במרוצת השנים התערה סוטר בפוליטיקת הרפובליקנית של מדינתו. הוא שירת כשופט במסצ'וסטס, וב-1990 מונה לשופט בבית המשפט הפדרלי לערעורים של המחוז הראשון. באותה שנה, בחר בו הנשיא ג'ורג' בוש האב כמועמד לשופט בבית המשפט העליון האמריקני במקום ויליאם ברנן שפרש. סוטר איכזב את תומכיו הרפובליקנים בהיותו מתון וליברלי באופן יחסי.
בשנותיו הראשונות נטה סוטר לכיוון השמרני, ורוב הצבעותיו היו יחד עם נשיא בית המשפט דאז ויליאם רנקוויסט ועם השופט דאז אנטונין סקאליה. עם זאת, ביחד עם שני שופטים אחרים שמונו על ידי נשיאים רפובליקנים, אנתוני קנדי וסנדרה דיי או'קונור, כתב סוטר דעה תומכת בפסק דין הורות מתוכננת נגד קייסי, אשר שמר על הלכת בית המשפט העליון בפסק הדין רו נגד וייד אשר הכירה בזכות חוקתית להפלות. מאז סוטר נחשב לליברל בבית המשפט, והוא פסק ביחד עם השופטים הליברלים סטיבנס, גינסבורג וברייר לעיתים קרובות, כולל בפסק הדין בוש נגד גור.
סוטר אינו משתמש בדואר אלקטרוני, אינו מחזיק מכשיר סלולרי ואף מבצע בעצמו תיקונים ושיפוצים בביתו שבניו המפשייר.
במאי 2009 הודיע נשיא ארצות הברית ברק אובמה, שסוטר התפטר מתפקידו עקב רצונו לפרוש בחזרה למדינת מולדתו ניו המפשייר. אובמה בחר בסוניה סוטומיור כמחליפתו.
יוסף דיאב
יוסף עבדאללה דיאב (בערבית: يوسف عبدالله دياب; 1917 – 18 בפברואר 1984) היה איש ציבור ערבי ישראלי, וחבר הכנסת בכנסת הרביעית.
ביוגרפיה.
דיאב נולד בטמרה.
בבחירות לכנסת הרביעית התמודד מטעם מפלגת "שיתוף ואחווה" ונבחר מטעמה לכהן כחבר הכנסת. במהלך כהונתו היה חבר ועדת הכלכלה וממלא מקום בוועדת פנקס הבוחרים.
שמריהו בן צור
סוחוי Su-30
סוחוי Su-30 (ברוסית: Су-30) הוא מטוס קרב מתוצרת חברת סוחוי הרוסית. המטוס מכונה לפי קודי נאט"ו "Flanker-C". המטוס מבוסס על הסוחוי-27 ומיועד להשגת עליונות אווירית ולתקיפה קרקעית.
פיתוח.
פיתוח המטוס החל בשנת 1986 במסגרתו עבר הסוחוי-27 שדרוגים ותוספות כדי לעמוד בדרישות כוחות ההגנה האווירית של רוסיה, בין היתר הגדלת טווח הפעולה של המטוס. לשם כך נבחר הדגם הדו מושבי של הסוחוי-27 (Su-27UB) שכן למשימות ארוכות טווח היה צורך בטייס ובנווט. תחילה נקרא המטוס Su-27PU ואב הטיפוס ערך את טיסת הבכורה ב־31 בדצמבר 1989.
בין השדרוגים והתוספות של המטוס ניתן לציין:
בהמשך שונה שם המטוס לסוחוי-30 והחברה גם הציגה את דגם הסוחוי-30MK לייצוא.
ברברה וולטרס
ברברה ג'יל וולטרס (באנגלית: Barbara Jill Walters; נולדה ב-25 בספטמבר 1929) היא עיתונאית אמריקאית יהודייה.
קורות חיים.
וולטרס נולדה בבוסטון שבמסצ'וסטס. אביה היה סוכן כרטיסים ומפיק תיאטרון.
בצעירותה איבד אביה את רשת מועדוני הלילה שהייתה ברשותו ואת דירת הגג שבסנטרל פארק. את לימודיה היסודיים עשתה בניו יורק ובפלורידה, וקיבלה תואר BA בספרות אנגלית מטעם מכללת שרה לורנס בברונקסוויל.
בשנת 1961, לאחר קריירה קצרה כעוזרת לעיתונאי וככתבת ב-CBS, הצטרפה לתוכנית The Today Show ברשת NBC ככותבת וכתחקירנית. וולטרס התקדמה בתוכנית ועברה להגיש כתבות צבע קלילות יותר בתוכנית, שעסקה בעיקר בתחקירים ובראיונות כבדי ראש. בתוך שנה הפכה לכתבת כללית שאחראית באופן עצמאי על התחקיר והעריכה של משימותיה.
החל משנת 1979 הייתה חלק מצוות תוכנית התחקירים 20/20 ברשת ABC.
ב-14 ביוני 2007 קיבלה כוכב במדרכת שדרת הכוכבים בהוליווד.
ב-28 במרץ 2013 פורסם כי וולטרס תפרוש מעיסוקיה הטלוויזיוניים בשנת 2014, וזאת אחרי יותר מ-50 שנים על המסך.
דיוויד סאוטר
מחוז קנט
בנו כהן
בנו כהן (30 בספטמבר 1894 - 24 בנובמבר 1975),היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת בכנסת החמישית.
כהן נולד בגרמניה ובמהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הגרמני. בהמשך למד משפטים באוניברסיטת ברסלאו והוסמך כעורך דין. במהלך לימודיו הוא היה בין פעילי אגודת הסטודנטים הציוניים בגרמניה ונמנה בין ראשי תנועת הנוער בלאו ווייס. בשנות העשרים הוא שהה מספר פעמים בארץ ישראל וקידם תוכניות להתיישבות חקלאית. בשנים 1933–1939 שימש כהן מזכיר כללי ויושב ראש של הסתדרות ציוני גרמניה.
בשנת 1939 עלה כהן לארץ ישראל. פעילותו הציבורית נמשכה במסגרת התאחדות עולי מרכז אירופה. בשנת 1942 הוא נמנה בין מייסדי מפלגת "עלייה חדשה" לייצוג עולי גרמניה ובשנת 1948 לייסוד המפלגה הפרוגרסיבית. לאחר קום המדינה הוא שימש מרצה בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה בתל אביב ועמד בראש בית הדין המשמעתי לעובדי מדינה.
בשנים 1961–1965 היה כהן חבר הכנסת מטעם המפלגה הליברלית הישראלית והיה חבר ועדת חוקה, חוק ומשפט, ועדת העבודה וועדת הפנים.
סטיב רוטמן
סטיבן ר. "סטיב" רוטמן (באנגלית: Steven R. "Steve" Rothman; נולד ב-14 באוקטובר 1952) הוא פוליטיקאי יהודי אמריקאי. כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז ה-9 של ניו ג'רזי משנת 1997 עד 2013.
רוטמן הוא חבר המפלגה הדמוקרטית, והיה אחד מתומכיה העקביים של ישראל בקונגרס. הוא חבר בשדולת חברי בית הנבחרים בנושא שיתוף הפעולה הביטחוני ישראל-ארצות הברית. רוטמן הוא היהודי הראשון המייצג את המחוז ה-9 של ניו ג'רזי בקונגרס והיה ליהודי הראשון המכהן בתת-הוועדה הביטחונית להקצאות.
ב-2012 הפסיד בבחירות המוקדמות של המפלגה הדמוקרטית לבית הנבחרים.
ביוגרפיה וקריירה.
רוטמן למד בבית ספר למשפטים של אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, במיזורי. הוא הושבע לראשונה לקונגרס ב-3 בינואר 1997 והוא מכהן כרגע את כהונתו השישית בתפקידו זה, כשבבית הנבחרים מתקיימות בחירות כל שנתיים. רוטמן גם מכהן בוועדת ההקצאות החשובה בבית הנבחרים.
לפני שהוא נבחר לקונגרס, רוטמן כיהן כראש העיר של אינגלווד, עיר הולדתו, בניו ג'רזי, למשך שתי כהונות, בין השנים 1983–1989 והתמחה במשפטים כעורך דין פרטי בזמן שהוא נתן שירותים משפטיים בחינם לעניים, מוגבלים ומבוגרים בין השנים 1978–1993. בין השנים 1993–1996 כיהן בבית המשפט כממלא מקום שופט. רוטמן מתגורר ברובע פייר לון, במחוז ברגן, בניו ג'רזי.
רוטמן הביס את הרפובליקנית קת'לין דונובן וזכה בבחירות לקונגרס עבור המושב של המחוז ה-9 של ניו ג'רזי ב-1996, והחליף את רוברט טוריצ'לי, אשר נבחר באותו זמן לסנאט.
עמדות מדיניות ופוליטיות.
מדיניות חוץ והיחס לישראל.
חבר הקונגרס סטיב רוטמן הוא תומך עקבי של ישראל. על פי דבריו, חיזוק היחסים האסטרטגיים בין ישראל לארצות הברית, הוא בעדיפות עליונה. ב-2002, הוא הצביע בעד חוק הבעת הסולידריות עם ישראל במלחמתה בטרור וב-2003, הוא הצטרף לשדולת חברי בית הנבחרים החדשה בנושא שיתוף הפעולה הביטחוני ישראל-ארצות הברית. במהלך שנות ה-90, רוטמן היה פעיל מרכזי בלובי למען כניסתה של ישראל כחברה ב"קבוצת מערב אירופה ואחרות" (WEOG) שבאו"ם. עוד בשנת 1999 הוא הציג הצעת חוק למעמד שוויוני של ישראל באו"ם, וקיים לחץ מתמיד על שגריר ארצות הברית באו"ם לסייע לישראל להתקבל לקבוצה זו עד התקבלותה לגוף זה בשנת 2000. בזמן ההצבעה על החוק הוא הדגיש את העובדה כי ישראל היא מושא של 30% מההחלטות השנתיות של עצרת האו"ם, לעומת הזנחה של מקומות כגון סודאן, בוסניה ורואנדה
. מאז שהצטרף לוועדת המשנה של ההקצאות, בנושא מבצעי חוץ ב-2001, אשר אחראית על כל ההקצאות של סיוע החוץ האמריקאי, השיג עבור ישראל 23,390 מיליארד דולר בסיוע צבאי וכלכלי ובהלוואות ערבון, וסה"כ 40,000 מיליארד דולר כולל מאז כניסתו לקונגרס וטען כי זה בעדיפות עליונה אצלו.
באפריל 2003, הוא הזהיר את סגן מזכיר החוץ, ריצ'רד ארמיטאג', שלא ללחוץ על ישראל בנושא מפת הדרכים. למרות תמיכתו העקרונית בתוכנית, הוא סבר כי על הפלסטינים להוכיח קודם את מחויבותם לשלום. ביוני של שנה זו, הוא היה מבין יוזמי החוק שעבר בבית הנבחרים, המביע סולידריות עם ישראל וקורא לרשות הפלסטינית לפרק את תשתיות הטרור. בדצמבר של אותה שנה, הוא השתמש בעמדתו בוועדת המשנה להקצאות, בנושא מבצעי חוץ, כדי להשיג סיוע כלכלי וצבאי לישראל בסך 2,690 מיליארד דולר, בחוק שנת התקציב של 2004, כשהוא מסייע בכל שלבי מעבר החקיקה בוועדות ובבית הנבחרים וכולל גם קליטתם של יוצאי ברית המועצות לשעבר, מזרח אירופה ואתיופיה.
בנובמבר 2004, הוא כלל בחוק לשנת התקציב של 2005, גם הגבלות על הסיוע לאונר"א והתניית הסיוע בהצדקת הארגון בפני הקונגרס כי הוא עובד בהתאם לחוק האמריקאי שאוסר על סיוע חוץ לארגוני טרור, לפני קבלת סיוע נוסף. האמצעי בא בשל הודאת ראש הארגון, פיטר הנסן, כי הוא מעסיק עובדים הקשורים לחמאס וכן שיגר מכתב לראש הארגון בדרישה להפסיק תמיכה בבתי ספר פלסטינים העוסקים בהסתה.
בינואר 2005, הוביל רוטמן קואליציה דו מפלגתית, לגנות את שידורי סדרת הטלוויזיה האנטישמית באיראן, "העיניים הכחולות של זארה", אשר מתארת אנשים בממשלת ישראל כגונבים עיניים ואיברים אחרים מילדים פלסטינים ושותלים אותם בבכירים ישראלים. הוא שיגר מכתב מחאה למנהל האינטרסים של המגזר האיראני, המתפקד כמעין שגריר של איראן בארצות הברית, על שידור הסדרה בתחנת 'סהר 1' של איראן. בדצמבר של אותה שנה, קרא רוטמן יחד עם עוד שמונה חברי קונגרס, במכתב לנשיא הוועדה האירופית, לדחות במיידית את הדו"ח שהוגש על ידי נציגי האיחוד האירופי ברמאללה, המערער על זכות ישראל לתבוע את ירושלים כבירתה.