גברים אמיתיים היא סדרת טלוויזיה ישראלית דוקומנטרית בת עונה אחת, המנסה למפות את השינויים שחלו בגבר הישראלי בשנים האחרונות. הסדרה כוללת שישה פרקים, במהלכם היוצר רשף לוי בודק מיהו הגבר הישראלי מניח הנחות לגבי השינויים שעבר ומציג השערות לגבי עומק השינוי והאם השינוי שחל בגברים הישראלים אמיתי. הסדרה עלתה בשנת 2006, בערוץ yes דוקו.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
דון הרפר
דון הרפר-נלסון (באנגלית: Dawn Harper-Nelson; נולדה ב-13 במאי 1984) היא אתלטית אמריקאית. היא אלופה אולימפית (בייג'ינג 2008) בריצת 100 מטר משוכות.
ביוגרפיה.
הרפר נולדה באיסט סנט לואיס, אילינוי. היא מתאמנת בהדרכתו של בוב קרסי בעלה של ג'קי ג'וינר קרסי אלופה אולימפית. היא לומדת פסיכולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).
בשנת 2003 זכתה הרפר במדליית זהב הן באליפות ארצות הברית באתלטיקה לנוער בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.28 שניות והן במשחקים הפאן אמריקאים לנוער בתוצאה של 13.42 שניות.
באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בשנת 2005 סיימה הרפר במקום שמיני בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.23 שניות. באליפות המכללות של ארצות הברית (NCAA) שנערכה אותה שנה היא זכתה במדליית ארד בריצה זו בתוצאה של 12.91 שניות.
באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בשנת 2006 סיימה הרפר במקום שביעי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.02 שניות. באליפות המכללות של ארצות הברית (NCAA) שנערכה אותה שנה היא סיימה במקום רביעי בריצה זו בתוצאה של 12.92 שניות. היא קבעה שיא אישי בריצה זו בתוצאה של 12.80 שניות.
באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בשנת 2007 סיימה הרפר במקום שמיני בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.07 שניות. באותה שנה היא קבעה שיא אישי בריצה זו בתוצאה של 12.67 שניות.
אלופה אולימפית.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה הרפר במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בשיא אישי של 12.54 שניות, לפני סאלי פירסון מאוסטרליה (12.64 שניות) ופריסילה לופז-שלייפ מקנדה (12.64 שניות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 סיימה הרפר במקום שביעי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.81 שניות. בשלב חצי הגמר היא קבעה את שיאה האישי ואת התוצאה המהירה בתחרות כולה, 12.48 שניות, תוצאה שהייתה מאפשרת לה לזכות במדליית זהב.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכתה הרפר במדליית ארד בריצת 100 מטר משוכות, בשיא אישי חדש של 12.47 שניות, אחרי פירסון שקבעה שיא תחרות חדש ואת התוצאה הרביעית בטיבה בהיסטוריה של ריצה זו, 12.28 שניות ובת ארצה דניאל קרותרס (12.47 שניות).
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה הרפר במדליית כסף ולא הצליחה להגן על תוארה, בריצת 100 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 12.37 שניות, אחרי סאלי פירסון שקבעה שיא אולימפי חדש של 12.35 שניות, ולפני בת ארצה קלי וולס (12.48 שניות).
שיאיה האישיים.
אצטדיון פתוח
אולם סגור
מדיטאציה
Dark Horse Comics
אבי ביטון
אָבִי בִּיטוֹן (נולד ב-24 במרץ 1981) הוא שף ישראלי.
ביוגרפיה.
ביטון נולד בפרדס כץ, אח צעיר לארבע אחיות, למשפחה ממוצא טורקי-מרוקאי. הוא שהה במטבח כבר מגיל צעיר, וב-1995, בגיל 14, עבד בסניף קפולסקי ברמת גן.את שירותו הצבאי עשה בחיל השריון (התגייס ב-1999). כשהתבגר עבד במסעדות "רפאל" של רפי כהן, "קורדליה" של ניר צוק ו"יועזר בר יין" של שאול אברון. ביטון גם היה שותף להקמתה של מסעדה בעיר בוקרשט שברומניה ועבד כשף פרטי.
ביטון מתחבר לבישול "עילי ביתי" ואת סגנונו שואב מהמטבח הצרפתי-ים תיכוני, תוך התבססות על חומרי הגלם עם נגיעות מינימליות. הוא הושפע מהשפים הישראלים: שלום קדוש, חיים כהן ועזרא קדם.
בשנת 2005, בגיל 24, פתח ביטון את מסעדת "אדורה", יחד עם שותפיו דורון נחמן והילה אבנת, כשמנות הדגל באדורה הן "בקלאווה כבד אווז" ו"פלאפל חצילים". בספטמבר 2009 פתח את הבר "צינה" ברחוב דיזנגוף, בתל אביב. בשנת 2010 פתח ביחד עם נחמן את המסעדה הכשרה "מרקדו" בקומה העליונה של קניון עזריאלי.
ביטון הגיש את תוכניות הטלוויזיה "מקסימום 24" ו"מטבח עולמי" בערוץ האוכל והשתתף בתוכניות "השף הבריא" בערוץ 10. הגיש את תוכניות הבישול "סופר שף" בערוץ האוכל ובערוץ 10 ו"בית הספר לשפים מתחילים" מבית הטלוויזיה החינוכית. החל מ-2015 מגיש את תוכנית הבישול "במטבח עם אמא" בערוץ האוכל, שכבר משודרת 3 עונות.
המגזין "על השולחן" בחר ב"אדורה" כאחת מעשר המסעדות הטובות בישראל לשנת 2009. מדריך מפה בחר ב"אדורה" כמסעדה השביעית בטיבה בישראל לשנת 2010. ביוני 2011 אתר האינטרנט TripAdvisor, בחר במסעדת אדורה כמסעדה השנייה המומלצת ביותר בתל אביב, ברשימת הדירוג של 250 מסעדות בעיר.
בחודש אפריל 2016, ולאחר שעזב את מסעדת אדורה, הצטרף שף אבי ביטון לקייטרינג "מזל טלה".
ב-2018 פתח בתל אביב את מסעדת "קפה פופולר".
ב-2021 הפך להיות השף של מסעדת "יאסו" בתל אביב במקומו של אביב משה.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
ראייה עיוורת
ראייה עיוורת (או עיוורון קורטיקלי) היא תופעה קוגניטיבית-נוירולוגית בה אנשים שהתעוורו בעקבות פגיעה בקליפת המוח החזותית, מצליחים בכל זאת לדעת את צורתו של עצם כלשהו, מיקומו או כיוון תנועתו.
המונח נטבע ב-1974 על ידי הפסיכולוג הבריטי לורנס וויסקרנץ (Weiskrantz). במחקר שנערך באותה שנה נמצאה התופעה אצל קופת רזוס שקליפת הראייה שלה הוסרה. דווחו מספר מקרים של התופעה בקרב בני אדם, אך ברובם מדובר היה באנשים שנפגעו חלקית בקליפת הראייה (רק המיספרה אחת של המוח נפגעה). בסוף שנות ה-2000 דווח לראשונה על אדם שכונה TN שנפגע בשתי המיספרות המוח וניחן בראייה עיוורת, למשל הבחנה בין הבעות פנים של שמחה, עצב וכעס, ויכולת לעקוף מכשולים שונים במסלול הליכתו ללא אמצעי עזר.
ההסברים לתופעה אינם ברורים דיים. ייתכן כי נפגעי קליפת המוח החזותית יכולים להיעזר בהד החוזר מעצמים שונים כדי לזהות את מיקומם וצורתם (אקו-לוקציה), אך הדבר עשוי לאפשר רק זיהוי של עצמים גדולים, ולא מסביר את יכולתו של TN לזהות מכשולים קטנים שהוצבו בדרכו. חלק מהמידע חזותי (כמו מידע על הבעת פנים) עובר ישירות מהתלמוס לאזור האחראי לעיבודו (למשל, במקרה של הבעות פנים - האמיגדלה) בלי לעבור דרך קורטקס הראייה הראשוני, וכך המטופל יכול לקלוט את המידע בלי לחזות בו בפועל.
אחת הביקורות על הניסוי של TN הייתה כי עיניו של הנבדק לא כוסו במהלכו, ולא נערך בירור האם כיסוי זה משפיע על ביצועיו.
הגדרה.
ראייה עיוורת זהו מצב בו עיוור מגיב לגירויים ויזואליים שלא במודע (מדובר כמובן בבני אדם ולא חיות). יכולת זו נמצאת אצל אנשים בעלי עיוורון בקליפת המוח המפוספסת, הידועה גם בשם הקורטקס הראייתי הראשוני או V1.
פציינט הסובל מראייה עיוורת נחשב כעיוור, לא מצליח לראות דבר. אך אם נבקש מהפציינט לנחש מהו אובייקט מסוים, 80% מהמקרים הפציינט ידווח נכון, מה שמעיד על כך שזהו אינו ניחוש. הדבר קשור לתת מודע של הפציינט. הפציינט מסוגל לראות למרות שהוא עיוור. לפציינט יש תפיסה אך הוא לא מודע אליה.
בתחילה חקרו ראייה עיוורת על חיות. כאשר מסירים או פוגעים בקורטקס הראייתי, החיות עדיין יכולות להעביר את ההבחנה הוויזואלית למרות השינויים ביכולת הקיבולת שלהם במח. יכולת זו לא מפתיעה מכיוון שהפלט מהעיניים מגיע גם כן למספר מטרות שונות במח הנמצאות בין ה midbrain והתלמוס שלא נפגעים כשה-V1 נפגע. מה שמפתיע, זה שבני אדם עם פגיעה בV1 מדווחים על עיוורון טוטאלי.
המודעות משתלבת עם כל הפעילות היומיומית. איך אפשר להפריד את המארג המורכב של מוחנו בשביל למצוא את הנקודה האחראית למודע כדי לחוות את העולם, מבלי לפגוע בשאר חלקי המוח?
היסטוריה.
קשה להחליט מה נחשב לנקודת ההתחלה בהיסטוריה המובילה לגילוי ראייה עיוורת.
במאה ה-19 חוקרים ערכו ניסויים בחיות, בעיקר בקופים, עם הפרעות בקורטקס הראייתי.
ההיפותזה הייתה שמערכת הראייה אצל בני אדם שונה משל חיות. למרות הדמיון באנטומיה, הסיקו כי במקרה של פגיעה מוחלטת בV1 - אצל בני אדם, לא תהיה שום היבט ראייה. מספר ממצאים סתרו מסקנה זו כגון Riddoch G שסיפר על מטופל שהיה לו פגיעה ב-1V ולמרות זאת היה לו תפקוד ראייתי. הוא זיהה תנועה אך לא תמונה סטטית.
ב־1970 שיטות שונות ללימוד על פגיעות אוקסיפטליות הוצגו, ותוצאות המחקרים הראו שהחולים מסוגלים להבחין בין צורות X לעומת O, קו ורטיקלי לעומת קו הוריזונטלי. כמו כן הם מסוגלים לזהות כיוון תנועה.
Weiskrantz המציא את המושג "ראייה עיוורת", המתייחסת לתופעה המוזרה שאנשים מתעקשים שהם עיוורים אך בכל זאת הם מסוגלים להבחין בצורות או בתנועה.
סוגים.
ראייה עיוורת מחולקת ל-2 סוגים:
סוג א': לאדם אין מודעות לגירוי ראייתי אך יכול לנחש חלקים מסוימים של הגירוי כגון צבע, צורה ומיקום האובייקט, ברוב המקרים הם צודקים.
סוג ב': יש לפציינט קצת מודעות על התנועה של האובייקט ועל מיקומו אבל לא יכול לתפוס את החפץ בידיו, כמו כן, העיניים שלו זזות עם תנועת החפץ אך הוא אינו מסוגל לתאר את התנועה. סוג זה מתרחש בעקבות פגיעה במח בעיקר באונה האוקסיפטלית.
כאשר הקורטקס הראייתי פגוע יהיה חוסר תפיסה באזורים מסוימים בשדה הראייה, ולכן החולה ישתמש ב-Tectopulvinar Pathway שבו אין מודעות לראייה, המוכיח שמסלול זה משמש לראייה לא מודעת העוזר להגיב מיד לתנועות ולהסתגלות עם העיניים לאובייקטים ללא שליטה.
מסלולים.
המסלול התקין.