ב-1997 טוני פלויד החליף את ווטסון על התופים. בהמשך בוצעו עוד שינויים בהרכב.
בשנת 2000 ביצע ההרכב את השיר Down under בטקס הסיום של אולימפיאדת סידני.
תביעות בגין הפרת זכויות יוצרים ומותו של גרג האם.
בשנת 2007 שודרה בשעשועון טלוויזיה אוסטרלי השאלה "איזה שיר ילדים מופיע בשיר down under של men at work?". התשובה לשאלה הייתה השיר "Kookaburra sit on a old gum tree" שנכתב בשנת 1932 על ידי מורה אוסטרלית בשם מריון סינקלייר. חברת לאריקין מיוזיק שהחזיקה בזכויות היוצרים על השיר נחשפה בעקבות שידור השאלה לדמיון בין שני השירים, והחליטה לתבוע את האי וסטרייקרט כותביו, ואת חברת התקליטים שלהם בעבר. בשנת 2010 בית המשפט באוסטרליה פסק כי הלהקה הפרה את זכויותיה של לאריקין, בכך שבנגנינת החליל בשיר, השתמשה הלהקה בלחן של שיר הילדים, ופסק כי לאריקין תזכה ל-5% מתמלוגי השיר שהצטברו משנת 2002. בפסיקתו קבע השופט שקטע החליל אינו מהווה חלק משמעותי בשיר ועל כן הפיצויים הנמוכים יחסית. גרג האם שהוסיף את קטע החליל לשיר המקורי לקח קשה את הפסיקה. הוא חזר להתמכר לאלכוהול וצוטט כאומר "אני מאוכזב מאוד מהדרך בה אני הולך להיזכר,
כמי שקשור להפרת זכויות יוצרים". האם מת בביתו מהתקף לב בשנת 2012, בן 58 היה במותו. חבריו אמרו כי למותו יש קשר לתביעה שהתנהלה מולו.
פרסים.
בשנת 1983 זכתה הלהקה בפרס גראמי בקטגוריית תגלית השנה. בשנה זו קיבלה הלהקה אות מחברת התקליטים קולומביה רקורדס על מכירת חמישה מיליון אלבומים. פרס זה שם את הלהקה באותה רמה של אמנים אחרים שעבדו עם קולומביה רקורדס באותה תקופה, כגון סנטנה, סיימון וגרפונקל, בוב דילן ואדמה, רוח ואש.
בשנת 1994 נכנסה הלהקה להיכל התהילה של איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי.
מוזיאון המים והביטחון בנגב
מוזיאון המים והביטחון בנגב הוא מוזיאון ששוכן בקיבוץ ניר עם שבנגב המערבי. הוא מוקדש לתולדות ההתיישבות בנגב המערבי, ואספקת המים ליישובים היהודיים באזור זה, ולמאבק להכללתו בתחומי מדינת ישראל.
המוזיאון.
המוזיאון ממוקם דרומית לקיבוץ ניר-עם, בלב חורש טבעי החולש בתצפית על צפון הנגב. הוא שוכן במבנה מאגר המים העגול המקורי של הקיבוץ, ששימש לאגירת המים ושליחתם ל-11 נקודות ההתיישבות בנגב. הכניסה אליו היא דרך חוליה של צינור מים, שנלקחה ממערכת המוביל הארצי.
המוזיאון מספר את סיפור אספקת המים ליישובים היהודיים בנגב המערבי: קידוחי מים שנעשו בסביבת ניר עם סיפקו מים, שאפשרו את הקמת 11 הנקודות בנגב המערבי בשנת 1946. המים מניר עם הוזרמו בצינורות שהונחו מהקיבוץ אל היישובים החדשים חודשים אחדים לאחר הקמתם. צינורות המים הונחו לפי תוכנית שהכין שמחה בלאס, מהנדס המים של מקורות, והורכבו מקטעי צינורות שנקנו בבריטניה. חברי ועדת אונסקו"פ שביקרו בנגב המערבי התרשמו מקיום היישובים בו, מקווי המים שהונחו אליהם ומהיכולת לקיים בו חקלאות. התרשמות זו הייתה הבסיס להמלצתם לארגון האו"ם לכלול את הנגב בתחומי המדינה היהודית לפי תוכנית החלוקה.
המוזיאון מתאר גם את עמידת ניר עם בפני הפולש המצרי במלחמת העצמאות, שבמהלכה היווה הקיבוץ מוקד התגוננות מרכזי בנגב.
מעט ממערב למוזיאון נמצא מאגר המים ניר עם.
מקס מרקוזה
סנדרין וולף
סנדרין וולף (בצרפתית: Cendrine Wolf; נולדה ב-16 במרץ 1969 בקולמר, צרפת) היא סופרת צרפתייה שכותבת במשותף עם אן פלישוטה.
סנדרין וולף נולדה בקולמר וקיבלה הסמכה למורה. לאחר מספר שנים היא עברה לשטרסבורג והחלה לעבוד בספרייה העירונית. במהלך עבודתה היא הכירה את אן פלישוטה והן החליטו לכתוב ספר ילדים. הספר הראשון הושלם בשנת 2013 אך מספר הוצאות ספרים סירבו לקחת אותו. בסופו של דבר הספר הראשון בסדרת אוקסה פולוק פורסם וזכה להצלחה. בעקבות ההצלחה, וולף ופלישוטה המשיכו בפיתוח הסדרה. חלק מהספרים בסדרה עברו הסבה לקומיקס. בסך הכל הסדרה כוללת שישה ספרים: אוקסה פולוק - התקווה האחרונה, אוקסה פולוק - יער התועים, אוקסה פולוק - הלב של שני העולמות, אוקסה פולוק - הקרב על מגדל הזכוכית, אוקסה פולוק - שלטון הבוגדים ואוקסה פולוק - האמת הסופית.
לאחר הצלחת הסדרה "אוקסה פולוק" הסופרות ככתוב סדרות נוספות - "סיוזן הופר" (ב-2013 ו-2016), "טוגדואל (2014, 2015, 2015) ו-"B 5/5" (2017).
דני סימון
Roewe RX8
Roewe RX8 הוא SUV (ראשי תיבות של Sport utility vehicle) מהודר, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Roewe (בסינית: "荣威"), חברת בת של סאיק מוטור, אשר מיוצרת משנת 2018 בסין.
דגם "Roewe RX8" היא מכונית הדגל של היצרן "Roewe".
באלי דליק ושלוק
באלי, דליק ושלוק היא סדרת טלוויזיה חינוכית לילדים המשודרת בערוץ הופ! ובשידורים חוזרים בערוץ 2 במסגרת הזכיינית "קשת".
הפקה.
הסדרה הייתה אחת הפקות המקור הראשונות של ערוץ הופ!, שהחל לשדר בשנת 2000. בסדרה, בה כיכב דליק ווליניץ, הופקו רק כ-20 פרקים, אך היא שודרה בשידורים חוזרים מספר פעמים. בספטמבר 2002 רכש הערוץ הישראלי בצפון אמריקה את התוכנית.
עלילה.
בכל פרק באלי ושלוק נעזרים בדליק בכל בעיה, שרים ורוקדים איתו.
פרנץ רייכלט
פרנץ (פרנסואה) רייכלט (בצרפתית: Franz (François) Reichelt; 1879 - 4 בפברואר 1912) היה חייט וממציא אוסטרי-צרפתי. נחשב לאחד מחלוצי הצניחה החופשית וכונה "החייט המעופף". נהרג כאשר קפץ מהמפלס הראשון של מגדל אייפל, מגובה 57 מטר, בניסיון להוכיח יעילותה של חליפת המצנח שהמציא.
ראשית חייו.
פרנץ רייכלט נולד בשנת 1879 בווגשטדל, בממלכת בוהמיה, שהייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום, סטטי , בצ'כיה). בשנת 1898 היגר לפריז. בשנת 1909 קיבל רייכלט אזרחות צרפתית ואימץ את השם הפרטי פרנסואה (המקביל ל-"פרנץ" הגרמני). רייכלט לא התחתן מעולם. כשבגר, שכר רייכלט דירה בקומה השלישית ברחוב רו גיליון 9 בפריז, הסמוכה לאופרה גרנייה. רייכלט עבד כחייט והפעיל מתפרה מצליחה.
ניסויים.
החל מיולי 1910 החל רייכלט בניסיונותיו לפתח מצנח. הגרסה הראשונה של המצנח שפיתח הייתה סוג של חליפה הדומה לסרבל טייסים עם תוספת של מספר מוטות, חופת משי וכמות קטנה של גומי. ככל הנראה, החל רייכלט להתעניין בפיתוח מצנח לאחר ששמע על מקרי מוות שאירעו לטייסים. אמנם באותה תקופה כבר היו מצנחים בשימוש - בשנת 1783 לואיס-סבסטיאן לנורמאנד וז'אן-פייר בלנשרד השתמשו בהצלחה במצנחים. בנוסף לכך, אנדרה-ז'אק גרנרין המציא מצנח המתאים לצניחה מגבהים גבוהים. אך אלו היו מצנחים עם חופה מקובעת שהייתה פתוחה עוד לפני הצניחה, וכן, טרם הומצאו מצנחים המותאמים לצניחה מגובה נמוך. רייכלט החליט לפתח מצנח שיאפשר לטייסים לשרוד התרסקות מטוס ללא מוות.
בניסויו המוקדמים, השתמש רייכלט בבובות תצוגה ורשם הצלחה בחלקן. הוא הלביש אותן בחליפת משי מיוחדת שפיתח, הפיל אותן מהקומה החמישית של הבניין בו התגורר בפריז והצליח להנחית את חלקן בצורה רכה על הקרקע. עם זאת, התקשה רייכלט לפתח חליפת צניחה המתאימה לבני אדם, והמצנח המקורי שפיתח לצורך כך היה בשטח פנים של 6 מטר רבוע ובמשקל של 70 קילוגרם.
רייכלט הציג את חליפת המצנח שפיתח לנציגי הארגון הצרפתי לאווירונאוטיקה , אך הם דחו ניסוייו ופעלו להניאו מלהמשיך בכך, מהנימוק שלטעמם חופת המצנח חלשה מדי. עם זאת, המשיך רייכלט בניסויי צניחה מהבניין בו התגורר, אך כשל בכולם.
ב-1911 פורסמה ידיעה על קיום תחרות לפיתוח מצנחי טייסים, במסגרתה הובטח למנצח פרס בסך של 10,000 פרנקים. כן נקבע כי על המצנח לשקול לכל היותר 25 קילוגרם. רייכלט, שהחליט להשתתף בתחרות, שיפץ את חליפת המנצח שפיתח, ובתוך כך הפחית את משקלה והגדיל את שטח הפנים ל-12 מטרים רבועים.
לכל אורך הדרך כשל רייכלט בניסויי הצניחה שביצע. ב-1911 צנח מגובה של 8–10 מטר בעיר ג'וינוויל עם חליפתו, ורק נחיתה על ערימת קש מנעה פציעתו. העיתון הצרפתי, לה מטין דיווח על ניסוי נוסף שביצע רייכלט בנוז'אן-סור-מארן, שבמסגרתו נפל מגובה של 8 מטרים ושבר את רגלו. המגזין לה פטיט ג'ורנל פרסם כי רייכלט ביצע לפחות שני ניסויים באמצעות בובות מהמפלס הראשון של מגדל אייפל בשנת 1911, אולם, בדיווח מאוחר יותר פורסם כי לא ניתן לרייכלט היתר לביצוע ניסוי צניחה ממגדל אייפל, עד לצניחתו הסופית. רייכלט ייחס את כישלונותיו לגבהים הנמוכים שבהם בוצעו ניסוייו, ולכן היה להוט לבצע צניחה מגובה של עשרות מטרים. למטרה זו, בחר במפלס הראשון של מגדל אייפל, המתנשא לגובה של 57 מטרים. רייכלט פנה לרשויות בפריז על מנת לקבל היתר לבצע את הצניחה מהמגדל.
הקפיצה ממגדל אייפל.
בתחילת פברואר 1912 הודיע רייכלט לעיתונות כי קיבל היתר ממשטרת פריז לבצע צניחה ממגדל אייפל ובקרוב יצליח להוכיח את יעילותה של המצאתו.
ביום ראשון, 4 בפברואר 1912, בשעה 7:00 בבוקר, הגיע רייכלט למגדל אייפל במכוניתו עם שני חברים, כשהוא לבוש בחליפת המצנח שלו. העיתונות הצרפתית גילתה עניין באירוע, ובימים לפני כן פורסמו ראיונות עם רייכלט כשהוא מציג את מצנחו. העיתון הגאלי תיאר את גודלה של חליפת הצניחה כ"מעט גדולה יותר מבגדים רגילים". כן תוארה החליפה ככזו שלא מגבילה את תנועותיו של הלובש. עיתון אחר תיאר את אופן הפתיחה של המצנח כ"פשוט כמו פריסת הזרועות הצידה כדי ליצור צלב עם הגוף". האקסיון פראנסז דיווח כי שטח הפנים של המצנח הוא בגודל של 30 מטרים רבועים, וכשחליפת המצנח פתוחה היא בגובה של 5 מטר. הלה קרואה דיווח כי החליפה ככל הנראה שוקלת רק כ-9 קילוגרם.