מכון סמית'סוניאן (באנגלית: Smithsonian Institution) הוא מוסד המאגד 19 מוזיאונים וגלריות, פארק זואולוגי לאומי, 9 מכוני ומרכזי מחקר, 3 מרכזי תרבות ומעל 137 מיליון אוצרות אמנות ומוצגים, אשר מרביתם נמצאים בוושינגטון בארצות הברית. ברשת המוזיאונים מבקרים בכל שנה כ-30 מיליון איש. המוזיאונים פתוחים בכל ימות השנה, למעט חג המולד (ה-25 בדצמבר).
היסטוריה.
מכון הסמית'סוניאן נוסד על ידי ג'יימס סמית'סון (1765–1829) אשר שאף להפיץ ידע ברחבי ארצות הברית. סמית'סון בצוואתו הוריש לממשלת ארצות הברית את הונו על מנת שיוקם מוסד שמטרתו "הגדלת והפצת הידע בקרב האנושות". באוגוסט 1838 הגיע ההון לארצות הברית, בדמות 105 שקים ובהם 104,960 מטבעות סובריין זהב (אז בשווי של 500,000$). אך ההון הושקע בצורה גרועה, ומרבית הסכום ירד לטמיון. ב-10 באוגוסט 1846 חתם הנשיא ג'יימס פולק את חוק הסמית'סוניאן אשר יסד את הקרן המממנת כיום את המכון.
התעשיין והנדבן צ'ארלס לנג פריר תרם ב-1908 את אוספו הפרטי וכן מימן את בניית הגלריה לאחזקת האוסף (גלריית פריר), שהייתה לגלריה הראשונה של המכון.
כיום.
בראש המכון עומד נומינלית צ'נסלור - תפקיד אשר בפועל משמש בו תמיד נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית, ובחבר הנאמנים חבר גם סגן נשיא ארצות הברית. תפקיד המנהל הכללי בפועל של המוסד מכונה "מזכיר" (Secretary) הנבחר על ידי חבר הנאמנים.
11 מתוך מוזיאוני המוסד ומרכז המידע של הסמית'סוניאן (השוכן בבניין דמוי טירה) נמצאים במרכז המול, רצועה הנמשכת בין אנדרטת לינקולן ובנין הקפיטול. שאר המוזיאונים נמצאים בוושינגטון, ניו יורק ובשנטילי, וירג'יניה.
המכון מוציא לאור שני מגזינים: ה-"Smithsonian" החודשי הנשלח למנויי הבית, עם יותר מ-2 מיליון מנויים חודשיים והעוסק בתחומים הנחקרים במסגרת המכון. ו-"Air &amp; Space" הדו-חודשי, היוצא לאור על ידי מוזיאון האוויר והחלל הלאומי.
האסטרואיד 3773 סמית'סוניאן נקרא על שם המכון.
בניין הסמית'סוניאן
בניין מוסד הסמית'סוניאן, המכונה "הטירה", נמצא במול בוושינגטון, בארצות הברית. הבניין מכיל את משרדי מוסד הסמית'סוניאן ואת מרכז המידע של המוסד.
המבנה בנוי מאבן חול אדומה בסגנון נורמני וברוח התחייה הגותית.
הבניין נבנה בשנת 1855 על פי תכנון של האדריכל ג'יימס רנויק הבן.
הבניין נשרף ב- 24 בינואר 1865 - השרפה הרסה את המגדלים הצפוני והמזרחי ואת הקומה השנייה של הבניין. הבניין שופץ לאחר השרפה, ושוחזר למצבו המקורי.
בין השנים 1858 ו-1960 שימש הבניין מקום מגוריו של מזכיר המוסד וכן אולמות תצוגה.
מדינות אפריקה
שטחה של יבשת אפריקה מחולק בין 56 מדינות שונות לפי אזורים גאוגרפיים שונים:
4 אמהות
החוראל הגדול
החוראל הגדול (במונגולית: Ulsyn Ikh Khural) הוא הפרלמנט של מונגוליה, השוכן בעיר הבירה אולן בטור. הוא מונה 76 חברים, הנבחרים לקדנציה של 4 שנים.
החוראל משמש כרשות המחוקקת הבכירה של מונגוליה, על פי החוקה החדשה מ-1992, הקובעת כי "מונגוליה היא רפובליקה בעלת שלטון פרלמנטרי".
על פי "חוק הבחירות לחוראל הגדול" (1992, תוקן בשנת 1996) נערכות בחירות פרלמנטריות ב-76 אזורי בחירה, אשר בכל אחד מהם נבחר נציג על פי בחירת הרוב. תקופת הכהונה של כל חבר חוראל מתחילה בשבועתו למדינה ומסתיימת עם שבועתם של החברים החדשים.
מבנה אדמיניסטרטיבי.
החוראל מיישם את כוחו באמצעות וועדות מיוחדות, תת-וועדות, קבוצות מפלגתיות וצורות ארגוניות אחרות. חקיקת חוקים או החלטות אחרות מתקבלות אך ורק באסיפות החוראל.
יושב ראש.
בתוך 30 יום מבחירתם על חברי החוראל לבחור יו"ר וסגן יו"ר, חברי וועדות, ראש ממשלה ואת חברי הממשלה. עד בחירתו של היו"ר מנהל את הדיונים זקן החברים.
סמכויותיו של יו"ר החוראל הן:
ועדות קבועות ותת וועדות.
פעולותיו של החוראל מתבססות על קיומן של ועדות קבועות, העוסקות בתחומים שונים. בחוראל הנוכחי 6 ועדות:
יו"ר כל ועדה נבחר מבין חברי החוראל לקדנציה של שנה ויכול להיבחר בשנית. במקרה הצורך, יכול החוראל להחליט על הקמת תת-ועדה בתוך ועדה קיימת. התת-וועדות הקיימות בחוראל הנוכחי הן:
בחירות.
הבחירות האחרונות לחוראל נערכו בשנת 2012. שתי המפלגות שזכו לרוב הקולות הן הקואליציה הדמוקרטית של מונגוליה והמפלגה העממית של מונגוליה.
הבחירות הבאות עתידות להיערך ביולי 2016.
כיום ההרכב הפוליטי של הפרלמנט הוא:
אוגוסט קונט
איזידור אוגוסט מרי פרנסואה גזוויה קונט (בצרפתית: Isidore Marie Auguste François Xavier Comte; 17 בינואר 1798 - 5 בספטמבר 1857) היה סוציולוג ופילוסוף צרפתי. נחשב לאחד ממניחי היסוד לדיסציפלינה הסוציולוגית כמדע שיטתי ופוזיטיביסטי. טובע המונח 'סוציולוגיה'.
ביוגרפיה.
קונט נולד בשלהי המהפכה הצרפתית. מתוך ניסיון לפתור את מצוקותיה של צרפת של אחרי המהפכה, הוא גיבש מדע לו ביקש לקרוא "סוציולוגיה". מבחינתו מדע שכזה נועד לשמור על ערכי תנועת הנאורות, בהם הפוזיטיביזם - ערך איתו הוא מזהה עד היום. קונט ביקש לבצע סינתזה בין הרעיונות שעלו לפניו, בפילוסופיה ובמדעים השונים, מתוך מטרה ליצור מדע חדש שיוכל לשמש תרופה לחוליי החברה. המדע הזה, טען, הוא מדע הסוצילוגיה - מלכת המדעים יחד עם הפסיכולוגיה ומדעי המוסר שייווצרו בהמשך (כך קיווה). במסגרת כך, הסוציולוגיה חייבת הייתה להיות מסוגלת לספק תוכנית ומתודה לגבי איסוף הידע והנתונים, וכן גם הייתה חייבת להציע כלים אנליטיים לניתוח הנתונים הנאספים. בכך קונט היה ממבשרי המדעים הפוזיטיביים כפי שאלו התעצבו במאות האחרונות. עם זאת, זו דרישתו השלישית של קונט מהסוציולוגיה שמשכה את האש הרבה ביותר: קונט דרש שהסוציולוגיה גם תספק כלים למימוש גאולת האדם והחברה. זה מתוך הדרישה הזו שהוא מפתח את "דת הפוזיטיביזם" שלתקופה מסוימת זכתה לתמיכה (ובתקופתו של דורקהיים כבר הפכה למושא לזלזול וביקורת).
בין שנות השלושים לסוף שנות הארבעים של המאה התשע עשרה גיבש, בסדרה של ספרים, את תפיסת הפוזיטיביזם שלו. בתוך כך טען למהלך התפתחותי של המדעים כל הדרך מהאסטרונומיה והפיזיקה ועד למדעי החברה שקיווה לעזור ליצור. הוא ביקש להציב במרכז מדעי החברה את האמפיריות השיטתית מתוך מטרה להגיע ליכולת לנהל ולהנדס את החברה העתידית. מבחינת קונט, אלה הסוציולוגים שצריכים לעמוד בראש הארגונים החברתיים שכן הם יהיו המומחים לדרכי התנהלות החברה.
עבודתו הסוציולגית.
נקודת המוצא של קונט היא שעל חברה להכיל הרמוניה בין תחושות, מחשבות ופעולות: זה רק מתוך הרמוניה שכזו, טען, שהחברה יכולה להתנהל בצורה בריאה. מתוך ההבנה הזו ניסח את "חוק שלושת השלבים" בשנת 1844. במסגרת הכלל, החברה האנושית עוברת מבחינה תאורטית שלושה שלבים של התפתחות, השלב הראשון הוא השלב התאולוגי, משם ישנה תנועה לשלב המטאפיזי ולבסוף לשלב המדעי. המעבר התאורטי משלב לשלב מבוסס על שאילת שאלות, שאלות שעולות מתוך האינטראקציות בין הביטויים של שלושת השלבים. שלושת השלבים מכתיבים גם סוגים מסוימים של תשובות שהחברה יכולה להציע עבור השאלות הללו. מאוחר יותר בחייו יטען קונט ששלושת השלבים במציאות מתקיימים במקביל, ושההבחנה בינם היא בחלקה אנליטית.
עבור קונט, השלב המעניין המרכזי הוא השלב המדעי, בו החברה הצרפתית של תקופתו נמצאת (כך טען). קונט טוען שבמסגרת קיומה של החברה הצרפתית בשלב המדעי, השאלות שמנחות את צרפת הן שאלות על החוקים שעל בסיסם מתקיימת ומתנהלת החברה. החוקים הללו, טוען קונט, צריכים לעמוד בתנאים של "בו-זמניות" במובן זה שעל החוקים להסביר היבטים שונים ומקבילים שמתקיימים בתופעות שונות. תנאי אחר בנוגע לחוקים הוא לגבי חוקים שעוסקים בקדימות (קונט שלל את האפשרות של הסוציולוגיה להסביר סיבה ותוצאה), כלומר באיזו תופעה מופיעה לפני איזו תופעה אחרת. החיפוש אחר החוקים, המשיך קונט, מוגבל על ידי מספר טעמים: ראשית על ידי המגבלות הביולוגיות שלנו ("אדם עיוור יתאר את המציאות אחרת מאדם רואה), ושנית על ידי השינויים ההיסטוריים שהעולם והחברות שמרכיבות אותו עוברות. מבחינת קונט, אין החברה הצרפתית של אחרי המהפכה כחברה הצרפתית שלפניה.
דיון מעניין נוסף שקונט עסק בו הוא הדיון בחלוקת העבודה. התזה הבסיסית של קונט בנושא זה היא שעלינו להבין את המבנים החברתיים, ובתוכם את חלוקת העבודה, על בסיס יחסים של חלקים מתוך שלם, כשהשאלה היסודית היא מה הפונקציה שממלאים אותם חלקים במכלול. הדרך להגיע להבנה הזו, טוען קונט, מבוססת על חיפוש פתולוגיות, ובתוכן חלוקה לא שוויונית של יחסי העבודה. קונט מקדיש מקום נרחב למחקר ההיסטורי ("המסורת ההיסטורית היא מה שמבדיל את האדם מן החיות") כשהוא מבדיל בתוך כך בין מחקר "סטטי" למחקר "דינמי". קונט מסיים את תרומתו לדיון באמירה לפיה על הסוציולוגיה לחקור את התופעה ואת החברה בכללותן, לא לפצל את המחקר למני תחומים נפרדים.
מרקוריוס
מֶרְקוּרְיוּס (לטינית: Mercurius ), היה אחד מהאלים המרכזיים במיתולוגיה הרומית. במקור, הוא היה האל הממונה על המסחר ועל הסוחרים, כפי שגם משתמע משמו, הנגזר מהמילה הלטינית merx ("סחורה") או mercator ("סוחר" מהפועל הלטיני mercari - "לסחור"). לאחר שזוהה עם האל היווני הרמס, הוא תואר בנוסף גם כשליח האלים והוצג באמנות עם סממניו המאפיינים של הרמס - הכובע והסנדלים המכונפים והמטה המכונף סביבו כרוכים שני נחשים. הוא כונה בהתאם גם "אליפס" ("בעל הרגליים המכונפות"). בנוסף לזיהויו עם הרמס, זוהה מרקוריוס גם עם האל האטרוסקי תורמס.