בגישה זו, שואפים שנועד ליצור מקום איכותי בו אנשים ירצו לחיות, לעבוד, לשחק וללמוד בתהליך מתמשך על ידי ביצוע של מספר רב של פעולות ופרויקטים נפרדים. כדי לעשות זאת נדרש למשוך ולרתום אנשים לקחת חלק בתהליך. יחד עם זאת, הפלייסמייקינג יכול גם לשמש ככלי לפעילויות ופרויקטים שיוצרים שינוי רחב היקף ומשנים מקום בזמן קצר יחסית לכזה שמושך אליו אנשים ופיתוח.
לפי גישה זו, תהליך יצירת המקום מתרחש בצורה מכוונת בשלבים, אשר מתחילים בשינוי קטן שאינו דורש התחייבות גדולה ואינו יוצר ציפיות גבוהות. שלב זה יכול להתבצע במהירות ולרוב גם ידרוש עלות כספית נמוכה. הוא מאופיין בסיכון נמוך ופוטנציאל תגמול גבוה, יש לו יכולת לשלב מספר פרויקטים קטנים ושונים באותו שטח והוא ניתן לביצוע בשכונה שבה קיימת מעורבות של בעלי עניין. גישה זו יכולה לשנות אזור לאורך תקופת זמן ארוכה כחלק מפרויקטים קטנים רבים. האימפקט של כל פרויקט בפני עצמו יכול להיות קטן אבל גם הסיכון והעלויות הם קטנים.
ביקורות על גישת הפלייסמייקינג.
הביקורות על גישת הפלייסמייקינג גורסות כי התהליך אינו מספיק "דמוקרטי", לא מייצג את כלל האוכלוסייה ועלול להוביל "להשתלטות" של קבוצה חזקה על הנרטיב של המרחב ולדחיקת אוכלוסיות חלשות.
יש הרואים בגישת הפלייסמייקינג דרך אידיאלית למימוש הרעיון הדמוקרטי. בעוד שעל ניהול המדינה יש לאזרחים השפעה שולית, ההשפעה של האדם על ההחלטות שמתקבלות בנוגע למרחב בו הוא חי יכולה להיות משמעותית מאוד ואף מתגמלת. עם זאת, בפועל המנגנון ליצירת פלייסמייקינג הוא סבוך יותר ועשוי להיות נגוע באינטרסים שונים של אזרחים מקבוצות שונות וגופים עסקיים או ציבוריים הפוגמים ברעיון הבסיסי של התהליך ההשתתפותי. אחת הביקורות היא שתהליך שיתוף הציבור בעולם הפלייסמייקינג לוקה בחסר כיון שההיוועצות נעשית עם מספר מוגבל של תושבים ופעילים. אחת הסיבות שעשויות לגרום לכך היא שיש תושבים שעסוקים בהתמודדות עם חיי היומיום ואינם פנויים חברתית או כלכלית לקדם נושאים אלו. כך למעשה, נשמעת הדעה של מגוון מצומצם ולא מייצג של תושבים והיישום בשטח כולל רק רצונות של חלק קטן מתושבי המקום. נוסף על כך, לרוב יש צורך במימון של הרשות המקומית או גופי חברה אזרחית כדי לייצר את המקום, לכן מתכנני הערים או בעלי עניין פרטיים וחברתיים עשויים לקדם פרויקט שיניב הצלחה בעיניהם, אך אינו ישקף בהכרח את צורכי התושבים וייעשה על חשבון תהליך קבלת החלטות דמוקרטי ומשתף. בהמשך לכך, בשכונות ואזורים בהן חיים מספר קבוצות שונות במקביל עלול תהליך יצירת מקום שמזוהה עם נרטיב של קבוצה אחת בלבד, להפוך את אותו הנרטיב לדומיננטי במרחב ובשיח. במצב כזה הקבוצה הדומיננטית מדחיקה את הנרטיב של קבוצה אחרת מהאופי וההיסטוריה של המקום. התוצאה היא שקבוצות מוחלשות יזכו לגישה פחותה למשאבים ולהשפעה במסגרת השכונה או האזור בו הן חיות. לבסוף, תהליך זה עשוי לעודד ג'נטריפיקציה של שכונה כאשר הקבוצה הדומיננטית דוחקת אל מחוץ לאזור את הקבוצה המוחלשת. הביקורת טוענת שהיסטוריה של מקום עלולה להיות תולדה של מאבק פוליטי ואינה מייצגת בהכרח את כלל האוכלוסייה אלא את הצד החזק. תהליך שכזה זכה לסיקור בשכונת Little Italy שבעיר New Haven בארצות הברית. במקרה זה האוכלוסייה בשכונה הורכבה מקבוצה אפרו-אמריקנית ממעמד נמוך ולצידה אוכלוסייה לבנה ממעמד בינוני. עולם התרבות והסימבולוגיה שיוצגו במרחב של אותה שכונה הושתתו על הנרטיב של שכונת מהגרים איטלקים היסטורית תוך התעלמות ודחייה של הקבוצה האפרו אמריקנית שחיה במקום.
דוגמאות מהעולם.
קמפנג פלאנג'י - דוגמה צבעונית לתהליך פלייסמייקינג ניתן לראות בכפר קמפנג פלאנג'י באינדונזיה. הכפר המקומי שבעבר היה מוזנח ומלוכלך עבר מהפך כאשר כל הבתים והמקומות הציבוריים בו נצבעו בצבעי הקשת בענן. מי שיזם את השדרוג הוא אחד מתושבי הכפר, סלאמט ווידודו, מנהל בית ספר מקומי. ווידודו פנה אל ראשי הכפר ורתם אותם להשתמש במענק בסך 22,000 דולר שקיבלו מהממשלה לטובת צביעת 230 בתים והפיכתם ליצירת אמנות אחת גדולה. כחלק מהיוזמה התושבים התחייבו לנקות את הנהר הסמוך. ראשי הכפר סיפרו כי המעורבות הפעילה של התושבים תרמה לחיזוק הכפר ואיכותו. לאחר השינוי הכפר הפך להיות יעד תיירות, דבר אשר תרם לצמיחה הכלכלית של התושבים ולשיפור רווחת חייהם.
פארק וודרוף, אטלנטה - דוגמה נוספת ליצירת פלייסמייקינג מתרחשת באטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית. כיום ארצות הברית מתמודדת עם תופעה הולכת וגדלה של מחוסרי בית ואנשים עם בעיות של בריאות הנפש או התמכרויות אשר מסתובבים במרחבים הציבוריים.
Central Atlanta Progress) CAP) הגוף המנהל את פארק וודרוף באטלנטה מהווה דוגמה כיצד ארגונים אשר אחראים לניהול מרחבים ומקומות ציבוריים יכולים לשתף פעולה עם שירותי הרווחה כדי לענות על הצרכים של אנשים מוחלשים אשר מסתובבים בחללים שלהם. ה- CAP ביחד עם פרויקט PPS החלו לעבוד ביחד בשנת 2016 כחלק מתוכנית המענקים של חברת Southwest Airlines. הארגונים יצרו שיתוף פעולה עם כל בעלי העניין בפארק: תושבי העיר התחתית, סטודנטים, עובדי משרדים, בעלי עסקים וסוכנויות ממשלתיות וביחד הם החליטו להשקיע ביצירה של עגלת משחקים למבוגרים שתוכננה בהתאמה אישית וכללה גם צוותים שיפעילו אותה בצד הדרומי-מערבי של הפארק. הקמת העגלה יצרה שינוי תפיסתי לגבי תפקידו ומשמעותו של הפארק. בשלב השני הוענק לפארק מימון לעובדת סוציאלית אשר פגשה את מבקרי העגלה מחוסרי הבית והסובלים מעוני והעניקה להם מידע עבור תוכניות טיפול, אפשרויות לדיור ציבורי וכדומה. תוך כשנה כ־2000 אנשים קיבלו סיוע ונרשמו לתוכניות שונות, מקלטים וחלקם עברו למקום קבע. הקמת העגלה יצרה לאנשים מקום מפגש בלתי פורמלי ודרך לבנות אמון באמצעות אינטראקציות חברתיות יומיומיות ומזדמנות. בניית האמון היא חיונית כדי להתמודד עם נושא מחוסרי הבית.
דוגמאות מישראל.
תעשו מקום- "תעשו מקום" הוא מיזם משותף של חברת "עדן" (החברה לפיתוח כלכלי בירושלים) ואגף חברה בעיריית ירושלים בשיתוף מנהל תפעול בעיריית ירושלים, אשר מטרתו לקדם ולבצע פרויקטים ליצירת מרחבים ציבוריים יצירתיים, נעימים ומזמינים ברחבי העיר.
המיזם פועל בירושלים החל משנת 2016 ומאפשר לממש רעיונות המגיעים מן התושבים, תוך עידוד חיבור בינם לבין מנהלים קהילתיים ושותפים מקומיים. במסגרת המיזם נעשו עשרות פרויקטים שכונתיים ברחבי ירושלים, כאשר בשנים 2016–2017 לבדן בוצעו 48 פרויקטים שונים ברחבי שכונות העיר.
המיזם פועל כגוף מתווך ויוזם ולא בהכרח מבצע. בהתאם לכך אופן הפעילות משלב הכשרות לארגונים וקהילות, קולות קוראים לציבור להציע רעיונות ליוזמות, ויצירת חיבורים בין הגורמים השונים הדרושים לביצוע כל פרויקט: תושבים, עירייה, מנהלים קהילתיים, אמנים, משרדי תכנון ועוד. דוגמאות עיקריות לפרויקטים שיצאו תחת מיזם זה הן ספריות רחוב, גינון עירוני במרחב, שילוב אומנות במרחב, פינות משחק לילדים, פינות ישיבה ועוד.
אחד השותפים הפעילים במיזם הוא משרד המתכננים DY של האדריכל ייטב בוסירה והעובדת הקהילתית דנה גזי. השניים מבצעים עבודות בעבור חברת עדן ועד כה ביצעו כבר קרוב ל-100 עבודות של "יצירת מקום" במסגרת המיזם. דוגמה לפרויקט שבוצע על ידם הוא חידוש קטע מרחוב פייר קינג באזור התעשייה תלפיות בירושלים. קטע רחוב זה היה מוזנח ומלוכלך ושימש לחניית רכבים אך היה בעל פוטנציאל לשימוש הולכי רגל. ראשית פיזרה העירייה במקום ספסלים, מהלך שהחל למשוך הולכי רגל. לאחר מכן, הוחלט לבצע תכנון עדכני לשיפור המקום. התוצאה היא יצירתה של גינה קווית (ליניארית) ברוחב של שמונה מטר ובאורך של כחצי קילומטר תוך שילוב העצים והמבנים הקיימים במקום. הרצועה שנוצרה משלבת שילוט, שביל הליכה מסודר, מדשאה ושיחי נוי וספסלים. בנוסף מוקמו חמישה ביתנים פתוחים הניתנים לפירוק והרכבה שישמשו גלריה, פינת צל, משחקייה לילדים ומזנון/חנות ארעית.
קולקטיב אנייה- ארגון שהוקם ב-2014 ביוזמה של 17 מתכננים, פעילים חברתיים, מעצבים ואדריכלים במטרה לפעול לארגון פעילויות ואירועים חברתיים בתחום האקולוגי והחברתי. עיקר פעילות הארגון עד כה הייתה באזור התחנה המרכזית החדשה בת"א, שם בוצעו מספר יוזמות ופרויקטים. אחד מהמרכזיים שבהם הוא "הרמפה"- גינה ומרחב רב-קהילתי לתרבות, יצירה ופנאי שהוקם בכניסה אטומה לתחנה המרכזית החדשה מכיוון רחוב נווה שאנן, מקום שבעבר שימש כמקום מפגש למכורים לסמים והוסב למקום מפגש לאירועי תרבות וקורסים בקיימות לתושבי השכונה. דוגמה נוספת מהתחנה המרכזית החדשה היא ספרייה קהילתית שהוקמה בקומה השביעית בתחנה, ובה ספרים בשפות שונות בהתאמה לתושבי השכונה שרבים מהם מהגרי עבודה ממדינות רבות.
הקבוצה פועלת גם במתחם הבורסה ברמת גן שם מבצעים סדרת פעולות תחת פרויקט בשם "seed city" אשר כולל פעולות המשלבות עבודות של מעצבים, אמנים וחברי הקולקטיב שהגיבו לקול קורא לשילוב אקולוגיה, אמנות ומקומות בקנה מידה אנושי.
עושים מקום קהילתי ארגון שהוקם בשנת 2016 ביוזמה של פעילים חברתיים, במטרה להעלות רמת מעורבות תושבים בקידום איכות חיים מקומית באמצעות תהליכי הנחיה השתתפותיים. (מנהיגות השתתפותית)
הארגון פעל ופועל ברחבי הארץ בעיקר בליווי תושבים בשכונות, כאשר המודל פעולה משתנה ממקום למקום, אם בחיבור למוסד חינוכי, לרשות מקומית או לחברה משכנת, הרי בדרך כלל, את היישום של הפלייסמייקינג מובילה קבוצת תושבים מעורבת אשר, באמצעות אירועים השתתפותיים, שמה לה למטרה להעלות את רמת המעורבות השכונתית.