הניתוח הפונדמנטלי הוא תהליך אשר - יחסית לצורות ניתוח אחרות - דורש זמן רב. יתר על כן, כיום נהיה יותר ויותר קשה לעקוב אחרי השוק בזמן, וזאת בעקבות סגנון המסחר המהיר של המאה ה -21, שבו השווקים נשלטים על ידי חברות "מסחר בתדירות גבוהה" (HFT - high frequency trading) וסוחרים יומיים. מאז שהמחשבים הפכו למוצר ביתי, פותחו תוכנות שנועדו להפוך את חיי המשקיעים לקלים יותר באופן משמעותי. אחת הדרכים לחסוך בזמן הניתוח, היא להירשם (בחינם או בתשלום) לשירותי תוכנות סריקה ממוחשבת. תוכנות אלה מאפשרות למשקיע לאתר מניות התואמות את המאפיינים הכמותיים שהוא מחפש. כמו כן התוכנות מתוכנתות לתת באופן אוטומטי את התוצאות הנדרשות לחישובים, וכך לצמצם את הזמן המושקע בסינון נתונים.
מכללת גיס למנהל עסקים
דיסקוגרפיה של אבבא
הדיסקוגרפיה של להקת הפופ השוודית ABBA כוללת שמונה אלבומי אולפן, שני אלבומי הופעה, שבעה אלבומי אוסף, שלושה מארזים, ארבעה אלבומי וידאו, שבעים ושלושה סינגלים, ושלושים ושלושה קליפים. רשימה זו אינה כוללת חומר סולו של חברי הלהקה.
הלהיטים הגדולים ביותר של ABBA ברחבי עולם מרשימת הסינגלים שלה הם "Dancing Queen" ו"Fernando", ו-"Arrival" הוא אלבום האולפן הנמכר ביותר שלה.
אלבום האוסף "Gold: Greatest Hits" (1992), הפך לאחד האלבומים הפופולריים ביותר בעולם, עם מכירות של מעל 28 מיליון עותקים.
האלבום החדש, Voyage, צפוי לצאת ב-5 בנובמבר 2021.
חברי ABBA היו אנייטה פלטסקוג, אנני-פריד לינגסטד (הידועה בשם "פרידה"), בני אנדרסון וביורן אולבאוס.
Bones (שיר)
Bones (בעברית: עצמות) הוא השיר שבוצע על ידי הלהקה הבולגרית Equinox אשר ייצג את בולגריה באירוויזיון 2018.
אירוויזיון 2018.
ב-12 במרץ 2018 נודע כי הלהקה הבולגרית Equinox תייצג את בולגריה באירוויזיון 2018, מאוחר יותר שם השיר נחשף לראשונה. השיר יצג את בולגריה באירוויזיון 2018, בסיום חצי הגמר הראשון אשר התקיים ב-8 במאי 2018 נודע כי הוא אחד מעשרת השירים שעולים לגמר, בסיום הגמר אשר התקיים ב-12 במאי 2018 נודע בסיום ההצבעות כי סיים במקום 14 בלבד אך לא הצליח להגיע לטופ 10 לעומת ב-2016 ו-ב2017 שכן הצליחו. בסיום התחרות נודע כי בחצי הגמר סיים במקום השביעי עם 177 נקודות, 107 של השופטים ו-70 של הקהל, בגמר קיבל עם 166 נקודות, 100 של השופטים ו-66 של הקהל.
סדר השמעות.
1.Bones (גרסת קריוקי)
2.Bones (גרסת סטודיו)
3.Bones (גרסה אינסטרומנטלית)
ניתוח פונדמטלי
אריק ונדט (קצין)
אריק פ. ונדט (באנגלית: Eric P. Wendt) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית. בתפקידו האחרון שירת כמפקד מפקדת המבצעים המיוחדים של נאט"ו.
ביוגרפיה.
ונדט התגייס לצבא ארצות הברית ב-1986. לאחר חמש שנים בהן שירת כקצין חיל הרגלים הצטרף ב-1991 לכוחות המיוחדים ומילא במשך 21 שנים שרשרת תפקידי פיקוד, ממפקד צוות ועד מפקד זירה. שירת כמפקד צוות, מפקד פלוגה ומפקד גדוד בקבוצת המבצעים המיוחדים הראשונה, ופיקד על הקבוצה בשנים 2006 עד 2008. בין השאר שירת באינדונזיה, השתתף במבצע חירות מתמשכת בפיליפינים, במלחמת עיראק ובמלחמת אפגניסטן.
ב-2008 עבר לשרת בגיס הרב-לאומי בעיראק. בשנים 2009–2011 שירת במחלקת ההגנה, תחילה כאחראי על מדיניות המבצעים המיוחדים ולאחר מכן עוזרו הצבאי של מזכיר ההגנה של ארצות הברית. בתפקידו הבא שירת באפגניסטן כסגן מפקד אזור צפון בכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי. ביוני 2012 מונה למפקד זירת המבצעים המיוחדים בפיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה. במאי 2014 מונה למפקד מרכז קנדי להכשרת כוחות מיוחדים ושירת בתפקיד במשך שנה. לאחר מכן שימש ראש מטה פיקוד האוקיינוס השקט.
בנובמבר 2017 מונה למתאם הביטחוני בין ישראל לרשות הפלסטינית. בנובמבר 2019 מונה למפקד מפקדת המבצעים המיוחדים של נאט"ו. הוא שירת בתפקיד עד ינואר 2021.
ונדט נשוי ואב לשניים. הוא בוגר תואר ראשון במשפטים ומדעי החברה מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה, בעל תואר שני בלימודי ביטחון מבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים. מלבד אנגלית הוא דובר ערבית וקוריאנית.
אריק ונדט
אלפא 15 HP
אלפא 15 HP (באיטלקית: Alfa 15 HP) היא מכונית משפחתית בסגנון מכונית עידן פליז בתצורת טורפדו - קבריולה, אשר יוצרה על ידי חברת אלפא רומאו האיטלקית (בשנת 1911 חברת "אלפא רומיאו" הייתה קרויה "A.L.F.A.") אשר יוצרה בין השנים 1911–1913.
סך הכול יוצרו 100 יחידות.
צב פינטה ענק
צב פינטה ענק (שם מדעי: Chelonoidis nigra abingdonii) הוא תת-מין נכחד של זוחל מהמין צב גלאפגוס שחי באי הקטן פינטה, אחד מאיי גלאפגוס. כמה חוקרים רואים בו מין נפרד.
לצבים אלה שריון מגודל בצורת אוכף, בצורה המאפשרת התרוממות של הצוואר הארוך של הצב עד לצמרות עצים קטנים או קקטוסים. הצב ניזון מעשבים, פרחים ופירות של קקטוסים ושותה כמויות מים, אך לאחר מכן יכול לשרוד כמה חודשים מבלי לאכול או לשתות. הצב יכול לנוח 16 שעות ביום. הצבים התרבו בינואר עד מאי ונעו לעבר מושבות הקינון ביוני עד לנובמבר.
צבי ענק אלה תוארו כבר ב-1877 בידי החוקר הגרמני אלברט גינטר (Albert Günther), מדגימות שהגיעו ללונדון. לאחר ציד כבד שהתרחש במאה ה-19 וכן הבאת מינים פולשים לאיים, הצבים נעלמו מהנוף והייתה הנחה שצבים אלה נכחדו לגמרי מהעולם. אך ב-1971 נמצא פרט בודד שלא נכחד - פרט שקיבל את השם ג'ורג' הבודד, והיה האחרון מבני תת-מינו עד שמת בגיל 100 בשנת 2012. ניסיונות להרביע אותו במינים אחרים לא צלחו.
בשנת 2020 נתגלו שלושים פריטים של צבים הנושאים את הגנים של תת-מין זה באי איסבלה.
Bones (equinox)
שירין נשאט
שירין נשאט (בפרסית: شیرین نشاط; נולדה ב-1957) היא אמנית חזותית איראנית המתגוררת בניו יורק, הידועה בעיקר בשל עבודתה בסרטים, וידאו וצילום. האמנות שלה מתמקדת בניגודים שבין האסלאם למערב, נשיות וגבריות, חיים ציבוריים וחיים פרטיים, עתיקות ומודרניות, וגישור החללים שבין נושאים אלה.
נשאט זכתה להכרה רבה בשל עבודתה, בין היתר, זכתה בפרס הבינלאומי בביאנלה של ונציה ה-XLVIII ב-1999, דרך זכייתה בפרס אריה הכסף לבמאי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של ונציה ב-2009, ועד התמנותה כאמנית העשור על ידי מבקר "הפינגטון פוסט" ג. רוג'ר דנסון.
רקע.
נשאט היא הרביעית מבין חמישה ילדים. היא נולדה לזוג הורים עשירים, וגדלה בבית דתי בעיר קזבין שבצפון-מערב איראן. אביה היה רופא, ואמה עקרת בית. על פי דבריה של נשאט, אביה "פינטז על המערב, עשה רומנטיזציה למערב, ולאט לאט דחה את כל הערכים שהם שלו; שני הוריי עשו כן. מה שקרה, אני חושבת, זה שהזהות שלהם אט-אט התפרקה, הם החליפו אותה עבור הנוחות. זה שירת את המעמד שלהם".
כחלק מה"התמערבות" שלה, הוריה רשמו את נשאט בבית ספר קתולי בטהראן. יחד עם אימוצו של אביה את אידאולוגיות המערב, הגיעה גם קבלה של הפמיניזם המערבי. הוא עודד את בנותיו "להיות אינדיבידואליות, לקחת סיכונים, ללמוד, לראות את העולם", והוא שלח את בנותיו, כמו את בניו, ללמוד באוניברסיטה ולרכוש השכלה גבוהה.
כך, בשנת 1975, נשאט עזבה את איראן כדי ללמוד אמנות באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, היא סיימה שם תארי BA, MA ו - MFA. המהפכה האיראנית התקיימה כשהייתה בארצות הברית לשם לימודיה. בשנת 1983, עם תום הלימודים, היא מיד עברה לניו יורק, שם הבינה מהר מאוד שלא תוכל באותה העת להתפרנס מאמנות. אחרי שפגשה את מי שעתידה הייתה להינשא לו, קיונג פארג, הבעלים של הגלריה האוונגרדית בסוהו, Storefront for Art and Architecture, ששימש כחלל אלטרנטיבי לאמנות במנהטן, היא הקדישה 10 שנים מחייה בעבודה יחד איתו בגלריה, ולדבריה, רכשה כך את השכלתה האמיתית.
במהלך הזמן הזה, היא מיעטה לייצר אמנות, והניסיונות הבודדים שהיו דינם היה להיהרס. היא הרגישה מאוימת מסצנת האמנות של ניו יורק, ולא האמינה כי יצירותיה משמעותיות מספיק.
ב-1990, היא חזרה לאיראן. "זה היה כנראה אחת החוויות המזעזעות ביותר של חיי. ההבדל בין מה זכרתי מהתרבות של איראן ומה שהייתי עדה לו היה עצום. השינוי היה גם מפחיד וגם מרגש; מעולם לא הייתי במדינה שכל כך מבוססת על אידאולוגיה. הדבר הבולט ביותר, כמובן, היה השינוי במראה של האנשים ובהתנהגותם בציבור"."
חזרה בניו יורק, החשיפה בגלריה - שפעלה כמעין מעבדה - ליוצרים, ביניהם לא רק אמנים אלא גם אדריכלים, פילוסופים ואחרים, עזרה לה לחדש את התשוקה שלה לאמנות. ב-1993 נשאט החלה שוב ליצור אמנות באופן רציני, כשהיא מתחילה בתחום הצילום.
עבודות.
העבודות המוקדמות של נשאט היו צילומים, כגון "Unveiling " (1993) ו- "Women of Allah" (1993-97) סדרה אשר חוקרת רעיונות לגבי נשיות ביחס לפונדמנטליזם אסלאמי ומיליטנטיות בארץ מולדתה. כדרך התמודדות עם הפער התרבותי שחוותה, בין איראן של טרום-המהפכה שבה היא גדלה, ואיראן שמצאה עם חזרתה כעבור מספר שנים, היא החלה לייצר את גוף העבודות הבוגר הראשון שלה. בסדרת "Women of Allah," פורטרטים של נשים מכוסים לחלוטין על ידי קליגרפיה פרסית.
העבודה שלה מתייחסת לקודים החברתיים, תרבותיים ודתיים של החברות המוסלמיות, ואת המורכבות של ניגודים הקיימים בהן, כגון גבר ואישה. נשאט לעיתים קרובות מדגישה את הנושא הזה, למשל כשהיא מציגה שני סרטים או יותר במקביל, המתואמים כדי ליצור ניגוד חזותי חד דרך מוטיבים כגון אור וחושך, שחור ולבן, זכר ונקבה. נשאט גם מייצרת סרטים נרטיביים מסורתיים, כגון הסרט הקצר "Zarin".
עבודתה של נשאט מתייחסת לממדים חברתיים, פוליטיים ופסיכולוגיים של חוויותיהן של נשים בחברות אסלאמיות עכשוויות, ובוחנת נושאים כמו זהות, זרות, גלות, ומות קדושים.