בשנת 1977 התיישב במחנה הצבאי הנטוש הצמוד לכפר אל-ג'יב (ששימש כבית ספר לקצינים של הצבא הירדני עד 1967), כקילומטר מזרחית מהיישוב הנוכחי, גרעין של מתיישבים יוצאי ברית המועצות. הדבר התאפשר על בסיס צו תפיסה של אדמות "לצרכים צבאיים". באוקטובר 1979 התקבלה החלטת ממשלה, במסגרת המגמה לעבות את ירושלים, על הקמת "מצפה גבעון" (גבעת "חדשה") כיישוב קבע. זאת על סמך הטענה שהקרקע במקום הייתה בבעלות חברת "נחלת ישראל - רמה" ההיסטורית משנת 1921. בינואר 1980, עלו 35 מאנשי הגרעין להתנחל על שטח בן 70 דונם. תושב הכפר בית איג'זא, צברי מחמוד אע'רייב, ממנו הופקעו קרקעות לשם הקמת בריכת מים ליישוב, עתר לבג"ץ נגד ההפקעה. במהלך הדיון המשפטי בבית המשפט העליון התברר שבטאבו לא רשומה קרקע על שם חברת "נחלת ישראל - רמה", כי אם כ"רכוש ממשלתי" ירדני, כיוון שהקרקע הופקעה על ידי ירדן בשנות ה-60 לצורכי המחנה הצבאי הסמוך, אך הותר לתושבים במקום להמשיך ולעבד את האדמות.
בראשית השליטה הישראלית נתפסה הקרקע הירדנית על בסיס "צו מס' 59", צו צבאי שהוצא לפיו כל הקרקעות והנכסים שהיו בבעלות השלטון הירדני יעברו לידי השלטון הצבאי הישראלי. אע'רייב נאלץ לוותר על קרקע בשטח של 45 דונם, עם זאת הכיר הממשל הצבאי בבעלותו על 24 דונם ו-200 מ"ר ובתי ההתנחלות הוקמו מסביב לבית משפחת אע'רייב.
בזמן האינתיפדה השנייה בשנת 2003, החלה מדינת ישראל בהקמתה של גדר ההפרדה. צברי מחמוד אע'רייב, עתר לבג"ץ נגד תוואי הגדר שמנתק אותו מהכפר בית איג'זא. מצד שני עתרו תושבי גבעון החדשה נגד הצבת שער בגדר הביטחון, במקטע שבין יישובם לבין בית איג'זא. ב-31 ביולי 2006 נדחו העתירות על ידי בית המשפט העליון, לאחר שקבע כי היות שבני המשפחה דחו את הצעת
מערכת הביטחון לקבל פיצויים ולעזוב את ביתם, התוואי הנוכחי מידתי וראוי. בית משפחת אגרייב הוקף ונכלא בגדר גבוהה בתוך גבעון החדשה. בני המשפחה יכולים להגיע לכפר רק דרך שרוול צר, המוקף בגדר נוספת שמתחברת לתוואי גדר ההפרדה.
נכון לשנת 2013 מונה היישוב כ–300 משפחות. רוב תושבי המקום הם חילוניים אך יש בו משפחות דתיות ובמקום קיים בית כנסת פעיל. בעשור האחרון התקבלו ליישוב 35 משפחות עולות מחבר העמים. פרויקט זה התאפשר הודות לסיוע ניכר מצד הסוכנות היהודית.
נאווית המלחות
נאווית המלחות (שם מדעי: "Aphanius dispar"), דג קטן (5–7 ס"מ) ממשפחת הנאוויתיים, שחי במים רדודים ומאכלס את מקורות המים הסמוכים לחוף הים התיכון, לאורך חופי ארץ ישראל. אוכלוסיות של נאווית המלחות נמצאות כמעט בכל ארצות המזרח התיכון (חצי האי ערב, מצרים ועיראק). הדג מצטיין בעמידות יוצאת דופן לטמפרטורות קיצוניות (eurythermal) ולטווח רחב של מליחויות (euryhaline), החל במים מתוקים וכלה במליחות הגבוהה ב-50% ממי ים (56 ppt).
בנחלים ובמעיינות שממערב ומדרום לים המלח, מעיינות-צוקים (עין-פשחה) שבצפון ועד נאות-הכיכר בדרום יש אוכלוסייה של הנאווית.
קיים הבדל ברור בין הזכרים לנקבות (sexual dimorphism); הזכרים קטנים וצבעוניים יותר מן הנקבות.
נאווית המלחות אינה תוקפנית כמו הנאווית הכחולה הקרובה לה סיסטמטית ומאוד דומה לה. השנייה הרבה יותר צבעונית, אך בגלל תוקפנותה הרבה הנובעת מטריטוריאליות חזקה, היא אינה יכולה לשמש כדג אקווריום.
תזונה.
הנאווית היא אוכלת-כל (omnivorous) והיא ניזונה מסרטנים זעירים (כמו דפניות וציקלופסים). מזון מועדף עליה הן זחלי יתושים ורקבובית.
רבייה.
בטבע, עונת הרבייה הארוכה של הנאווית מתחילה בסוף פברואר ומסתיימת בסוף ספטמבר. הנאוויות מטילות בזוגות והנקבה מסוגלת להטיל כל 3–5 שבועות. הביצים דביקות ונאחזות בעשבים עד לבקיעה.
מחקרים שנעשו על ידי Frenkel &amp; Goren בין השנים 1997–2000 בחנו את השפעת הפוטופריודה, הטמפרטורה, המליחות ורמת ההאבסה על התפתחות הנאוויות ויכולת ההתרבות שלהן בתנאי השבי. לפי החוקרים נאווית עמידה ביותר בתנאים הסביבתיים הבאים:
חשמונאים (יישוב)
חַשְׁמוֹנָאִים או רמת מודיעים היא התנחלות דתית-לאומית במערב הרי בנימין בדרום השומרון, צפונית לעיר מודיעין, חלק מהמועצה האזורית מטה בנימין.
גאוגרפיה.
את היישוב תוחמים שני נחלים: נחל מודיעים העמוק (ואדי אל מאלאקי) מדרום, וואדי קריקע מצפון. מדרום לחשמונאים נמצא אזור התעשייה שילת, שמשרת את תושבי מערב בנימין וחבל מודיעין. ממערב - הכפר הפלסטיני מידיא, שיש הסבורים שהוא מקומה של מודיעים החשמונאית. מצפון: הכפר הפלסטיני ניעלין, וממזרח לחשמונאים היישוב מתתיהו והעיר מודיעין עילית.
כמו מרבית יישובי מערב השומרון, היישוב ממוקם על גבעה בגובה 280-220 מטר שחולשת על אזור גוש דן. היישוב ממוקם על כביש 446, במרחק 10 דקות נסיעה ממודיעין מכבים רעות, בית אריה-עופרים וגוש דולב-טלמונים, ו-30 דקות מאריאל, בית אל, ירושלים וגוש דן.
היסטוריה.
גני מודיעין.
ראשיתו של היישוב ביוזמה פרטית להקים יישוב דתי של יוצאי תימן בראשות הרב רצון ערוסי, שהיה אמור להשתכן במקום. החברה לפיתוח שכונות מגורים ביו"ש בע"מ רכשה את הקרקע, שלוש גבעות טרשים מערביי הסביבה, ומכרה מגרשים לבנייה בשנים 1982-1981. ביום ראשון, כ"ח בכסלו תשמ"ד, נר רביעי של חנוכה (4.12.83) התקיים טקס הנחת אבן הפינה ליישוב גני מודיעין והחלו בעבודת התשתית. טקס הנחת אבן הפינה לבתים הראשונים התקיים בי"ב בסיון תשמ"ד (12.6.84), במעמד ראש הממשלה יצחק שמיר, הרב הראשי לישראל הראשון לציון הרב מרדכי אליהו ואישי ציבור, בהם נכבדים ערבים מהאזור.
החברה הכינה תשתיות מינימליות ואז פשטה את הרגל. ההתיישבות במקום הייתה ללא אגודה יישובית והבנייה הייתה פרטית. באוקטובר 1985 אוכלסו הבתים הראשונים ביישוב. בשנת 1991 אושרה תוכנית מתאר שהוגשה בשנת 1983 לגבעה המזרחית ולגבעה האמצעית ואף לחלק מהגבעה המערבית.
בשנת 1984 העניקה ועדת השמות הממשלתית לגני מודיעין את השם הרשמי חשמונאים.
רמת מודיעים.
קבוצת יזמים אחרת שכללה את עורכי הדין שמואל אפל ודוד זעירא, רכשה בצמוד לגני מודיעין שטח קרקע אותו ייעדה ליישוב בשם "רמת מודיעים" עבור הציבור הדתי לאומי, שהוקם גם הוא דרך מכירת מגרשים ובנייה פרטית. בחודש אוגוסט 1987 אכלסו עשר המשפחות הראשונות את בתיהם. המשפחות הראשונות גרו במקום ללא חשמל (שחובר ביוני-יולי 1988), טלפון (יוני 1989) וכבישים.
בשנת 1988 הוכרז המקום בצו מושל כיישוב עצמאי בשם חשמונאים, הכולל את "גני מודיעין" ואת "רמת מודיעים". ליישוב חשמונאים הוקם ועד מקומי ממונה שכלל שלושה נציגים: נציג של גני מודיעין, נציג של רמת מודיעים ונציג חיצוני.
לקראת הבחירות במועצה אזורית מטה בנימין במאי 1993, לא התכוון הממונה על היישובים היהודים ביהודה ושומרון לקיים בחירות לוועד מקומי בחשמונאים, בגלל שהיישוב היה בשלבי אכלוס וטרם הוחלט לגבי הכללת גני מודיעין בתוך מודיעין עילית שהייתה אמורה לקום. אולם בעקבות פנייה לבג"ץ הוסכם על קיום בחירות גם לוועד המקומי.
גני מודיעין במודיעין עילית.
במאי 1996, בעקבות בקשה של רוב תושבי גני מודיעין, סופח היישוב למועצה המקומית מודיעין עילית שהוקמה באותה שנה, למרות שהכניסה לגני מודיעין עוברת דרך חשמונאים. כך נפרדו גני מודיעין ורמת מודיעים, ושם וסמל היישוב "חשמונאים" שיועדו בתחילה ליישוב "גני מודיעין", נשארו ביישוב שנקרא בראשיתו "רמת מודיעים".
בשנת 2003 ביקשה עיריית מודיעין עילית להיפרד מגני מודיעין ובמסגרת בחינת איחוד רשויות מקומיות שנעשה אז הומלץ על ידי ד"ר נילי שחורי לצרף את גני מודיעין כוועד מקומי נפרד למועצה אזורית מטה בנימין. בפברואר 2008 המליץ בנימין ריקרדו להעניק לגני מודיעין סמל יישוב נפרד במועצה אזורית מטה בנימין. אולם המלצות אלו לא נתקבלו, בין השאר בגלל המורכבות הפוליטית שבמתן הכרה ביישוב נוסף ביהודה ושומרון, ועל כן גני מודיעין המשיך להיות חלק מעיריית מודיעין עילית. אופי השכונה היה חרדי מעורב בדתי לאומי, ומשפחות רבות שרצו לגור ברמת מודיעים בנו את ביתם בגני מודיעין הסמוכה.
בעקבות יוזמה של התושבים, הופרד "גני מודיעין" מן העיר מודיעין עילית וצורף ב-1 בינואר 2016 כוועד מקומי למועצה אזורית מטה בנימין.
פיתוח שטחים נוספים.
כבר בשנת 1982 מכרה החברה המקימה של גני מודיעין 243 מגרשים בגבעה המערבית. בעקבות סכסוך על הפיתוח הוסכם בשנת 1985 להעביר את האחריות על הפיתוח של הגבעה המערבית לכונס נכסים. כונס הנכסים קידם הגשת תוכנית מתאר חדשה עם פחות מגרשים עבור הגבעה המערבית, בטענה שלא ריאלי להכניס 243 מגרשים על הגבעה. שינוי זה במספר המגרשים אושר באפריל 2004 על ידי בית המשפט.
גדר ההפרדה, שהוקמה צפונית לחשמונאים ודרומית לנעלין, מפרידה בין היישוב לבין שטח אדמה עליו תוכנן להקים שכונה נוספת בשם "גני מודיעין עילית".
אוכלוסייה.
ביישוב כ-550 משפחות, כולל זוגות צעירים, דור שני ושלישי ביישוב, שהצטרפו אליו לאחרונה. לפחות 40% מתושבי היישוב הם עולים שהגיעו לארץ במהלך העשור האחרון. 35% מהתושבים הם עולים מארצות הברית ומדינות אנגלוסקסיות נוספות.
רב היישוב הוא הרב איתמר אורבך, המשמש גם כר"מ בישיבת מרכז הרב.
Velvet Underground
לו ריד
לוּ ריד (באנגלית: Lewis Allen "Lou" Reed; 2 במרץ 1942 – 27 באוקטובר 2013) היה זמר ופזמונאי רוק יהודי אמריקאי.