בתחילת 2016 יצא מורנדי יחד עם קלאודיו בליוני לסיבוב הופעות בשם "Capitani Coraggiosi Tour".
ג'יאני מורנדי
טיגיסט יוסף רון
טיגיסט יוסף רון (באמהרית: ትግስት ዮሴፍ ሮን; באנגלית: Tigist Yoseph Ron; נולדה ב-1977) היא אמנית וציירת ישראלית. זוכת פרס שיף לשנת 2019.
ביוגרפיה.
יוסף רון נולדה בשנת 1977 בגונדר, אתיופיה, למשפחה של 12 אחים. עלתה לישראל בשנת 1984 במבצע משה, שכלל מסע רגלי דרך סודאן, וגדלה בראשון לציון. אמה נפטרה כשיוסף רון הייתה בת 16. לפני שירותה הצבאי עבדה כגרפיקאית במשרד פרסום. יוסף רון היא בוגרת המחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל. לאחר מכן למדה רישום וציור אצל האמנים צביקה לחמן ודוד ניפו
קריירה.
בתחילת דרכה כמעצבת גרפית ומאיירת, עסקה יוסף רון בפרויקטים הקשורים בעדה האתיופית. בשנת 2017 איירה ספר ילדים על חג הסיגד שכתב מנברו שמעון.
במאי 2018, השתתפה בתערוכת פופ אפ זוגית ביחד עם נירית טקלה באדיס אבבה בשיתוף משרד התרבות.
בדצמבר 2018, השתתפה בתערוכה הזוגית "במקומה" לצד האמנית מימי טסמה סיבהו בגלריה אידריס ועסקה בזהות לאומית ואימהות בצורה אישית וקולקטיבית, ובתפקידן המרכזי של הנשים במעבר מאתיופיה לישראל.
במרץ 2019, יוסף רון השתתפה בתערוכה הקבוצתית "קו הצבע" שכל משתתפותיה יוצאות אתיופיה. את התערוכה אצרה זווידתו יוסף סרי והיא הוצגה במכללת ספיר. לצד דימויים שעסקו בבית, נשיות, אמהות וזיכרונות ילדות, הציגה יוסף רון את דיוקנותיהם של יהודה ביאדגה, יוסף סלמסה ואברה מנגיסטו.
באוקטובר 2019, שלושת הדיוקנאות הושאלו מיוסף רון וגלריית אידריס ונתלו בין שני חלקי תצוגת הקבע של אוסף האמנות הישראלית במוזיאון תל אביב. יוסף רון אמרה ש"הסדרה נוצרה מתוך תחושת התסכול הגדול מכך שהמקרים הקשים והכאב של המשפחות לא מזעזע ומניע לפעולה אימהות ואנשים שהם לא מהקהילה".
תערוכות.
תערוכות קבוצתיות
תערוכת יחיד
בתערוכה שלוש חטיבות העוסקות בזהות עצמית ובהגדרה עצמית דרך יחסיה עם אמה ובמשבר ההגירה לישראל.
רישומים של בני משפחתה וקהילתה שבמרכזם דיוקן אמה, יעלמוורק (באמהרית:"זהב העולם") שמתה כשיוסף רון הייתה בת 16.
רישומים של עבודות נשים סזיפיות במרחב הביתי שנולדו, מהתבוננות בנסיעותיה לאתיופיה.
רישומים מזמן שהותה של המשפחה במשך חמש שנים במרכז קליטה בעתלית.
בתערוכה כלולים גם דיוקנאות של אברהם מנגיסטו השבוי בידי החמאס משנת 2014 ושל יהודה ביאדגה ויוסף סלמסה
זכרונם לברכה.
קישורים חיצוניים.
כתבות
קרחון סולסברי
קרחון סולסברי או קרחון סאלסברי (באנגלית: Salisbury Glacier; בגרינלנדית: Pinguarsuit Sermiat) הוא קרחון בצפון מערב גרינלנד.
אורכו של קרחון סאליסבורי כ-3 קילומטרים ורוחבו 450 מטרים.
גובהו של הקרחון 260 מטרים מעל פני הים.
הקרחון ממוקם מצפון לבסיס האוויר ת'ול.
הקרחון הוא אחד מארבעת הקרחונים הגדולים המזינים את פיורד וולסטנהולם; (הקרחונים האחרים הם: קרחון צ'מברלין, קרחון קנוד ראסמוסן, וקרחון האראלד מולטקה).
לקריאה נוספת.
• Steven J. Mock, Fluctuations of the terminus of the Moltke Glacier, Cold Regions Research and Engineering Laboratory (U.S.), P 2
שרמטייבו
אקדמיה בתיכון
אנדרטת החלוצים
אנדרטת החלוצים (באפריקאנס: Voortrekkermonument) היא אנדרטה ופנתאון לזכר הטרק הגדול. האנדרטה, היא אתר ההנצחה המרכזי לטרק הגדול, והיא כוללת גם מוזיאון.
מבנה האנדרטה.
רוחבה, אורכה וגובהה של אנדרטת החלוצים הוא 40 מטר. מקובל לראות דמיון, הן בעיצוב הן בשימוש, בין האנדרטה למונומנטים אירופאים שונים כמו אנדרטת קרב האומות בלייפציג ולארמון האינווליד בפריז. עם זאת אפשר להבחין באנדרטה גם במאפיינים אפריקאים מקומיים.
אולם הגיבורים.
הכניסה הראשית של האנדרטה מובילה אל האולם המרכזי, "אולם הגיבורים" (Hall of Heroes), אולם מרובע שאורך כל אחת מצלעותיו הוא 25 מטר, וגובהו עומד על 41 מטר. האולם המרשים בנוי מארבעה קירות אבן גבוהים, כל אחד מהם בנוי כשער ענק המהווה בעצם חלון זכוכית גדול. מעל ארבעת שערי הענק מתנשאת כיפת המבנה, ובמרכזה פתח אוורור קטן. בתחתית כל אחד מהשערים נמתח לכל אורך קירות המבנה אפריז עשוי שיש איטלקי המקיף את האנשים העומדים במרכז האולם מכל עבריהם. אורכו של האפריז, אשר נחשב לגדול מסוגו בעולם, הוא 97 מטר, עוביו הוא 2.3 מטר ומשקלו עומד על 200 טון. האפריז, אשר מהווה יצירה אחת פרי עבודתם של ארבעה אומנים שונים, כולל 27 תבליטים המתארים את סיפורו ההיסטורי של הטרק הגדול תוך התייחסות לחיי היומיום, עבודותיהם והאמונות הדתיות של החלוצים. האפריז מתחיל בתיאור יציאת משלחת הטרק הראשונה ב-1835 ומסיים בחתימת אמנת נהר החול ב-1852 אשר סיימה את הטרק הגדול והחלה ביישוב הקשרים בין האפריקאנרים לבריטים. במרכז רצפת האולם, העשויה בדומה לאפריז משיש גם כן, משתרע פתח מעגלי גדול דרכו ניתן לצפות במצבה בקומה שמתחת. רצפת השיש עצמה מעוצבת בתבנית המזכירה אדוות מים הנובעים מתוך הפתח ויוצאים כלפי חוץ במעגלים הולכים ומתרחבים. לפי יוצרי האנדרטה הגלים מסמלים את המסע לחירות אשר החל בטרק הגדול עם עמידתם של החלוצים כנגד הבריטים.
אולם המצבה.
מתחת לאולם הגיבורים שוכן "אולם המצבה" (The Cenotaph Hall), המהווה קריפטה עבור האנדרטה כולה. בלב אולם המצבה, אולם מרובע שאורך כל אחת מצלעותיו הוא 34.5 מטר, שוכנת מצבת גרניט מלבנית לזכרם של החלוצים שמתו במהלך הטרק הגדול. על המצבה חקוק המשפט "אנו בשבילך, דרום אפריקה" ("Ons vir Jou, Suid-Afrika", באפריקאנס במקור). אחת לשנה, ב-16 בדצמבר, מאירה השמש את המשפט במדויק כאשר קרניה פוגעות במשפט דרך החור שבמרכז תקרת אולם הגיבורים והפתח המעגלי שבתקרת אולם המצבה. קרני שמש אמורים לייצג את ברכת האל על חלוצי הטרק הגדול, ש-16 בדצמבר הוא יום הניצחון של בקרב נהר הדם ב-1838, אשר היה אחד המועדים החשובים בטרק הגדול.
סביב המצבה, במרחק ממנה ומהפתח המעגלי שבתקרה, מוצבים 12 עמודים רחבים המחזיקים את התקרה. את העמודים מעטרים 16 דגלים של כמה מהרפובליקות והמדינות אותם הקימו האפריקאנרים במהלך הטרק הגדול ולאחריו. חלקים מהקירות המזרחי והמערבי של האולם מכוסים בשטיחי קיר גדולים המתארים מאורעות מהטרק הגדול. השטיחים, הכוללים 3.3 מיליון תפרים, נרקמו על דידי תשע נשים אשר עבודתן נמשכה שמונה שנים. בפינות שונות באולם מוצגים פריטים מקוריים מהטרק הגדול ולוחות תצוגה המתארים את סיפורו. הפריטים נאספו בשנות הקמת האנדרטה במטרה להקים לצידה את "מוזיאון החלוצים" (Voortrekker Museum), אך לבסוף נפרסה התערוכה בתחומי אולם המצבה. בגומחה באמצע הקיר הצפוני, דולקת אש תמיד בעששית, אשר הלהבה שלה נשמרת דולקת מאז שנת 1938, עת הניחו את אבן הפינה במקום.
אתרים במתחם האנדרטה.
בשנים שלאחר הקמת האנדרטה הורחב המתחם הסובב אותה מספר פעמים וכיום אפשר למצוא בו מגוון רחב של אנדרטאות, גנים, קפלה ומתחמי אירוח. בנוסף במתחם נמצאים כמה אתרים ראויים לציון:
מחנה 88
מחנה 88 הוא הכינוי שהוענק לקבוצה של כתריסר מבנים דו משפחתיים הניצבים בלב שטח החולות הגדול שבדרום חולון. הבתים הוקמו בתקופת המנדט הבריטי וננטשו. בתקופת מלחמת העצמאות ישבו במקום אנשי חטיבת גבעתי שאבטחו את דרך הביטחון, ותוכנן להקים בבתים אלו שכונת מגורים ל-88 משפחות משרתי קבע של צה"ל (מכאן השם "מחנה 88"). לאחר קום המדינה התיישבו במקום תושבים מאנשי חולון, אולם מעמדה של השכונה לא סוכם, ונכון לשנת 2019 בכוונת עיריית חולון להרוס את המבנים.
הקמת המבנים.
בשנת 1934 הוקמה בלב אזור החולות שמדרום לעיר יפו שכונת מגורים שנקראה בשם "שכונת מולדת". בערך באותה תקופה, במחצית שנות השלושים, הוקמה בחלקה המערבי של שכונת מולדת קבוצה של כעשרה בתים קטנים, חד קומתיים. המבנים הוקמו על ראש דיונת חול גבוהה השולטת במבט על כל מרחב החולות שבין חולון בצפון ועד ראשון לציון בדרום. התיעוד והמידע אודות נסיבות הקמת המבנים והשימוש בהם בתקופת המנדט הבריטי דלים ביותר. יש המספרים כי הבתים הוקמו על ידי נתין בריטי כרכוש פרטי, וכאשר במהלך הבנייה נהרג בנו של היזם הוא נטש את המבנים וחזר לבריטניה. יש הטוענים כי הבתים הנטושים שימשו את הצבא הבריטי בתקופת המרד הערבי הגדול, ויש הטוענים כי הבריטים הושיבו במקום בתקופת המרד הערבי הגדול פליטים ערבים שפונו מיפו.
בשנים לאחר מלחמת העולם השנייה עמדו בתי השכונה הקטנה כשהם נטושים, והאזור כולו היה שומם כמעט לחלוטין. ארגון ההגנה השתמש באזור החולות הרחב שבין חוסמסה ושכונת מולדת כשטח אימונים שניתן היה לקיים בו, בזכות ריחוקו מעיני הבריטים, גם תרגול רועש שכלל ירי והפעלת חומר נפץ ורימונים.
בתקופת מלחמת העצמאות.
עם פרוץ מלחמת העצמאות החלו ערביי הכפר יאזור לתקוף את התחבורה היהודית שנסעה דרך הכפר מתל אביב לראשון לציון. התקפות אלו, שגבו קורבנות בנפש, חייבו את הההגנה לסלול את דרך הביטחון שעקפה את הכביש הראשי ואיפשרה לכלי הרכב לנוע במסלול חלופי. לאחר המתקפה בה מצאו את מותם שבעת הנוטרים עברה התחבורה היהודית אך ורק בדרך הביטחון. הדרך שיצאה מתל אביב דרך שכונת עזרא המשיכה בתוך מקוה ישראל לחולון, ומשם דרך חוסמסה ושכונת מולדת לנחלת יהודה.