בשנת 1998 החל בליצר להגיש תוכנית ראיונות בימי ראשון, שנקראה "מהדורה מאוחרת עם וולף בליצר". תוכנית זו נצפתה בלמעלה מ-180 מדינות ברחבי העולם עד להורדתה בינואר 2009. התפקיד הראשון שלו כמגיש חדשות היה בשנת 1999 בתוכנית ה-BBC, "דה וורלד טודיי", ובשנת 2000 החל להגיש תוכנית חדשות משלו, "וולף בליצר מדווח". בשנת 2004 הוא נבחר מטעם CNN להיות המנחה הראשי של סיקורי הבחירות לנשיאות ותוצאותן, כולל בפריימריז, ומאז אוגוסט 2005 הוא המנחה הקבוע של התוכנית "חדר מצב", תוכנית אקטואליה בת שעתיים בסגנון תוכניות האקטואליה המשודרות בשעות הערב בארצות הברית. תוכנית אקטואליה נוספת בת שעה המשודרת בצהריים ברשת CNN הבינלאומית נקלטת גם בישראל. בליצר גם מנחה עימותים נשיאותיים של הרשת.
חייו האישיים.
בליצר מתגורר עם רעייתו לין גרינפלד בבת'סדה, מרילנד, הסמוכה לוושינגטון, ולו בת אחת, אילנה בליצר גנדלמן (ילידת 1981).
בוקמול
מקס עמנואל מנדלשטם
מקס עמנואל מנדלשטם (ברוסית: Эммануил Макс Мандельшта́м) (16 במאי 1839 – 18 במרץ 1912, קייב) היה פעיל פוליטי יהודי-רוסי, מראשי הטריטוריאליסטים היהודים. מנהיג "חובבי ציון" ברוסיה בשנות ה-80 של המאה ה-19, רופא עיניים ומנהל בית החולים לרפואת עיניים בקייב.
קורות חיים.
מנדלשטם נולד באחת משתי קהילות זאגר שבצפון ליטא. אביו, משה יחזקאל מנדלשטם, היה רב הקהילות ריגה וקייב, ונטען כי אילן היוחסין שלו מגיע עד רש"י. אחותו, סופיה, היא אמה של רחל המשוררת.
למד גרמנית וצרפתית מאחיו הגדולים בנימין ולאון. בשנת 1850, בגיל 12, עבר עם אביו לווילנה ולמד שם בגימנסיה.
בשנת 1854 סיים את הגימנסיה בווילנה והחל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת טרטו.
המשיך באוניברסיטת חרקוב וסיים כרופא ב-1860.
היה הסטודנט היהודי הראשון לרפואה ברוסיה.
השתלם ברפואה כארבע שנים בבית החולים בעיר צ'רניהיב ומשם עבר לברלין ב-1864 על מנת להמשיך בלימודיו. שם למד רפואת עיניים אצל פרופ' פון גרפה (Albrecht von Graefe) ופתולוגיה אצל פרופ' רודולף וירכו.
המשיך בלימודים באוניברסיטת היידלברג אצל הרמן פון הלמהולץ ושימש משנת 1866 כעוזרו של אלכסנדר פגנשטכר (Alexander Pagenstecher) בבית החולים שלו לרפואת עיניים בוויסבאדן.
בשנת 1868 שב לרוסיה והשתקע בקייב.
מנדלשטם שימש כעוזרו של פינסקר וכך הכיר את הרצל. בספרו אלטנוילנד, יעד הרצל לבן דמותו הבדיוני ד"ר אייכנשטם את תפקיד הנשיא הראשון של החברה היהודית החדשה בארץ ישראל.
היה חבר הקונגרס הציוני (מהראשון עד השביעי), שימש כסגן יו"ר בקונגרס הציוני השני.
על אף היותו מראשוני חובבי ציון ועקב אמונתו בדחיפות מציאת פתרון טריטוריאלי ליהודים, בעיקר לאחר שנכח באירועי פוגרום בקייב ב-1905, פרש מההסתדרות הציונית אשר דחתה פתרון טריטוריאלי שאינו דווקא בארץ ישראל והצטרף להסתדרות הטריטוריאליסטית היהודית (יט"א).
מנדלשטאם ראה ביהודי מזרח אירופה אוכלוסייה מנוונת מבחינה גופנית ותרבותית שהגירה היא הדרך לשיקומה
לאחר מכן ניהל את המשרד להגירה יהודית בקייב, שניסה להקים התיישבות יהודית במסגרת תוכנית גלווסטון בטקסס, ארצות הברית.
מקס מנדלשטם נפטר בקייב.
על שמו רחוב בתל אביב.
הוצאת גוונים
מאכס מנדלשטאם
הוצאת טרקלין
גיורא אנטמן
גיורא אנטמן (נולד ב-15 בנובמבר 1962) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער.
קריירה.
אנטמן החל לשחק כדורגל בגיל 9 בקבוצת הילדים של הפועל חיפה. בנעוריו שיחק בנבחרות הנוער השונות, וכשעלה לקבוצת הבוגרים הועדף על פניו השוער יעקב אסייג. כשעזב אסייג בתחילת עונת 1983/1984 הובא במקומו השוער בומה ויינברג שהוחזר לקבוצה לאחר שפרש ממשחק פעיל. באמצע העונה עזב אנטמן להפועל בית שאן שהייתה באותה עת בתחתית הליגה הארצית (אז הליגה השנייה). בתום העונה נשארה הקבוצה בליגה, ואנטמן שב להפועל חיפה. בעונת 1984/1985 סיימה הפועל חיפה במקום החמישי ואנטמן זכה בתואר "שוער העונה". בעונה שלאחר מכן הושעה בגלל דרישתו להעביר את משחקי הבית של הקבוצה חזרה לאצטדיון קריית חיים.
בעונת 1986/1987 הושאל אנטמן להפועל תל אביב. לאחר הפסד ליגה אחד הורד לספסל על ידי מאמנו דוד שווייצר, הוחלף באריה אלטר, ולאחר מכן עבר לשחק בהפועל עכו.
לקראת עונת 1987/1988 הציעה לו מכבי חיפה להצטרף לשורותיה במקום אבי רן שנהרג, אולם אנטמן כבר חתם על חוזה בהפועל באר שבע אותה אימן אז ניסים בכר. באר שבע דורגה בתום העונה במקום השלישי ואנטמן זכה בפעם השנייה בתואר "שוער העונה". בתום העונה עבר למכבי חיפה, ובמדיה שבר אנטמן שיא ישראלי כשלא ספג שער במשך 1,003 דקות רצופות (שיא שנשבר בעונת 2019/2020 על ידי דניאל טננבאום, שוער מכבי תל אביב). בתום אותה עונה זכתה הקבוצה באליפות. לאחר שתי עונות חזר לשמש שוער משנה, כשלקבוצה הובא שוער הרכש הרוסי ויקטור צ'אנוב. אנטמן שותף במשחקים ספורים ולאחר הזכייה בדאבל בעונת 1990/1991 עזב לבית"ר ירושלים מהליגה הארצית. אנטמן היה שותף לעליית בית"ר ירושלים בחזרה לליגה הראשונה, ובעקבות יכולתו הטובה אף זומן לנבחרת ישראל וערך בשורותיה שתי הופעות בינלאומיות.
כשתמה תקופת חוזהו בבית"ר ירושלים שב אנטמן להפועל חיפה בעונת 1992/1993, ממנה עבר להפועל כפר סבא בעונת 1993/1994. לאחר ירידת הקבוצה לליגה השנייה חזר לקדנציה שנייה בבית"ר ירושלים, ואת הקריירה סיים במכבי עכו ב-1996.
לאחר הפרישה.
עם פרישתו עבר אנטמן קורס מאמני כדורגל, והחל לשמש מאמן שוערים במכבי חיפה. בין השוערים שהתאמנו תחתיו: ניר דוידוביץ', תום אלמדון, דודו אוואט, ואבי פרץ. ב-2012 מונה על ידי אלי גוטמן למאמן השוערים של נבחרת ישראל במקומו של אלכסנדר אובארוב, ולקראת עונת 2012/2013 עזב את מכבי חיפה, ועבר לשמש כמאמן השוערים של הפועל באר שבע. לאחר עונה אחת בבאר שבע, חזר אנטמן למכבי חיפה במאי 2013. ביוני 2017 סיים את תפקידו במועדון, ובספטמבר הצטרף לצוות האימון של קרלה בלסטרס בראשות רנה מלנסטיין. בינואר 2018 שב לתפקידו במכבי חיפה.
באוגוסט 2020 מונה אנטמן למאמן השוערים של מחלקת הנוער של הפועל רמת-גן.
חיים אישים.
אנטמן מתגורר בקריית חיים. הוא גרוש ואב לשני בנים: ניב ואופק, שהפכו גם הם לשוערים. גיסתו היא איריס אנטמן, שוערת קבוצת הנשים של מכבי חיפה בשנות התשעים.
ימין ושמאל בהרלדיקה
וואי נט
תקלה היימנות
תקלה היימנות (בגעז: ተክለ ሃይማኖት. בעברית: צמח אמונה. 1215 בקירוב – 1313 בקירוב) היה נזיר וקדוש נוצרי אתיופי, אשר יסד את המנזר החשוב באזור שוואה. חשיבותו נעוצה בהיותו הקדוש האתיופי היחיד שמוכר גם באתיופיה וגם על ידי הכנסיות שמחוצה לה, כמו מצרים ורומא. יום צומו נקבע ל-17 באוגוסט, והיום ה24 בכל חודש בלוח האגעזי מוקדש לו.
חייו ומשפחתו.
היימנות נולד למשפחה נוצרית בבוגלה שעל הגבול המזרחי של שאווה באתיופיה, אזור שהיה תחת שליטה של ממלכת דמות הפגנית רודפת הנצרות, בראשה עמד המלך מטאלומי (Matalomi). אביו, סגז עד ("מתנת אמונה"), היה כומר שפעל רבות לקידום הנצרות באזור וחינך את בנו לאהבת ישו, ואימו, אגזיע חראיניה ("בחירת אלוהים"), הייתה אישה עמידה, עליה סופר כי נהגה לעזור לעניים. כמו אביו, גם אימו של היימנות בילתה את רוב זמנה בכנסייה.
על אף רצונותיהם של הוריו, תקלה סירב להתחתן והקדיש את כולו לאלוהים. תקלה נסע צפונה בחיפוש אחר חינוך דתי. מסעו הארוך הוביל אותו למנזר שעל אי באגם חאיק הנמצא כיום באָמְבַּסֵל, של הקדוש הנוצרי ייאסוס מועא. תקלה למד במנזר זה במשך 9 שנים, אחריהם המשיך במסעו והגיע לעיר אקסום שבתיגראי, שם למד אצל מורו של ייאסוס מועא, אבוט יוהנס, במנזר דברה דמו. תקלה הפך לשם דבר בעולם הנוצרי האתיופי והפיץ את אמונתו ברבים.
בדרכו בחזרה לשוואה, תקלה שב למנזרו של ייאסוס מועא, שם הוכרז רשמית כנזיר. אל שוואה הביא עימו תקלה את קולות ההתעוררות הנוצרית שחווה בצפון. ב-1284 הוא הקים את המנזר דברה אטסבו (Debre Atsbo), שבמאה ה15 נקרא מחדש דברה ליבאנוס. המנזר הפך לאחד המוסדות הדתיים החשובים באתיופיה. ראש המנזר הוא ה-אצ'גה (Echege), הדמות הדתית השנייה בחשיבותה בעולם הנוצרי האתיופי (שנייה רק ל-אבונה).
תקלה חי 29 שנים לאחר שהקים את המנזר. תחילה הוא נקבר במערה בה הוא חי, אך לאחר 56 שנים גופתו הועברה לדברה ליבאנוס. בשנות ה-50 של המאה הקודמת, הקיסר היילה סלאסי בנה כנסייה חדשה על מקום קבורתו של הקדוש. עד היום, המקום נחשב מוקד עלייה לרגל בעבור רבים.
סיפורי ניסים שנקשרו לשמו.
ניסים רבים נקשרו בשמו של תקלה היימנות. מסופר כי לפני שנולד, יום אחד הותקפה העיר בה חיה משפחתו. אביו, שחיפש מקום מסתור מחייל שרדף אחריו וביקש להרוגו, הגיע לאגם סמוך ונכנס אליו. באגם האב התפלל למלאך מיכאל שיעזור לו להחלץ מהמצב. מיד הרגיש סגז עד את המים מגנים עליו. החייל, שראה שסגז עד לא חוזר, הניח שהוא טבע במים, ויתר על חיפושו ועזב את המקום. כשעברה הסכנה, המלאך מיכאל אמר לאב שכעת ניתן לצאת בבטחה, והוסיף שהוא ניצל רק בזכות בנו לעתיד. המלאך המשיך וסיפר סודות רבים על הבן שעוד לא נולד, ועזר לסגז עד לחזור העירה. כאשר חזר לעיר, גילה שכל הבתים נשדדו ונשארו ריקים מרכוש ומתושבים, ושאשתו נחטפה על ידי החיילים ששהו שם ורצו להעניק אותה כמתנה למלך. המלך הורה להלביש אותה בבגדי פאר עד שתגיע חתונתם, למורת רוחו של סגז עד. הוא נכנס לכנסייה והתפלל לחייה של אשתו.