שטחם של הגנים הוא 170 דונם, וצורתם כשל מלבן באורך של 658 מטר מצפון לדרום וברוחב של 258 מטר ממזרח למערב. הם מחולקים לשלוש טרסות מדורגות, שהגבוהה שבהן היא בצידם הדרומי של הגנים, והנמוכה בצידם הצפוני. הפרש הגבהים בין כל שתי טרסות הוא של כחמישה מטרים. הטרסות הדרומית והצפונית בנויות בצורת ריבועים, בעוד שהמרכזית קטנה מהן וצורתה כשל מלבן מוארך לרוחב המתחם. הגנים מוקפים בחומת אבן חול בגוון אדום שלאורכה מגדלי שמירה. צידה הפנימי של החומה היה מכוסה בעיטורים מזוגגים של צורות גאומטריות ומוטיבים מעולם הצומח. בשטחם של הגנים שוכנים ביתנים, בריכות נוי, 410 מזרקות, חמישה מפלי מים וצמחייה עשירה. התעלה המרכזית זורמת לאורכם של הגנים מדרום לצפון, ותעלות משניות מתפצלות ממנה. אורך התעלות הכולל הוא 852 מטר.
הטרסה הדרומית.
הכניסה לגנים היא דרך שער בביתן השוכן בטרסה הדרומית הגבוהה, אשר שימש כביתן מנוחה לשאה (1). במקור שכנה הכניסה בטרסה הצפונית והנמוכה ביותר (2), כדי שהמפלים יפנו כלפי הבאים בשערי הגן. שמה של הטרסה הדרומית הוא "באע'-י פרח בח'ש", או "הגן שמעניק הנאה", והיא הייתה שמורה לבני המלוכה בלבד, שרק להם הייתה הזכות להסתכל אל עבר הגנים מהנקודה הגבוהה ביותר בשטחם. המים הגיעו לגנים בטרסה זו, וממנה זרמו צפונה ליתר חלקיו, דבר שייצג באופן סמלי את חשיבותו של הקיסר כמקור של עוצמה וכוח. הטרסה מחולקת לארבעה ריבועים קטנים יותר על ידי שתי שדרות הנפגשות במרכזה. בצידה המזרחי של הטרסה שוכן ביתן לקבלת פנים (3), והביתן הניצב ממולו, בצידה המערבי של הטרסה, שימש למגורי אשת הקיסר (4). במרכזה של הטרסה בריכת מים גדולה ובה 105 מזרקות (5).
הטרסה המרכזית.
הטרסה המרכזית המכונה "באע'-י פאיז בח'ש", או "הגן שמעניק שפע", צרה ומוארכת, ורוחבה 78 מטר בלבד. הגישה אליה הייתה מוגבלת, ובני אדם מהשורה יכלו להיכנס לשטחה רק באירועים מיוחדים. הטרסה מחולקת לשלושה חלקים לאורכה. במרכז שוכנת בריכת מים רבועה גדולה, שאורך כל אחת מצלעותיה הוא כ-60 מטר, ובה 152 מזרקות (6). עוד שוכנים בטרסה זו ארבעה ביתנים והמפל הגדול בגנים, המוביל מים מהטרסה הדרומית אל הבריכה. סמוך למפל ניצב כס שלטונו של השאה שפוסל משיש. בחלקה המזרחי של הטרסה ניצב חמאם (7).
הטרסה הצפונית.
הטרסה הצפונית מכונה "באע'-י חיאת בח'ש", או "הגן שמעניק חיים", ובה 153 מזרקות המסודרות לאורך התעלה המרכזית בטרסה (8). אורכה של התעלה הוא 243 מטר, רוחבה חמישה וחצי מטרים ועומקה כחצי מטר. הטרסה מחולקת לארבעה ריבועים שכל אחד מהם מחולק בתורו על ידי תעלות מים קטנות יותר לארבעה ריבועים נוספים.
גז פחמני מעובה
גולדמן זקס
קבוצת גולדמן זקס בע"מ (באנגלית: The Goldman Sachs Group, Inc) היא בנק השקעות גלובלי, מהגדולים בעולם.
משרדיה המרכזיים של החברה שוכנים בדרום מנהטן, והיא משמשת כיועצת פיננסית ומנהלת כספים עבור ממשלות ותאגידי-ענק ברחבי תבל.
היסטוריה.
החברה נוסדה בשנת 1869 על ידי מרקוס גולדמן (1821–1904), יהודי שהיגר מגרמניה לארצות הברית. היא צברה מוניטין בשל היותה חלוצה בתחום ניירות הערך, והתקבלה לבורסת ניו-יורק בשנת 1896. באותה עת חתנו של גולדמן, סמואל זקס (1851–1935), הצטרף לניהול החברה.
לתחום בנקאות ההשקעות נכנסה החברה בעקבות נפילת הבורסה בעת המשבר הכלכלי העולמי של 1929, בהתאם למדיניותו של השותף הבכיר סידני ויינברג. על האיזון שבין בנקאות ההשקעות ובין הסחר בניירות ערך היה אמון השותף גאס לוי, שהצטרף לחברה בשנות החמישים.
מנכ"ל החברה הנוכחי החל מ-1 באוקטובר 2018 הוא דייוויד סולומון, ואסטרטגית ההשקעות הבכירה בה היא הכלכלנית אבי ג'וזף כהן.
בעקבות משבר הסאבפריים מניית הבנק צנחה הבנק לשפל כל הזמנים, והבנק הפדרלי לגולדמן זקס להפוך לחברת החזקות של מוסדות בנקאיים, באופן שיאפשר לה נגישות להון מהבנק המרכזי, ויחייב אותה במגבלות פיקוח רגולציה בדומה לבנקים מסחריים.
באוקטובר 2021 מניית החברה הגיעה לשיא כל הזמנים והחברה נסחרה בשווי שוק של 135 מיליארד דולר.
ג'וד (סרט)
ג'וד (באנגלית: Jude) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1996 על פי הרומן "ג'וד האלמוני" מאת תומאס הארדי. במאי הסרט מייקל וינטרבוטום ביים ב-2000 את הסרט "התמורה" (The Claim), המבוסס אף הוא על רומן מאת הארדי. "ג'וד" הוא סיפורו של חרש אבן המתאהב בדודניתו למרות ששניהם נשואים לאחרים. חוסיין אמיני כתב את התסריט ואדריאן ג'ונסטון הלחין את הפסקול המקורי.
תקציר עלילה.
ג'וד פולי הוא צעיר כפרי באנגליה הוויקטוריאנית החולם להיות מלומד באוניברסיטה, אבל נסיבות חייו הקשות לא מאפשרות להגשים את שאיפותיו. הוא נאלץ לעבוד כחרש אבן ולהתחתן עם ארבלה, נערה כפרית בנישואים לא מוצלחים. כמה חודשים אחרי שאשתו נוטשת אותו, ג'וד מנסה להגשים את חלומו. הוא עובר לעיר בה הוא מאמין שכל אחד המוכן להשקיע בלימודיו יצליח לזכות בהשכלה נאותה. בעיר הוא פוגש בדודניתו היפה סו בריידהד, השותפה לדעותיו והבזה למוסכמות. השניים מתאהבים ומתפתח ביניהם קשר רומנטי. בני הזוג מנסים להסתיר את הקשר האסור ביניהם מהחברה השמרנית הסובבת אותם כדי להימנע מסקנדל ומהטרגדיה הבלתי נמנעת.
ג'וד
סמל סקוטלנד
סמל סקוטלנד או שלט האצולה המלכותי של סקוטלנד שימש מאות שנים כסמלם הרשמי של מלכי סקוטלנד בפרט ושל ממלכת סקוטלנד בכלל עד חוקי האיחוד של 1707 אשר איחדו בין הממלכה לבין שכנתה מדרום, ממלכת אנגליה. בלאזון שלט האצולה שונה לאחר איחוד הכתרים של שנת 1603 ושוב לאחר חוקי האיחוד של 1707 עד אשר הפך לצורתו כיום כסמל הממלכה המאוחדת אשר בשימוש בסקוטלנד.
עיצובו של שלט האצולה.
המגן.
על המגן מופיע האריה האדום של מלך הסקוטים בתנוחת הזדקפות (rampant), לאריה לשון וטפרים כחולים על רקע זהב ומוקף במסגרת מלכותית פרחונית כפולה (פרחי האירוס מופיעים לסירוגין פנימה והחוצה מהמסגרת). בכמה מקרים תואר האריה אף כמוכתר בכתר מלכותי כמו האריה בסמלה של נורווגיה. סביב המגן מופיע הקולר של המסדר העתיק ביותר והנאצל ביותר של הדרדר, זר של דרדרים. השלט המקורי היה בשימושו של המלך ויליאם הראשון במאה ה-12. רישום בקולג' השלטים בלונדון מתארים את השלט של מלך הסקוטים כ:
Or, a lion rampant within a double tressure flory counter-flory Gules.
הקסדה והציצה.
מעל המגן מופיעה הקסדה בעלת מסיכת פנים מלאה של שישה פסים. על הקסדה מונח כתר סקוטלנד ומחובר אליה מעטה של זהב ופרוות סמור. על הכתר יושב אריה אדום (גם הוא עם לשון וטפרים בכחול) יושב כאשר פניו לחזית ומחזיק בתכשיטי הכתר של סקוטלנד שרביט סקוטלנד וחרב המדינה, ומוכתר גם הוא בכתר סקוטלנד. בכמה גרסאות מוקדמות מופיע האריה אשר בציצה ללא השרביט והחרב מונפת בזווית ועובר מאחורי ראשו המוכתר.
סלוגן.
מעל הציצה מופיע הסלוגן "להגנתי אלוהים הוא מגיני" ( In My Defens God Me Defend). הוא הופיע תמיד בקיצור כ-"In My Defens" או כ-"In Defens" בפשטות ותמיד מעל הציצה בהתאם למסורת ההרלדיקה הסקוטית.
התומכים.
התומכים הם זוג חדי קרן זקופים, מוכתרים בכתר סקוטלנד וכבולים בשלשלאות. התומך הדקסטרי אוחז ברומח עליו מונף הנס המלכותי והסיניסטרי אוחז ברומח עליו מונף דגלה הלאומי של סקוטלנד. גרסאות ישנות מציגות את התומכים ללא הכתרים אך תמיד כבולים (שכן חד קרן חופשי נחשב כחיה מסוכנת).
החלקה.
שני חדי הקרן עומדים על חלקת דשא עליו מפוזרים דרדרים, הפרח הלאומי של סקוטלנד מאז תקופת שלטונו של המלך אלכסנדר השלישי (1249–1286). בגרסאות מאוחרות של הסמל מופיע על קלף כחול המונח על החלקה מוטו מסדר הדרדר "איש אינו מתגרה בי מבלי להיענש" ( "Nemo me impune lacessit").
היסטוריה.
השילוב עם סמל ממלכת צרפת.
לאחר חתונתה של מרי, מלכת הסקוטים עם פרנסואה, דופן צרפת ב-1558, שלט האצולה של מרי שולב יחד עם שלטו של יורש העצר על מנת לציין את נישואיהם. שלטו של פרנסואה חולק לרבעים עם סמל סקוטלנד על מנת לסמל את מעמדו כמלך הבעל של סקוטלנד. כאשר פרנסואה עלה על כס צרפת, בשנת 1559 כפרנסואה השני, מלך צרפת שונה השלט בשנית על מנת לציין את מעמדו החדש כמלך צרפת ושלטה של מרי שונה גם כן על מנת לציין את מעמדה כמלכה הרעיה של צרפת.
לאחר מותו של פרנסואה בשנת 1560, מרי הוסיפה להשתמש בשלט אשר שילב את סקוטלנד וצרפת יחדיו (עם שינוי קל בשלט אשר שיקף את השינוי במעמד שלה ממלכה רעיה למלכה אלמנה) עד נישואיה להנרי סטיוארט, לורד דרנלי ב-1565. בעקבות חתונתה הזו שונה שוב השלט לבלאסון הראשוני טרם נישואיה לפרנסואה.
השילוב עם סמלי ממלכת אנגליה וממלכת אירלנד - איחוד הכתרים.
עם מותה של אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה, ירש ג'יימס השישי מלך הסקוטים את כתר ממלכת אנגליה וממלכת אירלנד (אשר היו תחת אוניה פרסונלית) והפך להיות המלך ג'יימס הראשון מלך אנגליה ואירלנד בעודו נשאר ג'יימס הראשון בסקוטלנד. סמל ממלכת סקוטלנד חולק לרבעים עם סמל האצולה המלכותי של אנגליה וסמל ממלכת אירלנד הוסף גם הוא כריבוע לשלט. באותו הזמן למלך אנגליה הייתה תביעה ישנה לכתר הצרפתי ועל כן סמל אנגליה היה אף הוא מחולק לריבועים יחד עם סמל ממלכת צרפת. ג'יימס השתמש בגרסה שונה של שלט האצולה שלו בסקוטלנד והפרוטוקול המלכותי הזה המשיך גם לאחר חוקי האיחוד של שנת 1707. (כיום, שלט האצולה של הממלכה המאוחדת בסקוטלנד שונה מהסמל אשר בשימוש מחוצה לה).