כמעט מאה שנה נמצאה ירושלים תחת שלטון נוצרי-צלבני. ב- 2 באוקטובר 1187, נכבשה העיר על ידי חילותיו של צלאח א-דין, וירושלים שבה לשליטת האסלאם. כדי למנוע את שובם של הצלבנים, החלו השליטים האיוביים, במסע חיזוקים וביצורים של החומה בירושלים ובבניית מגדלים. כן הוקמו וחוזקו על ידם, מבצרים בגליל, בגלעד ובגולן. מרבית הביצורים הללו נעשו על ידי אל-מעט'ם, או בהוראתו, עוד בחיי אביו אלמלכ עאדל, בהיותו שליטה של ירושלים, אך מאוחר יותר כסולטאן, כשחשב שטובת שלטונו היא הרס הביצורים, הוא לא היסס להרוס את החומות והמבצרים שהוא בעצמו בנה. כך בשנת 1217 כשצבאו של אנדראש השני מלך הונגריה הגיע לחופי הארץ, חיזק אל-מעט'ם את ביצוריה של ירושלים, ובשנת 1219 הרס את ביצורי הר תבור שבנה אביו, כדי לעזור לאחיו אלמלכ אל-כאמל, ולהסיח את דעתם של הכוחות האירופיים שצרו על מצרים. מבצר נמרוד, השוכן למרגלות הר חרמון, נבנה על ידי שליט הבניאס אלעזיז עת'מאן, במימונו של אחיו אל-מעט'ם. מעברו של הקטע הדרומי של חומת ירושלים נמצאו בחפירות חדשות שרידי חומה ומגדלים איוביים; אלו נבנו בשלהי תקופת צלאח א-דין, בתקופת אלמלכ אל-עאדל, ובראשית שלטונו של אל-מעט'ם, אך בשנים 1219 ו- 1220 פקד אלמעט'ם להרוס אותם. במהלך ספטמבר ואוקטובר של שנת 1227 יצא שוב אל-מעט'ם מדמשק, והחל בהחרבה שיטתית של ביצורי ירושלים ומבצרים בגליל כגון: כוכב הירדן, המצודה בתבנין ומצודת צפת - אסטרטגיה בה נהג צלאח א-דין, ברצונו למנוע התבססות הצלבנים בארץ. בחודש נובמבר מת אלמלכ אל-מעט'ם עיסא, ומותו שינה את המפה הפוליטית של ממלכת ירושלים ואויביה.
מדרשת (מאדראסת) אלמעט'מיה.
בשנת 1218 נבנתה בצו הסולטאן אלמלכ אלמעט'ם עיסא, מדרשה ללימודי האסלאם, על פי האסכולה החנפית, אשר קיבלה את שמה על שם הסולטאן - אלמעט'מיה. מבנה המדרשה נמצא בעיר העתיקה סמוך לשער האריות ובקרבת תחילתה של הויה דולורוזה. במקום נמצאה כתובת בשפה הערבית:
בדיקת עמיתים
שנה עברית
הלוח היהודי
זכור את אשר עשה לך עמלק
הצרות שלי עם נשים
הצרות שלי עם נשים היא סדרת טלוויזיה קומית ששודרה בערוץ 10, שעלתה לשידור ב-12 ביולי 2010. העונה הראשונה זכתה לממוצע רייטינג של 6.5 אחוז. העונה השנייה עלתה לאוויר ב-24 באוקטובר 2010.
עלילה.
ארי שניידר (דן שפירא), מעצב בחברת קוסמטיקה, לא מצליח לשמור על מערכת יחסים לאורך זמן, ולכן פונה לפסיכולוגית בשם עדינה בבאיוף (חנה לסלאו). במהלך העונה הראשונה הוא מתאהב בבוסית שלו, לילך תורג'מן (טלי שרון), ובמהלך העונה השנייה מנסה, בעזרת הפסיכולוגית שלו, לשמור על מערכת היחסים של השניים.
פרד לזין
פרד לזין (באנגלית: Frederick A. Lazin; נולד ב-2 ביוני 1943) הוא פרופסור למדעי המדינה וחבר במחלקה לפוליטיקה וממשל באוניברסיטת בן-גוריון.
אודות.
לזין נולד ב-2 ביוני 1943 בבוסטון וגדל בעיר שרון במסצ'וסטס למשפחה קונסרבטיבית. בנעוריו היה חבר בתנועת הצופים והגיע לדרגה הגבוהה ביותר, Eagle Scout. בתיכון שימש כנשיא האזורי של תנועת הנוער יהודה הצעיר ואחרי התיכון בילה בישראל שנה במסגרת התנועה. הוא החל ללמוד לתואר ראשון במדעי המדינה והיסטוריה באוניברסיטת מסצ'וסטס. לאחר שנה, נסע לישראל ולמד כחצי שנה כלכלה באוניברסיטת העברית. אולם, החליט לחזור לארצות הברית ושם סיים את התואר בהצטיינות יתרה (1966). הוא היה נשיא מקומי של ארגון הלל. אחר כך סיים תואר שני (1969) ושלישי (1973) במדעי המדינה מאוניברסיטת שיקגו.
בשנת 1975 עלה לישראל, הצטרף לסגל ההוראה באוניברסיטת בן-גוריון והתגורר ביישוב עומר. הוא לימד באוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, אוניברסיטת העיר ניו יורק ובאוניברסיטת קורנל.
ספר החוק
טירה (פירושונים)
דייוויד ויימן
דייוויד ויימן (אנגלית: David Wyman; 6 במרץ 1929 - 14 במרץ 2018) היה היסטוריון אמריקאי, פרופסור מאוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט, שנודע בזכות מחקריו בנוגע לתגובתה של ארצות הברית לגרמניה הנאצית. עמד בראש מכון ויימן לחקר השואה בוושינגטון די. סי.
אודות.
נולד בוויימאות' מסצ'וסטס, נכד לשני כמרים פרוטסטנטים. הוא סיים תואר ראשון מאוניברסיטת בוסטון ודוקטורט מאוניברסיטת הרווארד. בין השנים 1966 ל-1991 לימד באוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט. הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מההיברו יוניון קולג' ומישיבה יוניברסיטי.
נפטר ב-14 במרץ 2018.
מספריו.
בעברית - הפקרת היהודים אמריקה והשואה 1941–1945, הוצאת יד ושם, 1993.
פארק צ'או-יאנג
פארק צ'או-יאנג (בתרגום לעברית: פארק השמש העולה, בסינית: 北京朝阳公园; בפיניין: Běijīng Cháoyáng Gōngyuán) הוא פארק הממוקם ליד ארמונו של הנסיך לשעבר באזור צָ'אוֹ-יָאנְג בבייג'ינג. הפארק נפתח בשנת 1984, והוא הפארק הגדול בבייג'ינג. רוחבו 2.8 ק"מ, אורכו 1.5 ק"מ, והוא משתרע על-פני שטח של 2.89 קמ"ר. הפארק נמצא בין כביש הטבעת השלישי לכביש הטבעת הרביעי. בפארק יש גנים, רכבת הרים, מגרשי טניס וכדורסל.
אירועים.
מאז שנת 2005, בכל חודש ספטמבר, הפארק מארח את פסטיבל הפופ של בייג'ינג, שכולל מופעי מוזיקה בינלאומיים וסיניים. הפארק אירח את תחרות הכדורעף חופים באולימפיאדת בייג'ינג (2008), ולאחר האולימפיאדה השתמשו בחול כדי לבנות חוף ים מלאכותי בפארק. בפארק נבנה גלגל ענק, שכאשר יושלם, יהיה גובהו 208 מטר ויהיה הגלגל הגבוה יותר בעולם. עם זאת, במאי 2010 החברה שבונה את הגלגל ענק פשטה את הרגל והעבודות נפסקו.
ישראל בן דרור
ישראל בן דרור (3 במרץ 1932 - 18 בפברואר 2006) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בקבוצת מכבי פתח תקווה בין השנים 1948–1962.
ביוגרפיה.
ישראל בן דרור הוא בנו של מרדכי בן דרור, שהיה יו"ר מכבי ישראל. בן דרור שיחק בתפקידים רבים ובהם בלם, מגן וחלוץ, והתפרסם בזכות כדורי החוץ הארוכים שלו. הוא שיחק 157 משחקים בליגת העל וכבש 36 שערים לזכותה של מכבי פתח תקווה, והיה שותף בולט לזכייתה בגביע המדינה בשנת . לזכותו של בן דרור 3 הופעות בנבחרת ישראל, במשחקים נגד יפן, יוגוסלביה ודרום אפריקה.
עם פרישתו הקים ישראל בן דרור את מועדון הספורט אבן יהודה ופעל שנים רבות בתחום הספורט כמאמן כדורגל, כדורעף וכדורסל בקבוצות שונות. רבים מכדורגלניה של מכבי נתניה לדורותיהם התאמנו תחת שרביטו של בן דרור. בשנות ה-70 עסק בן דרור בארגון מופעי ההתעמלות בטקסי המכביה.
ישראל בן דרור שירת כקצין בצבא הגנה לישראל. היה מורה לחינוך גופני בבית הספר "בכר" באבן יהודה ובבית הספר "ביאליק" בנתניה. על פעילותו בבית הספר ביאליק ותרומתו לספורט העירוני קיבל את "פרס החינוך עירוני" של העיר נתניה בשנת 1987. במשך 38 שנים הפעיל בן דרור בביתו באבן-יהודה את קייטנת "גבעת הילדים", שם אירח ילדים בחופש הגדול.
בשנת 2003 קיבל את "אות המתנדב הארצי" על פועלו כמתנדב מתמיד מסור ואכפתי.
בן דרור נפטר בגיל 74, בעקבות שבץ מוחי. אשתו, זיוה בן דרור, כיהנה כראש המועצה המקומית אבן יהודה (בין השנים 1989-1993).
הנצחתו.
בכל שנה מארגנת משפחתו של ישראל בן דרור בשיתוף עם ההתאחדות לכדורגל בישראל את "טורניר אלוף האלופים" ובו מאפשרת לאלופות נערים ג' בליגות השונות להתמודד אחת עם השנייה ולזכות באליפות הארצית.
לאחר מותו הקימה משפחתו את "עמותת בן דרור" המעניקה מלגות לספורטאים צעירים מצטיינים.
מתחם הספורט באבן יהודה נקרא על שמו של בן דרור.
שמן קיקיון
שמן קיקיון (Castor oil), נקרא גם: "שמן קיק" הוא שמן צמחי המופק מהצמח קיקיון מצוי, הקיקיון נמנה עם ממשפחת החלבלוביים. צבע השמן המופק ממנו חיוור – מצהוב בהיר עד שקוף והוא בעל טעם חלש, וחסר ריח. נקודת הרתיחה שלו היא 313 מעלות צלזיוס, נקודת העשן שלו - 200 מעלות וצפיפותו 961 קילוגרם למטר מעוקב. מבחינה כימית, חומר זה מורכב מטריגליצרידים, המכילים בקירוב 90 אחוז חומצה ריצינולאית, ובאופן משני מכיל גם חומצה אולאית ולינולאית.
רקע.
החומצה הריצינולאית שהיא המרכיב העיקרי של שמן קיקיון, היא חומצת שומן חד בלתי-רוויה המכילה 18 פחמנים ומכילה קבוצה הידרוקסילית בפחמן ה-12. קבוצת ההידרוקסיל גורמת לשמן קיקיון להיות קוטבי מבחינה חשמלית, תכונה שמעניקה לו חשיבות עבור האדם, בהשוואה לשמנים אחרים, ולכן גם מחירו גבוה יותר. לדוגמה, ביולי 2007 המחיר לקילוגרם של שמן קיקיון תוצרת הודו היה 0.90 דולר אמריקני, בעוד שמנים צמחיים אחרים כדוגמת שמן סויה, קנולה ושמן חמניות נמכרו תמורת 0.30 דולר.
שמן קיקיון ונגזרותיו משמשים בהפקת סבון, שמני סיכה, שמן בלמים, צבעי שמן, שעוות, ציפוי, הפקת דיו, פלסטיק עמיד בקור, ניילון, ובשמים.
בנוסף לשמן קיקיון, זרעי הקיקיון מכילים חלבון רעיל בשם ריצין וקטיף הזרעים טומן בצידו סיכון. גורמים אלרגניים נמצאים על פני הצמח ויכולים לגרום לפגיעה עצבית בלתי-הפיכה, דבר שמביא את פעולת הקטיף לכזו שעלולה לפגוע בחיי אדם.
הודו, ברזיל וסין הם מרכזי הגידול העיקריים של צמח הקיקיון והעובדים בענף זה סובלים מרעילות הצמח. סוגיה בריאותית זו, יחד עם הסכנה שבשימוש התוצר עצמו, מביאים לניסיונות של שימוש בשמנים אחרים כתחליף לשמן קיקיון. במקביל, נעשים מחקרים המנסים בטכניקות של הנדסה גנטית למנוע או להפחית את יצירת הריצין בצמח.
שימושים.
מזון.
בתעשיית המזון, משמש שמן קיקיון כתוסף מזון, תיבול, ממתקים כדוגמת שוקולד, ובאריזת מוצרים. כמו כן משמש השמן כמעכב התפתחות עובש.
ברפואה.
מנהל המזון והתרופות האמריקאי ('FDA') מגדיר שמן קיקיון כחומר מוכר, בטוח לשימוש ובעל השפעה יעילה, והוא יכול להימכר ללא מרשם רופא.