השלב הרביעי משמש להצבת הלוויין במסלולו הסופי. גובה השלב הרביעי 2.1 מטר, קוטרו 1.3 מטר ומשקלו 2.89 טון. השלב מונע על ידי שני מנועי דלק נוזלי המכילים 2 טון של דלק הידרזיני ומחמצן חנקתי. כל אחד מהמנועים מספק 15.2 קילו־ניוטון של דחף למשך עד 425 שניות. היגוי השלב לקביעת המסלול הסופי מתבצע בעזרת הטיית פיות המנועים בעת פעולתם ומערכת היגוי ריאקטיבית המבוססת על פליטת סילוני גז בשלב השיוט.
UH-60 בלקהוק
Listeria
Listeria (בתעתיק לעברית: ליסטריה) הוא סוג של חיידקים הכולל שישה מינים וקרוי על שם ג'וזף ליסטר. מיני ה-"Listeria" הם חיידקי מתג גראם-חיוביים. "Listeria monocytogenes", המין הידוע ביותר בסוג זה, הוא הגורם למחלת הליסטריוזיס (Listeriosis).
הליסטריוזיס שנגרמת מהחיידקים היא מחלה קשה לבני אדם, ובצורה הגלויה שלה יש סכנת מוות של כ-20%. תקופת הדגירה נעה בין 3 ל-70 יום.
הדבקה בחיידק.
רוב החיידקים מסוג "Listeria" מאותרים על ידי מערכת החיסון ומטופלים באמצעותה לפני שהם יכולים לגרום לזיהום. אלו מהם שחומקים מהתגובה הראשונית של מערכת החיסון, מתפשטים בגוף כאשר הם מוגנים בתוך תא המאכסן מפני גורמים מסיסים של מערכת החיסון, כגון נוגדנים.
על מנת לחדור לתאים, חיידקי "Listeria" מביאים לבליעתם על ידי מקרופאגים שם הם משתחררים מהפאגוליזוזום תוך הרס הממברנה שלו על ידי המוליזין. לאחר השחרור מהפאגוליזוזום חיידקי ה-"Listeria" חופשיים להתרבות בציטופלזמה של התא המאכסן.
מאכלים העשויים להכיל חיידקי "Listeria": נקניקיות ובשר נא, עוף, חלב לא מפוסטר, גלידה, ירקות או פירות חיים, דג נא או מעושן.
טיפול.
הטיפול בחיידקי "Listeria" נעשה באמצעות שימוש באנטיביוטיקה. היעילה ביותר היא אמפיצילין. אם לא ניתן לטפל באמפיצילין החלופה העדיפה היא קוטרימוקסזול (ספטרין). תחליף נוסף הוא ואנקומיצין. החיידק יהיה כמעט תמיד עמיד לתרופות מקבוצת הצפלוספורין.
ליסטריה והיריון.
נשים הרות נמצאות בסיכון גבוה ללקות בליסטריוזיס, פי 20 בהשוואה לכלל האוכלוסייה. הדבר נובע משינויים הורמונליים החלים בעת ההיריון אשר מחלישים את כושרה של מערכת החיסון להילחם בחיידק.
במרבית המקרים תוקפת המחלה נשים במהלך השליש השלישי להריונן, אך תיתכן הדבקה גם במהלך השליש הראשון. ליסטריוזיס במהלך ההיריון עלול לגרום להפלה, לידת עובר מת, או מוות של היילוד לאחר הלידה. כ- 20-30% ממקרי הליסטריוזיס בעת היריון יסתיימו במות העובר או היילוד.
אישה הרה שלקתה בליסטריוזיס תסבול בדרך כלל מחום, הרגשה כללית רעה, כאב שרירים ולעיתים גם שלשול. בכל מקרה של מחלת חום מסיבה שאינה ברורה מומלץ לבצע תרבית דם לאיתור חיידק ה-"Listeria".
מניעה.
כדי למנוע הדבקה בליסטריוזיס מומלץ להימנע מאכילת המזונות שלהלן במהלך ההיריון:
עדיף לוודא שמאכלים במקררים הביתיים יהיו מתחת ל-4 מעלות צלזיוס להאטת גדילה בקטריאלית.
יש לבשל/לאפות את כל סוגי העוף, הבשר, והדגים בלפחות 73 מעלות צלזיוס לבטיחות, על מנת לוודא הריגה של הפתוגן דרך המזון.
פיט
אמין אל-חאפז (סוריה)
אמין אל-חאפז (בערבית: أمين الحافظ; תעתיק מדויק: אמין אלחאפט'; 1921 - 17 בדצמבר 2009) היה נשיא סוריה, איש צבא וחבר מפלגת הבעת'.
ביוגרפיה.
חאפז נולד בחלב. בוגר בית ספר צבאי בסוריה, בשנת 1946. לחם במלחמת העצמאות נגד מדינת ישראל. בסוף שנות החמישים תמך בהקמת הרפובליקה הערבית המאוחדת — איחוד מדיני בין מצרים לסוריה. עם זאת מאבקי הכוח בין שתי המדינות הובילו לפירוקו בשנת 1961. ב-8 במרץ 1963, בתקופת אי-היציבות שלאחר נפילת האיחוד, הוביל חאפז הפיכה נגד השלטון הסורי והעמיד בראש המשטר את "המועצה הלאומית של הפיקוד המהפכני", גוף שחבריו היו חברי מפלגת הבעת' הסורית בנשיאותו. כנשיא, הוא היה בעל אידאולוגיה חילונית-סוציאליסטית, תוך ראיית סוריה כמדינה בעלת ייחודיות ועצמאות; חאפז ביצע בארצו רפורמות סוציאליסטיות וקירב אותה למדינות הגוש המזרחי. חאפז השתייך אל הזרם הסוני; עם זאת, נקט גישה חילונית השוללת את עליונות האסלאם, וראה בלאומיות הסורית עליונה על הלאומיות הכלל-ערבית. עמדות אלו גרמו להתנגדות ולקרע בתוך מפלגת הבעת' בין תומכי הווטניה הפטריוטיים לבין תומכי הקוומיה הכלל-ערבים.
ב-23 בפברואר 1966 בוצעה נגד חאפז מהפכת הנאו בעת', הפיכה של קבוצת קציני צבא חברי ותומכי מפלגת הבעת', עלווים ברובם, בהנהגת צלאח ג'דיד. הם התנגדו לתפיסה הפאן-ערבית של חאפז ושאפו להקים מדינה בגבולות "סוריה הגדולה". חברי הקבוצה היו שמאלניים יותר וייצגו את קבוצות המיעוט בסוריה: העלווים והדרוזים. חאפז היה לנשיא האסלאמי האחרון של סוריה שהיה לבעל השפעה; אמנם השליט ג'דיד מינה נשיא אסלאמי, אך הלה בפועל נשלט בידי קצינים עלווים. לאחר ההפיכה חי חאפז בגלות עד 2005, עת הורשה לחזור לסוריה. בשנת 2009 מת בחַלַבּ.
יחסו לישראל.
מפלגת הבעת' התנגדה לעצם קיומה של מדינת ישראל ובהשפעתה התקבלה ב-1964 ההחלטה של ועדת הליגה הערבית בדבר הטיית שניים ממקורות הירדן – החצבני והבניאס. הוויכוח בתוך ההנהגה הסורית לא היה על הצורך בהשמדת ישראל - בזה היו כולם מאוחדים - אלא בסדרי העדיפויות: אל-חאפז עמד על כך שקודם צריך ליצור אחדות ושיתוף פעולה בין מדינות ערב, לחזק את המדינה על ידי רפורמות חברתיות וכלכליות ולהתכונן למלחמה תוך הכנת צבא חזק. לעומתו, צלאח ג'דיד ואנשיו חשבו שהשמדת מדינת ישראל תוביל לאחדות ערבית ולכן תמכו בתנועת הפת"ח במאבקה נגד ישראל.
אלי כהן.
אל-חאפז היה אחד המדינאים הבכירים ביותר שאיתם התיידד המרגל הישראלי אלי כהן. בראיון עמו ב-2001 ניסה חאפז להמעיט בחשיבות המידע שהעביר כהן לישראל. הוא אף טען כי הוא זה שתפס את כהן, לאחר שהאחרון כשל בלשונו ואמר לו כי הוא הולך להתפלל "במסגד של מוסלמים". אל-חאפז הסביר כי משפט כזה יכול לומר רק אדם שאינו מוסלמי. עם זאת, בראיון שנתן חמש שנים מוקדם יותר הוא מסר גרסה שונה, ואמר כי כהן נלכד בידי כוחות הביטחון הסוריים בעקבות שידור אלחוטי, שבו העביר את החלטות מפלגת הבעת' הסורית.
תחנת הכח רדינג
שפה הודו-אירופית
אדמונד ברטון
סר אדמונד ברטון QC, GCMG (באנגלית: Edmund Barton; 18 בינואר 1849 – 7 בינואר 1920) היה פוליטיקאי ושופט אוסטרלי שהיה ראש ממשלת אוסטרליה הראשון, ובין השופטים שהקימו את בית המשפט העליון של אוסטרליה. נחשב לאבי האומה האוסטרלית.
כמי שכיהן ראשון בתפקיד ראש ממשלת אוסטרליה, הפך במהרה ברטון לסמל לאומי, והוא זכור בשל הצהרתו "בפעם הראשונה יש לנו אומה עבור יבשת, ויבשת עבור אומה".
תרומתו הגדולה ביותר להיסטוריה של אוסטרליה היא ניהול התנועה ששאפה להקים פדרציה של מדינות אוסטרליה במהלך שנות ה-90 של המאה ה-19. ברטון נבחר בבחירות הכלליות הראשונות שנערכו באוסטרליה ב-1901 לפרלמנט ולמשרת ראש ממשלת אוסטרליה והתפטר מתפקידו זה ב-1903 על מנת לכהן כשופט בבית המשפט העליון של אוסטרליה.
ראשית חייו.
אדמונד ברטון נולד בשנת 1849 בגלבה (Glebe), פרבר של סידני, כילדם התשיעי של מרי לואיז ברטון וּויליאם ברטון שהיה במקצועו ברוקר. הוא התחנך בבית הספר Fort Street High School ו-Sydney Grammar School ובשניהם סיים כתלמיד הטוב ביותר בכיתת הגמר (באנגלית Dux) וכחניך ראשי (באנגלית School Captain) ופגש שם את ריצ'רד אוקונור שעתיד היה להיות חברו לחיים ועמיתו לספסל בית המשפט העליון. הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת סידני כשהוא לומד לימודים קלאסיים וסיים בהצטיינות כשהוא זוכה בתואר הכבוד המיוחד לאוניברסיטה זו "first class honours and the University Medal". בנוסף ליכולת שהפגין בלימודים הצטיין ברטון גם כחובט (אבל לא כשחקן שדה) בקריקט. ברטון התמנה לפרקליט ב-1871. במסגרת מסע עם קבוצת הקריקט לניוקאסל שבניו סאות' ויילס בשנת 1870 הוא פגש בג'יין מייסון רוס (Jane Mason Ross) והשניים נישאו ב-1877.
ב-1879 שימש ברטון כשופט במשחק קריקט במגרש הקריקט של סידני בין נבחרת ניו סאות' ויילס ונבחרת אנגליה שבה שימש הלורד ג'ורג' האריס כקפטן. לאחר החלטה מעוררת מחלוקת של השופט הנוסף במשחק, פלש הקהל למגרש אירוע שכונה אחר־כך "מהומת הקריקט הבינלאומית הראשונה". ברטון עזר להרגיע את המצב, וזכה לפרסומת אוהדת רבה עקב מאמציו, שיש הטוענים כי עזרה לו בדרכו הפוליטית.
פוליטיקה מדינתית.
ב-1876 עמד ברטון לבחירה לאספה המחוקקת של ניו סאות' ויילס במסגרת הצבעה של הבוגרים של המחוז המיוצג על ידי אוניברסיטת סידני (שחויבו ללבוש גלימות סטודנטים לכבוד האירוע), אך הפסיד לוויליאם צ'ארלס וינדאייר (William Charles Windeyer) 43 לעומת 49. הוא הובס שוב בבחירות לאותו מושב ב-1877, אך זכה באוגוסט 1879. כשמושב זה בוטל ב-1880, הוא יצג את מחוז הבחירה של העיירה ולינגטון מנובמבר 1880 ועד 1882 ואחר־כך את מחוז הבחירה של מזרח סידני, מנובמבר 1882 ועד ינואר 1887. בשלב זה הוא התייחס כ"כמעט בלתי הכרחי" לציין שהוא תומך בסחר חופשי. ב-1882 התמנה ליושב ראש האספה וב-1884 התמנה לנשיא איגוד הסטודנטים של אוניברסיטת סידני. ב-1887 התמנה ברטון למועצה המחוקקת של ניו סאות' ויילס בעידודו של סר הנרי פרקס (מהאבות המייסדים של הפדרציה של אוסטרליה). בינואר 1889, הוא הסכים להתמנות כשר המשפטים בממשלתו של ג'ורג' דיבס (George Dibbs) ממפלגת הפרוטקשניסטים (Protectionist - כלומר תומכי מכסי המגן), למרות תמיכתו בעבר בסחר חופשי. ממשלה זו החזיקה מעמד עד מרץ בלבד שעה שפרקס הצליח להקים ממשלה שוב.
המערכה למען הפדרציה.