ב-1966 עבר בוב דילן תאונת אופנוע ופרש לביתו בוודסטוק, אותו רכש כבר ב-1964. באותה עת היה בעיצומו של מסע הופעות עם להקת הבנד, שנותרה מובטלת.
באותה תקופה שכרו חברי הלהקה ריק דאנקו, ריצ'רד מנואל וגארת' הדסון את ה-Big Pink ששכן לא הרחק מבית מגוריו של דילן. בין החודשים מרץ - יוני 1967 נהגו דילן וחברי הלהקה להיפגש במרתף הבית. הדסון התקין במרתף הבית ציוד הקלטה ובמהלך חודשים אלה הקליטו דילן וחברי הלהקה את המפגשים בניהם, כאשר הכוונה הייתה לתעד את המפגשים אך ללא כל כוונה ליצור ולהקליט חומרים לתקליט חדש. החומרים שנוגנו כללו בעיקר שירי עם ישנים, שירי בלוז, גוספל, קאנטרי ופולק וגם מספר קטעים חדשים שכתב דילן בעיקר עם רובי רוברטסון. החומרים אשר הוקלטו באותה התקופה לא פורסמו באופן רשמי עד שנת 1975, אז יצאו חלקם במסגרת התקליט "The Basement Tapes" (מארז ההקלטות המלא, "The Bootleg Series Vol. 11: The Basement Tapes Complete" ראה אור במארז של שישה תקליטורים ב-2014). מתוך סשן ההקלטות במרתף נלקחו לתקליט Music from Big Pink השירים "Tears of Rage", "This Wheel's On Fire", "I Shall Be Released".
לאחר חודשי הפעילות במרתף ה-Big Pink, השיג אמרגנו של דילן, אלברט גרוסמן חוזה הקלטות ללהקה (שלא היה לה שם וכונתה פשוט "הלהקה") בחברת קפיטול רקורדס. חברי ההרכב נשארו להתגורר ב-Big Pink והחלו לעבוד על חומרים שאת מרביתם כתב רוברטסון וחלקם שאר חברי ההרכב לבד או בשיתוף בוב דילן. ב-1 ביולי 1968 ראה אור התקליט "Music from Big Pink", שכלל את החומרים שחיברו חברי הלהקה בבית.
לאחר 1968.
ב-1977 מכר גראמס את הבית לחברת התקליטים Parnassus Records, שהשתמשה בו כמטה החברה עד 1998. מאז משמש הבית כבית מגורים וניתן להשכרה לחופשות.
ציור של הבית, מעשה ידי פיטר מקס, מעטר את עטיפת אלבומם של הבנד מ-1993, "Jericho".
קארה-אל
יוסי שילוח (מדען מחשב)
יוסי (יוסף) שילוח (נולד ב-31 בדצמבר 1944) הוא מדען מחשב ישראלי, שידוע בתרומותיו באופטימיזציה דיסקרטית ואלגוריתמים מקביליים.
ביוגרפיה.
שילוח נולד בקבוצת יבנה למאיר ופרחיה שילוח. לאחר גמר לימודיו עזב את הקיבוץ ויצא בשאלה. שירת בצה"ל בחיל השריון כמפקד טנק. במלחמת ששת הימים השתתף בקרבות בגדה המערבית וכיבוש משטרת לטרון, ובמלחמת יום הכיפורים לחם בקרבות הבלימה אל מול הארמייה השנייה בסיני. ב-1966 החל לימודיו לתואר ראשון מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים שם גם למד לתואר שני במתמטיקה בהנחייתו של פרופ' מיכה פרלס. תואר שלישי במתמטיקה שימושית עשה במכון ויצמן למדע ברחובות בהנחייתו של פרופ' שמעון אבן ז"ל וסיים ב-1976. השתלם לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה. לאחר הפוסט-דוקטורט חזר לישראל והתקבל כמרצה נספח בדרגת פרופסור חבר בפקולטה למדעי המחשב בטכניון בחיפה, אוקטובר 1981. בשנים 1984-1981 כיהן שילוח כמרצה נספח והנחה סטודנטים לתואר שלישי, בעיקר בנושא: חישוב מקבילי. בין תלמידיו: עוזי וישקין, לימים פרופסור באוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת מרילנד. ועמוס ישראלי לימים דיקן הפקולטה למדעי המחשב במכללה האקדמית בנתניה. ראוי לציין, שבשנים 2012-2000 הופיע שילוח ברציפות כאחד מ-250 מדעני המחשב המצוטטים ביותר באתר 'highly cited', למרות שבקריירה האקדמית הקצרה שלו (1984-1976), פרסם רק 21 מאמרים בעיתונות המקצועית.
בין עבודותיו: אלגוריתם לתכנון ליניארי כשמספר המשתנים בכל אילוץ הוא לכל היותר שניים, אלגוריתם למציאת שני מסלולים זרים בצמתים בגרף כששני זוגות ההתחלה והסיום נתונים, בעיה שהיא NP שלמה עבור מספר k כללי של זוגות ועבור מספר קבוע של זוגות היוותה חלק משמעותי מהתורה שפותחה על ידי רוברטסון וסימור (Robertson–Seymour theorem) שנים אחר כך. עם וישקין פיתח אלגוריתם מקבילי עם זמן ריצה לוגריתמי למציאת רכיבי קשירות בגרף.
בשובו ארצה הצטרף למרכז המדעי של י.ב.מ בחיפה (שהפך לאחר מכן למעבדת המחקר והפיתוח של י.ב.מ) ועבד בו בהובלת פרויקטים שונים עד לפרישתו לגמלאות בשנת 2012. בין הפרויקטים הבולטים: תכנון מערכת שעות לבתי ספר, ופרויקטים לאופטימיזציה של הובלת מכולות ריקות בחברות הספנות צים, Hanjin, Hapag-Lloyd ו Maersk..
לאחר פרישתו לגמלאות הוא מרבה לטייל באתרי טבע ולעסוק בפעילות גופנית. בנוסף ללכך, עוסק שילוח בפרויקטים של אופטימיזציה בכלים של תכנון ליניארי בשלמים בחברת c&amp;g logistics ומרכז את פעילות החברה בחקר ביצועים בתחומים שונים. כמו כן פיתח מערכת לשיבוץ תלמידים לכיתות (מערכת "איזונית") ובין לקוחותיו כ-150 בתי ספר בכל רחבי הארץ.
בזמנו הפנוי עוסק שילוח בכתיבה, בתראפיית מגע (בוגר מכללת כרכור לרפואה משלימה), בספורט, טיולים – בעיקר בהר הגבוה בסיני, רכיבת אופניים בישראל ומחוצה לה, וחקלאות מקיימת (פרמקלצ'ר) הן בביתו והן ביער מאכל קורן ליד קיבוץ הגושרים שבו הוא פעיל מרכזי.
שילוח הוא טבעוני מטעמי מוסר, פעיל במספר תחומים של מאבק למען זכויותיהם של בעלי חיים, בעיקר בתעשייה, ונמנה עם המייסדים של מפלגת "צדק לכל" שבאה להגן על זכויותיהם של בעלי החיים.
היה נשוי לאורית, מנהלת בכירה בהמוסד לביטוח לאומי. בני הזוג התגוררו ביישוב הקהילתי תמרת ולהם שתי בנות: נגה ותמר ושני נכדים אלה ויונתן. שילוח מתגורר כיום עם בת זוגו מרגלית ביישוב בני יהודה ברמת הגולן.
No Angels
No Angels (בעברית: אין מלאכים) היא להקת בנות גרמנית.
היסטוריה.
הלהקה הוקמה ב-2000 במסגרת תוכנית המציאות "Popstars" בערוץ "RTL Zwei" הגרמני בה נבחנו זמרות ללהקת בנות.
ב-2001 הם הוציאו את הסינגל הראשון שלהן "Daylight in Your Eyes" שזכה להצלחה בגרמניה, אוסטריה ושווייץ ומכר מעל מיליון עותקים, הסינגל השני שלהן "Rivers of Joy" נהיה אף הוא להיט, הסינגל השלישי שהוציאו היה ביצוע כיסוי לשירם של יורית'מיקס "There Must Be an Angel (Playing With My Heart)".
לאחר מכן הם הקליטו גרסה משלהן לשיר הפתיחה של הסרט .
הלהקה הופיעה כמופע פתיחה בקונצרט של וסטלייף.
בסוף 2001 הם יצאו לסיבוב הופעות.
ב-2002 יצא אלבום הבכורה שלהן "Elle'ments".
הם זכו במספר פרסי מוזיקה.
ב-2003 התפרקה הלהקה על מנת שהחברות בה יתמקדו בקריירת הסולו שלהן.
ב-2007 חברות הלהקה הודיעו על איחודם מחדש ובאותה שנה הוציאו את האלבום "Destiny".
ב-2008 הם התמודדו על ייצוג גרמניה באירוויזיון וזכו במקום הראשון. באירוויזיון 2008 בבלגרד הופיעו עם השיר "Disappear". הן סיימו במקום ה-23 עם 14 נקודות.
בשנת 2021 הלהקה הוציאה אלבום חדש שכלל בין היתר שיר "Mad Wild".
הוטבלה לנצרות
כרוניקה של אהבה
כרוניקה של אהבה הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1998.
עלילה.
נאווה (סמדר קילצ'ינסקי), עובדת סוציאלית העובדת עם נשים מוכות, ויורם (שרון אלכסנדר), אדריכל חיים בזוגיות בוילה עם ילדיהם. הם מסתירים סוד משפחתי, והשקט הפסטורלי מלווה בפחד, קנאה ואהבה.
נאווה פוגשת את ז'ניה (טניה סובול), עולה מרוסיה והיא מביאה שינוי לחייה.
אינגבורג מלו
אינגבורג מלו דה פרייס (בגרמנית: Ingeborg Mello de Preiss; 4 בינואר 1919 – 25 באוקטובר 2009) הייתה אתלטית גרמנייה ארגנטינאית-יהודייה. אלופת המשחקים הפאן-אמריקאיים (בואנוס איירס 1951) בהדיפת כדור ברזל ובזריקת דיסקוס. ייצגה את ארגנטינה בשתי אולימפיאדות (לונדון 1948 והלסינקי 1952) וסיימה במקום שמיני ותשיעי בזריקת דיסקוס ובהדיפת כדור ברזל בהתאמה. היא זכתה ב-7 תוארי אליפות דרום אמריקה, 4 תארים בהדיפת כדור ברזל (1941, 1947, 1949 ו-1952) ו-3 תארים בזריקת דיסקוס (1947, 1949 ו-1952) ובין השנים 1940–1962 היא זכתה ב-22 תוארי אליפות ארגנטינה.
קורות חיים.
מלו דה פרייס נולדה וגדלה בברלין. היא התאמנה במועדון הספורט היהודי בעיר הולדתה, "Juedische Sportgemeinschaft 33" ובגיל 19 ברחה לארגנטינה מפני הנאצים.
באולימפיאדת לונדון (1948) סיימה מלו דה פרייס במקום שמיני בזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.44 מטר ובמקום תשיעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.085 מטר.
במשחקים הפאן אמריקאים שנערכו בבואנוס איירס בשנת 1951 זכתה מלו דה פרייס בשתי מדליות זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.45 מטר ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.55 מטר.
באולימפיאדת הלסינקי (1952) סיימה מלו דה פרייס במקום 12 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 39.04 מטר, בשלב המוקדמות האי קבעה תוצאה של 40.91 מטר ועלתה מהמקום החמישי לגמר ובמקום 19 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 10.82 מטר.
מלו דה פרייס המשיכה להשתתף בתחרויות וסיימה בשנת 1969 באליפות ארגנטינה במקום רביעי בזריקת דיסקוס בגיל 50.
תחנת הרכבת כפר תבור
תמי
תַּמִי (באנגלית: Tammy) הוא שם ישראלי נפוץ לנקבה. בדרך כלל כינוי חיבה לשם תמר.
אוריה אלקיים
אוריה אלקיים (נולד ב-23 בספטמבר 1992) הוא עיתונאי ישראלי. שימש ככתב בדסק התחקירים של "כאן 11", תאגיד השידור הישראלי.
ביוגרפיה.
אוריה אלקיים גדל בקריית שמונה. למד בישיבה התיכונית "תקוות יעקב" שבמושב שדה יעקב שבעמק יזרעאל ואחרי סיום התיכון למד שנתיים בישיבה הגבוהה "הגולן" חיספין שברמת הגולן, עד שהתגייס לצה"ל ושירת בגלי צה"ל.
לפני גיוסו לצה"ל הגיש במשך שנתיים פינה חברתית ברשת ב'.
עוד לפני גיוסו לצה"ל אוריה היה פעיל חברתי בולט בעיר הולדתו. יחד עם מספר חבריו בני העיר, ובהם אביחי שטרן, לימים ראש העיר, הקימו את ארגון צל"ע - צעירים למען עירנו קריית שמונה.
בגלי צה"ל שימש אוריה ככתב לענייני דתות של התחנה ובמקביל סיקר את בית הנשיא עם כניסת הנשיא העשירי ראובן ריבלין לתפקיד. בהמשך סיקר אלקיים בעבור התחנה הצבאית גם את תחום העלייה והקליטה.