בשנת 2008 יצא לארצות הברית והיה עמית מחקר במכון וושינגטון למדיניות המזרח הקרוב, במסגרתו פרסם מספר סקירות ומאמרים, תוך ציון שמו ותפקידו בשב"כ. בין היתר, תיאר במאמריו את פעילות חמאס וארגוני טרור פלסטיני נוספים ברצועת עזה. כהן הזהיר מפני ארגונים אסלאמיים קיצוניים שאינם סרים למרותו של חמאס, שמונחים על ידי קווי האידאולוגיה של הג'יהאד העולמי ושיטותיו. כהן טען כי מטרתם העיקרית של ארגוני הג'יהאד בעזה היא להחיות את תור הזהב של האסלאם העתיק, ולכונן ישות אסלאמית כלל עולמית שתיישם את החוק הדתי האסלאמי, חזון שלשם הגשמתו לא יהססו להשתמש בטרור רצחני.
עם שובו לישראל בשנת 2010 שימש כפרויקטור, והופקד על גיבוש תפיסת ניהול השירות לקראת העשור שעד שנת 2020.
כראש השב"כ.
ב-15 במאי 2011 החל כהן לכהן כראש השב"כ, במקומו של יובל דיסקין וזאת לאחר שנבחר על פני שני מועמדים נוספים בהם יצחק אילן, המועמד שהועדף על ידי דיסקין.
בנובמבר 2012 היה ממפקדי מבצע הסיכול הממוקד בו חוסל אחמד ג'עברי, המפקד בפועל של גדודי עז-א-דין אל קסאם, שהיווה את מהלך הפתיחה במבצע עמוד ענן. בניגוד לעמדתו של קודמו בתפקיד, יובל דיסקין, תמך כהן בעסקת שליט וסבר שהשב"כ ומערכת הביטחון יוכלו להתמודד עם איומי טרור אפשריים שיופנו אל ישראל לאחר שחרור המחבלים. גם שנים לאחר העסקה וכשכבר היה ידוע כי רבים מהמשוחררים חזרו לטרור ואף רצחו בפועל אזרחים ישראלים הוא שב והביע את תמיכתו בה.
בתקופתו השב"כ התמודד עם גל הטרור הפלסטיני שהתבטא במספר רב של פיגועי טרור, הבולטים שבהם פיגועי דקירה וירי, שביצעו מחבלים פלסטינים, לרוב ללא שיוך ארגוני ורבים מהם קטינים. השב"כ לא הצליח לספק התרעות על רוב הפיגועים, אך את הפיגועים הקטלניים שכן בוצעו הצליח לפענח במהירות והביא למעצר המפגעים בידי כוחות צה"ל והימ"מ. מנגד, חשף וסיכל השב"כ מספר חוליות טרור מאורגנות של חמאס שתכננו לבצע פיגועים גדולים וקטלניים. ב-8 במאי 2016 הסתיימה כהונתו בת חמש השנים של כהן כראש השב"כ. במקביל, היה מעורב בחקירות שהיו סביב פיגוע הטרור היהודי, הפיגוע בדומא.
לאחר פרישתו מהשב"כ.
לאחר פרישתו מהשב"כ משמש כהן יועץ בנושאי ביטחון פנים. בספטמבר 2017 מונה לחבר בוועדה המייעצת של חברת אבטחת המידע "סייפטי".
חיים אישיים והשכלה.
מאז 1983 מתגורר בשכונת רמות שבירושלים. נשוי לאסנת, ראש החוג למשאבי למידה במכללה ירושלים, ולהם חמישה ילדים.
לכהן תואר ראשון ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה והוא בוגר המכללה לביטחון לאומי.
במאי 2018 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן כהוקרה על שירותו המסור ורב השנים למדינה.
קישורים חיצוניים.
מכּתביו (במכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון):
יורם כהן (שב&quot;כ)
אשת הברזל (טלנובלה)
אשת הברזל (בספרדית: soy tu dueña, תרגום מילולי: אני הבעלים שלך) היא טלנובלה מקסיקנית אשר נוצרה על ידי חברת "טלוויסה" בשנת 2010.
כוכבי הטלנובלה הם: לוסרו ופרננדו קולונגה.
עלילה.
עלילת הטלנובלה עוסקת סביב חייה של ולנטינה ויאלבה. ולנטינה היא אישה שהחיים חייכו אליה, היא יפה, יש לה קריירה מצליחה בתור עורכת בהוצאת ספרים, ירושה גדולה מהוריה וארוס שבו היא מאוהבת, אלונסו. היא גרה במקסיקו עם דודתה האוהבת, איסבל, האומנת שלה, בניטה אשר גידלה אותה מתקופת ילדותה מאחר שהוריה של ולנטינה מתו כאשר היא הייתה קטנה ובת דודתה אשר רוצה כל מה שיש לה, איוונה. ולנטינה מחכה ליום הגדול שבו היא תינשא לאלונסו, אולם מה שוולנטינה אינה יודעת זה שאיוונה ואלונסו בוגדים בה מאחורי גבה ומתכננים להשתלט על הונה. התוכנית של איוונה ואלונסו נכשלת ואלונסו נאלץ לברוח כאשר הוא משאיר לאיוונה הודעה שהכל נגמר ביניהם ואת ולנטינה הוא נוטש בפתח הכנסייה. מאורע זה הופך את ולנטינה מאישה נעימה, רגישה, ואוהבת את הזולת לאישה קרה וקשה ובשלב מאוחר יותר מכנים אותה כולם "הנחש".
לאחר שננטשה בידי אלונסו מחליטה ולנטינה להתגורר באחוזת "לוס קסקבלס" שהייתה אחד מנכסיה בכפר. בכפר פוגשת ולנטינה בחוסה מיגל אשר הגיע לעבוד באחוזה של הוריו "מונטסינוס" אשר שוכנת בצמוד לאחוזתה של ולנטינה. תוך זמן קצר האנשים בכפר מתחילים לפחד מוולנטינה בשל שחצנותה ובשל המעשים הרעים של העוזר שלה, רוסנדו.
בתחילה חוסה מיגל וולנטינה אינם מסתדרים וכל הזמן מתווכחים על האדמות הצמודות זו לזו. אולם כל זה לא מפריע לחוסה מיגל להתאהב בוולנטינה ולנסות לשבור את תדמית הברזל שבנתה לעצמה. אם הזמן ולנטינה גם היא מתאהבת בחוסה מיגל אשר גרם לה להאמין שוב באהבה והחזיר אותה להיות אותה אישה נעימה ואוהבת אך אהבתם לא הולכת להתממש כל כך מהר. בשל תככיה של אימו לאונור, קנאתה של בת דודתה, איוונה אשר רוצה את חוסה מיגל לעצמה ואהבתו החולנית של רוסנדו לוולנטינה, הקשר של חוסה מיגל וולנטינה הופך כמעט אבל רק כמעט לבלתי אפשרי.
מצוות מינוי מלך
מצוות מינוי מלך היא אחת מתרי"ג המצוות, והוא חיוב על ישראל למנות עליהם מלך ולכבדו.
מקור המצווה.
אודות מצוות מינוי מלך נאמר בתורה:
מינוי מלך - מצווה או היתר?
הסגנון שבו מתארת התורה את מצוות מינוי המלך ("כי תבוא אל הארץ... ואמרת אשימה עלי מלך ככל הגויים אשר סביבותי, שום תשים עליך מלך") הוא דו-משמעי, שכן ניתן להבין ממנו שהתורה מטילה חובה על העם להמליך עליו מלך, אך ניתן גם לראות את הפסוקים כמביעים הסתייגות. מהמילים "ואמרת אשימה עלי מלך" משתמע שהמינוי תלוי ברצון הציבור ואינו חובה, ובמילים "ככל הגויים אשר סביבותי" ישנה הסתייגות, כאילו הבקשה למנות מלך שהוא ככל הגויים היא היסחפות לא ראויה אחרי העמים האחרים.
כמו כן, תיאור בקשת עם ישראל למנות להם מלך בספר שמואל יוצרת רושם שהבקשה אינה רצויה:
מסיבות אלו ואחרות מצווה זו שנויה במחלוקת בין המפרשים. חלק מהפרשנים הקדומים, כמו רב סעדיה גאון ורבי אברהם אבן עזרא מפרשים שהפסוק "שום תשים עליך מלך" אינו בא להטיל חובה למנות מלך, אלא לומר שהדבר מותר; לעומתם, סוברים רוב הפוסקים שמצווה מן התורה למנות מלך. תפיסה זו מבוססת על הברייתא המובאת בתוספתא של מסכת סנהדרין ובתלמוד הבבלי שלפיה:
האברבנאל נקט בעמדה ייחודית בשאלה זו. לדעתו מינוי מלך אינו רצוי כלל, שהרי היו ממלכי ישראל, כמו ירבעם בן נבט, שהחטיאו את העם, ולעומת זאת הניסיון של ערי המדינה באיטליה, כמו ונציה, מראה שמדינות יכולות להצליח ולשגשג ללא מלך. לדעתו, התורה אינה מצווה על העם למנות מלך, אלא היא חוזה שהם עתידים לבקש להם מלך לאחר כניסתם לארץ - בקשה שהתורה אינה רואה בעין יפה, ולכן היא אומרת שהבקשה תהיה לשים מלך "ככל הגויים אשר סביבותי"; אלא שהתורה מזהירה את העם שבשעה שיבואו למנות מלך הם יהיו חייבים למנות מלך "אשר יבחר ה' אלהיך בו" ולא מלך כרצונם. האברבנאל אף משווה את מצוות מינוי המלך למצוות אשת יפת תואר - מצווה שבבסיסה מצב בלתי רצוי הנובע מיצר הרע, אלא שהתורה מצווה כיצד לפעול לאחר שהאדם בחר ללכת בדרך בלתי רצויה. האברבנאל מסתמך על דעת התנא רבי נהוראי, שסבר אף הוא שאין מצווה למנות מלך, וכל פרשת מינוי המלך לא נאמרה אלא "כנגד תרעומתן" של ישראל.
גם הנצי"ב מוולוז'ין מביע עמדה מחודשת. לדעתו ישנה מצווה למנות מלך, כפי הדעה הרווחת בתלמוד ובפוסקים, אלא שמצווה זו מותנית ברצון העם, ואינה חלה אלא כאשר העם "בשל" למלך, שכן "יש מדינה שאינה יכולה לסבול דעת מלוכה", "ודבר זה אי אפשר לעשות על פי הכרח מצוות עשה, שהרי בעניין השייך להנהגת הכלל נוגע לסכנת נפשות שדוחה מצות עשה, משום לצוות למנות מלך כל זמן שלא עלה בהסכמת העם לסבול עול מלך".
מטרת המצווה.
לדעת בעל ספר החינוך, מטרת מינוי המלך היא יצירת סדר חברתי, שאינו אפשרי ללא מנהיג:
אולם לדעת הרמב"ם, למלך יש גם תפקיד רוחני:
רבי מנחם מנדל שניאורסון, האדמו"ר ה"צמח צדק" מחב"ד, פירש את תכלית מצווה זו על פי דרכה של חסידות חב"ד, כשהוא רואה במלך כעין "אדמו"ר". לפי דבריו, תפקיד המלך הוא לגרום לבני ישראל להיות בטלים לה': "ומאחר שהמלך הוא בטל למלכות שמים וישראל בטלים למלך – הרי נמצא בו ועל ידו הישראל בטלים לאלוקותו יתברך, וזאת היא עבודת המלך תמיד, להיות בו ועל ידו הנבראים בטלים לה'".
אופן המינוי.
למי הסמכות למנות מלך?
כאמור, התורה מצווה: . כמה ממפרשי התורה (שם) מסבירים שכוונת הביטוי "אשר יבחר ה' אלהיך בו" היא שיש למנות מלך על פי נביא או על פי אורים ותומים, ופירוש זה מופיע כבר במדרש ההלכה ספרי לספר דברים (שם): "אשר יבחר ה' אלהיך – על פי נביא". אך הרמב"ן (שם) תמה על הסבר זה: "אם כן, מה טעם להזהיר 'לא תוכל לתת עליך איש נכרי'? וה' לא יבחר בנכרי!", לפיכך הוא מסביר שהדרישה למנות מלך על פי נביא היא רק כאשר הדבר אפשרי – כאשר "יענך ה' בנביאים", אך אם אין מענה אלוקי – ניתן למנות מלך גם שלא על פי נביא, אלא שאז יש להקפיד לכל הפחות על דרישת הסף שהמלך לא יהיה איש נכרי. הרמב"ן מציע פירושים נוספים על דרך הפשט: א. "מלך אשר יבחר ה' אלהיך בו" הוא מלך מישראל, שהרי ה' בחר בעם ישראל – ולא מלך נכרי. ב. "אשר יבחר ה' אלהיך בו" אינו בא כדי להוסיף ציווי כלשהו, אלא משמעותו היא שאתה תמנה עליך מלך, וכל מלך שתבחר – יתברר, בדיעבד, שהוא המלך שה' בחר בו, שכן גם מי שנתמנה על ידי בני אדם – נבחר בעצם על ידי האל.
הרמב"ם פוסק להלכה שאין למנות מלך תחילה אלא על פי נביא, והוא מוסיף דרישה נוספת – שהמינוי ייעשה גם על פי הסנהדרין, דהיינו בהתייעצות עמם ובהסכמתם, והוא מסתמך על תקדימים: "כיהושע שמינהו משה רבנו ובית דינו, וכשאול ודוד שמינה אותם שמואל הרמתי ובית דינו".
ירושה במלכות.