"מטאליסט 1925" (באוקראינית: Металіст 1925) הוא מועדון כדורגל אוקראיני מקצועני מהעיר חרקוב. מארח את משחקי הבית באצטדיון מטאליסט. צבעי המועדון הם צהוב-כחול. בשנת 2017 הקבוצה קיבלה מעמד של מועדון מקצועי והחלה לשחק בליגה מקצועית. הקבוצה סיימה במקום השלישי בליגה האוקראינית השנייה בעונת 2017/18 ובעקבות זאת החל מעונת 2018/19 שיחקה בליגה האוקראינית הראשונה. בתום עונת 2020/2021 הבטיחה העפלה היסטורית לליגת העל האוקראינית בכדורגל.
אחת התכונות הייחודיות של המועדון היא הסתמכותו על שחקנים מקומיים. בהרכב הראשון של "מטאליסט 1925", 22 שחקנים מתוך 25 הם תושבי חרקוב. בעונת 2017/18, 24 שחקנים מתוך 27 היו בוגרי בית הספר של חרקוב לכדורגל. במחצית השנייה של העונה — 21 שחקנים מתוך 25.
"מטאליסט 1925" היא אחד מארבעת המועדונים עם הנוכחות הגבוהה ביותר של צופים במשחקי בית באוקראינה. רשמית, "מטאליסט 1925" לא נחשבת ליורשת קבוצת מטאליסט חרקוב, אשר פורקה לאחר שהבעלים האחרון סרגיי קורצ'נקו הפסיק את מימון המועדון וסירב למכור אותו למשקיעים פוטנציאליים. אך השחקנים והאוהדים של "מטאליסט 1925" רואים בה כהמשך של "מטאליסט".. לצד שחקנים צעירים שיחקו כדורגלנים ותיקים דוגמת אולכסנדר ז'דנוב.
אצטדיון הקבוצה.
אצטדיון הקבוצה הוא אצטדיון "מטאליסט". מתקן האימונים של "מטאליסט 1925" שוכן בכפר ויסוקי.
הקורטקס האורביטופרונטלי
יצחק גולברי
יצחק גולברי (נולד ב-1951) הוא איש ציבור שהיה ראש מועצת קדימה-צורן בשנים 2003–2013.
ביוגרפיה.
יצחק גולברי נולד במעברה בקדימה כבנם השלישי של רבקה ושל פייזולה (יוחנן) גולברי, עולים מאיראן. הוא אחד מעשרה אחים ואחיות, אחת מהן, שרה, נפטרה בילדותה ולאחר שבני המשפחה קיבלו צו גיוס על שמה עלה חשד שהיא נחטפה. אחיו דוד, יעקב ומשה ייסדו את רשת האופנה המצליחה "גולברי" ואת רשת הקוסמטיקה והטואלטיקה "סקארה".
גולברי למד בבית הספר הטכני של חיל האוויר ולאחר מכן התגייס לצה"ל והיה שליש צבאי ביחידת הנ"מ. הוא שירת במילואים כקצין נפגעים בדרגת סרן. בתחילת שנות השמונים הצטרף למפלגת העבודה, ובשנת 1982 נבחר מטעמה לראשונה למועצת היישוב קדימה, בה הוא מכהן ברציפות מאז. במקביל היה פעיל בהסתדרות ושנים 1985–1996 כיהן כיו"ר מועצת הפועלים קדימה והשרון.
בשנת 1987 התמנה לסגן ראש המועצה וכיהן בתפקיד זה עד 1996. בשנת 1998 התמודד לראשונה מטעמה לראשות מועצת קדימה ולאחר הבחירות, במקביל לחברותו במועצת היישוב, היה נציג ציבור בבית הדין האזורי לעבודה.
בשנת 2003 התמודד לראשות היישוב המאוחד קדימה-צורן וניצח עם 44% מקולות הבוחרים. כראש מועצה הוביל את האיחוד בין שני היישובים, הבריא את תקציב המועצה שהיה בגירעון של 30 מיליון שקלים וזכה על כך בפרס הניהול של משרד הפנים. בתקופת כהונתו הוקם בית ספר תיכון ביישוב, הוקמה שכונת רמת אמיר ביישוב צורן והחלו עבודות להקמת אזור תעשייה ביישוב.
בבחירות 2008 ניצח גולברי שנית ושב לכהן כראש המועצה. בנוסף שימש בשנים 2008–2011 כיו"ר תאגיד הביוב "קולחי השרון" ובשנים 2008–2013 כיו"ר ועדת הביקורת במרכז לשלטון מקומי. בבחירות 2013 הפסיד והוחלף על ידי שביט מס.
בשנת 2018 הודיע שיתמודד שוב על ראשות המועצה בבחירות הצפויות בסוף 2018.
משמש בנוסף כנשיא העמותה הארצית לניתוחי עמוד שדרה.
נשוי לעורכת הדין תמי גולברי והם הורים לשלושה ילדים.
פרג (תבלין)
פרשת הדריסה באום אל-חיראן
עפר קובר
עפר קובר (נולד ב-1975) הוא מתרגם ישראלי.
ביוגרפיה.
קובר נולד בירושלים, וגדל במושב גני עם. הוא בנו של הפרופסור אבי קובר, ואחיו של המאייר שחר קובר. הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה ובפילוסופיה ותואר שני בפילוסופיה, מאוניברסיטת תל אביב.
קובר מתרגם מאנגלית לעברית. הוא תרגם ספרים ומאמרים עבור הוצאות ספרים, כתבי עת, חוקרים ומכוני מחקר ומוסדות אקדמיים. תרגומיו כוללים ספרות מופת פילוסופית, ספרים פופולריים העוסקים בפילוסופיה, ספרות מחקר במדעי הרוח ובמדעי החברה, מדע פופולרי, מאמרים עיתונאיים, ספרות עיון כללית וטקסטים אחרים במגוון רחב של נושאים, בהם היסטוריה, אמנות, יהדות, מחשבים וטכנולוגיה, רפואה, כלכלה, עסקים וניהול, צבא וביטחון, טבע, סביבה וגאוגרפיה.
פאריה (נהר)
נהר פאריה (באנגלית: Paria River) הוא יובל של נהר הקולורדו הזורם בדרום מדינת יוטה וצפון מדינת אריזונה שבארצות הברית. אורכו 153 ק"מ, שטח אגן הניקוז שלו 3,652 קמ"ר, וספיקתו הממוצעת 1 מ"ק לשנייה. בחלק ממסלולו הנהר זורם דרך קניוני חריץ.
מקור שם הנהר בשפת הפאיוט ופירושו "מים בוציים" או "מי האייל".
גאוגרפיה.
מקור הנהר בדרום-מערב מחוז גארפילד (Garfield County) בדרום יוטה מכמה ערוצי נחלים היורדים מהשפה של רמת פאונסאגנט, הנפגשים צפונית ליישוב טרופיק. הוא זורם לדרום-דרום-מזרח לאורך מחוז קיין (Kane County) והמונומנט הלאומי גרנד סטיירקייס אסקלנטה. משם הוא זורם לאורך קו הגבול עם אריזונה, ויורד דרך צוקי השני בקניון פאריה אל רמת פאריה. הוא נשפך לנהר קולורדו מצפון-מערב כ-8 קילומטרים דרומית-מערבית לעיירה פייג' וסכר קניון גלן. 30 הקילומטרים האחרונים של הנהר הם בתחומי האזור הבראשיתי פאריה-צוקי השני (Paria Canyon-Vermilion Cliffs Wilderness), המנוהל על ידי לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית. לינה באזור זה דורשת רישיון. הפאריה הוא ערוץ צר ולא ניתן לשוט בו.
מחקר שנערך בשנת 2004 העריך שתעלת טרופיק (Tropic Ditch), תעלת השקיה היסטורית המטה מים מהיובל איסט פורק סווייר, מאבדת 1.2 מיליון מטרים מעוקבים בשנה בשל חלחול, וחצי מכמות זו (600,00 מ"ק) מגיעה בסופו של דבר לנהר פאריה, ויחד איתה 1,829 טון של מלח בשנה. על מנת להשיב את המליחות של הפאריה והקולורדו לרמות טבעיות יותר הציעה חברת ההשקיה טרופיק ואיסט פורק (Tropic and East Fork Irrigation Company) להחליף את 8 הקילומטרים האחרונים של התעלה בצינור. חלק מהעלות תמומן על ידי מיזם תוכנית בקרת המליחות של הנהר קולורדו (Colorado River Basin Salinity Control Program) של לשכת הטיוב של ארצות הברית.
אטרקציות.
הפאריה הוא אחד היעדים הפופולריים ביותר עבור גלישת קניונים באזור. באקסקין גולץ' (Buckskin Gulch), קניון צד לאורך הנהר בחלק הצר שלו, נחשב לאחד מקניוני החריץ הארוכים והעמוקים ביותר בארצות הברית. פאריה הוא גם משכן לכמה משאבים היסטוריים, גאולוגיים וביולוגיים חשובים. אתר המעבורת ליז פרי וההתיישבות הסמוכה שוכנים בתוך הקניון במרחק קצר במעלה השפך לנהר קולורדו, ובנוסף מספר יישובים נטושים נוספים צפונה. הפאריה וכמה נהרות וקניונים סמוכים הם גם אתרים של כמה דוגמאות של פטרוגליפים של הילידים שהשתמרו היטב, ציורים וסמלים פרהיסטוריים חקוקים באבן. הפאריה מתגאה בבית גידול מלא חיים של צמחיית גדות מדברית, משכן לכמה מינים בסיכון או בסכנת הכחדה, והוא גם האתר של קשת רתר (Wrather Arch), קשת טבעית הארוכה ביותר בארצות הברית מחוץ ליוטה.
כקילומטר דרומית לנהר ועיירת הרפאים פאריה (Pahreah) שוכן אולפן הצילום פאריה (Paria Movie Set) שהיה האתר לכמה סרטי מערבונים. בין הסרטים שצולמו באתר זה ובסביבתו כלולים: איש ההפקר (The Outlaw Josey Wales, 1976), 3 סמלים (Sergeants 3, 1962), נשים למערב (Westward the Women, 1951) ובאפלו ביל (1944). אולפן הצילום הישן בקניון היה אטרקציה פופולרית, אבל נהרס בשיטפון בזק ב-1988. הבניינים פורקו ונבנו מחדש על ידי מתנדבים באתר קרוב. ב-2006 עלו הבניינים החדשים באש בצורה חשודה.
הקורטקס האורביטו-פרונטלי
טל שוחט
טל שוחט (נולדה ב-1974) היא אמנית ישראלית, העוסקת בציור, צילום ווידאו. עבודותיה הוצגו בתערוכות במוזיאון ישראל, במוזיאון תל אביב ובמוזיאונים וגלריות נוספים בישראל ובעולם. חיה ועובדת בתל אביב.
עבודתה.
שוחט היא בוגרת המדרשה לאמנות 1995 – 1999. בתחילת דרכה האמנותית עסקה שוחט בציור ובהמשך דרכה פנתה לצילום. שוחט יוצרת תצלומים מבוימים בהם הדמויות, המיקום, הצבעים, הרקע והקומפוזיציה מדומיינים, תיאטרליים ומומצאים. צילומיה מאופיינים בקפדנות רבה, בצבעוניות עשירה, בדיוק, דרמטיות באלגנטיות מאופקת, ועם זאת מביעים עולם פנימי, אישי, חושפני ונועז.
שוחט מציגה בעבודותיה את עמדותיה בנושאי זהות, נשיות, מזרחיות, בית, משפחה, קהילה וסביבה. צילומיה הדרמטיים מורכבים מדימויים ואובייקטים רוויי סימבוליות וניגודים, המאתגרים ומערערים את ההבחנה שבין הטבעי והמלאכותי ובין המציאותי והמומצא. בעבודותיה מערבבת שוחט בין מרחבים שונים ומנתקת מהם את תחושת הזמן והמקום, תוך תנועה בין האישי לקולקטיבי.
שוחט מעמידה, מעצבת ומביימת את מרחב הצילום, הדמויות והאובייקטים, בסצנות נועזות ואמיצות המאופיינות בערכים אסתטיים מוקפדים ושכלתניים. היא בוחרת בכלים טכניים וצורניים כדי להערים על היסודות הטבעיים של הדימוי ומציגה מערך של קודים מוסווים, של אסתטיקה ויופי הנוגעים בשקריות ומלאכותיות יתר. כל אלה חוזרים ומופיעים בעקביות, כדי להנכיח תפיסת מציאות מאולצת. האסתטיקה של שוחט היא אסתטיקה של הפרזה, של הגזמה, אקסטרווגנטיות ועודפות, השואבים מן המלנכוליה.
לצילומי העצים המזוהים אתה, פנתה שוחט לאחר שביימה וצילמה סידורי פרחים באגרטלים. דימוי העץ אשר חוזר בעבודותיה על רקע טפטים צבעוניים, מנותק מסביבתו האורגנית, חסר הקשר. תאורת הסטודיו בה היא משתמשת, יוצרת ערבוב בין פנים לחוץ, ומטשטשת את ההפרדה בין הסביבה הטבעית להוויה אחרת, בדויה וזרה. טל מוחקת את העומק, דוחפת את הדימויים קדימה ומבטלת את אשליית תלת הממד, העצים של שוחט מנותקים ומופקעים מהנוף המוכר והטבעי