קייסי נולד וגדל ברובע קווינס בניו יורק בשנת 1934 השלים תואר ראשון מטעם אוניברסיטת פורדהם ותואר נוסף במשפטים מטעם אוניברסיטת סיינט ג'ון ללימודי משפטים בשנת 1937. במלחמת העולם השנייה התגייס לצי האמריקני, הוסמך כקצין מודיעין והוצב ב-OSS. קייסי הוצב בלונדון והפעיל סוכנים ברחבי צרפת הכבושה בידי הנאצים. על פועלו במלחמה הוענק לו כוכב הארד. לאחר המלחמה שב לעבוד כעורך דין ועבד תקופת מה כיועץ מיוחד עבור הסנאט של ארצות הברית. לאחר מכן הקים משרד לתכנון עסקי וצבר הון רב ובמקביל לימד משפטים באוניברסיטת ניו יורק. בתקופת ממשל הנשיא ריצ'רד ניקסון שימש קייסי כיושב ראש הוועדה לניירות ערך ולבורסות. בנוסף שימש כחבר בוועדת המודיעין המייעצת לנשיא. בשנת 1980 שימש קייסי כמנהל קמפיין הבחירות לנשיאות של ידידו, רונלד רייגן. לאחר שנבחר לנשיא מינה אותו רייגן, ב-1981 לראש ה-סוכנות הביון המרכזית. במהלך כהונתו נדרש קייסי להתמודד עם אתגר המלחמה בקרה ועם עליית איום הטרור האסלאמי. במהלך כהונתו התרחשה פרשת איראן-קונטראס, במסגרתה מכרה ארצות הברית נשק למשטר האייתולות באיראן בעסקה סיבובית בתיווך ישראלי וסוכנות הביון המרכזית. קייסי, שעמד בראש הסכונות, נדרש להעיד בפני הסנאט, אולם, יומיים קודם לעדותו לקה בשבץ מוחי, כתוצאה מגידול מוחי שלא אובחן בזמן, ונפטר.
גוני יהודאי
גוני יהודאי (נולדה בשנת 1977) היא שחיינית עבר, אלופת ישראל בשחייה (1993) במשחה ל-100 מטר חופשי ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי, שותפה לשיאי ישראל בעבר במשחי שליחות 4x100 מטר חופשי ו-4x200 מטר חופשי וזוכת 3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד מהמכביה (1993).
ביוגרפיה.
יהודאי התאמנה בהדרכתו של המאמן הלאומי לאוניד קאופמן בפנימיית המחוננים בווינגייט והתחרתה בקבוצת הפועל ירושלים.
אלופת ישראל.
באליפות ישראל שנערכה באפריל 1993 זכתה יהודאי ב-5 מדליות אישיות, 2 זהב ו-3 כסף. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.17 דקות, לפני עינת גבאי ממכבי חיפה (1:02.46 דקות) ושירה בש מהפועל נהריה (1:03.67 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:17.46 דקות, לפני טלי אנגולץ חברתה לקבוצת הפועל ירושלים (5:21.84 דקות) ומיכל צהרי מהפועל עמק יזרעאל. מדליות כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.90 שניות, אחרי קרן רגאל (28.04 שניות) ולפני יעל גוטהולף (29.04 שניות), חברותיה לקבוצת הפועל ירושלים. במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:08.27 דקות, אחרי סהר אלוני מהפועל עמק חפר (1:06.22 דקות) ולפני שירה גינצבורג מהפועל נתניה (1:08.84 דקות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:30.75 דקות, אחרי סהר אלוני (2:26.87 דקות) ולפני מיכל צהרי.
בתחרויות השחייה של המכביה ה-14 שנערכו באוניברסיטת תל אביב ביולי 1993 זכתה יהודאי ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם קרן רגאל, ורדה ליטוינובה ועינת גבאי בשיא ישראלי חדש של 4:03.42 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 3:59.48 דקות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם עינת גבאי, שרון גורסקי וקרן רגאל בשיא ישראלי חדש של 8.47.19 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 8:36.70 דקות ולפני ברזיל (9:59.31 דקות). מדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01.48 דקות, אחרי ליסה מרטין (59.19 שניות) ואילנה קבדלו (1:00.54 דקות), שתיהן מארצות הברית.
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1994 זכתה יהודאי ב-2 מדליות כסף אישיות, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:30.58 דקות, אחרי מיכל צהרי (2:25.26 דקות) ולפני ורד מרטינז מהפועל שער הנגב (2:31.22 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:18.02 דקות, אחרי מיכל צהרי (5:15.55 דקות) ולפני אלונה טרנטובה מהפועל עמק יזרעאל (5:19.43 דקות).
ג'ונקו טביי
ג'ונקו טביי (ביפנית: 田部井 淳子; באנגלית: Junko Tabei, נולדה בשם "Ishibashi Junko"; 22 בספטמבר 1939 – 20 באוקטובר 2016) הייתה מטפסת הרים יפנית. היא הייתה האישה הראשונה שהגיעה לפסגת האוורסט בין נפאל לבין סין, והאישה הראשונה שכבשה את כל שבע הפסגות בטיפוס על ההרים הגבוהים ביותר בכל יבשת.
ביוגרפיה.
אישיבשי ג'ונקו נולדה במיהארו, פוקושימה, שביפן, הבת החמישית במשפחה בת 7 ילדים. אף על פי שנחשבה לילדה חלשה ושברירית, החלה כבר בגיל 10 לטפס על הרים בטיול להר נאסו. משפחתה לא הייתה יכולה לממן תחביב כה יקר, לכן טביי לא הייתה יכולה להמשיך ולטפס על הרים וטיפסה רק על מעט הרים בשנות לימודיה.
בין השנים 1958–1962 למדה ספרות אנגלית וחינוך באוניברסיטת שוֹוַה לנשים, שם גם הצטרפה למועדון טיפוס ההרים. כסטודנטית פגשה קבוצה של סטודנטים שהיו במועדון טיפוס הרים אלפיני, אליו קיוותה להצטרף. לאחר סיום לימודיה בשנת 1969, ייסדה טביי את מועדון הטיפוס לנשים הראשון ביפן. סיסמת המועדון הייתה (בתרגום חופשי) "בואו נצא למשלחות טיפוס ברחבי העולם בעצמנו!".
לימים, טביי ציינה שייסדה את המועדון בעקבות היחס הרע שספגה מגברים מטפסים במועדונים אחרים. גברים מסוימים סירבו לטפס איתה במשלחת, ואחרים חשבו שהיא רק מנסה למצוא חתן.
בשנים אלו היא טיפסה על הרים כגון הר פוג'י ביפן והר מטרהורן באלפים השווייצרים. בשנת 1972 זכתה להכרה ביפן כמטפסת הרים.
המשלחת לאוורסט בשנת 1975.
מועדון המטפסות של טביי כלל גם קבוצה שהתכוננה לטיפוס על פסגת האוורסט (JWEE – באנגלית Japanese Women's Everest Expedition), שהונהגה על ידי אייקו היסאנו. בקבוצה היו חברות 15 נשים, רובן בעלות משרות כגון מורות, מתכנתת ויועצת נוער. שתיים מהן, בהן טביי עצמה, היו אמהות. אחרי טיפוס מוצלח על פסגת אנאפורנה 3 בנפאל ב-19 במאי 1970, החליטו טביי והיסאנו לכבוש את פסגת האוורסט.
טביי התאמצה למצוא מממנים למשלחת, אף על פי שנתקלה שוב ושוב בתגובה שנשים צריכות לשבת בבית ולגדל ילדים. בסופו של דבר הצליחה לקבל מימון מהעיתון היפני יומיורי שימבון ומתחנת הטלוויזיה ניפון TV. למרות המימון, כל אחת מחברות הקבוצה נאלצה לשלם סכום המשתווה כמעט למשכורת ממוצעת ביפן. על מנת לחסוך בעלויות, הן תפרו לעצמן אביזרים מריפודים משומשים של מכוניות. הן אף תפרו לעצמן שקי שינה, ותלמידים של המורות במשלחת אספו בשבילן צנצנות ריבה.
לאחר תקופה ארוכה של אימונים מפרכים, המשלחת יצאה לדרך בתחילת 1975. הן התחילו בקטמנדו, ובחרו באותו המסלול לפסגה בו השתמשו אדמונד הילרי וטנזינג נורגיי בשנת 1953. בתחילת חודש מאי, המשלחת חנתה בגובה 6,300 מטרים, כאשר מפולת שלגים הכתה במחנה שהקימו. המשלחת והמדריכים המקומיים נקברו בשלג. טביי איבדה את הכרתה למשך כשש דקות, עד שהמדריך המקומי חילץ אותה. ב-16 במאי 1975, טביי הגיעה לפסגה והייתה האישה הראשונה שהגיעה לפסגת האוורסט.
היותה האישה הראשונה בפסגה גררה התעניינות רבה בטביי. היא קיבלה פניות ממלך נפאל ומממשלת יפן, צולמה מיני-סדרה בטלוויזיה היפנית על המשלחת, וטביי תרה את יפן עם הרצאות והופעות. עם זאת, התהילה גרמה לה לאי נוחות.
טיפוסים מאוחרים יותר.
טביי המשיכה לטפס על פסגות ברחבי העולם. בשנים 1990–1991 הגיעה לפסגת הר וינסון, ההר הגבוה ביותר באנטארקטיקה. ב-28 ביוני 1992 טיפסה לפסגת פונצ'אק ג'איה, ההר הגבוה ביותר באינדונזיה. בכך השלימה את מסע שבע הפסגות.
בנוסף לטיפוס, הייתה טביי פעילה בתחום איכות הסביבה. בשנת 2000 השלימה לימודים מתקדמים בתחום בפגיעה האקולוגית שגורמים מטפסים המשאירים זבל על הר האוורסט. היא הייתה המנהלת של הקרן היפנית לשימור הרים. אחד הפרויקטים שקידמה היה פרויקט לאיסוף ושריפה של אשפה שהשאירו מטפסי הרים.
חיים אישיים.
בשנת 2012 אובחנה כחולת סרטן, אך המשיכה בפעילותה. היא מתה בשנת 2016.
טביי הייתה נשואה למסנובו טביי, מטפס הרים יפני אותו הכירה בשנת 1965. לזוג נולדו בת ובן.
ב-22 בספטמבר 2019 יצרה חברת גוגל דודל מיוחד לזכרה, ביום הולדתה ה-80. לציור נוספה סיסמת מוטיבציה שהיא השתמשה בה רבות: "אל תוותר, תמשיך במסע שלך".
יאללה ביי (שיר)
ג'ונקו טבאי
המרכז הרפואי הגריאטרי הרצפלד
סימון הארנב
טי. אר. דאן
תאודור רוזוולט "טי. אר." דאן (באנגלית: Theodore Roosevelt "T. R." Dunn; נולד ב-1 בפברואר 1955) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1977–1991. לאורך הקריירה התבלט בשל יכולותיו ההגנתיות, והעמיד ממוצעים צנועים יחסית של 5.1 נקודות, 4.4 ריבאונדים, 1.6 אסיסטים ו-1.3 חטיפות למשחק. מאז שנת 1991 משמש כעוזר מאמן בקבוצות שונות ב-NBA.
קריירת משחק.
דאן נולד וגדל בעיר ברמינגהאם שבאלבמה, ובין השנים 1973–1977 למד באוניברסיטת אלבמה אשר בטסקלוסה. כשחקן קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיחק תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל סי. אם. ניוטון, ורשם ממוצעים כוללים של 11.2 נקודות, 6.7 ריבאונדים ו-2.4 אסיסטים למשחק. בעונת 1975/1976 סייע לקבוצה להעפיל לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen) לראשונה בתולדותיה, בטרם הודחה על ידי האלופה שבדרך, אוניברסיטת אינדיאנה, בתוצאה 69–74.
בדראפט ה-NBA 1977 נלקח דאן בבחירה ה-41 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, אלופת העונה הקודמת. את עונתו הראשונה בקבוצה סיימו הטרייל בלייזרס עם המאזן הטוב בליגה, 58–24, אך הם הודחו מהפלייאוף כבר בשלב חצי גמר המערב לאחר שכוכב הקבוצה ביל וולטון נפצע. בשתי העונות הבאות קלע דאן 7.3 נקודות למשחק כשחקן ספסל בקבוצה.