הולוגרמת קשת היא הולוגרמה שניתנת לראייה באור לבן. הולוגרמה זו מפרידה רכיבים שונים של אורכי גל של אור לבן ושולחת אותם לכיוונים שונים, כך שהצופים יראו את התמונה באורך גל יחיד התלוי בנקודת המבט. ההולוגרמה מיוצרת בתהליך "double holographic" שבו נוצרת ההולוגרמה דרך סדק אופקי המגביל את הפרספקטיבה האנכית כך שלא ייווצר היסט אנכי בהולוגרמה המתקבלת ותיקלט רק התמונה האופקית.
הסדק עצמו מסיר את דרישות הקוהרנטיות של האור המשמש לשחזור, כך שניתן להשתמש באור הלבן הרגיל ועדיין לשמור על התלת-ממדיות של התמונה בזמן שהצופה בתמונה מסתכל בה בצורה אופקית. אם הצופה מנסה להסתכל בצורה אנכית, לא ייווצר היסט וצבע הדמות יסרוק את ספקטרום הצבעים מכחול לאדום, ומכאן שמה של ההולוגרמה.
השימוש העיקרי בהולוגרמות אלה הוא במניעת זיופים. מאחר שהטכנולוגיה מורכבת וקשה להעתקה, מצלמים הולוגרמות ומציבים אותן על כרטיסי אשראי ועל גבי עטיפות של מוצרים שונים, במיוחד תוכנות.
כתיבה הולוגרפית.
סגנון כתיבה אמריקאי של מסמכים גדולים, שבו כל חלק של המסמך מכיל את המידע של כל המסמך, כך שכשהאדם קורא חלק אחד של המסך כמו תמצית או מבוא, הוא יבין ממנו את הרעיון של כל המסמך. סגנון כתיבה זה נועד להנגיש את המידע לקורא ולהקל עליו את הקריאה. השם של המונח הוא מכיוון שבתמונת פילם של הולוגרמה, בכל חלק מחלקי התמונה, יש מידע על כל התמונה.
קבוצה אתנית
הידרופוניקה
הידרופּוניקה (בעברית, "גידולי מים") היא צורת גידול צמחים במצע מנותק, ללא שימוש בהזנה באמצעות קרקע. קיימות מספר שיטות לעשות זאת.
היסטוריה.
הפרסום המוקדם ביותר המוכר לנו על גידול צמחים שלא באדמה הוא הספר Sylva Sylvarum ("היסטוריה טבעית") של פרנסיס בייקון שיצא לאור בשנת 1627, שנה אחרי מות המחבר. הספר עורר מחקר רב בגידול צמחים במים. בשנת 1699, פרסם ג'ון וודוורד תיאור של נסיונותיו בגידול נענע קרחת במים וציין שצמחים במים פחות נקיים התפתחו יותר מצמחים שגדלו במים מזוקקים. רשימה של תשעה מרכיבים הנדרשים לגידולים במים הייתה קיימת לפחות משנת 1842. וילהלם קנופ ויוליוס פון סאקס, בוטנאים גרמנים, ערכו בשנים 1859–1875 ניסויים שקבעו כללים מקובלים לגידול צמחים ללא קרקע. בשנת 1929 החל ויליאם פרדריק גיריקה, מאוניברסיטת ברקלי להפיץ את הרעיון של שימוש בגידול צמחים בתערובת ייעודית בחקלאות. הוא גידל בחצר ביתו עגבניות בגובה 7.5 מטר בתוך תמיסות. תחילה הוא קרא לשיטה "aquaculture", אולם לאחר שהתברר לו שהמילה כבר בשימוש במשמעות אחרת הוא עבר בשנת 1937 להשתמש במונח "הידרופוניקה". במהלך מלחמת העולם השנייה נעשה שימוש בהידרופוניקה באי וייק ובפיליפינים במקומות שבהם לא הייתה קרקע מתאימה לגידול ירקות.
עקרון פעולה.
חוקרים של חילוף החומרים בצמחים גילו כי החומרים המזינים שצמחים סופגים הם יונים פשוטים במים. בתנאים טבעיים, האדמה היא בעצם מאגר החומרים המזינים, אך האדמה עצמה אינה חיונית לגידול הצמחים. בעזרת השורשים, הצמחים יכולים לספוג את החומרים המזינים שבאדמה כשהם מומסים במים. כאשר החומרים המזינים הדרושים לצמח מוספים באופן מלאכותי למי ההשקיה של הצמח, הצמח אינו זקוק למצע אדמה עשיר כדי להתקיים.
ניתן לגדל כמעט כל צומח בעזרת הידרופוניקה, אך צמחים מסוימים מתאימים לכך יותר מאחרים.
שימושים.
ישנם שני שימושים עיקריים להידרופוניקה. ראשית, היא מאפשרת ליצור סביבה מבוקרת לגידול צמחים, ובכך מסירה משתנים רבים מניסויים מדעיים. שנית, מיני צמחים רבים מניבים יותר תפוקה בפחות זמן, ולעיתים באיכות יותר גבוהה; בכך הופכת ההידרופוניקה לכלי רווחי עבור החקלאים בתנאים כלכליים וסביבתיים שונים. כשמשתמשים בהידרופוניקה אין מחלות הבאות מן הקרקע, צמחי בר שיש לחסל, או אדמה שיש לעבד. ניתן לגדל צמחים בצפיפות רבה, ובכך לחסוך שטח (ניתן אפילו לגדל צמחים במספר קומות). ההידרופוניקה גם חסכונית במים, אם המכלים בהם גדלים הצמחים משתמשים במערכת מים סגורה הממחזרת מים. מערכות מעין אלה צורכות כמות מים מזערית לעומת חקלאות מסורתית.
מעבר לכך, מערכות הידרופוניות משמשות לעיתים כפתרון לגינון אנכי, כאשר ישנו צורך לגדל צמחים זה מעל זה.
יתרונות וחסרונות.
יתרונות.
להלן חלק מהסיבות לכך ששיטת הגידול ההידרופונית מתחילה להיות בשימוש נרחב לצורכי ייצור מזון ברחבי העולם:
בישראל.
בשנים 1939–1940 הביא זליג סוסקין את ההידרופוניקה של גיריקה לארץ ישראל בשתי תחנות ניסיונות בנהריה ולחוף ים המלח. בשנת 1945 הקים סוסקין מכון להידרופוניקה בארץ ישראל בחסות מסדר בני ציון. בשנת 1951 (התשי"ב) נעשה שימוש בהידרופוניקה בהנהגת החבר מאיר שורץ בקיבוץ חפץ חיים הדתי שנמנע מעבודות בקרקע בשל שנת השמיטה. בשנת 1955 התקין סוסקין תחנה הידרופונית בחצר הגימנסיה העברית רחביה. במאי 1957 נוסדה בקיבוץ חפץ חיים האגודה הישראלית להידרופוניקה.
בישיבת צביה באילת יש חממות של גידולים הידרופוניים. בכפר הנוער החקלאי בן שמן, מגדלים התלמידים חסה, בצל ירוק, נענע ופטרוזיליה על מצע מים במנותק מקרקע.
בכפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון מגדלים התלמידים תות שדה ורוזמרין על קירות וגגות בית הספר.
בקיבוץ חניתה אשר בגליל המערבי, במסגרת מו"פ של חקלאות חניתה, מגדלים בחממות אשר בעמק הקורן, מספר רב של גידולים עליים בשיטה ההידרופונית.
כיום מגדלים בישראל מינים שונים של גידולים בשיטת ההידרופּוניקה, ובהם עלים מסוגים שונים, סוגים שונים של חסות, ונבטים.
השימוש בשיטת הגידול ההידרופוני בישראל הופך ליותר ויותר מצוי בקרב מגדלי הצמחים בבית ולכן הוקמו רשתות המתמחות במתן פתרונות ואביזרי הידרופוניקה לשימוש פרטי ומסחרי, רשתות ההידרופוניקה נמצאות בפריסה ארצית ומכונות גם "חנויות הידרו" הן שונות באופי המוצרים הנמכרים בהן ממשתלות רגילות ומספקות תמיסות דישון ייחודיות לערבוב במים וכן כלי מדידת רמת מוליכות וחומציות במים מסוגים שונים.
בהלכה.
ישנם פוסקים הסבורים כי על צמחים הגדלים במים אי אפשר לברך בורא פרי האדמה, כיוון שאינם גדלים באדמה ולכן הברכה עליהם היא שהכל.
ג'ורג' לוקאס
ג'ורג' וולטון לוקאס הבן (באנגלית: .George Walton Lucas, Jr; נולד ב-14 במאי 1944) הוא תסריטאי, מפיק ובמאי קולנוע אמריקאי, המוכר בעיקר כיוצר סדרות סרטי הקולנוע מלחמת הכוכבים ואינדיאנה ג'ונס.
חייו ופועלו.
ג'ורג' לוקאס נולד בעיר מודסטו בקליפורניה שבארצות הברית, למשפחה בת שש נפשות ממוצא גרמני, שווייצרי, אנגלי וסקוטי. אביו ג'ורג' וולטון לוקאס האב בעל חנות למכשירי כתיבה, ואמו דורותי אלינור לוקאס לבית בומברגר היא בת למשפחה ידועה, ואחת מקרובותיה הייתה שרת החקלאות. בצעירותו היה לוקאס תלמיד בינוני למדי, ועיקר ענינו היה במרוצי מכוניות. הוא חלם להיות נהג מרוצים מקצועי ביום מן הימים, אך תאונת דרכים שעבר, אחרי שסיים את התיכון, קטעה את חלומו. לאחר פציעתו החליט להירשם לקולג', ולאחר מכן המשיך לאוניברסיטה.
לוקאס נרשם למגמת הקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה, זכה בפרס על סרט קצר שצילם. וב-1967 קיבל מלגה מחברת האחים וורנר להסרטת "הקשת של פיניאן" (1968), בבימויו של פרנסיס פורד קופולה. קופולה ולוקאס חברו יחדיו והקימו חברת הפקה בשנת 1969. סרטה הראשון של החברה היה גרסה באורך מלא של סרט אחר של לוקאס, THX 1138, סרט שזיכה אותו בפרס שנתיים קודם לכן. הסרט מספר על עולם עתידני שבו אסור לבני אדם להראות רגשות או הבעות חיבה ואהבה. THX1138 הוא שמו של גיבור הסרט (שגולם על ידי רוברט דובאל) אשר מתאהב ומנסה לברוח מהעולם העתידי והטרגי.
לוקאס הקים חברה משלו - לוקאס פילם. בשנת 1973 כתב לוקאס וביים סרט מעין אוטוביוגרפי בשם "אמריקן גרפיטי". הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב ובחמש מועמדויות לפרס האוסקר.
מלחמת הכוכבים.
בשנים 1973–1974 עבד לוקאס על התסריט לסרט . את ההשראה לתסריט קיבל לוקאס מסדרת הקומיקס פלאש גורדון ומסרטי הסמוראים של אקירה קורוסאווה. לוקאס הקים שתי חברות שייעודן היה להפיק מעשית וטכנית את הסרט מלחמת הכוכבים - את Industrial Light and Magic ואת SKYWALKER SOUND, אך כאשר החל להפיץ את התסריט בין האולפנים הוא נדחה. בסוף הסכימו אולפני פוקס המאה ה-20 להפיק את הסרט, אך דרשו קיצוץ של 40% משכרו של לוקאס כבמאי קולנוע. לוקאס הסכים, בתנאי שבמקום המשכורת יקבל 100% על זכויות הסחורה הנלווית לסרט. האולפנים קיבלו תנאי זה, מכיוון שחשבו שזכויות אלו לא יפיקו כסף בכל מקרה.
הסרט "מלחמת הכוכבים" היה לשובר קופות; בובות צעצוע וסחורות מכול סוג ומין יוצרו במקביל לסרט, החל בסבון, עבור בצעצועים וכלה אפילו בסדינים. לוקאס, שהיה המחזיק הבלעדי של הזיכיון, הפך בין לילה למולטי-מיליונר. הוא המשיך את הפקת סרטי הסדרה כמעט במימון עצמי, וללא צורך במימון מהאולפנים.
המשך סדרת מלחמת הכוכבים.
בשנת 1997 הוציא לוקאס מחדש את הטרילוגיה (פרקים 4–6) של מלחמת הכוכבים בגרסה משוחזרת דיגיטלית, עם תוספות של אפקטים קוליים וכן מספר סצינות שנוצרו במחשב. באותה שנה החל להפיק את טרילוגיית המבוא של מלחמת הכוכבים (פרקים 1–3) הנותנים את הרקע לעלילה של הטרילוגיה הישנה.
בסרטים החדשים נעשה שימוש רב בצילום דיגיטלי ובאפקטים של מחשב. למרות הצלחתם הרבה בקופות, מעריצים רבים התאכזבו מהסרטים. נטען שהעלילה לא הייתה טובה דיה, שמשחקם של השחקנים גרוע, ושבסרטים הופיעו דמויות מעצבנות וילדותיות (כמו ג'אר ג'אר בינקס). עם זאת, הסרט החותם את הטרילוגיה "" (פרק 3) זכה לביקורות טובות יחסית לשני קודמיו.
ב-2012 רכשה חברת וולט דיסני את הזיכיון והחלה ביצירת סרטי המשך בהפקתה.
סרטים ופרויקטים נוספים.