במרוצת השנים הבאות חלמיש ביסס את חייו בעיירה מרגוע. באביב שנת 288 אחה"ח, ניגש אליו אלף קאלינסטי. דובר השמשות סולוסטרן קנן רכש אחת מיצירות המתכת של חלמיש קודם לכן, וביקש מחלמיש להגיע לבירת הממלכה, קאלינוסט, על מנת לבצע עבודות עבור דובר השמשות. חלמיש, שהיה בתחילה חשדן, ראה את חותם היוצר שלו על גבי החפץ אותו הראה לו האלף, והסכים להגיע לאומת אלפי המערב.
כאשר הגיע לקאלינוסט, התיידד במהרה עם חצי-אלף אותו פגש בשם תניס. במשך השנים, כאשר חלמיש נהג לצאת ולשוב לממלכה האלפית, נעשו חלמיש ותניס חברים קרובים מאוד, וחלמיש אף לימד את תניס מעט מאומנות המתכת. הוא גם התיידד מאוד עם דובר השמשות עצמו.
במשך עשרים שנה נהג להגיע בקיץ לקאלינסטי. הוא השיג לעצמו פרדה לה קרא קלת-רגל. בשנת 308 אחה"ח הותקף חלמיש על ידי יצור דרקוני, ובזמן מנוסתם של חלמיש ופרדתו, הוא נתקל בסְלָא מוֹרִי אשר הובילה היישר אל מגדל השמש. הוא סיפר על תקיפתו לשליט, אשר ארגן משלחת ציד. חלמיש ותניס התנדבו אף הם לצאת למשלחת זו, ובזמן החיפוש, נתקלו ביצור, אשר הרג אציל אלפי ובסופו של דבר היצור נהרג על ידי קוסם החצר, מִירָאל. לאחר הקרב, נתגלו חיציו של תניס בגופו של האציל והוא נלקח למעצר, אך שוחרר. כאשר נרצחה גם המיילדת של הממלכה, הואשם תניס בשנית ברצח. סולוסטרן הטיל על חלמיש למצוא את הרוצח האמיתי. לאחר מספר ימים, נתגלה כי הרוצח האמיתי היה קוסם החצר, שלמעשה היה אחיו של דובר השמשות, אשר תכנן להשתלט על הממלכה. חלמיש ותניס הצליחו לסכל את מזימתו ולטהר את שמו של תניס. בתום כל זאת, חלמיש חזר למרגוע, ותניס החליט לעזוב את ממלכתו ולגור עם חלמיש בעיירה.
מגוריו במרגוע.
לאחר מספר שנים שבהן גר במרגוע, אסף לביתו חלמיש את הנערה טיקה ויילן. הוריה של טיקה לא היו עוד חלק מחייה, וחלמיש דאג לייצר עבורה צעצועים עד שאוטיק סנדאת' אימץ אותה.
חלמיש פיתח פחד אימתני מחציית מים כלשהם, לאחר שבאחד מהרפתקאותיו עם חבורת הרומח בהם חנתה החבורה לחופיו של אגם הבדולח, קרמון בעודו על סירה, החליט לתפוס דג ללא חכה או עזרה. הוא נשען קדימה יותר מדי, והפיל את הסירה על יושביה למים. חלמיש, שלא ידע לשחות, נפל תחת קרמון אל תוך המים, וכאשר לא צף מעלה, גדיל צלל ומָשָׁה את חלמיש אל פני המים. מאז נשבע חלמיש לא להיכנס לסירה או כלי שיט אחר לעולם.
בשנת 345 אחה"ח נסע חלמיש לאי קרתאי עם בני החבורה למנוע השתלטות של המינוטאורים על יבשת אנסאלון. במהלך מסעם, עוגית למחצה בשם קִירְסִיג התאהבה בחלמיש, והוא עצמו חיבב אותה. אולם היא נהרגה על ידי מינוטאור, דבר שהעציב את חלמיש מאוד.
השיבה למולדת.
מותו של אחיו.
טרם תחילת החורף של אותה השנה, תכנן חלמיש להישאר במרגוע. בעת שרכש דברים לשם הכנת ביתו לחורף, פגש חלמיש בסוחר גמדאי בשם הָנוּק, אשר סיפר לחלמיש על עסקה שנרקמה בין עיר מולדתו של חלמיש, בית-גבעות לבין שבט גמדי הת'ייוואר. חלמיש החליט לשנות את תוכניתו ולהגיע לבית-גבעות. בדרך לשם, נתקל בעגלות סוחר משבט הת'ייוואר והבין כי הסיפור אשר סיפר לו הנוק היה נכון. כאשר הגיע לכפרו, חלמיש שם פעמיו לפונדקו של גמד בשם מוֹלְדוּן כדי לעמוד יותר על טיב העסקה עם גמדי האופל. הוא למד כי ראש-הכפר הוֹלְדֶן רקם עסקת מסחר טובה עם הת'ייוואר אשר איפשרה להם לנוע בדרך החוצה את הכפר תמורת סכום מכובד ויותר מהוגן. חלמיש רתח מזעם למרות שהעסקה הייתה יותר מהוגנת. כאשר עמד לצאת מהפונדק, שוטה הכפר, גמד בשם גַארְת', נכנס לפונדק וחשב כי חלמיש הוא איילמאר כור-אש, אחיו הבכור של חלמיש. חלמיש למד מבעל הפונדק כי אחיו הבכור נהרג מהתקף לב בעת שעבד על מרכבה של שבט הת'ייוואר במחצבת דֶלְוָּאר.
חלמיש חזר לבית משפחתו בדיוק כאשר אספה מאולתרת של משפחתו התכנסה מחוץ לבית. בכנס זה החל חלמיש חושד במותו של אחיו והחל לתהות מדוע אחיו, שתמיד תיעב את שבט הת'ייוואר, הסכים לעבוד עבורם. באותו כנס, בנו של איילמאר, בַּסָאלְט, האשים את דודו חלמיש, אשר לא דאג למשפחתו והעדיף את מחיצת בני האנוש. למחרת, ביקר חלמיש בשנית בפונדק מולדון ולמד עוד על העסקה בין שבטי הת'יוואר והניידאר (השבט אליו השתייך חלמיש). הוא הבין שבסאלט העדיף להיות בפונדק מאשר בבית אביו. מולדון הסביר לחלמיש כי בסאלט הרגיש אשם בשל מותו של אביו. בעודם דנים בנושא, הגיע בסאלט לפונדק והאשים בשנית את חלמיש על היותו אח רשלן. הוויכוח ביניהם הפך לתגרת אגרופים, וחלמיש הטיח ארצה את אחיינו. חלמיש הסב אל מולדון והמשיך לחקור מדוע הת'ייוואר הגנו על מחצבת דלואר ומדוע היו זקוקים להגן עליה.
בהמשך, פרץ חלמיש לתחומי המחצבה וערך חיפוש בתוך המרכבות לגלות מהו תוכנם האמיתי. הוא איתר התקן סודי באחת מן המרכבות וגילה כי הוא מכיל כלי נשק. גארת', שוטה הכפר, גילה אותו שם, וחלמיש שיטה בו וגרם לו לחשוב כי הוא איילמאר וגירש אותו משם. אולם אז, גילתה אותו קבוצת גמדי אופל. חלמיש נלחם בחבורה זו והרג אחד מהם, ואף איבד את מגפיו תוך כדי מנוסתו מהם. את הלילה בילה חלמיש הרחק מבית משפחת כור-אש כדי להחליט מהו צעדו הבא. לאחר מכן, שב בכל זאת לבית המשפחה, שם אלמנתו של איילמאר, ברטינה כור-אש, העניקה לחלמיש את מגפיו הישנים של בעלה. אחיו של חלמיש, טיבאלט, הגיע לבית המשפחה זמן קצר לאחר מכן וסיפר לו כי הוא מוכרח לעזוב או שיעצרו אותו. חלמיש החליט לעזוב את הכפר ולהגיע לתורברדין כדי להבין מהי הסיבה האמיתית להברחת כלי הנשק של הת'ייוואר.
תורברדין.
בדרכו לתורברדין, הותקף חלמיש על ידי טרול וניצל בעזרתו של בסאלט. השניים המשיכו יחד לעבר לתורברדין, אך כאשר התקרבו לשם, פקד חלמיש על אחיינו להישאר מאחור. כאשר היה חלמיש בתוך ממלכת גמדי ההרים, נלכד חלמיש על ידי גמדי ת'ייוואר ונכלא באשמת ריגול. אחד מהם, גמד אופל בשם פּיטְרִיק ניסה להיפטר מחלמיש על ידי השלכתו לבור המפלצות. ברגע האחרון, מפקדת בית המשמר בתורברדין, פֶּרִיאָן צִיפְּרִיוּם ניסתה להניא את פיטריק מלעשות כן. אולם פיטריק לא השתכנע והשליך את שניהם לבור. בתחתית הבור נתקלו בתולעת פגרים, אשר חלמיש הניס. הם אף מצאו שם מושבה של גמדי מחילות בשם כוך-בוץ. גמדי המחילות החליטו כי חלמיש תואם למושא נבואה עתיקה שלם והכתירו אותו כמלך פְלוּנְק השני ואת פריאן כמלכה חוד-פרווה הראשונה - מלכי המושבה שלהם. תחילה, סלדו חלמיש ופריאן מהרעיון, אולם שינו דעתם כדי להשתמש בגמדי המחילות נגד מזימות הת'ייוואר. עם הזמן, חלמיש ופריאן החלו מתאהבים אחד בשני.
המצור על בית-גבעות.
חלמיש הרכיב צבא גמדי מחילות אשר יצעד עמו יחד לבית-גבעות כדי להגן על הכפר. לפני שעזבו, החלו חלמיש ופריאן לרקום תוכניות לעתיד משותף. פריאן העניקה לחלמיש את הגרזן התרקני כמתנה, בארוחת ערב האחרונה שלהם לפני עזיבתם. ביום המחרת הנהיגו את הצבא לעבר בית-גבעות. בדרכם לשם, נתקלו בחלק מצבא הת'ייוואר והתקיפו אותם. הת'ייוואר הניסו את גמדי המחילות לעבר אגם קפוא והקיפו אותם מכל עבר. אולם אז, הקרח קרס תחת צבא הת'ייוואר והם טבעו. גמדי המחילות, שמטבעם שורדים בכל מצב - שחו למקום מבטחים.
חלמיש הגיע לבסוף עם צבאו לבית-גבעות ולמד על מותו של מולדון, בעל הפונדק ומעצרם של בני שבט הת'ייוואר. הוא עזר לתכנן תוכנית להגן על העיירה שכללו בניית מתרס כדי להאט את התקדמות הת'ייוואר לעברה. הוא אף נעזר באחיו, רוּבֶּרִיק, כדי לסנוור את גמדי האופל. בזמן הקרב על בית-גבעות, צפו עיניו של חלמיש במותם של כמה מתושבי העיירה כולל גמד המחילות גארף ואחיו בֶּרְנַרְד כור-אש אשר מת כדי להציל את חלמיש. ההגנה לא צלחה לאורך זמן, וכוחות ההגנה של העיר נסוגו לעבר מבשלת הבירה של העיירה, שם פריאן חוסלה בידיו של פיטריק, אשר נהרג בעצמו בגרזן התרקני של חלמיש - דבר שגרם לגרזן להתחמם מאוד. לפני שהגרזן נהרס, בעל המבשלה הִילְדִי תל-סלע פענח את השפה שהייתה חקוקה על הגרזן והסביר כי השימוש בגרזן יימשך עד אשר גמד ייהרג בידיו של גמד האוחז בגרזן. שאריות הגרזן התפוצצו בחוצות העיירה בעוד חלמיש מתאבל על אהובתו, אחיו וכל הגמדים האמיצים שמתו במערכה.
גמד המחילות נוֹמְסְקוּל הדיח את חלמיש מכס שלטון של שבט כוך-בוץ כיוון שמלכתו אבדה לו. פריאן נטמנה בחלקה בתחומי משפחת כור-אש כמו גם אחיו ברנרד. לאחר זמן מה, החליט חלמיש לחזור למרגוע.
מלחמת הרומח.
זק טרות ופקס תרקס.
לאחר חמש שנים בהן לא התראו, חלמיש פוגש בתניס וגדילן מחוץ למרגוע לפני שנכנסו לעיר בה גרו. בטרם כניסתם, התעמתו עם גובלינים בראשותו של שר-המעט טודי. חלמיש וחבריו המשיכו לעבר פונדק הבית האחרון. בעודם נחים בפונדק, הדריק, התיאוקרט העליון של מרגוע, שהיה שיכור, החל להתעמת עימם. הדריק מעד, ונפל אל האח בטעות. גדילן קוץ-רגל הקנדר ניסה למשוך אותו בעזרת מטה בדולח כחול אשר הוסווה כמטה רגיל. מעשה זה גרם לכך שהדריק נרפא מכל פציעותיו וכוויותיו אך גם לכך שטבעו האמיתי של המטה נגלה. איש זקן שנכח בפונדק, צעק והאשים צמד ברברים אשר היו בחברתו של סער בהיר-להב בכך שהשתמשו בכישוף וכי כוחותיו של שר-המעט תרים אחר המטה הזה.
לבני החבורה המורחבת לא הייתה ברירה כי אם להימלט מפני אלו שרצו לקחתם בשבי, כך החלו חלמיש וחבריו במסע שהחל מחוץ למרגוע, עבר באגם מי הבדולח, דרך היער הקודר ואל זק טרות, שם מי-נהר, אחד הברברים נזכר כי קיבל לידיו את המטה. שם, בעיר החרבה, הדרקונית השחורה, קיסנת' כמעט והרגה את מי-נהר, אולם סהר-פז השתמשה במטה כדי להציל אותו מסף המוות.