סוג זה של שמרים משמש גם כחומר גלם למאכל הנפוץ בשימוש בקרב צמחונים וטבעונים כמקור לחלבון, וכתבלין. הוא מכיל אחוז גבוה במיוחד של חלבונים (כ-50%), אינו מכיל שומנים, והוא מקור טוב לוויטמינים מקבוצה B ולמינרלים כגון ברזל. בשימוש זה שמר האפייה ידוע בכינוי "שמרי בירה" (ובאנגלית Brewers' Yeast או Nutritional Yeast).
שמרי הבירה הם שמרים לא פעילים. בתהליך הפקת שמרי הבירה מניחים לשמרים להתרבות על מצע קני סוכר ודבשה, לאחר מכן קוצרים את השמרים שהתרבו, שוטפים, מייבשים ואורזים אותם. ניתן לרכוש אותם בחנויות טבע בצורת פתיתים או אבקה.
לשמרי הבירה טעם חזק המזכיר גבינת פרמזן, ומרקמם בצורתם היבשה הוא אבקתי אך כאשר הם מומסים בתבשיל - מרקמם קרמי. לכן פעמים רבות שמרי הבירה משמשים כתחליף לגבינה צהובה או שמנת, וניתן להשתמש בהם להקרמה ולהסמכה של תבשילים, כגון תבשילי ירקות ופירה תפוחי אדמה. בנוסף ניתן להשתמש בהם כתבלין ולפזרם מעל סלט, למשל, או כבסיס למאכלים כגון ממרח שמרי בירה.
רודולף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
רודולף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לבית הבסבורג (18 ביולי 1552 – 20 בינואר 1612) היה קיסר האימפריה הרומית הקדושה, מלך בוהמיה ומלך הונגריה.
ביוגרפיה.
רודולף היה בנם הבכור של מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואשתו, מריה בת קרל החמישי. בעלותו לשלטון, עם מות אביו בשנת 1576, ביטל רודולף את המדיניות הסובלנית בה נקט אביו כלפי הפרוטסטנטיות באדמות ההבסבורגיות, ואף סייע באופן פעיל לקונטרה-רפורמציה הקתולית. יחד עם זאת, ניהל אורח חיים חילוני, ולא דבק באמונתו הדתית.
אף שהיה אדם מלומד, לא נודע רודולף השני כשליט ראוי וזאת בשל הדיכאון הקליני שממנו סבל. בשונה מאביו, היה אדם מופנם ופגיע. לקראת סוף ימיו חווה מספר התקפי אי שפיות, וכתוצאה מכך החלו בני משפחתו להתערב באופן פעיל בענייני ניהול הקיסרות.
ואמנם, לאחר שהובילו אישטוון בוצ'קאי (Bocskay) ובני בריתו העות'מאניים התקוממות אלימה נגד השלטון ההבסבורגי בהונגריה (1604–1606), צבר אחיו הצעיר של רודולף, מתיאס, סמכות שלטונית בפועל אשר עלתה על זו של הקיסר. המרד ניצת בעקבות ניסיונו של רודולף לכפות את האמונה הקתולית על תושבי הונגריה. בשנת 1608 נאלץ רודולף להיענות לתביעותיו של אחיו ולהעניק לו את השליטה באדמות הונגריה, אוסטריה ומוראביה. כדי לפצות על כך ולחזק את התמיכה בו בבוהמיה, פרסם רודולף ב-1609 צו מלכותי מיוחד המתיר חופש דת לאצילים ולתושבי הערים בבוהמיה. ואולם מאמץ זה לא נשא פרי, ורודולף נאלץ לוותר גם על אחיזתו בבוהמיה ולהעבירה לאחיו בשנת 1611. אפשר ששלטונו הבלתי יציב ורב התהפוכות של רודולף השני היה בבחינת סימן לבאות: מלחמת שלושים השנים פרצה כשש שנים לאחר מותו.
מקובל להניח כי רודולף השני נמנה עם הצבעוניים שבמלכי אירופה לאורך ההיסטוריה, ובתקופה זו בפרט. הקיסר נהג לאסוף גמדים, ובצבאו שירת גדוד ענקים מיוחד. הוא הקיף עצמו באסטרולוגים, והתעניין בעיקר במשחקים, באמנויות השונות ובמוזיקה. בדומה לאצילים רבים בני התקופה, הוא הוקסם ממסתורי המיסטיקה, הכישוף והמדע בן זמנו. הוא שימש כפטרונו של המתמטיקאי והאסטרונום יוהאנס קפלר, כפטרונם של פסלים וציירים רבים כדוגמת ג'וזפה ארצ'ימבולדו וברתולומאיוס שפרנגר, ואף מימן פרסומם של כתבים העוסקים באלכימיה.
כאביו, מקסימיליאן, היה יחסו של רודולף אוהד כלפי היהודים, והוא אף עמד בקשר עם מהר"ל מפראג במשך זמן מה.
ב-20 בינואר 1612 מת רודולף בפראג, ואחיו מתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה עלה לשלטון במקומו.
שירי המעלות
שִׁירֵי המַעֲלוֹת הם קובץ של חמישה-עשר מזמורי תהילים המתיחדים בפתיחה 'שִׁיר הַמַּעֲלוֹת' - למעט מזמור אחד (השני, בסדר עולה) והוא מזמור קכ"א, המובדל במילת הייחוס שבפתיחתו - "שיר למעלות" ('אשא עיני אל ההרים').
קובץ שירי המעלות מתפרס על פני הפרקים –, הן פרשנות המקרא המסורתית והן הפרשנות המחקרית רואות בקובץ זה יחידה ספרותית מובחנת.
שירי המעלות מתחילים בפרק המאה ועשרים בספר התהילים, אשר כתיבתו מיוחסת לדוד המלך. מזמור ק"כ הוא המזמור הפותח בשירי המעלות, 15 פרקים ייחודיים (ממזמור ק"כ - קל"ד) שנחשבים נשגבים ביותר וקשורים ל-15 מדרגות שאפיינו את העלייה לקודש בבית המקדש.
שירי המעלות כחטיבה עצמאית.
בדומה לקובצי מזמורים אחרים בספר תהלים, מסכימים גם כאן מרבית הפרשנים והחוקרים כי מדובר בחטיבה מיוחדת. אופיו הייחודי של הקובץ ניכר הן בהיבט התוכן הרעיוני של המזמורים והן בהיבטים הצורניים והאמנותיים. מבחינת תוכנם, ברבים ממזמורים אלה בולט מקומם של ירושלים, בית המקדש ועבודת בית המקדש. כמו כן, על אף שבניגוד למזמורים אחרים כמעט ואין בפרקים אלה התייחסויות קונקרטיות למאורעות היסטוריים בתולדות האומה, בולט בפרקים אלה המוטיב של השגחת האל על עם ישראל.
משמעות המעלות.
בדומה לכותרות רבות אחרות בספר תהלים לא נתפרש כל צורכו. במקרא מופיע המונח 'מעלה' או 'מעלות' כ-30 פעמים מחוץ לספר תהילים, מרבית הפעמים במשמעות של מדרגות. עובדה זו, בצירוף ההשוואה הנערכת במשנה ובתלמוד בין 15 מזמורי שירי המעלות ל-15 המדרגות שבין עזרת הנשים לעזרת ישראל בבית המקדש, הביאה רבים מהפרשנים, בעיקר המסורתיים, לפרש כי הכוונה הכללית של הביטוי "שיר המעלות" הוא מזמור שהיו שרים הלוויים על מדרגות בית המקדש, כחלק מהפולחן שם.
לדעת פרשנים אחרים פירוש זה אינו ברור לחלוטין, כיוון שלא כל המזמורים נראים כקשורים כל כך לבית המקדש, ואחד מהם אף נראה כאילו חובר בזמן שבית המקדש חרב, והוא אחד מהמזמורים הידועים יותר – תהילים קכ"ו:
בתלמוד הבבלי (מסכת סוכה) מובאת אגדה ששירי המעלות הושרו בכדי להעלות את מי התהום שירדו כ-16,000 אמות בזמן שדוד המלך כרה את השיתין (לאחר עצתו של אחיתופל). לכן היו 15 שירי מעלות - כל שיר כנגד 1,000 אמה- וכך מי התהום נשארו 1,000 אמות מתחת פני האדמה.
ולכן השירים נקראים שירי מעלות - מפני שבזכותם עלו המים. (בסיפור המקביל בירושלמי, המרחק עד לתהום הוא 1500 אמות בלבד, מספר דומה לגובהה של ירושלים מעל פני הים, וכל שיר בא כנגד 100 אמה.)
שירי המעלות בליטורגיה ובתרבות.
ל"שירי המעלות", יש תפקיד משמעותי יחסית בתפילה.
חלק ממזמורים אלו נאמרים לפי חלק מהמנהגים לפני פסוקי דזמרא בתפילת שחרית של שבת ויום-טוב. מנהג נפוץ בקהילות רבות הוא לקרוא בין תפילת מנחה של שבת לתפילת ערבית של מוצאי שבת מזמורים אלו בתוספת למזמורים אחרים (למשל מזמור קי"ט); בכמה מקהילות אשכנז קוראים אותם רק בשבתות החורף. מזמורים נוספים מתוך שירי המעלות וקטעים מתוכם זכו ללחנים וביניהם "שמחתי באומרים לי בית ה' נלך" (מזמור קכ"ב) "יהי שלום בחילך שלוה בארמנותיך", "למען אחי ורעי" שנאמר בסוף פיטום הקטורת ובסוף במה מדליקין, ואף הפך לביטוי (בהמשך אותו המזמור), המלים "שלום על ישראל" (סוף מזמור "הבוטחים בה'", קכ"ה), "יגיע כפיך כי תאכל אשריך וטוב לך" (מזמור "אשרי כל ירא ה'", קכ"ח), מזמור "ה' לא גבה ליבי" (קל"א) הולחן והושר בביצוע פרחי ניו יורק.
המלים "הנה מה טוב ומה נעים שבת אחים גם יחד" זכו ללחנים רבים, ובהם שניים נפוצים ביותר. מזמור זה הולחן כולו ובוצע בידי פרחי ניו יורק במנגינה שנלקחה ממפיק ומלחין יהודי רוסי של סרטים קומוניסטים.
המילים "שאו ידיכם קודש וברכו את ה'" נאמרים לפי מנהגים שונים לפני נטילת ידיים מתוך שיר המעלות "הנה ברכו את ה'" (קל"ד). הפסוק בהמשך "יברכך ה' מציון" הולחן בידי דוד וינקרנץ ובביצוע צמד רעים הלחן זכה במקום השלישי בפסטיבל הזמר החסידי תשל"ב.
הפסוקים "קומה ה' למנוחתך אתה וארון עוזיך, כהניך ילבשו צדק וחסידיך ירננו" מתוך שיר המעלות "זכור ה' לדוד" מוקראים בחגיגיות בפתיחת ההיכל לקראת ההקפות בשמחת תורה.
מזמורי שירי המעלות.
'שִׁיר הַמַּעֲלוֹת' - בַּצָּרָתָה לִּי קָרָאתִי וַיַּעֲנֵנִי.
המזמור הראשון בקובץ שירי המעלות עוסק בתחינתו של משורר תהילים אל ה' בבקשה שיציל אותו מהשקרים והרמאויות של שכניו, אנשי מֶשֶׁךְ ואהלי קֵדָר. משורר המזמור מסיים באמירה כי הוא רוצה שלום אך שכניו רוצים מלחמה.
'שִׁיר לַמַּעֲלוֹת' - אֶשָּׂא עֵינַי אֶל הֶהָרִים מֵאַיִן יָבֹא עֶזְרִי.
אחד המזמורים המפורסמים ביותר מבין שירי המעלות הוא מזמור קכ"א, המתחיל במילים: נחשב כמזמור של זעקה ותחינה, ואומרים אותו בעת צרה. לפי מנהג עדות המזרח וכן רוב החסידים בארץ ישראל אומרים אותו בתפילת ערבית של ימות החול, לפני עלינו לשבח. מזמור זה הולחן על ידי מרדכי ירדני והתפרסם בשירתו של החזן משה קוסביצקי. כמו כן הולחן המזמור על ידי 'הרבי המרקד' שלמה קרליבך והפך לאחד השירים המזוהים ביותר אתו. לחנים נוספים הם של יוסף קרדונר (בוצע על ידי להקת שבע) ואהרון רזאל.
השיר מבוצע על ידי מספר רב של מבצעים כמו למשל חנן יובל, מוש בן ארי, משה פרץ ועומר אדם.
'שִׁיר הַמַּעֲלוֹת' - שָׂמַחְתִּי בְּאֹמְרִים לִי בֵּית ה' נֵלֵךְ.