סיפורי פּוּגִי הוא אלבום הבכורה של להקת כוורת. האלבום, שיצא בשנת 1973, נחשב לאחד האלבומים החשובים ביותר במוזיקה הישראלית בכלל וברוק הישראלי בפרט, והניב להיטים רבים.
רקע.
"סיפורי פוגי" היה אלבום הבכורה של להקת כוורת, שעברה גלגולים שונים לפני שהתגבשה כקבוצה. לפני הקלטת האלבום הקליטו חברי הלהקה השונים ומשתתפים נוספים שירים שלא במסגרת אלבום. רבים משירים אלו מצאו את דרכם לתקליט בסופו של דבר, בביצוע ההרכב הסופי של הלהקה.
עיקר האלבום התבסס על האופרה "סיפורי פוגי" שהקליט סנדרסון בשנת 1972 יחד עם חבריו ללהקת הנח"ל, בהם גידי גוב, אלון אולארצ'יק ואפרים שמיר שהפכו לחברי הלהקה, בנוסף למירי אלוני, מנחם זילברמן, דייוויד שאנן ותמי עזריה שלא היו חלק ממנה בסופו של דבר. אברהם דשא (פשנל) שהחתים את הלהקה והפיק את האלבום, דרש לפרק את מבנה האופרה כדי להפוך את האלבום לקליט ונגיש יותר לקהל.
שירי האלבום.
את רוב השירים באלבום כתב והלחין דני סנדרסון, כאשר לעיתים הצטרפו אליו חברי להקה אחרים במילים או בלחן. סנדרסון וחברי הלהקה היו אחראים גם להפקה המוזיקלית.
השירים התאפיינו ברובם בהומור נונסנס, משחקי מילים וסיפורים לא ריאליסטיים. עם זאת נכללו בו שירי אהבה ונושאים רציניים יותר. המוזיקה באלבום נעשתה בהשראת להקות הרוק של שנות ה-60 בחו"ל, בייחוד הביטלס, האחים אולמן ומובי גרייפ.
השיר "לא ידענו מה לעשות", נלקח מתוך "אופרת פוגי". השיר "המגפיים של ברוך" הופיע מוקדם יותר ביצירה של סנדרסון שקדמה לאופרה, "הסיפור המחריד על הילד מברזיל". "יוסי מה נשמע" הוא קטע כליי שסנדרסון הלחין בתור תרגיל בגיטרה ליהודה עדר, מחליפו בלהקת הנח"ל (לימים עדר חבר אל סנדרסון להקמת להקת "דודה"). השיר "ביום ובלילה" התבסס על שיר בשם "The Cold Shoulder" שסנדרסון כתב יחד עם חברה בשם מליסה קונל בעודו בן 15. השיר בוצע בזמנו על ידי להקתם של השניים, "הקטקומבות", אותה הם הקימו בזמן לימודיו של סנדרסון בתיכון בארצות הברית.
ראשיתו של השיר "ילד מזדקן" היה ב"פינות פוגי" בתוכניתו של דורי בן זאב בגלי צה"ל, שנקרא במקור "פוגי מתחשמל". אלון אולארצ'יק טען כי הלחן יפה מכדי להתבזבז על מערכון וכתב לו מילים חדשות ורציניות, חריגות ביחס לשאר האלבום, הקליל יותר באופיו.
השירים "יו יה" ו"פה קבור הכלב", לדוגמה, מתבססים על כפל משמעות בפתגמים עבריים ויוצרים משחקי מילים המשנים את משמעותם המקובלת. השירים "המגפיים של ברוך" ו"שיר המכולת" היו למעשה המשך של המערכונים מאופרה שלא הוקלטו באלבום אך בוצעו בהופעות.
עטיפת האלבום, אשר באופן חריג לאלבומים ישראלים מהתקופה לא הציגה את חברי הלהקה (תצלום של חברי הלהקה מופיע בעטיפה האחורית), צוירה על ידי איתמר ניומן, חבר של סנדרסון.
קבלת האלבום.
האלבום יצא בסוף שנת 1973, מיד לאחר מלחמת יום הכיפורים. לפני המלחמה לא זכו השירים "שירות עצמי" ו"פה קבור הכלב" מתוך האלבום להצלחה ברדיו, וההומור של חברי הלהקה התקבל כיוצא דופן ובלתי מובן, אך לאחריה התקבל האלבום בהצלחה עצומה, הן מבחינה ציבורית והן מבחינה מסחרית. האווירה הקלילה וההומוריסטית של האלבום התקבלה באהדה בקרב הציבור הישראלי לאחר טראומת המלחמה, והופעות הלהקה בקרב חיילי מילואים זכו אף הן להצלחה גדולה.
עד מהרה הפכו הופעות הלהקה ללהיט והאלבום עצמו נמכר כבר בשנה הראשונה ב-70,000 עותקים, כשעד סוף שנות השמונים נמכרה גרסת התקליט ביותר מ-140,000 עותקים, מה שהפך אותו לאחד האלבומים הנמכרים ביותר בתולדות המוזיקה הישראלית.
גם ברדיו זכו השירים לפופולריות רבה, בהם "המגפיים של ברוך" (שאף זכה בתואר שיר השנה של קול ישראל ושל גל"צ באותה שנה), "שיר המכולת" (מקום שלישי במצעד גל"צ 1973), "ילד מזדקן", "פה קבור הכלב" (מקום 16 באותו מצעד), "יו יה", ועוד. בעקבות הצלחת האלבום וההופעות זכתה להקת כוורת בתואר "להקת השנה" של קול ישראל.
לאחר יציאת האלבום.
שנה לאחר יציאת האלבום הוציאה הלהקה את האלבום "פוגי בפיתה" שכלל אף הוא שירים מתוך אופרות הרוק המוקדמות וזכה להצלחה גדולה בקהל.
בשנת 1989 יצא האלבום על גבי תקליטור. לכבוד ההוצאה המחודשת, צירפה חברת הד ארצי חמש רצועות חדשות לאלבום, אשר לא נכללו בהוצאתו המקורית. בין היתר צורף גם ביצוע של חברי הלהקה לשיר הקלאסי "היו לילות", מתוך חזרה בשנת 1973, ומערכונים הומוריסטיים כמו "מתמטיקה" ו"שיעור פסנתר" שהוקלטו על ידי סנדרסון, גוב ופניגשטיין ב-1971 ל"פינות פוגי" בגלי צה"ל.
בספטמבר 2005, האלבום דורג במקום השלישי ברשימת '100 האלבומים הישראליים של כל הזמנים' מטעם עיתון ידיעות אחרונות.
בשנת 2013, לרגל 40 שנה לצאת האלבום, התאחדה הלהקה בפעם הרביעית מאז פירוקה בשנת 1976. לרגל האיחוד נערך בגלי צה"ל פרויקט מחווה לאלבום, בו ביצעו להקות צעירות כדוגמת מרסדס בנד, קרח תשע ואחרות את שירי האלבום. הפרויקט יצא כאלבום בהוצאת גלי צה"ל בשיתוף חברת התקליטים פונוקול בשנה שלאחר מכן. הפרויקט אף זכה בפרס מפקד גלי צה"ל לתוכנית הרדיו לשנת תשע"ג (2013).
צפוף באוזן
צפוף באוזן הוא אלבומה השלישי והאחרון של להקת הרוק הישראלית כוורת, שיצא בשנת 1975. האלבום שהופק בידי אברהם דשא וחברת הד ארצי, זכה להצלחה גדולה ורחבה ביותר בזכות להיטיו "היא כל כך יפה" ,"מדינה קטנה" ,"גוליית" ו"שיעור מולדת".
האלבום מכיל אלמנטים של רוק מתקדם, ג'אז ורוק קל, ומכר יותר מ-30 אלף עותקים ברחבי ישראל.
רקע.
לאחר הצלחתה העצומה של כוורת עם האלבומים "סיפורי פוגי" ו"פוגי בפיתה" החליטה הלהקה לשנות את אופן העבודה על אלבומה הבא. בניגוד לשני האלבומים הראשונים, שהתבססו בעיקר על שיריו של דני סנדרסון, נטלו באלבום זה חלק כל חברי הלהקה וכל שיר נבחן בנפרד ונבחר (או נדחה) על ידי הצבעה. העבודה על האלבום נמשכה שישה חודשים כשהלהקה שוהה יחד בקיבוץ גבעת חיים.
חברי הלהקה השונים נטו לסגנונות מוזיקליים שונים והכניסו השפעות חדשות אל תוך סגנונה המוכר. יוני רכטר, לדוגמה, נטה לרוק מתקדם ואף היה חבר באותה תקופה בהרכב ארבע-עשרה אוקטבות בעוד שאפרים שמיר ואלון אולארצ'יק נטו לג'אז. התוצאה יצרה את האלבום הרב גוני ביותר של הלהקה, אולם דווקא בגלל שיתוף פעולה רחב זה איבדה הלהקה את סגנונה המוזיקלי המובהק, דבר שאכזב מעריצים רבים והיה בין הגורמים לפירוק הלהקה לבסוף, בשנת 1976.
שירי האלבום.
מתוך 14 שירי האלבום, רק שניים חוברו על ידי סנדרסון באופן בלעדי - "האיש הכי מהיר" ו"אינספקטור פיקח" - שהציגו את סגנונו המוכר הכולל רוק מלודי והומור נונסנס. הומור המשיך לבלוט גם בשירים אחרים באלבום, ביניהם "גוליית", פרודיה על סיפור תנ"כי, "לו לו", "טנגו צפרדעים" ועוד.
השיר "העולם שמח" הולחן בסגנון הסמבה, סגנון שהתחיל להפוך לפופולרי בארץ באותה תקופה והתבסס על מעברים שבוצעו בהופעות. את השיר "שיעור מולדת" הלחין אפרים שמיר עוד כנער למילים בפולנית, והפזמונאי עלי מוהר חיבר מילים בעברית עבור האלבום. שיר זה, יחד עם שירים שקטים נוספים באלבום כמו "היא כל כך יפה" או "מדינה קטנה" לא התקבלו באהדה על ידי הקהל שציפה לשירים קצביים ולהומור, אך ברבות השנים הפכו לאהובים ביותר מבין שיריה של כוורת.
את העטיפה האחורית של האלבום אייר יוסי אבולעפיה. העטיפה מציגה קולאז' של דמויות מתוך שירי האלבום, בסגנון האיורים של טרי גיליאם ומונטי פייתון.
קבלת האלבום.
מהאלבום נמכרו 30,000 עותקים, כמות שהייתה משמעותית באותה התקופה אך נמוכה ביחס לאלבומיה הקודמים של הלהקה. הופעות הלהקה שעברו שינויים וחידושים התקבלו אף הן בהצלחה פחותה מזו שהייתה להופעה הקודמת. עם זאת מעמדה הייחודי בציבור נשמר ובסוף שנת 1975 זכתה הלהקה בפעם השלישית ברציפות הן בתואר "להקת השנה" של גלי צה"ל והן בתואר "שיר השנה", על שירה "גוליית".
גברים
צליל מכוון
"צליל מכוון" הוא הרכב פופ רוק ישראלי שהיה פעיל במהלך שנת 1979. חבריו היו המוזיקאים שלמה יידוב (מלחין, זמר וגיטריסט), שם-טוב לוי (מלחין, זמר, קלידן וחלילן) ויצחק קלפטר (מלחין, זמר וגיטריסט). זהו גם שם האלבום היחיד של ההרכב, שיצא באותה שנה, ושם אחד השירים מתוכו, אשר נכתב על ידי קלפטר.
כל אחד מחברי ההרכב כבר היה מוכר כיוצר ומבצע בזכות עצמו בנוף המוזיקה הישראלית באותם ימים. הדבר ניכר ברפרטואר הקבוצה: כל שיר בו הולחן על ידי אחד מהם בסגנונו המיוחד, וזה אשר הלחין לרוב היה גם הסולן הדומיננטי בביצוע אותו שיר.
במהלך שנת פעילותו של ההרכב, יצאו השלושה למסע הופעות בארץ, אך למרות הצלחת המופע והאלבום, התפרק ההרכב עוד באותה שנה.
בשנת 2002, יותר מעשרים שנה לאחר מכן, התאחדו יידוב, לוי וקלפטר למסע הופעות שבוסס על שירי האלבום "צליל מכוון", ועל שירים מהרפרטואר האישי של כל אחד מהם.
האלבום.
בהקלטות האלבום השתתפו מוזיקאים נוספים: אבנר יפעת (גיטרה בס), אלון הלל (תופים), איקי לוי (תופים), מאיר ישראל (תופים) ודני מקוב (תופים). את עטיפת האלבום עיצבה מיכל לויט שעיצבה באותה העת כמה מהאלבומים הבולטים של דור המוזיקאים הצעיר.
מי רצח את אגנתה פאלסקוג
מי רצח את אגנתה פאלסקוג? הוא אלבום הבכורה של להקת נושאי המגבעת. האלבום כולל גרסאות מחודשות לשירים ישנים של הלהקה שיצאו קודם לכן בקלטות (כגון "Live in בית שמש" ו"מתנה לחג") וגם שירים חדשים. אלבום זה הוא האלבום היחיד של נושאי המגבעת שיצא בזמן פעילותה. מעט אחרי הוצאת האלבום התפרקה הלהקה.
שם האלבום מתייחס לאנייטה פלטסקוג מלהקת אבבא, אך שמה שובש.
הפקה והקלטה.