הגבעולים רבועים. העלים על פי רוב משוננים או שסועים ולעיתים רחוקות כמעט תמימים (חד-שפה תמים). העלים של דורי התפרחת ירוקים או צבעוניים והם דומים על פי רוב לעלי הגבעול הרגילים או מוקטנים בצורת חפים. דורי הפרחים בעלי 2 עד הרבה פרחים. הגביע נכון, דמוי פעמון או משפך, בעל 5 שיניים ו-10 עורקים. הכותרת נובלת אחרי הפריחה ומשתיירת על פי רוב גם בעת הבשלת הפרי. צינור הכותרת ישר עד מתעקל במקצת, בסיסו נפוח במקצת. לועו מעט מורחב ובפנים על פי רוב טבעת שערות (בשונה מגעדה) ולעתים נדירות מאוד קירח בפנים. השפה העליונה של הכותרת מנוונת, קצרה מאוד, ישרה, תמימה, מפורצת או מחולקת ל-2 אונות, זאת בשונה מהפרחים של רוב סוגי משפחת השפתניים. השפה התחתונה מוארכת, פרושה ומחולקת ל-3 אונות (למין געדה 5 אונות בשפה התחתונה). האמצעית שבהן רחבה ומחולקת לפעמים ל-2 (דמוי לב מהופך או מניפה) והצדדיות מוארכות. האבקנים, מספרם 4, הזוג הקדמי ארוך מהזוג האחורי והם בולטים מתוך הכותרת. הפרודות מגוממות או מקומטות.
מראה הכותרת במיני הסוג אינו מזכיר שפתיים ודומה לצורת 'מגלשה'. אף על פי שהוא נראה כפרח חד-שפתני, קיימים גם עלי כותרת עליונים. לצורה זו נודעת חשיבות לא רק ויזואלית, אלא גם אבולוציונית: ההנחה הרווחת היא שמדגם פרח של הסוג חד שפה התפתח הדגם המוכר של שאר השפתניים. לפי הנחה זו הסוג נחשב לפרימיטיבי במשפחתו. כך גם הסוג הקרוב געדה, שלו מבנה פרח דומה, אם כי לחלק ממיני הסוג געדה מבנה פרח דו-שפתני.
מיני הבר בארץ ישראל.
חד-שפה מזרחי.
חַד-שָׂפָה מִזְרָחִי (."Ajuga orientalis L") - צמח עשבוני רב-שנתי (בן חלוף), ים תיכוני ונדיר, אפרפר, צמיר, זקוף וגובהו 30 עד 50 ס"מ. מאפייניו העיקריים פרחיו הכחולים בעלים משוננים וצבועים במקצת בכחול-סגול בבליטות קוצניות (במקומות בלתי צפויים) בשיני גביע ארוכות מצינור הכותרת. מאפיינים: הגבעולים רבועים, ישרים וזקופים. גבעולי התפרחת מועטים, גבוהים ועתירי עלים. העלים בחלק התחתון של הצמח דמויי ביצה וארוכים למדי, אורכם 10 עד 15 ס"מ. שפת הטרף משוננת וחלקו התחתון מצטרר לפטוטרת ארוכה. העלים בעמוד התפרחת קצרים בהרבה מעלי הגבעול והם ארוכים מהפרחים ולעתים קרובות צבעם כחול-סגול במקצת. הדורים של התפרחת מרובי פרחים וצפופים לאורך הגבעול, העליונים קרובים זה לזה והתחתונים מרוחקים זה מזה. הפרחים כחולים, יושבים, גדולים ורבים בכל דור. הגביע דמוי פעמון צמיר, אורכו 8 עד 9 מ"מ, שיניו דמויות מרצע ואורכן כפול מאורך צינור הגביע. הכותרת דו-שפתנית, שעירה, אורכה 13 עד 14 מ"מ. צינור הכותרת בהיר ובולט מתוך הגביע. למרות שהשפה העליונה קצרה ניתן לזהותה בקלות. השפה העליונה זקופה ובהירה ומפורצת קלות עם 2 אונות. השפה התחתונה גדולה יותר בעלת 3 אונות, אונתה האמצעית מחולקת ל-2, כך שהן נראות כ-4 אונות. אונות הכותרת צבועים בכחול ולבן בצורה טיפוסית. פריחה קצרה מסוף מרץ עד תחילת מאי.
בית גידול ותפוצה - חד-שפה מזרחי מחשב ליפה מבין מיני החד-שפה שישראל. מין זה נחשב לנדיר בארץ ישראל המערבית. הוא גדל בחורשים, ביערות ים-תיכוניים ובמקומות לחים בהרי יהודה בגליל ובחרמון. הוא מצוי ברמות של עבר הירדן המזרחי בגלעד ובעמון; נדיר בגולן ובגליל העליון; נדיר מאוד בחרמון, בגליל התחתון, בשומרון ובהרי יהודה. תפוצתו העולמית מאיטליה וסיציליה ועד צפון מערב אירן, וצפונה לאוקראינה.
חד-שפה מצוי.
חַד-שָׂפָה מָצוּי (."Ajuga chamaepitys (L.) Schreb") - בן-שיח, קטן, ענף מאוד ושרוע, המאופיין בפרחים שצבעם צהוב ועליהם נקודות או קווים אדמדמים וצבע העלים ירוק כהה עם גוון אדום. זה אחד מהצמחים המעטים הנפוצים בכל חלקי ישראל, בבתות ים-תיכוניים ובסדקי סלעים קשים במדבר ובמרומי החרמון
מאפיינים - בן-שיח רב-שנתי, נמוך, גובהו  5 עד 20 ס"מ, מעוצה, בן קיימא, שרוע ושעיר ובעל ריח אופייני. הגבעולים רבועים, שעירים ושרועים ומתפשטים לצדדים. בסיסיהם מעוצים וצבעם נוטה לאדמדם. גבעולי התפרחות זקופים. העלים נגדיים, שעירים, דמויי יתד, שסועים (גזורים) פעם אחת מראשם ולאורכם ל-3 אונות או לעיתים רחוקות ל-5. האונה האמצעית ארוכה ורחבה בהרבה משתי האונות הצדדיות. טרף העלה - שפתו תמימה וחלקו העליון ירוק כהה והתחתון נוטה לאדמדם. העורק הראשי בולט באונה המרכזית ומעט באונות צדדיות. תפרחות - בחיק העלים שבראשי הגבעולים נישאים הפרחים. הפרחים צהובים זוהרים בתת-מינים צבעם ורוד (בהרי דרום סיני), כתום או צהוב-חיוור (בחרמון) עם נקודות או קווים עדינים בצבע ארגמן בבסיס הכותרת, שהולכים ומצטופפים כלפי לוע הפרח. הכותרת משתיירת אחרי תום הפריחה וצבעה הופך חום-אדמדם. הגביע שעיר עם 5 אונות ברורות. הכותרת שנראית חד-שפתני בולטת מתוך הגביע. השפה היחידה התחתונה של הכותרת מחולקת ל-3 אונות, האמצעית רחבה, מפורצת קלות. האבקנים, מספרם 4, הזוג הקדמי ארוך מהזוג האחורי והם בולטים מתוך הכותרת. הפרי בעל ארבע פרודות שמתפתחות בגביע המשתייר. הפריחה בחורף ובאביב, מינואר עד מאי. האבקה באמצעות דבורים קטנות. התפוצה בקרבת צמח האם או באמצעות מעוף הענפים היבשים בקיץ.
בית גידול ותפוצה - המין גדל בישראל בבתות ים-תיכוניים לרוב בכיסי קרקע קטנים בסדקי סלע ובסלעים קשים או בבתי גדול פרועים. במדבר הוא גדל בכיסי קרקע בסלעי גיר קשים. מין זה מונה 14 תת-מינים. בישראל וסביבתה מבחינים בשני תת-מינים. התת-מין בישראל הוא Ajuga chamaepitys (L.) Schreber subsp. chia (Schreber) Arcangeli. באדום ובמואב שבעבר הירדן גדל "חד-שפה מצוי תת-המין שלוש-אונות" ("Ajuga chamaepitys subsp. tridactylites" (Ging. ex Benth.) P.H.Davis).
חד-שפה תמים.
חַד-שָׂפָה תָּמִים (שם מדעי: ."Ajuga iva (L.) Schreb, מכונה גם חד-שפה מדברי") - בן-שיח ים-תיכוני נדיר, נמוך מאוד (בן קיימא), גובהו 10 ס"מ, מסתעף מאוד רק מבסיסו ופרחיו צהובים חיוורים.
מאפיינים: הגבעולים רבועים וזקופים. העלים נגדיים ומצליבים (לאורך הגבעול 4 טורים של עלים מכוון שזוגות העלים הנגדיים העוקבים ממוקמים בזווית ישרה זה לזה לאורך הגבעול). העלים פשוטים, מוארכים (אזמילים), משוננים (אינם גזורים או שסועים) ושעירים מאוד. העלים המלווים את הפרחים ארוכים הרבה מהפרחים (בשונה מחד-שפה מצוי). הפרחים דו-שפתניים (השפה העליונה מנוונת), יושבים, צבעם צהוב בהיר, ובלועם נקודות אדמדמות-חומות. הגביע דמוי פעמון צר ושעיר מאוד עם 5 אונות משולשות, הכותרת שעירה ובולטת מאוד מהגביע. השפה התחתונה מחולקת ל-3 אונות, האונה האמצעית רחבה ומפורצת בקודקודה ושתי האונות הצדדיות קטנות בהרבה. אחרי הפריחה חלקה העליון של הכותרת נושר ואלו צינור הכותרת נעשה קרומי ומשתייר. יחד עם הגביע הוא עוטף את הזרעים ומשמש יחידת תפוצה. הפריחה מאמצע אפריל עד תחילת יוני ופריחה נוספת מתחילת ספטמבר ועד אמצע נובמבר.
בית גידול ותפוצה: גדל בעיקר בבתות הסְפר ובערבות הסמכות אליהן על סלעי נארי וקירטון וכן באדמת חמרה בדרום השפלה. משגשג בשטחים בהם הרעייה מרובה. הוא מצוי בדרום שפלת החוף, בשפלה, בהרי יהודה, במדבר יהודה ובצפון הנגב; נדיר במדבר שומרון ובהר הנגב; נדיר מאוד בגליל התחתון, בשומרון ובערבות הירדן. התפוצה העולמית סביב אגן הים התיכון כולל מצרים וסיני. התאקלמות בדרום אוסטרליה.
צמחי הנוי בישראל.
מינים מסוג זה משמשים כצמחי נוי בהיקף קטן. לרוב הם משמשים כצמחים זוחלים, המוסיפים חן לגינה ביופי עליהם, שלעיתים צבעם הוא כהה. צבע הפרחים, שבחלק מהמינים הוא כחול, מוסיף אף הוא לערך האסתטי של הצמח. מיני סוג זה מיטיבים לגדול בתנאי חצי צל, וחלקם עמידים גם לקרינת שמש מלאה. בעגה הגננית מכונים צמחים אלו 'איוגה'- שיבוש של השם הלטיני. בישראל גדל כצמח נוי חד-שפה זוחל המונה מספר זנים.
חד-שפה זוחל.
חַד-שָׂפָה זוֹחֵל (.Ajuga reptans L) – צמח רב-שנתי, בן קיימא, שרוע שגובהו עד 40 ס"מ. הגבעולים על פי רוב שרועים, בעלי שלוחות תת-קרקעיות. העלים תמימים או מפורצים קלות, מוארכים או סגלגלים או דמוי ביצה הפוכה, בסיסם מתמשך לפטוטרת. העלים האמצעים והעליונים יושבים. העלים של דורי הפרחים סגלגלים או דמויי ביצה. גבעולי התפרחות זקופים. דורי הפרחים התחתונים לאורך גבעול התפרחת הזקוף מרוחקים זה מזה והעליונים קרובים זה לזה. בכל דור בדרך כלל 6 פרחים לבנים ובזנים מסוימים גוונים שונים (כחול או ארגמן). הכותרת בולטת מהגביע.
חד שפה זוחל גדל בר מאירופה ועד צפון אירן ובצפון מערב אפריקה. בישראל הוא משמש כצמח נוי ונחשב לצמח מהיר צימוח, חצי-צל ואור מלא. עמיד בקרה ורגיש לשרב ולמליחות. גדל בקרקעות כבדות אך מנוקזות מתאים בעיקר לאזור ההר, אך גם לעמק ולשפה, אך אינו מתאים לבקעת הירדן והערבה ריבוי באמצעות ייחורים חורף, חלוקה בסתיו ובחורף ובאמצעות זרעים בסתיו ושלוחות באביב.
מריאנו מרטין
מריאנו מרטין אלונסו (בספרדית: Mariano Martín Alonso; 20 באוקטובר 1919 - 9 בספטמבר 1998) היה כדורגלן ספרדי, שהתפרסם כששיחק במדי ברצלונה.
קריירה.
מרטין, שתפקידו במגרש היה חלוץ, שיחק במשך תשע עונות בברצלונה, בין 1939/40 לבין 1947/48. 188 השערים שהבקיע ב-167 משחקים - ממוצע של 1.12 שערים למשחק - גורמים לרבים להחשיבו כאחד החלוצים הטובים ביותר ששיחקו במדי ברצלונה. מרטין הוא השחקן עם מספר השערים העשירי בגודלו בהיסטוריית הקבוצה. מהירותו וכוחו היקנו לו את הכינוי "הזעם של הרחבה" (בספרדית: "La furia del área").