זכה להכרת הקריירה שלו כשקיבל בשנת 1993 את התפקיד הראשי של הבלש המשטרתי הגזען אנדי סיפוויץ' בסדרת המשטרה "NYPD Blue".
פרנץ זכה על הופעותיו בסדרה בארבעה פרסי האמי, שני פרסי גילדת שחקני המסך ובפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה בשנת 1994.
סימור וילסון שולברג
1969 בברית המועצות
1969 בברית המועצות הייתה שנה בה נחגגה השנה ה-52 למהפכת אוקטובר.
יריב אופנהיימר
יריב אופנהיימר (נולד ב-5 בדצמבר 1976) הוא פעיל שמאל פוליטי ישראלי, לשעבר מנכ"ל, מזכ"ל ודובר תנועת "שלום עכשיו" וכיום חבר הנהלת הארגון.
ביוגרפיה.
סבו של אופנהיימר, גרשון שץ, היה ממייסדי בית"ר וחבר ב"ברית הבריונים" ובלח"י, ואף סבתו, סוניה שץ, הייתה פעילת לח"י. אופנהיימר גדל ברמת גן והוא בוגר תיכון בליך בעיר. ב-1995 התגייס לצה"ל ושירת כמ"כ טירונים. הוא המשיך לשרת במילואים, כולל בתעסוקה מבצעית ביהודה ושומרון. אופנהיימר הוא בעל תואר ראשון במשפטים ותואר שני במנהל ומדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב.
החל את דרכו הפוליטית כאשר היה בן 15, כפעיל בנוער העבודה במהלך הבחירות לכנסת השלוש עשרה. לאחר שחרורו מצה"ל חזר לפעול במסגרת המשמרת הצעירה של מפלגת העבודה ולאחר מספר חודשים מונה למנהל אגף הנוער של המפלגה. במסגרת תפקיד זה ניהל את פעילות הנוער במסע הבחירות של אהוד ברק לראשות ממשלת ישראל העשרים ושמונה. לאחר ארבע שנים מונה לדובר תנועת "שלום עכשיו", ולאחר שנה וחצי בתפקיד הדובר מונה גם למזכ"ל התנועה. סיים את תפקידו באפריל 2016.
פעילות ציבורית.
במסגרת פעילותו ב"שלום עכשיו" עסק אופנהיימר במאבק בעד פתרון שתי המדינות, הפסקת הבנייה בהתנחלויות ופינוי המאחזים. הוא פרסם מאמרים ב"מעריב", ב"ידיעות אחרונות" וב"הארץ", והופיע בעשרות אירועים ועימותים פומביים עם אנשי ימין.
בשנה שקדמה לתוכנית ההתנתקות היה אחד היוזמים של הקמת "מטה הרוב" שארגן מאבק ציבורי והפגנות בעד היציאה מרצועת עזה.
במהלך כהונתו כמזכ"ל "שלום עכשיו" הגישה התנועה עתירות רבות לבג"ץ בדרישה לפנות מאחזים מרכזיים ואתרים נוספים שנבנו באופן בלתי חוקי לטענתם. הפעילות המשפטית הובילה בין היתר לפינוי המאחז מגרון ומבנים מהמאחז עמונה.
ב-2009 שלח צוות צילום על מנת לראיין חברי כנסת מהימין, תוך התחזות לסטודנטים. אופנהיימר הודה כי עמד מאחורי המעשה וקצין הכנסת הגיש תלונה נגדו במשטרה על התחזות. בעקבות זאת נאסרה כניסתו של אופנהיימר למתחם הכנסת על ידי יושב ראש הכנסת ראובן ריבלין. בבירור שנעשה בלשכת יושב ראש הכנסת הודיע אופנהיימר שחלה אי הבנה, וכי "שלום עכשיו" לא יחזרו על פעולות מסוג זה בכנסת. בעקבות זאת חידש יושב ראש הכנסת את אישור הכניסה של אופנהיימר.
בשנת 2011 פרסם העיתון "הארץ" את "התיק הישראלי" של ויקיליקס ובו נחשף כי אופנהיימר קיים קשר עם אנשי שגרירות ארצות הברית שבמסגרתו העביר להם מידע על הבנייה בהתנחלויות.
אופנהיימר מרבה להשתמש בעמוד הפייסבוק שלו על מנת לקדם מאבקים ציבוריים. בין היתר הוביל קמפיין לפסילת תנועת "אם תרצו" מהשתתפות בתחרות "מיליון סיבות טובות" שאורגנה על ידי בנק לאומי, בנימוק שתקנון התחרות אינו מאפשר את השתתפותן של עמותות בעלות מטרות פוליטיות. בעקבות הביקורת מימין ומשמאל החליט הבנק לבטל את התחרות.
אופנהיימר התנגד לכמה הצעות החוק שניסתה להוביל הקואליציה בכנסת השמונה-עשרה ובהן חקיקה המגבילה את מקורות המימון של עמותות ו"חוק ההסדרה" שנועד למנוע את ביצוע החלטת בג"ץ בבית אל.
במערכת הבחירות לכנסת ה-19 פנה אופנהיימר לוועדת הבחירות המרכזית בנוגע לשימוש שעשתה מפלגת הבית היהודי בתמונות של חיילי צה"ל במדים במסגרת תעמולת הבחירות שלה. יו"ר ועדת הבחירות, השופט אליקים רובינשטיין, קיבל את העתירה וקבע כי השימוש בתמונות אכן סותר את חוק תעמולת הבחירות לכנסת ועל כן חייב את מפלגת הבית היהודי לשלם קנס של 3,000 ש"ח למדינה ופיצוי של 1,000 ש"ח לאופנהיימר על הוצאותיו.
במקביל לפעילותו ב"שלום עכשיו" נבחר אופנהיימר לוועידת מפלגת העבודה. הוא התמודד על מקום ברשימת המפלגה לכנסת, פעם אחת על המקום המשוריין לצעירים ופעמיים בפריימריז הארציים. בכל המקרים לא הצליח להיכנס למקום ריאלי. בבחירות המקדימות לכנסת התשע-עשרה זכה לתמיכה של כ-8,000 מתפקדים והוצב במקום ה-27 ברשימת המפלגה. לאחר פרישתו של עמיר פרץ (שנבחר במקום השלישי) מהמפלגה בבוקר יום הגשת הרשימות, "הוקפצו" כל מועמדי המפלגה במקום אחד והוא הוצב במקום ה-26. אופנהיימר טען שיש לחשב מחדש את ההצבעות באופן שייקח בחשבון את המקומות המשוריינים ברשימה, אך דרישתו לא התקבלה.
אופנהיימר קיבל איומים על חייו, ולתקופה קצרה העמידה משטרת ישראל אבטחה ליד ביתו.
הימין המדיני בישראל מרבה לתקוף את אופנהיימר, ואתר הסאטירה הימני "לאטמה" הציג במערכוניו דמות סאטירית בשם יריב גוגלהיימר שמציגה את אופנהיימר כתומך בחרם על ישראל ומשתף פעולה עם הפלסטינים. בתגובה למערכונים אמר אופנהיימר כי עושים לו "רצח אופי". חבר הכנסת מיכאל בן ארי אמר כי "בזמן שאופנהיימר וחבריו מתמסטלים בעמק האלכוהול, חלוצים כדוגמת קליין ופרץ מגינים על ארצנו בחירוף נפש." אופנהיימר התלונן נגדו בוועדת האתיקה וזו החליטה שלא לנקוט סנקציות נגד בן ארי, אך קבעה כי "על חברי הכנסת להיזהר מהטלת דופי אישי באדם, כפי שנעשה הדבר במקרה של מר אופנהיימר, ועליהם להימנע מלהיתלות בחופש הביטוי כדי להכשיר התבטאות הפוגעת בכבודו של אדם ומבזה את שמו הטוב".
ב-2015 הודיע על כוונתו לפרוש מתפקידו כמנכ"ל שלום עכשיו, אך לא ממזכ"לות התנועה. באפריל 2016 מונה אבי בוסקילה לתפקיד המנכ"ל, ואופנהיימר פרש גם מתפקיד המזכ"ל, אך נותר חבר הנהלה.
אופנהיימר משתתף בתוכנית הפאנליסטים "הפטריוטים" בערוץ 20 ובתוכנית "המילה האחרונה" בגלי צה"ל.
ב-2018 הודיע על הצטרפותו למפלגת מרצ. בפריימריז של המפלגה לקראת הבחירות לכנסת ה-21 הגיע למקום ה-13, ולקראת הבחירות לכנסת ה-22 דורג במקום ה-11 ברשימה. לקראת הבחירות לכנסת ה-25 התמודד בהבחירות המקדימות במרצ, והוצב במקום ה-13 ברשימה.
חיים אישיים.
ב-2018 התחתן. במהלך הטקס הודיע כי כשיאמר "אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני" הדבר אינו כולל את מזרח ירושלים. הוא אב לבן.
קישורים חיצוניים.
מאמרי דעה שפרסם:
ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן
ג'ין מ. אואל
ג'ין מרי אואל (באנגלית: Jean Marie Auel; נולדה ב-18 בפברואר 1936) היא סופרת אמריקאית. היא ידועה בזכות סדרת הספרים "ילדי האדמה", שהראשון והידוע מביניהם הוא שבט דוב המערות, המתרחשת באירופה הפרה-היסטורית ועוסקת, בין השאר, ביחסים בין האדם המודרני, ההומו ספייאנס, לבין הניאנדרטלים. נכון לשנת 2010 נמכרו ספריה בלמעלה מ-45 מיליון עותקים ברחבי העולם.
ראשית חייה והשכלה.
אואל נולדה בשיקגו למשפחה ממוצא פיני. היא למדה באוניברסיטה של פורטלנד והצטרפה למנסה. לאחר מכן, בשנים 1965–1976, עבדה ככותבת טכנית ומנהלת אשראי בטקטרוניקס . בשנת 1976 קיבלה תואר שני במנהל עסקים בשנת 1976.
קריירה כסופרת.
בשנת 1977 החלה אואל בתחקיר היסטורי לקראת כתיבת ספריה. היא קראה על עידן הקרח ועל התפתחות האדם, ביקרה באתרי ארכאולוגיה פרה-היסטוריים ברחבי אירופה והתייעצה עם מומחים עולמיים בנושא. מחקרה כלל קורסים בכישורי הישרדות, שכללו בניית מערות קרח, הדלקת אש, עיבוד עורות, וסיתות כלי נשק מאבן.
ספרה הראשון, שבט דוב המערות, משנת 1983, זכה להצלחה רבה והיה מועמד לפרס לספר ביכורים מאיגוד מוכרי הספרים האמריקאי. בשנת 1986 עובד הספר לסרט קולנוע באותו השם. בעקבות הצלחת הספר היא כתבה חמישה ספרים נוספים בסדרה, האחרון שבהם הוא "ארץ המערות המצוירות", שיצא בשנת 2011.
על הישגיה קיבלה אואל תוארי דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה של פורטלנד, פסיפיק יוניברסיטי, פורטלנד סטייט יוניברסיטי, אוניברסיטת מיין ואוניברסיטת מאונט ורנון.
חיים אישיים.
אואל מתגוררת בפורטלנד, אורגון ואם לחמשה ילדים.
דלתא II
ויקינג 2
ויקינג 2 (באנגלית: Viking 2) הייתה השנייה מבין שתי גשושיות שנשלחו למאדים על ידי נאס"א במסגרת תוכנית ויקינג. המשימה כללה מקפת ונחתת זהים לאלו של משימת ויקינג 1. נחתת ויקינג 2 פעלה על אדמת מאדים 1,281 ימי מאדים עד לכיבויה ב-11 באפריל 1980 בעקבות סיום הסוללות שלה. המקפת פעלה עד ל-25 ביולי 1978 ושלחה קרוב ל-16,000 תמונות מפני מאדים במהלך 706 הקפות סביבו.
משימה.
ויקינג 2 שוגרה ב-9 בספטמבר 1975 על גבי משגר טיטן 3E בעל שלב קנטאור והחלה במסע בן 333 יום אל מאדים. מקפת ויקינג 2 החלה לשדר תמונות אל כדור הארץ לפני הכניסה למסלול ב-7 באוגוסט 1976. עם הכניסה למסלול החלה המקפת לצלם את אתרי הנחיתה המיועדים לנחתת. בעזרתם, ובעזרת תמונות מויקינג 1 נבחר אתר הנחיתה לנחתת. הנחתת התנתקה מהמקפת ב-3 בספטמבר 1976 ונחתה באותו יום ב-.
המקפת.
משימתה הראשית של המקפת הסתיימה עם תחילת ההתקבצות העליונה ב-5 באוקטובר 1976. משימה נוספת החלה ב-14 בדצמבר 1976 בסיום ההתקבצות. ב-20 בדצמבר 1976 הפריגיאה הונמכה ל-778 ק"מ ונטיית המסלול הועלתה ל-80 מעלות. באוקטובר 1977 המקפת ביצעה יעפים קרובים על פני דימוס ירחו של מאדים, והפריגיאה הונמכה ל-300 ק"מ ב-23 באוקטובר. בעקבות דליפה במאגרי הגז של המקפת, שהיו מונעים בסופו של דבר את ניווטה, הוכנסה המקפת למסלול של 302 × 33,176 ק"מ. המקפת חדלה מלפעול ב-25 ביולי 1978 אחרי ששלחה קרוב ל-16,000 תצלומים ב-706 הקפות סביב מאדים.
הנחתת.