בפרסום של הממשלה הבריטית בעת גירושם, נטען שגולי מאוריציוס לא יורשו לעלות לארץ ישראל לאחר המלחמה. בחורף 1942 - 1943 הוסכם עם הסוכנות היהודית, שלא לפרסום, שגולי מאוריציוס יורשו לעלות ככל יהודי אחר, במסגרת מכסת הסרטיפיקטים. בנובמבר 1944, במענה לשאלות בפרלמנט הבריטי, אישר שר המושבות את האישור לגולי מאוריציוס לעלות, בפומבי.
לאחר תום המלחמה באירופה הורשו הגולים לבחור לאן ישובו. ב"המשקיף" ייחסו את הרשות שניתנה לעולים לעלות לארץ ישראל לגישתו היחסית נוחה ליהודים של הנציב העליון לורד גורט. לקראת שובם לארץ ישראל, נשלחה משלחת רפואית למאוריציוס לטפל בהם ולהכין אותם לקראת השיבה. 81% מהמגורשים בחרו לשוב לארץ ישראל והגיעו אליה באוגוסט 1945. הבאת העולים חזרה לארץ ישראל מומנה על ידי ההיאס.
על פי מניין הסוכנות היהודית הגיעו בשנת תש"ה 1198 עולים מגולי מאוריציוס. העולים התפזרו ברחבי ארץ ישראל ונקלטו במקומות שונים. חלקם התגוררו באופן זמני במחנה עולים בקריית שמואל. עשרה מגולי מאוריציוס הצטרפו לקיבוץ העוגן. כפר סבא בנתה דירות עבור 20 משפחות מגולי מאוריציוס וחדרה קלטה כ-30 משפחות. מקומות נוספים שקלטו מגולי מאוריציוס כוללים את פתח תקווה, רחובות, נהריה, קריית מוצקין וחיפה. כ-100 עולים התיישבו בקיבוצים. 96 פליטים שבחרו לשוב לאירופה הועברו למחנה אונרר"א בנוסיראת. לאחר כחודש הם הועברו עם הפליטים היוונים בנוסיראת למחנה פליטים בסיני ומשם הושבו לאירופה.
תיעוד.
סיפורם של גולי מאוריציוס מתועד בספרה של ילידת מאוריציוס ג'נבייב פיטו, "השקל המאוריציוני".
הספר "לימונים מתוקים" מאת רחל שפרינגמן ריבק הייתה בת 3 כשהגיעה עם משפחתה למאוריציוס.
הספר "האח האחרון" מאת הסופרת ילידת מאוריציוס נטשה אפאנה נשען על העובדות ההיסטוריות ומספר סיפור דמיוני על ילד אחד מאסירי בו-באסן
מוהבי
סבולת לב-ריאה
סיבולת
סיבולת אירובית
סבולת
התרגלות
וולומיי
ווּלומיי (בכתיב אנגלי: Wulomei, כלומר "כהנים ראשיים", ביחיד "וולומו" Wulomo) הייתה להקת מוזיקה עממית
מגאנה, שהוקמה ב-1973 בעיר אקרה על ידי ני טיי אשיטיי, בעידודו של המוזיקאי והמחזאי סאקה אקוואי, שהיה אמרגנה ומלחין הבית שלה. הלהקה קמה בקרב בני האתניה גה החיה בדרום-מזרח גאנה.
ני טיי אשיטיי היה נגן כלי הקשה בלהקות ה"היילייף" "טמפוס" של א.ט. מנסה, ב"טאבמן סטארס" וב"וורקר'ס בריגייד". הוא החליט ליצור מוזיקה שורשית יותר כתגובה להתרפקות הנוער בארצו אחרי המוזיקה הזרה על חשבון התרבות המוזיקלית העממית המקומית.
שם הלהקה ניתן על ידי סאקה אקוואי שבמאמר משנת 1971 שכותרתו "Modern Folk Opera in Ghana" ("אופרה עממית מודרנית בגאנה") העלה את תשומת הלב אל תפקיד הכוהנים הראשיים של בני גה - הוולומיי.
סגנון וכלים.
הלהקה משתמשת בכלים עממיים מגאנה, כולל חלילי במבוק אופייניים "אטנטנבן" וכלי הקשה מסורתיים רבים, לרבות דלעות קלבאש, גונגים, תופי מסגרת גומבה ענקיים בעלי צליל הקשתי עמוק ובנוסף גיטרה אקוסטית מוגברת, שפורטים על מיתריה באצבע לפי הסגנון המערב אפריקאי.
בלהקה השתתפו שלוש זמרות ושלושה זמרים.
רפרטואר.
רפרטואר הלהקה כלל שירים ישנים של בני גה-אדנגבה, שירי רחוב, ושירי ימאים קרו מ ליבריים, שחיו באקרה בשנות ה-1950, שירי גומה, שירים בידוריים קולומאשי (מוזיקת גה לפי סגנון ההיילייף של רחוב) וקפאנלוגו (תערובת של מוזיקת היילייף עם תיפוף מקומי) מאקרה ומוזיקת היילייף של בני אקאן, מוזיקת פצ'אנגה מ-קובה. נכללו אף כמה שירי דגבאני מתפון גאנה שפת השירים הייתה לרוב שפת גה.
על מנת להדגיש את הגישה הילידית של הלהקה חבריה לבשו בגדים לבנים או צהובים וכובעים בסגנון כהני הדת "וולומיי" של בני גה הפגנים מאזור אקרה.
אלבומים.
בשנת 1974 הוציאו "וולומיי" לאור את תקליטם הראשון Mibe Shi Dinn (LP), אחר כך הופיע Walatu Walasa ואחריו בא "Wulomei in Drum Conference" (בחברת "Phonogram") שכלל 9 שירי גה ואחד מליבירה משנות ה-1940.LP אחרים הוקלטו בחברת Polydor. האלבום "Kunta Kinte" הוצא לאור על ידי חברת פיליפס ב-1978.
במהלך שנות ה-1970- ה-1980 ערכה הלהקה סיורים מצליחים ברחבי אירופה וארצות הברית. הסיור הראשון בן 45 יום בארצות הברית התקיים ב-1975. השתתף בו גם הזמר הכוכב קואה מנסה.
מורשתה.
בעקבות הצלחתה של "וולומיי", קמו להקות שנקראו "הרכבי תרבות גה" כגון "בלמאבי", "דזאדזלוי", "אבלדיי", "אקבפוי" ו"אדיידו קטקה". גם שני חברי "וולומיי" הקימו הרכבים משל עצמם.
מתופף הגומבה של "וולומיי", "ביג בוי" ני אדו, הקים את להקת "בוקום" והזמרת הסולנית המובילה של "וולומיי", נאה אמאנואה, הקימה את להקת "סוקו" (Suku).
הלהקה "וולומיי" שיתפה פעולה עם הראפר קסימבבה מקרב זמרי גה. הם הוציאו לאור ביחד את האלבום "Akrowa" (אקרווה). בשיר Akrowa סימפלו גרסה משנת 1973 של אחד השירים של "וולומיי"
חזרתם של וולומיי.
אחרי פרישתו של ניי אשיטיי, את מקומו כמוביל את הדור השני "וולומיי" תפס בנו, ני טיי אשיטיי הבן Nii Tei Ashitey jr ובתו, נא אשליי.(Naa Asheley)
Nii Ashitey has retired and the second generation Wulomei is run by his son, and daughter, Naa Asheley.
דיסקוגרפיה.
(Tropic Vibe Productions)
סינגלים ומיני-אלבומים
קמפולים:
כרונולוגיה של היקום
חירות ההפגנה
מריה, נסיכת ולדק ופירמונט
מריה, נסיכת ולדק ופירמונט (; 23 במאי 1857 - 30 באפריל 1882), הייתה אשתו של וילהלם השני, מלך וירטמברג.
ביוגרפיה.
מריה נולדה ב-23 במאי 1857 בארולזן לגאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט ואשתו הלנה, נסיכת נסאו, והייתה אחותם של פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט והלנה, נסיכת ולדק ופירמונט.
ב-15 בפברואר 1877 התחתנה מריה בארולזן עם וילהלם, נסיך וירטמברג, ממנו נולדו לה 3 ילדים. ב-30 באפריל 1882 מתה מריה בשטוטגרט, כתוצאה מסיבוכים מהלידה של הילד השלישי שלה, ובעלה וילהלם, שכבר היה בדיכאון בעקבות מותו של בנו יחידו, אמר שמעולם לא התאושש ממכה זו. בשנת 1886 התחתן וילהלם עם שרלוטה, נסיכת שאומבורג-ליפה, ובשנת 1891 הוא הוכתר כמלך וירטמברג.
משפחתה.
ב-15 בפברואר 1877 התחתנה מריה בארולזן עם וילהלם השני, מלך וירטמברג, ממנו היו לה 3 ילדים:
יגואר XJR-9
יגואר XJR-9 (באנגלית: Jaguar XJR-9) היא מכונית מרוץ מתוצרת יצרנית הרכב יגואר, אשר יוצרה בין השנים 1988–1989 עבור FIA Group C בשיתוף International Motor Sports Association כדי להתחרות במרוץ 24 השעות של דייטונה.
דגם ה"יגואר XJR-9" נבנה בשיתוף חברת הנדסת מכוניות המרוץ Tom Walkinshaw Racing (TWR).
במרוץ 24 השעות של לה מאן ניצחה XJR-9 במשך 6 מרוצים.
הסוד של קריקלי הול
הסוד של קריקלי הול (באנגלית: The Secret of Crickley Hall) הוא עיבוד טלוויזיוני של ג'ו אהירן עבור ה-BBC לרומן באותו שם מאת הסופר הבריטי ג'יימס הרברט.
הסדרה מציגה שתי עלילות במקביל. קו העלילה הראשי מתרחש ב-2006 ועוקב אחר קורותיהם של בני משפחת קיילי ששכרו את הבית קריקלי הול אחרי שאב המשפחה, גייב קיילי (טום אליס), מקבל חוזה עבודה באזור. הסיפור השני מוצג בסדרה של פלשבקים על אירועים המתרחשים בשנת 1943. בקריקלי הול חיו אז יתומים שפונו מלונדון בתקופת מלחמת העולם השנייה.
תקציר עלילה.
גייב קיילי, אשתו איב וילדיהם לורן קמרון וקלי חיים בלונדון. באחד הימים הילד קאם נעלם. אמו נרדמה לכמה שניות כשהוא שיחק במגרש המשחקים והוא פשוט נעלם. אחד עשר חודשים אחר כך, גייב מציע לאשתו לעבור לחיות בצפון אנגליה, קרוב לחוף המזרחי. שם הוא מקווה שהשינוי במקום המגורים יביא לאשתו נחמה כלשהי, מכיוון שהיא נאחזת בתקווה שקאם עדיין בחיים.
שידור הסדרה.
המיני-סדרה "הסוד של קריקלי הול" שודרה לראשונה בארצות הברית בערוץ BBC America ב-28 באוקטובר 2012 ברצף של שלוש שעות. בממלכה המאוחדת שודרה הסדרה בערוץ BBC One בהמשכים שבועיים החל מ-18 בנובמבר 2012.
אתרי צילומים.
הבית המופיע בתחילת הסדרה הוא בית ברחוב אוקספורד באלטרינצ'ם. הכפר דאונהאם שבלנקשייר שימש לצילומי הכפר דווילס קליב. הפאב המקומי "The Assheton Arms" שימש כפאב שבסדרה "ברנבי אין". הצילומים בכנסייה נערכו בכנסיית דאונהאם סנט לאונרד. הבית קריקרלי הול צולם בבאודן הול בצ'אפל-אן-לה-פרית' שבדרבישייר. סצנות המלחמה צולמו ברחוב הסקיסון, רחוב פוקנר וכיכר פוקנר בליברפול.
הסודות של קריקלי הול
אליפות ארצות הברית הפתוחה 2003
אליפות ארצות הברית הפתוחה 2003 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי מרכז הטניס הלאומי בפארק פלאשינג מדוז. כל המשחקים נערכו על משטח קשה. התחרויות התחילו ב-25 באוגוסט והסתיימו ב-7 בספטמבר. זו הייתה האליפות ה-123 מאז ייסודה.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 2002 פיט סמפרס () לא השתתף בתחרות. אנדי רודיק () נפגש במשחק הגמר עם חואן קרלוס פררו () וניצח ב-3 מערכות.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 2002 ונוס ויליאמס () לא השתתפה בעקבות פציע. ז'וסטין הנין () נפגשה במשחק הגמר עם קים קלייסטרס () וניצחה בשתי מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות צרפת הפתוחה.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מנצחי תחרות 2002 מאהש בוהפאטי () ומקס מירני () הודחו ברבע הגמר. יונס ביורקמן () וטוד וודברידג' () נפגשו במשחק הגמר עם בוב ומייק בריאן () וניצחו ב-3 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות וימבלדון.
תחרות זוגות נשים.