אינטרקונטיננטל
אינטרקונטיננטל (באנגלית: InterContinental) היא רשת מלונות יוקרה, מייסודה של "פאן אמריקן", בבעלותו של Juan Trippe, כיום היא בבעלותה של "קבוצת המלונות אינטרקונטיננטל" (InterContinental Hotels Group). הרשת מתפעלת 200 מלונות ואתרי נופש בכ-75 מדינות.
היסטוריה.
אינטרקונטיננטל נוסדה ב-1946 כשהמלון הראשון ברשת נפתח בבלם, ברזיל. ב-1981, חברת ההחזקות "תאגיד המלונות אינטרקונטיננטל" (InterContinental Hotels Corporation) נמכרה לחברה הבריטית "גראנד מטרופוליטן" (Grand Metropolitan). כשגראנד מטרופולין התמקדה בעסקי הליבה שלה, נמכר "תאגיד המלונות אינטרקונטיננטל" לחברה היפנית Saison Group. ב-1998 רכשה אותו חברת Bass plc.
בשנת 2000 חיסלה חברת בס את פעילות המבשלה הוותיקה שלה ומכרה גם את המותג הוותיק בן 223 השנים. במקביל שינתה את שמה לחברת "שש היבשות". בשנת 2003 התפצלה חברת שש היבשות לשתי חברות. האחת עוסקת בניהול רשת הפאבים הרביעית בגודלה בבריטניה, וחברה שנייה שריכזה את עסקי המלונאות תחת שם חדש "קבוצת מלונות אינטרקונטיננטל".
פעילות החברה בישראל.
בישראל הרשת מתפעלת מלון אחד - דייוויד אינטרקונטיננטל בתל אביב. בעבר הפעילה גם את מלון אואסיס בקזינו יריחו, ואת מלון שבע הקשתות שבהר הזיתים בירושלים.
רשת IHG העולמית (בעלת הרשת) הודיעה על הקמת מלון חדש ברחוב המלך ג'ורג' בירושלים, במגרש בו עמד בית סולל בונה ירושלים. המלון צפוי לכלול 229 חדרים והוא מוקם בעלות כוללת של כ-130 מיליון דולר. המלון צפוי להיפתח בשנת 2020.
בישראל פועלת רשת המלונות של אפריקה-ישראל כזכיינית של רשת IHG ומנהלת את המלונות תחת המותג VERT מלונות מבית AFI HOTELS.
טיסה 4590 של אייר פראנס
טיסה 4590 של אייר פראנס התרסקה ב-25 ביולי 2000 לתוך בית מלון בקומונת גאנס (צפונית לפריז), 100 הנוסעים, תשעת אנשי הצוות וארבעה ששהו במלון נהרגו.
טיסה זו הייתה טיסת שכר, רוב הנוסעים (96) היו תיירים גרמנים שהיו בדרכם לשיט באוניית התענוגות MS Deutschland. הטיסה בוצעה במטוס הקונקורד, והוא היה בדרכו מנמל התעופה שארל דה גול, לנמל התעופה ג'ון קנדי, בניו יורק. תאונה זו הייתה החמורה בתולדות הקונקורד.
בחקירת התאונה נמצא שהיא נגרמה עקב נזקי גוף זר.
הטיסה.
המטוס המריא בשעה 14:42, במהלך ההמראה נגרם תקר לאחד מגלגלי המטוס, והוא התפוצץ. חלקים מהגלגל פגעו במכל הדלק וסדקו אותו, חוט חשמל שהיה בנקודת הפגיעה, נקרע גם הוא וניצוץ מחוט החשמל הביא להתלקחות הדלק שדלף. האש גרמה נזק לכנף השמאלית, והמטוס החל לנטות שמאלה.
הטייסים שמרו על מהירות 370 קמ"ש בגובה של 61 מטר, וניסו לנחות בשדה התעופה לה בורז'ה, דקה וחצי לאחר ההמראה איבד המטוס את כוח העילוי שלו והוא התרסק לתוך מלון "Les Relais Bleus".
חקירת התאונה.
חקירת התאונה נערכה על ידי המשרד לחקר וניתוח ביטחון התעופה האזרחית (BEA), ומסקנותיה פורסמו ב-14 בדצמבר 2004.
הדו"ח קבע כי התאונה נגרמה על מסלול ההמראה, כתוצאה מחתיכת סגסוגת טיטניום באורך 43 ס"מ ורוחב 3 ס"מ, שנפלה ממטוס מקדונל דאגלס DC-10 בשירות קונטיננטל איירליינס, אשר נחת על המסלול ארבע דקות קודם לכן.
הקונקורד עבר עליה, מה שגרם לחתך בגלגל מספר 2. קרע גומי במשקל של כ-4.5 ק"ג, פגע במכל הדלק במהירות של 330 קמ"ש וסדק אותו.
כעבור מספר שניות, בהן דלפו ממכל הדלק כ-75 ליטר דלק בשנייה, הדלק התלקח כתוצאה מניצוץ חשמלי. מנועים 1 ו-2 איבדו כוח בעקבות החום הרב שיצרה השריפה, הטייס ניסה להסתובב ולחזור לנחות בנמל התעופה שארל דה גול, אולם הוא לא הצליח להסתובב, בעקבות תקלה במערכת החשמל של המטוס.
הטייסים כיבו את מנועים 1 ו-2, וכדי לשמור על שיווי משקל, הפחיתו את מהירותם של המנועים 3 ו-4, הקונקורד טס כ-30 שניות בגובה 60 מטר, דקה עשרים ושמונה שניות לאחר ההמראה, איבד המטוס את כח העילוי שלו והתרסק.
החוקרים הגיעו למסקנה כי חתיכת הטיטניום שנפלה ממטוס ה-DC-10, הותקנה תוך הפרה של כללי היצרן.
צוות המטוס.
הטייס - כריסטיאן מרטי (Christian Marty) בן 54, צבר 13,477 שעות טיסה, מהן 317 בקונקורד.
טייס המשנה - ז'אן מרכוט (Jean Marcot) בן 50, צבר 10,035 שעות טיסה, מהן 2698 בקונקורד.
מהנדס הטיסה - ז'יל ג'ארדינאוד (Gilles Jardinaud) בן 58, צבר 12,532 שעות טיסה, מהן 937 בקונקורד.
חקירה פלילית.
ב-10 במרץ 2005 החלו שלטונות צרפת בחקירה פלילית של קונטיננטל איירליינס.
בספטמבר 2005 נחקר מהנדס הקונקורד הנרי פרייה (Henri Perrier) בחשד לרשלנות, מכיוון שבין השנים 1979 ל-2000 נרשמו יותר מ-60 תקריות בהן היו מעורבים צמיגים של המטוס.
ב-12 במרץ 2008 הוגשו כתבי אישום נגד חברת התעופה קונטיננטל איירליינס, ושניים מעובדיה; ג'ון טיילור, מכונאי, וסטנלי פורד, מנהל תחזוקה בחברה. כמו כן הוגש כתב אישום נגד מהנדס המטוס, הנרי פרייה, וקלוד פראנצן, עובד בחברת אירוספטיאל שייצרה את המטוס.
המשפט החל ב-2 בפברואר 2010, פסק הדין התקבל ב-6 בדצמבר 2010.
התביעה הצרפתית טענה כי רצועת המתכת לא הותקנה כראוי על מטוס ה-DC-10, מנגד טענו עורכי הדין של קונטיננטל, כי המטוס עלה באש לפני שפגע ברצועת המתכת; עורכי הדין של החברה הבהירו כי יציגו עדויות של כ-20 איש שראו אש במטוס לפני הפגיעה ברצועת המתכת.
התביעה טענה גם כי בכירי חברת אירוספטיאל התעלמו מכשלים ידועים במטוס.
בית המשפט פסק כי חברת קונטיננטל ומכונאי בחברה אשמים בגרימת מוות ברשלנות. החברה נקנסה בסכום של 200,000 אירו, המכונאי ג'ון טיילור חויב לשלם קנס בסך 2,000 אירו ונגזרו עליו 15 חודשי מאסר על תנאי. יתר הנאשמים זוכו מכל אשמה. אך בנובמבר 2012 התקבל ערעורם של הנתבעים: בית המשפט ביטל את ההרשעה, וקבע כי במעשיהם של קונטיננטל וטיילור אין די כדי לייחס להם אחריות פלילית.
אירוע דומה.
ב-14 ביוני 1979, תועד מקרה דומה של דליפת דלק ממטוס קונקורד, בנמל התעופה דאלאס בוושינגטון. עדי ראייה הבחינו בלהבות יוצאות מהמטוס לאחר ההמראה, למרות העדויות הכחישו באייר פראנס כי פרצה אש.
בחקירת טיסה 4590 שופרו התמונות משנת 1979, והתגלה כי אש אחזה באחד ממנועי הקונקורד בשעת ההמראה. לפי הערכות, דליפת הדלק בטיסה זו הייתה 5 ליטר בשנייה, כ-7 אחוזים מהכמות שדלפה בטיסה 4590.
הקונקורד אחרי התאונה.
לאחר התאונה שונו מספר תקנים במטוס, בהם כבלי חשמל בטוחים יותר, מכלי הדלק חוזקו בסיבי קוולאר, והותקנו במטוסים צמיגים מיוחדים שפותחו במיוחד עבור הקונקורד.
המטוסים שבו לפעילות ב-7 בנובמבר 2001. בסופו של דבר קורקעו המטוסים סופית ב-24 באוקטובר 2003 עקב ירידה במספר הלקוחות.
עבור אולימפיאדת 2012 תוכננה טיסת ראווה של הקונקורד, אולם זו לא התקיימה בסופו של דבר.
טיסת אייר פראנס 4590
מקבים א
התפרצות (סרט, 1995)
התפרצות (באנגלית: Outbreak) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1995, שביים וולפגנג פטרסן, בכיכובם של דסטין הופמן, רנה רוסו, מורגן פרימן, קווין ספייסי, קובה גודינג ג'וניור, דונלד סאת'רלנד ופטריק דמפסי. הסרט מדורג במקום ה-14 ברשימת הסרטים המכניסים ביותר ב-1995.
עלילה.
ב-1967 נתגלה וירוס מסוכן במחנה שכירי חרב באפריקה. החשיפה נשמרת בסודיות וקבוצת חיילים מופקדת על השמדת המחנה עם הווירוס, בהם הקצינים בילי פורד (מורגן פרימן) ודונלד מקלינטוק (דונלד סאת'רלנד). 30 שנה מאוחר יותר, הווירוס מתפרץ שנית באפריקה. קולונל סאם דניאלס (דסטין הופמן) נשלח לאזור הנגוע במטרה לחקור. כשהוא וצוותו חוזרים הוא מדווח למפקדו בריגדיר-גנרל בילי פורד על התקרית ואף ממליץ להזהיר את ארצות הברית מפני הווירוס. פורד, שיודע שהווירוס לא חדש, מרגיע את סאם. בינתיים, ג'ימבו סקוט (פטריק דמפסי), סוחר בשוק השחור, מביא לארצות הברית קוף ששהה באזור הנגוע במטרה למוכרו. ג'ימבו מחליט לשחרר את הקוף כיוון שהוא לא הצליח למוכרו. הוא נדבק מהווירוס על ידי הקוף וכך הוא מתחיל להדביק את סובביו, ועיירה שלמה בשם סידר קריק בקליפורניה נדבקת בנגיף. הצבא מטיל על העיירה הסגר צבאי ואוסר על תושביה לצאת מתחומה. רובי קיאו (רנה רוסו), המדענית מהמרכז לבקרת מחלות ומניעתן ואשתו לשעבר של סאם, חוקרת את ההידבקויות, וסם מצטרף אליה תוך כדי הפרת הוראה מצידו של מפקדו בילי פורד. הם מגלים שהווירוס (שעבר בינתיים מוטציה) הופץ על ידי הקוף ועליהם לתפוס אותו, וכי מפקדיהם בילי פורד והגנרל דונלד מקלינטוק ידעו על הווירוס והסתירו את קיומו מתוך כוונה להפוך אותו לנשק ביולוגי. בינתיים גם רובי ועמיתו של סם, קייסי (קווין ספייסי) נדבקים מהווירוס באחד ממחקריהם. סאם ועוזרו הצעיר רס"ן סולט (קובה גודינג ג'וניור) גונבים מסוק ומצליחים להפר את הסגר הצבאי ולברוח מהעיירה במטרה למצוא את הקוף ולהשתמש בו לפיתוח חיסון. פורד שמנסה לסכל את תוכניותיו של סאם באמתלה של ביטחון לאומי, בעוד שגנרל מק'לינטוק, שלקח פיקוד על כוחות הצבא שבעיירה, מתריע על התפשטות הנגיף ברחבי ארצות הברית וממליץ ליועצי הנשיא להשמיד אותה על תושביה עם פצצת תבערה אדירה כדי להיפטר מהווירוס. בסופו של דבר סאם ורס"ן סולט מצליחים למצוא את הקוף ולמגר את הווירוס, ולעצור את הפצצת העיירה על ידי שיתוף פעולה ברגע האחרון עם בילי פורד, שמדיח את הגנרל מק'לינטוק בעוון הסתרת מידע חיוני מהנשיא לגבי הווירוס.
פרשנות.
הנגיף בסרט נקרא "מוטאבה", אבל לא קיים נגיף כזה במציאות. נגיף זה שואב השראה מנגיף האבולה (אף על פי שהאבולה בעצמו מוזכר בסרט ומושווה ל-"מוטאבה"), אמנם, ישנם מספר הבדלים בינו לבין הנגיף בסרט:
הכנסות.