מטוסי קרב בעצימות נמוכה.
מטוסי קרב בעצימות נמוכה או מטוס לדיכוי התקוממות: נועדו לתפעול בעלות נמוכה ובעיקר כמטוסי סיועה קרבו מטוס. זה משרת בעיקר במדינות ממתפתחות. דוגמאות למטוסים מסוג זה הם: פוקרה (תוצרת ארגנטינה), אייר טרקטור (הגרסה צבאית)תוצרת ארצות הברית) וסופר טוקאנו (תוצרת ברזיל).
חימוש אווירי.
פצצות.
פצצת שימוש כללי
פצצת שימוש כללי (ש"כ) היא חימוש נפוץ במטוסי קרב ומפציצים. היא עשויה מתכת עבה הממולאת בחומר נפץ המהווה כ-50% ממשקלה ומאזנת בין נזקי הדף, כושר חדירה ורסס. ניתן להתקין עליה מגוון מרעומים וסנפירים למטרות שונות. הפצצה גם משמשת כראש קרב לפצצה מונחת. התקנת סוגים שונים של ראשי ביות וסנפירים הנשלטים אלקטרונית הופכת פצצת "ברזל" רגילה לפצצה מונחית לייזר, פצצה אלקטרו־אופטית, או פצצה מונחית GPS כגון ה־JDAM. משקלן 500 ליברות/227 ק"ג בפצצות סימן 82, 1,000 ליברות/454 ק"ג בסימן 83 ו-2,000 ליברות/908 ק"ג בפצצות ש"כ סימן 84.
פצצת מצרר
פצצת מצרר מורכבת מתרמיל המכיל בין 3 ל-2,200 פצצונות ויש לה מגוון שימושים: פצצונת תבערה מכילה זרחן לבן או נפאלם ומתוכננת להצית שריפות. פצצונת נ"ט מכילה מטען חלול המיועד לחדור שריון טנקים ורכב קרבי משוריין. פצצונות המכילות מטען חלול שימושיות גם בתקיפת מערכי ביצורים. פצצונת להשמדת מסלולי תעופה מתוכננת לחדור בטון בטרם הפיצוץ וליצור מכתשים על פני המסלול, חימוש מצרר המפזר פצצונות מוקשים ועוד. במלחמת קוסובו השתמשה ארצות הברית לראשונה בפצצות מצרר CBU-94/B נגד רשת החשמל. כל פצצת מצרר מסוג זה מכילה חוטים מוליכים דקים הגורמים לקצר חשמלי בקווי מתח גבוה ובתחנות כוח.
פצצה תרמובארית
פצצה תרמובארית או פצצת דלק-אוויר היא חימוש המנצל חמצן מהאוויר כדי ליצור פיצוץ עז בטמפרטורה גבוהה ולמשך זמן ארוך. חימוש תרמובארי מסתמך על גל ההדף והטמפרטורה הגבוהה שהוא מייצר בזמן הפיצוץ כמנגנון הנזק העיקרי. הפצצה משמשת בעיקר לפיצוח בונקרים.
פצצת נפאלם
פצצת נפלאם היא נשק תבערה המיועד נגד מטרות רכות והיא מיועדת להצתת שטחים גדולים, בעיקר שטחי תעשייה. הנשק נאסר לשימוש באמנה בדבר כלי נשק קונבנציונליים שנחתמה ב-1980 אולם במרבית הצבאות המודרניים מתבצע שימוש בפצצות נפאלם או בנגזרות שלהן בעת לחימה.
פצצה מונחת
פצצה גרעינית
טילים.
טיל אוויר אוויר (AIM (Air Intercept Missile
טיל אוויר קרקע (Air Ground Missle) AGM
טיל אוויר ים
תותחים.
GAU-22/A - תותח אוטומטי גאטלינג בקליבר 25 מ"מ. מותקן במטוסי F-35 לייטנינג II.
M61 וולקן - תותח בעל שישה קנים מסתובבים בעל מערכת ההזנה דו-כיוונית היורה פגזים נפיצים בקוטר 20 מ"מ בקצב אש של כ-6,000 פגזים בדקה. הוא מותקן במטוסי קרב רבים ובמטוסי תקיפה כגון הרקולס AC-130. ישנם גם פודי וולקן נתיקים, שניתן להתקינם על המטוס בתנאי שדה.
M134 מיניגאן - M134 מיניגאן הוא מקלע רב-קני בקליבר 7.62x51 מ"מ בעל בקצב של 4,000 כדורים לדקה. הוא מותקן עם פודים על הכנפיים במטוסי תקיפה כמו A-1 סקייריידר ו-הרקולס AC-130.
אוויוניקה.
אוויוניקה (מאנגלית: Avionics - Aviation Electronics - אלקטרוניקה אווירית) הוא שם כולל למערכות האלקטרוניקה והמחשבים בכלי טיס. דוגמאות למערכות אוויוניקה הן מערכות בקרת ירי, מערכת ניווט, מערכת תקשורת, לוחמה אלקטרונית, תקשורת נתונים, בקרת טיסה ועוד.
שימושים צבאיים בחלל.
מערכות מבוססות חלל הופכות למרכיב חשוב יותר ויותר בכוח הצבאי. השימושים הצבאיים בחלל כוללים הצבה ופיתוח של טכנולוגיה צבאית כמו לווייני ריגול, מערכות ניווט ולוויני תקשורת. כלי נשק מונחים מדויקים נשענים במידה רבה על מערכת המשלבת מערכות מודיעין, תקשורת, ניווט ומערכות חלל אחרות.
לוחמת חלל עושה שימוש בנשק נגד לוויינים ובטילים בליסטיים. בתקופת המלחמה הקרה הוצבו בחלל גם כלי נשק כגון ה- (באנגלית: Fractional Orbital Bombardment System) ופותחו מערכות לגילוי ואתרעה מוקדמת כגון (באנגלית: Ballistic Missile Early Warning System). כיום צבאות רבים עושים שימוש בלוויינים ובמערכות להגנה מפני טילים. בישראל פותחה ומופעלת מערכת החץ להגנה מפני טילים בלסטים.
תעשיות ביטחוניות.
תעשיית התעופה וחלל היא תעשיית טכנולוגיה עילית הכוללת אורגנים העוסקים בהיבטים שונים של תכנון, בנייה, בדיקה, מכירה ותחזוקה של מטוסים, חלקי מטוסים, טילים, רקטות, מתע"דים או לוויינים. היא משמשת שני שווקים עיקריים: תעופה, הכוללת בעיקר ייצור, מכירה ושירות של מטוסים; וההגנה, הכוללת כלי נשק ומערכות שנועדו לפעול ביבשה, בים ובאוויר. ענף זה כולל גם ייצור לוויינים לשימוש צבאי ומסחרי כאחד. רוב הייצור מתבצע על פי אישורי סוג ותקני הגנה שהונפקו על ידי גוף ממשלתי.
איי דיומיד
איי דיומיד (ברוסית: Острова́ Диоми́да; באנגלית: Diomede Islands) הם איים במצר ברינג השייכים לרוסיה ולארצות הברית. הקבוצה כוללת שני איים סלעיים הידועים גם כאיי גבוזדיוב (острова Гвоздёва).
האי הגדול בין השניים, דיומיד הגדול, נכלל בתחומי המחוז האוטונומי צ'וקוטקה שברוסיה וידוע גם בשמות "אימאקליק","אינאליק", "נונארבוק" או "ראטמאנוב". שטחו 29 קמ"ר. האי האחר, דיומיד הקטן ששטחו כ-7 קמ"ר, שייך לארצות הברית, והוא ידוע גם בשמות "קרוזנשטרן" או "איגנאלוק".
הטמפרטורות הממוצעות בקיץ באיים הן 4 עד 10 מעלות צלזיוס, ובחורף הממוצע נע בין מינוס 12 מעלות למינוס 14 מעלות צלזיוס.
האיים שוכנים במרחק של 3.8 ק"מ זה מזה וקו התאריך הבינלאומי וגבול בינלאומי עובר ביניהם.
דיומיד הקטן.
דיומיד הקטן או בשפת המקומיים "איגנאלוק" הוא אי קטן אך מיושב באלסקה שבארצות הברית והוא אחד מאיי דיומיד שממוקמים במצר ברינג בין אלסקה, ארצות הברית לבין סיביר, רוסיה. שכנו דיומיד הגדול שבסיביר, רוסיה נמצא בצד השני של קו התאריך הבינלאומי. היישוב של דיומיד נקרא בשפת המקום "אינגאליק" שפירושו "האחר מבין השנים" או "הזה ששם" נמצא במערב האי והוא ההתיישבות היחידה בכל האי.
שארל לואי מונטסקייה
גביע ה-NBA
אבן חול נובית
אבן חול נוּבּית (Nubian sandstone) היא אבן חול רבת גוונים, בדרך כלל נוטה לאדום. המקום המפורסם בו היא מצויה הוא מכרות נחושת תמנע, לשעבר מכרות שלמה מצפון לאילת, מכתשי הנגב והסלע האדום בעבר הירדן. היא נפוצה בצפון-מזרח אפריקה, במדבר נוביה שבסודאן ובמצרים, ומכאן שמה. כן היא מצויה בחצי האי ערב, הרי אדום והרי מואב לאורך החוף המזרחי של ים המלח. מחשופים יפים מצויים בשפך נחל ארנון.
אבן החול הנובית היא סלע משקע יבשתי שמקורו בבליה של סלעים מגמתיים (סלעי יסוד) וסלעים מותמרים (סלעים מטמורפיים), של השילד הערבו-נובי.
בחתך סטרטיגרפי סכמתי שנערך באזור אילת אותרה אבן החול הנובית בשכבות מהתקופות הבאות:
אבן החול הנובית מכילה לעיתים ריכוזי מתכות: נחושת, ברזל ומנגן וכן אבני חן.
הספרייה הלאומית של פריז
תוכי ים
תוכי ים (שם מדעי: "Fratercula"; ידוע גם כפרטרקולה או טמשאי) הוא סוג במשפחת האלקיים ובו שלושה מינים. משמעות השם המדעי "פרטרקולה" בלטינית היא "אח קטן", דבר הנובע, ככל הנראה, מהפלומה השחורה-לבנה שמאפיינת את העוף, ואשר דומה לגלימת נזיר.
תוכיי הים הם עופות ימיים הניזונים בעיקר בעזרת צלילה אל הים. הם מקננים במושבות גדולות על צוקים לחוף הים או על איים, ומקימים את קיניהם בחרכי הסלע או בגומחות על הקרקע. כל שלושת המינים של תוכי הים מתאפיינים במקור גדול, ההופך לאדום או כתום בעונת הרבייה, והם משילים את חלקו החיצוני הצבעוני עם תום העונה, ונותרים עם מקור צנוע יותר. כנפיהם קצרות ומותאמות לשחייה ולצלילה. בזמן מעוף הם מנפנפים בכנפיהם במהירות גבוהה, לעיתים אף בקצב של מאה פעמים בדקה.
תוכי הים מתאפיין ביחסי זוגיות ארוכי טווח. הנקבה מטילה ביצה בודדת, ושני בני הזוג משתתפים בדגירה ובהאכלת האפרוח. האפרוח בוקע בשעות הלילה, ומגיע לבגרות מינית לאחר שלוש עד שבע שנים אותן הוא מבלה בים.
תוכי הים ניזון מדגים, סרטנים, רכיכות ומזואופלנקטון, אך מזין את אפרוחיו מדגים קטנים בלבד. העופות הבוגרים מסוגלים לאחוז במקוריהם מספר גדול של דגים, לעיתים עד כתריסר, והם משתמשים בשיטה זו כדי להזין את אפרוחיהם, בניגוד לעופות אחרים הבולעים את המזון ומקיאים אותו לאחר מכן.
במספר מקומות כמו באיסלנד ובאיי פארו, מקובל לאכול את תוכי הים ואת ביציו. בקנדה, באירלנד, באיסלנד, בווילס, באנגליה ובארצות הברית ישנם איים המכונים "איי פאפין" (Puffin Island) על שמם של תוכיי הים.
טקסונומיה ומינים.
תוכי הים התפתח ככל הנראה בצפון האוקיינוס השקט מסוגים קרובים כמו "Hydrotherikornis". המין החי הקרוב ביותר אליו היא אלקית קרנפית ("Cerorhinca monocerata").
מיני הסוג:
הדר לוי
הדר לוי (נולדה ב-6 בספטמבר 1977, כ"ג באלול תשל"ז) היא קומיקאית, שחקנית, סטנדאפיסטית ומנחת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה.
לוי נולדה וגדלה בבית שאן להורים שעלו ממרוקו. בנעוריה למדה בתיכון אולפנה צביה בעפולה. לאחר שירותה הצבאי למדה בחוג לתיאטרון באוניברסיטת חיפה, שם הופיעה במספר תפקידים שונים במחזות מאת פרנץ קסוור קרץ, חנוך לוין, מולייר ועוד.
לוי התפרסמה לראשונה בשנת 2004 כשהשתתפה בתוכנית המציאות "האקדמיה לצחוק", ששודרה בערוץ ביפ ובערוץ 2 ואותה סיימה במקום השלישי.
לאחר מכן היא השתתפה לצד ארז טל בתוכנית הקומית "איפה אתה חי?!", ששודרה בערוץ 2. בהמשך שיחקה במספר תפקידים בטלוויזיה ובקולנוע ביניהן בסדרת הדרמה הקומית, "אהבה זה כואב", של דנה מודן.