המועדון הוקם כקבוצת רוגבי, ובשנת 1882 הוקמה גם קבוצת הכדורגל. בשנת 1888, הייתה הקבוצה אחת מ-12 הקבוצות המייסדות של הפוטבול ליג, ושחקן הקבוצה, ויליאם טייט, היה לשחקן הראשון שמבקיע שלושער בליגה בניצחון 3–4 של ברנלי על בולטון ב-15 בספטמבר 1888. בעונת 1913/1914 זכתה בפעם היחידה בגביע האנגלי לאחר שגברה בגמר על ליברפול 0–1. בעונת 1920/1921 זכתה בפעם הראשונה באליפות אנגליה לאחר שלא הפסידה ב-30 משחקים. בעונת 1946/1947 הגיעה לגמר הגביע האנגלי והפסידה לקבוצת צ'רלטון את'לטיק. בעונת 1959/1960 זכתה באליפות אנגליה בפעם השנייה.
בעקבות זכייתה באליפות, העפילה בפעם הראשונה למפעלים האירופאיים בעונת 1960/1961 במסגרת גביע אירופה לאלופות. בסיבוב הראשון ניצחה את קבוצת סטאד ריימס הצרפתית. ברבע הגמר הפסידה לקבוצת המבורג הגרמנית והודחה מהטורניר. בעונת 1961/1962 הגיעה שוב לגמר הגביע האנגלי והפסידה לקבוצת טוטנהאם הוטספר. בעונת 1966/1967 השתתפה בגביע ערי הירידים. בסיבוב הראשון ניצחה את קבוצת שטוטגרט. בסיבוב השני ניצחה את קבוצת לוזאן משווייץ. בשמינית הגמר ניצחה את קבוצת נאפולי. ברבע הגמר הפסידה לקבוצת איינטרכט פרנקפורט והודחה מהטורניר.
בשנות ה-70 ירדה הקבוצה מהליגה הראשונה ובשבע העונות שבין 1985 ו-1992 הידרדרה הקבוצה עד הליגה האנגלית הרביעית. בשנות ה-90 הגיעה ברנלי עד לליגה השנייה, אך חזרה לליגה השלישית תוך זמן קצר.
מינויו של המאמן סטן טרננט בשלהי עונת שינה את פני המועדון לטובה. בעונת שבה הקבוצה לליגת המשנה לאחר שסיימה שנייה בליגה השלישית; מאז ביססה הקבוצה את מעמדה בליגת המשנה, שם היא שיחקה עד סוף עונת 2008/2009. בסוף עונת הסתיימה כהונתו של טרננט ותחתיו הוחתם המאמן סטיב קוטריל. השנה הראשונה של קוטריל כמאמן, בעונת , הייתה מוצלחת למדי: הקבוצה הצליחה להדיח בסיבובים המוקדמים של גביע ה-FA קבוצות בכירות כגון אסטון וילה וליברפול.
בעונת 2008/2009 העפילה ברנלי לפרמייר ליג. זאת הייתה הפעם הראשונה שברנלי עולה לפרמייר ליג במתכונתה הנוכחית, והפעם הראשונה שהקבוצה עולה לליגה הבכירה באנגליה מאז 1976. בעונה זו הגיעה לחצי גמר גביע הליגה והפסידה לקבוצת טוטנהאם הוטספר.
ברנלי לא הצליחה להחזיק מעמד בפרמייר ליג ושנה בלבד לאחר שעלתה אליה היא שבה בחזרה לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום השלישי מהסוף.
בסיום עונת 2013/2014 חזרה ברנלי לפרמייר ליג לאחר ארבע שנים של היעדרות, וירדה לאחר עונה בודדה בליגה. בסוף עונת 2015\2016 זכתה הקבוצה באליפות הצ'מפיונשיפ ושבה לליגה הראשונה.
בסוף עונת 2017/2018 סיימה במקום השביעי והבטיחה השתתפות במפעלים האירופיים לראשונה מזה 51 שנים.
בעונת 2020/2021 ניצלה מירידת ליגה שלושה מחזורים לסיום העונה לאחר ניצחון על פולהאם 0–2 וסיום העונה במקום ה-17. באפריל 2022 פוטר שון דייץ' מתפקידו, שהיה מאמן הקבוצה במשך עשור. בסיום אותה העונה, עונת 2021/2022, ירדה הקבוצה לליגת המשנה לאחר שלא הצליחה לנצח במחזור הסיום את ניוקאסל יונייטד.
סגל הקבוצה.
נכון ל-27 באוגוסט 2022
(בהשאלה ממנצ'סטר סיטי)
(בהשאלה מסאות'המפטון)
(בהשאלה מצ'לסי)
תומאס ג'ונתן ג'קסון
תומאס ג'ונתן "סטונוול" ג'קסון (באנגלית: Thomas Jonathan "Stonewall" Jackson; 21 בינואר 1824–10 במאי 1863), היה גנרל ידוע בצבא הקונפדרציה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, עימות אשר גבה את חייו. הוא נחשב לאחד המצביאים המחוננים בהיסטוריה האמריקנית, ומותו היווה מכה קשה עבור כוחות הקונפדרציה.
ביוגרפיה.
ילדות.
תומאס ג'ונתן ג'קסון נולד ב-21 בינואר 1824, והיה בנם השלישי של ג'וליה ניל ג'קסון (1789–1831) וג'ונתן ג'קסון (1790–1826), פרקליט במקצועו. הוריו של ג'קסון היו ילידי וירג'יניה שהתגוררו בקלרקסבורג.
בשנת 1826, אחותו אליזבת' ואביו נפטרו מטיפוס הבטן. אמו של ג'קסון ילדה את אחותו, לורה אן, יום לאחר מות אביו. לפיכך ג'וליה התאלמנה בגיל 28 ועמדה בחובות כבדים אשר אילצו אותה למכור את כל רכוש המשפחה. היא סירבה לקבל צדקה ונאלצה לשכור בית קטן בן חדר אחד. האם תפרה ולימדה בבית הספר כדי לתמוך בשלושת ילדיה למשך כארבע שנים. בשנת 1830 היא התחתנה מחדש, אולם בעלה החדש לא חיבב את ילדיו החורגים, והבעיות הכלכליות המשיכו להטריד את המשפחה. לאחר שג'וליה ילדה את אחיו למחצה של ג'קסון, היא נפטרה מסיבוכים והותירה את ילדיה מיותמים. האם נקברה בקבר לא מסומן בעיר קטנה לגדות נהר הג'יימס וכביש קנווה במדינת פאייט, מערב וירג'יניה.
ג'קסון היה בן שבע עם מות אמו. הוא ואחותו התגוררו אצל דודם מצד אביהם, קומינס ג'קסון, שבבעלותו טחנת קמח בג'קסונס מיל (בסמוך לוסטון, מערב וירג’יניה). קומינס החמיר עם תומאס, שהתייחס אל דודו כאל מורה. אחיו הגדול של תומאס, וורן ג'קסון, נשלח לקרובים מצד אמו המנוחה, אך נפטר משחפת בשנת 1841 בגיל 20.
ג'קסון סייע לדודו במשק. הוא פיקח על הכבשים, הוביל קבוצות שוורים ועזר בקציר שדות החיטה והתירס. הוא לא זכה לחינוך רשמי בקלות, אך ניסה להשתתף בלימודים מדי פעם בפעם כאשר ניתנה לו ההזדמנות. את מרבית השכלתו רכש ג'קסון בזכות עצמו. לעיתים תכופות היה קורא בליל. לפי מעשיה אחת, ג'קסון לימד את אחד מעבדי דודו לקרוא בתמורה לעצים, אותם ניצל ג'קסון כדי להפיק אור עבור קריאתו. לימודו של עבד לקרוא או לכתוב היה לדבר עבירה במדינת וירג'יניה, אולם ג'קסון קיים את הבטחתו. את שנותיו האחרונות בג'קסונס מיל העביר תומאס בהוראה.
בשנת 1842 התקבל ג'קסון לאקדמיה הצבאית הלאומית של ארצות הברית בווסט פוינט, ניו יורק. הוא התקשה לעבור את מבחני הכניסה עקב השכלתו החלקית. כתלמיד הוא נאלץ לעבוד קשה יותר מרוב הצוערים כדי להבין את תוכן השיעורים. אף על פי כן, בנחישותו העיקשת אשר אפיינה את חייו הפך ג'קסון לאחד הצוערים הפעילים באקדמיה. ג'קסון סיים את לימודיו בשנת 1846 כתלמיד השבעה עשר מכיתה של 59 איש.
צבא ארצות הברית ומלחמת מקסיקו.
ג'קסון החל את הקריירה הצבאית שלו בחטיבת הארטילריה הראשונה של צבא ארצות הברית. הוא נשלח להילחם במלחמת מקסיקו (1846–1848). אופיו הייחודי התגלה במלחמה כאשר סירב למה שחשב שהייתה "פקודה רעה" - להסיג את כוחותיו. הוא התעמת עם אחד הממונים עליו והסביר לו את נימוקו לסירוב. ג'קסון טען שעם 50 חיילים נוספים בלבד, הוא יוכל לנצח. שיקולו הוכח כנכון, והוא זכה לקידום לדרגה זמנית של מייג'ור. הוא שירת בווראקרוס, קונטררס, צ'פולטפק ומקסיקו סיטי. בשירותו זכה לשני קידומים וכן פגש לראשונה את רוברט אדוארד לי.
המכון הצבאי של וירג’יניה.
באביב של שנת 1851 הוצע לג'קסון תפקיד הוראה חדשני, במכון הצבאי של וירג'יניה (VMI), בלקסינגטון, וירג'יניה. הוא הפך לפרופסור לפילוסופיה טבעית ונסיונית ומדריך בנושאי ארטילריה. לימודיו של ג'קסון עמדו על משמעת, קלות תנועה, הערכת כוח וכוונות האויב תוך החבאת אלו שלך, ויעילות הארטילריה בשילוב עם חיל הרגלים. למרות טיב עבודתו ג'קסון לא היה מורה אהוד. תלמידיו לעגו להופעתו הקפדנית, לאופיו הדתי ולתכונותיו התימהוניות.
ג'קסון לא היה ידוע בקרב הלבנים בלקסינגטון, אולם עבדיה רחשו לו כבוד רב, והוא סייע בהקמת מסגרת חינוכית לשחורים, עבדים או משוחררים, בימי ראשון בכנסייה מקומית.
בזמן הקריירה שלו ב־VMI, בשנת 1853, נשא ג'קסון לאישה את אלינור "אלי" ג'נקין שהייתה ביתו של נשיא אוניברסיטת וושינגטון. לזוג נולד בן, אולם אלינור נפטרה בזמן הלידה והוולד נפטר תוך זמן קצר. לאחר טיול באירופה בשנת 1857, ג'קסון נישא מחדש, הפעם למרי אנה מוריסון מצפון קרוליינה. לזוג נולדה בת בשם מרי גרהם ב־30 באפריל 1858, אך התינוקת נפטרה לאחר פחות מחודש. בת נוספת נולדה לזוג בשנת 1862, זמן קצר לפני מות אביה. בני המשפחה קראו לה ג'וליה לורה, על שם אמו ואחותו של ג'קסון.
בנובמבר 1859, לבקשת מושל וירג'יניה, הוביל מייג'ור ויליאם גילהם מספר צוערים מה־VMI לצ'ארלס טאון, במערב וירג'יניה, כדי לספק נוכחות צבאית נוספת בהוצאתו להורג בתלייה של ג'ון בראון בעקבות פשיטתו על מחסן הנשק הפדרלי בהרפרס פרי, במערב וירג'יניה. ג'קסון הופקד על הארטילריה אשר הורכבה מצמד תותחי הוביצר המאוישים על ידי 21 צוערים.
מלחמת האזרחים האמריקנית.
בשנת 1861, עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית, ג'קסון הפך למדריך אימונים לחלק ממגויסי צבא הקונפדרציה. ב־27 באפריל של אותה השנה הורה מושל וירג'יניה, ג'ון לצ'ר, לקולונל ג'קסון לקחת את הפיקוד בהרפרס פרי, ולהקים יחידה שעתידה להתפרסם כ"בריגדת סטונוול" (חומת אבן) במהלך קרב הרפרס פרי. בעקבות הקרב, כאות הערכה לגבורתו בקרב זה, הועלה ג'קסון לדרגת בריגדיר גנרל.
חשיבותו של ג'קסון גברה והוא זכה לכינויו המפורסם לאחר קרב בול ראן הראשון ביולי 1861, כאשר בריגדיר-גנרל ברנרד אליוט בי פנה לחייליו וצעק: . ג'קסון הועלה לדרגת מייג'ור גנרל, והוענק לו הפיקוד על עמק שננדואה, שם הביס ג'קסון את כוחות האיחוד הודות להבנתו ולניצולו של השטח, כמו גם ליכולתו להמריץ את אנשיו לצעידה וללחימה. עם פחות מ־17,000 איש, הביס ג'קסון 60,000 מחיילי האיחוד בסדרה של צעדות מהירות וקרבות מבריקים. מהירות כוחותיו העניקה להם את הכינוי "פרשי רגלים".