נולד בסאסוב לרבי שמואל, מתלמידיו של רבי מרדכי מהוסיאטין, ולסאסיא. שנתיים אחרי הולדתו, נפטר אביו. אמו השקיעה בחינוכו ושלחה אותו ללמוד אצל מלמדים, אך לאחר שנים ספורות עזב את מלמדיו והחל ללמוד בכוחות עצמו בבית המדרש אשר בעיירה. באותה תקופה היה סבו, אבי אמו לוקח אותו מדי פעם לרבי יהושע רוקח מבעלז. לאחר מספר שנים במקום, יצא לעבר בויסק, שם למד תורה מפי רבי זלקא ווינריב, ותקופה היה בברודי, שם למד מפי הרב יעקב אביגדור.
בשנת תר"ם לערך נישא לגיטל שיינדל, בתו של מרדכי שליט, בנו של רב העיירה סאסוב. שליט התחייב לתת סכום נכבד כנדוניה ולפרנס את הזוג הצעיר כדי שיוכל לשבת וללמוד, אך מת עוד לפני החתונה. אשתו התחייבה למלא את כל צורכי הזוג הצעיר, כהבטחת בעלה. בסאסוב ישב ולמד, וסירב לענות על שאלות הלכתיות, בהפנותו את השואלים אל הדיין המקומי.
מתקופה לתקופה היה שומר על קשר עם חסידות בעלז ומגיע לראות את פני רבו, רבי יהושע. אך שם היה יושב ולומד בקרן פינה מבלי להתערב עם הבריות. בשנת תרמ"ז, כאשר נקרא להתגייס נסע לברז'ן, שם ישב בביתו של רבי שלום מרדכי שבדרון (המהרש"ם מברז'אן), שאותו הכיר מחליפות מכתבים שהיו מנהלים. באותה התקופה היה צריך הרב מברז'אן לצאת מביתו לתקופה. היות שהרב מברז'אן הכיר את אורחו, ביקש מהרב הורוביץ שישב יחד עם חתנו, רבי שמעון באב"ד, ויורו הלכות לשואלים בזמן שהותו מחוץ לעיר. כאשר חזר, דרש הרב מברז'אן מהרב הורוביץ שיסכים לקבל סמיכה, והלה הסכים.
כאשר נסמך על ידי הרב מברז'אן, התפרסם הדבר בבלז, כאשר הרב מברז'ן הרבה לשבח את הרב הורוביץ, עד שהגיעה אליו הצעה לכהן ברבנות סאסוב. מטעמי שררה ומחלוקת הוא נמנע מלקחת רבנות זו על עצמו.
בחודש אב תרמ"ז, פרצה שרפה בסאסוב. בין החפצים שנשרפו הייתה ספרייה שלימה של ספרים שלו, וכתבים שכתב. אירוע זה השפיע עליו בצורה קשה, והוא נפל למשכב תקופה. נוסף על כך, חמותו איבדה את כל רכושה בדליקה, ומשפחתו נותרה חסרת אמצעים.
פרוביז'נה.
באחת השבתות, נזדמן רבי שלמה מסאסוב לפרוביז'נה. תפקיד הרב המקומי לא היה מאויש, ורבי שלמה הציע לפרנסי העיירה את הרב הורוביץ. פרנסי העיירה שמעו את ההצעה, אך מפאת המרחק השורר בין העיירות הדבר לא יצא אל הפועל. כאשר גיסו של הרב הורוביץ המתגורר בטרבובליה הסמוכה לפרובז'נו שמע את ההצעה, הזמין את הרב הורוביץ אליו כדי שיהיה אפשר לדון בעניין. לאחר התלבטות, נסע הרב הורוביץ לגיסו. כאשר שמעו תושבי העיירה על דבר בואו הזמינו אותו אליהם לשבת. לאחר השבת מונה על ידי הקהילה לרב, למרות התנגדות פנימית של כמה מהחסידים על רקע סכסוך קיים בקהילה, התנגדות שפחתה עם הזמן עד שנעלמה לחלוטין.
בפרוביז'נה כיהן כרב הקהילה, תוך שדאג לצרכיה הרוחניים של העיר, ושם התפרסם שמו כתלמיד חכם. נשלחו אליו שאלות, אך הוא סירב להוציאן לאור, בנימוקים שאין זמנו פנוי לזה, וכי הוא מפחד שמא יצטרך לחזור בו. לאחר הפצרות רבות הוציא חלק זעיר מתשובותיו בספר שו"ת "צור יעקב". סמוך לפרוץ מלחמת העולם השנייה מסר לדפוס את החלק השני, אך בעקבות המלחמה הדבר לא יצא לפועל. לאחר שנים הוציא בנו את מה שהצליח להציל מהחלק השני.
ישיבת חכמי לובלין.
לאחר פטירתו של רבי יהודה מאיר שפירא, מונה לראש ישיבה בישיבת חכמי לובלין. לאחר כשלושה חודשים וחצי (ל"ג בעומר - תחילת חודש אלול תרצ"ד) עזב את הישיבה, בנמקו כי קשה עליו הדבר לענות תשובה לשואלים ולעמוד בראשות ישיבה במקביל. הרב יצחק פלקסר תיאר את זמן שהותו בישיבה: . לאחר שעזב את הישיבה שב לפרובוז'נה.
במלחמת העולם השנייה.
בתחילת הכיבוש הגרמני של אזור העיירה במהלך מבצע ברברוסה, בקיץ 1941, הובאו לעיירה מספר מגורשים יהודים מהוסיאטין, ומספר היהודים בעיירה הגיע לכ-1,630. ביום ט"ו באלול תש"ב, מת מדום לב. כשבועיים לאחר מיתתו נשלחו כל בני משפחתו למחנה ההשמדה בלז'ץ.
צאצאיו.
בנו, רבי מרדכי אריה (נפטר בכ"ב בשבט תשכ"ב) כיהן כרבה של בנילא (בוקובינה). עלה לארץ ישראל בסוף ימיו.
חמש בנותיו נספו בשואה יחד עם ילדיהן ובעליהן.
אברהם יעקב הורביץ
יחסי דומיניקה–ספרד
יחסי דומיניקה–ספרד הם היחסים הדו צדדיים בין שתי המדינות.
היסטורית היחסים.
כריסטופר קולומבוס הגיע לדומיניקה ב-3 בנובמבר 1493, כאשר היה האי הראשון שהתגלה בנסיעתו השנייה לאמריקה. השם שקיבל האי נגזר משמו של יום השבוע שבו גילה אותו, ביום ראשון (בספרדית: Domingo). ספינות ספרדיות הגיעו לעיתים קרובות במהלך המאה ה-16, אך התנגדות עזה מצד הקריבים הסיגה את ספרד ממאמציה להתיישב שם.
היחסים הדו-צדדיים מרוכזים במסגרת חברותה של דומיניקה בארגונים בינלאומיים, בפרויקטים של שיתוף פעולה בהיקף אזורי ובחילופי מועמדות בארגונים רב-צדדיים. שיתוף הפעולה מתועל באופן כללי באמצעות הקרן המשותפת של ספרד עם הקהילייה הקריבית של הסוכנות הספרדית לשיתוף פעולה בינלאומי בפיתוח, המפעילה פרויקטים אזוריים. אף על פי שאף פרויקט ספציפי לא מפותח על האי עצמו, המטרה היא שדומיניקה תהנה מפרויקטים בהיקף אזורי, כגון מרכז CEATA למצוינות עבור טכנולוגיה מתקדמת בחקלאות, הממוקם בג'מייקה.
בשנת 2008 חתמה מזכירות ארגון מדינות המזרח הקריבי (OECS) על הסכם עם בית הספר הספרדי הדיפלומטי לייעץ על היווצרות הקריירה הדיפלומטית ועל שירות החוץ של המדינות החברות ב-OECS.
בחודש דצמבר 2009, אישרה מועצת השרים מענק בסך 50,000 יורו לתמיכה בהקמת בית ספר דיפלומטי עתידי של ה-OECS ושירות חוץ משותף עתידי של המזרח הקריבי.
מחלוקת צאנז - סדיגורה
פאלאצו ג'וסטי (ונציה)
פאלאצו ג'וסטי (באיטלקית: Palazzo Giusti) המכונה גם בשם פאלאצו מיאני קולטי ג'וסטי (באיטלקית: Palazzo Miani Coletti Giusti) הוא ארמון הבנוי בסגנון נאו-קלאסי, הממוקם על גדת התעלה הגדולה, בין קא' ד'אורו ופאלאצו פונטאנה רצוניקו, ברובע קאנארג'ו בוונציה שבאיטליה.
תיאור המבנה.
הארמון תוכנן על ידי האדריכל אנטוניו ויסנטיני. לארמון ארבע קומות, כאשר בקומת הקרקע, בין קשתות הכניסה למבנה שלוש נישות המתוחמות בין עמודים דוריים, ובהן הוצבו פסלים.
היסטוריה.
הארמון נבנה בשנת 1766, ונרכש על ידי משפחת מיאני (Miani), שלימים מכרו אותו למשפחת קולטי (Coletti), ובהמשך למשפחת ג'וסטי (Giusti) - אשר רכשו גם את ארמון קא' ד'אורו הסמוך. כיום משמשים שני הארמונות את הגלריה ג'ורג'ו פראנצ'טי אלה קא' ד'אורו. קומת הקרקע שבארמון כוללת שלוש גומחות להצגת פסלים המוקפות בפילסטרים בסגנון דורי.
פאלאצו ג'וסטי
דוד הרצוג
דוד הרצוג (בגרמנית: David Herzog; 7 בנובמבר 1869 בטרנבה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית – 6 במרץ 1946 באוקספורד שבבריטניה) היה היסטוריון ורב מדינות שטיריה וקרינתיה.
קורות חייו.
הרצוג היה הבכור משמונתם ילדיהם של סוחר הבדים של ליאופולד הרצוג ושל ססיליה זיס. בטרנבה, עיר הולדתו, למד מ-1876 עד 1881 בבית הספר היסודי, ובשנים 1881 עד 1889 בגימנסיה של הנסיך-ארכיבישוף. מ-1889 הוא למד באוניברסיטת ברלין בלשנות שמית, וב-4 בינואר 1894 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה. ב-1896 עבר ללמוד בפריז ושנים 1899-1900 למד בווינה.
מועצת הקהילה היהודית של גראץ בחרה בו ב-20 באוקטובר 1907 כיורשו של סמואל מיזאם (Mühsam) בתור הרב החדש של שטיריה וקרינתיה, ועד 1918 גם של קרניולה. בשנת 1909 החל הרצוג את עבודתו במסגרת משרתו באוניברסיטת קרל-פרנץ גראץ ולימד עד 1938, עברית וערבית; בבתי ספר לימד היסטוריה ואת מקצועות היהדות, כך למשל לימד בגימנסיה האקדמית של גראץ (Akademisches Gymnasium). בשנת 1926 מונה הרצוג לפרופסור באוניברסיטה.
במהלך כהונתו, הקהילה היהודית בגראץ הגיעה לשיאה. כתבי עת יהודיים פורסמו בגראץ, בבית הקברות היהודי נחנך ב-1910 אולם טקסים, ובשנת 1914 נחנך בית כנסת לימות החורף בבניין משרדים של הקהילה היהודית. מספר התושבים היהודיים בעיר ב-1910 היה 1,971 איש (1.3% מכלל האוכלוסייה של גראץ). המספר ירד אחרי מלחמת העולם הראשונה, עקב הזדקנות, שיעור הילודה, עלייה לארץ ישראל, אישים שעזבו את הקהילה היהודית, שסבלבה מאנטישמיות גוברת, שהובילה להתקפות חוזרות ונשנות על עמותות ואישים יהודים.
אחרי האנשלוס של אוסטריה ב-1938, נעצר הרצוג בגל הראשון של מעצרים, ביחד עם חתן פרס נובל אוטו לוי ורבים אחרים. החוויות שנלוו ל-14 יום של מעצר וליל הבדולח הכריחו אותו ואת אשתו לעזוב את אוסטריה ב-20 בדצמבר 1938. במסע שבמהלכו עבר בווינה, בהולנד ובדובר, הוא היגר ללונדון, שם הוא גר במשך שנה בבית צנוע. ב-1940 הוא עבר לאוקספורד, שם עבד באוניברסיטה, וחידש את מחקרו המדעי.
קיבל אותות הצטיינות רבים של אוסטרו-הונגריה ושל אוסטריה. ב-1988 הוקמה באוניברסיטת גראץ "קרן דוד הרצוג", שמטרתה סיוע להבנה בין-תרבותית – במיוחד ביחס לתרבות היהודית. מאז 2005 ישנם סניפים של הקרן בכל האוניברסיטאות בשטיריה. הכיכר שמול בית הכנסת של גראץ נושאת את שמו.
ב-16 באוגוסט 2016 הניח גונטר דמניג ברחוב רדצקי 8 בגראץ אבן נגף לזכרו של הרצוג.
אבלטון
אבלטון AG היא חברה המבוססת בברלין המייצרת ומפיצה את תוכנת אבלטון לייב להפקה מוזיקלית, ספריות סימפולים והקונטרול אבלטון פוש.
היסטוריה.
אבלטון נוסדה בשנת 1999 על ידי גררד בלס, רוברט הנקה וברנרד רוגנדורף. לאחר שבלס עבד על הריאקטור של Native Instruments, הקים את אבלטון והשיק את תוכנת הלייב בשנת 2001. בלס נשאר המנכ"ל של אבלטון עד היום. המשרד הראשי של אבלטון ממוקם במחוז מיטה בברלין, גרמניה והמשרד השני ממוקם בפסדינה, קליפורניה.