ב-24 ביוני 2011 נפגשו שני הצדדים בקאזאן, רוסיה כדי לנהל משא ומתן על סיום סוגיית נגורנו-קרבאך, אולם השיחות הסתיימו בכישלון. לאחר התפלגות השיחות, נשיא אזרבייג'ן, אילהם אלייב, השתמש במצעד הצבאי ליום ההצלה ב-26 ביוני כדי להזהיר את ארמניה כי אזרבייג'ן עשויה להחזיר בכוח את נגורנו-קרבאך. ב-5 באוקטובר 2011, התנגשויות גבולות סביב נגורנו קרבאך הותירו חייל ארמני אחד ושני אזרחים הרוגים. שני ארמנים נפצעו גם מאש צלפים באותו היום. תקרית אלימה נוספת התרחשה ב-5 ביוני 2012 כאשר, על פי הצד האזרבייג'י, כוחות ארמנים חצו את הגבול וירו למוות בחמישה חיילים אזרבייג'ן לפני שהם נסוגו. ארמניה הכחישה את התביעה והאשימה את אזרבייג'ן בכך שחצתה תחילה את הגבול.
העימותים בשנת 2016.
בשנת 2016 פתחו כוחות אזרבייג'ן במתקפות להחזרת השליטה בשטח שנשלט על ידי ארמניה בנגורנו-קרבאך. מתקפות אלו היו פתיחתם של קרבות נגורנו קרבאך במהלכם נהרגו כ-350 חיילים ואזרחים משני הצדדים. העימות הסתיים כאשר הכריזה אזרבייג'ן על הפסקת אש חד-צדדית.
אחרי 2016.
בזמן מגפת הקורונה ששתי המדינות נאבקו להכיל, ב-18 במאי 2020 כוחות צבא ארמנים ירו למוות בתושב טובוז, בן 76. התקרית יצרה חילופי ירי מהצד האזרי, כאשר 11 חיילים אזרים נהרגו בעימות, כולל קצינים בכירים וארבעה נוספים נפצעו בעימות נוסף עם הצבא הארמני ב-11 ביולי 2020, בעימות נהרגו כמאה חיילים ארמנים והאזרים איימו לפוצץ תחנת כוח גרעינית. בהמשך הכריזו הצדדים על מלחמה. עד נובמבר 2020 התקיימה בין המדינות מלחמת נגורנו קרבאך (2020). הסתיימה אחרי חתימה על הסכם הפסקת האש של נגורנו קרבאך (2020).
תיירות.
אסור על אזרחי הרפובליקה של ארמניה, כמו גם אזרחי כל מדינה אחרת ממוצא ארמני, להיכנס לרפובליקה של אזרבייג'ן. אם דרכון של אדם מראה עדות כלשהי לנסיעות לנגורנו קרבאך, למעט דרכון דיפלומטי, אסור להם להיכנס לרפובליקה של אזרבייג'ן. עם זאת, אזרחי אזרבייג'ן רשאים לבקר בארמניה, ובנוסף, תיירים בעלי דרכון אזרי לא חייבים בהוצאת ויזה כפי שפטורים מכך אזרחי מדינות אחרות בחבר המדינות.
ורנר בראון (קצין אס אס)
קרל רודולף ורנר בראון (11 באפריל 1909 - 7 ביוני 1951) היה קצין אס-אס גרמני שסייע בהשמדת יהודי אירופה. עם פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות בשנת 1941, בראון היה מפקדה של איינזצגרופן 11b, שהייתה חלק מאיינזצגרופן D. בראון ארגן ופיקד על רצח המוני של יהודים בנציבות הרייך אוקראינה. על חלקו בשואה בראון נשפט במשפטי נירנברג הנוספים, במשפט שנודע בשם משפט האיינזצגרופן. הוא הורשע, נידון למוות והוצא להורג בשנת 1951.
ביוגרפיה.
בראון סיים לימודים תיכוניים בשנת 1929 וקיבל דיפלומת "אביטור" גרמנית. לאחר מכן למד לימודי משפטים תאורטיים באוניברסיטת פרידריך שילר בינה, באוניברסיטת בון ובאוניברסיטת מינכן. בשנת 1933 סיים את לימודיו באוניברסיטת ינה עם תואר במשפט אזרחי. ב-1 ביולי 1931, בעודו סטודנט ובגיל 22, נהיה לחבר מספר 581,277 של המפלגה הנאצית.
בשורות הנאצים.
בנובמבר 1931 בראון הצטרף לארגון הצבאי למחצה של הנאצים, האס-אה, פלוגות הסער של המפלגה הנאצית. בנובמבר 1934 הצטרף לשורות האס-אס כחבר מספר 107,364 של התנועה. בנוסף לאלה, הצטרף גם לשירות הביטחון הנאצי, האס דה. בשנת 1936 הקצין עוד יותר והצטרף גם לארגון הגסטפו. בשנת 1938 כבר פיקד על חיילי גסטאפו במינסטר. בשנת 1940 נהיה למפקד בכיר בגסטאפו (צ'יף), תחילה בעיר קובלנץ, ולאחר מכן כראש הגסטאפו של ברמרהאפן והחל ממאי 1941 של העיר האלה.
מפקד איינזצגרופה.
מאוקטובר 1941 עד תחילת ספטמבר 1942, בראון פיקד על פלוגה מבצעית 11b, שהייתה חלק מאיינזצגרופן D, חטיבה תחת פיקודו של אוטו אולנדורף שנשפט יחד עם בראון כפושע מלחמה. אחיו הצעיר של בראון, פריץ בראון (יליד 1910 - 1973) היה מפקד של פלוגה מקבילה בחטיבה - פלוגה 4b. תחת פיקודו הישיר של בראון, פלוגתו ביצעה פשעי מלחמה ומעשי רצח המוני בסימפרופול, חצי האי קרים, בין ה-11 בדצמבר עד ה-13 בדצמבר 1941 הם טבחו ב-14,300 מיהודי האזור. בספטמבר 1942 בראון חזר להאלה. בשנת 1943 הועלה לדרגת אס-אס אובר-שטורמבאנפיהרר (דרגת אס אס המקבילה לסגן-אלוף בצה"ל). בשנת 1945 נשלח לנורווגיה כמפקד המשטרה החשאית, משטרת הביטחון, וכמפקד האס דה באזור.
משפט והרשעה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, בראון הועמד למשפט כפושע מלחמה במסגרת משפט האיינזצגרופן בפני בית דין צבאי בנירנברג. הגנתו היחידה של בראון הייתה כי הוא קיבל פקודה בלתי חוקית בעליל, כלומר שהוא רק מילא אחר פקודות הממונים עליו. הגנתו לא התקבלה על ידי שופטי בית הדין:
ב-10 באפריל 1948 בראון נידון לגזר דין מוות, הוא הוצא להורג מעט אחרי חצות ב-7 ביוני 1951. ההוצאה להורג בוצעה בכלא לנדסברג שם נתלו פושעי מלחמה נאצים רבים. יחד עימו הוצאו להורג פושעי מלחמה נוספים שנמצאו אשמים במשפט האיינזצגרופן: אוטו אולנדורף, אריך נאומן, פאול בלובל ואוסוולד פוהל.
נאנטלי
נאנטלי (בפינית: Naantali, בשוודית: Nådendal) היא עיירה בדרום-מערב פינלנד, הידועה כאחד ממרכזי התיירות החשובים במדינה. נכון ל-31 בינואר 2019, העירייה מונה כ-19,250 תושבים, והיא ממוקמת באזור דרום-מערב פינלנד, 14 ק"מ מערבית לטורקו.
שטחה היבשתי של העיירה הוא 311.5 קמ"ר. שטחה של זו מתפרס בעיקר על איים, אך רוב האוכלוסייה מתגוררת ביבשת. מרבית האיים מכוסים יערות ואדמות חקלאיות, ואילו היבשת מורכבת בעיקר מאזורי מגורים.
היסטוריה.
נאנטלי, אחת העיירות הוותיקות ביותר בפינלנד, נוסדה סביב המנזר הבריגיטיני של ימי הביניים "Valls gratiae". על זכויות ההקמה חתם המלך כריסטופר משוודיה, השליט דאז של פינלנד, בשנת 1443. המנזר זכה לזכויות סחר ולזכויות יתר, והעיירה החלה לצמוח. העיירה הפכה גם ליעד חשוב ועיקרי לעלייה לרגל.
במאה ה-16, כאשר הקתוליות פינה את מקומה לפרוטסטנטיות כדתה הרשמית של פינלנד, המנזר נסגר ופופולריות העיירה ירדה לטמיון. המצב נמשך עד אמצע המאה ה-18, אז קיבלה העיירה מכס. בשתי מאות השנים של הקיפאון הכלכלי שלפני כן התפרסמה העיירה בזכות מלאכת סריגת הגרביים האופיינית לעיר, שנעשתה מקובלת עוד מימי קדם.
העיירות מרימסקו, ריימטילה וולקווה אוחדו עם נאנטלי ב-1 בינואר 2009.
רמת ההכנסה לנפש של העיירה היא השנייה בגודלה מכל העיירות בפינלנד, והגדולה ביותר במחוז דרום-מערב פינלנד.
מקור השם.
השם נאנטלי לקוח מהגרסה השוודית של שם העיר, Nådendal. השם השוודי ניתן כתרגום ישיר של ה-Valls Gratiae מלטינית, ופירושו המילולי הוא "עמק החסד".
תיירות ואטרקציות.
ההבדל הבולט בין האווירה העירונית לכפרית הוא אחת הסיבות לכך שהעיירה ידועה כאחד ממרכזי התיירות הפופולריים ביותר במדינה במספר רב של סקרים. גורם נוסף המשפיע על כך הוא קרבתה של העיירה לטורקו, המרכז הניהולי של האזור.
ישנן מספר נקודות עניין חשובות בעיר, כאשר העיקרית בהן היא פארק עולם המומינים באי קיילו.
מלון הספא בנאנטלי הוא הספא הגדול ביותר במדינות הנורדיות, וכנסיית האבן מימי הביניים של נאנטלי העצימה גם היא את הפופולריות של העיר כמקום תיירות, וכן העובדה כי בית הקיץ הרשמי של נשיא פינלנד, אחוזת קולטרנטה, ממוקמת על לונונמה שבנאנטלי.
נאנטלי אף מארחת את פסטיבל המוזיקה הבינלאומי בכל חודש יוני, ואת הקרנבל המסורתי של יום סליפיהד ביולי.
ענפים אחרים.
בנוסף לתיירות, התעשיות העיקריות ביותר בעיר הן ייצור חשמל, זיקוק נפט, ייצור ושירותים. נמל נאנטלי הוא השלישי בגודלו בפינלנד מבחינת תנועת סחורות, והעיר היא ביתן של תחנת כוח ובית זיקוק בבעלות חברות Forum ו-Neste שבשליטת הממשלה.
ערים תאומות.
הערים התאומות של נאנטלי הן:
Naantali
החטיפה בהרי שכם (1943)
החטיפה בהרי שכם התרחשה ב-6 ביוני 1943. חמישה צעירים יהודים, שערכו סיור רגלי מבצעי מטעם ההגנה באזור שכם שבשומרון, נתפסו והוחזקו כשבויים על ידי אנשי כנופיה ערבית. אחד מהם נהרג ויתר הארבעה הצליחו להימלט מחוטפיהם וניצלו.
החטיפה.
ב-5 ביוני 1943 יצאה מכפר סבא מזרחה קבוצה של צעירים חברי ההגנה. חברי הקבוצה היו:
כל החמישה שירתו כנוטרים. מטרת סיורם הייתה להכיר את השטח סביב העיר שכם בשומרון לקראת סיורים נוספים שם ולקראת עימות אפשרי עם הכנופיות הערביות באותו אזור ולהכין מפה שלו. ישראלי, שהכיר את שטח הסיור היטב, עמד בראש הקבוצה. הוא ויודלביץ היו דוברי ערבית. אנשי הקבוצה לא נשאו נשק.
הקבוצה התחילה את מסעה ברכב ולאחר מכן המשיכה ברגל. אנשיה סיירו בבאר יעקב, בהר גריזים ובהר עיבל. כוונתם הייתה לסיים את נתיב הסיור בסבסטיה.
ביום השני של הסיור, בשיפולי הר עיבל או בסמוך לחורבות סבסטיה מצפון מערב לשכם, נלכדו החמישה על ידי קבוצה של אנשי כנופיה ערבים חמושים שבראשה עמד חאמד זאוואתה, אדם שנאשם ברצח שני שוטרים בריטים זמן מה לפני כן. זאוואתה איים על החמישה. ישראלי ויודלביץ ענו לזאוואתה, הדגישו כי לא באו לקנות קרקע באזור והזהירו אותו שאם יפגע בהם יהיו התוצאות לכך חמורות. על כן החליט זאוואתה לדבריו לדרוש מקרובי החטופים כופר נפש עבורם והחתים את החטופים על מכתב אליהם. החוטפים שדדו מהחטופים כסף ושעונים, כבלו אותם בחבלים והוליכו אותם דרך מספר כפרים בסביבה.