הסרט מתמקד בהארי קלהאן - שוטר ותיק יחסית שלרוב לא בוחל באמצעים כדי לעצור פושעים, בניגוד לחבריו השוטרים ולאתיקה המשטרתית. העלילה מתחילה כאשר אדם מסתורי הורג אישה ללא כל סיבה, באמצעות רובה צלפים. הוא שולח מכתב לראש העיר שבו הוא מבקש 100,000 דולר אמריקני או שהוא יהרוג אדם נוסף בכל יום. כדי לתפוס את הרוצח הקורא לעצמו "סקורפיו" (עקרב), מגייסים את הארי ושותפו, שמצליחים לסכל חלק מניסיונות הרצח הנוספים שלו (שגם בהן הוא השתמש ברובה צלפים) אבל בכל זאת הוא מצליח לרצוח מספר אנשים נוספים. בעקבות המצוד אחריו הרוצח מכפיל את הסכום שהוא דורש או שהוא יקבור בעודה חיה נערה שהוא חטף.
בעקבות החשש לגורל הנערה המשטרה מחליטה לשלוח את הארי לבדו עם הכסף עבור הרוצח. גונזלס, שותפו של הארי, נתן לו מכשיר ציתות על מנת שיוכל לעקוב אחריו הארי למקום המפגש בתקווה לתפוס את הרוצח. הצלף מתעמת עם הארי שמצליח לדקור אותו ברגלו, ובורח ללא הכסף. הרוצח לא מגלה להם איפה נמצאת הנערה, אבל הארי מצליח לאתר את הרוצח בעזרת רופא שטיפל ברגל הפצועה של סקורפיו. הארי עוצר את הרוצח ומענה אותו עד שהוא מספר לו איפה נמצאת הנערה, אבל לא מגיע אליה בזמן ומוצא אותה מתה. בנוסף, בעקבות עינוי הרוצח ומכיוון שהשוטרים לא חיכו לצו, המשטרה לא יכולה לעצור את הרוצח ונראה להארי שהרוצח התחמק.
הארי מחליט לעקוב אחר הרוצח בזמנו החופשי, עד שהרוצח פונה לתקשורת ומספר להם שהארי עינה אותו ועוקב אחריו, והארי נאלץ להפסיק לעקוב אחריו. אחרי זמן קצר הרוצח מחליט לקחת אוטובוס של ילדים כבני ערובה ולבקש כופר תמורתם, שכולל מטוס סילון, או שירצח אותם. ראש העיר מסכים לשלם את הכופר אבל הארי מסרב הפעם להיות מי שיתן לו את הכסף, ומחליט לרדוף אחר הרוצח בעצמו. הארי מחכה לאוטובוס וקופץ על גגו, קרב יריות מתפתח והארי מצליח להרוג את הרוצח ולהציל את בני הערובה. בסוף הסרט הארי זורק את התג שלו, בגלל נכונותה של המשטרה וראש העיר לתת לרוצח לברוח ללא עונש. סצנה זו היא סצנת מחווה לסצנה זהה מהסרט "בצהרי היום" משנת 1952.
קבלה בציבור והשפעה.
הכנסות.
הסרט היה הסרט החמישי בהכנסות בשנה בה יצא לאקרנים. בסך הכול הסרט הכניס כ-36,000,000 דולרים, מה שהופך אותו להצלחה פיננסית, בהתחשב בתקציבו - 4,000,000 דולרים.
השפעה וקבלה בציבור.
כשיצא הסרט, הוא גרם למחלוקות רבות בציבור על השימוש באלימות על מסכי הקולנוע (באותה שנה נשבר שיא של אלימות בקולנוע עם צאת הסרט יחד עם הסרטים "תפוז מכני" ו"כלבי הקש", אשר גם בהם יש אלימות גרפית רבה). בנוסף, התקיימה מחאה פמיניסטית כנגד הסרט.
דמותה הקשוחה והצינית של קלאהן השפיעה והגדירה את תפקידיו של השחקן הראשי קלינט איסטווד בעשורים שבאו לאחר הסרט.
הסרט נחשב למשפיע מאוד בז'אנר סרטי המשטרה והפשע. מבקר הסרטים הידוע רוג'ר איברט אמר על הסרט כי .
בשנה שלאחר הסרט חלה עלייה רבה במכירות של דגם האקדח של קלאהן, 44. מגנום, והוא נחשב לנשק השני בפופולריות שלו, אחרי החרבות מסרטי "מלחמת הכוכבים" (על פי סקר של חברת ההפקה פוקס המאה ה-20 שנערך בשנת 2008).
בשנת 2008 הסרט נבחר לאחד מ-500 הסרטים הטובים ביותר בכל הזמנים, על פי מגזין אמפייר.
באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון של 95%.
בשנת 2014 הסרט זכה למקום ה-78 ברשימת סרטי הפעולה הטובים של כל הזמנים, אשר נערכה על ידי מגזין Time Out.
מוזיקה.
את המוזיקה לסרט כתב והלחין לאלו שיפרין, מלחין שעבד כבר שנים עם דון סיגל. בפס הקול ניכרות השפעות רבות של ג'אז, מוזיקה קלאסית ורוק פסיכדלי.
סרטי המשך.
הסרט זכה להצלחה רבה, ובעקבותיו צולמו ארבעה סרטי המשך. את השלישי שבהם ביים קלינט איסטווד עצמו. הסרטים הם:
רעיונאי
רַעֲיוֹנַאי (בלועזית: קוֹפִּירַיְטֶר, מאנגלית: Copywriter) הוא אדם הפועל במסגרת משרד פרסום או כפרילנסר ומייצר רעיונות (בעיקר טקסטים) בתחום הפרסום. הוא אחראי על כתיבת החומר הפרסומי, לעומת הארט דיירקטור (הרעיונאי החזותי או המעצב) שאחראי על הצד העיצובי ברעיון. בפועל, הגבולות מטושטשים, ושני הצדדים מבצעים ביחד את החשיבה היצירתית.
המילה העברית חודשה בשנת 1994 במליאת האקדמיה ללשון העברית.
הרעיונאי מרכיב את הצד המילולי של צוות הקריאייטיב (או צוות הרעיונאות). לאחר שהצוות הוגה רעיון קריאייטיבי, הוא מביא אותו לאישורו של מנהל קריאייטיב. אם הרעיון מאושר הוא מועבר לאישורם של גורמים נוספים במשרד כמו מחלקת תקציבאות, מחלקת פלנינג ולבסוף, מוצג לאישור הלקוח.
תחומי העבודה של הקופירייטר: פרינט (מדיה מודפסת), שילוט חוצות, מדיה מיוחדת (פרסום באמצעים לא קונבנציונליים), קידום מכירות, דיוור ישיר, תסריטאות, אינטרנט ומובייל.
רעיונאות - כתיבה שיווקית.
ענף הרעיונאות שמקורו בעולם הפרסום, הצמיח לצד משרדי הפרסום הגדולים גם משרדים המתמחים בקופירייטינג ומספקים שירותי כתיבה שיווקית לעסקים בינוניים וקטנים, חברות העוסקות ב-B2B (ביזנס טו ביזנס), גופים ציבוריים ואנשי ציבור, שאינם זקוקים ליכולות המקיפות של משרד פרסום לצורך יצירת קמפיין פרסומי. גורמים אלה יכולים להסתפק בכותב תוכן מקצועי לצד סטודיו לגרפיקה שמספק להם את שירותי העיצוב כספק קונספט ויזואלי (בדומה לארט דירקטור במשרד הפרסום המסורתי) או כפונקציה לביצוע הוראות של הרעיונאי.
רעיונאות לאתרי אינטרנט.
רשת האינטרנט הולידה תחום המשלב בין יכולות הרעיונאי מבחינת יכולת ניסוח, חידוד מסרים שיווקיים ורעיונאות לבין היכולת שלו לשלב מילות מפתח בטקסטים שיווקיים לצורך קידום אתרים במנועי החיפוש.
בין המשימות הנפוצות בעבודת הרעיונאי הדיגיטלי ישנן מטלות כגון: אפיון באנרים לאתרי אינטרנט, כתיבת פעילויות לרשתות חברתיות (בפרט פייסבוק וטוויטר), כתיבת מודעות טקסטואליות, כתיבת רעיונות לסרטונים ויראלים ובעיקר יצירת צורות חדשות של אינטראקציה עם המשתמש דרך המדיה הדיגיטלית.
לימודים בתחום.
תחום הרעיונאות נלמד בישראל במסגרת לימודי תעודה. רעיונאים רבים בתעשייה הם בוגרי קורסי הכשרה בתחום הנלמדים במכללות מקצועיות. במהלך הקורסים מכירים הסטודנטים את המקצוע ותחומי האחריות של העובדים בעבודתם מול לקוחות ומשרדי פרסום, ובמקביל בונים תיק עבודות ומתכוננים לראיונות עבודה אצל מעסיקים. בקורסים נלמדים מושגים מרכזיים בתחומים כגון שיווק והתנהגות צרכנים, קריאייטיב, כתיבה שיווקית ותוכן, עיצוב דיגיטלי ועוד.
במסלולים מסוימים לתואר ראשון בתקשורת הנלמדים בישראל יכולים הסטודנטים ללמוד גם את תחום הרעיונאות במסגרת התמחויות בענפים כגון שיווק או יחסי ציבור שמוצעות על ידי המוסדות האקדמיים. לעיתים דנים בתחום הרעיונאות גם במגמות בתחום השיווק הנכללות בתואר ראשון במנהל עסקים.
לתור מוטור
פונט
מערב יוון
מערב יוון הוא אחד ממחוזות יוון.
המחוז מורכב משלוש יחידות אזוריות: איטולה-אקארנאניה, הממוקמת במערב יוון התיכונה, בין מפרץ קורינתוס ומפרץ ארטה; אכאיה ואליס, שנמצאות בצפונו של חצי האי פלופונסוס.
דלתה
דלתה או דלתא היא מישור סחף בשפך נהר שצורתו משולשת, צורה שדומה לאות היוונית דלתא (Δ), ומכאן שמה, ונערמים שם משקעי חול ובוץ שהנהר סחף בדרכו.
היווצרות הדלתה.
דלתה נוצרת כאשר ישנה זרימה איטית מאוד של הנהר לים או לאגם. הסחף (המכיל בעיקר משקעים בעלי גרגירים דקיקים כמו חול, בוץ וטין) מצטבר, מקשה על זרימת הנהר לים, וגורם לו להתרחב לצדדים. דלתה יכולה להסתעף לזרועות רבות ולכסות שטח נרחב, ככל ששטחה גדל גם גדל עובי שכבותיה.
למעשה דלתה נוצרת בנהר כאשר הכמות הכוללת של חומרי הסחף שהנהר מביא לשפכו, גדולה מקצב השקיעה של האזור.
אופי וצורת שקיעת הסחף בדלתה מושפעים מכמה כוחות, שפועלים בכיוונים שונים; כוח הכבידה, שמושך את הסחף לקרקעית הדלתה או הים ומסדר אותם בצורת אפיקים נרחבים, זרם הנהר, הדוחף את הסחף לכיוון אגן השפך שלו, וגורם לסחף להתאסף על הקרקעית בצורת קווים אלכסוניים לכיוון הים, וכוחות הגלים, הגאות והשפל, שבדרך כלל מנוגדים לכיוון הנהר. כתוצאה מהכוחות השונים והמנוגדים, שמופעלים על המשקעים באופן בלתי קבוע, שכבות הסחף של הדלתה לא יוצרות מבנה סדיר עם מאפיינים ברורים, כי אם מבנה רב שכבתי שרבדיו נוטים למספר צדדים שונים.
על צורתה החיצונית, גודלה והתפתחותה של הדלתה משפיעים, בין השאר, כמות המים בנהר, עוצמת הזרם שלו, היחס בין גובה אגן הניקוז של הנהר, בסיס הסחיפה שלו, וההפרשים בין גובה פני הים לעומת גובה היבשה (המשתנים לאורך הזמן).
סוגי דלתאות.
אף על פי שאין שיטת מיון מוסכמת ויחידה של סוגי דלתאות, ישנם מספר קריטריונים כללים לסיווג הדלתה. קריטריונים אלה הם: קצב זרימת הנהר שיוצר אותה, סוג אגן המים שאליה הדלתה נשפכת, וצורת הדלתה יחסית לקו החוף.
הדלתאות של נהרות בעלי זרם איטי מאופיינות בחומר סחף דק מאוד, לעומת הדלתאות של נהרות בעלי זרם חזק, שמבחינה גאוגרפית, דומות יותר לשפכים של נהרות רגילים.
סוגי הדלתאות לפי אגן ניקוזן מתחלקים לדלתאות ימיות, הקלאסיות, דלתאות של אגמים, שהן קטנות בדרך כלל, ודלתאות קרחון.
מבחינת צורתן מתחלקות הדלתאות ל: דלתה ישרה, שכמעט יוצרת קו ישיר עם החוף, דלתה מוארכת, היוצרת צורה שדומה לרגל של עוף, דלתה כפופה קמורה, שהיא הדלתה ה"קלאסית" מבחינת צורתה, ודלתה כפופה קעורה.
האדם בדלתה.