ישנו גם חיסון לכלבת בצורת גלולה אשר ניתן להשאיר בחוץ עבור חיות בר על מנת לייצר את אפקט חסינות העדר. חיסון אוראלי נגד כלבת הוא אמצעי מניעה לחיסול כלבת בחיות הבר, בעיקר שועלים, דביבונים, זאבי ערבות ותנים, אך יכול לשמש גם עבור כלבים במדינות מתפתחות. הרעיון של חיסון חיות הבר עלה בשנות ה-60 של המאה ה-20. בעזרת חיסונם של חיות הבר גם טורפי העל אינם נדבקים בנגיף וכך נמנעת התפשטות הנגיף.
דורותי מקארדל
דורותי מקארדל (באנגלית: Dorothy Macardle; 2 בפברואר 1889 – 23 בדצמבר 1958) הייתה סופרת, מחזאית, והיסטוריונית אירית. הספר שלה, "הרפובליקה האירית", הוא אחד המקורות המצוטטים ביותר לגבי מלחמת העצמאות האירית, והתקופה שאחריה, במיוחד בזכות הגשת נקודת המבט של המתנגדים לאמנה האנגלו-אירית.
תחילת דרכה.
דורותי מקארדל נולדה בדונדאלק, שבאירלנד, בשנת 1889, למשפחה אמידה בעלת מבשלת בירה מצליחה. היא גדלה כקתולית. את החינוך התיכוני קיבלה בבית הספר הפרוטסטנטי, אלכסנדרה קולג', בדבלין, ואחר כך למדה לתואר ראשון במכללת האוניברסיטה, בדבלין. עם סיום התואר, היא חזרה ללמד אנגלית באלכסנדרה קולג'.
פעילות לאומנית.
מקארדל הייתה חברה בליגה הגאלית, ובשנת 1917 הצטרפה לקומן נה מאן. בשנת 1918 (במהלך מלחמת העצמאות), מקארדל נעצרה על ידי המשטרה המלכותית האירית בעת שלימדה באלכסנדרה, ובסופו של דבר, בשנת 1923, היא פוטרה מעבודתה שם, בשלהי מלחמת האזרחים האירית, בשל התנגדותה להאמנה האנגלו-אירית ופעילותה הנלווית.
כאשר התנועה הרפובליקנית התפצלה בשנת 1921–1922 עקב נושא האמנה האנגלו-אירית, מקארדל הייתה בצדו של איימון דה ואלירה והכוחות המתנגדים. היא נכלאה על ידי ממשלת המדינה חינם החדשה בשנת 1922, במהלך מלחמת האזרחים, ישבה בכלא מאונטג'וי וכן בכלא קילמיינהאם.
מאוחר יותר, בשנות ה-1930, היא עבדה כעיתונאית בחבר הלאומים, וגילתה אהדה גדולה למצוקתה של צ'כוסלובקיה טרום-מלחמת העולם השנייה. עמדה זו הייתה מנוגדת לעמדה הרשמית של אירלנד לגבי האיום הנאצי, שכן זו בחרה בנייטרליות במלחמה. לא הייתה זו הסוגיה היחידה בא מצאה עצמה מקארדל בהתנגדות לממשלתה. נושאים אחרים כללו את נושא הוראת השפה האירית בבתי הספר, שהממשלה הבטיחה ואחר כך לא קיימה, וכן הפחתה משמעותית במעמדן של נשים באירלנד על פי חוקת 1937- בניגוד לחוקה הרפובליקנית המקורית - שבאה כתוצאה מעסקה של דה ואלירה עם הכנסייה הקתולית, אותה גינתה מקארדל.
כתיבה.
מקארדל העלתה את חוויותיה ממלחמת האזרחים על הכתב בספר "Earthbound: Nine Stories of Ireland" (1924). במהלך השנים הבאות, החלה מקארדל לכתוב מחזות. בכתיבתה הדרמטית היא השתמשה בשם העט מרגרט קאלן. במהלך תקופה זו היא גם עבדה כעיתונאית בחבר הלאומים.
בשנים אלה היא גם חקרה את ספרה הענקי "The Irish Republic", אשר פורסם לראשונה בשנת 1937. יריביה הפוליטיים ומספר היסטוריונים מודרניים החשיבו אותה כהגיוגרפית עבור דעותיו הפוליטיות של דה ואלירה. אך עם זאת, היא זכתה לשבחים על התיעוד המדויק והמחקר המעמיק, והספר יצא בהוצאות מחודשות מספר פעמים, לאחרונה בשנת 2005. לצד הביקורות מצד יריבי דה ואלירה והכנסייה הקתולית, שהביעה מורת רוח מהשמטתה בספר כחלק מהתנועה הרפובליקנית, הספר זכה לביקורות נלהבות וכן לביקורות טובות באופן כללי (לצד הסתייגות מן ההטייה הפוליטית). פרסום הספר הנגיש בפעם הראשונה לבריטים את הסיפור והפרספקטיבה האירית לגבי עצמאות אירלנד.
מותה.
מקארדל נפטרה מסרטן ב-1958, בגיל 69. למרות אכזבתה מהמדינה האירית החדשה, ובפרט יחסה לנשים, היא הורישה את התמלוגים מספרה למנהיג אירלנד, חברה הקרוב איימון דה ואלירה, אשר כתב את ההקדמה לספר. דה ואלירה ביקר אותה בבית החולים לפני מותה.
ליסה נוואק
ליסה מרי נוואק (באנגלית: Lisa Marie Nowak; נולדה ב-10 במאי 1963) היא לשעבר קצינה בטייסת של צי ארצות הברית ואסטרונאוטית בנאס"א. נוואק נולדה בארצות הברית, וושינגטון די. סי. נוואק נבחרה על ידי נאס"א בשנת 1996 להיות מומחית משימות בתחום הרובוטיקה. ליסה טסה במעבורת החלל דיסקברי בזמן משימת הSTS-121 ביולי 2006, שם הייתה אחראית לתפעול הזרועות הרובוטיות של המעבורת ושל תחנת החלל הבינלאומית.
ב-5 בפברואר 2007, נוואק נעצרה באורלנדו, פלורידה לאחר שהואשמה בתקיפה וניסיון חטיפה של קצינת של חיל האוויר של ארצות הברית קולי שיפמן, שהייתה מעורבת רומנטית עם האסטרונאוט ויליאם אופליין , עימו גם נוואק הייתה בקשר רומנטי. נוואק שוחררה בערבות, ונאס"א הדיחה אותה מתפקיד אסטרונאוטית ב-8 במרץ 2007. נוואק נשארה קצינה בצי עד לסיום ההליכים המשפטיים מולה באוגוסט 2010, כאשר ועדת החקירה של צי ארצות הברית החליטה להוריד אותה בדרגה ולשחררה בקלון מצי ארצות הברית.
ביוגרפיה.
נוואק היא הבת של אלפרדו וג'יין קאפוטו מרוקוויל.
בשנת 1969, בגיל 6, לאחר שצפתה בנחיתת החלל של אפולו (חללית), החלה להיות מעוניינת בתוכניות החלל.
בזמן שגדלה, נוואק המשיכה לעקוב אחר תוכנית מעבורות החלל ובמיוחד עקבה אחר נשים אסטרונאוטיות.
בשנת 1981, צלחה נוואק את התיכון צ'ארלס אשר נמצא ברוקוויל.
בשנת 1985, נוואק קיבלה תואר Bsc. בהנדסת אווירונאוטיקה מהאקדמיה הימית של ארצות הברית.
בשנת 1992, נוואק קיבלה תואר Msc. בהנדסת אווירונאוטיקה מבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים במונטריי (קליפורניה).
קריירה צבאית.
בשנת 1985, הוצבה נוואק בצי ארצות הברית.
בשנת 1987, נוואק נהפכה לקצינה בתחום התעופה.
בשנת 1993, נוואק נבחרה להיות קצינה בתחום ההנדסה האווירודינמית והלכה לבית הספר לטייסי ניסוי של צי ארצות הברית ב-Naval Air Station Patuxent River, מרילנד.
לאחר שצלחה את לימודיה, נוואק נשארה לעבוד בתור קצינת מערכות תעופה ב-Air Combat Environment Test and Evaluation Facility, וב-Strike Aircraft Test Squadron.
נוואק הוצבה ב-Naval Air Systems Command, שם נבחרה להיות אסטרונאוטית.
לנוואק יש למעלה מ-1,500 שעות טיסה בלמעלה מ-30 כלי תעופה בזמן הקריירה הצבאית שלה.
בזמן שירותה בצי, נוואק קיבלה מספר פרסים כגון: Defense Meritorious Service Medal, Navy Commendation Medal, Navy Achievement Medal ושאר פרסים.
קריירה בנאס"א.
נוואק נבחרה להיות אסטרונאוטית בשנת 1996.
נוואק העפילה בתור מומחית משימות הקשורות לרובוטיקה והוצבה במשימת STS-118, לאחר שינויים בתוכניות, נוואק הוצבה במשימת חלל ב-4 ביולי 2006 בתור חברה בצוות טיסת מעבורת החלל STS-121.
נוואק שירתה בתור מהנדסת טיסה, כאשר תחום האחריות שלה היה בעיקר תפעול הזרוע הרובוטית של המעבורת בזמן מספר פעילות חוץ-רכבית ולזכותה כמעט 13 יום בחלל.
בעקבות עבודתה בצוות המעבורת STS-118, קיבלה נוואק את מדליית נאס"א לטיסה בחלל ממרכז החלל ג'ונסון ב-5 ביוני 2007.
האירועים בשדה התעופה אורלנדו.
רקע.
נוואק הייתה נשואה לריצ'רד - שותפה ללימודים אשר למדו יחדיו באקדמיה הימית של ארצות הברית ובבית הספר לטיסה, בשנת 1988. ריצ'רד הועסק בנאס"א במרכז החלל ג'ונסון בזמן ששירת כקצין בצי. לזוג נולדו שלושה ילדים.
נישואיה של נוואק לריצ'רד התערערו לאחר שנהלה רומן עם האסטרונאוט ויליאם אופליין, ובינואר 2007 הזוג נפרד, היחסים עם אופליין בינתיים גם הדרדרו והוא החל מערכת יחסים עם קצינת של חיל האוויר של ארצות הברית קולין שיפמן.
בינואר 2007, התברר לנוואק כי היא לא מוצבת לטיסת מעבורת החלל STS-120 אלא מועברת לטיסת STS-123, וכי אסטרונאוט אחר נבחר במקומה.
אירוע החטיפה.
ב-4 בפברואר 2007, נוואק ארזה עימה חפצים לחטיפה ותקיפה, ונסעה כל הדרך מיוסטון עד לאורלנדו, פלורידה (כ-14 שעות נסיעה ברכב), כדי להתעמת עם קולין שיפמן, שם היא חיכתה לשיפמן מספר שעות, וניסתה לתקוף ולחטוף אותה. נוואק נעצרה מיד לאחר מכן.
תגובות.
נוואק שוחררה בערבות, ונאס"א הדיחה אותה מתפקיד אסטרונאוטית ב-7 במרץ 2007.
בעקבות מעשים אלו הועלתה ביקורת ציבורית רבה על תהליך הבחירה והבקרה של האסטרונאוטים. מנהל נאס"א, מייקל גריפין, הקים ועדה לבחון את מצב בריאות הנפש של האסטרונאוטים וכיצד מטפלים בבעיות נפשיות בקרב מאגר האסטרונאוטים.
במהלך הדיונים המשפטיים נוואק הודתה בעברה של תקיפה, וקיבלה מאסר על-תנאי לשנה, כולל הזמן שהייתה במעצר קודם.
נוואק נשארה קצינה בצי עד לסיום ההליכים המשפטיים מולה באוגוסט 2010, ועדת החקירה של צי ארצות הברית החליטה להוריד אותה בדרגה ולשחררה בקלון מצי ארצות הברית.
לאחר נאס"א.
נוואק המשיכה בשירות פעיל בצי ארצות הברית. בהמשך, הוצבה בסגל ההכשרה האווירית ב-Naval Air Station Corpus Christi, טקסס. שם, הייתה מעורבת בפיתוח של תוכניות הכשרה לטיסה אשר נעשה בהם שימוש נרחב בכל רחבי הצי.
בשנת 2017, בגיל 54, דווח שנוואק חיה בטקסס ועובדת במגזר הפרטי.
סנדוקאי צ'מפיונס
סנדוקאי צ'מפיונס (באנגלית: Sendokai Champions) היא סדרת הנפשה ספרדית על ארבעה ילדים ללא כישרון בכדורגל ,הלומדים את מיומנויות הסנדוקאי, בממד מקביל ונלחמים בתחרות שתקבע את גורל העולם.
עונות.
העונה הראשונה: ארבעת לוחמי הסנדוקאי.