קנאביס אינדיקה (שם מדעי: "Cannabis indica") הוא מין של קנאביס או תת-מין של קנאביס סאטיבה (C. s. indica), צמח חד שנתי ממשפחת הקנאביים.
טקסונומיה.
בשנת 1785, ז'אן-בטיסט דה לאמארק פרסם תיאור של מין שני של קנאביס, אותו כינה קנאביס אינדיקה. לאמארק ביסס את תיאור המין בעל השם החדש על דגימות צמחים שנאספו בהודו. ריצ'רד אוונס שולטס תיאר את צמח הקנאביס אינדיקה כקצר יחסית, חרוטי, מסועף וצפוף, לעומת קנאביס סאטיבה שתואר על ידו כגבוה ופחות מסועף.
לוראן ק. אנדרסון תיאר את צמח הקנאביס אינדיקה כבעל עלים קצרים ורחבים, לעומת אלו של הקנאביס סאטיבה שאופיינו כארוכים וצרים יחסית.
ייתכן שמקורם של צמחי קנאביס אינדיקה התואמים את תיאורם של שולטס ואנדרסון הוא מרכס ההרים הינדו-כוש. בגלל האקלים הקשה באזור זה (חורף קר מאוד וקיץ חם), קנאביס אינדיקה מתאים מאוד לגידול באקלים ממוזג.
גידול.
צמחי קנאביס אינדיקה רחבי עלים מגודלים באופן מסורתי בהודו, אפגניסטן, בנגלדש ופקיסטן לצורך ייצור חשיש. מבחינה פרמקולוגית קנאביס אינדיקה כצמח תרבות מסורתי מכיל יותר קנאבידיול (CBD) מאשר קנאביס סאטיבה.
אנשים שצרכו זני קנאביס אינדיקה דיווחו יותר על תחושת הרפיה גופנית ופחות על תחושת שיכרון מוחי יחסית לקנאביס סאטיבה. השפעת קנאביס אינדיקה מתוארת בדרך כלל כהרפיה גופנית, ובעלת תכונות מועילות כגון שיכוך כאב, בנוסף ליעילותו לטיפול בנדודי שינה ובחרדה, בשונה מקנאביס סאטיבה שהשפעתו מתוארת כמוחית-נפשית ופחות גופנית.
לילי בן נחשון
לילי בן נחשון אהרן (נולדה ב-1963) היא מעצבת תפאורה ותלבושות ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה וגדלה בירושלים במשפחה דתית מסורתית. מגיל צעיר נשלחה להשתתף בחוגי אמנות במוזיאון ישראל ירושלים ובתיכון למדה במגמת אמנות.
בצה"ל שירתה כמש"קית חוויה ובמקביל למדה לימודי ארץ-ישראל במכון אבשלום, הדריכה בבית ספר שדה חצבה והשתתפה במחקר על ציפורים, עופות דורסים וזנבנים.
בשנים שלאחר שירותה הצבאי למדה באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל בירושלים (1989-1985) וסיימה בהצטיינות (בין מוריה : גבי קלזמר, פנחס כהן גן, דרורה דומיני, נחום טבת, פנחס עשת, דדי בן שאול). בשנת הלימודים השלישית נשלחה לשנת השתלמות באקדמיה לאמנות Rietveld, שבאמסטרדם (1987-8).
עבדה בטלוויזיה החינוכית בתפקיד סט דרסר בשנים 1991-1988; בין השאר לתוכניות זהו זה!, קשר משפחתי, עניין של זמן ולשון המראות.
פרויקט הגמר בבצלאל שעסק במיצב/מיצג, חלל טקס וסאונד הוביל אותה לחפש תחום היכול לשלב את כל המרכיבים האלו ב-1991 נסעה ללמוד עיצוב תפאורה ותלבושות בבית הספר שליד התיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון (כעת נקרא בית הספר לעיצוב לתיאטרון ע"ש מוטלי Motly Theatre design at the Royal National Theatre London) (1991-1993)
באנגליה עיצבה תפאורה להצגות עבור : פסטיבל אדינבורו, התיאטרון המלכותי הלאומי, רויאל שייקספיר קומפני.
בשנת 1994 שבה בן נחשון לישראל. עבודת העיצוב הראשונה שלה בתיאטרון הרפרטוארי הייתה עם הבמאית רביד דברה בהצגה "הסרפד של השכן", בתיאטרון הבימה. מאז מעצבת תפאורה ותלבושות לתיאטראות הקאמרי, הבימה, החאן, חיפה, בית ליסין, באר שבע, אורנה פורת והמדיטק; להקות המחול בת שבע וענבל ולכוריאוגרפיות של רות זיו אייל, רונית זיו, מאמי שימיזאקי. עבדה גם עם התיאטרון הערבי-עברי ביפו והקאמרטה הישראלית ירושלים; עיצוב אמנותי בסרטו של ניצן גלעדי "זוגיים דמה" (2007).
הייתה חברה בוועדה האמנותית של פסטיבל עכו (2008-2004). שימשה כלקטור מטעם פסטיבל עכו באירוע חשיפה לתיאטרון אנגלי בפסטיבל אדינבורו בשנים 2007,2005.
לימדה עיצוב חלל ופיסול במחלקה לתקשורת חזותית באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל בשנים 1998-1997.
מאז 2012 מלמדת במגמה לעיצוב במה בבית הספר לתיאטרון בסמינר הקיבוצים.
השתתפה בתערוכות קבוצתיות במוזיאון תל אביב, בביתן הלנה רובינשטיין, בבית האמנים בירושלים ובקוואדריאנלה של פראג בשנים 1999, 2007, 2011.
2017-18 משתתפת בתוכנית העמיתים של מכללת עלמא.
רשימת הפקות כרונולוגיות.
בכל ההפקות לילי בן נחשון עיצבה תפאורה
נברשת
נברשת, או בלועזית: שַנדֶליר (מצרפתית עתיקה, דרך השפה האנגלית: chandelier), היא אמצעי תאורה, בעיקרו, הנתלית לרוב בתוך חדר או חלל מבנה, ובמקביל, משמשת גם לעיצוב ומתן סגנון לחלל בו היא תלויה. נברשות נתלות בעיקר על התקרה, אולם לעיתים, הן נתלות גם על כותליו הפנימיים של החלל.
היסטוריה.
הנברשות הראשונות יוצרו עבור המעמד העליון ולארמונות המלכים, החל מהמאה ה-15, ואמצעי התאורה בהן היו נרות. בהתחלה, יוצרו הנברשות מברזל, ברונזה ונחושת, ובהמשך, עם התפתחות וגילוי הזכוכית, גם מקריסטל ומזכוכית מורנו. כיום, ברוב הנברשות, אמצעי התאורה הוא חשמלי (נורות), אולם ניתן עדיין למצוא נברשות של נרות, בעיקר בעיצוב אירועים וכתפאורה בסרטים ובהצגות.
עם התפתחות התעשייה, גם נברשות עברו לייצור תעשייתי המוני, וממוצר שהיה נחלת העשירים בלבד הוא הפך לנחלת הכלל. חלק מהנברשות עדיין מיוצרות בעבודת יד, וממגוון גדול של חומרים, כגון: קריסטל, זכוכית, מתכת, פלסטיק, נחושת, ברונזה וכו'.
שרקרק אירופי
רצח הספורטאים באולימפיאדת מינכן
אהבה במחשבה
אהבה במחשבה (בגרמנית: Was nützt die Liebe in Gedanken) הוא סרט גרמני בבימויו של אכים פון בוריס. הוא יצא לאקרנים בגרמניה ב-24 בנובמבר 2004. הסרט מבוסס על מקרה אמיתי שנודע כ"טרגיית הנערים בסטגליץ".
תקציר.
עלילת הסרט מתרחשת בברלין בשלהי שנות ה-20 של המאה ה-20. בסצנת הפתיחה, פול מתושאל בידי המשטרה בנוגע למכתב שכתב, לאחר מכן הסרט חוזר לאחור והאירועים שהובילו את פול לתחנת המשטרה נחשפים לצופה.
פול הוא משורר צעיר וביישן ממעמד הפועלים שמאס בבדידות. חברו, גנטר, הוא אריסטוקרט והומו מוצהר, המאוהב בבחור בשם האנס. בסוף שבוע אחד, פול מתארח בביתו של גנטר בזמן שהוריו נעדרים. פול מתאהב באחותו של גנטר, הילדה, שמנהלת רומן עם האנס למורת רוחו של אחיה. במהלך הסרט פול וגנטר מנהלים שיחות על אהבה, ומסכימים ביניהם שאם לא יוכלו לממש את אהבותיהם, יתאבדו יחדיו.
גנטר מארגן מסיבה בסוף השבוע במהלכה משתכרים הנערים, פול מבין שהילדה לא מעוניינת בו ושוכב עם אלי, חברתה של הילדה ושכנתם שמאוהבת בו. אל המסיבה מגיע גם האנס, שמנשק את גאנטר, אך בהמשך כשהוא נמצא עם גאנטר והילדה, הוא בוחר בה, וגאנט עוזב את המקום.
האנס מבלה עם הילדה את הלילה שאחרי המסיבה, ובינתיים פול וגאנטר מחליטים להוציא את תוכניתם לפועל. הם נשארים ערים כל הלילה וכותבים את מכתבי ההתאבדות שלהם, אך כשמגיע הבוקר פול חוזר בו מהחלטתו, וגאנטר יורה בהאנס ומתאבד. הסרט מסתיים בחזרה לחקירה של פול ובסצנת המשפט שלו.
תהיי איתי
"תהיי איתי" הוא האלבום החמישי של המוזיקאי והזמר-יוצר הישראלי גבע אלון (והראשון שהקליט בשפה העברית), אשר יצא בדצמבר 2014 בהפקתו המוזיקלית של עמיר לב.
גבע אלון הלחין וכתב את כל שירי האלבום, כשבחלק מהשירים השתתף בכתיבת המילים גם המוזיקאי עמיר לב שהפיק מוזיקלית את האלבום וחתום עם אלון ונגני האלבום על העיבודים. שירי האלבום אישיים ומתארים חוויות אישיות של אלון מילדותו ומחייו הבוגרים. מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי כתב על האלבום: "גבע אלון בעברית אינו שונה במהות מגבע אלון באנגלית. החוכמה היא להישמע אותנטי בכל שפה. לשם כך נזקק לעמיר לב. הראשים דיברו. הלבבות נפגשו, והתוצאה בסך הכל – עוצמתית ומחלחלת".
הפקת האלבום התבצעה הודות למימון המונים דרך אתר הדסטארט, באמצעותו הצליח אלון לגייס למעלה מ-130 אלף שקלים ששולמו על ידי יותר מ-1,270 תומכים. לקראת גיוס המימון פרסם אלון: "לאורך כל הזמן הזה, התפתחה אצלי תחושה חדשה. משהו שלא הכרתי. אולי משהו ששכחתי שהיה בי. עשיתי כבר הרבה אלבומים, כל אחד מהם משקף נקודה בזמן בשבילי ואני מאד גאה בהם. אבל עכשיו אני מוצא את עצמי חושב שהם היו כמו חזרות לקראת המופע המרכזי ושהאלבום הזה הוא בעצם האלבום הראשון שאני עושה. כמו תסריט שמישהו כתב מראש ואני רק מטייל בתוכו בחוסר מודעות".
רשימת השירים באלבום.
כל המילים והלחנים: גבע אלון (מלבד היכן שמצוין אחרת)
אקו פארק (ספר)
אקו פארק (באנגלית: Echo Park) הוא רומן מאת מייקל קונלי, שיצא בעברית בשנת 2009 בהוצאת מודן. גיבור הספר הוא גיבורו הקבוע של פרקר, בלש המשטרה הארי בוש. זהו הספר ה-12 בסדרת הספרים שכתב קונלי אודותיו.
עלילת הספר.
עלילת הספר נפתחת כאשר בלש המשטרה הארי בוש, גיבורו הראשי של קונלי, חוקר מחדש תיק רצח רצח משנת 1993. גופתה של מרי גסטו מעולם לא נמצאה, ובוש לא הצליח לסגור את התיק. בשנת 2006 התובע המחוזי, ריק אושיי, מציע עסקת טיעון לחשוד בסדרת רציחות. בתמורה להמתקת גזר הדין מעונש מוות למאסר עולם הסכים הרוצח, ריינרד וייטס, להתוודות על רציחות נוספות ובהן מרי גסטו. בוש, שבעברו שירת בצבא ארצות הברית כלוחם ביחידה מובחרת של "עכברושי מנהרות" ולחם במלחמת וייטנאם, נדרש לאמת את סיפורו בטרם תתבצע עסקת הטיעון, לתמרן בין שתי חקירות ולהתמודד עם נבלים מסוגים שונים ובכלל זה שוטרים מושחתים, שיכורים, סחטנים ואנשי החברה הגבוהה.
הרפגוס
הרפגוס, (המאה ה-6 לפנה"ס) היה מצביא מדי ששרת את אסטיאגס מלך מדי, אולם בגד בו וסייע לכורש מלך פרס.
ביוגרפיה.
חייו של הרפגוס אפופים בערפילי האגדה. המקור היחיד אודות חייו הוא ההיסטוריון היווני הרודוטוס, שחי מאה שנה לאחר מכן, וכתביו נחשבים לרוב למפוקפקים.