בתחילת שנות ה-20 החל מינינברג לצייר ציורי קיר בבתי התושבים בתל אביב במסגרת העסק המשפחתי של אביו יהודה. במודעות שלהם בירחון "המלאכה" בשנים 1922 ו-1923 מופיע הכיתוב "ציור חדרים לפי האופנה האירופאית". מסמכים שנמצאו בעזבונו מעידים על כך שבשנת 1925 הוא ביצע מספר פעמים עבודות צביעה מיוחדות בבתי ציבור בחברון עבור אנשי המנדט הבריטי בירושלים.
מינינברג הרחיב את פעילותו למוצרי יודאיקה. בשנת 1928 הופיעו בירחון "הנגר" מודעות פרסום של "מכון לאומנות ארץ-ישראלית של מינינברג ובניו", המכון התחרה בעיקר במוצרי המזכרות הארץ -ישראליים בסגנון בצלאל שהיו עשויים עץ זית, ריקועי נחושת ורקמה מצוירים ומעטרים במוטיבים: תנ"כיים, מראות נופי הארץ, גמלים, רועים וצאן. בשנת 1929 הציגו בני משפחת מינינברג בתערוכת "יריד המזרח" בתל אביב את מוצרי מכון האומנות שלהם וזכו בפרס שני של מדליית כסף . המכון שכן בצריף (שקיים עד היום) בחצר בית המשפחה ברח' שינקין 22 בתל אביב, חנות נוספת הייתה ברח' נחלת בנימין. ה"מכון" פעל עד תחילת שנות ה-30 . בין השנים 1934 ל-1937 עבד כצבאי וצייר דקורטיבי במספר חברות רהיטים, בתל אביב וירושלים. ב-1938 עבר לביירות על מנת לעבוד בה כצייר רהיטים .
עם הקמת חיל האוויר הישראלי ב-1948 השתתף מיניברג בתחרות לבחירת סמל חיל האוויר ונבחר הסמל שלו מגן דוד משולב עם כנף. זהו היה סמל הכומתה הראשון של חיל האוויר שלימים הוחלף בסמל הנוכחי.
כצייר.
לאחר קום המדינה, עסק בציור וניהל סטודיו לציור ולמסגור ברמת גן ולימד ציור. ציוריו נעשו בסגנון שמן על בד וחלקם נמצאים בידי אספנים.
חיים פרטיים.
ב-1926 נישא מיניברג לרוזי (שושנה) לבית שפינדלר. לזוג היו שני ילדים.
אל עמרנה
תל אל-עמרנה
אליעזר פינצ'ובר
אליעזר פינצ'ובר (ט' בניסן תרע"ו, 12 באפריל 1916 - ט"ז בשבט תשס"ח, 23 בינואר 2008) היה מורה ומחנך, חתן אות יקיר ירושלים לשנת 1997.
ביוגרפיה.
פינצ'ובר נולד בברסלאו שבגרמניה. מיד עם סיום לימודיו, בראשית שנת תרצ"ה (1934), עלה לארץ ישראל בגפו והחל ללמוד בבית המדרש למורים מזרחי שנוהל על ידי ר' אליעזר מאיר ליפשיץ.
בשנות לימודיו בבית המדרש למורים התנדב פינצ'ובר לארגון ההגנה בירושלים. עם סיום לימודיו עבר לתל אביב ולימד מספר שנים בבית הספר מוריה. בשנת תש"ב, חזר לירושלים ולמד שנתיים בישיבת חברון. בשנת הלימודים תש"ה החל ללמד בבית הספר "לדוגמה", ושנה לאחר מכן הוזמן גם ללמד בבית המדרש מזרחי, כמדריך פדגוגי וכמורה ללימודי הקודש והחינוך.
בשנת תש"ו החל פינצ'ובר את לימודיו באוניברסיטה העברית בתלמוד, במקרא, בלשון עברית ובחינוך. את לימודיו סיים בשנת תשי"ב (1952) וזכה בתואר "מוסמך" (M.A). עם תחילת מלחמת העצמאות גויס, והשתתף כחייל בהגנה ואחר כך בצה"ל, בקרבות במערב ירושלים.
בשנת תשי"א התחתן עם אסתר פרנקל, אף היא מחנכת בעלת שם, אשר נודעה לימים גם בעבודתה בהכנת תוכניות לימודים בלשון העברית, בהבעה ובהבנת הנקרא.
בשנת תש"ט (1949) מונה אליעזר פינצ'ובר למנהל בית הספר "לדוגמה". עם פתיחת שנת הלימודים תשי"ד, בהמלצת שופט בית המשפט העליון הרב פרופ' שמחה אסף וד"ר אליהו קצנלבוגן, מונה אליעזר פינצ'ובר למנהל בית המדרש למורים "מזרחי", שעתה הוסב שמו לבית המדרש למורים ע"ש הרא"מ ליפשיץ.
בית המדרש למורים "מזרחי" כלל מראשיתו כיתות "מכינה" שהיו מקבילות למה שהיום מוכר כבית ספר תיכון. משך הלימודים אז היה חמש שנים ובסיומם הוענקה לבוגרים תעודת בגרות ותעודת הוראה. עם מינויו למנהל המוסד, הבין מר פינצ'ובר שכדי לקדם את המוסד יש להשקיע בראש ובראשונה בכיתות התיכוניות כדי לאפשר לתלמידים להגיע לרמת ההשכלה הדרושה ללימודי ההוראה. מאז, תלמידי בית ספר התיכון זכו בתעודת בגרות לאחר ארבע שנות לימוד, ותלמידי הסמינר הוסמכו כמורים לאחר שתי שנות לימוד נוספות. מאוחר יותר הופרדו הכיתות התיכוניות מן "הסמינר", והן הפכו לבית ספר תיכון בפני עצמו, שנקרא על שם התורם "תיכון פ. הימלפרב".
מר פינצ'ובר זכה למלגה מ-"National Council of Jewish Women" ולמד בקולג' למורים של אוניברסיטת קולומביה בניו יורק במשך שנה (1958-59). פינצ'ובר נבחר בתקופה זו ליושב ראש ארגון מנהלי הסמינרים למורים, במסגרתו פעל לשיפור יסודי בתנאי עבודתם של המורים.
בשנת 1968 עם העברת בית הספר התיכון למשכנו החדש, העביר ד"ר פינצ'ובר את שרביט הניהול של בית הספר התיכון למר אברהם גולדברג, והמשיך בתפקידו כמנהל מכללת ליפשיץ. אחרי כן, טרם יציאתו לגמלאות בשנות השמונים, המשיך לעבוד במכללה כמורה במקצועות ההוראה והחינוך.
במשך כל שנות עבודתו החינוכית, עסק ד"ר פינצ'ובר בקידום תלמידים שנחשבו באותן שנים כ"טעוני טיפוח" ושאינם מתאימים ללימודים ברמה אקדמית. היו אלה בני "העולים החדשים", כלומר בני עדות המזרח שעלו לארץ בשנות החמישים והשישים, וגדלו בתנאים ירודים למדי ביישובי העולים ועיירות הפיתוח. לשם כך דאג להקמת פנימייה גדולה שבה התגוררו תלמידים מאזורי הפריפריה ומינה מדריכים לטיפול בחניכים שבפנימייה. בכך היה מהראשונים שהחלו ליישם הלכה למעשה את האינטגרציה במוסדות החינוך בארץ.
לאחר יציאתו לגמלאות המשיך פינצ'ובר לסייע למכללה כיו"ר "העמותה למען בית המדרש למורים מזרחי" עד לשנת 2005. באמצעות הקרנות שעזר להקים מתאפשרת תמיכה שנתית נדיבה של האגודה (בעיקר באמצעות מלגות לימוד) במכללת "ליפשיץ", בבית הספר התיכון "הימלפרב" ובבית הספר היסודי "לדוגמה". לאחר צאתו לגמלאות עסק גם בכתיבת עבודת דוקטורט באוניברסיטה העברית על נוסח משנת מסכת שקלים, אותה השלים בשנת 1998.
בשל תרומתו הגדולה של ד"ר פינצ'ובר לחינוך הדתי בישראל זכה לקבל בשנת 1987 את תואר "יקיר החינוך הדתי", ובשנת 1997 הוענק לו התואר יקיר ירושלים.
הוא אביהם של אינג' רמי פינצ'ובר, מתמחה בתכנון ובניה של בתי חולים, יהודה פינצ'ובר, פרופסור למתמטיקה בטכניון, רות הכהן-פינצ'ובר, פרופסור למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית, וד"ר צביה זליגמן, פסיכולוגית קלינית ומנהלת לטם - מרכז לטיפול בטראומה מינית במרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי.
מייקל סרה
מייקל אוסטין סרה (באנגלית: Michael Austin Cera; נולד ב-7 ביוני 1988) הוא שחקן, מדבב, זמר-יוצר ומפיק קולנוע קנדי. נודע בזכות תפקידו בסרטים "סופרבאד - חרמן על הזמן", "ג'ונו", "האקסים של החברה שלי", ובסדרה "משפחה בהפרעה".
ביוגרפיה.
סרה נולד בברמפטון אונטריו שבקנדה ללינדה (לבית קוקמן) ממוצא בריטי והולנדי ולואיג'י סרה ממוצא סיציליאני-איטלקי. הוריו עבדו בחברת זירוקס. לסרה יש אחות בכורה, ג'ורדן, ואחות צעירה, מולי. הוא החל להתעניין במשחק לאחר שראה שוב ושוב את הסרט "מגרש השדים" כשהוא חלה באבעבועות רוח בגיל שלוש. הוא למד בעל פה את כל הדיאלוגים והעריץ את השחקן ביל מארי. הוא למד אלתור בתיאטרון.
קריירה.
הופעתו הראשונה של סרה בטלוויזיה הייתה בפרסומת של מסעדת המזון המהיר "טים הורטונס" למחנה הקיץ שלהם. הופעתו בפרסומת הייתה ללא תשלום.
ב-2002 הופיע שיחק בסרט "וידויים של מוח מסוכן". דיבב בסדרות האנימציה "דובי ברנשטיין" ו"מגושרת". מ-2003 עד 2019 שיחק בתפקיד מרכזי בסדרה הקומית "משפחה בהפרעה".
ב-2005 הופיע בסרט הקצר "Darling Darling"; על השתתפותו בסרט זכה סרה בפרס שחקן השנה בפסטיבל סאן גיו אשר מתקיים בוורונה שבאיטליה.
סרה וחברו קלארק דאק מככבים בסדרה של סרטוני וידאו קצרים המועלים לאתרם. ב-2007 חתמו השניים על חוזה עם רשת CBS וכיכבו, ביימו והפיקו סדרה משלהם, "קלארק ומייקל", שיצאה במאי 2007. באותה שנה כיכב סרה בסרטים "סופרבאד - חרמן על הזמן" ו"ג'ונו"; על השתתפותו בסרטים אלו זכה סרה בפרס איגוד מבקרי הקולנוע באוסטין בקטגוריית "תגלית השנה".
ב-2008 הופיע בסדרת הקומדיה "היסטוריה שתויה"; בנוסף שיחק בסרט "הלילה של ניק ונורה". ב-2009 קיבל מועמדות לפרס באפט"א בקטגוריית "תגלית השנה".
ב-2010 כיכב בסרט הנעורים "האקסים של החברה שלי" בתור סקוט פילגרים. ב-2013 שיחק בסרט הקומדיה "סוף.", וגילם את עצמו בגרסה מוקצנת.
בשנת 2017 שיחק בדרמה של אהרן סורקין "המשחק הגדול" ודיבב בסרט "סרט לגו באטמן" את דמותו של רובין.
בשנת 2018 שיחק בהפקה המחודשת של המחזה "גיבור הלובי""" בתיאטרון ברודוויי שקיבלה שלוש מועמדויות בטקס פרסי הטוני וסרה בין היתר קיבל מועמדות לפרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה.
אייר פרנס
רוברט ג. לאנג
יחיא עבאהל
הרב יחיא עבאהל הלוי (תרמ"ג, 1883 – כ' באייר תשכ"ח, מאי 1968) היה הרב הראשי ואב בית הדין של העדה התימנית בירושלים.
ביוגרפיה.