סימו האוהא (בפינית: Simo Häyhä; 17 בדצמבר 1905 – 1 באפריל 2002) היה צלף פיני, שקיבל את הכינוי "המוות הלבן" מידי חיילי הצבא הסובייטי ("הצבא האדום"), לאחר שהרג מעל ל-500 מתוכם. נחשב לאחד הצלפים המוצלחים ביותר בהיסטוריה, אם לא המוצלח שבהם.
ביוגרפיה.
האוהא נולד בפינלנד ב-17 בדצמבר 1905, סמוך לגבול עם רוסיה, והתחיל את שירותו הצבאי ב-1925. לפני כן היה איכר. במהלך מלחמת החורף (1939-1940) בין פינלנד וברית המועצות החל האוהא לשרת כצלף. בטמפרטורה הנעה בין מינוס 20 למינוס 40 מעלות צלזיוס כשהוא לבוש כולו בבגדי הסוואה לבנים הרג האוהא לפחות 505 חיילים סובייטים. לפי הערכה לא רשמית המספר המדויק הוא 542 הרוגים. הרובה שבו השתמש האוהא הוא רובה M28, וריאציה פינית של המוסין נגאן הסובייטי, אשר התאים במיוחד למבנה גופו הקטן (1.6 מטר). הוא העדיף להשתמש בכוונת מתכת פשוטה במקום בכוונת טלסקופית לשם הסוואה טובה יותר (על הצלף להרים גבוה יותר את ראשו בעת שימוש בכוונת טלסקופית, ואור שמש המוחזר מכוונת זו יכול לחשוף את מיקום הצלף). בנוסף להריגותיו כצלף, נטען שהאוהא הרג כ-200 חיילים סובייטים עם תת-מקלע. האוהא הגיע להישגים מרשימים אלו בפרק זמן קצר - 100 הימים שבין תחילת הלחימה ועד פציעתו מאש האויב.
לפני פציעתו ניסו הסובייטים מספר פעמים לחסל אותו, בין השאר תוך שימוש בצלפים משלהם ובאש מרגמות וארטילריה. לבסוף, ב-6 במרץ 1940, הם הצליחו לפצוע אותו בלסתו במהלך קרב. הוא פונה לבית חולים ושב להכרה רק ב-13 במרץ, יום חתימת הסכם שביתת הנשק בין פינלנד וברית המועצות. לאחר המלחמה קודם האוהא מדרגת רב-טוראי לסגן משנה.
לקח להאוהא מספר שנים להתאושש לחלוטין מפציעתו, ולאחר מלחמת העולם השנייה הוא הפך לצייד ומגדל כלבים מצליח. כאשר נשאל ב-1998 כיצד נעשה צלף כה טוב הוא השיב "באימון", ולשאלה האם הוא מתחרט שהרג אנשים כה רבים השיב שעשה מה שנאמר לו לעשות כמיטב יכולתו. הוא בילה את שנותיו האחרונות בכפר קטן בדרום-מזרח פינלנד, סמוך לגבול עם רוסיה.
דרוסוס הצעיר
נדבת החזיר
נדבת החזיר (ברומנית: pomana porcului) היא ארוחה מסורתית, ברומניה, המוגשת על ידי בעליו של חזיר שזה עתה נשחט, בחג איגנאט, בתום העבודה הכרוכה בשחיטת החזיר, צריבת שיערו באש, פירוק הגופה ושימור המרכיבים בצורות שונות.
הארוחה מורכבת מנתחי בשר, שנלקחו מהחלקים השונים של גוף החזיר (בשריר, לב, טחול, כבד, ריאות, בשר מצלע ולחי) וטוגנו באש המדורה (המדורה ששימשה לחריכת שערות החזיר) בכלי בעל דפנות עבות שהכיל שומן חזיר. המנה מוגשת עם ממליגה וחמוצים לכל מי שעזר בעבודות השחיטה והפירוק. יחד עם האוכל מוגשת צויקה מורתחת או יין. הסועדים אוכלים בעמידה ובשתיקה.
אם נותרה עבודת שימור רבה (יש חזירים שחוטים במשקל עד 300 קילוגרמים) ובעלת הבית מזמינה קרובות או ידידות להמשך העבודה, נהוג להגיש ארוחת "נדבת החזיר" גם למחרת החג, אך המנה תהיה הפעם מורכבת מבשר טחון מעורב בקמח או בשר חי קצוץ עם הרבה בצל קצוץ.
מתכונים שונים של "נדבת החזיר" הם מוקד משיכה במסעדות רומניות.
סטארי ראס
סטארי ראס (בסרבית: Стари Рас או Stari Ras - "ראס העתיקה"), שנודעה בעבר כ"ראס" בלבד, הייתה אחת מבירותיה של ממלכת ראשקה (Raška או Рашка) הסרבית שהתקיימה במערבו של חבל הבלקן במהלך ימי הביניים. מהעיר עצמה, ששכנה על גבעה, נותרו שרידים בלבד, ואלה שוכנים כשבעה ק"מ מערבית לעיר נובי פאזאר (Novi Pazar או Нови Пазар) במחוז ראשקה בדרום-מערב סרביה. מאידך כנסיית השליחים פטרוס ופאולוס הקדושים ומנזר ג'ורג'ווי סטופובי שבסביבת העיר השתמרו היטב. בשנת 1979 הוכרזה סטארי ראס, יחד עם מנזר סופוצ'אני הסמוך, כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה.
העיר נוסדה במאה ה-9 או במאה ה-10 במרכזה של ממלכת ראשקה שנוצרה החל במאה ה-7. ייתכן כי המקור לשמה הוא במילה הלטינית "Ardere", שמשמעותה "לנצוץ" או "לבעור", ובמהלך השנים השם השתבש. ההיסטוריון הביזנטי בן המאה ה-6 פרוקופיוס הזכיר את "ארסה" (Arsa) כמבצר שהיה אמור לקום על ידי קיסר האימפריה הביזנטית יוסטיניאנוס הראשון. ראס שכנה בצומת דרכים ומשך שנים רבות היא נחשבה לעיר החשובה בממלכה, אך במהלך המאה ה-13 נהרסה, ככל הנראה בידי המונגולים, וננטשה. בירת הממלכה החדשה נקבעה בסקופיה, כיום במקדוניה הצפונית.
אתרי העיר.
כנסיית השליחים פטרוס ופאולוס הקדושים.
כנסיית השליחים פטרוס ופאולוס הקדושים (Црква светих Апостола Петра и Павла у Расу) והנקרופוליס שלידה, שוכנים בקצה הצפון-מזרחי של נובי פזאר, כ-2.5 ק"מ ממרכז העיר (). היא נחשבת לאחד ממבני הדת העתיקים בסרביה, ונזכרה כמקום מושבו של בישוף כבר במאה ה-10. הנסיך הגדול, או ז'ופאן (župan) סטפן נמאניה (Стефан Немања) הוטבל בה במאה ה-12, כאן הכריז על האמונה הבוגומילית ככפירה, ובה העביר את המלוכה לבנו.
הכנסייה הוקמה במקום בו ניצבה בזיליקה נוצרית קודמת, וצורתה החיצונית היא כשל רוטונדה שממנה בולט אפסיס. עם זאת פנים הכנסייה שונה והיא מעוצבת בצורת חלל מרכזי נושא כיפה, שסביבו ארבע נישות חצי עגולות המסודרות בצורת עלה. אגף לא סימטרי התווסף למבנה מצידו המערבי והצפוני, ובו נמצא בית המקהלה המוגבה מעט. הכנסייה נבנתה משברי אבנים וקירותיה נעדרי עיטורים, למעט נישות המעטרות את הכיפה מבחוץ. סביב הכנסייה שוכן בית קברות מהמאה ה-18 ומהמאה ה-19, וסמוך לה ניצב מגדל פעמונים.
מנזר ג'ורג'ווי סטופובי.
מנזר ג'ורג'ווי סטופובי (Ђурђеви ступови - "עמודי גאורגיוס") ממוקם על גבעה בלב חורשה, כ-3 ק"מ צפונית לנובי פזאר (). המתחם כולל את כנסיית גאורגיוס הקדוש, חדר אוכל, אגף מגורים לנזירים, באר ומכלים לאגירת מים, וכן חומה הקפית שבה קבוע מגדל הכניסה. המנזר הוקם בין השנים 1168-1172, ובשנים 1282-1283 הפך מגדל הכנסייה לקפלה בה נטמון המלך הסרבי סטפן דראגוטין. המקום נחקר ושופץ בין השנים 1960-1982.
הכנסייה עצמה נבנתה בסגנון רומנסקי, ככל הנראה על ידי אדריכלים מערביים, אך הפקסקאות שבתוכה, חלקם במצב של הרס, ביזנטיים בסגנון קומנני. חלק מהפרסקות הועברו אל המוזיאון הלאומי בבלגרד. במבנה ספינה בודדת ובחזיתה נרתקס שמשני צדדיו ניצבו בעבר שני מגדלי פעמונים. שתי קפלות צדדיות קורנות מאולם הכנסייה המרכזי לכיוון צפון ולכיוון דרום, ובצידה המזרחי שלושה אפסיסים, שהאמצעי שבהם גדול משני האחרים.
עוד כוללת ההכרזה את מצודת גרדינה (Gradina) שניצבה בעיר ראס עצמה.
אפנון דופק מקודד
אפנון דופק מקודד (באנגלית: Pulse-code modulation, או בקיצור: PCM) היא שיטה לייצוג דיגיטלי של אותות אנלוגיים.
בשיטה זו, עוצמת האות האנלוגי נדגמת בתדירות קבועה, ואז נשמרת כמילת קוד דיגיטלית, הקרובה ביותר לעוצמה האנלוגית שנדגמה (כימות).
שיטת ה-PCM משמשת כבר שנים להעברה דיגיטלית של שיחות טלפון, כקידוד השמע הנפוץ ביותר בקובצי wav, ובתקליטורים, וגם כקידוד סטנדרטי בפורמטי וידאו (אולם לא נפוץ, בגלל נפחי המידע הגדולים והרצון לדחוס את המידע - לדוגמה: DVD). שימוש נוסף הוא להעברת מידע לטווחים קצרים או בתוך מערכות.
אפנון.
בדוגמה אות סינוסי (באדום) שנדגם וכומת (Quantized) עבור PCM. האות נדגם במחזוריות ועבור כל אחד מהערכים נבחר קוד לפי אלגוריתם מסוים המניב ערכים בדידים כייצוג של האות המקורי אשר ניתן לאחסנו או לעבדו.
עבור האות הסינוסי, המוצג כאן, הערכים המכומתים הם (משמאל לימין): ...14, 15, 15, 15, 14, 13, 11, 9, 8. קידוד הערכים למילות קוד בנות 4 ביטים יהיה (משמאל לימין) :
...1110, 1111, 1111, 1111, 1110, 1101, 1011, 1001, 1000 (לדוגמה: formula_1),
ערכים אילו ניתן לעבד על ידי DSP או לשדרם כפולסים (מכאן למעשה השם) ולרבב אותם עם אותות אחרים כמו שנעשה במשך שנים בטלפוניה בשיטה הנקראת TDM.
מימוש PCM הוא פשוט יחסית וניתן לבצוע על ידי שבב פשוט המכיל ממיר אנלוגי לספרתי (ADC).
פענוח.
שחזור או פענוח האות הוא התהליך ההפוך, המרת זרם הפולסים חזרה למילות קוד, המרתן על ידי ממיר ספרתי לאנלוגי ולבסוף שימוש במסנן מעביר נמוכים LPF כדי להחליק את האות או לסנן את התדרים הגבוהים.
קיימות גם שיטות ספרתיות מתקדמות כמו DPCM, ADPCM ואפנון דלתא.
טירת ספיש
טירת ספיש (בסלובקית: Spišský hrad, - "ספישסקי הראד") היא אחת הטירות הגדולות באירופה והיא משתרעת על שטח של 41.4 דונם. הטירה שוכנת בחבל ספיש (Spiš) שבמחוז פרשוב במזרחה של סלובקיה, בגובה של 634 מטר וכ-200 מטר מעל המישור המקיף אותה. בשנת 1993 הוכרזה הטירה, יחד עם העיירות הסמוכות ספישסקה פודהרדייה וספישסקה קפיטולה, והכפר ז'הרה, כאתר מורשת עולמית. בשנת 2006 ביקרו בטירה כ-170,000 מבקרים, ובמקום צולמו מספר סרטים.
היסטוריה.
הסלע עליו שוכנת הטירה היה נושב כבר בתקופת האבן החדשה באלף ה-5 לפנה"ס, ויישוב מבוצר גדול הוקם במקום על ידי תרבות פוכוב (Púchov) במאה ה-1. הממצאים הארכאולוגיים במקום כוללים שרידי בתי מגורים, בתי מלאכה ומבנה אשר שימש לפולחן, וברי כי כבר בתקופה זו שימשה הטירה כמרכז שלטוני ומנהלי של חבל ספיש.