בשנת 1936 שכנו בגבעה שלושה קיבוצים: גורדוניה במעלה שחבריו עלו לנחלת יצחק בהרי ירושלים וב-1938 הקימו את מעלה החמישה, קבוצת אחוה מגליציה וקיבוץ השומר הצעיר "לשחרור" שהקים בסוף 1941 את רמת השופט. בשנת 1940 נותרו במקום שני קיבוצים: קיבוץ לשחרור של השומר הצעיר ו"שרשים" של הציונים הכלליים.
בשנים 1948-1945 שהו בגבעה חברי קיבוץ הצופים א' שעבדו במכון איילון ולאחר מכן הקימו את מעגן מיכאל.
בין היתר ישבו באתר זה הגרעינים שהקימו או הצטרפו לקיבוצים רמת יוחנן, עין השופט, בית אלפא, תל יצחק ויד מרדכי.
בשנים 1948-1945 פעל באתר זה מכון איילון, מפעל לייצור תחמושת של תעש וארגון ההגנה. מפעל סודי זה פעל מתחת לאדמה, בתקופת השלטון הבריטי. את מכון איילון הפעילו חברי קבוצת הצופים א', הכשרת רגבים של הנוער העובד והלומד ואנשי תעש, בהנהלתו של פסח איילון. ב-29 בפברואר 1948 פוצץ הלח"י רכבת חיילים בריטית ליד הגבעה וחברי הקיבוץ במקום יצאו לסייע בטיפול בפצועים.
במקום קיים מוזיאון המספר את סיפור מורשת מכון איילון, מתקיימות פעילויות חינוכיות ערכיות לילדים, בני נוער, חילים ומחנכים.
פרנץ קאפקא
אתיופיה תחת הקיסר סלאסי
מינרלוג
הומומונומנט
הוֹמוֹמוֹנוּמנְט (בהולנדית: Homomonument) היא אנדרטה במרכז אמסטרדם, המנציחה את זכרם של הומוסקסואלים ולסביות אשר נרדפו על רקע נטייתם המינית.
היסטוריה.
האנדרטה, שהוקמה ב-5 בספטמבר 1987, מורכבת משלושה משולשים ורודים גדולים עשויים גרניט, אשר יחדיו יוצרים משולש אחד גדול. כל אחד מהמשולשים נמצא בפינה אחרת של המשולש הגדול. האנדרטה ממוקמת על גדות תעלת קייזרסחראכט (Keizersgracht) שעל יד כנסיית וסטרקרק (Westerkerk).
ההומומונומנט עוצב במטרה "לעודד ולתמוך בלסביות ובהומואים במאבקם נגד ההכחשה, הדיכוי והאפליה". הרעיון ליצור יד זיכרון לקורבנותיה של רדיפת ההומואים והלסביות נולד כבר ב-1970, כשפעילים למען זכויות ההומוסקסואלים נעצרו לאחר שניסו להניח זֵר של פרחי לבנדר באנדרטת הלאומית לזכר המלחמה בכיכר דאם שבמרכז אמסטרדם. הזֵר סולק בידי המשטרה, והוקע כמעשה מביש. מאוחר יותר, ב-1979, יזמה התנועה ההולנדית לזכויות ההומואים והלסביות את בניית האנדרטה, אשר זכתה לתמיכתן של קבוצות ממדינות אחרות.
מוטיב המשולש מתבסס על סמל המשולש הוורוד, שהיה הטלאי שאותו נאלצו ההומוסקסואלים לענוד במחנות הריכוז בגרמניה הנאצית לפי סעיף 175 בחוק הגרמני, ואשר מאוחר יותר אומץ כסמל התנועה לזכויות ההומואים (Gay Rights Movement). למעלה מ-50,000 גברים הומוסקסואלים נשפטו בשל נטייתם המינית בתקופת הנאצים. כ-10,000 עד 15,000 נשלחו למחנות ריכוז, שבהם נפטרו 60% מביניהם.
על אף שההומומונומנט מתואר לעיתים קרובות כאנדרטה לזכר קורבנותיהם ההומוסקסואלים של הנאצים, הרי שלמעשה מטרתו להנציח את כל ההומוסקסואלים והלסביות אשר סבלו – ואשר מוסיפים לסבול – מרדיפות, בכל הארצות ובכל התקופות.
איסוף סכום הכסף אשר נדרש לבניית ההומונומנט – 180,000 אירו – ארך כשמונה שנים. מרבית הכסף נאסף כתרומה מאנשים פרטיים ומארגונים שונים. המיזם זכה לתרומה בסך 50,000 אירו מן הפרלמנט ההולנדי, וכן לתרומות מעיריית אמסטרדם וממחוז צפון הולנד.
ב-1980 נקראו אמנים להגיש הצעות לעיצוב האנדרטה לחבר השופטים, אשר כלל מומחים לאמנות ולעיצוב. השופטים בחרו בהצעתה של קארין דאן (Karin Daan), שהתבססה על סמל המשולש הוורוד. דאן השתמשה במים כבנקודה המרכזית של האנדרטה, ועיצבה אותה כך שתהיה מונומנטלית ככל האפשר – אך בד בבד בתואם עם סביבותיה.
לצד המשולש שיורד מהמדרכה למי התעלה – שבו סדרה של עקבות המובילות אל המים, בהם מונחים לעיתים קרובות זרי פרחים – האנדרטה כוללת משולש בגובה 60 ס"מ מעל פני האדמה, וכן משולש בגובה המדרכה. שלושת המשולשים, שגודל צלעותיהם 10 מטרים, מחוברים האחד לשני בטור צר של לבני גרניט ורודות, ויוצרים יחדיו משולש גדול יותר.
האופן שבו ערוכים שלושת קודקודי המשולש הגדול סמלי: אחד הקודקודים פונה לעבר האנדרטה הלאומית לזכר המלחמה בכיכר דאם; האחר מצביע לעבר ביתה של אנה פרנק; והשלישי מצביע לעבר מטה ה-COC Nederland – התנועה ההולנדית לזכויות ההומואים, שהוקמה ב-1946 ועל כן מהווה את ארגון ההומואים והלסביות הוותיק ביותר בעולם (מבין אלה שפעולתם נמשכה ברציפות עד לימינו).
על קודקוד המשולש המצביע לעבר ביתה של אנה פרנק חקוקה שורה משירו של המשורר היהודי-הולנדי ההומוסקסואל יעקב ישראל דה האן (שנרצח בירושלים על רקע פוליטי), "שיר לדייג צעיר": (בהולנדית: "Naar Vriendschap Zulk een Mateloos Verlangen").
גרסה מיניאטורית של ההומומונומנט נמצאת בפארק מדורודם שבהאג. הלוט מעל הדגם הוסר בידי ראש עיריית אמסטרדם יוֹבּ כהן ויו"ר ה-COC, פרנק ואן דאלן (Frank van Dalen).
שרייה
פול גילברט
פול ברנדון גילברט (באנגלית: Paul Brandon Gilbert, נולד ב-6 בנובמבר 1966 באילינוי, ארצות הברית) הוא גיטריסט אמריקאי הידוע בעיקר בשל עבודתו עם הלהקות רייסר איקס מיסטר ביג ובזכות אלבומיו המאוחרים יותר, האינסטרומנטליים.
לאחר עזיבתו את להקת מיסטר ביג בשנת 1997, גילברט החל לשחרר אלבומי סולו. הוא גם הצטרף לג'ו סטריאני וג'ון פטרוצ'י בסיבוב ההופעות של הסופרגרופ G3 בשנת 2007.
הוא מוכר גם בזכות טכניקות הפריטה שלו: ה- "alternate picking" (פריטה לסירוגין)
וה– "string skipping" (דילוג מיתרים), והוכרז כמקום הרביעי בעולם במגזין הגיטרות GuitarOne בתחרות ה "שרדרים של כל הזמנים".
חייו.
נולד בקרבונדייל, אילינוי למשפחה ממעמד הפועלים. גילברט התחיל לנגן על גיטרה בגיל 6 אך עד מהרה התייאש עקב שיעמום מלמידת מקצבים פשוטים. בסביבות גיל 9 הוא לקח את הגיטרה לידיו שוב, אך רק עם זיכרון מעורפל לגבי הטכניקות אותם למד לפני כמה שנים. הוא סיפר כי בהתחלה היה מנגן רק עם טכניקת upstrokes (פריטה מלמעלה), משתמש רק במיתר מי (E) הנמוך ולוחץ רק עם אצבעו האמצעית על צוואר הגיטרה.
מתוסכל מלנסות לנגן את הפתיחה של השיר "Barracuda" של הלהקה Heart, הוא לוקח שיעורים בגיטרה והמורה שלו מסביר לו את הטעויות בנגינה שלו. בגיל 14 הקים בעיר גרינסבורג להקה מקומית בשם "Missing Lynx", שכתבה וניגנה חומר מקורי. הלהקה התקיימה במשך כשנתיים. ולאחר עזיבת להקה זו הוא מצטרף לעוד להקה מקומית בשם "Tau Zero" אך עוזב לאחר זמן קצר ונוסע לקליפורניה.
שם הוא מתגלה על ידי Guitar Player Magazine, מגזין גיטרות אמריקאי.
השפעות וסגנון.
בדברו על השפעותיו, מזכיר גילברט אומנים שונים בסגנונם: בין השאר: ג'ימי פייג', רובין טרוארס, ג'ודס פריסט, ינגוויי מלמסטין, אקירה טקסקי, ג'ימי הנדריקס, קיס, ואן היילן, רנדי רודס, והראמונס. הוא גם מעריץ נלהב של הביץ' בויז והביטלס. הוא גם ציין שג'ורג' האריסון הוא אחד הנגנים האהובים עליו. המגזין Guitar World הכריז עליו כאחד מחמישים הנגנים המהירים בכל הזמנים, לצד באקטהד, אדי ואן היילן, וינגוויי מלמסטין.
גילברט מלחין מוזיקה תוך שימוש במגוון רחב של סגנונות, הכולל: פופ, רוק, מטאל, בלוז, ג'אז, פאנק ומוזיקה קלאסית. והוא ידוע בוורסטיליות שלו ובמהירות הנגינה.
מיכאל הראשון, מלך אימרתי
מיכאלי
פי. ג'יי. טאקר
אנתוני לאון "פי. ג'יי." טאקר הבן (אנגלית: .Anthony Leon "P. J." Tucker, Jr; נולד ב-5 במאי 1985 בראלי שבצפון קרוליינה) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת פילדלפיה 76' מליגת ה-NBA. עמדתו הטבעית של טאקר היא סמול פורוורד, אולם מאז שהצטרף לרוקטס הוא מוצב לרוב בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר, על אף גובהו הנמוך באופן יחסי (1.96 מטרים). אף על פי כן, לרוב הוא משמש כפאוור פורוורד כאשר הוא נוטה לשמש כסנטר בתדירות נמוכה מאז עבר מיוסטון.
ילדות וקריירת מכללות.
בצעירותו היגר טאקר עם הוריו לפרנקפורט שבגרמניה, כיוון שאביו הוצב שם מטעם צבא ארצות הברית. את קריירת הכדורסל שלו הוא החל בתיכון אנלו שבעיר הולדתו ראלי.
לאחר שסיים את לימודיו הוא הצטרף לאוניברסיטת טקסס, ושיחק שם במשך שלוש שנים. בשלוש עונותיו בטקסס הוא קלע בסך הכול 1,169 נקודות, ומתוכן 592 בעונת 2005/2006. בנוסף, הוא קלט 714 ריבאונדים, חטף את הכדור 116 פעמים ומסר 170 אסיסטים. בעונת 2005/2006 הוא נבחר לחמישייה השנייה בליגת המכללות ולשחקן השנה בליגה הביג-12. הוא התבלט גם בשל מוטת הידיים הארוכה שלו, ויכולתו האתלטית הגבוהה. נקודת התורפה שלו על המגרש הייתה הקליעה לשלוש.
קריירה מקצועית.
טורונטו ראפטורס.
בדראפט ה-NBA 2006 נבחר טאקר במקום ה-35 (סיבוב שני) על ידי טורונטו ראפטורס, וחתם בה על חוזה. לאורך עונתו היחידה בקבוצה נשלח מספר פעמים בהשאלה לקבוצת קולורדו 14' מליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-24 במרץ 2007 הוא שוחרר מטורונטו, כיוון שהנהלת הקבוצה רצתה לפנות מקום עבור שחקן חדש שאותו תבחר בדראפט. טאקר שיחק בליגת הקיץ של 2007 במדי קליבלנד קאבלירס, אך לא הוחתם בקבוצה.
קריירה באירופה.
בעונת 2007/2008 חתם טאקר בהפועל חולון מליגת העל הישראלית על חוזה בשווי 160 אלף דולר. בתום העונה הוא נבחר ל-MVP של הליגה, והוביל את קבוצתו לאליפות ראשונה בתולדותיה, לאחר 14 שנים רצופות שבהן האלופה הייתה מכבי תל אביב.
לאחר עונת האליפות בחולון חתם טאקר בקבוצת בי.סי. דונצק שעלתה לליגה הראשונה באוקראינה. את עונת 2008/2009 סיים טאקר (שגם שיחק במשחק האולסטאר המקומי) במקום הראשון בליגה האוקראינית בממוצע הנקודות למשחק, אף על פי שנפצע ב-5 בדצמבר 2008 והושבת לתקופה ארוכה. לאחר קשיים כלכליים שאליהם נקלעה דונצק, הקבוצה הודיעה על התפרקותה בראשית שנת 2010 וטאקר שוחרר מהקבוצה.