לגונטר ביקורת קשה על המוצרים שנמכרים על ידי חברת גופ שבבעלות השחקנית גווינת' פאלטרו. הביקורת שלה על אחד ממוצרי גופ, ביצת אבן ג'ייד שנועדה לפי פאלטרו לחיזוק השרירים הטבעתיים, הגיעה לקהל נרחב הרבה יותר לאחר שפוסט בבלוג של גונטר ב-17 בינואר 2017, הועלה על ידי אחד מהעיתונים הצהובונים. פוסטים נוספים שלה הביאו לתגובות בכתב של חברת גופ והתייחסו ישירות לביקורת של גונטר.
חילופי דברים אלו הביאו להתערבותו של טימותי קולפילד, ראש המחקר במדיניות וחוקי בריאות באוניברסיטת אלברטה. קולפילד תמך בעמדתה של גונטר והצהיר: שמחקרים מצאו כי לידוענים יש יכולת מוכחת להשפיע באופן שלילי על נושאים רבים; החל מבדיקות מוקדמות לגלוי סרטן, עישון וכלה באוכל שאנו אוכלים."
באוקטובר 2018 פרסמו גונטר והארכאולוגית שרה פרקאק מחקר שחקר האם ביצי אבן הג'ייד אכן היו בשימוש בסין העתיקה, כפי שטוענת מחלקת השיווק של גופ. סקירת תיאור של 5,000 חפצים במאגרי מידע עיקריים של הארכאולוגיה הסינית לא מצאה אזכור לחפץ כזה.
תנ"ך הוואגינה.
"תנ"ך הואגינה" פורסם באוגוסט 2019. הספר מציג בצורה ברורה ונגישה מידע רפואי על אנטומיית הרבייה הנשית ומפריך מיתוסים נפוצים. גונטר הסבירה שכתבה את הספר כתגובה על עודף מידע כוזב ומסוכן ברשת בנושא בריאות נשים. בספר יש גם חלק המתמקד בטרנסים. הספר הגיע כבר למקום הראשון ברשימת רבי המכר בקנדה. מחלוקת פרצה כשפרסומים של המו"ל נחסמו בטוויטר בשל שימוש בשפה לא הולמת (כנראה בגלל המונח ואגינה). המודעות הורשו להופיע רק לאחר שיח מקוון נרחב.
ג'נספליינינג.
באוגוסט 2019, שירות המדיה של- CBC Gem הקנדי השיק את סדרת הרשת החדשה של גונטר, Jensplaining (מהמלה mansplaining הסגברה), בה היא תמשיך בקמפיין נגד מסירת מידע כוזב, במיוחד בנושא זכויות רבייה ובריאות מיילדותית. הסדרה היא בת עשרה פרקים, כאשר שלושת הראשונים מכסים נושאים כמו ווסת, בריאות וחיסונים.
חיים אישיים.
גונטר היא גרושה, וחיה בקליפורניה עם משפחתה מאז 2005. ילדיה, שלישייה, נולדו פגים: האחד נולד אחרי 22 שבועות ולא שרד, והשניים האחרים נולדו אחרי 26 שבועות. היעדר מידע לציבור, והעדר מידע רפואי מהימן על הצרכים הספציפיים של פגים הניע אותה לכתוב מדריך מלא לפגים: "Preemie Primer: A Complete Guide for Parents of Premature Babies — from Birth through the Toddler Years and Beyond"
גונטר מתמודדת עם הפרעת אכילה זלילה (בולימיה) ושוקלת לכתוב ספר על ירידה במשקל.
היום הבין-לאומי לאי-אלימות
היום הבין-לאומי לאי-אלימות מצוין ב-2 באוקטובר, יום הולדתו של מוהנדס קרמצ'נד גנדי.
בינואר 2004, קיבלה זוכת פרס נובל האיראנית שירין עבדי, הצעה לציין יום בינלאומי לאי-אלימות ממורה להינדית בפריז המלמד סטודנטים בינלאומיים לפורום החברתי עולמי במומבאי. הרעיון משך בהדרגה את התעניינותם של כמה ממנהיגי מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי עד לוועידת סאטיאגרהא בניו דלהי בינואר 2007, שיזם נשיא הקונגרס הלאומי ההודי, הארכיבישוף דזמונד טוטו, ויו"ר המועצה הפרוגרסיבית המאוחדת, סוניה גנדי, במהלכה קראו השניים לאו"ם לאמץ את הרעיון.
ב-15 ביוני 2007 הצביעה העצרת הכללית של האומות המאוחדות על קביעת ה-2 באוקטובר ליום הבינלאומי לאי-אלימות. ההחלטה של העצרת הכללית ביקשה מכל המדינות החברות באו"ם להנציח את 2 באוקטובר "בדרך הולמת ולהפיץ את מסר האי-אלימות, בעזרת חינוך והעלאת המודעות הציבורית".
מנהל הדואר של האו"ם (אונפ"א) בעיר ניו יורק עיצב חותמת נלווית מיוחדת להנצחת אירוע זה, בעקבות פניית שגריר הודו באו"ם. האונפ"א הכריז כי כל דואר מטעמו היוצא בין התאריכים 2 ל-31 באוקטובר יוחתמו בחותמת זו.
היום הבינלאומי נגד אלימות
סרגיי אוז'גוב
סרגיי אוז'גוב (ברוסית: Сергей Иванович Ожегов; 22 בספטמבר 1900 – 15 בדצמבר 1964) היה בלשן ומילנאי רוסי.
ביוגרפיה.
סרגיי אוז'גוב נולד בכפר בגוברניית טבר למשפחת מהנדס במפעל לייצור נייר. לאחר תחילת מלחמת העולם הראשונה המשפחה עברה לסנקט פטרבורג, בה סרגיי סיים את לימודי בית הספר. לאחר סיום בית הספר הוא גויס לצבא והשתתף בקרבות של מלחמת העולם הראשונה ובהמשך במלחמת האזרחים ברוסיה. סרגיי אוז'גוב השתחרר מהשרות בשנת 1922 והתחיל ללמוד באוניברסיטת לנינגרד אותה סיים בשנת 1926. לאור הישגיו בלימודים הוא הומלץ לקריירה אקדמית ובשנת 1929 הוא סיים את הדוקטורט.
בשנת 1936 סרגיי אוז'גוב עבר למוסקבה והתחיל ללמד במוסדות להשכלה גבוהה של העיר. המעבר היה כרוך בצורך לעבוד על מילון רוסי חדש בצוות עם חוקרים נוספים שהיו במוסקבה. בשנת 1939 אוז'גוב התחיל לעבוד במכוני המחקר של אקדמיה למדעים הסובייטית לרבות במכון השפה הרוסית בו הוא ניהל אחד המחלקות.
עיקר התחום של אוז'גוב הוא כתיבת מילונים. בשנת 1935 הוא התחיל לעבוד עם צוות חוקרים נוספים על מילון השפה הרוסית. המילון כלל ארבעה כרכים שפורסמו בשנים 1935–1940. בהמשך היו מספר מהדורות מורחבות ומעודכנות.
בשנת 1949 אוז'גוב פרסם מילון נוסף. המילון עבר מספר מהדורות, שש מהם פורסמו במהלך חיים של אוז'גוב והמהדורה ה-28 יצאה לאור בשנת 2014. מילון זה היה בסיס למילונים שונים שהוכנו בברית המועצות.
בנוסף לכך אוז'גוב עבד על ספרים לכללי הכתיב. בעבודה זו הוא שיתף פעולה עם אברם שפירא.
סרגיי אוז'גוב היה חבר של מספר ועדות - ועדת שמות לרחובות של מוסקבה, ועדה להסדרת כתיב מקומות גאוגרפיות מחוץ לברית המועצות, וועדת כללי הכתיב ועוד.
סרגיי אוז'גוב נפטר במוסקבה ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
פומי-אה
ג'ובאני דה מריניולי
ג'ובאני דה מריניולי (איטלקית: Giovanni de' Marignolli)  (לטינית: יוהאנס מריניולה ) היה נוסע אירופי בולט מהמאה ה-14 בסין בימי הביניים. אחד מקבוצה גדולה של אירופאים שפעלו בסין בתקופה זו.
ראשית חייו.
ג'ובאני נולד, ככל הנראה לפני 1290, למשפחת האצילים מריניולי בפירנצה. המשפחה נכחדה זה מכבר, אך דרך וירה דה סררטני, רחוב ליד הקתדרלה של העיר, נשאה בעבר את שמם. ג'ובאני קיבל את מדיו בבזיליקה הפרנציסקנית של סנטה קרוצ'ה בגיל צעיר. יש שטוענים כי לימים החזיק בתפקיד יו"ר המחלקה לתאולוגיה באוניברסיטת בולוניה.
ראשית המסעות.
בשנת 1338 הוא הגיע לאביניון, שם החזיק האפיפיור בנדיקטוס השנים עשר את חצרו. הוא הביא מכתבים מהקיסר הגדול של קתאי (הקיסר המונגולי משושלת יואן הסינית), וכן מכתבים ממנהיגים נוצריים איראניים מסוימים. אלה האחרונים כתבו שהם שמונה שנים (מאז מותו של מונטה קורבינו) ללא מדריך רוחני, ורצו מאוד לקבל מנהיג דתי. האפיפיור השיב למכתבים ומינה ארבעה אנשי כנסייה כשליחיו לחצר הקיסר.
השם "ג'ובאני מפירנצה" מופיע שלישי על מכתבי הוועדה. משלחת גדולה הייתה קשורה לארבעת השליחים הראשיים, אלה נסעו אל בח'נבאליק (בבייג'ינג המודרנית), שם עמדה השגרירות הנוצרית, שמנתה שלושים ושניים מתוך חמישים האנשים המקוריים.
המשלחת עזבה את אביניון בדצמבר 1338. אספה את שליחים נוספים בנאפולי ב־10 בפברואר 1339 והגיעה לקונסטנטינופול ב -1 במאי. בעודו שם, הקיסר הביזנטי אנדרוניקוס השלישי התחייב לשווא לפיוס ולברית עם הכנסייה המערבית. כשהם יצאו ב־24 ביוני והפליגו על פני הים השחור לנמל בחצי האי קרים, משם נסעו לחצר אוזבג, המונגולית בסראי בוולה. הקיסר המונגולי אירח אותם בחורף 1339-40 ואז שלח אותם עם מלווה על פני הערבות לארמלק, או אלמלק (בתוך מחוז הואוצ'נג המודרני), מקום מושבו הצפוני של בית צ'חאטאי. "שם", כתב מריניולי, "בנינו כנסייה, קנינו חתיכת אדמה ... שרנו המנונים וטבלנו כמה אנשים.. למען ישועתו של ישוע."
בסין.
כשהם יצאו מאלמלק בחורף 1341, הם חצו את מדבר גובי דרך קומול (במערב סין המודרנית), והגיעו לחאנאבליק במאי או ביוני 1342. הם התקבלו יפה על ידי טוגון טאמור, הקיסר האחרון של שושלת יואן שבסין. רישום ביומנים הסיניים קובעים את שנת הצגתו של מריניולי על ידי אזכור הגעתם של הסוסים הגדולים מממלכת הפולנג (כלומר פרנג או פרנק). מריניולי שהה בחאנבאליק שלוש או ארבע שנים, לאחר מכן נסע לדרום סין ומזרחה לצ'ואנג'ואו או שיאמן. הוא יצא מסין ככל הנראה בדצמבר 1347. הוא התרשם מהקהילה הנוצרית בסין, מהתמיכה הקיסרית שלה ומהתרבות הסינית.
הדרך חזרה.
הוא הגיע לקולומבום (קולם, קולאם או קילון במלאבר) בשבוע הפסחא של שנת 1348. שם מצא כנסייה של הקהילה הלטינית, ככל הנראה שנוסדה על ידי ג'ורנוס מסווראק, שמונה להיות בישוף קולומבום (דיוקסיה של קילון) על ידי האפיפיור ג'ון XXII בשנת 1330. כאן נשאר מריניולי שישה עשר חודשים, לאחר מכן המשיך במסע מורכב.
תחילה ביקר במקדש סנט תומאס ליד מאדרס המודרנית, ואז המשיך למה שהוא מכנה ממלכת סבא, נראה מפרטים שונים כנראה הגיעה לג'אווה. כשהוא שוב לוקח ספינה למלבר בדרכו לאירופה, בדרך חווה סערות גדולות בים. הם מצאו מקלט בנמל הקטן פרווילי או פרוויליס (ברוואלה או ברברין) בדרום-מערב ציילון.
אבל כאן הוא נלכד בידי רודן קויה ג'אן (חוג'ה ג'אהן), שאמור היה להתייחס אליו בכבוד, כשליח האפיפיור, אבל עצר אותו לארבעה חודשים ובזז את כל המתנות הנדירות שנשא הביתה. מעצר זה בציילון איפשר למריניולי לאסוף פרטים חשובים בנוגע למנזרים בודהיסטיים, מאפייני הגזע של הילידים בציילון ועובדות נוספות.
הפרטים על המשך המסע הם רק ידיעות מקוטעות, המראות כי דרכו לאירופה הייתה דרך הורמוז, חורבות בבל, בגדאד, מוסול, חלב ומשם לדמשק וירושלים. [1] בשנת 1353 הגיע לנאפולי, משם ביקר בפירנצה לפני שחזר לאביניון בסוף השנה. שם, הוא העביר מכתב מהחאן הגדול לאפיפיור.
חיים מאוחרים.