ביו יצירותיו המוזיקליות האחרות: מחזור שירים למלים של אי. אי. קאמינגז; מחזור "שירי אנקראון" בתרגום שמעון בוזגלו ובביצוע יפתח מזרחי; "מחולות" למלים של יעקב שטיינברג, שר דורון תבורי, יצירה שבוצעה לראשונה במסגרת חג המוזיקה הישראלית 2018, והויפעה על גבי תקחיטור ב-2019, בנגינת אנסמבל המאה ה-21 בניצוח דורון סלומון.
ב - 2014 ערך, תרגם וניהל מוזיקלית את המופע "רגל על גרוש", שבו גם ניגן בפסנתר: חייו ויצירתו של המלחין האמריקאי מארק בליצשטיין. השתתפו: גיא מסיקה, נעמה נחום, דן שפירא ודורון תבורי.
ב-2019 עלה המופע "שעת הלמה": יפתח מזרחי שר מוזיקה של דורי פרנס לשירי משוררים.
פרנס גם כתב מוזיקה להצגות רבות בכל התיאטראות בישראל. בין ההצגות להן הלחין מוזיקה: הביצה, הרוזן ממונטה כריסטו, המון רעש על לא כלום, הגיבן מנוטר-דם, הכל אודות חווה, גלילאו, קומדיה סקסית בלב קיץ, עפיפונים, (תיאטרון באר שבע), הלילה השנים-עשר (התיאטרון לילדים ולנוער), מסע הערב של יתיר, אכזר מכל המלך, ממשלת הנשים, (פסטיבל עכו,) "החיים על פי לסלאו" (הפקת מרים עציוני), אדי קינג, אדיפוס המלך, אשתו ובתו, ילד טוב אמריקה, הלילה השנים-עשר, עסקי גברים, כובע הקש האיטלקי, השיחה החמישית, אנדורה, להיות או לא להיות, המלט (התיאטרון העירוני חיפה), אני, יודה ואחותו של הרמטכ"ל (סטודיו למשחק ניסן נתיב), סדר עולמי חדש, משחק של אהבה ומזל, סיפור על אהבה וחושך (תיאטרון החאן), שלוש אחיות, פיבניצה, מקבת', לוקס הפחדן, עושה כרצונו, (הבימה), איש קטן מה עכשיו, אל נקמות (התיאטרון הקאמרי), כוכבים תועים, סיפורי קרש (תיאטרון יידישפיל). באוקטובר 2020 כתב מוזיקה להצגה מיין קאמפף מאת ג'ורג' טאבורי, בבימוי איתי טיראן, בתיאטרון הבורגתיאטר בווינה.
בשנת 2020 יצא לאור ״המשורר״ (נענע דיסק), אלבום משירי המשורר חזי לסקלי בהלחנתו של פרנס, בהפקתו המוזיקלית של ערן ויץ ובביצועם של אלי מגן, שי צברי, האחיות לוז, אלון עדר, אבי בללי, רונה קינן, ירון אלדמע, כפיר בן ליש, כרמי זיסאפל, יפתח מזרחי, ענת מושקובסקי ורועי בר-נתן.
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
הכנסת ה-13
משה צין
משה צין (נולד ב-3 באפריל 1955) הוא קצין בדימוס בצה"ל, המכהן כראש האגף הביטחוני-חברתי במשרד הביטחון. צין כיהן כמפקד חטיבת גולני ומפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, השתחרר בדרגת תת-אלוף.
קורות חייו.
צין נולד בהרצליה, לאב יליד פולין ואם ילידת ארץ ישראל. התגייס לצה"ל באוגוסט 1973 ושירת כלוחם וכקצין בחטיבת גולני. היה מפקד מחלקה בחטיבה, סגן מפקד פלוגה, קצין מבצעים ומפקד פלוגה בגדוד 12 (ברק). לאחר תפקיד זה השתחרר והתגייס שוב לקבע לאחר שישה חודשים. צין שירת כסגן מפקד גדוד 13 וכקצין אג"ם של החטיבה במהלך מבצע שלום הגליל. ביולי 1982 הועלה לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד גדוד 13 (גדעון) במקום מפקד הגדוד מוטי מזרחי שנפצע במלחמה. ב-1984 מונה לסגן מפקד החטיבה, שוב במקומו של מזרחי שנפצע.
ב-1986 מונה למפקד חטיבת החרמון (810) בדרגת אלוף-משנה וב-1988 למפקד עוצבת חירם (חטיבה 769). בפברואר 1990 מונה למפקד חטיבת גולני אותה הוביל בפעילות מבצעית בדרום לבנון. צין שימש בתפקיד זה עד ספטמבר 1991. בשנים 1993–1995 שירת כקצין אג"ם של פיקוד המרכז, תקופת יישום הסכם אוסלו ותחילת נסיגת כוחות צה"ל מערים ואזורים ביהודה ושומרון, ואירוע טבח מערת המכפלה.
באפריל 1995 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד אוגדת יהודה. בתפקידו הבא שירת כסגן ראש אגף התכנון ובתפקידו האחרון בשירות הקבע היה מפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה בשנים 1999-2001. במילואים שימש צין כסגנו של אלוף פיקוד הצפון לתכנון אופרטיבי.
לאחר שחרורו, מונה ב-2002 למנכ"ל החברה העירונית לאמנות, תרבות וספורט בחיפה. בהמשך מונה למנהל כפר הנוער רמת הדסה. ב-2010 מונה למנכ"ל עיריית צפת, אך התפטר לאחר חודשים אחדים בתפקיד. ביוני 2011 מונה לראש אגף שיקום נכים במשרד הביטחון ובפברואר 2017 לראש האגף הביטחוני-חברתי במשרד הביטחון.
צין בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית מאוניברסיטת תל אביב ובעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. נשוי לעידית והם הורים לשתי בנות ובן.
צווטאייבה
מרינה צבטאייבה
צווטייבה
צבטאייבה
אדריאן גרנייה
אדריאן גרנייה (באנגלית: Adrian Grenier; נולד ב-10 ביולי 1976) הוא שחקן, מפיק, מוזיקאי ובמאי קולנוע אמריקאי, שידוע בעיקר בשל תפקידו בסדרת הטלוויזיה "הפמליה".
ראשית חייו.
גרנייה נולד בסנטה פה, ניו מקסיקו, ארצות הברית. בילדותו גדל בניו יורק בידי אמו. אביו במקור מאוהיו, אימו נולדה בניו מקסיקו. במסגרת סדרה שהשתתף בה בשם "מצא את השורשים שלך", שחקרה את השושלת שלו, נקבע כי הוא 8 אחוז אינדיאני במוצאו וכי האב הקדמון שלו הוא דייגו דה מונטויה (נולד ב-1596 בטקסקוקו, ספרד החדשה), שהיה מוביל באנקומיינדה.
בקולג' הוא למד ביולוגיה מולקולרית, אך בהמשך גילה שהוא נמשך יותר למשחק.
קריירה.
משחק.
ב-1997 גרנייה ביצע את הופעתו הקולנועית הראשונה בסרט הדרמה העצמאי "ג'נה המרתקת". ב-1999, הוא שיחק לצד מליסה ג'ואן הארט בסרט "Drive Me Crazy", וב-2001 שיחק בסרטו של ג'יימס טובאק, "הארוורד מן".
ב-2004, גרנייה קיבל את התפקיד הראשי בסדרה "הפמליה" מבית HBO, סדרה שהביאה לו תודעה והצלחה רבה. הוא כיכב בסדרה בכל שמונה עונותיה, עד לסיומה בשנת 2011. הסדרה הייתה מועמדת למספר פרסי אמי. ב-2006, קיבל תפקיד ב"השטן לובשת פראדה", סרט בו גילם את דמותו של נייט, בן זוגה של אנדי (אן האת'וויי).
בשנת 2013 כיכב בסרט הפוסט-אפוקליפטי "להתראות עולם" לצד גבי הופמן. הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב"פסטיבל הסרטים של לוס אנג'לס", במסגרתו הוא קיבל ביקורות חיוביות. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-4 באפריל 2014.
בשנת 2015 הופיע בעיבוד הקולנועי לסדרה "הפמליה".
בשנת 2017 שיחק בסרט הפשע "ארסנל" (Arsenal) לצד ניקולס קייג' וג'ון קיוזאק. וגם בסרט "פורעי חוק" לצד ברוס ויליס.
בימוי, הפקה ויזמות.
Reckless Productions.
במטרה לשלב בין משחק, בימוי והפקה, הקים בשנת 2011 עם מספר חברים את "Reckless Productions". חברת הפקה שהתמקדה בהפקת סרטי תודעה חברתית. אחד מהסרטים הראשונים בהפקתה, "יריות באפלה", תיעד את חיפושו ארוך השנים אחר אביו, ממנו נפרדה אמו כשגרנייה היה תינוק. הוא ואביו היו מרוחקים במשך 18 שנה, ובסרט מתוארות תחושותיו העצובות בשל כך. בעקבות הסרט השניים חזרו לקשר. זהו סרט הבכורה של גרנייה כבמאי, והקרנת בכורתו התקיימה בפסטיבל הסרטים טרייבקה. רשת HBO הקרינה את הסרט ב-3 ביוני 2007.
ב-2 ביוני 2008, תוכניתו החדשה של גרנייה, "Alter Eco" עלתה לראשונה לאוויר. בתוכנית גרנייה וצוות מומחים לאיכות הסביבה מראים איך אפשר להיות מודעים יותר לסביבה ולתרום לה.
ב-27 בספטמבר 2010, HBO הציגה את הסרט התיעודי "נער פפראצי", שאותו הפיק גרנייה במשך שלוש שנים. סרט זה מציג ראיונות עם סלבריטאים ומתייחס ליחסים בין הסלבריטאים לסביבתם.
באותה שנה החל להפיק לצד המפיק ברט מרכוס והבמאי מת'יו קוק את הסרט הדוקומנטרי באורך מלא "איך לעשות כסף מסחר בסמים". הסרט עקב אחר מה שנחשב אחד כישלונות מדיניות הפנים החמורים ביותר של ארצות הברית, והציג סוחרי סמים אמתיים וכן סלבריטאים ששיתפו בנושא כגון 50 סנט, אמינם, סוזן סרנדון ודייוויד סימון, במאי הסדרה "הסמויה" (מבית HBO). הסרט הופץ בקיץ 2013 באתר Amazon.com וב-iTunes, וצבר ביקורות חיוביות.
SHFT.com.
בשנת 2010, כחסיד של חיי בר קיימא גרנייה ושותפו העסקי, מפיק הסרטים פיטר גלזר, הקימו את מותג הלייף-סטייל "SHFT.com". המותג מקדם את נושא הקיימות באמצעות סרטים, אומנות ותרבות. מטרתו היא להכניס רעיונות למוצרים ברי קיימא לתרבות הפופ ורוב פעילותו מתקיימת ברשת.
SHFT שיתף פעולה עם חברות כמו "פורד", "AOL / הפינגטון פוסט", "וירג'ין אמריקה", "Stonyfield Farm", "W Hotels", "The Weather Channel" ו"אסתי לאודר". בשנה השנייה לפעילותו זכה המותג בשני פרסי ובי לאתר הטוב ביותר בתחומו.
בשנת 2014 חברו גרנייה וגלזר עם "מרכז סטון ברנז למזון ולחקלאות" ליצירת "כיתה ניידת" ב-SHFT, שקהל היעד שלה הוא תלמידי תיכון בניו יורק. מלבד לימודי בישול, מדעים, טכנולוגיה וקיימות, נועדה היוזמה לסייע לבני נוער להבין כיצד בחירות המזון שלהם משפיעות בנושאי בריאות אישית וסביבתית.
מוזיקה.
גרנייה מנגן בגיטרה, תופים, קרן יער ופסנתר. היה חבר בשתי להקות שפועלות בניו יורק, "Kid Friendly" בה שימש כסולן, ו-"The Honey Brothers" בה שימש כמתופף, עד שהקים בשנת 2012 את "Wreckroom", "חממת מוזיקה" ואופלן הקלטות.
כוונתו הייתה ליצור מקום בשביל חברים לכתיבה, להקלטה ולהופעות. בהמשך התפתח האולפן ונעשה לקרקע פורייה עבור כישרונות צעירים. למעלה מ-50 אמנים השתמשו במרתף, על כל מרחביו, ליצירת מוזיקה ולהופעות. בשנה העוקבת נעשה המקום לאולפן הקלטות רשמי אותו מתאר גרנייה "ההתממשות של חלום הילדות שלי". בשנת 2015, בראיון שהעניק לבילבורד, תיאר גרנייה את הווית המקום, "אתה לא פשוט בא, מקליט מה שצריך והולך לקדם את עצמך. אתה נהיה חלק ממשפחה".