התחקיר "11 הנידונים" של שלמה אברמוביץ', על אסירים שמתו במחנה המעצר קישון, היווה בסיס לעלילת הסרט "חובו של אהרון כהן" (בכיכובו של משה איבגי (הבמאית עמליה מרגולין, 1999). הסרט זכה ב- Banff World Television Festival בקטגוריית סרטים לטלוויזיה, במסגרת פסטיבל הסרטים בטורונטו.
התחקיר של אברמוביץ' במוסף "7 ימים" תחת הכותרת "חרפה", עסק בשחיתויות ובמחדלים חברתיים חמורים באתרי הקרוונים, בהם שוכנו עולים ממדינות חבר העמים ומאתיופיה. ממצאי התחקיר היוו טריגר מיידי להקמת מועדוניות באתרי הקרוונים ולהקמת התנועה החברתית "אח-שב", ביוזמת איש העסקים רוני דואק וחברי גרעין מייסד נוספים. התנועה פעלה למען עולים ממדינות חבר העמים לשעבר ואתיופיה ובהמשך, בעקבות רצח ראש הממשלה, יצחק רבין, הפכה לתנועה החברתית ציונות 2000.
ביוני 1996, פרסם ידיעה בה כתב כי "הארגון למימוש האמנה על ביטחון סוציאלי" הפסיד בתביעת לשון הרע אף על פי שזכה. הארגון תבע את העיתון ובית המשפט קבע שהכתבה נתנה דיווח אשר לא רק שאינו מדויק אלא גם אינו הוגן.
לאחר פרישתו מ"ידיעות אחרונות" שימש אברמוביץ כיועץ תקשורת לחברות וארגונים ובהם הנהלת חברת החשמל, וועד עובדי חברת החשמל, חברת התרופות 'תרו', חברות הייטק ועוד והחל בכתיבת ספרים. ב-2004 השיג הקלטה ובה נשמע השר יוסף פריצקי אומר לחוקר הפרטי יעקב אשל שישמח אם ימצא חומר שלילי על עמיתו לסיעה אברהם פורז. הקלטת ותוכנה נחשפו על ידי איילה חסון ב'מבט לחדשות' והביאה לפיטוריו מתפקידו בממשלה ב-13 ביולי 2004 וזאת לבקשת יושב-ראש מפלגתו טומי לפיד.
קריירה כסופר ועורך.
שלמה אברמוביץ' החל לכתוב בגיל 8. שיריו זכו בתחרויות בית ספריות ושולבו באנתולוגיות. אברמוביץ' לימד כתיבה עיתונאית, כתיבה יוצרת ושירה בלימודי החוץ של אוניברסיטת חיפה ובמסגרות פרטיות. אברמוביץ הוא זוכה הפרס לשירה על-שם המשוררת רחל, על ספרו ״שגיאות כתיבה״. אברמוביץ' קיים קשר חברי ומקצועי מתמשך עם המשורר נתן זך, שערך את ספר השירה השני שלו ״נחיתה קשה״ (הוצאת 'תג'). שירים פרי עטו נכללו בספר "מה זאת אהבה?" - שירי אהבה של מיטב המשוררים העבריים בתקופתנו. הספר בעריכת זיסי סתוי ראה אור בשנת 2000 ב"הוצאת ידיעות אחרונות". ספרו "ריקליס - 950 מיליון דולר ב-40 דקות" בהוצאת סטימצקי היה רב מכר, תורגם לאנגלית ונמכר ברשת 'אמזון'. ספרו "היומן הגנוז ממחנה הריכוז ג'אדו" בהוצאת ידיעות ספרים היה רב מכר ואושר לשילוב בתוכניות הלימוד בבתי הספר התיכוניים. מבין ספריו:
הסרט התיעודי על חבורת בורשצ'וב.
במהלך כתיבת ספרו "רומיאו ונוסיה" – אהבתם והתאבדותם של הפרטיזנים יהושוע צוקר ונוסיה צימט, הופק סרט התעודה הייחודי 'תמונה דור 3', (מפיק: עמי גלאם, בימוי: עמליה מרגולין. תסריט ותחקיר: שלמה אברמוביץ') שעסק בחבורת בורשצ'וב. הסרט שהוקרן ב'הוט' ובערוץ 2 הוא מחקר שואה ראשון מסוגו בעולם, שצלל אל תקופת השואה באמצעות סטטוס שהעלה אברמוביץ' לפייסבוק ואשר חשף תעלומה היסטורית, על פרטיזנים שהתאבדו קולקטיבית למען הצלת יהודי העיירה שהסתתרו ביער.
תחקיר הפייסבוק שביצע אברמוביץ', אשר החל בעמוד סטטוסים מצייצים הפך ויראלי והתנהל בתשע שפות ובעשרים ושבע מדינות, על פני חמש יבשות. בזכות המידע שזרם מאירופה, מארצות הברית ומאוסטרליה - נחשף סיפור הגבורה הנדיר בעוצמתו של חבורת בורשצ'וב - 16 פרטיזנים שלחמו נגד חטיבת חי"ר משוריינת של הנאצים והתאבדו בהוראת מפקדם, יהושע צוקר, רגע לפני נפילתם בשבי האס.אס.
הקרב נמשך כארבע שעות. 15 לוחמים ולוחמת אחת בהריון, נוסיה צימט צוקר, שהייתה אשת מפקד הכוח, נלחמו עם רובים מעטים, אקדחים ובקבוקי מולוטוב, נגד כוח עצום של חיילים גרמניים. 1,600 לוחמים, מצוידים במכונות ירייה, התקדמו אל פאתי היער בחסות 4 טנקים, שריוניות ובחיפוי של ירי תותחים. פקודיו של צוקר הצליחו לפגוע באחד הטנקים ולהעלות אותו באש. עשרות רבות של לוחמים גרמנים נהרגו מהירי המדויק שהמטירו הפרטיזנים ממקום המסתור שלהם שהוסווה היטב.
16 גופות מדממות שכבו בשלג בתום הקרב. בשתיקתן הן מנעו את גילוי הסוד שצוקר ביקש לשמור: בעומק היער, במקום שהיה ידוע רק לפרטיזנים, הסתתרו היהודים שנמלטו מגטו בורשצ'וב וחיו בבורות ענק שנחפרו באדמה ונשמרו על ידי הפרטיזנים.
ספוליה
משמר הגבול האוקראיני
משמר הגבול האוקראיני, רשמית שירות משמר הגבול הממלכתי של אוקראינה (באוקראינית: Державна прикордонна служба України) הוא גוף ממשלתי האחראי להגנת הגבולות ועמדות המכס של אוקראינה.
השירות הוקם ב-1991 תחת השם "משמרות הגבול הממלכתיים של אוקראינה", שהפכו לשירות ממלכתי הכפוף לשירות הביטחון של אוקראינה. מייסד משמר הגבול של אוקראינה העצמאית הוא ו.א. גובנקו.
מבנה.
משמר החופים האוקראיני.
משמר החופים האוקראיני, הנושא רשמית את השם "האבטחה הימית" (Морська охорона) אחראי להגנת 1,355 הקילומטרים של הגבולות הימיים מתוך 7,000 הקילומטרים של כלל הגבולות.
משמר החופים מכיל 4 יחידות שיושבות בבּלאקלבה, אודסה, איזמעיל וקרצ'י בהתאמה. בעבר התקיימה חטיבת המשחתות במאריופול בחצי האי קרים וחטיבת המשחתות המיוחדת שבסיסה היה ביאלטה (לאחר סיפוח חצי האי על ידי רוסיה היחידות עברו לאודסה). בנוסף קיימת יחידת "דנייפר", יחידת כוחות מיוחדים של משמר החופים.
מחלקת התעופה (Авіація).
תעופת משמר הגבול היא אחת הזרועות היעילות ביותר בארגון ומכילה שתי טייסות אוויר הפרוסות באודסה וחרקוב. ישנן גם שתי יחידות אוויריות באודסה וקייב (בעבר, היחידה האווירית באודסה התמקמה בסימפרופול).
בקוטובסק ישנה יחידות מסוקים (בעבר הייתה יחידת מסוקים גם בלוהנסק). המחלקה מצוידת במטוסי אנטונוב אוקראיניים ומסוקי מיל רוסיים.
מחלקת המודיעין של משמר הגבול.
מחלקת המודיעין של מג"ב האוקראיני (Прикордонна розвідка) אחראית לאיסוף מודיעין חיוני על הברחות מתוכננות למדינה ופועלת ליידע את הגופים הרלוונטיים במטרה למנוע כל הברחה אפשרית בקנה מידה גדול לאוקראינה.
אז'ן-מלכיור דה ווגואה
מארי-אז'ן-מלכיור, ויקונט דה ווֹגוּאֵה (בצרפתית: Marie-Eugène-Melchior de Vogüé; 25 בפברואר 1848 - 29 במרץ 1910) היה דיפלומט, פוליטיקאי, ארכאולוג וסופר צרפתי.
נולד בעיר הצרפתית ניס. לאחר שירות בצבא הצרפתי במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה הצטרף למשרד החוץ של הרפובליקה הצרפתית השלישית ושירת כדיפלומט בטורקיה ומצרים. לאחר פרישתו בשנת 1882, שימש כנציג מחוז ארדש לאספה הלאומית הצרפתית.
הוא החל לפרסם את מחקריו המדעיים והתרשמותו מהלבנט בכתב העת הצרפתי "כתבים משני עולמות" (צרפתית: "Revue des deux mondes"). בשנת 1888 הוא היה לחבר באקדמיה הצרפתית.
קמיל אנלרט
קמיל אנלרט (בצרפתית: Camille Enlart; 22 בנובמבר 1862 – 14 בפברואר 1927) היה ארכאולוג והיסטוריון צרפתי שמחקריו התמקדו בתקופת ימי הביניים, הוא נחשב חלוץ במחקר ושיטות תיעוד והרבה להשתמש בצילום שהיה טכנולוגיה צעירה.
אנלרט למד רישום וציור בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז ואחרי כן פנה ללימודים בבית הספר הגבוה למדעי ההיסטוריה . את לימודיו סיים בשנת 1889 בהגשת תיזה בתחום האדריכלות הרומנסקית. בשנת 1893 הוא החל לעבוד בספרייה של בית הספר לאמנויות היפות ולאחר מכן לימד ארכאולוגיה בבית הספר המסונף ללובר. ב-1903 מונה למנהל מוזיאון המונומנטים הצרפתים ומילא תפקיד זה יום מותו. בשנת 1910 כובד באות לגיון הכבוד, בשנת 1917 התמנה לעמוד בראש החברה לחקר עתיקות צרפת (Société des antiquaires de France) וב-1925 נבחר לאקדמיה הצרפתית. עניינו באדריכלות הגותית הוביל אותו לארצות הצלבנים במזרח. מחקריו על המבנים הצבאיים והדתיים בממלכת ירושלים (פורסמו בשנים 1925–1928) היוו בסיס לידע המצטבר על אודותיהם.
אנלרט נפטר בפריז בשנת 1927.
התפקדות
הִתפקדות היא פעולת ההצטרפות למפלגה שבאמצעותה אזרח הופך לחבר מפלגה. לרוב, פעולת ההתפקדות מלווה בתשלום דמי חבר שנתיים.
בישראל.
על-פי חוק המפלגות, התשנ"ב-1992 סעיף 20א, "אזרח ישראל שמלאו לו 17 שנים והוא תושב הארץ, המקיים את התנאים שנקבעו בתקנון לחברות במפלגה, רשאי להיות חבר במפלגה, ובלבד שאינו חבר במפלגה אחרת." החוק כולל גם חיילים ואזרחים בשירות המדינה.
דמי החבר במספר מפלגות עומדים על סכום של 40–75 ₪ לשנה. על פי חוק, את דמי החבר חייב כל חבר מפלגה לשלם מכיסו. התשלום יכול להתבצע בכרטיס אשראי או בהוראת קבע לחשבון הבנק האישי של החבר.
לצורך התפקדות יש להגיש למפלגה בקשה מתאימה. לרוב המפלגות יש טופס התפקדות שאותו יש למלא ולהעביר למפלגה. חלק מהמפלגות מאפשרות לבצע את התהליך באתר האינטרנט של המפלגה.
אין חובה על חבר מפלגה להצביע בבחירות לכנסת לרשימה מטעם המפלגה אליה התפקד. עם זאת, ברוב המפלגות נדרש חבר המפלגה להזדהות עם מטרות המפלגה ולהימנע מפעילות שפוגעת בה.
חלק מהמפלגות מקיימות בחירות מקדימות (פריימריס), אשר מאפשרות לכל מתפקד להצביע למועמדים המועדפים עליו לראשות המפלגה ולרשימה, שתרוץ בבחירות הכלליות. רוב המפלגות הקטנות מקיימות ועדה מסדרת לבחירת הרשימה, שתרוץ בבחירות הכלליות, דבר שאינו מעודד התפקדות אליהן.
קיימת תקופת אכשרה עבור מתפקד חדש, עד שיוכל להשתתף בבחירות הפנימיות במפלגה אליה התפקד. תקופה זו יכולה להמשך בין חצי שנה לשנה וחצי.
המוטיבציה להתפקדות.