במהלך מסעותיו, ניית'ן פוגש הרבה חברים ואויבים שגם מעוניינים לקחת חלק במסעותיו. חבריו הקרובים ביותר הם סאלי, חברו הטוב; אלנה פישר, כתבת שניית'ן מפתח רגשות רומנטיים כלפיה; קלואי פרייזר, ציידת אוצרות אוסטרלית ועוד מסייעים אחרים.
במהלך עלילות המשחקים ניית'ן מחפש עיר אבודה או חפץ בעל כוחות על טבעיים, עד שהוא מגלה שלמציאות האלה יש כוחות אדירים שמסוגלים לפגוע בעולם או באנושות, ומחליט לעצור את אלה שחושקים באוצרות הקטלניים.
משחקים.
Uncharted: Drake's Fortune.
המשחק הראשון בסדרה שוחרר בשנת 2007, כשנה לאחר יציאתה של קונסולת הפלייסטיישן 3. המשחק עוקב אחר חיפושיו של צייד האוצרות ניית'ן דרייק אחר האוצר של אל דוראדו, ביחד עם ויקטור סאליבן ואלנה פישר, בזמן שהם נאלצים להתמודד מול אנשים מסוכנים שדרייק וסאלי חייבים להם כסף.
המשחק זכה לביקורות חיוביות במיוחד, והיה כותר מפתח של קונסולת הפלייסטיישן 3. מבקרים רבים שיבחו את המשחק על עלילתו, תסריטו, דמויותיו ועיצובו הגרפי, כאשר חלקם ביקרו את אופי קרבות הירי הרפפטיבי של המשחק, וגם את אורכו, הנחשב לקצר יחסית.
Uncharted 2: Among Thieves.
המשחק השני בסדרה שוחרר בשנת 2009. הוא מתרחש שנתיים לאחר אירועי המשחק הראשון, אך מציג קו עלילה עצמאי שהקשרים היחידים בינו לבין קודמו (והמשכיו) הם הדמויות ומספר התייחסויות. דרייק עוקב אחר מסעו של מרקו פולו, ומנסה למצוא את העיר האבודה של שאמבאלה ביחד עם ידידת עבר, קלואי פרייזר, בזמן שהשניים מוצאים את עצמם נגד צבאו של זוראן לזארביץ', פושע מלחמה סרבי אשר היה נחשב למת למשך מספר שנים.
המשחק זכה לקבלת פנים משבחת במיוחד, ומבקרים רבים רואים בו כאחד המשחקים הטובים ביותר לקונסולת הפלייסטיישן, וכאחד המשחקים הטובים ביותר בכל הזמנים. ביקורת חיובית במיוחד הופנה כלפי מצב המולטיפלייר שלו.
Uncharted 3: Drake's Deception.
המשחק השלישי בסדרה שוחרר בשנת 2011, והיה משחק "Uncharted" האחרון לקונסולת הפלייסטיישן 3. מתרחש שנתיים לאחר אירועי "Among Thieves". המשחק עוקב פעם נוספת אחר ניית'ן דרייק, כעת מחפש את העיר האבודה של עובאר כנגד מסדר בריטי של הרמטים. המשחק מתרכז יותר בדמותו של דרייק, בעברו, בקשריו עם סאלי ואלנה, ובאובססיות שלו למסע המסוכן. יוצרי המשחק טענו שהנושא המרכזי של המשחק הוא 'למצוא את הדרך'.
גם משחק זה זכה לקבלת פנים משבחת, על אף שסיפורו, נושאיו ומספר אלמנטים חדשים במשחקיות שלו קיבלו ביקורת מעורבת יחסית. מצב המולטיפלייר שלו זכה לשבחים רבים.
Uncharted: Golden Abyss.
משחק צד שפותח על ידי סוני בנד ושוחרר לקונסולת PlayStation Vita בדצמבר 2011, בלעדית ביפן. גרסה בינלאומית שוחררה בפברואר 2012. המשחק מתרחש כשנה או שנתיים לפני עלילות המשחק המקורי, על אף שמפתחי המשחק ציינו כי זהו סיפור מקורי, ולא פריקוול.
המשחק קיבל ביקורות חיוביות ברובן, על אף כי בעל הציון הנמוך ביותר מבין משחקי "Uncharted" הקיימים. שבחים רבים כוונו לאיכותו של המשחק בתור משחק קונסולה ניידת בעל ערכי פיתוח של משחק 'טריפל-A'. ביקורת הופנה כלפי המשחקיות, שדרשה שימוש במאפייני PlayStation Vita.
עלילת המשחק מספרת על משלחת ספרדית שנטבחה 400 שנה לפני עלילת המשחק וניית'ן דרייק יוצא לחפש איך ולמה שבטים שלמים מתו. עלילת המשחק מתרחשת ביבשת אמריקה.
Uncharted 4: A Thief's End.
הוכרז בסוף 2013, משחק אקסקלוסיבי לקונסולת הפלייסטיישן 4 והוא הרביעי והאחרון בסדרת Uncharted. המשחק יצא ב-10 במאי 2016.
במשחק אנו מגלים יותר על עברו של נייתן בבית היתומים ועל אחיו סם.
בתחילת המשחק מציגים לנו את דרייק ואלנה אחרי שהם התמסדו, סם מגיע ומפתיע את נייתן שהיה בטוח שסם מת לאחר שהוא נכשל בבריחה מהכלא. סם מספר לו שהוא רק נפצע וברח אחרי 15 שנה שוב בעזרת ברון הסמים אלקזר שדרש ממנו בתמורה שימצא את האוצר של שודד הים אייברי תוך שלושה חודשים ויביא לו חצי ומאיים על סם במוות. סם מבקש את עזרתו של נייט. והם יוצאים למסע חיפוש, תוך כדי שהצבא הפרטי "שורליין" של אישה בשם נאדין רוס מנסה לעצור אותם.
למשחק יש מצב מולטיפלייר שבו בוחרים דמות אחת מן הדמיות במשחקים בסדרה ונלחמים נגד שחקנים אחרים.
עיבוד קולנועי.
עיבוד קולנועי נמצא בפיתוח בסרטי סוני עם רובן פליישר כבמאי עם רייף ג'דקינס וג'ו קרנהאן כתסריטאי. טום הולנד לוהק לגלם את ניית'ן דרייק עם מארק וולברג כוויקטור סאליבן. אנטוניו בנדרס, סופיה טיילור עלי וטאטי גבריאל לוהקו גם הם לתפקידים בסרט. הסרט מתוכנן לצאת לאקרנים ב-11 בפברואר 2021 בהפצת Columbia Pictures, PlayStation Productions, Naughty Dog וחברת Sony Pictures Releasing.
סרט לא רשמי.
ביולי 2018, אלן אונגר ביים סרט מעריצים קצר באורך 15 דקות בשם Uncharted Live Action Fan Film, בכיכובם של נייתן פיליון כדרייק, לאחר ששנים הוביל קמפיין לקידום סרט כזה בכיכובו. הסרט התקבל היטב על ידי המבקרים ששיבחו את הופעתו של פיליון. בסרט הופיע גם סטיבן לאנג כוויקטור סאליבן, מירסה מונרו כאלנה פישר, עם ארני רייס הבן וג'נו סגרס.
צוואות בני יעקב
התכתיב האפיפיורי
התכתיב האפיפיורי (לטינית: dictatus papae) מ-1075 היה בולה אפיפיורית, מסמך בן 27 סעיפים שנכתב על ידי או מטעם האפיפיור גרגוריוס השביעי ומייצג את עקרונות הרפורמה שערך בכנסייה הקתולית כחלק ממאבק האינווסטיטורה.
רקע היסטורי.
מאז תום שלטונן של השושלת הקרולינגית והשושלת האוטונית בקיסרות הרומית הקדושה ב-1024 היה נטוש עימות מתמשך בין מלכי הקיסרות וקיסריה, ובין השליטים החילוניים באירופה הנוצרית בכלל (בפרט מלכי צרפת ושליטי ערי המדינה בלומברדיה) לבין האפיפיורים באשר לזכות למנות אנשי דת לכהונות כנסייתיות והענקת דיוקסיה (קהילה, שהיא גם פיאודום, שטח קרקע מניב) לבישופים, זכות שהקנתה עוצמה פוליטית וכלכלית רבה ונקראה גם אינווסטיטורה.
אחד מגדולי המתנגדים לאינווסטיטורה של המלך, היה נזיר ממסדר קלוני, איטלקי טוסקני בשם הִילְדֵבְּרַאנְד, שטיפס ועלה בהירארכיה הכנסייתית. הוא ראה את תכלית חייו בהבטחת הסמכות האפיפיורית למינויים כנסייתיים ובהפקעת זכות זו מהקיסר. בשנת 1059 התכנסו ראשי הכנסייה ובראשם הילדבראנד. ההחלטה המרכזית שהתקבלה הייתה להקים קולגיום של קארדינלים, מועצה שתחליט מי יעלה לכס האפיפיור, ובכך להוציא את הסמכות הזו מהקיסר, זאת לאחר תקופה בה מינה והדיח היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מספר אפיפיורים לפי שיקוליו הפולטיים.
בשנת 1073 עלה הילדבראנד לכס האפיפיור ונקרא מאז גריגוריוס השביעי. האפיפיור ביקש לערוך רפורמה (הרפורמה הגרגוריאנית) שתעמיד את סמכות האפיפיור מעל לזו של הקיסר בהיבטי מינוי והדחת בישופים. כבר בעלייתו לתפקידו הרם החל להתקין תקנות שפגעו בזכויות האינבסטיטורה של המלך וב-1075 חובר בהשראתו המסמך "דיקטטוס פפה" (התכתיב האפיפיורי), שקיבל בחתימתו תוקף של בולה.
השלכות.
הקיסר באותה עת היה היינריך הרביעי, אשר לא ראה בעין יפה את התנהלותו העוינת של האפיפיור בכלל ואת סעיף 12 בפרט. יתרה מזו, אנשי הכנסייה מלאו תפקידים רבים שאינם דתיים, והמלך לא יכול להרשות לעצמו להפקיד תחומים הנוגעים לגביית מיסים והקצאת קרקעות בידי אנשים שאינם אנשי אמונו, ואף נבחרו על ידי יריבו האפיפיור. היינריך הרביעי הגיב לפרסום המסמך בכינוס סינוד בוורמס בו הדיחו 24 בישופים גרמניים ושני בישופים איטלקיים את האפיפיור. בתגובה, נידה האפיפיור את היינריך ב־22 בפברואר 1076, ושחרר את הוואסאלים שלו מחובת הנאמנות כלפיו. בכירי הוואסאלים הודיעו שאם לא יימצא פתרון לסכסוך, ייאלצו לבחור מלך אחר. גם הבישופים שנבחרו על ידי היינריך החלו להסס באשר להמשך התמיכה בו. ערעור על סמכות האפיפיור לא היה דבר של מה בכך באירופה הנוצרית האדוקה. הקיסר החליט לבקש סליחה מהאפיפיור, כדי להציל את כיסאו, דבר שהוביל ל"הליכה לקנוסה", בה השפיל עצמו כביכול הקיסר בפני האפיפיור.
אולם, גם לאחר ההליכה לקנוסה לא תם המאבק בין הכוחות. מיד עם שובו של המלך לגרמניה התגבש מחנה שכלל גם בכירי כנסייה בצד סניורים פיאודליים, שתמך דווקא בזכותו של המלך למינויים כנסייתיים. אי השקט נמשך עד לאחר מותם של שני היריבים. באיטליה התרכזו בראשית המאה ה-12 תומכי שני המחנות במפלגות הגואלפים (תומכי האפיפיור) והגיבלינים (תומכי הקיסר).
בשנת 1122 נחתם הסכם וורמס, בין האפיפיור קליקטוס השני לבין היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ההסכם סימן סיום הלחימה בין הצדדים והגדיר את תחומי הסמכות של שני הגורמים, החילוני והדתי.
רק לאחר כ־150 שנה, ב-1309 עלתה יד המלוכה על העליונה והאפיפיורים סולקו מרומא לאביניון שבצרפת.
ההיסטוריון ז'אק לה גוף העלה את הטיעון לפיו היה מסע הצלב הראשון (1096) קריאת תיגר של האפיפיור על השליטים החילוניים (בעיקר קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אך גם ויליאם השני, מלך אנגליה ופיליפ הראשון, מלך צרפת, שלא ראו בעין יפה את יציאת מיטב אביריהם להרפתקאות במקום לשרת את מלכיהם) במטרה להוכיח כי הוא הריבון על העולם הנוצרי ופקודתו עליונה על הוראות השליטים החילונים.
Dictatus Papae
טיהור מים
טיהור מים הוא תהליך של הסרת חומרים, כימיקלים ומזהמים בלתי רצויים מהמים. מטרת הטיהור היא להפיק מים המתאימים למטרה מסוימת. רוב טיהור המים נעשה לשם צריכה אנושית (מי שתייה), אך הוא יכול להעשות גם לשם מטרות נוספות, כגון לרפואה, רוקחות, חקלאות ותעשייה.