עזרא לנדאו (נולד ב-4 במאי 1976) הוא צלם וקופירייטר, מרצה לחסידות ואמנות ומטפל רגשי.
ביוגרפיה.
נולד ליד פריז שבצרפת לאב רופא שיניים ואם עיתונאית וסופרת. כילד התחיל לצלם בהשראת אביו, שהיה חובב צילום וטבע.
גדל והתחנך ב-Lucien de Hirsh בפריז עד שנת 1988, ואז עלה לישראל עם משפחתו.
למד בירושלים בבית התלמוד וחברון.
קריירה.
בשנים 2005–2013 שימש כצלם עיתונות אמנותי עצמאי, בין השאר בשבועונים בקהילה, משפחה וכפר חב"ד, ובאתרים בחדרי חרדים וכיכר השבת. בין השנים 2005–2009 פרסם מדור שבועי בעיתון קהילה בשם "פוקוס", שכלל תמונת רחוב שבועית. במסגרת עבודתו בעיתון מצא את עצמו עצור בירדן במסגרת עבודתו בשל צילום של אזורים ביטחוניים.
משנת 2014 עוסק עזרא לנדאו בצילום אמנותי עצמאי, בעיקר בצילום רחוב ותפיסת רגעים, בשילוב קופירייטינג.
כמו כן הוא מרצה בנושאי יהדות והשקה בין תורת הנפש, האמנות והחסידות.
תערוכות.
בסדרה של תערוכות חיבר לנדאו בין אנשים ומגזרים, העביר מסרים אנושיים והומוריסטיים ואמירות חברתיות ופוליטיות, ולעיתים סוריאליסטיות.
לאציזה
לאציזה (באיטלקית: Lazise) היא קומונה על חופו המזרחי של אגם גארדה הנמצאת בנפת ורונה שבמחוז ונטו, בצפון איטליה. שטחה 63.15 ק"מ והיא נמצאת כ־76 מטר מעל פני הים.
היסטוריה.
מקור השם לאציזה מן המילה הלטינית לקוס ("lacus"), שמשמעותה כפר האגם. בין השנים 888 ל־961, בתקופת שלטונם של ברנגר השני ובנו, מלכי איטליה, העיר הייתה כפופה רק למלך, כלומר, "וילה חופשית" ולא כפופה לאדון פיאודלי. בשנת 961 פלשו לאיטליה חיילי גרמניה, שירדו מכיוון עמק אדיג'ה אל חופי גארדה. בשנת 983 העניק אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ללאציזה את הזכות לבצר את עצמה ולבסס זכויות מסחר. במאות ה-13 וה-14 נכבשה לאציזה על ידי שושלת סקאליג'רי ששלטו בעיר ורונה במשך מאה עשרים וחמש שנים והם בנו את הטירה בלאציזה והקיפו את העיר בחומה. בשנת 1405, הייתה לאציזה תחת שלטון הרפובליקה של ונציה עד שנפוליאון כבש את צפון איטליה בשנת 1796. לאחר קונגרס וינה (1815) הייתה לאציזה תחת האימפריה האוסטרית ומאז מלחמת העצמאות האיטלקית השלישית (1866) שייכת לאיטליה.
אתרים עיקריים.
טירת סקאליג'רו.
הטירה של לאציזה היא מימי הביניים. בניית הטירה החלה במאה ה-9 והיא נועדה להגן מפני התקפות מצד הונגריה. מהמאה ה-12 הייתה הטירה בידי משפחת דלה סקאלה והתקופה הזו נקראת "תקופת סקאליג'רי". מלבד הטירה של לאציזה היו בבעלות המשפחה בין היתר גם הטירות של מלצ'זינה, סירמיונה וטורי דל בנקו. לאחר החלפת בעלויות בתקופות שונות כיום בעליה היא עיריית לאציזה. בקיר הצפוני של המגדל הראשי של הטירה יש חור ענק זכר לפגיעת תותח במהלך המלחמות של המאה ה-15 בין הרפובליקה של ונציה לדוכסות מילאנו.
כנסיית סן ניקולו.
הכנסייה הרומנסקית של ניקולאוס הקדוש, פטרון הדייגים, נמצאת בנמל. חלק מהדלת הראשית היא מהבנייה המקורית, בעוד האפסיס נבנה מחדש בשנת 1595. מגדל הפעמון המקורי נהרס ונבנה מחדש מטעמי בטיחות בסוף המאה ה-18. בכנסייה יש ציורי פרסקו מהמאה ה-14. ב־1879 נסגרה הכנסייה בפקודתו של הקרדינל לואיג'י די קאנוסה, מפני שהייתה במצב מוזנח, כך שבמשך השנים הבאות היא שימשה כתיאטרון עד ששופצה ושבה לשמש למטרות פולחן.
פארק הסרטים.
10 דונם שבהם שחזור תפאורות של סרטים מוכרים, למשל שליחות קטלנית ופארק היורה.
אתרים פרהיסטוריים.
בלאציזה נמצאים שרידים מבתי הכלונסאות הפרהיסטוריים בהרי האלפים שמדגימים את חשיבותה בתקופת הברונזה.
כיום.
לאציזה מונה 6,916 תושבים נכון ל־2017 לפי נתוני מפקד אוכלוסין של המכון הלאומי האיטלקי לסטטיסטיקה והיא יעד נופש פופולרי בדרום אירופה בזכות הנוף היפה של הרי האלפים. בלב העיר יש מדרחוב שבו אין מעבר למכוניות ואופנועים ובו בתי קפה רבים באוויר הפתוח, חנויות, גלידריות וברים.
חוף אוסקר השני
חוף אוסקר השני (באנגלית: Oscar II Coast) הוא חלק מהחוף המזרחי של חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
החוף ממוקם בין כף פיירווד'ר שמצפון לבין כף אלכסנדר שמדרום לחוף.
החוף ממוקם דרומית לחוף נורדנשלד.
היסטוריה.
גילוי החוף.
החוף התגלה בשנת 1893 על ידי הקפטן הנורווגי סי. א. לארסן (Carl Anton Larsen).
מקור השם.
לארסן קרא לחוף על שמו של המלך אוסקר השני, מלך שוודיה ונורווגיה.
לקריאה נוספת.
• גילי חסקין, מסע נורדנשולד לחקר אנטארקטיקה
• Alan Nairn, The South Atlantic, Volume 1, P 192
• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, P 9
• R. L. Oliver, P. R. James, J. B. Jago, Antarctic Earth Science, P 329
• Amin Beiranvand Pour, Mazlan Hashim, Yongcheol Park and Jong Kuk Hong, MAPPING ALTERATION ZONES IN INACCESSIBLE REGIONS USING TARGET DETECTION ALGORITHMS TO SWIR BANDS OF ASTER REMOTE SENSING DATA
אורגניזם מהונדס גנטית
אורגניזם מהונדס גנטית (באנגלית: Genetically modified organism, או בקיצור: GMO) הוא כל אורגניזם שהחומר הגנטי שלו שונה באופן מלאכותי באמצעות הנדסה גנטית על מנת שיהיה בעל מאפיינים שונים, כגון צבע, גודל, וכיוצא בזה. ההגדרה המדויקת של אורגניזם מהונדס גנטית, ואיזה תהליך מהווה הנדסה גנטית נתונה למחלוקת. ההגדרה הנפוצה ביותר היא אורגניזם ששונה באופן ש"לא מתרחש באופן טבעי בתהליך הזדווגות, או כתוצאה מתהליך שחלוף טבעי". לאורך השנים מגוון רחב של אורגניזמים שונו באמצעות הנדסה גנטית - מחיות ועד לצמחים ומיקרואורגניזמים. הגנים המהונדסים מועברים בתוך אותו המין, ממין למין (יצירת אורגניזמים מהונדסים) ואפילו מממלכה לממלכה. ניתן בתהליך של הנדסה גנטית להוסיף, וגנים אנדוגנים ניתן לשפר, לשנות, או אפשר לבצע עליהם נוקאאוט גנטי.
שימוש בהנדסה גנטית לשינוי אורגניזמים נעשה בדרך כלל למטרות מדעיות או כלכליות. לדוגמה, במקרה של צמחים, צמחים מהונדסים גנטית יהיו לרוב עמידים בפני חומרי הדברה ומזיקים.
הנדסה גנטית הוא נושא שנוי במחלוקת כשלעצמו. הנדסה גנטית בתחום החקלאות הוא נושא אשר במיוחד שנוי במחלוקת בארצות הברית, באיחוד האירופי, ובמספר מדינות נוספות. התומכים בביצוע הנדסה גנטית טוענים שבאופן זה מושגת התקדמות רבה בתחום החקלאות (למשל, הגדלת הסיבולת של מיני צמחים מסוימים למחלות מסוימות או למצב בו יש מחסור במים, הגדלת ערך החומרים המזינים של האורגניזמים, או הפחתת עלות הייצור שלהם). המתנגדים בדרך כלל טוענים שעלולים להיות השפעות בלתי צפויות ובלתי הפיכות על הסביבה לשחרור של אורגניזמים מהונדסים גנטית.
היסטוריה.
בני האדם בייתו צמחים ובעלי חיים עוד בסביבות 12,000 לפנה"ס, תוך שימוש בתהליך ברירה מלאכותית (בניגוד לתהליך ברירה טבעית). פיתוחים שונים שבוצעו בתחום הגנטיקה במחצית השנייה של המאה ה-20 אפשרו לבני האדם להתחיל לשנות באופן ישיר את ה-DNA של אורגניזמים וכתוצאה מכך גם את הגנים של אורגניזמים. בשנת 1972 יצר הביוכימאי היהודי-אמריקני פול ברג את מולקולת ה-DNA הראשונה שנוצרה במעבדה כתוצאה מצירוף מקטעי DNA מווירוס הקיים אצל קופים עם הנגיף בקטריופאג' למדא.
הרברט בויר וסטנלי כהן היו הראשונים שיצרו אורגניזם מהונדס גנטית בשנת 1973.
ב-1974 יצר החוקר הגרמני רודולף יאניש עכבר מהונדס גנטית על ידי הכנסת DNA זר שהשתלב ב-DNA של עוברי עכבר בשלב מוקדם, מה שהופך אותו לחיה הטרנסגנית הראשונה בעולם. עם זאת, לקחו עוד שמונה שנים לפני שהעכברים הטרנסגניים שפותחו העבירו את הטרנסגנים שלהם לצאצאיהם.
בעלי החיים המהונדסים הראשונים הופקו בשנת 1985, וב-1987 החיה הראשונה בהיסטוריה (עכבר) סינתזה חלבונים מהונדסים בחלב שלה.
בשנת 1983 החוקרים הבריטים מייקל ביוון, ריצ'רד פלאבל ומרי צ'ילטון פיתחו את הצמח הראשון בעולם אשר הוא מהונדס גנטית.
בשנת 1982 הופק לראשונה יבול מהונדס גנטית - טבק עמיד לאנטיביוטיקה. סין הייתה המדינה הראשונה שהחלה לעסוק במסחור צמחים מהונדסים גנטית, כאשר פותח בשנת 1992 בסין טבק עמיד לווירוסים. בשנת 1994 קיבלה חברת Calgene אישור מסחרי למכור עגבניות מסוג Flavr Savr , אשר היו פריט המזון המהונדס גנטית הראשון בהיסטוריה. כמו כן, בשנת 1994, האיחוד האירופי אישר טבק אשר הונדס גנטית כך שיהיה עמיד בפני קוטל העשבים bromoxynil, מה שהפך אותו ליבול המהונדס גנטית הראשון באירופה. תפוחי אדמה עמידים לחרקים הפכו זמינים בארצות הברית ב-1995. וב-1996 שש מדינות והאיחוד האירופי נתנו אישור לגידול מסחרי של 8 סוגי יבולים שונים אשר היו מהונדסים גנטית.
החיה המהונדסת גנטית הראשונה שהפכה זמינה מסחרית הוא הדג GloFish, אשר הוא דג זברה עם גן פלואורסצנטי שגורם לו לבהוק בחושך תחת אור אולטרה סגול. ה-GloFish החל להימכר בארצות הברית ב-2003. בשנת 2015 דג הסלמון המהונדס גנטית, סלמון אקווה-אדוונטג' הפך לחיה הראשונה המהונדסת גנטית בהיסטוריה שאושר למכור אותה כפריט מזון. האישור הוא לדגים שגודלו בפנמה ונמכרים בארצות הברית. הדג הונדס גנטית כך שיגדל במהירות כפולה מסלמון רגיל שגדל בחוות דגים.
בטו (בלם)
רוברטו לואיש גשפר דה דאוש סוורו המוכר בעיקר בכינויו בטו (בפורטוגזית: Roberto Luís Gaspar de Deus Severo או Beto; נולד ב-3 במאי 1976) הוא כדורגלן עבר פורטוגזי ששיחק בעמדת הבלם.
בטו שיחק את רוב הקריירה שלו בספורטינג ליסבון, במדיה שיחק יותר מ-10 עונות ולמעלה מ-300 משחקים רשמיים.