אצטדיון אנפילד נבנה בשנת 1884 סמוך לסטנלי פארק שבליברפול. במקור שימש האצטדיון דווקא את מועדון הכדורגל אברטון, עד אשר זה עבר לאצטדיון גודיסון פארק, לאחר מחלוקת לגבי דמי השימוש בו בינו לבין בעלי האצטדיון ומייסד קבוצת ליברפול לעתיד ג'ון הולדינג. כאשר נותר עם מגרש ללא שימוש, הקים הולדינג בשנת 1892 את קבוצת ליברפול, אשר מאז ועד היום שיחקה באצטדיון. בתקופה זו הכיל האצטדיון כ-20,000 מקומות, אם כי במשחק הבכורה בו נכחו רק 100 צופים.
בשנת 1906 נקרא באופן רשמי אחד מיציעי האוהדים שמאחורי קו רוחב המגרש "הקופ", על שם גבעה שהיוותה מחנה קרב במהלך מלחמת הבורים השנייה, בה נהרגו יותר מ-300 אנשים מגדוד הלנקשייר, רובם מהעיר ליברפול. בשיאו, יכול היה היציע לאכלס 28,000 צופים והיווה את היציע הגדול ביותר בעולם הבנוי ממפלס אחד. אצטדיונים רבים באנגליה השתמשו בשם "הקופ" לתיאור יציעי האוהדים שלהם, אך זה שבאנפילד היה הגדול ביותר בזמנו. יציע זה יכול היה לעיתים להכיל יותר אנשים מאשר אצטדיונים שלמים.
בשיאו אכלס אצטדיון אנפילד יותר מ-60,000 צופים, ועד שנות ה-90 של המאה ה-20 היה בעל תפוסה של 55,000 מקומות. לאחר פרסומו של דו"ח טיילור, שניתן בעקבות אסון הילסבורו ובהוראת חוקים נוספים מצידה של הפרמייר ליג האנגלית, אולצה ליברפול להפוך את אנפילד לאצטדיון בעל מקומות ישיבה בלבד בעונת 1993/94, ובכך הקטינה את תכולתו ל-45,276 מקומות ישיבה. ממצאי דו"ח טיילור הביאו להקמתו של יציע הקמלין רואד, בשנת המאה להיווסדות המועדון, 1992, ולציון שנת המאה שונה שמו ל"יציע המאה". זהו היציע שלצידי אחד מקווי האורך של המגרש. בסוף שנת 1998 נבנה מפלס נוסף ביציע המאכלס בין היתר את אוהדי הקבוצה האורחת, יציע ה"אנפילד רואד", המצוי מאחורי קו הרוחב שממול ליציע ה"קופ". בנייה זו הגדילה את מספר המקומות באצטדיון, אך גם גרמה למספר בעיות. בתחילת עונת 1999/00 הורגשו מספר רעידות ביציע העליון החדש, ובעקבות כך הוכנסו מוטות תמיכה ליציע זה.
עקב מגבלות אשר חלו על תכנוני ההתרחבות של אצטדיון אנפילד, הכריזה ליברפול על תכנון של מעבר לאצטדיון סטנלי פארק במאי 2002. אישורי בנייה ניתנו ביולי 2004, ובספטמבר 2006 החליטה מועצת העיר ליברפול להעניק רישיון חכירה בן 999 שנים לקרקע המיועדת לבנייה. בעקבות רכישת המועדון על ידי ג'ורג' ג'ילט וטום היקס בפברואר 2007, עוצב מחדש האצטדיון המתוכנן. העיצוב החדש אושר על ידי מועצת העיר בנובמבר 2007. תאריך פתיחת האצטדיון נקבע תחילה לאוגוסט 2011, והוא היה אמור לאכלס כ-60,000 צופים, כשחברת HKS אמונה על בנייתו. תחילת בניית האצטדיון נדחתה באוגוסט 2008, בעקבות כך שג'ילט והיקס התקשו במימון עלות בנייתו, המוערכת ב-300 מיליון פאונד.
בעלות וכספים.
כבעלים של אצטדיון אנפילד ומייסד הקבוצה, ג'ון הולדינג היה יושב הראש הראשון של הקבוצה, תפקיד אותו אייש מיום הקמת המועדון ב-1892 ועד 1904. ג'ון מק'קנה היה מחליפו של הולדינג לאחר פרישתו. לאחר מכן הפך מק'קנה לנשיא קבוצת הכדורגל. עמדת יושב הראש אוישה על ידי מספר אנשים שונים, עד להגעתו של ג'ון סמית בשנת 1973, שהיה בנו של אחד ממחזיקי מניות הקבוצה. תחת ניהולו של סמית ועד לפרישתו בשנת 1990 חווה המועדון את תקופתו הטובה ביותר בכל הזמנים. יורשו היה נואל ווייט שנכנס לתפקיד יושב הראש בשנת 1990. באוגוסט 1991 הפך דוויד מורס, שמשפחתו החזיקה בשליטה על המועדון למעלה מ-50 שנה, ליושב ראש הקבוצה. דודו, ג'ון מורס, היה גם בעל מניות בליברפול, ובמקביל יושב ראש קבוצת אברטון בין השנים 1961–1973. מורס החזיק ב-51% ממניות המועדון, עד שבשנת 2004 החליט לאפשר קבלת הצעות לרכישת החזקותיו במניות החברה.
מורס החליט לבסוף למכור את מניותיו במועדון לאנשי העסקים האמריקאים ג'ורג' ג'ילט וטום היקס ב-6 בפברואר 2007. הערכת השווי שניתנה למכירה, הכוללת את חובות המועדון, הייתה £218.9 מיליון. צמד האמריקאיים שילם £5,000 למנייה, או £174.1 מיליון לכל המניות ו-£44.8 מיליון לכיסוי חובות החברה. חילוקי דעות בין ג'ילט והיקס, וחוסר תמיכה מצד האוהדים, הביאו את הזוג להחלטה למכור את שליטתם במועדון. מרטין ברוטון מונה ליושב ראש המועדון ב-16 באפריל 2010 על מנת לפקח על המכירה. במאי 2010 פורסמו דו"חות הקבוצה שהצביעו על חובות בסדר גודל של £350 מיליון (כתוצאה מהלוואה ממונפת) והפסדים של £55m מיליון, דבר שגרם לפירמת ראיית החשבון KPMG לשנות את חוות דעתה על הדוח"ות הכספיים של החברה שלהם. נושי המועדון, ביניהם הרויאל בנק של סקוטלנד, לקחו את ג'ילט והיקס לבית המשפט על מנת להכריח אותם להמשיך במכירת שליטתם בקבוצה, בעצם הנכס העיקרי של החברה. בהחלטת בית משפט אולצו צמד האמריקאים למכור את החזקותיהם בקבוצה. לזוג ניתנה זכות ערעור על ההחלטה, אך הקבוצה נמכרה בסופו של דבר ב-15 באוקטובר 2010 לקבוצת ספורט פנוואי עבור £300 מיליון.
ליברפול הוכרזה כחברה בינלאומית. דו"ח משנת 2010 העריך את סמלה המסחרי ונכסיה הבלתי מוחשיים ב-£141 מיליון, עלייה של £5 מיליון מהשנה הקודמת. ליברפול קיבלה קבוצת דירוג אג"ח של AA (דירוג גבוה). באפריל 2010 דורגה ליברפול על ידי המגזין פורבס כמועדון השישי בערכו בעולם, אחרי מנצ'סטר יונייטד, ריאל מדריד, ארסנל, ברצלונה ובאיירן מינכן. שווי החברה הוערך בכ-$822 מיליון בניכוי חובות. פירמת ראיית החשבון הבינלאומית דלויט טוש טומטצו (דלוייט) דירגה את ליברפול שמינית בעולם מבחינת הכנסות מועדון. הכנסות המועדון בעונת 2009/10 עמדו על €225.3 מיליון.
בשנת 2011 דיווחה ליברפול על הפסדים שנתיים בגובה £49.4 מיליון, על אף שמספר זה לא כולל הכנסות מכניסת הספונסר החדש, וריור ספורטס, בסך £25 מיליון. בעונת 2011/12 הוציא המועדון €142 מיליון על משכורות, כמעט כמו באיירן מינכן ופי 2.5 מבורוסיה דורטמונד.
יו"ר הקבוצה הוא איש העסקים האמריקאי-יהודי טום וורנר.
יריבויות.
היריבות המוקדמת ביותר של הקבוצה היא זו עם השכנה העירונית, אברטון, והמשחקים בין השתיים מכונים "הדרבי של ליברפול" או "המרזיסייד דרבי".
שתי הקבוצות נפגשו ב-227 מפגשים שונים מאז הקמתם ועד דצמבר 2016, כאשר המפגשים כוללים משחקים בליגה, בגביע האנגלי ובגביע הליגה האנגלית. במאזן בין השתיים, מובילה ליברפול עם 90 ניצחונות לעומת 66 ניצחונות לאברטון. מספר תוצאות התיקו עומד על 71.
שיאן ההופעות במרזיסייד דרבי הוא נוויל סאות'הול (אברטון) מלך השערים של משחקי הדרבי בין השתיים הוא איאן ראש הוולשי ששיחק בליברפול עם 25 שערי דרבי. מן הצד השני ישנו דיקסי דין מאברטון עם 19 שערים.
יריבה נוספת של ליברפול היא מנצ'סטר יונייטד. מבין כל יריבותיה של ליברפול בצמרת לאורך השנים, רוב היריבות היו מאזור לונדון (צ'לסי, ארסנל, קווינס פארק ריינג'רס ועוד) כאשר מאזורה של ליברפול, אזור צפון-מערב אנגליה, ישנה מנצ'סטר יונייטד. ליברפול ו"יונייטד" הם שני המועדונים המעוטרים ביותר בהיסטוריה של הכדורגל האנגלי, כאשר שתיהן יחד זכו ב-131 תארים שונים בכדורגל האנגלי והאירופאי (ליברפול - 66, מנ' יונייטד - 65). לשם השוואה, העיר לונדון, לה מספר רב של קבוצות שזכו בתארים (ארסנל, צ'לסי, טוטנהאם הוטספר, קווינס פארק ריינג'רס, וסטהאם יונייטד, צ'רלטון אתלטיק ופולהאם) זכתה ב-104 תארים מ-7 מועדונים שונים (בהשוואה, כאמור, ל-130 כאלו בארונותיהם של שני מועדונים בלבד).
שחקנים בולטים לאורך ההיסטוריה.
הנתונים נכונים ל-31 באוגוסט 2013. השחקנים מסומנים בירוק שיחקו לאורך כל הקריירה שלהם בליברפול.
בליברפול שיחקו שלושה כדורגלנים ישראליים: אבי כהן, רוני רוזנטל ויוסי בניון.
סגל הקבוצה.
נכון ל־20 ביולי 2022
שחקנים המושאלים למועדונים אחרים.
(מושאל להארט אוף מידלות'יאן עד 30 ביוני 2022)
(מושאל לסוונסי סיטי עד 30 ביוני 2022)
(מושאל למילוול עד 30 ביוני 2022)
Amniota
Monotremata
Ornithorhynchus anatinus
Metatheria
Carnivora
Creodonta
Fissipedia
Canis aureus
Canis rufus
ואצלב האוול
ואצלב האוול (; 5 באוקטובר 1936 – 18 בדצמבר 2011) היה מחזאי וסופר צ'כי, מראשי מתנגדי המשטר הקומוניסטי בצ'כוסלובקיה, נשיא המדינה האחרון אחרי נפילת הקומוניזם והנשיא הראשון של הרפובליקה הצ'כית. זוכה פרס גנדי לשלום.
קורות חיים.
האוול נולד ב-1936 בפראג למשפחה אמידה שמצד אביו הייתה מעורבת בעסקי הבידור והקולנוע ומצד אמו בדיפלומטיה. בעקבות השתלטות הקומוניסטים על המדינה ב-1948 נושלה המשפחה מנכסיה ומשום שהוגדרה כ"בורגנית-ריאקציונרית", נודתה. כבן למשפחה כזו נאסרו על האוול לימודים בתחום האומנות, והוא למד שנתיים באוניברסיטה הטכנית של פראג.
ב-1959, אחרי שירות צבאי של שנתיים, החל לעבוד בתיאטרון בתור פועל במה. בשלב זה של חייו החל ללמוד דרמה בהתכתבות וגם לכתוב מחזות בעצמו. המחזה הראשון שלו, "מסיבת גן", הועלה ב-1963. ב-1964 נישא לאולגה שפליכלובה.
ב-1996 נפטרה אשתו אולגה ממחלת הסרטן, וגם בגופו של האוול עצמו התגלה סרטן הריאות. חלק גדול מראותיו נכרתו, אך למרות שמועות על מותו הקרב הוא התאושש, ועורר סערה חדשה כשנישא בינואר 1997 לשחקנית דאגמאר ושקרנובה הצעירה ממנו ב-17 שנה.
פעילות פוליטית.
ב-1968, עם תחילת מאורעות "האביב של פראג", נעשה האוול מעורב יותר בפוליטיקה, וכתב מאמר נועז שבו קרא לרב-מפלגתיות. אחרי הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה הוא נסחף יותר ויותר לפעילות פוליטית, הפך ל"דיסידנט" והוחרם במולדתו. ב-1975 כתב מכתב פומבי לנשיא המדינה גוסטב הוסאק בו קרא לשינוי מדיניות הממשל. במכתב הוא מתאר את הצורה בה המשטר משליט את מרותו: