ב-2007 גילם שחקן כדורגל בסדרה "מסודרים" בערוץ 2 במסגרת "שידורי קשת". ב-2008 גילם את דמותו של אמיר, צעיר גרוש בן הציונות הדתית, בסדרה "סרוגים" ב-yes, והמשיך להופיע בה בעונה השנייה (2009–2010) והשלישית (2011). ב-2010–2011 גילם את איתי בסדרה "עספור".
ב-2011 שיחק תמם בתפקיד הראשי בסדרת האקשן של ערוץ 10 "אחת אפס אפס" בתור השוטר אריק ארבל. ב-2012 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "שביתה" ב-yes. בשנת 2013 הנחה את התוכנית "אקסטרים מייקאובר" בערוץ 10.
בשנת 2017 החל לשחק בסדרת הערפדים "ג'ודה", של HOT3, שיצר, כתב ומככב בה חברו לימי "מה קשור", ציון ברוך.
בשנת 2019 החל לשחק בסדרת הפשע "המדובב", של yes. עוד באותה שנה שיחק בסדרה "אלי", בתפקיד מוריס כהן, אחיו של אלי כהן.
ב-2020 החל לשחק בסדרת המתח "מנאייכ" בערוץ כאן 11, את דמותו של ניצב משנה ברק הראל. על משחקו בסדרה זו זכה ב"פרס האקדמיה לטלוויזיה" בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה. וכן כשר המודיעין בסדרה "מה שקרה באוסלו".
בקולנוע.
תמם השתתף גם בסרט "גיבורים קטנים" בבימוי איתי לב. בשנת 2006 שיחק בסרטים "שלוש אמהות" (בבימוי דינה צבי ריקליס), "נוזהת אל-פואד" (בבימוי ג'אד נאמן), "סרט של משוטטים" (בבימוים של דוד דרזי ומעין רוגל) ו"עכשיו או לעולם לא" (סרט טלוויזיה ב"רשת").
בשנת 2011 שיחק בסרט הקולנוע "טור אחד לחלום". ב-2013 שיחק בסרט הפעולה "כידון" בבימויו של עמנואל נקש.
בשנת 2016 שיחק בתפקיד הראשי, עדי, בסרט "ילד טוב ירושלים", קומדיה רומנטית מאת רן אפלברג בבימוי רועי פלורנטין, לצד מיטל גל סויסה, מלי לוי ואוולין הגואל. באותה שנה השתתף בסרט "לעבור את הקיר", בבימויה של רמה בורשטיין.
בשנת 2017 דיבב את הדמות הראשית בגרסה העברית של סרט האנימציה "פרדיננד". בשנת 2018 הופיע בתפקיד הראשי בסרטם של ארז מזרחי וסהר שביט "הלומים".
בשנת 2019 שיחק בסרט המלחמה האמריקאי-ישראלי "" לצד שחקנים כמו אמורי נולסקו, רוברט פטריק ואורי פפר.
בתיאטרון.
בשנת 2005 שיחק תמם בהצגה "מזריץ'", בבימויו של איציק ויינגרטן בתיאטרון "צוותא", ובהצגה "סופה" בבימויו יגאל עזרתי בתיאטרון העברי-ערבי. בשנת 2006 הופיע בהצגת הבידור "הגליל והתחתון", לצידם של השחקנים אוולין הגואל וניב רז.
החל משנת 2010 תמם הוא שחקן "תיאטרון הקאמרי": ב-2010 הוא שיחק בהצגה "הבדלה", החל מ-2012 הוא מגלם את קזבלן בהפקה החדשה של התיאטרון, החל משנת 2014 הוא מגלם את דמותו של "סטנלי" בהצגה "חשמלית ושמה תשוקה" בהפקה משותפת של התיאטרון הקאמרי ותיאטרון הבימה, ב-6 בנובמבר 2015 החל לככב במחזה "כבוד אבוד" לצד רותי אסרסאי, שרה פון שוורצה ומיכה סלקטר והחל מדצמבר 2016 מגלם תמם את "ניק ארנסטין" במחזמר "מצחיקונת" בכיכובה של מיה דגן ובבימויו של צדי צרפתי. בחנוכה 2017 הופיע במחזמר לילדים שלושת המוסקטרים ובהצגה איסמעיליה, בו זכה לשבחי הביקורת.
החל מ-2018 משחק בתפקיד אותלו בהצגה "אותלו" בתיאטרון הקאמרי וזכה לביקורות משבחות על תפקיד זה.
בשנת 2019 החל לשחק ב"קרוב יותר" לצידם של אנסטסיה פיין ששיחקה לצידו בסדרה "ג'ודה", עוז זהבי ואנדריאה שוורץ ששיחקו לצידו ב"עספור".
בשנת 2021 החל לשחק בהצגה "גאון בכלוב" בתיאטרון הקאמרי.
תמם הוא הפרזנטור של חברת ההלבשה ML.
חיים אישיים.
בספטמבר 2013 נישא לשחקנית טל נרובאי. ב-2017 נולדה לשניים בת, לאחר שחוו השניים לידה שקטה שנה קודם לכן. ב-2021 נולד לשניים בן.
אחיו הקטן של עמוס הוא השחקן מאיר תמם.
התאחדות הצופים והצופות בישראל
התאחדות הצופים והצופות בישראל (ידועה גם בכינוי "הפדרציה"), היא הגוף המאחד את כל ארגוני הצופים הפועלים בישראל. התאחדות הצופים והצופות בישראל מונה כ־100,000 בני־נוער, נתון ההופך אותה להתאחדות תנועת נוער הגדולה בישראל.
ההתאחדות שוכנת בבית פיליפס בתל אביב. ההתאחדות מקיימת מפגשים שונים בין הארגונים, פועלת מול ומוציאה משלחות אל מחוץ לישראל, מארחת משלחות, אחראית על הנציגים לג'מבורי העולמי ועוד. ההתאחדות חברה הן ב־WOSM, הארגון העולמי של תנועת הצופים והן ב־WAGGGS, אגודת המדריכות והצופות העולמית.
ההתאחדות פועלת בחסות משרד החינוך. נשיא הכבוד של ההתאחדות הוא נשיא המדינה והנשיא בפועל הוא מנכ"ל משרד החינוך.
היסטוריה.
לאחר קום המדינה.
לאחר מלחמת העצמאות לא נשארו בארץ ישראל צופים ערבים רבים. לארגונים הלאומניים שנקראו בשם "צופים" לא היה מקום במדינת ישראל וכך שרדו רק גדודים בודדים של צופים, ועוד פחות מזה של צופות, רובם בחסות הכנסיות הנוצריות בישראל.
המועצה החינוכית של הסתדרות הצופים בחנוכה תש"ט (הראשונה אחרי קום המדינה) הטילה על מרכז הסתדרות הצופים לברר, בין השאר, את בעיית הקשרים עם הצופים הערבים בארץ. טיפול מעשי בשאלה זו נדחה, גם מחוסר כוחות הדרכה, אך בעיקר משום שבשלב מוקדם זה שלאחר המלחמה קשה היה לצפות שדווקא הסתדרות הצופים תפתח בפעילות עצמאית בתחום הרגיש של יחסי יהודים־ערבים במדינה.
בישיבת ועדת המחלקה לצופיות ב־22 בנובמבר 1949, הכריז מרכז התנועה הלל ברזל כי פנו אליו ושאלו מדוע אין הצופים הערבים בארץ קשורים עם הסתדרות הצופים העבריים, אלא נשארים חשופים להשפעתם של ארגונים עוינים, כמו המפלגה הקומוניסטית, למשל. כשהשיב שהסתדרות הצופים העבריים היא תנועה ציונית ומשום כך אין בה מקום לצופים לא־יהודים, הועלתה ההצעה להנהיג פיקוח של משרד החינוך על הצופים הערבים, דוגמת חסותו על התנועה העברית.
כבר באותה ישיבה הציע ד"ר בן־ציון גת (גטלר) להפריד בין תנועת הצופים העברית והציונית, לבין הסתדרות (או התאחדות) הצופים הישראלית, שתהיה כוללת ופתוחה לבני שני העמים - פתרון שאכן אומץ בסופו של דבר. אבל לפי שעה התקבלה הצעתו של ד"ר משה אבידור, להיועץ תחילה במפקח על החינוך הערבי - שהיה לא אחר אלא י. ל. בנאור (בלום), מן האבות־המייסדים של הצופיות העברית בארץ ישראל וחבר המועצה הארצית לצופיות לשעבר, מיסודו של הנציב העליון הרברט סמואל.
נוסף לעניין שגילו השלטונות בנושא, הייתה להסתדרות הצופים סיבה משלה לחפש הסדר למעמדם של הצופים הערבים בארץ וליחסיהם עם התנועה העברית. אחד התנאים היסודיים לקבלתה של הסתדרות צופים מכל מדינה שהיא ל היה שכל צעיר, ללא הבדל גזע, דת או לאום באותה מדינה, יוכל ליהנות מן הזכות להיות צופה. בישיבת ההנהגה הראשית בפברואר 1950 עמדו על סדר היום שני הנושאים, זה אחר זה: כניסתנו לארגון הבינלאומי והפדרציה של תנועות הצופים בישראל. באותה ישיבה אמר אריה כרוך: . באותה ישיבה מסר יוסף מיוחס את סיכום התייעצויותיו עם י.ל. בנאור - להקים פדרציה של צופים ישראלים בעלת רקע כללי משותף, שתקיף את הצופים היהודים, המוסלמים והנוצרים. יחד עם הלל ברזל, הוחל כבר בעיבוד הצעת חוקה לפדרציה כזאת. בדיון שהתפתח הועלו שוב החששות והקשיים החזויים, ודעת הרוב הייתה, שאין להחפז בהקמת ההתאחדות המשותפת ומוטב להקים תחילה ארגון צופים ערבים ליד בתי־הספר, לעמוד בקשרים עמו ולהחליט על הצעדים הבאים לאור ההתפתחויות.
יצחק שפירא הציע לסכם שלושה עקרונות:
החלטה ברוח זו התקבלה גם במועצה הארצית ה־15 בפסח תש"י (אפריל 1950):
לקראת הקמת ההתאחדות.
בפגישת ראשי התנועה עם מנהל המשרד הבינלאומי, קולונל ג'.ס. וילסון, בעת ביקורו הראשון בישראל ב־9 באפריל 1950 (ביקור של כשעתיים, כחלק ממסע היכרות עם ארגוני הצופים במזרח התיכון), תפסה שאלת היחסים עם הצופים הערבים מקום נכבד בדיון. קולונל וילסון הביע את שביעות רצונו מן הדברים ששמע מראשי התנועה והנחת היסוד הייתה כי אין כל כוונה להכניס את הצופים הערבים אל תנועת הצופים העברית ולהטמיעם בתוכה, אלא לספק בסיס איתן לארגון כללי של צופי ישראל, שיאפשר לצעיר הערבי להשתתף בו מבלי לחשוש פן יאבד את זהותו הלאומית. הצופים העבריים יוסיפו לדבוק במטרתם החלוצית וההתיישבותית, בעוד שהצופים הערבים לא יחויבו בכך, אלא אם כן יגיעו בעצמם להכרה שגם הם מעוניינים לאמץ להם את הדרך החלוצית כאמצעי חינוכי לאזרחות טובה ולשירות עמם. קולונל וילסון הוסיף כי הצופיות הישראלית כולה תצא נשכרת מכך שגם ערבים יוכלו ליהנות מיתרונות החינוך הצופי וסיים בתקווה, כי לא ירחק היום ובני שני העמים יהיו חלק מהסתדרות צופים ישראלית משותפת.
על סמך הדו"ח שחיבור קולונל וילסון אחרי ביקורו השני בארץ (שנה לאחר מכן, ביקור של עשרה ימים), התקבלה הסתדרות הצופים העבריים לארגון הבינלאומי, בתנאי מפורש שכל צעיר בישראל, ללא הבדל דת, גזע ומין, יהיה רשאי להצטרף לארגון הצופים. אמנם בשלב זה (שנת 1951) עדיין לא הייתה ההתאחדות אלא תוכנית על גבי הנייר, אך למראה מה שכבר נעשה למען ארגונם של הצופים הערבים, שוכנע קולונל וילסון בכנות כוונותיהם של ראשי התנועה היהודים להגיע בעתיד הקרוב לפתרון כולל, ברוח הצופיות העולמית. הארגון העולמי של הצופות, לעומת זאת, התנה את עצם הצגת מועמדותה של התנועה הישראלית לחברות בו בהקמת ההתאחדות הלכה למעשה ובהתאמת חוקתה לעקרונות המחייבים את כל התנועות החברות בארגון העולמי.
בשנים 1951 עד 1953 נמשכו ההכנות להקמת ההתאחדות, בישיבות משותפות של באי־כוח כל ארגוני הצופים בישראל: הסתדרות הצופים העבריים, הסתדרות הצופים הקתולית, הסתדרות הצופים הערבים (בני כל הדתות) והסתדרות צופי בתי־הספר הערביים הממשלתיים. העקרונות החינוכיים והארגוניים שעליהם תושתת ההתאחדות נדונו בהרחבה ועובדה חוקת יסוד מחייבת לכל ארגוני הצופים העתידים להצטרף אליה. עוד לפני הסיכום הסופי נתקבלו גם צופי ההתאחדות המתוכננת לארגון הבינלאומי של הצופים בשנת 1952.
יסוד ההתאחדות.