מודיעין קרבי הוא תחום במודיעין הצבאי המתייחס להשגת מידע על הנעשה בשדה הקרב, לפני מלחמה או בעתה. מודיעין כזה כולל איסוף וניתוח מידע על פני השטח (טופוגרפיה), על כוחות האויב הנמצאים בשטח (מערך וסדר כוחות) וכן על תוכניותיהם העתידיות (להתבצר בשטח, לעבור דרכו, לתקוף וכו'). בדרך כלל מודיעין זה מועבר ישירות למפקד בשטח של הכוחות הלוחמים על מנת להקנות להם ידע רב ומהימן ככל האפשר כדי שיתכננו את הפעולה בהצלחה המרבית.
הגוף האחראי על איסוף המודיעין הקרבי בצה"ל הוא חיל האיסוף הקרבי, בעוד שניהול המודיעין הקרבי השוטף מתבצע ביחידות מודיעין השדה אשר כפופות לאמ"ן.
סיורי מודיעין מיוחדים (Special reconnaissance) מבוצעים על ידי כוחות מיוחדים הפועלים באופן חשאי ובמסגרות קטנות מאחורי קווי האויב כדי לאסוף מודיעין ולייצר מטרות. הם כוללים תצפית ואיסוף מודיעין, הטמנת אמצעי איסוף מודיעין אותות, הכוונת אש מן התווך לנשק מונחה והכנות למבצעים מיוחדים אחרים.
ההיסטוריה של המודיעין הקרבי.
מודיעין קרבי בתנ"ך.
דוגמאות תנ"כיות לאיסוף מודיעין בשדה הקרב נמצאות בסיפור שליחת המרגלים על ידי יהושע (במדבר, י"ג: י"ז-כ"ט) ואצל גדעון בהתגנבותו אל הכוחות המדיינים לפני התקפתו עליהם (שופטים, ז': י'-י"א).
דוגמה נוספת ניתן למצוא בספר יחזקאל ל"ג, ז: "ואתה בן-אדם, צופה נתתיך לבית ישראל; ושמעת מפיו דבר, והזהרת אותם ממני".
הנביאים בתנ"ך שימשו פעמים רבות כמודיעין צבאי, אמנם לא במובן של איסוף מידע על האויב וכדומה. רוב הנביאים נתנו מעין מידע מודיעיני כאשר השופטים והמלכים היו שואלים אותם אם לצאת לקרבות והם היו עונים רק כן או לא על פי החלטת ה'.
אלישע בן שפט הגדיל לעשות יותר מכל הנביאים ושימש, בעזרת כוח נבואתו, כחיל מודיעין לכל דבר כפי שניתן לראות במלכים ב' פרק ו' פסוק ח': "וּמֶלֶךְ אֲרָם, הָיָה נִלְחָם בְּיִשְׂרָאֵל; וַיִּוָּעַץ אֶל-עֲבָדָיו לֵאמֹר, אֶל-מְקוֹם פְּלֹנִי אַלְמֹנִי תַּחֲנֹתִי. (ט') וַיִּשְׁלַח אִישׁ הָאֱלֹהִים, אֶל-מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל לֵאמֹר, הִשָּׁמֶר, מֵעֲבֹר הַמָּקוֹם הַזֶּה: כִּי-שָׁם, אֲרָם נְחִתִּים. (י') וַיִּשְׁלַח מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל, אֶל-הַמָּקוֹם אֲשֶׁר אָמַר-לוֹ אִישׁ-הָאֱלֹהִים וְהִזְהִירֹה--וְנִשְׁמַר שָׁם: לֹא אַחַת, וְלֹא שְׁתָּיִם. (י"א) וַיִּסָּעֵר לֵב מֶלֶךְ-אֲרָם, עַל-הַדָּבָר הַזֶּה; וַיִּקְרָא אֶל-עֲבָדָיו, וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם, הֲלוֹא תַּגִּידוּ לִי, מִי מִשֶּׁלָּנוּ אֶל-מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל. (י"ב) וַיֹּאמֶר אַחַד מֵעֲבָדָיו, לוֹא אֲדֹנִי הַמֶּלֶךְ: כִּי-אֱלִישָׁע הַנָּבִיא, אֲשֶׁר בְּיִשְׂרָאֵל, יַגִּיד לְמֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל, אֶת-הַדְּבָרִים אֲשֶׁר תְּדַבֵּר בַּחֲדַר מִשְׁכָּבֶךָ."
טיורינג
קשת (מזל)
בנק&quot;י
בנימין בלומברג
בנימין בלומברג-ורד (1923 - 28 באוגוסט 2018) היה איש קהילת המודיעין הישראלית: קצין הביטחון של משרד הביטחון, מייסד הלשכה לקשרי מדע וממובילי תוכנית הגרעין הישראלית.
קורות חיים.
בלומברג נולד בשנת 1923 במקוה ישראל, למד בבית הספר החקלאי, סבו מצד אמו היה ממייסדי בית הספר ואביו היה מנהל המשק של בית הספר. בשנת 1940, עם סיום לימודיו, יצא להכשרה בקיבוץ בגליל התחתון, שם צורף ל"הגנה" ושובץ בש"י. עם פרוץ מלחמת העצמאות מונה לאחראי על אבטחת מפעל האשלג בקלי"ה, אולם המפעל המבודד, שהיה קשה להגנה, ננטש. אז חזר בלומברג לש"י, וממנו ליורשו - השב"כ. בשב"כ שובץ למטה מס' 5, שהיה אחראי על הביטחון במשרדי הממשלה וצה"ל ומונה לקצין ביטחון במשרד הביטחון. עם השנים הורחבו סמכויותיו והוא הפך לקצין הביטחון הראשי של מערכת הביטחון, תפקיד שמאוחר יותר נקרא הממונה על הביטחון במערכת הביטחון (המלמ"ב).
בתפקיד זה מונה בלומברג על ידי מנכ"ל משרד הביטחון שמעון פרס לאחראי על אבטחת הקמת הקריה למחקר גרעיני בדימונה. לשם כך הקים לעצמו בלומברג צוות מצומצם שכלל את מזכירתו שושנה מילר, עוזרו וראש המטה שלו, יוסי מיטב, ואלכס קינן (מנכ"ל המכון למחקר ביולוגי בישראל) על תקן יועץ חיצוני. לימים התגלגל הצוות להיות "הלשכה לקשרי מדע" (הלק"ם). אבטחת האתר נחשבה למשימה קלה יחסית, ובוצעה על ידי צה"ל, אולם השמירה על הסודיות במפעל כה גדול שכלל הן עובדים ישראלים והן עובדים צרפתים היוותה אתגר. בלומברג ואנשי צוותו נפגשו מדי פעם עם כאלו שנחשדו בפטפטנות והזהירו אותם לבל ישוחחו על עבודתם. בלומברג התבלט כאיש שטח וטרח לצאת בעצמו למשימות, ואף ללוות את המשלוחים החשובים של הציוד והחומרים מהכור ואליו.
בשנת 1965, עם הצטרפותו של פטרונו, פרס, למפלגת רפ"י והישגה הדל בבחירות, החל ראש הממשלה הנבחר לוי אשכול לטהר את מערכת הביטחון מאנשיו של פרס. בלומברג, שבניגוד לאחרים במשרד נחשב לשתקן ולכזה שלא מביע את דעותיו הפוליטיות, ניצל מ"הגליה", אולם הוכפף, יחד עם הלק"ם, לסגן שר הביטחון צבי דינשטיין.
מאחר שבניית הכור הסתיימה (הצוותים הזרים האחרונים התפנו מהמקום בשנת 1965) התפנה בלומברג לעסוק יותר בענייני הלק"ם. הייתה זו יחידה סודית שעצם קיומה הוסתר לא רק משירותי ביון ידידותיים אלא גם משירותי הביון בישראל. תפקידה של היחידה היה לאסוף מידע טכנולוגי-מדעי בארצות הברית, מערב אירופה ודרום אפריקה - החל באיסוף חומר טכנולוגי מכתבי עת וכלה בגנבת טכנולוגיות בשביל התעשיות הביטחוניות של מדינת ישראל. שמו של בלומברג נקשר במבצעים חשאיים כמו מבצע "פלאמבאט" בשנת 1968, בו רכשה מדינת ישראל 200 טונות של אורניום טבעי, המכונה בעגה המקצועית "עוגה צהובה" מחברה בלגית שכרתה אותו בקונגו. למרות שיעדו המוצהר של המטען היה איטליה, הספינה שהובילה את המטען מאנטוורפן פגשה בלב ים ספינה אחרת של חברת צים והעבירה אליה את האורניום, שהגיע לישראל. הלק"ם תחת פיקודו של בלומברג הייתה מעורבת גם בעקיפת אמברגו הנשק הצרפתי שהוטל על ישראל בעקבות מלחמת ששת הימים על ידי הברחת ספינות שרבורג ותוכניות המיראז' 5, שיוצר אחר כך בתעשייה האווירית תחת השם "נשר". הוא רתם לפעילותו גם את אנשי העסקים אליהו סחרוב וארנון מילצ'ן.
לאורך שירותו זכה בשני פרסי ביטחון ישראל.
בשנת 1974 קבע מנכ"ל משרד הביטחון, יצחק עירוני, שבידיו של בלומברג מרוכזת עוצמה רבה מדי והוא הביא להעברת האחריות על הביטחון במערכת הביטחון מבלומברג למלמ"ב, בראשות חיים כרמון. בלומברג המשיך לעמוד בראש הלק"ם. לאחר המהפך הפוליטי של שנת 1977 קרא סגן שר הביטחון מרדכי ציפורי לשר הביטחון עזר ויצמן להחליף את בלומברג ב"אחד משלנו", אולם בלומברג נלחם על תפקידו ושכנע את ראש הממשלה מנחם בגין להותירו בתפקידו. בשנת 1981 פיטר שר הביטחון, אריאל שרון, שזה עתה נכנס לתפקידו, את בלומברג, שהוחלף ברפי איתן. כדי להצדיק את הדחתו של בלומברג הופצו שמועות על כך שבלומברג היה מעורב כביכול בפעולות שלא עלו בקנה אחד עם מינהל תקין וכי התגלגלו לידיו כספים שלא הייתה עליהם בקרה הולמת, וכי חלקם אף הגיעו לקרנות סודיות של מפא"י.
עבד כסמנכ"ל במפעל האלקטרוניקה "אופטומיק טכנולוגיות" במגדל העמק עד 1998.
בנימין בלומברג נפטר ב-28 באוגוסט 2018 ונקבר בקיבוץ מגל.
תרבויות
שרות בתי הסוהר
קולומביה הבריטית
קולומביה הבריטית (באנגלית: British Columbia, ; תעתיק לעברית: בריטיש קולומביה, בצרפתית: la Colombie-Britannique; תעתיק לעברית: לה קולומבי בריטניק) היא הפרובינציה המערבית ביותר של קנדה. בירת קולומביה הבריטית היא ויקטוריה, והעיר הגדולה ביותר בה היא ונקובר.
בראשיתה הייתה קולומביה הבריטית מיושבת באוכלוסייה אינדיאנית, אך החל מהמאה ה-18 אירופאים רבים קבעו בה את מושבם והפכו עד מהרה לרוב בה. במקביל, הפכה קולומביה הבריטית למושבה בריטית, אשר בשנת 1871 הפכה לפרובינציה השישית שהצטרפה לפדרציה של קנדה. נכון לשנת 2011 מתגוררים בקולומביה הבריטית 4,400,057 תושבים, כאשר מרביתם ממוצא אירופאי ומיעוטם ממוצא אסייתי ואינדיאני.
אטימולוגיה.
אזור קולומביה הבריטית נקרא כך לראשונה בשנת 1858, אז הקימו הבריטים באזור את מושבת קולומביה הבריטית (Colony of British Columbia). השם נבחר על ידי המלכה ויקטוריה, מלכת בריטניה באותן השנים. האזור נקרא "קולומביה" על שם נהר קולומביה שזורם בו עוד שנים רבות קודם הקמת המושבה במקום. לבסוף הוחלט להוסיף לשם סיומת - "הבריטית", על מנת להבדילו מאזורים אחרים אשר כבר ענו לשם זה באותן השנים - מדינת קולומביה שבדרום אמריקה וכן "קולומביה האמריקאית" או "דרום קולומביה", הכינויים האמריקאים לאזור אשר יהיה לימים מדינת אורגון.
גאוגרפיה.
קולומביה הבריטית שוכנת בין חופי האוקיינוס השקט ממערב להרי הרוקי ממזרח; היא גובלת מצפון עם טריטוריית יוקון והטריטוריות הצפון-מערביות, ממזרח היא גובלת עם הפרובינציה אלברטה, מצפון מערב היא גובלת עם מדינת אלסקה בארצות הברית, ומדרום היא גובלת עם המדינות האמריקאיות וושינגטון, איידהו ומונטנה.
שטחה של קולומביה הבריטית הוא 944,735 קמ"ר - שטח גדול במיוחד העולה על גודלן של הרוב הגדול של מדינות העולם. קו החוף של קולומביה הבריטית משתרע מצפון לדרום לאורך כ-27,000 קילומטר והוא מאופיין בהיותו חוף סלעי, מיוער ומפורץ, כיוצר שורה של פיורדים ארוכים ועמוקים. מול קווי החוף של קולומביה הבריטית, שוכנים למעלה מ-6,000 איים, קטנים וגדולים, כאשר מרביתם אינם מיושבים.