ריברקומב נולד בעיר קובינגטון שבווירג'יניה, בנם של אליזבת פורר וג'ורג' אנדרסון ריברקומב. הוא למד באוניברסיטת וושינגטון ולי בטרם התגייס לצבא ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה. הוא השתחרר מהשירות הצבאי בדרגת קורפורל. כששב מהמלחמה, החל ללמוד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וירג'יניה, וסיים את לימודיו ב-1919. הוא עבד כעורך דין בקובינגטון במשך שנים אחדות, אז שעבר לצ'ארלסטון שבוירג'יניה המערבית, ב-1922.
ב-1942 נבחר לסנאט של ארצות הברית. שם חרת ריברקומב על דגלו התנגדות למדיניות החוץ והפנים של ממשל הארי טרומן והיה תומך תקיף בזכויות אזרח. ב-1945, נמנה ריברקומב בין שבעת הסנאטורים שהתנגדו להצטרפות ארצות הברית אל האומות המאוחדות. הוא התמודד לכהונה שנייה בסנאט ב-1948 אך הפסיד ליריבו מת'יו נילי מהמפלגה הדמוקרטית, ובבחירות למושבה האחר של וירג'יניה המערבית בסנאט ב-1952 הפסיד גם כן. בשתי מערכות בחירות אלה, תמיכתו במדיניות זכויות האזרח של המפלגה הרפובליקנית היו נושאים עיקריים.
אחרי שני כישלונות ניסיונותיו להיבחר לסנאט, ב-1956 זכה בבחירות מיוחדות למילוי שארית כהונתו של הארלי קילגור, יריבו הדמוקרטי בבחירות 1952. הוא נכנס שוב לסנאט וכיהן עד לשלהי 1958.
ב-1958 הפסיד לרוברט בירד, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של וירג'יניה המערבית, בבחירות טעונות לסנאט (בירד אייש את המושב עד מותו ב-2010, ונהפך לסנאטור הראשון שכיהן ללא הפרעה במשך יותר מחמישים שנה). לאחר מכן הוא הוסיף להפסיד את מועמדות המפלגה הרפובליקנית לתפקיד מושל וירג'יניה המערבית ב-1960 ופרש מהפוליטיקה. הוא עסק בחוק ומשפט בצא'רלסטון עד מותו ב-1979.
ריברקומב היה הרפובליקני האחרון שייצג את וירג'יניה המערבית בסנאט עד להיבחרה של שלי מור קפיטו במהלך בחירות 2014 בארצות הברית, שקטעה רצף בן 58 שנה של ניצחון המפלגה הדמוקרטית בבחירות לסנאט.
קבוצת בייקאקסצ'יינג'
קבוצת בייקאקסצ'יינג (באנגלית: Team BikeExchange) היא קבוצת רכיבה מקצוענית, אוסטרלית השייכת לסבב העולמי של איגוד האופניים הבינלאומי. הקבוצה הוקמה ב־2012 וניצחה עם סיימון ייטס את וואלטה אספניה 2018. הקבוצה היא הקבוצה האוסטרלית הבולטת בעולם ורוב רוכביה בקבוצה מגיעים מאוסטרליה. לקבוצה יש גם קבוצת נשים וקבוצת פיתוח.
ספונסרים.
הקבוצה מנוהלת על ידי חברת גרין אדג' האוסטרלית וכשקמה בשנת 2012 נקראה "גרין אדג' סייקלינג", אך בהמשך השנים שמה של הקבוצה שונה לפי ספונסרים שונים. מיולי 2020 אמורה הקבוצה לעבור להיקרא "קרן מנואלה", כשחברת קרן מנואלה הספרדית נכנסה כספונסרית הראשית של הקבוצה לאחר עסקה עם גרין אדג', עם זאת, ההסכם בוטל לאחר אי הבנות בין שני הצדדים.
בתום עונת 2020 ולקראת עונת 2021, שמה של הקבוצה שונה ל-"Team BikeExchange", כשבייקאקסצ'יינג', קמעונאית אופניים אוסטרלית, שכבר שימשה כספונסרית הראשית של הקבוצה ב-2016, חזרה למעמד הזה, אך ניהול הקבוצה נשאר בידי חברת גרין אדג' האוסטרלית. הקבוצה גם החליפה את חברת אופניים שלה ונפרדה מאופני סקוט אחרי 9 שנים, במקומה נכנסה ביאנקי האיטלקית, כשסקוט עברו ליומבו–ויסמה.
פעילות.
סיימון גרנס היה הרוכב שהביא לקבוצה את הניצחון הראשון בהיסטוריה שלה, כאשר ניצח את אליפות אוסטרליה באופני כביש. יומיים אחר כך, לוק דורבריג' השיג לקבוצה גם ניצחון באליפות אוסטרליה בנגד שעון. בטירנו - אדריאטיקו, ניצחה הקבוצה את נגד השעון הקבוצתי ובכך מת'יו גוס, שחצה ראשון את הקו לבש את חולצת המוביל עד הקטע השלישי. בחודש מרץ השיגה הקבוצה ניצחון ראשון במונומנט, כאשר סיימון גרנס הקדים את פביאן קנצ'לרה ואת וינצ'נזו ניבאלי בספרינט סיום במילאנו - סן רמו. מייקל אלבאסיני השווייצרי השיג לקבוצה ניצחון בוולטה אה קטלוניה, וגם ניצח את הקטע הראשון והשני. הניצחון הראשון של הקבוצה בקטע בגראנד טור, כאשר במאי, ניצח את מת'יו גוס בספרינט רב משתתפים את הקטע ה-2 של הג'ירו ד'איטליה. הקבוצה השיגה ניצחונות בקטעים במרוצים בטור דה סוויס ובדופינה ליברה עם מייקל אלבאסיני ולוק דורבריג' (בהתאמה). בוואלטה אספנייה, סיימון קלארק ניצח את הקטע הרביעי ואת דירוג המטפסים. בטור דה פואטו–שראנט, השיגה הקבוצה 3 ניצחונות מ5 קטעים אפשריים וזכתה גם בדירוג הכללי עם לוק דורבריג'. בנוסף לכך, דניאל טקלהיימנוט זכה באליפות אריתריאה גם בכביש וגם בנגד השעון, ואילו סווין טופט זכה באליפות קנדה בנגד השעון. בסופו של דבר, הקבוצה זכתה בכ-32 ניצחונות בעונה זו.
בעונה זו, הקבוצה זכתה באליפות ליטא עם תומאס ואייטקוס, אליפות אוסטרליה בכביש ובנגד השעון עם לוק דורבריג', אליפות אפריקה בנגד שעון עם דניאל טלקהיימנוט, ובאליפות דרום אפריקה בנגד שעון עם דריל אימפי. בנוסף לכך, רשמה ניצחון ראשון בטור דה פראנס, ולאחר מכן גם הוסיפה ניצחון בנגד השעון הקבוצתי. אך רשמה גם תקרית לא נעימה, כאשר אוטובוס הקבוצה נתקע על קו הסיום במהלך הקטע הראשון אך הוזז בזמן. לאחר הניצחון של הקבוצה בנגד השעון הקבוצתי, הפך גרנס למוביל המרוץ ולבש את החולצה הצהובה היוקרתית. עד שבקטע ה6 הפסיד אותה לדריל אימפי, שגם הוא רוכב בקבוצה. בסופו של דבר אימפי שמר על החולצה עד הקטע ה6, בו הפסיד אותה לכריסטופר פרום, ששמר עליה עד לסיום בפריז. הקבוצה רשמה ניצחונות בקטעים בטירנו - אדריאטיקו עם מת'יו גוס, בפריז - ניס עם מייקל אלבאסיני, בקטע נגד השעון בטור דה סוויס עם קמרון מאייר. בוואלטה אספנייה, הקבוצה זכתה ב3 ניצחונות, 2 מהם עם מייקל מת'יוס ואחד מהם עם ינס קקולר. הקבוצה רשמה כ33 ניצחונות מקצועיים באותה שנה.
ב-2014 החתימה הקבוצה את קיילב יואן, אדם ייטס, וסיימון ייטס. רוכבים שעם הזמן יהפכו לשלושת מהרוכבים החשובים והבולטים בקבוצה. הקבוצה שמרה על אליפות אוסטרליה באופני כביש ובנגד שעון שנה שלישית ברציפות. כאשר סימון גרנס ניצח בכביש, והפבורן ניצח בנגד שעון. מייקל אלבסיני ניצח את הקטע הראשון והשני בטור דה רומאנדי. אדם ייטס ניצח את הטור של טורקיה, אסטבן צ'אבס ניצח את הקטע ה-8 בטור דה סוויס ומייקל אלבסיני ניצח את מרוץ טרה ואלי וארזינה. בנוסף לכך, סיימון גרנס ניצח את גרנד פרי מונטריאול וגרנד פרי קוויבק. בג'ירו ד'איטליה, זכתה הקבוצה ב-2 ניצחונות כאשר ניצחה את נגד השעון הקבוצתי, ומייקל מת'יוס ניצח את הקטע 6. בוואלטה אספנייה, ניצח מייקל מת'יוס את הקטע ה-3.
קמרון מאייר ניצח עבור הקבוצה את הראלד סאן טור, כשהוא גם מנצח קטע אחד וקיילב יואן מנצח שני קטעים. בטור קוריאה ניצח יואן את המרוץ וב
-4 מתוך 8 קטעים אפשריים, בנוסף לכך ניצח את דירוג הנקודות במרוץ. בחודש יוני, מייקל מת'יוס השיג לקבוצה ניצחון בקטע ה-4 של טור דה סוויס. באוגוסט רשם אדם ייטס את אחד מההישגים הגדולים של הקבוצה באותה העונה ובקריירה שלו עד כה, כשניצח בקלאסיקה סן סבסטיאן.
בוואלטה אספנייה, השיגה שלושה ניצחונות בקטעים (שניים עם אסטבן צ'אבס, אחד עם קיילב יואן). צ'אבס גם סיים 5 בדירוג הכללי. בג'ירו ד'איטליה, ניצחה הקבוצה 2 קטעים, את קטע נגד השעון הקבוצתי ואת הקטע ה-3 עם מייקל מת'יוס. לקראת סוף העונה ניצח צ'אבס בטור אבו דאבי, כשהוא מנצח גם בקטע ה-3 במרוץ.
ב-2016, מיצ'לטון רשמה 4 ניצחונות מ-6 אפשריים בטור דאון אנדר (שניים עם קיילב יואן ושניים עם סימון גרנס). בפריז - ניס, מייקל מת'יוס ניצח את קטע הפרולוג ואת הקטע ה-2. אבל הישגו הבולט באותה שנה היה הניצחון בקטע העשירי בטור דה פראנס.
באפריל רשמה הקבוצה הישג גדול וניצחון שלישי במונומנט בהיסטוריה שלה, כאשר ניצחה עם מת'יו היימן את פריז - רובה. בג'ירו ד'איטליה, ניצח אסטבן צ'אבס את הקטע ה-14 וסיים 2 כללי, אחרי וינצ'נזו ניבאלי. בוואלטה אספנייה, מיצ'לטון זכתה ב-4 קטעים (שניים עם מגנוס קורט נילסן, אחד עם ינס קקולר, ואחד עם סיימון ייטס). ורוכב הGC שלה, אסטבן צ'אבס, סיים במקום ה-3. בנוסף לכך, קיילב יואן ניצח את הקטע ה-8 בטור בריטניה ואסטבן צ'אבס, הוסיף ניצחון בקלאסיקה האיטלקית ג'ירו די לומברדיה. אדם ייטס, ניצח את קטגוריית הרוכב הצעיר בטור דה פראנס וסיים רביעי את המרוץ.
ב-2017, נפרדה מיצ'לטון ממי שהיה אחד מרוכביה הדומיננטיים, מייקל מת'יוס שעבר לסאנווב. קיילב יואן, ניצח 4 קטעים מ-6 אפשריים בטור דאון אנדר. בנוסף לכך השיג 3 ניצחונות בטור בריטניה, קטע בטור של אבו דאבי, קטע בג'ירו ד'איטליה, וקטע בטור של פולין, ובכך הפך לאחד מהרוכבים הכי הישגיים של הקבוצה בעונה זו. מייקל אלבסיני ניצח קטע בטור דה רומאנדי, קטע בוואלטה אל פאייס ואסקו, ייטס גם הוסיף ניצחון בגראן פרמיו מיגל אינדוריאן וניצח את דירוג הצעירים בטור דה פראנס, ואת הקטע ה-6 בפריז - ניס. לוקה מזגץ ניצח עבור הקבוצה את אליפות סלובניה, בעוד סווין טופט ניצח את אליפות קנדה בנגד שעון.