עובד מעבדה עשוי להימצא בסיכון של פציעה או פגיעה גופנית כתוצאה מתנועה שחוזרת על עצמה במהלך שגרת עבודת המעבדה. למשל: בהליכים כגון פיפטציה, עבודה עם מיקרוסקופ, הפעלת מיקרוטומים (microtomes), שימוש במוני תאים ושימוש במקלדות בתחנות עבודה עם מחשב. פציעות כתוצאה מעבודה החוזרת על עצמה מתפתחת לאורך זמן, והן מתרחשות כאשר שרירים והמפרקים ספציפיים מצויים תחת לחץ מתמשך, הגידים עשויים ללקות בדלקת, העצבים עשויים להימצא תחת לחץ וזרימת הדם מוגבלת. עובדים המצויים במעבדה במצב עמידה ממושכת מול מינדפי בטיחות כימיים או ביולוגים עלולים לסבול גם מבעיות ארגונומיות.
קרינה מייננת.
מקורות קרינה מייננת מתקבלים ממקורות רבים במגוון מקצועות המעבדה. מקורות קרינה אלה עלולים להוות סיכון בריאותי ניכר המשפיע על בריאות העובדים אם אינם מצוי תחת בקרה ופיקוח ראויים. כל מעבדה שברשותה ובשימושה איזוטופים רדיואקטיביים חייבת להיות בעלת הרשאות מתאימות מטעם הוועדה לאנרגיה גרעינית (ממ"ג שורק).
סיכוני בטיחות.
אוטוקלבים ומעקרים.
על עובדי מעבדה להיות מיומנים בזיהוי פוטנציאל החשיפה לכוויות או לחתכים העלולים להתרחש כתוצאה מטיפול או מיון פריטים שעוקרו בחום או ממכשירים חדים כאשר מוציאים אותם מהאוטוקלבים/סטרילייזרים או מצנרת קיטור המזינה אוטוקלבים אלה.
סרכזות.
סרכזות (צנטריפוגות) - בשל המהירות הגבוהה שבה הן פועלות, קיים פוטנציאל פציעה גדול של המשתמשים אם לא יפעלו ככנדרש בהתאם להנחיות הבטיחות. כאשר הרוטורים (הראש המסתובב בסרכזת המכיל את המדגמים לסרכוז המותקנים על הסרכזת ונתונים לתנועות הסיבוביות בסרכזת) אינם מאוזנים הם עלולים לצאת בתאוצה ותנע גבוהים ביותר מתוך הסרכזת, ולגרום לפציעות קשות ואף למוות, במקרה הטוב נזקים למבנה, למתקנים ולציוד במעבדה. (ידועים מקרים בהן בשל חוזר איזון הרוטורים, במהירויות גבוהות במיוחד הן עפו מתוך הסרכזת, תוך הסבת נזקים חמורים וסיכון העובדים או לפציעה ואף למוות).
מבחנת דגימה שנשברה עלולה ליצור אירוסולים העלולים להזיק בשאיפה.
רוב התאונות עם הסרכזות הן תוצאה של טעויות משתמש או של תחזוקה לקויה.
גזים דחוסים.
תקן מעבדה עבור גז דחוס.
בתוך מעבדות, גזים דחוסים מסופקים בדרך כלל דרך תוך שימוש בצנרת גז קבועה או דרך גלילי גזים בודדים. גזים דחוסים עלולים להיות רעילים, , מחמצנים, , או אינרטיים. דליפת גזים כאלה עלולה להיות מסוכנת.
נוזלים קריוגניים וקרח יבש.
נוזלים קריוגניים הם, חומרים המשמשים ליצירת טמפרטורות מאוד נמוכות [מתחת ל 153- מעלות צלזיוס (243- מעלות פרנהייט)], כגון חנקן נוזלי (LN2) בעל נקודת רתיחה של 196- מ"צ (321- מ"פ), שמשמשים בהם בדרך כלל במעבדות.
על אף שקרח יבש הוא מוצק ולא נחשב כנוזל קריוגני, עובר המראה ישירות לגז פחמן דו-חמצני ב 78- מ"צ (109- מ"פ) גם בו משמשים לעיתים קרובות במעבדות. משלוחים ארוזים עם קרח יבש, דגימות משומרות עם חנקן נוזלי, במקרים מסוימים, טכניקות להשתמש ההקפאה נוזלים, כגון הקפאה טחינה של דגימות, נוכח סיכון פוטנציאלי במעבדה.
יש להגן על היד מפני סכנת נגיעה במשטחים קפואים. מומלץ שעובדי מעבדה ישתמשו לשם כך בכפפות בטיחות קריוגניות.
חובה להגן על העיניים בכל זמן בעת העבודה עם נוזלים קריוגניים. כאשר נדרש לשפוך נוזל קריוגני מומלץ שהעובד ישתמש בבקבוק בעל פתח רחב ובמגן פנים מלא.
ציוד מיגון אישי.
ציוד מיגון אישי (צמ"א - PPM) הם פריטי ציוד שעל העובד ללבוש/לחבוש/לעטות על מנת למנוע חשיפה לחומרים מסוכנים. למרות זאת, צמ"א אינו מבטל סיכונים בטחות, אולם הם מסייעים בהגנת המשתמש מפני חשיפה. כדי להפוך את מקום העבודה לבטוח יותר, יש לספק הנחיות והדרכה כיצד להשתמש ולבחור את הצמ"א המתאים ביותר למצבים שונים.
ציוד מיגון אישי כולל:
חשמל.
במעבדות קיים פוטנציאל לחשיפת העובדים לסיכון חריג להלם חשמלי, התחשמלות, שרפות ופיצוצים הנובעים מתקלות במערכת החשמל. הסיבה העיקרית לכך היא כי הן החיווט החשמלי והן מכשירי החשמל במעבדה חשופים לחומרים ולתנאי סביבה שונים מהרגיל (למשל רטיבות) שעלולים לפגוע בהם.
סיבה נפוצה נוספת היא שמעבדות בנויות לגמישות בתפעול, ולכן הציוד החשמלי אינו מקובע למקומו והזזתו התכופה מובילה לתקלות ולהרס אמצעי ההגנה הקיימים בו.
סכנה נוספת במעבדות היא חשיפה של חומרים דליקים ונפיצים לחשמל סטטי.
אש היא הסיכון הרציני והנפוץ ביותר במעבדה טיפוסית. בעוד שנהלים והדרכה נאותים עשויים למזער את סיכוני פריצת שרפה מקרית, עובדי מעבדה חייבים עדיין להיות מוכנים להתמודד עם שרפה שעלולה להתרחש. בהתמודדות עם שרפה במעבדה יש להכניס את מכלי החומרים הזיהומיים לתוך אוטוקלבים, אינקובטורים, מקררים או מקפיאים לצורך הגבלה/החלה.
שרפות קטנות בחללי מעבדה אינם בגדר אירוע נדיר. שרפות גדולות במעבדה הן יותר נדירות. עם זאת, הסיכון של פציעה חמורה או מוות הוא משמעותי, מאחר שקיימים במעבדה חומרים דליקים ונפיצים רבים ורמות הסיכון במעבדות הן בדרך כלל גבוהות מאוד. במעבדות, במיוחד בכאלה שמצויים בהם ממסים נדיפים בכל כמות, יש את הפוטנציאל לפריצת שרפות ואף לאירועי פיצוץ, תוך התפשטות מהירה של האש. מוצרי הבעירה עלולים להיות רעילים ומסוכנים ביותר (חום, עשן ולהבה).
מלחמת גבעון
מותה של האימפריה (סדרת טלוויזיה)
מותה של האימפריה (ברוסית: Гибель империи) הוא שמה של סדרת טלוויזיה רוסית משנת 2005 אודות עבודתם של אנשי הריגול הנגדי באימפריה הרוסית.
עלילת הסדרה מתרחשת בתקופת מלחמת העולם הראשונה ומתמקדת בקצין סרגיי קוסטין, בוגר מלחמת יפן-רוסיה, שעובד כסמוי עם שותפו איוואן שטולץ, בחשיפת מרגלים על אדמת האימפריה הרוסית.
עלילה.
בתחילת המאה העשרים האימפריה הרוסית נמצאת במצב מלחמה עם גרמניה וקציני הריגול הנגדי הקיסרי עמלים בכל כוחם לנהל מבצעי ריגול נגדי ולמנוע חתרנות גרמנית בתוככי האימפריה, שלצד מלחמה קשה גם נמצאת על סף קריסה עם התחזקות הסוציאליסטים והמהפכנים המשוועים למותה של האימפריה.
אוריאל (פירושונים)
אוּרִיאֵל ואוֹרִיאֵל הם שמות עבריים, המשמשים כשם פרטי (בעיקר עבור גברים), אוּרִיאֵל משמש גם כשם משפחה. האטימולוגיות של השמות הן "האש של האל" ו"האור של האל" בהתאמה.
בתנ"ך מוזכרים פעמיים אישים ששמם אוּרִיאֵל: ב (אחד משריו של דוד המלך) וב (אביה של אמו של ירבעם).
Panhard Dyna Z
Panhard Dyna Z היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרן כלי הרכב הטקטים הקלים, והצבאיים "Panhard" הצרפתי, אשר יוצר בין השנים 1954–1959
יוצרו כ- 140,000 יחידות.
יצרנית כלי הרכב "Panhard".
"Panhard" נוסדה בשנת 1845 על ידי
René Panhard ושותפו Émile Levassor. החברה הייתה קרויה "Panhard et Levassor". בין השנים 1910–1950 ייצרה "Panhard" משאיות ואוטובוסים, בנוסף לייצור מכוניות, רכבי שטח ושריוניות.
בין השנים 1963–1968 "Panhard" הייתה בבעלות סיטרואן, ומאוחר יותר בבעלות פיג'ו.
בשנת 2005 הייתה "Panhard" בבעלות "Auverland". היום "Panhard" בבעלות "Renault Trucks", חברת בת של קונצרן הרכב הצרפתי רנו, הנשלטת משנת 2001 על ידי וולוו (Volvo Group).
הדואר המנדטורי
הדואר המנדטורי שנוהל על ידי "מחלקת הדאר והטלגרף של פלשתינה (א"י)", סיפק שירותי דואר וטלפוניה לתושבי ארץ ישראל בימי המנדט הבריטי.
היקף פעילות.
בשנת 1931 תיאר מנהל הדואר את סידורי העבודה בדואר בארץ ישראל:
מחזור הפעילות של הדואר בשנת 1932 הגיע לכ-220,000 לא"י, והעבירה מעל 12 מיליון מכתבים, כ-6 מיליון דברי דפוס, קרוב למיליון גלויות וכרבע מיליון מברקים. בשנת 1933 הועברו מעל 17.7 מיליון מכתבים. בשנת 1939 נשלחו מעל 24 מיליון מכתבים. בשנת 1946 הגיע מספר המכתבים למעל 48 מיליון.
במהלך המרד הערבי הגדול, בספטמבר 1938, הושבתו שירותי הדואר לחלק מהיישובים הערביים בגלל המרד.
לקראת סיום המנדט, הדואר נערך לסגירת רוב שירותיו לקראת סוף אפריל 1948.
העברית והשבת.
בתחילת 1935, לאחר מאבק של שנים של ישראל עמיקם, הונהגו מברקים בעברית ב-24 מסניפי הדואר, בהם הייתה אוכלוסייה יהודית בלבד. בשנת 1939 נתקבלו מברקים בעברית ב-32 סניפים ו-13 סוכנויות. בשנת 1944 התלונן עמיקם על שבירושלים ובחיפה אין מקבלים מברקים באותיות עבריות בשבת ודרש שגם פקידים לא יהודים יוכשרו להעביר מברקים באותיות עבריות. בסוף 1944 הגיע מספר סניפי הדואר שמכירים באותיות עבריות ל-52.
בשנים הראשונות, היו בתי דואר בריכוזים דתיים פתוחים בשבת, למשל בראש פינה. בתל אביב נפתח הדואר בתחילה בשבת, אולם בעקבות מחאת הרבנים הוא נסגר בשבתות, אך היה פתוח במוצאי שבת. בשנים שלאחר מכן נסגרו הסניפים בריכוזים יהודיים ביום שישי מוקדם ולא פעלו בשבת, וגם לא במוצאי שבת. בתחילה אולצו פקידי הדואר היהודים לעבוד בשבת או בחגים. לאחר מאבקים צומצם מספר העובדים היהודים שנדרשו לעבוד בשבת.
מנהל הדואר.
בימי המנדט הבריטי היו סמכויות הדואר, על פי פקודת בתי הדואר בידי המנהל הכללי של הדואר אשר היה כפוף לנציב העליון. מנהל הדואר בשנות ה-20 וה-30 היה ו. הודסון. בראשית 1937 יצא הודסון לפנסיה ובמקומו מונה למנהל הדואר, ג. ה. ובסטר. כסגנו, וממלא מקומו בחופשותיו, כיהן ג. ד. קנדי.
משרדים וסניפים.
מטות דואר הוקמו בשלוש הערים הגדולות והוחל בסידורים לבניית מבנים חדשים לדואר. ביוני 1926 נחנך בניין דואר חדש בחיפה. בשנת 1929 נחתם חוזה על הוספת קומה לבניין. ביפו נחנך בית הדואר המרכזי בשנת 1931. בירושלים הוקם בית הדואר המרכזי, שנחנך בשנת 1938.