בשנים 1993 עד 1999 כיהן בבית הנבחרים של אילינוי, ובשנים 2000 עד 2006 כיהן בסנאט של מדינת אילינוי. בנובמבר 2006 נבחר לנציג המחוז השישי של אילינוי בבית הנבחרים של ארצות הברית, לאחר שגבר על יריבתו מהמפלגה הדמוקרטית תמי דקוורת'. מאז נבחר לחמש כהונות נוספות, האחרונה בהן בנובמבר 2016. בבחירות בנובמבר 2018 הפסיד למועמד המפלגה הדמוקרטית שון קסטן. בשנים 2011 עד 2014 כיהן כסגן מצליף הסיעה הרפובליקנית. שימש חבר בוועדת המיסוי והתקציב (Committee on Ways and Means) וכיהן כיו"ר ועדת המשנה שלה לענייני פיקוח. כמו כן הוא היה חבר בוועדה המיוחדת לחקירת אירועי מתקפת הטרור בקונסוליה האמריקנית בבנגאזי ב-2012.
רוסקם כיהן כיושב ראש משותף של השדולה הרפובליקנית למען ישראל בבית הנבחרים, יחד עם דאג למבורן, לאונרד לאנס ולי זלדין. ב-2015 העביר בקונגרס את החוק למאבק ב-BDS ובחרם על ישראל (H.R. 825: United States-Israel Trade and Commercial Enhancement Act). החוק נחתם על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה ביוני 2015.
נשוי לאליזבת ואב לארבעה ילדים.
פיטר רוסקם
קדחת המוח היפנית
ברנדור אולסן
ברנדור הנדריקסון אולסן (בפארואזית: Brandur Hendriksson Olsen; נולד ב-19 בדצמבר 1995) הוא כדורגלן פארואזי המשחק בהלסינגבורג ובנבחרת איי פארו בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים.
אולסן התחיל את הקריירה שלו ב-B71 סאנדוי. בשנת עבר לפ.צ. קופנהגן, בספטמבר הצטרף לקבוצה הבוגרת. ב-15 באוגוסט 2014 נכלל לראשונה בסגל הקבוצה הבוגרת. ב-30 באוקטובר 2014 אולסן ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת במשחק הגביע נגד רוסקילדה. ב-13 באפריל 2015, אולסן ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ליגה בניצחון נגד סילקבורג. ב-14 במאי 2015, אולסן הבקיע את שער הבכורה שלו במדי קופנהגן במסגרת גמר הגביע הדני נגד וסטסיאלנד שהיה גם שער הניצחון שהוביל לזכייתה של קופנהגן בגביע. כעבור שבועיים אולסן הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-1 נגד אודנסה.
ב-22 בדצמבר 2015 הושאל לונדסיסל מהליגה הדנית הראשונה עד לסיום העונה על מנת לצבור דקות משחק.
ב-21 באפריל 2018 חתם בהפנרפיירדיר מליגת העל האיסלנדית.
קריירה בינלאומית.
ב-11 באוקטובר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איי פארו במשחק נגד במסגרת מוקדמות יורו 2016. ב-13 ביוני 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד .
פלפלה
פלפלה (בספרדית: Palpalá) היא עיר בפרובינציית חוחוי בארגנטינה. העיר נמצאת במרחק של 13 קילומטרים דרום-מזרחית לסן סלבדור דה חוחוי, בירת הפרובינציה, ובמרחק של 1,686 קילומטרים צפון-מערבית לבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.
היסטוריה.
השם פלפלה הוא ככל הנראה עיוות של השם פספלה (Paspala), שמו של העמק בו נמצאת העיר בשפת קקאן.
פלפלה נוסדה באופן רשמי ב-17 באפריל 1948. בקרבת פלפה הוקם מפעל פלדה בשם "אלטוס אורנוס ספלה" שסיפק תעסוקה למתיישבים. בהמשך הגיעו לפלפלה מהגרים מסוריה, לבנון, ספרד, איטליה, צ'ילה ובוליביה אשר הגדילו את אוכלוסייתה.
ב-25 במאי 1972 פלפלה קיבלה מעמד רשמי של עיר.
כלכלה.
בעשורים האחרונים של המאה ה-20 מפעל הפלדה ירד מחשיבותו ומאז כלכלת העיר מתבססת בעיקר על גידול טבק.
שמעון תמיר
שמעון סיימון תמיר (נולד ב-20 באפריל 1950 ג' באייר ה'תש"י) הוא דובר המכללה האקדמית ספיר, חבר האקדמיה הישראלית לקולנוע. מפיק סרטים ועיתונאי.
ביוגרפיה.
תמיר נולד וגדל בקיבוץ הזורע בעמק יזרעאל, בן למייסדי הקיבוץ, ארנון ואלישבע תמיר (פישמן), למד בבי"ס יסודי הזורע, ב"ס תיכון: בוגר המוסד החינוכי 'שומריה' במשמר העמק, חניך תנועת הנוער השומר הצעיר.
תמיר הוא בוגר תואר ראשון BA במדע המדינה ותקשורת ובוגר תואר שני MA במדע המדינה (תקשורת פוליטית) של אוניברסיטת תל אביב. בנוסף, הוא בוגר בית הספר הגבוה לאמנות הבמה והקולנוע ובוגר קורס דירקטורים של המכללה האקדמית ספיר. כיום מתגורר בגבעתיים, נשוי ללידיה ואב לשני בנים.
איש תקשורת.
בשנת 1980 כיהן תמיר כמנכ"ל ובעלים בחברת הפקה לסרטים וסדרות. בתפקידו היה מפיק ועורך ראשי של סדרת טלוויזיה היסטורית "מבט – מידע באמצעות טלוויזיה" (13 פרקים), עורך ראשי של סרט עלילתי "ילדי סטלין" בבימוי נדב לויתן. במאי ומפיק של הסרטים דוקומנטריים על תנועת הלח"י: "הבריחה מלטרון" על בריחת יצחק שמיר וחבריו ממחנה המעצר בלטרון, ו- "ולא חזרנו לבסיס" על פעולת הטרור הכושלת בבתי המלאכה של הרכבת בחיפה. עורך ראשי, ובמאי בסדרת הסרטים "אישים דגולים ביהדות" (12 סרטים): בן-גוריון, לוי אשכול, משה דיין, גולדה מאיר, ארתור רופין, קפקא, יצחק גרינבוים, פנחס ספיר, ברל כצנלסון, יגאל אלון, ועוד. במקביל שימש בשנים אלה כמרצה במכללת ספיר לעריכה ובימוי קולנוע, במרכז צעירים דימונה ובגבעת חביבה שם לימד הוראת הפקה ובימוי סרטים.
בין השנים 1992–1996 ניהל את אגף הסברה, פרסום ותקשורת במפלגת העבודה. בתפקידו ניהל את מרכז המידע והיה אחראי על מחקר ותכנון, תקצוב, פלנינג, ועבודה מול משרד פרסום. בנוסף ניהל קמפיינים, הפצה תכנים בתקשורת ממוכנת, דיגיטלית, טלפונית, ובעל-פה (אירועים). ניהול מדיה כתובה ואלקטרונית בכל אמצעי התקשורת ומדיות הפרסומיות. כמו כן נמנה עם צוות ההפקה של ההפגנה הגדולה בה נרצח ראש הממשלה יצחק רבין.
תמיר היה ראש צוות מיוחד בקמפיין הבחירות של מפלגת העבודה בראשותו של יצחק רבין והיה למנהל קמפיין השטח של מפלגת העבודה בבחירות 1996 שבהן התמודד שמעון פרס.
בשנת 1997 שימש כעיתונאי וכתב שטח וספורט אתגרי והיה לבעל טור קבוע בתחום התיירות בידיעות אחרונות וככתב בתחום הביטחוני במגזין בלייזר.
בשנת 2001 כתב את הספר: "טיולי ג'יפים", ספר מסלולי טיול בג'יפים בישראל. שיצא לאור בהוצאת מודן.
משנת 2003 מכהן כמנהל אגף תקשורת, שיווק ויחסי ציבור של המכללה האקדמית ספיר.
קריירה צבאית.
בשירותו הסדיר שירת בסיירת שקד ולקח חלק במלחמת ההתשה ונלחם לאורך תעלת סואץ וחצי האי סיני. במלחמת יום כיפור היה מפקד צוות במיל' בחטיבת הטנקים 421 (חטיבת הצליחה) והשתתף בקרבות הנגד לחילוץ מוצב 'לקקן', קרבות ההגנה על מתחמי חמוטל וציונה. השתתף בקרב הצליחה במרחב סרפאום, פאיד, ק"מ 101.
במלחמת לבנון הראשונה היה סמ"פ במילואים בפלוגת סיור בחטיבת הטנקים 755.
כיום הוא משרת כסגן-אלוף במילואים.
מגדל המים (בית ספר ויצמן)
חג'י בקטש ולי
הקדוש חג' בֶּקטַש וֶלי (טורקית: Hacı Bektaş-ı Veli, פרסית: حاجی بکتاش ولی) היה מייסדה של הטריקה הסופית באקטשי, ואחת מהדמויות המרכזיות בזרם האַלֶווי. נולד ככל הנראה בנישאפור שבח'ורסאן באמצע המאה השלוש עשרה, אך עבר לאנטוליה, שם חי ולימד. ישנה מחלוקת לגבי התאריכים המדויקים של לידתו ומותו. שמו, אשר ככל הנראה נתנו לו מאמיניו, מצביע כנראה על כך שביצע את החאג', וניתן לתרגם את שמו "העולה לרגל הקדשו בקטש". דמותו אפופה מסתורין וישנן מחלוקות לגבי יחסו אל השריעה, מוצאו, והשושלת המשפחתית שלו. המקור המפרט אודות חייו של חג'י בקטש באופן הנרחב ביותר הוא הוילאיאתנאמה.
ביוגרפיה.
לפי המסורת, חג'י בקטש ולי הוא צאצא של עלי. בוילאיאתנאמה נכתב כי חג'י בקטש הוא בנו של סעיד מחמד אבן מוסא, ונינו של מוסא אלכאט'ם, האימאם השביעי על פי המסורת השיעית. אך, גנאלוגים אשר חקרו את שושלתו טענו כי מידע זה אינו מהימן, וזאת משום שאנו יודעים כי הוא חי במאה ה-13, דבר שאינו עולה בקנה אחד עם הטענה כי אלו הם אביו וסבו. בוילאיאתנאמה מצוין כמו כן כי חג'י בקטש נולד בנישאפור שבח'ורסאן (כיום איראן). אמנם אין הוכחה לכך, אך קיימת סבירות גבוהה שחג’י בקטש אכן היגר מאזור זה לאנטוליה לאחר הפלישה המונגולית. ככל הנראה לאחר הגעתו של חג'י בקטש לאנטוליה הוא הפך לחסידו של באבא רסול אללה, והתחיל את פעילותו תחת חסותו. במספר מקומות מופיעה שנת 1270-1271 (669 לפי הלוח ההיג'רי) כשנת מותו של חג'י בקטש, ואילו במקורות אחרים נכתב כי הוא מת בשנת 1291-1292 (691 לפי הלוח ההיג'רי).
חייו של חג'י בקטש סוכמו על ידי מאמיניו ב-4 משפטים, כאשר ערכה הגימטרי של מילה מסוימת בכל משפט מסמל תאריך או מספר כלשהו בחייו של חג'י בקטש.
א. Hazreti Pirin veladeti murüvet - לידתו של הקדוש, נדיבותה של הנשמה
ערכה הגימטרי של המילה murüvet הוא 646, ותאריך זה מייחסים באופן מסורתי ללידתו (לפי הלוח ההיג'רי).
ב. Horasandan Ruma teşrif eder, reft - הוא הגיע מח'וראסאן לרום
ערכה הגימטרי של המילה reft הוא 680, ולשנה זו מייחסים להגעתו לאנטוליה, בגיל 34 (לפי הלוח ההיג'רי).
ג. Müddeti ömrü Muhammad dir cemali - אורך חייו הוא היופי של מחמד.
ערכה הגימטרי של המילה Muhammad הוא 92, ולערך זה מייחסים את שנות חייו.
ד. Bektaşiye tarih asvabi rihlet - תאריך מותו של הבקטשי
ערכן הגימטרי של המילים Bektashi ו rihlet הוא 738, ושנה זו מייחסים למותו (לפי הלוח ההיג'רי) (Birge 1994: 34-35) .
דמותו של חג'י בקטש ולי.
לאורך ההיסטוריה היו מחלוקות לגבי אופיו של חג'י בקטש: האם היה דמות מיסטית כריזמטית בעלת התנהגות אנטינומית, או חכם הלכה סוני המציית לחוקי השריעה באופן אבסולוטי. הבקטשים ידועים בהתנהגותם האנטינומית, ורבים טוענים כי הם הלכו בעקבותיו של חג'י בקטש אשר פעל בצורה דומה. עם זאת קיימת גם פרשנות נוספת אשר תובא בהמשך.