איביזה סימן-III נבנתה על הפלטפורמה של הפולו הבאה. המכונית עוצבה על ידי המעצב האיטלקי וולטר דה-­סילבה עם קווים אגרסיביים יותר, והיא מוצבה עם תדמית ספורטיבית בעלת ביצועים גבוהים. המרחב הפנימי גדל ואפשר נסיעה של חמישה מבוגרים. האבזור שופר גם ברמות הבסיסיות. המגזין הבריטי הנחשב "What Car?" הכתיר אותה כסופר מיני הטובה ביותר במשך שלוש שנים רצופות.
נוסף לדגמים הבסיסיים הוצעו שתי גרסאות "הוט-האץ'" (כינוי למכונית קטנה בעלת ביצועים ספורטיביים), האיביזה Formula Race) FR) והאיביזה קופרה.
דגמי 2006 שונו מעט בעיצוב הפנימי והחיצוני אך לא היו הבדלים ניכרים. המנועים התחזקו מעט (1.2 ליטר 16v ו- 1.4 ליטר 16v) ומנוע דיזל חדש 1.4 ליטר TDI.
סיאט הציגה חידוש עולמי כאשר שידכה לגרסאות הספורט, הקופרה וה- FR TDI, מנועי דיזל. מנועים אלה בעלי הזרקה ישירה נהנו ממומנט גבוה גם בסל"ד נמוך, מה שנתן תחושה של כח לאורך כל ההילוך והקנה לנוהגים במכונית תחושה ספורטיבית חדשה.
דור רביעי (2009-2017).
האיביזה סימן-IV, הייתה הראשונה מקבוצת פולקסווגן להשתמש בפלטפורמת הסופר מיני החדשה של הקבוצה (PQ25) לפני הדור החמישי של הפולו והאאודי A1. האיביזה החדשה בעיצובו של המעצב הבלגי, לוק דונקרוולקה (Luc Donckerwolke) הוצגה לראשונה במרץ 2008 בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה כמכונית הקונספט "בוקנגרה" (Bocanegra). שיווקה החל באירופה בקיץ 2008 בגרסה הרגילה עם 5 דלתות, ובגרסת 3 דלתות SC, ספורט-קופה. בשלהי 2008 הוצגה גרסה ידידותית לסביבה בשם אקומוטיב עם מנוע דיזל 1.4L בעל 80 כ"ס הפולט 98 גרם CO2 לקילומטר.
גרסאות הספורט הושקו ביוני 2009. עם מנועי 1.4L TSI המוכר מהגולף דור חמישי שהוצגה בספטמבר 2005. ה- TSI מבוסס על מנועי ההזרקה הישירה (FSI) של פולקסווגן בתוספת שני מגדשים (Twincharger (Fuel) Stratfield Injection): מגדש על (Supercharger) הפועל בסל"ד נמוך ומגדש טורבו שמעלה את ההספק בסל"ד גבוה, שילוב זה של שני המגדשים מונע את תופעת "השהיית הטורבו" ומפיק הספק גבוה לכל אורך סקאלת הסל"ד וצריכת הדלק היא נמוכה ביחס למנועים בעלי הספקים דומים. לאיביזה FR מנוע בהספק 150 כ"ס. לאיביזה קופרה ולבוקנגרה יש את אותו מנוע 1.4L TSI בהספק 180 כ"ס. תיבת ההילוכים היא התיבה הרובוטית כפולת המצמד המוצלחת של הקבוצה (DSG) עם שבעה יחסי העברה (התיבה ספגה ביקורת על מספר יחסי ההעברה שכן היא מנסה לדלג על הילוכים ככל שניתן כדי למנוע בלאי וכך יחסי ההעברה הם "על הנייר", במקום להסתפק בפחות יחסי העברה).
הבוקנגרה ("פה שחור" בספרדית), 3 דלתות עוצבה על ידי מעצב למבורגיני לשעבר, לוק דונקרוולקה. עיצובה מאוד אגרסיבי, הגריל התחתון, והספויילר הקדמי המשולבים בצבע שחור מקנים לה מראה של "פה שחור". השם נלקח מכינוי שהיה לסיאט ספורט 1200 משנות ה-70.
לדברי אריק שמידט, יו"ר חבר המנהלים, האיביזה החדשה פותחה עבור "צעירים וצעירים ברוחם". לדבריו, הושם דגש על התאמת המכונית למודעות ההולכת וגוברת לנושאי זיהום אוויר. אף על פי שהיא גדולה מבעבר, האיביזה החדשה תהיה קלה וחסכונית מתמיד.
דור חמישי (2017-היום).
הדור החמישי של סיאט איביזה 5 דלתות הושק ב 2017 בז'נבה. הדגם כלל מגוון שינויים טכנולוגיים וויזואלים. הוא רחב יותר מאשר הדור הקודם ונפח תא המטען שלו גדל בכ-25%.
זהו הרכב הראשון השייך לקבוצת VAG אשר עושה שימוש בפלטפורמת MQB-A0, . אפשרויות המנוע אשר ניתנות לרכישה כוללות מנוע בנפח 1.0 ליטר המופעל על ידי 3 צילינדרים ופועל על בסיס בנזין וכמו כן
גרסה מחוזקת, 1.5 Tsi EVO בנפח 1.5 ליטר טורבו בנזין או 1.6 TDi עם 4 צילינדרים המוזנת מדיזל. בגרסת ה999 סמ"ק נוצר הספק של 95 כ"ס/5,000-5,500 סל"ד, מומנט של 17.8 קג"מ/2,000-3,500 סל"ד.
וביצועי צריכת דלק (נתוני יצרן) של 21.2 ק"מ לליטר בצריכת דלת משולבת. באשר למהירות האצה (נתוני יצרן) 0 ל-100 קמ"ש: 9 שניות.
ברמות האבזור השונות דגם זה עשוי לכלול בלימת חירום אוטונומית ובקרת שיוט אדפטיבית.
חטיבה 80
האימפריה בה השמש אינה שוקעת לעולם
פרשת הדם
גוארנרי
גוארנרי (באיטלקית: Guarneri) הוא שמה של משפחת בוני כינורות ידועי-שם מקרמונה שבאיטליה במאות ה-17 וה-18, שמעמדה נחשב שווה-ערך למעמדן של המשפחות אמאטי וסטרדיווארי.
אנדראה גוארנרי (1626 בקירוב - 7 בדצמבר 1698) היה שוליה בסדנה של ניקולו אמאטי מ-1641 עד 1646, וחזר לייצר כינורות לאמאטי בין השנים 1650 עד 1654. הכלים המוקדמים שלו מבוססים בדרך כלל על תבנית ה"גראנד אמאטי", אך חותרים להשיג את התחכום שאפיין את הכלים של אמאטי עצמו. אנדראה גוארנרי ייצר כמה ויולות משובחות, שבאחת מהן ניגן ויליאם פרימרוז.
שניים מבניו של אנדראה הלכו בדרכי אביהם:
ג'וזפה ג'ובאני בטיסטה היה אביהם של עוד שני בוני כלי קשת:
תולדות משפחת גוארנרי מוטלות בספק-מה. מקור אחד לשושלת גוארנרי אומר כי "ייתכן שג'וזפה דל ג'זו ופייטרו דה ונציה היו דודנים ולא אחים, ואפשר שפייטרו דה ונציה היה בנו של פייטרו דה מנטובה".
הסיווג של היינק
הסיווג של היינק הוא שיטה פופולרית לסיווגם של דיווחים על מפגשים עם עצמים בלתי מזוהים וחוצנים. הסיווג אינו אומר דבר על עצם קיומם של מפגשים כאלה ועל מידת היתכנותם, אך מניח תשתית להבחנה בין סוגים אפשריים של כאלה.
המינוח והסיווג נטבעו על ידי האסטרונום וחוקר העב"מים ד"ר ג'יי אלן היינק והוצעו לראשונה ב-1972 בספרו "The UFO Experience: A Scientific Inquiry". היינק, שטבע את המושג "מפגש" ("close encounter") לתיאור הקשר העשוי להיווצר בין אדם לעב"ם ולחוצנים, הגדיר שלושה סוגים של מפגשים אפשריים. ברבות השנים נוספו שלושה סוגי מפגשים נוספים: מפגשים מהסוג הרביעי, מפגשים מהסוג החמישי ומפגשים מהסוג השישי.
מאז ועד עתה לא תועד במידה המניחה את הדעת אפילו מפגש אחד עם עצם שאינו טבעי ושמקורו אינו בכדור הארץ.
פרטי הסיווג.
מפגשים מהסוג הראשון.
מצב בו נצפה עב"ם אחד או יותר:
מפגשים מהסוג השני.
מצב בו נצפה עב"ם אחד או יותר שהשאיר סימנים פיזיים בשטח. מפגשים מהסוג השני כוללים גם מקרים בהם זוהו אתרי נחיתה או נמצאו שרידי חומרים בשטח (כגון גבישי סיליקון, חריכה וכדומה), וכן השפעה על מכשירים שונים. סימנים אלה כוללים:
מפגשים מהסוג השלישי.
מצב בו נצפו יצורים שאינם אנושיים (בשל קטגוריה זו נבחר שמו של הסרט "מפגשים מהסוג השלישי").
מפגשים מהסוג הרביעי.
מצב בו נחטפים בני אדם בניגוד לרצונם על ידי עב"מים או חייזרים.
מפגשים מהסוג החמישי.
מצב בו נוצר קשר תקשורתי בין בני אדם לחייזרים (מילולי או "טלפתי").
מפגשים מהסוג השישי.
מצב בו נוצר קשר גופני, פיזי ורומנטי בין בני אדם לחייזרים.
מפגשים קרובים
נו&quot;ן הפוכה
נו"ן הפוכה (׆) או נו"ן מנוזרת (מובדלת) היא סימן בטקסט המקראי, כמן נ' הפוכה, ככתב ראי, המופיע במהדורות נוסח המסורה של התנ"ך בתשעה מקומות:
רש"י בפירושו למקרא מציין מופע של נו"ן הפוכה ב, ואזכור לכך מופיע בדברי הרמ"א בהקדמתו להערותיו על הטור, אולם סימון זה אינו מופיע בשום כתב יד של המסורה שיש בידינו. כמו כן נחלקו הדעות האם נו"ן זאת מייצגת את הסימן המדובר, או תופעה נפרדת.
מהות הסימן וטעמו.
חוקרי מקרא מציינים כי סימון זה הוא סימון סופרים מקובל בעת העתיקה, ובמקורות היוונים הוא מכונה "ἀντίσίγμα" (אנטיסיגמה, סיגמא הפוכה). הסיגמא (Σ) והאנטי-סיגמא שמשו את סופרי העת העתיקה כדי לציין את תחילתה וסופה של גרסה שיש להשמיטה או שאיננה במקומה. מסימון יווני זה התפתח גם הסימון המודרני של הסוגריים. סימון זה מופיע גם במגילות מדבר יהודה כדי לציין פסוקים שמופיעים שלא במקומם הנכון.
ואכן, בתרגום השבעים היווני, שתורגם מנוסח עברי השונה מנוסח המסורה, מופיעים הפסוקים הרלוונטיים מבמדבר י' לפי הסדר הבא: ל"ג, [ל"ה-ל"ו], ל"ד. עובדה זו יש בה כדי לאשש את הסברה שמיקומם של פסוקים ל"ה-ל"ו היה רופף במסורות השונות.
פרשת ויהי בנסוע הארון.
התלמוד הבבלי מתייחס אף הוא לסימון זה בהקשר להימצאותו בתחילת וסוף פרשת ויהי בנסוע הארון, ואף מציין בין היתר כי סימון זה מרמז על פסוק שמופיע שלא במקומו:
התייחסות נוספת לסימון זה מופיעה במסכת סופרים, חיבור ארץ ישראלי שחובר אולי בתקופת הגאונים, מאות 7–8 לספירה.
האות ׆ מופיעה בטבלת היוניקוד, ומספרה 05c6.
נון הפוכה
נון (פירושונים)
נון מנוזרת
המתודה המדעית
שיטת הסיווג של היינק
Deathcore
הרקולס (קבוצת כוכבים)
קבוצת הכוכבים הרקולס היא קבוצה גדולה בחלק הצפוני של השמים. למרות גודלה ומרכזיות הדמות אותה היא מייצגת במיתולוגיה היוונית, אין בה כוכבים בהירים במיוחד. הקבוצה היא אחת מ-48 הקבוצות שהוגדרו על ידי תלמי.
ב-29 באוגוסט 2016 דיווח פרויקט סט"י על קליטה של גלי רדיו בלתי-שגרתיים מכיוון כוכב HD164595 שבקבוצה זו. בשלב מאוחר יותר הודיעו מפרויקט סט"י כי לא מדובר בישויות של חוצנים.
כוכבים חשובים.
ראסאלגד'י (α בהרקולס) הוא ענק אדום לא יציב שבהירות נראיתו הנראית משתנה באופן לא סדיר בין דרגה 3 לדרגה 4. בטלסקופ קטן ניתן להבחין שזהו כוכב כפול עם בן זוג כחול-ירקרק עם בהירות מדרגה 5.
קורנפורוס (β בהרקולס) הוא ענק צהוב במרחק של כ-140 שנות אור. זהו הכוכב הבהיר בקבוצה.
ζ בהרקולס הוא כוכב כפול במרחק של כ-35 שנות אור המורכב מתת-ענק צהוב וכוכב הסדרה הראשית כתום. עם בהירות כוללת מדרגה 2.8 זהו הכוכב השני בבהירותו בקבוצה.
ϱ בהרקולס הוא כוכב כפול - שני הכוכבים הם בצבע כחול - לבן ובדרגות בהירות 4 ו-5.
κ בהרקולס הוא כוכב כפול המורכב מזוג כוכבים בדרגות בהירות 5 ו-6.
גרמי שמים נוספים.