ב-15 במאי 2022 נודע כי תתחיל להגיש תוכנית על קיימות ברדיו תל אביב יחד עם הסופרת ובעלת טור ב"ידיעות אחרונות" דניאלה לונדון דקל.
חיים אישיים.
חיימוביץ' הייתה נשואה בשנית למגיש הטלוויזיה אלי אילדיס, ולהם שני ילדים. בספטמבר 2017, הודיעו הזוג על פרידה לאחר 23 שנות נישואים.
עמדותיה.
חיימוביץ' תומכת בצמצום צריכת מזון מן החי ובהפחתת השימוש במשאבי טבע מתכלים כגון נפט ופחם ובמעבר לאנרגיה ירוקה. היא עוסקת בהגברת המודעות למשבר האקלים, בדגש על שימוש בתחבורה ציבורית וצמצום זיהום האוויר. בנוסף, חיימוביץ' מתנגדת לפגיעה במערכת האקולוגית הימית, בדגש על שימור החופים וטיפוחם, ומתנגדת לזיהום מי הים על ידי מפעלי תעשייה שונים.
חיימוביץ' פעילה להפחתת אכילת בשר ממניעים מצפוניים וסביבתיים ועוסקת רבות בזכויות בעלי חיים. היא ערכה את ספר המתכונים "אוכל למחשבה" בשיתוף עם תמי גרייניק. חיימוביץ היא צמחונית 31 שנה, ובשנת 2012 הפכה לטבעונית. לאחר עזיבתה את תפקיד מגישת החדשות, החלה בהובלת קמפיין להנהגת "יום שני ללא בשר" ("Meatless Monday") בישראל, שלוחה של הפרויקט הבינלאומי להימנעות מאכילת בשר במשך יום אחד בשבוע. כיו"ר ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, החלה לקדם את היוזמה להנהגת יום עבודה אחד בשבוע מהבית.
מאניש
נונו ריקרדו אוליביירה ריבריו (בפורטוגזית: Nuno Ricardo de Oliveira Ribeiro; נולד ב-11 בנובמבר 1977 בליסבון שבפורטוגל), הידוע בכינוי מאניש (Maniche), הוא כדורגלן עבר פורטוגלי ששיחק בנבחרת פורטוגל.
מאניש החל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים של בנפיקה ליסבון. לאחר מכן עלה לקבוצה הבוגרת של בנפיקה. עם נבחרת פורטוגל זכה במקום השני ביורו 2004. לאחר 4 עונות מוצלחות מ-2001 עד 2005 בפורטו עבר לקבוצת דינמו מוסקבה הרוסית תמורת 16 מיליון יורו.
אווגור
אאוגור
אחורי החדשות
אחורי החדשות הייתה תוכנית הומור וסאטירה ששודרה בערוץ ישראל 10, בהגשת יאיר ניצני בשנים 2003–2005.
הסדרה הייתה בנויה במתכונת של הומוריסטית, עם כתבים ומבזקים. השתתפו בה קומיקאים מוכרים וותיקים, לצד קומיקאים מתחילים.
העונה הראשונה הייתה קצרה ושודרה במשך שלושה חודשים. בעונה השנייה שודרו 54 תוכניות ולאחר הפסקה של 4 חודשים שודרה עונה שלישית, החל מדצמבר 2004. בעונה השלישית שודרו 24, עם ממוצע רייטינג נאה שנע סביב ה-7%. שיא הצפייה בתוכנית נרשם בפברואר 2005, כש"אחורי החדשות" קיבלה רייטינג של 9.6%. התוכנית האחרונה שודרה ב-21 ביוני 2005.
קטעים קבועים.
בין היתר כללה התוכנית סדרת כתבות סאטיריות בשם "נחמה בעיר הגדולה" העוסקת במתנחלת בשם נחמה בת יפונה (יעל לבנטל) שעוברת לתל אביב מן ההתנחלות הפיקטיבית "נקבים דרום".
דמות בשם מוחמד פיאדה אותה גילם ניצני עצמו אשר מלאה שורה של תפקידים בין היתר זמר מצרי המשתף פעולה עם מרגול (נדב אבוקסיס) ומגיש חדשות של תוכנית בשם "אחורי החזבאללה".
דיווחים וכתבות מן השטח על ידי הכתבים יעל יגנדורף (יעל לבנטל) המתארת באופן קבוע בצורה ריגשית וחסרת הקשר את האירועים, אריק זילברמן (בתפקיד עצמו) המתאר בחוסר ביטחון (לרוב כאשר הוא פצוע או חבוש בגבס) את דעתו על האירועים אותם הוא מסקר אף על פי שהוא היחיד מבין הכתבים אשר מדווח בפועל על אירוע כלשהו, שגיב פרידמן (בתפקיד עצמו) נוטה להשוות את נושא הדיווח בעזרת שימוש במשחקי מילים ואירועים אחרים מן העבר.
מנהיגי העולם: קטע וידאו המורכב מסרטונים של מנהיגי העולם נואמים בצירוף כתוביות קומיות המתארות סיטואצית שונות כגון יחסים וזוגיות, ממשלת אחדות בישראל וכו'.
אנחנו מסבירים לעובדים הזרים: בכל סוף תוכנית מארח ניצני שלושה עובדים זרים ומספר להם על הישראליות במבטא ישראלי כבד ועמוס בשגיאות תרגום ובמשחקי מילים בעלות כפל משמעות.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
שלמה שרף
שלמה שרף (נולד ב-1 בינואר 1943) הוא מאמן כדורגל ישראלי ופרשן ספורט. כיהן במהלך רוב שנות ה-90 של המאה ה-20 כמאמן נבחרת ישראל, ונחשב לאחד ממאמניה המצליחים ביותר של מכבי חיפה. בצעירותו היה כדורגלן בהפועל כפר סבא.
ביוגרפיה.
נעוריו ותחילת דרכו.
שרף נולד בעיר בייסק, סיביר שבברית המועצות (כיום שייך לרוסיה) למשפחה ניצולת שואה ממוצא פולני שגורשה לשם במהלך מלחמת העולם השנייה. עלה לישראל ב-1949 ולאחר ששהה שנה במחנה עולים בפרדס חנה, עבר לשיכון ותיקים בכפר סבא.
שרף החל לשחק כדורגל בקבוצת הפועל כפר סבא, ובין השנים 1961–1974 אימן במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא, במקביל להיותו שחקן פעיל במועדון.
בשנת 1974 מונה למאמן הקבוצה הבוגרת של הפועל כפר סבא, אותה הוביל לזכייה ראשונה בגביע המדינה בשנת 1975. לאחר מכן אימן את קבוצת הפועל יהוד במשך שנתיים, וכשחזר להפועל כפר סבא זכה עמה בגביע נוסף בשנת 1980. לאחר מכן החל לאמן בקבוצת בני יהודה תל אביב, עמה זכה בגביע המדינה בשנת 1981.
מכבי חיפה.
פריצת הדרך הגדולה שלו הייתה כאשר החל ב-1983 לאמן את מכבי חיפה, עד אז קבוצה חסרת יומרות שמטרתה העיקרית הייתה הצגת כדורגל התקפי ואטרקטיבי. שרף הפיח רוח ניצחון באוסף הכישרונות של חיפה ובנה קבוצה התקפית המבוססת על ארבעה חלוצים, ביניהם רוני רוזנטל וזאהי ארמלי. בסוף עונת זכתה חיפה באליפות ראשונה היסטורית. שנה אחר כך, תחת הדרכתו, זכתה הקבוצה באליפות שנייה.
ב־1990 חזר שרף לאמן את מכבי חיפה וזכה עימה בדאבל בעונת . בנוסף לזכייה בדאבל בנה שרף חוליית קישור משובחת המבוססת על ראובן עטר ושני כישרונות צעירים: אייל ברקוביץ' וטל בנין. למרות הסכסוכים המתוקשרים שהיו בין שרף לברקוביץ' הצעיר, בהמשך נעשו השניים חברים, וברקוביץ' הפך לאחד התומכים הגדולים של שרף.
נבחרת ישראל.
בעקבות הצלחתו במכבי חיפה מונה שרף כמאמן נבחרת ישראל בכדורגל והדריך אותה במהלך השנים 1992 עד 2000. בתקופתו חלה התקדמות בהופעותיה של הנבחרת באירופה אך היא נכשלה בכל ניסיונותיה להעפיל לטורניר כלשהו.
הישגיו העיקריים בנבחרת היו הניצחון הגדול 2:3 על נבחרת צרפת ב־1993 בפארק דה פראנס והניצחון הגדול 0:5 על נבחרת אוסטריה באצטדיון רמת גן ב־1999. בשנתו האחרונה בתפקיד הגיעה הנבחרת למשחקי ההצלבה של מוקדמות יורו 2000, הישג השיא שלה מאז החלה להתמודד במסגרת האירופית בתחילת שנות התשעים. עם זאת, במשחקי ההצלבה הפסידה נבחרת ישראל לנבחרת דנמרק 5:0 ו-3:0, ושרף הוחלף במאמן הדני ריצ'רד מולר נילסן.
בספרו של שאול אייזנברג, "סדום ועמורה", האשים הכותב את שרף בכך שהוא זה שהזמין נערות ליווי לחדרו ערב המשחק מול דנמרק, במה שהיה ידוע לציבור מאוחר יותר כ"פרשת נערות הליווי".
לאחר הנבחרת.
לאחר שעזב את הנבחרת מונה שרף למאמן מכבי תל אביב בעונת אך פוטר כעבור שני משחקי ליגה בעקבות סכסוך עם כוכב הקבוצה אבי נמני. לאחר שעזב את הקבוצה מונה שרף למאמן הפועל באר שבע, ששיחקה באותה עת בליגה הלאומית, אולם התפטר מתפקידו לאחר משחק אחד בלבד, עקב חילוקי דעות בינו לבין הנהלת הקבוצה.
קריירה כפרשן.
שרף ידוע בישירותו הרבה ובאמירותיו הבוטות, שלעיתים גרמו לו להיקלע לסכסוכים ולמריבות. בין השאר, הוא הסתכסך עם אברהם גרנט, אלי אוחנה, אבי רצון ואבי נימני (אם כי עם רובם השלים מאוחר יותר, ואפילו השתתף בתוכניתו של רצון, "בטריבונה", ששודרה בערוץ 10). כמו כן, זכור שרף בגין ההתבטאות שלו "לפי איך שהוא נראה, הייתי שם אותו בתוך כלוב ושולח אותו חזרה לניגריה" כשנשאל לגבי איבזיטו אוגבונה, חלוצה הניגרי של הפועל תל אביב, אשר סימן באיום כלפיו לאחר אחד משעריו.
כיום שרף משמש כפרשן ספורט עבור כלי תקשורת שונים, בהם ערוץ הספורט ועיתון ישראל היום, ומשמש כחבר-פאנל בתוכנית "יציע העיתונות" בערוץ הספורט. שרף הוא גם מנהל העל של קבוצות הנוער בקבוצת בית"ר נס טוברוק. טענות רבות נשמעו לגבי תפקידו כפרשן, על כך שהוא מרבה לפרגן למקורביו – כמו יצחק שום בתפקידו כמאמן, או שהפגין סלחנות יתר בנוגע לתפקודו של שלומי ארבייטמן ממכבי חיפה, אשר גדל בטוברוק. לעומת זאת, שרף – על פי הטענות – נוקב הרבה יותר כשמדובר באנשים שיש לו כלפיהם משקעים אישיים, כדוגמת הבעלים לשעבר של מכבי תל אביב, לוני הרציקוביץ', ומאמן נבחרת ישראל לשעבר, אברהם גרנט. זכור במיוחד הסיקור של שרף כפרשן ב"יציע העיתונות" וככותב טור ב"ידיעות אחרונות", כשכינה את גרנט – למשל – "אלוף האיים", כינוי סרקסטי על העובדה שבכל קמפיין מוקדמות מונדיאל 2006 ניצח רק את הנבחרות החלשות יחסית, של קפריסין ואיי פארו.
במהלך משחקי יורו 2012 עבד שרף כפרשן הראשי של עיתון ישראל היום לסיקור משחקי התחרות. במהלך הסיבוב הראשון השעה את עצמו שרף מהעיתון לאחר שכתב טור פרשנות למשחק בין גרמניה לפורטוגל, אף ששהה בעת שידור המשחק בהופעה של שלמה ארצי, והוכח על כן שלא צפה במשחק. בעקבות הדיווח אודותיו הודיע שרף שהוא משעה את עצמו עד תום משחקי היורו.
באוקטובר 2020 הושעה מתפקידו כפרשן בערוץ הספורט, לאחר שקרא בשידור לשחקן כדורגל שחום עור, "שילך לאכול בננות". בינואר 2021 הוחזר שרף לעמדת הפרשן בערוץ.
חיים אישיים.
שרף מתגורר בגן חיים. הוא אלמן ואב לשלושה ילדים.
שרף ידוע כאוהד מסור של הפועל כפר סבא ומגיע לרבים ממשחקיה. בשנת 2012, אף עלתה האפשרות כי שרף ויצחק שום ירכשו יחדיו את הקבוצה.
בשנת 2015 השתתף ב"עונת ה-VIP" של התוכנית "מאסטר שף".
אבי רצון
אביצהל (אבי) רצון (נולד ב-8 באוגוסט 1952) הוא עיתונאי, פרשן פוליטי, ופרשן וכתב ספורט ישראלי, המתמקד בעיקר בתחום הכדורגל.
ביוגרפיה.