בישראל, היחס המסורתי גבוה יותר כך שמחיר קניית הנכס גבוה לטובת הקניה. מצב שבו אין הסבר מניח את הדעת (כמו למשל שיפור או פגיעה בתשתיות אזוריות) על יחס שונה בהרבה מהיחס הזה, עשוי להעיד על בועת נדל"ן.
ישראל מאיר לוינגר
הרב ד"ר ישראל מאיר לוינגר (נולד בכ"ב בכסלו תרצ"ד, 10 בדצמבר 1933) הוא רב, וטרינר וזואולוג, מומחה לכשרות ולשחיטה. לשעבר רבה של הקהילה האורתודוקסית בבזל, כיום מ"מ רב העיר מינכן, ורב בד"ץ מאור הכשרות.
קורות חיים.
נולד בירושלים בשנת 1933 לד"ר אליעזר ותרצה (פאולה) לוינגר, אנשי פועלי אגודת ישראל שעלו לארץ ממינכן שבגרמניה זמן קצר לפני לידתו. סבו, אבי אמו, שימש סגן נשיא התאחדות הסוחרים בבוואריה. המשפחה התיישבה בירושלים והתגוררה בגבול שכונות רחביה ושערי חסד. האב, שהיה מקורב לרב השכונה הרב יעקב משה חרל"פ, עסק במקצועו כרופא ואמו ניהלה פנסיון בביתם.
בצעירותו למד הרב לוינגר בבית הספר "חורב" בירושלים, ולאחר מכן בישיבת באר יעקב ובישיבת כפר הרוא"ה (בתקופה שהיו בה לימודי קודש בלבד). בשנת 1950 הצטרף לגרעין הנח"ל הדתי הראשון "שלהבת", שהקים את קיבוץ שעלבים.
באמצע שנות ה-50 נסע לוינגר ללמוד רפואה וטרינרית באוניברסיטת ציריך בשווייץ. במקביל עסק בפעילות חינוכית עם נוער יהודי מקומי.
בשנת 1960 הוציא את ספרו הראשון "מדריך להלכות טרפות". הספר כלל תמונות להמחשה ויזואלית של העניינים ההלכתיים הנדונים. הייתה זו תופעה חדשה וחסרת תקדים בספרות התורנית, ומשום כך סירבו הרבנים להעניק הסכמה לספר. מאז נכנס השימוש בתמונות כאמצעי המחשה בספרים תורניים רבים, וכיום הן מהוות אמצעי עזר פופולרי בהדרכה ובלימוד נושאים שונים ובהם ענייני שחיטה והלכות קידוש החודש. ספרו "מדריך להלכות טרפות" יצא עד היום במהדורות רבות.
שהותו בשווייץ, שבה נאסרה השחיטה היהודית מסוף המאה ה-19, הביאה את הרב ד"ר לוינגר לעסוק בשאלת מוסריותה של השחיטה היהודית. עבודת הדוקטורט שלו הייתה בנושא זה, והמנחים שלו היו פרופסור לאנטומיה ופרופסור לפיזיולוגיה, שניהם לא-יהודים, שהודו כי השחיטה היהודית אינה כרוכה בצער בעלי חיים. כעבור זמן פרסם הרב ד"ר לוינגר ספרים נוספים המסבירים את הצד המדעי שבשחיטה ומלמדים על מוסריותה. במקור נכתבו הספרים בגרמנית ובאנגלית והם שימשו כלי הסברה מרכזי כנגד דרישת אגודות צער בעלי חיים באירופה לאסור את השחיטה היהודית. לימים תורגם אחד הספרים גם לעברית.
בתחילת שנות ה-60 נישא לדבורה, בת למשפחה שטרנבוך השווייצרית. לאחר סיום לימודי הווטרינריה שב הרב לוינגר לישראל ועבד בשירותים הווטרינריים בצפון הארץ. כעבור זמן עבר להתגורר בבני ברק והחל לעבוד במחלקה לזואולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. לימים עשה דוקטורט נוסף באוניברסיטה העברית בירושלים בחקר מערכת העצבים. הנושא: "מעקב אחרי שחרור והעלמות טרנסמיטרים בחללי מערכת העצבים תוך פרפוזיה של חללים אלו".
בשנת 1964 הקים הרב ד"ר לוינגר ליד המחלקה לזואולוגיה באוניברסיטת בר-אילן מכון לחקר הטרפות, בשיתוף המכון לחקלאות על פי התורה. באותה תקופה הוציא את ספרו "מזון כשר מן החי", המרכז את כל ענייני הכשרות של בעלי החיים. לאחר פרישתו מאוניברסיטת בר-אילן שימש כמנהל המכון המדעי טכנולוגי לבעיות הלכה בירושלים, והיה אחראי להוצאתם לאור של הספרים הראשונים של המכון. במשך עשור ערך את העלון "תורה ומדע".
הרב ד"ר לוינגר נחשב מומחה בנושאי זואולוגיה ובהבטים התורניים-הלכתיים שלה. הוא חקר את זהותם וכשרותם של בעלי חיים שונים המופיעים במקרא. אחד ממאמריו, העוסק בזיהוי שבע החיות הטהורות המוזכרות בפרשת ראה שבספר דברים, נחשב למאמר יסודי בתחום.
בין השנים 1976 – 1979 כיהן כרב בקלן שבגרמניה. בתחילת שנות ה-80 (החל משנת תש"מ) מונה כרב הקהילה היהודית בבזל (IGB), שם כיהן עשרים ואחת שנה, עד שנת תשס"א. היה חבר בוועדה המתמדת של איחוד רבני אירופה ויו"ר ועדת הכשרות של הארגון. הוא ניסה לייסד מערכת כשרות אירופית בעלת תקנים אחידים, אך הניסיון לא צלח. הוא העניק כשרות למוצרי מזון שונים, בין השאר למוצר בריאות המבוסס על שמן דגים.
בשנת 1994, בתקופת רבנותו בבזל, הוציא הרב לוינגר את הספר "מאור למסכת חולין", המפרש את סוגיות המסכת בליווי תמונות. לימים הרחיב את הספר על מסכתות ועניינים נוספים, ובשנת 2011 הוציא את הספר "מאור למסכתות חולין, בכורות ושחיטת קדשים". כמו כן הוציא בתקופת שהותו בבזל את ההגדה של פסח "הגדת באסעל (בזל)", בשפה הגרמנית. כעבור זמן היא תורגמה לרוסית עבור יהודים יוצאי רוסיה המתגוררים באירופה, ובשנת 2008 הודפסה המהדורה העברית שלה בשם "שיר מזמור לתודה". כמו כן הוציא את פרק שירה מתורגם למספר שפות.
כיום הוא מתגורר בשכונת בית וגן בירושלים. בנו הוא ד"ר אוריאל לוינגר. אחיו הם פרופ' יעקב לוינגר, הרב משה לוינגר, ועוה"ד חנניה לוינגר.
קרפף יותר מבית סאתים שלא הוקף לדירה
פירוש רש&quot;י על התלמוד
משפט רושה-קפלי
משפט רושה-קפלי הוא משפט בסיסי באלגברה ליניארית המאפיין את הפתרונות של מערכת משוואות ליניאריות. המשפט קובע תנאי הכרחי ומספיק לקיום פתרון של מערכת משוואות ליניאריות, וכן את הממד של מרחב הפתרונות.
המשפט נקרא משפט רושה-קפלי באיטליה, משפט קרונקר-קפלי ברוסיה, משפט רושה-פונטן בצרפת ומשפט רושה-פרובניוס בספרד.
נוסח פורמלי.
נתונה מערכת משוואות ליניאריות מהצורה הכללית הבאה:
נסמן ב-formula_2 מטריצת המקדמים הסקלריים, ב-formula_3 את וקטור המשתנים וב-formula_4 את וקטור המקדמים החופשיים:
המשפט קובע כי למערכת המשוואות formula_6 קיים פתרון, אם ורק אם הדרגה של המטריצה formula_2, שווה לדרגה של המטריצה formula_8, המתקבלת מהוספת formula_4 כעמודה ב-formula_2. כלומר, formula_11.
כמו כן, כאשר יש פתרונות הם מהווים מרחב אפיני מממד formula_12 (הזזה של מרחב וקטורי מאותו ממד). בפרט כאשר formula_13 המרחב הוא אפס ממדי ויש פתרון אחד בלבד. אחרת, יש אינסוף פתרונות.
הוכחה.
חלק ראשון.
הוכחה כי למערכת המשוואות קיים פתרון אם ורק אם הדרגה של formula_2 שווה לדרגה של formula_8.
נניח כי למערכת formula_6 יש פתרון formula_17. כלומר, מתקיים כי formula_18.
נבטא זאת באופן מפורש:
מכאן ש-formula_4 הוא צירוף ליניארי של העמודות של formula_2. כלומר הוא שייך למרחב שנפרש על ידי וקטורי העמודות, ולכן ממד מרחב העמודות (הוא הדרגה של formula_2) נשמר כנדרש.
נניח כי הדרגה אחרי הוספת formula_4 זהה. כלומר formula_24, כאשר formula_25 הם העמודות של formula_2.
formula_27 הוא תת-מרחב וקטורי של formula_28, ומכיוון שממדיהם שווים הם בהכרח שווים.
הוכחנו ש-formula_29, ולכן formula_4 הוא צירוף ליניארי של הווקטורים formula_25. מקדמי הצירוף formula_32 מהווים פתרון למערכת המשוואות formula_6.
חלק שני.
הוכחה כי קיים למערכת המשוואות פתרון יחיד אם ורק אם formula_34.
נניח כי עבור המערכת formula_6 קיים פתרון יחיד, ונניח בשלילה כי formula_36.
מההנחה כי formula_36 נובע שעבור המערכת formula_38 קיימים לפחות שני פתרונות. זה עומד בסתירה להנחה שלמערכת formula_6 יש פתרון יחיד, כי אם formula_3 פתרון שלה, הרי שגם אם נוסיף לו כל אחד משני הפתרונות של המערכת שערכה formula_41 נקבל את אותה תוצאה.
נניח כי formula_42, ונניח בשלילה שלמערכת formula_6 קיימים שני פתרונות שונים.
מהנתון formula_42 נובע כי למערכת formula_38 יש פתרון יחיד - הפתרון הטריוויאלי formula_41. אם נבחן את ההפרש של שני הפתרונות של formula_6 נקבל גם כן formula_41, ולכן בהכרח שני הפתרונות שווים.
מג&quot;א
רומן רוקי
זירת דרום מערב האוקיינוס השקט
חנקים
חַנָּקִים (שם מדעי: "Boinae"; מכונה גם נחשי בריח) היא תת-משפחת נחשים במשפחת החנקיים. ככל נחשי משפחת החנקיים, כל מיני החנקים אינם ארסיים אלא הורגים את טרפם בחניקה.
המין הגדול בתת-משפחה זו הוא הנחש הכבד בעולם - אנקונדה כהה ("Eunectes murinus") שאורכו עשוי להגיע ל-6.6 מ' ומשקלו ל-200 ק"ג.
המינים בתת-משפחה זו נפוצים באמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית.
הגנות מטבע
הגנות מטבע הן פעולות פיננסיות, או עסקיות, הננקטות על מנת להגן, על נכסים פיננסיים ותזרימי מזומנים, מפני הפסדים העלולים להיגרם כתוצאה מתנודתיות בין שערי חליפין של מטבעות שונים.
מטרת ההגנות היא צמצום או ביטול הסיכון שיכול להיגרם כתוצאה מתנודתיות לא צפויה בשווים של נכסים, התחייבויות, תזרימי מזומנים ו/או פעילות עסקית, בשל חשיפתם לשינויים בשערי חליפין בין מטבעות.
פעולת הגנות המטבע היא חלק מעולם ניהול הסיכונים הפיננסיים כמו גם ניהול סיכוני ריבית וניהול סיכוני אשראי.
במציאות הגלובלית, בה חברות ויחידים פועלים במדינות שונות ובמטבעות שונים, בהכרח נוצרת חשיפה לסיכון הנובע מתנודתיות בלתי צפויה שבין המטבעות.
דוגמאות לחשיפה לתנודות מטבע.
ניטול לדוגמה יצרן ישראלי שמרבית עלויותיו בשקלים ועיקר המכירות הן בדולר אמריקני. נניח שתמחור המוצר מותיר בידיו רווח סביר במחיר של 40 ש"ח ובעת החישוב כל דולר שווה 4 ש"ח. היצואן מוכר ללקוחותיו בארצות הברית את המוצר ב 10 דולר ובתנאי אשראי של 120 יום. בתום תקופת האשראי, בעת קבלת התקבול הדולרי מהלקוח, השקל התחזק מול הדולר ושער החליפין ירד ל 3.6 ש"ח לדולר כלומר השווי השקלי של התקבול הדולרי ירד מ-40 ₪ ל-36 ₪ ובמילים אחרות הפסד של 10% ביחס לתמורה המצופה. אילו התרחיש היה הפוך ושער מטבע החליפין היה מטפס למשל ל-4.2, היה נוצר ליצרן הישראלי רווח עודף ביחס לתמחור הראשוני שערך.