נג'מה סדיק () (1943 – 8 בינואר 2015, קראצ'י) הייתה עיתונאית, סופרת, פעילת זכויות אדם, פמיניסטית, סביבתנית, וציירת פקיסטנית. היא גם ערכה מחקר בנושאים חברתיים-כלכליים, חיברה ספרים רבים, וכתבה מאמרים. היא ייסדה את שירקאט גאה ב-1975, ארגון נשים שמטרתו להעלות מודעות להפרות זכויות האדם נגד נשים. היא גם הקימה את פורום פעולת נשים (WAF) של פקיסטן.
ביוגרפיה.
סדיק נולדה ב-1943 בבנגל, הודו הבריטית, וגדלה במזרח פקיסטן (היום בנגלדש) בסביבה חקלאית אשר השפיעה על חשיבתה בהמשך חייה. היא למדה בבית ספר תיכון בדאקה. לאחר שנישאה, עברה לקראצ'י שם התחילה לעבוד בתור קופירייטרית במשרד פרסום. כאשר הייתה בת 19 היא ערכה את תערוכת הציורים הראשונה שלה בקראצ'י.
סדיק החלה לעבוד כעיתונאית עבור מספר עיתונים, בתחילה בעיתון היומי "Dawn" ולאחר מכן עבד גם ב"The News", "The News International", וב-"The Nation".
בשנת 1975, כשהיא מוטרדת מהיקף הפרות זכויות האדם במדינתה, סדיק, יחד עם שבע נשים אחרות הקימה עמותה בשם שירקאט גאה. היא גם הקימה את פורום פעולת נשים (WAF) בפקיסטן ב-1981, יחד עם חברות מייסדות שביניהן פארידה שהיד והינה ג'ילאני. הן היו מונעות מהחוקים שקבע אז הגנרל זיא אל-חאק, ששלט אז כנשיא פקיסטן במשטר צבאי. הוא ביקש לאסלם את פקיסטן, והעביר בין היתר מגוון חוקים נגד זכויות נשים. היא יסדה את "WE", מגזין שבועי של עיתון "The News", אשר סקר קשת רחבה של נושאים. לאחר שעזבה את העיתון, היא עבדה בתור עיתונאית עצמאית עבור מספר עיתונים, וכתבה על נושאים הקשורים לזכויות האדם, מגדר, והסביבה. אחרי שהיא הפסיקה לעבוד בעיתונים, היא הקדישה את זמנה בעיקר בקידום הפעילות של שירקאט גאה ו-WAF.
סדיק הייתה מתנגדת חריפה לגידול מהונדס גנטית (GMO) וכן של חקלאות תאגידית בינלאומית. היא הייתה אחת מהראשונות לחקור את נושא ההנדסה הגנטית, והיא קיימה פעילות לקידום חקלאות זעירה אורגנית.
מותה.
סדיק נפטרה עקב אי ספיקת כליות בקראצ'י ב-8 בינואר 2015 בגיל 72.
פרסומים.
סדיק פרסמה ספרים ומאמרים רבים, ביניהם "How They Run Pakistan", "How They Run the World", "How They Kill the World", "Financial Terrorism", ו-"Ground Realities". מאמרים שלה נכללו גם בכתבי עת וספרים בינלאומיים. בעת מותה, היא עסקה בעריכת תרגום לאנגלית של עבודתה של אמה סיידה פטימה סדיק, על הקוראן. אמה הייתה האישה המוסלמית היחידה מהודו המאוחדת שהחזיקה בשני תוארי דוקטור מבריטניה.
פארק תעשייה ציפורית
פארק תעשייה ציפורית הוא אזור תעשייה בשטח של 6,000 דונם בגליל התחתון.
מיקום.
הפארק ממוקם כ-9 ק"מ מצפון לנוף הגליל צמוד לכביש 77 מדרום, ונמצא בתחום השיפוט של עיריית נוף הגליל אף על פי שאין בינה לבין אזור התעשייה רצף טריטוריאלי (הכפרים משהד וכפר כנא ממוקמים בין נוף הגליל לציפורית). ממערב לציפורית ממוקם מצפה הושעיה.
היסטוריה.
הקמת הפארק החלה בשנת 1992 ביוזמת עיריית נוף הגליל ומשרד המסחר והתעשייה, על שטח שהיה שייך למועצה אזורית עמק יזרעאל, שהועבר בהחלטת משרד הפנים לשיפוטה של נוף הגליל והוגדר כאזור עדיפות לאומית א'. המפעל הראשון שהוקם בפארק היה מפעל פניציה לייצור זכוכית שטוחה בשנת 1994 ומפעל התכוף בשנת 1996.
בשנת 2001, נסגרה מחצבת ציפורית שפעלה במשך כ-12 שנה בצידו הצפוני של הפארק והייתה בבעלות קיבוץ כנרת. המחצבה פעלה בהיתר חורג של המועצה האזורית עמק יזרעאל בניגוד לתוכנית המתאר האזורית ועברה לשטח השיפוט של נוף הגליל יחד עם שטח הפארק.
מפעלים בפארק.
עם החברות הפועלות באזור התעשייה נמנות: סולאראדג', המ-לט (ישראל-קנדה), פניציה, כארמור, כרומגן ואי.אם.סי יציקות ופלרם 4 יו.
פיליפה גרגורי
פיליפה גרגורי (באנגלית: Philippa Gregory; נולדה ב-9 בינואר 1954) היא סופרת אנגלייה המחברת רומנים היסטוריים. ספרה הידוע ביותר הוא "בת בולין האחרת" (2001), שזכה ב-2001 בפרס הרומן הרומנטי של השנה מאיגוד הסופרים הרומנטיים (Romantic Novelists' Association), ועובד פעמיים לסרט קולנוע.
המגזין AudioFile כינה את גרגורי בשם "מלכת הסיפורת ההיסטורית הבריטית".
ביוגרפיה.
פיליפה גרגורי נולדה ב-9 בינואר 1954 בניירובי, אז בירת קניה הבריטית (לימים רפובליקת קניה). היא בתם השנייה של איליין וארתור פרסי גרגורי, נווט באיסט אפריקן איירווייז. כשהייתה בת שלוש עברה המשפחה לבריסטול שבאנגליה.
גרגורי למדה בבית הספר לבנות קולסטון, ועברה בחינות A-level באנגלית, היסטוריה וגאוגרפיה. אחר כך למדה עיתונאות בקארדיף, והייתה חניכה בעיתון פורטסמות' ניוז. בהמשך התקבלה לאוניברסיטת סאסקס ללימודי ספרות אנגלית, ואחר כך עברה ללמוד היסטוריה. היא עבדה ברדיו ה-BBC במשך שנתיים, והתחילה ללמוד באוניברסיטת אדינבורו שם עשתה את הדוקטורט שלה בספרות של המאה ה-18. גרגורי לימדה באוניברסיטת דרהאם, אוניברסיטת טיסייד, ובאוניברסיטה הפתוחה.
חיים אישיים.
כשעבדה על הדוקטורט שלה על ההיסטוריה של המאה ה-18 כתבה את הרומן הראשון שלה "ויידקר". באותה תקופה חייתה בקוטג' בפניין ויי יחד עם בעלה הראשון פיטר צ'יסלט, עורך בעיתון הרטלפול מייל, ועם בתם התינוקת ויקטוריה. השניים התגרשו לפני שהספר יצא לאור.
בעקבות הצלחת הספר "ויידקר" ופרסום הספר "The Favoured Child", עברה גרגורי למידהרסט שבמערב סאסקס, המקום שם מתרחשת עלילת "טרילוגיית ויידקר". היא התחתנה עם בעלה השני פול קרטר, ולשניים נולד בן. גרגורי התגרשה שוב ונישאה לאנתוני מייסון אותו פגשה כשהייתה גרה בהרטלפול.
כתיבה.
גרגורי כתבה רומנים שעלילתם מתרחשת בתקופות היסטוריות שונות, אם כי בעיקר בתקופת שושלת טיודור ובמאה ה-16. קריאה ברומנים היסטוריים המתרחשים במאה ה-17 הובילו אותה לכתיבת הטרילוגיה "ויידקר", סיפור של אהבת הארץ וגילוי עריות, "The Favoured Child", ו-"Meridon". הספר הבא היה "מסחר מכובד" רומן העוסק בסחר עבדים באנגליה של המאה ה-18 המתרחש בבריסטול. גרגורי עיבדה את הרומן למיני-סדרה בת ארבעה חלקים עבור ה-BBC. התסריט היה מועמד לפרס באפט"א, וזכה בפרס מהוועדה לשוויון בין הגזעים.
שני רומנים שלה מתרחשים בתקופת מלחמת האזרחים האנגלית: "Earthly Joys" ו-"Virgin Earth". גרגורי כתבה גם רומנים עכשוויים - "Perfectly Correct", "Mrs Hartley and the Growth Centre", "The Little House" ו-"Zelda's Cut".
רומנים אחדים שלה זכו בפרסים ועובדו לדרמות טלוויזיוניות. הרומן המצליח ביותר הוא "בת בולין האחרת" שיצא לאור ב-2001. ב-2003 עובד לסרט טלוויזיה בכיכובם של נטשה מקאלהון, ג'ודי מיי וג'ארד האריס. עם פרסומו זכה הספר בפרס "הרומן הרומנטי של השנה", ולאחר מכן יצאו לאור ספרי המשך "השוטה מחצר המלוכה", "The Virgin's Lover", "ירושת בולין", "The Constant Princess", ו-"The Other Queen". מירמקס רכשו את הזכויות על הרומן "בת בולין האחרת" ובפברואר 2008 יצא לאור סרט באותו שם.
גרגורי הוציאה לאור סדרת ספרים גם על בית פלנטג'נט ששלטו לפני בית טיודור, ועל מלחמות השושנים. ספרה הראשון "המלכה הלבנה" פורסם ב-2009 ועוסק בחייה של אליזבת וודוויל אשתו של המלך אדוארד הרביעי. "המלכה האדומה" יצא לאור ב-2009 על אודות מרגרט בופורט, רוזנת ריצ'מונד ודרבי אמו של המלך הנרי השביעי, וסבתו של המלך הנרי השמיני. "גבירת הנהרות" (2011) עוסק בחייה של ג'קרטה מלוקסמבורג, אמה של אליזבת וודוויל. הרומן "בתו של ממליך המלכים" יצא לאור ב-2012 עוסק באן נוויל, אשתו של ריצ'רד השלישי, והרומן "הנסיכה הלבנה" (2013) מתרכז באליזבת מיורק, אשתו של הנרי השביעי ואמו של הנרי השמיני. ב-2017 יצא לאור הרומן האחרון בסדרה "The Last Tudor". ב-2013 שודרה בערוץ BBC One מיני-סדרה בת עשרה חלקים "מלכה לבנה" המבוססת על הרומנים "המלכה הלבנה", "המלכה האדומה" ו"בתו של ממליך המלכים".
טבק (פירושונים)
אגדת המלך שלמה
אגדת המלך שלמה הוא סרט אנימציה ישראלי שהופק בשיתוף פעולה עם הונגריה.
הסרט הוקרן לראשונה בישראל בתאריך 22 במרץ 2018. הסרט עוסק ברדיפתו של המלך שלמה אחר אהבתה של מלכת שבא, ועל ההרפתקאות שהוא עובר בדרך אל ליבה.
עלילה.
המלך שלמה פוגש במלכת שבא, אישה יפה וחכמה מאוד, אך מלכת שבא אינה נענית בקלות לחיזוריו. היא מציבה בפניו אתגרים ומכשולים רבים ודורשת ממנו להוכיח לה את אהבתו אליה.
שלמה המלך יוצא למסע הרפתקאות יחד עם גמל ושועל, מלכת שבא ואשתו נעמה, במסע אל ליבה של מלכת שבא, בה יוכיח לה את אהבתו.
הפצה.
הסרט מופץ בישראל על ידי החברה סרטי יונייטד קינג בשפה העברית, ומופץ במקביל בהונגריה על ידי חברת Vertigo Média בשפה ההונגרית.
הסרט אף דובב לשפה האנגלית, ושודר בארצות הברית בחודש אוגוסט. בדיבוב האנגלי נעשה שימוש בצוות הדיבוב המקורי של השפה העברית.
סוניה לאנג
סוניה לאנג (באנגלית: Sonja Lang, בטוקי פונה jan Sonja; בעבר הייתה ידועה בשם סוניה אלן קיסה, באנגלית: Sonja Alan Kisa; נולדה ב-1 בנובמבר 1978) היא בלשנית ואספרנטיסטית קנדית.
היא ידועה כמי שיצרה את השפה המתוכננת "טוקי פונה", המבוססת על עקרונות הדאואיזם. נוסף על כך, היא מתרגמת. היא תרגמה חלק מספר השירים "דאו דה ג'ינג" לאספרנטו ולאנגלית.
ביוגרפיה.
נולדה וגדלה במונקטון שבניו ברנזוויק וגדלה במשפחה דו-לשונית. אימה דיברה את השפה הצרפתית ואביה אנגלית. במהלך לימודיה ולאחריהם רכשה בקיאות בחמש שפות, ובכללן בשפת העזר הבינלאומית המתוכננת אספרנטו. לדבריה, שפה זו היא שנתנה לה ההשראה לעסוק בפיתוח שפות.