לאחר שהפסיד בבחירות לכהונה שנייה, ייסד את מפלגת הדמוקרטים החופשיים, ונבחר מטעמה ב-1996 לפרלמנט הקפריסאי, בו כיהן עד 2001. בשנים 1995–2005 היה נשיא האיחוד הדמוקרטי, לתוכו התמזגה מפלגת הדמוקרטים החופשיים. בשנים 1998–2003 עמד ואסיליו בראש צוות המשא ומתן לכניסת קפריסין אל האיחוד האירופי.
ואסיליו נשוי ואב לשלושה. אשתו אנדרולה ואסיליו הייתה חברת הפרלמנט הקפריסאי בשנים 1996–2006 וכיהנה כחברת הנציבות האירופית בשנים 2008–2014.
ארתור באר
ארתור באר (באנגלית: Arthur Beer; 1980-1900) היה אסטרונום יהודי-גרמני, שפעל בגרמניה ולאחר מכן בקיימברידג' בבריטניה.
ביוגרפיה.
נולד ברייכנברג שבבוהמיה, בנו היחיד של פרופסור יוהאן באר. בשנת 1918 סיים את לימודיו התיכוניים ברייכנברג. לימודיו באוניברסיטה נדחו לאחר שחלה במחלת הפוליו בשנת 1924. בשנת 1925 נישא לשארלוטה ורה פופילארסקי, ובאותה שנה קיבל את הדוקטורט.
בשנת 1927 עבד במצפה הכוכבים של אוניברסיטת ברסלאו. בשנת 1929 עבד במצפה הימי הגרמני בהמבורג. הוא הפיק תוכניות מדעיות לתחנת הרדיו בגרמניה, ותוכניות אלו היו בין סדרות המדעיות הראשונות ששודרו כתוכניות רדיו. בשנת 1930 עזב את המצפה הימי. לאחר מכן פעל בפלנטריום החדש בהמבורג תחת היסטוריון האמנות פריץ סקסל, מנהל "ספריית ורבורג למדעי הרוח" בהמבורג. היה בעל טור בעיתונים שונים בגרמניה ומחוצה לה, והמשיך להפיק את תוכניות הרדיו ששודרו בגרמניה, אוסטריה ושווייץ. הוא גם השלים את הכנסותיו בהרצאות בגרמניה ובצ'כוסלובקיה.
בגלל רדיפות מדענים יהודים לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה הנאצית, היגר באר לקיימברידג' בשנת 1934. אלברט איינשטיין נחלץ לסייע לו וכתב לו מכתב המלצה: "באר הוא אסטרונום בן 33, מוערך על ידי כל המומחים, יהודי בוהמי שפעל בהצלחה במכונים הגדולים בגרמניה. האיש הזה איבד את משרתו ואת האפשרות להתפרנס והגיע לפת לחם. יש לי קומץ עדויות מבריקות עליו ועל עבודתו".
בין השנים 1934–1937 ביצע באר מחקר אסטרופיזי במצפה הכוכבים לפיזיקה סולארית בקיימברידג'. בין השנים 1941–1945 הוא היה סייסמולוג במצפה "קיו" (Kew Observatory) שבריצ'מונד. משנת 1946 עד פרישתו בשנת 1967 היה אסטרונום בכיר במצפה הכוכבים בקיימברידג'. הוא גם נסע לפעול במצפה "Dominion Astrophysical Observatory" שבקנדה.
בתחילת שנות החמישים החל באר בחקר מקיף ויסודי של האסטרונומיה העכשווית. בסופו של דבר, 215 מדענים, מתמטיקאים והיסטוריונים השתתפו במיזם שהפך לסדרת הספרים "Vistas of Astronomy" בת עשרות כרכים. באר היה העורך הראשי של שני הכרכים הראשונים (1955-1956).
באר היה חבר ב"חברה המלכותית לאסטרונומיה" ובאיחוד האסטרונומי הבינלאומי. הוא פרסם פרסומים מדעיים ופופולריים בעיתונים וכתבי עת וכן תרגם כמה יצירות מדעיות. הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד על עבודתו בתולדות האסטרונומיה.
באר נפטר בשנת 1980 ונקבר בקיימברידג'. על שמו נקרא האסטרואיד "באר 1896".
אוו
הר אוו (באינדונזית: Gunung Awu) הוא הר געש פעיל, הגדול שברכס ההרים "Sangihe" השוכן במחוז צפון באי סוּלָאווֵסִי שבאינדונזיה. ההר הוא חלק מטבעת האש.
מבנה.
בשל ההתפרצויות נוצר מכתש בקוטר 4.5 קילומטרים בפסגת ההר, ובאמצעו נקווה אגם לוע.
התפרצויות.
התפרצויות געשיות הכוללות להאר וזרם פירוקלסטי אירעו בשנים 1711, 1812, 1856, 1875, 1883, 1885, 1892, 1893, 1913, 1921, 1922, 1930, 1966 ו-1992, כשההתפרצות האחרונה הייתה בשנת 2004. מספר ההרוגים בכל ההתפרצויות עומד על כ-8,000 לערך.
הר אוו
יחסי קמרון–שווייץ
יחסי קמרון–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של קמרון לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה.
בין הרפובליקה של קמרון לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של קמרון לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים ידידותיים וחמים המלווים בשיתופי פעולה רבים בפורומים שונים. השפה הצרפתית היא אחת מהשפות הראשיות בשתי המדינות אשר שתיהן חברות גם בלה פרנקופוני.
שווייץ הייתה נוכחת בקמרון החל מסוף המאה התשע עשרה, חברים במיסיון של העיר בזל היו מעורבים בפיתוח מגזר החינוך הקמרוני.
היציבות הפוליטית של מדינה צעירה זו בעקבות עצמאותה בשנת 1960 והתפתחות פעילותה המסחרית (בפרט קשורה לקקאו) סייעה להגביר את נוכחותה של שווייץ בקמרון. הקהילה השווייצרית, שבשנת 1960 הגיעה לכ-250 נפש, הכפילה את עצמה עד שנת 1970.
בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים החלה מועצת הברית של שווייץ בהאצת הסחר בין שתי המדינות. חברות שווייצריות החלו בהאצה של הפעילות שלהן במדינה, בעיקר בתחומי הכימיקלים, המזון, התשתיות והמכונות. בסופו של דבר נכשל שיתוף הפעולה הזה ולצד משבר כלכלי שקרה במדינה, החל מספר השווייצרים במדינה לרדת אט אט.
בשנת 2014 ביקרה סגנית הנשיא סימונטה סומרוגה (בהמשך גם נשיאת שווייץ) בקמרון למשך שלושה ימים בחודש ספטמבר. הסכמים בנושא הגירה נחתמו בעת הביקור.
שווייצרים בקמרון.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2017 התגוררו בקמרון שלוש מאות ותשעה עשר אזרחים שווייצרים.
אינפימום וסופרמום
אִינְפִימוּם וסוּפְּרִמוּם הם מושגי יסוד באנליזה מתמטית. אינפימום הוא החסם מלרע (התחתון) הגדול ביותר של קבוצה נתונה. סופרמום הוא החסם מלעיל (העליון) הקטן ביותר של הקבוצה. אם formula_1 הוא האינפימום של A נסמן formula_2. באופן דומה אם formula_1 הוא הסופרמום של הקבוצה formula_4 נסמן formula_5.
מאפיינים.
המושגים אינפימום וסופרמום דומים במידת מה למקסימום ומינימום. האינפימום עשוי להיות גם מינימום – אם ורק אם הוא שייך לקבוצה. באופן דומה, נאמר על סופרמום שהוא מקסימום אם ורק אם הוא שייך לקבוצה. אם לקבוצה A יש מקסימום אז הוא בהכרח סופרמום ואם לקבוצה יש מינימום אז הוא בהכרח אינפימום.
באנליזה אינפימום וסופרמום שימושיים יותר מאשר מינימום ומקסימום. כך למשל בקבוצת המספרים הממשיים החיוביים (formula_28) אין מינימום. זאת משום שניתן לחלק כל מספר בקבוצה במספר טבעי ובכך למצוא מספר ממשי קטן יותר אשר שייך לקבוצה. אף על פי כן קיים בדיוק אינפימום אחד והוא אפס. אפס קטן מכל מספרים הממשיים החיוביים וגדול יותר מכל מספר ממשי אשר יכול לשמש כגבול התחתון.
על פי אקסיומת השלמות, לכל קבוצת מספרים ממשיים החסומה מלמעלה ואינה ריקה קיים סופרמום. מאקסיומה זו נובע גם כי לכל קבוצת מספרים ממשיים החסומה מלמטה ואינה ריקה קיים אינפימום. לפיכך לא לכל קבוצה יש בהכרח אינפימום או סופרמום. לדוגמה, קבוצת המספרים הממשיים לא חסומה מלעיל ולא חסומה מלרע ולכן בפרט אין לה אינפימום או סופרמום.
סופרמום ואינפימום
סאדומאזו
ג'ון סטוקס
ג'ון סטוקס (באנגלית: John Stokes, 17 ביולי 1825 – 17 בנובמבר 1902) היה קצין הנדסה בצבא הבריטי שהגיע לדרגת לוטננט גנרל. סטוקס היה נציג בריטניה ויושב ראש הוועדה האירופאית לדנובה במשך חמש עשרה שנה. בהמשך, יעץ לממשלות בריטניה ומילא עבורן שליחויות דיפלומטיות בעניינים שונים הנוגעים לשליטה הבריטית בתעלת סואץ.
חייו.
סטוקס היה אחד מששת ילדיהם של הכומר ג'ון סטוקס ואשתו, אליזבת' ארבלה לבית פרנקס. הוא הוכשר לקצונה באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ' בשנים 1841 עד 1843, והתגייס לחיל ההנדסה. אחרי הכשרה מקצועית בבית הספר להנדסה צבאית בצ'טהם, הוצב סטוקס בפברואר 1845 לפלוגת ההנדסה המלכותית התשיעית, שנשלחה ביוני לדרום אפריקה. הוא השתתף שם במלחמות הקוסה השביעית והשמינית, בעיקר בתפקידי מטה, סבל במהלכן כמה פציעות קלות, ואוזכר בשדרים כמה פעמים. ב-1849 נשא לאישה את הנרייטה מיינרד.
סטוקס חזר לאנגליה ב-1851, אחרי מלחמת הקוסה השמינית. הוא שרת באקדמיה הצבאית המלכותית כמדריך מסייע בגאודזיה, ובפברואר 1854 הועלה לדרגת קפטן.
במהלך מלחמת קרים התנדב סטוקס לפקד על יחידת ההנדסה בכוח משלוח בן 20,000 איש, בפיקודו של גנרל רוברט האסי ויוויאן, שנועד להילחם במסגרת הצבא העות'מאני (The Turkish Contingent). הוא הפליג לטורקיה ביולי 1855. הכוח נשלח לקרץ', ויחידת ההנדסה עסקה בהקמת ביצורים ומחנות. עם סיום המלחמה וחתימת חוזה פריז הוטל על סטוקס לפרק את כוח המשלוח ולמכור את הציוד הצבאי שלו. ממשלת טורקיה העניקה לסטוקס את אות מסדר המג'ידיה, רמה רביעית.
הוועדה האירופאית לדנובה.
בהמלצת השגריר הבריטי בקונסטנטינופול, לורד סטרטפורד דה רדקליף, שהתרשם מיכולותיו, מונה סטוקס לתפקיד הנציג הבריטי בוועדה האירופאית לדנובה. הוועדה הוקמה בעקבות חוזה פריז, ותפקידה היה להכשיר את נתיבי השיט של הדנובה התחתונה (מבראילה עד הים השחור) למעבר אוניות ים.
סטוקס כתב מאוחר יותר כי המינוי שינה את חייו. תחילה נועדה הוועדה לפעול במשך שנתיים בלבד, אך היא התקיימה 84 שנים, עד מלחמת העולם השנייה, וסמכויותיה הורחבו בהדרגה. סטוקס הפך ליו"ר הוועדה, וכיהן בתפקיד עד 1871. מעמדו התחזק עקב החילופים התכופים של נציגי מדינות אחרות.