ביולי 1942, הגיעה ולנטינה לגטו עם בתה הקטנה על זרועותיה, ואמרה לליובה שאם לא יחזור לגור איתה, תישאר בגטו עם הילדה. ליובה רצה לחזור לגור איתן, אך לא ידע כיצד יוכל לצאת מהמחנה. ולנטינה הביאה איתה 2 ק"ג בשר חזיר, ובעזרתו שיחדה את מפקד העבודה של ליובה. הגרמני העריך את הבשר ואישר לליובה לצאת לחופשה בת שלושה ימים, בביתו, כביכול על מנת להצטייד בבגדים. בלילה של ה-5 ביולי 1942 ברחו בני הזוג עם ילדתם מהגטו, והתגנבו לבית אמה של ולנטינה כשאחותה ואמה ישנו. ביום המחרת, 6 ביולי 1942, הקיפו הנאצים את גטו רובנו, והוציאו להורג כ-17,000 מהיהודים שחיו בו.
כעבור מספר ימים, נשמעו דפיקות על חלונה של ולנטינה. היה זה אברהם קירשנר, בן דודו של ליובה. בלי לשאול שאלות, פתחה בפניו את הדלת והורידה אותו למסתור מתחת לרצפת חדרה. שבוע אחר כך נשמעו דפיקות פעם נוספת. כשפתחה את הדלת ראתה את אחיו של ליובה, דוד ואת חברתו סוניה. שבועיים נוספים אחר כך, התמונה חזרה על עצמה, ובדלת עמד אחיו הצעיר ביותר של ליובה, אלי וחברתו יוכה. בלי לשאול שאלות ובלי לחשוב כיצד תוכל לפרנס את כולם, הכניסה והסתירה אותם.
לכעבור מספר ימים נקשה על חלון הבית מישה קנריק, תופרת יהודייה שהסתובבה בין הכפרים ותפרה לכפריות ביגוד בתמורה למקום לינה ומזון. הכפריים גירשו אותה מפחד מפני הגרמנים. ולנטינה הכניסה גם אותה למסתור מתחת לרצפה. .
כל השבעה הסתתרו בחלל שבין רצפת חדרה של ולנטינה לקרקע, וחפרו בדפנות האדמה שלו כדי להרחיבו. הצפיפות הייתה גדולה והם יכלו לשהות שם רק בשכיבה, בשתי שורות ומבלי לזוז.
כדי לכלכל את המסתתרים, ולנטינה מכרה פרטי לבוש והנעלה לתושבי הכפר, בין היתר מחנות אביה המנוח. בתמורה היא קבלה קמח שעורים ותפוחי אדמה. את המצרכים נהגה לסחוב מספר קילומטרים עד לבית. בכל לילה הייתה מבשלת תבשיל מתפוחי האדמה והקמח, ואופה כיכר לחם בתבנית עוגה ומורידה להם בקערה את המזון. הם אכלו בכפות עץ שהכינו בעצמם, כדי לא להשמיע רעש ולהעיר את משפחתה. לאחר שסיימו לאכול, הייתה ולנטינה מגישה להם סיר גדול, לעשיית צורכיהם לפי תור.
ולנטינה גידלה חזיר בחצר האחורית של הבית, כך שבכל פעם שנשאלה מדוע היא סוחבת את כל הקמח ותפוחי האדמה, הייתה מסבירה שזה עבור החזיר. יום אחד אמה שאלה אותה מדוע היא מכינה לחזיר אוכל מבושל, ולנטינה התחמקה מתשובה.
בתנאים הקשים של איום תמידי להיתפס על ידי אחותה ואמה, ועל ידי הגרמנים שחיפשו אחר יהודים, הצליחה ולנטינה להסתיר את שבעת היהודים תחת רצפת חדרה במשך 19 חודשים.
ב-6 בפברואר 1944, כבש הצבא האדום את האזור והיהודים יכלו לצאת מן המחבוא לחופשי.
לאחר המלחמה.
עם סיום המלחמה עברו ולנטינה וליובה עם בתם הקטנה לביתו של אברהם קירשנר, בן דודו של ליובה. הבית נשאר על תילו בעיירה ההרוסה קלבן (Klewan).
בסוף מאי 1945, עזבו היהודים שהסתתרו את פולין במטרה להגיע לארץ ישראל. בשנת 1946 הגיעו למחנה פליטים באוסטריה, שם נולד לוולנטינה וליובה בן. ולנטינה וחנה בתה הקטנה, עברו גיור. ולנטינה שינתה את שמה ל"בלה ליפר".
בתחילת שנת 1948 עלו ולנטינה ליובה וילדיהם לארץ ושוכנו בבית עולים בחיפה.
בלה ליפר נפטרה בשנת 2012, בהיותה בת 95.
הנצחה.
ב-15 במאי 1991, בעקבות עדות שמסר אברהם קירשנר, הכיר יד ושם בבלה ליפר כחסידת אומות עולם. שמה נחקק בקיר הכבוד.
ב-18 במאי 2008, הוקם בחיפה בשכונת רמת אלון גן חסידי אומות העולם תושבי חיפה, בו הונצחו בשילוט מיוחד חסידי אומות העולם תושבי חיפה, ביניהם בלה ליפר.
וארן
אליפות גרמניה בכדורגל 1959
אליפות גרמניה בכדורגל 1959 הייתה העונה ה-49 של התחרות. זה היה השלב האחרון של עונת 1958/1959 בכדורגל הגרמני.
התחרות הסתיימה בניצחון של איינטרכט פרנקפורט, וזאת בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בעקבות זכייה זו היא העפילה לגביע אירופה לאלופות. היא הייתה הקבוצה הגרמנית הראשונה שהגיעה למשחק הגמר בגביע זה.
ארגון האליפות.
התחרות כללה 9 קבוצות שהעפילו מליגות אזוריות:
תחילה, ורדר ברמן ובורוסיה נוינקירכן התחרו על המקום השמיני בתחרות. ורדר ברמן ניצחו 6:3. הקבוצות חולקו לשני בתים. בכל בית המשחקים נערכו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. מנצחות הבתים נפגשו למשחק הגמר.
כדורגלנים מצטיינים.
אקהארד פייגנספן, איינטרכט פרנקפורט כבש 5 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
דיה צהובת מקור
דאה שחורת כתף
נץ קצר אצבעות
ארצ'י דה קרוולחו גוימרז רוזה
דרך חיים
ג'יימס וייט
ג'יימס וייט (באנגלית: James White; נולד ב-3 בפברואר 1992) הוא שחקן פוטבול אמריקאי לשעבר בעמדת הרץ אחורי ששיחק בקבוצת ניו אינגלנד פטריוטס מליגת ה-NFL.
ביוגרפיה.
וייט נולד בפורט לודרדייל שבפלורידה הצעיר מבין שני בנים של טיירון וליסה. אביו הוא שוטר ואמו קצינת מבחן. בשנים 2010–2013 למד ושיחק פוטבול באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, ב-4 העונות שלו בליגת המכללות השיג 4,015 יארד ו-13 טאצ'דאונים בריצה וכן 670 יארד ו-3 טאצ'דאונים בתפיסה.
בדראפט ה-NFL של 2014 נבחר בסיבוב הרביעי במקום ה-130 על ידי ניו אינגלנד פטריוטס. בעונתו הראשונה שותף בשלושה משחקים בלבד בעונה הסדירה ולא שיחק בפלייאוף בו זכתה ניו אינגלנד בסופרבול XLIX. בעונת 2015 הפך לחלק משמעותי יותר ברוטציה של ניו אינגלנד בעיקר בעקבות פציעתם של עמיתיו דיון לואיס ולגארט בלאנט. הוא סיים את העונה עם 56 יארד ושני טאצ'דאונים בריצה ו-410 יארד ו-4 טאצ'דאונים בתפיסה. בעונת 2016 שותף בכל משחקי הקבוצה, והשיג 551 יארד ו-5 טאצ'דאונים בתפיסה. בסופרבול LI רשם את המשחק הטוב בקריירה שלו, כשקבע שיא סופרבול של 14 תפיסות, שיא של 20 נקודות והשווה את שיא הסופרבול עם 3 טאצ'דאונים, שניים בריצה ואחד בתפיסה. סך הכל השיג 110 יארד בתפיסה ועוד 29 יארד בריצה וכן הבקעת שתי נקודות בונוס. הוא גם השיג את הטאצ'דאון המכריע שקבע את הניצחון לניו אינגלנד בהארכה. טום בריידי שנבחר ל-MVP של משחק הסופרבול ציין כי לדעתו התואר מגיע לוייט. לאחר העונה הוארך חוזהו של וייט בפטריוטס עד 2020 בתמורה ל-12 מיליון דולר.
בעונת 2017 סייע לקבוצה להעפיל לסופרבול LII בו השיג 21 יארד בתפיסה, 45 בריצה וטאצ'דאון אחד, בהפסד לפילדלפיה איגלס. בעונת 2018 זכה עם הקבוצה בסופרבול LIII. אחרי עונת 2021 פרש.
סטטיסטיקה בולטת.
נכון לסוף עונת 2021:
עונה סדירה:
פלייאוף:
טיטן (סדרת טילים)
טיטן (באנגלית: Titan) היא סדרת טילי שיגור ששימשה את ארצות הברית בתוכנית החלל שלה. הטילים היו בשימוש משנת 1959 עם שיגור הטיל הראשון בסדרה, הטיטן 1, עד לשנת 2005 עם הטיל האחרון בסדרה, טיטן 4. סך הכל שוגרו בשנים אלו 368 טילים מהסדרה. הטיטנים היו גם כן חלק מן ההרתעה האמריקאית (עד לסוף שנות ה-80) בכך שהיו טילים בליסטיים בין יבשתיים. הטילים שימשו בין היתר לשיגור חלליות ג'מיני בטיל טיטן 2 ולשיגור לווייני ריגול ומחקר. הטילים שימשו גם לשליחת לווייני מחקר אל הכוכבים מאדים, צדק, שבתאי, אורנוס ונפטון.
פלורנס פוסטר ג'נקינס (סרט)
פלורנס פוסטר ג'נקינס הוא סרט ביוגרפי בריטי מסוג דרמה קומית שיצא לאקרנים בשנת 2016, בבימויו של סטיבן פריריס ונכתב על ידי ניקולס מרטין. בסרט מככבת מריל סטריפ בתפקיד פלורנס פוסטר ג'נקינס, יורשת, אשת חברה ופילנתרופית מניו יורק, שהייתה חובבת מוזיקה גדולה ודמות מרכזית בעולם המוזיקה בזמנה, שהתפרסמה כזמרת אופרה גרועה במיוחד. יו גרנט משחק את בעלה סנט קלייר בייפילד, שהוא גם אמרגנה ושחקן שייקספירי. חברי צוות אחרים כוללים את סיימון הלברג, רבקה פרגוסון ונינה אריאדנה.
עלילה.
פלורנס פוסטר ג'ינקינס היא אשת חברה ניו יורקית, שירשה הון מאביה, ואותו היא מקדישה לתמיכה באמנים ומוסדות למוזיקה. היא הקימה את מועדון ורדי, יחד עם בעלה, ואמרגנה סנט קלייר בייפילד. השנה היא 1944 ובתחילת הסרט פלורנס אומרת על במת המועדון, שעכשיו בימי המלחמה, מוזיקה חשובה אפילו יותר. פלורנס וסנט קלייר גרים בנפרד. סנט קלייר גר בביתה של המאהבת שלו קתלין וות'רלי. פלורנס נדבקה בעגבת מבעלה הראשון, ונמנעת לחלוטין ממגע מיני עם סנט קלייר, כדי לא להדביק אותו. על מנת להילחם בהתפתחות המחלה היא לוקחת ארסן וכספית להם יש גם השפעות רעילות עליה.
פלורנס חוזרת ללמוד שירה עם קרלו אדוארדס (שהוא סגן המנצח של המטרופוליטן אופרה, ושוכרת את קוסמיי מק'מון שינגן בפסנתר בעודה שרה. מק'מון מופתע לגלות שפלורנס מזייפת נורא. סנט קלייר ואדוארדס מתנהגים כאילו פלורנס מוכשרת מאוד, ומזהירים את הצעיר שלא להגיד לה את האמת.
סנט קלייר מארגן עבורה קונצרט קטן, כשהוא בוחר בקפידה למי הוא מוכר כרטיס. חבריה הנאמנים מהמועדון מכבדים אותה, בעוד שאחרים לא יכולים להתאפק מלצחוק. סנט קלייר ומק'מון מצליחים להסתיר ממנה את הביקורת השלילית שספגה, ופלורנס מתגאה בהישגה. היא מקליטה את ההופעה ומחלקת לאנשים את התקליט כמתנה. כשהיא באה לחלק את התקליט למק'מון הם מתחילים לדבר ומק'מון מבין כי הוא מכבד ומעריך את פלורנס.
פלורנס ומק'מון ממשיכים בעבודתם המשותפת, ושיריה של פלורנס מגיעים לרדיו. אנשים מוצאים את השירים שלה למצחיקים במיוחד, למורת רוחו של סנט קלייר. סנט קלייר תוקף חבורת גברים שצוחקים על פלורנס בבר, וקתלין נפרדת ממנו מכיוון שהיא חשה מושפלת. פלורנס מחליטה להופיע לערב אחד בקרנגי הול. סנט קלייר מנסה לשכנע אותה לוותר על הרעיון, אבל היא בטוחה שזה הזמן המתאים לכך. מק'מון בתחילה מסרב בתוקף להופיע איתה שם, אבל סנט קלייר מצליח לשכנע אותו. הם מבינים כי יהיה עליהם להתמודד עם הקשיים שההופעה תערים עליהם, וכל זאת על מנת לגרום לפלורנס את הערב שרצתה בו.