נהואד, קיסר אתיופיה
נהואד היה קיסר האימפריה האתיופית בסוף תקופת תור הזהב. ציון נולד בשם "הנסיך קלאיופה" והיה בנו הצעיר של הקיסר באדה מריאם הראשון מאשתו הרביעית וויזרו רומנה וורק. הוכרז כקיסר ב-8 בנובמבר 1478 כאשר אחיו אסכנדר היה במערכה צבאית והוא היה היורש של אביו אך ויתר על כך. כאשר אחיו נפטר הוכרז כקיסר יריב לעמדה ציון השני על ידי זה סאלוס, יותר מאוחר הובס בקרב על ידי הקיסר וכאשר זה נפטר ירש אותו והוכרז כקיסר ב-1 בנובמבר 1494 תחת השם "אנבסה בצאר" ("אויב האריה").
כמו הקיסר אסכנדר שלפניו, הוא סמך על העצה של אמו הקיסרית הלני. חרף עזרתה, שנות שלטונו צוינו על ידי אי הסכמה פנימית.
נהואד התחיל בבניה של כנסייה באמהרה שקושטה עם עלי זהב, והייתה ידועה בשם מכאן סלאסי. אך הוא מת לפני שגמרו לבנותה, והנקבר בתוך הכנסייה, בנו הקיסר לבנה דנגל סיים את בנייתה בשנת 1530. המסיונר פרנסישקו אלואראש הלך לראות את הכנסייה כאשר הסתיימה בנייתה אך הורחק ולא הורשה להיכנס. לאחר שהושלמה הכנסייה האימאם אחמד גראן הצליח לחדור למחוז אמהרה, וב-3 בנובמבר 1531 הבעיר האימאם באופן אישי את הכנסייה.
נהואד נהרג במשך המלחמה כנגד יפאט האסלאמית ב-13 ביולי 1507.
המ&quot;ג
אסלאמית
א-סמוע
אַ-סַּמוּע (בערבית: السموع) (בעברית: סמוע) היא עיירה פלסטינית בדרום הר חברון, המונה כ-18,000 תושבים. תושביה מעבדים כ-20 אלף דונם, ובכלל זה גידולי תבואה, ירקות ומעט מטעים. ענף גידול הצאן הוא מענפי הפרנסה העיקריים.
הכפר מעיד ומשמר את שמו של היישוב היהודי המקראי אשתמוע, השוכן ככל הנראה באותו מקום. בשנת 1838 זיהה אדוארד רובינסון את סמוע עם אשתמוע המקראית. הוא תיאר את סמוע ככפר "משמעותי מלא צאן ועדרים". הוא מצא גם שרידי קירות שנבנו מאבנים גדולות מאוד, שחלקם היו באורך של יותר מ-10 מטרים.
תולדות היישוב.
בתקופת המקרא היה במקום יישוב כהנים בשם אשתמוע, המוזכר לראשונה בספר יהושע. אוסביוס מקיסריה בן המאה ה-4 כותב על אשתמוע: "כפר גדול מאוד של יהודים בדרומא מצפון לעָנִים בתחום אלויתרופוליס".
במאה ה-12 הוקמה במקום מצודה צלבנית, שהייתה חלק ממערך ההגנה על הדרך לעבר הירדן, אל המרכז הצלבני החשוב בקיר מואב (אל-כרכ).
על הכפר בתקופת שלטון העות'מאני כתב החיד"א (הרב חיים יוסף אזולאי) בספר "מעגל טוב", כי הוא עבר במקום בשנת תקל"ג (סוף שנת 1772) בדרכו מחברון לאל עריש, וכי תושבי שמוע הטילו מס מיוחד על זרים שעברו בגבולות העיר.
בכפר נתגלו שרידים רבים, המעידים על יישוב גדול ומבוסס בתקופת המשנה והתלמוד. החשוב שבהם הוא בית הכנסת הגדול, שנחשף במרכז הכפר ובחצרותיו נמצאו, בשימוש משני, שברים ארכיטקטוניים ובהם סמלים יהודיים אופייניים.
חפירות ארכאולוגיות נערכו במקום בשנת 1934 בידי החוקרים מאיר ורייפנברג. במקום נמצאו שרידי בית כנסת עם כתובת פסיפס ומטמון מטבעות גדול. החפירות נמשכו לאחר מלחמת ששת הימים. בשנת 1969 הן הושלמו על ידי זאב ייבין. באותה שנה פונו הדיירים שגרו מעל המבנה ובית הכנסת הוכשר לביקורי הקהל.
בשנת 1970 סקר שמריהו גוטמן את בתי הכפר א-סמוע ומצא בהם פריטי אדריכלות יהודית: 15 משקופים מעוטרים, עם רוזטות אופייניות. על ארבעה משקופים נמצאו תאורי מנורת שבעת הקנים. בקירות המבנים בכפר נמצאו ציורי מנורות פשוטות. שני משקופים הועברו למוזיאון רוקפלר ושלישי לכפר עציון.
היסטוריה מודרנית.
תושבי הכפר מעבדים כ-20 אלף דונם, ובכלל זה גידולי תבואה, ירקות ומעט מטעים. ענף גידול הצאן הוא מענפי הפרנסה העיקריים.
ב-13 בנובמבר 1966 פשט צה"ל על הכפר בפעולת תגמול שנודעה כפעולת סמוע, בעקבות פעולות חבלה שנעשו נגד מטרות ישראליות. בפעולה פוצצו עשרות בתים. לירדנים היו 18 הרוגים, ולצה"ל הרוג אחד – מפקד גדוד צנחנים, סא"ל . מהפיצוץ במקום נפגע גם מבנה בית הכנסת העתיק במקום.
סמוע
שומרונית
עמדה ציון השני, קיסר אתיופיה
עמדה ציון השני (נולד ב-1488) היה קיסר האימפריה האתיופית לקראת סוף תקופת תור הזהב. הוא הוכתר כקיסר עם מות אביו, הקיסר אסכנדר, ב-7 במאי 1494.
לאחר ההתנקשות באסכנדר באביב 1494, בטרם הגיעו לגיל 22, נמנו שלושה טוענים לכתר: בנו הפעוט אנדריאס ושני אחיו של אסכנדר, הנסיכים נהואד ואנקו ישראל. הביטווודאד (רוזן) עמדה מיכאל, שליטה בפועל של אתיופיה בתקופת אסכנדר הצעיר, הכתיר את הפעוט אנדריאס לקיסר אתיופיה בשם המלכותי "עמדה ציון" ("עמוד ציון"). הילד שימש פיון בידיו של עמדה מיכאל, שהוסיף לשלוט באתיופיה בפועל. אולם כעבור שבעה חודשים, בנובמבר 1494, מת הקיסר הצעיר בפתאומיות. דודו נהואד תפס את מקומו בשלטון.
נהרג בקרב על ידי וולדה סילוס ב-1 בנובמבר 1494 ונקבר בדברה וורק.
נה'וד, קיסר אתיופיה
רפ&quot;י - הרשימה הממלכתית
יהושע זטלר
יהושע זֶטלֶר (15 ביולי 1917 – 20 במאי 2009) היה מקציני המבצעים של הלח"י.
ביוגרפיה.
זטלר נולד בשנת 1917 במושבה כפר סבא, בנו של בן-ציון זטלר, איש העלייה השנייה, אחד מארבעת מתיישביה הראשונים.
בגיל צעיר הצטרף ל"הגנה", לאחר מכן עבר לאצ"ל, ועם הפילוג עבר ללח"י. כינויו המחתרתי היה "מאיר".
זטלר השתתף בשוד בבנק אפ"ק כדי להשיג כסף ללח"י, ב-16 בספטמבר 1940. הפעולה הצליחה אבל המשטרה גילתה שהאופנוע ששימש למילוט היה של זטלר. ב-2 בדצמבר 1941 נתפס זטלר בדירה ברחוב נווה-שאנן בתל אביב, וב-6 בפברואר 1942 הוא נידון ל-15 שנות מאסר, שאותן החל לרצות בבית הכלא בירושלים. חברתו (ולימים אשתו) בלה ("פוצי") שכטר נעצרה בצו מנהלי ונשלחה למאסר בבית הסוהר לנשים בבית לחם, שבו הייתה כלואה ארבע שנים. במהלך מאסרו נלכד ונרצח מפקד הלח"י אברהם שטרן (יאיר).
לאחר קטטה אלימה בין אסירים ערבים ויהודים שבה השתתף זטלר, הוחלט להעבירו לכלא עכו כעונש.
זטלר נמנה עם אנשי הלח"י שנמלטו מהכלא במהלך הפריצה לכלא עכו ב-4 במאי 1947, ולאחר שש שנות מאסר וניתוק שב לפעילות בלח"י.
הוא כיהן כמפקדה השלישי של מחלקת הפעולות (החטיבה הלוחמת של מודיעין הלחי").
עם החלטת האו"ם מ-29 בנובמבר 1947 על תוכנית החלוקה, שבה לא נכללה ירושלים במדינה העברית, עבר זטלר לירושלים והחל לארגן את חיילי הלח"י ככוח לוחם. לכל אורך המלחמה, הוא המפקד של כל לוחמי הלח"י בירושלים.
בפיקודו, השתתפו כוחות לח"י בכיבוש ליפתא, שייח' באדר, דיר יאסין ובקרבות נוספים. ביום הכרזת המדינה, כוחותיו כבשו את מלון פאסט (מלון פנינת ירושלים, היום), מנזר נוטרדאם, ובניין הדואר הישן, כל המבנים היו צמודים לחומת העיר העתיקה של ירושלים, ומשם הם התכוונו לפרוץ לרובע היהודי, דרך הרובע הנוצרי, ולהסיר את המצור ממנו סבל כחצי שנה, ולהתכונן להתקפת הלגיון הירדני שעלה לעיר. היה הסכם תיאום רופף עם ההגנה והאצ"ל, וזטלר הפציר לנצל את השעה, אבל דוד שאלתיאל, מפקד ירושלים מטעם המדינה, טען שהרובע יוכל להחזיק מעמד, שכן השריון הירדני לא יוכל לפעול בעיר העתיקה. זטלר נאלץ להורות על נסיגה, תחת אש כבדה, מבניין נוטרדאם ומבניין הדואר, וכך הוחמצה ההזדמנות האחרונה למנוע את נפילת הרובע היהודי.
ב-17 בספטמבר 1948 נרצח בירושלים מתווך מטעם האו"ם, הרוזן פולקה ברנדוט. מבצעי הרצח לא נתפסו, ורק שנים לאחר מכן נטען שהיוזם, המתכנן והמפקד הישיר של הרצח היה יהושע זטלר ושאת הרצח עצמו ביצע יהושע כהן. על פי עדותו של זטלר, הוא מסר מיד למחרת יום הרצח דו"ח על ההתנקשות לידידו השר יצחק גרינבוים וזה העביר את המידע לראש הממשלה דוד בן-גוריון, שהורה לזטלר להימנע מכל פעילות עד אשר יוסדר הסכסוך הדיפלומטי עם שוודיה. ביומנו, ציין בן-גוריון את חלקו של זטלר בהתנקשות.
לאחר מלחמת העצמאות פתח זטלר תחנת דלק ומוסך ביפו וניתק עצמו מפעילות פוליטית וציבורית.
בשנת 2006 ניאותו בלה ויהושע זטלר לפנייתם של הסופרים הדס ועופר רגב וגוללו את סיפור חייהם. השיחות הממושכות כונסו בספר "לוחם חירות ירושלים" שראה אור בהוצאת פורת
יהושע זטלר נפטר בשנת 2009, בגיל 92. נקבר בבית העלמין ירקון.
אחיו הצעיר , פעיל לח"י כאחיו, נהרג בפעילות מבצעית בשנת 1950.
במפגש הרחובות ה"מפקד" ו"עין רוגל" בשכונת אבו תור בירושלים קרויה כיכר על שמו.
ראאד כרמי
אסכנדר, קיסר אתיופיה
אסכנדר (בגעז: "እስክንድር") היה קיסר האימפריה האתיופית לקראת סוף תקופת תור הזהב. אסכנדר נולד ב-15 ביולי 1471 כבנו בכורו של הקיסר באדה מריאם מאשתו הרביעית וויזרו רומנה וורק. יירש את אביו כקיסר ב-8 בנובמבר 1478 הוכתר בילבסה תחת השם "קונסטנטין השני".
משום שהוכתר בגיל צעיר לקיסר שלטונו דרש שליט בפועל, ולכן נוצרה מועצה מאמו הקיסרית רומנה וורק, טאספה גיורגיס ראש המנזר באגם חאיק, והביטווודאד עמדה מיכאל. אף על פי כן, הקיסרית רומנה הוצאה מהמועצה וחייה במנזר ליד דברה ליבנוס היכן שהיא מתה מאוחר יותר, טאספה גיורגיס לא הוכיח את כוחו מול מיכאל, ועמדה מיכאל "שלט בממלכה כשליט יחיד". שלטונו של הרוזן עמדה מיכאל הגיעה לסופו בשנת 1486 כאשר החלה הפיכה כנגדו בראשותה של הסבתא החורגת של הקיסר אסכנדר, הלני. לאחר מכן הקיסרית הלני שיחקה מרכיב חשוב בשלטון. הקיסר אסכנדר נפטר לפני שהגיע לגיל 22 בגלל מלחמת אזרחים שהתרחשה.
בזמן שבית המלוכה החזיק את הקיסר המת באופן סודי אצל האציל זאסילאס, שצעד באופן מידי לכלא אמבה גישן, ושחרר את נהואד. והכריז עליו קיסר. אציל נוסף תקלה קריסטוס, שנשאר בארמון הקיסרי, הכריז על בנו של אסכנדר עמדה ציון השני כקיסר. בזמן שתקלה קריסטוס הוכרח להביס את תומכיו של זאסילאס, ומכאן מלחמה החלה על הכתר.