הישגים בולטים בעונת 2008-9
כיתות ח' בנים זכו בגביע במדינה.כיתות ח' בנות זכו באליפות המדינה
קווינטיליאנוס
מרקוּס פבּיוס קווינטיליאנוס (בלטינית: Marcus Fabius Quintilianus) (בערך 35–100) היה רטוריקן רומי מהיספניה. הוא צוטט רבות באסכולות הרטוריקה של ימי הביניים, ובספרות הרנסאנס.
חייו.
קווינטיליאנוּס נולד ב-35 לספירה בקלגוריס (כיום קאלה-אורה, לה ריוחה) שבהיספניה. אביו, אדם מלומד, שלח אותו לרומא ללמוד רטוריקה בראשית שלטונו של הקיסר נירון. בהיותו שם, הוא פיתח קשר עם דומיטוס אפר (Afer), אשר מת ב-59. קווינטיליאנוּס אימץ את אפר כמודל, והיה מאזין לו טוען בבתי המשפט. אפר נחשב לנואם קפדני וקלאסי הנואם בסגנון קיקרו, שונה מאוד מנואמי תקופתו של סנקה, וייתכן כי היה זה הוא אשר הנחיל לקווינטיליאנוּס את אהבת קיקרו.
כמה זמן אחר מותו של אפר שב קווינטיליאנוּס להיספניה, ייתכן שעל מנת להתמחות במשפטים בבתי המשפט שבאזור. בשנת 68 מצא עצמו שוב בדרכו לרומא, כחלק ממלוויו של הקיסר גלבה, יורשו קצר הימים של נירון. לא נראה כי קווינטיליאנוּס היה יועץ מקורב לקיסר, אשר נרצח ב-69.
אחרי מות גלבה, בתקופה הכאוטית הקרויה "שנת ארבעת הקיסרים", פתח קווינטיליאנוּס בית-ספר ציבורי לרטוריקה. בין תלמידיו היו פליניוס הצעיר, וייתכן שאף טקיטוס. חירותו הכלכלית ניתנה לו על ידי הקיסר טיטוס, אשר תמך בו כלכלית ואף מינה אותו לקונסול, מתוך שאיפה לבסס מעמד מנהיג אחראי ומשכיל. למרות זאת, לא זנח קווינטיליאנוּס את מקצוע המשפטים והוסיף לייצג לקוחות.
קווינטיליאנוּס פרש מהוראה ומהופעה בבתי-משפט בשנת 88, ימי שלטונו של הקיסר העריץ דומיטיאנוס.
כמו הסופרים החשובים האחרים בספרות הלטינית של המאה ה-1 שמוצאם מהיספניה (סנקה ומרטיאליס), גם קווינטיליאנוס ביטא השקפות אנטישמיות. ראיה לכך היא התייחסותו למשה: "מידותיהם הרעות של הילדים מביאים שנאה על הוריהם; מייסדי ערים נשנאים על שריכזו גזע שהוא קללה לאחרים, כמו למשל מייסד האמונה הטפלה היהודית". בעוינותו ליהודים, ייתכן שקווינטיליאנוס קיבל השראה מדומיטיאנוס, למרות שחב את קידומו להשפעתו של פלביוס קלמנס, שהוצא להורג על נטיותיו היהודיות.
על חייו האישיים של קווינטיליאנוס ידוע אך מעט. ב"תורת הנאום" ("Institutio Oratoria") אשר כתב לאחר פרישתו, הוא מזכיר אישה שמתה בצעירותה, ושני בנים שנפטרו לפניו.
חיבוריו.
"תורת הנאום" היא הטקסט היחיד פרי-עטו שנשמר. ספר לימוד מקיף זה, בן שנים-עשר כרכים, פורסם בסביבות שנת 95. הספר עוסק בתאוריה ובפרקטיקה של תורת-הנאום, וכן בחינוך הרצוי לפיתוח אישיותו של הנואם עצמו.
כשהוא מנתח בספרו את הדרכים להשפיע על שופט, קווינטיליאנוס מספר על מקרה בו הוא עצמו טען בבית המשפט לטובת המלכה היהודיה ברניקי (בזמן שהייתה בת זוגו של טיטוס), כאשר היא עצמה הייתה השופטת.
טקסט מוקדם יותר – "הסיבות לחבלה ברהיטות" ("De Causis Corruptae Eloquentiae"), אבד.
בד וואל
בד ג'אקרד
בד אורגנזה
חורפן
חורפּן (משם העונָה חורף; mink) הוא כינויָם של שלושה מיני בעלי חיים ממשפחת הסמוריים. הם ידועים בעיקר בזכות פרוותם, שממנה מייצרים בגדים יוקרתיים. סגולה זו גררה ציד או גידול שלהם אשר בתורם העמידו את חלקם בסכנת הכחדה.
טקסונומיה.
החורפנים שייכים למשפחת הסמוריים (הכוללת גם את הסמוריים, החמוסים והלוטרות) וכוללים את המינים הבאים:
בעבר, קוטלג החורפן האמריקאי כמשתייך לסוג-"Mustela", אך לאחרונה הועבר לסוג נפרד (Neovison).
תכונות.
לכל מיני החורפן פרווה כהה, ויכולת לשחות.
החורפן האמריקאי גדול יותר מהאירופאי. לחורפן האירופאי יש תמיד כתם לבן על שפתו העליונה, ולחורפן האמריקאי לפעמים אין.
תפוצה וגידול בידי האדם.
בשל הביקוש הרב לשימוש בפרוות החורפן ליצירת אביזרי ביגוד ערכה הכספי גבוה. בעקבות כך לאורך השנים היה ציד החורפנים לצורך מכירת פרוותיהם פופולרי למדי. לאורך העשורים האחרונים דעך ציד החורפנים בעקבות ריבוי החוות בהן מגדלים חורפנים.
חורפנים אמריקאים רבים מצאו את דרכם חזרה לטבע בדרום אמריקה ובאירופה, על ידי פעילות של ארגוני צער בעלי חיים ופעילי זכויות בעלי חיים ששחררו אותם מחוות הגידול, או על ידי בריחה מחיי השבי.
שמן המיוצר מהחורפן מכונה "שמן מינק". הוא משמש בתעשיות הקוסמטיקה והרפואה. עבור בעלי החיים, השמן מעניק לפרווה זוהר וברק, מגן מפני קרני השמש המזיקות, מונע התייבשות, שרפה ושבירת הפרווה.
ב-17 ביולי 2020 פורסם כי רשויות הבריאות בספרד הורו להמית 93 אלף חורפנים בחווה במזרח המדינה, לאחר שהתברר כי רבים מהם הם נשאי נגיף הקורונה. המטרה בהמתה היא למנוע מבעלי החיים להדביק בני אדם בנגיף. בדנמרק ובהולנד הומתו חורפנים שהתבררו כנשאים של הנגיף. דנמרק היא היצרנית הגדולה ביותר של פרוות מחורפנים. למרות שהחורפנים לא פיתחו סימפטומים, הם הומתו על מנת למנוע הדבקה של בני אדם.
גידול בישראל.
בתחילת 1961 הוחלט במחלקת ההתיישבות של הסוכנות היהודית לבצע גידול נסיוני של חורפנים בישראל, כענף פרנסה עבור יישובי פרוזדור ירושלים ההרריים. באפריל 1961 הוחל בגידול נסיוני של חורפנים בחוות הלימוד, במטרה לבדוק האם הם יסתגלו למזג האוויר החם יחסית בישראל. לקראת סוף 1961, בעקבות הצלחת הניסוי, הוחלט על הקמת שתי חוות לגידול חורפנים בפרוזדור ירושלים. עם זאת, הופקו לקחים מטעויות שנעשו בתחילה בגידול החורפנים. התברר שהחזקתם בסככה ממוזגת ללא חשיפה לשמש הייתה בעוכריהם ומנעה מהנקבות להתעבר. בשנת 1963 הוקמה חוות גידול במבוא ביתר ובשנת 1966 הוקמה חווה נסיונית נוספת בקבוצת יבנה, במטרה לנצל פגרי עופות מענף הלול של הקיבוץ. בתחילת 1967 פרסם מבקר הסוכנות היהודית דו"ח ביקורת על ההשקעות בגידול חורפנים בו קרא לדיון מחודש בכדאיות הגידול בישראל. גידול החורפנים לא נפסק ובשנת 1968 הוקמה חוות חורפנים ליד כפר חסידים.
בסוף שנות ה-60 הענף התבסס ופרוות מינק היו לאחד ממוצרי הייצוא החקלאיים של ישראל.
מחלף בן גוריון
מסילת לוד–אשקלון
מסילת לוד–אשקלון היא מסילת רכבת של רכבת ישראל, המתפצלת מהקו הראשי של רכבת ישראל בלוד ומסתיימת באזור יד מרדכי. מן המסילה מתפצלות ארבע מסילות משנה:
המסילה משמשת לרכבות נוסעים בקו הפרברי בנימינה - רחובות - אשקלון ובקו אשקלון - תחנת הרכבת ראשון לציון – הראשונים - תל אביב - הרצליה, וכן לרכבות משא בין מסילת חלץ ובין נמל אשדוד ונמל חיפה.
המסילה היא מסילה כפולה בין לוד לרחובות ובין צומת פלשת לאשקלון.
באמצע שנת 2021 החלו עבודות להכפלת המסילה במקטע רחובות - פלשת, במקביל מתקיימות עבודות לחשמול המסילה בין לוד ועד פלשת. העבודות צפויות להסתיים בשנת 2024.
היסטוריה.
במלחמת העולם הראשונה, עם התקדמות הצבא הבריטי ממצרים לכיוון ארץ ישראל, סללו הבריטים מסילת רכבת מקנטרה שעל הגדה המזרחית של תעלת סואץ, לאורך החוף הצפוני של חצי האי סיני, דרך אל עריש עד לרפיח, כחלק מהמאמץ המלחמתי בחזית עם העות'מאנים. במהלך הקרבות על ארץ ישראל וכיבושה, נסללו מרפיח מסילות לבאר שבע וללוד. עם כיבוש באר שבע נפתח קו רכבת מבאר שבע דרך רפיח, אל מג'דל, איסדוד, רחובות עד ללוד ולאחר שיקום מסילת הרכבת יפו–ירושלים גם לירושלים וליפו. לאחר הקמת הרכבת המנדטורית שימשה המסילה מרפיח ללוד את קו הנוסעים שנפתח ב-1 בנובמבר 1920 בין קנטרה ובין חיפה. כמו כן שימש הקו להובלת משאות ובפרט להובלת תפוזים מהפרדסים באזור רחובות לנמל חיפה.
במהלך 1921 נבנתה שלוחה באורך כ-4 ק"מ מלוד למחנה צבאי הבריטי סרפנד.
בתקופת המנדט הבריטי הוקמו לאורך הקו התחנות:
במלחמת העצמאות נותקה המסילה בגבול עם רצועת עזה ושרות רכבות הנוסעים פסק לפעול במסילה, למעט באירועים מיוחדים כדוגמת שביתת אוטובוסים ב־1956. רכבות משא המשיכו לפעול על קו זה.
בנובמבר 1961 נבנתה שלוחת הרכבת מצומת פלשת לנמל אשדוד והקו החל לשמש רכבות משא שהובילו מטענים לנמל. אחרי מלחמת ששת הימים ב-1972 נעשה שימוש בקו להסעת פועלים מרצועת עזה לתל אביב ברכבת יומית מיוחדת, שיצאה בחמש בבוקר מעזה ויצאה בחזרה מתל אביב בשלוש אחה"צ. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים הופסקה פעילותה של רכבת זו ולא חודשה יותר.
ב-17 בנובמבר 1982 נפתחה מסילת חלץ שהביאה לשימוש בקטע ממבקיעים לצומת פלשת על ידי רכבות משא מהנגב. בשנת 1990 נוספה השלוחה ממבקיעים אל תחנת הכוח רוטנברג ששימשה רכבות משא להובלת פחם מנמל אשדוד לתחנת הכוח. השימוש בשלוחה הופסק בשנת 2000 עם השלמת המזח לפריקת פחם בתחנת הכוח.
בשנת 1990 נפתח מחדש קו הנוסעים רחובות – באר יעקב – לוד – תל אביב וב-1992 הוארך הקו ליבנה ולאשדוד. בשנת 1999 החלו עבודות להכפלת המסילה בקטע רחובות - לוד שכללו את שדרוג תחנת הרכבת באר יעקב והסתיימו באוגוסט 2001. באותה שנה גם הורחבה ושודרגה תחנת רחובות.
בשנת 2002 החלו העבודות להקמת תחנת הרכבת ראשון לציון – הראשונים ושלוחת הרכבת באורך של כ-3 קילומטרים מבאר יעקב אל התחנה החדשה. התחנה והמסילה נחנכו ב-13 בספטמבר 2003. בשנת 2002 גם החלו עבודות להכפלת המסילה בקטע אשקלון – צומת פלשת, הקמת תחנת הרכבת אשקלון ושדרוג תחנת הרכבת אשדוד עד הלום. עם סיום העבודות, הוארך הקו עד לתחנת הרכבת אשקלון שנחנכה ב-9 באפריל 2005.
נכון לשנת 2013 הקו מוכפל לכל אורכו, למעט קטע באורך של עשרה קילומטרים, בין תחנת הרכבת רחובות לצומת פלשת. פרויקט הכפלת הקטע נמצא בהכנה לביצוע, וכחלק ממנו הושלמו שדרוגה של תחנת הרכבת יבנה מזרח והפרדה מפלסית במפגש עם כביש 411.