לגבי מערכות קבצים, הטיפול של מספר עצמים כדמויי קבצים במערכת Unix נשאר, אבל ב־Plan 9, ההתייחסות לכל העצמים במערכת היא כאל קובץ, וגם הגישה היא כקובץ (כלומר, ללא קריאות ioctl או mmap). רשימת העצמים שלא נחשבים במערכת Unix כקבצים אך כן נחשבים כך ב־Plan 9 כוללת בין השאר: רשתות, גרפיקה, איתור באגים, אימות משתמשים, יכולות, ושירותים אחרים אליהם ניתן לגשת באמצעות פעולות קלט/פלט על מצביעים לקובץ. בנוסף לתכונת האוניברסליות שלו ממשק הקובץ גם מפושט במידה ניכרת, קישורים סימבוליים וקשים, ו־suid לא מומלצים לשימוש, ויצירה ופתיחה אטומיות (כלומר כפעולות שלא ניתנות לחלוקה) נוספו. בנוסף סט הפעולות שניתן להפעיל על קובץ מוגדר היטב ותת גרסאות של קריאות כמו זו של ioctl בוטלו.
יתר על כן, הפרוטוקול הבסיסי של Plan 9 מבטל את ההבדל בין קבצים מקומיים ומרוחקים (למעט הבדל אפשרי בזמן התגובה ותפוקת הקלט/פלט). דבר זה מהווה יתרון כי ניתן להתייחס להתקן או התקנים, המיוצגים על ידי קבצים, במחשב מרוחק כאילו היו של המחשב המקומי עצמו. המשמעות היא כי לפי ה־Plan 9, שרתי קבצים המספקים גישה להתקנים, מסווגים כמערכות קבצים. שרתים עבור מערכות קבצים "סינתטיות" ניתן גם להפעיל במרחב המשתמש וכך לקבל את היתרונות של מערכות המיקרו ליבה תוך שמירה על פשטות של המערכת. מערכות קבצים אלה מאורגנים בעזרת תחום פרטי לכל תהליך, המאפשר לכל תהליך ליצור ייצוג שונה של מערכות קבצים רבות המספקות משאבים במערכת מבוזרת.
דוגמאות לשימושים ביכולות אלו כוללות:
מערכת ההפעלה Inferno חולקת מושגים אלה עם Plan 9.
בובי קנדי
רונלדיניו
פרנץ פושקאש
רונלדו
שילה
שילה (יישוב)
שילה היא התנחלות במתכונת של יישוב קהילתי דתי בצפון בנימין, בהר אפרים. היישוב נמצא בתחום המועצה האזורית מטה בנימין, והוא הראשון בישובי גוש שילה.
שילה הקדומה.
ההתנחלות שילה סמוכה לאתר המקראי של שילה הקדומה. לפי המסורת היהודית משכן שילה עמד שם בין השנים ב'תק"ב - ב'תתע"א (1258 לפנה"ס - 889 לפנה"ס). לפי הארכאולוגיה והכרונולוגיה המדעית שילה הקדומה וכנראה גם המשכן נחרבו באמצע המאה ה-11 לפנה"ס.
למרגלות היישוב נמצא מרכז המבקרים "שילה הקדומה", ובפסגת תל שילה נבנה מיצג אורקולי ומוזיאון קטן, בו מוצגים ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בתל שילה החל מהתקופה הכנענית ועד ימינו. בשנת 2013 הוקם במקום מגדל הרואה.
כזכר לחג ט"ו באב שהתקיים בשילה הקדומה, ומוכר כ"חג האהבה", חוגג גם כיום היישוב את ט"ו באב כחגו, ומתקיימים בו יריד, סדנאות מחול לנשים ופעילויות נוספות.
הקמת היישוב.
כבר לאחר מלחמת ששת הימים, החלו אנשי הציונות הדתית לבקר בתל "חרבת סילון", בו שרידים ארכאולוגיים של שתי כנסיות ביזנטיות, כנסייה צלבנית ומסגד המכונה "ג'אמע א-סיתין" (מסגד השישים), בשל זיהוי המקום עם שילה המקראית ובטענה שהמסגד במקום הוקם על חורבת המשכן. בנוסף לשרידים הארכאולוגיים, היו למרגלות התל שני מבנים שבנתה משלחת ארכאולוגים מדנמרק בשנים 1926–1931 ומסגד נוסף הקרוי "ג'מע אל-יתים" או "ג'מע עומר", על שם הח'ליפה עומר בן אל-ח'טאב.
בשנת 1969 הגיעו למקום כ-30 חברים בתנועה למען ארץ ישראל השלמה בשיירה של כלי רכב אזרחיים מלאים מזון ואוהלים. לחיילים במחסומים שעברו בדרך הם הסבירו שהשיירה בדרכה לטיול בגליל. תחילה ניסו להתיישב בהר גריזים אך לבסוף בחרו בתל-שילה. הקבוצה הגדירה את עצמה כעל-מפלגתית אך אחד ממשתתפי הקבוצה היה ח"כ שמואל תמיר. אלוף פיקוד המרכז, רחבעם זאבי, הורה על פינוים המיידי והנקודה ננטשה.
עם הקמת גוש אמונים ב-1974, בוצעו ניסיונות התיישבות נוספים במקום. ב-11 באוגוסט 1974 נפגשה מזכירות "גרעין שילה" עם השר ישראל גלילי, שעמד בראש ועדת השרים לענייני התיישבות, כדי לקדם את תוכניתם להקמת "כפר תעשייתי", שבו יוקמו שלושה מפעלים: מפעל תעשייה ביטחוני, מפעל כימי ומפעל לנגרות. מספר שבועות לאחר מכן, באוקטובר 1974, קבוצה של 200 מתנחלים הקימה מאהל במקום, אף על פי שלא קיבלו אישור ממשלתי. "גרעין שילה" ביצע עוד שלוש עליות בלתי־חוקיות, שהסתיימו בפינוים. באפריל 1975 הותר ל"פלוגת־עבודה" של "גרעין שילה" ללון במחנה הצבאי הירדני הנטוש סמוך לעין יברוד לאחר שהבטיחו שאין מדובר בניסיון התנחלות. "פלוגת־העבודה" נשארה במקום שהפך להתנחלות עפרה.
בינואר 1978 (א' בשבט תשל"ח) שוב התיישבה בתל שילה קבוצה של מתנחלים, הפעם תחת מסווה של מחנה חפירות ארכאולוגיות. זאת בעידוד שר החקלאות, אריאל שרון, ללא אישור הממשלה. הוצבו בתל מספר קראוונים שאוכלסו על ידי שמונה משפחות וכ-40 בחורי ישיבה שגרו במבנה שבנתה המשלחת ארכאולוגית בשנות העשרים. המעשה גרם למתיחות ביחסי ישראל וארצות הברית כיוָן שהדבר פגע במשא ומתן לשלום עם מצרים שהתנהל אז. הנשיא ג'ימי קרטר הודיע שהתנחלות נוגדת לחוק הבינלאומי, אך בפברואר 1978 הבהיר ראש הממשלה מנחם בגין לשגריר ארצות הברית בישראל סמואל לואיס שמדובר בחפירה ארכאולוגית.
לאחר הקמת היישוב הציבו פעילי שלום עכשיו בשער היישוב, את הפסל של יגאל תומרקין: 'שובך יונים' - בצורת שובך גדול בתגובה, התושבים פרסמו מכתב ב'מעריב', בו הם "מודים ל'שלום-עכשיו' על תרומתם האומנותית ליישוב היהודי המתחדש בשילה". פסלו של תומרקין ניצב עד היום בכניסה לשילה ולפני מספר שנים אף שופץ על ידי היישוב שילה ואתר "שילה הקדומה" והוא מהווה נקודת ביקור למטיילים הרבים הפוקדים את האזור.
בשנים האחרונות נבנו ואוכלסו מספר שכונות חדשות ביישוב, ובהם: "מדורגי שילה", "התכלת" ו"כרמי שילה" היישוב כיום מונה כ-380 משפחות.
מעמד משפטי.
ב-22 באפריל 1979, התקבלה החלטת הממשלה הרשמית להקים יישוב בשילה, עם זאת הובהר כי:
החלטת הממשלה מאפריל 1979, הייתה בניגוד להחלטה מינואר 1978, שאין להקים במקום יישוב אלא יש רק היתר לחפירה ארכאולוגית זאת מאחר שהממשלה הצהירה כי "לא יפקיעו קרקעות מערבים לצורך בניין היישובים בשטחים". ואילו שילה מוקפת כפרים ערביים צפופים וחלקות קרקע מעובדות, אין כמעט אדמות מדינה והקמת יישוב, ולו הקטן ביותר, תחייב תפיסת קרקע פרטית.
על פי עמדתה הרשמית של מדינת ישראל, הקרקע עליה נבנתה שילה היא "אדמות מדינה". אולם "שלום עכשיו" טוענת שכרבע מהשטח הוא קרקע פלסטינית פרטית.
גאוגרפיה.
שילה נמצאת 40 ק"מ צפונית לירושלים וכ-30 ק"מ ממזרח לקו הירוק, ליד כביש 60. היישוב ממוקם על שני הרים, אחד בגובה של כ-800 מטרים והשני בגובה של כ-750 מטרים. על ההר הגבוה נמצאת השכונה העליונה, "רמת שמואל", ועל ההר הנמוך יותר נמצאת השכונה האמצעית "עלי הכהן", ובחלקו התחתון נמצאת שכונת "נחלות". היישוב שוכן סמוך לעמק שילה, שבקצהו נמצאים מטעי היישוב ואזור התעשייה של גוש שילה. מקורו של נחל שילה, אחד משלושת יובלי הירקון, הוא בקרבת היישוב. בעמק שילה נמצא גם הכפר הערבי תורמוס עיא, ועל ההר הסמוך לו נמצא הכפר סינג'יל, נחל שילה נחשב למפריד בין הרי שומרון ליהודה ממנו דרומה ניצבים הרי בית אל הצפוניים שבהרי יהודה ומצפונו ניצבים הרי שומרון.
חינוך.
ביישוב נמצא בית הספר הממלכתי דתי "אהל שילה" שהוא בית הספר האזורי של גוש שילה. כיום נמצאים במקום שני בתי ספר צמודים, "אהל שילה בנים" ו"אהל שילה בנות", בהם לומדים התלמידים מכיתה א' עד כיתה ח'. בית הספר נקרא על שמה של רחלה דרוק, תושבת היישוב שנרצחה בפיגוע ירי על האוטובוס שבו נסעה. רב היישוב לשעבר הוא הרב אלחנן בן נון שכיהן ארבעים שנה בתפקיד וכעת רב היישוב הוא הרב יהונדב דרורי.
ביישוב ישנו בניין המאכלס בקומתו העליונה תלמוד תורה, בו לומדים המעוניינים (בנוסף לבית הספר) בשעת לימוד אחר הצהריים, מגן טרום חובה ועד כיתה ח', ובקומתו התחתונה מתאכלסת התלמודית לבנות, "אור רחלה", הנקראת גם כן על שמה של רחלה דרוק. בנוסף, נמצאים ביישוב ישיבת הסדר, אולפנה, בית מדרש לנוער, מועדון נוער שנתרם על ידי תורמים מחוץ לישראל, גני ילדים ומעונות יום. בעבר הייתה ביישוב ישיבה תיכונית בשם "בני בינה", אך זו נסגרה בשנת 2005. ביישוב פועל גם סניף של תנועת הנוער בני עקיבא. בשנת הלימודים תשע"ז, נפתחה ישיבה תיכונית "לב חדש" בראשות הרב ארלה הראל.
בשנת תשע"ז (2017) החלו עבודות ראשוניות לקראת הכשרת שטח בין שילה לבין היישוב שבות רחל שיהווה קריית חינוך לבנות הכוללת את האולפנה ומוסדות לימוד.
בשנת תשפ"ב (2022) הכריז הרב ארלה הראל על הקמת ישיבה גבוהה בשם "מוריה" על גבעת הקטורת, בין עלי לשילה אשר נמצאת בתוך הקו הכחול אך אינה מיושבת, שתתחיל לפעול בשנת הלימודים תשפ"ג.
בתי כנסת.
ביישוב מצויים חמישה בתי כנסת:
תעשייה וחקלאות.
ביישוב אזור תעשייה המתפרס על פני 500 דונם, במקום מספר מפעלים, חנויות, ומשרדים בהם מועסקים עשרות עובדים. בין העסקים במקום יש בית בד ויקב בוטיק "משק אחיה" ומפעל לייצור תפילין כמו גם מפעל המתכת "טש מתכת" שהועתק לפני מספר שנים מאזור התעשייה ברקן לאזור התעשייה בשילה. ביישוב שילה ובסביבתו מעובדים כ-70 דונם של נקטרינות וגודגדנים, מטעי זיתים, תאנים, קיווי, כרם ענבים וכרם ענבים אורגני וכן חממה ניסיונית, וגידול פרחים.
בסמוך ליישוב ניטעו מטעי נקטרינות, אפרסקים (שנעקרו מסיבות כלכליות) וגודגדנים, רימונים, פרחי אדמונית ליצוא, וכן לולים לביצים אורגניות הנמצאים בבעלות מספר משפחות מהיישוב.
בית הבובות
זלי גורביץ'
זלי גורביץ' (נולד ב-1949) הוא פרופסור אמריטוס לאנתרופולוגיה ומשורר. עמד בעבר בראש המחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה.