כחלק מקידום האלבום, בשיתוף פעולה עם MTV, הצצה לאלבום ולסינגלים ממנו:What You Want, The Other Side,Lost In Paradise שוחררו ב-11,13,15 בהתאמה על ידי MTV NEWS.
השיר Made Of Stone (שיר מס' 2 באלבום) נכלל בפסקול הסרט .
השיר A New Way To Bleed היה חלק מפסקול הסרט הנוקמים (סרט)
סיבוב הופעות:
כחלק מסיבוב ההופעות לקידום האלבום הלהקה הופיעה במשך כשנה וחצי בסיבוב הופעות בינלאומי, ביניהם מדינות חדשות שאוונסנס לא הופיעו בהם מעולם.
הלהקה החלה את סיבוב ההופעות לאלבום השלישי והחדש, ב-17 באוגוסט 2011 בהופעה בנשוויל, טנסי, ארצות הברית (המקום שבו הפיקו את האלבום) והמשיכו להופעות רבות בארצות הברית, קנדה, ברזיל, פוארטו ריקו, בריטניה, צרפת, גרמניה, טרינדד-וטובגו, מקסיקו, יפן, טאיוון, דרום-קוריאה, הפיליפינים, הונג-קונג, מלזיה, אינדונזיה, סינגפור, אוסטרליה, ניו זילנד, מרוקו, פורטוגל, הולנד, בלגיה, שווייץ, צ'כיה, הונגריה, יוון, איחוד האמירויות הערביות, לבנון, רוסיה, אוקראינה, רומניה, טורקיה, פרגוואי, ארגנטינה, צ'ילה, פרו, קולומביה, קוסטה-ריקה, פנמה וסיימו את סיבוב ההופעות (עד להודעה חדשה) בהופעה בלונדון, אנגליה ב-9 בנובמבר 2012.
סינגלים.
הסינגל הראשון הוא What You Want, יצא לרדיו ב-9 באוגוסט 2011. צילומי הווידאו לקליפ נערכו ב-30 ביולי 2011, בניו יורק, הקליפ יצא לאור ב-13 בספטמבר 2011.
הסינגל השני היה My Heart Is Broken, יצא לרדיו ב-31 באוקטובר,2011. הווידאו הרשמי לסינגל יצא בינואר 2012.
הסינגל השלישי, הוא Lost In Paradise, השיר יצא לרדיו ב 25 במאי 2012. לסינגל עדיין אין קליפ רשמי (נכון לנובמבר 2012) אבל סולנית הלהקה הודיעה שקליפ ווידאו יצא לסינגל בהמשך.
הסינגל הרביעי הוא The Other Side
דיני ממונות
בהלכה, דיני ממונות הם תחום נרחב של חוקים העוסקים בנושאים שיש להם משמעות כלכלית. דינים אלו הם מורכבים ומקיפים כמות גדולה של תחומים; יחסי שותפות ושכנות, יחסי מזיק וניזק, הלכות , גזל ועוד. עוסקת בו בעיקר פרשת משפטים שבספר שמות, והמסכתות בבא קמא, בבא מציעא ובבא בתרא במשנה ובתלמוד. בהלכה כמה מושגים ייחודיים למשפט העברי בתחום דיני הממונות, כגון מיגו, גרמא בנזיקין, חלוקה קטגורית של מזיקים לארבעה אבות נזיקין ואחרים.
ההתייחסות לדיני ממונות.
דיני המשפט העברי ניתנו עוד קודם מעמד הר סיני, וכבר בחניית בני ישראל ב"מרה" לימד אותם משה רבינו את דיני המשפט העברי. גם על גוי מוטלת החובה לעסוק בדיני ממונות (אך לא בהכרח לפי חוקי התורה), וזו היא אחת משבע מצוות בני נח. לדיני הממונות מוקדש כבוד מיוחד בתלמוד, עד שאמרו .
חלק ניכר במשפט העברי הוא ההתייחסות לדיני ממונות, כפי שהם נידונים בבתי הדין העבריים. במשפט העברי ההתייחסות לתביעה מכל סוג שהיא נידונת בכבוד ראש, ובהלכה נפסק כי , כלומר אין כל הבדל בהתייחסות ההלכתית לתביעה של פרוטה לבין פרוטה של סכום גדול, ואין להקדים בדין התורה את אחד מהשניים. בניגוד להלכה רגילה, שאדם שואל את הרב לידיעת הלכה למעשה, ובו הוא רשאי לשאול אדם אחר המוסמך לפסוק ואינו חייב לפנות לבית הדין, הרי שבדיני ממונות על בית דין הפוסק להיות בן הרכב של שלושה דיינים, אלא שנחלקו החכמים בדין זה, יש שסברו שמדובר בדין מהתורה, וקיימת דעה שמדובר בתקנת חכמים שתיקנו שיצטרכו שלושה דיינים, שאז אין חשש שמא הדיין עם הארץ, שהרי השניים האחרים בוחנים את דין התורה. כמו כן, בניגוד לאיסורים בהם עד אחד נאמן, הרי שבדיני ממונות נצרכים שני עדים.
התחום היחיד לו מעניקה התורה חומרה יתרה מדיני ממונות, הם דיני נפשות, שבהם ההגבלות רבות וחמורות לאין ספור. כמו כן, חלק מהחילוקים שבין דיני נפשות לדיני ממונות אינם מהתורה אלא מתקנת חכמים, כך למשל מהתורה כדי לקבל את עדות העדים יש צורך בדרישה וחקירה, אלא שתיקנו חז"ל שאין צורך בדרישה וחקירה כדי שלא ימנעו אנשים מלהלוות זה לזה.
דיני אדם ודיני שמים.
ההלכה מחלקת בין שני הבטים של דיני ממונות, האחד דיני אדם - זו ההתייחסות לחיובי הממונות במשפט העברי, והשני דיני שמים. גם בין שני גדרים ברורים אלו, ישנם גדרי אמצע, והם "תרעומות" ו"מי שפרע".
המחייב העיקרי בדיני אדם הוא סברת ה". דינים המסתעפים מסברה הגיונית זו היו תקפים במשפט העברי גם ללא כל רמז בתורה לדינים אלו, והם המחייב בכל דיני ההלוואות, גזילות, גנבות ודומיהם. שונים מכך הם דיני הנזיקין, שבהם אדם ניזק על ידי אדם אחר, אך ממונו אינו קיים אצל המזיק כמובן, אלא אבד מהעולם. דינים אלו נתחדשו על ידי התורה למרות שאינם נלמדים מסברת "ממוני גבך", ולכן הם מוגדרים כחידוש.
לעומת זאת, קיימים גם דינים רבים שבהם אין המשפט העברי כופה על האדם לשלם, והם נזקים שנהיו על ידי "גרמא". כך למשל, אדם המבעית את חברו באמצע הלילה וגרם לו נזק נפשי, אינו חייב תשלום על הצער, אך הוא חייב בדיני שמים. דינים אלו הם חיוב של ממש, וקיימות דעות שעד שאינו משלם את הסכום המוטל עליו מדיני שמים, פסול המחויב לעדות.
לעיתים, קובע המשפט העברי כי יש על האדם התחייבות מוסרית לקיים את חובותיו, למרות שלא ניתן לכפות עליו, ואם לא - יש לצד השני תביעת "תרעומות" כך למשל אדם שסיכם עם אדם אחר על עסקה, והוא סמך על כך והלווה כסף לשם כך, אך הלה ביטל את העסקה. כך גם, אדם שמנע רווח מאדם אחר. במקרים חמורים יותר, קבעו חז"ל כי האדם צפוי לקבל על כך עונש, וישנה דעה שאף מקללים אותו.
מפריד ביצה
מפריד ביצה הוא כלי שנועד להפריד בין החלבון לבין החלמון של הביצה.
שימושים.
מפריד ביצה שימושי לצורך הכנת תבשילים ודברי מאפה הדורשים שימוש בחלמון לבדו, בחלבון לבדו או שימוש בהם בשלבי הכנה שונים. מתכונים בהם הפרדת החלמונים והחלבונים חשובה במיוחד, הם מתכונים המשתמשים בחלבון מוקצף, דוגמת מקצפת. חלמון הביצה משמש במתכונים רבים, דוגמת מיונז.
מאחר שחיי המדף של חלבון הביצה ארוך משמעותית מחיי המדף של החלמון, יכולה ההפרדה לסייע בניהול מלאי הביצים במטבח.
עקרון פעולה.
הסוגים השונים של מפריד ביצה מבוססים על כלי עם חלק תחתון הכולל פתחים או חריצים המיועדים למעבר החלבון ללא שהחלמון עובר דרכם. דגמים שונים כוללים חורים בגדלים שונים ובצורות שונות. יש דגמים הכוללים תחתית מחוררת, בעוד דגמים המקובלים יותר כיום מורכבים מרצועות המהוות תחתית התופסת את החלמון. לאחר שתוכן הביצה נשפך מתוך קליפתה אל המפריד, נאסף שק החלמון אל מרכז המפריד ומתקבע בתוכו בעוד שנוזל החלבון מחליק ונשפך דרך החללים או הנקבים של המפריד. חלק מדגמי המפרידים מתמודדים עם הבעיה של הדבקות חלק מהחלבון לחלמון בגלל הצמיגיות שלו, ללא שבירת החלמון, למשל על ידי הפעלת תנועה סיבובית.
צורת המפריד הרווחת כיום היא דמוית מצקת קטנה שסביבה חריצים או פתחים. בדגמים מסוימים ישנו תא מיוחד המיועד לאיסוף נוזל החלבון. התא מהווה יתרון במניעת ערבוב החלבון עם החלמון, אם מעטפת החלמון תתפרק.
הוצעו גם דגמים של מפרידים המבצעים פעולות נוספות כמו קילוף ביצים
אגם דאלאי
אִי היא אות באלפבית הקירילי אשר מקורה הוא האות היוונית אטא וצורתה דמות-ראי של נו גדולה. האות מייצגת את התנועה הקדמית סגורה ובלתי מעוגלת / i /. האות נקראה בעבר אִיזֶ'ה והערך המספרי שלה היה 8.
מפני שמקורה באות היוונית אטא, עד המאה ה-13 צורתה של האות היה H. באלפבית הקרילי המוקדם לא הייתה הבחנה בין האות И לאות І, שמקורה באות היוונית יוטא, כך שכיום ברוסית, מקדונית, סרבית ובולגרית משמשת רק הצורה И, ובבלארוסית משמשת רק הצורה I.
נחום המדי
נחום הַמָּדִי היה תנא שעלה ממדי לארץ ישראל, ופעל בה, בשלהי תקופת בית המקדש השני ולאחר חורבנו במאה ה-1.
תפקידו.
לדעת התנא רבי נתן היה נחום המדי חבר בצוות של שלושה חכמים בירושלים, שכונו דייני גזירות. הם קבעו תקנות שונות בדיני ממונות, אך מסורת זו אינה מוסכמת, והדעה המקובלת היא שהצוות כלל שני חכמים בלבד, בלעדי נחום המדי.
דעותיו בהלכה וויכוחיו עם חכמי דורו.
מסופר עליו: "וזו טעות טעה נחום המדי, כשעלו נזירין מן הגולה ומצאו בית המקדש חרב, אמר להם נחום המדי: אלו הייתם יודעים שבית המקדש חרב הייתם נוזרים? אמרו לו: לא. והתירן נחום המדי. וכשבא הדבר אצל חכמים אמרו לו: כל שנזר עד שלא חרב בית המקדש - נזיר; ומשחרב בית המקדש - אינו נזיר". לדעתו אפשר להתיר נדר גם על סמך טעות בהערכת המציאות העתידית, בעוד שלדעת חכמים אין להתיר נדר אלא אם כן הטעות הייתה בהערכת המציאות הקיימת.
בסוגיה אחת בתלמוד רוכזו מספר הלכות שאמר, ועל כולן הגיבו חכמי דורו בחריפות וביטלו את דבריו: "נשתקע הדבר ולא נאמר"; ותמה על כך האמורא רב אחא בר מניומי: "גברא רבה אתא מאתרין, כל מילתא דאמר, אמרי ליה: נשתקע הדבר ולא נאמר!" (עברית: אדם גדול הגיע ממקומנו, כל דבר שאמר, אומרים לו: נשתקע הדבר ולא נאמר").
בין ההלכות שקבע: בגולה (בבל, כנראה) איסור המסחר עם גויים לפני ימי חגיהם נוהג במשך יום אחד בלבד, ולא שלושה ימים כבארץ ישראל, והטעם לכך, שהגויים בחוץ לארץ מתכוננים לחג במשך יום אחד בלבד.
בדיני ממונות החזיק בהשקפה לפיה המוכר חפץ מתכוון למכור גם את האביזרים הנלווים לו, אלא אם כן הוכח אחרת.
הכינוי "נחום הזקן".
בברייתא הוזכר חכם בשם "נחום הזקן", ויש משערים כי הכוונה לנחום המדי, כיוון ש"סתם נחום - נחום המדי".
К (כתב קירילי)
קַא היא אות באלפבית הקירילי אשר מקורה הוא האות היוונית קפא וצורתה כשל קפא גדולה. האות מייצגת עיצור וילוני, סותם, אטום /k/, וערכה המספרי הוא 20. נקראה בעבר כַּאקוֹ.
מגדל שמירה
מידות טובות
דז'ה פלדש