מרחב פיקוח תעופתי מתחיל בגובה הקרקע (GND). לעיתים מחולקת האטמוספירה לשתי שכבות של מרחבי פיקוח תעופתי, ובמקרה זה קרויה השכבה העליונה בכינוי "מרחב פיקוח עילי" (Upper Information Region או UIR), ותחילתה בגובה של 7,500 מטר. אין הכרח לקיומה של חפיפה גאוגרפית בין מרחבי פיקוח תעופתי למרחבי הפיקוח העיליים.
השירותים המוענקים בכל מרחב פיקוח תעופתי מופקדים באחריותו של אזור בקרה מרחבית (Area Control Center או ACC) שבדרך כלל מעניק את שמו לאזור מידע הטיסה עליו הוא אחראי, והממוקם בשדה תעופה בתחומי האזור. ייתכנו מספר מרכזי בקרה אזוריים במרחב פיקוח תעופתי אחד.
בישראל.
בישראל מופקדת רשות התעופה האזרחית על הענקת שירותי תעבורה אווירית. המנהל מגדיר את מרחב הפיקוח התעופתי של ישראל, כדלקמן:
BOVESPA
Embraer
בית שימוש בחלל
בית שימוש בחלל (באנגלית: Space toilet) הוא בית שימוש המותקן בחללית מאוישת או בתחנת חלל. בית שימוש כזה צריך לענות על מספר דרישות:
לצורך הקטנת השימוש בבית השימוש בחללית, האסטרונאוטים נתונים לדיאטה מיוחדת לפני צאתם לחלל.
מבנה כללי.
מצב של חוסר משקל אופייני לחלליות שנמצאות במרחק גדול מכדור הארץ או לחלליות שנמצאות במסלול סביב כדור הארץ (למשל מעבורת חלל או תחנת החלל הבינלאומית). חוסר משקל מקשה על האסטרונאוטים להישאר במקום אחד בעת השימוש בשירותים, ומסכן את בריאותם במקרה שהפסולת לא נאספת כראוי ונפלטת לתוך חלל התא בו הם שוהים. על מנת שהאסטרונאוטים לא יזוזו בעת השימוש במתקן, הם נחגרים בחגורה מיוחדת הקושרת אותם אליו.
בבתי שימוש בחלל קיימת בדרך כלל הפרדה בין מתקן המיועד לאיסוף שתן ובין מתקן הנועד לאיסוף צואה. קיימות שתי צורות של מתקן לאיסוף נוזלים - מתקן בצורת משפך המיועד לגברים, ומתקן בצורת קערית המיועד לנשים. איסוף הפסולת למקום מרוכז נעשה בדרך כלל באמצעות שימוש בזרם אוויר. לרוב האוויר ממוחזר - לאחר ניקוי ניתן להשתמש בו לצרכים אחרים.
בתחנת החלל הבינלאומית, הפסולת המוצקה נחשפת לריק בחלל על מנת להרוג את החיידקים, ומועברת לאחת מחלליות האספקה הבלתי מאוישות שמגיעות מדי פעם לתחנה. בעת החדירה לאטמוספירה, הפסולת משוחררת מחללית האספקה, מתחממת ומתאדה.
פלאנט טרור
פלאנט טרור (באנגלית: Planet Terror) הוא סרט אימה משנת 2007 שבוים ונכתב על ידי רוברט רודריגז. הסרט הוא אחד מתוך שני סרטי הקולנוע שבפרויקט , בו רודריגז, קוונטין טרנטינו ובמאים בולטים אחרים בתעשיית הסרטים ההוליוודית ניסו ליצור גרסאה משלהם לחוויית הקולנוע בשנות ה-70, ובייחוד זו של בתי הקולנוע הזולים מסוג "גריינדהאוס" שהציגו "סרטי ניצול". הסרט הוא מסוגת האימה המוקצנת ולעיתים הדברים המופיעים בו הם אף אבסורדים או סוריאליסטים למדי, בניסיון לחקות את איכותם הנמוכה של סרטי הגריינדהאוס המקוריים.
עלילה.
הסרט מספר על רקדנית גו-גו צעירה בשם צ'רי דארלינג (רוז מק'גוון), שמאבדת את רגלה בתאונה מסתורית ונלקחת לביה"ח, שם היא מגלה שביה"ח מוצף באנשי העיירה הסובלים מפצעים על כל גופם וממבט ריקני בעיניהם. יחד עם חברה לשעברה, אל-ריי (פרדי רודריגז) ורופאה שבעלה נפל קורבן לנגיף, הם יוצאים למסע חיסולים. הם מגלים שהצבא ובראשם מולדון (ברוס וויליס), עסק בנשק ביולוגי שיצא מכלל שליטה והפך את קהילתם השלמה לזומבים. החבורה יוצאת למאבק נגד הזומבים ובאנשי הצבא.
פאקרד בל (מחשבים)
פאקרד בל (באנגלית: Packard Bell) היא חברה הולנדית לייצור ושיווק מחשבים. החברה נוסדה ב-1986 כעסק קטן להרכבת מחשבים שהוזמנו לפי מידות ספציפיות (כלומר לפי דרישת הלקוח). כיום היא חברת בת של Acer.
היסטוריה.
עד שנות ה-60 של המאה ה-20 התקיימה חברה אמריקאית לייצור מקלטי רדיו וטלוויזיה ששמה היה פאקרד בל. במהלך שנות ה-70, עקב חוסר גמישות וחוסר יכולת להתחרות עם הייצור מהמזרח הרחוק, הפסיקה החברה את פעולתה העסקית.
בנימין אלג'ם, יחד עם אלכס סנדל וג'ייסון ברזילי רכשו את השם המסחרי והחלו למכור מערכות מחשב אישי.
החברה נחלה הצלחה, ובשנת 1994 הייתה ליצרן המחשבים הגדול בארצות הברית, והרביעי בגודלו בתבל. ברם, חברת קומפאק החלה לנגוס בנתח השוק שלה באמצעות מחירי היצף, ובתגובה מיזג אלג'ם את פאקרד-בל עם חברת NEC בשנת 1996, ונותר בתפקיד נשיא חטיבה בחברה המאוחדת. בספטמבר 1997 לקה אלג'ם באוטם שריר הלב ושנה לאחר מכן, כשברקע עומדים ההפסדים המאמירים, עזב אלג'ם את החברה. בהצהרה הרשמית על העזיבה היא הוסברה בסיבות בריאותיות, אך מאוחר יותר סיפר אלג'ם כי הגורם היה אי-הסכמות עם משקיעים ומנהלי החברה האחרים..
לאחר הצלחה של מספר שנים ב-1996 נמכרה פאקרד בל לחברת NEC, ב-2008 נמכרה לחברת Acer.
סלסטה, תמיד סלסטה
סלסטה תמיד סלסטה (בספרדית: Celeste Siempre Celeste) היא טלנובלה ארגטינאית בת 180 פרקים. טלנובלה זו היא המשך לטלנובלה המצליחה סלסטה. כוכבי הטלנובלה הם: אנדריאה דל בוקה ו. טלנובלה זו ממשיכה מהנקודה בה הופסקה בחלק הקודם. גם הפעם דורה בארט היא האנטיגוניסטית אך אנדריאה דל בוקה מגלמת גם היא אנטיגוניסטית.
שיר הנושא של הטלנובלה: "Necesito Tu Nombre" (אני זקוקה לשמך), נכתב על ידי אנריקה טורס, הולחן על ידי קרלוס נילסון ובוצע על ידי אנדריאה דל בוקה.
עלילה.
סלסטה ופרנקו נשואים באושר ומגדלים יחד באחוזה את לוקאס, בנם הקטן. באירוע מצער, סלסטה נחטפת בארגונה של טרסה וסקונטי, אמו של פרנקו. בזמן החטיפה מנסים לאנוס את סלסטה אך היא מצליחה לברוח, ובעת בריחתה, היא נופלת, מקבלת מכה בראש ומתאשפזת בביה"ח. כשהיא מתעוררת היא מגלה שהיא איבדה זכרונה. כולם חושבים שהיא מתה כולל פרנקו ההרוס. כשפרנקו מבקר בכנסייה, הוא פוגש את קלרה, הדומה כשתי טיפות מים לסלסטה, לאחר שקלרה פוגשת בכנסייה את פרנקו, היא מנסה לפתות אותו כדי לקחת את כספו. לבסוף, פרנקו מבקש ממנה להתחזות לסלסטה, ולצבוע את שיערה לצבע השיער של סלסטה, והוא מביא אותה לאחוזה בטענה שהיא איבדה את הזיכרון. בינתיים, סלסטה האמיתית, מאושפזת בבי"ח ללא זיכרון, כאשר אמדאו, מוצא אותה, ואומר לה שהיא אשתו. בשל כך, סלסטה הולכת איתו בתור קלרה ועומדת לחיות חיים שאינם שייכים לה. האם פרנקו וסלסטה יפגשו שוב?
טרסה, בינתיים, מגלה שהיא גוססת מאיידס ומנצלת את המצב ומביאה לאחוזה עורך דין מושחת שכל מטרתו היא לגזול את ההון של משפחת ויסקונטי לאחר מותה של טרסה. טרסה גם מביאה לאחוזה את רוברטה, משרתת ממורמרת ואנוכית אשר גם היא שמה עין על רכושה של טרסה. יש לרוברטה מנהג להתחזות לטרסה ולחבוש פאות גם כן. כשטרסה מתה, בית משפחת פררו הופך לגיהנום עבור פרנקו ואאידה.
באחוזה של משפחת פיצ'מילו, מתגוררים אמדאו, ראש המשפחה. יחד אתו מתגורר גם ולנטין, אחיו חלש האופי. גידו הוא בנו של אמדאו אך הוא סובל מטרשת נפוצה ותחביבו לצייר ציורים. באחוזה גם גרה קורה, משרתת קשוחה אך עם לב טוב. כאשר סלסטה האמיתית מגיעה לאחוזה אחרי שאמדאו ראה אותה והבין שהיא סובלת מאובדן זיכרון, בהתחלה היא מתקבלת לא בצורה ידידותית אך בהמשך גידו מתאהב בה, קורה מצליחה לאהוב אותה, וסלסטה עצמה מנסה להשכין שלום בבית משפחת פיצ'מיליו. בסופו של דבר, ולנטין מגלה סוד שאמדאו שמר מפניו כל השנים. תיבת הפנדורה נפתחת, והבית מתפרק. גידו מת, וקורה נותרת לבדה עם אמדאו. סלסטה ופרנקו מתאחדים שוב יחד עם לוקאס והפעם לתמיד.
ותיקין
פוסטדוקטורט
מלכת הראיות
שיקגו ברס
שיקגו ברס (באנגלית: Chicago Bears - "הדובים") היא קבוצת פוטבול אמריקאית מליגת ה-NFL שבסיסה בעיר שיקגו שבמדינת אילינוי.
במהלך שנות קיומה זכתה הקבוצה ב-9 אליפויות (8 אליפויות טרום איחוד ה-NFL וה-AFL, ובסופרבול אחד), יותר מכל קבוצה אחרת, מלבד הגרין ביי פאקרס. הברס היא אחת משתי הקבוצות המקוריות היחידות שנותרו מאז הקמת ה-NFL (השנייה היא אריזונה קרדינלס). נכון ל-2016 שווי הקבוצה מוערך ב-2.7 מיליארד דולר, מה שמציב אותה במקום השמיני מבין קבוצות הפוטבול המקצועניות.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה ב-1919 בשם "Decatur Staleys" על ידי תאגיד ייצור מזון מאילינוי, וב-1920 הייתה חלק מ-14 קבוצות שייסדו את ליגת הפוטבול המקצוענית, ה-NFL. ג'ורג' הלס מונה למאמן ומנהל הקבוצה, ושנה מאוחר יותר רכש אותה במחיר של 100 דולר. ב-1921 עברה הקבוצה לשיקגו, ושמה שונה בהתאם ל-"Chicago Staleys". באותה שנה זכתה הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה. ב-1922 שונה שמה לשיקגו ברס ("הדובים"), שם שנועד ליצור קשר לקבוצת הבייסבול בעיר, השיקגו קאבס ("גורי הדובים"), והקבוצה עברה לשחק בריגלי פילד, אצטדיונם של הקאבס.
בשנות ה-30 ובשנות ה-40 של המאה העשרים זכתה הקבוצה ב-7 תארים נוספים, וב-1963 זכתה באליפות האחרונה שלה תחת הלס כמאמן. ב-1967 הוא פרש מאימון אך המשיך לשמש בתפקידים ניהולים עד מותו ב-1983. לאחר מותו הפכה בתו ויקטוריה לבעלת השליטה בקבוצה, בעלה מונה למנכ"ל ובנה לנשיא המועדון; המשפחה מחזיקה נכון ל-2008 ב-80% מהמניות.
לאחר האיחוד עם ליגת ה-AFL ב-1970, הצטרפה הקבוצה לבית המרכזי בחטיבת ה-NFC (שב-2002 שונה שמו לבית הצפוני), יחד עם יריבותיה גרין ביי פאקרס, מינסוטה ויקינגס ודטרויט ליונס. באותה שנה עברה הקבוצה למשכנה החדש, אצטדיון סולג'ר פילד.
ב-1985 זכתה הקבוצה בסופרבול הראשון בתולדותיה, זאת תוך כדי הצגת דומיננטיות על כר הדשא, בייחוד בצד ההגנתי; הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במאזן של 15 ניצחונות והפסד בודד, והביסה את ניו אינגלנד פטריוטס בסופרבול בתוצאה של 46-10. הקבוצה של 1985 נחשבת לאחת הקבוצות הטובות בהיסטוריה של הליגה.