במהלך אירועי הלילה האפל ביותר, יום השנה למלחמתו של סופרמן בדומסדיי הפך ליום זיכרון המכבד את זכרם של גיבורי-על נופלים ואת אלה אשר הם כשלו בהצלתם. במהלך פלישתו של חיל הפקחים השחורים, מנהיג החיל נקרון מגלה שהוא איפשר למכחיד להחיות את סופרמן ובכך יהיה לו סוכן רדום יחד עם גיבורים נופלים אחרים. הודות למצבו הקודם של סופרמן כמת, הדבר איפשר לטבעת הכוח השחורה של נקרון להפוך את קאל-אל לפקח שחור אלמת העונה לכל פקודותיו. סופרבוי אף הוא הפך לפקח שחור (כיוון שנהרג בידי סופרבוי פריים). השניים משוחררים מעול טבעת הכוח השחורה בידי ישות החיים הלבנה.
זיכרון המחר.
בשנת 2010, דן ג'ורגנס חזר לסאגת מותו של סופרמן בסיפורו של הגיבור בוסטר גולד, שבו בוסטר מנסה למנוע ממתנקש נוסע בזמן להרוג את האנק הנשו לפני שהפך לנבל המיועד. אף על פי שהציל אותו ממוות, בוסטר שואל את עצמו האם היה עדיף אילו השאירו למות כדי להציל את החיים אותם גזל.
שלטונו של דומסדיי.
באירוע הקרוסאובר "שלטונו של דומסדיי" משנת 2011, דומסדיי חוזר ומנסה לצוד את ארבעת הסופרמנים שנוצרו עם מותו של סופרמן. לפני שהתעמת מול סופרמן, דומסדיי נלחם עם סופרגירל וליגת הצדק, בדומה לאירועי "מותו של סופרמן".
תגובת הקהל.
קשת הסיפור "מותו של סופרמן" הביאה מיליוני קוראים חדשים ל-DC קומיקס, אף על פי שכל הסיפור התחלק בין כותרי קומיקס רבים, לרבות ארבעת כותרי סופרמן. יוצרו של סופרמן, ג'רי סיגל - שניבא את מותו של סופרמן בסיפור דמיוני משנת 1961 - נפגש עם עורך DC בזמנו מייק קרלין כדי להגיד לו שהתרשם מאוד מגרסתו של קרלין.
כריכת החוברת "Superman vol. 2 #75", בה נראתה גלימתו של סופרמן קרועה ותקועה על מוט, כמסמנת את מקום מותו של סופרמן, הפכה לתמונה אייקונית. חברת DC פרסמה בין 2.5 ל-3 מיליון עותקים של הגיליון, כאשר ברוב חנויות הקומיקס אזל המלאי כבר ביום הראשון למכירתו.
מותו של סופרמן התרחש חודשים לפני שבירת גבו של באטמן בקשת הסיפור "". מספר מבקרים שיבחו את תעוזתה הרבה של החברה בדרכה למשוך קוראים חדשים. אולם, היו כאלה שטענו ששתי קשתות הסיפור היו תעלול פרסומי, משום שאין זה מקובל שהחברה תהרוג שניים מגיבוריה הפופולרים ביותר. מספר שנים לאחר מכן, בעליה של חברת הקומיקס "Miles High Comics" צ'אק רוזנסקי יפרסם מאמר שבו האשים את הקידום האינטנסיבי של "מותו של סופרמן" בהתמוטטות תעשיית הקומיקס של סוף שנות ה-90.
קשת הסיפור זכתה בפרס ה-"Comics Buyer's Guide" של שנת 1992 לסיפור הקומיקס הפופולרי ביותר.
חסידות אליק
חסידות אליק הייתה חסידות ווהלינית (כיום באוקראינה). מייסד החסידות היה רבי צבי אריה לנדא. הרבה מהצאצאים של השושלת כיהנו ומכהנים באדמו"רות סטרטין בארץ ישראל ובארצות הברית.
תולדות החסידות.
רבי צבי אריה נולד בי"א בתשרי תק"כ לרבי גדליה לנדא. היה תלמידו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב. כיהן כאדמו"ר לאלפים באליק שבווהלין (סמוך לרובנה). חיבר ספר בשם "אור חכמים". נפטר בי"א בתשרי תקע"ב. חתניו היו רבי פנחס מקולק ובזיווג שני רבי משה מקוריסטשוב.
בנו היה רבי יוסף דוד לנדא, חתנו של רבי מרדכי מקרמניץ ובזיווג שני בעלה של אלמנת רבי אברהם מפראהביטש, נכדת רבי דוד לייקס. נפטר בכ"ה בטבת תר"ט. בניו היו:
רבי מרדכי היה חתנו של רבי שמעון שלמה מסאווראן. נפטר בי"א בחשוון תרמ"ה. בנו הוציא את ספרו "גדולת מרדכי" בוורשה בשנת תרמ"ה. חתנו היה אחיינו רבי שמעון שלמה מטיטשלניק.
בנו של רבי מרדכי היה רבי שמעון שלמה. נולד בשנת תרי"ט. היה חתן דודו רבי משה מטיטשלניק. החל לכהן בשנת תרל"ט. נפטר בצעירותו בכ' בתמוז תרנ"ז. אשתו פריידא החזיקה את חסידיו עד שגדל בנו רבי יוחנן (נקרא על שם אבי סבתו, רבי יוחנן מרחמסטריווקא) והחל לכהן. בתו מרגלית נישא לרבי יוחנן מסטולין-לוצק. נפטרה בפרונזה ו' באייר תש"ג. בן נוסף של רבי שמעון שלמה היה רבי אלתר יוסף דוד חתנו של רבי חיים מאנטניא ובזיווג שני של רבי שמואל וינברג מסלונים. נרצח בכ"ט באב תש"ב. עוד בן היה רבי צבי אריה מאליק-ארצות הברית, חתן רבי יעקב אריה לייב טברסקי מטריסק ובזיווג שני חתן רבי פינחס מלעכוויטש. בשנת תרפ"ד היגר לארצות הברית ושם נפטר בי"א באב תשכ"ו.
בנו של רבי אלתר יוסף דוד היה רבי צבי אריה מלוצק. היה חתנו של רבי משה מסוליצא. כיהן בחיי אביו בלוצק. נרצח בשנת תש"א.
לאחר מלחמת העולם השני', החצר נבנה מחדש בארצות הברית בברוקלין שבנוי יארק, על ידי הגה"צ רבי אליעזר יודא מאליק שליט"א אב"ד דקהל טורי זהב אליק, ממשיך שלשלת הזהב של אליק בעיר וויליאמסבורג
ג'ויזה
ג'ויזה (בערבית: الجويزة; 'אגוז קטן') הוא כפר צ'רקסי נטוש במרכז רמת הגולן סמוך ליישוב אלוני הבשן. הכפר הורכב בעיקר מתושבים צ'רקסים מהרי הקווקז שהיגרו בסוף המאה ה-19, אלו מנו 841 תושבים בשנת 1967. קבוצה אתנית נוספת בכפר הייתה היורוקים, שמנו באותה התקופה 264 תושבים. הבתים בכפר נבנו מאבני בזלת עם רעפים על הגגות. בכפר היה בית ספר ומסגד. החוקר הגרמני גוטליב שומאכר שערך סקר ברמת הגולן בין השנים 1884-1885 מציין בספרו "הגולן" על התיישבות הצ'רקסים ברמת הגולן:
היסטוריה.
ראשיתו של הכפר כנראה בתקופה ההלניסטית או הרומית. קיימות במקום עדויות להתיישבות ביזנטית. הכפר יושב מחדש על ידי מהגרים צ'רקסים אשר הגיעו מהקווקז בשנות ה-70 של המאה ה-19. במלחמת ששת הימים נכבש הכפר על ידי ישראל ובתיו נהרסו. בשנת 1981 הוקם צפונית לחורבות הכפר היישוב אלוני הבשן.
כפן מלכותי
כפן מלכותי (שם מדעי: "Platalea Regia") הוא מין של עוף במשפחת הכפניים. אורכו 75–80 ס"מ ומשקלו 1.4–2.07 קילוגרם. הוא ניזון מסרטנים, רכיכות, דו-חיים, דגים וחרקים. פרט זיהוי ייחודי למיני הכפן הוא המקור הדק שלהם, המסתיים בצורת כף ומכאן שמו. מקור זה מאפשר לכפן לצוד את מזונו ביעילות: הוא פותח את פיו ומנענע את מקורו מצד לצד. הוא חי בביצות ומקורות מים למיניהם.
כל גופו של הכפן בצבע לבן מלבד רגליו השחורות, מקורו וטבעת עינו שגם הם שחורים. רגליו הארוכות מותאמות במיוחד להליכה במים. תפוצתו מתפרסת על אוסטרליה, איי שלמה, פפואה גינאה החדשה, ניו זילנד, טסמניה ואינדונזיה. הכפן נדיר מאוד באינדונזיה ונצפה באזור רק שש פעמים. כמו כן נרשמו תצפיות על שיטוטים הרחק מתחום תפוצתו: באזור קלדוניה החדשה.
עונת הרבייה מתרחשת באוקטובר. בזמן זה גדלות נוצות מיוחדות בצבע לבן באזור הראש. הקן מורכב ממקלות בגדלים שונים. הגוזלים בוקעים לאחר 21 ימים של דגירה. בעונת הרבייה הכפנים המלכותיים רגישים מאוד להפרעות.
דוד מילמן
דוד פינחוסוביץ' מילמן (ברוסית: Давид Пинхусович Мильман; 15 בינואר 1912, צ'צ'לניק, ליד ויניצה, רוסיה – 12 ביולי 1982, תל אביב) היה מתמטיקאי סובייטי ומאוחר יותר ישראלי אשר התמחה באנליזה פונקציונלית.
חייו.
מילמן נולד ב-1912 לפנחס ושרה לבית גלנט בעיירה צ'צ'לניק שליד העיר ויניצה שברוסיה (לימים אוקראינה). אבי אמו, יוסף גלנט, היה רב העיירה, ואביו היה בעל חנות נעליים. מילמן למד עברית בחדר ובבית ספר יסודי אוקראיני עד גיל 14. לאחר מכן למד בבית ספר מקצועי לכימיה ובו פגש את ישראל גלפנד ויחד החלו להתעניין במתמטיקה.
ב-1929 עברה משפחתו לאודסה. מילמן נתקל במשפט פרמה, במגזין שבועי, ומצא לו "הוכחה". בעקבות כך נפגש עם פרופסור באוניברסיטת אודסה וסיפר לו על ההוכחה, ויחד מצאו טעות באותה הוכחה. בעקבות מפגש זה הציע לו הפרופסור ללמוד באוניברסיטה. מילמן התקבל חודש לאחר מכן, ב-1931, לשנה השנייה בלימודי המתמטיקה. הוא סיים תואר ראשון ב-1934. בשל מוצאו החברתי, השלטונות לא הרשו לו להמשיך בלימודיו עד 1937. ב-1938 נשא לאישה את נמו צ'דיקובה, פיזיקאית. לזוג נולדו שלושה בנים, כולם מתמטיקאים.
מילמן קיבל דוקטורט במתמטיקה ב-1939 באוניברסיטת אודסה בהנחיית מרק קריין. קריין ניהל באותה תקופה סמינר באנליזה פונקציונלית ומילמן היה משתתף פעיל בו. נושאי הסמינר היה מגוונים, החל מגאומטריה במרחב בנך, תורת האופרטורים ויישום הבעיות במכניקה ובהנדסה. לאחר מלחמת העולם השנייה נסגר הסמינר.
בשנים 1939-1945 עבד כפרופסור חבר במכון הפוליטכני, ולאחר מכן הצטרף למכון אודסה לתקשורת ועבד שם עד 1974. הוא היה ראש המחלקה למתמטיקה בשנים 1949-1966.
בשנת 1973 עלה לישראל עם משפחתו, והוצעה לו משרה באוניברסיטת תל אביב. הוא שלט בעברית ולימד שם בשמונה השנים הבאות עד למותו ב-1982.
מילמן ייסד שושלת מתמטית. בניו הם ויטלי מילמן (פרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב), פייר מילמן (פרופסור מן המניין באוניברסיטת טורונטו) וולדימיר מילמן (עוסק במדעי המחשב ברוסיה). נכדו, בנו של ויטלי, הוא עמנואל מילמן (מרצה בכיר בטכניון).
עבודה מחקרית.
מילמן היה אחת מדמויות המפתח בבית הספר הסובייטי באנליזה פונקציונלית. הוא ידוע בזכות פיתוח שיטות אנליזה פונקציונלית ובפרט בתורת אופרטורים עם בעיות ממתמטיקה פיזיקלית (משוואות דיפרנציאליות ואופני תנודה). על שמו נקראים משפט קריין-מילמן ומשפט מילמן-פטיס.
לקריאה נוספת.
I. Gohberg, M. S. Livšic, I. Piatetski-Shapiro (January 1986). "David Milman (1912–1982)". "Integral Equations and Operator Theory" (Birkhäuser Basel) 9 (1): ii.
חסידות גלינה
ערוץ אורות
ערוץ אורות (נקרא גם אורות - טלוויזיה יהודית) הוא ערוץ טלוויזיה אינטרנטי חופשי אשר פועל בשיתוף ראש יהודי. הערוץ משודר באמצעות אתר האינטרנט ynet והאתר אורות.
יעודו של הערוץ הוא בהפקת תכנים יהודיים אותנטיים מתוך נקודת מבט יהודית-ציונית, שיופצו באמצעי מדיה שונים בארץ ובעולם.