אדרעי הוא עורכו הראשי של כתב העת המשפטי "דיני ישראל", יחד עם ד"ר שי ווזנר מאוניברסיטת תל אביב ופרופ' סוזן לאסט סטון מישיבה יוניברסיטי שבניו יורק. נוסף על כך, פרופ' אדרעי משמש כמנחה האקדמי של תוכנית "משפט מבוים היסטורי", תחרות המתקיימת בשיתוף פעולה עם האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת וינה, אוניברסיטת מוסקבה, ובית הספר למשפטים ע"ש קרדוזו בישיבה יוניברסיטי. בשנת 2016 זכה בפרס צלטנר בתחום המשפט העברי.
חיים אישיים.
אדרעי מתגורר בירושלים, נשוי ואב לחמישה ילדים.
בנות נתניה
מועדון כדורגל בנות נתניה היא קבוצת כדורגל נשים, המשחקת בליגת העל בכדורגל נשים. הקבוצה נוסדה בשנת 2013 על ידי שחקנית העבר שלי ישראל והצטרפה לליגת הנשים השנייה. בעונת 2015/16 סיימה ראשונה ועלתה לליגת העל.
בשלושת העונות הראשונות שלה בליגת העל סיימה בפליאוף התחתון ובעונות 2017/18 ו-2018/19 אף נאלצה לקיים משחקי מבחן מול השנייה בליגה הלאומית על הזכות להמשיך ולשחק בליגת העל וניצחה בהם.
המועדון כולל גם קבוצות נוער לשלוש קבוצות גיל - נערות, ילדות וטרומיות.
בשנת 2018 העניק נשיא המדינה את פרס "מאמן הכבוד של המדינה" לשלי ישראל מייסדת עמותת "בנות נתניה".
מרמיידינג
מרמיידינג הוא אמנות ההופעה והשחייה בסנפירי בנות ים מרמיידינג הוא תחום שחייה חדשני אשר מאפשר לעוסקים בו לשלב כושר גופני עם משחק, דמיון והמון הנאה. המונח מרמיידינג נובע מהמילה "מרמייד" שמשמעותה "בת הים" באנגלית. מרמיידינג הוא תחום שצובר פופופאריות ברחבי העולם בשל היותו ענף ספורטיבי ייחודי המשלב פעילות גופנית עם קוספליי ודמיון. להרבה מאוד מהעוסקים בתחום, מדובר בהגשמת חלום ילדות והפיכתו למציאות.
קשה לקבוע בדיוק היכן נטבע המונח "מרמיידינג"; עם זאת, כמה מבתולות הים הפרילנסיות המקצועיות הראשונות הופיעו בזירה העולמית בסביבות 2004, שיחקו כולן במונח. מעט מאוחר יותר, המונח הועבר לשימוש בקהילה רחבה יותר בפורום בנות הים הנקרא MerNetwork.com אשר פעיל עד היום. בתחילת המאה העשרים התייחסו לתחום כאל בלט מים, אך כרגע זה לא מונח שנפוץ. אין לבלבל בין מרמיידינג לשחייה צורנית, שכן הדגש במרמיידינג הוא על ההופעה התת-מיימית ואילו בשחייה צורנית הדגש הוא על ההופעה מחוץ למים.
מרמיידינג הוא גם מקצוע וגם תחביב. בנות ים מקצועיות לרוב ישחו בהפקות או מופעים חיים, מוסרטים או מצולמים וניתן לשכור אותן לאירועים מיוחדים. חובבים לא מקצועיים שוחים בזנבות בבריכות המקומיות, באגמים, בנהרות או בחופי ים ולרוב מתקבצים בקהילות.
חלק מהעוסקים במרמיידינג לא שוחים בפועל, אלא עוסקים בפעילויות כמו צילומים מקצועיים מחוץ למים או הופעות במסיבות יום הולדת, אך הן עדיין נכללים תחת קטגוריית המרמיידינג. התחום פופולרי בקרב כל הגילאים והמינים. לעיתים קרובות נראה בני ובנות ים יחד עם קוספליי ויצירת סנפירים וטופים באופן עצמאי. ישנן מספר חברות המייצרות סנפירים מסוגים שונים החל מסנפירי בד העולים כמה עשרות דולארים ועד סנפירי סיליקון בעבודה יד שיכולים להגיע למחיר של 6000 יורו.
היסטוריה.
אנט קלרמן.
אנט מרי שרה קלרמן ( 8.7.1886- 9.11.1975 ) הייתה שחיינית אוסטרלית, שחקנית וכוכבת קולנוע בתחילת המאה ה-20. היא הייתה בין הראשונות שלבשה בגד ים צמוד בניגוד לשמלות שהיו נהוגות באותו תקופה, ועודדה אחרים ללכת בעקבותיה. היא שברה שיא בשחיה, הייתה קופצת מקצועית למים וידועה כממציאת השחייה הצורנית לאחר שהופיעה בבלט המים ב־1907. בשנת 1911 הפכה לשחקנית הראשונה אשר הופיעה בסרט עם סנפיר בנות ים בסרט "בת הים" (1911) ובכך הפכה לראשונה שעסקה במרמיידינג. היא עיצבה ולעיתים אף תפרה והכינה את הסנפירים שלה בעצמה ויש כוכב על שמה בשדרת הכוכבים של הוליווד. סיפור חייה אף הונצח בסרט הוליוודי ששמו "מיליון דולר מרמייד" (1956).
בנות הים של וויקי וואצ'י.
וויקי וואצ'י הוא תיאטרון תת-מיימי שבו מתקיימות הופעות של בנות ים החל משנת 1947. התיאטרון הוקם על ידי ניוטון פרי שמצא מעיינות הטבעיים בשמורת טבע בפלורידה והחליט להפוך את המקום לתיאטרון תת-מיימי ראשו מסוגו בעולם. הוא פיתח המצאה של קומפרסור אשר מספק חמצן דחוס דרך צינוריות נשימה ארוכים אשר הוסוו ברקע וכך הפרפומריות יכלו להיות 6 מטרים מתחת לפני המים וליצור את האשליה שאינן צריכות לעלות לקחת אוויר. בנות הים הראשונות שלו היו קבוצה של שחייניות צורניות אשר אותן הוא אימן לנשום באמצעות הצינוריות והן יצרו הופעות של מה שנודע בעבר- כבלט המים.
בשנות החמישים הפך וויקי וואצ'י לאחת מתחנות התיירות הפופולריות ביותר במדינה והאטרקציה זכתה לשבחים עולמיים. ימי הזוהר של וויקי וואצ'י החלו בשנת 1959, כאשר התיאטרון נרכש על ידי רשת השידור האמריקאית (ABC) וקודם מאוד. ABC בנתה את התיאטרון הנוכחי, אשר מכיל 500 מושבים ונמצא ששה מטר מתחת לפני המים. ABC פיתחה גם נושאים למופעים התת-מימיים, עם אבזרים, מוזיקה וקווי סיפור מורחבים כמו קרקס תת-מימי, בנות הים והפיראטים, אליסה בארץ הפלאות, הקוסם מארץ עוץ, שלגייה ופיטר פן.
בשנות השישים בנות הגיעו גם מטוקיו הרחוקה כדי לנסות את מזלן להפוך להיות בנות הים של וויקי וואצ'י. בנות הים הזוהרות ביצעו שמונה מופעים ביום לאולם מלא עד אפס מקום - כחצי מיליון איש בשנה הגיעו לראות את בנות הים וויקי ווצ'י. התיאטרון העסיק 35 בתולות ים בסך הכל, שהופיעו לסירוגין במופעים אשר כבשו ההמונים. האטרקציה משכה אליה כחצי מיליון מבקרים בשנה. התיאטרון פועל עד היום.
ייצוג של מרמיידינג בקולנוע.
סנפיר בת הים של דריל האנה עוצב ונוצר על ידי אמן האפקטים הוויזואליים עטור הפרסים רוברט שורט. הזנב היה פונקציונלי לחלוטין. האנה שחתה איתו כל כך מהר שצוות הבטיחות שלה לא יכול היה לעמוד בקצב שלה. על פי הסרט התיעודי, האנה בעצמה שחתה בסגנון "בת הים" כשרגליה קשורות זו לזו מאז שהייתה ילדה, מפני שהוקסמה מסיפור " בת הים הקטנה " של הנס כריסטיאן אנדרסן.
מרמיידינג בעידן המודרני.
בעקבות ההצלחה של הסרט ספלאש משנת 1984, מרמיידינג עלה על הגל בתרבות הפופולרית. תום שואס, אשר יצר את הסנפיר המקורי של דריל האנה, התחיל לייצר סנפירים ללקוחות פרטיים, אך בעיקר נתן השראה לתנועת DIY ענפה שבה אנשים התחילו לנסות לייצר בעצמם סנפירי בני ובנות ים.
בנות ים פרילאנסיות.
עד תחילת שנות ה-2000, כדי לעסוק במרמיידינג באופן מקצועי היה צריך לנסוע עד לתיאטרון וויקי וואצ'י בפלורידה ולעבור מיונים והכשרות אינטנסיביות. המצב השתנה עם הופעתן של בנות הים המקצועיות הפרילאנסיות הראשונות. הראשונה בהן הייתה האנה מרמייד, ואחריה הופיעו מהינה מרמייד, מרמייד לינדן ומרמייד קאט. בנות הים האלו התחילו להופיע בחדשות ובאתרי אינטרנט החל משנת 2004. הן שחו באוקיינוסים ובימים, התחילו להופיע באקווריומים ובעצם היו החלוצות של תרבות המרמיידינג המודרנית שאותה אנחנו מכירים כיום.
לקראת שנת 2010, התחילו לצוץ אתרי אינטרנט שהוקדשו למרמיידינג וסייעו ביצירת תת-תרבות מובחנת בה החברים נעו בין חובבים למבצעים מקצועיים. כיום, רבים מבין בני הים המקצועיים עובדים באקווריומים, בתי קזינו או אטרקציות תיירותיות.
כמה צוללים חופשיים לובשים סנפירי בנות ים כדי להוסיף חידוש לספורט המים.
אף על פי שהרוב המוחלט של בני ובנות הים שוחים בזנבותיהם, קומץ קטן מחברי תת-התרבות של המרמיידינג לא ממש שוחים. בני ים אלה עשויים ללבוש סנפירים כדי לעורר מודעות לנושאי שימור האוקיינוס, קוספליי או כמפעילים במסיבות ימי הולדת של ילדים. זה לא מונע מהם להיות פעילים בקהילה הרחבה.
בתי ספר למרמיידינג.
במדינות רבות אנשים יכולים כעת להצטרף לשיעורי מרמיידינג שם הם לומדים לשחות בסנפירי בנות ים. האקדמיה של בת הים קאט הייתה בית הספר הראשון למרמיידינג שהנגיש לכולם את לימוד השחייה ונפתח באוגוסט 2012. זמן קצר לאחר מכן נפתחו ברחבי העולם בתי ספר נוספים למרמיידינג. בישראל נפתח בית ספר למרמיידינג בשם "עולם בת הים" בשנת 2016. בבתי הספר האלו, התלמידים יכולים להתנסות בעצמם בשחייה עם סנפיר וללמוד את טכניקת הדולפין קיק אשר ייחודית לשימוש במונופין בזמן צלילה. בתי הספר מושכים אליהם קהל של ילדים וגם של מבוגרים והתחום נגיש הן לנשים והן לגברים אשר מעוניינים להפוך לבני ים ליום אחד.
מרמיידינג כספורט תחרותי.
התחום מתפתח בשנים האחרונות והופך מתחביב לענף ספורט תחרותי לגיטימי. בקיץ של שנת 2019, התקיימה אליפות העולם הראשונה למרמיידינג בגואנזו שבסין . 70 מתחרים הגיעו מ־15 מדינות שונות והתחרו על התואר- אלוף העולם במרמיידינג. התחרות כללה שלושה מקצים כאשר אחד הוא מקצה טכני שבן המתמודדים היו צריכים לשחות עם מונופין בלבד וללא הסנפיר המלא ולהדגים מעברים בין שחייה רגילה לשחיית צד ועד לשחייה הפוכה. שימוש במשקפות ואטמי אף מוריד נקודות למתחרים ולכן רובם התחרו ללא אביזרים נלווים. המקצים הנוספים היו תרגילים אומנותיים בני 3 דקות אשר בנו המתחרים וכללו אלמנטים מורכבים של שחייה וצלילה, גלגולים, ברגים, ותנועות ריקוד הלקוחות מבלט המים.
הניקוד ניתן לפי הקטגוריות של טכניקת שחייה עם המונופין, פלואידיות וחינניות מתחת למים, יצירתיות בבניית התרגיל והחזקת האוויר מתחת למים כמו בצלילה חופשית.
התחרות הייתה פתוחה הן לבני ים והן לבנות ים אשר התחרו זה בזה ללא הפרדה. כן הייתה הפרדה בין תחרות הילדים לבין תחרות הבוגרים.
מרמיידינג בישראל.