בלילה שבין ה-9 באוקטובר ל-10 באוקטובר 1994, ביצע החמאס פיגוע ירי באזרחים ובתיירים שבילו ברחוב יואל משה סולומון בשכונה. מבצעי הפיגוע היו שני שוטרי הרשות הפלסטינית שערקו ימים אחדים קודם לכן. המחבלים הגיעו באוטובוס אל גן העצמאות הסמוך, התחמשו שם ורצו לבצע את הפיגוע בשכונה. בפיגוע נהרגו שני אזרחים ונפצעו שישה עשר. חלק מהפצועים היו קשים לאיתור לשם מתן טיפול רפואי משום שהם הסתתרו מאש המחבלים ואיבדו את הכרתם במסתור בשל פציעתם. משפחתה של אחת ההרוגות, מעין לוי בת ה-19, הקימה בשכונה פינה להנצחתה.
ההרוג השני היה זיאד (בן מוחמד) מוגרבי שישב בבית קפה ברחוב עם אשתו וילדיו. את הפיגוע סיכלו שלושה אזרחים, מתנדבי המשמר האזרחי מאזור הדרום, ששהו במסעדה לאחר קורס הכשרה: אורלי יוסקוביץ ועמיקם גמליאלי מאשדוד ורון אבני ממצפה רמון.
היסטמין
היסטמין (Histamine) הוא תרכובת אורגנית, נגזרת של אימידזול, המעורבת בתגובות מקומיות של מערכת החיסון. פעילות היסטמין גורמת להרחבת כלי דם ולכיווץ שריר חלק (לדוגמה, בריאות). היסטמין משתחרר בעודף כאשר קיימת תגובה אלרגית, כולל אסתמה. פעילות היסטמין מעוכבת על ידי האנטיהיסטמינים הנפוצים בתרופות מדכאות אלרגיה.
תכונות כימיות.
השם הכימי של היסטמין הוא 2-4-אימידזוליל-אתילאמין ונוסחתו C5H9N3. היסטמין נוצר בתא על ידי דקרבוקסילציה של חומצת האמינו היסטידין, המתבצעת על ידי האנזים L-היסטידין דקרבוקסילאז. בהרעלות מזון מסוימות מתרחשת המרה של היסטידין להיסטמין.
פיזיולוגיה.
שחרור היסטמין קשור לתגובות אלרגיות הגורמות לתגובה דלקתית בגוף ולכיווץ רקמת השריר החלק. היסטמין משוחרר על ידי תאי פיטום בעיקר כאשר הם עוברים תהליך של דגרנולציה בגלל קישור האלרגנים לנוגדני ה-IgE בתא הפיטום. ההיסטמין שולט גם על ייצור חומצת המעי ויכול לשמש כמוליך עצבי במערכת העצבים המרכזית.
כמו כן, להיסטמין תפקיד מרכזי בשינה-
עם ירידתו בדם, תשישות הגוף והעייפות גוברים (תרופות מסוג אנטי-היסטמין עלולות לגרום לישנוניות).
השפעת היסטמין עוברת דרך קולטני היסטמין, אשר מסווגים למספר משפחות:
שימוש ברפואה.
שימוש רפואי שיש להיסטמין הוא בבדיקה בה נותנים למטופל היסטמין ובודקים האם ההיסטמין גורם לבעייתיות בתפקוד הריאות והנשימה.
היסטאמין
אלגולוגיה
הלם אנפילקטי
Iron Maiden
רע מוכיח
רֵעַ מוכיח (נולד ב-27 באוקטובר 1971) הוא מוזיקאי, יוצר, מלחין, נגן ומפיק מוזיקלי ישראלי. פעיל בעיקר בתחום הרוק, מוזיקה אלקטרונית ומוזיקת עולם. מנגן בכלים רבים, כמו גיטרה, בס, תופים, קלידים ועוד. מראשוני היוצרים בישראל ששילבו שימוש בסמפלר ביצירתם.
ביוגרפיה.
רע מוכיח הוא בנו של המוזיקאי אילן מוכיח, אחיו הגדול של המוזיקאי תום מוכיח ונכדו של המוזיקאי דניאל פקטורי. כשהיה נער התחיל ללמוד לתופף בבית ספר רימון והצטרף ללהקת "אחוות כחולי העין". כשהיה בן 15.5 היה המתופף בלהקת "קאריזמא" של מאיר אריאל, יחד עם יואב קוטנר, יהודה עדר ומיקי שביב והשתתף עימם ב"מסע הבחירות של מאיר אריאל".
לאחר שלמד מוזיקה בארצות הברית חזר לישראל והצטרף ללהקות "בלאגן", "רעש" ו"זקני צפת", איתן ניגן בשנים 1991–1992.
ב-1993 השתתף כמפיק מוזיקלי, מלחין, נגן וזמר באלבומו של ברי סחרוף "סימנים של חולשה". האלבום נחשב למהפכני וחדשני באותה תקופה, בעיקר בזכות הפקתו המקצועית של מוכיח שכללה שימוש רב בסמפלרים ומוטיבים של מוזיקה אלקטרונית שלא היו נפוצים אז.
באמצע שנות התשעים עזב מוכיח את ישראל והשתקע בניו יורק. עם זאת, חזר מדי פעם לישראל לצורך עבודה ויצירה עם אמנים ישראלים שונים כמו מאור כהן, אלון כהן, אורן קפלן, יובל בנאי ועוד.
בשנת 2000 יצא אלבומם של "צמד ראות" (מוכיח ומאור כהן), "צעצועים מהבית ספר הישן". באותה שנה השתתף ביחד עם ברי סחרוף בכתיבת הפסקול לסרט "בסמה מוצ'ו"
בשנת 2001 חבר רע ללהקת הפאנק הצועני "גוגול בורדלו", בה ניגן באס בהופעותיהם המרובות וכן נטל חלק בתכנותים באלבומים. בשנת 2006 עזב את הלהקה, כנראה עקב ריבוי הופעותיה, שלא הותירו לו זמן לעסוק במוזיקה שרצה ליצור בכוחות עצמו.
בשנת 2005 הוציא אלבום יחד עם ברי סחרוף שנקרא "11א'". מוכיח השתתף בכתיבת המילים, בהלחנה, בהפקה ובשירה.
בשנת 2007 חבר מוכיח אל יהלי סובול, סולן "מוניקה סקס", כדי להפיק את אלבומו השני של סובול. באוגוסט 2008 יצא "אלדוראדו", אלבום משותף לסובול ולמוכיח. סובול כתב והלחין את כל השירים באלבום, ואילו מוכיח הפיק מוזיקלית והיה אחראי על העיבודים.
על הפקת סיבוב-ההופעות "עיר" של המוזיקאי שלומי שבן הופקד מוכיח, ואף בהופעות עצמן הוא ניגן עמו על התופים.
בשנת 2009 הוציא עם ברי סחרוף את "אבן גבירול, אדומי השפתות", אלבום עם שיריו של ר' שלמה אבן גבירול.
בשנת 2010 יצא האלבום "צעיר, חופשי ואנוכי" של ג'וני שועלי בהפקתו של מוכיח.
בשנת 2012 הפיק מוכיח את האלבום "שירים אחרונים", ובו ביצועים של אמנים שונים לשירים שכתב יוסי בנאי ולא הספיק להקליט בטרם מותו. מוכיח אף הלחין עבור האלבום את השיר "מחשבות ליד חלון פתוח", ששר יובל בנאי.
בשנת 2015 הפיק את אלבום הבכורה של פיינליסט העונה הראשונה של דה וויס - חנן בן סימון.
בימים אלו, מנגן רע באנסמבל הג'אז החופשי ה"אורקסטרע", אותה מוביל על התופים.
יהודה אריה ליב אלתר
רבי יהודה אריה ליב אלתר (כ"ט בניסן ה'תר"ז–ה' בשבט תרס"ה; 1847–1905) היה האדמו"ר השלישי בשושלת אדמו"רי חסידות גור, ומן הבולטים במנהיגי יהדות פולין בשלהי המאה ה-19. תחת הנהגתו הפכה חסידות גור לחסידות המרכזית בפולין. ספרו, שעל שמו הוא נקרא, "שפת אמת", הוא אוסף של דרשות על פרשת השבוע וחידושים על הש"ס. הספר, שהודפס לאחר פטירתו, זכה להערכה רבה, ונודעה לו השפעה רבה לא רק בחסידות, אלא מחוצה לה בעיקר בקרב הציבור הדתי-ציוני, מאחר שהרב קוק - הרב המרכזי והמוביל בציבור זה - החשיב אותו והתמיד בו מאוד.
ביוגרפיה.
נולד בוורשה בכ"ט בניסן ה'תר"ז (1847) לר' אברהם מרדכי בנו של בעל "חידושי הרי"ם", מייסד חסידות גור, ולאסתר. בגיל שנתיים נפטרה אמו, ושש שנים מאוחר יותר התייתם גם מאביו ועבר לגור בבית סבו. סבו שכר עבורו מלמד שילמדו תורה, והתנה עמו שלשה תנאים: שיעירו כל בוקר לפני עלות השחר, שילמד עמו שמונה עשרה שעות ברציפות וכן שבכל יום יחדשו משהו בלימודם. כשהיה בגיל 12 נפטר רבי מנחם מנדל מקוצק. עד אז הספיק סבו לקחתו פעמיים לקוצק, וביקוריו שם עשו עליו רושם רב. רבי יצחק מאיר עצמו, שהתמנה לאדמו"ר לעדת חסידי פשיסחא-קוצק לאחר פטירת הרבי, הסביר מה ראה לקחת את נכדיו הקטנים לקוצק באומרו: "כדי שיראו פעם יהודי אמיתי".
בתרכ"ב (1862), בגיל 15, נישא ליוכבד-רבקה בתם של הרב יהודה קמינר נכד הברוך טעם, ואשתו הדסה (בתו של הרב משה חיים רוטנברג אחיו של ה"חידושי הרי"ם"). כדי שלא יהיה שמו של החתן כשם החותן, צווה עליו סבו האדמו"ר להוסיף לשמו את השם "אריה". לאחר החתונה נשארו בני הזוג לגור בעיירה גור. באותן השנים, כמעט שלא בא במגע עם אנשים והיה עסוק רק בתורה ובתפילה.
בכ"ג אדר תרכ"ו (1866) בגיל 19, נפטר סבו רבי יצחק מאיר, והוא התמנה לרב העיירה גור על פי צוואת סבו. למרות גילו הצעיר רצו החסידים למנותו כבר אז גם לאדמו"ר במקום סבו, אך הוא סירב והצטרף לחסידים שקיבלו את הנהגתו של רבי חנוך הניך הכהן לוין מאלכסנדר. רק ארבע שנים מאוחר יותר, לאחר פטירת רבי חנוך הניך, בגיל 23, החל לשמש אדמו"ר, אך סירב לשבת בראש השולחן, במקום של סבו, ומאז יושבים אדמו"רי גור באמצע השולחן ולא בראשו.
תחת הנהגתו של רבי יהודה לייב הפכה חסידות גור לאחת החסידויות הגדולות והמרכזיות בפולין. כרבי צעיר דבקו בו רבים מצעירי הלומדים, שהיו מתייעצים איתו בדרך לימודם ועבודתם, והוא היה משקיע זמן קבוע לטיפוחם. את החסידים הרבים שהיו באים להתייעץ עמו קיבל כשהוא עומד בפתח חדרו שעון על ארון הספרים. מאחר שהיה עונה במהירות ובקצרה, הספיקו שעות ספורות לקבלת קהל גדול של חסידים. בניגוד לנוהג המקובל אצל אדמו"רים אחרים, סירב רבי יהודה לייב לקחת כסף מן החסידים, והיה מתפרנס מחנות קטנה שניהלה אשתו. גם את חסידיו היה מדריך להעדיף עיסוק במלאכה או במסחר על פני הרבנות. בתקופת הנהגתו נבנה בית מדרש חדש גדול ומרווח, ובחצרו נבנו אגפי מגורים שנועדו לשמש את אלפי החסידים שבאו לשהות במחיצתו בחגים ובשבתות. שחזור מדויק של קיר בית המדרש ניתן לראות בירושלים בשכונת מחנה יהודה סמוך לקבר בנו בעל אמרי אמת. ב-1899 נחנך קו רכבת מיוחד אשר קישר בין גור לוורשה. קו זה כונה "הקו של הרבי", והוא עצמו השתתף במימון הקמת המסילה.
בחודש אב תרס"א (1901) נפטרה אשתו הראשונה וכעבור שנה הוא נישא לבתו של האדמו"ר ברוך מגורליץ. בתרס"ה (1905) חלה במחלה נדירה. וכעבור שבועיים נפטר בה' בשבט תרס"ה בגיל 58 שנים בלבד. החסידים תלו את מותו בדאגה הרבה שחש לאלפי חסידיו שהיו מגויסים באותה העת לצבא הצאר הרוסי בשל מלחמת רוסיה–יפן. בני ביתו העידו כי בכל ימי המלחמה היה ישן על הרצפה כשרק מעילו מכסה אותו וממרר בבכי על גורלם. הוא נקבר בעיירה גור, לצד סבו רבי יצחק מאיר אלתר. בהלווייתו השתתפו כ־20,000 איש, ובשל מנהגי החסידות לא נישאו בה הספדים, למעט הספד קצר שנשא הרבי מסוכטשוב רבי אברהם בורנשטיין שתוכנו היה: "יהודי זה הסתלק לרגל צרות ישראל". האוהל שהוקם על קברם נהרס בזמן השואה ושופץ לאחריה.
ספריו.