3. טיפול במסגרות החינוך המיוחד - התמקדות בנושאים של תפיסה, יכולת לימודית וקואורדינציה.
מטרות הטיפול.
מטרות הטיפול במוזיקה רבות ומגוונות, אך עומדות תחת מטרת-על שהיא: הכרה של המטופל בצדדים הבריאים והחיוביים שבו והתמקדות בהם, על מנת לאפשר מימוש הפוטנציאל הגלום בו. המוזיקה היא כלי לביטוי בהבעה רגשית עבור אלו שנושאים על גבם טראומות מתמשכות ומתקשים לספר את סיפורם. המוזיקה היא כלי המאפשר הבעה ועיבוד של תכניים רגשיים וכן ככלי ליצירת חיבור וזהות משותפת בקרב חברי הקבוצה, בטון אישי. האמצעים לכך, הם: תמיכה בבריאות הנפשית ופיזית של המטופל, שינוי דפוסי חשיבה שליליים, שינוי דפוסי התנהגות הרסניים, לימוד כלים אלטרנטיביים להתמודדות עם המציאות, לימוד טכניקות רגיעה, הכרת העצמי של המטופל, לימוד כלים ליצירת קשרים בינאישיים ופיתוח יכולת להבעת מגוון רגשות ושיפור יכולת זו. בעבודה עם ילדים בעלי צרכים מיוחדים, קיימות מטרות קוגניטיביות נוספות, כגון: שיפור יכולת הריכוז ומיקוד הקשב, שינוי ושיפור תבניות חשיבה, פיתוח ושיקום שפה ותקשורת ועוד.
אמצעים אלה משולבים עם מוזיקה באופן הבא:
1. בתחום המוזיקלי
2. בתחום המוטורי
שיפור הקואורדינציה המוטורית לכלל סוגיה:
3. בתחום החברתי
פיתוח ושיפור הסתגלות חברתית:
4. בתחום הרוחני
5. בתחום הרגשי-נפשי
6. בתחום השפה והתקשורת
7. בתחום הקוגניטיבי - הכרת העולם שבו אנו חיים ומתפקדים
תאוריות פסיכותרפויטיות וטיפול במוזיקה.
המטפל נשען על זרם פסיכולוגי מסוים או משלב מספר זרמים על מנת לפרש ולהבין את כל שלבי התהליך הטיפולי.
קיימים ארבעה זרמים מרכזיים:
1. התנהגותי- ביהביוריסטי -
שימוש בטיפול במוזיקה על מנת לעצב, למתן, להרחיב או להפחית תבניות התנהגותיות. המוזיקה משמשת כחיזוק חיובי או שלילי.
2. פסיכואנליטית -
המוזיקה במקרה זה יכולה להעלות רגשות עמוקים אצל שני הצדדים ולסייע לניתוח מעמיק יותר של ההעברה וההעברה הנגדית.
3. הומניסטי- אקסיסטנציאליסטי -
הבנת חוויות המטופל בעולם באמצעות המוזיקה שהוא יוצר. ההתבוננות במטופל מתרחשת בשלושה מישורים:
4. טרנספרסונאלי
כלי הנגינה בהם נהוג לטפל.
פסנתר.
זהו כלי גדול ומסיבי הדורש את תשומת הלב של הנוכחים, והדומיננטי ביותר בחדר הטיפול. יש המגיבים לנוכחותו ברצון לגשת אליו ולהפיק ממנו צלילים, אך יש הנרתעים ממנו ותופסים אותו כמאיים ומפחיד.
כלי הקשה.
ניתן להשתמש בכלי הקשה רבים: תוף מרים, דרבוקה, קסטנייטות, תופים אפריקאיים, פעמוני רוח, פעמונים טיבטיים, פעמונים סיניים, מצילות, קסילופון, סנר, טימפאני, תופי בונגו, תופי קונגה, טמבורין, מנענעים, קבסה, קשקשנים (מרקס), צלצלי אצבע, פעמוני עץ, תיבה סינית, מקלות עץ, מטלופון, צלילון וסנסולה.
תפקידם העיקרי של כלי ההקשה הוא מתן הקצב, אלמנט בסיסי ומרכזי בכל סוגי המוזיקה. מבין כלי ההקשה, התוף על סוגיו השונים נקשר אסוציאטיבית עם פעימות הלב.
קסילופונים ומטלופונים נחשבים לכלי הקשה, אך הם גם כלים מלודיים שאפשר לנגן בהם מנגינות קיימות וכן ליצור מנגינות חדשות.
לגונגים, לקולנים ולפעמונים טיבטיים וסיניים יש אפקט מהדהד, השימוש בהם הוא בעיקר לרגיעה והרפיה.
כלי מיתר.
צורתה וצליליה של הגיטרה אטרקטיביים. היא כלי נייד וגודלה אינו נתפס כמאיים. היא מאפשרת תנועתיות תוך הנגינה בה, דבר המאפשר יצירת קשר תנועתי בין המטופל לכלי ולמטפל.
יש החווים את צלילי הצ'לו כטרגיים, עצובים ואפילו מדכאים. מכאן השימוש בכלי זה נעשה לחקר רגשות כמו עצב ולעיבוד סיטואציות שגרמו לדיכאון. יש החווים את צלילי הצ'לו כשמימיים - צלילים המביאים לתחושת התעלות.
כלי נשיפה.
הכוונה לכלי נשיפה קטנים, או למשרוקיות ממינים שונים כגון: משרוקית קוקייה, משרוקית רכבת, משרוקית אזעקה, אוקרינה, חליל, משרוקית מים עם קולות של ציפורים, חליליות סופרן ואלט.
אלו כלים אוראליים, להפקת צליל יש להכניסם לפה, אזור זה מרכזי בהתפתחות האישיות.
הכלים כולם אינם מצריכים ידע מוקדם של המטופל ומיומנות בשימוש בהם.
כלים נוספים.
כלים נוספים בהם נעשה שימוש במהלך הטיפול הם שירים וכן מוזיקה מוקלטת.
השירים הם כלי הבעתי נוסף ופועלים כגורם מתווך בין המטפל למטופל, או בין מטופלים בקבוצה. פעמים רבות השיר הוא ראי לעולמו הפנימי של המטופל בתקופה מסוימת. כאשר נעשה שימוש בשירים קיימים, חשיפת הרגשות בשיר נעשתה על ידי המשורר, והמטופל מביע רגשותיו כתגובה. המטרות בשימוש במוזיקה מוקלטת ללא מלל - כגון מוזיקה קלאסית או מוזיקת העידן החדש - שונות ומגוונות: ניתן לעשות במוזיקה זו שימוש להרפיה ורגיעה, או לשם גריית תנועתיות; מוזיקה מוקלטת מעוררת אסוציאציות, זיכרונות ופנטזיות אצל המטופל, וכן מגוון רגשות.
אפשרות נוספת היא האלתור בו מתחבר המטופל עם החלק היצירתי שבו.
מוסמכים לטפל.
מטפל במוזיקה הוא מי שסיים לימודים לתואר שני בטיפול במוזיקה או שהוא בעל תואר שני מתחום הטיפול וסיים לימודי הסמכה במסלול דו או תלת שנתי לטיפול במוזיקה ובנוסף חלה עליו חובת התנסות כחלק מתוכנית הלימודים.
בוגר תוכנית לימודים בטיפול במוזיקה המוכר על ידי האיגוד המקצועי והרשויות המתאימות, העומד בתנאים הבאים:
מחקרים והשפעות.
התרומות של התרפיה במוזיקה הם בתחומים רבים: קוגניטיביים, פיזיים, רגשיים, וחברתיים. ההשפעות משתנות בהתאם לגיל המטופל, היכולות והמטען הרגשי שאיתו הוא מגיע. טיפול במוזיקה עם חולים מתאפיין בעיקר בעבודה שיקומית, ותפקיד המוזיקה לשמש גורם מדרבן ומעורר. בנוסף הטיפול במוזיקה מספק אפיק לביטוי רגשות. עשייה מוזיקלית תורמת להתמודדות עם בעיות והתנסות עם התנהגות שונה. זה ניתן לבדיקה במסגרת טיפול קבוצתי המאפשר ליצור קשר באופן בטוח ומובנה. לטיפול במוזיקה יש השפעה בהפחתת כאב המבוססת על קשר פסיכו-נוירולוגי בין מוזיקה וכאב. מחקרים מראים על יכולתה של המוזיקה לשכך כאבי ראש, כאבי שיניים, כאבי גב ובטן ואפילו כאבים בזמן הלידה. עובדה זו מתבססת על מחקר שנערך בבית חולים בבוסטון, כאשר נחקרו 110 נשים הרות. בלידה חילקו את הנשים לשתי קבוצות - לקבוצת הניסוי השמיעו בזמן הלידה מוזיקה רוגעת. תוצאות המחקר הראו כי הנשים בקבוצת המוזיקה סבלו פחות מכאבים ולחץ. מחקר נוסף נערך בבית חולים בטורונטו בו 42 חולי סרטן, לאחר השתלת מח עצם חולקו אף הם לשתי קבוצות, רק המטופלים של אחת הקבוצות נפגשו פעמיים בשבוע לטיפולי מוזיקה ואף הם דיווחו על פחות כאבים ובנוסף החלו לייצר מהר יותר תאי דם לבנים. טיפול באמצעות תרפיה במוזיקה נמצא יעיל לילדות הסובלות מתסמונת רט, הטיפול מעניק לילדות רגיעה תוך פתיחת ערוץ תקשורת רגשית.
שיטת MIT מנוצלת לטיפול בחולי אפאזיה.
יוסף הנרי בלקבורן
משקע אלקטרוסטטי
מְשַקֵעַ אלקטרוסטטי הוא מערכת טיפול והרחקת חלקיקים מזרם גז בעזרת יצירת שדה אלקטרוסטטי. המערכת מסוגלת לסנן ביעילות גבוהה חלקיקים עדינים הקטנים אפילו מ־1 מיקרון.
משקע אלקטרוסטטי בנוי ממכל בו עוברים הגזים, קתודה מלוחות או חוטי מתכת, אלקטרודה חיובית מפח או מצינורות ומכל שיקוע. מערכת אספקת חשמל מספקת לאלקטרודה החיובית זרם במתח גבוה (30–100 קילוולט). כאשר גזים עם חלקיקים נכנסים למכל, השדה האלקטרוסטטי גורם ליינון חיובי של מולקולות הגז ולשחרור של אלקטרונים חופשיים. יונים חיוביים של הגז מגיעים לקתודה ומנוטרלים. האלקטרונים החופשיים שמתקרבים לאלקטרודה החיובית גורמים ליינון שלילי של החלקיקים, ואלו מנוטרלים בהגיעם לאלקטרודה החיובית. מערכת הרעדה גורמת לחלקיקים לשקוע לבסוף למכל שיקוע. כך זרם הגז הנקי נפלט לארובה או להמשך התהליך.
משקעים אלקטרוסטטיים מותקנים לרוב בתחנות כוח.
אסיה רודשטיין
אסיה רודשטיין היא כנרת, מורה לכינור ובונה כינורות ישראלית.
אסיה רודשטיין נולדה בברית המועצות בשנת 1955, שם למדה נגינה בכינור והחלה לעבוד בהוראת נגינה.
ליקויים בכינורות של תלמידיה עוררו בה עניין בבניית כינורות, והיא פנתה אל דניס ולדימירוביץ' יארובוי בונה הכינורות הרוסי היחיד שזכה בתחרות בקרמונה, ולמדה אצלו את המקצוע באופן אינטנסיבי.
רודשטיין עלתה לישראל בשנת 1989, ניגנה זמן קצר בתזמורת סימפונית ראשון לציון ונכון ל-2011, היא מנגנת בשני הרכבים קאמריים, מלמדת נגינה ומרכזת פרויקט בבית ספר לאמנויות באשקלון.
אסיה רודשטיין בונה כינורות בעץ אשוח ומייפל, שהביאה עמה ממוסקבה.
נוסף לעיסוקיה אלה, אסיה רודשטיין עוסקת בביקורת מוזיקה וכותבת שירה בעברית, שלמדה אחרי עלייתה לארץ.
אמנון ויינשטיין
אמנון ויינשטיין (נולד ב-21 ביולי 1939) הוא בונה כינורות ישראלי.
אמנון ויינשטיין הוא דור שני לשושלת של בוני כינורות ישראלים. אביו עלה לארץ ישראל ופתח בתל אביב סטודיו לבניית כינורות בשנת 1939. אמנון המשיך במסורת וצירף אליו גם את בנו, הדור השלישי בשושלת, המקיימת את מסורת בוני הכינורות הגדולים בקרמונה שבאיטליה, משפחות אמאטי וגוארנרי.
שאר משפחתו של אמנון ויינשטיין נשארה באירופה ונספתה בשואה, והקשר הזה הוליך את אמנון לאיתור כינורות של יהודים שלקחו אתם את כלי הנגינה למחנות הריכוז הנאציים. כינורות אלה, רובם כלים פשוטים ששימשו לנגינה בשמחות, סומנו במגן דוד על גב הכינור, ואמנון ויינשטיין הציב לעצמו כמשימה את תיקון הכינורות האלה והבאתם לנגינה בקונצרט סימפוני, שיסגור את אירועי שנת השישים למדינת ישראל. הקונצרט, שכונה בשם "כינורות של תקווה", התקיים ב-24 בספטמבר 2008, וניגנו בו הסולן שלמה מינץ עם סימפונט רעננה ותזמורת איסטנבול הטורקית. .