כיום היא מכהנת כפרופסורית באוניברסיטת ניו יורק וכמרצה-אורחת באוניברסיטת קיימברידג'. היא ידועה בעיקר בשל ספרה משנת 1982 "בקול שונה". גיליגן נחשבת כמייסדת של זרם הפמיניזם התרבותי. מחקריה של גיליגן התמקדו בפסיכולוגיה של נשים ובהתפתחותן של נערות. היא כתבה במשותף או ערכה מספר ספרים יחד עם תלמידיה.
בשנת 2006, קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה.
קורות חיים.
גיליגן נולדה וגדלה במשפחה יהודית בניו יורק, בתם היחידה של עורך הדין ויליאם פרידמן ואשתו המורה מייבל קמינז. גיליגן סיימה תואר ראשון בספרות אנגלית בקולג' סוורת'מור בפנסילבניה, תואר שני בפסיכולוגיה קלינית בקולג' רדקליף בקיימברידג' (מסצ'וסטס), ותואר דוקטור בפסיכולוגיה חברתית באוניברסיטת הרווארד. החל מ-1967 החלה להרצות בהרווארד, שם עבדה עד 2002, מלבד שנתיים ב-1992–1994 בהן הרצתה באוניברסיטת קיימברידג'. ב-2002 עברה ללמד באוניברסיטת ניו יורק. נשואה לג'יימס גיליגן, שהיה מנהל המרכז לחקר האלימות בבית הספר לרפואה בהרווארד.
תאוריית ההתפתחות המוסרית של גיליגן.
לורנס קולברג פיתח תאוריה העוסקת בשלבי ההתפתחות המוסרית של האדם מגיל הגן, בכל אחד מהם מודגש סוג חשיבה מוסרית אחר, מפותח יותר ויותר, המנחה את התנהגות האדם בהתמודדותו מול דילמות מוסריות בחייו. גיליגן טענה כנגדו כי בתאוריה שלו יש הטיית מגדר נגד נשים. זאת, בין השאר, משום שהיא נוצרה על ידי גברים, והנתונים מבוססים על נבדקים-זכרים ועל הפתרונות שהם הציעו לדילמות (שמשקפים נקודת-ראות גברית). קולברג טען שנשים מגיעות רק לשלב 3 מתוך 6 בפתרון הדילמה המוסרית ואילו גברים מגיעים לשלבים גבוהים יותר, ולפיכך נראה כי נשים נוטות להיות פחות מוסריות. גיליגן לא הכחישה את ההבדלים בין המינים, אך פיתחה מודל שיסביר הבדלים אלו, וטענה שיש צורך בשתי תאוריות שונות כדי לתאר את התפתחות המוסר השונה של שני המינים, כי יש יותר מהשקפה אחת על מוסריות, ונשים מפתחות מוסריות שונה מזו של גברים. המוסריות של הגברים מונחית מתוך עקרון הצדק והחוקים, ואילו המוסריות של הנשים מונחית מתוך הדאגה לאחר, שאינה פחותה מבחינה ערכית מהצדק. נטען כי דפוסים אלה נובעים מדרכי החיברות השונות של גברים ונשים בתרבות המערבית.
לפיכך, שני הקולות השונים בהתפתחות המוסרית לפי גיליגן הם:
גיליגן ניסחה שלוש רמות מוסר של דאגה לאחר (וגם שלבי מעבר ביניהם), לפי התאוריה שלה. רמות המודל שפיתחה דומות מבנית לרמות של קולברג, אך הרמות של גיליגן מבוססות על דילמות אחרות, שאמורות, לדעתה, להיות קרובות לעולמו של הנבדק. כמו כן, הרמות מבוססות על אוריינטציה שונה, של דגש על יחסים בין-אישיים, אשר מעמידה את האינטרס האישי מול הדאגה לאחר.
השלבים לפי התאוריה של גיליגן:
חלק מהמחקרים שנערכו בעקבות תאוריה זו לא מצאו הבדל בין גברים לנשים בחשיבתם המוסרית, ואילו חלק תומכים בביקורת של גיליגן - הם הראו כי רוב הנבדקים והנבדקות הראו אוריינטציה גם לצדק וגם לדאגה לאחר, וחלקם שמו דגש על אחת האוריינטציות, ואכן נשים נטו יותר לאוריינטצית הדאגה לאחר והגברים לאוריינטצית הצדק. ממצאים אלה מלמדים על שתי דרכים שונות של תפיסת עולם. גיליגן הציעה שרק אם יאוחדו שתי התפיסות, הנשית והגברית, ניתן יהיה להבין את הפוטנציאל האנושי בהתפתחות המוסרית.
ביקורת.
ביקורת נמתחה על שיטות המחקר של גיליגן ועל סירובה לפרסם את נתוני המחקר שלה לביקורת עמיתים. הביקורת העיקרית נכתבה על ידי החוקרת כריסטינה הוף סומרס, שביקרה את גיליגן על שימוש במתודלוגיה בלתי מדעית, על חוסר קוהרנטיות, על הסתרת נתוני מחקר ועל השפעה של אידאולוגיה פמיניסטית רדיקלית על ממצאיה.
עיקר ביקורתה של סומרס הייתה על מחקריה של גיליגן שהראו צניחה בביטחון העצמאי של נשים בגיל ההתבגרות. סומרס השוותה את מחקריה של גיליגן למחקרים אחרים והראתה שמחקרים אלו אינם תומכים בממצאיה של גיליגן. כמו כן, סומרס סקרה את המחקר של גיליגן עצמה והצביעה לטענתה, על טעויות מתודולגיות קשות ועל הטיה אידאולוגית. לבסוף, ביקרה סומרס את גיליגן על מה שלטענתה היא השפעה של תפיסתה המגדרית על יצירת מדיניות חד צדדית ומפלה כלפי בנים במערכת החינוך בארצות הברית.
מחנכת
אינגר נילסון
קארין אינגר מוניקה נילסון (בשוודית: Karin Inger Monica Nilsson; נולדה ב-4 במאי 1959) היא שחקנית שוודית הידועה בגילום דמותה של בילבי בסדרת טלוויזיה בעלת אותו שם.
ביוגרפיה.
נילסון נולדה בעיירה קיסה שבשוודיה. בגיל עשר שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "בילבי". הסדרה, שהייתה הפקה שוודית/גרמנית, הופצה כסדרת טלוויזיה, וגם כארבעה סרטי קולנוע שנערכו על פי פרקי הסדרה. הסדרה הופצה ברחבי העולם, ואף שודרה בישראל בשנת 1973 בדיבוב עברי.
בבגרותה, לא המשיכה נילסון בקריירת המשחק, והיא עובדת בסטוקהולם כמזכירה, אך מופיעה מדי פעם בתפקידים קטנים על הבמה. עם תחילת שנות ה-2000 חזרה לשחק ולהופיע בקולנוע ובטלוויזיה.
בשנת 2000 הופיעה בסרטו של הבמאי קסוויאר קולר "גריפסהולם" על פי ספרו של קורט טוכולסקי. בשנת 2007 הופיעה במספר פרקים בסדרה "הקומיסר והים" (”Der Kommissar und das Meer”) בערוץ הגרמני ZDF כרופאה פתולוגית. בשנת 2009 השתתפה בתוכנית הריאליטי "Kändisdjungeln" (ג'ונגל הסלבריטאים, פורמט הדומה ל"הישרדות", ומיועד ל"סלבריטאים").
מיזאן זאינאל אבידין
מיזאן זאינאל אבידין (נולד ב-22 בינואר 1962) הוא הסולטאן של מדינת טרנגנו במלזיה. כמו כן היא שירת בתפקיד היאנג די-פרטואן אגונג, השליט העליון של מלזיה, בית השנים 2006 ו-2011.
מיזאן אבידין נולד בטרנגנו. משנת 1998 הוא משמש כסולטאן טרנגנו. בשנת 2006 מונה למלך מלזיה ה-13, לאחר סיום כהונתו של טואנקו סייד סירג'ודין. אבידין היה האדם הצעיר ביותר לשאת בתפקיד היאנג די-פרטואן אגונג בתולדות מלזיה.
ססיל קלמנטי
סר ססיל קלמנטי (באנגלית: Sir Cecil Clementi, בסינית: 金文泰; 1 בספטמבר 1875 - 5 באפריל 1947) כיהן כמושל הונג קונג בין השנים 1925–1930 ומושל מושבות המצרים בין השנים 1930–1934.
קורות חיים.
קלמנטי נולד בקונפור שבהודו והיה בנו של קולונל מונטגו קלמנטי, השופט הכללי של הודו ורעייתו, איזבלה קולרד.
למד בבית הספר סנט פול שבלונדון ובמכללת מגדלן שבאוניברסיטת אוקספורד. בשנת 1895 זכה במלגת הרטפורד בשל הצטיינותו בלימודים, ושנה לאחר מכן במלגת אירלנד וקרייבן. קלמנטי למד סנסקריט ובשנת 1897 קיבל את מלגן בודן בשל הצטיינותו בלימודיו. קיבל תואר ראשון בשנת 1898, וזכה במספר פרסים בגין לימודיו. בשנת 1901 סיים לימודי תואר שני.
בשנת 1899 הצטרף לשירות הציבורי הבריטי, ובעקבות הצטיינותו בבחינות הקבלה בחר לשרת בהונג קונג. בהגיעו לדרום-מזרח אסיה נשלח לקנטון אולם נאלץ לשוב למושבה בשל פרוץ מרד הבוקסרים. בשנת 1901 כיהן כעוזר הרשם הכללי של המושבה, ובשנת 1902 שירת בהודו. בשובו מונה לשופט שלום ושירת בבתי משפט בטריטוריות החדשות עד שנת 1906. בזכות הצטיינותו וידיעת השפות הסיניות מונה בשנת 1907 לתפקיד משנה למזכיר המושבה, ובמהלך כהונה זו ייצג את הונג קונג בוועידה שנערכה בשאנגחאי בשנת 1909. בשנת 1910 מונה למזכיר האישי של מנהלן המושבה, סר פרנסיס הנרי מאי, וכן מונה למזכיר המושבה בפועל, וחבר במועצה המחוקקת של הונג קונג ובמועצה המבצעת של הונג קונג. קלמנטי כיהן בתפקידים אלה עד שנת 1912. בשנת 1913 מונה למזכיר מושבת גיאנה הבריטית, וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1922. בשנת 1916 קיבל תואר של חבר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, ב-1926 קיבל תואר אביר של מסדר זה, וב-1931 תואר אביר גדול במסדר. ב-1926 אף קיבל תואר במסדר יוחנן הקדוש.
בשנת 1922 מונה למזכיר מועצת ציילון וכיהן בתפקיד עד שנת 1925 עת מונה למושל הונג קונג. בשנה זו קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת הונג קונג. כיהן בתפקיד מושל הונג קונג במשך חמש שנים, עד שנת 1930. לאור העובדה כי דיבר קנטונזית, והיה בקיא בתרבות הסינית, היו יחסיו עם האוכלוסייה המקומית טובים, והוא הביא לסיומה של השביתה הגדולה שפגעה בכלכלת המושבה. בתקופת כהונתו נבנה נמל התעופה קאי טאק, אשר שימש את המושבה עד שנת 1998. כמו גם, קלמנטי היה זה שמינה את שואוסון צ'ו, סוחר סיני עשיר, לכהן כחבר בלתי רשמי במועצה המבצעת של המדינה. עובדה זהו מפתיעה בהתחשב בעודה שעד אז כיהנו במועצה אנשים ממוצא אירופאי בלבד.
לאחר תום כהונתו כמושל הונג קונג מונה למושל מושבות המצרים ומפקד הכוחות הבריטיים שם, וכן כיהן כנציב עליון במדינות המלאיות. קלמנטי כיהן בתפקיד זה עד נובמבר 1934.
קלמנטי נפטר בהיי וייקומב שבאנגליה ב-5 באפריל 1947.
משפחתו.
קלמנטי נשא לאישה את מרי פנלופי רוז איירס (Marie Penelope Rose Eyres) בתו של האדמירל קרסוול ג'ון איירס, בשנת 1912. לבני הזוג נולד בן אחד ושלוש בנות.
כתביו.
קלמנטי כתב מספר ספרים:
מורשתו.
מספר אתרים קרויים על שמו בהונג קונג, ובהם בית ספר יסודי, דרך קלמנטי.
בסינגפור קרויה על שמו העיירה קלמנטי.
ארווה קאז'ה
ארווה קאז'ה (בצרפתית: Hervé Kage; נולד ב-10 באפריל 1989) הוא כדורגלן קונגולזי המשחק בעמדת הקשר האחורי.
קריירה.
קאז'ה החל לשחק כדורגל בקבוצת פ.צ. ASSE זליק 2002, ובקיץ 2004, כשהיה בן 15, זוהה על ידי סקאוט של הקבוצה הבלגית אנדרלכט והצטרף למחלקת הנוער של המועדון. לאחר עונת עזב את אנדרלכט והצטרף לקבוצה בלגית אחרת, שרלרואה.
בינואר 2011 הגיע קאז'ה לישראל, ועבר בהשאלה לבית"ר ירושלים. הוא לא קיבל דקות משחק רבות, וחזר בסיום אותה עונה שרלרואה.
בנובמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.