ברשות השידור הוחלט שלנוכח הפופולריות העצומה של ירדנה ארזי, שזכתה בתואר זמרת השנה במשך שלוש שנים, היא תהייה הבחירה הנכונה לייצוג ישראל בתחרות.
בחירת השיר.
בחירת השיר הישראלי 1988 הייתה תחרות שירים, שנועדה לבחור את השיר שייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון 1988.
בתחרות ששודרה בערוץ הראשון ב-27 במרץ 1988 תחילה הציגו ארזי והמנחה הוותיקה רבקה מיכאלי סרט ביוגרפי קצר אודות הקריירה של ארזי, שכללה עד אז, בין השאר, שלושה ניסיונות בקדם האירוויזיון.
לאחר מכן הוצגו לשיפוט הקהל ארבעת השירים בביצועה של ארזי, שצולמו מראש כשלכל אחד מהם הופק מעין קליפ.
השיר שזכה בתחרות הוא "בן אדם".
באירוויזיון.
ישראל הופיעה ה-8 בסדר ההופעה, אחרי הולנד ולפני שווייץ. בתום ההצבעה ישראל קיבלה 85 נקודות והגיעה למקום ה-7 מתוך 21 מדינות שהשתתפו בתחרות. הצבעת חבר השופטים הישראלי העניקה את ה-12 נקודות שלה ליוגוסלביה.
דוד מוסינזון
דוד מוסינזון (22 במרץ 1906 – 14 בספטמבר 1938) היה וטרינר תושב עפולה וחבר בארגון "ההגנה" שנהרג בימי מאורעות תרצ"ו–תרצ"ח, עם שני חבריו, חיים שטורמן ואהרן אטקין, כשרכבם עלה על מוקש בעמק בית שאן, כשהיו בשליחות מוסדות היישוב לאיתור מקומות להקמת יישובים חדשים במסגרת חומה ומגדל. על שם שלושתם נקרא גן השלושה בעמק המעיינות למרגלות הר הגלבוע.
ילדותו ונעוריו.
דוד מוסינזון נולד בשנת 1906 בעיר ברן בירת שווייץ כבנו של ד"ר בן-ציון מוסינזון שהיגר לעיר מרוסיה ללמוד פילוסופיה וביקורת המקרא ובשנת 1906 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה מאוניברסיטת ברן. בשנת 1907 עלתה המשפחה לארץ ישראל. והשתקעה בתל אביב. האב התקבל לעבודה כמורה לתנ"ך בגימנסיה העברית ביפו (לימים הגימנסיה העברית "הרצליה") ובשנת 1909, שעברה הגימנסיה מיפו לתל אביב התמנה למנהל הגימנסיה.
בנעוריו למד דוד מוסינזון בגימנסיה הרצליה שאביו היה מנהלה, במגמה הריאלית, והצטיין בלימודיו. היה פעיל בתנועת הצופים ובארגון "ההגנה". הוא היה אחד התלמידים המצטיינים במחזור י"ב של הגימנסיה.
בשנת 1925, עם סיום למודיו בגימנסיה, יצא עם חבר ללימודים בשם דוד גוט לטיול בארץ ישראל. הם צילמו את נופי הארץ ובתום הטיול הכינו שני אלבומים זהים שהכילו 650 צילומים ממטולה בצפון ועד עזה ויריחו בדרום. משנת 2013 שמורים הצילומים בספרייה של אוניברסיטת חיפה.
לימודיו בחו"ל.
לאחר לימדיו בגימנסיה עשה דוד מוסינזון שנת שירות ולימודים בבית-הספר החקלאי במקווה ישראל. לאחר סיום עבודתו שם נסע להולנד, ובשל רצונו להשתלם בטיפול בבקר עבד שנתיים כרפתן. לאחר מכן נסע לבריטניה ולמד וטרינריה באוניברסיטת גלאזגו והצטיין בלימודו. הוא היה ממקימיו ומפעיליו של סניף תנועת הנוער הבונים בגלאזגו. בגמר לימודיו קיבל תואר דוקטור לווטרינריה. הוא רצה עוד להמשיך ולהשתלם במחלות טרופיות של בעלי חיים במכון מיוחד לענף זה בלונדון אך לא נתקבל מאחר שלא היה נתין של מושבה בריטית. לבקשת הפרופסור שלו הוא המשיך לעבוד בסקוטלנד במחקר ובעבודה למניעת מחלת הפה והטלפיים בצאן.
שובו לארץ ישראל.
כשחזר לארץ בשנת 1931 עבד תחילה בתחנה הנסיונית החקלאית ברחובות, ולאחר מכן עסק במקצועו בבנימינה ובראשון-לציון ובהמשך שימש בירושלים כרופא ראשי באגודת צער בעלי חיים. הוא קיבל משרה ממשלתית כווטרינר האזורי של עמק יזרעאל והגליל התחתון והפעיל שתי מרפאות בעפולה ובנצרת ובשנת 1936 השתקע עם אשתו ורדה רוז ילידת סקוטלנד בעפולה. בשנת 1937 נולד להם בן.
בתפקידו כווטרינר האזורי פעל בכל יישובי העמק היהודיים והערביים כאחד. בימי המאורעות המשיך לנסוע לכפרים הערביים ולהגיש עזרה לפלחים שאת שפתם ומנהגיהם הכיר היטב. לצד עבודתו היה פעיל באגודת "הפועל" בעפולה וכחבר ארגון "ההגנה" היה מעורב בענייני הביטחון וההתיישבות באזור העמקים.
נפילת השלושה.
ב-14 בספטמבר 1938 השתתף דוד מוסינזון בסיור ברכב בעמק בית שאן, שמטרתו לאתר על אדמות הקרן הקיימת מקומות להקמת היישובים החדשים נוה איתן וכפר רופין, במסגרת חומה ומגדל. במכוניתם הוא ישב מאחור ולידו ישבו חיים שטורמן מראשוני "השומר" וממקימי קיבוץ עין חרוד והאחראי בו על הביטחון ואהרן אטקין ממיסדי קיבוץ גבע. במושבים הקדמיים ישבו אברהם ברגמן, קצין המחוז מטעם שלטונות המנדט הבריטי, לימים הארכאולוג פרופסור אברהם בירן, שנהג ברכב, ולידו שוטר בריטי שנועד להגן עליהם. אחרי מכוניתם נסע טנדר ליווי עם נוטרים עבריים. ליד הכפר סמריה (כיום המושב שדי תרומות) עלתה מכוניתם על מוקש רב עצמה שהתפוצץ, המכונית הועפה ונמעכה. אברהם ברגמן והשוטר לקו בהלם בלבד, אך הספסל האחורי, שעליו ישבו דוד מוסינזון, חיים שטורמן ואהרן אטקין, התרסק. אהרן אטקין ודוד מוסינזון נהרגו במקום. חיים שטורמן נפצע קשה ומת לאחר מכן מפצעיו.
ההלוויה והאבל.
ארונו של דוד מוסינזון הועבר לבית הפועלים, בניין ההסתדרות בעפולה. לצידיו ניצב משמר כבוד של נוטרים. אבל כבד שרר בעפולה. סניף "הפועל" בעפולה הכריז על שבוע אבל בו תושבת פעילותו. בתי הקפה בעיר הודיעו על ביטול הנגינה והריקודים במוצאי שבת הקרובה. למחרת, ב-15 בספטמבר, יצא הארון מעפולה לתל אביב והונח בגימנסיה הרצליה. המחנך והסופר ד"ר חיים הררי נשא דברי הספד. משם יצא מסע ההלוויה לבית הכנסת הגדול שם נשא דברי הספד הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, רבה הראשי של העיר. אלפים ליוו את מסע ההלוויה. דוד מוסינזון נקבר בחלקת ההגנה וההעפלה של בית הקברות נחלת יצחק. ליד הקבר ספד לו אביו, ד"ר בן ציון מוסינזון, ואמר: "זכית לכך כי על במותיך נפלת, בני. מילאת חובתך בשקט ובאמונה... חינכנו אותך ברוח נאמנות ובהקרבה לעם. עתה החזרנו אותך לאדמה. כל אשר היה לנו, חלק גדול מחיינו ונשמתנו, הנחנו בקבר זה. אילו היינו צריכים להתחיל מחדש, אילו ידענו מראש מה יהיה בסופו, היינו עושים כך שנית כי זוהי הדרך האמיתית".
שני הקורבנות האחרים של הפיגוע נקברו בקיבוציהם, חיים שטורמן בעין חרוד ואהרן אטקין בגבע.
ההנצחה.
שמם של דוד מוסינזון ושני חבריו מונצח במספר מקומות בעמק יזרעאל וסביבתו. בעירו עפולה הוקם על ידי המועצה המקומית בשנת 1940, במלאת שנתיים למותו, גן עירוני במרכז העיר שנקרא בתחילה "גן דוד" וכיום "כיכר דוד". הגן הלאומי, "גן השלושה" בעמק המעיינות, הוא הסח'נה, נקרא על שם שלושתם. על שמו של חיים שטורמן נקראים קיבוץ מעוז חיים, המוזיאון האזורי של עמק יזרעאל, "בית שטורמן" בעין חרוד, שנוסד בשנת 1941, לוח זיכרון לזכרם הוצב בעמק המעיינות בסמוך למקום הפיגוע, ליד היישוב הקהילתי תל תאומים. ב-14 באוגוסט 2018, במלאת 80 שנה לנפילתם נערך במקום טקס לזכרם בו נחשף הלוח שעבר חידוש. לזכרו של אטקין נבנה בית טבע ובית כיתות בקיבוץ גבע "בית אתקין" (1940, אדריכל שמואל ביקלס)
זאגרב (כדוריד)
זאגרב (בקרואטית: RK Prvo plinarsko društvo Zagreb) היא קבוצת כדוריד מהעיר זאגרב שבקרואטיה, שמתחרה בליגה הקרואטית בכדוריד.
היסטוריה.
הקבוצה נוסדה בשנת 1922. עד לשנות ה-60 של המאה ה-20 הקבוצה שיחקה בשיטת 11*11 שהייתה פופולרית באותה תקופה. הקבוצה זכתה מספר פעמים באליפות יוגוסלביה. לאחר התפרקות יוגוסלביה, הקבוצה הפכה להיות הקבוצה החזקה בקרואטיה. היא זכתה 22 פעמים ברציפות בליגה הקרואטית. במהלך העשור השני של המאה ה-21 הקבוצה נחלשה.
בזירה הבינלאומית הקבוצה שיחקה מספר פעמים בליגת האלופות בכדוריד וזכתה פעמיים. בנוסף לכך, היא הייתה בגמר ב"גביע מחזיקות גביע" (המפעל השני בחשיבותו באירופה).
אוניברסיטת זאגרב
אוניברסיטת זאגרב (בקרואטית: Sveučilište u Zagrebu) היא אוניברסיטה ציבורית בעיר זאגרב, בירת קרואטיה. האוניברסיטה היא הגדולה בקרואטיה, מונה 28 פקולטות ולומדים בה למעלה מ-70,000 סטודנטים. ב-2018 דורגה במקום ה-463 מתוך 1,000 שנכנסו לדירוג האוניברסיטאות העולמי.
היסטוריה.
ב-23 בספטמבר 1669 הוציא לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, צו שהתיר לחברי מסדר ישועים להקים מוסד אקדמי בעיר החופשית אגראם (זאגרב של ימינו). מועד זה נחשב לתאריך כינונה של אוניברסיטת זאגרב. הישועים הפעילו את המוסד עד 1773, מועד בו הורה האפיפיור קלמנס הארבעה עשר על הפסקת פעילות המסדר. בהמשך, ב-1776 אישרה הקיסרית מריה תרזה את הקמתה של האקדמיה המלכותית למדעים ובה נכללו שלוש פקולטות: פילוסופיה, תאולוגיה ומשפטים. המוסד פעל במתכונת זו עד 1874. ב-1869 ביקר פרנץ יוזף הראשון, קיסר האימפריה האוסטרו-הונגרית בזאגרב והוציא צו המאשר הקמת אוניברסיטה עירונית. ב-19 באוקטובר 1874 נחנכה בטקס חגיגי "האוניברסיטה המלכותית על שם פרנץ יוזף הראשון" בעיר.
במועד חניכת האוניברסיטה במתכונת החדשה היו בה 4 פקולטות: פילוסופיה, תאולוגיה, משפטים ורפואה ועד לראשית המאה ה-20 גדלה לכדי 7 פקולטות בנות 12 מחלקות. לאחר מלחמת העולם השנייה הורחבה ההכשרה הטכנולוגית באוניברסיטה והפקולטה לטכנולוגיה פוצלה ל-4 פקולטות שונות. לאחר כינון קרואטיה חתמה ממשלתה על הסכם בולוניה והוחל בתהליך של סטנדרטיזציה והתאמה של קורסים ונקודות זכות אקדמיות עבור תארים זהים כפי שהתבצע בכל היבשת.
לאורך השנים השתלבו בני הקהילה היהודית בתפקידי הוראה באוניברסיטה ומהם ניתן לציין ד"ר מאברו זק"ש מייסד ענף הרפואה המשפטית באזור קרואטיה והמרצה הראשון של האוניברסיטה במתכונתה החדשה, את פרופסור יוסיף גולדברג שהקים את המחלקה לגאופיזיקה וכיהן כדקאן הפקולטה למדעים, את פרופסור ליאון גרשקוביץ' שהיה ממקימי הפקולטה למדע המדינה וכיהן כדקאן הפקולטה ואת פרופסור איבו גולדשטיין מבכירי ההיסטוריונים בקרואטיה בראשית המאה ה-21.
פקולטות.