במהלך השנים ערך בן ארי עבודות מחקר בישראל, ביפן, בסינגפור ובהונג קונג. תחומי המחקר העיקריים בהם הוא עוסק נוגעים לחברה היפנית (התנהלות החיים בקרב מעמד הפועלים, תהליך החינוך בגיל הרך והשתלבות יוצאי יפן בקרב תושבי סינגפור) ולתפקיד הצבא בחברה האזרחית. בישראל התמקדו מחקריו בהשפעת צה"ל על הווי החברה (דוגמאות למחקריו הם "הדינמיקה החברתית של שירות במילואים", "תפקיד הצבא באינתיפאדת אל אקצא" ו"מגדר והומוסקסואליות בצבא"). בשנים 2003–2007 עמד בן ארי בראש מכון טרומן לקידום השלום, הפועל במסגרת האוניברסיטה העברית.
פרשת ההטרדות המיניות.
בשנת 2008 נחקר בן ארי על ידי משטרת ישראל בחשד לביצוע עבירות של סחיטה ובעילה תוך ניצול יחסי מרות של סטודנטיות. בשל התיישנות הראיות הוחלט בפרקליטות להימנע מהגשת כתב אישום פלילי ובמקביל הועמד פרופ' בן ארי לדין משמעתי באוניברסיטה העברית.
בפברואר 2011 החליטה ועדת המשמעת של האוניברסיטה להרשיעו בשלוש עבירות משמעת של התנהגות באופן שאינו הולם איש סגל באוניברסיטה העברית, וקבעה כי יושעה לשנתיים מן האוניברסיטה העברית ובתקופה זו לא תשולם לו משכורת ותיאסר יציאתו לשבתון.. בית הדין המשמעתי של האוניברסיטה קבע כי מעשיו של בן ארי חמורים בהחלט ופגעו פגיעה ממשית הן בתלמידותיו והן באוניברסיטה העברית. בעקבות ערעור הוחמר עונשו על ידי בית הדין לערעורים שהחליט לפטרו ולפסול אותו לצמיתות מהנחיית סטודנטים.
בדצמבר 2013 פורסם כי בן ארי מועסק כאיש סגל במכללה האקדמית כנרת בעמק הירדן, ומונה לעמוד בראש המכון המחקרי של המכללה, תפקיד הכולל מחקר בלבד ולא מצריך מגע עם סטודנטים.
ויליאם אדלין
ויליאם אדלין (באנגלית: William Adelin או Adelinus, Adelingus, Audelin או Ætheling; 5 באוגוסט 1103 - 25 בנובמבר 1120) היה בנם היחיד של הנרי הראשון, מלך אנגליה ושל מטילדה מסקוטלנד. ויליאם היה בנו היחיד החוקי של הנרי הראשון, שנולד במסגרת הנישואים, ובשל כך היה יורש העצר היחיד של ממלכת אנגליה. מותו הביא למשבר ירושה ולתקופה המכונה "האנרכיה".
ביוגרפיה.
ויליאם נולד בווינצ'סטר. אביו, הנרי הראשון, היה בנו הצעיר של ויליאם הכובש. ויליאם רופוס, אחיו הבכור של הנרי, ירש את ממלכת אנגליה מאביו, ואילו רוברט קורת'וס, אחיו השני של הנרי, ירש את ממלכת נורמנדי. בעקבות מותו של ויליאם רופוס בתאונת ציד בשנת 1100, ירש הנרי את כס המלוכה, ובשנת 1105 הדיח את רוברט, ומלך על שתי הממלכות.
להנרי היו בנים רבים מחוץ לנישואים מפילגשיו הרבות, אולם מאשתו היה לו רק בן אחד - ויליאם אדלין.
ויליאם קיבל את התואר "דוכס נורמנדי" - אף שתואר זה היה רשמי בלבד, והמלך עצמו שלט בנורמנדי (משמעות התואר היא הכרה בשלטון מלך צרפת בנורמנדי, שכן דוכס נורמנדי צריך היה לשלם למלך צרפת מיסים). רק בעקבות לחץ רב שהפעיל מלך צרפת על הנרי, שילם ויליאם מיסים למלך צרפת בשנת 1120.
ויליאם מת כתוצאה מטביעת "הספינה הלבנה" ב-25 בנובמבר 1120 בעת חציית התעלה האנגלית. ויליאם ואנשיו בילו בשתיית יין עד שעות הערב, בביטחון שהספינה המהירה תפליג במהירות בלילה, אולם בשעות הלילה, במהלך ההפלגה, נתקלה הספינה בשרטון.
הספינה החלה להתמלא מים. משלא הצליחו לשחרר את הספינה מהשרטון בנו אנשי הספינה רפסודת הצלה. בעת שוויליאם, שכבר היה על הרפסודה, שב לספינה הטובעת על מנת להציל את אחותו למחצה - הרוזנת מפרש (Countess of Perche), בשובו לרפסודה עם הרוזנת, כבר היו על הרפסודה יותר מדי אנשים וזו התהפכה וטבעה.
משבר הירושה.
משבר ירושה פרץ בעקבות מותו של ויליאם. להנרי היו ילדים רבים מחוץ לנישואים, וכן מספר אחיינים, והוא העדיף את סטפן מבלואה אחיינו ואת רוברט, רוזן גלוסטר - אחד מבניו מחוץ לנישואים, אולם בשל מוצאו לא יכול היה למלוך. הנרי הורה לאציליו להישבע אמונים לבתו, מתילדה, אולם לאחר מותו חזרו בהם הברונים בטענה שהנרי לחץ עליהם, ובחרו כמלך בסטפן.
סכסוך הירושה החל את התקופה המכונה בהיסטוריה האנגלית "האנרכיה".
הספינה הלבנה
הספינה הלבנה (באנגלית: The White Ship) הייתה ספינה שטבעה בתעלה האנגלית, בסמוך לחוף נורמנדי ולבארפלור ב-25 בנובמבר 1120. בין הנוסעים שטבעו היה ויליאם אדלין, בנו היחיד במסגרת הנישואין ויורש העצר של הנרי הראשון, מלך אנגליה.
לאחר טביעתו החל משבר ירושה שכונה בשם "האנרכיה".
טביעת הספינה.
הספינה הלבנה נבנתה על ידי תומאס פיצסטפן והייתה בבעלותו. סטפן, אביו של תומאס פיצסטפן היה רב החובל של ויליאם הכובש במהלך הפלישה הנורמנית לממלכת אנגליה.
תומאס הציע להנרי הראשון, מלך אנגליה להפליג בספינה מבארפלור לאנגליה, אולם הנרי, שכבר תכנן לשוב לאנגליה בספינה אחרת, הציע שבנו ויורש העצר ויליאם אדלין יפליג במקומו על הספינה לאנגליה.
הספינה אמורה הייתה לעזוב את הנמל בשעות היום, אולם בשל התעכבותם של ויליאם אדלין ואנשיו שהיו עסוקים בסעודה, יצאה הספינה בשעות הלילה ופגעה בסלע תת-ימי בסמוך לבארפלור. הספינה התהפכה ושקעה. הניצול היחיד היה קצב מרואן שניצל מאחר שלבש נאדות עור שהיו מלאים באוויר. הקצב נמשה ממי הים על ידי דייג שעבר בקרבת מקום למחרת. הקצב סיפר כי תומאס פיצסטפן ידע לשחות, אולם כשראה שוויליאם אדלין טבע, העדיף לטבוע בעצמו מאשר לבשר למלך על מות בנו.
סיבות הטביעה אינן ברורות. כתבי התקופה מאשימים את הנווט בשכרות, ואת רב החובל, שמיהר וניסה להשיג את ספינת המלך שהפליגה לפניהם.
תוצאות הטביעה.
סטפן, אחיינו של המלך, לא הפליג על הספינה (על פי אורדריקוס ויטליס, הוא ירד מהספינה לפני הפלגתה בשל שלשול שתקף אותו).
כתוצאה ממותו של ויליאם אדלין, היחיד מבניו של המלך שנולדו במסגרת הנישואין, פרץ באנגליה משבר ירושה שכונה "האנרכיה". הברונים האנגלים סירבו לקבל את מטילדה, בתו של המלך, כמלכה, וסטפן טען לכתר האנגלי והכריז על עצמו כמלך.
אזכורים ספרותיים.
טביעת הספינה מוזכרת בבלדה משנת 1881 מאת דאנטה גבריאל רוזנטי שנקראת ""הספינה הלבנה: בלדה".
טביעתה של הספינה הלבנה מתוארת ברומן מאת קן פולט "עמודי תבל" משנת 1989. רומן היסטורי זה מתאר את מלחמת האזרחים באנגליה בתקופת האנרכיה.
הטביעה מתוארת בהרחבה בספרה ההיסטורי של שרון פנמן משנת 1994 "כאשר ישו ישן". כמו כן הספינה מוזכרת בשירו של ג'פרי היל הנקרא "הספינה הלבנה".
מציצה
מציצה היא הליך של יניקה באמצעותו מבוצעת שאיבת נוזל לוואקום חלקי או מלא. כל גורי היונקים נולדים עם רפלקס מציצה, אשר באמצעותו הם יונקים מזון נוזלי, כגון חלב. הגורים אינם צריכים ללמוד את הרפלקס מכיוון שהוא אינסטינקטיבי. בפעוטות רפלקס המציצה קיים מהלידה ועד גיל 4 חודשים. הרפלקס מתבטא בכך שכאשר נוגעים בזווית פי התינוק הוא מפנה את ראשו לכיוון בו ננגע, פותח פיו ומוכן למצוץ. ככל שהתינוק מתפתח, המציצה הופכת לפעולה רצונית יותר ויותר. מרכיב המציצה של התינוק נחשב לחלק ממנגנון בן שלושה שלבים: מציצה-בליעה-נשימה. הסנכרון בין שלושת אלה הוא הדפוס ההתפתחותי הראשון הדורש תזמון ורצף של תנועות, ומחקרים מצאו כי הוא קריטי להתפתחות הסנסורית-מוטורית, להתפתחות הקוגניטיבית, להתפתחות הדיבור והשפה, לוויסות פיזיולוגי-רגשי, לשליטה בתנוחה, לאכילה ולהאכלה, ולהתפתחות האישיות.
בעלי חיים בוגרים מסוימים משתמשים במציצה כדי לשתות, כגון בני האדם, המשתמשים בקשיות לשתייה, או העטלף הערפדי, הפוצע את טרפו ואז מוצץ את דמו. בעל חיים נוסף המוצץ דם היא העלוקה. היא עושה זאת באמצעות שלוש מלתעות המכילות כל אחת כ-100 שיניים זעירות. במקביל למציצה, העלוקה מחדירה חומר נוגד קרישה בשם הירודין, העוזר להמשיך את פעולת הניקוז.
לפריקון
לו דונלדסון
לו דונלדסון (באנגלית: Lou Donaldson; נולד ב-1 בנובמבר 1926) הוא סקסופוניסט אלט, הידוע בעיקר בשל נגינתו מלאת החיים והבלוזית, על אף שבתחילת דרכו, ניגן בסגנון הבי בופ, תחת השפעתו של צ'ארלי פארקר.
חייו.
דונלדסון נולד בבאדין, צפון קרולינה. הוא החל את הקריירה המוזיקלית שלו בגיל 15, בנגינה על קלרינט. לאחר שסיים את לימודיו בקולג', הוא הצטרף לצי, וניגן שם במסגרת להקה צבאית, בה התנסה בנגינה עם מוזיקאים אחרים. דונלדסון הופיע לראשונה בפומבי במרכז העיר ניו יורק, כשהיה בן 25.
הקלטותיו הראשונות היו עם מילט ג'קסון ות'לוניוס מונק בשנת 1952. בהמשך הוביל מספר להקות קטנות יחד עם נגני ג'אז אחרים כמו המתופף בלו מיטשל, הפסנתרן הוראס סילבר, והמתופף ארט בלייקי.
ב-1953, הוא הקליט יחד עם החצוצרן קליפורד בראון ופילי ג'ו ג'ונס. ב-1954, הצטרף דונלדסון להרכב ההארד בופ החדש, שליחי הג'אז, וניגן באחד מתקליטיהם המפורסמים ביותר, A Night At Birdland.
על אף שניגן כנגן משנה, הוא מעולם לא השתייך לאף להקה מלבד אלו אותן הנהיג; הוא היה מוביל להקות מאמצע שנות החמישים. דונלדסון הקליט בסגנונות הבי בופ, הארד בופ וה-Soul jazz. במשך שנים רבות ניגן לצידו הפסנתרן הרמן פוסטר.
מעבר מטולה
הבנק המרכזי של סוריה
הבנק המרכזי של סוריה (בערבית: مصرف سورية المركزي) ההוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של סוריה.
הבנק המרכזי של סוריה הוקם על פי חוק בשנת 1953, והחל לפעול ב-1 באוגוסט 1956. משרדי הבנק הראשיים שוכנים בדמשק, בירת סוריה, ולבנק 11 סניפים בערי הבירה של מחוזות המדינה.
ערן לוי
ריאד אגה
ריאד נעסאן אגה (בערבית: رياض نعسان اغا; נולד ב-1947) הוא איש ציבור סורי.
ביוגרפיה.
אגה נולד בסוריה וסיים לימודי דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת דמשק. לאחר מכן הוא הורה בנושאי ספרות ערבית, שימש מנהל התוכניות והאחראי על הפקות הדרמה בטלוויזיה הסורית ולאחר מכן כיהן כסמנכ"ל הטלוויזיה הסורית.