החסם העיקרי בפני היפנוט הוא פחד, או אי מוכנות מלאה של המהופנט להתהפנט. בנוסף, יש צורך בתקשורת טובה בין מהפנט למהופנט. מהפנטים מנוסים טוענים שהם מסוגלים להפנט כמעט כל אחד, למעט אנשים בעלי מנת משכל נמוכה במיוחד (בעיקר אלו החסרים יכולת להתרכז). גם שיכורים מהווים אתגר למהפנט. מהפנטים טוענים גם כי האמונה לפיה לא ניתן להפנט אנשים עם כוח רצון רב היא מיתוס, ודווקא אנשים כאלה קלים להיפנוט. קיימים חילוקי דעות בין חוקרים לגבי מידת הסוגסטביליות (היכולת להתהפנט) של כל אדם, יש הטוענים כי רוב האנשים יכולים להתהפנט במידה זו או אחרת, ויש הטוענים כי ההיפנוט לא יצליח למשל אצל בעלי אישיות מסוימת או בעת בקשה של המהפנט מהמהופנט לבצע מעשה שמעורר התנגדות אצלו.
מלבד הוראות שמתבקש המהופנט לבצע תוך כדי היותו בהיפנוזה, משתמשים המטפלים גם בהשאות פוסט היפנוטיות (Post Hypnotic suggestions), פעולות שהמהופנט מתבקש לבצע לאחר תום פגישתו עם המהפנט, בהתרחש אירוע חיצוני מסוים - למשל אופן הסירוב להצעת סיגריה לאדם שנגמל מעישון.
שימושים.
היפנוזה משמשת במגוון רחב של מקרים וטיפולים פסיכולוגיים ורפואיים, בהם התמודדות עם כאב, התמכרות, חרדה, ירידה במשקל ועוד. עם זאת, לעיתים היא משמשת במצבים אחרים, כמו חקירה משטרתית או ביטחונית, לצורך ריענון זיכרון או כאמצעי בידור מול קהל.
דמיון מודרך והיפנוזה.
דמיון מודרך הוא שימוש בדמיונו של המטופל במהלך הטיפול. כאשר עבודה זו נעשית במהלך הטראנס ההיפנוטי, מדובר בהיפנוזה. בהיפנוזה משתמשים בטכניקות רבות ומגוונות בנוסף לדמיונו של המטופל-המהופנט. לפיכך, קיימים שני מרכיבים המבחינים באופן ברור בין דמיון מודרך להיפנוזה:
אחת התאוריות הקוגניטיביות טוענת שבגילאי הילדות המוקדמים נוצר אצל האדם מנגנון להשוואת נתונים (critical factor) המשווה כל נתון חדש לנתונים שהאדם כבר יודע, וחוסם נתונים הסותרים ידע קיים. מנגנון זה שמטרתו להגן עלינו מעודף אינפורמציה והצורך להחליט את אותן החלטות מחדש הוא המונע לעיתים מאדם לבצע את השינויים בעצמו. בתהליך ההיפנוזה עוקפים את מנגנון ההגנה, ומכניסים את המידע החדש ישירות לתוך התת מודע מבלי להתעמת בהכרח עם מידע קודם. זה יתרונה העיקרי של ההיפנוזה על השימוש בדמיון מודרך שאינו עוקף את מנגנון ההגנה ולכן יעילותו פחותה.
תאוריה זו רואה את מקורן של בעיות פסיכולוגיות רבות באדם הבוגר, ולעיתים אף בעיות גופניות, באירוע טראומטי ראשוני שקרה בעבר, בעיקר בשנות הילדות הראשונות, אשר קיבל חיזוק באירועים נוספים שקרו לאחר מכן, עד שנוצרה הבעיה הפסיכולוגית. האירוע הראשוני בדרך כלל נשכח מזמן. בתהליך הרגרסיה ההיפנוטית מחזירים את המהופנט אחורה בזמן כדי לאתר את הזיכרון הטראומטי הראשוני, ו"לנקות אותו" מאנרגיה רגשית. אם הייתה הצלחה באיתור האירוע הראשוני וטיפול בו - הבעיה הפסיכולוגית תיעלם מעצמה תוך פרק זמן קצר.
מצד שני, הזכרונות שמתגלים לכאורה בטרנס היפנוטי מתבררים לא פעם כזכרונות מומצאים (ראו בהמשך). היה מספר רב של מקרים שבהם זכרונות שהומצאו לא רק שלא עזרו למטופלים אלא אף החמירו את מצוקותיהם.
סכנות.
שינוי זיכרון.
אחד משימושי ההיפנוזה הוא לשם רענון הזיכרון (לדוגמה: מקרים רבים של מה שנחשב כזיכרון מודחק). אולם מחקרים מראים שההיפנוזה לא תורמת תרומה משמעותית לשיפור ההיזכרות (ביחס לניסיונות רענון בתנאים דומים ללא שימוש בהיפנוזה). לעומת זאת, היפנוזה נוטה להגביר את הביטחון בוודאות הזכרונות. לכן רענון זיכרון בעזרת היפנוזה יכול ליצור זכרונות בדויים.
שאלת שטיפת המוח באמצעות היפנוזה.
הדיעות חלוקות האם ניתן לבצע שטיפת מוח באמצעות היפנוזה, וכך לגרום לאדם תמים לבצע פשע. חלק מהמחקרים השיבו בחיוב על השאלה, אחרים טענו שלא ניתן להבחין בשום דרך בין מעשה שאכן בוצע בהשראה היפנוטית למעשה שבוצע מרצון, ועל כן השאלה חסרת משמעות, ובקצה הנגדי ישנם חוקרים הגורסים שהדבר בלתי אפשרי.
חוקיות.
בישראל.
בישראל נחקק ב-1984 חוק השימוש בהיפנוזה האוסר על שימוש בהיפנוזה למטרות בידור. בכך הייתה ישראל למדינה הראשונה שהסדירה את תחום ההיפנוזה בחוק.
בעולם.
ברוב הארצות מותרים מופעים, אולם בחלקן עם מגבלות. לדוגמה, בבריטניה קבעה ועדה של משרד הפנים שמופעי בידור שכוללים שימוש בהיפנוזה מותרים, אולם עם מגבלות על תוכנם (לדוגמה: הקהל והמהופנטים הפוטנציאליים חייבים לדעת מראש שמדובר על מופע היפנוזה, ויש איסור על מספר דברים כגון "החזרת" המהופנט לגיל צעיר).
הלחמה
הלחמה (אינוך) היא שיטה לחבר בין שתי מתכות בעזרת מתכת נוספת אל-ברזלית, הנקראת לַחַם, שהיא בעלת נקודת התכה נמוכה מזו של המתכות המתחברות ובעלת הרכב כימי שונה.
מפרידים בין הלחמה רכה (Soldering) שבה משתמשים בלחם שנקודת ההתכה שלו נמוכה מ-450 צלזיוס, והלחמה קשה (Brazing) שבה נקודת ההתכה של הלחם מעל נקודה זאת.
משתמשים בהלחמה רכה כדי לחבר בין רכיבים אלקטרוניים ומעגל מודפס, ובהלחמה קשה בחיבורי צנרת במערכות קירור, מיזוג אוויר ושרברבות.
הלחמה שונה מריתוך שבו המתכות מחוברות ישירות, ללא חומר מתווך. נקודת ההתכה הנמוכה של הלחם משאירה את המתכות המחוברות שלמות כאשר הלחם מותך.
הלחמה מבוססת על התכת חומר בחום, אשר נוזל בין חלקי המתכת המוצמדים ובהתקררותו מאחה אותם.
החומר המשמש להלחמה הוא בדרך כלל מתכת רכה וניתכת בקלות כבדיל או נחושת, ומשתמשים במלחם חשמלי או במלחם בעל להבת גז להתכתה.
תופעות לוואי.
תהליך ההלחמה גורם לחימום החומר שמבקשים להלחימו, בנוסף ללחם. חימום אותו חומר עלול לשנות את הרכבו הכימי, ובכך ליצור אזור מושפע מחום.
מלה
מכונת קרנו
הנס החכם
הַנְס החכם (בגרמנית: Der kluge Hans) היה סוס שחי בגרמניה בסוף המאה ה-19 והתפרסם ב"יכולתו האינטלקטואלית" יוצאת הדופן לענות נכונה על שאלות אריתמטיות. בעליו של הנס, וילהלם פון אוסטן, אימן אותו להקיש בפרסתו בתגובה לשאלות שהתשובה עליהן הייתה מספר, ומספר ההקשות אותן הקיש הנס היה התשובה המבוקשת.
הפילוסוף-פסיכולוג קארל שטומפף כינס ועדה של 13 מדענים בולטים על מנת לבחון את הטענות בדבר כישוריו של הנס. לאחר שהסוס הצליח בבדיקות המדוקדקות שערכה הוועדה, הועברה הבדיקה לפסיכולוג אוסקר פונגסט. פונגסט הוכיח כי למעשה הנס לא ניחן בכישרון מתמטי, אלא הגיב לסימנים לא-רצוניים בשפת הגוף של השואל, שהשואל כלל לא היה מודע להם. תוצאות המחקר פורסמו לראשונה ב-1907, והתופעה שהתגלתה זכתה מאז לכינוי אפקט הנס החכם.
מחקרו של פונגסט.
פונגסט בדק את ביצועי הסוס במספר מצבים:
לאחר מספר רב של ניסויים, גילה פונגסט כי הסוס הצליח לענות נכונה גם כאשר השואל לא היה פון אוסטן, וכך שלל את האפשרות של מעשה רמייה. עם זאת, התגלה כי הסוס עונה נכונה רק כאשר השואל יודע מראש מהי התשובה הנכונה, והסוס יכול לראותו. פונגסט המשיך ובדק את התנהגות השואל, וגילה כי כאשר מניית ההקשות של הסוס התקרבה לתשובה המבוקשת, הפכו הבעות הפנים ויציבת הגוף של השואל למתוחות יותר, והתרפו כאשר הקיש הסוס את הנקישה האחרונה, ה"נכונה". שינוי זה אצל השואל אותת לסוס להפסיק לנקוש. ההסבר שהתקבל ליכולת זו אצל הסוס הוא שהתקשורת החברתית בקרב סוסים תלויה בין השאר ביכולת להבחין בסימנים גופניים קלים, כגון שינויי יציבה, יכולת שאפשרה להנס להבחין בסימנים הלא-רצוניים של פון אוסטן.
פונגסט גילה כי לא רק סוסים יכולים לזהות סימנים. הוא המשיך ובדק את ההשערה כי סימנים אלו היו "בלתי-ניתנים להבחנה" בניסויים בהם מילא הוא אישית את תפקיד "הסוס", תוך שהוא מקיש תשובות לשאלות שנשאל, אך לא ידע את התשובות עליהן. הוא גילה כי ב-92% מהמקרים הצליח לזהות אצל השואלים שינוי שסימן כי הגיע לתשובה הנכונה.
אפקט הנס החכם.
אפקט הנס החכם הוא מקרה פרטי של נבואה המגשימה את עצמה המתאר מצב בו ציפיותיו של חוקר, או של גורם חיצוני כלשהו, משפיעות על ביצועי הנחקר, מבלי שהחוקר יהיה מודע להשפעה זו. לנטרול תופעה זו חשיבות רבה במחקרים על בני אדם ועל בעלי חיים.
חקר בעלי חיים.
בניסויים בקרב בעלי חיים שבהם נבדקות תגובות הכרוכות בתודעה, קיים תמיד החשש מאפקט הנס החכם. כדי שתוצאות מחקרים כאלה יהיו קבילות, החיות חייבות להיבדק בצורה שתנטרל את האפקט. ישנן מספר דרכים מקובלות להתמודד עם הבעיה, אולם רובן יוצרות בעיות מהותיות אחרות בניסוי:
חקר בני אדם.
כפי שהראו ניסוייו האחרונים של פונגסט, אפקט הנס החכם עשוי להשפיע על ניסויים שבהם נבדקים בני אדם. מסיבה זו ננקטים צעדים מיוחדים למניעתו בניסויים בחקר התפיסה, בפסיכולוגיה קוגניטיבית, בפסיכולוגיה חברתית, בחינוך וגם ברפואה. השיטה למניעתו תהיה בדרך כלל ביצוע ניסויים כפולי סמיות (double-blind experiments), שבהם לא החוקר ולא הנחקר יודעים האם הנחקר שייך לקבוצת הניסוי או לקבוצת הביקורת, אלא רק בתום המבחנים (ראו גם: אפקט הפלסבו). דרך נוספת היא שימוש במחשבים ובמערכות מדידה מכניות להנחיית ביצועי הנחקר - מערכות שכמובן אינן יכולות לתת "סימנים" לא מודעים לנחקר.
אפקט הנס החכם
האדם השחור
שחורים הוא מונח נפוץ בארצות המערב לאנשים בעלי צבע עור חום כהה.