טקסר מבקש להתנכל לברבנק. ברבנק נתבע על ידי טקסר בגין תעמולה שהוא מבצע, כביכול, בגנות העבדות ובזכות מדינות הצפון. בעודו עומד על דוכן הנאשמים, נאלץ ברבנק להכריז על שחרור עבדיו מול קהל רחב. כשקרב ובא המועד המתאים לפלישת צבא האיחוד לפלורידה, נופלת בידי טקסר ההזדמנות להשתלט על ג'קסונוויל: הוא מדיח את השופטים המתונים ומתמנה לראש העיר בעצמו בתמיכת חסידיו. טקסר, שליטה הטרי של ג'קסונוויל, מורה על צו גירוש של כל עבד משוחרר על מנת להתנגח באדון ברבנק.
לאחר שיחידות צי האיחוד נוחתות בחוף הדרומי של מדינת ג'ורג'יה וכובשות את פרננדינה , ונוצר איום של ממש לפלישה של הצפון לפלורידה עצמה, אספסוף חמוש מוסת מג'קסונוויל, שנתמך על ידי טקסר, מתייצב לתקוף את קאסל האוס במטרה להשמידו עד היסוד. למרבה המזל, התקיפה שוככת כעבור זמן מה, משום שההמון נקרא להילחם ביחידות הצי. תוצאותיה של התקיפה הן קשות מנשוא: במהלך המערכה נגרם נזק לא מבוטל לאחוזה. כמו כן, רבים מהעבדים המשוחררים אשר שימשו כמגני האחוזה נטבחים בדם קר.
בעת המתקפה על קאסל האוס נמלטות דיירות האחוזה – כלתו של ברבנק, אליס; בתו של ברבנק, ; האומנת השחורה שלה, זֶרְמָה; ואשתו של ברבנק. הן נמלטות לכיוון הנהר סנט ג'ונס, בפקודתו של ברבנק, בתקווה למצוא מקום מבטחים למקרה שהאחוזה תיחרב. במהלך ההימלטות, נחטפות דַי וזרמה. לפני שהן מתרחקות די הצורך, השתיים מצליחות לדווח לאחרים כי טקסר הוא שחטף אותן. אליס וגברת ברנבק מנסות לחפש את דַי ואת זֶרְמָה, אך לשווא. בשובן לקאסל האוס הן מביאות לידיעתו של ברבנק את הבשורה המרה.
במהלך הימים הבאים מתחילים ברבנק ועוזריו במסע חיפושים למציאת זרמה ודי. באישון לילה חוזרים מרס, בעלה של זרמה, וגילברט, בנו של ברבנק, בחשאי לקאסל האוס. שניהם השתתפו בנחיתת כוחות האיחוד בדרום מדינת ג'ורג'יה, וכך התאפשר להם לשוב לאחוזה. לאחר שנודע להם דבר חטיפתן של די וזרמה, הם מרגישים צורך עז לנקום בטקסר. הם מפליגים במורד הנהר סנט ג'ונס עד הגיעם לג'קסונוויל, שם הם נתפסים. גילברט נשפט על ידי טקסר, והלה גוזר עליו עונש מוות.
בפקודת שליח מגיע ברבנק אף הוא לג'קסונוויל, כדי לשאת את העונש בתור שותף למעשיו של בנו. בלילה, בעוד השניים ממתינים להוצאתם להורג, מתמזל מזלם ומתאפשרים התנאים הנוחים לפלישת צבא האיחוד לג'קסונוויל: גאות המים נמצאת בשיאה, והרוח נושבת בכיוון צפון-מזרח אל עבר העיר ג'קסונוויל. תוך כדי מנוסת המיליציות המקומיות, כובשים כוחות צבא האיחוד את ג'קסונוויל וחייהם של אדון ברבנק ובנו גילברט ניצלים.
כוחות צבא האיחוד תופסים את טקסר שעה שהוא מנסה להימלט, ומעמידים אותו למשפט בגין פשעיו נגד משפחת ברבנק. חרף ההצעות שמוצעות לו טרם המשפט, לקבל הון רב ולצאת לחופשי, מסרב טקסר להסגיר את מקום הימצאן של די וזרמה. במשפט, מצליח טקסר להציג אליבי, לפיו הוא נשבה בנחיתת כוחות צבא האיחוד בחוף ג'ורג'יה. לאחר שמידע זה מאומת במסמכי האיחוד, ולמורת רוחם של בני משפחת ברבנק, טקסר יוצא זכאי במשפט ומשתחרר.
יומיים מאוחר יותר, יוצאים גילברט ומרס למסע חיפושים נוסף אחר זרמה ודי במפרצוני הנהר סנט ג'ונס. שם, הם שומעים אנחות רמות. הם מגלים אדם שחור גוסס, שנדקר בחזהו בסכין. בכיסו הם מוצאים פתק שהוטמן על ידי זרמה וניתן לאיש השחור בתקווה שיועבר לאדון ברבנק. בפתק קוראים גילברט ומרס כי זרמה ודי הועברו לדרום מדינת פלורידה, לאי בשם קַרְנֶרָל. לאחר שהעבד נופח את נשמתו, חוזרים השניים לקאסל האוס ומספרים על כך לברבנק. הוא מחליט לארגן משלחת מבני ביתו ומעבדיו לשעבר, במטרה לאתר את די וזרמה בדרום פלורידה.
למחרת בבוקר, שבעה עשר אנשי המשלחת מתחילים בהפלגתם במעלה הנהר סנט ג'ונס. בהגיעם לאגם וושיגנטון , מתגלה בפניהם אזור ביצות בעומק הנהר, שלא מאפשר להם להמשיך להתקדם דרומה. חברי המשלחת יורדים מסירתם ומתחילים במסע רגלי דרך יערות סבוכים, פלגים ובקעים, עד הגיעם למעוז חפצם. במהלך דרכם, הם פוגשים בקבוצת חיילים מצבא האיחוד העוקבת אחר טקסר כדי להוציאו להורג, עקב מארב שהוא הציב נגד קבוצת חיילים אחרת. משלחתו של ברבנק מצטרפת עד מהרה אל המשלחת של צבא האיחוד.
באותו הזמן מוחזקת זרמה על ידי טקסר באי קַרְנֶרָל, יחד עם די. כאשר האזינה לשני אנשים מדברים בתוך , די, שישנה למרגלותיה, התעוררה, ובשל תזוזת רגליה נפתחה דלת הוויגוום. בתוך הוויגוום רואה זרמה שני אנשים זהים לחלוטין במראם למראהו של טקסר. זרמה מגלה למעשה כי שניהם שותפי סוד. כל אחד מכיר את פשעיו של השני. כך הם מצליחים לחמוק מעונש בזכות אליבים, מפני שהאח האחד נמצא במקום אחר, בעת שהאח האחר ביצע את הפשע. הדבר יוצר סכנה ממשית עבור התאומים הזהים לבית טקסר, מחשש שזרמה תסגיר את הסוד לכוחות הצפון המתקדמים במהירות לכיוון האי. בשל כך מחליטים התאומים להרוג את זרמה בהקדם האפשרי, כאשר תימצא מטפלת מחליפה לדי.
עתה מבינה זרמה כי חייה בסכנה. היא מחליטה לעשות מעשה: בשעה שהיא שומעת שכנופיית טקסר יוצאת לסיור, היא בורחת לקצה האי יחד עם די, ומשתמשת בגזע בתור תחליף לסירה על מנת לחתור במים. איתרע מזלה ואחד התאומים טקסר מבחין בה בעודה עושה את דרכה לגדה השנייה. הוא מתחיל לרדוף אחריה יחד עם עוזרו האינדיאני. בהגיען ליבשה מוצאות זרמה ודי מחסה בסבך העצים, אולם כלבו של טקסר מגלה אותן. למרבה המזל, ברגע שטקסר פוצע את זרמה כדי להרוג אותה, עוברת המשלחת של ברבנק וצבא האיחוד באזור האירוע.
די מספרת לאביה את שסיפרה לה זרמה מבעוד מועד, על התאומים טקסר ועל האליבים שהם מצליחים להציג בכל פעם, ובכך נמנע מהם להשיג אליבי. גם התאום טקסר השני נתפס. היות שאף אחד מן התאומים טקסר לא מוכן לקבל את האשמה לגבי המארב שהוצב לכוחות צבא האיחוד, מוציאים להורג את שניהם בירייה. בסופו של דבר חוזרת המשלחת, יחד עם די וזרמה, לקאסל האוס. זרמה מתאוששת אט אט מפצעיה, וגילברט נישא לארוסתו שהכיר זה מכבר, טרם שובו לחזית. צבא האיחוד אומנם עוזב את פלורידה, אך בני משפחת ברבנק המתגוררים בקאסל האוס לא ייאלצו לספוג תקיפות נוספות, מפני שהתאומים טקסר אינם עוד בין החיים.
מהדורות הספר ותרגומיו.
המהדורה הראשונה של הספר ראתה לאור בגרסתה המאוירת בנובמבר 1887, בפריז. מוציאה לאור היה פייר-ז'ול הצל, שפרסם רבים מספריו של ורן. תרגום הספר הראשון לאנגלית יצא לאור עוד באותה שנה, בניו יורק שבארצות הברית. במהדורה זו נקרא הספר "נקמתו של טקסר" (באנגלית: Texar's Vengeance). שם זה שונה במהרה ל"Texar's Revenge", שפירושו זהה. בהמשך אותה שנה יצאה לאור הגרסה המצוירת הראשונה של הספר באנגלית, שהייתה קרויה בשמו המקורי של הספר, "הצפון נגד הדרום" (באנגלית: North Against South). כיום, שני השמות האחרונים לספר הם הנפוצים באנגלית, ולעיתים קרוי הספר בשני השמות גם יחד.
הספר תורגם עד כה לעברית פעמיים. תחילה תרגם את הספר יצחק ליב ברוך, והוא יצא לאור בהוצאת אמנות בשנת 1943. אחר כך תרגם אותו מיכה פרנקל, והוא יצא לאור בשנת 2002 כחלק מסדרת מרגנית של כנרת זמורה-ביתן דביר.
שיבולת (יישוב)
שיבולת הוא יישוב קהילתי ישראלי המתוכנן להיבנות באזור הגליל התחתון, בסמוך לבית רימון. ייחודו הוא בשילוב אנשים בעלי צרכים מיוחדים החיים בתוך קהילה נורמטיבית וכחלק בלתי נפרד ממנה.
היסטוריה.
בשנת 2003, יזם ראש הממשלה אריאל שרון, תוכנית חדשה להקמת כעשרה יישובים קהילתיים בצפון, כולל את שיבולת (שנקרא תחילה "בית רימון ב'"), יישוב ובו 500 יחידות דיור צמודות קרקע לאורך רכס הר תורען. היישובים בסביבה התנגדו להקמת היישוב מאחר שחששו שימשוך אוכלוסייה חזקה ויפגע בהם, המשרד לאיכות הסביבה והחברה להגנת הטבע התנגדו עקב הפגיעה הצפויה בטבע ובנוף. בסופו של דבר לא אישרו ועדות התכנון את הקמת היישוב.
בקיץ 2011 החלו להקים באזור מבנים זמניים, בגיבוי המועצה האזורית, ללא אישור מוסדות התכנון. קיומם של קראוונים במקום עוררה את זעמה של החברה להגנת הטבע שדרשה את פינוי המתיישבים במקום. במקביל הוצע להעביר את המבנים הארעיים למקום הסמוך לטורעאן, אך לרעיון זה הייתה התנגדות חריפה מתושבי טורעאן בטענה כי מדובר בעתודות הקרקע של הכפר.
ביולי 2015, המועצה הארצית לתכנון ולבנייה אישרה את התוכנית להקים במקום יישוב חדש המשלב אוכלוסייה בעלת צרכים מיוחדים. ביישוב בו יתגוררו זה לצד זה תושבים בבתים צמודי קרקע לצד דיירים עם צרכים מיוחדים. הכפר יכלול בתחומו מרכז טיפולי, משק בעלי חיים, חווה ובריכה טיפולית. כמו כן היקף השטח של היישוב יעמוד על בערך 550–650 דונם עבור אוכלוסייה של כ-1,400 נפש, מתוכם כ-20% אוטיסטים ובעלי מוגבלות שכלית.
ב-13 באוגוסט 2018 הוחלט בקבינט הדיור על הקמת היישוב כיישוב צמוד-דופן לבית רימון, על פי ההצעה המקורית והוא יוקם על ידי החטיבה להתיישבות ומשרד השיכון. היישוב צפוי להכיל כ-350 בתי אב ולהיות היישוב ה-19 של מועצה אזורית הגליל התחתון.
גדליה הרץ
הרב גדליה הרץ (טבת תרע"ד - ו' בשבט תשל"ח, 14 בינואר 1978) היה ראש הישיבה הראשון של ישיבת חידושי הרי"ם ומהדמויות המשפיעיות בחסידות גור בישראל.
ביוגרפיה.
נולד בעיירת אויאזד במחוז לודז', לפערל ואברהם משה הרץ, שהיה צאצא לרבי שמחה בונים מפשיסחה.
כילד עברה משפחתו לגור בעיירת רמברטוב שליד וורשה, בשנת תרפ"ח שלחו אביו ללמוד בישיבת תומכי תמימים בוורשה, שם למד אצל הרב שמעון מזליחוב. באדר תר"ץ היה בקבוצה הראשונה של הבחורים בישיבה שנבחנו וקיבלו הוראה וסמיכה לרבנות מגדולי רבני וורשה, ביניהם הרבנים מנחם זמבה, שלמה דוד כהנא וחיים לייב יודקובסקי.