בחירת מדגם מקרי פשוט היא שיטה בסיסית בבחירת מדגם, שכן היא יכולה לשמש כמרכיב בשיטות בחירה מורכבות יותר. העקרון של בחירת מדגם מקרי פשוט הוא שלכל פרט באוכלוסייה יש סיכוי שווה להיבחר. למשל, נניח ש-N סטודנטים רוצים לקבל כרטיס למשחק כדורסל, אך יש רק X&lt;N כרטיסים פנויים, אז הם מחליטים על שיטה הוגנת להחליט מי יקבל כרטיס. כל סטודנט מקבל מספר בטווח מאפס עד N-1, ואז מייצרים מספרים באקראי, או באמצעים אלקטרוניים או מטבלה של מספרים אקראיים. מכל מספר שמחוץ לטווח אפס עד N-1 מתעלמים, וכן מתעלמים ממספרים שכבר הוגרלו. X המספרים הראשונים שייבחרו ייצגו את הסטודנטים שיקבלו כרטיסים.
באוכלוסיות קטנות ולעיתים גם באוכלוסיות גדולות, מדגם מקרי פשוט הוא מדגם ללא החזרה, קרי, לא ניתן לבחור פרט מהאוכלוסייה יותר מפעם אחת. אף על פי שניתן לבחרה מדגם מקרי פשוט עם החזרה, זהו דבר פחות נפוץ ולרוב יתואר באופן מפורש שמדגם מקרי פשוט נעשה עם החזרה. באוכלוסיות גדולות אין הבדל ממשי בין מדגם עם החזרה למדגם ללא החזרה, שכן הסיכוי לבחירה של פרט ספציפי מתוך האוכלוסייה הוא מאוד קטן ולכן הסיכוי לבחור פרט מסוים יותר מפעם אחת הוא גם כן מאוד קטן.
קיומו של מדגם חסר הטיה של פרטים הוא חשוב, שכן אם בוחרים מדגם מספר פעמים, המדגם הממוצע ייצג באופן יחסית מדויק את האוכלוסייה שממנה נבחר. עם זאת, אין שום הבטחה שמדגם בודד ייצג בצורה טובה את האוכלוסייה. מדגם מקרי פשוט מאפשר להסיק מסקנות על כלל האוכלוסייה בהתבסס על המדגם.
יוסי ביידץ
אורי ביידץ
גביע דייוויס 1949
גביע דייוויס 1949 הייתה התחרות ה-38 במניין מאז ייסוד התחרות.
מחזיקי הגביע היו נציגי ארצות הברית ומשחק הגמר נערך בפורסט הילס, קווינס. לתחרות נרשמו 28 נבחרות שחולקו ל-2 בתים- "בית אמריקה" ו"בית אירופה". בין מנצחי הבתים נערך משחק על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. במשחק זה אוסטרליה ניצחה את איטליה.
המשחק על התואר נערך ב-28-26 באוגוסט 1949 בפורסט הילס, קווינס, ארצות הברית. נבחרת ארצות הברית ניצחה את נבחרת אוסטרליה עם תוצאה 1:4. בכך היא זכתה בתואר בשנה הרביעית ברציפות (בסך הכל בפעם ה-16).
משחקי פלייאוף.
בית אמריקה.
בית הזה כלל 4 נבחרות כלל אוסטרליה.
בית אירופה.
הבית כלל 24 קבוצות, כולל ארגנטינה, דרום אפריקה, מצרים, צ'ילה וישראל. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.
משחק בין מנצחי הבתים.
המשחק בין מנצחי הבתים התקיים בריי, ארצות הברית במהלך 15-12 באוגוסט 1949. נבחרת אוסטרליה ניצחה את נבחרת איטליה עם התוצאה 0:5.
ישראל בגביע דייוויס.
בשנת 1949 נבחרת ישראל לראשונה השתתפה בתחרות. היא שובצה בבית אירופה והמשחק הראשון היה נגד נבחרת דנמרק.
הפועל גליל עליון
ראיון סוף
ראיון סוף (באנגלית: The Interview) הוא סרט קומדיה אמריקאי. הסרט נכתב על ידי דן סטרלינג ובוים על ידי אוון גולדברג וסת' רוגן שגם מככב בו עם ג'יימס פרנקו ולצידם ליזי קפלן. רוגן ופרנקו מגלמים את אהרון רפפורט ודייב סקיילארק, בהתאמה, אשר נשלחים לראיין את שליט קוריאה הצפונית, קים ג'ונג און, ובעקבות כך אנשי סוכנות הביון האמריקאית מנצלים זאת ומנחים אותם כיצד להתנקש בו.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה אמורה להיערך ב-10 באוקטובר 2014 בלוס אנג'לס, אך נדחתה ל-11 בדצמבר באותה שנה, בעקבות איומי האקרים על חברת סרטי סוני, מפיצת הסרט. בתחילה סוני לא נשמעה לאיומי ההאקרים, שביקשו לבטל לחלוטין את הפצת הסרט, אך לאחר מתקפת האקרים עליה, שכללה בין היתר איומי טרור כשל ה-11 בספטמבר 2001 לכל בית קולנוע שיקרין את הסרט, החליטו בתי קולנוע רבים בארצות הברית שלא להקרין את הסרט מתוך חשש לחיי אדם, עד שלבסוף הודיעה חברת סוני כי היא תפיץ את הסרט להקרנות במספר מצומצם של בתי קולנוע. הסרט שודר בתפוצה מוגבלת מאוד, בכ-320 בתי קולנוע בלבד ברחבי ארצות הברית, במספר שמהווה כ-10% ממספר בתי הקולנוע שבהם אמור היה הסרט לעלות לאקרנים לפי התכנון המקורי. ביום הראשון להצגת הסרט הוא גרף רווחים גבוהים ביחס להקרנה המצומצמת בגובה של מיליון דולר.
תקציר העלילה.
מנחה הטלוויזיה המפורסם דייב סקיילארק (ג'יימס פרנקו) והמפיק שלו, אהרון רפפורט (סת' רוגן), יוצאים לראיין את שליט קוריאה הצפונית, קים ג'ונג און. אנשי ה-CIA מנצלים את ההזדמנות ומורים להם להתנקש בחייו, באמצעות רעל שיועבר אליו בעת שילחץ את ידו של סקיילארק.
סקיילארק ורפפורט מגיעים לקוריאה הצפונית ושם ניסיון החיסול הסתבך - רפפורט מפתח רומן עם סוק, שרת התקשורת ויועצתו הקרובה של ג'ונג און, וסקיילארק הופך לחבר קרוב של השליט. לסקיילארק נקבע ריאיון עם קים ג'ונג און, שבו השאלות הוכתבו מראש על ידי השליט. הראיון משודר בטלוויזיה של קוריאה הצפונית וברחבי תבל. על שידורו מפקחים מהאולפן רפפורט ושרת התרבות, שהפכה את עורה ורוצה אף היא במפלתו של קים ג'ונג און. הראיון מתחיל כמתוכנן, אך בהמשכו עובר סקיילארק לשאלות המערערות את מעמדו של השליט, והוא אף פורץ בבכי. קים ג'ונג און יורה בסקיילארק, הנופל פגוע, אך מתברר שניצל בזכות אפוד מגן שלבש. סקיילארק, רפפורט וסוק נמלטים מארמונו של קים, באמצעות טנק שאביו של קים קיבל במתנה מסטלין קים יוצא למרדף אחריהם במסוק, אך שלושת הבורחים מצליחים ליירט את המסוק רגע לפני שקים מורה על שיגור טילים גרעיניים לעבר החוף המערבי של ארצות הברית.
סוק מובילה את סקיילארק ורפפורט למנהרה סודית שדרכה הם נמלטים, וביציאה ממנה הם זוכים לחילוץ של אנשי צוות שש של אריות הים. כנשיאה זמנית, סוק מובילה את קוריאה הצפונית לדמוקרטיה.
הפקה.
סת' רוגן ואוון גולדברג פיתחו את הרעיון בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, ברצון לצחוק על סיטואציה בה עיתונאים נשלחים להתנקש בחיי מנהיג עולם. השניים התעניינו בשליט קוריאה הצפונית דאז, קים ג'ונג-איל, אך לאחר מותו ועלייתו לשלטון של קים ג'ונג און, הם השהו את הפרויקט. חידוש הפרויקט נעשה כאשר רוגן וגולדברג הבינו שג'ונג און קרוב יותר לגילם ובכך הסרט יהפוך למצחיק יותר, והחלו לכתוב את התסריט יחד עם כותב "הדיילי שואו", דן סטרלינג. רוגן וגולדברג כיוונו לעשות פרויקט רלוונטי יותר וסאטירי יותר מהסרטים הקודמים שלהם, תוך שמירה על הומור שירותים. רוגן וגולדברג היו למרוצים כאשר כוכב ליגת ה-NBA דניס רודמן ביקר בקוריאה הצפונית, מה שחיזק את אמונתם כי הנחת היסוד של הסרט שלהם הייתה מציאותית. לאחר מכן, השחקן רנדל פארק היה הראשון להגיע לאודישן לתפקידו של ג'ונג און, וזה קיבל את התפקיד באופן מיידי. בשביל התפקיד, פארק העלה במשקל ב-15 ק"ג וגילח את ראשו כדי שמבנה הראש יהיה דומה לשל ג'ונג און, והחליט לקחת את דמותו של ג'ונג און לכיוון מבויש וביישני ולא רובוטי וקפדן, כפי שרוגן וגולדברג רצו במקור, אם כי הם מצאו שהכיוון שפארק לקח אליו את ג'ונג און, הפך את הדמות למצחיקה יותר.
ב-21 במרץ 2013, הוכרז כי הסרט יופק תחת סרטי סוני וכן כי ג'יימס פרנקו לוהק לתפקיד ראשי, וב-1 באוקטובר של אותה שנה, הצטרפה גם ליזי קפלן לצוות השחקנים של הסרט. בנובמבר 2014, כחלק ממתקפת ההאקרים על סרטי סוני, שבהמשך הובילה לביטול הפצת הסרט, נחשף כי רוגן ופרנקו קיבלו על תפקידם בסרט $8,400,000 ו-$8,500,000, בהתאמה.
שלב הצילומים החל ב-10 באוקטובר 2013 בוונקובר שבקנדה, ונמשך עד ה-20 בדצמבר של אותה שנה.
תגובת קוריאה הצפונית לסרט.
ב-20 ביוני 2014 אמר קים מיונג-צ'ול, הדובר הלא-רשמי של ממשלת קוריאה הצפונית, כי הסרט "מציג את הייאוש של ארצות הברית והחברה האמריקנית... סרט על ההתנקשות בחייו של מנהיג זר משקף את מה שארצות הברית עושה באפגניסטן, עיראק, סוריה ואוקראינה", וחמישה ימים לאחר מכן, ב-25 ביוני של אותה שנה, דיווחה סוכנות הידיעות הקוריאנית המרכזית (KCNA) כי ממשלת קוריאה הצפונית מבטיחה "נקמה חסרת רחמים" אם הסרט יופץ וקראה לסרט "מעשה בלתי נסבל של טרור ומלחמה".
ב-11 ביולי 2014, גינה שגריר קוריאה הצפונית באו"ם, ג'ה סונג נאם, את הסרט ואמר כי "הפקה והפצה של סרט כזה על חיסולו של אדם המכהן כראש של מדינה ריבונית צריך להיחשב כחסות הגלויה ביותר של טרור כמו גם כאקט של מלחמה".
באוגוסט 2014, זמן קצר לאחר שהוחלט לדחות את הקרנת הבכורה של הסרט, דווח כי חברת סרטי סוני עשתה שינויים בסרט על מנת להפחית את רגישותו לקוריאה הצפונית, כאשר בראשם קוצצו כמה חלקים מסצנת המוות של קים ג'ונג און.
מתקפת ההאקרים על סרטי סוני.
ב-24 בנובמבר 2014 נפרצו מחשבי חברת סרטי סוני על ידי קבוצת האקרים שהזדהתה כ"שומרי השלום" ("Guardians of Peace"), וגורמים אמריקאים טענו כי לקבוצת ההאקרים הזו קשר לקוריאה הצפונית, אם כי הם לא הסבירו כיצד הם הגיעו למסקנה זו.
קבוצת ההאקרים הדליפה לאינטרנט רישומים שונים, מיילים פנימיים בעלי תוכן מביך מהדרג העליון של החברה, וגם כמה סרטים של החברה אשר טרם יצאו לאקרנים, אלו כדוגמת "אנני". רבים קשרו את ההדלפות לממשלת קוריאה הצפונית, אך היא הכחישה בתוקף את המעורבות בדבר. לאחר הפריצה וההדלפות לאינטרנט, המניות של סוני ירדו בלמעלה מ-10%.
ב-16 בדצמבר 2014, קבוצת ההאקרים פרסמה הודעת אזהרה לצופים המתכננים להגיע להקרנת הבכורה של הסרט, ובכלל לכל בית קולנוע אחר שיקרין את הסרט. קבוצת ההאקרים פרסמה את הודעת האזהרה הבאה:
הפצה.