שער פורטואנסיס (בלטינית: Porta Portuensis - פורטה פורטואנסיס) היה שער בחומת אורליאנוס שהיה ממוקם בצפון אזור טרסטוורה של רומא העתיקה, לגדתו המערבית (השמאלית) של נהר הטיבר. בפתח השער החלה הויה פורטואנסה שהגיע מרומא לעיר הנמל פורטוס. השער נבנה על ידי הקיסר אורליאנוס ושופץ על ידי הקיסר הונוריוס בשנת 403. השער כלל שני מגדלים שמירה בצורת מחצית העיגול משני צדדי השער, ושני קשתות.
השער הנוכחי הניצב במקום זה נקרא בשם פורטה פורטזה (באיטלקית: Porta Portese). שער זה נבנה בשנת 1644 כחלק מחומות גבעת ג'יאניקולו שנבנו על ידי האפיפיור אורבנוס השמיני. אורבנוס בנה את השער במרחק 453 מטרים מהשער המקורי. שער זה היה שער עיקרי בחומת טרסטברה עד אמצע המאה ה-19, ובסמוך לשער הקים האפיפיור קלמנס האחד עשר מבנה משמר ומחסן תחמושת בשנת 1714.
כיום מתקיים בפתח השער שוק פשפשים מדי יום ראשון.
יום חמישי השחור 1914
יום חמישי השחור, 1914
פורטה פורטואנסיס
פורטה פורטזה
שער פורטזה
רחל מילשטיין
רחל מילשטיין (נולדה ב-1946) היא פרופסור אמריטה בחוג ללימודי האסלאם והמזרח התיכון באוניברסיטה העברית בירושלים. מחלוצות המחול המזרחי בישראל ועוסקת בהוראתו.
חייה ופועלה.
רחל מילשטיין נולדה ברעננה בשנת 1946 לשרה ואברהם. הוריה היו חלוצים שעלו ארצה מרוסיה ונמנו על מייסדי קיבוץ אפיקים בעמק הירדן בשנות ה-20. אביה היה מתנדב בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, ואמה הייתה גננת נודדת.
רחל מילשטיין קרויה על שמה של רחל המשוררת, אחות סבתה מצד אמה. אמה שרה הבטיחה לקרוא לבתה רחל, ובעקבות הבטחה זאת חיברה המשוררת את השיר "תקראי נא בשמי". הוריה עלו לארץ מרוסיה באונייה "צ'צ'רין" ב-1925. הם היו במשך זמן קצר חברי קיבוץ אפיקים ואחר כך נעו ונדו ברחבי ארץ ישראל בעקבות מקומות עבודתם. אמה טיפלה בדודתה המשוררת בחמש שנותיה האחרונות, שנות כתיבת רוב השירים. אחיה הבכור, רם מואב, היה פרופסור לגנטיקה באוניברסיטה העברית וראש מכון וולקני, אחיה השני, ד"ר אורי מילשטיין, הוא היסטוריון צבאי והוגה דעות. אחיינה הוא הכלכלן פרופסור עומר מואב.
מילשטיין גדלה בתל אביב. היא למדה בתיכון חדש. סיימה תואר ראשון בתרבות האסלאם ותולדות האמנות, תואר שני ודוקטורט בתרבות האסלאם. עבודת הדוקטורט שלה הייתה בנושא האיורים בביוגרפיה הטורקית של ג'לאל א-דין רומי, המייסד של המסדר הסופי המוכר כדרווישים המסתובבים (או המחוללים) בעיר קוניה שבטורקיה. העבודה נעשתה בהדרכתה של פרופסור מרים רוזן-איילון והיא סיימה אותה ב-1979. כל תאריה מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
משמשת מרצה לאומנות האסלאם בחוג ללימודי האסלאם והמזרח התיכון משנת 1980. ב-2007 מונתה לפרופסור חבר, בשנת 2008 כיהנה כראש המכון ללימודי אסיה ואפריקה, ב-2009 מונתה לסגנית דיקן הפקולטה למדעי הרוח (לענייני הוראה). עשתה שבתונים בפריז, באיסטנבול ובאוניברסיטת הרווארד. לימדה באוניברסיטה לשפות אוריינטליות בפריז ובאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנת 1995 אצרה תערוכה בשם "חותם שלמה" במוזיאון מגדל דוד ואף הוציאה ספר בשם זה.
מילשטיין הייתה בצעירותה מורה לריקודי עם ועמים, והיא מחלוצות המחול המזרחי בישראל. במשך שנים הייתה רקדנית בעצמה, וכיום היא עוסקת בהוראתו.
מילשטיין הייתה נשואה לאנתרופולוג הצרפתי מריו שש שהיה פנסיונר של ה-.C.N.R.S. עד לפטירתו ב-2015.
מחקריה.
תיאור מחקריה.
רחל מילשטיין חוקרת בעיקר ציורים מיניאטוריים על נושאים דתיים בכתבי יד פרסיים וטורקיים מאירן ומהאימפריה העות'מאנית בין המאה ה-14 למאה ה-17.
ספורי נביאים והתנ"ך באמנות האסלאמית.
שני ספרים אלה (La Bible dans l’art islamique וכן Stories of Prophets – an Illustrated Group of Qisas al-Anbiya) נוגעים לנושאים תנ"כיים באסלאם. הם מציגים קודם כל מדוע ובאיזה אופן התפתחה האמנות שמתייחסת לדמויות מן התנ"ך ומן הברית החדשה באסלאם וכיצד חוגים שונים, בין אם חוגים פוליטיים או חוגים דתיים, פירשו את האירועים התנ"כיים כך שישרתו את האידאולוגיה שלהם. הספר 'סיפורי נביאים' מתייחס לקבוצה מאוד מסוימת של כתבי יד מצוירים, בעוד ש'התנ"ך באמנות האסלאמית' מיועד לציבור הרחב יותר.
מילשטין מציגה את סיפורי התנ"ך השונים מהאדם ועד ישו בתקופות השונות, לפי האידאולוגיות המשתנות. אדם הראשון למשל הוא דוגמה לסוג שאלה שקיימת בכל תרבות והיא: איך נברא העולם? מי היה האדם הראשון שנברא? מה הוא היה ? מה עשה כשנברא ? ובמקרה הזה כמו הרבה מקרים של סיפורים תנ"כיים, מיזג האסלאם בין המיתולוגיה התנ"כית למיתולוגיה הפרסית הזורואסטרית הקדומה, שהיא שונה מהסיפור התנ"כי. כך יצא שאדם וחוה לאחר שנבראו הוכנסו לגן עדן ושם נתנו להם בגדי מלכות וכתרים והושיבו אותם על כס המלכות. כלומר – אדם איננו רק האיש הראשון, אלא גם המלך הראשון, שאיבד את מלכותו בגן עדן ואת חיי הנצח בעקבות החטא. מהי מהותו של החטא? גם פה ישנם מרכיבים מהסיפור התנ"כי של אכילת פרי אסור ומרכיבים פרסיים של מאבק נצחי, של כוחות הרוע נגד אלוהות האור. כל ההיבטים הללו מופיעים בציורים שבהם רואים למשל את אדם וחווה לבושים כמלכים ויושבים על כס המלכות וכל המלאכים משתחווים להם, זולת השטן. אחר שאדם וחווה חטאו, הסתלקו מהם כל סממני המלכות ורק אז הם היו ערומים ולבשו עלים. בציורים רואים אותם מגורשים מגן-עדן על ידי אנשים אחרים. מה שמרמז שהיו עוד אנשים בגן-עדן. כלומר שהייתה איזו ממלכה שהאדם היה המלך שלה.
חותם שלמה – ח'אתם סולימאן.
זהו ספר שראה אור ב-1995 כקטלוג של תערוכה שאצרה מילשטיין, בו היא ניסתה להראות את הקשרים התרבותיים והאמנותיים בין האסלאם, היהדות והנצרות דרך סמל שהיום אנחנו קוראים לו מגן דוד ובעבר קראו לו חותם שלמה והוא מייצג גם את מלכות השמיים, גם את מלכות הארץ, גם מאגיה וגם מדעים.
מחקרים נוספים.
נושאים נוספים אותם חקרה מילשטיין הם תאורי ירושלים באמנות האסלאמית, בעיקר בהר הבית ובתיאורים של מקומות קדושים ועל דרך העלייה לרגל למכה. כעת היא מתעסקת יותר בניתוח השפה האומנותית של הציור הפרסי.
בשניים ממאמריה פירשה את העיטורים המוקדמים ביותר של ספר התנ"ך אותם אנו מכירים, מהמאות ה-10–11, לאור האמנות של הסביבה המוסלמית והנוצרית באותה תקופה.
סלרנו (נפה)
נפת סלרנו (באיטלקית: Provincia di Salerno) היא נפה במחוז קמפניה שבאיטליה.
היסטוריה.
היה במקור נפת פרינצ'יפאטו צ'יטרה (באיטלקית: Principato Citra) .שמה של הנפה נגזר משם שבט הלטיני " פרינצ'יפטוס צ'יטרה סרס מונטורי" (Principatus citra serras Montorii) שמשמעה "פרינצ'יפטו לרגלי ההר פיצ'נטיני (Monti Picentini)".
נפת פרינצ'יפטו צ'יטרה התקיימה בממלכת שתי הסיציליות, ובשנת 1840 התגוררו בה 17,258 נפש. בירת הנפה הייתה העיר סלרנו. ב-1860 נכבשה הממלכה במסגרת "מסע האלף" של ג'וזפה גריבלדי, ועקב כך סופחה לממלכת סרדיניה-פיימונטה, ולבסוף לממלכת איטליה המאוחדת.
גאוגרפיה.
הנפה ממוקמת על החוף בדרום המחוז, ומשתרעת על שטח של 4,917 קמ"ר. בנפת סלרנו התגוררו 1,102,340 נפש בשנת 2007 ובירתה העיר סלרנו, הנמצאת במפרץ כ-50 ק"מ דרומית לעיר נאפולי.
היא גובלת בנפת נאפולי בצפון-מערב, בנפת אבלינו בצפון, בנפת פוטנצה במזרח ובים הטירני בדרום-מערב.
איתם (פירושונים)
נפה (פרובינציה)
CTC (ראשי תיבות של Circulating Tumor Cell) הם תאים סרטניים המתגלים בדמם של חולי סרטן. איתור התאים בדם עשוי להצביע על התקדמות המחלה ועל הסיכויים להחלים ממנה. הבדיקה עדיין בשלב מחקרי ואין להשתמש בה בקליניקה מעשית.
רקע.
תהליך התפתחות הגרורות בסרטן הוא תהליך מורכב ורב שלבי. חלק מתאי הגידול הראשוני מפתחים תכונות שונות המאפשרות להם לחדור מחסומים ביולוגים בגוף, להתנתק מהאתר הראשוני ולהגיע למחזור הדם. בצורה זו יש פיזור של התאים לרקמות מרוחקות, תהליך שיכול להוביל ליצירת גרורות מרוחקות. כמו כן, לכל גידול יש אתרים "מועדפים" בהם יכולות להופיע גרורות ואתרים שבהם הסיכוי נמוך יותר או אפסי.
נמצא כי גם כאשר הגידול מאובחן בשלב מוקדם של המחלה, כאשר אין עדות לפיזור מרוחק, ניתן למצוא באחוז לא זניח של החולים תאי סרטן בדם שמקורם כנראה בגידול הראשוני. בשלבים מתקדמים ייתכן שחלק מהתאים המסתובבים בדם מקורם בגרורות עצמן ולאו דווקא בגידול הראשוני.
בנבדקים בריאים לעומת זאת, הסיכוי למצוא בדם תאים החשודים כסרטניים הוא זניח.
היסטוריה.
התיאור של תאי סרטן בדם הופיע כנראה לראשונה ברשימה קטנה בעיתון רפואי אוסטרלי בשנת 1869 בו מתאר רופא צעיר בשם תומאס רמסדן אשוורת' (Thomas Ramsden Ashworth) בדיקה פתולוגית של חולה סרטן שנפטר שבדמו הוא ראה תאים זהים לתאים בגידולים מפושטים על גוף החולה. במשך השנים שלאחר מכן הופיעו תאורים שונים של תאים סרטניים בדם והיו מספר תאוריות לגבי הסיבה לתאים אלה או מה מקורם. הסיבות לכך הן שכיחות נמוכה של תאים (בסדר גודל של תא סרטן אחד למיליון תאים מונונוקלארים (תאים בעלי גרעין תא אחד)) והקושי הגדול לבודד ולאבחן את התאים האלה.
בדיקת CTC ומשמעויות קליניות.
בדיקת CTC מבוצעת על דם פריפרי כאשר ישנן שיטות שמטרתן לבודד את התא על ידי שימוש בסמנים מיוחדים שנקשרים אליו וישנן שיטות שמטרתן להיפטר מתאים שאינם נושאים מאפיינים ספציפיים. התוצאה הסופית המתקבלת היא מספר של תאים סרטניים לנפח דם. המקובל כיום הוא סף של 5 תאים ל 7.5 מיליליטר דם - מעל ערך זה הבדיקה נחשבת חיובית אם כי ייתכן מאוד שעם שיפור הטכנולוגיה של בידוד התאים ופיתוח של בדיקות שיבוצעו על תאים אלה המידע שאפשר יהיה לקבל בעתיד יכלול יותר מאשר ספירה פשוטה של התאים.