עוד באותה שנה התארחה ספקטור באלבומו של דניאל סלומון "גאות", שבו שרה בדואט עם סלומון את השיר "אהוב לבי". כמו כן התארחה באלבומו של צח דרורי "כיוון הרוח", שבו שרה את השירים "אם תבוא" ו"רגעים". ביום הזיכרון 2010 השתתפה ספקטור בפרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר" של גלי צה"ל, ובמסגרתו הלחינה את השיר "נוף" של , שנפל במלחמת ששת הימים. על השיר כתבה ספקטור בפוסט שהעלתה בדף הפייסבוק שלה: "הלחנתי את "נוף" כחלק מפרויקט של גל"צ ליום הזיכרון 2010, מתוך קבוצת השירים שנתנו לי לבחור הוא ממש זהר בתמונה החיה שהוא הביא, תמונת נוף רחבה ובתוכה הטבע והאדם מתחברים. אחר כך למדתי שזה נבע באופן טבעי מאישיותו וחייו של האיש שכתב אותו, יורם מושקט, שהיה אדם מלא חיות השראה והומור, פסל צייר משורר ואיש חזון, עסק בפעילות תרבותית וחינוכית ברחבי הארץ, עבד עם ילדים ונוער והיה בין מקימי קיבוץ נחשולים. בנוסף היה איש משפחה ואבא לשלושה ילדים."
במרץ 2011 הוציאו דניאלה ובן ספקטור את אלבומם המשותף באנגלית "Love is". הסינגל הראשון מהאלבום, "Cut it out", דואט משותף לדניאלה ול- M Jack Bee (אמן-יוצר אוסטרלי), הגיע למקום הראשון במצעד גלגלצ. דניאלה ספקטור כתבה את השירים, ובן ספקטור הפיק את האלבום. השניים הופיעו ברחבי הארץ וגם יצאו לסיבוב הופעות באירופה במטרה לקדם את האלבום. הניסיון לקידום האלבום מחוץ לישראל לווה במעבר של השניים לברלין לתקופה קצרה של כחצי שנה.
בדצמבר 2014 יצא אלבומה השלישי "כל הדברים היפים באמת", אותו כתבה, הלחינה והפיקה מוזיקלית. מהאלבום התפרסמו השירים "כל הזמן אנחנו שוכחים", "אברהם", "לווייתן" ו"כל הדברים היפים באמת". בריאיון לטל גורדון סיפרה ספקטור על תהליך הכתיבה ועל החיבור ל"ישראליות": "יש משהו בכתיבה בארץ, שהיא מאוד מקומית, היא מאוד בנופים המקומיים, היא מאוד אישית ומאוד קונקרטית, ובאלבום הראשון שלי רק רציתי להתרחק מזה. כתבתי על הירושימה, על דוב לבן בקוטב, על כוכב, ניסיתי כמה שיותר להתרחק מזה, ובאלבום הזה דווקא אמרתי, אני רוצה להתקרב לכתיבה ישראלית, מקומית, שמדברת על משפחה ועל מקום, ועדיין לטעון את זה במשהו אותנטי שלי."
ב-2015 הופיעה עם המוזיקאי גבע אלון במופע משותף במסגרת פסטיבל הפסנתר. שיתוף הפעולה המוצלח בין השניים המשיך גם לסיבוב הופעות משותף ברחבי הארץ.
ב-2017 הקליטו השניים גרסת כיסוי לשיר "זמר נוגה" של החלונות הגבוהים. השיר יצא במסגרת פרויקט המחווה שהפיקו בתחנת גלגלצ לציון 50 שנה ליציאת האלבום של ההרכב.
ב-2018 הוציאה את השיר "תרקדי את זה", דואט משותף עם דאנה איבגי. השיר "בהתחלה", שכתבה על חוויית הלידה והאמהות, יצא בפברואר 2019, בהפקתו של אלון לוטרינגר. אחריו יצא "עדיין בוער" בהפקתו של תומר ישעיהו. שלושתם מתוך אלבומה הרביעי, "בהתחלה", שיצא בדצמבר 2019.. באותה שנה התארחה גם באלבומו של תומר ישעיהו "מנואלה" בשיר "בוקר טוב".
בשנת 2020, אלבומה הראשון הופק גם כתקליט, ולכבוד "Record Store Day", השיקה ספקטור את התקליט ב-28 באוגוסט באוזן השלישית שבתל אביב.
בחודש אוקטובר השתתפה יחד עם רותם בר-אור במיזם "צו השעה" בחידוש לשיר "אל תפחד" (ביצוע במקור של אהוד בנאי).
חיים אישיים.
ספקטור נישאה ב-2009 למוזיקאי וטכנאי הקול בן ספקטור, שמלווה אותה בהקלטות מתחילת דרכה המוזיקלית ושותף לעיבוד ולהפקת אלבומיה. ההיכרות הראשונה בין השניים הייתה דרך אימו, מורה לציור, אצלה לקחה דניאלה שיעורי ציור מגיל ילדות. לזוג שני ילדים. המשפחה מתגוררת בפרדס חנה כרכור.
רולא ג'בריל
רולא ג'בריל (בערבית: رولا جبريل; נולדה ב-24 באפריל 1973) היא סופרת, עיתונאית, פרשנית פוליטית, מחזאית ואקטיביסטית ישראלית-פלסטינית ואיטלקייה, ילידת חיפה.
ביוגרפיה.
ג'בריל נולדה בחיפה. בתם של זקיה ושל עות'מאן ג'בריל, מוסלמי יליד ניגריה. ג'בריל גדלה בעיר העתיקה בירושלים שם היה אביה אימאם ושומר במסגד אל-אקצא. אמה, שסבלה מהתעללות קשה בילדותה התאבדה באמצעות הליכה אל תוך הים בהיות רולא ג'בריל בת חמש. לאחר-מכן, היא ואחותה נשלחו ללמוד בפנימיית דאר א-טיפל (בית הילד) בירושלים. מאביה התייתמה בגיל 18.
קריירה.
בשנת 1993 קבלה מלגה ונסעה ללמוד רפואה באוניברסיטת בולוניה באיטליה. אחר כך פנתה לפיזיותרפיה והחלה לעבוד בבית חולים בבולוניה. לאחר שנפצעה בתאונת עבודה החליטה להחליף מקצוע ונרשמה לקורס עיתונאות. היא מצאה עבודה בעיתון "איל קרלינו" ואחר כך כתבה גם ב"איל ג'ורנו" ו"לה נציונה" ומשם הגיעה לטלוויזיה האיטלקית.
ספרה הראשון, "דרך הפרחים של מיראל", הוא רומן אוטוביוגרפי על שלושה דורות של נשים פלסטיניות המסופר מנקודת מבטה של ילדה שגדלה בירושלים במהלך האינתיפאדה הראשונה. הספר זכה להצלחה גדולה באיטליה ועובד לסרט בבימוי ג'וליאן שנאבל. את התסריט לסרט כתבה ג'בריל והסרט זכה ב"פרס יוניצף".
ב-2007 יצא ספרה השני "הכלה מאסוואן" (באיטלקית: La sposa di Assuan).
ספרה השלישי, דחויים (באיטלקית: Divieto di soggiorno) הוא ספר עיון המבוסס על ראיונות עם מהגרים שעשו את דרכם לקריירה מוצלחת באיטליה או לחילופן חיים בשולי החברה האיטלקית.
ב-2018 ראיינה את ג'מאל ח'אשוקג'י באחד מהראיונות האחרונים שנתן בחייו.
פרסים והוקרה.
ג'בריל זכתה בפרסים בינלאומיים רבים עבור עבודתה העיתונאית, יצירתה הספרותית ויצירתה כתסריטאית. ב-2003 זכתה בפרס "Media watch" על סיקור מלחמת עיראק. בשנת 2006 זכתה ג'בריל באחד הפרסים העיתונאיים החשובים ביותר באירופה, , בקטגוריית העיתונאי הטוב ביותר של השנה. הסרט "", שאת תסריטו כתבה ג'בריל יצא לבתי הקולנוע האיטלקיים ב-3 בספטמבר 2010, הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-67 בוונציה ב-2010 וזכה ב"פרס יוניצף".
חיים אישיים.
לג'בריל יש בת שאביה הוא אמן איטלקי. ג'בריל הייתה במערכת יחסים עם האמן היהודי-אמריקאי ג'וליאן שנאבל בין השנים 2007–2011. בין השנים 2013–2016 הייתה ג'בריל נשואה למיליארדר האמריקאי-יהודי ארתור אלטשול ג'וניור. לאחר מכן ב-2016 הייתה בקשר זוגי עם המוזיקאי הבריטי תומך ה-BDS, רוג'ר ווטרס, בסיסט להקת פינק פלויד.
בית המשפט החוקתי של רוסיה
בית המשפט לחוקה של הפדרציה הרוסית או בית המשפט החוקתי של רוסיה (Конституционный суд Российской Федерации) הוא בית המשפט הגבוה לעניינים חוקתיים ברוסיה.
בית המשפט מורכב מ-19 שופטים הממונים על ידי מועצת הפדרציה של רוסיה על פי המלצת נשיא המדינה. לבית המשפט סמכות לבטל חוקים פדרליים, במידה ואלה נוגדים את חוקת רוסיה. כמו כן, בית המשפט מוסמך לקבל תלונות אזרחים על כל חוק שהתקבל ועשוי להיות מנוגד לחוקה.
החל מ-2007 מושב בית המשפט הוא במבנה הסנאט והסינוד בסנקט פטרבורג. יו"ר בית המשפט החוקתי הוא ואלרי זורקין והוא נחשב לבכיר מערכת המשפט הרוסית והוא המשביע את הנשיא, בטקס ההשבעה לנשיאות רוסיה.
היסטוריה.
בית המשפט הוקם ב-30 באוקטובר 1991 וכבר שנתיים לאחר מכן היה מעורב במשבר חוקתי. במהלך המשבר החוקתי ברוסיה בשנת 1993 נטל בית המשפט חלק פעיל בניהול משא ומתן בין הנשיא בוריס ילצין ומתנגדיו מהפרלמנט.
פרשת התפטרות השופטים, 2009-2010.
ב-2 בדצמבר 2009 מועצת השופטים הרוסית תבעה לפטר את ולדימיר יארוסלבצב מתפקידו כשופט בבית המשפט לחוקה בשל התבטאויותיו כנגד נשיא המדינה, דמיטרי מדבדב, התביעה לא יושמה והשופט נותר בתפקידו.
השופט אנאטולי קונונוב הודיע ב-1 בינואר 2010 על התפטרותו מתפקידו כשופט בבית המשפט לחוקה. הסיבה - חוסר הסכמה עם התנהלות הממשלה המפרה את עיקרון עצמאות מערכת המשפט.
המעבר ממוסקבה לסנקט פטרבורג.
בדצמבר 2007 הנשיא ולדימיר פוטין חתם על החוק הפדרלי אודות בית המשפט לחוקה וזירז את המהלך להעברת מושב בית המשפט לחוקה ממוסקבה הבירה לסנקט פטרבורג ובהמשך אותה שנה יושם הרעיון ולקראת סוף השנה ערך בית המשפט לחוקה את ישיבותיו הראשונות בסנקט פטרבורג ומאז זהו מקום מושבו.
בית המשפט העליון לבוררות של רוסיה
בית המשפט העליון לבוררות של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Высший Арбитражный Суд Российской Федерации) היה גוף בכיר במערכת המשפט הרוסית שעסק בבוררות בעניינים כלכליים, כמו גם במחלוקות בנושאי החוק הפדרלי ועניינים שונים. נוסף לכך ביצע בית המשפט פיקוח משפטי על יישום החוק הפדרלי.
הוקם ב-23 בינואר 1992 והתקיים עד קיץ 2014, עת מוזג ב-6 באוגוסט 2014 עם בית המשפט העליון של רוסיה.
יו"ר בית המשפט העליון לבוררות.
יושב ראש בית המשפט העליון לבוררות התמנה על ידי מועצת הפדרציה של רוסיה בהמלצת נשיא רוסיה. סגן ושופטי בית המשפט העליון לבוררות התמנו על ידי מועצת הפדרציה של רוסיה, בהמלצת נשיא רוסיה שהסתמך על דעתו של יו"ר בית המשפט העליון לבוררות.
בית המשפט לחוקה של רוסיה
מלחמת מצרים-לוב
איסורוקו יאממוטו
עמנואל דונחין
עמנואל (מני) דוֹנְחִין (Emanuel (Manny) Donchin; 3 באפריל 1935 – 10 באוקטובר 2018) היה מדען עצב ישראלי אמריקאי, פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ובאוניברסיטת דרום פלורידה. מחלוצי המחקר בתחום הפסיכופיזיולוגיה הקוגניטיבית.
קורות חיים.