לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.17, והיא התגלתה ב-8 באפריל 1784 ביחד עם NGC 4435 הסמוכה על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותן ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון המשותף I.28. הוא תיאר את שתיהן כבהירות וגדולות למדי. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן מספר פעמים והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1275, כשהיא מתוארת כבהירה או די בהירה, גדולה או גדולה מאוד ועגולה או מעט מאורכת, וכן שהיא המזרחית מבין שתיים, כאשר השנייה (NGC 4435) קיבלה את הציון 1274 וזוהתה בטעות כ-M86 שהתגלתה על ידי שארל מסיה. ג'ון הרשל הכניס את הגלקסיה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 2994 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4438, כאשר היא מתוארת כבהירה, גדולה למדי, טיפה מאורכת והדרום-מזרחית מתוך שתיים.
תצפית.
בין שתי הגלקסיות מפרידות רק 4.4 דקות קשת ששקולות למרחק של כ-65,000 שנות אור, כך שהן באותו שדה הראייה כאשר צופים בהן באמצעות טלסקופ חובבים. הן נמצאות במרכז צביר הבתולה, כ-8.7 מעלות ממערב-צפון-מערב לכוכב וינדמיאטריקס וכ-9.5 מעלות ממזרח לכוכב הבולט דנבולה. M86 ו-M84 נמצאות במרחק זוויתי של 0.4 ו-0.7 מעלות בהתאמה ממערב ל-NGC 4438, NGC 4459 נמצאת כמעלה מצפון-צפון-מזרח לה, NGC 4461, NGC 4473 ו-NGC 4477 נמצאות כ-0.4 מעלה, 0.7 מעלה ו-0.8 מעלה בהתאמה מצפון-מזרח לה, M87 נמצאת כמעלה מדרום-מזרח לה וכ-0.6 מעלה מדרום-מערב לה נמצאת NGC 4388, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.
תכונות.
אורכה הזוויתי של NGC 4435 הוא כ-9.7 דקות קשת, כמעט שליש מקוטרו הזוויתי של הירח המלא, שממרחקה שקול לקוטר של למעלה מ-155,000 שנות אור, יותר מפי 1.5 מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כשני שלישים ממסת שביל החלב, אך רק כ-8% ממנה או כ- מסות שמש היא מסת הכוכבים שבה, וכאחוז בלבד או כ- מסות שמש היא מסת הגז החופשי שבגלקסיה. שאר המסה, כ-90% היא של חומר אפל שטיבו לא ידוע. למרות הכמות הקטנה יחסית של גז חופשי ושל אבק, קצב יצירת הכוכבים בגלקסיה הוא לא מאוד נמוך ועומד על כ-0.16 מסת שמש בשנה או מסת שמש בכ-6 שנים.
הצורה של NGC 4438 מאוד לא רגילה וכוללת זרועות של חומר ושל כוכבים שיוצאים ממנה. נראה שהיא עברה במאה מיליון השנים האחרונות במרחק קטן של 15–30 אלף שנות אור בלבד מגלקסיה אחרת, ככל הנראה NGC 4435, מה שהביא לעיוות בצורתה וליציאה של ענני גז ושל כוכבים ממנה. מהירותה הרדיאלית היא 71 קילומטר בשנייה בלבד, בעוד שהמהירות הממוצעת של הגלקסיות בצביר הבתולה היא כ-1,100 קילומטר בשנייה, כך שהיא נעה במהירות של כ-1,000 קילומטר בשנייה ביחס לצביר הבתולה ותנועה מהירה זו דרך החומר הבין-גלקטי גורם לאובדן הגז החופשי שבה. הסבר אחר לצורתה המעוותת של NGC 4438 ולכמות הקטנה של גז בתוכה הוא מפגש קרוב או התנגשות עם M86, הגדולה והמסיבית ממנה, ובעקבות המפגש איבדה NGC 4438 את הגז החופשי שלה לטובת M86 וצורתה התעוותה בשל כוחות הכבידה החזקים שהפעילה עליה הגלקסיה המסיבית יותר. חיזוק לדעה זו נמצא בכך ש-NGC 4435 אינה נראית כמו גלקסיה שעברה מפגש קרוב עם גלקסיה אחרת ואינה מעוותת כמו NGC 4438 למרות שמסתה דומה. כמו כן התגלה ענן גדול של גז שנמצא בין M86 ובין NGC 4438 שעשוי להיות השרידים מאותה התנגשות.
נאוויטס פטרוליום
נאוויטס פטרוליום (באנגלית: Navitas Petroleum) היא שותפות מוגבלת ישראלית העוסקת בחיפוש ובפיתוח נכסי נפט וגז טבעי בקנדה, ובצפון אמריקה באזור מפרץ מקסיקו של ארצות הברית. החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
אנשי מפתח.
מייסד ויו"ר השותפות הוא גדעון תדמור, יו"ר דלק קידוחים לשעבר, מייסד ויו"ר אבנר נפט וגז לשעבר ודמות מפתח בשוק האנרגיה המקומי, בין היתר בזכות הובלת גילוי מאגרי הגז הטבעי לחופי ישראל וקפריסין ובהן תגליות הענק תמר ולוויתן. מייסדים שותפים נוספים בנאוויטס הם מנכ"ל נאוויטס חנן רייכמן, לשעבר מנהל פיתוח עסקי בדלק קידוחים, מר קובי כץ, לשעבר מנכ"ל משרד התשתיות הלאומיות ומנכ"ל משותף בדלק אנרגיה, ומר חנן וולף, בכיר לשעבר בצוות אנרגיה, מיזוגים ורכישות ב-EY. נאוויטס נסחרת בבורסת תל אביב ולה משרדים ביוסטון, טקסס ובהרצליה.
רקע עסקי.
נאוויטס פטרוליום החלה להיסחר בבורסה באוקטובר 2017. זאת לאחר שגייסה כ-60 מיליון ש"ח במסגרת ההנפקה הראשונית לציבור. מאז הנפקתה התמקדה השותפות ברכישת תגליות נפט מוכחות בשלבי פיתוח.
מאז היווסדה גייסה נאוויטס אגרות הון וחוב בהיקף של כ-950 מיליון שקלים שיועדו בעיקרם להשקעה בפיתוח תגליות נפט במפרץ מקסיקו, ארצות הברית.
נכון לחודש דצמבר 2018, פורטפוליו הנכסים של נאוויטס כולל 14 נכסי נפט וגז טבעי, בהם נכסי אקספלורציה ופיתוח במפרץ מקסיקו, ארצות הברית ובמזרח קנדה. חלקה הכולל של השותפות בתגליות המוכחות שבבעלותה עומד על כ-127 מיליון  חביות.
נכסים עיקריים.
תגלית בקסקין.
נאוויטס מחזיקה ב-7.5% מתגלית הנפט התת-ימית בקסקין. התגלית ממוקמת במפרץ מקסיקו, ארצות הברית, כ-306 ק"מ דרום-מזרחית לעיר יוסטון. תגלית בקסקין מכילה כ-515 מיליון חביות ונמצאת בשלבי פיתוח מתקדמים. תחילת הפקה צפויה לחודש יולי, 2019. מפעילת הפרויקט היא חברת LLOG Exploration, בעלת מוניטין וניסיון עשיר ומוכח בפיתוח מאגרי נפט וגז טבעי במים עמוקים. בנוסף לנאוויטס ולמפעילת הפרויקט, LLOG, שותפות נוספות בפרויקט כוללות את חברת הנפט הספרדית Repsol, וקרנות ההון Blackstone ו-Riverstone.
תגלית שננדואה.
באפריל 2018 רכשו נאוויטס, קרן ההון Blackstone ו-LLOG את הזכויות של חברת Cobalt בפרויקט שננדואה, תגלית נפט תת-ימית מוכחת ומאומתת, אשר התגלתה בשנת 2009. שותפה נוספת בפרויקט היא חברת Venari אשר בבעלות קרן ההון Warburg Pincus.  שננדואה נחשבת לאחת מתגליות הנפט הגדולות במפרץ מקסיקו, ארצות הברית. התגלית ממוקמת כ-169 ק"מ צפון-מזרחית לפרויקט בקסקין, ומכילה כ-281 מיליון חביות נפט. חלקה של נאוויטס במאגר הוא 23.1% פרויקט שננדואה כולל גם את תגלית שננדואה דרום, לשעבר יוקטן צפון, אשר נרכשה על ידי נאוויטס ושותפותיה ובה כ-49 מיליון חביות. התגלית שוכנת מספר קילומטרים בודדים דרומית לתגלית שננדואה. פיתוח פרויקט שננדואה צפוי להיעשות באופן משותף לשתי התגליות. שותפות נוספות בשננדואה דרום הן Houston Energy וענקית האנרגיה הנורדית – Equinor (Statoil לשעבר).
רישיון אקספלורציה בקנדה.
בנובמבר 2016 זכו שותפות נאוויטס וקבוצת דלק ברישיון אקספלורציה במים עמוקים בבלוק 7 הנמצא באזור Newfoundland and Labrador אשר במזרח קנדה, באגן ה-West Orphan. גודל הבלוק הוא כ-2000 קמ"ר.
קבוצת דלק מחזיקה ב-70% מהרישיון ונאוויטס מחזיקה ב-30% הנותרים והיא מפעילת הפרויקט. הרישיון ניתן בתמורה להתחייבות לפעילות בהיקף של כ-48 מיליון דולר קנדי על פני שש שנים.
על פי דוח שפרסמה ממשלת קנדה, פוטנציאל הגילויים באגן ה-West Orphan מגיע לכ-20 TCF גז טבעי16 וכ-25.5 מיליארד חביות נפט.
נאוויטס רכשה סייסמיקה 2D על שטח הפרוספקט העיקרי. לאחר עיבוד ופיענוח המידע מיפתה נאוויטס פרוספקט בגודל של כ־400 קמ"ר בעל פוטנציאל של כ־1.2 מיליארד חביות נפט . נובל אנרג'י, Hess ו-BP, זכו בשלושת הבלוקים הצמודים לבלוק של נאוויטס והתחייבו לביצוע פעילות, ובכללה ביצוע קידוחי אקספלורציה, בהיקף כולל של כ-413 מיליון דולרים קנדיים.
סירוס (אי)
סירוס (ביוונית: Σύρος) הוא אי בקבוצת האיים הקיקלאדיים שבים האגאי. האי ממוקם 144 ק"מ מדרום-מזרח לאתונה, שטחו 83.6 קמ"ר וחיים בו כ-21,000 תושבים. העיר הגדולה באי, ארמופולי (Ερμούπολη) , היא בירת האיים הקיקלאדיים ועיר נמל חשובה בים האגאי. בה נמצא קמפוס אוניברסיטת הים האגאי, נמל תעופה בינלאומי (IATA = JSY; ICAO = LGSO) ומספר קונסוליות של מדינות אירופאיות. העיר השנייה בגדלה, אנו סירוס (Άνω Σύρος) מתנשאת על הר ובראשו מצודה שהוקמה בימי השלטון הוונציאני באי. הרשות המוניציפלית של האי כוללת גם את שני האיים הזעירים הבלתי מיושבים ורוריוסה וגיירוס (Γυάρος) הנמצאים צפונית לו.
היסטוריה.
באי קיימים ממצאים מלפני 5,000 שנה, מתקופת הברונזה ביוון העתיקה, שרידים המשויכים לתרבות הקיקלאדית התגלו באתר קסטרי (Καστρί) וזהו אחד המקומות המיושבים העתיקים ביותר שהתגלו באזור יוון.
האי יושב ככל הנראה על ידי הפיניקים ונודע כמקומו של הפילוסוף פרקידס, בן המאה השישית לפנה"ס, מורו של פיתגורס.
במהלך ימי הביניים נכבש האי על ידי סיציליה, האימפריה הערבית, הרפובליקה של ונציה (מ-1204) והאימפריה העות'מאנית (מ-1522).
ב-1522 נכבש האי על ידי ח'יר א-דין ("ברברוסה"), שודד ים, מדינאי ואדמירל עות'מאני שפעל בשירותו של הסולטאן סולימאן המפואר. לאיים הוענק חופש דת והקלות במיסים. בפרט זכתה לתמיכה הכנסייה הקתולית באי. מיקומו האסטרטגי של האי תרם לכך שהוא היה תמיד בסיס ימי מבוצר. תושבי האי, שרובם היו קתולים (בניגוד לתושבי יוון שהיו יוונים-אורתודוקסים) וזכו לאוטונומיה במסגרת האימפריה העות'מאנית, שמרו על נייטרליות בעת מלחמת העצמאות היוונית. עקב השקט היחסי באי, זרמו אליו פליטים יוונים מאסיה הקטנה, כיוס, ספצס ומקומות נוספים. פליטים אלה למעשה בנו את העיר ארמופולי כעיר גדולה.
בתקופה המודרנית.