרים מצפון לעיר גזימאוסה ברפובליקה הטורקית של צפון קפריסין.
מיתולוגיה.
לפי המיתולוגיה היוונית נוסדה סלמיס בידי טאוקרוס בנו של טלאמון, מלך האי סלמיס שבמפרץ הסרוני, ואחיו של איאס גיבור מלחמת טרויה. טאוקרוס הגיע לקפריסין לאחר המלחמה, הקים בה מקדש לזאוס ונשא לאישה את בתו של המלך קינירס. בהמשך הקים טאוקרוס עיר חדשה לה קרא על-שם האי ממנו הגיע, והיה למלכה הראשון.
היסטוריה.
התקופה הקלאסית.
הממצאים המוקדמים ביותר באתר, בדמות מעגן ונקרופוליס, הם מהמאה ה-11 לפנה"ס, וקבורת ילדים בכדים כנעניים מעידה על השפעה פיניקית. העיר החלה לגדול במאה ה-8 לפנה"ס בזכות הסחר המשגשג עם ערי הלבנט, במיוחד הפיניקיות, אסיה הקטנה ומצרים העתיקה. לקראת סוף המאה הייתה קפריסין לחלק מאזור ההשפעה האשורי, ומלכי ערי המדינה באי נאלצו להעלות לה מס. בתמורה זכו ערי האי בחופש חלקי לנהל את ענייניהם. החל במאה ה-6 לפנה"ס הלכה סלמיס והפכה לעיר החשובה בקפריסין, והייתה הראשונה שטבעה מטבעות משלה, החל בשנת 515 לפנה"ס. העיר לקחה חלק חשוב במרד האיוני נגד הפרסים, וקרב סלמיס הימי והיבשתי התחולל סמוך לה בשנת 497 לפנה"ס, והכריע את גורל המרד. חודשים ספורים לאחר הקרב השתלטו הפרסים על האי. אווגוראס הראשון, מלך סלמיס בין השנים 410-374 לפנה"ס, היה בן בריתן של אתונה העתיקה ושל מצרים. הוא הצליח להתנער משלטון פרס, השתלט על האי כולו ושעבד את צור וצידון, ואולי אף את דור שבארץ ישראל. בשנת 343 לפנה"ס, בימי בנו, אווגוראס השני, שב ארתחשסתא השלישי, מלך פרס, וכבש את קפריסין. בשנת 332 לפנה"ס כבש אלכסנדר הגדול את האי, ועם מותו השתלט עליו תלמי הראשון. ניקוקראון מלך סלמיס, שימש כמלך בובה באי עד שסר חינו בשנת 311 לפנה"ס, ותלמי הראשון אילצו להתאבד יחד עם בני משפחתו. תלמי העביר את מוקד השלטון בקפריסין לפאפוס שבדרום-מזרחו של האי, וסלמיס ירדה מגדולתה. בשנת 306 לפנה"ס התחולל מול חופי העיר קרב ימי ובמהלכו הביס דמטריוס הראשון מלך מוקדון את תלמי, והשתלט על קפריסין.
התקופה הרומית והביזנטית.
לפי מעשי השליחים הטיף פאולוס הקדוש בעיר:
לפי המסורת הנוצרית, ברנבא הקדוש אשר הביא את הנצרות לקפריסין ונחשב למייסד הכנסייה הקפריסאית, נסקל למוות בסלמיס בשנת 61. ברנבא היה חברו של פאולוס הקדוש ובן האי, ומעל קברו שממערב לשרידי העיר, הוקמו במאה ה-5 כנסייה ומנזר הקרויים על-שמו. כנסייה זו נהרסה והמבנה הנוכחי במקום הוא מהמאה ה-18. בשנת 115 פרץ מרד התפוצות נגד הקיסר טראיאנוס. יהודי קפריסין התקוממו בראשותו של ארטמיון, וסלמיס חרבה. לפי דיו קסיוס 240,000 מתושבי האי היוונים מצאו את מותם במרד, ולאחריו נאסרה ישיבת יהודים בקפריסין. בשנים 332 ו-342 חרבה העיר ברעידות אדמה, ובשנייה פגע בה גם גל צונאמי.
קונסטנטיוס השני בנה עיר חדשה וקטנה יותר על חורבות סלמיס המקורית, והעניק לה את השם "קונסטנטיה". העיר הפכה למושב בישוף בסוף המאה ה-4, והידוע שבנושאי תפקיד זה היה אפיפניוס מסלמיס שהתמנה בשנת 367 וכיהן במשרה עד מותו בשנת 402. במאה ה-6 שיפצו יוסטיניאנוס הראשון ואשתו תאודורה את העיר ובנו בה מספר בניני ציבור. במאה ה-7, בעקבות אסונות טבע וכיבוש האי בידי מועאויה הראשון בשנת 649 ננטשה העיר וחרבה. כפר הדייגים הסמוך, ארסינואה (לימים פמגוסטה/גזימאוסה), ירש את מקומה והפך לעיר נמל.
האתר.
החפירות בסלמיס החלו בשנת 1952 ונמשכו עד פלישת טורקיה לקפריסין ב-1974. חלק מהממצאים שנחשפו באתר, שמורים במוזיאון שבמנזר ברנבא הקדוש, כ-2.5 קילומטרים דרומית-מערבית לשרידי העיר.
שרידי העיר.