ברברה ברזין
ברברה ברזין (נולדה בוורשה, 1960) היא מעצבת פנים ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה בוורשה, למשפחת מהגרים מליטא. בגיל 10 חודשים עלתה עם הוריה ארצה לרמת גן, שם היא מתגוררת גם כיום.
ברזין היא בוגרת הסדנא לעיצוב ואדריכלות. היא תכננה מעל 1500 פרויקטים בישראל, בהם דירות, בתים פרטיים ומוסדות ציבור. התחילה את דרכה המקצועית כמתכננת ומנהלת פרויקטים במשרדה של עדה כרמי-מלמד. ב-1998 הקימה יחד עם שותפתה רקפת שוהם את הסטודיו להכשרת מעצבי פנים "ברזין שוהם". ב-2013 פרשה שותפתה, והסטודיו נקרא כעת על שמה בלבד.
בשנים האחרונות משמשת ברזין כמרצה במוסדות ובארגונים רבים, ועבודותיה פורסמו במגזינים שונים. כותבת מאמרים במגזינים מקצועיים לעיצוב.
בשנת 2009 שימשה כשופטת בתוכנית הריאליטי "הבלוק" של ערוץ 10 ביחד עם ירון טל.
בשנת 2010 הגישה בערוץ 10 את הסרט הדוקומנטרי "נשים בשלות, גברים צעירים", שבו חקרה את תופעת הקוגריות.
בשנת 2016 העבירה סדנה לאדריכלים בפנמה סיטי-קוסקו וייחו בנושא עיצוב פנים מודרני ועדכני בבתים עתיקים לשימור מהמאה ה-16.
יריעת גרסמן
בגאומטריה אלגברית, יריעת גרסמן (או גרסמניאן) היא יריעה אלגברית פרויקטיבית חלקה formula_1, שהנקודות שלה נמצאות בהתאמה למרחבים מממד (אפיני) קבוע formula_2 במרחב וקטורי formula_3. לדוגמה, formula_4 אינו אלא המרחב הפרויקטיבי formula_5. אם formula_3 מרחב מממד formula_7, יריעת גרסמן, שמקובל לסמן אותה גם ב-formula_8, משוכנת (על ידי שיכון פלוקר) במרחב הפרויקטיבי formula_9. יריעת גרסמן קרויה על-שם הרמן גרסמן.
יריעות גרסמן מופיעות באופן טבעי במחקר של יריעות חלקות, משום שאם formula_10 היא היריעה מממד formula_2 ומשוכנת במרחב האפיני ה-formula_7 ממדי, אז המרחב המשיק בכל נקודה הוא תת-מרחב formula_2 ממדי של formula_14, כך שהמרחב המשיק מגדיר העתקה רציפה מ-formula_10 אל יריעת גרסמן formula_16. את הרעיון הזה אפשר להכליל לאגד משיק כללי.
דוגמאות.
הדואליות בין מרחבים מממד formula_2 למרחבים מממד formula_18 (שהיא הדואליות בין קבוצות משוואות למרחבי פתרונות), מראה ש-formula_19.
כאמור, אם formula_20, אז formula_21. בפרט, אם formula_20 ו-formula_23, היריעה מקודדת את הישרים דרך הראשית במרחב התלת ממדי, ואינה אלא המישור הפרויקטיבי. הדוגמה הפשוטה ביותר שאינה מרחב פרויקטיבי, היא היריעה formula_24 של המישורים דרך הראשית במרחב הארבעה ממדי.
תיאור כמרחב הומוגני.
החבורה הליניארית הכללית formula_25 פועלת טרנזיטיבית על אוסף תת-המרחבים מממד formula_2. המייצב של תת-מרחב הוא תת-החבורה הפרבולית של מטריצות הבלוקים formula_27 (עם בלוקים אלכסוניים בגודל formula_28 ו-formula_29), וכך מתקבלת הזהות formula_30. בפרט, הממד של יריעת גרסמן הוא formula_31.
אם formula_32 מצויד במכפלה פנימית (או ביתר כלליות בתבנית ריבועית אנאיזוטרופית), אז הפעולה על תת-קבוצות אורתוגונליות מספקת את הזהות formula_33. המעבר לחבורת האיזומטריות המיוחדות formula_34 מגדיר את יריעת גרסמן המכוונת formula_35, שהיא כיסוי כפול של יריעת גרסמן מאותם ממדים.
מעל המרוכבים, הצגה דומה באמצעות חבורת המטריצות האוניטריות שהיא חבורה קומפקטית, מראה שיריעת גרסמן (הממשית או המרוכבת) היא קומפקטית.
נוכחות המכפלה הפנימית הופכת את יריעת גרסמן למרחב מטרי, אם מגדירים formula_36, המרחק בין ההטלות של formula_37 על formula_38 ושל formula_38 על formula_37, לפי הנורמה האופרטורית.
קואורדינטות פלוקר.
קואורדינטות פלוקר של יריעת גרסמן מתקבלות מבחירת בסיס למרחב ה-formula_7 ממדי, על ידי מעבר על כל תת-הקבוצות בגודל formula_2. הצגה בקואורדינטות אלה מספקת את השיכון formula_43, המוגדר על ידי משוואות ריבועיות. כך למשל, formula_44.
יוחנן לוריא
רבי יוחנן לוריא (אלזס, ה'ר' 1440 בערך, - ה'רע"ד 1514) היה רב, ראש ישיבה, דרשן ופרשן מקרא. מגדולי רבני דורו.
ביוגרפיה.
יוחנן לוריא נולד בסביבות שנת ה'ר' (1440) באלזס, חבל צרפתי הגובל בשטחי גרמניה ושווייץ; אז, חלק מהאימפריה הרומית הקדושה. הוריו שלחוהו ללמוד תורה בישיבותיה של גרמניה, ומשהשלים את לימודיו חזר לארץ מולדתו והיה לרבן של כמה קהילות יהודיות בחבל אלזס. שיא פעילותו היה בסוף המאה ה-15 ובתחילת המאה ה-16, אז התיישב בשטרסבורג והקים בה ישיבה ברישיון ממשלתי.
אביו, הרב אהרן לוריא, היה מידידיו של המהר"ם מינץ שעמד עמו בקשרי מכתבים. בחלק מהמכתבים מזכיר המהר"ם מינץ את בנו יוחנן, ואחרי מות אביו המשיך להתכתב עם הבן. משפחתו משפחת לוריא הייתה מפורסמת ומיוחסת לרש"י וממנו לדוד המלך.
אחיו, הרב יחיאל לוריא היה רבה הראשון של בריסק דליטא הידוע בשמו, אבי סבו של המהרש"ל.
אוניברסיאדת בוקרשט (1981)
אוניברסיאדת הקיץ ה-11 נערכה בבוקרשט, רומניה ב-1981; טקס הפתיחה והמשחקים נערכו באסטאדיו ליה מנוליו. במשחקים השתתפו כ-3,000 ספורטאים.
באוניברסיאדה זו נערכו תחרויות בעשרה ענפי ספורט: אתלטיקה, היאבקות, התעמלות מכשירים, טניס, כדורמים, כדורסל, כדורעף, סיף, קפיצה למים ושחייה.
סך הכול הוענקו 367 מדליות, מתוכן 109 לברית המועצות.
אנדריי קלראשו
אנדריי קְלְרָאשוּ (ברומנית: Andrei Călăraşu; 30 במאי 1922 – 1 במאי 2014) היה במאי קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה רומני-ישראלי, מראשוני הבמאים בטלוויזיה הישראלית.
קורות חיים.
קלראשו נולד בשם ברנרד גרוֹפֶּר (Bernard Gropper) בבוטושאן שברומניה לזלמן ואתי גרופר. הוא גדל ביאשי עם שני אחיו בבית אמיד. האם נפטרה כשברנרד היה בן 8. אביו היה הבעלים של שתי תחנות דלק והיו לו מניות במפעל האריגה, וסיפר לילדיו שצבר שלושה מיליוני לאי.
תקופת השואה.
בפרעות יאשי (1941) נספו אביו ואחיו. כמו יהודים אחרים ביאשי, גם בני משפחת גרופר נדרשו להתייצב במשטרה, שם ירו בהם (הוא נפגע ברגלו ובראשו, אך פגיעות לא חמורות) והניצולים רוכזו בתחנת הרכבת, והצטוו לשכב על גבם ולפתוח את הפה. מי שהיו לו שיני זהב, עקרו לו את השיניים בצבת ומי שהיו לו טבעות נלקחו ממנו ואם לא יצאו בקלות, חתכו את אצבעותיו. הוא הועמס לרכבת בהמות צפופה וסגורה יחד עם אביו, אחיו ורבים אחרים והם הוסעו לכיוון קלראש. בתוך הקרונות החלו הנוסעים למות מצפיפות יתר ומצמא. ברנרד שתה את השתן של אביו ושל אחיו ולאחר מכן התעלף. במעבר הרכבת דרך רומאן היא נעצרה שם וכעבור זמן מה חסידת אומות העולם, ויוריקה אגריצ'י, בעזרת מלכת רומניה, שהוזעקה על ידי אגריצ'י, אילצו את השלטונות לפתוח את קרונות הרכבת ולפנות מהם את המתים. בין הגוויות שפונו היה גם ברנרד גרופר, אך מישהו שם לב שהוא הזיז רגל וצעק זאת. הוא הוצא מבין הגופות, נשטף בזרנוק מים וויוריקה אגריצ'י הגישה לו תה חם. בהמשך אולצו הניצולים לחזור לקרונות והוסעו הלאה כמה ימים, ללא מזון וללא שתייה עד לקלראש. בקלראש פונו הגופות הנוספות, שהצטברו והניצולים נלקחו למחסן רטוב, שם שהו ללא בגדים. בהמשך נלקחו לבית הכנסת המקומי, שם נוקו והולבשו על ידי היהודים המקומיים, שגם טיפלו בברנרד ובפצעיו. הוא נשלח לעבודת כפייה מיולי עד סוף נובמבר 1941. לאחר מכן חזר לביתו ביאשי ומצא בית חצי הרוס, רכושו נשדד באופן יסודי (אפילו את הפסנתר הוציאו) ובו גרה אישה זרה. הוא נשאר לגור עם האישה הזרה עד סיום המלחמה, כשהוא מחפש את בני משפחתו, אך לא נותרה לו אפילו תמונה אחת שיוכל לחפש בעזרתה.
התקופה הקומוניסטית ברומניה.
הכיר את אולגה לבית מישקביץ בבית הספר, שבו שימש כמדריך. השניים נישאו באירוע צנוע בבית הוריה ב-1946. קלראשו התחיל לימודי רפואה, אך לאחר שנה עבר ללמוד באקדמיה לאמנות התיאטרון ביאשי. בשנת 1948 עברו בני הזוג לבבוקרשט, שם סיים את לימודיו באקדמיה לאמנות התיאטרון בבוקרשט והוסמך כבמאי. הוא שינה את שם משפחתו ל-Călăraşu (קלראשו), לזכר העובדה שהקהילה היהודית של העיר קלראש (Călăraşi) הצילה אותו מרכבת המוות כשעמד למות; השם הרומני גם סייע לביסוס מעמדו כבמאי. בשנות ה-50 וה-60 עבד כבמאי בתיאטרון ולאחר מכן בקולנוע וברדיו. בין סרטיו הפופולריים הייתה הקומדיה "הלו? זו טעות במספר!" ("Alo? Ați greșit numărul!‎") משנת 1958. קיבל אותות הוקרה מממשלת רומניה על עבודתו. לימד בפקולטה לטלוויזיה ולקולנוע בבוקרשט.
גם בתקופת השלטון הקומוניסטי נעצר קלראשו, פעם ראשונה כשסירב להיות מלשין למען השלטונות ופעם שנייה לאחר שדחה את ניסיונה של בתו של השליט, גאורגה גאורגיו-דז', לככב בסרט בבימויו.
בישראל.
בשנת 1965 עלה לישראל עם רעייתו ומשפחתה והשתקעו בהרצליה. הוא למד עברית באולפן עקיבא. לאחר חבלי קליטה החל את הקריירה שלו בארץ בבימוי "הקמצן" בתיאטרון "אהל" ובהמשך ביים תסכיתים בגלי צה"ל. השחקן ניקו ניתאי שימש כעוזרו.
ב-1970 התקבל לבית צבי שם ייסד את החוג לקולנוע וטלוויזיה ושימש כראשו.. בסביבות 1968 נמנה עם צוות ההקמה של הטלוויזיה הישראלית, וכבמאי ברשות השידור, בטלוויזיה וברדיו, במשך כ-30 שנה ביים מאות תוכניות וכן מופעים רבים. בין השאר ביים הופעות של להקת "הגשש החיוור" בטלוויזיה, וכך התגלגל שמו לדמות הקבלן הרומני במערכון "המוסך" של להקה זו. היה שליח הטלוויזיה הישראלית ברומניה וערך סרטי תעודה על חיי היהודים שם.
בשנת 2011 הדליק משואה ביום השואה וקיבל פרס על מפעל חיים מארגון אמ"י.
התגורר בתל אביב. נפטר ב-2014, בגיל 92. הותיר את רעייתו אולגה (קוקה).
במלאת שנה למותו, נערך במאי 2015 אירוע "זוכרים את אנדריי קלארשו" בסינמטק תל אביב, בהשתתפות שחקנים רבים ובנוכחות שגרירת רומניה בישראל.
אוניברסיאדת אדמונטון (1983)