וראקרוס (בספרדית: Veracruz) היא עיר נמל והעיר הגדולה ביותר במדינת וראקרוס במקסיקו. העיר שוכנת במפרץ מקסיקו במרכז המדינה ומשמשת כנמל המסחרי הגדול והראשי שלה. בשנת 2010 גרו בעיר 552,156 אנשים, ושטחה המוניציפלי היה 241 קמ"ר.
היסטוריה.
הספרדים הגיעו לראשונה לאזור ב-1518, וגילו שהילידים המקומיים מעבדים זהב. עקב כך נשלחה כעבור שנה משלחת נוספת בהנהגת הרנאן קורטס. במהלך המשלחת קורטס ואנשיו הקימו באזור התיישבות בשם "וייה ריקה דה לה ורה קרוס" (בספרדית: Villa Rica de la Vera Cruz), שמשמעו "הכפר העשיר של הצלב האמיתי". השם מתייחס לזהב שנמצא באזור ולעובדה שהמשלחת של קורטס נחתה באזור ביום שישי הטוב. זו הייתה למעשה ההתיישבות האירופאית הראשונה ביבשת אמריקה (לא כולל האיים הקרובים לה).
העיר שימשה כנמל חשוב וכבסיס לסחר עבדים, כשאלו הגיעו אליה והועברו לשאר חלקי מקסיקו. מכיוון שייצוא זהב וכסף היה הענף המרכזי של העיר, שודדי ים רבים נמשכו אליה. עקב כך הוקם מבצר באי סן חואן דה אולואה הקרוב לעיר באמצע המאה ה-16. ב-1618 פרצה שרפה בקרבת העיר שהפכה חלק גדול ממנה לאפר. ב-1640 הוצב בעיר צי של כ-50 ספינות כהגנה נוספת מפני שודדי הים. למרות ההגנות העיר הותקפה על ידי שודדי ים ב-1683. במהלך יתרת התקופה הקולוניאלית הייתה העיר הנמל החשוב ביותר במלכות המשנה של ספרד החדשה.
מ-1810, במהלך מלחמת העצמאות של מקסיקו, הציבה ספרד כוחות בעיר כדי לשמור על נתיב חופשי בין ספרד לבירת מקסיקו מקסיקו סיטי. ב-1820 הצליחו המורדים בשלטון הספרדי להשתלט על העיר. כוחות מחיל המצב הספרדי שנותר במבצר סן חואן דה אולואה תקפו את העיר ב-1823, ועל עמידתה של העיר מפניהם היא קיבלה את התואר "עיר הרואית". העיר קיבלה תואר זה בפעם השנייה כשהצליחה לעמוד בפני התקפה של צרפת ב-1837, ובפעם השלישית לאחר שארצות הברית פלשה אליה במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו ב-1847.
ב-1857 פרצה מלחמת אזרחים במקסיקו בין השמרנים לליברלים וממשלו של הנשיא הליברלי בניטו חוארס ברח ממקסיקו סיטי ועבר לווראקרוס. ב-1861 שלחה ספרד כוחות לכיבוש הנמל, כדי להבטיח את תשלום החובות של מקסיקו לספרד שחוארס השעה. ב-1864 כבשו כוחות צרפתים את העיר כחלק מהמלחמה הפרנקו-מקסיקנית, בה ניסו להעביר את מקסיקו לשליטתו של מקסימיליאן הראשון.
ההתקפות האירופאיות הרבות על הנמל דרדרו את מצבו, ובתחילת המאה ה-20 הוא נחשב לאחד הנמלים המסוכנים בחוף של יבשת אמריקה. נשיא מקסיקו באותה עת, פורפיריו דיאס, יצר קשר עם חברות זרות במטרה שישפרו את תשתיות הנמל ויהפכו אותו למודרני.
ב-1914, במהלך המהפכה המקסיקנית, תקפה ארצות הברית וכבשה את העיר במטרה לשמר את המסחר האמריקני במקסיקו. על כך קיבלה וראקרוס בפעם הרביעית את התואר "עיר הרואית". במהלך המאה ה-20 התאגדו פועלי הנמל של וראקרוס ובמאבקם מול הממשל ירד הנמל מגדולתו.
כלכלה.
הכלכלה של העיר מסתמכת בעיקר על הנמל, שהוא הגדול, הוותיק והחשוב ביותר במקסיקו. בנוסף הכלכלה המקומית מסתמכת על תיירות, תעשייה הכוללת ייצור כלי רכב ופלדה, ודיג.
חינוך.
בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת וראקרוס שהוקמה ב-1944 ושלומדים בה כ-70,000 סטודנטים.
תחבורה.
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי חנרל אריברטו חרה, המציע טיסות לערים מרכזיות במקסיקו ולעיר יוסטון בארצות הברית.
העיר מקושרת בכביש אגרה בעל ארבעה נתיבים למקסיקו סיטי, ובכבישי אגרה אחרים לערים כמו חלפה, בירת מדינת וראקרוס.
הסטר סטנהופ
משה שגב
משה שגב (המוכר יותר בשם: שגב משה; נולד ב-29 בספטמבר 1973) הוא שף ומנחה תוכניות בישול ישראלי. למשה שגב היו 11 מסעדות (לפני הקורונה): מסעדת "שגב ארט" בהרצליה שנסגרה, "שגב אקספרס רמת החייל", "שגב אקספרס ראשון לציון", "שגב קיטשן גארדן" בהוד השרון ו"שגב קונספט" המשלב שלושה ברי אוכל במתחם אחד. את מתחמי "שגב קונספט" ניתן למצוא בתל אביב, כפר סבא, ראשון לציון, קריית ביאליק, נתניה ובאר שבע.
נעוריו.
משה שגב נולד למשפחת סבג בירושלים וגדל בראשון-לציון, למד לבשל מאמו. בגיל 13.5 התחיל לעבוד במטבח הבאולינג בראשון-לציון. אחרי שירותו הצבאי בחטיבה 500 של חיל השריון למד עיצוב וגרפיקה. עבד במטבח מלון רויאל ביץ' באילת, בבייגל נאש, ברשת ספגטים, מסעדת וונגולי, מסעדת ברברסקו, מסעדת רוטשילד, קייטרינג רוני ומגי, מסעדת "אודיאון" של מיקה שרון, מסעדת בריו דה קובה, מסעדת תמוז. למד בישול בתאילנד ובבית הספר תדמור. לימד בבתי ספר שונים לבישול.
קריירה.
שגב התחיל את דרכו הקולינרית בטלוויזיה כאשר בשנת 2001 הופיע בתוכנית הבישול לילדים "עושים חיים וטעים" בהנחייתה של שרית וינו-אלעד, בעקבות הופעתו בתוכנית קיבל תוכנית בישול בערוץ הילדים בשם "פתוח" משם עבר לבשל בתוכניתו של יובל כספין "המסיבה", וב-2004 הנחה תוכנית בישול משל עצמו בשם "שגב במטבח". ובהמשך הייתה לו פינת בישול בתוכניתה של אודטה שוורץ בערוץ 10, כמו כן, היו לו פינות בישול בתוכניות "מומחים עם סגנון" ו"דברים טובים ב-7", בהנחייתה של שרון כידון.
אחרי-כן הנחה מספר תוכניות בישול בערוץ 2, כגון: "שגב בא לבשל", "שגב בא לפנק" ו"שגב- המופע".
בשנת 2012 הנחה שגב את תוכנית הבישול "הבסטה של שגב" ששודרה בערוץ 2, בשידורי רשת. בשנת 2013 החל להגיש באותו ערוץ את תוכנית הבישול "שגב עולמי".
שגב היה השף הראשי של חברת התעופה אל על במשך חמש שנים, עד שנת 2017.
פתח את מסעדת שגב בהרצליה פיתוח, ומסעדות שגב אקספרס ברמת החיל שבתל אביב ובקניון הזהב, שבראשון לציון.
מסעדת "שגב" בהרצליה נבחרה על ידי כתב העת "על השולחן" לאחת מעשר המסעדות הטובות בישראל ושגב משה נבחר לשף השנה בשנת 2008. היא נבחרה לכך שוב בשנת 2009.
ביולי 2015, פתח את הבר-מסעדה "שגב קונספט" בשרונה מרקט שבמתחם שרונה.
במאי 2018 השף שגב גרם לתקרית דיפלומטית בעת ביקורו בישראל של ראש ממשלת יפן שינזו אבה, כאשר הגיש קינוח בתוך פסל בצורת נעל.
חיים פרטיים.
בשנת 2005 נישא לסטייליסטית סנדרה רינגלר, ולהם שלושה בנים.
מתגורר ברמת השרון.
קישורים חיצוניים.
ביקורות על מסעדת שגב
ביקורות על מסעדת שגב אקספרס
מתכונים
מרחב מדיד דיסקרטי
אייפקס
נוטינגהם פורסט
משוואות איינשטיין
תל מקנה
הראשון בבידור
הראשון בבידור הייתה תוכנית בידור ישראלית בהנחיית דודו טופז ששודרה בערוץ 2 במסגרת שידורי קשת, במהלך 11 עונות בשנים 1994–2004. התוכנית זכתה לפופולריות רבה ואחוזי רייטינג גבוהים בחלק מתקופת שידורה, ותרמה לעלייה בפופולריות של המנחה, דודו טופז. מנגד, התוכנית ספגה ביקורת על רדידות התכנים שהוצגו בה.
היסטוריית התוכנית.
התוכנית עלתה לשידור לראשונה בערב יום שישי, 31 בדצמבר 1993, שבועות ספורים לאחר תחילת שידורי קשת במסגרת ערוץ 2 המסחרי. התוכנית נקראה תחילה בשם "רשות הבידור", הייתה מוקלטת מראש, ושודרה בימי שישי בערב. בתוכנית נהג טופז ליצור קשר בלתי אמצעי עם הקהל, ויצא עם צוות צילום בזמן שידור התוכנית, כדי להפתיע אנשים בביתם בזמן הצפייה בתוכנית.
בשנת 1995, לאחר שתי עונות של "רשות הבידור", הוחלף שם התוכנית ל"ראשון בבידור" והיא שודרה בשידור חי בימי ראשון, לאחר החלפת ימי השידור של זכייניות ערוץ 2 בפעם הראשונה. שם התוכנית "ראשון בבידור" התייחס בכפל משמעות ליום השידור החדש וכן למעמדו של טופז בעקבות הצלחתו בטלוויזיה המסחרית. "הראשון בבידור" הפך בעקבות זאת גם לאחד מכינוייו של טופז בציבור והשם בתוספת ה"א הידיעה "הראשון בבידור" נשמר גם כאשר ימי השידור של התוכנית הוחלפו שוב במהלך השנים (כולל שובה לימי שישי באחת העונות).
גם בתוכנית זו המשיך טופז בקשר קרוב עם הצופים, ובהתאם לבקשות ומכתבים שנשלחו אליו נהג למשל ליזום פעילות של השכנת שלום בין אנשים מסוכסכים. קטעים אלו הוקלטו מראש, ובזמן התוכנית הוצגו הצדדים המסוכסכים כאשר הם יושבים בקהל, בתוכנית היו גם תוכניות מיוחדות כגון שידוך בין שני אנשים, תחרות מלכת היופי של נהגות המוניות ועוד. התוכנית נודעה בכך שהיא הגיעה לשיאים חדשים של אמצעי בידור לצופים, כגון חלוקת פרסי ענק לאנשים במצוקה, משימות ותחרויות מקוריות בין הצופים או אנשים בקהל שבאולפן.
התוכנית כללה גם פינות סטנדאפ בהן זכו לחשיפה משמעותית ראשונה סטנדאפיסטים ובדרנים צעירים שונים, שהפכו לידועים בהמשך כמו אלי ומריאנו. במהלך תחרות דוגמנות שנערכה בתוכנית (נערת פלפל) נחשפה לראשונה גם עדי הימלבלוי, שזכתה בתחרות.
במהלך העשור בו שודרה התוכנית, התארחו בה ידוענים רבים מישראל ומהעולם, בהם מדונה, דסטין הופמן, סילבסטר סטאלון, סטינג, רוברטו בניני, חוליו איגלסיאס וגלן קלוז. לידוענים נערכו ראיונות, ולעיתים הם הופגשו עם דמות מעברם וניסו להיזכר מהיכן הם מכירים אותה. אירוח הפוליטיקאית ושחקנית הפורנוגרפיה האיטלקייה צ'יצ'ולינה בתוכנית, ספג ביקורת בשל ריקוד בעל אופי מיני וחשיפת שדיה אל מול מצלמות הטלוויזיה בשידור ישיר, והוגשה תלונה על כך לנציב תלונות הציבור של הרשות השנייה. ביקורת דומה עלתה כאשר טופז נשך את זרועה של השחקנית נטליה אוריירו שהתארחה בתוכניתו.
ביוני 2004 ירדה התוכנית מהמרקע לאחר 11 עונות.
הצלחת התוכנית.
התוכנית נחלה הצלחה גדולה בשנים הראשונות לשידורה והניבה רווחים רבים לזכיינית "קשת". מעבר שידורה לימי ראשון ב-1995 הניב לה אחוזי צפייה נוספים.