אהרון הופיעה במספר קלטות וידאו לילדים, בהם "שירי משחק" של דתיה בן דור, "סבתא בישלה דייסה" וב-DVD חינוכי על תקופת התנ"ך בשם "התנ"ך לילדים" מאת אפרים סידון. כמו כן השתתפה בתוכנית הילדים "פרפר נחמד" בשנים 2000 –2004. השתתפה במופעים "פתחו את השער" על פי שירי וסיפורי קדיה מולודובסקי, "איך באים השירים אל לב האדם" בשיתוף סימפונט רעננה ובמופע "כי אשמרה שבת" של התזמורת האנדלוסית הישראלית.
ב-2012 הוציאה סינגל בשם "לא סתם", ומאוחר יותר באותה שנה יצא אלבום הבכורה שלה, "אלבום ראשון", אותו יצרה במשותף עם בעלה. בנובמבר אותה שנה יצא קליפ בהשתתפות בעלה אוהד בן אבי, במאי הסדרה "לא כולל שירות" יצחק שאולי, אשתו לשעבר של חברה ללהקת "צעירי תל אביב" סער פין, שרון פין, וחבריה מלהקת "צעירי תל אביב" ששיחקו עמה ב"לא כולל שירות" : טל זייברט, איריס קליין,שי פלד, בטי כהן, עדי עמרני, נועה כהן, אסף פריינטא, תומר גוטליב, דנה דבורין, רינת הלון וסער פין.
משנת 2018 עוסקת אהרון בנוסף למשחק ולשירה, גם בתחום התיירות כעובדת במכירות חבילות נופש ובידור לחו"ל.
בשנת 2019 חזרה להופיע בתיאטרון הקאמרי במחזה עוץ לי גוץ לי בתפקיד בת הטוחן.
חיים אישיים.
בתחילת דרכה הייתה אהרון בזוגיות עם דני גומס, שהיה חבר עמה בלהקת "צעירי תל אביב" והשתתף עמה בסדרה של הלהקה "החופש האחרון".
ב-11 ביוני 2007 נישאה אהרון לזמר והיוצר אוהד בן אבי, ולהם בת שנולדה ב-2013 ובן שנולד ב-2020.
מתגוררת בשכונת אפקה בתל אביב.
ניסוי הרשי-צ'ייס
ניסוי הרשי-צ'ייס הוא שורה של ניסויים שערכו אלפרד הרשי (Alfred Day Hershey) ומרתה צ'ייס (Martha Cowles Chase) ב-1952 שאישרו שה-DNA הוא חומר תורשתי, כפי שהופגן לראשונה על ידי ניסוי איוורי-מקלאוד-מקארתי ב-1944. ה-DNA היה מוכר היטב לביולוגים מ-1869, אך עד אז סברו רובם כי חלבונים הם שנושאים את המידע המשמש לתורשה.
הרשי וצ'ייס ערכו את ניסוייהם על הבקטריופאג' "Enterobacteria phage T2" (או בקיצור T2 phage), סוג של נגיף שמבנהו פוענח זמן קצר לפני כן באמצעות מיקרוסקופ אלקטרוני. מבנה הבקטריופאג' פשוט והוא בנוי ממעטפת חלבון המכילה את החומר התורשתי. הבקטריופאג' תוקף חיידקים באמצעות היצמדות לממברנה החיצונית שלהם והזרקת החומר התורשתי שלו לתוכם, ובכך גורם למנגנון התורשה של החיידק לייצר עוד נגיפים, כשהוא מותיר את מעטפת החלבון הריקה דבוקה לחיידק.
בניסוי הראשון, הם סימנו את ה-DNA של הבקטריופאג'ים בזרחן רדיואקטיבי (P32), יסוד הקיים ב-DNA, אבל לא באף אחת מ-20 חומצות האמינו, אבני הבניין של החלבונים. הם אפשרו לבקטריופאג'ים לתקוף את החיידק Escherichia coli (או בקיצור E.coli), ואז הסירו את מעטפות החלבון מהתאים שהותקפו באמצעות בלנדר וצנטריפוגה. הם מצאו כי הסמן הרדיואקטיבי היה קיים רק בתוך תאי החיידקים ולא בקליפת החלבון.
בניסוי השני הם סימנו את הבקטריופאג'ים באמצעות גופרית רדיואקטיבית (S35), יסוד הקיים בחומצות האמינו ציסטאין ומתיונין, אבל לא ב-DNA. לאחר ההפרדה, נמצאו הסמן הרדיואקטיבי במעטפות החלבון בלבד, אך לא בחיידק הנגוע, ובכך אישרו כי החומר התורשתי הגורם לחיידק להידבק הוא DNA.
ב-1969 זכה הרשי בפרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה בשל "תגליותיו בקשר למבנה התורשתי של נגיפים".
חסימה (כדורסל)
בכדורסל מתרחשת חסימה כאשר שחקן הגנה מסיט את הכדור, באופן חוקי, בניסיון זריקה של שחקן הקבוצה היריבה. כינויים נוספים לחסימה הם גג ובלוק (מאנגלית: Block). מותר לחסום זריקה רק בזמן שהכדור בדרכו כלפי מעלה, וכל חסימה של זריקה מהרגע שהכדור הגיע לשיא הגובה (ובדרכו כלפי מטה) אסורה, ותיחשב כסל של הזורק. חוק זה, המכונה "גולטנדינג" (מאנגלית: Goaltending), נועד למנוע משחקני הגנה לתפקד כ"שוערים" על יד הסל.
תכונות החוסמים.
לעיתים קרובות, החוסמים המובילים הם שחקנים בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד, בזכות גובהם וקרבתם לסל. מלבד גובה, עוזרים לחוסם גם ניתור גבוה ויכולת תזמון טובה בקפיצה. חוסמים טובים תורמים למשחק ההגנה של קבוצתם גם מבלי לחסום זריקות, בכך שנוכחותם על המגרש מרתיעה שחקני התקפה מלחדור לסל. חסימה של הכדור אל תוך תחומי המגרש (בניגוד לשליחתו אל היציעים) מובילה לעיתים קרובות להתקפה מתפרצת של הקבוצה החוסמת. מקובל לציין את שחקן בוסטון סלטיקס, ביל ראסל, כשחקן שהצטיין בחסימות תוך השארת הכדור בתוך המגרש.
רישום הסטטיסטיקה.
חסימה נרשמת כנתון סטטיסטי לזכות השחקן החוסם, ובמקביל לכל חסימה נרשמת לשחקן הנחסם "החטאה מהשדה". אם החוסם יצר מגע עם ידו של הזורק בעת החסימה, תישרק עבירה נגד המגן וחסימתו לא תירשם בדפי הסטטיסטיקה. בנוסף, לא תירשם חסימה כאשר נעשתה על הזורק עבירה של שחקן הגנה אחר. כמו כן, לא תירשם חסימה לזכות שחקן שחסם זריקה אשר נכנסה לסל למרות החסימה.
שיאי חסימות ב-NBA.
ליגת ה-NBA וליגת ה-ABA החלו לתעד חסימות רק החל מעונת . שיאן החסימות ב-NBA הוא האקים אולאג'ואן, שרשם לאורך הקריירה 3,830 חסימות בסך הכול. ממוצע החסימות למשחק הגבוה ביותר שייך לשחקן יוטה ג'אז, מארק איטון, שחסם 3.5 פעמים בממוצע למשחק לאורך הקריירה. אלמור סמית' מלוס אנג'לס לייקרס מתועד כשחקן בעל שיא החסימות במשחק בודד, כשחסם 17 זריקות במשחק מול פורטלנד טרייל בלייזרס ב-28 באוקטובר 1973. שני שחקנים בלבד, מלבד סמית', חסמו 15 זריקות במשחק אחד - מאנוט בול (1986 ו-1987) ושאקיל אוניל (1993).
הטבעה (כדורסל)
התקפה (כדורסל)
אזנה
אזאנה
השטן בגוריי
השטן בגוֹרֵיי (ביידיש: ‫דער שטן אין גאָריי: אַ מעשה פון פארצייטנס) הוא רומן על רקע פולין של המאה השבע-עשרה, פרי עטו של יצחק בשביס-זינגר, חתן פרס נובל לספרות.
הספר יצא לאור ביידיש בפולין בשנת 1933, לאחר שפורסם בהמשכים בירחון יידיש בוורשה. הרומן תורגם לעברית על ידי מרדכי ליפסון בהוצאת דביר בשנת 1953, ולאנגלית בשנת 1955. בשנת 2000 יצא בתרגום עברי נוסף מאת בלהה רובינשטיין בהוצאת כרמל. זהו ספרו הראשון של בשביס-זינגר, והיחיד מבין ספריו שראה אור בפולין, טרם עקירתו לארצות הברית ב-1935.
עלילה.
הרומן מתאר את קורותיה של עיירה יהודית בפולין בתקופת גזירות ת"ח ת"ט, שבהן נרצחו אלפי יהודים במסגרת מרד הקוזאקים בהנהגת בוגדן חמלניצקי בפולין. הרומן ממשיך ומתאר את התקופה שלאחר תום הפרעות, התאוששותה האיטית של העיירה ותקוותם של יהודי הגולה כי הפרעות היוו למעשה חבלי משיח לקראת בואו של המשיח שבתי צבי. תנועת השבתאות מיוצגת ברומן על ידי יהודי שמגיע אל העיירה ומפיח בה את תקוות המשיח. בעיירה מתגבשים במהרה שני מחנות סביב שניים ממנהיגי הקהילה – אחד הרואה את הגאולה בדמותו של שבתי צבי, ואחרת הרואה בו משיח שקר ודוגלת בדבקות ביהדות המסורתית.
עם הופעתם של מביאי בשורה למיניהם, המהלכים קסם על יושבי העיירה, הולכת זו ונשבית בשבתאות. נביאים באים מבחוץ וקמים מבפנים וסוחפים את התושבים לאמונה כי הגאולה עומדת בפתח. היעדר החשש מפני העתיד מביא לסוג של ניהיליזם, לקיפאון כלכלי, חקלאי, מסחרי – ולהנחת המבטחים כולם באלוהים.
השטן המופיע בשם הספר אינו אדם מסוים. מביאי בשורה מתמקמים בגוריי בזה אחר זה, כולם כאחד מחדירים תקוות שווא בלב היהודים הכמהים לגאולה, תקווה אשר מתנפצת בפניהם במלוא עוזה עם חלוף הזמן. עם התרסקותה הרוחנית (והמוסרית) של העיירה מגיע לקנן בה שטן מוחשי יותר, בצורת דיבוק האוחז בנביאה בת העיירה, שלפנים הייתה משליחיו של שבתי צבי. האישה אחוזת הדיבוק הופכת למקור חדש של התעללות ואכזריות כלפי העיירה רדופת האסונות.
מיקום העלילה.
ב'אחרית הדבר' שצירפה המתרגמת בלהה רובינשטיין לספר במהדורתה, העלתה השערה לפיה העיירה גוריי שבה מיקם בשביס את התרחשות הספר, היא רמז לעיירת מולדת משפחתו בילגוריי, אך ככל הנראה העלילה עוסקת בכפר הסמוך גורַיי (בפולנית: Goraj; ביידיש: גאריי) שבדרום-מזרח פולין, כ-60 ק"מ מדרום ללובלין וכ-20 ק"מ מבילגוריי.
מושב הבישוף
מתילדה (טנק)
ג'ונס
ג'ונס (Jones) הוא שם משפחה אנגלי נפוץ שמשמעותו בנו של ג'ון.
ליך
כתב העת החדש למוזיקה
כתב העת החדש למוסיקה
אקליפטוס ורוד קליפה
אקליפטוס ורוד קליפה (שם מדעי: "Eucalyptus salmonophloia"; באנגלית: Salmon Gum, Wuruk או Woonert) הוא עץ ירוק עד ממשפחת ההדסיים. מוצאו במזרח אוסטרליה.
תיאור.
העץ יכול לגדול לגובה של כ-30 מטרים. קליפתו החלקה והמיוחדת של הגזע משנה את צבעה מוורוד בחודשי הקיץ עד לירקרק או ירוק-חום בחודשי החורף. עליו של העץ ארוכים ודמויי רומח (צרים וחדים בקצותיהם), הם נעשים צרים וחדים בהדרגתיות ומכילים שמן ריחני. העלים והפירות מבריקים ובעלי צבע ירוק-אפרפר.
העץ בעל גדילה מהירה (תוך 4 שנים נעשה גבוה). פרחיו פורחים באביב (בין אוגוסט לדצמבר) בצבעי לבן-שמנת. העץ צומח בצורה זקופה, עם ענפים שמתפשטים החוצה ולמעלה, כך שנוצרת צורת סוכך. השורשים לא מעמיקים ומשתרעים על פני שטח נרחב, כך שהם מוצאים לחות וחומרים מזינים.
זן זה של אקליפטוס הוא בעל אורך חיים משוער של מעל ל-150 שנה.
שימושים.
העץ שמיוצר מאקליפטוס ורוד קליפה ידוע כבעל עמידות חזקה, ובעבר יצרו ממנו אדנים למסילת רכבת ומוטות כרייה. הוא משמש גם לעצי-הסקה, וכן עבור טיהור קרקעות ועבור שטחי אדמה שצריכים ייצוב. הוא מאופיין בחסינות גבוהה לקור, גדילה מהירה ואפשרות לגדול בקרקעות דלות.
פרעות עדן (1947)
פרעות עדן הן פרעות שנערכו ביהודי עדן בין 2 בדצמבר ל-4 בדצמבר 1947 בעקבות החלטה 181 של האו"ם בכ"ט בנובמבר. בפרעות נרצחו 82 יהודים ו-76 נפצעו.
הפרעות.