רמינגטון ניילון 66 (באנגלית: Remington Nylon 66) הוא רובה חצי-אוטומטי בקוטר 0.22 אינץ' מתוצרת חברת רמינגטון. ייחודו של הרובה הוא בשימוש הנרחב בפולימרים סינתטיים בייצורו.
תיאור.
הרובה הוצג לראשונה על ידי חברת נשקי רמינגטון בשנת 1959. ייחודו של הניילון 66 הוא בקת ובגוף הרובה, העשויים חומר פולימרי, הדומה לניילון, בשם זַיְטֶל (Zytel), מתוצרת חברת דופונט. השימוש הנרחב בחומרים סינתטיים מאפשר לניילון 66 לפעול בלא שימוש בחומרי סיכה כלשהם, דבר התורם לאמינותו ולפופולריות הרבה שלו בקרב תושבי אזורים ארקטיים.
הרובה מצויד בכוונת ברזל, אך ניתן להתקין עליו גם כוונת טלסקופית. לרובה מספר גרסאות, אולם אלו נבדלות אחת מהשנייה בצבע גוף הרובה. שמן של חלק מהגרסאות השונות מבוסס על שמותיהם של שבטים אינדיאניים מאמריקה הצפונית, ובהם "חום מוהוק", "שחור אפאצ'י" ו"ירוק סנקה".
הניילון 66 יוצר ברישיון גם בברזיל, בידי חברת CBC הברזילאית בין השנים 1962 ו-1992. החברה הברזילאית יצרה בסך הכל כ-200 אלף רובי ניילון 66. בדגמיה המאוחר יצרה החברה את גוף וקת הרובה מחומר פולימרי בשם טֶכְנִיל (Technyl), כתחליף זול יותר לחומר הזיטל של חברת דופונט.
ערוץ לוגו
תיבת נח (סדרת טלוויזיה אמריקאית)
תיבת נח (באנגלית: Noah's Arc) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוג דרמה קומית בהפקת ערוץ לוגו, והיא סדרת המקור הנצפית ביותר של הערוץ. הסדרה שודרה מה-19 באוקטובר 2005 ועד ל-4 באוקטובר 2006. לאחר ירידת הסדרה מהאוויר יצא לה בשנת 2008 סרט המשך בשם .
הסדרה עוקבת אחר חייהם של חמישה חברים הומואים אפרו-אמריקאים ואמריקאים לטינים, והיא עוסקת בסוגיות מרכזיות בחיי קהילת הלהט"ב, כגון נטייה מינית וזהות מינית, נישואים חד מיניים, הומופוביה, מודעוּת לאיידס והורות להט"בית תוך התייחסות לחיי היום יום של הדמויות הראשיות וליחסים ביניהם. העונה הראשונה של הסדרה צולמה בלוס אנג'לס והעונה השנייה צולמה בוונקובר ובקולומביה הבריטית שבקנדה.
שתי העונות של הסדרה יצאו בשנים 2006 ו-2007 במהדורות DVD מיוחדות.
תיבת נח (פירושונים)
מצג מגע
שואת יהדות פולין
עמנואל בן גריון (ברדיצ'בסקי)
עמנואל בִּן גָּרְיוֹן (כ"ג בסיוון תרס"ג, 18 ביוני 1903 – י"ג בסיוון תשמ"ז, 10 ביוני 1987) היה סופר ומבקר ספרות, בנו של מיכה יוסף ברדיצ'בסקי.
ביוגרפיה.
נולד בברסלאו, (אז בגרמניה, כיום בפולין), בן יחיד לרחל לבית רמברג, רופאת שיניים, ולמיכה-יוסף ברדיצ'בסקי (מי"ב). אביו למד אז באוניברסיטת ברלין, שם הכיר את אמו.
למד עברית אצל אביו ואצל חיים טשרנוביץ ("רב צעיר"). בשנת 1921, בהיותו בן 18, מת אביו. בשנות ה-20 למד תנ"ך והיסטוריה באוניברסיטת ברלין. פרסם רשימות ספרותיות בעיתוני גרמניה. במשך שבע שנים שימש עורך לשוני של האנציקלופדיה היהודית-גרמנית הגדולה "אשכול".
בשנת 1935 עלה עם אמו לארץ ישראל. בשנת 1936 פגש את הרקדנית דבורה ברטונוב באחת מהופעותיה, וכעבור שנה נישאו השניים ברחובות. לאחר כשנה נולד בנם עידוא, שהיה שחקן, מתרגם, משורר ומחזאי. עמנואל בן גריון היה בעל טור קבוע בעיתון דבר ופרסם בו ביקורת ספרותית.
עמנואל בן-גריון עסק רבות בכתבי אביו ובעזבונו. באמצע שנות ה-20 הוציא בגרמניה את הספר המדעי "סיני וגריזים" של אביו. אחת מיצירותיו של ברדיצ'בסקי הייתה "ממקור ישראל", שהוא אוסף סיפורים עבריים שליקט ממקורות שונים. האוסף פורסם בחייו בשישה כרכים בשפה הגרמנית בשם "Der Born Judas" ("באר יהודה"). לאחר מותו הוציא בנו עמנואל את הספר לאור.
בן-גריון ערך את ספר היובל "אדר היקר" לכבודו של חוקר החסידות ד"ר שמואל אבא הורודצקי, המכיל דברי ספרות ומחקר מאת סופרים ואנשי מדע.
בן-גריון חיבר שירים ופזמונים, ובהם "לא בפינה נדחת", שהושר ללחנו של עמנואל עמירן.
לאחר התאבדות בנו עידוא בגיל 34, כתב עליו את הספר "בין שלשום למחרתיים".
עמנואל בן-גריון נפטר בחולון בגיל 84.
יחסו למורשת אביו.
עמנואל בן גריון נועד על ידי אביו, מיכה יוסף ברדיצ'בסקי, להפוך לחוקר שפות שמיות בגרמניה. ואולם, מותו הפתאומי של אביו ב-1921 גרם לו לזנוח בהדרגה את הקריירה האקדמית לטובת יעוד חדש: איסוף, שימור והנחלה של כתבי אביו ומורשתו הרוחנית. בן גריון התמסר למשימה זו עד יומו האחרון, ותרומתו בתחומים אלה הייתה מכרעת לעבודתם של חוקרים נוספים שבאו בעקבותיו. למרות בקיאותו המוחלטת בכל חלקי יצירתו של ברדיצ'בסקי האב, וכתיבתו הענפה עליה, עמנואל בן גריון לא ראה את עצמו כחוקר או פרשן של אביו. יחסו למורשת אביו תואר על ידו כ"שומר נחלה". למרות שפעל גם כסופר, חוקר ומבקר ספרות עצמאי, הוא עמל קודם כל על פרסום כתבי אביו ולא על אלה שלו עצמו. אבנר הולצמן, בספרו "עין בעין: על עשרים חוקרי ספרות", מאיר באור נוסף את תחושותיו האישיות של בן גריון ביחס ליצירותיו של אביו. בן גריון חזר וקרא בכתביו של ברדיצ'בסקי כל השנים, ותמיד מתוך התפעמות של קריאה ראשונה. הוא ראה בהתמסרותו המוחלטת למורשת אביו את מימושו העצמי שלו, ולא התייחס אליה כוויתור על שאיפותיו.
עמנואל בן-גוריון
עמנואל בן-גוריון (תרע"ט, 1919 – ט"ו בניסן תשמ"ב, 8 באפריל 1982) היה סופר עברי ומומחה לתעופה, פרסם ספרי תעופה פופולריים. בן אחותו של דוד בן-גוריון ואחיו של אריה בן-גוריון.
ביוגרפיה.
נולד ביליסבטגראד שבדרום האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), כבנם השני של ד"ר משה קוריטני, רופא ממשלתי ומנתח, וציפורה לבית גרין (אחות לאברהם, מיכאל, רבקה ודוד גרין), גננת בהכשרתה ואחות בעיסוקה. בשנת 1920 נרצח אביו בקליניקה שבביתם בידי רופא-עמית רוסי במהלך משחק שחמט בין חברים, והאם ציפורה ברחה מרוסיה עם שני ילדיה, אריה ועמנואל בחזרה לעיר הולדתה פלונסק אל אביה, אביגדור גרין.
בשנת 1925 עלה עמנואל עם סבו אביגדור גרין לארץ ישראל, שבה כבר שהו כשנה האם והבן אריה. המשפחה התיישבה בשכונת הדר הכרמל בחיפה, שם הייתה ציפורה אחות בקופת חולים. כל בני המשפחה עִברתו רשמית את שם המשפחה לבן-גוריון, שם שמקורו ביוסף בן גוריון, ממנהיגי המרד הגדול.
בשנת 1928 נישאה ציפורה לזמר והמורה לזמרה אריה פרידמן-לבוב, ולמשפחה המורחבת הצטרפה גם רות, בתו של פרידמן-לבוב (לימים רות הילמן, פסנתרנית, מייסדת ומנהלת הקונסרבטוריון העירוני באר שבע). אריה, רות ועמנואל למדו בבית הספר הריאלי.
בשנת 1938 החל עמנואל בן-גוריון את לימודיו בבית הספר לאמנויות "בצלאל" בירושלים. בשנת 1941, לאחר שלוש שנות לימוד ב"בצלאל", התגייס לצבא הבריטי. לאחר שחרורו מהצבא הבריטי החל את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים בתחום מדעי הרוח - היסטוריה, פילוסופיה וחינוך. ב-14 בנובמבר 1947 הוא נפצע בגבו מיריות האוטובוס בו נסע בחיפה. הוא שוחרר מבית החולים לאחר כ-12 ימים.
לאחר קום המדינה עבד במטה חיל האוויר בדרגת סגן, והיה חבר בהוצאת "מערכות". אז החל במחקריו על התפתחות מדע התעופה בעולם. הוא פרסם רשימות ומאמרים בנושאים מדעיים בעיתונים שונים, ובהם: "הארץ", "במחנה" וכן בבטאון חיל האוויר.
בשנת 1957 יצא ספרו הראשון: "50 שנות תעופה עולמית", ולאחריו הוציא ספרים נוספים בתחום התעופה: "מהלאה לשמש", "תעופה על-קולית" ו"סילונים מדבירי שחקים". הוא זכה על ספרו "תולדות התעופה בעולם" בפרס הוז לספורט בשנת 1959.
בן-גוריון לא נישא מעולם.
בערב פסח תשמ"ב (1982) נפטר כתוצאה מהתקף לב בהיותו בקיבוץ בית השיטה, והוא נקבר למחרת בבית העלמין של הקיבוץ, והוא בן 64.
ספרייתו ניתנה לביטאון חיל האוויר, והיא קרויה על שמו.
ישראל לוין
עמנואל בן-גוריון (ברדיצ'בסקי)
שפעצל
עמנואל בן גוריון
מאתיי בסאראב
מאתיי בסאראב (ברומנית: Matei Basarab, 1580 - 9 באפריל 1654) היה שליט נסיכות ולאכיה בין השנים 1632–1654.
מאתיי היה בנו של דאנצ'וּל מברנקובן (Danciul din Brâncoveni), מי שהיה וורניק גדול בתקופתם של שטפאן החירש ואלכסנדרו הרע ונפל בשדה הקרב כלוחם בשירותו של מיכאי האמיץ. דאנצ'וּל היה בן של ניאגויה בסאראב, מוצא שהצדיק עבור מאתיי את אימוץ השם "בסאראב" לאחר שעלה לשלטון.
המדיניות של בסאראב.
מאתיי בסאראב שמר על יחסים טובים עם האימפריה העות'מאנית, לה הייתה נסיכות ולאכיה כפופה והוא, כשליטה, חייב היה לשלם מס. הוא מילא את התחייבויותיו, תוך עמידה על המשמר ונכונות לצאת למלחמה במקרה הצורך, יחד עם העות'מאנים או נגד העות'מאנים. בספטמבר 1632, בשנה הראשונה לשלטונו, הצטרף למסע מלחמה עות'מאני נגד פולין, יחד עם הצבא של נסיכות מולדובה בהנהגת מויסה מובילה והטטרים מבוג'אק. המסע לא הצליח כל כך והסתיים לפני החורף, כך שבמחצית נובמבר כבר שב לבירתו.