ברבות השנים התגלגלה הטכניקה למקומות רבים ומגוונים בעולם עד לנחיתתה במאה ה-14 באי מוראנו בוונציה שבאיטליה. בגלגולה הנוכחי שמה "מילפיורי" – אלף פרחים באיטלקית, על שם הדוגמה הצבעונית המפורסמת.
בעת האחרונה הועתקה הטכניקה לשימוש בחומרים רכים כמו בצק סוכר וחימר פולימרי. החימר הפולימרי הפופולרי בשימוש אמנים ומעצבים בני זמננו רך מטבעו ועל כן את פעולת ה"התכה" והצמצום מבצעים בגלגול ובהידוק ידניים המקנים תוצאות חדות מדויקות ועשירות יותר מן הזכוכית.
מנתה
ויקינג אף. סי.
וייקינג (כדורגל)
חוה רוזנברג
חוה רוזנברג (נולדה בשנת ה'תש"ך, 1960) היא סופרת חרדית ישראלית.
ביוגרפיה.
רוזנברג נולדה בירושלים, בתו של הרב שמואל וינברג, שהיה מראשי החינוך העצמאי, ונכדתו של האדמו"ר מסלונים, רבי אברהם וינברג (השלישי).
החלה את דרכה כמורה לספרות בבית ספר מטרסדורף בירושלים, ואחר כך לימדה קורסים לספרות ולכתיבה בבתי המורה בישראל. בעברה אף עסקה בכתיבת מחזות. כיום היא עורכת עיתון הילדים של "המודיע" - "המודיע הצעיר", ומלמדת באופן פרטי כתיבה יוצרת. רבות מהכותבות ומהסופרות במגזר החרדי הן תלמידותיה. בנוסף משמשת רוזנברג כמרצה מבוקשת בקרב ציבור הנשים החרדיות, והיא מוזמנת רבות לערבי נשים. הרצאותיה עוסקות לרוב בהתמודדות אמונית פסיכולוגית עם קשיי החיים, כשהרצאתה בדרך כלל בנויה כסיפור.
רוזנברג עובדת גם כמטפלת אישית בנשים.
רבים מסיפוריה ראו אור כסיפור בהמשכים בעיתונים החרדיים "המודיע", "זרקור", "משפחה" ו"בקהילה", ואחר כך יצאו לאור כספר. סיפוריה נסובים אודות דמויות חרדיות שנתקלות בקשיים כלכליים, רגשיים ואחרים. מאפיין מרכזי של כתיבתה הוא שילוב של קטעי הגות ומחשבה רבים שהיא שמה בפה גיבוריה, או כקטעים נטולי הקשר עלילתי אך בעלי הקשר רעיוני. רוב ספריה מיועדים למבוגרים ולנוער, אך היא כתבה גם לילדים. שמות העט שלה הם: חני רוזן, א. שרי, אלישבע שין, נאווה, תמר נון במוסף 'קטיפה' של "יתד נאמן" ונעמה שתחתיו מתפרסמים סיפורים בהמשכים במוסף 'בתוך המשפחה' של 'משפחה' העוסקים בנושא התמודדות עם זוגיות, שלום בית וגירושין.
רוזנברג התאלמנה בשנת 2005. מתגוררת בשכונת ארזי הבירה בירושלים. גיסה הוא רבי אברהם וינברג, האדמו"ר מסלונים.
לוקאנים
הלוקאנים הם עם איטלי עתיק שישב בחבל לוקאניה, כיום מחוז בזיליקטה.
הלוקאנים פלשו לאזור בסביבות המאה ה-5 לפנה"ס וגירשו את תושביו המקוריים אל ההרים שמצפון. הפולשים התיישבו במרכז האזור, וזאת עקב היותם של חופי המחוז מיושבים בצפיפות על ידי קולוניות יווניות חזקות.
הלוקאנים דיברו שפה הדומה לשפת תושבי איטליה הקדומים. לפי תיאוריו של ההיסטוריון סטראבון, ניהלו הלוקאנים דמוקרטיה חוקתית. בקומץ הכתבים והמטבעות אשר נמצאו באזור ומתוארכים לתקופת הלוקאנים נעשה שימוש ביוונית כשפת הכתיבה. החל מהמאה ה-3 לפנה"ס החלו הלוקאנים סובלים מהטרדות מצד שכניהם היוונים, אשר נהנו מתמיכת מדינת אפירוס.
בשנת 298 לפנה"ס כרתו הלוקאנים ברית עם רומא, שהחלה להשפיע על התרבות הלוקאנית. אולם בשנת 281, כאשר נחת פירוס מלך אפירוס בחופי איטליה, חזרו הלוקאנים בהם והיו הראשונים להודיע על תמיכתם בו. משעזב פירוס במפתיע השתעבדה לוקאניה לרומא במלחמה אשר נמשכה כ-10 שנים.
האיבה לרומא, שהפכה לטבעם של הלוקאנים, הביאה אותם לתמוך בצבאותיו של חניבעל במהלך המלחמה הפונית השנייה (216 לפנה"ס), תמיכה שהביאה הרס רב על המחוז מצד שני הצבאות אשר ניהלו בו חלק מקרבותיהם.
במלחמת בעלות הברית בשנים 90 -89 לפנה"ס שוב חברו הלוקאנים לאויבי רומא, ולחמו ברומא לצד שבטים אחרים, כמו הסאמניטים, ועד מהרה הוכרעו.
לוקאניה מעולם לא התאוששה מהאסונות שניחתו עליה במהלך המלחמות. נטישת היוונים את מושבותיהם, והמלריה אשר החלה פושטת בדרום איטליה, הביאו את המחוז לשפל כלכלי ותרבותי אשר נמשך למעשה עד לימינו.
קתדרלת סנליס
קתדרלת סנליס (בצרפתית: "Cathédrale Notre-Dame de Senlis") היא קתדרלה קתולית בסנליס, צרפת. הקתדרלה בנויה בסגנון גותי מוקדם.
הקתדרלה נבנתה בשנים 1153–1191 בסגנון גותי מוקדם ומקורה בקמרון בעל 6 צלעות. האפסיס נתמך על ידי תמיכות דואות. במאה ה-13 נוסף לה צריח מחודד על המגדל הדרום המערבי. בית הרוחב נבנה מחדש בשנים 1530–1556 בסגנון גותי לוהב (Flamboyant) אחרי שניזוק בשרפה, והשערים הצדדים יחד עם הקפלות המזרחיות גם הם מתקופה זו. הקתדרלה שימשה כמושב הבישוף של סנליס עד שבישופות זו בוטלה בקונקורדאט של 1801 בה הועברה להיות תחת חסותה של הדיוקסיה של בובה.
דוב בר שניאורסון
דרכמון
דרכמון או אדרכון היה מטבע זהב במשקל כ-8.5 גרם בו נעשה שימוש בממלכת פרס ושכנותיה.
שם המטבע בפרסית היה דאריק. היוונים ייחסו את מקורו לשם המלך דאריוס (דריווש) שלו יוחסה לראשונה טביעת מטבעות זהב ששימשו ברחבי ממלכתו, ומשם התפשטו גם ליוון. סברה אחרת היא שמקורו הוא במילה הפרסית dari שמשמעותה "מוזהב".
על המטבע מוטבעת דמות המלך הפרסי עם קשת וחצים. המטבע נזכר מספר פעמים בספרי עזרא ונחמיה.
מטבע בשם זה מוזכר כבר במקרא:
. הסברה המקובלת בחקר המקרא היא כי ספר זה חובר בתקופת השלטון הפרסי, והמחבר תיאר ממון במונחים שהיו מקובלים בזמנו.
למילה העברית דרכמון יש קשר אטימולוגי גם לשם המטבע היווני דרכמה, אף שזה היה מטבע מכסף בשווי נמוך יותר, וכן למטבע הערבי דירהם ולמטבע הארמני דראם.
מטבע זה שימש כמס שנתי שהעלה כל יהודי בוגר מתושבי אלכסנדריה לבית המקדש בירושלים.
אדרכון
שר להגנת הסביבה
קבושון
קבושון (מצרפתית cabochon או cabouchon) היא אבן חן שפניה הוחלקו ולוטשו לכדי צורה מעוגלת או סגלגלה, וזאת בניגוד לאבן חן שלוטשה כך ששטח הפנים שלה מורכב מפאות. הצורה המתקבלת היא בדרך כלל דמוית טיפה, החלק העליון קמור והחלק התחתון שטוח. הכינוי נוצר במאה ה-16 ומקורו מצרפתית עתיקה, caboche, כלומר ראש. ההחלטה ללטש את אבן החן "אַנ קבושון" ("en cabochon" כלומר בצורת קבושון) מתקבלת בדרך כלל כאשר אבן החן אטומה. לעומת זאת, את אבני החן השקופות מקובל ללטש כך שנוצרות פאות על פניהן. גם לקשיות האבן יש השפעה על ההחלטה כיצד ללטש את האבן. אבני חן שקשיותן נמוכה מ-7 בסולם מוס נשרטות בקלות, בייחוד מצורן דו-חמצני (סיליקה) המצוי באבק ובפסולת של תהליך הליטוש. עובדה זו תגרום לירידת ערכן של אבני חן שקופות. במקום זאת מלטשים את האבנים כקבושון, צורה שבה שריטות המצויות על פני האבן מיטשטשות.
מקרה יוצא דופן שבו תועדף צורת הקבושון על פני ליטוש פאות גם באבנים שקופות שקשיותן גדולה מ-7 הוא כשהאבן מציגה תופעת אסטריזם (תופעה אופטית דמוית כוכב קורן) באבנים כמו ספיר קורן או כשהאבן מציגה את תופעת עין החתול (מצרפתית שטויאן – תופעת אופטית דמוית עין חתול על פני האבן), כדוגמת סימופאן. באבנים מסוג זה ליטוש בצורת כיפה מדגיש את התופעה האופטית של הכוכב או של העין שלא ייראו אם האבן תלוטש בצורת פאות.
הצורה המקובלת לחיתוך קבושונים היא סגלגלה. הן משום שהעין האנושית אינה רגישה לעיוותים א-סימטריים קלים בצורה הסגלגלה (וזאת בניגוד לצורת הכדור), והן משום שיחד עם צורת הכיפה יש לאבן צורה מושכת.
התהליך המקובל הוא לחתוך לוח של הסלע הגולמי ואז לסמן את הצורה תוך שימוש בתבנית. בדרך כלל, משתמשים בחרט מאלומיניום לשם סימון זה כי הקווים שהוא יוצר לא נמחקים תוך כדי תהליך החיתוך. את לוח הסלע חותכים קרוב לקו המסומן ואז "מכרסמים" אותו עד הקו. מטרת הכרסום היא לזרז את תהליך עיצוב צורת האבן. הסיבה לכך היא שלהב מסור החיתוך מצופה באבקת יהלומים, בעוד שאת הליטוש מבצעים עם דיסק ליטוש עשוי קרביד הצורן. מסור היהלום חותך מהר ונקי יותר, והמסור מתבלה לאט יותר מדיסק הליטוש.
מהרגע שפיסת האבן נחתכה וכורסמה, נוהגים להרכיבה על ידית המסייעת להמשך התהליך על ידי הדבקת האבן בעזרת שעווה על מוט עץ קטן. אז משייפים את האבן עד הקו, את הקצוות משייפים על מנת ליצור את השיפוע ובסוף מלטשים את חלקו העליון של האבן על מנת ליצור כיפה אחידה.
העקרונות המתמטיים של פילוסופיית הטבע
בואה (זמרת)
בואה (בקוריאנית: 권 보아, באנגלית: Kwon Bo-ah; נולדה ב–5 בנובמבר 1986) היא זמרת-יוצרת, רקדנית ושחקנית דרום-קוריאנית ששרה בקוריאנית, יפנית, מנדרינית ואנגלית. היא התחילה את הקריירה המוזיקלית שלה בקוריאה בשנת 2000 עם האלבום "ID;Peace B" בשיר בעל אותו שם, בגיל 13. את האלבום הזה הוציאה תחת החברה "SM Entertainment", ולאחריו התחילה קריירה ביפן תחת החברה "Avex Trax". אלבומה היפני הראשון נקרא "LISTEN TO MY HEART". הוא הגיע למקום הראשון בטבלת ה"אוריקון" ("Oricon"). מאז, היא המשיכה להגיע למקומות גבוהים בטבלאות שונות ואף זכתה בכמה פרסים שונים.
2000-2002: תחילת הקריירה.