ראשיתה של העיירה בכפר קטן שנבנה על הדרך המובילה לטירת שנטילי לאחר שהדרך הוקמה על ידי לואי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה בשנת 1673. בנו, אנרי ז'ול דה בורבון קונדה הקים בכפר את כנסיית נוטרה דאם בשנת 1692. תושבי הכפר הראשונים היו עובדי בתי המלאכה אשר נתנו שירותים לטירה, ומשרתי הטירה. נכדו של לואי השני, לואי הנרי, דוכס בורבון נחשב למייסד העיר, ותכנן את רחובותיה הראשונים. לאחר הקמת עוברות טירת שנטילי בשנת 1721 נבנו בכפר בתים עבור שומרי הטירה בין השנים 1730 - 1733.
במחצית השנייה של המאה ה-18 החלה להתפתח בכפר תעשיית ייצור התחרה, אשר לימים זכתה לשם תחרת שנטילי.
כיום עיקר כלכלת העיירה מתבססת על התיירות.
שאנטילי
סיל (פירושונים)
יעקב משה ספיר
הרב יעקב משה ספיר (ה'תרכ"ד, 1864 – כ' באייר ה'תרצ"ד, 1934) היה רבה של העיר סאראטוב שברוסיה ובסוף ימיו מרבני פתח תקווה.
תולדותיו.
נולד לרב יצחק ספיר, חסיד חב"ד. לפני הגיעו לגיל בר מצווה לקחו אביו לרבו בעל הצמח צדק מליובאוויטש. נישא ללאה, בת הרב אברהם יצחק שלוסברג (נפטרה: ד' בסיוון תש"א). התמנה לרבה של העיר סאראטוב, וכיהן בתפקידו במשך כשלושים וחמש שנה.
בתקופת מלחמת רוסיה–יפן פעל לספק מזון כשר לחיילים היהודים ששירתו בצבא הרוסי באזור עירו סאראטוב, ובעקבות זאת התבטא עליו מחותנו החפץ חיים: "מחלקך יהא חלקי". באמצע שנות ה-20 עלה לארץ ישראל והתיישב בפתח תקווה. בנו, הרב ישראל אריה ספיר, פינה לכבודו את משרתו הרבנית בעיר והוא מילא את התפקיד עד פטירתו בשנת תרצ"ד. בתקופת רבנותו ייסד את מניין הוותיקין בבית הכנסת הגדול "בית יעקב" בעיר.
נקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה. על מצבתו נכתב המשפט שאמר עליו החפץ חיים: "מחלקך יהא חלקי".
רורי גלגר
LK (חללית)
ה־LK – Lunny Korabl (ברוסית: Лунный Корабль – ספינת ירח) הייתה נחתת ירחית מאוישת שתוכננה על ידי ברית המועצות על מנת לשמש את תוכניתה להנחתת בני אדם על הירח. הנחתת היא מקבילתה של "רכב הנחיתה הירחי" של החללית אפולו אשר הנחיתה את האסטרונאוטים האמריקאים על הירח. הנחתת יועדה לשאת עד לשני קוסמונאוטים אל הירח. פיתוחה של הנחתת הושלמה והיא אף עברה מבחנים במסלול סביב כדור הארץ אך מעולם לא שוגרה אל הירח מפני שהרקטה שיועדה לשאת אותה לשם, ה־N-1, נתקלה בקשיי פיתוח.
תוכנית N1-L3.
תוכניתו הסופית של סרגיי קורוליוב להנחתת אדם על הירח הייתה זהה לרכב הנחיתה הירחי ששימש את תוכנית אפולו. חללית ה־L3 שתכנן כללה תא פיקוד מסוג Soyuz 7K-LOK (נגזרת של הסויוז) ונחתת LK. החללית תוכננה לשאת 2 קוסמונאוטים על גבי משגר N-1 תלת שלבי עם משגר נוסף בשם Blok D.
שלב ה־Blok D תוכנן לשמש גם להאטת החללית כך שתיכנס למסלול סביב הירח. על פי התכנון עם הכניסה למסלול סביב הירח, אחד הקוסמונאוטים יצא מחללית הסויוז להליכת חלל ויכנס אל ה־LK. בתוך ה־LK הקוסמונאוט יפעיל שוב את מנועי ה־Blok D וינחת על הירח.
אחרי ששלב ה־Blok D יסיים את הדלק שלו הוא יופרד מה־LK והיא תמשיך לבדה אל הירח בעזרת מנועיה שלה. לפי התכנון, נחתת בלתי מאוישת מתוכנית לונה הייתה משמשת כנקודת ציון עבור הנחתת ומסייעת לה לבצע נחיתה מדויקת. הקוסמונאוט היה יורד אל פני הירח, מציב את דגל ברית המועצות ואוסף דוגמאות קרקע.
אחרי יום על פני הירח, תוכננו מנועי ה־LK לפעול שוב כך שהנחתת תתרומם חזרה למסלול סביב הירח, ושם תתחבר חזרה אל חללית הסויוז. הקוסמונאוט יעבור, שוב באמצעות ביצוע הליכת חלל, אל חללית הסויוז יחד עם דוגמאות הקרקע שאסף, וה־LK תושלך. אחר כך יופעלו מנועי הסויוז והחללית תחזור אל כדור הארץ. נקודת החיבור של ה־LK עם הסויוז הייתה בצורת משושה ומספר נקודות חיבור כאלו הורכבו על ה־LK כדי שהחיבור יתבצע עם כמות מזערית ביותר של דלק.
בדיקות.
ה־LK נוסתה שלוש פעמים כשהיא לא מאוישת במסלול סביב כדור הארץ, תחת השמות קוסמוס 379, קוסמוס 398 וקוסמוס 434. הניסוי הראשון בוצע ב־24 בנובמבר 1970, השני ב־26 בפברואר 1971 והשלישי ב־12 באוגוסט 1971. בניסיונות אלו שוגרו החלליות על גבי משגר סויוז־L. כל שלוש הבדיקות הושלמו בהצלחה וה־LK הוכרז ככשיר למשימה לירח.
ביטול.
הצלחתה של תוכנית אפולו האמריקאית שהביאה את האדם הראשון אל הירח ב־1969 ביטאה את ניצחון ארצות הברית במרוץ להנחתת אדם על הירח, בעוד 4 שיגורים של ה־N-1 נכשלו כולם למרות שיפורים שהוכנסו למשגר אחרי כל כישלון. ניסיון השיגור השני, שבוצע רק 13 יום לפני שיגור אפולו 11, ב־3 ביולי 1969 היה קטסטרופלי והשמיד לא רק את המשגר אל גם את אתר השיגור. בסופו של דבר נטשה ברית המועצות את התוכנית והתמקדה בבניית תחנות חלל בה השיגה מספר ניצחונות על פני האמריקאים.
מיקום נוכחי.
קיימות 5 חלליות LK הנמצאות בשלבי שלמות שונים. הן ממוקמות במכון האווירונאוטיקה של מוסקבה, במתקן המחקר של אוניברסיטת באומן במוסקבה, במרכז האנרגיה PKK בקורולב, במחסן הנשק טאמבוב ובלשכת התכנון יוזהנויי. ה־LK שמוצג במכון לאווירונאוטיקה של מוסקבה הוצג לזמן קצר גם באתר הנופש דיסנילנד פריז.
ישראל אריה ספיר
הרב ישראל אריה ספיר (ה'תר"נ, 1890 - ל' באב ה'תשכ"א, 12 באוגוסט 1961) היה מרבני פתח תקווה ואב"ד בבית הדין הרבני האזורי בעיר.
תולדותיו.
נולד ברוסיה לרב יעקב משה ספיר, שכיהן כרבה של סאראטוב, ולאמו לאה. למד בישיבת וולוז'ין, וכונה בפי חבריו "לייב'ל מתמיד". הוסמך לרבנות על ידי ראש הישיבה הרב רפאל שפירא. במשך מספר שנים שהה בראדין, במחיצת החפץ חיים והיה ממקורביו.
כיהן כרב בעיר ליבאוי שבלטביה. בשנת תרע"ז (1917) עלה לבדו לארץ ישראל. במשך שנה למד בישיבת מאה שערים. ראש הישיבה המליץ לרב זרח ברוורמן ולרבה של פתח תקווה הרב ישראל אבא ציטרון להציע לרב ספיר לכהן כרב בפתח תקווה. הוא נעתר להצעה, ואז גם העלה לארץ את רעייתו וארבעת ילדיהם.
באמצע שנות ה-20 העלה בסיועו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק את הוריו לארץ ישראל. הוא פינה את משרתו הרבנית בפ"ת לטובת אביו, שכיהן בה עד פטירתו, בשנת תרצ"ד (1934). באותן שנים שאביו כיהן ברבנות בפ"ת נסע הרב ספיר לארצות הברית כשד"ר של ישיבת ראדין. לאחר פטירת אביו שב לכהן בחבר הרבנות הראשית לפתח תקווה והמחוז, עד פטירתו בשנת תשכ"א. עם הקמת בית הדין הרבני האזורי בעיר החל לכהן גם כדיין ולאחר מכן כאב"ד, כשלצידו כיהנו כדיינים הרבנים יצחק מאיר בן מנחם, עובדיה הדאיה, עובדיה יוסף, צבי ברוידא ושמעון יוז'וק.
נפטר בירושלים בליל שבת ל' באב (ראש חודש אלול) תשכ"א, ונקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה. ארבעה ימים לאחר מכן נפטרה רעייתו חנה, ונקברה לצדו. בשנת תשנ"ז (1997) הנציחה עיריית פתח תקווה את זכרו בקריאת הסמטה הסמוכה לביתו "משעול הרב ספיר". בסמוך למקום מושבו בכותל המזרח בבית הכנסת הגדול "בית יעקב" בפתח תקווה הוצבה מצבת זיכרון ובה נכתבו תולדותיו בקצרה.
שמיניות באוויר
שמיניות באוויר הייתה תוכנית טלוויזיה ששודרה בערוץ הראשון בין 11 בנובמבר 1981 ל-1988. היא שודרה אחת לשבוע בשעות אחר הצהריים בימי רביעי, כתוכנית מגזין לבני נוער, בהנחייתו של דליק ווליניץ, והיו בה גם פינות בהנחייתם של שירה גרא, אייל גפן וצמד הקוסמים צ'יקו ודיקו. אחד מסמליה היה כלבו של ווליניץ, טוליפ, כלב מעורב מסוג רועה גרמני-קולי ששהה לצדו באולפן במהלך השידורים. ב-1986 הוחלף טוליפ עקב גילו המתקדם בכלב אחר, טנגו, שהוצג כ"בנו". ווליניץ העיד כי נוכחותו של הכלב לצדו הרגיעה את בני הנוער והילדים שהתארחו באולפן, וסייעה להם להיפתח בפניו בראיונות.
לאחר ירידתה של התוכנית ב-1988, הוחל בשידור מגזין הנוער "תוססס".
ביולי 2016 פורסם, כי התוכנית תחזור לשידור למספר תוכניות ספיישל בערוץ הראשון במהלך 2016, במסגרת אירועי הפרידה מרשות השידור.
עמית לנג
עמית לנג (נולד ב-12 באוקטובר 1970) הוא כלכלן ישראלי, לשעבר אלוף ישראל בג'ודו. התחרה בעיקר בקטגוריית המשקל הקל (עד 60 ק"ג). כיהן כמנכ"ל משרד הכלכלה, מנהל חטיבת הכלכלה, פיתוח עסקי וקשרי מפעילים בחברת פרטנר וכסגן הממונה על התקציבים באוצר.
משנת 2022-2018 כהן בתפקיד מנכ"ל חברת שח"מ מקורות ביצוע בע"מ. בשנת 2022 מונה לתפקיד מנכ"ל חברת מקורות חברת מים בע"מ.
ביוגרפיה.
ג'ודו.
לנג נולד בתל אביב ולמד בתיכון עירוני א' בעיר. הוא החל להתאמן בג'ודו בגיל צעיר, והגיע לכמה הישגים מרשימים בגילאי נוער. ב-1987 זכה בגביע העולם עד גיל 18 שנערכה בגטבורג, וב-1990 זכה במדליית ארד באליפות אירופה עד גיל 21 שנערכה באנקרה. ב-1992 השתתף באולימפיאדת ברצלונה, אך הפסיד בשני הקרבות שבהם השתתף. להישג הגבוה ביותר בגילאי בוגרים הגיע בשנת 1995, כשסיים במקום החמישי באליפות אירופה שנערכה בבירמינגהאם. כן זכה באותה שנה במדליית הארד באליפות בריטניה הפתוחה.
לנג עמד בקריטריון האולימפי לאולימפיאדת אטלנטה (1996), אך לא היה הספורטאי היחיד הטוב במשקלו בארץ, שכן גיא פוגל דורג באותה תקופה במקום השביעי בעולם וזכה להמלצת מאמן הנבחרת דאז, משה פונטי שהיה גם מאמנו האישי של פוגל. המלצתו של פונטי לא לשלוח את לנג לאולימפיאדת אטלנטה ולנסות לשלוח את גיא פוגל (על אף העובדה שלא הציג הישגים טובים יותר בשנה האולימפית) יצרה סכסוך בין איגוד הג'ודו לבין הוועד האולימפי והיחידה לספורט הישגי, שהוביל לכך שאף אחד מהם לא נכלל במשלחת הישראלית. בעקבות זאת, החליטו השניים לפרוש מהספורט המקצועני.
ככלכלן.