על אף קשריו ההדוקים עם הכנסייה, נראה שאדאמי לא כתב כלל מוזיקת קודש. ידוע רק על כמה קנטטות שלו, מהן שרדו רק שתיים.
כרכים אחדים של קנטטות מאת מלחינים אחרים שרדו מספרייתו הפרטית, והם נושאים שלט אצולה שנוצר במיוחד לכבודו. כרכים אלה, יחד עם שתי תמונות דיוקן שלו, מעשה ידי אמנים ידועים ברומא, מעידים על מעמדו המבוסס והאמיד.
סלסטינוס השלישי
האפיפיור סלסטינוס השלישי (Caelestinus III; נולד בשנת 1106 לערך, נפטר ב-8 בינואר 1198) נולד בשם ג'אצ'ינטו בובונה (באיטלקית: Giacinto Bobone) וכיהן כאפיפיור מ-21 במרץ 1191 ועד פטירתו.
חייו.
סלסטינוס נולד ברומא שבמדינת האפיפיור למשפחת אורסיני האצילה. הוא נבחר לכהן כאפיפיור בהיותו בן 85, וכיהן שש שנים, תשעה חודשים ותשעה ימים בטרם נפטר ונקבר בארמון לטרנו.
יום לאחר תחילת כהונתו כאפיפיור הכתיר את היינריך השישי כקיסר האימפריה הרומית הקדושה. לימים הורה על נידויו של היינריך, בשל כליאת שווא של ריצ'רד הראשון מלך אנגליה.
סלסטינוס הכריז על חרם (interdict) על העיר פיזה (חרם שבוטל על ידי יורשו, אינוקנטיוס השלישי בשנת 1198), וכן גינה את נישואיו של אלפונסו התשיעי מלך לאון לתרזה מפורטוגל. בשנת 1196 אף נידה את אלפונסו בשל הסכם שלום שחתם עם המוסלמים המורים בעת שיצא למלחמה נגד ממלכת קסטיליה. לאחר נישואיו של אלפונזו וברנגואלה מקסטיליה, סלסטינוס החרים את ממלכת ליון כולה.
בשנת 1198 אשרר סלסטינוס את מעמד המסדר הטווטוני כמסדר צבאי כנסייתי.
ג'אנגו (פלטפורמת פיתוח)
ג'אנגו (Django) היא תשתית (Framework) כתיבת אפליקציות רשת הכתובה בשפת פייתון כפרויקט תוכנה חופשית. היא מיישמת את ארכיטקטורת התכנות מודל-תצוגה-בקר (Model-View-Controller) ומיפוי אובייקטים לבסיס נתונים יחסי (ORM). עקרונותיה הם פשטות, אי-חזרה על קטעי קוד, העדפת מוסכמות על הגדרות ועל ידי כך מאפשרת כתיבת אפליקציות רשת בעזרת מעט מאוד שורות קוד יחסית לתשתיות ושפות אחרות.
היא פותחה במקור על ידי מו"ל אמריקאי בשם The World Company שהשתמש בה כתשתית לאתר החדשות של העיתון. על מנת להקטין את עלויות התחזוקה של התוכנה, החליטו מתחזקי האתר לשחרר את ג'אנגו כתוכנה חופשית בשנת 2005. בתחילה המשיכו הם להיות המתחזקים העיקריים, אולם בשנת 2008 הוקמה קרן ג'אנגו, שהיא מלכ"ר שמחזיק את השם המסחרי ומקדם את פיתוח התוכנה.
התוכנה קרויה ע"ש הגיטריסט ג'אנגו ריינהארדט.
עלית הארק
עלית הארק הוא מותג ישראלי של משקה הערק המיוצר על ידי חברת "יקב הגליל יוסף גולד ובניו" החיפאית החל משנת 1824. המותג, שהוא המצליח במוצרי החברה, מכיל 40% אלכוהול ומחזיק ב-90% מקטגוריית משקאות האניס האלכוהוליים בישראל. נוסף ל"עלית הארק" מייצרת החברה משקאות אלכוהוליים נוספים, וייצור הערק תופס 70% מנפח הפעילות של המפעל, ביניהם גם מותגים יותר יקרים דוגמת "אלוף הארק" ו"אמיר הארק".
את היקב הקים בשנת 1824 בן למשפחת גולד שעלה לארץ מאוקראינה, שם עסקה המשפחה בייצור וודקה. הוא התיישב בצפת וייצר וודקה ויינות, אך המשקאות לא זכו לביקוש בקרב תושבי המקום, שהיו ברובם ערבים. לכן החל לייצר את משקה הערק, שהיה פופולרי באזור.
במהלך תהליך הייצור מזוקק המשקה שלוש פעמים במזקקת סיר.
מפעל החברה ממוקם בטירת כרמל, וכיום מנהל אותו יוסף גולד, דור שביעי ליצרני הערק שהצטרף לחברה בשלהי שנות ה-90. בקיץ 2011 ארעה במפעל תאונת עבודה בה נהרג עובד שעסק בריתוך מיכל שהכיל כמות רבה של אדי אלכוהול, שהובילו לפיצוץ. בעקבות האירוע נגרם נזק כבד לציוד הייצור במפעל, והוגש כתב אישום כנגד בעל המפעל ומספר בעלי תפקיד בו.
היצרנית אינה עוסקת בפרסומו של המוצר או ביחסי ציבור יזומים. הסמליל המצויר על תווית המשקה, שמציג שני איילים, הוביל אחדים לכנותו ערק "איילים" או "איילות", כפי שנזכר בפזמון החוזר של השיר "שיר נחמה" מאת הדג נחש ובשיר "הכי ישראלי" של התקווה 6. גם השיר "צמד איילות" של להקת טיפקס רומז למותג.
קומדיה דרמטית
קורנונסקי
מוריס אדמונד סאיאן (בצרפתית: Maurice Edmond Sailland)
(12 באוקטובר 1872, אנז'ה, צרפת – 22 ביולי 1956, פריז), ידוע יותר בשם העט שלו קורנונסקי (בצרפתית: Curnonsky, שם החיבה: קור, בצרפתית: 'Cur), וכונה 'נסיך הגסטרונומים', היה הסופר המפורסם ביותר של גסטרונומיה בצרפת במאה העשרים. הוא כתב בעצמו או היה סופר צללים של למעלה מ-65 ספרים ומספר רב של מאמרי טורים בעיתונים. הוא נחשב לעיתים קרובות כממציא תיירות המכוניות כפי שקיבלה פופולריות מידי מישלן, אם כי הוא עצמו לא נהג.
שמו.
השם "קורנונסקי (Curnonsky) בא מהלטינית cur + non (למה לא ?), פלוס הסיומת הרוסית sky, שהייתה פופולרית כמו כל דבר רוסי אחר ב-1895, כשהיא נטבעה. הוא אמר פעם שהכינוי היה: "טוניקת נסוס (במיתולוגיה היוונית: החולצה המורעלת שהרגה את הרקולס) שלי, איני רוסי, לא פולני, גם לא יהודי, לא אוקראיני, אלא רק צרפתי ממוצע ואיש יין".
הוא כונה תכופות הנסיך הנבחר של הגסטרונומיה (Prince-élu de la Gastronomie) או של הגסטרונומים, והוא אכן נבחר לכך במשאל של 3,000 שפים שנערך בידי היומון הצרפתי Paris-Soir ב-1927. היה זה בתקופה שסדרה של 'נסיכים', בכללם המחזאי אנדרה דה לורד, נסיך האימה.
פילוסופיה.
פתגם מפורסם של קורנונסקי היה: "La cuisine, c'est quand les choses ont le goût de ce qu'elles sont. בישול טוב הוא כשחשים את טעמם האמיתי של המוצרים."
הוא ביכר אוכל פשוט על פני מורכב, גס על פני מעודן, ולעיתים חזר על הביטוי: " Et surtout, faites simple! ומעל הכול, תשמרו על פשטות!" היה זה בוודאי הודות לאסקופייה.
תולדות חייו.
קורנונסקי היה סופר הצללים של ווילי, בעלה של קולט.
Arbellot, הביוגרף שלו, מספר שהוא טבע את המונח Bibendum עבור איש המישלן ב-1907, וכתב את הטור השביעי של מישלן "Les Lundis de Michelin" ביומון הפריזאי Le Journal החל מ-25 בנובמבר 1907. במקור הוא חתם "מישלן" אבל החל מ-2 במרץ 1908 הוא חתם בשם "ביבנדום". מישלן השתמשו במונח " Nunc est bibendum" ( "Cheers!") בלטינית) על פוסטר ב-1898, הראו את איש המישלן בולע כוס מלאה במסמרים, אולם לא ברור מתי השתמשו במילה ביבנדום לדמות הזו.
ב-1921 הוא התחיל את פרסום La France Gastronomique ביחד עם מרסל רוף.
הוא נבחר לאביר לגיון הכבוד ב-1929 וקודם לקצין ב-1938.
ב-1930 ייסד, יחד עם Romain Coolus את האקדמיה להומור.
ב-1930 הוא היה מייסד שותף של האקדמיה לגסטרונומיה (Académie des Gastronomes), שהוקמה לפי מודל של האקדמיה הצרפתית וכיהן כנשיאה הראשון, עד 1949. ב-1947 הוא השיק את כתב העת Cuisine et Vins de France,
ביחד עם מאדלן דקור. ב-1950 הוא היה מייסד-שותף של מסדר אבירי הגריל.
על מנת לחלוק כבוד ליום הולדתו השמונים, שמונים מסעדנים רשמו על השולחן האהוב עליו
Cette place est celle
de Maurice Edmond Sailland-Curnonsky
Prince élu des gastronomes
Défenseur et illustrateur de la Cuisine française
Hôte d'honneur de cette maison
הדבר הוביל לאגדה ששמונים מסעדות שמרו לו שולחן מדי ערב למקרה שיופיע, אם כי הוא הגיע רק לעיתים רחוקות.
קורנונסקי נהרג כשהוא נפל מחלון דירתו. הוא שקד על שמירתה של דיאטה באותה עת, לכן משערים שהתעלף.
ביבליוגרפיה.
ב-2003 היסטוריון האמנות האמנות הגרמני Inge Huber גילה חמישה ספרים עם מכתבים של קורנונסקי, וכתב ביוגרפיה בשם "Curnonsky. Oder das Geheimnis des Maurice-Edmond Sailland" 2010, Rolf Heyne Editor
שיטת ההעדפות הכללית
שיטת ההעדפות הכללית (באנגלית: The Generalized System of Preferences; GSP) מעניקה הקלות ופטור ממס על מוצרים מיובאים ממדינות מתפתחות. מטרתה העיקרית של תוכנית זו, שאומצה על ידי ארצות הברית והמדינות המתועשות, והוחלה בשנות ה-70 של המאה ה-20, הייתה לקדם צמיחה כלכלית ופיתוח במדינות אלה על ידי המרצת הייצוא שלהן.
למרות זאת, עדיין ישנם גורמים רבים אשר מגבילים את מימוש הפוטנציאל של תוכנית זו.
כל מדינה אשר בחרה ליישם את שיטת ה-GSP ביססה דרכים שונות לקבוע את המדינות שיזכו ל"יחס מועדף" ואת המוצרים שיזכו להטבות מכסיות על פי שיטת ה-GSP.
ישנן 13 יחידות מדיניות אשר מאמצות את שיטת ה-GSP: מדינות האיחוד האירופי (אוסטריה, איטליה, אירלנד, בלגיה, גרמניה, דנמרק, הולנד, הונגריה, יוון, לוקסמבורג, הממלכה המאוחדת, סלובקיה, ספרד, פולין, פורטוגל, פינלנד, צ'כיה, צרפת ושוודיה), ארצות הברית, אוסטרליה, אסטוניה, בלארוס, בולגריה, טורקיה, יפן, נורווגיה, ניו זילנד, קנדה, רוסיה ושווייץ.
רקע היסטורי.
כבר משנת 1940 זעקו מדינות מתפתחות לשינוי במערכת הכלכלית הבינלאומית, כדי לקדם את האינטרסים שלהן, למצוא אלטרנטיבה יעילה לעוני ששרר בהן ולקדם תהליך סוציו-אקונומי רחב.
בשנות השבעים הוקם המנגנון ליצירת סדר כלכלי עולמי חדש (New International Economic Order, NIEO) באותה התקופה, אשר נועד להחליף את שיטת ברטון-וודס (Bretton Woods), שעוצבה על ידי ארצות הברית, שזכתה לתואר "מערכת כלכלית גלובלית עצמאית".
אף על פי שאין עדויות לפרסום מסמכים רשמיים מצד ה-NIEO עד לשנת 1974, ידוע כי הקהילה הבינלאומית עשתה מאמצים לסייע בפיתוח של המדינות שלא זכו להיות עשירות במשאבי טבע או בידע. אחת המטרות הייתה לבצע שיפורים בתנאי הסחר של מדינות לא מפותחות.
מסחר בינלאומית היה ונותר רכיב חיוני בפיתוח אסטרטגי של מדינות בלתי-מפותחות (Less Developed Countries, LDCs).