בין מדוריו הקבועים היו ביקורות ספרים, ביוגרפיות, "ענייני המדינה", ודיווחים מהנעשה בקהילות היהודיות בעולם. עם כותביו הבולטים נמנו שלמה בובר, מיכה יוסף ברדיצ'בסקי, מרדכי דוד ברנדשטטר, אברהם בר גוטלובר, אייזיק מאיר דיק, ש"י איש הורוויץ, אברהם משה לונץ, יהושע מזח, פביוס מיזס, שלמה מנדלקרן, נחום סוקולוב, נתן נטע סמואלי, יצחק קמינר ויהושע השל שור.
בשנת 2011 הועלו כרכי העיתון במלואם לאתר עיתונות יהודית היסטורית.
המהומות בממלכה המאוחדת (2011)
המהומות בממלכה המאוחדת שהחלו באוגוסט 2011 היו סדרה מתמשכת של הפרות הסדר הציבורי, ביזות, והצתות ברחבי הממלכה המאוחדת, שהחלו בטוטנהאם שבצפון לונדון ב-6 באוגוסט 2011, אך תוך שלושה ימים התפשטו לרחבי בריטניה והסתיימו רק ב-11 באוגוסט.
רקע.
טוטנהאם, פרבר צפוני של לונדון, ממוקם באחד המחוזות העניים ביותר בבריטניה.
בשנת 1985 פרצו מהומות בטוטנהאם, לאחר שאישה בת 49 מתה כתוצאה מפשיטת המשטרה על דירתה. האירוע גרר הפגנה שיצאה מכלל שליטה והסתיימה ברצח שוטר. בעקבות ההתרחשויות השקיעה המדינה באיכות הדיור, בתחזוקה, ובאבטחת אזורי המגורים, מה שהוביל לירידה בפשיעה ובאלימות. כתוצאה מכך, המשטרה לא הייתה מוכנה להסלמה שפרצה בשנת 2011.
המהומות.
המהומות החלו בעקבות מותו של אזרח שחור בן 29, מארק דאגן, שנורה למוות מירי שוטרים בשירות הסקוטלנד יארד. למרות שהמשטרה מצאה אצל דאגן אקדח וסמים, הרי שועדת חקירה חיצונית קבעה מספר ימים לאחר שנורה, כי הוא לא ירה כלל.
מה שהחל כמחאה שקטה מול תחנת המשטרה בטוטנהאם, התפשט במוצאי שבת, ה-6 באוגוסט, לפרעות בהן הוצתו במשך הלילה אוטובוס, שני בניינים, וניידות משטרה. כמו כן, התחוללו מעשי ביזה וונדליזם במספר חנויות ומרכזי קניות. הפרעות התפשטו ב-7 באוגוסט לאזורים אחרים של העיר, ולפחות 35 שוטרים נפצעו. ב-8 באוגוסט, המהומות הנרחבות התפשטו גם לחלקים אחרים בבריטניה, ונרשמו הפרות סדר חמורות ואלימות גם בברמינגהאם, ליברפול, ובריסטול. במשך היום נסגרו גם רוב החנויות ומרכזי הבילויים והמסחר באזורים אחרים בעיר, מחשש להתפשטות המהומות.
עד ל-9 באוגוסט נעצרו 525 איש ונגד עשרות הוגשו כתבי אישום. במהלך המהומות נורה ונהרג צעיר בן 26. ב-Winson Green, ברמינגהם, שלושה בריטים ממוצא פקיסטני נהרגו בתאונת פגע וברח בשעה שניסו להגן על שכונתם מפורעים. בעלי חנויות העריכו כי נזקים בסדר גודל של מיליוני לירות שטרלינג נגרמו לחנויותיהם. בנוסף, הפורעים גרמו לנזק בלתי הפיך לבניינים בעלי ארכיטקטורה ייחודית.
ליל ה-9 באוגוסט היה יחסית שקט בלונדון, אך ההתפרעויות התפשטו והמשיכו בערים אחרות במערב אנגליה דוגמת ברמינגהאם, מנצ'סטר, וולברהמפטון, גלוסטר וליברפול. נטען שהיערכות הסקוטלנד יארד בלונדון עם 16,000 שוטרים, הוא שהביא לשקט היחסי בבירה.
ראש ממשלת בריטניה, דייוויד קמרון, שקטע את חופשתו לאור המהומות במדינה, אישר ב-10 באוגוסט למשטרה להשתמש בפעם הראשונה בהיסטוריה של המדינה, בתותחי מים ובכדורי פלסטיק כנשק לפיזור המתפרעים. לילות ה-10 וה-11 באוגוסט עברו בשקט, לאחר היערכות מוגברת של המשטרה בכל הערים הגדולות. ב-11 באוגוסט התקיים דיון חירום בפרלמנט הבריטי, שהתכנס למרות הפגרה.
ראשי ליגת ההגנה האנגלית טענו שנוכחות תומכיהם באזורי התפרעויות תרמה להרגעת הרוחות, בכך שהצטרפו לקבוצות שמירה מקומיות. אולם, לעיתים דווקא קבוצות אלו היו מעורבות בהתקלויות עם המשטרה.
הערכות סוציולוגיות.
למרות שהסיבה הספונטנית למהומות היה כנראה מותו של דאגן מיריות שוטרים, יש הסבורים כי תרמו לכך גם המתיחות המקומית בלונדון בין הציבור למשטרה, אחוזי אבטלה גבוהים וקיצוץ בתקציבים הציבוריים.
לטענת הסוציולוג ומנהל המכון הלונדוני לאינטגרציה מקומית מייק הרדי, המהומות בעיקרן לא היו "על גזע, דת או מעמד", אלא "פשוט של כאלה שחשים מחוץ לחברה". הסוציולוג פול בגוליי מאוניברסיטת לידס הגדיר את הסיבה להצטרפות ההמונית כ"זמינות ביוגרפית": האבטלה הגואה הביאה לכך שיותר צעירים היו פנויים ברחובות, ועבור דור שגדל על צריכה מופרזת ופרסומות הדבר שימש כזרז רב עצמה לתסיסה ולבזיזה. צעדי הצנע והקיצוץ הדרסטיים שנקט ראש הממשלה דייוויד קמרון החמירו עוד יותר את המצב. הקיצוצים תוכננו במיוחד לשירותי הרווחה - 91 מילארד יורו עד שנת 2015. הקרימינולוג ג'ון פיטס מאוניברסיטת בדפורדשייר טען כי היקף הביזה נבע מ"קרימינולוגיה אופורטוניסטית", אך יחד עם זאת, היה תפקיד מרכזי למצב שבו לצעירים "אין מה להפסיד", בהיעדר נקודת מבט חברתית. ג'ורג' קיילינג, מחברה של תאוריית החלונות השבורים תיאר אף הוא כיצד פשעים קטנים, כמו חלונות שבורים, משמשים טריגר להתנהגות פלילית. המכנה המשותף למרבית המעורבים היא אפוא הכנסה נמוכה ואבטלה גבוהה, כמו גם סיכוי מועט או אפסי לעתיד מבוסס.
תפקיד המדיה החדשה.
המשטרה חשדה כי הפורעים השתמשו בתכנת המסרים המיידיים "בלקברי מסנג'ר" (BBM) כדי לארגן את המהומות. בניגוד לשירותים אחרים כגון טוויטר, BBM פועלת עם תוכנת הצפנה המקשה על קריאת המסרים. היצרן הקנדי "Research in Motion" סייע למשטרה הבריטית בחקירותיה, ונפל קרבן למתקפת האקינג. טוויטר ופייסבוק שימשו גם כן להפצת מידע. לאור היקף המהומות והשימוש בטכנולוגיית התקשורת המודרנית כינתה המשטרה הבריטית את המהומות כ"פשע מאורגן", וראש הממשלה אף הציע לאסור על שימוש ברשתות חברתיות. כמו כן נעשה שימוש ברשתות החברתיות כדי לארגן קבוצות מתנדבים לניקוי הרחובות.
ביטי
טיטן (סידרת טילים)
מרטינאייר
מרטינאייר (בהולנדית: Martinair), היא חברת תעופה הולנדית, בסיסה נמל התעופה סכיפהול, והיא מפעילה טיסות מטען ל-20 יעדים ברחבי העולם.
תולדות החברה.
חברת התעופה נוסדה ב-24 במאי 1958 בשם (Martin's Air Charter" (MAC" על ידי איש העסקים ההולנדי ג'יי מרטין שרודר (J. Martin Schröder), בתחילת דרכה היה לחברה מטוס דה הבילנד-Dove בודד וחמישה עובדים.
בשנת 1963 רכשה חברת הספנות "Nedlloyd" 49% ממניות חברת התעופה, בשנת 1966 שונה שם החברה למרטינאייר. בשנת 1967 החלה החברה את פעילותה בארצות הברית, ובשנת 1971 הצי הורכב ממטוסי סילון בלבד.
בשנת 1991 החלה החברה להפעיל טיסות מטען. בשנת 1996 רכשה מרטינאייר 40% ממניות חברת התעופה הקולומביאנית "טמפה קרגו" ובשנת 2003 עלה מספר מניות טמפה קרגו שברשות מרטינאייר ל-58%. בפברואר 2008 מכרה מרטינאייר את החזקותיה בטמפה קרגו לאוויאנקה.
בשנת 1995 קיבל מקים החברה, ג'יי מרטין שרודר את פרס טוני ג'נוס (פרס הניתן לממציאים בתחום התעופה), על תרומתו לתחום תעופה המסחרית.
ב-31 בדצמבר 2008 רכשה KLM את מניות מרטינאייר. בספטמבר 2010 הכריזה KLM כי טיסות הנוסעים יופעלו על ידה, וכי מרטינאייר תפעיל טיסות מטען בלבד.
בנובמבר 2010 קנסה הנציבות האירופית את החברה בסכום של 29,500,000 €, עקב השתתפותה בקרטל להעלאת מחירים.
צי המטוסים.
צי מטוסי חברת מרטינאייר, נכון לספטמבר 2017:
קארלה גוג'ינו
קארלה גוג'ינו (באנגלית: Carla Gugino; נולדה ב-29 באוגוסט 1971) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בעיקר מתפקידיה בסרט "השומרים", בסרט "עיר החטאים". ובסדרת הטלוויזיה "הפמליה", וגילום התפקיד אינגריד קורטז בסרטי "ספיי קידס". היא זוכת פרס פסטיבל קאפרי לשנת 2007.
ביוגרפיה.
קארלה גוג'ינו נולדה בסרסוטה, פלורידה. אביה אורתודנט. הוריה נפרדו כשהייתה בת שנתיים, והיא העבירה את ילדותה בין פלורידה לקליפורניה. בראיון תיארה את ילדותה: "גרתי באוהל אינדיאני בצפון קליפורניה, ובוואן בעיירה ביג סור. עם אבא שלי גרתי בבית יפהפה עם בריכת שחייה ומגרש טניס והיינו טסים לאירופה בקיץ. אז אני מרגישה כאילו היו לי שתי ילדויות". בנערותה עבדה כדוגמנית, והלכה לסדנאות משחק בעצתה של דודתה, המנחה של "עשינו עסק". שוחררה מהאפוטרופסות של הוריה בתמיכתם כשהייתה בת 16.
קריירה.
קריירת המשחק של גוג'ינו מסוף שנות השמונים עד אמצע שנות התשעים כוללת הופעות בסדרות הצלצול הגואל, אלף, דוגי האוזר, מי הבוס? ושנות הקסם.
כיכבה בסרט הקומדיה הרומנטית "Son in Law" (1993), והופיעה בווידאו קליפ של להקת בון ג'ובי לשיר "Always" (1994).
ב-1996, גוג'ינו גילמה את אשלי בסדרה ספין סיטי, ושנה לאחר מכן הופיעה בסרט "Lovelife". ב-1998 כיכבה בסרטו של בריאן דה פלמה, עיני נחש, והופיעה בסרט "Judas Kiss" שאותו גם הפיקה. שיחקה את הדמות ד"ר ג'ינה סימון בעונה האחרונה של הסדרה "שיקגו הופ" (1999-2000).
ב-2001 גילמה את אם המשפחה אינגריד קורטז בסרט הראשון בסדרת סרטי "ספיי קידס" מאת הבמאי רוברט רודריגז (היא הופיעה בשני הסרטים הבאים בסדרה ב-2002 ו-2003). באותה שנה שיחקה בסרטו של ג'ט לי "האחד".
שיחקה בשתי סדרות טלוויזיה קצרות ימים: בסדרת הפשע "קארן סיסקו" (2003) לצד רוברט פורסטר ושודרה ב־ABC ובסדרת המדע הבדיוני "על הסף" (2005) ששודרה ב־CBS. ב-2005 הופיעה בתור לוסיל בעיבוד הקולנועי לספרו של פרנק מילר "עיר החטאים". שנה לאחר מכן הופיעה בסרט "לילה מוטרף במוזיאון".
הופיעה בהצגת התיאטרון "After the Fall". ב-2006 הופיעה בהצגת האוף ברודוויי מאת טנסי ויליאמס "פתאום, בקיץ האחרון".
שיחקה את אמנדה, סוכנתו של וינסנט צ'ייס, בסדרת הכבלים "הפמליה" ושיחקה את התפקיד הנשי הראשי במותחן "רצח מוצדק".