שם הדמות שיצר דושאן - רוז סלאווי - נשמע כביטוי הצרפתי "Eros, c'est la vie" שפרושו הוא - "ארוס, אלה החיים". השם אף ניתן לקריאה כ- "arroser la vie", שפרושו הוא "להרים כוסית לכבוד החיים". דושאן עצמו הסביר חלק מן המניעים לבחירת השם והדמות:
החל משנת 1922 מופיעה סלאווי כמחברת של שורת שירים ואפוריזמים (מכתמים) מאת המשורר הסוריאליסטי רובר דנו (Robert Desnos). אפוריזם מס' 13 - "Rrose Sélavy connaît bien le marchand du sel" - שפירושו המילולי הוא "רוז סלאווי מכירה היטב את סוחר המלח" מצביע על שמו של דושאן: המילים "סוחר המלח" בצרפתית נהגות "מרשאן דו סל", חילוף-הברות של "מרסל דושאן". בנוסף, דושאן פרסם רשימות תחת הכותרת "סוחר מלח". בשנת 1939 הופיע מהדורה מודפסת של כתביה של סלאווי.
ידיעת הארץ
מאנו צ'או
מאנוּ צָ'אוֹ (ספרדית: Manu Chao; נולד ב-21 ביוני 1961) הוא זמר ומלחין לטיני. הוא נולד בפריז שבצרפת להורים מהגרים מספרד, ומתגורר כיום בברצלונה.
יצירתו.
רבים משיריו הם בסגנון הרגאיי, רובם מבוצעים בספרדית, וחלקם בצרפתית ובאנגלית. שיריו בולטים בניגודיות שבהם: הלחן נשמע עליז וקצבי, בעוד מילות השירים משלבות לעיתים קרובות אמירה חברתית.
אלבום הסולו הראשון שלו, "Clandestino", נמכר בלמעלה משני מיליון עותקים ברחבי העולם. האלבום "Proxima Estacion: Esperanza", שיצא לאור בשנת 2001, נמכר במיליון עותקים כבר בחודש הראשון להוצאתו, וטיפס לראש מצעדי האלבומים בשתים עשרה מדינות באירופה. Me Gustas Tú שהיה חלק מהאלבום יצאה גם כסינגל וזכה לתואר תקליט זהב במספר מדינות.
בין הנושאים בהם עוסקות מילות השירים של צ'או נמנים הגירה, סמים והחיים בגטו, ולעיתים קרובות הוא נושא מסרים של שמאל חברתי. רבים ממעריציו מזוהים עם השמאל האירופי, תנועות אנטי-גלובליזציה ואנטי-קפיטליזם. דעותיו הפוליטיות באות לידי ביטוי ברשתות החברתיות, שם הביע תמיכה בנושאים מגוונים בהם אנטי-גלובליזציה, זכויות עמים ילידים, זכויות עובדים, זכויות האישה וצדק סביבתי. בין השאר גינה צ'או את פעולות ישראל במבצע צוק איתן וחתם על עצומה הקוראת לחרם על ישראל.
סקווינצ'
תפוחיים
חוזה אחיד
חוזה אחיד או חוזה סטנדרטי הוא חוזה בעל ניסוח אחיד שמיועד להתקשרויות רבות. לרוב החוזה נוסח בידי צד אחד או לבקשתו כדי לשמש בהתקשרויות בינו לבין לקוחותיו. החוזה מוצג לרוב ללקוח כמוצר מוגמר שלא ניתן להתמקח עליו. החוזים האחידים חוסכים עלויות ניסוח חוזים במיוחד לכל עסקה ועסקה, אך לעיתים מתאפיינים בניצול חוסר הניסיון והידע של הלקוח. מדינות שונות בעולם, וישראל בראשן, חוקקו חוקים שמגנים על הלקוחות וקובעים רגולציה על חוזים אחידים ועל התנאים המותרים בהם.
חוזה אחיד מוגדר בחוק החוזים האחידים: :
הגדרת חוזה אחיד.
חוזה אחיד חייב לעמוד במספר תנאים:
סייגים לתחולת החוק.
החוק מונה בס' 23 תנאים שבהתקיימם החוזה לא יחסה תחת הגנותיו של חוק החוזים האחידים:
חוק החוזים האחידים.
בחוזה אחיד יש בפנינו מצב של חוסר איזון בין הצדדים לחוזה. ספק החוזה יהיה בדרך כלל שחקן חוזר ומומחה בעולם החוזים, המכיר את החוק על בוריו. כמו כן, ספק החוזה מעמיד בפני הלקוח את החוזה על בסיס take it or leave it, ללא אפשרות למשא ומתן אמיתי על תנאי החוזה ולנתינת ביטוי לאינטרסים של הלקוח. לעומת זאת, הלקוח לרוב אינו מומחה, ואינו בקי בעולם החוזים ומקבל חוזה כמוצר מוגמר. בנוסף לכך, בגלל מורכבותם של רוב החוזים האחידים, הלקוחות אף אינם טורחים לקוראם. גם אם יטרח הלקוח ויקרא את החוזה, סביר להניח שלא יבין ממנו הרבה, כתוצאה מניסוחו המסורבל והמתוחכם.
בגלל חוסר איזון מובנה זה, חוקק חוק החוזים האחידים, אשר מוקדש כולו לנושא החוזים האחידים. בסעיף המטרה של החוק, שהוא גם הסעיף הראשון, כתוב: "חוק זה מטרתו להגן על לקוחות מפני תנאים מקפחים בחוזים אחידים."
כמו כן, חוק זה מקים בית דין מיוחד לחוזים אחידים, אשר בתפקידיו נדון בהמשך.
תניות מקפחות.
חוק החוזים האחידים קובע כי: "בית משפט ובית הדין יבטלו או ישנו, בהתאם להוראות חוק זה, תנאי בחוזה אחיד שיש בו - בשים לב למכלול תנאי החוזה ולנסיבות אחרות - משום קיפוח לקוחות או משום יתרון בלתי הוגן של הספק העלול להביא לידי קיפוח לקוחות".
התנאים בחוזה נחלקים לשלושה סוגים:
בית הדין לחוזים אחידים.
חוק החוזים האחידים מקים את בית הדין לחוזים אחידים.
בית הדין דן בהרכב של שלושה דיינים. בראש המותב יושב אב בית הדין או ממלא מקומו, הנבחרים מבין שופטי בתי המשפט המחוזיים. שאר הדיינים נבחרים על ידי שר המשפטים ויהיו לרוב נציגי ארגוני צרכנים, אנשי אקדמיה ועוד.
לבית הדין ישנם שני תפקידים:
תא (בערבית: تاء) היא האות השלישית באלפבית הערבי. לפניה באה האות בא ואחריה האות ת'א.
תא מייצגת את העיצור /t/ (כמו ת"ו). בערבית מרוקאית תא נהגית עם מעט חיכוך, כמו מתווספת "חצי סמ"ך" לאחריה ([tˢ]), אך אינה נשמעת לגמרי כרצף ﺗﺲ [t͡s].
בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין ומצד שמאל, כשאר האותיות למעט "דוד' ארז".
לתא שימוש נרחב בשפה הערבית לציון נקבה: תא תחילית משמשת לציון נקבה בפעלים המציינים מצב בגוף שלישי הווה. ניקוד פתחה בסוף מילה ולאחריו תא (at) מציינים נקבה בפעלים בגוף שלישי עבר. תא המנוקדת בכסרה משמשת כסופית לציון נקבה בפעלים בגוף שני יחיד עבר. קיימת גם צורה מיוחדת של תא הנכתבת כמו הא עם שתי נקודות מעליה (ة ,ـة) ונקראת תא מרבוטה, היא משמשת כסופית לציון נקבה בשמות עצם ותארים.
תא משמשת גם כסופית לציון זכר בפעלים בזמן עבר בגוף שני יחיד (תא + פתחה), ולציון גוף ראשון יחיד בעבר (תא + דמה).
מקור האות תא הוא ב"תוו" הפיניקית ויש לה מקבילות ברוב האלפביתים:
היסטוריה של הקפה
מראקנה
מנזר נאה מוני בכיוס
נאה מוני (ביוונית: Νέα Μονή - "המנזר החדש") הוא מנזר מהמאה ה-11 הנמצא במרכזו של האי כיוס בים האגאי ונכלל ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו. המנזר שוכן על הר פרובאטיו אורוס בחלק הפנימי של האי, במרחק 15 קילומטרים מהעיר כיוס. המנזר ידוע בשל הפסיפסים שבו, שביחד עם הפסיפסים של מנזרי דפני והוסיוס לוקאס מהווים דוגמאות בולטות לאמנות המקדונית ביוון.
היסטוריה.
המנזר נבנה במאה ה-11 בתקופת שלטונו של הקיסר הביזנטי קונסטנטינוס התשיעי מונומכוס ואשתו זואי. לפי המסורת, המנזר נבנה במקום שבו שלושה נזירים, ניקיטאס, יואנס ויוסיף, מצאו באופן ניסי איקונין של הבתולה מרי התלוי על ענף של הדס. באותה תקופה קונסטנטינוס שהה בגלות בלסבוס, והנזירים ביקרו אותו וסיפרו לו על חיזיון שהם ראו שבו הוא הופך לקיסר. קונסטנטינוס הבטיח לבנות כנסייה אם זה אכן יקרה. בסופו של דבר קונסטנטינוס הפך לקיסר ב-1042, וכהוקרת תודה הוא החל בבניית המנזר, המוקדש לתאוטוקוס. הקתוליקון נחנכה ב-1049, ובניית המתחם כולו הסתיימה ב-1055, זמן קצר לאחר מותו של קונסטנטינוס.
כתוצאה ממענקי קרקעות, הקלות מס וזכויות יתר אחרות שהוענקו למנזר על ידי קונסטנטינוס והקיסרים שבאו בעקבותיו, המנזר פרח במהלך התקופה הביזנטית. המנזר צבר עושר רב במהלך השנים והפך לאחד המנזרים העשירים ביותר באזור הים האגאי. בשיא פריחתו, בשנת 1300 בערך, נכסיו של המנזר כללו שליש משטחו של כיוס וההערכה הייתה ש-800 נזירים היו חברים בו. לאחר הביזנטים שלטה באזור הרפובליקה של ג'נובה ובתקופה זו פחת עושרו של המנזר, אך הוא פרח שוב בתקופת השלטון העות'מאני, כאשר הוא היה באחריותו הישירה של הפטריארך מקונסטנטינופול, וזכה לעצמאות רבה. הגאוגרף האנגלי סמיואל פרצ'ס ציטט עדות של נוסע בשלהי המאה ה-16 לפיה במנזר יש 200 נזירים, וכי "לבד ביוון, הם היחידים שיש להם זכות להשתמש בפעמונים". במהלך המאה ה-17 מספר הנזירים פחת עוד יותר, אך חזר ועלה במאה ה-18. הפטריארך של ירושלים, כריסנטוס נוטאראס, והכומר הצרפתי פורמו שביקרו במנזר ב-1725 ו-1729 בהתאמה, ציינו את מספר הנזירים הגדול, כמות השרידים המשומרת, יופיו של המנזר וקישוטיו.
שקיעתו של המנזר החלה זמן קצר לאחר טבח כיוס ב-1822 במהלך מלחמת העצמאות היוונית. המנזר נבזז, ומאז לא חזר לגדולתו. ב-1881 נגרם לכנסייה הראשית נזק נוסף כתוצאה מרעידת אדמה, ובעקבות זאת קרסה הכיפה, בעוד שבניינים אחרים, כגון מגדל הפעמונים מ-1512, חרבו. בעקבות מחסור בנזירים הפך נאה מוני למנזר המיועד לנזירות ב-1952. לפי מפקד אוכלוסין שנערך ב-2001 המנזר היה מאוכלס על ידי שלוש נזירות בלבד.
מבנה ואדריכלות.
מתחם המנזר משתרע על שטח של כ-17,000 מ"ר ובו קתוליקון, שתי כנסיות קטנות יותר (מוקדשות לצלב הקדוש ולפנטלאון הקדוש - Άγιος Παντελεήμων), הרפקטוריום (τράπεζα), תאי הנזירים (κελιά), אולם הקבלה או "טריקלינון" ומקווה מים תת-קרקעי (κινστέρνα). המתחם מוקף על ידי חומה (החומה הביזנטית המקורית נהרסה ב-1822), ובפינה הצפון-מזרחית מצוי מגדל שמירה, שבתקופה מוקדמת יותר שימש כספרייה. בנוסף, מחוץ לחומות, וליד בית הקברות של הנזירים, ישנה קפלה קטנה המוקדשת ללוקאס האוונגליסט.
הקתוליקון הוא המבנה המרכזי במנזר, והוא מוקדש לדורמיציון של מרים הבתולה. הוא מורכב מהכנסייה הראשית, אזונרתקס ואקסונרתקס. הכנסייה הראשית היא בצורת מתומן. אף על פי ששלושת החלקים מתוארכים למאה ה-11, בעקבות הנזקים שספגה הכנסייה הראשית ב-1881 ו-1882 המבנה הנוכחי שלה שונה מהמקורי. מגדל הפעמונים נבנה ב-1900, והחליף את המגדל שנהרס ב-1512. שרידיהם של שלושת מייסדי המנזר היו שמורים באקסונרתקס, אולם רובם נהרסו במהלך הביזה של 1822.