בינואר 2011 רכשה את מלוא ההחזקות של חילן טק בחברת "חשבים מידע עסקי". במאי 2012 רכשה 50% ממניות חברת "מכללת מגמות" במסגרת הליך פירוק נכסיו של מנדי מנדלוביץ'.
בספטמבר 2013 הודיעה החברה על רכישת פעילות האינטרנט של חברת "תפוז" המפעילה את האתר "תפוז אנשים". במסגרת הרכישה עברו לבעלות הקבוצה הפורומים, הבלוגים, אתר הסרטונים flix ו-50.1% ממניות חברת "הדף הראשון שלי", מפעילת אתר הילדים "דף הבית הראשון שלי". היקף הרכישה כ-4.3 מיליון ש"ח.
במרץ 2014 רכשה החברה 50% ממניות חברת "מחשבות ספרות והדרכה בע"מ" תמורת 6 מיליון ש"ח. במאי 2015 נפסק שקו מנחה העתיקה תכנים ללא אישור ואי-מתן קרדיט ליוצר התכנים, ונקבע שעליה לפצותו ב-35,000 ש"ח (ועוד 10,000 ש"ח הוצאות משפט). ביוני 2016 רכשה את יתרת 50% המניות הנוספות בחברת "מחשבות" והגיעה להחזקה מלאה בחברה.
בפברואר 2018 רכשה את השליטה בחברת "סיירינקס", המפעילה שירות מבוסס ענן לניהול קשרי לקוחות (CRM) וכן שירות להפקה וניהול של חשבוניות מקוונות. במרץ 2018 צוריאל תמם, הממונה על שיתוף בנתוני אשראי בבנק ישראל, העניק לחברת קו מנחה אישור עקרוני לקבלת רישיון שירות נתוני אשראי לפי חוק נתוני אשראי, התשע"ו-2016.
ביוני 2019 מכרה 49.8% מאתר "ביזפורטל", שבבעלותה, לעיתונאי ומומחה שוק ההון אבישי עובדיה, לפי שווי של 9 מיליון שקל. עובדיה יכהן כעורך הראשי של האתר. שנה אחר כך, השלים אבישי עובדיה רכישה של מלוא ההחזקות באתר "ביזפורטל".
בנובמבר 2019 מכרה קו מנחה את אתר אייס לחברת "יו קלע", בבעלותו של לאון עג'מי, שצפוי להמשיך להפעיל את האתר במתכונת דומה.
בינואר 2020 רכשה, ביחד עם החברה האם (קבוצת יפעת) שלוש קומות משרדים בבניין בבני-ברק בכ-50 מיליון שקל, אליהם מתכוונת לעבור הקבוצה ב-2022.
בפברואר 2020 רכשה 70% מחברת "פינבוט". פינבוט הוקמה בשנת 2018 על ידי רו"ח ערן מלובני. "פינבוט" הוא ישומון המקשר בין לקוחות למשרדי רואה חשבון או יועצי מס בשילוב למידת מכונה ובינה מלאכותית. המערכת מאפשרת שיפור והפשטת תהליכי העבודה, במשרדי רואי חשבון ויועצי מס.
במרץ 2020 קו מנחה דיווחה כי היא סוגרת את מכללת מגמות. באתר גלובס פורסם, כי שבועיים לפני דיווח זה, נחקר דודי פריד, מנכ"ל מכללת מגמות לשעבר, ברשות לניירות ערך.
בעלי עניין.
בעלי השליטה בחברה הם קרלוס בגס ובניו, אבי בגס וגבריאל בגס, המחזיקים באמצעות חברות שבבעלותם כ-50.71% ממניות החברה. בנוסף לכך אבי בגס ואשתו מחזיקים בכ-4.08% ממניות החברה באמצעות חברה בבעלותם.
יושב ראש דירקטוריון קו מנחה הוא אבי בגס, והמנכ"ל הוא מורן צור.
עד לסוף שנת 1997 בעלי המניות העיקריים ב"קו מנחה" היו: מייסדה עדי אביר (51.25%), תוכנה לעניין (7.01%), בני ברגמן (10.04%), רובין צימרמן (6.19%), יובל סיגלר (4.95%), קבוצת דנבאר טכנולוגיות (4.05%) ויהושע אגסי (4.95%).
ביולי 1998 יפעת הון דיסק רכשה 6.8% ממניות קו מנחה והפכה לבעלת עניין בה. חלק ממניות אלו נרכשו מחברת דנבאר.
ביוני 1999 רכשה חברת יפעת הון דיסק שבבעלות איש העסקים אבי בגס את מניותיו של אביר תמורת 4 מיליון דולר והפכה לבעלת השליטה בחברה. לאחר הרכישה, נמכרה פעילות יפעת הון דיסק לקבוצת קו מנחה בעסקת בעל עניין.
ביולי 1999 רכש קונצרן כלל 28.8% ממניות "קו מנחה" אשר הוחזקו על ידי קבוצת יפעת. בינואר 2001 רכשה חברת לידר השקעות, מקבוצת שרם-פודים-קלנר כ-%3.6 ממניות חברת קו מנחה. באותו החודש רכשה חברת הברוקרים אי.בי.אי גם היא כ-4.2% ממניות קו מנחה. בנובמבר 2005 מכרה אי די בי פיתוח, שקונצרן כלל מוזג לתוכה, כ-37% ממניות "קו מנחה" לחברת קמן אחזקות באמצעות חברת הבת "כלל טכנולוגיות מידע". במרץ 2010 מכרה קמן כ-25% ממניות קו מנחה לחברת עילדב השקעות שבשליטת רונן שטרנבך. במהלך שנת 2011 אבי בגס ורעייתו גלית ובעל השליטה בעילדב, רונן שטרנבך, הסתכסכו במישור האישי והעסקי. בדצמבר 2013 מכרה עילדב את מלוא החזקותיה בקו מנחה, ומאז אף אחד לא נכנס כשותף בחברה.
חשבים ה.פ.ס מידע עסקי.
"חשבים ה.פ.ס מידע עסקי בע"מ" היא חברה פרטית העוסקת במתן שירותי מידע עסקי ומקצועי באמצעות מגוון אתרי אינטרנט.
בפברואר 1996 הוקמה חברת "HPS" על ידי רונן פורת ורעייתו הילה. בנובמבר 2000 רכשה קו מנחה את השליטה בחברה זו.
ביולי 1985 הוקמה חברת "חשבים מידע עסקי" על ידי אייבי מאיר. בינואר 2004 נרכשה פעילות חברת חשבים על ידי קבוצת חילן טק.
ביולי 2006 התמזגה חשבים עם חברת HPS ומאותה עת החלה החברה החדשה להיקרא "חשבים ה.פ.ס מידע עסקי". במסגרת עסקת המיזוג הוחזקה חשבים בבעלות משותפת (50% כל אחת) של חילן וקו מנחה.
החל משנת 2011 מוחזקת חשבים באופן מלא על ידי קו מנחה.
מגון
המצור על לקנאו
ברטולומה מיטרה
ברטולומה מיטרה מרטינס (בספרדית: Bartolomé Mitre Martínez; 26 ביוני 1821 - 19 בינואר 1906) היה פוליטיקאי, איש צבא, היסטוריון, סופר, עיתונאי ומדינאי ארגנטינאי, מושל של הפרובינציה של בואנוס איירס, ונשיא ארגנטינה בין 1862 ו-1868.
ראשית דרכו.
מיטרה נולד בבואנוס איירס והוטבל בכנסיית סן ניקולאס.
בנם של אמברוסיו אסטניסלאו דה לה קונספסיון מיטרה (Ambrosio Estanislao de la Concepción Mitre) וחוספה מרטינס ווטרטון (Josefa Martínez Whetherton), ואחיהם של אמיליו (Emilio איש צבא) ופדריקו (Federico).
אביו היה צאצא למשפחה ונציאנית ממוצא יווני שהיגרה לבואנוס איירס בסוף המאה ה-17. המשפחה היגרה לתוך הפרובינציה, אביו שימש כגזבר באחד המבצרים במהלך מלחמת ארגנטינה–ברזיל (1825-1828) והם חזרו לאחר מכן לבואנוס איירס.
הם התגוררו זמן מה בחווה של אחיו של חואן מנואל דה רוסאס - מושל בואנוס איירס ולמעשה מנהיג ארגנטינה באותה תקופה, הוא יועד להיות חוואי אך התעניין יותר בקריאת ספרים, הרגל שזכה ליחס מזלזל.
הגלות.
ב-1831 עבר עם משפחתו למונטווידאו, וב-1836 נרשם לבית הספר הצבאי שם, והתמחה בארטילריה. כבר אז הוא החל לפרסם את כתבותיו הראשונות בעיתונות המקומית שהוחרמה על ידי רוסאס, ונמנה עם שורותיה של המפלגה האדומה (Partido Colorado) שיסד פרוקטואוסו ריברה (Fructuoso Rivera) - הנשיא הראשון של אורוגוואי וממתנגדיו של רוסאס, ואף לחם לצידו בקרב קגאנצ'ה (Cagancha) ב-29 בדצמבר 1839.
ב-1841 מיטרה התחתן בקתדרלה של מונטווידאו עם דלפינה מריה לואיסה דה בדיה אי פרס (Delfina María Luisa de Vedia y Pérez) וייוולדו להם 2 בנות ו-4 בנים; ובאותה שנה התמנה לגזבר הכללי של השלטון הזמני באורוגוואי.
ב-6 בדצמבר 1842, כשהוא נושא בדרגת קפטן (סרן), השתתף בקרב ארוז'ו גרנדה (Arroyo Grande) בו ריברה הובס על ידי יריבו מנואל אוריבה (Manuel Oribe) שנתמך על ידי רוסאס, והיה בין הנצורים במהלך המצור הממושך שהוטל על מונטווידאו, ובמהלכו הכיר את ג'וזפה גריבלדי - לימים המשחרר של איטליה - שנטל חלק במלחמה הגדולה בראש צי איטלקי.
ב-1846 נאלץ להימלט ממונטווידאו הנצורה לבוליביה בשל סכסוך עם ריברה, שם אימן וחימש את הארטילריה המקומית. הוא נמנה עם מקורביו של הנשיא חוסה באז'יביאן (José Ballivián), ומשזה האחרון הודח - מיטרה נאלץ להימלט גם משם.
במחצית השנייה של 1847 שב לבוליביה, משם גורש לפרו ומשם שוב לצ'ילה שם שימש עסק בעיתונות וערך בין היתר את כתב העת של דומינגו פאוסטינו סרמיינטו (Domingo Faustino Sarmiento) - לימים יורשו כנשיא ארגנטינה, והביע דעות סוציאל-ליברליות בנושאים שונים הקשורים לצ'ילה ולדרום אמריקה.
הוא הפך לאחד מבעלי כתב העת, תמך ב-1851 בהתקוממות הליברלית נגד הנשיא מנואל מונט (Manuel Montt), דבר שגרם לגירושו מצ'ילה.
קריירה פוליטית בבואנוס איירס.
מיטרה שב כמו רבים אחרים לבואנוס איירס לאחר הדחתו של רוסאס בידי אורקיסה בקרב קאסרוס (Caseros) ב-3 בפברואר 1852.
הוא היה ממתנגדי הסכם סן ניקולאס (San Nicolás) שנחתם בעקבות ההדחה ולקראת החוקה של 1853 שתיחתם מאוחר יותר, ואשר הגבילה את כוחה ומרכזיותה של בואנוס איירס, ועמד בראש ההתקוממות ב-11 בספטמבר 1852 שהובילה להקמת מדינת בואנוס איירס שהתקיימה כישות עצמאית עד שנת 1861, והוא שימש בה כחבר בבית הנבחרים, וכשר המלחמה ויחסי החוץ.
בין 1852 ו-1853 הוא הגן על העיר במהלך המצור של הצבא הפדרלי, ואף נפצע במהלכו.
במאי 1855 עמד בראש מערכה נגד האינדיאנים (באותה תקופה הפרובינציה הייתה קטנה מאשר היום ודרומית לה השתרע שטח ההפקר שבידי האינדיאנים), שהסתיימה בכישלון ובמנוסה של הכוחות שנלכדו במצור ונאלצו לסגת ברגל תוך שהם מותירים מאחוריהם את הציוד והסוסים.
בינואר 1856, מיטרה וכוחותיו פלשו לסנטה פה במהלך מרדף אחר תומכי אורקיסה, וחידשו את העימות בין בואנוס איירס לקונפדרציה.
קרב ספדה (Cepeda) והסכם סן חוסה דה פלורס (San José de Flores).
ב-1859 עמד בראש הפלישה של בואנוס איירס לסנטה פה, וניגף בקרב ספדה (Cepeda) מול אורקיסה ב-23 באוקטובר באותה שנה.
הכח שעמד לרשות מיטרה מנה 9000 חיילים (4700 רגלים ו-4000 פרשים) ו-24 קני ארטילריה; והוא היה חלש יחסית שכן היה עליו להקצות כוחות להגנת הפרובינציה מפני הפלישות האינדיאניות שחלקם היו בעלי בריתו של אורקיסה. לרשות אורקיסה עמד כח בן 14,000 חיילים (10,000 פרשים ו-3000 רגלים) ו-35 קני ארטילריה; ובנוסף יחידות של אינדיאנים ששיתפו עמו פעולה. חרף יתרונו המוחץ של אורקיסה, מיטרה תקף ראשון, התגונן, ולבסוף נסוג בצורה מסודרת משהבין שהקרב אבוד, אך נותר לבסוף עם 2000 חיילים בלבד וללא הארטילריה.