מספר ימים לאחר ניסוי מילרואו, התארגנה ועדה בשם "אל תיצור גל" ("Don't Make A Wave") בוונקובר שבקנדה, כשעל סדר יומה השאלה האם להתנגד ולהיאבק כנגד ביצוע ניסוי גרעיני נוסף באי, או האם להרחיב את מאמציהם למאבק כולל בכל האיומים כנגד איכות הסביבה. ועדה זו, ופעולות המחאה שארגנה נגד הניסויים, היוו את ראשיתו של ארגון "גרינפיס".
שם הוועדה נקבע בשל הקביעה שקבע בוב האנטר, עיתונאי מוונקובר, שכתב שהניסוי המתוכנן הבא יגרום לרעידות אדמה ולצונאמי. הוועדה לאנרגיה אטומית, מצידה, העריכה את הסיכוי שהניסוי יגרום לרעידת אדמה משמעותית כ"מאוד בלתי סביר", ואת הסיכוי לצונאמי כ"עוד פחות סביר".
אחרים לא הסכימו לקביעה זו. יושב ראש הוועדה לאיכות הסביבה, ראסל טריין, טען ש"לא ניתן להסיק מתוצאות ניסוי מילרואו מסקנות חותכות לגבי הניסויים הנוספים ..."
ביולי 1971 תבעה קבוצה בשם "הוועדה לאחריות בנושאי גרעין" את הוועדה לאנרגיה אטומית, ובקשה מבית המשפט לעצור את המשך הניסויים. התביעה נדחתה בבית המשפט, ובית המשפט העליון של ארצות הברית, בהרכב של 7 שופטים, דחה צו מניעה בעניין זה ברוב קולות. נשיא ארצות הברית, ריצ'רד ניקסון עצמו אישר תקציב בסך 200 מיליון דולר לביצוע הניסוי השלישי, וזאת למרות התנגדות מצד מדינות כמו יפן, פרו ושוודיה. ועדת "אל תיצור גל" חכרה ספינה בכוונה להפליג עמה לחופי האי להפגנת מחאה, וכדי למנוע את ביצוע הניסוי, אך בשל תנאי מזג אוויר קשים התבטלה פעולתם.
ניסוי "קאניקין".
ניסוי "קניקין" היה מיועד לבדוק את תכנונו ואת יכולתו המבצעית של הטיל האנטי-בליסטי האמריקני ספרטן LIM-49, שהיה בעל ראש נפץ גרעיני רב עוצמה. הטיל תוכנן להפקת כמות גדולה של קרני X, וזאת כדי למזער את תגובת הביקוע הגרעיני ואת ההרס הפיזי שנגרם ממנו, וכדי למנוע מהיריב את נטרול מכ"ם הטיל. הניסוי נועד למדוד את תפוקת הפצצה, את מידת קרינת קרני ה-X, את ספקטרום הקרינה, ולהבטיח תכנון מיטבי לראש הנפץ הגרעיני.
הניסוי התבצע ב-6 בנובמבר 1971 בקרקעית פיר קידוח בעומק של 1,860 מטרים. עוצמתו הייתה מעט פחות מ-5 מגהטון, עוצמה החזקה פי 400 מעוצמת פצצת האטום שהוטלה על הירושימה. ניסוי קאניקין היה הניסוי הגרעיני התת-קרקעי הגדול והחזק ביותר שביצעה ארצות הברית אי פעם. כתוצאה מהפיצוץ התרוממו פני השטח באזור הפיצוץ בכ-6 מטר, וכתוצאה מהשקיעה ומהפגיעה שגרם הפיצוץ נוצר מכתש ברוחב של כ-1.5 ק"מ, שהפך לאגם מים. הפיצוץ גרם לגלי רעד סייסמיים בעוצמה של 7.0 בסולם ריכטר, שגרמו למפולות סלעים ולסדקי אדמה בשטח של כ-3.5 קמ"ר באזור הפיצוץ. אף שלא נגרמו רעידות אדמה קשות או גלי צונאמי, כפי שחששו אנשי איכות הסביבה, עדיין אירעו מספר אירועים טקטוניים במהלך השבועות שלאחר הניסוי, ככל הנראה כתוצאה מפעולת גומלין בין הפיצוץ עצמו והלחצים הטקטוניים הטבעיים שמצויים באזור האי.
משנת 1973.
משרד האנרגיה האמריקני החליט לנטוש את האי החל משנת 1973, אך מדענים המשיכו לבקר בו למטרות בדיקה וניטור. ב-2001 ביצע משרד האנרגיה מספר פעולות לטיהור האי מפסולת גרעינית. פירי הקידוח יוצבו ונוקו על ידי ערבוב הבוץ שבהם באדמה בלתי מזוהמת, וכוסו ביריעות פוליאסטר שכוסו באדמה.
היה חשש שסדקים תת-קרקעיים חדשים שעלולים להיווצר, יאפשרו לנשורת רדיואקטיבית לדלוף אל פני השטח ואל מי האוקיינוס. במחקר שהתבצע על ידי ארגון גרינפיס ב-1996, נמצא שאזור ניסוי קאניקין ממשיך לשחרר פלוטוניום ואמריציום אל פני השטח, אך מחקר שהתבצע על ידי אוניברסיטת אלסקה קבע שאין סימנים לדליפה רדיואקטיבית, ובבדיקה שהתבצעה ב-2006 נקבע שכמות הפלוטוניום שנפלטת מהמקום קטנה מאוד, ואינה מהווה סיכון ביולוגי משמעותי לסביבה הטבעית.
משרד האנרגיה האמריקני ממשיך לנטר את האי עד היום, כחלק מתוכנית הטיהור והשיקום של המקום. פעולה זו מתוכננת להימשך עד שנת 2025, כשאז מתוכנן האי להפוך לשמורת טבע שהגישה אליה מבוקרת ומוגבלת.
קישורים חיצוניים.
סרטוני וידאו, משרד האנרגיה האמריקאי
ירוק-העד
ירוק-העד הוא כינויו של משחק שחמט מפורסם בין אדולף אנדרסן לבין ז'אן דיפרן. על המשחק הזה נאמר שכל חובב שחמט צריך להכירו בעל פה, ואכן הוא מופיע באנתולוגיות שחמט רבות.
אדולף אנדרסן היה אמן שחמט גרמני, ומן הבולטים שבשחקנים בתקופה הקלאסית של השחמט במאה התשע עשרה. במהלך הקריירה הארוכה שלו נחשב בין השנים 1861–1870 לשחקן הטוב בעולם, למעט בשלוש השנים בהן זרח כוכבו של פול מורפי. ז'אן דיפרן היה שחמטאי יהודי-גרמני שהיה מדורג במקום השישי בעולם בשנים 1855–1856 ואשר התפרסם בעיקר בזכות ספרו Kleines Lehrbuch des Schachspiels שדורות של שחמטאים גדלו עליו.
המשחק מצטיין בסדרת מסעים כפויים, החל במסע ה-20, והקרבות מרהיבות של הצריח והמלכה הלבנים.
לבן: אדולף אנדרסן. שחור: ז'אן דיפרן, המשחק התקיים בברלין בשנת 1852, גמביט אבנס.
ניתוח המשחק.
1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רג4 רג5 4. ב4 ר:ב4 5. ג3 רא5 (היום נחשב המסע 5...רה7 עדיף) 6. ד4 ה:ד4 7. 0-0 ד3 (היום נחשבים המסעים פו6 או פזה7 עדיפים, אך ד3 היה פיתוח של דיפרן, והוא נקט בו בכל הזדמנות)
העמדה לאחר 7...ד3
8. מהב3 מהו6 9. ה5 מהז6 10. צה1
העמדה לאחר 10. צה1
פזה7 11. רא3 ב5 (עמדת השחור עדיפה, והוא יכול להגביר את יתרונו על ידי ד5 12. ה:ד6 ג:ד6 13. צה3 0-0) 12. מה:ב5 צב8 13. מהא4 רב6 14. פבד2 רב7 (המסע לא טוב, מטעמי זהירות עדיף להצריח בשלב זה) 15. פה4 מהו5 (זה המסע השלישי של השחור במלכה, בניגוד לעקרון הפתיחה שאומר שאין להניע את אותו כלי פעמיים) 16. ר:ד3 מהח5 17. פו6+ תוכנת המחשב "מציעה" ללבן מסעים סולידיים כגון פז3 או צאד1) ז:ו6 18. ה:ו6 צז8 19. צאד1 (כאן ממליצה התוכנה רה4. ייתכן כי אנדרסן היה משוכנע שיריבו לא יעמוד בפיתוי ויכה את הפרש, אך מתברר שלשחור עשויה להיות הצלה על ידי המסע רד4 או מהח3; גארי קספרוב בספרו "My Great Predecessors Part I ,2003, Everyman Chess" (עמוד 28) מציע את המסע צז4 לשחור). מה:ו3 לאחר מסע זה ההמשך כפוי.
העמדה לאחר 19... מה:ו3 (19...מהח3 שומר על שוויון)
20. צ:ה7 פ:ה7 (20...מד8 21. צ:ד7+ מג8 (אם 21...מה8 22. צה7+ מד8 23. רה2+ וזוכה במלכה, ואם 21...מ:ד7 22. רו5++ מה8 23. רד7+ מד8 24. ר:ג6+) 22. צד8+ מ:ד8 (אם 22...פ:ד8 23. מהד7+ מ:ד7 24. רו5+ מה8 25. רד7 מט אם 22...צ:ד8 23. ז:ו3) 23. רה2+ וזוכה במלכה) 21. מה:ד7+ מ:ד7 (אם 21...מה8 22. ר:ה7 מט) 22. רו5+ (שח כפול)
העמדה לאחר 22. רו5
מה8 (אם 22...מג6 23. רד7 מט) 23. רד7+ מו8 ( אם 23...מד8 24. ו:ה7 מט) 24. ר:ה7 מט.
העמדה בסיום המשחק
עיבוד עץ
עיבוד עץ הוא תהליך בניית, גילוף או יצירת חפץ עשוי עץ.
חלק מן המוצרים המעובדים הם מוצרים מוגמרים, בעוד שאחרים מיועדים להפוך לחלק מסחורה מוגמרת לאחר הרכבה. עיבוד היא אחת מטכניקות הגימור. עבודה בעץ מסייעת בשימור העץ, סוגי עץ שונים דורשים סוגים אחרים של עיבוד. ענפי תעשייה ומלאכה שונים עושים שימוש בעיבוד עץ, כך למשל בייצור תכשיטים, כלי עבודה, ותבניות; וכן תחומים כמו הנדסת רכב, הנדסת מכונות, הנדסת אניות ובנייתן במספנה, בניית גשרים ומתקנים אחרים בתחום ההנדסה האזרחית.
לצד אבן, בוץ וחלקי בעלי חיים, עץ היה אחד החומרים הראשונים שעובדו על ידי המין האנושי, כבר מתקופות מוקדמות ביותר. ניתוח כלי אבן של ניאנדרטלים מן התרבות המוסטרית העלה כי חלק ניכר מהם שימשו לעיבוד עץ. התפתחות הציוויליזציה הייתה קשורה להתפתחות כישורים גבוהים יותר בעיבוד חומרים אלה. בתקופות מאוחרות יותר, נעשה שימוש בעיבוד עץ לייצור חפצים אשר כיום כמעט שלא מיוצרים, או לא מיוצרים מעץ: בוני כרכרות, חרשי אופן, או יצרני נעלי עץ (שאמנם מיוצרות כיום, אך לא באופן נפוץ כפי שהיה לפני תחילת השימוש במוצרים סינתטיים לייצור הסוליות).
פיט סמפרס
אמיר שלח
אמיר שלח (נולד ב-11 ביולי 1970) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם. במרבית הקריירה שיחק שלח במכבי תל אביב, עימה זכה ב-3 אליפויות, 3 גביעי מדינה וגביע טוטו אחד. כמו כן שיחק שלח בנבחרת ישראל ואף החזיק בעבר בתואר שיאן ההופעות של הנבחרת.
קריירה.
שלח החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. בעונת 1989/1990 שיחק במכבי הרצליה ששיחקה אז בליגה השלישית, ובעונה שלאחר מכן חזר למכבי תל אביב, שם שיחק עד סוף עונת 1997/1998. באותן שנים היה שלח חלק מחוליית הגנה שכללה את גדי ברומר, אלכסנדר פולוקארוב ואבי כהן "הירושלמי". בעונת עונת 1991/1992 זכה עם הקבוצה באליפות ראשונה לאחר 13 שנים בהן לא זכתה הקבוצה בתואר. שלח שיחק כמעט לאורך כל עונת 1993/1994, בה זכתה קבוצתו בגביע המדינה, אך לא שותף בניצחון 2–0 בדרבי מול הפועל תל אביב במשחק הגמר בעקבות פציעה שהשביתה אותו בחודש האחרון של העונה.
בעונת 1994/1995 זכה שלח באליפות השנייה שלו עם הקבוצה.
בעונת 1995/1996 זכה שלח עם מכבי תל אביב בדאבל. כמות השערים הנמוכה שספגה הקבוצה באותה עונה הייתה חסרת תקדים: 16 שערים בלבד ב-30 משחקים. שלח, שהחמיץ משחק אחד בלבד בליגה, הציג כושר שיא תחת המאמן דרור קשטן, ובמחזור השישי של העונה גם כבש שער נדיר מבחינתו, בניצחון 0-3 על מכבי פתח תקווה.
ב-1998 עזב את מכבי תל אביב ושיחק עונה אחת בבית"ר ירושלים ועונה אחת בהפועל חיפה לפני שחזר למכבי תל אביב בעונת 2000/2001 וזכה עמה בגביע נוסף. בסוף הקריירה שלו שיחק שלח שנתיים במכבי נתניה ובשנת 2004 פרש ממשחק פעיל.
נבחרת ישראל.