לא היה כל פרסום שפרט את הסיבה להוצאתה משימוש של חותמת המתכת והחלפתה בחותמת מטיפוס גשר. עם זאת, לאור הכיתוב שעל חותמת ניתן להציע הסבר אפשרי להחלפה. בהכנת חותמת המתכת בגרמניה חל שיבוש בדרך בה נרשם שמו של היישוב באותיות לועזיות, ובמקום KHUZA'A נרשם KZAZAH. החותמת השגויה נותרה בשימוש פרק זמן מסוים והוחלפה בחותמת מטיפוס גשר בה נכתב שם היישוב בצורה תקינה.
זהו המקרה היחיד בו חותמת מטיפוס גשר הפכה לחותמת קבע. היא המשיכה לשמש את סניף הדואר של ח'וזאעה כעשר שנים, עד שהוחלפה בשנת 2006 בחותמת מטיפוס חדש.
חותמות הביול שלא הופעלו.
בדיונים שהתקיימו במהלך החודשים אפריל ומאי 1994, סוכם כי הבולים אותם תדפיס הרשות הפלסטינית ישמשו אך ורק לצורך משלוח דברי דואר בתוך השטח שבאחריותה. דברי דואר המיועדים אל מחוץ לשטחי הרשות, לישראל או לארצות אחרות, חייבים היו על פי ההסכם להישלח דרך ישראל ולהיות מבויילים בבולים ישראלים.
ב-13 בדצמבר 1994, לקראת מועד ההפעלה של בתי הדואר הפלסטינים אשר תוכנן ליום 1 בינואר 1995, התקיימה פגישה בין נציגי הדואר של הרשות הפלסטינית ובין אנשי רשות הדואר של ישראל. בפגישה זו הוצע לפלסטינים לרכוש בולים ישראלים במחיר נמוך מערכם הנקוב, אולם נציג הרשות הפלסטינית דחה את ההצעה. הוא טען שמכירת הבולים הישראלים תיתקל בהתנגדות חריפה של האוכלוסייה הפלסטינית.
על מנת לפתור את בעיית המשלוח של דברי דואר אל מחוץ לשטחי הרשות הפלסטינית, הועלתה על ידי דואר ישראל ההצעה להשתמש במכונות ביול בהן תותקן גלופה של הרשות הפלסטינית. הצעה זו התקבלה בברכה על ידי נציגי הרשות, והם ביקשו לקבל בהקדם האפשרי עשר מכונות ביול. במכתב ששלחה רשות הדואר הישראלית ביום 24 בינואר 1995 אל מנכ"ל משרד הדואר ברשות הפלסטינית נמסר כי רשות הדואר מוכנה לספק 15 מכונות ביול ללא כל תמורה. סכומי ההטבעה במכונות הביול יופיעו בשקלים ישראלים.
מנהיגי הרשות הפלסטינית ניסו באותה תקופה לאשר את השימוש בבולים אותם הדפיסו בגרמניה, ואשר עוצבו במתכונת אשר הפרה את ההסכם עליו חתמו עם ישראל. כמחווה של רצון טוב הבטיח יצחק רבין, ראש ממשלת ישראל, ליאסר ערפאת, יושב ראש הרשות הפלסטינית, להכשיר את הבולים הבעייתיים באמצעות הוספת הדפס רכב של המטבע "פילס" על גבי המילה "מילס" שהודפסה במקור בניגוד להסכם. בעקבות זאת הודיעו נציגי הדואר של הרשות הפלסטינית כי על פי הנחייתו של יאסר ערפאת הם מנועים מלהפעיל את מכונות הביול לפני כניסתם של הבולים הפלסטינים לשימוש.
מצב זה נמשך עד חודש נובמבר 1995, מועד בו הופעל הסכם אוסלו ב'. בהסכם זה הותר לבייל בבולים פלסטינים גם מכתבים המיועדים אל מחוץ לשטחי הרשות. במצב זה לא היה עוד צורך במכונות הביול, והן נגנזו מבלי שיופעלו כלל.
החתמות המחווה.
גורמים בדואר הפלסטיני, אשר היו בקשר עם ד"ר יוסף ואלך וידעו שהוא מתעניין בכל חידוש בתהליכי העבודה בדואר הרשות הפלסטינית, שלחו אליו בתחילת שנת 1995 סדרה בת 15 חותמות, אחת מכל מכונת ביול. החותמות הוטבעו כמחווה עם סכום אפס, והן נשאו תאריכים שונים. אין לייחס כל חשיבות לתאריך המופיע בחותמת. כל החותמות הוטבעו באתר אחד וניכר כי לא נעשה כל ניסיון לשנות את מצב המכונה ולהתאים את התאריך למועד ההחתמה. החתמות מחווה אלו מהוות תיעוד יחיד לעיצוב של חותמות הביול.
הסכם אוסלו ב' - העברת האחריות על הגדה המערבית.
פתיחת בתי הדואר של הרשות הפלסטינית בגדה המערבית.
ביום 8 בנובמבר 1995, במסגרת מימוש הסכמי אוסלו ב', הופעלו ברחבי הגדה המערבית 36 בתי דואר. המועד המקורי נקבע ליום 5 בנובמבר 1995, אולם נדחה עקב הירצחו של יצחק רבין, ראש ממשלת ישראל, בשעות הערב של היום הקודם - 4 בנובמבר 1995.
בסניפים אלו הוכנסו לשימוש חותמות עשויות גומי, שנוצרו ככל הנראה בשטח הגדה המערבית. חותמות הגומי שימשו במגוון התפקידים הרגיל, הן כחותמות ביטול, הן כחותמות הגעה והן כחותמות מעבר. בנוסף ניתן למצוא אותן על טפסים שונים דוגמת קבלות של דואר רשום.
כעבור מספר חודשים, במהלך פברואר-מרץ 1996, הוכנסו בהדרגה לשימוש במרבית סניפי הדואר של הגדה המערבית חותמות מתכת מאיכות מעולה שיוצרו בגרמניה. בשונה ממה שהתרחש ברצועת עזה וביריחו, חותמות המתכת לא החליפו את חותמות הגומי, שנותרו בבתי הדואר והמשיכו לשמש במקביל לחותמות המתכת החדשות. שני סוגי החותמות שימשו בו זמנית את דואר הרשות הפלסטינית משך שנים רבות ובחלק מבתי הדואר אף הוכנסו לשימוש חותמות גומי חדשות.
חותמות הגומי בסניפי הדואר הנוספים לאחר יישום הסכם אוסלו ב'.
בשנים שלאחר יום ההפעלה הראשון של בתי הדואר בגדה המערבית במסגרת הסכם אוסלו ב' (8.11.1995) הורחב היקף השירות מעת לעת ונפתחו בתי דואר נוספים. במקומות אלו הוכנסו לשימוש חותמות גומי מתוצרת מקומית של הרשות הפלסטינית.
חותמות קווי הדואר הנע שלא הופעלו.
במחצית שנת 1997, כשנה וחצי לאחר תחילת יישום הסכמי אוסלו ב', פעלו בשטחי הרשות הפלסטינית בגדה המערבית כמה עשרות בתי דואר שהיו ממוקמים בערים וובישובים הגדולים. מנהלי הדואר ביקשו להרחיב את השירות גם למקומות יישוב קטנים יותר, ולהנהיג בכפרי הגדה המערבית שירות של דואר נע.
על פי מודל זה, הפועל במדינת ישראל מאז תחילת שנות החמישים, יוצא רכב מאחד מבתי הדואר המרכזיים ופוקד במהלך היום מספר יישובים לאורך נתיב מתוכנן מראש. בכל יישוב חונה הרכב לפרק זמן קצר, ומשמש כסניף דואר מקומי המקבל ומוסר דברי דואר. במתכונת זו פעל דואר ישראל גם ברצועת עזה, שם הופעל קו "קטע עזה" עד יום 4 במאי 1994, מועד בו נסגר עם תחילת יישום הסכמי אוסלו א'.
כוונת הרשות הפלסטינית הייתה להפעיל מבית הדואר של רמאללה שני קווים של דואר נע, והיא הכינה עבורם חותמות מתאימות, שנקראו בשמות "דואר נע 1" ו-"דואר נע 2". לא ידוע מה מסלול הנסיעה שתוכנן עבור קווים אלו ואילו יישובים תוכננו לקבל שירות מקווי הדואר הנע.
ביום שתוכנן להפעלת השירות שלח מנהל דואר רמאללה אל ד"ר יוסף ואלך מעטפות שהוחתמו בחותמות המיוחדות של קווי הדואר הנע. ב-28 ביוני 1997 נשלחו המעטפות עליהן הוטבעה חותמת "דואר נע 2", ולמחרת, ב-29 ביוני 1997, נשלחו המעטפות עליהן הוטבעה חותמת "דואר נע 1". בדיעבד התברר כי חותמת היום הראשון לפתיחת שירות הדואר הנע הייתה גם חותמת היום האחרון של השירות. למעשה השירות לא הופעל כלל, והמעטפות שנשלחו מדואר רמאללה הן תיעוד בולאי יחיד לקיומן של חותמות הדואר הנע. לא ידועה הסיבה לאי הפעלת השירות המתוכן.
האחרון בעשירון התחתון
האחרון בעשירון התחתון הוא אלבומם השני של להקת טיפקס, שיצא בנובמבר 1993, הגיע למעמד של אלבום זהב ומכר כ-29 אלף עותקים.
סולן הלהקה, קובי אוז, כתב והלחין את כל שירי האלבום למעט "בתוך נייר עיתון, שאוז כתב את מילותיו ללחן מרוקאי, ושיר נוסף שהלחין עם רמי יוסיפוב. בעיבוד השירים השתתפו כל חברי הלהקה. דני רכט ושמוליק נויפלד הפיקו את השירה. אלון אולארצ'יק וחיים אוליאל השתתפו בהקלטה.
השירים שהצליחו באלבום זה היו "בתוך נייר עיתון", "זמנים קטנים" ו"עננה". "שיר הפז"ם" היה שיר השירותרום של גלי צה"ל בשנת 1993. באלבום נכלל השיר "האחרון בעשירון התחתון" כשם האלבום. שני השירים הראשונים שיצאו "בתוך נייר עיתון ו"עננה" לא זכו תחילה להשמעות ברדיו. רק לאחר שצולם וידאו קליפ לבתוך נייר עיתון, הוא שודר רבות בשידורי הניסיון של ערוץ 2 והאלבום זכה להתעניינות.
הרכב הלהקה כלל בהקלטת האלבום את קובי אוז, גל פרמן, רמי יוסיפוב, תמיר ימיני, רונית שפי ואבינועם מרטון.
באואריה
יחסי גינאה המשוונית–שווייץ
יחסי גינאה המשוונית–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה המשוונית לבין הקונפדרציה השווייצרית.
סקירה כללית.
בין רפובליקת גינאה המשוונית לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים שבין רפובליקת גינאה המשוונית לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים טובים, חמים וידידותיים.
הממשלה הקונפדרטיבית של שווייץ הכירה בעצמאותה של הקולוניה הספרדית של גינאה לשעבר ב-15 באוקטובר 1968 וכוננה עמה יחסים דיפלומטיים כבר באותו היום.
נכון ל-1 בינואר 2016 מתגוררים בגינאה המשוונית שבעה אזרחים שווייצרים, כולם עוסקים במגזר הנפט אשר שולט בכלכלת המדינה. הסחר ההדדי בין שתי המדינות הוא מזערי ואף זניח וחברות שווייצריות אחדות בלבד פועלות בשוק של גינאה המשוונית (שמהווה שוק לא רווחי, חרף היותה של גינאה המשוונית שיאנית התמ"ג לנפש באפריקה).
ג'רדיני נקסוס
ג'רדיני נקסוס (באיטלקית: Giardini Naxos, בסיציליאנית: Giaddina) היא קומונה ועיירה בת 9,325 תושבים (נכון ל-31 בדצמבר 2017) בחוף המזרחי של סיציליה שבאיטליה. העיר נמצאת בנפת מסינה, בערך בחצי הדרך ממסינה לקטניה. העיר היא יעד תיירותי פופולרי. קרוב לעיר נמצא הר הגעש אטנה והעיר שוכנת על חוף הים היוני.
היישוב המקורי הוקם על ידי יוונים במאה ה-8 לפנה"ס והיה קרוי נקסוס. היישוב שהוקם על חורבותיו היה קרוי ג'רדיני, אבל בלחץ של ארגון מקומי הוחלט ב-1978 להוסיף את הסיומת נקסוס על מנת להנציח את המושבה היוונית העתיקה. היישוב הפכה קומונה עצמאית מטאורמינה ב-1847.
גאוגרפיה.
שטחה של העיירה הוא בצורת רצועה ארוכה לאורך חוף הים היוני שצורתה כמעט מלבנית. היא גובלת מצפון וממערב בקומונה טאורמינה, במזרח עם הים היוני בדרום מפריד הנהר אלקנטרה בינה לבין הקומונה קלאטאביאנו (Calatabiano) שבנפת קטניה.