אחרי סיפוח קרים הוטלו על מירונוב סנקציות מכיוון שנטען שתמך כספית בבדלנים הרוסים באוקראינה
עמדתו הפוליטית.
ככלל, סרגיי מירונוב שמאלני בדעותיו ותומך בסוציאליזם דמוקרטי, כאשר המפלגה שהנהיג (רוסיה הוגנת) נחשבת למפלגה סוציאל-דמוקרטית. מירונוב תומך באופן פעיל בהחמרת חוקי אחזקת הנשק ברוסיה, בעיקר בעקבות פרשיות רצח מחרידות שבוצעו במדינה בידי נושאי נשק שאינם אנשי שירותי הביטחון והמשטרה (נוסף לפשעים שבוצעו בידי שוטרים רוסיים).
בני משפחתו.
מירונוב היה נשוי 3 פעמים:
הכנסותיו.
בשנת 2009 – בהתאם לצו נשיאותי של דמיטרי מדבדב המחייב את בכירי הממשל להכריז על כספם ורכושם מדי שנה – הודיע מירונוב כי הרוויח במהלך אותה שנה 2,466,000 מיליון רובלים.
יהלומים לנצח
עזריה פיגו
רבי עזריה פיג'ו (של"ט, 1579 - ת"ז, 1647) היה מחכמי איטליה במאה ה-17, רב, פוסק ודרשן. מחבר הספרים גידולי תרומה ובינה לעיתים.
ביוגרפיה.
נולד בשנת של"ט (1579) לאביו רבי אפרים בוונציה, שם למד תורה ורכש גם השכלה כללית באוניברסיטה המקומית כדרכה של יהדות איטליה. לדבריו, כאשר עמד על דעתו עזב את "הלימודים החיצוניים" והתרכז בלימוד "הגמרא וכל הסמוך לה".
למד בישיבתו של רבי אברהם אבוהב, ובשנת שס"ז (1607) החל לשמש כרב קהילת פיזה, תפקיד אותו מילא במשך כ-20 שנה. בשנים אלו עסק בכתיבת פירושו לספר התרומות של רבי שמואל הסרדי העוסק בדיני ממונות. את חיבורו זה כתב כמעט ללא ספרים בעקבות גזירת האפיפיור על שריפת ספרי התלמוד בשנת שי"ד (1554), גזירה שתוצאותיה ניכרו גם שנים רבות אחר כך במיוחד בקהילות הקטנות. בהקדמת הספר מציין רבי עזריה כי בזמן כתיבת חיבורו לא היו בידו כי אם שלוש מסכתות מהתלמוד: בבא קמא, שבועות ונזיר. בספרו הוא מברר את דברי ספר התרומות ואת מקורותיו, ומשווה אותם לדברי פוסקים אחרים. פירושו, גידולי תרומה, זכה להערכה רבה בקרב האחרונים, והש"ך מרבה להביאו בפירושו לשולחן ערוך.
בשנת שפ"ז (1627) שב לוונציה ושימש בה כדרשן בבתי הכנסת. דרשותיו נדפסו בספרו בינה לעיתים הכולל כ-75 דרשות, ואשר יצא לראשונה בשנת ת"ג (1643), ומאז נדפס עשרות פעמים וזכה לפופולריות רבה בקרב הדרשנים והמון העם.
הרב ברוך ישר, שליקט והוציא לאור את דרשותיו של רבי עזריה פיגו מסודרות על פי סדר הפרשיות, כותב על סגנונו: "הוא משתדל לא להיכנס בעיונים מופשטים ורעיונות פילוסופיים שאין להם אחיזה בעולם המעשה, כדרכם של דרשני איטליה בימים ההם, אלא חודר לתוך עומקם של הדברים ומפתיע אותנו בהברקותיו למצוא פשט הדברים. אחרי שאנו מתעמקים בדבריו אנו מתפלאים על עצמנו איך נעלמו דברים כה גלויים מעינינו".
חיבר גם ספר שו"ת, אך הוא לא הגיע לידינו. חלק מתשובותיו נדפסו בספר "באר שבע" מאת הרב יששכר בער איילנברג (ונציה שע"ד).
רבי עזריה פיגו נפטר בראש חודש אדר א' ת"ז (1647) ברג'ו, בעת שהיה בשליחות ציבורית, ונקבר שם.
מצאצאיו ידוע לנו על שני בניו, רבי אליעזר ורבי אפרים שהחל לחבר ביאור על הספר "תולדות אדם וחוה" לרבנו ירוחם. שניהם נפטרו עוד בחייו של רבי עזריה במגפה שפרצה באיטליה.
קישורים חיצוניים.
ספריו
נכסים שוטפים
בתחום החשבונאות, נכסים שוטפים הם ערכים כספיים המוצגים במאזן של החברה והכוללים את כל אותם משאבים אשר ניתן להמירם למזומן בתקופה הקרובה (לרוב עד שנה). לפיכך, סך הנכסים השוטפים לעומת סך ההתחייבויות השוטפות מאפשר להבין עד כמה החברה נזילה (יחס ההון החוזר או יחס שוטף).
מבין הנכסים השוטפים ניתן למנות: מזומנים ושווי מזומנים, ניירות ערך המוחזקים לזמן קצר, פיקדונות בבנקים (עם אפשרות יציאה בתוך השנה הקרובה), חובות של לקוחות, חייבים שוטפים, מלאי וכן רכוש קבוע המיועד למכירה בטווח הזמן הקרוב.
המחלקה לביטחון כלכלי של משרד הפנים הרוסי
הוגו ירדן
הוגו ירדן (נולד בשם הוגו ז'רדנובסקי ב-6 במרץ 1936) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון ישראלי. חבר קיבוץ "ברור חיל".
ביוגרפיה.
ב-1958, כשהיה בן 22, עלה לישראל מברזיל. בשנת 1963 סיים שלוש שנות לימודי משחק במחזור הראשון של בית הספר "בית צבי", לצד זאב רווח ויוסף שילוח.
תיאטרון.
החל את דרכו בתיאטרון "האהל". שיחק בתיאטרון באר שבע ובתיאטרון הקאמרי.
בין ההצגות בהן השתתף:
בשנת 1982 השתתף בהצגה "יונו והטווס" מאת שון או'קייסי לצד זהרירה חריפאי ומרק חסמן, וב-2002 גילם את ג'וקסר בהעלאה המחודשת של ההצגה, הפעם לצד לאורה ריבלין ומוטי כץ. "רופא בעל כורחו", "סיפור גן החיות", "הלילה השנים עשר", "יונו והטווס", "השטן במוסקבה", "כותרת ראשית", "חלום ליל קיץ", "אותו ואת בנו", "הספר מסביליה", "אילוף הסוררת", "רק ביום ראשון", "דודתו של צ`ארלי", "קומדיה של טעויות", "הביצה", "מפיסטו", "מהומה רבה על לא דבר", "מירנדולינה", "הנסיכה והרועה", "אנה פרנק", "סיפור סתיו", "זינגר", "אם הבית", "כסף קל", "אשת האופה", "פילדלפיה אני בא", "המלאך הכחול", "פרלוד לנשיקה" ו"חשבון פתוח" (בשיתוף עם תיאטרון יובל). ב-2010 השתתף בהצגה מאת מולייר "החולה המדומה" בבימויו של מיטקו בוזקוב.
בתיאטרון בית ליסין: ב-1998 גילם את גונקל בהצגה "מלאכת החיים" מאת חנוך לוין. שיחק בהצגות "פילומנה", "התאומים מוונציה" ו"על עכברים ואנשים".
ב-1988 גילם אחד משלושת האלים בהצגה "הנפש הטובה מסצ'ואן" שהייתה שיתוף פעולה בין הבימה לתיאטרון באר שבע.
ב-2002 ביים ושיחק בהצגה "סיפור סתיו" לצד תקוה עזיז ושמואל שילה.
ב-2008 גילם סבא בהצגה שהייתה שיתוף בין תיאטרון הבימה והתיאטרון הקאמרי, "החגיגה", מאת תומאס וינטרברג, מוגנס רוקוב ובו הר הנסן ובבימויו של חנן שניר.
טלוויזיה וקולנוע.
ב-1987 השתתף בסרטו של נדב לויתן "ילדי סטלין" לצד שמואל שילה, עזרא דגן ודודיק סמדר. ב-1999 גילם את סרג'יו בסרטו של דרור שאול "מבצע סבתא". ב-2004 גילם מזכיר קיבוץ בסרטו של איתן פוקס "ללכת על המים". בין השנים 2000–2004 גילם את אביו של ישראל (דב נבון) בסדרת הטלוויזיה "הבורגנים" שביים איתן צור. ב-2005 גילם את אפרים בסדרת הטלוויזיה "טלנובלה בע"מ". ב-2007 גילם את אהרל'ה פוזננסקי בסדרת הטלוויזיה "האלופה" שביים שי קפון. ב-2007 גילם את רזניק בסרטו של יונתן פז "אסקימוסים בגליל". ב-2008 גילם את צ'רסקי בסדרת הטלוויזיה "רמזור" שביים רני סער, וגילם את דוד רפאל בסדרת הטלוויזיה "הפיג'מות".
ב-2010 החל לגלם את משה ירחמיאל בסדרת הטלוויזיה "חסמבה דור 3" לצד עודד קוטלר. ב-2011 גילם את נחצ'ה בסדרת הטלוויזיה "השנים הכי יפות" שביים עופר ויצמן, גילם את יוליוס בסדרת הטלוויזיה "החולמים" וגילם את מר אביגדור בסדרת הטלוויזיה "בנות הזהב". ב-2016 גילם את המורה יאנוש וילדמן בעונה החמישית של הקומדיה "הקלמרים". ב-2017 גילם את משה בסרט "המועדון לספרות יפה של הגברת ינקלובה".
אלן רמזי (אמן)
אלן רמזי (באנגלית: Allan Ramsay; 13 באוקטובר 1713 - 10 באוגוסט 1784) היה צייר דיוקנאות סקוטי.
קורות חיים.
אלן רמזי נולד באדינבורו שבסקוטלנד והיה בנו הבכור של המשורר אלן רמזי.
בהיותו בן 20 עבר רמזי ללונדון ולמד בה אמנות תחת הצייר השוודי האנס הייסינג, בהמשך למד באקדמיית סמטת סנט מרטין (St. Martin's Lane Academy). בשנת 1736 נסע לרומא ונאפולי שם למד במשך שלוש שנים תחת פרנצ'סקו סולימנה ופרנצ'סקו פרננדי. בשנת 1738 שב לאדינבורו וצייר את דיוקנו של אריצ'יבלד קמפבל, דוכס ארגייל - דיוקן אשר לימים צויר על שטרות הבנק המלכותי של סקוטלנד.
בשנת 1739 שב ללונדון והועסק על ידי פרנסיס אגרטון, דוכס ברידג'ווטר. באותה שנה נישא לאן ביין (Anne Bayne). שלושת ילדיהם מתו בינקותם. אן נפטרה ב-4 בפברואר 1743 במהלך לידת ילדם השלישי.
ב-1 במרץ 1752 ברח לאדינבורו עם אחת מתלמידותיו - מרגרט לינדזי, ונשא אותה לאישה, בלא הסכמת משפחתה. שלושת ילדיהם הגיעו לבגרות: אמיליה (1755 - 1813), שארלוט (1758 - 1818) וג'ון (1768 - 1845)
רמזי ואשתו שהו באיטליה בין השנים 1754 -1757 וביקרו ברומא, פירנצה, נאפולי וטיבולי. בשנת 1761 שב לאנגליה ומונה לצייר ראשי (Principal Painter in Ordinary) של המלך ג'ורג' השלישי. במהלך עבודה זו נאלץ לצייר דיוקנאות כה רבים של המלך (אותם הגישו כמתנה לשגרירים ומושלי מושבות) עד שרמזי נאלץ להעסיק עוזרים רבים, בהם דייוויד מרטין ופיליפ ריינאגל.
בשנת 1773 הפסיק לצייר במטרה לעסוק בכתיבה. הוא שב וביקר באיטליה בשנים 1775–1777. בשנת 1782 נפטרה אשתו השנייה. לאחר פטירתה שב לאיטליה בשנים 1782–1784. פטירתה וכן תאונה בה נפגעה ידו הביאו לפגיעה בבריאותו. בשל בריאותו הלקויה התגורר בדרומה של אנגליה, והוא נפטר בדובר ב-10 באוגוסט 1784.
אלן רמזי
בון ת'אגס אן הרמוני
Tha Crossroads
"Tha Crossroads" הוא שיר הקדשה מאת הלהקה בון ת'אגס אן הרמוני לראפר Eazy-E ששוחרר לאחר שמת ב-1995. הסינגל זכה בפרס גראמי והוא בין השירים המפורסמים ביותר של הלהקה. הרמיקס הרשמי, "(Tha Crossroads (Tha Flesh Flip Remix", כולל את החבר החמישי פלאש אן בון ובתים חדשים וישנים של חברי הלהקה.
רקע.
במקור הוקדש השיר לחבריהם המתים של הלהקה ונקרא "Crossroads", אך לאחר מותו של איזי אי הם החליטו לשנות את שם השיר ל-"Tha Crossroads". השיר מבוצע על ידי חברי להקת בון ת'אגס אן הרמוני (קרייזי בון, לייזי בון, ביזי בון ווויש בון). השורות המהירות המאופיינות לחברי הלהקה, מוחלפות בשירה איטית יותר מבדרך כלל, ללא בוטות והרגשה של עצבות. לאחר שקיבלו חברי הלהקה שבחים רבים על השיר, החליטו להוסיף אותו לאלבום "E 1999 Eternal". השיר היה להצלחה עולמית והיה בראש המצעדים במספר מדינות, כולל את המצעדים של בילבורד ומצעדיה של בריטניה.