במשנה תורה, הרמב"ם כותב חישוב של מטבעות: "סלע היה ארבעה דינרין, והדינר שש מעין; ומעה, היא הנקראת בימי משה רבנו גרה, ומעה הייתה שני פונדיונין; ופונדיון שני איסרין, ופרוטה אחת משמונה באיסר".
במשנה מאוזכר כי ה"סלע של קדש הוא שווה ל-48 פונדיונין" (בכורות נ א).
משקל הסלע.
הרמב"ם, במשנה תורה כותב "וכמה הוא משקל הסלע, שלוש מאות וארבע ושמונים שעורה בינונית", ואילו בפירוש המשנה לרמב"ם, מבאר את תוכן החשבון ואזכורי משקל הסלע בתורה;
אזכורים במשנה.
סלע שווה ל-4 דינרים.
על פי המשפט העברי עונשו של מוציא שם רע היה 100 סלעים. "ראה כמה החמירה תורה בין חומסי חמס לאומרי לשון הרע, שאונס ומפתה וחומס חמס נותן ה' סלעים (צ"ל חמישים סלעים) ואינו לוקה, המוציא שם רע לוקה ונותן מאה סלע." (תוספתא ערכין ב ו).
ואילו האונס והמפתה היה נקנס ב-50 סלעים. "ובאונס ובמפתה להקל ולהחמיר, כיצד אחד שאנס ופתה את הגדולה שבכהונה, ואת הקטנה שבישראל נותן חמישים סלע". (משנה מסכת ערכין ג ד).
סלע (מטבע)
חן שכטר
חן שכטר (נולד בשנת 1970) הוא פרופסור מן המניין בבית הספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן. מתמחה במנהיגות, ניהול ומדיניות בחינוך. מחקריו עוסקים בתהליכי שינוי במערכות חינוך, רפורמות בחינוך, למידה מהצלחות, מנהיגות מערכתית, קהילות למידה מקצועיות, למידה ארגונית ורשתות בחינוך. בעבר היה אלוף ישראל בשחייה (1986).
קריירת שחייה.
שכטר היה אלוף ושיאן ישראל בשחייה. הוא התאמן במחלקת השחייה של אגודת מכבי תל אביב בהדרכתו של אריק רובין.
באליפות ישראל בשחייה לנוער שנערכה באוגוסט 1983 זכה שכטר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש לגילאי 13 של 2:22.88 דקות.
בתחרויות השחייה לנוער של המכביה ה-12 שנערכו ביולי 1985 זכה שכטר ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש לגילאי 15 של 1:00.54 דקות ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:11.80 דקות ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.93 שניות.
בתחרות אירופית לנבחרות נוער שנערכה בליסבון שבפורטוגל באפריל הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.68 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לגילאי 16 של 3:42.84 דקות.
אלוף ישראל עם יד שבורה.
שלושה שבועות לפני אליפות ישראל שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה, שבר שכטר את ידו השמאלית באימון, שגובסה בבית החולים. למרות המלצת הרופאים להתנזר מכל פעילות ספורטיבית לפחות חודש ימים, הוא הוריד את הגבס באליפות וזכה במדליית הזהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 2:10.78 דקות, לפני ערן גרומי ממכבי ירושלים (2:12.53 דקות) וזוהר גלילי מהפועל עמק חפר.
באליפות ישראל שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט 1987 זכה שכטר במדליית כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:11.81 דקות, אחרי ערן גרומי שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 17 ו-18 של 2:07.64 דקות ולפני אפרים נגלי מהפועל גליל עליון (2:15.93 דקות) ובמדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר, אחרי נדב שנל מהפועל עמק יזרעאל (57.70 שניות) ואלון קובל מהפועל הוד השרון בית ברל (59.53 שניות).
אייזלער
פי שנג
יוסי אשדות
יוסי אשדות (נולד ב-7 באפריל 1960) הוא מחזאי, תסריטאי, שחקן, במאי ומפיק.
ביוגרפיה.
יוסי אשדות נולד ברחובות. כבר כילד וכנער נחשב כמוכשר במיוחד בתחומי הדרמה והכתיבה והשתתף בקבוצות משחק שונות בעיר. הוא כתב, ביים ושיחק בהצגות וערבי מופע בבתי ספר ובבימת הנוער העירונית של העיר רחובות. בצה"ל שירת כמדריך דאייה וגדנ"ע אוויר. במקביל לשרותו הצבאי נרשם ללימודים בבית הספר לאומנויות הבמה והקולנוע בית צבי ברמת גן. אשדות היה נשוי למיכל זוארץ. ב–2003 הם נפרדו ולהם בן אחד אותו הם מגדלים במשמורת משותפת.
משחק וכתיבה לתיאטרון, קולנוע וטלוויזיה.
במהלך לימודיו בבית הספר לאומנות הבמה והקולנוע 'בית צבי', כתב את מחזהו הראשון אני מישהו ומחשבות (1988) העוסק בקונפליקטים שבין האני-הסתמי, האגו והאני-העליון בנפשו של בחור צעיר רגע לפני גיוסו לצה"ל. המחזה התפרסם בשלמותו בגיליונו הראשון של המגזין לאומנות תת-רמה אותו יסדו וערכו אורי ודני דותן, מי שהיה סולן להקת הקליק.
עוד באותה שנה לוהק אשדות כשחקן על ידי הבמאי אבי נשר לסרטו "שוברים" בתפקיד גן רוזן לצדם של יזהר אשדות, גלי עטרי, אלונה קמחי, מאיר בנאי וסי היימן. הסרט לא זכה לביקורות טובות ולא שרד את מבחן הקהל באולמות אך הפך ברבות הזמן לסרט קאלט.
בתום לימודיו ב-1989 התקבל לתיאטרון "הבימה", שם שיחק בהצגות "עלי כינור", "המגדל" ובמחזמר "סלאח שבתי" לצידם של זאב רווח וגאולה נוני. עוד באותה שנה, בחודש אוקטובר 1989, עלה בפסטיבל עכו לתיאטרון אחר מחזהו השני המבשר – 39 לחורבן כהפקה מיוחדת לפסטיבל העשור. המחזה עסק באדפטציות על נבואות החורבן של יונה הנביא, בהשלכה על המצב הדתי חברתי בישראל עם תפיסתם של המפלגות החרדיות חלקים ניכרים ממשרדי הממשלה ומוסדותיה. את שירי המחזה הלחין המוזיקאי חגי אלקיים, ביימה רחל יריב והשתתפו בו כוכבים רבים ביניהם: יפתח קצור, דן תורג'מן, איקה זוהר, ויואב צפיר, על עיצוב התלבושות הופקד יובל כספין, המחזה הוצג באמפיתיאטרון הפתוח בעכו העתיקה.
ב-1991 השתתף בסרטו של אורי ברבש, 'זמן אמת', המספר על הליכי חשבון הנפש של אלוף-משנה לשעבר עם מלחמת יום כיפורים, בכיכובו של אסי דיין. במקביל שיחק גם בדרמת הטלוויזיה של הבמאי רם לוי על פי ספרו של הסופר יעקב שבתאי "כתר בראש" בתפקיד אדוניה.
החל משנת 1992 עבר אשדות לכתוב ולביים בטלוויזיה. הוא עיבד את סיפורו של שלום עליכם 'קשה להיות יהודי' לדרמת טלוויזיה בשם 'החברים מחרסון' ששודרה בערוץ הראשון שם גם פגש את מי שעתידה להיות אשתו השחקנית והדוגמנית מיכל זוארץ.
ב-1993 כתב את הסדרה 'המסע' העוסקת בסיפור עלייתם של יהודי אתיופיה לארץ. במקביל יצר וכתב עבור ערוץ הילדים את "המחסן של כאילו" ובנוסף כתב בערוץ גם עבור התוכנית "הכיתה המעופפת". בטלוויזיה הלימודית כתב ב "רחוב סומסום" וכן כתב ויצר יחד עם דודו טופז את התוכנית לשיפור השפה העברית לעולי רוסיה "אין בעיה עם דודו טופז". ב-1995 בעקבות פנייתה של מנהלת מחלקת ילדים ונוער בערוץ הראשון, צלילה רוז יצר וכתב את רצועת השידור לנוער "זאפ לראשון" מאז ערך וכתב בערוץ את התוכניות המרכזיות לחגיגות העצמאות והשירותרום בשיתוף גלי צה"ל, דובר צה"ל והאגודה למען החייל.
החל בשנת 2006 ובמשך שלוש עונות יצר וערך את תוכנית האירוח "שישי עם מיכל" אותה הנחתה מיכל זוארץ.
סדרות וסרטים תיעודיים.
החל משנת 2000 החל אשדות לכתוב ולביים סרטים תיעודיים. סרטו הראשון היה הריקוד האחרון, שעסק במערכת היחסים בין היוצרים של להקת 'הברירה הטבעית' שלמה בר וסמסון קהמקר, הסרט הוקרן לראשונה בהצלחה "בפסטיבל לטלוויזיה ראש פינה", ולאחר מכן בסינמטק תל אביב ובמסגרת מחלקת התעודה של הערוץ הראשון.
ב-2003 יצר עבור ערוץ 'יס-דוקו' את הסרט בליבן חומה העוסק באימהות אסירות ויחסיהן עם ילדיהן שנותרו מחוץ לכותלי בית הסוהר. ב-2004 יצר עבור הערוץ הראשון את הסרט דיווה העוקב אחר חייה של הזמרת דנה אינטרנשיונל כפי שהשתקפו במדורי הרכילות וסיקורים שונים מאז זכייתה באירוויזיון 1998. ב-2008 כתב ויצר את הסרט השליח המספר את סיפורו של מאיר עזרי מי שהיה שגריר ישראל באיראן ערב המהפכה החומניסטית. בסרט השתתפו: ראש המוסד שבתי שביט ראש השב"כ יעקב פרי, מי שהיה שר הביטחון שאול מופז, פרופסור אריה לוין ועוד. הסרט שודר בערוץ 2 בקשת.
ב-2011 יצר והפיק את הסרט הכל אפשריבשיתוף מנהלת ליגת העל בכדורסל יחד עם מפעל הפיס. הסרט עסק בשלושה נערים מהפריפריה ובחלומם להפוך לשחקני כדורסל מבטיחים. הפקת הסרט שיתפה פעולה עם השחקן עומרי כספי יחד עם קבוצתו ב-NBA שאפשרו צילומים בלעדיים במחנה האימונים, על המגרשים ובחדרי ההלבשה שבסקרמנטו קליפורניה. הסרט שודר בערוץ 10.
ב-2013 יצר והפיק את הסרט אתם אני והמלחמה הבאה העוסק במסכת חייו של האלוף דורון רובין מנקודת מבטו האישית של אשדות כבן למשפחה שכולה, ולאח צעיר הנכה מאה אחוז עקב מבצע שקדם למלחמת לבנון הראשונה. הסרט הוקרן בסינמטק תל אביב ובמסגרת רצועת התעודה "הסיפור האמיתי" בערוץ הראשון.
אשדות משמש כבמאי במחלקת ההסרטה של דובר צה"ל וכן מונה ליועץ אירועי השכול של משרד הביטחון באירועי ה-60 למדינת ישראל.
ב-2016, בהיותו כתב/במאי של תוכנית התחקירים "מבט שני" בערוץ הראשון, פרסם תחקיר מקיף אותו כתב וביים תחת השם "הקרב על ההלכה האתיופית". תחקיר זה חשף את הקיפוח והגזענות המובנת בחברה הישראלית בכלל ובממסד הדתי בפרט כלפי האתיופים החיים בישראל של שנת 2016. התחקיר, הכולל שתי כתבות נרחבות, נבחר להיכלל בהסדרה 'הדוקומנטריסטים'. העוסקת ביוצרים תיעודיים אשר הצליחו לחשוף עוולות, להשפיע ולשנות את השיח, במציאות הישראלית המורכבת, בארץ.
בהמשך אותה שנה יצר והפיק אשדות את הסדרה התיעודית "הולכים לפני המחנה" העוסקת בסיפורם הביוגרפי של רבנים פורצי דרך בעולם התורה והציונות הדתית והשפעתם על החברה הישראלית כולה. בין פרקי הסדרה אפשר למצוא את סיפורם של הרבי מלובביץ', הרב עובדיה יוסף, הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הרב מרדכי אליהו והרב יוסף קארו. הסדרה עלתה לשידור בערוץ 20 החל בספטמבר 2016. באוגוסט 2017 עלתה בערוץ 20, עונתה השנייה של הסדרה, בה נחשפים סיפוריהם של הרב שלמה גורן, הרב ישראל אבוחצירא (הבבא סאלי), הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב יוסף קאפח והרב מאיר יהודה גץ.
אכאיה (פרובינקיה רומית)
תחנת הכוח IGCC בקמפר