רוב אותות המערכה של מדינות העולם מעוצבים כמדליות אולם יש לכך כמה יוצאים מן הכלל. אותות המערכה של ישראל הם בצורת סרט בגודל 10X40 מ"מ המחובר באמצעות סיכות לבגד ולא קיימים להן גרסאות כמדליות. בזמן מלחמת העולם השנייה כמה מאותות המערכה שגרמניה הנאצית העניקה היו מעוצבים כסרט השרוול שנענד על המדים ועליו היה כתוב את שם המערכה.
אנדריאה דל ורוקיו
אנדריאה דל ורוקיו (באיטלקית: Andrea del Verrocchio ;1435 – 7 באוקטובר 1488) היה צייר, פסל וצורף איטלקי חשוב ורב השפעה, שעבד בחצרו של לורנצו דה מדיצ'י בפירנצה. הוא לימד והכשיר בסדנתו אמנים כלאונרדו דה וינצ'י, פייטרו פרוג'ינו, דומניקו גירלנדיו וסנדרו בוטיצ'לי, אך השפעתו ניכרת גם בעבודתו של מיכלאנג'לו. ורוקיו יצר בסגנון הקלאסי של הרנסאנס הפלורנטיני המוקדם. ביוגרפיה של דל ורוקיו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר
הכשרתו כאמן.
נולד בשם אנדרה די מיקלה די פרנצ'סקו דה צ'יוני בפירנצה למיקלה די פרנצ'סקו צ'יוני שעבד כרצף ויצרן לבנים, ומאוחר יותר כגובה מיסים. מקלה מעולם לא נישא, והיה עליו לספק תמיכה כלכלית לכמה מבני משפחתו. פרסומו עלה בעת שחבר לחצר מדיצ'י, שם נשאר עד שסדנתו עברה לוונציה.
אנדרה החל לעבוד כצורף בסדנה של ג'וליו ורוקי (Giulio Verrocchi) וככל הנראה אימץ את שם משפחתו (דבר שהיה מקובל באותם ימים). ישנה סברה לפיה עבד כשוליה בסדנה יחד עם דונטלו, אך היא אינה מבוססת. ניסיונותיו הראשונים בציור החלו ככל הנראה בשנות השישים של המאה ה-15, בעת שעבד בפראטו, לצידו של פיליפו ליפי.
גזירות מחמד בן פרוך
אנזובינוס הקדוש
אנזובינוס הקדוש (באיטלקית: Sant'Ansovino) הוא קדוש בכנסייה הקתולית, הנחשב לפטרונם של הגננים. על פי המסורת הקתולית, אנזובינוס היה בישוף קמרינו. הוא למד בפאביה והיה נזיר מתבודד בטירה ליד טורצ'לו.
טרם מינויו לבישוף קמרינו, שימש גם יועץ לקיסר האימפריה הרומית הקדושה, לודוויג הצעיר. על פי המסורת, סירב עם זאת לגייס בכוח אנשים לצבאו של הלה, כפי שהיה מחויב מבישוף בתקופה זו.
יום מותו מצוין בכנסייה הקתולית כיום חג. פולחן אנזובינוס נפוץ בעיקר באיטליה (ובעיקר באזור קמרינו, שם קיים סרקופג משנת 1390 אשר בו אמורים להימצא שרידיו); וקיימות מספר כנסיות המוקדשות לו.
עילית העור
שליטי אקסום
רשימת שליטי קיסרות אקסום:
מלכים מאוחרים.
הרשימה הבאה היא של המלכים ששלטו בין 600–900 (תאריכים משוערים) הרשימה הבאה לקוחהמספרו של אי. וואליס פבאדג, היסטוריה של אתיופיה: נוביה וחבש, עמוד 269 משנת 1928.
יצחק דרורי
יצחק דרורי (נולד ב-1944 בירושלים) הוא פושע ישראלי.
לאחר מות אמו, שלח אותו אביו למוסד, אך הוא ברח והידרדר לפשע, בעיקר לעבירות פריצה. בשנת 1970 הוא נדקר במועדון ביפו, אך הוא סירב להעיד נגד החשוד בדקירה.
הוא עמד בראש "כנופיית הבוכרים" בירושלים והתפרסם כשהוביל שניים ממעשי השוד הגדולים בישראל:
בזמן שהייתו בכלא, כתב את ספרו האוטוביוגרפי, "המוח", בעריכת העיתונאי אילן בכר. הנהלת הכלא לא רצתה לסייע לדרורי, לכן נאלץ להבריח את המכתבים והמחברות שלו לבכר. עזרו לו חבריו מהכלא, שהסתכנו והעבירו לעיתונאי 40 מחברות בנות 40 עמודים שנכתבו בכתב יד צפוף.
בפברואר 2007 פרסם דרורי את ספרו "המוח 2", גם הפעם בעריכתו של בכר. בספר מסופר על תוכניותיו לשדוד אוצרות בסורינאם ובאתונה.
ב-22 בדצמבר 2007, נעצר דרורי עם ארבעה מחבריו בחשד לפריצה לחנות יודאיקה. בזמן מעצרם, נמצא ברשותם ציוד פריצה משוכלל, ונראה כי היו במהלך שבירת קיר החנות. בעסקת טיעון גזר עליו בית המשפט שמונה חודשי מאסר בפועל בגין עבירה זו. בנובמבר 2010 נעצר דרורי כחשוד בשותפות עם כנופיה קווקזית בביצוע מספר מעשי שוד. בדצמבר 2010 הוגש נגד דרורי כתב אישום והוא הוחזק במעצר עד תום ההליכים נגדו לאור הגדרתו על ידי בית המשפט כמסוכן וכמי ש"מעשי שוד ופריצה הם בבחינת תורתו-אומנותו"
אע&quot;צ
ג'קסון (מיסיסיפי)
ג'קסון (באנגלית: Jackson) היא עיר הבירה של מדינת מיסיסיפי בארצות הברית, ומשמשת גם כעיר הממשל של מחוז הינדס, לצד העיר ריימונד. ג'קסון היא גם העיר הגדולה ביותר במדינה בכמות תושביה. במפקד האוכלוסין של שנת 2010, מנתה האוכלוסייה בעיר 173,514 נפש. בשנת 2013 הוערכה האוכלוסייה בכ-172,638. חמישה מחוזות מרכיבים את האזור המטרופוליטני של העיר, והם מונים יחדיו מעל חצי מיליון נפש (מבחינה מנהלית מצורפת לעיר גם העיר יאזו הסמוכה, וסך האוכלוסין מגיע ל-557,385 נפש). הסלוגן הנוכחי של העיר הוא "ג'קסון - עיר עם נשמה".
העיר נקראת על שמו של אנדרו ג'קסון, נשיאה ה-7 של ארצות הברית.
היסטוריה.
אינדיאנים התיישבו בסביבת העיר במשך אלפי שנים לפני הגעת האירופאים. האזור סופח לידי ארצות הברית בשנת 1820 ובאותה השנה מתיישבים לבנים החלו להתיישב גם הם בסביבה, ובשנים שלאחר מכן האינדיאנים עברו מאדמותיהם. האזור נחשב באותן השנים למרכז סחר.
בשנת 1821 האספה הכללית של מיסיסיפי החליטה על הצורך בבניית בירה חדשה למדינה. לאחר חיפושים רבים, סביבת ג'קסון נמצאה מתאימה להקמתה של העיר, ובניית העיר הוכרזה ב-28 בנובמבר 1821. הוחלט לקרוא לעיר על שמו של אנדרו ג'קסון, אשר לחם בסביבת מיסיסיפי במלחמת 1812. ג'קסון נבחר כמספר שנים מאוחר יותר לנשיא ארצות הברית.
בזמן מלחמת האזרחים האמריקנית, ג'קסון הפכה למרכז תעשייתי אסטרטגי עבור קונפדרציית המדינות של אמריקה, זאת למרות אוכלוסייתה הקטנה. בשנת 1863 נכבשה העיר על ידי צבא האיחוד. גם אחרי המלחמה נמשכה המתיחות הגזעית הרבה בין הלבנים לאפרו-אמריקאים, אשר המשיכו להיות מופלים לרעה על ידי החוק המקומי עד שנות ה-60 של המאה ה-20. ההתאוששות מהמלחמה הייתה אטית מאוד ונמשכה עד תחילת המאה ה-20.
בתחילת המאה ה-20, חלה צמיחה משמעותית בעיר ונפתחו בה קווי רכבת רבים. בשנות ה-30 נתגלו בסביבת העיר שדות גז טבעי, דבר שתרם לפיתוח העיר. בתקופת חוק היובש פרחו בעיר בתי הקזינו הבלתי- חוקיים.
התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח הייתה פעילה בעיר למשך עשרות שנים, ופעילותה התגברה בשנת 1960, עם הפגנות רבות. באותה השנה האוכלוסייה האפרו- אמריקאית היוותה יותר מ-35% מאוכלוסיית העיר, וחוקי ג'ים קרואו המפלים אותה לרעה היו בתוקף. ב-24 במאי התקיים אירוע מחאה גדול, כאשר למעלה מ-300 אפרו-אמריקאים הפרו את חוקי ההפרדה באוטובוסים. מטרתם של המפגינים הייתה להגיע באוטובוסים מוושינגטון די. סי. ועד לניו אורלינס, לואיזיאנה, אך הם נעצרו באלימות בג'קסון. מעצרם האלים הוביל לחשיפה תקשורתית רבה ברמה ארצית. לאחר מכן החלו גם חרמות על בתי עסק המפלים לרעה שחורים. ב-12 ביוני 1963 נרצח בעיר פעיל זכויות האדם מדגר אוורס על ידי פעיל קו קלוקס קלאן, דבר שהוביל למהומות ציבוריות עזות. התנועה דעכה לאחר אישורם של חוק זכויות האזרח בשנת 1964 וחוק זכות ההצבעה בשנת 1965, אשר ביטלו למעשה את כלל החוקים המפלים.
חוץ מהמתחים הגזעיים, קרו עוד כמספר תהליכים ואירועים בג'קסון במהלך שנות ה-60. ביוני 1963 התבצעה בעיר השתלת הריאה המוצלחת הראשונה בהיסטוריה. המטופל עבר את הניתוח, אך נפטר 18 יום לאחר מכן מאי-ספיקת כליות. בשנת 1968 הפכה ג'קסון למרכז הקלטות למוזיקת גוספל, בלוז ומוזיקת נשמה. מבין האמנים הרבים שהקליטו בה אפשר למנות את פול סיימון.
שנת 1970 התאפיינה במחאות אלימות רבות כנגד מלחמת וייטנאם. ב-15 במאי שני סטודנטים נהרגו ו-12 נפצעו על ידי המשטרה בהפגנה כנגד המלחמה. זאת כ-18 יום לאחר שארבעה סטודנטים נהרגו במהומות דומות באוהיו. מהומות אלו היו חלק מהתסיסה החברתית הלאומית.
דמוגרפיה.
במהלך רוב המאה ה-19 ג'קסון הייתה עיירה קטנה, למרות היותה עיר בירה. בשנת 1850 גרו בה פחות מ-1,900 תושבים. בתחילת המאה ה-20 חלה בה צמיחה רבה מאוד. השיא בכמות התושבים היה בשנת 1980, כאשר גרו בה למעלה מ-200,000 תושבים. מאז חלו תהליכי פרוור שהקטינו את כמות התושבים. הירידה הואטה בתחילת המאה ה-21.
נכון לשנת 2010 גרים בעיר כ-173,000 תושבים.
יהדות העיר.
בספטמבר 1967 ארגון ה-KKK הפציץ את בית הכנסת הרפורמי "בית ישראל" וכחודשיים לאחר מכן הופצץ ביתו של רב הקהילה. הרב וקהילתו תמכו בזכויות האזרח של האפרו-אמריקאים. לא היו נפגעים. מאז סוף המאה ה-20 ג'קסון היא המרכז היהודי הגדול במדינה, לאחר שמשכה אליה אנשי מקצוע יהודים רבים.
בספרות.
הרומן העזרה מאת קתרין סטוקט מתרחש בעיר ג'קסון בתחילת שנות השישים של המאה ה-20. הסופרת יודורה ולטי נולדה וחיה בעיר. היא כתבה רבות על סביבת העיר, ואף זכתה בפרס פוליצר על כתיבתה בשנת 1973. ביתה בעיר הפך למוזיאון. סופר נוסף שהתגורר בעיר היה הסופר האפרו-אמריקאי ריצ'רד רייט אשר גר בה בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, וכתב רבות על היחסים הגזעיים בדרום ארצות הברית.
אות מערכה (ישראל)
בישראל, אות מערכה הוא אות צבאי הבא לציין השתתפות במלחמה, במערכה ובקרב מאז קום המדינה. ההחלטה על חלוקת האות מתבצעת על פי החלטת ממשלת ישראל בהתאם לחוק העיטורים בצבא הגנה לישראל, ה'תש"ל-1970 ולפי תקנות שמתקין שר הביטחון.
ככלל, האות ניתן לכל חייל צה"ל ששירת בזמן המערכה בשירות סדיר או במילואים במשך "התקופה הקובעת" תקופת זמן מינימלית (אם הוא נהרג, נשבה, נעלם או חלה - גם במשך תקופה קצרה יותר). בנוסף, ניתן האות בדרך כלל לחברים נוספים במערכת הביטחון בישראל (כגון שוטרים, סוהרים, אנשי הרשות הארצית לכבאות והצלה, אנשי שב"כ, מוסד ועובדי התעשיות הביטחוניות) וכן לאישים וקבוצות נוספים, בהתאם למאפייני המערכה.