מרוץ העצמאות הוא מרוץ שהתקיים בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל ביום העצמאות ונמנה בין האירועים המרכזיים ביום זה. המרוץ התקיים במתכונת של מרוץ שליחים קבוצתי ממקומות שונים בתל אביב-יפו לירושלים במקטעים, כאשר לכל מקטע הוכרזה קבוצה זוכה נפרדת. בתחילה השתתפו במרוץ ארבע קבוצות: אליצור, בית"ר, הפועל ומכבי, והחל משנת 1953 נוספה עליהם קבוצת אס"א. קבוצת הפועל זכתה באופן קבוע במרוץ, אולם גם מכבי הצליחה להגיע ראשונה בחלק מהמקטעים ובמקרה אחד אס"א הגיעו ראשונים במקטע.
המרוץ הראשון התקיים ביום העצמאות של 1950. המרוץ יצא מיפו ועבר בתחנות רמלה, ביל"ו, חולדה, שער הגיא וקריית ענבים לירושלים, מרחק של 83 קילומטרים אותם עברו 75 רצים מכל קבוצה.
המרוץ השני התקיים בשנת 1951 ועבר בתחנות פתח תקווה, בית דגן, רחובות, חולדה, שער הגיא וקריית ענבים לירושלים, מרחק של 104 קילומטר אותם עברו מטעם כל קבוצה 100 רצים. בכל תחנה נתקבלו הרצים על ידי אישיות שנתנה לזוכים פרס סמלי המייצג את האזור, כמו "דגל אם המושבות", "דגל הקסטל", וספר רחובות. לקבוצת הפועל שזכתה במרוץ הוענק על ידי שר החינוך מגן העצמאות.
במרוץ הרביעי שהתקיים בשנת 1953 היו בכל קבוצה 90 רצים. המרוץ השישי יצא מכיכר הבימה ועבר במסלול דומה לקודמיו. טקס חלוקת הפרסים התקיים ליד משרד החינוך ברחוב הנביאים בירושלים.
על המרוץ הראשון כתב פ. פינצ'ובר בעיתון דבר:
אולם ההתלהבות הראשונית דעכה ואגודות הספורט החלו לאבד עניין במרוץ שהיה למעמסה תקציבית. בשנת 1955 הודיעה בית"ר שלא תשתתף בגלל העלויות שבריכוז מאה רצים מרחבי הארץ. בשנת 1956 עוד השתתפו במרוץ הפועל, בית"ר ואליצור לאחר שהמדינה הקציבה כספים למימון ההשתתפות, אולם בשנת 1957 לא התקיים המרוץ, לאחר שכל ארגוני הספורט למעט הפועל הודיעו שלא ישתתפו. במקום מרוץ ארצי התקיימו במקומות שונים מרוצים אזוריים. בשנת 1959 הופיעה בין ההודעות על חגיגות יום העצמאות ידיעה על מרוץ שליחים בגבעתיים ובשנת 1960 התקיים מרוץ באזור עמק הירדן, מרוץ אשר התקיים תחת הכותרת "מרוץ העצמאות" בפעם ה־25 בשנת 2010. מסורת של מרוצי עצמאות התקיימה גם בבית שמש. בשנת 1968 התקיימו מרוצים מקומיים באשדוד וביהוד.
בשנת 1968, לכבוד 20 למדינה, תוכנן לחדש את המרוץ בחול המועד פסח, במסלול שיעבור מבניין הכנסת בתל אביב לכנסת בירושלים, אולם בסופו של דבר המרוץ התקיים מחולדה לירושלים ביוני 1968. בשנת 1986 התקיים מרוץ עצמאות בירושלים.
גביע הערוץ הראשון בהוקי קרח (רוסיה)
גביע הערוץ הראשון הרוסי בהוקי קרח (ברוסית: Кубок Первого канала по хоккею) הוא טורניר הוקי קרח המהווה חלק מהכנות לאליפות האירופית בהוקי קרח.
ב־1967, עת הוקם נערך הטורניר במוסקבה. ב-1992, לאחר חידוש הטורניר הוא נערך בסנקט פטרבורג (למעט בשנים 2013 ו-2014 כשהוא נערך בסוצ'י). החל משנת 1996 מהווה חלק של סדרת התחרויות שנערכות במספר מדינות אירופה לקראת אליפות העולם, במסגרת Euro Hockey Tour.
מנוהל על ידי פדרציית ההוקי הרוסית בחסות הערוץ הראשון הרוסי.
היסטוריה.
הגביע הוקם ב-1967 בשם "הטורניר לכבוד יובל למהפכת אוקטובר". בהמשך הוחלט לערוך אותו כל שנה. מ-1969 עד 1996 נקרא בשם גביע איזבסטיה בחסות העיתון רב-התפוצה. ב-1997 הגביע נקרא גביע "בלטיקה" על שם מבשלת הבירה הפטרבורגית, בעלת אותו השם. ב-2003 הטורניר נקרא בשם טורניר מוסקבה הבינלאומי, בשנים 2004-2005 נקרא בשם "גביע רוסנו" על שם חברת ביטוח והחל משנת 2005 הטורניר נערך בחסות הערוץ הראשון הרוסי.
הטורניר נערך ברציפות מאז 1967, למעט שנת 1991 שאז בוטל בשל התפרקות ברית המועצות.
על פי רוב משתתפות 4 נבחרות: רוסיה (ברית המועצות), צ'כיה (צ'כוסלובקיה), פינלנד ושוודיה, אך בחלק מהתחרויות השתתפו נבחרות נוספות כמו קנדה, פולין, קוריאה הדרומית ואחרות.
מרכבת המשנה
נונה
תחרותיות
מארי בראון
מריה "מארי" יוהנה פיליפסן-בראון (בהולנדית: Maria "Marie" Johanna Philipsen-Braun ; 22 ביוני 1911 – 23 ביוני 1982) הייתה שחיינית הולנדית. היא אלופה אולימפית בעלת שתי מדליות אולימפיות מהן אחת זהב, אלופת אירופה בעלת 6 מדליות, מהם 4 זהב ושיאנית עולם.
בראון, הייתה לשחיינית ההולנדית הראשונה שזכתה במדליית זהב באולימפיאדה.
ביוגרפיה.
בראון נולדה ברוטרדם. אמה, מה בראון (1881 – 1956) הייתה המאמנת הלאומית של נבחרת הולנד בשחייה ב-5 אולימפיאדות שונות (1928, 1932, 1936, 1948 ו-1952).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבולוניה, איטליה בשנת 1927 זכתה בראון במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי (6:11.8 דקות) ובשתי מדליות כסף במשחה ל-100 מטר גב (1:26.2 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (5:11.6 דקות).
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכתה בראון בשתי מדליות, אחת זהב ואחת כסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:22.0 דקות, לפני אלן קינג (1:22.2 דקות) וג'ויס קופר (1:22.8 דקות) שתיהן מבריטניה, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא עולם חדש של 1:21.6 דקות. מדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:57.8 דקות, אחרי מרתה נורליוס שקבעה שיא עולם חדש של 5:42.8 דקות ולפני ג'וזפין מקים (6:00.2 דקות) שתיהן מארצות הברית. בשלב המוקדמות היא קבע תוצאה של 5:53.8 דקות. בנוסף, היא השתתפה במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, אך הרביעייה ההולנדית פסלה בשלב הגמר, בשלב המוקדמות הן קבעו תוצאה של 5:08.8 דקות, תוצאה שהייתה מספיקה למדליית ארד.
באליפות אירופה השלישית בשחייה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1931 זכתה בראון ב-3 מדליית זהב והייתה לשחיינית המצטיינת של האליפות. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי (5:42.0 דקות), במשחה ל-100 מטר גב (1:22.8 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (4:55.0 דקות).
לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) הגיעה בראון כמועמדת עיקרית לניצחון. היא עלתה לשלב הגמר בשני המשחים בהם השתתפה, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:23.8 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:50.5 דקות, אך היא לא הצליחה להגן על תוארה משום שלקתה בחום כבד כתוצאה מעקיצת חרק ונלקחה לבית החולים. לאחר מכן, פרשה משחייה תחרותית.
DNA אנוכיי
DNA אנוכיי הוא רצף DNA בגנום של אורגניזם המשתכפל ומפיץ את עצמו יחד עם גנום האורגניזם, אך הוא אינו מועיל בשום צורה שהיא לאורגניזם הנושא אותו.
DNA אנוכיי נחשב לסוג של טפיל המנצל את נושאו כדי להתרבות אף על פי שהוא אינו מועיל ואף עשוי להזיק. קיומו נחזה על ידי הגישה של אבולוציה מונחית גנים. לפי גישה זו הגנים הם מושאי הברירה הטבעית והאבולוציה פועלת להפצתם, גם במחיר של נזק לאורגניזם הנושא אותם. בעוד גנים המועילים לאורגניזם פועלים בשיטה של שיפור האורגניזם כדי שיוכל להפיצם בצורה מוצלחת, DNA אנוכיי מנצל את ההצלחה של גנים מועילים ומתפשט יחד עמם.
יש דמיון רב בין DNA אנוכיי לבין נגיפים שגם הם מנצלים את הגנום של האורגניזם אותו הם תוקפים כדי להתרבות. אולם לנגיפים יש עצמאות רבה יותר מל-DNA אנוכיי. יש להם קיום עצמאי גם מחוץ לגנום ויש להם מבנה הכולל מלבד חומר תורשתי גם מעטפת חלבונית המאפשרים להם להפיץ עצמם בין גופים שלא בדרך הרבייה. משערים שמוצאם של מקטעי DNA אנוכיי רבים הוא בנגיפים שהתנוונו ואיבדו את עצמאותם. ייתכן שגם להפך, שמקורם של הנגיפים הוא במקטעי DNA אנוכיי שפיתחו עצמאות.
רעיון ה-DNA האנוכיי הועלה ללא פיתוח מעמיק בספר "הגן האנוכיי" מאת ריצ'רד דוקינס, וזכה להרחבה ניכרת בשנות השמונים.
הדוגמה המוכרת והנפוצה ביותר ל-DNA אנוכיי היא טרנספוזונים, "גנים קופצים". אלו הם גנים חסרי שימוש המהווים חלק ניכר מהגנום של כלל היצורים החיים והם מסוגלים להעתיק את עצמם ממקום למקום בתוך הגנום. טרנספוזונים הם מוטגנים מזיקים המסוגלים להשבית גנים מועילים (על ידי העתקת עצמם לתוך הרצף גנטי של הגן) והם יכולים גם לפגוע בתהליך המיטוזה. דוגמה נוספת ל-DNA אנוכיי הם רטרוטרנספוזונים חסרי תועלת שגם הם נפוצים בגנום של כלל היצורים החיים.
מכיוון ש-DNA אנוכיי יכול להזיק ישנם אמצעים רבים ביצורים שונים שמטרתם להיפטר ממנו או לדכא אותו, כמו למשל RNAi.
שלמה בן וירגה
דנ&quot;א אנוכיי
דנ&quot;א אנוכי
אהרן מזי&quot;א
נד פלנדרס
ודאנגה
שש הוודאנגות (vedāṅga; מילולית: חברי הוודות) הן כלי עזר מסורתיים המשמשים ללימוד הוודות ולהבנת, המפרטים גם את הדרך שבה יש לדעת את הוודות, לשמרן ולהשתמש בהן. כלים אלו פותחו במאה ה-6 לפנה"ס (סוף העידן הוודי) והם משלבים פילוסופיה בכלים מדעיים.
הוודאנגות שימשו גם לניתוח טקסטים שאינם ודות.
פסגת ויקטוריה
פסגת ויקטוריה (באנגלית: Victoria Peak; בסינית: 太平山) המכונה גם הר אוסטין (Mount Austin) או "הפסגה" (The Peak) היא הר הממוקם במערבו של האי הונג קונג שבהונג קונג. גובהה של הפסגה 552 מטרים והיא הנקודה הגבוהה ביותר באי (אך לא הנקודה הגבוהה ביותר בהונג קונג).
בראש הפסגה ניצבות מספר רב של אנטנות תקשורת והפסגה עצמה סגורה לציבור. סביב הפסגה מצויות שכונות יוקרה, גנים, אזורים ירוקים, מצפורים ומרכז קניות המכונה "הפסגה" המהווה אתר תיירות מרכזי באי.
היסטוריה.
כבר במהלך המאה ה-19 שימשה הפסגה אתר מגורים ונופש פופולרי בשל הנוף המרהיב הנשקף ממנה לעבר המושבה, בשל האקלים הנוח יותר (הממוזג) ביחס לאקלים הסובטרופי של חלקי האי הנמוכים יותר, ובשל המרחק מהרעש והריחות של נמל ויקטוריה. בשנת 1868 הורה מושל הונג קונג השישי, סר ריצ'רד מקדונל על הקמת מעון קיץ על הפסגה, ובעקבותיו בנו עשירי האי מעונות קיץ על הפסגה. באותה עת הדרך היחידה להגיע אל הפסגה הייתה באמצעות כיסא הנישא על ידי משרתים במעלה השביל הצר.