מזל קשת הוא אחד משנים עשר המזלות שבגלגל המזלות. באסטרולוגיה המערבית, "בן מזל קשת" הוא מי שנולד בין ה־22 בנובמבר לבין ה־21 בדצמבר (לערך). במסורת היהודית מתייחס מזל קשת אל חודש כסלו. בלוח השנה במגילות קומראן משויך מזל קשת לחודש חשוון. מושג זה מתייחס לרעיון שבתקופה הנתונה מיקום השמש באזור השמיים המוקצה למזל קשת האסטרולוגי. כיום, אין חפיפה בין קונסטלציית הקשת לבין אזור השמיים של מזל קשת בגלל נקיפת ציר כדור הארץ.
קשת היו מלכי המזלות אשר לקחו את היסוד החזק מכל יסוד האש, את שלושת היסודות האחרים הם חילקו רנדומלית בין שאר המזלות.
השם 'קשת' ניתן למזל ולקבוצת הכוכבים, כיוון שזו נראית מכדור הארץ כשרטוט של אדם האוחז בקשת.
מזל קשת במיתולוגיה היוונית.
היוונים ראו בקבוצת כוכבים זו קַשָת אשר אוחז בקשתו ויותר מאוחר הפך לקנטאורוס, דמות בעלת גוף חיה וראש אדם. דווקא הסאטירים - מלוויו של דיוניסוס, אל היין, זוהו עם הקבוצה. אחד מהם, האהוד במיוחד בקרב המוזות, היה קרוטוס. שירתו הנפלאה היא שעמדה לזכותו. כמו כן היה פרש מצוין וצייד מעולה. כמחווה למוזות, העלה אבי האלים זאוס את קרוטוס לשמיים, והוסיף לו סוס וקשת לצייד.
מזל קשת באסטרולוגיה.
שיוך אסטרולוגי.
מזל קשת הוא אחד משלושת מזלות יסוד האש, יחד עם מזל טלה ומזל אריה. הוא משתייך לקבוצת המזלות המשתנים, יחד מזל תאומים, מזל בתולה ומזל דגים. הכוכב השליט של מזל קשת הוא צדק.
העליה השלישית
מריו פינטו דה אנדרדה
מריו פינטו דה אנדרדה (21 באוגוסט 1928 - 26 באוגוסט 1990) היה פוליטיקאי ומשורר אנגולי.
דה אנדרדה נולד ב-Golungo-Alto בשנת 1928. הוא למד בלשנות באוניברסיטת ליסבון שבפורטוגל וסוציולוגיה בסורבון שבפריז.
במהלך שהותו מחוץ לארצו היה דה אנדרדה פעיל במאבק נגד הקולוניאליזם הפורטוגלי ששלט באנגולה וכתב מספר שירי מחאה נגד שלטון זה. בשנת 1956 הוא היה ממייסדי התנועה העממית לשחרור אנגולה, ומשנת 1960 ועד לשנת 1962 כיהן כנשיא התנועה. הוא התנגש עם יורשו, אגושטיניו נטו, ובשנת 1974 עזב את התנועה העממית לשחרור אנגולה. בשנת 1975 הפורטוגלים עזבו את אנגולה, אך דה אנדרדה המשיך להתגורר בגלויות במקומות שונים, מהם בגינאה ביסאו, כף ורדה ובמוזמביק.
מריו פינטו דה אנדרדה מת ב-26 באוגוסט, בשנת 1990 בלונדון.
ויליאם בויד
ויליאם בויד (סופר)
ויליאם בויד (באנגלית: William Boyd; נולד ב-7 במרץ 1952), סופר ותסריטאי אנגלי בן-זמננו.
ביוגרפיה.
בויד נולד באקרה גאנה (מדינה במערב אפריקה). הוא חיבר מספר ספרים, ביניהם את "חוף בראזוויל" (Brazzaville Beach), ספר העוסק בדמותה של מדענית החוקרת את התנהגות השימפנזים באפריקה.
בויד זכה בפרס "Whitbread Book award" בשנת 1981, על ספרו "A Good Man in Africa" (אדם טוב באפריקה).
הוא היה מועמד לפרס "Booker Prize for Fiction" בשנת 1982 על ספרו מלחמת הגלידה, אשר זכה באותה השנה ב-פרס "John Llewellyn Rhys Prize".
בשנת 1988, בויד כתב ספר נוסף, ששמו הוא - Nat Tate. הספר עוסק באמן אמריקאי, שחי בין השנים 1928-1960. הספר מבוסס על סיפור חייו הטרגי של נט טייט, שלמעשה לא התקיים מעולם.
בשנת 1992 השתתף בכתיבת התסריט לסרט צ'פלין.
בשנת 1999 ביים את סרטו הקולנועי הראשון "השוחה" לו גם כתב את התסריט אודות הקרב על הסום במלחמת העולם הראשונה.
הנוסחה היסודית של החשבון האינפיניטסימלי
שרה פינטו קואלו
שרה פינטו קואלו (Sara Pinto Coelho, 30 בנובמבר 1913 –3 בדצמבר 1990) הייתה סופרת של סיפורים ומחזות בשפה הפורטוגזית. עיתונאי פורטוגזי קרלוס פינטו קואלו הוא בנה.
שרה פינטו נולדה בשנת 1913 באי פרינסיפה שאז היה בשליטת פורטוגל, ושם היא גדלה. את רוב חייה היא בילתה במוזמביק שבאפריקה, שם למדה בבית ספר יסודי, ושם היא גם כתבה מחזות רדיו, רומנים, סיפורים קצרים, וסיפורי ילדים. קואלו שימשה לאחר מכן כבמאית של תיאטרון ברדיו, בשם Rádio Clube de Moçambique, בין השנים 1967–1972.
היא מתה בשנת 1990 בפורטוגל.
בירגו דיופ
בירגו ישמעאל דיופ (צרפתית: Birago Ishmael Diop; 11 בדצמבר 1906 - 25 בנובמבר 1989) היה משורר ומספר סיפורים מסנגל מתנועת הנגריטוד, וטרינר ודיפלומט.
חייו.
דיופ נולד בכפר ליד דקר ולמד רפואה וטרינרית באוניברסיטת טולוז שבדרום צרפת. לאחר סיום לימודים עבד כמנתח וטרינרי עבור המשטר הקולוניאלי הצרפתי ברחבי מערב אפריקה. במהלך עבודתו בשירות הציבורי, הוא כתב שירה, זכרונות, מחזה וליקט ועיבד סיפורי עם של הוולוף. בין 1960 ל-1964 שימש שגריר סנגל לתוניסיה.
המחזה "העצם" שכתב, הועלה בסוף שנות ה-70 בבימויו של פיטר ברוק בתיאטרונו בוף דה נור בפריז, בעיבוד התסריטאי והמחזאי הצרפתי ז'אן-קלוד קארייר והשחקן מאליק באונס ובמשחקו עם ברוס מאיר ויושי אוידה. המחזה תורגם לעברית בידי אוריאל זוהר והועלה בתיאטרון הטכניון ובאוניברסיטאות מורסיה ואליקנטה ספרד בשנת 1995.
אנדרה ברינק
אנדרה פיליפוס ברינק (אנגלית: Andre Philippus Brink; 29 במאי 1935 - 6 בפברואר 2015) היה סופר דרום אפריקני.
ביוגרפיה.
ברינק נולד בשנת 1935 בורדה. כתב באפריקאנס ובאנגלית. הרומן הפוליטי הראשון שלו - Kennis van die aand (יצא לאור ב-1973, תורגם בשם "עת בחושך יביטו") היה הספר הראשון שנכתב באפריקאנס והוחרם על ידי הממשלה האפריקנית. בעקבות זאת תרגם את ספרו לאנגלית, תחת השם Looking on Darnkness. ברינק הוסיף לעסוק בתרגום, ותרגם גם מצרפתית ומספרדית. יצירותיו הראשונות של ברינק הושפעו בעיקר ממדיניות האפרטהייד. יצירותיו המאוחרות יותר עסקו בקולוניות לשעבר.
ברינק נפטר ב-6 בפברואר 2015, בזמן ששב בטיסה לדרום אפריקה מבלגיה בה קיבל תואר דוקטור של כבוד.
א-דקהלייה
אַ-דַּקַהְלִיַּה (בערבית: الدقهلية) הוא מחוז במצרים, צפונית-מזרחית לקהיר. שטחו 3,471 קילומטרים רבועים, ונכון ל-2006, אוכלוסייתו מנתה כ-4.985 מיליון איש. בירת המחוז היא אל-מנצורה.
המקום מפורסם בעיקר בשל כך שממנו יצאו אנשי מקצוע חשובים בתחומי המדע, הרפואה, ההנדסה והאמנות. המרכז לכליות ולנפרולוגיה בא-דקהלייה נחשב לטוב בסוגו בכל אפריקה.
וויליאם בויד (סופר)
וויליאם בויד
ויליאם בויד (שחקן)
ויליאם בויד (באנגלית: William Boyd; 5 ביוני 1895 - 12 בספטמבר 1972) היה שחקן קולנוע אמריקאי. בויד התפרסם בדמות הבוקר הצווחני "הופלונג קסידי" (Hopalong Cassidy), דמות שאותה גילם ב-66 סרטים החל משנת 1935. הוא הופיע כדמות זו על גיליון השער של טיים מגזין ב-27 בנובמבר 1950.
בזכות תרומתו הרבה לקולנוע האמריקאי זכה בויד למשבצת בשדרת הכוכבים של הוליווד.
החמצה
החמצה היא תהליך הכנה ושימור מזון, תוך שימוש במים בתוספת חומץ או מלח, שמטרתו העיקרית לשמר את מרבית הרכיבים המזינים, תוך כדי הפיכתו לאכיל לאורך זמן רב מהרגיל. התהליך מלווה גם בשינויי טעם וריח אופייניים. החמצה נעשית בעיקר בתהליך תסיסה שאותו מבצעים מיקרואורגניזמים.
יתרון זה של חיי מדף ארוכים יחד עם שמירה על הערך התזונתי, ובשילוב הטעם שאהוב על אנשים רבים, הביא לכך שכיום סוגי מזון רבים משווקים כמוחמצים ונהנים מפופולריות. המוכרים שביניהם הם מלפפון חמוץ, כרוב חמוץ, ביצה כבושה ועוד.
גם החקלאים מנצלים את הטכניקה המאפשרת הכנת כמות גדולה של מזון בהמות בתהליך החמצה, ועל ידי כך אספקה של תזונה טובה לאורך כל השנה ללא תלות בכמות היבולים החודשית ובאיכותם. לפיכך, החמצת מספוא לבהמות במגדלי ובבורות תחמיץ היא מראה שכיח במשקים חקלאיים רבים.
התהליך עצמו.
ההתחלה של פעולת ההחמצה היא אטימת החומר האורגני (ירק, מספוא) מפני כניסה של חמצן. הירק בדרך כלל מושם בצנצנת אטומה עם מים בתוספת מלח או חומץ. הוספת מלח או חומץ למים בעת ההחמצה מסלקת מהמים את החמצן המומס בהם: ללא הוספת המלח או החומץ תהליך ההחמצה עלול להשתבש משום שהסביבה עלולה להכיל חמצן. את המספוא כובשים בבור תחמיץ כדי למזער כיסי אוויר, ולאחר כך מכסים ביריעת ניילון אטומה.
בכל חומר מן החי וגם בסביבה, כלומר במים ובאוויר, קיימת אוכלוסיית חיידקים פעילה, שמהווה חלק בלתי נפרד מהפעילות התקינה של חיי האורגניזם. לא מדובר בחיידקים הגורמים בהכרח למחלות, אלא כאלה שנוכחים תמידית בסביבה ובתוך החומר החי.
עם היעלמות החמצן מהסביבה, מתחילה אוכלוסיית חיידקים מסוימים, הקרויים ארוביים (אשר חמצן דרוש לפעולתם) להצטמצם. ככל שמתארכת השהיה בסביבה נטולת החמצן, אוכלוסיית החיידקים האנארוביים (אשר לא מתבססים על חמצן) שבדרך כלל זניחה, מתחילה לשגשג. חיידקים אלה מאופיינים בחילוף חומרים שונה מהחיידקים הארוביים, כלומר הם צורכים חומרים אחרים לשם ייצור אנרגיה ופולטים חומרים שונים כתוצאה מהייצור הזה. החיידקים האנארוביים משתמשים בסוכר הנמצא בחומר המוצא ופולטים לאחר עיבודו חומצה הנקראת חומצה לקטית. חומצה זו, וכן ירידה ברמות הסוכר של חומר המוצא, היא שמקנה לחומר המוחמץ את הטעם והריח האופייניים לו.
תהליך ההחמצה מסתיים כאשר ריכוז החומצה הלקטית בחומר המוחמץ אינו מאפשר לחיידקים שיצרו את החומצה לשרוד (למרות שניתן לסיימו קודם לכן). גם לאחר שהתהליך מסתיים, חיי המדף של החומר ארוכים ביותר כשהוא עדיין אטום, בשל חומציותו והיעדר חמצן בסביבתו.
טיוב התהליך.