למרות הפשרות שהתקבלו בוועידה, עוד באותה שנה התפלג הארגון. תומכי הטרור הקימו את "נרודניה ווליה", ותומכי פלכנוב הקימו את ארגון "החלוקה-מחדש השחורה" (Чёрный передел).
ניקוטינאמיד אדנין דינוקלאוטיד
ניקוטינאמיד אדנין די נוקלאוטיד
סל-קל
אלבינאס ז'וקאוסקאס
אלבינאס ז'וקאוסקאס (בליטאית: Albinas Žukauskas; 25 בינואר 1912 – 10 באוגוסט 1987) הוא משורר, פרוזאי, עיתונאי, עורך ומתרגם ליטאי.
קורות חיים.
אלבינאס ז'וקאוסקאס נולד במשפחת איכרים ליטאים בכפר בובלה (בובליאי), על יד סייני, באזור פודלסיה בפולין, אז באימפריה הרוסית, קרוב לגבול הנוכחי בין פולין ובין ליטא.
את לימודי התיכון סיים בגימנסיה הליטאית "ויטאוטאס הגדול" בווילנה, אז בפולין, ובין השנים
1935–1939 למד משפטים ועיתונאות באוניברסיטת וילנה ובבית הספר לעיתונאות בוורשה. בין השנים 1940–1941 ערך עת העיתון Vilniaus balsą ("קולה של וילנה").
בין השנים 1948–1953 היה עורך ראשי של ההוצאה לאור הליטאית לספרות "ו.א.ג.א.", ובין השנים 1953–1959 עבד כעורך באולפני הקולנוע בווילנה וניהל את מחלקת התסריטים.
בין השנים 1965–1972 ניהל את הקרן הליטאית לספרות.
פעילותו הספרותית.
אלבינאס ז'וקאוסקאס החל לפרסם שירים בשנת 1928. בשנת 1938 הוא פרסם ספר שירים ראשון שכלל איורים של ולאדס דרמה.
בשנים 1971–1973 ז'וקאוסקאס נמנה עם אותם המשוררים אשר הצליחו לפרסם שירים שכבר פרצו את מחסומי הריאליזם הסוציאליסטי ששלט בכיפה עד אז בליטא תחת השלטון הסובייטי.
ז'וקאוסקאס בלט גם בהעברת כמה מהאגדות הליטאיות לשפת השירה.
יצירות.
קובצי שירים:
קישורים חיצוניים.
Emery Edward George - Contemporary East European Poetry: an anthology
Oxford University Press, 1993
Kornelijus Platelis - "About the Modern Lithuanian Poetry"- from the volume "Lithuania in Her Own Words" edited by Laima Sruoginis, Tyto Alba, Vilnius, 1997
לבאיה
לבאיה (או לבאיו) היה מושל העיר שכם בתקופת הברונזה המאוחרת ב. הוא חי בזמנם של מלכי מצרים אמנחותפ השלישי ובנו אחנתון מלכי השושלת ה-18 ששלטו במצרים במאה ה-14 לפנה"ס. בתקופה זאת כנען הייתה כפופה לשלטון מצרים. השלטון נעשה באמצעות מושלי הערים אשר ניהלו את הערים והעלו מיסים למצרים, ובאמצעות החזקת חיל מצב מצרי בכנען.
לבאיה היה שליט של ממלכה ששכנה באזור הררי, והוא ניסה להרחיב את תחום שלטונו ולהשתלט על העמקים הפוריים בשכנות, מצפון לכיוון עמק יזרעאל, וממערב לכיוון השרון וגם לכיוון השפלה. כנגדו התלכדה ברית של שליטים מקומיים בתמיכת השלטון המצרי, ובסופו של דבר הוא נכשל ונהרג.
בנו של לבאיה, מותבעל, קבע את מושבו בפחל שבעבר הירדן וניהל מערכות צבאיות משלו עד שככל הנראה חוסל בהוראת הממשל המצרי בידי ביריאווזה.
מקורות המידע לגביו.
המידע על לבאיה מקורו במכתבי אל-עמארנה, ארכיון מכתבים גנוזים שהתגלה בחפירות ארכאולוגיות באל עמארנה שבמצרים התיכונה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. בארכיון נמצאו 3 מכתבים שכתב לבאיה למלך מצרים (מכתבי א"ע 252, 253, 254), בנוסף נמצאו עוד 12 מכתבים של מושלים אחרים המזכירים את לבאיה במכתביהם. ממכתבי אל-עמארנה ניתן ללמוד על פעולותיו ועל מערכת יחסיו עם מושלי הערים האחרות בכנען. במכתבי לבאיה לא כתוב שהוא מושל שכם, המכתב היחיד המציין שהוא מושל שכם הוא מכתבו של עבדיחבה מכתב א"ע 289 מושל ירושלים המציין ש"לבאיה נתן את שכם לאויבים". המכתב היחיד שיש מידע לגבי שנת כתיבתו הוא מכתב א"ע 254 שעליו נכתב בדיו בהיראטית השנה שבה נכתב המכתב המפורש כשנת 32 לאמנחותפ השלישי.
אזכור נוסף של לבאיה נמצא על גבי חותם גליל שנמצא בשנת 1993 בחפירות תל בית שאן. על גבי חותם זה נמצאה כתובת .
על פי מכתב א"ע מס' 252 שכתב לבאיה למלך מצרים עיר מולדתו לא הייתה שכם. במכתב זה הוא מתלונן על אנשים אשר כבשו את העיר ומציין שהוא מותקף בימים אלו כש"שתי ערַי נכבשו" ומציין שהתוקפים הם "שודדי אבי".
לבאיה ניסה להשתלט על ערים אחרות בכנען ולהרחיב את שלטונו צפונה לאזור השרון ודרומה. במכתב א"ע 250 נכתב שתקף את שונם ואת גת רימון, ובמכתב א"ע 244 נכתב שתקף את מגידו. במכתב א"ע 253 כתב לבאיה שהוא נכנס לגזר שבאזור השפלה. על פי מכתב א"ע 244 של מושל מגידו בירידיה, לבאיה מנצל את החזרת הגדוד המצרי הסדיר ממגידו למצרים כדי לבצע את תוכניות ההתפשטות שלו. הסיבה להחזרת הגדוד המצרי אינה מובהרת מהמכתבים. השערת החוקרים היא שהגדוד הוחזר אולי בשל מאורע חגיגי לכבוד אמנחותפ השלישי, או כדי לעזור לאמנחותפ הרביעי לסגור את מקדשי נא אמון. במכתב זה מתלונן בירידה על מצור שהטיל לבאיה על העיר מתוך מטרה לכבוש את העיר. במכתב א"ע 250 הוא מכתבו של בַּעַלמֶהֶר מושל גת-פדלה (ג'ת) למלך מצרים, מתלונן המושל על בני לבאיה ששמו פעמיהם להרוס את הארץ יותר מאשר אביהם הרס. במכתב זה מציין בעלמהר שלבאיה תקף חמש ערים את גת-פדלה, גת-רימון, שונם, בֻּרְקֻנָה ועַרַבּוּ
ניסיונות ההשתלטות של לבאיה על אזור ירושלים באים לידי ביטוי במכתבי התלונה של עבדיחבה מושל ירושלים לפרעה. במכתב א"ע 289 מתלונן עבדיחבה שלבאיה נתן לעפירו להשתלט על שכם והוא רוצה גם להשתלט על ירושלים באמצעות ברית שהקים עם מִלכִּאִלוּ מלך גזר ועם מלכי גת, לכיש ואשקלון.
קשריו עם מלכאילו מלך גזר ידעו עליות ומורדות. מלך זה היה בן בריתו העיקרי, אבל לפחות פעם אחת ברית זאת הופרה כשלבאיה פלש לגזר. במכתב א"ע 254 כותב לבאיה למלך מצרים שהוא לא פשע, מציין שהוא נכנס לגזר וכי מלך מצרים רוצה לקחת את רכושו אבל לא נוגע ברכושו של מלכאילו. נראה ששלטונות מצרים ניסו לסכסך ביניהם על ידי הקלת המיסים על מושל גזר. הוא הודף גם את האשמות שכאילו כרת ברית עם העפירו בהתייחסו לבנו ובציינו .
בסופו של דבר ציוו השלטונות המצרים על מושלי האזור לעצור את לבאיה. במכתב א"ע 245 כותב בירידיה מושל מגידו למלך מצרים ומבטיח לו לתפוס את לבאיה חי. על פי המכתב סַֻרתַ מושל עכו לקח את לבאיה ממגידו והבטיח לשלוח אותו למצרים באניה. במקום זאת קיבל ממנו כסף ושחרר אותו ביחד עם בעלמהר מחנתון לביתם. במכתב א"ע 250 לומדים על גורלו הסופי של לבאיה. במכתב זה מתלונן בעלמהר על בניו של לבאיה שרוצים להרוס את הארץ יותר מאשר אביהם הרס ודורשים ממנו להילחם באנשי גִינַה (ג'נין) אשר הרגו את אביהם.
בניו של לבאיה ממשיכים בדרכו של אביהם. במכתב א"ע 246 כותב בירידיה שהם שכרו את העפירו ואת הסותו כשכירי חרב להילחם בו. הם משתפים פעולה עם מושל גזר (א"ע 250).
לביה
ארידופיזיר
ארידופיזיר היה מלך גוּתי ששלט במאה ה-23 לפנה"ס.
המלך האכדי נרם-סין ניסה להשתלט על מקדש אנליל בעיר ניפור. תושבי ניפור (בדרום עיראק של היום) קראו לגוּתים (שחיו במערב אירן של היום) לעזור להם במלחמתם נגד נרם-סין. ארידופיזיר היה כנראה מנהיגם של הגוּתים, הם פלשו לדרום מסופוטמיה, הביסו את נרם-סין והשתלטו על ניפור.
ארידופיזיר לא נכנס לרשימת המלכים השומרית, אבל בניפור נמצאה כתובת בשפה האכדית שבה הוא קורא לעצמו "מלך גותים, מלך ארבעה קצוות התבל". הוא שלט בין 2230-2202 לפנה"ס.
יונאס אריק אלטברג
פר יסלה
פנימיות התורה
נמל התעופה אל פראט
נמל התעופה הבין-לאומי חוסה חואקין דה אולמדו
נמל התעופה הבין-לאומי חוסה חואקין דה אולמדו (בספרדית: Aeropuerto Internacional José Joaquín de Olmedo) הוא נמל תעופה בין-לאומי הממוקם בעיר גואיאקיל שבאקוודור. נמל התעופה היה מוכר בעבר כנמל התעופה הבינלאומי סימון בוליבר, אך שמו שונה ונקרא על שם ראש העיר הראשון של גואיאקיל, חוסה חואקין דה אולמדו, לאחר שנבנה בניין הטרמינל החדש עם אותו מסלול נחיתה. במקביל שונה גם קוד ICAO של נמל התעופה מ-SEGU ל-SEGY.
נמל התעופה ממוקם כ-5 ק"מ ממרכז העיר גואיאקיל, ובו מסלול נחיתה של 2,790 מטר שיכול לשמש למטוסי בואינג 747, 777 ואיירבוס A340. עם זאת, המסלול קטן יחסית עבור טיסות אמריקן איירליינס עם איירבוס A300, דבר שגורם לעיכובים עבור שאר הטיסות הכוללות מטוסים קטנים יותר.
בשנת 2009 עברו בנמל התעופה 3,072,601 נוסעים ו-53,189.98 טון מטען.
יעדים.
מנמל התעופה יוצאות טיסות ליעדים פנימיים באקוודור, וכן לפנמה, אל סלוודור, קוסטה ריקה, קולומביה, פרו, צ'ילה, ונצואלה, ארגנטינה, ארצות הברית, הולנד וספרד.
פטרה מרקלונד
ארץ פלאות קשוחה וסוף העולם
ארץ פלאות קשוחה וסוף העולם (ביפנית: 世界の終りとハードボイルド・ワンダーランド) הוא רומן מאת הסופר היפני הרוקי מורקמי, שיצא לאור ב-1985, תורגם לאנגלית ב-1991 ומאנגלית לעברית ב-2008. הספר בנוי כשתי עלילות נפרדות המתרחשות בשני מקומות שונים אולם משתלבות זו בזו, עלילה אחת מתרחשת ב"ארץ פלאות קשוחה" והשנייה ב"סוף העולם". תורגם לעברית מהגרסה האנגלית בידי עידית שורר וראה אור בהוצאת כתר.
עלילה.
הספר מתפצל בין שתי עלילות שונות, הפרקים האי-זוגיים מתרחשים במקום הנקרא "ארץ פלאות קשוחה" (למרות שלא נעשה שימוש במושג לכל אורך הספר והוא מופיע רק בראשי העמודים ובשמו של הספר עצמו), ואילו הפרקים הזוגיים מתרחשים ב"סוף העולם". שתי העלילות משתלבות זו בזו, כששני המספרים - שכפי המסתבר הם אותו אדם - מחפשים בתת-המודע שלהם את זהותם האמיתית.