ב-6 במאי 2005 החליטו ראשי הכנסייה בירושלים על הדחתו וההחלטה אושרה בוועידה מיוחדת שהתקיימה באיסטנבול ב-24 במאי 2005. ב-16 ביוני 2005 החליטה הכנסייה להוריד את דרגתו של אירינאוס הראשון, ל"נזיר זוטר". ב-22 באוגוסט 2005 נבחר תיאופילוס ינופולוס, הנושא בשם תיאופילוס השלישי למחליפו. ממשלת ישראל המשיכה להכיר באירינאוס כפטריארך המכהן של ירושלים עד 16 בדצמבר 2007. מאז הדחתו התגורר אירינאוס בבידוד בדירתו שבקומה השלישית של בניין הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית ברובע הנוצרי, ומזונו הועבר אליו באמצעות סל קשור בחבל. הכנסייה היוונית טוענת כי הוא אינו מקבל את הדחתו ומתבודד מרצון.
בקיץ 2019 התדרדר מצבו הבריאותי, הוא אושפז בבית החולים סנט ג'וזף בירושלים. בכינוס מיוחד של סינוד הפטריארכיה הוחלט להכיר באירינאוס כ"פטריארך לשעבר" בניגוד להחלטה הקודמת שראתה בו נזיר פשוט. איריאנוס ביקש לחזור ליוון כדי למות בה, הבקשה נתקלה בקשיים ורק ב-29 באוגוסט 2019, עזב אירינאוס את ישראל ליוון.
דורון ציילברגר
דורון ציילברגר (נולד ב-2 ביולי 1950) הוא מתמטיקאי ישראלי, פרופסור באוניברסיטת ראטגרס בארצות הברית. מחקריו עוסקים בקומבינטוריקה ובפונקציות מיוחדות.
ביוגרפיה.
בשנת 1976 קיבל ציילברגר תואר דוקטור במתמטיקה ממכון ויצמן למדע, בהנחיית הארי דים. מחקריו הבולטים עוסקים בחישוב סכומים של טורים היפרגאומטריים ושל סדרות q.
בשנת 1998 הוענק לו פרס לירוי סטיל (Leroy P. Steele Prize) של האיגוד האמריקאי למתמטיקה. בשנת 2004 הוענקה לו מדליית אוילר - פרס בתחום הקומבינטוריקה, על "היותו מוביל דרך בשימוש במחשוב ואלגוריתמים לעשייה מתמטית מהירה ויעילה".
במאי 2010 נערך לכבוד יום הולדתו ה-60 כנס בן יומיים בהשתתפות מתמטיקאים רבים מישראל ומארצות הברית.
מסיבת אוזניות
מסיבת אוזניות היא מסיבה בה כל האנשים רוקדים לצלילי מוזיקה הנשמעת אך ורק באוזניות. בניגוד למסיבה רועשת בה נעשה שימוש במערכות הגברה וברמקולים, במסיבת אוזניות כל משתתף מקבל זוג אוזניות אלחוטיות שרק באמצעותן הוא יכול להאזין למוזיקה. המוזיקה עצמה בוקעת מעמדת שמע אליה מחובר משדר היוצר מרחב וירטואלי מוגדר שרק בו ניתן לשמוע את המוזיקה עם אותן האוזניות האלחוטיות – ללא אוזניות לא ניתן לשמוע מוזיקה כלל.
במסיבת אוזניות ניתן לשלב מספר ערוצי מוזיקה המשודרים במקביל לאותו המרחב והקהל על ידי שני די ג'יים או יותר. מסיבות האוזניות פופולריות במיוחד בתור מסיבות רחוב בשל יכולתן לאפשר מסיבה נטולת רעש שאפשר לקיים גם בשעות בהן ישנם איסורים על קיום רעש בפומבי ועל השמעת מוזיקה רועשת.
היסטוריה.
מסיבת האוזניות הראשונה נערכה בשנת 1969 במסגרת סרט מדע בדיוני פיני בשם "Ruusujen Aika". בשנות התשעים שב והועלה רעיון מסיבות האוזניות על ידי מספר ארגונים למען הסביבה שהשתמשו באוזניות במסיבות רחוב על מנת לצמצם את "זיהום הרעש" העולה מהן ואת הפגיעה בטבע ובסביבה. בשנות האלפיים יושם הרעיון גם בחופיה של גואה, הודו, כמענה להגבלות הממשלתיות בנוגע לעריכת מסיבות וקיום רעש במקומות פתוחים.
שימושים נוספים.
מאז יישומו, התפשט רעיון מסיבות האוזניות גם לתחומים נוספים בתחום המוזיקה: בנובמבר 2010 נערכה הופעת האוזניות הראשונה בישראל במסגרת פסטיבל הפסנתר במרכז סוזן דלל.
מובייל קלאבינג.
סוג נוסף של מסיבות אוזניות, הידוע בשם "מובייל קלאבינג", כולל את התקבצותם של מספר אנשים במקומות לא-קונבנציונלים הרוקדים לצלילי מוזיקה שכל אחד מהם מספק לעצמו, תוך שימוש במכשירי שמע ניידים כדוגמת נגני MP3 ודיסקמנים הנשמעים באוזניות אישיות.
רוברט פרסטון
רוברט פרסטון מאסרביי (באנגלית: Robert Preston Meservey; 8 ביוני 1918 - 21 במרץ 1987) היה שחקן קולנוע ותיאטרון אמריקני, זוכה שני פרסי טוני. היה מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1982 על משחקו בסרט "ויקטור ויקטוריה".
ביוגרפיה.
נולד בעיר ניוטון, מסצ'וסטס, בנם של רות' ופרנק ווסלי מארסביי. למד ב"תיכון אברהם לינקולן" שבלוס אנג'לס. למד משחק בבית הבובות ההיסטורי שבפסדינה.
התגייס לחילות האוויר של צבא ארצות הברית ושירת כקצין בינה רשתית במטה "חיל האוויר התשיעי" בזמן מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1940 נישא לשחקנית קת'רין קרייג, לה נשאר נשוי עד לפטירתו בשנת 1987 ממחלת סרטן הריאה.
תיאטרון.
פרסטון זכה בפרס טוני ב-1958 על הופעתו בתור "פרופסור" הרלוד היל במחזה "איש המוזיקה"; את הדמות גילם גם בגרסה הקולנועית המוצלחת שיצאה שש שנים לאחר מכן.
זכה בפרס הטוני השני שלו בקריירה ב-1967 על תפקידו במחזמר "אני מסכים! אני מסכימה!".
ב-1974 גילם את במאי סרטי הראינוע המפורסם מאק סנט במחזמר המבוסס על יחסיו עם שחקנית הקולנוע מייבל נורמאנד, על הופעתו היה מועמד בפעם השלישית לפרס הטוני.
קולנוע.
פרסטון התגלה לראשונה ב-1939 בסרט המלחמה של ויליאם ולמן "בו ג'סט", בו גילם את דיגבי ג'סט, אשר מצטרף אל אחיו היתומים מייקל "בו" (גרי קופר) וג'ון (ריי מילאנד) במסעם אל עבר לגיון הזרים הצרפתי שבצפון אפריקה. לגילויו תרמו גם הופעות בפקידי משנה במערבונים של ססיל ב. דה-מיל "יוניון פסיפיק" ו"פרשי צפון מערב".
ב-1942 הפך לשחקן קולנוע ידוע בהוליווד, עם הופעות מרשימות במותחן ההרפתקאות "לקצור את הרוח הפראית", לצידה של ורוניקה לייק; בדרמת "האקדח הזה להשכרה" בתור הבלש מייקל קריין; ובתור הטוראי ג'ו דוייל בדרמת המלחמה ההיסטורית "האי וויק", אודות הקרב על האי האמריקאי וייק לאחר מתקפת הפתע היפנית על פרל הארבור. ב-1949 שיחק בתור הגאולוג בראד בריידי לצידה של שחקנית הקולנוע האגדית סוזן הייוורד, בדרמת הפעולה "טולסה".
ב-1962 זכה להערכה ראשונה מצד מבקרי הקולנוע וקיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הקומי הטוב ביותר, על הופעתו בתפקיד הראשי בקומדיה המוזיקלית "איש המוזיקה", בתור הרלוד היל, סוכן נסיעות מפוקפק המציע לאמן תזמורת נגינה בעיירה באיווה, זאת כדי לגנוב את כספם ולהיעלם. כמו כן השתתף המערבון פורץ הדרך "כיצד נכבש המערב", בתור רוג'ר מורגן, מנהיג של שיירת עגלות, בעלילה של שנות ה-50 של המאה ה-19.
ב-1972 שיחק בדרמת המערבונים המשפחתית "אלוף" וגילם את אייס, אביו הלא יוצלח והאלכוהוליסט של הרודיאו ג'וניור בונר (סטיב מקווין).
ב-1974 הופיע בעיבוד הקולנועי למחזה "מאם", בתור בחור דרומי המתאהב במאם דניס (לוסיל בול).
פרסטון השתתף בסאטריה של בלייק אדוארדס על הוליווד ותעשיית הסרטים ב-1981, "מהומה בהוליווד", בתור ד"ר לאברינג פיינגרטן.
את הופעתו המפורסמת והמוערכת ביותר ביצע ב-1982 בקומדיה המוזיקלית של אדוארדס, "ויקטור ויקטוריה", בה גילם דראג קווין מוחצן בשם טודי; על הופעתו קיבל מועמדויות לפרס גלובוס הזהב ולפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
התפרסם בפעם האחרונה לפני מותו ב-1984, במותחן הפעולה הבדיוני "אחרון לוחמי החלל", שם גילם את סנטאורי, ממציא משחק ארקייד מפורסם בשם "סטארפייטר".
תאופיק מנסור
תאופיק מנסור (בערבית: توفيق منصور, תעתיק מדויק: תופיק מנצור; נולד ב-17 בינואר 1968) הוא מתמטיקאי דרוזי-ישראלי, פרופסור מן המניין באוניברסיטת חיפה. מחקריו עוסקים בקומבינטוריקה ויישומיה.
ביוגרפיה.
תאופיק מנסור נולד למאג'ד וחזרוני בכפר עספיא שם גדל. למד בתיכון "נזירות נצרת" בחיפה. בוגר תואר ראשון במתמטיקה מהטכניון ותואר שני ושלישי במתמטיקה מאוניברסיטת חיפה.
בין השנים 1992–2000 מנסור היה מורה למתמטיקה בבתי ספר בכפר ובסוף התקופה שימש גם כמתרגל ומרצה במכללה הערבית, באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטה הפתוחה.
את הפוסט-דוקטורט הראשון עשה בין השנים 2001–2002, בבורדו בצרפת ב-"Laboratoire Bordelais de Recherche Informatique". את הפוסט-דוקטורט השני עשה בין השנים בשנים 2002–2003, בגטבורג בשוודיה ב-"Chalmers University of Technology".
בשנת 2003, מונה מנסור למרצה ואז למרצה בכיר באוניברסיטת חיפה (מלגת מעוף) ובשנת 2007 לפרופסור חבר בחוג למתמטיקה ובשנת 2014 לפרופסור מן המניין בחוג למתמטיקה. בתקופת לימודיו בתואר שלישי וגם בשנתיים הפוסט-דוקטורט התמחה בקומבינטוריקה בכלל ובתבניות של תמורות (Permutation patterns) בפרט. מנסור חוקר ענפים רבים ושונים במתמטיקה בדידה ובפרט בקומבינטוריקה ושימושיה הנרחבים. בכלל זה זהויות, הוכחות קומבינטוריות ואנליטיות, כללי נסיגה, תבניות של תמורות ותורת גרפים, ובעיות קומבינטוריות בפיזיקה וכימיה.
משנת 1994 נשוי לרונית, ואב לשלוש בנות.
פייפל
קם ליה בדרבא מיניה
קים ליה בדרבא מיניה
קרב אורחה
הינדוסטנית
הינדוסטנית (כתב דוונאגרי: हिन्दुस्तानी; כתב נסתעליק: ہندوستانی, בתעתיק לטיני: Hindustānī; נקראת גם הינדי-אורדו, דוונאגרי: हिंदी उर्दू, נסתעליק: ہندی اردو, תעתיק לטיני: hindī-urdū) היא שפה מקבוצת השפות ההודו-אריות במשפחת השפות ההודו-אירופיות והלינגואה פרנקה של צפון הודו ושל פקיסטן. ידועה גם בשמות הינדי, אורדו, הינדווי ורקהטה. מקור השפה בניב הקריבולי של דלהי, ויש בה אוצר מילים רב שמקורו בפרסית, ערבית, שפות טורקיות וסנסקריט. לשפה שתי צורות רשמיות: ההינדית הסטנדרטית והאורדו הסטנדרטית, ששתיהן משלבים סטנדרטיים שלה. ההינדית הושפעה יותר מהסנסקריט, בעוד שהאורדו הושפעה יותר מהפרסית, הערבית והשפות המרכז-אסייתיות. לפני חלוקת הודו המונחים "הינדוסטני", "הינדי" ו"אורדו" היו בבחינת מילים נרדפות, והם כולם כיסו את מה שהיום נקרא הינדית ואורדו. המונח "הינדוסטנית" משמש גם כשם למספר ניבים של השפה ההינדית המדוברים מחוץ לתת-היבשת ההודית, ביניהם הניב המדובר בפיג'י והניב הקריבי המדובר בסורינאם ובטרינידד.
צדיק ורע לו