הקמת המגדל סימנה שינוי תרבותי בעיר, שכן עד אז הפעמונים היחידים שצלצלו היו בראשי צריחי הכנסיות והמסגדים, והקמת מגדל השעון ה"אזרחי" סימלה את השינוי התרבותי לכיוון של חברה אזרחית. כיכר השעון הפכה למקום מרכזי לאחר הריסת חומות העיר במאה ה-19, ובסביבותיה פעלו שוקים, מבני הממשל ומרכז מסחרי, וכן "תחנה מרכזית לכרכרות ולעגלות" ברחוב בית אשל של ימינו שנמצא בסמוך אל כיכר השעון, שממנה יצאו שירותי תחבורה ציבורית לרחבי ארץ ישראל. השען הראשון שטיפל במנגנון השעון היה נתנאל מרקוביץ' שהיה בעל חנות שעונים ברחוב אסקנדר עוואד (לימים "רחוב בוסטרוס" הסמוך). בעת גרוש יהודי ת"א - יפו על ידי הטורקים בזמן מלחמת העולם הראשונה, קיבל נתנאל מרקוביץ' אישור מיוחד מהמושל הטורקי להישאר בעיר כדי לכוון ולטפל בשעון.
בשנת 1965, שופץ המגדל על ידי עיריית תל אביב, הותקנו בו שעונים חדשים, סורגים אמנותיים ועבודות אמנות אחרות, שנוצרו על ידי האמן אריה קורן. לאחר שנות הזנחה רבות, בו הוא לא צלצל ומחוגיו לא נעו, שופץ המגדל בשנית בשנת 2001 על ידי האדריכלים אייל זיו, איתן עידו ורלי פרטו ביזמת החברה הממשלתית לתיירות ועיריית תל אביב-יפו. במהלך השחזור נמצאו המנגנון המקורי של השעון והפעמון.
שלושה מתוך ארבעת לוחות השיש שנשאו את חותם הסולטן עבדול חמיד השני אבדו, ובמקומם הותקנו רפליקות מזכוכית. הרביעי, הפונה לכיוון דרום, חודש ושוחזר בשנת 2016 על ידי רשות העתיקות.
ביולי 2017 מכרה הכנסייה היוונית אורתודוקסית את הבעלות על הקרקע עליה נמצא מתחם השעון ביפו ב-5.2 מיליון ש"ח, לחברת "Bona trading".
בשנות ה-80 של המאה ה-20, השעון תוקן ותוחזק על ידי השען אברהם אמיר, משעוני אמיר בחולון, אשר בין היתר היה מעביר אותו משעון קיץ לשעון חורף וההפך. ב-31 בדצמבר 2021, לאחר כארבעה חודשי השבתה, תוקן השעון על ידי השענית המתמחה בשעונים עתיקים, סוזנה קאופמן, שהכינה אותו לקראת תחילתה של שנת 2022, ובהשתתפות חברת טרקלין מערכות.
כתר היהלומים הקטן של המלכה ויקטוריה
כתר היהלומים הקטן של המלכה ויקטוריה (באנגלית: Small Diamond Crown of Queen Victoria) היה כתר קטן שיוצר לבקשת המלכה ויקטוריה בשנת 1870. כתר זה היה מזוהה ביותר עם המלכה, ולכן דווקא כתר זה הונח על ארונה במהלך מסע לווייתה, ולא הכתר הרשמי של הממלכה המאוחדת (כתר אדוארד הקדוש) או הכתר הרשמי של ויקטוריה כקיסרית הודו (כתר האימפריה הממלכתי).
היסטוריה.
בעקבות מותו של הנסיך אלברט מסקס קובורג גותה, בעלה של המלכה ויקטוריה, בשנת 1861 פרשה המלכה ויקטוריה מהחיים הציבוריים, והחלה ללבוש בגדי אבלות. בלחץ ממשלת בריטניה שבה להופיע בציבור בשנת 1870, אולם סרבה ללבוש את כתר האימפריה הממלכתי - הן בשל משקלו הרב, והן משום שלא יכלה ללבוש אותו ביחד עם ההינומה השחורה שלבשה לאות אבלות. כתר היהלומים הקטן הוזמן על ידי ממשלת בריטניה כדי לעמוד בדרישות הטקס המקובלים מחד, ולאפשר למלכה ללבוש את הכתר על בגדי האבלות מאידך.
השימוש הראשון שנעשה בכתר היה לטקס פתיחת הפרלמנט ב-9 בפברואר 1871. החל מאירוע זה לבשה המלכה את הכתר בכל האירועים בהם כללי הטקס דרשו שהמונרך ילבש כתר לראשו.
רשמית, הכתר היה רכושה האישי של המלכה ויקטוריה ולא חלק מתכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת. בצוואתה הורישה ויקטוריה את הכתר לממלכה, והכתר הפך לחלק מתכשיטי הכתר.
את הכתר לבשו המלכות הרעיות אלכסנדרה מדנמרק ומרי מטק.
לאחר שאליזבת בווס ליון החליטה שלא תעשה שימוש בכתר, הכתר הועבר בשנת 1937 לבית התכשיטים שבמצודת לונדון בו הוא מוצג כיום.
תיאור הכתר.
הכתר יוצר על ידי חברת הצורפות המלכותית ג'ררד ושות' ועוצב בסגנון האופייני לכתרי הממלכה המאוחדת. הכתר כלל ארבעה חצאי קשתות שיצאו מבסיס הכתר ונפגשו במרכז הכתר, בו התחברו למונד (גלובוס מוזהב) שעליו צלב. חצאי הקשתות התחברו לבסיס הכתר בצלב פאטה, ובין צלבי הפאטה היו פרחי חבצלת. הכתר היה קטן ממדים - קוטרו היה 9 ס"מ וגובהו 10 ס"מ. בשל קוטנו, לא כלל הכתר כובע בד פנימי.
הכתר עשוי כסף ומשובצים בו 1,187 יהלומים (וזאת מאחר שבניגוד לאבני חן שאותם, על פי הנוהג, לא לובשים בעת אבלות, יהלומים ניתן, על פי הנהוג במאה ה-19 בממלכה המאוחדת, ללבוש בתקופת אבל). מקורם של כל היהלומים היה מתכשיטים אישיים של המלכה ויקטוריה.
מכללת קיי
המסכה (סדרת אנימציה)
המסכה (באנגלית: The Mask: The Animated Series) היא סדרת אנימציה המבוססת על הקומיקס "המסכה" אף על פי שמקור ההשראה העיקרי לסדרה היה העיבוד הקולנועי לקומיקס משנת 1994. הסדרה הופקה במקור עבור ערוץ CBS אולם בהמשך הסדרה שודרה במקום בערוץ Cartoon Network.
בישראל הסדרה שודרה במהלך שנות התשעים בערוץ הראשון ובערוץ הילדים בדיבוב לעברית.
תקציר העלילה.
עלילת הסדרה מתמקדת בסטנלי איפקיס, פקיד בנק זוטר מרובע ונברוטי אשר חי לבדו בעיר אדג' סיטי יחד עם כלבו מיילו. איפקיס הוא רומנטיקן טוב לב וחלש אופי שנותן לכולם לתמרן אותו.
חייו של איפקיס משתנים אחרי שהוא מוצא מסכה עתיקה ומסתורית. כאשר איפקיס לובש את המסכה, היא נותנת לו כוחות על-טבעיים והופכת אותו לגיבור-על ירוק בן אלמוות ובלתי שפוי. כמו כן, המסכה משחררת אותו מהעכבות שלו והוא הופך להיות רומנטיקן חסר תקנה, בעל עודף ביטחון עצמי שלא נותן לאנשים לדרוך עליו. לאורך הסדרה איפקיס משתמש במסכה על מנת להילחם בפושעי העיר.
בלם (כדורגל)
True Blue
True Blue (בעברית: כחול אמיתי) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת האמריקאית מדונה. האלבום יצא ב-30 במאי 1986 על ידי חברות התקליטים האחים וורנר וסייר רקורדס, בדיוק כמו קודמיו. בימיו הראשונים של האלבום בשוק המוזיקה האמריקאי, הוא הגיע למקום הראשון במכירות ב-28 מדינות, הישג שגינס שיאי עולם כינו "חסר תקדים". ההתאחדות האמריקאית של יצרני התקליטים הסמיכה לו את התארים; אלבום זהב, אלבום פלטינה ופלטינה כפולה ב-8 בספטמבר 1986. בשנת 2000, אף העניקה לאלבום תואר פלטינה מתומנת, לציון שמונה מיליון עותקים שנמכרו בארצות הברית - מה שהפך אותה למוכרת התקליטים הטובה ביותר במדינה במקום השלישי. ב-2001, כמו קודמיו, חברת התקליטים, האחים וורנר, הוציאה מחדש את האלבום לאור, עם שתי גרסאות רמיקס חדשות. בסך-הכל, נמכרו ברחבי העולם כעשרים ושישה מיליון עותקים של האלבום.
האלבום הפך לנמכר ביותר בבריטניה בשנת 1986.
היסטוריית האלבום.
גם באלבום זה, מדונה המשיכה לשתף פעולה עם סטיבן בריי כמפיק, וצירפה לצוות ההפקה את פטריק לאונרד. בניגוד לשני אלבומיה הקודמים, באלבום הזה מדונה כתבה את כל השירים, או השתתפה בכתיבתם; אף על פי שבשירים מסוימים, כמו "Papa Don't Preach" ו-"Open Your Heart", המפיקים העדיפו לקצץ במילות השיר שכתבה מדונה, כדי להקטין את אורכם. בנוסף, היא גם השתתפה בהפקתם של כל השירים, כשיצאו כסינגלים לתחנות הרדיו.
האלבום הוקלט החל משלהי שנת 1985, ועד תחילת שנת 1986; בזמן שמדונה נישאה לשון פן. כשיצא האלבום, היא הקדישה אותו לפן; "לגבר הכי מגניב ביקום", כפי שאמרה.
הסינגל השני באלבום, "Papa Don't Preach", היה שנוי במחלוקת לגבי המסר שהעביר, בו מדונה שרה על נערה צעירה שמספרת לאביה כי היא הרתה מחוץ לנישואים, והיא מתכוונת ללדת את העובר. הסינגל הרביעי באלבום, "Live to Tell", הוקלט לראשונה כפסקול לסרט "בטווח קצר" (1986), ויצא כסינגל לתחנות הרדיו לפני צאתו של האלבום בעצמו. השיר "Love Makes the World Go Round", שהיה אמור להיות הראשון באלבום, הוא זה שחתם אותו בסופו של דבר, ונקבע להיות האחרון בו. לעומת זאת, השיר הראשון שבוצע במופע הרוק לייב אייד, היה הסינגל הזה, בביצועה של מדונה. הסינגל "Spotlight" היה אמור להיכלל גם הוא באלבום, אך נגנז ברגע האחרון. בסופו של דבר הוא יצא לאור לראשונה באלבום הרמיקס המיוחד של מדונה, "You Can Dance", ב-1987.
עוד סינגל נוסף מהאלבום, "Open Your Heart", נכתב בידי שני כותבים שייעדו את השיר לזמרת אחרת, סינדי לאופר, בתור שיר רוק נ' רול, אולם השיר בחיים לא הגיע אליה. מדונה שינתה את המילים והפכה אותו לסגנון דאנס.
עטיפת האלבום, אשר צולמה בידי הצלם הרב ריטס, הפכה לאחת התמונות הפופולריות ביותר של מדונה. התמונה צולמה כשהיא מראה רק את צווארה וראשה של מדונה; הצבעים העיקריים בתמונה הם אפור, לבן וצללים שונים של כחול. התמונה ששימשה כעטיפת האלבום נתגלתה מאוחר יותר כקיצור, לתמונה "גדולה" יותר שהייתה אמורה להיות. אך מסיבות הנהלתיות, התמונה קוצצה.
ב-1986, האלבום זכה בפרס ג'ונו בקנדה, בתואר האלבום העולמי הטוב ביותר. ב-1987, הוא זכה בשני פרסי מוזיקה אמריקאיים. השיר "Jimmy, Jimmy", הוא השיר היחיד מהאלבום שלא בוצע באף הופעה חיה של מדונה, בכל הקריירה שלה (בניגוד לשאר השירים באלבום).
ב-2001, כמו קודמיו, האלבום יצא בהוצאה מחודשת והוא כולל בתוכו שתי גרסאות רמיקס חדשות ללהיטים "La Isla Bonita" ו-"True Blue".
ביקורות.
האלבום קיבל ביקורות שונות ומגוונות בדעתן. על הביקורות נוצר רושם רע לגבי עריכת האלבום, אך מאידך הן שיבחו את העובדה שקולה של מדונה נשמע חזק וטוב יותר, בניגוד לאלבומיה הקודמים. סטיבן הולדן, מבקר המוזיקה של עיתון הניו יורק טיימס בזמנו, כתב: