עקב נישואיו לקונסטנס, נסיכת קסטיליה, ב-1371, קיבל ג'ון את התואר מלך קסטיליה ולאון, בזכות ירושתה של אשתו. הוא עמד על כך שחברי האצולה באנגליה יפנו אליו בתואר "אדון ספרד" (my lord of Spain) ושילב בשלט האצולה שלו את סמל מלכות ספרד. החל מ-1372 קיבץ ג'ון סביבו חצר מלכות קטנה של אבירים שגלו מקסטיליה והקים משרד שהכין מסמכים שנחתמו על ידו כמלך קסטיליה ופתחו במילים Yo El Rey (בספרדית: אני, המלך). הוא הכין כמה תוכניות לממש את תביעתו בכוח צבאי, אך במשך שנים רבות נותרו תוכניות אלו על הנייר עקב חוסר מימון ועקב המלחמות בצרפת ובסקוטלנד. רק לאחר 1386, כאשר פורטוגל, תחת מלכה החדש, ז'ואאו הראשון, כרתה ברית עם אנגליה, היה ג'ון מסוגל לנחות בראש צבא על אדמת ספרד ולהוביל כוח פרשים למערכה כושלת לתפיסת כתר קסטיליה. ג'ון הפליג מאנגליה ב-9 ביולי 1386 בראש צי אנגלו-פורטוגזי גדול, שנשא צבא של כ-5,000 איש יחד עם פמליה "מלכותית" מורחבת ועם אשתו ובנותיו. בדרכו עצר בברסט כדי לגרש את הכוחות הצרפתיים שצרו על העיר וב-29 ביולי הוא נחת בא קורוניה שבצפון ספרד.
חואן הראשון, מלך קסטיליה ציפה שגונט ינחת בפורטוגל ולפיכך ריכז את כוחותיו על הגבול הפורטוגזי. הוא הוטעה על ידי החלטתו של גונט לפלוש לגליסיה, המרוחקת והעוינת ביותר מבין מחוזותיה של ממלכת קסטיליה. מאוגוסט ועד אוקטובר החזיק גונט חצר מלכות ראשונית באורנסה (Ourense) וקיבל את הצהרות האמונים של רוב העיירות בגליסיה, למרות שהם נשבעו לו אמונים בתנאי שהוא יוכר כמלך של כל קסטיליה. בעוד ג'ון מהמר על קיום קרב החלטי כבר בתחילת המערכה, לא מיהרו הקסטיליאנים להיכנס איתו לקרב והוא החל להיתקל בקשיים לשמור את צבאו אחיד ולשלם לחייליו את שכרם. בנובמבר הוא נפגש עם ז'ואאו הראשון וסיכם איתו על פלישה משותפת למרכז קסטיליה באמצע שנת 1387. כדי לחזק את החתימה על ההסכם, סוכם על נישואיה של פיליפה, בתו הבכורה של גונט, למלך הפורטוגזי. חלק ניכר מחייליו של ג'ון נכנעו למחלות וכאשר החלה הפלישה היו בנחיתות מספרית בהשוואה לבעלי בריתם הפורטוגזים. המערכה, שהתנהלה בחודשים אפריל-יוני, הוגדרה ככישלון מחפיר. הקסטיליאנים סירבו להיכנס לקרב והכוחות האנגלו-פורטוגזים, להוציא כמה מקרים של מצור על ערים מבוצרות שהיו בזבוז של זמן, עסקו בחיפוש אחר מזון בנוף הספרדי הצחיח. הם הוטרדו בעיקר על ידי שכירי החרב הצרפתים של מלך קסטיליה. מאות אנגלים, כולל ידידים קרובים ומשרתים של גונט, מתו ממחלה או מתשישות. רבים ערקו מהצבא כדי לרכוב צפונה. זמן קצר לאחר שהצבא שב לפורטוגל, כרת גונט ברית סודית עם חואן, שלפיה הוא ואשתו יוותרו על תביעותיהם על כתר קסטיליה בתמורה לתשלום שנתי גבוה ולנישואיה של בתם קתרין עם בנו של חואן.
דוכס אקיטן.
ג'ון עזב את פורטוגל, שם פעמיו לאקיטן ונשאר בה עד שובו לאנגליה בנובמבר 1389. בזמן זה הוא היה לחלוטין מחוץ לתמונה כאשר התמודדה אנגליה עם משבר פוליטי רציני שבו נאבק ריצ'רד השני עם מתנגדיו שבראשם עמד אחיו הצעיר של גונט, תומאס מוודסטוק, דוכס גלוסטר. רק במרץ 1390, בחלוף ארבעה חודשים מאז שובו של ג'ון לאנגליה, מינה ריצ'רד את ג'ון כדוכס אקיטן באופן רשמי, ובכך העניק לו את הטריטוריה שמעבר לים שאליה הוא השתוקק זמן כה רב. יחד עם זאת הוא לא שב מיד לפרובינציה, אלא נשאר באנגליה ובעיקר משל באקיטן באמצעות מיופי כוח. הממשל שלו בדוכסות היה סיפור אכזבה ומינויו כדוכס זכה לתרעומת מצד אצילי גסקוניה, מאחר שאקיטן הייתה תמיד בעבר נחלתו האישית של מלך אנגליה או של יורשו. גונט היה אחד מראשי משלחת המשא ומתן של אנגליה במגעים הדיפלומטיים עם צרפת שהובילו להסכם השלום שנחתם ב-1396, ובתחילה הסכים להצטרף למסע הצלב בהנהגת צרפת שהסתיים בקרב ניקופוליס הרה האסון, אך הוא נסוג עקב מחלה ועקב אי-שקט פוליטי באנגליה ובגסקוניה.
עד יומו האחרון היה ג'ון מגונט יועץ חשוב ונאמן למלך. הוא אפילו לא מחה, כאשר אחיו הצעיר תומאס נרצח בפקודתו של ריצ'רד. ככל הנראה חש שעליו לשמור על נאמנותו כדי להגן על בנו, הנרי בולינגברוק, שהיה בין הלורדים שהתנגדו לריצ'רד, אך ב-1398 דן המלך את הנרי לגלות ולאחר מותו של גונט בשנה שלאחר מכן, החמיר את עונשו לגלות לכל החיים, החרים את רכושו של גונט והפך אותו לרכוש הכתר.
יחסיו עם צ'וסר.
ג'ון מגונט היה פטרון וחבר קרוב של המשורר ג'פרי צ'וסר, הידוע בעיקר בשל יצירתו סיפורי קנטרברי. לקראת סוף חייהם נעשו גונט וצ'וסר גיסים. צ'וסר נשא ב-1366 לאישה את פיליפה, אחותה של קתרין סווינפורד, שהייתה פילגשו של גונט במשך כמעט 30 שנה וב-1396 נישאה לו כאשתו השלישית. למרות שפיליפה מתה בשנת 1387, השניים היו קשורים כאחים וילדיו של גונט מקתרין היו למעשה אחייניו של צ'וסר.
ספרו של צ'וסר, "ספר הדוכסית" (The Book of the Duchess), נכתב לזכרה של בלאנש, אשתו הראשונה של גונט.
מותו.
ג'ון מגונט מת מוות טבעי ב-3 בפברואר 1399 בטירת לסטר, כשקתרין, אשתו השלישית לצידו. הוא נקבר לצד אשתו הראשונה, בלאנש, בבית המקהלה של קתדרלת סנט פול הישנה. קברם המפואר עוצב ונבנה בין השנים 1374–1380.
Like This
Like This הוא הסינגל הראשון מהאלבום של זמרת הרית'ם אנד בלוז קלי רולנד, Ms. Kelly, שיצא במרץ 2007. בשיר מתארחת הראפרית איב, והוא הופק ברובו על ידי פולו דא דון ושון גארט.
באופן כללי, הסינגל היה להיט עולמי. השיר היה להיט מועדונים גדול והגיע למקום הראשון במצעד שירי המועדונים החמים של הבילבורד. השיר הצליח להגיע למקום הרביעי במצעד בבריטניה, במקום השני במצעד הקנדי ובעשרים המקומות הראשונים ב-7 מדינות שונות בעולם. הסינגל הגיע למקום ה-30 במצעד 100 הלהיטים החמים בבילבורד.
וידאו קליפ.
הוידאו קליפ לשיר בוים על ידי מייק רויז. הקליפ צולם בחודש מרץ 2007 בבית בהוליווד הילס שבלוס אנג'לס. הקליפ שודר לראשונה בתוכנית TRL ב-26 במרץ 2007.
בקליפ מוצגת רולנד כנערת מסיבות שעורכת מסיבה גדולה בביתה. בתחילת הקליפ מוצגת רולנד כשהיא יוצאת מהמקלחת עטויה מגבת ומגלה מצלמה נסתרת שמצלמת אותה בביתה. לאחר מכן רואים את רולנד כשהיא מתאפרת ומתארגנת למסיבה שבביתה. בהמשך הקליפ מגלים אורחי המסיבה מצלמות נוספות ברחבי הבית המצלמות אותם ברגעים אינטימיים. בזמן קטע הראפ של איב מתמקדת המצלמה בתווי פניה ולאחר מכן היא רוקדת במסיבה לצד רולנד. בחלקים אחרים בקליפ רולנד רוקדת כשפתיתים לבנים נופלים עליה.
ניקולאי רויריך
ניקולס רוריך
מיכאיל ליאונטייויץ' מיל
מיכאיל ליאונטיויץ' מיל
צבא השחרור העממי
צבא סין או הצבא העממי של סין (בסינית: 人民解放军) הוא שמם של כלל הכוחות המזוינים של הרפובליקה העממית של סין. הצבא מחולק לחמישה חילות: כוח קרקעי (הכולל בתוכו גם חיל שריון), ארטילריה, חיל ים, חיל אוויר ומשטרה צבאית. זהו הצבא הגדול ביותר בעולם במספר חייליו.
היסטוריה.
צבא השחרור העממי הסיני מציין את מועד הקמתו ב-1 באוגוסט 1927, המועד של התקוממות נאנצ'אנג. בשנים 1934 - 1935 צעד צבא השחרור במצעד הארוך ושרד מספר התקפות שהתבצעו נגדו על ידי הכוחות הלאומנים בהנהגתו של צ'יאנג קאי שק.
במהלך מלחמת סין–יפן השנייה שהתרחשה בין השנים 1937 - 1945 שתפו הקומוניסטים פעולה עם הלאומנים כנגד היפנים וצבא השחרור העממי העמיד את הארמיות השמינית והרביעית החדשה של צבא ההתמרדות הלאומי של סין. עיקר הלחימה של הצבא הסיני כנגד היפנים היה בפעולות גרילה, אולם התקיימו גם מספר קרבות קונבנציונליים.
לאחר סיום המלחמה הסינית-יפנית השנייה, מוזגו הארמייה הרביעית והשמינית לצבא אחד גדול שמנה מיליוני חיילים וכונה הצבא העממי של סין. צבא זה ניצח במלחמת האזרחים הסינית.
במהלך שנות החמישים של המאה ה-20, הצבא עבר מודרניזציה בעזרתה של ברית המועצות.
בנובמבר 1950, התערב הצבא הסיני במלחמת קוריאה כאשר כוחות האו"ם תחת פיקודו של דאגלס מקארתור התקרבו לנהר יאלו. במתקפה זו הצליחו הכוחות הסיניים לגרום לנסיגת כוחות האו"ם מצפון קוריאה.
בשנת 1962, זכה הצבא העממי של סין בניצחון מהיר על הודו במלחמת הודו–סין.
היווסדו של צבא מודרני ומקצועי בסין שמצויד בכלי נשק מודרניים הייתה הרפורמה האחרונה מבין ארבע הרפורמות שהונהגו בסין בשנת 1975. הצבא הסיני גם החל במגמת גיוס קבע וסדיר וכן בחידוש אסטרטגיה, כוח אדם, חינוך ואימונים. בשנת 1979, לחם הצבא הסיני בווייטנאם במלחמת סין-וייטנאם שבה ספג הצבא הסיני אבדות של כ-20,000 חיילים. שני הצדדים טענו לניצחון במלחמה.
בשנים האחרונות, הכניס הצבא העממי של סין לשורותיו כלי נשק טכנולוגיים רבים מתוצרת רוסית, הכוללים צוללות ומטוסים. הצבא גם השלים את בנייתן של כמה משחתות חדשות. בנוסף לכך, הצבא מתכוון להתחיל את בנייתה של תעשיית האוויר והחלל הסינית, אשר התחילה בפיתוחו של מטוס ה-J-10. הצבא הסיני גם השיק צוללות גרעיניות חדשות ב-3 בדצמבר 2004 אשר מסוגלות לשלוח טילים עם ראש נפץ גרעיני עד לאוקיינוס השקט.
ארגון.
הצבא הסיני מורכב מחמישה חילות:
הנהגת הצבא.
ההנהגה של המפלגה הקומוניסטית היא חלק ועקרון ניכר בהנהגת הצבא העממי של סין. הצבא הסיני לא כפוף לממשלת סין אלא לוועדות הפיקוד העליון של הצבא - ועדה אחת שייכת לממשלה והשנייה למפלגה הקומוניסטית.
מפקדי הצבא.
לפי החוקה הסינית, ראש הצבא הוא ראש המטה הכללי הסיני, אחריו הוא סגן ראש המטה הכללי ואחריו שאר מפקדי המטה הכללי.
ראש הוועדה של המטה הכללי והנהגת הצבא הוא האחראי לוועדה (חוק שהחל מחודש מאי 2008).
חיילות הצבא.
חיל היבשה.
חיל הרגלים הסיני מהווה את כוח היבשה הסיני העיקרי ומכיל בתוכו את חיל השריון הסיני.
החיל מונה כ-1.6 מיליון חיילים.
חיל הים.