יחסי ארצות הברית–בנין הם יחסים בינלאומיים בין בנין לבין ארצות הברית. ההיסטוריה של היחסים בין שני העמים הייתה מצוינת לאורך השנים, מאז בנין הפכה לדמוקרטית. ממשלת ארצות הברית ממשיכה לסייע לבנין בשיפור רמת החיים, המהווים את המפתח להצלחה האולטימטיבית של בנין, עם ממשל דמוקרטי וליברליזציה כלכלית, העולים בקנה אחד עם הערכים של ארצות הברית והאינטרס הלאומי שלה בהפחתת העוני וקידום הצמיחה. מרבית מאמצי התמיכה של ארצות הברית בגיבוש הדמוקרטיה בבנין ממוקד בפיתוח המשאב האנושי לטווח ארוך באמצעות הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID).
היסטוריה.
המאמצים להמשיך את האינטרס הלאומי המובלים על ידי USAID, כוללות תוכניות יעילות הממוקדות בהענקת חינוך יסודי, בריאות המשפחה (כולל תכנון משפחה), של נשים וילדים, בריאות, והתמודדות עם מחלות המועברות במגע מיני, במיוחד את התפשטות ה-HIV. בנוסף, קיימות תוכניות לשיפור הדמוקרטיה והממשל בבנין, על ידי עידוד החברה האזרחית למעורבות בקבלת ההחלטות הלאומיות; חיזוק מנגנונים לקדם שקיפות ואחריות; שיפור היוזמות המקומיות; ושיפור שיטת הבחירות. מערך של תוכניות לשיתוף פעולה צבאי מחזק את המאמצים הדמוקרטיים. שיתוף הפעולה הצבאי של שתי המדינות מתרחב כעת, הן באופן דו-צדדי והן במסגרת אזורית רחבה יותר.
בפברואר 2006 ממשלת בנין, חתמה על הסכם ל-5 שנים בשווי 307 מיליון דולר להקמת מתחם אתגר המילניום (MCC) כדי להגדיל את השקעות הסקטור הפרטי בבנין. התוכנית מסירה מגבלות מפתח לצמיחה ותומכת שיפורים בתשתיות פיזיות ומוסדיות בארבעת מגזרים קריטיים: קרקעות, שירותים פיננסיים, צדק, ושווקים. הפרויקטים המוצעים מחזקים אחד את השני, ותורמים לשיעור תשואה כלכלית של 17%.
ארצות הברית מקדמת את האתוס של אכיפת החוק על ידי עבודה עם הרשויות בבנין לדכא פשעים, לעזור למגר את השחיתות, לקידום ממשל תקין המבוסס על שלטון החוק, והגדלת הדו"חות הרשמיים.
לשכת יחסי הציבור של ארצות הברית בקוטונו מובילה את חילופי התרבות, החינוך והחינוך בין שתי המדינות, תוך התמקדות בחינוך של ממשלת בנין והציבור על הזדמנויות הסחר והיתרונות של חוק הצמיחה וההזדמנות באפריקה. המשרד גם מסייע בהרחבת המאמצים לבניית אמצעי תקשורת אחראים יותר.
תוכנית חילות השלום של ארצות הברית בבנין מספקת הזדמנויות מתמשכות להגברת ההבנה בין תושבי בנין לאמריקנים. כ-110 המתנדבים מקדמים פיתוח בר-קיימא באמצעות פעילויות בתחומי הבריאות, החינוך, הסביבה ופיתוח ארגונים קטנים. תוכנית חיל השלום של ארצות הברית בבנין היא אחת המצליחות ביותר באפריקה, בין היתר בגלל פתיחות ושיתוף פעולה מצד בנין.
כיום, הסחר בין בנין לבין ארצות הברית הוא קטן, אבל העניין במוצרים האמריקנים גדל. ארצות הברית מעוניינת בקידום סחר מוגבר עם בנין, על מנת לתרום לאינטרסים האמריקניים בסחר עם המדינות הסמוכות לבנין, במיוחד ניגריה, ניז'ר, ובורקינה פאסו, אשר מקבלות כמויות גדולות של היבוא שלהן דרך נמל קוטונו. סחר זה גם הוא הקל על ידי החברות של בנין ב (ECOWAS) ובאזור המונטרי של הפרנק CFA. ממשלת ארצות הברית פועלת גם לעורר השקעות אמריקניות בענפי מפתח, כגון אנרגיה, תקשורת, תחבורה. בנין גם הייתה זכאית לתמיכה בעקבות חוק הצמיחה וההזדמנות באפריקה (AGOA), ומאז תחילת התוכנית בשנת 2000, סופקו לבנין הטבות בתחום הטקסקטיל והביגוד.
דיוויזיית הפרשים הקוזאקים הראשונה
דיוויזיית הפרשים הקוזאקים הראשונה (בגרמנית: 1. Kosaken-Kavallerie-Division) הייתה דיוויזיית פרשים בוורמאכט אשר הורכבה ממתנדבים קוזאקים משטחי ברית המועצות הכבושים.
ב-1945 הועברה היחידה לוואפן אס אס כחלק מקורפוס הפרשים הקוזאקים אס אס ה-15 ושמה שונה בהתאם לדיוויזיית הפרשים הקוזאקים אס אס הראשונה (1. SS-Kosaken-Kavallerie-Division).
אנשי הדיוויזיה היו אחראים על ביצוע פשעי מלחמה רבים בסרביה.
עם סיום המלחמה הוסגרו אנשי הדיוויזיה לברית המועצות שראתה בהם בוגדים ודנה אותם להוצאה להורג או לעבודת פרך.
היסטוריה.
באפריל 1942, בשיאה של מלחמת העולם השנייה, העלה הלמוט פון פנוויץ, אוברסט בוורמאכט, את הרעיון של הקמת כוח מתנדבים קוזאקים שיילחם לצד הוורמאכט. ילדותו של פנוויץ עברה עליו בערים שלגבול האימפריה הרוסית, והוא ראה במו עיניו את התועלת הצבאית שהקוזאקים מסוגלים להביא כפרשים. הקוזאקים זוהו לרוב כמלוכנים וכמתנגדי הקומוניזם, ולפיכך נרדפו והופלו לרעה בברית המועצות. בעיני רבים מהם נתפס הכיבוש הגרמני כשחרור, והם היו מוכנים לשרת בוורמאכט בתקווה לקבל אוטונומיה מסוימת. הצעתו של פנוויץ התקבלה בהסתייגות מצד אישים כמו היינריך הימלר שראו בקוזאקים עמים נחותים בדיוק כמו הרוסים, אך קצינים אחרים קיבלו אותה בהתלהבות.
בספטמבר 1942 קיבל פנוויץ אישור להקים כוח ניסיוני בן כ-1,000 פרשים קוזאקים, שעד מהרה התברר כהצלחה אדירה והצליח להשמיד יחידות פרשים שלמות של הצבא האדום. על מעשה זה ב-23 בדצמבר של אותה שנה הוא קיבל תוספת של עלי אלון לצלב האבירים שלו. ב-4 באוגוסט 1943 הוקמה "דיוויזיית הפרשים הקוזאקים הראשונה" עם פנוויץ כמפקדה. הדיוויזיה נכללה במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה אשר הייתה חלק מקבוצת ארמיות F שהוצבה בשטחי הבלקן. הדיוויזיה הוצבה בשטחי ממשלת הבובות הקרואטית במטרה להילחם בפרטיזנים שאיימו על העורף הגרמני. ב-12 באוקטובר 1943, נשלחה הדיוויזיה למלחמה כנגד הפרטיזנים של טיטו בהרי פרוסקה גורה. הקוזאקים, בסיוע 15 טנקים ומכונית משוריינת אחת, כבשו את הכפר ביוצין, שם הייתה המפקדה הפרטיזנית. במהלך המבצע נשרפו כפרים רבים, ביניהם מנזר בהרי פרוסקה גורה, וכ-300 כפריים סרבים חפים מפשע נהרגו. לאחר מכן שימשה הדיוויזיה להגנה על מסילת הרכבת זאגרב-בלגרד ועמק סאווה. כמה גדודים של הדיוויזיה השתתפו בפעולות אנטי-פרטיזניות ושמרו על מסילת הרכבת בסרייבו נגד הפרטיזנים. כחלק מפעולה אנטי-פרטיזנית נרחבת, הועברה הדיוויזיה כולה לקרואטיה שם לחמה כנגד הפרטיזנים. הקוזאקים הטילו טרור על האוכלוסייה וביצעו פשעי מלחמה רבים נגד כפרים שנחשדו בשיתוף פעולה עם הפרטיזנים. ממשלת קרואטיה התלוננה בפני היטלר על שיטות הפעולה המוגזמות של הקוזאקים, ובית הדין הצבאי הגרמני גזר עונשי מוות רבים על חיילים קוזאקים.
בתחילת 1945 הוקמה דיוויזיית פרשים קוזאקים נוספת שקיבלה את השם "דיוויזיית הפרשים הקוזאקים השנייה". שתי הדיוויזיות אוחדו ליצירת קורפוס הפרשים הקוזאקים אס אס ה-15 אשר חרף התנגדותו של פנוויץ נכלל במסגרת האס אס. פנוויץ עצמו לא היה מעולם חבר באס אס, אולם מונה למפקד הקורפוס. על הדיוויזיה פיקדו מספר מפקדים זה אחר זה למשך פרקי זמן לא ברורים. הדיוויזיה הועברה לקרבות כנגד הצבא האדום שהתקדם בבלקן, ובהמשך נסוגה לאוסטריה. פנוויץ נכנע לצבא הבריטי בראש הקורפוס ב-9 במאי, לאחר שהובטח לו כי הוא ואנשיו לא יוסגרו לידי ברית המועצות. כמה שבועות לאחר מכן הפרו הבריטים את ההבטחה, והסגירו את כל הקוזאקים העריקים לידי הסובייטים. פנוויץ התלווה אל אנשיו בעונש עבודות הפרך שקיבלו, וב-1947 הוצא להורג במוסקבה.
התחבורה בקנדה
דיוויזיית הפרשים הקוזאקים השנייה
דיוויזיית הפרשים הקוזאקים השנייה (בגרמנית: 2. Kosaken-Kavallerie-Division) הייתה דיוויזיית פרשים בוורמאכט אשר הורכבה ממתנדבים קוזאקים. ב-1945 הועברה היחידה לוואפן אס אס כחלק מקורפוס הפרשים הקוזאקים אס אס ה-15, ושמה שונה בהתאם לדיוויזיית הפרשים הקוזאקים אס אס השנייה (2. SS-Kosaken-Kavallerie-Division).
היסטוריה.
באפריל 1942, בשיאה של מלחמת העולם השנייה, העלה הלמוט פון פנוויץ, אוברסט בוורמאכט, את הרעיון של הקמת כוח מתנדבים קוזאקים שיילחם לצד הוורמאכט. ילדותו של פנוויץ עברה עליו בערים שלגבול האימפריה הרוסית, והוא ראה במו עיניו את התועלת הצבאית שהקוזאקים מסוגלים להביא כפרשים. הקוזאקים זוהו לרוב כמלוכנים וכמתנגדי הקומוניזם, ולפיכך נרדפו והופלו לרעה בברית המועצות. בעיני רבים מהם נתפס הכיבוש הגרמני כשחרור, והם היו מוכנים לשרת בוורמאכט בתקווה לקבל אוטונומיה מסוימת. הצעתו של פנוויץ התקבלה בהסתייגות מצד אישים כמו היינריך הימלר שראו בקוזאקים עמים נחותים בדיוק כמו הרוסים, אך קצינים אחרים קיבלו אותה בהתלהבות.