כלי הרכב הגורר את מתקן היישור מונע בהנעת ארבע על ארבע, בדרך כלל באמצעות גז טבעי, פרופאן או תערובת המכילה אותו, או חשמל. השימוש בבנזין להנעת הרכב נדיר, כיוון שזירות קרח נמצאות בדרך כלל בחללים סגורים ופליטת אדי הדלק עלולה להיות מסוכנת. גוף המיישרת ניתן להרמה באמצעות מערכת בוכנות הידראוליות כדי לרוקן את המכלים שבתוכה.
מיישרת הקרח נוסעת בזירת הקרח בצורה אליפטית כדי ליישר את הזירה כולה. אחת הבעיות שמבנה הזירה יוצר עבור המיישרת היא השוליים שלה, ליד הקירות התוחמים אותה - אזורים בהם מצטברות באופן טבעי שאריות קרח רבות, ושאותם מתקן היישור לא יכול ליישר בדייקנות. מספר דגמים של מיישרות קרח מצוידים במברשות המותקנות בצידיהם לצורך כך. המברשות המסובבות בכוח הידראולי מפזרות ומפחיתות במידה ניכרת את שאריות הקרח ליד הקירות, אך עדיין יש בדרך כלל צורך להשלים את היישור באמצעות מכונה קטנה וייעודית לשולי הזירה.
שוק מיישרות הקרח.
נכון ל-2018 שתי החברות הגדולות בשוק, המתחרות זו בזו על הבכורה בו, הן חברת Resurfice הקנדית המחזיקה במותג "אולימפיה" וחברת Zamboni, החברה שהקים הממציא פרנק זמבוני, שמרכזה עדיין בפרמאונט שבקליפורניה. Resurfice נטלה את הבכורה מזמבוני מבחינת נפח השוק, ובין השאר סיפקה מיישרות קרח למארגני אולימפיאדת ונקובר (2010), אך מארגני האולימפיאדה נאלצו להזמין מיישרות של זמבוני בהזמנת חירום כדי לחפות על מיישרות שהתקלקלו במהלך המשחקים. לעומת זאת, על אף שזמבוני נחשבת למיישרת הקרח הרשמית של ליגת ה-NHL, הצליחה Resurfice לחדור לליגה כששתי קבוצות - ונקובר קנאקס וקרוליינה הוריקנס - משתמשות במיישרות מתוצרתה.
במהלך השנים בהן שלטה זמבוני בשוק מיישרות הקרח השתרש השם "זמבוני" כשם גנרי למוצר כולו, בעיקר בצפון אמריקה.
חברות נוספות הפעילות בשוק הן בשוק הן Engo שנוסדה ב-1970 וממוקמת בווארן (פרוור של בולצאנו) שבאיטליה, ושהצליחה לחדור במספר מקרים למפעלים גדולים כגון אליפות העולם בהוקי קרח; IceBear שנוסדה ב-2004 וממוקמת באוסנבריק, גרמניה, ופונה בעיקר לשווקים באירופה; ו- IceTech, שנוסדה ב-2016 וממוקמת בעיירה טרבון (פרוור של מונטראול) שבקוויבק, קנדה.
מיישרת הקרח בתחרויות רשמיות.
במהלך תחרויות החלקה על קרח מחולקים המתחרים למקצים, כאשר בתום כל מקצה מתקיים מחזור יישור על ידי מיישרת קרח. לפיכך יש חשיבות לסדר המתחרים - המתחרים הראשונים בכל מקצה נהנים מקרח חלק יותר מאלה הבאים אחריהם במקצה.
במהלך משחק הוקי קרח, המורכב משלושה שלישים, נכנסת מיישרת הקרח לזירה בהפסקות שבין השלישים. ייתכנו במקרים מסוימים גם מחזורי יישור תוך כדי מהלך השליש.
מיישרת הקרח כסמל תרבות.
בצפון אמריקה, בעיקר בקרב אוהדי הוקי קרח, הפכה מיישרת הקרח לאחד מסמלי המשחק וחלק חשוב ובלתי נפרד מתרבותו. אוהדים נוהגים לעקוב אחרי ביצועיו של נהג המיישרת, להריע לו על ביצועים טובים וללעוג לו אם החמיץ אזור בזירה שלא יושר כהלכה. לעיתים עורכת הקבוצה המארחת הגרלה בין הצופים והזוכה מקבל את הזכות לשבת על המיישרת במהלך יישור המשטח.
סגמנטציה
סֶגְמֶנְטַצְיָה
פרק (ביולוגיה)
אוטופיה (ספר)
אודות משטר המדינה המשובח באי החדש אוּטוֹפּיה (בלטינית: "De Optimo Reipublicae Statu deque Nova Insula Utopia"; מוכר בקיצור כ"אוּטוֹפּיה") הוא ספר אוטופי שנכתב על ידי המלומד והמדינאי הבריטי תומאס מור בשנת 1516. הספר הולך בעקבות "הפוליטאה" של אפלטון ו"עיר האלוהים" של אוגוסטינוס ומציע גרסה של המשטר הטוב והתקין של חברה המיוסדת על עקרונות של רציונליות ושוויון. בספר מנגיד מור בין החיים החברתיים הבעייתיים של המדינות הנוצריות באירופה של המאה ה-16 לבין הסדר החברתי המושלם וההגיוני של מדינת אוטופיה, שאינה נוצרית. רבים העירו שהמדינה הקומוניסטית האידיאלית של קרל מרקס דומה במידה רבה לאוטופיה של תומאס מור. היחס של מור עצמו כלפי השיטה הפוליטית שהוא מתאר שנוי במחלוקת.
מבנה הספר ועלילתו.
לספר שני חלקים. המספר נשלח על ידי הנרי השמיני לפלנדריה בשליחות דיפלומטית ומתארח אצל ידידו תושב אנטוורפן פטרוס אגידיוס שמפגיש אותו עם ספן בשם רפאל היתלודיאוס. היתלודיאוס, שהכיר במסעותיו בעולם החדש עמים וחברות שונות ומגוונות, מנהל בחלק הראשון של הספר רב שיח עם המספר, אגידיוס ואחרים, בו הוא מנגיד את המידות הטובות שמצא בניכר לניהולה של החברה האירופית, המלאה עוולות הגורמות סבל רב לבני האדם. חלקו השני והעיקרי של הספר הוא רובו ככולו מונולוג של היתלודיאוס, בו הוא מספר על אי אחד אידיאלי בעולם החדש ששמו אוטופיה. מור עצמו ביאר את השם אוטופיה, וכתב שגזר אותו משורשים יווניים באופן שאפשר יהיה לפרשו בשני אופנים: Eutopia - "מקום טוב", או "Outopia" - "שום-מקום" ("מקום שאינו קיים"). במדינה שעל האי מתקיימת חברה בה נפתרו בעיותיה של החברה האירופית.
היסוד המארגן הבסיסי של החברה הוא הרציונליזם. באוטופיה כל הרכוש מוחזק במשותף. בנוסף, יש לה מעט חוקים, אין שם עורכי דין וכמעט שאין היא שולחת את אזרחיה להילחם, אך היא שוכרת שכירי חרב מאזרחי המדינות הקרובות.
פרשנות ומחלוקת.
סגנונו הספרותי של הספר מרבה במשחקי מילים וכפלי משמעות וכולל שילוב מתעתע בין הרקע ההיסטורי הממשי של חייו של תומאס מור לבין סיפורו הבדיוני של היתלודיאוס. הסגנון מקשה על ההבנה הבסיסית האם ניסה מור אכן לתאר "אוטופיה" שתפקידה לכונן תוכנית-אב למהפכה חברתית או שהסתכלותו היא סרקסטית וצינית וכל תפקידה להטיל ספק. האם הספר הוא "מדריך למלך הנבון", כמו הנסיך של מקיאוולי או שהוא סאטירה על החברה האנגלית, שנועדה להאיר את פגמיה ותחלואיה? במאה התשע עשרה היללו הוגים מרקסיסטיים את תומאס מור כאחד ממבשרי הסוציאליזם המוקדם, עם קריאתו לביטול הקניין הפרטי. במקביל זכה מור לביקורת מצד מבקרים ליברליים, כגון קרל פופר (החברה הפתוחה ואויביה), כאחד מאבות המחשבה הטוטליטרית.
שגיא שטיגמן
שגיא שטיגמן (נולד ב-9 במרץ 1968) הוא שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה. בעל שתי מדליות (כסף וארד) מהמכביה השלוש עשרה (1989).
ביוגרפיה.
שגיא שטיגמן נולד וגדל בקיבוץ רמת השופט. הוא התאמן בקבוצת השחייה של הפועל מגידו, בהדרכתו של דני דקל. בגיל 15 עבר לקיבוץ גבעת חיים איחוד ולמד בבית הספר בשפיים. הוא התאמן בקבוצת השחייה של הפועל גש"ם תחת הדרכתו של גרשון שפע.
אחיו הגדול הוא השחיין האולימפי אייל שטיגמן.
בתחרות שנערכה בגבעת חיים איחוד באפריל 1984 קבע שטיגמן ביחד עם רביעית גש"ם, זוהר גלילי, עידו שפירא ויואב אמירי במשחה ל-4x50 מטר מעורב, שיא ישראלי חדש לבוגרים של 1:53.86 דקות, שיפור לשיא של הפועל עמק יזרעאל (1:54.18 דקות).
המכביה ה-12.
בתחרויות השחייה של המכביה ה-12 שנערכו בבריכה השחייה של אוניברסיטת תל אביב ביולי 1985 סיים שטיגמן במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 2:30.80 דקות. אייל אחיו, זכה במדליית זהב בשיא ישראלי חדש של 2:25.20 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר חזה, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש לגילאי 17 בתוצאה של 1:08.47 דקות, אייל אחיו זכה במדליית זהב בשיא ישראלי ושיא מכביה חדש של 1:05.62 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט אותה שנה זכה שטיגמן בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.97 דקות, אחרי אחיו אייל שטיגמן (1:05.78 דקות) ולפני יוחאי ליפשיץ (1:09.38 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חזה, אחרי אחיו אייל (2:25.80 דקות) ויוחאי ליפשיץ.
אלוף ישראל.
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בנהריה בפברואר 1986 זכה שטיגמן בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי חדש שלגילאי 18 של 1:7.47 דקות, לפני עופר הופמן ממכבי חיפה (1:08.63 דקות) ואמיר גולן ממכבי תל אביב (1:08.83 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:27.69 דקות, לפני אמיר גולן (2:27.96 דקות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1986 זכה שטיגמן ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא גילאי 18 חדש של 1:08.06 דקות, לפני אלון קובל (1:11.14 דקות) ואמיר גולן (1:11.37 דקות), שניהם מהפועל הוד השרון בית ברל ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:31.55 דקות, לפני אמיר גולן (2:34.17 דקות) ועומר הופמן ממכבי חיפה (2:37.46 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.08 שניות, אחרי רזיאל רימר (24.61 שניות,) ויוסי אפל (25.04 שניות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:12.94 דקות, אחרי יוחאי ליפשיץ (2:11.73 דקות) ואמיר שטרנפלד (2:12.54 דקות).
בתחרות "שמונה האומות" שנערכה באנטוורפן, בלגיה ביולי 1987 זכה שטיגמן בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם ערן הירש, שגב פורת ואחיו אייל שטיגמן בתוצאה של 7:54.21 דקות. מדליית ארד, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:34.80 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע שיא אישי חדש של 53.75 שניות.
באליפות ישראל שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.28 דקות, לפני גלעד חן שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 16 של 1:09.24 דקות ואלון קובל (1:10.60 דקות).
המכביה ה-13.