גנאיוס סרוויליוס, בנו של פובליוס סרוויליוס גמינוס, נבחר לקונסולאט בראשית שנת 217 לפנה"ס ועמד בראש הצבא שהמתין לחניבעל ליד ארימינום (רימיני). לאחר מות הקונסול גאיוס פלאמיניוס בקרב טראסימנה (אפריל 217) ובחירת קווינטוס פאביוס מאקסימוס לדיקטטור (יוני 217), שוחרר גמינוס מפיקודו היבשתי. תוך כדי כך הגיעו ידיעות לרומא, כי אוניות קרתגיות משייטות סמוך לעיר ואף הצליחו ללכוד בחופי אטרוריה ספינות משא שהובילו אספקה אל הצבא הרומי הנלחם בהיספניה. פאביוס מאקסימוס מינה את גמינוס לפיקוד על הצי, והטיל עליו להגן על חופי איטליה ולרדוף אחר השייטת הקרתגית. הלה הכשיר את אוניות המלחמה שנשארו ברומא, מאה ועשרים במספר, וגייס חיילים רבים בעיר ובהם גם עבדים משוחררים לשירות באוניות כחיילי-צי ולהגנה על העיר מפני התקפה מן הים. כשנודע למפקד השייטת הקרתגית כי הרומאים דולקים אחריו, נמנע מהתמודדות ושב דרך סרדיניה אל קרתגו. גמינוס, שטרפו חמק ממנו, הפליג אל ליליבאום שבסיציליה ומשם אל אפריקה, השם את האי מנינקס (ג'רבה) הסמוך לקרתגו, חס על אדמת האי קרקנה הסמוך לו בתמורה לדמי כופר וחזר אל ליליבאום. עם שובו לסיקיליה מסר את הפיקוד על הצי לידי הפראיטור טיטוס אוטקיליוס קראסוס. הוא עצמו שב אל רומא, כדי לקבל יחד עם עמיתו לקונסולאט את הפיקוד על הצבא מידי הדיקטטור פאביוס מאקסימוס שכהונתו נסתיימה. עד סוף הקונסולאט שלהם ניהלו גמינוס ועמיתו אסטרטגיה פביאנית, ונמנעו מלהיכנס לקרב הכרעה עם חניבעל.
בתחילת שנת 216 לפנה"ס, עם סיום הקונסולאט שלו, התמנה גמינוס לפרוקונסול. כאשר חככו הרומאים בדעתם לפני קרב קאנאי מה עליהם לעשות, היה גמינוס היחיד שתמך בדעתו של הקונסול לוקיוס אמיליוס פאולוס כי יש להימנע מהתמודדות, אך דעתם לא התקבלה. בקרב פיקד גמינוס על מרכז המערך הרומאי ובו אף נהרג (2 באוגוסט 216).
מרק שכטמן
מרק שכטמן (נולד ב-1928) הוא צייר וסופר ישראלי באר שבעי יליד ברית המועצות. בנו של הצייר מנואיל שכטמן.
ביוגרפיה.
נולד בקייב, אוקראינה. למד באוניברסיטה טכנית במוסקבה ופקולטה לאסתטיקה טכנית בקייב והשלים תואר שני בהנדסת מכונות. את יסודות הציור למד אצל אביו - הצייר היהודי הנודע מנואיל שכטמן ובהמשך למד באופן עצמאי. בשנת 1980 עלה לישראל.
שכטמן חבר אגודת הציירים והפסלים בישראל.
עבודתו.
ציוריו של מרק שכטמן כוללים ציורי נוף, דיוקן, בעלי חיים, טבע דומם והווי חיים שונים. הוא משתמש בטכניקות ציור של צבעי מים, פסטל, שמן, גרפיקה ותחריט.
תערוכות יחיד: מתנ"ס שדרות, ספרייה עירונית באר שבע, עיריית לנגסונד (נורווגיה), בסיס חיל האוויר - נבטים, חברת UPS, מכללה אקדמית ע"ש סמי שמעון ועוד.
תערוכות קבוצתיות: תיאטרון לאומי "הבימה", תערוכה "3000 שנה לירושלים"- בודפשט (הונגריה), מכון לאונקולוגיה - באר-שבע, בית שאגאל - חיפה, בית אומנים - באר-שבע, בית ציוני אמריקה - תל אביב, תיאטרון ירושלים, ספרייה עירונית - באר-שבע, יד לבנים - באר-שבע, עיריית באר שבע, מכללה אקדמית - באר-שבע ועוד.
מספר יצירות של מרק נמצאות באוספים פרטיים בישראל ומחוצה לה. אחדות מתמונותיו אצל מלך נורווגיה, אצל הרב הראשי של בירת נורווגיה - אוסלו וכן בלשכת יושב ראש הפרלמנט הנורווגי.
במסגרת הפרויקט של משרד החינוך "יום אומן" צייר ביחד עם התלמידים ציורי קיר בכ-40 בתי ספר ברחבי הנגב ולימד רישום וציור. לימד רישום וציור בקרב ילדים ומבוגרים במספר מרכזים קהילתיים כגון: מתנ"ס לווין, עמותת "עמך", בסיס צבאי מחנה נתן ועוד. יזם והשתתף בפרויקטים אמנותיים אחדים: אחרי הפיגוע בדולפינריום תל אביב ביצע ציורי קיר בבית הספר "שבח מופת" ביחד עם תלמידי בית הספר, וכן ציורי קיר בבית הספר במחנה נתן.
מרק שכטמן פרסם מספר סיפורים, מאמרים וזיכרונות בעיתונים, כתבי עת בישראל, רוסיה וארצות הברית וכן באינטרנט.
הסימפוניה השמינית של דבוז'אק
הסימפוניה השמינית בסול מז'ור, אופוס 88 של אנטונין דבוז'אק נכתבה ותוזמרה על ידי המלחין תוך חודשיים וחצי, בין 26 באוגוסט ל-8 בנובמבר 1889 בוויסוקה, בוהמיה. דבוז'אק הקדיש את הפרטיטורה "לאקדמיה הבוהמית של הקיסר פרנץ יוזף על עידוד האמנויות והספרות, בתודה על בחירתי." דבוז'אק ניצח על ביצוע הבכורה בפראג ב-2 בפברואר 1890.
הסימפוניה השמינית מבוצעת לעיתים קרובות למדי, אך לא באותה מידה כסימפוניה התשיעית, המפורסמת ממנה ("מן העולם החדש"). במובן זה, הסימפוניה השמינית נהנית ממעמד דומה לזה של השביעית, על אף ההבדלים הבולטים בין שתי היצירות. בעוד שהשביעית היא יצירה רומנטית סוערת, השמינית שופעת עליצות ושואבת את השראתה במידה רבה יותר מן המוזיקה הבוהמית העממית, שדבוז'אק אהב.
ביצוע טיפוסי של השמינית נמשך כ-36 דקות, כך שהיא אחת הסימפוניות הקצרות ביותר של דבוז'אק.
אינסטרומנטציה.
הרכב הכלים בסימפוניה כולל:
פרקים.
היצירה כתובה בארבעה פרקים:
מאזניים (קבוצת כוכבים)
מאזניים (♎︎) היא קבוצת כוכבים על גלגל המזלות ששוכנת בין בתולה במערב ועקרב במזרח. השמש נמצאת בקבוצה זו במהלך נובמבר. בעבר הייתה קבוצה זו חלק מקבוצת עקרב וכוכביה הבהירים היו הצבתות שלו.
כוכבים מעניינים.
α במאזניים (זובנאלג'נובי - בערבית, הצבת הדרומי של העקרב) הוא כוכב כפול במרחק של 77 שנות אור. במשקפת קל להבחין שלכוכב העיקרי בבהירות נראית מדרגה 2.8 יש בן זוג עם בהירות מדרגה 5. α במאזניים נמצא כמעט על קו המלקה ולכן מדי פעם חולפים על פניו הירח וכוכבי הלכת.
β במאזניים (זובנאשמאלי - בערבית, הצבת הצפוני של העקרב) הוא כוכב כחול - ירקרק במרחק של כ-160 שנות אור. זהו הכוכב הירקרק היחידי שניתן לראות בעין ללא ציוד עזר.
מיתולוגיה.
הקבוצה נחשבה בעבר לחלק מקבוצת עקרב והיוותה את הצבתות שלו. רק מאוחר יותר הופרדה הקבוצה וצורפה לגלגל המזלות כמזל האחרון מבין ה-12. זהו המזל היחידי שאינו מייצג יצור חי (דלי מייצג איש נושא דלי). במיתולוגיה היוונית זוהתה הקבוצה כמאזני הצדק אותם אוחזת אלת הצדק אסטראה, בתם של זאוס ותמיס, המיוצגת על ידי קבוצת בתולה הסמוכה.
מורגן צ'נגיראי
מורגן ריצ'רד צ'נגיראי (באנגלית: Morgan Richard Tsvangirai; 10 במרץ 1952 - 14 בפברואר 2018) היה פוליטיקאי זימבבווי, שכיהן כראש ממשלת זימבבואה בשנים 2009–2013.
צ'נגיראי החל את דרכו כמנהיג ארגוני עובדים, ולאחר מכן היה ממייסדי "התנועה לשינוי דמוקרטי" (MDC), ועמד בראשה במאבק ממושך נגד שלטון רוברט מוגאבה. לאחר בחירות שנערכו ב-2008 הגיע צ'נגיראי להסכמה עם מוגאבה ואנשי מפלגתו על חלוקת סמכויות השלטון בין המפלגות, ובעקבותיו מונה לראש ממשלת זימבבואה, המכהן במקביל לנשיא מוגאבה.
ראשית דרכו.
צ'נגיראי נולד ב-1952 באזור כפרי במרכז המדינה, אז המושבה הבריטית רודזיה הדרומית, בנו הבכור מבין תשעה של מניח לבנים. במהלך התיכון עזב את לימודיו ועבד כפועל טקסטיל, וב-1974 החל לעבוד במכרה ניקל. צ'נגיראי השתלב בארגון העובדים במכרה, והתקדם לעמדת מנהיג ארגון עובדי המכרות. ב-1988 התמנה למזכ"ל ארגון הגג של איגודי העובדים בזימבבואה. תחת הנהגתו התנתק ארגון העובדים בהדרגה ממפלגת השלטון רבת העוצמה ZANU-PF, ששלטה שלטון מוחלט בפוליטיקה הזימבבווית מאז נפילת המשטר הגזעני הלבן במדינה וכניסת הרוב השחור לחיים הפוליטיים. צ'נגיראי החל להתעמת יותר ויותר עם הממשלה בהנהגתו של רוברט מוגאבה, והביקורת שמתח על מוגאבה הלכה והחריפה. ב-1997 ארגן צ'נגיראי שביתות ומחאות נגד מדיניות הממשלה. פעילותו נגד השלטון עלתה לו באיומים והטרדות, ואף בניסיון התנקשות בחייו ב-1997.
התנועה לשינוי דמוקרטי.
ב-1999 היה צ'נגיראי ממקימיה של "התנועה לשינוי דמוקרטי", MDC. המפלגה החדשה החלה מיד לערער על שלטונה הכמעט מוחלט של מפלגת ZANU. המפלגה התבססה על המעמד העירוני, ארגוני עובדים, ארגוני זכויות אדם ואנשי כנסייה. ב-1999 נדחתה במשאל-עם הצעתו של מוגאבה, שצ'נגיראי התנגד לה, להפקיע את חוותיהם של הלבנים במדינה לטובת ותיקי המלחמה נגד השלטון הלבן, שהם הגרעין הקשה של חסידי ZANU. הצלחתה של ה-MDC לבלום מהלך של מוגאבה נתפסה כהישג גדול, וכעבור שנה הפתיעה המפלגה כשזכתה ב-57 צירים בבית הנבחרים, לעומת 62 של מפלגת השלטון, בניגוד לכל מערכות הבחירות הקודמות שבהן זכתה האופוזיציה למושבים ספורים. צ'נגיראי עצמו לא הצליח להיבחר לבית הנבחרים כיוון שהתמודד במחוז הולדתו, שבו כברוב המחוזות הכפריים נתונה התמיכה הציבורית למפלגת השלטון.
במרץ 2002 הפסיד צ'נגיראי למוגאבה בבחירות לנשיאות, שלוו בהאשמות על זיופים, אלימות, הטיות ושימוש בתקשורת הממלכתית לטובת מוגאבה. מוגאבה ותומכיו האשימו את צ'נגיראי שהוא סוכן של בריטניה ועושה דברם של בני המיעוט הלבן במדינה, והרבו להזכיר את העובדה שלא השתתף במלחמת העצמאות של זימבבואה נגד השלטון הלבן בשנות השבעים.
צ'נגיראי נעצר באשמות בגידה וחתרנות מספר פעמים החל בשנת 2000. בעת שנעצר ב-2007 אף הוכה על ידי שוטרים. מעצרים אלה והתנכלויות נוספות לאנשי ה-MDC ופעילי אופוזיציה אחרים גונו על ידי ממשלות רבות.
ב-2005 התפצלה ה-MDC על רקע השאלה האם יש להחרים את הבחירות שנערכו באותה שנה.
בחירות 2008 ו-2013.