בעקבות פריצת מלחמת קרים, ב 26 ביוני 1853 שוב פלש למולדובה הצבא הרוסי. גיקה נמלט לווינה והמדינה נוהלה על ידי ממשל צבאי רוסי (בהנהגת המושל הכללי, הברון בוברג, וסגן המושל אורסוב), עד לספטמבר 1854. החל מיוני 1854, בהתאם להסכם עם הרוסים נכנסו למולדובה גם כוחות אוסטריים שנשארו עד מרץ 1857. בינתיים ב-30 באוקטובר 1854 גיקה הוחזר לשלטון ומלך למשך שנתיים נוספות. הסתפק בתקופה זו לנהל את העניינים השוטפים של המדינה, כשנסיבות הכיבוש גרמו להיווצרות גירעון בשווי שלל 7 מיליון ליי (בשנת 1856).
ב-16 ביולי 1856 גיקה נדרש לסיים את הקדנציה. הקונגרס בפריז משנת 1856 ששם קץ ב-30 במרץ 1856 למלחמת קרים, השאיר את הנסיכויות הרומניות ("נסיכויות הדנובה") תחת חסות השער הנשגב אבל תחת ערבות של המעצמות החתומות, בהמתנה להתכנסות ועדה אירופית בבוקרשט והמליץ על שינויי התקנון האורגני. כמו כן דרום בסרביה הועבר מרוסיה בחזרה לנסיכות מולדובה.
במקומו של גיקה התמנה לקאימקאם יחיד תאודור באלש, טוען לכתר הנסיכות, נאמן לטורקים ולאוסטרים כאחד ומתנגד חריף לאיחוד הנסיכויות.
. אחרי באלש היה לקאימקאם ניקולאיה בוגורידה, גם הוא מתנגד לאיחוד. גריגורה אלכסנדרו גיקה תמך בעקביות בתנועה לאיחוד מולדובה עם ואלאכיה שבהנהגתו של מיכאיל קוגלניצ'אנו  שהגשימה את יעדה כמה שנים מאוחר יותר, בשנת 1859.
בזמנו פרצה שערורייה היסטוריוגרפית לאחר שפורסמה בתמיכת המלומד גאורגה אסאקי כרוניקה לכאורה עתיקת יומין הקרויה "הכרוניקה של הורו" ששימשה בסיס לטענות נגד איחוד מולדובה עם ולאכיה.
גיקה מינה ועדה של מומחים מורכבת מטרבוניו לאוריאן, מיכאיל קוגלניצ'אנו וקוסטאקה נגרוצי שבדקה לבקשתו את כרוניקה והגיע למסקנה שהיא ממעשה פלסתר.
בינתיים, מאוכזב מתפיסת השלטון אל ידי בויראים שמרנים מתנגדים, הנסיך עזב סופית את מולדובה לגלות צרפת, יחד עם אשתו השלישית הצרפתייה, ועם שני ילדים - גריגורה ופרדיננד.
ביציאתו מן הארץ ביולי 1856 זכה בעיר גאלאץ לקבלת פנים אוהדת שאורגנה על ידי הקולונל קוזה. הגיע לפריז ב 3 באוגוסט 1856. אחרי עזיבתו הקאימקאם באלש זימן ועדת חקירה נגדו ויריביו פרסמו חוברת השמצות נגדו בכותרת "סקירת מלכותו של גריגורה אלכסנדרו גיקה". בצרפת ניסה להמשיך בפעילות למען איחוד הנסיכויות אך השלטונות התעלמו ממנו והקיסר נפוליאון השלישי סירב לקבלו.
ב-24 באוגוסט 1857 בהיותו בן 50, שם קץ לחייו ביריית אקדח, במקום מגוריו בארמון פראגייה (Fraguier) הידוע גם כ"ארמון מֶה" (Château du Mée) על יד מלן Mélun (במחוז סן-א-מארן Seine-et -Marne) הובא לקבורה בבית הקברות של הכפר לה מה-סיר-סן (Le Mée-sur-Seine)
. השאיר מכתב שבו כתב: אני קרבן למזימה מתועבת. למרות חפותי מפשע, אייני מסוגל עוד לחיות. יבוא יום כשהצדק יצא לאור. אחכה לאויבי בפני הבית דין של רבון עולם"
יחסו למיעוטים.
העניק זכויות התאזרחות לנוצרים הקתוליים והפרוטסטנטים במדינה. בימי מלכותו של גריגורה אלכסנדרו תם עידן התקנון האורגני. היהודים המשיכו ליהנות רק מזכויות אזרחיות אחדות והיו מחוסרי זכויות פוליטיות. השליט ביטל הגבלות שהיו קיימות על התיישבות יהודים ברחבי מולדובה. היהודים הורשו שוב לקנות כרמים. איום הגירוש הוגבל רק לגבי היהודים שהתיישבו לא מזמן בנסיכות. כמו כן יושם חוק גיוס היהודים לצבא. לעומת זאת צו מ-5 באוגוסט 1862 אסר עדיין על בניית בתי כנסת במרחק של פחות מ-150 רגל מכנסייה כלשהי.
גיקה פעל בדצמבר 1855 להרחבת שחרור הצוענים מעבדות.
לפניו נחקק חוק לשחרור הצוענים מהאחוזות של המנזרים בלבד. גיקה שוכנע על ידי יועצו הצרפתי אדוארד גרנייה (1819–1901) ובתו, נטלי באלש, שכבר שחררה את צוענייה, והחליט יחד עם מיכאיל קוגלניצ'אנו ופטרה מברוגני, לפנות לדיוואן ה"אד הוק" עם הצעת חוק לשחרור כל הצוענים מעבדות והפיכתם לאזרחים. בפנייתו אמר:
אחרי אישור בקול אחד של המועצה, ב 10 בדצמבר (22 בדצמבר לפי לוח השנה הגרגוריאני) 1855 נאסרה העבדות בכל רחבי מולדובה. הבעלים הבויארים פוצו על ידי המדינה כדלקמן: 8 דוקאטים בשביל הצוענים הקרויים "לינגורארים" (lingurari) ("מייצרי כפות") ואלו המיושבים ("וטראש" = vătraşi), ו-4 דוקאטים בשביל הצוענים הנוודים - ה"לאייש" (lăieşi), שום פיצוי עבור שחרור התינוקות והנכים.
נשותיו וצאצאיו.
גריגורה אלכסנדרו גיקה היה נשוי שלוש פעמים, ל:
הנצחה.
סיפר במילים חמות על ביקורו של גריגורה אלכסנדרו גיקה בבית הספר שבו למד בנעוריו בעיר טרגו ניאמץ.
לקריאה נוספת.
(אלכסנדרו דימיטריה קסנופול - "תולדות הרומנים של הדאקיה הטראיאנית: מההתחלות ועד לאיחוד הנסיכויות", כרך ב - מ 1633 ועד 1859, הוצאת ארנסט לרו, פריז, ,1896
(ג'ורג'טה קרצ'ון - מולדובה בימי מלכותו של גריגורה אלכסנדרו גיקה, 1849-1856, יאש, 1996 ) Carol Iancu "Evreii din România de la excludere la emancipare (1866-1919)" Editura Hasefer, București 1996
קישורים חיצוניים.
(קודרין פלורין מוראריו, (אוניב. "א.י. קוזה". יאש) - "גריגורה אלכסנדרו גיקה והבנק הלאומי של מולדובה", בכתב העת "קודרי קוסמינולוי", ט"ז, 2010, מס.2
מגדל בלם
טריניטייט
סירן
סירן (Suresnes) היא קומונה בפרבריה המערביים של פריז, צרפת. נכון לשנת 2008 מתגוררים בסירן 45,617 תושבים, והיא אחת הערים הצפופות באירופה ביחס לשטחה. העיר מרוחקת כ- 9 ק"מ ממרכז פריז. נהר הסן עובר בסירן.
בסירן ממוקמת אנדרטת פורט מון-ולריין, לזכר הגיבורים הצרפתים שנפלו במלחמת העולם השנייה. מספר יהודי העיר שרדו את מלחמת העולם השנייה הודות לפעילות של אמפרו אוטרו פפו.
החיבור בין סירן לפריז מתאפשר באמצעות שני קווים של רכבת פרברית, וכן גשר כביש מעל נהר הסן, שעליו עוברת הדרך גם ליער בולון.
ד&quot;ר ז'יוואגו (סרט)
האנגר
האנגר (בצרפתית: Hangar) הוא מבנה סגור המשמש לאחסון כלי טיס. מרבית ההאנגרים בנויים ממתכת, אולם נעשה שימוש גם בחומרי בנייה שונים כבטון, ועץ.
לרוב משמשים האנגרים להגן על כלי הטיס מפגעי מזג האוויר, שימושים נוספים הם לתיקון ולבניית מטוסים, וכדי להסתיר מטוסים מלוויינים ומטוסי ריגול. כדי להגן על כלי טיס ממתקפה אווירית, נעשה שימוש בדיר תת-קרקעי (דת"ק), אולם עקב עלויות הבנייה ומעשיות השימוש בדת"ק, מוגבל השימוש בו למטוסי קרב בלבד.
למרבית נושאות המטוסים יש האנגרים מובנים.
שימוש נוסף למילה האנגר הוא שם למחסן גדול וריק.
היסטוריה.
את ההאנגר הראשון הקים חלוץ התעופה השוודי קארל ריצ'רד ניברג בתחילת המאה ה-20. בשנת 1902 בנו האחים רייט האנגר מעץ בקיטי הוק (קרוליינה הצפונית), בו בנו את מטוסם.
בשנת 1909 הקים חלוץ התעופה הצרפתי לואי בלריו האנגר בחווה חקלאית בין קאלה לסאנגט, משם יצא לטיסה בה חצה את תעלת למאנש.
האנגרים לספינות אוויר.
האנגרים המשמשים לאחסנת ספינות אוויר מכונים "אירשיפ האנגר" (Airship hangar), והם לרוב גדולים מהאנגרים למטוסים, בעיקר בגובהם. בספינות האוויר הראשונות נעשה שימוש בגז מימן, ולהנגרים הייתה חשיבות רבה בהגנה מאש. כמו כן על מנת למנוע תגובת שרשרת, אחסנו את הספינות בהאנגרים נפרדים.
במהלך תור הזהב של ספינות האוויר (מ-יולי 1900), נבנו האנגרים עבור ספינות האוויר במקומות רבים בעולם. בין היתר בנתה הממשלה הבריטית האנגר גדול בקראצ'י עבור ה-R101. ממשלת ברזיל בנתה האנגר גדול בריו דה ז'ניירו, עבור הצפלינים הגרמנים.
האנגרים הגדולים של אותה התקופה נבנו באקרון אוהיו, על ידי חברת הגומי "Goodyear Tire and Rubber Company", והם שמשו לאחסנת ספינות האוויר האמריקאיות USS Akron ו-USS Macon. אורך האנגר זה היה 358 מ', וגובהו 61 מ'.
בשנות מלחמת העולם השנייה הקים הצי האמריקאי עשרה האנגרים מעץ כחלק מהתוכנית להגנה על קו החוף, מבנים אלו הם מבני העץ הגדולים בעולם. כיום שבעה מהם נשארו בשימוש, אחד מהם משמש את המוזיאון האווירי טילאמוק.
חלופה זולה להאנגרים ממתכות ועץ הם האנגרים הבנויים מסיבים.
גדלים.
על מנת שיוכלו לעבור בדלתות האנגרים, רוחבם צריך להתאים למוטת הכנפיים של המטוסים. האנגרים למטוסים כבואינג 747 ואיירבוס A380, צריכים להיות מעל לגודל XXL.
מייג'ור
מייג'ור היא דרגת קצונה הקיימת במרבית צבאות העולם, ומקבילה לדרגת רב-סרן בצה"ל. דרגת מייג'ור היא לרוב בכירה מדרגת הקפטן, זוטרה לדרגת הלויטננט קולונל ומקבילה לדרגת הלויטננט קומנדר או הקומנדר בציים השונים. הדרגה נקראת גם קומונדנט או קפטן מייג'ור בחלק מצבאות העולם.
התואר מייג'ור משמש גם כתוספת לדרגות אחרות ונועדה להבדילן ולקדמן בסדר הדרגות כמו מייג'ור גנרל או סרג'נט מייג'ור בכמה מצבאות העולם.
סימון הדרגה על פי תקנות נאט"ו הוא OF-3.
אספקט
אַסְפֵּקְט (בעברית: הֶבֵּט) הוא מונח בבלשנות וקטגוריה דקדוקית המתאר את יחסו של הדובר לפעולה שעל אודותיה הוא מדבר בהקשר לזמן שעליו מדובר; היינו, האם מבחינת הדובר מדובר בפעולה מתמשכת, חד-פעמית או כזו הנשנית ומתרחשת, וכיוצא בזה. האספקט מתבטא בדרכים שונות, לעיתים באמצעות שינויים מורפולוגיים בפועל עצמו (כמו ברוב השפות הסלאביות), ועתים באמצעות מילים מיוחדות לכך. ישנן גם שפות בהן אין לאספקט יצוג בפני עצמו, והוא מיוצג בעזרת צורות זמן שונות.
הגדרה.