ב-1842 מת הרב טרייביטש ונפתחה ההתמודדות על ירושתו. הרב קווטש היה מועמדם הבולט של האדוקים המסורתיים. הקיטוב בין המחנות במוראביה מנע מנציגי מי מהם להיבחר, ולאחר ארבע שנים התקבלה פה אחד הצעתם של פרנסי ניקלשבורג למנות רב מן החוץ, את רש"ר הירש. אף שנאלץ לקבלו, הרב קווטש (יחד עם מרבית הרבנים השמרנים) תיעב את הרב הירש, שהיה מודרני מאוד ובעל ידע תורני מועט יחסית, וזלזל בו בפומבי ובבוטות במשך שנותיו במשרה. הוא כינה אותו "עם הארץ", סירב לבקרו, לעג לו שהוא "משורר ולא רב" וכן הלאה. במקביל, הרבה באותה עת לקרוא ספרות יפה גרמנית כדי לשפר את שליטתו בשפה, כך שיוכל לשאת בה דרשות בלשון צחות; דרשות לועזיות סדירות היו חידוש שתבע הקהל המשכיל, ויכולתו של הרב הירש לשאתן הייתה יתרון חשוב עבורו. על אף שהרב קווטש שקד על כך, מבטאו היהודי הכבד היה לו למכשול והוא לא צלח בדרשותיו. חרף התנגדותו הקשה לרב הראשי, חתם הרב קווטש בעד הצעת הרב הירש לרפורמה אחידה בסדרי בתי-הכנסת בחבל.
ב-1851 מאס הרב הירש בהתנגדות הכבדה מהגורמים השמרניים והתפטר. הרב קווטש דווקא ניסה לשכנעו להישאר, ללא הצלחה. הרשויות, בתמיכה מקהילת פרוסניץ רבת-ההשפעה, שקלו לבטל בכלל את תפקיד הרב הראשי, קיצצו את השכר ומינו בינתיים רק מחליף זמני. למרות הפגיעה בסמכות וביוקרה של המשרה, ב-27 במאי 1855 נבחר הרב קווטש לבסוף לתפקיד, וקיבל יחד עמו את ראשות הישיבה העירונית, הגדולה במוראביה. הוא כיהן מעט יותר מחצי שנה לפני מותו, ואז בוטלה משרת הרב הראשי וישיבת ניקלשבורג נסגרה.
שו"ת "חכמת שלמה" פרי עטו התפרסם בתוך ספר "הר המור" שיצא בתרכ"ב.
שלמה קוועטש
אריוסיים
אריוסיים (שם מדעי: Ariidae) היא משפחה של דגים מסדרת השפמנונאים החיים בעיקר בים ובאוקיינוס ולא במים מתוקים כמו רוב בני הסדרה, אף שחלקם דווקא חיים רק במים מתוקים או מליחים. הם חיים רק בימים טרופיים או ממוזגים חמימים, בעיקר מסביב לחופי אמריקה הצפונית, אמריקה הדרומית, דרום ודרום-מזרח אסיה, אפריקה ואוסטרליה.
אלו שפמנונים המגיעים לאורך 15 סנטימטר עד 185 סנטימטר אצל "Netuma thalassina". הם בעלי זנבות מגודלים המתאימים לתנועה מהירה וסנפיר גבי מוגבה מעל גופם אצל רוב המינים. הראש מוארך ויותר נמוך מהגב ובקצה הפה שורות של 3 בינים דמויי-שפם העוזרים לשפמנון למצוא מזון. לחלק מהמינים ישנם קוצים בעלי ארס על גבם. צבעם כחול עד אפור. דבר מיוחד אצל בני משפחה זו הוא מנהגם להדגיר ביצים בפיהם עד לבקיעתם, בדומה לאמנוניים. דבר זה עוזר לגונן עליהם מטורפים.
שפמנונים אלה ניזונים ממיני סילוניות, דגים אחרים וחסרי חוליות שונים שהם תופסים בפיהם. חלק מהמינים מהווים דגי מאכל, ואחרים נפוצים כדגי נוי באקווריום או נראים באקווריומים ציבוריים.
חוטמנוניים
חוטמנוניים (שם מדעי: Aulopidae) היא משפחת דגים ימיים מהסדרה דגי-לטאים. דגים אלה מצויים במי חופים טרופיים וסובטרופיים במרבית האוקיינוסים. עם זאת חלקם צוללים מעל ל-1,000 מטר. דגים אלה אינם טובים למאכל, אך נידוגים בידי אנשים עניים או למטרת פיתיון לדגים אחרים.
הם קרובי משפחתם של הלטנוניים ודומים להם במראם. אורכם מגיע לאורך 60 סנטימטרים, והם בעלי סנפירים רחבים המזכירים זרועות, גוף מוארך בעל קשקשים צבעוניים וסנפיר גבי היוצר רצועה גבוהה עד לזנב. פיהם גדול ובעל שפתיים בולטות בדומה לשפתיהם של כמה מיני דקרים ועיניהם מצויות בקדמת הראש.
עינניים
עֵינָנִיִּים (שם מדעי: Chlorophthalmidae) היא משפחה של דגים ימיים מהסדרה דגי-לטאים. הם חיים על קרקעית הים ברחבי האוקיינוסים הפתוחים. במשפחה ישנם 18 מינים בשני סוגים.
דגים אלה מגיעים לאורך של עד 40 סנטימטר אצל המין "Chlorophthalmus agassizi", אך רובם יותר קטנים והם בעלי גוף צר בעל סנפירים קטנים וראש מוארך המכיל עיניים ירוקות בעלות פלואורסצנציה וגדולות מאוד ביחס אליו, מה שנתן לדגים את שמם. צבעם שחור עד צהוב ולעיתים הם מנומרים בכתמים כהים. לחלק מהמינים פס זוהר בקצה ראשם.
דגים אלה שוכנים בעומק של 50 עד 1,000 מטרים מתחת פני הים בסמוך למדפים היבשתיים וחיים על הקרקעית מחפשים עליה מזון. הם ניזונים ממגוון של חסרי חוליות ובעיקר סרטנים כמו בני הסדרה Mysida. הם עצמם נטרפים בידי מיני בקלאים טורפים.
בדומה להרבה מיני דגים מסדרתם הם הרמאפרודיטים, מה שעוזר מאוד בסביבה בה ישנם סיכויים קטנים למצוא בני זוג מתאימים.
נמל התעופה טביליסי
נמל התעופה בתומי
לסתיתיים
לסתיתיים (שם מדעי: Paralepididae) היא משפחת דגים ימיים מהסדרה דגי-לטאים הנפוצים בים הפתוח בכל האוקיינוסים באזורים חמימים. במראם הם מזכירים ברקודות קטנות, מה שנתן להם את שמם באנגלית: "Barracudina", אף על פי שאין להם כל קשר עם הברקודות האמיתיות אלא לדגים דמויי-לטאות כמו הלטנוניים ובעיקר לאלפיזאוריים.
אורכם יכול להגיע למטר אחד, אך רובם יותר קטנים, והם בעלי גוף צר ולסתות נוקשות המזכירות לסתות ברקודה. הם בעלי עיניים גדולות המותאמות לראייה בחשיכה והם הרמאפרודיטים. אין להם שלפוחית שחייה כלל.
דגים אלה הם טורפים רעבים של מיני חסילונים, דגים אחרים וסילוניות. בתורם הם נחטפים בידי דגי טונה, דג חרב, לווייתנים כמו לווייתני מקור, וכרישים.
נמל התעופה קורפו
אכנס כסוף
אַכְנָס כָּסוּף (שם מדעי: Chanos chanos) הוא מין של דג גרם יחידי בסוגו ובמשפחת האַכְנָסִיִּים (Chanidae) שבסדרה גונורינצ'יים. הוא חי בימי האזור האינדו-פסיפי שבין דרום אפריקה להוואי ומצפין עד חופי קליפורניה ויפן ודרומה עד לאוסטרליה. הוא גם מקיף מימי איים שופעים באוקיינוס עד לעומק 30 מטר. לעיתים לא רחוקות דג זה נראה גם בתוך נהרות ונחלים שזורמים לאוקיינוס.
אורך הדג מגיע ל-180 סנטימטרים, והוא בעל זנב מאוד ארוך וראש קטן עם עיניים בעלות טבעות ופה קטן. מבנה גופו מזכיר גוף של דגי סלמון אף על פי שהוא אינו קרוב אליהם. הוא ניזון מאצות, אצות כחוליות ומחסרי חוליות שונים.
הדגים מתקהלים בשוניות אלמוגים סביב חופים או איים מבודדים ושם משריצים. הדגיגים מחפשים להגנתם מטורפים מקווי מים מתוקים כמו שפכי נהרות או ביצות מנגרובים ולעיתים גם באגמים.
דג זה הוא דג מאכל חשוב ברחבי דרום-מזרח אסיה ובכמה מאיי האוקיינוס השקט ובעיקר בפיליפינים, שם זהו דג לאומי.
מצב שימור המין הוא ללא חשש.
אכנסיים
קנרידיים
קנרידיים (שם מדעי: Kneriidae) היא משפחה של דגי גרם החיים רק בכמה נהרות מהירים ואגמים טרופיים באפריקה, בעיקר סביב אגן הקונגו. בצורתם הם מזכירים כמה קרפיונים המתאימים לזרמים מהירים, אך הם שייכים לסדרה אחרת - סדרת הגונורינצ'יים.
אלו דגים קטנים מאוד שאינם עולים על 19 סנטימטר, והם בעלי גוף שקוף ומוארך וסנפירים קטנים. הראש קטן ובעל לסתות מכופפות מעט והעיניים קטנות. חלק מהמינים בעלי נאוטניה, בה הם משאירים בבגרותם את צורת גופם של דגים צעירים יותר. הזכרים לעיתים בעלי זימים מפוארים יותר מהנקבות.
מיון.
במשפחה זו ישנם 30 מינים בתוך 4 סוגים:
נזירים ציסטרסיאניים
מוזיאון העם היהודי – בבית התפוצות
מוזיאון העם היהודי בבית התפוצות
שגיאת הייחוס הבסיסית
יקטרינה (סדרת טלוויזיה)
יקטרינה (ברוסית: Екатерина) היא סדרת דרמה המשכית היסטורית רוסית, שעוסקת בגורלה של הנסיכה הגרמנייה סופי אוגוסט פרידריקה אנהלט-צרבסט משושלת של מלכי פרוסיה, בהפיכתה לקיסרית רוסיה יקטרינה הגדולה ובשנות שלטונה באימפריה הרוסית. זו אחת הסדרות הפופולריות ביותר בטלוויזיה הרוסית, עם רייטינג גבוה מאוד.
הסלוגן של הסדרה הוא "אני אשלוט, או אמות". הסדרה שווקה לעשרות מדינות ברחבי העולם וזוכה להצלחה במדינות אמריקה הלטינית, אליהן שווקה לאחר שנמכרה בהצלחה במסגרת תערוכת MIPCOM. ב-19 במרץ 2020 רשת רוסיה-1 הזמינה עונה רביעית ואחרונה לסדרה, ששידורה מתוכנן לעונת השידורים 2022/2023.
עלילת הסדרה.
עונה 1. "יקטרינה".
השנה היא 1744. הקיסרית יליזבטה פטרובנה היא חסרת ילדים ויורשה הוא האחיין הגרמני לבית הולשטיין-גוטורפ קארל פטר אולריך, ששמו שונה ל"פיוטר פיודורוביץ'". עם זאת, לאחר זמן מה הקיסרית מחליטה כי היורש אינו מתאים ולא יהיה זה נבון להותיר בידיו את השליטה על האימפריה הצפונית הגדולה.
יליזבטה מחליטה להשיא את האחיין ולכשייוולד לו בן, הנכד יתחנך להיות לקיסר העתידי. היא בוחרת לאישה את הנסיכה סופיה פרדריקה, צאצאית לענף המרושש של שושלת מלכי פרוסיה. סופיה פרדריקה הצעירה עוזבת את פרוסיה לארץ רחוקה וזרה בתקווה למצוא את אושרה, אך היא מגלה תככים לרוב, מזימות חצר, אדישות מצד בעלה ותוכניתה האמיתית של הקיסרית. סופיה מאמצת לעצמה זהות רוסית, היא משנה את אמונתה ומאמצת שם חדש "יקטרינה אלכסייבנה".
שנים חולפות וילדיה של יקטרינה נולדים. כדי להציל את עצמה ואת ילדיה מסכנת מוות, היא נוטלת בהדרגה את השליטה על הכול בידיה ומצליחה, לאחר סדרה של מזימות חצר לארגן הפיכת ארמון ולכבוש את כס המלוכה הרוסית בשנת 1762.
עונה 2. "יקטרינה. העלייה".
השנה היא 1768 ובשנה הששית לשלטונה של הקיסרית החדשה, יקטרינה נאלצת להתמודד עם המלחמה הראשונה נגד טורקיה. במקביל, יקטרינה מחפשת דרך לארגן נישואים לגיטימיים עם אהובה הוותיק, גריגורי אורלוב ולהכשיר את בנם המשותף אלכסיי כדי להפוך אותו ליורש הכס במקרה שהבן הלגיטימי של יקטרינה, פאבל פטרוביץ' יישאר חסר ילדים.