עם מינויו של פאביו קאפלו לתפקיד המאמן לקראת עונת 1991/1992, במקומו של סאקי שעבר לאמן את נבחרת איטליה, הפך רוסי לשוער המוביל במועדון. לאחר מאבק קצר על אפודת השוער הראשון עם פרנצ'סקו אנטוניולי, הוא היה לחלק מחוליית הגנה איטלקית וחזקה שכללה, בין היתר, את פאולו מלדיני, מאורו טאסוטי, אלסנדרו קוסטקורטה ופרנקו בארזי. הארבעה היוו את השלד להגנת הקבוצה בשנים הבאות, ואף היו לחלק מהנבחרת האיטלקית למונדיאל 1994 בארצות הברית, בו סיימה איטליה כסגנית אלופת העולם (למעט רוסי, שלא זומן לסגל של סאקי לטורניר). רוסי רשם שלושים הופעות ליגה באותה העונה וסייע לקבוצתו לזכות באליפות איטליה. יתרה מכך, מילאן שלא שיחקה באירופה באותה העונה בשל הרחקה מאופ"א, סיימה את העונה ללא הפסד ליגה. עונה לאחר מכן, לאחר מאבק אליפות צמוד מול אינטר, זכתה מילאן באליפות שנייה ברציפות. רוסי שותף ב-27 משחקי ליגה בלבד, אך באותה העונה סייע לקבוצתו להעפיל לגמר ליגת האלופות. רוסי פתח בשער הקבוצה במשחק הגמר מול אולימפיק מרסיי, בו מילאן הופתעה עם הפסד 0–1 בסיום.
עונת השיא של רוסי ושל קבוצתו הייתה עונת 1993/1994. מילאן זכתה באליפות שלישית ברציפות תוך שהיא סופגת 15 שערים בלבד. רוסי, שרשם 31 הופעות ליגה באותה העונה, קבע שיא ליגה חדש בדקות רצופות ללא ספיגה. ברצף, שכלל 11 משחקים בין ה-12 בדצמבר 1993 ל-27 בפברואר 1994, שמר רוסי על רשת נקייה במשך 929 דקות רצופות, עד שספג בבעיטה ממרחק של חלוץ פוג'ה, איגור קוליבנוב. בכך, עקף ב-26 דקות את שיאו של דינו זוף, מגדולי שוערי איטליה, שקבע את השיא הקודם בעונת 1972/1973. שיאו של רוסי נשמר במשך 22 שנים, עד שג'אנלואיג'י בופון שיפר את שיאו של רוסי ב-45 דקות, ב-20 במרץ 2016. עוד באותה העונה, רשם רוסי 13 הופעות בליגת האלופות, בהם הופעה שנייה ברציפות במשחק הגמר. הפעם שמר רוסי על שער נקי בניצחון קבוצתו 0–4 על ברצלונה. עונה לאחר מכן שוב העפיל עם מילאן לגמר ליגת האלופות ופתח פעם שלישית ברציפות בשער מילאן בגמר, אך קבוצתו נוצחה 0–1 על ידי אייאקס.
בעונת 1995/1996 השלים רוסי עונה שנייה ברציפות בה פתח בכל משחקי הליגה של קבוצתו, ואף סייע לקבוצתו לזכות באליפות רביעית בתוך חמש שנים בלבד. הייתה זו עונה אחרונה ברצף השיא הן של רוסי והן של קבוצתו, ומשם חלה הידרדרות משמעותית ביכולת הקבוצה וביכולתו של השוער. את העונה הבאה פתחה מילאן ללא קאפלו שעבר לריאל מדריד ועם אוסקר טבארס על הקווים, אך הקדנציה החלשה של המאמן נמשכה חודשים ספורים בלבד בטרם הוחלף על ידי אריגו סאקי. גם המאמן הוותיק ששב למועדון לא הצליח לייצב את הקבוצה, שסיימה במקום ה-11 בלבד. הייתה זו העונה האחרונה בה פתח רוסי ביותר ממחצית ממשחקי הליגה של קבוצתו, עם 26 הופעות, וזאת לאחר שבפתיחת העונה פתח השוער הצעיר אנג'לו פאגוטו במרבית המשחקים. קאפלו שב לאמן את מילאן לקראת עונת 1997/1998, והביא עמו את השוער מאסימו טאיבי מפיאצ'נצה. בסיבוב הליגה הראשון כולו נותר רוסי על הספסל, כאשר טאיבי פותח בין הקורות, אך בסיבוב השני שב ותפס את עמדת השוער הראשון, כך שכל אחד מהשוערים רשם 17 הופעות ליגה. טאיבי ספג 18 שערים בסיבוב הראשון, ורוסי ספג 25 שערים בסיבוב השני. מילאן סיימה במקום העשירי בלבד, וקאפלו שהוביל אותה למיטב הישגיה מספר שנים קודם לכן, סיים את דרכו במועדון.
לקראת עונת 1998/1999 הצטרף השוער הגרמני ינס להמן למועדון, כאשר על הקווים עמד אלברטו זאקרוני. להמן שותף בחמישה משחקי ליגה בלבד לפני שרוסי שב לעמדת השוער הראשון. במחזור ה-17 של העונה, במשחק ליגה מול פרוג'ה ובמצב של 0–2 למילאן, כבש הידטושי נקטה מהנקודה הלבנה לשערו של רוסי. כריסטיאן בוצ'י, שחקנה של פרוג'ה, נכנס לשער כדי להוציא את הכדור ולחדש במהירות את המשחק, אך ספג אגרוף מאחור על ידי רוסי, שהורחק בכרטיס אדום, ובהמשך הורחק מחמישה משחקים נוספים. עזיבתו של להמן המאכזב בחלון ההעברות של החורף, גרמה לזאקרוני להמר על השוער כריסטיאן אביאטי, אז שוער צעיר בן 21 שהגיע באותה העונה ממונצה. בעקבות סדרת הופעות טובות תפס אביאטי את עמדת השוער הראשון גם בתום תקופת ההרחקה של רוסי, ובסיום העונה סייע לקבוצתו לזכות באליפות. עבור רוסי הייתה זו אליפות חמישית ואחרונה בקריירה.
בתום אותה עונה סיים רוסי סופית את תפקידו כשוער הראשון של מילאן. עונה לאחר מכן כבר היה לשוער המחליף של אביאטי ורשם חמש הופעות בלבד, ובהמשך אף לשוער שלישי, עם הצטרפותו של דידה הברזילאי. לאחר שלא שותף כלל במסגרת הליגה בעונת 2001/2002, והסתפק בשש הופעות בלבד במפעלים האחרים, סיים את דרכו בת 12 השנים במדי מילאן. עם 330 הופעות במדי הקבוצה, שבר רוסי את שיא ההופעות לשוער במועדון שהיה שייך ללורנצו בופון ושנקבע ב-1959. שיאו של רוסי נשבר דווקא על ידי מחליפו בקבוצה, אביאטי, שמחזיק כיום בשיא ההופעות עם 380.
לקראת עונת 2002/2003 שמר רוסי על מקומו בליגה הבכירה כשעבר לעונת פרישה במדי פרוג'ה, שם חלק את המקום בהרכב עם השוער האוסטרלי ז'ליקו קאלאץ'. הוא רשם 12 הופעות ליגה וסיים עם קבוצתו במקום העשירי, בטרם פרש ממשחק פעיל בגיל 39.
נבחרת איטליה.
לעומת חבריו לקו ההגנה המילאנזי של תחילת שנות ה-90, רוסי מעולם לא לבש את מדי נבחרת איטליה. המאמן אריגו סאקי, שהכיר את רוסי היטב מתקופותיו כמאמן נוער בצ'זנה וכמאמן מילאן, בחר בג'אנלוקה פליוקה, לוקה מרקג'אני ולוקה בוצ'י לסגל לקראת מונדיאל 1994, והותיר את רוסי מחוץ לסגל.
באוקטובר 1994, כשלושה חודשים לאחר המונדיאל, זכה רוסי לזימון בכורה לסגל של סאקי לקראת המפגש מול במסגרת מוקדמות יורו 1996. בכך, היה לשוער מילאן הראשון שזוכה בזימון לסגל איטליה מאז ג'ורג'ו גצי ב-1961, 33 שנים קודם לכן. הוא זכה לזימון נוסף חודש לאחר מכן, אך בשני המקרים שימש כמחליף לפליוקה, ולא זכה לדקות משחק במדי הנבחרת. בזימונים הבאים נותר מחוץ לסגל, בין היתר בעקבות הירידה ביכולתו לעומת העלייה הגדולה של אנג'לו פרוצי.
קיבו
קיבו (ביפנית: Kibo, בתרגום לעברית: תקווה) הוא מודול יפני, המהווה את הרכיב הגדול ביותר בתחנת החלל הבינלאומית.
המודול פותח בידי סוכנות החלל היפנית (JAXA) שהשקיעה לצורך כך סך של כ-3 מיליארד דולר. בסיום פיתוחו, נתרם המודול לתחנת החלל הבינלאומית. המודול מהווה את הבסיס לפעילות החלל היפנית.
למודול קיימים שני חלקים: חלקה הראשון (1J/A), הוטס באמצעות מעבורת החלל אנדוור במסגרת המשימה STS-123 במרץ 2008 וחלקה השני (JEM–PM), הוטס באמצעות מעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-124 במאי 2008.
מלון הנשיא
מלון הנשיא הוא בית מלון נטוש, הנמצא ברחוב אחד העם 3, בשכונת טלביה שבירושלים. המלון היה אחד המלונות הראשונים שהוקמו בירושלים לאחר קום המדינה, והמלון השני בעיר שהייתה בו בריכת שחייה (לאחר מלון ימק"א ירושלים).
היסטוריה.
את הקמת המלון יזם איש העסקים חיים שיף, בשיתוף עם קבוצת משקיעים, וביניהם אברהם פייג איש עסקים מבלגיה. שמה הרשמי של החברה שהקימה וניהלה את המלון היה "מלונות איילה" בע"מ, על שם איילה, רעייתו של חיים שיף. בניית המלון החלה בשנת 1951 בהשקעה של 2.5 מיליון ל"י, מתוכם 285 אלף היו הלוואה מהמדינה. בניית האגף הראשון של המלון, בו 64 חדרים, הושלמה באוקטובר 1953, והוחל בבניית אגף נוסף בו 84 חדרים. במרץ 1954 מספר פועלי בניין שעבדו באתר השביתו את העבודה בגיבוי מועצת פועל ירושלים, בטענה כי לא שולם להם שכרם, וכי הקבלן לא הפריש עבורם תשלומים שונים כחוק, אולם לבסוף יושרו ההדורים והבניה הושלמה.
ב-13 באפריל 1954 נערך טקס חנוכת המלון במעמד ראש הממשלה, משה שרת.
פרשת הכשר המלון.
המלון תוכנן מראש כמלון כשר ונבנו בו שני מטבחים נפרדים לבשר וחלב. עם פתיחת המלון הוא נקלע לקשיים כספיים וחיים שיף ביקש הלוואה ממשלתית לכיסוי חובות לספקים, מאחר שתזרים המזומנים לא הספיק כדי לכסות את ההוצאות. בנובמבר 1954, פנה הרב הראשי יצחק אייזיק הלוי הרצוג במברק לשר האוצר בבקשה שיאשר את ההלוואה, מאחר שמלון הנשיא היה המלון היוקרתי היחיד בירושלים שהייתה לו תעודת כשרות. בשנת 1957, יזם שיף את הקמתה של בריכת ירושלים במושבה הגרמנית בירושלים, בריכה ציבורית גדולה. בניית הבריכה הביאה למחאה גדולה של הציבור החרדי בירושלים נגד הבריכה בה רוחצים במעורב גברים ונשים. כתגובה להקמת הבריכה הוסר ההכשר ממלון הנשיא ושיף הסכים למכור את חלקו בבריכת השחיה. בריכת ירושלים נמכרה לקיבוצים קריית ענבים ורמת רחל בשיתוף עם המושב שורש ונפתחה לקהל ב-28 ביולי 1958 בניהול של מושב שורש. לאחר שמכר את הבריכה הופעל כנגד שיף לחץ לסגור גם את הבריכה שפעלה בתוך מלון הנשיא, כתנאי להחזרת הכשרות. והוא פנה לבית המשפט הגבוה לצדק בבקשה שיורה לרבנות להחזיר לו את הכשרות.
סגירת המלון.
ב-1988 רכשה את המלון חברת אפריקה ישראל מגורים, לאחר שחיים שיף נקלע שוב לקשיים כספיים. המלון הושכר לסוכנות היהודית, והמבנה שימש כמרכז קליטה לעולים מאתיופיה, לאחר "מבצע שלמה". במקביל האגף הנוסף של המלון שימש למשרדיה הראשים של החברה הממשלתית למדליות ומטבעות. במשך השנים ניסתה אפריקה ישראל לשנות את יעודו של המלון למגורים, ללא הצלחה. בשנת 2014 הגיעו עיריית ירושלים ואפריקה ישראל להסכמות לפיו המלון יוסב למלון חדש בן 180 חדרים, בשילוב מגורים. אך, נכון לשנת 2019, התוכנית טרם הגיעה לשלב מימוש. המלון ניצב נטוש במשך 30 שנה, והיום המבנה עצמו מוזנח ואף הוגדר כמסוכן.