ארכיטקטורה של זיכרון: ארכיטקטורה פורנזית משתמשת במודלים אדריכליים כעזרי זיכרון שמאפשרים לעדים להיזכר באירועים דרך החוויה המרחבית שלהם במקום האסון. הזיכרון של עדים - קורבנות לאירועי אלימות קיצונית לעיתים מוסתר או משובש על ידי החוויה הטראומטית והבלבול הכללי שנוצר בעת מלחמה. עדים עלולים לשכוח פרטים מהאירוע הטראומטי. אף על פי שלעיתים עצם הפערים, הסתירות והבלבול בעדות הוא עדות בפני עצמה לטאורמה, כשלים אלו בעדות מאפשרים לגופים אינטרסנטיים להתכחש לעצם הפעלת האלימות (למשל, מכחישי שואה). חוקרי המכון הבינו שבעזרת בניית מודל אדריכלי דיגיטלי מפורט, מהסוג בו משתמשים ארכיטקטים כדי להציג ללקוחותיהם את המראה העתידי של בתיהם, ניתן לא רק לשחזר אלימות שהופעלה על חללים, אלא גם לסייע לעדים לשחזר אירועים. המודל הופך לטכניקת היזכרות ולבמה עליה ניתן להניח פיסות זיכרון. בעזרת המודל שהם לאט לאט בונים, העדים יכולים לנוע מחדש בחלל הן של המבנה והן של הזיכרון שלהם. אולם, הליך בניית המודל אינו ישיר או פשוט, בעיקר במקרים בהם העדים חיו תחת הגבלות חושיות קשות (כגון במחקר של הסוכנות על כלא סיידנאיא בסוריה). במקרים אלו הקשר בין המודל האדריכלי לבין הזיכרון כפול: מצד אחד המודל הוא תוצר של זכרונות העדים, ייצוג של חלל בו התרחשה אלימות ועדות משפטית; מצד שני תהליך בניית המודל האדריכלי הדיגיטלי מאפשר היזכרות בפרטים שהטראומה מחקה (היכן היו החלון? הדלת? מה היה גודל התא? וכדומה). המידול האדריכלי מגשר בין קטעי עדות וממלא חללים בזיכרון.
דוד באטוויניק
דוד באָטוויניק (יידיש, קרי: בוֹטוִויניק, נכתב גם בוטביניק; באנגלית: David Botwinik; 12 בדצמבר 1920 – 9 בפברואר 2022) היה מלחין מוזיקת יידיש ומורה למוזיקה יהודי-קנדי יליד פולין.
ביוגרפיה.
באטוויניק נולד בשנת 1920 בעיר וילנה שבפולין (כיום בירת ליטא). בגיל 12 החל את לימודיו בקונסרבטוריון "יידישער מוזיק" בעירו. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה התיישב בלודז'. מאוחר יותר למד בקונסרבטוריון למוזיקה סנטה צ'צ'יליה שברומא. ב-1956 היגר למונטריאול ועבד כמורה למוזיקה ומנהל מקהלה בבית הספר היהודי "פרץ" ובתלמוד תורה. לתקופה קצרה פרסם את כתב העת "דר נייער דור" ("הדור החדש") ואת העיתון הסאטירי "שמייזר" ("המצליף").
ב-2010 יצא לאור ספרו "משואה לחיים" (ביידיש: פון חורבן צום לעבען), בהוצאת הליגה ליידיש (ניו יורק). ספר זה מכיל 56 יצירות מקוריות, כולל שירי שואה ביידיש, שירי ילדים וקומפוזיציות מקהלות, עם שירים של משוררים שונים, חלקם של באָטוויניק עצמו. בשנת 2017 יצא לאור תקליטור המכיל 15 שירים תחת הכותרת "משואה לחיים": שירי אמנות ביידיש. בתקליטור מופיעים, בין היתר, הזמרים ליסה וילסון, ג'ון פקרד, איאן דנולפו ולואי דנטו.
באטוויניק נפטר ב-9 בפברואר 2022.
פיומי
פיומי (גם: "אל-פיומי") הוא שם משפחה טופונימי המעיד על ייחוס לעיר פיום שבמצרים. השם מתועד בקרב יהודים וגם בקרב ערבים מצרים ופלסטינים.
מות'רוול (כדורגל)
דרוסה
ציר הזמן של האסלאם
זהו ציר הזמן של האירועים המרכזיים בתהליך הקמת דת האסלאם ובשנותיה הראשונות, במאה ה-6 והמאה ה-7 לספירה:
טקס פרסי אוסקר ה-91
טקס פרסי אוסקר ה-91 (באנגלית: 91st Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 2018 נערך בתיאטרון דולבי שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-24 בפברואר 2019. לראשונה מאז טקס פרסי אוסקר ה-61 (1989) לא נבחר מנחה מרכזי לטקס, לאחר שהוחלט שמספר רב של מגישים ינחו את הטקס, ויעניקו את הפרסים לזוכים.
ב-8 באוגוסט 2018 הכריזה האקדמיה על הוספת הקטגוריה "הסרט הפופולרי הטוב ביותר" ("Best Popular Film"), אך בעקבות ביקורות רבות כנגד ההחלטה "הקפיאה" האקדמיה את חלוקת הפרס, אשר לא יוענק בטקס זה. בטקס פרסי הנאמנים ("Governors Awards") אשר נערך ב-8 בנובמבר 2018 הוענקו פרסי אוסקר לשם כבוד למלחין לאלו שיפרין, לשחקנית סיסלי טייסון ולפובליציסט מרווין לוי. כמו כן הוענקו פרסי תלברג למפיקים קתלין קנדי ופרנק מרשל.
בטקס עצמו זכה הסרט "הספר הירוק" בפרס לסרט הטוב ביותר, וכן בפרסי התסריט המקורי הטוב ביותר ושחקן המשנה הטוב ביותר. "רפסודיה בוהמית" זכה ב-4 פרסים, יותר מכל סרט אחר בטקס. כמו כן בלט הסרט "רומא", אשר זכה בפרסי הבמאי הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר והסרט הזר הטוב ביותר. סרטו של הבמאי הישראלי גיא נתיב, "Skin", זכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר.
זכיות ומועמדויות.
המועמדויות לטקס פרסי אוסקר ה-91 הוכרזו ב-22 בינואר 2019. ההכרזה שודרה בשידור חי באתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה, ברשתות החברתיות ובשידורים מקומיים ברחבי ארצות הברית. את ההכרזה הגישו צמד השחקנים קומייל נאנג'יאני וטרייסי אליס רוס. הסרטים שקיבלו את מספר המועמדויות הרב ביותר הם "רומא" ו"המועדפת", עם 10 מועמדויות כל אחד.
סרטים עם מספר זכיות ומועמדויות.
width="20px"|
הדפוס העברי
אולדסמוביל אלרו
אולדסמוביל אלרו (באנגלית: Oldsmobile Alero) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת חטיבת הרכב אולדסמוביל בקונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס, אשר יוצרה בין אפריל 1998 ל-29 באפריל 2004.
הבנק המרכזי של מצרים
הבנק המרכזי של מצרים (בערבית: البنك المركزي المصري; באנגלית: Central Bank of Egypt; ראשי תיבות: CBE) הוא הבנק המרכזי של מצרים שנוסד ב-1961. נגיד הבנק הנוכחי הוא טארק עאמר.
פונקציות.
הבנק מבצע את הפונקציות הבאות:
נגידי הבנק.
רשימת נגידי הבנק משנת 1951-הווה:
גביע המדינה בכדורסל 1981/1982
גביע המדינה בכדורסל לעונת 1981/1982 היא התחרות ה-22 מאז היווסדו של המפעל.
מכבי תל אביב זכתה בגביע המדינה ה-19 בתולדותיה, לאחר ניצחון בגמר על הפועל רמת גן.
הגמר.
מכבי תל אביב זכתה בתואר ה-19 בתולדותיה.
לומייה
לומייה (בצרפתית: Lomié) היא עיירה בקמרון שנמצאת באזור המזרח.
גאוגרפיה.
לומייה ממוקמת כ-160 ק"מ מבירת האזור ברטואה וכ-250 ק"מ מבירת המדינה יאונדה. בנוסף העיירה נמצאת כ-190 ק"מ מהגבול של קמרון עם הרפובליקה המרכז-אפריקאית, כ-111 ק"מ מהגבול של קמרון עם הרפובליקה של קונגו וכ-115 ק"מ מהגבול של קמרון עם גבון.
תנועה ותחבורה.
לומייה ממוקמת ליד הכביש האזורי P6.
כלכלה.
בעבר רוב העבודות בעיירה היו קשורות לתעשיית הייעור. כיום, בלומייה יש פרויקט גדול לכריית קובלט ואבץ. הפרויקט מתוכנן ומבוצע על ידי חברת הכרייה GEOVIC.
תיירות.
יש מספר מבנים היסטוריים בלומייה, הקשורים לשלטון הגרמני והשלטון הצרפתי על קמרון. מבנים אלו כוללים את ביתו של המנהל האזרחי הראשי, בית כלא, בית משפט וסניף דואר.
יצחק ברוקמן
יצחק ברוקמן (28 באוגוסט 1926 - 28 בדצמבר 2018) היה קבלן עבודות מיוחדות, תושב חיפה וקצין חיל הים בדרגת סא"ל. השתתף בטיבוע אל-אמיר פארוק במלחמת העצמאות ובכל מלחמות ישראל. הקים את יחידת הנצלה ימית עם אנשי מקצוע במילואים, וטיפל באירועי הנצלת כלי שיט רבים.
משפחה.
אביו, שמשון ברוקמן עזב בשנת 1920 את משפחתו בכפר אופוצ'נה ליד לודז' בפולין ועלה לארץ ישראל. עבד בסלילת כביש צמח טבריה, בבריכות המלח בעתלית ובמוסך הרכבת במפרץ חיפה. התמחה בבניית משאבות מים בנומופעלות במנועי דיזל. לאחר שנים אחדות חזר שמשון ברוקמן לבקר את משפחתו בפולין שם פגש את פרידה ממשפחת רייזווינג יחד הגיעו לארץ ישראל ובשנת 1924 נישאו.
באוגוסט 1926 נולד יצחק בן בכור למשפחת ברוקמן. האב עבד מפעל נשר והמשפחה התגוררה במגורי העובדים. בגיל שנתיים עשה ברוקמן את טבילתו הראשונה כשנפל למימי נחל הקישון. בגיל חמש הפליג עם האם באנייה לביקור בעיירת משפחתה ואחרי כמה חודשים חזרו לארץ ישראל. במרץ 1935 נולד בן נוסף למשפחה גד ברוקמן.
האב נעשה קבלן עצמאי ובנה את קו הדלק בין בתי הזיקוק למפעל נשר. נכנס לעסקי בניית ובנה בתים בחיפה.
ילדות פעילה.
ברוקמן צורף לנבחרת האופניים של הפועל חיפה וב-1 במאי 1938 הצטרף לקבוצת הכדורגל. ובשנת 1940 הצטרף לתנועת הנער המחנות העולים המדריך היה עזריה אלון.
בשנת 1941 החל ברוקמן ללמוד בבית הספר הימי שליד הטכניון במגמת מכונה.
בשנת 1942 הצטרף לקבוצת הכדורסל של הפועל חיפה. עם אופניו החל להפיץ את ביטאון המחתרת "אשנב".
בשנת 1943 הצטרף לימיה של הפועל בחיפה ובמסגרתה עבר קורס מדריכי ימאות בשדות ים ובנמל העתיק של קיסריה. בשבתות יצאו להפלגות מבסיס במערב הנמל.
בתחילת 1944 יצא ברוקמן עם תלמידי בית הספר הימי בספינה 'ארלוזורוב' לפורט סעיד משם המשיכו את הטיול ברכבת לאלכסנדריה.
שירות ימי מוקדם.
בשנת 1944 עזב ברוקמן את בית הספר בעודו בכתה י"א והתגייס לפלי"ם. צורף לקורס מכונאים ימיים בפיקוד אברהם זכאי שנערך בקיבוץ יגור. מטרת הייתה להכין מכונאים להפלגה באוניות מעפילים. עם סיום הקורס הצטרף ברוקמן כעוזר מכונאי בספינת הדיג "נקדימון" כדי לרכוש ניסיון.
בשנת 1945 לקח ברוקמן פסק זמן מהשירות בפלי"ם ומונה על ידי גב' גוסטה רכב, מנהלת מחלקת הדיג של הסוכנות למדריך ימאות ודיג במושב מכמורת.
בסוף השנה החל לעבוד כמכונאי במכלית בריטית "ריפאסט" שהובילה בנזין בין נמלי הים התיכון.
בשנת 1946 עבד ברוקמן שמונה חודשים באוניית הנוסעים הראשונה של חברת צים "קדמה".
בשנת 1947 חזר ברוקמן לפעילות בפלי"ם והדריך שני קורסי ימאים בקיסריה. בנוסף היה ממונה על השטת סירת מנוע ה"פלוקה הלבנה" ששימשה להעברת נשק, תחמושת, מזון ואנשים מהבסיס בקיסריה לנווה ים ולסידנא עלי ליד הרצליה.
אחת המשימות הייתה להעביר מנווה ים את גופותיהם של שני לוחמי פלמ"ח שנהרגו בעת כיבוש כפר ג'אבע לקבורה בקיסריה. בדרך היה הכפר הערבי טנטורה שטרם נכבש.