למרות היקפו הגדול של הפסטיבל ופרסומם של היוצרים והאמנים שנטלו בו חלק, היו גם כאלה שהעדיפו להימנע מלהשתתף בו, ונקבו בשלל סיבות והסברים. בין האמנים המפורסמים של התקופה אשר לא הופיעו בפסטיבל ניתן למנות את:
אמל&quot;ח
הרמאפרודיטוס
הרמאפרודיטוס (מיוונית: ʽἙρμάφρόδιτός) הוא דמות מן המיתולוגיה היוונית, בנם של אפרודיטה והרמס (ומכאן שמו, שהוא הלחם של שמות הוריו). בשיטוטיו נתקל הרמאפרודיטוס בבריכתה של הניאדה סלמקיס, שניסתה לפתותו. לאחר שסירב, הערימה עליו סלמקיס וקפצה עליו בזמן שהתרחץ בבריכה, תוך שהיא נצמדת אליו בחוזקה ומתפללת לאלים כי גופיהם לא ייפרדו לעולם והם יהפכו לאחד. משאלתה התגשמה, וגופה הוטמע בתוך גופו, והם הפכו לאדם אחד דו-זוויגי – חציו גבר חציו אישה; גופו גוף נערה ואיבר המין זכרי. בצערו, הטיל הרמאפרודיטוס קללה על מי הברכה, כך שכל מי שיתרחץ בהם מעתה יעבור את השינוי שעבר עליו.
גרסה זו לסיפור מופיעה ביצירתו של אובידיוס מטמורפוזות:
לפי גרסה אחרת, הרמאפרודיטוס נולד עם איברי מין זכריים ונקביים, ולכן אימו (אפרודיטה) השליכה אותו מהאולימפוס.
דמות הרמאפרודיטית.
במחקר של יצירות ספרותיות משתמשים במושג "דמות הרמאפרודיטית" על מנת לתאר דמות בעלת מאפיינים גבריים ונשיים כאחד, בדרך כלל נער צעיר המהווה מוקד למשיכה הומוארוטית. דוגמה לכך היא דמותו של טאדז'ו בנובלה המפורסמת של תומאס מאן "מוות בוונציה".
בביולוגיה משמש המונח "הרמאפרודיט" לציון בעל חיים המייצר הן תאי זרע והן תאי ביצית, כדוגמת חלזונות.
הרמאפרודיטוס בתרבות הפופולרית.
סיפורו של הרמאפרודיטוס הוא הבסיס לשיר "The Fountain of Salmacis" של להקת ג'נסיס, באלבומם Nursery Cryme משנת 1971.
אחוזת ברק
אֲחוּזַּת בָּרָק (אֲחֻזַּת בָּרָק) הוא יישוב קהילתי הנמצא בעמק יזרעאל, כקילומטר אחד מזרחית לעפולה עילית, בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל והוא היישוב הגדול ביותר בה מבחינת אוכלוסייה וכמות המבנים. היישוב הוקם על ידי היזם והקבלן שעיה חכשורי על אדמות פרטיות. אכלוסו החל בשנת 1998.
בראשיתו, נקרא היישוב "אחוזת דברת", על שם הקיבוץ הסמוך דברת, אך היות שהשמות היו דומים, הוחלט לשנות את שמו ל"אחוזת ברק". מאז, קרוי היישוב על שם ברק בן אבינועם, שר צבאה של דבורה הנביאה, שעל-פי המסופר בספר שופטים, הביס בעמק יזרעאל את צבאו של יבין מלך חצור.
היסטוריה.
אחוזת ברק הוקמה על אדמות עמק יזרעאל שהיו שייכות בעבר לקומונה של פועלי אגודת ישראל שנקראה "מחנה ישראל". האדמה עליה ישבה הקומונה נרכשה בשנת 1925. התוכנית הייתה להקים במקום עיר גנים לציבור החרדי ובה עתידים היו להתגורר כ-300 משפחות אשר תעסוקנה בחקלאות ובתעשייה זעירה. השטח נרכש מערביי הסביבה וחולק ל-300 חלקות. אלה נמכרו ליהודים ממזרח אירופה, רובם מהעיר לודז'. בשנת 1925 החלה ההתיישבות במקום, אך בשנת 1938 המתיישבים התפזרו והאדמות הועברו לחזקת הקרן הקיימת לישראל.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הוקם במקום היישוב הקהילתי הנוכחי. משרד המכירות לבתי היישוב שכן במבנה של היישוב החרדי שנעזב.
בראשית המאה ה-21 קלט היישוב קבוצה גדולה של עולים מדרום אמריקה. נכון למרץ 2012, מתגוררות ביישוב יותר מ-515 משפחות ובסך הכל, 1,927 תושבים. היישוב מיועד להגיע עד ל-720 משקי בית.
ביישוב גני ילדים, מעון יום, בית ספר יסודי, בית כנסת ומגרשי ספורט למשחקי כדורסל וכדורגל וכן, לטניס. כמו כן, פועלים ביישוב סניפים של תנועות הנוער בני המושבים והתנועה החדשה.
הטרור הפלשתיני
מצר הורמוז
מצר הורמוז מקשר בין מפרץ עומאן שבאוקיינוס ההודי לבין המפרץ הפרסי. בחופו הצפוני שוכנת איראן, ובחופו הדרומי איחוד האמירויות הערביות והמובלעת מוסנדם של צפון עומאן שבחצי האי מוסנדם.
שמו של המצר לקוח, על־פי דעה אחת, משמו של האל הפרסי "הורמוז", אהורה מאזדה (בפרסית, "האדון החכם"), שאותו החשיבו הפרסים בני הדת הזורואסטרית כאל הטוב, האחראי לבריאת העולם. על־פי דעה אחרת, שמו נגזר מהמילה הפרסית "הור־מוך" שמשמעה "דקל התמר".
גאוגרפיה.
רוחבו של המצר נע בין כ-34 ק"מ בנקודה הצרה ביותר ועד כ-95 ק"מ. סמוך לחופו הצפוני מצוי האי הגדול קשם שבריבונות איראן. שלושה איים קטנים נוספים המצויים ביציאה המערבית מהמצר – טונב הגדול, טונב הקטן ואבו מוסא – נתפסו בשנת 1971 בידי איראן, בשל חשיבותם האסטרטגית בניטור ובשליטה על התעבורה הימית במצר, אך איחוד האמירויות הערביות טוענת לבעלות עליהם.
חשיבותו האסטרטגית והכלכלית של מצר הורמוז, כנתיב מעבר של נפט וסחורות ממדינות המפרץ, הוכרה כבר מראשית ההיסטוריה. אזור המצר נכבש לראשונה בידי ספנים פורטוגזים במאה ה-16, ומאז עברה השליטה בו בין סולטאנים מקומיים ומעצמות אירופאיות קולוניאליסטיות. מסוף המאה ה-18 שלטה בריטניה בחופו הדרומי של המצר כשהשתלטה על עומאן, שהפכה ב-1890 למדינת חסות בריטית עד עצמאותה ב-1971.
דרך המצר עוברת מרבית תפוקת הנפט של כווית, עיראק, איראן, ערב הסעודית, בחריין, קטר ואיחוד האמירויות הערביות. נכון ל-2018, עוברות במצר הורמוז בממוצע 14 מכליות נפט ביום, ובהן כ-17.4 מיליון חביות נפט גולמי ותזקיקי נפט שהן כ-30% מהנפט המשונע בים וכ-22% מתפוקת הנפט הכלל-עולמית. בכך מהווה המצר צוואר בקבוק מהמעלה הראשונה באספקת הנפט העולמית.
ביולי 1988 הופל מטוס נוסעים איראני בשמי המצר בידי ספינת טילים אמריקאית, וכל 290 נוסעיו נהרגו. האיראנים איימו בפעולה נגד כוחות אמריקניים. עד היום נסיבות הפלתו של המטוס נותרו שנויות במחלוקת.
אזור המפרץ הפרסי בכלל ומצר הורמוז בפרט מהווים מוקד מתיחות ותשומת לב רבה במלחמה נגד הטרור הבינלאומי בתקופה שלאחר פיגועי 11 בספטמבר ב-2001 ומלחמת עיראק שהחלה ב-2003. ארצות הברית מרכזת באזור מפרץ עדן ומצר הורמוז כוחות ימיים, אוויריים ויבשתיים גדולים לשמירת האינטרסים שלה ושל העולם המערבי.
בעקבות תוכנית הגרעין האיראנית, איימה איראן בדצמבר 2011 ובינואר 2012 לחסום את מצר הורמוז בפני תנועה ימית אם יופעלו נגדה סנקציות כלכליות הכוללות איסור על קניית נפט מאיראן.
בספרות התורנית נזכר אזור הורמוז בספרו של הרב שמואל לאנייאדו "כלי פז", פירושו לספר ישעיהו שנדפס ב-1657, כמקום שבו ייתכן שתעבור מלחמת אחרית הימים.
תגלית
תגלית היא מציאת ידע חשוב או בעל ערך על אודות דבר שהיה קיים אך בלתי ידוע. מתן הסבר לתופעת טבע שלא הייתה מובנת, אך דבר קיומה היה ידוע, אינו בגדר תגלית (ואף לא בגדר המצאה), כי אם יצירה של תאוריה. במקרים רבים התאוריה מקדימה את התגלית, כלומר החוקרים מגלים דבר מה שכבר יש הבנה תאורטית לגביו. הערכת חשיבותן של תגליות מתבצעת בפרספקטיבה היסטורית לאחר שנוצר הקשר בין התגלית ובין התאוריה שמסבירה אותה.
את התגליות המדעיות ניתן לסווג לשלוש קבוצות עיקריות:
דוגמאות לתגליות מדעיות.
גילויו של גלילאו גליליי את הירחים של צדק נחשב לאחד הגילויים החשובים שהביאו להחלפתה של תאוריית מערכת כוכבי הלכת הגאוצנטרית (שכדור הארץ במרכזה) בתאוריית המערכת ההליוצנטרית (שהשמש במרכזה). כפי שעולה מתיאורו של גלילאו בספרו "השליח הכוכבי" (Sidereus Nuncius) (1610). הגילוי לא היה מובן מאליו, אלא דרש מעקב ממושך בטלסקופ במשך מספר לילות רצופים, והבנה שגרמי השמים שבהם מדובר הם למעשה ירחים המקיפים כוכב לכת.
יוהאנס קפלר גילה את החוקים המוכרים כיום כחוקי קפלר, ומתארים את תנועת כוכבי הלכת סביב השמש, בעקבות עבודה ממושכת שכללה ניתוח של התצפיות האסטרונומיות הרבות שערך טיכו ברהה. תגליתו של קפלר בדבר התנועה האליפטית של כוכבי הלכת סביב השמש הייתה מפתיעה ביותר, ועם זאת הוא בפירוש התכוון לגלות את אופי התנועה, ולבחון האם נכונה התאוריה המקובלת באותם ימים, על כך שמסלוליהם של גרמי השמים חייבים להיות מעגליים.
גילויו של כוכב הלכת נפטון, כמעט 250 שנה מאוחר יותר, יכול להיחשב גם הוא כגילוי לאחר חקירה בכיוון הנכון. למעשה, מיקומו חוּשב עוד בטרם הגילוי, בעזרת מציאת השפעתו על המסלול של אורנוס. לעומת זאת, גילוי פלוטו בשנת 1930 היה מקרי. ההערכה המוקדמת כי אמור להימצא כוכב לכת נוסף שמשפיע על מסלולו של אורנוס הייתה שגויה, משום שהמסלול לא נמדד כהלכה. האסטרונומים צפו על אזור מסוים בחלל שבו אמור היה להימצא העצם שמשפיע על מסלולו של אורנוס ומצאו שם את פלוטו. מאוחר יותר התברר שמסתו של פלוטו נמוכה ואין לו כלל השפעה על אורנוס.
הפעולה הרפואית של פניצילין כחומר שקוטל חיידקים היא דוגמה נוספת לתגלית שיש בה מקריות. אלכסנדר פלמינג גידל חיידקים במעבדה ומצא זיהום (לא מתוכנן) פטרייתי באחת מצלחות הפטרי. כאשר ראה שחיידקים אינם גדלים בקרבת הזיהום, החל פלמינג לחקור את השפעת הפטרייה על החיידקים. גילוי הפניצילין הוא דוגמה, אחת מני רבות, לתגלית שככל הנראה התגלתה באופן בלתי תלוי קודם לגילוי ה"רשמי", בידי מדענים אחרים, אולם היא לא הובנה כראוי או שלא זכתה לפרסום מסיבות שונות.
גילוי תכונת הכיראליות של חומרים כימיים במאה ה-19 הוא דוגמה לעבודה "שיטתית". התגלית התרחשה הודות לעבודתם המסודרת של ז'אן-בטיסט ביו ולואי פסטר שבדקו את התכונות האופטיות של חומרים אורגניים בעזרת אור מקוטב.