בשנת 1906, לאחר השרפה, החלה בניית המבנה הנוכחי. הבנייה הושלמה בשנת 1917 בעלות של 7.25 מיליון דולרים, על פי תוכניות של האדריכל ג'ורג' ב. פוסט מניו יורק. בשל הצורך הדחוף בהקמת המבנה (בשל השרפה) נבנה המבנה החדש אגפים אגפים, כאשר אגפי המשרדים נבנו ראשונים.
מבנה הקפיטול בנוי 43 סוגי אבנים שהובאו משישה מחוזות במדינה ומשמונה מדינות אחרות. חזית המבנה בנוית אבן גרניט לבנה מורמונט. כיפת המבנה היא כיפת הגרנית הגדולה ביותר בעולם.
גובה כיפת המבנה 86.5 מטרים (והיא נמוכה במטר אחד מכיפת קפיטול ארצות הברית). בראש הכיפה ניצב פסל "ויסקונסין" מעשה ידי הפסל דניאל צ'סטר פרנץ'. ויסקונסין מחזיקה בידה השמאלית גלובוס שעליו עייט, וידה הימנית מושטת קדימה על מנת לסמל את מוטו המדינה: "קדימה". פסל ויסקונסין לובשת קסדה שעליה חיית המדינה - גירית. הפסל עשוי ארד חלול, ומחופה בעלי זהב. גובה הפסל 5 מטרים, והוא שוקל כ-3 טונות.
אכסדרת העמודים (הרטונדה) עשויה שיש מיוון, אלג'ריה, איטליה וצרפת, וכן אבן גיר ממינסוטה.
בשנת 2001 הוכרז המבנה כאתר היסטורי לאומי של ארצות הברית.
שיפוץ המבנה.
בשנת 1988 החלה תוכנית בת 14 שנים לשיפור ושיקום המבנה. השיפוץ הסתיים בשנת 2002 בעלות של 158.8 מיליון דולרים. מטרת השיפוץ - להתאים את המבנה למאה ה-21 תוך השארת מראהו כפי שהיה בעת שהוקם בשנת 1917. כחלק מהשיפוץ הוסרו מהמבנה תוספות שונות שנוספו בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 (כגון הנמכות לתקרות, הוספת מחיצות על מנת להוסיף שטחי משרדים, ותאורת פלואורסצנטים). כמו כן נפתחו מחדש פתחי תאורה בקומות העליונות אשר נסגרו בשנות ה-70, מחיצות העשויות אזבסט הוסרו, והותקנה מערך מיזוג אוויר חדשה. הרהיטים החדשים שהותקנו בבניין הם בסגנון רהיטי האלון מתחילת המאה ה-20 על מנת לשמר את ציביון המבנה.
תוכנית הפסלים של קפיטול מדינת ויסקונסין.
תוכניתו שהמקורית של פוסט כללה מבנים רבים במבנה. בראש הכיפה תוכנן לעמוד פסל מעשי ידי הלן פרנסוורת' מירס אולם שדניאל צ'סטר פרנץ' הסכים לבנות את הפסל בראש הכיפה הוחלט לוותר על פיסלה של מירס.
על פי תוכניתו המקורית של פוסט, היו אמורות להיבנות כיפות קטנות על אגפי המבנה. כיפות אלה לא נבנו ובמקומם הוצבו ארבע קבוצות פסלים מעשה ידי קראל ביטר. קבוצות אלה מסמלות אמונה, עוצמה, עושר ושפע.
בכל אחד מאגפי המבנה ישנו גמלון ועליו סדרת פסלים המסמלת את הפעילות באגף. על האגף המזרחי המשמש את בית המשפט העליון של המדינה הוצבה קבוצת פסילים שנקראת "החוק". על האגף הדרומי בו סנאט המדינה ניצבת קבוצת פסלים מעשה ידי אדולף אלכסנדר ויינמן שנקראת "תכונותיו הטובות של האדם" (Virtues and Traits of Character). על האגף המערבי פסליו של ביטר שנקראים "חקלאות" ועל האגף הצפוני פסליו של אטיליו פיקירילי שנקראים "חכמה ולימוד העולם".
משה זילברג
משה זילברג (16 בספטמבר 1900 – 16 באוגוסט 1975) היה פרופסור למשפטים באוניברסיטה העברית וראש המכון לחקר המשפט העברי שבה. כיהן כשופט בבית המשפט העליון וממלא מקום נשיאו בשנים 1950–1970.
ביוגרפיה.
זילברג נולד בשקודוויל שבאימפריה הרוסית (בתחומי ליטא של ימינו), לרבי הלל ואסנת זילברג, בתו של הרב משה יפה, רב העיירה שקודוויל. בצעירותו התחנך בישיבות קלם, מיר, סלובודקה ונובהרדוק, והתפרסם כעילוי. בתקופת מלחמת העולם הראשונה גלה למריופול ולמד מפי רבי יצחק יעקב רבינוביץ בישיבת פוניבז' שגלתה אף היא לעיר. בשנת 1920, לאחר שעבר בחינת בגרות בגימנסיה הריאלית העברית בקובנה, עבר לגרמניה והשתלם בפרנקפורט בלימודים כלליים, שנה מאוחר יותר החל ללמוד פילוסופיה באוניברסיטת מרבורג ולאחר מכן גם משפטים באוניברסיטת פרנקפורט. באותה תקופה התוודע לציונות ובשנת 1929 עלה לארץ ישראל במסגרת העלייה הרביעית.
לימד בבית הספר תחכמוני בתל אביב והיה מקורב לחיים נחמן ביאליק. ביאליק צירף את זילברג למרצי "אהל שם" וזילברג הרצה שם בנושאי תלמוד בין השנים 1931–1948. כותרת הרצאותיו הייתה "תלמוד לעם". בין השנים 1929–1948 שימש כעורך דין פרטי.
עם קום המדינה צורף לסגל בית המשפט המחוזי בתל אביב וב-1950 מונה לשופט בבית המשפט העליון. בשנות ה-50 הוביל את מגמת ההסתמכות על רעיונות המשפט העברי (יורשו המובהק הוא פרופ' מנחם אלון). התמחותו הייתה בדיני אישות, משפחה וירושה. במקביל לכהונתו היה זילברג פרופסור למשפטים באוניברסיטה העברית. לאחר פטירתו של שניאור זלמן חשין היה יו"ר החוג לתנ"ך בבית ראש הממשלה בימי דוד בן-גוריון ולאחר מכן בבית הנשיא.
זילברג הוא חתן פרס ישראל למשפט לשנת תשכ"ד. ב-1970 פרש מבית המשפט העליון בו כיהן כממלא-מקום קבוע לנשיא, והתמסר לכתיבת מאמרים בנושאי משפט, הלכה וענייני דיומא. דבריו כונסו בספר "באין כאחד: אסופת דברים שבהגות, בהלכה ובמשפט".
משה זילברג נפטר ב-16 באוגוסט 1975, ונקבר בהר המנוחות.
לזכרו הוקמה קרן המחלקת את הפרס ע"ש משה זילברג לעבודת דוקטור מצטיינת בלימודי המשפטים.
בתו, עו"ד אסנת מנדל, הייתה במשך 17 שנים ראש מחלקת הבג"צים בפרקליטות המדינה.
על שמו רחוב בשכונת בית וגן בירושלים.
מורשת שיפוטית.
זילברג השתמש במחקר המשפט התלמודי על-מנת לחלץ ממנו עקרונות שיפוטיים כלליים שינחו את הפסיקה. כן קבע בשנות החמישים מספר עקרונות יסוד המנחים את שופטי ישראל עד היום. בהם:
זילברג ייצג את דעת המיעוט בנושא "מיהו יהודי" בבג"ץ שליט. לדבריו אין הרישום כיהודי עניין פרוצדורלי של פקיד רישום במשרד הפנים אלא עניין עקרוני ולכן מצריך חקירה יסודית ורצינית ולא הגשת מסמכים. בלשונו: "השאלה העומדת לדיון בפנינו עולה בערכה וחשיבותה על כל מה שנדון בבית משפט זה למן יום היותו בית משפט ישראלי ועד היום הזה. על אף היותה, מן הבחינה הקונקרטית, שאלה אישית, פעוטה, מצומצמת, הרי הדיון בה ובמרכיביה האידאולוגיים, יצריך חשבון נפש נוקב ויורד עד התהום, עם ישותנו כעם, מהותנו כלאום, ותפקידנו המדיני ציוני בהחייאת הארץ הזאת."
בנוסף, זילברג היה זה שהכניס למשפט הישראלי את הביטוי "שטר ושוברו בצידו".
בערעור משפט קסטנר, שבו טוהר ישראל קסטנר מההאשמה החמורה ש"מכר את נפשו לשטן" (ברמיזה על כך ששיתף פעולה עם המשטר הנאצי בהונגריה, בתמורה לשחרור יהודים), צידד זילברג, בדעת מיעוט, בהאשמה המקורית של השופט בנימין הלוי כנגד קסטנר.
מספרי אוילר
מספרי אוילר הם המקדמים בפיתוח לטור טיילור של פונקציית סקאנט היפרבולי (אחד חלקי הקוסינוס ההיפרבולי):
formula_1
ניתן לחשב את המקדמים על ידי נוסחת הנסיגה: formula_2,
ובקירוב: formula_3.
מכיוון שהקוסינוס ההיפרבולי הוא פונקציה זוגית, המקדמים האי-זוגיים הם אפס. עשרת המקדמים הזוגיים הראשונים מופיעים להלן:
הרובע השתים-עשרה של פריז
הרובע השתים עשרה של פריז
הרובע האחת עשרה של פריז
הרובע השלוש-עשרה של פריז
הרובע השלוש עשרה של פריז
קפיטול מדינת וירג'יניה המערבית
קפיטול מדינת וירג'יניה המערבית (באנגלית: West Virginia State Capitol) הוא מבנה בית המחוקקים של מדינת וירג'יניה המערבית, הממוקם בבירתה צ'ארלסטון.
היסטוריה.
מדינת וירג'יניה המערבית הוקמה רק בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית, עת המחוזות הצפון מערביים של מדינת וירג'יניה (שבירתה הייתה ריצ'מונד) התנגדו לפרישתה מהאיחוד בשנת 1861 ושבו לאיחוד. המדינה הוקמה ב-20 ביוני 1863.
במשך מספר שנים התחלפה בירת המדינה מספר פעמים בין וילינג וצ'ארלסטון. בשנת 1877 נערך משאל עם בנושא, העיר צ'ארלסטון נבחרה והחלה בניית בניין הקפיטול. עבודות ההקמה הסתיימו בשנת 1885. מבנה זה נשרף בשנת 1921. בית המחוקקים הקים ועדה שמטרתה להביא להקמת מבנה חדש לקפיטול, ובינתיים הוקם מבנה זמני שנשרף אף הוא בשנת 1927. הוועדה בחרה בארכיטקט קאס גילברט לתכנן את המבנה בעלות של 10 מיליון דולרים. המבנה נחנך על ידי המושל ויליאם קונלי ב-20 ביוני 1932.
עלות בניית המבנה הייתה פחות מהמתוכנן, והגיעה ל-9,491,180.03 דולר.
ברנדן מקלונפרט
ברנדן מקלונפרט או ברנדנוס (489 לערך - 577 לערך; אירית: Bréanainn; לטינית: Brendanus) הוא קדוש נוצרי המכונה לעיתים "ברנדן הספן", "הנווט", או "האמיץ". הדיווחים על חייו הם מיתיים ואגדיים: ברנדן היה נזיר אירי, אשר ידוע בעיקר בשל מסעו האגדי ל"אי המבורכים"; בסגנון האימראם. יום חגו הוא ה-16 במאי.
ברנגן נולד לא רחוק מטראלי שבחצי האי דינגל. הוא היה בן זמנו של בנדיקטוס מנורסיה והיה בן 11 עם מותו של פטריק הקדוש, אשר הביא את הנצרות לאירלנד. בשנת 512 הפך לכומר והקים מספר מנזרים. בשל מיעוט המידע ההיסטורי עליו, התאריך היחיד שמקובל בקשר אליו הוא תאריך הקמתו של מנזר קלונפרט, בסביבות 560.
מסעו.
בסביבות שנת 530 לספירה ערך ברנדן מסע יחד עם כמה מאחיו הנזירים. הם יצאו בסירה קטנה בעלת תורן ומפרש. הסירה הייתה עשויה עץ ועורות. החלק הראשון של המסע היה מאירלנד לאיי פארו הנמצאים מצפון לסקוטלנד, ומשם החליט להפליג מערבה לחפש יבשה נוספת. בסופו של דבר הגיע ברנדן לאיי הבהאמה, ומשם חזר בחזרה את כל המרחק עד לאירלנד.
קזימיר וקרולינה
קזימיר וקרולינה (מגרמנית: Kasimir und Karoline) הוא מחזה מאת אדן פון הורבאט המתרחש בשנות ה-30 של המאה העשרים.
המחזה מתרחש כולו בלונה פארק ומדבר על יחסים מול מעמדות בחברה (יחסים, כסף ומה שביניהם).
בסוף המחזה, קזימיר וקרולינה, שהגיעו ללונה פארק כזוג, נפרדים וכל אחד מוצא בן או בת זוג אחר/ת.
המחזה מלווה בקטעי מוזיקה ידועים והומור.
הדמויות במחזה.
קזימיר.