ניקולאס כריסטאקיס, רופא במקצועו ופרופ' באוניברסיטת הרווארד, וג'יימס פאולר, פרופ' חבר באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. בעבודתו כרופא החל כריסטאקיס להתעניין בצורות בהן מחלה של אדם אחד עלולה לגרום למחלה של אדם אחר כאשר יש ביניהם קשר חזק. במהלך עבודתו הבין שההשפעה לא מצטמצמת לזוגות בלבד אלא מתפשטת גם מעבר להם, וזה הוביל אותו למחשבה על רשתות חברתיות.
כריסטאקיס חבר אל ג'יימס פאולר שעסק באותו זמן בחקר השפעת האמונות הפוליטיות של אנשים על אנשים אחרים. בספרם "מחוברים" מציגים כריסטאקיס ופאולר ממצאים ממחקריהם המשותפים, לפיהם לרשתות חברתיות יש השפעה חזקה על התנהגותם של אנשים. ההשפעה החברתית לא מסתיימת באנשים אותם אנחנו מכירים. אנחנו משפיעים על חברינו והם משפיעים על חבריהם כלומר פעולותינו יכולות להשפיע גם על אנשים שלא פגשנו מעולם. כריסטאקיס ופאולר בדקו תופעות מתחומים שונים כמו עלייה במשקל, גמילה מעישון ותחושת אושר. לטענתם, המפתח להבנת אנשים הוא הבנת הקשרים ביניהם. לרשתות חברתיות יש מבנה מסוים (טופולוגיה) והן יכולות להיות מורכבות או פשוטות, עמוקות או שטוחות. ההבדלים מגדירים את הקשרים בין החברים וקובעים את צורת ההשפעה.
שלוש דרגות ההשפעה.
מחקרם של כריסטאקיס ופאולר, משנת 2009 הראה שהתפשטות ההשפעה ברשתות חברתיות מצייתת לכלל שאותו כינו החוק של שלוש דרגות ההשפעה. לפי חוק זה אנחנו מושפעים ומשפיעים על חברינו ועל החברים של חברינו ועל החברים של החברים של חברינו (הנמצאים 3 דרגות מרחק מאתנו). חוק שלוש דרגות ההשפעה נכון למגוון התייחסויות, רגשות והתנהגויות ולהתפשטות תופעות שונות ומתייחס למידה בה אנחנו מדבקים. ההשפעה מחלחלת בהדרגה ומפסיקה להשפיע בצורה ניכרת על אנשים הנמצאים מעבר לגבול חברתי זה. שלוש סיבות אפשריות להשפעה המוגבלת, על-פי כריסטאקיס ופאולר הן: "הסבר ההתנוונות הפנימית" לפיו ההשפעה דועכת בסופו של דבר כי מבחינה חברתית קיימת התנוונות הדרגתית של מהימנות המידע בזמן העברתו. "אי יציבות ברשת", הסבר לפיו ההשפעה דועכת מכיוון שקשרים מעבר ל–3 דרגות אינם יציבים. חברים מפסיקים להיות חברים, זוגות נפרדים, אנשים מתים. יש שינויים בקשר לאורך הדרך. הסיבה השלישית היא "ההסבר של המטרה האבולוציונית" לפיו מבחינה אבולוציונית אנשים התחברו בקבוצות קטנות של שלוש דרגות או פחות כי בדרגות אלה קל יחסית להשפיע על אחרים וגם לדעת אם מישהו בקבוצה הוא בן ברית. גם אם אנחנו מוגבלים לשלוש דרגות, השפעתנו על אחרים היא עצומה מאחר שחיבור של שלוש רמות מחבר אותנו לכ-1000 איש. "אם מישהו אומר לך שאתה יכול להשפיע על 1000 איש, זה משנה את תפיסת העולם שלך" (אומר פאולר).
אנדרו תומאס, גם הוא חוקר רשתות חברתיות, מבקר את חוק שלוש הדרגות בטענה שהוא מבוסס על מחקר בו אנשים נקבו שם של חבר אחד בלבד לכן יכול להיות שקרוב מדרגה שלישית שלך הוא במציאות חבר מדרגה ראשונה ולכן יש מקום לספק בקשר לאוניברסליות של החוק. ראסל ליונז תוקף את המחקרים מסיבות של שיטות סטטיסטיות ופרשנות הממצאים אך לא סותר את המסקנות.
מחקר אחר שנעשה בקשר לגירושין במובן של תופעה מידבקת ברשת החברתית, מציג נתונים המצביעים על השפעה של שתי דרגות בלבד. למרות ביקורת זו, חוקרים נוספים בתחום תיעדו שברשתות של חוקרים וממציאים רעיונות חדשניים וכן המלצות בחיי היומיום, מחלחלים לשלוש דרגות.
השלכות מוסריות.
מתוך האבחנה לגבי ההשפעה של הרשת עולה השאלה אם אנחנו אחראים על ההחלטות שאנחנו מקבלים, שאלה שיש לה השלכות מוסריות וחברתיות. החיבורים שלנו לאחרים משפיעים על מידת הבחירה החופשית שלנו. כריסטאקיס ופאולר טוענים שהקשרים החברתיים הם חלק טבעי וחיוני מחיינו וגם כוח שיכול להניע השפעה חיובית. הם מציגים במחקריהם השפעות חיוביות ושליליות, אך טוענים שההשפעות החיוביות כמו אושר או בריאות חזקות מההשפעות השליליות, מכיוון שאנשים נוטים להתחבר לאנשים שמחים ולשמור על יציבות הקשר עמם.
יישום התאוריה.
עבודתם של כריסטאקיס ופאולר, מציעה דרך חדשה לחשוב על בריאות הציבור. בתאוריה, הדרך הטובה ביותר להילחם בהשמנת יתר אינה לעודד אנשים לעשות דיאטה יחד עם חבריהם הקרובים, אלא לקפוץ מעל חיבור ולעשות דיאטה בחברת חברים של חברים. בצורה כזאת ברשת החברתית המיידית, כל אחד יהיה מוקף לפחות מצד אחד באנשים המאבדים ממשקלם באופן אקטיבי וזה ישפיע על מחוברים אחרים להתחיל להוריד משקל בעצמם. יישום דומה המתבסס על המודל הנ"ל, הוצע על ידי נתן קוך, מומחה לגמילה מעישון. הרעיון שלו הוא אפליקציה אותה יוכלו משתמשי פייסבוק להתקין בדף שלהם כשהם מנסים להפסיק לעשן. האפליקציה תהיה חשופה לציבור כך שחברים ברשת יוכלו לראות כמה זמן החזיקו מעמד, האם הם משתמשים במדבקות ניקוטין וכמה כסף חסכו. הרעיון הוא לקחת מאבק אישי ולהפוך אותו לשקוף כך שיוכל להשפיע על חברים אחרים ועל חברי חברים.
כיבוש (נפש)
אנדרטת תיגלצ'ין
אנדרטת תיגלצ'ין (אמהרית ትግላችን; פירוש: "המאבק שלנו") היא אנדרטה לזכר חיילי אתיופיה וקובה שלחמו במלחמת אוגדן וניצחו את הצבא הסומלי. האנדרטה הוקמה בתקופת שלטונו של מנגיסטו היילה מריאם בשדרות וינסטון צ'רצ'יל באדיס אבבה שבאתיופיה והאזור כולו משמש כיום כפארק בשטח של 30 דונם, המסמל את הידידות בין אתיופיה לקובה.
האנדרטה מורכבת ממספר אובייקטים: פסל מרכזי, עמוד גבוה, שני תבליטי קיר ובצידם שני ריבועים ובהם דיוקנאות של חיילים קובניים.
האנדרטה הוקמה כחלק סמלי מחגיגות העשור (12 בספטמבר 1984) לנפילת שלטונו של היילה סלאסי.
האנדרטה נבנתה על ידי חברת הבנייה הצפון קוריאנית מנסודה.
תיאור.
במרכז האנדרטה עמוד בעל חתך בצורת משולש, המתנשא לגובה של 50 מטרים. העמוד ניצב על בסיס רחב במשקל של 20 טון, ועליו מוצגות שלוש דמויות חמושות (שני גברים ואשה אחת) המייצגים את הלוחמים בקרב. כן מופיע במקום סמל ודגל המרקסיזם.
בבסיס העמוד נכתב באמהרית (בתרגום) כי :
העמוד המרכזי מעוטר בכוכב אדום ובקצהו סמל ההפטיש והמגל ושתי חרבות. כל אלה הם סמלי המשטר המרקסיסטי החדש שעלה לשלטון. במרכזו של העמוד סמל מדליית הגיבורים, העיטור הרם ביותר שהוענק על ידי הממשלה האתיופית.
בצידי העמוד שני תבליטי קיר המתייחסים לתקופות שלפני ואחרי המהפכה, ומטרתם להראות כי המהפכה היטיבה עם העם האתיופי. הקיר השמאלי מייצג את התהליך המהפכני שהוביל מנגיסטו היילה מריאם (למעלה משמאל) במדי צבא העוטפים גם את ראשו. בצד ימין נראה היילה סלאסי כשהוא דוהר על סוס תוך התעלמות מסבלה של האוכלוסייה ומהרעב. בתבליט ישנן מחאות המצורפות לכיתוב באנגלית כנגד האימפריאליזם. המפגינים כמהים להפיכת כס המלכות (סמלה של האימפריה האתיופית).
הקיר הימני של העמוד בסגנון מרקסיסטי. הוא כללי יותר ובו נראה העם האתיופי כשהוא מודרך על ידי מנגיסטו היילה מריאם. ברקע נראים מבנים שונים, בהם הבנק הלאומי של אתיופיה (מימין).
בפינות השמאליות והימניות של שני הציורים, נמצאים שני ריבועים קטנים של דיוקנאות חיילים קובנים לנוכח הסכסוך שנוצר בשל הברית בין אתיופיה למשטרו של פידל קסטרו.
מהדורת החדשות המרכזית
קריאות לשינויים במועצת הביטחון של האו&quot;ם
הצעת הרפורמה במועצת הביטחון של האומות המאוחדות היא קריאה לשינויים במבנה ובהרכב מועצת הביטחון של האו"ם. גוף זה הוא אחד מהגופים החזקים והחשובים בעולם בכל הנוגע לשמירה על השלום וקבלת החלטות הרות גורל המשליכות על הכרה במדינות חדשות או הטלת סנקציות על מדינות.
על מנת שתתבצע רפורמה, ההצעה לרפורמה צריכה לקבל את אישור מועצת הביטחון ואת תמיכת שני שלישים לפחות של המדינות בעצרת האו"ם בהצבעה שתתבצע בנוגע לכך.
מבנה המועצה כיום והביקורת עליו.
כיום המועצה מורכבת מ-15 חברות: 5 חברות קבועות (ארצות הברית, רוסיה, סין, הממלכה המאוחדת וצרפת – המדינות המנצחות במלחמת העולם השנייה) ו-10 חברות מתחלפות ולא קבועות כאשר לכל אזור בעולם ישנו נציגות משלו (נציגה ערבית, נציגה ממזרח אירופה וכו').
לכל אחת מחמש החברות הקבועות זכות וטו – לא ניתן להעביר החלטה במקרה שאחת החברות הקבועות מתנגדת. זכות זו מהווה מקור לביקורת רבה, שכן החברות הקבועות משתמשות באופן תדיר בזכות זו כדי להגן על בעלות בריתן. כך, למשל, ארצות הברית נוהגת לסכל הצעות או החלטות שמגנות את ישראל. סין דואגת שלא יוטלו סנקציות שישתקו באופן מוחלט את איראן, שכן רוב אספקת הנפט של סין מגיעה מאיראן.
רבות ממדינות העולם סוברות כי יש לשנות את מבנה המועצה, שנשאר קבוע מאז הקמתה בשנת 1946. מדינות אלה טוענות שהמצב הגאו-פוליטי והאוכלוסייה בעולם השתנה ולכן יש לבצע שינוי גם במבנה המועצה. בעוד חמש החברות הקבועות משקפות את מצב העולם בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה (המעצמות הגדולות אז היו ארצות הברית, ברית המועצות שאת מקומה ירשה רוסיה, סין, צרפת והממלכה המאוחדת), כיום מצב האוכלוסייה והכלכלה בעולם השתנו ללא היכר ולכן השינויים בעולם צריכים לבוא לידי ביטוי גם במבנה מועצת הביטחון.
לדוגמה, ישנו ייצוג רב לאירופה (צרפת, הממלכה המאוחדת, וחלק מכלילים גם את רוסיה) שמהווה 7% - 8% מאוכלוסיית העולם בעוד שמספר התושבים בהודו לבדה מהווה 17% מכלל האוכלוסייה בעולם.
מדינות המועמדות לחברות קבועות.
מדינות ה-G4.
ה-G4 הוא כינוי לברית בין ארבע המדינות: הודו, ברזיל, גרמניה ויפן, שבמסגרתה כל אחת מהמדינות החברות תתמוך בהענקת מושב קבוע במועצת הביטחון לשאר החברות בברית. כל אחת מהחברות בברית, מסיבותיה שלה, רואה עצמה כמועמדת מתאימה למושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם.