ע"פ ארגון The Green Revolution, מספר המסעדות וחנויות המזון המיועדות באופן בלעדי, או חלקית, לצמחונים וטבעונים הוכפל יותר משנת 2011, עם סך כולל של 800 בסוף 2016.
בריטניה.
האגודה הצמחונית הוקמה בבריטניה בשנת 1847. בשנת 1944 התפלגה כת מהקבוצה והקימה את החברה הטבעונית.
מחקר שנערך ב-2018 על ידי comparethemarket.com מצא שכ־7% מהבריטים היו טבעונים ואילו 14% היו צמחונים. עם זאת, תוצאות המחקר נחקרות על ידי האגודה הטבעונית בבריטניה שגילתה שהמדגם מבוסס על 2,000 איש בלבד. על פי הסקר הגדול יותר של האגודה הטבעונית, מספר הטבעונים גדל פי ארבעה מ-2014–2018; בשנת 2018 היו בבריטניה כ־600,000 טבעונים, שהם 1.16% מכלל האוכלוסייה הבריטית. בנוסף לכך, 31% אוכלים פחות בשר – מסיבות בריאותיות או אתיות, ו־19% אוכלים פחות מוצרי חלב.
ההרשמות לקמפיין Veganuary כמעט הוכפלו בשנת 2019, כאשר 250,000 איש נרשמו. לשם השוואה היו 168,500 משתתפים בשנת 2018; 59,500 בשנת 2017; 23,000 בשנת 2016; 12,800 בשנת 2015; ו־3,300 בשנת 2014.
על פי קנטר וורלדנפל, 29% מכל ארוחות הערב בבריטניה הן כיום טבעוניות או צמחוניות.
במהלך חודש ינואר 2018, קנה אחד מכל 10 קונים ארוחה מוכנה ללא בשר, מה שהגדיל את המכירות ב־15% בהשוואה לינואר 2017. מכירות הירקות, כמו תרד וחציל, עלו גם הם ב־43% ו־23% בהתאמה.
צפון אמריקה.
קנדה.
כיום בקנדה הצמחונות בעלייה. בשנת 2018, סקר שנערך על ידי אוניברסיטת דלהוסי, בראשות החוקרת הקנדית סילבין שרלבוייס, מצא כי 9.4% מהבוגרים הקנדים החשיבו את עצמם כצמחונים. 2.3 מיליון אנשים בקנדה הם צמחונים וזה גידול לעומת 900,000 לפני 15 שנה. 850,000 אנשים נוספים מזהים עצמם טבעונים. מרבית הצמחונים בקנדה הם מתחת לגיל 35, כך ששיעור הצמחונות צפוי להמשיך לעלות. זו עלייה מ־4.0% מהמבוגרים שהיו צמחונים, על פי מידע מ־2003.
ארצות הברית.
בשנת 1971 אחוז אחד מאזרחי ארצות הברית תיארו את עצמם כצמחונים. בשנת 2008 מצא האריס אינטראקטיב כי 3.2% הם צמחונים ו־0.5% טבעונים. מכירות המזון הצמחוני האמריקני (תחליפי חלב כמו חלב סויה ותחליפי בשר כמו חלבון צמחי) הוכפלו בין 1998 ל־2003 והגיעו ל־1.6 מיליארד דולר בשנת 2003.
על פי דיווח ב-2017, מספר הצרכנים המתיימרים לטבעונים עלה בארצות הברית ל-6%. בשנת 2015 סקר הסקר הארצי של האריס בקרב 2,017 מבוגרים בני 18 ומעלה מצא ששמונה מיליון אמריקאים, או 3.4%, אכלו תזונה צמחונית בלבד, וכי מיליון, או 0.4%, אכלו באופן טבעוני בהחלט.
ילדים אמריקאים רבים שהוריהם עוקבים אחר תזונה צמחונית עוקבים אחריהם בגלל סיבות דתיות, סביבתיות או אחרות. בהערכה הראשונה של הממשלה לכמה ילדים נמנעים מבשר, המספר הוא בערך 1 לכל 200. סקר ה-CDC כלל ילדים בגילאי 0 עד 17 שנים.
על פי החוק האמריקני, אריזות המזון מוסדרות על ידי מנהל המזון והתרופות, ובאופן כללי יש לתייג אותן עם רשימת כל מרכיביה. עם זאת, ישנם יוצאים מן הכלל. לדוגמה, אין צורך לרשום מרכיבי עקבות מסוימים שהם "מרכיבים של מרכיבים".
אוקיאניה.
אוסטרליה.
באוסטרליה, חלק מהיצרנים שמכוונים לשוק הצמחוני מסמנים את מזונם באמירה "מתאים לצמחונים"; עם זאת, עבור מזונות המיועדים לייצוא לבריטניה, תיוג זה יכול להיות לא עקבי מכיוון שתמציות טעם ברשימות המרכיבים אינן צריכות לציין אם הן מקורן מן החי. כיוון שכך, "טעם טבעי" יכול להיגזר ממקורות צמחיים או בעלי חיים.
ארגונים לזכויות בעלי חיים מקדמים תזונה טבעונית וצמחונית. "השבוע הצמחוני" נמשך בין התאריכים 1–7 באוקטובר מדי שנה, וחברות המזון מנצלות את המספר ההולך וגדל של צמחונים על ידי הפקת חלופות ללא בשר של מנות פופולריות, כולל בנגרז אנד מאש וספגטי בולונז.
סקר שנערך ב־Newspoll ב־2000 (בהזמנת Sanitarium) מראה כי 44% מהאוסטרלים מדווחים על אכילת ארוחת ערב אחת ללא בשר אחת בשבוע, בעוד 18% אמרו שהם מעדיפים ארוחות על בסיס צמחי.
ניו זילנד.
בדומה לאוסטרליה, בניו זילנד המונח "צמחוני" מתייחס לאנשים שאינם אוכלים בשר מן החי כמו חזיר, עוף ודגים; הם עשויים לצרוך מוצרים מן החי כמו חלב וביצים. לעומת זאת, המונח "טבעוני" משמש לתיאור מי שלא אוכל או משתמש בתוצרי לוואי כלשהם של בעלי חיים. בשנת 2002 היוו הצמחונים של ניו זילנד מיעוט של 1–2 אחוזים מכלל 4.5 מיליון התושבים במדינה. עד 2011 רועי מורגן ריסירץ' טען שמספר הניו זילנדים שאוכלים תזונה צמחונית "כולה או כמעט כולה" עמד על 8.1%, וצמח ל־10.3% בשנת 2015 (עם מספר הגברים שגדל בעיקר, עלייה של 63% מ־5.7% ל־9.3%). בניו זילנד קיימת תנועה מספיק חזקה לצמחונות, שיצרה ביקוש משמעותי מספיק להקמת מספר קמעונאים צמחוניים וטבעוניים.
מכיוון שניו זילנד ואוסטרליה פועלות יחד ליצירת תקני מזון נפוצים (כפי שניתן לראות בתקן המזון אוסטרליה ניו זילנד (FSANZ) ובקוד תקני המזון של אוסטרליה ניו זילנד), קיימת גם אי בהירות רבה סביב מרכיבי "הטעם הטבעי".
דרום אמריקה.
על פי סקר של נילסן בנושא העדפות המזון משנת 2016, הצמחונים מהווים 8% והטבעונים 4% מהאוכלוסייה ברחבי אמריקה הלטינית. ברחבי היבשת יש אלפי מסעדות טבעוניות וצמחוניות.
ברזיל.
בשנת 2004 טענה מארלי ווינקלר, נשיאת החברה הצמחונית הברזילאית, כי 5% מהאוכלוסייה צמחונים. פי סקר שנערך בשנת 2012 על ידי המכון הברזילאי לחוות דעת וסטטיסטיקה ציבורית, 8% מהאוכלוסייה, או 15.2 מיליון איש, הזדהו כצמחונים. בעיר סאו פאולו היו הכי הרבה צמחונים במונחים מוחלטים (792,120 תושבים), ואילו בפורטלזה היה האחוז הגבוה ביותר, 14% מכלל האוכלוסייה. סקר חדש שנערך על ידי המכון הברזילאי לחוות דעת וסטטיסטיקה ציבורית בשנת 2018 הראה כי שיעור האוכלוסייה המזדהה כצמחונית עלה ל־14% (עלייה של 75% ביחס לשנת 2012), המייצגת 29 מיליון איש.
מארלי ווינקלר טוענת כי הסיבות המרכזיות לבירוא יערות האמזואנס הן גידול בעלי חיים נרחב (בעיקר בקר) וגידולי סויה, רובן לשימוש כבעלי חיים, ואחוז מזערי לעיבוד שמן מאכל (היות שצריכה ישירה של בני אדם לשימוש כאוכל כמעט זניח), טענות שידועות לרוב כבסיס.
כמו בקנדה, צמחונות (vegetarianismo) הוא בדרך כלל שם נרדף לצמחונות אובו-לקטו, צמחונים הם לעיתים בטעות להניח להיות צמחודגיים (צמחונים שאוכלים דגים) או פולוטריארים שאוכלים בשר עוף או דגים, בהתאמה. אף על פי כן, טבעונות ופרגניזם הפכו כעת למיינסטרים במדינה, ונמצאים כמעט בכל משפחה. על פי הדיווחים, הצמחונים הברזילאים נוטים להיות עירוניים, מהמעמד הבינוני או הגבוה, וחיים במחצית הדרום המרכזית של המדינה. מאז שנות התשעים, ובמיוחד מאז שנות ה־2010, הופיעו מאות מסעדות טבעוניות וצמחוניות בערים הגדולות במדינה.
צמחונות לפי מדינה
תחבורה לילית
תחבורה לילית היא שם כולל לאמצעי תחבורה ציבורית הפועלת מחצות ועד לזריחה. שעות בהם רוב האנשים ישנים בביתם. וההפעלה שלהם נעשית על מטרת לתת ניידות לאנשים מסביב לשעון.
התחבורה הלילית מופעלת על ידי ממשלות ועיריות, ופועלת בעיקר בערים גדולות. התחבורה הלילית מתחלקת לשני סוגים עיקריים: תחבורה לילית עירונית ותחבורה לילית בין-עירונית. התחבורה הלילית העירונית נפוצה פחות, ופורחת בעיקר בשנים האחרונות. לעיתים קווי התחבורה, מסומנים בדרך כלל במספרים שונים מהרגיל, ובמסלול שונה. לעומת זאת, התחבורה הלילית הבין-עירונית נפוצה מאוד, מכיוון שרבים מעדיפים לנסוע, למשל, ברכבת במהלך שעות הלילה, ולהגיע ליעדם בבוקר שלמחרת.
מאפיינים.
בערים מסוימות פועלת התחבורה הציבורית ברציפות במשך 24 שעות ביממה, מה שמוריד למעשה את הצורך בתחבורה לילית ייעודית. דוגמה לשירותי תחבורה רצופים הם קווי הרכבת התחתית של ניו יורק וחלק קטן מקווי הרכבת התחתית של לונדון. רבים מהאוטובוסים של ניו יורק פועלים גם הם 24 שעות ביממה, וכך גם בעיר ברלין המפעילה את שירותי ה"מטרוטראם" שלה.
היכן שהם קיימים, שירותי הלילה מוגבלים בדרך כלל בכיסוי גאוגרפי הרבה יותר משירותי היום, עם פחות קווים ומסלולים ועוברים בנתיבים שונים לחלוטין לשירותי היום. לעיתים כדי לחסוך בהוצאות מפעילות החברות קו אחד העובר במסלול של שני קווי יום או יותר. שירותי הלילה גם פועלים בדרך כלל בתדירות נמוכה בהרבה. לדוגמה, על פי המדריך להנחיות שירות המעבר של העיר ניו יורק, האוטובוסים של ניו יורק נדרשים לפעול לפחות כל 30 דקות בכל הזמנים למעט לילות מאוחרים. האוטובוסים המקומיים נדרשים לפעול בשעות הלילה המאוחרות (שהוגדרו מ־1 ועד 5 בבוקר) לפחות כל 60 דקות.
תעריפים.
על תעבורת הלילה חלים בדרך כלל מחירים נפרדים משל שעות היום המשתמשים בכרטיסים שונים. עם זאת, בגרמניה ובאוסטריה בוטלו תשלומי הלילה והתעריפים המיוחדים בעשור האחרון, כך שכל הכרטיסים של עמותות התחבורה המקומיות תקפים כעת לשימוש גם בתעבורת לילה.
מכיוון שבתחבורה הלילית נוסעים פחות אנשים מבשעות היום המחירים לשעות הלילה יקרים יותר. עם זאת, בערים רבות הורידו החברות את מספר הקווים הפעילים על מנת להוריד בעלויות, וכך יכולים הנוסעים לנסוע במחיר זהה לשעות היום.
תחבורה לילית בישראל.
בישראל מופעל החל משנת 2007 מיזם קווי לילה של משרד התחבורה שנועד לספק תחבורה ציבורית בטוחה ונוחה ליציאה למקומות הבילוי הליליים, בליל חמישי ובמוצאי שבת, במחירי נסיעה רגילים.
קווי אוטובוס היוצאים מתחנתם הראשונה סמוך לחצות לעיר אילת מופעלים מתל אביב, ירושלים ומערים נוספות. רכבת לילה בין תל אביב לבאר שבע מופעלת החל משנת 2018.
בשר קופים