אחד המדורים הפופולריים של העיתון במחנה היה "תחרות כזבים", ועל המשתתפים הקבועים נמנו: ראובן מרגלית, אברהם בן-עזרא, ראובן גרינברג, יעקב אלמוס, אלי אייל, ראובן פייביש, אמיר אורן, פנינה שרפסקי, איתן צור, נילי ריבק ואחרים. לימים, ראה אור הספר "תן חיוך" שבו אוסף בדיחות מהמדור תחרות כזבים, בעריכת זאב ענר ובהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור.
השינוי הארגוני והעברת העיתון לדיגיטל.
בשנת 2016, 82 שנה לאחר שיצא העיתון בפעם הראשונה, הוחלט באגף כוח האדם בצה"ל לצמצם את היקף הדפוס. מתוך כך, הוחלט לסגור את השבועון, ולהעביר את הזכויות על שמו לאחריות דוברות אגף כוח האדם. גיליונו האחרון של השבועון במתכונתו ההיסטורית התפרסם ב-20 בדצמבר באותה שנה.. הירחון הראשון במתכונתו הנוכחית יצא לראשונה בחודש ינואר 2017.
עם השלמת המעבר, השינוי המרכזי היה תחילת פרסום העיתון כמגזין "דיגיטלי" אשר מתפרסם באתר צה"ל ונגיש לציבור בפלטפורמות אינטרנטיות המאפשר צפייה בכל זמן ובכל מקום. נושאי הירחון בשנה הראשונה נקבעו מבעוד מועד. כך למשל, בחודש הראשון הירחון עסק בנושא לוחמה, ובהמשך בנושאים נוספים: אוכלוסיות ייחודיות, נשים, טכנולוגיה, משרתי קבע, מתגייסים ועוד.
מדור "במחנה" מורכב מ-10 חיילים אשר ממלאים תפקידי עריכה, הפקה, כתיבה וניו מדיה, עליהם מפקד קצין בדרגת סרן, שירותי הגרפיקה ניתנים על ידי מעצבת אזרחית. בעת הקמת היחידה באגף כוח האדם, הוחלט שאנשי התוכן אשר יפעילו את העיתון יהיו יוצאי קורס הדוברים של דובר צה"ל ויעברו הכשרה מיוחדת לעיתונאים צבאיים בתום קורס הדוברים.
מתוך כלל השינויים, הוחלט להפסיק את חוזה השכירות בבית מעיא בתל אביב, שם ישבה מערכת "במחנה" במשך עשרות שנים. במתכונתו האינטרנטית פעל הביטאון בחדר המערכת בבניין המטכ"ל בבסיס הקריה בתל אביב.
בדצמבר 2019 הוחלט על סגירתו ואיחודו עם אתר צה"ל.
מערך במחנה.
במחנה היה יחידה צבאית לכל דבר, חלק מחיל החינוך והנוער. מערכת עיתון במחנה ממוקמה בבית מעיא בתל אביב.
מערכת עיתון במחנה הורכבה ברובה מחיילים בשירות חובה המשרתים בתפקידי עורכים, כתבים, ניו מדיה, מנהלה, צלמים וגרפיקאים. את התפקידים הבכירים יותר מילאו אזרחים עובדי צה"ל, שעבדו קודם לכן במערכות התקשורת מחוץ לצה"ל, וקצין אחד בדרגת סרן, ששימש כסגן המפקד והעורך הראשי.
תביעות דיבה נגד העיתון.
תושבי יצהר הגישו תביעת דיבה נגד עיתון במחנה, בשל כתבה בעיתון ב-28 בינואר 2005, שבה, לפי התביעה, היו "עיוותים, סילופים, שקרים, והכפשות מכלילות, שהיו ללא כל בסיס". בכתבה התראיין מאור שושן, שהיה מפקד הפלוגה ביצהר. לדברי בא כוח התושבים, עורך הדין יעקב מנקין, הכתבה הייתה מגמתית ותכליתה לפגוע בתובעים ובציבור המתנחלים. הוא הוסיף כי לאחר פרסום ההשמצה בעיתון התנער צה"ל ממפקד הפלוגה, ואלוף פיקוד המרכז יאיר נוה נתן לכך פומבי במכתב תמיכה ועידוד לתושבי יצהר. בפסק דין של בית משפט השלום נקבע כי לתביעה יש בסיס והצדדים הסכימו כי העיתון יפרסם התנצלות בפני תושבי היישוב. התביעה הכספית בתיק נדחתה.
מכשור
מעבדה
מעבדה היא מקום המספק תנאים מבוקרים וציוד המאפשרים מחקר, ניסויים ובדיקות.
מעבדות משמשות במגוון רחב של תחומים. במדעי הטבע: ביולוגיה, כימיה ופיזיקה, ברפואה, הנדסה, מדעי המחשב, גאולוגיה וכל תחום מדעי או טכנולוגי בו נדרש לערוך ניסויים או לבחון מוצרים שונים.
לפעמים יש שימוש בהשאלה במושג זה, כדבר ביקורת על פי רוב, עבור מדעי החברה ומדע המדינה, כאשר מדובר על מצבים בהם מנסים תהליכים על החברה, אולם לא בהכרח שמדובר במחקר מדעי.
סוגי מעבדות.
מעבדות רבות משלבות מספר רב של יכולות. יש מעבדות שהן תאגיד בפני עצמן הנותנות שירותי מעבדה על פי דרישה, וישנן מעבדות שמהוות חלק מתאגיד ובדרך כלל נועדו לצרכיו הפנימיים.
מוסדות לימודיים רבים מפעילים מעבדות לימודיות, לצורך התנסות פדגוגית. מעבדות אלו מאפשרות ללומדים לחזור על ניסויים מוכרים, בדרך כלל בתחום מדעי הטבע, רובוטיקה, אלקטרוניקה ומחשבים.
קיימות גם מעבדות ניידות, המאפשרות לבצע ניסויים ובדיקות בתנאי שטח.
ציוד ייחודי.
חלק ניכר מהציוד במעבדות ייחודי להן, ואין לו שימוש אחר. ישנם סוגי ציוד רבים המאפיינים מעבדות ולהם שימוש נרחב כגון מבחנה, שבמידה רבה מזוהה עם עולם המעבדות. יחד עם זאת, בעיקר במעבדות מחקר, נדרש ציוד המותאם ספציפית לאותה המעבדה, ושנועד לניסויים שזו להם הפעם הראשונה להתבצע.
בטיחות.
מכיוון שבמעבדות רבות העבודה כרוכה בחומרים מסוכנים ובתהליכים קיצוניים, קיים סיכוי ניכר להתרחשות תאונות והיקף הנזק הצפוי עלול להיות לא מבוטל. לכן, ננקטים במעבדות אמצעי בטיחות שמטרתם להקטין את ההסתברות לתאונות ולצמצם את נזקן במידה ותתרחשנה. כיום גוברת המודעות, ומוסדות רבים מציעים קורסים אינטנסיביים ומקיפים בנוהלי בטיחות במעבדות. תאונות במעבדות הן עדיין מחזה נפוץ למדי; הללו כוללות שרפות (כתוצאה משימוש לא זהיר באש או בחימום), הרעלות ונזקים בריאותיים אחרים כתוצאה משימוש לא זהיר בחומרים מסוכנים) ושבירת ציוד ומכשור.
קעילה
קעילה הייתה עיר ממלכה כנענית, הנזכרת בתעודות מצריות קדומות, ולאחר מכן עיר בנחלת שבט יהודה, הנזכרת רבות בתנ"ך ובספרות חז"ל.
כיום העיר מזוהה עם תל קילא, השוכן כ-12 קילומטרים מצפון מזרח לבית גוברין בשפלת יהודה. קעילה המקראית זוהתה במקום זה כבר על ידי אוסביוס בראשית המאה ה-4.
העיר נזכרת כבר במכתבי אל-עמארנה מהמאה ה-14 לפני הספירה, בצורה "קילתא". לאחר מכן, נזכרת בספר יהושע כאחת מערי השפלה בנחלת שבט יהודה, לצד העיר נציב (כיום - "ח'רבת בית נציב", הסמוכה לתל קילא).
לפי ספר שמואל א', דוד המלך הושיע את העיר מהפלשתים, אך יושבי העיר היו כפויי טובה, והתכוונו להסגירו ביד שאול המלך:
בזמן שיבת ציון, הייתה קעילה בירת פלך.
בתקופת המשנה והתלמוד הייתה העיר ידועה בדבלים הייחודיות שלה, אשר כונו "דבלה קעילית".
פלך
ג'יימס קמרון
ג'יימס קמרון (באנגלית: James Cameron; נולד ב-16 באוגוסט 1954) הוא במאי, מפיק ותסריטאי קולנוע קנדי זוכה פרסי אוסקר, גלובוס הזהב וסאטורן על סרטיו. קמרון ביים שניים משלושת סרטי הקולנוע המכניסים ביותר בכל הזמנים, טיטניק ואווטאר. כמו כן ביים סרטים נוספים שהיו לשוברי קופות, ובהם שליחות קטלנית, שליחות קטלנית 2, מצולות ושובו של הנוסע השמיני. המוטיב המרכזי במרבית סרטיו של קמרון הוא היחסים בין האדם לטכנולוגיה.
תחילת חייו.
ג'יימס קמרון נולד בקפוסקסינג שבמחוז אונטריו שבקנדה. אביו פיליפ היה מהנדס חשמל ואימו שירלי הייתה אמנית. הוא גדל בצ'יפאווה שבאונטריו, ובשנת 1971 עבר עם משפחתו לברי שבקליפורניה, שם למד פיזיקה באוניברסיטת המדינה של קליפורניה בפולרטון, אבל תשוקתו ליצירת סרטים משכה אותו למאגר הסרטים של האוניברסיטה בכל הזדמנות. לאחר שראה את הסרט "מלחמת הכוכבים", קמרון התפטר מעבודתו כנהג משאית ועשה את דרכו לתעשיית הקולנוע.
קמרון התחיל את דרכו בתעשיית הקולנוע כתסריטאי, ורק מאוחר יותר עבר לבימוי ואפקטים בסרט "הבריחה מניו יורק". כאשר עבד עם המפיק רוג'ר קורמן, קמרון השיג את תפקיד הבימוי הראשון שלו ב-1981 בסרט "פיראניה 2" שהוא בעצם סרט המשך לסרט קאלט "פיראנה" משנת 1978. הסרט היה בתקציב נמוך שצולם באיי קיימן לצורך צילום הסצנות התת-מימיות, וברומא שבאיטליה לצורך רוב סצנות הפנים. הוא נשכר במקור לתפקד כבמאי האפקטים המיוחדים, ונטל את הפיקוד כאשר הבמאי המקורי עזב. הסרט היה כישלון צורב וקיבל ביקורות קשות מאוד, קמרון עצמו התחרט שעשה את הסרט ומחשיב את 'שליחות קטלנית' כסרטו הראשון.
קריירה.
שליחות קטלנית (1984).
במהלך שהותו ברומא לקה קמרון בהרעלת מזון וחלם על מכונה שמגיחה מהעתיד כדי להרוג אותו. הוא המחיש את הרעיון לסרט "שליחות קטלנית", כתב תסריט והחליט למכור אותו כדי שיוכל לביים את הסרט. אך על אף שחברות ההפקה איתן יצר קשר הביעו התעניינות בפרויקט, הן לא היו מוכנות לתת לבמאי צעיר לעשות את הסרט. לבסוף הוא מצא חברה שמוכנה לתת לו לביים. אשתו לעתיד, גייל אן הורד, שהקימה חברת הפקות משלה, עבדה עם קמרון בעבר בסרט של רוג'ר קורמן, הסכימה לקנות את התסריט של קמרון בעבור דולר אחד בתמורה שקמרון יביים את הסרט. הורד הוחתמה כמפיקת הסרט וקמרון זכה לבסוף להזדמנות הראשונה שלו כבמאי.
בתחילה, לדמות של המחסל, קמרון חיפש אדם לא שרירי במיוחד שיוכל להתמזג בהמון. לאנס הנריקסן, שכיכב בסרט "פיראנה 2" נשקל כמועמד לתפקיד, אבל כאשר ארנולד שוורצנגר וקמרון נפגשו לראשונה לדון בליהוקו של שוורצנגר לדמותו של קייל ריס, הגיעו שניהם למסקנה שדמות הקיבורג הרשע יהיה תפקיד יותר משכנע לשרירן האוסטרי. הנריקסן קיבל תפקיד יותר קטן של בלש משטרה, ואת התפקיד של קייל ריס קיבל מייקל ביהן. בנוסף, הופיעה לראשונה בסרט לינדה המילטון בתפקידה המפורסם של שרה קונור. מאוחר יותר נישאה המילטון לקמרון.
"שליחות קטלנית" היה שובר קופות וניפץ את ציפיות האולפנים לגבי קטלוגו כעוד סרט מדע בדיוני, שלא יחזיק מעמד יותר משבוע באולמות הקולנוע. הסרט נעשה בתקציב נמוך (6.5 מיליון דולר) אבל הכניס יותר מ-38 מיליון דולר.
רמבו 2 (1985).
בשנות ה-80 המוקדמות, כתב קמרון שלושה תסריטים בו זמנית: "שליחות קטלנית", "שובו של הנוסע השמיני" ואת הטיוטה הראשונית של "רמבו 2". בשעה שקמרון המשיך את עבודתו על שליחות קטלנית והנוסע השמיני, סילבסטר סטאלונה תפס את הפיקוד על התסריט של רמבו 2 ויצר טיוטה סופית שהייתה שונה לגמרי מכוונתו המקורית של קמרון. באשר לקמרון, ניתן לו קרדיט עבור התסריט בכתוביות הסיום של הסרט.
שובו של הנוסע השמיני (1986).