המערבי הראשון שהגיע לארכיפלג היה ככל הנראה לואיס ואז דה טורס בשנת 1606, אך ימאים מלאים וסינים ביקרו בו עוד לפני כן. לואי אנטואן דה בוגנוויל העניק לארכיפלג את שמו ב-1768, וקרא לו על שם לואי החמישה עשר, מלך צרפת.
במאי 1942 נערך באזור ארכיפלג לואיסיאד קרב ים האלמוגים, בו נהדף כוח פלישה יפני על ידי נושאות מטוסים אמריקניות.
האקלים השורר בארכיפלג הוא אקלים טרופי, והאיים מכוסים ברובם ביער גשם טרופי. יערות הגשם של הארכיפלג הם אזור אקולוגי ייחודי, והם ביתם של מספר מינים אנדמיים של עצים, חמישה מיני חסרי זנב אנדמיים, שני מיני לטאות אנדמיות וחמישה מיני עופות אנדמיים.
בן עמוס
קיזלר
קיזלר הוא שם משפחה.
קייזלר
את (מגזין)
חצי האי גובר
משה פורטר
משה- מרדכי הלוי פורטר (1847- 1934), מראשוני חובבי ציון ביקטרינוסלב, איש העלייה הראשונה, מראשוני המתיישבים בחורן (סאחם אל ג’ולן) וממקימי יבנאל.
ביוגרפיה.
נולד בביקטרינוסלב שברוסיה, כיום דניפרופטרובסק שבאוקראינה, לאביו יהודה הלוי פורטר. המשפחה השתייכה לחסידות חב"ד. רכש השכלה מוזיקלית ושימש כחזן וככנר. היה ממקימי תנועת חובבי ציון בעיר הולדתו, שממחצית המאה ה-19 היוותה מרכז ציונות ברוסיה. מנהיגיה בעיר היו שמריהו לוין ומנחם אוסישקין, שעודדו את העלייה לארץ ישראל.
בעקבות קניית קרקעות ב"סאחם ג’ולן" שבחורן ב- 1891, עלו לשם שש משפחות מיקטרינוסלב, וביניהם משפחת פורטר. התיישבותם הייתה מבוססת בעיקרה על מימון עצמי, בתוספת קבלת סיוע מהברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד. לכבודו הוסב ב-1895 שם היישוב ל"תפארת בנימין", עם עלייתם של הרומנים והבולגרים. פורטר הקים משק ועבד את האדמה כאיכר במשך 6 שנים בתנאים קשים. בתו נפטרה שם ואחד מבניו התעוור.
מחלות, התנכלויות חוזרות ונשנות של ערביי הסביבה והתערבות שלטונות האימפריה העות'מאנית, אילצו את המתיישבים לעזוב את ביתם לאלתר, וללא רכוש. לאחר שלושה ימים של הליכה ברגל הגיעו חלקם לצפת וחלקם לראש פינה, ובתוכם פורטר. שם חיו מקצבאות, שקבלו מהברון.
ב-1901 החליטו "אנשי סאחאם ג'ולן" לעבור לגור באדמות שנקנו על ידי הברון בימה, שנקראה מ-1905 יבנאל. ביניהם היה משה פורטר. האדמות ביבנאל חולקו לשלושים ושש נחלות. השנים הראשונות בימה לוו בסכסוכים עם השכנים הערבים והבדואים. באחד הימים פורטר, מקארוב וברקוביץ הוכו עד זוב דם ואושפזו בבית חולים שייסד דייוויד ואט טוראנס בטבריה. בנוסף, המתיישבים סבלו מיחסים מעורערים עם פקידות יק"א, תנאי אקלים קשים, שנות בצורת, מתקפות ארבה ועכברים, שכילו את היבול.
שנותיו וכוחותיו של פורטר לא התאימו לעבודת האדמה. ב-1910 כשהוא בן 63, נאלץ לעזוב את יבנאל יחד עם משפחתו. הוא עבר לגור בזכרון יעקב, שם חי בסמוך לבכורו יצחק למעלה מ 20 שנה, ועבד כנאמן ביקבי זכרון יעקב. בשנתו האחרונה עבר לגור עם בנו יצחק בתל אביב. שם נפטר ב-18 באוקטובר 1934 ונקבר בבית קברות בנחלת יצחק. על מצבתו חרוט: "אבי שירה זמירה נעימה חובב ציון ומקימה"
משפחתו.
בעיר הולדתו נשא לאשה את רחל לבית ברנר מאודסה. ילדיו הם: יצחק, שלמה, בן-ציון, טוביה, חיה, וכן בן ובת ששמם לא ידוע. מרבית ילדיו היו מוזיקאים, מלבד טוביה פורטר, שהיה מראשוני הרופאים בארץ. יצחק פורטר היה כנר ומנצח, הקים את תזמורת ראש פינה וזכרון יעקב, והיה מראשוני מנצחי תזמורת ראשון לציון. שלמה, שהתעוור, היה מכוון פסנתרים, בן ציון היה מורה למוזיקה, וחיה – זמרת באופרה בניו יורק.
אגרות קודש (חב&quot;ד)
רות פורת
רות פורת (באנגלית: Ruth Porat; נולדה ב-1957) היא מנהלת יהודיה אמריקאית. סמנכ"לית הכספים של חברת "אלפאבית". לפני כן כיהנה כסמנכ"לית הכספים של חברת "גוגל" וכסמנכ"לית הכספים הראשית של "מורגן סטנלי".
קורות חייה.
פורת נולדה למשפחה יהודית בעיר סייל שבמנצ'סטר רבתי, צפון-מערב אנגליה, בתם של ד"ר דן ופרידה פורת. היא גדלה בקיימברידג' (מסצ'וסטס), שם אביה היה עמית מחקר במחלקה לפיזיקה באוניברסיטת הרווארד. מאוחר יותר עברה המשפחה לפאלו אלטו, קליפורניה, שם עבד אביה במשך 26 שנים במאיץ חלקיקים במעבדה הלאומית SLAC.
פורת היא בוגרת אוניברסיטת סטנפורד, בעלת תואר שני בכלכלה מבית הספר לכלכלה של לונדון ותואר שני במנהל עסקים מבית הספר וורטון של אוניברסיטת פנסילבניה.
פורת נישאה בשנת 1983 לאנתוני פדואנו, שותף במשרד עורכי דין בניו יורק, ולהם שלושה ילדים. היא ניצולת סרטן השד.
בשנת 2008 תמכה פורת במועמדותה של הילרי קלינטון לנשיאות ארצות הברית.
עבודתה ב"מורגן סטנלי".
פורת החלה לעבוד בחברת "מורגן סטנלי" בשנת 1987. בשנת 1993 הקים נשיא החברה, רוברט פ' גרינהיל, חברה חדשה בשם "סמית בארני", ופורת שולבה בחברה זו.
בשנת 1996 חזרה למורגן סטנלי וכיהנה כמנהלת חטיבת בנקאות השקעות וראש קבוצת המוסדות הפיננסיים של החברה, ומשנת 2010 עד 2015 כיהנה כסמנכ"לית הכספים של החברה.
ייעוץ פיננסי.
במהלך משבר הסאבפריים פורת הייתה חלק מהצוות המייעץ למחלקת האוצר של ארצות הברית, וייעצה כיצד לחלץ את "פאני מאי" ו"פרדי מאק" מהמשבר. באופן דומה ייעצה לבנק הפדרלי של ניו יורק בנוגע לחברת "AIG" במהלך משבר האשראי העולמי.
בשנת 2011 העלתה פורת רעיונות לחקיקה פיננסית ורפורמה לאחר המשבר הכלכלי, בוועדת ברטון וודס בחסות קרן המטבע הבינלאומית בוושינגטון. בשנת 2013 הרצתה על רמות האמון במגזר הפיננסי בפני הפורום הכלכלי העולמי בדאבוס.
בשנת 2014 הקריירה של פורת הובאה כדוגמה במחקר של תאגיד "מקינזי" בשם "כיצד נשים מדהימות מנהיגות" ונבחרה כמנהלת הכספים הטובה ביותר בסקר שערך הירחון "Institutional Investor".
פורת חברה במספר גופים כלכליים:
עבודתה ב"גוגל".
ב-24 במרץ 2015 פורסם שפורת תמונה למנהלת הכספים של חברת "גוגל". על פי דיווח של "בלומברג", תנאי העסקתה של פורת כוללים תמריצים כספיים בסך של כ-70 מיליון דולרים לשנת 2016.
ב-10 באוגוסט 2015 הפכה "גוגל" לחברת בת של חברת החזקות בשם "אלפאבית" ושם קודמה למנכלי"ת כספים פעם נוספת.
הר טרור (אנטארקטיקה)
הר טרור (באנגלית: Mount Terror) הוא הר געש, המהווה את חלקו המזרחי של האי רוס, שבאנטארקטיקה.
להר בו מספר רב של חרוטי לבה וכיפות על צלעות ההר.
גובהו של ההר 3,230 מטרים מעל פני הים; ההר מתנשא לגובה של 1,808 מטרים מעל סביבתו.
מרבית ההר נמצא תחת מעטה שלג וקרח.
ההר הוא השני בגודלו בין ארבעת הרי הגעש, המהווים את האי רוס. ההר הסמוך ממערב לו, במרחק 32.36 קילומטרים - הר ארבוס, מאפיל עליו בגובהו.
היסטוריה.
גילוי ההר.
ההר התגלה על ידי סר ג'יימס קלארק רוס בשנת 1841
מקור השם.
רוס נתן להר את שמו בשנת 1841.
רוס קרא להר על שם ספינתו השנייה, טרור.
הטיפוס על ההר.
הראשונים להעפיל אל פסגת הר טרור היו אנשי קבוצה ניו זילנדית בשנת 1959.
גאולוגיה.
הסלעים בפסגת ההר טרם נחקרו, אבל חלקים נמוכים ממדרונות ההר נחקרו, וגילם של הסלעים שם נע בין 0.82 ל-1.75 מיליון שנים.
הר טרור איננו מגלה כל סימנים לפעילות געשית ב-10,000 השנים האחרונות.
לקריאה נוספת.
• Delisle, G. (1990), Recent change in ice thickness in Windless Bight, Ross Ice Shelf, Antarctica? , Journal of Glaciology, 36(124), 350-351. doi:10.3189/S0022143000000502
• C.A Rowe, J Kienle, Seismicity in the vicinity of Ross Island, Antarctica , Journal of Geodynamics, Volume 6, Issues 1–4, 1986, Pages 375-385, ISSN 0264-3707, https://doi.org/10.1016/0264-3707(86)90050-5
• Andrew J. Hund, Antarctica and the Arctic Circle: A Geographic Encyclopedia of the Earth's Polar Regions , PP 613 - 617
רוברט פרננדס
רוברט פרננדז
רוברטו פרננדז
טלפון שדה TA-312
TA-312 הוא מכשיר טלפון שדה המופעל על ידי סוללה. TA-312 מאפשר דיבור ממכשיר למכשיר באמצעות חיבור של שני חוטים ביניהם או באמצעות כל מרכזייה. ידית הדיבור מסוג H-60 מכילה מתג שעם לחיצתו מחבר אותה לזרם המשלח את גלי הקול. מכיל מחבר מסוג U-79/U המאפשר התחברות למערכת אוזניות לראש. המכשיר נחשב לאמין ומסוגל לפעול במשך שנים ללא תקלות.
הוכנס לשימוש בצבא האמריקאי החל משנות ה-60 של המאה ה-20 ובצבאות של בעלות בריתה. בצה"ל החל השימוש ב-TA-312 מ-1970.
המכשיר בעל מבנה קשיח ביותר, עמיד לזעזועים, לתנאי טמפרטורה קיצוניים, עמיד לאבק ולרטיבות. בעל מידות ומשקל קטנים יותר מאלה של קודמו ה-EE-8. הכנסתו באה כדי להחליף את הטלפון הצבאי הקודם והישן מסוג EE-8, או כפי שנקרא בישראל: TEL-8. הכנסתו הביאה להגדלת טווח הקשר בין מכשיר אחד לשני ולשיפור מפרטים טכניים שונים. בישראל קיבלה חברת תדיראן את הרישיון ליצורו והחלה לייצרו עבור צה"ל.
סכר בלו מונטה
סכר בֶּלוֹ מוֹנְטֶה (בפורטוגזית: Hidrelétrica de Belo Monte, באנגלית: Belo Monte Dam), בעבר כונה "קַרַארַאוֹ" (Kararaô) הוא מתחם סכר הידרו-אלקטרי בבניה על נהר שינגו שבמדינת פארה, ברזיל. ההספק המתוכנן של הסכר עומד על 11,233 מגה-ואט, השני בגודלו בברזיל ואחד הגדולים בעולם מבחינת הספק, אחרי סכר שלושת הערוצים שבסין וסכר איטייפו המשותף לברזיל ופרגוואי.
בהתחשב בתנודות של הנהר, ההספק המינימלי ה"מובטח" מהסכר הוא 4,571 מגה-ואט, כ-39% מההספק המקסימלי. קווי חשמל יחברו את טורבינות הסכר אל רשת החשמל הברזילאית ויפיצו אותו לתצרוכת ביתית ומסחרית כדי לתת מענה לתעשיות מתפתחות בברזיל, כגון תעשיית טרנספורמציית אלומיניום ומטלורגיה. הנסיקה המהירה של ברזיל בעשור האחרון הביאה עמה דרישה עצומה למקור אנרגיה יציב במיוחד לתעשיות. בברזיל, 46% מהחשמל