הפואמה זכתה במהלך השנים למספר תרגומים. בשנת 1904, בסמוך לפרסום הפואמה, היא תורגמה לרוסית על ידי זאב ז'בוטינסקי. ז'בוטינסקי אף כתב שיר משלו כהקדמה לתרגומו. בשנת 1920 תרגם אברהם שבדרון את "בעיר ההרגה" לגרמנית שנדפס תחילה ב"ירובעל" והוצא לאחר מכן בחוברת מיוחדת. התרגום הראשון לשירי ביאליק ביידיש נעשה כנראה על ידי י. ל. פרץ שהדפיס בשנת 1903 ב"דער וועג" את תרגומו ל"בעיר ההרגה" - אולם התרגום לא היה לטעמו של ביאליק, עד שתרגם בעצמו את שירו בשם "אין שחיטה שטאדט" (בעיר השחיטה).
בשנת 1988 תורגמה הפואמה לספרדית בשם "La ciudad del exterminio", ובשנת 1990 תורגמה לגרמנית ויידיש על ידי המתרגם והעיתונאי הגרמני, ריכרד חיים שניידר (Richard Chaim Schneider).
תיאטרון.
בשנת 2011 עלתה הצגת יחיד של זהר וקסלר בעקבות הפואמה והסיפור המשפחתי האישי שלו. ההצגה העמידה במרכזה את הזהות האישית כחלק ממהלך ההיסטוריה שמקורה בפוגרום קישינב ובפואמה. במהלכה עוברים מארכיוני בית ביאליק לרחובות קישינב.
בית הכנסת מלבי&quot;ם
בית כנסת מלבי"ם בבוקרשט או בשמו המלא "בית המדרש הרב הגאון מלבי"ם ז"ל" (ברומנית: Sinagoga Malbim) הוא בית כנסת שהיה קיים בבוקרשט, בירת רומניה, עד לשנת 1986. באתר בית הכנסת לשעבר ניצבת היום הספרייה הלאומית של רומניה.
היסטוריה.
בית כנסת זה נבנה במקור בתחילת המאה ה-19 על ידי יהודים אשכנזים אורתודוקסים. הוא ניצב ברחוב בראווילור מס. 4 (Strada Bravilor 4), ליד כיכר קאוזאש (Piaţa Căuzaşi) לשעבר, בסמוך לצומת של שני רחובות ראשיים של השכונות וקרשט ודודשט. בניין בית הכנסת נבנה שנית בשנת 1848 ושוקם בשנת 1864, אז נקרא על שם הרב מלבי"ם, הרב מאיר ליבוש יחיאל מיכל וייזר, רבה הראשי של בוקרשט בשנים 1858–1864. הרב גורש מן העיר על ידי השלטונות אחרי סכסוך קשה, מלווה בהלשנות והשמצות נגדו, עם קהילת המשכילים בעיר.
בית הכנסת נבנה שוב בשנת 1904 לפי תוכנית האדריכל ריכרד קראפט (1872 - 1949). טקס חנוכת אבן הפינה התקיימה ב-6 ביוני 1904 בנוכחות סגן ראש העיר בוקרשט. הבניין עבר שיפוץ בשנת 1928, ושיפוץ נוסף לתיקון נזקים שנגרמו בעת רעידת האדמה בבוקרשט, במרץ 1977.
בשנת 1986 נהרס בית הכנסת המלבי"ם. המבנה נהרס במסגרת תוכנית ענק של נשיא רומניה, ניקולאה צ'אושסקו, לחידוש פני "המרכז האזרחי" של בוקרשט. התוכנית כללה הרס אלפי בניינים, בהם כ-60 בתי כנסת. במקום בו ניצב בעבר בית הכנסת הוקם בניין ענק של הספרייה הלאומית של רומניה בבוקרשט.
מאפייני הבניין.
בניין בית הכנסת, בצורתו האחרונה, היה גדול ממדים ותוכנן בסגנון נאו-קלאסי ואחר כך אקלקטי. החזית לרחוב, דרומית-מזרחית, הבליט את הגוף המרכזי המוגבה, ובו אולם התפילה המרכזי שכלל 1,200 מושבים, ומשני צידיו גופי בניין נמוכים יותר. בית הכנסת כלל גם ספריה וחדר תפילה קטן. הכניסה הראשית בחצר, הייתה מוגבהת ומובלטת קדימה, ומעליה קשת רחבה.
קהילת בית הכנסת מלבי"ם.
בית הכנסת מלבי"ם הפך למרכז הענף האורתודוקסי השמרני-מסורתי של יהדות בוקרשט.
בימי המשטר הפאשיסטי-צבאי בשנים 1940 - 1944 הרב הראשי של רומניה, ד"ר אלכסנדר שפרן נבחר על ידי קהילת המתפללים בו לרב בית הכנסת הזה, כמעין "ממשיך דרכו" של המלבי"ם. האירוע הונצח בתעודה מיוחדת שהוענקה לרב שפרן. במקביל לפעילותו בבית הכנסת הקורל, שהיה המוסד הדתי העיקרי של יהדות רומניה, נשא הרב שפרן בבית כנסת זה דרשות ולימד שיעורים, שבהם נכחו לפעמים גם דמויות נשואות פנים של רבנים אשר היו פליטים באותם ימים בבוקרשט כמו הרב משולם ראטה מצ'רנוביץ והרב חיים מאיר הגר, האדמו"ר מוויז'ניץ שנמלט מצפורני הנאצים מגטו אוראדיה.
בימי מרד הלגיונרים ופרעות בוקרשט, ב-21–23 בינואר 1941, הוכו ועונו בתוך בית הכנסת 300 יהודים על ידי הפורעים.
אחרי נפילת משטרו של אנטונסקו כיהן לפרק זמן קצר בבית הכנסת מלבי"ם הרב משה רוזן. במהלך השנים של השלטון הקומוניסטי הידלדלו שורות המתפללים בבית הכנסת עקב גלי העלייה לישראל.
טריוויה.
בבוקרשט פעל גם בית ספר יהודי על שם המלבי"ם, ברחוב טריניטצי. שם בית הספר שונה בשלב כלשהו לבית הספר "דלאווראנצ'ה". הבניין הוחזר בשנת 1999 לקהילה היהודית וניצב היום ברחוב מקסימיליאן פופר 8–10. למוסד זה לא היה קשר לבית הכנסת.
משא נמירוב
תגובה קורטיקלית
תגובה קורטיקלית זוהי תגובה המתרחשת בזמן הפריה כאשר תא זרע מתאחד עם קרום התא של תא ביצה, ויוצר שינוי של מעטפת ה-zona pellucida, מעטפת המקיפה את תא הביצה ומונע כניסת זרעים נוספים לתא.
התגובה הקורטיקלית היא למעשה האקסוציטוזה של השלפוחיות הקורטיקליות (cortical granules). כאשר תא מופרה משתחרר סידן מאתרי אחסון סידן בתא הביצה, הגורם לעלייה בריכוזי הסידן בתא. הסידן משמש כאות להתחלת תהליך הפרשת תכולת השלפוחיות לחלל החוץ תאי. האיחוי של השלפוחיות עם מעטפת התא מתחיל ליד האזור דרכו נכנס תא הזרע, ובהמשך כשהסידן מגיע לכל התא, משתחרר זרם של שלפוחיות קורטיקליות, הגורם לכך שתאים נוספים לא יוכלו להיכנס אל תוך התא.
התכולה של השלפוחיות הקורטיקליות עצמן שונה ממין למין.
מירב שירום
מירב שירום (נולדה ב-6 באוקטובר 1981) היא שחקנית, רקדנית וזמרת ישראלית. זוכת פרס התיאטרון הישראלי.
ביוגרפיה.
שירום נולדה, גדלה והתחנכה בפתח תקווה. כשהייתה בת שש התחילה ללמוד סטפס אצל יענק'לה קלוסקי, נשיא אגודת הסטפס הישראלית בסטודיו למחול של סיגי ניסן בפתח תקווה. היא רקדה במסגרת הסטודיו עד שהייתה בת שמונה עשרה ולמדה גם בלט קלאסי ומודרני, ג'אז, פלמנקו והיפ הופ. במסגרת הלהקה של סיגי ניסן, הייתה רקדנית קבועה בתוכניותיה של מיכל ינאי "הקרנבל של מיכל" ו"קצפת" בערוץ הילדים.
בגיל שמונה השתתפה מירב שירום בקלטת הילדים "כמו גדולים" של אריק איינשטיין, בקטע של ריקוד סטפס. בגיל 12 הופיעה בפסטיבל ג'אזאומניה לצדו של הרקדן הלונדוני חוזה מרטין.
בצה"ל שירתה בבסיס מחו"ה אלון כמש"קית הוראה ומפקדת בטירונות של חיילי מקא"ם. עם שחרורה מהצבא, טסה לניו יורק, שם רקדה ב"ברודוויי דאנס סנטר".
בשנים 2001–2006 הייתה רקדנית בלהקת "שקטק", להקת קצב בתנועה, בהנהלת צחי פטיש ודני רחום. כחלק מ"שקטק" השתתפה בסיבובי הופעות בגרמניה, איטליה, ארצות הברית ובדרום אמריקה. דרך להקת "שקטק" הגיעה למחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" בתיאטרון הבימה, שביים אילן רונן. היא החלה את חלק בהצגה כרקדנית וזמרת ובהמשך, אילן רונן בחר בה להחליף את שני כהן בתפקיד ברוריה.
למדה בסטודיו של יורם לווינשטיין בשנים 2006–2009 וזכתה במלגות חנוך לוין ושוש אביגל. במהלך לימודיה שיחקה בתפקיד "גאסי" בהצגה "מתגלגלים" של סטיבן סונדהיים, בבימויו של רפי ניב, המנהל האמנותי של תיאטרון באר שבע. במהלך השנה השנייה ללימודיה (2007) הצטלמה שירום לסרט "אוסטרליה שלי", מאת ובבימויו של עמי דרוזד. הסרט זכה בפרס ון ליר לסרט חביב הקהל בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2011. בשנתה השלישית ללימודים שיחקה בהצגה "פיטר פן" בתיאטרון אורנה פורת, בה שיחקה בשני תפקידים: טייגר לילי האינדיאנית וגברת דארלינג, אמא של וונדי.
תפקידה הראשון של מירב שירום בתיאטרון באר-שבע היה ב-2010 כקנדי סטאר בהצגה "קן הקוקייה". במקביל שיחקה כאביבית הקבלנית, בהצגה "הקסם של אורנה" בתיאטרון אורנה פורת, בבימויו של רפי ניב. ההצגה זכתה בתשעה פרסים בטקס פרסי התיאטרון לילדים ונוער 2011, כששירום זכתה בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר. אחר-כך שיחקה בתיאטרון באר-שבע בהצגה "המון רעש על לא כלום" ובמחזמר "קומפני" (2011).
בשנת 2012 שיחקה שירום בקומדיה "שחק אותה סם" של וודי אלן, לצידם של גורי אלפי, גיא לואל ואפרת בוימולד (בחילופין עם יעל גרובגלס). ההצגה זכתה בפרס התיאטרון הישראלי לקומדיה הטובה ביותר לשנת 2010. שירום הייתה מועמדת על תפקידיה בהצגה לפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית השחקנית המבטיחה.
מ-2013 ועד 2018 שיחקה בתפקיד הראשי בתיאטרון במחזה "רק אתמול נולדה", מאת נארסון קאנין. לצידה משחקים, בין השאר, ירון ברובינסקי, מולי שולמן ודוד קיגלר. היא זוכת פרס התיאטרון הישראלי לשחקנית הראשית לשנת 2013 על תפקידה.
מ-2014 ועד 2015 הופיעה בעונה השנייה והשלישית של סדרת הטלוויזיה "אחת אפס אפס" בערוץ 10, בתפקיד מפקח משנה ליטל בן-ציון.
ב-2015 שיחקה בתיאטרון הקאמרי במחזה "אופרה בגרוש" מאת ברטולט ברכט.
בשנת 2017 התארחה בסדרת הילדים "בית הכלבים" בניקלודיאון. החל מ-31 בדצמבר 2017 משתתפת בסדרת המתח "פאודה", בה היא מגלמת את דנה, חוקרת שב"כ.
מ-2019 ועד 2020, גילמה בתיאטרון בית ליסין את סגנה, במחזה "שיעור ריקוד" מאת מארק סנט ג'רמן. שירום מגלמת רקדנית שעברה תאונת דרכים שעוזרת לשכן שלה (תום חגי) שעל הספקטרום האוטיסטי להתגבר על הפחדים שלו.
החל מ-2020 ועד 2021 שיחקה את אדל סימון בסדרה "ספיידרז".
החל מ-2020 ועד 2021 שיחקה בסדרה "בלקספייס" ברשת 13.
בשנת 2021 גילמה את קרן, אימו של דותן, בסדרה "שקשוקה" המשודרת בכאן חינוכית.
שירום היא בת זוגו של מגיש הטלוויזיה ירון ברובינסקי, ולהם בן.
מערכת ניהול חבילות
מערכת ניהול חבילות (מכונה גם מנהל חבילות) היא תוכנה המאפשרת לבצע אוטומטית התקנת והסרת חבילות תוכנה, וכן עדכונן והגדרתן. מנהל החבילות מהווה יתרון בעת התקנת תוכנה בשל טיפולו בתחומי תאימות התוכנה לפלטפורמה עליה היא מותקנת, גרסתה, ומניעת בעיות נוספות. המערכת מתכתבת על-פי-רוב עם בסיס נתונים תוכנתי העשוי להכיל מאות ואף אלפי חבילות תוכנה.