על פי ניסוי של תוכנית הטלוויזיה הבריטית "Brainiac", טיגריסים אינם מושפעים מהנפית, אך לעומתם אריות הראו תגובה זהה לתגובת החתול הביתי. ניסוי אחר שנערך על כמה מינים ממשפחת החתולים הראה דווקא את ההפך – האריה גילה אדישות בעוד שאר המינים הראו את התגובות המתוארות להלן.
מינים אחדים של צמח הנפית מכילים תרכובת בשם נפטלקטון המסוגלת לעורר תגובה של מיניות כביכול במוחו של החתול. כאשר חתולים חשים בריחה של הנפית הם בדרך כלל יתגלגלו, ינסו לגעת בצמח, ינסו ללעוס את עלי הצמח, ילקקו את הצמח, יקפצו, יגרגרו משמחה ולעיתים קרובות אף יפרישו ריר מהפה. חתולים רבים גם ינהמו וייללו. תגובה זו ממשיכה במשך מספר דקות עד אשר החתול יאבד עניין. לוקח לחתול קרוב לשעתיים עד אשר השפעות הצמח מתפוגגות לגמרי ועד אשר צמח הנפית יגרום לחתול להגיב באותו האופן בשנית. גורי חתולים וחתולים זקנים יותר בדרך כלל מגיבים פחות לצמח הנפית. להשפעות של הנפית אין תופעות לוואי מוכרות על בעלי חיים.
צמחים אחרים בעלי השפעה דומה על חתולים כוללים את צמח הולריאן (Valerian) וצמחים אשר מכילים אכטינידין (Actinidine).
פרנקפורט על נהר מיין
הסכם פורטסמות'
הסכם פורטסמות' (באנגלית: Treaty of Portsmouth), אשר נחתם ב-5 בספטמבר 1905, סיים באופן רשמי את מלחמת רוסיה–יפן. ההסכם נחתם לאחר משא ומתן שהתנהל במספנות הצי בפורטסמות', על גבול מדינת מיין וניו המפשייר בארצות הברית.
לניהול השיחות שקדמו לחתימת ההסכם הגיעו שני נציגים מכל צד: סרגיי ויטה ורומן רוזן מרוסיה וקומורה ז'וטרו וטקהירה קוגורו מיפן. דיפלומטים נוספים משתי המדינות שהו במלון ונטוורת', בעיירה ניו קסל הסמוכה (שם נחתם ההסכם).
על פי ההסכם, על יפן ורוסיה לפנות כוחותיהן ממנצ'וריה ולהשיב את השליטה בשטח לסין. אולם, ליפן הוענקה זכות חכירה לחצי האי ליאודונג (שבו פורט ארתור והעיר דאליין), וכן מסילת הרכבת הרוסית בדרום מנצ'וריה, עם גישה למשאביה האסטרטגיים. יפן אף קיבלה מרוסיה את חציו הדרומי של האי סחלין. אף שיפן קבלה בהסכם טריטוריה נכבדה, הישגיה אכזבו את הציבור היפני, אשר ציפה כי תעמוד על דרישותיה הראשוניות לקבל לידה את כל האי סחלין וכן פיצוי כספי. אכזבת הציבור היפני הובילה למהומות היביה, וב-7 בינואר 1906 נפלה ממשלת יפן בראשות קצורה טארו.
תאודור רוזוולט, נשיא ארצות הברית, שימש כמתווך בשיחות ועל תרומתו להסכם קיבל בשנת 1906 פרס נובל לשלום.
בשנת 2005 צוין יובל המאה להסכם פורטסמות' בסדרת אירועים חגיגיים שנערכו במספנות הצי האמריקאי, בנוכחות דיפלומטים משתי המדינות.
מאווי
מאווי (באנגלית: Maui) הוא האי השני בגודלו בהוואי. האי ששטחו 1,883.5 קילומטר רבוע הוא ה-17 בגודלו בארצות הברית וגם האי הגדול ביותר במחוז מאווי.
לאנאי, קאולההו ומולוקי הם גם איים במחוז מאווי וביחד עם מאווי ארבעתם נקראים מאווי נוי. נכון לשנת 2010 האי הוא השלישי בגודלו מבחינת אוכלוסייה כשבו כ-144,644 תושבים והוא ממוקם אחרי הוואי ואוהאו. קאולוי היא העיר הגדולה ביותר במאווי ובה 20,146 איש. במרכז המחוז מאווי נמצאת העיר ואיילאוקו. סמלי האי הם הצבע ורוד והפרח רוזה דאמסכאנה.
נמר (פירושונים)
ג'ון אברט מיליי
גלעד (פירושונים)
ריבוב גיאומטרי
ריבוב גאומטרי
ריבוב אלגברי
מוזיאון גוש קטיף בירושלים
מוזיאון גוש קטיף בירושלים הוא מוזיאון המוקדש להנצחת ההתיישבות היהודית בחבל עזה מאז תקופת החשמונאים ויישובי גוש קטיף. המוזיאון שוכן בשכונת נחלאות בירושלים סמוך לשוק מחנה יהודה.
הקמת המוזיאון.
מוזיאון גוש קטיף הוקם באוגוסט 2008, במלאת 3 שנים לפינוי היישובים בגוש קטיף ובצפון השומרון, במסגרת תוכנית ההתנתקות. המוזיאון הוקם ביוזמתם של כמה ממפוני גוש קטיף, ונוהל על ידי עיתונאי יענק'לה קליין, שעמד בעבר בראש מחלקת החדשות של מקור ראשון. המוזיאון פועל בבניין ברחוב שערי צדק 5 בשכונת נחלאות בירושלים, סמוך לשוק מחנה יהודה, ומועסקים בו מדריכים, עובדי קבלה ואנשי תוכן מפוני גוש קטיף.
מטרות המוזיאון.
מטרת המוזיאון, לפי מפעיליו, היא "לייצר תודעת זיכרון, שימור והצדעה למפעל ההתיישבות היהודית בחבל עזה, ולעמוד על משמרת התודעה הלאומית בזיכרון עקירת היישובים בגוש קטיף וצפון השומרון, במסגרת מה שכונה "תוכנית ההתנתקות"."
מקימי המוזיאון מעידים כי כוונתם היא ליצור "גוף תרבותי-תיעודי פלורליסטי א-פוליטי, ברוח יהודית וישראלית שורשית, כך שהמוזיאון ייתן במה רחבה ליצירה ועשייה מכל גוני החברה הישראלית, ישמש מוקד לשיח תרבותי ואומנותי, ויפעל להפצת מוצרי גוש קטיף ללא מטרות רווח."
אגפי המוזיאון.
המוזיאון כולל כמה אגפים ופונקציות, חלקם קיימים וחלקם בתכנון, ובהם מרכז מורשת והנצחה, מכון מחקר, ספריית עיון, הפקה והוצאה לאור, מקום מפגש ושיח חברתי-לאומי, בית לנוער גוש קטיף, ארכיון וחנות מוצרים. מרכז המורשת וההנצחה כולל כמה אגפים, ובהם:
פעילות המוזיאון.
לפי אתר המוזיאון, בשנה הראשונה לפעילות המוזיאון ביקרו בו למעלה מ-40,000 איש מכל רחבי הארץ והעולם. בין המבקרים היו כ-5,000 בקבוצות מאורגנות של תלמידים ומטיילים מהארץ. במהלך שמונה שנות פעילות המוזיאון ביקרו בו למעלה מ-300 אלף איש, ביניהם אישי ציבור וחברי פרלמנט מהארץ ומהעולם.
ביוני 2016 החליטה וועדת השמות בעיריית ירושלים לקרוא לצומת הרחובות אגריפס - שערי צדק המובילים למוזיאון "כיכר גוש קטיף".
ב-2 בפברואר 2017 חנכה עיריית ירושלים את "כיכר גוש קטיף" סמוך למוזיאון.
מוזיאון גוש קטיף השתדרג בשנת 2016 ופתח קומה נוספת במוזיאון עקב הביקוש לביקורים במוזיאון. המוזיאון מפעיל במסגרת פעולותיו ימי כייף לנוער ופעולות חברתיות שונות.
ניקוד שומרוני
הניקוד השומרוני הוא ניקוד המשמש בכתבי יד עתיקים של התורה בנוסחה השומרוני, וכן בכתבי יד של סידורי תפילה שומרוניים. משערים שזמן יצירתו הוא בסביבות המאה ה-10.
מערכת הסימנים השומרונית לא הגיעה לרמת האחידות והסדירות המאפיינים את הניקוד הטברני, הסורי או הערבי: אין כתבי יד המנוקדים ניקוד מלא, ולאותם סימנים יש בכתבי יד שונים משמעות שונה. מחקר מערכת הניקוד השומרונית עדיין בראשיתו, ועיקר תיאורו נעשה על ידי זאב בן חיים באמצע המאה ה-20.
פתח האחווה.
ייחודי לניקוד השומרוני הוא "פתח האחווה" (فتح اخا). סימן זה מופיע רק לפני האותיות א', ח' ו-ע', ויש לו שלוש וריאציות גרפיות: קו מאוזן, צמד האותיות הערביות عا (עא), והאות הערבית ع (ע). סימנים אלו מציינים שיש לפתוח את המילה בהברה .
הצורך בסימן ניקוד זה נובע מהעובדה, שבהגייה השומרונית האותיות ה', א', ח' ו-ע' נהגות בדרך כלל כמו א' בעברית (). עבור המקרים היוצאים מן הכלל, שבהן האותיות ה', א', ח' ו-ע' נהגות כמו ע' בעברית (), נוצר סימן ניקוד מיוחד.
קומודור אמיגה
קומודור אמיגה (באנגלית: Commodore Amiga) היא סדרת דגמי מחשב אישי שפותחה בידי חברת קומודור בשנת 1985, ונועדה לרשת את הדגם הפופולרי קומודור 64 וכן את קומודור 128.
אמיגה 1000.
הדגם הראשון הביא לתחום המחשב האישי והביתי רמת גרפיקה וסאונד שהייתה זמינה עד אז רק בציוד מקצועי יקר בהרבה, כמו תחנות עבודה. התצוגה תמכה בערכת צבעים ("Color pallete") של 4096 צבעים, מתוכה ניתן היה להציג 32 או 64 צבעים בו זמנית, לפי מוד התצוגה (תאורטית ניתן להציג תמונה עם יותר צבעים, או אפילו כולם, על ידי שינוי ערכת הצבעים תוך כדי ההצגה בעזרת התוכנה, אבל המשמעות היא שהמעבד מוקדש למשימה הזו כמעט לגמרי, ומעט מאוד תוכנות עשו בכך שימוש), זאת לעומת ה־IBM PC שתמך ב־16 צבעים בלבד. מערכת הסאונד יכלה להשמיע עד ארבעה ערוצים סטראופוניים, ברזולוציה של 8 סיביות. למחשב היה זיכרון של 256 קילובייט - כפליים מהזיכרון של המקינטוש הראשון, אך רק מחצית מהזיכרון של אטארי 520ST. ההצלחה של אמיגה 1000 בשוק הייתה מוגבלת, בין השאר עקב מחסור בתוכנה, ואמינות נמוכה של מערכת ההפעלה, כמו גם המשאבים המוגבלים שחברת קומודור יכלה להקצות לשיווק המחשב.
אמיגה 500 ואמיגה 600.
בשנת 1987 יצא לאור אמיגה 500, שמחירו היה עממי יותר, והפך למחשב ביתי נפוץ ששימש לגרפיקה, אנימציה, ועריכת סאונד. אמיגה 500 היה פופולרי במיוחד בקרב חובבי משחקי מחשב, והחברות הטובות ביותר בתחום פתחו עבורו משחקים בגרפיקה שנחשבה לשיא הטכנולוגיה באותה תקופה.
עם השנים התקדמה גם הטכנולוגיה של IBM PC ותואמיו ופותחו עבורם מסכי ה־VGA וה־SVGA הצבעוניים שהפכו לסטנדרט. קומודור פיתחה בתגובה את אמיגה 500+ ואת אמיגה 600 שהיו רק מתיחת פנים של אמיגה 500.
אמיגה 1200 ואמיגה 4000.
בשנת 1992 יצאה קומודור עם שני המחשבים שהציגו את ערכת השבבים AGA שתמכה בערכת צבעים של 16.8 מיליון צבעים, מתוכה ניתן היה להציג 256 צבעים בעת ובעונה אחת, ובתנאים מסוימים 524,288 צבעים. אך זה היה מאוחר מדי, וקומודור לא יכלה להתחרות עם מחשבי IBM ותואמיו. גם חובבי האמיגה העדיפו את האמיגה 500. מחשבי אמיגה המשיכו להיות מיוצרים עד שנת 1996. אחרי פשיטת הרגל של קומודור בשנת 1994, הם יוצרו תחת השם אמיגה בלבד.
אמיגה 32CD.
בשנת 1993 החלה קומודור לייצר קונסולת משחק מבוססת על אמיגה 1200. מדובר בקונסולה הראשונה בת 32 ביט שהשתמשה בטכנולוגיית סי די רום. בתוספת כונן דיסקטים, מקלדת עכבר ודיסק קשיח ניתן היה לשדרג את הקונסולה למחשב אמיגה 1200.
אמיגה מיני PC.