כנף קרב 27 (בגרמנית: Jagdgeschwader 27) הייתה כנף מטוסי קרב של הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה, אשר מוכרת במיוחד עבור שירותה בסיוע אווירי לקורפוס אפריקה לאורך המערכה בצפון אפריקה.
מלבד תקופת השירות בצפון אפריקה, הוצבו יחידות הכנף בעיקר בחזית המערבית כשהם נלחמים במטוסי חיל האוויר המלכותי ובהמשך חיל האוויר של ארצות הברית. 24 מבין טייסי הכנף עוטרו לאורך המלחמה בצלב האבירים של צלב הברזל, שני טייסים מוכרים במיוחד שירתו בכנף - שניהם עוטרו בעיטור הגבוה ביותר צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים - היו; אדולף גאלאנד (ששירת עם הכנף מספר חודשים ב-1940) והנס יואכים מרסיי ששירת עם הכנף באפריקה והופל לאחר שנזקפו לזכותו 158 הפלות.
לאורך המלחמה מוערך כי טייסי הכנף הפילו מעל 3,100 מטוסי אויב במחיר 1,400 מטוסים שנפגעו ו-827 טייסים אבדו, נהרגו או נשבו במהלך הלחימה.
היסטוריה.
הכנף הוקמה ב-1 באוקטובר 1939 חודש לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה. בינואר 1940 נוסף למפקדה וללהק I הלהק השני וביולי הוקם להק III מתוך להק I של כנף קרב 1.
במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה יחידות הכנף נלחמו תחת פיקוד קורפוס האוויר VIII במאות המפציצים ומטוסי הקרב של בעלות הברית עם 285 הפלות סך הכל. במהלך הקרב על בריטניה הוצבו טייסות הכנף באזור שרבור, עד לדצמבר 1940 טייסי הכנף הפילו 146 מטוסי בעלות הברית במחיר 83 מטוסי הכנף עם 58 טייסים שנפלו, נשבו או נעלמו. לאחר תקופת מנוחה והתאוששות בגרמניה בנובמבר 1940, באפריל 1941 יחידות הכנף למעט להק I נשלחו לסייע ללחימה בגזרה המרכזית של החזית המזרחית, כאשר עד סוף אוקטובר טסו טייסי הכנף בחזית המזרחית סך הכל 460 טיסות מבצעיות עם 10 הפלות של מטוסי אויב.
באפריל 1941 להק I נשלח לצפון אפריקה בסיוע לכוחות קורפוס אפריקה, בספטמבר להק II הצטרף למערכה ולהק I חזר לגרמניה לפרק מנוחה בו הוחלפו מטוסי ה-BF 109E המיושנים בדגם F החדיש. בסוף אוקטובר הגיע להק III אף הוא לאפריקה ועד לחודש דצמבר כל יחידות הכנף היו בצפון אפריקה.
טייסות הכנף לקחו חלק חשוב בסיוע ללחימת הכוחות הגרמניים בצפון אפריקה והצליחו לבלום את הצלחות חיל האוויר המדברי, שעד הגעת הכנף נהנה מעליונות אווירית כמעט מוחלטת.
מבנה.
הכנף חולקה על פי המבנה הבא:
ואגיט אלקפרוב
ואגיט יוסופוביץ' אלקפרוב (נולד ב-1 בספטמבר 1950) הוא איש עסקים רוסי ממוצא אזרי, עמד בעבר בראש חברת הנפט הגדולה ביותר ברוסיה לוקאויל בשנים 1993—2022.
נכון לאפריל 2021, דורג כאיש החמישי בעושרו ברוסיה עם שווי הון הנאמד ב-19.6 מיליארד דולר וכאיש ה-94 בעולם בעושרו.
ביוגרפיה.
אלקפרוב נולד בבאקו, אזרבייג'ן, ממרכזי זיקוק הנפט הראשונים בעולם. אביו, שמת כאשר אלקפרוב עוד היה ילד, עבד בשדות הנפט כל חייו ודחף אותו ללכת בדרכו. האב היה מוסלמי ואימו הייתה נוצרייה שהשתייכה לזרם הכנסייה האורתודוקסית הרוסית. אלקפרוב מתאר את עצמו כאדם דתי, אך אינו מגדיר את עצמו כמוסלמי או כנוצרי. בגיל 18 החל לעבוד לראשונה בתעשיית הנפט והדלקים.
בשנת 1974 סיים לימודים אקדמיים באזרבייג'ן. בתור סטודנט, עבד בתור עובד זיקוק באתר קידוח לרגלי הים הכספי.
לאחר סיום הלימודים, המשיך לעבוד באתר ובשנת 1979 קודם מתפקיד של מהנדס לאחראי על מספר עובדים. באתר שררו תנאים קשים והוא עבד על אסדת קידוח. יום אחד, אירע פיצוץ באסדה, אלקפרוב נזרק אל מימי הים הכספי ונאלץ לשחות כדי לשרוד.
בשנת 1979 עבר למערב סיביר ועבד עבור חברת סורגוטנפטגז עד לשנת 1985, בשנים אלה צבר מוניטין של מומחה בתעשייה לעניין קידוח וזיקוק. הוא עלה בדרגות ובסוף שנת 1985 כיהן כסגן יושב ראש חברת בשנפט.
בשנת 1990, אלקפרוב מונה לסגן שר תעשיית הגז והנפט בברית המועצות, וכך היה לסגן שר האנרגיה הצעיר ביותר במרחב הסובייטי. בתקופה זו, הוא איחד ואיגד מספר חברות זיקוק וקידוח נפט וגז כדי שיפעלו יחד ויגבירו תפוקתן.
באפריל 1993 עמד בראש חברת הנפט הגדולה ביותר ברוסיה, שמה דאז היה Langepas-Uray-Kogalymneft והיום - לוקאויל. מאז ועד היום הוא עומד בראש החברה. החברה מעסיקה מעל 100,000 עובדים והיא מחברות הנפט החזקות בעולם, עתודות הנפט שלה שניים רק לחברת אקסון האמריקאית.
לוקויל היא החברה הרוסית הראשונה שרכשה חברה אמריקאית. בנובמבר 2000 החברה השתלטה על חברת גטי ועל 1,300 תחנות הדלק שלה בארצות הברית. כמו אוליגרכים רוסים אחרים, אלקפרוב נכנס גם לעסקי הבנקאות והתקשורת.
חיים אישיים.
אלקפרוב נשוי ללריסה ויקטורובנה אלקפרובה, בנם יוסוף נולד בשנת 1990.
אלנקם (ספר)
אלנקם הוא ספר של עזרא יכין המתאר את חייו וקורותיו של הסופר כלוחם ופעיל לח"י צעיר בשלהי המנדט הבריטי ובהקמת המדינה ומלחמת העצמאות.
עלילה.
בחלקו הראשון של הספר מתוארת ילדותו של עזרא בירושלים בימי המנדט הבריטי, כילד למשפחה ענייה בשכונת מחנה יהודה בעיר.
עם התבגרותו מתואר התהליך שבסופו של דבר הביאו לפעילות במחתרת לח"י. התהליך מתחיל כשעזרא רואה את עיתוני המחתרות אצ"ל ולח"י המודבקים על קירות ירושלים ומכריזים על מרד בשלטון המנדט הבריטי וקוראים לשלטון עברי בארץ ישראל. קריאות אלו מעוררות את ליבו ומתעורר בו רצון עז להצטרף לארגונים אלו, אך אין לו מושג כיצד.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר היסודי 'רטיסבון' בירושלים מתקבל עזרא לעבודה כדוור בסוכנות הדואר הממשלתית של המנדט הבריטי. בתחילה הוא חילק מכתבים באזור העיר העתיקה ועם השנים השתדרג תפקידו. במהלך עבודתו, ועם התקדמות מאבק המחתרות בבריטים, מחליט עזרא לכתוב סיסמאות וקריאות שנכתבו בעיתוני המחתרות תדיר בקירות בניין הדואר המרכזי בירושלים.
בגיל 13 מתחיל עזרא להיות פעיל בתנועת הנוער הדתית 'ברית החשמונאים' (ברי"ח), במקביל להתחזקותו הדתית. זאת בגלל שידע שעמדות התנועה דומות לעמדות אצ"ל ולח"י ושקיים קשר כלשהו לתנועה עם לח"י, ודרכם יוכל להגיע לפעילות במחתרת. לאחר כשנה של פעילות בתנועה הוא מתחיל פעילות בלח"י, בתחילה בזרוע המודיעין של הארגון, עקב נגישותו למכתבים רגישים של השלטונות הבריטים.
עם השנים מתקדם עזרא בדרגתו במחתרת, במקביל לעבודתו כדוור, והוא משתתף בהדבקת כרוזים כחבר תא נוער וכמפקד תא נוער ונעשה לוחם הארגון בהגיעו לגיל 18.
בהיותו בגיל 19 פורצים מאורעות הדמים של קום המדינה, והוא לוקח חלק פעיל בכוח הלוחם של הלח"י בירושלים. במסגרת זו הוא משתתף בקרב לכיבוש 'דיר יאסין', בניסיון הפריצה לעיר העתיקה, ובמבצעים רבים נוספים. במהלך קרב הפריצה לעיר העתיקה נפצע עזרא קשה בראשו, ובסופו של דבר מחלים (אך נותר עיוור בעינו הימנית), אך חברים רבים שלו מן המחתרת ומחוצה לה נהרגים במהלך המלחמה.
מי שברך לחיילי צה&quot;ל
בריוני האנה
בריוני האנה (באנגלית: Bryony Hannah; נולדה ב-1984) היא שחקנית אנגלייה שהייתה מועמדת לפרס אוליבייה.
ביוגרפיה.
האנה נולדה בפורטסמות', בתם של מורה ושל מפקד בדימוס בצי המלכותי הבריטי. אחרי שסיימה את הלימודים עבדה בפאב בסאות'המפטון. היא התקבלה ללימודים באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) וקיבלה מענק לימודים מקרן על שם לורנס אוליבייה (Laurence Olivier Bursary).
קריירה.
האנה כיכבה בסדרה הקומית "מי רצח את הבוס?" בתפקיד כריסטין. היא מוכרת בעיקר מהופעתה בסדרת הטלוויזיה "מיילדת". בעונות הראשונות הדמות שגילמה הייתה אחות מיילדת ונקראה סינתיה מילר. בהמשך הסדרה מחליטה סינתיה לפנות לחיים דתיים ולהיות נזירה, אז משנה את שמה לאחות מרי סינתיה. היא חיה בבית נונאטוס יחד עם שאר הנזירות וממשיכה לעבוד כאחות.
היא הייתה מועמדת לפרס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה על תפקידה בדמות מרי טילפורד במחזה "שעת הילדים". עוד בתיאטרון הופיעה האנה במחזות "Earthquakes in London", "Every Good Boy Deserves Favour", "איש הכריות", ו"סוס מלחמה".
חיים אישיים.
ב-2014 ילדה האנה את הילד הראשון שלה.
אליפות גרמניה בכדורגל 1920
אליפות גרמניה בכדורגל 1920 הייתה העונה ה-13 של התחרות. זו הייתה התחרות הראשונה לאחר מלחמת העולם הראשונה.
מנצחות תחרויות אזוריות היו זכאיות להשתתף בתחרות.
נירנברג זכתה באליפות. הייתה זו זכייתה הראשונה בתואר בתולדות המועדון.
ארגון האליפות.
אלוף של העונה הקודמת קיבל זכות להשתתף בתחרות. בנוסף לכך, לתחרות העפילו מנצחי תחרויות אזוריות:
המשחקים נערכו בשיטת נוק-אאוט (מפגש יחיד בין הקבוצות).
כדורגלנים מצטיינים.
מספר כדורגלנים כבשו 4 שערים וזכו בתואר מלך השערים של התחרות:
סיפורי הבעש&quot;ט
סיפורי הבעש"ט הוא קובץ של סיפורים מאת ש"י עגנון, שיצא לאור בהוצאת שוקן בשנת 1987, הספר עוסק בסיפורי הבעש"ט בשלושה שערים: תולדותיו, מעשיו ומשנתו תלמידיו ומתנגדיו; וסיפורי נפלאותיו.
על הספר.
עגנון כינס סיפורים חסידים מאז ימי ישיבתו בבאד הומבורג בגרמניה. הסיפורים נאספו על ידו ועל ידי מרטין בובר.. ותוכניתם הייתה להוציא לאור ספר משותף. אך רובו של כתב היד עלה באש, בשריפה שהתחוללה בביתו של עגנון ב-1924, והשנים לא שבו לעסוק בתוכנית זו במשותף.
לימים, בובר פרסם את ספר הסיפורים החסידיים הקלסי "אור הגנוז" (שוקן) ועגנון פרסם סיפורים חסידיים מעת לעת. לאחר מותו נאספו מעיזבונו סיפורים העוסקים בבעש"ט, והוצא לאור קובץ הסיפורים סיפורי הבעש"ט.
בלבזאור