עסק בכלל ענייני השכונה ובייחוד בעניינים הרוחניים, מתוקף חברותו ב"וועד הרוחני" של הקהילה, שתפקידו היה לדאוג לפעילות בתי הכנסת, שמירת השבת, כשרות הבשר ופיקוח המידות והמשקולות בשוק, העמדת ממונים על הפרשת תרומות ומעשרות מן הנמכר בשוק, הקמת ישיבות, פיקוח על נכסי ההקדש בשכונה ועוד. בנוסף פעל הוועד גם בטיפול בצרכי השכונה כדאגה למים לתושבים, בתחזוקת הדרכים ובסלילת דרכים חדשות, בהפעלת שירותי בריאות, בהצבת שומרים בשכונה, בהקמת שוק גדול ששימש מרכז כלכלי לתושבי השכונה ועוד.
רבה הראשי של עדת הבוכרים בישראל, ורבה של שכונת הבוכרים.
בשנת 1939 מונה לשמש כרבה הראשי של עדת הבוכרים בארץ ישראל וכרבה של שכונת הבוכרים. בתקופת זו שמר על קשרים טובים עם הרבנים הראשיים, רבני ירושלים, רבני עדות, ראשי היישוב בארץ ישראל מחד וגם עם הבריטים, אשר שלטו אז בארץ ישראל, מאידך.
מדי שנה בחג הסוכות, היו עולים לרגל לסוכתו, וביניהם נמנו הרבנים הראשיים, רבני ירושלים, הנציב העליון והמושל הבריטי אדוארד קית'-רוץ'.
רב בית הכנסת "בבא תמא".
בירושלים קבע את מקום תפילתו בבית הכנסת הגדול של קהילת הבוכרים "בבא תמא" וכיהן למעלה מעשרים שנה כרב בית הכנסת.
הרב יחיאל שלומוב סיפר עליו : "זכורני בהיותו חזן בבית הכנסת הגדול "בבא תמא" בשכונת הבוכרים, ירושלים, בימים הנוראים היה בית הכנסת מלא אורחים שבאו לשמוע את תפילותיו של רבינו זצ"ל שהייתה בדמעות ובהשתפכות הנפש וברושם אדיר על הקהל. אמרותיו הנפלאות בזמן תקיעת שופר שהיו מתובלות בדברי הלכה ומוסר, היו משפיעים השפעה גדולה ועצומה וכשהיה שופך שיחו לפני קונו בתפילת מוסף של יום הכיפורים בסדר העבודה, נדמה היה כמראה הכהן הגדול ממש"
הלך לעולמו ב-30 במאי 1943 (כ"ה באייר ה׳תש"ג) ונקבר בהר הזיתים בירושלים.
תלמידיו.
במשך חייו העמיד אלפי תלמידים, ביניהם:
מלכה שפס
מלכה אלישבע שפס (באנגלית: Malka Elisheva Schaps, נולדה ב-6 באוגוסט 1948) היא מתמטיקאית ישראלית-אמריקאית, אשר שימשה בעבר דיקנית הפקולטה למדעים מדויקים באוניברסיטת בר-אילן. שפס, גיורת חרדית, היא גם סופרת הכותבת באנגלית תחת שם העט רחל פומרנץ (באנגלית: Rachel Pomerantz) וחלק מספריה תורגמו לעברית.
קורות חיים.
שפס נולדה כמרי אליזבת קרמר (Mary Elizabeth Kramer) בקליבלנד, אוהיו וגדלה בבת'סדה שבמרילנד ובוושינגטון די. סי.. את התואר הראשון סיימה בהצטיינות יתרה במכללת סווארת'מור ואת התואר השני ותואר הדוקטור קיבלה מאוניברסיטת הרווארד.
התגיירה ובשנת 1968 נישאה לדוד שפס. בשנת 1972 עלו בני הזוג לישראל. הם מתגוררים בבני ברק ולהם שני ילדים ושני ילדי אומנה. דוד שפס הוא פרופסור ללימודים קלאסיים באוניברסיטת בר-אילן.
כמתמטיקאית.
את עבודת הדוקטור שלה, על דפורמציות סינגולריות של עקומות במרחב, כתבה באוניברסיטת הרווארד, בהנחייתו של דייוויד ממפורד. העבודה אושרה ב-1972. מאז המשיכה לעסוק בתורת הדפורמציות מהיבטים גאומטריים ואלגבריים, כשהיא מתמחה בהצגות מודולריות של חבורות סופיות. הצגות אלו מוגדרות מעל שדות ממאפיין המחלק את סדר החבורה, ולכן משפט משקה אינו תקף עבורן. נושא זה משלב כלים מרכזיים בתורת ההצגות: קוויברים, בלוקים של הצגות ודפורמציות אלגבריות.
בשנים 1977-1972 שימשה מרצה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1977 עברה למחלקה למתמטיקה באוניברסיטת בר-אילן, בדרגת מרצה בכיר. בשנת 1991 קודמה לדרגת פרופסור חבר, ובשנת 2006 קודמה לדרגת פרופסור מן המניין. שימשה כראש המחלקה למתמטיקה. שפס הקימה תוכנית למתמטיקה פיננסית, ועמדה בראשה עד לפרישתה לגמלאות.
פרופסור שפס מונתה ב-2013 לדיקנית הפקולטה למדעים מדויקים באוניברסיטת בר-אילן, והייתה הדיקנית החרדית הראשונה בארץ.
כסופרת.
שפס החלה לכתוב לראשונה ב-1981 כשהחלימה מכוויות. באחד מספריו של דוד זריצקי פגשה סצנה שבה מתוארת שיחה בין גבר ואישה במהלך פגישה למטרות שידוכים, סצנה שהייתה נראית לה שלא תתקבל אצל מו"ל חרדי, דבר שעודד אותה לכתוב. היא בחרה לכתוב תחת שם עט מתוך חשש שעובדת היותה סופרת תמנע ממנה קידום.
ספרה הראשון, "מכור הברזל", הוא ספר עיוני שיצא לאור ב-1985 ועוסק בסיפורים אישיים של ניצולי שואה. מאז פרסמה עוד שבעה ספרים, שחלקם תורגמו גם לצרפתית ושלושה מהם תורגמו לעברית והפכו לפופולריים במגזר החרדי.
בספריה משולבים פרטים אוטוביוגרפיים רבים מחייה. ספרה "פרח בר", המתאר החזרת ילד אומנה למשפחתו הביולוגית מבוסס על מקרה מציאותי, וכך גם ספרה "פרחי קקטוס" שעלילתו עוסקת במשפט להחזרת ילד אומנה לאפוטרופוס שלו. הספר "עת לקרוע ועת לתפור" מתאר את הקונפליקט המתואר גם בספריה האחרים, אותו היא מגדירה כ"קונפליקט בסיסי המושל בחייה", של שילוב העולם היהודי עם הקריירה האקדמית, והוא האוטוביוגרפי מכולם.
למרות חששה הראשוני שספריה לא יתקבלו בקהילה החרדית משום שעלילתם נועזת יחסית, הפכו ספריה לפופולריים, אף על פי שהם לא מקובלים באופן מוחלט בכל שכבות הציבור.
שפס גם מרצה וכותבת מאמרים בתחום הספרות החרדית, והיא פועלת לעידוד חרדים לכתוב.
ויליאם ה מייסי
אמבת דייוויץ
רחל פומרנץ
מכון בוצריוס לחקר החברה וההיסטוריה הגרמנית בת זמננו
מכון בוצריוס לחקר החברה וההיסטוריה הגרמנית בת זמננו (באנגלית: Bucerius Institute for Research of Contemporary German History and Society) באוניברסיטת חיפה נוסד ב-2001 על ידי Zeit-Stiftung Ebelin und Gerd Bucerius ויושב ראש שלו, פרופ' מנפרד לאנשטיין. המכון עוסק בהיסטוריה בת זמננו וכן בנושאים חברתיים, פוליטיים ותרבותיים בגרמניה של היום. המייסדת והמנהלת הראשונה של המכון הייתה פרופ' יפעת וייס. מ־2008 מנהל את מכון בוצריוס ד"ר עמוס מוריס-רייך.
מחקר.
המכון מקדם מחקר בתחום ההיסטוריה בת זמננו ועל המציאות החברתית, התרבותית והפוליטית של גרמניה ופועל להביא להבנה טובה יותר של גרמניה המודרנית בקרב הקהילה האקדמית. כמו כן הוא מסייע לחילופים בין גרמניה, אירופה וישראל. מבחינה תמאטית ומתודולוגית עסק המכון, בעשור האחרון, בזהות, הגירה, אינטגרציה, רב-תרבותיות, אזרחות וליברליזם וכן בנושאים "גזע", "היסטוריה ויזואלית" ותולדות המדעים בהקשר גרמני, ישראלי ואירופי. המכון שואף לשתף דיסציפלינות מרקעים שונים ומתודולוגיות שונות, תקופות היסטוריות והקשרים גאוגרפיים כדי להציב בחזית אספקטים של גרמניה המודרנית והיסטוריה יהודית היכולים לגלות פנים מורכבות של ההיסטוריה המסובכת של גרמניה המודרנית. המכון הפך למקור חשוב של מידע על התפתחויות מסוימות בגרמניה של אחרי המלחמה ובאירופה בכלל. במידע זה משתמשים, באופן קבוע, סטודנטים וחוקרים באוניברסיטת חיפה וכן הציבור הרחב.
פעילויות אקדמיות וציבוריות.
המכון מארגן מדי שנה בשנה כנסים, סדנאות והרצאות אורח כמו "התנסויות הומוסקסואליות ברייך השלישי והשואה "(Queer experiences during the Third Reich and the Holocaust) ו"מושג הגזע בהיסטוריה של מדעי הרוח." ("Concepts of "Race" in the Humanities"). המכון עוסק בטווח רחב של נושאים במסגרת תחום ההתעניינות שלו ותורם בייזום דיונים מחקריים. בנוסף לכך דמויות ציבוריות גרמניות כמו ריטה זיסמות (Rita Süssmuth), יוזף יופֶה (Josef Joffe) ווולף בירמן הרצו בו בערבים מיוחדים.
מדי פעם מארגן המכון ערבים מיוחדים כמו פסטיבלי סרטים והופעות מוזיקליות המושכים קהל גדול מחוץ לאוניברסיטה. ב־2007 נטל המכון חלק בארגון פסטיבל הקולנוע DEFA/GDR שהתייחס לנושא "הקולנוע הגרמני שמאחורי מסך הברזל" וב־2008 בוצעה בו דרמה מוזיקלית בשם המיתוס והחיים האמתיים של מרלן דיטריך."The Myth and the) Real Life of Marlene Dietrich").
מלגות וחילופים אקדמיים.
למכון בוצריוס יש תוכנית חילופי סטודנטים פעילה לתלמידים לתואר שני ושלישי עם מענקים ומלגות. מספר רב של חוקרים אורחים הרצו והעבירו סמינרים בחסות המכון.
למכון בוצריוס יש שותפויות עם כמה מכוני מחקר בינלאומיים כמו מכון ליאו בק, הקרן הגרמנית-ישראלית למחקר מדעי (German-Israeli Foundation for Scientific Research (GIF), מכון שמעון דובנוב להיסטוריה ותרבות יהודית (Simon Dubnow Institut für Jüdische Geschichte und Kultur), מכון להיסטוריה של יהודי גרמניה (Institut für die Geschichte der deutschen Juden), מכון המבורג למחקר חברתי (Hamburger Institut für Sozialforschung), קבוצת הדיון "דידקטיקה של הביולוגיה" של אוניברסיטת ינה, ארגונים גרמניים שונים בישראל ומוסדות אקדמיים אחרים בגרמניה ובישראל.
פרסומים.
במרץ 2005 פרסם מכון בוצריוס את הקובץ "זיכרון ושכחה: גרמניה והשואה" (Memory and Amnesia: The Holocaust in Germany) שנערך על ידי יפעת וייס וגלעד מרגלית (בעברית). כרך זה מציג את המוצר הסופי של סדנה שבועית שאורגנה על ידי מכון בוצריוס בשנים 2001/2002 והשתתפו בה חוקרים מובילים של השואה מישראל, גרמניה, אירופה וארצות הברית. בסדנה השתמשו בהיסטוריוגרפיה, במחקר ספרותי ובמחקר קולנוע כדי לנתח את הנרטיבים המרכזיים של הקרבן, של הפושע ושל העומד מן הצד ביצירות העוסקות בשואה. כמה מן המאמרים שפורסמו בעקבות הוועידה "אירופה וישראל: מה הלאה?" (?Europe and Israel: What Next) ועסקו בחזרה לגרמניה, נכללו בשנתון לאון בק לשנת 2004. בנוסף לכך פרסמה פרופ' יפעת וייס מאמר בשם "כשהשכן דופק בדלתך" יחד עם פרופ' אולריך בילפלד (Ulrich Bielefeld), והוא פורסם בכתב העת Mittelweg מס' 36, כתב העת של מכון המבורג למחקרים חברתיים, שנה 13, אוקטובר/נובמבר 2004.