כאמור, על פי קידר, בחברות שבטיות המדד לקיטוב הוא היעדר נישואים בין-שבטיים. על פי מדד זה בחברה הפלסטינית קיים קיטוב מאוד מובחן, בהתאם לסיווג העממי "مش منا" (מִשׁ מִנַּא = לא משלנו). כך בחברה הפלסטינית כמעט ואין נישואים בינעירוניים, כיוון שהחברה הפלסטינית מושתתת על מבנה השבטים והחמולות השולטות בכל עיר. על כן כל מדינה פלסטינית שתוקם על חברה קונגלומרטית-משוסעת, כפי שהדפוס מוכיח, תהיה שוחרת מלחמה ותעודד טרור נגד ישראל כפי שנוהג הפת"ח ביהודה ושומרון וחמאס ברצועת עזה ותהווה "מרשם להתאבדות" עבור ישראל, וכדי להקים מדינה פלסטינית יציבה יש לתת מקום במערך השלטון למערכת הלאומנית-אתנית בקרב החמולות הפלסטיניות.
שלטון הרשות הפלסטינית בידי פת"ח נתפס ברחוב הפלסטיני ככלי דיכוי קולוניאליסטי של ישראל בחסות מדינות המערב אשר נועד לשמר את דוקטרינת רבין למלחמה בפלסטינים "בלי בג"ץ ובלי בצלם" ולצורך כך חומש על ידי ישראל. שלטון שכזה אינו לגיטימי בעליל, ובאופן אירוני ככזה הוא תלוי בקיום סכסוך מתמיד עם ישראל לצורך שימור תחושת אחידות לאומית ונרדפות.
התעקשות הרשות פלסטינית על ירושלים, בירת ישראל, כבירת המדינה הפלסטינית היא חלק מרעיון זה, שכן לירושלים יש עבר היסטורי בן כאלף שנים כבירת העם היהודי, בעוד בכל חלוקה מחוזית ערבית שאי פעם נעשתה לאזור הציבה ערים אחרות כבירת האזור (רמלה, דמשק, בגדד וקהיר, בתקופה המוסלמית הקדומה, עזה וצפת בתקופה הממלוכית ודמשק וצידון בתקופה העות'מאנית). התעקשות זו (לצד זכות השיבה שאמנם לכאורה בעלת בסיס היסטורי, אולם סופגת התנגדות נחרצת בישראל לאור חששות לשינוי המצב הדמוגרפי במדינה) נובעת מרצון למנוע את סיום הסכסוך כדי לאפשר את המשך שלטון פת"ח על הפלסטינים. ומאותה סיבה גם נובעת ההתעקשות הפלסטינית להעביר מענקים כספיים נרחבים לפלסטינים שנאסרו בישראל באשמת רצח ישראלים וטרור.
כך שמדינה פלסטינית כמדינת לאום תהווה כר פורה לכאוס, כפי שקרה במדינות רבות באביב הערבי, תהיה קונגלומרטית-מקוטבת ולא תוכל להתקיים לצד ישראל בשלום וביציבות. יתר על כן, למדינת ישראל אין בסיס מוסרי להסכם מדיני עם שלטון שהיא ייצרה לצורך שליטה אגרסיבית על האוכלוסייה המקומית.
התוכנית.
תוקם פדרציה עצמאית שתהווה איחוד של שמונה ערי מדינה בדומה לאמירויות:
הרשות הפלסטינית תפורק ותוחלף בממשלת איחוד האמירויות הפלסטיניות בגיבוי ערבי. לכל אמירות יהיו מערכות חוקה, כלכלה ומשפט מקומיות, לצד מערכת משפט פדרלית, בדומה לאיחוד האמירויות. מדינת ישראל בתמיכה ערבית תדאג להקמת אזורי תעשייה לרווחת תושבי האמירויות, ותדאג לפתרונות הנדסיים, לתעבורה וללוגיסטיקה. האינטרסים השלטוניים והיחסים עם ישראל של כל אזור ייקבעו על ידי השלטון המקומי בלבד והסכמי הסדרת מים, חשמל וסחר ייחתמו בין ישראל לכל אמירות בנפרד. הכפרים הפלסטינים יסופחו לישראל ותושביהם יאוזרחו. לטענת קידר אלו מהווים כ-"10% מהפלסטינים" ולכן אין באזרוחם איום דמוגרפי. אונר"א יפורק והפליטים הפלסטינים יועברו לטיפול הרווחה במדינות בהן הם נמצאים ונציבות האו"ם לפליטים.
קידר טוען שלישראל זכות ריבונית מלאה על כל שטחי המנדט על פי המשפט הבינלאומי כי החלטה 181 מבחינה משפטית לא מומשה ופקעה. כמו כן הוא טוען שהתוכנית שלו תמצא ביסוס משפטי בהסכמי סן רמו, אשר תקפים מבחינה משפטית לפי סעיף 80 פרק 12 למגילת האומות המאוחדות.
בלז נקופו
איסטסימה בלז נקופו (בצרפתית: Isetsima Blaise Nkufo, נולד ב-25 במאי 1975 בקינשאסה שבזאיר) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת החלוץ. הקבוצה בה נקופו רשם את הצלחתו הגדולה ביותר בקריירה הייתה טוונטה אנסחדה ההולנדית. נקופו ערך 34 הופעות והבקיע שבעה שערים במדי נבחרת שווייץ, עמה השתתף במונדיאל 2010.
נקופו נולד בזאיר, כיום הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, והיגר עם משפחתו לשווייץ בגיל שבע, ובהמשך קיבל אזרחות שווייצרית.
קריירת מועדונים.
נקופו החל את קריירת הבוגרים שלו בלוזאן מליגת העל השווייצרית בעונת 1993/94, אך ערך רק שתי הופעות בעונה זו. בקיץ 1994 עבר נקופו לפ.צ. אשלנס מליגת המשנה השווייצרית, והבקיע תשעה שערים ב-16 הופעות ליגה בעונת 1994/95. בזכות יכולתו הטובה, חתם נקופו באל-ערבי (קטאר), שם שיחק בעונת 1995/96 והבקיע שישה שערים ב-12 הופעות, ואף זכה עם הקבוצה באליפות ליגת העל הקטארית. לאחר עונה זו, נקופו חזר לשווייץ וחתם ביברדון ספורט מליגת המשנה השווייצרית. נקופו שיחק ביברדון בעונת 1996/97 והבקיע 12 שערים ב-35 הופעות, וסייע לקבוצה לסיים במקום החמישי בליגת המשנה. נקופו שוב עבר קבוצה בתום עונה אחת, כשחתם בקיץ 1997 בלוזאן, ולמעשה חזר למועדון בו החל את קריירת הבוגרים. בלוזאן סיים נקופו בעונת 1997/98 במקום השלישי בליגת העל השווייצרית, כשהוא מבקיע 18 שערי ליגה, וזכה עם הקבוצה בגביע השווייצרי, לאחר ניצחון בפנדלים בגמר על פ.צ. סנט גאלן לאחר 2-2 בתום 120 דקות.
בקיץ 1998 חתם נקופו בגראסהופרס ציריך, והושאל מיד לפ.צ. לוגאנו, אף היא מליגת העל השווייצרית. נקופו הבקיע עשרה שערים ב-11 הופעות בחצי עונה בלוגאנו. בפגרת החורף של עונת 1998/99, אחרי חצי עונה בלבד בלוגאנו, חזר נקופו לגראסהופרס ציריך. עד לתום עונת 1998/99 הבקיע נקופו שני שערים, וסיים עם גראסהופרס במקום השני בליגת העל השווייצרית. את עונת 1999/00 החל נקופו בגראסהופרס, והבקיע שני שערי ליגה בחמישה מחזורים, אך במחצית העונה עבר שוב ללוגאנו בהעברה חופשית. עד לסיום עונת 1999/00 הבקיע ארבעה שערים וסיים עם לוגאנו במקום העשירי. בקיץ 2000 חתם נקופו בפ.צ. לוצרן, שם ערך 19 הופעות והבקיע שבעה שערים במהלך החצי הראשון של עונת 2000/01. בהמשך העונה, עבר נקופו למיינץ 05 מהבונדסליגה השנייה, וסיים שם את העונה במקום ה-14, כשהוא מבקיע שישה שערי ליגה. את כל עונת 2001/02 העביר נקופו במיינץ, וסיים עמה במקום הרביעי בבונדסליגה השנייה, ולא הצליח להעפיל עמה לבונדסליגה על אף שהבקיע 14 שערי ליגה. בקיץ 2002 עזב נקופו את מיינץ וחתם בהנובר 96 מהבונדסליגה. נקופו לא התאקלם בהאנובר, ולא הבקיע אף שער בתשע הופעות במהלך עונת 2002/03.
בקיץ 2003 עבר נקופו לטוונטה אנסחדה מליגת העל ההולנדית, תחילה בהשאלה ואחר כך נמכר תמורת 600 אלף אירו. בטוונטה אנסחדה מצא נקופו את מקומו לאחר שסבל מחוסר יציבות ולא הצליח לתקוע יתד במועדונים הקודמים בהם שיחק. בעונת הבכורה שלו במועדון, 2003/04, הבקיע נקופו 14 שערים וסיים עם טוונטה במקום השמיני בליגה. בעונת 2004/05 נקופו הבקיע 16 שערי ליגה וסיים עם הקבוצה במקום השישי. בעונת 2005/06 נקופו הבקיע 12 שערי ליגה וסיים עם הקבוצה במקום התשיעי. שתי העונות הבאות, 2006/07 ו-2007/08, היו עונות שיא עבור נקופו. בשתיהן הבקיע נקופו 22 שערי ליגה ב-34 הופעות, ובשתיהן סיים עם הקבוצה במקום הרביעי. בעונת 2007/08 הודחו נקופו וטוונטה ממוקדמות גביע אופ"א על ידי חטאפה כבר אחרי סיבוב אחד. בעונת 2008/09 צלחו נקופו וטוונטה את שלב הבתים של גביע אופ"א, אך הודחו על ידי אולימפיק מרסיי בפנדלים בשלב הנוק אאוט הראשון. באותה עונה, נקופו הבקיע 16 שערי ליגה, וסיים עם טוונטה במקום השני בליגה ההולנדית. בעונת 2009/10 הודחו טוונטה ונקופו על ידי ספורטינג ליסבון במוקדמות ליגת האלופות, והמשיכו אל הליגה האירופית, שם צלחו את שלב הבתים אך הודחו בשלב הנוק אאוט הראשון על ידי ורדר ברמן. בתום אותה עונה, זכו נקופו וטוונטה באליפות ליגת העל ההולנדית, כשנקופו תורם 12 שערי ליגה. לאחר הזכייה באליפות, עזב נקופו את טוונטה לאחר שבע עונות, וחתם בסיאטל סאונדרס מליגת ה-MLS, שם ערך 11 הופעות ליגה, בהן הבקיע חמישה שערים, ואף זכה בגביע ארצות הברית הפתוח. במרץ 2011, לאחר שלא שיחק תקופה, הסכימו סיאטל סאונדרס ונקופו על סיום החוזה, ונקופו על פרישה ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית.
נקופו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת שווייץ בשנת 2000, אך לא הצליח לתפוס מקום של קבע בנבחרת בשנים הבאות ועד לשנת 2007 ערך הופעות ספורות בלבד. נקופו לא זומן אמנם לסגל השווייצרי ליורו 2008 שנערך בשווייץ על אף כושרו הטוב באותה תקופה, אך במוקדמות מונדיאל 2010 רשם נקופו קמפיין מצוין, אותו פתח עם חמישה שערים בששת המשחקים הראשונים של שווייץ, חלקם היו שערים מכריעים כמו השער השני בתיקו 2-2 מול ישראל, שער ניצחון ב-2-1 על לטביה, שער שהקנה ניצחון חוץ 2-1 מול יוון, ושער נוסף בניצחון 2-0 על מולדובה. כמו כן, הבקיע נקופו את השער לשווייץ בהפסד הביתי המפתיע 2-1 ללוקסמבורג, שהיה ההפסד היחיד של שווייץ באותו קמפיין. בשנת 2010 זומן נקופו לסגל השווייצרי למונדיאל 2010. נקופו שיחק בהרכב 90 דקות בניצחון המפתיע 1-0 על ספרד במחזור הראשון של שלב הבתים, ופתח בהרכב והוחלף בשני המשחקים הנותרים, בהפסד 1-0 לצ'ילה ובתיקו 0-0 מול הונדורס. שווייץ ונקופו הודחו מהמונדיאל כבר בתום שלב הבתים, על אף הניצחון על ספרד, שבהמשך זכתה במונדיאל זה. לאחר מונדיאל 2010, נקופו לא שיחק עוד בנבחרת שווייץ, וסיים קריירה בה ערך 34 הופעות בהן הבקיע שבעה שערים.
בלייז נקופו
בלייז אנקופו
בלז אנקופו
בלז נ'קופו
בלייז נ'קופו
בלז קופו
בלייז קופו
Trisquel
מדבר אריזונה
נגינה בכפייה בשואה