ז'וליה נולד בעיר סידי בל-עבאס שבאלג'יריה, שמיום הקמתה שימשה את הצרפתים כמרכז שלטוני במדינה. ציוניו הגבוהים אפשרו לו ללמוד באקול פוליטקניק בפריז, והוא אכן החל ללמוד שם ב-1914, אך עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914 הוא גויס ונשלח לחזית. בינואר 1915 הוא נפצע באופן חמור בפניו, וכתוצאה מהפציעה איבד את אפו. למרות ניתוחים חוזרים ונשנים, לא עלה ביד הרופאים לשחזר את אפו, וז'וליה נאלץ להסתובב עד סוף ימיו עם מסכת עור במקום אף. במהלך אשפוזו הממושך התיידד ז'וליה עם מריאן שוסון, אחת האחיות בצוות הרפואי (וביתו של המלחין הצרפתי ארנסט שוסון), והשניים נישאו.
ז'וליה המשיך במחקריו המתמטיים בתחום החזרור של פונקציות רציונליות, וב-1918 פרסם מאמר בז'ורנל למתמטיקה טהורה ושימושיה, בו הציג את הרעיון של איטרציות בפונקציות רציונליות. פייר פאטו, מהחוקרים הבולטים בתחום זה באותה העת, הכיר בחשיבותו של המאמר, ובעקבות המלצתו הוענק לז'וליה הגרנד-פרי באותה שנה. על אף שהמאמר הכה גלים בקהילה המתמטית, נראה כי איש לא הכיר אז בחשיבותן של איטרציות בפונקציות רציונליות. היה זה רק עיסוקו של בנואה מנדלברוט ופרסומיו בשנות השבעים, שהצליחו לעורר עניין שלא שכך בנושא .
ב-1919 הצטרף ז'וליה לצוות ההוראה של האקול פוליטקניק כמתרגל בקורס של ז'אק אדמר, ומאוחר יותר הפך למרצה - משרה ששמר עד פרישתו ב-1965. במהלך תקופה זו התקבל גם כמרצה בסורבון, וכן קיבל פרסים אקדמיים רבים, בהם פרס האקדמיה הצרפתית למדעים ב-1934.
דרקונים של ליל חורף
אלכס ברטל
אלכס ברטל הוא הגיבור הבדיוני והפרוטגוניסט של סדרת ספרי מתח וריגול מאת הסופר הישראלי רוני דונביץ'.
ביוגרפיה דמיונית.
אלכס ברטל מתואר כראש אגף מבצעים במוסד. ברטל, בנם של ניצולי שואה יוצאי פולין, נולד בשנת- 1961, הוא מתואר כגבר גבוה, רזה וחזק בעל עיניים כחולות ירוקות. בשנת 1979 התגייס לצה"ל והתנדב ליחידה מובחרת. ברטל עבר טירונות צנחנים והוכשר ביחידה כלוחם וכן כמפקד כיתה. לאחר שחרורו מצה"ל בשנת 1983 התגייס למוסד ליחידת "כידון", היא יחידת המתנקשים של הארגון, ושימש בתפקידי שטח ופיקוד עד אשר מונה למפקדה. בהמשך מונה לראש חוליה ביחידת "קיסריה". לאחר מכן שימש ברטל כסגנו של ראש אגף המבצעים בארגון. בהמשך קודם והפך לראש אגף המבצעים במוסד.
ברטל הוא לוחם מוסד מיומן בעברו, הבקי בשימוש בנשק קל וקרב מגע. במהלך הקריירה שלו במוסד לקח ברטל חלק ואף פיקד בעצמו על מבצעי ביון והתנקשות רבים. ברטל היה מעורב בשנות השמונים במבצע סיכול ממוקד חשאי וארוך במיוחד ברחבי אירופה כנגד מחבלים השייכים לארגוני טרור פלסטיניים וכנגד אנשי הביון האיראני.
בספר הראשון בסדרה, נרדף, מפקד ברטל על מבצע ביון רחב היקף, הכולל את חטיפת מנהיג רוחני של חזבאללה בידי יחידת קומנדו מובחרת של המוסד מלבנון ומעקב אחר אוליגרך רוסי הסוחר בנשק עם הרפובליקה האיסלאמית של איראן ועם החזבאללה. בעוד ברטל מפקד על ההתנקשות בסוחר הנשק בצרפת נחטפת בתו, דניאלה, סוכנת מוסד צעירה, במהלך המשימה הראשונה שלה, מעקב אחר איש ביון איראני בלונדון. כמו כן נרצחים שאר חברי חולית המוסד שהיו מעורבים בפעולה בלונדון. בעת התרחשות האירועים הללו מצטברות ראיות כי ברטל הוא בוגד המוכר סודות לביון האיראני בעבור כסף. כתוצאה מכך הופך ברטל לנרדף, והמוסד מנהל אחריו מצוד ברחבי אירופה. אלכס ברטל, הנלחם לבדו על חייו ועל חפותו, הופך לרודף ונרדף הבורח מרודפיו ותוך כדי כך מנהל מרדף אחר חוטפיה של בתו, במטרה לחלצה.
בספר השני, לכודים, על ברטל, השוהה באיטליה לאחר שפיקד על מבצע סיכול ממוקד שהשתבש, מוטל לטפל במשבר שהתחולל בעקבות מותם של כל נוסעי המחלקה הראשונה והטייסים בטיסה מרומא לתל אביב. עד מהרה מתברר כי מדובר בפיגוע טרור. לברטל ישנו גם מניע אישי להביא את הפרשה לסיום מוצלח - בתו, דניאלה, היא בין נוסעי המטוס.
בספר השלישי, עמוק מבפנים, מפקד ברטל על מבצע לחטיפת גנרל איראני בטורקיה שנחשף ומסתבך. גליה, מפקדת חולית החטיפה נופלת בשבי הטורקי. בנוסף נהרג סוכן מיוחד, השייך לרשת סוכנים המכונה "טבעת הניבלונגים", על- שם האופרה מאת ריכרד וגנר, הפועלת תחת ראש הממשלה וראש המוסד, ואנשיה מבצעים פעולות מיוחדות, מבצעי ביון וכן מתן סיוע למבצעי המוסד ברחבי העולם. על ברטל מוטלת המשימה להיפגש בברלין עם האיש המרכז את פעולות רשת "טבעת הניבלונגים". זמן קצר לאחר שהגיע לברלין ופגש את האיש מתברר לו שהאיש נעלם וכן כי סוכני הרשת נרצחים בזה אחר זה. ברטל, המגייס למשימה את אהובתו משכבר הימים, סוכנת הרשת בעצמה, יוצא למרדף ברחבי אירופה אחר המתנקשים.
לאורך סדרת הספרים, נעזר ברטל לסירוגין באנשיו הנאמנים ובהם גוסטאבו, לוחם מוסד ומתנקש ממוצא ארגנטינאי, סא"ל גבי אוחיון, יוצא יחידת שלדג המפקד על הסיירת הטקטית של המוסד, סא"ל ויקטור סבג, יוצא שייטת 13 מהסיירת הטקטית של המוסד, איתן פנחס השמן והבלונדיני, המכונה "באטהאד", המשמש כראש אגף מערכות מידע של המוסד, לוחמות המוסד גליה, ידידתו הקרובה, וג'יין תומסון, אהובתו משכבר הפועלת בהווה ברשת "טבעת הניבלונגים" ובתו, דניאלה, לוחמת מוסד בזכות עצמה.
במהלך הסדרה מוצאים עצמם ברטל ואנשיו לוחמים כנגד מחבלים מארגון אל-קאעידה וחזבאללה, אנשי המודיעין הסורי ובהם סוכני אגף המודיעין של חיל האוויר הסורי, ניאו נאצים ופושעי מלחמה נאצים, סוכני הביון האיראני וכוח קודס, חיילי משמרות המהפכה האיראניים וכן סוכני מוסד שהם למעשה סוכנים כפולים ובוגדים.
בת-שבע רובינשטיין
בת-שבע רובינשטיין (נולדה ב- 29 באפריל 1943) היא מבכירי המורים לפיתוח שמיעה והרמוניה בישראל ובעולם.
ביוגרפיה.
בת שבע רובינשטיין נולדה בירושלים בשנת 1943. בתם של יהודה רובינשטיין ולאה לבית פיינסוד. התגוררה בילדותה בשכונת תל ארזה שבירושלים. אחיה של רובינשטיין הוא אריאל רובינשטיין.
רובינשטיין למדה אצל יצחק סדאי. בשנת 1989 קיבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק בנושא "A model for developing advanced level aural cognition focused on the melodic elements in selected twentieth century".
רובינשטיין מרצה למקצועות השמיעה וההרמוניה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, וכיהנה גם כראש המגמה לקומפוזיציה ולניצוח. בעבר לימדה בתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות, באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית. היא מרצה באוניברסיטת ניו-יורק ובמוסדות אחרים בעולם.
רובינשטיין פיתחה שיטת לימוד לפיתוח שמיעה אשר מבוססת על שמיעת אקורדים כצבעים; זאת בניגוד לשיטה המסורתית המפרקת אקורדים למרווחים. שיטה זו נתמכת גם במחקרים אקדמיים.
תלמידיה כוללים מלחינים ומבצעים רבים: המנצחים אשר פיש, רום שמיר, דן אטינגר וקרין בן-יוסף, הפסנתרנים בוריס גילטבורג, אלון גולדשטיין, סוני רובינסקי וסלים עבוד-אשקר והמלחינים אביה קופלמן, איתי רוזנבאום ואסנת נצר.
בשנים האחרונות מתגוררת בתל אביב.
ת'ור (משגר)
רינט אחמטוב
ת'ור-אייבל
ת'ור-אייבלסטאר
ת'ור-אגנה
ת'ור-בורנר
ת'ור-דלתא
קלייר שנו
קלייר לי שנו (באנגלית: Claire Lee Chennault; 6 בספטמבר 1893 - 27 ביולי 1958, ניו אורלינס) היה טייס ולוטננט גנרל אמריקני. כקצין בחיל האוויר האמריקני הטיף לחיזוק כוח מטוסי היירוט בחיל. ב-1937 פרש ועסק בייעוץ בענייני תעופה עבור הסינים, שלחמו באותה עת בפלישה היפנית (מלחמת סין–יפן השנייה). בתחילת שנות הארבעים, עוד בטרם ארצות הברית הצטרפה באופן פעיל למלחמת העולם השנייה, שנו ייסד את "קבוצת המתנדבים האמריקנית הראשונה" (1st American Volunteers Group, AVG), שנודעה בשם "הנמרים המעופפים". אלה לחמו כנגד היפנים במלחמת העולם השנייה. הן שנו והן ה-AVG חזרו והצטרפו לחיל האוויר האמריקני ב-1942. לאחר תום מלחמת העולם השנייה שנו נשאר עוד מספר שנים באזור המזרח הרחוק ועסק כאזרח בענייני תעופה בעלי אופי צבאי.
ביוגרפיה.
שנותיו המוקדמות ותחילת הקריירה הצבאית.
קלייר שנו נולד בקומרס (Commerce) שבטקסס וגדל בלואיזיאנה. בשנים 1909–1910, עת למד באוניברסיטת לואיזיאנה, סיים במקביל גם תוכנית להכשרת קציני מילואים (ROTC - Reserve Officers' Training Corps). בדצמבר 1911 שנו נישא לנל ת'ומפסון (Thompson), ולזוג נולדו במשך השנים ששה בנים ושתי בנות.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה שנו סיים את בית הספר לקצינים שבפורט בנג'מין הריסון (Fort Benjamin Harrison) בלורנס (Lawrence), אינדיאנה, והופנה לחטיבה האווירית של חיל הקשר האמריקני. במהלך המלחמה שנו למד לטוס במסגרת שירות האוויר, קודמו של חיל האוויר (שהוקם ב-1926), וסיים אימוניו כטייס קרב ב-1922. עד 1923 שירת שנו ביחידה שעסקה בפטרולי גבול. עד 1926 שירת בהוואי, ולאחר מכן באגף הפיתוח של ענף היירוט. בין השנים 1931 - 1936 שירת שנו כאחראי על אגף היירוט בבית הספר לאימוני טיסה של חיל האוויר בשדה התעופה מקסוול שבאלבמה. כן הוביל וארגן את קבוצת האירובטיקה של פיקוד מטוסי הקרב בחיל האוויר.
המעבר לסין.