בשנת 1970 עלה לישראל והתיישב בירושלים, בשנת 1973 הוצגה תערוכת יחיד שלו בגלריה אנגל בירושלים ובנוסף, תערוכה במרכז לאמנות יהודית בפריז. השתתף בתערוכה קבוצתית של אמנים עולים בבנייני האומה. במקביל החל לעבוד כאדריכל במחלקת הבנייה בעיריית ירושלים, כממונה על הבנייה במגזר הערבי במזרח העיר ושימור הכפרים שמסביב. פולדס סייע לתושבי השכונות הערביות בעיר וכונה על ידי רבים במגזר הערבי 'הצדיק'.
פולדס נפטר לאחר מחלה ממושכת ביוני 1993 בגיל 67. השאיר אחריו אישה ושני ילדים.
יצירתו והצלתה מתהום הנשייה.
מבקרת האמנות והאוצרת רחל סוקמן שמעה על ג'ורג' פולדס לראשונה בשנת 2007. ארלט פולדס־זיסהולץ, אלמנתו של הצייר, ביקשה מסוקמן לכתוב ספר על יצירותיו הנשכחות, שלא זכו מעולם להכרה מספקת. בשנים שעברו מאז חקרה סוקמן את האמן, חיי הצייר, האדריכל והאדם, דרך משפחתו, ציוריו, מכתביו, מחברותיו, חבריו וצוואתו. במהלך המחקר יצרה סוקמן ארכיון מקוטלג, ממוספר ומצולם ל-2,000 עבודות שנשמרו בבית משפחת פולדס בירושלים. בין השאר, נמצאו כ-200 עבודות דיוקן עצמי שצייר מ-1952 במגוון טכניקות ובסגנון הייחודי לו. לאחר 10 שנות מחקר יצא הספר "ג'ורג פולדס" על יצירתו. בספרה כתבה סוקמן כי "ג'ורג' פולדס, שיצירותיו לא נחקרו מעולם ואף לא זכו לחשיפה ראויה, הותיר אחריו מורשת ציורית מפעימה. הדיוקנאות העצמיים, שצייר במהלך חייו, הם נושא מרכזי והרה משמעות באמנותו. פולדס היה ונותר עד יומו האחרון אדם מאמין. הוא לא חדל לשאול שאלות, ללמוד ולחפש אחר הטוב, הפשטות והשלמות שבאמת הפנימית, אך בד בבד חש כי אלה חומקים לעד מהשגתו."
TV4 Fakta
TV4 Fakta הוא ערוץ טלוויזיה שוודי, חלק מקבוצת TV4 שמשדר בשוודיה החל מ-15 בספטמבר 2005 ובנורווגיה החל מ-22 במרץ 2010. הערוץ משדר תוכן דוקומנטרי.
רוב התוכניות המשודרות בערוץ נרכשו מרשתות A&amp;E ומשידורי ערוץ החדשות האירופי יורוניוז.
TV4 Fakta הוא הערוץ הראשון בבעלות קבוצת TV4 שלא שידר משוודיה. הוא שודר בעבר מפינלנד, שם חוקי הפרסום ליברליים יותר לעומת שוודיה. בנובמבר 2006 הושקה גרסה פינית לערוץ - MTV3 Fakta, בשיתוף MTV3. הערוץ משודר משוודיה מאז 2009. גרסה בנורווגית הושקה במרץ 2010.
בשנת 2009 אחוז הצפייה הממוצע בערוץ עמד על 1.1%.
היסטוריה.
טרם עליית הערוץ.
ב-TV4 תכננו במקור להעלות ערוץ חדשות תחת השם TV4 Nyheter (בתרגום לעברית: TV4 חדשות). הצעד הראשון לקראת הקמת הערוץ היה בשנת 2001 - כאשר קיבלה קבוצת TV4 רישיון להעלות ערוץ חדשות ברשת השידור היבשתית. הערוץ העביר את שידורי CNN, עם ציפייה להתפתח, אך זה לא קרה. במשך כמה שנים המשיך הערוץ להעביר את שידורי CNN.
בשנת 2003 עלה הערוץ שוב. לאחר מכן נמסר כי הערוץ ישדר תוכן מקומי מהערוצים המקומיים של TV4 שמוזגו לתוך הקבוצה.
במאי 2005 הוצגה מרית דניאלסון כמנהלת הערוץ החדש. בתחילה דובר על "שירות חדשות" אך מאוחר יותר התפתח ערוץ אינטרנט תומך. בסוף אוגוסט הוכרז כי הערוץ ישדר מפינלנד וכך יוכל לעקוף את כללי הפרסום השוודיים, וגם יוכל לשדר בכמה מדינות נורדיות תחת שמות מותאמים.
לאחר עליית הערוץ.
מאז סוף 2007 מנהל הערוץ הוא קג'סה פלדה, והערוץ משדר משוודיה במדינה וגם בנורווגיה.
הערוץ החל לשדר ב-15 בספטמבר 2005, 15 שנים לאחר עליית ערוץ האם, TV4. השידורים החלו בשעה 15.00 ונמשכו עד שעה 01.00. השידורים כללו רק תוכן דוקומנטרי, וערבי השידור חולקו כך:
1953 בצרפת
1953 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 966 שנות לאום.
1770 בצרפת
שנת 1770 בצרפת הייתה השנה בה צרפת ציינה 783 שנות לאום.
מרי צ'רץ' טרל
מרי צ'רץ' טרל (23 בספטמבר 1863 – 24 ביולי 1954) הייתה אחת הנשים האפריקאיות-אמריקאיות הראשונות לקבל תואר אקדמי, והייתה לאחת הפעילות הידועות למען זכויות האזרח וזכות הצבעה לנשים ולשחורים; ב-1909 הייתה חברה מייסדת של ה-NAACP (האיגוד הלאומי לקידום אנשים צבעוניים). היא לימדה והייתה מנהלת בבית ספר תיכון אקדמי בוושינגטון. ב-1896 היא הייתה האישה האפריקאית-אמריקאית הראשונה בארצות הברית להימנות למועצת חינוך בעיר גדולה, ושירתה כך במחוז קולומביה עד שנת 1906. טרל הובילה מספר ארגונים חשובים, כולל את האיגוד הלאומי של נשים צבעוניות.
טרל הייתה בתם של עבדים לשעבר, שהיו מעורבים גזעית והיו מן המובילים בהקמת האליטה השחורה בממפיס, טנסי, לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית. אביה, רוברט ריד צ'רץ' היה ליזם עשיר, ונחשב למיליונר השחור הראשון בדרום ארצות הברית.
תחילת דרכה.
מרי "מולי" צ'רץ' נולדה בממפיס, טנסי, לרוברט ריד צ'רץ' ולואיזה איירס, שניהם עבדים משוחררים מגזע מעורב. אמו של רוברט הייתה בת לאישה מלגשית ובעל המטע שהחזיק בה כשפחה; אביו היה קפטן צ'ארלס ב. צ'רץ', בעלים ומפעיל של אוניית קיטור מוירג'יניה. אביו התיר לרוברט לשמור את הכנסותיו מעבודתו כדייל בספינה, וכך רוברט הצעיר קנה את נכס הנדל"ן הראשון שלו בממפיס בשנת 1862. הוא המשיך להשקיע, במיוחד אחרי שהעיר התרוקנה מאוכלוסייתה בעקבות מגפת קדחת צהובה ב-1878, וכך גדל הונו כשהעיר התאוששה. מקורות מרובים מתייחסים לצ'רץ' כאל המיליונר השחור הראשון בדרום, אך כנראה שהונו לא הגיע עד סכום המיליון בפועל.
הוריה של צ'רץ' הדגישו את חשיבות החינוך, וכשהיא הייתה בת שש, שלחו אותה ללמוד בבית ספר ניסיוני באוהיו, עם דגש על מדעי הרוח, בו למדיו יחדיו בנים ובנות. אחרי שנישואיהם של הוריה הסתיימו בגירושים, אביה התחתן בשנית, ולה ולאחיה נולדו עוד אח ואחות. מאוחר יותר נישא רוברט צ'רץ' אף פעם שלישית.
צ'רץ' המשיכה ללימודי תואר ראשון באוברלין קולג', שם למדה לימודים קלאסיים. אוברלין היה אחד ממעט מוסדות ההשכלה אשר קיבלו ללימודים סטודנטים מכל מגדר או גזע. עם זאת, צ'רץ' מצאה את עצמה האפרו-אמריקאית היחידה בשכבה של בעיקר גברים לבנים. בשנת הלימודים הראשונה היא נבחרה כמשוררת השכבה, והיא נבחרה גם לשתי אגודות ספרותיות במכללה. היא שימשה כעורכת עיתון המכללה, "Oberlin Review". במעמד קבלת התואר שלה, בשנת 1884, היא הייתה בין הנשים האפרו-אמריקאיות הראשונות לעשות כן. הראשון אפריקני אמריקאי נשים כדי לעשות זאת. צ'רץ' גם סיימה גם תואר שני באוברלין בשנת 1888.
עבודה.
העבודה הראשונה של צ'רץ' הייתה כמורה בבית ספר תיכון לשחורים בוושינגטון די. סי, ובמכללת וילברפורס, מכללה לשחורים שנוסדה בשיתוף פעולה בין הכנסייה המתודיסטית באוהיו והכנסייה המתודיסטית אפיסקופלית האפריקאית (AME). כנסיית AME קנתה את המוסד בפרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית, אז הכנסייה המתודיסטית נאלצה למשוך את תמיכתה, ובכך הפכה המכללה לראשונה המופעלת על ידי שחורים. לאחר זמן מה, נסעה צ'רץ'  ללמוד באירופה למשך שנתיים, שם למדה צרפתית, גרמנית, ואיטלקית שוטפת. היא חזרה ללמד ובסופו של דבר הייתה למנהלת בית ספר התיכון.
נישואים ומשפחה.
ב-18 באוקטובר 1891 נישאה צ'רץ' לרוברט הברטון טרל, עורך דין שהיה לשופט הראשון בוושינגטון. לשניים נולדו שלושה ילדים שמתו בינקותם, ובת אחת, פיליס, ששרדה עד בגרותה.
היא נקראה על שם פיליס ויטלי, המשוררת האפרו-אמריקאית הראשונה שעבודותיה ראו אור. הזוג גם אימץ בת נוספת מרי.
אקטיביזם.
דרך אביה, טרל פגשה את הפעיל השחור פרדריק דאגלס, וכן את בוקר ט. וושינגטון, מנהל האוניברסיטה השחורה מכון טוסקגי שבאלבמה. היא ודאגלס התקרבו מאוד, ועבדו ביחד על מספר קמפיינים לזכויות האזרח.
בשנת 1896, טרל הייתה לנשיאה המייסדת של הארגון החדש שקם באותה שנה, האיגוד הלאומי של נשים צבעוניות (NACW), אשר חברותיה הקימו מעונות יום וגני ילדים, וסייעו ליתומים. גם בשנת 1896, היא ייסדה את האגודה הלאומית של נשות מכללה, אשר מאוחר יותר הפך לאיגוד הלאומי של נשות אוניברסיטה (NAUW). גני הילדים ותוכניות ההדרכה שהתקיימו במסגרות אלה מילאו צרכים ללא מענה, מכיוון שבאותה תקופה הן לא נכללו במסגרות החינוכיות.
ההצלחות שלה כמנהלת וביישום התוכניות החינוכיות האחרות שיזמה, הובילו למינויה של טרל למועצת החינוך של מחוז קולומביה, בה שירתה בין השנים 1895-1906. היא הייתה האישה השחורה הראשונה בארצות הברית להחזיק בתפקיד כזה. היא הייתה גם חברה פעילה באגודה האמריקאית הלאומית למען זכות בחירה לנשים. היא ביקשה להבטיח שהמאבק של הארגון לא ישאיר מאחור נשים שחורות. יחד עם ג'וזפין סנט פייר ראפין, היא הקימה את פדרציית הנשים האפרו-אמריקאיות.
בנוסף לאקטיביזם ולעובודתה בתחום החינוך, טרל גם פיתחה קריירה משגשגת כעיתונאית. בשם העט "יופימיה קירק" היא פרסמה מאמרים בעיתונות השחורה ובעיתונות הלבנה, בעיקר כדי לקדם את התנועה הנשית האפרו-אמריקאית. התנועה שהובילה איגדה את שני המאבקים הגדולים לשוויון זכויות - של נשים ושל שחורים. ב-1892 היא נבחרה בתור האישה הראשונה לשמש כנשיאת מועדון הדיבייט השחור הידוע בוושינגטון, Bethel Literary and Historical Society.
בשנת 1904 טרל הוזמנה לנאום בקונגרס הנשים הבינלאומי שנערך בברלין. היא הייתה האישה השחורה היחידה בכנס. קיבלו אותה במחיאות כפיים נלהבות כאשר היא כיבדה את המדינה המארחת כשהעבירה את הנאום שלה בגרמנית. היא אז חזרה עליו בצרפתית, וסיכמה עם הגרסה האנגלית.
בשנת 1909, טרל הייתה אחת משתי נשים שחורות (העיתונאית אידה ב. ולס הייתה השנייה) שהוזמנו לחתום על מסמך הקריאה לפעולה ולהשתתף באספת ההקמה של NAACP (האגודה הלאומית לקידום אנשים צבעוניים). בשנים 14–1913, היא עזרה לארגן את אחוות הנשים השחורות דלתא סיגמא תטא.