נהר התכזה זורם ממרכז האזור ההררי באתיופיה, בסמוך להר קאצ'ן שבמחוז לסתה. משם הוא זורם מערבה, צפונה ושוב מערבה, ובדרכו יוצר את הגבול המערבי בין אתיופיה לאריתריאה, מנקודת המפגש בין הטומסה והתכזה, , ועד לסודאן : .
לאחר מכן, הוא עובר לסודאן בצידה הצפון-מזרחי, בקואורדינטות: . התכזה מתחבר לנהר עטברה ונקודת השפך שלו היא בנהר הנילוס. התכזה מהווה הנתיב העליון של נהר העטברה, והוא עובר דרך ארוכה יותר עד למפגש בין שני הנהרות.
היובלים הראשיים של מקור התכזה באתיופיה בגדה המערבית, הם הנהרות טהאלי, מריי, טלאר, סלוו, ארקווה, גהיווה, ווארי, פרפרייה (מתפרפר), תקורו וגומאלו; בגדה השמאלית - הנהרות היני, בלגאס, סהאה, במבי, אטאבה, זארימה וקוואלימה.
היסטוריה.
האזכור הראשון הידוע לתכזה נמצא בכתובים מאקסום של הקיסר עזנה, בהם הוא מתרברב על ניצחונו בקרב שהתרחש בגדות הנהר הדרומיים, בסמוך ל"פורד של הקמלקה". התכזה שימש בעבר כנקודת מפגש עתיקה בין אתיופיה למצרים, ואף נקרא בעברו "נילוס". בתרגומו של ארנסט ווליס באדג' לכבר נגשת, התכזה מוזכר כנהר שממנו שב מנליק הראשון לאתיופיה, אך באדג' טעה בתרגומו מכיוון שלא תרגם את התכזה למילה "נהר" והשאירה, מה שגרם לבלבול. בתרגומו העברי של רן הכהן מתורגם התכזה ל"נהר" כפי שאמור להיות במקור.
חשיבות נוספת לנהר מציין אוגוסטוס ב. ווילד, המתאר כי ליד מקור התכזה בכנסיית היילה קדוס מיכאל, נמצא מקום משכנו האמיתי של ארון הברית.
סכר תכזה.
ביולי 2002 הכריזה ממשלת אתיופיה על שותפות עם רשות מקורות המים הסינית, במטרה לבנות סכר הידרואלקטרי בתכזה, שיסייע בייצור 300 מגה וואט חשמל. הפרויקט נועד לבנות את הסכר הגבוה ביותר באפריקה בעל קשת כפולה, ובכך לשבור את שיא הסכר הגבוה ביותר הנוכחי, הנמצא בלסוטו. העבודות להשלמת הפרויקט, שעלותו 224 מיליון דולר, נועדו להימשך 5 שנים.
אוויז איברהים, אחראי הפרויקט, הודיע ב-12 בדצמבר 2004 שכ-82 אחוז מהבניה הושלמה וכללה בין היתר הנחת 105 קילומטרים של קבלי כוח למקלה. הפרויקט הושלם בשנת 2009.
אקרט לורנצן
אקרט לורנצן (בגרמנית: Eckart Lorenzen; נולד בפרייבורג שבגרמניה) הוא כנר ישראלי.
קריירה מוזיקלית.
לורנצן סיים בהצטיינות את האקדמיה למוזיקה בפרייבורג ובהמשך בבזל שבשווייץ. בין מוריו היו שנדור זולדי, ליאון שפירר, ג'ורג' שבוק ואחרים. ניגן בתזמורת הפילהרמונית הצעירה של גרמניה ככנר מוביל ואף הופיע עמה כסולן. כמו כן ניגן בהרכבים קאמריים ובתזמורת הקאמרית הגרמנית בברמן. בשנים 1984 עד 1987 ניגן בתזמורת הפילהרמונית הגרמנית בניצוח הרברט פון קאראיין ואחרים.
לורנצן עבר לאיטליה, שם זכה בתחרויות בינלאומיות שונות, והיה קונצרטמייסטר בתזמורת טוסקניני בפארמה ובתזמורת הרדיו של טורינו.
משנת 1990 עד 1992 היה לורנצן הכנר הראשי של התזמורת הקאמרית הישראלית. מאז 1994 הוא הכנר הראשי של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון. הוא מרבה בהופעות באירופה ובארצות הברית, הן כסולן והן בהרכבים קאמריים. בין השאר הופיע עם הכנר שלמה מינץ, עם הזמר לוצ'אנו פאברוטי ועם הפסנתרן אשר פיש. כן הרבה להקליט לתחנות רדיו בישראל ובעולם.
לורנצן מחזיק כיום בכינור גוארנרי דל ג'זו משנת 1720, שקיבל בהשאלה מיהודה זיסאפל.
אקרט לורנצן עומד בראש שלישיית לורנצן, הכוללת את אשתו, הפסנתרנית בתיה שטיינבוק, ואת הצ'לן יונתן גוטליבוביץ'.
חיים אישים.
ילדיהם של אקרט לורנצן ובתיה שטיינבוק, מאיה (ילידת 1991) ודניאל (יליד 1994), גם הם כנרים. בתם עדן (ילידת 2000) היא פסנתרנית.
בח&quot;א נחשון
למוטריג'ין
למוטריג'ין (משווקת כלָמיקטָל על ידי גלקסו סמית' קליין) היא תרופה אנטי-אפילפטית ומשתמשים בה בטיפול באפילפסיה, התקף גלאסטי ובהפרעה דו-קוטבית. עבור אפילפסיה משתמשים בה על מנת לטפל בהתקפים מוקדיים, התקפי טוני-קלוני ראשוניים ומשניים והתקפים הקשורים בתסמונת לנוקס-גסטו. כמו תרופות אנטי-אפילטיות רבות אחרות גם למוטריג'ין פועלת כמייצבת מצב רוח יעילה ולמעשה היא התרופה היחידה המאושרת על ידי FDA למטרה זו מאז הליתיום, תרופה שאושרה כמעט 30 שנה קודם לכן. היא מקובלת כטיפול תמיכתי בדו-קוטביות סוג I. משום שהיא לא קרובה מבחינה כימית לתרופות אנטי-אפילפטיות אחרות (משום שלמוטריג'ין היא פנילטריאזין) יש לה, באופן יחסי, מעט תופעות לוואי ואינה דורשת מעקב בבדיקות דם במונותרפיה. הדרך המדויקת בה פועלת למוטריג'ין אינה ידועה. יש הסבורים שהיא חוסמת תעלות נתרן אף על פי שלמוטריג'ין חולקת תופעות לוואי דומות עם תרופות נוגדות פרכוסים שאינן קשורות אליה, הידועות בכך שהן בולמות את תעלות הנתרן (למשל, Oxcarbazepine).
שימושים רפואיים.
אפילפסיה ופרכוסים.
למוטריג'ין היא תרופה מאושרת בארצות הברית לטיפול בהתקפים מוקדיים. למוטריג'ין היא אחת התרופות המעטות שאושרו על ידי FDA לטיפול בהתקפים הקשורים לתסמונת לנוקס-גסטו – צורה חמורה של אפילפסיה. היות שהתסמונת מתפתחת, בדרך כלל, לפני גיל ארבע, היא מתקשרת עם עיכובים התפתחותיים. אי אפשר לרפא את התסמונת והטיפול הוא, לעיתים קרובות, מורכב והחלמה מלאה היא נדירה. הסימפטומים כוללים התקפים א-טוניים (הידועים גם בשם התקפי נפילה) שבהם יש איבוד קצר של טונוס השרירים ושל ההכרה הגורמים לנפילה פתאומית. למוטריג'ין מפחיתה באופן משמעותי את תכיפות ההתקפים בתסמונת לנוקס-גסטו והיא אחת משתי התרופות הידועות בכך שהן מפחיתות את חומרת התקפי הנפילה. שילוב עם ולפוראט הוא שכיח אך הוא מעלה את הסיכון לפריחה הנגרמת על ידי למוטריג'ין ומצריך מינון מופחת בשל פעולת הגומלין בין שתי תרופות אלה.
הפרעה דו-קוטבית.
בעוד שתרופות אנטי-אפילפטיות מסורתיות הן בעיקר נגד מאניה הרי ההוכחה הטובה ביותר ליעילותה של למוטריג'ין היא בכך שהיא מהווה טיפול מונע בהפרעה דו-קוטבית. כתוצאה מכך היא אושרה בארצות הברית לטיפול תמיכתי בדו-קוטביות I. נראה שהתרופה לא יעילה בטיפול במחזור מהיר של דו-קוטביות. על פי מחקרים ב-2007 יכולה למוטריג'ין לטפל בדיכאון שבדו-קוטביות מבלי לגרום למאניה, היפומאניה, למצבים מעורבים או למחזור מהיר.
ההוכחה ליעילותה של למוטריג'ין בטיפול במקרי מצב רוח שהיו קיימים קודם היא חלשה יותר. לא הוצגה יעילות בטיפול של מאניה חריפה ויש מחלוקת לגבי יעילותה של התרופה בטיפול בדיכאון שבדו-קוטביות חריפה. האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה (APA) ממליצה על למוטריג'ין, בקווים המנחים שלה, כתרופת קו ראשון לטיפול בדיכאון חריף בדו-קוטביות II. היות שהקווים המנחים האלה הם בני יותר מחמש שנים מציינת האגודה בדף הבית שלה ש"אי אפשר להתייחס כבר לקווים המנחים האלה כעדכניים". במאמרים שפורסמו ב- 2008 נסקרו ההוכחות מניסויים שלא פורסמו ולא התייחסו אליהם בקווים המנחים של APA מ-2002 והמסקנה בהם היא "שיעילותה של למוטריג'ין היא מאוד מוגבלת, אם קיימת בכלל בטיפול בדיכאון של דו-קוטביות חריפה. עם זאת מצא אותו חוקר (Calabrese) שהייתה תועלת בשימוש בלמוטריג'ין לחולים שסבלו מדיכאון חריף (בניגוד לדיכאון קל או בינוני) לעומת פלצבו.
שימושים אחרים.
שימוש שלא בהתוויה המקורית כולל טיפול בפגיעה בעצבים פריפריים, נירלגיה של העצב המשולש, כאב ראש מקבצי, מיגרנות והפחתת כאב עצבי. שימוש פסיכיאטרי שלא בהתוויה המקורית כולל טיפול בהפרעת דה-פרסונליזציה, הפרעה דו-קוטבית II והפרעה סכיזואפקטיבית. למוטריג'ין נחקרה גם כתרופה לדיכאון.
מכניזם הפעילות.
מכניזם אחד שהציעו אותו עבור למוטריג'ין כולל את ההשפעה על תעלות הנתרן אף על פי שיש צורך לבסס זאת אצל בני אדם. מחקרים פרמקולוגיים מעלים את האפשרות שלמוטריג'ין מדכאת את תעלות הנתרן הרגישות למתח חשמלי ובכך מייצבת את הממברנות הנוירוניות וכתוצאה מכך מווסתת את שחרור הטרנסמיטור הקדם סינפטי של חומצות האמינו המגדילות את הגרוי (למשל גלוטמט וחומצה אספרטית).
תופעות לוואי.
במידע על המרשם מפורסמת בארצות הברית אזהרה על תגובה בעור מסכנת חיים לרבות תסמונת סטיבנס-ג'ונסון ותסמונת לייל. היצרן מציין שכמעט כל המקרים האלו מופיעים בשבוע השני עד השמיני של נטילת התרופה וכן אם מפסיקים את נטילתה בפתאומיות ואחרי כן מחדשים את המינון הרגיל. חולים חייבים לפנות לטיפול רפואי בכל מקרה של פריחה בעור משום שקיומה מרמז על אפשרות שיש לתרופה תופעת לוואי חמורה ואפילו מסכנת חיים. לא כל הפריחות הקורות בזמן שלוקחים למוטריג'ין מתפתחות לתסמונות הנ"ל. בין 5% ל-10% מן החולים מפתחים פריחה אבל רק אחד מאלף יפתח פריחה חמורה.
מדצמבר 2010 יש אזהרה של FDA לגבי למוטריג'ין על אפשרות לדלקת קרום המוח לא זיהומית.
תופעות הלוואי כוללות איבוד שיווי משקל או קואורדינציה, כפל ראייה, פזילה, ראייה מטושטשת, סחרחורת, נמנום, נדודי שינה, חרדה, חלומות שופעי חיים או סיוטים, יובש בפה, בעיות זיכרון ובתפקוד קוגניטיבי, מצבי רוח מתחלפים, אף דולף, שיעול, בחילה, קשיי עיכול, כאבי בטן, איבוד משקל, מחזור חודשי לא תקין או כואב וּוָגיניטיס. תופעות הלוואי משתנות מאדם לאדם.
מצאו קשר בין למוטריג'ין וירידה בספירת תאי דם לבנים.
השפעה על נשים.