צ'דהא לקחה אחריות מרכזית על ליהוק הסרט, והיא בחרה את פרמינדר נאגרה ואת קירה נייטלי לתפקידים הראשיים, בעוד משא ומתן עדיין התקיים מול ג'ונתן ריס מאיירס וארצ'י פנג'אבי.
הצילומים החלו ב-18 ביוני 2001, במגוון לוקיישנים סביב לונדון, ובאולפני שפרטון. הם ארכו 9 שבועות. צילומי משחק חצי הגמר נערכו בהמבורג שבגרמניה.
חברת ההפצה Redbus קנתה את הזכויות להפצת הסרט, ו-Fox Searchlight Pictures קנו את זכויות ההפצה בארצות הברית בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-2002.
צאת הסרט.
הסרט יצא בבתי הקולנוע בממלכה המאוחדת ב-12 באפריל 2002. הבכורה האמריקאית התקיימה בפסטיבל סאנדנס בינואר 2003, ולאחר מכן הסרט זכה להפצה מוגבלת במרץ 2003. ב-1 באוגוסט 2003 זכה הסרט להפצה רחבה בכל ארצות הברית. בממלכה המאוחדת הסרט עמד בראש המכניסים בקופות למשך שלושה שבועות, עד שעבר אותו הסרט "About a Boy".
ביקורת.
"שחקי אותה כמו בקהאם" הפתיע את המבקרים, וזכה לשבחים בעיקר. באתר Rotten Tomatoes יש לסרט ציון של 85% במבוסס על 151 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.2/10. על פי הקונצנזוס הביקורתי, "מעורר השראה, מלא בחמלה, ועם תת-זרם מתוחכם של ביקורת חברתית, 'שחקי אותה כמו בקהאם' הוא סרט חיובי, מלא-חיים ומקסים".
קנת טוראן מ"לוס אנג'לס טיימס" ציין שהסרט "מלא בהומור קליל, חוש מושלם למילייה שהוא תוצאה של הכרות מעמיקה עם תרבות שמאפשרת לצחוק עליה תוך הבנה של היושרה הבסיסית שלה".
"The Times of India" הדגיש את ההקשר החברתי, בציינו "הסרט הוא באמת על עקיפת הכללים, פרדיגמות חברתיות וחיים - עד שלבסוף הוא מסובב את הכדור, כמו בקהאם, דרך השער של השאפתנות... החוצץ הזוחל מראה שבריטניה משתנה, אך עדיין לא ממש השתנתה... והאפליה צצה כדי להרוס, פה ושם, בבריטניה הרב-תרבותית."
"Planet Bollywood" נתן לסרט ציון של 9 מתוך 10: "התסריט לא רק חוקר את התפתחותה של ג'ס כבת אדם, אלא גם את הערכים והתרבות המשתנים של צעירים ממוצא הודי: הדחף של ג'ס לשבור את הנורמה של עקרת הבית ההודית, היחסים המיניים של אחותה, וההודי הגיי."
ג'יימי ראסל מה-BBC נתן לסרט 4 מתוך 5 כוכבים, וטען ש"מר בקהאם צריך להיות גאה ששמו מקושר לסרט כל כך אדיר". הסרט שבר את השיא למכירת כרטיסים בקופה בהודו במהלך סוף שבוע יחיד, לסרט זר.
עיבוד לבמה.
גרסת במה עלתה בתיאטרון הפיניקס בלונדון, ביוני 2015.
ניצחת איתי הכל
ניצחת איתי הכל הוא האלבום הרביעי של הזמר עמיר בניון שיצא לאור בשנת 2004. שיר הנושא, "ניצחת איתי הכל" זכה להצלחה גדולה במצעדי הפזמונים, הגיע למקום שני במצעד העשור של ערוץ 24 ואף זיכה את בניון בפרס אקו"ם. בנוסף, יצאו מהאלבום גם הסינגלים "שלום אישה" ו"ימים בהירים". לשיר "ניצחת איתי הכל" יצא קליפ בבימויו של ליאור מולכו.
סטיבן כהן
סטיבן כהן (נולד ב-27 בפברואר 1986) הוא כדורגלן עבר צרפתי-ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
ביוגרפיה.
כהן החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הקבוצה הצרפתית מונפלייה. בשנת 2003 עלה לקבוצת הבוגרים ושיחק שם במשך שלוש שנים. בשנת 2006 עבר לקבוצה ראסינג דה פרול מהליגה השנייה בספרד ושם שיחק שנתיים וכבש 12 שערים. בסוף בשנת 2008 עבר לקבוצת סלמנקה מהליגה הספרדית השנייה, ובמדיה שיחק עונה אחת וכבש 6 שערים.
באוגוסט 2009 הגיע כהן לישראל, וחתם בעולה החדשה לליגת העל, הפועל רעננה. ב-12 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול מכבי נתניה. כהן כבש 7 שערי ליגה בענה זו, אך לא הצליח לסייע לקבוצתו להישאר בליגת העל. לאחר שבסיום העונה ירדה הפועל רעננה לליגה הלאומית, חתם כהן בבית"ר ירושלים שם שיחק עד לתום עונת 2011/2012.
לקראת עונת חתם כהן בקבוצת ואסלנד-בוורן הבלגית, אך שוחרר ממנה כעבור חודש, מבלי שהופיע במדיה במשחק רשמי. ב-11 בדצמבר חזר לבית"ר ירושלים וחתם במדיה עד תום העונה.
לקראת עונת 2013/2014 חתם כהן בקבוצת הפועל עכו, ובמדיה ערך בעונה זו 27 הופעות וכבש שלושה שערים. בעונת 2014/2015 שיחק בהפועל חיפה, ולקראת סופה ביקש לעזוב את המועדון עקב פציעה, ולמעשה פרש ממשחק פעיל.
אוסצילציות רבי
בנק ברקליס
ליגה BBVA
ססוסטריס הראשון
המלדיביים במשחקים האולימפיים
האיים המלדיביים משתתפת במשחקים האולימפיים ברציפות מאז אולימפיאדת סיאול (1988), ומעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף. השתתפותם של הספורטאים המלדיבים במשחקים הייתה סמלית בעיקרה, ואיש מהם לא זכה במדליה אולימפית.
פרעה אמנמהט השלישי
קו חוף
קו חוף הוא קו המפריד בין ים ליבשה.
בעוד המונח חוף מתייחס לסביבה הגאוגרפית הייחודית המאפיינת את אזור קו החוף, המונח קו חוף מתייחס בעיקר לקו ההפרדה עצמו.
קו החוף נע באופן תמידי בשל גאות ושפל ושינויים סביבתיים ולכן הוא מוגדר לאורך זמן רק בקירוב.
המונח קו חוף יכול להתייחס גם באופן רחב יותר לכל גבול של גוף מים, כגון ימות ואגמים. הגבול של נהר קרוי גדה.
צורות של קו חוף.
קו חוף יכול ללבוש צורות שונות המתאפיינות בתכונות גאוגרפיות שונות.
אורכו של קו חוף.
לקו חוף יש אופי פרקטלי - לא משנה מאיזה מרחק מסתכלים עליו הוא תמיד נראה מפותל פחות או יותר באותה מידה.
כתוצאה מכך אורכו של קו חוף תלוי באורך ה"סרגל" איתו בוחרים למדוד את אורכו.
ככל שהסרגל קצר יותר, ניתן למדוד איתו יותר פיתולים, ובהתאם האורך הנמדד ארוך יותר.
בנוסף מידת התארכותו של קו החוף כאשר הסרגל מתקצר שונה מחוף לחוף ולכן בעייתי להשוות את אורכיהם של קווי חוף שונים, כי בכל סרגל יתקבל יחס שונה בין האורכים.
לכן כאשר מודדים את אורכו של קו חוף יש לציין את אורך הסרגל בו משתמשים (לרוב משתמשים ב"סרגל" באורך מסדר גודל של קילומטר).
בויאבז
בויאבז (בצרפתית: Bouillabaisse; הגייה מדויקת: בּוּיָאבֶּס) הוא מרק מסורתי מהמטבח הפרובאנסאלי (מטבח אזור פרובאנס) - תת-מטבח של המטבח הצרפתי. מקורו של המאכל בעיר מרסיי שלחוף הים התיכון. שמו של המאכל במקורו במילה האוקסיטנית "bolhabaissa", המורכבת מהפועל "bolhir", שמשמעו "להרתיח" ו-"abaissar" שמשמעו "לבשל בחום נמוך".
מרק זה מכיל דגים, פירות ים וירקות ומתובל בתבלינים כגון שום, קליפת תפוז, בזיליקום, עלה דפנה, שומר וזעפרן.
סוגי הדגים אשר נהוג להשתמש בהם בתבשיל זה הם: דג עקרב, גונאר אדום (Chelidonichthys spinosus), שד הים, בורי, בקלה ים תיכוני, צלופח (Conger conger), קיפודי ים, צדפות שחורות, סרטן קטיפתי (Necora puber), דניס, טורבוט, רסקס, סרטן עכביש, תמנון, וחסילונים.
המרק כולל ירקות כגון: כרישה, בצל הגינה, עגבניות, סלרי ותפוחי אדמה.
נהוג להגיש לצד המרק רוי (rouille) - מיונז העשוי משמן זית, שום, זעפרן ופלפל חריף.
מסורות מקומיות מייחסות את המרק למתיישבים הפיניקים אשר יישבו את מרסיי בשנת 600 לפנה"ס לערך. המתכון המקובל כיום מבוסס על הנוהג של דייגי האזור להשתמש בפירות ים ודגים זולים אשר נדוגו באותו יום לנזיד, כאשר הדייגים העדיפו להשתמש בהם לצריכתם העצמית ואת הדגים היקרים יותר למכור. העגבניות נוספו למרק במאה ה-17. במאה ה-19 החלו להגיש את המרק במסעדות העיר ובמלונות לנופשים שהגיעו אל הריביירה הצרפתית, והחלו להשתמש בציר דגים במקום במים בהכנת המרק, וכן נוסף הזעפרן. פופולריות המרק בקרב הנופשים הביאה להתפשטותו ברחבי צרפת וברחבי העולם.
תקרית שאנגחאי
תקרית שאנגחאי הייתה עימות קצר בין כוחות האימפריה היפנית וכוחות הרפובליקה הסינית לפני פרוץ מלחמת סין–יפן השנייה ב-1932. מקום התקרית היה בההתיישבות הבינלאומית בשאנגחאי, אשר הייתה תחת שליטה בינלאומית.
לאחר הפלישה היפנית למנצ'וריה פרצו הפגנות אנטי יפאניות ברובע הבינלאומי של שאנגחאי. התקרית פרצה לאחר התגרות מצד קצינים יפנים, שפעלו בניגוד להוראות מהסמכויות הבכירות.
רקע.
לאחר תקרית מוקדן סיפחה יפן את מנצ'וריה והחלה בהקמת ממשלת בובות בשם מנצ'וקוו. אולם, הצבא היפני הקיסרי שאף להרחיב את שטח ההשפעה היפני, במיוחד לשאנגחאי, שם החזיקו יפן ומעצמות אחרות בזיכיונות.
על מנת לספק עילה למלחמה להמשך הפעילות הצבאית בסין, ארגן הצבא היפני הפגנות אנטי-יפניות. ב-18 בינואר 1932 הוכו בשאנגחאי חמישה נזירים בודהיסטים יפניים על ידי אזרחים סינים. שניים מהנזירים נפצעו קשה ואחד מת. במהלך המהומות נהרג גם שוטר אחד ומספר שוטרים אחרים נפצעו. אירועים אלה הביאו לעלייה ברגשות האנטי-יפניים והאנטי-אימפריאליסטיים בעיר, בעוד תושבי שאנגחאי הפגינו ברחובות וקראו לחרם על מוצרים יפנים.
הקרב.
עד ה-27 בינואר ריכז הצבא היפני כשלושים ספינות, ארבעים מטוסים וכ-7,000 חיילים לאורך חופי שאנגחאי. היפנים הציבו אולטימטום למועצה העירונית של שאנגחאי בו תבעו את גינוי האלימות, תשלום פיצויים על הנזקים שנגרמו בתקרית הנזירים וכן דרשו שהממשלה הסינית תנקוט בצעדים כנגד הפגנות אנטי-יפניות נוספות שנערכו בעיר. הסיבה הרשמית שנתנו היפנים לריכוז הכוחות הייתה הגנה על תושביה היפנים של העיר ועל עסקיהם.
בצהרי ה-28 בינואר הסכימה המועצה העירונית לדרישות היפנים, אולם היפנים כבר החלו בכיבוש האזור הסיני של העיר.
באותה עת נאספה הארמייה ה-19 הסינית בפאתי העיר, וגרמה לחרדות בקרב הממשל האזרחי של שאנגחאי ובקרב הנציגות המערבית בעיר, זאת מכיוון שהארמייה ה-19 הייתה צבאו של מצביא והיוותה סכנה לעיר עצמה כשם שסיכנה את היפנים. בסופו של דבר נתנו רשויות שאנגחאי שוחד לראשי הארמייה בתקווה שיעזבו את העיר מבלי לעורר תגובה מצד היפנים.