בין להקות קווירקור בולטות אפשר למנות את Limp Wrist, Lesbians on Ecstasy, Pansy Division, Mouthfull, The Little Deaths.
יצחק נסיהו
יצחק נסיהו (27 בנובמבר 1926 - 9 בפברואר 2015) היה המזכיר הצבאי של ראש הממשלה בשנים 1963–1966, בדרגת אלוף-משנה. שירת בתפקיד זה תחת ראש הממשלה לוי אשכול, וקודם לכן כממלא מקום המזכיר הצבאי בעת כהונתו של דוד בן-גוריון כראש הממשלה.
ביוגרפיה.
יצחק נסיהו נולד בחיפה בשנת 1926 ליהושע נסיהו, שעלה מגליציה והיה מזכיר הכספים וגזבר הטכניון, ולאסתר לבית בלום, בת למשפחה שנמנתה עם מייסדי ראש פינה. בן דודו היה מרדכי נסיהו. סבו, יצחק בלום, היה שומר במושבה יבנאל ונרצח בידי ערבי בשנת 1909.
בשנת 1940 הצטרף לגדנ"ע. הוא שירת כנוטר והיה חבר ב"הגנה". עבר את קורס הקצינים הראשון של צה"ל, בפיקודו של חיים לסקוב. שירת כקצין מודיעין בחיל השריון, בחטיבת גולני ובפיקוד המרכז. ב-1957 היה ראש לשכת הרמטכ"ל משה דיין. ביוני 1958 עבר ללשכת המזכיר הצבאי של ראש הממשלה, והיה ממלא מקומו של המזכיר הצבאי, חיים בן-דוד, בעת כהונתו של דוד בן-גוריון כראש הממשלה. עם פרישתו בן-גוריון מכהונת ראש הממשלה פרש גם בן-דוד מכהונתו, וביולי 1963 מונה נסיהו למזכיר הצבאי של ראש הממשלה החדש, לוי אשכול. באפריל 1964 הועלה לדרגת אלוף-משנה. כיהן כמזכיר הצבאי עד תחילת 1966. במלחמת ששת הימים היה עוזר לשר הביטחון, משה דיין.
לאחר סיום שירותו הצבאי עבד בכור תעשיות, היה מנכ"ל משרד הפרסום "בינג־ליניאל" ועבד בהוצאת הספרים ההסתדרותית "ספרי".
נישא לרחל, ונולדו להם שתי בנות.
נפטר ב-9 בפברואר 2015.
ספרי (פירושונים)
ישעיה קרלינסקי
רבי ישעיה קרלינסקי (תמוז תרל"ז, 1877, זמברובה - ו' בכסלו תש"ה, 22 בנובמבר 1944) היה רב ליטאי, רבן של ליובוניץ ופוחוביץ , ומראשי אגודת הרבנים בארצות הברית.
ביוגרפיה.
ילדות ונישואין.
נולד בזמברובה הסמוכה ללומז'ה לרב אברהם דובר קרלינסקי (1840-1921), חסיד קוצק ותלמידם של רבי אשר הכהן משרשוב ורבי יצחק מאיר אלתר בעל "חידושי הרי"ם", ולגיננדל פייגה לבית אוזדאבה (1841-1927).
בילדותו למד עם מלמד פרטי, ובהיותו בן 15 (ראשית חורף תרנ"ג, 1892) נשלח ללמוד באיישישוק והתפרסם בכינוי "העילוי מזמברובה". באיישישוק רכש גם השכלה כללית כאוטודידקט, הוא גם שיפר את שליטתו בפולנית וברוסית, שפות אותן ידע חלקית מילדותו. בראשית חורף תרנ"ה (1894) עבר ללמוד בישיבת ראדין ונעשה מקורבו של החפץ חיים, מנהיגה של הישיבה. בראשית חורף תרנ"ז (1896) נסע ללמוד בישיבת כנסת ישראל בסלובודקה, אולם לאחר שיחה בלימוד עם רבה של סלובודקה, רבי משה דנישבסקי, נתן לו האחרון כתב המלצה לרבה של קובנה, רבי צבי הירש רבינוביץ, שיקבל אותו כחבר מן המניין ב"כולל קובנה", צעד חריג עבור רווק. גם בסביבה הליטאית-מתנגדית, הקפיד קרלינסקי על תלבושת חסידית מסורתית, אבל שהותו במקום הייתה קצרה יחסית, הוא נסמך לרבנות עוד באותה שנה, ולקראת ראש השנה תרנ"ח, כבר שב לבית הוריו בזמברובה.
אביו רצה לשדך לו את בתו של למדן גוראי עשיר, שקצב לבתו נדוניה גדולה כדי שחתנה יוכל לפתוח בית מסחר לספרים בוורשה או בלומז'ה. ההצעה קרצה לאביו, שבעצמו התפרנס ממלאכתו ולא רצה לעסוק ברבנות. אך הבן סירב והבהיר לאביו שבדעתו להתקדם במסלול הרבנות. הוא נשאר בזמברובה, כדי לקבל ניסיון מעשי בעבודת הרבנות והדיינות, בבית דינו של הדיין המקומי, רבי דב מנחם רגנשברג. במקביל השלים את לימודיו הכלליים כדי שיוכל לקבל תעודת כושר רבנות מהממונה על ההשכלה במחוז לומז'ה, בזמן שהותו בלומז'ה קיבל כתב-סמיכה גם מהרב המקומי, רבי מלכיאל צבי טננבוים.
בחודש אב תרנ"ט התארס עם חנה בתו הגדולה של רבי תנחום גרשון ביליצקי, למד ליטאי מפורסם ורבה של יאשינובקה. מציע השידוך היה החפץ חיים, שהגיע לזמברובה להפצת ספריו, ופגש בקרלינסקי הצעיר. הכלה הייתה נינתו של רבי אריה ליב שפירא מקובנה, וקרובת משפחה של ראש ישיבת וולוז'ין, רבי רפאל שפירא, וכשנפתחה ישיבת וולוז'ין מחדש בקיץ תרנ"ט, נסע החתן ללמוד בה, הוא הגיע לוולוז'ין בראשית חורף ה'תר"ס (1900), למד בה כמה חודשים והתרשם מדרך הלימוד בישיבה. הוא נסמך לרבנות גם בידי ראש הישיבה, רבי רפאל שפירא. בסוף החורף נישאו בני הזוג ביאשינובקה, וחודשים ספורים אחרי החתונה לקה החתן בדלקת ריאות והם נאלצו לעבור למשך שנה לאסטרחן בעלת האקלים היבש יותר, לפי המלצת הרופא.
רבנות ליובוניץ ופוחוביץ בבלארוס.
בשנת תרס"ג, 1903, קיבל את משרתו הרבנית הראשונה בעיירה ליובוניץ שליד בוברויסק, בה התקיימה קהילה יהודית-חב"דית. בתרס"ז, 1907, התמנה לרבנות בפוחוביץ הסמוכה למינסק. בתחילה התמנה לרב הקהילה החסידית, שמנתה כ-75% מכלל האוכלוסייה היהודית והייתה מורכבת מחסידי חב"ד, וחסידי לכוביץ-קוידנוב, ובהמשך קיבלו גם שאר יהודי העיר את מרותו, והוא נעשה לרבה הכללי של פוחוביץ. ב-14 שנות כהונתו כרבה של פוחוביץ, עסק רבות גם בענייניה הציבוריים והגשמיים של הקהילה. לקראת האחד במאי הדליף לו קומיסר יהודי, על כוונה לאסרו בתום תהלוכת ה-1 במאי, כאויב המשטר החדש. הוא החליט להימלט, ומיד במוצאי שביעי של פסח ברח עם שני בניו הגדולים למינסק. במינסק הצליח להכניס את שמו לרשימת פליטי מלחמה שברחו לרוסיה הלבנה מליטא, וכך יכל "לחזור" לליטא עם בניו. במקביל שלח מכתב התנצלות לבני קהילתו על הבריחה החפוזה וביקשם למנות תחתיו את הרב ניסן טלושקין. בהמשך הצליחו אשתו ושאר הילדים לצאת מפוחוביץ ולהגיע לקובנה.
בארצות הברית.
בתחילת חורף תרפ"ד, 1923, היגר לארצות הברית. בתחילה נסע לבדו, ואחר כך הביא אליו לניו יורק את אשתו ושני בניו הקטנים. בניו הגדולים, אשר וחיים למדו באותה עת בישיבת "כנסת ישראל" בחברון, ובנותיו היו נשואות ונשארו עם משפחתן באירופה. בתו פרומה לאה נישאה לרב משה דב צפתמן, מנהלה הרוחני של ישיבת פוניבז'; ובתו צפורה נישאה לרב מיכל פון, "העילוי מסלנט", רבה של פונידל.
מצב הרבנות ורמת הרבנים בארצות הברית, לא מצאו חן בעינו ובשנות ה-30 של המאה ה-20 הוא תכנן לעלות לארץ ישראל. מימוש הרעיון נדחה שוב ושוב, עם פרוץ המרד הערבי הגדול ואחריו מלחמת העולם השנייה והשמדת יהדות אירופה. כבר בראשית המלחמה היה שותף לפעילות ההצלה שהחלה מתארגנת בארצות הברית, ועם הקמת ועד ההצלה של רבני ארצות הברית, התמנה לסגן נשיא הוועד, לצדו של הנשיא, הרב אליעזר סילבר. מנהל ועד ההצלה היה אחיו, הרב יעקב קרלינסקי (נפטר אב תש"מ). בשנת תש"ב הגיעו אליו הידיעות מאירופה על הירצחם של בנותיו וחתניו עם כל ילדיהם. הוא שקע בצערו, אך המשיך בפעילותו בוועד ההצלה, עד פטירתו ביום ו' בכסלו תש"ה, 22 בנובמבר 1944.
בשל חג ההודיה האמריקאי, התעכבה ההלוויה עד יום שישי, ח' בכסלו, 24 בנובמבר.
ישעיהו קרלינסקי
יותם זמרי
יותם זמרי (נולד ב-12 באוגוסט 1982) הוא סאטיריקן, פובליציסט, רעיונאי ושדרן רדיו ישראלי. בכתיבתו מביע זמרי דעות ימניות לצד הומור העוסק הן באקטואליה והן בחיי הנישואין וההורות.
קורות חייו.
נולד וגדל בעפולה לשרי ולאחאב זמרי. את שירותו הצבאי עשה בחיל האוויר, שם גם הכיר את אשתו.
למד פרסום בהבצפר - בית הספר של חברות הפרסום והדיגיטל.
פעילות ברשת.
לזמרי כ-60 אלף עוקבים בטוויטר ומעל ל־85 אלף עוקבים בפייסבוק, הוא מרבה לפרסם סטטוסים הומוריסטיים (רבים מהם על חיי הנישואין ואשתו חובבת השופינג) לצד סטטוסים ביקורתיים על התקשורת (בעיקר על "הארץ", חדשות 2, "ידיעות אחרונות" ו-"ynet") ועל השמאל בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני. דבריו זוכים לאזכורים בתקשורת, ובמהלך מבצע שובו אחים גברה הפופולריות שהוא זוכה לה, והוא קיבל במה גם בכלי תקשורת ממוסדים כגון רדיו גלי ישראל "מקור ראשון" וגלי צה"ל.
היה ממארגני קמפיין הרשת נגד הענקת פרס טוליפ ההולנדי ל"בצלם" ויחד עם "ישראל שלי" ופעילים ישראלים נוספים עודד הצבעה בתחרות לארגוני זכויות אדם אחרים. בסופו של דבר, "בצלם" נדחק מהמקום הראשון למקום הרביעי, מחוץ לשלישיית הגמר, ולא זכה בפרס.
בינואר 2022 פורסם כי נבחר במקום השביעי בקטגוריית אנשי השנה בטוויטר ישראל לשנת 2021.
פעילות ברדיו.
החל מחודש יוני 2016, זמרי מגיש יחד עם נועם פתחי את התוכנית "פתחי וזמרי בעם", תוכנית רדיו יומית ברדיו גלי ישראל ורדיו דרום. זמרי מגדיר את התוכנית כ"פאנטואליה" - שילוב של Fun (כיף, בידור) ואקטואליה. באוקטובר 2018 זכתה התוכנית בפרס אגודת העיתונאים לתוכנית מלל ברדיו.
לפי הודעת השופטים: "יותם זמרי ונועם פתחי מגישים תוכנית בגובה העיניים, המשקפת מזווית ראייתם את המתרחש בזירה הדיגיטלית, כיכר העיר של ימינו. פתחי וזמרי מובילים סגנון תקשורתי השונה מהמקובל בתקשורת המסורתית – בלי כפפות ובלי פוליטיקלי קורקט. לתוכנית מאות אלפי עוקבים שהפכו למאזינים פעילים, מגיבים, משתפים ומדברים".
זמרי חבר ב"זובור", פאנל סטנדאפיסטים הכולל את זמרי עצמו, יאיר אורבך, אורי מלמד, אמיר מויאל ואור רייכרט, המשמש כמנחה.
פעילות בטלוויזיה.
זמרי משתתף ככותב וחבר פאנל מאז שנת 2017 בתוכנית הסאטירה, "עד כאן!", בתאגיד השידור הישראלי "כאן 11".
בשנת 2018, הצטרף לפאנל הפטריוטים והחל משנת 2020, זמרי משמש מדי פעם כמנחה התוכנית.
חייו הפרטיים.
מתגורר ברמת גן, נשוי לד"ר שירן זמרי, חוקרת מדעי המוח ומחלת הALS, ואב לשלושה.
כתיבתו.
זמרי מרבה לפרסם סטטוסים הומוריסטיים על חיי הנישואין, ואחרי שנולדו ילדיו, גם על הורות וגידול ילדים. בנו הראשון מכונה בכתיבתו "העולל" וזוג התאומים שנולדו לו ב-2017 מכונים "זאטוט" ו"זאטוטית".