למעלה משני שלישים מן הילדים היהודים בווהלין למדו בבתי-ספר עבריים, בעיקר ב"התחייה" וב"יבנה". הפעילות הציונית הייתה ערה ביותר, והיא נעשתה בעיקר במסגרת המפלגות ותנועות הנוער. בין תנועות הנוער, בלטו בפעילותן בעיירות תנועות "השומר הצעיר", "בית"ר" והחלוץ. התנועות קיימו קיבוצי הכשרה, שהחשוב שבהם היה קיבוץ חוצבי האבנים בקלוסובה (קליסוב), קיבוץ שנוסד ב-1924 והיה מרכז ההכשרות של תנועת "החלוץ" בכל פולין. בסוף שנות ה-30, קיימה תנועת "בית"ר" סניף של האצ"ל בווהלין, וכן מחנה אימונים בנשק בסיוע הצבא הפולני.
אסתר עופרים
אסתר עופרים (נולדה ב־13 ביוני 1941) היא זמרת ישראלית-בינלאומית, הנחשבת לאחת מהזמרות הישראליות המצליחות והמוערכות ביותר בישראל ובעולם.
עופרים הופיעה בתחילה כאמנית סולו, ושרה בעברית, אנגלית, גרמנית, צרפתית, לאדינו, ובדיאלקטים שונים של יהודי אירופה. לאחר נישואיה בשנת 1961 עם אברהם רייכשטט (אבי עופרים) היא הקימה עמו את הצמד "אסתר ואבי עופרים" . הצמד צבר עם השנים פרסום בינלאומי.
קורות חיים.
עופרים נולדה בצפת בשם אסתר זייד לבית הלוי וגדלה בחיפה. היא בת למשפחה ותיקה מאוד בארץ שמוצאה מהעיר חלב שבסוריה. אחיה הצעיר הוא המוזיקאי נועם הלוי. בגיל 13 הופיעה לראשונה בהצגה ולמדה דרמה אצל פיטר פריי. בגיל 16 פגשה לראשונה את אבי רייכשטט (לימים: אבי עופרים; נפטר ב-2018), שלימד ריקוד באותה עת. בסוף שנות ה-50 התגייסה לצה"ל ונוצר קשר רומנטי בינה לבין אבי. השניים נישאו לאחר כמספר חודשים ובעקבות כך שוחררה אסתר מן השירות הצבאי.
תחילת הדרך.
לאחר הנישואין עברה אסתר להתגורר עם אבי בדירת חמותה. אסתר גם הצטרפה לצמד "העופרים", שהקימו אבי רייכשטט ושמוליק קראוס ב-1958. לאחר הצטרפותה הלהקה שינתה את שמה ל"שלישיית העופרים" והופיעה באזור חיפה. עקב חילוקי דעות על חלוקת הרווחים, עזב קראוס את הלהקה תוך זמן קצר.
בסוף שנות ה-50 שיבץ הבמאי האמריקני אוטו פרמינגר את אסתר ואבי עופרים לתפקידי משנה בסרט "אקסודוס", שהועלה לאקרנים בסוף שנת 1960. בשנת 1960 השתתפה אסתר בהצגה "אגדת שלושה וארבעה" בתיאטרון "הבימה" בתפקיד קציעה. דרך הרקדן והפנטומימאי סמי מולכו הצליח אבי עופרים לאפשר לזוג להופיע במועדון הלילה "עומר כייאם" ביפו.
ראובן שפר, חבר רביעיית מועדון התיאטרון סייע לזוג להופיע כאמני חימום במועדון התיאטרון בתל אביב וזמן קצר לאחר מכן הובילו מופע משלהם, "מוסר עדין", בבימויו של אורי זוהר. בשנים 1960–1961 הקליטו שני אלבומים, הראשון נקרא "העופרים" והשני "מוסר עדין". האלבומים זכו להצלחה רבה ושירים רבים מתוכם, בהם של אריה לבנון, דן אלמגור, מאיר נוי ובני ברמן, הושמעו תדיר בקול ישראל.
הצלחתה של עופרים החלה להרקיע שחקים בשנת 1961, עת השתתפה בפסטיבל הזמר והפזמון השני בשנת 1961 וזכתה בשני המקומות הראשונים בשיריה "שָׂאֵנִי עִמְּךָ", שכתבה פנינה אבני והלחין ועיבד צבי אבני ו"נעמה" שכתב אברהם בר-עוז, הלחין שלמה בידרמן (בירן) ועיבד שמעון כהן. אסתר הקליטה בתקופה זו את שני אלבומי הסולו הראשונים שלה, "שירי ילדים" ו"היו לילות", ששיר הנושא שלו היה ללהיט פופולרי אף על פי שנכתב ובוצע בשנות הארבעים של המאה ה-20 לראשונה על ידי שלי שרונה מתיאטרון "כל הרוחות", אך מאז יציאת האלבום זוהה היטב עם דמותה של עופרים. שני האלבומים היו בעיבודיו ובניצוחו של שמעון כהן. עם הצלחתה הוזמנה עופרים להצטרף לפרנק סינטרה בהופעותיו בישראל.
קריירה בינלאומית - צמד העופרים.
בשנת 1962 הוחלט בקול ישראל לשלוח את אסתר לפסטיבל בסופוט שבפולין עם השיר "סתיו" ("כבר נושרים העלים...") של משה וילנסקי ושמשון חלפי. בפסטיבל היא הגיעה למקום השני בהפרש של עשר נקודות מהמקום הראשון והשיר היה השיר המושמע ביותר בישראל באותה שנה. הזוג התמקם בז'נבה שבשווייץ ושם הקליטה בעבור תחנת רדיו מקומית בזמן שאלבומה של עופרים "היו לילות" קצר הצלחה רבה בישראל.
שווייץ שלחה את עופרים לייצגה באירוויזיון שנערך בלונדון בשנת 1963. עופרים שרה בצרפתית את השיר T'en vas pas ("אל נא תלך") וכמעט שזכתה במקום הראשון, אלמלא שינתה נורווגיה את הצבעתה ברגע האחרון לטובת השיר הדני עקב טעות בהקראת השירים הזוכים והקראתם מחדש. "אל נא תלך" זכה להצלחה גדולה ותורגם לגרמנית ולאיטלקית. העופרים חתמו על חוזה הקלטות עם חברת פיליפס ההולנדית והצליחו בהולנד עם הגרסה האנגלית של "עוד ריקוד אחד". הצמד הקליט את האלבום הראשון שלו בארצות הברית "שירים מהעולם", הכולל את "לילה לילה" ו"אדמה אדמתי" של מרדכי זעירא.
במהלך השנים הבאות הופיעו העופרים באירופה ובארצות הברית בעוד שקריירת הזמרה של אסתר נסקה גם כסולנית. בשנת 1964 הופיעה כבת ים בתוכנית טלוויזיה הולנדית בשיר Split Personality. התוכנית זכתה בפרס ורד הכסף (Silver Rose of Montreux) בשווייצריה ובשנת 1965 קיבלה בהולנד את פרס האדיסון והקליטה בארצות הברית אלבום שירי מחזות זמר עם תזמורת גדולה בעיבודו וניצוחו של בובי סקוט.
עופרים, שכונתה בעיתונות הגרמנית "הזמיר מחיפה", נבחרה לזמרת השנה בגרמניה בשנת 1966 וזכתה בשני תקליטי זהב עבור אלבומיה "That's Our Song" ו"Sing Hallelujah" ובפריז זכתה בפרס התקליטים היוקרתי Grand Prix International du Disques Academy Charles Cross על אלבום הסולו הצרפתי שלה. בשנת 1967 עברו בני הזוג ממינכן ללונדון. שם הכירו את עדי סמל, ישראלי, שהפך למנהלם האמנותי. באותה שנה הקליטה אלבום סולו של שירי ילדים מכל העולם בשם "Esther im Kinderland" ("אסתר בארץ הילדים"), בהם שירי לידר קלאסיים (השיר האמנותי) של גתה, היינה ואחרים. הצד השני של התקליט הוקדש כולו לשירי ערש, בהם "שכב בני" של עמנואל הרוסי ושיר הערש של ברהמס.
העופרים הופיעו בשנת 1968 בתוכנית טלוויזיה באנגליה עם השיר "סינדרלה רוקפלה" וזכו להצלחה מסחררת. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים הבריטי. הסינגל של "סינדרלה רוקפלה" הודפס במספר רב של מדינות, בהן ישראל, אוסטרליה, אנגליה, צרפת, גרמניה, ארצות הברית ורבות אחרות. העופרים קיבלו תוכנית קבועה במסגרת שידורי ה-BBC ואף הופיעו במופע המלכותי באלברט הול והוצגו בפני המלכה אליזבת השנייה. הצמד הוזמן להופיע בשידור הצבע הראשון בגרמניה. "סינדרלה רוקפלה", שהיה פופולרי בקרב צרכני המוזיקה, לא הושמע בתחילה בישראל בעקבות חרם שהוטל על שידור שירי הזוג בגלל פעילותם בגרמניה והתבטאויותיהם שם. חיים טופול הצליח לבסוף לגרום לשידורו של השיר ושירים ישנים אחרים שהיו אהובים על קהל המאזינים מעל גלי האתר ולהפסקת החרם.
עופרים תמיד שרה גם שירים שאהבה, הן כסולנית והן יחד עם בן זוגה, אך לא רצתה להמשיך ולהתפשר על שירים שהיא שרה. אבי משך לסגנון הדיסקו, שהיה מאוד פופולרי באותה תקופה ולחומר הומוריסטי כגון "סינדרלה רוקפלה" ואילו אסתר הסתייגה מכך. במרץ 1969 ערכו השניים קונצרט משותף אחרון בקלן. לאחר מכן נפרדו השניים - אסתר נסעה לצילומים בארצות הברית ואבי עבר ללונדון, פנה לאמרגנות וניסה כוחו בהקלטת אלבום משלו.
בהמשך הופיעה אסתר בברלין בתוכנית טלוויזיה והפיקה בכוחות עצמה אלבום סולו נוסף בחברת פיליפס. באלבום ניכר השינוי שהזמרת ייחלה לו. לא היו בו להיטי מצעדי פזמונים ובמקומם היו שירי לאדינו ושירי משוררים כמו "Bird On A Wire" של לאונרד כהן וגם שירים מתקופת הרנסאנס. האלבום כלל אף הוא שירים רבים שיזכרו כלהיטים, כגון שחרחורת ("Morenica") שמקורו בשיר לאדינו. האלבום לא זכה להצלחה מסחרית כפי שזכו לו האלבומים של הצמד ואסתר אמרה אז "שהיא מקבלת זאת כמחמאה".
בני הזוג עופרים התגרשו בנובמבר 1970.
חזרה לישראל.
בשנות השבעים עופרים התגוררה והופיעה לעיתים קרובות בישראל. היא התראיינה רבות ברדיו ובעיתונות הישראלים וזכתה ב"פרס כינור דוד".
עופרים הופיעה לראשונה מאז חזרתה לארצה בשנת 1970 בהיכל התרבות בתל אביב, בערב יום העצמאות. הופעתה השנייה הייתה רק בשנת 1971, בחג פסח. בשנת 1972 הקליטה שני אלבומים חדשים. בראשון הקליטה עופרים שירי לאדינו רבים, שירים מתקופת הרנסאנס ושלושה שירים של מרדכי זעירא; ובשני שירים של לאונרד כהן ועוד. עופרים הצטלמה לתוכנית טלוויזיה על רקע נופי הארץ בעבור הטלוויזיה הגרמנית בבימויו של אימו מוסקוביץ וערכה סבב הופעות בישראל. החלק העברי של הופעתה בתל אביב יצא כאלבום "חי". באוקטובר 1973 התגייסה עופרים למאמצי מלחמת יום הכיפורים והופיעה לפני חיילים פצועים ובבסיסי צה"ל.
בקיץ 1974 הופיעה אסתר עופרים בבנייני האומה בירושלים. הופיעה עם להקת הפלטינה בשנת 1975 ושרה הרבה שירים ישנים בביצוע חדש משלה, ביניהם "הינך יפה רעייתי" של נעם שריף, ששרה במקור זמרת העם שולי הרולד, "הכניסיני תחת כנפך", "שיר החליל", "שני שושנים", "טעם המן" של יצחק אליה נבון, "מחמד לבבי" ו"יד ענוגה". בשנת 1977 שיתפה פעולה בסבב הופעות נרחב בישראל עם צוות "קצת אחרת", שכלל את יוני רכטר, שם טוב לוי, שלמה יידוב, שלמה גרוניך ואמן הגיטרה יוסי לוי. בשיריה עם "קצת אחרת" שרה זמר ישראלי עכשווי לצד שיריה הקבועים והאהובים על מעריציה. מאז ועד עתה מלווה אותה רכטר בכל הופעותיה בישראל ומחוצה לה.
חזרה לגרמניה.
לאחר תקופה מוצלחת בישראל החליטה עופרים לנסות ולשחזר את תהילתה הבינלאומית. היא היגרה לגרמניה ב-1979, והקליטה שם את האלבום "Complicated Ladies" בשיתוף פעולה עם אברהרד שינר (Eberhard Schoener), אשר תרם לאלבום נופך של מוזיקה אלקטרונית ובכך עיצב מחדש את סגנונה המוזיקלי של עופרים לזמן קצר. עופרים נטשה סגנון זה לאחר מכן.