עבד אל-עזיז א-זועבי
עבד אל-עזיז א-זועבי (בערבית: عبد العزيز الزعبي; תעתיק מדויק: עבד אלעזיז אלזעבי; 4 בפברואר 1926 – 14 בפברואר 1974) היה איש ציבור ערבי-ישראלי שכיהן כראש עיריית נצרת, כחבר הכנסת וכסגן שר הבריאות מטעם מפ"ם.
ביוגרפיה.
א-זועבי נולד בנצרת, צאצא למשפחת זועבי. בסיום לימודיו התיכוניים, למד בקולג' הערבי בירושלים והחל לעבור כפקיד מכס בממשלת המנדט הבריטי. עם קום המדינה השתלב בשירות המדינה ועבד כפקיד במינהל מקרקעי ישראל. במנהל הוא עבד עד שנת 1958 ובמהלך שנים אלו נבחר למזכיר אגודת עובדי המדינה בנצרת. במקביל החלה פעילותו הציבורית, משום שהיה ממייסדי "האיגוד היהודי-ערבי לשלום ולשוויון זכויות" (1956) וחבר מערכת העיתון "ניו אאוטלוק".
בשנת 1958 הצטרף א-זועבי למפ"ם ונבחר מטעמה למועצת העיר נצרת (1961–1974). בשנים 1961–1965 כיהן כסגן ראש העירייה בתואר ללא שכר. בבחירות בסוף שנת 1965 עלה כוחה של רק"ח שזכתה בשבעה מנדטים, וא-זועבי שהיה הנציג היחיד של מפ"ם היה ללשון המאזנים בין רק"ח ומפא"י. הוא נבחר בקולות רק"ח, בניגוד לעמדת מפלגתו, לתפקיד ראש העיר וניסה ללא הצלחה לגבש קואליציה רחבה שתכלול את רק"ח ואת המערך. לאחר שלושה חודשים הוא התפטר ולעירייה מונתה ועדה קרואה.
בשנים 1965 עד 1966 הוא שימש גם כעורך הירחון "אל-פג'ר", חבר מערכת בשבועון "אל-מרסד" ונמנה בין מייסדי המכון הערבי בגבעת חביבה.
בשנת 1965 נבחר א-זועבי לכהן כחבר הכנסת בכנסת השישית. כהונתו נמשכה תשע שנים (מטעם המערך), עד לפטירתו, ובמהלכן הוא היה חבר בוועדות הכלכלה, הפנים והעבודה והרווחה. בשנת 1971 מונה לסגן שר הבריאות וכיהן בממשלת ישראל החמש עשרה, תחת שר הבריאות ויקטור שם-טוב.
א-זועבי נפטר באופן מפתיע בפברואר 1974, בגיל 48. א-זוועבי נפטר בעודו מכהן כסגן שר הבריאות וחבר הכנסת השמינית.
חיים אישיים.
בנובמבר 1967 התחתן עם יהודיה בנישואין אזרחיים בקפריסין.
א-זועבי הוא חלק מחמולת זועבי, שהוציאה מספר חברי כנסת, ראשי ערים ואישי ציבור אחרים.
דנאלי
דנלי
גן עדן (פירושונים)
הימור הפתאים של בלז פסקל
שלמה מולא
כף אווז לבנה
כף אווז לבנה (שם מדעי: "Chenopodium album", באנגלית Goosefoot או Fat-Hen) היא מין של כף האווז, עשב שוטה הצומח במהירות יחסית.
תפוצה.
כף אווז לבנה נפוצה בכל רחבי אירופה, שם תיאר אותה קארולוס ליניאוס כבר ב-1753. היא נפוצה גם במזרח הרחוק עם מאפיינים חיצוניים שונים במעט. פרט לשני אזורים אלו, התפשטה כף האווז הלבנה לאוקיאניה, צפון אמריקה, אוסטרליה ואפריקה. כצמח שוטה, היא מעדיפה קרקע עשירה בחנקן, וצומחת היטב באתרי עזובה.
מאפיינים.
צמח בעל גבעול מרכזי ישר וגלילי, הצומח ישר לגובה שבין 10 ס"מ למטר וחצי. נוטה לכפוף לאחר הפריחה, ממשקל הפרחים והפירות. העלים מסורגים ומשתנים בצורתם לאורך הגבעול: אלו שקרובים לבסיס בצורת יהלום עם פתח משונן, ואלו הקרובים לקצה להביים ושפתם תמימה.
הפריחה מתחילה במאי וממשיכה עד נובמבר. הפרחים קטנים ובעלי חמישה עלי כותרת, הדומים לחמש אצבעות עם קרומים ביניהן (ייתכן כי מכאן הגיע השם "כף אווז"). האבקנים עשויים לעורר את קדחת השחת.
הפירות עגולים ומכילים עשרות זרעים שחורים אכילים. זרעים אלו עשירים בחלבון, סידן, זרחן וויטמין A, וערכם התזונתי קרוב לזה של כף אווז הקינואה.
בשימוש האדם.
כף אווז לבנה היא לרוב מטרד לחקלאים, היות שהיא מתפשטת במהירות בקרקע מדושנת ולא מלוחה. בגידולים כמו תירס, התפשטות של כף אווז לבנה עשוי להוריד את היבול ב-13%. עם זאת, באזורים מסוימים בעולם מגדלים את הצמח באופן מכוון כגידול חקלאי, לטובת מאכל הגרעינים.
במטבחים מסוימים משתמשים בעלים הרחבים מבסיסו של הצמח כעלה ירוק לסלטים, בדומה לעלי סלק ותרד. הגרעינים והעלים משמשים מספוא טוב לעופות (על כך השם האנגלי לצמח - Fat Hen, תרנגולת שמנה). כמספוא לבקר היא נחותה מעשבים אחרים, ועשויה לגרום לתופעות לוואי בהמוגלובין הפרות.
הקנה המרכזי של הצמח מתקשה עם הזמן ומתעצה, ולכן באזורים מסוימים בסין השתמשו בו כמטה הליכה.
בישראל.
כף אווז לבנה היא ממיני העשבים השוטים הנפוצים בארץ. ניתן למצוא אותה צומחת באזורי עזובה בחרמון, רמת הגולן והגליל; בעמק יזרעאל, הר הגלבוע והכרמל; השרון, מישור החוף וגוש דן; ים המלח, מדבר יהודה, הרי ירושלים והשפלה; בנגב ובהרי אילת.
שפעול פרוטאוליטי
שפעול פרוטאוליטי הוא התהליך שבו נוצר אנזים פעיל מצורתו הלא פעילה. אנזימים רבים משופעלים בדרך זו כאשר בתהליך עצמו מתרחשת הידרוליזה של מינימום קשר פפטידי ספציפי אחד באנזים הלא פעיל הנקרא זימוגן או פרואנזים.
התהליך.
השפעול מתבצע על ידי אנזימים ספציפיים הנקראים פפטידאזות או פרוטאזות. ביקוע על ידי אנזימים אלה אינו דורש אנרגיה ויתרון זה מאפשר חיתוך חלבונים גם מחוץ לתא ואי צורך בהשקעת ATP. כמו כן, התהליך משמש כבקרה לכמות האנזימים הדרושה. התהליך מסתיים כאשר מתבצע כיבוי באמצעות קשירה של מעכבי אנזימים (לדוגמה זירחון או חלבונים ספציפיים) לאנזימים הפרוטאוליטיים.
ניתן להדגים אקטיבציה של זימוגנים באמצעות כימוטריפסין, אנזים המזרז פירוק חלבונים במהלך תהליך העיכול. כימוטריפסינוגן, צורתו הלא פעילה (זימוגן) של כימוטריפסין עובר הידרוליזה של מספר קשרים פפטידים על ידי האנזים הפרוטאוליטי טריפסין. החיתוך מאפשר חשיפה של האתר הפעיל ואת יצירת כיס האוקסיאניון שהוא מוטיב מבני החיוני לפעילותו של הכימוטריפסין המסייע בייצוב מצב הביניים הלא יציב הנוצר במהלך הריאקציה. בנוסף, כימוטריפסינוגן הוא פוליפפטיד שלם והחיתוכים מאפשרים את קבלת צורתו של הכימוטריפסין המורכב משלושה פוליפפטידים שביניהם קשרים דיסולפידיים.
ספריית חאלדיה
רוברט קורי
רוברט בריינארד קורי (באנגלית: Robert Brainard Corey; 19 באוגוסט 1897 - 23 באפריל 1971). ביוכימאי אמריקאי, יליד ספרינגפילד, מסצ'וסטס.
הישגים מדעיים.
שמו של קורי נקשר לרוב עם לינוס פאולינג עמו עבד בשנים 1940–1950. קורי ופאולינג יחד עם הרמן ברנסון עבדו במכון לטכנולוגיה בקליפורניה שם פענחו מבנים ביולוגיים. שמם פורסם בעקבות התחזית שפרסמו בשנת 1951 בנוגע לקיום סליל אלפא ומשטח בטא. פאולינג, קורי וברנסון חזו קיום מבנים אלה על סמך פוטנציאל קשרי המימן של השרשרת הפוליפפטידית. מספר שנים מאוחר יותר אושר מבחינה נסיונית קיום מבנים אלה במבנה השניוני של חלבונים רבים.
גילוי נוסף חשוב בעבודותיו של קורי הוא פיתוח מודלים המלמדים על הסידור האטומי והקונפיגורציה של חומצות אמינו בחלבונים.
Haematopodidae
שלצדף
Haematopus
דרך הבשמים (פירושונים)
ארגן
ארגן (פורטוגזית Arguim; צרפתית והולנדית Arguin) הוא אי מול חופיה של מאוריטניה הנמצא במפרץ ארגן. אורכו של האי הוא כ-6 קילומטר ורוחבו הוא כ-2 קילומטר. מסביב לאי נמצאות שוניות גדולות ומסוכנות. כיום האי הוא חלק מהפארק הלאומי בנק ד'ארגן המוכרז כאתר מורשת עולמית מאז 1989.
היסטוריה.
ארגן היה מטרתן של אומות רבות שחשקו בו בשל מיקומו האסטרטגי, והשליטה על האי עברה מיד ליד פעמים רבות. בשנת 1443 הגיע האירופאי הראשון לאי, החוקר הפורטוגזי נונו טריסטו. ב-1445, הנסיך אנריקה הספן הקים נקודת מסחר על האי, שסחרה בגומי ערבי ובעבדים למען פורטוגל. מ-1455, כ-800 עבדים הועברו מארגן לפורטוגל כל שנה.
ב-18 באוגוסט 1518 חתם קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, על צו מלכותי המאשר הובלת עבדים ישירות מאפריקה לאמריקה, ולאחר מכן יצאו ארבעה משלוחי עבדים מהאי לפוארטו ריקו. משלוחים אלו נחשבים לראשיתו של סחר העבדים האטלנטי.
ב-1633, במהלך המלחמה נגד ספרד (שאז שלטה בפורטוגל), הולנד כבשה את האי. הוא נשאר בשליטה הולנדית עד לשנת 1678. צרפת קיבלה את השליטה על האי בספטמבר 1678, אך האי ננטש עד לשנת 1682.
ארגן הייתה אחת הקולוניות המוקדמות של ברנדנבורג ושל פרוסיה בין 1685 ל-1721. לאחר מכן צרפת כבשה בחזרה את האי, רק כדי לאבד אותו בשנה שלאחר מכן להולנדים. צרפת כבשה בחזרה את האי בשנת 1724. התקופה הזו של השלטון הצרפתי נמשכה כארבע שנים; ב-1728 האי נכבש בידי הצ'יפים של מאוריטניה. האי חזר לשלטון הצרפתי בשנותיה המוקדמות של המאה ה-20, כחלק מהקולוניה הצרפתית במאוריטניה; האי עבר לבסוף לידי מאוריטניה כשזו קיבלה עצמאות בשנת 1960.
תזמורת הרדיו של פרנקפורט
תזמורת הרדיו של פרנקפורט (בגרמנית: hr-Sinfonieorchester), שנקראה עד 2005 "התזמורת הסימפונית של רדיו פרנקפורט", היא תזמורת הרדיו של רשת השידור הציבורית של מדינת הסה הגרמנית (פרנקפורט). קשת סגנונות המוזיקה שלה כוללת את הרפרטואר הקלאסי-רומנטי, תגליות במוזיקה ניסיונית חדישה, קונצרטים לילדים ולנוער, מוזיקה קלאסית קלה ותפיסות תכנון תובעניות. היא נודעת בהקלטותיה המופתיות ובפרשנויותיה.
היסטוריה.