ב-2005 הופיעה מורי בתפקיד קטן בדמות ד"ר סאטו בפרק "Aliens of London" בסדרה "דוקטור הו". המפיק ראסל טי דייוויס שם לב אליה והחליט להחזיר את הדמות לסדרה "טורצ'ווד" הספין אוף של "דוקטור הו". הדמות שגילמה מורי, טושיקו סאטו, נהרגה בפרק "Exit Wounds", פרק סיום העונה השנייה של הסדרה. מאז שעזבה את הסדרה גילמה מורי את הדמות בתסכיתי דרמה של "טורצ'ווד" בהפקת Big Finish Productions, חלקם כשחקנית ראשית, ואחרים כחלק מצוות אנשי טורצ'ווד. ב-20 בנובמבר 2006 חזרה מורי להופיע בתיאטראות וסט אנד כשהחליפה את אן הארדה בתפקיד "ערב חג המולד" בהפקה הלונדונית של המחזמר "אבניו קיו". היא שיחקה בתפקיד זה עד 14 באפריל 2007. מורי גילמה את דמותה של יוקו אונו בהפקה של BBC Four "לנון בעירום" ששודר בבריטניה ב-23 ביוני 2010. בסרט שיחקה שוב לצידו של כריסטופר אקלסטון, שגילם את ג'ון לנון, איתו הופיעה בסדרה "דוקטור הו". לפני שהצטרפה לסדרה "טורצ'ווד" שיחקה מורי בתפקיד קים במחזמר "מיס סייגון" לצדו של ג'ון בארומן שגילם את כריס.
ב-2015 גילמה מורי את יסוקו נמבה בסרט "אוורסט" לצדם של ג'ייסון קלארק, ג'וש ברולין, ג'ון הוקס, ג'ייק ג'ילנהול, רובין רייט וקירה נייטלי. באמצע 2018 החלה מורי להופיע בתפקיד ליידי תיאנג במחזמר "המלך ואני" בלונדון.
חיים אישיים.
מורי היא בודהיסטית יפנית. יש לה אח מבוגר ממנה, איתו גדלה בניו ג'רזי. בגיל 16 עברה לגור לבד בדירה בלונדון. לפני שהייתה לשחקנית היא רצתה להיות זמרת.
נתן שחר
נתן שחר (31 ביולי 1937 – 26 באפריל 2021) היה מוזיקולוג, מעבד, מלחין ומנצח מקהלות ישראלי.
ביוגרפיה.
נתן שחר נולד בתל אביב. בשנת 1940 עברה המשפחה לקיבוץ עין חרוד, שם למד בבית הספר היסודי. בשנת 1953 עברה המשפחה לירושלים, שם למד בבית חינוך - תיכון עירוני ג'. את השירות הצבאי עשה ככלכלן במטכ"ל, לאחר שלמד, במסגרת העתודה האקדמית, באוניברסיטה העברית בירושלים, כלכלה ויחסים בין לאומיים.
באותן השנים גם למד בקונסרבטוריון אקדמיה למוסיקה ולמחול על שם רובין. בין מוריו היו הפסנתרנית ברכה עדן והמלחינים חנוך יעקובי וחיים אלכסנדר.
עד שהחל בלימודי מוזיקולוגיה וחקר את תחום הזמר העברי, התפרסם נתן כמוזיקאי, כמנצח מקהלות, כמעבד וכמלחין, ששירים שהלחין אף זכו בפרסים ראשונים בפסטיבלי זמר שונים, ובהם:
אחד מהשירים הראשונים שהלחין, "ביקשתי אש", שזוהה עם הזמרת אילנה רובינא, זכה לביצוע מחודש של הזמרת מירי מסיקה.
בין המקהלות אותן הקים וניצח זכורות מקהלות הענק כגון: "200 בנות המטכ"ל" ומקהלות הענק שהוקמו לקראת ועידות תנועת "בני עקיבא" ותנועת "הנוער העובד והלומד". נתן שימש גם כמנהל מוזיקלי של תוכניות רדיו וטלוויזיה, כגון תוכניות "ריץ'-רץ'" ועשרות מתוכניות "המבדיל" ועוד.
את לימודי המוזיקולוגיה החל באוניברסיטת בר-אילן, שם סיים את שני התארים הראשונים.
את התואר השלישי עשה באוניברסיטה העברית בירושלים. והיה הראשון שכתב דיסרטציה על הזמר העברי.
בתחום הזמר העברי, נתן כתב וערך כמה ספרים ועשרות מחקרים ומאמרים שחלקם פורסמו בישראל ומחוצה לה, לרבות את הערך "הזמר העברי" במהדורה האחרונה של מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים, וכן ערכים נוספים.
כמו כן כתב מחדש כמה ערכים המתייחסים ל"זמר העברי" ב"אנציקלופדיה יודאיקה" שמהדורתה המעודכנת הופיעה זה לא כבר.
שחר ניסח את סיסמת בני עקיבא: "קדש חייך בתורה, וטהרם בעבודה", והלחין את השיר "קדש חייך" שהולחן לכבוד ועידת בני עקיבא והפך להמנון הלא רשמי של התנועה.
ב-2006, יצא לאור ספרו "שיר שיר עלה נא", תולדות הזמר העברי, שיצא בהוצאת "מודן". בספרו, מגולל שחר את תולדות הזמר העברי, מאז ימי ראשית התהוותו, החל בשנות השישים של המאה ה-19 ועד שנת 2000.
במהלך השנים בהן לימד בבית הספר התיכון ב"הדסים" הקים את המגמה לבגרות במקצוע המוזיקה, שהייתה המגמה הראשונה בארץ שהוקמה בבית ספר תיכון רגיל. כמו כן הקים את "מקהלת הדסים" שהקליטה 12 תקליטים מסחריים.
בשנת 2018 פרסם שחר עבודת מחקר על שירי תנועות הנוער בספר הנושא את השם: "שירת הנוער- מה שרו בתנועות הנוער".
שחר לימד במשך עשרות שנים במכללת בית ברל, ומספר שנים באוניברסיטת בן-גוריון.
שחר כיהן בין השאר כחבר בוועדה לזמר עברי שליד המועצה לתרבות ואמנות, וכן מונה כיו"ר הוועדה לזמר עברי שהחליטה על הענקת פרס ישראל לזמר עברי בשנת תשע"ו (2016).
שחר זכה בפרס אנגל ליצירת מוזיקה מקורית ולמחקר המוזיקה העברית ע"ש יואל אנגל לשנת 2019.
נפטר ב-26 באפריל 2021.
שמשון בן אליעזר
גשר מצר קרץ'
ג'ון סטנלי גראוול
ג'ון סטנלי גראוול (באנגלית: John Stanley Grauel, היה ידוע בהגנה כ"הכומר יוחנן"; 12 בדצמבר 1917 – 6 בספטמבר 1986) היה כומר מתודיסטי וציוני אמריקאי. היה מצוות אוניית המעפילים אקסודוס ופעיל בארגון ההגנה. עדותו מול ועדת אונסקו"פ הייתה משמעותית בשכנוע ובהמלצות הוועדה על תוכנית החלוקה ב-1947.
בצעירותו.
ג'ון סטנלי גראוול נולד בווסטר מסצ'וסטס, ארצות הברית, בדצמבר 1917. אמו הייתה מאוד דתייה, ואמונתה השפיעה על ג'ון עצמו.
במהלך השפל הגדול הוריו איבדו את מקום עבודתם והמשפחה נדדה אחר מקור פרנסה. הם הגיעו לווירג'יניה, שם המשפחה הצליחה לגייס כסף כדי שגראוול ילך ללמוד במכללת רנדולף-מייקון. אביו חלה בסרטן ונפטר בשנת 1936.
הוא השלים את לימודיו ב-1941, וסיים לימודי תאולוגיה בסמינר התאולוגי בבנגור, מיין בתור כומר מתודיסטי. הוא התחתן, אך אשתו ובנו נפטרו עקב סיבוכים בלידת בנו.
כחלק מהמוסד לעלייה ב'.
בשנת 1942 החל גראוול לעקוב אחר הנעשה ליהודים באירופה בזמן מלחמת העולם השנייה והחל להתעניין בתנועה הציונית. חברו, השופט יוסף גולדברג, שכנע אותו להצטרף ל"וועדת פלסטין האמריקאית" , קבוצת לובי יהודית-אמריקאית הפועלת להקמת מדינה יהודית בארץ ישראל. בשנת 1943 הוא ויתר על משרתו ככומר כדי לנהל את פעילות הוועדה במשרדה בפילדלפיה. בשנת 1944 הוא נכח בפעם הראשונה במפגש פעילים ציונים והוא פגש את דוד בן-גוריון. בפגישה זו, למד על ארגון ההגנה ועל המוסד לעלייה ב', והחליט להצטרף.
גראוול היה חלק מצוות אוניית המעפילים אקסודוס. ה"הכיסוי" שלו היה עיתונאי של העיתון הנוצרי "The Churchman", ותפקידו היה לפרסם את סיפור אוניית אקסודוס ומסעה ברחבי העולם. תחת כיסויו כעיתונאי הוא עבר ברחבי אירופה במחנות העקורים והעביר מעפילים לאונייה. באונייה הוא שימש גם כעוזר מנהלי, טבח, ואיש הקשר בין הצוות ובין המעפילים. האונייה העבירה 4,554 מעפילים, ונתפסה על ידי השלטונות הבריטים ליד חיפה. לאחר שגראוול נעצר עם הצוות, הוא הזדהה בשמו וירד מהאוניה. הוא נחקר והושם במעצר בית במלון סבוי, שם הפקיד אמר לו שיש עיתונאים רבים בלובי. גראוול ניצל את ההזדמנות לספר לעיתונאים מכל העולם על האקסודוס. לאחר מכן, בעוד המשטרה באה לעוצרו, ארגון ההגנה עזר לו להימלט, ולהגיע לירושלים כדי להעיד בפני חורחה גרסיה גרנדוס, נציג אונסקו"פ.
עדות בוועדת אונסקו"פ.
גראוול העיד מול ועדת אונסקו"פ על הגירת היהודים לארץ ישראל ועל מה שקרה באוניית המעפילים אקסודוס. הוא העיד כי לא היה נשק בספינה במהלך הקרב מול הבריטים. בסיום עדותו קבע גראוול כי שום כוח לא יוכל למנוע מהעקורים 'העקשנים והנחושים' שבאירופה לעלות לארץ ישראל. עדותו, כאיש דת נוצרי, היה משמעותית ביכולתה לשכנע את חברי הוועדה. גולדה מאיר, לימים ראש ממשלת ישראל, העירה כי עדותו היוותה "נקודת מפנה בעמדותיהם של נציגי האו"ם", וגרמה לחברי הוועדה לתמוך בהקמת מדינת ישראל ולהמליץ על תוכנית החלוקה ב-1947. באוטוביוגרפיה שלו, העיר גראוול, כי העובדה שהיה נוצרי, נתנה לעדותו משקל רב יותר מאשר עדותם של אנשי צוות יהודיים.
לאחר אקסודוס.
גראוול חזר לארצות הברית והמשיך להיות בקשר עם מנהיגי הציונות. במקביל, המשיך את עבודתו ככומר.
בשנות החמישים והשישים של המאה העשרים הוא הוביל פעילות כדי לעקוב אחר מצב היהודים הגרים במרוקו ובאלג'יריה. בשנת 1975 הוא הוביל מסע נוער יהודי לביקור במחנות ההשמדה באירופה.
גראוול גם היה מעורב בפעילויות זכויות האדם לטובת התנועה לזכויות האזרח בארצות הברית וזכויות הילידים-האמריקאים.
עבור פעילותו, גראוול קיבל את עיטור לוחמי המדינה, מדליית סיוע הומניטרי ומדליית ירושלים.
מותו.
נפטר בביתו ברוזוולט, ניו ג'רזי, ארצות הברית, ב-6 בספטמבר 1986.
הוא נקבר בבית הקברות הבינלאומי של האגודה המשיחית השליחית במושבה הגרמנית בירושלים, בטקס עם משמר הכבוד של חיל הים הישראלי, נציגי המוסד לעלייה ב' ואנשי צוות מאוניית המעפילים אקסודוס.
על מצבתו רשום שמו וכינויו "הכומר יוחנן". בראש המצבה שני מגן דוד: האחד סמל צה"ל, השני אות הקוממיות. בתחתי המצבה שני עוגנים. כמו כן הכתובת "כל המקיים נפש אחת כאילו קיים עולם מלא". מתחת לשמו של ג'ון גראוול באנגלית ובעברית מופיעה המילה אקסודוס והמספר 47.
ג'ק באטלנד
ג'ק באטלנד (באנגלית: Jack Butland; נולד ב-10 במרץ 1993 בבריסטול, אנגליה) הוא כדורגלן אנגלי, המשחק בעמדת השוער בקריסטל פאלאס ובנבחרת אנגליה.
ביוגרפיה.
באטלנד התחיל את הקריירה שלו בברמינגהאם סיטי (2010-2013) ממנה הושאל לשנתיים לצ'לטנהאם טאון מהליגה השנייה עד אשר עבר לקבוצת סטוק סיטי ב-2013. בשנתיים הראשונות שלו בסטוק סיטי הושאל למספר קבוצות: בברמינגהאם סיטי, ברסנלי, לידס יונייטד ודרבי קאונטי.