בלוקים בהשמנה מסוגים אלה תיתכן שכיחות גבוהה יותר של ליקויים אנדוקריניים ומטבוליים. במקרים הקלים יחסית של הדרגות החריפות, טיפול תרופתי בכלל והורמונאלי בפרט עלול לסייע למטופלים. במקרי קיצון נשקל ניתוח בריאטרי (ניתוח לקיצור קיבה באחת מן השיטות המוצעות במדע). מוסד המכונים הלאומיים לבריאות בארצות הברית ממליץ לבצע ניתוח בריאטרי באנשים אשר הBMI שלהם הוא מעל 40, או, כאלו שבהם הוא 35 אך הם גם סובלים מפתולוגיה מסכנת חיים קשורה אחרת, כגון סוכרת.
ייתכן מצב שבו גורמי השמנה הקשורים בהשמנה קלה יחסית כגון תזונה לא מאוזנת מספיק, בעיות בדרכי הנשימה ותפקודי הריאות, ועוד, יתרמו ברמת ההשפעה המכפילה או המצטברת, לפתולוגיות המחוללות את ההשמנה החריפה, כגון מצב בו אכילה מוגזמת של פחמימות וניצול מועט של סוכר ברמה המטבולית "יפעלו יחד" בצורה חריפה יחסית, באגירת שומן בתאים אוגרי שומן בגוף.
השלמה פסיכולוגית לטיפול בסוגי ההשמנה.
הסובלים מהשמנה, קלה וחמורה כאחד, נעזרים לעיתים בפסיכולוגים (לרוב מדובר בפסיכולוגים רפואיים, אך גם כלליים ואחרים) המלווים אותם בתהליך בתמיכה נפשית, ובמתן ייעוץ פסיכולוגי להקלת ההתמודדות עם הנדרש מהם בעת תהליך ההרזייה, ובפרט ביישום טכניקות קוגניטיביות שמטרתן להקטין ככל הניתן את הסבירות לרשלנות בתהליך ההרזייה בכלל והטיפול הרפואי בבעייתם מחוללת ההשמנה (אם ישנו כזה) בפרט. מהות הטיפול היא איתור של דפוסי חשיבה מעוותים. התהליך נעשה כך: לאחר איתור דפוסי החשיבה המעוותים, בוחנים עד כמה השפעתם מכרעת בחיי היום יום על התנהגותם ומפתחים דפוסי חשיבה והתנהגות יעילים יותר. לפי טיפול זה ניתן להבין כי אנו מגיל קטן יוצרים תובנות שגויות ביחס לאוכל ולסגולותיו. בעזרת טיפול קוגניטיבי התנהגותי ניתן לזהות את הדפוס האוטומטי, להשתלט עליו ולסגל דפוסי התנהגות חדשים ויעילים יותר.
חשיבות הטיפול בהשמנה.
ההשמנה ידועה כתופעה שבכוחה לחולל מצוקה נפשית, הצקות, אפליה, וכן לפגוע בתפקודו האינטימי של הפרט, ובכך, לפחות בחלק מהמקרים אם לא ברבים מהם, לגרוע שמחת חיים והזדמנויות מסוימות ממנו, באופן אשר יכול לפגוע בו ואף לסכנו מבחינה גופנית, ונפשית. לפיכך, טיפול בהשמנה, אף שלעיתים יכול לדרוש מן הפרט משאבים רבים בשל החקירה המתישה לעיתים הכרוכה בגילוי הגורמים הספציפיים להשמנה בכל פרט, ובפרט כאשר זו כרוכה במכשולים ביורוקרטיים ואף כלכליים לא מעטים, הרי שהוא בעל חשיבות בריאותית. הבנת חשיבות הטיפול בהשמנה תורמת להצלחה בתהליך.
בשנת 2018 התפרסם מחקר בכתב עת הרפואי לאנסט, לפיו מחלות מטבוליות מסכנות חיים - סוכרת, יתר לחץ דם, סרטן ושבץ יופיעו אצל מי שסובלים מהשמנת יתר, מוקדם ב7–8 שנים מאשר אצל בעלי משקל תקין.
אמריקן איידול
אמריקן איידול (באנגלית: American Idol; בתרגום חופשי: אליל אמריקני) היא תוכנית מציאות אמריקאית, המבוססת על "פופ איידול" הבריטית. הפורמט נוצר על ידי סיימון פולר וסיימון קאוול. התוכנית שודרה ברשת FOX למשך 15 עונות מיוני 2002 עד אפריל 2016, עד לביטולה. התוכנית חודשה בשנית ב-11 במרץ 2018 לרשת ABC, בעונתה ה-16. במאי 2018 פורסם כי התוכנית חודשה גם לעונה 17, שעלתה לשידור בתאריך 3 במרץ 2019. התוכנית חודשה לעונה ה-18 במספר, שתעלה במהלך 2020. במאי 2021 נמסר שהתוכנית חודשה לעונה חמישית ב-ABC, שהיא העונה ה-20 בסך הכל.
במסגרת התוכנית מחפשים אחר כישרון מוזיקה חדש באמצעות תחרות המתקיימת בין מוזיקאים שונים, כאשר הקהל הוא הקובע מי יזכה בתואר האליל האמריקאי. עם השנים הפכה אמריקן איידול לאחת התוכניות המצליחות ביותר בתולדות הטלוויזיה האמריקאית, כאשר דורגה במשך שמונה שנים רצופות, ובאופן חסר תקדים, כתוכנית הפריים טיים הנצפית ביותר. היא תוארה כתוכנית ש"אין שנית לה בהיסטוריית השידורים", ואף צוינה לשבח על ידי מפיק טלוויזיה מרשת NBC המתחרה באומרו "אני חושב ש'איידול' היא התוכנית המשפיעה ביותר בהיסטוריה של הטלוויזיה". ב-11 במאי 2015 נודע כי העונה ה-15 של התוכנית, ששודרה ב-2016, הייתה האחרונה.
מנחי התוכנית בעונה הראשונה היו בריאן דנקלמן וראיין סיקרסט, אולם דנקלמן פרש מיד לאחר מכן והותיר את סיקרסט כמנחה הבלעדי של התוכנית מעונתה השנייה ועד היום. בנוסף נוכח בתוכנית צוות שופטים אשר מטרתו היא להעריך את הביצועים של המתמודדים. פאנל השופטים המקורי הורכב מהמפיק והמנהל המוזיקלי רנדי ג'קסון, המפיק המוזיקה והאמרגן סיימון קאוול וזמרת הפופ והכוריאוגרפית פאולה עבדול. במהלך 14 עונותיה עד כה אחת עשר שופטים שונים פרשו או התחלפו, בין היתר היו אלה סטיבן טיילר, מריה קארי וניקי מינאז'. פאנל השופטים של העונה ה-15 הורכב מהזמרת והשחקנית ג'ניפר לופז, זמר הקאנטרי קית' אורבן וזמר הג'אז הארי קוניק ג'וניור.
עד שנת 2012 הייתה אמריקן איידול לתוכנית הפופולרית בשעות הפריים טיים, אם כי בשנה זו היא החלה לדעוך; עם צניחה של בין 24% ל-27% אחוזי מדרוג, לראשונה משנת 2003 התוכנית לא נכללה עוד ברשימת עשר התוכניות הנצפות ביותר על פי מדד נילסן. מבקרים מייחסים את הירידה לפופולריות שצברה התוכנית היריבה "דה וייס" ולעלייתן של תוכניות אחרות עם דפוס דומה לזה של אמריקן איידול. יחד עם זאת התוכנית הפכה למקפצה ידועה, כאשר הקריירה של רבים מבוגריה נסקה מעלה; על פי מגזין בילבורד ונכון ליוני 2012, המקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100 נכבש לא פחות מ-345 פעמים עם להיטים של מתמודדים מעשר העונות הראשונות. בהם ניתן למנות את קלי קלרקסון עם 73 להיטים, קארי אנדרווד עם 62, דוטרי עם 38, פנטסיה ברינו עם 31, רובן סטאדרד עם 16, ג'ניפר הדסון עם 15, קליי אייקן עם 12, אדם למברט עם 9 וג'ורדין ספארקס עם 7.
לרגל סיום העונה ה-19 ב-23 במאי 2021, וההכרזה על העונה ה-20, פרסמה רשת ABC שמספר הצופים הממוצע בעונה המסתיימת עמד על 9.4 מיליון, זו הייתה התוכנית הנצפית ביותר בפרק הזמן של שתי שעות השידור שלה, והיא דורגה כתוכנית הרביעית הלא-מתוסרטת הנצפית ביותר. באותה עונה אירעו שני מקרים חריגים שהעיבו על התוכנית: המתחרה קיילב קנדי, שעמד להתשתתף בשלב הגמר, הורחק מהתוכנית שבוע קודם לכן, אחרי שברשתות החברתיות הופץ סרטון שבו הוא נראה יושב ליד אדם שלבש בברדס של ארגון קו קלוקס קלאן, ומתחרה אחר, ססיל ריי בייקר, הואשם בפריצה לבית מגורים, אחרי שהודח מהתוכנית
רקע.
אמריקן איידול מבוססת על תוכנית המציאות הבריטית "Pop Idol", שלקחה השראה מפורמט זהה אחר בשם "Popstars". מפיק הטלוויזיה הבריטי נייג'ל לית'גו צפה בגרסה האוסטרלית של "Popstars", שמקורה בניו זילנד, והחליט לאמץ אותה בארצו. מפיק טלוויזיה אחר בבריטניה העונה לשם סיימון פיולר מצא עניין ברעיון שהוצג בתוכנית, והוא תפקידם של פאנל השופטים לברור מתחרים במהלך אודישן, ולאחר מכן החליט ליצור פורמט משלו שלימים נקרא "פופ איידול" תוך שהוא מוסיף לה אלמנטים פרי מוחו, כגון הצבעות טלפוניות של הצופים בבית, סיפורי רקע מרגשים של המתמודדים ודרמות המתרחשות בזמן אמת. בשנת 2001 עלתה התוכנית לאוויר כשפיולר "מנהל את ההצגה", עם האחריות לנהל ולהפיק בפועל את התוכנית. סיימון קאוול שימש כאחד השופטים, והתוכנית עצמה זכתה להצלחה גדולה בקרב הקהל הבריטי.
לאור ההצלחה פיולר, קאוול ומפיק טלוויזיה נוסף בשם סיימון ג'ונס ניסו באותה השנה למכור את הפורמט בארצות הברית, אולם הוא אינו זכה לאהדה רבה מצד רשתות הטלוויזיה האמריקאיות. עם זאת, בתו של רופרט מרדוק, מנהל חברת האם של פוקס חיבבה את התוכנית ושכנעה אותו לקנות את הפורמט. לאחר הרכישה הוענק לתוכנית השם "American Idol: The Search for a Superstar" (בתרגום חופשי: אמריקן איידול: חיפוש אחרי סופרסטאר) ושידור הבכורה שלה התקיים בקיץ 2002. לקאוול הוצע להיות המנהל והמפיק בפועל של התוכנית, בדומה לתפקידו של פיולר בתוכנית הבריטית, אך הוא סירב, ונדמה כי הייתה סגירת מעגל קטנה כאשר נייג'ל לית'גו לקח על עצמו את התפקיד. בשנת עלייתה הפכה התוכנית לאחד הלהיטים של הקיץ. התוכנית הפכה לתופעה לאחר שהסממנים המזוהים עמה, כמו המעורבות של הקהל בתחרות באמצעות הצבעות ונוכחותו של סיימון קאוול כשופט ממולח ורציני, התחבבו על הקהל והביאו להצלחתה.
התוכנית זוכה לרייטינג גבוה מאוד, ומחיר שידור פרסומת במשך 30 שניות במהלכה הוא כ-200 אלף דולר. המפרסמות העיקריות בתוכנית הן החברות קוקה-קולה (משקאות), AT&amp;T Mobility (רשת טלפון סלולרי), קלוגס (מזון), אולד נייבי (אופנה) ופורד (רכב). מפיקת התוכנית היא חברת פרמנטל מדיה מקבוצת ברטלסמאן הגרמנית, ששותפה בחברת המוזיקה סוני BMG.
שלבי התוכנית.
מי זכאי להשתתף.
מתמודדים אשר רוצים להשתתף בתוכנית אינם יכולים לעשות כן אם לקחו חלק בעונות קודמות והגיעו עד השלבים המתקדמים1. יתר על כן נאסר על המתמודד להיות מיוצג על ידי סוכנות כישרונות או חברת תקליטים עד לשלב חצי הגמר2. נוסף לתנאים אלו מתקיימים גם התנאים הבאים:
הערות:
אודישנים מקדימים.