בשנת 1968 סיימה לימודי תואר ראשון במדעים באוניברסיטת SMU בטקסס, והחלה לעבוד כמורה בבית ספר יסודי בעיר דאלאס. בשנים 1969–1972 עבדה כמורה בעיר יוסטון.
בשנת 1973 סיימה לימודי תואר שני במדעים ובספרנות באוניברסיטת טקסס, ועבדה בספרייה הציבורית של יוסטון. בשנים 1974–1977 עבדה כספרנית בבית ספר בעיר אוסטין.
ב-5 בנובמבר 1977 התחתנה עם ג'ורג' ווקר בוש, לאחר שלושה חודשי היכרות. ב-25 בנובמבר 1981 נולדו לזוג בנות תאומות, ברברה וג'נה.
בעלה כיהן כמושל מדינת טקסס בשנים 1995–2000. בשנת 2000 נבחר לנשיאות ארצות הברית, ובינואר 2001 הושבע לתפקיד הנשיא.
הגברת הראשונה.
כאשת הנשיא והגברת הראשונה של ארצות הברית, עסקה בוש לרוב בנושאים חברתיים - כגון חינוך, בריאות, זכויות נשים וילדים ועידוד קריאת ספרים; ומיעטה לעסוק בנושאים מדיניים.
בעקבות פיגועי 11 בספטמבר 2001 ביקשה למנוע מילדים לצפות בשידורים חוזרים של האירועים, כדי למנוע מהם פגיעה נפשית.
בנובמבר 2001 הגישה בעצמה את נאום הרדיו השבועי של הנשיא, והתמקדה במצב הנשים באפגניסטן. במאי 2002 הגישה נאום רדיו לעם האפגני, שהועבר דרך תחנת רדיו בפראג.
במאי 2005 ערכה ביקור רשמי באזור המזרח התיכון, לרבות ישראל, מצרים וירדן, והביעה ביקורת על מצב זכויות הנשים בחלק ממדינות האזור.
ביולי 2005, הציעה למנות שופטת חדשה לבית המשפט העליון של ארצות הברית במקום השופטת סנדרה אוקונור שפרשה. ואכן הנשיא בוש הציע את התפקיד להארייט מאיירס אך לאחר ביקורת ציבורית נוקבת החליטה מאיירס לוותר על התפקיד ובוש בחר למנות את השופט סמואל אליטו.
בדצמבר 2006 דיווחה מזכירת העיתונות של לורה בוש, כי לורה חלתה בסרטן העור וכי חודש קודם לכן הוסר מרגלה הימנית גידול סרטני. ב-20 בינואר 2009, עם השבעתו של הנשיא החדש ברק אובמה, סיימה את תפקידה כגברת הראשונה של ארצות הברית.
יוסיף ויסריונוביץ' סטלין
ניקיטה סרגייביץ' חרושצ'וב
מיכאיל סרגייביץ' גורבצ'וב
בורג' ח'ליפה
בורג' ח'ליפה (בערבית: برج خليفة – מגדל ח'ליפה, היה ידוע בעבר כבורג' דובאי - برج دبي, או מגדל דובאי) הוא מגדל וגורד השחקים, הבניין והמבנה הגבוה בעולם, אשר שוכן בעיר דובאי שבאמירות דובאי, איחוד האמירויות הערביות. הבניין מתנשא לגובה של , והוא המבנה בעל מספר הקומות הגדול ביותר מאז ומעולם, עם 163 קומות. עלות הקמתו מוערכת בכ-1.5 מיליארד דולר.
רקע.
יוזמת הפרויקט היא חברת עמר מדובאי, האדריכל הראשי הוא האמריקני אדריאן סמית' והוא נבנה על ידי חברת סמסונג הנדסה ובנייה מקוריאה הדרומית.
המגדל נקרא במקור "בורג' דובאי", אך שמו שונה ל"בורג' ח'ליפה" על שם נשיא איחוד האמירויות הערביות ושליט אבו דאבי, ש'ייח' ח'ליפה בן זאיד אל נהיאן, בשל הכספים הרבים שהזרים לדובאי בעקבות המשבר הכלכלי שבגינו נקלע האיחוד לחובות של מיליארדי דולרים.
בורג' ח'ליפה הגיע לגובהו המרבי ב-17 בינואר 2009, ועם חנוכתו ב-4 בינואר 2010 הוא החליף את בניין טאיפיי 101 (509 מטר) בתור הבניין הגבוה ביותר בעולם. בורג' ח'ליפה הפך גם למבנה הגבוה בעולם מכל סוג, והחליף את אנטנת הרדיו של ורשה, שגובהה היה 646 מטר לפני שקרסה ב־1991.
המבנה עומד במרכזו של פרויקט מעורב המשלב אזורי מסחר, מגורים ובידור. עלות בנייתו של הבניין הייתה כ-1.5 מיליארד דולר, ועלותו של הפרויקט בשלמותו היא 8 מיליארד דולר. את המבנה משרתות 57 מעליות ושמונה דרגנועים. עיצוב המגדל מבוסס על ליבה מרכזית הנמתחת מן הקרקע עד לגובהו המרבי, ומסביבה אלמנטים הבנויים לגבהים שונים ויוצרים יחד מבנה ספירלי. עיצוב זה מסייע להתמודד עם רוחות חזקות בראש המגדל ואף מקל על תכנון התשתיות המיועדות לקומות גבוהות, כגון צינורות ומעליות.
את 37 הקומות התחתונות של הבניין מאכלס בית מלון, בעיצובו של ג'ורג'ו ארמני, הכולל 160 סוויטות, ואת הקומות 45 עד 108 מאכלסות כ-700 דירות. בקומות 124–125 ו-148 ממוקמים מצפים (מרפסת אחת נמצאת בקומה 124 ונקראת The Top ומרפסת גבוהה אף יותר נמצאת בקומה 148 הנקראת Burj Khalifa SKY.), בקומה ה-76 נבנתה בריכת שחייה חיצונית, ושאר קומות הבניין משמשות למשרדים. מסביב למגדל הוקם פארק בן 110 דונם, הכולל בריכות נוי ומזרקות. "המזרקה של דובאי", הממוקמת בפארק, היא אחת המזרקות הגדולות בעולם. רוחבה 275 מטרים, וסילוני המים שלה מגיעים לגובה של כ-150 מטרים. במזרקה משולבת תאורה מתחלפת של 6,600 נורות, נעימות מוזיקליות נשמעות ברקע, והיא מציגה מופעים בשעות קבועות.
המגדל נבנה בשטח חולי, ללא מצע אדמה סלעי או יציב עליו ניתן לבנות ללא תנועת המצע. על כן, נבנו 194 עמודי יסודות עבור הבניין, בעומק של 45 מטרים בלבד. מערך זה של יסודות נסמך על החיכוך הרב שהם יוצרים יחד עם החול, ובכך מהווים יסוד יציב למגדל.
איי הנסיכים
איי הנסיכים (טורקית Kızıl Adalar) הם קבוצה של תשעה איים הנמצאים בים מרמרה כעשרים עד שלושים קילומטרים דרומית-מזרחית לעיר איסטנבול שבטורקיה.
גאוגרפיה.
האי בּוּיוּקָאדָה (Büyükada – "האי הגדול" או בשמו היווני 'פרינקיפוס', Πρίγκιπος) הוא הגדול והמאוכלס באיים. על אי זה נמצא מנזר מן המאה ה-12. האיים הגדולים האחרים הם קינליאדה (Kınalıada), בורגזאדה (Burgazada) והייבליאדה (Heybeliada).
כיום נחשבים האיים לאתר תיירות מבוקש. ניתן להגיע אליהם במעבורות היוצאות הן מצידה האירופי של איסטנבול והן מצידה האסיאתי. באיים אסורה תנועת כלי רכב ממונעים והתיירים המטיילים באיים עושים זאת באמצעות רכיבה על חמורים, סוסים או בנסיעה בכרכרות ואופניים.
היסטוריה.
בתקופת האימפריה הביזנטית שימשו האיים מקום להגליית נסיכים ונסיכות מבית המלוכה והיוו למעשה כלא מלכותי. במנזר באי בויוקאדה נכלאו שלוש קיסריות ביזנטיות. האי המכונה "אי הכלבים" שימש מקום בו נפטרו שלטונות העיר מהכלבים המשוטטים של איסטנבול.
במאה ה-19 הפכו האיים לאתר נופש של עשירי איסטנבול ותיירים רבים באותה עת נהגו לנפוש בבתים הבנויים באיים בסגנון קולוניאלי ויקטוריאני. לאחר הגלייתו מברית המועצות בפברואר 1929, התגורר לאון טרוצקי באי בויוקאדה במשך ארבע שנים.
ד&quot;ר סוס
מילוול (כדורגל)
מועדון כדורגל מילוול (באנגלית: Millwall Football Club) הוא מועדון כדורגל אנגלי מהעיר לונדון המשחק בצ'מפיונשיפ. ביתה של הקבוצה הוא אצטדיון ניו דן (שמכיל 20,146 מקומות) שבדרום-מזרח לונדון. המועדון נקרא על שם נמל מילוול השוכן באייל אוף דוגס שלגדות נהר התמזה. הקבוצה ידועה גם בכינוי "האריות", הודות לאריה המעטר את סמל המועדון. דרבי מפורסם של המועדון ואוהדיו היא עם קבוצת וסטהאם יונייטד הלונדונית, כאשר בין שני המועדונים התפתחה יריבות היסטורית ואיבה ארוכת שנים שהתחילה מאז הקמתם של שני המועדונים בסוף המאה ה-19.
היסטוריה.
המועדון נוסד בשם "Millwall Rovers" בשנת 1885 על ידי פועלי נמל סקוטיים שעבדו בחברת הברזל והספנות "JT Morton" שהייתה ממוקמת באייל אוף דוגס, מכאן נבחרו למדיה המסורתיים הצבעים כחול-לבן. המשחק הראשון של הקבוצה היה נגד קבוצת לייטונסטון, והסתיים בתבוסה 0–5. בשנת 1886 המועדון החל לשחק באצטדיון "לורד נלסון" שהיה ממש מאחורי הפאב "לורד נלסון" בלונדון. ב-1889 שמו של המועדון שונה ל"Millwall Athletic", לאחר שעבר לשחק ב"Athletic Grounds" בלונדון.
בשנת 1900 הגיעה הקבוצה לראשונה לחצי גמר גביע ה-FA, אך הפסידה לסאות'המפטון במשחק חוזר. ב-1901 המועדון עבר שוב, הפעם לאצטדיון נורת' גרינוויץ', מפאת רצון של חברת הברזל שהייתה הבעלים של הקבוצה, להשתמש באתלטיק גראונדס בתור מגרש אחסון לחומרי גלם. ב-1903 הגיעה הקבוצה בפעם השנייה בתוך 3 שנים לחצי גמר גביע ה-FA אך הפסידה שוב, הפעם לדרבי קאונטי. בשנים 1908–1909 הוכתרה מילוול לאלופת הליגה המערבית באנגליה. בשנת 1910 עבר המועדון עוד פעם מגרש, לאצטדיון הנוכחי, אצטדיון הדן ("The Den", באזור רובע ניו קרוס בלונדון). המשחק הראשון באצטדיון היה נגד אלופת ליגת הדרום, ברייטון אנד הוב אלביון, שניצחה את מילוול 0–1.
בשנת 1920 נכנסה מילוול לראשונה למערכת הליגות של הפוטבול ליג כשהיא ידועה בשם "Millwall Football Club", ושובצה בליגה השלישית לעונת 1920/1921. משחקה הראשון בעונה היה ב-28 באוגוסט 1920, נגד בריסטול רוברס והסתיים בתוצאה 0–2 למילוול. בשנת 1925 הגיעה מילוול לנקודת ציון של 11 משחקים ללא ספיגה, שיא אותו היא חולקת עם רדינג ויורק סיטי, היחידות שהצליחו לקבוע שיא זה במערכת הליגות של הפוטבול ליג. בשנת 1928 סיימה מילוול במקום הראשון בליגה השלישית וקבעה שיא נוסף: 87 שערים בעונה אחת בליגה השלישית של הפוטבול ליג, שיא שנשאר עד היום בליגה זו.
בשנת 1937 הגיע מילוול לחצי גמר גביע ה-FA בפעם השלישית בהיסטוריה שלה, והייתה למועדון הראשון מהליגה השלישית שעושה זאת. בסיבוב החמישי לפני כן, של אותה העונה, משך המפגש של מילוול נגד דרבי קאונטי כמות שיא של 48,762 אוהדים, כמות צופים שלא נראתה עד כה במפגשים בסיבוב הזה. בשנת 1938 המועדון הודיע כי הדיוק ה-16 מנורפוק, ברנרד פיצאילן-האוורד, הסכים להתמנות לנשיא המועדון.