בדיני התאגידים, מסמכי התאגדות (constitutional documents) הם המסמכים המקימים תאגיד ומהווים את הסכם הבסיס שלו. מכונים, לעיתים, מסמכי יסוד, ומסדירים את מערכת היחסים המשפטית בין חברי התאגיד ובינם לבין התאגיד. שני הסוגים הנפוצים של מסמכי התאגדות נקראים תקנון ותזכיר. בישראל, מאז שנת 2000, מסמך ההתאגדות היחיד הנדרש בחברה הוא תקנון. להלן ידונו בעיקר מסמכי ההתאגדות של חברה, אם כי גם מרבית הסוגים האחרים של תאגידים (כגון עמותה ואגודה שיתופית) מתקיימים על בסיס מסמך התאגדות.
מהותם של מסמכי ההתאגדות.
תאגיד הוא תופעה משפטית. אין הוא אדם טבעי, אלא תולדה של הסכמה בין בני אדם. אותה הסכמה חייבת לבוא לידי ביטוי במסמך מסוים. המסמך קובע את כללי הבסיס של התאגיד – אילו זכויות וחיובים ישררו בין התאגיד לחבריו, ובין החברים לבין עצמם. מסמך זה עצמו מכונן את התאגיד. מסיבה זו, מסמכי ההתאגדות נקראים "constitutional" documents – בלעדיהם, לא יתקיים התאגיד. הקונספט של מסמך ממנו "נובעת" תופעה או אישיות משפטית נמצא למשל גם בשטר משכנתא או בחוזה נאמנות. מסמכי ההתאגדות נכנסים לתוקפם בעת הקמת התאגיד וממשיכים להתקיים לכל אורך חיי התאגיד. חברי התאגיד יכולים לשנות את תוכנם של מסמכי ההתאגדות, על ידי הסכמה ביניהם על כללים חדשים (הסכמה זו באה לידי ביטוי בהצבעה על נוסח חדש של המסמך). הרוב הנדרש לשם שינוי כזה נקבע במסמכי ההתאגדות עצמם או בדין. מסמכי התאגדות הם סוג של חוזה. ניתן לראות מסמכי התאגדות כמקבילים לחוקה של מדינה – נורמה עליונה, אותה אין להפר, המתווה את כללי היסוד ליחסים בין החברים או האזרחים.
במקרה של תאגיד מסוג חברה, בעלי המניות הם בעלי התאגיד. הווה אומר, הם מחזיקים בכוח לקבל החלטות על אופן השימוש בנכסיו ויצירת חיוביו. הם הנהנים מנכסי התאגיד לאחר שסולקו כל החיובים לנושים. מסיבות אלו, רואים את בעלי המניות כחברי התאגיד, ומסמכי ההתאגדות הם חוזה ביניהם (חוזה אשר לא מערב, למשל, את הנושים).
תקנון חברה בישראל.
סוגיית מסמכי ההתאגדות מוסדרת בחוק החברות. החוק מוותר על הדרישה הדואלית של תקנון ותזכיר, כפי שהיה בימי פקודת החברות. כיום קיים מסמך התאגדות אחד: התקנון. החוק קובע כי לכל חברה, ללא יוצא מן הכלל, יהיה תקנון. החוק ממשיך וקובע כי כניסת התקנון לתוקף היא במועד התאגדותה של החברה (חברה מתחילה להתקיים במועד בו רשם החברות איגד אותה. לפני מועד זה, מובן שלא יכול להיות תוקף לתקנון). עוד קובע החוק כי התקנון הוא בגדר חוזה. הצדדים לחוזה הם החברה ובעלי המניות, לרבות בינם לבין עצמם. עם זאת, שינוי אותו חוזה לא יעשה באותה דרך כמו בדיני החוזים הכלליים; שם, נדרשים הצעה וקיבול חדשים – דבר שאינו פרקטי כאשר ישנם בעלי מניות רבים. החוק מורה, לפיכך, ששינוי התקנון יעשה בדרך הקבועה בחוק החברות עצמו. התקנון נחתם על ידי בעלי המניות הראשונים (מייסדי החברה), אשר גם מציינים (בדרך כלל בסופו) את מספר המניות המוקצות לכל אחד מהם. מובן שהתקנון לא מחייב רק אותם אלא כל בעל מניה, נוכחי או עתידי, שיהיה בחברה. זאת בניגוד, למשל, להסכם מייסדים או חוזה אחר בין בעלי מניות, המחייב רק את הצדדים הישירים לו. החלטה על שינוי התקנון יכולה להתקבל אך ורק באספה הכללית. בשום אופן לא ניתן להאציל סמכות זו לאורגן אחר של החברה.
החוק קובע כי קיימים ארבעה פרטים שכל חברה חייבת לכלול בתקנונה. אלו הם:&lt;br&gt;
1. שם החברה.&lt;br&gt;
2. מטרות החברה. לרוב, חברות מחליטות שמטרתן היא "לעסוק בכל עיסוק חוקי". דבר זה מאפשר להן לפעול בגמישות מרבית וללא הגבלה תקנונית. עם זאת, התקנון יכול לקבוע שהחברה תפעל למטרות מסוימות (לדוגמה: עיסוק בנדל"ן). במקרה כזה, כל פעולה אחרת אסורה ותיחשב כחריגה ממטרות החברה. פעולה כזו תהיה חסרת תוקף כלפי החברה, אלא אם התקיימו תנאים מסוימים המקנים לה תוקף.&lt;br&gt;
3. הון המניות הרשום.&lt;br&gt;
4. אופן הגבלת האחריות – האם החברה היא בערבון מוגבל או לא.
נוסף על כך, מרבית החברות נוהגות לכלול בתקנונן פרטים רבים אחרים, המיועדים להסדיר את אופן פעולת החברה ויחסיה עם בעלי מניותיה. בין הפרטים הנפוצים הנכללים בתקנון:
אם חברה לא כללה הוראות כאלו בתקנון (אלא רק את ארבעת הפרטים ההכרחיים), אזי יחולו הוראות ברירת המחדל שבחוק החברות ובדיני החברות בכלל. לדוגמה, אם התקנון לא קובע את הרוב הדרוש לקבלת החלטות באספה הכללית, תחול ההוראה לפיה החלטות האספה הכללית יתקבלו ברוב רגיל. אם התקנון אינו מסדיר את הזכויות הצמודות לכל מניה, יהיו להן הזכויות הנקובות בחוק החברות.
בעת הקמת חברה, חובה להגיש לרשם החברות את התקנון. זה יתייק אותו במרשמיו. בכל עת שחברה משנה את התקנון, היא חייבת לדווח על כך ולשלוח את התקנון החדש או את נוסח השינוי לרשם החברות. חברה ציבורית לא מדווחת לרשם החברות אלא לבורסה ולרשות ניירות ערך.
תקנון חברה
תקנון (תאגיד)
פילוסופיה - מונחים
המונחים הפילוסופיים נוצרו מאז העת העתיקה ביוונית עתיקה, שפות סינו-טיבטיות, סנסקריט, פאלי, ערבית, לטינית, ומאז העת החדשה בגרמנית, צרפתית ואנגלית. לרוב, השפה המקורית בה נטבעו לראשונה היא השפה בה הם כונו בהמשך לאורך ההיסטוריה האקדמית. חלק מהמושגים קיבלו מובנים נוספים על ידי הוגים שחידשו אותם או השתמשו בהם.
מונחים פילוסופיים הופיעו בעברית בספרות הולכת וגדלה של כתבים מקוריים ומתורגמים מאז תחיית הלשון העברית. למרות זאת, עד כה לא הוסכם על תרגום מקובל למונחים בסיסיים רבים. ועדת המינוח של האקדמיה ללשון העברית הוציאה לאור מספר מילוני מונחים, אולם עבודתה בתחום הפילוסופיה נמשכת שנים רבות ועדיין לא נסתיימה. עם זאת, מונחים רבים השתרשו בשפה העברית, אם על פי המקובל באקדמיה ואם בתרגומים של חיבורים פילוסופיים מקוריים.
המונחים בערך זה ממוינים על פי:
על פי פילוסופים.
סִידְּהָארְתַה גַאוּטַמַה (בודהה).
לעיתים מחלקים את הדרך המתומנת האצילה לשלושה חלקים עיקריים:
אתיקה (שפינוזה)
חנן קריסטל
חנן קריסטל (נולד ב-18 באוגוסט 1943) הוא עיתונאי, פרשן פוליטי, פרשן ספורט ומרצה ישראלי.
ביוגרפיה.
קריסטל נולד, גדל והתחנך בתל אביב. עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גולני. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם. לאחר שחרורו מהצבא השלים לימודי תואר ראשון במדע המדינה ובסוציולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1973 קיבל תואר שני במדע המדינה מהאוניברסיטה העברית.
משנת 1971 שימש כפרשן ספורט בתוכנית הרדיו שירים ושערים ברשת ב' של קול ישראל.
מ-1977 סיקר קריסטל, במעמד של פרשן פוליטי של קול ישראל, את כל מערכות הבחירות לכנסת, את מערכות הבחירות הפנים מפלגתיות ואת מערכות הבחירות לרשויות המקומיות בישראל. במהלך השנים 1984–1993 שימש קריסטל כפרשן פוליטי של העיתון "חדשות". בסוף יוני 2021, בגיל 77, יצא לגמלאות.
קריסטל משמש כמרצה בנושא פוליטיקה ותקשורת ישראלית במסלול האקדמי המכללה למינהל, כמרצה בחוג למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטה העברית בירושלים.
תקנון (חברה)
תקנון (תאגידים)
תקנון תאגיד
ארגון הרוקחות בישראל
ארגון הרוקחות בישראל הוא ארגון מקצועי המייצג ומאחד את מגזרי הרוקחות השונים בארץ. הארגון נוסד בשנת 1997 ומטרתו העיקרית היא לקדם את מקצוע הרוקחות ולשפר את מעמדם של הרוקחים בישראל. בין חברי הארגון נמנים רוקחים מכל מגזרי הרוקחות בארץ - רוקחות קהילתית (רשתות הפארם ובתי מרקחת פרטיים), רוקחות קלינית ובתי חולים, תעשייה וסטודנטים לרוקחות.
מטרות הארגון.
לפי הצהרת הארגון, הארגון פועל לחיזוק מעמדם ותדמיתם של הרוקחים ומקצוע הרוקחות בעיני הציבור בישראל ולרווחת אזרחי ישראל וקידום הבריאות. הארגון פועל להעמקת הידע המקצועי, העיוני והמעשי, של הרוקחים ויישומו הלכה למעשה בכל תחומי העשייה הרוקחית בהתאם להתפתחויות המקצועיות, הרפואיות והחברתיות בארץ ובעולם.
מבנה הארגון.
אחת לשנתיים מתנהלות בחירות כלליות, בהן רשאים להצביע כל חברי הארגון, ובהן נבחרת מועצת הארגון אשר מונה 15 חברים. מתוך המועצה נבחרת ההנהלה הכוללת יו"ר, גזבר, מזכיר הארגון ושני חברי הנהלה נוספים.
לצורך פעילותו קיימות בארגון ועדות שונות, כגון:
פעילויות הארגון.
הארגון מקדמת חקיקה בנושאים מקצועיים אשר מטרתה להרחיב את סמכויות הרוקח ולשפר את איכות השירות הרוקחי בארץ וכתוצאה מכך את תנאי ההעסקה של הרוקחים. בנוסף הארגון מקיים כנסים וימי עיון, קורסים מקצועיים, ופרסום עדכונים מקצועיים בדואר אלקטרוני ובכתב העת של הארגון.
תקנון התאגדות
קרקל (רכב)
הקרקל הוא רכב שטח ממוגן שתוכנן על ידי חברת פלסן סאסא הישראלית. הרכב מבוסס על שלדת רכבי הפורד מסדרה F שקוצרה לבסיס גלגלים באורך 2.84 מטר. קיצור השלדה נעשה בחברה בארצות הברית.
לקרקל מיגון מרוכב והוא תוכנן במקור כאפשרות חלופה לרכבי הסופה בצה"ל, אך מאז פותחו מספר דגמים.
הקרקל הוצג לראשונה בתערוכת AUSA בארצות הברית באוקטובר 2005 ומאז הוצג במספר תערוכות שונות ברחבי העולם. בין היתר הוצג דגם בעל מיגון קרמי כבד שיועד להצגה לצבא ארצות הברית, כמו כן ב-2008 חברת Oshkosh הציגה דגם של הקרקל שתחת שמה. הקרקל מוצג בחו"ל בשם "סנד-קאט" (חתול חולות).
הקרקל משרת בארץ את המשטרה ואת כוחות משמר הגבול. הדגם עליו הוא מבוסס הוא פורד F-350 מקוצר.
קיים דגם המשרת בצה"ל בשם גרניט, המשמש לאיסוף מודיעין. דגם זה החליף את הרקון שהיה מבוסס על ההאמר.
כדור n-ממדי
המכשפות מאיסטויק
דייויד מאמט
עגלון (עיר מקראית)