עבודות השימור נערכו בין 1974 ל-1986, כשהייתה הקפדה להשתמש ככל האפשר בתהליכים שאינם פולשניים כדוגמת שטיפה במים ותמיסת סיד, מילוי הסדקים והמשטחים שניזקו במלט רך כדי למנוע חדירת מים וייצוב הפסלים שסבלו מסדקים בשל קורוזיה של מסמרות מתכת. המשטחים הושלמו באמצעות צביעת שכבה דקה של מלט והשעון בקיר החיצוני של הטרנספט הצפוני ובובות האבירים
&lt;/gallery&gt;
מוזיקה.
העוגב ונגני העוגב.
התיעוד הראשון של עוגב בכנסייה זו הוא מ-1310. עוגב קטן, קרוב לוודאי עבור קפלת הגבירה, הותקן ב-1415. ב-1620 עוגב שנבנה על ידי תומאס דאלם (Thomas Dallam) הותקן בקתדרלה בעלות של קרוב ל-400 ליש"ט (שווה ערך ל-37,000 ליש"ט במונחי 2014).
העוגב שהותקן ב-1620 הושמד על ידי כוחות הפרלמנט ב-1643. עוגב שנבנה ב-1662 הורחב ב-1786 ושוב ב-1855. העוגב הנוכחי נבנה ב-1909–1910 על ידי חברת האריסון והאריסון (Harrison &amp; Harrison) מ[[דרהאם (אנגליה)|דרהאם]], תוך שמירה על החלקים הטובים ביותר מהעוגב הקודם. חברה זו עדיין מתחזקת את העוגב.
יש בקתדרלה גם עוגב קטן (chamber organ) שנבנה על ידי חברת בוני העוגבים הסקוטית למרמיור (Lammermuir), הנשמר בדרך כלל ב[[בית המקהלה]], אבל שניתן להזיזו לחלקים אחרים בקתדרלה לטקסים וקונצרטים. משתמשים בו באופן שוטף לליווי אותנטי של [[מוזיקת רנסאנס|מוזיקת טיודור]] ו[[המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק|מוזיקת בארוק]].
נגן העוגב הראשון המתועד בקתדרלת ולס הוא וולטר בייגל (Walter Bagele), ומאז נשאו במשרת נגן העוגב או שוליית הנגן כ-60 אנשים.
מקהלת הקתדרלה.
מאז 909 פועלת בקתדרלה מקהלת בנים. נכון ל-2018 יש במקהלה 18 בנים ו-18 בנות בגילאים משמונה ועד ארבעה עשר. מקהלת הגברים הקרויה ויקארס קורל (Vicars Choral) הוקמה במאה ה-12 והייתה אחראית יחד עם מקהלת הבנים על הליטורגיה המושרת עד להקמת מקהלת בנות ב-1994. הבנים והבנות שרים לחלופין עם מקהלת הגברים והם לומדים בבית הספר של קתדרלת ולס.
נכון ל-2018 מונה מקהלת הגברים שנים עשר גברים, שמתוכם שלושה מקבלים מלגה (choral scholars). מאז 1348 התגוררו החניכים (College of Vicars) בחצר שהוסבה במאה ה-15 לוויקארס קלוז. מקהלת הגברים מופיעה בדרך כלל עם מקהלת הבנים, למעט בימי רביעי, שאז הם שרים לבדם, מה שמאפשר להם לשיר רפרטואר שונה, בייחוד [[קנטוס פלאנוס]].
בדצמבר 2010 הכתיר כתב העת [[גרמופון (כתב עת)|גרמופון]] את מקהלת קתדרלת ולס כ"מקהלת הילידים הטובה ביותר בעולם". המקהלה מלווה את ה[[ליטורגיה]] בשירה בכל ימות השבוע. המקהלה הקליטה ביצועים רבים ומופיעה גם במקומות אחרים, כולל הופעות ב[[בייג'ינג]] ו[[הונג קונג]] ב-2012. הרפרטואר של המקהלה נע בין מוזיקת כורלית של ה[[מוזיקת הרנסאנס|רנסאנס]] ועד מוזיקה עכשווית.
מקהלה חופשית.
המקהלה החופשית של קתדרלת ולס (Wells Cathedral Voluntary Choir) היא מקהלת בוגרים מעורבת שבה 30 חברים, שהוקמה ב-1968 כדי לשיר במיסת חצות בערב [[חג המולד]], והוזמנה לשיר בטקסים מיוחדים אחרים. המקהלה שרה כיום במסגרת כ-50 טקסים בשנה, כאשר מקהלת הקתדרלה בפגרה או בסיור, ובמשך שבוע אחד בשנה שרה בקתדרלה אחרת כ"מקהלה אורחת". אף שהרפטואר שלה הוא בעיקר דתי, הוא כולל גם צורות מוזיקה אחרות, כמו גם הופעות באירועים כגון חתונות ולוויות.
חברת האורטוריה של קתדרלת ולס.
הקתדרלה היא משכן לחברת האורטוריה של קתדרלת ולס (Wells Cathedral Oratorio Society), שנוסדה ב-1896. החברה הכוללת כ-160 זמרים מופיעה בשלושה קונצרטים בשנה תחת שרביט המנצח של מתיו אוונס (Matthew Owens), נגן העוגב ומנצח המקהלה של הקתדרלה. הקונצרטים נערכים בדרך כלל בתחילת נובמבר, דצמבר (הביצוע השנתי של ה[[אורטוריה]] [[משיח (הנדל)|משיח]] מאת [[גאורג פרידריך הנדל]]) ושלהי מרץ. היא מופיעה יחד עם תזמורות מתמחות כולל: מיוזיק פור א ויל (Music for Awhile), כמילאון ארטס (Chameleon Arts) ולה פוליה (La Folia).
פעמונים.
הפעמונים בקתדרלת ולס הם מקבץ עשרת הפעמונים הכבד ביותר בעולם. פעמון הטנור (העשירי והגדול ביותר), ידוע כהארוול (Harewel), שוקל 2,864 קילוגרם. הפעמונים תלויים בצורת מעגל שלם בסגנון האנגלי המכונה "צלצול משנה" (change ringing). כל הפעמונים תלויים במגדל הדרום-מערבי, אם כי בעבר חלקם היו תלויים במגדל המרכזי.
ספרייה.
הספרייה שוכנת מעל לאגף המזרחי של הקלויסטר, ונבנתה בין 1430 ל-1508. האוסף בספרייה מתחלק לשלושה: מסמכים קדומים, המאוחסנים בחדר מונימנט (Muniment Room); האוסף הקודם ל-1800 מאוחסן ב"ספרייה המשורשרת (Chained Library); והאוסף אחרי 1800 מאוחסן בחדר הקריאה (Reading Room). האוסף הקודם יותר של מועצת הקתדרלה נהרס בתקופת הרפורמציה, ולכן הספרייה הנוכחית כוללת בעיקר ספרים מודפסים מוקדמים, ולא כתבי יד מימי הביניים. הספרים המוקדמים ביותר כוללים 2,800 כרכים והם מראים על תחומי העניין של חברי מועצת הקתדרלה מהרפורמציה ועד 1800. המוקד של אוסף זה הוא בעיקר תאולוגיה, אבל יש גם כרכים על מדע, רפואה, חקר ארצות ושפות. ספרים המעוררים עניין מיוחד כוללים תולדות הטבע של פליניוס הזקן שהודפס ב-1472, מפת העולם של אברהם אורטליוס, שהודפסה ב-1606 ואוסף יצירות של אריסטו שהיו שייכות פעם לארסמוס מרוטרדם. הספרייה פתוחה לציבור בשעות מסוימות בקיץ ויש בה תצוגה קטנה של מסמכים וספרים.
מבנים אחרים בתחומי הקתדרלה.
הקתדרלה שוכנת בשטח הקרוי Liberty of St Andrew, הכולל את הקתדרלה והאזור סביב לה. הקתדרלה שוכנת מול כר דשא נרחב הקרוי מדשאת הקתדרלה (Cathedral Green), שאליה אפשר להגיע בשלושה שערים עתיקים: בית השער של בראון (Brown's Gatehouse), שער חסרי הפרוטה (Penniless Porch) ושער השרשרת (Chain Gate). מול המדשאה שוכן גם בית הדיקן העתיק (Old Deanery). המבנה במקור מהמאה ה-12, נבנה מחדש בשלהי המאה ה-15 על ידי הדיקן גנתורפ (Gunthorpe), ושופץ על ידי הדיקן בתהרסט (Bathurst) בשלהי המאה ה-17. המבנה אינו משמש יותר למגורי הדיקן, אלא כמשרדים של הדיוקסיה.
דרומית לקתדרלה שוכן ארמון הבישוף המוקף חפיר, שבבנייתו הוחל ב-1210 על ידי הבישוף ג'וסלין מוולס, אבל הוא מתוארך בעיקר לשנות ה-30 של המאה ה-13. במאה ה-15 הוסיף הבישוף תומאס בקינגטון את האגף הצפוני, המשמש כיום כמגורי הבישוף. הבניין שופץ והורחב על ידי בנג'מין פרי (Benjamin Ferrey) בין 1846 ו-1854.
מצפון לקתדרלה ומחובר אליה באמצעות שער השרשרת נמצא ויקארס קלוז (Vicars' Close), רחוב שתוכנן במאה ה-14 שנטען כי הוא רחוב המגורים העתיק ביותר באירופה, שבו כל הבניינים למעט אחד שרדו בשלמותם. בבניינים שברחוב מתגוררים עובדים בקתדרלה דוגמת החברים במקהלת הגברים. הבניינים ברחוב כוללים את אולם הכמרים (Vicars Hall) והשער בקצה הדרומי, וקפלת הכמרים (Vicars Chapel) והספרייה בקצה הצפוני.
באמנות ובתרבות הפופולרית.
הצייר האנגלי ויליאם טרנר ביקר בוולס ב-1795, וערך שרטוטים של המבנים בסביבה וציור בצבע מים של החזית המערבית, שכיום מוצג במוזיאון טייט בריטניה. אמנים אחרים שציירו את הקתדרלה והציורים מצויים באוספים לאומיים הם אלברט גודווין (Albert Goodwin), ג'ון סייר (John Syer) וקן הווארד (Ken Howard).
הקתדרלה שימשה כהשראה לרומן ההיסטורי עמודי תבל של קן פולט, והוצגה בעיבוד הטלוויזיוני מ-2010 של הרומן כקתדרלת קינגסברידג' הבדיונית, תוך שינוי משמעותי של המגדל המרכזי. פנים הקתדרלה שימש לאפיזודה "ניסוי לזרוס" (The Lazarus Experiment) בסדרה דוקטור הו, כשצילומי החוץ נעשו בקתדרלת סאת'ק.
מגילת הכבוד לאזרחי בריטניה חללי מלחמת העולם השנייה
מגילת הכבוד לאזרחי בריטניה חללי מלחמת העולם השנייה (באנגלית: Civilian War Dead Roll of Honour 1939 - 1945) היא ספר זיכרון בן תשעה כרכים, המכיל את פרטיהם של כ-67,000 אזרחי בריטניה, שנספו עקב פעולת אויב במהלך מלחמת העולם השנייה. הספר מוחזק למשמרת ולתצוגה במנזר וסטמינסטר בלונדון.
יצירת המגילה.
בשנת 1941, עם הגידול במספר האזרחים הבריטים שנהרגו בהפצצות הגרמניות על המדינה הציע פביאן וייר, מייסד הוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה, כי הוועדה תאסוף ותשמר את פרטיהם. באותה שנה תוקן בהתאם הצו המלכותי להקמת הוועדה. באמצעות מידע שסופק לוועדה על ידי הממשלה וגופי השלטון המקומי נערכה רשימת חללים ראשונה ובה כ-43,000 שמות, רובם חללי ההפצצות הגדולות בשנים 1940-1941. ב-1942 הועמדה הרשימה לעיון הציבור ולקבלת הערותיו. באותה שנה הגיעה הוועדה להסכמה עם ראשי מנזר וסטמינסטר כי רשימת החללים תופקד בו, אך הוחלט כי הדבר ייעשה לאחר תום מעשי האיבה וסיום איסוף שמות החללים בהם.
ששה הכרכים הראשונים של המגילה נמסרו לראשי המנזר על ידי נשיא הוועדה האימפריאלית בטקס שנערך ב-21 בפברואר 1956. הכרך השביעי והאחרון באותה עת נמסר למנזר ב-1958. כולם יחד כללו 66,375 שמות של חללים אזרחיים.
בשנת 2017, במהלך תפילה שהתקיימה במנזר לציון מאה שנים להקמת הוועדה, נמסרו לו שני כרכים משלימים של המגילה (ראו לעיל).
כרכי המגילה מוצגים בחלקו המערבי של המנזר, ליד הכניסה לקפלת ג'ורג' הקדוש. הם נתונים בתיבת תצוגה מעשה ידיו של סטפן דייקס באואר (Stephen Dykes Bower), מעובדי המנזר. אחד הכרכים פתוח בכל עת והעמודים המוצגים בו מוחלפים מדי פעם.
מעל תיבת המגילה מוצב לוח זיכרון לפרנקלין דלאנו רוזוולט, שהיה נשיא ארצות הברית במהלך רוב ימי מלחמת העולם השנייה.
המגילה.