פשרה זו, שהייתה בעיקרה מתן זכויות יתר להונגרים, על מנת לדכא את המיעוטים הלאומיים בכל יתר הממלכה, ולשלוט בעם הסלובקי, הרומני, הסרבי והקרואטי, הייתה הדבק שהחזיק את האימפריה אכולת המריבות הפנימיות, והקרועה בין ניגודים אתניים, מעמדיים ופוליטיים. במשך חמישים שנות קיומה תיקרע הממלכה ההונגרית בין הרוב הלא הונגרי (כ-52%) ובין המיעוט ההונגרי (כ-48%) המתיימר לשלוט בו, בין החפצים בהמשך הברית עם אוסטריה, ובין הדורשים עצמאות נוסח 1848, ובניגודים והוויכוחים שהסעירו את אירופה כולה באותה התקופה - סוציאליזם וליברליזם אל מול שמרנות כלכלית וחברתית.
הקמת האימפריה האוסטרו-הונגרית.
האימפריה האוסטרו-הונגרית כפי שנקראה המדינה החדשה, נשלטה על ידי שלושה גופים שונים:
ל"אוסטריה" (המחצית הקיסרית) ולהונגריה היו פרלמנטים נפרדים, כל אחד עם ראש ממשלה משלו. התיאום בין השנים היה באחריותו של הקיסר. כן היה באחריות הקיסר הטיפול בענייני הצבא, הצי, מדיניות החוץ, ומדיניות המכס.
באוסטריה ובהונגריה גופא נהנו מחוזות שונים כגון גליציה וקרואטיה מסטאטוס חוקי מיוחד, אשר איפשר להם מבנה ממשלתי ייחודי להם.
מועצת שרים משותפת הרכיבה את ממשלת האימפריה. היא כללה שרים לאוצר, לצבא ולחוץ, וכן את שני ראשי הממשלה, כמה מן הארכידוכסים, ואת המלך. שתי מועצות נציגים, אחת מהונגריה, ואחת מאוסטריה, התכנסו בנפרד, והצביעו על תקציב מועצת השרים המשותפת, וכך ניתנה לממשלות הנפרדות השפעה בעניינים המשותפים, אם כי השרים היו אחראים כלפי הקיסר בלבד.
מילוש וויאניץ'
מִילוֹש ווּיָאנִיץ' (סרבית: Милош Вујанић; נולד ב-13 בנובמבר 1980 בלוזניצה, סרביה, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר סרבי ששיחק בעמדת הרכז. גובהו 1.90 מטר.
גדל בקבוצת הכוכב האדום בלגרד שלשורות קבוצת הבוגרים שלה עלה לבוגרים בעונת 1999. לאחר שלוש עונות עבר לקבוצת פרטיזן בלגרד, בשורותיה הצטיין והוביל את קלעי היורוליג בממוצע למשחק בעונת 2003. בדראפט בשנת 2002 הוא נבחר על ידי הניו יורק ניקס בסיבוב הבחירות השני, בחירה מספר 36.
בעונה שלאחר מכן עבר לשנתיים לקבוצת פורטיטודו בולוניה האיטלקית, עימה זכה באליפות איטליה בעונתו האחרונה, אבל פציעה קשה בברך העיבה על המשך הקריירה שלו בקבוצה. וויאניץ' עזב את הקבוצה ועבר לקבוצת ברצלונה הספרדית, שבה לא היווה גורם משמעותי עקב אותה פציעה, הוא חתם בדינמו מוסקבה לאחר שעבר אליה עד לסיום העונה מפנאתינייקוס היוונית עימה זכה בתואר היורוליג בשנת 2007, אך לאחר עונה אחת ברוסיה עבר שוב מועדון, לאפס פילזן.
שחקן נבחרת סרביה, עימה שיחק בשתי אליפויות אירופה (2003, 2005), באולימפיאדת אתונה (2004) ובאליפות העולם (2006).
דארקו מיליצ'יץ'
דארקו מיליצ'יץ' (בסרבית באלפבית לטיני: Darko Miličić, באלפבית קרילי: Дарко Миличић; נולד ב-20 ביוני 1985 בנובי סאד) הוא כדורסלן עבר סרבי אשר שיחק בליגת ה-NBA בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד.
ביוגרפיה.
מיליצ'יץ' החל את הקריירה שלו בקבוצת המופארם ורשאץ' הסרבית. במקביל הוא זכה עם הנבחרת הצעירה של סרביה באליפות אירופה לקדטים ב-2001 ובאליפות העולם עד גיל 20 ב-2002. בשנת 2003 נבחר בדראפט ה-NBA כבחירה שנייה על ידי דטרויט פיסטונס, כאשר הוא מקדים את כוכבי העתיד של הליגה כרמלו אנתוני ודוויין וייד. מיליצ'יץ' נחשב לאחת מההבטחות הגדולות של הדראפט, אך אכזב והעמיד ממוצעים נמוכים יחסית לבחירה שנייה בדראפט, שהקדימה כוכבי עתיד רבים בליגה. הוא זכה עם דטרויט באליפות ה-NBA ב-2004, אך מיעט לשחק.
ב-15 בפברואר 2006, עבר מיליצ'יץ' בטרייד לקבוצת אורלנדו מג'יק יחד עם הרכז קרלוס ארויו תמורת הסנטר הוותיק והפצוע קלווין קאטו. לאחר שעבר לאורלנדו הוא קיבל דקות משחק והראה שבהחלט יש לו פוטנציאל, כאשר שיא הנקודות שלו בעונת 2006 - 2005 היה 14 נקודות מול סן אנטוניו, ושיא הריבאונדים עמד על עשרה מול פיניקס סאנס.
בקיץ 2006 השתתף באליפות העולם ביפן עבור נבחרת סרביה והיה השחקן המרכזי בנבחרת ביחד עם איגור רקוצ'ביץ' מריאל מדריד, שעבר לאחר מכן לטאו ויטוריה. באליפות עצמה מיליצ'יץ' קלע 15.1 נקודות, לקח 9.3 ריבאונדים בממוצע, וממוצע החסימות שלו עמד על שלוש חסימות למשחק, ואף במשחק אחד הוא סיפק 6 חסימות ובכך הוא שבר את שיא האליפות בחסימות.
בעונת 2006/07 שבר מיליצ'יץ' את שיא הנקודות שלו והעמיד אותו על 21 נקודות, אותן הוא קלע נגד פורטלנד, ואף את שיא הריבאונדים שלו, אותו הוא העמיד על 16 ריבאונדים מול שיקגו. הממוצעים של מיליצ'יץ' בעונה זו הם 8 נקודות (שיא קריירה), 5.5 ריבאונדים, ו-1.8 חסימות למשחק.
במהלך משחקי הפלייאוף של קבוצתו אורלנדו נגד דטרויט הממוצעים שלו עמדו על 12.3 נקודות ו-4.5 ריבאונדים למשחק.
בקיץ 2007 עבר מיליצ'יץ' לממפיס גריזליס בה שיחק במשך שנתיים, וב-2009 עבר לניו יורק ניקס. בעונת 2010 חתם על חוזה לארבע שנים במינסוטה טימברוולבס תמורת שכר כולל של 20 מיליון דולר. מיליצ'יץ' זכה לדקות משחק רבות יותר במינסוטה, ורשם את עונותיו המוצלחות ביותר מבחינה סטטיסטית ב-2009/10 -2010/11. את עונת 2011/12 החל מיליצ'יץ' כסנטר הפותח של מינסוטה, אך במהלכה מעמדות בקבוצה התדרדר, והוא שוחרר בסוף העונה. בקיץ 2012 עבר מיליצ'יץ' לבוסטון סלטיקס, אך שוחרר משם לאחר כחודש. מאז לא שיחק מיליצ'יץ' כדורסל מקצועני.
סטפנו בלדיני
סטפנו בלדיני (באיטלקית: Stefano Baldini; נולד ב-25 במאי 1971) הוא אתלט עבר איטלקי. הוא אלוף אולימפי (אתונה 2004) ופעמיים אלוף אירופה (בודפשט 1998 וגטבורג 2006) בריצת מרתון.
ביוגרפיה.
בלדיני נולד באמיליה-רומניה שבאיטליה, כילד שמיני מתוך 12 אחים ואחיות.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים בלדיני במקום 18 בריצת 10000 מטר בתוצאה של 29:07.77 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 27:55.79 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 22 בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:06.45 דקות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 13:55.41 דקות.
אלוף אירופה.
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1998 זכה בלדיני במדליית זהב בריצת המרתון בתוצאה של 2:12:01 שעות.
באולימפיאדת סידני (2000) השתתף בלדיני בריצת מרתון אך לא סיים את הריצה.
באליפות העולם שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 זכה בלדיני במדליית ארד בריצת מרתון בתוצאה של 2:13:18 שעות ובאליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 הוא זכה שוב במדליית ארד בריצת מרתון בתוצאה של 2:09:14 שעות.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה בלדיני במדליית זהב בריצת המרתון בתוצאה של 2:10:55 שעות. ניצחונו במרתון האולימפי הפתיע רבים בעולם האתלטיקה, שכן פול טרגאט, שיאן העולם בתקופה זו, היה הפייבוריט לניצחון.
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 לא סיים בלדיני את ריצת המרתון.
במרתון לונדון שנערך ב-23 באפריל 2006 קבע בלדיני את שיאו האישי בריצה זו בתוצאה של 2:07:22 שעות. באליפות אירופה שנערכה בגטבורג, שוודיה אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:11:32 שעות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים בלדיני במקום 12 בריצת מרתון בתוצאה של 2:13:25 שעות ולא הצליח להגן על תוארו.
באליפות אירופה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2010 לא סיים בלדיני את ריצת המרתון ולא הצליח להגן על תוארו. באוקטובר אותה שנה פרש מספורט תחרותי.
חייו האישיים.
בלדיני היה נשוי לוירנה דה אנג'לי, אתלטית אולימפית שהשתתפה באטלנטה 1996 בריצת 400 מטר ובריצת 400 מטר משוכות ובסידני 2000 בריצת שליחות 4x400 מטר.
ג'סי אוואנס
אוונס
סטפנו באלדני
גטבורג
גֶּטֶבּוֹרְג (בשוודית: Göteborg - "יֵטֶבּוֹרְי", ; בלשונות אירופאיות לעיתים גם גוטנבורג) היא העיר השנייה בגודלה בשוודיה, אחרי סטוקהולם; הגדולה ביותר במערב שוודיה והחמישית בגודלה בסקנדינביה. גטבורג היא עיר המושב של מחוז יטאלנד המערבית, והנמל הראשי של סקנדינביה. נכון ל-2015 התגוררו בה כמעט 550 אלף תושבים, ובאזור המטרופוליני שלה התגוררו 982 אלף תושבים.
העיר נמצאת סמוך לנקודה בה הנהר יטה נשפך אל תוך מצר קטגט שמעברו השני נמצאת דנמרק. נהר יטה חוצה את גטבורג לשני חלקים, כאשר חלקה הצפוני נמצא על האי היסיניין. מרכז העיר, על מרבית המוסדות החשובים, שוכן על הגדה הדרומית, הוא החלק שמוקף בביצורי תעלות מהמאה ה-17 שצורתן זיגזג והן נמתחות בכעין חצי-מעגל סביב למע"ר, העמוס בבניינים עתיקים מלבנים אדומות - גטבורג נחשבת כאחת מהיפות שבערי אירופה.
היסטוריה.
לאורך תקופת האבן כבר ישבו אנשים באזור שפך הנהר יֶטָה ('נהר הגותים').
במאה ה-13 היה אזור זה שוודי, כאשר אזור החוף שמצפון לו (חבל בוהוסלן) היה בשליטת נורווגיה, ואילו החוף מדרום (חבל הלנד) בשליטת דנמרק. מציאות זו הקנתה לשוודיה מסדרון יחיד ויקר-ערך, באורך של 15 ק"מ, אל הים שממערב לה והאזור פוּתח כמוקד תחבורת-נהרות. במאה ה-14 נבנתה במים בסמוך לחוף מצודת אֵלבְסבּוֹרג, כדי להגן על ריבונותה של הממלכה. המאות ה-15 וה-16 אופיינו בניסיונות מצד המדינה להקים עיר שתשב בשפך הנהר; אלה בדרך כלל כשלו בשל אי-התאמת האתר הנבחר - ראשית לֶדֶסֵה (Lödöse), אחר כך לדסה-החדשה, ולאחריה ההתיישבות באֵלבסבורג.
המקום בו לבסוף נמצאת גטבורג כיום, סומן למעשה כבר ב-1253, אז עבר בו צבאו של בירגר יארל בדרכו אל מלך נורווגיה (בין היתר במטרה לעשות עמו יד אחת במלחמה מול דנמרק) - מקום זה שימש יעד מועדף להתיישבות קבע לראשונה באמצע המאה ה-16.