במבט ראשון, נראה כי שתי הגדרות אלו מתייחסות למצב של עוני מוחלט, אלא שהטור בחלק יו"ד סימן רנ"ג מסיים את דבריו בקביעה "והכל לפי המקום והשעה", קרי: הגדרות אלו אינן מעידות בהכרח על עוני מוחלט, אלא על סל המוצרים הבסיסי בהתאם לתקופה ולאזור, מה שמכונה בימינו הגדרה מעורבת של עוני.
בנוסף לכך אנו מוצאים הגדרה נוספת של עוני - שניתן לכנות היום כ"שמירת סטטוס" - במסכת כתובות דף סז מספרת על עניים שירדו מנכסיהם וקיבלו צורכי מותרות שאליהם היו רגילים (כגון: סוס לרכוב עליו ועבד לרוץ לפניו וכן ליטרא בשר ויין), וכך נפסק ב"שולחן ערוך":
בנוסף, יש התייחסות לתחושה הסובייקטיבית בדברי המשנה "איזהו עשיר? השמח בחלקו" מסכת אבות, ד', א'.
בהלכה נכללות מצוות אחדות שנועדו לסייע לעניים. מצוות אלה כוללות:
בלוט הים
וודי גאת'רי
וודרו וילסון "ווּדִי" גַאתְ'רִי (באנגלית: Woodrow Wilson "Woody" Guthrie; 14 ביולי 1912 – 3 באוקטובר 1967) היה משורר, זמר, ופעיל פוליטי אמריקאי. הוא הופיע לעיתים קרובות כשהכתובת "המכונה הזו הורגת פשיסטים" מודבקת על הגיטרה שלו. גאת'רי כתב שירי מחאה ופולק מפורסמים רבים, בהם "הארץ הזו היא הארץ שלך" ("This Land is Your Land") ו"אין לי שום בית" ("I Ain't Got No Home").
גאת'רי היה מראשוני הזמרים-המשוררים שכתבו שירי מחאה בארצות הברית, והיווה מודל לחיקוי לרבים מהם. יוצרים כמו רמבלינג ג'ק אליוט, בוב דילן, פיל אוקס, ג'וני קאש, ברוס ספרינגסטין, רוברט האנטר, הארי צ'אפין, ג'ון מלנקמפ, פיט סיגר, אנדי אירווין, ג'ו סטראמר, בילי בראג, ג'רי גרסיה, ג'יי פאראר, בוב ווייר, ג'ף טווידי, בוב צ'ילדרס, סמי ווקר, וטום פקסטון הכירו בגאת'רי כיוצר שהשפיע עליהם.
רבים משיריו עוסקים בחוויותיו בתקופת "אגן האבק" במהלך "השפל הגדול", כאשר נדד עם חקלאים שנעקרו מאוקלהומה לקליפורניה ולמד את שירי הפולק והבלוז המסורתיים שלהם, מה שזיכה אותו בכינוי "טרובדור אגן האבק".
כל חייו היה גאת'רי קשור לקבוצות קומוניסטיות אמריקאיות, אם כי כנראה לא היה חבר באף אחת מהן. גאת'רי נאבק למען זכויות עובדים, ביטול ההפרדה הגזעית, בעד הקומוניזם ונגד הפשיזם.
ביוגרפיה.
שנותיו הראשונות.
וודי גאת'רי נולד לנורה בל לבית שרמן ולצ'ארלס אדוארד גאת'רי באוקמה שבמחוז אוקפאסקי במדינת אוקלהומה בשם וודרו וילסון גאת'רי (Woodrow Wilson Guthrie), ונקרא על שמו של נשיא ארצות הברית וודרו וילסון, שהיה אז מושל ניו ג'רזי ונבחר ב-2 ביולי, ימים ספורים קודם ללידתו של גאת'רי, כמועמד המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית.
צ'ארלס גאת'רי היה איש עסקים נכבד, ובשלב מסוים היה מעשירי מחוז מגוריהם, כשבבעלותו 30 חלקות אדמה. הוא היה מעורב באופן פעיל בפוליטיקה של אוקלהומה, והיה מועמד דמוקרטי שמרני למשרה במחוז. ב-1911 נטל חלק בלינץ' שבוצע באם ובילד האפרו-אמריקאים לורה ולורנס נלסון, ליד אוקמה. בנו, וודי, כתב שלושה שירים על האירוע, ואמר כי אביו צ'ארלס היה מאוחר יותר חבר בארגון השני של ה"קו קלוקס קלאן".
חייו המשפחתיים המוקדמים של וודי הושפעו ממספר שריפות, כולל אחת שגרמה לאובדן בית משפחתו באוקמה. אחותו קלרה מתה מאוחר יותר, כשהיה בן שבע, בשריפה שהתלקחה משמן פחם ששימש לחימום, ואביו, צ'ארלס, נשרף קשות גם כן בשריפת שמן פחם נוספת.
אמו של וודי, נורה, סבלה ממחלת הנטינגטון, שלא אובחנה בשעתה, והובילה לדמנציה, כמו גם לניוון שרירים. בסופו של דבר היא אושפזה בבית החולים הפסיכיאטרי של אוקלהומה, שם מתה ב-1930 מהמחלה.
כשנורה אושפזה, היה וודי בן 14, אביו צ'ארלס חי ועבד בפמפה שבמדינת טקסס, כדי לשלם את חובותיו שהצטברו כתוצאה מעסקאות נדל"ן כושלות. וודי ואֶחָיו היו לבדם באוקלהומה, והסתמכו על אחיהם הבכור רוי לתמיכה.
בגיל 14 החל גאת'רי לעבוד בעבודות מזדמנות, קיבץ נדבות, ולפעמים ישן בבתיהם של חברי המשפחה.
בתקופה זו גילה את יכולותיו המוזיקליות. הוא למד לנגן על מפוחית פה, גיטרה ומנדולינה, גילה שהוא יכול לנגן בקלות משמיעה, והחל להשתמש בכישוריו ברחבי העיר, כשניגן עבור אוכל וכסף. הוא ניגן משמיעה בלדות ישנות ושירים אנגליים וסקוטיים קלאסיים שלמד מהורים של חברים. על אף שלא הצטיין כתלמיד, ונשר מבית הספר התיכון בשנתו הרביעית, מוריו תיארו אותו כצעיר פיקח.
הוא היה קורא נלהב במגוון של נושאים, וחברים מהתקופה ציינו שנהג לקרוא כל הזמן.
ב-1929, אביו של וודי הביא אותו לפמפה שבטקסס, אך מעט מאוד השתנה עבורו שם. גאת'רי, אז בן 18, לא רצה ללכת ללימודים בבית הספר התיכון שם, ובילה את מרבית זמנו בלמידת שירים במהלך הופעות ברחובות, וקריאה בספרייה בבית העירייה של פמפה. הוא התפתח כמוזיקאי, ונהג להופיע באופן קבוע עם אחיו למחצה של אביו, ג'ף גאת'רי, שהיה נגן כינור.
שנות השלושים.
ב-1931 נישא לאשתו הראשונה, מרי ג'נינגס, ונולדו להם שלושה ילדים, גוונדלין, סו, וביל. באותה תקופה הקים את להקתו הראשונה "The Corn Cob Trio", שלא הצליחה במיוחד. עקב המשבר הכלכלי שהביאה איתה סופת האבק הגדולה של 1935, עזב גאת'רי את טקסס, כמו רבים אחרים, בחיפוש אחר עבודה. הוא הגיע לקליפורניה ב-1937 חסר כל, בטרמפים, בהליכה ובהתגנבות לרכבות.
הוא התיישב בלוס אנג'לס והחל להגיש את תוכנית הרדיו היומית "וודי ולפטי לו" בתחנת הרדיו KFVD, לצד שותפתו מקסין "לפטי לו" כריסמן. בתקופה זו הרוויח מספיק כסף כדי לשלוח לאשתו ולילדיו שנותרו מאחור בטקסס. בזמן שהגיש את התוכנית החל לפתח את סגנונו הלירי הביקורתי, נגד הפוליטיקאים המושחתים ובעלי ההון, ובעד רעיונותיו החברתיים של ישו מחד ופעילי האיגודים המקצועיים של העובדים מאידך, ולכתוב ולשיר חלק משירי הפולק ושירי המחאה שיופיעו בעתיד באלבומו הראשון, "בלדות אגן האבק" ("Dust Bowl Ballads").
בתחנת הרדיו פגש את קריין החדשות אד רובין. רובין התרשם משיר שכתב גאת'רי על הפעיל הפוליטי תומאס מוני, שהורשע שלא בצדק במשפט מפורסם באותה תקופה, וזכה לחנינה מאוחר יותר. רובין, שהפך למנטור הפוליטי של גאת'רי, הכיר לו סוציאליסטים וקומוניסטים בדרום קליפורניה, בהם השחקן וויל גיר (שבתורו הכיר לגאת'רי את ג'ון סטיינבק). רובין נותר חברו של גאת'רי לשארית חייו, ועזר לו לקבל הזמנות להופעות בחוגים הקומוניסטיים של דרום קליפורניה. על אף טענתו המאוחר יותר של גאת'רי כי "הדבר הטוב ביותר שעשיתי ב-1936 היה להצטרף למפלגה הקומוניסטית", הוא מעולם לא היה חבר במפלגה. הוא סווג כשותף אידאולוגי, אאוטסיידר שהסכים עם המצע של המפלגה אך לא היה כפוף למשמעת המפלגתית. גאת'רי כתב טור לעיתון הקומוניסטי "עולם העם" ("People's World") בשם "וודי סז", שהופיע 174 פעמים בין מאי 1939 לינואר 1940.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה והסכם ריבנטרופ–מולוטוב שחתמו ברית המועצות וגרמניה הנאצית, הבעלים של תחנת הרדיו KFVD לא רצו שעובדיהם יפיצו אפולוגטיקה על ברית המועצות, ובעקבות כך גם גאת'רי וגם רובין עזבו את התחנה. ללא תוכנית הרדיו היומית, וללא אופק תעסוקתי, שב גאת'רי עם משפחתו לפמפה שבטקסס. אף על פי שאשתו מרי שמחה לשוב לטקסס, זמן קצר לאחר מכן קיבל גאת'רי את הצעתו של וויל גיר להגיע לניו יורק, והוא נדד מזרחה.
שנות הארבעים.
ניו יורק.
בהגיעו לניו יורק, גאת'רי, שכונה "הקאובוי מאוקלהומה", אומץ בחום על ידי קהילת הפולק השמאלנית המקומית. במשך זמן מה ישן על ספה בדירתו של וויל גיר. באותה שנה החל להקליט את ההקלטות הראשונות של שיריו, בין השאר כמה שעות של שיחה ושירים שהוקלטו על ידי חוקר הפולקלור והמפיק המוזיקלי אלן לומקס עבור ספריית הקונגרס, כמו גם את אלבומו הראשון "בלדות אגן האבק", שהוקלט עבור ויקטור טוקינג משין בקמדן שבמדינת ניו ג'רזי.
בפברואר 1940 כתב גאת'רי את שירו המפורסם ביותר "הארץ הזו היא הארץ שלך" ("This Land is Your Land"). השיר נכתב הן בהשראת חוויותיו במהלך מסע ברחבי ארצות הברית, והן בהשראת הסלידה שחש משירו של אירווינג ברלין "אלוהים ברך את אמריקה" ("God Bless America") שהתנגן רבות ברדיו באותה תקופה. גאת'רי חשב שמילות השיר אינן מציאותיות ושבעות רצון יתר על המידה. תת-הכותרת של השיר של גאת'רי הייתה "אלוהים בירך את אמריקה בשבילי" ("God Blessed America for Me"), והלחן עובד משיר גוספל ישן "או אחי האהוב" ("Oh My Loving Brother"), שהיה ידוע יותר כ"כשהעולם על האש" ("When The World's On Fire") בביצוע להקת הקאנטרי משפחת קרטר.
אמריקאים רבים אינם מודעים לעובדה שבשיר היו שני בתים שאינם מושרים בדרך כלל, ושלהם מספר גרסאות שונות. הראשון מהווה מחאה על העוני,
השני מהווה ביקורת על מושג הקניין הפרטי,
בגרסה אחרת, כנראה המקורית, על השלט כתוב "רכוש פרטי". הסרתם של שני הבתים האלה אפשרה לשיר להיות לשיר פופולרי שאינו מעורר מחלוקת פוליטית. השיר הוקלט רק ארבע שנים לאחר מכן, באפריל 1944.
במרץ 1940 הוזמן גאת'רי להופיע במופע צדקה בהנחיית הוועד של ג'ון סטיינבק לסיוע לפועלים חקלאיים, כדי לגייס כסף למהגרי עבודה. שם פגש גאת'רי את זמר הפולק פיט סיגר, והשניים הפכו לחברים טובים. מאוחר יותר התלווה סיגר לגאת'רי במסעו חזרה לטקסס, ופגש את בני משפחתו. סיגר סיפר על שיחה מביכה שערך עם חמותו של גאת'רי, שבה ביקשה מסיגר את עזרתו לשכנע את גאת'רי להתייחס טוב יותר לבתה.