הנרי ארנולד וקסמן (באנגלית: Henry Arnold Waxman; נולד ב-12 בספטמבר 1939) הוא פוליטיקאי יהודי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית. וקסמן כיהן משנת 1975 ועד 2015 כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם קליפורניה. הוא נחשב לאחד מחברי הקונגרס הליברלים המשפיעים ביותר.
מאז ניצחונם של הדמוקרטים בבחירות אמצע הקדנציה ב-2006, וקסמן מכהן כיושב ראש ועדת בית הנבחרים לבקרה ורפורמה בממשל (ועדת הבקרה), הוועדה החקירתית הראשית של בית הנבחרים. הוא היה החבר הדמוקרטי הבכיר בוועדה משנת 1997 ועד למינויו כיושב ראש.
חייו.
וקסמן למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA), וסיים את התואר הראשון שלו במדע המדינה ב-1961 ותואר מבית ספר למשפטים של UCLA ב-1964. לאחר שסיים את לימודיו עבד כעורך דין. הוא נבחר לבית הנבחרים המדינתי של קליפורניה ב-1969 ושירת שם שש שנים, עד אשר הוא נבחר לקונגרס הארצי ב-1975.
לפני שהדמוקרטים איבדו שליטה על בית הנבחרים (הארצי) ב-1995, וקסמן היה דמות רבת עוצמה בבית הנבחרים (הארצי) כיושב ראש תת-הוועדה של ועדת האנרגיה ומסחר, תת-הוועדה לבריאות וסביבה מ-1979. בתפקיד זה הוא ניהל חקירות במגוון של נושאי בריאות וסביבה, כולל ביטוח בריאות לאומי אוניברסלי, כיסוי לטיפול רפואי ועזרה רפואית, איידס וזיהום של אוויר ומים.
לפי האתר שלו, העדיפויות החקיקתיות שלו הן נושאי בריאות וסביבה. זה כולל ביטוח בריאות לאומי אוניברסלי, כיסוי לטיפול רפואי ועזרה רפואית, טבק, איידס, סטנדרטים לאיכות של אוויר ומים, קוטל מזיקים, סטנדרטים לאיכות של מוסדות סיעודיים, מחקר בבריאות האישה וזכויות פוריות, הזמינות והעלות של תרופות וזכות הקהילות לדעת על רמות הזיהום.
וקסמן נשוי לג'נט קסלר וקסמן, ולהם בן, בת וארבעה נכדים.
ועדת הבקרה והרפורמה בממשל.
ווקסמן היה ידוע בגישתו הנמרצת לתחום הבקרה זמן רב לפני שנהיה דמוקרט בכיר בוועדת הבקרה והרפורמה בממשל (ועדת הרפורמה או ועדת הבקרה, בקיצור) ב-1997. הוא היה ידוע מאוד על התעקשות על כך שעדים המופיעים בפני תת-הוועדה שלו יעידו תחת שבועה, ובכך יחשפו את עצמם להאשמות של שבועת שקר אם הם לא יאמרו את האמת. לדוגמה, בשנת 1994 הכריח וקסמן את המנהל הכללי של שבע חברות מרכזיות לטבק להעיד תחת שבועה שניקוטין לא היה ממכר.
ב-1998, הוא יצר את ה"דיוויזיה לחקירות מיוחדות", על מנת לחקור את העניינים שהוא חש שהוועדה המלאה הזניחה. זה היה אפשרי כיוון שלוועדה הייתה סמכות נרחבת לחקור כל עניין עם השלכות של מדיניות פדרלית, אפילו אם עניין זה שייך לתחום השיפוט של ועדה אחרת. הוא גם ביקר באופן נוקשה את ה רפובליקנים על התעלמות מ"האחריות החוקתית" לבצע בקרה על הממשל.
יום אחד אחרי הבחירות של 2006, וקסמן הורה לעוזרים שלו להכין טיוטה של "תוכנית בקרה" עבור הפאנל. הוא לא הסתיר את העובדה שהוא רוצה לחקור את התאגיד האליברטון (לאנרגיה, Halliburton Energy Services), כמו גם את העבירה, לכאורה, הקשורה בחוזים ממשלתיים בעיראק. זה מאוד סביר שהוא גם יחקור מספר שערוריות שסובבות סביב ג'ק אברמוב (לוביסט שנתפס בשחיתות). זה הוביל לחששות בקרב עוזרים דמוקרטים של ועדת הרפורמה שוועדת הרפורמה בממשל תחת וקסמן תביים הופעות חוזרות של הוועדה תחת ממשל קלינטון, כאשר הם הוציאו מעל 1,000 זימונים. מכל מקום, וקסמן סיפר לניוזוויק שהוא מעוניין באחריות למתן דין וחשבון ולא בנקמה. למרות התנהגות זו, וקסמן סירב ל"מלשינת" הממשל סייבל אדמונדס להעיד בנושאים מגוונים של המערבים, לכאורה, פשעים וטיוח של הממשל האמריקני
ב-16 במרץ 2004, לבקשת וקסמן, משרד המיעוט דאז של הוועדה לרפורמה בממשל, פרסמה את "עיראק על גבי הרקורד, ההצהרות הפומביות של ממשל בוש", מאגד של 237 עמודים, מפורט עם אפשרות חיפוש, של הצהרות מוליכות שולל שנאמרו על ידי נציגי ממשל בוש לגבי האיום שבא מכוון עיראק. זה כולל הצהרות שהיו מוליכות שולל, על בסיס מה שהיה ידוע לממשל בזמן שהצהרות אלו נאמרו. המאגד אינו כולל הצהרות שנראות כאילו הן מוטעות בהבנה שלאחר מעשה. אם הצהרה שיקפה נכונה את המודיעין האמריקאי, בזמן שהיא נאמרה, אזי היא הוצאה, גם אם כעת היא נראית כשגויה.
ב-4 בינואר, בסמוך לאירועים האחרונים, וקסמן שינה את שם הוועדה לשם הארוך והמלא שלה "ועדת הבקרה והרפורמה בממשל".
וקסמן והקו האדום.
ב-1985, וקסמן יזם את הצעת חוק לאסור על מימון פדרלי לקו הרכבת התחתית האדום של חברת "הרכבת התחתית של מחוז לוס אנג'לס" (LACMTA), שזה המחוז שלו, כשהוא נתמך על ידי קבוצות בעלי בתים (NIMBY) עשירים בתגובה להתפוצצות גז מתאן במחוז פיירפקס, בלוס אנג'לס. ב-2005, בשוק נדל"ן חסון, בבניות מגורים לגובה וחוסר תכנון ציבורי מאסיבי בנתיבי דרכים בצד המערבי של העיר שנגרם על ידי הצעת החוק של וקסמן הביא לידי מבוי סתום במחוז של וקסמן. על פי בקשה של ראש העיר של לוס אנג'לס ונשיא מועצת המנהלים של LACMTA, אנטוניו וילרייגוסה, וקסמן הסכים להרים את האיסור בתנאי שוועדה של חמישה מהנדסים תקבע שזה בטוח לחפור מנהרה תחת אזור ה"מיריקל מייל" בלוס אנג'לס קליפורניה, במשטח של הכביש בשדרות "וילשיר". באוקטובר 2005, הפאנל החליט שזה אפשרי חפירות מנהרה שכאלה וב-16 בדצמבר, ווקסמן הגיב בהכרזה שהוא יציג הצעת חוק לבית הנבחרים של ארצות הברית אשר ירים את האיסור על כסף פדרלי עבור חפירות מנהרה לרכבת תחתית במחוז. הצעת החוק עברה בבית הנבחרים בפה אחד ב-20 בספטמבר 2006
וקסמן טוען שהצעת החוק של 1985 קיבלה תמיכה כיוון שהתאימה לאינטרס ציבורי לבטיחות ולא, כפי שכמה מאשימים, כדי לעכב את הנגישות של מעמד הפועלים בדרום ומזרח לוס אנג'לס עבור המחוז העשיר שלו. במכתב ללוס אנג'לס טיימס, וקסמן מצטט את המחקר של שנת 2005:
זהות יהודית ופוליטיקה.
וקסמן גאה ב"זהות היהודית החזקה" שלו והסיק מסקנות פוליטיות מגילויי הדת שלו: כך אמר בנאום שהוצג על ידי מוסד קסדן ללימודי התפקיד היהודי בחיי האמריקאי של אוניברסיטת דרום קליפורניה. וקסמן אמר שהוא מיישם את הערכים האתיים היהודים בשרותו בקונגרס האמריקאי. הוא הוסיף : לפי וקסמן, הערכים האמריקנים סובלים כרגע מ"תרבות של שחיתות" ו"הפכו לאובססיביים עם סודיות", והוא מאשים את הממשל האמריקני בהזנחת ערכים אלה. לטענתו, "הנהגת הרפוליקנים מתעלמת מכללים נשיאותיים ונורמות ואין לה שום התחשבות בנוהג".
היחס לישראל.
הנרי וקסמן הוא יהודי שתומך בישראל. באתר שלו נכתב: "מאז שהוא הגיע לקונגרס, הרוויח וקסמן את המוניטין של תומך אפקטיבי בסיוע אמריקני להבטחת ביטחונה והישרדותה של ישראל".
ב-15 שנות כהונתו כיושב ראש ועדת המשנה לבריאות וסביבה, הוא היה מגן איתן של ישראל. ב-1980 הוא יזם הצעת תוכנית לשיתוף פעולה במזרח התיכון בין ישראלים לערבים; בתו של וקסמן, קארול, עשתה עלייה לפני 10 שנים; בחייו האישיים הוא אולי לא מפגין את רגשי היהדות שבו באופן פומבי; אבל "מניין הקונגרס" שיבח אותו כ"יהודי שביהודים" בגבעת הקפיטול; הוא ואשתו הם יהודים קונסרווטיביים, שומרים על כשרות בבית. הוא אינו עוסק בפוליטיקה בשבת ונפגש פעמיים בחודש עם חברים יהודים אחרים [בבית הנבחרים] לישיבת לימודי תורה. בוושינגטון, הוא ואשתו, שהיו המייסדים של נשות הקונגרס ליהדות רוסיה, הם חברים בקהילה "הדס ישראל.
ב-28 באוקטובר 2005, קרא וקסמן בנאומו להכפיל את המאמצים של הקהילה הבינלאומית לסגור את תוכנית הגרעין האיראנית לפני שהיא תבצע את זממה. ב-15 בפברואר 2006, מיד לאחר עליית החמאס לשלטון, הוא תמך בחוק הקורא שלא להעביר סיוע אמריקני ישיר לרשות הפלסטינית כל עוד מפלגה פוליטית בעלת רוב במושבי הפרלמנט מחזיקה בעמדה הקוראת להשמדת ישראל. בנאומו במליאת בית הנבחרים הוא טען שבחירות חופשיות אינן מקנות לגיטימיות לחמאס ושאין הבדל בין טרוריסט לטרוריסט.
ביולי 2006, בזמן חטיפת החיילים הוא נתן הצהרה תומכת בישראל והכליל את כל שמות החיילים הנעדרים ממלחמת לבנון הראשונה. בפתיחת מלחמת לבנון השנייה, הוא הביע תמיכה נמרצת בהצעת חוק המגנה את ההתקפות האחרונות על ישראל, ותומך בזכות של ישראל להגן על עצמה. החוק עבר ברוב גדול ב-20 ביולי 2006.
הלחימה בדה לגיטימציה של ישראל.