שטרות של 5 דולר הוכנסו לראשונה לשימוש בשנת 1989, נשאו את הדיוקן של ג'וזף ג'נקינס רוברטס אשר היה הנשיא הראשון של ליבריה, שטרות אלו כונו בשם "שטרות ג'זף ג'נקינס רוברטס". בשנת 1991, שטרות דומים לאלו הונפקו אך במקום הדיוקן של ג'וזף ג'נקינס רוברטס היה שם "Liberia's arms". שטרות אלו כונו "השטרות החופשיים". בשנת 1997, שטרות חדשים הונפקו בערכים של 5, 10, 20, 50 ו-100 דולר. והם בשימוש גם כיום.
הקרן הממשלתית לעסקים קטנים ובינוניים
קרן ההלוואות בערבות מדינה לעסקים קטנים ובינוניים בערבות מדינה היא כלי סיוע ממשלתי לעסקים קטנים ובינוניים, הפועלת מתוקף החלטת ממשלה, החל מאוגוסט 2003.
מטרת הקרן היא לסייע להקמת עסקים חדשים, ולסייע לעסקים קיימים, אשר ישנה הצדקה כלכלית לקיומם ויש להם פוטנציאל להתפתח וליצור מקומות עבודה חדשים לישראלים בישראל. הקרן מעמידה הלוואות בערבות מדינה לעסקים קטנים בעיקר ובינוניים בסכום של עד 8 מיליון ש"ח לעסק, בערבות מדינה של בין 70 ל-85%, באמצעות מספר בנקים מסחריים: בנק אוצר החייל, בנק הבינלאומי, בנק לאומי, בנק מזרחי ובנק מרכנתיל דיסקונט. בעבר פעלו בקרן גם בנק הפועלים ובנק פועלי אגודת ישראל. ערבות המדינה מיועדת לפתור את כשל השוק, לפיו רוב מוחלט של האשראי במשק ניתן למספר מצומצם של לווים גדולים, בעוד העסקים הקטנים והבינוניים הם רוב העסקים הפעילים. הבנקים נמנעים לעיתים להעניק לעסקים קטנים אשראי, בין השאר כתוצאה ממחסור בביטחונות, בעיה שאותה הלוואות בערבות המדינה יכולה לפתור. תהליך קבלת הלוואות בערבות מדינה לעסקים קטנים כרוך בבדיקה כלכלית של גוף כלכלי מקצועי, והחלטת ועדת אשראי המשותפת עם נציגי הבנק.
היסטוריה.
קרנות המימון הממשלתיות הלוואות בערבות מדינה לעסקים קטנים החלו לפעול בארץ בתחילת שנות ה-90, בעקבות העלייה הגדולה מברית המועצות לשעבר, הממשלה באמצעות משרד התמ"ת הקימה את הרשות לעסקים קטנים, ואת הקרן לעידוד עסקים קטנים הלוואות בערבות מדינה, קרן שפעלה בין 1993 ל-1999, והעניקה הלוואות לעסקים בערבות מדינה באמצעות שבעה בנקים מסחריים. בשנים אלו הוענקו למעלה מ-3,000 הלוואות בסכום כולל של כ-670 מיליון ש"ח. מנגנון הפעילות היה מבוסס על ערבות מדינה בשיעור של בין 70% ל-100% מסכום ההלוואה, ערבות שמומשה במידה והעסק הוגדר כחדל פירעון. שיעור הדיפולט הגבוה (כ-30%), ומנגנון ניהול קרן לא יעיל, הביא להפסקת פעילותה.
בנובמבר 2001 המליצה ועדת ההיגוי של הקרן על הקמת הקרן להון חוזר, קרן שתוקצבה ב-100 מיליון ש"ח, ופעלה במשך שנה, מאוגוסט 2002 ועד אוגוסט 2003. הקרן פעלה באמצעות שני בנקים בלבד, בנק דיסקונט ובנק אוצר החייל, והתאפיינה בהיקפי פעילות נמוכים מאוד, שכללו אישור כ-100 הלוואות בלבד בסך של כ-20 מיליון ש"ח.
ב-1 ביולי 2003, החליטה הממשלה בישיבתה כקבינט חברתי כלכלי על הקמת קרן חדשה לסיוע לעסקים קטנים, שתחליף את הקרנות הקודמות, במגמה ליישם את לקחי העבר בקרנות, הקרן תוקצבה ב-250 מיליון ש"ח, באמצעות פיקדון מדינה ממונף (פי 5) של 50 מיליון ש"ח, סכום הפיקדון משמש גם עבור בטוחה להחזר ההלוואות. לקרן מונה גוף מנהל מקצועי, חברת ייעוץ כלכלי שזכתה במכרז החשב הכללי למתן השירותים, המתאם את הפעילות בין הבנקים המסחריים לממשלה, מבצע את ניתוחי האשראי לעסקים המבקשים, ומנהל את הפעילות האדמיניסטרטיבית.
בשנה הראשונה לפעילותה פעלה הקרן דרך בנק אוצר החייל בלבד, ומסוף 2004 גם דרך הבנק הבינלאומי, כאשר תקציב ההלוואות גדל משמעותית, הן באמצעות פיקדון נוסף של המדינה לבנק הבינלאומי, והן באמצעות הגדלת המינוף על הפיקדונות הקיימים לפי 6.25. במהלך 2006 צירף החשב הכללי את בנק מרכנתיל דיסקונט לבנקים המסחריים הפעילים בקרן, על מנת לתת מענה הולם יותר לבעיות נגישות המגזר הערבי להלוואות במסגרתה.
בדצמבר 2008 הודיע משרד האוצר כי פנה לבנקים כדי להרחיב את הקרן בעוד כ-200 מיליון ש"ח, במכרז זכה בנק אוצר החייל. על פי תנאי המכרז מועמדות ההלוואות עם ביטחונות של עד 25%. כמו כן הועמד תקציב של 62 מיליון ש"ח לקרן ליישובים בעוטף עזה, אשר נדרשים לביטחונות של עד 10% בלבד.
ב-2009 הוקמה קרן חדשה הלוואות בערבות מדינה המיועדת לעסקים בינוניים, בעלי מחזור גבוה מ-22 מיליון ש"ח, במכרז להפעלת הקרן זכו בנק מרכנתיל, אוצר החייל ובנק הפועלים.
ב-2011 צורף בנק פועלי אגודת ישראל לקרן הלוואות בערבות מדינה, לצורך חיזוק העסקים הקטנים במגזר החרדי.
ב-2012 פרסמה המדינה מכרז חדש לבנקים בו אוחדו הקרנות לעסקים קטנים וליצואנים, בו זכו הפועלים, מזרחי, אוצר החייל ומרכנתיל, שיוכלו להעמיד בהתאם לתנאי המכרז אשראי בערבות מדינה בהיקף של 4.25 מיליארד ש"ח אשראי לעסקים קטנים ובינוניים.
באוקטובר 2015, על רקע החשיבות הגבוהה שרואה הממשלה בשימור ופיתוח ענף החקלאות בישראל ומתוך הבנה כי לאוכלוסיית החקלאים צורכי מימון ייחודיים, הוחלט על הקמת מסלול הלוואות ייעודי לחקלאים במסגרת הקרן. במסגרת מסלול זה נדרשים החקלאים לביטחונות מופחתים בשני סוגי הלוואות: לזמן קצר, עד 350 אלף ש"ח, וכמו כן הלוואה לזמן ארוך, בדומה להלוואת במסלולים אחרים המוצעים לעסקים שאינם מתחום החקלאות.
העסקים של ערביי ישראל השתלבו היטב בכל תחומי הפעילות העסקיים במדינת ישראל, והם מהווים מרכיב מרכזי בבקשות שמוגשות לקרן הלוואות בערבות מדינה לעסקים קטנים בעיקר ובינוניים, הבקשות המוגשות הן לכל המסלולים של הלוואות בערבות מדינה: השקעה ורכישת ציוד לעסק, הרחבת עסקים במסלולים של הון חוזר, והלוואות לפתיחת עסק חדש.
נתונים.
מספטמבר 2003 ועד דצמבר 2011 אישרה קרן הלוואות בערבות מדינה לעסקים קטנים הלוואות לכ-6,500 עסקים קטנים בהיקף כולל של כ-2.2 מיליארד ש"ח, והקרן לעסקים בינוניים אישרה הלוואות לכ-650 עסקים בסך של כ-2 מיליארד ש"ח.
עד יוני 2011, הקרן סייעה לשימור של כ-62,000 מקומות עבודה, ויצירת כ-15,000 מקומות עבודה חדשים.
מחודש מרץ 2016 ועד דצמבר 2018 אישרה הקרן לעסקים הלוואות לכ-9,062 עסקים ממגזר העסקים הקטנים בהיקף של 3 מיליארד ש"ח, וכ-457 הלוואות למגזר העסקים הבינוניים בהיקף של 1.1 מיליארד ש"ח.
הקרן לעסקים קטנים
השושלת האוטוניאנית
פרנג'ליקו
פריץ רימן
פריץ רימן (בגרמנית: Fritz Riemann; 2 בינואר 1859, פולין - 25 בנובמבר 1932, גרמניה) היה שחמטאי גרמני.
קריירה.
רימן היה תלמידו של אדולף אנדרסן בעיר ורוצלב. בשנת 1876 ניצח בדו-קרב את ארנולד שוטלנדר 5-0.
בשנת 1879 הגיע רימן למקום החמישי בלייפציג (אליפות גרמניה הראשונה, ניצח: ברטולד אינגליש), והגיע למקום השני בתחרות וסלבורן. בשנת 1880 הגיע למקום השני, אחרי לואיס פאולסן בתחרות בראונשויג, ובברלין סיים בתיקו דו-קרב עם אמיל שאלופ +2 -2 =2 (+ ניצחונות –הפסדים = תוצאות תיקו).
בשנת 1881 חלק מקום 13-14 בתחרות ברלין (אליפות גרמניה השנייה, ניצח: ג'וזף הנרי בלקברן).
בשנת 1883 חלק מקום 6-7 בתחרות נירנברג (האליפות השלישית, ניצח: שמעון אברמוביץ וינוור).
בשנת 1885 חלק רימן מקום 8-9 בתחרות המבורג (האליפות הרביעית, ניצח: איזידור גונסברג), ובאותה שנה סיים בתיקו דו-קרב עם ארנסט פלשיג +5 -5 =0) בעיר ורוצלב. בשנת 1888 חלק מקום ראשון עם קורט פון ברדלבן בתחרות לייפציג.
כתב ספר:
Riemann, Fritz: Schach-Erinnerungen des jüngsten Anderssen-Schülers. Mit vielen Diagrammen im Text und einem Bildnis des Verfassers. de Gruyter, Berlin und Leipzig 1925.
סוסה (עיר)
סוּסַה (בערבית: سُوسَة, בצרפתית: Sousse, סוּס), היא העיר השלישית בגודלה בתוניסיה. סוסה שוכנת בחוף המזרחי של תוניסיה (המוכר בשם סאחל, ساحل), לחופי מפרץ חממת בים התיכון, כ-140 ק"מ דרומית לבירה תוניס, והיא מכונה באופן לא רשמי "בירת הסאחל של תוניסיה". בשנת 2004 התגוררו בעיר 173,047 תושבים, ובאזור האורבני שלה נמנו באותה עת 432,171 תושבים. שם העיר הוא ככל הנראה ממקור ברברי, וערים בעלות שמות דומים נמצאות בלוב ובמרוקו. בשנת 1988 הכריז ארגון אונסק"ו על רובע המדינה בעיר כעל אתר מורשת עולמית.
היסטוריה.
העת העתיקה.
היישוב המוכר הקדום ביותר שניצב במקום בו שוכנת סוסה, הוא העיר הפיניקית הדרומטה (Hadrumete, שמשמעותה כנראה "הדרומית"), שנוסדה במאה ה-11 לפנה"ס. הדרומטה המוכרת יותר בשמה הלטיני הדרומטום (Hadrumetum) נמנתה עם היישובים הפיניקיים החשובים בצפון אפריקה והיא נוסדה לפני קרתחדשת שהכניסה את העיר תחת חסותה במאה ה-6 לפנה"ס. במלחמות הפוניות ניצבה הדרומטום, ששמה הפך עם השנים ל"הדרומנטום" (Hadrumentum) לצידה של רומא, וכך נחסך ממנה גורלה של שכנתה קרתגו. העיר שגשגה תחת שליטתה של האימפריה הרומית בשל הנמל שלה ובזכות מיקומה בלב האזור הפורה של הסאחל התוניסאי, והקיסר טראיאנוס העניק לה מעמד של קולוניה. כלכלת העיר נסמכה על הפקת שמן זית, אולם בשנת 238 החריב אותה הקיסר גורדיאנוס השני לאחר ששימשה כמוקד למרד קפליאנוס, מושל הפרובינקיה הרומית נומידיה. בשנת 297 הפך הקיסר דיוקלטיאנוס את העיר לבירתה של הפרובינקיה החדשה ביזקנה והיא זכתה לתקופת שגשוג נוספת. סוסה אף הייתה למקום מושבו של בישוף.
ימי הביניים.