מייסדי חסידות אשכנז הם רבי שמואל החסיד (בנו של רבי קלונימוס הזקן) ובנו רבי יהודה החסיד (1150–1217), מחבר ספר חסידים, שהפך במהרה להיות הדמות העיקרית בתנועה. שניהם צאצאים של משפחת קלונימוס, שהיגרה באמצע המאה ה-10 מאיטליה לגרמניה. לא ברור מה היה ההיקף של תנועת חסידי אשכנז: האם מדובר בגוף אזוטרי שהכיל רק קבוצות אליטיסטיות קטנות שהונהגו בידי תלמידי החכמים או בתנועה שכללה את מרבית היהודים בגרמניה באותה תקופה. בכל אופן ברור שאת המנהגים המיוחדים, ובעיקר את מנהגי הפרישות והסגפנות, נהגו רק מספר מצומצם מאוד של תלמידי החכמים. יש חוקרים הטוענים כי הרקע לצמיחת התנועה היה מצב המצוקה והסבל שאפיין את יהדות גרמניה בתקופת מסעי הצלב. אולם, חוקרים אחרים הצביעו על שורשי הגותם של חסידי אשכנז בדורות שקדמו למסע הצלב הראשון.
עם התגברות הצרות והרדיפות במהלך המאה ה-13 בגרמניה עברו חסידי אשכנז (ויהודי אשכנז בכלל) בהדרגה לפולין, לאיטליה ולספרד. בספרד השתלבו חלקם בעולמה של הקבלה שהלכה והתפתחה על רקע תור הזהב של יהדות ספרד. חסידות אשכנז כתנועה הפסיקה להתקיים במאה ה-14, ואולם הרעיונות שפיתחה והספרים שנכתבו בה - בפרט ספר חסידים וספר הרוקח של רבי אלעזר מוורמס - המשיכו להשפיע על הגות יהודי אשכנז וההגות היהודית בכלל בדורות הבאים עד העת החדשה.
הגות ומנהגים.
התקופה שבה פעלו חסידי אשכנז הייתה אחת מתקופות השיא בתולדות הפילוסופיה היהודית, שנפוצה באותה העת בקרב קהילות ישראל. חסידי אשכנז טענו שתורת הסוד שלהם היא פרי מסורת ארוכת שנים ששורשיה נטועים בספרות ההיכלות, אולם מצד שני הם חידשו חידושים רבים בתחום תורת הסוד והמוסר. זרם זה הכיל יסודות מיסטיים, אך לא היה מיסטי באופן מובהק. לדעתם של ח' סולובייצ'יק וי"מ תא-שמע בניגוד לבעלי התוספות שפעלו גם הם באותה תקופה, ועסקו בעיון ופלפול בתלמוד ומתוך כך פיתחו יצירה הלכתית חדשנית ומקורית, אנשי חסידות אשכנז נצמדו לפסקים לפי מנהגי הדורות הקודמים ומסורתם, ונהגו בכל הקשור להלכה בשמרנות. לעומתם, חוקרים אחרים הראו כי רבי אלעזר מוורמס למד ופסק הלכה בצורה הדומה לזו של בעלי התוספות.
חסידות אשכנז העמידה תורה פילוסופית מורכבת בנושאים רבים, בהם על מהות העולם והקשר בין אלוהים והעולם, לרבות מערכת של מלאכים ושדים. היא פיתחה מושגים חדשים (או הרחיבה את משמעותם של מושגים קיימים) בהגות היהודית, בעיקר מושגי כבוד ה' ותיאורים של ההתגלות האלוהית בעולם. מלבד זאת היו לה גם השקפות שונות על אורח חיי הקהילה, שבעיקרם העמדת צורכי הכלל לפני צורכי הפרט. תורת חסידי אשכנז עסקה גם בנושאים של מוסר, חינוך, מבנה הנפש ועוד.
החוקרים חלוקים בשאלה עד כמה שואבת חסידות אשכנז רעיונות שהיו קיימים קודם לכן ביהדות - בין השאר עלו שמותיהם של רבינו סעדיה גאון ואבן עזרא, וכן השקפות שהיו קיימות ביהדות אשכנז הקדומה שמקורן ביהודי ארץ ישראל - או שהתפיסות הן פיתוח עצמי פרי התקופה למשל, דמויות כמו דרקונים, ערפדים, אנשי זאב ויצורים דמוניים רבים נוספים שאין להם זכר בספרות היהודית הקדומה.
בנוסף נערכו גם השוואות בין עולם המחשבה של חסידי אשכנז לרעיונות שהתפתחו באותה תקופה בתאולוגיה הנוצרית באירופה. עולם המחשבה והמיסטיקה של חסידי אשכנז השפיע גם על התפתחות תורת הקבלה בתקופות מאוחרות יותר, אף כי ההתגבשות הרעיונית של הקבלה ושל חסידות אשכנז התחוללו בלא תלות או קשרים הדדיים של ממש. חוקרים רבים טוענים כי הרעיונות והחיבורים של המקובלים בפרובאנס וגירונה לא היו ידועים לחסידי אשכנז, אולם יש חוקרים הטוענים כי קיים גרעין משותף בין תורת חסידי אשכנז ותורת הקבלה.
חסידי אשכנז גם יישמו את הגותם הלכה למעשה, וכינו אותה "דרך החסידות". הייתה להם מערכת רחבה של מנהגים, חומרות והלכות (חלקה בא לידי ביטוי בהנהגות ספר חסידים), שכללה מנהגי פרישות, סגפנות והנהגות מיסטיות. שני תחומים שעסקו בהם בעיקר הם תורת התשובה - שם פותח הרעיון של תשובת המשקל, שעיקרו סיגוף ומיעוט הנאות כדי לכפר על החטא - ועולם התפילה. הם עסקו במניית אותיות ומילות התפילה ובייחוס משמעות פרשנית ומיסטית לגימטריה. כמו כן, התייחסו בצורה ייחודית למצוות. השכר על מעשה טוב, כך טענו, נקבע על פי המאמץ שהושקע במעשה הטוב, כאשר שכר גבוה יותר נקבע עבור המעשה לו נדרשת פעילות מאומצת יותר. כך היררכיית המצוות הובנתה שלא על פי המעלה ההלכתית המקובלת. בנוסף, סברו שעל החסיד לעסוק דווקא במצוות שבני תורה אחרים זונחים, כגון עיסוק במצוות העוסקות במוות.
חסידי אשכנז אף חיברו פיוטים, המפורסמים שבהם שיר הכבוד ("אנעים זמירות") - המפרט תיאורים סותרים של הגשמת האל שבמקרא במטרה לבסס את ההשקפה שהתארים האלוהיים הם לבושים שונים של אחדות אינסופית - ושיר הייחוד, שיר ארוך שבו כלולים רעיונות פילוסופיים רבים של חסידי אשכנז, שמקורם בדברי רס"ג.
נח&quot;ל עירית
נח"ל עירית (הוקמה בי"ט בטבת תשמ"ב, 14 בינואר 1982) הייתה היאחזות נח"ל בצפון השומרון על הר עירית בגובה של 663 מטר, ליד העיירה טובאס. כאשר הוקמה, עירית הייתה היישוב הישראלי היחיד בצפון-מזרח השומרון. ההיאחזות הוקמה סמוך ליער אורנים שניטע בתקופת המנדט הבריטי, וצפתה לעבר עמק בזק ועמק טובאס. ההיאחזות נקראה על שם צמח-הבר עירית.
באפריל 1984 אישרה ועדת ההתיישבות של הממשלה והסוכנות היהודית את הקמת היישוב, כיישוב חלוץ בצפון מזרח השומרון.
בשנת 1993 פונה היישוב בשל הסכמי אוסלו, והמקום הוגדר כשטח A.
נח&quot;ל גינת
נח"ל גינת הייתה היאחזות נח"ל שהוקמה בשנת 1983 על ידי העובד הלאומי. ההיאחזות מוקמה מעט צפונית-מערבית לעיר ג'נין, לצד כביש 66.
מקור שמה של גינת הוא הדמיון הלשוני לשם העיר הסמוכה ג'נין. כמו כן, באזור שכנה העיר המקראית גינת המזוהה עם ג'נין ומופיעה בשמו של הטוען לכתר מלכות ישראל – תבני בן גינת.
במסגרת הסכמי אוסלו עם הרשות הפלסטינית, פורקה ההיאחזות וישראל נסוגה מהשטח. במקום בו הייתה ממוקמת ההיאחזות קיים כיום בסיס של הביטחון המסכל של הרשות הפלסטינית.
נווה דקלים
אלחוש
אנסתזיה
חסידי אשכנז
נפ או'האואר
נֶפּ אוֹ'הָאוּאָר (Knap o'Howar) הוא אתר ארכאולוגי בפאפא וסטריי שבקבוצת איי אורקני, המייצג משק מהתקופה הנאוליתית. האתר נשתמר היטב, ונהוג להאמין שהוא בית־האבן העתיק ביותר בצפון אירופה. תיארוך פחמן-14 העלה כי האתר יושב בין 3500 לפנה"ס ל־3100 לפנה"ס (יש המתארכים את הקמת האתר ל־3700 לפנה"ס), מאות שנים לפני ההתיישבות הדומה לו, סקארה ברי. ייתכן שהאתר נבנה על התיישבות מוקדמת יותר.
האתר מורכב משני מבנים מלבניים-עגלגלים בעלי קירות עבים הצמודים זה לזה. למבנים יציאה נמוכה וצרה לכיוון הים, ומן הבית הגדול והעתיק יותר יוצא מסדרון נמוך המוביל למבנה חדש וקטן יותר, שהיה סדנת עבודה, אסם או בית מגורים נוסף. הבתים נבנו לתוך ערימת פסולת קדומה, והוקפו בחומרי פסולת, שהקנו להם הגנה וחימום. אין בבית חלונות, והאור הגיע כנראה דרך צוהר בגג, ששימש גם להוצאת עשן הצלייה. הבתים צמודים לחוף, אך כאשר הם נבנו היו רחוקים ממנו, ורק לאורך השנים התקרב קו המים. בחוף ניתן לראות כיצד הסלעים המקומיים נופצו ללוחות אבן דקים, על ידי היסודות, וספקו חומר בנין מוכן לתושבי האתר.
הקירות שרדו עד לגובה המרזב, 1.6 מטרים, ורהיטי האבן עומדים ללא פגם, ובכך מעניקים מראה חי לבית. אחים, מחיצות, מיטות ומדפי אחסון כמעט שלא נפגעו, ונמצאו עדויות לקיומו של גג. עדויות מהפסולת מוכיחות כי התושבים החזיקו בבקר, בכבשים ובחזירים, וגידלו שעורה וחיטה. הם אספו רכיכות ודגו דגים, שכדי ללכוד אותם היה צורך בספינות דייג. לאורך השנים, נחסם המעבר בין הבתים באבנים, וייתכן שנפסק השימוש במבנה הקטן יותר.
ממצאים של כלי אונסטן מקשרים את התושבים לגלי חצר שנמצאים הרחק, כדוגמת בלברינדי ואילין דומהנויל. באתר נמצאו גם אבני ריחיים.
בשנות העשרים והשלושים של המאה העשרים חשפו פעולות טבע של סחיפה, בליה וסערות את שארי ערימת הפסולת. במהרה נחפר האתר, ואחרי שהוסרו שני מטרים של חול, הגיעו החופרים לשני הבתים. הארכאולוגים תיארכו את האתר לתקופת הברזל, עקב המחסור בראיות, והיכולת הארכאולוגית הדלה בשנים הללו. בשנות השבעים נחפר מחדש האתר, ותוארך לשנים שהוזכרו לעיל.
אלינור רוזוולט
אלינור רוזוולט (באנגלית: Anna Eleanor Roosevelt; 11 באוקטובר 1884 – 7 בנובמבר 1962) הייתה אשתו של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט, פוליטיקאית, דיפלומטית, שגרירה באומות המאוחדות, אקטיביסטית וסרגנית תמידית. היא עסקה בפעילות הומניטרית נרחבת ובקידום זכויות אדם. הייתה לגברת הראשונה של ארצות הברית ששימשה בתפקיד לאורך הזמן הרב ביותר, ממרץ 1933 עד לאפריל 1945 בכהונתו הרביעית של בעלה. בתקופתה, נחשבה לאחת הנשים המוערכות והמשפיעות ביותר בעולם ולפוליטיקאית בזכות עצמה.
ביוגרפיה.
אלינור רוזוולט נולדה בשנת 1884 בעיר ניו יורק שבארצות הברית, בתם של אנה האל, בת למשפחה מבוססת ואליוט רוזוולט אחיו הצעיר של הנשיא תיאודור רוזוולט. אביה סבל מדיכאון ואלכוהוליזם. שני הוריה נפטרו לפני שהגיעה לגיל 10. כשאמה מתה בשנת 1892 מדיפתריה, היא ושני אחיה, אליוט והל, עברו לגור אצל סבתם מצד אמם. שנתיים לאחר מכן מת גם אביה מהתקף אפליפטי אחרי שניסה לקפוץ מחלון בביתו. רוזוולט הייתה קשורה מאוד לאביה והוא החשיב אותה לילדתו המועדפת. אליוט רוזוולט נפטר גם הוא מדיפתריה.