מצ'ור מת בגיל 86 מלוקמיה. על תרומתו לעולם הקולנוע זכה לכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
התיאטרון המוזיקלי נאה לאונרד
התיאטרון המוזיקלי נאה לאונרד (ברומנית: Teatrul Muzical Nae Leonard) נוסד בגאלאץ, רומניה, ב-15 במאי 1956, בשם Teatrul de Opereta si Estrada Regional (תיאטרון האופרטה ומופעי הרחוב האזורי) ובהמשך שינה את שמו לשם הנוכחי כמחוות כבוד לזכרו של זמר הטנור המפורסם, נאה לאונרד, שנולד בגאלאץ.
במהלך השנים הועלו על בימות התיאטרון יותר מ-250 הצגות בכורה ובהם 40 אופרות, 42 אופרטות, 10 קומדיות מוזיקליות, 20 מופעי בלט, 15 מופעים מוזיקליים לילדים ו-50 מופעי רביו.
בתיאטרון זה מתקיים גם הפסטיבל הבינלאומי "לאונרד" לזכרו של נאה לאונרד. ב-2016, במסגרת הפסטיבל ה-13, הוצגה הבכורה העולמית של המחזה המוזיקלי "המלך אייל". המחזה הוצג באיטלקית עם כתוביות ברומנית.
ארן מאלי
ארנסט לילור מאלי (באנגלית Ernest Lalor Malley, ובקיצור "ארן מאלי") הוא משורר בדיוני, שהומצא כחלק מאחת המתיחות הספרותיות הידועות ביותר באוסטרליה.
הוא ואוסף שיריו הומצאו בתוך שעות ספורות על ידי שני משוררים אוסטרליים בכוונה ללעוג לשירה מודרנית, ולהוכיח שהיא חסרת ערך ספרותי. השירים התפרסמו
במגזין השירה המודרנית "Angry Penguins" (פינגווינים כועסים) בגיליון הסתיו של 1944 שהוקדש כולו למשורר. המתיחה, שנחשפה זמן קצר לאחר מכן,
הנחיתה בתחילה מהלומה
קשה על המגזין, עורכיו, ועל השירה המודרנית באוסטרליה כולה.
לאחר שוך הסערה זכו המשורר הבדיוני ושיריו להערכה מחודשת, והם המשיכו להופיע בפרסומים שונים, להילמד במוסדות ספרותיים ולהוות השראה לאומנים אחרים.
יצירת המתיחה.
ג'יימס מקאולי והארולד סטיוארט היו שני משוררים מסידני, ששירתו יחדיו בתפקיד עורפי בצבא האוסטרלי,
ושנאו את סגנון השירה המודרנית שהתפשט באותה התקופה. הם החליטו ליצור שירה חסרת צורה וגרועה במכוון, ולנסות לפרסמה
במגזין "Angry Penguins" של מקס האריס, משורר צעיר וכוכב עולה מאדלייד.
השניים כתבו ששה עשר שירים במשך אחר צהריים אחד, כשהם שואלים משפטים מספרים ומאמרים אקראיים שהיו אותה עת על שולחנם,
שכללו בין השאר את שייקספיר ודוח על שטחי הרבייה של יתושים, וחיברו אותם בצורה שהייתה לדעתם לא קוהרנטית
וגרועה מבחינה ספרותית.
הם הוסיפו לכך ביוגרפיה פיקטיבית וטראגית של המשורר ארן מאלי: הוא נולד בבריטניה בשנת 1918, והיגר עם משפחתו לאוסטרליה ב-1920
לאחר מות אביו. אמו מתה בשנת 1933, וארן התפרנס מעבודות שונות, עד שלקה במחלת גרייבס ומת בגיל 23. לאחר מותו מצאה אחותו, אתל,
את שיריו.
מקאולי וסטיוארט שלחו מכתב להאריס, עורך "Angry Penguins", שנשלח כביכול מאתל, בו סיפרה על סיפור חייו של מאלי וצירפה
את שיריו וכמה תמונות.
פרסום השירים וחשיפת המתיחה.
מקס האריס החליט להקדיש את גיליון הסתיו של 1944 כולו לעבודתו של ארן מאלי, והוא התפרסם ביוני של אותה שנה (בהמיספירה הדרומית הסתיו מתחיל
במרץ). הגיליון עוטר בציורים בהשראת שיריו של מאלי שצייר סידני נולאן, שנודע בשנים שלאחר מכן כאחד הציירים האוסטרליים המובילים של המאה ה-20.
המתיחה נחשפה באותו החודש על ידי כתבת של עיתון בסידני שהכירה את מקאולי וסטיוארט, ושמעה אותם משוחחים אודות המעשה.
החשיפה הכתה גלים בתקשורת על אף סערת מלחמת העולם השנייה (הפלישה לנורמנדי ארעה באותו החודש). המתיחה נתפסה כפרודיה
מבריקה, ופרסומו במגזין - טיעון מוחץ כנגד המודרניזם שספג מכה קשה.
מקס האריס הושפל והפך למושא ללעג.
בנוסף, הוא הועמד למשפט באשמה של פרסום תועבה בשל כמה שורות משירתו של מאלי, והמגזין שלו נסגר זמן קצר לאחר מכן.
הערכה מחודשת של עבודתו של מאלי.
האריס המשיך לדבוק בהערכתו לשירתו של מאלי על אף הלעג שספג, וטען שלעיתים המיתוס גדול יותר מיוצרו. הצטרף אליו סר הרברט ריד,
משורר ומבקר ספרותי בריטי נודע, ואחד ממייסדיו של ה-Institute of Contemporary Arts (מוזיאון לאומנות עכשווית) בלונדון. ריד טען שאפשר ליצור אומנות
גאונית גם אם כוונת היוצר היא זיוף, חיקוי ולעג.
גם משוררים מאסכולת ניו יורק נודעו בחיבתם למאלי. קנת קוצ', טען שמעשיהם של מקאולי וסטיוארט ראויים לחיקוי אבל לא
כאקט פולמוסי אלא כאקט אומנותי. ג'ון אשברי טען שכוונות אינן רלוונטיות לתוצאות, ושתפיסתנו של טוב, רע, אמיתי ומזויף נתונים לשינוי מתמיד.
השניים לימדו את שירתו של מאלי באוניברסיטת קולומביה ובברוקלין קולג', וכללו שניים משיריו במגזין האוונגרד שהשתתפו בעריכתו
"Locus Solus" בשנת 1962.
בשנת 1992 נכללו כל שירי מאלי באנתולוגיה "The New Penguin Book of Modern Australian Poetry"
של הוצאה המשויכת לספרי פינגווין.
בהשראת שיריו נוצרו מאות יצירות אומנות בידי כמה אמנים, ביניהם סידני נולאן שאייר את הפרסום המקורי משנת 1943. נולאן לבדו
יצר מעל מאה תמונות, ביניהן פורטרטים של המשורר הדמיוני. הוא אף טען שיצירותיו המפורסמות העוסקות בנד קלי לא היו באות לעולם
אלמלא ארן מאלי. בשנת 1974 הוצגו עבודותיו בהשראת מאלי בתערוכה "Ern Malley and Paradise Garden" (ארן מאלי וגן עדן) ב-"Art Gallery of South Australia"
(גלריית האומנות של דרום אוסטרליה). בשנת 2009 הוצגה במוזיאון לאומנות מודרנית "Heide Museum of Modern Art" בסידני תערוכה בשם "Ern Malley: The Hoax and Beyond"
(ארן מאלי: המתיחה ומעבר לה) שכללה מסמכים מקוריים ועבודות של סידני נולאן ואחרים.
קיי אייבי
קיי אלן אייבי (באנגלית: Kay Ellen Ivey; נולדה ב-15 באוקטובר 1944) היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הרפובליקנית המכהנת כמושלת אלבמה מאפריל 2017.
ביוגרפיה.
אייבי נולדה וגדלה בעיירה הקטנה קמדן שבאלבמה, ועבדה בחווה המשפחתית. ב-1967 סיימה לימודי תואר ראשון באוניברסיטת אובורן. בתקופת לימודיה סייעה לקמפיין הבחירות של לורלין וולאס, שהתמודדה למשרת מושלת המדינה לאחר בעלה ג'ורג' וולאס, והייתה לאישה הראשונה שנבחרה לתפקיד.
לאחר לימודיה התחתנה ועברה לקליפורניה ועבדה במשך מספר שנים כמורה בתיכון. לאחר שובה לאלבמה עבדה בבנק. ב-1979 החלה לעבוד כעוזרת בלשכתו של מושל המדינה פוב ג'יימס. שימשה עוזרת לדובר בית הנבחרים של אלבמה ועוזרת לראש המשרד לפיתוח כלכלי של אלבמה.
ב-2002 נבחרה לגזברית המדינה וב-2006 נבחרה לתקופת כהונה שנייה. בנובמבר 2010 נבחרה לסגנית מושל אלבמה ולכהונה שנייה בנובמבר 2014. בעקבות שערוריית ניאוף ועבירות אתיקה בכספי מערכת הבחירות בהן היה מעורב המושל רוברט בנטלי, נפתח נגדו הליך הדחה בבית המחוקקים של אלבמה בשל טיוח שביצע לרומן, והוא החליט להתפטר מתפקידו. אייבי הושבעה לתפקיד המושלת ב-10 באפריל 2017 והייתה בכך לאישה השנייה לכהן בתפקיד. בנובמבר 2018 נבחרה לתקופת כהונה מלאה. בבחירות 2022 מתמודדת על כהונה שנייה בתפקיד, לאחר שניצחה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית 8 מתמודדים נגדה.
אייבי חברה בכנסייה הבפטיסטית.
אייבי
הנשים החותרות משטוקהולם
רחל אלתרמן
רחל אלתרמן (לייכטר) (נולדה בירושלים ב-4 בינואר 1946) היא מתכננת ערים ומשפטנית ישראלית. פרופסור אמריטה בטכניון; עמיתת מחקר בכירה במוסד שמואל נאמן למחקר מדיניות לאומית.
פרסמה כ-170 מאמרים אקדמיים. רבים ממאמריה וספריה צוטטו והמלצותיה וחוות הדעת שלה כעדה מומחית יושמו פעמים רבות על ידי בית המשפט העליון, בתי משפט מחוזיים בישראל ובתי משפט בארצות הברית, והשפיעו רבות על קביעת ההלכות המשפטיות בענייני תכנון ומקרקעין. אלתרמן נחשבת לחלוצת התכנון הסביבתי בישראל. והיא מבקרת חריפה של מערכת התכנון בישראל.
החל משנת 2022 חברה באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
ביוגרפיה.
רחל אלתרמן (לייכטר) נולדה בשנת 1946 בירושלים, הבכורה משתי בנותיהם של נסיה לייכטר (1912–2011), מורה וציירת, וסיני לייכטר (1913–2005), היסטוריון וחוקר פולקלור יהודי, היוזם והעורך של אנתולוגיה רחבת-היקף של שירי עם ביידיש ושל ספר עולי הסרטיפיקטים ועמית כבוד מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים . אביה, יליד קיילצה (פולין), ואמה, ילידת טרנופול (אוקראינה), עלו לארץ ישראל בשנת 1935.
בנערותה עברה המשפחה להתגורר בוויניפג שבקנדה בעקבות שליחות ההורים, ואת לימודיה העל-יסודיים עשתה שם. אלתרמן שבה לישראל לשרת בצה"ל. בשנת 1966 שבה לקנדה ולמדה תואר ראשון עם קדם תואר שני למצטיינים במדעי החברה באוניברסיטת מניטובה (סיימה בשנת 1968). לאחר מכן, המשיכה לתואר שני בתכנון ערים באוניברסיטת מניטובה, ועם סיומו בשנת 1970, חזרה לישראל וגרה בחיפה במשך 26 שנים. בשנת 1976 סיימה את הדוקטורט שלה בנושא תכנון ערים ואזורים בטכניון. בשנת 1985 סיימה תואר ראשון נוסף במשפטים, באוניברסיטת תל אביב.
אלתרמן שימשה כיועצת לאו"ם, לבנק העולמי, ל-OECD, לכנסת ולממשלות ישראל, סין, הולנד וקטלוניה. היא מרצה בישראל במסגרת אסכולות, לימודי המשך בבית ספר ללימודים רב תחומיים של האוניברסיטה הפתוחה; ובפני קבוצות מקצועיות שונות.
נשואה לדורון אלתרמן, מהנדס אזרחי בתחום הבנייה. מתגוררת באבן יהודה ואם לשניים: עידן אלתרמן, שחקן וקומיקאי, ונאורה אלתרמן.
קריירה אקדמית.