הרב אמנון יצחק הקים את עמותת "שופר - ארגון להפצת יהדות" בשנת 1986, לאחר ששיתף פעולה עם ארגון ערכים שעוסק בהחזרה בתשובה. במסגרת "שופר" מנהל הרב אמנון יצחק מערכת של החזרה בתשובה ברחבי הארץ והעולם והפצת תוכני יהדות. "שופר" מעסיק מספר קטן של פעילים בשכר וכן מתנדבים.
פעילותו כוללת הרצאות כנסים, והפצת תקליטורים. אמנון יצחק עורך כנסים מדי שבוע באולמי שמחות או באולמי תרבות ברחבי ישראל, וכן בערים מרכזיות באמריקה ובאירופה, ומחלק תקליטורים בחינם, בהם מופיעים תוכני הרצאות של הרב אמנון יצחק. באתר האינטרנט של הארגון קיים מידע רב על פעילויותיו, מאמרים, האזנה וצפייה בהרצאות חיות ושידורים חוזרים ללא תשלום.
"שופר" הציע בעבר מספר תוכניות מנויים, שבמסגרתן מקבלים המנויים קלטות ותקליטורים או זכאות להשתתף באחד משבתות הנופש שהארגון ערך, תמורת התחייבות כספית למטרות הארגון. על פי דוחות שנמסרו לרשם העמותות קיבל הארגון תרומות בסך של כ-5.8 מיליון ש"ח בשנת 2013 כאשר בשנים האחרונות חלה ירידה בהיקף התרומות עקב מאבקו של הרב אמנון יצחק בערבי שירה וזמר חסידי בציבור החרדי, ומאבקו במפלגת ש"ס ורבניה.
הרב אמנון יצחק מדגיש כי על אף שהוא משמש כראש הארגון, הוא איננו חבר בעמותה ואינו מקבל משכורת על פעילותו, ואת הוצאות הרכב והדלק להרצאותיו הוא מממן מכספו הפרטי. עם זאת, במסגרת תביעה משפטית נחשף כי אשתו עובדת בארגון ומקבלת תלוש שכר, בגובה של 33,000 ש"ח לחודש.
היסטוריה.
בשנת ה'תש"ע נשלחו בדואר ללא תשלום למעלה ממיליון תקליטורי 'אנציקלופדיה אטרקטיבית' לבתים בישראל ובהם תוכני הרצאות ושיעורים של הרב אמנון יצחק.
בשנת ה'תשע"ז חולקו בחינם אלפי ספרי 'עולם התשובה' ברחבי הארץ שכוללים דברי תורה, ודיאלוגים של תמלילי הרצאות הרב אמנון יצחק שנעשו באזור השנים 2004-2007.
הארגון הפיץ עלון לפרשת השבוע בשם "גנזי המלך", שחולק בבתי כנסת בישראל. הפצתו הופסקה בשנת 2017. כמו כן הוציא לאור את השבועון החינמי "ארבע כנפות" המיועד למגזר החרדי, שעסק בפוליטיקה ארצית ופוליטיקה חרדית פנימית, והשבועון החינמי "Shofar News" המיועד למגזר החילוני. עיתונים אלו חדלו להתקיים בשלהי שנת 2008 מסיבות תקציביות.
הלוכרומיזם
בכימיה, חומר הלוכרומי הוא חומר המשנה את צבעו בתגובה לשינוי ברמת החומציות. חומרים כאלה משמשים, בין השאר, כאינדיקטורים לרמת החומציות של תמיסות. תגובה זו היא סוג של כרומיזם.
חומרים הלוכרומיים מתאימים לשימוש בסביבות שבהן שינויים ברמות החומציות מתרחשים לעיתים קרובות, או בסביבות בהן השינויים ברמת החומציות הם קיצוניים. חומרים ההלוכרומיים יכולים, למשל, לזהות קורוזיה במתכות.
חלק מהחסרונות של השיטה זו כוללים את התלות ברגישות לצבע של העין האנושית.
דוגמה לחומר שכזה היא הדיו Crystal violet lactone, סוג של דיו לאוקו. בצורת הלקטון שלו הוא חסר צבע, או בעל צבע צהוב חלש, אך בתנאים חומציים המולקולה עוברת פרוטונציה, ומקבלת צבע סגול חזק. דוגמאות נוספות הן פנולפתלאין ותימולפתלאין, חומרים חסרי צבע בתנאים חומציים או נייטרליים, אך בעלי צבע ורוד וכחול (בהתאמה) בסביבה בסיסית.
תורכיה
חיים קוברסקי
חיים קוּבֵּרסקִי (מאי 1923 – 20 באפריל 1997) היה מנהל המחלקה לחינוך ותרבות בעיריית ירושלים, מנכ"ל משרד הפנים ויו"ר הדירקטוריון של בנק המזרחי המאוחד. לאורך השנים השתתף בוועדות ציבוריות מרכזיות רבות. זכה באות אביר איכות השלטון לשנת 1997.
ביוגרפיה.
בצעירותו.
נולד בעיירה רדז'ילוב שבפלך לומז'ה, מחוז ביאליסטוק, פולין בשנת 1923. למד ב"חדר" ובבית ספר עממי פולני. עלה ארצה בשנת 1935. בירושלים למד במכינה של ישיבת מרכז הרב, בישיבה התיכונית "אלומה", בבית המדרש למורים "מזרחי", ובפקולטה למדעי הרוח של האוניברסיטה העברית בירושלים. היה חבר בתנועת הנוער הדתית ברית החשמונאים.
בין השנים 1943 ו-1949 עבד בהוראה ובניהול בירושלים. בשנים 1946-1947 גם היה המו"ל והעורך של הירחון "ילקוט".
עיריית ירושלים.
משנת תש"ט 1949 עבד בעיריית ירושלים. היה בין מקימי מחלקת החינוך וממניחי היסוד למערכת החינוך והתרבות העירונית.
סיים את שירותו בעיריית ירושלים בשנת 1970 בתפקיד מנהל המחלקה לחינוך ולתרבות.
בצד הניהול השוטף של מערכות החובה של החינוך, הניח יסוד לשרותי רשות ביזמה מקומית בתחום החינוך, התרבות, חינוך מבוגרים וכיוצא בזה.
בין המפעלים שהוקמו או הורחבו בירושלים בתקופת כהונתו: החינוך המשלים שהקיף כמעט את כל מערכת החינוך היסודית, תזמורת הנוער העירונית, השירות הפסיכולוגי-חינוכי, מפעל ביעור הבערות, אולפנים ואולפניות להנחלת הלשון, האוניברסיטה העממית, הפעלת "בית העם" כמרכז תרבותי של העיר, כינון הספרייה העירונית והפעילות התרבותית המוגברת בשכונות.
יזם בשנת 1961 את הקמת "יריד הספרים הבינלאומי בירושלים" ועמד בראשו במשך כ-10 שנים.
משרד הפנים.
בשנים 1970-1986 כיהן כמנכ"ל של משרד הפנים, ושימש כיו"ר וחבר בפורומים בין-משרדיים ובין מוסדיים.
בכלל זה יו"ר המועצה הארצית לתכנון ולבנייה, יו"ר רשות פס"ח, יו"ר ועדת המנכ"לים לענייני ירושלים, חבר ועדת המנכל"ים לשרותי רווחה חברתית בשעת חירום, חבר הוועדה הממלכתית לרפורמה בשלטון המקומי, חבר הוועדה לקביעת סדרי עדיפויות בהוצאה הציבורית ובתקציב המדינה, חבר המועצה לתכנון לאומי וחבר בוועדת שירות המדינה.
השתתף כנציג המדינה בפורומים בינלאומיים, בכללם IFHP-הפדרציה הבינלאומית לתכנון ובניה, ארגוןULA, ועידות HABITAT בוונקובר (קנדה) וכן שימש ראש משלחת ישראל בכנס הבין-ממשלתי לאיכות הסביבה שהתקיים בשנת 1977 בטביליסי.
תפקידים נוספים.
בין השנים 1965-1975 שימש חבר מליאת רשות השידור והוועד המנהל שלה. בשנים 1978/9 עמד בראש הוועדה שנתמנתה על ידי הממשלה לבירור נושא הערוץ השני בטלוויזיה בישראל. הוועדה הגישה דו"ח מקיף והמלצות בדבר הקמת הערוץ השני.
עמד בראש צוות המומחים וקבוצת העבודה של ישראל שפעלו במסגרת המשא ומתן עם משלחות מצרים וארצות הברית על האוטונומיה ביו"ש ובעזה.
כן השתתף, במעמד של יועץ, במפגשים שקיימו ראשי המדינות וצוותות השרים בענייני האוטונומיה בשנים הנ"ל.
באותן שנים גם הרצה בחוג למינהל ציבורי, במסגרת תוכנית המ.א. המקצועי, בפקולטה למדעי החברה והכלכלה של האוניברסיטה העברית. משנת 1983 היה מרצה ללימודים עירוניים ואזוריים באוניברסיטה העברית.
היה מועמד להיות מבקר המדינה הרביעי לאחר יצחק טוניק, אך הפסיד ליעקב מלץ.
בשנת 1988 מונה ליו"ר הדירקטוריון של בנק המזרחי המאוחד בע"מ, יו"ר הדירקטוריון של בנק טפחות, וכן יו"ר (או חבר חברות בנות) בשלוחות חו"ל. פרש מתפקידו בקבוצות בנק המזרחי בשנת 1995.
כיהן כיו"ר הוועד המנהל של "יד יצחק בן-צבי" משנת 1987 וכן כיו"ר חבר הנאמנים של "מכון לב"-בית הספר הגבוה לטכנולוגיה ירושלים.
בשנת 1997 זכה באות אביר איכות השלטון כמייצג הרשות המבצעת.
מורשתו.
קוברסקי השאיר אחריו אשה, סוניה, ושתי בנות.
במאי 2007, במלאת 40 שנה לאיחוד העיר ירושלים, החליטה הנהלת יד יצחק בן-צבי לקרוא בשמו את "בית הספר המרכזי ללימודי ירושלים ע"ש חיים קוברסקי".
נציבות שרות המדינה מעניקה כל שנה אות יקיר שרות המדינה ע"ש חיים קוברסקי לעובד צבור מצטיין.פרס זה נחשב ליוקרתי ביותר בשרות המדינה.
בכל שנה עורך משרד הפנים טקס להענקת פרס שר הפנים ע"ש חיים קוברסקי, לרשות מקומית מצטינת.
ביולי 2008 עירית רמת גן החליטה לקרוא ביה"כ מרום נווה ע"ש חיים קוברסקי.
עירית ירושלים קראה על שמו רחוב בשכונת נוף ציון.
חקירה בשני
חקירה בשני (באנגלית: A Study in Scarlet) הוא סיפור בלשי שנכתב על ידי סר ארתור קונאן דויל ופורסם לראשונה ב-1887. בספר זה מוצגת לראשונה דמותו של הבלש הפרטי הידוע שרלוק הולמס, שמאוחר יותר יהפוך לאחת הדמויות החשובות ביותר בספרות הבלשית.
קונאן דויל כתב את הרומן בגיל 27. במהלך התקופה שבה התמחה ברפואה באנגליה הוא הספיק לפרסם מספר סיפורים קצרים במגזינים של אותה תקופה, כגון "לונדון סוסייטי". הסיפור נקרא במקור "סליל החוטים המסובך", ולבסוף פורסם על ידי הוצאת וורד, לוק ושות' ב-1887, לאחר שנדחה מספר פעמים.
קונאן דויל קיבל 25 לירות שטרלינג עבור זכויות היוצרים שלו. הסיפור יצא כספר ביולי 1888 ואביו של קונאן דויל, צ'ארלס, היה המאייר. המהדורה השנייה של הספר הופיעה שנה אחת לאחר מכן ואוירה על ידי ג'ורג' האצ'ינסון. ב-1890 יצאה לאור המהדורה האמריקנית של הסיפור בהוצאת ג'יי. בי. ליפינקוט. במשך השנים שעברו מאז הספר פורסם במהדורות ותרגומים רבים נוספים.
הסיפור, והדמות הראשית בו, לא זכו בהתחלה לתשומת לב מהציבור. כיום ידוע על קיומם של עשרה עותקים בלבד של המהדורה הראשונה ומחירם גבוה ביותר. למרות שדויל כתב 56 סיפורים קצרים שהולמס כיכב בהם, חקירה בשני הוא אחד מארבעה רומנים ארוכים בלבד שנכללים בקאנון המקורי.
בעקבות הרומן הזה פורסם ב-1890 רומן נוסף בשם חותם הארבעה.
עלילה.