אזכור נוסף מופיע בספר יחזקאל, שם הוא משמש ככינוי למזבח: "ומהאריאל ולמעלה קרנות ארבע". בעקבות כך גם האזכור שבישעיהו פורש כמתייחס לירושלים שנקראה על שם המזבח ישעיהו כ"ט ז "הֲמוֹן כָּל-הַגּוֹיִם, הַצֹּבְאִים עַל-אֲרִיאֵל". בתיאורי הקרבות של מישע נגד שיעבוד ממלכת ישראל מתאר מישע את כיבוש העיר נבו ואת שביית "אראל דודה והבאתו לאל המואבי"… (שורה 12: "ואשב משם את אראל דודה וא(ס)חבה לפני כמוש"). המושג "אראל" נדון ארוכות במחקר.המושג . עוד הוצע כי אראל / אריאל מייצג דמות של פסל או צלם של חיה מיתית בעלת ראש אדם גוף אריה וכנפי ציפור, אפשרות נוספת מדברת על "האראלים של דוד" שהם כנראה ,פסלים שהוצבו עוד בתקופת דוד, ה"אראלים של מואבים" מוזכרים בשמואל ב,כג כ - "וּבְנָיָהוּ בֶן-יְהוֹיָדָע בֶּן-אִישׁ-חי (חַיִל) רַב-פְּעָלִים, מִקַּבְצְאֵל; הוּא הִכָּה, אֵת שְׁנֵי אֲרִאֵל מוֹאָב". השם אראל נקשר גם לשבט גד, אם כי בשינוי קל – 'בְּנֵי גָד, לְמִשְׁפְּחֹתָם...לְאַרְאֵלִי--מִשְׁפַּחַת, הָאַרְאֵלִי.' (בראשית מו, טז. במדבר כו, טז-יז) משפחת אראלי היא אחת ממשפחות שבט גד. ובאשר ל-"דודה", ישנם חוקרים הקושרים אותו לשם דוד. אבל, בעת ההיא המאה ה-9 לפנה"ס, עדיין לא נעשה שימוש באימות קריאה –א,ה,ו,י בכתב הכנעני, ולכן הימצאות האות "ו" באמצע מילה, אומרת דרשני. במצבת מישע ישנן שתי מילים בלבד שהאות "ו" נמצאת במרכזן – יהווה ו- דודה. ולכן נראה שמדובר בכלי פולחן כלשהו. בספרות חז"ל "אריאל" הפך לכינוי להיכל, שהיה בצורת טרפז - "צר מאחריו ורחב מלפניו ודומה לארי"..
בתרגום התנ"ך ליוונית (ובהמשך לשפות אחרות) לא תורגמה המילה כהלחם "ארי-אל", האריה של אלוהים, אלא הושארה ככתבה, כשֵׁם.
במשמעות של ישות קדושה או מלאך, פרופ' האריס פלטשר טען כי השם "אריאל" מופיע בספר חנוך א' (מהספרים החיצוניים). וכמלאך התקבעה דמותו בנצרות: לפי התאולוג היינריך קורנליוס אגריפה (במאה ה-16),
בתרבות.
ייתכן והמונח האכדי ארלו (ḫarālu) מתייחס למשכן האלים בהרים או בשאול, או לדיירי השאול.
אריאל הוא אף כינוי לאל הגנוסטי דמוי האריה, שדמותו תוארה רבות כשהוא בעל ראש אריה - כך מכנה אותו סופיה (החוכמה) במיתוס הבריאה הגנוסטי
אריאל הוא יצור שמימי המנהיג את צבא רוחות האי במחזה ""The Tempest" של ויליאם שייקספיר.
המלאך אריאל הוא דמות משנית ב-"Paradise Lost"" מאת ג'ון מילטון (1667).
הערות שוליים.
רועי ניק
רועי ניק (נולד ב-8 ביוני 1992) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד בשם רועי ניקפהמה וגדל בהרצליה, בוגר תיכון היובל במגמת תיאטרון ובוגר להקת "על הבמה" בהרצליה. אחרי שירות צבאי המשיך ללימודי משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
קריירת משחק.
בטלוויזיה.
בשנת 2010 השתתף לראשונה בסדרת הדרמה "חיים אחרים" בה גילם את דמותו של אפרים חרות, אחיו הקטן של יקיר.
בשנים 2011–2012 השתתף בסדרת הנעורים "החולמים" בה גילם במשך שתי עונות את דמותו של תום פרייליך.
השתתף בסדרה "סרוגים" בה גילם את דמותו של אריאל, חברותא של אמיר ובסדרת הדרמה 2.3 בשבוע.
בשנת 2012 שב לגלם את דמותו של תום פרייליך, בסדרת המשך לסדרת הנוער "החולמים", "גאליס".
בשנת 2013 גילם את דמותו של אלקנה אלדר ב"אופוריה" סדרת דרמה העוסקת בעולמם של נערים בני 17 בני דור ה-Z, המעבירים את זמנם בקיום יחסי מין ובשימוש בסמים.
ב-2014 שיחק בסדרה "בתולות", בתפקיד רועי מוטולה.
ב-2017 גילם את דמותו של עמירם אלקיים (תפקיד ראשי) בסדרה "כיפת ברזל".
בשנת 2020 גילם את יאיר "יא-יא" קרפטיג, תפקיד ראשי בסדרה "קיבוצניקים".
גילם את התפקיד הראשי בסדרה "נורמלי" בהפקת HOT3 המבוססת על אירועים ביוגרפיים של ליאור דיין בבימויו של אסף קורמן. על משחקו בסדרה זו היה מועמד לפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2020 בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה. כמו כן שיחק באותה שנה בסדרה הישראלית-צרפתית "דיבוקים".
בשנת 2021, על משחקו בסדרת "נורמלי", קיבל מועמדות לפרס אמי הבינלאומי בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר.
בקולנוע.
בשנת 2012 שיחק תפקיד ראשי בסרט "רוק בקסבה" בבימויו של יריב הורוביץ. הסרט זכה בפרס הקונפדרציה הבינלאומית לקולנוע איכותי בפסטיבל ברלין 2013, במסגרת תחרות "פנורמה".
בשנת 2013 השתתף בסרט "שש פעמים" בבימויו של יונתן גורפינקל. בסרט גילם את דמותו של תומר רוזנברג, דמות ראשית בדרמת נעורים. הסרט השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן בספרד, וזכה בפרס בקטגוריית "מבט אחר".
בשנת 2015 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "עמק" בדמותו של דוד, לצד ג'וי ריגר ונווה צור, בבימויה של סופי ארטוס.
בשנת 2021 גילם את הדמות הראשית בסרט HOME, שיצא בעתיד.
חיים אישיים.
ניק הוא בן דוד מדרגה שנייה של השחקן יהודה לוי, ובעלה של ליהי קורנובסקי.
כנן
כַּנָּן (באנגלית: capstan) הוא שמה של מכונה בעלת תוף אנכי, המשמשת למתיחת חבלים, ובמיוחד חבלי המפרשים וחבלי ההיקשרות בכלי שיט. מכונה דומה אך בעלת תוף אופקי נקראת כַּנֶנֶת.
הכננים הראשונים היו עשויים מתוף עץ אנכי נע על ציר שהורכב על סיפון האונייה. מוטות עץ היו מוכנסים דרך חורים בחלק העליון של הכנן על מנת לסובב אותו. על ציר הכנן הורכב מחגר משונן (ראצ'ט) על מנת למנוע את בריחת החבל. החבלים תמיד נכרכו על הכנן בכיוון השעון.
כננים מודרניים מונעים לרוב באמצעות מנוע קיטור, מנוע חשמלי או מנוע הידראולי, והם מצוידים בתמסורת להפחתת מהירות הסיבוב.
מדחף תמרון
מדחף תמרון (באנגלית: thruster), הוא מדחף עזר של כלי שיט, המסייע לתמרונו בעת כניסה ויציאה מן הנמל וכן במהלך ההתקשרות לרציף או ההינתקות ממנו. מדחף תמרון המותקן בחרטום כלי השיט נקרא "מדחף תמרון קדמי" (באנגלית: bow thruster) או "חרטומן", וזה המותקן בירכתיו נקרא "מדחף תמרון אחורי" (באנגלית: stern thruster). מדחפי תמרון מותקנים גם במתקנים ימיים, כמו אסדות קידוח, אז הם משמשים לייצוב המיקום של המתקן.
מדחף התמרון הופך את שלב ההתקשרות לרציף לקל יותר, משום שהוא מאפשר לרב החובל להפנות את כלי השיט לכיוון הרצוי לו מבלי להשתמש במדחפים הראשיים. בכלי שיט גדול במיוחד יכולים להיות מספר מדחפים לשליטה מרבית בתנועת כלי השיט. כלי שיט הנעזר במדחף תמרון אחד או שניים אולי לא יזדקק לשירותיה של גוררת, ובכך יחסוך כסף רב בכל כניסה ויציאה מהנמל. מלבד העלות, ספינות נופש רבות צבועות בלבן, וכניסה או יציאה מהנמל באמצעות גוררת עלולות ללכלך את צבען.
לכלי שיט גדולים ישנם בדרך כלל כמה תעלות מדחפים, שבתוכן נמצאים המדחפים המאפשרים לנווט את כלי השיט לכיוון הרצוי. המדחפים מונעים על ידי מנוע חשמלי או מנוע הידראולי.
כל מדחף תמרון יסומן על ידי X מוקף בעיגול משני צדי כלי השיט, מעל קו המים.
גיל אלון
גיל אלון (נולד ב-29 באפריל 1960) הוא זֶן מאסטֶר, זמר, שחקן, במאי ומורה ישראלי הפועל בארץ ובעולם. הוסמך לזֶן מאסטר ביפן. חתן פרס "שגריר של שלום בעולם 2015" מטעם Save the World Foundation. בעל תואר "חבר כבוד לכל החיים" באקדמיה האסייתית לקולנוע וטלוויזיה – ניו דלהי, הודו.
ביוגרפיה.
יליד רמת גן. למד בבית הספר היסודי "הילל" ובתיכון "רביבים". בגיל 14 הצטרף במקביל למספר חוגים לדרמה: בתיאטרון אורנה פורת, עם המורה ציפי פינס, בחוג לדרמה לנוער של "בית צבי" עם המורים איציק סיידוף, שמואל וילוז'ני והמשורר יצחק לאור. גילם את תפקיד אחשוורוש במחזמר "אסתר המלכה" מאת נתן אלתרמן שהועלה במסגרת החוג, על הבמה הראשית של "בית צבי". במקביל, השתתף בחוג לדרמה של בית הספר התיכון "רביבים" בהדרכת משה קליף, שהעלה את המחזה "הדב" מאת צ'כוב ושחק בתפקיד הראשי. בגיל 16 הופיע בתפקיד אייליף בהצגה "אויב העם" מאת הנריק איבסן שהועלתה בתיאטרון הבימה (1976) בבימויו של יוסי יזרעאלי.
תיאטרון.
משחק.
את שירותו הצבאי עשה גיל בתיאטרון צה"ל, והופיע בהצגות "המושבה" (בימוי: נולה צ'לטון), "סיפור גן חיות" (בימוי: ראובן אדיב) ו"אלף עיניים רואות" (בימוי: משה ופניק). לאחר השירות הצבאי, התקבל לסטודיו למשחק בהנהלת ניסן נתיב (1980–1982), במסגרתו השתתף בהצגות: "אנדרטה הפוכה", "הצילו!", "הלילה השנים עשר", "לא יסופר כי יאומן", "דון ז'ואן", "שירי תיאטרון" ו"אורפיאוס".
גילם שורה ארוכה של תפקידים בהצגות התיאטרון הרפרטוארי והפרינג' והתמחה בגילום דמויות היסטוריות, ביניהן: אדולף היטלר, היינריך הימלר, אלכסנדר פן, ז'אק ברל, מילן קונדרה, צ'ארלס גיטו (המתנקש בנשיא ארצות הברית ג'יימס גארפילד) ולורד אירווין (המושל הבריטי בהודו). בין ההצגות בהן השתתף: "הלם קרב", "שדים במרתף", "פטריית הרעל", "גטו", "מהומה רבה על לא דבר", "מלחמה טרויה לא תהיה" ו"העלמה והמוות" (תיאטרון חיפה), "פן" (בתפקיד אלכסנדר פן), "מתנקשים" (תיאטרון בית ליסין), "היהודי זיס", "תפוז מכני" (תיאטרון באר שבע), "צד בצד" (תיאטרון החאן), "מבדולח לעשן" (תיאטרון הקאמרי), "סינים סינים, "עבדים" (תיאטרון הסימטה), "חמש צעקות" (מבוסס על "הקלות הבלתי נסבלת של הקיום", ייצג את ישראל בפסטיבל אדינבורו), "וריאציות גולדברג" (תיאטרון תמונע), "חנות קטנה ומטריפה" (התיאטרון העממי - אברהם דשא (פשנל)), "טיפות על אבנים לוהטות", "לגמור יפה", "מדיאה" (בית ציוני אמריקה), המלט משין (בתפקיד המלט, תיאטרון תמונע).
בתחילת שנות ה-90, העלה מופע יחיד של ערב בדיחות. שחק בהצגות הילדים, "אגדות מדגדגות" ו"מחשבות קטנות" (הצגת יחיד) שנכתבו על ידי עוזי בן כנען, מן הראשונות שהביאו נונסנס לקהל הילדים.