בקיץ 2008 תמה תקופת השאלתו של לופס בז'ימנסטיק והוא שב לשורות ריאל בטיס. לדאבונו, הנהלת המועדון הבהירה לו כי הוא אינו רצוי בקבוצה ושעליו לחפש קבוצה חדשה לעבור אליה. מכיוון שלא הצליח בכך, נשאר בקבוצה מבלי שיהיה רשום בסגל שלה במשך כל עונת 2008/2009, שבה ירדה בטיס לליגה השנייה. בעונת 2009/2010 כן נכלל בסגל ואף ערך הופעה אחת, במסגרת הסיבוב המוקדם של גביע המלך בו הפסידה בטיס לקורדובה ב-2 בספטמבר 2009. אולם, זה לא היה מספיק עבור לופס, שבפברואר 2010 התיר את חוזהו במועדון וחתם בשורות נומנסיה. באפריל ערך את הופעת הבכורה במדי קבוצתו החדשה וב-11 במאי הבקיע שער ראשון בקריירה המקצועית שלו, בתיקו 1-1 עם ראיו ואיקאנו. במהלך עונת 2010/2011 הופיע במדי הקבוצה ב-8 משחקי ליגה בלבד, ובסיום העונה שוחרר מהקבוצה. רק בינואר 2012 מצא לו קבוצה חדשה - גו אהד איגלס ההולנדית, שם חתם על חוזה לחצי עונה עם אופציה להארכה. ב-19 בפברואר הבקיע את שערו היחיד במדי הקבוצה ב-7 הופעות, בהפסד 3–1 ל-AGOVV אפלדורן. בסוף העונה לא מומשה אופציית הארכת החוזה שלו בקבוצה, ובגיל 32 החליט לופס לפרוש ממשחק.
לאחר שפרש ממשחק, החל לופס לעבוד כמאמן כדורגל, תחילה במחלקת הנוער של בדלונה. בנובמבר 2017 שב למחלקת הנוער של ברצלונה, בה גדל כשחקן, כעוזרו של דניס סילבה כמאמן קבוצת נוער ב'. לאחר שגארסיה פימיינטה קודם למשרת המאמן של ברצלונה אתלטיק באפריל 2018, קודמו דניס סילבה ולופס יחדיו לקבוצת נוער א'.
מלחמת הודו-פקיסטן (1947)
פרנק-איב במבוק
פרנק-איב במבוק (בצרפתית: Franck-Yves Bambock; נולד ב-7 באפריל 1995) הוא כדורגלן צרפתי-קמרוני המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת גרנובל.
קריירה.
במבוק נולד בדואלה שבקמרון ובגיל 8 היגר עם משפחתו לפריס. בשנת הצטרף לקבוצת הילדים של "אנטוני ספורט" וכעבור ארבע שנים הצטרף למחלקת הנוער של פריז סן-ז'רמן. בגיל 18 הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון ששיחקה אז בליגה הרביעית.
ב-16 ביולי 2015 במבוק חתם לשנתיים בווסקה מהליגה השנייה בספרד. ב-22 באוגוסט, במבוק ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד דפורטיבו אלאבס.
ב-12 ביולי 2017 במבוק חתם לעונה בספרטה רוטרדם מליגת העל ההולנדית. בתקופתו ברוטרדם, במבוק שיחק לרוב בקבוצת המילואים של המועדון ובאמצע העונה שוחרר מהקבוצה.
ב-1 בפברואר 2018 במבוק חתם בקורדובה. עד לסיום העונה, במבוק שיחק בקבוצת המילואים ובתום העונה הצטרף לקבוצה הבוגרת.
ב-21 בינואר 2019 במבוק חתם במכבי פתח תקווה מליגת העל.
ב-21 ביוני 2019 במבוק חתם במאריטימו הפורטוגזית.
ב-12 באוגוסט 2021 חתם במבוק בגרנובל מהליגה הצרפתית השנייה.
דסונגריפטרוס
דסונגריפטרוס (שם מדעי: Dsungaripterus) הוא סוג של פטרוזאור גדול שחי בצפון סין בתקופות יורה עליון עד לקרטיקון תחתון. הוא קיבל את שמו מהתצורות בהם נמצא ב-1964 במרכז דסונגריאן (Dzungarian Basin), שינג'יאנג שבסין (אזור בו נמצאו גם מאובני הדינוזאור הטורף גואלונג). בעוד שגולגולת הפריט נשתמרה כמעט בשלמותה, השלד עצמו הורכב משברים חלקיים.
פטרוזאור זה התאפיין במוטת כנפיים באורך 3-3.5 מטר; בלסתות ארוכות שקצוותיהן משתפלות כלפי מעלה, ובתוכן שיניים רבות קטנות וקשיחות; ובגולגולת רחבה בעלת כרבולת עצם, הבולטת מאמצע המקור ועד ל"כיפת הגוגולת", אשר בסופה בליטה קרינית (כמו של קזואר). מבנה השלד החזק, הכולל עצמות תומכות בגפיים, מעיד על יכולת תעופה אפשרית.
על פי ההשערות, מבנה הלסתות והשיניים איפשר לדסונגריפטרוס לצוד את טרפו מבינות סלעים, חריצים ונקיקים, ולכתוש אותו לאחר מכן בעזרת שיניו הקשיחות.
קולובוריינקוס
טופוקסוארה
טופוקסוארה (שם מדעי: Tupuxuara) הוא סוג של פטרוזאור גדול שחי בצפון סין בתור הקרטיקון הקדום. בצורתו הוא היה פטרוזאור גדול בעל כרבולת שהזכירה את כרבולת הטפג'ריים, אך הייתה מוצקה יותא. הפטרוזאור התגלה בברזיל ב-1998 בידי החוקרים אלכסנדר קלנר ודיוגנז דה אלמיידה קמפוס ונקרא על שם שד ממיתולגיית שבט הטופי הבריזלאי. נמצאו בסוגו של הפטרוזאור 3 מינים דומים.
הטופוקסוארה היה פטרוזאור בעל כרבולת ארוכה מאוד, באורך 130 ס"מ שנראתה כמו מפרשית נטויה ומעוגלת מעט ובעל מוטת כנפיים של 5.5 מטרים. הלסתות של היצור היו ארוכות וחסרות שיניים והעיניים היו קרובות מאוד אליהם. מרכז הלסת היה חלול וכנראה עטה רקמת עור. הכרבולת הגדולה אולי סייעה לפטרוזאור לדאות ביעילות ואולי גם להרתיע יריבים ולמשוך נקבות.
יצור זה חי כנראה לחופי ימים ושם תפס דגים. חוקרים אחרים חושבים שהיה דווקא אוכל פירות מהעצים ושהוא היה פעיל במשך היום.
גיגנוטוזאורוס
הגדת הזהב
הגדת הזהב הנקראת לעיתים גם בשם הגדת ברצלונה היא כתב יד מאויר שנוצר ב־1320 בקטלוניה בעברית הכולל את טקסט ההגדה של פסח. הוא נקרא כך בשל הרקעים המוזהבים המעטרים את המיניאטורות שלו ולעיתים באותיות ראשונות במילים בולטות הממוקמות בתוך עיצובים צבעוניים. הוא נמצא כרגע בספרייה הבריטית (Add.27210). כתב היד כולל 322 עמודים וב־128 מהם יש איורים. זה אחד מכתבי היד המפוארים ביותר שנוצרו בימי הביניים.
ניתן לחלק את ההגדה לשלושה חלקים:
היסטוריה.
כתב היד אינו מכיל כל אינדיקציה לחסות או למקום כתיבתו. על פי סגנונו הוא נכתב בכתב ספרדי מרובע ועוטר בתחילת המאה ה־14 על ידי שני מאיירים השייכים לאותה סדנה הממוקמת באזור ברצלונה. אלה הם ללא ספק אמנים נוצרים שעבדו בהדרכתו של מעסיק יהודי.
העקבות ההיסטוריים הראשונים של כתב היד מובילים לאמצע המאה ה-15. מתוך ההקדשות הנמצאות בכתב היד ניתן לראות שכתב היד נמכר על ידי שלום לטיף מירושלים לרבי משה בן אברהם מבולוניה בשנת 1459 בעבור חמישים דוקטים זהב. כמו כן יש חתימת צנזור המכהן בבולוניה. הבעלים הידוע הראשון היה רבי יואב גאליקו ד'אסטי בפיימונטה שנתן אותו ב-1602 כמתנת חתונה לחתנו אליהו, בנו של מנחם רבא, כפי שמצוין בדף השער שלו. חתימה אחרת של הצנזור קמילו יגל מתווספת ב־1613 (עמוד 101v) ושל רנאטו דה מודנה ב־1626 (עמוד 101v). במאה התשע עשרה, שייך כתב היד לביבליופיל האיטלקי ג'וזפה אלמנצי. הספרייה שלו, המכילה 322 ספרים מימי הביניים בעברית, נרכשה כולה על ידי המוזיאון הבריטי באוקטובר 1865 בסכום של 1000 לי"ש דרך הסוחר הברלינאי אדולפוס אשר.
תיאור.
כתב היד כתוב בכתיבה ספרדית מרובעת. הוא נוצר ב־1320 אך כולל גם הוספות מן המאה ה-17 בדפים שעד אז נותרו ריקים (3v-16) ציור השער מתקופה זו נוסף לדף 2r.
רוב ההגדות הספרדיות כוללות סדרה של מיניאטורות המספרות סיפור וממוקמות לפני תחילת טקסט ההגדה. כך גם בהגדת הזהב. כתב היד מפורסם, במיוחד, בשל 14 דפי המיניאטורות מן השנים 1320–1330 המתארים את ספרי בראשית ושמות. כל אחד מהם מכיל 4 מיניאטורות ממוסגרות ומסודרות מימין לשמאל. האיורים פותחים באדם הראשון הנותן שמות לבעלי החיים ומסתיימים בריקוד מרים אחרי יציאת מצרים. הן מאוירות על ידי שתי ידיים. המאייר הראשון מציג דמויות צפופות ובעלות הבעות פנים מוגזמות. השני מציג סצינות עדינות יותר עם ארגון מרחבי טוב יותר. הן נמצאות לפני תחילת טקסט ההגדה עצמו. המאייר הראשון אחראי לאיור רוב ספר בראשית והשני אייר את ספר שמות מלבד אחד.
מלבד המיניאטורות בתחילת כתב היד יש שני איורים גדולים נוספים בהגדה: של מצה ומרור ואיור נוסף של שתיית יין. איורים אחרים הם בעיקר בפיוטים והם נמצאים במילים ראשונות של פסקאות שונות ובשוליים.
קריאה נוספת.
Bezalel Narkiss, The Golden haggadah. London: The British Library, 1997
טירנוטיטאן
טירנוטיטאן (שם מדעי: Tyrannotitan; משמעות השם: "טיטאן עריץ") הוא סוג של דינוזאור תרופוד גדול ממשפחת הקרכרודונטוזאוריים אשר חי בקרטיקון התחתון לפני 118 מיליון שנה מזמננו באמריקה הדרומית.
טורף גדול זה היה קרובם של הגיגאנוטוזאורוס והמפוזאורוס שחיו באותם אזורים בתקופה מאוחרת יותר. הוא הגיע לאורך 13 מטרים ולמשקל 7–9 טונות והיה בעל זרועות קטנות יחסית שדמו מאוד לזרועות הטירנוזאורוס המפורסם. תחילה סברו שהיה קרוב לטירנוזאורים עקב מראה העצמות, אך כשהפכו את מפרקי העצמות הם דמו יותר לאלה של גיגנוטוזאורוס. מאובני הטירנוטיטאן נמצאו בתצורות סרו ברקינו (Cerro Barcino Formation) שבצ'ובוט, ארגנטינה ב-2005.
יצור זה היה קטן יותר מהגיגנוטוזאורוס אך עדיין היה אחד מהעצומים שבדינוזאורים הטורפים שחיו אי-פעם. הטירנוטיטאן היה טורף-על בקרטיקון של ארגנטינה והתבסס בעיקר על ציד של זאורופודים גדולים כמו הפטגוטיטאן, ואולי גם על אכילת נבלות.
הדסה קלצ'קין
הדסה קלצ'קין (1 באפריל 1905 - 17 בדצמבר 1995) הייתה אספנית ובעלת גלריה לאמנות בתל אביב-יפו. קלצ'קין הייתה רעייתו של רפאל קלצ'קין, שחקן תיאטרון "הבימה".
ביוגרפיה.
הדסה קלצ'קין, בת מרדכי ינובסקי, נולדה, כנראה בהורדנה (גרודנא) בפולין (כיום בבלארוס). בשנת 1914 עלתה לארץ ישראל מרוסיה ביחד עם אחותה ואביה, והתיישבה עמם בתל אביב. האב רכש קרקעות בארץ-ישראל וחזר להביא את שאר המשפחה, אולם נספה כנראה בדרך. היא למדה בגימנסיה הרצליה, שם הכירה את רפאל קלצ'קין. בשנת 1925 (בקירוב) נישאה לשחקן יעקב אביטל, אותו הכירה לאחר שראתה אותו במחזה "ירמיהו" בתיאטרון "האוהל". השניים התגוררו בדירה ברחוב בן יהודה. לאחר כארבע שנים נפרדו בני הזוג. בשנת 1930 בקירוב נסעה לברלין, גרמניה, שם למדה אמנות. בשנת 1936 נהרג אביטל בתאונת דרכים בכביש טבריה-צמח.