מרי ליאון נבחרה לעמיתת החברה המלכותית ב-1973, ב-1979 הפכה להיות חברת האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, והיא חברה זרה של כבוד באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. בשנת 1984 זכתה במדליה המלכותית, בשנת 1994 זכתה בפרס לגנטיקה אנושית, וב-1997 זכתה בפרס וולף לרפואה עבור השערתה בנוגע להשתקה האקראית של כרומוזום X. בשנת 2004 היא זכתה בפרס "מצעד האגורות" לביולוגיה התפתחותית, המוענק על ידי ארגון "מצעד האגורות" לחוקרים אשר מחקריהם פרצו דרך וקידמו את תחום בריאות תינוקות. בשנת 2006 היא זכתה בפרס פרל מייסטר גרינגרד, פרס אשר מוענק על ידי אוניברסיטת רוקפלר למדענית בולטת בתחום רפואי-ביולוגי.
עליה מרוסיה
עליה מחבר העמים
עליה מברית המועצות
וולוודיניה
וולוודיניה (מיוונית, וולוה = פות, דיניה = כאב) היא תסמונת כאב כרוני באזור הפות, המאופיין בתחושות בעירה, דקירה, גירוי מכאיב, או שפשוף באזור מסוים בפות או בכל הפות, מבלי שזוהה ממצא גורם זיהומי, נוירולוגי או אחר. למרות השכיחות הגבוהה של התסמונת, עדיין קיים קושי באבחון, מצב שמוביל לסבל מתמשך בקרב נשים רבות.
אף על פי שהגורם המיידי לתסמונת אינו ידוע, ישנם מספר גורמים שכנראה תורמים לתופעה, כגון גנטיקה, אימונולוגיה, ואולי גם תזונה.
אבחון התסמונת נעשה על ידי שלילת גורמים אחרים, לפעמים גם בעזרת ביופסיה.
אין טיפול אחד אפקטיבי לתסמונת, אך טיפולים שעוזרים במידה מסוימת לחלק מהסובלות הוולוודיניה כוללים טיפוח הוולווה, שינויים תזונתיים, תרופות נגד כאבים, טיפול פסיכולוגי, ובמקרים קיצוניים גם ניתוחים.
תסמינים.
התסמין העיקרי הוא כאב באזור איברי המין, אשר יכול להיות מאופיין על ידי תחושות:
הכאב יכול להיות קבוע או לסירוגין, ויכול להימשך חודשים או אפילו שנים, אבל גם יכול להיעלם באותה פתאומיות שהוא התחיל. הכאב יכול להיות באזור הפות כולו, או מקומי לאזור מסוים, כגון פתח הנרתיק וסטיבוליטיס.
רקמת הפות יכולה להיראות דלקתית או נפוחה, אך בדרך כלל הופעת הפות היא נורמלית.
גורמים.
וולוודיניה מערבת גורמים שונים ולרוב קשה לבודד גורם בלעדי. בין הגורמים שנבדקו:
אבחון.
אבחנת וולוודיניה נעשית על ידי שילוב של סיקור ההיסטוריה רפואית ובדיקה של הפות והנרתיק. מטרת הבדיקה היא לוודא כי מקור הכאב הוא באזור הפות ולשלול גורמים אחרים לכאב, כגון בעיות מבניות, או זיהום פטרייתי, דלקת, מחלת עור וכולי. הבדיקה כוללת מגע עדין באמצעות מטוש (מקלון דק שבקצהו צמר גפן) במספר נקודות והערכת מידת הרגישות המופקת בבדיקה זו. לפעמים מסתייעים בדיאגרמת כאב למיפוי האזורים המושפעים לאורך זמן.
ללא בדיקה מכוונת, קשה להגיע לאבחנה בבדיקה גינקולוגית רגילה, במיוחד כי הרבה גינקולוגים אינם מכירים עדיין את התסמונת הזו, ולכן גם קורה שנשים שסובלות ממנה נאלצות להבדק אצל מספר רופאים לפני שמגיעות לאבחון. חוסר הידע הזה גם מוביל לכך שלעיתים קרובות רופאים אומרים לנבדקות ש"הכל בראש" ושהן כלל לא סובלות מבעיה רפואית. בנוסף, נשים רבות נמנעות מלחפש סיוע רפואי בגלל תחושת בושה, כי התסמינים מופיעים בדרך כלל בהקשר של פעילות מינית.
טיפול.
הטיפול מתמקד בהקלת התסמינים, ובעיקר טיפול נגד כאב, כמו תרופות אנטי-פרכוסיות, או נוגדות-דיכאון טריסיקליקים, ולפעמים גם חוסמי עצבים. נשים שחוות עוויתות או חולשה בשרירי רצפת האגן יכולות להיעזר בפיזיותרפיה, ביופידבק, או זריקות בוטוקס. במקרים של אבחון לוסטיבוליטיס, שהוא סוג של וולוודיניה הממוקם בפתח הנרתיק, הטיפול יכול לכלול גם זריקות אינטרפרון, או כירורגיה לכריתת הרקמות המושפעות.
בנוסף, מומלץ לסובלות מוולוודיניה לערוך שינויים באורח החיים, כמו הימנעות מתחתונים וגרביונים סינתטיים, ומשימוש בסבונים או חומרים כימיים אחרים שעלולים לגרות את האזור. גם שימוש ברטיות קרות, טבילה באמבטייה פושרת, זהירות יתר בפעילות פיזית שעלולה ללחוץ על אזור הפות.
בגלל ההשפעות הנפשיות שהתסמונת גוררת, גם טיפול פסיכולוגי הוא נפוץ מאוד כחלק ממערך הטיפול.
אפידמיולוגיה.
על פי מחקרים של ארגון הבריאות העולמי ושל המכונים הלאומיים לבריאות בארצות הברית, 16% מהנשים סובלות מוולוודיניה בשלב מסוים בחייהן, כאשר 90% מהן מדווחות על כאבים כרוניים במהלך שנים. השכיחות של הופעת התסמינים היא גבוהה ביותר בין גילאי 18–25, ונמוכה ביותר אחרי גיל 35. רק 25% מהסובלות מהתסמונת מדווחות על הפוגה.
מחקרים אחרים מדווחים ש-28% מהנשים סובלות מכאב באזור הפות ומתקשות לקבל מענה לבעיה, וישנם דיווחים המגיעים עד 49%. עם זאת, ישנם קשיים מובנים בהערכת שכיחות התופעה, מכיוון שוולוודיניה הוא מונח חדש יחסית בספרות הרפואית, וייתכנו מקרים המתואמים לתסמונת אשר אינם מדווחים ככאלה. ומצד שני, מכיוון שאבחון התסמונת נעשה על ידי שלילת גורמים אפשריים אחרים, ישנם תמיד מקרים הנתונים עדיין בסימן שאלה בכל זמן נתון.
היכל המשפט (תל אביב)
יהודית בן יעקב
טניה סטריטר
טניה סטריטר (באנגלית Tanya Streeter.; נולדה ב-10 בינואר 1973) היא צוללת בריטית אלופת עולם ושיאנית עולם בצלילה חופשית. היא צללה בשנת 2003 לעומק של 160 מטרים, וזה היה שיא העולם בין לגברים ובין לנשים.
קורותיה.
טניה סטריטר נולדה באיי קיימן לג'ים וסנדרה יש לה שתי אחיות ואח, היא חונכה באנגליה ולמדה באוניברסיטת ברייטון. בגיל 25 החלה לצלול בצורה תחרותית ועד מהרה החלה לשבור שיאים. ב-19 ביוני 2003 קבעה את שיא העולם של 160 מטרים, והוא היה שיא העולם בין לגברים בין לנשים. השיא נשבר שנה לאחר מכן בוונצואלה על ידי קרלוס קוסטה. שיאה לנשים החזיק שבע שנים עד שהשיאנית הרוסייה נטליה מולצ'נובה עשתה 125 מטר בקלמטה יוון.
בתחילת שנות ה-2000 הייתה תחרות בינה לבין הצוללת אודרי מסטרה שניסתה לשבור את שיאה, ובצלילה ההיא מצאה את מותה.
היא נישאה לפול סטריט באנגליה, הזוג עבר לאיי קיימן ב-1995. ב-2008 נולדה בתם טיילי, לאחר הולדת בתה פרשה סטריטר מהצלילה החופשית. ומתגוררת היום באוסטין טקסס.
דוקאקיס
דוקאקיס (ביוונית: Δουκάκης ,באנגלית: Dukakis) היא משפחה אמריקאית.
בלפאסט
סטפאנוס מביזנטיון
טלסקופ שובר אור
אלכסנדרוס פוליהיסטור
ניהול מידע אישי
ניהול מידע אישי (באנגלית: Personal Information Management או PIM) הוא תהליך של ניהול מידע אישי בו האדם שאוסף את המידע יהיה זה שישתמש בו בעתיד. בתהליך זה ניתן לומר שהמשתמש מתקשר עם עצמו בשני אופנים שונים - בשמירת המידע ובשימוש בו.
הגדרה ומטרות.
ניהול מידע אישי הוא תהליך אשר מבצע בן אדם ליצירת מרחב אינפורמציה משלו. ניהול מידע אישי באמצעות מחשבים הוא תהליך אשר מתאר איך בן אדם מארגן, מייצר, שומר ומשתמש במידע אישי, המיוצג בצורה דיגיטלית, כגון: קבצים, מיילים, דיאגרמות ותמונות. ניהול מידע אישי מיועד לתמוך בפעולות שבן האדם מבצע בניהול חייו האישיים דרך שמירה, ארגון, תחזוקה, שימוש ושיתוף של האינפורמציה. ברי במחקרים שלה מציגה לנו ניהול מידע אישי כתהליך דינמי שעונה על המטרות הבאות: שמירה וארגון, תחזוקה ושימוש חוזר. יש הרבה כלים שנוצרו על מנת לעזור לאנשים בניהול מידע אישי: דפדפן, מועדפים בדפדפן, דואל וכדומה. אנשים מפתחים אסטרטגיות שונות ומשתמשים בכלים שונים בניהול המידע האישי שלהם. ניהול מידע אישי רלוונטי בחיים שלנו מלימודים ועד עבודה ובילויים.
ניהול מידע אישי ולמידה.
לסטודנטים כיום יש הרבה אינפורמציה זמינה והם נדרשים לבחור, לארגן ולהשתמש בה במשך תהליך לימודיהם. הרדוף ונחמיאס מצאו שמרחב ידע אישי משחק תפקיד מהותי בתהליך הלמידה של סטודנטים ויש שלושה מרכיבים עיקריים: פונקציונלי, קוגניטיבי ואפקטיבי. ניהול מידע אישי זה אחד המיומנויות החשובות באוריינות של המאה ה-21. סטודנטים השתמשו בדרך שונה במידע האישי שלהם בסביבות למידה שונות לפי: גישה ללמידה, אופן אינטראקציה בין סטודנטים ומרצים וסוג של נושא למידה. רובינסון מצא שסטודנטים שומרים אינפורמציה על סוגים שונים של מכשירים דיגיטליים בזמן שהם נמצאים באוניברסיטה או בבית ושהם עדיין משתמשים הרבה באמצעים לא דיגיטליים לשמירת אינפורמציה כגון הדפסות ומחברות וזה יוצר בעיות באינטגרציה של מידע דיגיטלי ולא דיגיטלי.
מעטים המחקרים שבדקו באופן אמפירי ניהול מידע אישי במרחב האישי בתהליך למידה, והמחקר החלוץ של הרדוף ונחמיאס בא לבדוק סוגיות מרכזיות בעניין זה, ולהגיש מסגרת מושגית שבוחנת ניהול מידע אישי בלמידה.
רוב המחקרים מצאו שהמטרות שלשמן מנהלים פריטי מידע הן רבות ומגוונות: לימודים, פנאי, עבודה, שיתוף ועוד. במחקרים קודמים נמצאו שתי אסטרטגיות לארגון מידע: תיוק והערמה, ורוב המשתמשים משלבים בין שתיהן, כמו כן נמצא שמשתמשים מאחזרים את המידע דרך ניווט או חיפוש. לפי המחקרים כל הפעולות הקשורות לניהול מידע אישי מערבות תהליכים קוגניטיביים וגם היבטים רגשיים. מחקרים רבים בחנו היבטים שונים של ניהול מידע אישי בהקשר למידה, אך כל הממצאים לא חשפו את חשיבות הפעילות של ניהול מידע אישי בתהליך הלמידה שנובעת מחשיבות הבניית המידע – חשיבות המיוחסת מאוד בגישות קונסטרוקטיביסטיות ללמידה. לפי גישות אלה הלומד מבנה ידע בהפגשת ידע חדש עם הקיים.
כמו כן גישת הקוגניציה המבוזרת מייחסת תפקיד חשוב ביותר למרחב המידע האישי כמגשר בין מרחב המידע הציבורי ובין מרחב המידע הפנימי המוגבל ביכולותיו.
סגנונות שונים בניהול מידע אישי בתהליך הלמידה.