בתיאטרון הבימה: בשנת 2014 גילמה את דמותן של הוויקונטית דה בוסיאן והמבשלת בהצגה "אבא גוריו" מאת אונורה דה בלזק, בבימויה של שיר גולדברג. באותה שנה גילמה את נעמי מואב בהצגה "זרעים של שתיקה" מאת רובי פורת-שובל, בבימויו של משה קפטן. בשנת 2015 גילמה את יוקסטה בהצגה "אדיפוס – תיאור מקרה" מאת סופקלס, בבימויו של חנן שניר. באותה שנה גילמה את זילפה בהצגה "יהוא" מאת גלעד עברון, בבימויו של אילן רונן ואת אלן אלקוק בהצגה "מה עושים עם ג'ני" מאת ד.ר. ויילד, בעיבודו ובימויו של הלל מיטלפונקט. בגין משחקה בהצגה זו, זכתה מעוז בפרס השחקנית המצטיינת בטקס פרסי התיאטרון הלאומי הבימה. בשנת 2017 גילמה את מרגרט ברדלי בהצגה "אמא אמרה שאסור" מאת שרלוט קיטלי, בבימויה של אתי רזניק. באותה שנה גילמה את איילת בהצגה "ספיניג" מאת אשכול נבו, בבימויו של רועי שגב ואת נטשה בהצגה "שלוש אחיות", מאת אנטון צ'כוב ובבימויו של חנן שניר. בשנת 2018 גילמה את מרתה בהצגה "מי מפחד מוירג'יניה וולף" מאת אדוארד אלבי, בבימויו של אילן רונן, ואת פילומנה בהצגה "" מאת אדוארדו דה פיליפו, בבימויו של רוני פינקוביץ'. באותה שנה גילמה את דמותה של אפי בהצגה "זרים מושלמים", בעיבודו של ארז דריגס ובבימויו של נתן דטנר. בשנת 2021 גילמה את איילת בהצגה "בקשתה האחרונה של רווקה" מאת נעם גיל ובבימויו של יגאל זקס, ואת רחל מרכוס במחזה "עוד חוזר הניגון" מאת מוטי לרנר בבימויו של משה קפטן. ממאי 2022 מגלמת את ככה-ככה בהצגה "הרטיטי את ליבי" מאת חנוך לוין, בבימויה של מירי לזר.
כמו כן, השתתפה בשלושה פסטיבלי מחזות קצרים בצוותא, במחזות: "סבון", "יודה'לה" ו-"סניף אטלנטה".
בטלוויזיה ובקולנוע.
בשנת 2004 השתתפה בסדרה "מעורב ירושלמי".
בשנת 2014 השתתפה בסדרה "פלפלים צהובים" בתפקיד ד"ר רחלי שחק.
בשנת 2016 השתתפה בסרט "הפורצת" ובסדרות "כל העולם במה-שייקספיר לילדים".
בשנת 2019 השתתפה בסדרה "מצולמים" של HOT בתפקיד אריאלה הפסיכולוגית.
חיים אישיים.
בשנת 2003 נישאה לבמאי משה קפטן ולהם שני ילדים. ב-2018 השניים נפרדו.
בית סוהר חרמון
בית סוהר כרמל
בית סוהר מגידו
אמברוסיה מכונסת
אמברוסיה מכונסת (שם מדעי: Ambrosia confertiflora) היא מין צמח עשבוני רב-שנתי ממשפחת המורכבים. מקורו בדרום-מערב ארצות הברית וצפון מקסיקו.
תיאור.
הצמח מגיע לגובה שבין 30 סנטימטרים לכמעט שני מטרים, עם גבעולים זיפניים זקופים בצבע ירוק פלומתי עד חום. העלים מאונים פלומתיים, עד כ-16 סנטימטרים באורכם, הנישאים על פטוטרות בעלות תוספות מאונות דמויות כנפיים. כמו למינים אחרים בסוג, בתפרחת ראשים אבקניים וראשים עליים. הראש העליי מניב פרי קוצני אחד או שניים, באורך עד חצי סנטימטר."
הצמח מתייבש עד לשורשיו בחורף, אבל צומח במהירות באביב, ופורח מאמצע הקיץ.
הזרעים מופצים על ידי בעלי חיים, שאל פרוותם הם נדבקים. הם גם צפים במים, כך שגם הצפות ושיטפונות יכולים לתרום להפצה. כמו כן, הצמח מתרבה באופן וגטטיבי באמצעות קני שורש אופקיים.
תפוצה כמין פולש.
אוסטרליה.
האמברוסיה המכונסת הוכרזה כמין פולש בניו סאות' ויילס משנות ה-50 של המאה ה-20.
ישראל.
המין הגיע לישראל, ככל הנראה, ב-1990, בתערובת מזון לבעלי חיים שסופקה מארצות הברית לחקלאים באזור שכם. משם הוא התפשט לאזור עמק חפר והשרון.
נזקיו בארץ רבים – בתחום החקלאות, דחיקת צמחייה מקומית מבתי גידול לחים, פגיעה בתשתיות, גינות ופארקים, וגרגרי האבקה שלו הם גורם אלרגני חמור.
לוק פסקואלינו
לוקה ג'וזפה "לוק" פסקואלינו (באנגלית: Luca Giuseppe "Luke" Pasqualino; נולד ב-19 בפברואר 1990) הוא שחקן בריטי, הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד פרדי מקלייר בסדרת הטלוויזיה "סקינס", ובדמות ד'ארטניאן בסדרה "המוסקטרים". בשנים 2016 ו-2017 גילם את אלביס הארט בסדרה נוספת של ה-BBC בשם "Our Girl".
ביוגרפיה.
פסקואלינו נולד בפיטרבורו שקיימברידג'שייר להורים ממוצא איטלקי מסיציליה ומנאפולי. הוא למד בבית הספר Walton Community School בוולטון שבפיטרבורו, והשתתף בשיעורי דרמה של מרטין טמפסט בסטנפורד ארט סנטר.
הופעת הבכורה של פסקואלינו הייתה ב-2009 כפרוטגוניסט בסרט דל התקציב , אודות קבוצת כדורגל מקומית שמתקוממת נגד תוכניות פיתוח המתוכננות להרוס את מגרש הכדורגל שלהם. הוא כיכב בתפקידי אורח בסדרות "חדר מיון" ו"מירנדה". ב-2008 החל פסקואלינו להופיע בעונה השלישית של דרמת הנעורים של ערוץ E4 "סקינס", בה התחלפו השחקנים הראשיים כל שתי עונות. פסקואלינו גילם את פרדי מקלייר תלמיד בקולג'. בסיום העונה הרביעית הוחלף פסקואלינו יחד עם שאר הקאסט. במקור האודישן של פסקואלינו היה לתפקיד טוני סטונם בעונה הראשונה של הסדרה, שאותו קיבל ניקולס הולט.
בפברואר 2010 לוהק פסקואלינו לסרט האימה העל טבעי "ההתגלות" של האחים וורנר, לצדם של אשלי גרין כוכבת "דמדומים" וטום פלטון כוכב סרטי הארי פוטר. הצילומים נערכו בלוס אנג'לס ובברלין, והסרט יצא לאקרנים באוגוסט 2012. בספטמבר 2010 החל פסקואלינו לשחק בתפקיד המשרת הצעיר פאולו, בסדרת הדרמה ההיסטורית "הבורג'ס". ביולי 2012 כיכב פסקואלינו לצדם של ג'סיקה זור ואד ספלירס בסרט הקומדיה הרומנטית "Love Bite".
באוקטובר 2011 לוהק פסקואלינו לתפקיד הראשי בפיילוט של סדרת הטלוויזיה "בטלסטאר גלקטיקה: דם וכרום", פריקוול לסדרה "בטלסטאר גלקטיקה". פסקואלינו גילם את הדמות של ויליאם "האסקר"אדאמה בצעירותו. הסדרה שודרה באינטרנט באתר Machinima.com החל מ-9 בנובמבר 2012. בתחילת 2013 שודר סרט הטלוויזיה ברשת Syfy . בהמשך 2013 שיחק פסקואלינו בסדרת הטלוויזיה הצרפתית "Jo".
פסקואלינו הופיע במותחן "רכבת הקרח" שבו נוסעים ברכבת נאבקים לשרוד בעולם המכוסה קרח ושלג. הסרט בכיכובו של כריס אוונס יצא לאקרנים ברחבי העולם ב-2013 ובארצות הברית ב-2014.
חיים אישיים.
פסקואלינו תומך בקמפיין הפמיניסטי HeForShe, ולדבריו הוא "חש מחויבות לשוויון מגדרי".
תפיסת ספינת המחבלים אנג'ל
לוק פסקלינו
אקרה (מיתולוגיה)
ליירה (דנמרק)
ליירה (בדנית: Lejre) היא עיירה בת 2,405 תושבים השוכנת בנפת ליירה, באי שלן, במזרח דנמרק. לנפה שטח של 240 קמ"ר ומתגוררים בה כ-27,000 תושבים (נכון ל-2014).
היסטוריה.
ליירה שימשה כבירת ממלכה מתקופת הברזל הנורדית, אשר מכונה לעיתים "ממלכת ליירה". על פי אגדות וסיפורי עם, נשלטה ממלכה זו על ידי שושלת סקילדינג (Skjöldung), אשר יורשיה ייסדו את ממלכת דנמרק בתקופת ימי הביניים. האגדות אודות מלכי ליירה נלקחו ממספר מקורות ימי-ביניימים, ובכלל זה ה"גסטה דנורום", מאת סקסו גרמטיקוס, ו"הכרוניקות של ליירה" (Chronicon Lethrense), שזהות מחברו אינה ידועה, מהמאה ה-12. כביתם של בני שושלת סקילדינג המוזכרת בפואמה האפית "ביאוולף", נחשבה ליירה כמקומו של ההיכל המלכותי האורוט (Heorot), בו מתרחש חלקה הראשון של הפואמה. בין העבודות הספרותיות מתקופת ימי הביניים המתארות הרפתקאות דמיוניות בליירה, הידועה ביותר היא הסאגה האיסלנדית מהמאה ה-14, "הסאגה של המלך הרולף קראקי" (Hrólfs saga kraka).
חפירות ארכאולוגיות שהתבצעו במקום החל משנות ה-80, אישרו כי לאגדות ימי הביניים אודות ליירה, על אף ההגזמות הרבות שבהן, היה בסיס היסטורי. צוותי מחקר בראשות טום כריסטנסן (Tom Christensen) ממוזיאון רוסקילדה חשפו שרידים נרחבים של מבנים מתקופת הברזל ומהתקופה הוויקינגית מחוץ לכפר גאמל ליירה ("ליירה הישנה"). במקום נתגלו יסודות למבנים מלבניים שאורכם הגיע לבין 50 ל-60 מטרים ויותר. ככל הנראה שימשו מבנים אלה כהיכלים עבור אצילים רבי עוצמה או מלכים. שרידי מבנים נוספים שנחשפו סביבם העידו כי ליירה שימשה גם כמרכז מלאכה, מסחר ודת. החיסרון היחסי של ממצאי כלי נשק מצביע שככל הנראה שימש האתר כמרכז כלכלי וחברתי ולא כבסיס צבאי. ממצא בולט שנתגלה ב-2009, באמצעות שימוש בגלאי מתכות, הוא צלמית עשויה מכסף מהתקופה הוויקינגית המכונה "אודין מליירה". הצלמית מתארת אציל בעל מעמד בכיר בלבוש טקסי, היושב על כס גבוה ולצידו שתי ציפורים. הסברה היא כי הצלמית מהווה הקבלה לאל הנורדי אודין, היושב על כסו הְלידְשְקַלְף, כאשר משני צדדיו העורבים הוּגין ומוּנין המדווחים לאדונם על המתרחש.
אתרים נוספים המצויים באזור הם בית קברות מהתקופה הוויקינגית, תל גדול אשר שימש לקבורה בשריפה מתקופת הברזל, מספר רוגמים המתוארכים לתקופת הברונזה וכמה אתרי קבורה מהתקופה הנאוליתית. האתר ובו היישוב מתקופת הברזל, שהחפירות בו החלו בשנות ה-80, מתוארך לתקופה שבין השנים 550 לספירה ל-1000 לספירה, דבר המאשר את חשיבותה של "ארץ האגדות" לאורך תקופה של כחצי מילניום, עד לזמן בו קיבלה ממלכת דנמרק על עצמה את הנצרות והבירה החדשה הועברה למקום בו שוכנת בימינו קתדרלת רוסקילדה.
בשל האתרים שבו ובסביבתו הפך הכפר של גאמל ליירה למוקד לאספני עתיקות, מקור של גאווה לאומית דנית ולנקודת משיכה עבור חובבי פרה-היסטוריה סקנדינבית. ההשערות לגבי הפרה-היסטוריה של האזור התגברו בעקבות הכרוניקה של תיטמר ממרסבורג מהמאה ה-12 בה נטען כי טקסים פגניים של הקרבת קורבנות התקיימו בעבר בליירה בכל שנה תשיעית. נתיב מיוער ואגם המצויים במרחק קצר ממערב לליירה זוהו גם כן כמקומות בהם נערכו טקסים לכבודה של האלה נרטוס, אשר תוארו גם בעבודתו של ההיסטוריון הרומאי טקיטוס, "גרמניה". טענות ודיווחים מעין אלה נחשבים כחלק מ"המיתוס של ליירה", להם אין קשר ליישוב שנתגלה מתקופת הברזל. עם זאת, אפשר להניח כי לשילוב בין מציאות ופנטזיה יש חלק גדול בפופולריות של האזור.
מוקדי עניין נוספים.