יחסי טוגו–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת טוגו למדינת ישראל. היחסים בין שתי המדינות כוננו לראשונה בשנת 1960, אך הם נותקו ערב מלחמת יום הכיפורים ב-1973. בשנת 1987 היחסים כוננו מחדש ומאז מתקיימים בין שתי המדינות יחסים תקינים ואף ב-2016 ערך נשיא טוגו פור ניאסנגבה ביקור ממלכתי בישראל, שבמהלכו נועד עם נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין. ניאסנגבה ייצג את טוגו בהלוויית שמעון פרס. לאורך השנים היחסים התחממו עד כדי כך שטוגו נשארה המדינה האפריקנית היחידה שתמכה בישראל בכל ההצבעות מאז העשור הראשון של המאה ה-21, והמדינה הפרו-ישראלית ביותר באפריקה.
שגרירות ישראל בחוף השנהב היא השגרירות הישראלית האמונה על הטיפול בענייני טוגו.
ב-1 בינואר 1960 נסעה שרת החוץ גולדה מאיר לסדרת ביקורים באפריקה, שבאחד מהם ביקרה בקמרון. לאחר שביקרה בקמרון היא הגיעה לביקור בטוגו, ובביקור זה נכונו קשרים דיפלומטיים למעשה בין שתי המדינות. ישראל הושיטה לטוגו סיוע, וכן הכשרתם של אנשי מקצוע בתחומי החקלאות ויחסי עבודה, וכן בייסוד תנועות נוער והפעלתן. נשיא טוגו, ניקולס גרוניצקי, ביקר בישראל בין ה-6 ל-14 באפריל 1964.
עקב מלחמת יום הכיפורים, ב-21 בספטמבר 1973 טוגו ניתקה את קשריה הדיפלומטיים עם ישראל יחד עם צ'אד, הרפובליקה של קונגו, ניז'ר, מאלי ובורונדי. יחסי טוגו-ישראל חודשו ב-9 ביוני 1987. בתגובותיהן הרשמיות של ארצות ערב בנוגע לחידוש היחסים בין ישראל וטוגו נרשמה התאפקות. באמצעי תקשורת הערביים הביעו אכזבה מהמדיניות של ארצות ערב כלפי אפריקה והזהירו שאם המדינות הערביות לא יתגברו את פעילותן ויקיימו אותן במלואן, תצליח ישראל לבסס את מעמדה באפריקה. טוגו חידשה את יחסיה עם ישראל סמוך לביקורו של ראש הממשלה יצחק שמיר. רק במדינות אפריקאיות מעטות שבהן הייתה ניכרה השפעתן של ברית המועצות, איראן ולוב - כדוגמת אנגולה, אוגנדה וקונגו - נשמעו גינויים נגד טוגו על כך שחידשה את יחסיה הדיפלומטיים עם ישראל. חידוש זה נתפס כאירוע פוליטי מכונן שיפתח פרק חדש ביחסי אפריקה–ישראל.
בשנת 1962 נפתחה בבירת טוגו, לומה, שגרירות ישראלית. השגרירות נסגרה בשנת 1973 עקב ניתוק היחסים הדיפלומטיים. ישראל סגרה את שגרירותה בחודש אפריל 1994 ומאז היא מיוצגת במדינה על ידי שגריר לא-תושב. ב-1997 סגרה טוגו את שגרירותה ששכנה בתל אביב-יפו ושהוקמה ב-1988.
בשנת 2005 שיגרה טוגו לישראל 8 משתלמים, והמדינות שיתפו פעולה בתחומי החקלאות והפיתוח הקהילתי. באותה השנה התברר שנשיא טוגו ניאסנגבה איאדמה לקה בהתקף לב כשהיה בדרכו לישראל לצורך קבלת טיפול רפואי.
פור ניאסנגבה ביקר מספר פעמים בישראל. גנאסינגבה ערך ביקור רשמי בישראל בשנת 2012 ונפגש עם נשיא המדינה שמעון פרס. השניים דנו בשיתופי פעולה בתחום החקלאות ובתחומים נוספים. ניאסנגבה אמר: "דעו כי אנו מבטאים את תמיכתנו בגאווה רבה גם במועצת הביטחון של האו"ם. איננו יכולים לוותר על ידידות כה נפלאה עם מדינה שהצליחה לשגשג בסביבה כל כך עוינת". בביקורו במפעל רותם אמפרט נגב. הוא אמר במהלך הביקור: "בהיותנו מדינה שמפיקה פוספט, התרשמנו מאוד מהיכולות ומהמומחיות שלכם בייצור פוספט. [...] פוספט הוא מרכיב מרכזי בייצור דשנים והוא מסייע במאבק העולמי ברעב".
באוגוסט 2016 שוב ביקר ניאסנגבה בישראל ונפגש עם נשיא המדינה ראובן ריבלין ועם ראש הממשלה בנימין נתניהו. נתניהו אמר בפגישה: "ברצוני להביע הכרת תודה עמוקה על עמדת טוגו בפורומים הבינלאומיים. הייתם ידידותיים שם כלפינו באופן עקבי ועמדתם לא רק למען ישראל, עמדתם למען האמת פעם אחר פעם". בספטמבר 2016 שב לישראל לצורך השתתפות בהלוויית שמעון פרס.
ב-21 בדצמבר 2017 טוגו הייתה המדינה היחידה מאפריקה ואחת מ-9 מדינות שהתנגדו לגינוי האו"ם להכרזת נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ המכירה בירושלים כבירת ישראל, שהתקיימה בעצרת האו"ם.
יחסי גאנה–ישראל.
מעט לאחר הקמת מדינת ישראל, היא החלה לקיים קשרי מסחר ענפים עם גאנה, לשעבר "חוף הזהב", וב-1957 קרן דיזנגוף-מערב-אפריקה, בבעלות חלקית של מדינת ישראל הקימה את משרדיה באקרה.
ב-1957 שווי הייצוא של סחורה ישראלית לגאנה עמד על 135,000 דולר אמריקאי.
בין השנים 1956 – 1959 ישראל הפעילה פרויקטים רבים בהכשרה והקמה.
ב-1958 בבעלות החברה הממשלתית צים היו 40 אחוז בחברת הספנות המשותפת של גאנה וישראל. בנוסף, ישראל סייעה בהקמת אקדמיה למקצועות הסחר הימי בגאנה. באותה שנה הלוותה ממשלת ישראל לממשלת גאנה 20 מיליון דולר. ב-1959 גדל ערך הייצוא הישראלי לגאנה ועמד על כ-1.4 מיליון דולר.
ב-1957 תה"ל (תכנון המים לישראל בע"מ) פיתחה את תשתיות המים בגאנה, סולל בונה, בשיתוף ממשלת גאנה הקימה את חברת הבנייה הלאומית של גאנה (GNCC).
בין 1959 ל-1960, גאנה הקימה את "גדודי הבונים והחלוצים" לפי דגמים של גדנ"ע ונח"ל ישראליות שבהם הדריכו מומחים מקיבוצים ומושבים מישראל.
בתחילת 1962 שמונים מומחים ישראלים עבדו בגאנה. מנהיגי אפריקה שיבחו את עבודתם של הישראלים והדגישו במיוחד את העובדה שהם מספקים מסגרת סוציאליסטית באופיה, מה שמונע את הצורך לאפשר השפעות של ברית המועצות.
אקרה, בירת גאנה, הייתה מרכז פעילות הדיפלומטית של ישראל ושימשה, למעשה, פרויקט לדוגמה שנועד למשוך מדינות חדשות אחרות לשיתוף פעולה עם ישראל. לכן גם אחרי הצינון ביחסים בין המדינות לאחר ועידת קזבלנקה ב-1961, ישראל המשיכה את תוכניות הסיוע. ההפיכה בגאנה ב-1966 על ידי הגנרל אנקרה הביאה ליחס אוהד יותר כלפי ישראל ורצון לזכות בסיוע וההכשרה הצבאיים, תחום שישראל רכשה בו מוניטין. אבל באותה תקופה לישראל הייתה פעילות ענפה במזרח אפריקה, והיא הייתה פחות מעוניינת במערב אפריקה.
בנובמבר 2012 לאחר קריסת קניון בן ארבע קומות בגאנה, יצאה משלחת של צה"ל לחפש ניצולים בין ההריסות.
יחסי ישראל - קמרון.
יחסי ישראל–קמרון היחסים הדיפלומטיים והבילטרליים המתקיימים בין מדינת ישראל והרפובליקה של קמרון. היחסים נכונו לראשונה עם קבלת עצמאותה של קמרון בראשית ינואר 1960, וראשיתם אופיינו בחמימות רבה, שכללה ביקורים הדדיים של אישים רמי-דרג ובהם שרת החוץ הישראלית גולדה מאיר, נשיא קמרון אחמדו אהידג'ו, משלחות כלכליות וחליפת שגרירים ההדדית.
על אף היחסים הקרובים שהתפחתו בין שתי המדינות, באוקטובר 1973 ניתקה קמרון את יחסיה הדיפלומטיים עם ישראל, יחד עם מדינות אפריקניות רבות אחרות, בעקבות מלחמת יום הכיפורים והפגנת סולידריות חברתית עם מצרים מתוך לחצים ערביים. אחרי 13 שנים בהן לא התקיימו בין שתי המדינות יחסים דיפלומטיים, כוננה קמרון מחדש את היחסים באוקטובר 1986, בין היתר משום שרצתה סיוע ישראלי למערכת הביטחון ההרוסה שלה.
כיום (2018) מחזיקה ישראל בשגרירות ביאונדה בעוד לקמרון שגרירות בתל אביב-יפו. שגריר ישראל בקמרון הוא רן גידור ושגריר קמרון בישראל הוא ז'אן-פייר בייטי בי אסאם (Jean-Pierre Biyiti Bi Essam).
קמרון היא אחת המדינות היחידות באפריקה (לצד אריתריאה) שאינה מכירה בקיומה של מדינה ערבית בשטחי ארץ ישראל.
יחסי ישראל - מלאווי.
היחסים בין ישראל למלאווי קרובים. כאשר קיבלה מלאווי את עצמאותה, עזבו אותה כמעט כל חברי הסגל הרפואי האירופאים, והייתה סכנה ששירותי הבריאות במדינה יתמוטטו. ישראל שלחה רופאים ואחיות למלאווי וקנתה בכך את ידידותו של נשיא מלאווי, הייסטינגס באנדה, שהיה רופא במקצועו. באנדה ביקר בישראל ביוני 1968 והיה ראש המדינה הראשון שביקר בישראל לאחר מלחמת ששת הימים. מלאווי היא אחת משלוש המדינות האפריקאיות שלא ניתקו את קשריהם הדיפלומטיים עם ישראל בעקבות מלחמת יום כיפור. ישראל סייעה למלאווי בתחומי החקלאות, וכאות תודה מלאווי ביטלה את הדרישה להצטיידות באשרת כניסה למלאווי עבור אזרחים ישראלים.
יחסי ישראל - קניה.
היחסים בין ישראל וקניה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים החל משנת 1963, למעט בין השנים 1993-1973, בהן נותקו הקשרים הדיפלומטיים בין שתי המדינות, בעקבותיה של מלחמת יום הכיפורים. נכון לשנת 2019, קשריה של ישראל עם קניה הם מן היציבים והטובים ביותר שיש לישראל עם מדינות אפריקה, כאשר שתי המדינות מקיימות שיתוף פעולה נרחב בנושאים שונים, בין היתר בתחומי האבטחה, התיירות, המסחר, הבניה והחקלאות. לישראל יש שגרירות רשמית בניירובי, בעוד שלקניה יש שגרירות רשמית בתל אביב. כמו כן בעיר הבירה, ניירובי, מתנהל בית חב"ד מצליח בראשות שליח חב"ד הרב שמואל נוטיק.
יחסי ישראל - אתיופיה.
כחלק מברית פריפריה, לישראל היו קשרים מיוחדים עם אתיופיה גם בתקופת משטרו של היילה סלאסי וגם בתקופת משטר ה"דרג" המרקסיסטי הדכאני. בשנת 1952 החלו קשרי מסחר עם אתיופיה והמדינה היוותה את אחת משותפות המסחר הגדולות והחשובות של ישראל. באותן שנים ישראל ייבאה בקר מאתיופיה, אך לפי מאמרו של בישקו, משרדי החברה באתיופיה שימשו תחנה למודיעין הישראלי במדינה.
בסוף שנות החמישים החלה מדינת ישראל להעניק סיוע לאתיופיה באמצעות פרויקטים בתחום החקלאות, הרפואה, הכשרת עובדי שירות ופיתוח. גם הופעלו תוכניות חילופי סטודנטים ומרצים בין המדינות. ב-1966 הייתה באתיופיה משלחת צבאית ישראלית שמנתה 100 איש. זו משלחת השנייה בגודלה אחרי משלחתה של ארצות הברית במדינה. באותן שנים אתיופיה קיבלה את מירב הסיוע הישראלי בהשוואה למדינות אפריקה אחרות.