כתוצאה מהמצוקה הקולקטיבית והפרטית, נראה כי כל הגבולות התרבותיים קורסים: מכיוון שאין כלל מקורות עבודה אחרים באופק, אנשי העיירה מוצאים לעצמם "הרפתקאות" שונות על מנת להימלט מהשעמום ולמצוא משמעות כלשהי. בעוד רוג'ר, אביה של שרה, מוצא עצמו מעורב ברומן לוהט עם סימון, רקדנית לשעבר מקזבלנקה, רייצ'ל, אשתו, מנסה להציל את נישואיה בעזרת כישופים. איזק מגלה שאשתו האהובה (אמה של ניקול) גוססת מסרטן הדם ובתם ניקול ממשיכה ברומן האסור עם המורה הצעיר. שרה אינה מתנגדת לחיזוריו של גבי, בריון העיירה, ושאר התושבים מכלים זמנם לריק בבית הקפה השכונתי.
השביתה אינה מובילה לשום מקום, אך העובדים, מתוך כעס וייאוש, מחליטים להילחם עד הסוף המר. רק נס יכול להציל את המצב, והוא לא מאחר להגיע: רוג'ר וחבריו מנסים לשמור על ניצוץ של זהות אימפריאלית דרך הדבקות במשחק הקריקט היומי. מכיוון שחסרים להם ציוד ומדים, הם פונים לקונסוליה הבריטית בתל אביב לעזרה. הבריטים, הצופים ליחסי ציבור רבים סביב המשחק, עוזרים לא רק על ידי הקצאת תמיכה אתלטית אלא גם על ידי הבטחה לשלוח את אלופת הקריקט של אנגליה למשחק ידידותי נגד "הקבוצה" של העיירה. החדשות אודות אירוע הספורט ההיסטורי מאחדות את העיירה כולה, את ההודים והמרוקאים גם יחד, מאחורי משחק שרק מעטים מהם מבינים בו. אך האירוע שמבטיח שהעיירה תהיה "על המפה" גורם למשפחות לקוות שאולי סוף סוף יגיע השינוי שכולם מחכים לו.
ביום הגדול, בעוד חברי פרלמנט וסלבריטאים שונים מגיעים למקום מתל אביב, נראה כי הגאולה באופק, אך תושבי העיירה אינם מצליחים לעמוד בקצב האיטי והמהורהר של המשחק. החלטת שופט יוצרת מהומה קטנה, המתפתחת למהומה גדולה, שנהפכת בסופו של דבר לתוהו ובוהו מוחלט והקבוצה הבריטית נמלטת בקושי מן המקום. סופה העגום של העיירה נראה ודאי. אלא שנראה כי המשחק בכל זאת הביא עמו ברכה: השביתה הפכה למבוכה פוליטית. כתוצאה מפרסומו של המשחק, מאלצת הממשלה את בעלי המפעל להיענות לדרישות העובדים. וכך, בצורה עקיפה, "נס" אכן מתרחש.
צילומים.
הסרט מגולל לכאורה את סיפורה של העיר דימונה, אך הצילומים נערכו בחודשי מרץ ואפריל ביישובים מדרשת בן-גוריון ובירוחם. המיקומים בהם צולמו הסצנות נבחרו כך שיהיו כמה שיותר קרובים למקור. הסצנה של משחק הקריקט המופיעה בסרט צולמה במגרש הקריקט של שדה בוקר ואחד מהבניינים בסרט, הבניין בו גרה סימון, הוא שיחזור של בניין אמיתי שהיה.
סביב יציאת הסרט.
הסרט זכה להצלחה קופתית רבה, ומאות אלפים צפו בו בבתי הקולנוע בישראל. הסרט השתתף בפסטיבלים בינלאומיים לקולנוע בארצות הברית, באוסטרליה, בהודו ובמדינות אירופה, וזכה במספר פרסים, בהם פרס חביב הקהל בפסטיבל טאורמינה ופרס חבר השופטים בפסטיבל טוקיו, יפן. בישראל זכה הסרט בשני פרסי אופיר. בשנת 2005 יצא ה-DVD של הסרט, אליו התווספו קטעים מיוחדים. גם ה-DVD זכה להצלחה גדולה בישראל.
סכסוך משפטי מתוקשר נוצר בין השחקנית רובי פורת-שובל, המשחקת בסרט, ובין הבמאי אבי נשר, כאשר שובל דרשה להיות רשומה גם כיוצרת הסרט בטענה כי הוא מבוסס על חייה. ב-2011 הגיעו הצדדים להסכם, במסגרת הליך בוררות חשאי, במסגרתו רכשו מפיצי הסרט את חלקה של פורת שובל. בנוסף, במאי 2011 פסק בית המשפט כי היא תקבל חצי מיליון שקל על זכויות היוצרים לסרט.
ממשלת האחדות הלאומית
מועצה אזורית אלונה
מועצה אזורית אלונה היא מועצה אזורית בישראל המאחדת שלושה מושבים הנמצאים במערב רמות מנשה, מזרחית לבנימינה: עמיקם, אביאל וגבעת ניל"י. המועצה קיבלה מעמד מוניציפלי בשנת 1953 והיא המועצה האזורית בעלת מספר היישובים הקטן בישראל.
גאוגרפיה.
ממוצע המרחקים בין שלושת יישובי המועצה הוא 4.7 ק"מ, ושלושתם משתייכים לתנועת החרות. רוב האוכלוסייה עוסקת בחקלאות, בעיקר בגידול כרמים ועצי פרי נשירים.
בשטחה של המועצה האזורית, סמוך לקיסריה, נמצא "פארק אלונה" ובו אתר ארכאולוגי מהתקופה הרומית. במקום נקבת מים, אשר ניתן ללכת לאורכה.
הנהלת המועצה.
הנהלת המועצה ממוקמת במושב עמיקם. ראש המועצה מאז 1999 הוא אריה שרון ולמועצה כ-25 עובדים.
הרפתקאותיו של טינטין
הרפתקאותיו של טינטין (בצרפתית: Les Aventures de Tintin) היא סדרת ספרי קומיקס מאת הקומיקסאי הבלגי הרז'ה. הסדרה זכתה לשבחי מבקרים רבים ולהצלחה מסחרית חסרת תקדים, והפכה לקלאסיקה ולאייקון תרבותי של בלגיה. ספרי הסדרה תורגמו ל־110 שפות ונמכרו בלמעלה מ־200 מיליון עותקים, מה שהציב את הסדרה, נכון לשנת 2015, במקום השישי ברשימת ספרי הקומיקס הנמכרים ביותר של כל הזמנים. נכון לשנת 2021, "הרפתקאותיו של טינטין" היא היצירה הבלגית המתורגמת ביותר.
פרקה הראשון של הסדרה פורסם לראשונה ב־10 בינואר 1929 במוסף הילדים השבועי של העיתון הבלגי בצרפתית "Le Vingtième Siècle". בזמן מלחמת העולם השנייה התפרסם הקומיקס במגזין "Le Soir", ולאחר המלחמה החלה הסדרה להתפרסם במגזין "Tintin", שנקרא על שמה. בשנת 1950 הוקמו אולפני הרז'ה, בהם הועסקו עובדים שעזרו להרז'ה בהפקת הקומיקס. הסדרה חדלה להתפרסם עם מותו של הרז'ה בשנת 1983.
עלילת הסדרה מתרחשת במאה ה-20, במדינות שונות שחלקן בדיוניות. גיבור הסדרה הוא טינטין, עיתונאי צעיר, אמיץ, סקרן ומוכשר, שנקלע להרפתקאות שונות במהלכן הוא פותר תעלומות, מגן על החלשים ונלחם בפושעים. אל טינטין מתלווה תמיד כלבו הנאמן, שלגי. עם התקדמות הסדרה נוספו דמויות שונות, כגון ידידו הטוב של טינטין קפטן האדוק, הפרופסור המפוזר פרופסור קלקולוס, צמד הבלשים תומסון ותומפסון, זמרת האופרה ביאנקה קסטאפיורה ואויבו העיקרי של טינטין, רוברטו רסטאפופולוס.
סקירה כללית.
תשעת הספרים הראשונים בסדרה פורסמו בשחור לבן. הרז'ה יצר בשלב מאוחר יותר גרסאות צבעוניות לספרים אלו מלבד הספר "טינטין בארץ הסובייטים". על אף שפורסמו במקור בצבע, הספרים "הכוכב המסתורי" ו"ארץ הזהב השחור" יצאו גם הם בגרסאות מחודשות, נייטרליות יותר מבחינה פוליטית - הגרסה הראשונה של הספר "הכוכב המסתורי" יצאה לאור במהלך מלחמת העולם השנייה ורבים פירשו אותה כחומר תעמולה של מדינות הציר, ואילו הגרסה הראשונה של "ארץ הזהב השחור" מתייחסת באופן מפורש לסכסוך הישראלי־פלסטיני.
היסטוריה.
בשנת 1927 החל הרז'ה לעבוד כמאייר בעיתון הקתולי "Le Vingtième Siècle", שנוהל על ידי כומר קתולי קפדן בשם נורבר ואלֶה . הרז'ה נשא חן בעיניו של ואלה, שבשנת 1928 העניק לו הזדמנות יוצאת דופן יחסית למאייר צעיר וחסר הכשרה - לערוך את מוסף הילדים החדש של העיתון, "Le Petit Vingtième" . לאחר שאייר במגזין כמה קומיקסים שנכתבו על ידי כותבים אחרים, הרז'ה החל לפרסם, ב־10 בינואר 1929, קומיקס חדש בשם "טינטין בארץ הסובייטים". הקומיקס התפרסם בחלקים של שני עמודים בשבוע, בשחור לבן. הרז'ה לא תכנן מראש את עלילת הקומיקס אלא אילתר המשך בכל שבוע מחדש. עלילת הקומיקס הייתה פשוטה וחדגונית, והורכבה בעיקר ממרדפים של כוחות סובייטיים אחרי טינטין, מהם מצליח טינטין להיחלץ. בסוף הסיפור טינטין חוזר ברכבת לבריסל, שם הוא מתקבל בהתלהבות על ידי התושבים. על מנת לשוות לסיפור נופך מציאותי, יזמו מנהלי "Le Petit Vingtième" קבלת פנים אמיתית בתחנת הרכבת של בריסל; ילד שדמה לטינטין הולבש בבגדים בסגנון רוסי וירד מהרכבת, מלווה בכלב פוקס טרייר לבן, לקול תרועותיהם של קוראי המגזין.
ההרפתקה השנייה של טינטין, "טינטין בקונגו", החלה להתפרסם בשנת 1930. עלילתה הייתה גם היא פשוטה למדי וכללה הרפתקאות שונות עם ילידים וחיות בר בקונגו הבלגית. תושבי קונגו כהי העור תוארו בסיפור כנבערים, טפשים, עצלנים וילדותיים, ודמויותיהם צוירו באופן סטריאוטיפי שכיום נחשב לפוגעני ובלתי תקין פוליטית. גם בסוף סיפור זה התקיימה קבלת פנים אמיתית בתחנת הרכבת של בריסל לשחקן שגילם את טינטין.
"טינטין באמריקה" החל להתפרסם בספטמבר 1931. בשלב זה החל הרז'ה לתכנן את מהלך העלילה באופן מאורגן יותר ולסדר את הקומיקס כך שכל פרק ייעצר בנקודה שתמתח את הקוראים ותגרום להם לקנות את העיתון הבא. ב-20 ביולי 1932 נישא הרז'ה, בעידודו הנמרץ של עורך המגזין ואלה, לז'רמיין קיקנס, שהייתה מזכירתו של ואלה. ואלה אף ערך בעצמו את טקס הנישואים ביניהם.
סדרת ספרי טינטין הסתיימה עם מותו של הרז'ה ב־3 במרץ 1983 כאשר הספר ה־24 בסדרה "טינטין ואלף ארט" עליו עבד באותה העת נותר לא גמור.
דמויות.
טינטין.