ב־2008 נעצר מולנר והורשע באשמת החזקת אקדח ותחמושת ללא היתר לאחר שתועד במצלמת אבטחה מוציא נשק מסליק ברמת גן, ונידון ל־32 חודשי מאסר. במהלך מאסרו שהה בהפרדה בכלא השרון. שוחרר ממאסרו ביולי 2011. כעבור זמן קצר נעצרו מספר אנשים אשר נטען כי להם זיקה למולנר באשמת ניסיון סחיטה של אמרגנה של מרגלית צנעני. לאחר שיחרורו מהכלא נמלט מישראל בשל מעורבותו ככל הנראה במרמה, הלבנת הון, קשירת קשר ומעורבות בעבירות נשק ושהה בתאילנד. כששב ארצה ב-2 באוקטובר 2015, נעצר בנתב"ג ברדתו מטיסה מקפריסין בה שהה טרם חזרתו. לאחר כשבועיים במעצר, ולאחר שהמשטרה הגישה פעמיים ערר נגד שחרורו לביהמ"ש המחוזי, מולנר שוחרר לאחר שהמשטרה הודיעה כי אין בכוונתה להגיש כתב אישום בגין החשד העיקרי של החזקת נשק.
מולנר נחשב למומחה בהכנת מטעני חבלה, ומיוחסים לו מספר מעשי רצח שבוצעו באמצעותם, אך הוא מעולם לא הורשע בהם.
חיים אישיים.
מולנר נשוי בשנית ואב לארבעה - אחד מנישואיו הראשונים ושלושה מנישואיו השניים. הוא נמנע ממגע עם התקשורת.
מולנר מנהל אורח חיים דתי, והוא מרבה להיפגש ולהתייעץ עם רבנים. בשנת 2020 אף נצפה בשבעה של הרב ישראל משה פרידמן בליווי מאבטחים.
יפ מאן
שבת מברכין
אסוביוס
מתקפת גורליצה-טרנוב
מתקפת גורליצה-טרנוב במלחמת העולם הראשונה הייתה מתקפה של צבא הקיסרות הגרמנית והצבא האוסטרו-הונגרי נגד צבא האימפריה הרוסית. הוא נערך בחזית המזרחית, בפולין של היום, בתאריכים 1 במאי 1915 - 18 בספטמבר 1915 והסתיים בניצחון של מעצמות המרכז ובנסיגה גדולה של הרוסים מפולין וגליציה.
רקע היסטורי.
בתחילת המלחמה, הובסו הרוסים בפרוסיה המזרחית על ידי הצבא הגרמני בפיקודו של פאול פון הינדנבורג בקרב טננברג (אוגוסט 1914) ובקרב הראשון על האגמים המזוריים (ספטמבר 1914).
בחלק הדרומי של החזית התמודדו הרוסים מול הצבא האוסטרו-הונגרי שפתח בהתקפה ואילץ את הרוסים לסגת משטח שהיום הוא מרכז פולין. הרוסים התאוששו ובסוף ספטמבר 1914 הם פתחו במתקפת נגד ואילצו את האוסטרו- הונגרים לסגת נסיגה עמוקה. הגרמנים ניסו לעזור להם אך הובסו בקרב על הוויסלה. שיאה של מתקפת הרוסים היה כיבוש מבצר פשמישל לאחר מצור של 133 יום. הרוסים התכוננו להמשך המתקפה לעבר שלזיה שהייתה מרכז תעשייתי גדול. הגרמנים תקפו אותם ליד לודז' (קרב לודז') ואילצו אותם לסגת במקצת עד מזרחית לוורשה. מזג אוויר גרוע גרם להפסקת הפעילות המלחמתית למספר חודשים.
הרמטכ"ל האוסטרו-הונגרי קונרד פון הצנדורף לחץ על הרמטכ"ל הגרמני אריך פון פאלקנהיין לצאת למתקפה בגליציה. פלקנהיין בתחילה סירב כי סבר שהלחימה העיקרית היא בחזית המערבית אך לבסוף השתכנע ומינה את הגנרל אוגוסט פון מקנזן לעמוד בראש המתקפה כשתחת פיקודו הארמייה ה-11 הגרמנית והארמייה הרביעית האוסטרו-הונגרית.
המתקפה.
המתקפה התחילה ב-1 במאי 1915 בסביבות הערים גורליצה וטרנוב, דרומית - מזרחית לקרקוב ומכאן שמה.
מקנזן ריכז את הפריצה לשטח צר באורך 35 ק"מ בין הערים האלה. לאחר הפגזה ארטילריה כבדה הוא פרץ ב-2 במאי 1915 ותוך מספר ימים החלה הארמייה הרוסית השלישית להתמוטט. ב-3 ביוני 1915 נכבש מבצר פשמישל ובאותו יום הורחבה המתקפה על ידי הכנסת ארמיות אוסטרו-הונגריות נוספות. ב-17 ביוני 1915 נכבשה למברג (כיום-לבוב).
תוצאות המתקפה.
בעקבות התבוסה החליט הפיקוד העליון הרוסי, הסטאבקה, לסגת מגליציה ומפולין כדי לישר ולקצר את קו החזית ולתת זמן לצבא להתחיל ולבנות את עצמו לקראת המשך המלחמה.
הגרמנים נכנסו לוורשה ב-4 באוגוסט 1915. הרוסים הוכו מכה קשה על ידי הגרמנים והאוסטרו-הונגרים ששבו 250.000 חיילים רוסים.
בחזית המזרחית לא היו אחר כך אירועים משמעותיים עד למתקפת ברוסילוב ביוני 1916.
ארמדה
ארמדה הוא כינוי בספרדית ופורטוגזית המתייחס לצי מלחמתי.
התקף פאניקה
התקפי פאניקה
תריזינוזאורוס
תריזינוזאורוס (שם מדעי: "Therizinosaurus") הוא סוג דינוזאור גדול שחי בתקופת הקרטיקון במונגוליה שלפני 70 מיליון שנה הידוע בעיקר בזכות טפריו הארוכים. ככל הנראה היה אוכל צמחים אם כי מספר מחקרים סוברים שהיה אוכל-כול, ובכל זאת מבנה גופו לא התאים לציד טרף.
דינוזאור זה התגלה על ידי משלחת סובייטית-מונגולית ב-1948 בתצורות נמגט שבמדבר גובי שבמונגוליה. הסוג תואר ב-1954 בידי החוקר הסובייטי יבגני מליב . פירוש שמו הוא "לטאת חרמש", מכיוון שהוא היה בעל טפרים הארוכים ודמויי חרמש בהם השתמש לקטיפת עלים מהעצים או להתגוננות מטורפים. בסוג זה נכלל מין יחיד - "Therizinosaurus cheloniformis".
התריזינוזאורוס היה גדול למדי: אורכו נע בין 10 ל-12 מטרים (ראש עד זנב) ומשקלו בין 3 ל-6 טון. המדענים חלוקים האם היה בעל עור קשקשי בדומה לזוחלים או מכוסה בנוצות בדומה לעופות ולמספר תרופודים אחרים.
בתרבות.
התריזינוזאורוס נראה במספר סרטים וסדרות טלוויזיה, לרוב בצורה לא מדויקת מדעית:
חיים דוד חזן
הרב חיים דוד חזן מכונה ח"ד בדרא שפירושו - יחיד בדורו (א' בחשוון תקנ"א, 1790 – ה' בשבט תרכ"ט, 1869) היה אב"ד באיזמיר והראשון לציון בירושלים.
ביוגרפיה.
נולד באיזמיר לרב רפאל יוסף חזן, בראש חודש חשוון ה'תקנ"א. בצעירותו למד את מלאכת השחיטה ונבחר לראש השוחטים באיזמיר. בשנת ה'ת"ר (1840) מונה לשמש כראש הרבנים בעיר, וכיהן בתפקידו חמש עשרה שנה. בשנת ה'תרט"ו (1855) עלה לארץ ישראל והשתקע בירושלים, שם מונה לשמש כראש בית דין בירושלים לצד חברי בית הדין הרב משה בנבנשתי, הרב יצחק קורדובירו, הרב יצחק קלמרו והרב אברהם עמר. כן מונה לשמש כסגנו של החכם באשי הרב חיים נסים אבולעפיה, ומכיוון שהרב אבולעפיה היה חולה, היה הרב חזן המנהיג בפועל של ענייני הציבור.
בשנת ה'תרי"ט (1859) יצא לשליחות יחד עם חמישה רבנים מירושלים. הוא נסע עמם עד לווינה, שם חלה וחזר לירושלים. בשבט ה'תרכ"א (1861) נפטר הרב אבולעפיה והרב חזן נבחר למלא את מקומו ברבנות כראשון לציון וחכם באשי, כששתי המשרות אוחדו בבחירתו של הרב חזן. הוא פעל רבות למען היישוב החקלאי בארץ ישראל ולשם כך עמד בקשרים עם רבי צבי הירש קלישר, והוא יעץ לנטוע עצי ערבה בכפר השילוח. כן לקח חלק חשוב במפעל כיכר בתי מחסה.
בשנת 1863 התקיימה אספה גדולה בירושלים ביוזמתם של הרב חזן, הרב חיים צבי שניאורסון ונכבדים מעדות נוספות, שמטרתה לבחון כמה אנשים מוכנים לעבור לעבודה חקלאית וכיצד לממש זאת. באספה הוחלט בין היתר שיש צורך להשיג רישיון מהשלטון לרכישת קרקעות לשם עיבודן, ושיש להקים תשתית תמיכה בת שלוש שנים לשם התחלת הפרויקט. בעקבות האספה הודיעו כמאה משפחות על רצונן לעבור לעבודת אדמה ובראשות הוועד עמדו הראשון לציון, הרב חיים צבי שניאורסון והרב משה בנבינישתי. היוזמה לא יצאה לפועל בשל דעיכתה של ה"חברה ליישוב ארץ ישראל" בפרנקפורט, עליה התבססה היוזמה, וכן בשל הרעה ביחס השלטון הטורקי, דבר שבא לידי ביטוי גם בהוראתו בשנת 1864 לסגור את שני העיתונים העבריים שהיו באותה עת בארץ.
הוא התגורר בשכונת "משכנות שאננים" שמחוץ לחומות, ובשנת תרכ"ו 1865 בעת שהשתוללה מגפה הכולירה ("חולירע") ברחובות ירושלים, חזר לגור בתוך החומות על מנת להשתתף בצערם של התושבים.
הלך לעולמו בה' בשבט ה'תרכ"ט (1869), ונקבר בהר הזיתים. על שמו נקרא רחוב בשכונת הבוכרים בירושלים.
אחיו היו: הרבנים רחמים אליהו חזן, אליעזר חזן, ויצחק חזן. בנו הוא הרב משה חזן. נכדו: הרב אליהו בכור חזן, אב"ד באלכסנדריה.
חיבוריו.
חלק קטן מחיבוריו אבד בירושלים בשנת תרכ"ו, וחלקם אבדו במצרים.
בין השמשות (פירושונים)
דמדומי ערב
מתקפת אגם נארוץ'
מתקפת אגם נארוץ' נערכה בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה בין צבאות האימפריה הרוסית והאימפריה הגרמנית. המתקפה הסתיימה בתבוסת הצבא הרוסי.
רקע היסטורי.
בשנת 1916 כשקרב ורדן היה בעיצומו פנה מפקד הצבא הצרפתי גנרל ז'וזף ז'ופר לצאר ניקולאי השני שהיה המפקד העליון של הצבא הרוסי וביקש ממנו להתחיל במתקפות כדי להוריד את הלחץ הגרמני בוורדן.
הצאר בחר להתחיל במתקפה באזור אגם נארוץ' כי שם עמדו 350,000 חיילים רוסים עם עדיפות מוחלטת בארטילריה מול 75,000 גרמנים.
הכוח העיקרי של הרוסים היה מרוכז בארמייה ה-2 שהמטה שלה היה בבודסלב.
אגם נארוץ' נמצא בצפון-מערב בלארוס והוא הגדול ביותר במדינה זו. עד 1939 הוא היה האגם הגדול ביותר בפולין.
המתקפה.
המתקפה הייתה דומה למתקפות הכושלות בחזית המערבית. הרוסים התחילו בהפגזה ארטילריה כבדה שנמשכה יומיים ולאחר מכן הסתערו 350,000 החיילים הרוסים בקבוצות גדולות שהיו מטרה מצוינת למכונות היריה של הגרמנים. הם הצליחו להתקדם קילומטרים ספורים עד שנאלצו לסגת לקו הקודם בהתקפת נגד של הגרמנים.
מתקפה רוסית נוספת ב-21 במרץ 1916 ליד ריגה הסתיימה באותן תוצאות.
תוצאות.
מתקפות כושלות אלה למרות עדיפות ברורה בכוח אדם וארטילריה, לא עזרו להוריד את הלחץ מהצרפתים. רק למתקפת ברוסילוב המוצלחת ביוני 1916 הייתה השפעה על קרב ורדן.
סמיר אל-יוסף
סמיר אל-יוסף (בערבית: سمير اليوسف; נולד ב-1965) הוא סופר, פובליציסט ומבקר ספרות פלסטיני המתגורר בלונדון.
ביוגרפיה.
נולד במחנה הפליטים רשידיה, הסמוך לצור שבדרום לבנון, שם גדל עד שבגיל עשר עבר עם משפחתו לצידון. אביו הגיע ממשפחה סונית בעוד שאמו היא נצר לאחת המשפחות השיעיות היחידות בארץ ישראל. בשנת 1989 היגר לקפריסין, ומשנת 1990 מתגורר בלונדון, שם למד פילוסופיה וקיבל תואר שני מאוניברסיטת לונדון. בשנת 2000 התאזרח בבריטניה.