בסדרת הגמר פגשו הלייטנינג את מונטריאול קנדיאנס, ותוך הפגנת עליונות ברורה ניצחו את הסדרה בחמישה משחקים וזכו בפעם השלישית בתולדותיהם, והשנייה ברציפות, בגביע סטנלי. מצטייני ההתקפה מהעונה הקודמת הצטיינו גם הפעם - קוצ'רוב סיים עם 32 נקודות, ובריידן פוינט הבקיע 14 שערים. השוער אנדריי וסילבסקי, שהצטיין במיוחד במשחקים המכריעים בכל סדרה, נבחר הפעם ל-MVP של הפלייאוף וזכה בגביע קון סמיית'.
סגל שחקנים.
נכון ל-11 במאי 2022
ברידג'פורט
ברידג'פורט (באנגלית: Bridgeport) היא עיר במחוז פיירפילד שבמדינת קונטיקט בארצות הברית. אוכלוסייתה, שהיא הגדולה במדינה, מונה נכון ל-2020 כ-148,654 נפש. העיר היא החמישית בגודלה באזור ניו אינגלנד, ומשתייכת למגלופוליס של צפון-מזרח ארצות הברית, הכולל ערי ענק כניו יורק, בוסטון, בלטימור, וושינגטון הבירה ופרבריהן.
היסטוריה.
בראשית הייתה ברידג'פורט חלק מהכרך של סטרטפורד. היא הוקמה בשנת 1659 בשם פקוונוק (Pequonnock). בשנת 1695 נשתנה שמה לסטרטפילד - מיזוג של שתי הערים שביניהן שכנה - סטרטפורד ופיירפילד. במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית הייתה סטרטפילד בסיס של ספינות פריבטיר, שיצאו להילחם בצי האנגלי. ב-1800 קיבלה הכרה כרובע עצמאי בשם ברידג'פורט. ב-1821 התאגד הרובע כעיר נפרדת, אך הכרה רשמית לכך התקבלה רק בשנת 1836.
בשנותיו הראשונות של היישוב בעיר, התבססה כלכלתו על חקלאות ודייג. סלילתה של מסילת הרכבת המובילה לברידג'פורט ב-1840 ומיקומה של העיר בסמוך לנמל ניופילד, הביא במחצית המאה התשע עשרה לעיסוק בציד לווייתנים ובבניית אוניות. בהמשך המאה עברה העיר תיעוש מואץ והוקמו בה מפעלי טחנות קמח, מתפרות, בתי יציקה ותעשיית נשק.
במחצית הראשונה של המאה העשרים נמשך השגשוג הכלכלי בעיר. בשנת 1930 היו בעיר כ-500 מפעלים ובתי חרושת. אוכלוסיית העיר התרבתה במהירות, בעזרת מהגרים רבים שבאו בשעריה.
כערים אחרות בצפון-מזרח ארצות הברית, סבלה גם ברידג'פורט מתוצאותיה של מלחמת העולם השנייה. נרשמה האטה בייצור התעשייתי וירידה בקצב גידול האוכלוסייה. בשנות החמישים והשישים התאוששה כלכלת העיר, ונדמה היה כי הצלחתה הכלכלית מובטחת, אך המשבר הקשה בתולדותיה התרגש ובא בשנים הבאות.
התפתחות התיעוש הואטה מאוד בשנות השבעים והשמונים. מגמה כללית של , שהתרחשה בעריה הגדולות של המדינה, הביאה לגידול באבטלה, עלייה בפשיעה והעיר הפכה למוכת סמים. באותה עת נרשם אף שיעור גבוה של חולי איידס. פרשיות שחיתות רבות נחשפו בחלק מהחברות הוותיקות של ברידג'פורט, ובעקבותיהן באו נזקים והפסדים. מפעלים ננטשו, בתי חרושת נשרפו ואזורים מסוימים הפכו לעיר רפאים.
באפריל 1987 אירע בברידג'פרט אחד האסונות הכבדים בהיסטוריה של קונטיקט. במהלך בניית פרויקט המגורים "ל'אמביאנס פלאז'ה", קרס שלד הבניין והתמוטט לחלוטין. הקריסה גרמה למותם של 28 איש ולפציעתם של רבים אחרים. אסון זה הצטרף למשבר הכבד שפקד את העיר, והיה זרז להמשך שקיעתה הכלכלית והאזרחית.
בתחילת המאה העשרים ואחת טרם התאוששה העיר מהמשבר. אובדן מקומות עבודה ממשיך לגרום להגירה שלילית מן העיר, שהולכת ונחשבת רצויה פחות ופחות למגורים. אוכלוסיית העיר הגיעה לשפל, כשלעומת 158,748 תושבים בשנת 1950, הוערכה האוכלוסייה ב-137,912 נפש בלבד, בשנת 2006. כתוצאה מכך, נחשבת העיר לזולה במיוחד במחירי הדיור בה יחסית למטרופולין היקר של ניו יורק, עקב התרוקנות דירות רבות וחוסר ביקוש לדיור בעיר.
בניסיון לחלץ את העיר מהמשבר והמצוקה הכלכלית, הופנתה בקשה ליזם האמריקני המפורסם סטיב וין, ממפתחי העיר המצליחה לאס וגאס, להקים בעיר קזינו גדול, שיסייע בפיתוח תיירות כלכלית. יוזמה זו נכשלה מסיבות רבות. הנהלת העיר עשתה ניסיון נוסף לרכישת מגרשים שנותרו בידיים פרטיות ולהסבת מבנים עתיקים לשימוש כדירות או חנויות. מידת הצלחתם של מהלכים אלו טרם נתבררה.
גאוגרפיה ואקלים.
ברידג'פורט נמצאת בגובה ממוצע של מטר מעל פני הים. היא ממוקמת על גדותיו של מפרץ לונג איילנד סאונד, סמוך לשפך נהר פקוונוק. מדידות רשמיות קובעות כי שטחה של העיר הוא 50.2 קמ"ר, מתוכם 8.8 קמ"ר מים והשאר יבשה.
בברידג'פורט שורר אקלים יבשתי לח, המתאפיין בקיץ חמים ולח ובחורף קריר ומושלג. הקרבה לאוקיינוס ממתנת את הניגודים שבין עונות השנה. הטמפרטורה הממוצעת בחודש החם - יולי, היא 23 °C, ובחודש הקר - ינואר, היא מינוס 1 °C. ממוצע הגשמים השנתי בברידג'פורט עומד על 1,060 מ"מ. בחורף שכיחים ימי שלג, הנערם על הקרקע עד לעומק של 65 ס"מ בממוצע, אך בשנים מושלגות במיוחד, דוגמת 1996, עשוי השלג להצטבר לגובה של כשני מטר.
טריוויה.
ביום שבת, 10 במרץ 1860, הגיע לעיר אברהם לינקולן, שנבחר חצי שנה לאחר מכן לנשיא ארצות הברית. לינקולן נשא נאום באולם וושינגטון, אודיטוריום ששימש את בית המשפט המחוזי של פיירפילד. קהל המונים הצטופפו באולם כדי לשמוע אותו ורבים נותרו בחוץ מחוסר מקום. לינקולן זכה לתשואות ממושכות שליוו אותו עד עלייתו לרכבת בה חזר למנהטן. במקום הנאום קיים עדיין לוח, עליו חקוקים פרטי המאורע, שהסעיר בשעתו את העיר.
צפע
ברידג'פורט (קונטיקט)
מתנדב (קיבוץ)
חוק הופשטטר
חוק הופשטטר הוא אמרת כנף רקורסיבית שנטבעה על ידי מדען המחשב דאגלס הופשטטר ונקראת על שמו.
החוק קובע כי:
האימרה מופיעה לראשונה במגנום אופוס של הופשטטר, "גדל, אשר, באך", ומצוטטת בעיקר על ידי מתכנתים בהקשר לניסיונות לייעל תהליכים מורכבים. החוק מדבר על חוסר היכולת לאמוד את פרק הזמן הנדרש לבצע משימה כלשהי, גם כאשר נראה כי הובאו בחשבון כל האלמנטים "הבלתי מתוכננים" (בלת"ם).
החוק כולל הפניה עצמית, כלומר הוא מתייחס אל עצמו בצורה רקורסיבית. בניגוד לכללים רקורסיביים אחרים, הוא אינו כולל תנאי עצירה עבור המקרה הטריוויאלי. מכאן כי גם אחרי שחוק הופשטטר נלקח בחשבון, עדיין יש לקחת את חוק הופשטטר בחשבון וכן הלאה, עד אין סוף.
ראו גם.
כללים נוספים.
יש עוד כללים פסימיים ביסודם, העוסקים בחוסר היכולת לארגן דברים כמו שצריך. כמו חוק הופשטטר, גם הם קרויים על שם טובעיהם:
הלוח המהפכני הצרפתי
הכנסיה האורתודוכסית הרוסית
אליהו (פירושונים)
יהדות קולאשי
יהדות קולאשי היא במקורה אוכלוסייה יהודית מעורבת של יהודים שהגיעו מיהודי אחלציחה, יהודי לאילשי, יהודי בנדזה, יהודי סוג'ונה ואחרים, שהגיעו לקולאשי משנת 1865, לאחר ביטול האריסות בגאורגיה. אחת השכונות בקולאשי נקראה שכונת האבּואשווילים שהגיעו מאחלציחה במחצית הראשונה של המאה ה-19. עם משפחה זו נמנו חכם אברהם מיכלאשווילי ומשפחתו. יהודים הנולדו בקולאשי נקראים בפי יהודי גאורגיה קוּלָשׁלֵבִּי.
ערב המהפכה היו בכפר שבעה בתי כנסת. בראשית 1953 פעלו בו ארבעה בתי כנסת בלבד, שנשארו פתוחים עד שלהי שנות ה-70 לפחות.
בתחילת שנות השבעים של המאה העשרים עזבו את העיירה ועלו לישראל כ-10,000 יהודים שגרו בקולאשי והיוו כ-90% מסך האוכלוסייה בה.
חיי יהודי קולאשי עד גלי העלייה.
המגורים בקולאשי התקיימו על פי חלוקה לכ-30 אזורים, כל אזור נקרא על שם המשפחה הגדולה שגרה בו. במרכז העיירה עמד שוק גדול שהיווה מרכז מסחרי לכל תושבי העיירה ולתושבי הכפרים שמסביב לה.
קולאשי הייתה עיירה יפה ומטופחת בעלת נוף פסטוראלי וגם שוקקת חיים. בין יהודי גאורגיה לנוצרים המקומיים התפתחה מערכת יחסים טובה ונוחה ויחסי רווחה וכלכלה שהביאה לשכנות נפלאה בין שני הצדדים. נוצרים ויהודים למדו יחד בבית הספר המקומי.
עיקר פרנסתם של היהודים במקום התבססה על חקלאות ומסחר, וחלקם עבדו גם במקצועות חופשיים.
הענף החקלאי העיקרי שבו עבדו היהודים בעיירה היה גידול הגפנים. בסוף שנות ה-50 ובמהלך שנות ה-60 פעלו בעיר שני מפעלי טקסטיל גדולים שנוהלו על ידי יהודים ובהם הועסקו יהודים רבים תושבי העיירה.
קולאשי התייחדה בהיותה מרכז שוקק של הדת והמסורת היהודיים ובהיותה המקום היחיד בכל רחבי ברית המועצות שבו התקיים תחום שבת. היה נהוג אף לקרוא לה "ירושלים של גאורגיה".
יהודי קולאשי היו אנשים אדוקים בדת ומאמינים מאוד, ובעיירה פעלו 4 בתי כנסת גדולים. החגים בה התאפיינו בסממנים יהודיים בולטים מאוד שנראו בכל רחבי העיירה. בקולאשי נהוג היה לקרוא לחג הסוכות "חג האוהלים". החתונות היהודיות בעיירה נעשו על ידי שידוכים והתקיימו באוהלים בהיעדר מקום בנוי לקיומן.
רבני קולאשי היו חכם אהרון בוטראשוילי, חכם אברהם מיכאלשוילי, חכם יצחק מיכאלשוילי, חכם שבתי מיכאלשוילי וחכם רפאל אלאשוילי.
בעת ביקורו של הרצל באזוב בעיירה, הוא כתב כי ברחובות התהלכו יהודים עם ציצית ותפילין, ואף ברחוב סטלין הראשי בעיירה. יהודים במקום התהלכו תמיד עם כיסוי ראש עד שנות ה-70 אז גברה האנטישמיות בגאורגיה והגיעה בסופו של דבר גם לקולאשי. לאחר מכן החלה עלייה מסיבית של יהודי קולאשי לארץ ישראל, רובם לא בגלל האנטישמיות אלא ממניעים ציוניים, ולאחר מכן בשנות ה-90 ממניע קיומי. בקולאשי קיים בית קברות יהודי עתיק שנשמר עד היום.
בסוף שנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70 היו בקולאשי כ-1350 משפחות יהודיות, וממוצע הנפשות לבית עמד על 6–7 נפשות.
עליית יהודי קולאשי לישראל.
יהודי קולאשי עלו לארץ ישראל בשני גלים מרכזיים:
כיום, לא חיים בקולאשי יהודים בכלל, אך מדי פעם מבקרים בה יהודים שנולדו שם כחלק מטיולי שורשים לגאורגיה.
בקולאשי פועל "המוזיאון היהודי" בבית יהודי שלא נמכר לאחר עזיבתם של דייריו. קיומו של המוזיאון הפתיע את היהודים הבאו לבקר במקום. המוזיאון מטופל ומשומר על ידי גאורגים תושבי העיירה ומדריכים מקומיים.