ב-1928, לאחר המשלחת הצפונית (מסע צבאי של הקוומינטנג בראשות צ'יאנג קאי שק, שנועד להביס אילי מלחמה ששלטו בצפון סין, ולאחד את המדינה תחת הנהגה אחת.) שימשה הספרייה כספרייה לאומית בצוותא יחד עם ספריית נאנקינג. ב-1931 נפתחה הספרייה בבניין חדש, ברחוב וֵנג'ין, בפארק בייהאי שמצפון מערב לעיר האסורה. הרפובליקה העממית של סין קמה באוקטובר 1949 ובייג'ינג הפכה לבירתה. ב-1951 הכריז משרד התרבות של סין כי שם הספרייה יהיה ספריית פקינג.
באוקטובר 1987 עברה הספרייה למבנה מודרני הנמצא בצפון פארק הבמבוק הסגול שבמועצת האידיאן, הנמצאת כ-7 קילומטרים מצפון מערב לעיר האסורה.
אוספים.
אוספי הספרייה הלאומית של סין הם הגדולים באסיה. היא מחזיקה מעל ל-33.78 מיליון פריטים (נכון ל-2014) המציבים אותה גם כאחת הספריות הגדולות בעולם. היא מחזיקה פרסומים של האומות המאוחדות כמו גם של מדינות זרות ואוסף של חומרים ספרותיים במעל ל-115 שפות. הספרייה כוללת אוסף של עצמות ניחוש כתבים עתיקים ואוספי הדפסות על עץ . בין האוספים יקרי הערך שבספרייה קיימים מסמכים ורשומות עתיקים ונדירים מימי שושלות העבר של הקיסרות הסינית.
האוסף המקורי של "ספריית המטרופוליטן" הורכב ממספר מקורות. ב-1909 מסרה החצר הקיסרית לספרייה את העותק השלם היחיד שנותר של סיקו קוואנשו - ארבעה קובצי ענק של כתבים המכילים את כל אוצרות הידע, הספרות והתרבות הסינית כפי שהיו ידועים עד 1782, השנה בה נחתמה היצירה שנוצרה בארבעה עותקים בלבד. בהוראת משרד החינוך הקיסרי הועברו לספרייה באותה עת גם ספרים עתיקים, ארכיונים ומסמכים של המזכירות הגדולה (הגוף השלטוני הבכיר בזמן שושלת מינג שכלל שישה שרים). כמו כן, הועבר האוסף של אוניברסיטת גוזיג'יאן הקיסרית. אוספים קיסריים אלו הכילו ספרים ותעודות מתקופת שושלת סונג הדרומית (1279-1127). בנוסף, תוכנן של שלוש ספריות פרטיות מאזור נאן-נינג נתרם לספריית המטרופוליטן. לבסוף, החצר הקיסרית עשתה מאמצים גדולים כדי להשיג כתובות עתיקות שנחרטו על גבי אבן או ברונזה.
המבנה הפיזי של הספרייה.
הכניסות הצפונית והדרומית למתחם הספרייה המודרני, שהוקם ב-1987, הן למבנים מאורכים בעלי גגות בסגנון פגודה. הכניסה הראשית ממזרח, מרחוב ז'ונגגואנקון (Zhongguancun), שהוא עורק תחבורה מרכזי באזור, היא בעלת חזות מודרנית. ממערב למתחם נמצא שטח ירוק שהוא חלק מפארק הבמבוק הסגול. מתחם זה כלל את בניין הספרייה המרכזי עד 2008. ב-2008 נחנך באגף הצפוני של מתחם הספרייה בניין הספרייה החדש. הבניין הצפוני הוא בשטח של 77,000 מ"ר, תוכנן על ידי משרד האדריכלים הגרמני KSP Jürgen Engel Architekten . אוסף הספרים המצוי בבניין כולל כ-12 מיליון ספרים ומבקרים בו מדי יום כ-12,000 מבקרים. החלל המרכזי של המבנה הוא מלבני, במידות של 90 * 119 מטרים והוא כולל שלושה מפלסים שנועדו, על פי המתכננים, להראות את התרבות הנבנית שכבה על גבי שכבה כמו באתר ארכאולוגי. במפלס הבסיס נמצאים האוספים העתיקים ביותר ובהם גם אוסף סיקו קוואנשו הנמצא בתוך חדר כספת שקוף. המפלס השני, המסמל את ההווה, מוקדש לאגפי הקריאה והיעץ והמפלס העליון הוא הספרייה הדיגיטלית המסמלת את העתיד. מעל כל החלל הענק של הספרייה נפרש גג המוחזק על ידי שש קורות פלדה, ללא עמודי תמך.
טריניטי קולג'
הספרייה הלאומית של ספרד
הספרייה הלאומית של ספרד (בספרדית: Biblioteca Nacional de España, תעתיק לעברית: ביבליוטיקה נסיונל דה אספניה) היא ספרייה לאומית, אחת מתוך שתי ספריות לאומיות, הספרייה הלאומית השנייה משמשת את חבל "קטלוניה". הספרייה היא גם אחת הספריות הגדולות בעולם ואחת הגדולות ביותר בשפה הספרדית. הספרייה ממוקמת בשדרת רקולטוס בסמוך לפלאסה דה קולון.
הספרייה נוסדה על ידי המלך פיליפ החמישי במדריד, בירת ספרד בשנת 1712 תחת השם: "ארמון הספרייה הציבורית" ושימשה גם כספרייה של ארמון המלך. בשנת 1836 עברה הספרייה לרשות ממשלת ספרד. בשנת 1896 נפתחה מחדש בבניין הנוכחי כיום ובשנת 1931 שופץ אולם הקריאה כדי שיוכל להתאים עבור תלמידים וסטודנטים. במהלך מלחמת האזרחים של ספרד הוחרמו 500,000 ספרים על ידי החונטה הצבאית ששלטה במדינה. במהלך שנות ה-50 שופץ והורחב הבניין כדי שיוכל לקלוט כמויות גדולות של ספרים ובין השנים 1986 ועד שנת 2000 שופץ הבניין והורחב כדי שיוכל לשמש גם עבור מכוני מחקר ותיעוד.
קישוט (מוזיקה)
הספרייה הלאומית לתחבורה של ארצות הברית
הספרייה הלאומית לתחבורה של ארצות הברית (באנגלית: National Transportation Library) היא ספרייה לאומית המוקדשת לתחבורה. הספרייה היא אחת מתוך 4 ספריות לאומיות בארצות הברית המוקדשות לנושאים שונים, בנוסף לספריית הקונגרס המשמשת הספרייה הלאומית הראשית של ארצות הברית.
הספרייה ממוקמת בוושינגטון הבירה - בירת ארצות הברית תחת חסותם של הלשכה לסטטיסטיקה של תחבורה (BTS) שהוא חלק ממנהל המחקר וחדשנות בטכנולוגיה (RITA). הספרייה הוקמה בשנת 1998, ומוזגה עם ספריית משרד התחבורה ב-2008.
הספרייה כוללת למעלה מ-200,000 כותרי דפוס, 500 כתבי עת ועוד 100 מאגרי מידע מקוונים באינטרנט. בין אוספי הספרייה מידע על תחבורה קרקעית וימית, ומגוון רחב של נושאי אוספים מיוחדים על דרכי תחבורה. בספרייה ישנו גם אוסף דיגיטלי רחב בנושא ייעוץ משפטי הקשור לנושאי תחבורה.
אנטי-מנסרה
בגאומטריה, אנטי-מנסרה הוא פאון המורכב משני מצולעים חופפים המצויים במישורים מקבילים, המחוברים בעזרת משולשים בצורה הבאה: כל צלע של המצולע מחוברת לצלע של משולש, ובנוסף המשולשים מחוברים בצלעותיהם. המצולעים מכונים בסיסים, והמשולשים מעטפת המנסרה.
אנטי-מנסרה ישרה היא אנטי-מנסרה שהמשולשים בה הם משולשים שווי שוקיים, או באופן שכל הישרים המחברים קודקודים מתאימים של המצולעים מאונכים להם.
אם המצולעים משוכללים והמשולשים שווי-צלעות, האנטי-מנסרה נקראת אנטי-מנסרה משוכללת. אנטי-מנסרות משוכללות הן פאונים משוכללים למחצה.
הספרייה הלאומית לחינוך של ארצות הברית
הספרייה הלאומית לחינוך של ארצות הברית (באנגלית: National Library of Education) היא ספרייה לאומית המוקדשת לנושאי החינוך ומשמשת גם בתור ספרייה ציבורית ומרכז מידע למשאב עיקרי החינוך.
הספרייה הוקמה בשנת 1994, אך ראשיתו של האוסף שלה הייתה כבר בשנת 1872.
הספרייה מספקת אוספי דפוס ושירותי מידע לציבור, כמו גם לקהילת החינוך וגופים ממשלתיים אחרים על התוכניות הנוכחיות וההיסטוריות בחינוך. בנוסף ישנם בספרייה גם פעילויות ופרסומים של משרד החינוך האמריקאי.
אוסף הספרייה כולל מסמכים ורשומות של ממשלת ארצות הברית בנושאי החינוך וכולל מסמכים בתחומים הקשורים לכך כגון: חוקים, מדיניות ציבורית, עניינים עירוניים, סוציולוגיה, היסטוריה, פילוסופיה, פסיכולוגיה, ומידענות.
הספרייה ממוקמת במשרדי מחלקת החינוך של ארצות הברית בוושינגטון הבירה.
אנטי-מנסרה משוכללת
יוסף זוהר
יוסף זוהר (נולד ב-18 באפריל 1948 בישראל) הוא פסיכיאטר ישראלי, פרופסור לפסיכיאטריה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. נודע במחקריו בתחום הפרעת הדחק הפוסט טראומתית, ההפרעה הטורדנית-כפייתית והדיכאון העמיד.
הוא מנהל מחלקה בבית החולים שיבא בתל השומר וכיהן כיושב ראש "הקולגיום הנוירו-פסיכו-פרמקולוגי האירופי".
שנות לימודיו.
יוסף זוהר סיים בשנת 1973 את לימודיו בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. בהמשך עבר התמחות בפסיכיאטריה באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל, בארצות הברית.
פעילותו.
לאחר מכן עמד בראש היחידה לדיכאון עמיד במרכז לבריאות הנפש בירושלים.
בשנת 1984 הצטרף למעבדתו של דניס מרפי במכון הלאומי לבריאות הנפש של ארצות הברית בבתסדה, מרילנד. וניהל שם את המרפאה להפרעה טורדנית-כפייתית.
בשנת 1986 עמד זוהר בראש הפנל להפרעה טורדנית-כפייתית של כוח המשימה של איגוד הפסיכיאטרים האמריקאי לטיפול בהפרעות פסיכיאטריות. באותה שנה הוא היה חבר בתת-הוועד להפרעה הטורדנית-כפייתית במסגרת עריכת ספר האבחנות הפסיכיאטריות,DSM IV, של איגוד הפסיכיאטרים האמריקאי.
בשנת 1992 הקים יוסף זוהר את המועצה הבינלאומית לחרדה ולהפרעה טורדנית-כפייתית, בימינו המועצה העולמית לחרדה. ב-1993
הוא התמנה ליושב ראש המחלקה להפרעות חרדה ולהפרעה טורדנית-כפייתית של האיגוד הפסיכיאטרי העולמי. במקביל היה במשך 9 שנים יושב ראש המועצה העולמית לחרדה. בשנת 1994 זוהר נבחר לנהל את הכנס השביעי של הקולגיום הנוירו-פסיכו-פרמקולוגי האירופי.
בשנת 1996 נבחר לוועד הפועל של הקולגיום וליושב ראש האיגוד הישראלי לפסיכיאטריה ביולוגית.
ב-1996 הוא היה חבר בפאנל היועצים המומחים במדעי המוח של ארגון הבריאות העולמי. כעבור שנה נבחר לוועד הפועל של הפדרציה העולמית של החברות לפסיכיאטריה ביולוגית.
בשנת 2010 ייסדו בריאן לאונרד, ס.וו. טאנג ויוסף זוהר את המכון לרפואת המוח (Brain Medicine Institute), ארגון חינוכי בינלאומי שנועד לקדם את המחקר והחינוך בתחום רפואת המוח במזרח אסיה.
יוסף זוהר הוא עורך שותף של ה World Journal of Biological Psychiatry, העורך הבינלאומי של ה- CNS Spectrum, חבר במערכת של עיתונים מדעיים נוספים כמו European Psychiatry, International Journal of Psychiatry in Clinical Practice
ו Neuro-psycho-biology.
יוסף זוהר התמנה לפרופסור בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
הוא הקים וניהל את הקונסורציום הישראלי להפרעת דחק פוסט טראומתית ועמד בראש המתקן של צה"ל לטיפול בנכי תגובות קרב. הוא יועץ של משרד הביטחון הישראלי בנושא הפרעת הדחק הפוסט טראומתית.
לאחרונה יוסף זוהר הוא פרופסור אורח באוניברסיטת מאסטריכט.
כתביו.