עד המאה ה-16, הגרפים של הסה נקברו בתוך הכנסייה. בתגובה למהפכת הרפורמציה, פיליפ הראשון, רוזן הסה דאג להוציא מהכנסייה את השרידים של אליזבת ובכך לקטוע את הצליינות מהעיר הפרוטסנטית של מארבורג. כיום שרידיה מוצגים במספר מקומות: מנזר אליזבת בווינה, המוזיאון העירוני בסטוקהולם ובקוסיץ'.
רוב הנזירים ששירתו בכנסייה הפכו להיות פרוטסטנטים ובעקבותיהם גם הכנסייה. לתקופה קצרה במהלך המאה ה-19 נערכו בכנסייה גם מיסות קתוליות, אך במקום אחר מהמיסות הפרוטסטנטיות.
אחרי מלחמת העולם השנייה, נשיא גרמניה לשעבר פאול פון הינדנבורג ואשתו נקברו בכנסיית אליזבתקירכה אחרי ששרידיהם הועברו מיד טאננברג במזרח פרוסיה לשעבר.
כיום נערכים מאמצים לשימור הכנסייה וחידושה. לשם כך הוקם ב-2004 קרן בשם "Stiftung Heilige Elisabeth" שיחד עם העירייה והכנסייה הפרוטסטנטית של הסה-קאסל וואלדק מממנת את התיקונים.
הכנסייה שימשה מודל לכנסייה האפסיקופלית של סנט מרטין ביוסטון, טקסס, שנבנתה ב-2004.
מקורות.
המאמר מתבסס על תרגום המאמר מאנגלית שתורגם מהמאמר בוויקיפדיה הגרמנית " שהתבסס על הספרים הבאים:
שלומי אמונים
שדרות ארלוזורוב
שדרות ארלוזורוב הן שדרה מרכזית בעפולה, שימיה כימי העיר, הקרויה על שם חיים ארלוזורוב. לאורך השדרה ישנן מספר שורות של דקלים מסוג וושינגטוניה חסונה המקנות לשדרה מראה ייחודי. אורכה כשלוש מאות מטרים.
היסטוריה.
האדריכל ריכרד קאופמן שתכנן את עפולה לבקשת קהילת ציון אמריקאית, תכנן אף שדרה זו, שאמורה הייתה לחצות את העיר החדשה מדרום לצפון. דקלי הוושינגטוניה ניטעו לבקשתו של קאופמן עוד בטרם עמדו המבנים בשדרה על תילם, בסמוך להקמת העיר בשנת 1925. בתחילה עמד בצדה המערבי של השדרה החאן הנטוש וההרוס של משפחת סורסוק, שעמד במקום עוד בטרם הוקמה העיר. המבנים הראשונים בשדרה, שהוקמו בצדה המזרחי, היו בית פיינגולד, שהוקם על ידי היזם הבריטי היהודי שלמה פיינגולד, שבנה מבנים דומים גם בנחלת שבעה בירושלים, בטבריה ובשכונת נווה צדק בתל אביב. בית פיינגולד היה מבנה מסחרי בן שתי קומות, בצורת האות L, שמאחוריו חצר סגורה, וחזיתו פונה אל שדרת הדקלים. בחזית הפונה אל שדרת הדקלים הייתה מדרכה מקורה ושדרת עמודים. בקומה הראשונה שכן, בימי המנדט ובימי ראשית המדינה, בית הדואר של עפולה. בקומה השנייה של בית פיינגולד הוקם בשנת 1939 בית קולנוע בשם "קולנוע אביב", שפעל בימי המנדט ובתקופת ראשית המדינה. באמצע שנות ה-60 נפתח הקולנוע מחדש בשם "נווה אור" ופעל בשם זה עד לסוף שנות ה-70. בימיה הראשונים של עפולה שימש בית פיינגולד כמבנה המרכזי בעיר, וכמרכז המסחרי והמנהלי. דרומית לבית פיינגולד הוקם על ידי מאיר שפירא בית מלון בשם "מלון מרכזי שפירא". המלון היה מבנה בעל ארכיטקטורה ייחודית, ובחזיתו הפונה לשדרה שתי קשתות. במלון זה לנו רבים מגדולי היישוב ששהו לילה או יותר בעיר עפולה, ובהם הרב אברהם יצחק הכהן קוק, זאב ז'בוטינסקי, חיים ויצמן וחיים נחמן ביאליק. בזמן מלחמת העולם השנייה הוסב המלון למטה המשטרה והצבא הבריטים באזור, ומאז לא שב לפעול כמלון.
בעת מאורעות תרפ"ט, כאשר עמדה עפולה בסכנה של התנפלות מצד תושבי ג'נין, רוכזו הילדים והנשים בבית פיינגולד, בקומה השנייה או בחצר הסגורה, עד יעבור זעם.
עם תחילת שנות ה-30 נהרס החאן לחלוטין, ובצדה המזרחי של השדרה החלו לקום מבנים נוספים. בצדה הצפוני של השדרה הוקם מגדל המים של עפולה, ובצדה הדרומי בית הכנסת הגדול של עפולה, העטור כיפה. השדרה הייתה עתה בנויה משני צדיה, ורחשה חיים. במקום הוקם אף בית קפה בשם "פנתי" וסניף של בנק קופת מלווה וחיסכון. בקצה הצפוני של השדרה הוקמה כיכר, שנקראה "כיכר אנדרוס" על שם לואיס אנדרוס, מושל הגליל, שנרצח על ידי טרוריסטים ערבים בשנת 1937. עם קום מדינת ישראל הוסב שמה של הכיכר ל"כיכר העצמאות".
בימי מלחמת העצמאות, כאשר הופצצה עפולה על ידי מטוסים עיראקים, נחפרו בשדרה שוחות הגנה לתושבים בין דקלי הוושינגטוניה.
עם קום מדינת ישראל התפתחה עפולה והתרחבה, ונבנו שכונות נוספות - עפולה עילית וגבעת המורה, אך שדרות ארלוזורוב (שכונו בסלנג עפולאי "שדרת הדקלים") המשיכו להיות מרכז החיים של העיר, עד לסוף שנות ה-70. בתקופה זו התייצבה צורתה הסופית של השדרה כשדרה המובילה מ"כיכר העצמאות" ובה מזרקה וקיוסקים בצפון, אל היציאה מעפולה לכיוון כביש הסרגל והאנדרטה לבני עפולה שנפלו בשירות המולדת בדרום השדרה.
ב-30 בספטמבר 1951 אירע שוד מזוין בבנק קטן בשם "קופת מלווה וחסכון" בשדרה. שלושה גברים מזוינים במדי צבא נכנסו באור היום לבנק ושדדו באיומי נשק סכום של 10,000 ל"י (בערכים של היום - כחצי מיליון ש"ח) ונעלמו, עם ג'יפ שהמתין להם, בנסיעה לכיוון דרום בכביש הסרגל. היה זה אחד ממעשי השוד הנועזים שבוצעו במהלך שלוש שנותיה הראשונות של המדינה. כיום רבים מייחסים את השוד למרדכי קידר, שלאחר מכן התפרסם כשהורשע ברצח ושוד של סייען יהודי, בעת ששהה בשליחות המוסד בארגנטינה, פרשה בגינה ישב בכלא שנים רבות. בעת המעשה לא נחשד קידר בפשע, ומעולם לא הועמד על כך לדין.
עם תחילת העלייה ההמונית מברית המועצות לשעבר, בסוף שנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90, הכפילה עפולה את מספר תושביה. השדרה חדלה להיות למקום בילוי מרכזי. התפתחות אזור התעשייה במזרח עפולה, הקמת הקניון שם, והתפתחות אזורים נוספים לבילוי ולמסחר, משכו את תשומת הלב מן השדרה, שגם מראה החיצוני היה רחוק מלהיות זוהר. קולנוע "נווה אור" חדל מלפעול, ועזובה שרתה ברבות מן החנויות ורבים מן הבתים העומדים לצד השדרה.
בשנת 1993 נהרס מלון שפירא (שנרכש על ידי משפחת רודוי, ונקרא "מלון מרכזי"), ולא פעל כמלון מזה עשורים רבים, ובמקומו נבנה מבנה חדש, אשר בחזיתו קשתות המזכירות במידת מה את צורתו הייחודית של המבנה הקודם.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 החלה עיריית עפולה בפרויקט לחידוש פני השדרה. השדרה המחודשת נחנכה על ידי ראש העיר יצחק מירון בשנת 2005. עצי הוושינגטוניה העתיקים נותרו במקומם, אך ביניהם הוקמה גינת נוי, ובה ספסלים. בצדי השדרה הוקמה מדרכה מקורה, והבתים עצמם עברו שיפוץ ושחזור.
בתקופת מחאת האוהלים בקיץ 2011 הוקם בשדרה מאהל מחאה, שריכז את המחאה באזור, והיווה את נקודת הפתיחה להפגנת המונים בה השתתפו מעל עשרת אלפים איש ב-13 באוגוסט 2011.
כיום משמשת השדרה בעיקר למסחר, מצויות בה חנויות רבות לבגדים, נעליים, דברי חשמל וכיוצא בזה. כן פועל בשדרה בית הכנסת של בעלי המלאכה, סניף של בנק הפועלים, מבני משרדים מודרניים, וחנות לקליית גרעיני חמנית.
על אף שלעפולה מספר מרכזים מסחריים, עיקר קסמה של השדרה הוא בשילוב בין הדקלים העתיקים, והחזית שלא השתנתה כמעט מאז סוף שנות ה-30.
וושינגטוניה חסונה
וושינגטוניה חסונה (שם מדעי: "Washingtonia robusta") הוא מין של דקל מסוג וושינגטוניה.
מאפיינים.
מוצאה של הוושינגטוניה החסונה הוא ממקסיקו. גובהה 25 מטרים, ולעיתים נדירות תוכל להגיע ל-30 מטרים, אם כי יש מקור הקובע גובה מרבי של 40 מטר. עלי הוושינגטוניה הם בעלי פּטוֹטֶרת שאורכה עד מטר, וטָרָף שאורכו אף הוא עד מטר. אורכה של התפרחת הוא עד שלושה מטרים, ועליה מספר רב של פרחים קטנים שצבעם לבן-ורדרד בהיר שמדיפים ריח מתקתק.
הפרחים אהובים ביותר על דבורת הדבש ובעונת הפריחה הדקל הומה דבורים בכל שעות היום. מבחינה זו אין לה מתחרה בכל צמחי ארצנו, פרט לעץ הקליסטמון. הדקל פורח החל בחודש מאי וממשיך להוציא תפרחות בחודש יוני ואפילו יולי. כ-15% מהדקלים פורחים בגל שני נוסף ומתון יותר בחודשים ספטמבר עד נובמבר.
הפירות מבשילים על הדקל עד אוגוסט-ספטמבר.
צורת הפרי עגולה, קוטרו כשישה עד שמונה מילימטרים, וצבעו שחרחר. הפרי אכיל, אך הוא אינו בשרני. טעמו מתוק ומזכיר מעט את טעם פרי התמר המצוי. הפרי אהוב על עטלפי פירות ועל ציפורים כמו הבולבול לדוגמה, כמו גם על מכרסמים כמו חולדות ועכברים. סיבה זו יחד עם פריים הטעים הופכת דקלים אלו למוקד משיכה עבור מכרסמים. דבר זה עלול להפוך את הדקל למטרד גדול בסביבה מיושבת. הדבר נכון גם לגבי תמר קנרי ומינים נוספים של דקלים שגזעם אינו חלק ואינו חשוף.
הפתרון לבעיית המכרסמים הוא גיזום יסודי או גילוף של העץ. הגיזום מסיר מן הגזע את כל שאריות כפות הדקל המתות. שאריות אלו נראות כמו "זקן" או "שמלה" (בלשון גוזמי העצים) שמכסה את הגזע. הן מהוות מסתור מצוין למכרסמים, לטאות, תיקנים, נמלים ואפילו נחשים. גיזומן מסלק מסתור זה. גיזום זה הוא חד פעמי והן אינן צומחות מחדש. בעיר חיפה דורס הלילה לילית מצויה מקנן בכפות היבשות.
מין מוכר נוסף בסוג הוושינגטוניה היא הוושינגטוניה החוטית ("Washingtonia filifera"). שני המינים יכולים ליצור בני כלאיים ביניהם. השימוש העיקרי בוושינגטוניה הוא כצמח נוי. כצמח נוי היא נפוצה ברחבי העולם.
על אף ששני מיני העצים דומים מאוד, הוושינגטוניה החסונה היא בעלת גזע מאוד צר (לעומת גזע עבה פי 3 בחוטית), המתרחב מאוד בבסיסו, וגדלה מאוד מהר. בתנאים מיטביים היא מוסיפה עד מטר אחד בשנה. קרובתה החוטית, לעומת זאת, מתאפיינת בקצב צמיחה בינוני.
הוושינגטוניה החסונה עמידה מעט פחות בפני קור מאשר קרובתה החוטית אבל חובבת רטיבות ואפילו מעט מליחות. החוטית מעט רגישה לרטיבות.
שלא כוושינגטוניה החוטית הנמצאת בארצות הברית בטווח שבין אוקלהומה בצפון ויוטה בדרום מזרח, הוושינגטוניה החסונה גדלה בעיקר בקליפורניה, באריזונה, בדרום נבדה ובדרום ניו מקסיקו.