ב-20 באוקטובר 1872 סקרה את האתר משלחת מטעם הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל. המשלחת זיהתה באתר, שנקרא אז "ח'רבת אל-ח'וזנה", יסודות של מבנים גדולים, פירי עמודים, ושברים של סרקופגים (ארון קבורה מאבן). נמצאה כותרת השייכת להסדר הקורינתי. המשלחת מצאה אבן מסותת גדולה שחלקה הקטן קבור באדמה. תחילה חשבו אנשי המשלחת שמדובר במזבח, אך לאחר בחינה הסיקו כי מדובר בעמוד תמך גבוה.
בראשית המאה ה-20, חפר במקום גוטליב שומאכר שהיה מבני המושבה הגרמנית בחיפה וחפר באותה עת בתל מגידו הסמוך. החורבה הייתה ידועה על ידי הערבים כ"ח'רבת אל-ח'זנה". יחד עם המשלחת הוא מצא את עמוד התמך שמצאה המשלחת הבריטית 30 שנה לפניו. הוא חפר מסביב לעמוד ומדד את גבהו שהשתמר לגובה של 2.2 מטר ועוביו נע בין 60 ל-70 ס"מ בקירוב. שומאכר מצא שתי מערות שכנראה שמשו לקבורה. מקומיים סיפורו לשומאכר שאחת המערות נפתחה על ידי תושבי המקום והשלל שהיה בתוכה נבזז וכלל בתוכו כלי חרס, בקבוקוני זכוכית ותכשיטים מברונזה וזהב. שומאכר גם מצא באתר דלת אבן עליה תבליט לא גמור המציג "שני ראשי אדם מוקפים בנחשים מתפתלים" בנוסף למזבח רומי עשוי שיש, המעוטר בראשי שוורים.
מבין שרידי הבניה נמצאים ראשי קירות עשויים אבני גזית (אבנים מנוסרות ומסותתות), משקופי דלתות, חוליות של עמודי תמך, כותרות ופרטי אומנות. רוב הפריטים שהיו באתר נבזזו. מזבח נוסף נמצא בשנת 1941 וחקוקה בו כתובת בלטינית המזכירה כהן מן הלגיון הרומי ה-VI. במזרחו של היישוב נמצאו שרידיו של מבנה ציבורי, בעל תוכנית של בזיליקה. מדרום ליישוב נמצאו שרידים של כבשן זכוכית ומסביבו פסולת רבה. הממצאים באתר כוללים גם שברים של כלי חרס וכלי זכוכית ומטבעות מן התקופות הרומית המאוחרת והביזנטית (המאות ה-2'-6' לספירה) כמו גם חרסים מן התקופה הערבית הקדומה.
הבחירות לכנסת העשרים ושתיים
הבחירות לכנסת העשרים ושתיים התקיימו ב-17 בספטמבר 2019, י"ז באלול ה'תשע"ט, ותוצאות הבחירות קבעו את הרכב הסיעות בכנסת העשרים ושתיים. הבחירות הוקדמו מאחר שהכנסת העשרים ואחת העבירה חוק על התפזרותה כחודש לאחר שהתכנסה, בשל אי הצלחתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו להרכיב את ממשלת ישראל השלושים וחמש. בוועדת הבחירות המרכזית לכנסת נרשמו להתמודדות בבחירות 32 רשימות מטעם 44 מפלגות, אך בהמשך נותרו 29 רשימות בלבד.
בדומה לכנסת העשרים ואחת, גם בכנסת זו לא הצליח אף מועמד להקים ממשלה וכך בפעם השנייה בהיסטוריה של המדינה, הכנסת פיזרה עצמה לאחר כשלושה חודשים ממועד השבעתה, קרוב לארבע שנים לפני מועד סוף כהונתה הרשמי.
רקע.
לאחר הבחירות לכנסת העשרים ואחת, על פי המלצת נציגי הרשימות הנבחרות, הטיל נשיא המדינה ראובן ריבלין על בנימין נתניהו את הרכבת הממשלה. בתום 42 הימים שהוקצבו לו להרכבת ממשלה, לא עלה בידי נתניהו לחתום על הסכם קואליציוני עם אף אחת מהסיעות בכנסת הנבחרת. בנסיבות אלו, לפי הוראות , רשאי נשיא המדינה להטיל את מלאכת הרכבת הממשלה על חבר כנסת אחר, אולם בלילה שבין 29 ל-30 במאי חוקקה הכנסת העשרים ואחת את החוק לפיזורה, ובעקבות זאת פסקו ההליכים להקמת הממשלה.
הבחירות לכנסת התקיימו יותר מ-4 שנים לפני מועדן המקורי (ט"ז בחשוון ה'תשפ"ד, 31 באוקטובר 2023). זוהי הפעם הראשונה בתולדות המדינה שכישלון בהקמת ממשלה מייד לאחר הבחירות הקודמות מוביל לבחירות חדשות. בהתאם לכך, שנת ה'תשע"ט (ובהתאמה – 2019) היא השנה הראשונה שבה התקיימו שתי מערכות בחירות לכנסת בישראל.
ועדת הבחירות.
מערכת הבחירות נוהלה על ידי ועדת הבחירות המרכזית לכנסת. עד לכינוסה של ועדת הבחירות המרכזית לכנסת ה־22, ועדת הבחירות לכנסת ה־21 המשיכה בתפקידה במשך כחודש ימים. הוועדה הורכבה מנציגי הסיעות של הכנסת העשרים ואחת בראשות שופט בית המשפט העליון חנן מלצר.
ב-10 ביוני בחרו שופטי בית המשפט העליון את השופט חנן מלצר לתפקיד יו"ר ועדת הבחירות המרכזית גם בבחירות לכנסת ה־22. ובתור ממלא מקומו את השופט ניל הנדל.
להסדרת הבחירות לכנסת ה-22 חוקקה הכנסת ה-21 את חוק הבחירות לכנסת העשרים ושתיים (הוראות מיוחדות לעניין ועדת הבחירות).
הסכמי עודפים.
חוק הבחירות לכנסת מאפשר חתימה על הסכם עודפים בין שתי רשימות. המועד האחרון להגשת הודעה בדבר התקשרות בין רשימות היה 6 בספטמבר.
הסכמי עודפים נחתמו בין:
מבין הרשימות שעברו את אחוז החסימה הרשימה המשותפת הייתה היחידה שלא חתמה על הסכם עודפים עם אף מפלגה.
היערכות המפלגות.
הליכוד.
מפלגת הליכוד בראשות בנימין נתניהו רצה ברשימה מאוחדת עם מפלגת כולנו, לאחר שבשתי מערכות הבחירות שלפני כן המפלגות התמודדו בנפרד. עתירה בנוגע לחוקיות המיזוג שהוגשה לבית המשפט המחוזי בתל אביב על ידי חברי הכנסת מיכל שיר ואריאל קלנר, נדחתה. במסגרת הסכם הריצה המשותפת, פורסם בתחילה כי נציגי כולנו ישובצו במקומות 5, 15, 29 ו-35, אלא שבסופו של דבר התפקדו לליכוד נציגי כולנו מלבד שאשא-ביטון, שנותרה כסיעת יחיד במקום ה-29 ברשימה על מנת לזכות במימון מפלגות. בהתאם לכך שאר הרשימה מהבחירות לכנסת העשרים ואחת תוקפא, פרט לשריונים במקומות 28 ו-41 (אלי בן דהן וארז תדמור, בהתאמה), שבוטלו.
ב-29 באוגוסט נחתם הסכם בין מפלגת זהות למפלגת הליכוד במסגרתו, בכפוף למשאל מתפקדי המפלגה, תפרוש המפלגה מההתמודדות בבחירות בתמורה לתפקיד שר לפייגלין, "לגליזציה לחולים" – פתיחת שוק הקנאביס הרפואי לייבוא והקלה על חולים ברכישתו. בנוסף, קיזוז הוצאות ממיסים לעסקים קטנים שנתיים מפתיחתם עד היקף של 2 מיליון ש"ח. ב-1 בספטמבר אישרו המתפקדים את ההסכם, וב-3 בספטמבר פרשו כל מועמדי רשימת מפלגת זהות מהרשימה.
ב-11 בספטמבר ניסה הליכוד לחוקק בחקיקת בזק את "חוק המצלמות בקלפיות", תיקון לחוק הבחירות לכנסת שיאפשר לנציגי מפלגות ורשימות מועמדים בבחירות להציב מצלמות בקלפיות, אך הצעת החוק נפלה במליאת הכנסת בעת שהוגשה לקריאה ראשונה, לאחר שלא הושג הרוב הדרוש.
במהלך מערכת הבחירות הודיע נתניהו: "כוונתי להחיל את הריבונות הישראלית על בקעת הירדן וצפון ים המלח".
כחול לבן.
ב-30 במאי 2019 אישרו בכחול לבן כי הרשימה תתמודד במתכונתה הנוכחית גם בבחירות אלו, כלומר איחוד בין מפלגות יש עתיד, תל"ם וחוסן לישראל כשבראש הרשימה ממשיך לכהן יו"ר חוסן לישראל בני גנץ כמועמד לראשות הממשלה ברוטציה עם יו"ר יש עתיד יאיר לפיד.
במהלך מערכת הבחירות הכריז גנץ על כוונתו להקים "ממשלת אחדות חילונית".
ש"ס.
בראשות ש"ס עומד השר אריה דרעי, על פי החלטת מועצת חכמי התורה נשאר הרכב הרשימה זהה לבחירות האחרונות. קמפיין ש"ס התמקד בנושא הכלכלי-חברתי עם הסיסמה "הכוח החברתי בממשלה".
יהדות התורה.
בראש רשימת יהדות התורה עומדים יעקב ליצמן יו"ר אגודת ישראל ומשה גפני יו"ר דגל התורה. לפי החלטת מועצת גדולי התורה, נשאר הרכב הרשימה זהה לבחירות האחרונות.
הרשימה המשותפת.
ב-20 ביוני הודיעו ארבע המפלגות שהיו שותפות לסיעת הרשימה המשותפת בכנסת העשרים על חבירה מחדש בבחירות אלו, אחרי שבבחירות הקודמות רצו בשתי רשימות נפרדות: חד"ש-תע"ל ורע"ם-בל"ד.
לאחר חילוקי דעות רבים בנוגע להרכב הרשימה, ב-27 ביולי הודיעו המפלגות כי סוכמו מרכיבי הסכם הריצה המשותפת. בל"ד הצטרפה יומיים לאחר מכן. לפי ההסכם ראש הרשימה הוא יו"ר חד"ש איימן עודה, במקום השני ראש מפלגת בל"ד מטאנס שחאדה, במקום השלישי יו"ר תע"ל אחמד טיבי שיהיה גם יו"ר הסיעה ובמקום הרביעי יו"ר רע"ם מנסור עבאס.
רשימתן של מפלגות חד"ש ותע"ל נותרו ללא שינוי מהבחירות הקודמות, בעוד ברע"ם קיימו בחירות פנימיות חדשות לקביעת הרכב הרשימה שבמסגרתן נבחרה בפעם הראשונה אישה בדואית לאחד מ-4 המקומות הראשונים (אימאן ח'טיב יאסין), ובמפלגת בל"ד החליף תושב יפו וחבר מועצת עיריית ת"א-יפו לשעבר סאמי אבו שחאדה את ראש עיריית סכנין לשעבר מאזן גנאים שבחר לפרוש מהמירוץ לכנסת.
העבודה-גשר.
גשר.
ח"כ עמיר פרץ יו"ר מפלגת העבודה הנבחר ואורלי לוי-אבקסיס יו"ר מפלגת גשר הכריזו ב-18 ביולי על ריצה משותפת של המפלגות במסגרת רשימת העבודה-גשר. לפי הסכם הריצה המשותפת לוי-אבקסיס הוצבה במקום השני ברשימה ומפלגת גשר קיבלה שלושה שריונים בכל עשירייה. לאור האיחוד, במסגרת הריצה המשותפת, הרשימה שלהם תתמקד בנושאים הכלכליים והחברתיים.
העבודה.
לאחר דיונים הוחלט שרשימת המפלגה לכנסת תישאר כמו שהיא, ויתקיימו בחירות רק לתפקיד יו"ר המפלגה. הבחירות התקיימו ב-2 ביולי. לתפקיד היו"ר התמודדו חברי הכנסת עמיר פרץ, איציק שמולי, סתיו שפיר וכן דוד לנדסמן. בבחירות ניצח פרץ עם 47% מהקולות. לאחר בחירתו של פרץ, מונה עמר בר-לב למנהל המגעים עם המפלגות האחרות.
יו"ר המפלגה הפורש ח"כ אבי גבאי, ושריוניו ברשימה ח"כ טל רוסו וחבר הכנסת לשעבר חיים ילין הודיעו על פרישתם מהחיים הפוליטיים. יאיר פינק עבר למפלגת ישראל דמוקרטית. ח"כ שלי יחימוביץ' הודיעה שהיא לוקחת פסק זמן מהחיים הפוליטיים ולא תישאר ברשימת המפלגה לכנסת ה-22. חברת הכנסת לשעבר, יו"ר התנועה הירוקה יעל כהן-פארן, הודיעה שהפעם התנועה הירוקה תתמודד ברשימה עצמאית אחרי שבבחירות הקודמות התמודדה ברשימת מפלגת העבודה.
ב-25 ביולי, לאחר סירובו של פרץ לעשות חיבורים עם מפלגות נוספות בשמאל, עברה סתיו שפיר למפלגת התנועה הירוקה ומונתה לעמוד בראשה. המפלגה התמודדה במסגרת רשימת המחנה הדמוקרטי. איציק שמולי קרא לפרץ להצטרף גם לרשימה, ואמר כי הוא לא מתחייב להישאר במפלגה. בסופו של דבר נשאר שמולי במקום השלישי ברשימת המפלגה.
ישראל ביתנו.