ישנם מקרים בהם מחיצה שיש רווח פנוי בינה לבין מחיצות אחרות נפסלת, היות שהשטח הפנוי משני צידיה מבטל את המחיצה מלהחשב למחיצה. דין זה נקרא 'אתי אוירא דהאי גיסא ואוירא דהאי גיסא ומבטל ליה'. דין זה נאמר רק לגבי מחיצה קצרה, שרוחבה פחות מד' אמות, שאם יש בכל אחד משני צידיה שטח פנוי גדול מד' אמות - השטח הפנוי מבטל את המחיצה. אולם אם רוחב המחיצה גדול מד' אמות - המחיצה אינה נפסלת גם אם משני צידיה יש שטח פנוי גדול מד' אמות. (אולם אם השטח הפנוי גדול מי' אמות, הרי היא נפסלת משום פירצה)
כמו כן במחיצה גרועה של קנים, שבנויה מקנים קצרים ברוחב מינימלי וביניהם רווחים קטנים מג' טפחים שנחשבים כסתומים מדין לבוד - אינה נפסלת אף שהשטח בין קנה לקנה גדול מרוחב הקנה, היות שעד ג' טפחים רואים את השטח הפתוח כאילו הוא סתום, מדין לבוד.
במקרה ומצד אחד של המחיצה ישנו שטח פנוי הגדול מאורך המחיצה, ומצד השני השטח הפנוי קצר מאורך המחיצה - לא אומרים שהשטח הפנוי יבטל את המחיצה, עד שיהיה השטח הפנוי גדול מהמחיצה משני הצדדים.
מחיצות שונות.
מחיצה על ידי צורת הפתח.
בדיני שבת ובכלאיים, ניתן ליצור מחיצה על ידי צורת הפתח, דהיינו שני קנים עומדים וקנה על גביהם. (כצורת האות ח') בדרך זו ניתן ליצור מחיצה, אף שיש בה חללים גדולים, היות שחלל צורת הפתח נחשב כפתח ולא כפרצה. בצורת הפתח, הקנה העליון צריך להיות בדיוק מעל הקנים העומדים, אף אם אינו נוגע בהם.
לדין זה שימוש רב בימינו, שכן משתמשים בו על מנת להפוך שכונות וערים לרשות היחיד בהם מותר לטלטל חפצים, באמצעות מחיצות של צורת הפתח, דבר הנקרא עירוב.
אולם בסוכה, (שבה יש צורך בשלוש דפנות) לא ניתן להקים סוכה שדפנותיה הם צורת הפתח בשני הדפנות הראשונות, אולם ניתן להשלים את הדופן השלישית על ידי צורת הפתח. (ראו בהמשך)
מחיצה על ידי תל המתלקט.
כאשר ישנו מתלול בשיפוע של 10 טפחים לגובה על ד' אמות אורך - נחשב המתלול למחיצה מדין תל המתלקט. (שיפוע של 25 מעלות) ישנם מקומות שונים בהם מחליפים מחיצות של 'תל המתלקט' את העירוב הרגיל המתבסס על צורת הפתח.
מחיצה על ידי לחי.
לחי (עמוד בגובה 10 טפחים (כ- 80 ס"מ) הניצב בסמיכות לפתח המבוי, הנעשה על מנת להתיר את טלטול החפצים במבוי באמצעות הפיכת המבוי מכרמלית לרשות היחיד) נחשב לסוג של מחיצה, אף שמידות אורכו ורוחבו מינימליים. ישנן כמה הלכות בדיני לחי הנלמדות מכך שהלחי הוא מדין מחיצה, כגון הכשרת לחי העומד מאליו (בדומה למחיצה העומדת מאליה).
מחיצה שנעשתה בשבת.
מחיצה שנעשתה בשבת - נחשבת למחיצה, אף אם יהודי בנה אותה, ועבר בבניתה על מלאכת בונה שהיא אחת מל"ט המלאכות האסורות בשבת. אולם אם אותו יהודי בנה אותה במזיד, אסור ליהנות מהמחיצה מדין מעשה שבת. ולכן, אם המחיצה יצרה רשות היחיד - אסור לטלטל בתוכה במקרה כזה.
מחיצה על ידי בני אדם ובלי חיים.
ניתן ליצור מיחצה על ידי קבוצת אנשים העומדת בצפיפות, אולם כדי שקבוצת האנשים תוגדר כמחיצה, יש צורך שהיא לא תדע שהיא משמשת למחיצה. אפילו אם אחד מתוך הקבוצה יודע שהם משמשים למחיצה - אינה מחיצה.
בגלל תנאי זה, לא ניתן להשתמש בקבוצת אנשים כמחיצה בלי ידיעתם יותר מפעם אחת, שכן בפעם השנייה ידעו שהם משמשים למחיצה.
ניתן ליצור מחיצה גם על ידי בעלי חיים, ובלבד שיהיו כפותים למקומם, כך שלא יוכלו לזוז.
מחיצה על ידי מדרגות.
במסכת עירובין נידונת ההלכה על בית שהכניסה אליו היא דרך סולם, (כעין מדרגות בימינו. בתלמוד נפסק כי לסולם יש הן דין פתח (הלכה) והן דין "מחיצה", ושניהם לקולא. כלומר, אף על פי שהסולם משמש כפתח וכניסה לקומה השנייה, אין הוא הופך את העיר שבה הוא משמש כפתח לעיר שעשויה להחשב רשות הרבים, מכיוון שבשונה מפתח רגיל של עיר, כאשר יש שני פתחים לעיר היא נחשבת לעיר מפולשת ש"רבים בוקעים בה" היא מיועדת ומוכנה למהלך רבים ללא הפרעה ולכן משמשת כרשות הרבים, אך פתח כזה אינו נוח להילוך רבים, ולכן לעניין זה נחשב הוא כמחיצה. לעומת זאת, ניתן להחשיב את הסולם כפתח המחלק בין שני חצירות, שניתן להחשיב את הסולם כפתח ולא כמחיצה, כך שאינו מפריד בין שתי הרשויות, וניתן להחשיב את שתי החצרות כחצר אחת לעניין עירובי חצירות.
מחיצות לתחומים שונים בהלכה.
מחיצות לגבי רשות היחיד.
מדין התורה, מחיצות גרועות של שתי בלא ערב או ערב בלא שתי, או מחיצות שלא נעשו לדור בתוכם (כגון מחיצות שנעשו לצניעות או לשמירת מה שבתוכם) - נחשבות למחיצות. אולם מדרבנן, אסור לטלטל בתוך רשות היחיד הגדולה מבית סאתים (כ-1,150 מ"ר) המוקפת במחיצות כאלו. סיבת דין זה היא כדי שלא ייווצר בלבול בין כרמלית שבה אסור לטלטל יותר מד' אמות לבין רשות היחיד.
אולם בשיירה החונה במדבר, הותר להקיף שטח גדול מבית סאתיים לרשות היחיד באמצעות מחיצות גרועות, ובתנאי שיהיו יותר משלושה יהודים, ולא יהיה בתוך ההיקף שטח פנוי בשיעור בית סאתיים. (אולם יש מחלוקת אם נותנים לכל אחד זכות להקיף שטח של בית סאתיים, אף אם במצטבר יהיה שטח פנוי גדול מבית סאתיים)
מדין התורה מקום פתוח המוקף משלוש רוחותיו במחיצה, ומהצד הרביעי פתוח - הוא רשות היחיד. אולם מדרבנן, הצד הפתוח במלואו הופך את החצר לכרמלית לחומרא, שאסור לטלטל בתוכה יותר מד' אמות, עד שיתוקן הצד הפתוח בצורה כל שהיא. אולם בבית אומרים במקרה כזה 'פי תקרה יורד וסותם' ורואים את הצד הפתוח כאילו יורדת מחיצה מהגג וסותמת אותו.
מחיצות לגבי סוכה.
סוכה כשרה, היא סוכה בעלת שלוש דפנות, שאורכם הוא לפחות ז' טפחים. ככלל, דיני מחיצות הסוכה הם כדיני המחיצות לעניין שבת.
ישנם סוכות רבות שדפנותיהם מבד, שהוא חומר שאינו יכול ליצור מחיצה, שכן הוא אינו יציב ברוח. הפתרון לבעיה זאת היא עשיית 'פסי לבוד', היינו פסים כעין חבלים המתוחים בדפנות הסוכה בכל היקף הסוכה, במרחק של פחות מג' טפחים זה מזה, כך שעל ידי דין לבוד רואים את הפסים כאילו הם מחיצה מלאה. ('מחיצות גרועות')
שתי הדפנות הראשונות של הסוכה צריכות להעשות כמחיצות גמורות, ולא על ידי צורת הפתח, אולם ניתן להשלים את המחיצה השלישית על ידי צורת הפתח, ובלבד שד' טפחים מהמחיצה השלישית יהיו סתומים, אפילו על ידי לבוד. היינו ניתן לעשות טפח סתום במרחק של פחות מג' טפחים ממחיצה אחרת של הסוכה, כך שאנו רואים כאילו יש פה ד' טפחים של מחיצה סתומה, ואת השאר ג' הטפחים הנצרכים לאורך מחיצת סוכה להשלים על ידי צורת הפתח.
מחיצות לגבי כלאים.
בהלכות כלאיים יש צורך במחיצה על מנת להפריד בין שטחים המשמשים לגידולים שאסור לגדלם ללא הרחקה זה מזה, כגון שדה תבואה וכרם. המחיצה משמשת במקרה זה כתחליף להרחקה של ד' אמות בין הגידולים. למטרה זו מועילה גם מחיצה גרועה. במקרה ונפרצה המחיצה עד י' אמות - הרי זה כפתח, וניתן לזרוע ללא הרחקה אף במקום הפרצה. אולם אם הפרצה גדולה מי' אמות או שבכלל המחיצה הפרוץ מרובה על העומד - אסור לזרוע כנגד החלקים הפרוצים, אולם מותר לזרוע כנגד החלקים העומדים אף שהפרוץ מרובה על העומד.
על פי הגמרא, למחיצות כלאים מועילות גם מחיצות של צורת הפתח, אולם דין זה לא הובא ברמב"ם ובשולחן ערוך.
מחיצה
אייזק לי
אייזק לי (4 במרץ 1792 - 8 בדצמבר 1886) היה חוקר טבע אמריקאי שעסק בגאולוגיה ופלאונטולוגיה ותרם רבות לזואולוגיה במחקריו על צדפות ולמינרלוגיה בחקר חלוצי על תכלילים במינרלים ובאבני חן.
תולדות חייו.
אייזק לי נולד בווילמינגטון שבמדינת דלאוור בארצות הברית, החמישי מבין ילדי משפחת סוחרים קווייקרית. לי למד באקדמיה מקומית בכוונה לעסוק ברפואה, אך בגיל 15 החל לעבוד בעסק מסחרי בפילדלפיה שהיה שייך לאחיו ג'ון, ובסופו של דבר הצטרף אליו כשותף. שם גם יצר קשר ממושך עם הגאולוג המקומי לארדנר ונוקסם (Lardner Vanuxem) אשר איתו יצא לאסוף מינרלים, סלעים ומאובנים, שניהם נבחרו בשנת 1815 לאקדמיה למדעי הטבע בפילדלפיה. בשנת 1818 פרסם לי בעלון האקדמיה את המאמר המדעי הראשון שלו: "דין וחשבון על המינרלים הידועים עתה בסביבת פילדלפיה" (An Account of the Minerals at Present Known to Exist in the Vicinity of Philadelphia).
אייזק לי היה דוגמה מאלפת לחובבן אוטודידקטי שדבקותו בנושא מצומצם הניבה תרומה יסודית ונרחבת למדע. לימודיו של לי התקיימו בסופם של ימי עבודה המלווים בהתחייבויות חברתיות. לאחר שהצטרף בשנת 1821 להוצאה לאור של הכלכלן מתיו קארי ונישא לבתו של קארי, פרנסס אן, הפך לנשיא החברה. לאחר כמה מיתות במשפחתו, מצא לי את עצמו אחראי לצאצאיהם של כמה מקרוביו, ואף התלונן באוזני חברים כי "האל יודע מתי יזדמן לי לשוב ולחקור בענף יפה זה של המדע". בשנת 1851 פרש לי מן ההוצאה לאור כאדם עשיר המלווה במחויבויות חברתיות כיאה למעמדו.
לאחר מותו נתרמה ספרייתו הפרטית לספריית הסקר הגאולוגי של ארצות הברית.
חקר צדפות.
לימודי הגאולוגיה הביאו את לי להתעניין בצדפות ולבלות שנים רבות במחקר ובאיסוף של רכיכות מים מתוקים שנשלחו לאקדמיה מנהר אוהיו ושאחיו תומאס אסף בקרבת סינסינטי.
ב-1827 פרסם לי "תיאור של שישה סוגים חדשים של צדפות נחלים" (A Description of Six New Species of the Genus Unio) – קטלוג תיאורי בעיקר של מדגמים מן התצורות השלישוניות של קלייבורן באלבמה. פרסום זה ביסס את המוניטין שלו, וכתביו הבאים נשקלו בכובד ראש. הטיפוגרפיה והאיורים, נאמר לו, נראו "כעבודת דפוס שיצאה לאור בסדנאות הטובות באירופה". בנוסף לצדפות פיענח לי את המבנה העוברי של 38 סוגי צדפות נחלים ותיאר את הרקמות הרכות של 234 סוגים נוספים.