הסולן ריינולדס אמר "משבר הפליטים הוא בעדיפות עליונה לפי מספר האנשים הנפגעים כל יום. כלהקה רצינו והחלטנו לשתף פעולה עם SAP ואפל (Apple) בכדאי לנסות לייצר שינוי". ניתן להקשיב לדבריו.
השפעות.
דן ריינולדס והלהקה ציינו כי חלק מהאמנים שהשפיעו על יצירתם הם: ארקייד פייר, מיוז, הביטלס, פול סיימון והארי נילסון. ריינולדס מעריך להקות כמו Foster the People וממפורד אנד סאנז על כך שהביאו את הרוק האלטרנטיבי לרמה חדשה של הצלחה מסחרית בשנים האחרונות.
אלרי דה שרדונה
אלרי דה שרדונה (בצרפתית: Hilaire de Chardonnet, נולד בשם Louis-Marie Hilaire Bernigaud de Chardonnet; 1 במאי 1839 בזנסון, צרפת - 11 במרץ 1924, פריז) היה תעשיין צרפתי וממציא הויסקוזה - המשי המלאכותי.
חייו.
משפחתו של דה שרדונה, הייתה משפחת אצולה. אך לאחר המהפכה הצרפתית, דבר זה היה כמעט חסר משמעות. הוא התקבל לאקול פוליטקניק בשנת 1859, לאחר לימודים בפקולטה למדעים בבזנסון. באקול פוליטקניק הכיר את מי שמאוחר יותר יהפוך לנשיא צרפת מארי פרנסואה סדי קארנו. אך ב-1861 נאלץ לעזוב את בית הספר, לאחר שכתב מכתב בגנותו של נפוליאון השלישי. הוא הצטרף לאנרי, רוזן שמבור, שטען אז לכתר צרפת בתור "אנרי החמישי" במהלך גלותו באוסטריה.
רק ב-1883, עם מותו של אנרי, התייאש דה שרדונה ממאמציו להשבת המלוכה בצרפת, ופרש מפעילות פוליטית כליל.
דה שרדונה היה ממציא ומדען, והקים באחוזתו שליד שאלון-סור-סון מעבדה וחדר חושך, בהם ערך ניסויים שונים.
בסוף שנות השבעים של המאה ה-19, עבד שרדונה יחד עם לואי פסטר על מציאת תרופה למחלה שפגעה בתולעי משי, והרסה את התעשייה הצרפתית. במהלך ניסיונו לנקות דבר מה שנשפך בחדר חושך, גילה דה שרדונה את הפוטנציאל של ניטרוצלולוזה לשמש כתחליף למשי. בהבינו את המשמעות הכלכלית של תגליתו, עזב דה שרדונה את עבודתו והתמקד בפיתוח התגלית.
הוא קרא לחומר "משי שרדונה", והציגו במהלך התערוכה העולמית בפריז בשנת 1889. לרוע מזלו, החומר שהיה דליק מאוד הוחלף במהרה בחומרים יציבים יותר. דה שרדונה איבד את הונו הרב, ונשאר חסר כל.
ב-1919 התקבל לשורות האקדמיה הצרפתית למדעים, בתחום היישום ההמצאות המדעיות בתעשייה.
משפחת ססון
משפחת סאסון
קלוד (הר געש)
הר קֶלוּד (באינדונזית: Gunung Kelud אבל גם "Klut, Cloot, Kloet, Kloete, Keloed" או "Kelut") הוא הר געש שכבתי פעיל במחוז מזרח ג'אווה, באי ג'אווה שבאינדונזיה, כ-90 קילומטרים מדרום מזרח לעיר סורביה. במהלך כל ההיסטוריה נודע קלוד, כמו הרי געש רבים באינדונזיה והרי געש אחרים על טבעת האש שעל שולי האוקיינוס השקט, כהר געש המתאפיין בהתפרצויות געשיות מתפוצצות גדולות. מאז שנת 1000 התרחשו מעל ל-30 התפרצויות. בהתפרצות של 1919 נהרגו מעל ל-5,000 תושבים ובהתפרצות של 2014 הורו הרשויות לפנות כ-200,000 תושבים ברדיוס של 10 קילומטרים סביב ההר.
תיאור.
מרבית הגעשיות באינדונזיה נובעת מקשת סונדה – קשת איים שנוצרה באזור הפחתה בו חודר הלוח ההודי אל מתחת ללוח האירו-אסיאתי. קשת זו תחומה מצדה הצפון-צפון-מערבי על ידי איי אנדמן – שרשרת של איים געשיים ממקור בזלתי, וממזרח על ידי קשת בנדה – שאף היא נוצרה כתוצאה מהפחתה.
קלוד הוא הר געש שכבתי, אחד מ-129 הרי הגעש הפעילים של אינדונזיה. ההר שאיננו בולט בנוף מתנשא לגובה 1,731 מטרים ומכיל בפסגתו אגם לוע שהיה המקור לכמה מההתפרצויות הקטלניות באינדונזיה. הצדודית של פסגת ההר א-סימטרית מאוד משום שהיא כוללת כמה כיפות לבה חצויות על ידי לועות רבים. חרוטי געש לווייניים וכיפות לבה נוספים שוכנים נמוך על המדרונות המזרחיים, המערביים והדרום דרום מערביים של ההר. במשך השנים נדדה הפעילות הגעשית במכלול הלועות הגעשיים שעל הפסגה בכיוון השעון. במשך השנים נעשו כמה ניסיונות לרוקן את האגם שבפסגת ההר בעקבות האסון של שנת 1919. כך למשל אחרי ההתפרצות של 1966, נבנו צמד מנהרות ניקוז (מנהרות אמפרה – Ampera) במדרון הדרום מערבי של ההר והן הורידו את מפלס המים באגם לנפח של מיליון מ"ק.
ההתפרצויות במאה ה-20.
ב-19 במאי 1919 גרמה ההתפרצות של הר קלוד למותם של כ-5,000 תושבים עקב מפולות בוץ (המכונות להאר). התפרצויות גדולות נוספות התחוללו בשנים 1951, 1966 ו-1990 והן גרמו למותם של 250 תושבים. ההתפרצות של 1990 החלה בתחילת פברואר 1990 ויצרה עמוד התפרצות בגובה 7 קילומטרים של טפרה וכמה זרמים פירוקלסטיים. יותר מ-30 איש נהרגו. פועלים המשיכו לחצוב את מנהרת אמפרה למרות החום הרב שנפלט מהמשקעים החמים מאוד (בין 90°C ל-400°C) של הזרמים הפירוקלסטיים שהגיעו לגובה של 25 מטרים וסתמו את פתח הכניסה למנהרה.
ההתפרצות של 2007.
ב-16 באוקטובר הורו הרשויות לפנות כ-30,000 תושבים שהתגוררו בסמוך לקלוד, לאחר שהמדענים העלו את הכוננות לדרגה הגבוהה ביותר, לאחר שצפו התפרצות קרובה.
הר קלוד התפרץ בסביבות 3 אחרי הצהריים (זמן מקומי) בשבת ה-3 בנובמבר 2007. המידע על ההתפרצות הגיעה מהמכון הסייסמולוגי המרכזי של אינדונזיה, אבל לא ניתן היה לראותה בעין משום שפסגת ההרים הייתה מכוסה בעננים, והייתה זו התפרצות קטנה יחסית. ביום ראשון ה-4 בנובמבר התפרץ ההר שוב ופלט עמוד אפר געשי לגובה 500 מטרים. הטמפרטורה של מי אגם הלוע בפסגה עלו מ-43.9°C ל-60.7°C. החום הרב יצר ענן של קיטור ועשן שהגיע לגובה של 488 מטרים. ב-5 בנובמבר התפרצו עמודי עשן וקיטור חדשים מלוע ההר. מים רותחים זרמו מאגם הלוע על מורדות ההר. למרות הוראת הפינוי העדיפו כ-25,000 תושבים להישאר במגוריהם.
למחרת התרוממה כיפת לבה דרך מרכז אגם הלוע. מצלמות במעגל סגור הראו שהאי המוארך (100 מטרים) התרומם לגובה של 20 מטרים מעל פני האגם. ההר המשיך לפלוט עשן ותימרת העשן הגיעו לגובה של קילומטר.
אחרי 48 שעות של עשן ואפר, אך ללא פליטת לבה הכריזו השלטונות האינדונזים ב-8 בנובמבר שאין חשש מהתפרצות קרובה. השלטונות אמרו שהר הגעש חווה "התפרצות איטית" ובלתי סביר שיתפרץ שוב, כפי שעשה פעמים רבות קודם לכן במאה הקודמת.
ב-12 בנובמבר החל הר קלוד לפלוט לבה לתוך אגם הלוע שלו. כיפת הלבה, שהתרחבה לאורך של 250 מטרים ולגובה של 120 מטרים נסדקה והלבה החלה לזלוג לתוך מי האגם. העשן התרומם לגובה של יותר מ-2 קילומטרים, ואפר כיסה כמה כפרים סביב הר הגעש. ב-14 בנובמבר העשן היתמר לגובה של 2.5 קילומטרים, ואפר קל כיסה כפרים במרחק של 15 קילומטרים משם. כיפת הלבה התפשטה על פני כל האגם שנעלם.
ההתפרצות של 2014.
הר קלוד התפרץ ב-13 בפברואר 2014 בשעה 21:50 (זמן מקומי). הר הגעש פלט אפר געשי שכיסה שטח שקוטרו 500 קילומטרים, כשליש משטח האי ג'אווה. גשם האפר נשר בערים הגדולות סורביה ויוגיאקרטה ואילץ את השלטונות לסגור זמנית שלושה שדות תעופה, בהם שדה התעופה העמוס של סורביה. כ-200,000 תושבים המתגוררים ב-36 כפרים ברדיוס של 10 קילומטרים מההר נצטוו על ידי השלטונות להתפנות.
תקלת תוכנה
כנסיות העץ בהרי הקרפטים הסלובקיים
כנסיות העץ בהרי הקרפטים הסלובקים (בסלובקית: Drevené kostoly v slovenskej časti Karpát) הן קבוצה של תשע כנסיות מעץ הנמצאות ברחבי הרי הקרפטים בסלובקיה שהוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. הכנסיות נבנו בשמונה מקומות שונים בין המאה ה-16 והמאה ה-18. הכנסיות כוללות שתי כנסיות קתוליות, שלוש כנסיות פרוטסטנטיות ושלוש כנסיות יוניות-קתוליות ובנוסף מגדל פעמון בודד.
ישנן עוד כ-50 כנסיות מעץ בהרי הקרפטים בכל רחבי סלובקיה שאינן חלק מאתר המורשת המוכרז.
הדפסה בפורמט רחב
הדפסה דיגיטלית בפורמט רחב היא שיטה להדפסה ישירות מקובץ או תמונה דיגיטליים אל מגוון מדיות. לרוב מודפסות העבודות ממחשבים, מצלמות דיגיטליות ומקורות דיגיטליים אחרים, באמצעות מדפסת הזרקת דיו בפורמט רחב.
עלות ההדפסה הדיגיטלית עבור כל דף היא גבוהה יחסית לשיטות הדפסה מסורתיות אחרות, אך עלות זו מתקזזת בזכות ההימנעות מעלויות כלל ההליכים הטכניים וכוח האדם הנדרשים בשיטות אלו. יתרונות נוספים של השיטה הם האפשרות להתאמה אישית של כל הדפסה, האפשרות לשנות בקלות כל משתנה שהוא בקובץ המקורי ולהדפיסו על דף חדש, האפשרות להדפיס מספר קטן יחסית של עותקים, ועוד.
הדפסה דיגיטלית בפורמט רחב.
בהדפסה דיגיטלית בפורמט רחב מועברת הגרפיקה של הקובץ או התמונה באופן דיגיטלי מהמחשב ישירות על גבי החומר הרצוי (כגון נייר, ויניל או בד), ולרוב מצופה בלמינציה לחיזוק ועמידות התוצר. הדפסה זו משמשת בין השאר להדפסת פוסטרים, באנרים וציורי קיר למטרות שיווק ופרסום של חברות ומוצרים. הדפסות רחבות אלו עשויות להיות בגדלים מגוונים, החל מפוסטר שאורכו ורוחבו מספר עשרות סנטימטרים, ועד להתקנות המשתרעות מהרצפה ועד לתקרה.
בשיטת ההדפסה הדיגיטלית הקיימת, עלויות ההדפסה בפורמט רחב נמוכות יחסית; בעבר נדרשו חברות למימון גבוה כדי לפרסם באמצעות מתקני תצוגה, באנרים, מצגי פופ אפ, ציורי קיר ושלטי פרסום. ההדפסה על בסיס ויניל מאפשרת גם חסכוניות, עמידות ויעילות. עלות ההדפסה מתומחרת בהתאם לסוג וגודל החומר עליו מדפיסים. קיימים חומרים מגוונים המתאימים לשימוש בתנאי חוץ ובתנאי פנים. ניתן ליצור החל מכמות קטנה של הדפסות (הזמנה של הרצות קטנות דיגיטליות) ועד לכמה אלפי יחידות ("אופסט"); העלות ליחידה פוחתת ככל שהכמות גדלה (הדפסה בסיטונאות).