ביוגרפיה.
ילדות ונערות.
מק נולד בשיקגו וגדל במשפחה חד-הורית, עם אמו מרי, שמתה מסרטן כשהיה בן 16. הקריירה שלו החלה בבית הספר התיכון, כאשר הופיע מול ילדים בשכונה בדרום שיקגו. מאוחר יותר עברה המשפחה לטמפה שבפלורידה. בשנות העשרים לחייו עבד במגוון עבודות, בהן הובלת רהיטים ותחזוקה. לדברי מק, בילדותו היה ילד מוכה, שהוצלף בחגורה בידי אמו וסבתו.
ב-1977 נישא לרונדה מקלואו, ולזוג נולדה בת אחת.
קריירה.
מק הופיע לראשונה כקומיקאי ב"מועדון הכותנה" בשיקגו. בגיל 32 זכה בתחרות לחיפוש כישרונות חדשים בתחום הסטנד-אפ. זמן מה הנחה תוכנית אירוח בשידור חי בשם "מק בחצות", ששודרה בערוץ HBO. לאחר מכן התחיל לשחק בסרטי קולנוע, בעיקר בתפקידים קטנים. מק פרץ לתודעה הציבורית בשנת 1995, בתפקידו כאב קלבר בסרט "שישי" בכיכובם של אייס קיוב וכריס טאקר. לאחר סרט זה, הופיע מק בעוד סרטים רבים והיה לאחד הקומיקאים האפרו-אמריקאים המצליחים ביותר בארצות הברית.
ב-2001 עלתה לשידור קומדיית מצבים של רשת FOX בשם "המופע של ברני מק" (The Bernie Mac Show), שבה מגלם מק גבר ההופך לאפוטרופוס על שלושת ילדיה של אחותו. הסדרה מתייחסת באופן פרודי לאירועים שונים בחייו של מק. בשנת 2002 זכתה הסדרה בפרס פיבודי, וירדה מהמסך בשנת 2006 לאחר חמש עונות.
בשנת 2007 התבטא מק בתוכנית האירוח של דייוויד לטרמן כי הוא מתכנן לפרוש מתחום הקומדיה, וכי ימשיך לעסוק בהפקה ובסרטי קולנוע. מק השתתף בסרטי הקולנוע "אושן 11" (2001), (2003), "רובוטריקים" (2007) ו"מדגסקר 2: הבריחה לאפריקה" (2008), כאשר האחרון יצא אחרי מותו.
ברני מק סבל החל מ-1983 מסרקואידוזיס, אך לטענתו לא הייתה למחלה השפעה על חיי היומיום שלו. הוא נפטר ב-9 באוגוסט 2008, כשהוא בן 50, בעקבות סיבוכים של דלקת ריאות. הותיר אחריו אישה, בת ונכדה.
אגף המטה הכללי
סלקיים
סלקיים (שם מדעי: Chenopodiaceae) היא משפחת צמחים בעלי פרחים. המשפחה כוללת מגוון נרחב של צמחים, המפורסמים בהם הם הסלק והתרד.
טקסונומיה.
המשפחה מונה כ-100 סוגים וכ-1,400 מינים, בעיקר שיחים ותת-שיחים. המגוון הרחב של מיני הסלקיים עורר מחלוקות טקסונומיות אודות ההבדלה בינה לבין משפחת הירבוזיים. כך למשל הסוגים מלוח וכף האווז (הכולל את הקינואה) עברו למשפחת הירבוזיים בשנת 2003, בעקבות מחקר גנטי של קבוצת APG. מחקר זה קבע כי עקב דמיון רב, יש למזג את כלל מיני המשפחה עם משפחות אחרות, ולבטלה כליל כמשפחה עצמאית.
עם זאת, מגדירים רבים עדיין שומרים על המיון המסורתי, וטרם ביטלו את המשפחה.
קיימים בה מינים רחבי עלים ונטולי עלים, בעלי פקעות ובעלי שורש, ואין להם גורם משותף מובהק.
תפוצה.
משפחת הסלקיים נפוצה ברחבי אירופה ואסיה. בארץ גדלים בר מעל ל-50 מיני סלקיים, רובם צמחים המותאמים לאקלים צחיח ונפוצים באזור המדבר. עציון פרסי ששייך למשפחה זו הוא צמח מוגן.
פרשת מורטון ברגר
מורטון רוברט ברגר, מורה להיסטוריה מאריזונה, נידון ב-2002 לעונש של מאתיים שנות מאסר ללא אפשרות לשחרור מוקדם, בעקבות הרשעה ב-20 סעיפי אישום של החזקת פורנוגרפיה פדופילית שהורדו מהאינטרנט. עונש המינימום באריזונה על החזקת תמונה פורנוגרפית שמציגה ילדים הוא 10 שנות מאסר, וברגר נידון בנפרד על כל סעיף.
ברגר הואשם בידי חבר מושבעים גדול ב-35 עבירות של החזקת חומרי פדופיליה, 15 סעיפי אישום הוסרו במהלך המשפט. התביעה ביססה את אשמתו של ברגר שהחזיק חומר פורנוגרפי רב שנאסף בשנים 1996 עד 2002, הכולל סרטי וידאו ותמונות פדופיליות של ילדים מתחת לגיל 10 באקטים מיניים עם בוגרים וילדים אחרים.
סניגוריו של ברגר טענו שאפילו על אונס או רצח של ילד, העונש הנהוג הוא נמוך מהעונש שנגזר על ברגר. השופטים הכירו באבסורד שבענישה, אך טענו כי תקדימים קודמים כובלים אותם שלא לשנותה, מאחר שהעונש הוא מופרז רק בשל הטלתו במצטבר, אך הוא הגיוני לגופה של כל עבירה.
לבית המשפט העליון של ארצות הברית הוגשה עתירה שביקשה להפחית בעונש בטענה שהוא "אכזרי ובלתי רגיל". ענישה "אכזרית ובלתי רגילה" אסורה לפי התיקון השמיני לחוקת ארצות הברית. בית המשפט העליון סירב לדון בנושא, והותיר את העונש על כנו, כפי שעשה קודם לכן בית המשפט העליון באריזונה.
לאור העובדה שברגר ביצע "פשע ללא קורבן", ושאין בעברו, מורה מצטיין בתיכון ואב לארבעה, כל רישום פלילי, היו מבקרים שתיארו את הפסיקה כ"מזעזעת" וכעדות לתקופה של "ציד מכשפות". אחד השופטים שהיה שותף לפסיקה, משום שלדעתו היא מתחייבת מהחוק, סבר למרות זאת שהיא "מזעזעת את המצפון".
גם בישראל החזקת תמונות פורנוגרפיות פדופיליות היא עבירה פלילית שעונשה מאסר, גם כשאין הוכחה ששולמה עבור התמונות תמורה כספית.
מחנה המעצר בלטרון
מחנה המעצר בלטרון היה מחנה מעצר שהוקם בלטרון על ידי שלטונות המנדט הבריטי בתחילת מלחמת העולם השנייה ואשר שימש לכליאת שבויי מלחמה גרמניים ואיטלקים וכן לכליאת אלפי תושבים של ארץ ישראל, יהודים וערבים.
בתום המנדט הבריטי ננטש המחנה ונהרס בקרבות הקשים שהתנהלו במקום במלחמת העצמאות.
מן המחנה נותר רק מבנה בטון אחד, ששימש כעמדת השער למחנה, מזרחית לקיבוץ נחשון וצפונית לכביש 3.
היסטוריה.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הקימו הבריטים מחנה מעצר בלטרון. תחילה שיכנו בו שבויים איטלקים שנפלו בשבי לאחר התקפת הבריטים בקירנאיקה. כעבור זמן קצר הורחב המחנה וכלל ארבעה אזורים: (1) לנתיני אויב, (2) לחשודים בקשר עם האויב, (3) לערבים חברי הכנופיות מאנשי המופתי הירושלמי חאג' אמין אל-חוסייני, (4) לעצורי המחתרות היהודיות.
ב-1940 הוקם מחנה לטרון א' וב-1942 מחנה לטרון ב' שהיה המחנה המרכזי וחולק לארבעה מחנות משנה:
בדצמבר 1942 הועברו ללטרון עצירי לח"י שהיו קודם במחנה המעצר מזרעה ליד עכו.
ב-31 באוקטובר 1943 ברחו 20 עצורי לח"י דרך מנהרה באורך 76 מטר שנחפרה במשך תשעה חדשים. בריחה זו הזרימה דם חדש לתנועת הלח"י שהייתה אז בשפל.
ב-20 באוקטובר 1944 הובלו 251 עצורי אצ"ל ולח"י ממחנה המעצר בלטרון לשדה התעופה בלוד והוטסו למחנה מעצר באריתריאה.
ב-29 ביוני 1946, "השבת השחורה", נעצרו 60 ממנהיגי התנועה הציונית והסוכנות היהודית ונכלאו בלטרון. בהם: משה שרת, דוד הכהן, דוד רמז, דב יוסף, ד"ר פון וייזל והרב מימון (אז: פישמן). במהלך שהותם במחנה ביקר אותם שמחה אבן-זהר תכופות וסייע להם לשמור על קשר עם משפחותיהם ועם שאר הנהגת היישוב. הם שוחררו לאחר יותר מארבעה חודשים, בנובמבר 1946.
ב-5 באוגוסט 1947 לאחר פרשת תליית הסרג'נטים ופרשת אקסודוס כלאו הבריטים במחנה מספר ראשי ערים יהודים ובהם: ישראל רוקח (ראש עיריית תל אביב), עובד בן עמי (ראש עיריית נתניה) ואברהם קריניצי (ראש עיריית רמת גן). איתם נעצרו 36 מפעילי בית"ר והתנועה הרוויזיוניסטית. הם הראו עמדה תקיפה בחקירתם ושוחררו כעבור מספר שבועות.
בפברואר 1948 פונו מן המחנה העצירים היהודים שנותרו בו והועברו למחנה המעצר בעתלית. בתום המנדט הבריטי ננטש המחנה ונהרס בקרבות הקשים שהיו שם במלחמת העצמאות.
יוסף קפאח
Hasta Siempre
Hasta Siempre (בספרדית: "לתמיד") הוא שיר שכתב המשורר הקובני קרלוס פואבלה ב-1965. השיר נכתב זמן קצר לאחר שפידל קסטרו פרסם את מכתב הפרידה של ארנסטו גווארה ממנו ומהעם הקובני, והוא נכתב כתגובה לאותו מכתב. השיר הוא שיר הלל רב שבחים לגווארה ולחלקו במהפכה הקובנית.
במרוצת השנים הוקלטו מספר גרסאות כיסוי לשיר, בין היתר על ידי קומפאי סגונדו מבואנה ויסטה קלאב, הזמר המקסיקני אוסקר צ'אווס, קרלוס פואבלה והזמרת הצרפתייה נטלי קרדון. בגרסה שהקליטה בואנה ויסטה בשנת 2003, שונתה השורה האחרונה בשיר, שלשונה "ועם פידל אנו אומרים לך: אתה המפקד לתמיד", והמילה "פידל" הוחלפה במילה "קובה".
גוטבורג
על הכוונת
על הכוונת (באנגלית: Shooter - צלף) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2007, בבימויו של אנטואן פוקואה ובכיכובו של מארק וולברג. הסרט נוצר כעיבוד קולנועי לספרו של סטיבן הנטר "Point of Impact". הסרט צולם בעיקר בקולומביה הבריטית שבקנדה, הוא יצא לאקרנים ב-23 במרץ 2007 ובווידאו ב-26 ביוני באותה השנה.
עלילה.
בוב לי סוואגר (מארק וולברג), סמל בחיל הנחתים האמריקני, אשר שירת כצלף ביחידת הסיור של החיל, הוא אחד הצלפים הבודדים בעולם שיכולים לפגוע במטרה ממרחק קילומטר. לאחר מבצע חשאי באתיופיה, במהלכו נהרג חברו הטוב דוני פן, הוא פורש מן החיל ועובר להתגורר בהרי אורגון. יום אחד מגיע לביתו קולונל לשעבר בשם אייזיק ג'ונסון. ג'ונסון מבקש מסוואגר לעזור לרשויות בסיכול התנקשות מתוכננת בנשיא ארצות הברית. הוא נותן לסוואגר רשימה של שלוש ערים בהן אמור הנשיא לבקר ומבקש ממנו לתכנן את ההתנקשות מנקודת מבטו של המתנקש, כך שניתן יהיה לגלות את מיקום ההתנקשות לפני ביצועה וכך להיערך בהתאם.