הקרימינולוג האיטלקי צ'זארה לומברוזו השתמש במושג אטביזם כחלק מההסבר האינדיבידואליסטי של הגורמים להידרדרות לפשיעה, בשנות השבעים של המאה ה-19. הוא ניסה לזהות תכונות נפוצות בקרב פושעים ותייג את אלו שמצא כאטביסטיות, תכונות "נסיגה" אשר קבעו התנהגות פושעת "פרימיטיבית". עדותו הסטטיסטית והסברה שתכונות פיזיות קובעות פשיעה בלתי-נמנעת (רעיון זה קרוב בהשקפתו לאאוגניקה) הופרכו זה מכבר, אולם הרעיון שתכונות פיזיות עשויות להשפיע על הסבירות להתנהגות פושעת עדיין רווח בחוגים מסוימים.
הרעיון שבאופן כלשהו ניתן להביא לידי אטביזם באופן מצטבר על ידי רבייה סלקטיבית, הוביל לשחזור גזעים שנכחדו כגון שור הבר. גזע זה פותח מגזעים קדמונים בעלי תכונות פרימיטיביות נבחרות, בניסיון "להחיות" את שור הבר הנכחד.
אזכורים תרבותיים לאטביזם.
המונח אטביזם מאוזכר לעיתים אף בדיונים על תרבות. מקצת מהמדענים החברתיים מתארים את חזרתן של נטיות ישנות, "פרימיטיביות יותר" (לדוגמה, דעות לוחמניות, הזדהות שבטית, וכדומה – כל דבר המרמז על אווירה חברתית ופוליטית, אשר אופיינית לתקופה שלפני אלפי שנים) כ"אטביסטית". "אטביזם חוזר ונשנה" הוא כינוי נפוץ לאמונה, שאנשים בעידן המודרני מתחילים לחזור לצורות חשיבה וצורות התנהגות שנחשבות נסיגה לזמנים עברו. בייחוד משתמשים בזה הסוציולוגים בהקשר לאלימות. מרקסיסטים מתייחסים למעמדות הפרה-קפיטליסטים (כגון מעמד האיכרים, אריסטוקרטיה והמעמד הבורגני-זעיר) כ"אטביסטיים" על מנת לציין, שאינם מתאימים לחלוקת המעמד הדו-קוטבית (בורגנים/פרולטריון) של החברה הקפיטליסטית המודרנית. על-כן, מרקסיסטים רואים בהם כוח ראקציונרי שינסה לעצור לא רק את הסוציאליזם, אלא אף את תהליך הבורגנות עצמו.
תת-התרבות הנאו-פגאנית משתמשת גם היא באותה טרמינולוגיה ("אטביזם" או "אטביזם חוזר ונשנה") על מנת לתאר כיצד מדינות מערביות, מודרניות חוות את שקיעתה של הנצרות ועליית תנועות דתיות, ששואבות השראה מדתות פגאניות, אשר היו קיימות לפני מאות שנים. יש המציינים לשבח את הופעת התנועה לאיכות הסביבה, את המחקר המדעי, ואת הליברליזם החברתי, אשר תורמים באופן הולך וגדל לחברה חילונית, כזו שהרגשות הדתיים בה נקשרים לעיתים קרובות יותר עם הבעת הערכה לעולם הפיזי ולא יוצאים נגדו. לעיתים קרובות, שימוש במונחים אלו בהקשר לרוחניות אלטרנטיבית או בהקשר מיסטי מרמז על שימוש באלימות על מנת להביע את ההשקפות הדתיות המשתנות – לדוגמה, בספר "אדוני הכאוס" גל של שריפת כנסיות ברחבי סקנדינביה תואר כחלק ממגמה זו, משום שרוב מבצעי העבירה הגדירו עצמם "פגאנים" אשר מבקשים למגר את מה שהם מכנים דיכוי דתי של מאות שנים על ידי הנצרות.
אטביזם הוא מונח מפתח בהסבר של ג'וזף שומפטר למלחמת העולם הראשונה במאה ה-20 של אירופה הליברלית. הוא תומך בגישה הליברלית של יחסים בינלאומיים אשר גורסת כי קהילה בינלאומית אשר מושתתת על מסחר תימנע ממלחמה בשל ההרסנות והעלות היחסית שלה. הסיבה שלו למלחמת עולם ראשונה נעוצה ב"אטביזם", ובעטיו, כך הוא טוען, שרידי הממשל באירופה (הקיסרות הגרמנית, האימפריה הרוסית, האימפריה העות'מאנית, והאימפריה האוסטרו-הונגרית) דחפו את אירופה הליברלית למלחמה, ולא המבנה הליברלי של היבשת גרם לזה. הוא השתמש ברעיון זה על מנת לומר כי ליברליזם ומסחר ימשיכו להוות השפעה משככת ביחסים בין מדינות, וכי מלחמה לא תעמוד על הפרק בין אומות שבנויות על קשרי מסחר.
אטוויזם
מרגרט דיראס
B3 (בפורטוגזית: B3 - Brasil Bolsa Balcão S.A; בעבר: Bovespa או "Bolsa de Valores de São Paulo") היא בורסה לניירות ערך הפועלת בעיר סאו פאולו שבברזיל. 80% מנפח המסחר בשוק ניירות הערך באמריקה הלטינית מתנהל בבורסת סאו פאולו.
ב-8 במאי 2008 התמזגו הבורסה לניירות ערך של סאו פאולו ("Bovespa") והבורסה הברזילאית לסחורות ולעסקאות עתידיות ("BM&amp;F"), ושמן המשותף כעת הוא "BM&amp;F Bovespa".
בורסה זו קשורה לכל בורסות ניירות הערך בברזיל, ביניהן גם הבורסה לניירות ערך של ריו דה ז'ניירו ("Boverj"), בה נסחרות איגרות חוב ממשלתיות בלבד. האינדקס החשוב במסחר בבורסת סאו פאולו הוא אינדקס iBovespa, המשקלל 50 מניות מובילות. בין חברות מובילות אלה - אמבראר, יצרנית מטוסים ברזילאית, שלישית בגודלה בעולם; ופטרוברז, חברת הנפט הברזילאית, מובילה עולמית בתחום קידוחים עמוקים באוקיינוס, שבסוף שנת 2007 איתרה כיסי נפט נרחבים למול חופי ריו, העשויים להפוך את ברזיל ליצואנית נפט מסדר גודל של סעודיה או ונצואלה.
נכון ל-31 בדצמבר 2011, נסחרו בבורסת סאו פאולו 470 חברות. ב-20 במאי 2008, עם תום יום המסחר, הגיע אינדקס iBovespa לשיא של 73,516 נקודות, עם נפח מסחר של 4.2 מיליארד דולרים, שיא יומי עשירי ברציפות.
בבורסה בסאו פאולו נסחרות חברות ישראליות בודדות כמו גזית גלוב
מריסה טומיי
מריסה טומיי (באנגלית: Marisa Tomei; נולדה ב-4 בדצמבר 1964) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית. זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט "בן דודי ויני".
ביוגרפיה.
טומיי נולדה בברוקלין, ניו יורק שבארצות הברית, בת לפטרישיה, מורה לאנגלית, ולגארי, עורך דין. יש לה אח צעיר ממנה. טומיי גדלה בשכונת מידווד בברוקלין. הוריה, שהיו חובבי תיאטרון, לקחו אותה לראות מחזות בברודוויי, והיא נשבתה בקסמי הבמה והחליטה שהיא רוצה קריירה כשחקנית. לאחר שסיימה את לימודי התיכון, למדה שנה אחת באוניברסיטת בוסטון, ואז עברה ללמוד באוניברסיטת ניו יורק ב-1983, לאחר שקיבלה תפקיד באופרת הסבון "כשהעולם מסתובב ".
לאחר השתתפותה בסדרה "כשהעולם מסתובב " ב-1984, בשנת 1987 קיבלה טומיי תפקיד בסדרה הקומית "עולם אחר", והתארחה בסדרת הדרמה "התרוצצות " ברשת CBS, בכיכובה של פרנסס מקדורמנד. פריצת הדרך בקריירה שלה הייתה ב-1992 בסרט "בן דודי ויני", לצד ג'ו פשי, שעליו זכתה בפרס האוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. היא קיבלה מועמדות נוספת לאוסקר, וכן לפרס גלובוס הזהב, על תפקיד המשנה שלה בסרט "בחדר המיטות". לאורך השנים טומיי הופיעה גם לא מעט בתיאטרון, כולל תפקידים ראשיים בברודוויי וב"אוף ברודוויי". ב-1994 הופיעה התפקיד הראשי במחזה "סלאבים!", שנכתב על ידי המחזאי האמריקאי-יהודי טוני קושנר, בתיאטרון בניו יורק.
ב-1996 הופיעה טומיי בתפקיד אורח בסדרה "סיינפלד", שם גילמה את עצמה בפרק הכפול "הקאדילק". כמו כן התארחה בסדרה "משפחת סימפסון", שם גילמה כוכבת קולנוע שמתאהבת בנד פלנדרז. ב-2005 השתתפה בקמפיין פרסומי של מותג האופנה "Hanes ", לצד סלבריטאים נוספים כגון מייקל ג'ורדן, ג'ניפר לאב יואיט ומת'יו פרי.
ב-2006 שיחקה בעונה השלישית של הסדרה "שירות הצלה", בתור אנג'י, גרושתו של ג'וני. ב-2007 היא שבה אל המסך הגדול, בסרטו של הבמאי סידני לומט "לפני שהשטן יידע", לצד פיליפ סימור הופמן ואית'ן הוק. תפקידה זה זכה לתשומת לב מיוחדת, בשל סצינות הסקס בעירום של טומיי עם הופמן והוק, לראשונה בקריירה שלה.
ב-2008 שיחקה מריסה בסרט "המתאבק" לאור ההצלחה של הסרט הייתה מריסה מועמדת לפרס האוסקר. תפקיד זה היה משמעותי עבורה כאשר היא שיחקה חשפנית.
בשנת 2015 שיחקה במספר פרקים בעונה השנייה של סדרת הדרמה "אימפריה" ברשת "פוקס", בכיכובם של טראג'י פ. הנסון וטרנס הווארד.
ב-2016 טומיי לוהקה בתור הדודה מיי של פיטר פארקר בסרטי היקום הקולנועי של מארוול, היא השתתפה ב" ולאחר מכן ב-2017 בסרט ".בשנת 2019 השתתפה בסרט " ובשנת 2021 השתתפה ב"".
כשהקריירה שלה החלה להמריא, היא הפסיקה את לימודיה האקדמיים. עם זאת, בהמשך דרכה, קיבלה תואר לשם כבוד מאוניברסיטת בוסטון.
חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל
חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004), תשס"ג-2003 (בקיצור: חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל) הוא חוק הדומה במהותו לחוק ההסדרים, אך הדיון בו התקיים במנותק מחוק התקציב. החוק אושר בכנסת ב-29 במאי 2003. החוק כולל 17 פרקים, שמרביתם תיקונים עקיפים לחוקים אחרים, ומיעוטם חקיקה חדשה.
סעיף 1 לחוק מציג את מטרתו:
מהלך החקיקה.
אף שמדובר בהצעת חוק גדולה מאוד, בת 172 סעיפים, הדיון בה בכנסת הסתיים תוך חודש. סיעות השמאל, שהתנגדו להצעה, העלו למעלה מ-8,000 הסתייגויות לה. כדי למנוע התארכות לא סבירה של ההצבעה, החליטה ועדת הכנסת על יישום שיטה שכונתה "שיטת האקורדיון", המאפשרת הצבעה אחת על הסתייגויות דומות.
במהלך ההצבעה לאישור החוק התרחשה פרשת ההצבעות הכפולות, שבה שניים מחברי הכנסת הצביעו במקום חבריהם שנעדרו מההצבעה.
מיום אישור החוק ועד אמצע 2016 תוקן החוק 18 פעמים.
חקיקה חדשה.
היטל על העסקת עובדים זרים.
בפרק י' לחוק הוטל היטל על העסקת עובדים זרים על מעסיקו של עובד זר, באחוז מסוים מהכנסתו החייבת של העובד הזר. בדברי ההסבר לחוק נאמר:
בקשת הממשלה להיטל בגובה 15% נתמלאה רק בחלקה והכנסת קבעה היטל בגובה 8%, אך בשנים שלאחר מכן עלה בהדרגה שיעור ההיטל, עד ל-20%.
הפחתת משכורתם של העובדים ונושאי המשרה בשירות הציבורי.
בפרק ט"ו לחוק הופחתה משכורתם של העובדים ונושאי המשרה בשירות הציבורי למשך שנתיים, בתקופה יולי 2003 - יוני 2005.
תשלומי עובדים בפנסיה תקציבית.