הופעת הבכורה של הייד-וייט הייתה ב-1922 במחזה "Tons of Money" שהוצג באי וייט. אחר כך החל לעבוד בקביעות על הבמה בסדרת קומדיות בהפקת תיאטרון אלדוויץ' בלונדון. ב-1932 הצטרף לסיבוב הופעות בדרום אפריקה, וב-1934 שיחק בהופעת הבכורה שלו בקולנוע בסרט "Josser on the Farm". ב-1941 הופיע בקומדיה של ג'ורג' פורמבי "Turned Out Nice Again". ב-1949 שיחק בתפקיד משנה בסרט "האדם השלישי". בשנות החמישים של המאה העשרים הופיע בקביעות בסרטי קולנוע בריטים. הסרט "Two-Way Stretch" מציג את הצד השובב של הדמויות שגילם בתקופה זו. בין 1962 ל-1965 כיכב הייד-וייט בתסכיתי רדיו קומיים בשם "The Men from the Ministry".
הוא המשיך להופיע על במת התיאטרון, וב-1951 שיחק לצדם של לורנס אוליבייה ושל ויוויאן לי במחזות "קיסר וקלאופטרה" ו"אנטוניוס וקלאופטרה". עוד הופיע בתיאטראות ברודוויי והיה מועמד פעמיים לפרס טוני לשחקן הטוב ביותר. בשנות השבעים והשמונים של המאה העשרים השתתף בתוכניות הטלוויזיה "Buck Rogers in the 25th Century", בפרק הפיילוט של הסדרה "בטלסטאר גלקטיקה" ובסיטקום "The Associates".
הייד-וייט שיחק בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה "קולומבו" בכיכובו של פיטר פאלק. מקום ההתרחשות של הפרק הראשון "Dagger of the Mind" משנת 1972 היה בבריטניה, ובו המפקח קולומבו מבקר בסקוטלנד יארד, אבל בניגוד לשחקנים האמריקאים ששיחקו לצדו, הייד-וייט לא היה יכול להשתתף בצילומים בבריטניה בגלל בעיות מיסוי שלו. לכן הסצנות בהשתתפותו צולמו בקליפורניה. הופעתו השנייה בסדרה "קולומבו" הייתה בפרק "Last Salute to the Commodore" משנת 1976. באותה שנה היה הייד-וייט אורח בתוכנית "אלה הם חייך" בהנחייתו של איימון אנדרוז.
חיים אישיים.
ב-17 בדצמבר 1927 התחתן הייד-וייט עם בלאנש הופ אייטקן, שחקנית שהייתה ידועה בשם הבמה בלאנש גלין, והייתה מבוגרת ממנו בעשר שנים. לבני הזוג נולד בן אחד. בלאנש נפטרה ב-1946 בגיל 53. ב-1957 התחתן הייד-וייט בשנית עם השחקנית אתל דרו. הם היו נשואים עד מותו ב-1991. לבני הזוג נולדו שני ילדים ובהם השחקן אלכס הייד-וייט.
הייד-וייט נפטר ב-6 במאי 1991 ב-Motion Picture Country Home בוודלנד הילס שבלוס אנג'לס מהתקף לב. גופתו הוחזרה לאנגליה ונקברה בקבר משפחתי בבית קברות בבורטון על המים שבגלוסטרשייר.
וילפריד הייד וייט
רוקטמן (סרט)
רוקטמן (באנגלית: Rocketman) הוא סרט ביוגרפי-מוזיקלי, המבוסס על חייו של המוזיקאי אלטון ג'ון. את הסרט ביים דקסטר פלטשר, ונכתב על ידי לי הול. בסרט מככבים טארון אגרטון בתפקיד אלטון ג'ון, ג'יימי בל, ריצ'רד מאדן, ברייס דאלאס הווארד, צ'ארלי רואו, ג'מה ג'ונס, קיט קונור וסטיבן מקינטוש.
הסרט אינו סרט ביוגרפי אופייני, בכך שאינו מציג את השירים בסדר כרונולוגי ובכך שקיימים בו אלמנטים של פנטזיה: "לקחנו חופש עם האמת", אמר כוכב הסרט טארון אגרטון.
הסרט הופץ בבריטניה החל מ-24 במאי 2019, ובארצות הברית ב-31 במאי 2019 על ידי סרטי פרמאונט.
הסרט זכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר על השיר "(I'm Gonna) Love Me Again" בטקס פרסי אוסקר ה-92.
תקציר העלילה.
הסרט מספר את סיפור חייו של אלטון ג'ון, על רגעי השיא והשפל שלו (בהתמכרויותיו השונות). בראיון משותף עם טארון אגרטון בתוכנית בוקר טוב אמריקה אמר ג'ון שהסרט עוסק גם בצדדים הקשים שבהצלחה שלו, ושהגיע להכרה בצורך לבקש עזרה:
הפצה.
הטריילר הראשון של הסרט יצא לאור ב-1 באוקטובר 2018.
הקרנת הבכורה נערכה בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-16 במאי 2019.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
עלי ג'מעה
יחסי וייטנאם–סן מרינו
יחסי וייטנאם–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
הסכמים דיפלומטיים.
בין הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו נחתמו הסכם שני הסכמים דיפלומטיים רשמיים:
האמירויות
לאה ברינג
לאה ברינג (נולדה בשנת 1957) היא אתלטית ישראלית בעבר, אלופת ישראל בזריקת דיסקוס (1980, 1983, 1984 ו-1985) ובהדיפת כדור ברזל (1980, 1981, 1984 ו-1985) ובעלת 6 מדליות מהמכביות (1977, 1981 ו-1981), מהן 3 כסף ו-3 ארד.
ביוגרפיה.
ברינג גדלה בפתח תקווה והתאמנה בקבוצת הפועל כפר סבא בהדרכתו של אמנון גור.
באליפות ישראל שנערכה בווינגייט בתחילת יולי 1974 זכתה ברינג במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.01 מטר, אחרי מירה בולבה נהפועל עמק חפר (12.36 מטר) ולפני דורית מאיה ממכבי תל אביב (10.27 מטר).
בתחרויות האתלטיקה של המכביה העשירית שנערכו ביולי 1977 זכתה ברינג בשתי מדליות, כסף וארד, מדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.59 מטר, אחרי מירה בולבה (13.06 מטר) ולפני פרלה כהן (11.14 מטר) ומדליית ארד, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 32.86 מטר, אחרי מירה בולבה (43.78 מטר) ויפה סלמון (38.12 מטר).
באליפות ישראל שנערכה בתחילת יוני 1978 זכתה ברינג בשתי מדליות כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.12 מטר, אחרי מירה בולבה (13.38 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 39.06 מטר, אחרי מירה בולבה (44.18 מטר).
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון רמת גן בתחילת יולי 1979 זכתה ברינג בשתי מדליות כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 13.44 מטר, אחרי מירה בולבה (13.80 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 42.90 מטר, אחרי מירה בולבה (44.76 מטר) ולפני תמר חקיה מהפועל עמק חפר (35.22 מטר).
אלופת ישראל.
באליפות ישראל שנערכה במכון וינגייט בסוף יוני 1980 זכתה ברינג בשתי מדליית זהב, בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 13.89 מטר, התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים באותה העת, אחרי השיא הישראלי של מירה בולבה שנקבע שנתיים קודם לכן, 13.96 מטר, לפני מירה בולבה (13.42 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 42.68 מטר, לפני מירה בולבה (40.70 מטר) ותמר חקיה (38.36 מטר).
באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי 1981 זכתה ברינג בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 13.59 מטר, לפני מירה בולבה (13.16 מטר) ונטף דנדורף מהפועל ירושלים (11.38 מטר) ומדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 42.26 מטר, אחרי מירה בולבה (43.50 מטר) ולפני רעיה זוננפלד מהפועל ירושלים (34.76 מטר).
שבוע לאחר מכן, בתחרויות האתלטיקה של המכביה האחת-עשרה שנערכו ביולי היא זכתה בשתי מדליות כסף, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 42.20 מטר, אחרי סינדי דורשלג (43.30 מטר) ולפני שרון מיטניק (41.30 מטר), שתיהן מארצות הברית ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 13.11 מטר, אחרי שרון מיטניק שקבעה שיא מכביה חדש של 13.96 מטר ולפני מירה בולבה (13.00 מטר).
בתחרויות האתלטיקה של כינוס הפועל ה-12 שנערכו במאי 1983 זכתה ברינג במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאת השנה של 13.50 מטר וסיימה במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 41.16 מטר.
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון הדר יוסף ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 43.38 מטר, לפני מירה בולבה (42.26 מטר).
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השתים-עשרה שנערכו ביולי 1985 זכתה ברינג בשתי מדליות ארד, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 37.70 מטר, אחרי סינדי דורשלג שקבעה שיא מכביה חדש של 48.14 מטר ולוריין אנדראוס מארצות הברית (45.44 מטר) ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.51 מטר, אחרי לוריין אנדראוס שקבעה שיא מכביה חדש של 14.65 מטר וסינדי דורשלג (13.60 מטר).
יחסי טג'יקיסטן–סן מרינו
יחסי טג'יקיסטן–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת טג'יקיסטן לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
הסכמים דיפלומטיים.
בין רפובליקת טג'קיסטן לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו נחתם הסכם דיפלומטי אחד בלבד:
יחסי טורקמניסטן–סן מרינו
יחסי טורקמניסטן-סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שלא מתקיימים בין רפובליקת טורקמניסטן לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו עקב חוסר אינטרסים בניהול כאלו מצד שתי המדינות. אזרחים סן מרינזיים מעטים ואחדים בשנה מגיעים לטורקמניסטן לביקורים וטיולים, וגם מהם נדרשת אשרה ותשאול ביטחוני מקיף ביותר. גם סן מרינו מצידה סוגרת את שעריה בפני אזרחים ותיירים טורקמנים, אם וכאשר מעטים כאלו מגיעים, אם בכלל.
נציגויות דיפלומטיות.
כאמור, בין שתי המדינות אין יחסים דיפלומטיים, אך ישנו קשר בין הלאומים הסן מרינזים והטורקמנים, לפיכך יש צורך בנתינת שירותים קונסולריים לאזרחי המדינות. שירותים קונסולריים של שתי המדינות ניתן לקבל בשגרירות הקרובה ביותר של המדינה השנייה - השגרירות הסן מרינזית במונגוליה, והשגרירות הטורקמנית באיטליה.
בריידי באר
ד"ר בריידי רוברט באר (Brady Robert Barr) הוא זואולוג אמריקאי המתמחה בהרפטולוגיה (חקר הזוחלים והדו-חיים) ומגיש תוכניות טבע. הוא עובד של נשיונל ג'יאוגרפיק ומנחה את התוכנית Dangerous Encounters with Brady Barr בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק WILD.
באר נולד בפורט וורת' שבטקסס, ארצות הברית. הוא קיבל תואר ראשון בהוראת המדעים מאוניברסיטת אינדיאנה ועסק במשך זמן מה כמורה לביולוגיה בבית ספר תיכון. ב-1997 הוא סיים דוקטורט בזואולוגיה באוניברסיטת מיאמי. הוא התמחה בחקר זוחלים עם דגש על נשיכות ותנינאים. באר זכה לפרסום כהרפטולוג (חוקר זוחלים) הראשון שלכד ובדק את כל 23 מיני התנינאים החיים כיום. הוא כתב מספר ספרי זואולוגיה, מדע פופולרי וספרי ילדים העוסקים בידיעת הטבע ובשימורו.