גד נולדה בעיירה קמפלונג בבוקובינה שברומניה. למדה אדריכלות והנדסה באוניברסיטה הטכנית של וינה. במהלך לימודיה הכירה את היינריך יחזקאל גולדברג-גד (1911–1958), שגם הוא למד שם אדריכלות. גולדברג הגיע מפולין והיה ציוני נלהב ומקורב לתנועה הרוויזיוניסטית. בשנת 1936 נישאו השניים ועלו לארץ ישראל. בשנת 1937 ייצגו יחזקאל ודורה גד בתל אביב את האדריכל אלכסנדר קליין, וביצעו עבודות פיקוח אדריכלי עבור בית שקליין תכנן ברחוב הירקון. ב-1942 פתחו דורה ויחזקאל משרד עצמאי שעסק בעיצוב דירות פרטיות, תוך הכנסת חידושים שלא היו מקובלים אז בארץ, כגון חדרי ארונות, ציפויי פורניר וסולם צבעים בהיר המגיב לאור החזק. בין הפרויקטים הראשונים שלהם נכלל תכנון בית עבור הפרדסן היפואי עבדול חמיד ביבי, ועבור משפחת פנכל בכפר שמריהו. באותו עשור ביצעו השניים תכנון פנים ב-"קפה ניצה" ברחוב אלנבי,
במשך כעשרים שנים, עד מותו, היא עבדה יחד עם יחזקאל גד במשרדם המשותף בתל אביב.
בשנת 1959 נישאה בשנית, לאלוף אפרים בן ארצי. נישואיה אלו הובילו להיכרותה עם הנהגת המדינה. ביתם המשותף בקיסריה עוצב על ידה.
גד החלה לקבל לידיה עבודות אדריכלות ועיצוב מורכבות של בניינים ממלכתיים ולאומיים. בין המבנים והפרויקטים הבולטים בחשיבותם שעיצבה:
ברבות מעבודותיה שילבה בין מודרניות ושמרנות אדריכלית והיא שילבה בעבודותיה יצירות של דור האמנים הצעיר, בהם דני קרוון ויעקב אגם. גד נהגה לשלב בין מוטיבים ארצישראליים לבין אדריכלות פונקציונלית ומודרניסטית. כך, במלון "אכדיה" עבורו ביצעה תכנון פנים בשנות החמישים, שולבו אלמנטים "ארכאולוגיים", כגון העתקי קרמיקה של כתובות אכדיות וכתובות מספר בראשית, על מנת להדגיש את העבר השמי של המקום; ברם, חלל המלון בכללו נפתס כמודרני ועכשווי, על פי עקרונות "האסתטיקה של המכונה". הדבר היה כך גם בספינות "צים" שבעיצובה, כאשר הספינות שילבו עיצוב מודרני ופונקציונלי עם עצירות של אמנים ישראלים, כגון שושנה היימן, ז'אן דוד, פרלי פלציג וכן שטיחים של "משכית".
לאחר השלמת בנייתו של מבנה מוזיאון ישראל בירושלים, אדריכלית הפנים גד והאדריכל אל מנספלד זכו יחד בפרס ישראל לאדריכלות לשנת 1966.
לימים היא הייתה נשיאת כבוד של אגודת אדריכלי הפנים בישראל.
בעשור האחרון לחייה הייתה גד שותפה להקמת החוג לעיצוב פנים של המכללה למנהל, לו היא הורישה את עיזבונה המקצועי.
אפרים בן-ארצי
דבורה גד
גאודה (מינרלוגיה)
אפקט עין העש
אפקט עין העש הוא תופעה אופטית שהתגלתה לראשונה מתצפיות על עיני עשים. עיניהם של מיני עשים ליליים הן כהות ואטומות, וכמעט ואינן מחזירות את האור הפוגע בהן. תופעה זו נובעת מקיומו של מבנה בליטות זעיר, בגודל ננומטרי, על השכבה החיצונית של עין העש, היוצר התנהגות הזהה לזו של ציפוי אנטי-מחזיר.
לשכבה זו על עיני עשים יתרון הישרדותי ברור, בכך שהיא מקשה על טורפים המסתמכים על ראיה לאתר עשים על ידי זיהוי נצנוץ אור הכוכבים והירח מעיניהם. עיקרון הפעולה של שכבה זו הוא דוגמה לביומימטיקה, שכן הוא אומץ בתעשיית האופטיקה, שם הוא משמש לייצור ציפויים אנטי-מחזירים לעדשות ואלמנטים אחרים, בלי צורך בתוספת של שכבת חומר בעל מקדם שבירה שונה.
המנגנון הפיזיקלי.
הגורם להחזרות בעת מעבר אור בין שני תווכים בעלי מקדם שבירה שונה הוא השינוי החד במקדם השבירה. ככל שהשינוי במקדם השבירה בין האוויר וחומר אחר (למשל חומר עין העש) גדול יותר, כך גדל החלק של האור המוחזר ביחס לאור המועבר, בהתאם למשוואות פרנל. אם לעומת זאת מקדם השבירה משתנה באופן הדרגתי בין האוויר לחומר, על פני שכבה דקה, ניתן לצמצם את ההחזרה כמעט לאפס, שוב ממשוואות פרנל.
המבנה של הבליטות בעין העש הוא כזה שהן רחבות בבסיסן והולכות ומוצרות ככל שמתרחקים מהבסיס, והן מסודרות בסריג סדור (משושה לרוב). מכאן, אם נתבונן על שכבות שהן חתך רוחבי של סריג הבליטות, בגובה שונה ישנו יחס נפחי שונה של אוויר וחומר העין (בשכבה שבתחתית הבליטות אין כלל אוויר, ובשכבה שבראשן רוב החומר הוא אוויר). אם המרווח בין הבליטות הוא קטן מגבול ההתאבכות, ניתן להתייחס לחומר בתוך כל שכבת גובה כזו כאילו היה בעל מקדם שבירה אפקטיבי שערכו נע בין זה של אוויר לזה של חומר העין, ותלוי ביחס הנפחי ביניהם בשכבה.
מכאן, מתקבל שמקדם השבירה משתנה בהדרגה מזה של אוויר לזה של חומר העין כאשר נעים בציר גובה הבליטות. אפקט זה יוצר הקטנה משמעותית של ההחזרה, התלויה בצורת הבליטות, המרווח ביניהן ואורך הגל.
פיגמנט מלאכותי שיוצר בצורה המזכירה עיקרון זה של בליעת ההחזר הוא ה-Vantablack.
האפקט כאישוש לתורת האבולוציה.
אפקט זה התגלה לראשונה בעשים הפעילים בלילה, אך קיים גם בפרפראים אחרים, ביניהם פעילי יום. במדידות שנעשו בעזרת מיקרוסקופ אלקטרוני וגלאים רגישים לאור התגלה כי מיני פרפראים פעילי יום מסוימים, ששוּער שהתפתחו מעשים, הם בעלי מבנה של בליטות על עיניהם, בדומה לעשים. אולם, הבליטות של הפרפראים פעילי היום היו קטנות והמרווחים ביניהם גדולים, באופן שלא יצר אפקט אנטי מחזיר, ומאפיינים אלו הוקצנו במינים מפותחים יותר שהסתגלו זמן רב יותר לקיום יום.
מאחר שביום אין יתרון אבולוציוני לציפוי אנטי מחזיר, שכן הטורפים רואים בנקל את הפרפראי כולו, ההתנוונות של מבנה הבליטות בפרפראי יום שמוצאם מעשים מהווה אישוש נוסף לתורת האבולוציה.
אנז'י מחצ'קלה
אָנְזִ'י מָחָצְ'קָלָה (ברוסית: ФК "Анжи" Махачкала), הייתה קבוצת כדורגל רוסית מקצוענית שייצגה את העיר מחצ'קלה, בירת רפובליקת דאגסטן. השם אנז'י נובע משם המבצר אנז'י-קאלה שממנו צמחה העיר מחצ'קלה.
בעבר התמודדה בליגת העל הרוסית בכדורגל במשך כמה שנים. הישג השיא הוא מקום שלישי (בעונת 2012/2013) והיא העפילה פעמיים לשלב שמינית גמר הליגה האירופית. בעונת 2001 העפילה לגמר הגביע הרוסי בכדורגל, אך הפסידה ללוקומוטיב מוסקבה.
היסטוריה.
אנז'י מחצ'קלה נוסדה בשנת 1991 על ידי מאגומד-סולטאן מאגומדוב, שהמשיך לכהן כנשיא הקבוצה עד שנת 2011. כבר בשנה הראשונה זכתה הקבוצה באליפות דאגסטן והעפילה לליגה הרוסית השנייה. ב-1996 מונה אדוארד מאלופייב למאמן, מי שאימן בעבר את דינמו מינסק והביא אותה לאליפות ברית המועצות ב-1982, ב-1996 הוא הביא את הקבוצה עד לרבע גמר גביע רוסיה אך הפסידה לדינמו מוסקבה. ב-1999 הוא הביא את הקבוצה לזכייה בליגה הרוסית הראשונה והעפלה לליגה הרוסית הבכירה.
בעונת הבכורה שלה בליגת העל הרוסית, בשנת 2000, אנז'י סיימה במקום הרביעי והבטיחה את השתתפותה לראשונה במפעל האירופי בגביע אופ"א. בשנת 2001 אנז'י הגיעה עד לגמר הגביע הרוסי, אך הפסידה ללוקומוטיב מוסקבה. באותה שנה הקבוצה שיחקה מול גלאזגו ריינג'רס בגביע אופ"א. תחילה סירבה ריינג'רס לשחק בדאגסטן בשל המצב הביטחוני והמשחק הועבר לשטח נייטרלי. המשחק נערך בוורשה, אך לבסוף הודחה הקבוצה מהטורניר האירופי.
בשנת 2002 הקבוצה ירדה ליגה אל הליגה הרוסית הראשונה והחליפה 3 מאמנים בזה אחר זה (לאוניד טקאצ'נקו, מירון מארקביץ' וגאג'י גאג'ייב).
בשבע השנים הבאות (2003–2009) הקבוצה העבירה בליגה הרוסית הראשונה ועד 2007 החליפה הקבוצה 9 מאמנים. ב-2007, מונה אומרי טטראדזה למאמן והוא שהוביל את הקבוצה בעונת 2008/09 לזכייה באליפות הליגה הרוסית הראשונה ועברה לשחק בעונת 2010 בליגה הרוסית הבכירה, אחרי בצורת של מספר שנים.
בתחילת עונת 2010 הגיש טטראדזה את התפטרותו מתפקיד המאמן, זאת לאחר שוויון מול ספרטק נלצ'יק. במקומו מינה הבעלים מאגומד-סולטאן מאגומדוב את גאג'י גאג'ייב, מאמן העבר של הקבוצה, שמונה שוב למאמן ופוטר בספטמבר 2011 בשל חוסר יכולת להציב את הקבוצה בראש טבלת הליגה.
בינואר 2011 הושלמה רכישת 100% ממניות הקבוצה על ידי המיליארדר הרוסי ממוצא דאגסטני, סוליימאן קרימוב, שהבטיח להשקיע בכדורגל הדאגסטני רבות, והודיע כי בכוונתו להשקיע כ-50 מיליון דולר מדי שנה. נוסף לזה הוא הבטיח להקדיש 200 מיליון דולר לבניית תשתית ספורט רחבה עבור הכדורגל בדאגסטן, תוך הקמת אצטדיון מודרני שיעמוד בקריטריונים של אופ"א. חלון ההעברות של חורף 2011 היה לעונה היסטורית כאשר בקבוצה חתמו שחקני נבחרת ברזיל רוברטו קרלוס, ז'וסילי דה סילבה ודייגו טארדלי. אחר כך חתם בקבוצה שאמיל לחיאלוב, קפטן טרק גרוזני לשעבר, ולפני סגירת חלון ההעברות במרץ חתמו גם מבארק בוסופה, מקבוצת הכדורגל אנדרלכט ויורי ז'ירקוב, שחקן נבחרת רוסיה שנרכש מידי צ'לסי. באוגוסט 2011 אנז'י החתימה לשלוש שנים את סמואל אטו, שהפך לשחקן הכדורגל שמרוויח הכי הרבה לעונה בודדת; 20 מיליון יורו לעונה. בפברואר 2011 הוחתם חוס הידינק כמאמן הקבוצה, למשך שנה וחצי. ביולי 2013 התפטר הידינק מאימון הקבוצה, ולאימון הקבוצה מונה עוזרו, רנה מיולנסטיין. מיולנסטיין פוטר לאחר 16 ימים בתפקיד, ובמקומו מונה גדז'י גדז'ייב. בהמשך הופחת תקציב הקבוצה ל-42 מיליון יורו, ושוחררו שחקנים בכירים. הפחתת התקציב הביאה גם לפיחות ביכולות של הקבוצה ובעונת 2013/14 התדרדרה הקבוצה עד למקום האחרון בליגה הרוסית, אם כי הקבוצה העפילה לשמינית גמר הליגה האירופית, לאחר שגברה על גנק הבלגית. הקבוצה סיימה את העונה במקום ה-16 והאחרון והודחה לליגת המשנה הרוסית. בתום עונת 2014/15 הקבוצה סיימה במקום השני והעפילה בחזרה לליגה הבכירה.