עוד מוסיף זקוביץ כי פרשת ירידת אברם למצרים היא אחת מדרכיו של המקרא להצדיק את שעבוד מצרים. ראשית, בברית בין הבתרים נאמר כי ייקח זמן עד שזרע אברם ירש את הארץ "כי לא שלם עוון האמורי עד הנה". אולם זקוביץ מסביר כי תשובה זו חלקית בלבד, משהיא לא מסבירה מדוע את פרק הזמן שנדרש לחכות יעבור עם ישראל בשעבוד. את התשובה לשאלה הנוספת תולה המקרא אפוא בסיפור ירידתו של אברם למצרים, ובעניינים נוספים, דוגמת יחסה של שרה אל הגר.
יופייה של שרה.
מהפסוקים ניתן לראות בפשטות כי אברהם הבחין ביופי אשתו לראשונה בירידתו למצרים כפי שמתואר בכתוב:
פסוק זה מעלה תמיהה פרשנית: היאך ייתכן כי רק עכשיו נודע לאברם כי אשתו יפת מראה? ישנם כמה פירושים הניתנו לדבר. חלק מהמפרשים מסבירים כי הביטוי אישה יפת מראה את בא להסביר מדוע המצרים יחשקו בשרי, ואין הדבר בא להודיע כי רק עכשיו נודע לאברם יופייה של אשתו. אחרים תולים זאת בשינוי האוכלוסייה, תוך הנחת יסוד כי יופי הוא דבר יחסי או תולים זאת בכך שיופייה לא נפגם על אף התלאות שעובר הגוף במסע.
לעומתם כותב התרגום הירושלמי כי אברם אכן לא ידע את יופייה של שרי עד לאותו הרגע המתואר בפסוק, כיוון שלא ראה את גוף שרי מעולם. באותו האופן ניתן לראות את פרוש ילקוט שמעוני על הפסוק בעודו מדגיש את גודל חסידותו של אברם על כך שלא הסתכל בגופה של אשתו שלו.
הפער האידאולוגי בהתנהגותו של אברהם.
התנגדותו של אברם להצהרה על המעמד המשפחתי בינו לבן שרי נוגד הנחת יסוד עמה באים רבים מהפרשנים, והיא כי אברהם הוא אדם מוסרי. את הבעיתיות שבהתנהגותו של אברהם מנסח רבי יצחק דון אברבנאל כך:
כמה פתרונות הוצעו לשאלה. לפי הרמב"ן אברהם אכן עבר על הציווי המוסרי ועל כן נענש הוא וצאצאיו. לפי המשך פירושו של אברבנאל, לאברהם היו שתי אפשרויות או שהוא ימות וגם לא יציל את שרי, או שהוא רק לא יציל את שרי אך הוא יחיה. אי לכך אין בעיה לבחור באפשרות השנייה, כיוון שהחלופה הראשונה לא עדיפה עליה כלל.
הר"ן מפרש כי בימי אברהם היו אחי האישה ואביה אחראים על נישואיה. לכן, כאשר אברהם אמר למצרים שהוא אחיה, הוא קיווה כי הם יפנו אליו בבקשה לשאת אותה, ויתחילו לדון איתו על ענייני ממון ומוהר. אברהם חשב כי רבים יבואו לבקש את ידה וממילא הוא יוכל לדחות את כולם לאורך זמן ובינתיים לחיות במצרים בשלווה. אמנם, לבסוף פרעה, שכמלך המקום היה מעל החוק, החליט לקחת את שרה לעצמו ולכן גם לא שאל כלל את אברהם ותוכניתו נכשלה.
המגילה החיצונית לבראשית.
במגילות קומראן נמצא כתב יד המגולל גרסה אחרת של סיפורי בראשית. החוקר י. כדורי מדגיש כי אין מגילה זו מאפיינת פרץ של יצירתיות לשמה, אלא היא באה לפתור סוגיות פרשניות. לכן, אין המגילה מתאפיינת בניסיונות לטשטש את העובדה כי היא נכתבה מאוחר. אחד הסיפורים המרכזיים שכותב המגילה משכתב הוא סיפור ירידת אברהם למצרים. לפי כותב הטקסט פרשנות אפשרית לבעיה האידאית הנראית דרך הכתובים היא כי אברהם חלם חלום נבואי הדורש ממנו לומר כי שרי היא אחותו.
בחלום מתוארים שני עצים, כאשר ניתן לסווג בנקל את עץ הארז כמייצג דמות גברית ואיתנה במקרה זה את אברם, ואת עץ התמר כמייצג דמות נשית, כלומר את שרי. כאשר באים בני האדם לכרות את הארז נזעקת התמרה וטוענת כי היא והארז משורש אחד, מאותו המקור המשפחתי. התמר והארז מתוארים כאח ואחות. בספרות הקדומה מקור החלומות מיוחס לרוב לאלוהים. לכן, כאשר אברם מקבל חלום ונענה לו אין זו התנהגות פחדנית, אלא התנהגות המייצגת את העול שמקבל אברם בקיום מצוות האל.
לחלום זה ניתן לראות יסוד בפסוק המתאר את היוודעות אברם ליופייה של שרי. אם מפרשים בעקבות כותב המגילה, ניתן להסב את המילים "הנה נא ידעתי", אשר לעיתים מופיעות בתנ"ך במשמעות של "גיליתי" או "נודע לי", על תגובת המצרים. יתר על כן, אברם לא חושש מהתרחשות שעלולה להגיע אלא הוא מציג זאת בוודאות. וכיוון שאברם לא היה יכול לדעת בוודאות מה יקרא ללא קבלת נבואה מסתבר כי הוא אכן התנבא.
מקבילות פנים מקראיות.
יחסי אישה-אחות.
בספר בראשית מופיעים שלושה סיפורים שקווים מקבילים להם. סיפור ירידת אברהם למצרים בשל הרעב בבראשית י"ב, סיפור שרה בבית אבימלך מלך גרר וסיפור רבקה בבית אבימלך. עניינם סיפורי אישה-אחות וסכנות אשר נשקפו לנשותיהם של אברהם ויצחק.
בשלושת הסיפורים יורדים האבות באופן זמני כדי לגור במקום זר, והם נתונים לחסדי שליט ואנשי המקום. בשני סיפורים גיבורי הסיפור נמצאים תחת חרדה קיומית. השורש ג-ו-ר מופיע בשלושת הסיפורים. בשלושת הסיפורים מביע האיש חשש כי יהרג בגלל יופייה של אשתו. בשלושת הסיפורים נוקט הגבר באותה תחבולה ומספר כי היא אחותו. בכל הסיפורים נוזף המלך הזר בזה שהטעה אותו. ובשלושת הסיפורים יוצאים האבות ברכוש גדול. סיפורו של יצחק מוצג בצורה מעודנת יותר. אין בסיפור תיאור על רווח כלכלי ליצחק.
שרה בבית אבימלך.
אברהם מתיישב בגרר ומספר ששרה היא אחותו והיא נלקחת לבית אבימלך מלך גרר. ה' מופיע בחלומו של אבימלך. אבימלך טוען כי עשה זאת בתום לב כי אברם טען בפניו שאחותו היא. אבימלך קורא לאברם ומשלח אותו ואת שרה עם "צֹאן וּבָקָר, וַעֲבָדִים וּשְׁפָחֹת".
יצחק ורבקה בגרר.
בבראשית כ"ו, יצחק משקר וטוען שרבקה היא אחותו אך לעומת סיפורי שרה בבית פרעה ושרה בבית אבימלך מלך גרר, רבקה אינה נלקחת ממנו. כאשר תושבי גרר מגלים שאינה אחותו קמה זעקה על החטא שיכול היה להיות אם רבקה הייתה נלקחת. המעשה היחידי בין הגבר לאישה הנרמז בסיפור הוא של יצחק ורבקה.
רמזים לסיפור יציאת מצרים.
בסיפור ירידת אברם למצרים בגלל הרעב שפקד את הארץ קיימים רמזים לסיפור יציאת מצרים וזאת בבחינת מעשה אבות סימן לבנים. אברם מהגר למצרים בשל הרעב וכך עושים גם בני יעקב. פרעה מבקש להמית את הזכרים במצרים ולהחיות את הנקבות: "וְאִם-בַּת הִוא וָחָיָה" ובסיפור בבראשית י"ב פוחד אברם שפרעה יפגע בו ואילו שרה תינצל. ה' פוגע בפרעה על פגיעתו באברם. לפני יציאת בני ישראל ממצרים פוגע ה' במצרים בעשר מכות. פרעה משלח את אברם ברכוש גדול וכך עושה פרעה בזמן יציאת מצרים ומשלח את בני ישראל ואלה יוצאים ברכוש גדול.
אלדר פרבר
אלדר פרבר (נולד ב-1970) הוא צייר ישראלי. בשנת 2012 זכה בפרס ע"ש חיים שיף לאמנות פיגורטיבית ריאליסטית.
ביוגרפיה.
אלדר פרבר גדל בתל אביב. בין השנים 1992 ל-1996 הוא למד ב-. לאחר מכן הוא שב לישראל ולמד אצל ישראל הרשברג בסדנה לציור ורישום בירושלים. בהמשך הפך למורה בסדנה, ולאחר מכן מרצה בבצלאל.
פרבר זכה במספר מענקים ומלגות, ביניהם מענק "דיוקן ראשון" של מפעל הפיס, מלגה מטעם קרן תרבות אמריקה-ישראל, ופרס חיים שיף לאמנות פיגורטיבית ריאליסטית. עבודותיו הוצגו בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות רבות, בגלריות ובמוזיאונים, ונמצאות באוספים בישראל ומחוצה לה.
פרבר מצייר נופים, ועוסק במיוחד בתפר שבין נופי הירקון בהם הוא גדל והנופים הגרמניים שמהם הגיעו הוריו.
מאפייני יצירתו.
ציוריו של אלדר פרבר כוללים התייחסות מרובה לנוף והתייחסות מועטה לנוף האנושי. על כן הם מכילים מוטיב של בדידות שניכר בהיעדרות דמות האדם מהנוף. הוא בין ציירי הנוף הפעילים היחידים בארץ שזוכים להצלחה ולהכרה על ידי הממסד המוזיאלי. הכרת המוזיאונים בארץ ביצירתו היא השתלשלות נדירה של אירועים שמצביעים על כך שעבודתו זוכה להכרת הממסד על פי תכונותיה ולמרות תכונותיה. משום שהסבירות להכרה ביצירתו של צייר נופים היא קלושה, בעיקר בעידן בו מולכת האמנות העכשווית. יצירתו היא בעיקר בצבעי שמן וכמעט ואינו מציג רישומים, חלק משיטות עבודתו ובחירותיו מושפעות מגישתו של ישראל הרשברג שגם הוא ממעיט בהצגת רישומים ומרבה בציור שמן. בין השפעותיו הציירים אייקינס ומורנדי, בלתוס וקורבה. כמו כן הוא מושפע מנופה של העיר תל אביב ומאופן הארגון שלה כנוף.
בודרוג
בודרוג (בהונגרית ובסלובקית: Bodrog) הוא נהר במזרח סלובקיה ובצפון-מזרח הונגריה. הנהר נוצר במפגש הנהרות לאטוריצה ואונדובה במזרח סלובקיה ליד הכפר זמפלין. הוא חוצה את הגבול הסלובקי-הונגרי בסמוך לעיר שאטוראליאויהיי וממשיך את זרימתו במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבהונגריה עד למפגשו עם נהר הטיסה בטוקאי.
ארכו של הנהר הוא 67 ק"מ מתוכם 15 ק"מ בסלובקיה ו-52 ק"מ בהונגריה. הנהר עשיר בדגה.
פן-דור תעשיות
פן-דור תעשיות בע"מ היא חברה ישראלית לייצור דלתות פנים המוכרת תחת שם המותג "דלתות פנדור".
היסטוריה.
חברת פן-דור תעשיות בע"מ הוקמה על ידי אהוד גת ובנימין פניגשטיין בשנת 1989, על יסודותיה של נגרייה קטנה מבאר שבע. בנוסף לנגרייה רכשו גת ופניגשטיין נכסים נוספים. בשנת 1993 הפכה החברה לציבורית והונפקה בבורסה. את שנת ההנפקה סיימה החברה ברווח של 4.5 מיליון שקלים, אך את השנה שלאחריה סיימה בהפסד של 4.3 מיליון שקל בשל חברות אחרות שהיו בבעלותה. בשל כך, ב-1996 היא מכרה את חברת "החופר", הבעלים רכש את כל מניותיה והחברה חזרה להיות חברה פרטית.
בשנת 1996 החברה הכניסה רובוטים לקווי הייצור של המפעל. הדבר איפשר לחברה לייצר דלתות בדיוק רב יותר, ברמת גימור גבוהה יותר, ובהיקפים גדולים יותר. כמו כן, אופן הייצור הממוחשב איפשר התאמה אישית של הדלתות לטעם העיצובי ולצרכים הטכניים של לקוחות החברה. על שם החברה רשום פטנט ישראלי: "מנעול לדלת והתקן ושיטה לחיבור ידית למנעול זה".
בשנת 2001 ביצעה גרלם בע"מ, חברה בשליטה מלאה של אהוד גת, הצעת רכש וקנתה את כל מניותיה של פן-דור תעשיות בע"מ. מאז פיתחה החברה דלתות, משקופים פולימריים ודלתות עמידות למים.
פאהאר
שרלוט בונפרטה