פרחי הסולנום משתנים בגודלם, אך לרוב הפרח בצורת משפך המורכב מחמישה עלי כותרת המאוחים זה לזה בבסיסם. היקפו של הפרח עשוי להיראות ככוכב או כמחומש. הפרחים מגיעים בצבעים שונים, כאשר הנפוץ ביותר הוא סגול עם אבקנים צהובים. פרחיו הסגולים של המין ליסיאנתס רנטונט (אף הוא במשפחת הסולניים) דומים מאוד לאלו של מיני סולנום שונים; ייתכן כי זו הסיבה לסיווג המוטעה של מין זה כ"סולנום שיחי".
בארץ.
בארץ צומחים בר שמונה מיני סולנום: סולנום שחור, סולנום זיתני, סולנום סיני, סולנום עדין, סולנום שסוע, סולנום החדק, סולנום שעיר וסולנום המקור.
כולם רעילים (אם כי לא כל פרי מכיל רעל בכמות קטלנית), אך קיימות תרופות מסורתיות המורכבות מחליטה של חלק מפירותיהם.
מטלורג דונייצק
מסיבת סרטן הנהרות
מסיבת סרטן הנהרות היא סעודת קיץ חגיגית במדינות הנורדיות, שמקורה בשוודיה (שם היא נקראת "kräftskiva") והיא התפשטה גם לפינלנד (שמה בפינית:
"Rapujuhlat"). המסיבות נערכות לרוב באוגוסט, מסורת שמקורה בחוק שהיה נהוג במשך רוב המאה ה-20, לפיו ציד סרטן הנהרות הותר בסוף הקיץ בלבד. כיום אין מגבלה חוקית כזו.
סרטן הנהרות מבושל בהרתחה במי מלח ומתובל בשמיר טרי שנקצר לאחר פריחתו. הסרטן מוגש קר ונאכל בידיים. הארוחה מלווה בדרך כלל באקווביט (משקה מזוקק) ושאר סוגי שנאפס, בירה, לחם, גבינת וסטרבוטן חריפה, פשטידת פטריות וסלטים.
מסורתית הארוחה אמורה להתקיים בחוץ, אך בפועל פעמים רבות היא נדחקת פנימה עקב מזג אוויר סוער או יתושים תוקפניים. המסיבה מלווה באביזרים כגון מפות נייר, סינרים, כובעי נייר משעשעים ומנורות נייר, לרוב בדמות פני הירח. האווירה המקובלת היא קולנית וגסה וכוללת אכילה רעשנית, לרבות מציצת לְשַׁד הסרטן בקול שאיבה רם לפני הסרת שריונו ושירי שתייה. יש הטוענים שהמסורת מחייבת "משקה אחד לכל אצבע" אך בפועל לא רבים עומדים בקצב זה.
קלע (פירושונים)
חינוך הומניסטי
חינוך הומניסטי הוא שם כולל למספר שיטות ותאוריות חינוכיות שהתפתחו לאור זרמים שונים בהומניזם. הגישות השונות כולן הן חלק מההומניזם המערבי, אך כל גישה מדגישה פן אחר שלו. כל הגישות חותרות למימוש האדם וחירותו.
במובן המובא כאן, המונח "חינוך הומניסטי" נטבע על ידי נמרוד אלוני כדי לאגד זרמים בפילוסופיה חינוכית. שימוש זה במונח אינו מקובל בשפות אחרות.
הגישה הקלאסית-תרבותית.
גישה זו מדגישה את המידות הטובות ואת המוסר האנושי-הומניסטי כאבן היסוד של החינוך. המידות הטובות מתפתחות על ידי חינוך, ובפרט על ידי חינוך למצוינות. מבחינה תרבותית, הגישה תומכת בלימוד של היצירות הקלאסיות של התרבות האנושית, התנסות באמנות ופיתוח הכושר המדעי. ערכי התרבות הם הערכיים המרכזיים בחינוך הקלאסי-תרבותי, והם המקבלים את הדגש והחשיבות הרבים ביותר. הערכים נקבעים מלמעלה, ומועברים לתלמיד, בעוד לתלמיד אין חופש בחירה רב בבחירת הערכים המובאים לו. בכך ישנו איבוד של אחד הערכים המרכזיים בהומניזם, והוא ערך החרות. גישות אחרות מנסות להתמודד עם הקושי הזה בגישה הקלאסית, ומנסות להדגיש יותר את החרות.
הגישה הרומנטית-נטורליסטית.
גישה זו יוצאת מנקודת הנחה שהאדם הוא טוב מיסודו, והענקת חרות מלאה תביא להתפתחותו הטובה ביותר. הדגש מוסט, בגישה זו, מן התרבות אל הטבע ומן התבונה אל הרגש. על הילד לא ייכפו חומרי הלימוד והנושאים השונים שבהם יעסוק, ויינתן לו החופש ללמוד את שברצונו ללמוד. הסקרנות הטבעית של הילד מקבלת קרדיט בגישה זו, והלמידה היא למידה חווייתית. גישה זו מתבטאת, למשל, אצל ז'אן-ז'אק רוסו, בחיבורו "אמיל, או על החינוך", המתאר חינוך טבעי ובתנועת החינוך של הנאורות הגרמנית, הפילנתרופיניזם.
הגישה האקזיסטנציאליסטית.
גישה זו מדגישה את הבחירה הקיומית, תוך התמקדות בפיתוח אישיותי וגילוי הזהות העצמית הפנימית. המושג המרכזי בגישה הוא הזהות העצמית, גילוי הרצון הפנימי, התחושות העצמיות של הילד, ובחירת דרך החיים על פי הזהות האישית.
הגישה הרדיקלית-ביקורתית.
גישה זו מדגישה את השפעותיהם השליליות של גורמים חברתיים, פוליטיים וכלכליים על הילד. לפי גישה זו, השפעות אלו הן תמיד ציניות ופושעות, ועל כן יש לחסן את הילד מפניהן, באמצעות גישה ביקורתית המזהה את ההשפעות הללו. החינוך יתמקד בשחרור התלמיד מדפוסי חשיבה דוגמטיים וחינוך לזיהוי הגורמים המדכאים את האישיות. גישה זו תתמוך במהפכנות אישית, בהעלאת ספקות ובביקורת על כל תחומי החיים.
ספריות לאומיות
ספרייה לאומית הנה ספרייה המיועדת וממומנת על ידי הממשלה כדי לשרת את העם. מטרת הספרייה הלאומית היא שימור אוסף מקיף של התוצרים הספרותיים של האומה כולה, כולל פרסומים של הממשלה עצמה. מרבית הספריות הלאומיות אחראיות גם על בנייתה של ביבליוגרפיה לאומית ורובן משמשות כספריות הפקדה של עבודות שנוצרו באותה מדינה.
רשימה זו מכילה את הספריות הלאומיות של מדינות ואזורים תלויים נוספים. למקצת המדינות יש יותר מספרייה לאומית אחת ויש מדינות בהן אין ספרייה לאומית רשמית ואחת או יותר מהספריות הגדולות ממלאות דה פקטו את תפקידי הספרייה הלאומית.
ספריות לאומיות של קולוניות, אוטונומיות ושטחים תלויים אחרים (גם אם הן נמצאות מעבר לים) מופיעות תחת המדינה השולטת בהן.
אביטל אוז
מנצ'סטר (ניו המפשייר)
מנצ'סטר (באנגלית: Manchester, ) היא העיר הגדולה ביותר במדינת ניו המפשייר בארצות הברית. העיר קרויה על שם העיר מנצ'סטר באנגליה. במפקד האוכלוסין של שנת 2020 מנתה האוכלוסייה 115,644 תושבים.
גאוגרפיה.
מנצ'סטר היא מרכז האזור המטרופוליטני הקרוי "New England City and Town Metropolitan Area" &lt;br&gt; (NECTA MA), שאוכלוסייתו הגיעה בשנת 2000 ל-173,663 נפש. העיר משתייכת למגלופוליס של צפון-מזרח ארצות הברית, ונמצאת בקצה הצפוני שלו.
מנצ'סטר שוכנת במחוז הילסבורו, שעל גדת נהר מרימק. ליד העיר נשפכים לנהר מספר פלגים גדולים. במזרח העיר נמצא אגם מסבסיק (Massabesic Lake), המספק לתושבים מי שתייה, ועקב כך נאסרו בו הרחצה ופעילויות המים האחרות.
שטחה של מנצ'סטר, על פי מדידות רשמיות, 90.4 קמ"ר, מתוכם 85.5 קמ"ר יבשה ו-4.9 קמ"ר מים. הנקודה הגבוהה ביותר נמצאת בצפון-מערב העיר, וגובהה הוא 171 מטר מעל פני הים.
חינוך ותרבות.
מוסדות החינוך של מנצ'סטר מונים שתי אוניברסיטאות, שש מכללות, שבעה תיכונים (ארבעה מהם מחוזיים ושלושה פרטיים), ארבע חטיבות ביניים ובתי ספר יסודיים רבים.
בעיר מגוון אתרי תרבות:
במנצ'סטר נמצאות גם חמש קבוצות ספורט בענפים הבאים: כדורסל, כדורגל, הוקי קרח, ובייסבול. בעיר קיימים שני אצטדיונים גדולים: "Verizon Wireless Arena" המכיל 10,000 מושבים, ומשמש לאירועי ספורט ולקונצרטים, ו"Merchantsauto.com Stadium", בסמוך לנהר המרימק, המשמש למשחקי בייסבול.
כלכלה ומסחר.
מיקומה של מנצ'סטר כעיר הגדולה ביותר בצפון ניו אינגלנד, והעובדה שצמיחתה הכלכלית היא המהירה ביותר בכל ניו אינגלנד, יצרו בה ביקוש רב לעובדים והגבירו מאוד את אפשרויות התעסוקה. כלכלת העיר עברה שינויים משמעותיים ביותר, יחסית לשנות השמונים של המאה העשרים, עת עסקה העיר בעיקר בתעשיית טקסטיל.
כיום יש במנצ'סטר אזור מסחרי משגשג, וחנויות ומסעדות רבות הולכות ונפתחות לרוב. "הקניון של ניו המפשייר" ברחוב סאות' ווילו מכיל 125 חנויות. באזור זה נמצא גורד השחקים "סיטי הול פלאזה", הגבוה ביותר בצפון ניו אינגלנד. בניינים ידועים אחרים הם של המשרדים הראשיים של "בנק סיטיזן" ו"בנק אוף אמריקה".
בשנים האחרונות ניכרת מגמה גוברת של רכישת הבתים העתיקים ששימשו את עובדי טחנת אמוסקיג במאה התשע-עשרה. גם באזור זה הולכות ונפתחות לאחרונה חנויות ומסעדות רבות.
ערים תאומות.
למנצ'סטר יש כיום שלוש ערים תאומות:
גילוי וכיסוי בלשון
גילוי וכיסוי בלשון היא מסה שכתב חיים נחמן ביאליק באוקטובר 1915, העוסקת בתולדותיהן ובמשמעותן של מילים, ובהמשך לכך בהבדל שבין שירה ופרוזה. המסה נחשבת לאחת החשובות ביותר שנכתבו בנושא בעברית.
הטיעון המרכזי של המסה.
ב"גילוי וכיסוי בלשון" טוען ביאליק כי המילים בלשון אינן קבועות ונצחיות, אלא משמעותן משתנה במשך הזמן, בין אם מסיבות של השתנות השימוש בהן בשפת היומיום, או מסיבות של התיישנות ושחיקה. לטענתו, "שום מלה אין בה בטולה הגמור של שום שאלה, אבל מה יש בה? – כסויה". עוד הוא מציין שבמהלך השנים מילים נשחקות מרוב שימוש ומאבדות מגדולתן.
ביאליק טוען, ש"בעלי הפרוזה" משתמשים ברובד השווה שבלשון, ומנסים להשתמש במילים במשמעותן המקובלת, בלי לנסות לשנות את השפה ולהעיר אותה מתרדמתה. השירה, טוען ביאליק, משתמשת במילים באופן גמיש הרבה יותר, ומנסה להניע אותן באופן דינמי, ולהשתמש במשמעויותיהן הרדומות כמו גם אלו הערות.
אופי המסה.
המסה עוסקת בנושא תאורטי במסגרת עיסוק פורמליסטי בשפה (בשפה בכלל, ולאו דווקא בשפה העברית). עם זאת, המסה כתובה בלשון פיוטית ומציגה את טיעוניה באמצעות דימויים ובליווי רמיזות וארמזים למקורות שונים. הדימוי המרכזי במסה מופיע לקראת סופה, והוא מדמה את הפרוזאיקונים להולכים על נהר קפוא, שאינם חוששים כלל להחליק או להיפגע, והם כהולכים על קרקע מוצקה. הם מתעלמים ממשמעויות לוואי, ויוצרים רושם של שפה סדורה וקבועה, אף על פי שלמעשה המים תחתיהם גועשים וסוערים. את הפואטיקנים מדמה ביאליק להולכים על נהר קפוא שקרחוניו נשברים, והם מוכרחים לעבור ולדלג מקרחון לקרחון, והם אינם יציבים לעולם:
תקופת הכתיבה.