מקצועות עבודה שקשורים למראה חיצוני כגון משחק, דוגמנות וכו' עלולים לגרום להתפתחותן של הפרעות אכילה בגברים. בהתאם לכך, מקצועות ספורטיביים כגון אגרוף, אצנות, משחקי כדור, אתלטיקה וכו' גם מעלים את הסיכוי לקיומה של הפרעת אכילה בגברים.
מודל נטייה מינית.
מבחינה חברתית, בקהילה ההומוסקסואלית ניתן דגש על מראה חיצוני ומשיכה מינית. גברים הומוסקסואלים דומים בנוהגם לנשים הטרוסקסואליות, בכך שהם מפתחים את המראה החיצוני שלהם על מנת למשוך תשומת לב מגברים. גברים אלו מפתחים את גופם יותר מגברים הטרוסקסואלים על מנת לשפר את המשיכה הפיזית אליהם. לפיכך, הלחץ להיות מושך פיזית בקהילה הגאה יכול להוביל להיווצרותן של הפרעות אכילה בקרב הומוסקסואלים.
מודל המגדר הגברי.
מהגילאים הצעירים ביותר, בנים ובנות צופים בחברה המבוגרת ומבינים מה היא המשמעות בלהיות גבר או אישה. החברה המערבית מטמיעה באותם ילדים את הערכים והאופן שבו גבר או אישה אמורים להיראות ולנהוג. נלאחר שהפנימו מסרים אלו, נערים רבים מתחילים לעסוק בפעילויות ספורטיביות כגון: כדור רגל, כדור סל וכדומה.
במהלך פעילויות אלו הנערים מפתחים דימוי גוף מסוים וככל שהם מתפתחים פיזית ונפשית, נוצר קשר בין היכולת הספורטיבית, הגוף והדימוי העצמי. במהלך גיל ההתבגרות ישנם לחצים חברתיים על הנערים להתאים את עצמם לחוקי מגדר גבריים. בהתאם לכך חל לחץ חברתי כבד על המראה החיצוני וצורת גוף של הגבר האידיאלי. כובד חברתי זה יוצר אצל הנערים המתבגרים דימוי גוף שלילי וחוסר ביטחון כי גופם רחוק מהאידיאל ששואפים אליו. בהתאם לזאת, החוק המגדרי הגברי בחברות המערביות דורש מהגברים להיות חזקים ולהיראות חזקים כאשר הנראות של חוזק זה באה לידי ביטוי בשרירים בולטים ומודגשים. בדומה לכך, נדרשים הגברים להראות יכולת אתלטית גבוהה וביטוי של אגרסיביות פיזית.
בחברה המערבית המתועשתת ישנה השפעה חברתית קשה על אזרחיה של המדינה המתועשת. השפעה חברתית בולטת במיוחד היא אידיאל היופי שקושר הצלחה, עוצמה, יופי עם רזון. כאשר אידיאל היופי לגבריות כולל גוף רזה ושרירי. מודל זה הוא מודל השאיפה של נערים מתבגרים שבונים את הזהות הגברית שלהם תחת גוף שרירי ורזה. אולם לאידיאל זה השפעה הרסנית על עולמו הנפשי וחייו של הנער המתבגר והגבר הצעיר - הוא יכול לגרום להיווצרותן של הפרעות אכילה כגון אנורקסיה נרבוזה, בולימיה נרבוזה ודיסמורפיה של השריר.
הבדלים מגדריים בהפרעות האכילה.
מבחינת התסמינים של הפרעות אכילה, אין הבדלים גדולים בין גברים לנשים, אולם יש כמה נקודות שוני מגדריות. אחד המאפיינים השכיחים ביותר להפרעות אכילה הוא עיסוק אובססיבי בפעילות גופנית. בהשוואה לנשים, נמצא שרמת הפעילות הגופנית של גברים בעלי הפרעות אכילה גבוהה מזו של נשים. בהתאם לכך, בבולימיה נרבוזה בגברים מתקיימות עליות וירידות במשקל אל מול נשים שמשקלן נשאר יציב. בנוסף, נשים בולמיות מתאפיינות ביותר התנהגויות מטהרות מאשר גברים. מנגד, הגברים הבולמים מתאפיינים בהתנהגויות מונעות כגון פעילות גופנית אינטנסיבית וקיום של משטרי דיאטה חמורים.
מאפיין נוסף שמראה על הבדלים בתסמיני הפרעות האכילה בגברים ונשים הוא היחס לגוף ולצורה שלו. המשתנה המשמעותי ביותר לגברים בעלי הפרעות אכילה הוא הצורה של הגוף, כשהמטרה של הלוקה היא לעצב גוף שרירי ודק. לעומת זאת, המשתנה המשמעותי ביותר לנשים הוא המשקל עצמו ופחות הצורה של הגוף. נשים שואפות למשקל נמוך וגברים שואפים לגוף חטוב ודקיק. בהתאם לכך, משתנה מבדיל נוסף בין גברים לנשים בעלי הפרעות אכילה הוא האופן שבו שהם שומרים על משקל תקין - נשים תרעבנה את עצמן על מנת להישאר רזות בעוד שגברים יעסקו בפעילות ספורטיבית אובססיבית על מנת לשמר מסת שריר גבוהה ואחוזי שומן נמוכים.
גיל ההתגברות מהווה אמצעי מגדרי מבדיל, במיוחד בהשפעתו על תחושת השליטה של הלוקים בהפרעות האכילה. ההתפתחות המינית משפיעה אחרת על עולמו של המתבגר והמתבגרת, כאשר לאחד ההתפתחות מהווה יתרון ולשנייה ההתפתחות המינית מהווה כגורם למצוקה נפשית. בגיל ההתבגרות הגוף של המתבגר או המתבגרת משתנה והופך מגוף של ילד/ילדה ללא מאפיינים מגדריים לגוף של בוגר בעל סימנים ברורים לנשיות וגבריות. הסימנים לנשיות כוללים: התמלאות של שומן בשדיים, ירכיים והתרחבות האגן. אלו מקשים רבות על עולמה הנפשי של הנערה המתבגרת בעלת הפרעת האכילה. המעבר מילדות לנשיות גורם לה לחוש שהיא מאבדת שליטה על גופה. מנגד ההתפתחות המינית הגברית כוללת: ההתרחבות של הכתפיים, התפתחות של מסת שריר וצמיחה לגובה. אלו דווקא תורמים לעולמו הנפשי של הנער, כי נראה דקיק ושרירי יותר ומכך קרוב יותר לאידיאל הגוף הגברי. משתנה ההתפתחות המינית משפיע גם על תחילת היווצרותה של הפרעת האכילה כשנשים מפתחות הפרעות אכילה בתחילת שנות העשרה וגברים מפתחים הפרעות אכילה בסוף שנות העשרה ותחילת שנות העשרים לחיהם.
הבדל מגדרי נוסף להבדל ההתפתחות המינית הוא יכולת ההסתרה של הפרעת האכילה בין גברים לנשים. מכיוון שמבחינה חברתית הפרעות אכילה מיוחסות לנשים, גברים יכולים להסתיר יותר בקלות את הפרעות האכילה שלהם. בנוסף לכך, האידיאל החברתי לגבריות תורם לגברים להסתיר את הפרעת האכילה שלהם, זאת מפני שמבחינה חברתית גברים אמורים להיות רזים ושרירים, מכך מאוד קשה להבחין בין גבר נורמטיבי שאוהב לעסוק בספורט כתחביב אל מול גבר שלוקה בהפרעת אכילה אשר משתמש בספורט על מנת להישאר רזה.
השונות המגדרית בין המינים בקיומן של הפרעות אכילה באה לידי ביטוי בגילאים הצעירים ביותר, בנים ובנות צופים בחברה המבוגרת ומבינים מה היא המשמעות בלהיות גבר או אישה. החברה המערבית מטמיעה באותם ילדים את האופן שבו גבר או אישה אמורים להיראות ולנהוג. הרבה נערים לאחר שהפנימו את המסר החברתי בנוגע לחזות ולהתנהגות גברית מתחילים לעסוק בפעילויות ספורטיביות שונות כמו כדורגל, כדורסל וכו'.
דרכי טיפול.
טיפול קוגניטיבי התנהגותי (CBTׂׂ).
בטיפול התנהגותי קוגניטיבי, מתייחסים למאפיינים פסיכולוגים שונים שבאים לידי ביטוי באמונות וביחס אל הגוף בהפרעת האכילה. בטיפול מתייחסים לנושאים הבאים: המניע שעומד מאחורי הרצון לשמר משקל נמוך, הסיבות לקיומה של הערכה עצמית שלילית והפרעת דימוי גוף.
בנוסף לכך נחקרות האמונות והתפיסות בנוגע לאכילה, צורת גוף ומשקל גוף. בטיפול זה נחקרים האלמנטים ההתנהגותיים של ההפרעה, כגון: קיומן של דיאטות מחמירות, פעילות ספורטיבית אובססיבית, בולמוסי אכילה והקאה יזומה. מטרת הטיפול היא לאתר את המגנונים שמובילים לקיומה של הפרעת האכילה ולבטל אותם.
הטיפול הקוגניטיבי-התנהגותי עוזר למטופל לזהות את הסטיות המחשבתיות שלו המובילות אותו לחרדה, ומכך להמיר אותן במחשבות אחרות ולבטל את ההשפעה ההרסנית שלהן. לדוגמה: אחד מההיבטים של חולי אנורקסיה נרבוזה הוא תחושה של חוסר נוחות בבגדים צמודים, מכיוון שהם חושבים שתחושת הדחיסות היא תוצר של השמנה - אדם שכזה יחשוב לעצמו "אני השמנתי ולכן הבגד צמוד". בעזרת הטיפול, הלוקה בהפרעה ילמד להטות את המחשבה שלו לאמונה שהבגד התכווץ בכביסה והוא לא תוצר של עלייה במשקל, ובכך יביא לידי ביטול של תחושת האשמה הכבדה והחרדה.
הפן ההתנהגותי בא לידי ביטוי בטיפול בכך שמקיימים תוכניות התערבות או ניסויים התנהגותיים, בהן בוחנים את אמיתותיהן של אמונות השווא ומנסים לבטלן. לדוגמה: כאשר הלוקה מאמין שאם הוא לא יתאמן מספר מסוים של אימוני כושר במהלך השבוע הוא יעלה במשקל, תוכנית ההתערבות תיצור ניסוי שבו הוא לא יתאמן במשך שבוע ואז משקלו ייבדק על מנת לבחון אם אכן עלה במשקל.
פסיכותרפיה.
הטיפול הפסיכותרפי מתמקד בבעיות הבין אישיות של הלוקה עם סביבתו הקרובה וכיצד אלו משמרות ומקיימות את הפרעת האכילה. המטרה של הטיפול היא לבטל את ההשפעה הסביבתית שיצרה את הפרעת האכילה. טיפול זה יעיל במיוחד לטיפול בבולימיה נרבוזה אולם הוא עוזר גם לשאר הפרעות האכילה שקיימות. בטיפול הפסיכותרפי מסתמכים על תאוריות פסיכולוגיות שלפיהן המרכיב הבין אישי של האדם הוא משמעותי להסתגלות פסיכולוגית בסיטואציות חברתיות קשות. המקור להפרעות אכילה, לפי התאוריות הללו, הוא הסביבה התרבותית-חברתית - סביבה שיוצרת הפרעות דימוי גוף ואכילה. לפי תאוריות אלו, החברה, התרבות והסביבה הקרובה של האדם משפיעות על עולמו הפנימי של הלוקה.
השפעה זו באה לידי ביטוי בהערות שקיבל הלוקה בעבר לגבי מראהו החיצוני, משקלו וגופו. בהתאם לזאת, בטיפול הפסיכותרפי מושם דגש על האינטראקציה הבין אישית שבין הלוקה בהפרעת אכילה לאנשים אחרים משמעותיים בחייו. אנשים בעלי הפרעות אכילה לא מקבלים תמיכה מסביבתם הקרובה בדבר קשיי הסתגלות לתנאי החיים הקשים. אנשים אלו לא מקבלים תמיכה רגשית מבני המשפחה והחברים הקרובים ובכך קשה להם לקיים ויסות רגשי. במהלך הטיפול עוזרים למטופל להתגבר על הבדידות שלו ולעזור לו לסגל תכונות התמודדות שיעזרו לו להחלים מהפרעת האכילה.
טיפול תרופתי.
הטיפול התרופתי הנהוג בהפרעות אכילה זהה לטיפול התרופתי הנהוג בטיפול בדיכאון. למידע נוסף ראו טיפול תרופתי בערך דיכאון קליני.
מניעה חינוכית בבתי ספר.
כמעט בכל בית ספר מערבי קיים צוות רפואי שמורכב מיועצות חינוכיות, מורים וסגל רפואי טיפולי. צוות זה בודק האם בקרב התלמידים קיימת סכנה להפרעות אכילה, לרוב באמצעות מתן בדיקה רפואית בידי רופא מומחה. בנוסף לבדיקה הרפואית, לעיטים נערכת בדיקה נוספת הנעשית באמצעות זימון התלמידים החשודים כלוקים בהפרעות אכילה לריאיון עם אחד מאנשי הצוות, שמראיין ושואל שאלות בנושאים הבאים: