טולר היה מעורב בהקמת הרפובליקה הסובייטית הבווארית בשנת 1919, יחד עם אנרכיסטים מובילים, בהם ב. טראוון וגוסטב לנדאואר ועם קומוניסטים. הוא כיהן כנשיא הרפובליקה בין 6 ל-12 באפריל. הרפובליקה הופלה על ידי כוחות הימין, וטולר נאסר בשל חלקו ברפובליקה. בזמן שישב בכלא השלים את כתיבתן של יצירות רבות, בהן המחזות "איש ההמונים" ("Masse Mensch"), "שוברי המכונות", "הינקמאן הגרמני" ("Der deutsche Hinkemann") וכן שירים רבים.
עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 גלה טולר ללונדון, ומשם המשיך לסדרת הרצאות בקנדה ובארצות הברית, בניו יורק נשאר עד התאבדותו בתלייה ב-22 במאי 1939, בעיקר עקב דיכאון קשה (אחיו נשלחו למחנות הריכוז) וחובות כספיים.
יוסף כהן
הרב יוסף כהן (תרע"ז 1917 – י"א בשבט תשס"א, 4 בפברואר 2001) היה אב בית דין בירושלים, ולאחר מכן דיין בבית הדין הרבני הגדול.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים לשמואל דוד ושרה רבקה כהן. למד בישיבת עץ חיים אצל הרב איסר זלמן מלצר וכן אצל הרב צבי פסח פרנק. נישא לבתו של תנחום פרנק, שהיה מזכיר בבית הדין בירושלים, בנו של הרב צבי פסח פרנק וחתנו של שלמה שטמפפר.
כיהן כאב"ד בירושלים, ולאחר מכן התמנה לדיין בבית הדין הרבני הגדול. היה ראש מחלקת הדיינות במכון הרי פישל וערך את ספרי הלכה פסוקה שהוציא המכון. במשך שנים עסק בכתבי סב אשתו, הרב פרנק, והוציאם לאור בתוספת הערות.
התגורר בשכונת גאולה בירושלים. בנו הוא הרב דוד כהן, ראש ישיבת חברון וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.
ספריו.
כמו כן ערך חלק מכרכי הלכה פסוקה, על סדר שולחן ערוך חושן משפט, בהוצאת מכון הרי פישל.
דוד כהן (ראש ישיבה)
הרב דוד כהן (נולד בכ"ט באדר ה'תש"י, 18 במרץ 1950) הוא ראש ישיבת חברון בירושלים, וכן מראשי ישיבת מאור התורה הספרדית בירושלים, וחבר במועצת גדולי התורה של דגל התורה.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים, לרב יוסף כהן שהיה אב"ד בירושלים ודיין בבית הדין הרבני הגדול, ולאסתר, בתם של תנחום בן הרב צבי פסח פרנק ושושנה בת שלמה יצחק שטמפפר. למד בישיבת תפארת צבי ובישיבת חברון. לאחר נישואיו שהה ביישוב תפרח במשך כשנה.
בשנת תשל"ט החל לכהן כר"מ בישיבת עטרת ישראל. בשנת ה'תשמ"ח, בעצה אחת עם הרב שך, מונה כר"מ בישיבת חברון, יחד עם הרב שלמה כץ. בכך נוצר תקדים של מינוי ר"מים שאינם מבני המשפחה של ראשי הישיבה, לראשונה מאז יסוד הישיבה. לאחר פטירת ראש הישיבה הרב אברהם פרבשטיין, בשנת תשנ"ז, התמנו השניים לעמוד בראשות הישיבה, יחד עם בנו של הרב פרבשטיין, הרב משה מרדכי פרבשטיין. אחת לשבוע הוא מוסר שיעור כללי בישיבת מאור התורה ובישיבת ארחות מאיר בירושלים ובכולל "ברכת שמואל" בירושלים. בקיץ תשע"ד מונה לנשיא ישיבת תורת זאב בירושלים, לצד ראש הישיבה הרב ברוך סולובייצ'יק.
בכ"ו באב תשע"ב צורף כחבר למועצת גדולי התורה של דגל התורה.
נשוי לאסתר לבית פרבר ואב לשמונה. מתגורר בשכונת הבוכרים בירושלים. בנו, צבי פסח, הוא חתנו של הרב משה מרדכי חדש.
שיטתו.
שיטת לימודו מושפעת בין היתר מהרב נחום פרצוביץ והרב משה שמואל שפירא, והיא מתאפיינת בדיוקים בדברי הראשונים. לצד הלמדנות הישיבתית עוסק הרב כהן בתחום האגדה והוא פרסם מספר ספרים בנושא זה. הוא נחשב לבעל ידע בתורת הגר"א והרמח"ל והוציא עם בנו את ביאור הגר"א על שיר השירים.
הוא מוסר 'ועדים' בישיבה בספר דרך ה'.
נחום אריאלי
נחום אריאלי (א' בטבת תרצ"א, 21 בדצמבר 1930 - ה' באב תשס"א, 25 ביולי 2001) היה פרופסור למחשבת ישראל, הוגה דעות, סופר ומשורר. בעל תואר ד"ר לפילוסופיה.
קורות חיים.
נולד וגדל בירושלים לרב יצחק אריאלי. למד בישיבת פוניבז' ובישיבת חברון. נישא לרות חנה לפין, נכדתו של הרב חזקיהו יוסף מישקובסקי. לאחר נישואיו למד במכון הרי פישל.
למד פילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1973 קיבל תואר שני ובשנת תשל"ו קיבל תואר ד"ר בנושא "משנתו הפילוסופית של ר' שמעון בן צמח דוראן (הרשב"ץ)". פרסם מספר ספרי הגות ומחקר, וכמו כן רומנים היסטוריים. את כתב היד של ספרו הראשון "ששה היכלות", רומן היסטורי על חיי הרמח"ל, הגיש בשנת 1960 לתחרות פרס אשר ברש, וזכה לשבחם של השופטים. מאז שנות ה-50 פרסם אריאלי שירים, סיפורים ורשימות בעיתונות הדתית בישראל. היה בקשר קרוב עם קרובת משפחה של אשתו, המשוררת זלדה.
לימד שנים רבות כפרופסור מן המנין במחלקה לפילוסופיה יהודית באוניברסיטת בר-אילן.
הוא נפטר בה' באב תשס"א, 25 ביולי 2001.
חיים אישיים.
לאריאלי היו שישה ילדים. בתו יעל וילנר היא שופטת בית המשפט העליון ובנו אבי (אביגדור) היה בכיר בשב"כ.
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
מרדכי אילן
הרב מרדכי אילן (תרע"ה, 1915 - ב' באדר א' תשמ"א, 6 בפברואר 1981) היה רב ולמדן ישראלי, כיהן כאב"ד בבית הדין בתל אביב, עסק רבות בסדר קדשים. חתן פרס הרב קוק.
ביוגרפיה.
נולד בסובאלק שבפולין לאריה ודינה אילנדר. לאחר סיום לימודיו בתלמוד תורה המקומי, קיבל מלגת לימודים ונסע ללמוד אצל רבי שלמה היימן בישיבת רמיילס שבווילנה, שם למד גם ב"קיבוץ" של רבי חיים עוזר גרודזנסקי שכינה אותו "העילוי מסובאלק". עוד בהיותו במזרח אירופה, פרסם מאמרים תורניים בכתב העת התורני "כנסת ישראל". בשנת 1935 עלה לארץ ישראל, כדי ללמוד בישיבת מרכז הרב בירושלים. בירושלים השמיט משם משפחתו את שתי אותיותיו האחרונות, וכך קיבל את השם העברי "אילן". הוא נישא לשרה אריאלי, בתו של הרב יצחק אריאלי.
ב-1949 הדפיס בסיוע מוסד הרב קוק את ספרו הראשון "תורת הקודש" שזכה לתפוצה רחבה ולאזכורים בכתבי גדולי הרבנים, כמו הרב הראשי לישראל רבי יצחק אייזיק הלוי הרצוג ורבי איסר זלמן מלצר. מלבד עיסוקו בסדר קדשים, היה מעורה גם בתחום המשפט העברי. הוא היה חבר הוועדה המכינה של ספר החוקה של מכון הרי פישל, מעבודתו במסגרת זו הוציא לאור את ספריו בתחום המשפט העברי: "דרכי הקנינים" ו"חוקי הנזיקין". כמומחה בתחום התמנה כאב"ד בתל אביב וכיהן בתפקיד זה במשך שנים רבות. פסקי דין רבניים רבים שלו הודפסו בחוברות על ידי משרד הדתות. בשנת ה'תשי"א מונה לרב מקומי בירושלים.
לצד פעילותו בתחום הדיינות המשיך להקדיש חלק ניכר מזמנו לעיסוק בסדר קדשים ונחשב בקי גדול בענייני המקדש והקרבנות. חיבר מספר ספרים, כשגולת הכותרת היא יצירתו התורנית "כנסת הראשונים", שבה אסף את חידושי תורתם של הראשונים הפזורים בחידושיהם על מסכתות התלמוד וכינס יחד את הדברים השייכים לסדר קדשים. על ספריו בתחום זה זכה בשנת תשכ"ט-תש"ל בפרס הרב קוק לספרות תורנית.
מלבד עבודותיו אלו, היה חבר מערכת האנציקלופדיה התלמודית, וגם השאיר אחריו חיבור ובו פירושים על התורה, שנדפס לאחר פטירתו.
לאחר סדרת התקפי לב שעבר בשנותיו האחרונות, נפטר בב' באדר א' תשמ"א, 6 בפברואר 1981, ונקבר ליד קבר חמיו בהר המנוחות בירושלים.
יעקב דוד אילן
הרב יעקב דוד אילן (נולד בשנת תשי"ד, 1954) הוא מרבני ישיבת כנסת יצחק חדרה, עוסק בעריכת תורת הראשונים ומשמש עורך ראשי של תלמוד בבלי מהדורת שוטנשטיין. עורך בכיר במוסד הרב קוק וחתן פרס הרב קוק לספרות תורנית.
ביוגרפיה.
נולד וגדל בבני ברק לרב מרדכי אילן, שהיה אב"ד בתל אביב, ולשרה, בתו של הרב יצחק אריאלי. למד בישיבת פוניבז' בבני ברק. נישא לצביה פרג, בתו של הרב משה מאיר פראג מירושלים (חתנו של הרב חיים יהודה לייב אוירבך).
לאחר פטירת אביו נרתם להשלים את מפעלו התורני של אביו - "כנסת הראשונים", שבו אסף וכינס את חידושי תורתם של הראשונים הפזורים על מסכתות התלמוד וערך אותם על סדר קדשים. בד בבד החל לעסוק בעריכת כתבי הראשונים והוציא לאור סדרת ספרי הראשונים מתוך כתבי יד, להם צירף
מבואות, מקורות וביאורים. הספרים יצאו לאור בהוצאת מוסד הרב קוק.
בשנת תשמ"ז זכה בפרס הרב טולידאנו לספרות תורנית, ובשנת תשס"ח (2008) זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית. כיום הוא משמש עורך ראשי של מהדורת ש"ס שוטנשטיין, ר"מ בישיבת כנסת יצחק חדרה, ומוסר חבורות על סדר קדשים בישיבת אור ישראל. מוסר שני שיעורים שבועיים (חלקם משודרים בקול הלשון) בסוגיות הלכתיות הקשורות לפרשת השבוע. מאמריו של הרב אילן מתפרסמים בכתבי עת שונים כמוריה והאוצר.
ג'יל קלייבורג
ג'יל קלייבורג (באנגלית: Jill Clayburgh; 30 באפריל 1944- 5 בנובמבר 2010) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית ממוצא יהודי. הועמדה פעמיים לפרס האוסקר על תפקידיה בסרטים "אשה לא נשואה" ו"להתחיל מחדש".
נחשבת לאחת מחלוצות תפקידי האישה העצמאית בקולנוע.
ביוגרפיה.
קלייבורג נולדה בעיר ניו יורק, בתם של ג'וליה לואיס דור ואלברט הנרי "ביל" קלייבורג.
אימה הייתה פרוטסטנטית ממוצא בריטי, ואביה היה ממשפחה יהודית מבוססת ממוצא אשכנזי וספרדי. גדלה בשכונת אפר איסט סייד שבמנהטן ולמדה בבית ספר פרטי לבנות "ברארלי".
היא החליטה להיות שחקנית בעת שלמדה ב"מכללת שרה לורנס" שם סיימה את לימודייה בהצלחה עם תואר בתיאטרון.
קלייבורג נישאה לתסריטאי-מחזאי דייוויד רייב ב-1979. לזוג נולדו בן, מייקל, ובת, השחקנית לילי רייב.
קלייבורג נפטרה בגיל 66 בביתה שבקונטיקט לאחר מאבק בן 20 שנה במחלת הסרטן לוקמיה לימפוציטית כרונית. הסרט "על אהבה וסמים אחרים", שיצא מספר שבועות לאחר פטירתה, הוקדש לזכרה.
קריירת משחק.
החלה לשחק ב"תיאטרון צ'ארלס סטריט" שבבוסטון. ולאחר מכן למדה משחק ב"סטודיו הרברט ברגהוף" שבגריניץ' וילג', הופיעה במספר מחזות ברודוויי.
את הופעת הבכורה שלה על המסכים עשתה באחד הסרטים הראשונים של בריאן דה פלמה "מסיבת החתונה".
ב-1975 הייתה מועמדת לפרס אמי על תפקידה בסרט הטלוויזיה "Hustling".