הצילומים נעשו בערים סנטה פה ואלבקרקי, ניו מקסיקו. מולנר והצלם מאתיו ארווינג השתמשו בסרט צילום "קודאק" 35 מ"מ עם חירור כפול (Double perforation) ובשתי מצלמות וינטג' מתוצרת "Panavision" עם עדשות משנות ה-60, כל זאת די ליצור רזולוציית תמונה שתעניק לצופים חוויה של עותק ישן של סרט שנחשף, נוקה והופץ, בבחינת "הסיפור האמיתי שלא סופר על המערב הישן", כמחווה למערבונים ולסרטים האירופאים משנות ה-60 וה-70. מולנר אמר שהפגמים בצילום ובעריכה היו מכוונים, ולכן צוות ההפקה אף קיבל בברכה תקלות בציוד המיושן. מסכות הבד הלבנות שחובשים השודדים בסצנת שוד הבנק, עוצבו בהשראת מסכה דומה שנהג לחבוש שודד הכרכרות ויליאם ברייזלטון שפעל באריזונה בשנות ה-70 של המאה ה-19.
צ'אד מייקל מאריי, המשחק בתפקיד הנרי, הסביר שהוא גילם את הדמות כפושע ותיק בשנות הארבעים לחייו, גיל שבו פושעי המערב הישן נחשבו מזדקנים ו"מחוץ למשחק". הנרי מאס בחיי הפשע, ובבריחתו מפני אנשי החוק אל מקסיקו, הוא מבקש גאולה לנפשו, וזו נמצאת לו עם מותו.
באשר לבחירה באיסטווד שהייתה אז בת 22, מולנר הסביר שבתחילה הוא רצה שחקנית אלמונית וצעירה יותר לדמות הילדה המתפתחת לאשה צעירה, וחשש ששם משפחתה יסיח את הדעת מהדמות, אבל אחראי הליהוק צ'דוויק סטראק המליץ עליה, היא באה לקרוא את התסריט וזכתה בתפקיד ביושר ובצדק, לדברי מולנר.
בכתוביות הסיום מוקדש הסרט לזכרו של פרנק גיפורד שהיה שחקן פוטבול ושדרן ספורט. גיפורד נפטר בגיל 84 ב-9 באוגוסט 2015, בשעה שבתו, השחקנית קסידי גיפורד , הייתה על טיסה לסנטה פה לצלם תפקיד קטן לסרט (ללא קרדיט לתפקיד, אלא במסגרת רשימת "תודות מיוחדות").
הפצה וביקורות.
הקרנת הבכורה של "פושעים ומלאכים" התקיימה ב-25 בינואר 2016 במסגרת פסטיבל סאנדנס, ומגזין הבידור "וראייטי" כלל את הסרט ברשימת 21 הסרטים הטובים ביותר שהוצגו בפסטיבל באותה שנה. ב-15 ביולי 2016 יצא הסרט בהפצה מצומצמת לבתי קולנוע בארצות הברית ולצפייה ביתית.
במאגר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון 29% בשקלול 28 ביקורות. סיכום הביקורות היה ש"פושעים ומלאכים" לא עושה את המיטב כדי להתבלט במרחב הצפוף של מערבונים חדשים, והאכזבה גדולה כפליים נוכח העובדה שהשם איסטווד נכלל בצוות השחקנים. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון 40 על בסיס 13 ביקורות שהוגדרו "מעורבות עד ממוצעות".
בפרשנות ב"הוליווד ריפורטר", ג'סטין לואו כתב שזהו מותחן פלישה לבית מוסווה כרטרו-מערבון המשלב דפוסי עלילה קלאסיים ועכשוויים כאחד עם אלימות המגיעה לעיתים לרמות של קומדיה שחורה, ומציג עבריינות וצביעות של אזרחים מהוגנים למראה ופושעים כאחד, בקרב המעמדות הנמוכים שאחרי מלחמת האזרחים האמריקנית. עם זאת, לואו מציין שהסרט מתקשה בניסיון לפרש מחדש את המציאות הקשה של חיי הספר. כמו כן, לא ברור אם האכזריות הבלתי פוסקת דוחה יותר מהסצנות המיזוגניות עבור צופים שלא יהיה מוכנים לקבל את הרדוקציוניזם של מולנר, אבל סביר להניח שהסרט יזכה לעדנה בקרב חובבי הז'אנר בפורמטים לצפייה ביתית, אחרי ההפצה לקולנוע. דניאל בולדווין, מבקר הסרטים של "פורבס", סבר שמולנר ביים יצירה אפלה ביד בוטחת עם צוות שחקנים מוכרים המספקים את המצופה מהם, וכמה מהם מפתיעים לטובה. מעל כולם, כתב בולדווין, מתעלים איסטווד הנפלאה בדמות פלורנס המעונה והמתוסבכת, תוך שהיא מפגינה את האיכויות של הוריה אבל יוצרת פינה עצמאית משלה; מאריי במשחק מחוספס המשלב את קלינט איסטווד ומייקל שאנון, ואילו טרי פולו, לדעת בולדווין, בתפקיד הטוב ביותר שלה עד אז. סטיב גרין כתב שאיסטווד ומאריי הם זוג קולנועי משכנע, מהווים את העוגנים המרכזיים בסרט, והתפתחותה של פלורנס מדמות דחויה לבעלת ערך היא תצוגה מרשימה של יכולותיה של איסטווד, אולם דווקא הדברים האלה מבליטים את הנקודות המאכזבות בסרט ששם דגשים במקומות לא נכונים, במחווה מוטעית לכיעור, לקנאות הדתית ולצביעות בניו מקסיקו של המאה ה-19. לאור עיצוב ההפקה וצוות השחקנים, לסרט יש פוטנציאל להיות בעל ערך משמעותי, אבל הסיפור לא ממוקד, ועל חיי הספר הקשים בשנת 1887 יש דברים לומר מעבר לסיפור נקמה.
ניקולאס בל כתב שאיסטווד ופולו הן המוקד האמיתי של הסרט, כמה צילומים של מאתיו ארווינג משחזרים בפיקחות את ימי הזוהר של סגנון הג'אלו, והמלחין קולין סטטסון יצר פסקול פנטסטי המזכיר את אניו מוריקונה. עם זאת, בל טען שחוסר העידון, שחקני משנה שנאבקים בדיאלוגים מגושמים, והתפתחות מערכת היחסים בין איסטווד למאריי המתוסרטת באופן מסורבל, לא מצדיקים סרט בן שעתיים. למרות כמה בעיות, בל מציין שלסרט יש פונציאל לממש הבטחה בתחום קולנועי שלא מוצה, "וחסרים לו כמה סנטים לדולר".
כמה מבקרים עשו השוואה מתבקשת למערבונים החדשים בסגנון קוונטין טרנטינו ("שמונת השנואים"; "ג'אנגו ללא מעצורים"). תירדאד דרח'שאני כתב שמולנר הוא קולנוען יצירתי, אך בסרט הזה הוא מרפרר פעמים רבות מדי לסרטים עתירי האלימות של טרנטינו, סאם פקינפה וסרג'ו לאונה, אולם כאשר הוא מתמקד במה שהוא יודע לעשות, מתקבלת סאטירה מהנה. דרח'שאני מוסיף שאיסטווד היא אחת מנקודות האור בסרט הבכורה הלא-מאוזן של מולנר. ניק אלן כתב שהמחמאה היחידה שאפשר לתת לסרט היא "כמו טרנטינו", אבל הסרט ממחיש את המרחק הגדול שבין טרנטינו לחקייניו הרבים, במיוחד כשמדובר בקולנוען מתחיל שמשתמש בהעלאות הגירה של טרנטינו כדי להשיג תוצאות שטחיות. בביקורת בניו יורק טיימס, דניאל גולד כתב שכסרט פלישה לבית, זה יותר סרט ניצול וגור מאשר מערבון ספגטי השואף לסגנון דומה לזה של "שמונת השנואים", אבל הסרט חסר את הדיאלוגים התוססים ואת חוש ההומור המרושע של טרנטינו.
פרסניה
פרסניה (בהונגרית: Parasznya) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית פרסניה קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות מ-1,251 תושבים בשנת 1990 עד 1,143 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-8%).
בפרסניה חיו מעט יהודים.
רדושטיאן
רדושטיאן (בהונגרית: Radostyán) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית רדושטיאן קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות מ-646 תושבים בשנת 1990 עד 564 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-12%).
ברדושטיאן חיו מעט יהודים.
רפאשהוטה
רפאשהוטה (בהונגרית: Répáshuta) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית רפאשהוטה קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות מ-608 תושבים בשנת 1995 עד 414 תושבים בשנת 2020 (ירידה של כ-32%). במפקד משנת 1900 נמנו בכפר 3 יהודים.
Roewe RX3
Roewe RX3 הוא קרוסאובר המוגדר קרוסאובר קומפקטי, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Roewe (בסינית: "荣威"), חברת בת של סאיק מוטור אשר מיוצר משנת 2017 ועד היום בסין.
שאיובאבון
שאיובאבון (בהונגרית: Sajóbábony) היא עיירה במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית שאיובאבון קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות מ-3,291 תושבים בשנת 1990 עד 2,625 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-20%).
יהודי שאיובאבון.
בשאיובאבון חיו מעט יהודים. תושבים יהודיים מהכפר שנרצחו בשואה מונצחים בלוח זיכרון בהייצ'בה שבמישקולץ.
רצ'ט
מחגר או רצ'ט (נכתב גם: ראצ'ט, לפעמים נכתב באופן שגוי: ראצ'ר) הוא מכשיר מכני המאפשר תנועה רציפה ליניארית או סיבובית בכיוון אחד בלבד, תוך מניעת תנועה בכיוון ההפוך. רצ'טים נמצאים בשימוש בכלים שונים.
שיטת הפעולה.
הרצ'ט כוללת גלגל שיניים עגול או רצועה משוננת , וציפורן חוגרת. גלגל השיניים בנוי באופן כזו שלכל שן יש שיפוע תלול בצד אחד ושיפוע מתון מן הצד השני. כיוון השיפועים אחיד לאורך כל הגלגל.
כאשר השיניים נעות בכיוון האפשרי (כלומר, קדימה), הציפורן החוגרת מחליקה בקלות מעל הקצוות המשופעים במתינות (לעיתים קרובות יישמע 'קליק'). כאשר השיניים נעות בכיוון ההפוך, הציפורן החוגרת תיתפס בקצה החד והתלול של השן הראשונה שהיא פוגשת, ובכך נועלת את גלגל השיניים ביחס לתנועת השיניים ומונעת כל תנועה נוספת בכיוון זה.
מהלך סרק (Backlash).
כיוון שהרצ'ט יכול רק לעצור תנועה לאחור לרק עם ההגעה לשן הראשונה, הוא למעשה מאפשר תנועה אחורה עד להגעה לשן. תנועה זו לאחור - המוגבלת למרחק מרבי השווה לריווח בין השיניים - נקראת מהלך סרק . במקרים שבהם יש למזער מהלכי סרק נעשה שימוש ברצ'ט חסר שיניים עם משטח בעל חיכוך גבוה כמו גומי. במצב כזה, שימוש בציפורן חוגרת בזווית מסוימת מעל פני השטח תביא לכך שכל תנועה לאחור על המשטח תוביל לעצירה. במקרה כזה, מרחק התנועה לאחור הוא בעיקר פונקציה של דחיסות המשטח, מנגנון זה יכול לגרום לירידה משמעותית במהלך סרק.
שימושים.
מנגנוני רצ'ט משמשים במגוון רחב של יישומים, בהם:
קרקש
קַרְקָשׁ (שם מדעי: Colutea) הוא סוג של צמחים מתת-משפחת הפרפרניים שבמשפחת הקטניות. מיני הקרקש הם שיחים בעלי פרחים, בגובה של 2–5 מטרים, שתפוצתם הטבעית בדרום-אירופה, צפון-אפריקה ודרום-מערב אסיה.
לקרקש עלים מנוצים בצבע ירוק בהיר עד ירוק-אפור. הקרקש פורח בקיץ. הפרחים צהובים או כתומים, דמויי-אפונה ומסודרים בתפרחת אשכול. לקרקש תרמילי זרעים, בצבעי ירוק-בהיר, אדום או נחושת.
מינים.
מתועדים 25 מינים של קרקש. וביניהם:
פאלקס-פארטיי