ב-1974 היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בגרסה הקולנועית לרומן "גטסבי הגדול" אותה כתב פרנסיס פורד קופולה בתור טום ביוקאנן בעלה המיליונר של דייזי (מיה פארו).
ב-1976 השתתף בסרטו האחרון של אלפרד היצ'קוק "מזימות" בתור נהג המונית ג'ורג' לומליי המרמה ביחד עם חברתו הנוכלת בלאנץ' טיילר נוסעים תמימים.
ב-1978 רשם דרן את הופעת הקריירה שלו בדרמת המלחמה "השיבה הביתה" בה גילם את קצין הנחתים קפטן בוב הייד שנשלח למלחמת וייטנאם וחוזר הלום קרב, דרן היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר אותו הפסיד לכריסטופר ווקן ולפרס גלובוס הזהב.
בנוסף גילם את הבלש הרודף אחר נהג השודים (ראיין אוניל) בסרט הפשע "הנהג".
ב-1983 זכה בפרס השחקן הטוב ביותר של פסטיבל ברלין על תפקידו בדרמת הספורט "עונת האליפות ההיא".
ב-1989 שיחק דרן לצידו של טום הנקס במותחן הקומי "שכנים" בתור שכנו יוצא הצבא מארק רומספילד.
ב-1996 הופיע דרן בסרט הפשע "הגבר שנשאר אחרון" בתור השריף המושחת אד גאלט.
ב-1999 השתתף בסרט האימה "בית האימה" בתפקיד מר דאדלי בעל הבית של אחוזת היל.
ב-2003 שיחק בדרמת הפשע הביוגרפית "מונסטר" וגילם את דמותו של תומאס חברה הקרוב של הרוצחת איליין וורנוס (שרליז תרון).
דרן שיחק בסדרת הדרמה "אהבה גדולה" בתפקיד פרנק הארלו אביו הנוקשה והפוגעני של גיבור הסדרה ביל הנריקסון (ביל פקסטון) הנשוי לשלוש נשים.
בשנת 2010 קיבל דרן כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד ביחד עם בתו לורה דרן וגרושתו דיאן לאד.
בשנת 2013 זכה דרן בפרס השחקן הטוב ביותר של פסטיבל קאן על הופעתו בתור וודי גרנט בדרמה של אלכסנדר פיין "נברסקה". דרן הועמד על תפקידו לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בתפקיד קומי/מוזיקלי ולפרס באפט"א.
ירושתנו
ירושתנו הוא ספר שנה היוצא לאור בכל שנה מאז שנת תשס"ז על ידי מכון מורשת אשכנז, ומכנס מאמרים העוסקים בחקר תורת חכמי אשכנז.
מטרת הספר שהיא מטרת 'מכון מורשת אשכנז' - כאמור במאמר המערכת בספר שני - "להביא לתודעת הציבור בכלל, ובני אשכנז בפרט, את ירושת "הקבלה והמעשה" שהנחילו לנו אבותינו, יופיה וטיבה בשלל גווניה".
אל הספר מצורף מדי שנה, לוח "מנהגי בית הכנסת לבני אשכנז בארץ ישראל ובחו"ל".
עורכי הספר: הרב שלמה יהודה ליב הופמן, מודיעין עילית; הרב יוסף שלמה מאיר, אלעד; הרב משה דוד צ'צ'יק, ירושלים.
חברי המערכת: הרב בנימין שלמה המבורגר, בני ברק; פרופ' מאיר הילדסהיימר, בני ברק; הרב יהודה אהרן הלוי הורוויץ, ירושלים; הרב דוד הירשהוט, מודיעין עילית.
תוכן הספר מסווג לפי מדורים (רובם ככולם קבועים): רבותינו שבאשכנז; הלכה ותוספות; עלי הגיון; תורת אמך; תקרב רינתי; בינת דורות.
נוסף עליהם: והמה בכתובים (מכתבים למערכת); כבוא הספר (סקירת ספרים). ולוח המנהגים הנזכר.
בחלק מהכרכים הופיע בסופו גם מדור לועזי (באנגלית). ביניהם יש לציין את חילופי המכתבים של חבר המערכת עם פרופ' ישראל אומן, אודות האיות הלועזי של מילים בלשון הקודש.
עם כותבי המאמרים במשך השנים נמנים רבנים, חוקרים תורניים ואנשי אקדמיה: הרב אביגדר נבנצל, הרב משה יהודה שלזינגר, הרב יהושע ישעיה נויבירט, הרב ברוך ויסבקר, הרב דוד צבי הילמן, פרופ' יעקב שפיגל, הרב יעקב ישראל סטל, הרב בנימין שלמה המבורגר והרב דוד קמינצקי.
מהאבהארטה (סרט, 1989)
מהאבהארטה (אנגלית: The Mahabharata) הוא סרטו של פיטר ברוק משנת 1989 על האפוס ההודי, מהאבהארטה. המחזה המקורי של ברוק הועלה תחילה על במת תיאטרונו בוף דה נור בפריז ואורכו היה 9 שעות. ההצגה הופיעה ברחבי העולם במשך ארבע שנים. בשנת 1989, קיצר ברוק את הסרט ל-6 שעות טלוויזיה (במיני סדרת טלוויזיה). מאוחר יותר הופחת גם לארבע וחצי שעות וגם לשעתיים, והסרט הועבר ל-DVD. התסריט הוא תוצאה של עבודה בת שמונה שנים של פיטר ברוק, וז'אן-קלוד קרייר, התסריטאי, מחזאי הבית של תיאטרונו, והאסיסטנטית שלו מארי-הלן אטיין (צרפתית Estienne). ברוק בחר ללהק שחקנים מיבשות שונות ומתרבויות שונות כחלק מתפיסת עולמו הפלורליסטית, וגם כדי להדגיש את האופי של האפוס ההודי שהוא למעשה סיפורה של האנושות כולה.
עלילה.
במונחים כלליים, הסיפור האפי עוסק במלחמה מתמשכת בין שתי משפחות יריבות, בעלות מוצא משותף. משפחת פאנדווה (Pandavas) (המייצגים את הצד הטוב) ומשפחת קורבה (Kauravas) (המייצגים את הצד הרע בעלילה). שני הצדדים הם למעשה צאצאים של מלכים ואלים. שתי המשפחות זוכות לעצותיו של האל קרישנה, המגולם בדמות אדם, כי עליהן לחיות בהרמוניה ולהימנע מתאוות דמים לשלטון. עם זאת, המלחמה שלהם מובילה לאיום אמיתי על הסדר והשלום ביקום כולו. העלילה ממוסגרות כנרטיב בין הברהמין החכם ויאסה (Vyasa) ובין האלוהות המיוצגת באמצעות האל גנש ההינדי, שניהם מנסים לענות לשאלותיו של נער הודי אלמוני המתעניין בסיפורו של המין האנושי.
ביקורת.
ההפקה והשימוש בצוות בינלאומי גרמו לוויכוחים בין תרבותיים. ביקורת שלילית הביע חוקר הודי בשם פראדיפ באטאצ'אריה (Pradip Bhattacharya) שסבר כי בפירושו של ברוק "לא היה תיאור של התנגשות איתנים בין כוחות הטוב והרע, המהווה את החומר העיקרי של האפוס ... אלא סיפור של צאצאי לוחמים הדומים לבעלי בית כפרי" (ציטוט מוויקיפדיה אנגלית).
לעומת זאת, ניתן לקרוא ביקורות חיוביות מאוד על ההצגה בת ה-9 שעות ועל הסרט (עם כל הוורסיות), בעיתונות הצרפתית.
שיקו שביאר
פרנסיסקו דה פאולה קאנדידו שביאר (בפורטוגזית: Francisco de Paula Cândido Xavier; 2 באפריל 1910 - 30 ביוני 2002), המוכר כשיקו שביאר, היה מדיום פופולרי בתנועה הרוחנית המכונה ספיריטואליזם בברזיל וכתב 412 ספרים, שנכתבו לכאורה, באמצעות תהליך המכונה פסיכוגרפיה (psychography). זהו תהליך שבו המדיום יוצר קשר עם הרוחות והן באות בהסכמה, ומעבירות לו מידע שלא ידע עליו לפני כן. במקרה של שביאר, הוא קיבל מהרוחות את כל החומר והתוכן של ספריו.
שביאר נולד בעיירה פדרו לאופולדו, שבמדינת מינאס ז'ראיס. היה מושפע מאוד מעבודותיו של אלאן קרדק, שהצהיר כי שביאר הונחה בידי רוחות ברמה גבוהה. המדריך הרוחני של שביאר היה עמנואל, אשר על פי שביאר, חי ברומא העתיקה בשם הסנטור פובליוס לנטולוס (Publius Lentulus), לאחר מכן רוחו התגלגלה בספרד, בגוף האב דמיאן, ולאחר מכן כפרופסור בסורבון.
עבודתו של שביאר התמקדה במישורים שונים, בתורתו הדתית, ברומנים וביצירות פילוסופיות. ספריו נמכרו ב-50 מיליון עותקים, והרווחים הופנו לעבודות צדקה. בשנת 1981 ו-1982, היה מועמד לפרס נובל לשלום.
שביאר האמין שהוא היה רק ​​ערוץ לעבודת הרוחות, שהוא לא היה מסוגל לייצר שום נס, כגון ריפוי אנשים, ולא היה מסוגל לפנות לנשמה של מישהו שמת, אלא אם אותה נשמת אדם הייתה מוכנה ליצור עמו קשר, תחילה. הופעותיו בתוכניות טלוויזיה בשנות ה-60 המאוחרות ובשנות ה-70 סייעו ואיפשרו לתנועת הספיריטואליזם (שנקראה גם על שמו של אלאן קרדק Kardecist) לקבל הכרה כאחת הדתות המוצהרות בברזיל. הפופולריות של שביאר נותרה ללא שינוי בברזיל לאורך כל חייו. למרות בעיות בריאות הוא המשיך לעבוד עד מותו, בשנת 2002. ב-2010, ספר הביוגרפיה שלו היה לסרט דרמטי בבימוי דניאל פיליו.
טנזאניה
I Wanna Be Your Man
I Wanna Be Your Man הוא שיר שנכתב על ידי לנון-מקרטני, השיר הוקלט גם על ידי הביטלס וגם על ידי הרולינג סטונז, גרסתם של הרולינג סטונז יצאה לאור מספר שבועות לפני גרסתם של הביטלס.
אנדרו לוג אולדהם שאל את ג'ון לנון ופול מקרטני אם יש להם חומר שבו הסטונז יוכלו להישתמש לסינגל חדש. השיר נכתב בידי לנון ומקרטני בזמן שהשניים שהו באותו חדר ביחד עם מיק ג'אגר וקית' ריצ'רדס.
הגרסה של הביטלס.
הגרסה של הביטלס יצאה 3 שבועות אחרי הגרסה של הרולינג סטונס, את השיר שר רינגו סטאר.
הגרסה של הביטלס לא יצאה כסינגל והשיר הוא חלק מאלבום With the Beatles.
בסיקור של השיר הוא כונה ״אייקון מוכן של תרבות הפופ״.
דחפור די-9 בשירות צה&quot;ל
דחפור משוריין די-9, מכונה בצה"ל "דובי" וידוע בעולם בשם IDF Caterpillar D9 (גם בשפה העברית "D9" נהגה כ"דִי־נַיין"), הוא אחד מכלי הצמ"ה (ציוד מכני הנדסי) המשוריינים שבשירות חיל ההנדסה הקרבית של צה"ל. כלי זה הוא גרסה צבאית ממוגנת של דחפור זחלי כבד מדגם קטרפילר די-9.
חיל ההנדסה הישראלי מפעיל דחפורים כבדים החל ממלחמת העצמאות. ב־1954 בנתה חברת קטרפילר לראשונה את ה־D9 ועד מהרה הוא מצא את דרכו אל ההנדסה האזרחית בישראל ומשם לשורות צה"ל. כיום צה"ל מחזיק דחפורי D9 רבים במספר דגמים – L (עם 460 כ"ס), N (עם כ־400 כ"ס), R (עם 405 כ"ס) ו־T (עם 410 כ"ס). הצבא מתקין עליהם חליפת מיגון, שריון לכלי רכב, מערכת כיבוי אש ומערכות קשר, וניתן להתקין עליהם גם מקלע (מאג חש"ן 7.62x51 מ"מ נאט"ו) ומדוכות עשן (תוצרת תע"ש) בעת הצורך. דחפור D9R ממוגן שוקל כ־56 טונות.
הדחפורים מופעלים על ידי יחידות הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית, על ידי לוחמים שעברו קורס צמ"ה ייעודי בבית הספר להנדסה צבאית, ופעילים במגוון תחומים ומשימות, בעתות שגרה ובעתות מלחמה. צוות הדחפור מורכב משני לוחמים: מפעיל ומפקד. המפעיל נוהג בדחפור ומפעיל את הכלים, ואילו המפקד משמש כאחראי קשר ותצפית וכמקלען בעת הצורך.
ייעודיהם של דחפורי חיל ההנדסה במלחמה כוללת הם: