הסיפונופורה הענקית שייכת למחלקת ההידרתים והיא למעשה מושבה של מאות יצורים קטנים (הנקראים זואואידים) שלכל אחד התמחות משלו והם חיים ביחד בסימביוזה מוחלטת. הזואואידים אינם יכולים לשרוד לבדם ותלויים בשאר חבריהם למושבה. הסיפונופורה נמצאת על הגבול שבין מושבה של בעלי חיים להפיכה לבעל חיים מורכב, בו פרטי המושבה הם למעשה איבריו. ייחודה הוא גודלה הענק: היא יכולה להגיע לאורך של עד אך הקוטר שלה הוא כשל מוט מטאטא. היא הייצור הימי השני באורכו אחרי תולעת שרוך הנעל, ובאורכה עולה על הלווייתן הכחול הענק, בעל החיים הגדול ביותר (אורכו: 27–33 מטר, משקלו: 150–177 טון מטרי).
"Praya dubia" שוחה בצורה פעילה במים ומושכת את טרפה באמצעות הארה ביולוגית בצבע כחול. כאשר היא נמצאת באזור עשיר במזון היא מפרישה רעל חזק אשר משתק או הורג את טרפה.
בשנת 2020 נתגלתה סיפונופורה אחרת, יותר ארוכה - כ-120 מ'.
יונתן גארב
רי&quot;ב 166
אופל Flextreme GT/E
אופל Flextreme GT/E (בגרמנית: Opel Flextreme GT/E) היא מכונית קונספט בתצורת קופה, 5 דלתות (תצורת "fastback coupe") בסגנון גראן טוריסמו המאופיינת כרכב בעל הנעה היברידית, אשר הוצגה על ידי יצרן הרכב הגרמני אופל (בגרמנית: Opel Automobile GmbH), חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, בתערוכת המכוניות הבינלאומיות בז'נבה בשנת 2010.
מרים (בת הכהן הגדול)
מרים הייתה אשתו השלישית של הורדוס מלך יהודה, ובתו של הכהן הגדול שמעון ביתוס.
יוסף בן מתתיהו מספר, שלאחר שהוציא הורדוס להורג את אשתו, מרים החשמונאית, "לקח לו אשה מתוך חמדה של אהבה שנתעוררה בו, ולא עשה שום חשבון אחר אלא רצה לחיות להנאתו". אשה זו הייתה מרים:
הורדוס רצה לשאת אותה לאשה, אולם חשב שייחוסו של שמעון נחות משלו, ולכן הדיח את הכהן הגדול ישוע בן פיאבי ומינה את שמעון במקומו, ואז התחתן עם בתו. היה זה בשנת 28 לפנה"ס, וייתכן שמרים הייתה אז רק בת 13. הורדוס היה אז בן 45, אולם פער הגילים ביניהם היה בגדר נורמה חברתית מקובלת בחברה המזרח-תיכונית בה גדלו וגם בחברה היוונית-רומית לא נחשב נדיר.
ניתן להניח, שבמינוי כהן שמוצא משפחתו מן התפוצה היהודית, התכוון הורדוס להקים שושלת כהנים גדולים חדשה, במקום השושלת החשמונאית, כפי שכבר ניסה לעשות כשמינה את חנמאל המצרי, וייתכן ששמעון זה אכן היה ראשון הכהנים הבייתוסים, שבלטו בתקופת הורדוס והנציבים. היותה של מרים בת למשפחת כהנים, יכולה הייתה לסייע לשקם את מצבו החברתי של הורדוס, שנפגע עם מותה של אשתו החשמונאית.
עם סיום חגיגות הנישואין, הניח הורדוס את אבן הפינה להרודיון.
למרים היה בן אחד מהורדוס, שגם שמו הורדוס, שנישא לאחייניתו, הרודיאס, ממנה נולדה לו בת, שלומית.
יוסף בן מתתיהו מספר שבמהלך חקירת הקשר של אנטיפטרוס בן הורדוס להרעיל את אביו, הובאו לחקירה גם "מי שהיו רחוקים ביותר מכל חשד", ובהם גם מרים, שאחיה מסרו במהלך עינוייהם בחקירה, שידעה על המזימה והסתירה זאת מבעלה. בעקבות זאת, בשנת 6 לפנה"ס, גירש אותה הורדוס, מחק את בנה מצוואתו - בה מינה אותו ליורש אחרי אנטיפטרוס, והדיח את אביה מהכהונה הגדולה. במקום אביה, מינה הורדוס למשרה את מתתיהו בן תאופילוס (הראשון), אולם מאוחר יותר הדיח גם אותו ומינה במקומו את גיסו, אחיה של מרים, יועזר.
פרנק איירונס
פרנסיס "פרנק" קליוולנד איירונס (באנגלית: Francis "Frank" Cleveland Irons; 23 במרץ 1886 - 19 ביוני 1942) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (לונדון 1908) ופעמיים ברציפות אלוף ארצות הברית (1909 ו-1910) בקפיצה לרוחק ואלוף ארצות הברית (1909) בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה.
איירונס נולד בדה מוין וגדל בשיקגו. הוא התאמן במועדון המקומי.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת לונדון (1908) זכה איירונס במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אולימפי חדש של 7.48 מטר, לפני בן ארצו דניאל קלי (7.09 מטר) וקלווין בריקר מקנדה (7.08 מטר). התוצאה שקבע הייתה התוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים באותה העת. נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני בקפיצה לגובה מהמקום (1.42 מטר) ובמקום 16 בקפיצה משולשת (12.67 מטר). הוא השתתף גם בקפיצה לרוחק מהמקום אך התוצאה והמיקום שהשיג אינם ידועים.
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1909 זכה איירונס בשתי מדליות זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.83 מטר ובקפיצה משולשת בתוצאה של 13.44 מטר. בתחרות שנערכה בשיקגו ב-7 באוגוסט אותה שנה הוא קבע בקפיצה לרוחק תוצאה של 7.34 מטר ובתחרות שנערכה בסיאטל ב-14 באוגוסט אותה שנה הוא קבע בקפיצה משולשת שיא אישי חדש של 13.64 מטר.
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1910 זכה איירונס במדליית זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.14 מטר ובכך הגן על תוארו.
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) סיים איירונס במקום תשיעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.80 מטר ולא הצליח להגן על תוארו. נוסף לכך, הוא השתתף בהדגמה של טורניר הבייסבול.
שלושה שיודעים
שלושה שיודעים היא תוכנית רדיו מדעית ישראלית יומית, זוכת פרס אגודת העיתונאים לשנת 2021, בהשתתפות מומחים - מדענים, חוקרים, ואנשי אקדמיה - מתחומים רבים: היסטוריה, פיזיקה, מתמטיקה, סוציולוגיה, ארכאולוגיה, ביולוגיה, פילוסופיה, מוזיקה ועוד. את התוכנית מגישה כיום שרון קנטור.
בין אורחי התוכנית: זוכה פרס נובל ופרס ישראל פרופ' דן שכטמן, הפסיכואנליטיקאי פרופ' יורם יובל, העתידן ד"ר רועי צזנה, הבוטנאי פרופ' יעקב גרטי מאוניברסיטת תל אביב, חוקרת המוח ד"ר קרן בן-יצחק, הרופאה והסופרת ד"ר קרן לנדסמן, מהנדס החלל יואב לנדסמן, הפיזיקאי התאורטי והמומחה לתורת המיתרים ד"ר בועז קרני הראל, הבלשנית ד"ר תמר עילם גינדין, המומחה למזרח הקדום ד"ר אילן אבקסיס, המרצה לתנ"ך ליאורה רביד ומומחים רבים ממכון דוידסון לחינוך מדעי: ד"ר יונת אשחר, ד"ר נעם לויתן, ד"ר ארז גרטי, הפיזיקאית ד"ר גבריאלה דורפן-פורמן, הביולוגית ורד שפירא, ד"ר יוסי אלרן, וד"ר ליאת בן דוד, מנכ"לית המכון.
בין היתר, התראיינו לתוכנית הביוכימאי האמריקאי פרופ' פנג ז'נג, שהתפרסם בזכות מחקריו בתחום ההנדסה הגנטית, קריספר ואופטוגנטיקה, והאסטרונאוטית האמריקאית ד"ר ג'סיקה מאיר, בסמוך ליציאתה למשימה מדעית בתחנת החלל הבינלאומית.
התוכנית עלתה לשידור ב-15 במאי 2017, בתחנת הרדיו כאן תרבות, עם פתיחת שידורי תאגיד השידור הישראלי, ומשודרת בתחנת הרדיו כאן תרבות, מדי יום בין השעות 09:00-07:00, ובשידור חוזר בשעה 21:00-19:00. בעבר, השעה הראשונה שודרה בערוץ הטלוויזיה כאן 11.
בדצמבר 2019 הוכרזו בתוכנית, לראשונה בישראל בתוכנית רדיו או טלוויזיה, זוכי פרס קריל לשנת 2019, פרס מטעם 'קרן וולף' להצטיינות במחקר מדעי, לחוקרים צעירים, בתוכנית מיוחדת בהשתתפות פרופ' דן שכטמן ואחרים.
במהלך הסגר הראשון בעקבות מגפת קורונה, החל מ-15 במרץ 2020, התוכנית עברה להיות משודרת מדי יום בשעה 11:00-08:00, במתכונת בית ספר (ואף נקראה "בית הספר שלושה שיודעים"). בכל שעה, צוות המומחים של התוכנית לימד את המאזינים והמאזינות מושגי יסוד בשלל תחומים: פיזיקה, מתמטיקה, חלל, קולנוע, מוזיקה, ביולוגיה, זואולוגיה ועוד. בתום תקופת קורונה התוכנית שבה למתכונתה הרגילה.
המנחה הראשון של התוכנית היה דודו ארז. אחריו הנחה את התוכנית באופן זמני, השדרן נתיב רובינזון.
סל הפרחים של ונוס
סל הפרחים של ונוס (שם מדעי: Euplectella aspergillum) הוא זכוכן השייך למערכת הספוגיים השוכן בקרקעית העמוקה של האוקיינוסים.
הספוג מאכלס לעיתים קרובות בסימביוזה שני חסילונים קטנים מהסוג "Stenopodidea", זכר ונקבה, המעבירים את כל חייהם בתוך הספוג. החסילונים מזדווגים, וכשהצאצאים שלהם קטנים עדיין, הם עוזבים את ה'קן' כדי למצוא פרח ונוס משלהם. החסילונים דואגים כל הזמן לנקיון הספוג ובתמורה, מספק הסל מזון לחסילונים על ידי לכידתו לתוך הרקמה שלו ושחרור הפסולת לתוך גוף הספוג בו הם שוהים. מעריכים גם כי זרחנותם של חיידקים המתקיימים על הספוג עשויה למשוך אורגניזמים קטנים אחרים המשמשים לחסילונים כמאכל.
ביפן, מערכת היחסים הסימביוטית בין זוג החסילונים לספוג מסמלת את רעיון ה-"עד שהמוות יפריד בינינו", ונהוג להעניק את הספוג כמתנת חתונה (בצורתו המתה, היבשה).
אזורי מחיה.
"E. aspergillum" נמצא בשטח קטן של הים בקרבת איי הפיליפינים. מינים דומים קיימים ליד יפן ובחלקים אחרים של מערב האוקיינוס השקט והאוקיינוס ההודי.
מורפולוגיה.
מבנה גופם של יצורים אלו מורכב משלד דקיק דמוי צילינדר. הם בנויים לחלוטין מזכוכית (סיליקה, צורן דו-חמצני) ועל-כן קרויה המחלקה שלהם זכוכנים. ה'צינור' החלול המהווה את גופם של סלי הפרחים בנוי ממחטים מיקרוסקופיות התומכות ברקמה הספוגית. המבנה הזכוכיתי מבדיל את בני המחלקה הזו מספוגי ים אחרים, ובשל עמידותו מאפשר את קיומם גם בעומקים גדולים של האוקיינוס, שם הלחץ התת-ימי גבוה מאוד.
עמידות.
מבנה השלד של סל הפרחים ושל זכוכנים אחרים הוא מושא למחקר על ידי מדעני חומרים בשל עמידותו למאמצים ונדירות הסדקים שבו. בניסויים שערכו מהנדסי חומרים, יצרו במעבדה גוף דומה מאלומיניום, חומר בעל תכונות אלסטיות דומות לזכוכית, כך שצפיפות החומר שלו הומוגנית ולא בנויה בצורת כוורת המחטים הגאומטרית של הזכוכן. עמידותו של מבנה הגליל ההומוגני למאמצים הייתה כמאית מעמידותו של שלד הזכוכית המורכב.
הטלת פצצות הגרעין על הירושימה ועל נגסאקי
ווטקינסק
ווטקינסק (ברוסית: Воткинск; באודמורטית: Вотка Кар) היא עיר ברפובליקת אודמורטיה ברוסיה.
היסטוריה.