כסמנכ"ל מפעל הפיס לשיווק ופרסום (בשנים 2000–2003) היה ממונה על כ-2,400 נקודות מכירה. בתקופתו חצה מפעל הפיס לראשונה את רף ההכנסות של 3 מיליארד ש"ח. הוא יזם ושיווק את משחק ההגרלות החדש "פיס 777".
בראשית 2003 פלג נכנס לתפקידו כיו"ר רשת האופנה H&amp;O. בתקופת כהונתו של פלג כיו"ר החברה, גדלו הכנסות החברה מכ-280 מיליון ש"ח לכ-465 מיליון ש"ח. ב-2007 רכשה H&amp;O את רשת האופנה TAGWOMAN ופלג שימש גם כיו"ר רשת אופנה זו. אולם בעקבות הרכישה סבלה הקבוצה מהפסדים כבדים, ונאלצה לסגור את רוב סניפי הרשת תוך זמן קצר. במרץ 2009, בתום 6 שנים לכהונתו, פרש פלג מתפקידו. ממחצית 2009 עומד פלג בראש ישפל בע"מ, ובמסגרת זו עסק בייעוץ וניהול סביבתי, קיימות ובנייה ירוקה, ייעוץ וניהול תקשורת שיווקית.
ב-1 בינואר 2012, נכנס פלג לתפקיד מנכ"ל החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה. לאחר שדו"ח מבקר המדינה שפרסם בינואר 2011 חשף שורה של ליקויים בתפקודה של החברה. ליקויים נוספים חשף מבקר המדינה בנובמבר 2016, שעיקרם שלחברה נקבע סיווג גבוה בהרבה מזה שהייתה ראויה לו על פי הקריטריונים, דבר שהעניק לבכירי החברה משכורות גבוהות מן המגיע להם. בנוסף, פלג היה חבר דירקטוריון "אוצר התיישבות היהודים".
פלג הוא נבחר "נבחרת הדירקטורים" של רשות החברות הממשלתיות. מכהן כדירקטור ב"שירותי בריאות כללית". חבר בחבר הנאמנים של המכללה האקדמית תל אביב-יפו. פלג משמש כחבר מועצת הנאמנות של תיאטרון הקאמרי.
פלג הוא קונסול הכבוד של כף ורדה בישראל החל משנת 2010.
The Village People
Village People
קונסול כללי
מייק באטיסט
מייקל ג'יימס "מייק" באטיסט (באנגלית: Michael James "Mike" Batiste; נולד ב-21 בנובמבר 1977 בלונג ביץ', קליפורניה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי המחזיק באזרחות בולגרית ששיחק בעמדות הפורוורד והסנטר. גובהו 2.04 מטר.
באטיסט שיחק בליגת הקולג'ים עבור אוניברסיטת המדינה של אריזונה במשך שלוש עונות. הוא לא נבחר בדראפט ה-NBA ועבר לשחק באירופה, במועדון הבלגי ספירו שרלרואה (עונת 2001-2000) ובמועדון האיטלקי, לורבנטיה בייאלה (2002-2001).
לאחר שנתיים של קריירה אירופית באטיסט חתם בקבוצת ה-NBA, ממפיס גריזליס בה שיחק 75 משחקים בהם קלע 6.4 נקודות והוריד 3.4 ריבאונדים בממוצע. לאחר עונה אחת עזב את המועדון וחתם בלוס אנג'לס קליפרס, אך זמן קצר לפני תחילת העונה נחתך מן הקבוצה. באטיסט נותר ללא קבוצה ובמשך עונה שלמה לא שיחק כלל במסגרת כלשהי. ביולי חתם במועדון הפאר היווני פנאתינייקוס, בו שיחק עד שפרש מכדורסל. עם פאנתייקוס זכה באטיסט שמונה פעמים באליפות יוון, שש פעמים בגביע היווני ובשלוש באליפות היורוליג, כשבעונת 2006-07 השיג את כל התארים במקביל.
ביולי 2012 חתם באטיסט לעונה בפנרבחצ'ה הטורקית.
באוגוסט 2013 חתם שוב בפנאתינייקוס, ובסיום העונה פרש מכדורסל.
קוסו אלול
קוֹסוֹ אלול (Kosso Eloul; 22 בינואר 1920 – 8 בנובמבר 1995) היה פסל ישראלי-קנדי יליד רוסיה. יצירותיו מציגות שילוב בין השפעת האמנות "הכנענית" להפשטה של קבוצת "אופקים חדשים". חתן פרס דיזנגוף לפיסול לשנת תשי"א (1951).
ביוגרפיה.
אלול נולד בשנת 1920 בעיר מוּרוֹם שבאימפריה הרוסית, ובשנת 1924 עלתה משפחתו לארץ ישראל. את חינוכו האמנותי החל בגימנסיה הרצליה בתל אביב, והמשיך בבית הספר הריאלי בחיפה אצל יצחק סירקין. בשנת 1938 למד פיסול בסטודיו של יצחק דנציגר בתל אביב. בשנת 1939, כשהיה בן 19, נסע ללמוד בארצות הברית במכון האמנות של שיקגו, שם למד עד שנת 1943. אחר-כך למד בניו יורק ובפילדלפיה. במלחמת העולם השנייה התנדב לשירות בצי האמריקני, ושירת בו שנתיים. בפברואר 1946 שב לארץ והשתקע בשפיה. במלחמת העצמאות ישב בקיבוץ עין חרוד והשתתף כחובש בקרבות על הגלבוע. במשך שנים שימש כמורה לאמנות בעין חרוד. אחר-כך עבר לרמת גן, והוסיף ללמד שם, עד 1955. בין תלמידיו: פנחס עשת, מתניה אברמסון ורפי לביא.
בשנת 1948 הצטרף אלול לקבוצת "אופקים חדשים" והציג בתערוכותיה.
בשנת תשי"א (1951) זכה בפרס דיזנגוף לפיסול, על פסלו "עציר".
משנות ה-50 לקח חלק פעיל בסימפוזיונים בארץ, ומשנת 1960 בסימפוזיונים בינלאומיים של פסלים, מהם ברלין (1963) ומונטריאול (1964), וכן הציג מיצירותיו בערי אירופה, בהן רומא וברלין. בסוף שנת 1962 יזם סימפוזיון בינלאומי לפיסול שהתקיים במצפה רמון. אירוע זה היה דוגמה להתעניינות הגוברת של הפסלים בנוף הארץ, בייחוד הנוף השומם והמדברי.
בשנת 1964 (לפי מקור אחר - ב-1969) היגר אלול לטורונטו, קנדה שם גר עד מותו בשנת 1995. בתקופת מגוריו שם הציב מעל 40 פסלים ברחבי העיר.
קוסו אלול נפטר מהתקף לב בטורונטו בנובמבר 1995, בגיל 75.
היה נשוי ליהודית (יוצי), ביתו של ד"ר אברהם אפרת (פירסט), אשר הייתה מראשי מכון אדלר בארץ, והיה אב לבנים אורן ורון, ובת, שפי-יה.
הרלדיקה סוציאליסטית
הרלדיקה סוציאליסטית הוא ביטוי אשר מתייחס לסגנון ייחודי ששימש ועודנו משמש לעיצוב סמלי מדינות קומוניסטיות וסוציאליסטיות. למרות שימוש רווח למדי במונח שלט אצולה, רוב הסמלים הללו אינם מהווים שלטי אצולה במובן הרלדי מסורתי מאחר שהם חסרים אלמנטים בסיסיים - למשל מגן.
מקורות.
לאחר היווסדה, נזקקה ברית המועצות לסמלים, שלטי אצולה, דגלים וחותמות - אך לא רצתה לעשות שימוש בסמלים הרלדיים מסורתיים, שנתפסו כבעלי שורשים פיאודלים וקונוטציות ריאקציונריות. לפיכך הוחלט לעשות שימוש בסגנון אשר ימוקד בסמלי האידיאל הקומוניסטי של חברה משגשגת הנתמכת על ידי פועלים.
מאפיינים.
כמה סמלים טיפוסיים להרלדיקה סוציאליסטית הם:
התפתחויות.
סמל ברית המועצות הווה דוגמה ראשונה להרלדיקה סוציאליסטית. בעקבותיה, מספר מדינות במזרח אירופה, אפריקה ואסיה החלו להשתמש בסמלים באותו הסגנון.
איטליה היא המדינה היחידה שאחד מסמליה היה בסגנון ההרלדיקה הסוציאליסטית ולא הייתה גרורה של הגוש המזרחי.
רומניה יצרה מסורת הרלדית חדשה ומעוררת מחלוקת. "מועצת המדינה להרלדיקה" של הרפובליקה הסוציאליסטית של רומניה שילבה סצינות נוף ונושאים תיירותיים ביחד עם פריטים מודרניים (כגון אסדות קידוח) וסמלים הרלדיים ישנים - בסגנונות מעוצבים – לשלט אחד.
ב-1974 החליפה הונגריה את שלטי האצולה של 83 ערים בסמלים סוציאליסטיים בסגנון רוסי. במהלך זה הוחלפו כל הסמלים ההרלדיים העתיקים בסמלים סוציאליסטיים אשר הוכתרו בכוכב אדום.
הווה.
פירוק ברית המועצות ונפילת משטרים קומוניסטים אחרים באירופה הביאו להיעלמות רוב סמלי ההרלדיקה הסוציאליסטית באירופה - אשר הוחלפו מחדש בשלטי אצולה קודמים, או כאלו חדשים לגמרי. עם זאת, סמל בלארוס הנוכחי מזכיר בצורתו את סמלה של בלארוס הסובייטית.
דוגמאות נוספות ניתן למצוא בסמלי מדינות אשר היוו חלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה - סמל מקדוניה המודרני הושאר אותו סמל מתקופת הרפובליקה הסוציאליסטית של מקדוניה. סמל סרביה המודרני הומלץ לשימוש על ידי הפרלמנט, אך למעשה, סמל הרפובליקה הסוציאליסטית של סרביה אף-הוא עדיין בתוקף ונעשה בו שימוש חוקי.
הרלדיקה סוציאליסטית עודה קיימת ביבשות נוספות ומשמשת בסמלי מדינות אסייתיות שונות, כגון הרפובליקה העממית של סין, וייטנאם וצפון-קוריאה וכן באפריקה, שם ניתן להבחין, למשל, בסמל אנגולה וסמל מוזמביק כמייצגי הרלדיקה סוציאליסטית.
אוניברסיטת המדינה של אריזונה
אוניברסיטת המדינה של אריזונה (באנגלית: Arizona State University; בראשי תיבות: ASU; בקיצור: Arizona State) היא האוניברסיטה הגדולה במדינת אריזונה שבארצות הברית, ואחת האוניברסיטאות הציבוריות הגדולות בארצות הברית. בשנת הלימודים האקדמית 2017–2018 היו רשומים לאוניברסיטה 72,000 סטודנטים, מהם 59,198 לתואר ראשון ו-12,630 לתארים מתקדמים. לאוניברסיטה חמישה קמפוסים במטרופולין של פיניקס, ועוד ארבעה מרכזי למידה אזורים ברחבי אריזונה. האוניברסיטה מנוהלת על ידי 'מועצת המנהלים של אריזונה'.
ב-2022, האוניברסיטה דורגה על ידי ה-U.S. News &amp; World Report, במקום ה-99 בדירוג העולמי של כל האוניברסיטאות ובמקום ה-103 בדירוג כל האוניברסיטאות בארצות הברית. האוניברסיטה חברה בברית פלוס, חברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר ושותפה מייסדת בקונסורציום הבינלאומי של מיזם טלסקופ מגלן הענק.
היסטוריה.
האוניברסיטה הוקמה בשנת 1885 כבית ספר להכשרת מורים לטריטוריית אריזונה בטמפה. מאוחר יותר שונה שם המוסד ל'מכללת המדינה של אריזונה'.
במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20, בעקבות גידול משמעותי באוכלוסיית אריזונה ומטרופולין פיניקס בפרט, נוצר צורך בפתיחת אוניברסיטה. בשנת 1958 לאחר הצבעה במשרד המושל של אריזונה נתנה החלטה לתת למכללה מעמד של אוניברסיטה, וכך ב-5 בדצמבר 1958 הפכה 'מכללת המדינה של אריזונה' ל'אוניברסיטת המדינה של אריזונה'.
עם השנים צמחה האוניברסיטה, נפתחו עוד ועוד קורסים וכמות הסטודנטים גדלה, מה שגרם לצורך לפתוח מספר קמפוסים נוספים.
בשנת 1984 נפתח "הקמפוס המערבי" בצפון מערב פיניקס. ב-1996 נפתח "הקמפוס הפוליטכני" במסה ובשנת 2006 נפתח "קמפוס המרכז" במרכז פיניקס. עדיין הקמפוס הראשי והמקורי בטמפה נשאר הקמפוס הגדול.
הנהלה.
האוניברסיטה מנוהלת על ידי 'מועצת המנהלים של אריזונה' המונה 12 חברים. 8 מהם ממונים על ידי מושל אריזונה לכהונה בת שמונה שנים, שני סטודנטים ממונים לתקופה של שנתיים כאשר בשנה הראשונה הם חניכים ואין באפשרותם להצביע. שני הנותרים הם המושל ומפקח להוראה הראשי של המדינה.
" אחראית גם על שאר האוניברסיטאות של אריזונה, אוניברסיטת אריזונה בטוסון ו בפלאגסטאף.
אמצעי תקשורת.