כלי מתכת נחשב לכלי רק אם משמש לצורך כל שהוא, כמובן. לפי חידושו של רבי יוחנן גם כלי הנועד להשמיע קול נחשב לכלי. בתלמוד מובא כי כלי העשוי לנוי ולתכשיט נקרא גם הוא כלי אך רק לנוי אדם, ולא לנוי בהמה.
גזירת טומאה ישנה.
חכמים גזרו שכל כלי המתכת, גם אם ניתכו ועשו מהם כלי שוב, יחזרו לטומאתם הישנה. המקור הראשוני לתקנה זו נמסר על ידי רב יהודה בשם רבו רב:
בתלמוד הובאו שתי דעות הלכתיות בגדר התקנה, ופרשנויות שונות לסיבת התקנה בהתאם לגדריה:
חקירה למדנית מופיעה באחרונים, האם כאשר הכלים נשברו פקעה מהם הטומאה ונעשו טהורין אלא שזו חוזרת כאשר נעשו מהם כלים חדשים, או שמא התקנה הייתה שהתוצאה תישאר גם כאשר הכלים נשברו למרות שאינם כלים והטומאה אינה חלה למעשה כי אינה נוגעת לשום דבר. יש שכתבו שהתקנה היא שהטומאה תחזור ותחול למרות שנפקעה בשעה שנשברה, כראיה הביאו את המשנה האומרת שכאשר שלומציון המלכה חזרה ותיקנה את כליה תיקנו חז"ל שיחזרו לטומאתם הראשונה, ולמרות שבשעה שהכלים נשברו היה זה לפני התקנה ואז בוודאי לא חלה טומאה על כלים שנשברו.
כלי עץ, עור ועצם.
כלי עץ וכלי עור וכלי עצם הם כלים הנקראים "כלי שטף" - כלים שניתן לטהרם בטבילה. בשונה מכלי מתכת שגם "פשוטיהם" - כלים שאין להם "תוך" מטמאים, הרי שפשוטי כלי עץ, עור ועצם טהורים ורק מקבליהם טמאים. כמו כן, בשונה מכלי מתכת, לא רק כאשר הכלים נשברו הם טהורים, אלא שאם חזר ועשה מהם כלים הם נטמאים רק מכאן ולהבא ולא חוזרת עליהם טומאתם הישנה.
כלי חרס וכלי נתר.
בכלי חרס קיימים כמה דינים מיוחדים, המבדילים אותו מכל שאר הכלים, דינים אלו קיימים גם בכלי נתר. מדובר בחומר רך שמותך במים ועשוי לניקוי כעין בורית, העשוי מאדמה מסוימת.
א. הם מקבלים טומאה אם הגורם המטמא נכנס לתוכם, ואפילו לא נגע בהם כלל, אלא רק שהה בחלל שבתוך הכלי ("נטמא מאווירו"). כמו כן, כלי חרס שנטמא, מטמא כל מזון שנמצא בתוכו, גם אם לא נגע בדפנות הכלי. האוכל שבתוך הכלי שבתוכו, נטמא גם הוא מפני שגם הוא בתוך הכלי הטמא, אך אם דפנות הכלי האמצעי עולות למעלה מכלי החרס הטמא, הוא חוצץ בפני הכלי שבתוכו, וזה לא נטמא, מפני שהכלי שבתוך האמצעי נחשב ל"תוך תוכו".
לכלל זה יש סייג יסודי האומר כי תוך כלי חרס יטמא רק אוכל או משקאות, אך לא אדם שבתוכו או כלים, ואין אומרים שבכך שהאוכל נטמא מאוויר הכלי חרס נחשב הדבר כאילו כל הכלי מלא בטומאה ממשית. לפעמים תיתכן אפיזודה מעניינת: בתוך הכלי שבתוך הכלי חרס יהיה אוכל, ומכיוון שהכלי האמצעי לא חצץ בפניו מכיוון שדפנותיו של החיצון היו גבוהות יותר מדפנותיו, המשקה נטמא, למרות שהכלי עצמו לא נטמא, אך המשקה שנטמא יטמא את הכלי האמצעי, כך שהכלי חרס יטמא את הכלי שבתוכו בעקיפין.
לגבי נגיעה בגב כלי חרס, יש הבדל בין האופן שבו הכלי נטמא לבין האופן שבו כלי טמא מטמא דברים אחרים: אם דבר טמא נגע בגבו של כלי חרס טהור - הכלי נשאר בטהרתו. לעומת זאת, אם מזון טהור נוגע בגבו של כלי חרס שכבר נטמא - המזון נטמא. לדין זה שכלי חרס אינו נטמא מגבו, יש השלכה על הלכות "טומאת אהל" במת. כשיש מת בבית - נטמא כל מה שבבית, פרט למזון הנמצא בכלי חרס אטום ("מוקף צמיד פתיל"). מכיוון שאינו נטמא מגבו - הוא חוצץ בפני הטומאה מלהיכנס לכלי.
ב. כלי חרס לעולם איננו נעשה "אב הטומאה", גם אם נטמא ממת, וגם אם הוא משמש למשכבו או מושבו של הזב (אלו שני האופנים בהם כלים אחרים יכולים להיות אב הטומאה).
ג. לאחר שכלי חרס נטמא - אי אפשר לטהר אותו בטבילה במקווה, ורק אם ישבר - השברים טהורים, כי כעת אינו "כלי" כלל. שאר הכלים יכולים להיטהר על ידי טבילה במקווה.
כלי זכוכית.
כלי זכוכית, אף שאינם כלולים במיני הכלים שהתורה הזכירה שמקבלים טומאה, חכמים גזרו עליהם שיקבלו טומאה. בראשונים קיימת מחלוקת בשאלה האם ניתן לטהר כלי זכוכית במקווה. גזירה זו מתוארכת לימי יוסי בן יועזר, במאה השנייה לפנה"ס. ככל הנראה, גזירה זו נועדה להמשיך את הקו העקרוני שקיים בתורה, לפיו כלים שימושיים מחומרים נאים מקבלים טומאה. השערה נוספת טוענת שזכוכית ניתנת למיחזור, כלומר ניתן לקחת זכוכית שבורה ולהתיכה על מנת ליצור כלי חדש. בכך דומים כלי זכוכית לכלי מתכת ולכן הרחיבו החכמים את נוהלי טומאת כלי מתכת גם לכלי זכוכית. במחקר ההיסטורי רווחת הדעה, שהגזירה על כלי זכוכית נועדה למנוע את השימוש בהם, וזאת משום שהיו מיוצרים על ידי גויים בארץ, אך השערה זו תלויה בהנחה שלא ניתן לטהר כלי זכוכית במקווה.
בתלמוד מובא פירושו של ריש לקיש, שהסביר כי הסיבה לגזירה הטומאה על כלי זכוכית נעוצה בדמיונם המעשי לכלי חרס, שכן כלי זכוכית נעשים מהחול. מסיבה זו גם אין מועלת לכלי זכוכית טהרה במקווה.
התחבטו חכמי האמוראים, לפי פירושו של ריש לקיש, מדוע אין כלי חרס מטמאים מגבם - חלקם החיצוני - בדומה לכלי זכוכית.
גישה אחת אומרת, שלכלי זכוכית יש גם דמיון מסוים לכלי מתכת בכך שניתן לחזור ולעשות מהם כלי לאחר שנשברו על ידי התכת הזכוכית, ולכן גזרו גם טומאה על גבם של הכלי זכוכית בדומה לטומאת כלי מתכת. על פרשנות זו נשאלה שאלה בתלמוד מדוע אין על כלי זכוכית גזירת טומאה ישנה האומרת כי אם התיכו את הכלי לאחר שנטמא ויצרו ממנו כלי חדש הוא חזר לטומאתו הראשונה, ועל כך הוסבר כי גזירת טומאה ישנה היא תקנת חכמים, ואין עושים גזירה לגזירה, שהרי כל טומאת זכוכית היא מדברי חכמים. בנוסף, הוסבר כי "פשוטי כלי זכוכית" אינם מטמאים למרות שפשוטי כלי מתכת מטמאים, כדי להבדיל בין טומאה זו של מדרבנן לטומאה מדאורייתא, כדי שלא יבואו להתייחס לטומאה זו כאילו הייתה טומאה מהתורה וישרפו בגללה תרומה וקדשים.
גישה שנייה של רב אשי אומרת שהסיבה שכלי זכוכית מטמאים מגבם היא משום שכלי זכוכית הם שקופים ונראים תוכן כגבן, ולכן חשוב גם ה"גב" כ"תוך".
כלי פלסטיק.
אחרונים התלבטו בשאלת טהרת כלי פלסטיק, חומר שלא היה ידוע לחז"ל. ההתלבטות לגבי פלסטיק מול מגוון חומרים שלא הוזכרו בעבר ולכן אינם חייבי טבילה הייתה כי ניתן למחזר פלסטיק כמו זכוכית ומתכת. גדולי הדור פסקו כי אין לטבול כלי פלסטיק.
וואקה וואקה
אליפות העולם בטניס שולחן
אליפות העולם בטניס שולחן (באנגלית: World Table Tennis Championships) היא תחרות טניס שולחן עולמית, בחסות הפדרציה הבינלאומית לטניס שולחן (ITTF). באליפות תחרות קבוצתית ו-5 טורנירים אישיים, ליחידות, ליחידים, לזוגות נשים, לזוגות גברים ולזוגות מעורבים (נשים וגברים). לראשונה נערך האירוע בשנת 1926 בלונדון, בריטניה. משנת 1928–1957 נערך האירוע בכל שנה למעט בתקופת מלחמת העולם השנייה (האליפות חודשה בשנת 1947). משנת 1957 האליפות נערכת בכל שנתיים. משנת 2000 נערכת אליפות נפרדת לקבוצות בכל שנתיים, בשנה שבה לא נערכת אליפות אישית וזוגות.
באליפויות העולם הראשונות שלטה נבחרת הגברים של הונגריה באופן ברור וזכתה ב-12 תארים. לפני מלחמת העולם השנייה בלטה נבחרת הנשים של צ'כוסלובקיה עם 3 תארים ולאחר המלחמה שלטה נבחרת הגברים של צ'כוסלובקיה עם 4 תארים (בסך הכל 9 תארים, גברים ונשים).
בין השנים 1926 ל-1957 שחקני טניס שולחן יהודים, מהונגריה, רומניה, אנגליה, צ'כוסלובקיה, פולין, אוסטריה, גרמניה זכו ב-223 מדליות באליפויות העולם, מהן 170 אישיות ו-53 במסגרת של נבחרות לאומיות, רובן לפני מלחמת העולם השנייה שקטעה את ההישגים של שחקני טניס השולחן היהודים. הגדולים מכולם היו ויקטור ברנה מהונגריה (22 מדליות זהב, מהן 5 אישיות, שיא של כל הזמנים) ואנג'ליקה רוזיאנו מרומניה (17 מדליות זהב, מהן 6 אישיות רצופות, שיא של כל הזמנים).
בשנות ה-50 נבחרת הנשים של רומניה בכיכובה של אנג'ליקה רוזיאנו היהודייה זכתה ב-6 תארים. במקביל החלה שליטה של נבחרת הגברים והנשים של יפן שזכתה ב-12 תארים בשנות ה-60. משנות ה-70 החלה שליטה מוחלטת של נבחרות הנשים והגברים מסין שזכו ב-40 תארים. לתקופה קצרה בשנות ה-90 זכתה נבחרת הגברים של שוודיה ב-4 תארים. בשנים 2017–2019 זכה מה לונג מסין 3 פעמים ברציפות בתואר אלוף העולם.
גביעים.
ישנם 7 גביעים שונים הניתנים לזוכים בקטגוריות השונות בכל אירוע וניתנים בכל שנה ושנה.
אריק סנואו
אריק סנואו (באנגלית: Eric Snow; נולד ב-24 באפריל 1973 בקנטון, אוהיו) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדת הרכז. כעת הוא איש עסקים ופרשן בערוץ NBA TV.
קריירת כדורסל.
סנואו התחיל את קריירת הכדורסל שלו בתיכון בקנטון, שבאוהיו. זכה בתואר ה-MVP בכל שלוש שנותיו בתיכון. בסיום התיכון עבר סנואו לאוניברסיטת המדינה של מישיגן.
בסיום המכללה נבחר סנואו במקום ה-43 בדראפט 1995 בידי מילווקי באקס. סנואו הועבר מיד לסיאטל סופרסוניקס. בעונת הבכורה שלו בסיאטל קלע סנואו 2.7 נקודות בממוצע למשחק ב-43 משחקים. קבוצתו הגיעה לגמר הפלייאוף והפסידה שם לשיקגו בולס. ממוצע הנקודות של סנואו בפלייאוף היה 0.2 בלבד. בעונתו השנייה לא חל שינוי במעמדו הקבוצתי, והוא שיפר את ממוצע הנקודות שלו ל-3.0 במשחק. אחרי 17 משחקים בעונתו השלישית בסוניקס הועבר סנואו לפילדלפיה 76' תמורה לבחירת דראפט בסיבוב השני.
בפילדלפיה השיג ממוצע שיא של דקות עד אז (18.0 למשחק) וממוצע של 3.9 נקודות למשחק. בעונתו השנייה בפילדלפיה הפך סנואו לפותח קבוע בחמישייה, כשהוא משפר את ממוצעי הנקודות והדקות שלו בצורה משמעותית (8.6 נקודות ב-35.8 דקות, כמעט כפול מממוצע הדקות שקיבל בעונה שעברה). בעונתו השלישית בפילדלפיה המשיך סנואו לפתוח בחמישייה. למרות שממוצע הנקודות שלו ירד ל-7.9 השיג סנואו שיא קריירה בממוצע אסיסטים, 7.6 במשחק.