במהלך שירותו הצבאי הושאל לעבודה במרכז למיפוי ישראל ולאחר סיום שירותו (בדרגת אלוף-משנה) התמנה, בשנת 1994, למנהל המרכז. בתקופתו בתפקיד הוקמה מערכת מידע גאוגרפית לאומית בה רוכזו כלל הנתונים הגאוגרפיים לשימוש משרדי הממשלה. כמו כן החל המרכז לעשות שימוש במערכות ניווט לווייניות לצורכי מיפוי והוקם באוניברסיטת חיפה הארכיון הלאומי למפות ולתצלומי אוויר. באמצעות נתוני המרכז קודמו על ידו תוכניות מערכתיות לחיזוי רעידות אדמה ולמלחמה בתאונות הדרכים. רון עמד גם בראש הוועדה לקביעת קו המים העליון של הכנרת.
ב-31 במרץ 2002 שהה רון עם משפחתו במסעדת "מצה" בחיפה ונהרג בפיגוע התאבדות. שני ילדיו, ענת ועופר, נהרגו גם הם. רעייתו, כרמית, נפצעה קשה.
בשנת 2003 הוקם במרכז למיפוי ישראל "הארכיון הלאומי למפות ולתצלומי אוויר ע"ש אביאל רון" על פי החלטת ממשלה ובתיאום עם גנזך המדינה.
רון היה חובב רכיבת אופניים ועל שם בני המשפחה נקרא חניון "שבילי רון" להליכה ולרכיבה באופניים. כמו כן נקראה על שמו צעדת "לוחמי האש" של חיל התותחנים ובאוניברסיטת חיפה הוצא לזכרו הקובץ "מחקרים בארץ ישראל - ספר אביאל רון". כמו כן בבית הספר "חוגים" נקראה כיתה על שם ביתו של רון: "החדר של ענת".
ליל המשוררים הרצוחים
גיא רולניק
גיא רולניק (נולד ב-2 בספטמבר 1968) הוא מייסד העיתון TheMarker ועורכו הראשי עד שנת 2013, סגן המוציא לאור של קבוצת "הארץ" ופרופסור חבר קליני בבית הספר למנהל עסקים בות' ׁ של אוניברסיטת שיקגו.
ביוגרפיה.
גיא רולניק נולד בצפון תל אביב לעמוס ולרבקה רולניק. הוא בוגר תיכון חדש. שירת בגלי צה"ל ככתב כלכלי לאחר שלא נקרא לגיוס מטעמים רפואיים. עם שחרורו מצה"ל בשנת 1990 הצטרף לעיתון "הארץ" ככתב כלכלי ולאחר ארבע שנים הקים את מדור שוק ההון בעיתון והפך לעורכו הראשון. החל מינואר 1994 כתב טור יומי בשם "שווי שוק" שהפך עם השנים לטור כלכלי משפיע.
בשנת 1998 מונה לעורך הכלכלי של "הארץ" וחבר הנהלת המערכת, והיה העורך הצעיר ביותר שהתמנה לתפקידים אלה (30). בשנת 2000 פתח בפרק היזמות בקריירה שלו כאשר עזב את תפקיד העורך הכלכלי של "הארץ" והקים ביחד עם משקיעים אמריקאים וקבוצת "הארץ" חברה חדשה אשר הוציאה לאור את אתר האינטרנט החדשותי העצמאי הראשון בישראל - TheMarker. שנה לאחר הקמת TheMarker החלה פעילות החברה להתרחב והיא הוציאה לאור את המגזין החודשי TheMarker. בשנת 2005 הוביל רולניק את הפיכתו של המותג TheMarker שנולד באינטרנט גם לעיתון כלכלי יומי מודפס (כחלק מ"הארץ"). בשנת 2007 מונה על ידי מועצת המנהלים של "הארץ" לתפקיד סגן מו"ל קבוצת הארץ. במעמד זה ציין מו"ל "הארץ", עמוס שוקן:
בשנת 2014 הוביל רולניק קורס מיוחד בפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב: "סוגיות מבניות בכלכלת ישראל", במסגרת התוכנית לתואר שני במנהל עסקים עם התמחות בניהול טכנולוגיה יזמות וחדשנות.
רולניק הוא בעל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת תל אביב, תואר שני במנהל עסקים מתוכנית קלוג-רקנאטי של אוניברסיטת תל אביב ובית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת נורת'ווסטרן בשיקגו ובוגר התוכנית למנהלים בכירים של בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד (AMP).
רולניק נשוי לנעמה ולהם שלושה ילדים.
עמדותיו הכלכליות והמחלוקת עליהן.
רולניק מתבלט כעיתונאי הממקד את ביקורתו בגורמים הגדולים בשוק הפרטי בישראל, ודורש הגברת הפיקוח עליהם. עם זאת, בסוף שנות ה-90 וביתר שאת במחצית ראשונה של שנות ה-2000 אחז בהשקפה נאו-ליבראלית שבוטאה במישרין ובעקיפין בכתיבתו. למשל בעבר הוא שיבח את הממשלה בשל העברת החברות הגדולות לקבוצה מצומצמת של בעלי הון, לדבריו אז, בשל השיפור ברווחיות ובביצועי החברות. ב-2005, כשחברת B.D.I דיווחה על עוצמת קבוצות ריכוז במשק, רולניק שיבח את 16 הגופים ששולטים במשק לפי הפרסום וכתב: "הסיפור של "המשפחות" השולטות במשק הישראלי תמיד עובד. מספיק לזרוק לאוויר את המלה "משפחות" והמסר כבר ברור: פעם היה לנו משק פתוח, מפוזר, מבוזר, דמוקרטי וחופשי - ואילו בשנים האחרונות השתלטו עליו כמה משפחות שלופתות אותנו בגרון ובכיס. אפשר להוסיף לזה את הסיסמה על "הון" ו"שלטון" (ואם רוצים גם "עיתון"), והכל ברור: מצבנו מידרדר". רולניק סיכם ש"עדיף משק בידיים פרטיות מאשר בידיים ממשלתיות ופוליטיות; הוא בדרך כלל יותר יעיל, יותר חזק ויותר עשיר".
בהמשך מיקד את ביקורתו בהתנהלות קבוצות פרטיות אלו, קרא להרחיב את התחרות ביניהן ותקף כלי תקשורת שלא עשו כן. רולניק טען ש"לא קוראים מספיק על שלטון העשירים".
עמדותיו אלו בלטו במיוחד בתקופת המחאה החברתית בשנת 2011, אז התנגד בחריפות למיקוד הביקורת הציבורית בממשלת בנימין נתניהו, וסבר שהמחאה היא הזדמנות לטפל בכוחן של בעלי החברות הגדולות. רולניק טען שהמחאה "זכתה לעידוד מכלי התקשורת בשבועות הראשונים, כל עוד התמקדה בממשלה".
לצד תמיכה רבה מהציבור, על עמדותיו הכלכליות נמתחה ביקורת במהלך השנים. פרופ' דני גוטווין, מתנגד ידוע למדיניות ההפרטה, כתב שרולניק מפיץ את "אגדת המחוברים" לפיה "התחרות היא פתרון קסם לכל תחלואי המשק והחברה בישראל". לדבריו "העורך הראשי של "דה מרקר", גיא רולניק ארז את מרכיביה הסותרים של התזה יחד ומיתג אותם תחת הכותרת "מחוברים". רולניק טווה את אגדת המחוברים כמערבון כלכלי ובאמצעות שינון חוזר, הפך אותו למנגנון פרשני בנוסח מלחמת בני אור בבני חושך". יוני לוי, מיוזמי המחאה החברתית הביע התנגדות ל"תפיסתו הפוליטית המיושנת והתבוסתנית" של רולניק.
בשנת 2015 רולניק ביטא את עמדותיו הכלכליות בפרק הראשון של הסדרה "מגש הכסף", סדרה דוקומנטרית על המצב הכלכלי והחברתי בישראל, בה המתייחס בפרק שכותרתו "שליחותו של גיא רולניק" לריכוזיות במשק הישראלי, קשרי הון-שלטון, שחיתות שלטונית הון חברתי וכן לחוסר הרגולציה השוררת בתקציב משרד הביטחון. הפרק זכה לתהודה גדולה ועורר עניין רב בציבור.
פרסים.
בשנת 2005 קיבל את אות אביר איכות השלטון. בנימוקי הזכייה נכתב "בהוקרה על תרומה ייחודית בתחום התקשורת לחשיפת פגמים ותקלות בשירות הציבורי, למאבק בנגע השחיתות ולשיפור איכות המנהל הציבורי. במאמריו מעלה גיא רולניק את רמת הביקורת הציבורית על התנהלות השלטון ומבליט את חשיבותה לשיפור איכות השלטון. בכך הוא משמש כאות ומופת של איכות לעמיתיו בתקשורת ולחברה בישראל".
בשנת 2007 זכה בפרס לתקשורת כלכלית איכותית, שמוענק על ידי נשיאות הכבוד של "האגודה לזכות הציבור לדעת". בנימוקי הזכייה נכתב כי "העיתונאי גיא רולניק הינו מטובי העיתונאים והפרשנים הכלכליים הקיימים כיום בארץ. בכתיבתו הבהירה וקוראת התיגר, מפגין מר רולניק אומץ לב אזרחי ממדרגה ראשונה, כאשר אינו נמנע מלעסוק ואף לתקוף גורמים בעלי מעמד והשפעה בכלכלה הישראלית" רולניק הוא חתן פרס סוקולוב לשנת 2013 על מפעל חיים "על הפיכת העיתונות הכלכלית לגורם משמעותי בשיח כלכלי חברתי".
הפרת זכויות יוצרים.
ב-2012 פסק בית המשפט המחוזי בתל אביב כי רולניק אחראי באופן אישי על שורה של הפרות זכויות יוצרים והעתקות של ידיעות עיתונאיות באתר TheMarker מבלי לקבל רשות מיוצריהן ואף מבלי לתת להם קרדיט כיוצרים. על הפרות אלה חויב רולניק, באופן אישי וביחד עם אתר TheMarker ועורכו איתן אבריאל - לשלם לעיתון "מעריב" פיצויים בסך של שישה מיליון ש"ח. שני הצדדים ערערו לבית המשפט העליון, ובפשרה שהושגה ביניהם נקבע ש-TheMarker ישלם ל"מעריב" פיצוי בסך 3.3 מיליון ש"ח ותבוטל החבות האישית של רולניק ואבריאל.
LZR Racer
ספידו לייזר רייסר
נמר ערפילי מצוי
נמר ערפילי מצוי או נמרון (שם מדעי: "Neofelis nebulosa") הוא מין בסוג נמר ערפילי. הוא חתול בגודל בינוני החי בדרום סין, מזרח הרי ההימלאיה ורוב דרום-מזרח אסיה.
בשל מראהו ומבנה גופו, היווה הנמר הערפילי המצוי חידה למדענים במשך תקופה עד שסווג בבירור. השם המדעי בא מהשילוב של המילים Neo, משמע "חדש", ו–Felis, "חתול קטן". המשמעות היא "סוג חדש של חתול קטן".
תיאור.
ניביו של הנמר הערפילי ארוכים וכוח נשיכתו ביחס לגודל גופו הוא הגדול ביותר בכל משפחת החתוליים יחד עם היגואר. אורכו 60-110 ס"מ ומשקלו בין 15 ל-23 קילוגרם. על פרוותו טבועות אליפסות בצבע שזוף עד חום בהיר שצורתן דומה לעננים, ומכאן שמו.
מיון.
לנמר הערפילי המצוי שלושה תת-מינים:
Bondage
סוסניציה
סוסניציה (אוקראינית: Сосниця, רוסית: Сосница פולנית: Sosnycia) היא עיירה באוקראינה, המרכז המינהלי של אזור סוסניציה שבפלך (אובלסט) צ'רניהיב. נמצאת כ-85 ק"מ מזרחית לצ'רניהיב וכ-185 ק"מ צפונית מערבית לקייב. הייתה שייכת בעבר לאיחוד הפולני-ליטאי ולאחר מכן לאימפריה הרוסית ולברית המועצות. העיירה משתרעת על כתשעה קמ"ר ומנתה (בשנת 2004) כ-8,000 תושבים. בשנת 1900 הגיע מספר התושבים היהודים בעיר ל-1,842.
גאולוגיה של הגולן
הגאולוגיה של הגולן היא ברובה תוצאה של פעילות געשית ענפה לאורך 5 מיליון השנים האחרונות. אופי הפעילות הגעשית כלל מחזורים של התפרצויות וביניהם תקופות ארוכות של שקט. כתוצאה מכך, מכוסה רמת הגולן בשכבת בזלת עבה. העובי המקסימלי של טבלת הבזלת ברמת הגולן נמדד בקידוח "אלוני הבשן 6", שהגיע לעומק של כ-750 מטרים (הקידוח לא הגיע לתשתית סלעי המשקע). עובי הבזלת הולך ופוחת כלפי שולי הקער במערב ובדרום. מרבית שכבות הבזלת בגולן הן צעירות יחסית, והאחרונות שבהן נוצרו לפני כ-100,000 שנים בצפון מזרח הרמה.