הסרט "המארח" (2006) סימן עליית מדרגה בקריירה של בונג, ואכן עבור תעשיית הקולנוע הקוריאנית כולה. הוא הופק בתקציב של 12 מיליון דולר, ועלילותו מתמקדת במפלצת בדיונית שעולה מעל נהר האן כדי להמיט הרס על תושבי סיאול, ועל משפחה אחת בפרט. בהשתתפות רבים מהשחקנים שהופיעו בסרטיו הקודמים, הסרט זכה להתענינות הקהל עוד לפני שהחלו הצילומים. הקרנת הבכורה נערכה במסגרת "שבועיים של הבמאים" בפסטיבל קאן 2006. אף על פי שהקהל המקומי היה מעט יותר ביקורתי כלפי "המארח" מאשר המשתתפים בקאן, הסרט בכל זאת היה להיט קיץ גדול. הוא הוקרן בלמעלה משליש מ-1,800 מסכי הקולנוע במדינה, וקבע שיא קופות חדש עם 13 מיליון כרטיסים שנמכרו כרבע מאוכלוסיית המדינה. המארח נמכר במהירות ברחבי העולם, ואולפני יוניברסל קנה את זכויות להפקת גרסה באנגלית.
סרטו העלילתי הרביעי של בונג "אמא" (2009), הוא סיפורה של אם חובבת הנאבקת להציל את בנה הנכה מהאשמה ברצח. הוא הוקרן בבכורה במדור Un Certain Regard בפסטיבל קאן 2009 וזכה לשבחים רבים, במיוחד עבור השחקנית קים היי-ג'ה, שזכתה בפרס איגוד מבקרי הקולנוע בלוס אנג'לס לשחקנית הטובה ביותר. הסרט השתתף גם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
בשנת 2013 ביים את סרטו הראשון בשפה האנגלית, "רכבת הקרח", סרט פעולה-מדע בדיוני המבוסס על הרומן הגרפי הצרפתי "רכבת הקרח" מאת הסופר ז'אק לוב, בנג'מין לגראן וז'אן מארק רושט. הסרט מתרחש בקרונותיה של רכבת הקרח, שמסילתה מקיפה את כדור הארץ כולו והיא מסיעה את שרידיה האחרונים של האנושות לאחר ניסיון כושל להנדסת האקלים במטרה לעצור את ההתחממות הגלובלית, שבטעות הוביל ליצירת מעטפת שלג נצחי סביב כדור הארץ. הסרט זכה לביקורות חיוביות, והופיע ברשימות עשרת הסרטים המובילות ביותר של מבקרי הקולנוע בשנת 2014. שבחי הביקורות הופנו בעיקר לתוכנו של הסרט, לבימויו ולביצועי השחקנים, ובמיוחד של אוונס וסווינטון. הסרט הופק בתקציב של 40 מיליון דולר, מה שהופך אותו להפקה הקוריאנית היקרה ביותר אי פעם.
בשנת 2015 הוכרז על סרטו הבא של בונג, "אוקג'ה" (ב-30 באפריל 2015, התסריטאי ג'ון רונסון הודיע ​​בחשבון הטוויטר שלו כי הוא כותב את הטיוטה השנייה של התסריט של בונג לסרט). הצילומים לפרויקט החלו באפריל 2016. הקרנת הבכורה שלו הייתה בפסטיבל קאן 2017, שם התמודד על פרס דקל הזהב, ועורר מחלוקת משום שהופק על ידי נטפליקס. הסרט נתקל בקריאות בוז, מעורבות במחיאות כפיים, במהלך הקרנה לעיתונאים בפסטיבל, פעם אחת הופיע לוגו נטפליקס על המסך ושוב במהלך תקלה טכנית; הסרט הוקרן ביחס גובה-רוחב שגוי בשבע הדקות הראשונות שלו. מאוחר יותר פרסם הפסטיבל התנצלות בפני יוצרי הסרטים. הסרט שוחרר מאוחר יותר בנטפליקס ב-28 ביוני 2017, וזכה לביקורות חיוביות.
בשנת 2019 השלים בונג את סרטו המצליח ביותר עד אז, "פרזיטים" קומדיה שחורה ומותחן. הסרט זכה בארבעה פרסי אוסקר, לרבות הסרט הטוב ביותר, וכן בפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר. התסריט לסרט נכתב על ידי בונג עם האן ג'ין-וון. הסרט מגולל את סיפורה של משפחה ממצב סוציו-אקונומי נמוך אשר מתחזה לאנשים שונים כדי לעבוד בשירות משפחה עשירה. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-21 במאי 2019 והפך לסרט הדרום קוריאני הראשון שזוכה בפרס דקל הזהב, וכן לסרט הראשון שזכה בהצבעה גורפת מאז "כחול הוא הצבע החם ביותר" משנת 2013. הסרט זכה לביקורות מהללות ברחבי העולם ולהצלחה מסחרית עם הכנסות של מעל 125 מיליון דולר. נכון ל-2019, הסרט נחשב לאחד מ-20 הסרטים הכי רווחיים מדרום קוריאה, ולמצליח ביותר של בונג. המגזין "טיים" בחר בסרט כאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר לאותה שנה. הסרט נבחר לייצג את דרום קוריאה בטקס פרסי אוסקר ה-92 בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר. זה סרטו השני של בונג שמייצג את המדינה בטקס, אחרי הסרט "אמא" משנת 2009. בטקס האוסקר שנערך ב-9 בפברואר 2020 זכה הסרט בפרסי אוסקר לסרט (הזוכה הראשון בקטגוריה שאינו בשפה האנגלית), לבמאי, לתסריט המקורי ולסרט הבינלאומי הטובים ביותר.
בעקבות הזכייה העביר הנשיא דונלד טראמפ ביקורות על בחירותו כזוכה, מאחר שהסרט אינו דובר אנגלית ולא הופק בארצות הברית.
שאנל 5
אגף ההדרכה
אגף ההדרכה היה אחד האגפים במטה הכללי של צה"ל עם הקמתו, בהמשך הפך למחלקת ההדרכה באגף המטה הכללי ולימים הפך לחטיבת התורה, ההערכה וההדרכה תחת אגף המבצעים.
היסטוריה.
מקורו של האגף בלשכת ההדרכה של ארגון ההגנה. כחלק מההכנות להקמת צבא, מונה חיים לסקוב בספטמבר 1947 לראש לשכת ההדרכה והוטל עליו לארגן מחדש את הלשכה ואת מערך ההדרכה כך שיכשיר צבא סדיר. חיכוכים ומחלוקות עם מפקדי ההגנה האחרים, שלא הסכימו לאמץ שיטות הדרכה מהצבא הבריטי ובפרט שיטת "תרגולת הקרב" (Battle Drill) שניסה לסקוב להטמיע, הביאה למינויו של אליהו בן חור לראש הלשכה, כשלסקוב משמש כסגנו, ומתרכז בהכנת קורס המ"מים. בדצמבר 1947 הוחלט בישיבת המטה הכללי להקים צבא בן 20,000 חיילים והוגדר תפקידו של אגף ההדרכה החדש להכין את הכוח הנ"ל. מבנה אגף ההדרכה כלל שלוש מחלקות: הדרכה, מינהל ואפסנאות ותפקידו כללו הכנה ואישור של כל תוכניות האימונים בבתי הספר הארציים ובחטיבות, פרסום ספרות הדרכה והפצתה, השגת עזרי אימון והקצבתם ליחידות, חלוקת תחמושת אימונים, ביצוע קורסים מפקדי כיתות ומפקדי מחלקות, השתלמויות מפקדים ואימונם למחלקות הנשק המסייע. לאחר הקמתם של החילות המקצועים באפריל 1948 שונתה הגדרת תפקידו של האגף והוא כלל אימון מפקדים, פיקוח על ההדרכה בחטיבות ותיאום ההדרכה בחילות ובשירותים השונים.
בחודשים הבאים סבל אגף ההדרכה משיתוק, כאשר לחץ המבצעים במלחמת העצמאות הביאו לביטול תוכניות השתלמות שונות, לקיחת מדריכים לצורך הקמת יחידות חדשות כמו גדוד ייעודי לצורך מבצע נחשון ומינוי של בן חור לקצין המינהלה של המבצע. ביקורת על תפקוד האגף הביאה להדחתו של בן חור ולמינויו של לסקוב ביולי 1948 לתפקיד. לסקוב ערך רפורמה באגף ובתקופתו התרכז בהכשרת חיל רגלים כשהאגף הורכב ממטה האגף, מחלקה להוצאה לאור, מרכז בתי ספר לחיל רגלים ושירות לאימון גופני. בספטמבר 1949 הוקם במחנה סרפנד "מרכז אימונים ותגבורות לחיל השריון", שלימים הפך לבה"ד 5 ובית הספר לשריון.
האגף הפך למחלקה באגף המטה הכללי ובראשו עמד מאיר זורע, בדצמבר 1953 הוחלט על הקמת שני אגפים חדשים במטה הכללי, אגף ההדרכה ואגף המודיעין, ולתפקיד ראש אגף ההדרכה מונה אלוף-משנה יצחק רבין שקודם לאחר שנה לדרגת אלוף.
לפני מבצע קדש הוחלט כי אגף ההדרכה יחזור להיות למחלקת הדרכה (מה"ד) באגף המטה הכללי ומפקדו קצין בדרגת אלוף-משנה, לאחר מינויו של צבי זמיר ב-1960 שונה התקן לאלוף. לאחר מלחמת ששת הימים הועברו סמכויות הדרכת החי"ר למפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי. לאחר מלחמת יום הכיפורים קיבלה המחלקה גם את משימת המחקר ולימוד תורת הלחימה של האויב ויישום התגובות בהדרכה והאימונים של צה"ל. לאחר מלחמת שלום הגליל הוקמה מפקדת חילות השדה והסמכויות לגיבוש תורת הלחימה והארגון של חילות השדה הועברו אליה, אגף התכנון הגדיר מחדש את נושאי האחריות של מחלקת ההדרכה ונקבע כי ייעודה בין היתר, להוות דרג מטה כללי להדרכה לכלל צה"ל, ותפקידו העיקרי בתחום זה התמקד בפיתוח ההדרכה, באמצעות מחלקת פיתוח הדרכה בשנת 1992 הועברה סמכות פיתוח ההדרכה ממחלקת הדרכה למפח"ש ונקבע כי המפח"ש תהווה גוף עם סמכות מטכ"לית, שתיתן שירותים כלל-צה"ליים בתחום פיתוח ההדרכה. בשנת 1995 פורקה מחלקת הפיתוח וההדרכה וענפיה צורפו לאחת החטיבות במפח"ש.
לאחר ארגון המטכ"ל ב-1999 והקמת אגף המבצעים הפכה המחלקה לחטיבת התורה וההדרכה באגף שבראשה אלוף וייעודה: "לשאת באחריות לתורות היסוד של צה"ל, להפקת לקחים, לאימונים ולהדרכה ולתחום היסטוריה הצבאית, להוות מוקד ידע לתחום האיכות ותפיסות הניהול בצה"ל".
מחלקת ההדרכה
מאט הארדינג
מתיו "מאט" הארדינג (באנגלית: Matt Harding; נולד ב-27 בספטמבר 1976) הוא מתכנן משחקי מחשב אמריקאי וידוען אינטרנטי הידוע כמאט המרקד (Dancing Matt) בזכות סרטוניו הוויראליים ("?Where the Hell is Matt" – "היכן לעזאזל נמצא מאט?") המציגים אותו רוקד בציוני דרך, רחובות ומיקומים מפורסמים שונים ברחבי העולם, במהלכם הוא ביקר גם בישראל.
הארדינג קיבל מאז כיסוי נרחב של מסעותיו במרכזי הדפסה ושידור בכלי התקשורת והוא נשכר לככב עבור חברת ויזה בקמפיין "Travel Happy".
הארדינג במקור מווסטפורד שבקונטיקט. הוא נכנס לתעשיית משחקי המחשב כשהחל לעבוד בחנות המתמחה בנושא הנקראת "Cutting Edge Entertainment". מאוחר יותר הוא עבד כעורך במגזין המשחקים "GameWeek" בווילטון, ולאחר מכן כמפתח תוכנה בחברת המשחקים Activision בסנטה מוניקה, קליפורניה, ולאחר מכן בבריזביין שבאוסטרליה.
?Where the hell is Matt.
הארדינג היה ידוע בפני חבריו כרקדן יוצא דופן. במהלך טיול עם חבריו בווייטנאם כשהם הסריטו אחד את השני במצלמת וידאו, הם הציעו לו להוסיף את הריקוד לקטע הווידאו. קטעים אלו הועלו לאתר האינטרנט של הארדינג במטרה להציגם לחבריו ובני משפחתו. מאוחר יותר, הקליט הארדינג 15 קטעי וידאו בהם הוא רוקד בליווי השיר "Sweet Lullaby" של להקת דיפ פורסט. הווידאו הועבר באמצעות דואר אלקטרוני שבסופו של דבר הפך לוויראלי, עם כ-20,000 כניסות לאתר האינטרנט של הארדינג ביום. הארדינג יצר גרסה נוספת של הווידאו ב-2006 עם סצינות ריקוד נוספות ממסעותיו שלאחר מכן, הנקרא "Dancing 2006". באותו הזמן הארדינג נענה בחיוב להצעת חסות מאת מותג המסטיקים האמריקאי "Stride", המעניק כיסוי חלקי למסעותיו.