ב-16 במרץ 2022 החלה להנחות את תוכנית האפייה "הקונדיטוריה של אסטלה" לצד אורח מתחלף, ברשת 13.
חיים אישים.
נשואה לזאב בלפר, שמנהל איתה את בית הספר לקונדיטוריה. השניים הורים לתאומים.
אליפות צרפת בטניס 1957
אליפות צרפת 1957 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-21 במאי והסתיימו ב-1 ביוני. זו הייתה האליפות ה-56 מאז ייסודה.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 75 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות בשנת 1956 לו הוד () הודח בסיבוב השלישי. במשחק הגמר סוון דאווידסון () נפגש עם הרברט פלאם () וניצח ב-3 מערכות. זו הייתה הפעם השלישית ברציפות של הופעת טניסאי שוודי בגמר, אך ניצחון ראשון לאחר שני הפסדים.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 64 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1956 אלתיאה גיבסון () לא השתתפה בתחרות. במשחק הגמר שירלי בלומר () נפגשה עם דורותי נוד () וניצחה בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר מנצחי תחרות 1956 דון קנדי ומרווין רוז () נפגשו עם מלקולם אנדרסון ואשלי קופר () והפסידו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 31 זוגות. 4 זוגות החזקות זכו בדירוג:
זוג מנצחות תחרות בשנה הקודמת אנג'לה בקסטון () ואלתיאה גיבסון () לא השתתפו השנה. במשחק הגמר שירלי בלומר () ודרלין הארד () נפגשו עם הזוג הלא מדורג יולנדה רמירס ורוסי רייס () ניצחו ב-3 מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות וימבלדון.
תחרות זוגות מעורבים.
בתחרות השתתפו 61 זוגות. להלן דירוג של הזוגות החזקות:
מזוג מנצחי תחרות של השנה הקודמת רק לואיס איילה () השתתף השנה. במשחק הגמר השתתפו שני זוגות לא מדורגים: ורה פוז'יובה ואירז'י יבורסקי () נפגשו עם אדה בודינג () ולואיס איילה () וניצחו אותם בשתי מערכות.
ריאן וויט
איה קאמיקאווה
איה קאמיקאווה (ביפנית: 上川 あや; נולדה ב-25 בינואר 1968) היא פוליטיקאית יפנית טרנסג'נדרית.
ביוגרפיה.
איה נולדה בשנת 1968 בטוקיו שביפן. בשנת 1990 קיבלה תואר במנהל עסקים מטעם אוניברסיטת Hosei ובשנת 1995 יצאה מהארון כאישה טרנסג'נדרית והחלה תהליך שינוי מגדרי וטיפול הורמונלי. מינואר 2001 ועד מאי 2003 כיהנה איה כחברת ועד בארגון Trans-net ביפן, שמתמקד בהעלאת המודעות בקרב הציבור היפני לזכויות טרנסג'נדרים.
קריירה פוליטית.
בשנת 2003 התמודדה כמתמודדת עצמאית למועצת העיר טוקיו ובמסמכי המועמדות שהגישה השאירה את סעיף המין ריק. במהלך מסע הבחירות משכה תשומת לב תקשורתית רבה. בתחילה הוחלט להתייחס אליה כגבר לכל דבר, אך לאחר התעקשותה ומאבקה להתמודד כאשה, ועדת הבחירות פנתה לשלטונות הפדרליים ביפן על מנת שיפסקו בסוגיה. השלטונות הפדרליים פסקו כי תוכל להתמודד כאישה לכל דבר ועניין, אבל המסמכים הרשמיים הנוגעים לנושא יתייחסו אליה כאל גבר.
מצע הבחירות שלה התמקד בפעילות למען נשים, ילדים, זקנים, נכים ולמען קהילת הלהט"ב, ובאפריל 2003 נבחרה לכהונה של ארבע שנים במקום השישי מבין 72 מתמודדים ומתמודדות שהתמודדו על 52 מושבים במועצת העיר והייתה לטרנסג'נדרית המוצהרת הראשונה שכיהנה בתפקיד ציבורי ביפן. בשנת 2007 נבחרה למושב שני, הפעם במקום השני מתוך 71 מתמודדים ומתמודדות.
איה הייתה הפוליטיקאית הטרנסג'נדרית המוצהרת היחידה ביפן עד לשנת 2017, עם הצטרפותו של טומויה אוסודה לפוליטיקה.
אנטי-איראניות
אנטי-איראניות (באנגלית: Anti-Iranian sentiment, Persophobia או Iranophobia; בפרסית: ایران هراسی או ایرانی‌ستیزی) מתייחס לרגשות דחייה או עוינות כלפי הפוליטיקה, התרבות, החברה, הכלכלה או התפקיד הבינלאומי האיראני. אנטי-איראניות מתייחס גם לחוסר האמון, לשנאה, לטינה, לקנאה, לאפליה, דעות קדומות, גזענות, סטריאוטיפים, פחד או רתיעה לאיראנים על רקע גזעי, אתני, לשוני, או דתי. מבחינה היסטורית דעות קדומות נגד איראנים היו נפוצות בעולם הערבי, בייחוד לאחר הכיבוש האסלאמי של פרס. מסקר ה-"BBC" לשנת 2014 עולה כי כ-60% מאוכלוסיית העולם מחזיקים בדעות שליליות כלפי איראן, לעומת כ-16% המחזיקים בדעות חיוביות.
בעולם המערבי והנוצרי.
לפי יורי סטויאנוב, לכיבוש הסאסאני של ירושלים ב-614 והלחימה הביזנטית מולם הייתה השפעה מכרעת על יחס והתפשטות האנטי-איראניות וגם האנטישמיות בעולם הנוצרי, שהשפיעו רבות מאוחר יותר בימי הביניים. בתקופה זו הואשמו הסאסאנים בגנבת הצלב עליו נצלב ישו, לשתי מטרות אפשריות: להחליש את החזקה הנוצרית על ירושלים או להעמיד ולהעלות את כוחו של המלך הסאסאני כמלך כל המלכים. בתקופה זו צידדו היהודים בארץ ישראל בכובשים הסאסאנים שהרסו כנסיות נוצריות ומקומות קדושים בירושלים, לעיתים קרובות גם דרך הסתת היהודים לכך. היהודים מצדם ראו את התקופה כאחרית הימים וברומא כאדום החדש שסופו להיהרס על ידי הפרסים. הביזנטים בתגובה עשו את אותו הדבר ואזרו לצידם את תורת האסכטולוגיה תוך שימוש, ניסוח ופרשנות מחדש של הברית הישנה והברית החדשה, והציגו את ח'וסרו השני כדמות האנטיכריסט שנועד להשמיד את האימפריה הנוצרית המושלמת. לאור זאת גובשו בתקופה זו והוגדרו הפרסים והיהודים כאויבי הצלב והנצרות הרומית.
בעולם הערבי.
בראשית האסלאם.
בשפה הערבית המילה עג'ם היא מילה המתארת את כלל הלא-ערבים. כשפירושו המילולי הוא: "לא ברור, מעורפל ובלתי נתפס" לעומת הערבי שפירושו "ברור, מובן, עם לשון ערבית מושלמת". פירוש המילה עג'ם הפך ל"מי שממלמל" וככינוי שיוחס בעיקר לפרסים. לאחר הכיבוש האסלאמי על ידי בית אומיה של האימפריה הסאסאנית הערבים כפו את השפה הערבית וניסו לדכא את השפות האיראניות ששלטו באזור לפעמים גם בכוח. לכן כשכבש אל-חג'אג' בן יוסף את ח'ווארזם בשנית, הורה מיד להרוג את כל יודעי הקרוא וכתוב והמתמצאים בתרבות, ההיסטוריה והמדע המקומיים. אז הוא גם הורה להרוג את כל כהני הדת הזורואסטריות ושרף את כל ספריהם. כך שבהדרגה נותרו רק אלו שלא ידעו קרוא וכתוב דבר שהוביל לכך שההיסטוריה האיראנית נשכחה.
תחת שלטון בית האומיה עלה כוחם של הערבים וגרם לאצולה הערבית להתחתן רק עם ערבים אחרים, דבר שיצר יצר ריבוד אתני שהפלה לרעה את האיראנים. כך, למרות שהערבים אימצו את הבירוקרטיה המעמדית המסורתית האיראנית, השבטיות הערבית החלישה את האיראנים. לאחר הכיבוש הערבי של פרס, האיראנים כד'ימים חויבו לשלם ג'זיה בדמות מיסים. איראנים שהתאסלמו עדיין לא הורשו להתלבש כערבים, וזאת בנוסף לצורות אפליה נוספות.
מועאויה הראשון כתב:
לפי המסורת האיראנית, בין הגורמים העיקריים לסכסוך האיראני-ערבי נמנית רדיפת הערבים את האליטות האיראנית ואפלייתם, בעיקר את הברמכים. המקרה המסופר ביותר לכך היה בתקופתו של ג'עפר ברמכי, ממשפחת ברמכים, שהיה שר ומשורר פרסי מפורסם לחליף הארון א-רשיד. ישנם הטוענים כי ג'עפר שיתף פעולה, ריגל והעביר מידע על הברמכים לטובת א-רשיד. אך לאחר שגילה הארון א-רשיד כי אחותו עבאסה, התאהבה בברמכי ונולדו להם שני ילדים: חסן וחוסין, ציווה להרוג את ברמכי ואת שני הילדים.
הסכסוך הסוני-שיעי ואיראן.
איראן היסטורית הייתה יותר אוהדת כלפי השיעה ועלי בן אבי טאלב לאור יחסו החיובי יותר לאיראנים, כשלרוב אוכלוסיית איראן מנתה יותר שיעים מסונים. לאור יחסי הכוחות בין השיעים, שהיו לרוב מיעוט של 10% מהאוכלוסייה המוסלמית, השיעים קופחו ואף נרדפו.
בעידן המודרני.
בתחילת המאה ה-20 הלאומיות הערבית התחזקה, דבר שהוביל ליחסי איבה כלפי האיראנים. הביטוי הבולט ביותר לכך היה המאמר "" (Jews, and Flies) שפורסם בעיראק. באפריל 1980 לפני שפלש סדאם חוסין לאיראן והתחיל במלחמת איראן–עיראק, האחרון יצר השוואה ואף שאף השראה מקרב אל-קאדסיה. בנוסף, האשים סדאם את האיראנים ב"רצח השני (עמר), השלישי (עות'מאן) והרביעי (עלי) של ח'ליפי האסלאם".
לפי דוח משנת 2013 כ-75% מהטורקים מחזיקים ברגשות שליליים נגד האיראנים, לעומת 14% בעלי דעה חיובית. החוקרת הפוליטית שירין האנטר טוענת כי ישנם שני כוחות הפועלים לחיזוק העוינות נגד איראן בטורקיה: הממסד הצבאי והאליטות שדוגלות בעקרונות ששת החיצים של מפלגת העם הרפובליקאית. כשגם לזאבים האפורים, ארגון הנוער והזרוע הפרה-צבאית של מפלגת התנועה הלאומית הימנית-קיצונית בטורקיה יש חלק בדבר.
לפי סקר משנת 2008 של הברית למדיניות ציבורית של האמריקאים האירנים כ-50% מהאיראנים האמריקאים חוו או מכירים איראני אמריקאי שחווה אפליה על רקע מוצא בארצות הברית. הסוגים הנפוצים ביותר לאפליה המדווחת הם בביטחון בשדה התעופה, אפליה חברתית, תעסוקתית או אפליה עסקית. בנוסף לסיווג גזעי ואפליה על ידי פקידי ההגירה.
אל-קאעידה הגדירו פעם אחר פעם את איראן והשיעים כ"פרסים" אויבי הערבים וכשותפי כיבוש עיראק.
סקיי ג'קסון
סקיי סייד ג'קסון (באנגלית: Skai Syed Jackson; נולדה ב-8 באפריל 2002) היא שחקנית ויוטיוברית אמריקאית, שנכללה ברשימת בני הנוער המשפיעים ביותר של מגזין טיים לשנת 2016. ידועה בעיקר בשל גילום דמותה של זורי רוס מהסדרות "ג'סי" ו-"", שניהן של ערוץ דיסני.
ביוגרפיה.
ג'קסון נולד ברובע סטטן איילנד בניו יורק, ניו יורק. היא ממוצא אפרו-הונדורי ואפרו-אמריקאי. היא החלה את דרכה כדוגמנית לבגדי ילדים, והופיעה בפרסומות ארציות רבות, בין היתר עבור Band-Aid, קוקה קולה, פפסי וחברת הביגוד Old Navy.
במרץ 2020 הגישה ג'קסון בקשה לצו הרחקה מבית המשפט נגד הראפרית דניאל ברגולי בטענה שברגולי הטרידה אותה. העתירה התקבלה באופן זמני, ומאוחר יותר נדחתה על ידי ג'קסון.