בן דוד שיחק בהפועל ירושלים מעונת 1971/1972 ועד עונת 1985/1986, והיה משחקניה הבולטים של הקבוצה במהלך שנות ה-70 וה-80. הוא היה שותף להישגה הגדול ביותר של הקבוצה כאשר זכתה ב-1973 בגביע המדינה לאחר ניצחון 0-2 במשחק הגמר על הכח רמת גן. בן דוד נחשב לאחד מחלוציה הבולטים בהיסטוריה של הפועל ירושלים, ומוצב בצמרת רשימת מלכי השערים של הקבוצה בכל הזמנים עם 75 שערים בכל המסגרות. על מנהגו להבקיע שערים בנגיחות זכה בתואר "ראש פז".
לאחר פרישתו היה עוזר המאמן של דוביד שווייצר ולאחר מכן מונה למאמן ראשי בעונת המשחקים 1989/90 תחת הדרכתו רשמה הקבוצה ניצחונות מרשימים ב'דרבי' הירושלמי ונגד מכבי תל אביב עטורת הכוכבים, בהמשך שימש כמאמן במחלקת הנוער של הקבוצה. ותחתיו צמחו שחקנים רבים כגון עידן טל, איציק קורנפיין, שי אהרון ועוד
בן דוד עבד במשך שנים בבית החולים הדסה בירושלים, ואף כיהן כישב ראש ועד העובדים של בית החולים. כיום משמש בן דוד כמנהל מקצועי במחלקת הנוער, ומאמן בקבוצת הילדים של הפועל ירושלים.
אנדרס ברינג בריוויק
אנדרס ברינג בריוויק (בנורווגית: Anders Behring Breivik; נולד ב-13 בפברואר 1979) הוא מחבל לאומני קיצוני נורווגי שביצע את מתקפות הדמים בנורווגיה ב-22 ביולי 2011 שכללו את פיצוץ רכב התופת בלב קריית הממשלה באוסלו ואת הטבח באמצעות ירי בבני נוער במחנה הקיץ של מפלגת העבודה הנורווגית באי אוטויה (Utøya). בשתי המתקפות נהרגו 77 בני אדם ומאות נפצעו.
האידאולוגיה הלוחמנית של בריוויק, המזוהה עם הימין הקיצוני, מתוארת במניפסט מקוון "2083 - הכרזת העצמאות האירופית", שהוא עצמו שלח ביום ביצוע המתקפות, כשעה לפני שיצא מביתו, בשם העט אנדרו ברוויק (Andrew Brewick). במהלך חודש יולי הוא פרס את השקפת העולם שלו באשר לשנאת זרים, שכללה תמיכה בדרגות שונות של שמרנות תרבותית, ימין עממי והתנגדות חריפה להתאסלמותה של אירופה ולמוסלמים באשר הם. הוא הביע בעבר תמיכה גם בציונות ובמאבק הישראלי כנגד הפלסטינים, כמו גם במיליטנטיות הסרבית. הוא טען במניפסט שלו כי יש להשמיד את אלי האסלאם, למנוע "מרקסיזם תרבותי", למנוע הפיכת אירופה לאירו ערביה ולשמור את אירופה נוצרית.
לאחר מעצרו, הודיעה המשטרה הנורווגית כי ברייוויק הודה בחקירתו במה שהוא כינה פעולות "נפשעות אך הכרחיות" והכחיש כל אחריות פלילית. בתחילת חקירתו, ב-24 ביולי, טען ברייוויק כי יש לו קשר עם תנועות הימין הקיצוני הנורווגי וטען כי קיימים שני תאי טרור בנורווגיה הפועלים כנגד האסלאמיזם הבינלאומי. המשטרה ומומחים שונים הטילו ספק בטענות אלה אך לא ביטלו אותן לגמרי.
ב-25 ביולי הואשם ברייוויק ב"ערעור/הריסת התפקוד הבסיסי של החברה" וב"יצירת פחד רציני בקרב האוכלוסייה". הוא הואשם בביצוע פעולות טרור על פי החוק הפלילי והוחלט לעצרו בשלב זה למשך שמונה שבועות, כאשר את ארבעת החודשים הראשונים עליו להעביר בצינוק, בהמתנה להמשך ההליכים המשפטיים. התובעים, ממשרד התובע הכללי הנורווגי, שקלו להאשימו בפשעים כנגד האנושות על פי חוק משנת 2008, אשר מהווה את הפשע היחיד בנורווגיה בגינו ניתן לגזור עונש של מאסר עולם.
בריוויק היה עצור במתקן הכליאה אליה, סמוך לאוסלו, ששימש בתקופת מלחמת העולם השנייה את הגסטפו, כשנורווגיה הייתה כבושה על ידי גרמניה הנאצית.
ב-24 באוגוסט 2012 הרשיעו בית המשפט ברצח. בית המשפט קבע שבריוויק היה שפוי בעת המעשה, והוא נידון ל-21 שנות מאסר, העונש המקסימלי במדינה, שבסופן ייקבע מדי חמש שנים אם הוא עדיין מסוכן והאם יש להמשיך את מאסרו.
באוגוסט 2021 נדחתה בקשתו לשחרור מוקדם. הוא הגיש ערעור על ההחלטה, אך בית המשפט פסק שמצבו הפסיכיאטרי לא השתנה, ועדיין יש לו את היכולת לבצע פשעים חמורים חדשים שעלולים לסכן את הסביבה.
ביוגרפיה.
ברייוויק נולד בלונדון, ב-13 בפברואר 1979, הוא בנם של וונצ'ה ברינג (Wenche Behring), אחות בבית חולים, ויינס דוד ברייוויק (Jens David Breivik), כלכלן שעבד כדיפלומט עבור השגרירות הנורווגית המלכותית בלונדון ולאחר מכן בשגרירות בפריז. ברייוויק בילה את השנה הראשונה של חייו בלונדון עד שהוריו התגרשו כשהיה בן שנה. אביו, שלימים נישא לדיפלומטית, נלחם על המשמורת שלו, אבל נכשל. ברייוויק חי עם אמו ואחותו למחצה בקצה המערבי של אוסלו והיה מבקר לעיתים קרובות את אביו ואמו החורגת בצרפת, עד שהתגרשו כשהיה בן 12. אמו נישאה בשנית גם היא, לקצין בצבא הנורווגי.
ברייוויק התחנך בבית הספר סמסטאד לדקדוק, בחטיבת הביניים ריס, בתיכון הארטוויג ניסן ובבית הספר למסחר באוסלו. חברו לכיתה לשעבר סיפר כי הוא היה תלמיד חכם, אשר לעיתים קרובות דאג לאנשים שהיו קורבן להתעללויות. כשהגיע לגיל ההתבגרות, התנהגותו הפכה למרדנית וסוררת יותר. הוא וחבורה מחבריו היו מבלים את לילותיהם באוסלו, בריסוס גרפיטי על קירות בניינים. מאוחר יותר הוא כתב כי כשהוא נתפס לאחר ריסוס כתובות גרפיטי על הקירות, החליט אביו לנתק עמו קשר.
ברייוויק ביקר את שני הוריו על כך שתמכו במדיניות מפלגת העבודה הנורווגית, ואמו הייתה פמיניסטית מתונה.
אביו של ברייוויק, פנסיונר המתגורר בצרפת, אישר כי לא שוחח עם בנו מאז 1995. ביתו בדרום צרפת הוקף שוטרים בעקבות הרציחות שביצע בנו. בתחילה אמרו השוטרים שהם מחפשים את אנדרס ברייוויק במקום, אך בהמשך אמר פרקליט המדינה בחבל קרקסון כי השוטרים הגיעו כדי להגן על ברייוויק האב ואשתו. משרדי ראש העיר המקומי אמרו כי ברייוויק ביקש הגנה מפני הטרדה מעיתונאים. לאחר הפיגוע, יינס ברייוויק צוטט כאומר "אני לא מרגיש כמו אבא שלו", ו"איך הוא יכול רק לעמוד שם להרוג אנשים חפים מפשע רבים כל כך, ולחשוב שמה שהוא עשה היה בסדר? צריך לקחת ממנו גם את חייו. זה מה שצריך לעשות", והוסיף "אצטרך לחיות עם הבושה הזאת למשך שארית חיי". אמו של ברייוויק מסתתרת ומקום הימצאה הנוכחי לא פורסם.
ברייוויק היה פטור מגיוס לצבא הנורווגי ואין לו שום הכשרה צבאית. במניפסט שלו, תיאר ברייוויק איך נמנע משירות החובה שלו בצבא הנורווגי שלוש פעמים, בטענה שלא יקריב את חייו למען מדיניותן של המפלגות הפוליטיות בנורווגיה.
במשך זמן מה עבד ברייוויק בחברה לשירות לקוחות. עמיתו לשעבר בעבודה תיאר אותו כ"עמית יוצא דופן", בעוד חבר קרוב שלו טען כי הוא מצטייר כבעל אגו גדול והיה מתגרה ביוצאי המזרח התיכון ובבעלי מוצא דרום אסייתי. לטענת ברייוויק הוא תכנן את מתקפותיו במשך תשע שנים והחל לחפש מימון כבר בשנת 2002, כשייסד חברה לתכנות מחשבים, עסק שהיה בבעלותו, במקביל לעבודתו בחברת שירות הלקוחות. הוא טען שהחברה שלו גדלה לשישה עובדים ו"מספר חשבונות בנק אוף-שורינג". את המיליון הראשון שלו עשה בגיל 24. מאוחר יותר הוכרזה החברה כפושטת רגל. על מנת לחסוך כסף, הוא חזר לבית אמו. בשנת 2007 היה ברשותו 630,000 קרונות נורווגיות, (כך לפי נתוני רשות המיסים הנורווגית). הוא טען כי עד שנת 2008 הגיע הונו ל-2,000,000 קרונות נורווגיות וברשותו היו תשעה כרטיסי אשראי עם מסגרת אשראי של 26,000 אירו.
ההכנות למתקפת הטרור.
במאי 2009 ייסד ברייוויק חברה חקלאית תחת השם "Breivik Geofarm" שתוארה כחווה חקלאית בעלת זכויות לטפח ירקות, מלונים, שורשים ופקעות. באותה שנה ביקר בפראג בניסיון לקנות נשק בלתי חוקי. הניסיון נכשל וברייוויק החליט להשיג נשק בערוצים חוקיים במקום.
לא הייתה לו שום הכנסה בשנת 2009 והונו הסתכם ב-390,000 קרונות נורווגיות. בינואר 2010 הוא דיווח לרשות המס כי הכנסתו עלתה בהדרגה. כדי לממן את בניית הפצצה הוא מכר באינטרנט תעודות אקדמיות מזויפות והרוויח מכך יותר מ-600 אלף דולר שאותם הסתיר במספר חשבונות בנק ברחבי העולם. ב-23 ביוני 2011, חודש לפני ביצוע המתקפות, הוא שילם על תשעת כרטיסי האשראי שלו כדי לשמור על מסגרת האשראי בזמן שהמשיך בהכנות למימוש תוכניתו.
בסוף יוני או בתחילת יולי 2011, הוא עבר לשטח כפרי שמדרום לאסטה באמוט, מחוז בדמארק, כ-140 ק"מ צפונית מזרחית לאוסלו, שם מיקם את החווה החקלאית שלו. החברה שימשה ככיסוי כדי להשיג כמויות גדולות של דשנים מלאכותיים וכימיקלים אחרים לייצור חומרי נפץ. הספק החקלאי מכר לחברה של ברייוויק כשש טונות של דשן במאי 2011. ברייוויק תכנן ליצור פצצה שתהיה גדולה מספיק כדי לחולל הרס בקנה מידה ניכר ובנה פצצת דשן במשקל של 950 ק"ג.
העיתון Verdens Gang דיווח כי לאחר שברייוויק רכש בדצמבר 2010 נתרן חנקתי כדי ליצור נפץ לפצצה, מספק כימיקלים פולני (באמצעות חנות מקוונת), אשר היה ברשימת המעקב של "המגן העולמי" (ארגון מכס בינלאומי העוקב אחר המסחר בכימיקלים מסוכנים), שמו הועלה ברשימה של 41 נורווגים שרכשו כימיקלים מסוכנים מפולין. הרשימה הועברה לידי מחלק המודיעין של משטרת נורווגיה (Politiets Sikkerhets- Tjeneste - PST). בשיחה עם העיתון, אמר יון פיטייה (Jon Fitje) משירות הביטחון כי לאחר ששירות הביטחון בחן את המידע שנמסר להם, לא נמצא שום סימן חשוד. למרות זאת, שירות הביטחון החליט להאזין לטלפון שלו ולעקוב אחר הדוא"ל, אך רק למשך 24 שעות. האחראי על התיק במחלק המודיעין יצא לחופשה זמן קצר לאחר מכן וברייוויק לא זומן לחקירה ושמו לא הופיע בשום רשימה מודיעינית. ברייוויק המשיך לרכוש חומרים כימיקלים מסוכנים. החוק הנורווגי, קבע כי אם לא מתקבל מידע נוסף תוך 4 חודשים יש למחוק את המידע הקודם והרכישות של ברייוויק לא הגיעו לידי חקירה.
במניפסט שלו ברייוויק תיאר את הניסויים הראשונים שלו עם חומר נפץ מדשן ניטראט, הניסוי היה מוצלח ונערך במיקום מרוחק ב-13 ביוני 2011. עלות ההכנות להתקפות עלתה לו 317,000 יורו.