לאחר פטירת אביו הוכתר רבי מרדכי לממלא מקומו. בתקופת כהונתו דאג רבות לרווחתם הכלכלית של לומדי התורה בעירו. כמו כן ייסד בעיר חברת ביקור חולים ופדיון שבויים והתאפיין באהבת ישראל נדירה.
בחורף תרע"ד חלה ומצב בריאותו הלך והדרדר. בליל הסדר ירד בקושי רב ממיטתו לערוך את שולחן הסדר, וביום י"ח בניסן נפטר בגיל 66.
מרדכי משפיקוב
יהדות האימפריה הרומית הקדושה
יהדות האימפריה הרומית הקדושה היא בעלת היסטוריה ארוכת שנים, מתחילת דרכה בימי קרל הגדול ועד נפילת האימפריה בשנת 1806.
בימי הביניים.
יחס תלוי שלטון.
קרל הגדול עצמו נתן יחס טוב ליהודי האימפריה ונודע בפטרונם. ידוע כי בשנת 1000 לספירה חיו באימפריה הרומית הקדושה כ-20,000 יהודים אשכנזים באזורים שמצפון לאלפים. הם התגוררו בקרבת מוקדים ראשיים באימפריה כגון וורמס ואף מיינץ. במשך חלקים מן הזמן יהודי האימפריה היו תחת חסות בישופית כשהם עוזרים בפיתוח הערים הנוצריות. בכל מקרה תמיד הייתה תלות ענקית באישיותו של הקיסר כלפי היהודים. כך למשל נעשו צעדים כנגד האוכלוסייה היהודית בתקופות של קיסרים פחות פתוחים ושמרנים יותר, דוגמת זאת של היינריך הקדוש. בתקופתו הוצא צו לגירוש יהודים מהעיר מיינץ, אך אחרי זמן קצר במיוחד הוא בוטל-דוגמה זאת, אפילו שלא התממשה מראה את השינויים בין היחס ליהודים בזמנים של קיסר סובלני לזמנים של קיסר סובלני-פחות. כך למשל היינריך הרביעי נהפך למגן חשוב על יהודי האימפריה בתקופתו. הוא הוציא צו ייחודי שזכה לשם Advocatis Imperatoris Judaica שנתן זכויות מורחבות ליהדות האימפריה. כך למשל נראה כי ימי הביניים היו מקום משתנה ליהדות באירופה, כלומר לא בהכרח היא תמיד נתקלה בהתנגדויות אלא בפעמים מסוימות אף הוגנה על ידי השלטון של אותם הימים. במשך תקופה זאת של האימפריה ליהודים, בתור אנשים בני מעמד משני לנוצרים, הייתה חשיבות רבה בעיסוקים מסוימים. כך למשל היה בעיסוקים אותם נוצרים לא נטו ליטול עליהם בדרך כלל. כך גם היה בעיסוקים שעל פי הדת הנוצרית היו אסורים ועל היהודים אף הוטלו לעיתים מיסים גבוהים משל אלו הנוצרים - דבר שהוביל את היהודים בעצמם לגבות הלוואות גבוהות יותר כשמדובר בלקוחות נוצריים. ידוע כי אף התקיימו גירושים יהודים מסוימים במאה ה-14 כגון מפרנקפורט בשנת 1349 (עד שאופשר להם להתיישב מחדש בעיר ממנה גורשו בשנת 1360). פרידריך השלישי למשל שהיה גם לקיסר האימפריה הרומית הקדושה בהמשך, לקראת סוף ימי הביניים התייחס אל יהדות האימפריה כאזרחים, כל זאת כשהוא ראה בהם כנחוצים במיוחד לשלטון מבחינה כלכלית (על זכויות היתר שנתן ליהודים אף כונה "מלך היהודים" פעמים מסוימות). כך גם לקראת סוף ימי הביניים עלתה התעניינות מוגברת בשפה העברית, אותה דברו חלק מהיהודים, כל זאת כחלק מרוח הרנסאנס להבנה מוגברת ואיכותית הרבה יותר של מקורות הנצרות בעת לידתה.
בעת מסע הצלב השלישי.
הידיעות על התקרבותו של מסע צלב שלישי הדאיגו עד מאוד את יהודי האימפריה הרומית הקדושה. בדרך כלל הפרעות המתחוללות ביהודים מתרחשות מקרב האוכלוסייה המקומית ולא מקרב השלטון. כך למשל בחודש ינואר של שנת 1188 התערב השלטון או המוסד הכנסייתי-הבישופי כדי למנוע פרעות נוספות שהיו עלולות לפרוץ ביהודי מיינץ. עם זאת הייתה בריחה מהערים הגדולות ליישובים ומצודות בפרברי הערים, כך למשל היה ביהודי שטרסבורג, וירצבורג, ואף וורמס. בנוסף לכך היה גם מעבר לערים אחרות שבהן האיום היה פחות ממשי. במקרה של קהילת מיינץ לדוגמה שעברה למינצבורג. האיום נהיה לממשי יותר וכך גם העזרה מהשלטון. פרידריך הראשון (שנודע בכינוי ברברוסה) למשל ידע להגן על הקהילה והיה לה לאב-מגן.
מילת נשים בסודאן
מילת נשים בסודאן - סודאן היא מדינה באפריקה בה מתרחש מנהג מילת הנשים בהיקף רחב, ולכן מהווה מקרה פרט חשוב המאפשר לבחון את מהות המנהג, סיבות התפשטותו וצדקת קיומו. מילת נשים היא טקס דתי או מסורתי אשר מתרחש בחלקים שונים בעולם, בעיקר ביבשת אפריקה והמזרח התיכון. מנהג זה בעל תצורות שונות ובמהלכו נחתך הדגדגן באבר המין הנשי, ולעיתים אף חלקים נוספים.
מילת נשים בסודאן בהקשר הגלובלי.
מילת נשים מבוצעת על ידי אנשים מתרבויות, מוצא אתני ודתות שונות; יהודים, מוסלמים, נוצרים ודתות אפריקאיות מסורתיות. לטקס משמעויות שונות- אצל חלק מהאנשים זהו טקס מעבר, טקס היטהרות או טקס המקושר למוסר ומיניות. בסודאן הטקס מקושר לרוב על פני השטח כהיטהרות המחויבת בתרבות על מנת להינשא לגבר.
טרמינולוגיה של המונח מילת נשים כחלק ממגמה כלל אפריקאית-כאשר דנים במילת נשים, הטרמינולוגיה רחבה ביותר. ככלל, ניתן לבסוף לפרש מהשמות השונים במינוח אפריקאי המקומי, אל מול המערבי שתי גישות. הראשונה  היא מקומית ומסורתית- בשפות אפריקאיות שונות וגם בשפות המדוברות בסודאן ישנם כינויים מגוונים למנהג מילת הנשים אך לרוב תרגומם לעברית משמעו "היטהרות".
טרמינולוגיה של המונח בסודאן כחלק מהשפעות מערביות- הגישה השנייה היא מערבית בשיתוף קולות חדשניים מקומיים המגדירים את המעשה כשם נרדף למפגע פיזי לכל דבר. בסודאן ישנם ארגונים הפועלים בהסברה לאוכלוסייה על המשמעויות השליליות בהקשר הרפואי והן בהקשר המגדרי של מילת נשים. דוגמה לארגון כזה הוא  ה'באביקר באדרי' - האיחוד המדעי ללימודי נשים בסודאן.
מילת נשים בסודאן בהקשר התרבותי מילת נשים היא טקס אשר ברוב המקרים מקבל משמעות קוסמולוגית שנועדה לחבר את הפרט למסגרת האמונה במקום, וכדי לקיים את הסדר הקיים בקהילה מאז ומתמיד. ארגון הבאביקר באדרי ומקביליו, חותרים נגד התופעה תוך אמירה כי היא משמרת סדר קיים של דומיננטיות גברית בחברה, ושימור הסטטוס קוו החברתי, על חשבון הבריאות ומקומם החברתי של נשות סודאן.
מקור המנהג בהקשר הסודאני- לא ידוע באופן ודאי מה מקור המנהג, אך יש השערות כי מקורו במצרים וממנה התופעה התפשטה בדיפוזיה תרבותית עד סודאן, כששינוע נוסף של המנהג מתבצע במקביל על ידי שלטון הקונדומיניון המצרי בסודאן. סברה נוספת היא שהמנהג התפשט יחד עם האסלאם - דת דומיננטית בסודאן, טענה שנסתרת על ידי רבים מכיוון שישנן קהילות לא מוסלמיות שמקיימות את המנהג, וקהילות מוסלמיות שלא. בנוסף, בשני הטקסטים המובילים של האסלאם - הקוראן והחדית', אין אזכור לטקסים אלו.
מילת נשים בסודאן.
בסודאן מילת נשים מתבצעת לרוב על ילדות בטווח הגילאים 4–8. ישנם מקרים מתועדים שטווח הגילאים נמתח ל-2–11 ולרוב הסיבה לכך היא שלמשפחה מספר בנות והיא מעוניינת לסיים עם התהליך על כל בנותיה בבת אחת. התהליך הוא לא חוקי בסודאן, ומתבצע על ידי מיילדות מאומנות בערים ועיירות. בכפרים מרוחקים ההליך מתבצע על ידי נשים מבוגרות שאינן מוסמכות על ידי רישיון או תעודה כלשהי, אשר מסתמכות על ידע מסורתי שצברו עם השנים. למרות הבדלים מהותיים אלו, התהליך דומה ברוב המקרים. מנהג זה קיים לא רק באזורים נידחים בסודאן ובשבטים החיים במקומות מרוחקים, אלא גם בערים ובכרכים של המדינה. כיום, המנהג מתרחש בכל שכבות האוכלוסייה הסודאנית, מרמת האליטה החברתית, השכבה המלומדת, מעמד הפועלים והכפרים הנידחים ביותר. חלק מפקידי הבריאות, המיילדות והאזרחים בסודאן סבורים כי הדברים משתנים בהדרגה, מאז שעבר החוק נגד מילת נשים בשנת 1974. בנוסף, הסברה היא כי האוכלוסייה המלומדת מבצעת רק שריטות סמליות על גופן של בנותיהם או משאירים אותן לגמרי ללא פגם גופני כלשהו.
מחקר משנות השבעים הראה כי התופעה מצטמצמת בהדרגה וצועדת לקראת הכחדה. מנגד, הצהרות מגובות מחקר של רופאות אירופיות אשר התמחו בערי סודאן - ח'רטום ומונק אוף פורט סותרות זאת. לטענתן הן גילו כי אפילו עמיתותיהן הרופאות מלו את בנותיהן, וכי רוב הנערות מעל גיל 11 שנבדקו על ידן עברו מילה. לדבריהן, כשחוקרים את התופעה אפשר לסמוך על שיתוף פעולה ורציונליות מצד הנבדקות אך לא על גילויו של שינוי אמיתי בהיקף התופעה, שכן חלק כביר מן המשתתפות לא מעוניינות להוות סוכנות אקטיביות של שינוי המנהג. הוצאת המנהג מהחוק, פגעה באיזשהו אופן באיכות ההליך עבור רוב הילדות והשפיעה על חיי היום יום של הנשים מכיוון שהליך לא מקצועי גורר זיהומים וכאבים מתמידים. בשל אי החוקיות של התהליך, רופאים הפכו אותו להשלמת הכנסה מן הצד, וייקרו את המחיר הכללי, כך שמשתמשים בהם עשירי סודאן בלבד. המיילדות, שומרות על חשאיות ומעדיפות לבצע פחות פעמים את ההליך עבור יותר כסף. למעשה הנפגעת העיקרית היא שכבת המעמד הנמוך, קרי רוב האוכלוסייה הנשית. הן מטופלות על ידי אותן נשים מבוגרות החסרות תעודה מקצועית ובעלות הכשרה מסורתית וניתן לומר שנמוכה יותר מבחינה מקצועיות, מה שמוביל למותן של ילדות רבות כתוצאה מכך.
התופעה מתפשטת באזורים רחבים בדרום ומערב סודאן וישנה קורלציה בין תהליכי איסלאמיזציה באזורים אלו לבין התרחבות המנהג. המוסלמים בסודאן מאמינים שמנהג המילה הוא חלק מהותי מדתם, אף על פי שזהו מנהג הלקוח ככל הנראה מתרבויות אחרות. למרות זאת, המוסלמים מבצעים את המנהג בצורה הקיצונית ביותר הידועה בסודאן, תוך חיתוך של כל חלקי אבר המין, לעיתים ללא השארת אפילו פיסת עור. התפשטות התופעה היא כה גדולה, כך שלדוגמה בעיר נייאלה במערב סודאן התופעה לא הייתה קיימת עד שנות הארבעים וכיום (2017) היא מתרחשת בכל האזור. מאידך, ניתן לראות על פי כנסים מדעיים ורפואיים שנערכו במדינה בשנות התשעים, כי ישנם דיונים נרחבים בנוגע להמשך קיום המנהג- הדיונים עוסקים בחסרונות הרפואיים, מידת הכאב וחוסר נחיצותה של מילת הנשים, ובביסוס ההבדלים המגדריים בשם הדת ובחינת נכונות מצב זה- כל אלו על מנת להעלות את המודעות לבעייתיות הקיימת במנהג זה.