ראיה פורנזית גם נקראת ראיה נסיבתית כאשר בדוגמה לעיל (ירי מנשק קטלני) כשבית משפט יושב על המדוכה ומבקש לבנות גרסה "ובלעדיה אין" במטרה להרשיע את הנאשם המסקנה משילוב הראיות וגרסת הנאשם לא מותיר ספק ולו הקל שבקלים אז יורה על הרשעה. הדוגמה הבאה תבאר את האמור -נניח ועל הנשק נמצא D.N.A. הרי שזוהי ראיה חפצית וממנה ניתן ללמוד כי הנאשם היה בביצוע העבירה אלא אם יסביר בחקירה כיצד הגיע ראית D.N.A אשר נמצאה על הנשק.
תסמונת קורסקוף
תסמונת קורסקוף היא תסמונת אשר נוצרת עקב מחסור ממושך בוויטמין B1 (תיאמין) אשר ממלא תפקיד חיוני במטבוליזם, בתהליך הפירוק של פחמימות, שומנים וחומצות אמיניות. התסמונת כוללת את התסמינים הבאים: אפתיה, חוסר ריכוז, קושי בהתמצאות בזמן ובמקום, פגיעה בזיכרון מיידי ולטווח קצר. התסמינים יכולים להופיע ולהיעלם לסירוגין.
גורמי סיכון.
תסמונת קורסקוף איננה תורשתית ולא מידבקת, אלא נגרמת מגורמים סביבתיים שלרוב קשורים לצריכה ממושכת של אלכוהול. שתיינים אשר נוהגים לשתות על בסיס קבוע, לרוב אינם אוכלים בצורה מאוזנת ולכן לא מקבלים מספיק ויטמינים; יתר על כן, האלכוהול משבש את ספיגת התיאמין מן המעי.
קבוצות נוספות של אנשים אשר יכולים לפתח את המחסור בתיאמין ועקב כך ללקות בתסמונת, הם אנשים שנמצאים בתת תזונה, אנשים שסובלים מהקאות מרובות, חולי סרטן וחולי איידס.
נזקים במקרה של חוסר טיפול.
כאשר לא מטפלים בתסמונת, עלולים להיגרם נזקים רציניים, בהם:
התסמונת והשפעותיה מופיעות בקצב מהיר בעיקר בקרב צעירים (בקרב מבוגרים ההתפתחות היא איטית יותר).
טיפול.
מהלך התסמונת הוא כרוני. התסמונת בדרך כלל בלתי הפיכה, אך בצורתה החריפה יש לעיתים שיפור. ניתן להשיג לעיתים שיפור על ידי טיפול בטיאמין הידרוכלוריד.
גיטרה מזרחית
גיטרה מזרחית הוא השם שניתן לסגנון הנגינה בגיטרה במוזיקה המזרחית הישראלית. הגיטרה המזרחית אינה כלי (למרות שיש כלי המזוהה ככזו) כי אם טכניקת נגינה. היא משמשת לנגינת סולואים ולעיתים נדירות גם כגיטרת קצב בסגנון הישראלי-ים תיכוני.
סגנונות הנגינה השונים בגיטרה המזרחית מקורם בחיקוי כלי מיתר אתניים מיוון ומארצות ערב. הנגינה בגיטרה בסגנון ה"מזרחי" היא למעשה חיקוי של הפריטה על גבי עוד, בוזוקי או כלים דומים המזוהים עם הז'אנר, באמצעות גיטרה, לרוב חשמלית.
היסטוריה.
אריס סאן.
כשקמה מדינת ישראל, הסגנון המוזיקלי הישראלי-ים תיכוני למעשה לא היה קיים. הראשונים שעסקו בדבר הגיעו מן הגלות בארצות שונות, וכל אחד הביא את מטענו התרבותי. ג'ו עמר הגיע ממרוקו והביא את הסגנון האנדלוסי, פילפל אל-מסרי עלה ממצרים והביא את הסגנון הערבי, ואת מה שחיבר ביניהם, הביא אריס סאן היווני שעוד כשהיה ילד בטברנות היווניות, היה מנגן בגיטרה כאילו היא בוזוקי, מנהג שנחשב אז כלא מקובל בקרב היוונים. אריס סאן נחשב לממציא סגנון הנגינה הזה, שלימים יהווה מוטיב מרכזי וחשוב בעיצוב הפסקול של המוזיקה המזרחית.
צלילי הכרם והעוד.
המשך התפתחותה של הגיטרה המזרחית התרחש בשכונת כרם התימנים שבתל אביב, בה קמה להקת "צלילי הבוזוקי" עם הגיטריסט משה בן-מוש אשר המשיך את הקו של אריס סאן, והלהקה הייתה מבצעת שירים יווניים בעיקר בשמחות ואירועים. במשך הזמן הם הכניסו יותר ויותר חומרים שלהם, שכללו שירי-עם, פיוטים ושירים מקוריים, ושינו שמם ל"צלילי הכרם", אך סגנון הנגינה נשמר ונותר מזוהה עם שירי הלהקה.
במקביל, קמה להקת צלילי העוד, בה החל יהודה קיסר את דרכו כנגן צמרת בז'אנר הים-תיכוני. קיסר מספר שאת השכלתו המוזיקלית רכש מהאזנה לתקליטים בלבד, של אריס סאן ולד זפלין. בשלבים מתקדמים יותר, היה הולך להופעות של אריס סאן, מצויד בגיטרה, עוקב בקפידה אחרי תנועות האצבעות המהירות והמדויקות שלו, ומנסה להתחקות אחריהן. על כן הוא מעיד על עצמו שאינו יודע לקרוא תווים.
ההפיכה לסגנון מקובל.
השניים - קיסר ובן-מוש שכללו ופיתחו את צלילי הגיטרה שתורגמו מבוזוקי על ידי אריס סאן ולמעשה יצרו את סגנון הנגינה המזרחי בגיטרה, כפי שהוא מוכר לנו כיום.
בסוף שנות התשעים הביא איתו נגן הגיטרה אריק כהן את הסגנון הטורקי על הגיטרה, הוא החל להשתמש באפקט ״פייזר״ (Phaser) וכך קיבל צליל המדמה את צליל הבגלמה החשמלית, שבאה מטורקיה.
הנגינה המזרחית בגיטרה הייתה מרכיב בולט למדי במוזיקה שעשו חיים משה, זוהר ארגוב, ג'קי מקייטן ואמני חאפלות אחרים במוזיקה המזרחית של שנות ה-80. הנגינה המזרחית בגיטרה גם הייתה מרכיב בולט במוזיקה התימנית וקיבלה נתח משמעותי במוזיקה שעשה ציון גולן ואחרים בז'אנר מאז ועד היום. בן-מוש וקיסר ניגנו ברוב האלבומים וההופעות של אמנים אלה, והפכו למוזיקאים מבוקשים בקרב זמרים ואוהדים של הז'אנר הישראלי-ים תיכוני.
פופולריות הגיטרה המזרחית בנוף המוזיקלי בישראל צברה תאוצה ככל שהזמר המזרחי נכנס עמוק יותר ויותר ללב הקונצנזוס הישראלי. גם אמנים שלא מהז'אנר השתמשו בטכניקה זו בכמה משיריהם, ביניהם דני סנדרסון, עברי לידר, גלעד שגב ולהקת הדג נחש. במאה ה־21 ניתן לשמוע את הגיטרה המזרחית גם אצל אמני רוק פופולריים, דוגמת דודו טסה ולהקת Full Trunk.
מאפיינים וצורות נגינה.
הדגם המקובל ביותר של גיטרה חשמלית המשמש להפקת צליל "מזרחי", הוא Gibson ES-335 - גיטרה חשמלית בעלת תיבת תהודה שפותחה בארצות הברית כדי לשמש לסגנונות הג'אז והבלוז, אולם אריס סאן עשה בה שימוש נרחב והיא הפכה מזוהה עמו מאוד, לכן ממשיכי דרכו השתמשו בדגם זה גם כן, וכך גם ממשיכי דרכם, וכך הפך הדגם לכלי המרכזי במוזיקה המזרחית. עוד גיטרה שהפכה לידועה בז'אנר המזרחי בקרב נגנים, היא גיטרת Gibson SG. דגם זה הפך לידוע בזכות הגיטריסט יהודה קיסר, שניגן את כל האלבום הראשון של זוהר ארגוב עם הגיטרה. ל-SG אמנם אין תיבת תהודה, אך בזכות השימוש באותם פיקאפים כפולי סליל הנמצאים ב-ES-335 מתקבל בשתי הגיטרות צליל דומה.
הסגנון היווני.
זהו הסגנון המקורי של אריס סאן, המדמה בוזוקי. סגנון זה מצריך לרוב מהירות נגינה גבוהה, כשבסוף פראזה מוזיקלית, הנגן מגביה את המיתר במהירות רבה, ויוצר צליל מהיר שנעשה גבוה יותר ויותר לקראת סופו.
יש שיאמרו שהנגינה בגיטרה עדיפה על בוזוקי, מכיוון שיש בה 6 מיתרים, ומנעד גדול יותר, בעוד שלבוזוקי יש רק ארבעה (אמנם כפולים). מיתרי הבס שלה מאפשרים להגיע לצלילים נמוכים שבוזוקי לא יוכל לנגן.
הסגנון הערבי.
זהו סגנון שמדמה את העוד המסורתי, ויש בו שימוש בעיקר במיתריה הנמוכים של הגיטרה. ישנם נגנים הנעזרים במתקן מיוחד דמוי קאפו המונח מתחת למיתרים כ"שריג" צף ומאפשר לגיטרה לנגן גם רבעי-טונים, בעיקר בסולמות ה"ביאת" וה"ראסת'".
הסגנון הטורקי.
חיקוי של הסאז והבגלמה. יש נגנים המכניסים שריגים נוספים בין השריגים הקיימים בגיטרה כדי לחלק את הגיטרה (שכבר מחולקת לחצאי-טונים) לרבעי-טונים.
סגנון זה מתאפיין בנגינה מהירה ורצופה, שבה הנגן נע בין כמה צלילים בכל פריטה בודדת.
הסגנון ה"כפול".
בעבר כשהגיטרה המזרחית עוד הייתה חדשה, נעשה שימוש בשתי גיטרות שניגנו בו-זמנית את אותו תפקיד בהרמוניה או במרווח של אוקטבה, וזה יצר צליל עשיר יותר. לחלופין, בהקלטות אולפניות, הגיטריסט היה מנגן את שני התפקידים בנפרד. יהודה קיסר היה נוהג להשתמש בפריטה היברידית - כלומר ניגן את שני התפקידים יחדיו, כשהוא משתמש במפרט על מיתר אחד, ובאצבע על מיתר אחר, אולם לא תמיד הטכניקה הזו אפשרית - מנעד המיתרים מוגבל.
במהלך שנות ה-90 נכנס אפקט המשמש להכפלת הצליל של גיטרה בודדת, ומעניק לה את הצליל העשיר שמספקת נגינה כפולה.
נגנים מפורסמים בישראל.
בישראל, יחד עם יהודה קיסר ומשה בן מוש נמנים גיטריסטים שונים בז'אנר המזרחי כמו:
בלייר בראון
בוני בלייר בראון (באנגלית: Bonnie Blair Brown; נולדה ב-23 באפריל 1947) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית זוכת פרס טוני. בראון הייתה מועמדת לשני פרסי גלובוס הזהב על הופעותיה בסרט "קן לנשרים ולאוהבים" ובמיני סדרה "קנדי" ולחמישה פרסי אמי על הופעותיה בסדרה "הימים והלילות של מולי דוד".
הופיעה בסדרת הדרמה "פרינג'" ובעונות 3–5 של הסדרה "כתום זה השחור החדש".
ביוגרפיה.
בראון נולדה בוושינגטון, בתם של אליזבת אן, מורה ושל סוכן המודיעין מילטון הנרי בראון.
לבראון ילד אחד עם השחקן ריצ'רד ג'ורדן שנפטר ב-1993.
קריירת משחק.
קולנוע.
בראון הופיעה בפעם הראשונה בקולנוע ב-1973 בדרמה "המרוץ אחר הגלימה".
בראון הגיעה לשיא הקולנועי שלה בתחילת שנות ה-80 עם הופעותייה בסרט האימה הבדיוני של קן ראסל "מצבים משתנים", בתור אמילי אשתו של הפרופסור ד"ר אדוארד ג'סופ (ויליאם הארט) ובקומדיה בהפקתו של סטיבן ספילברג "הימים והלילות של מולי דוד" בתפקיד ד"ר נל פורטר, שהעמיד אותה לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד קומי.
ב-1999 השתתפה לצידם של ג'וני דפ ושרליז תרון במותחן "אשת האסטרונאוט" וב-2003 בדרמה "דוגוויל" בתור גברת הנסון.
טלוויזיה.
בשנת 1976 הופיעה בראון במיני סדרה "קפטנים ומלכים" שהופקה על ידי NBC כעיבוד לרומן באותו השם מאת טיילור קולדוול. ב-1983 היא שיחקה במיני סדרה "קנדי" בתפקיד ז'קלין קנדי-אונאסיס, שהקנה לה מועמדויות לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א.
בשנים 1989–1991 הופיעה בראון בסדרה הקומית "הימים והלילות של מולי דוד" בתפקיד הראשי, הגרושה הניו יורקית מולי ביקפורד. היא זכתה בחמש מועמדויות רצופות לפרס אמי לשחקנית הקומית הראשית הטובה ביותר על תפקיד זה.