בשנת 2001 כתב הסופר האוסטרלי פיטר פיצסימונס את: "ננסי ווייק, ביוגרפיה של גיבורת המלחמה הגדולה ביותר שלנו", ביוגרפיה מקיפה ורבת מכר של ווייק. בשנת 2011 כתב הסופר הגרמני מייקל ג'ורגס את: "שם קוד הלן: הסוכנת החשאית של צ'רצ'יל ננסי ווייק והמאבק שלה נגד הגסטפו בצרפת". הספר פורסם באוקטובר 2012. בשנת 2020 פרסמו הוצאת סיימון אנד שוסטר את הספר "שם קוד הלן" מאת אריאל לוהן, סיפורת בדיונית על מעשיה של ווייק.
ישנן טענות (שהופרכו על ידי המחבר) כי הרומן של סבסטיאן פוקלס, "שרלוט גריי" מ -1999, מבוסס על מעלליה של ווייק בזמן המלחמה, וכן על חייה של סוכנת השירות החשאי הבריטי פרל קורניולי. סבסטיאן פולקס אמר בראיון כי "שרלוט גריי" היא פרי דמיונו: "ככה עובדים סופרים טובים... לא שמעתי על פרל קורניולי כשכתבתי את "שרלוט גריי" בשנת 1995".
שארל בלה
שארל ארנסט בלה (צרפתית Charles Ernest Beulé; 29 ביוני 1826 עד 4 באפריל 1874) היה ארכאולוג ומדינאי צרפתי.
חייו.
בלה נולד בסומיר בעמק הלואר והתחנך באקול נורמל סופרייר שבפריז. עיקר פרסומו בא לו לאחר שכיהן כפרופסור בבית הספר הצרפתי באתונה החל ב-1851, וחשף את שרידי הדרך העתיקה שהובילה אל הפרופילאה באקרופוליס באתונה. שער הכניסה לאתר הקרוי מאז על שמו, וחיבורו הידוע ביותר, "האקרופוליס של אתונה" (L'Acropole d'Athènes), התפרסם ב-1853 ועסק בממצאיו אלה. לאחר מכן עסק בעבודות מחקר באתר העיר קרתגו ועל שמו נקראים האפסיסים שחשף באתר.
מששב לצרפת הוענקו לו מספר תארים אקדמאים ואחרים, ובין היתר זכה באות לגיון הכבוד. בערוב ימיו הקדיש את זמנו לפוליטיקה ונבחר כחבר באספה הלאומית של צרפת ב-1871. משך מספר חודשים בשנת 1873 כיהן כשר הפנים, וב-1847, בגיל 47 שלח יד בנפשו.
בין יצירותיו האחרות:
ממשיים
לטינית יהודית
המועצה המשפטית של המוסדות הלאומיים
המועצה המשפטית של המוסדות הלאומיים הייתה ועדת משנה של ועדת המצב שהקימה הסוכנות היהודית לפני הקמת מדינת ישראל, ותפקידה היה לגבש את מערכת המשפט שתקום לאחר הקמת המדינה.
הקמת המועצה.
ב־6 בינואר 1948 התכנסה המועצה לישיבתה הראשונה.
המועצה מנתה 31 חברים, ובראשה עמדו היועץ המשפטי של הסוכנות היהודית, ברנרד ג'וזף והיועץ המשפטי של הוועד הלאומי, מרדכי עליאש. כן מונו למועצה חמישה מזכירים. ריבוי החברים, ומיקומם במקומות שונים בארץ ישראל, בשעה שהתחבורה בה הייתה קשה, הקשו על עבודתה. בנוסף, חלק מחבריה עסקו גם בפעילות נוספת.
ועדות המשנה של המועצה המשפטית.
המועצה המשפטית נחלקה לשמונה־עשרה וועדות משנה:
ועדת החוק האזרחי.
חקיקה עות'מאנית ומנדטורית בה עסקה הוועדה:
נושאים בהן עסקה הוועדה:
ועדת החוק המסחרי.
חקיקה עות'מאנית ומנדטורית בה עסקה הוועדה:
נושאים בהן עסקה הוועדה:
ועדת פרוצדורה אזרחית.
חקיקה עות'מאנית ומנדטורית בה עסקה הוועדה:
ועדת החוק הפלילי ופרוצדורה פלילית.
חקיקה עות'מאנית ומנדטורית בה עסקה הוועדה:
ועדת חוק הקרקעות.
חקיקה עות'מאנית ומנדטורית בה עסקה הוועדה:
ועדת חוקי האישות, דיני משפחה ודיני ירושה (בתי דין דתיים ושיפוטם, מקום החוק היהודי בחוק הארץ).
חקיקה עות'מאנית ומנדטורית בה עסקה הוועדה:
ועדת חוקי הים והאוויר.
חקיקה עות'מאנית ומנדטורית בה עסקה הוועדה:
ועדת חוקי השלטון המקומי (כולל תכנון ערים).
חקיקה עות'מאנית ומנדטורית בה עסקה הוועדה:
ועדת חוקי העבודה, ביטוח סוציאלי ושרות סוציאלי.
חקיקה עות'מאנית ומנדטורית בה עסקה הוועדה:
ועדת חוקי השירותים הציבוריים (דואר, טלגרף, בריאות, חינוך ותחבורה).
חקיקה עות'מאנית ומנדטורית בה עסקה הוועדה:
ועדת חוקי ההגנה (צבא, משטרה ובתי סוהר).
חקיקה עות'מאנית ומנדטורית בה עסקה הוועדה:
ועדת מונחי חוק עבריים.
חקיקה עות'מאנית ומנדטורית בה עסקה הוועדה:
ועדת חוקי האזרחות והעלייה.
חקיקה עות'מאנית ומנדטורית בה עסקה הוועדה:
ועדת מבנה מיניסטריון המשפטים ובתי הדין.
חקיקה עות'מאנית ומנדטורית בה עסקה הוועדה:
ועדת חוקי השירותים הממשלתיים (העסקה, משמעת, פנסיות וכו').
חקיקה עות'מאנית ומנדטורית בה עסקה הוועדה:
ועדת יחסים בינלאומיים.
חקיקה עות'מאנית ומנדטורית בה עסקה הוועדה:
ועדת חוקי מיסים ומכס.
חקיקה עות'מאנית ומנדטורית בה עסקה הוועדה:
ועדת קהילות והקדשות.
חקיקה עות'מאנית ומנדטורית בה עסקה הוועדה:
הוועדה המצומצמת.
נוסף על וועדות המשנה, נקבעה גם וועדה מצומצמת, אשר מתפקידה קביעת הרכבי וועדות המשנה ופיקוח על עבודתן.
עבודת המועצה.
אחת השאלות הבוערות להן נדרשה המועצה הייתה מה תהא שיטת המשפט הישראלית. ההחלטה על המשך הדין המנדטורי לא הייתה מובנית מאליה - ההחלטה שבאה לידי ביטוי מאוחר יותר בפקודת סדרי השלטון והמשפט שקבעה את המשכיות דין זה באופן לאקוני התבססה על דיונים שהיו אמורים להתקיים במועצה, אך לאור חדלונה נמנעו החברים מלדון לעומק ברעיון שהוצע על ידי גורמים רבים לשלב באופן כלשהו את המשפט העברי. יש הטוענים כי הגורם לכך היה פועלו של חיים כהן שביקש למנוע מההצעות השונות לקרום עור וגידים.
השוק הראשוני
בשוק ההון ובמימון, השוק הראשוני או השוק להנפקות חדשות הוא השוק שבין התאגיד המנפיק עצמו ובין רוכשי ניירות הערך המונפקים. זאת, להבדיל מהשוק המשני, שהוא השוק למסחר בין אנשים שאינם כוללים את המנפיק, לאחר שניירות הערך כבר הוקצו. הנפקה לציבור והקצאה פרטית של ניירות ערך הן פעולות בשוק הראשוני. לעומת זאת, לאחר ההנפקה, החברה המנפיקה אינה עוד צד למסחר; ניירות הערך מחליפים ידיים בשוק המשני – השוק שבין המחזיקים השונים הסוחרים בהם (בעיקר דרך הבורסה).
כאשר חברות מצליחות להנפיק יותר ניירות ערך, גדלים סך האמצעים העומדים לרשותן לביצוע השקעות, במפעלים קיימים או חדשים. בתקופות בהן קשה להשיג הון בשוק הראשוני, בין השאר בשל מצבו של השוק המשני, החברות נתקלות בבעיה בבואן לגייס הון בצורה של ניירות ערך ונאלצות לגייסו (אם בכלל) בתנאים עדיפים פחות, למשל דרך בנקים.
החברה המנפיקה נהנית ממחיר ניירות הערך שלה רק בשוק הראשוני, קרי, רק במועד בו היא מנפיקה אותם ומקבלת את התמורה עבורם. לאחר מכן, ניירות הערך ממשיכים להיסחר בשוק המשני ומגיעים למחירים שונים, שאינם קשורים בהכרח למחיר ההנפקה; ייתכן והחברה הנפיקה במחיר גבוה או נמוך יחסית למחירים העתידיים של נייר הערך. לרוב גם אין בשינוי התנאים בשוק המשני כדי להשפיע על מהות החיוב החוזי של החברה כלפי המחזיקים (לדוגמה, יחידה אחת של אג"ח מזכה את בעליה בהחזר קרן של 1 ש"ח מצד המנפיק; זאת, אף אם מחיר האג"ח עלה ל-1.5 ש"ח או ירד ל-0.5 ש"ח במסחר בבורסה). לכן, כאשר חברה מזהה ששוק המניות או החוב נמצא במגמת עליה, ייתכן וכדאי לה לדחות ולו במעט את מועד ההנפקה, כדי שמחיר הני"ע בשוק הראשוני יהיה גבוה יותר ולקופתה יכנס סכום כסף רב יותר. מנגד, המשקיעים הפועלים בשוק הראשוני שואפים לרכוש את הני"ע המוצעים בהנפקה במחיר נמוך ככל האפשר, כך שיוכלו למכור אותם לאחר מכן ברווח.
קיימת פעולה נוספת בשוק הראשוני, שהיא ההפך מהנפקה: רכישה עצמית. חברות ישאפו לבצעה דווקא לאחר שמחירי ניירות הערך שלהן ירדו בשוק המשני, כך שיתאפשר להקטין את היקף החבות של החברה בעלות נמוכה יחסית.
כל הפעילות בקרנות נאמנות מסוג קרן פתוחה (קרנות הנאמנות בישראל הן רובן ככולן מסוג זה) היא בשוק הראשוני. כלומר, יחידות קרן הנאמנות כלל לא נסחרות בין המחזיקים בהן. מתבצעות רק פעולות של רכישה ופדיון ישירות מול מנהל הקרן.
באופן כללי, גם מחוץ להקשר של שוק ההון, "השוק הראשוני" הוא מכלול העסקאות הנעשות בין יצרן לצרכן, להבדיל מעסקאות בין צרכן אחד לאחר (השוק המשני).
המסחר עם יבואני הרכב הוא השוק הראשוני של תחום הרכב בישראל: הצרכנים קונים מהיצרנים (או, במקרה של ישראל, מהזרוע הארוכה של היצרן – היבואן והמשווק). שוק המכוניות המשומשות הוא השוק המשני של תחום הרכב. בין שני סוגי השווקים מתקיימים יחסי גומלין. ירידת מחירים בשוק הראשוני תגרור ירידה גם בשוק המשני. היעדר סחירות בשוק המשני תשפיע על השוק הראשוני (לרעה בעיקר).
משתתפים עיקריים בשוק הראשוני.
המשתתף העיקרי בשוק הראשוני הוא החתם (underwriter). בהליך ההנפקה מתחייב החתם לרכוש מהחברה המנפיקה את כל ניירות הערך (מניות או אג"ח) שלא יירכשו על ידי הציבור. בנוסף הוא מסייע לחברה בתכנון ההנפקה, משווק את ניירות הערך למשקיעים השונים, עוזר בניסוח התשקיף ועוד. ברוב המוחלט של המקרים נעשית פעילות החיתום על ידי בנקי השקעות. חוק ניירות ערך מחייב את החתם לחתום על התשקיף, ובכך הוא גם נושא באחריות לכתוב בו. בעצם החתם מבצע הסכם חיתום עם החברה, ובו הוא מסכם עימה על השער שבו ירכוש ממנה את ניירות הערך הנותרים, המועד שבו ירכוש אותם ואת גובה עמלת החיתום שיגבה מהחברה בעבור שירותים אלה. לעיתים חוברים מספר חתמים או בנקי השקעות יחדיו על מנת לספק שירותים חתמות ביחד לגוף מסוים ועל ידי כך להקטין את הסיכון בהנפקה.
המשתתף השני הוא החברות הפונות לציבור - אלה יכולות לפנות בפעם הראשונה או בבקשה נוספת לגיוס הון מהציבור. בין אם מדובר בפעם הראשונה ובין אם לא התהליכים הם זהים אך החתם יכול להיות גוף אחר.
עלויות ההנפקה ועיתוי.