מחבר המבחן תפס את האינטליגנציה כמורכבת מכשרים ספציפיים נוסף על הכושר הכללי, ולכן הוא כלל גם פריטים לא מילוליים הבודקים את האינטליגנציה, וחילק את המבחן לשניים: למטלות מילוליות – שאלות ידע, הכללה והבחנה, חשבון, אוצר מילים, הבנה וזכירת ספרות, ולמטלות ביצועיות – השלמת תמונות, סידור תמונות, סידור קוביות, סימון מספר, הרכבת פאזל ומבוכים. כמו כן, למבחן גרסאות שונות בהתאם לגיל הנבדק. (אנסטאזי, 1954). קיימת בעיה במבחן וכסלר המודד יכולות מבוגרים, מכיוון שהוא משלב בדיקה של יכולת מילולית או ביצועית ואינו משקף יכולות אחרות הטמונות באדם. בישראל עודכן מבחן "וכסלר" לילדים בעקבות התיישנות הנורמות בגרסה של 1976, ליקויים שנתגלו בתוכנם של פריטי המבחן הישנים, מורכבותם המיותרת וסרבולם של כמה מהליכי ההגשה וקביעת הציונים, והצורך בסינונם של פריטים לא מהימנים. עיקר השינויים נערכו בשלושה ממדים: המימד הטכני, המימד המדידתי והמימד הקונצפטואלי-פירוש הציונים. (ארטמן, 2000).
מבחן מינסוטה.
המבחן כולל בעיקרו עשרים ושישה סוגי מבחנים שונים הבודקים יכולות שכליות של הגיל הצעיר, יכולות מתמטיות, מילוליות וביצועיות: מודד אוכלוסייה צעירה, תאומים ופעוטות. המבחן בודק לדוגמה העתקת ציורים, שיום של איברים בגוף וכו' אך עם זאת מקור הבעיה במבחן זה הוא שמבחני הביצוע שלו מועטים מאוד ואף רמת הריכוז של פעוטות היא מקוצרת מאוד דבר שהקשה רבות על ממצאי המבחן.
מבחן אלפא הצבאי.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, צבא ארצות הברית נזקק לדרך להעריך מתגייסים כדי להקצות אותם למשימות מתאימות. זה הוביל לפיתוחם של כמה מבחנים על ידי רוברט יארקס . המבחן הניב מחלוקת ודיון ציבורי ער בארצות הברית. מבחן זה נקרא מבחן ארמי אלפא . פותחו מבחנים לא מילוליים, או "ביצועים", עבור מי שלא ידע לדבר אנגלית, או שנחשד בניסיון השתמטות אשר נקראו ארמי בטא .
מבחן רייבן.
מבחן רייבן כולל שישים שאלות ורוב מבחני האיי קיו מכילים לפחות חלק ממנו.
במבחן יש למצוא קשר לוגי בין משטח רקע שחסרה בו חתיכה לבין מספר אפשרויות להשלמת החתיכה החסרה.
הביקורת על מבחני האינטליגנציה.
אף על פי שמבחני האינטליגנציה נמצאים בשימוש רחב מזה שנים רבות, מגוון היבטים נותרו שנויים במחלוקת מהסיבות הבאות:
פתילת המדבר הגדולה
פְּתִילַת הַמִּדְבָּר הַגְּדוֹלָה (שם מדעי: "Calotropis procera", המכונה גם תַּפּוּחַ סְדוֹם) מין עץ ממשפחת ההרדופיים בגובה של 2-5 מטרים, שגדל בצפון אפריקה, באפריקה הטרופית, בדרום-מערב אסיה ובהודו-סין. העץ גדל גם בישראל, בעיקר באזור עין גדי.
בעבר פתילת המדבר שויכה למשפחת האסקלפיים. משפחה זו בוטלה וצורפה למשפחת ההרדופיים.
מאפיינים.
עליו של העץ רחבים ושעירים, וכאשר פוצעים אותם, נוטף מהם מיץ חלבי רעיל. הצמח מכיל גליקוזיד, אשר במינון נמוך יכול לשמש לטיפול בנגעים בעור. פרחי העץ לבנבנים-ורודים. פירותיו עגולים וגדולים, וצורתם כצורת התפוח, אך כאשר פותחים את הפרי מגלים כי הוא כמעט חלול לגמרי, ובתוכו רק ציציות שיער וזרעים.
שמו העממי של העץ קשור לאגדה: כשהפך אלוהים את סדום ועמורה, הפך גם את העצים לעצי סרק. כך הפך עץ התפוח הצומח בסדום לעץ פרי, שנראה יפה אך פריו רע.
יש המזהים את ה"בוץ" המוזכר במקרא ובחז"ל עם בד שהפיקו מאותן ציציות שיער המצויות בפירותיו של צמח פתילת המדבר.
יוסף בן מתתיהו (המאה ה-1 לספירה) מתאר את הפרי, בתיאורו את ארץ סדום: "וגם האפר הולך ומתחדש בפרי המקום ההוא, אשר צבע קליפתו דומה לצבע פרי עץ-מאכל, אולם בהתלשו בכף הוא כלה כעשן וכאבק".
יש המזהים את פתילת המדבר הגדולה עם פתילת המדבר המוזכרת במשנה ובתלמוד, בהקשר ל"שערות" הצמודות לזרע הפרי ששימשו להכנת פתילות. "אין מדליקין לא בלכש ולא בחסן... ולא בפתילת המדבר" ().
הפרחים מואבקים על ידי מינים שונים של דבורי עץ ("Xylocopa" spp.). בישראל המאביקים הם דבורת-העץ הצהובה ("X. pubescens") ודבורת-העץ השחורה ("X. sulcatipes").
תפוצה בארץ ישראל.
התפוצה בארץ ישראל: העץ מצוי בערבות הירדן, בערבה ובאדום; נדיר במדבר שומרון, בבקעת ים המלח ובדרום הנגב; נדיר מאוד בגולן, בגליל התחתון, בבקעת כנרות,  בחוף הגליל, בהר הנגב ובעמון. פתילת המדבר הגדולה הוא צמח מוגן בישראל.
בילבו בגינס
בילבו בגינס הוא דמות בעולם הפנטזיה של ג'ון רונלד רעואל טולקין, דמותו של בילבו היא הדמות המרכזית בספר ההוביט (ששמו רומז אליו) ודמות משנית בטרילוגיית שר הטבעות. בילבו הוא ההוביט הראשון שנודע בעולם הגדול בזכות הרפתקאותיו והוא ידוע במיוחד כמשיב של הטבעת האחת.
ביוגרפיה.
בגינס נולד ב-22 בספטמבר בשנת 2890 לעידן השלישי, לבאנגו בגינס ובלדונה טוק.
בעלילת ההוביט.
בשנת 2941 לעידן השלישי חבורה של 13 גמדים, ובראשם תּוֹרִין תְּרִיסַלוֹן החליטו לצאת אל ממלכתם העתיקה ולגרש משם את סמוג. בילבו נדחף למסע הרפתקאות זה על ידי הקוסם גנדלף, שצירף אותו לגמדים. בילבו צורף לחבורה בתפקיד 'פורץ' אשר תפקידו יהיה, לאחר הגעתם, להתגנב אל הדרקון סמוג ולגנוב ממנו את אוצרות הגמדים השדודים. גנדלף טוען בפני הגמדים כי יש בו, בהוביט הנראה מבולבל וחסר ישע, אומץ לב ותושיה אשר יתגלו לקראת הסוף.
בתחילת מסעם של הגמדים מהווה בילבו יותר נטל מנכס, ונקודת המפנה מגיעה כאשר הגמדים עוברים בהרים ונופלים בשבי הגובלינים. בני החבורה מצליחים להרוג את מנהיג הגובלינים ולהימלט, אך בילבו אובד במהלך המנוסה, משוטט במערות שמתחת להרים, נתקל ביצור המכונה גולום ומוצא טבעת אשר שייכת לגולום ומסוגלת להעלים את העונד אותה. טבעת זו משמשת את בילבו מאוחר יותר לטפח דימוי של גנב מעולה אשר מסוגל לעבור דרך הדרוכים והמוכשרים שבצופים.
לאחר מכן מתגלה ערכו הרב של ההוביט, שהטבעת נהיית לו לעזר. בין השאר הוא עוזר לגמדים להימלט מעכבישי ענק (מצאצאי שילוב) שלוכדים אותם בעת מעבר ביער אופל וכן מצליח למלט אותם מכלאם של האלפים בני היער. בני החבורה מגיעים לעיר האגם, אסגרות שמה, אשר הקימו בני האדם לאחר חורבן דיל. משם שמו הגמדים וההוביט את פעמיהם לעבר ההר הבודד. לאחר שהגיעו בני החבורה אל ההר הם נאלצו למצוא מסתור מפני הדרקון בנקבה סודית שמובילה לאולמות בטן ההר. או אז מצליח בילבו לחדור שלוש פעמים אל מאורתו של הדרקון סמוג. בילבו, מוסתר על ידי טבעתו, מתגרה בדרקון וגונב ממנו גביע זהב, לאחר מכן מתגרה באופן בוטה בדרקון על ידי דיבור חלקלק. עקב התגרות זו, יוצא הדרקון לתקוף את עיר האגם. ברד הקשת, לוחם נועז ומפקד פלוגת קשתים במשמר העיר, אשר היה נצר לשושלת מלכי דיל, ירה חץ לעבר סמוג וקטל אותו.
ברד סייע לשר העיר לשקם את העיר וכרת ברית עם מלך האלפים, שצבאו צעד לעבר העיר אותה שעה. לאחר מכן הנהיגו מלך האלפים וברד כוח צבאי משותף של אלפים ובני אדם לעבר ההר הבודד בו התבצר תורין עם גמדיו ובילבו. תורין, נתמך בצדקת טענתו כי האוצר במקורו היה שייך לאבותיו של תורין, סירב לבקשת ברד לחלוק את אוצר הדרקון, ואף קרא לקרובו מלך הגמדים מגבעות הברזל, דֵּין רגל ברזל, בֶּן נֵין, לבוא לעזרתו. בעקבות זאת הטילו ברד ומלך האלפים מצור על ההר הבודד. ברד הצליח לשאת ולתת עם תורין על הסכם לחלוקת האוצר בעזרתו של בילבו, אשר כדי למנוע את המלחמה הקרבה גנב אבן חן היקרה למנהיג הגמדים והעביר אותה לבני האדם. כתוצאה מכך נאלצו הגמדים להגיע להסכם. התגבורת המיוחלת של צבא גמדים בראשות דֵּין הגיעה, אולם ממש באותה העת הותקפו הן הצרים והן הנצורים על ידי צבאו של בולג (בנו של אזוג) מלך האורקים. מלחמה זו מכונה קרב חמשת הצבאות ובמהלכה התאחדו כוחות בני האדם עם האלפים, הגמדים והנשרים כנגד האורקים והווארגים, זאבי הענק שלהם. בילבו עצמו עשה בקרב שימוש מושכל בטבעתו ונעלם מן העין, אולם נפצע בראשו ואיבד את הכרתו עד מהרה. לאחר המלחמה שהסתיימה בתבוסת האורקים ובעודו מוטל על ערש דווי, התפייס תורין עם בילבו, עליו כעס בעקבות גנבת אבן החן.
בילבו חזר להוביטון לאחר המלחמה וחי בעושר רב אשר צבר בהרפתקאותיו. הוא התחיל לכתוב את הספר האדום של מחוז המערב וסיים את הפרק הראשון.
בשר הטבעות.
בהמשך חייו, המתוארים בספר שר הטבעות, עזב בילבו את הפלך ביום הולדתו ה-111 (22 בספטמבר 3001) והשאיר את הטבעת ואת שאר רכושו, כולל ביתו, מעון באג, לאחיינו פרודו. הוא עבר לריוונדל בליווי שלושה גמדים, שם בילה את ימיו בנוחות: אכילה, שינה, כתיבת שירה, וכן השלמת כתיבת "הספר האדום" שהוא הבסיס לספרי ההוביט ושר הטבעות. לאחר השמדת הטבעת הוא עלה על ספינה למערב יחד עם גלדריאל, גנדלף, אלרונד ופרודו אחיינו.
סימן קריאה (כתב עת)
סימן קריאה היה כתב עת ספרותי, שהציג עצמו כ"רבעון מעורב לספרות". העורך והמייסד הוא מנחם פרי (תחילה יחד עם מאיר ויזלטיר שפרש לאחר הגיליון הראשון).
היסטוריה.
החוברת הראשונה של "סימן קריאה" יצאה לאור בסוף שנת 1972. תוך זמן קצר הפך הרבעון לשנתון, אך המשיך להיות כתב-עת מרכזי לספרות ולחקר הספרות עד לשנת 1991, עת פורסמה החוברת האחרונה, ה-22. בכתב העת נדפסו שירים וקטעי פרוזה במקור ובתרגום, וכן מסות מחקריות בענייני ספרות ותורת הספרות. בחלק משנותיו שימשו בו כעורכי משנה נילי מירסקי, משה רון (עבודות התרגום הראשונות של השניים פורסמו בכתב העת), דן צלקה ונסים קלדרון.