נקניקיית קאמברלנד מיוצרת באזור קמברלנד מאז שלהי ימי הביניים. אזור קאמברלנד נודע בחזירים שגודלו בו ונקראו בשם חזיר קאמברלנד. לא ידוע כיצד קיבלה את צורתה יוצאת הדופן. התיבול הרב של הנקניקייה מקורו ביבוא רב של תבלינים לאזור במהלך המאה ה-18 עת שהייתה קמבריה נמל יבוא מרכזי, ודרכה עברו תבלינים רבים ומהאיים הקריביים.
בשנת 2006 פנה איגוד הקצבים של קמבריה לממשלת בריטניה במטרה שזו תכריז על הנקניקייה כמזון אזור מוגן בהתאם לכללי האיחוד האירופי.
נקניקיית קמברלנד
נקניק קאמברלנד
נקניק קמברלנד
גירית דבש
המטבח האנגלי
המטבח האנגלי (באנגלית: English cuisine) הוא מונח המתאר את תרבות האוכל והבישול של אנגליה. מונח זה מתייחס הן למטבח המסורתי של אנגליה, והן להיותו כיום תת-מטבח של המטבח הבריטי המהווה את המטבח המקומי של אזור זה בבריטניה.
למטבח האנגלי מאפיינים רבים הדומים למאפייני המטבח הבריטי אך גם מספר מאפיינים הייחודיים לו. מטבח זה הושפע אף הוא, בדומה למטבח הבריטי, מההגירה הרבה לאנגליה מהודו, פקיסטן ודרום-מזרח אסיה בתום מלחמת העולם השנייה.
מאפיינים עיקריים.
המאפיין העיקרי של המטבח האנגלי המסורתי הוא פשטות המנות ופשטות אופן הכנתן. מאפיין זה מקורו בהשפעה של המסורות הפוריטניות על אנגליה. המטבח האנגלי המסורתי מבוסס על לחם, גבינה, ובשר שנצלה או בושל, וכן על פשטידות ופאי בשר. את המטבח האנגלי המסורתי ניתן לראות בספר הבישול האנגלי הראשון שנכתב: "Forme of Cury", שנכתב עבור חצרו של המלך ריצ'רד השני.
המהפכה התעשייתית וההגירה מהכפר אל העיר במהלך המאה ה-18 והמאה ה-19 הביאו להפשטה בהכנת המנות, וביצירת "מזון רחוב" המוגש בפאבים. מנות אלה ובהם פיש אנד צ'יפס ובנגרז אנד מאש הפכו לחלק מהמנות המזוהות ביותר עם המטבח האנגלי.
מנות מסורתיות של המטבח האנגלי.
צלי של יום ראשון.
צלי של יום ראשון נחשב לאחד המאפיינים היודעים ביותר של המטבח האנגלי. המדובר בארוחת צהריים או ארוחת ערב שהוגשה ביום ראשון ואשר כללה צלי בקר, תפוחי אדמה וירקות צלויים המוגשים ברוטב וכן פודינג יורקשייר.
סוג הרוטב וסוג הצלי השתנו, כאשר רוטב מנטה הוגש עם בשר כבש, רוטב תפוחים עם בשר חזיר ורוטב לחם הוגש עם בשר עוף. במהלך המאה ה-19 הייתה מקובלת גם גרסה של ארוחה זו עם בשר אווז.
ארוחה זו הייתה ארוחה משפחתית, שהוכנה שעות רבות ואף יום לפני להגשתה, ושאריותיה נאכלו ביום שני בשבוע - יום הניקיון השבועי בו לא היה לעקרות הבית זמן לבשל.
גרסה מפוארת במיוחד ומרובת מנות של ארוחה זו נערכה באופן מסורתי בצהרי חג המולד.
בעקבות המחסור שהיה בבריטניה במהלך ולאחר מלחמת העולם השנייה, הוחלף צלי הבשר בצלי בשר הודו או בשר עוף.
תה של מנחה.
מסורת תה של מנחה הגיעה לשיאה במקביל לשיאה של האימפריה הבריטית. בשעות אחר הצהריים נהגו העסקים להיסגר ותושבי אנגליה אכלו בביתם ארוחה זו. שינוי בתנאי העבודה המודרניים הביא לירידה בפופולריות של המנהג, וכיום ארוחה זו פופולרית בעיקר בקרב תיירים.
לצד התה הוגש בארוחה זו לחמניות סקונס עם ריבה ושמנת עשירה או שמנת תה. לעיתים הוגשו גם עוגות פרפרים, וכן סנדוויצ'י מלפפונים.
מזון מהיר.
המטבח האנגלי מאופיין במזון פשוט ומהיר אשר נמכר בפאבים ובחניות לאחר שעות העבודה, ואשר שימש את החקלאים והפועלים האנגליים.
אחת המנות המסמלות את המטבח האנגלי בפרט והמטבח הבריטי בכלל היא דג וצ'יפס - מנת הטייק אוויי שנמכרת בפאבים ובחנויות ייעודיות.
מנות נוספות מסוג מזון מהיר זה הם פאי סטייק וכליות, שהוגש לרוב לצד מחית תפוחי אדמה.
נקניקיות.
מרכיב מרכזי במטבח האנגלי הן הנקניקיות המכונות בשם "בנגרז" (bangers) בשל נטייתן של נקניקיות מאיכות ירודה שיוצרו בראשית ובאמצע המאה ה-20 להתפוצץ בעת חימומן, בשל כמות מים גדולה שהייתה בהן. נקניקיות אלה עשויות מסוגי בשר שונים ומשומן בשר. תבלינים שונים נוספו לנקניקיות באזורים שונים באנגליה.
מרבית הנקניקיות מיוצרות מבשר חזיר או בשר בקר אולם לעיתים יש נקניקיות העשויות מבשרים אחרים.
באזורים שונים של אנגליה התפתחו סגנונות שונים של ייצור נקניקיות כגון - נקניקיית לינקולנשייר ונקניקיית קמברלנד. מאופיינים למעלה מ-400 סגונות שונים של נקניקיות באנגליה.
אחד מסוגי מאכלי הנקניקיות באנגליה הוא פודינג שחור - מאכל מסורתי של אזור לנקשייר, העשוי מדם של חזיר.
פאי ופשטידה.
מאכל בשרי נפוץ נוסף במטבח האנגלי הוא הפאי. מאכל זה נאכל באנגליה כבר בימי הביניים, ואחת הגרסאות הידועות שלו הוא פאי סטייק וכליות.
פאי חזיר נאכל לרוב קר (ושימש מאכל פועלים במהלך עבודתם). דומה לו הוא מאפה קורני ששימש את הכורים במכרות באזור קורנוול. פאי פועלים נוסף הוא פאי רועים בו נעשה שימוש במחית תפוחי אדמה במקום בצק.
סנדוויץ'.
הסנדוויץ' הומצא בבריטניה. הסנדוויץ' נקרא על שם הדוכס הרביעי מסנדוויץ', ג'ון מונטאגיו, אריסטוקרט אנגלי מהמאה ה-18
,למרות שסביר להניח שהכריך לא הומצא על-ידו. האגדה מספרת שהוא אהב כל כך להמר, שלא רצה להפסיק ולהניח את הקלפים - גם לא כדי לאכול. יום אחד, היה שקוע מאוד במשחק קלפים. משרתיו קראו לו לארוחת הערב, אך הוא סירב לבוא וצעק להם: "תשימו בשר בין שתי פרוסות לחם והביאו אותו אליי!". ידוע כי הסנדוויץ' היה קיים באנגליה עוד לפני כן, אך הוא יוחס למעמד הנמוך. הדוכס הוא שנתן לו מראה אצילי.
מאכלים בעלי אופי הודי.
במהלך התקופה הוויקטוריאנית, בשל השליטה של האימפריה הבריטית בהודו, הושפע המטבח הבריטי בכלל והמטבח האנגלי בפרט מהשפעות הודיות, ונוצר למעשה מטבח אנגלו-הודי ובו מאכלים כגון עוף טיקה מסאלה, באלטי, קדגרי ומרק מוליגטוני.
חמוצים ורטבים.
היותה של אנגליה מדינת סחר ימי הביאה לכך שנעשה בה שימוש רב בירקות מוחמצים - מאכל שניתן להובילו בקלות בים. מאכלים כגון צ'טני, מלפפון ברינסטון, פיקלילי ובצל מוחמץ וכן מלפפונים חמוצים. כמו כן עושה המטבח האנגלי שימוש ברטבים כגון קטשופ ורוטב ווסטרשייר.
גבינות.
המטבח האנגלי עושה שימוש בגבינות קשות העשויות חלב בקר. ידועות גבינת צ'דר שמוצאה מהכפר צ'דר, וגבינת צ'שייר שמוצאה מאזור צ'שייר, אך גם גבינת קארפילי, גבינת דרבי, גבינת ונסלידייל
וגבינת לסטר אדומה. הידועה בגבינות אנגליה היא גבינת סטילטון.
מאכלים אופייניים נוספים.
בין המאכלים האופייניים הנוספים נמנים: ג'לי צלופחים, בדפורדשייר קלנגר, פודינג חג המולד, מלאכים על סוסים, שטנים על סוסים, קרפדה במאורה, קרמבל, עוגת שרוסברי, קסטרד, ביצה כבושה, פודינג סמרטוט, פודינג לחם, איטון מס ומלכת הפודינגים, בקר ולינגטון.
אובייקטיבי
ג'ורג' פולמן
ג'ורג' מורטימר פולמן (באנגלית: George Mortimer Pullman; 3 במרץ 1831 - 19 באוקטובר 1897) היה תעשיין, ממציא ויזם אמריקאי. הוא המציא את קרון השינה הקרוי על שמו "פולמן" וייצר אותו במפעליו באופן בלעדי, הפעיל רשת רכבות פאר, הקים את העיר פולמן (כיום פרבר של שיקגו) עבור פועליו וידוע בכך שדיכא בכוח את שביתת פולמן שפרצה בעיר זו ובמפעליו עקב המשבר הכלכלי ב-1894.
שנים ראשונות.
פולמן נולד במדינת ניו יורק וחי לצד תעלת אירי, שמן הספינות ששטו בה שאב רעיונות לעיצוב קרונות הרכבת שלו. הוא עזב את בית הספר בגיל 14 ואת השכלתו ההנדסית קיבל בשיקגו, בעת שהשתתף בפעילות שהתקיימה שם לצורך החדרת כלונסאות לביסוס מבני העיר מעל אדמת הביצה החולית עליה הוקמה העיר.
בין 1859 ל-1863 היה סוחר זהב בעיר גולדן בקולורדו והחל לפתח את רעיון קרון השינה.
קרונות השינה של פולמן.
העיצוב המקורי של קרונות השנה שאב את השראתו מהספינות ששטו בתעלת אירי. הקרון הראשון יצא מפס הייצור ב-1864. לאחר שנודע כי פולמן הסיע את גופתו של אברהם לינקולן מוושינגטון הבירה לספרינגפילד (אילינוי) בקרון פולמן לאחר רצח לינקולן, קיבל פרסום רב ומספר ההזמנות לקרונות השינה עלה.
פולמן מכר את קרונותיו לכל חברות הרכבת, תוך שהוא מקפיד על שמירת סטנדרט גבוה של תחזוקה ושירות לקרונותיו בכל מקום שבו הופעלו. כתוצאה מכך היה מחיר נסיעה בקרון פולמן גבוה פי חמישה מזה של נסיעה בקרון רגיל, אך הנוחות והיוקרה הפכו את המסע בקרון פולמן לסמל סטטוס.
ב-1867 הציג פולמן את "המלון הנוסע" "President", רכבת שהכילה שירותי מסעדה מובחרים, טרקלינים ושירותי חדרניות, משרתים אישיים וסבלים. ב-1868 הציג את ה-"Delmonico", רכבת שכללה מסעדת יוקרה של דלמוניקו'ס מניו יורק. השירותים ברכבות פולמן כללו לראשונה העברת מברקים לנוסעים, טיפול בהזמנה ומשלוח כרטיסים, טרקלינים ייעודיים בתחנות הרכבת לנוסעים ולמעשה כל שירות אישי שניתן על ידי דיילים מיוחדים. כמעט כל העובדים היו עבדים משוחררים. פולמן היה למעסיק הגדול ביותר של אפרו-אמריקאים בארצות הברית לאחר מלחמת האזרחים.
ב-1869 רכש פולמן בית חרושת לייצור קרונות בדטרויט והשתלט על ייצור כל קרונות פולמן. ב-1870 ו-1871 ניסה, יחד עם אנדרו קרנגי ואחרים להציל את רשת הרכבות יוניון פסיפיק ונכנס לדירקטוריון החברה, חברת הרכבות הגדולה באמריקה.
בנוסף, רשם פולמן פטנט על החיבור המאפשר מעבר רציף בין קרונות רכבת נוסעים והופך אותה למסדרון אחד ארוך הפרוש על פני כל הקרונות (vestibuled trains).
עיר תאגיד פולמן.