במאה ה-19, השתמשה העיר בתעלה המלכותית כאמצעי מסחר ותחבורה, אך עם סלילת מסילות הרכבת והכבישים בהמשך המאה, השימוש בה פסק. העיר מחוברת ללוך אנל באמצעות תעלת לייסי ונהר ברוסנה.
קו הרכבת שבין מולינגר לדבלין נפתח בשלבים ובאופן סופי ב-2 באוקטובר 1848. המסילה המשיכה ממולינגר לגולוויי, בקו שנפתח רשמית ב-1 באוגוסט 1851. תחנת הרכבת הקיימת כיום בעיר נפתחה ב-14 בדצמבר 1855, יחד עם הקו המקשר את העיר ללונגפורד. כמו כן, ישנם קווי רכבת המקשרים את העיר לסלייגו ולאת'לון.
חינוך.
בעיר מספר בתי ספר יסודיים, אחד מהם הוא גיילסקויל, בו הלימודים נערכים בשפה האירית. כמו כן, בעיר ארבעה תיכונים. בעיר ישנה מכללה מקומית, המציעה גם לימודי ערב.
קו דיסטריקט
קו דיסטריקט (באנגלית: District line) הוא קו ברכבת תחתית של לונדון. צבע הקו במפת הקווים הוא ירוק, הקו עוצר ב 60 תחנות ואורכו 64 ק"מ.
היסטוריה.
בדצמבר 1868 הוקם הקו לראשונה בין דרום קנסינגטון לווסטמינסטר על ידי חברת "רכבת המטרופולין". הרכבות הראשונות היו מקרונות עץ שנגררו על ידי קטרי קיטור.
בשנת 1871 הורחב מסלול הקו עד לווסט ברומפטון, ושלוחה חדשה נבנתה אל אילינג ברודוויי. באוקטובר 1884' כחלק מהפרויקט שהשלים את קו סיקרל' הורחב גם קו דיסטריקט עד לוייטצ'אפל ולאחר מכן גם עד לאופמינסטר.
בשנת 1905 החלו לפעול קטרים חשמליים בקו, וזאת במקום קטרי הקיטור הקודמים שפלטו עשן.
מסלול הקו.
הקו פועל בין רובע אפמינסטר במזרח לונדון לבין שכונת צ'יזיק במערב לונדון, שם הוא מתפצל למספר שלוחות. שלוחה אחת מגיעה לווימבלדון שבדרום מערב לונדון; אחת מגיעה צפונה אל רחוב אדג'וור שבסיטי של וסטמינסטר; ועוד שלוחה קצרה שפועלת רק בסופי שבוע מגיעה לתחנה אחת בקנסינגטון (אולימפיה).
המסלול הראשי ממשיך מערבה - אל מארל'ס קורט; טורנהם גרין; ולאחר מכן הוא מתפצל שוב לשתי שלוחות - אל ריצ'מונד ואל אילינג ברודוויי.
צבע הקו על המפה הוא ירוק, הקו עוצר ב 60 תחנות ואורכו 64 ק"מ. בחלקו, עובר הקו מתחת לפני השטח. בשנים 2017–2018 בוצעו בקו יותר מ-208 מיליון נסיעות. קו דיסטריקט הוא העמוס ביותר מבין הקווים התת-קרקעיים בלונדון והקו החמישי העמוס ביותר מבין כל קווי המערכת.
לואיז סגין
לואיז סגין או לואיז סגן (בצרפתית: Louise Seguin) הייתה האישה המערבית (האירופאית) הראשונה שהגיעה במסגרת משלחת מחקר לחופי אנטארקטיקה בשנת 1772. סגין הייתה האישה השנייה שהגיעה לאנטארקטיקה, אחרי אוי-טה-ראנגיורה, מאורית, שהגיעה לאנטארקטיה בשנת 650 לערך. המדענית הראשונה שהגיעה לחקור את אנטארקטיקה הייתה ז'אן בארה בשנת 1777, והאישה הראשונה שדרכה על אדמת אנטארקטיקה הייתה אינגריד כריטיאנסן בשנת 1931.
הגעת סגין לאנטארקטיקה.
סגין בת השש עשרה, הפליגה כשהיא מחופשת לנער במסע המחקר לאנטארקטיקה של איב-ז'וזף דה קרגלן שהתקיים בין השנים 1773–1772. סגין השתתפה בחקר איי קרגולין עם צוות הספינה של קרגלן - רולאן (Roland).
לפי מקור אחר הייתה סגין קורטזנה של קרגלן.
לקריאה נוספת.
• Gabriela Roldan, Changes in the contributions of Women to Antarctic National Programmes, December 2010, P 13
• Jay Ruzesky, In Antarctica: An Amundsen Pilgrimage
טום שייקספיר
סר תומאס ויליאם שייקספיר, הברון השלישי, הידוע בשם טום שייקספיר (באנגלית: Tom Shakespeare; נולד ב-11 במאי 1966) הוא סוציולוג ושדרן אנגלי. שייקספיר סובל ממחלת אכונדרופלזיה ומתנייד בעזרת כיסא גלגלים. שייקספיר הוא מרצה בכיר לסוציולוגיה רפואית בבית הספר לרפואה של נוריץ', אוניברסיטת מזרח אנגליה.
ראשית חייו.
שייקספיר נולד נולדתי באיילסברי, בקינגהאמשייר בשנת 1966.אביו היה רופא אמו הייתה אחות שמוצאה ממסרי לנקה, בת למעמד גבוה. סבו, סר ג'פרי שייקספיר, נעשה ברון לאחר שירות ממושך כחבר פרלמנט ובתפקידים בכירים שונים. מצד אביו הוא צאצאו של ריצ'רד שייקספיר, סבו של ויליאם שייקספיר.
שייקספיר למד ברדלי קולג', אוקספורדשייר ופמברוק קולג', קיימברידג', שם הוא סיים את לימודיו התיכוניים ב-1984. שייקספיר בעל תואר שני ושלישי מקינגס קולג', קיימברידג' בסוציולוגיה. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בדרכי המשגה של מוגבלוית.
כסטודנט, השתתף שייקספיר בסרט טלוויזיה תיעודי של לורד סנודון, בו הוא סיפר על היותו נמוך קומה. גם אביו השתתף בסרט.
קריירה.
שייקספיר הרצה בסוציולוגיה באוניברסיטת סנדרלנד מ-1993 וחזר לקינגס קולג' ב-1995 כדי לקבל תואר דוקטורט. אביו נפטר ב-1996 ושייקספיר ירש את הברונות שלו, אך לא עשה שימוש בתואר זה. הוא גם מתמודד למען זכויות אנשים עם מוגבלות, כותב בלימודי מוגבלות, גנטיקה וביו-אתיקה ומחבר הספרים "the sexual politics of disability" (1996; "Disability Right and wrongs" "Disability/Postmodernity: Embodying Disability Theory".
שייקספיר היה עמית מחקר באוניברסיטת ניוקסל ובאוניברסיטת לידס, ועבד בארגון הבריאות העולמי בז'נבה ושדרן ברדיו BBC 4.
שייקספיר הוא כיום פרופסור לחקר המוגבלות בפקולטה לרפואה באוניברסיטת מזרח אנגליה (UEA) וחבר במועצת נאפילד בביואתיקה..
ביולי 2018 נבחר שייקספיר לעמית האקדמיה הבריטית.
בינואר 2019 ביקר שייקספיר בישראל וביקר בבית איזי שפירא, בכנס של המרכז ללימודי מוגבלות באוניברסיטה העברית, ברמאללה ובירושלים.
חיים אישיים.
בשנת 2002 נישא שייקספיר לקרוליין בודיץ', רקדנית ופעילת זכויות בעלי מוגבלויות, לזוג נולדו תאומים: בן ובת. הוא מגדיר את עצמו כקוויקרי. בשנת 2010 הוא נפרד מאשתו.
יורם זבה
יורם זֶבָּה (Yoram Sebba; נולד ב-9 בספטמבר 1941) הוא מנהל ישראלי, המכהן בתפקיד נשיא לשכת הספנות הישראלית. בעבר שימש נשיא ומנכ"ל חברת צים שירותי ספנות משולבים ויו"ר חברת השילוח והלוגיסטיקה UTI.
קורות חיים.
זבה נולד וגדל בתל אביב. לאחר שירותו בצה"ל כמכונאי חימוש מטוסים, סיים את לימודיו והוסמך כמהנדס תעשייה וניהול (B.Sc.) מטעם הטכניון. בתקופה זו נבחר ליו"ר אגודת הסטודנטים בטכניון וליו"ר חברת הנסיעות איסתא ליינס. בהמשך סיים זבה בטכניון את התואר השני (M.Sc.) והשלישי בחקר ביצועים (.D.Sc).
בשנת 1971 החל זבה את עבודתו בחברת צים בתפקיד מנהל מחלקת התכנון. בחודש מאי שנת 1972 השתתף בהקמת שרות המכולות הבינלאומי, שנקרא ZIM Container Service ושימש סמנכ"ל תכנון ופיתוח וסמנכ"ל ספנות. בין השנים 1997 ל-2004 כיהן כמנכ"ל וכנשיא חברת צים. תקופתו בלטה בהיקף ההצטיידות באוניות מכולה חדשות וגדולות – 25 אוניות חדשות, בקנייה ובחכירה לטווח ארוך. צים מדורגת כיום במקום ה-11 בעולם, על פי הדירוג של כתב העת הבינלאומי Alphaliner שהוא כתב עת מהחשובים בעולם הספנות.
בשנת 1993 נבחר זבה לחבר בוועדות התחבורה של הסכמי אוסלו ובשנת 1994 נבחר לחבר בוועדות התחבורה של הסכמי השלום עם ירדן.
זבה שימש במשך ארבע שנים כחבר במועצת המנהלים של אחת מחברות הביטוח הגדולות בעולם לאוניות – London Steamship Owners Mutual Insurance Association Ltd. וארבע שנים נוספות כחבר במועצת הספנות העולמית בוושינגטון.
משנת 2005 ועד 2007 שימש חבר דירקטוריון צים, סגן יו"ר פעיל, ויו"ר כל חברות הלוגיסטיקה של צים בארץ. בתקופה זו הביא למיזוגן של שלוש חברות שילוח ולוגיסטיקה ישראליות לחברה חדשה בשם Uti Israel ומונה ליו"ר הראשון שלה.
זבה מתגורר בחיפה, נשוי לפרופ' רחל זבה (קולודני) ואב לשלושה. בנו, המוזיקאי והמנצח דוד זבה, הוא מנצח הבית של סימפונט רעננה ומנהל את הסטודיו לאמנים צעירים של האופרה הישראלית.
פעילות ומעורבות אקדמית.
זבה היה פעיל בחבר הנאמנים ובוועד המנהל של אוניברסיטת חיפה והוא חבר כיום בחבר הנאמנים של המרכז האקדמי רופין.
בשנת 2010 יזם את הקמת מגמת הספנות לתואר שני במרכז האקדמי רופין. בשנת 2013 יזם יחד עם פרופסור יהודה חיות את הקמת התוכנית ללימודי MBA בהתמחות לניהול ספנות ונמלים במסגרת הפקולטה לניהול, אוניברסיטת חיפה.
לשכת הספנות הישראלית מקיימת בהנחיתו קורס שנתי אינטנסיבי, להשלמת הידע בספנות. כיום הוא פעיל בדירקטוריון הטכניון, בוועד המנהל ובוועדות נוספות של המוסד.
פעילות ציבורית.
בין השנים 2008 ל-2016 שימש יו"ר עמותת הידידים של המרכז הגריאטרי-שיקומי פלימן בחיפה. בשנת 1997 מונה זבה לקונסול כבוד של פינלנד בחיפה ובצפון. וקיבל את האות "אביר, דרגה ראשונה של מסדר האריה של פינלנד" מידי נשיא פינלנד סאולי ניניסטה על פועלו. בשנת 2015 קיבל זבה את התואר יקיר חיפה ובשנת 2018 הצטרף כחבר הוועד של הקרן לחיפה.
בינואר 2012 נבחר זבה לנשיא לשכת הספנות הישראלית. "יום הספנות", המפגש המקצועי השנתי של ענף הספנות בישראל, מתקיים ביוזמתו מאז שנת 2014 בהשתתפות שר התחבורה וצמרת הענף. בשנת 2018 הוא נבחר ליו"ר פורום לקוחות הנמלים בישראל, המייצג את התאחדות התעשיינים, איגוד לשכות המסחר, מועצת המובילים ולשכת הספנות הישראלית.
גידורה, המפלצת התלת-ראשית
גידורה, המפלצת התלת-ראשית (ביפנית: 三大怪獣 地球最大の決戦, באנגלית: Ghidorah, the Three-Headed Monster) הוא סרט מפלצות ואסונות יפני ואירוע קרוס-אובר, בבימויו של אישירו הונדה. הסרט יצא לאור ביפן ב-20 בדצמבר 1964. הסרט הוא החמישי בסדרת סרטי גודזילה מסרטי שוהה. הסרט מתואר כסרט הראשון של גודזילה ורודן בו הוצגו כגיבורים וגם כסרט הסולו של האויב המושבע של גודזילה, קינג גידורה.
עלילת הסרט.