עם זאת, חוקרים מסוימים הפעילים בעשורים האחרונים, למשל מירה אריאל בספרה Defining Pragmatics, שוללים את זה, ומבקשים להגדיר את הפרגמטיקה אל מול הסמנטיקה (ואל מול יתר הדקדוק) באמצעות חלוקת עבודה של קוד לשוני מול היסק לא לשוני. על פי ניתוח זה, רוב התופעות הלשוניות שנופלות בהגדרה המסורתית למעשה מתחלקות בין הדקדוק לפרגמטיקה.
מחקר והשערות.
פרגמטיקה מתעסקת בעיקר במבע המבטא את השימוש בלשון, ולא במשפט המייצג צורה מופשטת של השפה לצורכי ניתוח. הפרגמטיקה עוסקת בדרך כלל בהקשר של שיחה. בפרגמטיקה נערך בידול בין "משמעות המשפט" ל"כוונת הדובר". משמעות המשפט היא המשמעות המילולית של המשפט, בעוד שכוונת הדובר היא הרעיון, שאותו מנסה הדובר למסור.
לדוגמה, ניקח את המבע "אפשר לקבל את הקטשופ בבקשה?". משמעות המשפט הבסיסית היא שאלה, אך כשמתעמקים בכוונת הדובר, רואים שיש כאן מעין תפקיד של ציווי, שמשמעותו היא "תן את הקטשופ".
דוגמה נוספת יכולה להיות הדו-שיח הבא:
בעוד שניתן לפרש את המשפט של דובר ב' כהצעה ללכת לשוק לקנות מוצרי מזון, הכוונה היא ללכת לשוק הידוע במוכרי הפלאפל שלו ולקנות פלאפל.
ענפים רלוונטיים.
פרגמטיקה מנסה לקשר בין סימנים לפרשנותם, ואילו סמנטיקה מתמקדת בקשר הישיר בין מילה ופירושה (מסמן ומסומן), סינטקטיקה (להבדיל מן סינטקס, תחביר) לעומת זאת בוחנת את הקשר בין המסמנים, המילים עצמן.
תחומים נוספים המשיקים לתחום הם הפסיכולינגויסטיקה והסוציולינגויסטיקה.
21 (מספר)
21 (במילים בלשון זכר: עשרים ואחד; בלשון נקבה: עשרים ואחת) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 20 והקודם ל-22.
גיל 21.
גיל 21 הוא גיל הבגרות לעניינים מסוימים בחוקיהן של מדינות שונות.
הזכות להיבחר לכנסת ניתנת בישראל רק למי שביום הגשת רשימת המועמדים מלאו לו 21 שנה. הגבלה דומה חלה על הזכות להיבחר למועצה של רשות מקומית בישראל. רישיון נהיגה בכלי רכב מסוימים, כגון אוטובוס, ניתן רק למי שמלאו לו 21 שנה, וגם מורה לנהיגה יכול להיות רק מי שמלאו לו 21 שנה. רישיון אזרחי לנשיאת נשק, אף הוא מותנה בכך.
בארצות הברית גיל 21 מעניק זכות לקנות אלכוהול; ברוב מדינות ארצות הברית אדם בגיל 21 גם רשאי לשכור רכב.
בתחומים אחרים.
21 הוא גם:
גרייטפול דד
גרייטפוּל דֶד (אנגלית: Grateful Dead) (בתרגום חופשי לעברית; מת אסיר תודה) הייתה להקת רוק אמריקאית שנוסדה בשנת 1965 בסן פרנסיסקו כגלגול של להקת "מאדר מק'ריס אפטאון ג'אג צ'מפיונס". הגרייטפול דד נודעו בסגנון האקלקטי של שיריהם ששילבו השפעות רוק, מוזיקה עממית, בלוגראס, בלוז, קאנטרי וג'אז .
מעריציהם הנלהבים המכונים "דֶד הֶדס" ('ראשים מתים') נודעים בנאמנותם ללהקה, ורבים מהם ליוו אותה מהופעה להופעה במשך שנות קיום הלהקה.
בסוף שנת 1965 חברי ה"ג'אג צ'מפיונס" החלו בשינוי סגנוני לעבר הרוק, ולג'רי גרסיה, רון "פיגפן" מק'קרנן ובוב ווייר הצטרפו ביל קרויצמן ופיל לש. בשנת 1967, שיא הצלחת הלהקה, צורף גם מיקי הארט כנגן כלי הקשה נוסף.
חברי הלהקה.
חברים נוספים ניגנו ותרמו קולות רקע, הפירוט בגוף הערך. חלק משירי הלהקה נכתבו על ידי רוברט האנטר.
תחילת הדרך.
הלהקה נקראה בראשונה "הווֹרלוֹקס" ושינתה את שמה ל"גרייטפול דד" לאחר שגרסיה בחר שם באקראי מתוך מילון. חברי הלהקה היו "להקת הבית" של ה"מרי פרקנסטרס" (חבורה של מעריצים ואוהדים של הסופר קן קיזי) והושפעו עמוקות מהשימוש הרווח של חבורה זו ב-LSD.
ההשפעות המוזיקליות על הצליל של הלהקה היו מגוונות ושילבו את הפסיכדליה של התקופה עם רית'ם אנד בלוז בסיסי ומוזיקת קאנטרי עממית, בנוסף להשפעות סגנוניות נוספות שהגיעו מלש כמו ג'אז חופשי ומוזיקה קלאסית מודרנית (לש היה תלמיד של המלחין לוצ'אנו בריו). שילוב זה יצר צליל מיוחד שעוגן במקורות הוותיקים של המוזיקה האמריקאית אך שיקף גם את תחושת ההרפתקנות והחיפוש אחר "הבלתי נודע המוזיקלי". מאפיין זה של נסיוניות וחידוש מוזיקלי אפיין רבות מההופעות החיות של הלהקה.
תקליטיהם הראשונים שיקפו את אופי ההופעות החיות - קטעים ארוכים של נגינה עם סולואי גיטרה של גרסיה, למשל ב "Dark Star", אך חסרו את החיות והאנרגיה של ההופעה ולא נמכרו היטב. גם האלבום "live/Dead" מ-1969 לא הצליח במיוחד ורק אלבומי שנת 1970 - "American Beauty" ו-"Workingman's Dead" הביאו לפריצת הגרייטפול דד לתודעת הקהל הרחב בזכות שירים במבנה סטנדרטי יותר וסגנון צליל אקוסטי ורגוע.
שינויים בהרכב הלהקה.
במשך השנים חלו תמורות רבות בהרכב הלהקה: פיגפן ניגן עד מותו (ב-1973) במגוון כלים ותרם גם את שירתו. בין 1971 ל-1975 נטל הארט חופשה ארוכה מפעילות בלהקה. טום "TC" קונסטנטן ניגן בקלידים בין 1968 ו-1970, ובשנת 1971 החליפו קית גודשו, והביא את אשתו דונה כזמרת ליווי, עד ששניהם עזבו ב-1979 וברנט מידלנד הגיע לנגן בקלידים והיה חבר בלהקה עד מותו ב-1990. לאחר מכן ברוס הורנסבי ווינס וולניק איישו את הקלידים ועזבו ב-1992 ו-1995 בהתאמה.
גרייטפול דד בהופעה.
ההופעות החיות היו לסמל המוכר ביותר של הגרייטפול דד; פרט לשנת 1975, שבה הופיעה בארבע הופעות בלבד, הלהקה הופיעה הופעות רבות מדי שנה ברחבי ארצות הברית, החל מחורף 1965 ועד ה-9 ביולי 1995, עם מספר גיחות לאירופה וקנדה, כולל שלושה לילות של הופעה בפירמידה הגדולה בגיזה ב-1978. בממוצע רב שנתי הופיעו הגרייטפול דד כ-120 פעם בשנה, מספר הופעות גבוה משמעותית מלהקות אחרות שהתמקדו יותר בהקלטת אלבומי אולפן. אלבומי האולפן של הגרייטפול דד היו ברובם אוספים של שירים חדשים שבוצעו קודם לכן בהופעות. הופעותיהם התאפיינו בקטעים ארוכים של אלתור אישי, שהשתלבו ליצירה הרמונית, תוך מעבר והתמזגות של שיר אחד למשנהו.
הלהקה התפרסמה בכך שהתירה ל"דד הדס" (מעריציה) להקליט את הופעותיה ללא הגבלה, ובמשך שנים רבות הופעותיהם כללו קטעים מיוחדים לטובת המקליטים. ההפצה הותרה ללא הגבלה כל עוד היא ללא מטרת רווח.
הגרייטפול דד היו חלוצים בשיווק באמצעות דיוור ועוד לפני היות הדואר האלקטרוני נהגו לאסוף שמות וכתובות של מעריצים ושלחו אליהם מעת לעת דפי מידע על הלהקה ותוכניותיה. דפים אלו כללו הצעות רכישת טובין שונים והרווחים מימנו את ההפצה.
בשנת 1995 מת גרסיה מהתקף לב וחברי הלהקה הנותרים החליטו לא להשתמש יותר בשם "גרייטפול דד" מתוך הוקרה לזכרו וכתוצאה מכך הלהקה התפרקה רשמית. רובם פנו לפרויקטי סולו וחלקם מנגנים עד היום בלהקה שנקראת "דה דד" ('המתים').
לבלב
לַבְלַב (TA: Pancreas) הוא בלוטה אמפיקרינית-הטרוטיפית בחלל הבטן שתפקידה להפריש מיצים המכילים אנזימים וביקרבונט לצינור העיכול לצורך פירוק המזון, וכן הורמונים לזרם הדם לוויסות המטבוליזם בגוף. הלבלב ממוקם מאחורי הצפק, בין התריסריון לטחול. אורכו כ-15 ס"מ אצל אדם בוגר.
פעילותו האקסוקרינית מתבטאת ביצירת מיצים שמופרשים דרך תעלות אל מערכת העיכול. מיצי הלבלב מכילים אנזימים המסייעים לעיכול, כגון עמילאז, טריפסין, קרבוקסיפפטידאז וליפאז. אנזימים אלו נחוצים לעיכול של חלבונים, פחמימות ושומנים. ללא נוכחות אנזימי הלבלב, פירוקם של אבות המזון איננו מושלם. חלקו האנדוקריני של הלבלב שמכיל את איי לנגרהנס מייצר הורמונים: אינסולין וגלוקגון.
הלבלב התגלה לראשונה בתרבות המערב על ידי הרופילוס, מנתח ואנטום יווני. כמה מאות שנים לאחר מכן כינה אותו האנטום רופוס מאפסוס בשם היווני πάγκρεας (פַּנְקְרֵאָס), הלחם בסיסים של המילים היווניות πᾶν (פָּאן) – כל, ו-κρέας (קְרֵאָס) – בשר, לציון אופיו הבשרני של האיבר.
אנטומיה.
הלבלב שוכן מאחורי הצפק (רטרופריטונאלי) לרוחבה של דופן הבטן האחורית העליונה, בין התריסריון מימין והטחול משמאל. קדמית לו נמצאת הקיבה. אורכו של הלבלב 15 ס"מ, ומסתו 85–100 גרם.
חלקי הלבלב.
לצורך התיאור האנטומי מחולק הלבלב לארבעה חלקים מימין לשמאל: ראש, צוואר, גוף וזנב.
ראש הלבלב (Caput pancreatis), החבוק על ידי התריסריון בצורת האות "כ", הוא חלקו הרחב של הלבלב. בצדו האחורי של הראש עוברים הווריד הנבוב התחתון, עורק הכליה ווריד הכליה הימניים, וכן וריד הכליה השמאלי. בתוך הראש עובר גם חלקו המרוחק (דיסטלי) של צינור המרה המשותף, אשר מתחבר, אצל מרבית האנשים, אל צינור הלבלב באמפולה על שם פאטר לקראת שפכו אל התריסריון. מחלקו התחתון של ראש הלבלב יוצא הזיז האונקלי (Processus uncinatus) שמאלה.
צוואר הלבלב (Collum pancreatis) הוא מקטע קצר של 1.5–2 ס"מ הנמצא קדמית לעורק מתלה המעי העליון ווריד מתלה המעי העליון. וריד זה מתחבר עם וריד הטחול בנקודה זו, ויוצר את וריד שער הכבד. צדו הקדמי של הצוואר מכוסה בצפק, והוא סמוך לשוער הקיבה. בין הצוואר לזיז האונקלי ישנו שקע קטן הנקרא חרק הלבלב (Incisura pancreatis).
גוף הלבלב (Corpus pancreatis) ממשיך את מהלכו של הצוואר שמאלה וחולף על פני אבי העורקים והחוליה המותנית השנייה (L2). צדו הקדמי של הגוף מכוסה בצפק, וצדו האחורי נוגע באבי העורקים, בעורק מתלה המעי העליון, בבלוטת יותרת הכליה השמאלית, בכליה השמאלית ובכלי הדם שלה.
זנב הלבלב (Cauda pancreatis) נמצא קדמית לכליה השמאלית, ונוגע בשער הטחול ובכפף הטחול (הכפף השמאלי) של המעי הגס. קצהו של הזנב נוטה בדרך כלל כלפי מעלה.
צינורות הלבלב.