השיטות לטיהור המים יכולות להיות פיזיות, כגון סינון או שיקוע, ביולוגיות ווכימיות, כמו הוספת כלור למים, ושימוש בקרינה אלקטרומגנטית בעזרת נורות על-סגול. תהליך הטיהור יכול להפחית את ריכוזם של חומרים ומזהמים, הכוללים חלקיקים מומסים שונים, טפילים, חיידקים, אצות, נגיפים, ופטריות.
תקן האיכות למי השתייה נקבע על ידי הממשלה לפי סטנדרטים בינלאומיים. התקן כולל בדרך כלל ריכוזי מינימום ומקסימום למזהמים לפי השימוש שיעשה במים.
בלתי אפשרי להבחין בעין באיכותם של המים. פעולות פשוטות כגון הרתחה או סינון ביתי במסנן פחם פעיל אינן אפקטיביות כלפי כל סוגי המזהמים שיכולים להיות במים ממקור לא ידוע. אפילו מי מעיינות טבעיים, שנחשבו לבטיחותיים לכל שימוש במאה ה-19, צריכים להיבדק על מנת לבדוק באיזה טיפול יש צורך. למרות המחיר היקר, אנליזה כימית היא הדרך היחידה לקבוע מהן השיטות הנחוצות לטיהור המים.
על פי דו"ח משנת 2007 של ארגון הבריאות העולמי, ל-1.1 מיליארד אנשים בעולם אין גישה למי שתייה ראויים, ו-88% מתוך 4 מיליארד מקרי השלשול בכל שנה מיוחסים למים שאינם בטוחים ותנאים סניטריים והיגיינים לקויים. בכל שנה מתים כ-1.8 מיליון אנשים ממקרים כאלה. לכן, הורדת מספר מקרי המוות ממחלות שמועברות על ידי מים לא ראויים הוא יעד מרכזי לשיפור בריאות הציבור במדינות מתפתחות.
הטיפול במים.
התהליכים שלהלן הם הנפוצים במתקני טיהור המים. בחלקם לא יהיה צורך, תלוי באיכות המים. ישנן שיטות רבות נוספות והבחירה תעשה לפי יעוד המים והעלות.
לפני הטיפול.
איזון רמת ה-pH.
רמת ה-pH של מים מזוקקים היא 7 (לא חומצי ולא בסיסי), ולמי ים ממוצע של 8.3 (בסיסיים מעט). אם המים חומציים, ניתן להוסיף להם סיד, נתרן קרבונט, או נתרן הידרוקסידי על מנת להעלות את ה-pH. חומצות כמו חומצה מלחית או חומצה גופרתית יוכנסו למים בסיסיים בנסיבות מסוימות על מנת להוריד את ה-pH. מים עם pH נמוך עשויים למוסס מתכות כבדות כמו עופרת מן הצינורות ולכן נוטים להשאיר את המים בסיסיים מעט.
הפתתה.
הפתתה (מלשון פתית) היא תהליך הפיכת המים לצלולים, כלומר הסרת עכירות וצבע. שלב זה נעשה באמצעות הוספת חומרים שיגרמו להגדלת המוצקים על ידי התלכדות חלקיקים לפתית גדול יותר ויצירת משקע שניתן להסיר אחר כך בסינון. המים מעורבבים באיטיות ליצירת מגע בין החלקיקים והתגבשותם לפתית גדול יותר. ניתן להשתמש בברזל (III) הידרוקסידי, אלומיניום הידרוקסידי או ב־PolyDADMAC.
שיקוע.
מים שעברו את אגן ההפתתה נכנסים לאגן השיקוע. זהו מכל גדול בו זרימה איטית, המאפשר לפתיתים לשקוע לתחתית. הזרימה מן האגן היא מעל סכר כך שרק השכבה העליונה עוברת. הזמן המינימלי למים באגן השיקוע הוא בדרך כלל 4 שעות. השכבה שנוצרת בתחתית היא משמעותית ומהווה בדרך כלל בנפח 3%-5% מנפח המכל, ולכן יש להסירה.
סינון.
המים עוברים דרך מסנן נוסף להסרת הפתיתים שלא שקעו. שלב זה נעשה בדרך כלל בעזרת מסנן חול, בעל שכבה של פחם פעיל. אחר כך נעשה סינון בעזרת ממברנה. לצורך הסרת יונים מן המים משתמשים בחילוף יונים וממברנה חדירה למחצה.
חיטוי.
המים צריכים לעבור חיטוי על מנת להוציא מהם גורמי מחלות. החיטוי נעשה גם על ידי סינון וגם על ידי הוספת חומרי חיטוי למים בשלב האחרון בטיהור מי שתייה. גורמי מחלות כאלה כוללים נגיפים, חיידקים (למשל שיגלה ו-Escherichia coli), ופרוטיסטים (טפילים) כגון Giardia lamblia.
חיטוי בכלור.
השיטה הנפוצה ביותר לחיטוי היא באמצעות כלור או תרכובות שלו. כלור הוא מחמצן חזק ההורג במהירות מיקרואורגניזמים רבים. מכיוון שכלור הוא גז רעיל, קיימת סכנה בשימוש בו. אף על פי שכלור יעיל כנגד חיידקים, הוא אינו יעיל כנגד טפילים היוצרים ציסטות במים.
חיטוי באוזון.
אוזון הוא מולקולה בלתי יציבה המוותרת בקלות על אטום חמצן אחד ובכך מייצרת מחמצן חזק הרעיל לרוב האורגנימים החיים במים. חיטוי באמצעי זה נמצא בשימוש נרחב בעיקר באירופה. חיטוי זה יעיל גם כנגד טפילים היוצרים ציסטות, וכמעט נגד כל גורמי המחלות. ניתן לייצר את האוזון על ידי העברת חמצן באור אולטרה סגול או פריקה חשמלית. כדי להשתמש בו האוזון חייב להיווצר במקום ולבעבע למים. אחד החסרונות העיקריים של חיטוי באמצעות אוזון הוא שהוא לא משאיר חומר חיטוי במים.
חיטוי באמצעות אור אולטרה סגול.
אור על-סגול יעיל מאוד במים בעכירות נמוכה (ויעילותו יורדת ככל שהמים עכורים יותר). החיסרון העיקרי שלו כמו האוזון, שהוא אינו משאיר חומר חיטוי במים.
גרנדה (כדורגל)
מועדון הכדורגל גְרָנָדָה (בספרדית: Granada Club de Fútbol) הוא מועדון כדורגל ספרדי מהעיר גרנדה שבאנדלוסיה, אשר משחק בליגת המשנה הספרדית. קבוצת המועדון משחקת באצטדיון לוס קרמנס, אשר נחנך ב־1995 ומכיל 19,336 מושבים. תלבושת הבית של גרנדה כוללת חולצת פסים אופקיים אדומים־לבנים, מכנסיים כחולים כהים וגרביים לבנים, ולכן המועדון מכונה לפעמים לוס רוחיבלאנקוס הוריזונטלס (האדומים־לבנים האופקיים). תלבושת החוץ היא כחולה כהה לגמרי והתלבושת השלישית שחורה לגמרי.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה בשנת 1931 בשם רקראטיבו דה גרנדה ושיחקה באצטדיון מקומי. בשנת 1934 נחנך האצטדיון "לוס קרמנס" והקבוצה עברה לשחק בו עד לשנת 1995 בה נחנך "אצטדיון לוס קרמנס החדש" (Estadio Nuevo Los Cármenes). הקבוצה העפילה לליגה העליונה לראשונה בשנת 1941 אך מעולם לא זכתה להישגים משמעותיים מלבד סגנות גביע הגנרל ב־1959 (גרנדה הפסידה במשחק הגמר לברצלונה בתוצאה 1–4) ופרס הפיצ'יצ'י לשחקן הקבוצה אנריקה פורטה ב־1972. אצטדיון המועדון אירח 3 משחקים רשמיים של נבחרת ספרד בכדורגל, ועוד 4 משחקי ידידות. בשנת 2009 נחתם הסכם שותפות בין גרנדה למועדון הכדורגל האיטלקי אודינזה, ולסגל גרנדה הצטרפו בהשאלה שחקנים רבים מאודינזה.
בין השנים 1968 ל־1976 שהתה הקבוצה 8 עונות רצופות בליגה העליונה, אך מיד לאחר מכן בילתה 35 עונות רצופות בליגות הנמוכות עד לעונת 11/12 בה חזרה לליגה העליונה. את עונת 09/10 סיימה במקום הראשון של הליגה השלישית ועלתה אוטומטית לליגת המשנה ואת עונת 10/11 סיימה במקום החמישי בליגת המשנה, אשר הוביל אותה למבחני עליה לליגה הראשונה בשיטת פלייאוף בית וחוץ. את השלב הראשון סיימה גרנדה בתוצאה מצטברת של 1:1 מול סלטה ויגו וניצחה בדו-קרב בעיטות עונשין. בשלב השני שיחקה גרנדה מול אלצ'ה (אשר ניצחה את ויאדוליד בשלב הראשון) וסיימה שוב בתוצאה מצטברת של 1:1, אך עלתה לליגה הראשונה בעקבות חוק שערי חוץ, ובכך השלימה שתי עליות רצופות בשתי עונות.
בסיום עונת 2018/2019 עלתה הקבוצה ללה ליגה, בסיום העונה שלאחר מכן, עונת 2019/2020, סיימה הקבוצה במקום השביעי בליגה, המיקום הגבוה בתולדותיה והשיגה לראשונה בהיסטוריה של המועדון כרטיס לליגה האירופית.
במשחקה הראשון אי פעם במסגרת הליגה האירופית ניצחה גרנדה את טאוטה דורס האלבנית 0-4 והעפילה לשלב הבא, ובהמשך העפילה גם לשלב הבתים כשהיא מדיחה גם לוקומוטיב טביליסי ומאלמה. במשחק הבכורה בשלב הבתים גברה 1–2 במשחק חוץ על פ.ס.וו. איינדהובן. בסיום שלב הבתים העפילה גם לשלב 32 הגדולות שם הדיחה את נאפולי והעפילה גם לשלב שמינית הגמר. לאחר מכן העפילה גם לשלב רבע הגמר כשהדיחה את מולדה, ברבע הגמר היא הודחה על ידי מנצ'סטר יונייטד.
שנתיים לאחר הישג זה ולאחר שלוש שנים בלה ליגה, נשרה הקבוצה לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום ה-18 בעונת 2021/2022.
סגל הקבוצה.
נכון ל-5 בפברואר 2022
(בהשאלה מאתלטיקו מדריד)
(בהשאלה מחטאפה)
מפרץ גוזליורט
מפרץ גוזליורט (טורקית Güzelyurt Körfezi) או מפרץ מורפו (יוונית Κολπος Μορφου) הוא מפרץ בים התיכון, השוכן בצפון-מערבו של האי קפריסין, ונמצא ברובו בתחומה של הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין. המפרץ קרוי על שמה של העיר הסמוכה גוזליורט/מורפו, שהיא בירתו האזורית של המפרץ.
מפרץ גוזליורט הוא אחד השטחים החקלאיים העשירים ביותר של צפון קפריסין, הידוע במיוחד בפרדסי ההדרים (תפוזים, לימון ואשכוליות) ובגידול תותים, בזכות האדמה הפורייה. חלק גדול מפרי ההדר מיועד ליצוא, והיתר למיץ פירות ומיץ משומר לצריכה מקומית.
פדיאוס
פדיאוס (יוונית Πεδιαίος) או קנלידרה (טורקית Kanlıdere) הוא הנהר הארוך באי קפריסין. מוצאו של הנהר בהרי הטרואודוס בגובה של 778 מטרים מעל פני הים, והוא זורם לכיוון צפון-מזרח. הוא חוצה את שתי ערי הבירה באי, ניקוסיה ולפקושה, ופונה מזרחה בלב פרבריה הצפוניים של האחרונה. הנהר זורם דרך מישור מסאוריה ונשפך אל הים התיכון במפרץ מאוסה, כחמישה ק"מ מצפון למרכז העיר גזימאוסה/אמוכוסטוס/פמגוסטה וכשני ק"מ מדרום לשרידי העיר העתיקה סלמיס. הפדיאוס הוא נחל אכזב הזורם בחורף בלבד, והספק הזרימה השנתי הממוצע שלו נע בין שניים לחמישה מיליון מטר מעוקב. רוחבו של הנהר נע בין 5 ל-20 מטרים בלבד.
הנהר סכור על ידי סכר טמאסוס השוכן כ-20 ק"מ מדרום למרכזה של ניקוסיה, וזה מפחית עוד יותר את הזרימה בו. הסכר הוקם בשנת 2002, גובהו 34 מטרים והמאגר שהוא יוצר הוא בעל קיבולת של 2.8 מיליון מטר מעוקב. על יובליו השונים של הנהר הוקמו ארבעה סכרים נוספים. לאורך קטע של כ-18 ק"מ, ממרכז העיר ניקוסיה ועד סכר טמאסוס שמדרום לה, הוכשרו שבילים להולכי רגל ולרוכבי אופניים.
עי&quot;ש
מפרץ מאוסה