נולד כפריץ אשר בברלין, גרמניה שם גדל והוכשר כאדריכל באוניברסיטה הטכנית של ברלין ב-1931. עם סיום לימודיו עבד כאדריכל ברשות הדואר והטלגרף בברלין. לאחר מכן הצטרף לאביו, האדריכל שמואל אשר, ותכנן עמו פרויקטים שונים.
עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933, בחר אשר לעזוב את גרמניה ולעלות לארץ ישראל. ב-1934 התיישב בחיפה ועבד במשרדו של האדריכל גולדברג. זמן קצר לאחר מכן הצטרף למשרדו של האדריכל הנודע אריך מנדלסון, שפתח באותה עת משרד אדריכלים בישראל. במשרדו השתתף אשר בתכנונם של הפרויקטים הגדולים שקיבל מנדלסון, ובהם בית חיים ויצמן ברחובות ובסמוך להם בנייני מעבדות, בירושלים את בית חולים הדסה הר הצופים ובחיפה את בית חולים רמב"ם. עם סגירת משרדו המקומי של מנדלסון, הצטרף למחלקת העבודות הציבוריות בתפקיד סגן אדריכל ראשי והשתתף בתכנונן של תחנות משטרה, מבני ממשל, בתי ספר ממשלתיים ובתי דואר. עם סיום המנדט הבריטי, הוקם הארגון מחדש תחת ממשלת ישראל ואשר התמנה לאדריכל ראשי, תפקיד בו נשא עד לפטירתו. כאדריכל ראשי תכנן בעצמו וליווה את תכנונם של בתי חולים ממשלתיים, בתי דואר, מוסדות ציבור וכן מבנים כמו התחנה המטאורולוגית בבית דגן, מחלקת מיון בבית חולים רמב"ם ואת הסבת בית פרומין לשימוש הכנסת הראשונה.
נפטר ב-1965 כשהוא מותיר אחריו את רעייתו מרים לבית ליפמן, ואת שתי בנותיו.
נפוליאון לואי בונפרטה
נפוליאון לואי בונפרטה (בצרפתית: Napoléon Louis Bonaparte; 11 באוקטובר 1804 - 17 במרץ 1831), הידוע גם בשם לודווייק השני, מלך הולנד, היה אחיינו של נפוליאון הראשון, ואחיו של נפוליאון השלישי.
ביוגרפיה.
נפוליאון לואי נולד ב-11 באוקטובר 1804 בפריז, ללואי בונפרטה, אחיו של נפוליאון בונפרטה, ולהורטנס דה בוארנה, בתם של אלכסנדר דה בוארנה וז'וזפין דה בוארנה - אשתו הראשונה של נפוליאון. בשנת 1807 מת אחיו הבכור של נפוליאון לואי, נפוליאון שארל בונפרטה, ועם מותו, נפוליאון לואי הפך לנסיך הכתר של הולנד. בנוסף, הוא גם הפך את נפוליאון לואי ליורשו של הקיסר נפוליאון הראשון, שלא היה לו אז ילד חוקי עדיין. הוא איבד מעמד זה ב-20 במרץ 1811, כאשר אשתו השנייה של דודו, מארי לואיז, ילדה בן, נפוליאון פרנסואה ז'וזף שארל בונפרטה, שקיבל את התואר מלך הרומאים ולאחר מכן את התואר דוכס רייכשטדט.
בשנת 1809, נפוליאון מינה אותו לדוכס הגדול של ברג, תואר אותו החזיק עד 1813.
ב-1 ביולי 1810, לודווייק הראשון, מלך הולנד ויתר על כסאו לטובת נפוליאון לואי. במשך תשעת הימים בין התפטרותו של אביו לבין נפילתה של הולנד לצבא הפולש ביולי 1810, שלט נפוליאון כלודווייק השני, מלך הולנד.
כאשר נפוליאון הודח ב-1815 אחרי קרב ווטרלו ובית בורבון חזר לכס צרפת, נפוליאון לואי נמלט לגלות, אבל הבונפרטים מעולם לא נטשו את המחשבה על שחזור האימפריה הנפוליאונית.
נפוליאון לואי התחתן עם בת דודתו הראשונה, שרלוט בונפרטה, בתו של ז'וזף בונפרטה, אחיו הבכור של נפוליאון הראשון. הוא ואחיו הצעיר לואי נפוליאון בונפרטה התיישבו באיטליה, שם הם דגלו בפוליטיקה הליברלית והצטרפו לקרבונארי בלחימה נגד האימפריה האוסטרית בצפון איטליה.
ב-17 במרץ 1831, בעת שנמלט מאיטליה בשל פעילות מהפכנית ונרדף על ידי כוחות האפיפיור והאוסטרים, נפוליאון לואי, שסבל מחצבת, מת בפורלי. בסופו של דבר, האימפריה הנפוליאונית כוננה מחדש על ידי אחיו הצעיר של נפוליאון לואי, שהפך לנפוליאון השלישי בשנת 1852.
ממלכת הולנד
סויוז TM-12
סויוז TM-12 (ברוסית: Союз TM-12) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-18 במאי 1991 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן, כשעל סיפונה צוות קוסמונאוטים: אנטולי ארצברסקי, סרגיי קריקאליוב (טיסה שנייה) והלן שרמן (בריטית ראשונה בחלל). המטרה העיקרית של הטיסה הייתה עגינה בתחנת החלל מיר וביצוע מחקרים שונים.
עגינה לתחנת החלל מיר עברה ללא בעיות וצוות התחיל בביצוע מחקרים לפי התוכנית. הלן שרמן טסה לחלל כנציגת בריטניה. היא זכתה בתחרות פתוחה לקבעית הנציג. היא חזרה לכדור הארץ על סיפון חללית סויוז TM-11 ב-26 במאי 1991
צוות הקוסמונאוטים ביצע מספר רב של מחקרים במהלך שהות בתחנת החלל. בין היתר בוצעו תיקונים במערכות עגינה והוחפו מספר מכשירים. בין היתר בוצעו פעילויות חוץ רכביות במשך כולל של 32 שעות.
ב-9 באוקטובר 1991 סויוז TM-12 התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה אנטולי ארצברסקי, טוקטר אובקירוב ופרנץ פיבק (הגיעו בסויוז TM-13)
מרצדס-בנץ סיטו
מרצדס-בנץ סיטו (בגרמנית: Mercedes-Benz Cito, קרוי גם: O520) הוא אוטובוס עירוני קטן, אשר יוצר ב-3 תצורות, מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס בנץ אשר יוצר בין השנים 1999–2003.
סויוז TM-13
סויוז TM-13 (ברוסית: Союз TM-13) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-2 באוקטובר 1991 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן, כשעל סיפונה צוות קוסמונאוטים: אלכסנדר וולקוב, טוקטר אובקירוב ופרנץ פיבק (אוסטרי ראשון בחלל). המטרה העיקרית של הטיסה הייתה עגינה בתחנת החלל מיר וביצוע מחקרים שונים.
עגינה לתחנת החלל מיר עברה ללא בעיות וצוות התחיל בביצוע מחקרים לפי התוכנית. פרנץ פיבק טס לחלל כנציג אוסטרי. הוא ביצע מספר רב של מחקרים בתחום הרפואה. הוא חזר לכדור הארץ על סיפון חללית סויוז TM-12 ב-10 באוקטובר 1991
צוות הקוסמונאוטים ביצע מספר רב של מחקרים במהלך שהותם בתחנת החלל. בין היתר בוצעו תיקונים במערכות עגינה והוחפו מספר מכשירים. בין היתר בוצעה פעילות חוץ רכבית במשך כולל של 7 שעות.
ב-25 במרץ 1992 סויוז TM-13 התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה אלכסנדר וולקוב, סרגיי קריקליוב (הגיעה בסויוז TM-12) וקלאוס-דיטריך פלאדה (הגיעה בסויוז TM-14).
אטלסקופקוזאורוס
אטלסקופקוזאורוס (שם מדעי: "Atlascopcosaurus") הוא סוג של דינוזאור צמחוני מקבוצת האלסמריה אשר חי בקרטיקון התחתון, לפני 114 מיליון שנה. מאובניו נמצאו ב-1984 בדרום ויקטוריה שבאוסטרליה. הדינוזאור נקרא על שם חברת "אטלס קופקו", אשר סיפקה את ציוד החפירה של המגלים.
מאובני האטלסקופקוזאורוס הראשונים נתגלו במכרה בקרבת חוף הים של דרום ויקטוריה, ובהמשך נחפרו עצמות רבות בחפירות בעומק של עד עשרה מטרים. עיקר השרידים שנתגלו היו עצמות לסת עליונה ועצמות דומות.
משחזור השלד נראה שהגיע לאורך 2–3 מטרים ולמשקל 125 ק"ג. הוא היה דו-רגלי בעל מקור קרני ושיניים ארוכות אשר הותאמו ללעיסת צמחייה כמו עלים ושורשים. האטלסקופקוזאורוס היה קשור לאבות האיגואנודוניים אך היה קטן יותר ודמה במראהו להיפסילופודון או ללילינזאורה, שנתגלה בסמוך אליו.
דינוזאור זה חי ביערות אוסטרליה ושם ניזון מצמחיית קרקע ונמלט מטורפים כמו האוסטרלונטור.
מלחמה (סרט, 2002)
מלחמה (ברוסית: Война) הוא סרט מלחמה רוסי משנת 2002 שבוים על ידי אלכסיי בלבאנוב על המציאות של מלחמת צ'צ'ניה השנייה, בכיכובם של אלכסיי צ'אדוב כחייל רוסי ואיאן קלי, כתייר אנגלי, כששניהם מנסים לשרוד בשבי הצ'צ'ני על רקע העימות הרוסי-צ'צ'ני.
הסרט שוחרר לאקרנים ב-14 במרץ 2002 בעיצומה של המלחמה שעליה הסרט מספר. אלכסיי צ'אדוב זכה בפרס פסטיבל מונטריאול בקטגוריית השחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט.
עלילה.
הסרט מתחיל עם הגיבור, איוואן ירמאקוב, המרואיין על ידי עיתונאי בבית מעצר. כשהוא מתחיל את סיפורו, הסרט חותך לצ'צ'ניה בקיץ 2001, במהלך מלחמת צ'צ'ניה השנייה. כשהוא מוחזק בשבי אצל מפקד גדוד צ'צ'ני בשם אסלן גוגאייב, איוואן ומגויס נוסף בשם פדיה, משמשים כעבדים מקומיים. איוואן משמש גם כמומחה תקשורת. בסופו של דבר, החמושים של אסלן גם לוקחים בשבי את השחקן האנגלי ג'ון בויל ואת ארוסתו מרגרט מייקלסן. לאחר זמן מה, איוואן, פדיה ושני האסירים האנגלים נלקחים לאאול אחר ומוכנסים לכלא שבו הם מוצאים את קפטן מדבדב, חייל רוסי אחר אשר כבר משותק עקב פגיעה. אסלן משחרר את ג'ון לאסוף שני מיליון ליש"ט כדמי כופר תמורת מרגרט. יחד עם ג'ון, הוא משחרר את איוואן ופדיה, מאחר שאף אחד לא היה מוכן לשלם את הכופר שלהם.
מאמציו של ג'ון לגייס כספים אינם מוצלחים, אך חברת טלוויזיה בריטית אחת מציעה להעניק לו סיוע כספי בתמורה לסרט וידאו מפורט של המבצע הרוסי בצ'צ'ניה. במוסקבה, ג'ון שוב נתקל באדישות המוחלטת של פקידים צבאיים במקום ומחליט לבקש מאיוואן לעזור לו להציל את מרגרט.
חייו של איוואן בטובולסק אינם מסתדרים. הוא אינו יכול להסתגל לחיים אזרחיים שלווים ולא יכול למצוא עבודה בשל חששות מפני נפשו הבלתי מאוזנת, לאחר השבייה הצ'צ'נית. לפני כן הוא מגיע לסנקט פטרבורג, אל משפחתו של קפטן מדבדב, שאיש אינו מוכן להציל. כשג'ון מגיע לטובולסק, איוואן מסכים לחזור לצ'צ'ניה תמורת כסף. לאחר שעברו דרך מוסקבה וולדיקווקז, איוון וג'ון נכנסים בחשאי לצ'צ'ניה, כשהם מחרימים בדרך רכב שטח עם מספר גדול של כלי נשק בתא המטען. לאחר לכידת תושב מקומי, רוסלן שמאייב, איוואן מוצא את דרכו אל האאול של גוגאייב. לאחר שחיכו לקבוצת חמושים גדולה, איוואן, ג'ון ורוסלן תוקפים את האאול לאחר שהרגו את השומרים עם הנשק שהם תפסו קודם, הם מוצאים את מרגרט עם קפטן מדבדב ומגלים כי היא נאנסה על ידי המיליטנטים הצ'צ'נים. זועם, ג'ון הורג את גוגאייב ובכך מסבך את המצב: איוואן צריך את גוגאייב חי כבן ערובה כדי שאפשר יהיה לעזוב את צ'צ'ניה בבטחה.