ראשון דווילס (Devils; מאנגלית: "שדים", מוכרים גם כ-Ice Devils) היא קבוצת הוקי קרח ישראלית הממוקמת בעיר ראשון לציון. הקבוצה הוקמה בשנת 2010 על ידי מועדון הוקי ראשון דווילס שעד אותה השנה פעל בענף ההוקי רולר בלבד. הקבוצה משחקת במדים בצבעים אדום ולבן ומשתמשת בהיכל הקרח Ice Peaks שבעיר חולון כמגרשה הביתי עד שיוקם מגרש קרח בעיר.
היסטוריה.
הקמה, הליכים משפטיים והצטרפות לליגה.
הקבוצה הוקמה בשנת 2010 על בסיס שחקני קבוצת ההוקי רולר של המועדון, שעד אותה שנה שיחקו הוקי קרח בקבוצות אחרות, כשבעמדת המאמן עומד ארטיום קורוטין, אך לטענת התאחדות ההוקי קרח הישראלית הקבוצה לא הגישה את טופסי ההצטרפות בזמן ולכן לא אושרה השתתפותה ולאחר הליכים משפטיים הוחלט כי אכן הקבוצה לא תשתתף בענות 2010/11. בעונת 2011/12 הצטרפה הקבוצה לליגת ההוקי קרח הישראלית וסיימה את העונה במקום ה-5 מתוך 10 כשנקודה אחת בלבד מפרידה בינה לבין קבוצת מונפורט מעלות ועליה לפלייאוף בעונה הראשונה בליגה.
רצף אליפויות.
את עונת 2012/13 פתחו ללא שינוי בהרכב וסיימו את העונה במקום הראשון בליגה עם 6 ניצחונות והפסד אחד בהארכה, עלו לפלייאוף מהמקום הראשון והגיעו לגמר עם 3 ניצחונות והפסד אחד. בגמר ניצחו את קבוצת מונפורט מעלות בתוצאה 4:1 וזכו באליפות ישראל הראשונה כבר בעונתם השנייה בליגה. הקבוצה לא יצאה להשתתף בטורניר הגביע הקונטיננטלי באותה שנה, כנהוג לאלופות ישראל, בשל בעיות תקציב.
לקראת עונת 2013/14 נערכו מספר שינויים בסגל הקבוצה, המאמן-שחקן ארטיום קורוטין עזב את הארץ, 2 שחקני נבחרת ישראל בנוער, רועי אהרונוביץ ובר צימרמן עזבו את הקבוצה, אהרונוביץ עבר לשחק בית ספר תיכון בעיר ורמונט שבארצות הברית וצימרמן עבר לקבוצת כפר סבא הורסס, שחקנים נוספים עזבו והיה חשש ממהלך העונה. לתפקיד המאמן-שחקן גויס יבגני מרגוליס מקבוצת כפר סבא הורסס והצטרף לקבוצה אלי קליין שעד אותה עונה לא שיחק בליגה. הדווילס סיימו את העונה במקום ה-2 בבית מרכז ועלו לפלייאוף העליון. גמר אליפות ישראל לשנת 2014 התקיים לראשונה מחוץ למרכז קנדה בהיכל הקרח Ice Peaks שבעיר חולון ושודר בשידור ישיר בערוץ 9 והפך להיות למשחק ההוקי קרח הישראלי הראשון ששודר בשידור ישיר בטלוויזיה. הדווילס ניצחו את כפר סבא הורסס בגמר וזכו באליפות ישראל בפעם השנייה ברציפות.
בעונת 2014/15 שוב זכתה הקבוצה באליפות ישראל, בפעם השלישית ברציפות, בכך השוותה את השיא של קבוצת הוקס חיפה באליפויות רצופות. הקבוצה השתתפה בסיבוב הראשון של הגביע הקונטיננטלי לשנת 2016 בבלגרד, סרביה, באוקטובר 2015, השתתפות ראשונה של קבוצה ישראלית מאז 2012.
הקבוצה סיימה במקום הרביעי והאחרון בבית לאחר שהפסידה בכל 3 המשחקים נגד זיטינבורן איסטנבול, צסק"א סופיה ופרטיזן בלגרד.
סטטיסטיקה.
מקרא: מש' = משחקים, נצ' = ניצחונות, נצה' = ניצחונות בהארכה, הפ' = הפסדים, הפה' = הפסדים בהארכה, נק' = נקודות, שעז' = שערי זכות, שעח' = שערי חובה.
ריד-סולומון
ג'יסאבורו אוזאווה
ג'יסאבורו אוזאווה (ביפנית: "Ozawa Jisaburō" 小沢治三郎; 2 באוקטובר 1886 - 9 בנובמבר 1966) היה תת-אדמירל בצי הקיסרי היפני במהלך מלחמת העולם השנייה, והמפקד העליון של הצי היפני המשולב.
ביוגרפיה.
אוזאווה נולד במחוז קוֹיוּ הכפרי שבמחוז מיאזקי, באי קיושו, יפן.
הוא סיים במחזור ה-37 של האקדמיה הימית הקיסרית בשנת 1909. את התלמדותו העביר אוזאווה על סיפון הסיירות סויה, קסוגה ואוניית המערכה מיקאסה.
בתור קצין זוטר, שירת אוזאווה על המשחתת ארארֶה, על אוניית המערכה היאֵיי ועל הסיירת צ'יטוסה, ובתור לוטננט על קוואצ'י והינוקי. התמחותו הייתה בלוחמת טורפדו, ועם סיום לימודיו בקולג' הלוחמה הימית בשנת 1919, קיבל אוזאווה את התפקיד הפיקודי הראשון שלו על גבי המשחתת טאקה. הוא המשיך לפקד על שימאקאזה ואסאקאזה, ושימש כקצין טורפדו ראשי על אוניית המערכה קונגו בשנת 1925.
אוזאווה שירת במספר תפקידי מטה בשנים 1925–1933, מלבד שנה אחת, 1930, בה יצא לביקור בארצות הברית ובאירופה. ב-15 בנובמבר 1934, הוא מונה למפקד הסיירת מאיה ושנה לאחר מכן למפקד אוניית המערכה הארונה.
ב-1 בדצמבר 1936, קודם אוזאווה לדרגת אדמירל משנה. הוא המשיך לשרת בתפקידי מטה שונים, בכללם ראש מטה הצי המשולב בשנת 1937 ומפקד האקדמיה הימית הקיסרית. הוא קודם לדרגת תת-אדמירל ב-15 בנובמבר 1940.
לאחר ההתקפה על פרל הארבור, היה אוזאווה אחראי לכל המבצעים הימיים של הצי הקיסרי היפני בים סין הדרומי כמפקד הצי הדרומי, וניהל את הפלישה למלאיה. בתחילת שנת 1942, ציו לקח חלק בפלישות לאי ג'אווה וסומטרה.
אוזאווה היה אחד מהתומכים הנלהבים ביותר של תעופה ימית בצי הקיסרי היפני. הוא היה הקצין הבכיר הראשון אשר המליץ על לכנס את נושאות המטוסים של הצי היפני תחת צי אווירי אחד על מנת לאפשר להן להתאמן יחד.
ב-11 בנובמבר 1942, מונה אוזאווה למפקד הצי היפני השלישי, בהחליפו את האדמירל צ'ואיצ'י נגומו כמפקד כוח נושאות המטוסים של יפן. אוזאווה הכיח עצמו כמפקד אגרסיבי ומיומן, אך הופתע מעליונותו החומרית והטכנולוגית של הצי האמריקאי בקרב ים הפיליפינים. לאחר הקרב, נסוג אוזאווה לאוקינאווה, שם הגיש את התפטרותו, אשר סורבה על ידי ממוניו.
שאריות ציו של אוזאווה לקחו חלק בקרב מפרץ לייטה נגד כוחותיו של האדמירל ויליאם הלסי. על אף היותו הקצין הבכיר, לא ניתן לאוזאווה תפקיד פיקודי בקרב זה, מכיוון שתפקידו של ציו היה לשמש פיתיון, ולמשוך את כוחותיו של הלסי הרחק מלייטה, ובכך לאפשר לכוח המהלומה הראשון של האדמירל טקאו קוריטה לחצות את מיצר סן ברנרדינו, ולנוע בחופשיות לעבר כוחות הנחיתה של הגנרל דאגלס מקארתור אשר נחתו במפרץ. אף על פי כן, אוזאווה מילא את תפקידו במקצועיות עד סופו, על אף תפקידו הזוטר של ציו, והעובדה שנושאות המטוסים שלו היו ריקות בשל מחסור במטוסים ובטייסים.
לאחר הקרב, הוא קיבל תפקיד במטה הכללי של הצי הקיסרי, והיה המפקד העליון של הצי, החל מ-29 במאי 1945. הוא דחה קידום לאדמירל, ונותר תת-אדמירל עד פירוק הצי הקיסרי היפני.
כינויו של אוזאווה, "הגרגויל" ("Onigawara" 鬼瓦), בא לו מאנשי צוותו, וזאת בשל גובהו הרב (התנשא לגובה 2 מטרים) ובשל העובדה שנחשב לאחד משלושת האדמירל המכוערים בצי. עם זאת, הוא רחש כבוד לאנשי צוותו.
אוזאווה נפטר בשנת 1966 בגיל 80.
מבצע יער הנגב
מבצע יער הנגב היה פשיטה שבוצעה על ידי שייטת 13, יחידת הקומנדו הימי של ישראל, ב-4 באוגוסט 2006, בעיר צור שבלבנון, במהלך מלחמת לבנון השנייה.
במהלך מלחמת לבנון השנייה נטלה שייטת 13 חלק במספר רב של פעולות בעומק שטח לבנון. מטרת הפשיטה של כוחות הקומנדו הימי על צור הייתה לחטוף בכיר במערך הרקטות של חזבאללה, הפעולה בעומק שטח האויב ובהשתתפות 92 לוחמים הייתה מהגדולות והנועזות שביצעה היחידה לאורך כל שנותיה, לצורך הפעולה גויסו לוחמי היחידה שאינם בשירות הסדיר.
בכיר לשעבר באמ"ן אמר על הפעולה כי .
רקע למבצע.
בתחילת מלחמת לבנון השנייה עסקה השייטת בפשיטות מבצעיות בעיר עזה כחלק ממבצע גשמי קיץ. לאחר כמה ימים החלה היחידה להתכונן לפעולות בגזרת לבנון, אולם שוב ושוב בוטלו או נדחו הפעולות בהן הייתה אמורה היחידה לקחת חלק. מפקד השייטת, אל"ם נבו ארז, העלה בפני מפקדיו שוב ושוב הצעות לפעולות מיוחדות בעומק האויב, ונדחה בכל פעם. עקב כך החליט אל"ם נבו לשלוח שניים מאנשיו לאמ"ן כדי לאתר מידע מודיעיני שממנו ניתן יהיה לתכנן משימה עבור השייטת, שגם תאושר על ידי פיקוד חיל הים והמטכ"ל. לאחר כמה ימים נמצאה משימה כזו - לחטוף בכיר במערך הרקטות של חזבאללה, שהיה מעורב גם בירי על חדרה. הבכיר שהה בדירת מסתור באחת השכונות הצפוניות של צור. כל מה שהיה ידוע על הופעתו החיצונית של האיש, הוא שהוא גדול מידות ובעל שפם. בליל ה-2 באוגוסט התקבל אישור לפעולה, והכוח הפליג על גבי כלי שיט של חיל הים אל מול חופי צור. כאשר הכוח, שמנה עשרות רבות של לוחמים (אולי הכוח הפושט הגדול בתולדות היחידה), עמד לרדת למים, התקבלה ידיעה כי הבכיר אינו בדירה. המבצע התבטל והכוח שב ארצה. למחרת נדחתה הפעולה שנית. מפקד חיל הים, דוד בן בעש"ט, השתתף באותו ערב בשידור טלוויזיה מבסיס חיל הים באשדוד ואגף המבצעים במטכ"ל סירב לאשר את הפעולה עד שמפקד חיל הים יגיע לבור הפיקוד. כתוצאה מכך התעכב המבצע בחצי שעה בעוד הכוח ממתין בים מול החוף בצור.
מהלך המבצע.
מערך הפיקוד: אל"מ נבו ארז מפקד השייטת, סא"ל רפי מילוא שמונה לפקד על הכוח הפורץ ומפקד פלגת האימונים סא"ל גור שרייבמן שמונה לפקד על כוח האבטחה, במבצע השתתפו גם רס"ן במיל' זיו גרשוני וסרן שחר רבינס.
הנחיתה בחופי לבנון: בלילה של יום שישי, ה-4 באוגוסט, סמוך לחצות, ירדו הלוחמים מול חופי צור. הנחיתה בחוף הלבנוני עברה בלא תקלות ובשעה 00:18 התמקם הכוח על החוף הלבנוני, .
הדרך ליעד הפשיטה: בראש הכוח המוביל ניצב מפקד השייטת אל"מ נבו ארז אף שמפקדיו דרשו ממנו שלא לצאת לפעולה. לפי התוכנית המבצעית היה על הכוח לנוע מהחוף לעבר היעד כשחלק מן הדרך נעשית בפרדס הסמוך לשכונה בה שהה איש חזבאללה המבוקש, אולם בשל לוח הזמנים הקצר שאפיין את ההכנות למבצע לא היה ידוע למתכנני המבצע כי הפרדס נטוע באופן אקראי וכי קיימת בו צמחייה סבוכה מה שגרם שהדרך הייתה כמעט בלתי עבירה. בשל קשיי התמצאות בפרדס כוח החוד טעה בדרך לזמן קצר אולם הצליח לשוב לציר המקורי, בשטח מקורח באמצע הפרדס נקבעה תחנת פינוי נפגעים, חלק מצוות הפשיטה נשאר במקום ושאר הלוחמים המשיכו לעבר היעד, למעשה אף שהכוח הצליח לפלס דרך בפרדס היה זה באיחור ניכר בלוח הזמנים.