מאמציה של באקה לשתף את הקהילה בתהליכים האמנותיים שלה הפכו אותה לייחודית בתקופתה. החיבור שיצרה בין בני נוער השאיר חותם בלוס אנג'לס, ויצר שינוי בתרבות הצ'יקנה/מקסיקנית. מעורבות של נוער עני של צבע בתהליכים אמנותית שינתה את האופן שבו הם נתפשו על ידי התרבות הלבנה הגזענית, קפיטליסטית, ופטריארכלית לגבי מקומם בחברה. בנוסף, התוכנית העירונית לציורי קיר של באקה חיזקה קהילות ונתנה לאנשים תחושת מטרה.
פמיניזם ואמנות
האמנות של באקה היא פמיניסטית במובנים רבים. באקה הפעילה את הקהילה בצורה פמיניסטית והצטלבותית. בתור צ'יקנה, היא רצתה להעצים נשים של צבע ולקרב קהילות. היא עשתה זאת על ידי הארת היופי והכוח המעשירים את תרבות הצ'יקנה דרך האמנות הציבורית. גם התהליכים מאחורי יצירת ציורי הקיר היו מעצימים—הנחת היסוד של באקה בתהליך האמנותי היה לערב בני נוער מוחלשים חברתית על מנת לעורר תחושה של קהילה ולאפשר צמיחה.
החומה הגדולה של לוס אנג'לס.
הפרויקט הראשון של המרכז לאמנות ציבורית הייתה "החומה הגדולה של לוס אנג'לס". שירותיה של באקה נשכרו על ידי חיל ההנדסה של ארצות הברית כדי לשפר את האזור סביב ערוץ בקרת שיטפונות בעמק סן פרננדו. הרעיון של באקה היה לצייר על הקיר התומך של הערוץ את ההיסטוריה של העיר לוס אנג'לס, אבל לא את הגרסה של ספרי ההיסטוריה. האירועים שלא זכו להתייחסות היו אלה שעניינו אותה. "זה היה מקום מצוין להביא נוער ממגוון מוצאים אתניים מכל רחבי העיר כדי לעבוד על תצוגה חלופית של ההיסטוריה של ארצות הברית אשר כוללת את האנשים של צבע שהיו שם ואשר נותרו מחוץ לספרי ההיסטוריה האמריקאית". באקה גם אמרה שהדימוי המנצח של ציור הקיר הוא "הקעקוע על הצלקת במקום שם זרם פעם הנהר."
קריירה אקדמית.
באקה החלה ללמד באוניברסיטת קליפורניה באירוויין ב-1980, ועזב ב-1994. כעבור שנה, היא הקימה את סדנת הכשרת ציירי הקיר כדי ללמד אנשים טכניקות שהיא צברה במהלך השנים. היא גם שימשה כפרופסור באוניברסיטת מדינת קליפורניה במפרץ מונטריי, מ-1994 עד 1996, שם הייתה מייסדת שותפה של החוג לאמנות הוויזואלית והציבורית. מאז היא חברת סגל ב-UCLA, בחוג ללימודי צ'יקנו במרכז למחקר בינתחומי על שם סזאר צ'אבס, שהיא בין מייסדיו, וסגנית יו"ר בו. בשנת 2002 היא מונתה גם לחוג אמנות ותרבות העולם, ובשנת 2014 היא מונתה כפרופסור מלאה של המחלקה.
בשנת 1998, היא שימשה כאמנית הבית בנושא תפקיד האמנויות בשיח האזרחי באוניברסיטת הרווארד.
"קיר העולם" ופרויקטים נוספים.
ב-1987 היא החלה לצייר את "קיר העולם: חזון של העתיד ללא פחד", ציור שמראה את העולם ללא אלימות. באקה מאמינה שהצעד הראשון לשלום עולמי הוא לדמיין את זה, והיא רצתה שאמנים מכל רחבי העולם יתרמו לציור. היא תכננה שהוא יצויר על לוחות כדי יוכל להישלח למקומות שונים. לאחר שנים של תכנון ותרומות שנעשו על ידי אמנים ממדינות אחרות, הציור הוצג בבכורתו בפינלנד ב-1990. הרעיון היה שכל מדינה מה מוצגת העבודה תוסיף פאנל. בין המדינות המארחות היו רוסיה, ישראל/פלסטין, מקסיקו, וקנדה.
ב-1988 ראש העיר של לוס אנג'לס טום בראדלי הזמין אותה להקים תוכנית "גאווה שכונתית", פרויקט ציורי קיר ברחבי העיר. הפרויקט העסיק יותר מ-1,800 בני נוער בסיכון, והיה אחראי ליצירת מעל 105 ציורי קיר.
ב-1996 היא יצרה את "La Memoria de Nuestra Tierra" ("לארץ שלנו יש זיכרון") עבור נמל התעופה הבינלאומי דנוור. עבור באקה, הפרויקט הזה היה אישי, משום שסבא וסבתא שלה ברחו ממקסיקו במהלך המהפכה המקסיקנית, ובאו ללה חונטה, קולורדו. הכוונה בציור הייתה "לא רק לספר את הסיפורים הנשכחים של אנשים, אשר כמו ציפורים או מים, נעו הלוך ושוב על פני כל הארץ באופן חופשי, לפני שהיה קו שהבדיל מאיזה צד אתה, אלא גם לדבר על מצבנו המשותף כתושבים זמניים בכדור הארץ...ביצוע העבודה הזו הייתה חפירה בזיכרון של ההיסטוריות שלהם." הציור הושלם בשנת 2000.
באקה ערכה מחקר באמצעות ראיונות של תושבים והובילה סדנה עם סטודנטים מאוניברסיטת דרום קולורדו. היא מצאה צילום במוסך בפואבלו מאת הצלם חואן אספינוזה, מייסד העיתון El Diario de la Gente בבולדר, קולורדו, של פגישה חשובה בין קורקי גונזלס מארגון המסע לצדק של קולורדו וסזאר צ'אבס מאיגוד פועלי החוות, בעת עריכת ההסכם ביניהם להביא את שביתת הענבים בדליינו לקולורדו.
אחר כך, היא יצרה את ציור הקיר "Cesar Chavez Monument Arch of Dignity, Equality, and Justice". הציור, הממוקם באוניברסיטת סן חוזה סטייט, הוא דיוקן של סזאר צ'אבס, מהטמה גנדי, ודולורס הוארטה.
בחודש מרץ 2010, באקה השתתפה בפרויקט ציורי קיר בריצ'מונד, שבצפון קליפורניה. מדובר בציור בן חמישה לוחות, כל אחד בנושא אחר. המטרה של הפרויקט היא לחבר בין התושבים ולשתף את מגוון הרקעים השונים שלהם. היא גם הייתה חלק מקבוצה שפעלה בהצלחה לשימור ציור הקיר שלה, "Danza Indigenas", בבולדווין פארק, אחרי שהיו הפגנות אלימות וונדליזם כלפי יצירת האמנות. באקה גם מילאה תפקיד מרכזי בתוכנית שימור ציורי הקיר, אשר פועלת לשימור ושחזור של ציורי הקיר (גם דיגיטליים). פרויקט נוסף ומתמשך של באקה הוא "new codex-Oaxaca- immigration and cultural memory" פרויקט לשיתוף יצירות אמנות וסיפורים של מהגרים ממקסיקו (ספציפית מוואחאקה); למה הם היגרו, מה הם השאירו מאחור, מה קרה כדי לגרום להם לעזוב, וכדומה.
באקה הייתה זוכת מלגת גוגנהיים, ופריטים ועבודות שלה נרכשו על ידי מוסדות מובילים, כגון מוזיאון הסמיתסוניאן בוושינגטון די. סי.
מסוספונדילוס
מסוספונדילוס (שם מדעי: Massospondylus; משמעות השם: "חוליות ארוכות יותר") הוא סוג של דינוזאור הקרוב לזאורופודים הענקיים שחי בתחילת היורה לפני 183–200 מיליון שנה בדרום אפריקה וגם בלסוטו וזימבבואה. הוא קיבל את שמו ב-1854 מריצ'רד אוון, האיש שגם נתן שם לראשונה לדינוזאורים והוא מראשוני הדינוזאורים שקיבלו שם. מאובנים מארגנטינה, הודו ואריזונה ששוערו כשייכים לסוג התפצלו לסוגים נפרדים.
יצור זה חי בתור היורה והיה מאבותיהם של הזאורופודים הגדולים, אך הוא היה קטן מהם ודמה במראו לפלטאוזאורוס. הוא הגיע לאורך 4–6 מטר ולמשקל של טון אחד. היה לו ראש קטן וצוואר ארוך ועל בהונותיו היו דרבנות חדים ששימשו להגנה. לא ברור כיצד הוא נע אך ייתכן שיכל להזדקף על שניים כדי להגיע לצמרות העצים.
דינוזאור זה היה בעל מבנה שיניים פשוט יותר משל הזאורופודים וייתכן שלא היה צמחוני אלא גיוון באכילת חיות קטנות או נבלות והיה אוכל-כול. בקיבתו נמצאו גסטרוליתים שסייעו לו לטחון את האוכל בקיבתו. אויבו העיקרי בטבע היה הדרקוונטור ("Dracovenator").
דרקוונטור
דרקוונטור (שם מדעי: "Dracovenator") הוא סוג של דינוזאור תרופוד ממשפחת הדילופוזאוריים שחי בתור היורה לפני 201-199 מיליון שנה. הדינוזאור התגלה בשנת 2005 בדרום אפריקה. משמעות השם הוא "צייד הדרקונים", עקב גילויו ליד הרי דראקנסברג.
דינוזאור זה הגיע לאורך 5.5-6.5 מטר ולפי כמה דעות גם ל-7 מטר ולמשקל 400 ק"ג, כך שהוא היה טורף-על ברחבי דרום אפריקה הקדומה. מהממצאים התגלו בעיקר עצמות לסת ושיניים ומהם נראה שהוא היה בעל "קסדה" גדולה מעל הלסתות בדומה לקרובו הדילופוזאורוס ואולי גם קצה עליון שנטה מטה. כנראה שהיה צייד דו-רגלי בעל רגליים חזקות אך זנב קטן.
בתקופתו היו הרבה יערות מחטניים בדרום אפריקה וחיו בהם מיני זוחלים כמו תנינים, מחודקי ראש ודינוזאורים כמו הלסוטוזאורוס והמסוספונדילוס שכנראה שימשו לדרקוונטור מזון.
פאל דרדוי
גראנד פרי תל אביב
דילופוזאוריים
דילופוזאוריים (שם מדעי: Dilophosauridae) היא משפחה של דינוזאורים מקבוצת התרופודה שחיו בתור היורה. הם בלטו בעיקר בגלל ה"קסדה" שהייתה לכמה מינים על ראשם שכנראה שימשו לחיזור או להרתעת יריבים. משפחה זו הייתה מהקדומות שבתרופודים לצידם של הצלופיזיים ושני המשפחות קרובות יחסית.
בני משפחה זו היו בינוניים בגודלם והגיעו לאורך 4-7 מטר ולמשקל 300-500 ק"ג. הם חיו באמריקה הצפונית, אסיה, אפריקה והקריאולופוזאורוס חי אפילו באנטארקטיקה. מבנה שיניהם מרמז שהיו טורפים שאולי אפילו הכילו ניבים ארסיים. ואולם הם לא יכלו לירות את הארס מרחוק כפי שהם מתוארים בתרבות (בעיקר בסרט פארק היורה).
דוריגנתוס
דוריגנתוס (שם מדעי: "Dorygnathus"; משמעות השם: "לסתות חנית") הוא סוג של פטרוזאור ממשפחת הרמפורינקוסיים שחי בתקופה יורה תחתון לפני 180 מיליון שנה. הוא עופף מעל הימים הרדודים שמעל אירופה הקדומה.
יצור זה היה בעל מוטת כנפיים של 1.5 מטר והכיל שרירי תעופה חזקים. הוא היה פרימיטיבי יחסית לפטרוזאורים והיה בעל שיניים גדולות שבלטו החוצה וזנב ארוך דמוי-חנית. מבנה שיניו מרמז על תזונתו מדגים שחיו בימים. ייתכן שהוא עף מעליהם וחטף דגים שעלו לפני המים, בדרך דומה לגיזרן מודרני.
הוא התגלה בגרמניה ב-1860 וקיבל שם בידי החוקר הגרמני ז'ואן אנדראס ווגנר. לצידו חיו פטרוזאורים קטנים נוספים כמו הרמפורינקוס והקמפילוגנתואידס (Campylognathoides) מאותה משפחה.
ספר יראים
ספר יראים הוא ספרו של רבי אליעזר בן שמואל ממיץ הידוע בכינויו הרא"ם. הספר עוסק בתרי"ג המצוות, אך כולל גם דברי הנהגה ומוסר. רבי אליעזר חיבר ספרים נוספים, אך ספר היראים הוא היחיד שנתפרסם ונודע.
רבים מהפסקים וההלכות המופיעים בספר נזכרים בספרי ראשונים שונים, כגון בספר העיטור, שיבולי הלקט, שו"ת מהר"ם מרוטנבורג, ספר התרומה, אור זרוע, ברא"ש ובמרדכי. כמו כן רבי מנחם רקנאטי בספרו מביא רבות מפסקיו.
זמן חיבורו.