יחסי פינלנד–קזחסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת פינלנד לבין רפובליקת קזחסטן.
היסטוריה.
היחסים בין רפובליקת פינלנד לרפובליקת קזחסטן כוננו ב-13 במאי 1992, מיד לאחר עצמאות קזחסטן מברית המועצות.
פינלנד קידמה שיתוף פעולה במסגרת האיחוד האירופי עם קזחסטן ומדינות מרכז אסיה בתקופת נשיאותה ב-2006 וקידמה שיתוף פעולה ביטחוני, דמוקרטיזציה של מדינות האזור, ושמירה על זכויות האדם בהתאם לעקרונות הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה. פינלנד קידמה את השתתפותה של קזחסטן בארגון, והכניסה אותה למספר ועדות. בשנת 2009 יצא מסמך המפרט את כל ההכנות של קזחסטן לקראת היותה יושבת הראש של הוועדה הכלכלית-סביבתית בשנת 2010.
קשרים תחבורתיים.
בשנת 2017 פתחה פינאייר קו עונתי בין אסטנה להלסינקי. השגריר הפיני בקזחסטן התייחס למהלך ואמר כי הוא מקווה שהקשר החדש יגביר את הקשרים העסקיים בין המדינות.
אוסוולד לוץ
אוסוולד לוץ (בגרמנית: Oswald Lutz; 6 בנובמבר 1876 – 26 בפברואר 1944) היה גנרל גרמני שפיקח על מיכון הצבא הגרמני בסוף שנות ה-20 וה-30, ובשנת 1935 מונה למפקד כוחות השריון של הוורמאכט.
ביוגרפיה.
לוץ נולד בארינגן ב-6 בנובמבר 1876, ובשנת 1894 התגייס לצבא בוואריה, שהיה חלק מצבא הקיסרות הגרמנית. בשנת 1896 הוא הצטרף לגדוד ההנדסה ה-1, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה הוא הצטרף לרייכסווהר, שבו קודם לדרגת אוברסט-לוטננט בשנת 1923, ולדרגת אוברסט בשנת 1928.
ב-1 באפריל 1931 מונה לוץ למפקח הכוחות הממונעים והועלה לדרגת גנרל-מיור, ומטהו כלל את היינץ גודריאן כראש המטה ואת ולטר נהרינג כקצין מטה. לוץ המשיך לפקח על מיכון הצבא, וב-1 בפברואר 1933 הועלה לדרגת גנרל-לוטננט. שנתיים וחצי מאוחר יותר הוא הועלה לדרגת גנרל חיל השריון והיה למפקד כוחות השריון, אולם לראש מטהו מונה פרידריך פאולוס במקום גודריאן, שהיה פחות מוצלח בתפקיד.
לוץ פרש משירות פעיל בפברואר 1938, בעקבות פרשת בלומברג-פריטש. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא מונה ב-22 בספטמבר 1941 לראש צוות מיוחד, אולם ב-31 במאי 1942 פרש שוב מהצבא, וב-26 בפברואר 1944 הוא מת במינכן בגיל 67.
אובר-שטורמבאנפיהרר
אובר-שטורמבאנפיהרר (בגרמנית: Obersturmbannführer, מילולית: "מנהיג יחידת תקיפה בכיר") הייתה דרגה צבאית של המפלגה הנאצית (NSDAP) שהייתה בשימוש על ידי האס אה והאס אס.
היסטוריה.
הדרגה נוצרה במאי 1933 בעקבות התרחבות השורות של האס אה והאס אס. אובר-שטורמבאנפיהרר הייתה זוטרה משטנדרטנפיהרר, והייתה שוות ערך לאוברסט-לויטננט (לוטננט קולונל) בכוחות היבשה של הוורמאכט.
אדולף אייכמן.
אדולף אייכמן היה אחד הקצינים שקודמו לדרגת אובר-שטורמבאנפיהרר בשנת 1940, והיה רשום ככזה בפרוטוקול של ועידת ואנזה. במהלך משפט אייכמן על פשעים נגד האנושות בשנת 1962, התובע הראשי גדעון האוזנר הפנה את תשומת הלב של משמעות האחריות של אייכמן בעת שנשא דרגות אובר-שטורמבאנפיהרר, ולתגובה של אייכמן שטען כי היה רק פקיד שציית לפקודות, האוזנר שאל אותו, "היו לך דרגות אובר-שטורמבאנפיהרר או שהיית רק פקידה משרדית?"
בספרה אייכמן בירושלים, חנה ארנדט טוענת כי דרגת אובר-שטורמבאנפיהרר הייתה דרגה ללא חשיבות מרובה, ומציינת כי אייכמן העביר את המלחמה כשהוא "חולם" על קידום לדרגת שטנדרטנפיהרר. ארנדט גם מציינת כי "אנשים כמו אייכמן, שצמחו מבין השורות, מעולם לא התקדמו מעבר לדרגת אובר-שטורמבאנפיהרר, אלא בשירות בחזית."
סימני הדרגה.
טלאי הצווארון של אובר-שטורמבאנפיהרר כלל ארבעה כוכבים ושני פסי כסף, מרוכזים בצווארון השמאלי של מדי האס אס. בנוסף, כללו המדים דרגות כתף של אוברסט-לוטננט.
תיווך
מתווך
גנרל חיל הרגלים (גרמניה)
גנרל חיל הרגלים (בגרמנית: General der Infanterie; בקצרה: General d. Inf.) היא דרגה בכוחות הקרקע הגרמניים (גרמנית: הר). כיום הדרגה ניתנת לקצינים בדרגת OF-8 (מקביל לרב־אלוף, אך קיימות דרגות גבוהות יותר), והם אחראים על ענייני של אימון כוחות הרגלים של הבונדסוור וציודם.
היסטוריה.
"גנרל חיל הרגלים" היא דרגה לשעבר של גנרל חיל בכוחות היבשה הגרמניים (צבא הקיסרות הגרמנית, הרייכסווהר והוורמאכט), אשר הייתה בשימוש גם על ידי הצבא הפרוסי והצבא האוסטרו-הונגרי, והייתה השלישית בחשיבותה, לאחר דרגות גנרל-אוברסט וגנרל-פלדמרשל. הדרגה היא שוות ערך לדרגת שלושה כוכבים כיום. הדרגה גם אומצה על ידי הצבא הפיני (Jalkaväenkenraali) בין שתי מלחמות העולם.
כיום, בכוחות המזוינים של גרמניה, הבונדסוור, הדרגה של גנרל-לוטננט היא המקבילה לדרגה המסורתית של גנרל חיל הרגלים. בצבא גרמניה המזרחית לא הייתה מקבילה לדרגת גנרל חיל הרגלים, והיא מוזגה לדרגת גנרל-אוברסט.
דרגות מקבילות.
קצינים בדרגה מקבילה בחיל הפרשים נקראו "גנרל חיל הפרשים" ואלו בחיל התותחנים היו "גנרל חיל התותחנים". בשנת 1935 הוורמאכט הוסיף את הדרגות של "גנרל חיל השריון", "גנרל הכוחות ההרריים", "גנרל חיל הצנחנים", "גנרל חיל הקשר". בלופטוואפה, המקבילה לדרגה הייתה "גנרל חיל טייסי הקרב". הדרגה ציינה רק בכללית את הזרוע שבה שירת הגנרל, ולא התייחסה לתפקידו באופן ספציפי.
הדרגה בבונדסוור.
בבונדסוור קיים תואר של גנרל חיל הרגלים, שהוא האחראי על אימון וציוד כוחות הקרקע, ונושא בדרך כלל דרגת בריגדיר גנרל. מכיוון שזהו רק תואר ולא דרגה, לפעמים יכול לשאת אותה גם קצין בדרגת אוברסט.
קרסנודאר-3
"קרסנודאר-3" הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר קרסנודאר, המהווה לקבוצת המילואים השנייה של מועדון הכדורגל "קרסנודאר" (נוסף לקבוצת "קרסנודאר-2"). המועדון נוסד בשנת 2014 על מנת לקלוט שחקנים צעירים שסיימו את לימודי הכדורגל באקדמיה של מועדון הכדורגל "קרסנודאר".
היסטוריה.
בשנים 2014-2018 המועדון השתתף בטורנירים חובבניים. ב-26 ביוני 2018 "קרסנודאר-2" קיבלה מקום בליגת הכדורגל הלאומית ובשל כך, ב-24 ביולי "קרסנודאר-3" הפכה למועדון כדורגל מקצועני וצורפה למחוז "דרום" של אליפות ליגת הכדורגל המקצוענית, בעונת 2018/19.
בעונת 2020 חזרה לליגה החובבנית.
לאופולד ולוב
אצטדיון מטרופוליטנו דה טצ'ו
אצטדיון מטרופוליטנו דה טצ'ו (בספרדית: Estadio Metropolitano de Techo) הידוע גם בשם טצ'ו, הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר בוגוטה, בירת קולומביה. הוא משמש כאצטדיון הביתי של קבוצות לה אקידד, בוגוטה פוטבול קלוב וטיגרס פוטבול קלוב.
בשנת 2015 רשם האצטדיון שיא עולמי בכך ששוחקו בו הכי הרבה משחקים בשנה אחת - 93 משחקים על ידי שמונה קבוצות שונות - לה אקידד, בוגוטה פוטבול קלוב, אקספרסו רוחו, פורטלסה, פטריוטס בויאקה, אמריקה קאלי, דפורטס טולימה ובויאקה צ'יקו במסגרת הליגה הבכירה, הליגה השנייה וקופה סודאמריקנה. הממוצע היה משחק כל יומיים, וזה מבלי להחשיב את משחקי הליגה עד גיל 20, שאינם נחשבים כרשמיים.
האצטדיון נפתח בשנת 1954 וממוקם בדרומה של העיר בוגוטה בחלק הקרוי "טצ'ו". משחקי כדורגל החלו להיערך בו בעיקר בתחילת שנות ה-90, כאשר קבוצת אקדמיה פוטבול קלוב החלה לשחק בו משנת 1991 ועד 1995 במסגרת הליגה השנייה. בשנת 1994 היה חלק מהאצטדיונים שאירחו את אליפות דרום אמריקה עד גיל 23 שבה זכתה קולומביה אחרי ניצחון על אורוגוואי. כאשר העפילה לה אקידד לליגה הבכירה, היא עברה מאצטדיון האוניברסיטה למטרופוליטאנו דה טצ'ו ושיחקה שם את משחקי חצי גמר האליפות והגביע בשנים 2007 ו-2008, אבל את משחקי הגמר העבירה לאצטדיון אל קמפין מטעמי בטיחות וקיבולת. עד אז הכיל האצטדיון 3,000 מקומות בלבד. כעבור שנה שופץ האצטדיון והורחב עד לתכולה של 23,000 מקומות, אם כי עדיין חסר היציע הדרומי בשביל להגיע לכמות זו. נכון להיום יכול להכיל האצטדיון עד 10,000 צופים. כמו כן, הותקנו בו עמודי תאורה כדי שיוכל לארח גם משחקים בלילה.
The Watermelon Woman
The Watermelon Woman (בתרגום: אשת האבטיח) הוא סרט דרמה קומית משנת 1996 אשר נכתב, בוים, ונערך על ידי שריל דאניה, ואשר זכה בפרס טדי לסרט הלהט"ב הטוב ביותר. דאניה גם מככבת בסרט בתפקיד שריל, צעירה לסבית שחורה שעובדת בחנות וידאו בזמן שהיא מנסה לעשות סרט על שחקנית שחורה משנות ה-1930 שהייתה ידועה בשל תפקידיה בתור ה"אמא" (mammy) הסטראוטיפית שהיו היחידים שניתנו לנשים שחורות בקולנוע באותה התקופה. זהו הסרט העלילתי הראשון שיצא לאור בבימויה של לסבית שחורה.
רקע.
ב-1993 דאניה עשתה מחקר עבור קורס בהיסטוריה של הקולנוע השחור, וחיפשה מידע על שחקניות שחורות מימי הקולנוע המוקדמים. היא גילתה שלעיתים קרובות השחקניות השחורות ששיחקו בסרטים הושמטו מהקרדיטים. דאניה החליטה ליצור סיפור על נשים שחורות בסרטים המוקדמים, והתוצאה הייתה "The Watermelon Woman". היא הכירה בכך שהסרט שלה לא יספיק כדי לתקן את העיוות ההיסטורי: "לשם כך צריך שתהיה יותר עבודה, צריך שיהיו יותר גיבורים שחורים. יש הרבה שחקניות כישרוניות שאין להן תפקידים לגלם, חוץ מאשר ה"מאמי" שוב ושוב, בהתגלמות המודרנית של "מאמי". צריך התמקדות שמייצרת עבורן עבודה, שמזכה אותן בחלק מפרסי האקדמיה, כפי שמגיע להן." שם הסרט מחקה אחר סרטו של מלווין ואן פיבלס, "The Watermelon Man" (1970).
הסרט נעשה בתקציב של 300,000 דולר, כולל מענק של $31,500 מהקרן הלאומית לאמנויות (NEA), אירוע גיוס כספים, ותרומות של חבריה של דאניה. הצלמת זואי לאונרד יצרה את ארכיון פיי ריצ'רדס, המתעד את חייה של השחקנית הבדיונית שבסרט. האוסף, הכולל 78 צילומים, הוצג מאוחר יותר בגלריות כהספר.