ניו ברנזוויק (באנגלית: New Brunswick; בצרפתית: Nouveau-Brunswick) היא אחת מפרובינציות קנדה, לפרובינציה שתי שפות רשמיות: אנגלית וצרפתית.
בירת הפרובינציה היא פרדריקטון, ואוכלוסייתה כ-751,000 תושבים.
גאוגרפיה.
ניו ברנזוויק שוכנת לחופו של האוקיינוס האטלנטי במזרחה של קנדה.
בצפונה נמצאת פרובינציית קוויבק, ומפרץ שאלו , במזרחה נמצא מפרץ סיינט לורנס, מצר נורת'אמברלנד ופרובינציית אי הנסיך אדוארד המקושרת לפרובינציה באמצעות גשר הקונפדרציה (שנבנה ונחנך בשנת 1997), בדרומה מפרץ צ'יגנקטו - מפרץ המקשר בין הפרובינציה לפרובינציית נובה סקוטיה, ומפרץ פאנדי המפריד בין ניו ברנזוויק לנובה סקוטיה.
ממערב לפרובינציה נמצאת מדינת מיין שבארצות הברית.
שטחה של הפרובינציה כ-70,000 קמ"ר מתוכם כ-80% יערות והשאר שטחים חקלאיים ועירוניים.
הפרובינציה שוכנת באזור הרי האפלצ'ים - שבאזור זה מהווים, למעשה, גבעות גבוהות.
הנקודה הגבוהה ביותר בפרובינציה הוא הר קרלטון שגובהו 820 מטרים.
היסטוריה.
לפני בואם של המתיישבים האירופאים, ישבו באזור פרובינציית ניו ברנזוויק השבטים האינדיאניים:
ניו ברנזוויק הייתה חלק מהחבל ההיסטורי אקדיה, בו החלה ההתיישבות הצרפתית בקנדה ב-1604. בשנת 1763, לאחר מלחמת הצרפתים והאינדיאנים, עבר השטח לשליטה בריטית.
מושבת ניו ברנזוויק הוקמה בשנת 1784, והתיישבו בה הן לויאליסטים – נאמני בריטניה שברחו מארצות הברית לאחר המהפכה האמריקאית, והן יוצאי צרפת החדשה שגורשו על ידי הבריטים מאדמותיהם בנובה סקוטיה במהלך המלחמה והורשו להתיישב בניו ברנזוויק. המושבה הוקמה לאחר שהמתיישבים התנגדו לשלטונה של מושבת נובה סקוטיה עליהם ופנו לממשל הבריטי להרשות להם להקים מושבה נפרדת. גבולה עם מדינת מיין בארה״ב נקבע באמנת וובסטר-אשבורטון 1842.
מקור השם ניו ברנזוויק הוא בעיר הגרמנית בראונשווייג, ששמה בניבים גרמניים מסוימים הוא Brunswiek. מוצאו של ג'ורג' השלישי, המלך הבריטי בתקופה בה הוקמה המושבה, היה מבית האנובר - הנקרא גם בית ברנזוויק ולינבורג.
העיר פרדריקטון נקראת על שם בנו השני של המלך - הנסיך פרדריק אוגוסטוס.
ניו ברונזוויק היא אחת מארבע הפרובינציות המקוריות שהקימו את הקונפדרציה של קנדה בשנת 1867.
ערים.
בניו ברנזוויק שמונה ערים (לפי מספר תושביהן):
כלכלה.
כלכלת ניו ברנזוויק מתבססת על חיטוב עצים, כרייה, חקלאות ודיג.
הגידול העיקרי של המדינה הוא תפוחי אדמה.
ההכנסה הגולמית הממוצעת לנפש היא 20,833 דולרים.
השכלה.
בניו ברנזוויק מערכת בתי ספר דו לשונית - באנגלית ובצרפתית (החל בגני הילדים וכלה בבתי הספר התיכוניים).
מערכת המכללות הקהילתיות של ניו ברנזוויק כוללת קמפוסים בכל הערים הגדולות בפרובינציה, המלמדים הן בשפה האנגלית והן בשפה הצרפתית.
אוניברסיטת ניו ברנזוויק נוסדה בשנת 1785 בעיר פרדריקטון (ונקראה אז "קינגס קולג'" - המכללה המלכותית).
אוניברסיטת סיינט ת'ומס נוסדה בקת'ם בשנת 1910 כאוניברסיטה קתולית.
אוניברסיטת מאונט אליסון נוסדה בסקוויל בשנת 1839 על ידי הקהילה הנוצרית המתודיסטית.
ניו ברונסוויק
טירה
טירה (באנגלית Castle) היא סוג מבנה מגורים גדול ומבוצר שהיה נפוץ באירופה במהלך ימי הביניים. הטירה נבדלת מארמון שכן היא מבוצרת ונועדה להגן על האדון, ונבדלת ממבצר שבניגוד לה הטירה הייתה מאוכלסת על ידי האצולה. הטירות האירופאיות החלו להיבנות במאה ה-9 לאחר מותו של קרל הגדול, אז חולקו מערב ומרכז אירופה בין בניו ואלו בתורם חילקו את שטחיהם לאזורים קטנים יותר שנשלטו על ידי אצילים מקומיים. אצילים אלו בנו טירות כדי לשלוט על הטריטוריה שלהם ולשמש כבסיס לצבאותיהם. אף על פי שהמטרה הראשונית של הטירות הייתה צבאית, הטירות החלו במהרה לשמש כמרכזי שלטון מקומיים וכסמלי כוחם של השליטים. בכך הפכו הטירות לסמל של הפאודליזם.
טירות רבות נבנו בהתחלה מחומרים פשוטים כגון אדמה ועץ אולם ביצוריהן חוזקו במהרה באבן. הטירות המוקדמות ניצלו מאפייני הגנה טבעיים כגון הרים או נהרות ולא היו בהם המגדלים או חרכי הירי שהפכו מאוחר יותר לסממנים המזהים של הטירות, אלא התבססו על מגדל עוז מרכזי. בסוף המאה ה-12 ותחילת המאה ה-13 החלה להתפתח גישה מדעית להגנות הטירה שהובילה להוספה של מגדלים וצריחים רבים לחומות עם דגש על אש אגפית. רבות מן הטירות החדשות שנבנו באותה התקופה היו מצולעות או שהסתמכו על הגנה קונצנטרית - רמות שונות של הגנה אחת אחרי השנייה ותפקדו יחדיו כדי למקסם את כוח הירי של הטירה. לא כל מאפייני הארכיטקטורה של הטירה נועדו למטרות צבאיות אלא לעיתים נועדו לשמש כסמלי כוח וגדולה.
אף על פי שאבק השרפה הובא לאירופה כבר במאה ה-14 הוא לא הביא לשינוי משמעותי באופן בניית הטירה עד למאה ה-15, אז כלי הנשק, ובעיקר התותחים, החלו להיות חזקים מספיק כדי לפרוץ חומות אבן. הטירות שנבנו לאחר מכן לא היו נוחות למגורים בשל הטכניקות בהם השתמשו להגנה מפני תותחים וכתוצאה מכך החל מהמאה ה-16 חלה ירידה בבניית טירות ובמקומן החלו לקום מבצרים שנועדו רק להגנה ללא שום תפקיד מנהלי, ואחוזות או ארמונות שנועדו למגורים אך לא היה בהם ערך צבאי. מאמצע המאה ה-18 נבנו טירות מדומות רבות כחלק מאופנת התחייה הגותית של התנועה הרומנטית, אך לא הייתה בהן שום תכלית צבאית.
הגדרה.
אטימולוגיה.
מקור המילה טירה הוא מהמקרא, לדוגמה: "תְּהִי טִירָתָם נְשַׁמָּה; בְּאָהֳלֵיהֶם, אַל-יְהִי יֹשֵׁב" (). המונח Castle באנגלית נובע מהמילה הלטינית "castrum", שמשמעותה "מקום מבוצר". שפות אירופאיות רבות משתמשות במקור זה לתיאור טירה, כגון "château" בצרפתית, "castillo" בספרדית ו-"castello" באיטלקית.
מאפיינים עיקריים.
ההגדרה המקובלת של טירה היא מקום מגורים פרטי מבוצר. בניגוד לערים מבוצרות מהעת העתיקה כגון קונסטנטינופול או אנטיוכיה, החידוש בטירות שהחלו להיבנות בימי הביניים היה שהביצורים לא נועדו להגן על אוכלוסייה שלמה אלא נבנו על ידי שליטים פאודלים מקומיים כדי להגן על עצמם או על מלכיהם.
התכלית העיקרית של הטירה הייתה כמרכז צבאי ומנהלי. הטירה נועדה להגן על יושביה אולם היא גם הייתה כלי התקפי ולעיתים קרובות שימשה כמפקדה אזורית ממנה יכל הצבא לצאת להתקפות בשטח אויב. הכובשים הנורמנים באנגליה הקימו טירות הן למטרות הגנתיות והן כדי להרגיע את האוכלוסייה המקומית. עם התקדמותו של ויליאם הכובש לתוך אנגליה הוא ביצר עמדות מפתח על מנת להגן על השטח שכבש, ובין השנים 1066 ו-1087 הוא הביא לבנייתן של 36 טירות ברחבי המדינה.
לקראת סוף ימי הביניים הטירות החלו לאבד את חשיבותן ההגנתית בעיקר בשל התפתחותם של תותחים שהיו חזקים מספיק כדי לפרוץ את ביצוריהן. כתוצאה מכך התכלית העיקרית של הטירה החלה להיות כמקום מגורים וכמפגן כוח. כמו כן האסתטיקה של הטירה החלה להיות יותר חשובה מביצוריה שכן
גודלה ומראה החיצוני החלו לשקף את יוקרתו וכוחו של יושבה. אף על פי שהטירות עדיין יכלו להגן מפני התקפות פשוטות הן החלו להיות מוחלפות על ידי אחוזות וארמונות.
מבנה הטירה.
גבעה וחפיר.
הטירה הייתה מוקמת בדרך כלל על גבעה שטוחה, שנקראה בצרפתית ובאנגלית Motte, כדי שהגישה אליה תהיה קשה לאויב. לעיתים הגבעה הייתה טבעית אולם במרבית המקרים היא הייתה מעשה ידי אדם. חפירת האדמה לצורך יצירת הגבעה יצרה חפיר מסביבה, ששימש גם הוא כאמצעי הגנה ולעיתים גם מולא במים. החפיר מנע מכלי מצור גדולים גישה לחומות החיצוניות של הטירה וכן מנע מתוקפים לחפור מתחת לחומות. הגישה לטירה שעל הגבעה הייתה בדרך כלל באמצעות גשר מתרומם או גשר אבן שנפרש מעל לחפיר.
מצודה.
המצודה (באנגלית Keep, נקראת גם מגדל עוז) היא המבנה הפנימי בטירה, בדרך כלל מגדל גדול בעל קירות עבים במיוחד שנבנה על הגבעה המבוצרת ובו התגורר בעל הטירה השליט, משפחתו ואורחיו. המצודה היוותה את החלק החשוב והמאובטח ביותר בטירה הפיאודלית. אם פרץ האויב את כל אמצעי ההגנה של הטירה, המתגוררים בטירה יכלו להתבצר במצודה, שאליה היה קשה מאוד לפרוץ.
חצר פנימית.
מחוץ למצודה הייתה חצר פנימית (באנגלית Bailey) ובה ניתן היה למצוא את מגורי החיילים והמשרתים, אורוות, בתי מלאכה ומחסנים. בדרך כלל ניתן היה גם למצוא בה מקור מים כגון באר או בור מים. בחצר הייתה אספקה שהספיקה לזמן רב במקרה של מצור.
חומה חיצונית.
מסביב לחצר הפנימית הייתה חומה הגנתית שהייתה גבוהה דיה על מנת למנוע מצבאות תוקפים לטפס עליה בעזרת סולמות ועבה מספיק כדי לעמוד בהתקפות של כלי מצור כבדים כגון קטפולטות. כדי למנוע מאויבים לחפור מתחת לחומה היא הייתה לעיתים מבוצרת על ידי שכבת אבן נוספת בבסיסה. שבילי הליכה על החומות אפשרו למגנים לירות מגבוה על התוקפים ושינות (בליטות מרובעות לאורך החומה) העניקו להם הגנה נוספת. לאורך החומה נבנו צריחים ומגדלים רבים במרווחים קבועים ששימשו כעמדות ירי ותצפית. רק החל מהמאה ה-13 נוספו לחומה גם חרכי ירי לקשתים, שכן לפני כן היה חשש שהם יפגעו בחוזקה של החומה.
שער.
שער הכניסה לטירה היה בדרך כלל החלק החלש יותר במערכת ההגנה שלה. לאור זאת התפתח השער המאובטח שאפשר ליושבי הטירה לפקח על תנועת הנכנסים אליה והיוצאים ממנה. מעל לשער נבנה מגדל או שני מגדלים משני הצדדים כדי לאפשר שמירה הדוקה יותר על נקודה זו. כדי להקשות על התקפה חזיתית על השער עצמו היו אמצעי הגנה נוספים בשער, כגון שער מתרומם או סדרה של שערים מתרוממים, חרכי ירי ופתחי הריגה. הקומה העליונה של ביתן השמירה שימשה כמגורי חיילים כך שהשער תמיד היה מאובטח. במהלך המאות ה-13 וה-14 התפתח רעיון הברביקן, מבנה קדמי מבוצר בעל מגדל המצוי בחלקו החיצוני של השער והעניק לו הגנה נוספת.