קבוצת הכדורגל של צ'פסטו (.Chepstow Town F.C) הוקמה ב-1878, ונכון ל-2017 שיחקה בליגה השלישית בוויילס. קבוצת הרוגבי של צ'פסטו נוסדה ב-1869 על ידי התלמידים לשעבר והמורים של בית הספר התיכון של צ'פסטו. נכון ל-2017 הקבוצה משחקת בליגה השלישית של ויילס. בעיירה יש גם מועדון שבו מתאמנים בחץ וקשת ומשחקים טניס, כדורת, קריקט וכדורגל נערים. אליפות העולם בריצת שדה של 1976 שבה זכה קרלוש לופס נערכה בעיירה. שני מסלולים ארוכים של רשת האופניים הלאומית (National Cycle Network) מתחילים בצ'פסטו, כולל "מסלול האופניים השביל הקלטי" (Celtic Trail cycle route). בצ'פסטו נערכו גם מרוצי אופניים ברחובות לחובבים ומקצוענים, כדוגמת ה"גרנד פרי של צ'פסטו".
מרכז הפנאי של העיירה שוכן בסמוך לבית הספר של צ'פסטו. המרכז שייך למועצת המחוז של מונמות'שייר. בין המתקנים: בריכת שחייה פנימית ומגרשי משחקים בתוך המבנה ומחוץ לו.
מועדון הרצים של צ'פסטו (Chepstow Harriers running club), נוסד בשנות ה-80 של המאה ה-19 ונפגש פעמיים בשבוע במרכז בנוסף לאירועים מתוכננים.
מאז תקופת השיא שבה הייתה המרכז לסיורים בעמק הוויי בשלהי המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19, צ'פסטו היא מרכז תיירות חשוב. יש בעיירה מגוון של בתי מלון ובתי הארחה. בנוסף לאטרקציות שיש בעיירה, כולל הטירה, העיירה קרובה לאטרקציות אחרות כולל יער דין המלכותי, מנזר טינטרן ועמק ויי, מגרשי הגולף הסמוכים בסנט פייר, ומרכז הצלילה הלאומי בטידנהאם (National Diving and Activity Centre). כמה שבילי הליכה ארוכים: שביל סוללת אופה (Offa's Dyke Path), שביל עמק ויי (Wye Valley Walk), שביל חוף ויילס (Wales Coast Path) ושביל גלוסטרשייר (Gloucestershire Way) עוברים דרך העיירה או בסמוך לה. שביל חוף ויילס נפגש עם שביל סוללת אופה בצ'פסטו, ושניהם ביחד מהווים את "שביל סובב ויילס" באורך כללי של 1,653 קילומטרים.
אתרים בולטים.
בצ'פסטו יש חמישה בניינים רשומים מדרגה I – הטירה, כנסיית המנזר, שער העיר, חומת הנמל וגשר ויי העתיק – וכמה בניינים רשומים מדרגה II.
טירת צ'פסטו.
טירת צ'פסטו משקיפה על נהר ויי, מרחק קצר במורד ממרכז העיר. המגדל הגדול הוא החלק העתיק ביותר של המתחם ומתוארך לשלהי המאה ה-11. הטירה הורחבה, הן מערבה והן מזרחה, במאות מאוחרות יותר, אך נחרבה במהלך מלחמת האזרחים באנגליה. מול הטירה יש מגרש חנייה גדול, ליד מרכז המבקרים ומול מוזיאון צ'פסטו. הטירה מנוהלת על ידי Cadw, והיא פתוחה לציבור בתשלום בכל השנה למעט חגים. הכניסה לטירה היא דרך שער מהמאה ה-12, והיא מכילה תערוכה על ההיסטוריה של הטירה. שביל בסמוך לטירה הוא נקודת ההתחלה והסיום של שביל עמק ויי.
שער העיר וחומת הנמל.
מרבית חומת הנמל מהמאה ה-13 נותרה שלמה, אף שקטע דרומית למסילת הברזל נהרס כשנבנתה המספנה הלאומית ב-1916. נקודות התצפית הטובות ביותר על החומה הן בצמוד למגרש החנייה הראשי של העיירה ברחוב ולש, או ליד כביש A48 בפסגת גבעת בית הספר. ניתן להשקיף על החומה בסמוך לבית השער (Gate House) בקצה המערבי של הרחוב הראשי (High Street). שער העיר, כיום מעבר לרכב בודד הנשלט על ידי רמזור, היה פעם נקודת הכניסה היחידה למרכז העיירה מלבד הגשר שמתחת לטירה. השער נבנה מחדש ב-1524 ועבר כמה שיפוצים מאז, בפעם האחרונה ב-1986. בית השער והחדר שמעל הקשת עצמה פתוחים מדי פעם לקהל.
כנסיית המנזר של סנט מרי.
מנזר צ'פסטו הוקם ב-1067, באותו זמן שבו הוקמה הטירה. שער הכניסה המערבי הנורמני נשאר שלם, כמו גם כמה פריטים בתוך הכנסייה מתקופת ימי הביניים ומאוחר יותר כולל קברים יעקוביניים. כנסיית המנזר של סנט מרי הפכה לכנסיית הקהילה של העיירה אחרי הרפורמציה באנגליה. מגדל הכנסייה מתוארך לתחילת המאה ה-18, וכל הכנסייה עברה בנייה מחדש והרחבה באמצע המאה ה-19, תהליך שבו נהרסו חלק מהרכיבים הקדומים יותר.
גשרים וגדת הנהר.
גשר ויי העתיק מתחת לטירה נבנה ב-1816, במקום גשרי העץ שהיו במקום קודם לכן. מבנה הברזל היצוק ידוע בשל האלגנטיות שלו. רוחב הגשר מאפשר מסלול אחד והשליטה נעשית באמצעות רמזורים. הקצה המזרחי של הגשר בגלוסטרשייר, הוא נקודת ההתחלה והסיום של שביל גלוסטרשייר. גדת הנהר של צ'פסטו הייתה פעם אזור פתוח של מספנות המוקפות במחסנים. השטח יושר, וכולל סוללות להתמודדות עם שיטפונות, והוא כיום נקודת ההתחלה והסיום של שביל חוף ויילס. הגן מכיל בימת תזמורת שבה משתמשים לקונצרטים בקיץ. גשר הרכבת של צ'פסטו, מעט במורד הזרם, נבנה בעיצוב חדשני בשעתו על פי תכנון של איזמבארד קינגדום ברונל ב-1852. מרבית המבנים של ברונל הוחלפו מאז. גשר הרכבת מקביל לגשר כביש A48 שנפתח ב-1988.
מבנים לאחר ימי הבניינים.
העיירה כוללת כמה מבנים ראויים לציון שהוקמו אחרי ימי הביניים. בניינים רשומים מדרגה II כוללים:
תקופת השיא של השגשוג של העיירה כנמל סחר בשלהי המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19 מיוצגת על ידי מספר רב של בתי מגורים גדולים (town houses) מתקופה זו, רבים מהם משמשים כיום למטרות אחרות כדוגמת משרדים וחנויות. דוגמה אחת הוא בית גווי (Gwy House), שנבנה ב-1796 לסוחר מקומי עשיר, שכיום פועל בו מוזיאון צ'פסטו. במרכז העיירה יש גילופי אבן, עבודות אמנות ולוחות מידע שהוטמעו במדרכות או בקירות, שהוצבו כחלק מתוכנית ההתחדשות של 2004–2005. הם ממחישים את ההיסטוריה של צ'פסטו.
מסלול מרוצי הסוסים ובית פירספילד.
מסלול מרוצי הסוסים של צ'פסטו נפתח ב-1826 בשטחים של בית פירספילד, כקילומטר וחצי צפונית למרכז העיירה על הכביש לעבר מנזר טינטרן. בית פירספילד היה בית אחוזה שנבנה מחדש בשלהי המאה ה-18, וכיום הוא חרב. השטחים המיוערים של בית האחוזה המשקיפים לעבר הנהר ויי, כוללים תוואי נוף מעוצבים מהתקופה שביקורים באחוזה היו מרכיב חשוב בטיול לאורך הוויי. הם שולבו כיום בשביל עמק ויי.
בית הקברות של האקדמיה הימית של ארצות הברית
בית הקברות של האקדמיה הימית של ארצות הברית ממוקם בקמפוס האקדמיה בעיר אנאפוליס שבמדינת מרילנד. הוא מיועד בעיקר לקבורת אישים רמי מעלה יוצאי צי ארצות הברית.
בית הקברות.
בית הקברות הוקם בשנת 1869 על פני חלק משטח שנרכש שנה קודם לכן לשם הרחבת האקדמיה. כיום (2018) הוא משתרע על פני שטח של כ-27 דונם, לחוף תעלה הזורמת לתוך נהר הסוורן. הוא כולל 46 חלקות קבורה. במקום נקברו מפקדים של הצי וחיל הנחתים, בוגרים של האקדמיה שעוטרו בעיטורים, מפקדים של האקדמיה, מספר קטן של מלחים ואף ילדים. ממוקמות בו מצבות קבורה במגוון סגנונות עיצוב.
בבית הקברות הוצבו גם מספר אנדרטאות לזכר ימאים. הבולטת שבהן היא האנדרטה לזכר נספי משלחת המחקר הארקטית ג'אנט בשנת 1881.
בתקופה המודרנית כללי הזכאות לקבורה בבית הקברות הם מצמצמים. בעיקרו של דבר נתונה זכות הקבורה לאנשי סגל פעילים של האקדמיה, לבוגרי האקדמיה שהגיעו לדרגת תת-אדמירל או בריגדיר גנרל ולבני זוגם וילדיהם הקטנים. למזכיר הצי ולמפקד האקדמיה סמכות לאשר חריגים מסוימים לכללים אלו.
בשנת 1987 נוסף לבית הקברות מבנה קולומבריום, שהוקם בכספי תרומות פרטיות. תנאי הזכאות להפקדת כדי אפר בו הם מקלים יותר.
אצטדיון קירובץ (טיחווין)
אצטדיון קירובץ (ברוסית: Стадион Кировец) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר טיחווין במחוז לנינגרד שברוסיה. משמש כמגרש הבית של קבוצת לנינגראדץ (בעבר שימש את קבוצת טוסנו).
הבנייה החלה ב-1941 כשברית המועצות נכנסה למלחמת העולם השנייה. בשל בעיות כספיות, הבנייה התעכבה במשך 67 שנים והתקדמה רק ב-24 בספטמבר 2008. לבסוף השלמת בניית האצטדיון התאפשרה בזכות מעורבות 'אקדמיית הכדורגל הלאומית' שממומנת על ידי רומן אברמוביץ' והסוכנות הפדרלית לספורט והאצטדיון הושלם ביולי 2011.
באצטדיון שני יציעים: יציע מזרחי ובו 5,000 מושבים ויציע מערבי ובו 1,000 מושבים. על הדשא מאירה בשעות החשיכה תאורה בעוצמה של 800 לוקס. 2,500 מושבים באזור המזרחי מכוסים בתקרת מתכת שמגינה מפני גשם.
שטחראשיים
טריגון כנוף זנב
כריש גדול אף
קרנפון
קרנפון (שם מדעי: "Naso") הוא סוג של דגי גרם ימיים ממשפחת הבתרניים החיים בשוניות אלמוגים טרופיות במי האזור האינדו-פסיפי מחופי מזרח אפריקה וים סוף עד הוואי. מקור השם קרנפון הוא מהזיז הקרני, המצויה אצל חלק מהמינים מעל בליטה על החוטם ומזכירה קרן של קרנף.
סוג זה כולל את הגדולים בבני משפחת הבתרניים, כשהגדול ביותר הוא המין "Naso annulatus" המגיע לאורך מטר. תזונתם מורכבת מאצות ומיצורי פלנקטון זעירים. הם חיים בקבוצות ורועים בין האלמוגים.
נשיונל אנקוויירר
ברקניים
ברקניים (שם מדעי: Holocentridae; מכונים "דגי סנאי") היא משפחת דגים מסדרת הברקנאים שבמחלקת מקריני סנפיר.
מאפיינים.
הברקניים חיים במי האוקיינוס האטלנטי והאזור האינדו-פסיפי של האוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט בעומק ממוצע של 100 מטרים, סביב שוניות אלמוגים, אך בני הסוג "Ostichthys" צוללים יותר לעומק.
לדגים אלה קשקשים אדומים או כסופים, והם בעלי פנים מוארכות עם לסת דקה ועיניים גדולות המותאמות לחשיכה. רובם הם פעילי לילה היוצאים בחשיכה לשחות בין האלמוגים ולחפש מזון כמו דגים קטנים, סרטנים ויצורים החיים על הקרקעית. הצעירים נסחפים בים כזואופלנקטון, והם גם אוכלים פלנקטון צף.
אורך הדגים הממוצע 15–35 סנטימטרים, אך המין "Holocentrus ascensionis" מגיע לאורך 61 סנטימטרים. המין "Sargocentron spiniferum" מגיע לאורך 51 סנטימטרים ולמשקל של 2.6 ק"ג, בעוד שהמין "Sargocentron iota" מגיע רק לאורך 8 סנטימטרים.
Breathin