הקאנון הוא מן מרדף של קול אחד אחרי קול אחר. שירי ציד לשני קולות במאה ה-14 בצרפת כונו Chase. בדומה להם, האיטלקים קראו לזה Caccia. בשער ספר שירים וקאנונים של רבנסקרופט מופיע הביטוי 'Qui canere potest canat'- כלומר תפוס את מה שאתה יכול (ועם המונח קאנון). הנפוץ ביותר לכינוייו של הקאנון, הוא 'פוגה' שאף התפתח להיות ז'אנר בפני עצמו והגיע לשיאו אצל י. ס. באך.
הקאנון כמשחק.
במאה ה-15, כתבו המלחינים קאנוים על חמשה אחת בלבד כמלודיה בודדת, כמין חידה שצריך לפתור ולגלות כיצד הקולות הנוספים צריכים להתבצע (בזמן הכניסה, במרווח, ב'היפוך סרטן', ב'היפוך ראי'..). "מרשם שבדרך מעורפלת מצהיר על כוונת המלחין" כהגדרת יוהנס טינקטוריס שהחשיב את הקאנון כמשהו אינטלקטואלי (והוא לא דיבר על איזושהי טקסטורה מוזיקלית ספציפית. כלומר, "קח את ה'מרשם', את המלודיה ותתחיל לשחק איתו ולגלות מה אפשר להוציא ממנו"). קאנוני החידה האלה היוו שעשוע אינטלקטואלי (שלפעמים היו מורכבים מאוד ולקח המון זמן לפצח אותם). ברהמס ויואכים התכתבו במשך שנים (כ'אנשים אינטלקטואלים' כדבריו של ברהמס) בפיצוח "קאנוני חידה".
הקאנון חידה שימש לא רק כמשחק אינטלקטואלי, אלא גם כמקור הנאה רדוד. באנגליה לדוגמה, היו מועדונים שכונו "Glee and Catch Clubs"- שם יכלו גם אנשים בעלי מעמד, "לפרוק עול" ממעמדם ולהתנהג ברדידות. שם שרו קאנונים ושיחקו סוג של תופסת כחלק מקלות הדעת. באיטליה קראו לזה "Caccia" כלומר צייד.
בקאנון יש משהו מורכב ומחמיר, מצד שני יש בו משהו מאוד פשוט וקליל (וכיף). יש בו משהו מורכב, אבל לא מורכב מספיק, כך שאנשים פשוטים יכולים ליהנות ממנו בשירתם ובאותו הזמן להרגיש שהם שרים משהו מורכב יותר משיר פשוט. כמה מהקאנונים שלנו: "צאנה צאנה", "מי ימלל", "אחינו יעקב", "למה זה תישא עיניך".
גם את משחקי הגו והשחמט העתיקים ראו הסינים כמשהוא מומצא על ידי אנשים שאינם בני תמותה ושגלומים במשחקים סודות היקום, אך מצד שני המשחקים הוחשבו כמשחקים שנועדו להעביר את הזמן ולהשתעשע בהם. המוזיקה והשחמט תורגלו במקביל וישנו מספר מכובד של אנשים שהתעסקו בשני התחומים האלה (עיין במאמר "Music And Chess" של אורלנדו א. מנספיילד. מופיע ב- The Musical Quarterly, 1928).
הקאנון בעולם הרוח.
המטרה של מוזיקאי הרנסאנס הייתה להביא דוגמאות מהמוזיקה ששומעים בגן העדן- הרמוניית הספירות, לאזניים של בני האדם (שכעונש של אדם הראשון, הם כבר אינם יכולים לשמוע אותה). הרמוניה זו מלאה בחוקים ומאוד נוקשה, אבל בגלל זה היא גם מושלמת. ניתן לתרגם את המילה היוונית κανὠν גם במובן של "אסתטי", או "מדוד", כמו הפסל "הקאנון" של פוליקליטוס שמסמל משהו אסתטי ופורפורציונלי באופן מושלם.
ישנם הרבה מאוד קאנונים רנסאנסים מקהלתיים (כביטוי למשהו שמימי, רגוע, טרנסצדנטלי, מושלם ומלא בחוקים), וגם קאנוניים לא שיגרתיים, כמו קאנונים ב24 קולות (ז'וסקן), או ב36 קולות (אוקכם), כמשהו סופר-טבעי ומעלינו- שירה של מלאכים מגן העדן.
את האידיאל הרנסאנסי הזה אנחנו שומעים גם בתקופות מאוחרות יותר, כמו בשירי קודש אופ' 30 מאת ברהמס (שגם הוא משתמש בטכניקות הלחנה וירטואוזיות כמו קאנון כפול ובמרווח לא שיגרתי של נונה), או בסימפוניית "קדיש" מאת ברנשטיין שם הוא כותב קאנון בחמישה קולות למקהלת ילדים (כביטוי למלאכים), באופן חמור ביותר- המרווח הוא פרימה, והקאנון מסתיים כאשר כל אחד מהקולות מסיים את תפקידו (ולא במקום אחד כדי שיהיה סיום אחיד, כנהוג).
אנחנו שומעים יצירת אמנות אמיתית כאשר היא דווקא מוגבלת בחוקים ונוצר מתח בין המחויבות אליהם לבין הרצון לפרוץ אותם.
ולודרום
ולודרום היא זירה למרוצי אופני מסלול. עיקר השימוש בו נעשה לקביעת שיא השעה, מרוצי מדיסון, מרוצי קיירין, מרוצי ספרינט ומרוצי מרדף. וולודרום מודרני בנוי ממסלול אליפטי בעל שוליים משופעים ובו שתי פניות מעגליות של 180 מעלות ושתי ישורות. המעבר מן הישורת לפניה מוטה בזווית כלפי אמצע האליפסה. אורך המסלול נע בן 150 ל-500 מטרים. בוולודרום אולימפי, אורכה של הקפה הוא 250 מטרים. באופן מסורתי, כיוון התנועה הוא נגד כיוון השעון והפניות תהיינה תמיד שמאלה.
בתחילת 2017 החלו בהקמת הוולודרום האולימפי הראשון בישראל, ולודרום סילבן אדמס, המוקם במתחם הספורט הדר יוסף בתל אביב סמוך לאצטדיון האתלטיקה. הוולודרום נפתח בשנת 2018.
מבנה וסימונים.
מסלול הוולודרום בנוי לרוב מפרקט אך קיימים מסלולים הבנויים מבטון או משטח קשה אחר. וולודרום אולימפי יהיה בנוי מפרקט איכותי במיוחד. הטיית המסלול בפניות מאפשרת לרוכבים להיוותר בזווית ישרה יחסית לקרקע בעודם שומרים על מהירותם. בעת רכיבה במרוץ, במהירויות העולות לעיתים על 70 קמ"ש, זווית ההטייה של המסלול בנויה כך שתתאים לזווית ההטייה הטבעית של האופניים בפנייה ובכך לבטל את הכוח הצנטריפוגלי שהיה מופעל להטיית הרוכב על אופניו להרחיקם אל עבר שולי המסלול.
הסימונים.
הסימון הפנימי ביותר הוא השטח האסור ברכיבה, והוא יסומן לרוב ברצועה רחבה בצבע כחול או על ידי ספוגים נמוכים. עקיפה בשטח זה תוביל לפסילה בכל המרוצים. בחלק מן המרוצים מותר לרכב בו, אך רכיבה בו תוביל לקנס, לרוב בצורת תוספת זמן לרוכב. 20 סנטימטרים מעל הקו הכחול נמצא הקו השחור המסמן את המסלול המיטבי. 90 סנטימטרים מהרצועה הכחולה מסומן קו אדום המסמן את אזור הספרינט: אסור לעקוף משמאל רוכב הנמצא בין הקו האדום לשחור ועל מנת לעקפו יש לעבור בנתיב ארוך יותר. הקו הכחול במרכז המסלול מסמן את אזור המנוחה לרוכב הנח במרוצי מדיסון. קווי זינוק יסומנו באדום וקו הסיום יסומן בשחור, לעיתים על רקע לבן.
במרכז המסלול נמצא לרוב שטח התארגנות לרוכבים: שטח זה משמש לחימום על גבי "טריינר" או "רולר", שטח מנוחה בין מקצים ובו גם ימצא הפודיום להענקת הפרסים. שטח המנוחה מחובר במנהרה לחדרי הלבשה וליציאה מן האצטדיון, שכן רוכבים רבים משתמשים באופני כביש לחימום.
מדליות באולימפיאדת סידני (2000)
במהלך אולימפיאדת סידני שנערכה בסידני שבאוסטרליה בין ה-15 בספטמבר ועד ה-1 באוקטובר 2000, העניק הוועד האולימפי הבינלאומי מדליות לזוכים מבין 10,651 הספורטאים שהגיעו מ-199 מדינות וישויות מדיניות על מנת להשתתף בתחרויות ב-28 ענפי ספורט.
מתוך 199 המדיניות והישויות המדיניות זכו 80 מדינות בלפחות מדליה אחת. 119 מדינות לא זכו. ארצות הברית זכתה במירב המדליות - 97 במספר וכן במירב מדליות הזהב (40 במספר) והארד (33 במספר). רוסיה במירב מדליות הכסף (28 במספר). המדינה המארחת, אוסטרליה, זכתה ב-58 מדליות מהן 16 מדליות זהב, 25 מדליות כסף ו-17 מדליות ארד.
קולומביה זכתה לראשונה במדליית זהב אולימפית, ווייטנאם זכתה לראשונה במדליה אולימפית (מדליית כסף בטקוונדו).
שינויים בחלוקת המדליות.
לאחר סיום המשחקים, בעקבות בדיקות סמים שנערכו לספורטאים נשללו מספר מדליות מספורטאים שזכו בהם. ממריון ג'ונס, האצנית האמריקאית, נשללו שלוש מדליות זהב ושתי מדליות ארד, לאחר שהיא הודתה שהשתמשה בסטרואידים אנבוליים לפני האולימפיאדה. המדליה בתחרות הריצה ל-100 מטרים לנשים, שנשללה מג'ונס לא הועברה למקום השני בתחרות - האצנית היווניה אקטריני תאנו בשל שזו התחמקה מבדיקת הסמים בעצמה.
ב-2 באוגוסט 2008 החליט הוועד האולימפי הבינלאומי לשלול את מדליית הזהב בריצת השליחים ל-400 מטרים מנבחרת ארצות הברית לאחר שהתגלה שהאצן אנטוניו פטיגרו השתמש בהורמוני גדילה לפני התחרות.
ב-28 באפריל 2010 נשללה מדליית הארד מנבחרת ההתעמלות של סין לאחר שנודע שאחת המעמלות הייתה בת 14 בזמן התחרות, כאשר הגיל המינימלי המותר הוא 16. המדליה שנשללה הוענקה לנבחרת ארצות הברית שסיימה את התחרות במקום הרביעי.
אימו של ויסלר
אמא של ויסלר
Tenacious d
Straight edge
תומס טאליס
דב בורוכוב
סרייה א' (כדורסל)
פורטו טורז
ג'ון מק'לין
מוזיאון לוקסמבורג
מוזיאון לוקסמבורג (בצרפתית: Musée du Luxembourg; "מוזה דה לוקסמבור") הוא מוזיאון הממוקם בעיר פריז בירת צרפת, בסמוך לארמון לוקסמבורג.
בעבר הוצגו במוזיאון יצירות אמנות רבות מהמאה ה-19, אולם עם הקמת מוזיאון ד'אורסה בשנת 1986, הועברו אליו יצירות אלה.
כיום משמש המוזיאון לתערוכות מתחלפות, המוצגות לפי תוכנית של משרד התרבות הצרפתי וסנאט צרפת.
תמלילן
Microsoft Write (בגרסת הווינדוס: Windows Write; בגרסה העברית: "תמלילן") הוא תוכנת מעבד תמלילים פשוטה מבית מיקרוסופט, אשר נכללה בגרסאות 1.0 עד של ווינדוס. מעבד תמלילים זה היה פשוט ביותר, שנעדר אפשרויות עיצוב מורכבות (דוגמת טבלאות, הערות שוליים או טורי טקסט). הסיומת של קובצי Windows write הייתה WRI.
החל מגרסת חלונות 95 הוחלף Windows Write במעבד תמלילים מתקדם יותר, בשם כתבן.
גרסאות למחשבי מקינטוש ואטארי ST יצאו בשנים 1987 ו-1988 בהתאמה.
Windows Write נעדר ממערכות ההפעלה החדשות של מיקרוסופט.
עוד אני הולך (ספר)
קינין
רעים (פירושונים)
אוטו אמנסיפציה
ליגת העל היוונית בכדורסל
איי 1 אתניקי (ביוונית: Πρωτάθλημα Ελλάδας καλαθοσφαίρισης) היא ליגת הכדורסל הבכירה ביוון. הליגה נוסדה בשנת 1927 כליגה חובבנית, ורק ב-1992 הפכה להיות ליגה מקצוענית.
הליגה משחקת תחת חוקי הכדורסל של פיב"א. במהלך העונה הסדירה כל קבוצה משחקת פעמיים נגד כל קבוצה אחרת בשיטה של בית חוץ, הווה אומר שבעונה הסדירה יש 26 משחקים. 8 הקבוצות המסיימות ראשונות עולות לסדרות פלייאוף של סדרת הטוב מ-5 כאשר בסופן מוכתרת האלופה.
קבוצות הליגה.
נכון לעונת 2018/2019:
כל-בו
דיאוקליון
סוזן דייויס
קציר (חקלאות)
מכללת דייווידסון