במהלך 30 בספטמבר החלה נסיגה המונית של כוחות צבא טורקים מדמשק דרך הציר הצפון מערבי לביירות ודרך הציר הצפוני לחומס. בין הנסוגים היה גם אוטו לימן פון זאנדרס שהשאיר את הפיקוד על הגנת העיר בידי גנרל טורקי (עלי ריזה פחה). בפועל שימש אותו גנרל, בחשאי, גם כיושב ראש מועצת נכבדים ערבית שהחלה לנהל את העיר בערבו של אותו יום.
הבריגדות ה-3 וה-5 של דיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית, שהצטוו לאגף את דמשק ממערב ולהגיע לכבישים לחומס ולביירות הגיעו להרים המקיפים את מעבר ברדא (Barada Gorge) דרכו נהרו שיירות הבורחים הטורקים. מאחר שהצוקים התלולים מנעו מהכוחות האוסטרלים לרדת ולחסום את הדרך הם פתחו באש וגרמו אבדות קשות לטורקים.
למחרת, ב-1 באוקטובר הייתה הבריגדה ה-3 ליחידה הצבאית הראשונה שחדרה לדמשק. בעקבותיה נכנסו לעיר הכוחות הערביים של לורנס איש ערב ובעקבותיהם שאר הגייסות של דיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית וכן הדיוויזיה ה-5 שהגיעה מדרום העיר. הבריגדה ה-3 המשיכה מייד צפונה לכוון מעבר ברדא צפונה משם תוך שהיא נלחמת בכוחות מאסף של הצבא הטורקי ושובה כ-2200 חיילים.
שאר הכוחות נשארו בדמשק ושבו את שארית הכוחות הטורקים שנשארו בעיר ובמקביל סייעו למועצת הנכבדים הערבית לנהל את העיר.
ב-7 באוקטובר נכנס לעיר הנרי שובל בראש מפקדתו וב-16 באוקטובר הגיע לעיר אדמונד אלנבי.
סיכום המבצע.
הפעילות המהירה של הכוחות הבריטים והחסימות שהציבו בדרכים השונות לדמשק הביאו לכך שמתוך מצבה של כ-100,000 חיילים טורקים שנמנו ב-19 בספטמבר רק כ-17,000 חיילים הצליחו לברוח צפונה כשרובם חסרי ציוד ונשק. בבריחתם נאלצו להשאיר חלק גדול מהנשק הכבד וכלי הרכב. על אף שהאחריות הכוללת לתבוסה מוטלת על כתפיו של אוטו לימן פון זאנדרס יש לזכור שכשקיבל את הפיקוד, לפני קרב מגידו, כבר היה הצבא הטורקי במצב קשה לאחר שספג אבדות כבדות ואובדן ציוד רב.
בדמשק עצמה נישבו כ-20,000 חיילים טורקים, כשחלקם נמנה עם הכוחות הנסוגים שהגיעו לעיר מדרום וממערב וחלקם נמנה עם כוחות המשמר של העיר.
רייצ'ל פילד
רייצ'ל פילד (באנגלית: Rachel Lyman Field, נולדה ב־1894, נפטרה ב־1942) היא סופרת אמריקאית, משוררת וסופרת-ילדים.
סיפרה הידוע ביותר הוא "היטי, מאה שנותיה הראשונות" שזכה במדליית ניוברי ומספר הספרים הכולל שפרסמה הוא עשרים וחמישה. מבין ספריה תורגמו לעברית רק שניים: "הבלדה על מרגריט לדו" (תרגום: גליה הירש) ו-"הכלב הלץ" (תרגום: ירדנה הדס).
קורות-חיים.
רייצ'ל פילד הייתה צאצאית של הכומר והסופר דויד דודלי פילד. היא גדלה בסקוטברידג', מסצ'וסטס. העבודה הראשונה שפרסמה הייתה חיבור בשם "הליכת חורף" שהתפרסם במגזין סנט. ניקולס בהיותה בת 16. היא למדה בבית הספר התיכון רדקליף שם לימד אותה כתיבה ג'ורג' פירס בייקר (אנגלית: Pierce Baker).
פילד התחתנה עם ארתור ס. פרדסון ב-1935, שותפה לפעולה בכתיבת הספר "לראות את עצמנו" (אנגלית: To See Ourselves) שיצא בשנת 1937. בשנת 1938 אחד ממחזותיה עובד לסרט האוויר הלונדונדרי (אנגלית: The Londonderry Air). פילד גם הצליחה כסופרת מבוגרים ברבי המכר "יציאה מהדעת" (באנגלית: Out of Mind) שיצא לאור ב-1935, "כל זה וגן עדן גם" (באנגלית: All This and Heaven Too) שיצא לאור ב-1938 והספר "ועכשיו מחר" (באנגלית: And Now Tomorrow) שיצא לאור ב-1942. הם עובדו לסרטים בשנים 1947, 1940 ו-1944 (בהתאם). פילד כתבה גם עבור הסרט פנטזיה (סרט) (באנגלית: Fantasia) מילים לגרסה של השיר "אווה מריה" מאת פרנץ שוברט. היא עברה להוליווד, שם התגוררה עם בעלה וביתה.
רייצ'ל פילד נפטרה ב-15 במרץ 1942 בשל דלקת ריאות לאחר ניתוח.
משרד הדואר והתקשורת (קוריאה הצפונית)
משרד הדואר והתקשורת (בהנגול: 체신성) הוא משרד ממשלתי בקוריאה הצפונית אשר אחראי על שירות הדואר של קוריאה הצפונית, ועל שירותי תקשורת ההמונים במדינה. בנוסף, המשרד אחראי על הנפקת בולים.
בשנת 2010, המשרד לקח חלק במתקפת סייבר רחבה כנגד השלטון בקוריאה הדרומית, באמצעות כתובות IP מושכרות מסין.
שר התחבורה והתקשורת החל משנת 2016 הוא קים קוואנג-צ'ול. קודמו בתפקיד סים צ'ול-הו, אשר כיהן בתפקיד בין השנים 2012–2016, הוצא להורג בשנת 2016.
משרד הדואר והתקשורת
ג'יימס מדיסון (כדורגלן)
ג'יימס דניאל מדיסון (באנגלית: James Daniel Maddison; נולד ב-23 בנובמבר 1996) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בלסטר סיטי ובנבחרת אנגליה.
קריירת מועדונים.
ראשית הקריירה.
מדיסון, יליד קובנטרי, מערב המידלנדס, החל לשחק בגיל צעיר בקבוצת קובנטרי סיטי המקומית. הוא נכלל לראשונה בקבוצה הבוגרת בעונת , עת שיחקה קובנטרי בפוטבול ליג הראשונה, הליגה השלישית בחשיבותה באנגליה. מדיסון ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה באוגוסט 2014, כאשר נכנס כמחליף בהפסד הביתי 1–2 לקארדיף סיטי, במסגרת גביע הפוטבול ליג. את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך בהפסד 1–3 לבריסטול סיטי, בו נכנס גם כן כמחליף. הוא פתח לראשונה בהרכב במשחק העוקב, מול אולדהאם אתלטיק, ובמשחק זה כבש את שערו הראשון ככדורגלן מקצועי.
בנובמבר 2014 חתם מדיסון על החוזה המקצועני הראשון שלו, לשלוש וחצי שנים. את רוב המשך עונת פספס מדיסון עקב הרחקה במשחק מול דונקסטר רוברס ועקב פציעה.
ב-1 בפברואר 2016 חתם מדיסון בנוריץ' סיטי, על חוזה לשלוש וחצי שנים, והושאל באופן מיידי לקובנטרי, קבוצתו הקודמת, עד לסיום העונה. ב-31 באוגוסט 2016 הושאל מדיסון לאברדין מליגת העל הסקוטית, למחצית הראשונה של עונת . במהלך ארבעת החודשים בהן שיחק בסקוטלנד הופיע מדיסון ב-14 משחקי ליגה, בהם כבש שני שערים.
מדיסון ערך את הופעת הבכורה במדי נוריץ' ב-17 באפריל 2017, כאשר נכנס כמחליף בניצחון החוץ 1–3 על פרסטון נורת' אנד. ביוני 2017 חתם מדיסון על חוזה חדש בנוריץ', לארבע שנים.
עם הגעת המאמן הגרמני דניאל פארקה לנוריץ', הפך מדיסון לשחקן הרכב פותח קבוע בעונת . בעונה זו ערך מדיסון 46 הופעות בכל המסגרות, והבקיע 15 שערים. הוא נבחר לשחקן העונה של נוריץ', והיה מועמד לפרס השחקן הצעיר המצטיין בצ'מפיונשיפ. כמו כן נכלל בנבחרת העונה בליגה.
לסטר סיטי.
מדיסון הצטרף ללסטר סיטי ביוני 2018, ששילמה עבור ההעברה 25 מיליון לירות שטרלינג, חתם על חוזה לחמש שנים וקיבל את הספרה 10. הוא כבש את שער הפרמייר ליג הראשון שלו במחזור השני של העונה, ב-18 באוגוסט, בניצחון הביתי 0–2 על וולבס.
עונת 2021/2022 הייתה העונה הטובה ביותר שלו בלסטר, הוא כבש 12 שערים והוסיף שמונה בישולים ואף היה מועמד לתואר כדורגלן העונה באנגליה.
נבחרת אנגליה.
מדיסון זומן לראשונה לסגל נבחרת אנגליה עד גיל 21 במרץ 2016, אך לא שיחק עקב פציעה. הוא שיחק לראשונה בנבחרת הצעירה של אנגליה בניצחון 0–2 על אוקראינה.
יוליה דומנה
יוליה דומנה (בלטינית: Julia Domna; 160–217 לספירה) הייתה קיסרית רומית ממוצא סורי, אשתו השנייה של הקיסר ספטימיוס סוורוס (שלט בשנים 193–211).
רקע משפחתי.
יוליה דומנה נולדה בעיר אמסה (כיום חומס) בפרובינקיה הרומית של סוריה בסביבת שנת 160, למשפחה ממוצא ערבי. שמה, דומנה, קשור למילה ערבית ארכאית שמשמעותה "שחור". היא הייתה הבת הצעירה ביותר של הכהן הגדול לבעל, גאיוס יוליוס בסיאנוס , ואחותה של יוליה מאיסה. דרך אחותה זו ובעלה, יוליוס אוויטוס , היו ליוליה דומנה שתי אחייניות: יוליה סואימיאס ויוליה ממאיאה , אמותיהם בהתאמה של הקיסרים הרומיים העתידיים אלאגבאלוס ואלכסנדר סוורוס.
אבותיה של יוליה היו מלכים-כהנים ממשפחת המלוכה של אמסה של המקדש המפורסם לאל אלאגבאלוס . למשפחה היה עושר עצום והיא קודמה לאריסטוקרטיה הסנאטוריאלית הרומאית. לפני נישואיה, ירשה יוליה את עזבונו של דודו של סבה, יוליוס אגריפס , קנטוריון חשוב לשעבר.
חייה.
בשנות ה-80 המוקדמת של המאה ה-2, הכירה יוליה את הגנרל הרומאי הלובי ספטימיוס סוורוס, כאשר שירת בצבא הרומאי בסוריה. סוורוס הייתה נשוי אז לאשתו הראשונה, פאקיה מרקיאנה. זמן לא רב לאחר מותה, סידר סוורוס עם משפחתה של יוליה, שתשלח את בתה הצעירה אל גאליה, שם כיהן כמושל פרובינקיה. נראה כי הם נישאו בשנת 187. סוורוס היה מבוגר ממנה בערך ב-25 שנה. הנישואים היו מוצלחים וסוורוס טיפח את דעותיה הפוליטיות של יוליה, מאחר שהיא הייתה בעלת ספר ולמדה פילוסופיה.
נולדו להם שני בנים, באסיאנוס (קרקלה), שנקרא על שם אביה של יוליה, בשנת ,188 וגטה ב-189.
לאחר שהקיסר קומודוס נרצח ללא יורש בשנת 192, היה ספטימיוס סוורוס בין המתמודדים הרבים לכתר. בשנת 193 הוא נעשה קיסר. לאחר שהביס בשנת 194 את פסקניוס ניגר ובשנת 197 הביס והרג את קלודיוס אלבינוס , ביסס עצמו סוורוס כקיסר, ובכך הפכה יוליה דומנה לרעיית הקיסר.
שלא כמו רוב נשות הקיסרים, התלוותה יוליה אל בעלה במסעות המלחמה שלו ושהתה במחנה עם הצבא. בתקופה זו הוענקו לה תארים דומים לאלה שהוענקו לפאוסטינה הצעירה , ובהם: "אם המחנה" (mater castorum), "אם אוגוסטוס" (mater Augustus) ו"אם המולדת" (mater patriae).
הקיסרית הייתה מעורבת במפעלי בנייה רבים, שהידוע בהם הוא מקדש וסטה, לאחר שהשריפה של קומודוס בשנת 192 החריבה אזורים של המקדש ואת הבית (ארטיום) של הבתולות הווסטליות. על בסיס עדויות נומיסמאטיות, סופרים היסטוריים וכתובת שנמצאה אין סיטו (באתר), חלק מהחוקרים מסכימים כי יוליה מימנה מפעלי שיקום לאתר בזמן שלטונו של סוורוס.