בארכיון אדריכלות ישראל מתועדת פעילותם המקצועית והאקדמית של למעלה מאלף יוצרים שפעלו ופועלים בארץ מסוף המאה התשע-עשרה ועד ימינו. הארכיון אינו אוסף אך ורק חומרים על אדריכלים ומתכננים אלא מתעד גם את עבודתם של יוצרים מתחומי אדריכלות הנוף, ההנדסה, עיצוב-הפנים, הכתיבה והמחקר האדריכלי, האוצרות האדריכלית, הצילום האדריכלי, עריכה והוצאה-לאור של אדריכלות, ועוד - ובלבד שאלה קשורים לאדריכלות ישראל.
בין הארכיונים האישיים שנקלטו בארכיון אדריכלות ישראל החל מהעשור הראשון של המאה ה-21, ניתן למצוא את אוספי האדריכלים מנחם כהן, אהרון דורון, גרשון צפור, זיוה ארמוני, מרדכי בן-חורין, משה בן-חורין (מהנדס), אליעזר פרנקל, שמעון פובזנר, משה לופנפלד, מתתיהו (מתי) שילון, האדריכל ובונה הערים מיכאל בונה, צבי תורן, היינץ ראו, האדריכל והמחנך ארטור גולדרייך (שנמנה בין מייסדי המחלקה לארכיטקטורה באקדמיה בצלאל), רעייתו של גולדרייך אדריכלית הפנים תמר דה-שליט, וכן חלקים גדולים מאוסף האמנית והמעצבת ציונה שמשי שפעלה במשך עשרות שנים בשיתוף פעולה עם אדריכלים ומעצבי פנים, פרסמה מאות רשימות ומאמרים על המרחב הציבורי הבנוי והמתוכנן בישראל ואצרה את התערוכה הרטרוספקטיבית על עבודתה של אדריכלית הפנים כלת פרס ישראל לאדריכלות דורה גד, שגם ארכיונה האישי הועבר בשנת 2019 לארכיון אדריכלות ישראל.
כמו כן שמורים בארכיון אדריכלות ישראל חלקים משמעותיים מארכיוניהם האישיים של כמה מהאדריכלים הבולטים בישראל במאה ה-20 ובהם שלמה גלעד, שלמה פלד, נחום זולוטוב, גילה וברוך משולם, שמואל יבין, נחום כהן, משה חת, ביטוש ואיקה קומפורטי, יעקב שלגי ואחרים. בנוסף, שמורים בארכיון אדריכלות ישראל חלקים מעיזבונו האדריכלי של אדריכל הנוף והמשורר ע. הלל, חלקים גדולים מספרייתו ומארכיונו האישי של יהודה גורן, לשעבר איש חטיבת יפתח של הפלמ"ח ולימים איש חברת השיכון "דיור לעולה" והתאחדות הקבלנים והבונים בישראל, אוסף המהנדס והמודד דוד נודל ועוד.
נוסף על אלה נקלטים בארכיון אדריכלות ישראל אוספיהם האישיים של חוקרי אדריכלות בכירים ובעלי זכויות במחקר ההיסטורי של אדריכלות ישראל. בין אלה, הארכיון המקצועי האישי של חוקרת האדריכלות ד"ר עדינה מאיר-מריל, הארכיון האישי של ההיסטוריון ד"ר אוריאל אדיב (רבים מהם שימשו את אדיב בעבודת הדוקטורט המקיפה שלו על פועלו של האדריכל ריכרד קאופמן), ארכיונה של האדריכלית, חוקרת האדריכלות והמרצה ד"ר ענת אלמוג, ארכיונו של האדריכל וחוקר האדריכלות ד״ר יהויכין גור ועוד.
אוספים אחרים בארכיון.
מלבד האוספים האישיים השמורים בארכיון, מאופיין האוסף בסוגי החומרים הבאים:
קהל היעד של האוסף.
מטבע הדברים האוסף משמש בעיקר אנשי מקצוע מתחום האדריכלות: אדריכלים ומתכננים, אדריכלי שימור, חוקרי אדריכלות, סטודנטים, אוצרים ועורכים. עם זאת, גישתו הכוללת, הרב-תחומית והבין-תחומית של אלחייני כחוקר וכהיסטוריון של אדריכלות, מושכת לארכיון סוגי משתמשים נוספים מישראל ומחו"ל, ובהם אנשי תיאטרון, קולנוע (עלילתי ותיעודי), אמנים פלסטיים ואוצרים, סופרים ועיתונאים, משפטנים, כלכלנים, סוציולוגים, חוקרי תרבות ואספנים, פעילי ציבור מתחומים שונים וכן סקרנים ומתעניינים רבים.
סיוע למחקרים אקדמיים ועצמאיים.
ארכיון אדריכלות ישראל משמש מקור מידע לחוקרי אדריכלות בישראל ובעולם. בין השאר הסתייעו בחומרי הארכיון עבודות המחקר הבאות:
ליווי מקצועי של סידור אוספים אדריכליים.
ארכיון אדריכלות ישראל משמש גם כיועץ לניהול אוספים אדריכליים היסטוריים שאינם נקלטים בו. כך למשל, היה הארכיון מעורב בסידור הארכיון ההיסטורי של משרדם של האדריכלים זוכי פרס ישראל לאדריכלות דב כרמי ורם כרמי; בסידור הארכיון ההיסטורי של האדריכל והמעצב היינץ פנחל; ועוד.
שיתופי פעולה.
ארכיון אדריכלות ישראל מקיים באופן שוטף שיתופי פעולה עם מספר גדול של ארגונים ויוצרים יחידים ומעורב באירועים רבים, אדריכליים ושאינם-אדריכליים (תערוכות, כנסים, סיורים, פרסומים ועוד). מנעד רחב של סוגי חומרים מאוסף הארכיון הוצגו מאז הקמתו מעל הבמות הבאות:
מכבי ירושלים (כדורסל)
מכבי ירושלים הייתה קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר ירושלים, ששיחקה בעבר בליגת העל בכדורסל.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה בשנות ה-30. עד קום המדינה, ומכיוון שלא הייתה קיימת ליגת כדורסל מסודרת, השתתפה הקבוצה בטורנירים שונים ובעיקר במשחקי ידידות מול קבוצות מקומיות והפועל ירושלים.
הקבוצה החלה להשתתף בליגת הבכירה בעונת 1954/55, אך ירדה לליגה השנייה לאחר עונה אחת, לאחר-מכן שוב חזרה לליגת הבכירה.
משחקי הדרבי מול הפועל ירושלים היו הלהיט של הכדורסל הירושלמי בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60. משחק הדרבי השני בעונת 1961/62 הופסק לאחר התפרצות של צופים למגרש. במכבי כיכבו אז אברהם הופמן, ישראל טוויל, מרדכי תנורי,משה שרם ומנחם שירזי. בתקופה הזו היא הייתה הקבוצה הבכירה בעיר וכונתה נבחרת החלומות. אולם לאחר עונת 1963/64, כשאימן את הקבוצה דוד קמינסקי (סמל מובהק של הפועל), ירדה הקבוצה מהליגה הבכירה ונעלמה ממפת הכדורסל הישראלי.
בעונת 1993/94 סיימה הקבוצה במקום השני בלאומית ב', באותו מספר נקודות כמו מכבי חיפה שבמקום השלישי. למרות זאת, הפרש סלים עדיף של ירושלים העניק לה את הכרטיס לליגת העל.
בעונת 1994/95 (העונה בה שבה לליגת העל) נכללו בסגל שבעה שחקני בית, מחוזקים בג'ו דאוסן, שון גרין וגלעד שמחוני. הקבוצה סיימה במקום התשיעי, כשבדרך היא מנצחת את הדרבי השני של אותה עונה.
בעונה שלאחר-מכן (1995/96) סיימה במקום העשירי (מתוך 12), לאחר ניצחון במחזור הסיום מול קבוצת בני הרצליה 75-92. ניצחון שהבטיח את ההישארות של הקבוצה בליגה. אולם, הקבוצה הורדה לליגה לאומית ב' על ידי הרשות לבקרה תקציבית, בטענה שאין ביכולתה להשיג את הערבויות המתאימות.
הקבוצה לא התאוששה מהמכה שקיבלה, וירדה לליגה הארצית. מחלקת הנוער המשיכה להתקיים במשך שבע שנים נוספות. המועדון התפרק סופית בשנת 2003 (בעקבות קטטה שבה נער מהמזכירות התפרץ למגרש).
בסך הכל שיחקה הקבוצה בליגת העל במשך 11 עונות בשלוש קדנציות. מלך הסלים של הקבוצה בכל הזמנים הוא אברהם הופמן, שקלע 2,712 נק' ב-8 עונות בקבוצה.
מכבי ירושלים
ז'אן-פול פיטוסי
ז'אן-פול פיטוסי (בצרפתית: Jean-Paul Fitoussi; 19 באוגוסט 1942 – 15 באפריל 2022) היה כלכלן צרפתי-יהודי ממוצא תוניסאי.
ביוגרפיה.
פיטוסי נולד בלה גולט שבתוניסיה. סיים דוקטורט בהצטיינות במשפטים ובכלכלה מאוניברסיטת שטרסבורג. הוא היה פרופסור לכלכלה במכון למדע המדינה פריז (סיאנס פו) מאז שנת 1982 ועד למותו, ובאוניברסיטה הבינלאומית החופשית ברומא (LUISS). כמו כן כיהן כפרופסור במכון האוניברסיטאי האירופי בפירנצה (European University Institute) בשנים 1979–1983, וכפרופסור אורח באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס בשנת 1984.
בשנים 1989–2010 כיהן כנשיא מרכז המחקר הצרפתי לכלכלה (OFCE– Observatoire français des conjonctures économiques), ומאז 1997 ועד למותו כיהן כחבר במועצה לניתוח כלכלי של ראש ממשלת צרפת ובוועדה הכלכלית הלאומית. בפברואר 2008 מונה מטעם הנשיא סרקוזי לכהן יחד עם ג'וזף שטיגליץ ואמרטיה סן כמתאם בוועדה למדידת ביצועים כלכליים והתקדמות חברתית. בין השנים 2000 ל-2009 פיטוסי שימש כמומחה מקצועי בוועדה לעניינים כלכליים ומוניטריים של הפרלמנט האירופי, וכן היה חבר בוועדת האו"ם בנושא הרפורמה במערכת הפיננסית והמוניטרית הבינלאומית. ב-14 באפריל 2008 הוא נבחר למועצת המנהלים המפקחת של חברת טלקום איטליה.
פיטוסי נחשב לתומך בכלכלה קיינסיאנית, ועסק בתאוריות של אינפלציה, אבטלה, כלכלה פתוחה ותפקידה של המדיניות המקרו כלכלית. הוא היה מבקר של מדיניות פיסקלית ומונטרית נוקשה, משום שטען שיש לכך השפעה שלילית על הצמיחה והתעסוקה. הוא טען שמשבר הסאבפריים נובע "מרצון של רווחיות יתר של בעלי ההון הפיננסי." פרסם מאמרים אקדמיים ומאמרים פופולריים רבים, ועבודתו האחרונה עסקה בקשר שבין דמוקרטיה ופיתוח כלכלי. בשנת 2011 פרסם גילוי דעת שבו תמך במחאת האוהלים בישראל.
נפטר ב-15 באפריל 2022.
פיטוסי
צרתיקניים
צרתיקניים (שם מדעי: Evaniidae) הם משפחה של צרעות טפיליות בסדרת הדבוראים, בעלי גלגול מלא. משפחה זו מונה כ־400 מינים ב־20 סוגים שונים. נפוצה בכל רחבי העולם מלבד בקטבים. הזחל של צרעה יחידנית זו ניזון מביצי תיקנים ומתפתח בתוך תיק הביצים של התיקן. הבוגרים ניזונים מצוף פרחים ולא הם או הזחלים מסוכנים לאדם.
שק החלמון
שק החלמון הוא שק קרומי המחובר לעובר בשלבים המוקדמים של ההריון. שק החלמון משמש מקור תזונה וכן מקום ייצור לכדוריות הדם האדומות לפני התפתחות מחזור הדם הפנימי של העובר. בהמשך ההריון שק החלמון הופך לצינור דק שעובר דרך הטבור.
אצל בני אדם, שק החלמון הוא החלק הראשון של שק ההריון שניתן לזיהוי בבדיקת אולטרסאונד סביב חמישה שבועות להריון ונוכחתו מהווה אחד הסימנים להריון תקין.
גשר אליזבת
גשר אליזבת (בהונגרית: Erzsébet híd קרי: גשר ארז'בט, הצורה ההונגרית לשם אליזבת) הוא גשר תלוי מעל נהר הדנובה בעיר בודפשט. הגשר הקיים כיום נבנה בין השנים 1961 ל-1964 באתרו של גשר באותו שם שהיה קיים במקום מ-1903 ועד שפוצץ, כמו כל גשרי הדנובה, ב-1945 על ידי צבא גרמניה הנאצית הנסוג. הגשר נקרא על שמה של מלכת הונגריה אליזבת (סיסי).
בצד פשט (המזרחי) מתחבר הגשר לכיכר ה-15 במאי בה ניצבת הכנסייה העתיקה בעיר, "כנסיית העיר הפנימית", ובצד בודה מתחבר הגשר לכיכר דוברנטי שלמרגלות גבעת גלרט, בה מוצב פסל של המלכה אליזבת.
היסטוריית הגשר.