נחלקו הראשונים מהו גדר קטפרס. בתוספות רי"ד על מסכת גיטין מובאת מחלוקת ראשונים, האם קטפרס הוא רק כאשר המים נעים וזורמים על מקום שיפוע, או גם כאשר הם נאספו יחד במקום מקוער שבנוי בצורת שיפוע. דעת התוספות רי"ד היא שכאשר המים מכונסים יחד אין את בעיית הקטפרס (וכך היא גם דעת הריב"ש כמובא לעיל. הוא מביא גם דעתם של חכמי צרפת, שגם במקרה כזה נחשבים המים לזוחלים.
שיטת רבי חיים מצאנז.
שיטת רבי חיים מצאנז היא המחמירה ביותר ב"קטפרס", והוא מסביר שיסוד הכלל שקטפרס אינו חיבור הוא שאין המים מתחברים אלא כאשר הם נאספו ונקוו בשטח ישר ולא משופע. לפי הסברו, "אשבורן" הוא תיאור מים שנאספו במקווה, הוא תיאור למים שנאספו יחד על אותה קרקע ונחים יחד על אותה קרקע משותפת, במקרה כזה, נחשבים המים כמחוברים יחד וכגוף אחד. לעומת זאת, כאשר המים נמצאים על מקום משופע, אין הם נחים על המקום המשופע, אלא הם נמצאים שם באופן ארעי על ידי דבר צדדי המכריח אותם (המים שמתחתיהם), שלולי הדבר המכריח ומסייע להם להישאר במקום המשופע היו יורדים ונוזלים למקום אחר - למטה מהשיפוע. במצב כזה, נמצא שהמים אינם נחים כלל על הקרקע והרי הם כנמצאים באוויר, ולכן אין חיבור ביניהם.
לדבריו, כן היא דעת רוב הראשונים, הר"ש, הריב"ש והרמב"ם. כך למשל הוא מפרש את דברי הרמב"ם: . כלומר, על המים להיות יחד בשטח משותף.
כתוצאה משיטה זו, לפי פסקי הדברי חיים, מים שאינם מכונסים יחד במקווה, פסולים. כך למשל פסק הדברי חיים כי שני בורות המחוברים זה לזה על ידי צינור פסולים. על הדברי חיים חלק בעל הנפש חיה.
נחלקו האחרונים בהסבר דבריו, ובהתאם נחלקו האם גם מקווה שבנוי בשיטת בור על גבי בור, פסול לפי שיטת הדברי חיים. יש שסברו שגם באופן כזה המקווה פסול, מכיוון שיסוד קטפרס הוא שהמים אינם מונחים יחד בקרקע שווה וגם כאן המים מונחים בשני בורות שאינם בקרקע שווה, ויש שסברו שבאופן כזה גם הדברי חיים מודה שהמקווה כשר, כי הפסול הוא דווקא כאשר המים שבשני הבורות אינם מחוברים זה לזה באופן טבעי, מכיוון שהמים שבצינור אינם מחוברים לבור התחתון ב"אשבורן" (ההפך מקטפרס) אלא ב"קטפרס", שהרי הם אינם מונחים באופן טבעי על הקרקע של המקווה התחתונה, ורק הצינור הוא זה שמגבילם שיעמדו שם, אך כאן המים המחוברים בין שני הבורות מחוברים זה לזה באופן טבעי לכל הדעות, ואין צורך בצינור שיחבר ביניהם, שהרי הם סמוכים זה לזה באופן מוחלט, ולכן למרות ששאר המים אינם מחוברים יחד, די בחיבור זה.
מנהג חב"ד כיום הוא לעשות בור על גבי בור, אם משום שלא סוברים כשיטת רבי חיים מצאנז, אם מפני שסוברים שדבריו אינם נסובים על מקווה כזה. הרב עובדיה יוסף פוסק כי מותר ואף מהודר לטבול במקווה כזה ללא חשש, ואף כתב שרבי שלמה קלוגר, האבני נזר, ובדורינו הרב יצחק יעקב ווייס והרב שמואל וואזנר ועוד פוסקים סוברים כך.
עם זאת, יש שסוברים שגם רבי שלום דובער שניאורסון, מייסד תקנת בור על גבי בור, חשש לשיטת רבי חיים מצאנז. לדבריהם, זה ההסבר גם לכך שהוא ציווה שחור ההשקה המחבר בין הבור העליון לבור התחתון יהיה בגודל טפח על טפח, שזהו שיעור "מוציא רימון" לפי שיטת בעל התניא. רבים נתחבטו להבין את השיעור של "מוציא רימון", שאמור להיות תקף לכאורה רק כדי לבטל כלי שלא יקבל טומאה ולא לערב בין שני מקוואות, שעל כך ישנה הלכה למשה מסיני ידועה שהשיעור הוא כשפופרת הנוד. אך לפי דבריהם, הרש"ב סבר כי ייתכן שיש כאן חשש של "קטפרס" כאשר קרקעית שני המקוואות אינה שווה, וייתכן ששיעור "שפופורת הנוד" אינו מועיל לבטל את מחיצת המקווה המפרידה בין שני המקוואות אלא היא רק מערבת את המים של שני מקוואות שמונחים בזווית שווה. ומסיבה זו ציווה לעשות שיעור של מוציא רימון, שיש הסוברים שהוא מועיל כדי לבטל את מחיצות המקווה.
ארתור ברנארדס
אקלים קוטבי
האקלים הקוטבי (המכונה גם אקלים ארקטי) הוא האקלים השורר באזורי הקטבים. אקלים כזה שורר באזור הארקטי, מצפון לחוג הקוטב הצפוני ובאנטארקטיקה, והוא מאופיין בטמפרטורות נמוכות מאוד. אקלים זה נוצר כתוצאה מכמות קרינה נמוכה מהשמש.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת באזור נמוכה מ־C° 10, ובחורף לעיתים יורדת ל־C° 20- בממוצע. אקלים זה קר ביותר, בגלל שהוא האזור הרחוק ביותר מהשמש בשטחו של כדור הארץ.
המשקעים באזורי האקלים הקוטבי מועטים והם יורדים בצורת שלגים. באקלים הקוטבי הקיץ קצר מאוד וקר. לעומת זאת, החורף הקוטבי הוא ארוך וקר מאוד.
האקלים מחולק לשני סוגים: אקלים כיפות הקרח בו אין אף חודש בשנה שהטמפרטורה הממוצעת בו גבוהה מ־C° 0 ואקלים הטונדרה בו יש לפחות חודש אחד בשנה שהטמפרטורה הממוצעת בו גבוהה מ־C° 0.
באזור האקלים הזה לא גדלים עצים כלל ולכן הם נמצאים מעבר לקו העצים. עם זאת, בטונדרה גדלים צמחים נמוכים כגון עשבים, טחבים וחזזיות.
חילופי האור והחושך באזור האקלים הקוטבי שונים מאוד מאזור האקלים הים-תיכוני. במשך חצי שנת הקיץ שורר אור במרבית שעות היממה כשהשיא הוא שמש חצות, יממה בה נראית השמש לכל אורכה. במשך חצי שנת החורף מרבית היממה חשוכה כשהשיא הוא ליל קוטב בו שורר חושך לאורך כל היממה. מספר שעות האור והחושך בכל מקום תלוי במרחקו מקו המשווה.
גביע רונקטי
רבי אחא בר חנינא
רבי אחא בר חנינא היה אמורא ארץ ישראלי בדור השלישי (המאה ה-4). מופיע רבות בתלמוד הבבלי, ומעט גם בתלמוד הירושלמי.
מתולדותיו.
במקורו היה תושב דרום הארץ, ובכמה מקומות מופיע הביטוי "כי אתא רבי אחא בר חנינא מדרומא" (תרגום: כשבא מן הדרום, כנראה לישיבת טבריה). כך העביר את מאמריהם של חכמי אזור הדרום, כגון רבי יהושע בן לוי, תושב לוד.
בטבריה למד אצל רבי אסי, וממנו קיבל את מאמרי רבי יוחנן. חברו היה רבי יעקב בר אידי, ונמסר על ויכוח ביניהם על משמעותם של הייסורים בעולם.
כנראה היה עני, שכן מסופר עליו שיצא לשוק כשנעליו מטולאות. שיבח את לימוד התורה מתוך דוחק הפרנסה, והתנגד לשימוש בכספי צדקה.
ככל הנראה ירד לבבל, וזוהי הסיבה לשכיחות מאמריו בתלמוד הבבלי דווקא. (במסכת סנהדרין אף מופיעה שיחה בינו לבין רב פפא, מחכמי בבל, אך הגרסה שם אינה בטוחה).
אביו, רבי חנינא, נקרא לעיתים על שמו: "רבי חנינא אביו של רבי אחא". דודו, אחי אמו (ולגרסה אחרת: סבו, אבי אמו), היה חכם בשם שמואל בר נחום, שנחשב לבקי באגדה.
רבי יהודה בר טיטס מסר שמועות בשמו.
רוב מאמריו הם בענייני אגדה, וגם בסוגיות הלכתיות הרבה להביא מקורות מן המקרא לביסוס ההלכה. היה גם דורש בפני הציבור בענייני אגדה.
חבר משרתי קבע והגמלאים
ארגון חבר משרתי קבע והגמלאים בע"מ (בקצרה: "חבר") הוא חברה פרטית במעמד מלכ"ר.
הארגון נוסד בשנת 1963. מטרתו לפעול לרווחת משרתי הקבע והגמלאים של צה"ל ובני משפחותיהם.
בראשית דרכו, שימש "חבר" כקרן למתן הלוואות הדדיות למשרתי הקבע בהתבסס על ערכים חברתיים ומוסריים, כגון ערבות הדדית וסולידריות, המשקפים את שותפות הגורל בין חיילי צה"ל. עם השנים הורחבה פעילותו לתחומים נוספים כגון: תרבות פנאי, רווחה ופיננסים.
על-פי חוק, משרתי הקבע אינם יכולים להתאגד בארגון עובדים או ועד עובדים; וכפועל יוצא של פעילותו, הפך "חבר" לאורך השנים למעין תחליף של ועד עובדים עבור משרתי הקבע בכל הקשור לענייני רווחה.
פעילותו של "חבר" מעוגנת בפקודות מטכ"ל:
הנהלה.
ההנהלה של "חבר" מורכבת מבעלי תפקידים צבאיים:
מימון.
"חבר" ממומן מדמי חבר של משרתי הקבע, מריביות על הלוואות ומהשתתפות משרד הביטחון.
חזון, ייעוד וערכים.
החזון של "חבר" - להיות ארגון הרווחה, הצרכנות והפיננסים המוביל בישראל, לפעול במקצוענות ומתוך שליחות למתן שירותים איכותיים וחדשניים לעמיתים ולבני משפחותיהם, תוך שמירה על ערכי הארגון.
הייעוד שקבע "חבר" (נכון לשנת 2020) הוא "שיפור איכות החיים, רמת החיים ורווחת הפרט של עמיתי "חבר" ובני משפחותיהם".
הערכים המנחים את פעילות "חבר" הם: מקצוענות, משפחתיות וגאוות יחידה, אמינות ואיכות, מובילות ועוצמה, יוזמה וחדשנות, שירות מכל הלב, אחריות חברתית.
הגדרה לעמית.
עמית "חבר" הוא כל מי שמשלם דמי חבר ונמנה עם האוכלוסיות הבאות:
יודגש כי כל חייל המתחייב לשירות קבע הופך באופן אוטומטי, מתחילת שירות הקבע, הופך להיות עמית "חבר" ומתחיל לשלם דמי חבר.
פעילויות הארגון.
תרבות הפנאי - הצגות ומופעים, אתרים ופארקים, מנויים שונים לשוחרי התרבות והספורט, שוברי ספא ורומנטיקה, אירוח כפרי ולינה, מבצעי קולנוע, פעילות אתגרית, טיולים וסיורים, ימי וערבי כיף, הפקות בלעדיות, קורסים וסדנאות, אירועי "ביחד", כיופית, מצה"ל ועוד.
"חבר" ידע - מערך העשרה וידע רב-תחומי המבוסס על שיתופי פעולה אסטרטגיים עם מוסדות וגופי הדרכה שונים, במגוון תחומים ובפריסה ארצית.
פיננסים - חשבון "חבר" בבנק אוצר החייל, קופות גמל, הלוואות, שירותים ומוצרים פיננסיים נוספים כגון ליווי כלכלי, חינוך פיננסי, משכנתאות ועוד.
ביטוחים - ביטוח חיים, ביטוח הוצאות ריפוי שיניים, ביטוח בריאות, ביטוח תאונות אישיות, ביטוח נסיעות לחו"ל, ביטוח אלמנטרי (רכב, דירה).
כרטיס "חבר" של קבע ("הכרטיס הצהוב") - כרטיס מגנטי נטען רב-פעמי המעניק 30% הנחה לשימוש ברשתות ברחבי הארץ.
כרטיס "חבר" טעמים ("הכרטיס הכחול") - כרטיס מגנטי נטען רב-פעמי המעניק 30% הנחה לשימוש במסעדות ובתי קפה במהלך כל השבוע.
מועדון חבר צרכנות.
'מועדון חבר צרכנות' (מח"צ) הוא חברה בת של "חבר", בה חברים עמיתי "חבר" וכן אוכלוסיות נוספות בעלות זיקה ביטחונית, בהתאם להחלטת הנהלת החברה.