ב-2011 פרסמה חברת D-Wave הקנדית שהצליחה לייצר מעבד קוונטי המכיל 128 קיוביטים שנועד בעיקר לפתרון בעיות כמו אופטימיזציה, מדגמים, ביואינפורמטיקה וכדומה. מומחי החברה הדגישו שהמעבד אינו מסוג מעבד לשימוש כללי ולכן לא מתאים לכל מטרה ועוד הם מצפים לכל היותר לשיפור ריבועי ביכולת החישובית לעומת מחשב קונבנציונלי בפתרון בעיות מסוימות בתורת המספרים. במאי 2013 הכריזה החברה על מחשב קוונטי מדור שני בעל 512 קיוביטים. המעבד של D-Wave כפי שהוצג אינו מתאים לפירוק לגורמים משום שלא ניתן להריץ עליו את אלגוריתם שור. המחשבים הקוונטיים הדיגיטליים שפותחו נכון להיות אינם מסוגלים לפרק לגורמים מספרים גדולים לפי התקן העולמי הנוכחי. בנוסף כל מספר שניתן לטעון ב-512 קיוביטים אפשר לפרק לגורמים על מחשב קונבנציונלי.
תינוקות באזבי
תינוקות באזבי (באנגלית: Busby Babes) הוא שמה של קבוצת שחקני מנצ'סטר יונייטד, אשר גויסו ואומנו על ידי הסקאוט הראשי של המועדון, ג'ו ארמסטרונג ועוזר המאמן ג'ימי מרפי, ולאחר מכן שיחקו בקבוצה הבוגרת תחת ניצוחו של המנג'ר, מאט באזבי.
היסטוריה.
הרקע ל"תינוקות".
בשנת 1945, לקראת סיום מלחמת העולם השנייה, מונה מאט באזבי למנג'ר מנצ'סטר יונייטד. עם הגעתו, הוא החל להביא לקבוצה שחקנים התקפיים כגון ג'ימי דילייני, סטן פירסון, ג'ק רולי, צ'ארלי מיטן וג'וני מוריס, אך הרכש הטוב ביותר שעשה היה ג'ימי מרפי, שהיה עוזרו ויד ימינו למשך 25 השנים. החתמות אלו הוכיחו את עצמם כאשר כבר בעונת 1947/1946, כאשר מנצ'סטר סיימה את הליגה במקום השני, ושנה לאחר מכן זכתה בגביע האנגלי לאחר ניצחון בגמר 0-2 על בלקפול.
בחמש השנים הראשונות שלאחר המלחמה, סיימה יונייטד ארבע פעמים במקום השני ופעם אחת במקום הרביעי, תוך כדי הצגת כדורגל התקפי ונאה לעין, אף שלא זכו באליפות. באותן שנים, החל באזבי להעלות שחקנים רבים מקבוצת הנוער, והעיתונות נתנה למועדון את הכינוי "תינוקות באזבי". באותן שנים, הייתה יונייטד קבוצת הנוער החזקה ביותר באנגליה, וזכתה שלוש פעמים ברציפות בגביע ה-FA לנוער.
תקופת השיא.
הקבוצה באה על שכרה בעונת 1952/1951, כאשר יונייטד זכתה באליפות לאחר ארבעים שנות בצורת. שנה לאחר מכן, באזבי המשיך את להעלות שחקני נוער לקבוצה הבוגרת, אך גם ידע להוציא כסף על שחקנים צעירים כמו טומי טיילור, חלוץ בן 21 שהגיע מבארנסלי והארי גרג, שוער שהגיע מדונקסטר רוברס, והיה לשוער היקר בעולם באותה תקופה.
הקבוצה המשיכה להתבסס כאחת הקבוצות המובילות באנגליה וארבע שנים לאחר מכן, זכתה באליפות נוספת. ממוצע הגיל של סגל השחקנים עמד על 21 בלבד. שנה אחר כך, בעונת 1957/1956 עמדה מנצ'סטר יונייטד בפני אתגר חדשני - השתתפותה הראשונה של קבוצה אנגלית בגביע אירופה לאלופות, מפעל חדש שנוסד שנה קודם לכן, ב-1955. הקבוצה הצליחה מעל לציפיות והעפילה לחצי גמר המפעל, שם פגשה את אלופת אירופה המכהנת, ריאל מדריד, בשורותיה שיחקו כוכבים כמו אלפרדו די סטפנו ופרנסיסקו חנטו. לאחר הפסד 3-1 במשחק הראשון (שהתקיים באצטדיון סנטיאגו ברנבאו) ותיקו 2-2 בבית, הודחה יונייטד מהטורניר, אך למרות זאת זכתה לשבחים רבים. בזירה המקומית, קטפה הקבוצה אליפות שנייה ברציפות, לאחר שסיימה בפער של שמונה נקודות על פני טוטנהאם הוטספר.
אסון מינכן וקריסת הקבוצה.
אחד המשחקים שנחרטו בהיסטוריה של המועדון נערך ב-1 בפברואר 1958 באצטדיון ארסנל, בו יונייטד ניצחה 4-5 משערים של דאנקן אדוארדס, טומי טיילור, בובי צ'רלטון ודניס ויולט. מלונדון נסעה הקבוצה לשחק בבלגרד נגד הכוכב האדום בלגרד המקומית, במסגרת גביע אירופה לאלופות. באותו משחק ניצחה יונייטד 4-5. ב-6 בפברואר 1958, בדרכם חזרה מאותו משחק, התרסק מטוס הקבוצה, ביחד עם מספר אוהדים ועיתונאים. 21 מתוך 44 הנוסעים נהרגו כתוצאה ישירה מההתרסקות ושניים (דאנקן אדוארדס ופרנק סוויפט) מתו לאחר מכן. בהרוגים היו שמונה משחקני הקבוצה (הקפטן רוג'ר ביירן, אדי קולמן, מרק ג'ונס, בילי ווילן, טומי טיילור, דייוויד פג, ג'ף בנט ואדוארדס, שנפטר 15 ימים לאחר ההתרסקות) ושלושה מאנשי הצוות המקצועי של הקבוצה. שניים משחקני הקבוצה נפצעו בצורה קשה עקב האסון, ולא יכלו לחזור ולשחק יותר כדורגל.
גם באזבי עצמו נפצע באסון והתנדנד חודשים רבים בין חיים למוות. בעוד באזבי החלים מפצעיו, היה זה ג'ימי מרפי אשר הדריך את הקבוצה. באותה שנה, הוביל מרפי את הקבוצה לגמר הגביע האנגלי בו הפסידה לבולטון וונדררס. האסון סיכל את מאמצי הקבוצה לזכייה בתארים באותה עונה, הביא לסיום תקופת "תינוקות באזבי" המוצלחת ודרש את בניית הסגל מחדש.
בשנות ה-60, בנה באזבי מחדש את הקבוצה בעזרת שחקנים בולטים כמו דניס לאו, ג'ורג' בסט ובובי צ'רלטון (שהיה לשריד האחרון של "התינוקות"). הצלחתה הגדולה ביותר של הקבוצה הייתה זכייתה בגביע אירופה לאלופות ב-1968, לאחר ניצחון 1-4 בגמר על בנפיקה ליסבון. חלומו הגדול של באזבי הוגשם וזמן מה לאחר מכן קיבל את תואר האבירות ממלכת אנגליה.
דרקון אדום
דניאל טרופר
הרב ד"ר דניאל (דני) טרופר (נולד בב' בתמוז ה'תש"ב, 17 ביוני 1942) הוא איש חינוך ואיש ציבור ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד בניו יורק לאברהם ויטה טרופר, ממשפחות מהגרים שהיגרו ממזרח אירופה לארצות הברית בתחילת המאה ה-20.
בשנת 1963 הגיע לשנת לימודים בישראל ולמד בישיבת מרכז הרב בירושלים. לאחר מכן שב לניו יורק ובשנת 1967 הוסמך לרבנות בישיבה יוניברסיטי (בידי הרב יוסף דב הלוי סולובייצ'יק, אותו הוא מחשיב כמורו ורבו), שם גם למד לדוקטורט בהיסטוריה יהודית, עבודת הדוקטורט שלו עסקה בניהול בית המקדש בסוף תקופת בית שני.
עם עלותו ארצה, החל לעסוק בחינוך יהודי והוא מקדיש לכך את חייו.
פעילות חינוכית.
בשנת 1970 הקים את תנועת "גשר" יחד עם חברו חיים בילט. "גשר" יצרה מקומות מפגש איכותיים לבני נוער דתיים וחילוניים. התנועה החלה את דרכה בקיבוץ כפר עציון. חנן פורת היה מהמדריכים הראשונים ב"גשר" והוא יצר קשר בין דניאל טרופר לבין הרב יהודה עמיטל. קשר זה הלך והתהדק במשך השנים מתוך שותפות בתפיסת עולמם הדתית והחינוכית. תנועת "גשר" התרחבה במשך השנים ומתוכה קמו גופים רבים העוסקים בחינוך ותרבות בחברה הישראלית (מדרשת עמיעד, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי, גשר לחברה החרדית, מיוזמי "פרס ירושלים לאחדות ישראל" לזכר שלושת הנערים החטופים ועוד).
ב-1974 היה ממקימי מלי"צ (המכונים לחינוך יהודי-ציוני).
כיהן בהתנדבות במשך כשלושים שנה כרב בית הכנסת "אהל נחמה" בירושלים. בכהונתו עסק רבות בבעיות הפרט וב"חסד של אמת".
בשנים 1984 - 1979 היה יועצו של שר החינוך זבולון המר לענייני חינוך יהודי בבתי ספר ממלכתיים ולקשרים בין דתיים וחילוניים. הקים את תוכנית תל"י שהציעה לבתי ספר ממלכתיים העשרה של תוכנית הלימודים בתכנים יהודיים - ציוניים. הוא גם פעל ליצור תוכניות לחינוך הממלכתי המאפשרות לתלמיד לראות את היהדות כשייכת לחייו העכשוויים.
טרופר הקים במשרד החינוך את היחידה להעמקת החינוך היהודי, שעל בסיסה הוקמה היחידה ליישום דו"ח שנהר, אותה הוא הקים בתחילת שנות ה-90. במקביל, הקים יחד עם הסוכנות היהודית את התוכנית המשותפת לחינוך יהודי בתפוצות.
בשנת 1984 שב לעמותת גשר ופיתח תוכניות לימודים בתנ"ך, המשלבות טכנולוגיה מודרנית, תוכניות שמהן התפתח אתר האינטרנט "מקרא גשר". במקביל, פעל להפיק סרטים בנושאים יהודיים. הראשון היה "אורות", בסוף שנות ה-80. בשנת 2000 הקים את "קרן גשר לקולנוע רב תרבותי", שתמכה ביותר ממאה סרטים ותוכניות טלוויזיה.
עומד בראש קרן קהילות המפעילה עשרות גרעינים תורניים, קרן חרו"ת, עתי"ד להעמקת החינוך בבתי ספר יסודיים ברחבי הארץ, ו"אפיקים" המעצימים את הנוער בבתי ספר מקיפים.
שרת בצה"ל כקצין בהג"א (בדרגת סגן), היה שותף לפיתוח תורות לחימה בנושא שליטה באוכלוסייה בזמן פגיעה בעורף.
פעילות פוליטית.
הרב טרופר פעל גם בשדה הפוליטי ובשנת 1988 היה ממקימי תנועת מימד יחד עם הרב יהודה עמיטל.
לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה עמד בראש ועדת המפקד של "הבית היהודי", מהלך שהניע תהליך שבסופו של דבר העביר את הבית היהודי משלושה מנדטים בכנסת ה-18 ל-12 מנדטים בכנסת ה-19. לאחר מכן הוא גם עמד בראש ועדת החוקה שניסחה את חוקת המפלגה.
חיים אישיים.
בשנת 1967, נשא לאישה את פייגי לבית לנדגרטן ושנתיים לאחר מכן הם עלו לישראל עם שני ילדיהם הגדולים. בישראל נולדו להם שמונה ילדים נוספים. אחד מבניו הוא שר התרבות והספורט חילי טרופר.
בני לידור
בני לידור (נולד בפולין ב-14 במאי 1953) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, פיקד על חטיבה 188 ועל עוצבת געש.
קריירה צבאית.
לידור התגייס לצה"ל ב-1971 ועשה את שירותו הצבאי בחיל השריון. בשנים 1981-1982 פיקד על גדוד 77 מחטיבה 7. במלחמת לבנון הראשונה פיקד על גדוד 198, גדוד קורס מפקדי טנקים מחטיבה 460. הגדוד השתתף בקרבות בגזרה המזרחית, בין השאר בג'זין, שהיה קרב השריון הראשון נגד צבא סוריה במלחמה, ובקרב קמ"ט-קק"ש ליד הכפר עין א-תינה בדרום לבנון. בסיומו של קרב זה טעו חיילים מגדוד אחר של החטיבה ופתחו באש על הטנקים מגדודו של לידור, שירו בחזרה. בקרב נהרגו חמישה קצינים וצוערים.
פיקד על עוצבת ראם, חטיבת שריון במילואים, ולאחריה נתמנה למפקד חטיבה 188 ושירת בתפקיד זה בשנים 1987 עד 1989. בשנים 1990–1994 פיקד על עוצבת אתגר. בשנת 1991 פיקד על קורס מפקדי חטיבות. בשנים 1997 עד 1999 פיקד על עוצבת געש.
קריירה עסקית.
לאחר שחרורו פנה בני לידור לפעילות עסקית כיועץ ומתווך עבור חברות טכנולוגיות בקידום עסקיהן מול משרד הביטחון.