סביבת המחיה של השפמנון המצוי לרוב דלת חמצן (מים עכורים וחמימים שזרימתם איטית), בשל כך מצויד חלקו העליון של לוע השפמנון המצוי ב"חדר נשימה", בו מצויות בליטות הקרויות "עץ נשימה". בליטות אלו מאפשרות לשפמנון לבלוע אוויר אטמוספירי (מחוץ למים), ובכך להעשיר את ריכוז החמצן בדמו. למעשה, כ-60% מצריכת החמצן של השפמנון המצוי נעשית באמצעות בליעת אוויר, כאשר יתר צריכת החמצן נעשית באמצעות זימים, המאפשרים לו לקלוט חמצן שמומס במים.
דג השפמנון המצוי אינו כשר לאכילה על פי ההלכה, בגלל היותו נטול קשקשים, שהם אחד מסימני הכשרות של דגים.
אדולף נאיבואיר
אדולף נייבויער
אדולף נויבואר
אדולף נויבוער
אדולף נייבויאר
קטלוג נויבואר
לה פלטה
קתדרלת לה פלטה
אולמקי
ג'ונתן מן
ג'ונתן מן (Jonathan Mann; 30 ביולי 1947 - 2 בספטמבר 1998) היה ראש תוכנית האיידס הגלובלית (GPA) של ארגון הבריאות העולמי. כיהן כאפידמיולוג במדינת ניו מקסיקו, וכסגן מנהל משרד הבריאות של ניו מקסיקו. בשנים 1984-1986 כיהן מן כמייסד ומנהל פרויקט SIDA בזאיר. מן מונה לתפקיד ראש תוכנית GPA בשנת 1986. ב-1998 נהרגו מן ואשתו, ד"ר מרי-לו קלמנטס-מן, בהתרסקות טיסה 111 של סוויסאייר.
ביוגרפיה.
שנותיו הראשונות.
מן נולד בבוסטון, מסצ'וסטס בשנת 1947, ילד שני למשפחה בת ארבעה ילדים. אביו, ד"ר ג'יימס מן, היה פסיכואנליטיקן ידוע ואימו עובדת סוציאלית. גישתם לעולם האקדמיה ועיסוקיהם שהיו קשורים בטיפול בבני אדם, היו חלק בלתי נפרד מחיי המשפחה. ג'ונתן ואחותו הגדולה קרול החלו בהיותם בני נוער להביע עניין, במדע ולקחו חלק במחנות חפירה ארכאולוגיים. מקור השפעה נוסף על עולמו של מן הם הספרים, מן היה קורא נלהב ובין היתר הושפע רבות מספרו של אלבר קאמי, 'הדבר', בו הגיבור נלחם מלחמה מתמדת נגד מגפה חרף כל הקשיים, חיי הגיבור בספר הפכו למופת עבור מן. עם תום לימודיו התיכוניים מן פנה ללימודי היסטוריה באוניברסיטת הרווארד, בשנתו השלישית ללימודים נסע לפריז ללימודי מדעי המדינה. בפריז פגש את מי שתהיה אשתו לעתיד מרי- פול בונדט. כעבור שנה, עם חזרתו לארצות הברית הם נישאים ובמקביל הוא מקבל את התואר האקדמי הראשון שלו (BA), לזוג נולדים במרוצת השנים שלושה ילדים.
בשנת 1974 מן מקבל תואר ד"ר מבית הספר לרפואה של אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. הוא החל את לימודי הרפואה שלו בשאיפה להתמקצע כרופא עיניים, אך במהרה החל להתעניין בנושא בריאות הציבור. לאחר קבלת התואר, מן וזוגתו עברו להתגורר בניו מקסיקו שם עבד מן כאפידמיולוג ב'מרכז לבקרת ומניעת מחלות'. בהמשך השתלב מן במחלקת המדינה של ניו מקסיקו לבריאות הציבור, שם עבד 10 שנים כשעיקר עיסוקו סבב את המאמץ למגר את מחלת הדבר.
גילוי האיידס.
בשנת 1981 הופיע לראשונה האיידס בארצות הברית, תחילה בקרב קהילת ההומוסקסואלים בסן פרנסיסקו, קליפורניה. המחלה התפשטה גאוגרפית במהירות וממאות מקרים תפסה תאוצה לאלפי מקרים של הידבקות. עד שנת 1983 ה'מרכז לבקרת ומניעת מחלות' אסף מידע מספק כדי להכריז כי זו מחלה המועברת על ידי הדבקה מנשא של המחלה וכי קיימות דרכי הדבקה ברורות. רוב החולים באיידס באותה תקופה התגלו בקרב הומוסקסואלים. במקביל, מאירופה החלו מגיעים דיווחים על כך שמהגרים אפריקאים מבקשים טיפול רפואי עבור מחלה שתסמיניה היו דומים לאלו של האיידס ושפוגעת בגברים ונשים כאחד.
פרויקט SIDA.
ב- 18 באוקטובר 1983, קבוצת מדענים מרחבי העולם הגיעה לקינשאסה, זאיר (כיום הרפובליקה של קונגו). החוקרים הבחינו בעובדה כי בבית החולים Mama Yamo, אנשים מתים מסיבה לא ברורה. בקרב החוקרים עלתה ההשערה כי ייתכן שהתופעה בה הם חוזים בזאיר זהה לתופעות שהתרחשו באותה עת בארצות הברית ואירופה. צוות המומחים שנשלחו מה'מרכז לבקרת ומניעת מחלות' ומ'המוסד הלאומי לבריאות' הבלגי, בראשות פיטר פיו, גילו את נגיף האבולה, המועבר, בדומה לHIV, דרך נוזלי הגוף. לאור הממצאים בזאיר החליט מנהל ה'מרכז למניעת ובקרת מחלות' למנות את מן, האפידמיולוג הראשי של ניו מקסיקו, לעמוד בראש תוכנית מחקר בינלאומית בנושא האיידס שתפעל בזאיר. מן היה בחירה טבעית לתפקיד בשל מומחיותו כאפידמיולוג וידיעתו את השפה הצרפתית. מן קיבל את ההצעה והוא ומשפחתו עברו להתגורר בזאיר לפרק זמן של שנתיים במהלכן מן הקים את פרויקט SIDA. פרויקט SIDA הוא שותפות מחקרית בנושא האיידס של זאיר, ארצות הברית ובלגיה.
התוכנית הגלובלית לאיידס (GPA), של ארגון הבריאות העולמי (WHO).
מן גילה בשהותו באפריקה את ממדיה העצומים של מחלת האיידס באזור שמדרום לסהרה. חשיפה זו, הבהירה לו את עוצמת המצב ויצרה אצלו מחויבות רבה למלחמה בנגיף. הוא הפך לדמות מובילה בקהילת המדענים ופעילי זכויות אדם אשר הפכו יותר ויותר מודעים לממדי המגפה. מן החזיק בתובנה כי איידס היא מחלה זיהומית אשר משגשגת בתנאים של עוני, הגירה לעיר, דיכוי ואלימות חברתית, ולפיכך לא ניתן לטפל בה כבכל מחלה זיהומית אחרת. מן הבין שחלק מהמרכיבים הקשורים לנסיבות ההידבקות אינם ביו-רפואיים גרידא: נשים עלולות שלא לדרוש מבעליהן להשתמש בקונדומים בשל חשש מאלימות, ילדי רחוב ואלמנות חסרות זכויות ירושה, התלויים במין למחייתם לא יכולים להפחית את כמות הפרטנרים שלהם ליחסי מין (ראו גם: 'משנתו של מן'). ב-20 בנובמבר 1986 הוכרז במטה האו"ם על מחויבות ארגון הבריאות העולמי למניעה ומיגור מחלת האיידס. מן מונה לראש התוכנית הגלובלית למניעת איידס של ארגון הבריאות העולמי. מינויו של מן, אזרח ארצות הברית, לתפקיד כה בכיר בארגון היה לא טריוויאלי, אך ניסיונו של מן ממחקרו בזאיר, ידענותו המופלגת בתחום, והחזון שהציג למאבק במחלה הפכו אותו להולם את התפקיד המאתגר של הובלת החזית הבינלאומית למאבק במחלה. באותה תקופה הגישה בעולם כלפי האיידס הייתה שמרנות מלווה באימה מהמחלה: עד שנת 1987, 81 מדינות יצרו חקיקה נגד נשאי איידס או נגד קבוצות סיכון לחלות במחלה (בעיקר גברים הומוסקסואלים וזונות). אל מול אותה שמרנות הציג מן עם כניסתו לתפקיד קו מחשבה הגיוני לפעולה וחומל עבור כל אדם.
מן כיהן כראש התוכנית הגלובלית למניעת איידס, עד שנת 1990. במהלך כהונתו חלה התקדמות אינטנסיבית במלחמה באיידס. תוך שנתיים גייס מן סכום של כמעט 100 מיליון דולר עבור פעילות הארגון. מדיניות הארגון הלמה את הפילוסופיה של מן. במהלך עימותים רבים שנאלץ לקיים עם פקידי ממשל במדינות שונות הוא הבין כי השליטה במגפה באופן רציונלי לא מתאפשרת כאשר אין הסכמה על הנחת הבסיס כי חייהם של כל בני האדם הם שווים בערכם. לפי השקפתו של מן הדרת קבוצות חברתיות ואי הגנה על זכויות אדם עשויה לא רק למנוע עצירת המגפה אלא אף להחמיר את התפשטותה. הוא קרא להגנה על כלל האוכלוסייה ולשמירה על זכויות אדם.
אחת מיוזמותיו הראשונות בארגון הייתה כינוס ועדה גלובלית בנושא איידס בה לקחו חלק אפידמיולוגים, אנשי אתיקה ומדענים מרחבי העולם. בשל העובדה כי מנהיגים מסוימים התכחשו למגפת האיידס ולצורך בפעולה לבלימתה, ועל מנת לקדם את סדר היום שלו בדבר זכויות אדם, פעל הארגון פעמים רבות בשיתוף פעולה מול ארגונים לא ממשלתיים. אט אט מדינות רבות אימצו תוכניות המבוססות על הבנה של חשיבותן של בריאות הציבור וזכויות האדם.
יוזמה נוספת של מן הייתה כינוס בלונדון של שרי בריאות מכ- 150 מדינות, בו הוחלט על קידום אסטרטגיה של שיתוף פעולה לעידוד השימוש בקונדומים על מנת לבלום את התפשטות המגפה.
פרשיית עזיבתו של מן את התוכנית הגלובלית למניעת איידס (GPA).
כאשר מונה ד"ר הירושי נאקז'ימה מיפן לראש ארגון הבריאות העולמי, הוא ביטא אי שביעות רצון ממעמדו הרם של מן בארגון. נקז'ימה החל מקצץ בתקציבה של התוכנית הגלובלית למניעת איידס, כאשר הוא מסתמך על דיווחים מהמזכירות שלו ומיריבים פוליטיים של התוכנית הגלובלית למניעת איידס. נקז'ימה קיבל את הערכותיהם לפיהן התוכנית של מן אינה מידתית ביחס לכמות מקרי האיידס אותם ניתן להוכיח. וכאמור, בניסיונו לנרמל את מעמדם של מן ושל התוכנית, הוא החל מקצץ במשאביה. המדיניות של נקז'ימה הייתה להתמקד במאבק במלריה ולהשקיע משאבים בתוכניות בנושאים שהיו פופולריים וזכו לתשומת לב ציבורית רבה. העימות הגלוי הראשון בין נקז'ימה למן התרחש בוועידת 'יום האיידס העולמי' הראשונה שהתקיימה ב- 1.12.1988. ימים ספורים לפניה נחשף מן לתמלילי ריאיון שהעניק נקז'ימה, שהיה עתיד להתפרסם בעיתון הצרפתי לה מונד, בו מרמז נקג'ימה כי יש לאזן בין הזכויות של חולי איידס לבין האינטרסים הרחבים של החברה. מן היה מזועזע מהדברים וראה בהם כמבשריה של מדיניות של איסורים והגבלות על הגירה ותעסוקה של חולי האיידס. מן איים שאם הריאיון יפורסם, הוא יתפטר במהלך נאומו בוועידה. אמנם נקז'ימה משך את הריאיון אך המשיך בתהליך הדרתו של מן מישיבות ונעשתה פגיעה ביכולתו לממש את תקציב הנסיעות שלו לצורכי עבודה. בשנת 1990, על רקע המחלוקות בין מן לנקז'ימה, החליט מן לפרוש מתפקידו.
הקמת ארגון 'רופאי העולם'(Doctors of the World).
בשנת 1991 ייסד מן את הארגון. שאיפתו הייתה כי הארגון יהווה פלטפורמה לתוכניות בנות-קיימא שיוכלו לקדם ולהגן על זכויות אדם ובריאות בארצות הברית ובארצות נוספות.
הקמת וניהול Francois-Xavier Bagnoud Center for Health and Human Rights באוניברסיטת הרווארד.
בשנת 1993 מונה מן כפרופסור לעמוד בראש מרכז זה. מן ייסד את כתב העת 'בריאות וזכויות אדם' שיוצא במסגרת המרכז, בין פעילויות המוסד קידם את המאבק להנגשת תרופות לחולי HIV במדינות מתפתחות, וארגן כנסים בנושא האיידס בעולם באוניברסיטת הרווארד.
הצהרה עולמית בדבר זכויות אדם.