הריסות העיר משתרעות על שטח שאורכו 1500 מטרים ורוחבו 750 מטרים. בין העתיקות ניתן למצוא גשר רומאי ותיאטרון חצוב בסלע עם תשעה נדבכים של מושבים, ותזמורת בקוטר של תשעה עשר מטרים. בנוסף, ניתן למצוא בעתיקות העיר נימפאום, אקוודוקט, מקדש גדול עם סטיו ושורות עמודים, ומקדש לאל השמש (הליוס) שבחזיתו שורת עמודים כפולה.
האתר, הידוע בשמו סאראי או סאראיה ("ארמון" בערבית), מתוארך לסביבות המאה ה-2 והיה בתחילה מקדש. במאה הרביעית או החמישית לספירה, הפך האתר לבזיליקה נוצרית. אורכו של המבנה 22 מטרים, והוא כולל סטיו עמודים ועוד אטריום עם שמונה עשר עמודים.
רפנה
רפנה היא עיר מהתקופה הרומאית שהשתייכה, על פי פליניוס הזקן, לקבוצת הערים הידועות כדקאפוליס.
חוקרים אחרים כתלמי ושירר גרעו את רפנה מהרשימה, והוסיפו את אבילה. לכן יש המזהים את העיר כאבילה, אתר ארכאולוגי הנמצא מצפון לאירביד, בקרבת נהר הירמוך.
ישעיהו פרס, וחוקרים נוספים זיהו אותו עם רפון, ופרס גם כתב שיש לזהות אותו עם א-רפָה, שמצפון לעיר דרעא שבסוריה. בין החוקרים שתמכו בדעה זו: William Ewing ו.
ברפון התנהל קרב בין כוחותיו של יהודה המכבי, שנחלץ לעזרת יהודי דתימה, ובין כוחות יווניים בפיקודו של טימותיאוס, שהסתיים בניצחונו של יהודה.
בתקופה הרומאית שכנו במקום בסיסי הלגיון השלישי גאליקה (החל משנת 218) והלגיון השנים עשר פולמינטה.
אנדי סלבה
אנדי סלבה (באיטלקית: Andy Selva; נולד ב־25 במאי 1976 ברומא שבאיטליה) הוא כדורגלן עבר סן מרינזי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה.
סלבה נחשב לאחד מטובי הכדורגלנים הסן מרינזים בהיסטוריה (ביחד עם מירקו ג'נארי ומאסימו בוניני). במדי הנבחרת הופיע 62 פעמים בהם כבש שמונה שערים, והוא מלך השערים של נבחרתו. אחד מהשערים של סלבה נכבש במשחק ידידות מול נבחרת ליכטנשטיין, שהסתיים בתוצאה 0-1 לטובת סן מרינו, והיה לניצחון הראשון של הנבחרת. השער האחרון במדי הנבחרת כבש סילבה נגד סלובקיה במסגרת מוקדמות למונדיאל.
סלבה שיחק בקבוצות מהליגות הנמוכות של איטליה לאורך כל הקריירה שלו, והיה אחד מהשחקנים המרכזיים שסייעו לססואולו להעפיל לסרייה ב' לראשונה בתולדותיה. לאחר מכן עבר לשחק בהלאס ורונה.
פטר פוטמקין
פיוטר הראשון
חותמת נלווית
חותמת נלווית היא כיתוב מודפס על גבי מעטפה או גלויה על מנת לזכור אירוע. אירועים לדוגמה הם טיסה ראשונה בקו כלשהו או הסופר בול. חותמות נלוות משמשות גם חברות פרטיות או את הממשלה לאירועי מעטפת היום הראשון.
מעטפת יום ראשון ראשונה בעלת חותמת נלווית יוצרה על ידי הבולאי הנודע ג'ורג' ו. לין בשנת 1923.
עיצוב חותמת נלווית היא אומנות. החותמות מיוצרות במגוון שיטות ביניהן ציור או צביעה ישירות על גבי המעטפה, חריטה, ליטוגרפיה או הדפסת לייזר.
רוממה (חיפה)
רוממה היא שכונה על רכס הכרמל בחיפה, מהשכונות הסובבות את אחוזת שמואל. היא נמצאת לצדה של פרשת דרכים מרכזית, כשממערבה מרכז אחוזה, מצפונה נחל ורדיה ושכונת ורדיה, ממזרחה נווה שאנן וואדי רושמיה ומדרומה רמת אלמוגי. רוממה מחולקת לשני חלקים, שיושבים על שתי גבעות, שביניהן חוצצת דרך פיק"א, המקשרת את אחוזה עם נווה שאנן. תת-השכונות הן רוממה הישנה ורוממה החדשה, ובשם קיבוצי הן מכונות "הרוממות". עורקי התנועה המשרתים אותן, ציר פיק"א-חנקין ודרך רופין (שנסללה באמצע שנות ה-30 משכונת הדר), נפגשים בכיכר אליזבט (על שם אליזבת, מלכת הבלגים).
כמו שכונות אחרות על הכרמל, גם רוממה מוקפת בוואדיות מוריקים. בדומה לרוממה הירושלמית, גם השכונה החיפנית קיבלה את שמה, שלקוח מספר תהילים, בשל מיקומה הנישא.
רוממה הישנה.
רוממה הישנה, הצפונית, גובלת במזרח בוואדי רושמיה, בצפון בוורדיה ובמערב באחוזה. השטח שעליו היא יושבת, שנודע בשנות ה-20 של המאה ה-20 כ"אדמת רושמיה", נחכר על ידי "הכשרת היישוב" ופותח על ידה במרץ, וכבר בראשית העשור הוחלט לבסס עליו נקודת גרעין קבע שתהיה בעלת אופי חקלאי, ולשטח הועברה קבוצת עבודה שעסקה בסלילה ובעבודות ייעור. ב-1925 הועברו לשם צריפי קבוצת העבודה, וחבריה גרו במקום שלוש שנים. הזיכיון לפיתוח ותכנון לצורך בינוי נמסר רק ב-1934, ולאחר מאבק משפטי ארוך – בשנת 1946 – החלו השיכונים הראשונים להיבנות על ידי "ועד הדר הכרמל" על האדמות שהיו בבעלות הכשרת היישוב, "סולל בונה - בוני חיפה" וחברות נוספות. עם תחילת הבנייה שונה שם האזור לרוממה. בראשיתה אוכלסה השכונה בעיקר על ידי עולי העלייה החמישית מגרמניה; היום זוהי שכונת מעמד-ביניים מובהקת שרוב בתיה הם בתי 4-3 קומות.
בעת בנייתם נבנו בתיה של רוממה בסטנדרט בנייה גבוה. בשכונה נמצא היכל הספורט העירוני, שנבנה ב-1976, ובו מתקיימים תחרויות ספורט ומופעי אמנות. לא הרחק משם שוכן בית הספר היסודי "בן-גוריון", שקיבל הסמכה כ"בית ספר ירוק" ו"בית ספר קהילתי". בלב השכונה עומד מלון "מרום". עוד במרכז השכונה, באתר הנקרא "ראש מיה", נמצאים שרידיו של המבצר הצלבני רושמיה. בחפירות ארכאולוגיות שנעשו במקום בראשות ד"ר משה פראוסניץ נמצאו שרידים מהתקופה הרומית ומתקופת החשמונאים. בראש מיה אתר הנצחה: "חורשת הבנים" ואנדרטה, לזכר הנופלים בני רוממה.
ב-31 במרץ 2002, בעיצומה של האינתיפאדה השנייה, בוצע פיגוע התאבדות במסעדת מצה בכביש רופין הסמוך לשכונה, שגבה את חייהם של 16 סועדים.
רוממה החדשה.
רוממה החדשה (שבפי עיריית חיפה נקראת "רמת בן-גוריון") נבנתה מדרום לרוממה הוותיקה על גבעה גבוהה יותר בסוף שנות ה-60. השכונה היא משכנם של המרכז ליהדות מתקדמת "אור חדש", בית ספר יסודי משולב "ניגונים-רוממה", מרכז מסחרי גדול ומבנה מעונות סטודנטים של אוניברסיטת חיפה. היא מצטיינת ברבי-קומות.
בגל השרפות בישראל שהתרחש בנובמבר 2016, נפגעו בתים רבים בשכונה מהשריפה, כולל פגיעה בבית הספר היסודי רוממה.
גבעת אורנים.
בפאתי רוממה החדשה נבנתה בסוף המאה ה-20 שכונה קטנה בשם "גבעת אורנים" שמיצבה עצמה כשכונת יוקרה.
חמישיית כלי הנשיפה הישראלית
מקום (אלבום)
מקום הוא אלבומו ה-14 של הזמר והמוזיקאי הישראלי שלמה ארצי משנת 1982.
לאחר הצלחת אלבומו "חצות", אסף ארצי 11 שירים המתאפיינים בסגנון "שירי ארץ ישראל". בין השירים הבולטים באלבום: "הרדופים ליד החוף", "אני נושא עמי" (שיר שהוקלט בהופעה חיה, ונמשך למעלה מ-7 דקות וכולל סולו שירה( ללא מילים) של שלמה ארצי בלווי גיטרה אקוסטית בנגינת דני רובס שליווה את ארצי בהופעותיו באותה תקופה), "אומרים ישנה ארץ", והדואט עם המוזיקאית אסתר שמיר בשיר אהבה מפוכח וקודר, "ברית לא מותרת", ששמיר כתבה והלחינה ומאוחר יותר הקליטה אותו לבדה עבור תקליט שדרים.
באלבום התארחו הנגנים דני רובס, גרי אקשטיין, אלון הלל ומשה לוי. בדומה לאלבומים שהוציא בשנות ה-70 האלבום כולל שלושה שירים שהולחנו לטקסטים מאת המשורר נתן יונתן. ארצי עצמו הלחין חמישה משירי האלבום.
בליעה אטומית
בליעה
מרכז (אלגברה)
באלגברה, המרכז של מבנה אלגברי הוא תת-מבנה, הכולל את האיברים המתחלפים עם כל האיברים במבנה. מקובל לסמן את המרכז של מבנה G באות formula_1, מן המלה הגרמנית Zentrum, או בצירוף formula_2. באופן הזה מתקבל תת-מבנה שהוא קומוטטיבי בפני עצמו ומשתלב באופן פשוט יחסית עם המבנה המקורי, וכך אפשר להכניס כלים המתאימים לסיטואציה קומוטטיבית, גם כאשר המבנה שאותו חוקרים אינו כזה.
בדרך כלל המרכז כולל את האיברים a המקיימים את התנאי ax=xa לכל x; זוהי ההגדרה עבור חבורות ועבור חוגים. ההבדל העיקרי בין שני המקרים אינו בהגדרה, אלא בתכונות הבסיסיות, המובילות לתפקידים השונים שיש למרכז בתורת החבורות ובתורת החוגים. המרכז של חבורה הוא תמיד תת-חבורה נורמלית, אך הוא עשוי להיות טריוויאלי. מאידך, המרכז של חוג כמעט תמיד אינו אידיאל, אבל הוא כולל לפחות את תת-החוג הנוצר על ידי היחידה (כאשר מדובר בחוג עם יחידה).
באלגברות לי ההגדרה שונה, ומתאימה למרכז של האלגברה העוטפת: formula_3. שלא כמו במקרה האסוציאטיבי, המרכז הוא אידיאל של האלגברה L.
במבנים לא אסוציאטיביים, ובפרט באלגברות לא אסוציאטיביות, המרכז כולל רק איברים בגרעין, היינו איברים a שעבורם האסוציאטור מקיים formula_4 לכל x ו- y, ובנוסף שהם מתחלפים עם כל איבר באלגברה.
פליטה
אהרן אברמוביץ'
אביגיל (אשת דוד)
פינגווין מגלן
פינגווין מגלן (שם מדעי: "Spheniscus magellanicus") הוא מין פינגווין הנפוץ בעיקר באמריקה הדרומית וחי בארגנטינה, איי צ'ילה ובאיי פוקלנד. זהו המין הנפוץ ביותר בסוג פינגווין החגורה שכולל גם את פינגווין שחור-רגל, פינגווין גלאפגוס ופינגווין הומבולדט.
תיאור.
פינגווין מגלן הוא פינגווין בינוני בגודלו. הפרטים גדלים לגובה של 61–76 סנטימטרים ושוקלים בין 2.7–6.5 קילוגרם, משקלם וגודלם של הזכרים רב יותר מהנקבות.
המבוגרים בעלי גבות שחורות ובטן לבנה, ושני פסים שחורים מהראש ומהחזה לכיוון מטה. ראשם שחור ופס לבן רחב חוצה מאחורי העין מסביב לאף ועד לסנטר. לעומת זה גוזלים ראשם אפור-כחול, החזה בצבע כחול עם קצת אפור, גבותיהם גם כן כחולות אפורות ועל רגליהם יש כתמים. בטבע פינגווינים אלה חיים על למעלה מ-25 שנה, בו בזמן שהיו חיים 30 שנה כשהיו בידי החוקרים.
כמו כלל הפינגווינים הם בעלי כנפיים חזקות, ויכולים לצבור מהירות גבוהה בשחייה.
תזונה וטורפים.
פינגווין מגלן ניזונים בדרך כלל מדגים, דיונונים, קרילים וסרטנים אחרים ולעיתים אף מדוזות.
טורפיהם כוללים אריות ים, יסעור ענק, קטלן ובעיקר כלב ים נמרי. בעבר איים על הפינגווינים המתרבים גם שועל פוקלנדי שנכחד.
רבייה.