אפרים קוּפּפֶר (בפולנית: Franciszek Kupfer; 1905 – 1993) היה חוקר יהדות ומהדיר ספרי ראשונים פולני-ישראלי.
קורות חייו.
אפרים בן אברהם קופפר נולד ב-1905 בעיירה פרושוביצה שבפולין. הוריו נמנו עם חסידי חנצ'ין. בילדותו קיבל חינוך חסידי ותורני ונודע לבקי במרחבי הספרות התלמודית. בגיל צעיר התייתם מאביו. קופפר היה מקורב לרבים מגדולי פולין באותו זמן, ואף שימש כמזכירו של ר' מאיר אריק. כרבים מצעירי הדור ההוא, נטה גם הוא בשלב מסוים בחייו אחר הקומוניזם ואף ישב זמן מה בכלא הפולני בגלל פעילות זו. קופפר נישא בפולין למרים וינטרויב ולזוג נולדו חמישה ילדים.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט קופפר לברית המועצות. מכיוון שסירב לקבל על עצמו אזרחות סובייטית, נשלח למחנה עבודה בסיביר. חייו ניצלו בעזרת אזרח רוסי שהכיר לו טובה עוד מפולין, ולאחר המלחמה הוא חזר לפולין, שם גילה שאמו, אשתו וכל חמשת ילדיו נספו בשואה.
קופפר חזר לבירה ורשה, שם היה לחוקר במכון ההיסטורי היהודי ובאקדמיה הלאומית למדעים. הוא לימד יהדות באוניברסיטת ורשה ופרסם מספר פרסומים בשפה הפולנית וביידיש על תולדות היהודים. בפולין נישא בשנית להלנה סוכצקי, ולאחר שאיבד את כל משפחתו הענפה בשואת יהודי פולין, זכה לגדל משפחה ולראות ילדים ונכדים.
בשנת 1957 נפטר בנו מנישואיו השניים, והוא עלה לישראל עם אשתו הלנה. עם עלייתו התקבל לעבודה במכון לתצלומי כתבי יד עבריים (לימים חלק מהספרייה הלאומית), שם עבד 30 שנה וזכה להערכה מרובה בזכות ידענותו המופלגת בספרות היהודית לדורותיה וידיעותיו ההיסטוריות הרבות.
קופפר פרסם מספר רב של מאמרים בפולנית, ביידיש ובעברית.
פרסומיו.
פרסומיו הידועים הם:
קישורים חיצוניים.
מפרסומיו:
קמרוני
הבונקרים באלבניה
הבונקרים באלבניה (באלבנית: Bunkerët e Shqipërisë) מהווים תופעה ייחודית במדינה זו בקנה מידה עולמי. במשך כ־40 שנה נבנו בהוראתו של הדיקטטור אנוור הוג'ה בין 170,000 ל־750,000 בונקרים באלבניה. ובממוצע בין 5.7 ל־24 בונקרים לקמ"ר.
רקע היסטורי.
הוג'ה עמד בראש הפרטיזנים האלבנים ששחררו את אלבניה משלטון איטליה ב-1944. הוא הנהיג משטר קומוניסטי נוקשה בנוסח סטליניסטי ומאואיסטי. הוא ניתק את הקשרים עם ברית המועצות לאחר שניקיטה חרושצ'וב יצא נגד משטרו של סטלין והנהיג את מדיניות ההפשרה.
הוא פרש מברית ורשה ב-1968 לאחר הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה וניתק את קשריו עם הרפובליקה העממית של סין לאחר ביקורו של ריצ'רד ניקסון ב-1972. קשריו עם טיטו היו מתוחים ביותר עקב היחס לאלבנים בקוסובו. הוג'ה האשים אותו בשאיפות לטיהור אתני בקוסובו וברצון להפוך את אלבניה למדינה השביעית של יוגוסלביה. עם יוון היה למעשה במצב מלחמה והוא חשש שיוון רוצה לכבוש את דרום אלבניה המכונה אצל היוונים צפון אפירוס. אלבניה הפכה למדינה המבודדת ביותר בעולם. הוג'ה נתקף בחשש של פלישה לאלבניה והחל בתהליך של בנייה מסיבית של בונקרים.
הבונקרים.
בניית הבונקרים החלה ב-1967 ונסתיימה ב-1986 לאחר מותו של הוג'ה. הבונקרים נבנו בחופים, הרים, כרמים, שדות ובתוך הערים. המשטר פיתח דוקטרינה של "צבא העם" ופיתוח מלחמת גרילה. כל תושב עבר מגיל 12 אימון בירי בקלצ'ניקוב. כל משפחה בכפר הייתה אחראית על ניקיון הבונקר שלה. הבונקרים נבנו מבטון ופלדה בגדלים שונים מבונקר לשלושה אנשים עד בונקר גדול. ההוצאה על הבנייה דלדלה את קופת המדינה שהייתה ריקה בלאו הכי.
במלחמת קוסובו השתכנו פליטים אלבנים בבונקרים שעמדו בהפגזות של הסרבים. ב-2004 נתגלה מצבור של 16 טון גז חרדל באחד הבונקרים. ממשלת ארצות הברית תרמה 20 מיליון דולר להשמדת המצבור הזה.
הבונקרים כיום.
כיום הבונקרים מוזנחים ונהרסים. חלק מהם הפכו למסעדות ובתי קפה ואלה שלאורך החוף נהרסו בגלל בעיות בטיחות. האלבנים מתייחסים בסלחנות לתופעה זו המהווה אטרקציה תיירותית ומוכרים למשל מזכרות של מאפרות בצורת בונקרים. חלק מהבונקרים מהווים מקום להתייחדות של זוגות צעירים והביטוי הנפוץ הוא: "האלבנים איבדו את בתוליהם בבונקרים והאמריקאים במושב האחורי של המכונית".
במרכז טירנה הוצב ב-2013 מיצב המתאר את הבידוד שכפה הקומוניזם על בני האדם. המיצב מורכב מבונקר שהובא למקום מרובע המגורים של הוג'ה ומקטע מחומת ברלין.
חרבת סעדים
חרבת בורגתה
ח'ירבת סמארה
דוד וולפה
הרב דוד ג'יי. וולפה (באנגלית: David J. Wolpe; נולד ב-19 בספטמבר 1958) הוא רב קונסרבטיבי, כותב והוגה אמריקאי.
ביוגרפיה.
וולפה נולד בהאריסברג, פנסילבניה, להוריו ג'רלד ואליין. אביו היה רבה הקונסרבטיבי של העיר ואחד מהמשפיעים בתנועה בארצות הברית. דוד השלים תואר ראשון בספרות אנגלית מאוניברסיטת פנסילבניה ובילה שנה באוניברסיטת אדינבורו. ב-1982 נרשם למכינה לרבנות באוניברסיטה האמריקאית ליהדות, לוס אנג'לס, ולאחר שלמד שנה במכון שכטר שב לארצות הברית וב-1987 קיבל סמיכה בבית המדרש לרבנים באמריקה.
קריירה.
ב-1987 הצטרף לסגל האוניברסיטה ליהדות, שם הרצה, ניהל את הספרייה וכיהן כעוזר מיוחד לנשיא. ב-1995 עבר לבית המדרש בניו יורק, שם קיבל תפקיד מרצה למחשבת ישראל במקביל להיותו עוזר לנגיד הסמינר יצחק שורש. ב-1997 חזר ללוס אנג'לס כדי ליטול את משרת רב בית-הכנסת "סיני", הקהילה הקונסרבטיבית הגדולה והוותיקה בעיר. מראשית כהונתו ועד ל-2007 גדל מספר המשפחות החברות מ-1,150 ל-1,800.
וולפה מרבה לחבר טורים בעיתונות ולהשתתף בכינוסים ציבוריים. ב-2012 נבחר על ידי ניוזוויק לרב המשפיע ביותר במדינה, ובאותה שנה דירג אותו הג'רוזלם פוסט כיהודי ה-47 המשפיע ביותר בעולם. הוא פרסם מספר ספרים שזכו להצלחה רבה בנושאי יהדות.
עמדותיו.
וולפא נקלע לשערורייה לאחר שביום ראשון של פסח תשס"א (8 באפריל 2001) הצהיר בבית-הכנסת שלו בלוס אנג'לס כי לפי ממצאים ארכאולוגיים יציאת מצרים לא התקיימה כמתואר במקרא, אם בכלל. הוא אמר ש"מיליוני יהודים מפקפקים באמיתות הסיפור" ויש להבהיר להם שראייה כזו אינה פוסלת אותם מלהאמין בדת, שאינה קשורה דווקא לקבלתו כמדויק. רבנים אורתודוקסים גינו את וולפה. וולפה נטל גם חלק פעיל בוויכוחים עם נציגי "האתאיזם החדש", והתפלמס עם כריסטופר היצ'נס, סאם האריס וריצ'רד דוקינס תוך הגנה על יסודות כמו הישארות הנפש והעולם הבא. וולפה מדגיש כי רק אמונה באלוהות פרטית יכולה לשמש בסיס לדת, הכרח שעמד עליו עוד בספרו הראשון, הָ֭רֹפֵא לִשְׁב֣וּרֵי לֵ֑ב (Healer of Broken Hearts) מ-1990.
ב-2005 הציע לראשי התנועה הקונסרבטיבית לשנות את שמה ל"יהדות הברית" כדי להדגיש את מחויבותה לקשר בין הבורא לישראל. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012 אמר כי הוא "מצביע לפי נושא אחד", והוא תוכנית הגרעין האיראנית.
חיים אישיים.
וולפה הוא צמחוני, אף כי טען בזכות עבודת הקורבנות. הוא נשוי לאליאנה ואב לבת אחת, סמארה.
השוודים הדמוקרטים
השוודים הדמוקרטים (בשוודית: Sverigedemokraterna או SD, באנגלית: Sweden Democrats) היא מפלגת ימין קיצוני בעלת שורשים פשיסטיים בשוודיה שנוסדה ב-1988.
מצע המפלגה העיקרי הוא חברתי שמרני לאומני. ה-SD מתנגדת להגירה ובעיקר להגירה מוסלמית הנחשבת בעיניה כבעייתית משיקולי דמוגרפיה. מ-2005 יושב ראש המפלגה הוא אימי אוקסון כאשר ביורן סודר הוא מנהיג המפלגה ומזכיר התנועה.
מ-2006 סמל התנועה הוא תת-מין של כלנית ששמו המדעי "Anemone Hepatica".
למפלגה הייתה תנועת נוער בשם Sverigedemokratisk ungdom שפעלה בין 1998 ל-2015, אשר מתוך תנועה זו צמחו מנהיגיה של מפלגת אלטרנטיבה לשוודיה, דבר שגרם להפסקת פעילותה. מאז 2015 המפלגה מתחזקת תנועת נוער וצעירים (עד גיל 29) בשם Ungsvenskarna . שתי התנועות אורגנו ונתמכו על ידי המפלגה. מאז 2013 יש למפלגה עיתון מפלגתי בשם SD-Kuriren שהיא מפיצה לחבריה.
היסטוריה.
שורשים פשיסטים ונאציים.
למפלגה יש שורשים בפשיזם ואף בנאציזם השוודי, כאשר בין מייסדי המפלגה ניתן למנות את גוסטף איקסטרם בן ה-81, אחד מבין מתנדבי הוואפן אס אס ילידי שוודיה שנשאר בגרמניה לאחר המלחמה, וחזר לשוודיה רק לאחר פרישתו לגמלאות. בשנותיה הראשונות התאפיינה המפלגה בסממנים נאציים מובהקים, כאשר חבריה ארגנו הפגנות אלימות במאלמה ובגטבורג, שכללו בין היתר את הנפת דגלי צלב הקרס, הצדעות במועל יד וקריאות נגד יהודים ומוסלמים. זאת ועוד, יושב ראש המפלגה הראשון, אנדש קלשטרם, שהיה חבר במפלגה הלאומית הנורדית (מפלגה נאו-נאצית) איים בשיחת טלפון ב-1984 על אושיית התקשורת השוודי הגה גייגה, כשבין דבריו אמר ש"אנחנו נשרוף אותך ואת כל היהודים". בנאום שנשא חבר המפלגה סמואל אלגמלם ב-2008 בעצרת בווקשה הוא ציין לטובה את העובדה ש"אין הרבה יהודים בווקשה".
האירוע המפלגתי הגדול ביותר בשנותיה הראשונות של המפלגה התרחש בהפגנה שהתקיימה ב-30 בנובמבר 1991, באירוע לציון יום השנה לפטירתו של קרל השנים עשר, מלך שוודיה. במהלך האירוע צעדו וטרנים מתנדבי הוואפן אס אס עם דגלי הוורמכט, לצד צעירים נאו נאציים אחרים, וקראו קריאות נגד יהודים. ההפגנה עוררה ביקורת ציבורית נרחבת, ובצעד יוצא דופן נציגי 5 מפלגות מכל קצוות הקשת הפוליטית בשוודיה (מפלגת העם, הסוציאל-דמוקרטים, המתונים, מפלגת המרכז, והנוצרים הדמוקרטים) הוציאו במשותף הודעה מיוחדת המגנה את הגזענות והאנטישמיות שהופגנו במהלך ההפגנה.
רק לאחר שעברה את אחוז החסימה לראשונה ב-2010 החלו בכירים במפלגה להתרחק מהעבר הפשיסטי שלה, ובאופן רשמי, כיום המפלגה מגנה פשיזם ונאציזם. עם זאת, הדבר עדיין מוטל בספק ומצוי בדיון ציבורי.
הישגי המפלגה.