בינואר 1978 התיישבה מדרום לכפר קבוצה של מתנחלים, במסווה של מחנה חפירות ארכאולוגיות בתל שילה הסמוך. המעשה גרם למתיחות ביחסי ארצות הברית–ישראל משום שהדבר פגע במשא ומתן לשלום עם מצרים שהתנהל אז, אך המחנה הפך לבסוף להתנחלות שילה. לצורך הקמת ההתנחלות הופקעו 635 דונם מאדמות העיירה. ב-1984 הוקמה ההתנחלות עלי שלצורך הקמתה הופקעו 623 דונם מאדמות העיירה. במשך השנים הופקעו, לצורך הרחבתה עוד כמה מאות דונם. בשנת 1998 הוקם "מאחז היובל", כהרחבה של עלי, כ-500 מטר ממערב לקריות. 16 בתי הקבע שהוקמו בו נבנו ללא היתר, ללא תוכנית מתאר ועל קרקע הנמצאת בחלקה בבעלות פרטית של תושבי העיירה. ב-2005 הוגשה עתירה לבג"ץ נגד בנייה של תשעה בתים במאחז על קרקע פרטית. בתגובה לעתירה, הצהירה המדינה שהמבנים אינם חוקיים וייהרסו, אבל ההריסה לא בוצעה. ביולי 2011, הכריז המנהל האזרחי, לצורך הכשרת המאחז, על הקרקע כ"אדמת מדינה". במרץ 2009, הוגשה עתירה נוספת לבג"ץ, בדרישה לעצור את סלילת הכביש המחבר בין ההתנחלות עלי לבין מאחז היובל. מאחר שהכביש עובר על קרקע פרטית ומונע מתושבי קריות את הגישה לכ-1,500 דונם של אדמה חקלאית מעובדת שבבעלותם.
לאחר הסכם אוסלו, 23% כ-5,104 דונם מאדמות הכפר מוגדרות כשטח B, ו-77% כ-17,369 דונם הנותרים הם שטח C.
בהמשך הוקמו מסביב לכפר המאחזים: שבות רחל ב-1991, אחיה ב-1997 בסמוך לשבות רחל, עדי עד ב-1998, אש קודש ב-1999 וקידה בשנת 2003. בפברואר 2017, החליטה ממשלת ישראל להקים למפוני עמונה יישוב חדש סמוך לקריות בשם עמיחי. באוגוסט 2017 הגישו 13 תושבים בעלי קרקעות באזור התנגדות לתוכנית הבנייה למנהל האזרחי, בטענה שהיא ממוקמת על שטח פלסטיני פרטי ושההקמה תפגע בנגישות לקרקעותיהם. במאי 2018 דחה בג"ץ את העתירות כנגד הקמת היישוב ואישר את הפקעת הקרקעות, והיישוב הוקם.
גאוגרפיה.
הכפר ממוקם במרכז שלוחה, מתחת לשתי פסגות, ג'בל א-טנטור, שבגובה 793 מטר מעל פני הים וג'בל א-דבביס שבגובה 747 מטר מעל פני הים. פסגות ההרים באזור מורכבות משכבות חוואר מתצורת מוצא מדרונותיו העליונים (עד גובה 750 מטר מעל פני הים לערך) הן מתצורת בית מאיר (שכבות דקות של דולומיט צהבהב לחלופין עם שכבות חוואר המתאימות לבניית טרסות חקלאיות) ומתחתם שכבה מתצורת שורק, שכבה שממנה נובעים מעיינות. על המדרונות הדרומיים של השלוחה נובעים מספר מעיינות המשמשים את הכפר, "עין קריות" ו"עין סיילון".
חינוך.
בית הספר היסודי של העיירה ממוקם בכפר הסמוך ג'אלוד.
בעיירה שני בתי ספר תיכוניים, אחד לבנות והשני מעורב לבנים ובנות.
AMEDIA
הרב אברהם שדמי (פשדמייסקי)
באדי (מכונית חשמלית)
באדי (בנורווגית: Buddy) היא רכב חשמלי מונע מצבר המוגדרת כמכונית מיקרו עירונית, מתוצרת יצרנית הרכבים החשמלים הנורווגית Buddy Electric (שם רשמי: Pure Mobility, שם נוסף: Elbil Norge AS) אשר מיוצרת משנת 1991 ועד היום בנורווגיה.
קייל אוקווין
קייל ברנדון אוקווין (באנגלית: Kyle Brandon O'Quinn; נולד ב-26 במרץ 1990) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הסנטר.
קריירת מכללות.
אוקווין נולד וגדל ברובע קווינס שבעיר ניו יורק, ובשנת 2008 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של נורפוק ("נורפוק סטייט") אשר בווירג'יניה. בעונתו השלישית בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה הוביל את קלעיה עם 16.4 נקודות בממוצע למשחק, וסיים במקום הרביעי בכל ליגת המכללות בחסימות למשחק, עם 3.4, ובמקום הרביעי בריבאונדים עם 11.1 למשחק. בעונתו הרביעית העמיד ממוצעים דומים, וזכה בפרסי שחקן העונה ושחקן ההגנה של העונה במחוז ה-MEAC. באותה עונה העפילה נורפוק סטייט לטורניר אליפות המכללות לראשונה בתולדותיה, ואף גברה על המדורגת שנייה באזור המערבי – אוניברסיטת מיסיסיפי – הודות ליכולת מצוינת של אוקווין אשר קלע 26 נקודות והוריד 14 ריבאונדים במשחק מולה. במשחק השני של הטורניר הודחה הקבוצה לאחר שהובסה על ידי אוניברסיטת פלורידה בתוצאה 50–84.
קריירה מקצועית.
אורלנדו מג'יק.
בדראפט ה-NBA 2012 נלקח אוקווין בבחירה ה-49 על ידי אורלנדו מג'יק. ב-3 עונותיו באורלנדו שימש כמחליפו מהספסל של ניקולה ווצ'ביץ', ורשם ממוצעים של 5.4 נקודות ו-4.4 ריבאונדים למשחק.
ניו יורק ניקס.
לקראת עונת חתם אוקווין על חוזה ל-3 עונות בניו יורק ניקס, עבור כ-12 מיליון דולר. בעונת העמיד שיאי קריירה בממוצעי נקודות (7.1), ריבאונדים (6.1), אסיסטים (2.1) וחסימות (1.3) למשחק, וכן באחוזי קליעה מהשדה (58.2%).
אינדיאנה פייסרס.
ביולי 2018 חתם על חוזה לעונה אחת באינדיאנה פייסרס, עבור כ-4.5 מיליון דולר. לאחר 6 עונות רצופות בהן רשמו קבוצותיו מאזן שלילי, העפיל אוקווין עם הפייסרס לפלייאוף ה-NBA מהמקום החמישי במזרח. בסיבוב הפלייאוף הראשון הודחה אינדיאנה על ידי בוסטון סלטיקס, בתוצאה 0–4.
פילדלפיה 76'.
לקראת עונת חתם אוקווין על חוזה לעונה אחת בפילדלפיה 76', עבור כ-2 מיליון דולר.
חייו האישיים.
בשנת 2016 הוזמן אוקווין לאירוע בת המצווה של סוכנו, אנדי מילר, אותה תיאר כ"אחת המסיבות הטובות ביותר בהן השתתפתי". מאז מוזמן אוקווין לעיתים קרובות למסיבות בר מצווה ובת מצווה, בהן הוא רוקד, מצטלם עם הילדים ומחלק חתימות.
יוסי ריבלין (סופר)
יוסי ריבלין (נולד ב-18 ביוני 1961) הוא סופר, מרצה שואה וביוגרף. בין ספריו: "42.2 - סיפורים קצרים ומסלולים ארוכים על ריצה ואהבה" (קוראים 2009), "לשיר סיפור אהבה" (פרדס 2017), "דרך בורמה שלי" (כתב, 2018), קרואסונים (כתב, 2019). מסע ברדיו (כתב 2022) "אשד חיי" (ביוגרפיה) ועוד. :
ביוגרפיה.
נולד בירושלים, בשכונת קטמון, למשה ורחל ריבלין. האב משה נפל בשבי הירדני בגיל 17.5 בעת שירותו במחתרת הלח"י במהלך קרבות גוש עציון, ערב הקמת המדינה. סיפורו של האב משה מופיע בסיפור "לחם" (קרואסונים, כתב 2019). אמו, רחל, היא שורדת שואה בת העיר שדלץ שבפולין. ביסודי למד יוסי בבית הספר ע"ש הנרייטה סאלד בשכונת קוממיות (טלביה), בתיכון למד בבית חינוך ונשר משם בשלב מסוים, על הנסיבות נשירתו מסופר בסיפורו "היינו לרגע נערי חוף" בקובץ הסיפורים "קרואסונים".
בצבא שירת בגולני בתפקידי פיקוד שונים והשתתף במלחמת לבנון הראשונה. לצד התפקידים הקרביים עסק בתיעוד ההוויה הגולנצ'יקית במסגרות פנימיות של החטיבה. היה בין כותבי העצרת החטיבתית השנתית בשנים הללו כעוזרו של המפיק צבי (ציצי) גרא. בתום מלחמת לבנון, צורף בפקודת מפקדת החטיבה לצוות שתיעד את מהלכי חטיבת גולני במלחמה והחל בתחקיר ראשוני ואיסוף חומרים לקראת הקמת מוזיאון גולני שבצומת גולני. בהמשך שירותו במילואים היה לחובש קרבי ובתפקיד זה שירת למעלה מעשרים שנות מילואים והשתתף במבצע חומת מגן (2002).
עיתונות.
אחרי השירות הסדיר החליט לפנות לעיסוק בעיתונות. הכתבה הראשונה בחייו הייתה עבור עיתון הסטודנטים "פי האתון", סיפורו של הר הצופים בתקופה שבין 48–67. הכתבה כללה ראיון נדיר בשטח ההר עם מי שהיה המפקד המיתולוגי של הר הצופים מנחם שרפמן, שכונה "מלך ההר". לאחר מכן התקבל לעבודה במקומון "כל העיר" ככתב לענייני צרכנות ונושאים כללים. הכתבה הראשונה שלו הייתה מעין "סקופ", שלא היה ידוע אז לציבור הרחב: דיווח על פיתוח תוכנה חדישה בתחום המחשבים האישיים – מעבד התמלילים. הכתבה השנייה שלו חשפה פרטים דרמטיים על רצח נהג מונית פלשתינאי בידי צעירים ישראלים בני טובים כפעולת נקם לאומנית.
בשנת 1986 במקביל ללימודיו בפקולטה למדעי החברה והרוח, באוניברסיטה העברית, סיים קורס מגישים בקול ישראל, והשתלב בתומו במחלקת החדשות של התחנה ככתב. בהמשך מונה לכתב לענייני פלילים בתל אביב (החליף את כרמלה מנשה שמונתה לכתבת הצבאית) ושדרן מוטס.
בשנת 1990 החל יוסי ריבלין לעבוד בעיתון "חדשות", ככתב לענייני רכב, תעופה וחקלאות. בשנת 1993 עבר לתחום יחסי ציבור. בהתחלה כשכיר במשרד תל אביבי מוביל, ומשנת 1996 כעצמאי בעל משרד משל עצמו "ריבלין תקשורת המונים".
עבודה תחום היח"ץ.
משרדו של ריבלין, "ריבלין תקשורת המונים" זכה בפרס האריה השואג על הצטיינות בתחום יחסי הציבור, בקטגוריה קמפיין שנתי, עבור קמפיין יחסי הציבור שניהל המשרד בשנת 2009, לכנס משפחת ריבלין לדורותיה במלאת 200 שנה לעליית המשפחה לישראל. במסגרת הקמפיין יזם ריבלין הענקת תעודת הוקרה לצאצא ה-20,000 במספר של משפחת ריבלין, על ידי יושב ראש הכנסת ראובן רובי ריבלין. במהלך הקמפיין, פרסם ריבלין שיר אלמוני לא מוכר על משפחת ריבלין שכתב המשורר יהודה עמיחי ועד אותו זמן היה אלמוני. לאור הצלחתו התבקש ריבלין גם להעניק שירותי יחסי ציבור לכנס של משפחת סולומון לדורותיה, בשנת 2011. לאור הצלחת קמפיין זה ניתן לאמר שהסתיים "הדם רע" ששרר במשך כ־120 שנה בין שתי המשפחות, ריבלין וסולומון סביב השאלה מי היה לראשון לבנות בית מחוץ לחומות העיר העתיקה.
בין הפירמות והארגונים המובילים שייעץ להם תקשורתית: אוניברסיטת תל אביב, מרכזי טיפוח יזמות (מט"י), פז, פזקר, קרן הון סיכון אינפיניטי, איגוד המוסכים בישראל, איגוד קציני הבטיחות בישראל, הוצאת ספרים כרמל, הוצאת ספרים "כתב", חברת התוכנה הבינלאומית workgroup-spl, יצרנית השבבים שלקייס, עיריית קריית גת, אפיקים רכב חשמלי, ועוד. בין היתר היה אמון על עריכה וכתיבת עיתוני פירמה עבור פיז'ו-סיטרואן, מאזדה, שטראוס, בנק טפחות, ארגון סע-שא, בריכת כרמי-יוסף, קרן מכבים, לתמיכה בעולי איראן ואתיופיה ועוד.