בסיס אוהדי הפועל תל אביב מגיע בעיקר ממרכז העיר ומיפו. אך עקב הצלחת המועדון וזיהויו עם השמאל בישראל נוספו לאורך השנים אוהדים רבים מישובי ההתיישבות העובדת בכל רחבי ישראל וכן בחלקים מקרב ערביי ישראל. פוליטיקאים רבים נודעו באהדתם לקבוצה, בעיקר בקרב מפלגות השמאל, וביניהם יצחק רבין, חיים רמון (שהיה גם יו"ר המועדון), יוסי שריד ודב חנין, אך גם יריב לוין המזוהה עם הימין. למועדון היו וישנם אוהדים רבים גם בקרב אנשי התקשורת בישראל, וביניהם דן שילון, מני פאר, רזי ברקאי, מולי שפירא, חנן קריסטל, אלי ישראלי, מיקי חיימוביץ', רוני דניאל, גיא זהר, יואב לימור, בן כספית, עמנואל רוזן, אורי משגב, לירון תאני ואיל קיציס.
אחד האוהדים הידועים של הפועל תל אביב היה אריק איינשטיין, והקבוצה מוזכרת בכמה משיריו. ב-1969 תרגם את שירם של הביטלס "The Ballad of John and Yoko". השיר, "היה לנו טוב, נהיה לנו רע", נכלל באלבומו "פוזי" וכולל את המילים "אחר כך קצת הלכנו לבלומפילד; הפועל תל אביב שוב מחמיץ (למה?)". שירו "סע לאט", שנכתב בתקופת הדשדוש של הקבוצה בשנות ה-70, כולל את המילים "הפועל שוב הפסידה, ואיזה מסכנים האוהדים – שאוכלים להם ת'לב". לימים ציין איינשטיין בהקשר זה כי "קצת הגזימו. גם לי הייתה יד בזה. אתה יודע, ההעצמה של המסכנות והקטע של לצחוק על עצמך. האוהדים של הפועל דווקא יודעים לצחוק על עצמם. זו תכונה טובה. אבל גם בתקופות היותר טובות זה המשיך. אוהבים לשחק את האנדרדוג, וכשהדברים הטובים באים, זה מעל ומעבר". באלבומו "יש בי אהבה" (1995) נכלל השיר "סע לאט ב'", המהווה מעין המשך לשירו הקודם. השיר נכתב לאחר שובה של הפועל תל אביב לליגה הראשונה ב-1990, והוא כולל את השורות "הפועל שוב בליגה, איזה כיף לאוהדים שעלו מהמרתף".
בנימה יותר אופטימית כתב איינשטיין את השיר "אדומה שלי" (ללחן של מיכה שטרית) לרגל זכייתה בדאבל בשנת 2000:
אוהד בולט נוסף של הקבוצה, עלי מוהר, החל לכתוב ב-1980 את הטור "בשער" בשבועון "העיר", בו טבע את הביטוי "נפרק אותם 1–0", רמז לניצחונות הדחוקים שהצליחה להשיג. ב-1990 כתב מוהר לאיינשטיין את השיר "אמרו לו", המבוסס על שירו של הזמר האיטלקי פאולו קונטה, שהתפרסם בביצוע אדריאנו צ'לנטנו. בגרסה של מוהר מופיעה השורה "אמרו לו שהחולצה האדומה זאת לא מציאה", שמתייחסת לימי השפל של הקבוצה. מוהר כתב גם את שיר האליפות של הקבוצה ב-1988, "השדים האדומים", אותו ביצעו יגאל בשן, חנן יובל ויצחק קלפטר, שגם הלחין את השיר.
אמן נוסף שהקדיש שיר להפועל תל אביב הוא הזמר-יוצר בעז בנאי, שכתב את השיר "גם כשאת מגמגמת" בעשור הראשון של המאה ה-21:
באותו עשור כתב והקליט טל שגב את "שיר חולוני", הכולל את השורות "הו עצבות עצבות, שוב פעם היא מכה בי, ואני בכלל הפועל הפשוט". בשנת 2010 כתב וביצע דור דניאל את השיר "הפועל תל אביב" לרגל זכייתה בדאבל באותה עונה.
המחזאי שמואל הספרי, אף הוא אוהד הפועל תל אביב, כתב וביים את המחזה "מילאנו", שגיבוריו הם אוהדי הפועל תל אביב שנוסעים לקפריסין לעודד את הקבוצה במשחקה נגד מילאן בשלב רבע הגמר של גביע אופ"א.
בין האמנים הנוספים שנודעו באהדתם להפועל תל אביב נמנים גם גבי ברלין, דב נבון, יעקב כהן, אקי אבני, עידו רוזנבלום, דן שפירא, אורי בנאי ויהלי סובול. כמה מאוהדיהם של מועדונים יריבים הזכירו את הקבוצה גם הם ביצירותיהם, ובהן להקת "הדג נחש", שחבריה הם אוהדי בית"ר ירושלים. בשירם "ג'רוזלם" (2000) בחרו חברי הלהקה להקניט את אוהדי הפועל באמצעות השורה "עם כל הכבוד לאריק איינשטיין וכבוד אני רוחש לו, הקבוצה שלי ב.מ.וו והקבוצה שלו דה שבו".
ארגון האוהדים.
ארגון האוהדים "אולטראס הפועל" (באנגלית: "Ultras Hapoel") נוסד בשנת 1999. בתחילת דרכו פעילותו התרכזה בעיקר בשער 7 שבאצטדיון בלומפילד, אך בהמשך עבר הארגון לשער 5 שבאצטדיון ועד היום פעילותו מתרכזת שם. ארגון האוהדים פוקד בכל משחק את היציעים ותורם לאווירה באצטדיון בעידוד והכנת תפארות. כמו כן מארגן הארגון הסעות אוהדים למשחקי חוץ, ומפעיל טורניר אוהדים דו-שנתי. מתוך הארגון הוקמה להקת "לאה קטמין" אשר מקליטה את שירי האוהדים ומבצעת אותם בהופעות.
על אף שזיהויו המוחלט של המועדון עם מעמד הפועלים דעך במקצת עם השנים, כפועל יוצא מהפרטתו ובעקבות הצטרפותם של אוהדים רבים מכל שכבות האוכלוסייה, ארגון אולטראס הפועל ורואה עצמו חלק מתנועת האנטיפה. על בסיס אידאולוגי משותף זה מקיים הארגון קשרים עם ארגוני אוהדים של מועדונים אחרים באירופה שבדומה להפועל מזוהות עם אידאולוגיה סוציאל-דמוקרטית כמו פ.צ. סנט פאולי, סטנדרד לייז' ואומוניה ניקוסיה.
קבוצות מחלקת הנוער.
מנהל מקצועי מחלקת הנוער: עומר בוקסנבוים
תארים והישגים.
ליגת העל
גביע המדינה
גביע הטוטו:
אלוף האלופים:
גביע ליליאן
הישגים במפעלים בין-לאומיים.
ליגת האלופות:
הליגה האירופית/גביע אופ"א:
גביע האינטרטוטו:
אליפות אסיה לקבוצות:
שחקנים ומאמנים מפורסמים.
בין שחקניה של הפועל תל אביב במהלך השנים:
ראו גם:
מאמנים בולטים בקבוצה.
ראו גם:
סגל השחקנים.
(קפטן)
מפל מים (אשר)
מפל מים הוא הדפס אבן (ליטוגרפיה) מעשה ידי הצייר ההולנדי מאוריץ קורנליס אשר מאוקטובר 1961.
היצירה מציגה פרדוקס בו מים המובלים באמת מים לעבר קצה מפל מים ומניעים טחנת מים נופלים אל אותה אמה ממנה יצאו (ויוצרים למעשה פרפטום מובילה ועובדת כבמעגל קסמים).
האשליה האופטית נוצרת על ידי משחק על הפרספקטיבה והיחסים המוצגים בתמונה, המתבססת על רעיון משולש פנרוז אותו הגה רוג'ר פנרוז.
תיאור היצירה.
היצירה מתארת מבנה כפרי הכולל במרכזו אמת מים המובילה מים למפל המפעיל טחנת מים. מהזווית אל אמת המים סובר הצופה כי המים זורמים במורד האמה, הפונה שמאלה, ממשיכה ישר ושוב פונה שמאלה (כך שהיא יוצרת צורת משולש). עמודים התומכים באמת המים ניצבים למעשה על חלקיה הקדמיים של האמה, כך שלמעשה קצה האמה הנשפך אל מפל המים ניצב למעשה מעל ראשיתה של האמה, ונוצר מעין פרפטום מובילה (אשר עצמו העיר שזו לא מכונה מסוג פרפטום מובילה מאחר שיצטרכו להוסיף מים לאמה בשל התאיידות, אולם למעט תוספת זו המכונה אמורה להניע את גלגל המים לנצח), או, כדבריו:
מעל אמת המים ניצבים שני מגדלים שלהם מצולעים משוכללים - משמאל - מבנה המרוכב משלוש קוביות ומימין נמצא דודקהדרון רומבי.
בסמוך למבנה התחנה צייר אשר גינה של חזזיות וטחבים שהתבססה על ציור קודם שהכין בשנת 1942. ברקע התמונה ניתן לראות טרסות חקלאיות העולות במעלה התמונה, ולא ניתן לראות את קצה ההר שעליו הטרסות.
מוריץ אשר
היישוב היהודי בחברון
היישוב היהודי בחברון מתקיים באופן רציף, למעט הפסקות אחדות, מתקופת המקרא ועד ימינו (המאה ה-21). בתקופה העות'מאנית, במאה ה-16, הוקמה בעיר קהילה של יוצאי יהדות ספרד והוקם בה בית הכנסת על שם אברהם אבינו. במהלך המאה ה-19 הגיעו יהודים רבים לעיר וביססו את היישוב היהודי בה, בהם גם אשכנזים. בקיץ 1929 טבחו המוסלמים המקומיים ביהודי חברון ועם פרוץ המרד הערבי הגדול ב-1936 (מאורעות תרצ"ו - תרצ"ט) עזבו אחרוני היהודים את העיר (למעט משפחה אחת).
לאחר כיבוש חברון במלחמת ששת הימים, חודש היישוב היהודי בעיר כהתנחלות נפרדת, בנוסף ליסודה של קרית-ארבע הסמוכה. היישוב היהודי בחברון הוא ההתנחלות הישראלית היחידה ביהודה ושומרון שקיומה אושר במפורש בהסכם בין ישראל והפלסטינים (הסכם חברון) והיחידה הנמצאת בתוך עיר פלסטינית. ליישוב היהודי בחברון ניתנו שירותים מוניציפליים על ידי "הוועדה המוניציפלית לניהול בתי היהודים בחברון", שמונתה על ידי קמ"ט (קצין מטה) פנים של המנהל האזרחי, והוחלפה בשנת 2017 במנהלת שירותים אזרחיים (יהודה והשומרון).
כיום מתגוררים בחברון, לצד כ־215 אלף פלסטינים הנמצאים בשטח "H1" (הצד הפלסטיני של העיר), כ-500 תושבים יהודים בשכונות בשטח "H2" הנמצא בשליטת ישראל, ובנוסף כ-300 תלמידי ישיבת שבי חברון.
היסטוריה.
תקופת המקרא.
המסורת המקראית מייחסת לאברהם ישיבת קבע בעיר. על פי אותה מסורת אברהם קנה את מערת המכפלה ואת חלקת השדה סביבה מידיו של עפרון החתי. אברהם קבר שם את שרה אשתו ונקבר בה, ולאחר נקברו שם יצחק ורבקה, יעקב ולאה גם יצחק קבע את מקום מושבו בחברון ולכן מכונה חברון "עיר האבות".
לאחר יציאת מצרים הגיעו שנים עשר המרגלים לעיר, שבה ישבו באותה עת אחימן, ששי ותלמי, ילידי הענק. העיר נכבשה על ידי יהושע בן נון כאשר נלחם בחמשת מלכי הדרום האמוריים. לפי הכתוב, מלך העיר היה הִיהַם ועירו הוחרמה ולא הושארה בה נפש חיה. גם הענקים שישבו בעיר הושמדו. העיר הייתה בנחלת שבט יהודה והיא ניתנה לכלב בן יפונה, אך כיוון שהוכרזה כאחת מערי המקלט. השייכות לנחלת שבט לוי, חולקה העיר בין כלב לבין הכהנים שזכו בעיר בגורל.
חברון הייתה העיר בה הומלך דוד ובה קבע את בירתו הראשונה, דוד מלך בחברון שבע שנים, עד כיבוש ירושלים מידי היבוסים וקביעתה כבירת ישראל.
על חשיבותה של העיר בימי ממלכת יהודה ניתן ללמוד מידיות של כלי חרס ועליהן החותמת "למלך" ו"חברן". החותמות מתוארכות לתקופת מלכותו של חזקיהו מלך יהודה - המאה ה-8 לפנה"ס - המאה ה-9 לפנה"ס. ההטבעה נמצאה על מספר גדול של קנקני אגירה שנמצאו ביהודה. נתגלו למעלה מ-1,200 ידיות של קנקנים ועליהן טביעת חותם עם הכתובת "למלך". לדעת רוב החוקרים, פירוש המילה "למלך" הוא "שייך למלך". לפי המשוער הקנקנים הכילו שמן ויין לצורכי הממלכה.
לפי ספר מלכים כבש שישק הראשון מלך מצרים, את ירושלים בשנת 926 לפנה"ס. בכתובת שנמצאה בכרנך שבמצרים מופיעה בין הערים שכבש גם "חקל אברהם" - שדה אברהם.
תקופת בית שני.