לפי סיפור המסגרת, המלך שאהריאר, שמלך בסמרקנד על ארצות המזרח, גילה שאשתו בגדה בו, ובעקבות סיפורים דומים ששמע הגיע למסקנה כי כל הנשים הן בוגדניות. בעקבות זאת החליט להוציאה להורג. המלך דרש מהווזיר שלו להביא לו בכל ערב נערה בתולה כדי להיות לו לאישה, ובבוקר למחרת היה מצווה להוציאה להורג. 3,000 ימים לאחר-מכן, בעוד הממלכה אחוזת אימה ממעשי המלך, הווזיר לא הצליח למצוא בתולות נוספות, ובייאושו גילה את הסיפור לשהרזאד, בתו החכמה והמשכילה. כאשר שמעה מהווזיר על משימתו וגורל הנערות, החליטה שהרזאד להיות הבאה בתור, בכוונה להציל את שאר נערות הממלכה - למרות כל הפצרותיו של הווזיר. היא שיתפה בתוכניתה את אחותה הצעירה ממנה, דוניאזאד (בתרגומים אחדים - דינאזאד).
בליל כלולותיה ביקשה שהרזאד מהמלך להביא את אחותה כדי שתוכל להיפרד ממנה. דוניאזאד ביקשה משהרזאד לספר לה ולמלך אחד מסיפוריה, כדי לשמח את רוחם לפני שנת הלילה. המלך הסכים, ושהרזאד פתחה בסיפור, אך עד עלות השחר לא סיימה שהרזאד את הסיפור, ואמרה למלך שלצערה הרב היא תצטרך להפסיקו באמצע. המלך, שרצה לשמוע את סוף הסיפור, החליט להשאיר אותה בחיים עד ללילה הבא. בלילה זה המשיכה שהרזאד בסיפור, שהסתעף לסיפור נוסף, ונעצרה באמצעו. באופן הזה, בעודו מצפה בכיליון עיניים להשלמת הסיפור הקודם מדי לילה בלילה, השאיר המלך את שהרזאד בחיים, עד שלאחר 1,001 לילות של סיפורי הרפתקאות ושלושה בנים שנולדו לו, החליט לחדול ממנהגו ושהרזאד ניצלה.
גרעין הסיפורים הללו עוצב על ידי ספר פרסי עתיק הקרוי בשם "הזר אפסאנה" או "אלף מיתוסים".
המלחין הרוסי ניקולאי רימסקי-קורסקוב חיבר את "שחרזאדה", סוויטה סימפונית תוכניתית לפי סיפור המעשה, שעודה פופולרית עד היום. הכוראוגרף מיכאל פוקין חיבר בלט למוזיקה של רימסקי-קורסקוב ללהקת הבלט רוס של סרגיי דיאגילב ובמיוחד בשביל רקדן הסולו המהולל ואצלב ניז'ינסקי. הבלט עלה בהצגת בכורה לאחר מות המלחין ולמורת רוחה של אלמנתו, נדז'דה רימסקאיה-קורסקובה, שהתנגדה לשימוש שנעשה במוזיקה של בעלה.
איבן סעוד
דני סנדרסון
דניאל (דני) סנדרסון (נולד ב-30 בנובמבר 1950) הוא גיטריסט, זמר, מוזיקאי, סופר, פזמונאי, מלחין, מפיק מוזיקלי וקומיקאי ישראלי, חתן פרס אקו"ם ופרס אמ"י. סנדרסון היה חבר בין היתר בהרכבים "כוורת", "גזוז" ו"דודה", ונחשב לאחד מאבות הרוק הישראלי.
ביוגרפיה.
סנדרסון נולד בכפר בלום להורים יהודים אמריקאים, חיים ורינה, שעלו לארץ מטעמים ציוניים, שניהם השתייכו לתנועה הציונית הבונים (הפכה ב-1982 להבונים דרור). כשהיה בן שנה עברה המשפחה לחיפה וב-1958 לסביון. ב-1960 מונה אביו לנציג אל על בניו יורק ושם גדל דני עד 1968. במהלך ילדותו למד מדודו לנגן בגיטרה ובבנג'ו, והושפע מזרמים מוזיקליים שונים על ידי בני משפחתו השונים. כבר בילדות הפגין כישרונות מוזיקליים ובידוריים.
במשך שמונה שנות שהותו בניו יורק נחשף סנדרסון לצלילי מוזיקה אמריקאית בכלל, ולזרמי הבלוז והרוק אנד רול בפרט. דוגמה מובהקת לכך הוא השיר "הגלשן" אשר ניכרת בו היטב השפעתה של להקת "הביץ' בויז". עוד בנערותו הוא למד לנגן בגיטרה חשמלית ובפסנתר, בגיל 14 החל אף ללמד נגינה ובשנת 1966, עדיין בניו יורק, הצטרף להרכב בשם "הירח" ("The Moon").
בשנת 1968 חזר סנדרסון לישראל, והתגייס לצה"ל במסגרת להקת הנח"ל. במהלך שירותו הצבאי יצר קשרים עם מאיר פניגשטיין, אלון אולארצ'יק, גידי גוב ואמנים אחרים. בשנת 1970 החל להלחין ולעבד יצירות בשביל להקות צבאיות שונות, וכן להרכב השלושרים, ולמחזה המוזיקלי "קפוץ" שנכשל מסחרית. במקביל לשירותו הצבאי ניגן בלהקת "השניצלים" שהקליטה שני שירים באנגלית.
לאחר שחרורו מהשירות הצבאי ב-1971 פתח סנדרסון בקריירת זמר יחיד. בשנת 1972 הוציא סינגל שאותו כתב, הלחין ועיבד בשפה האנגלית. הסינגל לא משך תשומת לב רבה. באותה שנה יצא סנדרסון ללונדון.
בסוף שנת 1972 שב סנדרסון לישראל והקים את להקת "כוורת" שהייתה להקת הרוק הישראלית הראשונה שזכתה להצלחה ונחשבת לאחת הלהקות החשובות והמשפיעות ברוק הישראלי. מלבד הקמת הלהקה היה סנדרסון דומיננטי בכתיבת השירים שהתאפיינו במלודיות עשירה ובהומור נונסנס, מאפיינים שהפכו מאוחר יותר למוטיבים בולטים ביצירתו. לאחר פירוקה של כוורת ב-1976 כתב סנדרסון ספר ראשון בשם "נחירה פומבית". בשנת 1978 הפיק מוזיקלית את תקליט המופע של יהונתן גפן, "שיחות סלון". באותה שנה הקים יחד עם גידי גוב את להקת גזוז שפעלה בהצלחה עד לשנת 1979. לאחר שלהקה זו התפרקה הקים את להקת דודה שזכתה לפחות הצלחה מקודמתה, והתפרקה לאחר שנה.
קריירת הסולו.
שנות השמונים.
באפריל 1982 יצא לחנויות אלבום הסולו הראשון של סנדרסון, גודל טבעי, בחברת התקליטים CBS. ממנו התפרסמו השירים: "פיקששתי" (מילים: זאב חפץ), "גלשן", "סיבה לחיות" ו"היפנוזה". בהקלטות האלבום השתתפו מלבד סנדרסון גם אלון הלל בתופים ואלון נאדל בבס והוא לווה בסיבוב הופעות באותו שם. בשנת 1983 הוזמן סנדרסון על ידי המפיק חיים סבן ללוס אנג'לס לשם ניסיון לפיתוח קריירה בשוק המוזיקה האמריקאי. הניסיון לא הצליח וסנדרסון חזר לישראל. בקיץ של שנת 1984 השתתף סנדרסון בהופעות האיחוד הראשונות של כוורת, ובספטמבר של אותה שנה יצא אלבומו השני חף מפשע, שמכר יותר מ-15,000 עותקים. באלבום בלטו השירים: "שיר רועים", "בואי מותק", "רותיל'ה", "חושב עלייך" ו"מה הדאווין שלך", שהוקלט בהופעות שליוו את האלבום וצורף לו מאוחר יותר.
אלבומו השלישי חכם על קטנים שיצא ביוני 1987 זכה לשבחי המבקרים ונמכר ביותר מ-30,000 עותקים. בלטו בו השירים "אצל הדודה והדוד" (לו הופק קליפ מושקע בבימויו של מוטי קירשנבאום), "חתונה", "אור", "חוש המישוש" ו"אל תצחק עלי". בשנת 1988 ערך סנדרסון את תקליטי כוורת להוצאה מחדש לקומפקט דיסק. באותה שנה יצא סנדרסון במופע בשם "בבת אחת", שבו ביצע את להיטיו.
שנות התשעים.
בשנת 1990 השתתף סנדרסון בהופעות איחוד כוורת בפעם השנייה, שזכו להצלחה גדולה אף יותר מהופעות האיחוד הראשונות. בסוף השנה יצא אלבומו הרביעי של סנדרסון, קופץ לשניה, שאת רוב שיריו כתב, הלחין ועיבד בעצמו. מהאלבום התפרסמו השירים: "היא אני והוא", "תהיה ריאלי", "הבית האפור", "היא חולה" ובעיקר הלהיט "זה הכל בשבילך", שבוצע ביחד עם מזי כהן. ב-1992 יצא אלבום האוסף של סנדרסון, הטובים לטיס - נבחרת שירים שהכיל להיטים מאלבומים קודמים ושיר אחד מימי להקת דודה.
במרץ 1994 הפיק סנדרסון יחד עם אלון אולארצ'יק את אלבומו החמישי, מת לבכות 2, שהוגדר על ידו כאלבום "הבעייתי מבין אלבומיו", אף על פי שהצליחו במידה ממנו השירים: "אל תדברו איתי", "קיץ רחוק", "אני כועס רק עלי" ו"הכיסא נמוך מדי". באותה שנה יצא במופע סטנדאפ, וכן יצר ספיישל טלוויזיוני בשם "יומני סנדרסון" ששודר בטלעד.
בשנים 1995–1996 החל להגיש סנדרסון תוכנית אירוח אישית בערוץ 1 שהציגה מוזיקאים שונים שניגנו במשותף ובנפרד מסנדרסון. באוגוסט 1997 יצא אלבומו השישי שתואר בפי רוב המבקרים (ובהם יואב קוטנר) כאלבום הטוב ביותר שיצר - הלא נודע. אלבום זה התאפיין בסגנון רוקנ'רול קלאסי משנות השישים, כששיר הנושא לווה בווידאו-קליפ מושקע והפך לאחד הלהיטים הגדולים של הרוק הישראלי בשנות התשעים. כמו כן נכללו באלבום להיטים נוספים כגון: "בחורות מכוניות וערבי שישי", "שלו לעולמים" ו"אמרתי לה לבוא". ב-1998 סנדרסון הגיש יחד עם אבי אטינגר את "ציפורי לילה נשאבות לתוך מנוע של מטוס ג'מבו" בגלי צה"ל. עוד באותה שנה לקח סנדרסון חלק בהופעת האיחוד של כוורת בפארק הירקון, ובשנת 2000 השתתף שוב באיחוד של כוורת, הפעם למטרת מימון ניתוח דחוף לחבר הלהקה יצחק קלפטר.
העשור הראשון של המאה ה-21.
בשנת 2000 השתתף במופע "עם הגב לים" לזכרו של מאיר אריאל, בו ביצע עם רונית שחר את "בשדה ירוק".
בשנת 2001 הוציא סנדרסון אלבום מיוחד בשם תולדות המים - שירים לאחרים שהורכב משירים חדשים לחלוטין שחיבר עבור זמרים אחרים, בעיבוד והפקה משותפים עם אותם מבצעים. סנדרסון עצמו מתארח בשירה רק באחד השירים שבאלבום ("חיים שקטים" בביצוע מזי כהן). האלבום היווה ניסיון ליצור גרסה עברית לאלבומה של להקת סנטנה, Supernatural, בעל קונספט דומה. כעשרת אלפים עותקים של האלבום נמכרו. באוקטובר 2001 שודר ברשת ג' "מצעד שירי דני סנדרסון". השיר האהוב ביותר על הקהל הישראלי על פי מצעד זה הוא הדואט עם מזי כהן, "זה הכל בשבילך".
ב-25 בספטמבר 2005 נפטרה אשתו, המעצבת נעמי סנדרסון, בגיל 52 ממחלת הסרטן. ימים ספורים קודם לכן יצא אלבומו השמיני של סנדרסון והראשון שלו כאמן מבצע מזה שמונה שנים, קונגו בלו, שאותו הקליט והפיק בשיתוף עם רן שם-טוב. אחד הסינגלים מתוך האלבום, "עוזבת למקום רחוק", פורסם לאחר פטירתה של נעמי סנדרסון וסמוך אליה, אך לא נכתב ישירות עליה.
ב-28 בפברואר 2006 קיבל סנדרסון פרס מפעל חיים למחבר מאקו"ם.
תגובתו של סנדרסון לזכייה הייתה: "כשצלצלו אלי ואמרו לי שזכיתי בפרס, נבהלתי. זה נשמע כל כך סופי. אני בדיוק מחמם את הקנה וכבר מקפלים את המטרות". באותה שנה יצא האוסף הכפול "המיטב", הכולל דיסק של 18 להיטים בשם "גלויים" (ביניהם "אצל הדודה והדוד", "הלא נודע", "זה הכל בשבילך", "הגלשן שלי", "מה הדאווין שלך", "הכיסא נמוך מדי", "שקט שקט", "שיר רועים" ו"פקששתי") ודיסק של 16 שירים מוכרים פחות בשם "נסתרים" (ביניהם "אל תדברו איתי", "לא רע", "אני כועס רק עלי" ו"תהיה ריאלי"). האלבום כולל 12 שירים המופיעים בפעם הראשונה על גבי תקליטור. כמו כן כולל האלבום את שני הווידאו קליפים "אצל הדודה והדוד" ו"אל תדברו איתי".