אנדרופוב חזר למוסקבה ובין השנים 1957–1967 עמד בראש המחלקה לקשר עם המדינות הסוציאליסטיות, בתוך כך בשנת 1962 קודם למזכירות הוועד הכללי של המפלגה. בשנת 1967 מינה ברז'נייב מנהיג ברית המועצות את אנדרופוב לעמוד בראש הק.ג.ב., שירות הביטחון של ברית המועצות. ב-1973 אנדרופוב הפך לחבר הפוליטביורו במקביל לתפקידו בק.ג.ב. שאותו מילא עד 1982.
ב-1978, כראש מערכות הביון הסובייטי, קרא אנדרופוב למפקד תחנת הק.ג.ב. בוורשה לאחר שנבחר האפיפיור יוחנן פאולוס השני, ונזף בו על שאפשר לדבר לקרות. הוא הורה לדירקטוריון הראשון של הק.ג.ב. לנתח את המצב תוך שימת דגש על בדיקת האפשרות שמדובר בקנוניה אמריקאית-גרמנית. הוא הניח שזביגנייב בז'ז'ינסקי היועץ לביטחון לאומי של הנשיא קרטר רוצה לחתור תחת הקומוניזם בפולין על ידי מינוי אפיפיור פולני.
במהלך שנות ה-70 אנדרופוב החל מאבק קשה נגד שר הפנים הסובייטי ניקולאי שצ'ולוקוב, שהיה בין חבריו הקרובים של ברז'נייב עוד מסוף שנות ה-30. יריבות זאת הקרינה על היחסים בין הק.ג.ב לבין המשטרה הסובייטית.
מנהיג ברית המועצות.
יומיים לאחר מות ליאוניד ברז'נייב (10 בנובמבר 1982), הוחלט בצעד מפתיע למנותו למזכיר הכללי של המפלגה ולא את קונסטנטין צ'רניינקו – בן חסותו של ברז'נייב והמועמד הצפוי. אנדרופוב היה יו"ר הק.ג.ב. הראשון שנעשה למזכיר הכללי. כתוצאה מכך הוא היה לשליט ברית המועצות בפועל וליו"ר מועצת ההגנה. במערב קיבלו את המינוי המפתיע בחשש, וזאת בעקבות תפקידו בק.ג.ב. ופעילותו בהונגריה.
במהלך שלטונו ניסה אנדרופוב לשפר את הכלכלה הסובייטית ולהילחם בשחיתות. אנדרופוב זכור בשל הקמפיין נגד האלכוהול שהוביל, ומאבקו במוסר העבודה הירוד. שני הקמפיינים התנהלו בגישה סובייטית טיפוסית שהזכירה בנוקשותה את שלטונו של סטלין. אנדרופוב החליף חלק ניכר מפקידי המפלגה הקומוניסטית וקודמו אנשים לא על פי קרבה וקשרים אם כי על פי יכולות וכישורים. בנוסף, אנדרופוב התיר למנהלי המפעלים לשמור חלק גדול יותר מהרווחים שלהם, דבר שהוביל לעלייה של 4% בתפוקה ולהגדלת ההשקעה בטכנולוגיות חדשות דוגמת רובוטיקה. עם זאת, אנדרופוב סירב לשקול שינויים בכלכלה הריכוזית שהונהגה מאז ימי סטלין. בזכרונותיו כותב מיכאיל גורבצ'וב כי כשאנדרופוב היה מזכיר המפלגה, ביקשו גורבצ'וב וניקולאי ריז'קוב גישה לנתוני התקציב האמיתיים, ונענו באמירה של אנדרופוב "אתם מבקשים יותר מדי, התקציב מחוץ לתחום שלכם.
מדיניות החוץ של אנדרופוב התבטאה בהמשכיות מדיניותו של קודמו ברז'נייב; המלחמה באפגניסטן נמשכה, והייתה הרעה ביחסים עם ארצות הברית. הוא הציע לרייגן ותאצ'ר פגישת פסגה, בין השאר כדי להביא לצמצום הפריסה של הטילים הגרעיניים לטווח בינוני שנמצאים באירופה, אך הם סירבו לכך. המלחמה הקרה החריפה בעקבות תקריות כגון הפלתו של מטוס נוסעים קוריאני שתעה בדרכו לתוך ברית המועצות על ידי מטוסי קרב סובייטים ב-1 בספטמבר 1983, וכן פריסת הטילים הבליסטיים האמריקאים מסוג פרשינג כתגובה לטילי ה-20-SS הסובייטים. שיחות בקרת החימוש בעניין הטילים גרעיניים לטווח בינוני הפרוסים באירופה הושעו על ידי ברית המועצות בנובמבר 1983.
במהלך כהונתו הקצרה כנשיא ברית המועצות הוא ענה למכתב ששלחה לו ילדה אמריקאית בשם סמנתה סמית' והזמין אותה לברית המועצות באירוע מתוקשר היטב, כתוצאה מכך סמית נהפכה לפעילת שלום ידועה.
מותו ומורשתו.
עוד בהיכנסו לתפקיד סבל אנדרופוב מבעיות רפואיות שונות ובראשן בעיית כליות וסוכרת. בעיותיו הרפואיות התגברו לאורך הזמן והוא נאלץ להתאשפז לעיתים קרובות. בפברואר 1983 סבל אנדרופוב מאי-ספיקת כליות והן חדלו לתפקד. ב-18 באוגוסט 1983 הוא נראה בציבור בפעם האחרונה בפגישה עם סנאטורים אמריקאיים, כשישה חודשים לפני מותו. מאז ספטמבר 1983 הוא לא יצא יותר מבית החולים. הוא אף לא הצליח להגיע למצעד השנתי ב-7 בנובמבר. לפי דיווחים ממקורבים אליו, הוא היה צלול והמשיך לנהל את המדינה עד כמה שיכול היה, מבית החולים הקליני המרכזי - מתחם שמור ומאובטח בנפת קונצבו שבמערב מוסקבה ובו התאשפזה האליטה של ברית המועצות וכיום של רוסיה. בסוף ינואר 1984 הידרדר מצבו ולבסוף הוא נפטר ביום חמישי, 9 בפברואר 1984 בשעה 16:50.
ביום שלמחרת, יום שישי, השתנה לפתע לוח השידורים ברדיו ובטלוויזיה, ונוגנו מנגינות קלאסיות כמו לפני ההודעה על פטירת קודמו, ברז'נייב. נוכח מצב זה החלו לחשוד רבים במותו של בכיר ממשלתי. היו השערות שזהו וסילי קוזנצוב, זקן האליטה השולטת שהיה בן 83 באותה עת, או דימיטרי אוסטינוב, שר ההגנה בן ה-75 שביטל במפתיע ביקור בהודו שבוע לפני כן. לבסוף, ההודעה הרשמית הגיעה בשעה 14:30 (יום שישי) ובה נמסר כי "המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ויו"ר נשיאות הסובייט העליון יורי ולדימירוביץ' אנדרופוב הלך לעולמו לאחר מחלה ממושכת ב-16:50 ב-9 בפברואר 1984".
הלווייתו הייתה מהמפוארות שנערכו אי פעם; גופתו הוצבה בארון פתוח בבית האיגודים המקצועיים שבמוסקבה, היכן שברז'נייב, קודמו, שכב 15 חודשים קודם לכן. לאחר מספר ימים שבהם היה פתוח האולם לקהל הרחב כדי לעבור ולצפות בו, ב-14 בפברואר, נערכה ההלוויה שלו שבה הובל ארונו לכיכר האדומה, ושם נקבר בשעה 12:45 בצהריים בטקס מרשים בבית הקברות של חומת הקרמלין.
אנדרופוב היה נשוי תחילה לנינה איבנובנה (נפטרה ב-1994) וממנה התגרש. היא ילדה לו בן שנפטר בנסיבות מסתוריות בסוף שנות ה-70. אשתו השנייה הייתה טטיאנה פיליפובנה (נפטרה בנובמבר 1991). על מות בעלה בישר לה ראש צוות האבטחה שלו. המוות השפיע עליה קשה. היא הייתה מוכת צער ולא השתתפה במסע שעשה הארון מבית האיגודים המקצועיים לכיכר האדומה. בהלוויה עצמה היא הייתה חלשה מאוד ובקושי הלכה. היא נעזרה בסיוע בני משפחה שהחזיקו אותה. טטיאנה ילדה לו בן בשם איגור (1941-יוני 2006) ובת בשם אירינה (נולדה ב-1946).
פועלו של אנדרופוב נמצא במרכזו של פולמוס נרחב בתוך ברית המועצות ומחוצה לה בקרב חוקרים ומלומדים ובקרב המדיה התקשורתית. חוקרים מהאוניברסיטאות החשובות כתבו עליו ספרי מחקר, והופקו סרטי תעודה.
למרות עמדתו הנוקשה כאשר כיהן כשגריר בהונגריה, ואין ספור ההגליות והתככים שהיה אחראי להם כאשר היה ראש הק.ג.ב., פרשנים רבים מתייחסים אליו כרפורמטור הומני, שניסה לשפר את מצב עמו ומדינתו, על אף אכזריותו בדיכוי דיסידנטים, וזוקפים לזכותו את קידום מיכאיל גורבצ'וב בשורות המפלגה. אנדרופוב נטה לרפורמות ולשינוי המצב הקיים ללא סטייה ממשית משיטת התכנון המרכזי. השערות רבות הועלו בנוגע לשאלה האם אנדרופוב, אילו היה נשאר בחיים, היה מצליח ליזום רפורמה יסודית בלי שברית המועצות תתפרק לבסוף. בשל תקופת שלטונו הקצרה, אין מספיק נתונים כדי לקבוע מה היה קורה אילו היה ממשיך להנהיג, ולכן קיימות תאוריות ודעות רבות ומנוגדות בקשר לאישיותו ולהנהגתו.
טורטוסה
טורטוסה (Tortosa) היא עיר בקטלוניה שבספרד, 89 ק"מ דרומית-מערבית לטרגונה, בקרבת הגבול עם אראגון וולנסיה. שוכנת על הדלתה של האברו, באזור שמוקדש לחקלאות, בעיקר לגידול אורז.
העיר נקראה "Ilerca" בפי האיברים, "Dertosa" בפי הרומאים וטרטושה (طرطوشة) בפי המוסלמים, שבתקופתם הייתה מרכזה של ממלכת טאיפה (1148-1035). היא נכבשה בידי רמון ברנגר הרביעי מקטלוניה ב-1148. בעיר התקיים בשנים 1413–1414 ויכוח טורטוסה בין יהודים לנוצרים.
ויכוח טורטוסה.
ויכוח טורטוסה התנהל בשנים 1413-1414 בעיר טורטוסה שבקטלוניה והיה אחד מהוויכוחים המפורסמים שהתנהלו בימי הביניים בין יהודים לנוצרים.
נשש
כניש
מלילה
היישוב היהודי במלחמת העולם השניה
שרל מונטסקיה
פרמייר ליג
הפרמייר ליג (באנגלית: Premier League), ומחוץ לאנגליה נודעת בשם הפרמייר ליג האנגלית (English Premier League, ובראשי תיבות EPL), היא ליגה אנגלית מקצוענית בכירה למועדוני כדורגל. היא הליגה העליונה במבנה ליגות הכדורגל באנגליה, והיא תחרות הכדורגל המרכזית במדינה. בליגה משחקים 20 מועדונים, והיא מבוססת על שיטת עלייה וירידה עם הפוטבול ליג. הליגה היא אגודה שבה 20 המועדונים החברים פועלים כבעלי מניות. העונה נמשכת מאוגוסט עד מאי, כאשר כל הקבוצות משחקות 38 משחקים. משנת 2001 ועד שנת 2016 היא מומנה על ידי בנק ברקליס, ולכן הייתה נקראת רשמית בשם הממותג ברקליס פרמייר ליג.
הליגה נוסדה ב-20 בפברואר 1992 בשם "FA פרמייר ליג", לאחר החלטה של מועדוני הליגה הראשונה של הפוטבול ליג לצאת מהפוטבול ליג, שנוסדה במקור ב-1888, וניצלו את עסקי שידורי הטלוויזיה הרווחיים. הפרמייר ליג הפכה מאז לליגת הספורט הנצפית ביותר בכל העולם. היא ליגת הכדורגל הרווחית ביותר, עם הכנסה משותפת של המועדונים של כ-1.4 מיליארד ליש"ט בעונת , עם ציפיות להרוויח כ-1.8 מיליארד בעונת בעקבות שיתוף התקשורת. היא אף מדורגת ראשונה בדירוג הליגות של אופ"א המבוסס על ההופעות במסגרות האירופיות במשך חמש השנים האחרונות. מהליגה האנגלית יצאו הקבוצות הטובות באירופה. חלק גדול מהקבוצות בליגה מגיעות באופן קבוע לשלבים גבוהים במפעלים אירופאים. הליגה גם נחשבת לתחרותית ביותר כאשר ברוב המקרים יש יותר מ-2 קבוצות המתחרות על האליפות, ומאזן הזכיות בליגה מתפרש באופן שווה יחסית.
היסטוריה.
מוצא.