• M.J. Hambrey, P.F. Barker, P.J. Barrett, V. Bowman, B. Davies, J.L. Smellie, M. Trantern, Antarctic Palaeoenvironments and Earth-Surface Processes, P 68
• Nicholas O'Flaherty, Finding the oldest forest fossils in Antarctica - 280 million years old!, 01 February, 2018
ארמון וסילייב
ארמון וסילייב (ברוסית: Васи́льевский дворе́ц; נקרא גם "בית וסילייב", "אחוזת האחים וסילייב") בכפר ויריצה, בגדה השמאלית של נהר אורדז' (במחוז לנינגרד) הוא העתק של ארמון יקטרינה הגדולה בפושקין.
מטרה ותיאור.
האחוזה נבנתה בשנים 2005–2006 על פי פרויקט של האדריכל הפטרבורגי איגור ניקולאייביץ' גרמיצקי (1939–2015) ונועד לתפקידים ייצוגיים: קבלת פנים של אורחים בכירים. הפריסה והתפאורה נועדו להרשים את המבקרים בהיקפי הארכיטקטורה, גובה האולמות (גובה התקרה באולם הגדול הוא 14 מטר), חגיגיות גרם מדרגותה שיש והקישוט המרהיב של התקרה, העמודים והקירות. לקישוט נעשה שימוש בחומרים טבעיים בלבד ורק טכנולוגיות ישנות. זהו ארמון השיש הראשון באמת בסנקט פטרבורג.
שטח רצפות השיש בפסיפס הוא יותר מ-600 מ"ר. עמודים, קמינים ופילסטרים באולם, מבואה, קירות בקומת הקרקע, גרם מדרגות ופסלים נעשו על ידי מיטב אמני איטליה ורוסיה לעבודות שיש. הקומה השנייה מיוצרת בצורת גלריות פתוחות וממסגרות אולם סגלגל בן שני חדרים שיוצרת חלל חזותי גדול. הגלריה המרכזית מעוטרת באבירי ענק משיש בגובה חמישה מטרים.
במתחם הארמון יש קפלה, כמו בארמון יקטרינה הגדולה.
האחוזה ממוקמת על מגרש בגודל 400 מ"ר ובו פארק עם מזרקות, פסלי שיש, תותחים וסירת קיץ. מול הארמון מוצב עמוד עם קומפוזיציה: המלאך השומר תומך בידו הימנית בקיסר רוסיה האחרון, ניקולאי השני, כשבידו השמאלית צלב.
בעלים.
על פי מסמכים רשמיים, שטח האדמה הזה (מספר קדסטרלי: 47:23:0604001:302) בשטח של 41,000 מ"ר שייך לחברת היזמות הבינלאומית Litvina Limited ונועדה להכיל מרכז בריאות.
על פי נתונים לא רשמיים שמגובים בעיקר בדיווחי צהובונים, הלקוח הבלתי רשמי של הפרויקט ובעל הארמון הוא איש העסקים הפטרבורגי סרגיי וסילייביץ' וסילייב (יליד 05.12.1955), בעלים משותף של מסוף הנפט הפטרבורגי (PNT), האמצעי בשלושת האחים וסילייב, ילידי הכפר ויריצה (בו ממוקם הארמון), ששלטו בשוק המכוניות של סנקט פטרבורג, מאז שנות התשעים. ראשי התיבות של הבעלים - "SVV" - מעוטרים מעל הכניסה הראשית לאחוזה.
בוויריצה האחים וסילייב מימנו את שחזור כנסיית קאזאן ומספר אנדרטאות היסטוריות אחרות.
אברהם אלימלך שפירא
רבי אברהם אלימלך שפירא (1894, ה'תרנ"ד – 6 בדצמבר 1966, כ"ג בכסלו ה'תשכ"ז) היה אדמו"ר של חסידות גרודז'יסק בירושלים משנת ה'תש"ו ועד פטירתו.
ביוגרפיה.
אברהם אלימלך נולד לרב ישראל שפירא, האדמו"ר מגרודז'יסק. נשא לאישה את מלכה שפירא, ביתו של הרב ירחמיאל משה מקוז'ניץ והיה סמוך על שולחנו. הרב שפירא עלה לארץ בשנת ה'תרפ"ח (1928) והיה ממייסדי כפר חסידים.
בתחילה התפרנס מיגיע כפיו ולאחר תקופה קצרה עבר לירושלים והתגורר בבתי ורשה. הוא עבד כחשמלאי ולא היה מוכן לשאת משרת רבנות. לאחר ששמע כי אביו ומשפחתו נספו בשואה, הסכים לקבל על עצמו את האדמו"רות והחל לכהן כאדמו"ר משנת תש"ו (1946) בבית מדרש שהקים ברחוב חפץ חיים 34 בירושלים. שיחותיו יצאו בשנת תשכ"ה בסוף הספר "אמונת ישראל" של תורת אביו.
נפטר בכ"ג בכסלו תשכ"ז ונקבר בבית הקברות סנהדריה לצד גיסו הרב ישראל אלעזר הופשטיין, האדמו"ר מקוז'ניץ, שנפטר ארבעה חודשים לפניו. היו לו שלוש בנות: חווה לאה שנשאה לרב זאב דרייזין, דבורה סילמן שנישאה לאיסר סילמן, רחל שנישאה לרב יהושע הוטנר.
הר באקלי
המעון בכף אידוקופאס
המעון בכף אידוקופאס (ברוסית: Резиденция на мысе Идокопас) הידוע גם בשם "הארמון בכף אידוקופאס", המכונה לעיתים קרובות "הארמון של פוטין" הוא קומפלקס ארמונות גדול הממוקם על חוף הים השחור ליד הכפר פראסקובייבקה בגלנדז'יק, מחוז קרסנודאר, בדרום רוסיה.
לאחר שרשמית בשנת 2010 דוברו של ולדימיר פוטין, דמיטרי פסקוב, דחה טענות שונות לפיהן הדאצ'ה נבנתה לשימושו האישי של פוטין וכי בניית המעון החלה במהלך נשיאותו הראשונה, טענות מפורטות על הפרויקט, שלכאורה עשה שימוש לא נכון במשאבי המדינה, הושמעו על ידי סרגיי קולסניקוב, איש עסקים בעל קשרים עם פוטין עוד מתקופתו בסנקט פטרבורג לפני כניסת פוטין לפוליטיקה בקרמלין.
בדצמבר 2010 כתב קולסניקוב מכתב פתוח לנשיא דמיטרי מדבדב ובו פירוט מעורבותו ואחרים בפרויקט וקרא למדבדב לחקור ולנקוט באמצעים נגד השחיתות ברוסיה. תצלומים באיכות גבוהה של הארמון והשטח הרחב שסביבו פורסמו לאחר מכן על ידי אתר הגרסה הרוסית של ויקיליקס בינואר 2011, שהראו את העיצוב הפנימי השופע לכאורה. לאחר פרסום הצילומים האתר נחסם באופן זמני.
דוברים מטעם פוטין וממשלת רוסיה ביטלו בעקביות כל אמת לקשריו של פוטין לרכוש והטענות הקשורות לשחיתות. בפברואר 2011 דיווח העיתון הרוסי העצמאי "נובאיה גזטה" כי לכתביו הייתה גישה למסמכים שתומכים בקולסניקוב ובמעורבותו של ולדימיר קוז'ין, ראש המחלקה בקרמלין לניהול נכסי הנשיא, שהכחיש כל מעורבות. דובר הקרמלין סירב להתייחס לכתבה של "נובאיה גזטה", אך נוכחות כבדה של מאבטחי שירות האבטחה הפדרלי (FSO) באזור רק חיזקה את העדויות למעורבות המדינה. בחודש אפריל 2011 ולדימיר קוז'ין הודה במעורבות הקרמלין בפרויקט כשאמר כי משרדו שכר את חברת Lirus (כאשר Rosinvest, חברת בת של Lirus, מימנה את הבנייה של הארמון) כדי לבצע את החוזה לבניית הארמון.
במרץ 2011 דווח כי אלכסנדר פונומארנקו, איש עסקים ומיליארדר שהרוויח את כספיו מנמלים ימיים, בנקאות, נדל"ן מסחרי ובניית שדות תעופה, רכש את חברת "אידוקופאס" שהייתה בבעלות הארמון. בעת הרכישה החזיקה "אידוקופאס" כ-67 דונם של אדמות בסמוך ליישוב פראסקובייקה, כולל מתחם "בית הארחה" בגודל 26,000 מ"ר. פונומארנקו אמר עוד כי קנה חברה שנייה, "לזורנאיה יאגודה" (Lazurnaya Yagoda), שהייתה בעלת 60 דונם של אדמה חקלאית ליד דיוונורסק, יישוב במרחק 13 ק"מ מפראסקובייבקה. פונומארנקו קנה את המתחם הבלתי גמור מידי ניקולאי שמאלוב, איש ממעגל קרוביו של פוטין ואיש עסקים שהיה במרכז טענותיו של קולסניקוב ושותפיו. בעת הרכישה, פונומארנקו לא חשף את שווי העסקה, אך רמז כי הצליח לרכוש את הנכס במחיר טוב מאוד - הנכס היה עמוס בחובות כבדים ואזלו הכספים להשלמת המיזמים. כשנשאל על הערך המוערך של המתחם לאחר השלמתו, הודה כי טענות למחיר של 350 מיליון דולר "היו קרובות לאמת". עם זאת, לפי ודומוסטי, מומחים העריכו את שווי הנכס בכ-20 מיליון דולר. ביולי 2011, "Lazurnaya Yagoda" נמכרה לקבוצת SVL, שבשליטת בוריס טיטוב, הבעלים של מפעל שמפניות בשם "אבראו דורסו". בינואר 2021 האוליגרך ארקדי רוטנברג הודיע כי הוא הבעלים של המקום שמיועד להפוך למלון יוקרה, לדבריו, שייפתח בשנת 2023.
טענות.
מכתבו של קולסניקוב למדבדב וראיונות תקשורתיים שערך לאחר מכן, כולל למערכת "נובאיה גזטה", דייוויד איגנאטיוס מ"וושינגטון פוסט" ומאשה גסן מאתר Snob.ru, נותנים את התיאור שלהלן על מה שנודע כ"פרויקט דרום".
בתחילת 2000 פנה ניקולאי טרנטייביץ' שמאלוב, נציג סימנס הרב-לאומית בצפון מערב רוסיה ומישהו שהוא חשב שהיה קרוב לנשיא החדש של רוסיה ולדימיר פוטין, פנה לקולסניקוב בהצעה עסקית. השניים הכירו זה את זה דרך עסקים מאז 1993–1994, אז היה קולסניקוב המשנה למנכ"ל חברת פטרומד, חברה פטרבורגית שהתמחתה ברכש ואספקה רפואית. באמצעות פטרומד קולסניקוב התוודע לפוטין. פוטין היה ראש המועצה העירונית לעניינים כלכליים חיצוניים, שהחזיקה ב-51% ממניות חברת פטרומד טרם שהופרטה בשנת 1992.
התוכנית של פוטין, כפי שתואר על ידי שמאלוב לקולסניקוב, הייתה: כמה אנשי עסקים רוסים אמידים במיוחד היו אמורים לספק סכומי כסף גדולים שיושקעו בשיפור תשתית הבריאות של רוסיה. הם כללו את רומן אברמוביץ' (203 מיליון דולר) ואלכסיי מורדשוב (14.9 מיליון דולר). הוסכם כי בשלב הראשון האוליגרכים יתרמו כספים שיועדו לאקדמיה הרפואית הצבאית על שם סרגיי קירוב, יועברו לחברת פטרומד כקבלן ביצוע של תוכנית המודרניזציה. קולסניקוב אמר כי 15-20% מהחוזים עם הספקים הגיעו לסימנס, שיוצגה על ידי שמאלוב.
עם זאת, פוטין קבע שיש להחזיק 35% מהכספים בחשבונות מחוץ לארץ ולא לבזבז בפרויקטים שעבורם לכאורה נועדו. מקור הכספים הללו היה בלתי ידוע, מכיוון שפטרומד ניהלה משא ומתן על הנחות מספקיה (כולל סימנס) שהיא לא העבירה בטענה ששילמה יותר ממה שהייתה אמורה לשלם בפועל. כך, לפי קולסניקוב, פטרומד הייתה אמורה לקבל את 203 מיליון הדולרים של אברמוביץ', אבל למעשה קיבלה רק 130 מיליון דולר. 70 מיליון הדולר הנותרים הופקדו בשווייץ, על שמו של שמאלוב. קולסניקוב העריך כי עד שנת 2007 הצטברו בשווייץ 500 מיליון דולר. בשנת 2005, כאשר הושגו כ-200 מיליון דולר, הוקמה חברת רוסאינווסט (Rosinvest), חברת בת של החברה השווייצרית הרשומה Lirus, שנועדה להשקיע את הכסף ברוסיה.