במהלך היום נמשכו ההטרדות, כאשר אשפה הושלכה לעברה של דורותי בעת שאכלה את ארוחתה, בעוד שהמורים התעלמו מכך. למחרת התחברו איתה שתיים מבנות הכיתה, אך הן נאלצו לחזור בהן, בגלל האיומים של חברי הכיתה האחרים. הוריה גם קיבלו שיחות מאיימות בטלפון, ולאחר ארבעה ימים של הצקות בלתי פוסקות, שכללו את מכוניתם שנהרסה ותא מלתחה של קאונטס שנפרץ, החליט אביה להוציא את בתו מבית הספר. במסיבת עיתונאים הוא אמר שהוא מרחם על אנשי ארצו שהתנהגו בדרך מבישה זו. אהבת ההורים לבתם שכנעה אותם מלכתחילה להכניס את בתם, על פי בקשתה, לתיכון הרדינג, משום שהאמינו שבית הספר יוכל להגן עליה. אך אהבה זו היא שאילצה אותם גם להוציא אותה משם כדי לגונן עליה מפני נזק גופני ועלבונות בתוך כותלי בית הספר.
המשפחה עברה לפנסילבניה, שם למדה קאונטס בתיכון מעורב, ומאוחר יותר חזרה לשארלוט והשלימה את תאריה באוניברסיטה. בקריירה המקצועית שלה היא התעסקה בתחום השרות למען הילד.
ב-2008 העניק תיכון הארדינג לדורותי קאונטס תואר לשם כבוד, ובשנת 2010 היא קיבלה התנצלות פומבית מנציגי החבורה שהטרידה אותה ב-1957. תיכון הארדינג גם העניק את שמה של קאונטס לספרייה שלו, פעולה שרק לעיתים רחוקות מתבצעת עוד בחייו של אדם.
קרבן יחיד
קרבן ציבור
אניטה בורי
אניטה בורי (בגרמנית: Anita Buri; נולדה ב-3 ביולי 1978) היא מנחת טלוויזיה שווייצרית.
ביוגרפיה.
בורי נולדה בברג שבקנטון תורגאו. ב-1995 השתתפה בתחרות "נערת בראבו" שאורגנה על ידי מגזין הנוער "Bravo Girl". ב-1999 הוכתרה למיס שווייץ בטקס שנערך בלוגאנו, דבר שהוביל להשתתפותה בתחרות מיס עולם 1999 ומיס תבל 2000. לאחר מכן עבדה כדוגמנית.
היא הנחתה מספר תוכניות בטלוויזיה השווייצרית, מאז 2001 היא פעילה בארגון "Camaquito" העוסק במתן צדקה לילדים בקובה, בנוסף היא פעילה לקידום פעילות גופנית בקרב ילדים ובני נוער.
בשנים 2002 עד 2008 הייתה נשואה לשחקן הכדורגל מרק הודל , ולהם נולד בן אחד.
חגיגת הזמר 1976
חגיגת הזמר 1976 הייתה פסטיבל שירים שלא כללה תחרות. וכל משתתף השמיע שיר אחד מוכר שלו ושיר אחד חדש.
הפסטיבל התקיים במוצאי יום העצמאות בבנייני האומה בירושלים בהנחיית מיקי קם. מפיקי הפסטיבל היו ורדה איתי וגיל אלדמע.
הלוגוס
סלובקיה באירוויזיון למוזיקאים צעירים
סלובקיה השתתפה בתחרות האירוויזיון למוזיקאים צעירים פעם אחת בלבד, ב-1998.
עונת 1939 בליגה הארצית
Absolutely Free
Absolutely Free הוא אלבומה השני של להקת אמהות ההמצאה (The Mothers of Invention), בהנהגת פרנק זאפה, שיצא בשנת 1967.
מילות השירים באלבום זה ממשיכות בקו של קודמו, ומאופיינות בסאטירה פוליטית וחברתית. הסגנון המוזיקלי, לעומת זאת, התפתח לכיוונים ניסיוניים יותר.
סגנון.
האלבום מורכב משתי מיני-סוויטות, כל אחת מרכיבה צד אחד בתקליט המקורי: "Absolutely Free" (צד א') ו-"The M.O.I. American Pageant" (צד ב').
הסגנון המוזיקלי ברובו מתבסס, בדומה לאלבום הקודם, על סגנון הדו-וופ ועל שורשי הרית'ם אנד בלוז, אך מתקדם לכיוונים ניסיוניים בהרבה מקודמו. עצם רעיון המיני-סוויטה הכפולה נחשב חדשני יחסית. השימוש באפקטים קוליים, איכות ההקלטה, הקונספט המחבר את השירים ומאפיינים נוספים באלבום יגיעו למימוש מלא באלבום הבא של הלהקה.
האלבום מציג תחביב נוסף של זאפה - לשלב רפרנסים מוזיקליים לשירים אהובים עליו בשיריו שלו. כך, למשל, נבנה השיר הפותח "Plastic People" על בסיס שיר הרית'ם אנד בלוז "Louie Louie". האלבום מלא באזכורים, לעיתים אף ציטוטים מלאים, של יצירותיו של המלחין איגור סטרווינסקי (שהיווה מקור השפעה משמעותי על יצירתו של זאפה) ואחרים.
רשימת השירים.
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי פרנק זאפה.
משתתפים.
אמהות ההמצאה.
נגנים:
הפקה:
בחירתו של הובסון
בחירתו של הובסון (באנגלית: Hobson's Choice) הוא סרט קולנוע בריטי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1954 בבימויו של דייוויד לין עם צ'ארלס לוטון, ברנדה דה בנזי וג'ון מילס בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על מחזה בשם זה משנת 1915 מאת הרולד בריגהאוס . המחזה זכה להצלחה ומועלה עד היום בתיאטראות בעולם. מלבד העיבוד הקולנועי ב-1954 הוא הופק גם ב-1920 כסרט אילם וב-1931.
זו הייתה הופעתה השנייה בקולנוע של פרונלה סקיילס שהתפרסמה כאשתו של פולטי בסדרת הטלוויזיה "המלון של פולטי".
הסרט זכה בפרס באפטא לסרט הטוב מיותר. ברנדה דה בנזי הייתה מועמדת לפרס באפטא לשחקנית הטובה ביותר. ג'ון מילס היה מועמד לפרס באפטא לשחקן הטוב ביותר, ודייוויד לין היה מועמד לפרס באפטא לתסריט הטוב ביותר.
דייוויד לין זכה בפרס דב הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
בישראל נקרא הסרט: "בנות גידלתי".
התקופה היא שנות ה-80 של המאה ה-19 בעיר סלפורד במחוז מנצ'סטר, שם גם צולמו צילומי החוץ של הסרט.
המונח ברירת/בחירת הובסון משמעותו אשליה של בחירה בין שתי אפשרות שלמעשה יש רק ברירה/בחירה אחת.
תקציר העלילה.
הנרי הובסון (צ'ארלס לוטון) הוא אלמן בעל חנות לממכר וייצור מגפיים בעיר סלפורד. יש לו שלוש בנות: מגי הבכורה (ברנדה דה בנזי), אליס (דפנה אנדרסון) וויקי (פרונלה סקיילס). הבנות עובדות בחנות ללא שכר, ואילו הובסון מבלה את רוב זמנו בשתיית אלכוהול ובסיפור בדיחות לחבריו.
הוא מתייחס לבנותיו בהתנשאות ורואה בהן שפחות שעליהן לשרת אותו. לאליס ולויקי הוא אומר כי רק הוא יבחר את חתניהן ולמגי הוא אומר כי היא בת 30, עברה את גיל הנישואים ועליה להישאר בחנות ולנהל אותה.
וילי מוסופ (ג'ון מילס) מייצר מגפים במרתף מתחת לחנות. כל חייו עבר במרתף זה, לא למד והוא אנאלפבית. גברת הפוורת', לקוחה עשירה מופיעה בחנות ומשבחת בפני כולם את עבודתו של וילי.
מגי מחליטה לעשות מעשה, היא מבקשת מווילי להתחתן אתה ומאביה לשלם לה משכורת על עבודתה. כשהובסון מסרב ולועג לה היא עוזבת את החנות עם וילי והם נישאים.
בעזרת הלוואה שהם מקבלים מגברת הפוורת' הם שוכרים דירה מוזנחת, ולאחר שיפוץ הם פותחים שם חנות לממכר ולייצור מגפים. בעזרת כושר הניהול של מגי ואומנותו של וילי הם מצליחים להחזיר את חובם ולרוקן את חנותו של הובסון מלקוחות המצטרפים אליהם. מגי מלמדת את וילי קרוא וכתוב וביטחונו העצמי גובר.
הובסון שוקע בשתיית אלכוהול וחווה הזיות אלכוהול. הרופא מזעיק את מגי ווילי. וילי, כעת בעל ביטחון עצמי מציע תנאים להובסון: החנות תיקרא מוסופ-הובסון, והובסון יהיה רק שותף סמוי. הובסון מתנגד לכך בתוקף, אבל לאחר שאליס וויקי הנשואות מודיעות לו כי אין בכוונתן להישאר בחנות, הוא נכנע ומקבל את דרישתו של וילי.
טיטאנוטילופוס
טיטאנוטילופוס (שם מדעי: Titanotylopus; מילולית: "כף רגל טיטאנית") הוא סוג נכחד של גמל ענקי שחי באמריקה הצפונית בתקופת מסוף המיוקן עד סוף הפליסטוקן.
המאובנים שלו נמצאו במדינות: איידהו, טקסס, קנזס, נברסקה, קולורדו ואריזונה בחפירות שונות, בעיקר ליד נחלים ומקווי מים. מאובנים של גמל אמריקאי נוסף - "Gigantocamelus" ככל הנראה משויכים כיום לסוג זה, אף שכמה חוקרים נוטים להפריד ביניהם.
הגמל חי בעשרה מיליון השנים האחרונות, בהם מזג האוויר החל להתקרר באמריקה הצפונית והוא חי בערבות שנפוצו על פני היבשת והחליפו את היערות. בשונה מהגמלים החיים הוא לא התאים לתנאי מדבר ויובש. הגמל האחרון נכחד לפני 10,000 שנה.
תיאור.
גמל זה שהיה קרוב לבני הסוג גמל ולסוג הנכחד קמלופס התרומם לגובה 3.5 מטרים ושקל מעל 1 טון. הוא היה בעל שיניים רחבות יותר מרוב הגמלים הקדומים, התאמה שיש גם לגמלים המודרניים. מוחו היה קטן יחסית והוא היה בעל רגליים גבוהות יותר מהגמלים החיים אך צוואר רגיל. לגמל הייתה מעין דבשת, דבר שנראה מעצמות החוליות הארוכות של בית החזה, אך היא היה קטנה יחסית ואולי דמתה לדבשת הקלה של אייל קורא. ככל הנראה הוא השתמש בדבשת כדי לאגור שומן.
טימור קצבאיה
שמונה שרצים
שמונה שרצים הוא שם כולל לקבוצת שרצים ממשפחות הטורפים, המכרסמים והלטאות המוזכרים בתורה, שלהם דינים מיוחדים המתבטאים בדיני טומאה וטהרה ובהלכות שבת.
מקור.
כחלק מפרשת טומאה וטהרה, נאמר בתורה
דיני הטומאה.
שמונה שרצים אלה המפורטים בפסוק הנ"ל, מטמאים את הנוגע בנבלתם, טומאה הנמשכת יום אחד בלבד (טומאת ערב, כלומר אם אכן טבל - אבל ללא טבילה הטומאה נמשכת ללא הגבלת זמן), ברמת טומאה קלה יותר מטומאת נבלה של בעלי חיים כלומר לא מטמאים את נושא הפגר כאשר אינו נוגע בו.
רק אותם שרצים שפירטה התורה מטמאים לעומת שאר בעלי החיים הקטנים, כגון צפרדע, נחש, זבוב וכדומה - שאין נבלתם מטמאת כלל. .
מלבד חילוק זה בעניין 'טומאה וטהרה', ישנם עוד חילוקים בין שמונה שרצים אלו לשאר השרצים לעניין איסורי שבת כדלהלן:
מלאכות צד וחובל.
במשנה במסכת שבת נאמר: .
לדעת רש"י החילוק בין שמונת השרצים לשאר השרצים, הוא משום שנהוג לצוד שמונה שרצים אלו, בניגוד לשאר השרצים. בראשונים התקשו בדעת רש"י, ולכך פירשו באופן אחר. לדעת הר"ן אותן שמונה שרצים אין דרכם להזיק, לפיכך מסתבר שסיבת צידתם היא לצורך לכך חייב - כי הצייד הוא היה מטרה, ולא הדברת המזיק. זאת בניגוד לשאר השרצים שדרכן להזיק, ופטור על צידתם משום מלאכה שאינה צריכה לגופה.
הרמב"ם, סובר שאין פטור על מלאכה שאינה צריכה לגופה, וכך פסק:
חובל.
טעם חיוב מלאכת חובל ב'שמונה שרצים', הוא משום שאותן שמונה שרצים יש להם עור, וכאשר חובלים בהם, נעקר הדם ממקומו, אך אינו יוצא החוצה מחמת העור, בניגוד לשאר שרצים שאין להם עור. יש שכתבו שאף בשאר שרצים אם יחבול בהם ויצא מהם הדם, חייב, ויש חולקים.