[[קטגוריה:אוסטרליה: מדינות וטריטוריות]]
[[קטגוריה:מקומות ששימשו כמושבת עונשין]]
מגיסטר מיליטום
מגיסטר מיליטום (בלטינית: magister militum, מפקד החיילים) היה תואר באימפריה הרומית בתקופותיה המאוחרות, בערך מתקופת קונסטנטינוס בראשית המאה הרביעית. התואר התייחס לקצין צבא בכיר. המגיסטר מיליטום היה בדרך כלל הכוח שמאחורי הכתר ושלט בפועל באימפריה המערבית.
בין השאר החזיקו בתואר אנשים כסטיליקו, ריקימר, אודואקר ואחרים. לעיתים, היה התואר משמש עם ציון פרובינקיה, כמו per dalmatia, אדון החיילים בדלמאטיה, כדי לציין פיקוד על אזור מסוים. במקרים רבים, הקביל תואר זה לתואר פטריקיוס ורבים מהמגיסטר מיליטום של רומא נשאו בתואר הכפול.
ישיבת פומבדיתא
ישיבת פומבדיתא הייתה ישיבה בעיר פומבדיתא בבבל, שנוסדה בתקופת שלטונה של האימפריה הסאסאנית, במאה ה-3, והתקיימה עד למאה ה-11. הישיבה נוסדה על ידי רב יהודה, בדור השני לאמוראים והתקיימה לאורכה של תקופת הגאונים, כ-800 שנה כישיבה מרכזית ומשפיעה, במקביל לישיבת סורא.
ציוני דרך.
לאחר פטירתם של רב ושמואל, בסוף הדור הראשון של האמוראים, במקביל למינויו של רב הונא כראש ישיבת סורא, נחרבה העיר נהרדעא והישיבה של שמואל שבה על ידי פפא בר נצר והלך ראש הישיבה שלה רב יהודה לעיר פומבדיתא והקים שם ישיבה חדשה, ישיבת פומבדיתא, שהתקיימה כ-800 שנה, במשך תקופות האמוראים, הסבוראים והגאונים, עד לימיו של רב האי גאון. העיר פומבדיתא הייתה מיושבת ביהודים זמן רב קודם לכן, עוד מימי בית המקדש השני. העיר ניצבה על חופו המזרחי של הפרת, ליד מוצא תעלה גדולה שחיברה בינו ובין החידקל. פירוש השם בארמית "פומא בדיתא" לאמור "פי התעלה". פומבדיתא מזוהה היום באזור העיר העיראקית פלוג'ה.
ישיבת פומבדיתא וישיבת סורא היו לישיבות הדומיננטיות בעולם היהודי, ומהן יצאה תורה והוראה לכל תפוצות הגולה. ישיבת פומבדיתא העמידה בראשה במהלך הדורות גדולי תורה לדורותיהם, בהם רבה ורב יוסף, אביי ורבא, רפרם (בדור חתימת הגמרא), רב יוסי הסבוראי, רב סימונא, רב רבא גאון, רב פלטוי גאון, רב שרירא גאון ובנו רב האי גאון. בתקופת הדור השלישי והרביעי של האמוראים הייתה ישיבת פומבדיתא בתפארתה. בתקופתו של רבא עברה הישיבה למחוזא, ולאחר פטירתו חזרה לפומבדיתא.
עם חיתום התלמוד הבבלי בידי רבינא האחרון (בסורא) החלה תקופת הסבוראים (ד'ר"ס - ד'שמ"ט, 499-589), שברובה לא התקיימו לימודים סדירים בסורא, בגלל פרעות כנגד היהודים, אלא רק בפומבדיתא. כשהגיעו הרדיפות גם לפומבדיתא, הוצרכו חכמי הישיבה להעביר אותה לעיר פירוז שבור למשך כ-50 שנה, עד לפתיחתה מחדש בפומבדיתא בשנת ד'שמ"ט (589) בידי רב חנן מאישקיא.
גם במהלך תקופת הגאונים התקיימו שתי הישיבות זו לצד זו. גאון פומבדיתא, רב האי בר רב דוד (ד'תר"נ- ד'תרנ"ח, 890- 898 לערך), העביר את הישיבה לעיר בגדאד, מפני שבתקופתו התמעטו היהודים שעסקו בחקלאות, ורבים עסקו במסחר והיגרו לערים הגדולות, בעיקר לבגדאד (מלבד תופעת ההגירה אל מחוץ לבבל). ברם, שמה של הישיבה לא השתנה ונשאר "ישיבת פומבדיתא". תקופת פריחה אחרונה הגיעה לישיבה בימיהם של רב שרירא גאון ובנו רב האי, בסיומה של תקופת הגאונים. אלפי מכתבים ובהם שאלות בכל תחומי היהדות הגיעו לראשי ישיבת פומבדיתא מכל תפוצות הגולה, והגאונים עמלו להשיב לשואליהם. עם פטירת רב האי גאון, בשנת ד'תשצ"ח (1038), באה לסיומה תקופת הגאונים. לראש הישיבה התמנה ראש הגולה רב חזקיה בן דוד, אולם 20 שנה לאחר מכן הוצא להורג בעינויים בידי הח'ליפה המוסלמי, אל-קאא'ם הראשון, וישיבת פומבדיתא נסגרה.
הנצחה.
השם "פומבדיתא" ניתן לרחובות בערים: ירושלים, תל אביב ורמת גן. ברחוב פומבדיתא בתל אביב שוכנת ישיבה ופנימיה. בירושלים נוסד בשנת תשנ"ו (1996) מכון למחקר תורני "פומבדיתא", העוסק בכתיבת ובעריכת ספרי הלכה ומנהג, ובההדרת ספרי קדמונים.
ז'אק ליפשיץ
ז'אק ליפשיץ (Jacques Lipchitz; 22 באוגוסט 1891, דרוסקינינקאי, רוסיה (ליטא) – 16 במאי 1973, קאפרי) היה פסל יהודי-צרפתי קוביסטי יליד ליטא.
ביוגרפיה.
ז'אק ליפשיץ נולד בשם חיים יעקב ליפשיץ בעיירה דרוסקינינקאי בליטא, אז בתחומי האימפריה הרוסית. הוא למד בבית הספר בביאליסטוק והמשיך ללימודי הנדסה בווילנה. בשנת 1909 עבר ליפשיץ לפריז, שינה את שמו הפרטי לז'אק והחל בלימודי אמנות; למד בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות ובאקדמיה ז'וליאן.
בין השנים 1912–1913 שירת בצבא הרוסי. לאחר שהשתחרר משירותו שב לפריז והחל להתעניין בזרם הקוביסטי, הצטרף לקבוצה אמנותית שבה נכלל גם פיקאסו והתיידד עם האמן אמדאו מודיליאני. כמו כן, בתקופה זו הוא החל להתעניין בפיסול עץ אפריקאי.
בשנת 1941, לאחר כיבוש צרפת על ידי הנאצים, נמלט ליפשיץ לארצות הברית, תוך שהוא זונח מאחוריו רבות מעבודותיו הגמורות והלא-גמורות. ליפשיץ השתקע בניו יורק, שם חי כמעט עד סוף חייו.
ליפשיץ הציג מיצירותיו בביאנלה של ונציה בשנת 1952 ובשתי תערוכות דוקומנטה בגרמניה (ב-1959 וב-1964).
לקראת סוף ימיו חלה בפתאומיות במחלת הסרטן, מה שהביא אותו ליצירת קשר עם הרבי מליובאויטש ובקשת ברכה. לאחר שהבריא, ובעקבות סדרת התכתבויות ממושכת עם הרבי הוא התקרב לדת, גירש את אשתו הראשונה בבית דין אורתודוקסי ונישא מחדש לאשתו השנייה בנישואים יהודיים.
ז'אק ליפשיץ נפטר בקאפרי שבאיטליה, ולאחר מותו הועלה לקבורה בישראל ונטמן בהר המנוחות ירושלים.
יצירותיו.
יצירותיו של ליפשיץ נחלקות לשלוש תקופות:
משפט האן-בנך
משפט האן-בנך הוא משפט מרכזי באנליזה פונקציונלית העוסק בהרחבה של פונקציונל formula_1 מתת-מרחב של מרחב בנך, אל המרחב כולו. המשפט נוסח והוכח על ידי סטפן בנך והאנס האן, כל אחד לחוד ובאופן בלתי תלוי, בשנות ה-20 של המאה ה-20.
המשפט.
יהי formula_2 מרחב בנך מעל השדה formula_3 (שדה הממשיים או המרוכבים), עם תת-מרחב formula_4, ופונקציה תת-ליניארית formula_5 (פונקציה זו מכונה לעיתים מז'ורנטה).
אזי כל פונקציונל ליניארי formula_6 החסום על ידי formula_7 (כלומר: formula_8 לכל formula_9) אפשר להרחיב לפונקציונל formula_10 שגם הוא חסום באותו אופן.
כלומר:
הוכחת המשפט.
הוכחת המשפט נעזרת בלמה של צורן. מסתכלים על קבוצת כל ההרחבות של formula_38 החסומות על ידי formula_16 לתת-מרחב כלשהו formula_40 עם יחס הסדר "הרחבה של" (נסמן קבוצה זאת ב-formula_41). זהו מרחב סדור וקל לראות שלכל שרשרת בו יש איבר מקסימלי. לכן, לפי הלמה של צורן, קיים איבר מקסימלי ב-formula_41 שמהווה הרחבה של formula_38 המקיימת את הנדרש. נותר להראות שזו אכן הרחבה על כל formula_2.
עושים זאת באמצעות הוכחה על דרך השלילה. מניחים שההרחבה המקסימלית ב-formula_41 מוגדרת על תת-מרחב formula_46, כאשר formula_47. אזי קיים formula_48 ולכן אפשר לבנות במפורש הרחבה החסומה על ידי formula_7, המוגדרת על ידי:
כאשר formula_51 פירוק יחיד של formula_52 כאשר formula_53 ו-formula_54 הוא ההרחבה המקסימלית על formula_55 (והם איברי המשפחה formula_41). כעת נותר להראות שאפשר לבחור ערך formula_57 כך שלכל formula_52 בתחום ההגדרה יתקיים formula_59. באמצעות מניפולציות אלגבריות, טיעונים של חדו"א (חסם עליון) ושימוש בתכונותיה של פונקציה תת-ליניארית אפשר להראות שקיים formula_60 כנדרש. בכך בנינו הרחבה ל-formula_54 מ-formula_55 לתת-מרחב גדול יותר, והרחבה זו גם איבר ב-formula_41.
מכיוון שהצלחנו לבנות הרחבה לאיבר המקסימלי של formula_41, וניתן לראות בקלות שגם היא ב-formula_41, נובע שהוא לא איבר מקסימלי וזו סתירה.
לכן, האיבר המקסימלי של formula_41 מוגדר היטב על כל formula_2 ומהווה הרחבה של formula_38 המקיימת את הנדרש. formula_69
פול סיניאק
פול ויקטור ז'ול סיניאק (בצרפתית: Paul Victor Jules Signac ;) היה צייר נאו-אימפרסיוניסטי צרפתי שפיתח בשיתוף עם ז'ורז' סרה את הסגנון הפוינטיליסטי.
ביוגרפיה.
סיניאק, יליד פריז, למד בצעירותו ארכיטקטורה עד שהחליט בגיל 18 להמשיך כצייר. סיניאק סייר בחופים שונים באירופה וצייר את הנופים שראה, ולקראת סוף ימיו החל לצייר ערים שונות בצרפת.
ב-1884 פגש סיניאק את קלוד מונה ואת ז'ורז' סרה. הוא נדהם מסגנון העבודה השיטתי של סרה ומהתאוריה על הצבעים שאימץ, והפך לתומך נאמן של סרה. כתוצאה מהשפעתו, עזב סיניאק את סגנון הציור האימפרסיוניסטי והחל לצייר בסגנון הדומה לסגנונו של סרה, שמאוחר יותר נקרא נאו-אימפרסיוניזם.
בחלק גדול מעבודותיו צייר את חופי צרפת תוך התמקדות עמוקה במים. בכל קיץ, היה סיניאק עוזב את פריז ונוסע לדרום צרפת. במרץ 1889 ביקר סיניאק את וינסנט ואן גוך בארל. שנה לאחר מכן ביקר בג'נובה, בפירנצה ובנאפולי.
בנוסף לציוריו בשמן ובצבעי מים, התנסה סיניאק גם בהדפסי אבן, בתצריב ובציורים רבים המבוססים על נקודות קטנות בעט. אנרי מאטיס ואנדרה דרן הושפעו ממנו, וכך השפיע סיניאק גם על התפתחות הפוביזם. בימיו האחרונים קידם סיניאק אמנים צעירים פוביסטים וקוביסטים.
כתיבה.
סיניאק הוא כותב חשוב של תיאוריית האמנות. בכתביו עסק בין השאר בנאו-אימפרסיוניזם. חלק מכתביו לא יצאו לאור.
סיניאק היה אנרכיסט, בדומה לחבריו פליקס פנאון וקאמי פיסארו.
ראאד סלאח