הארגזים שהכילו את האוסף הובלו משכם ליפו על גבי חמורים, ומשם באנייה לחצי האי קרים. האוסף הובל לספרייה הצארית בסנקט פטרבורג בארגזי העץ. חוקרי הספרייה הצארית התעניינו בעיקר בכתבים שהכילו קודקסים של ספרי התורה העתיקים בנוסח המסור בידי השומרונים. יתר הכתבים לא קוטלגו עד אמצע שנות השישים של המאה שעברה. החוקר הרוסי בוריסוב קיטלג את תכולת חלק מהארגזים. הוא מצא באוסף חיבורים היסטוריים וספרי טבע ורפואה. בשנת 1971 פרופ' אריה וילסקר ופרופ' ויקטור לבדב, מנהלי האוספים של כתבי היד העבריים בספרייה, החליטו לפתוח את יתר הארגזים.
תוכן כתבי היד.
ויקטור לבדב חילק את האוסף, שכלל 1350 כתבי יד, ל-15 מדורים לפי הפירוט הבא:
האוסף מתייחס לתקופה של כאלף שנים, מסוף האלף הראשון ועד אמצע המאה ה-19.
אילנות יוחסין.
באוסף יש ריכוז של עדויות אישיות, שמות ובתי אב של מעתיקי כתבי היד ושל אישים אחרים: נכבדי השומרונים בתקופות שונות, בעלי אדמות ורכוש, סופרים ופייטנים, כוהנים וזקנים. ניתן היה להיעזר בפרטים שנמצאו לשרטוט אילנות יוחסין של בתי האב השומרוניים של ימינו בתחילת צמיחתם.
במאמר של בנימים צדקה מופיע אילן היוחסין המפורט של בני משפחת הכוהנים "העבתאים". העבתאים היו המתורגמנים בבתי הכנסת השומרוניים בימי השלטון הביזנטי. החל משנת 1624, עם מותו של הכהן הגדול האחרון מבית פנחס בלא בנים, הכהונה עברה למשפחת העבתאים.
שושלות אחרות שחוברו בעזרת אוסף פירקוביץ' ונכללות במאמר הן של המשפחות הבאות:
עוד שושלות של שלושה בתי אב מופיעים במאמר:
הארגון החברתי.
מסמכי האוסף מאפשרים להשלים את התמונה על המבנה החברתי של השומרונים בתקופה שהיו תחת שלטון האימפריה העות'מאנית. בין השאר, מסתבר כי בדמשק וקהיר היו שכונות מיוחדות לכהנים מבני העדה, שכונו "קריית כהנים". ניתן מעמד מיוחד ל"שופט ישראל" שהוענק לנכבדים ולמורה דרך של הקהילות, שאינם נמנים עם משפחות הכהונה. קיים גם מעמד של "נשיא" - מעין מנהיג ובורר לא-כוהני - תואר שעבר לפעמים בירושה באותה משפחה ובאותו בית אב. על פי האוסף היה קיים גם מעמד של כוהנים "אחרים" בקרב בתי האב של הכהנים שאינם משתייכים לענף המרכזי של בני משפחת פנחס.
סוף דבר.
בנימים צדקה מסכם את מאמרו בבקשה:
אוניברסיטת טהראן
אוניברסיטת טהראן (בפרסית: دانشگاه تهران) היא האוניברסיטה הגדולה והוותיקה באיראן.
ספריית האוניברסיטה נחשבת כספרייה הגדולה ביותר באיראן. האוניברסיטה נוסדה בשנת 1934 ולומדים בה כיום 32,000 סטודנטים.
סקירה.
מיקומה של האוניברסיטה בטהראן, המהווה את המרכז הפוליטי, הכלכלי והחברתי של המדינה, מעלה את חשיבותה ויוקרתה. האוניברסיטה מארחת סמינרים ומפגשים יוקרתיים רבים.
האוניברסיטה, שנוסדה באופן פורמלי בשנת 1934, מבוססת על מוסדות לימוד איראניים ותיקים יותר, העיקרי בהם היה "דאר אל-פונון" (Dar al-Funun), שנוסד בשנת 1851 על ידי האמיר קאביר. ב-1925 הכריז על עצמו רזא ח'אן כשאה, ובתקופת שלטונו התבצעו רפורמות רבות, ביניהן מינוי שר חינוך ותרבות בממשלתו, ותחילת בנייתו של הקמפוס החדש לאוניברסיטת טהראן.
האוניברסיטה נוסדה בתחילה כמקום לימוד לגברים בלבד, כפי שהיה מקובל במוסדות הלימודים העתיקים באיראן. הדבר שונה ב-1937, כאשר בהחלטת השלטונות הורשו נשים ללמוד בה. בשנת 1986 הופרד מאוניברסיטת טהראן "בית הספר למדעי הבריאות", על 13,000 תלמידיו, והוקם כמוסד אקדמי נפרד, אך עדיין קיים קשר קרוב בין שני המוסדות.
הרפובליקה האסלאמית של איראן מתהדרת באוניברסיטת טהראן כאחד המקומות החשובים שבהם נעשה שילוב בין אסלאם ומדע, ותמונתה של אוניברסיטת טהראן אף מופיעה על גבי שטר של 500 ריאל.
מילה קוניס
מילנה מרקובנה "מילה" קוניס (באנגלית: , באוקראינית: Мілена Марківна Куніс; נולדה ב-14 באוגוסט 1983) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית-יהודייה ילידת-אוקראינה הסובייטית, אשר ידועה בין היתר בשל תפקידה כג'קי ברקהארט בקומדיית המצבים "מופע שנות ה-70". קוניס מדבבת את מג בסדרה זוכת פרס אמי, "איש משפחה". בשנת 2010 הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בתור לילי בסרטו של דארן ארונופסקי; "ברבור שחור".
בין היתר כיכבה קוניס גם בסרטים "ארץ אוז", "ידידים פלוס", "טד", "אמריקן פסיכו 2", "קח את זה כמו גבר", "אמהות רעות", "חג המולד של אימהות רעות" ו"המרגל שזרק אותי",
ביוגרפיה.
קוניס נולדה בצ'רנוביץ שבאוקראינה הסובייטית, למשפחה יהודית. אמה, אלווירה, היא מורה לפיזיקה ומנהלת חנות תרופות, ואביה, מארק, הוא מהנדס מכונות. לה גם אח גדול בשם מייקל. סביה של קוניס הם ניצולי שואה. קוניס סיפרה שמשפחתה נמלטה מברית המועצות בגלל הרדיפות האנטישמיות ברחבי המדינה, ולכן גם התקשו לגדלם לאור המסורת היהודית שדוכאה תחת המשטר הקומוניסטי. ב-2017 סיפרה קוניס למראיין של ynet שערכה בדיקת DNA וגילתה שהמוצא האתני שלה הוא 98% יהודי-אשכנזי.
ב-1991, בגיל 7, עברה המשפחה עמה ללוס אנג'לס שבארצות הברית. היא נרשמה לבית הספר היסודי בלי לדעת מילה באנגלית. קוניס אמרה: "אני לא זוכרת כלום אבל אמי ספרה לי שבאתי הביתה בטראומה. לא הכרתי את האנשים, את המנהגים, את השפה ואת החברה". היא הוסיפה: "תאר לך מה זה להיות עיוור וחירש בגיל 7". קוניס סיפרה ששפת האם שלה היא רוסית ובה דיברו במשפחתה.
בגיל 9 אביה רשם אותה לחוג משחק בבוורלי הילס, שם פגשה את סוזן קרטיס, הסוכנת האישית שהייתה לה באותה תקופה. קוניס אמרה: "ההורים שלי בהתחלה אמרו לה: אנחנו עובדים במשרה מלאה ולכן לא נוכל לקחת אותה לאודישנים. סוזן אמרה: "אל תדאגו, אני אעשה הכל". קוניס התחילה להופיע בפרסומות ראשוניות, בקטלוגים ומוצרים.
קוניס למדה בבית הספר התיכון בלוס אנג'לס. במהלך תקופת צילומי "מופע שנות השבעים" הייתה לה מורה שלימדה אותה גם על הסט.
קריירה.
בשנת 1994, כאשר הייתה בת 10 קיבלה קוניס את תפקיד המשחק הראשון שלה בפרק של הסדרה "ימי חיינו" בתור הופ ויליאמס בריידי בצעירותה; ומאוחר יותר באותה השנה שיחקה בפרק של הסדרה הפופולרית "משמר המפרץ". בשנת 1997 הופיעה לראשונה בסרט הקולנוע "מותק, ההורים נעלמו". בשנת 1998, הופיעה בסרט "ג'יה", שם שיחקה את דמותה של הדוגמנית ג'יה קרנג'י בתור ילדה, ואילו אנג'לינה ג'ולי שיחקה את הדוגמנית כבוגרת.
ב-1998, נבחנה קוניס לסיטקום "מופע שנות ה-70". גיל המינימום להיבחן לסדרה היה 18, וקוניס אמרה באודישן שהיא תהיה בת 18, אך לא ציינה מתי יחול יום הולדתה. למרות היותה צעירה הוחלט להעניק לה את התפקיד של ג'קי ברקהארט בהיותה הטובה ביותר לתפקיד. הסדרה קידמה בצורה משמעותית את הקריירה של קוניס. היא שיחקה בה מגיל 14 עד גיל 22 במשך כל שמונה עונותיה של הסדרה, עד 2006.
קוניס השתתפה בווידאו קליפ של להקת אירוסמית' לשיר "Jaded", ובווידאו קליפ של להקת הסטרוקס לשיר "The End Has No End".
קוניס בין השאר שיחקה בסרטים "פיראנה" (1995), "השבט האבוד" (1998), "להתגבר" (2001). ב-2002 היא כיכבה בסרט המותחן "אמריקן פסיכו 2" בתור רייצ'ל ניומן.
ב-2004 היא השתתפה בשני פרקים בסדרה "ככה זה בחיים". ב-2005 הופיעה בתוכנית המתיחות "פאנק'ד" של אשטון קוצ'ר ואף נמתחה על ידיו.
ב-2007 היא שיחקה בסרט "מחנה אימונים". בשנה זו היא גם שיחקה בסרט הקומי "להעביר את מקאליסטר", ובקומדיה הרומנטית "אחרי הסקס", לצד השחקנים זואי סלדנה ועמנואל שריקי.
בשנת 2008, השתתפה בסרט "קח את זה כמו גבר" בתפקיד ראשי, לצד ג'ייסון סיגל. ב-2008 היא שיחקה גם בסרט "מקס פיין" המבוסס על משחק וידאו באותו השם בכיכובו של מארק וולברג. קוניס שיחקה בתפקיד ראשי בסרט האפוקליפטי "הנבחר" ב-2010, וגם בסרט הדרמה "ברבור שחור", שעל תפקידה הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע.
מאז 1996 קוניס מדבבת את דמותה של מג גריפין בסדרת האנימציה הקומית "איש משפחה", במקום לייסי שאבר שעזבה בעונה הראשונה. על תפקיד זה הייתה קוניס מועמדת לפרס אמי. בנוסף דיבבה את דמותה של טניה וינטרס במשחק הווידאו "Saints Row".
קוניס שיחקה תפקיד מרכזי בסרט המותחן הפסיכולוגי "ברבור שחור" שיצא ב-2011. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר. קוניס קיבלה פרס מרצ'לו מסטרויאני על תפקיד לילי בסרט.
ב-2011 יצא סרט הקומדיה הרומנטית "ידידים פלוס", שבו היא מככבת. ב-2012 יצא סרט הקומדיה "טד" בו היא משחקת בתפקיד הנשי הראשי. ב-2013 יצא לאקרנים סרט הפנטזיה "ארץ אוז", המבוסס על הספר "הקוסם מארץ עוץ", בו היא מגלמת את המכשפה תיאודורה. ב-2015 יצא לאקרנים סרט המדע בדיוני "עלייתה של ג'ופיטר", בו היא מככבת בתור ג'ופיטר ג'ונס.
באוגוסט 2016 יצא סרט הקומדיה "אמהות רעות", בו היא מככבת. ב-2017 יצא סרט ההמשך בכיכובה "".
בשנת 2018 כיכבה יחד עם קייט מקינון בסרט קומדיית הפעולה "המרגל שזרק אותי".
קוניס כיכבה יחד עם גלן קלוז בסרט הדרמה "Four Good Days" שיצא לאקרנים ב-25 בינואר 2020 בבכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס.
היא כיכבה בסרט "חדשות חמות במחוז יובה", לצד אליסון ג'ני ורג'ינה הול, שיצא לאקרנים ב-12 בפברואר 2021.
פרסים ודירוגים.