כאשר אוכלים ארוחת לילה סמוך לזמן השינה לא כדאי לאכול בארוחה פחמימות פשוטות או מאכל מתוק, כיוון שארוחה מסוג זה תאט את קצב פירוק השומן במהלך הלילה. דוגמאות למאכלים שלא כדאי לאכול בארוחת לילה שסמוכה לשינה הן חלב, פירות, דברי מאפה, תירס, חטיפים מלוחים, גלידות למיניהן, קורנפלקס ושייקים למיניהם. מאכלים שכן מומלץ לאכול בארוחה צריכים להכיל פחמימה מורכבת עם שומן או חלבון, לדוגמה פרוסת לחם מלא עם טחינה, גבינה או ממרח אבוקדו.
כאשר רוצים לאכול ארוחת לילה בשעות הלילה המאוחרות כדאי לאכול מאכלים קלים שמערכת העיכול מתמודדת איתם בקלות כגון ירקות, ובפרט מרק ירקות שפשוט יחסית לעיכול. עדיפות שנייה בקטגוריית הירקות היא סלט ירקות או ירקות חתוכים שמתעכלים לאט יותר מאשר הירקות הרכים שבמרק. גם כמה קרקרים יכולים להיות ארוחת לילה טובה שמתעקלת בקלות. גם דייסת קוואקר יכולה להיות ארוחת לילה טובה כי היא מלאה בסיבים תזונתיים ומשרה תחושה רגועה במעי. בארוחת לילה מסוג כזה לא כדאי לאכול שומנים, שמתעכלים הכי לאט, וכדאי לאכול ארוחת לילה בנחת.
איפה (מידת נפח)
איפה היא יחידת מידה מקראית לנפח שהייתה בשימוש בתקופת המשנה והתלמוד. מידת האיפה שימשה למדידת מאכלים יבשים.
מקור המידה.
מידה זו נזכרה בתורה בפרשת הונאה במידות ומשקולות:
בנביא הוזכרה מידת האיפה גם בשם "בת": מידת שניהם שווה מלבד שהבת שימשה למדידת לח, ואילו מידת האיפה שימשה למדידת יבש.
שיעורה.
שיעור האיפה הוא שלוש סאין, וכך אמרו בתלמוד: על מנת לזכור את היחס בין מידות הנפח, נפוצה המנמוניקה "כאס־קלב יגודו" ופירושה הוא: כור, איפה, סאה, קב, לוג, ביצה. ערך הגימטריה של האותיות "יגודו" הן ההכפלות הנדרשות למעבר בין היחידות: כור מכיל י (10) איפות, איפה מכילה ג (3) סאים, סאה מכילה ו (6) קבים, קב מכיל ד (4) לוגים, לוג מכיל ו (6) ביצים.
שיעורה במידות זמנינו.
שיעור האיפה במידות זמנינו תלוי במחלוקות היסודיות בין אחרונים בשיעור ה"ביצה":
בספרי ההלכה נחלקו האחרונים בשיעור ה"כביצה", כאשר סיבת המחלוקת היא האם נתקטנו ה"ביצים" מכמות שהיו בזמן התלמוד (נשתנו הטבעים) או לא. מחלוקת זו משפיעה אף על שיעור האיפה, מאחר ששיעור איפה אחת הוא שלוש סאין, ושיעור הסאה הוא 144 ביצים. על מנת לדעת מהי כמות מידת האיפה יש להכפיל את שיעור הביצה ב־432. נמצא שמידת שיעור הסאה בשיעורי זמנינו תלוי בדעת אותם אחרונים מהו שיעור הביצה:
לדעת הרב חיים נאה שנפח שיעור ביצה הוא 57.6 סמ"ק לפיכך לדעתו שיעור האיפה (שהוא 432 ביצים) הוא כ־25 ליטרים (24,883 סמ"ק).
ולדעת החזון איש ששיעור הביצה הוא 99.53 סמ"ק נמצא ששיעור האיפה הוא כ-43 ליטרים (42,997 סמ"ק).
מטבע לשון.
כיום נהוג להשתמש במטבע הלשון "איפה ואיפה" ככינוי לאפליה.
מקור הביטוי הוא מהפסוק בתורה , שעוסק באיסור הונאת משקולות, ופירושו של הפסוק הוא, שלא יהיה לאדם שתי משקולות של "איפה", "איפה" אחת במשקל מרובה מכפי שהיא אמורה להיות כאשר בא לקנות (ונמצא שמרוויח שמקבל יותר), ו"איפה" נוספת במשקל מועט כאשר מוכר לאחרים (ומרוויח שמוכר פחות מהנצרך).
נמל התעופה הבין-לאומי סילביו פטירוסי
נמל התעופה הבין-לאומי סילביו פטירוסי (בספרדית: Aeropuerto Internacional Silvio Pettirossi) שוכן בקרבת בירת פרגוואי אסונסיון. הוא משמש כנמל התעופה הראשי של המדינה מתוך ארבעת נמלי התעופה הבינלאומיים בה. בשנת 2017 עברו בנמל 1,180,111 נוסעים.
הנמל.
הנמל שוכן ליד העיר לוקה (Luque) שבצפון-מזרח מטרופולין אסונסיון. הוא נקרא על שם האוויראי המקומי סילביו פטירוסי . לפני כן נקרא הנמל על שמו של אלפרדו סטרסנר, הרודן הצבאי של פרגוואי.
בנמל מסלול טיסה אחד, שכיוונו הכללי הוא מצפון לדרום. בנייני הנמל ממוקמים ממזרח למסלול הטיסה. בנמל טרמינל אחד ובו שתי שלוחות - הצפונית ובה שני שערי עלייה למטוס והדרומית ובה ארבעה שערים. כל השערים מצוידים בגשרי עלייה למטוס.
בשנים 2010 עד 2017 חלה עלייה של 60% במספר הנוסעים שעברו דרך הנמל.
בדצמבר 2015 החל לפעול קו התעופה של חברת אייר אירופה בין הנמל לבין מדריד שבספרד. בכך חודשה התעופה הישירה בין אירופה לבין פרגוואי לאחר הפסקה של 21 שנים. בעבר פעלו טיסות ישירות בין הנמל לבין אירופה על ידי החברות איבריה ולופטהנזה.
הנמל משרת כעשר חברות תעופה, המפעילות קווים אל יעדים במדינות בדרום אמריקה ומרכז אמריקה - אורוגוואי, ארגנטינה, בוליביה, ברזיל, פנמה, פרו, צ'ילה, וכן לספרד. הקווים העמוסים ביותר אל הנמל וממנו ב-2017 היו אל סאו פאולו, בואנוס איירס ופנמה סיטי.
הנמל הוא בסיס פעולה מרכזי של החברות LATAM פרגוואי ואמסונאס פרגוואי (Amaszonas Paraguay).
בשנים 1955 עד 1996 התרחשו בנמל ובסביבתו שלוש תאונות מטוסים קטלניות.
חסידות ראדושיץ
יטי איירליינס
יטי איירליינס (בנפאלית: यति एयरलाईन्स) היא חברת תעופה נפאלית המתפעלת טיסות פנים ארציות בין מגוון ערים וכפרים בנפאל. החברה נוסדה בשנת 1998 ומשרדיה הראשיים ממוקמים בעיר הבירה קטמנדו.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לאוקטובר 2019:
אקארד פון גבלנץ
גנרל אקארד פון גבלנץ (בגרמנית: Eccard Freiherr von Gablenz; 26 בינואר 1891 - 17 בדצמבר 1978), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
פון גבלנץ נולד ב-26 בינואר 1891 בקניגסברג, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. בשנת 1910 התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הגרנדירים של המשמר ה-1 (אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה). במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא לחם עם יחידתו בקרבות השונים, ואף נפצע כמה פעמים. ב-18 באוגוסט 1915 הוא הועלה לדרגת אובר לוטננט, ובסוף 1916 הועבר לדיוויזיית המשמר ה-2. בקיץ 1918 הוא צורף למטה הכללי הגרמני, וב-18 באוגוסט אותה שנה הוא הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון גבלנץ לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-31 במרץ 1928 הוא נסע לרוסיה למשך שנה, וב-1 בפברואר 1930 הוא הועלה לדרגת מיור. בתחילת 1932 הוא מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-9, וב-1 באפריל 1933 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באוקטובר 1934 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-29, וב-1 באפריל 1935 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 בדצמבר 1935 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-18, ובמרץ 1937 נולד בו. ב-1 באוגוסט 1938 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, ובאותו החודש נולדה בתו. בסוף נובמבר אותה שנה הוא מונה למפקד אגד הרגלים ה-5, וב-1 במאי 1939 הוא מונה למפקד אגד הרגלים ה-4, לאחר שאף כיהן תקופה מפקד העיר פראג.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה מונה פון גבלנץ מפקד "חטיבת נצה", אשר הפכה לאחר מכן לדיוויזיה ה-301, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין כחלק מהקורפוס ה-3 במסגרת הארמייה הרביעית, אולם כעבור כמה ימים מונה למפקד העיר ברומברג. ב-1 באוקטובר 1939 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-32, אולם כעבור חודשיים הוא מונה ב-1 בדצמבר למפקד הדיוויזיה ה-7, שאותה הוביל באביב 1940 במהלך המערכה על צרפת, כחלק מהקורפוס ה-11 במסגרת הארמייה השישית. ב-1 באוגוסט 1940 הועלה פון גבלנץ לדרגת גנרל לוטננט, וב-15 באוגוסט הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך מבצע ברברוסה הוא לחם עם הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-7 במסגרת הארמייה הרביעית, ואף לחם עמה בקרב ביאליסטוק-מינסק, בקרב סמולנסק ובמהלך הקרב על מוסקבה. ב-24 בדצמבר 1941 הוא מונה לפקד זמני של הקורפוס ה-27, ופיקד עליו עד ה-3 בינואר 1942. ב-10 בפברואר 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-384, ולחם עמה במתקפת הקיץ הגרמנית, כחלק מהקורפוס ה-44 במסגרת הארמייה ה-17 וארמיית הפאנצר הראשונה, ולאחר מכן לחם עמה בקרב סטלינגרד כחלק מהקורפוסים ה-8 וה-11 לסירוגין במסגרת הארמייה השישית. ב-16 בינואר 1943 הועבר פון גבלנץ לעתודת המילואים, ובאמצע מרץ 1943 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-404. ב-1 ביולי 1944 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-232, ולחם עמה בחזית האיטלקית עד סוף המלחמה.
לאחר המלחמה.
בשנת 1947 שוחרר פון גבלנץ מהשבי והוא התגורר בריינבאך, שם חי עד מותו ב-17 בדצמבר 1978.
הר טוזו
הר טוזו (באנגלית: Mount Tuzo) הוא הר מהרי עמק עשר הפסגות בהרי הרוקי הקנדיים.
ההר ממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, ולכן הוא ממוקם על הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית (הגבול בין הפרובינציות עובר על קו פרשת המים באזור זה) שבקנדה.
גובהו של ההר 3,248 מטרים מעל פני הים, והוא ההר ה-93 בגובהו באלברטה.
ההר מתנשא לגובה של 210 מטרים מעל סביבתו.
ההר מופיע במרבית התמונות של אגם מוריין, וזאת מאחר שהוא מתנשא לגובה של 1,200 מטרים מעל האגם, בין הר אלן שמדרום לו להר דלתאפורם שממערב לו.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו המקורי של ההר ניתן לו על ידי מגלה הארצות סמיואל אלן, מראשוני החוקרים האירופאים באזור. אלן קרא לפסגות עמק עשר הפסגות באמצעות הספרות מ-"אחד" עד "עשר" בשפת הסטוני (אחת משפות האומות הראשונות), לפי מיקומם מלול אגם מוריין. העמק היה ביתו של שבט הסטוני. לימים שונו שמות שבע מהפסגות. שמו הנוכחי של ההר ניתן לו בשנת 1907, והוא נקרא על שם הנרייטה ל. טוזו (Henrietta L. Tuzo) - שהייתה הראשונה אשר הגיעה לפסגת ההר, אשר ייסדה את המועדון האלפיני של קנדה, והיא נחשבת לחלוצת מטפסות ההרים הקנדיות.
הטיפוס על ההר.
הראשונים שטיפסו על ההר היו הנרייטה טוזו (על שמה נקרא ההר) וסי. קאופמן (C. Kaufmann) בשנת 1906.
וידאל הצרפתי (הצוף דבש)