נולד בירושלים לחוה ליבה בת יהושע יאניווער ולחיים שלמה מסיוף. הצטרף לרעיון הציוני מגיל צעיר, וקיבל חינוך מסורתי וכללי. בגיל 12, בהשפעת ז'בוטינסקי, שינה את שם משפחתו לעמיקם.
בשנת 1918, בגיל 16, התגייס כחייל מתנדב אל הגדודים העבריים ושירת באותה מחלקה שבה שירתו דוד בן-גוריון ויצחק בן-צבי. הוא כתב על הגדודים מחזה בשם "מחיי הגדוד העברי" וכתב על הגדודים בעיתונות. בהמשך היה פעיל בין יוצאי הגדודים העבריים.
למד בבית המדרש למורים "מזרחי" ובית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים, והוסמך למשפטים. בשנת 1937 הוסמך כעורך דין.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נשא את ציפורה בת ברוך מרקוס, רבהּ של חיפה, ועבד בדואר המנדטורי בתור רואה חשבון. בשנים 1925–1935 עבד כפקיד בחברת החשמל.
במקביל, עמיקם כתב בדואר היום מאמרים בנושאים שונים. אחרי מאורעות תרפ"ט פרסם בשם העט י.ע. חוברת בשם "ההתקפה על הבית היהודי בתרפ"ט" (תמוז תרפ"ט).
ב-1946 נאסר על ידי הבריטים כחשוד בקשרים עם ארגוני המחתרת. בשנת 1948 היה פעיל ב"הגנה" בחיפה, ובהיותו מצטיין בקליעה למטרה, פעל כצלף בעמדה קדמית בהדר הכרמל.
בי"א בניסן ה'תש"ח (20 באפריל 1948) נהרג בנו הבכור, , בהתקפה על מצודת נבי-יושע (מצודת כ"ח).
ביולי 1948 נתמנה למנהל המחסנים הראשיים של הדואר. הוא פרש מהדואר בסוף יולי 1951. בשנת 1954 קיבל משרה זמנית בתפקיד של יועץ משפטי במחלקת מס הקנייה באגף המכס. הוא התאבד בחיפה ב-ט' באלול תשי"ז, במחאה על שנציבות שירות המדינה סירבה לתת לו זכויות של עובד קבוע הזכאי לפיצויים ופנסיה במידה שדרש. בעיתון חרות טען אב"א אחימאיר שעמיקם לא קיבל עבודה קבועה בגלל עברו כתומך ז'בוטינסקי.
על שמו נקרא רחוב בחיפה. ארכיונו נמסר למכון ז'בוטינסקי.
נקבר בבית העלמין שדה יהושע בחיפה.
מאבק למברקים בעברית.
לפי החלטת חבר הלאומים נקבעו בארץ ישראל שלוש שפות רשמיות: אנגלית, עברית, ערבית. הבריטים לא יישמו את החלטת חבר הלאומים, ולגביהם היו רק שתי שפות: אנגלית וערבית. עמיקם החל במסע להכנסת השפה העברית לפקידות הממשלתית, ובמיוחד למברקי דואר. הוא נאבק לקבל עבור בנו תעודת לידה בעברית.
את המאבק למברקים בעברית הוא החל בכתיבה לעיתונות ובהמשך פנה למנהל הדואר, שהשיב לו בסוף 1928 שהדבר אינו אפשרי.
לאחר שהמזכיר הראשי של ממשלת המנדט השיב פניו ריקם, החל עמיקם בכתיבת מכתבי דרישה לכל רמות הממשל הבריטי, והגיע עד למלך בריטניה. כמו כן, הכין שורה של תזכירים לוועדת המנדטים שליד חבר הלאומים, שקבעה שיש צדק בטענתו. שלוש פעמים רצופות הופיעו באי-כוח המעצמה המנדטורית (מזכיר הממלכה לענייני חוץ בבריטניה) בפורום הבינלאומי העליון – "חבר הלאומים" – הגנו בעקשנות על עמדתם, וטענו, כי הנהגת משלוח מברקים באותיות עבריות יגרום קשיים טכניים, אדמיניסטרטיביים, כספיים וחוקיים. בספטמבר 1932 נפגש בעניין עם הנציב העליון. ביולי 1933 הגיש לנציב העליון עצומה שחתמו עליה מנהיגים יהודיים באותה תקופה.
לבסוף, אילץ חבר הלאומים את הבריטים לשלב את השפה העברית כשפה רשמית שנייה, והללו קיבלו את הגזרה, אך הפעילו אותה רק ביישובים עבריים. במאי 1935 הגיש עמיקם תלונה נוספת לחבר הלאומים, בדרישה להרחיב את השירות לכל סניפי הדואר ובמיוחד לירושלים, יפו וחיפה. חבר הלאומים הכין על התלונה דו"ח נוסף בו הובעה תקווה שהשירות יורחב כדי למנוע את אפליית העברית. באפריל 1938 הוחל בקבלת מברקים בעברית בהדר הכרמל. בהמשך הורחב השימוש באות העברית לשאר המקומות בהם היה רוב יהודי. בשנת 1944 התלונן עמיקם על שבירושלים ובחיפה אין מקבלים מברקים באותיות עבריות בשבת ודרש שגם פקידים לא יהודים יוכשרו להעביר מברקים באותיות עבריות.
את מאבקו זה תיעד עמיקם בשנת תש"ז (1947) בספר בשם "כ"ב אותיות לוחמות לזכותן".
אול סיינטס
אול סיינטס (אנגלית: All Saints, תרגום מילולי: "כל הקדושים") היא להקת בנות בריטית שהוקמה ב-1996. הלהקה מונה ארבע זמרות, מתוכן שתי אחיות.
תחילת דרכה.
הלהקה הוקמה כאשר שאזניי לואיס ומלאני בלאט נפגשו במסגרת תפקידן כזמרות רקע באולפני הקלטות בלונדון. הן הכירו את סימון ריינפורד, ושלושתן הקימו את הלהקה המקורית, בשנת 1993. הלהקה נקראה "All saints 1.9.7.5" - "אול סיינטס" על שם הרחוב בו נמצאו אולפני ההקלטות, ו-1975 לפי שנת הולדתן.
"אול סיינטס 1975" חתמו על הסכם הקלטה עם חברת התקליטים ZTT, הקליטו שני שירים והופיעו לראשונה בשנת 1994. הלהקה לא זכתה להצלחה רבה ובנוסף נוצר מתח רב בין בלאט לריינפורד בשל חילוקי דעות על הכיוון המוזיקלי של הלהקה. בקיץ 1995 עזבה ריינפורד את הלהקה, וחברת ZTT ביטלה את החוזה עם הלהקה.
בלאט ולואיס ערכו מבחני בד לשם מציאת זמרת נוספת ללהקה. במקביל אביה של בלאט פגש את ניקול אפלטון, שלמדה עם בלאט בבית ספר למשחק, והיא הצטרפה ללהקה. בנוסף שכנעה גם את אחותה, נטלי אפלטון, להצטרף ללהקה; הוריהן של האחיות אפלטון הסכימו לסייע בגידול בתה של נטלי שזה עתה נולדה, ושתי האחיות השלימו את הרכב הלהקה בראשית 1996.
אול סיינטס.
בהרכבה החדש של הלהקה במאי 1996, נפגשו ארבע הזמרות עם קרל גורדון והקליטו גרסת דמו לשיר "I Know Where It's At". בנובמבר 1996 החתים אותן ג'ון בנסון על חוזה על חברת התקליטים שלו, "לונדון רקורדס". אז הוקלט הסינגל הראשון של הלהקה, "I Know Where It's At" בגרסה המלאה; השיר הגיע למקום הרביעי במצעד הלהיטים הבריטי. לאחר מכן יצא הסינגל "Never Ever", שהגיע למקום הראשון במצעדי הלהיטים בבריטניה ובמקומות נוספים בעולם. ב-1998 זכתה הלהקה בטקס פרסי המוזיקה הבריטית (BRITT Awards) על השיר והקליפ "Never Ever". הלהקה זכתה בפרסים נוספים, בהם פרס MTV בקטגוריית פריצת השנה. כן יצאו בשנה זו מתוך האלבום הראשון הסינגל הכפול "Under the Bridge / Lady Marmalade", והסינגלים "Bootie Call" ו-"War Of Nerves", שזכו להצלחה.
בפברואר 2000 חזרה הלהקה למצעדים עם הסינגל "Pure Shores", שנוצר בשיתוף עם ויליאם אורביט ונכלל בפסקול הסרט "החוף" בכיכובו של לאונרדו דיקפריו. השיר הגיע למקום השני במכירות סינגלים של שנת 2000. באוקטובר 2000 יצא הסינגל "Black Coffee", וכן האלבום השני, "Saints &amp; Sinners", שנכנס למקום הראשון במצעד המכירות הבריטי והגיע לדרגת מכירות של אלבום פלטינה כפול. במקביל, באותה שנה כיכבו שלוש מחברות הלהקה, בלאט והאחיות אפלטון, בסרטו של דייב סטיוארט, הקומדיה השחורה "Honest"; הסרט נודע בשל סצינות עירום חלקי של האחיות אפלטון, קיבל ביקורות גרועות ולא הצליח במכירות. שלושה שירים של הלהקה נכללו בפסקול הסרט.
בינואר 2001 יצא הסינגל השלישי מהאלבום, "All Hooked Up". מעט אחר כך התפרקה הלהקה בעקבות חילוקי דעות בין חברותיה. בסוף אותה שנה הוציאה חברת לונדון רקורדס אלבום אוסף של להיטי הלהקה, "All Hits", שכלל גם שיר סולו ראשון של בלאט, "TwentyFourSeven". לאחר הפירוק פתחו בלאט ולואיס בקריירות סולו, וגם האחיות אפלטון פתחו בקריירת סולו משותפת.
איחוד.
ב-24 בינואר 2006 הודיעו חברות הלהקה על חזרה לפעילות משותפת, וב-13 בנובמבר יצא האלבום השלישי, "Studio1". ההופעה הראשונה של הלהקה מאז התפרקותה הייתה ב-21 באוקטובר 2006, בתוכנית "Ant &amp; Dec's Saturday Night Takeaway". הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Rock Steady", יצא ב-6 בנובמבר 2006, וזכה להצלחה, אך האלבום נכשל במכירות, ובתחילת 2007 בוטל החוזה עם חברת "Parlophone". הסינגל השני, "Chick Fit", היה אמור לצאת ב-23 בפברואר 2007, אך לבסוף יצא רק באינטרנט ולא הגיע לדירוג 200 הלהיטים הגדולים במצעדים.
בספטמבר 2008 הודיעו חברות הלהקה שהן מתכוונות להקליט אלבום חדש בקרוב, והן מחפשות חברת תקליטים.
בספטמבר 2010 יצא, "Pure Shores: The Very Best of All Saints", אלבום אוסף שלישי של ההרכב. אלבום זה כלל סינגלים, שירים נוספים מהאלבומים ומספר שירים שיצאו כבי סייד.
איבר נילפוטנטי
באלגברה מופשטת, איבר formula_1 של חוג formula_2 הוא נילפוטנטי, אם יש לו חזקה שהיא אפס, כלומר, אם formula_3 עבור formula_4 גדול מספיק. המספר הטבעי הקטן ביותר בעל תכונה זו נקרא דרגת הנילפוטנטיות (ולעיתים גם אינדקס הנילפוטנטיות) של formula_1.
חוג (בלי יחידה) שכל אבריו נילפוטנטיים נקרא חוג נילפוטנטי. כל אלגברה נילפוטנטית מממד סופי ניתנת לשיכון באלגברת המטריצות המשולשיות מעל השדה.
דוגמאות.
אם formula_1 נילפוטנטי מדרגה formula_22, אז formula_23 איבר הפיך, ומתקיים formula_24. באופן דומה גם formula_25 הפיך.
בחוג קומוטטיבי, הסכום של כל איבר הפיך ואיבר נילפוטנטי הוא הפיך: אם formula_1 הפיך ו-formula_27 נילפוטנטי, אז formula_28, ומכיוון ש-formula_27 נילפוטנטי נקבל שגם formula_30 נילפוטנטי ומהאמור לעיל formula_31 הפיך, ואז formula_32 הפיך כמכפלת הפיכים.
הספקטרום של חוג קומוטטיבי formula_33 הוא מרחב טופולוגי אי פריק אם ורק אם אוסף כל האיברים הנילפוטנטים בחוג הוא אידיאל ראשוני.
שילונדע
מיהו מהו
כף לשון
כףלשון
דייוויד דל טרדיצ'י
דייוויד דל טרדיצ'י (באנגלית: David Del Tredici, נולד ב-16 במרץ 1937) הוא מלחין אמריקאי.
ביוגרפיה.
דל טרדיצ'י, יליד קלוברדייל, קליפורניה, הופיע לראשונה כפסנתרן עם התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו בגיל 17. הוא קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי ותואר שני בשנת 1964 מאוניברסיטת פרינסטון, שם למד אצל המלחינים ארל קים, סיימור שיפרין ורוג'ר סשנס.