יש המנסים להתמודד עם בעיית זוקן הראייה לצד קוצר ראייה בעזרת שימוש בשתי עדשות מגע שונות, כך שבעין אחת מוקד הראייה קרוב בעוד שבעין השנייה מוקד הראייה מרוחק, שיטה זו עשויה לפגום בתחושת עומק הראייה. קיימות אף עדשות מגע ביפוקליות ומולטיפוקליות הבאות לפתור בעזרת עדשה אחת את קוצר הראייה לצד זוקן הראייה.
יש המקדמים תרגילים לאימון העיניים כדי להשהות את ביטויי זוקן הראייה, אולם יעילות תרגילים אלה לא הוכחה במחקרים רפואיים.
ניתוח.
שיטות ניתוח חדשות עשויות להוות פתרון לסובלים מזוקן ראייה אשר אינם רוצים להרכיב משקפיים או עדשות מגע. בשיטת ניתוח אחת מושתלות עדשות בעיניים. ניתוח לתיקון הראייה בלייזר עשוי אף הוא להוות פתרון חלקי לבעיית זוקן הראייה, אולם אף לאחר הניתוח ייתכן הצורך להשתמש במשקפי קריאה בתנאי תאורה גרועים, או לאחר קריאה ממושכת.
שני סוגי טיפול אלו לא מונעים את המשך התהליך וכך לאחר מספר שנים, בהן העין ממשיכה להזדקן, הבעיה תחזור.
איאוקן
ארמיית הטנקים החמישית (ברית המועצות)
ארמיית הטנקים החמישית של ברית המועצות הייתה ארמיית השריון הראשונה, שהוקמה על ידי הפיקוד הסובייטי העליון, ולחמה בשורות הצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה. הארמייה מילאה תפקיד מרכזי במסגרת מתקפת הנגד הסובייטית באזור סטלינגרד בחורף 1942, ולאחר מכן השתתפה בשורת מתקפות של הצבא הסובייטי באזור הדון בחורף 1942/1943
היסטוריה.
ארמיית הטנקים החמישית הוקמה ב-5 ביוני 1942 לפי הוראת הסטבקה. הייתה זו הפעם הראשונה במלחמה שהצבא האדום התנסה בהפעלת יחידה משוריינת גדולה, שגודלה עלה על קורפוס. בהקמת ארמיות הטנקים חיקה הפיקוד העליון הסובייטי את הצבא הגרמני הנאצי, שהפעיל בהצלחה ארמיות משוריינות בחזית הסובייטית (שכונו בתחילה "קבוצות שריון") החל מפתיחת מבצע ברברוסה. ארמיות הטנקים נועדו להוות כוח משולב נייד רב-עוצמה, שיכלול יחידות טנקים, תומ"תים, חי"ר ממונע, נ"מ ונ"ט, ויהיה מסוגל לפעול באופן עצמאי עמוק בעורף האויב. הם כללו בדרך כלל 2 קורפוסי טנקים, קורפוס ממוכן ולעיתים גם קורפוס פרשים.
ארמיית הטנקים החמישית כללה בעת הקמתה את קורפוס הטנקים ה-2, קורפוס הטנקים ה-11, בריגדת הטנקים העצמאית ה-25, דיוויזיית הרגלים ה-25, 2 רגימנטים של ארטילריה, גדוד נ"מ ויחידות קטנות נוספות. בראשית יולי תוגברה הארמייה ב-קורפוס הטנקים ה-7. ביוני 1942 צורפה הארמייה לחזית בריאנסק והשתתפה בקרבות באזור וורונז'. בעקבות האבדות הכבדות שספגה היחידה, היא פורקה ביולי וכוחותיה פוצלו בין חזית בריאנסק לחזית וורונז'.
הארמייה הוקמה מחדש ב-3 בספטמבר 1942 והפעם כללה את קורפוס הטנקים ה-1 ואת קורפוס הטנקים ה-22, דיוויזיית הרגלים ה-119 ויחידות קטנות נוספות.
במסגרת זו שולבה הארמייה מחדש בחזית בריאנסק, אך בסוף אוקטובר הועברה לחזית הדרום-מערבית והשתתפה במתקפת הנגד הסובייטית באזור סטלינגרד (מבצע אורנוס), שהביאה לכיתור הארמייה הגרמנית השישית ולהשמדתה. לאחר מכן השתתפה הארמייה בלחימה באזור נהר ציר. היחידה פורקה ב-20 באפריל 1943.
נורודום סיהאנוק
גיאורגסמריינהוטה
גיאורגסמריינהוטה (בגרמנית: Georgsmarienhütte, מילולית: בקתתם של גאורג ומריה) היא עיר בדרום מדינת סקסוניה תחתית שבגרמניה, כ-7 ק"מ דרומית לאוסנבריק. העיר הוקמה ב-1856, והתרחבה ב-1970 עם סיפוחם של מספר כפרים לתחום השיפוט שלה. בשנת 2009 התגוררו בה כ-32 אלף תושבים.
היסטוריה.
גיאורגסמריינהוטה הוקמה ב-1856, אך ראשיתו של אחד הכפרים שסופחו אליה בהמשך, קלוסטר אואזדה, כבר במאה ה-12. ב-1170 הוקם במקום מנזר בנדיקטיני, הראשון מסוגו במחוז אוסנבריק, שפעל עד 1803. רק אחד מהמבנים המקוריים עומד על תלו, ולצדו מבנה בן שתי קומות שהוקם ב-1723, ומשמש כיום כבית ספר.
ראשיתה של גיאורגסמריינהוטה עצמה ב-1856, אז הוקם מפעל הברזל והפלדה Georgs-Marien-Bergwerks und Hüttenverein ("חברת המטלורגיה והמכרות של גאורג ומריה") בסמוך לעיירה מלברגן. המפעל נקרא על שמם של גאורג החמישי, מלך הנובר ורעייתו מריה מזקסה אלטנבורג. שמו התקצר בהמשך לגיאורגסמריינהוטה, וזה גם השם שניתן לכפר שצמח סביבו.
ב-1944 הקים הגסטאפו את מחנה העבודה אוהרבק בפאתי העיר. אסירי המחנה הועסקו בכפייה במפעל הפלדה.
ב-1937 נבלעה מלברגן בגיאורגסמריינהוטה, וב-1970 נכללו בתחום שיפוטה עיירות וכפרים נוספים - אואזדה, קלוסטר אואזדה, הרדרברג, הולשטן-מינדרופ וחלקה הדרומי של הולצהאוזן. בעקבות זאת, גיאורגסמריינהוטה, שעד אז הוגדרה כ"כפר תעשייתי", הפכה לעיר.
גיאורגסמריינהוטה כיום.
מפעל הפלדה גיאורגסמריינהוטה היווה מאז היווסדו מרכז תעסוקה בולט באזור. בשנת 2007 הועסקו בו כ-1,300 עובדים שייצרו כ-760 אלף טונות של פלדה. מכירות המפעל בשנת 2006 נאמדו ב-566 מיליון אירו. מקורות תעסוקה בולטים נוספים בעיר כוללים מפעל לספקטרומטרים אופטיים, חברות היי טק, בית חולים ומפעל רהיטים.
בתחומי העיר מספר אתרים היסטוריים, המנזר בקלוסטר אואזדה הוא העתיק שבהם. מנזר אוהרבק הפרנציסקני הוקם ב-1916 בהולצהאוזן. מבנה בולט נוסף הוא וילה שטאהמר, שהוקמה ב-1900 ושימשה את מנהל המפעל דאז, רוברט שטאהמר. לאחר מלחמת העולם השנייה השתכן בבניין הצבא הבריטי, לאחר מכן שכנה בו לשכת תעסוקה, ומאז 1980 הוא משמש כמוזיאון לתולדות העיר.
צרפתי (פירושונים)
האוניברסיטה של סידני
קארל השישה עשר גוסטב
טאמבוב
דבק פלסטי
דבק פלסטי (נקרא גם: דבק לבן) הוא דבק המיוצר מפולימר סינתטי צמיגי ומשמש לרוב להדבקת מוצרי נייר ועץ.
הדבק הפלסטי הומצא בגרמניה ב-1912 על ידי פריץ' קלאטה. כאשר הוא מיוצר בקנה מידה מסחרי הוא לרוב מיוצר מאצטילן וחומצה אצטית. בצורתו הנוזלית צבע הדבק לרוב לבן. לאחר שהחומר המסיס מתייבש הדבק הופך לחומר שקוף דמוי גומי. לאחר ההתייבשות ניתן להמס שוב את הדבק בעזרת מים למרות שאינו מסיס לחלוטין.
הדבק הפלסטי נפוץ מאוד בקרב ילדים מאחר שאינו רעיל וניתן לניקוי בעזרת מים. שימושים נוספים הם כריכת ספרים (מאחר שהדבק אינו חומצי), נגרות, עבודות יד, בגדים ואף אבן (בעיקר בהדבקת לבנים מאבן חול).
אל ערב
סוקניק
סוּקֶניק הוא שם משפחה שבמקורו במילה הפולנית "sukiennik", 'סוחר בגדים'.
הקצב
"הקצב" (צרפתית: "Le Boucher") הוא מותחן קולנוע צרפתי משנת 1970 בבימויו של קלוד שברול. הסרט מתאר את היחסים המתפתחים בין מורה וקצב בעיירה כפרית בצרפת כשברקע מתקיימת חקירה של שורת מקרי רצח המתבצעים באזור. הסרט מתרחש בעיירה טרמולה (Tremolat) שבמחוז דורדון בדרום מערב צרפת, וגם צולם בה. מערות לאסקו הסמוכות, בהן נמצאו ממצאים פרהיסטוריים, משמשות גם הן תפאורה לסצנה בסרט. יש הרואים בסרט זה כאחד מסרטיו הבולטים של שברול בסדרה של שישה סרטים אותם ביים בסוף שנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70 ואשר נחשבים כאחת מפסגות יצירתו.
תקציר העלילה.
בחתונה הנערכת בעיירה מתוודעים זה לזו, פופול, קצב שהשתחרר משירות צבאי רב שנים ושבע קרבות, והלן, אישה מודרנית ואסרטיבית, המורה והמנהלת של בית הספר הקטן, שהגיעה לעיירה לפני זמן לא רב. השניים מתקרבים אך שומרים על יחסים אפלטוניים. במקביל, מתגלה גופת צעירה באזור העיירה והמשטרה מתחילה בחקירות. הלן מעניקה לפופול מתנת יום הולדת מצית ובעת טיול של ילדי בית הספר בהדרכתה היא מגלה גופת צעירה ולידה היא מוצאת מצית זהה למצית שהעניקה. היא אוספת את הפריט מהשטח ואינה מגלה על מציאתו לאיש. מכאן ואילך מתלבטת הלן לגבי המשך יחסיה עם פופול עד הסוף הטרגי בו מתגלה האמת.
ביקורת.
הסרט נחשב על ידי מבקרים רבים כאחד מסרטיו של שברול הקרובים ביותר לסגנונו של היצ'קוק, שהשפעתו הרבה על שברול ניתנת לזיהוי בסרטים רבים. המבקר האמריקאי, וינסנט קנבי, מציין כי גם בסרטו זה של שברול קיים המוטיב של רגע מוחמץ, שהיה יכול לשנות את חיי הדמויות וכיוון שהוחמץ, מובילה העלילה לטרגדיה. הוא מוצא את הרגע הזה בסצנה בה שואל פופול את הלן "מה תעשי אם אנסה לנשק אותך עכשיו?" והיא עונה: "מאומה, אך אני מעדיפה שלא תעשה זאת." קנבי מציין כי נראה כי שברול לעולם לא ישיג את הספונטניות של היצ'קוק ופריץ לנג (הוא רואה בסרטיהם "בכבלי השכחה" ו"רחוב סקרלט" כמודל לריאליזם הרומנטי של "הקצב"), אך הוא עולה עליהם בציור הדמויות ורגשותיהם ובתיאור היחסים בינן לבין עצמן כמו גם עם סביבתם. קנבי אף טוען כי שברול איננו מעוניין באמת בבניית המתח בסיפור והוא מעדיף לתאר את סיפור האהבה הבלתי ממומש, וזאת, מתוך כבוד למורכבותן של הדמויות המרכזיות בסרט.
מבקר אמריקאי נוסף, רוג'ר איברט, טוען אף הוא כי המתח הנוצר אצל הצופה איננו תוצאה של השאלה "מה יקרה עכשיו?", אלא של השאלות: "מה הם יודעים?", "מה הם חושבים?" ומה הם רוצים?"; כך בונה במאי הסרט שיא רגשי ופסיכולוגי.
אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל
אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל (בפורטוגזית: Campeonato Estadual do Rio de Janeiro) היא ליגת הכדורגל הבכירה של מדינת ריו דה ז'ניירו שבברזיל.
ארבע הקבוצות החזקות באליפות מדינת ריו דה ז'ניירו, הן מבחינת הישגים והן מבחינת פופולריות, הן פלמנגו, בוטפוגו, פלומיננסה וואסקו דה גאמה, כולן מהבירה ריו דה ז'ניירו.
היסטוריה.
אליפות ריו דה ז'ניירו נוסדה ב-1906 והיא השלישית הוותיקה ביותר בברזיל, אחרי אליפות סאו פאולו (1902) ואליפות באהיה (1905). היא מאורגנת על ידי פדרציית הכדורגל של מדינת ריו דה ז'ניירו (Federação de Futebol do Estado do Rio de Janeiro), אשר כפופה לקונפדרציית הכדורגל הברזילאית.