ב-19 במאי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פלסטין הבוגרת, בניצחון 1–0 על במסגרת גביע האתגר של ה-AFC. ג'אבר זכה עם הנבחרת בתואר, שהעניק לנבחרתו העפלה אוטומטית לגביע אסיה בכדורגל 2015, לראשונה בתולדותיה.
ב-12 באוקטובר 2014 הבקיע ג'אבר את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2–0 במשחק ידידות מול .
ג'אבר השתתף עם נבחרת פלסטין בגביע אסיה 2015 ובגביע אסיה 2019.
ב-2020 נופה מסגל נבחרת פלסטין – על אף תרומתו הרבה ואף כקפטן לסירוגין – עקב כך שג'אבר חתם בהפועל חדרה, קבוצה מליגת העל הישראלית.
מחנה הריכוז
קים יאנג-וון
קים יאנג-וון (בקוריאנית: 김영권; נולד ב-27 בפברואר 1990) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת גמבה אוסקה.
קריירת מועדונים.
יאנג-וון התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת ג'אונג'ו. בינואר הצטרף לפ.צ. טוקיו. ב-20 במרץ 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד גמבה אוסקה. ב-6 ביוני 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו במשחק הגביע נגד קיוטו סנגה. ב-31 בדצמבר 2010 חתם באורמייה ארדיג'ה.
ב-2 ביולי 2012 חתם יאנג-וון לארבע עונות בגואנגג'ואו אוורגראנד מליגת העל הסינית תמורת 2.5 מיליון דולר. ב-22 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–1 נגד ליאונינג ווהווין במסגרת הגביע. שלושה ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הסינית בתיקו 0-0 נגד טיינג'ין טדה. ב-20 באפריל 2013 הבקיע יאנג-וון את שער הבכורה שלו בגואנגג'ואו בניצחון 1–6 נגד צ'אנגצ'ון יטאי.
בינואר חזר יאנג-וון ליפן וחתם בגמבה אוסקה.
קריירה בינלאומית.
קים שיחק בצעירותו בנבחרות הצעירות של קוריאה הדרומית, והשתתף עימן בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת , המשחקים האסיאתים בשנת ובאולימפיאדת לונדון (2012).
ביולי קים זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-11 באוגוסט 2010 קים ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד . ב-3 ביוני 2011 קים הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד .
ב-26 בינואר 2015 קים הבקיע בניצחון של קוריאה הדרומית נגד במסגרת חצי גמר גביע אסיה, ניצחון שנתן לקוריאה עלייה לגמר גביע אסיה לראשונה משנת 1988.
קים השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2014, גביע אסיה בכדורגל 2015, מונדיאל 2018 וגביע אסיה בכדורגל 2019.
פנופלוזאורוס
פנופלוזאורוס (שם מדעי: Panoplosaurus; משמעות השם: "לטאה משוריינת לחלוטין") הוא סוג של דינוזאור צמחוני ממשפחת הנודוזאוריים אשר חי בקרטיקון העליון לפני 76 מיליון שנה. מאובניו התגלו באלברטה שבקנדה ב-1917 בידי חוקר הדינוזאורים האמריקאי צ'ארלס מורטרם שטרנברג וכעבור שנתיים נתן לו החוקר לורנס למב (Lawrence Lambe) את שמו.
הפנופלוזאורוס היה מקרובי משפחתו של האאופלוצפלוס המשוריין והיה משוריין באופן דומה להם. הוא הגיע לאורך 5–7 מטרים, לגובה 2 מטרים ולמשקל 1.5-1.6 טון. רכסי קשקשים גרמיים כיסו את הכתפיים, הגב והצוואר והראש היה בעל רכס גבשושיות רבות לאורכו שיצרו מעין "קסדה". כמו כן על הכתפיים היו כמה דוקרני עצם ארוכים שפנו החוצה. רק הזנב היה חסר הגנה בקצהו. היו לו רגליים קצרות בעלות שלוש אצבעות דמויות-פרסה. הראש היה קצר ורחב ובו מערכת שיניים טוחנות שעזרו לו לעכל צמחייה מהקרקע.
מספר חוקרים סברו שהוא היה זהה לאדמונטוניה, סוג שנמצא באותם אזורים, אך דעה זו לא מוסכמת על רוב המדענים.
באייר (חברה)
ההפגנות באיראן (2018-2019)
עורב (כלי נשק ימי)
עורב (בלטינית: corvus, ביוונית: κοράκι) היה מתקן תקיפה ימי רומי. הוא הורכב ממעין גשר, אשר לכד את ספינת היריב כאשר זו הייתה קרובה, ואיפשר לחיל הרגלים הרומי לעלות ולהשתלט על הספינה.
תיאור ה"עורב".
פוליביוס מיטיב לתאר את מתקן ה"עורב" בספרי ההיסטוריה וכותב כך:
השימוש ב"עורב".
במאה השלישית לפנה"ס, רומא לא הייתה מעצמה ימית, וכמעט ולא היה לה ניסיון בלוחמה הימית. לפני המלחמה הפונית הראשונה בשמת 264 לפנה"ס, לרפובליקה הרומית לא הייתה מערכה צבאית מחוץ לחצי האי האפניני (באיטלקית: Penisola italiana). כוחו של צבא הרפובליקה הרומית היה בלוחמה יבשתית, ונכסיו העיקריים היו המשמעת והאומץ של החיילים הרומאים.
עם כניסתה של הרפובליקה הרומית למלחמה הפונית הראשונה כנגד קרתגו נוצר צורך בצי גדול ומודרני, אשר יצליח לעמוד כנגד הצי הקרתגי ויכולת התמרון שלו. את מלאכת הבנייה הרומאים נתנו לבעלות בריתם וזאת בגלל חוסר הניסיון של הרומאים בבניית ספינות מלחמה. החידוש שהרומאים הכניסו לספינות המלחמה שלהם במטרה לנצח את הצי הקרתגי הוא ה"העורב".
השימוש בו החל לראשונה כשהרומאים היו במלחמה עם קרתגו במלחמה הפונית הראשונה, ולא היה להם צי ימי משוכלל וחדשני דיו כדי להתמודד עם ספינות הצי הקרתגי החזקות והמהירות. הרעיון המרכזי מאחורי המתקן היה ההבנה שהצי הקרתגי מהיר ובעל יכולת תמרון טובה הרבה יותר וניסיון רב יותר מאשר הצי הרומי הרעוע והאיטי, אבל לרומא היה יתרון, יתרונה של רומא היה חיל הרגלים שלה. לכן על ידי השימוש ב"עורב", הצי הרומי יכול היה לנטרל את יכולת הניווט של הספינות הקרתגניות ובכך לאפשר לחיל הרגלים הרומאי לעלות ולהשתלט על ספינות האויב. בזכות ה"עורב" הרומאים ניצחו במספר קרבות כמו מילאי, טינדאריס ואקנומוס.
חסרונות ה"עורב".
למרות כל יתרונותיו, ל"עורב" היה חיסרון משמעותי: לא היה ניתן להשתמש בו בים סוער מאחר שצריך ששתי הספינות יהיו יציבות יחסית אחרת הגשר היה מתנתק או אפילו קורס. לכן, כאשר הופעל העורב בתנאים קשים, הוא הפך לחסר תועלת כנשק טקטי. בנוסף, משקל נוסף על חרטום הספינה עלול גם לסכן את יכולות הניווט של הספינה; חסרונות אלו גרמו לרומא לאבד כמעט שני ציים שלמים במהלך סערות בשנת 255 ו-249 לפני הספירה. הפסדים אלו עשויים להיות תרומה משמעותית למדוע רומא נטשה את עיצוב ה"עורב" והפסיקה להכליל אותו בעיצוב הספינה לאורך השנים. אולם ניתוח שונה עולה כי המשקל המוסף לא איים על יציבות הספינה. ג'.ו. בונבאקר, לשעבר פרופסור לאדריכלות ימית באוניברסיטת דלפט לטכנולוגיה (באנגלית: Delft University of Technology) העריך כי משקל ה"עורב" לא עלה על יותר מטון אחד וכי זהו משקל שהדו-חתריות הרומאיות יותר מיכולות להתמודד איתו כשהגשר הורם.
סיום השימוש ב"עורב".
לא משנה מהן הסיבות, נראה שרומא הפסיקה את השימוש ב"עורב" בסוף המלחמה הפונית הראשונה. כשצוותי הספינות הרומאיות נעשו יותר ויותר מנוסים, טקטיקות הלחימה הימיות של רומא גם כן השתפרו; ובהתאם לכך שכיחות השימוש ב"עורב" פחתה. ה"עורב" אינו מוזכר במקורות של התקופה לאחר קרב אקנומוס, וכנראה קרב אייגוסה שסיים את המלחמה בשנת 241 לפנה"ס נוצח בלעדיו. עד שנת 36 לפנה"ס בקרב נאולוכוס הצי הרומי השתמש בסוג אחר של מכשיר כדי להקל על התקפות הכוללות העלאת חיילים לספינות אויב, מערכת צלצל וכננת המכונה הרפקס (ביוונית: ἅρπαξ).
ז'אומה סוספדרה
ז'אומה סוספדרה אי ז'וליה (בקטלאנית: Jaume Sospedra i Julià, לעיתים נקרא בשם הספרדי "חיימה" (Jaime); 5 בנובמבר 1913 – 31 ביולי 1990) היה כדורגלן ספרדי-קטלאני ששיחק בעמדת הקיצוני במהלך שנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20. נודע בעיקר בשל תקופתו במדי ברצלונה, שבמדיה שיחק במשך 8 שנים.
קריירה.
סוספדרה היה קיצוני שהתבסס על יכולת הכדרור שלו ובהרמות לרחבה. בצעירותו שיחק בשורות קבוצה קטנה מקולוניה גואל. ב-1931 הצטרף לקבוצת סנטבויה שמן העיירה סנט בוי דה ליוברגט, עיירת הולדתו. שלוש שנים מאוחר יותר עבר לגאווה, ושנה לאחר מכן הצטרף לסבדל, ששיחקה אז בליגה השנייה בספרד. ב-1936 פרצה מלחמת האזרחים הספרדית, במהלכה הושבת הכדורגל.
עם תום המלחמה ב-1939, עבר סוספדרה לברצלונה, הקבוצה הבכירה בקטלוניה ומהבכירות שבכדורגל בספרד. התקופה שלאחר מלחמת האזרחים הייהת קשה עבור ברצלונה, שרוב שחקניה ברחו לגולה ולא שבו בזמן המלחמה. סוספדרה השתלב במהרה בקבוצתו החדשה והיה שותף לקשייה הרבים. בעונתו הראשונה בברצלונה, שבה היא סיימה במקום התשיעי, שותף ב-17 מ-22 משחקי הליגה, בהם הבקיע שלושה שערים. העונה הבאה הייתה מוצלחת עבור יותר עבור ברצלונה בכלל וסוספדרה בפרט. סוספדרה הבקיע 5 שערי ליגה במהלך העונה, כולל צמד בקלאסיקו נגד ריאל מדריד בו ניצחה ברצלונה 3–0 ב-1 בדצמבר 1940, וברצלונה סיימה במקום הרביעי.
עונת 1941/1942 הייתה מהעונות הקשות בתולדות המועדון, עונה בה הקבוצה הייתה על סף ירידה לליגה השנייה. ב-22 במרץ 1942, במשחק נגד סביליה, הבקיע סוספדרה שער והיה חלק מניצחון בתוצאה 6–2 שבזכותו עלתה ברצלונה מעל לקו האדום, למקום ה-12, שעליו שמרה עד סוף העונה וכך נשארה בליגה הראשונה. על אף חוסר ההצלחה בליגה, זכתה הקבוצה בגביע. משחק הגמר נגד אתלטיק בילבאו, שנערך ב-21 ביוני באצטדיון צ'מרטין, הגיע להארכה לאחר ש-90 הדקות הראשונות שלו הסתיימו בתוצאת תיקו 3–3. בהארכה, הרים סוספדרה כדור מדויק לראשו של מריאנו מרטין, שנגח פנימה את שער הניצחון שהעניק לברצלונה את התואר.