ב-2017 נושאת המטוסים שבנתה החברה, "המלכה אליזבת" שנבנתה בעלות של 3.1 מיליארד ליש"ט (4.2 מיליארד דולר), סבלה מחדירה של מים והייתה זקוקה לתיקונים. בעיית כניסת המים זוהתה לאחר שירדה לים להפלגת ניסיון. הספינה, שמשקלה 65 אלף טונות, הוכתרה בתור אוניית המלחמה המתקדמת ביותר של בריטניה, והחלה לפעול באופן רשמי באיחור של כ-10 שנים מהמועד המקורי של הפרויקט (שהחל כבר בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20). הספינה החלה לתפקד כנושאת המטוסים רק באוקטובר 2019 לאחר לראשונה נחתו עליה מטוסי F-35 (עד אז לא היה לצי המלכותי הבריטי מטוסים שמסגלים לנחות עליה).
BAE Systems
זליג קלמנוביץ'
זליק קלמנוביץ' (ביידיש: זעליק קאַלמאַנאָװיטש; בליטאית: Zēligs Hiršs Kalmanovičs; 1881 או 1885, גולדינגן, פלך קורלנד, האימפריה הרוסית - 1944, ליד נרבה) היה פילולוג, חוקר שפת היידיש ומתרגם. היה ממייסדי מכון ייווא וממנהליו הראשונים.
ביוגרפיה.
נולד באימפריה הרוסית למשפחה יהודית קשת יום. בילדותו למד בתלמוד תורה ובישיבה. בעצמו רכש השכלה כללית, בגיל 15 עבר בהצלחה מבחני חוץ והתקבל ללימודים בגימנסיה של לייפאיה. בין 1902 ל-1905 הוא למד באוניברסיטת ברלין ובין 1909–1910 למד בקניגסברג. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עבר לפטרוגראד, שם קיבל דוקטורט ב-1919. ב-1921 עבר למינסק שם לימד יידיש. זמן מה הוא התגורר בקובנה, שם ערך את העיתון היידי "לעצטע נייעס".
הוא הושפע מהציונות הסוציאליסטית של נחמן סירקין. תקופה מסוימת הוא תמך בטריטוריאליזם, ב-1917 הצטרף אל שורות מפלגת פאלקספארטיי. יותר מאוחר, מבלי להצטרף לשום תנועה, תמך בתנועה הציונית.
קלמנוביץ' היה חברו הקרוב של המו"ל בוריס קלצקין ועבד בתור עורך בהוצאה לאור של קלצקין, קודם בווילנה ובתקופת מלחמת העולם הראשונה בפטרוגראד.
בין 1925 ל-1928 הוא התגורר בפוניבז' ולימד שם עברית ותנ"ך. ב-1929 חזר לווילנה, שם התמנה לאחד ממנהלי מכון ייווא ולעורך כתב העת של המכון, "ייווא בלעטער".
קלמנוביץ' כתב יומן בעברית על חייו. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נכלא בגטו וילנה. בתקופה זו המשיך לכתוב את היומן, והיה גם חבר ב"בריגדת הנייר" שהסתירה את אוצרות ארכיון "ייווא". החלק ביומנו העוסק בשואה תורגם ליידיש והוצא לאור על ידי ייווא ב-1951; הגרסה העברית של היומן פורסמה ב-1977. הוא נספה במחנה הריכוז ואיווארה ב-1944.
פועלו הספרותי.
ב-1906 החל קלמנוביץ' לפרסם חיבורים ספרותיים. הוא פרסם בעיתונים "פאלקסשטימע", "יידישע צייטונג" ו"לעבן און וויסנשאפט". בין השנים 1915 ו 1919 ערך את השבועון די וואך שהופיע בווילנה, ביחד עם ישראל אפרויקין.
הוא תרגם ליידיש את "החייל האמיץ שווייק" של ירוסלב האשק (ריגה: 1921–1928).
הערות שוליים.
[[קטגוריה:היסטוריונים יהודים ליטאים]]
[[קטגוריה:חוקרי ספרות יידיש]]
[[קטגוריה:חוקרי ספרות יהודים]]
[[קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים]]
[[קטגוריה:חוקרי השפה היידית]]
[[קטגוריה:סופרים כותבי יידיש]]
[[קטגוריה:היסטוריונים יהודים רוסים]]
[[קטגוריה:מתרגמים ליידיש]]
[[קטגוריה:אסירים בגטו וילנה]]
[[קטגוריה:כותבי יומן בשואה]]
[[קטגוריה:נספי השואה]]
[[קטגוריה:סופרים ומשוררים שנספו בשואה]]
[[קטגוריה:היסטוריונים שנספו בשואה]]
[[קטגוריה:ילידי 1885]]
[[קטגוריה:נפטרים ב-1944]]
ברמרסדורף
אוסטרולנקה
אוסטרולנקה (בפולנית: Ostrołęka) היא עיר בפרובינציית מזוביה שבפולין, היושבת על נהר נרב, כ-120 ק"מ צפונית מזרחית לוורשה.
תולדות היישוב.
הידיעות הראשונות על אוסטרולנקה הן מן המאה ה-14. היישוב היה אז בבעלותם של נסיכי מזוביה. בשנת 1373 העניק הנסיך ז'יימוביט השלישי לאוסטרולנקה מעמד של עיר. בשנת 1564 נשרפה העיר כליל, ושוקמה לאחר מכן בפקודת הנסיך יאנוש מאזובייצקי. לאחר חלוקת פולין בשנת 1772 נפלה העיר בחלקה של רוסיה, ונותרה כך עד מלחמת העולם הראשונה. גורם מרכזי בהתפתחות העיר היה גדודי הצבא הרוסי שחנו בה בקביעות, וכן תחנת הרכבת שבקרבתה. בהיותה סמוכה לגבול פרוסיה המזרחית, שימשה העיר כתחנת ביניים מסחרית בדרכי הובלת סחורות וייצואן. נהר נרב, העובר דרך העיר, שימש להשטת רפסודות טעונות עצים לדנציג.
בעת מלחמת העולם הראשונה ניזוקה העיר בשל קרבתה לחזית, ובעיקר נפגעה כתוצאה מפגיעות הארטילריה ומן הדליקות שפרצו בה. בשנת 1915 נכבשה העיר בידי יחידות הצבא הגרמני, ואלה החזיקו בה עד נסיגתן בשנת 1918. באוגוסט 1920 התנהל בה קרב במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית.
יהודי אוסטרולנקה.
קהילה יהודית עצמאית התקיימה בעיר רק לקראת סוף המאה ה-18. בשנת 1794 הוקצה ליהודים שטח לבית עלמין, והוקם בעיר בית כנסת מעץ. בשנת 1824 התגוררו בעיר 73 משפחות יהודיות, אשר עסקו במסחר ובמלאכה. לפי צו מיום 25 באפריל 1826 הוגבלו מגורי יהודים בעיר לרובע מיוחד בדרום-מזרח העיר. בשנת 1856 הוקם בעיר בית כנסת מפואר. ההגבלות על מגורי היהודים בעיר בוטלו לפי צווי הצאר בשנת 1862. הקהילה היהודית בעיר נהגה לספק אוכל כשר לחיילים היהודים ששירתו בחיל המצב הרוסי שחנה בעיר. מבין הרבנים ששירתו בקהילה ידוע בעיקר הרב יחיאל מיכל גולדשלאג, שכיהן בה עד שנת 1865. בשנים 1899 עד 1902 פעל בעיר הרב משה נחום ירושלימסקי, שהתפרסם בשל חיבוריו הרבים.
בדליקות שפרצו בעיר במהלך מלחמת העולם הראשונה נשרפו בית הכנסת, בית המדרש ובנייני ציבור יהודיים אחרים בעיר, ורבים מתושביה היהודים, לרבות רב הקהילה יעקב שלמה פיזמן, גורשו מזרחה. עם חידוש השלטון הפולני בעיר, סבלו יהודיה ממעשי התעללות מצד חיילי הצבא הכחול, תוך גזיזת זקנים ופיאות ואילוץ יהודים חרדים לרקוד לשעשוע החיילים הפולנים. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוקם בעיר בית הכנסת הגדול בה, ושוקמו מוסדות הקהילה בסיוע יוצאי הקהילה בארצות הברית, תוך הקמת תלמוד תורה ובית ספר מרשת בית יעקב. בעיר פעל סניף של אגודת ישראל, וכן סניף של הבונד. כמו כן, פעלו בעיר כל המפלגות הציוניות, וכן תנועות נוער ציוניות, ובהן השומר הצעיר, החלוץ הצעיר, דרור, השומר הדתי ובית"ר. בשנות העשרים הוקמו בעיר בתי ספר מרשת יבנה ומרשת תרבות, ונוסדו בה שתי ספריות ציבוריות יהודיות, וכן מועדוני ספורט יהודיים. בשנות השלושים סבלה הקהילה מהחרם הכלכלי הפולני על המסחר היהודי, וכן ממספר אירועי אלימות נגד תלמידים יהודים בבתי הספר הציבוריים.
בשואה.
טרם מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיר כ-4,300 יהודים, כשליש מסך תושביה. יחידות הצבא הגרמני נכנסו לעיר ב-10 בספטמבר 1939. מחשש לרדיפות, יצאו יהודים את העיר קודם הכיבוש. עם כניסת הגרמנים לעיר, החלו במעשי התעללות בתושביה היהודים, וציוו על יהודי העיר לנקות את הרחובות ואת בתי השימוש הציבוריים בה. בסוף ספטמבר העלו הגרמנים את בית הכנסת הגדול בעיר באש.
בראשית אוקטובר 1939, ביום שמחת תורה ת"ש, פרסמו השלטונות הגרמניים צו לפיו על היהודים לעזוב את העיר תוך 24 שעות. חלק גדול מיהודי העיר כולל יהודים שהגיעו מגובורובו גורש מזרחה, לעבר השטח הסובייטי, ועד אביב 1941 התגוררו יהודי העיר בסלונים, בבריסק, בביאליסטוק, בלומז'ה, בשצ'וצ'ין ובערים אחרות. בין המגורשים היה רבה האחרון של קהילת העיר, הרב יצחק בורשטיין. גורלם של יהודי העיר היה כגורל יהודי הערים שבהן ישבו, ורובם המוחלט נספה בשואה, בין אם באתרי רצח מקומיים, ובין אם בגירושים לטרבלינקה ולאושוויץ.
פיל דייוויס
פיליפ "פיל" דייוויס (באנגלית: Philip "Phil" Davis; נולד ב-30 ביולי 1953) הוא שחקן, סופר ובמאי אנגלי.
ביוגרפיה.
דייוויס נולד בעיר גרייס במחוז אסקס, וגדל בת'ורוק (Thurrock). אביו היה עובד של חברת פרוקטר אנד גמבל ואמו עבדה כממונה על חדר אוכל בבית חולים. מגיל שמונה התעניין דייוויס במשחק. הוא למד בבית הספר "Ockendon Courts County Secondary School" בסאות' אוקנדון, בשיעורים דעתו הייתה מוסחת, אבל הוא נהנה מההצגות שהועלו בבית הספר. הוא גם השתתף בתיאטרון לנוער (National Youth Theatre) וכן בסדנת התיאטרון של ג'ואן ליטלווד.
ב-1977 לוהק דייוויס למחזה "" העוסק בסטודנט חלש המחזיק ביום האחרון ללימודים שני מורים כבני ערובה. אחד מתפקידיו הראשונים בקולנוע היה בתפקיד צ'וקי, המושפע מסגנון המוד, בסרט "Quadrophenia" המבוסס על אופרת הרוק באותו שם של להקת המי. ב-1984 שיחק בתפקיד הצוער אדוארד "נד" יאנג בסרט "הבאונטי". דניאל דיי-לואיס ששיחק לצידו ציין שדייוויס היה אחד ממקורות ההשראה שלו.
דייוויס החל בשיתוף פעולה ארוך טווח עם הבמאי מייק לי. תפקידיו כוללים את סיריל, שליח על אופנוע, בסרט "ציפיות גדולות" מ-1988, ואת סטנלי בעלה של וירה (אימלדה סטונטון) בסרט "וירה דרייק" (2004).
לדייוויס הופעות רבות גם בטלוויזיה. ב-2005 הופיע בתפקיד מלווה הכספים הנבזה, סמולוויד, בסדרה "הצוואה", עיבוד לרומן "בית קדרות" מאת צ'ארלס דיקנס. ב-2010 כיכב בפרק הראשון בסדרה "שרלוק" בתפקיד ג'ף הופ, נהג המונית הרצחני. בסדרה "הגלימה" שיחק בתפקיד מיקי ג'וי, עורך הדין של משפחת פשע.
ב-2015 גילם את המשרת המרושע ג'וד בסדרה "פולדארק", ובתפקיד הבלש טום פייפר בדרמה "Black Work".
ב-1980 הקליט דייוויס את הסינגל "Blown It" שיצא בחברת התקליטים "The Rocket Record Company".
חיים אישיים.
ב-2002 התחתן דייוויס עם השחקנית איב מאתסון בהאקני, לונדון. לשניים יש בת, איימי אליזבת', שנולדה ב-2002. לדייוויס יש בן נוסף, הוגו ילדי 1996, מבת זוגו הקודמת.
קים ג'ון
קים ג'ון (בקוריאנית: 김준; ) הוא ראפר ושחקן דרום קוריאני, מוכר בעיקר בשל משחקו כאחד מחברי ה-F4, בדרמה "בנים על פני פרחים".