בירן, יליד קנדה, הוא בנו של המוזיקאי שלמה (בירן) בידרמן, נשוי לזמרת סלעית פרידמן ולהם שני ילדים. בשנת 1987 הקים בירן את צוות הווי משטרה צבאית. והיה מנהלו המוזיקלי עד שנת 2005. בשנים 1995 – 2000 היה המנהל והמעבד המוזיקלי של התוכנית "החרצופים" ובנוסף גם דיבב מספר חרצופים (בהם את החרצוף של אביב גפן, השר רפאל איתן ועוד) והלחין מספר שירים, כגון "כאן משפחת החרג'וקים גרה". היה נגן הבית בתוכניות "שישי חי", "חכם בלילה", "זאפ לראשון", "משחק מכור" ובתוכניתם של אילנית לוי ואלירז שדה באולפן השקוף בערוץ 24. בשנים 2006 – 2007 הופיע בפינות קבועות עם מתמודדי "כוכב נולד" בערוץ הילדים. ובתוכנית הבוקר של ערוץ 2. כתב מוזיקה לסרטי מקור בערוץ "נשיונל ג'יאוגרפיק".
הלחין שירים רבים לערוצים הופ! והטלוויזיה החינוכית, פתיחים, מעברונים, עיבודים ועיטורים מוזיקליים לתוכניות שונות, כגון: פרפר נחמד המחודש, החדר של חני, רחוב סומסום, קישקשתא, דפנה ודודידו, יובל המבולבל, חטף פתח ועוד. כמו כן, כתב עיבודים לשירים רבים ב"הופ! ילדות ישראלית", ביניהם לקליפ "שלושה דגים" - קליפ שזכה במקום ראשון בתחרות "אסיף". הפיק מוזיקלית והלחין שירים בקלטות וידאו ודיסקים לילדים.
בירן ליווה בפסנתר את הופעותיהם של יהורם גאון, דורית ראובני, חני לבנה, רוחמה רז, היה יד ימינו של המלחין נחום היימן במשך כ- 24 שנים, ליווה בפסנתר את הופעותיו ועיבד את שיריו החדשים וכמו כן את שירי "העמותה למורשת הזמר". כיום מלווה בהופעותיהם של אסף אשתר ומשה להב.
בירן ערך והפיק מוזיקלית מופעים בפסטיבלי ערד והנחה שם ערבי שירה. ערך והפיק ערב לזכרו של נתן יונתן בהיכל התרבות, ערב שירי תל אביב עם נחום היימן בסינמטק, ערב שירי הלוחמים השנתי בנוה מונוסון ועוד, ברחבי הארץ ובקהילות הישראליות ברחבי העולם.
בירן כתב עיבודים לתזמורת האנדלוסית הישראלית להופעותיה עם דוד דאור, מאיר בנאי, שם טוב לוי, מירי מסיקה ועוד.
מילון ההווה
מילון ההווה – "מילון שימושי לעברית התקנית" – הוא מילון עברי הערוך בשיטת ההווה. הוא מוגדר כ"מילון שימושי" מכיוון שהוא קצר וענייני – מטרתו למסור רק את המידע ההכרחי הדרוש לקורא טקסט בן זמננו שאינו בעל צרכים בלשניים; עם זאת הוא שימושי גם לכותבים ולעורכים בהיותו "מילון לעברית תקנית" מאחר שנכתב לפי תקני האקדמיה ללשון העברית.
מחבריו הם שושנה בהט וד"ר מרדכי מישור, שניהם אנשי האקדמיה ללשון העברית: בהט כיהנה בתפקיד המזכירה המדעית של האקדמיה במשך כעשרים ושבע שנים; מישור עבד באקדמיה זמן דומה במדור לספרות עתיקה במפעל המילון ההיסטורי ואף עמד בראש המדור. לאחר פרישתו הוא נבחר לחבר אקדמיה בשנת תשס"ט וכיום הוא חבר בוועדת הדקדוק.
העבודה על מילון ההווה החלה בשנת 1988. שושנה בהט נפטרה בנובמבר 1994 ולא זכתה לראות את המילון יוצא לאור. המילון יצא לשוק ב-1 בפברואר 1995 בהוצאת מעריב ואיתאב – בית הוצאה לאור. בשנות האלפיים אזל בהוצאה ולא ניתן היה לקנות עותקים חדשים עד שהודפס מחדש בהוצאת איתאב בשנת 2007.
ב-1998 יצא באיתאב "מילון ספיר", אף הוא נכתב בשיטת ההווה, בעריכת מקים ההוצאה איתן אבניאון. מילון ספיר בנוי על בסיס "מילון ההווה" עצמו אך בשונה ממילון ההווה התמציתי, ספיר הוא מילון רחב יריעה (קיימת לו אף גרסה אנציקלופדית) ולפיכך ערכי מילון ההווה הורחבו, נוספו עליהם ערכים ראשיים וערכי משנה רבים, מידע דקדוקי ועוד.
שיטת ההווה.
מילון ההווה היה המילון הראשון שהציג את הפעלים בצורת ההווה (הבינוני) שלהם, בשונה ממילונים שקדמו לו כמו מילון אבן שושן שמיין לפי שורשים או רב מילים שממיין לפי צורת עבר נסתר. שיטת ההווה נועדה למנוע את כפילות הוראות הבינוני בעברית, שיכולה להיות פועלית – פועל בהווה (מאוורר את החדר) או שמנית – שם עצם (מאוורר חשמלי), שם תואר (טענה צודקת) או שם בעל מקצוע (מזכיר ההסתדרות). מיון בשיטת ההווה עוקף את הבעיה, פוטר את המעיין במילון מהצורך לזהות את חלק הדיבר לפני החיפוש, והופך את המילון ידידותי יותר למשתמש הפשוט. כל שנדרש מהמעיין הוא לזהות את צורת ההווה השגורה והמוכרת, ובכך הוא אף פטור מזיהוי השורש (פעולה לא פשוטה מחוץ לגזרת השלמים).
מילון לעברית תקנית.
התֶקֶן.
פסיקות האקדמיה הונהגו בקפדנות בכל הבחינות הלשוניות – הכתיב, הצורה, המשמעות והשימוש. עמדת האקדמיה שימשה נקודת התייחסות לציון המעמד הסגנוני והנורמטיבי של הערכים באופן שיפוטי אך לא מצנזר. לפיכך הובאו במילון גם מילים הנוגדות את התקן, אך בציון "לא תקני" ובתוספת הפניה למילה התקנית. כמו כן נקבעו ארבעה סיווגים למשלב (הרמה הסגנונית) של מילים המאופיינות סגנונית (כלומר, לא במשלב בינוני, "רגיל"): ספרותי, עממי, המוני, עגה (סלנג). הערה אחרונה הנוגעת לתקן היא הבהרות הגייה במילים שבהן יש שוני בין התקן להגייה הרווחת בציבור, למשל:
מַכִּיר (לא: מֵ-), כלומר הצורה "מֵכיר" אינה תקנית.
הכתיב.
הערכים הראשיים במילון כתובים בכתיב חסר ניקוד (המכונה "כתיב מלא") בהתאם לכללים שקבעה האקדמיה ב-1993. כללים אלה מובאים בסוף המילון בנספח א'. אם הכתיב חֲסַר־הניקוד (הכתיב המלא) זהה לכתיב המנוקד (כתיב חָסֵר), הערך הראשי יופיע מנוקד; אם יש שוני, יופיע הערך הראשי בכתיב חֲסַר־הניקוד ואחריו יופיע הערך מנוקד (למשל: סידור, סִדּוּר). מי שיחפש את הערך לפי הכתיב המנוקד ימצא בו הפניה לכתיב חסר־הניקוד.
מילון שימושי.
אוצר המילים.
במילון כ-21,000 ערכים ראשיים בלבד האמורים לייצג את המילים השכיחות ביותר בלשון ימינו במשמעותן הרווחת בעברית החדשה. העיקרון המנחה הוא מתן תשובות לקורא המתמודד עם טקסט ממוצע בן זמננו שאינו מקצועי או מליצי במובהק. המילון אינו כולל משמעויות או מילים נדירות ומכיל מעט מאוד ביטויים וצירופים (בהשוואה למילונים אחרים).
המידע המובא בכל ערך.
המילון מיועד לקורא הפשוט ולא לצרכים בלשניים ולכן לא מובא בו כלל מידע מקצועי כגון אטימולוגיה (מידע על מקור המילה), רובד היסטורי (התקופה הראשונית שבה תועד שימוש במילה), מובאות, דוגמאות ועוד.
המידע הדקדוקי מובא בצמצום – אין ציון של חלקי הדיבר ושל בנייני הפעלים וצוינו רק נטיות הכרחיות שלא ניתן לדעת על פי מנגנון הדקדוק לבדו. בשמות עצם מצוינים מין שם העצם וצורת הריבוי; בשמות תואר צורת הנקבה בלבד אך לא צורת הריבוי; בפעלים מצוינות ארבע צורות נטייה בלבד: בינוני נקבה, עבר ועתיד נסתר (גוף שלישי יחיד) ושם הפועל.
ההגדרות מנוסחות בפשטות ובבירור ומסודרות מהמשמעות הרווחת לנדירה או למאופיינת סגנונית.
אין צורך בידיעת דקדוק.
כאמור, המעיין במילון אינו צריך לזהות את שורש המילה, את חלק הדיבר או את בניינה אלא רק להכיר את נטיית ההווה בפעלים ואת צורות היחיד (זכר) בשמות. עבור המשתמש שאינו מכיר, מובא בסוף המילון נספח ב' המכיל 78 עמודים וכולל את כל צורות העבר, העתיד והמקור של הפעלים המופיעים במילון עם הפניה לערך בגוף המילון. משתמש המעוניין לחפש לפי שורש המילה יכול להיעזר בנספח ג'. מי שרגיל לחפש ערכים בכתיב חָסֵר (ללא הוספת אמות קריאה), כלומר לפי הכתיב המנוקד (כמו באבן שושן), ימצא אותם בין ערכי המילון, מופיעים בגופן קטן יותר ומפנים לצורת הערך בכתיב המלא ("הכתיב חסר הניקוד").
מפרט טכני.
השאיפה ליצור מילון חסכוני וענייני (בדומה למילון מרוכז) הביאה לכך שהמילון קומפקטי גם במידותיו הפיזיות: 24 ס"מ גובה, 17.5 ס"מ רוחב ו-5 ס"מ עובי (כריכה קשה).
הוא מכיל 815 עמודים, מהם 686 עמודי ערכים (מתוכם 200 באות מ"ם, כמתבקש ממיון בשיטת ההווה) והיתר הקדמה קצרה ושלושה נספחים:
א) כללי הכתיב חסר הניקוד כפי שנקבעו ופורסמו על ידי האקדמיה ב-1993. הערכים במילון כתובים לפי תקן זה.
ב) מפתח צורות העבר, העתיד והמקור והפנָיה לערכים שצורות אלו משויכות אליהם (על מנת לעזור למחפש שאינו רגיל לשיטת ההווה).
ג) מפתח השורשים והערכים המיוחסים אליהם.
קלאב סנדוויץ'
קלאב סנדוויץ' (באנגלית: club sandwich) מכונה גם קלאבהאוס סנדוויץ' (clubhouse sandwich) או דאבל-דקר (double-decker) הוא סנדוויץ' עם שתי שכבות של מילוי הנתונות בין שלוש חתיכות של קלי. לפעמים חותכים אותו לריבועים ומצמידים אותם ביחד בעזרת קיסמים.
המרכיבים המסורתיים של קלאב סנדוויץ' הם בשר הודו בשכבה התחתונה; וקותל חזיר, חסה ועגבנייה למעלה, לעיתים קוראים לו במיוחד טורקי קלאב (טורקי הוא תרנגול הודו). קלאב סנדוויץ' נפוצים אחרים בדרך-כלל שונים בשכבה התחתונה, לשם דוגמה "צ'יקן קלאב" או "רוסטביף קלאב". וריאציות אחרות יכולות לכלול שינקן (במקום קותל חזיר), ביצה או פרוסות גבינה. בדומה לסנדוויץ' BLT, קלאב סנדוויץ' מוגש בדרך-כלל בתוך לחם קלוי. נוהגים להוסיף לו מיונז וחרדל ולפעמים חרדל-דבש. נהוג להגיש את הסנדוויץ' כשלצידו קולסלאו, או סלט תפוחי אדמה, ולפעמים עם חמוצים. לפעמים מגישים את סלטי קולסלאו או תפוחי האדמה בכמות זעירה, לקישוט בלבד, כשמנה המלווה העיקרית היא טוגנים.
תאוריה פופולרית אחת היא שקלאב סנדוויץ' הומצא במועדון הימורים יוקרתי בסרטוגה ספרינגס, במדינת ניו יורק.
הסנדוויץ' הופיע בתפריטי מסעדות כבר משנת 1899.
הפילוג היהודי-נוצרי
הפילוג בין הנצרות ליהדות החל בתוך הקהילה היהודית נוצרית (הנצרנים) עוד בדור הראשון של שנים-עשר השליחים והתעצם במהלך המאות הראשונות לספירה עד ששתי הקהילות נפרדו לגמרי במאה ה-4. זה היה תהליך איטי שהיה כרוך בהתפשרות על קיום מצוות מצד היהודים הנוצרים לטובת קליטה קלה של גויים אל תוך הקהילה. בסיכומו של תהליך נוצרה דת חדשה: הנצרות, ואילו הקהילות היהודיות-נוצריות נעלמו.
המפנה.