טריפון מרינוב איבנוב (בבולגרית: Трифон Маринов Иванов; 27 ביולי 1965 - 13 בפברואר 2016) היה כדורגלן עבר בולגרי ששיחק בעמדת הבלם.
איבנוב, שזכה לכינוי "הזאב הבולגרי" בעקבות הזקן שגידל ותספורת המאלט שלו, היה מהבולטים בכדורגל הבולגרי בשנות ה-90. בנוסף על קריירת משחק בבולגריה, ספרד, שווייץ ואוסטריה, רשם איבנוב 75 הופעות במדי נבחרת בולגריה, והשיג איתה את הישג השיא בהיסטוריה שלה עד כה, המקום הרביעי במונדיאל 1994. איבנוב שימש כקפטן הנבחרת במשך שנתיים, כולל בטורניר מונדיאל 1998.
קריירת משחק.
איבנוב נולד בוליקו טרנובו. הוא החל את קריירת המשחק בקבוצת אטאר מעיר הולדתו, וליקו טרנובו. לקראת עונת עבר איבנוב לצסק"א סופיה, במדיה שיחק במשך שתי עונות, וזכה בשתי אליפויות וגביע אחד. לקראת עונת עבר לשחק בקבוצת ריאל בטיס מהליגה הספרדית, וסיים איתה במקום האחרון בליגה בטרם עבר להשאלות בקבוצותיו הקודמות בבולגריה, תחילה באטאר, במדיה שיחק פעמיים בלבד אך היה חלק מהאליפות הראשונה בתולדותיה, ולאחר מכן בצסק"א סופיה, עימה זכה באליפות נוספת. הוא חזר לבטיס לקראת עונת , והיה לבורג מרכזי בקבוצה שלא הצליחה להעפיל חזרה לליגה הבכירה.
לאחר שהספיק לשחק שלושה משחקים בבטיס בעונת , עבר לשווייץ, שם חתם בקבוצת נשאטל גזמאקס. לאחר שלא הצליח להשתלב בעונה הראשונה שלו, היה איבנוב משמעותי יותר בפתיחת עונתו השנייה בקבוצה. עם זאת, בחלון ההעברות עבר פעם נוספת בהשאלה לצסק"א סופיה למשך כחצי עונה.
בעונת עבר איבנוב לחשק בראפיד וינה מהבונדסליגה האוסטרית. הפעם איבנוב השתלב מיידית בקבוצה והפך לשחקן הרכב משמעותי. הוא כבש שבעה שערי ליגה בעונת הבכורה שלו, שיא קריירה עבורו, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות ולהעפיל לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע, שם נוצחה 1-0 על ידי פריז סן-ז'רמן. עונה אחר כך סיים עם קבוצתו במקום השני בליגה, ובזכות הופעותיו זכה בתואר כדורגלן השנה בבולגריה לשנת 1996, אך במקביל להופעות מצוינות בליגת האלופות, רשם איבנוב עונה חלשה בליגה, ואף הסתכסך עם מאמנו לאחר שהורחק בכרטיס אדום במשחק המכריע על האליפות.
איבנוב עזב את ראפיד וינה כדי להימנע מלהתאמן עם הנוער עד סוף חוזהו ב-1998. לכן, לקראת עונת עבר איבנוב ליריבה העירונית אוסטריה וינה, במדיה שיחק חצי עונה בלבד בטרם עבר בהשאלה לקדנציה רביעית, בת חצי עונה, בצסק"א סופיה. על מנת לאפשר לבנותיו לסיים את לימודיהן באוסטריה, החליט איבנוב להמשיך ולהתגורר במדינה, ושיחק במשך שלוש עונות בפלוריסדורפר החובבנית מהליגה החמישית. ב-2001 פרש סופית ממשחק, בגיל 36.
נבחרת בולגריה.
איבנוב רשם את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בולגריה ב-1988, והיה שותף לכישלון הנבחרת להעפיל לטורנירי מונדיאל 1990 ויורו 1992. במוקדמות מונדיאל 1994, תחת המאמן דימיטר פנב, הוגרלה בולגריה לבית קשה שכלל בין היתר את ו, אך העפילה במפתיע מהמקום השני בבית, לאחר ניצחון בצרפת במשחק האחרון 2-1 מצמד של אמיל קוסטדינוב. איבנוב כבש שער אחד (בהפסד החוץ 3-1 ל) במהלך טורניר המוקדמות.
איבנוב זומן על ידי פנב לטורניר מונדיאל 1994 בארצות הברית. איבנוב פתח בהרכב בהופעה החלשה שהסתיימה בתבוסה 3-0 ל בפתיחת הטורניר. בהמשך, רשמה בולגריה ניצחונות 4-0 על ו-2-0 על , בדרך לשמינית הגמר. איבנוב פתח בשני הניצחונות המרשימים, אך ספג בשניהם כרטיס צהוב, מה שגרר את הרחקתו משמינית הגמר מול . בולגריה העפילה לרבע הגמר, ואיבנוב חזר להרכב במשחק בו הדיחה נבחרתו את האלופה המכהנת . הוא הוסיף לפתוח גם במשחקים שסיימו את דרכה של בולגריה בטורניר, חצי הגמר בו הפסידה 2-1 ל, והפסד 4-0 לשוודיה במשחק על המקום השלישי. איבנוב סיים טורניר מוצלח מבחינה אישית וקבוצתית, עם שש הופעות ומקום רביעי.
איבנוב הוסיף להיות בורג משמעותי בנבחרת גם במוקדמות יורו 1996. הוא כבש שער אחד בטורניר, וסייע לנבחרתו להעפיל לראשונה בתולדותיה לטורניר אליפות אירופה.
בטורניר יורו 1996 באנגליה, לא הצליחה בולגריה לעבור את שלב הבתים, וסיימה את דרכה לאחר שלושה משחקים בלבד. איבנוב פתח בהרכב בכל השלושה, אך בולגריה נפרדה מהטורניר לאחר שוויון 1-1 מול , ניצחון 1-0 על והפסד 3-1 לצרפת. לאחר סיום הטורניר, ועם סיום דרכו של פנב כמאמן, התמנה איבנוב לתפקיד קפטן נבחרת בולגריה.
מספר חודשים לאחר טורניר היורו, החלו מוקדמות מונדיאל 1998, בהן סיימה בולגריה בראש בית ה'. ב-10 בספטמבר 1997, במחזור השביעי מתוך שמונה, אירחה בולגריה את סגניתה , שהייתה רחוקה מרחק נקודה בלבד ממנה. בדקה ה-55 כבש איבנוב את השער היחיד במשחק, שהבטיח לנבחרתו את הכרטיס למונדיאל 1998.
במונדיאל 1998 בצרפת, הוביל איבנוב את בולגריה בטורניר גדול לראשונה כקפטן. אמנם, הטורניר הסתיים בהדחה כבר בשלב הבתים לאחר שלושה משחקים. איבנוב פתח בכל השלושה, והיה שותף להפסדים 1-0 לניגריה ו-6-1 לספרד, וכן למשחק שהסתיים בשוויון 0-0 מול . לאחר הטורניר סיים איבנוב את דרכו בנבחרת בולגריה, ואת תפקיד הקפטן ירש חריסטו סטויצ'קוב.
בעשר שנות הקריירה הבינלאומית שלו רשם איבנוב 75 הופעות, בהן רשם 7 שערים.
נפטר מהתקף לב ב-13 בפברואר 2016.
טריפון איוונוב
מתי (רחל המשוררת)
כנרת (רחל המשוררת)
חג (רחל המשוררת)
רחל (רחל המשוררת)
זו הדרך (רחל המשוררת)
זמר (שיר)
אזורי הקטבים
עונת 1973/1974 ב-NBA
עונת 1973/1974 היא העונה ה-28 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה ה-12 של בוסטון סלטיקס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את מילווקי באקס בתוצאה 4–3. ג'ון האבליצ'ק זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר לאחר שהעמיד בסדרה ממוצעים של 26.4 נקודות, 7.7 ריבאונדים ו-4.7 אסיסטים למשחק. בתואר ה-MVP של העונה הסדירה זכה שחקן המילווקי באקס כרים עבדול-ג'באר, שקלע 27.0 נקודות והוריד 14.5 ריבאונדים למשחק לאורך העונה והוביל את קבוצתו למאזן הטוב בליגה (59–23).
בתחילת העונה עברה קבוצת "בולטימור בולטס" לוושינגטון די. סי., ושינתה את שמה ל"קפיטל בולטס". לאחר עונה אחת בלבד החליפה הקבוצה את שמה בשנית, ל"וושינגטון בולטס", והחל מעונת מכונה הקבוצה וושינגטון ויזארדס.
דראפט 1973.
מתוך 20 הסיבובים בדראפט 1973, עשרת הראשונים התקיימו ב-24 באפריל והעשרה הנותרים ב-5 במאי, כולם בעיר ניו יורק. במקום הראשון בחרה פילדלפיה 76' את דאג קולינס, שהשתתף במהלך הקריירה בארבעה משחקי אולסטאר, והחל מעונת מאמן בליגת ה-NBA. בדראפט נבחרו בסך הכול 211 שחקנים, מתוכם 52 שיחקו בליגת ה-NBA. דראפט 1973 נחשב חלש יחסית, והציג ארבעה שחקני אולסטאר בלבד: דאג קולינס, קרמיט וושינגטון (בחירה חמישית), ג'ורג' מקגיניס (22) ולארי קנון (50). בסיום העונה זכה ארני דיגרגוריו, הבחירה השלישית בדראפט, בתואר רוקי השנה ב-NBA.
להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך 20 סיבובים):
אולסטאר.
משחק האולסטאר בעונה זו נערך ב-15 בינואר 1974 בסיאטל, וושינגטון.
המאמנים במשחק היו טום היינסון מבוסטון סלטיקס ולארי קוסטלו ממילווקי באקס. חמישיית המזרח כללה את וולט פרייזר, פיט מרוויץ', לו האדסון, ג'ון האבליצ'ק ודייב קאונס, וחמישיית המערב כללה את גייל גודריץ', ג'ף פיטרי, צ'ט ווקר, ריק בארי וכרים עבדול-ג'באר. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המערב בתוצאה 134–123 ובתואר ה-MVP של משחק האולסטאר זכה בוב לניר, מחליף בקבוצת המערב, שקלע 24 נקודות.
פלייאוף 1974.
סגל האלופה, בוסטון סלטיקס: ג'ון האבליצ'ק, דייב קאונס, ג'ו ג'ו וייט, פול סיילאס, דון צ'ייני, דון נלסון, פול וסטפאל, ארט ויליאמס, סטיב קוברסקי, האנק פינקל, סטיב דאונינג ופיל הנקינסון.מאמן ראשי: טום היינסון.
אויראן
אויראן הוא כינוי ליוג'ו yu-jyo (קורטיזנה), ברובע השעשועים יושיווארה Yoshiwara שבאדו. מבין היוג'ו, האויראן נחשבו לבכירות ביותר, מבחינת השכלה, ניסיון והכנסה. מקור השם הגיע מהמילה "Oira no ne-san" שמשמעותה היא "אחותי הגדולה" ביפנית.
הכינוי אויראן היה בשימוש רק ברובע השעשועים יושיווארה, בערים אחרות, בעלות תפקיד זה נקראו בשם אחר. יושיווארה היה רובע שעשועים שהוקם במרץ 1617 באישור ובעידוד מממשלת אדו באזור טוקיו של היום.
רקע כללי.
על פי תיעוד מספרי הדרכה של רובע השעשועים יושיווארה – Yoshiwara saiken, היו בשנת 1658 3 יוג'ו בכירות שנקראו טאיו Taiyu ותחתיהן עבדו כ-2,000 יוג'ו. בית התה הנקרא צ'יה Chaya שימש כבית בושת, ששם נהגו לקוחות לשתות ולהשתמש בשירותיהן של היוג'ו.
נהוג היה שיוג'ו ישבו מאחורי סורגים העשויים מעץ וכך הציגו את עצמן, אך מכיוון שאויראן היו יוג'ו ממעמד גבוה, הן לא ישבו מאחורי סורגים ולא משכו לקוחות בפתח צ'יה, אלא הלקוח היה מזמין את האויראן המסוימת דרך בעלי הצ'יה. כאשר אויראן הסכימה להיפגש עם לקוח, היא הגיעה עד למקום המפגש איתו. הצעידה שנעשה מהצ'יה עד למקום המפגש נקראה בשם אויראן דוצ'ו Oiran-dochu.
עם הזמן הפכה צעידה זו לאקט תיירותי ברובעי השעשועים לצורך פרסום עצמי, אויראן התלבשה באופן פרובוקטיבי עם תכשיטי שיער רבים, קימונו צבעוני וגטה geta (כפכף עץ יפני) שחור מצפה לכה הגבוה מרגיל. התכשיטים והלבוש שקלו כ-30 ק"ג. לצורך כך הצעדה נעשתה יחד עם עוזרותיה, מלבישי הקימונו ושומרי ראש. עד היום ניתן לראות צעדה זו בפסטיבלים שונים.