עֵין פִית (בערבית: عين فيت) הוא כפר סורי הרוס הממוקם בחלקה הצפוני של רמת הגולן הישראלית, בגובה 550 מטר מעל פני הים, באגן הניקוז של נחל פרע. זהו גם שמו של המעיין הנמצא בשטח הכפר.
היסטוריה.
הכפר עין פית הוקם, יחד עם הכפר זעורה, בתחילת המאה ה-17 על ידי סורים עלווים. על פי מחקר שערך באזור הארכאולוג גוטליב שומאכר בשנים 1884-1885, אנשי הכפר הגיעו מג'בל אל-אנצריה שבצפון-מערב סוריה (מקורם של העלווים) ונקראו לפי שומאכר "נוציירים", שמם הקודם של העלווים. הכפר הוגדר כמשגשג ומוצלח מאוד אשר נשען על גידולים שונים באזור הכפר ובאדמות עמק החולה, בהם; אורז טבק ובוסתנים של עצי פרי וירקות.לפי שומאכר, בתקופה בה ביקר במקום, בעקבות קרבת הכפר לביצות החולה ככל הנראה גם משום עבודת השדות שם, תושבי הכפר לא היו בריאים.
עין פית, ע'ג'ר וזעורה היו שלושת כפרי העלווים באזור. בפברואר - מרץ 1920 התמקמו בכפר אנשי הכנופיות שארגנו את המרד נגד הצרפתים.
במפקד שנערך בשנת 1960 נמצא כי התגוררו בכפר 1,523 תושבים. במהלך מלחמת ששת הימים היה הכפר, יחד עם זעורה, אחד מהיעדים של חטיבה 8, כחלק ממאמץ הפריצה העיקרי של צה"ל לרמת הגולן. הכפר נכבש במהלך הקרב על קלע וזעורה וננטש על ידי תושביו. מרבית בתיו פוצצו על ידי צה"ל לאחר המלחמה.
המעיין.
מעיין "עין פית" מהווה מוקד עניין למטיילים. המעיין, הנמצא במרכז הכפר ההרוס ומכוסה במבנה מקומר, מוקף בעצי תאנה ובשיחי פטל, וסביבו מצויים מבני בזלת רבים. הגישה אל המעיין היא דרך כביש משובש היוצא מכביש 99, בין מפל סער למסעדה.
הערות שוליים.
עולים ביחד - באנדליי וודליי
עולים ביחד - באנדליי וודליי (מאמהרית - "ביחד לפסגה") היא עמותה ישראלית שנוסדה בשנת 2006, העוסקת בקידום מנהיגות ומצוינות בתעסוקה לישראלים יוצאי אתיופיה. העמותה מבקשת להתמודד עם שיעור האבטלה הגבוה בקרב אקדמאים יוצאי אתיופיה באמצעות יצירת שכבת מנהיגות מבני הקהילה שתשתלב במשק, תוך יצירת מודל לחיקוי ולתקווה, שינוי תדמית יוצאי הקהילה בחברה הישראלית ויצירת קשרים בינאישיים.
מדי שנה, ולאחר תהליך מיון, מתקבלים לתוכנית שמפעילה העמותה כמה עשרות סטודנטים ואקדמאים מקרב עולי אתיופיה. התוכנית כוללת השתתפות בתוכנית מצוינות בתעסוקה (והעשרה), קידום וליווי למציאת מקום עבודה הולם ומכובד לאקדמאים, חניכה ואימון אישי על ידי איש מקצוע בכיר ומנוסה, ומורה פרטי לשיפור רמת האנגלית המקצועית. בעמותה יש למעלה מ-1000 מתנדבים וקשר לכ-200 מעסיקים.
בראשיתה פעלה התוכנית במסגרת עמותת טבקה, ומאז אוקטובר 2007 היא פועלת כעמותה רשומה ועצמאית. נשיא חבר הנאמנים הוא צבי זיו מנכ"ל בנק הפועלים לשעבר. עד מאי 2014 כיהנה בתפקיד המנכ"לית עו"ד יפעת עובדיה, חברת הנהלת האגודה לזכויות האזרח ולשעבר שותפה במשרד עורכות הדין אורנה לין. הניהול המקצועי של התוכנית מתבצע על ידי אדווה הדר, לשעבר מזכירת קיבוץ שפיים ומנהלת משותפת במכון נפתלי לגרפולוגיה. יפעת עובדיה ואדווה הדר ייסדו את העמותה. החל ממאי 2014 מנהלת את העמותה סיגל קנוטופסקי בוגרת העמותה.
כיום, קרוב ל-6 מתחילת פעילותה, ישנם קרוב ל-500 בוגרים מצטיינים, משולבים במקומות עבודה יוקרתיים, הנמנים כחלק מ "פורום הבוגרים" עצמאי שיוזם ומוביל מנהיגות צעירה כגון: הקמת מאהל מחאה בקיץ 2011 לטובת שינוי יוקר המחיה/ הדירות, יוזמה והובלה של הפגנה לשינוי חברתי נגד הגזענות בקריית מלאכי, שינוי דעה על ידי כתבות באמצי המדיה השונים ועוד.
בדצמבר 2011 זכתה עולים ביחד כעמותה צעירה ואפקטיבית בתחום מנהיגות וקידום בשילוב תעסוקתי הולם של אקדמאים יוצאי אתיופיה מטעם מידות - ארגון שבודק אפקטיביות ויעילות של עמותות.
טנג'ריים
יידישיסט
סולטנות אפאר
קתלי חזיר
קותלי חזיר
קוואטר
כפאטיר
כפאטר
אלבטרוס סאלבין
אופציה אסייתית
אופציות אסייתיות או אופציות ממוצע הן אופציות אקזוטיות תלויות מסלול, אשר מניבות תגמול בתלות בממוצע המחירים של נכס הבסיס, במשך חייה של האופציה.
ככל הנראה השימוש באופציות האסייתיות החל בטוקיו בשנת 1987, כאשר בנקים יפנים החלו להנפיקן על בסיס חוזים עתידיים של נפט גולמי, ומכאן גם נובע שמן. בדרך כלל כלל אופציות אלו מוצעות כחלק ממוצרים המשלבים מספר סוגי נכסים והן נסחרות על פי רוב מעבר לדלפק (Over-the-counter) ולכן אין בנמצא נתונים מסודרים על היקפי המסחר בהן.
התגמול עבור אופציית רכש (Call) אסייתית סטנדרטית הוא ההפרש בין מחיר המימוש של האופציה לממוצע המחירים של נכס הבסיס לאורך חיי האופציה. הממוצע בו משתמשים לצורך חישוב התגמול בגין האופציה עשוי להיות ממוצע אריתמטי או ממוצע גאומטרי. כמו כן המדגם ממנו נגזר הממוצע עשוי להיות רציף או בדיד.
לאופציות אסייתיות מספר מאפיינים אשר עשויים להעניק יתרונות למשקיעים בהם: הן רגישות פחות לתנודתיות של השוק וסטיית התקן שלהן קטנה יותר ולכן הן גם בדרך כלל פחות יקרות מאופציות ונילה מקבילות; כמו כן, סטיית התקן של אופציות אסייתיות קטנה עם הזמן מכיוון שחלק מהממוצע כבר ידוע. הן פחות נתונות למניפולציות בתאריך המימוש (דוגמת בקדייטינג, שימוש במידע פנימי וכו') ובכך יש יתרון משמעותי לכותב האופציה; ויתרונן החשוב ביותר – הן מתאימות לצורכיהם של בתי עסק אשר סוחרים באופן רציף בנכס הבסיס, אשר מעוניינים לגדר את הסיכון שבמסחר זה. כך למשל, חברת תעופה הרוכשת דלק באופן רציף על פני השנה כולה, תוכל לגדר עצמה מפני תנודתיות במחירי הדלק על ידי שימוש באופציה אסייתית על מחיר הדלק. לכן הן מתאימות למשקיעים המנסים לגדר תזרימי מזומנים תקופתיים.
סוג פחות נפוץ של אופציות אסייתיות, המכונות אופציות אסייתיות צפות (Floating Asian), הן אופציות בעלות מחיר מימוש השווה לממוצע מחיר נכס הבסיס. אופציות רכש מסוג זה מניבות תגמול השווה ל- {max{0,SAve-K ואופציות מכר מסוג זה מניבות תגמול השווה ל- {max{0,SAve-ST. אופציות כאלו משמשות לגידור של הסיכון שבמסחר תדיר בנכס הבסיס לאורך זמן מפני מצבים בהם המחיר הסופי של הנכס גדול או קטן יותר מהמחיר הממוצע שלו על פני התקופה הנתונה.
אופצית ממוצע
אנרי דס
אָנְרִי דֶס (בצרפתית: Henri Dès; נולד ב-14 בדצמבר 1940), הוא מן הבולטים שבזמרים, בפזמונאים ובמלחינים לילדים, בשפה הצרפתית, בכל הזמנים ומן הבולטים באמנים השווייצרים.
דס נולד ברנאן, פרוור מערבי של לוזאן שבשווייץ. הוא גדל בשווייץ וצבר ניסיון מקצועי בצרפת. בשנת 1969 הוא זכה בפסטיבל הזמר Sopot International Song Festival דס ייצג את שווייץ באירוויזיון 1970 והגיע למקום הרביעי.
בשנת 1977 יצא לאור תקליטו הראשון, Cache-Cache (מחבואים). עד שנת 2007, דס הוציא עשרים תקליטים נוספים, יצא למסעי הופעות בצרפת, בלגיה, שווייץ וקנדה, הופיע רבות בטלוויזיה והוציא קלטות וידאו. הישגו הבולט הוא ההופעה באולם "אולימפיה", שהוקלטה ויצאה הן כתקליט והן כקלטת וידאו, בשנת 1984. קלטת וידאו אחרת שלו מאגדת את כל סרטי האנימציה שעוצבו לצלילי שיריו. דס הוא גם בעלי ההוצאה לאור המוזיקלית Disques Mary-Josée.
באוכלוסיות שאינן דוברות צרפתית, דס כמעט ואינו מוכר.
איירבראש
איירבראש (באנגלית: Airbrush, משמעות מילולית "מברשת אוויר") הוא מרסס ידני קטן דמוי עט המשמש להתזת צבע נוזלי על אובייקט באמצעות אוויר דחוס. ניתן ליישם באמצעותו סוגים שונים של צבע נוזלי (צבעי מים, דיו, שמן וצבעים אקריליים) על גבי משטחים שונים. האיירבראש משמש בעיקר לצביעת ציורים ריאליסטיים, ריטוש תמונות, צביעת ציורי קיר, קריקטורות, קעקועים זמניים, צביעת מכוניות וכדומה.
היסטוריה.
הכלי הראשון שדמה במידת מה לאיירבראש הומצא בשנת 1876 על ידי האחים סטנלי, תאומים-ממציאים, אמריקאים, שהפכו אחר כך לחלוצים בתחום המכוניות.
האיירבראש הראשון שכונה בשם "איירבראש" נוצר בשנת 1879 על ידי אבנר פילר מאיווה, ארצות הברית. המכשיר לא היה יעיל, והוא כלל דחיסת אוויר ידנית. למרות זאת, אבנר המשיך בפיתוח המכשיר, והמכשיר תפס תאוצה בעולם האומנות. האומן המפורסם הראשון שעשה שימוש באיירבראש היה האימפרסיוניסט האמריקאי וילסון איירויין.
בשנת 1893 הומצא האיירבראש הראשון שעשה שימוש בדחיסת אוויר אוטומטית. הוא הוצג בהתערוכה העולמית של שיקגו לצד פיתוחים מהפכניים כמו הנורה הפלאורסצנטית, המנוע החשמלי ומדיח הכלים. מאז הוא חלק אינטגרלי מעולם האומנות.
מבנה וסוגי איירבראש.
המכשיר ודרך פעולתו.
המכשיר מעוצב לרוב כמו עט, כאשר בצידו האחד מורכב אגן צבע קטן ובצידו השני מורכב צינור לחץ המזין אוויר דחוס. בקצה המכשיר דמוי העט מורכבות דיזות דרכן מותז הצבע בעת הצביעה. כאשר לוחצים על הדק המכשיר מעברי הצבע והאוויר נפתחים והצבע נמשך עם זרם האוויר על ידי יניקה ונטורית. את הדיזות שבראש המכשיר ניתן להחליף בהתאם לצמיגות החומר המותז ולקוטר הריסוס הרצוי. ברוב המכשירים המודרניים ישנה אפשרות להחלפה מהירה של אגן הצבע, אפשרות זו מקלה מאוד את עבודת האמן ואת ניקוי ותחזוקת המכשיר.
מקובל להבחין בין שתי תצורות שונות: "איירבראש פעולה אחת" (Single Action) ו"איירבראש שתי פעולות" (Double Action).
דחיסת האוויר.
כאמור, על מנת שהאיירבראש יפעל, צריך להגיע אליו זרם בלתי פוסק של גז דחוס כלשהו. ישנן שתי שיטות דחיסה מקובלות כיום:
ערבוב הצבע עם האוויר הדחוס.