בנוסף לשם זה, יש המתייחסים למפלגה זו בשם הרפובליקנים הג'פרסונאים, מכיוון שתומאס ג'פרסון השתייך למפלגה זו והיה בעל השפעה ניכרת על האידאולוגיה שלה; לעיתים נקראת גם בשם המפלגה הרפובליקנית, ואין לבלבל כינוי זה עם המפלגה הרפובליקנית המודרנית. למעשה, השם "דמוקרטית-רפובליקנית" לא נכנס לשימוש עד לזמנו של אנדרו ג'קסון. לפני כן, המפלגה הוכרה בשם "רפובליקנית". השימוש האנכרוניסטי של "דמוקרטית-רפובליקנית" על מנת לציין פוליטיקאים של לפני תקופת ג'קסון הוא לשם נוחות בלבד, על מנת למנוע בלבול עם המפלגה הרפובליקנית המודרנית, ולא משקף את הכינוי באותו הזמן. כמו כן, אין לבלבל את המפלגה עם "דמוקרטיה ג'פרסונאית", מונח שבא לתאר תקופה בה נוהל הממשל האמריקני על ידי משכילים אריסטוקרטיים, בניגוד ל"דמוקרטיה ג'קסונאית", בה נוהל הממשל על ידי השכבות העממיות באוכלוסייה.
היסטוריה.
שורשי המפלגה נעוצים במפלגה האנטי-פדרליסטית, הקבוצה שהתנגדה לאימוץ חוקת ארצות הברית והתעקשה על מגילת הזכויות. לאחר נשיאותו של ג'ון אדמס, הפדרליסט, תומאס ג'פרסון נבחר להיות הנשיא הדמוקרטי-רפובליקני הראשון.
במשך תקופה קצרה, תפקדה המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית כמפלגה הדומיננטית היחידה בפוליטיקה האמריקנית. בשיאה, התמודד ג'יימס מונרו כמעט ללא תחרות, בבחירות של 1820 לנשיאות ארצות הברית. התקופה הזו נודעה בכינויה "עידן התחושה הטובה". זמן קצר לאחר מכן, התפרקה המפלגה לשתי קבוצות: המפלגה הדמוקרטית, בהנהגתו של אנדרו ג'קסון, והמפלגה הוויגית, שנוסדה מהקואליציה האנטי-ג'קסונאית.
תביעות מודרניות לשותפות במורשת של המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית.
שיעור-הקומה הרם של נשיאים שזיהו את עצמם עם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית בשיאה גורם למפלגות פוליטיות מודרניות לרצות להשתייך למורשתה. כתוצאה מכך, שתי המפלגות הפוליטיות הגדולות בארצות הברית מזהות עצמן עם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית.
כפי שצוין, המפלגה הדמוקרטית היא צאצא ישיר של המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית. גם המפלגה הרפובליקנית רואה עצמה כצאצא "רוחני" של המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, אף על פי שיש לה קשר חזק הרבה יותר עם הפוליטיקאים של מפלגת הוויגים של ימים עברו ובוחריהם. למפלגה הדמוקרטית כמו גם לזו הרפובליקנית של ימינו-אנו אין קשרים ניתנים-לזיהוי עם המפלגה הפדרליסטית, שהייתה מפלגת האופוזיציה היחידה למפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית המקורית.
נשיאים מטעם המפלגה.
4 מתוך 46 נשיאי ארצות הברית כיהנו מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית.
בשם הפטריוטיות
בשם הרצינות
הפרעת קצב
הפרעת קצב (Cardiac arrhythmia) היא הפרעה בקצב הלב (מיוונית: רִיתְמִיָּיה, "קצב"). הפרעה בקצב הלב עלולה לנבוע מגורמים לבביים וחוץ לבביים. הגורמים הלבביים העיקריים הם בעיה מכנית ובעיה חשמלית, אם כי במקרים רבים הבעיה החשמלית משנית לבעיה מכנית. גורמים חוץ לבביים כוללים מגוון הפרעות מטבוליות, זיהומים, תרופות ועוד.
ללב יש מערכת הפעלה והולכה חשמלית המייצרת אותות חשמליים שמווסתת בעיקר על ידי מערכת העצבים המרכזית. הפרעות במערכת זו עשויות להוביל להפרעה בהולכת החשמל בשריר הלב, חסימה חלקית או מלאה של מעבר החשמל בשריר הלב, ייצור אותות חשמליים על ידי מוקדי קיצוב לא נורמליים, ועוד. הפרעות אלו גורמות כולן לתקלות בתפקוד החשמלי התקין של הלב. הפרעת הקצב יכולה להיגרם מהפרעה במערכת ההולכה החשמלית (=בעיה חשמלית) כאמור, או ממצב מחלה כגון אוטם בשריר הלב הגורם להפרעה בהולכת הדחפים החשמליים בשריר (=בעיה מכנית).
מערכת ההולכה בלב.
מערכת ההולכה החשמלית בלב פועלת באופן עצמאי, ללא כל תלות באותות עצביים מהמוח, היכולים לגרום להאצה או האטה של קצב הלב, אך לא לעצם הפעימה. נהוג לחלק את מערכת ההולכה לארבעה חלקים:
טיפול.
הטיפול המניעתי בהפרעות קצב מהירות הוא בראש וראשונה סילוק הגורמים לו (לבביים או חוץ לבביים), אך מקובל גם לתת טיפול תרופתי. בין התרופות לטיפול בהפרעה כלולים הסוגים הבאים: חוסמי נתרן, חוסמי אשלגן, חוסמי תעלות סידן, חוסמי בטא, דיגוקסין הפרעות קצב ממאירות המסכנות את חיי החולה עשויות להצדיק השתלת קוצב דפברילטור (AICD). לעומת זאת, להפרעות קצב איטיות אין טיפול תרופתי והגישה לחולה מבוססת על השתלת קוצב לב במקרים המתאימים.
במצבים אקוטיים הטיפול מתחלק לשניים:
בשם התועלת
הסתמכות על החנופה
אד ורקונדיאם
ימת באיקל
ימת באיקל (ברוסית: Озеро Байка́л) היא אגם מים מתוקים בדרום סיביר שברוסיה, מצפון לגבול רוסיה–מונגוליה. ימת באיקל היא אתר מורשת עולמית.
אורכו של האגם 636 ק"מ, רוחבו כ-80 ק"מ ושטחו כ-. הוא אגם המים המתוקים שנפחו הוא הגדול ביותר בעולם, וכן הקדום ביותר מבחינה גאולוגית עם גיל מוערך של 25–30 מיליון שנים. עומקו המרבי – העמוק באגמי העולם, ועומקו הממוצע 758 מטר. נפח מימיו הוא כ-23,600 ק"מ מעוקב, והוא מכיל כ-22%–23% מכמות המים המתוקים העיליים המופשרים ביבשות כדור הארץ. האגם מכיל יותר מים מכל הימות הגדולות שבצפון אמריקה, ביחד. מבחינת שטח פנים, האגם נמצא במקום השביעי בעולם.
ההתפשטות הרוסית לאזור מסביב לאגם בשנים 1628–1658 הייתה חלק מהכיבוש הרוסי של סיביר ובוצעה ראשית על ידי הליכה לאורך נהר אנגרה וכנגד כיוון זרימתו. החוקר הרוסי הראשון שהגיע לאגם היה קורבט איבנוב בשנת 1643.
מעט מאוד היה ידוע על האגם וסביבותיו עד שהחלה הקמת מסילת הברזל הטרנס-סיבירית. לשם עקיפת הימה נדרשו 200 גשרים ו-33 מנהרות. באותה עת, 1896–1902, ערכה לראשונה משלחת הידרולוגית סקר מקיף על האגם.
מתחת לקרקעית הנוכחית של האגם ישנה שכבה של משקעי סחף בעומק של כ-7 קילומטרים, שהצטברו במהלך השנים. משמעות הדבר היא שתחתית בקע הבאיקל היא בעומק של כ-8–9 קילומטרים מפני האגם, וזהו הבקע היבשתי העמוק ביותר בקליפת כדור הארץ. בקע זה הוא בקע כושל צעיר במונחים גאולוגיים ומתרחב בכ-2 סנטימטרים מדי שנה. האזור פעיל מבחינה סייסמית וחווה רעידות אדמה משמעותיות מדי מספר שנים.
האגם מוקף הרים מסביבו ומוכרז כשמורת טבע. יש בו 22 איים, ואורכו של הגדול מביניהם, אולחון, הוא 72 ק"מ. אולחון הוא האי האגמי השלישי בגודלו בעולם. לאגם זורמים למעלה מ-300 נהרות והוא מנוקז על ידי הנהר אנגרה.
השמורה הביוספרית של ימת באיקל הוכרה בידי ארגון אונסק"ו בשנת 1986 אך פוצלה לשתי שמורות ביוספריות בשנת 2000: שמורת באיקל (הממוקמת כ-170 ק"מ דרום מערבה לאולן-אודה וכוללת את חופה הדרומי וגופי מים אחרים של הימה וכן את היערות הסמוכים); ושמורת ברגוזין (המשתרעת לאורך כ-100 ק"מ מחופה הצפון מזרחי של הימה, וגולשת אל המדרון המערבי של רכס הרי ברגוזין . שטח השמורה הזו חופף למעשה את שטח אתר מורשת עולמית של הימה).
עולם החי באגם.
בידודו, גילו ועומקו של האגם תרמו להיווצרות פאונה עשירה ומיוחדת של מים מתוקים, המהווה מוקד עניין חשוב לחקר האבולוציה.
באגם חיים 1,085 מיני צמחים ו-1,550 מיני בעלי חיים, מהם מעל ל-60% אנדמיים. היונק היחיד החי באגם הוא פוסה באיקלית (Phoca sibirica). דג האומול (Coregonus autumnalis migratorius) נידוג בכמויות גדולות בבאיקל ובגרסתו המעושנת מהווה מאכל מקומי נודע.
בשנת 1959 הוקם סכר על נהר האנגרה במחוז אירקוטסק, שגרם לעליית פני המים בבאיקל במטר אחד, המפלס הורד בידי השלטונות ב-75 סנטימטר, אך מאחר שהדבר נעשה באביב, תקופת הקינון של שני מינים זעירים של דגי הגולומיאנקה, נכחדה כל הדגה הצעירה והזכרים השומרים על הקנים, שהיו על קו המים בעת הורדת המפלס. שרשרת המזון בימת באיקל הופרעה, ואוכלוסיית דגי האומול הניזונים מדגים אלו, נידלדלה אף היא. למרות חידוש מלאי הדגים באופן מלאכותי ואיסורים דרסטיים על דיג, לא שוחזרה עדיין אוכלוסיית דגי האומול והגולומיאנקה.
תיור יתר.
חרף מיקומה של הימה באזור סיביר, האזור חווה פריחה תיירותית בשנים האחרונות כאשר כ-1.6 מיליון תיירים פקדו אותו בין החודשים ינואר–אוגוסט בשנת 2018. אשר על כן, יועץ הממשלה הרוסית לענייני סביבה הודיע כי תוגבל הגישה לימה, כאשר הכוונה היא ככל הנראה לתיירות חוץ. עם זאת, גורמי הזיהום רבים ואינם מוגבלים אך לתיירות; בין היתר, מדובר במערכות לקויות לטיפול בשפכים, מפעלים מזהמים בסביבת האגם ואף כאלה המרוחקים ממנו, וכן זיהום אצות שהתפתח במקום.
אד נאוסאם (עד בחילה)
עד בחילה
בייקל
מספר זוגי
מספר זוגי הוא מספר שלם, המתחלק בשתיים ללא שארית. מספר שלם שאינו מספר זוגי נקרא מספר אי־זוגי. לדוגמה, formula_1 הם מספרים זוגיים, ואילו 7 אינו זוגי אלא אי־זוגי. המספרים הזוגיים נקראים כך משום שאם בקבוצה יש מספר זוגי של עצמים, אז אפשר לחלק אותם לזוגות.
כשמחלקים מספר ב־2, השארית היא 0 אם המספר זוגי, ו־1 אם הוא אי־זוגי. התכונה של מספר להיות זוגי או אי־זוגי נקראת זוגיות. הזוגיות נקבעת, אם־כך, לפי השארית בחלוקה ל־2.
את קבוצת המספרים השלמים, formula_2, ניתן לחלק לשתי קבוצות זרות:
את קבוצת המספרים הזוגיים נהוג לסמן formula_5.
תכונת הזוגיות מוגדרת עבור המספרים השלמים, ואפשר להכליל אותה למספרים רציונליים (שבר מצומצם הוא זוגי אם המונה שלו זוגי). עבור מספרים ממשיים כלליים הזוגיות אינה מוגדרת.
תכונות אריתמטיות.
חזקה.
כל חזקה (במספר טבעי גדול מאפס) של מספר זוגי היא זוגית, וכל חזקה (במספר טבעי) של מספר אי־זוגי היא אי־זוגית.
מבחני זוגיות.
המספר 2 הוא המספר הזוגי היחיד מבין אינסוף המספרים הראשוניים (כל השאר הם אי־זוגיים). השערת גולדבך, שהיא בעיה פתוחה בתורת המספרים, טוענת כי כל מספר זוגי גדול משתיים ניתן להצגה כסכום של שני מספרים ראשוניים.
ההערכה ה-2-אדית.