בפברואר 2010 בית הנבחרים של ארצות הברית קרא להעביר חוק המעלה על סדר היום את סיפורם של הלבקנים במזרח אפריקה. החוק האמריקאי מגנה את רצח הלבקנים במזרח אפריקה, ומביע את תמיכת אזרחי ארצות הברית בלבקנים במזרח אפריקה שהיו נתונים להתקפות. בית הנבחרים מכיר בכך שפגיעה באנשים בשל פגם גנטי למעשה מבטא פגיעה בזכויות אדם, וקורא לממשלות האזור (ממשלות טנזניה ובורונדי בפרט) לפעול באופן מיידי למיגור התופעה, ולהבאת הפושעים הקשורים בה לצדק. החוק גם קורא לממשלות אפריקה, גופים בינלאומיים ולממשלת ארצות הברית לתמוך באופן פעיל לחינוך לבקנים בנושא מניעת סרטן העור, ולחינוך תושבי מזרח אפריקה על האמת המדעית של לבקנות, ועל הצורך במיגור האפליה של לבקנים בחברה. לבסוף, החוק קורא לממשלת ארצות הברית לספק סיוע הומניטרי ללבקנים במזרח אפריקה.
קנדה.
באוקטובר 2011 חבר הפרלמנט מארק וואראזה הביא בפני בית הנבחרים הקנדי "בקשה משפטית" בנוגע למצבם של הלבקנים בטנזניה. הבקשה התקבלה פה אחד וכללה בתוכה מספר סעיפים: גינוי מעשי רצח וביתור גופם של ילדים ומבוגרים לבקנים; הבעת תמיכת העם הקנדי באוכלוסייה הלבקנית הנמצאת תחת מתקפה; הכרה בכך שהפגנת אלימות שכזו היא בגדר הפרה חמורה של זכויות אדם; קריאה לממשלת טנזניה לתפוס את האנשים שביצעו את הפשעים הללו ולהרשיעם; קריאה לממשלת טנזניה לפעול באופן מיידי כדי למנוע אלימות נוספת נגד לבקנים והבאתם לצדק של אלו שיפגעו בלבקנים בצורה זו. חבר הפרלמנט וואראזה שיבח את מאמצו של ארגון "תחת אותה השמש", ארגון שפועל ללא מטרות רווח המקדם את רווחתם של אנשים עם מגבלויות, והכיר תודה למייסד הארגון, פיטר אש, באומרו ש"אש הוא נדבן ויזם נלהב.. מסירותו למטרה זו מהווה דוגמה לכולנו".
למרות חקיקות והצעות חוק (כגון אלו שהוזכרו) מצד גופים מדיניים או על-מדיניים (האיחוד האירופי), אין המצב משתנה במדינות האפריקאיות בהן התופעה ממשיכה להיות חמורה. גינויים אלו אומנם חיוניים לטיפול בתופעה, אך אין בהם הצעה מעשית לסיומה, ומעבר לפנייה לממשלות העולם ולגופים הנוגעים בזכויות האדם, לא נעשה דבר בפועל כדי למנוע את המשך האלימות. הנושא לא זוכה לתשומת לב רבה בתקשורת העולמית, וגם היום נמשכות הרציחות והסחר באיבריהם של לבקנים, כאשר אלו המצויים בסכנה הגבוהה ביותר הם ילדים אשר נחטפים או מותקפים בשעות הלילה ואפילו בשעות היום בעודם מצויים ללא השגחה.
תגובת ארגונים לא-ממשלתיים (NGO'S).
קיימים גופים לא-ממשלתיים בינלאומיים ולאומיים רבים המסייעים או מנסים לסייע לאוכלסיית הלבקנים באפריקה, בין אם בעיות הלבקנים היא עיסוקם העיקרי (גופים כמו ארגון NOAH האמריקאי, הארגונים TAAM, TAF, TAS, GAPA, ZIMAS, הפועלים באופן פרטני במדינות מאלאווי, ניגריה, טנזניה, גאנה וזימבאבווה בהתאמה) ובין אם הם גופים לשמירה על זכויות אדם אשר בעיית הלבקנים נכנסת תחת המטרייה הכללית שלהם. הארגונים הלאומיים למען שחורים לבקנים פועלים בעיקר במישור המאבק מול ממשלתם: דרישה להכרה בלבקנות כמוגבלות, הסרת מכסים ומיסים שונים הפוגעים באטרקטיביות של תרומות מבחוץ, הפחתה משמעותית של מיסים על מוצרי הגנה מן השמש כדי שיותר לבקנים יוכלו להרשות אותם לעצמם, סיוע ברכישת משקפיים מיוחדות המסייעות ללבקנים לראות במידה טובה יותר, שדרוג מערך הבריאות כדי שיוכל לסייע ביעילות לבעיות הבריאות הייחודיות של לבקנים וחינוך האוכלוסייה לסובלנות כלפי הלבקנים.
לצד פעילות זו של הארגונים הלאומיים הפועלים בעיקר כל אחד בארצו, ישנו ארגון אחד בינלאומי שבולט מעל כולם, והוא ארגון "תחת אותה השמש" (UNDER THE SAME SUN), אותו ייסד כאמור פיטר אש, פילנתרופ קנדי ולבקן בעצמו. חלק מהפעילות השוטפת של הארגון הוא פרסום עדכונים תקופתיים על מצב רדיפת הלבקנים במדינות יבשת אפריקה (תוך שימת דגש על המצב הקשה בטנזניה), סיוע בריאותי, כלכלי ומשפטי לנפגעים אל מול הרשויות המקומיות והעלאת הבעיה החמורה של הלבקנים באפריקה על סדר היום העולמי. לארגון יש קרן השקעות הפועלת בעיקר לשם שיפור חייהם של הלבקנים הטנזניים, ואף הוקם משרד של הארגון בטנזניה, הפועל בארבעה מישורים: מתן אפשרות לקבלת מלגת לימודים לתלמידים לבקנים; עיסוק בחינוך על לבקנות והזמה של מיתוסים המובילים לאפליה ולרצח; דאגה לכך שלבקנים שהתקבלו למלגת החינוך יקבלו אמצעי סיוע לראייה לקויה ומשחות להגנה מפני השמש כדי למזער סיכויים לסרטן העור, ובמקרה של סכנת חיים, התוכנית תדאג לעשות כל שביכולתה כדי להבטיח את שלומו של התלמיד; המשרד עושה שימוש במדיה כדי להעביר מסרים ברמה לאומית ובינלאומית על צרתם של הלבקנים של טנזניה, וכדי לחנך על זכויות אדם.
בספטמבר 2009 עלה פיטר אש על דוכן הנואמים בוועידת מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם, וציין שבשלהי העשור הראשון של המאה ה-21 ישנם לבקנים באזורים מסוימים באפריקה שהם קורבנות של אמונות דתיות קדומות, הגורסות שלבקנים אינם אנושיים אלא רוחות רפאים, או שהם אנשים מקוללים המטילים בושה. עוד ציין אש שאפליות גזעניות כנגד לבקנים משתוללות באפריקה, וזו הסיבה שגרמה לו לייסד את הארגון "תחת אותה השמש". אש שיבח אז את ראש ממשלת טנזניה, מיזנגו פינדה (Mizengo Pinda), שמסייע לטפל בטבח המבוצע בלבקנים, אך ציין שעוד עשרות משפחות ממתינות לקיום צדק בטנזניה, ומאות אלפי לבקנים באזורים רבים באפריקה עדיין תרים אחר שוויון גזעי. לבסוף קרא אש למועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם לשקול להקים צוות חקירה מיוחד שיבחן את התקיפות של לבקנים באפריקה, ויספק שירותים משפטיים אם יזדקקו להם.
באוקטובר 2011 פרסם הארגון עדכון על מצבם החמור של הלבקנים בטנזניה, ובו הארגון גם קרא להבאתם לצדק של הפושעים שביצעו את הזוועות באזרחים הלבקנים. בנוסף, הארגון הפציר בשלטונות טנזניה להבין את חומרת המצב ולטפל באופן גורף בטבח הנמשך, וקרא לתקשורת, לאזרחי טנזניה ולארגונים לא-ממשלתיים נוספים להתגייס למען הלבקנים בטנזניה.
בעדכון זה, התייחס ארגון "תחת אותה שמש" גם למצבה הרעוע של מערכת החינוך הממשלתית ומערכת הבריאות במחוז שיניאנגה שבטנזניה, כאשר ציין שבעלי מקצוע כגון מורים ורופאים מפגינים בורות חמורה שיוצרת סטיגמות, ואלו גורמות למותם של אלפי אזרחים טנזנים לבקנים.
עזרה רפואית בינלאומית ראשונית.
אנשים לבקנים סובלים מבעיות רפואיות רבות עקב חוסר בפיגמנט הנקרא מלנין. פגם גנטי מונע מתאים הנקראים מלנוציטים מליצר את המלנין שנותן לעור לשיער ולעיניים את צבעם, ומסייע בהגנה על תאי הגוף מפני קרינת השמש (הקרינה האולטרה-סגולה). לבקנים נכווים בקלות, קמטים וגידולים מופיעים בפניהם ובעורם בעודם בגיל צעיר יחסית והסיכוי לסרטן העור גובר. בשל הסכנות הללו מהשמש, על לבקנים לנקוט באמצעי זהירות כדי למנוע פגיעה בעורם, זאת על ידי שימוש במשחות הגנה מהשמש עם מקדם הגנה גבוה מהרגיל, חבישת כובעים ולבוש בגדים ארוכים להגנה מן השמש. לבקנים סובלים גם מדרגות שונות של בעיות ראייה (שלא ניתנות לתיקון באמצעות משקפי שמש רגילים), הנגרמות מהתפתחות לא-רגילה של רשתית העין ומתצורות לא רגילות של קשרים עצביים בין העין והמח.
עזרה רפואית בינלאומית ניתנה לראשונה על ידי מומחה גרמני לרדיולוגיה, פרופסור אולריך קונרד הנשקה, שסייע ב-1972 בהקמתה של מחלקה אונקולוגית (מחלקת מחקר לגידולים ודרכי ריפויים) בשני בתי חולים הנמצאים בעיר דאר א-סלאם שבטנזניה: בית החולים Muhimbili ובית החולים Ocean Road. עד שנות השבעים היה קיים רק בית חולים אחד במזרח אפריקה שטיפל בסרטן העור, ומיקומו היה בניירובי שבקניה. הנשקה פעל להקמת בית חולים נוסף בעיר ארושה (Arusha) שבצפון טנזניה, אך נהרג בינואר 1980 בתאונת מטוס לפני שבנייתו הושלמה. טרם מותו, פרופסור הנשקה, שהיה מקורב לכמה ממטופליו הלבקנים, הבהיר להם את החשיבות הרבה בהקמת ארגון שייצג את בעיותיהם הבריאותיות והחברתיות של הלבקנים בטנזניה בפני המדינה. ואכן לאחר מותו של הנשקה, התאגדו לבקני טנזניה והפגינו ברחובות דאר א-סלאם, בדרישה להכיר במוגבלותם. כתוצאה ישירה של הפגנות אלו, הוקם בסוף 1981 ארגון TAS – Tanzania Albino Society, הפועל עד היום למען האוכלוסייה הלבקנית במדינה.
שמחה מילר
שמחה מילר (1934 – 19 באוקטובר 2018) היה ראש העיר השני של קריית מוצקין, בין השנים 1984–1993.
ביוגרפיה.
נולד ב-1934 לשרה ויעקב מילר. בשנת 1936 עברה המשפחה לקריית מוצקין והייתה לאחת המשפחות הראשונות במקום. את ילדותו, נעוריו ובחרותו עשה מילר בקריה. את לימודי התיכון סיים בבית הספר הריאלי בחיפה. הוא הדריך בתנועת הצופים ובפנימיית הדסים בשרון.
את מרבית שירותו הצבאי עשה בחיל התותחנים. הוא השתחרר מצה"ל כקצין קרבי בשנת 1955. אז, נשא לאשה את אביגיל, אותה הכיר עוד בבית הספר היסודי, והזוג עבר לירושלים. בשנת 1959, השלים לימודי תואר כללי במדעי הרוח באוניברסיטה העברית בירושלים, והמשפחה שבה לקריית מוצקין.
את פעילותו הציבורית החל מילר בעודו סטודנט כפעיל מפא"י בהסתדרות הסטודנטים. ב-1972 נבחר לראשונה כחבר המועצה המקומית מטעם רשימת מפלגת העבודה בקריית מוצקין. בין היתר כיהן כיו"ר ועדת החינוך, חבר ועדות הנהלה וכספים וכממלא מקום ראש המועצה ללא שכר. עם שינוי מעמדה של קריית מוצקין ממועצה מקומית לעירייה, היה לסגן ומ"מ ראש העיר הראשון.