ב-1993 הקים קרצמר את מרכז מינרבה לזכויות אדם המשותף לאוניברסיטה העברית בירושלים ולאוניברסיטת תל אביב ובשנים 1997–2000 כיהן כמנהל האקדמי הראשון שלו. ב-2010 הקים מרכז מינרבה לזכויות אדם בירושלים מלגת מחקר בדיני זכויות אדם לזכר אשתו המנוחה של קרצמר.
תחומי העיסוק של קרצמר הם דיני זכויות אדם, משפט חוקתי ומשפט הומניטרי, וכן ביקורת שיפוטית. הוא לימד דיני נזיקין, חוזים, משפט חוקתי ומנהלי, דיני זכויות אדם במשפט הבין לאומי ומשפט הומניטרי.
קרצמר פרסם ספרים ומאמרים אודות מידת ההגנה שמספק בית המשפט העליון לזכויות אדם, על מעמדם המשפטי של ערביי ישראל, על חופש הביטוי וביטויים גזעניים, על זכות ההפגנה, על ביקורת שיפוטית ועל מושג כבוד האדם בשיח זכויות האדם, על תחולת אמנת ז'נבה בשטחים שכבשה ישראל במלחמת ששת הימים ועל נושאים נוספים.
פעילות חברה אזרחית.
קרצמר נמנה עם מקימי "האגודה לזכויות האזרח" ב-1972 וכיהן כיו"ר ההנהלה וחבר מועצת המנהלים שלה. קרצמר היה בין מקימי "בצלם" ובעבר כיהן כיו"ר הארגון. כיום הוא חבר במועצה הציבורית של הארגון.
קרצמר חבר בשורה של גופים בינלאומיים העוסקים בזכויות אדם. בין היתר היה בשנים 1995–2002 חבר בוועדת המומחים המפקחת על האמנה הבינלאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות, וכיהן כסגן היו"ר של הוועדה בשנים 2001–2002.
נאקאפיריפירית
מחוז נאקאפיריפירית (באנגלית, בסווהילי: Nakapiripirit) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור הצפוני במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, נאקאפיריפירית.
מיקום.
המחוז גובל במחוז נפק מצפון, במחוז מורוטו מצפון מזרח, במחוז אמודט ממזרח, במחוז קווין מדרום מזרח, במחוז בולמבולי מדרום מערב, במחוז קומי ממערב ובמחוז קאטאווי מצפון מערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא נאקאפיריפירית.
רקע כללי.
במקור נחשב המחוז לחלק ממחוז מורוטו. בשנת 2001, התפצל המחוז והפך למחוז עצמאי, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז.
רוב תושבי המחוז משתייכים לקבוצה האתנית קרמוג'ונג, ודוברים את שפת הקרמוג'ונג. שפה נוספת המדוברת בפי תושבי המחוז היא פוקוט.
במחוז מספר הרים שגובהם מגיע עד 3,000 מטרים. ההרים גבוהים ביותר הם הר קאדאם, לולקק ונאפאק. המחוז מחולק באופן גס לרצועה יבשה ולרצועה רטובה.
הרצועה היבשה מכסה את תת-הנפות לורו, אמודט, לורגנדווט ויורד לנאבילאטוק, לולחאט ולחלקים של לורגאה. הרצועה הרטובה מכסה בעיקר את מרגלות של הר קאדאם, בעיקר נאקאפיריפירית, נאמאלו, קאקומונגולה, קאריטה. במחוז יורדים בממוצע בין 500 ל-1,500 מ"מ משקעים.
כלכלה.
אחזקת משק-חי וגידול תבואה הם שתי הפעילויות הכלכליות העיקריות במחוז. דורה הוא המוצר העיקרי שמיוצר ברצועה היבשה והתירס הוא התוצר העיקרי של הרצועה הרטובה. יבולים נוספים שגדלים במחוז הם קטניות, אגוז האדמה, שומשום, חמניות, קנה הסוכר ובננות. בשנות ה-2000 התחילו לגדל גם אורז.
אוכלוסייה.
קצב גידול האוכלוסייה הוא 4.36% בשנה. כ-95% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים.
ישיבת ההסדר שעלבים
ישיבת שעלבים היא ישיבת הסדר וישיבה גבוהה הנמצאת בקריית החינוך שעלבים. בראשות הישיבה עומד הרב מיכאל ימר. הישיבה הוקמה בשנת תשכ"א (1961) ולומדים בה כ-350 תלמידים (נכון לאלול תשפ"ב).
ישיבת ההסדר.
הישיבה הוקמה על ידי הרב מאיר שלזינגר בשנת תשכ"א (1961), והיא ישיבת ההסדר השנייה שהוקמה לאחר ישיבת כרם ביבנה. הרב שלזינגר שימש אז, ומשך שנים רבות לאחר כך, כרב קיבוץ שעלבים. הישיבה נוסדה בנוכחות הרב יחזקאל אברמסקי והרב שלמה זלמן אויערבך, ראש ישיבת קול תורה רבו של הרב שלזינגר. לאחר הרב מאיר שלזינגר, ראש הישיבה היה הרב אברהם אבידן, בוגר ישיבת חברון וכולל "מכון ירושלים" ואשר כיהן כסגן הרב הצבאי הראשי וכר"מ בישיבה.
כחמש שנים לאחר הקמתה, תלמידי ישיבת ההסדר יחד עם תושבי קיבוץ שעלבים נלחמו ולקחו חלק בשמירה על האזור בפני האיום הירדני, במלחמת ששת הימים. בתקופה שקדמה למלחמה, סבל הקיבוץ והאזור מפגיעות קשות מכיוון ששכן לצידו של הגבול הירדני על עמק איילון. כאשר פרצה מלחמת ששת הימים, ניתנה פקודה צבאית לשמור על מוצבי האזור בכל דרך כך שהדרך לשדה התעופה ולתל אביב לא תיפתח ללוחמים הירדנים. בהמשך המלחמה השתתפו התלמידים בכוח הפריצה של צה"ל ללטרון ולעמק איילון כולו.
משך שנים רבות שימש הרב יצחק גיטלמן, תלמיד הרב ירוחם ליבוביץ כמשגיח רוחני בישיבה. לאחריו שימש הרב משה צוריאל כמשגיח של הישיבה ולאחריו הרב אריה בן יעקב. השיעור היומי הכי גבוה (שיעור ד') נמסר שנים רבות על ידי הרב שמעון זלזניק, תלמיד של הרב איסר זלמן מלצר. הרב זלזניק גם מסר שיעור כללי שבועי ושיחה מוסרית שבועית. שיעור כללי שבועי נוסף נמסר על ידי הרב יצחק דזימיטרובסקי, תלמיד הרב שמואל רוזובסקי ור"מ בישיבת קול יעקב. הרב זכריה בן שלמה שימש כראש הכולל בישיבה בעבר. ניתן להחשיב את התקופה, בשנות (לערך) 1970-1985 שבה שימשו רבנים אלה בצמרת הישיבה, כשנות הזהב של הישיבה, בה הגיעה לשיאה ברמת הלימוד. רוב רבני הישיבה כיום הם בוגרי הישיבה מן התקופה הזאת.
קריית חינוך שעלבים.
סביב הישיבה הלכה והתגבשה עם השנים קריית חינוך ובה מוסדות חינוך שונים דוגמת ישיבה תיכונית, ישיבה קטנה לאומית, חטיבת ביניים, בית ספר יסודי "שלהבת" בנים, בית ספר יסודי "שלהבת" בנות, אולפנא לבנות, מרכז לבני חו"ל, מכון למחקר תורני ועוד.
דרכה החינוכית.
הישיבה דוגלת בהתווית גישה חינוכית אחידה, ברורה וקבועה אך השיטה החינוכית מורכבת מנרטיבים שונים ומגוונים (ליטאיות, חסידות, מוסר, הרב קוק והרב סולובייצ'יק) בנוסף לשיעורי ראש הישיבה והר"מים, מתקיים מידי בוקר שיעור ב'עין אי"ה' מפי הרב משה גנץ, תלמיד הרצי"ה ור"מ בישיבה. את מועמדי הישיבה לגיוס מדריך הרב שאול בטאט בהלכות צבא ועירובין בפרט. בנוסף, בכל בוקר מתקיימים שיעור בהלכות שבת של הרב מרדכי ברקוביץ, אברך בכולל דיינות בישיבה.
השירות הצבאי.
מסלול ה"הסדר".
רוב תלמידי הישיבה בוחרים להתגייס לצה"ל במסגרת ה"הסדר".
בנוסף למסלול ההסדר, מאפשרת הישיבה ללמוד במסגרת "תורתו אומנותו", הישיבה מוציאה עלון דו שבועי בשם "מחיל אל חיל", אשר מופץ בקרב החיילים המשרתים בשירות פעיל בצה"ל.
רבנים בולטים.
רוב הרבנים המלמדים בה הם בוגרי הישיבה עצמה, ומתוכם:
תוכנית בני חו"ל.
בישיבה פועלת זה שנים רבות תוכנית לבני חו"ל. בחורים בוגרי ישיבות תיכוניות בעיקר מרחבי ארצות הברית מגיעים לשנת לימודים אחת לפחות בישיבה. שיעורי העיון בגמרא ניתנים על ידי צוות הר"מים של תוכנית בני חו"ל שכולו מורכב מבוגרי תוכנית בני חו"ל בישיבה עצמה. את שיעוריהם מעבירים הר"מים בעברית, ברמה גבוהה ובסגנון עיוני ישיבתי.
במהלך שנת הלימודים נערכות פעילויות משותפות לתלמידים הישראלים ולבני חו"ל.
בישיבה פועל אולפן עברית המתקיים בשעות הפסקת הצהרים והמופעל על ידי אחד מתלמידי הישיבה.
במהלך השנה, בימי שישי ובעיקר בחופשות, יוצאים בני חו"ל לסיורים ולטיולים שמטרתם היכרות עם ארץ ישראל, עם ישראל, והמורשת הישראלית.
שירות צבאי לבני חו"ל.
חלק נכבד מבני החו"ל מתגייסים לשירות צבאי עם חבריהם הישראלים במסגרת ה"מח"ל" (מתנדב חוץ לארץ)..
בשנים האחרונות נפתחה מדרשה לנשים בירושלים.
מדי שנה יוצאת משלחת מקרב בני חו"ל למסע לפולין, בראש המשלחת וכמדריך המסע עומד הרב אריה הנדלר.
ניצוצות.
מרבית מבני הישיבה משתתפים בפעילויות העוסקות בקירוב רחוקים והפצת יהדות, באמצעות הצבת דוכנים במודיעין-מכבים-רעות הסמוכה לישיבה, בהם מציעים לעוברים ושבים להניח תפילין, מחלקים נרות שבת, מציעים חוברות יהדות בנושאים שונים ועוד. כן משתתפים מספר תלמידים בהרצאות לכיתות תלמידים מבתי ספר חילוניים, במסגרת עמותת "עם ישראל אחד".
אוצר הספרים והוצאה לאור.
אוצר הספרים.
בספריית הישיבה היו, נכון ל-2012, כ-130,000 כרכים של יהדות, תורה ונ"ך, משנה, גמרא בעיון ובבקיאות, מחשבת ישראל, חסידות, קבלה ועוד. בנוסף קיים באוצר מאגר של אלפי שיעורים מוקלטים.
רוב מוחלט באוצר הספרים הוא תוצאה של שיתוף פעולה הדוק בין הישיבה לבין משפחת החייל אברהם מוצן (אחיו של החזן יעקב מוצן), שנהרג במלחמת שלום הגליל.
ההוצאה לאור.
מדי שנה מוציאה הישיבה את "שעלי הילולים", חוברת המכילה מאמרים תורניים פרי יצירותיהם של תלמידי שיעור ב', המאמרים עוסקים בסוגיות אשר השתלבו במהלך השנה על המסכת הנלמדת.
בכל מספר שנים יוצאים לאור ספרים הערוכים על ידי רבני הישיבה, לדוגמה:
בשנים האחרונות הוקמה ההוצאה לאור 'משעול' שהוציאה מספר ספרים של רבני הישיבה ובוגריה.
מכון שלמה אומן.
מכון שלמה אומן הוא מכון תורני למחקר ופרסום של ספרים תורניים. נקרא על שמו של תלמיד הישיבה וחייל צה"ל , בנו של פרופ' ישראל אומן, שנהרג בקרב במלחמת שלום הגליל. המכון נוצר על ידי שיתוף פעולה בין ישיבת שעלבים ו'מכון ירושלים', בראש המכון עומד מאז שנת תשנ"ב הרב יואל קטן.
המכון עוסק במחקר תורני של ספרות תורנית ובהוצאה לאור של ספרי הראשונים והאחרונים מכתבי-יד ודפוסים ישנים, בשילוב מנגנון של השוואת נוסחאות, הערות, מראי-מקומות והפניות. בין עורכי המכון נמנים הרב משה צוריאל, הרב יואל עמיטל, הרב עמיחי כנרתי, הרב צבי ארנטל.
שעלי תורה.