יֵן חְווֵי היה התלמיד החביב על קונפוציוס. "אחרי שקיבלתי את יֵן חְווֵי, התלמידים נעשו יותר קרובים אליי" העיר פעם. מסופר כי פעם אחת, כאשר מצא עצמו על גבעת נָאנְג עם יֵן חְווֵי, דְזְה לוּ ודְזְה גונְג, ביקש מהם קונפוציוס לספר לו את מטרותיהם השונות, והוא ישפוט ביניהן. דְזְה לוּ פתח, וכשסיים אמר קונפוציוס "הדבר מדגיש את האומץ שלך". לאחריו דיבר דְזְה גונְג, ועל דבריו הגיב במורה "הם מראים את צחות הלשון העילאית שלך". לבסוף דיבר יֵן חְווֵי, שאמר: "הייתי רוצה למצוא מלך נבון ושליט חכם לו אסייע. אפזר בין האנשים את לימוד חמש הנקודות הגדולות, ואוביל אותם באמצעות העקרונות של הטקסים והמוזיקה, כך שלא ישאפו לבצר את עריהם בחומות וחפיר, אלא יכתתו חברותם וחניתותיהם לכלי חקלאות. ישלחו את עדריהם ללא פחד אל המישורים והיערות. לא יפוצלו עוד משפחות, לא יהיו אלמנות או אלמנים. אסון המלחמה יוסר לאלף שנים. ליו' לא תהיה הזדמנות להציג את גבורתו, ולמורה לא תהיה הזדמנות להציג את כושר הדיבור שלו". והמורה השיב "כמה נערצת סגולתו!".
מותו.
כאשר היה יֵן חְווֵי בן 29, שיערו הלבין כולו, והוא מת בגיל מוקדם.
אחרי מותו של יֵן חְווֵי קונן קונפוציוס: "השמיים שכלו אותי! השמיים שכלו אותי!" כשאמרו לו התלמידים האחרים כי הוא מפגין צער מוגזם, השיב "אני מפגין צער מוגזם? ולמי אפגין צער מוגזם אם לא לאיש הזה?" אפילו שנים לאחר מכן, אמר קונפוציוס שאף תלמיד אחר לא יוכל לקחת את מקומו של יֵן חְווֵי, כל כך מוכשר ומסור היה.
פולחן.
יֵן חְווֵי, בדומה לקונפוציוס, זכה להערצה מצד הקיסר הראשון של שושלת האן. התואר אותו הוא נושא כיום בקאנון הפולחני, "ממשיכו של החכם" (סינית:  הוא 圣; פין-יין: Fù Shèng), ניתן לו בשנת 1530. כמעט כל התארים הפולחניים של הנערצים במקדש קונפוציוס תוקנו באותו זמן. מקומו של יֵן חְווֵי הוא הראשון מבין "ארבעת המעריכים של קונפוציוס", מזרחית לקונפוציוס.
צאצאים.
משפחת יֵן הגיעו במקור מלָאנְגְיֵה (琅邪). המשפחה עזבה את מקום מושבה בצפון סין 317, ועקב ההרס ששרר בצפון סין עם נפילתה של שושלת ג'ין המערבית (265-420), יצאה המשפחה דרומה, כפי שמתואר ביצירה "שירה לסקירת חיי" (观我生赋). לאחר מכן שירתה המשפחה את השושלות הדרומיות.
בשנת 495, הקיסר שְׂיָאווֶן מוֵיי הצפונית, שהעריץ את קונפוציוס ותורתו, העניק דרגה רשמית לשני צאצאים משושלתו של יֵן חְווֵי.
עם לידתו של יֵן גְ'ה-טְווֵי (531-591), אשר כתב את "שירה לסקירת חיי", הייתה משפחת יֵן תושבת הדרום כבר מזה שמונה דורות. סבו התאבד במסגרת שביתת רעב לאחר המרד בשנת 502 נגד שושלת צִ'י הדרומית. יֵן גְ'ה-טְווֵי עצמו שירת תחת מספר שושלות במהלך חייו, וחיבר את הספר "משלי בני יֵן" ((Yanshi Jiaxun 顏氏家訓). הוא גם חיבר את הספר "תיעוד רוחות הקורבנות" (Yuanhun Zhi 冤魂志). באלף השנים שחלפו בין יֵן חְווֵי ליֵן גְ'ה-טְווֵי, שניים מבני יֵן שימשו בתפקידים צבאיים, אך רוב בני המשפחה שימשו בתפקידי מלומדים.
רוב תקופת שושלת מינג (1368-1644) ולכל אורך תקופת שושלת צ'ינג (1644-1912), החזיקו צאצאיו של יֵן חְווֵי בתואר המשפחתי "דוקטור לחמש הקלאסיקות" (五经博士; 五經博士; Wǔjīng Bóshì), דרגה אקדמית מאקדמיין הָאנְלִין.
בטאיוון ישנה משרה שנקראת "פקיד הפולחן" (Fengsiguan 奉祀官) לארבעת החכמים של הקונפוציאניזם, ובהם גם יֵן חְווֵי.
מקדשים.
פולחן לין חווי נערך במקדש יֵן חְווֵי הממוקם בעיר הפנימית של צ'ופו, כמה בניינים צפונית למקדש קונפוציוס.
קברו של יֵן חְווֵי מוקף כיום במאות קברים של צאצאיו, במה שהפך לבית הקברות של משפחת יֵן ("יער יֵן"). מצבה הוצבה על קברו במהלך שושלת ג'ין הג'ורצ'נית, וחודשה במהלך שושלת מינג. הקבר שמור היטב.
קואליים
קואליים (שם מדעי: Phascolarctidae) היא משפחה של יונקי כיס מסדרת הקנגוראים ומתת-סדרת דמויי-וומבט אשר חיים אך ורק באוסטרליה. בעבר היו מינים שונים במשפחה שהתקיימו מסוף האאוקן עד הפליסטוקן אך כולם נכחדו למעט מין אחד - קואלה החיה כיום בדרום-מזרח אוסטרליה.
הקואלות דומות במראם לוומבטים, קרוביהם הקרקעיים החיים אך הם התאימו לטיפוס על ענפי עצים בדומה למשפחת הכיסאים הקדומים Ilariidae. זרועותיהם בעלות טפרים רחבים וחזקים העוזרים להיתפס בעצים. הקואלות ניזונות מצמחים, בעיקר של עלי האקליפטוס המהווים את המזון כמעט היחיד של הקואלות החיות. הם כמעט ולא שותים מים ומצויים במנוחה זמן רב מחייהם.
מייקל קולינס (סרט)
מייקל קולינס (באנגלית: Michael Collins) הוא סרט ביוגרפי אמריקאי המתאר את חייו של הפטריוט האירי מייקל קולינס, שנלחם לעצמאות אירלנד ונרצח במלחמת האזרחים שם.
הסרט מתאר את מאבקו של קולינס (בגילומו של ליאם ניסן) לעצמאות אירלנד מאז מרד חג הפסחא הכושל ב-1916 דרך מאבק דמים חסר פשרות בבריטים, חתימה על הסכם מעורר מחלוקת עם הבריטים ומלחמת אזרחים, עד להירצחו בידי יריביו האירים.
את הסרט ביים ניל גורדון, שגם כתב את התסריט. הסרט זכה בפרס אריה הזהב לסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של ונציה לשנת 1996. באותו פסטיבל זכה ליאם ניסן בגביע וולפי לשחקן הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד גם לפרס אוסקר על הצילום ופסקול המוזיקה.
תקציר העלילה.
אפריל 1916, הבריטים מדכאים את מרד חג הפסחא שפרץ בדבלין. ראשי המרד מזוהים ומוצאים להורג פרט לאיימון דה ואלירה (אלן ריקמן) שניצל מהוצאה להורג בגלל אזרחותו האמריקאית. מייקל קולינס (ליאם ניסן) וחברו הארי בולנד (אידן קווין) נאסרים אך לאחר שחרורם הם ממשיכים בעבודתם המחתרתית.
באחת האסיפות בהן נואם מייקל לפני קהל, מתקיפים אותו שוטרים; הוא נפצע ומחולץ על ידי בולנד לחווה כפרית של אוהד המחתרת, שם מטפלת בפצעיו קיטי קימרון (ג'וליה רוברטס), ושניהם מתאהבים בה.
מייקל מצליח להבריח את דה ואלירה מהכלא, וזה מחליט לנסוע לארצות הברית לפעילות דיפלומטית ולפגישות עם וודרו וילסון ולוקח איתו את בולנד.
מייקל נשאר לנהל את המלחמה. הוא מסתייע במודיעין שמספק לו אוהד המחתרת נד ברוי (סטיבן ריאה), העובד במשטרת דבלין.
המלחמה מסלימה. הבריטים שולחים לדבלין את כוחות הבלאק אנד טאנס האלימים ואת כנופיית קהיר בפיקודו של סומס (צ'ארלס דאנס), ומתחילה מלחמה רצחנית בין הכוחות. המודיע ברוי נתפס ומוצא להורג לאחר עינויים קשים.
בינתיים חוזרים דה ואלירה ובולנד מארצות הברית לאחר ששליחותם לא הצליחה. מייקל מזהיר את חברי הנהגת המחתרת שיחליפו את מקום מגוריהם ויסתתרו כי עומד להיערך מצוד. דה ואלירה מתנגד, והבריטים מצליחים לאסור את רובם.
קולינס מתחיל במלחמה עקובה מדם, ואנשיו מחסלים את רוב הבלשים של כנופיית קהיר וסומס בתוכם. הבריטים מגיבים באלימות רבה. הם נכנסים עם משוריין לתוך אצטדיון כדורגל ומתחילים לירות על הקהל במה שנודע כיום ראשון העקוב מדם. הבריטים ממשיכים לרדוף אחרי מייקל, והוא נמלט מהם ונרדף על נפשו.
לבסוף מודיע לו דה ואלירה כי הבריטים מעוניינים במשא ומתן וממנה אותו לשליח למרות התנגדותו. קולינס רוצה להפסיק את שפיכות הדמים, ולכן מסכים להצעת הבריטים להפוך את אירלנד למדינה חופשית במסגרת דומיניון בריטי, עם צורך להישבע למלך בריטניה ובלי ששת המחוזות הצפוניים.
דה ואלירה ואנשיו מסתייגים מההסכם, אם כי הוא עובר בפרלמנט. מתחילה מלחמת אזרחים עקובה מדם, בה לוחם קולינס נגד חבריו ממחתרת ה-IRA. בשיא המלחמה מתפתח קרב קשה באזור ארבעה בתי המשפט בדבלין, שבסופו נכנעים אנשי ה-IRA לאחר הרוגים רבים, ובהם חברו הטוב של קולינס, הארי בולנד.
בינתיים מתפתחת האהבה בין קיטי למייקל, והם מחליטים להינשא. קיטי רוכשת שמלת כלה, ומייקל נוסע לקורק להיפגש עם ולירה, אך נקלע למארב של אנשי ה-IRA, ונהרג.
אופרן
אופרן (אנגלית: Ofran) היא חברה ישראלית להשכרת רכב בחו"ל, המספקת שירותי השכרת רכב באמצעות שיתופי פעולה עם חברות להשכרת רכב בכ-60 מדינות ברחבי העולם.
היסטוריה.
חברת אופרן הוקמה בשנת 1990 על ידי שמעון דנאי, לאחר שעזב את תפקידו כמנכ"ל אוויס ישראל, בשיתוף עם בנו, אופיר דנאי, אשר סיים באותה השנה את לימודיו האקדמיים. החברת מנוהלת כיום על ידי אופיר דנאי.
אופרן היא חברה פרטית, המספקת שירותי השכרת רכב בחו"ל עבור לקוחות ישראליים והיא כיום החברה הגדולה בישראל להשכרת רכב בחו"ל המציעה השכרת רכב בעולם בכ-60 מדינות ובכ-6,000 תחנות השכרה.
חברת אופרן עובדת מול מאות משרדי נסיעות בישראל ומשרתת חברות רבות, בהן אלביט מערכות, רפאל, התעשייה האווירית, צ'ק פוינט, אמדוקס, מיקרוסופט ועוד. החברה פועלת מול חברות השכרה בינלאומיות מוכרות. ביניהן, Alamo ,Europcar ,National ,Budget ,Hertz ואוויס.
החברה מפעילה סניפים נוספים בשוודיה, דרום אפריקה, צ'כיה, הונגריה, רומניה, רוסיה, בולגריה, יוון וקפריסין.
אופרן היא הנציגה הבלעדית של רשת מלונות מריוט בישראל, יוון וקפריסין.
חברת ממסי תיירות היא בבעלות משותפת של אופרן ואיסתא ולה רשת מרכזי תיירות בפריסה ארצית. הרשת מעניקה שירותים ופתרונות לנוסעים לחו"ל, הנפקת רישיון נהיגה בינלאומי, הנפקת טופס ירוק לצילום לרישיון, ייעוץ מסלולים מקצועי, הנפקת כרטיסי הטבות של מועדוני AAA ו-ARC Europe.
חברת WTC - המרכז לתיירות בינלאומית היא בבעלות משותפת של אופרן וארקיע ומספקת מוצרי תיירות יוקרה; בעיקר ביוון, איי יוון ואגן הים התיכון. החברה מספקת פתרונות לינה במלונות יוקרה, חבילות נופש, קבוצות מאורגנות, סיורים מאורגנים וסיורי תרבות ומוזיקה יוונית.
טוני רוץ'