המספר של דאנבר הוצע לראשונה ב-1992 על ידי האנתרופולוג הבריטי, רובין דאנבר, שטען כי: "גבול זה הוא פונקציה ישירה של יחס גודל קליפת המוח החדשה ('נאוקורטקס')...הגבול אשר מציבה לנו יכולת העיבוד בקליפת המוח החדשה הוא פשוט מספר האנשים עמם מערכת יחסים בין-אישית יציבה יכולה להישמר."
ע"פ דאנבר 150 החברים הקרובים מתחלקים למס' תת-קבוצות:
5- החברים הכי קרובים שלך, עליהם אתה סומך ופונה אליהם כדי לקבל עזרה ועצה.
15- החברים הטובים שאכפת לנו מהם ואנו שמחים ועצובים איתם.
50 - חברים שאיתם אנחנו בקשר לעיתים רחוקות
150 – מספר האנשים שאדם מכיר ומקיים איתם מערכות יחסים יציבות
500- ידידים
1500- האנשים שנוכל לשייך את השם שלהם לפנים שלהם.
ממחקר מדעי שנעשה ב-2011 על ידי פרופ' רובין דאנבר, אנתרופולוג וחוקר תרבויות מאוניברסיטת אוקספורד עולה כי על-אף שללא מעט אנשים ישנם 5,000 חברי פייסבוק ויותר, המוח האנושי לא מסוגל להתמודד עם יותר מ-150.
הוא השווה את היקף תנועת הרשת של גולשים אשר בפרופיל האישי שלהם אלפי חברים לזו של פרופילים בני מאות חברים. דאנבר גילה כי אין כל הבדל בין שתי הקבוצות. זאת, כאשר "תנועה" נחשבת לפרופילים שנוצר איתם קשר פייסבוק לפחות אחת לשנה.
"על אף שבפייסבוק ניתן לצבור 1,500 חברים ומעלה, אנשים מנהלים את המעגל הפנימי שלהם סביב 150 בני אדם, בדיוק כמו בעולם האמיתי. משתמשים ברשתות חברתיות נהנים מהמחשבה שיש להם הרבה חברים והם פופולריים, אבל בסופו של דבר הם לא מתנהגים באופן שונה מכל בני האדם"..
כשלים מתודולוגיים במחקרו של דאנבר.
טענתו של דאנבר היא ש-150 הוא מספר הקשרים הממוצע של האדם ברשת החברתית.
הבעיה היא שרשתות חברתיות (גם רשת קשרים אנושית) אינן מתפלגות בהתפלגות נורמלית, כפי שהממוצע של דאנבר רומז, אלא בהתפלגות "זנב ארוך", והדבר אף עולה ממחקריו של דאנבר-עצמו. בהתפלגות נורמלית, לרוב האנשים יהיה מספר קשרים מקורב לממוצע. אך בהתפלגות "זנב ארוך", לרוב האנשים יהיה מספר קשרים נמוך משמעותית מהממוצע ולמיעוט קטן יהיה מספר קשרים גבוה בהרבה מהממוצע.
למשל, במאמר מ-2015, דאנבר חקר מאגר של רשת חברתית (פייסבוק) שמכילה 3 מיליון משתמשים.
במאמר נמצא שהרשת אכן מתפלגת "זנב ארוך" אך כדי להתאים את הנתונים למחקר, דאנבר מציין שהוא ברר מתוך ה-3 מיליון רק משתמשים שהגדיר כ"פעילים חברתית" (10 אינטראקציות בחודש). לאחר סינון, נשאר דאנבר עם 130 אלף משתמשים שהם רק כ-7% מהדאטה המקורי, ועליהם ביצע את המחקר תוך התעלמות מכך של-93% מהמשתמשים היה מספר נמוך הרבה יותר של חברים.
דאנבר ביצע סינון דומה גם במחקר נוסף שבו חקר רשת סלולרית ובה 6 מיליון מכשירים, כשבחר לחקור רק כאלה שהגדיר כ"פעילים חברתית" (לפי הגדרתו, כאלה שהיו להם מעל 50 קשרים). שיעורם בנתונים לא עלה על 5%. כלומר, גם במחקר זה, 95% מהמשתמשים היו בקשר עם מספר נמוך מ-50.
מת'יו גוד
מת'יו ויליאם גוד (באנגלית: Matthew William Goode; נולד ב-3 באפריל 1978) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי, מוכר בזכות הופעותיו בסרטים "השומרים", "נקודת מפגש" ו"סינגל מן" ובסדרת הדרמה מבית רשת CBS; "האישה הטובה".
ביוגרפיה.
גוד נולד באקסטר שבדרום מערב אנגליה לאם, אחות ובמאית בתיאטרון חובבים ולאב, גאולוג. לגוד אח ביולוגי, שני אחים למחצה ושתי אחיות למחצה.
גוד למד דרמה באוניברסיטת ברמינגהאם ולאחר מכן ב"אקדמיית וובר דוגלס" שבלונדון, כסטודנט למשחק הושפע רבות מהשחקן מייקל גמבון.
קריירת משחק.
בשנת 2002, החל גוד את דרכו בסרט הטלוויזיה "Confessions of an Ugly Stepsister". בשנת 2004, שיחק בתפקיד ראשי בקומדיה הרומנטית "חופשייה לאהבה" בתפקיד הסוכן החשאי בן קלדר, והתפרסם לראשונה בסרטו של וודי אלן "נקודת מפגש".
בתפקיד הפריצה שלו עבור אלן גילם גוד את טום יואיט, ארוסה העשיר וקל הדעת של נולה רייס (סקרלט ג'והנסון).
בסוף 2005 שיחק גוד בקומדיה הרומנטית הבריטית "קליק" בתור האק שארוסתו רייצ'ל מתאהבת בלוסי (לנה הידי), האחראית על סידור הפרחים בחתונה.
ב-2007 הופיע בסרט הפשע "המשקיף" וגילם את מנהיג כנופיית השודדים גארי ספרגו.
בשנת 2009 זכה גוד לפרסום עולמי בזכות תפקיד גדול שעשה בסרט גיבורי העל האפל "השומרים". גוד זכה בתפקיד האדם החכם בעולם אדריאן וייט לאחר שג'וד לאו וטום קרוז ויתרו עליו עקב בעיות תקציביות.
גוד הופיע בנוסף בסרט הדרמה "סינגל מן" בתור ג'ים מאהבו האמריקאי הצעיר של הפרופסור הבריטי ג'ורג' פלקונר (קולין פירת').
ב-2010 שיחק בקומדיה "שנה מעוברת" בתפקיד דיקלאן או'קלאגן, שף אירי בו מתאהבת אנה בריידי (איימי אדמס) בעת טיולה באירלנד. באותה שנה שיחק גם בסרט "צומת בחיים". בשנת 2011, שיחק בתפקיד ראשי בסרט "איש בוער". ב-2012, התארח בפרק בסדרה "שירת הציפורים". ב-2013, הופיע בסרטים "סטוקר" לצידה של ניקול קידמן ו"בל", והתארח בפרק בסדרה "לרקוד על הקצה".
בשנת 2014 החל לשחק בסדרה האישה הטובה בדמותו של פין, והתארח בפרק בסדרה אחוזת דאונטון בדמות הנרי טלבוט. הוא חזר לגלם את דמותו בעונה השישית והאחרונה של הסדרה. באותה שנה הוא גילם את יו אלכסנדר בסרט "משחק החיקוי". ב-2015, הופיע בסרט "לחץ" בדמותו של מיטשל.
בשנת 2016 שיחק בסרט השואה של רוברט זמקיס, "בעלי ברית" לצידם של בראד פיט, מריון קוטיאר, ג'ארד האריס וליזי קפלן.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד אורח בעונה השנייה של סדרת הדרמה של נטפליקס "הכתר" את דמותו של אנתוני ארמסטרונג-ג'ונס, רוזן סנודן הראשון; ועבור תפקידו היה מועמד לפרס אמי לשחקן אורח מצטיין בסדרת דרמה.
משנת 2018 משחק בסדרה "ליל המכשפות" על גילוין של מכשפות של רשת סקייפוקס בתור מת'יו דה-קליירמונט. (תפקיד ראשי)
הסדרה חודשה לעונה שנייה שעלתה בשנת 2021 ולעונה שלישית שעלתה בשנת 2022.
בשנת 2021 שיחק את הקפטן מורטון בסרט ""; הפרק השלישי בסדרת סרטי קינגסמן.
חיים אישיים.
משנת 2005, גוד נמצא במערכת יחסים עם סופי דיימוק. לזוג שתי בנות ובן: מתילדה איב (נולדה במרץ 2009), טדי אלאונור רוז (נולדה באוגוסט 2013) וראלף (נולד באוגוסט 2015). הזוג נישא לאחר תשע שנות זוגיות בשנת 2014, והמשפחה מתגוררת בסארי, אנגליה.
רוד סטייגר
רודני סטיבן "רוד" סטייגר (באנגלית: Rodney Stephen "Rod" Steiger; 14 באפריל 1925 – 9 ביולי 2002) היה שחקן אמריקאי שזכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב ובפרס באפט"א בשנת 1967 על הופעתו בסרט "כחום הלילה". ידוע בהופעותיו בסרטים שזיכו אותו במועמדויות נוספות לאוסקר, וכיכב, בין השאר, בסרטים: "חופי הכרך" (1954), "אוקלהומה!" (1955), "גם גיבורים נופלים" (1956), "היום הארוך ביותר" (1962), "המשכונאי" (1964), "אמריקה לאן?" ו"דוקטור ז'יוואגו" (1965), "חרב גדעון" (1986), "הפלישה ממאדים" (1996), "סוף העולם" (1999) ו"המפיק האחרון" (2001).
סטייגר נולד בניו יורק שבארצות הברית כבן יחיד למשפחה נוצרית-לותרנית.
שחרחורת
שחרחורת (בלדינו: Morenica; מורניקה או לה מורנה) הוא שיר עתיק בשפת הלאדינו. השיר זכה לאורך השנים לביצועים רבים במגוון סגנונות מוזיקליים.
השיר מבוסס במקור על 'קאנטיקס' (סוג של רומנסה) ספרדי מימי הביניים. תואר השם הספרדי morena (כאמור - שחרחורת) מקורו במוּרים - עם צפון אפריקאי שפלש במאה השמינית לחצי האי האיברי. עד היום מכנים בספרדית Moros את כל הפולשים שהגיעו בהמשך מצפון אפריקה, ולעיתים אף מהגרים בני ימינו משם.
השיר נחתם בשורה: "המלחים קוראים לי שחרחורת; אם עוד פעם יקראו לי, אבוא יחד איתם".
השיר בגרסת הלדינו ככל הנראה קדום מאוד. לפי המסורת, "מורניקה" הופיע כשיר חתונה לפני כ-500 שנה לפחות, וכבר נדד בין יהודי ספרד עוד בטרם גירושם בשנת 1492. על אף שמבוסס על מקור נכרי, ייתכן שהמוטיב של השיר - שחרחורת יפה שהשמש שזפה את עורה, מקורו ביפהפייה המקראית המוכרת מהפסוק בשיר השירים: . השירה הספרדית מאותה תקופה הושפעה במידה רבה משירת ימי הביניים של יהדות ספרד, ומהמורשת היהודית שהביאו עמם המתיישבים היהודים בספרד.
ארבעת הבתים של השיר (במקור הלאדיני תשעה בתים) שתורגמו לעברית על ידי משה גיורא אלימלך, בוצעו על ידי זמרים ולהקות עבריים רבים, בכללם הביצועים הקלאסיים של העופרים, הפרברים, עפרה חזה, זוהר ארגוב והברירה הטבעית. בין שאר האמנים הישראליים שביצעו את השיר נמנים אבישי כהן, ביקיני ועוד. כמו כן עובד ובוצע השיר על ידי מספר זמרים בינלאומיים.
במצעד של המדינה דורג השיר במקום ה-419 בביצוע של עפרה חזה.
אזור הזמן
ארמיית השריון ה-5 של ברית המועצות
משה גיורא אלימלך
משה-גיורא אלימלך (כתב בעיקר תחת השם משה גיורא; 12 בדצמבר 1919, סופיה, ממלכת בולגריה - 19 באוקטובר 1992) היה משורר, עיתונאי, חוקר ספרות, ופעיל בתנועת בית"ר.
אלימלך עלה ארצה בשנת 1924 בגיל 4. סיים תואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל וספרות עברית באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בספרות עברית מאוניברסיטת בר-אילן. לימד לשון וספרות יהודית-ספרדית באוניברסיטת בר-אילן. כבר כנער עסק בעיתונות, ומאוחר יותר היה לחבר במערכות הירדן והבוקר. אלימלך היה בין 15 הפעילים שהשתתפו ב"הועד לגיבוש הנוער העברי", שהפכה מאוחר יותר להכנענים. בשנת 1956 שירת במלחמת סיני. את רשמיו משדה הקרב ביטא בחמשה שירים שחיבר, ושהולחנו על ידי יששכר אמיר. בשנת 1960 מונה לחבר במערכת עיתון הארץ.
חיבר מעל ל-500 מסות ורשימות בכתבי-עת ובמוספים ספרותיים. כמו כן עסק בתרגום לעברית של עשרות רומנסות ושירי-עם ספרדיים שזכו לביצועים רבים. ביניהם "השושנה פורחת", "שחרחורת", "שיר ספנים" וכן חלק ניכר מהשירים שהופיעו באלבום "רומנסה ופיוט" של שלמה ארצי.