הסרט נוצר בעקבות שיתוף פעולה בין כריסטופר לי, שהתפרסם בזכות גילום דמותו של דרקולה פעמים אחדות עבור חברת הפקות סרטי האימה הבריטית "סרטי האמר" וביקש להרחיב את אופקי המשחק שלו, עם ראש החברה פיטר סנל ועם התסריטאי אנתוני שאפר שכבר התפרסם בזכות הלהיט פרי עטו "משחקי בילוש". המטרה הייתה ליצור את העימות המובהק בין אדם נוצרי מודרני לבין קהילה פגנית מרוחקת, בליווי מוזיקה אותנטית ותפאורה אמינה. הסרט צולם בתקציב מוגבל בגלל בעיות כספיות של חברת בריטיש ליונס, כאשר מספר אנשים, ביניהם כריסטופר לי, עבדו על ההפקה ללא תשלום. הסרט צולם במהירות בחודש אוקטובר על אף שהעלילה מתרחשת בתחילת הקיץ, ועלים ופרחים מלאכותיים הודבקו על עצים עבור צילומן של סצנות רבות.
הסרט לא זכה להצלחה ונשכח במהירות בגלל אופיו שנחשב למשונה, אף על פי שבצרפת העניקו לו פרס ראשון בפסטיבל לסרטי פנטזיה בפריז ב-1977 ולמרות שהסרט זכה גם בפרס סאטורן לסרט האימה הטוב ביותר ב-1978. "איש הקש" זכה במשך השנים למעמד של סרט פולחן בקרב חובבי מדע בדיוני ופנטסיה ולביקורות משבחות ביותר. המגזין "סינפנטסטיק" כינה אותו "האזרח קיין של סרטי האימה" והמגזין "טוטאל פילם" דירג אותו ב-2004 כסרט הבריטי השישי בטיבו בכל הזמנים.
ב-2006 נוצר רימייק לסרט בכיכובם של ניקולס קייג' ואלן בורסטין. רובין הארדי הביע הסתייגות ודאגה מעצם יצירתו של הסרט ולאחר צאתו טען שהסרט האמריקאי גרוע והוא סרט שונה מהמקור עד כדי כך שהוא לא מחשיב אותו כרימייק.
הליגה האיטלקית בכדוריד
הליגה האיטלקית הראשונה בכדוריד (באיטלקית: Serie A - 1ª Divisione Nazionale) הנקראת גם סרייה א', הוקמה ב-1982. הליגה כוללת את 16 הקבוצות הטובות באיטליה ובכל עונה שלוש קבוצות שסיימו במקומות האחרונים יורדות לליגה השנייה והקבוצות שסיימו בשלושת המקומות הראשונים בליגה השנייה עולות.
האלופה ושתי הקבוצות שמסיימות את הליגה במקומות 2 ו-3 משחקות בגביע האלופות בכדוריד (שמקבילה לליגת האלופות בכדורגל וליורוליג בכדורסל) וכן זוכת הגביע ומקומות 4 ו-5 משחקות בגביע האיגוד האירופאי (שמקביל לליגה האירופית בכדורגל וליורוקאפ בכדורסל).
הקבוצה שמייצגת את העיר טריאסטה זכתה בתחרות 17 פעמים.
ראג'ב אל נשאשיבי
בדיקת מי השפיר
גד אביגד
גד אביגד (נולד ב-30 באפריל 1930) הוא פרופסור לביוכימיה, חתן פרס ישראל למדעים מדויקים לשנת 1957.
ביוגרפיה.
אביגד נולד בשנת 1930 בירושלים לשולמית ונחמן אביגד. למד בבית הספר התיכון שליד האוניברסיטה והוא בוגר מחזור ט'. בגיל 17 התגייס לשורות הפלמ"ח, יצא להכשרה בכפר בלום ושירת בפלוגה ג' של הגדוד השלישי בחטיבת יפתח. בשנים 1949–1951 היה חבר מייסד בקיבוץ צרעה.
הוא למד באוניברסיטה העברית ובשנת 1958 סיים את לימודי הדוקטורט. כתלמידו של שלמה הסטרין, אביגד השתתף במחקר על סינתזת חומרים אנלוגיים לסוכרוז, עליה זכו יחדיו, בשנת 1957, בפרס ישראל למדעים מדויקים.
אביגד היה פרופסור חבר לביוכימיה באוניברסיטה העברית ובשנת 1970 עזב לארצות הברית ולימד בבית הספר לרפואה על שם רוברט ווד ג'ונסטון בניו ג'רזי.
חיים אישיים.
כיום מתגורר אביגד בניו יורק.
פיתום
Path integral
דיאן פיינסטיין
דיאן גולדמן ברמן-פיינסטיין (באנגלית: Dianne Goldman Berman-Feinstein; נולדה ב-22 ביוני 1933) היא פוליטיקאית אמריקאית ממוצא יהודי חברת המפלגה הדמוקרטית, המכהנת כסנאטורית מטעם מדינת קליפורניה, מאז 1992. בעבר כיהנה כראש עיריית סן פרנסיסקו בשנים 1978 – 1988.
ראשית חייה.
נולדה בשם דיאן אמיאל גולדמן (Dianne Emiel Goldman) בסן פרנסיסקו שבארצות הברית, הבכורה משלוש בנותיהם של בטי (לבית רוזנבורג), דוגמנית עבר, וליאון גולדמן , רופא מנתח ידוע, פרופסור לרפואה באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו. סבה וסבתה מצד אביה היו מהגרים יהודים מפולין. סבה וסבתה מצד אמה היו נוצרים-אורתודוקסים שהיגרו מסנקט פטרבורג (דת החובה ליהודים שהתגוררו בתחום המושב באימפריה הרוסית באותה עת), בירת רוסיה, לאחר המהפכה הבולשביקית ב-1917 כשהם היו ממוצא יהודי-גרמני.
פיינסטיין למדה בבית ספר "מנזר הלב הקדוש" וקיבלה חינוך קתולי אדוק, אבל למדה גם בבית ספר יהודי והוכרה כיהודייה בגיל 13, וכפי שהיא ניסחה זאת, "תמיד ראיתי בעצמי יהודייה". בוגרת תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת סטנפורד בשנת 1955.
בשנת 1956 התחתנה עם ג'ק ברמן, שעבד במשרד התובע המחוזי של סן פרנסיסקו. לאחר שלוש שנים הם התגרשו. בתם, קתרין פיינסטיין מריאנו, היא שופטת בבית המשפט המחוזי של סן פרנסיסקו. מיד לאחר שהחלה בקריירה הפוליטית שלה, התחתנה ב-1962 עם הנוירוכירורג ברטרם פיינסטיין, אשר נפטר ב-1978. לאחר מכן התחתנה ב-1980 עם ריצ'רד סי. בלום, בנקאי השקעות אמיד.
תחילת דרכה הפוליטית.
תפקידה הציבורי הראשון היה מינויה על ידי מושל קליפורניה פט בראון למועצת החנינה לנשים של קליפורניה. ב-1969 נבחרה למועצת עיריית סן פרנסיסקו ("San Francisco Board of Supervisors"). היא כיהנה במועצה במשך תשע שנים והייתה לאישה הראשונה שכיהנה כנשיאת המועצה.
בעת כהונתה במועצת העירייה היא התמודדה פעמיים, ללא הצלחה, על תפקיד ראש עיריית סן פרנסיסקו: ב-1971 מול ראש העיר ג'וזף אליטיו, וב-1975, אז הפסידה במאבק לעלייה לסיבוב השני (מול ג'ורג' מוסקונה) באחוז אחד בלבד לחבר המועצה ג'ון ברבג'לטה.
ראש עיריית סן פרנסיסקו.
ב-27 בנובמבר 1978, דן וייט, יריבם הפוליטי של ראש עיריית סן פרנסיסקו ג'ורג' מוסקונה ושל חבר המועצה הארווי מילק, התנקש בהם ורצח אותם בבניין העירייה. פיינסטיין, ששהתה בבניין ושמעה את היריות, הייתה מי שמצאה את גופתו של מילק וזיהתה את גופתו של מוסקונה, ואחר כך הודיעה לציבור על הרצח.
מתוקף היותה נשיאת מועצת העירייה מונתה אוטומטית לראש העירייה ב-4 בדצמבר. היא כיהנה את שארית הכהונה ונבחרה בזכות עצמה ב-1979. לאחר מכן התמודדה שוב בשנת 1983 וזכתה מחדש באמון הבוחר.
אחד האתגרים הראשונים של פיינסטיין כראש עירייה היה מצב מערכת קרונות הכבל, אחד מסמליה של סן פרנסיסקו. בסוף 1979 המערכת הושבתה כליל בשל צורך בשיפוץ דחוף. הערכת המהנדסים הייתה שצריך לבנות את קרון הכבל מחדש בעלות של כ-60 מיליון דולר. פיינסטיין עזרה בקבלת מימון פדרלי למרבית עבודות הבנייה מחדש. השיפוצים הסתיימו בשנת 1984.
לקראת ועידת המפלגה הדמוקרטית ב-1984 עלו השערות שהמועמד הדמוקרטי לנשיאות, וולטר מונדייל, יבחר בפיינסטיין כמועמדת לסגנית הנשיא. אולם הוא בחר בסופו של דבר בג'רלדין פררו. כמו כן ב-1984, פיינסטיין העלתה הצעה לאסור על החזקת אקדחים בסן פרנסיסקו. הצעה זו הייתה העילה המרכזית להצעת מפלגת הפנתר הלבן להדיחה בבחירות מיוחדות, אך היא זכתה שוב וסיימה את מלוא הקדנציה.
המירוץ למשרת המושלת.
ב-1990 התמודדה פיינסטיין למשרת מושלת קליפורניה, אך הפסידה לסנאטור הרפובליקני פיט וילסון, שפינה את כסאו בסנאט כדי להיכנס לתפקיד המושל. ב-1992, היא נקנסה בסכום של 190,000 דולר על כך שלא דיווחה כראוי על תרומות לקמפיין והוצאות הקשורות לקמפיין זה.
הקריירה בסנאט.
ב-3 בנובמבר 1992 פיינסטיין ניצחה בבחירות המיוחדות למושב בסנאט שהתפנה ב-1990 כשפט וילסון נבחר למושל (וילסון מינה אז את ג'ון פ. סיימור למלא את המושב). הסנאטורית היהודיה ברברה בוקסר נבחרה באותן בחירות למושב השני של קליפורניה. פיינסטיין נבחרה מחדש ב-1994, 2000, 2006, 2012 ו-2018.
בשנים 2007–2009 עמדה בראש ועדת הכללים של הסנאט, ובשנים 2009–2015 בראש ועדת המודיעין של הסנאט של ארצות הברית.
החל מ-2017 היא הדמוקרטית הבכירה ביותר בוועדת המשפט.
בשנת 2014 היא יזמה את חוק CISA.
הגבלות על נשק.
נושא ההגבלות על בעלות ונשיאה של כלי נשק בידי אזרחים הוא אחד הנושאים השנויים ביותר במחלוקת בפוליטיקה האמריקאית. פיינסטיין היא מהבולטות בהובלת המאבק למען ההגבלות, כנגד הלחץ של איגוד הרובאים הלאומי (NRA).
ב-1993, יחד עם צ'אק שומר שהיה אז בבית הנבחרים, הובילה את המאבק לאיסור מכירה ואחזקה של כלי נשק חצי אוטומטיים והגבלה על מחסניות לכלי נשק היכולים להפוך לאוטומטיים. האיסור עבר בחוק כחלק מ"החוק לפיקוח על פשעים אלימים ואכיפת החוק 1994", אולם נקבע שהוא יפוג אוטומטית כעבור עשור. ב-2004, כשתוקפו של האיסור עמד לפוג, פיינסטיין יזמה תקנה להארכתו ב-10 שנים נוספות, אולם כשלה בכך.
ב-2013, לאחר שהטבח בבית הספר היסודי סנדי הוק העלה שוב את הדרישה הציבורית להטלת מגבלות כאלהף העלתה עם חברת הקונגרס קארולין מקארתי הצעה לאיסור קבוע על מכירת ואחזקת כלי נשק חצי אוטומטיים.
המזרח התיכון.
פיינסטיין תמכה בהחלטה של ה-11 באוקטובר 2002, לצאת למלחמת עיראק. היא טענה שהולכה שולל על ידי הנשיא בוש בקשר לסיבות ליציאה למלחמה בעיראק. למרות זאת, פקח הנשק לשעבר בעיראק מטעם האו"ם, סקוט ריטר, הצהיר שפיינסטיין הודתה בפניו שהיא ידעה שממשל בוש לא סיפק מודיעין משכנע לגבות את הטיעונים לגבי נשק להשמדה המונית בעיראק.
בניגוד לעמדת ממשל בוש, פיינסטיין תמכה בקיום דיאלוג ישיר עם המשטר האיראני.
פיינסטיין היא פרו-ישראלית, תומכת נלהבת של ישראל וחברה בשדולה למען ישראל בקונגרס – איפא"ק. הובילה את התיקון להצעת החוק שגרירות ארצות הברית בירושלים שמעניק לנשיא סמכות לעכב את ביצוע החוק .
באפריל 2019 הייתה חתומה על הצעת חוק שהגישו קבוצה של סנאטורים דמוקרטים שמטרתה להשיב את הסיוע האמריקני לפלסטינים, לאחר שנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ עצר את הסיוע. פיינסטיין טענה כי עצירת הסיוע מחזקת ארגונים קיצוניים כמו חמאס ומרחיקה את השלום.
תוכנית הציתותים.