במהלך שנות ה-90, מוזיקת הרוק האינסטרומנטלי פרחה גם בקרב להקות אינדי רוק.
עם עליית סגנון הגראנג', הפופולריות של הרוק האינסטרומנטלי הלכה ודעכה, ומספר אמנים מצומצם המשיך לשגשג בתחומם.
שנות ה-2000.
סטיב ואי התבקש להופיע בסימפוניה "Fire Strings", שתוכננה עבור גיטרה חשמלית בהשתתפות 100 נגנים, ונחשבה כבלתי אפשרית לביצוע. ואי הצליח במשימה לאחר שנתן ביצוע מרשים וזכה לשבחים מנגני התזמורת הקלאסית. מספר שנים אחר כך, ואי הלחין בעצמו קונצרט בשם "The Aching Hunger", שכלל להקת רוק (שלוש גיטרות, תופים וגיטרה בס), סינתסייזר ותזמורת בת 50 נגנים, ובין השנים 2004-2005 השתתף יחד עם תזמורת מטרופול של הולנד בקונצרט עם מרבית מביצועיו.
במשך השנים האחרונות גדל מספר אלבומי הסולו של נגני הרוק האינסטרומנטלי. רוב נגני שנות ה-80 ביצעו קאמבקים, במיוחד לאור נגינת קטעים אינסטרומנטליים ישנים שכעת זכו לעדנה מחודשת. אמנים כדוגמת סטיב מורס, מרטי פרידמן, פול גילברט, ג'ו סטריאני וינגוויי מלמסטין ממשיכים להוציא אלבומי סולו ויוצאים לסיבובי הופעות בהצלחה רבה. אולם, נדיר מאוד לשמוע קטעים אינסטרומנטליים במצעדי הרדיו.
שנות ה-2000 ראו גם את עליית הפופולריות של להקות הנחשבות כשייכות לזרם הפוסט רוק, שרבות מהן הוציאו קטעים אינסטרומנטליים. להקות כדוגמת "Godspeed You! Black Emperor", "Do Make Say Think", "Mogwai", "God Is an Astronaut", "Russian Circles" ו-"Explosions in the Sky".
מלינדה גייטס
מלינדה פרנץ' גייטס (באנגלית: Melinda French Gates; נולדה ב-15 באוגוסט 1964) היא יושבת ראש משותפת בקרן הצדקה הגדולה בעולם, קרן ביל ומלינדה גייטס, אותה ייסדה יחד עם בעלה לשעבר ביל גייטס.
ביוגרפיה.
תחילת דרכה.
נולדה בשם מלינדה אן פרנץ' בדאלאס שבטקסס, בת למשפחה אמריקנית קתולית מהמעמד הבינוני. אביה היה מהנדס, שעבד קשה כדי לאפשר לארבעת ילדיו ללמוד באוניברסיטה. כאשר הייתה בת 16 רכש אביה מחשב, וגייטס הנערה הייתה שבויה בקסמו. לאחר לימודיה בתיכון פרטי לנערות, התקבלה גייטס ללימודי תואר ראשון בכלכלה ומדעי המחשב באוניברסיטת דיוק, אותם סיימה ב-1986. היא המשיכה ללימודי תואר שני במנהל עסקים בבית הספר לעסקים על שם פיוקווא באותה האוניברסיטה, אותם סיימה ב-1987.
בסמוך לסיום לימודיה לתואר שני, שלחה חברת מיקרוסופט צוות לאוניברסיטת דיוק, לשם גיוס כוח אדם איכותי לחברה. גייטס ביקשה להתקבל לעבודה, וכך פגשה את בעלה לעתיד, ביל גייטס, יו"ר מיקרוסופט ואדריכל התוכנה הראשי שלה באותה עת. גייטס התקבלה לתפקיד ניהולי במיקרוסופט, ואף החלה לנהל מערכת יחסים עם ביל גייטס. השניים נישאו לאחר כשש שנים, ב-1 בינואר 1994, בטקס באחד מאיי הוואי. בעת עבודתה במיקרוסופט שקדה על מספר מיזמים, בהם מיקרוסופט בוב, שנחל כישלון חרוץ. גייטס פרשה מעבודתה במיקרוסופט עם לידת בתה הבכורה ב-1996. בהמשך ילדה בן ובת נוספים. ב-3 במאי 2021 הודיעו בני הזוג כי הם מפרקים את קשר הנישואין ביניהם, ובאוגוסט 2021 התגרשו.
קרן - ביל ומלינדה גייטס.
ב-1994 ייסד ביל גייטס את קרן ויליאם ה. גייטס על שם אביו, שהופקד על ניהולה. מטרתה של הקרן: צמצום חוסר הצדק בארצות הברית ובעולם. ב-2000 ייסדו ביל ומלינדה גייטס את הקרן הנושאת את שמם, גלגול מתקדם של הקרן על שם אביו של גייטס. ביל גייטס, מלינדה גייטס וויליאם ה. גייטס האב הם שלושת יושבי הראש המשותפים של הקרן, הפועלת ברחבי העולם, בעיקר בתחומי הבריאות והחינוך, ולאחר הזרמה של יותר מעשרים מיליארד דולר על ידי בני הזוג גייטס, הפכה לקרן הצדקה הפרטית העשירה ביותר בעולם. כיום עמותת הצדקה מקדמת מטרות בריאותיות וחברתיות בעולם.
בשנת 2006 הודיע המולטי-מיליארדר וורן באפט כי בכוונתו לתרום 30 מיליארד דולר לקרן של בני הזוג גייטס, על-פני 20 שנה. באפט הוא חבר קרוב של בני הזוג גייטס, וכבר קודם לכן הודיע על כוונתו לתרום את רוב הונו לצדקה.
עיסוקים נוספים, הוקרה וחייה הפרטיים.
ניסיונה הניהולי (ואף פרסומה) של מלינדה גייטס הביאו אותה לשבת במספר דירקטוריונים וחברי נאמנים של מוסדות שונים, בהם אוניברסיטת דיוק והוושינגטון פוסט.
ב-2005 נבחרה לאשת השנה של השבועון טיים יחד עם בעלה וכוכב הרוק בונו. הכבוד ניתן לשלושה לאות הוקרה על פעילות הצדקה שלהם. ב-2006 זכו בני הזוג גייטס בפרס נסיך אסטוריאס, העיטור היוקרתי ביותר שמעניקה ספרד, כהוקרה על פעילותם הפילנתרופית. השניים נוסעים רבות ברחבי העולם כחלק מפעילותם זו. ב-2016 החליט נשיא ארצות הברית ברק אובמה להעניק לבני הזוג את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד הגבוה במדינה.
מלינדה וביל גייטס התגוררו עם שלושת ילדיהם באחוזה בעיירה מדינה שבמדינת וושינגטון, על גדת אגם וושינגטון.
דורותיאה קרוק
דורותיאה קרוּק-גלעד (Dorothea Krook-Gilead; 11 בפברואר 1920 – 13 בנובמבר 1989) הייתה חוקרת ספרות, מתרגמת ופרופסור לספרות אנגלית באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל אביב. חוקרת הנרי ג'יימס, מחברת הספר "יסודות הטרגדיה".
כלת פרס ישראל למדעי הרוח לשנת תשל"ג, חברת האקדמיה הישראלית למדעים.
ביוגרפיה.
דורותיאה נולדה ב-1920 בעיר ריגה שבלטביה. אמה רחל ברגמן (גרינברג) הייתה משוררת יידית. ב-1928 היגרה המשפחה לקייפטאון שבדרום אפריקה, שם גדלה והתחנכה.
היא למדה פילוסופיה וספרות באוניברסיטת קייפטאון, וקיבלה תואר ראשון (1939), שני (1940) ותואר בוגר בחינוך (1941).
בשנת 1943 נישאה למקס קרוק, וב-1954 התגרשה ממנו.
בשנת 1946 החלה ללמוד באוניברסיטת קיימברידג', בהנחיית הפילוסוף מייקל אוקשוס, שם קיבלה ב-1952 תואר דוקטור והחלה בעבודת המחקר שלה. בשנים 1950–1953 ו-1958–1959 הייתה עמיתת מחקר בניונהאם קולג' שבקיימברידג', ובשנית 1954–1959 הייתה מרצה (assistant lecturer) לספרות אנגלית בקיימברידג'.
בשנת 1960 עלתה לישראל.
בעת עלייתה כבר נודעה קרוק כחוקרת ספריו של הנרי ג'יימס ומבקרת המתעניינת בממד המוסר ביצירות ספרותיות. בשנת 1960 הצטרפה לסגל האוניברסיטה העברית כמרצה אורחת, ומ-1962 כמרצה. נבחרה לראש המחלקה לספרות אנגלית. ב-1971 הועלתה לדרגת פרופסור מן המניין.
באוקטובר 1973 עברה לשמש פרופסור לספרות באוניברסיטת תל אביב.
בין כתביה הידועים מצויים "שלוש מסורות והגות מוסרית" (1959) ו"יסודות הטרגדיה" (שפורסם במקור באנגלית ב-1969 ותורגם ב-1972), שעליו זכתה בפרס ישראל למדעי הרוח בשנת תשל"ג (1973). כעבור שנה מזכייתה נבחרה לחברת האקדמיה הישראלית למדעים.
ב-1968 נישאה בשנית, למשורר זרובבל גלעד (גם הוא בנישואים שניים), ועברה לקיבוץ עין חרוד מאוחד. ב-1988 התאלמנה ממנו. היא נפטרה ב-13 בנובמבר 1989, בגיל 69.
ארכיונה שמור בארכיון הציוני המרכזי.
בשכונת רמות שבבאר שבע נקרא רחוב על שמה.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטה:
דורותיאה קרוק-גלעד
ג'יינז אדיקשן
ג'יינז אדיקשן (באנגלית: Jane's Addiction) היא להקת רוק אמריקאית, שנוסדה בקליפורניה בשנת 1986. הייתה מראשונות להקות הרוק האלטרנטיבי שזכו להכרה רחבה ולהצלחה מסחרית בארצות הברית, והפכה לאחת הלהקות המשפיעות ביותר בשנות ה-90. סגנונה המוזיקלי מגוון והושפע מפאנק, הבי מטאל, רוק גותי ורוק פסיכדלי.
שנות פעילותה העיקריות של הלהקה היו 1986–1991, כאשר הופעתה האחרונה לפני פירוקה יסדה את פסטיבל לולהפלוזה (Lollapalooza). הלהקה התאחדה לסיבוב הופעות בשנת 1997, בשנים 2001–2004 ושוב בשנת 2008. חברי הלהקה ברוב שנות פעילותה היו הסולן פרי פארל, הגיטריסט דייב נבארו, הבסיסט אריק אייברי והמתופף סטיבן פרקינס.
היסטוריית הלהקה.
תחילת הדרך.
בקיץ 1985 חיפש פרי פארל בסיסט חדש ללהקתו דאז, Psi-com. הוא פגש את אריק אייברי, שבאותו הזמן חיפש להקה חדשה לאחר פירוקה של להקת Scrunge. אייברי הצטרף ל-Psi-com לזמן קצר, אך היא התפרקה אף לפני שהספיק להופיע איתה, ולכן גם לא נחשב לחבר רשמי בלהקה. פארל ואייברי המשיכו לנגן יחד ואף הופיעו מספר פעמים בשם Illuminotics. השניים חיפשו גיטריסט ומתופף; אחותו של אייברי הכירה את סטיבן פרקינס לצמד, והם קיבלו אותו כמתופף. לתפקיד הגיטריסט נכנס כריס ברינקמן, חבר בלהקתו הקודמת של אייברי, אך פוטר לאחר מספר הופעות. גם מחליפו, אד דוברידניו, לא שרד זמן רב, ולבסוף הציע פרקינס את חברו דייב נבארו כגיטריסט, ונקבע ההרכב הסופי של הלהקה.
הלהקה נקראת ככל הנראה על שמה של שותפתו של פארל, ג'יין בייטנר, שהשפיעה רבות על סגנונו המוזיקלי.
ההצלחה (1986-1991).
לאחר שהתייצב ההרכב, לקראת סוף 1986, החלה הלהקה לכתוב ולהופיע בעיקר באזור לוס אנג'לס, ובמהרה זכתה באהדת הקהל ובהתעניינות של מספר חברות תקליטים. על מנת להראות שהם פועלים בצורה עצמאית ולא "מוכרים את עצמם בקלות", החליט פארל להוציא את אלבום הבכורה בחברת תקליטים עצמאית ולא באחת מהחברות הגדולות הקיימות בשוק. אלבומם הראשון, Jane's Addiction, הוא אלבום הופעה שהוקלט במועדון הרוקסי בלוס אנג'לס, אשר יצא בשנת 1987 בחברת Triple-X. בעקבות האלבום, גבר רצונן של חברות התקליטים להחתים את הלהקה והתפתח מעין קרב ביניהן, ולבסוף נבחרה Warner Bros. Records, בעיקר בזכות החופש האמנותי שהבטיחה ללהקה. בחברה זו יצא בשנת 1988 אלבום האולפן הראשון של הלהקה, Nothing's Shocking, שהיה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית מופע המטאל/רוק כבד הטוב ביותר לשנת 1989.