הקפלה נבנתה ככל הנראה ב-1622. היא צבועה בלבן כאשר המשקופים, הגמלון והפילסטרים צבועים בצהוב בהיר. קירות הקפלה עבים ותומכים בגג הפנימי. הגג משופע, גובהו 7 מטרים והוא מקורה ברעפים אדומים. אולם התווך הוא באורך 16 מטרים וברוחב 4.5 מטרים. בזמן שיפוצים שנעשו בקפלה ב-1996 נתגלו בה פרסקאות וצוות מומחים שחזר אותן בין 1998 ל-2001. הפרסקאות נוצרו בכמה תקופות, כשהעתיקות ביותר הן בנות 300 שנים. על פי סגנון הציורים, נראה כי הם נעשו בידי אומנים סיניים משום שלצד סיפורים מהתנ"ך משולבים בהם מוטיבים של אריות ועננים, המקובלים באמנות הסינית. הקפלה מוקדשת ל"גבירתנו אשר על ההנחיה" (Capela de Nossa Senhora da Guia), והטקס הדתי היחיד הנחגג בקפלה זו מתבצע ב-15 באוגוסט, יום חגה של הקדושה שעל שמה הכנסייה.
המגדלור במצודה שנבנה בשנים 1864–1865, הוא המגדלור העתיק ביותר בחוף סין. בתחילה היה מקור האור מנורת פרפין, שהותקנה לצורך סיבובה על גלגל מעץ שהונע באמצעות חבל (תכנון של פורטוגזי יליד מקאו). טייפון פגע במגדלור ב-1874 וגרם להפסקת פעילותו למשך 36 שנים. לאחר שיפוץ ממושך שכלל התקנת מראות מחזירות אור, הופעל המגדלור מחדש ב-1910 והוא פועל עד היום. המגדלור עבר שיפוץ ב-2005. בדומה לקפלה הסמוכה, המגדלור צבוע בלבן ומשקופי החלונות בצהוב בהיר. גובהו 15 מטרים וצורתו חרוטית, קוטרו בבסיס 7 מטרים ובקצהו 5 מטרים. בחלק העליון יש בימת תצפית, אליה מגיעים מבפנים במדרגות לולייניות, ובה מותקן הפנס. בתנאי ראות טובים ניתן לראות את האור מהמגדלור במרחק של עד 20 מיל ימי ממנו. סמוך למגדל ניצב מוט שנוהגים להעלות עליו דגל אזהרה במקרה של טייפון מתקרב. המגדלור הוא אבן דרך אפס של מקאו, כלומר הקואורדינטות של מקאו ('21º 11 צפון ו-'113º 55 מזרח) נמדדות ממנו.
פיצ'ר
אורקוט
דאלאס סטארס
דאלאס סטארס (באנגלית: Dallas Stars) היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מדאלאס, טקסס, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NHL בה היא חברה בבית המרכזי שבחטיבה המערבית.
הקבוצה נוסדה ב-1967 בבלומינגטון, מינסוטה, כחלק מההתרחבות הגדולה של ה-NHL שהכפילה את גודל הליגה מ-6 ל-12 קבוצות. שם שיחקה הקבוצה תחת השם מינסוטה נורת'סטארס עד המעבר לדאלאס ב-1993.
הסטארס זכו פעם אחת בגביע סטנלי ב-1999.
היסטוריה.
1967 - 1990: ימי מינסוטה נורת'סטארס.
ב-1966 החליטה ה-NHL לסיים את 25 השנים של עידן "שש המקוריות", שבו שיחקו בליגה שש קבוצות קבועות, ולהכפיל את גודלה ל-12 קבוצות כאשר המטרה העיקרית היא התפשטות מערבה. בין הפונים לקבלת זיכיון לקבוצת התרחבות הייתה שותפות של תשעה אנשי עסקים מאזור מיניאפוליס - סיינט פול, ה"ערים התאומות" במינסוטה. במשאל דעת קהל נבחר שם הקבוצה - "נורת'סטארס" (Northstars - "כוכבי הצפון", על שם המוטו של מדינת מינסוטה).
אולם ביתי נבנה בעיר בלומינגטון הצמודה לערים התאומות, ו"מטרופוליטן סנטר" (ובכינויו המקוצר "מט סנטר") היה מוכן לאחר שנה בלבד, בזמן לעונת הבכורה של הנורת'סטארס, עונת 1968, למרות שעבודות אחרונות - בעיקר ביציעים - עדיין התבצעו כשהעונה נפתחה.
ב-11 באוקטובר 1967 פתחו הנורת'סטארס את דרכם בליגה במשחק חוץ מול קבוצת התרחבות אחרת, סנט לואיס בלוז, שהסתיים בתיקו 2:2. עשרה ימים לאחר מכן חנכו הנורת'סטארס את אולמם החדש במשחק בית ראשון, שוב מול קבוצת התרחבות, קליפורניה סילס, וניצחו 3:1.
כבר בעונה הראשונה ניחתה טרגדיה על הקבוצה, כששחקנה, ביל מאסטרטון, מת בינואר 1968 כתוצאה מתיקול שספג במשחק, שגרם לו ליפול בצורה קשה ולראשו להיחבט על הקרח. באותם ימים השחקנים לא חבשו קסדות, ומאסטרטון איבד את הכרתו ומת יומיים לאחר מכן. עד היום זהו המקרה היחיד של מוות שנגרם מתיקול במהלך משחק ב-NHL. איגוד כתבי ההוקי קרח תרם לזכרו את גביע ביל מאסטרטון, הניתן מדי שנה לשחקן שהוכיח נחישות ודבקות במשחק תוך התגברות על קשיים גדולים.
בתחילת דרכה שובצה הקבוצה בבית המערבי עם שאר קבוצות ההתרחבות, לעומת הבית המזרחי שהורכב מהקבוצות הוותיקות והיה חזק הרבה יותר. הנורת'סטארס עלו לפלייאוף מהמקום הרביעי, ניצחו בסיבוב הראשון את לוס אנג'לס קינגס ועלו לגמר הבית המערבי מול סנט לואיס בלוז, בו נוצחו במשחק המכריע שהגיע לשתי הארכות.
השחקנים הבולטים באותה תקופה היו השוערים, לורן וורסלי וצ'זארה מניאגו, המגינים טד האריס וז'אן-פול פאריזה, והחלוץ ביל גולדוורת'י.
בשנות ה-70, לאחר ההתלהבות הראשונית, החלה התלהבות הקהל מהקבוצה לדעוך. כמות האוהדים במשחקי הבית הלכה וירדה, וב-1978, לאחר שהקבוצה החמיצה את הפלייאוף ב-5 מתוך 6 העונות האחרונות, היה חשש שהקבוצה תפסיק לפעול. הקבוצה נמכרה לזוג אחים, גורדון וג'ורג' גאנד, שהיו בעליה של קבוצת התרחבות אחרת שנקלעה לקשיים ועמדה על סף סגירה, קליבלנד בארונס (קליפורניה סילס לשעבר). בצעד חסר תקדים, ומתוך חשש לאבד את שתי הקבוצות, אישרה הנהלת הליגה את העסקה ואיפשרה לשתי הקבוצות להתמזג. הנורת'סטארס זכו במספר שחקנים איכותיים של הבארונס, ובנוסף בחרו בדראפט שני חלוצים מצוינים - בובי סמית, שזכה בעונתו הראשונה בגביע קאלדר - רוקי השנה ב-NHL, וסטיב פיין.
עם הסגל המחוזק שלהם, פגשו הנורת'סטארס למשחק מכונן בהיסטוריה שלהם את פילדלפיה פליירס בינואר 1980, כאשר הפליירס מגיעים למשחק עם רצף של 35 משחקים ללא הפסד, מתוכם 25 ניצחונות. 15962 צופים, שיא קהל חדש ב"מט סנטר" שלא נשבר עד המעבר לדאלאס, ראו את הנורת'סטארס מסיימים את הרצף של הפליירס בצורה משכנעת עם ניצחון 7:1. בסיום אותה עונה נקמו הפליירס בנורת'סטארס כשהדיחו אותם בחצי גמר הפלייאוף, ומנעו מהם הגעה היסטורית לסדרת גמר גביע סטנלי.
לקראת עונת 1981 המשיכו הנורת'סטארס להתחזק. החלוץ ניל ברוטן, מגיבורי נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) שחוללה את ה"נס על הקרח", הגיע לקבוצה יחד עם חלוץ מצוין נוסף, דינו סיסרלי. הנורת'סטארס הגיעו בסיום העונה בפעם הראשונה לסדרת גמר גביע סטנלי, שם נוצחו על ידי אלופת 1980 שהגנה על תוארה, ניו יורק איילנדרס.
הנורת'סטארס המשיכו להצליח במחצית הראשונה של שנות ה-80. ב-1982, עם עונה מצוינת של דינו סיסרלי, זכו הנורת'סטארס בפעם הראשונה באליפות הבית שלהם, אך בפלייאוף כשלו מול שיקגו בלאקהוקס בסיבוב הראשון. עונה לאחר מכן, לאחר שבחרו בדראפט את החלוץ המבוקש בראיין בלואוז, סיימו הנורת'סטארס את העונה הרגילה הטובה ביותר שלהם בכל שנותיהם טרם המעבר לדאלאס - אולם בסיבוב השני של הפלייאוף שוב המתינו להם הבלאקהוקס, והנורת'סטארס סיימו את דרכם.
לפני עונת 1984 מינתה הקבוצה למאמן את ביל מהוני. מהוני, שהיה מאמן בעל אוריינטציה הגנתית, יזם עסקה שהתקבלה בזעזוע אצל האוהדים - כוכב הקבוצה, בובי סמית, הועבר למונטריאול קנדיאנס תמורת חלוצים בעלי יכולות הגנה טובות יותר. בסופו של דבר השתלם ההימור בעונה הראשונה, כאשר הנורת'סטארס הגיעו לפלייאוף אחרי עונה רגילה מצוינת, הדיחו את שיקגו בלאקהוקס אחרי שני הכשלונות בעונות הקודמות, אולם בסיבוב השני נתקלו בשושלת בהתהוות - אדמונטון אוילרס של וויין גרצקי ושלל כוכביה האחרים, שהביסו את הנורת'סטארס בדרך לגביע סטנלי ראשון מבין חמישה.
המחצית השנייה של שנות ה-80 הייתה קשה הרבה יותר. שנתיים ללא עלייה לפלייאוף הספיקו כדי לדלדל שוב את הקהל במשחקים הביתיים ב"מט סנטר" הביאו את האחים גאנד לבקש להעביר את הקבוצה לאזור מפרץ סן פרנסיסקו, ולהיכנס לשם כך לעימות עם הנהלת הליגה. ב-1989, עם זאת, פגעו הנורת'סטארס במטרה בבחירת הדראפט הראשונה שלהם כשבחרו את מי שיהפוך לגדול כוכבי הקבוצה בכל הזמנים, מייק מודנו.
1990 - 1993: סוף ימי מינסוטה.
העימות בין האחים גאנד להנהלת ה-NHL הסתיים בפשרה. ה-NHL, שרצתה להשאיר קבוצה במינסוטה, העניקה לאחים גאנד זיכיון לקבוצה חדשה באזור מפרץ סן פרנסיסקו - סן חוזה שארקס. את הנורת'סטארס מכרו האחים לאיש העסקים נורמן גרין, שוויתר למען העסקה על החזקות מיעוט שהיו לו בקלגרי פליימס.
באותה עונה, עונת 1991, ביצעה הקבוצה ריצת פלייאוף מרשימה מעמדה נחותה. לאחר עונה רגילה שהסתיימה במאזן שלילי, אם כי מאזן שהספיק לעלייה לפלייאוף, הדיחו הנורת'סטארס בשני הסיבובים הראשונים את שתי הקבוצות שסיימו את העונה הרגילה בראשות הליגה - שיקגו בלאקהוקס וסנט לואיס בלוז. בגמר החטיבתי הדיחו הנורת'סטארס את האלופה היוצאת, אדמונטון אוילרס של מרק מסיה, והגיעו בפעם השנייה בתולדות הקבוצה לסדרת גמר גביע סטנלי. כאן נגמר סיפור הסינדרלה, כאשר פיטסבורג פינגווינס של מריו למיה ניצחה את הנורת'סטארס בשישה משחקים, עם תבוסה של 8:0 במשחק השישי והאחרון.
ב-1992, העונה האחרונה במינסוטה, ויתרה הקבוצה על הלוגו שלה, ועברה לשחק עם לוגו חדש - כוכב ירוק מוקף בזהב ועטוף מלמעלה על ידי המילה "STARS", לוגו שנשמר לבסוף עם המעבר לדאלאס. המעבר נראה בפתח, כאשר הקבוצה הגיעה לפלייאוף האחרון שלה במינסוטה והודחה בסדרה של שבעה משחקים על ידי דטרויט רד וינגס.
1993 - 1998: ימי דאלאס.
לאור דלות הקהל ומצבה הכספי של הקבוצה, בנוסף לבעיות עסקיות ואישיות של הבעלים נורמן גרין, התירה ה-NHL לגרין להעביר את הקבוצה לדאלאס, תוך הבטחה לאוהדים במינסוטה שהליגה תשוב למינסוטה בהקדם (כפי שאכן קרה, כאשר מינסוטה ויילד צורפה לליגה ב-2001). הסטארס השמיטו רשמית את הקידומת "נורת'" משמם ועברו ל"ריוניון ארנה", האולם הביתי של קבוצת ה-NBA דאלאס מאבריקס.