בשלהי המאה ה-19 מדינות קולוניאליות כמו צרפת, בריטניה ואיטליה התנחלו בשטחים סומליים. תחילה, מעט מאוד סומלים לבשו שמלות וחליפות בסגנון אירופי. הסומלים פעלו עם האירופים במסחר, וחשיפתם לחפצים כמו מגפיים ומעילים שינו את תפיסתם לגבי אופנה וסגנון לבוש. באזורים מסוימים, המנהיגים הסומליים הדתיים הבינו כי שינויים בסגנון הלבוש המקובל יכול להוביל לשינויים באורח החיים והפוליטיקה הסומלית, והזהירו שמא הלבוש האירופאי ייתפס כקונפורמיות עם תהליכי קולוניזציה. דבר זה לא עזר, האירופאים המשיכו לחיות בטריטוריה הסומלית, פתחו חנויות בגדים אירופאים והאופנה האירופית הפכה פופולרית. בסופו של דבר הממשלה הסומלית החדשה אימצה את הסגנון האירופאי. האפנה האירופית התאימה לדור החדש בחברה הסומלית ותפסה תאוצה. מכנסיים וחולצות קצרות נתפסו כנוחים ופשוטים יותר ללבישה עבור גברים בפעילויות מסוימות, כך שעד שנות ה-60, רוב הגברים הסומלים אימצו את המראה האירופאי "המודרני"; נערים ומבוגרים לבושים בחולצת טריקו ומכנסיים קצרים, נציגים ממשלתיים לבשו חליפות של שלושה חלקים ועניבה, נשים שהיו דיילות של סומלי איירליינס לבשו ז'קטים וכובעים כחלק מהמדים שלהם וגברים ששימשו כשוטרים וחיילים קיבלו נעליים בסגנון אירופאי, מעיל צבאי מדוגם וכומתות.
הלבוש המסורתי או האסלאמי נקשרו לאזרחים הדתיים יותר. בנוסף, ההשפעה האירופית על האופנה הסומלית בקרב נשים הייתה פחות נפוצה, עקב התופעה האפנתית האירופאית של חצאיות המיני. בזמן שהיו שנויים במחלוקת באירופה וארצות הברית על הפריט לבוש הספציפי הזה, הסומלים ראו בחצאית המיני איום על תרבותם ודתם. בתגובה ללחץ זה, הממשלה הסומלית הקימה יחידה משטרתית מיוחדת בשם "בואונה קוסטומה" ('buona costuma'), קרי תלבושת טובה, שפיקחו על דרכי הלבוש והיה להם את הסמכות לעצור כל מי שהיה לבוש בצורה פרובוקטיבית או חשופה מידי, בהנחה שרק זונות לובשות בגדים כאלו. כמה סומלים לקחו את הכוח לידיים שלהם, והשליכו אבנים על נשים שאימצו את האופנה האירופית.
כיום, המהגרים הסומלים שהשתלבו בחברה המערבית, אימצו כמה סגנונות לבוש מערביים. הגברים נחשפו למכנסי הג'ינס, אך נשים סומליות בקושי לובשות ג'ינס אלא אם זה נדרש כחלק ממדי עבודה, דבר שעד היום נתפס כלבוש "חשוף מידי". ניתן לראות כי הגברים לובשים בגדים הנראים כמעט בכל רחוב באמריקה - מכנסיים, חולצות מכופתרות, וסוודרים. הצעירים לבושים במכנסיים רחבים, נעלי ספורט וגופיות שיוצרות רושם שהם אפרו-אמריקאים אם לא שומעים אותם מדברים סומלית. מכנסי הג'ינס בקרב הסומלים תמיד יהיו רחבים יותר מהגוף, בתוספת גופיות גדולות המטשטשות את צורת הגוף. דבר זה גרם להשפעת ההיפ-הופ על האופנה הסומלית, אך הם נרתעים מהגדרתם כאפרו-אמריקאים, או להיתפס כשייכים לכנופיה. על מנת להבדיל אותם מהסטיגמות הנובעות מהמראה שלהם ומאפנתם, החייטים בקניונים הסומלים תופרים חליפות ומכנסיים רופפים "בסגנון איטלקי" הנראים הולמים ומכובדים יותר ממכנסי הג'ינס הכחולים. בקרב כמה קניונים 'סומלים' ברחבי ארצות הברית, יש אפשרות לרכוש פריטים של הלבוש הסומלי המקובל על מנת לשמר חלק בולט בתרבותם- סגנון ואופנה סומלית.
כיום בני נוער סומליים המתגוררים בארצות הברית מושפעים מהתקשורת, המדיה, בית הספר והאינטראקציה היומיומית עם אזרחים מקומיים. בהתאמה, סגנון הלבוש שלהם מושפע ומשתנה. לעומת זאת, הגברים המבוגרים יותר מתעקשים לשמר חלק מהתרבות הסומלית שלהם, צובעים את זקניהם בחינה (מנהג המשויך לנביא מוחמד) ומוסיפים סמלים אסלאמיים אחרים כמו הכאפיה. לגבי הנשים, המבוגרות ביניהן מקפידות על כיסוי ראש, לבישת הדיראק, הגרבסאר או החיג'אב שנתפס כלבוש "דתי מסורתי", על בסיס יומיומי. הגדרת הלבוש הראוי והרצוי משתנה ככל שהחיים הסומלים משתנים, בין עם בתחומי מסחר, פוליטיקה, דת, תרבות ואורח חיים. כשמסתכלים על משפחה סומלית, קל להבחין בין המינים והדורות בהתאם לאפנתם ולסגנון הלבוש שלהם. כל אדם מממש את אמונתו לגבי איך סומלי צריך להתלבש ואיך עליו להביע את תרבותו.
לבוש חתונה בלאגוס, ניגריה.
הקבוצות האתניות הרבות בניגריה יוצרות מגוון של אפנות מקומיות. בעיר לאגוס (Lagos), שהייתה מרכז אוניברסלי במהלך התקופה הקולוניאלית והפוסט-קולוניאלית, העיסוק באופנה אינו חדש. במרכז יוקרתי בלאגוס, ikeja, פותח הרעיון של חנויות לכלות המכילות שירותים נוספים כמו קישוט כלי רכב, אביזרים נלווים לכלה ולחתן, איפור ועוד. בשנת 1969 התקיימה אחת מהתערוכות הראשונות הנקראות "Montaque wedding showcase 69" במלון של שדה התעופה בלאגוס ואורגנה על ידי"foster john international". בתערוכה היו שמלות, אביזרים נלווים, הזמנות ועוד דברים חיוניים לחתונה בלאגוס. בין השנים 2002–2004 התקיימו עוד מספר ירידים קטנים יותר שהובילו להולדת המגזין wedding fair.
הרבה כלות מלאגוס, במיוחד משכבת האליטה משיגות את השמלות שלהן מעבר לים (אירופה, יפן, סין וארצות הברית), משום שחפצים ובגדים ממדינות זרות נחשבים מוערכים יותר בתרבות היורובה (Yoruba). דוגמה לכך היא מלכים יורבים שמשתמשים בחפצים שהושגו ממלכויות זרות במטרה להבדיל את עצמם משאר העם. רעיון זה השפיע גם על חנויות המעצבים המקומיים שהתחילו לייצר שמלות שנראות מיובאות. הרבה מחנויות לכלות באיג'אה מוכרות שמלות מיובאות מסין ויפן, כאשר השמלות הן שמלות יד שנייה יקרות יחסית שנמכרות בין 40–65 אלף נאירה (Naira). בחלק מהחנויות יש שמלות שמיובאות מארצות הברית והמחירים שלהם הם בין 50–100 אלף נאירה. חנויות אחרות מתמקצעות בשמלות לבנות מקומיות והמחירים הם 40 אלף נאירה ומעלה.
אולם, ישנם אנשים שמעדיפים סגנונות אותנטיים, אך כאלו שמבטאים את העושר בתרבות הניגרית. לכן, במצבים אלו נעשה שימוש בחומרי גלם יקרים. שמלות כלה ואביזרים נלווים מעוטרים עם חוטי זהב או חרוזי כסף; הכלה עונדת שרשרת וכתר שעשויים מזהב, פנינים וקורל. בנוסף, החתן והכלה חובשים כובעים עם נוצות וסרטים. המגמה של הצגת השפע באה לידי ביטוי גם בהעדפת צורת גוף של נשים מלאות בעלות מותניים רחבים וחזה שופע, דבר שגם כן משפיע על תעשיית שמלות הכלה. שמלות חתונה נחשבות מפוארות יותר דרך לבישת צבעים תואמים בין השמלה לאביזרים הנלווים (כתר, סיכה, זר או כובע). בנוסף לבוש השושבינות יכול להתאים לכלה וכך גם המכונית שלוקחת את החתן והכלה לירח דבש, יכולה להיות "לבושה" בסרטים בצבע תואם. מערך הצבעים של השמלה יכול להופיע גם בקישוטי האולם, כמו כיסויים לשולחנות, כיסאות וקישוטי העוגה.
לאנשי האליטה בלאגוס יש צרכים ייחודיים לקראת החתונה; חלקם עורכים חתונה נוצרית בכנסייה, בה החתן והכלה לבושים בבגדים מערביים, חלקם בוחרים לערוך חתונה מוסלמית וחלקם עורכים טקס המשלב בין חתונה מסורתית לטקס הנוצרי. הרבה ממנהגי החתונה האלו מערבים שימוש במספר סוגים של שמלות כדי לסמל זהויות חברתיות מסוימות ושייכות לקבוצה. זאת ועוד, יש ניגוד בין הרצון של הכלה לשמלה ייחודית לבין המסורת. לדוגמה התבנית בבד האסו-אובי (aso-ebi) שמסמלת את המשפחה מבטלת את האפשרות לשמלה ייחודית. בנוסף, בטקס המסורתי, החתן והשושבינים לבושים בבגדי יורובה מסורתיים שמיוצרים בעבודת יד כאשר הם הולכים לבקש את יד הכלה ממשפחתה כאשר בבגד של החתן יש פס קצר של בד אסואוקה (aso-oke). בטקסים המסורתיים, החתן והכלה לובשים תלבושות תואמות בזמן שחברי המשפחה יכולים ללבוש כובעים או סרט לראש.
לבוש בגאנה והקאבה הגאנאית.
במרכז עולם האפנה של נשים בדרום גאנה, באזור אשנטי, במיוחד אלו המתגוררות בבירה הקוסמופוליטית של קומסי ניתן להבחין בבגד הקאבה. הנשים גאות מאוד בשמלתה האופנתית של הבירה, ובסגנון שלה. הקאבה הוא פריט לבוש עוטף של שלושה חלקים, שהתפתח באמצעות שילוב יצירתי של אלמנטים מקומיים ואירופיים של שמלות נשים. בעוד בגד זה אינו ייחודי לדרום גאנה, לסגנון הספציפי הזה, יש ערך מקומי כתוצאה מהרכב הייחודי של הקאבה הגאנאית המכבד בו זמנית את המורשת התרבותית של האזור תוך אימוץ עולם האופנה המשתנה.