בשנת 2004 התקבלה לתפקיד מנחה בערוץ הילדים. ב-2006 שיחקה בסדרה "השמינייה" בתפקיד סוזי, כתבת בערוץ צהוב, ובאותה שנה השתתפה גם ב"זומזום". ב-2007 הצטרפה כחברת פאנל לתוכנית הסאטירה, "מהדורה מוגבלת", בערוץ ביפ.
ב-2008 החלה סיבוב הופעות כזמרת, בשירים אותם כתבה והלחינה. ב-9 בספטמבר 2009, הודיעה לוי על פרישתה מערוץ הילדים, ובו בעת החלה להשתתף בתוכנית הסאטירה של הזכיינית רשת "הספסל האחורי".
ב-2010 היא השתתפה בפינת צחוק בתוכנית של אברי גלעד, השתתפה בעונה השלישית של "שבוע סוף!" והשתתפה כפאנליסטית בתוכנית "צחוק מעבודה".
הדר השתתפה בתוכנית "מחוץ לחוק". ב-2011 השתתפה בסדרת הנעורים "החולמים" בתפקיד שרון - העוזרת של ראש העיר, וגם הנחתה את התוכנית "מסיבת רווקים" בערוץ עשר. בין השנים 2012–2014 השתתפה הדר בסדרה "הקלמרים" בתפקיד אורח בכמה פרקים בתור המורה שוש.
החל מ-2012 מלמדת משחק קומי באקדמיה לאמנויות המופע בתל אביב. מנובמבר 2012 עד אפריל 2014 השתתפה בשתי עונות של התוכנית "הדיבור" בערוץ 24, בהנחיית אלירז שדה.
בקיץ 2014 החלה להשתתף בתוכנית "הצחוקייה" בהנחיית מורין אמור. כמו כן, באותה שנה החלה להשתתף בתוכנית המציאות "הצילו! אני לא יודע לבשל" בערוץ 2 ובהנחיית התוכנית "בקטע טוב", תוכנית קומית בשידור חי בערוץ 24, לצידו של נאור אורמיה.
ביולי 2015 החלה להנחות את התוכנית "הכי טוב ככה" בערוץ דיסני ישראל.
במאי 2017 הצטרפה לתוכנית "מועדון לילה".
ב-2018 שבה כדמות קבועה לסדרת הנוער "הקלמרים".
בשנת 2020 לקחה חלק בכתיבת תוכנית האירוח "דין ואנג'ל".
לוי נשואה לבמאי יוסי אסנפי ואם לבן.
רם לנדס
רם לנדס (נולד ב-11 ביוני 1956) הוא עיתונאי ואיש תקשורת ישראלי. ידוע בעיקר בזכות פועלו בחברות החדשות הטלוויזיוניות, בעיתונים "ידיעות אחרונות", "חדשות" ו"הארץ", ובעשר השנים האחרונות ביצירה והפקה של פורמטים טלוויזיוניים חדשים.
ביוגרפיה.
לנדס נולד וגדל בפתח תקווה, בן לשלום, ושרה (שרקה) לנדס (לבית הורביץ). משפחת אביו היו מראשוני העיר פתח תקווה ומצד אימו הוא דור שלישי בארץ למשפחה שעלתה מרוסיה ופולין. לנדס התגייס לצה"ל והתנדב לצנחנים. שובץ בגדוד 890, סיים קורס קצינים חי"ר בהצטיינות והשתחרר כסגן מפקד פלוגה בגדוד 890. עם שחרורו למד לתואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, לצד לימודי צילום בבצלאל. בין השאר עסק במרוצי מכוניות והיה אלוף ישראל במרוצי ראלי קרוס בעונת המרוצים הרשמית היחידה שהתקיימה בישראל (1985). במילואים שירת בצנחנים, לחם במלחמת לבנון הראשונה והגיע לדרגת רב-סרן.
לנדס נשוי לאסתר ברק-לנדס, עורכת דין, אשת עסקים ומנהלת חברת השקעות, בתם של נשיא בית המשפט העליון לשעבר אהרן ברק והשופטת אלישבע ברק-אוסוסקין, ולהם שלושה ילדים. מתגורר במושב רשפון.
קריירה עיתונאית.
את הקריירה העיתונאית שלו החל לנדס בשנות השמונים ככתב ובוחן ראשי במגזין המכוניות והאופנועים "טורבו", ובהמשך ככתב בעיתון "חדשות", כתב ועורך בעיתון "הארץ", בו ערך את עמודי המאמרים והכתבות ואת מדור התרבות (גלריה). במקביל הגיש פינת מבחני מכוניות ואופנועים בערוץ הראשון במסגרת התוכנית "על גלגלים" עם דניאל פאר ובמקביל ערך והגיש תוכניות המסקרות מרוצי מכוניות ואופנועים בטלוויזיה בכבלים.
בשנת 1993 הצטרף לצוות ההקמה של חברת החדשות של ערוץ 2, שהחלה שידוריה בנובמבר 1993. בהמשך שימש כסמנכ"ל התוכן של החברה ועורך ראשי של המהדורה המרכזית. ערך וניהל שידורים מיוחדים של מהדורות החדשות באותן שנים, והיה אחראי על סיקור אירועי רצח יצחק רבין שהפך את חדשות ערוץ 2 לחברת החדשות הטלוויזיונית המובילה בישראל. ניהל וערך את משדר בחירות 1996 - משדר הבחירות הראשון ששידרה חברת החדשות.
ב-1997 מונה לעורך "המוסף לשבת" של העיתון "ידיעות אחרונות" והיה אחראי לתחקירים עיתונאיים רבים. ב-1999 עזב את "ידיעות אחרונות" והקים את חברת תום תקשורת. ב-2001 חזר לחברת החדשות של ערוץ 2 כעורך "אולפן שישי".
ב-2003 פנה מודי פרידמן אל לנדס וביקש ממנו להקים את חברת חדשות 10 עבור ערוץ 10. לנדס הציב לחברה, שעוד לא הוקמה, יעד לבצע את משדר הבחירות של הבחירות לכנסת השש עשרה, שנועדו להתקיים בתוך פחות משלושה חודשים. לנדס הקים את חברת החדשות של ערוץ 10 בתוך תקופה של חודשיים וחצי, כולל גיוס מאות עובדים, בניית אולפן בבית הוורד בגבעתיים ומערכת פוסט-פרודקשן, וגיבוש הקונספט והכללים של מהדורת חדשות אחרת. על פי הכללים שקבע, חדשות 10, בתקופתו, לא סיקרו הלוויות (אפילו אם המשפחה אישרה) ולא שלחו כתבים לבתים של חללי צה"ל. בין השאר, גויסו המגישים המובילים של המהדורה המתחרה, מיקי חיימוביץ' ויעקב אילון, לצד מוטי קירשנבאום, ירון לונדון, צבי יחזקאלי, עמנואל רוזן, רביב דרוקר, ינון מגל ואלון בן דוד. במהלך שנותיו בערוץ 10 היה לנדס אחראי ליצירת תוכניות כמו "דין וחשבון עם רינו צרור", לונדון את קירשנבאום, "זה הזמן עם עמנואל רוזן" ו"היום שהיה" עם גיא זהר.
ב-2007 מונה ליושב ראש הדירקטוריון בתחנת רדיו 99 שהייתה בבעלותו של ארקדי גאידמק, אליה צירף לנדס אנשי תקשורת מובילים כמו לינוי בר-גפן, גיא מרוז, גיא פינס, עמנואל רוזן ואורלי וילנאי.
ב-2009 שודר בערוץ 2 (קשת) סרט דוקומנטרי שהפיק וביים לנדס, "השופט", על חמיו אהרן ברק, נשיא בית המשפט העליון לשעבר. סרט דוקומנטרי נוסף שהפיק וביים, "גשמי קיץ", שודר בערוץ 10.
קודה תקשורת.
ב-2005 עזב לנדס את תפקיד מנכ"ל חדשות 10, לשם הקמת חברת קודה תקשורת, שהפיקה תוכניות כגון "אישי עם גיל ריבה" ("HOT3"), "עד כאן עם אורי גוטליב" (yes), "יום חדש" (קשת), ערוץ 2) ו"בואו נפתח את זה" (קשת, ערוץ 2), בהן שימש כיוצר, מפיק ועורך אחראי.
ב-2008 הפיקה קודה תקשורת את הטלנובלה של HOT3, "חשופים", ואת תוכנית הסאטירה "עד כאן" בYes הטלוויזיה בלוויין בהגשת הסטנדאפיסט יעקב כהן ובהמשך אורי גוטליב. באותה שנה יצר לנדס, יחד עם הבמאי דורון צברי, את הסדרה "מחוברות" שבה חמש נשים תיעדו במשך תקופה ארוכה את חייהן.
בשנת 2010 יצר לנדס, יחד עם דורון צברי, את הגרסה הגברית ל"מחוברות", סדרה בת 38 פרקים שנקראה "מחוברים". הפורמט של "מחוברים" נמכר ל-19 מדינות ובהן: אירלנד, הולנד, הונגריה, נורווגיה, הודו, דנמרק ופינלנד. חברת ההפקות קודה תקשורת הפיקה שמונה עונות של "מחוברים" ו"מחוברים פלוס". "מחוברים" זכתה בחמישה פרסי האקדמיה בישראל, בפרס הסדרה הדוקמנטרית הטובה ביותר בדנמרק, בפרס סדרת הריאליטי הטובה ביותר באירלנד ופרס ראשון לסדרת דוקודרמה בארצות הברית.
החברה יצרה גם את הדרמה "ילדי ראש הממשלה" והפיקה גם את תוכנית התחקירים "360" ל"רשת" שהוסרה לאחר עונה אחת בלבד בעקבות סכסוך עם מנכ"ל רשת אבי צבי.
בשנת 2014 יצר לנדס יחד עם גל רז ועמי טיר את פורמט "המתנחל", בכיכוב חנוך דאום שלו הופקו 3 עונות. באותה השנה יצר את הפורמט של "חדשות מהעבר" שיועד ושודר ב שלו הופקו כ-140 פרקים.
בשנת 2016 החלה "קודה תקשורת" להפיק עבור "קשת" את סדרות הדוקוריאליטי "המתמחים", שתיעדה את חיי הרופאים המתמחים בבית החולים תל השומר, ואת "כחולים", שעסקה בשוטרי משטרת ישראל והציגה בפני הצופים זווית התבוננות חדשה על עבודת השוטרים.
בשנת 2017 הפיקה החברה את סדרת הדרמה כבודו שזכתה בפרס ראשון, (הגרנד-סלאם), במסגרת התחרות הרשמית של פסטיבל "סירייס מנייה" בפריז שנחשב לאחד הפסטיבלים החשובים ביותר באירופה לסדרות טלוויזיה מתוסרטות. הסדרה נמכרה לערוץ Showtime האמריקני והייתה לסדרה הראשונה בהיסטוריה של הערוץ שנרכשה להפקה ללא פיילוט.
בשנת 2018 הפיקה "קודה תקשורת" את "כמה רחוק", "היום בעוד שנה" ו"לאהוב את אנה" עם אנה אהרונוב.
בשנת 2019, הפיק לכאן 11 את מחוז ירושלים על שוטרי המודיעין, הבילוש, היס"מ ומשמר הגבול במחוז ירושלים. בעקבות חשיפה בעיתון "הארץ" על כך שהמשטרה שתלה באחד הפרקים נשק בתוך ביתו של תושב מזרח ירושלים, התנצלה המשטרה על האירוע, והפרק הוסר מאתר "כאן 11". בעקבות זאת ומחשש לזיופים נוספים, הסירה "כאן 11" את כל פרקי הסדרה מהאינטרנט, וביטלה את כל עבודותיה עם חברת ההפקה בראשות לנדס. שורה של אנשי תקשורת התייצבה לצדו של לנדס ונגד החלטת תאגיד השידור. בעקבות הסערה התנצל לנדס בפני כל מי שנפגע מצילומי הסדרה ומשידורה.
"קודה תקשורת" הפיקה את "מצולמים" שהיא גרסה קומית ומתוסרטת עם שלישיית "מה קשור" של הפורמט המקורי של קודה: "מחוברים".
ועדת לנדס.
בשנת 2013 מונה לנדס על ידי שר התקשורת, גלעד ארדן, לעמוד בראש ועדה לבחינת המתווה לשידור הציבורי העתידי במדינת ישראל. "דו"ח לנדס" הוגש לשר התקשורת ולשר האוצר בפברואר 2014 ובעקבותיו חוקק בכנסת חוק המפרק את רשות השידור ומגדיר את המאפיינים של השידור הציבורי העתידי בישראל.
דירק דיגלר
כאהינה
אל-כאהינה (בערבית: الكاهنة; תעתיק מדויק: אלכאהנה; תרגום לעברית: אישה חוזה, בתרגום מילולי: כוהנת.) או בערבית צפון אפריקאית מודרנית l-Kahna, ידועה גם כדיחיא או קחיה. ידועה בערבית גם כ-الكاهنة ديهيا (אלכאהנה דיהיא) וגם בכינוי كاهنة البربر (הכאהנה של הברברים). הייתה מנהיגה דתית וצבאית של השבט הברברי מקבוצת הג'ארווה-זנטה במאה ה-7.
כאהינה הנהיגה את השבטים הברברים במאבקם נגד הכיבוש הערבי של אזור המגרב כולו, ואזור אלג'יריה בפרט. כאהינה נולדה ברבע הראשון של המאה ה-7 ומעריכים כי מתה בשנות ה-90 של אותה מאה.
השפעתה.
לימים, האגדה על כאהינה שימשה כטיעון בפי הברברים באל-אנדלוס לגבי עליונותם האתנית, מול טענות הערבים.