שירות התעסוקה הישראלי מהווה את הגוף הרשמי והמרכזי למימוש "הזכות לעבוד". הארגון הוא תאגיד סטטוטורי, אשר הוקם מכוח חוק שירות התעסוקה (1959), בעקבות חתימתה של מדינת ישראל על אמנה בין לאומית, המחייבת הקמה של שירות תעסוקה ממלכתי ללא תשלום לעובדים ומעסיקים. שירות התעסוקה נתון לפיקוחו של שר העבודה והרווחה ולמועצת שירות התעסוקה. קיימים שלושה גופים נוספים, הלוקחים חלק באכיפת חוקי והסכמי הזכויות לעבודה. האחד הוא בתי הדין לעבודה, האחראים על שיפוט לפי חוקי והסכמי העבודה. גוף נוסף הוא משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, אשר לו הסמכות המדינית לאכוף חוקי עבודה. הגורם השלישי הוא האיגודים המקצועיים, הפועלים בין היתר להבטיח כי החברים בהם ייהנו מהתנאים המובטחים בחוקים ובהסכמים שנקבעו עם המעסיקים. כיום, הגוף הבולט ביותר הוא בתי הדין לעבודה.
לקריאה נוספת.
• בן ישראל, רות, דיני עבודה בישראל, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 1989.
• דריאנה קמפ, רבקה רייכמן, עובדים וזרים, הוצאת מכון ליר והקיבוץ המאוחד 2007.
• יגודה, מ' (2005). הזכות לעבודה וזכויות עובדים במשפט העברי. מכללת הרצוג.
• לוין, א' (2017). לידתה של המהפכה. ידיעות ספרים.
• Hogler, R.; Shulman, S. (1999). The law, economics, and politics of right to work: Colorado's labor peace act and its implications for public policy. University of Colorado Law Review 70(3), 871-952.
• Shermer, E. T. (2009). "Counter-organizing the sunbelt: Right-to-work campaigns and anti-union conservatism". 1943-1958. Pacific Historical Review, 78(1), 81-118.
קישורים חיצוניים.
• בן נריה, א' (2017). לעבוד פחות, למען הסביבה. זווית – סוכנות ידיעות למדע ולסביבה.
• זכות לעבודה בישיבה. כל זכות.
• מענית, חן (2016). "לא רק לקופאיות: על מי חל "חוק הזכות לעבודה בישיבה"?. גלובס.
• קלוד, ב'. שרברמן, ק. (2017). מגמות בשוק העבודה. מרכז טאוב – לחקר המדיניות החברתית בישראל.
• International labour organization. Youtube.
• Labor right – globalization. Talkingitglobal.
• Labour rights are human rights: UN report. Industry all global union.
אצטדיון טוטו שדרות
אצטדיון טוטו שדרות הוא אצטדיון כדורגל הנמצא בעיר שדרות ומשמש כמגרשה הביתי של קבוצת מכבי עירוני שדרות והפועל שדרות. האצטדיון ממוקם בצפון של העיר ומכיל 1,186 מקומות ישיבה ביציע אחד שמתחתיו חדרי הלבשה וחדרי שירות נוספים. עלות בניית האצטדיון הסתכמה בכ-12 מיליון שקלים. במהלך 2022 תבוצע עבודת קירוי לטריבונה.
הקמת האצטדיון התאפשרה לאחר שיתוף פעולה בין עיריית שדרות ובין המועצה להסדר ההימורים בספורט, משרד התרבות והספורט ומפעל הפיס.
משנן מתחלף
שני חלב
קירזנר
Gogool
עשפל
רסי טיילור
המכון לדיפלומטיה בינלאומית על שם אבא אבן
מכון אבא אבן לדיפלומטיה בינלאומית פועל במסגרת בית ספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה, באוניברסיטת רייכמן. בראש המכון עומד השגריר לשעבר מארק רגב. המכון פועל לשינוי מדיניות החוץ הישראלית שתחזק את תדמיתה של ישראל בעולם.
מבנה המכון.
עבודתו של המכון מתבצעת בשלושה דסקים מבצעיים המובילים גישות פרו-אקטיביות להתמודדות עם האיומים והאתגרים שישראל מתמודדת איתם - מבחוץ ומבפנים.
פעילות – מחקר ופרסומים.
המכון דיפלומטיה בינלאומית על שם אבא אבן יוזם ומנהל מחקרים רבים, בהתמקדות לסוגיות הדיפלומטיות עימן מדינת ישראל מתמודדת בזירה הבינלאומית. המכון מפרסם את תוצאות מחקריו בספרים, במאמרים וכתבות. כמו כן המכון מקיים כנסים העוסקים בתחום הדיפלומטיה.
תוכניות המחקר והפרויקטים במכון:
עידן לשם
עידן לשם (נולד ב-19 במרץ 1997) הוא טניסאי ישראלי, שחקן נבחרת גביע דייוויס של ישראל מדורג במקום ה-511 בעולם ביחידים ובמקום ה-923 בזוגות (נכון ל-28 בפברואר 2022). דירוג השיא של לשם ביחידים היה 249 בעולם (נכון ליום 18.12.2017) ודירוג השיא בזוגות היה 349 (נכון ליום 24 בספטמבר 2018).
באליפות אוסטרליה הפתוחה 2018 הגיע בפעם הראשונה בקריירה שלו למוקדמות טורניר גראנד סלאם.
בנוסף לכך הוא מחזיק ב-7 תארים ליחידים מסבב הפיוצ'ר, ועוד תואר אחד בזוגות.
לשם הוא חבר נבחרת גביע דייוויס של ישראל. בפברואר 2018 ניצח במשחק היחידים האחרון במפגש מול נבחרת גביע דייוויס של דרום אפריקה שהוביל את ישראל לניצחון 2-3.
בפברואר 2019, לאחר ששקל את המשך דרכו כטניסאי עקב גיוסו לצה"ל שמנע ממנו להשתתף בתחרויות, שוחרר לשם על סעיף רפואי וחזר להתחרות.
סובארו R-2
סובארו R-2 (באנגלית: Subaru R-2) היא מכונית מיני, שהוגדרה בקטגוריית כלי הרכב ביפן "Kei car" . 2 דלתות, תוצרת יצרן הרכב היפני סובארו (ביפנית: 株式会社SUBARU, באנגלית: Subaru Corporation), בין השנים 1969–1972.
יצרנית הרכב סובארו היא חברת בת של התאגיד הרב-לאומי היפני Subaru Corporation (שם רשמי: "פוג'י תעשיות כבדות בע״מ"" (באנגלית: "Fuji Heavy Industries", ביפנית: 富士重工業株式会社)
בית הדין האירופי לזכויות אדם
בית הדין האירופי לזכויות אדם (בצרפתית: Cour européenne des droits de l’homme), הממוקם בשטרסבורג, הוקם בעקבות האמנה האירופית לזכויות אדם במטרה להשגיח על יישומה על ידי המדינות אשר אשררו את האמנה. כל 47 המדינות החברות במועצת אירופה אשררו את האמנה. הן המדינות החברות, הן הפרט באופן אינדיבידואלי רשאים להגיש תלונות נגד מדינות חברות בעניין הפרתן של הזכויות המוגנות על ידי האמנה. האמנה האירופית לזכויות אדם דורשת ממדינות חברות לתת לפסיקת בית הדין מעמד משפטי מחייב. בית הדין האירופי לזכויות אדם הוקם ב-1959 והפך לקבוע ב-1998, כאשר הוא הראשון מסוגו. בית הדין מקבל בשנה כ-40,000 פניות ואלו נמצאות בעליה מתמדת.
רקע היסטורי.
הרעיון להקמת בית הדין לזכויות אדם האירופי עלה לאחר מלחמת העולם השנייה, כאשר נושא זכויות האדם החל לעלות לשיח העולמי. האמנה האירופית לזכויות אדם הייתה אמורה להוות את אבן הדרך של חברה חדשה, אשר תכבד זכויות יסודיות. כתיבתה של האמנה ואשרורה היוו את אחת מהמשימות הראשונות של מועצת אירופה, אשר הוקמה ב-5 במאי 1949.
האמנה נכנסה לתוקף ב-3 בספטמבר 1953, וקבעה את הקמתם של בית הדין האירופי לזכויות אדם ושל הוועדה לזכויות אדם. לפי האמנה, כל אזרח אירופי יכול לבקש סעד דרך בית דין זה, בהנחה שכל ההליכים החלופיים הפנים מדינתיים לא עזרו. מטרת בית הדין היא להגן על הזכויות האזרחיות והפוליטיות של כל אזרחי אירופה.
מ-1953 ועד 1998, פעלה שיטה דו-שלבית. ראשית, הוועדה לזכויות אדם קבעה האם בקשה מסוימת כשירה לשמיעתו של בית הדין, ולאחר מכן בית הדין שקל זאת פעם נוספת. הוועדה הייתה מורכבת מחברים אשר נבחרו על ידי ממשלותיהם לתקופה של שש שנים, אך הם לא ייצגו את מדינותיהם. השופטים בבית הדין פעלו במשרה חלקית. ב-1994, המועצה האירופית אישרה את פרוטוקול 11, ובכך שינתה את מבנה בית הדין לשיטה חד-שלבית לפיה פונים ישירות לבית הדין, בנוסף להחלפת השופטים לקבועים, בעלי משרה מלאה.
רפורמות בבית הדין.
בעקבות המודעות הגוברת לזכויותיהם באמנה האירופית לזכויות אדם, בית הדין הפך לקורבן של הצלחתו. חלק מהתיקים יכלו להימשך כחמש שנים עד לקבלת ההחלטה ולכן נוצרה הצטברות עבודה רבה ומעמיסה. לדוגמה, בין ה-1 בנובמבר 2003 ל-29 פברואר 2004, בית הדין עסק ב-7,315 תיקים, כאשר 6,255 הוצהרו כלא קבילים.
המועצה האירופית הקימה וועדה שמטרתה לבדוק אפשרויות לייעולו של בית הדין. התוצאה הייתה תיקון לאמנת זכויות האדם האירופית, פרוטוקול 14. הפרוטוקול החדש דורש אשרור כללי של כל המדינות החברות במועצה האירופית על מנת להיכנס לתוקף, ומכניס מספר שינויים:
מבנה בית הדין האירופי לזכויות אדם.
מעמדו של בית הדין הפך מארעי לקבוע, בעל שופטים במשרה מלאה ב-1 בנובמבר 1998, עם פירוקה של הוועדה אשר הוקמה מכוח האמנה. מאותו תאריך, אזרחים אירופיים יכלו לפנות ישירות לבית הדין. השופטים החדשים נבחרו על ידי העצרת הפרלמנטרית של מועצת אירופה.
כל המדינות החברות במועצת אירופה מחויבות לחתום ולאשרר את האמנה האירופית לזכויות אדם. בית הדין מורכב ממספר שופטים השווה למספר המדינות החברות, 47 כיום. כל שופט נבחר בשם מדינה חברה על ידי העצרת הפרלמנטרית של מועצת אירופה, אך למרות זאת, אין דרישה ללאום מסוים של שופט. השופטים אמורים להיות בוררים עצמאיים ולא נציגים של אף מדינה. השופטים נבחרים לתקופות של שש שנים, אך ניתן לבחור בהם מחדש לאחר תום תקופה זו.
בית הדין מחולק לחמש מחלקות, כאשר כל אחת מורכבת ממגוון מאוזן מבחינה מגדרית וגאוגרפית של שופטים. כל השופטים בבית הדין בוחרים בשופטים לתפקיד הנשיא וחמישה נשיאי מחלקות, כאשר שניים מתוכם הם גם סגני נשיאים של בית הדין כולו. כל כהונה נמשכת שלוש שנים. בכל מחלקה יש לשכה, אשר מורכבת מנשיא המחלקה ומשישה שופטים נוספים מתחלפים. בנוסף, ישנה לשכה מורחבת, המורכבת מ-17 חברים, שכוללים את הנשיא, שני סגני הנשיא, ונשיאי המחלקות, בנוסף לשופטים המתחלפים.
הליך הגשת התלונה.
תלונות על הפרות של מדינות חברות מוגשות בשטרסבורג, ומוקצות לאחת המחלקות של בית הדין.כל תלונה נבחנת תחילה על ידי שופט, אשר רשאי להצביע על פסילתה של בקשה ללא הסברים נוספים. לאחר וועדה זו, התלונה נבחנת על ידי הלשכה של אותה המחלקה. תלונות אשר מעלות נושא בעל משקל משמעותי עשויות להיבחן על ידי הלשכה המורחבת של בית הדין. המדינות הן המשיבות, כאשר הן יכולות לתבוע גם מדינות אחרות על פעולותיהן.
פסיקה.