בעיצומה של מערכת הבחירות הגיעה לאוסטרליה הידיעה על פרוץ מלחמת העולם הראשונה. אירוע זה גרם למשבר חריף בממשלת אוסטרליה. הפרלמנט כבר פוזר והממשלה הייתה כבר ממשלת מעבר. יותר מכך, ב-1914 לא הייתה לאוסטרליה עדיין את הזכות לקחת חלק באירועים בינלאומיים, וכן הפוליטיקאים האוסטרלים לא היו מנוסים באירועים כאלה. בנסיבות אלה, פרגסון היה האדם היחידי עם הסמכות ועם הביטחון לנקוט פעולה. הוא היה זה שכינס את הממשלה, יישם את תוכנית הגיוס ותיקשר עם הממשלה בלונדון. התמרונים של קוק השיגו את התוצאה הפוכה ובספטמבר ניצחה הלייבור בבחירות ואנדרו פישר נבחר שוב כראש הממשלה.
אוסטרליה במלחמה.
המשימה לגייס חיל משלוח של 20,000 איש הוטלה על מייג'ור גנרל ויליאם ברידג'ס. ברידג'ס והגנרל ווייט היו מרוצים מהעובדה ששר ההגנה, ג'ורג' פירס, השתתף בוועידת הביטחון האימפריאלית ב-1911 ותמך בעמדותיה הבינלאומיות של בריטניה. בתחילה היה אמור לקום גיס אחד, אך עד מהרה הוקם גיס נוסף ודובר גם על האפשרות של הקמת ארמייה שלמה שכוח האדם שלה יהיה אוסטרלי כולו. ב-1914 הוחלף ברידג'ס על ידי הגנרל ויליאם בירדווד שהגיע מצבא הודו. פרגוסון היה תומך נלהב של החיילים האוסטרלים. הוא ציין בפני שר המושבות, אנדרו בונאר לואו, שהגנרל המילטון השמיע הערות חסרות טקט על רמתם של הקצינים האוסטרלים במהלך מערכת גליפולי. אך קודם לכן שיגר המילטון מכתב לבונר לואו שדווקא שיבחר את האוסטרלים.
באוקטובר 1915 החליף בילי יוז את פישר בתפקיד ראש הממשלה. יוז היה הכוח המניע מאחורי מאמצי המלחמה והמדיניות למען גיוס חובה. לראש הממשלה החדש היו יחסים קרובים עם פרגסון שהכיר ביכולותיו. פרגסון גרס שתפקידו בתקופת המלחמה הוא להיות שליח שיישם את מאמצי המלחמה הבריטיים, לא רק נציג הכתר. הוא תמך בפומבי באלה שראו עצמם מחויבים למלחמה והתנגד לאלה שהיו נגדה. הוא סייר ברחבי אוסטרליה, נפגש עם חיילים ואישי ציבור וביקר במפעלי תחמושת. הוא היה גם מעורב במינויים של קציני צבא בכירים. כאמור, הוביל יוז את המאבק למען גיוס חובה והוא היה משוכנע שרק באמצעי זה תוכל אוסטרליה לעמוד במחויבותה למאמץ המלחמתי. פרגוסון העניק לו את כל הגיבוי במאבקו זה. הוא ראה בכישלון משאלי העם על שאלת גיוס החובה, שנערכו באוקטובר 1916 ובדצמבר 1917, כאסון למאמץ המלחמתי. הוא האמין בשילובם של הכוחות האוסטרלים בכוחותיהם של שאר מדינות האימפריה הבריטית.
לאחר שיוז הורחק משורות מפלגת הלייבור בעקבות כישלונו במשאל העם, אפשר לו פרגוסון להמשיך לכהן כראש ממשלת מיעוט בתמיכת מפלגתו של קוק. הוא עודד את יוז ואת קוק להקים מפלגה חדשה, המפלגה הלאומית שתרוץ על מצע של ניצחון במלחמה. במהלך המערכה לקראת משאל העם השני, התחייב יוז שהוא יתפטר עם משאל העם לא יעבור. לאחר שהמשאל נכשל ויוז ביקש לעמוד בהתחייבותו ולהתפטר, לא נראה מועמד רציני שיוכל להחליפו ופרגסון הטיל עליו להמשיך ולכהן כראש הממשלה.
כאשר נבחר דייוויד לויד ג'ורג' לתפקיד ראש ממשלת בריטניה, נפתח ערוץ תקשורת ישיר בינו לבין יוז. השניים התכתבו ישירות (לעיתים בשפה הולשית) ופרגסון חש שתפקידו כמתווך בין ממשלת אוסטרליה לממשלת בריטניה איבד מחשיבותו.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה שבה תנועת הסחר בין אוסטרליה לבריטניה לסדרה, אך המדינות הפרוטקציוניסטית והבדלנית השמרנית איימה על חזון האחדות הליברלית. במאי 1919 הביע פרגוסון את רצונו להתפטר מתפקידו. במהלך ביקורו של הנסיך מוויילס ב-1920 הופעל עליו לחץ לחזור בו. פרגוסון היה המושל הכללי המוצלח ביותר של אוסטרליה עד אותה עת. אוסטרליה לקחה חלק חשוב במאמץ המלחמתי, אך יוז הוביל מהלכים של ניתוק הדרגתי של הקשר עם האימפריה, העם האוסטרלי דרש תהליך של דמוקרטיזציה. באוקטובר 1920 עזב פרגוסון את אוסטרליה לאחר יותר משש שנים בתפקיד.
בשובו לבריטניה הוענק לו תואר האצולה, ויקונט נובאר. לויד ג'ורג' מינה אותו להיות סגן נשיא מועצת החינוך. הוא היה שותף פוליטי קרוב של סר אדוארד גריי.
עם עלייתה לשלטון של ממשלת בונר לואו, מונה פרגסון כשר המדינה לענייני סקוטלנד. הוא קיבל אזרחות כבוד של העיר אדינבורו וגילה עניין רב בהיסטוריה ובמסורות של מולדתו. לאחר הפוגה קצרה בשלטון הלייבור הוא סיים את תפקידו ומונה להיות יושב ראש ועדת הכיבודים. עוד בהיותו השר לענייני סקוטלנד הוא נהיה חבר הוועדה לאתרים היסטוריים. הוא כיהן כדירקטור של חברת ביטוח ושל הבנק של סקוטלנד. ב-1926 הוענק לו תואר אביר מסדר הדרדר. הוא מת ב-30 במרץ 1934 בגיל 74.
אמנעה
הנרי פורסטר, ברון פורסטר הראשון
הנרי ויליאם פורסטר, ברון פורסטר הראשון (באנגלית: Henry William Forster, 1st Baron Forster; 31 בינואר 1866 – 15 בינואר 1936) היה מדינאי שמרן בריטי שכיהן כמושל הכללי השביעי של אוסטרליה.
ראשית חייו.
הנרי פורסטר נולד בנפת קטפורד, אז במחוז קנט (היום חלק מרובע לואישהאם של לונדון), אנגליה. הוא היה בנו של קצין צבא. הוא התחנך באיטון קולג' ובאוניברסיטת אוקספורד. הוא שיחק קריקט בנבחרות של אוניברסיטת אוקספורד ושל מחוז המפשייר ובקבוצות קריקט נוספות. הוא כיהן כנשיא מועדון הקריקט של מארילבון ועסק גם בשיט יאכטות ובמרוצי סוסים.
קריירה פוליטית.
בבחירות הכלליות של 1892 נבחר פורסטר כחבר בית הנבחרים הבריטי. ב-1901 הוא מונה להיות סגן הלורד לוטננט של קנט (תפקיד טקסי). בין השנים 1902 – 1905 הוא שימש כלורד האוצר (Lord of the Treasury) בממשלת המפלגה השמרנית בראשותו של ארתור ג'יימס בלפור ובין השנים 1915 – 1919, בתקופת מלחמת העולם הראשונה כמזכיר הפיננסי של משרד המלחמה. ב-1919 הוענק לו תואר ברון פורסטר.
המושל הכללי של אוסטרליה.
ביוני 1920 קיבל פורסטר את ההצעה לכהן כמושל הכללי של אוסטרליה. זמן קצר לאחר מכן, ב-28 ביוני הוענק לו תואר אביר מפואר של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש. פורסטר היה המושל הכללי הראשון שמונה לאחר התייעצות עם ממשלת אוסטרליה. לפני אישורו של המינוי על ידי ראש ממשלת אוסטרליה, בילי יוז, הציע שר המושבות, אלפרד מילנר, שתי הצעות שנדחו על ידי יוז. הסיבה שיוז העדיף את פורסטר נבעה ככל הנראה מצניעותו ומהמחשבה שהוא יוכל לשלוט עליו. עברו כספורטאי היה גם שיקול שנלקח בחשבון.
פורסטר הגיע לאוסטרליה באוקטובר 1920. הוא נוכח שהאווירה הנעימה, שהייתה מנת חלקה של הפוליטיקה האוסטרלית לפני המלחמה, פינתה את מקומה למאבקים מרים שהתחוללו בתקופת המלחמה. מפלגתו של יוז, המפלגה הלאומית, הייתה המפלגה השלטת ומפלגת הלייבור, שישבה באופוזיציה, הייתה אנטי-אימפריאליסטית.
במהלך חמש שנות כהונתו כמושל הכללי לא לקח פורסטר חלק ישיר במהלכים הפוליטיים באוסטרליה. בתקופה זו היה רק חילוף ממשלות אחד, כאשר בפברואר 1923 הוחלף יוז על ידי סטנלי ברוס ופורסטר לא לקח כל חלק במהלכים שהובילו לחילוף זה. ככל שאוסטרליה נעשתה יותר ויותר עצמאית ויותר בטוחה בעצמה ביחסיה הבינלאומיים, דעך תפקידו של המושל הכללי כמשגיח וכמתווך. קודמו של פורסטר בתפקיד, רונלד מונרו פרגוסון, התנגד לתהליך זה, אך לפורסטר לא הייתה אישיות חזקה דיה כדי להמשיך בגישה זו.
תחת זאת הפך אופי תפקידו של פורסטר דומה יותר לזה של המושל הכללי של ימינו: עריכת נשפים, ביקור בביתי חולים ונוכחות באירועי ספורט. כתוצאה מכך הוא נעשה לאישיות אהודה יותר בהשוואה לקודמיו, אך הייתה לו השפעה פחותה בהשוואה אליהם. פורסטר ואשתו, רייצ'ל, הקדישו את זמנם לענייני צדקה והוא בילה זמן רב בביקורים במדינות אוסטרליה, השתתף בחנוכת אנדרטאות זיכרון למלחמה ונשא נאומים פטריוטיים. פורסטר היה המושל הכללי הראשון של אוסטרליה שתפקידו היה ייצוגי בלבד. פורסטר סיים את תפקידו ועזב את אוסטרליה באוקטובר 1925. לאחר שובו לבריטניה הוא התיישב ליד סאות'המפטון, שם חי עד מותו ב-1936. להנרי ורייצ'ל פורסטר נולדו שני בנים, שנהרגו במלחמת העולם הראשונה, ושתי בנות.
ישיבת תו&quot;ת
שלמה יהודה רפופורט
בסיס חיל האוויר המלכותי נורתהולט
בסיס חיל האוויר המלכותי נורתהולט (RAF Northolt) הוא שדה תעופה צבאי ברובע הילינגדון שבמערב מטרופולין לונדון, הפעיל ברציפות מאז שנת 1915. הוא מילא תפקיד חשוב במהלך הקרב על בריטניה.
כיום משמש הבסיס גם כנמל תעופה לטיסות של מטוסים פרטיים קטנים.
תולדות הבסיס.
בסיס נורתהולט נפתח במאי 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, כשדה תעופה לשימושו של גיס התעופה המלכותי, קודמו של חיל האוויר המלכותי. הוא פעיל ברציפות מאז וככזה הוא בעל היסטוריית הפעילות הארוכה ביותר בין בסיסי הטיסה של החיל. הוא הוקם ליד העיירה רואיסליפ (Ruislip), אבל שמו ניתן לו על שם תחנת הרכבת הקרובה אליו, לפי הנוהג שחל באותו זמן. הוצבו בו מטוסי קרב שפעלו להגנת לונדון מפני התקפות צפלינים גרמנים.
מלחמת העולם השנייה.
שעתו הגדולה ביותר של הבסיס הגיעה במלחמת העולם השנייה. לקראת המלחמה הוא היה הבסיס הראשון שהפעיל מטוסי הוקר הוריקן. הבסיס, שנעשו מאמצים להסוותו כאזור מגורים אזרחי, הופצץ על ידי הגרמנים במהלך המלחמה מספר פעמים בהצלחה מעטה. הוצבו בו טייסות של חיל האוויר המלכותי (שבהן שירתו גם טייסים ניו זילנדים, בלגים וצ'כים) ושל חיל האוויר המלכותי הקנדי ומספר רב של טייסות של כוחות פולין במערב, כולן תחת פיקודו של להק 11 של פיקוד מטוסי הקרב. הטייסות שהוצבו בבסיס מילאו תפקיד חשוב במהלך הקרב על בריטניה. במהלך הקרב הפילו טייסים המוצבים בבסיס לפחות 148 מטוסים גרמנים. לימים הוקמה ליד פינתו הדרום-מזרחית של הבסיס אנדרטת הטייסים הפולנים במלחמת העולם השנייה.