במרוצת השנים נעשה שימוש הולך וגובר באקפראסיס באמנות אירופה. במאה התשע-עשרה, למשל, כתב המשורר האנגלי ג'ון קיטס את שירו הנודע "אודה לכד יווני" (Ode on a Grecian Urn), שיר שכולו תיאור של כלי חרס שהמשורר גילה בו עניין רב. דוסטויבסקי בספרו האידיוט (1869) שב וחוזר אל ציור של ישו שכמה מן הדמויות, ובהן הגיבור הנסיך מישקין, מושפעות ממנו. דוגמה נוספת היא מן המחזה האישה מן הים מאת המחזאי הנורווגי הנריק איבסן (1888). המערכה הראשונה פותחת בתיאור ציור של בתולת ים ואחריו בתיאור של פסל המציג אישה הסובלת מסיוט שבו מאהבה-לשעבר חוזר אליה. שתי יצירות האמנות המתוארות בתחילת המחזה עשויות להתפרש כבעלות חשיבות רבה עבור המשמעות הכוללת שלו. כמו יצירות האמנות המתוארות במחזה, כך גם גיבורת המחזה, אלידה ואנגל, משתוקקת לנעוריה האבודים ולאהובה לשעבר. זו היא דוגמה מעניינת לדינמיקה בין האקפראסיס הספרותי ליצירות אמנות, מאחר שבשנת 1896 צייר הצייר הנורווגי אדוורד מונק ציור דומה לזה שתואר על ידי איבסן במחזה ומונק אף העניק לציורו את השם "האישה מן הים". דוגמה נוספת, בתחום המוזיקה: בשנת 1874 כתב המלחין הרוסי מודסט מוסורגסקי את הסוויטה "תמונות בתערוכה" (Картинки с выставки), יצירה מוזיקלית המתארת ביקור בתערוכת ציור ואת התחושות לנוכח הציורים.
במאה העשרים נעשה שימוש נרחב באקפראסיס באמנות. בין הדוגמאות הבולטות ניתן למנות את הסונטה "טורסו ארכאי של אפולו" (1918) מאת המשורר ריינר מריה רילקה, שנכתבה בהשראת פסל טורסו עתיק המוצג במוזיאון הלובר בפריז. שיר זה עוסק בהשפעת האמנות על נפש האדם.
אקפראסיס בשירה העברית.
השירה האקפראסטית בספרות העברית החלה להופיע רק בתחילת המאה העשרים. היעדרה של השירה האקפראסטית העברית במאות השמונה-עשרה והתשע-עשרה בלטה מאוד על רקע שכיחותו של האקפראסיס בספרות האירופית בת הזמן. השיר העברי המודרני האקפראסטי הראשון הוא ככל הנראה שירו של שאול טשרנחובסקי "לנוכח פסל אפולו" (1899). טשרניחובסקי מביע בשירו את התפעלותו מפסל אפולו ומבקש להביע באמצעותו את המתח השורר בין העולם היהודי המסורתי לבין ההשכלה והפתיחות לעולם האירופי, שיסודותיו בתרבות היוונית. בסוף השיר הדובר משתחווה לפסל אפולו. הקידה בפני הפסל, הנתפסת ביהדות כביטוי של עבודה זרה וכאקט פגאני ("לא תעשה לך פסל וכל תמונה") מדגישה את הצורך של הדובר, כנציג דורו כולו, להיפתח אל ערכיה החזותיים והאמנותיים של אירופה. השיר "לנוכח פסל אפולו" הוא מעין קריאת תיגר על ההסתייגות היהודית מן האמנות הפלסטית והוא מהווה אבן פינה חשובה לתחילתה של המסורת האקפראסטית בשירה העברית, הן מן הבחינה הרעיונית והן מן הבחינה הכרונולוגית.
באמצע המאה העשרים, העכבות הנובעות מן האמונה היהודית עוד הטביעו את חותמן על השירה האקפראסטית העברית, ואמנים רבים העדיפו לכתוב שירה אקפראסטית על אמנים יהודיים או על אמנים שהיו קרובים ליהדות ביצירותיהם. כך, למשל, המשורר יהודה קרני התייחס בשירו "עם התמונה 'מוות' למארק שגל" לציור "האדם המת" של מארק שאגאל (תמונה שממנה לקוחה דמות הכנר על הגג).
משנות החמישים של המאה העשרים ועד היום חל מפנה בהיקף וטיבה של ההתייחסות אל האמנות הפלסטית בשירה העברית. יותר ויותר משוררים כתבו שירים אקפראסטיים, והשירה האקפראסטית העברית התרחבה משמעותית. משוררים עברים רבים כתבו שירה אקפראסטית. בשנת 1997 אף הוצגה תערוכה של שירה אקפראסטית במסגרת פסטיבל המשוררים במשכנות שאננים בירושלים.
ארטמיס (ספר)
ארטמיס (באנגלית: Artemis) הוא רומן מסוגת המדע בדיוני, מאת הסופר האמריקאי אנדי ויר (לעיתים מתורגם כאנדי וייר), אשר יצא לאור באנגלית בשנת 2017 ותורגם לעברית בשנת 2018.
תקציר.
העלילה מתרחש בירח בסביבות 2080-2090, ומסופרת מנקודת מבטה של ג'זמין (ג'אז) בשארה שנמצאת באמצע שנות ה-20 לחייה.
עלילה.
עלילת הספר מתארת את המושבה הראשונה והיחידה בירח שנקראת ארטמיס על שם אלת הירח ארטמיס מהמיתולוגיה היוונית. מושבה זו הוקמה כיוזמה של מספר תאגידים לניצול משאבים שונים בירח, גרים בה כמה אלפי אנשים והיא מתקיימת בעיקר על תיירות מכדור הארץ.
הספר מתואר בגוף ראשון של אישה צעירה באמצע שנות העשרים לחייה בשם ג'זמין (ג'אז) בשארה שהיגרה לירח עם אביה כשהייתה בת 6. ג'אז עובדת כנושאת ציוד בעיירה ובנוסף כמבריחת סחורה לא חוקית מכדור הארץ.
בהמשך אנו מתוודעים לטרונד, אחד מהתושבים העשירים על הירח, אשר מציע לג'אז לבצע חבלה במפעל האלומיניום המקומי במטרה להשתלט עליו. ג'אז מנסה לבצע את החבלה ומצליחה באופן חלקי, אבל אז היא מגלה שרוצח שכיר רצח את טרונד ואת שומרת הראש שלו, ורודף אחרי ג'אז גם כן. ג'אז מוצאת את עצמה במרכזה של מזימה להשתלט על העיר.
במקביל לעלילה הראשית קיימת עלילת משנה המתארת חלופת מכתבים בין ג'אז כילדה לבין ילד אחר על כדור הארץ. במהלך הספר עלילה זו מתבהרת עד שהיא מתלכדת עם העלילה הראשית.
טכנולוגיה וההתיישבות על הירח.
הספר מתאר באופן מקיף את התפתחות המושבה על הירח. בין היתר הספר מתאר באופן מקיף את הטכנולוגיה של המושבה להפקת חמצן, מיחזור מים, שכבת ההגנה המבודדת את המושבה מהירח ועוד. כאשר כל הטכנולוגיות מתבססות על טכנולוגיות קיימות.
כחלק מתיאור התפתחות המושבה, הספר מתאר את התפחות המטבע הירחי שנקרא "גאנט" ומהווה את העלות לשינוע של גרם אחד מכדור הארץ לירח.
ביקורות ופרסים.
הספר זכה לביקורות מעולות רבות.
עיבודים נוספים.
ב-26 בספטמבר 2017 הוכרז כי נרכשו הזכויות ליצור סרט מדע בדיוני המבוסס על הספר, בבימוים של פיל לורד וכריסטופר מילר.
מינית
דיאטת סנטה קלריטה
דיאטת סנטה קלריטה () היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת קומדיית-אימה שחורה שנוצרה על ידי היוצר ויקטור פרסקו עבור שירות הזרמת המדיה נטפליקס, בכיכובם של דרו ברימור וטימותי אוליפנט. פרסקו הוא גם המפיק בפועל את הסדרה, לצדם של ברימור, אוליפנט, אהרון קפלן, טרייסי קטסקי, כריס מילר, אמבר טרוסדל והבמאי רובן פליישר.
הסדרה עלתה לראשונה לפלטפורמות של נטפליקס ב-3 בפברואר 2017. העונה הראשונה, שכללה 10 פרקים, קיבלה ביקורות חיוביות לרוב, והמבקרים שיבחו את צוות השחקנים ואת העלילה, אך ביקרו את הסצנות הגרפיות שכללו קטעי גור רבים. ב-29 במרץ 2017 הוכרז שנטפליקס חידשה את הסדרה לעונה השנייה, שעלתה לראשונה ב-23 במרץ 2018. ב-8 במאי 2018, הסדרה חודשה לעונה של 10 פרקים, שעלתה לשידור ב-29 במרץ 2019.
ב-26 באפריל 2019 הכריזה נטפליקס על ביטולה של הסדרה.
תקציר העלילה.
ג'ואל ושילה המונד הם זוג מקסים וסוכני נדל"ן התגוררים עם בתם היחידה בפרברי סנטה קלריטה, קליפורניה; אך כאשר שילה מתה כתוצאה מקיא ומגלה שהפכה לאל-מתה המשתוקקת לבשר אדם, המשפחה הקטנה עומדת בפני שורה של מכשולים, שכנים חטטניים ונורמות תרבותיות במטרה לשמור על שילה שבעה ולחשוף את המסתורין שעומד מאחורי מותה המסתורי.
הפקה.
פיתוח.
פרסקו בא לנטפליקס עם הרעיון לסדרה מתוך רצון לעשות "סדרה משפחתית עם גישה מעניינת שלא ראינו קודם". הזווית הזומבית אפשרה לפרסקו גם לחקור את רעיון הנרקיסיזם, שציין שה"מתים הם הנרקיסיסטים האולטימטיביים".
את הרקע העלילתי פרסקו יצר מתוך חוויותיו כילד בעמק סן פרננדו, והוא בחר למקם את עלילת הסדרה בסנטה קלריטה בגלל מעמד הביניים שמאפיין את רוב תושבי הפרברים במקום. פרסקו ציין שהוא בחר להפוך את הזוג המונד למתווכי נדל"ן מכיוון שהמקצוע הזה "מוציא אותם אל מחוץ לעולם", ובגלל ה"ידידות מאולצת" שמתלווה למקצוע הזה.
מחלוקת סביב השיווק.
בפברואר 2017, נטפליקס קידמה שיווק לסדרה בגרמניה, במהלכן קודמו כרזות המראות אצבע אנושית כתחליף לנקניקיית קארי, מאכל גרמני מפורסם. לאחר שהתקבלו יותר מ-50 תלונות על כך שהפרסום האדיר את האלימות וגרם לפחד, בייחוד בקרב ילדים, העבירה מועצת הפרסום הגרמנית את התלונות לנטפליקס, שהחליטה לסיים את מסע הפרסום ולהסיר את כל הכרזות.
ביקורות.
העונה הראשונה של הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות לרוב מהמבקרים. באתר "Rotten Tomatoes", העונה קיבלה דירוג של 78% על בסיס 64 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.18/10, והקונצנזוס הביקורתי של האתר אמר: . באתר "Metacritic", העונה הראשונה קיבלה "ביקורות חיוביות לרוב" עם ציון של 67 מתוך 100, על בסיס על 30 ביקורות.
כמו עונתה הראשונה, גם עונתה השנייה של הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות לרוב. באתר "Rotten Tomatoes", העונה קיבלה דירוג של 83% על בסיס על 12 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.08/10, והקונצנזוס הביקורתי של האתר אמר: .
טיפול סימפטומטי
טיפול סימפטומטי הוא טיפול רפואי שאינו משפיע על גורמי המחלה, אלא על התסמינים שלה.
טיפול סימפטומטי ניתן לרוב במקרים שבהם אין לרפואה הקונבנציונלית תרופה למחלה, כך למשל במחלות ויראליות (כמו שפעת) או במחלות אוטואימוניות. הטיפול מתמקד בצמצום התסמינים וברווחתו ונוחותו של המטופל.
דוגמאות לטיפולים סימפטומטיים.
משככי כאבים לכאב, תרופות אנטי דלקתיות עבור דלקת הנגרמת על ידי דלקת מפרקים, תרופות נגד שיעול לשיעול, אנטיהיסטמינים לאלרגיה, נקז מוח להידרוצפלוס ועוד.
בחולים סופניים.
טיפול סימפטומטי נהוג גם בהוספיס אצל חולים סופניים שאין פרוגנוזה טיפולית, במסגרת הטיפול ניתן לחולים טיפול להקלה על סבלם ולשיפור איכות חייהם.
הסכנות בטיפול סימפטומטי.
טיפול סימפטומטי עלול להיות מסוכן, מכיוון שהוא עלול להסוות נוכחות של גורם נסתר, האטיולוגיה הבסיסית היא שיש גורם פתולוגי מאחורי הסימפטומים שהחולה סובל מהם, לדוגמה,