ב-26 באוקטובר 2007, סנדיסק הכריזה על מכשיר ה-Sansa TakeTV. זהו מכשיר לאחסון נתונים המתחבר בקלות למסכי טלוויזיה, לתחנת עגינה ולשלט המגיעים עם האריזה ומאפשר ניגון של קבצים בפורמטים DivX, Xvid ו-MP4. בשונה משאר המוצרים בסדרה, Sansa TakeTV אינו נגן אודיו דיגיטלי נייד. המכשיר מגיע בנפחי אחסון פנימיים של 4 או 8 גיגה-בתים. בעוד שהמשתמש יכול לצפות בסרטים שנמצאים ברשותו, Sansa TakeTV מגיע עם תוכנה בשם FanFare, תוכנה דומה מאוד ל-iTunes, המאפשרת למשתמש לרכוש תכנים יוקרתיים בחנות הנכללת עם התוכנה. ב-11 בדצמבר, NBC Universal חתמה על חוזה עם סנדיסק שמאפשר לה להביא את התכנים שלה ל-FanFare לאחר שעזבה את אפל באותה העסקה. התמיכה ב-Sansa TakeTV ביחד עם FanFare הופסקה ב-15 במאי 2008.
מחאות שיווקיות.
במאי 2006, סנדיסק הכריזה על מחאה שיוצאת כנגד שיווק נגני האייפוד של חברת אפל ובה בולטים השמות שהומצאו על משתמשי ה-iPod כמו iSheeps, iChimps, iHerds וכו'. מחאות אלו באו לידי ביטוי באמצעות כרזות דמויות גרפיטי שניתלו באזורים העירוניים וגם באמצעות אתר מחאתי (iDont.com), כל זאת במטרה לקדם את מכירת סדרת הנגנים e200 לקהל הרחב. מאז, סנדיסק החליפה את מחאת ה-iDont ב-Lilmonsta.com, שגם היא באה במטרה לקדם את מכירת הנגן שלה. ביוני 2008, Lilmonsta.com נסגר לצורך פתיחת האתר החדש.
ב-3 בספטמבר 2006, סנדיסק הכריזה על תוכנית בשם "Made for Sansa" (מיוצר עבור סנסה), בדומה לתוכנית של אפל עבור מכשירי האייפוד שלה. עם אותה התוכנית, מספר אביזרים של חברות צד שלישי הושקו, הכוללים אביזרי חומרה שרוב השימוש נעשה בהם על ידי חיבור ה-30 פינים שנמצא בדגמים e200, c200, Connect, View ו-Fuze.
מאקי גוטו, זמרת פופ יפני תמכה גם היא בסדרת הסנסה e200 עם סרטון וידאו פרסומי הכולל את אחד השירים שלה.
ארישטידש פריירה
ארישטידש מריה פריירה (בפורטוגזית: Aristides Maria Pereira; 17 בנובמבר 1923 - 22 בספטמבר 2011) היה נשיאה הראשון של כף ורדה.
תולדות חייו.
ב-1956 היה בין מייסדי מפלגת PAIGC יחד עם אמילקר קברל ולואיס קברל מגינאה ביסאו והיה לראש התנועה בכף ורדה, במסגרת זו הכיר את אשתו קרלינה, שהייתה אף היא פעילה מרכזית בתנועה. ב-1963 החלה ה-PAIGC להפעיל לוחמת גרילה נגד השלטון הפורטוגלי הקולוניאליסטי בגינאה ביסאו. הפעילות הצבאית לא התפשטה לאיי כף ורדה. ב-20 בינואר 1973 נרצח אמילקר קברל ופריירה הפך לראש התנועה. בספטמבר 1973, לאחר שתנועת השחרור אחזה בכ-90% משטח גינאה ביסאו, הצהיר קברל באופן חד צדדי על עצמאותה, הצהרה שהתקבלה על ידי מספר רב של מדינות אפריקאיות, מדינות מהגוש המזרחי ומדינות בלתי-מזדהות. מדינות כברית המועצות, סין העממית, קובה ומדינות סקנדינביה נרתמו לסייע לאומה הצעירה שקברל הפך להיות נשיאה בפועל. הכרה מצד ליסבון הגיעה רק לאחר מהפכת הציפורנים באפריל 1974. ב-10 בספטמבר אותה שנה העניקה פורטוגל רשמית עצמאות לישות שכללה את גינאה ביסאו וכף ורדה. ב-1975 הפריד פריירה את מדינתו משלטונו של קברל וייסד את כף ורדה העצמאית.
משטרו היה משטר חד-מפלגתי של המפלגה הסוציאליסטית, Partido Africano para a Independência da Cabo Verde - PAICV, אולם הייתה בו הקפדה על דמוקרטיה ברמה מסוימת ועל זכויות האדם (למשל, זו המדינה היחידה באפריקה בה לא הונהג מעולם עונש מוות). עם זאת היה פריירה מקורב למועמר קדאפי ולפידל קסטרו.
בפברואר 1990 החליט פריירה לממש דמוקרטיה רב-מפלגתית. בבחירות לנשיאות שהתקיימו בפברואר 1991 הובס על ידי אנטוניו מונטריו (António Mascarenhas Monteiro).
פריירה נפטר כאשר היה מאושפז בבית החולים של אוניברסיטת קוימברה בפורטוגל, אשתו קרלינה נפטרה שלושה חודשים אחריו.
SanDisk Sansa
השפעות בטווח קצר של אלכוהול
הרצח הכפול במעברת כפר עאנה
הרצח הכפול במעברת כפר עאנה אירע באפריל 1960 בכפר עאנה (כיום בשטח אור יהודה). בפסק הדין בערעור שהגיש הרוצח לבית המשפט העליון נקבעה "הלכת כחלה", שהיא תקדים בנושא קביעת אי שפיות.
הרקע.
ששון כחלה, שהיה בן 70, עבד במאי 1959 כפועל בתל השומר. שכרם של חבריו לעבודה היה מתעכב מדי פעם, והפועלים, שהיו זקוקים לכסף, היו מוכרים לכחלה את כרטיסי העבודה שלהם במחיר נמוך יותר מערכם. אחד מחבריו לעבודה היה בדרי צמח בן ה-24. ב-28 באפריל התפתח ויכוח בין כחלה לצמח, על רקע הסכום אותו ניכה כחלה מכרטיס העבודה של חברו. במהלך הוויכוח הדף צמח את כחלה, והפיל אותו לקרקע. כחלה הועבר לבית החולים ומת זמן מה לאחר מכן. נגד צמח הוגש כתב אישום ובהמשך קבע בית המשפט כי כחלה, שסבל ממחלת לב, מת כתוצאה מהתקף לב.
הרצח.
שנה לאחר מכן ציינו משפחתו של כחלה את יום השנה למותו. ביום למחרת, ליל שבת, 29 באפריל בשעה 19:30, הגיע צמח לבית קפה במעברת כפר עאנה. כאשר עמד צמח במרחק של שני מטרים מדלת בית הקפה הגיח בנו של ששון כחלה, שפיק כחלה, כשבידו אקדח שלוף. כחלה הבן ירה בצמח וזה נפל על הארץ. בהמשך התרומם צמח וכחלה ירה בו ירייה נוספת. צמח נכנס לבית הקפה, יצא דרך הדלת האחורית ונפל בחצר. צמח היה מוטל על גבו במשך 20 דקות מאחר שלא היה בנמצא רכב להעבירו לבית החולים. בהמשך, כשהגיע לבית החולים בטנדר פרטי, נקבע מותו.
לאחר המעשה חיפש כחלה אחר קורבנות נוספים. תחילה הלך לביתו של אביו של צמח, אך הבית היה ריק. הוא המשיך אל המספרה של אחיו של בדרי צמח, נעים צמח, כשאקדחו שלוף, אך נעים לא היה במספרה. כחלה פנה לביתו של נעים כדי לחפשו ומשלא מצא אותו בבית ירה כחלה בבנו מוריס בן ה-12 והרג אותו. לאחר מכן ירה באשתו של נעים, רחמה, שני כדורים - אחד בחזה ואחד בבטן - ופצע אותה אנושות. משסיים את מעשיו בדירה של נעים ראה כחלה אח אחר של צמח, אליהו. כחלה שאל אותו אם גם הוא אחיו של צמח. אליהו השיב בשלילה. אך כשהתרחק ממנו ירה לעברו כחלה שתי יריות והחטיא.
בהמשך, פנה כחלה לבית דודתו של נעים, אולם לפתע שינה את כיוון הליכתו ופנה לביתם של משפחת סופר, שאחד מבניה נשא לאשה את בתו של נעים. ליד הבית ירה שתי יריות באוויר. לאחר מכן עצר מונית ונסע לבית הוריו בתל אביב. סמוך לשעה 23:00 בלילה הגיע כחלה לתחנת המשטרה ברחוב יהודה הלוי בתל אביב, מסר את אקדחו והסגיר את עצמו. בחקירתו סיפר: "נקמתי את נקמת אבי המנוח".
הרצח זעזע את התושבים, במיוחד על רקע רציחתו של ילד. התושבים טענו כי הרצח התבצע מחמת העובדה שאין במדינה עונש מוות.
המשפט.
לאחר הרצח אושפז שפיק כחלה במרכז הרפואי לבריאות הנפש אברבנאל. חמש שנים לאחר מכן, בשנת 1965, ניתנה חוות דעת רפואית לפיה במהלך הרצח היה כחלה שפוי בדעתו, אך חלה במחלת נפש חודש לאחר מכן. בעקבות זאת הורה היועץ המשפטי לממשלה להעמידו לדין. באפריל 1967 הוטל על שפיק כחלה מאסר עולם.
כחלה ערער לבית המשפט העליון בטענה שלא היה שפוי בעת ביצוע הרצח. בפברואר 1968 נדחה ערעורו והעונש נותר על כנו. בפסק הדין בעליון נקבע הלכת כחלה לפיה: "כל אדם הוא בחזקת שפוי, ומכאן שהטוען אחרת –עליו הראיה". כן בפסק הדין נקבעו אמות המידה לבחינת מסוגלותו של נאשם לעמוד לדין על פי שאלות עובדתיות, כגון: האם הנאשם מסוגל להבין את מהות הליכי המשפט ולעקוב אחריהם, האם יש באפשרותו להעריך נכונה את מהות האשמה ואת מצבו, האם הנאשם הוא בר דעת על מנת להבין וליפות כוחו של עורך דין ולסייע לו בהגנתו.
התחנה המרכזית אשקלון
תחנה מרכזית אשקלון
אנדלגלורניס
אנדלגלורניס (שם מדעי: Andalgalornis; משמעות השם: "העוף של אנדלגלה (Andalgalá)") הוא סוג של עוף לא מעופף ענקי ממשפחת הפורוסרקוסיים ("עופות האימה") אשר חי במישורי דרום אמריקה של סוף המיוקן. המאובנים שלו תוארכו ללפני 9-6.8 מיליון שנה. הם התגלו בארגנטינה במחוז אנטרה ריוס ובקטמרקה. בסוג היה מין אחד - Andalgalornis steulleti.
עוף גדול זה היה מצויד במקור עצום בעל קצה משונן כמו גרזן ומבנהו ומבנה הצוואר נועדו לאפשר ליצור להכות בעוצמה חזקה בטרף אפשרי, בצורה בה תקפו האלוזאורוס או הסמילודון במכות מתפרצות. הוא היה בעל רגליים ארוכות איתם נע במהירות על פני המישורים, אם כי סביר להניח שהיה טורף ממארב. עצמותיו היו חלולות וקלילות יחסית לעופות כמו הפורוסרקוס. הוא הגיע רק לגובה 1.5 מטר ולמשקל 40 ק"ג.
הטרף העיקרי שלו הורכב ממכרסמים קטנים עד בינוניים ומצעירי הסדרה נוטונגולאטויים. רק לעיתים נדירות הוא הכריע טרף גדול ממנו, דבר שהיה יכול לסכן את חייו וגם ולמשוך אוכלי נבלות תוקפניים לאזור.
מועדון ברלה
מועדון בֶּרָלֶה הוא מועדון הופעות הממוקם בקיבוץ להבות חביבה. המועדון הוקם באפריל 2007 בחדר האוכל לשעבר של הקיבוץ. המועדון הוקם בשאיפה "להביא את הריכוז והמיטב התרבותי התל אביבי למושבי מנשה ועמק חפר". בין מקימי המועדון בעבר היה הזמר יוני רועה.
בנוסף להופעות רגילות המועדון מקיים גם אירועי צדקה ללא מטרות רווח, ביניהם לטובת בית החולים לניאדו ומעניק כרטיסים מתנה לחיילים ולתלמידי פנימיות.
דיאדיפורוס
דיאדיפורוס (שם מדעי: "Diadiaphorus") הוא סוג של יונק בן לסדרה הקדומה ליטופטרנה אשר חי בערבות אמריקה הדרומית של סוף תקופת המיוקן לפני 17.5-6.8 מיליון שנה מהיום. מאובניו נמצאו בתצורות שונות בארגנטינה ובבוליביה.
מאפיינים.
הדיאדיפורוס היה יונק, קרוב ל"גמל המקומי" - המקרוקניה שהיה בעל חדק גדול והגיע למשקל של 1 טון. הוא הגיע לגובה 1.5 מטר בכתפיו ולמשקל 70 ק"ג והיה בעל פרסות קטנות לרגליו אשר רק אחת מהם נגעה בקרקע. צורת חייו הזכירה את ראשוני הסוסים כמו המריקהיפוס. הוא היה בעל ניבים מפותחים ואולי ניזון מעלים נמוכים של שיחים ומצמחיה רכה והיה בעל חלל מוח גדול.