בשנות השלושים של המאה ה-20 החל קהילת בית הכנסת להצטמצם עם מעבר של חברי הקהילה לאזורים אחרים בעיר ובארצות הברית בכלל. מכסות ההגירה שהושמו בשנת 1924 הגבילה את מספר המהגרים שהגיעו לניו יורק. בנוסף, השפל הגדול צמצם את יכולותיהם הכלכליות של חברי הקהילה. רב הקהילה משנת 1931 ועד פטירתו ב-1943 היה הרב יהודה אידלסון. השימוש בהיכל בית הכנסת בקומה השנייה של הבניין הלך ופחת מאותן שנים ואילך. בשנות החמישים נסגרה הגישה אל ההיכל עקב דליפת מי הגשם אל הקומה השנייה.
ללא המשאבים הנדרשים לחמם ולתחזק את היכל בית הכנסת, העבירה הקהילה את הפעילות הדתית לבית המדרש בקומת המרתף. ההיכל נותר נטוש ונעול משנת 1955 עד שנת 1980. באותה שנה ביקש חוקר מאוניברסיטת קולומביה גישה להיכל לצורך מחקר היסטורי. עם פתיחת מנעולי ההיכל נתגלו נזקי מזג האוויר וההזנחה.
שיקום בית הכנסת.
בשנת 1986 הוקם ארגון ללא מטרת רווח בשם "פרויקט רחוב אלדרידג'" במטרה לשקם את המבנה ולחדש את פעילותו הקהילתית, החינוכית והתרבותית. השופט פול בוקסון היה ממובילי הקהילה האורתודוקסית במקום באותן שנים ופעל להבטיח שהקהילה תוכל להמשיך את פעילותה הדתית בבית המדרש בעת תהליך השיקום.
פרויקט רחוב אלדרידג' סיים את תהליך השיקום ב-2 בדצמבר 2007 בעלות 20 מיליון דולר ופתח את בית הכנסת לקהל הרחב תחת השם "המוזיאון ברחוב אלדרידג'".
בית הכנסת כיום.
קהילת קהל עדת ישורון ממשיכה לקיים תפילות מעריב מדי יום ותפילות יום שבת בהיכל, כמו גם תפילות בחגים וביום טוב. המוזיאון מציע סיורים בבניין ובאזור הלואר איסט סייד. כמו כן ניתן למצוא במוזיאון תשמישי קדושה, שלטים ותמונות משנות פעילותו של בית הכנסת לאורך השנים. בית הכנסת ממשיך להוות מרכז קהילתי ומקיים מגוון אירועים חינוכיים, תרבותיים וקהילתיים לכלל תושבי האזור ולכל זרמי היהדות.
יער אלונה
תותח נגד טנקים
תותח נגד טנקים הוא דגם מיוחד של תותח שמטרתו העיקרית היא פגיעה ברק"ם כבד ובמיוחד בטנקים. לצורך כך יורה תותח זה פגזים במהירות לוע גדולה מתותחים רגילים ובזווית הגבהה המקבילה כמעט לאופק כדי לבצע ירי בכינון ישיר. מאפיין חשוב נוסף הוא שימוש בתחמושת שאינה דורשת טיפול מורכב כדי להגביר את קצב הירי ולהגביר את סיכוי הפגיעה במטרה נעה.
היסטוריה.
הצורך בתותח מסוג זה הופיע במלחמת העולם הראשונה עם הופעתו של הטנק הראשון בשדה הקרב. עם זאת, היו הטנקים הראשונים איטיים ושריונם דק כך שעוצמתם של תותחי השדה הרגילים הספיקה כדי להשמיד טנקים אלה.
תותחים נגד טנקים פותחו בתקופה שבין שתי מלחמות העולם מתוך מגמה ליצירת תותחים קומפקטיים וניידים בעלי קליבר נמוך יחסית. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה והופעתם של טנקים כבדים גדל גם קליבר התותחים שהתמודדו עמם.
הגדלת קוטר הקנה דרשה את הגדלת משקל התותח ודרשה ציוד הנדסי כבד כדי לנוע על שדה הקרב או צוות של סוסים רבים. חיסרון זה פגע ביעילות התותח וגרוע מכך חשפה אותו לפגיעת האויב. כדי להתמודד עם הבעיה הורכבו תותחים אלה על תובת רק"ם וכך הומצא משחית הטנקים.
תותחים מסוימים אשר לא פותחו במקור לשימוש של ירי נגד טנקים הוכיחו עצמם במהלך מלחמת העולם השנייה גם כתותחים נגד טנקים מעולים. היו אלו למשל תותח הנ"מ הגרמני בקוטר 88 מילימטר ותותח השדה הבריטי מדגם 25 ליטראות.
השימוש בתותחים נגד טנקים פחת אחרי מלחמת העולם השנייה ולכן פחתה גם שכיחותם בסכסוכים מזוינים. היעלמותם מנוף הלחימה נבעה בעיקר בגלל פיתוחם של כלי נשק קלים ומדויקים יותר לצורך פגיעה ברק"ם, כגון טילי נ"ט המופעלים על ידי חייל בודד ופלטפורמות תקיפה ניידות וזריזות, כגון מסוקי קרב ורכבי קרב.
החזית המזרחית במלחמת העולם השניה
אדוארד פוקס
אדוארד צ'ארלס מוריס פוקס (באנגלית: Edward Charles Morrice Fox; נולד ב-13 באפריל 1937) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלי. תפקידיו הידועים הם התפקיד הראשי בסרט "נשיא על הכוונת" ובסדרה "אדוארד וגברת סימפסון" בה גילם את דמותו של המלך אדוארד השמיני.
ביוגרפיה.
אדוארד פוקס נולד בצ'לסי שבלונדון. אביו רובין פוקס היה שחקן וסוכן אמנים, ואמו אנג'לה מיוריאל דריטה וורתינגטון הייתה שחקנית וסופרת. הוא אח בכור לשחקן ג'יימס פוקס ולמפיק הקולנוע רוברט פוקס. סבו מצד אמו היה המחזאי פרדריק לונסדייל. הוא התחנך בבית הספר הארו שבלונדון ושירת כלוטננט ב-"Coldstream Guards" רגימנט של הצבא הבריטי.
הופעת הבכורה שלו בתיאטרון הייתה ב-1958, בין השאר שיחק בתפקיד המלט. בקולנוע הופיע לראשונה בשנת 1962 כניצב בסרט "בדידותו של הרץ למרחקים ארוכים". בשנות השישים שיחק בעיקר בתיאטרון. בסוף שנות השישים ובתחילת שנות השבעים השתתף בסרטים בריטיים חשובים כגון "הו, איזו מלחמה נחמדה" (1969), "הקרב על בריטניה" ו"המקשר" (1970).
עד מהרה הפך להיות לשחקן מבוקש והופיע בסרט "גשר אחד רחוק מדי" בתפקיד לוטננט ג'נרל הורוקס - לדבריו זה התפקיד האהוב עליו ביותר - הוא זכה על תפקידו זה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה. עוד כיכב בסרט "כוח 10 מנברון" לצדם של רוברט שו והאריסון פורד.
ב-1978 גילם את דמותו של אדוארד השמיני מלך אנגליה בדרמה הטלוויזיונית "אדוארד וגברת סימפסון". בסרט גנדי גילם פוקס את בריגדיר ג'נרל רג'ינלד דאייר שהיה אחראי לטבח באמריטסר שבהודו. ב-1983 הופיע בסרט "לעולם אל תאמר לעולם לא", סרט בלתי-רשמי מסדרת סרטי ג'יימס בונד, בתפקיד "M" ראש השירות החשאי הבריטי. עוד השתתף בסרטים "הבאונטי" (1984), ב-"Wild Geese II" עם לורנס אוליבייה (1985), "חשיבותה של רצינות", "ניקולס ניקלבי" ו"המין היפה" (2004).
את המוניטין שלו כשחקן חיזק בהופעות קבועות בתיאטראות הווסט אנד שבלונדון. הוא הופיע ב-"Four Quartets" המבוסס על שירים מאת ת"ס אליוט בליווי מוזיקה של יוהאן סבסטיאן באך בביצוע של כריסטין קראושו. ב-2010 הופיע פוקס בהצגת יחיד "ערב עם אנתוני טרולופ" שביים ריצ'רד דיגבי דיי.
ב-2003 קיבל תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE).
פוקס היה נשוי לשחקנית טרייסי ריד בין השנים 1958 ו-1961. ב-2004 התחתן עם השחקנית ג'ואנה דייוויד אחרי מערכת יחסית ארוכת שנים. בתו מאשתו הראשונה היא לוסי ויקונט גורמנסטון. עם ג'ואנה דייוויד יש לו בת, השחקנית אמיליה פוקס ובן פרדי פוקס.
איי הברכה
ג'ון הנינג ספיק
ג'ון הנינג ספיק (באנגלית: John Hanning Speke; 4 במאי 1827 - 15 בספטמבר 1864) היה מגלה ארצות בריטי. גילה את אגם ויקטוריה ואת מפלי ריפון ב-1858. על שמו קרוי צבי ספיקי.
ספיק יצא למסע לגילוי מקורות הנילוס הלבן ביחד עם סיר ריצ'רד פרנסיס ברטון ב-1857. במהלך המסע התפצלו השניים וספיק גילה את אגם ויקטוריה ואת מפלי ריפון. תגלית זו עוררה מחלוקת קשה בין ברטון לספיק וסערה בשיח בבריטניה. ב-1864 היה אמור להתקיים עימות בין השניים על מנת ליישב את המחלוקת, אולם בבוקרו של העימות נהרג ספיק מכדור שנפלט מרובהו בעת ציד.
טענתו שאגם ויקטוריה הוא מקורו של הנילוס הלבן הוכחה כנכונה ב-1875 על ידי הנרי מורטון סטנלי.
קתרין, דוכסית קיימברידג'
קתרין, דוכסית קיימברידג' (באנגלית: Catherine, Duchess of Cambridge; שם מלא: קתרין אליזבת' "קייט" מידלטון; באנגלית: Catherine Elizabeth "Kate" Middleton; נולדה ב-9 בינואר 1982) היא אשתו של הנסיך ויליאם, דוכס קיימברידג', שהוא השני בסדר הירושה לכתר הבריטי, ואמם של הנסיך ג'ורג', השלישי בסדר הירושה לכתר הבריטי, אחותו הנסיכה שארלוט, ואחיהם הצעיר הנסיך לואי. תוארה של קתרין הוא דוכסית קיימברידג'.
דוכסית קיימבריג' עוסקת בעבודות צדקה, בעיקר בתחומים הקשורים לילדים קטנים, התמכרויות ואמנות. התקשורת מכנה את השפעתה יוצאת הדופן על האופנה הבריטית והאמריקאית "אפקט קייט". בשנים 2012 ו-2013 נבחרה על ידי המגזין טיים לאחת מ-100 האנשים המשפיעים בעולם.
משפחה.
נולדה למשפחת מידלטון בבית החולים המלכותי במחוז ברקשייר, אנגליה, בעיר רדינג. היא הבכורה מבין שלושת ילדיהם של קרול (לשעבר גולדסמית'), דיילת אוויר, ומייקל מידלטון, עובד בענף התעופה. ב-1984–1986 התגוררה המשפחה בעמאן בירת ירדן, בעקבות עבודתו של האב בחברת התעופה בריטיש איירווייז, ולאחר מכן שבה למחוז ברקשייר, והתיישבה בכפר באקלברי. ב-1987 הקימה האם קרול עסק באסם הבית, המספק שירות משלוחי דואר של אביזרים למסיבות. האב מייקל הצטרף לעסק ועזב את עבודתו בבריטיש איירווייז שנתיים אחר כך. העסק הפך את המידלטונים למיליונרים כשההורים היו בתחילת שנות ה-40 לחייהם. עם השנים העסק התרחב, כלל אתר אינטרנט והחל למכור גם תחפושות, צעצועים לילדים ועוד. הונה של החברה מוערך כיום בכ-30 מיליון לירות שטרלינג.
לקתרין אחות בשם פיפה (פיליפה שרלוט), מארגנת מסיבות, ואח בשם ג'יימס ויליאם, איש עסקים.
לימודים ועבודה.
לאחר סיום לימודי בית הספר התיכון, למדה קתרין בקולג' מרלבורו, ובהמשך למדה לתואר שני בתולדות האמנות באוניברסיטת סנט אנדרוז שבסקוטלנד, אותו סיימה בהצטיינות. ב-2006 החלה לעבוד כקניינית בחברת האופנה "ג'יגסו". בהמשך הצטרפה לעסק המשפחתי של הוריה ועסקה בעיצוב.
זוגיות.
התחלת הקשר עד לאירוסין.