דיון עמד על מחויבותו ליחסי ידידות עם ישראל והביע תמיכה מלאה בזכותה להתקיים במזרח-התיכון בשלום ובביטחון. הוא עמד על הערכים הדמוקרטים המשותפים לקנדה וישראל. בזמן מלחמת לבנון השנייה ביקר דיון את התמשכות פעולותיה של ישראל בלבנון וקרא להשגת הפסקת אש בהקדם האפשרי. הוא טען שביקורתו על מדיניות ממשלת ישראל נעשית מנקודת מבט של ידיד ישראל שסבור שהתמשכותה של המלחמה לא תביא תועלת לישראל.
נייס
נייס בע"מ (באנגלית: NICE Ltd, בשמה הקודם נייס מערכות) היא אחת מחברות המחשוב הגדולות בישראל. החברה מפתחת מערכות מחשוב ענן ומערכות מקומיות המבוססות על ניתוח נתונים מתקדם, לשם שיפור איכות שירות הלקוח, שמירה על חוקים ונהלים במהלך הטיפול בלקוחות ומניעת הונאות פיננסיות. נייס משרתת לקוחות ביותר מ-150 מדינות ואת רוב החברות הכלולות תחת דירוג "Fortune 100". החברה נסחרת בנאסד"ק ובבורסה לניירות ערך בתל אביב, שבה היא נכללת במדד תל אביב 35. מטות החברה נמצאים ברעננה ובניו ג'רזי. החברה פועלת באמצעות שלוש חטיבות – חטיבת ה-Enterprise, הפונה לחברות עסקיות, חטיבת Actimize, הפונה לגופים פיננסיים וחטיבת Public Safety הפונה לארגוני הצלה וחירום.
היסטוריה.
נייס מערכות הוקמה בשנת 1986 על ידי קבוצת מהנדסים יוצאי יחידה 8200 של חיל המודיעין הישראלי: דוד (דידי) ארזי, בני לוין, יואב אבטליון, מרדכי (מיקי) גולן (גולדמן), אברהם לזר ונסים אברהם. הקבוצה עבדה כצוות אחד ביחידה, תחת פיקדו של סגן-אלוף דידי ארזי שכיהן כמנכ"ל הראשון של החברה. המשרד הראשון של החברה היה ממוקם בדירה שכורה ברחוב משה סנה בתל אביב ותחילה פעלה החברה כקבלנית משנה לתעשיות הצבאיות.
ההכנסות שהתקבלו מהפרויקטים אותם ביצעה שימשו למימון מחקר ופיתוח בתחומים חדשים וב-1990 השיקה מערכות להקלטת קול טלפוניות. תחילה התמקדה במכירת המערכות לשירותי ביטחון ומודיעין, אולם כעבור מספר שנים החלה לשווק מוצרים גם לשוק האזרחי. באותה עת הקימה גם חברת הזנק בשם "נייסקום", שפיתחה מוצרי תקשורת בטכנולוגיית Asynchronous Transfer Mode. בשנת 1994 נמכרה "נייסקום" לחברת תמורת 58 מיליון דולר, בעסקה שסימנה את תחילתו של גל מכירות הסטארט-אפים הישראלים. בשנת 1991 עבדו בחברה 48 עובדים והיא הפכה לחברה ציבורית, לאחר שמניותיה הונפקו בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 1996 הנפיקה מניות בבורסת נאסדאק וגייסה כ-20 מיליון דולר וב-1997 הנפיקה שוב וגייסה 75 מיליון דולר.
בתחילת שנות ה-2000 רוב הכנסות החברה הגיעו ממכירת מערכות לניהול קשרי לקוחות, באמצעות מערכות הקלטת קול למוסדות פיננסיים ולארגונים המעוניינים לעקוב אחר השיחות במרכזי השירות הטלפוניים שהם מפעילים. בנוסף פעלה בשוק הביטחוני בשתי חטיבות. חטיבה למערכות הקלטה למגדלי פיקוח ומוסדות צבאיים, וחטיבה לניהול אינטראקציה חזותית המוכרת מערכות להקלטת ודיאו, המאפשרות אחסון ואחזור של נפח גדול של סרטים מצולמים וכוללות יכולות ניטור שונות, בהן זיהוי פנים. בשוק הביטחוני המתחרה העיקרית שלה הייתה ורינט מערכות מקבוצת קומברס הישראלית. בשנת 2001, בעקבות התפוצצות בועת הדוט-קום, קריסת הבורסה והמיתון החלו דיונים על מיזוג בין שתי החברות. המיזוג לא יצאה לפועל ונייס החלה להרחיב את עסקיה בשורה של מיזוגים ורכישות. בשנת 2002, רכשה מקבוצת תאלס הצרפתית את החברה הבת Thales Contact Solutions (שהייתה אחת המתחרות הגדולות שלה), תמורת הרכישה הייתה 30 מיליון דולר במזומן, ועוד 2.18 מיליון במניות שהקצתה נייס לתאלס, שהיו 14% מהון מניותיה. כך שתאלס הפכה לבעלת המניות הגדולה בנייס. החל משנת 2003 מכרה תאלס בהדרגה את אחזקתה בנייס. באפריל 2005, ביצעה רכישה משמעותית נוספת כשרכשה את נכסי חטיבת ההקלטות הדיגיטליות של מתחרתה חברת דיקטפון. חברת דיקטפון, עצמה תבעה את נייס בשנת 2000, בסכום של 100 מיליון דולר, בגין הפרת חלק מהפטנטים שלה בתחום ההקלטה והאחסון הדיגיטלי. בשנת 2003, במסגרת הסכם פשרה, שילמה נייס לדיקטפון 10 מיליון דולר.
בשנת 2007 רכשה את חברת אקטימייז הישראלית, המפתחת מוצרים לניהול סיכונים פיננסים כגון הלבנות הון, הונאות, וציות. ב-2009 הפכה אקטימייז לחטיבה בתוך נייס, ושמה שונה ל"נייס אקטימייז".
בשנת 2015 מכרה נייס את חטיבת הסייבר שלה לאלביט מערכות תמורת כ-158 מיליון דולר, ולאחר מכן מכרה את חטיבת הביטחון הפיזי שלה לקרן הפרייבט אקוויטי באטרי ונצ'רס תמורת 100 מיליון דולר. בכך יצאה החברה מפעילות בתחום הביטחוני, והיא מתמקדת בתחום הארגוני-עסקי.
בשנת 2016 שינתה החברה את שמה מנייס מערכות בע"מ לנייס בע"מ.
רכישות ומיזוגים נוספים.
נייס הרחיבה את פעילותה במשך השנים באמצעות רכישת חברות:
אינטלקט
שיח חנוכה
אליזבת פריי
אליזבת פריי (באנגלית: Elizabeth Fry;
21 במאי 1780 - 12 באוקטובר 1845), הייתה אשת-רוח בריטית, הומניסטית, פעילת זכויות אדם ופעילת רפורמות חברתיות. השתייכה לקהילת הקווייקרים באנגליה.
פעילותה של פריי, שנוספה לפעילותו של ההומניסט ג'ון הווארד, הביאה לרפורמות מרחיקות לכת ביחס החברה לאסירים בבתי כלא, ובהחלת אמות מידה הומניסטיות כלליות הרואות באסיר אדם בעל זכויות. דיוקנה מתנוסס על שטר כסף 5 לירות שטרלינג שהוכנס למחזור בשנת 2001.
רקע משפחתי.
אליזבט פריי נולדה בעיר נוריץ' שבאנגליה, למשפחת גורני, משפחה נוצרית קווייקרית. אביה, שהיה שותף בניהול בנק, איפשר למשפחה חיי רווחה. במשפחתה היו 12 ילדים. אליזבת ואחיותיה גדלו ברוח שוויונית שעודדה לימוד אקדמי, מעורבות פוליטית ומעורבות חברתית אף לנשים, וזאת בשונה מהמקובל באותה תקופה.
בשנת 1800 נישאה לג'וזף פריי, בנקאי בעל שם ובעל קשרים פוליטיים, קווייקר אף הוא. לבני הזוג נולדו 11 ילדים. בשנת 1811 הוכרה ככומר בכנסייה הקווייקרית.
פעילותה למען זכויות אסירים.
בעידוד ידיד המשפחה בעל עמדות הומניסטיות ביקרה אליזבת פריי בכלא ניוגייט שבלונדון. תנאי המאסר שראתה היו מחרידים. האסירים שהו בתנאי צפיפות וזוהמה, היו חשופים להתעללויות מצד אסירים אחרים ומצד סוהרים ללא פיקוח. לא הייתה הפרדה מובנית בין גברים לנשים בכלא, ולא היה פיקוח שמנע פגיעה בנשים האסירות מצד אסירים אחרים ומצד סוהרים. לא היה טיפול רפואי נאות, דבר שהביא לחולי ולעיתים למוות. הסוהרים לא קיבלו משכורות מהמדינה, ואת שכר עבודתם נהגו לגבות מהאסירים עצמם, בכניסתם ובצאתם מהכלא, לעיתים תוך שימוש בכוח.
עונש המוות היה נהוג ביותר מ-200 עבירות, וכן הייתה מקובלת ענישה גופנית כדוגמת הכאה.
פריי ומשפחתה היו מקורבים לשרים בכירים בממשלה. פריי נפגשה מספר רב של פעמים עם גורמים בעלי השפעה שלטונית, וכן נפגשה עם המלכה ויקטוריה, שהעריכה כפי הנראה את פעילותה.
בשיתוף עם אחיה ג'וזף גורני, פעלה אליזבת פריי לביטול עונש המוות בבריטניה על רוב העבירות, ולביטול הענישה הגופנית.
בשנת 1817 הקימה את העמותה הציבורית לשיפור תנאי הכליאה של נשים אסירות בכלא ניוגייט, עמותה שהקמתה הייתה דבר ראשוני ויוצא דופן בזמן ההוא.
לאור פעילותה הציבורית ושתדלנותה הפוליטית, נחקק בפרלמנט הבריטי בשנת 1823 חוק המחייב את השלטונות במתן זכויות לאסירים (Gaols Act 1823) , שכלל:
בנוסף, הביאה שתדלנותה להפחתה משמעותית של העבירות עליהן הוטל עונש מוות; דבר שהביא לתחילתו של מהלך לביטול עונש זה כעבור שנים.
פעילות הומניסטית נוספת.
בין פעולותיה הנוספות סייעה אליזבת פריי לחסרי בית על ידי בניית מקלט ציבורי לחסרי דיור. לפי דבריה הקימה את הבית לאחר שראתה ברחוב גופה של נער שלא שרד את החורף הקשה של 1818. בשנת 1824 ייסדה בעיר ברייטון עמותה ציבורית לביקורי בית לצורך תמיכה בנזקקים. עם פטירת בעלה בשנת 1828 הפך אחיה למנהל העסקים, ובתקופה זו הורחבו פעולותיה הציבוריות. בשנת 1840 פתחה לראשונה בית ספר ציבורי לנשים העוסקות בתפקיד אחיות רחמניות, דבר שהיווה לימים השראה לפלורנס נייטינגייל, מייסדת מקצוע הסיעוד המודרני. פעולותיה אלה, שהיו ראשוניות בגישתן, היוו שינוי משמעותי מהיחס המקובל מצד החברה כלפי אוכלוסיות חלשות, בתקופת המהפכה התעשייתית.
בית הכנסת פוקלונאיה
זה דנגל, קיסר אתיופיה
זָה דֶנְגֶל (ዘድንግል) היה קיסר אתיופיה בין השנים 1603-1604 תחת שם ההכתרה אצׄנף סגד (አፅናፍ ሰገድ בגעז, "לו סוגדות הפסגות" בעברית). הוא היה בנו של לסאנה כרסטוס, אחיו של הקיסר סרצה דנגל.
ייתכן כי זה דנגל היה נשוי לוויזרו וונגלאווית, בתם הבכורה של דודן המשנה שלו, הנסיך סוסניוס (שעלה בעצמו על כס הקיסר בשנת 1607) ורעייתו, וולדה סהלה בת וולקה ומרבטה (לימים הקיסרית סולטאן מוגסה).
הקיסר סרצה דנגל התכוון להוריש את כסאו לאחיינו זה דנגל, מאחר שבניו היו צעירים והוא חשש ממלחמת האזרחים שתפרוץ עם פטירתו. בהשפעת הקיסרית צנע מרים, אמו החורגת של בנו הנסיך יעקב, הומלך הנסיך יעקב בן השבע עם מות אביו בשנת 1597. הקיסרית עצרה את זה דנגל וכלאה אותו במנזר באי דאק שבאגם טאנה. הוא הצליח להימלט משם והסתתר בהרים במחוז גוג'אם.