כיום תחנת ערוץ 7 משדרת באופן חוקי דרך האינטרנט ומשמשת כאתר חדשות בעל כתבים, מבזקנים וכו'.
קבוצת התקשורת של ערוץ 7 מנוהלת על פי הדרכתו הרוחנית של ראש ישיבת בית אל הרב זלמן ברוך מלמד. בראש ההנהלה עומדת רעייתו, הרבנית שולמית מלמד. בתפקיד מנכ"ל אתר האינטרנט והעורך הראשי משמש עוזי ברוך.
INN - אתר האינטרנט.
במהלך שנות ה-90, החלו לקום בישראל אתרי אינטרנט חדשותיים (עיתונות דיגיטלית) על ידי גופים שעסקו בתקשורת מסורתית. במסגרת זו הקימו אנשי תחנת ערוץ 7 אתר אינטרנט, שכלל תכנים שמקורם במערכת החדשות של הרדיו ובתוכניותיו השונות. במסגרת זו, ועל מנת לאפשר חשיפה לתכני ערוץ 7 גם מעבר לים, הוקם בתחנה גם אתר אינטרנט בשפה האנגלית.
לאחר סגירת תחנת הרדיו, הורחבה מאוד פעילות אתרי האינטרנט, שהפכו תוך זמן קצר לפעילות המרכזית המשמעותית של קבוצת ערוץ 7. תחילה פעל האתר במתכונת של תחנת רדיו המשודרת באמצעות האינטרנט. אולם לאורך השנים, עם התפתחות התקשורת הדיגיטלית בארץ ובעולם, הופסקו שידורי הרצף ובמקומם בא תוכן דיגיטלי מגוון, חדשותי, יהודי ואחר.
לאורך השנים הוקמו במסגרת קבוצת ערוץ 7 אתרים בשפות העברית, האנגלית, הרוסית, הספרדית והצרפתית. כיום (2020) פועלים במסגרת הקבוצה אתר בעברית, אתר באנגלית ואתר ברוסית, הפונים לקהלים יהודיים ואחרים.
עיקר התוכן באתר מוקדש לאקטואליה, מאמרי דעות (פובליציסטיקה) ותוכן מגוון בנושאי יהדות. האתר כולל גם מדורים בנושאי תיירות, אוכל, ספורט, אופנה, כלכלה, בריאות משפחה וזוגיות. במסגרת האתר פועל אתר משנה המיועד לילדים וכולל תוכן המותאם לגילאים הצעירים בשם "ילדודס". האתר נוקט קו פוליטי ימני לאומי ברור, ומלווה את מפעל ההתיישבות ביהודה ושומרון באופן צמוד. לאורך השנים נטל האתר חלק פעיל במאבק נגד עקירת יישובים במסגרת תוכנית ההתנתקות וכן במאבק נגד פינוי יהודים מבתיהם ברחבי יהודה ושומרון.
מלבד אקטואליה, האתר מפרסם כתבות רבות בנושאי יהדות ותורה ומגזינים שוטפים שעוסקים בנושאים אלה. האתר כולל מוזיקה חסידית, שירים עבריים ודרשות של רבנים בנושאי הלכה, תורה ואקטואליה. בנוסף לכך, מופיעות באתר כתבות בנושאי תרבות ומדע, העוסקות בנושאים אלה מנקודת מבט כללית ויהודית.
בקיץ תשס"ב (2002), כשנה לפני סגירת תחנת הרדיו של ערוץ 7, הקימו יוזמיו את השבועון "בשבע", המופץ בסופי שבוע בריכוזי אוכלוסייה דתית וחרדית. תוכני העיתון מתפרסמים מדי שבוע גם באתר ערוץ 7.
משנת 2005 עוסק הערוץ גם באתרים מבוססי תוכן גולשים ומפעיל פורומים. בשנת 2008 הוסיף הערוץ גם מערכת שירותי דואר אלקטרוני לשורותיו. בשנת 2009 עבר האתר שדרוג כללי.
לקראת יום השנה ה-15 לרצח רבין, יצא האתר במיזם "רצח רבין - הגרסה שלכם...", שבו הזמין את קוראיו לשלוח אליו את תאוריות הקשר שלהם לגבי הרצח.
אתר הטלוויזיה של הערוץ (הנקרא INNTV) משדר מהדורות חדשות יומיות בשפה האנגלית, וקטעי וידאו במשך כל היום בשפה העברית. כמו גם מגזין שבועי באנגלית בשם Israeli Salad, פינות ילדים בעברית ובאנגלית, ו"תשובה תרבותית" בעברית.
"ללא תולעים / פסיפס".
בתחילת 2006 הוקם אתר האינטרנט "ללא תולעים", המפרסם יצירות מגוונות, חלקן בעלות גוון לאומי-ימני. בראשית דרכו התקשה האתר להמריא, עד שבאוגוסט 2006 רכש ערוץ 7 את האתר, ואיחד את רשימת המשתמשים של "ללא תולעים" עם גולשי הפורומים בערוץ. באוקטובר 2006 (תשרי תשס"ז) עוצב האתר מחדש כחלק מאתר ערוץ 7. בשנת 2009 שונה שמו של האתר ל"פסיפס", כחלק משיפוץ כולל שעבר אתר ערוץ 7.
כל שנה מתקיימים כשלושה מפגשים בהם מועברים סדנאות במגוון תחומי היצירה.
השבועון "בשבע".
בשבע הוא חינמון המופץ מדי סוף שבוע בריכוזי אוכלוסייה דתית וחרדית. הוא מונח במקומות ציבוריים כמו חנויות ובתי כנסת. העיתון מופץ חינם בתפוצה של כ-105 אלף עותקים.
השבועון נוסד בקיץ תשס"ב (2002), במטרה להביא אל העיתונות המודפסת את קולה של הציונות הדתית, ולהקים עיתון רב-תפוצה שיחזק ויעצים את ערכי תורת ישראל, עם ישראל וארץ ישראל בקרב הציבור הדתי. ברוחו ובמטרותיו מהווה העיתון המשך ל-15 שנות שידורים של תחנת הרדיו ערוץ 7.
הברית הישנה
הברית הישנה הוא כינוי נוצרי לחלק הראשון של כתבי הקודש הנוצריים. חלק זה כולל את כל ספרי התנ"ך (אם כי בסדר מעט שונה מהמקובל אצל היהודים), ובכנסיות הקתוליות והאורתודוקסיות גם חלק מהספרים החיצוניים. מבחר הספרים וסדרם בברית הישנה מתבסס במידה רבה על תרגום השבעים.
הכינוי "הברית הישנה" מבוסס על התפיסה הנוצרית שעל-פיה הברית בין הבתרים שאלוהים כרת עם אברהם שלמה וממשיכה ב"ברית חדשה" המתגלמת בישו, ובה עוסקים ספרי "הברית החדשה". הנצרות רואה ב"ברית הישנה" מבוא ל"ברית החדשה", והם מוצאים בספרי "הברית הישנה" בשורות ונבואות על בואו הצפוי של המשיח, שמקצתן מוכרות גם על ידי הרבנים היהודים כנבואות על המשיח אך הם לא מפרשים אותן באותה צורה (ראו: פרה פיגורציה). הראשון שידוע שהשתמש במונח "ברית ישנה" היה הבישוף מליטון מסרדיס במאה השנייה.
ישנם הבדלים גם בתוכן של פסוקים בחלק מהספרים, בעיקר בנביאים האחרונים.
ישנם הבדלים בין סידור הספרים בברית הישנה בין עדות נוצריות שונות. אחד ההבדלים העיקריים הוא ההתייחסות לספרים החיצוניים. בעוד הקתולים והאורתודוקסים משלבים את הספרים החיצוניים בין ספרי התנ"ך בלא הבחנה ביניהם, הפרוטסטנטים נוהגים לכלול אותם בקובץ נפרד המכונה "אפוקריפה" (גניזה).
לכתבי הקודש הנוצריים אין כיום שפה רשמית, וכל נוצרי רשאי לקרוא אותם בתרגום לשפתו. בעבר, כתגובה לרפורמציה, נהגו הקתולים לראות בתרגום הוולגטה של הירונימוס לשפה הלטינית נוסח רשמי של כתבי הקודש. הירונימוס תרגם את "הברית הישנה" מן השפות המקוריות: עברית, ארמית ויוונית (בהתאם לשפת הספר המקורי). יש גם נוסחים נוצריים של "הברית הישנה" המבוססים על תרגום השבעים. לנוסחים הנוצריים של "הברית הישנה" יש חשיבות רבה בחקר המקרא, ובפרט בחקר הספרים החיצוניים, שרובם צונזרו במסורת הרבנית ולא נכללו בתנ"ך.
להלן רשימת ספרי הברית הישנה על-פי הסדר הקתולי. הספרים המסומנים בכוכבית הם מהספרים החיצוניים. בסוגריים מופיע שם הספר בלטינית, ופירושו (שמות הספרים בלטינית מתבססים בדרך-כלל על שמות הספרים בתרגום השבעים).
גלזגו
דוד ריקרדו
דיויד ריקארדו
דיוויד ריקרדו
דיוויד ריקארדו
דיויד ריקרדו
גאורג פרידריך הגל
סטגפלציה
בכלכלה, סְטַגְפְלַצְיָה (מאנגלית: stagflation) היא מצב בו שיעור האינפלציה גבוה, הצמיחה הכלכלית מאטה ושיעור האבטלה נשאר גבוה. הסטגפלציה מעלה דילמה בפני קובעי המדיניות הכלכלית, מאחר שפעולות שנועדו לרסן את האינפלציה עלולות להחמיר את המיתון הכלכלי ולהפך. המונח נטבע על ידי איאן מקלאוד (Iain Macleod), ששילב בין המילים סטגנציה ואינפלציה בנאום בפרלמנט הבריטי ב-1965.
הקונספט ראוי לציון מאחר שעל פי התפיסה הקיינסיאנית, שהייתה התפיסה השלטת בין סוף מלחמת העולם השנייה לשנות השבעים המאוחרות, אינפלציה ומיתון סותרים זה את זה, כפי שהיחסים ביניהם מתוארים בעקומת פיליפס.
גורמים.
כלכלנים מציעים שני הסברים עיקריים בנוגע לשאלה מדוע מתרחשת סטגפלציה.
ראשית, סטגפלציה יכולה להיגרם כשכושר הייצור של משק מצטמצם עקב הלם אספקה שלילי, כמו צמיחת מחירי הנפט למדינה המייבאת נפט.
הלם אספקה שכזה יכול להעלות את המחירים במשק, תוך הפיכת הייצור ליקר ולפחות משתלם.
שנית, גם סטגנציה וגם אינפלציה יכולות לנבוע ממדיניות מקרו-כלכלית שגויה. לדוגמה, בנקים מרכזיים יכולים לגרום לאינפלציה על ידי התרת יתר של אספקת כסף, והממשלה יכולה לגרום סטגנציה על ידי יתר פיקוח ויתר רגולציה על שוק העבודה ושוק המוצרים. הזרמת יותר מדי כספים למשק במידה כזאת שצריכה להיעצר פתאום בהחלט יכולה להיות סיבה.
שני ההסברים ניתנו בסטגפלציה של שנות השבעים: היא החלה בעלייה הענקית במחירי הנפט (בעקבות חרם הנפט של 1973), אך אז הבנקים המרכזיים השתמשו במדיניות מוניטארית מרחיבה מואצת כדי לטפל במיתון, מה שהביא לשרשרת של עליות בשכר ובמחירים.
תפיסות קיינסיאניות ומוניטאריות לאחר מלחמת העולם.
קיינסיאנים ומוניטארים מוקדמים.
כלכלנים קיינסיאנים לפני 1960 לא ראו כלל את האפשרות של סטגפלציה, זאת מאחר שהיסטורית שיעור אבטלה גבוה היה קשור תמיד לשיעור אינפלציה נמוך ולהפך (את היחסים ביניהם ניתן לראות בעקומת פיליפס).
הרעיון היה שביקוש למוצרים מעלה את המחיר ומעודד פירמות להעסיק עוד עובדים, ובדומה גם תעסוקה גבוהה מעלה את הביקוש.
אולם במהלך שנות השבעים נהיה ברור שהקשר בין אבטלה לאינפלציה אינו יציב, כלומר שעקומת פיליפס יכולה לזוז.
מאקרו כלכלנים החלו לפקפק בתאוריות קיינסיאניות, ואפילו הקיינסיאנים החלו לחפש אחר הסבר לדבר.
את ההסבר שהעקומה יכול לזוז סיפק הכלכלן המוניטארי מילטון פרידמן ועל ידי אדמונד פלפס. שניהם טענו שעובדים ופירמות כאחד צופים את האינפלציה, ולכן עקומת פיליפס נעה קדימה. בנוסף הם טוענים שאם אינפלציה תימשך כמה שנים, העובדים והפירמות יחשבו אותה בוויכוח על שכר. אף על פי שהרעיון סתר גישות קיינסיאניות מוקדמות, הנאו-קיינסיאנים שילבוהו במודלים שלהם.
ניאו קיינסיאנים.
קיינסיאנים עכשוויים טוענים כי ניתן להבין את הסטגפלציה פשוט על ידי בידוד המשתנים שמשפיעים על הביקוש המצרפי ואלה המשפיעים על ההיצע המצרפי.
בעוד מדיניות פיסקאלית ומוניטארית יכולה לשמש לייצוב בפני תנודות בביקוש המצרפי, הן לא מאוד מועילות בהתמודדות עם תנודות ההיצע המצרפי. בייחוד הלם בהיצע המצרפי כמו עלייה במחירי הדלק יכול לגרום סטגפלציה.