ניניו גדל בתל אביב והשתתף בילדותו בתסכיתי רדיו. בתיכון החל לביים לראשונה סרטים. בצבא שירת בחיל האוויר ועסק ביצירת סרטי הדרכה.
למד קולנוע וטלוויזיה בהאנטר קולג' ובאוניברסיטת ניו יורק. במהלך לימודיו השתלם בקורסים לתיאטרון ושיחק בתיאטרון אימפרוביזציה, בנוסף ביים שני סרטי סטודנטים.
לאחר סיום לימודיו שב ארצה והחל לביים דרמות לטלוויזיה, וידאו קליפים וסרטוני פרסומת רבים.
בימוי בתיאטרון וניהול אומנותי.
לאורך השנים, ביים רוני ניניו הצגות תיאטרון, מופעי שירה ומוזיקה, הצגות ילדים ומופעי בידור שונים. בין ההצגות שביים: בתיאטרון החאן - "הנון של ראש העיר ירושלים", "עלילות עקביה", "לילה במאי", "יחזקאל", שיחות אחרי לוויה" ו"דוחקי הקץ"; בתיאטרון הבימה - "ארטון" (זוכת פרס נסים אלוני למחזה הטוב ביותר), "סיפורי הבימה" ו"אני לא רפופורט"; בתיאטרון חיפה - "אירמה לה דוס", "תיירות פנים", ו"בית הקפה של ירח אוגוסט" ; בתיאטרון בית ליסין - "איש הגשם; בתיאטרון הקאמרי - "השמיים הם הגבול"; בתיאטרון באר שבע - "דני והים הכחול"; בתיאטרון חיפה - "דפוקים"; בתיאטרון דימונה - "דינה" ; בפסטיבל עכו - "עקידה" (זוכת פרס המשחק); בתיאטרונטו - "דרמה קטנה" (הצגה אותה כתב וביים, זוכת פרס ההצגה הטובה ביותר) ו"מקל של קינמון"; בחג המחזמר - "טראסק"; בתיאטרון גשר ביים את המחזה "הקליינט".
בשנת 1997 היה חבר בוועדה האומנותית של פסטיבל עכו. בין השנים 1998- 2000 כיהן כמנהל אמנותי של הפסטיבל. בשנים אלו הועלו כשלושים הצגות, חלקן המשיכו להציג זמן רב לאחר הפסטיבל.
בימוי קולנוע.
בקולנוע, ביים ניניו את הסרטים: "המחצבה" (1990), "שחקנים", (1995) ואת סרטו האוטוביוגרפי"היו לילות", (2010) (תסריט ובימוי). הסרט, זוכה פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל חיפה לדאנה איבגי ולמאיה כהן ומועמד לשמונה פרסי אופיר.
כמו כן, ביים את הסרטים הדוקומנטריים, "קוזלצ’יק" (זוכה פרס הסרט הטוב ביותר-פסטיבל הקולנוע היהודי-ורשה) (2015), "מיקשינה" (המוזיאון לאמנות מודרנית - ניו יורק, פסטיבל הסרטים של לונדון) ו"כל אחד והמרמלדה שלו" (על המחזאי והבמאי נסים אלוני).
בימוי טלוויזיה.
ביים והיה יוצר שותף בסדרות הדרמה "עבודה ערבית" (זוכת פרס סדרת הדרמה בפסטיבל חיפה, פרס פסטיבל הקולנוע ירושלים, פרס ACCOLADE למצוינות לוס אנג'לס), "מרחק נגיעה" (זוכת פרס סדרת הדרמה בפסטיבל חיפה, פרס אופיר לסדרה הטובה ביותר, הבימוי הטוב ביותר ועוד ארבעה פרסים נוספים), "לתפוס את השמים"(זוכת פרס סדרת הדרמה בפסטיבל הקולנוע ירושלים ופרס האופיר לסדרה הטובה ביותר). הסדרה גם נמכרה להפקת גרסה אמריקאית.
"כבודו" (2017–2019), שיצר במשותף עם שלמה משיח ובבימויו. הסדרה זכתה בפרס הסדרה הטובה ביותר בפסטיבל הבינלאומי – "Series Mania", ונרכשה להקרנה בשירות פריים וידאו ארצות הברית, אוסטרליה ודרום אמריקה. נרכשה ל -remake בארצות הברית (Showtime) בכיכובו של בריאן קראנסטון, גרמניה, איטליה, צרפת, הודו, טורקיה, דרום קוריאה ורוסיה.
כמו כן ביים את הדרמות "הלילה של אתי", "דורית-חשיפה איטית" (על פי תסריט של אמו), "עקידה", "הורים ובנים" (זוכת פרס הדרמה הטובה ביותר מטעם רשות השידור), את "החרצופים", סרט אנימציה אמריקאי על חייו של רש"י ושימש כעורך ראשי (יחד עם יוסי קליין) של התוכנית "זום" - על נושאי תרבות בערוץ 2. - טלעד.
בשנים 2000–2003, ניהל את מחלקת הדרמה בזכיינית ערוץ 2, קשת.
בסוף 2013 נבחר ניניו לתפקיד יושב ראש איגוד במאי התיאטרון.
פרסים והוקרה.
בשנת 2021 זכה רוני ניניו בפרס לאמנים ותיקים ע"ש אריק איינשטיין, מטעם משרד התרבות והספורט. בנימוקי הפרס נכתב:
ד&quot;ר היינץ דופנשמירץ
ספירידון יאניוטיס
ספירידון "ספירוס" יאניוטיס (ביוונית: Σπυρίδων "Σπύρος" Γιαννιώτης; נולד ב-19 בפברואר 1980) הוא שחיין מיוון. הוא פעמיים ברציפות אלוף העולם (שנגחאי 2011 וברצלונה 2013) וסגן אלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ. הוא השתתף בחמש אלימפיאדות (סידני 2000 - ריו דה ז'ניירו 2016).
ביוגרפיה.
יאניוטיס נולד בליברפול שבאנגליה.
באולימפיאדת סידני (2000) סיים יאניוטיס במקום 20 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:54.96 דקות, במקום 21 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:29.69 דקות ובמקום 15 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:35.77 דקות.
במשחקי הים התיכון שנערכו בתוניס, תוניסיה בשנת 2001 זכה יאניוטיס ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:26.98 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:23.33 דקות. מדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:53.90 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2002 זכה יאניוטיס במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:20.67 דקות, אחרי איטליה (7:12.18 דקות) וגרמניה (7:17.59 דקות).
באולימפיאדת אתונה (2004) סיים יאניוטיס במקום חמישי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:03.69 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:48.77 דקות.
במשחקי הים התיכון שנערכו באלמריה, ספרד בשנת 2005 זכה יאניוטיס ב-3 מדליות, 2 זכסף ו-1 ארד. מדליות כסף במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:24.84 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:51.84 דקות. מדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:03.60 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007, זכה יאניוטיס במדליית ארד במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 56:56.6 דקות, אחרי תומאס לורץ מגרמניה (56:49.6 דקות) ויבגני דרטצ'ב מרוסיה (56:50.7 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 31 במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:58:42.68 שעות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים יאניוטיס במקום 12 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:53.32 דקות, במקום 24 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:49.34 דקות ובמקום 16 בשמחה ל-10 ק"מ במים פתוחים בתוצאה של 1:52:20.4 שעות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009, זכה יאניוטיס במדליית כסף במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 56:27.2 דקות, אחרי לורץ (56:26.9 דקות) ולפני צ'אד הו מדרום אפריקה (56:41.9 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:52:13.6 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 2010 זכה יאניוטיס בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה הקבוצתי ל-5 ק"מ בתוצאה של 59:03 דקות, לפני איטליה (59:55.6 דקות) ורוסיה (59:59.5 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-5 ק"מ אישי בתוצאה של 59:15.1 דקות ביחד עם סימון רופיני ואחרי לוקה פרטי (58:43.4 דקות) וסימון ארקולי (59:00.5 דקות) שלושתם מאיטליה.
אלוף עולם.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011, זכה יאניוטיס בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:54:24.7 שעות, לפני לורץ (1:54:27.2 דקות) וסרגיי בולשקוב מרוסיה (1:54:31.8 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 56:17.4 דקות, אחרי לורץ (56:16.2 דקות) ולפני דרטצ'ב (56:18.5 דקות).
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים יאניוטיס במקום רביעי בשחייה במים פתוחים ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:50:05.3 שעות, 5 שניות ממדליית הארד ו-10.2 שניות ממדליית הזהב.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 זכה יאניוטיס בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:49:11.8 שעות, לפני תומאס לורץ (1:49:14.5 שעות) ואוסמה מלולי מתוניסיה (1:49:19.2 שעות) ובכך הגן על תוארו. מדליית כסף, במשחה קבוצתי (2 גברים ואישה) ל-5 ק"מ בתוצאה של 54:03.3 דקות, אחרי גרמניה (52:54.9 דקות) ולפני ברזיל (54:03.5 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-25 ק"מ בתוצאה של 4:47:31.3 שעות.
סגן אלוף אולימפי.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה יאניוטיס במדליית כסף בשחייה ל-10 ק"מ במים פתוחים בתוצאה זהה למנצח של 1:52:59.8 שעות, אחרי פרי וירטמן מהולנד ולפני מרק אנטואן אוליבייה מצרפת (1:53:02.0 שעות). למעשה, הוא חצה את קו הסיום ראשון אך נגע בקיר שעון העצר שני, לאחר שפיספס את הנגיעה. רק לאחר 15 דקות של דיון הוחלט על הסדר הנ"ל.
ראסינג סנטנדאר
מבנה (מתמטיקה)
במתמטיקה, מבנה הוא מונח לא פורמלי המציין יחסים לא טריוויאליים (שאינם מתקיימים תמיד) בין איבריה של קבוצה. המבנה של קבוצה נותן לה משמעות וחשיבות, ובמידה מסוימת ניתן להגדיר את המתמטיקה כולה כתורה של חקר מבנים.
בלוגיקה מתמטית מפרמלים את המונח מבנה כדי שניתן יהיה לעסוק בו באופן ריגורוזי.
מבנים בתחומים שונים במתמטיקה.
ניתן לאפיין את תחומי המתמטיקה השונים על פי סוג המבנים הנחקרים בהם. האלגברה עוסקת בחקר מבנים אלגבריים, מבנים בהם מוגדרת פעולה בין איברים; אנליזה מתמטית עוסקת בעיקר בחקר מרחבים מטריים, מבנים בהם מוגדר מרחק בין איברים; טופולוגיה עוסקת בחקר מרחבים טופולוגיים הכלליים יותר, בהם יש מובן לקרבה בין איברים; ואילו תורת המספרים מוקדשת ברובה לחקירתו של מבנה אחד ויחיד – חוג המספרים השלמים. תורת הקטגוריות ותורת הקבוצות עוסקות בחקר מבנים כלליים באשר הם.