עוזי שרון היה אוטודידקט בעל תחומי התעניינות ופעילות מגוונים, ורשומים על שמו פטנטים רבים. בד בבד עם פעילותו בתחום הביטחוני והרפואי פיתח גם מערכת גילוי לחומרי נפץ, מערכת לקטיף רובוטי של אשכוליות, ומכונה למסיק זיתים. בתחילת שנות השישים, נוצר קשר עמוק בינו ובין המלחין יוסף טל. שרון תרם תרומה מכרעת בבניית המעבדה למוזיקה אלקטרונית בירושלים, ואיפשר בכך את חיבור היצירות של טל למוזיקה אלקטרונית.
אין אלו אלא דברי נביאות
בתלמוד, אין אלו אלא דברי נְבִיאוּת היא פתגם שהיה שגור בפי תנאים ואמוראים, כלפי דעות שלא נומקו. הראשונים חלוקים בפירוש הביטוי ומשמעותו. בספרות הרבנית המאוחרת הביטוי נפוץ כהבעת קושיא על דעה שאינה מנומקת.
מקורות.
במסכת בבא בתרא מובאת ברייתא: .
במסכת עירובין מסר רבי אידי הלכה בשם רבי יהושע בן לוי האומר כי אדם שהיה בבין השמשות של ערב שבת מחוץ לעיר וקנה שביתה אלפים אמה שמותר לו ללכת על פי כללי תחום שבת, ומדד אלפים אמה והתברר שעיר מסוימת נכנסת בשטח אלפים אמה ממקום מושבו מותר לו ללכת רק עד סוף אלפים האמה. אך כל העיר היא בשטח אלפים האמה, נחשבת לו כל העיר כארבע אמות, ומותר לו ללכת את כל העיר, והיא אינה נכנסת בחשבון התחום שבת אלא מותר לו ללכת עוד אלפיים אמה.
על הלכה זו של רבי יהושע התבטא רבי אידי: .
ניסוח שונה מעט מופיע במסכת בכורות. רב פוסק שאצבע עודפת שיש בה עצם ואין בה ציפורן מטמאת בטומאת מת בטומאת מגע ובמשא אך אינה מטמאת בטומאת אהל. על קביעה זו תמה רבי יוחנן ואומר , שהרי אם היא נחשבת כאבר גמור, ראוי שתטמא גם באהל, ואם אינה נחשבת כאבר ראוי שלא תטמא כלל.
משמעות הביטוי.
דברי רבי יוחנן במסכת בכורות באו בבירור להביע ביקורת על קביעה הלכתית מתמיהה שנאמרה ללא הסבר או מקור. כלומר, הצירוף "דברי נביאות" בא כלשון גנאי כלפי הלכה שנאמרה ללא טעם, כאילו היא נבואה מן השמים.
אולם, במשמעות הביטוי "אין אלו אלא דברי נביאות" בשתי הופעותיו נחלקו הראשונים. יש המפרשים גם ביטוי זה כאמירה ביקורתית, בדומה לדברי רבי יוחנן, שנועדה להתנגד לדעה ההלכתית שהוצגה ללא טעם או מקור.
פירוש הפוך עולה מדברי רש"י ותוספות במסכת עירובין, ולשיטתם האמירה "אין אלו אלא דברי נביאות" לא נועדה לגנאי אלא לשבח, שלא כדברי רבי יוחנן. לפי רש"י הכוונה היא שמכיוון שרבי יהושע בן לוי אמר חידוש הלכה גדול ללא שנתן טעם לדבריו, מן ההכרח לומר שהוא קיבל את הדברים מרבו, אך לא חידש הלכה זו מעצמו. ר"י הזקן מפרש שכיוון שמדובר בחילוק כה גדול שנאמר ללא טעם וסברא, על כרחנו שהדברים נאמרו ברוח הקודש. ר"י מוכיח את דבריו מן ההקשר בסוגיא במסכת בבא בתרא, העוסק בבנבואה של ממש ובכוחם של חכמים העדיף מזה של הנביאים, ולכן מפרש שהביטוי "אין אלו אלא דברי נביאות" מכוון תמיד לשבח, ו"עשו דבריהן כדברי נביאות" מכוון תמיד לגנאי.
שימושים מאוחרים.
למרות דברי רש"י ותוספות, בספרות הרבנית לדורותיה התקבל הביטוי דווקא במשמעותו הראשונה, כדברי גנאי או התנגדות לדעה שלא נומקה כל צרכה. במשמעות זו הוא משמש בלשונם של ראשונים ואחרונים רבים.
כל העיר כולה כארבע אמות
כל העיר כולה כארבע אמות הוא כלל בהלכות עירוב תחומין האומר כי דינה של שטח עיר לעניין תחום שבת, מחושב כשטח של ארבע אמות בלבד, מותר ללכת את כל העיר בחופשיות ואין היא עולה לחשבון אלפיים האמה המותרים ללכת לפי כלל תחום שבת, ולכן אם שבת אדם (או הניח עירוב) בבין השמשות לדוגמה במרחק של אלף אמה מהעיר מותר לו ללכת אלף אמה, את כל העיר, ועוד אלף אמות.
במשנה.
הכלל שנוי במחלוקת בין רבי עקיבא לשאר החכמים במשנה:
אף רבי עקיבא מודה, שלמרות שכאשר מניחים את העירוב בעיר, לפי שיטתו תחום שבת הוא אלפים אמה ממקום העירוב ולא מהשטח שבו הונח העירוב, אם העירוב נעשה על ידי שביתה במקום (שהייה במקום בערב שבת בין השמשות) ולא על ידי פת, נחשב כל המקום כארבע אמות וניתן להלך ארבע אמות מחוץ למחיצותיו החיצוניות. הרשב"א מביא בהקשר זה מחלוקת בין רבי יהודה לרבי מאיר האם עיקר עירוב תחומין שתיקנו חז"ל הוא ברגל (שביתה במקום) או בהנחת פת, ומסביר כי כלל זה תקף לפי שיטת רבי יהודה שאומר שעיקר עירוב ברגל ולכן לשביתה במקום ישנה חשיבות הלכתית גדולה יותר מאשר הנחת פת במקום.
מחלוקת האמוראים.
נחלקו האמוראים בגדר וטעם הלכה זו לפי טעם החכמים: לפי שמואל מעלתה של העיר היא דווקא כשהיא מיושבת, וכאמור לפי פשטות לשון המשנה "...אימתי בזמן שאין בה דיורין אבל יש בה דיורין" אך אם אין בעיר אנשים שמתגוררים בה אלא העיר חרבה מתושביה, אין לה מעלה זו שכל העיר נחשבת כארבעה אמות. לעומת זאת, רבי אלעזר תלמידו חלוק עליו והוא פוסק שפירוש המילים "אין בה דיורין" היא שהעיר אינה ראויה לדירה מכיוון שנפלו מחיצותיה, אך ברור לפי שיטה זשו שאם העיר קיימת ומחיצותיה עומדות היא נחשבת לעיר, ולא ייתכן שהיא תחשב לעיר רק אם יש בה תושבים.
להלכה נחלקו הפוסקים הרשב"א כותב בשם הראב"ד שההלכה היא כשמואל שהוא היה רבו של רבי אלעזר וגם פשטות לשון המשנה היא כדבריו, וכן פוסק הרשב"א עצמו, אך הוא מביא אחרים הפוסקים כשיטת רבי אלעזר וזאת על פי הכלל "הלכה כדברי המיקל בעירוב", וכן נפסק ברמב"ם, בסמ"ג, ובטור והשולחן ערוך.
היו שניסו לערער על ההלכה במעט לכל הפחות לחומרא ולהחמיר מספק כמו רבי עקיבא, כך למשל כאשר מר יהודה ראה את בני העיר מברכתא כאשר הם מכניסים את עירובם בבית כנסת שהיה מחוץ לעיר מברכתא, הוא אמר להם שכדאי להעמיק את העירוב בסוף בית המדרש כדי ששיעור אלפים האמה יגדל ממקום העירוב, אך רבא שהה במקום ומחה בתוקף על דבריו של מר יהודה, באמרו לו בחריפות "חולק על דברי חכמים אתה! אין אנו פוסקים כרבי עקיבא ואף אין חוששים לדבריו!", את פסקו ביסס על הכלל הידוע .
כל העיר כולה כארבע אמות דמי
העברית בת ימינו
עברית בת ימינו
רב חיננא בר שלמיא
רב חיננא בר שלמיא, (מוזכר לפעמים כחנינא, חנניא או חנניה). (בתלמוד ירושלמי מוזכר שם אביו בכתיב 'שלמיה') היה אמורא מהדור השני של אמוראי בבל במאה ה-3. מחשובי תלמידיו של רב. מאמריו מובאים גם בתלמוד הירושלמי.
כל מאמריו שבשני התלמודים הם בשם רב והיה שואלו שאלות. פעם רבי טבלא פסק כשיטתו בעניין מסוים, ורב נחמן אמר לו: ("לך חזור בך, ואם לא אני מוציא את רב חיננא בר שלמיא מאוזנך!").
שימש כמלמד משניות לבנו של רב, חייא.
אחרי פטירת רב שלח שאלות לשמואל.
חודש האיתנים
זרינסקי מוסטאר
זרינסקי מוסטאר (בבוסנית: Hrvatski košarkaški klub Zrinjski Mostar) היא קבוצת כדורסל בוסנית מהעיר מוסטאר, המשחקת בליגת העל הבוסנית.
הקבוצה הוקמה בשנת 1992 כחלק מ"מועדון הספורט הקרואטי זרינסקי מוסטאר", המזוהה עם החלק המערבי של העיר המאוכלס בקרואטים. הקבוצה משתתפת בליגה הבוסנית מאז שהוקמה בשנת 1997, למעט שתי עונות: עונת הבכורה ועונת 2003/04.
במשך עונת 2003/04, שיחקה הקבוצה בליגה השנייה, ובעונה שלאחר מכן העפילה בחזרה אל הליגה הבכירה. מאז חזרתה, הקבוצה משתייכת לחלק העליון של הטבלה, כמו כן, הגיעה פעמיים לחצי הגמר הפלייאוף ושלוש פעמים לחצי גמר גביע המדינה.
בעבר השתתפה הקבוצה בליגה הבלקנית.
חלונות 8
מערת המולד
בוסנה סרייבו
בוסנה סרייבו (בבוסנית: Košarkaški klub Bosna) היא קבוצת כדורסל בוסנית מהעיר סרייבו, המתמודדת בליגת העל הבוסנית.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה בשנת 1951 ונשיאה הראשון היה ד"ר נדזאד ברקיץ'.
ההישג הגדול ביותר שלה הוא הזכייה בגביע אירופה לאלופות בשנת 1979 לאחר ניצחון בגמר מול אמרסון וארזה. ובעונה שלפני כן הגיעה עד לגמר גביע קוראץ' והפסידה לקבוצת פרטיזן בלגרד.
בעונות 2001-2010 השתתפה הקבוצה במסגרת הליגה האדריאטית. ובעונת 2010/11 השתתפה ביורוצ'לנג' והודחה על ידי נאנסי בשלב רבע הגמר.
מאז שנת 2009 מארחת הקבוצה בהיכל סמראנש המכיל 12,000 ונקרא על שם הנשיא השביעי של הוועד האולימפי הבינלאומי חואן אנטוניו סמראנש.
עולם הדיסק (סדרת משחקים)
סדרת ספרי הפנטזיה עולם הדיסק מאת טרי פראצ'ט זכתה לארבעה עיבודים למשחקי מחשב, כולם היו משחקי הרפתקה.
המשחק הראשון היה צבע הכשף ועלילתו הייתה מבוססת על הספר הראשון בסדרת עולם הדיסק בעל השם הזהה, זהו משחק הרפתקה מבוסס טקסט ובהתאם לעלילת הספר השחקן שולט בסתמרוח בשעה שהוא משמש כמדריך של התייר העשיר והנאיבי זוגפרח. המשחק יצא ב-1986 למערכות הספקטרום סינקלייר, אמסטרד CPC וקומודור 64.
המשחק השני נקרא בפשטות עולם הדיסק ובניגוד למשחק הראשון הוא היה הרפתקת גרפי בעל ממשק הצבע ולחץ, השחקן שולט בסתמרוח (מדובב על ידי אריק איידל) שעליו מוטלת המשימה לעצור דרקון שזומן על ידי אגודת סתרים כדי להטיל טרור על אנק מורפורק וכך להשתלט על השלטון בעיר. המשחק מבוסס על הספר שומרים! שומרים!. המשחק יצא ב-1995 למערכות ה-PC, פלייסטיישן וסגה סטארן, המשחק זכה לתרגום לעברית שנעשה על ידי מחשבת.
המשחק השלישי נקרא עולם הדיסק II, גם משחק זה הוא הרפתקה גרפי, גם פה הגיבור הוא סתמרוח (שוב בדיבוב אריק איידל) שצריך להחזיר את מוות, שהחליט לקחת פסק זמן מעבודתו, לתלם. המשחק מבוסס על הספרים ראי-נוע ואיש הקציר. המשחק יצא ב-1996 למערכות ה-PC, פלייסטיישן וסגה סטארן.
המשחק הרביעי נקרא עולם הדיסק נואר, זהו משחק הרפתקה בסביבה תלת ממדית בהשראת סרטי פילם נואר. בניגוד למשחקים האחרים בעלי הטון ההומריסטי המשחק הרביעי הוא בעל ארשת רצינית, עוד הבדל בולט הוא שהפעם השחקן לא נכנס לנעליו של סתמרוח אלא גיבור המשחק הוא בלש בשם לואטון, כמו כן בניגוד למשחקים הקודמים המשחק לא מבוסס על ספר מסוים. המשחק יצא ב-1999 למערכות ה-PC והפלייסטיישן.
ג'ון ברייס
קזאר לנקורן