על גבי שאר האתר ומסביב למבנה המרכזי מצוי שרידים של כפר. מסביב לכפר נמצאה טרסה שייתכן כי היא שריד של קיר שהקיף את הכפר בשטח של 25 דונם. באתר לא נמצאו מקורות מים ונמצאו רק כמה בורות חצובים. באתר נמצאו 12 גלי אבנים אשר מהווים שרידים של בתי הכפר. המבנים של הכפר הם מבינים מלבניים פשוטים וניכרים בהם מבנים בעלי ארבעה מרחבים ושלושה מרחבים. הבתים עשויים אבנים שמקור חלקן מחורבות המצודה. מספר בתים, שחלקם נשתמרו כגלי אבנים, נחפרו ונראה כי הכפר התקיים, לפחות בתקופה המאוחרת שלו, כאשר המצודה כבר הייתה חרבה. באחד הבתים נמצאו מכלול של בית בד, דבר המעיד על כך כי תושבי הכפר עסקו ביצירת שמן זית. מכלול הכלים שנמצאו בו שונים במהותם מאלו שנימצאו במבנה הפיניקי ומשקפים את התרבות הישראלית באזור. זמנו של הכפר, או ימיו האחרונים נקבעו לסוף המאה ה-8 לפנה"ס.
התמונה העולה מהמחקר היא שבחורבת בית זית הוקם יישוב כפרי קטן במחצית הראשונה של המאה ה-10 לפנה"ס אותו ניתן לזהות עם כבול המופיעה בספר יהושע, שם נכללת בנחלת שבט אשר. במחצית השנייה של המאה, הוקמה באתר המצודה הפיניקית שהייתה מרכז מנהלי, מסחרי וכלכלי פיניקי באזור. הרקע להקמת המצודה יכול להיות מסירת האזור לצור הפיניקית בידי שלמה כמתואר בספר מלכים. המצודה חרבה בסוף המאה ה-10 או בתחילת המאה ה-9 לפנה"ס מסיבה לא ברורה. באתר הוקם כפר חדש שניכר על פי הממצאים שבו שהוא שונה מהותית מהאתרים הפיניקיים באזור וייתכן שמדובר בישראלים שבנו מחדש את כבול. עדות נוספת התומכת בגרסה זו היא שבתל כיסאן הסמוך, לא נראה שינוי שכזה, מה שמעיד על כך שמדובר בשינוי דמוגרפי בלעדי לאזור כבול.
היישוב בחורבת ראש זית חרב כאמור בסוף המאה ה-8 לפנה"ס יחד עם שאר יישובי צפון הארץ כחלק ממסעו של תגלת-פלאסר השלישי, מלך אשור, בשנת 732 לפנה"ס ועם זאת הסתיימו תולדות היישוב באתר.
ממצאים ארכאולוגיים ייחודיים.
חותם(?) ברונזה פיניקי.
הפריט, אותו זיהה חוקר האתר צבי גל כחותם, נמצא בשנת 1990 במבנה סמוך למצודה. המבנה, שקיבל את המספר 307, נמצא 15 מטר מערבה למצודה הפיניקית וניכר כי הוא התקיים באותו הזמן עם המצודה. החפץ הוא למעשה לוח ברונזה שטוח. אורכו כ-7 ס"מ ורוחבו כ-4. עוביו פחות מס"מ אחד. על פניו של הלוח מעוצב כרטוש מצרי. בגבו של הלוח ידית המעוצבת כמו רגליים של חיה ואליה מחוברת חתיכת ברזל אשר הייתה אולי חלק משרשרת. ייתכן שמקור אותו החפץ במצודה והוא התגלגל לידי התושבים החדשים ונשמר בגלל ערכו. הכרטוש מחולק לשלושה חלקים. בחלקו העליון מצויות עינו של הורוס, אל המלחמה המצרי. בחלק האמצעי נמצאת שמש עם כנפיים ובחלק התחתון שני בזים שהם גם סמל של הורוס, ובינם הסמל המצרי ענח', שהוא סמל של חיי נצח. מתחת לכרטוש מופיעים הירוגליפים שלא פוענחה משמעותם. מעל הכרטוש מצוי דגם של כותרת מהגנון הנפוץ בפיניקיה וסוריה של תקופת הברזל. חוקרי תל מגידו מצאו לוח הדומה במקצת ללוח מחורבת ראש זית, אך גרסו כי לא מדובר בחותם. לעומת זאת, חוקר האתר השווה בין הלוח לחותם בעל מאפיינים דומים שנמצא בכרכמיש שבגבול סוריה וטורקיה. על אף שהחותם מכרכמיש הוא מהמאה ה-6 לפנה"ס, מאמין גל כי הדמיון בין השניים הוא עדות לכך שהלוח מחורבת ראש זית הוא גם חותם. ואם לא, אז היה הפריט כנראה תכשיט או סמל כלשהו. המוטיבים שעל הלוח, ובהם הכותרת והסמלים המצריים מבטאים את התרבות הפיניקית-סורית של המאות ה-10 וה-9 לפנה"ס, ימי השלטון הפיניקי בחורבת ראש זית. הסמלים המצריים מבטאים את ההשפעה המצרית על האזור בעקבות השלטון המצרי מתקופת הברונזה המאוחרת, בעוד הסמלים המקומיים מבטאים את התרבות מתחילת תקופת הברזל.
קרנוס.
הקרנוס עשוי טבעת חרס חלולה שעוביה החיצוני 25 ס"מ ועוביה הפנימי 17 ס"מ. לטבעת מחוברים ארבעה כלים המשמשים כזרבוביות. בחזית הטבעת ממוקמת צלמית של פר שפיו חלול ומחובר לטבעת. משני צידו של הפר נמצאים שני רימונים. מאחוריו נמצא כד שמחובר לחלל הטבעת באמצעות נקב. נראה כי הטבעת והזרבוביות נעשו בנפרד וחוברו לפני צריפת החרס. קרוני כאלו נפוצים בצפון הארץ בתחילת תקופת הברזל ורובם המוחלט ממקור לא-ישראלי. הקרונוס מחורבת ראש זית ייחודי משום שהוא שייך לתקופה מאוחרת יותר, בה קרוני היו פחות נפוצים. עם הזמן הפיניקים אימצו את הקרוני לתרבותם והפיצו אותם בכל אגן הים התיכון.
אימוץ בקרב הקהילה הגאה
אימוץ בקהילה הגאה הוא אימוץ ילדים בידי אנשים המשייכים את עצמם לקהילה הגאה (הומואים, לסביות, טרנסג'נדר או ביסקסואלים).
לאימוץ מסוג זה קיימות מספר אפשרויות:
אימוץ ילדים בידי זוגות, המשייכים את עצמם לקהילה הגאה אפשרי בצורה חוקית ב-27 מדינות בעולם. חמש מדינות נוספות מאפשרות אימוץ של ילד ביולוגי של בן זוג אחד בידי הזוג השני.
הורות בקרב קהילת הלהט"ב.
מרבית המחקרים בנושא של הורות להט"בית מתמקדים בשתי סוגיות עיקריות: הסתגלות והתפתחות הילד למסגרת משפחתית המורכבת מזוג הורים חד-מיני, והמסוגלות ההורית של זוגות חד מיניים. ממחקרים שנערכו נמצא כי לא קיימים הבדלים מהותיים בזהות המגדרית, בתפקידים החברתיים או הנטייה המינית בין ילדים ממשפחות הטרוסקסואלים לילדים ממשפחות המשייכות את עצמן לקהילה הגאה. הדבר נובע מכך כי התנהגות וזהות מגדרית מושפעים מגורמים חברתיים, ביולוגיים ופסיכולוגיים, ולהורים ישנו תפקיד מזערי בעיצוב הזהות המגדרית, אם בכלל. כמו כן, לא נמצאו הבדלים בהערכה עצמית, חרדתיות, דיכאון, בעיות התנהגותיות, תפקוד במצבים חברתיים (ספורט, חיים סוציאליים, בית ספר), היפראקטיביות, תפקודים קוגניטיביים, מנת משכל, יכולות מילוליות או קשיים רגשיים אחרים בין ילדים שגדלו אצל זוגות הטרוסקסואלים לבין ילדים שגדלו עם זוג המשייך את עצמו לקהילה הגאה.
מחקרים אחרים מצביעים על כך שלא נמצאו הבדלים בהתנהלות ובתפקוד משק הבית מצד המשפחות מקרב הקהילה הגאה לבין משפחות הטרוסקסואליות, או שילדהם גדלים בצורה שונה מאלה הגדלים במשפחות הטרו-נורמטיביות. מחקרים אחרים הצביעו על כך כי ילדים הגדלים אצל הורים המשייכים את עצמם לקהילה הגאה, גמישים יותר מבחינת תפקידים מגדריים, סובלניים ופתוחים יותר בקבלת השונה. במחקר שנערך בקרב מתבגרים בני 17 אשר גדלו במשפחות עם אמהות לסביות נמצא כי הם כשירים יותר מבחינה חברתית ופחות אגרסיביים מילדים בני גילם שגדלו במשפחות הטרונורמטיביות. כמו כן, בקרב ילדים שגדלו במשפחות עם שתי אמהות נמצאו פחות תופעות צריכת סמים ואלכוהול.
מספר מחקרים טוענים כי הזהות המינית של ההורים המאמצים\הביולוגיים פחות חשובה מאווירה רגועה ויציבה בבית, כמו גם במידת האהבה, התמיכה והקשב לצרכיהם מצד ההורים. המסוגלות והמוכנות של ההורים לתת לילדים את הכלים להתבגרות והתפתחות תקינה משמעותית אף היא. יתרה מזאת, מחקרים מראים כי זוגות חד-מיניים מוכנים יותר להורות ומקדישים זמן רב יותר לילדיהם. אחד ההסברים לכך היא הטענה כי בניגוד לזוגות הטרוסקסואלים, הם בחרו להיות הורים.
אף על פי שבמידה מסוימת קיימת סטיגמה מצד קבוצת השווים כלפי ילדים הגדלים אצל זוג בקרב הקהילה הגאה, נמצא כי המודעות לעניין מצד ההורים המאמצים ומצד בית הספר מסייעת בפיתוח מנגנוני פיצוי ותמיכה. מחקרים מצביעים על כך כי קיימת סטיגמה נרחבת יותר כלפי זוג גברים הומוסקסואלים המחליטים לאמץ ילד מאשר כלפי זוג לסביות, וכי ילדיהם יכולים להיחשף להפלייה ודיעה קדומה מצד החברה. מסיבה דומה, זוגות לסביות נוטות לאמץ בנות, מחשש שבן הגדל במשפחה עם שתי אמהות יכול להיחשף לסטיגמטיזציה מצד החברה .
הדיון סביב סוגיית האימוץ.
סביב סוגיה זו מתנהל דיון פעיל. במדינות רבות בעולם, לצד תמיכה נרחבת באימוץ בידי הקהילה הגאה, עדיין קיימת התנגדות וסטיגמטיזציה מצד גורמים ממשלתיים או דתיים. לדוגמה: הסנטור ריק סנטוריני מהמפלגה הרפובליקנית בארצות הברית אמר בשנת 2016 בפני קהל בניו המפשייר כי "עדיף שלילדים יהיה אבא בכלא, מאשר לגדול בבית עם זוג לסביות אך ללא אבא."
ארגונים מקצועיים ורפואיים רבים תומכים באימוץ בידי זוגות מהקהילה הגאה ומגנים על זכותם להיות הורים. לדוגמה: האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה תומכת באימוץ בידי זוגות מהקהילה הגאה וטוענת כי הדעה קדומה של החברה כלפי הזוגות החד-מיניים כי הם עלולים לפגוע בבריאות הנפשית של הילד אינה מוכחת בשום צורה. כמו כן, אין שום הוכחה כי הם יהיו הורים גרועים או פוגעים.
ישנן מספר טענות המחזקות את התמיכה באימוץ בידי זוגות מהקהילה הלהטב"ית:
בנוסף, נמצא כי זוגות בקרב הקהילה הגאה מוכנים לאמץ ילדים בעלי צרכים מיוחדים, ילדים בגיל בוגר יותר (בניגוד להורים הטרוסקסואליים המעדיפים לאמץ תינוקות) או ילדים השייכים לבני מיעוטים אתניים. החוקרים מסבירים את התופעה בכך כי הם מעדיפים לאמץ ילדים אלה מלכתחילה או בשל הפלייה מצד סוכנויות אימוץ, אשר מנתבים אליהם ילדים פחות רצויים על ידי אחרים. הססטיסטיקה מראה כי מחצית הילדים שאומצו בידי זוגות מהקהילה הגאה הם ילדים בעלי צרכים מיוחדים
הכרה באימוץ בעולם.
נכון למאי 2021, אימוץ משותף של בני זוג חד מיניים מתאפשר ב-33 מדינות בהן:
אימוץ משותף בידי הזוגות מהקהילה הגאה מוכר גם בשטחי חסות של הכתר הבריטי וכן בטריטוריות שמעבר לים הבאות:
מקסיקו:
המדינות הבאות מאפשרות אינן מאפשרות אימוץ משותף אך מאפשרות אימוץ ילד חורג בו בן הזוג במערכת יחסים יכול לאמץ את הילד הטבעי והמאומץ של בן זוגו:
מצב האימוץ במדינות העולם.
קנדה.