מועדון הכדורגל זניט איז'בסק (Футбольный клуб Зенит-Ижевск) הוא מועדון כדורגל המשחק בליגה הרוסית השנייה וממוקם בעיר איז'בסק, שבאודמורטיה, רוסיה. קבוצת הכדורגל של המועדון נחשב לקבוצת הדגל של רפובליקת אודמורטיה, כאשר משרד הספורט של החבל הוא הבעלים של הקבוצה.
היסטוריה.
המועדון הוקם על בסיס קבוצת הכדורגל איז'בסק, שהוקמה עוד ב-1936, בשנים 1936-1948 הקבוצה נשאה את השם "זניט" וזכתה למימון מצד אגודת הספורט זניט, שייצגה את פועלי המתכות והתעשייה האווירית. היא נקראה כך גם מ-1956 ועד 1998. בשנים 1949-1955 נקראה בשם פ.צ. מפעל איז'בסק, כשמפעל המקומי היה לספונסר עיקרי. בשנים 1998-2003 נקראה בשם דינמו איז'בסק, ובשנה האחרונה לקיומו נקרא בפשטות מועדון הכדורגל איז'בסק (פ.צ. איז'בסק). בשנים 1985-1987 נקראה בשם זניט אוסטינוב איז'בסק, ע"ש שר ההגנה דאז דמיטרי אוסטינוב. בשנות ה-90 נשאה הקבוצה את השם סויוז-גזפרום על שם תאגיד הנפט הממלכתי, שהיה לספונסר עיקרי. בשנם 1996-2004 הקבוצה שיחקה בליגת המשנה הרוסית, הישג השיא היה מקום רביעי. בהתאם לתוצאות עונת 2004 המועדון ירד ליגה ובהמשך התפרק.
הקמה מחדש.
מועדון זניט איז'בסק הוקם ב-2011 על ידי ממשלת רפובליקת אודמורטיה. ב-21 בפברואר 2011, סגן שר הספורט של החבל אלכסנדר סונצוב, מונה למנכ"ל הקבוצה. ב-1 במרץ 2011 מונה סרגיי בוייקו למאמן הקבוצה, כשקודם לכן אימן את קבוצת זנאמיה טרודה אורייחובו זוייבו מוסקבה. ב-23 במרץ אותה שנה איגוד הכדורגל הרוסי העניק למועדון רישיון להתמודד בליגות המקצועניות ברוסיה, והקבוצה הפכה למקצוענית והחלה להתמודד בליגה הרוסית השנייה - הליגה השלישית בחשיבותה.
בעונת 2021/2022 העפילה לשלב 32 האחרונות בגביע הרוסי.
רבה בר נחמני
איגוד הכדורגל הרוסי
כדורה פארס
Gangsta's Paradise
Gangsta's Paradise (מילולית: "גן עדן של כנופיות", שכן "גנגסטה" היא מילת סלנג לכנופיות רחוב עם נטייה לאלימות, סמים ופשע) הוא שיר ראפ של הזמר קוליו בהשתתפות זמר ה-R&amp;B .L.V. השיר הושמע לראשונה בפסקול הסרט "סיכון מחושב" בכיכובה של מישל פייפר (1995), ומאוחר יותר יצא גם במסגרת אלבומו של קוליו שנשא את אותו השם. השיר זיכה את קוליו בפרס גראמי לשנת 1996.
במהלך השנים זכה השיר לגרסאות כיסוי ולפרודיות, נכלל במצעדים שונים והופיע במסגרת יצירות קולנוע וטלוויזיה שונות.
על השיר.
השיר הוא עיבוד מחדש לשירו של סטיבי וונדר משנת 1976, "Pastime Paradise", שהופיע במקור באלבומו "Songs in the Key of Life". השיר משתמש בלחן זהה עם תזמור שונה של הליווי מוזיקלי. מילות השיר שונו על ידי קוליו והותאמו לתיאור "חיי הרחוב" של חברי כנופיות רחוב (גנגסטה) הנוטות לאלימות, סמים ופשע. מילות השיר קודרות ומבטאות את הטרגדיה שבחייהם.
השיר מתחיל בשורה מתוך מזמור תהילים: (במקור: ששונה ל"בעודי הולך בגיא צַלְמָוֶת"), ונמשך במילים (בתרגום חופשי: אני מביט על חיי / ומבין כי דבר לא נותר). צביונו הדתי של השיר בא לידי ביטוי גם בקולות המקהלה ברקע, כנהוג בשירת מזמורים בכנסיות.
שורות הפזמון החוזר בשיר מבוצעות בידי .L.V (בתרגום חופשי: "תגיד לי, למה אנו כה עיוורים ולא רואים / שאלו שבהם אנו פוגעים הם אתה ואני") מביעות ביקורת עצמית נוגה.
זהו אחד משיריו הבודדים של קוליו שבהם הוא נמנע מניבול פה ומגסויות, זאת עקב בקשתו של סטיבי וונדר, אחרת, הוא לא היה נותן לו אישור להשתמש ביצירתו.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ צולם בבימויו של אנטויין פוקוואה. בקליפ משתתפת שחקנית הקולנוע מישל פייפר כשהיא מגלמת את תפקידה בסרט "סיכון מחושב". הקליפ נפתח כשפייפר שואלת את קוליו האם ברצונו לספר לה במה העניין? וקוליו עונה בשיר. הסיטואציה מתקיימת במה שנראה כבית נטוש וחשוך שעל קירותיו נראות כתובות גרפיטי שונות, ולאורך הקליפ שזורים קטעים מהסרט "סיכון מחושב".
הקליפ זכה בתארים "קליפ הראפ הטוב ביותר" ו"הקליפ שמקורו בסרט הטוב ביותר" בטקס פרסי המוזיקה של MTV לשנת 1996.
השיר במצעדים ונתוני מכירות.
הסינגל של השיר הגיע למקום ראשון בארצות הברית, הממלכה המאוחדת, אירלנד, צרפת, גרמניה, איטליה, שוודיה, אוסטריה, הולנד, נורווגיה, שווייץ, אוסטרליה, ניו זילנד וישראל, ובכך היה לשירו המצליח ביותר של קוליו.
בעקבות השתתפותו של קוליו בגרסת הידוענים של "האח הגדול" בבריטניה, נכנס הסינגל שוב למצעד הסינגלים הבריטי, הפעם למקום ה-31 במצעד. בארצות הברית ניצב הסינגל במשך שלושה שבועות בראש מצעד הבילבורד 100 ותשעה שבועות במקום השני. במצעד הבילבורד 100 השנתי דורג השיר במקום הראשון, ובמצעד הבילבורד לסיכום שנות ה-90 הגיע הסינגל למקום ה-13. הסינגל נמכר בכ-3 מיליון עותקים וזיכה את קוליו באלבום פלטינה משולש.
השיר זיכה את קוליו גם בזכייה בפרס גראמי בקטגוריית הראפ לשנת 1996, ובמועמדות לפרס אלבום השנה.
גרסאות מאוחרות והופעה בתרבות ההמונים.
הוציא גרסת סולו לשיר באלבום הבכורה שלו . גרסה זו לא כללה את קוליו והופיעו בה מילים נוספות שאותן כתב . הסינגל לא שחזר את ההצלחה של הגרסה המקורית עם קוליו.
לשיר יצאו ברבות השנים מספר פרודיות. המפורסמת שבהן היא ככל הנראה זו שביצע וירד אל ינקוביק, שנקראה "Amish Paradise" (מילולית: "גן עדן של אמיש"), ושהגיעה למקום ה-53 במצעד האמריקאי. בעקבות הפרודיה ניטשה מחלוקת בין קוליו לינקוביק, באשר לשאלת היתר השימוש בשיר המקורי. קוליו טען כי זה לא ניתן, בעוד ינקוביק טען כי חברת התקליטים שלו הודיעה לו על מתן היתר שכזה מקוליו. פרודיות נוספות בוצעו על ידי להקת הרוק הנוצרי ApologetiX; על ידי פול שנקלין, שנקראה "Algore Pardise" ובה חוקו קולותיהם של אל גור וביל קלינטון שלועג לראשון.
גרסה אחרת לשיר בוצעה בידי להקת הדת' מטאל הבריטית "Ten Masked Men", המתמחה בביצוע גרסאות כיסוי ופרודיות לשירי פופ. גם להקת המטאלקור האמריקאית In Fear and Faith ביצעה גרסת כיסוי לשיר.
בנובמבר 1995 הופיע השיר בפרק בסדרת הדרמה המשטרתית של רשת פוקס "New York Undercover". באמצע שנות ה-2000 הופיע השיר באחד מפרקי סדרת התעודה הבריטית "Ross Kemp on Gangs". בשנת 2011 הופיע השיר בסרטים "הצרעה הירוקה" ו"מורה רעה", ובשנת 2019 הופיע השיר בטריילר של הסרט "סוניק הקיפוד".
הדת האזרחית
מאם (פיוצ'רמה)
מאם (אמא) היא דמות בדיונית בסדרת האנימציה פיוצ'רמה, המדובבת על ידי טרס מק'ניל.
דמות.
מאם מנהלת את חברת "מאם-קורפ" ובעלת 99.7% ממניותיה. חברת מאם-קורפ היא חברה עצומה, רב-מיליארד דולר קוֹמְפְּלֶקְס תעשייתי המתמחה בתחזוקת רובוטים, בונה ומתחזקת נשק, ומשווקת חומר-אפל. בפומבי, מאם מחזקת את התדמית הפרסומית שלה כאישה מבוגרת, עדינה ושמנמנה (היא משתמשת במכשיר המכסה את גופה שגורם לה להיראות סבתא סטראוטיפית שמנמנה וחביבה).
מתחת לפני השטח מאם היא גסת-רוח, מעשנת-בשרשרת, מאוד מרירה, אכזרית ומאוהבת בעצמה עם מבנה גוף דקיק כמעט אנורקסי, היא מתעללת בילדיה המפוחדים (ראו להלן) לצורך שליטה והוצאת עצבים, ומתייחסת אליהם כתפקידים מאולצים. בפרק "Mother's Day", משתמע שחלק מהמרירות שלה נובעת מרומן לא מוצלח עם פרופסור פיינסוורת', שבזמנו כשיצר מחדש את עיצובו של הרובוט הבסיסי, סיים את מערכת היחסים אחרי נזיפה אכזרית ממנה על עבודתו. לפי הסרט "Bender's Game", הרומן התרחש שלוש פעמים ברציפות.
לעיתים היא משתתפת באירועים למטרות צדקה כדרך לייצוג דמותה הציבורית, אבל אין לה באמת אמפתיה כלפי האנשים שהיא משתתפת בכנסים עבורם (בפרק "A Fishful of Dollars" היא מתארת כנס לאיסוף צדקה כ"כנס למען מתבגרות מופקרות שנדפקו").
לפי הערות ב-DVD על הפרק הנ"ל, כשהוחלט על דמותה של מאם היא נעשתה בדמותה של ד"ר לורה (מארחת בתוכנית רדיו ידועה).
בנים.
את מאם מלווים שלישיית בנים מתרפסים ומפוחדים: וולט (מוריס למארץ'), לארי (דייוויד הרמן) ואיגנר (ג'ון דימאג'יו). הם לובשים תלבושת תואמת וכל אחד מהם הוא הבעלים של 0.01% מניות ב'מאם-קורפ', מה שמראה שהיא מתייחסת אליהם כאל מטלות לא רצויות ולא כמשפחה. היא תדיר מתנהגת כלפיהם באלימות פיזית ומנטלית כדרך להטלת משמעת, סוטרת לבניה ומעליבה אותם. בסרט "bender's game" היא מגלה דחף רב לסטור והיא אף סטרה לעצמה.
הבן האינטליגנטי ביותר והמבוגר ביותר מבין אחיו, וולט, המשמש כמשנה למאם, לעיתים מעניש את אחיו בעצמו. הוא מאוד ערמומי, עם נטיעה זדונית ומדבר בקול המזכיר את קולו של וינסנט פרייס; הוא גם מראה סימנים מטרידים של תסביך אדיפוס, ומעריץ בהערצה לא בריאה את אמו הפסיכופתית (בפרק "Mother's Day" הוא חושף שהוא מקווה להתחתן עם אישה בדיוק כמוה).
הבן השני, לארי, הוא פחות אינטליגנטי מאחיו הבכור אבל נראה שהוא יותר נורמלי משני הבנים האחרים. הוא ממש צייתן ומתנצל על כל דבר, הוא מתואר על ידי פרופסור פארנסוורת' כ"הילד האמצעי הבכיין".
הצעיר והמעורר רחמים ביותר מבין השלושה, איגנר, הגובל בפיגור שכלי ומדבר בקול רפה-שכל סטראוטיפי; ככזה, הוא מוצא את עצמו בדרך כלל כממונה על העבודות הגרועות ביותר, כולל היותו מוכרח ללבוש את חזייתה של אמו לצורך הדגמה.
המרד היחיד של בניה העלובים של מאם, אף על פי שזה היה ללא ידיעתה של מאם, קרה במהלך הפרק "Mother's Day" כשהם ניסו להפסיק את השתוללות הרובוטים נגד האנושות על ידי איחוד אמם עם האהוב הישן שלה, פרופסור פארנסוורת', ובכך תאורטית להוריד את המרירות של אמם.