פרנץ יוזף הוא הנדסאי גרמני שמצליח לפתח נוסחה מיוחדת לסגסוגת מתכת. במהלך משא ומתן עם הסובייטים הוא נתקל בזקן יהודי ובמשפחתו, אליהם חש זיקה מיוחדת אף על פי שאינו יודע למה. הסובייטים מנסים בדרכי סחיטה לקבל ממנו את הנוסחה, אבל פרנץ מצליח להגן על הסוד. צמד העלילות משתלבות כאשר בתו של פרנץ שומעת את בועז מקיש על הקיר קוד SOS. פרנץ פונה לרשויות והם מצילות אותו דקות ספורות לפני שנדיה וראפיק עומדים להרוג אותו. נדיה וראפיק מועברים לכלא בישראל.
בועז חוזר לישראל עם משפחתו. שם הוא עובר תהליך החלמה מחוויית החטיפה הקשה. המשפחה מזמינה את פרנץ לבקר אותם. במהלך הביקור פרנץ נזכר בעברו בארץ. פרנץ (פרנץ יוסף) עלה לארץ אחרי מלחמת העולם השנייה והתגורר בקיבוץ בחברת ילדים. לאחר שלא הצליח להשתלב בארץ עזב ונסע לדודתו בגרמניה. שם הצליח מאוד והדחיק את עברו הכאוב.
בזמן שבועז מנסה לחזור לשגרה, יוסי עדיין כלוא יחד עם עצירים ביטחוניים. אף על פי שכל רצונו להשתחרר מתפקידו, מפקדיו מסרבים לשחרר אותו. בזכות מאמציו, הפעולה הגדולה שתכננו האסירים, לא יצאה לפועל. יוסי משוחרר ממעצר, וחוזר לחייו האמיתיים. הסובייטים מאיימים על חיי המשפחה שפרנץ פגש, בברית המועצות. הוא בהתחלה לא מבין מדוע, עד כי מסתבר כי הם קרובי משפחה. פרנץ חותם על ההסכם ומשחרר את קרובי משפחתו. הוא מחליט ומגלה למשפחתו על יהדותו. הם מתקשים לקבל זאת. הסיפור נחתם כאשר בועז שמרגיש טוב יותר, מוזמן לחתונתו של יוסי עם בחירת ליבו עדנה.
תהליכים נפשיים.
הספר עוקב אחרי מספר דמויות אשר עוברות תהליכים מורכבים.
בועז-שמנסה להחלים מחוויה פוסט טראומתית. כאשר הוא חוזר ארצה, הוא בטוח שיוכל לחזור לחייו ולשכוח מהחוויה, אבל הוא לא מצליח. הוא שוקע בדיכאון, הוא לא מצליח ללמוד, הוא נוהג באלימות כלפי הסובבים אותו. הוא מנסה מספר דרכים כדי להחלים, כולל טיפול פסיכולוגי, עיסוק בגלישת גלים ושיחה עם אשה, קוראת בכף היד. לבסוף הוא נוסע לבקר את נדיה בכלא ומצליח לסלוח לה. סליחה זו מייצגת את תחילת החלמתו. הוא מצליח גם ליצור קשר עם הנערה אחריה היה כרוך. גם הקשר הזה עוזר לו להתגבר על הפחד.
פרנץ יוזף- שמדחיק את עברו לגמרי. ראשית יש את אימי המלחמה שהותירו אותו ביישן ומופנם. שנית יש את העלייה לארץ והשתלבות בקיבוץ, שלא הצליחה. לבסוף הוא עוזב את הקיבוץ, מחפש עבודה ומתקשה מאוד להתפתח בחייו. בתפנית חדה, הוא מוזמן על ידי דודתו לחזור לגרמניה, שם הוא מצליח בכל מעשיו. הוא מצליח בלימודיו ועסקיו, מכיר את האשה שאיתה התחתן, והצליח להדחיק את כל הזיכרונות עד כדי שכחה מוחלטת. הדבר היחיד שגירה את זיכרונו הוא הזקן החביב שהכיר בגרמניה המזרחית. לאחר שנזכר בעברו, ילדיו מגלים כי אביהם יהודי. גם הם עוברים תהליך הסתגלות מסוים, בעיקר עקב פעילות אנטישמית בבית ספרם.
יוסי/ראפיק- שחייב להיטמע לחלוטין בחברה המנוגדת לחברה בה הוא חי. כראפיק הוא חייב לבלות את כל חיו כשונא יהודים, ואת מדינת ישראל. הוא נאלץ להשתתף בפעולות כנגד יהודים. אחרי זמן רב בבידוד מוחלט הוא מתקשה לשמור על זהותו. האם הוא יוסי שמתגעגע לחוף הים בתל אביב, לחבריו ובעיקר לחברה שלו, או האם הוא ראפיק הבן של אבו סעיד ששונא את היהודים שהשפילו אותו, וגזלו ממנו את אדמתו. הבלבול הזה רק הולך ומתגבר ככל שהזמן עובר, והוא ממשיך בתפקידו.
דמיון ושוני.
בן הערובה הוא ספר ארוך מרוב ספריה האחרים של אסתר שטרייט-וורצל. כמו כן הוא עוסק ביותר דמויות וביותר נושאים, בעוד שספרים אחרים מתמקדים בתקופת זמן אחת, או בסיפור עלילה אחד. ולמרות השוני, הוא עוסק בנושאים שכן מוזכרים בספריה האחרים, כמו המאבק הישראלי פלסטיני, או קליטתם של עולים לארץ. אסתר עוסקת בדמויות צעירות, על מאבקם למען מטרה, בזמן בו הם מתמודדים עם בעיות אחרות בפני עצמם. היא מציינת כי זהו אחד הדברים שהיו חשובים לה בכתיבה לנוער. כמו כן הזיקה של הדמויות ל"בית שלהם" בין אם מדובר במשפחתם או מולדתם, היא נושא המלווה את כל הדמויות בספר, ומאפיין את כתיבתה של שטרייט-וורצל.
כתיבת הספר.
שטרייט-וורצל ביקרה במקומות רבים כדי לכתוב את הספר, בהם ברצועת הביטחון בלבנון
מקס Q
בהנדסת אווירונאוטיקה, נקודת הלחץ הדינמי המקסימלי, הנקראת גם maximum Q או max Q, היא נקודת הגובה שבה העומס האווירודינמי על כלי רכב חללי בטיסה אטמוספירית הוא מקסימלי. זהו פקטור חשוב בתכנון המבני והמשימתי של רקטות, טילים, וכלי רכב חלליים אחרים שמטיילים דרך האטמוספירה.
לחץ דינמי, formula_1, מוגדר מתמטית כ:
formula_2
כאשר formula_3 היא צפיפות האוויר המקומית, ו־formula_4 היא המהירות של כלי הרכב. עבור משימת שיגור טיפוסית מהקרקע אל החלל, הלחץ הדינמי הוא:
לפיכך, על פי משפט רול, יש תמיד נקודה שבה הלחץ הדינמי הוא במקסימום. הנקודה בה זה קורה נקראת max Q.
במילים אחרות, בגובה מתחת ל־max Q, ההשפעה של תאוצת כלי הרכב מתגברת על הירידה בצפיפות האוויר כך שנוצר יותר לחץ דינמי (אנרגיה קינטית מתנגדת) הפועל על כלי הרכב. בגובה מעל max Q, ההפך הוא הנכון. הלחץ הדינמי שפועל נגד כלי הרכב יורד כשצפיפות האוויר יורדת, ובסופו של דבר מגיע ל־0 כאשר צפיפות האוויר הופכת לאפס.
לדוגמה, במהלך שיגור של מעבורת חלל ה־max Q מתרחש בגובה של בערך 11 קילומטר (35,000 רגל).
במהלך משימת אפולו טיפוסית, ה־max Q מתרחש בגובה של בין 13 ל־14 קילומטר (43,000-46,000 רגל).
נקודת ה־max Q היא נקודת מפתח במהלך שיגור רקטה, שכן זו הנקודה בה השילדה חווה עומס מכני מקסימלי.
נובי סונץ'
נובי סונץ' (בפולנית: Nowy Sącz, בגרמנית: Neu Sandez, בהונגרית: Újszandec, ביידיש: נײ-סאנץ או צאנז) היא עיר בדרום פולין, בווייוודה פולין קטן (małopolskie). העיר שוכנת במפגש הנהרות קמייניצקה ודונייץ , כ-20 ק"מ מצפון לגבול סלובקיה, למרגלות הרי הקרפטים. הבסיס הגאולוגי של האזור הוא סלעי משקע של סחף אבן חול.
היסטוריה.
נובי סונץ' נוסדה ב-1292 על ידי המלך הבוהמי ונצסלאוס השני , באתר בו התקיים לפני כן כפר בשם קמייניצה. בהקמת היישוב תמך הבישוף של קרקוב שקמייניצה הייתה בבעלותו. לבקשת הבישוף העניק מלך בוהמיה ליישוב זכויות מגדבורג, וכך הפכה נובי סונץ' לעיר הפולנית היחידה שנוסדה על ידי מלך בוהמי. שמה, שמשמעותו "סונץ' החדשה", לקוח משמה של עיר שכנה, סטרי סונץ' ("סונץ' הישנה").
במאות ה-14 וה-15 הפכה נובי סונץ' לאחד ממרכזי הכלכלה והתרבות החשובים בממלכת פולין. המסחר שגשג גם הודות לקרבתו של היישוב להונגריה וגם הודות לזכויות מסחר שהעניקו לסוחרי היישוב חלק ממלכי פולין, בהם קז'ימייז' השלישי, בין היתר לאחר שתושבי היישוב תמכו בו במרד שהתחולל נגדו בתחילת המאה ה-14.
ב-1329 חתמה נובי סונץ' על הסכם סחר עם קרקוב, במסגרתו התחייבו סוחרי כל יישוב לשהות זה ביישובו של זה בעת יציאתם למסעות מסחר באזור היישוב המקביל. במאה ה-14 נבנתה בעיירה טירה מלכותית והיא הוקפה בחומת מגן. העיירה הפכה לנדבך מרכזי בהגנה על דרום פולין ובמקביל גדלה חשיבותה הדתית.
במאה ה-16 שגשגה נובי סונץ' כמרכז של הרפורמציה הפרוטסטנטית אך במאה ה-17 נהרסה העיירה כמעט כליל בשרפה ובפלישות השוודים.
עם חלוקת פולין הראשונה, ב-1772, עברה העיירה לשליטת אוסטריה כחלק מגליציה. במאה ה-19 הניחו בה האוסטרים מסילת ברזל שקישרה את העיירה לווינה והעיירה התפתחה מבחינה כלכלית ותחבורתית. באותה תקופה נוסדו בעיירה חסידויות צאנז וצאנז-קלויזנבורג.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה נכבשה נובי סונץ' על ידי צבא רוסיה אך צבא מעצמות המרכז כבש אותה בדצמבר 1914.
החל מ-1918, בתקופת הרפובליקה הפולנית השנייה, הייתה נובי סונץ' שייכת למחוז קרקוב.
במלחמת העולם השנייה.
בשנת 1939 היו בנובי סונץ' כ-34,000 תושבים. עקב קרבתה לגבול סלובקיה הייתה נובי סונץ' בסיס של ארמייה קריובה הגסטפו פעל בעיירה נגד המחתרת הפולנית, ורצח מספר טייסים פולנים שנפלו בשבי. ביוני 1940 הצילה המחתרת הפולנית את יאן קרסקי שהיה עצור בעיירה. לאחר שנה נורו למוות 32 פולנים ואחרים נשלחו למחנות ריכוז, כנקמה. מאות פולנים נרצחו עקב ניסיונם לתת מחסה ליהודים. העיירה נכבשה על ידי הצבא האדום ב-20 בינואר 1945. בעת זו היו 60% מבתי העיירה הרוסים עקב המלחמה. בשנת 1946 צוינה העיירה לשבח בצלב גרונוואלד כחלק מתנועת ההתנגדות הפולנית במלחמת העולם השנייה.
תחת המשטר הקומוניסטי.
בשנת 1951 הוענק לנובי סונץ' מעמד של עיר. תוכנית לפיתוח כלכלי של העיר בוצעה רק בחלקה. עם זאת, העיר הפכה למרכז חשוב של תעשיית הרכבות בפולין.
כיום.
מאז 1999 נובי סונץ' היא בירת מחוז נובי סונץ'. כיום מהווה העיר מרכז תעשיות הרכבת ומסילות הברזל הגדול בפולין וכן מרכז של תעשיות מזון, בעיקר פירות, ובהם בולט ענף התפוחים. הממשל המקומי מנסה לפתח בעיר תעשיית היי טק.
אתרים בעיר.
בנובי סונץ' מספר אתרים היסטוריים, בהם טירה הרוסה ששוקמה באופן חלקי, מתקופתו של המלך קז'ימייז' השלישי, בזיליקה מהמאה ה-15, כנסייה פרנציסקנית בסגנון גותי, מספר כנסיות עתיקות נוספות, בית כנסת מ-1746 ובו תצוגה היסטורית, וכן מוזיאון היסטורי.
יהודים.