בשנת 2010 העלה מיברג אתר אינטרנט בתשלום בשם "אחר", מגזין לענייני תרבות ופנאי. ב-19 בדצמבר 2010 הודיע מיברג למנוייו כי האתר נסגר בשל קשיים כלכליים. ב-24 במרץ 2017 עלה האתר שוב במתכונת חדשה, ללא חומת תשלום. בשנת 2019 נסגר האתר שוב.
בשנת 2013 הצטרף לעיתון סופהשבוע והמשיך לכתוב גם אחרי האיחוד עם עיתון מעריב לכדי הקמת מעריב השבוע ומהדורת סופה"ש שלו, מעריב סופהשבוע. חיבר את הביוגרפיה של יוסי גנוסר, איש השב"כ השנוי במחלוקת.
במשך השנים היה שותף לכתיבת מספר ספרים, בהם "Taste of Israel" עם אבי גנור.
דודו גבע יצר פארודיה המבוססת על דמותו הציבורית של מיברג בשם "רון קדמון" במסגרת טורו השבועי "שתיקת הברווז" שהופיע במקומונים "העיר" ו"כל העיר" (2002-2004).
בטור השבועי שלו בעיתון מעריב מ 3.12.21 בישר על עזיבתו את מיין לטובת ברוקלין.
חיים אישיים.
בשנת 1972 הכיר את נעמי ליס, ציירת ומאיירת אמריקאית ילידת ארצות הברית שעלתה לישראל. בני הזוג נישאו בשנת 1977. הם הורים לשלושה לילדים. בשנת 2017 התגרשו.
מרו (הר געש)
מֶרוּ (Meru) הוא הר געש פעיל בצפון טנזניה (התפרצותו האחרונה התרחשה ב-1910). ההר שוכן כ-70 ק"מ מערבית לקילימנג'רו, בסמוך לעיר ארושה. גובהו 4,562 מ' מעל פני הים, והוא ההר השני בגובהו במדינה, אחרי הקילימנג'רו, והחמישי בגובהו ביבשת אפריקה.
פסגתו של ההר נקראה בעבר "פסגת הסוציאליסט", שם שהוענק לה בתקופת שלטונו הסוציאליסטי של ג'וליוס נייררה, אך כיום השם אינו בשימוש, והשלט המצוי בפסגת ההר אינו מציין את שמה הקודם. הפסגה נכבשה לראשונה בשנת 1904 על ידי מטפס ההרים הגרמני פריץ ייגר. הטיפוס עליו נחשב קשה יותר מאשר הטיפוס על הקילימנג'רו, כיוון שמחנה הבסיס האחרון רחוק מהפסגה. הטיפוס אורך בין שלושה לארבעה ימים.
ההר כולו מהווה חלק מהפארק הלאומי ארושה.
מבצע קיתון 10
מבצע קיתון 10 היה מבצע פשיטה שנערך בשיאה של מלחמת ההתשה ברמת הגולן והיה בין הגדולים שבמבצעי מלחמת ההתשה בחזית הסורית. המבצע התרחש בבוקר יום שישי, 26 ביוני 1970, יומיים לאחר פרוץ קרבות מלחמת שלושת הימים (שלושה ימי קרב רצופים ברמת הגולן שבשיאם נערך מבצע קיתון 10), כהמשך ישיר למבצע רעם (הפגזה אווירית וארטילרית של קו המוצבים הסורי).
רקע.
הגזרה הסורית, שהייתה שקטה יחסית בשנתיים הראשונות שאחרי מלחמת ששת הימים, התלקחה במחצית הראשונה של 1970 ועד אמצע מרץ 1970 היו כ-150 תקריות בין חיילי צה"ל לבין צבא סוריה וארגוני מחבלים. בלילה שבין 15-16 במרץ 1970 פשטו כוחות צה"ל מוסקים בעומק סוריה וחבלו ברשת החשמל ובתשתיות אחרות. בתחילת חודש מאי 1970, חידש הצבא הסורי את התקריות היזומות לאורך הגבול ברמת הגולן. ב-8 ביוני הנחיתו הסורים מטחי ארטילריה על רפיד, הר פרס והיאחזות נח"ל גשור. ב-24 ביוני ניסו אף לכבוש שני מוצבים של צה"ל בפשיטות שריון. תקריות אלו שיבשו את שגרת החיים של יישובי רמת הגולן, ופתחו לצה"ל חזית אש נוספת, בנוסף על מלחמת ההתשה עם מצרים.
המטרה המרכזית של המבצע הייתה להבהיר לסורים, שייזום של תקריות אש מצד סוריה יגרור תגובה חריפה מצד ישראל, ובכך להביא לשקט יחסי בגבול סוריה.
תכנון והכנות למבצע.
אזור הפעולה.
מהלך המבצע הוגבל לאזור שמדרום לתל-זוהר (הר פרס), למעשה מציר הנפט בצפון ועד נחל רוקאד בדרום. באזור זה היו ממוקמים שלושה מוצבים סוריים: "צידא", "ארבעת הבתים" ו"אל-חנות". לאחר תחילת המבצע הוחלט להרחיב את אזור הפעולה צפונה לשני מוצבים נוספים.
שיטה.
שיטת הביצוע התבססה על פריצה משוריינת. כוח השריון מחטיבה 188 נועד לפרוץ בציר אחד לשטח סוריה, וממנו לפצל את הכוחות למשימותיהם השונות. תקיפות אוויריות וארטילריות יופעלו לסיוע לכוחות השריון. כמו כן, בוצעה פעולת הסחה בגזרה אחרת. הפעולה תוכננה ליום אחד ובסופו ייסוגו הכוחות חזרה לשטח ישראל.
הכוחות המשתתפים במבצע.
צה"ל.
כוח צה"ל שהשתתף במבצע כלל שני גדודי שריון מוקטנים של חטיבה 188: גדוד 74 ("סער") וגדוד 53 ("סופה"), בסדר-גודל של 30 טנקי צנטוריון - "שוט קל"; כוח הנדסה משוריין לפריצת מוקשים שכלל מספר זחל"מים, טנק דחפור ומספר כלי צמ"ה; מספר סוללות ארטילריה (כולל גדוד מילואים 833, שהפעיל מרגמות 120 מ"מ נגררות) וחיפוי אווירי.
צבא סוריה.
הכוח הסורי כלל את חמשת המוצבים של הקו הראשון ("צידא", "ארבעת הבתים", "אל-חנות", "אום לוקס" ו"תל דרעיה") המאוישים בדרך-קבע על ידי מחלקות חי"ר המצוידות באמצעי נ"ט, ושתי פלוגות טנקי T-55 ו-T-62 הפרוסות לאורך הקו.
מהלך המבצע.
המבצע החל בשעה 9:00 בבוקר בהפצצה אווירית וארטילרית על הכוחות הסורים. בקרב אוויר שהתפתח הופל מטוס מיג-21 סורי. מטוס מיראז' ישראלי הופל בשטח סוריה וטייסו, בועז איתן, התרסק על עמדת הנ"מ שהפילה אותו ונלקח בשבי.
לאחר ההפגזה מן האוויר במסגרת מבצע רעם ובחיפוי אש ארטילרית כבדה, הבקיעו כוחות השריון בסיוע כוח ההנדסה את מערך הקו הראשון הסורי.
תחילה נע הכוח המשוריין ותפס עמדות אש לקראת השעה 12:30 מול מוצב "ארבעת הבתים" בצידו הסורי של הגבול. לאחר ההתמקמות בעמדות, תוך כדי סיוע ארטילרי מסיבי, הצליח הכוח המשוריין לשתק את היעד והחל לנוע לעבר המוצב. בעת חציית הגבול התפצל הכוח המשוריין לשני כוחות קטנים יותר: הכוח הראשון נע אל עבר מוצב "ארבעת הבתים" ותוך רבע-שעה הצליח לכבוש ולהרוס את מתקניו. הכוח השני נע לעבר המוצבים "צידא" ו"אל-חנות" הממוקמים דרומית ל"ארבעת הבתים" והצליח לכבוש ולהרוס אותם תוך השמדת סוללות ארטילריה בודדות ולקיחת שלושה חיילים סוריים בשבי.
לקראת השעה 14:30 הוחלט להרחיב את המבצע צפונה לעבר שני מוצבים נוספים בגיזרה - "אום לוקס" ו"תל דרעיה", לאור הצלחת המבצע עד כה. כוח שלישי של גדוד השריון "סער" חצה את הגבול ונע אל עבר המוצב "אום לוקס". במקביל, תקף כוח נוסף של חטיבה 188 את מוצב "תל דרעיה" צפונית ל"אום לוקס" תוך תפיסת עשרות שבויים, משחית טנקים SU-100 אחד (שננהג לשטח ישראל על יד אחד השבויים הסורים), ושלל רב.
בינתיים החלה להגיע לאזור תגבורת סורית שכללה כ-50 טנקים והחלה לנהל קרב שריון בשריון (שב"ש) עם השריון הישראלי. תוך כדי קרב זה הושמדו 20 טנקים סוריים. לקראת השעה 16:30 החלו כוחות צה"ל לסגת לעבר שטח ישראל, תוך כדי המשך לחימה עם השריון הסורי.
סיכום מהלך המבצע.
המבצע נמשך יום אחד. בתחילה לפי שיטת הביצוע שנקבעה מראש, אך כמו בהרבה קרבות אחרים, גם במבצע הזה חלו התפתחויות בלתי צפויות בשני מישורים:
תוצאות המבצע.
"קיתון 10" הייתה הפשיטה הגדולה ביותר שבוצעה על מוצבי הצבא הסורי, בשילוב קלאסי של שריון, ארטילריה, הנדסה וחיל האוויר. הודות להשתלטות מהירה על מוצבי הקו הראשון, ניידות גבוהה ושבירת התקפת הנגד הסורית, הוכו הסורים מכה קשה, שגרמה להפסקת הירי הארטילרי על יישובי רמת הגולן.
האבדות בצד הישראלי היו הרוג אחד במהלך הפשיטה המשוריינת, תשעה הרוגים כתוצאה מההרעשה הארטילרית הסורית ופצועים רבים בהפגזות, מטוס קרב מדגם מיראז' 3 אחד הופל וטייסו נפל בשבי. שלושה טנקים נפגעו, אך נגררו חזרה לשטח ישראל שם תוקנו והוחזרו לשירות.
האבדות בצד הסורי כללו עשרות הרוגים ו-38 שבויים, הופלו 4 מטוסי מיג, נפגעו 36 טנקים (26 מתוכם נשרפו) ושלוש משאיות אספקה נשרפו, הושמדו 20 תותחי נ"ט ו-11 מקלעים כבדים ובינוניים, נהרסו 49 בונקרים, 16 מבנים ומתקנים צבאיים במוצבים. בנוסף על כך נלקח שלל רב הכולל גם משחית טנקים SU-100.
כוכב מחומש
פומיפון אדוניאדט
אנטי-ספאם
פרדיאל
פְּרֶדְיאָל (ברומנית: Predeal) היא עיירת סקי בעמק הפרחובה, במחוז בראשוב שברומניה. היא נמצאת בגובה 1,060 מ' מעל פני הים, והיא העיירה הגבוהה ביותר ברומניה.
פּרדיאל מונה 5,615 תושבים (נכון לשנת 2002).
מקור השם.
השם פרדיאל מקורו בשפה הרומנית - "Pre Deal", שפירושו "לפני הגבעה", או במילה הסלבית "פּרֶדֶל", שפירושה "גבול", "תחום".
מנשה יצחקי
מנשה יצחקי היה ראש המועצה המקומית אור יהודה וחבר מרכז מפ"ם.
חייו.
יצחקי השתייך למפלגתו של ראש המועצה המקומית אור יהודה, יחזקאל קזז - המערך, אך פרש ממנה והקים רשימה עצמאית בשם "נאמני הציבור". בבחירות למועצה בשנת 1969 זכתה הרשימה שלו למנדט אחד והוא הצטרף לקואליציה העירונית ומונה לסגן ראש עיר בתואר. הבחירות למועצה מקומית ב-31 בדצמבר 1973 נפסלו על ידי בית המשפט המחוזי בתל אביב בעקבות תלונות על אי-סדרים ובחירות חוזרות נערכו ב-2 ביולי 1974. בבחירות החוזרות ניצחה סיעתו את "המערך", שבגלגוליו השונים שלט שנים באור יהודה (מרדכי בן-פורת ויחזקאל קזז), ויצחקי הפך לראש מועצת אור יהודה. שותפיו למפלגה החדשה היו העיתונאי שפי גבאי ויוסף סבח.
בשנת 1978 הוא הפסיד בבחירות על ראשות העיר ליצחק בוכובזה אך המשיך לכהן במועצת העיר. בשנת 1980 עתר לבג"ץ נגד המינוי של הנציגים של המועצה במועצה הדתית. לקראת הבחירות בשנת 2003 הוא נתמנה לממלא מקום של יוסף סבח לוועדת הבחירות העירונית מטעם רשימת נאמני הציבור.
דוד יוסף (ראש עירייה)
דוד יוסף (נולד ב-1959) הוא איש ציבור שכיהן כראש עיריית אור יהודה ממאי 2007 עד יוני 2015.
ביוגרפיה.
שירת בצה"ל כלוחם בגדוד 202 בחטיבת הצנחנים.
בעשרים השנים שקדמו לבחירתו, התמודד יוסף שלוש פעמים על תפקיד ראש עיריית אור יהודה: בשנת 1989 התמודד עצמאית ונוצח על ידי יצחק בוכובזה. בשנת 1993 התמודד מטעם מפלגת צומת ונוצח על ידי תמיר שאבי. בשנת 1998 לא התמודד, אלא הצטרף ליצחק בוכובזה, ולאחר הבחירות מונה לסגנו, וב-2003 התמודד נגד בוכבזה, הפסיד בסיבוב השני, ובמועצת העיר נמנה עם שורות האופוזיציה.