בנוסף, בר השתמש לעיתים קרובות בסגנון לירי או בשירי משוררים. אחד מן השירים הידועים ביותר של הלהקה, ילדים זה שמחה (למילים של המחזאי יהושע סובול, מתוך המחזה "קריזה"), הושמע ברדיו למרות מחאה חריפה נגד מדיניות הילודה והאפליה העדתית-כלכלית במדינת ישראל, בשל לחן קליט (יחסית לשירי הלהקה) וסגנון לירי. חוץ מסובול, הלחינה הלהקה שירים של משוררים נוספים: אברהם חלפי, ארז ביטון, לאה גולדברג, נתן זך.
בין שירי הלהקה הידועים: "ילדים זה שמחה", "אצלנו בכפר טודרא" ו"שיר השוק".
חברי הלהקה.
מקים הלהקה והאיש עמו היא מזוהה הוא המוזיקאי שלמה בר.
חברים בהרכב הנוכחי של הלהקה:
בעבר היו חברים, בין היתר :
בניין הסראייה
בית הסראיה
בית הסראייה
בית הסראייה הוא שמו של בית הממשל העות'מאני שנבנה במספר ערים בארץ ישראל. משמעות המילה "סָרָאי" (سرای) בפרסית ובשפות טורקיות היא ארמון.
פקטורית אשרסון
פקטורית אשרסון (שם מדעי: "Factorovskya aschersoniana") הוא עשב חד-שנתי הגדל בישראל מין יחיד בסוג "Factorovskya" ממשפחת הפרפרניים. מין זה נקרא לכבוד הבוטניקאים אליעזר פקטורובסקי ופאול אשרסון.
העשב קטן וקירח, עליו תלתניים וענפיו שרועים. פרחיו הצהובים זעירים, ולאחר הפריה מעל האדמה מתארך הגינופר ומחדיר את השחלה לתוך הקרקע.
תאוריית גילוי אוסטרליה בידי הפורטוגזים
פירס
קון
תיאורית גילוי אוסטרליה בידי הפורטוגזים
קוננבאיולי
קרנפ
קרנאפ
הערכה ומדידה בחינוך פורמלי
פירות מיובשים
עלקת הבילהארציה
ניקולאי איגנאטייב
הרוזן ניקולאי פבלוביץ' איגְנאטְיֶיב (ברוסית: Николай Павлович Игнатьев; 29 בינואר 1832, סנקט פטרבורג האימפריה הרוסית – 3 ביולי 1908, קרופודרינצי, פלך קייב, האימפריה הרוסית), היה פוליטיקאי ודיפלומט רוסי. הוא גם נשא בדרגת גנרל של צבא האימפריה הרוסית.
ראשית הקריירה.
איגנאטייב נולד למשפחת אצולה בסנקט פטרבורג. סבו היה בן למשפחת האצולה הגאורגית אֶגנאטָשווילי (ეგნატაშვილი). הצאר ניקולאי הראשון השיב טובה לאביו של ניקולאי, קפטן פאבל איגנאטייב, לאחר שהלה נותר נאמן לו במהלך מרד הדקבריסטים ב-1825.
הדוכס הגדול אלכסנדר השני אף היה פטרון הטבילה של ניקולאי. ניקולאי נשלח להכשרה צבאית-מנהלית לבני האליטה, הקור דה פאז' והפך בגיל 17 לקצין במשמר הרוסי (הגווארדיה). לאחר שלחם במלחמת קרים מונה ב-1856 לתפקיד הנספח הצבאי בלונדון, הממונה בפועל על איסוף מודיעין. הוא גורש לאחר מבצע כושל. לאחר מכן, מונה כעוזרו הדיפלומטי של ניקולאי ניקולאייביץ' מוראביוב, שהיה מושל סיביר. ב-28 במאי 1858 הוא הגיע להסכמה עם הסינים על חוזה אייגון, שקבע חלוקת אזור מחלוקת, האמור ונסיגה מאזור הנהר. הוא גם הצליח להגיע להסכמי מסחר חשובים עם בוכרה ועם חיווה.
המשבר בבלקנים.
בין 1864 ל-1877 כיהן איגנאטייב כשגריר האימפריה הרוסית לאימפריה העות'מאנית והוצב באיסטנבול. בתפקידו פעל לחיזוק מוסדות הכנסייה בבולגריה ולהגברת ההשפעה הרוסית באזור. באפריל 1876 פרצו מהומות ברחבי בולגריה שהתפתחה לכלל מלחמת אזרחים בין מיליציות נוצריות למיליציות מוסלמיות וכ-12,000 נוצרים נהרגו. בעקבות האירועים ובלחץ המעצמות האירופיות, כונסה ב-23 בדצמבר 1876 ועידת קונסטנטינופול, בה כיהן איגנאטייב כנציג האימפריה הרוסית. הוועידה דנה במתן אוטונומיה לבולגריה, אך לא הגיעה להסכמה על גבולות הישות האוטונומית. איגנאטייב המשיך במאמציו הדיפלומטיים והשיג את הסכמת האימפריה האוסטרו-הונגרית לרעיון האוטונומיה לבולגרים. ב-21 במרץ 1878 בעקבות משא ומתן שניהל איגנאטייב נחתמה על ידי המעצמות האירופיות "הצהרת לונדון" שחזרה על הצהרות ועידת קונסטנטינופול.
לאור התעלמות האימפריה העות'מאנית מדרישת המעצמות היה איגנאטייב ממובילי הקו הלוחמני נגדה וב-24 באפריל הכריז הצאר הרוסי מלחמה על העות'מאנים. המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הסתיימה בניצחון רוסי ואיגנאטייב מונה לראש צוות המשא ומתן הרוסי שכפה על העות'מאנים את חתימת חוזה סן סטפנו. הלחץ שהפעילה האימפריה הבריטית שחששה מהתחזקות מעמדם של הרוסים בבלקנים, גרם לצאר אלכסנדר השני להסכים לכינוסו של קונגרס ברלין וזאת למורת רוחו של איגנאטייב אשר פרש משירות פעיל בצבא. כפועל יוצא מפועלו, נחרט איגנאטייב בנרטיב ההיסטורי הבולגרי כאחד מהאישים הבולטים שסייעו לכינונה מחדש של המדינה הבולגרית והוא הונצח בשמותיהם של מספר יישובים כגון איגנטייבו.
שלהי הקריירה ואחריתו.
לאחר פרישתו מונה למושל אזור ניז'ני נובגורוד. לאחר רציחתו של הצאר אלכסנדר השני מונה לשר הפנים של האימפריה והוביל קו לאומני ואנטישמי במדיניותו. כדי להסיח את דעת הקהל מהמשבר הפוליטי ברוסיה בעקבות רצח אלכסנדר השני, עודד איגנאטייב פגיעה פיזית ביהודים, עניין שהוביל לסופות בנגב. הצאר אלכסנדר השלישי שחשש מהתחזקות מעמדו של איגנאטייב, אילץ אותו ביוני 1882 לפרוש מתפקידו.
איגנאטייב הלך לעולמו ב-3 ביולי (20 ביוני בלוח היוליאני) 1908 והוא בן 76 שנים. בנו פאבל איגנאטייב כיהן כשר החינוך בממשלתו של הצאר ניקולאי השני ונינו הוא מייקל איגנטייף, שהיה יושב-ראש האופוזיציה בפרלמנט הקנדי.
פליפה הראשון, מלך קסטיליה
פֶליפֶּה הראשון, המכונה גם פליפה היפה (בספרדית: Felipe el Hermoso; 22 ביולי 1478 – 25 בספטמבר 1506), היה מלך קסטיליה ונכלל כיום ברשימת מלכי ספרד. הוא היה הראשון מבני בית הבסבורג ששלט על קסטיליה, והיה למשך תקופת מה גם מלך לאון וגרנדה.
ביוגרפיה.
פליפה נולד בברוז', בנם של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ומארי, דוכסית בורגונדיה, שהותירה לו שטחים רבים בבורגונדיה עם מותה. הוא קיבל בין היתר את ארצות השפלה הבורגונדיות ואת מרבית חייו בילה בבריסל. ב-21 באוגוסט 1496 נישא בליר לאינפנטה חואנה "המשוגעת" ב"עסקה" שכללה גם את נישואי אחותו, מרגרטה לחואן, נסיך אסטוריאס, שהיה יורש העצר. לאחר מותו של חואן, התפתח מאבק ירושה ובסופו ירש פליפה את כס המלוכה בתוקף נישואיו לאחותו של חואן. נפטר בבורגוס מטיפוס. כיוון שנפטר לפני אביו, ירש את מקסימיליאן הראשון בנו הבכור של פליפה, קרל, אשר הוכתר כקרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
משפחתו.
מנישואיו של פליפה לחואנה הראשונה, מלכת קסטיליה, היו לו 6 ילדים:
פיץ' בלאק
פיץ' בלאק (באנגלית: Pitch Black, בתרגום חופשי: "חושך מוחלט") הוא סרט קולנוע בז'אנר המדע הבדיוני משנת 2000 שביים דייוויד טוואהי ומככב בו וין דיזל בתפקיד הראשי. בסרט, אסיר נמלט בשם ריצ'רד ב. רידיק מועבר לכלא בספינת תובלה, אך בעקבות מטר מטאורים, הספינה נאלצת לבצע נחיתת אונס על כוכב לכת מדברי, שבו שוכנים חייזרים מסוכנים.
סרט זה הוא הראשון בסדרת סרטים (ומשחק מחשב) המגוללים את סיפורו המתמשך של רידיק. לסרט זה נעשה משחק מחשב מקדים בשם ", ולסרט ההמשך " נעשה גם סרט אנימציה קצר בשם "".
עלילת הסרט מבוססת בחלקה על הספר "שקיעה" מאת אייזיק אסימוב.
עלילה.
ספינת תובלה הנושאת 40 אנשים עושה את דרכה לצביר הכוכבים "טנג'יר". כאשר כל הצוות והנוסעים נמצאים בשינה קריוגנית, הספינה עוברת דרך מטר מטאורים וניזוקה קשות, מה שגורם לה להתרסק בכוכב ירח מדברי המקיף ענק גזים. רק תריסר אנשים שורדים את נחיתת האונס, בהם חברת הצוות קרוליין פריי, איש החוק ויליאם ג'יי ג'ונס, המלווה פושע ידוע לשמצה שנלכד בשם רידיק, מוסלמי בשם אימאם ושלושה מילדיו, נוסעת סמויה בשם ג'ק, סוחר עתיקות בשם פאריס ושני מתיישבים אוסטרלים בשם זק ושאזה.
רידיק מצליח לברוח וג'ונס רודף אחריו. זק והאחרים קוברים את הנוסעים שלא שרדו. בזמן הקבורה, זק נתקל במערה בדיונה והוא זוחל לתוכה כאשר לפתע הוא מותקף בידי יצורים בלתי נראים ונהרג. שאזה שומעת את צרחותיו של זק ומגיעה לחקור, נתקלת ברידיק, שנתפס בידי ג'ונס. היא מאשימה אותו במותו של זק, אך הוא מכחיש את הדבר. שאזה נכנסת למערה ומגלה שיצורים אימתניים חיים מתחת לפני האדמה.
במהלך חיפוש אחרי מים, אלה ששרדו מגלים התיישבות כרייה נטושה. לשמחתם הם מגלים אספקת מים וחללית קטנה שמסוגלת להוציא אותם מהכוכב, ברגע שתתוקן מערכת הכוח שלה. אחד מחסידיו של אימאם חוקר את המחנה הנטוש ומפריע בטעות לקן של יצורים צעירים השוכנים בצל, שפושטים את עורו. האחרים מגלים כי אותם יצורים חשים צורך להימנע מאור יום. אולם, מודל של מערכת השמש מראה להם כי כל 22 שנים למשך חודש אחד, הכוכב נכנס לעלטה כללית כתוצאה מליקוי חמה. פריי מגלה כי העלטה הקודמת בכוכב קרתה לפני 22 שנים בדיוק וגרמה ליצורים לצאת ממקום מחבואם ולחסל את כל המתיישבים בהתיישבות הכרייה. החבורה מחליטה לצאת חזרה לכיוון ספינת התובלה כדי להשיג יחידות כוח שיניעו את החללית הקטנה שמצאו, אך בחצי הדרך מתחיל ליקוי החמה ומשתק את רכב השטח (שפועל על אנרגיה סולארית) שעליו הם נוסעים.
החבורה נמלטת ברגל בחזרה אל ספינת התובלה, אך נחיל עצום של יצורים עט לעברם, והחבורה מאבדת שניים מאנשיה. אלה שנותרו מגלים שרידיק ניחן ב"זוהר עין" כתוצאה מהשתלה שעבר בכלא, ומחליטים להצטייד בכל תאורה שהיא כדי להילחם בדרכם חזרה אל ההתיישבות, גוררים אחריהם את יחידות הכוח מספינת התובלה. לפתע אוחזת את פאריס בהלה והוא רץ הרחק מהקבוצה, הורס בטעות את מקורות האור שלהם. בלית ברירה, החבורה משתמשת בלפידים בוערים כדי להאיר את דרכם. ג'ק מתגלה כבחורה, כאשר היא מקבלת וסת. היצורים מריחים את דמה ושועטים לעברם.