יחזקאל רביד (רייבר) (12 ביוני 1933 – פברואר 1998) היה לוחם ומפקד בצה"ל וכיהן כסמנכ"ל הטלוויזיה הלימודית. פיקד על גדודים ויחידות צבאיות שונות ובהן חטיבת כרמלי, והשתחרר בדרגת אלוף-משנה.
חייו.
רביד נולד בלודמיר שבחבל ווהלין, אז בפולין וכיום באוקראינה. לאחר 1941 בני משפחת רייבר הצליחו לשרוד את האקציות הראשונות והתחבאו במקומות שונים. ב-16 בדצמבר 1943, בעת רציחתם של כל יהודי הגטו, נרצחו אביו, אמו ואחותו. רביד ואחיו הסתתרו בבור מתחת לרצפה אצל הזוג לישצ'ינסקי, אשר קיבלו על כך את אות חסיד אומות העולם. הם שהו אצל מצילם עד 22 ביוני 1944. לאחר מכן עבר לבית יתומים. רביד עלה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער ב-1946 למשמר העמק.
רביד התגייס לצה"ל ב-1951. במלחמת ששת הימים לחם כמפקד גדוד 128 בחטיבת יפתח בקרבות שנערכו ברצועת עזה. לאחר מכן היה מפקד גדוד 906 (בית הספר למ"כים), והשתתף בפעולות המארבים במלחמת ההתשה בבקעת הירדן. מספטמבר 1973 עד יולי 1974 היה מפקד חטיבת כרמלי, אז חטיבה מרחבית 612, בגיזרת עמק הירדן. במלחמת יום הכיפורים נטלה החטיבה בפיקודו חלק בהגנת העמקים ורמת הגולן.
רביד סיים את שרותו הצבאי הסדיר ב-1976, ומונה לסמנכ"ל בטלוויזיה הלימודית, לימים הטלוויזיה החינוכית הישראלית.
בשנת 1980 בעקבות חתימת הסכם בין "גשר" לטלוויזיה הלימודית העלה תהיות בפני מבקר המדינה, בעקבות דוח המבקר נמנעה אפשרותו למלא את תפקידו, כפי שהתפרסם בדו"ח נציב תלונות הציבור. מקרה זה ודומים לו עמדו בבסיס חקיקת חוק הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין).
השאיר אחריו אישה וארבעה ילדים.
בואינג 787-8
בואינג 787-9
איירבוס A350-800
איירבוס A350-900
מריאנו רחוי
מריאנו רחוי בריי (בספרדית: Mariano Rajoy Brey; נולד ב-27 במרץ 1955) הוא מדינאי ספרדי אשר כיהן כראש ממשלת ספרד בין השנים 2011 עד 2018. רחוי עמד בראש המפלגה העממית (PP) מאז 2004. אחרי שהיה מועמד המפלגה לראשות הממשלה במערכות הבחירות של 2004 ו-2008 ועמד אחריהן בראשות האופוזיציה, הוא הוביל את מפלגתו לניצחון בבחירות הכלליות שהתקיימו ב-2011. ב-1 ביוני 2018 נפלה ממשלת רחוי בהצבעת אי-אמון בשל שחיתות.
ביוגרפיה.
מריאנו רחוי נולד בסנטיאגו דה קומפוסטלה בגליסיה, ולמד משפטים באוניברסיטת סנטיאגו דה קומפוסטלה. בגיל 24 עבר את הבחינות להצטרפות לשירות הציבורי, והפך לרשם מקרקעין.
ב-1981 הצטרף למפלגת "הברית העממית" (AP - "Alianza Popular", מפלגת ימין שנוסדה על ידי שרים בממשלות פרנקו, ושהתגלגלה בהמשך להיות "המפלגה העממית"), ונבחר מטעמה כנציג לפרלמנט האזורי הראשון של הקהילה האוטונומית גליסיה, וב-1982 מונה כשר בממשלת הקהילה. ב-1986 נבחר כראש מועצת המחוז פונטוורדה, וגם כאחד מנציגי המחוז בבית התחתון של הפרלמנט הספרדי. בהמשך השנה התפטר מהפרלמנט על מנת לשמש כסגן ראש הממשלה האזורית של גליסיה.
ב-1989, כש"הברית העממית" התאחדה עם מפלגות נוספות על מנת ליצור את "המפלגה העממית", נבחר רחוי כחבר הוועד הפועל הארצי של המפלגה. ב-1993 נבחר מחדש לפרלמנט הספרדי.
עם ניצחון "המפלגה העממית" בראשותו של חוסה מריה אסנאר בבחירות של 1996, מונה רחוי, שהיה מקורבו של אסנאר, לשר המנהל הציבורי, וב-1999 עבר להיות שר החינוך והתרבות. רחוי ניהל את הקמפיין של מפלגתו בבחירות של 2000 בהן היא זכתה ברוב מוחלט בפרלמנט. בעקבות כך הוא מונה לסגן ראשון של ראש הממשלה. ב-2001 עבר לכהן כשר הפנים וכיהן בתפקיד עד 2002. כשאסנאר עמד לפני סיום כהונתו השנייה כראש ממשלה הוא קיים את הבטחתו לא לרוץ לקדנציה שלישית ותמך במועמדותו של רחוי להיות מחליפו כמועמד המפלגה לראשות הממשלה.
לקראת הבחירות שנערכו ב-14 במרץ 2004 הובילה המפלגה העממית בראשותו של רחוי בסקרים. אולם הפיגועים במדריד שהתרחשו שלושה ימים לפני הבחירות, ב-11 במרץ שינו את התמונה. הממשלה, כולל רחוי עצמו, טענה כי ככל הנראה המחתרת הבסקית אט"א עמדה מאחורי הפיגועים. אולם כשהתברר יותר ויותר שמבצעי הפיגוע היה טרוריסטים מוסלמיים שפעלו בהשראת אל-קאעידה חלה התמרמרות בציבור נגד הממשלה, מה שהוביל לניצחון מפתיע של המפלגה הסוציאליסטית בראשות ספאטרו.
למרות ההפסד בבחירות נבחר רחוי בוועידת המפלגה בהמשך השנה ליו"ר המפלגה. והנהיג אותה גם בבחירות של 2008 בהן שוב הפסיד לספאטרו, ולקראת הבחירות של 2011. כראש אופוזיציה התנגד לרבות מהרפורמות של ספאטרו, בהן הקלה על הפלות מלאכותיות והנהגת נישואים חד מיניים. רחוי תקף את התנהלות הממשלה בהתמודדותה מול המשבר הכלכלי העולמי שהחל ב-2008, ושהוביל למשבר קשה בספרד ב-2010 ו 2011, אולם נמנע מלשרטט תוכנית פעולה אלטרנטיבית ברורה.
ראש ממשלת ספרד.
כהונה ראשונה (2011-2015).
בבחירות הכלליות שנערכו ב-20 בנובמבר 2011 זכתה המפלגה העממית בראשות רחוי לניצחון עם 43% מקולות המצביעים שהביאו את מפלגתו לרוב מוחלט של 186 מתוך 350 המושבים בבית התחתון של הפרלמנט. ב-21 בדצמבר הושבע כראש ממשלה.
ממשלת רחוי הוקמה ב-21 בדצמבר 2011 עם 13 שרים - הממשלה הקטנה ביותר בתולדות ספרד הדמוקרטית.
תוכנית הקיצוצים.
חודשים ספורים אחרי כניסתו לתפקיד הכריזה ממשלתו על תוכנית צנע דרסטית שכללה קיצוץ תקציב הממשלה ב 16.9%, העלאת מיסים של 27.3 מיליארד יורו והקפאת שכר במגזר הציבורי.
אך כבר ביולי, זמן קצר אחרי שהתקציב נכנס לתוקפו הוא נאלץ להחריף את צעדי הצנע בשביל לעמוד ביעדי הגרעון שעליהם הסכים האיחוד האירופי להתפשר.
ספרד קיבלה מקרן החילוץ האירופית תוכנית סיוע שהעמידה לרשותה עד 100 מיליארד אירו לחילוץ המערכת הבנקאית, אך רחוי החליט להימנע מלקבל תוכנית חילוץ כוללת כפי שקיבלה יון.
שערוריית השחיתות.
ב-30 בינואר 2013 התפוצצה פרשת שחיתות חמורה כאשר העיתון "אל פאיס" פרסם מסמכים של הגזבר לשעבר של המפלגה העממית, לואיס ברסנס, על פיהם רחוי ובכירים אחרים במפלגתו קיבלו באופן לא-חוקי כספים מחברות בנייה ואנשי עסקים. הפרשה פגעה במעמדו והביאה לקריאות להתפטרותו, אך הוא הכחיש את הטענות נגדו והמשיך בתפקידו. ב-7 בפברואר 2013 חתמו כמיליון אנשים על עצומה הקוראת לרחוי להתפטר מתפקידו.
כהונה שנייה (2016-2018).
הבחירות שהתקיימו ב-20 בדצמבר 2015 התאפיינו באיבוד אמון הציבור במערכת הפוליטית ובפרט בשתי המפלגות הגדולות. המפלגה העממית של רחוי הגיעה למקום הראשון אך איבדה בחדות מכוחה וזכתה רק בכ-29% מקולות המצביעים שהבטיחו לה 123 נציגים בבית התחתון. גם המפלגה הסוציאליסטית שמרה על המקום השני אבל תוך ירידה חדה בגודלה. מנגד עלו שתי מפלגות חדשות - פודמוס שצמחה משמאל למפלגה הסוציאליסטית, וסיודדאנוס (Ciudadanos - אזרחים) שצמחה במרכז ימין.
אחרי הבחירות לא הצליח רחוי לקבל תמיכה של אף מפלגה חוץ ממפלגתו בהמשך כהונתו, וויתר על הניסיון לקבל מהמלך את המנדט להקמת ממשלה.
גם הסוציאליסטים שניסו להקים קואליציה בתמיכה של סיודדאנוס נכשלו בכך, ובחירות חדשות נקבעו ל-26 ביוני, כשבינתיים רחוי ממשיך לעמוד בראש ממשלת מעבר.
בבחירות החוזרות התוצאות לא השתנו בצורה משמעותית, אם כי מפלגת העם רשמה עליה קטנה בכוחה ל-33% מהקולות שהעניקו לה 137 נציגים בבית התחתון.
הסוציאליסטים דחו את הצעתו של רחוי לממשלת אחדות, וגם סיודדאנוס הודיעה שהיא תצטרף לקואליציה של מפלגת העם רק אם רחוי יפרוש מהנהגתה.
בספטמבר נכשל רחוי לקבל את אמון הבית התחתון בממשלת מיעוט בעזרת תמיכה מבחוץ של סיודדאנוס ושל מפלגה אזורית מהאיים הקנאריים. אבל בסוף אוקטובר, בימים האחרונים לפני שספרד עמדה להיכנס באופן אוטומטי למערכת בחירות שלישית רצופה, החליטה המפלגה הסוציאליסטית להימנע בהצבעת אמון חדשה ובכך לאפשר את הקמת הממשלה, ורחוי זכה לאמון בית הנבחרים ב-29 באוקטובר.
רחוי הנהיג קו תקיף נגד הניסיונות של קטלוניה לקיים משאל עם על פרישה מספרד, וממשלתו אף הגישה תביעה נגד הפרלמנט הקטלוני לבית המשפט החוקתי של ספרד.
ב-1 ביוני 2018 נפלה ממשלת רחוי בהצבעת אי-אמון בשל שחיתות ובכך הוא סיים את תפקידו כראש ממשלת ספרד.
איירבוס A350-1000
NGC 4414
NGC 4414 היא גלקסיה ספירלית נעדרת מוט שנמצאת במרחק של כ-62 מיליון שנות אור מכדור הארץ, בקבוצת הכוכבים שערות ברניקי.
ב-1974 נצפתה בה הסופרנובה SN 1974G, היחידה שתועדה בגלקסיה זו עד כה.
הגלקסיה צולמה על ידי טלסקופ החלל האבל ב-1995 במסגרת המשימה העיקרית של HST שמטרתה לקבוע את המרחק עד לגלקסיות, במסגרת פרויקט מורשת האבל. צוות בינלאומי של אסטרונומים, בראשותו של ד"ר ונדי פרידמן ממצפה הכוכבים של מכון קרנגי בוושינגטון, צפה בגלקסיה זו ב 13 הזדמנויות שונות במהלך חודשיים. הצילום היה חלק מהמאמץ המתמשך של חקירת משתנים קפאידיים של הגלקסיה. זרועותיה החיצוניות של הגלקסיה כחולות בצבען, עדות ליצירה מתמשכת של כוכבים צעירים. על סמך גילוים ומדידות הבהירות הקפדנית של כוכבים משתנים ב- NGC 4414, האסטרונומים של הפרויקטהצליחו לקבוע במדויק המרחק לגלקסיה: המרחק שהתקבל ל- NGC 4414, 19.1 מגה-פרק או כ -60 מיליון שנות אור, יחד עם המרחקים שנקבעו באופן דומה לגלקסיות סמוכות אחרות, התרחב הידע הכללי של האסטרונומים לגבי קצב התפשטות היקום.
איירבוס A340-200
איירבוס A340-300
איירבוס A340-500
איירבוס A340-600
קמנטים
מכללת עתיד
סמל ניו מקסיקו
החותם הגדול של מדינת ניו מקסיקו או סמל ניו מקסיקו (באנגלית: Great Seal of the State of New Mexico) הוא סמל מדינת ניו מקסיקו שבארצות הברית. הסמל אומץ בשנת 1913.
היסטוריה.