בתי הקולנוע מרשת רב חן שפעלו במרכז נסגרו בתחילת שנות ה-2000. בשנת 2005 הוקם על גג המבנה "אקס פארק", פארק אקסטרים לספורט אתגרי ובילוי. חלק ממרכז הושכר כאולם שמחות וגן אירועים שבצמוד לו נפתח בשנת 2014 מלון "גרדן הוטל" (Garden Hotel) ובו 29 חדרים. ביולי 2013 נפתח במתחם ה"סיניון - הקניון סיני הראשון בישראל", בו כ-60 חנויות הבנויות כתאים פתוחים בשטחים של 25-160 מ"ר בעצוב אחיד. בחנויות נמכרו מוצרי אופנה והנעלה, טיפוח ויופי, פנאי וצעצועים, ריהוט וציוד לבית ומוצרי חשמל ישירות על ידי היבואנים לצרכן הסופי. ה"סיניון" נסגר לאחר זמן קצר.
מבנה המרכז.
במרכז ישנם 10,500 מ"ר של אולמות לתערוכות וכנסים, 5,000 מ"ר של שטחים פתוחים לתצוגות וירידים, 6,500 מ"ר של חנויות ועסקים, ועוד 1,500 מקומות חניה. מיקומו הוא במבואותיה הדרומיים של חיפה. בצמוד אליו נמצאים מרכז לספורט אתגרי וגן אירועים.
האולם המרכזי, אולם אורן, מתפרש על שטח של 2,800 מ"ר ומכיל 2,100 מקומות ישיבה שניתן לפנותם ובמה של 240 מ"ר. לצידו ממוקם לובי אורן על שטח של 900 מ"ר. שאר האולמות הם אולמות קטנים בשמות: אלון, תמר, רימון, הדס, ערבה ולצידם לובי גפן ששטחו 500 מ"ר.
במרכז נערך מ-2002 טקס בחירת מלכת היופי מדי שנה. החל מ-2010 נערך בו גם הפסטיגל.
אריאנה האפינגטון
פרדיננד טוניס
ניק פרוסט
ניקולס ג'ון "ניק" פרוסט (באנגלית: Nicholas John "Nick" Frost; נולד ב-28 במרץ 1972) הוא שחקן, קומיקאי ותסריטאי אנגלי.
התפרסם בצוותא עם חברו השחקן סיימון פג בסרטים "מת על המתים", "שוטרים לוהטים", סוף העולם (הידועים יחד בשם "טרילוגיית הקורנטו") ו"פול" ובסדרה הקומית "מחוקים".
ביוגרפיה.
פרוסט נולד בפרבר דגנהאם שבמחוז אסקס, מזרח אנגליה.
בצעירותו, התנדב כשנתיים בקיבוץ בישראל.
פרוסט עבד בתחילה בתור שחקן במשרה חלקית והשלים הכנסה בעבודה כמלצר.
קריירה.
פרוסט התפרסם לראשונה בסדרת קומדיית המצבים הבריטית "מחוקים", בסדרה עבד לצידו של חברו הטוב ביותר הקומיקאי סיימון פג וגילם את מייק וואט חברו של גיבור הסדרה פיט ביסלי (פג).
פרוסט ניסה ליצור בעצמו כשכתב והנחה את תוכנית ההישרדות הקומית "זהירות! 50,000 וולטים".
ב-2004 חזר לעבוד ביחד עם סיימון פג ועם אדגר רייט הבמאי של הסדרה בה התפרסמו השניים. בפרויקט הזומבים המוצלח "מת על המתים" בו פרצו פרוסט ופג, שיחק פרוסט את אד חברו הטוב והטיפש של שון גיבור הסרט.
בשנה שלאחר הפריצה שלו שיחק בקומדיות הבריטיות "קינקי בוטס" ו"פנלופה".
ב-2007 רשם הופעה מוצלחת נוספת לצידו של פג בפרודיה המשטרתית "שוטרים לוהטים" בתור השוטר הנלהב והנאיבי דני באטרמן.
בשנת 2008 שיחק בדרמת הנעורים "ילדת פרא" בכיכובה של אמה רוברטס. ב-2009 שיחק פרוסט את די ג'יי "דוקטור" דייב בקומדיה "רדיו רוק".
ב-2011 כתב עם סיימון פג את הקומדיה הבדיונית "פול", פרוסט גם כיכב לצד פג בסרט בתור החנון הבריטי חובב הקומיקס קלייב גולינס.
בשנת 2014 שיחק את סנטה קלאוס בפרק ספיישל חג המולד "חג המולד האחרון" בסדרה "דוקטור הו".
מארקוס אורליוס
קומדיה מטורפת
קומדיה מטורפת (באנגלית: Screwball comedy) היא סוגה קולנועית שראשיתה בשנות ה-30 של המאה ה-20, ואשר ממנה התפתח ז'אנר הקומדיה הרומנטית.
היסטוריה.
"זה קרה לילה אחד", סרטו של הבמאי פרנק קפרה משנת 1934 בכיכובו של קלארק גייבל, נחשב לסרט הקומדיה המטורפת הראשון. חוקרי קולנוע מסכימים כי התקופה הקלאסית של ז'אנר זה הסתיימה בשנות ה-40 המוקדמות, אך אלמנטים של הז'אנר שרדו, והם זוכים למחוות גם בקולנוע בן זמננו.
מאפיינים.
על אף שאין רשימה מוסכמת של מאפיינים, החייבים להופיע בסרט מז'אנר זה, סרטים הנחשבים כמשתייכים לז'אנר כוללים, בדרך כלל, מצבים פארסיים, שילוב של סלפסטיק עם דיאלוגים הכוללים תגובות מהירות ושנונות, ועלילה הכוללת בתוכה סיפור של חיזור או של חתונה. מבקר הקולנוע אנדרו סאריס הגדיר את הקומדיה המטורפת כמו "קומדיית סקס, בלי הסקס".
כמו בפארסה, קומדיות מטורפות לעיתים קרובות כוללות עלילה הכרוכה בטעויות בזיהוי, או נסיבות אחרות שבהן דמות אחת, או יותר, מנסה לשמור בסוד את זהותה האמיתית, או עובדות חשובות אחרות. לפעמים, במרכז העלילה תופיע דמות של גבר בבגדי נשים (למשל: "צער גידול חיות", "חמים וטעים").
הדמויות הראשיות בקומדיה המטורפת הן לרוב של גבר ואישה, אשר בתחילת הסרט נראים כמי שאינם מתאימים זה לזו, או אפילו יריבים, אויבים מרים או זוג שהיו נשואים בעבר והתגרשו (למשל: "נערתו ששת"). חוסר ההתאמה מתבטא, לעיתים, בכך שהגבר הוא ממעמד חברתי נמוך יותר. אולם, בסופו של דבר, מתפתח סיפור רומנטי בין השניים, אשר מסתיים בחתונה.
מעמדות חברתיים הם מרכיב משמעותי בקומדיות המטורפות: אנשי המעמד העליון נוטים להיות מיוצגים בסרטים אלו כבטלנים מפונקים, אשר מתקשים להתנהל בעולם האמיתי.
מאפיין נוסף ושכיח בסרטים מסוג זה הוא הדיבור המהיר – דיאלוגים בין דמויות הכוללים תגובות מהירות ושנונות. מקורו של מאפיין זה איננו בקומדיות המטורפות, וניתן למצוא אותו בז'אנרים הוליוודיים קלאסיים אחרים כגון סרטי גנגסטרים.
קומדיות מטורפות נוטות גם להכיל מצבים פארסיים ומגוחכים. למשל, בסרט "צער גידול חיות", זוג גיבורי הסרט צריכים לדאוג לנמר המוחזק כחיית מחמד (סיטואציה שזכתה למחווה במספר סרטים מהז'אנר שנעשו לאחר מכן, כמו "בדרך לחתונה עוצרים בווגאס").
תנוחת לוטוס
תנוחת לוטוס (בסנסקריט: पद्मासन, padmāsana; או कमलासन, kamalāsana) היא תנוחת ישיבה בשיכול רגליים, כאשר כל אחת מכפות הרגליים מונחת על הירך הנגדית.
מקורה בפרקטיקות המדיטטיביות שמקורן בהודו העתיקה, והיא שכיחה במסורות היוגה והבודהיזם.
התנוחה, המזכירה לוטוס, נועדה לעודד נשימה שתתמוך בפרקטיקה המדיטטיבית, ולטפח יציבות גופנית.
תנוחת הלוטוס
סרט חבר'ה
סרט חבר'ה (באנגלית: Buddy Film) היא סוגה קולנועית בה הגיבור יוצר או מקיים קשר של רעות עם גיבור אחר, כשהקשר מוביל את שניהם לתובנות חדשות על חייהם. המונח נטבע בשנות השישים ובתחילת שנות השבעים, בזכות הפופולריות של כמה וכמה סרטים, שבמרכזם קשרי ידידות, אחווה או רעות בין גברים. כיום משמש המונח גם לציון סרטים שבמרכזם קשרים שכאלה בין נשים.
היסטוריה.
הופעתו של המונח כהגדרה לסוגה, בסוף שנות השישים, התרחשה במקביל להופעתם של סרטים רבים שבמרכזם יחסי רעות ועימות בין גברים. דוגמאות מובהקות לכך היו "הזוג המוזר" (1968), "קיד וקסידי" (1969), "קאובוי של חצות" (1969), "הפרט האחרון" (1973), "העוקץ" (1973), "המהמרים" (1974), ואחרים. חברות זו, לסברת כמה חוקרי סרטים, הייתה ביטוי לגעגועים לתקופה של גבריות בוטחת או קינה על דעיכתה, כשנשים מודחות בסרטים למשחק בתפקיד שולי ומכני (מבחינה עלילתית). סוגת סרטים זו המשיכה ליהנות מפופולריות לאורך שנות השבעים, השמונים והתשעים, כאשר סרטי פעולה רבים (לדוגמה, סדרת סרטי "נשק קטלני") ושפע סדרות טלוויזיה (לדוגמה, סטרסקי והאץ') הציבו במרכזם את הרעות בין זוג גברים הטרוסקסואליים. ההתפתחות המרכזית הייתה הצימוד הרווח בין גבר שחור לגבר לבן, כמו בסדרת "נשק קטלני", בסרט "48 שעות" ובסרטים כמו "שבעה חטאים" או "המתווך", וצימוד בין גברים שחורים לנשים לבנות (כמו ב"שעת העכביש", "תיק שקנאי", "אספן העצמות" ו"האישה לבשה כחול").
מתחילת שנות התשעים, עם הופעת הסרט "מחשבות קטלניות" של אלן רודולף (1991), ובמיוחד עם הופעת הסרט "תלמה ולואיז" של רידלי סקוט התרחבה הסוגה להכיל גם סרטים על רעות נשית. סרטים אלו חלקו עם סרטי החברות הגברית את הנימה ההומו-ארוטית המודחקת, אך הדגש המרכזי בהם היה בהגעה לעצמאות, עצמיות ומרידה, ונעדרה מהם נימת געגועים מתרפקת לזמנים עברו.
מאפייני הסוגה.
רוב הסרטים בסוגה זו הטעימו את המסע הפנימי (ולעיתים, החיצוני) שעורכים הגיבורים מנקודת המוצא שבתחילת הסרט, אל התובנות שהם רוכשים בסופו. פעמים רבות היו הגיבורים ניגודים בוטים זה של זה (מאורגן ומסודר מול פרוע ותזזיתי כמו בסרטי "נשק קטלני", "מרדף חצות" או "הזוג המוזר"), חונך ותלמיד ("העוקץ"), שחור ולבן, אמיץ ופחדן, וכדומה. במקרים אחרים, ובמיוחד בקומדיות, היו שני הידידים דומים ("מסע הכזבים של ביל וטד" או "האחים בלוז") ופעלו לא מתוך ניגוד אלא כצמד.
חבורות המשימה
חיים מאיר יחיאל הולשטוק
ישראל פסח פיינהנדלר
הרב ישראל פסח פיינהנדלר (כ"ד בשבט ה'תש"ה, 7 בפברואר 1945 - י"ב בניסן ה'תשע"א, 16 באפריל 2011) היה פוסק ואיש חינוך, מחבר סדרת ספרי ההלכה אבני ישפה ורב קהילת אבני ישפה בירושלים.
קורות חייו.
נולד בשיקגו, אילינוי, ליוסף וחיה מירל פיינהנדלר. בילדותו למד בתלמוד תורה המקומי, ובין חבריו לספסל הלימודים הרב נתן צבי פינקל, ראש ישיבת מיר. בשנת ה'תשכ"א (1961), בגיל 16, עלה לבדו לישראל. למד בישיבת הנגב בנתיבות, אצל הרב יששכר מאיר והרב חיים פרידלנדר. בשנת ה'תשכ"ז (1967) נישא בבני ברק לשרה ארלנגר מלוצרן, שווייץ.
לאחר נישואיו כיהן כר"מ בישיבת הנגב. בשנת ה'תשכ"ח (1968) החל בלימודי רבנות. הוא למד אצל הרב יעקב אדלשטיין ברמת השרון, ואת ה"שימוש חכמים" עשה אצל הרב שמואל הלוי וואזנר, שגם הסמיכו לרבנות. כמו כן למד מילה והחל לשמש כמוהל. עשרות שנים שימש גם כבעל תוקע.
בשנת ה'תשל"ג (1973), נקרא על ידי רבו הרב יששכר מאיר לשוב לנתיבות, ולכהן כרב ומו"ץ של הקהילה החרדית המקומית. מתוקף תפקידו שימש הפוסק בבית הבאבא סאלי שהתגורר בנתיבות. בתקופת רבנותו בנתיבות היה נוסע בקביעות לירושלים לעשות "שימוש" אצל הרבנים שלמה זלמן אוירבך ויוסף שלום אלישיב.