משקל: 40-45 ק"ג (זכרים); 40-43 ק"ג (נקבות).
תוחלת החיים: 12-10 שנים.
יחסים עם האדם ותוקפנות.
מדובר בכלבים צייתנים ולכן הם משמשים לעיתים ככלבי שמירה או הגנה. עם זאת, מדינות רבות (כולל ישראל) חוקקו איסורים כנגד גזע הדוגו ארגנטינו ודומיו, בשל הסכנה בתוקפנותו נגד בני האדם.
דני ענק
דֶּנִי ענק הוא גזע של תת המין כלב הבית.
למרות שמו, כלב זה אינו דני במקורו, אלא גרמני. אבותיו הוחזקו בימי הביניים בבתי מלוכה ברחבי אירופה, כמו כן, במשך מאות שנים השתמשו בו לציד חזירי בר. דני ענק הוא בין חמישה גזעי הכלבים הגדולים ביותר בעולם.
מאפיינים.
התקן לגזע לכלבים שגילם גדול משנה וחצי הוא גובה של לפחות 76 סנטימטרים לזכרים ולפחות 71 סנטימטרים לנקבות. התקן למשקל הוא לפחות 54 קילוגרם לזכרים ולפחות 46 קילוגרם לנקבות.
הגיל הממוצע אליו מגיעים כלבי הדני הענק הוא בין 6 ל-8 שנים.
רוטוויילר
רוֹטְווַיְילֶר מצגרהונד (בגרמנית: Rottweiler Metzgerhund; "כלב הקַצָּבִים של רוטוויל") הוא גזע במין כלב, השייך למשפחת הכלביים.
היסטוריה.
הרוטוויילר הקדום (צאצא של המולוסוס האירופי) שימש ככלב רועים שרירי וקשוח, שצעד לצד הלגיונות הרומיים ברחבי אירופה. את שמו קיבל מהעיר הגרמנית רוטווייל ששימשה אז מרכז אזורי לסחר בבקר ואליה הגיע יחד עם אותם לגיונות. הרוטוויילר הנהיג והוביל עדרי בקר עצומים, ושמר עליהם מפני טורפים. בנוסף שימש גם לציד חזירי בר. אך את עיקר פרסומו קיבל בזכות היותו כלב קצבים - כלב שתפקידו היה להוביל את הבקר לשחיטה או לזירת המכירות בכיכר השוק.
מבנה כללי.
גובה: זכרים 60–69 ס"מ; נקבות 52–63 ס"מ
משקל: זכרים 50–60 ק"ג; נקבות 35–48 ק"ג
כבר בזמן לידתו יש לכלב זנב
פרוותו קצרה; צבעה שחור עם כתמים חומים בהירים וכהים
התייחסות בחוק.
באופן כללי, הרוטווילר אוהב חברת בני אדם, ובייחוד את של בעליו. עם זאת, כלבי רוטוויילר שטופלו באופן לא ראוי עלולים לתקוף גם בני אדם, ובשל כוחם הרב להסב נזק משמעותי.
בכמה מדינות (אירלנד, צרפת) כלב מזן זה מחויב על פי חוק ברצועה ובמחסום במקומות ציבוריים. בחלק ממדינות ארצות הברית קיימות הגבלות בהקשר לזן זה. עם זאת במדינות כמו בריטניה וגרמניה אין עליו הגבלות.
בישראל הרוטווילר נחשב לכלב מסוכן במסגרת החוק להסדרת הפיקוח על כלבים.
ביותים מפורסמים.
הביותים המפורסמים ביותר של הרוטוויילר הם השפווילר והדוברמן. הרוטוויילר משמש רבות בתערובות בזכות גופו השרירי ואופיו המגונן.
סגונטו
סָגוּנטוֹ (בספרדית: Sagunto, בוולנסית: Sagunt, בלטינית: Saguntum) היא עיר ספרדית באזור קמפ דה מורוודרה שבקהילה האוטונומית ולנסיה, במזרח ספרד. העיר ממוקמת על גבעה, כ-30 קילומטרים מוולנסיה ובסמוך לים התיכון.
ב-2015 נמנו בעיר 64,944 תושבים.
היסטוריה.
עקב דמיון שם העיר העתיקה 'סגוטנום' לזקינתוס היוונית, סופר כי היוונים יסדו את העיר. ענפי הכלכלה העיקריים של העיר היו גידול תאנים ותבואה וייצור כלי חרס. העיר השתתפה במסחר עם הקולוניות היווניות והפיניקיות בים התיכון. נמצאו עדויות לשרידי מקדש דיאנה וכן חומה שנבנתה על ידי יושביה הקלטיברים של העיר במאה ה־5 לפנה"ס.
בשנת 219 לפנה"ס הייתה העיר למרכז מסחרי גדול ומשגשג. העיר צידדה בערים היווניות וברומאים במאבקן בקרתגו. רומא וקרתגו היו חתומות על חוזה מתקופת המלחמה הפונית הראשונה, לפיו נהר האברו היה הגבול להתפשטות קרתגו בספרד. בסגונטו שלטה סיעה שהתנגדה לשלטון קרתגו, ולכן שם חניבעל מצור על העיר. תושבי העיר התגוננו, אבל העיר נפלה לידי קרתגו שנה אחר־כך. פרשת סגונטו היוותה עילה מסוימת לפרוץ המלחמה הפונית השנייה. בשנת 217 לפנה"ס אביליקס מתושבי העיר האצילים בגד בתושבים ורימה את מפקד הכוחות בעיר. במסגרת אותה המלחמה, נכבשה העיר על ידי פובליוס קורנליוס סקיפיו ב־212 לפנה"ס. לאחר הכיבוש הרומי, שמרה העיר על מעמד רם והטביעה מטבעות. בתקופת אוגוסטוס היא קיבלה מעמד של מוניקיפיום ועושרה נשמר לאורך ימי האימפריה.
העיר נכבשה על ידי הויזיגותים האריאנים ומאוחר יותר על ידי המורים. במאה השמינית המאוחרת, כחלק מחליפות קורדובה, העיר זכתה לעושר מחודש. מרחצאות, ארמונות, מסגדים ובתי ספר נבנו בה. בד בבד עם הגידול והשגשוג של ולנסיה השכנה החלה תקופה של שקיעה בסגונטו. בשנת 1098 נכבשה העיר לתקופה קצרה על ידי אל סיד, אולם כיבושה הסופי על ידי הנוצרים בא בשנת 1238, בימי חיימה הראשון, מלך אראגון.
סגונטו נפגעה בלחימה, אולם נשתמרו מספר מבנים גותיים. במאה ה־19 המאוחרת, צמחה בעיר תעשיית יצור פלדה שעדיין מהווה מקור פרנסה חשוב בעיר. העיר המודרנית משתרעת על מישור החוף, מתחת לחומות העתיקות של המבצר העתיק. בעיר העתיקה פורום ותיאטרון רומי משוחזרים וכן שרידים מוּריים מימי הביניים. שרידים אלו מהווים את האתר המשומר בעיר. תיאטרון זה היה המונומנט הלאומי הראשון שהוכרז רשמית בספרד (1869).
יהודי סגונטו.
אגדה שמביא זאב וילנאי מספרת על קברו של אדנירם עבד שלמה המלך שהיה ממוקם בעיר זו, על קברו הייתה מצבה ובה חקוקה כתובת עברית בזו הלשון:
"זהו קבר עבד שלמה
שבא לגבה את המס
ונפטר ביום..."
אגדה מאוחרת מספרת על קבר המיוחס לשר צבאו של אמציה בבית הקברות של עיר זו. מן המצבה נותרה המילה "לאמציה" ועל יסוד זה נוצרה האמונה שזו מצבתו של שר הצבא לאמציה מלך יהודה.
רבי משה בן חביב כותב בשנת הרמ"ו:
"ומעיד אני עלי שמיים וארץ, כי בהיותי במלכות וואלינציה בקהלת מורויטרי (מורבידרו) הגידו לי כל העם אשר בשער והזקנים, כי שם מצבת קבורת שר צבא אמציה מלך יהודה. וכשמעתי חשתי ולא התמהמהתי לראות מצבתו, מצבת אבן בראש ההר, ואחר העמל והטורח קראתי הכתיבה והיה חקוק עליה שיר, זה לשונו "שאו קינה בקול מרה לשר גדול- לקחו יה..." ולא יכולנו לקרות עוד כי הייתה נמחק אבל היה מסיים השיר השני... לאמציה"
ישנה סברה שאותה מצבה המיוחסת לשר צבאו של אמציה היא של המשורר שלמה אבן גבירול אשר מת בספרד.
בעיר השתמר רובע יהודי קטן ששכן תחת המצודה. יהודי סגונטו ניצלו ממאורעות התקנ"א שפגעו בקהילות סביב. חסדאי קרשקש כותב כי: "במלכות וולינציה לא נשאר יהודי זולתי במקום אחד הנקרא מורבידרו. ובמחוז קטלוניה לא נשאר יהודי זולתי בערי הסגנים והפחות שלא שלחו יד בהם בכל המקומות"
בתעודות מוזכר כי בעת גירוש ספרד בשנת 1492 משה ארדיט ושלמה קבלייר נשאו ונתנו עם בעל ספינה ג'נובזי על העברת הקהילה בספינה לנמלי פיזה ונאפולי. מנמל סגונטו, לפי חישוב זהיר, יצאו כעשרת אלפים יהודים לגלות.
אמריקן פיטבול טרייר
אָמֶרִיקָן פִּיטְבּוּל טֶרְייֵר ובקצרה פיטבול, הוא כלב בגודל בינוני, בעל פרווה קצרה ומבנה גוף אתלטי, אשר מקורו באנגליה ואירלנד.
היסטוריה של הגזע.
גזע האמריקן פיטבול טרייר נוצר מהרבעה בין בולדוג לטרייר באיים הבריטיים, על מנת להשתתף בספורט הדמים של התגרות בפרים (bull baiting). לקראת סוף המאה ה-19, עקב האכזריות הרבה בהתגרות בפרים (הן לפר והן לכלב), הוצא ספורט זה מן החוק. כתוצאה מכך עלתה קרנם של קרבות הכלבים ואיתם הפופולריות של הגזע. הגזע טופח להיות חברותי כלפי בני אדם (על מנת שלא יתקוף אנשים בזירה), תכונה זו ונוספות תרמו לפופולריות גדולה של הגזע ככלב משפחתי.
מאפיינים.
חלק מתכונות הגזע טופחו על מנת ליצור לוחם משובח בזירה ותכונות אחרות טופחו על מנת להפכו לכלב משפחה וליווי טוב יותר. בין התכונות הבולטות של הגזע ניתן למנות: אנרגטיות, עקשנות, אתלטיות, אינטליגנציה, חברותיות, נאמנות, יצר צייד/תקיפה גבוה, נחישות וחתירה למטרה, וסף כאב גבוה. יש לזכור כי תכונות גזע אינן מחייבות כי כלב מסוים יהיה בעל תכונות אלו, אלא רק מעידות על נטיות של הגזע בכללותו. מכיוון שהגזע מוכר כגזע רשמי באנגליה אך לא בארצות הברית (שם מכירים רק באמסטף), אין תקן גזע אחיד, דבר התורם לשונות הגדולה בתכונות הגופניות וההתנהגותיות.
הפיטבול ככלב מסוכן לציבור.
בין השנים 2005 ל-2015 יוחסו 203 מקרי מוות של בני אדם ברחבי העולם לפיטבול, מה שהביא מדינות רבות לחוקק חוקים נגד גזע הפיטבול ודומיו. בשנת 2004 נחקק בישראל חוק להסדרת הפיקוח על כלבים, שקובע שהאמריקן פיטבול טרייר הוא כלב מסוכן, והחיל שורת הגבלות על בעליו, בהן: חובת סירוס ועיקור ואיסור סחר בין אנשים (למעט אגודות כגון צער בעלי חיים).
עם זאת, מבחני התנהגות אשר נערכים על ידי האגודה האמריקאית למבחני התנהגות לכלבים, מראה על יחסים טובים בין הבעלים לכלב. על מנת לגדל כלב ממושמע ורגוע יש להשקיע באילוף הכלב וחיברות מגיל צעיר. בנוסף, יש לתת לכלב הזדמנויות רבות להוציא אנרגיה על מנת למנוע תסכול, שעמום ותוקפנות.
דני דותן
דני דותן (נולד ב-5 במרץ 1954) הוא סופר, קולנוען ומוזיקאי, סולן להקת "הקליק".
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
דותן נולד בירושלים לזוג פרופסורים לארכאולוגיה, משה וטרודה דותן, ולמד בגימנסיה העברית. בגיל 15 הקים יחד עם אלי אברמוב את להקת "פולחן דיוניסוס".
דותן התגייס לצבא מאוחר יחסית, לאחר שבילה בלונדון במשך שנה. בלונדון הוא למד אמנות פלסטית במוסד בעל צביון אקדמי שמרני.
להקת הקליק.
לאחר השירות הצבאי נפגש עם אלי אברמוב, חברו מימי נעוריו ויחד הם החליטו לחזור לנגן יחדיו. אברמוב, שחזר באותה עת ממסע בעולם, עבר לגור עם דותן במרכז תל אביב. עם עובד אפרת, ז'אן ז'אק גולדברג ועוזי בינדר (שעזב לאחר זמן קצר) הקימו את להקת הקליק, להקת גל חדש שהפכה לאחת המשפיעות בישראל. דותן ואברמוב כתבו את מרבית שיריה.