הצונאמי של 2004 עורר את תהליך ההידברות בין ממשלת אינדונזיה לתנועה לשחרור אצ'ה (GAM) שהביא לחתימת הסכם שלום בין הצדדים. הצונאמי הסב את תשומת הלב הבינלאומית לעימות, גרם להרס מחסני האספקה, וגם למותם של רבים משני הצדדים. מאמצים קודמים להשכין שלום נכשלו, אבל מכמה סיבות, כולל הצונאמי, הצליחו מאמצים אלו סוף סוף, ושלום השתרר לאחר 29 שנות לחימה. אינדונזיה שלאחר תקופת סוהארטו ותקופת הרפורמות הליברל-דמוקרטיות, עזרו לכונן אווירה מבטיחה יותר לשיחות השלום. הנשיא הנבחר החדש של אינדונזיה סוסיליו באמבאנג יודהויונו וסגן הנישא יוסוף קאלה תרמו רבות להצלחת התהליך. במקביל חלו שינויים פרסונליים בצמרת הפיקוד של תנועת המרד של אצ'ה, והארגון גם ספג אבדות רבות קודם לכן מפעילות צבא אינדונזיה, ולכן לא נותרה לו ברירה אלא לשאת ולתת עם הממשל המרכזי. כמתווך בשיחות השלום שימש הארגון הפיני Crisis Management Initiative בראשות נשיא פינלנד לשעבר מרטי אהטיסארי. הסכם השלום אליו הגיעו הצדדים נחתם ב-15 באוגוסט 2005. על פי תנאי ההסכם קיבלה אצ'ה אוטונומיה מיוחדת וכוחות הצבא נסוגו מהמחוז בתמורה להתפרקות ארגון GAM מנשקו. כחלק מההסכם שלח האיחוד האירופי 300 משקיפים לאצ'ה. משימתם הסתיימה ב-15 בדצמבר 2006 לאחר שנערכו בחירות מקומיות.
לאצ'ה ניתנה אוטונומיה נרחבת באמצעות החקיקה של ממשלת אצ'ה המכסה זכויות מיוחדות שעליהן הוסכם עוד ב-2002, כמו גם זכותם של תושבי אצ'ה להקים מפלגות פוליטיות מקומיות שייצגו את האינטרסים שלהם. עם זאת, הארגון משמר זכויות האדם מחה בטענה שיש לטפל בהפרות של זכויות אדם קודמות במחוז.
בבחירות למושל המחוז שנערכו בדצמבר 2006 השתתפו מפלגות לאומיות ומפלגה של יוצאי GAM. בבחירות ניצח יוסוף אירוונדי (Irwandi Yusuf) שנתמך בעיקר על ידי חברים לשעבר ב-GAM.
מנהל.
בתוך אינדונזיה מוגדר אצ'ה לא כמחוז אלא כטריטוריה מיוחדת ("דארה איסטימוואה" -"daerah istimewa"), סיווג מנהלי המציין כי לאזור ניתנה אוטונומיה גדולה יותר מהממשל המרכזי בג'קרטה.
המחוז מחולק מנהלית ל-18 נפות (קָבּוּפּאטן - "kabupaten") ו-5 ערים ("kota"). עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר היא בנדה אצ'ה השוכנת על החוף סמוך לקצה הצפוני של סומטרה. חלק מהנפות שואפות להגדיל את האוטונומיה שניתנה להם במטרה המוצהרת להגדיל את השליטה המקומית על הפוליטיקה והפיתוח.
הערות:
כלכלת אצ'ה.
ענפי הכלכלה המסורתיים העיקריים במחוז הם חקלאות והפקה של נפט וגז. עם זאת, כמויות הנפט והגז המופקים מצויים בירידה. כלכלת המחוז עברה שינויים משמעותיים בעקבות אסון הצונאמי וסיום העימות הצבאי בין המורדים לממשלת אינדונזיה. למגזר השירותים תפקיד חשוב יותר מבעבר, ומגזר הבנייה צמח בצורה משמעותית הודות למאמצי השיקום וסחף אחריו את המחוז שכלכלתו צמחה (בניכוי נפט וגז) ב-7.4% ב-2007.
האינפלציה גאתה במחוז והגיעה לשיא שנתי של 41.5% בדצמבר 2005. מאז היא מצויה בירידה והייתה ביוני 2007 8.5%, קרוב לממוצע הלאומי של אינדונזיה שהוא 5.7%. קצב אינפלציה גבוה קבוע מעיד על כך שמדד המחירים לצרכן באצ'ה גדל בקצב הגבוה ביותר באינדונזיה. כתוצאה מכך השפיע קצב זה על האינפלציה ועל רמות השכר. על אף שקצב האינפלציה הואט רשם מדד המחירים לצרכן גידול מתמשך מאז הצונאמי. בהשוואה לשנת 2002 גדל מדד המחרים לצרכן ביוני 2007 ל-185.6 בעוד שמדד המחרים לצרכן הממוצע לכל אינדונזיה גדל בתקופה זו ל-148.2. בכמה מהמגזרים, היו עליות שכר נומינליות, לדוגמה, בענף הבנייה שבו צמח השכר הנומינלי של העובדים לכמעט 60,000 רופיות אינדונזיות ליום מ-29,000 רופיות ליום שהיה השכר קודם לצונאמי. עובדה זו השתקפה בשכר המינימום במחוז שגדל ב-55% מ-550,000 לפני הצונאמי ל-850,000 ב-2007, בהשוואה לגידול של 42% במחוז צפון סומטרה הסמוך מ-537,000 ל-761,000 רופיות.
רמות העוני באצ'ה גדלו מעט ב-2005 לאחר הצונאמי, אך פחות מהמצופה. רמת העוני צנחה ב-2006 לרמה שמתחת לרמה שלפני הצונאמי, דבר שהעיד על כך שהגידול בעוני כתוצאה מהצונאמי היה קצר מועד, וקרוב לוודאי שפעילות השיקום וסוף העימות הם שאפשרו צניחה זו. עם זאת, רמת העוני באצ'ה גבוהה משמעותית מאשר בשאר אינדונזיה, מה שיחייב עזרה ממשלתית להבטיח מניעת משבר כלכלי לאחר שהשגשוג עקב הגידול העצום בבנייה לאחר הצונאמי יגיע לקיצו.
קבוצות תרבותיות אתניות.
אצ'ה הוא מחוז מגוון מבחינה תרבותית ואתנית ושוכנים בו כמה קבוצות אתניות הדוברות כמה שפות. ב-2010 התגוררו באצ'ה 4,486,570 תושבים, כשהקבוצות האתניות הגדולות ביותר הן האצ'ינים (המתגוררים בכל רחבי המחוז), הגאיו (Gayo – מתגוררים במזרח ובמרכז המחוז), האלאס (Alas - בדרום מזרח), הטאמיאנג (Tamiang – בנפת טאמיאנג), האנואק ג'אמה (Aneuk Jamee – צאצאים מעם המינאנגקבאו (Minangkabau) – מתגוררים בדרום ובדרום מערב), הקלואט (Kluet – בדרום אצ'ה) והסימאולואה (Simeulue באי סימאולואה). יש במחוז גם אוכלוסייה משמעותית של סינים, שהשפעתם רבה על המגזר הפיננסי והמסחרי במחוז.
השפה הנפוצה ביותר בין תושבי המחוז היא אצ'נית. שפה זו שייך למשפחת השפות הצ'אמו-אצ'ה, שנציגיה האחרים נמצאים בעיקר בווייטנאם ובקמבודיה, והיא קרובה מאוד למשפחות השפות המלאיות. מילים רבות ממלאית וערבית נקלטו באצ'נית הכתובה מסורתית בג'אווי (אימוץ של הכתב הערבי). דוברים של אצ'נית מצויים גם בנפות לאנגקאט (Langkat) ואסהאן (Asahan) בצפון סומטרה ובמחוז קדאה במלזיה, ובעבר הייתה השפה השלטת בפנאנג. אלאס (Alas) וקלאוט (Kluet) הן שפות קרובות בקרב עם הבאטאק (Batak). מקורה של שפת הג'אמיי (Jamee) הוא בשפת המינאנגקבאו ממערב סומטרה, עם מעט שינויים והבדלים.
אצ'ה הייתה פעם מקום המפגש לאנשים מאומות רבות, ובין תושבי אצ'ה של ימינו יש צאצאים של ערבים, טורקים והודים. לפני הצונאמי היו באזור מאוראוהום דאייה (Meureuhom Daya) מספר רב של אנשים בעלי עור בהיר, בלונדינים בעלי עיניים כחולות, והמסורת המקומית מייחסת את מוצאם לטורקים או לפורטוגזים.
אורי אייזנצוויג
אורי אייזנצוויג (נולד ב-28 בספטמבר 1946) הוא פרופסור לספרות צרפתית והשוואתית באוניברסיטת ראטגרס בארצות הברית.
נולד בהוואנה שבקובה. בוגר תואר ראשון בפילוסופיה ובצרפתית מאוניברסיטת תל אביב (1969), תואר שני ודוקטורט מאוניברסיטת פריז VIII ואחר כך המשיך לכתוב עבודת הביליטציה באוניברסיטה. בהמשך הוא עבר לארצות הברית ומכהן עתה כפרופסור באוניברסיטת ראטגרס.
בשנת 1996 הוא זכה במלגת גוגנהיים.
האגודה הבין-לאומית לסוכרת
האגודה הבין-לאומית לסוכרת (באנגלית: International Diabetes Federation) היא ארגון-גג המאגד כ-200 ארגונים בכ-160 מדינות ברחבי העולם, הפועלים לשיפור איכול חייהם של חולי סוכרת. האגודה פועלת להגברת המודעות למחלת הסוכרת, לקידום טיפול מתאים במחלה ומניעתה, ולעידוד מחקר למציאת תרופות לסוגים השונים של המחלה.
הארגון נוסד ב-1950. הוא משויך כיום למחלקה למידע לציבור של האומות המאוחדות, ומצוי בקשר רשמי עם ארגון הבריאות העולמי וארגון הבריאות הפאן-אמריקני.
הארגון מקיים מדי שנה את יום הסוכרת הבין-לאומי, בו מתקיימים אירועים שונים ברחבי העולם להעלאת המודעות למחלה. יום זה מתקיים מ-1991 מדי שנה ב-14 בנובמבר, יום הולדתו של מגלה האינסולין פרדריק בנטינג. היום נחשב לאחד מהמועדים הבין-לאומיים של האומות המאוחדות.
בנוסף מקיים הארגון קונגרס בין-לאומי לסוכרת, מפעיל מגזין בנושא הסוכרת ("Diabetes Voice"), מוציא לאור ומעדכן את "אטלס הסוכרת", מפעיל תוכנית לסיוע לילדים הלוקים בסוכרת במדינות מתפתחות, ועוד.
הארגון קבע גם את לוגו הסוכרת ב-2006, כסמל של מעגל כחול. הסמל נקבע לאחר החלטת האו"ם לקבוע את יום הסוכרת הבין-לאומי כאחד מהמועדים הבין-לאומיים שלו, ב-20 בדצמבר 2006. מעגל הוא סמל לחיים ובריאות בתרבויות רבות בעולם; כחול הוא צבע דגל האומות המאוחדות וכן צבע השמיים המאחד את כל אומות העולם. הלוגו נועד לסמל את התאחדות כלל קהילות הסוכרת ברחבי העולם לפעולה משותפת לשליטה במחלה ולמניעתה, ולתת לסוכרת מעין זהות משותפת משלה.
"האגודה הישראלית לסוכרת", ארגון הפועל בנושא הסוכרת בישראל, חבר באגודה בין-לאומית זו.
הפדרציה הבינלאומית לסוכרת
קוטו (כלי נגינה)
קוֹטוֹ הוא כלי מיתר יפני מסורתי וכלי הנגינה הלאומי של יפן. זהו כלי פריטה העשוי מעץ הפאולוניה. הוא בעל 13 מיתרים שמתוחים על 13 גשרים ניידים. אורכו כ-180 סנטימטר ורוחבו כ-25 סנטימטר. באופן מסורתי נהוג לנגן על הקוטו בכריעה או בישיבה על הרצפה. מוצאו של הקוטו מכלי הגוז'נג הסיני, שהגיע ליפן במאות ה-7 וה-8. מקורו של הקוטו המודרני הוא בכלי גקוסו ששימש במוזיקת החצר הקיסרית (גאגאקו). הקוטו הפך לכלי פופולרי מאוד בקרב האצולה היפנית. חוברו לו גם יצירות סולו וגם יצירות להרכבים קאמריים שכללו את הקוטו. נגן הקוטו גם שר לעיתים לצלילי הנגינה של הקוטו.
Odelay
Odelay הוא אלבום האולפן החמישי של בק, אשר יצא לאור ב-18 ביוני 1996.
אחרי ההצלחה המסחרית של "Loser", ב-Odelay הופיעו להיטים כגון "Where It's At", "Devils Haircut", ו-"The New Pollution". האלבום הגיע למקום ה-16 במצעד הבילבורד ומכר יותר מ-2 מיליון עותקים בארצות הברית, מה שהפך אותו לאלבום המצליח ביותר של בק מבחינה מסחרית.
מאז יציאתו הופיע האלבום במספר רשימות של "האלבומים הטובים ביותר" של שנות ה-90 וכל הזמנים.
על עטיפת האלבום מופיע כלב מסוג קומונדור.
בשנת 2020 דורג האלבום במקום ה-424 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון.
רקע.