זאב צפון-מערבי הידוע גם כזאב מקנזי, זאב עץ אלסקה, זאב עץ קנדי או זאב עץ צפוני (שם מדעי: Canis lupus occidentalis) הוא תת-מין של זאב אפור החי בחלקיה הצפוניים של אמריקה הצפונית, בצפון ארצות הברית המערבית, מערב קנדה ובאלסקה וככל הנראה הוא הגדול ביותר שבזאבים ובכלל בבני משפחת הכלביים.
תיאור ומשקל.
זאב זה נמדד כמגיע למשקל הרב ביותר של זאבים, קרוב לתת-מינים זאב אירואסייתי וזאב פנים-אלסקה (Canis lupus pambasileus), שלעיתים נכלל בתת-מין זה. מדידות שנערכו בקולומביה הבריטית לזאבים מראים שטווח משקלם נע בין 38.6-61.4 ק"ג, כשהנקבות הגיעו למשקל 42.5 ק"ג והזכרים ל-51.1 ק"ג, ובפארק ילוסטון הנקבות הגיעו למשקל ממוצע של 43.4 ק"ג והזכרים ל-50 ק"ג בממוצע. האורך הממוצע של הזכרים הוא 68-91.5 ס"מ ולמשקל 45-66 ק"ג בעוד הנקבות מגיעות לאורך ממוצע של 35-50 ס"מ ולמשקל ממוצע של 36-59 ק"ג.
הזאבים הללו בעלי פרווה אפורה ולעיתים חומה כהה והם בעלי רגליים ארוכות ופרווה עבה על גופם כדי לבודד את החום והם בעלי אוזניים וחוטם קצרים יותר וראש מעוגל יותר כהתאמה לחיים בקור.
צייד.
הזאבים הם טורפי-על הניזונים מציד של חיות גדולות כמו אייל קנדי. הציד מתבצע בעיקר בריצה ממושכת ומתישה, בה נבחרים הפריטים הרכים והחלשים ומחוסלים בידי פיות רבים המבתרים אותם. מחקר שהתבצע בפארק ילוסטון מעריך ש-50% מפרטי האיילים החולים והחלשים נטרפים בידיהם.
הזאבים יצודו גם מינים גדולים כמו אייל קורא או ביזונים, אשר מספקים יחדיו מזון גדול לכל הלהקה. עם זאת בעת ציד של חיות אלה הזאבים חייבים להיזהר מכיוון שעקב משקלם העצום הם יכולים להרוג זאב בקלות.
פעילות הזאבים מספקת מזון לאוכלי נבלות אמריקאים כמו עורבים, עיטמים, דובי גריזלי, דובים שחורים וקויוטים.
מערופיא
מערופיא היה עיקרון פנימי בקהילה היהודית בימי הביניים, באשכנז ובדרום אירופה, המתייחס לקשרים העסקיים בין יהודים לנוצרים. המושג מערופיא מופיע בעיקר בספרות השו"ת של חכמי התקופה ופירושו - "לקוח נוכרי קבוע" או "יחס עסקי קבוע" בין יהודי לנוכרי.
מקור המושג.
מקור המילה, ככל הנראה, מהשפה הערבית, אם כי קיימת מחלוקת במחקר בעניין זה. התומכים במקורה הערבי של המילה מצביעים על הקרבה בינה לבין המילה "מערוף" בערבית, שמשמעותה "ידוע" או "מוכר". ככל הנראה מקורו של עקרון המערופיא בעולם המוסלמי, והוא התמסד בקרב סוחרים יהודים על מנת להגן על פרנסתם על ידי מניעת התחרות שלא לצורך.
בספרות השו"ת מופיעה המילה בגרסאות שונות. בתשובה של ר' משולם בן קלונימוס, שהתפרסמה בקובץ בשנת 1848 מופיעה הצורה מעריפא, ואילו בתשובות אחרות, שהופיעו בקובץ מאוחר יותר, בשנת 1888, מופיעות הצורות מעריפה או מעריפ'. בתשובותיו של רגמ"ה (רבנו גרשום מאור הגולה) מופיעה בדרך כלל הצורה מערופא ולאחר זמנו קנתה לה שביתה הצורה מערופיא.
המשמעות המעשית.
כל הצורות הללו מתייחסות לאיסור שחל על יהודי לסחור עם נוצרי המוגדר כמערופיא – לקוח קבוע ובלעדי – של יהודי אחר. כתוצאה מהמגע הקרוב והיום יומי בין יהודים לנוצרים בערי אירופה, הותקן בקרב הקהילות היהודיות עקרון המערופיא כתקנה ולצידה סנקציות על המפירים אותה. במקומות בהם יושם דין זה, הגנה הקהילה באמצעות חרם על בלעדיות היחס בין היהודי לבין לקוחותיו הנוכריים ואסרה על התחרות העלולה לפגוע בעסקיו של בעל המערופיא מצד חברים אחרים בקהילה. דין מערופיא ידוע מקהילות בצרפת ובגרמניה כבר במאה ה-10, אך לא היה בתוקף בכל הערים בהן ישבו יהודים. מאחת מתשובותיו של רגמ"ה ניתן להבין כי במאה ה-10 רווח דין מערופיא במרבית קהילות אשכנז. ר' משולם בן קָלוֹנִימוּס עוסק בעניין זה במסגרת שו"ת רבות של יהודי אשכנז., ציטוט של ר' יוסף בונפיל (עלם-טוב) שחי בצרפת בתחילת המאה ה-11 מצביע על כך שמנהג זה לא התקיים בכל מקום (מופיע בחיבורו של ר' מאיר הכהן מרוטנברג, איש המאה ה-13 - "הגהות מיימוניות" - בדיון על "הלכות שכנים" של הרמב"ם) . על חוסר הקונצנזוס ביישום תקנת המערופיא עמד בתקופה מאוחרת גם הרמ"א (ר' משה איסרליש) שכתב כי " אדם שיש לו עובד כוכבים מערופיא יש מקומות שדנין שאסור לאחרים לירד לחיותו ולעסוק עם העובד כוכבים ההוא, ויש מקומות שאין דנין".
מערופיא כעדות לקשרים בין יהודים לנוצרים.
מתוך אזכורים שונים של מערופיא בספרות חכמי אשכנז ניתן ללמוד על מגוון קשרים עסקיים בין יהודים לנוצרים. באחת מהשאלות שבספרות השו"ת מובאת פניה, ככל הנראה אל רש"י, ובה מתאר השואל שותפות של יהודי ונוצרי בבעלות על מאפיה. הנוצרי מתואר בשאלה כמערופיא של היהודי – כלומר נוכרי שהיה בקשר עסקי קבוע ומוגן עם חבר אחד בלבד בקהילה היהודית. בשאלה אחרת, שהופנתה אל רגמ"ה, מתוארים שני יהודים הסוחרים ברכוש גנוב אשר לכל אחד מהם מערופיא – נוכרי המספק להם את הסחורה הגנובה. רגמ"ה נדרש לפסוק בסכסוך בין היהודים בשאלה מי יזכה בסחורה הגנובה, ובה בשעה אינו נדרש כלל לבעיה המוסרית הכרוכה במסחר ברכוש גנוב. התשובה נקבעת רק על פי זכויותיו של בעל המערופיא מבין היהודים בעלי הריב.
התפתחות עקרון המערופיא.
לקראת סוף המאה ה-12, ככל שהלכו והוגבלו עסקיהם של יהודי אשכנז והצטמצמו לעסקי הלוואות כספים, הלכה ודעכה חשיבותה של המערופיא. ובכל זאת המגמה להגן על זכויות יחידים הבאים במגע עסקי עם נוכרים התרחבה גם אל תקנות האוסרות על תחרות בין יהודים לצורך שכירת דירה למגורים מבעלים שאינו יהודי. ככל שנדחקה הקהילה לתחום הצר של "רחוב היהודים" עלתה חשיבותן של תקנות שעסקו בכך. למשל נקבע בהן פרק זמן מאז צאתו של יהודי מדירה כזאת, אשר בו אסור ליהודי אחר להשתכן בה. בקרב קהילות ספרד אין עדות מפורשת לקיום מערופיא אך ברור שנוהג ההגנה על בלעדיות עסקית רווח בפועל גם שם. לעומת זאת ברחבי פולין, ליטא ורוסיה היה נוהג זה בתוקף עד התקופה המודרנית, ולעיתים תוך שימוש מפורש במינוח מערופיא. הודות למגוון המלאכות והפרנסות בהם עסקו היהודים באזורים אלה, הורחב השימוש במערופיא והיה בתוקף גם לגבי לקוחותיהם הנוצרים של בעלי המלאכה בקהילה. אם בעל מלאכה ביצע עבודה ללקוח נוכרי שהוא מערופיא של בעל מלאכה אחר, הוטל על מבצע העבודה להעביר את כל רווחיו מהעבודה אל בעל המערופיא. חזקת המערופיא עברה מדור לדור בתוך המשפחה. נגזרת של מערופיא מתפתחת בעיקר בפולין החל מהמאה ה-16 בה מוצאים מקרים רבים בהם יהודים הופכים לחוכרי אדמות ובעלי עסקים נרחבים עם האצולה הפולנית. היהודים יוזמים קשרים עסקיים עם האצילים הפולנים שהיו מעוניינים בפיתוח נחלותיהם ובשיווק תוצרתם לערים שהתפתחו בקצב גבוה בתקופה זו. עסקי החכירה באחוזות ובכפרים כונו "ארנדה" (Arenda) ונשאו גם גוון של שירות אישי המוענק על ידי היהודי לאציל הנוכרי. ועד היהודים של מדינת ליטא (חלק מהממלכה הפולנית) קבע כי אסור ליהודי אחר להתחרות עם יהודי חוכר על ידי הצעה כספית גבוהה יותר או תמורת שירותים רבים יותר לאציל.
קרייסטצ'רץ'
קוין-אמאן
הטבח בקרייסטצ'רץ'
קרלוס לאמאס
הגנים הבוטניים של קרייסטצ'רץ'
וויט הרטפורד
רעידת האדמה בקרייסטצ'רץ' (2011)
קתדרלת קרייסטצ'רץ'
פאונה של מדגסקר
ספינת מלחמה
מירוץ עכברים
דאלי (מכתש פגיעה)
מכתש דאלי הוא מכתש פגיעה הנמצא על כוכב חמה אשר קרוי על שמו של הצייר הסוריאליסטי הספרדי-קטלאני סלבדור דאלי. האיגוד האסטרונומי הבינלאומי הכריז על שמו של המכתש ב-2008.
טורנברקוני
לנצ'יה בטא
לנצ'יה בטא (באיטלקית: Lancia Beta) היא מכונית סלון אשר יוצרה במספר תצורות, ומוגדרת כמכונית קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה אשר יוצרה בין השנים 1972–1984.
מוזיאון קנטרברי (קרייסטצ'רץ')
היה זנב לאריות ואל תהיה ראש לשועלים
הוי זנב לאריות, ואל תהי ראש לשועלים הוא פתגם מהמקורות שמשמעותו: עדיף להיות קטן בין הגדולים מאשר גדול בין הקטנים. הפתגם מופיע במשנה ובשני התלמודים (הבבלי והירושלמי) והוא נמצא בשימוש גם בימינו.
יש ההופכים את סדר המילים ומעדיפים את המיקום של ראש לשועלים מאשר זנב לאריות, כפי שאמר הפתגם הרומי הקדום.
מקור הפתגם.
במשנה.
במסכת אבות במשנה נאמר: "רַבִּי מַתְיָא בֶן חָרָשׁ אוֹמֵר, הֱוֵי מַקְדִּים בִּשְׁלוֹם כָּל אָדָם. וֶהֱוֵי זָנָב לָאֲרָיוֹת, וְאַל תְּהִי רֹאשׁ לַשּׁוּעָלִים"
במילים אחרות, האיבר הפחות ביותר אצל האריה, מלך החיות, עדיף על האיבר החשוב ביותר של השועל, שנחשב לחיה קטנה וערמומית, כי "כל מה ששייך לאריה - שם אריה עליו, וכל מה ששייך לשועלים - שם שועל עליו"
מפרש הרמב"ם את הנמשל: עדיף לו לאדם ללמוד ממי שגדול ממנו בידע, מאשר ללמד את מי שקטן ממנו בידע, כי במקרה הראשון הוא יחכים, ואילו במקרה השני הוא יפסיד.
בתלמוד.
בתלמוד הבבלי, מסכת סנהדרין, דנים בסדר הישיבה של תלמידי חכמים בסנהדרין, על פי הטקסט שבמשנה.
תלמידי החכמים ישבו בשלוש שורות על פי סדר חשיבותם. כשנזקקו חכמים להסמיך דיין חדש לסנהדרין (עקב פטירתו של דיין שפרש, או מסיבה אחרת) היו בוחרים אותו מהשורה הראשונה, ואת מקומו היה תופס חכם מהשורה השנייה וכן הלאה, עד שבחרו תלמיד מהקהל כדי שיתפוס את המקום החדש שהתפנה בשורה השלישית. בדרך זו, אומר אביי, היו כולם נאלצים לשנות את מקומם, וחכם שהיה יושב בראש השורה התחתונה נאלץ לשבת בסוף השורה העליונה. אם היה מתלונן, היו מזכירים לו את הפתגם מהמשנה: "הוי זנב לאריות ואל תהי ראש לשועלים".
בתלמוד הירושלמי, מסכת סנהדרין, מוסיף רב לדיון את האזכור של הפתגם העממי המנוגד: "הוי ראש לשועלים ולא זנב לאריות", כדי לשלול אותו.
במחקר.
שאול ליברמן טוען שמקור הפתגמים הוא בתרבות היוונית-רומית, והם אומצו על ידי חז"ל.