באזכרה לחאפז אל-אסד שנערכה בסוריה ב-2001 נשא בשארה דברים וקרא לפלסטינים לטפח ולהרחיב מחדש את דרך המאבק של "התנגדות" לישראל, כדי שזו לא תצליח לכפות על העולם הערבי את תנאיה בשל חוסר האונים הצבאי של הערבים במלחמה כוללת. בנאומו השתמש בשארה במילה מוקאוומה (בערבית: مقاومة).
בסוף 2002 נאם בפני ועדת הבחירות המרכזית ואמר שהוא מתנגד לפגיעה באזרחים חפים מפשע: . עם זאת, הוא אמר שהוא אינו יכול להגיד לפלסטינים כיצד להיאבק, כל עוד אינם עוברים גבול זה: .
הוא כינה את ההגדרה "ערבי-ישראלי" , ובמקומה בחר לכנות את הערבים אזרחי ישראל בתואר .
בראיון טלוויזיוני בערוץ 2 אמר: .
בשארה מרבה להרצות במדינות ערב ולהתבטא בגנות ישראל והדמוקרטיה הישראלית.
בהרצאה ב-16 בדצמבר 2005 ביריד הספרים הערבי בביירות אמר: .
ויירשטראס
אולד טראפורד
אולד טראפורד () הוא אצטדיון כדורגל (ניתן לו הכינוי תיאטרון החלומות על ידי בובי צ'רלטון), הממוקם ברובע המטרופוליטני טראפורד שבמחוז מנצ'סטר רבתי. האצטדיון משמש כאצטדיונה הביתי של מנצ'סטר יונייטד, אחד ממועדוני הכדורגל הגדולים בעולם, מאז שנפתח ב-1910.
היסטוריה.
האצטדיון הופצץ ב-1941 במהלך הבליץ על מנצ'סטר במלחמת העולם השנייה, והקבוצה נאלצה לשחק באצטדיון של היריבה העירונית מנצ'סטר סיטי, המיין רואד, עד שבנייתו מחדש של האולד טראפורד הושלמה ב-1949.
בעקבות דוח טיילור בשנות ה-90, הוסב האצטדיון למקומות ישיבה בלבד, כך שבמקום כ-60,000 מקומות שחלקם בעמידה ירדה התכולה ל 44,000 מקומות ישיבה. ב-1995 נהרס ונבנה מחדש היציע הצפוני והתכולה עלתה ל-55,000. בתחילת שנות ה-2000, הושלמה הקמתם של מפלס שני ביציע המערבי והמזרחי והתכולה עלתה ל-68,000.
מ-2003 ועד שבנייתו של אצטדיון ומבלי החדש הושלמה ב-2007, נחשב אולד טראפורד לאצטדיון הכדורגל הגדול ביותר באנגליה. אולד טראפורד הוא שטח האדמה הגדול ביותר ששייך לקבוצה אחת בבריטניה. לעיתים קרובות משוחק בו חצי גמר הגביע האנגלי (בתנאי שהמארחת אינה בין הקבוצות המשתתפות). האצטדיון אירח חלק מהמשחקים במונדיאל 1966 ויורו 1996. אצטדיון זה היה מגרש הבית במשחקי הבית של נבחרת אנגליה עד להשלמתו של ומבלי וכן אירח את גמר ליגת האלופות 2003. בשנת 2012 אירח את טורניר הכדורגל האולימפי במסגרת אולימפיאדת לונדון 2012.
בשנת 2006 הושלמה הרחבה נוספת על ידי הקמת מפלס שני בפינות הצפון מערבית והצפון מזרחית של האצטדיון, והתכולה עלתה ל-76,000.
בשנת 2010, בעלי הקבוצה, משפחת גלייזר, מישכנו את האצטדיון כעירבון להנפקת איגרות חוב בשווי של חצי מיליארד ליש"ט, שהנפיק בנק ג'יי פי מורגן צ'ייס.
באקמינסטרפולרין
כדור באקי
השערות מבטלות
השערות מבטלות הוא כשל מעגליות רטרודוקטיבי שבו מגנים על השערה (היפותזה) אחת באמצעות העלאת השערה שנייה שתסביר מדוע האירועים שחוזה ההשערה הראשונה אינם מתרחשים. ההשערה השנייה מבטלת או מחלישה את הניבויים הקיימים בהשערה הראשונה.
הדוגמה הבולטת ביותר להשערות מבטלות היא תאוריות הקשר למיניהן. בכל תאוריות הקשר יש מבנה שבו מוצע הסבר אחד (שלו אין ממצאים תומכים), והסבר שני מסביר את העדר הממצאים באמצעות הטענה שמישהו נקט אמצעים כדי לטשטש עקבות או לסלק את הממצאים. ייתכן בהחלט מצב שאכן מישהו נקט אמצעים כדי לטשטש עקבות פעולתו, אך לכל הפחות יש להצביע על ממצאים ברורים לקיום פעולה זו ואין להסתפק ב"חשדות" או צירופי מקרים בעלמא.
הנטייה לכשל "השערות מבטלות" קיימת בצורה בולטת גם בתאוריות שונות בתחומי הכלכלה והחברה הסובלות מחולשות תאורטיות בסיסיות, המוסברות באמצעות הכנסת גורם שלישי המסביר את נקודת החולשה באמצעות העלאת טענה לא נתמכת נוספת. הדגם הטיפוסי לטיעונים אלו הוא הבא:
בשימוש במבנה זה, ובסיוע ממצאים אנקדוטליים או השערות נוספות אפשר להעלות למעשה כל השערה וגם את היפוכה הגמור. לדוגמה:
למעשה, הוכחות נסיבתיות מבוססות על השערות מבטלות. עם זאת, נהוג להרשיע אדם רק כשהסבירות להיותו חף מפשע נמוכה מאוד.
פלואורוזיס
ראי בתוך ראי
"ראי בתוך ראי" (בגרמנית: Der Spiegel im Spiegel - Ein Labyrinth – מראה בתוך מראה: מבוך) הוא קובץ סיפורים סוריאליסטיים מאת מיכאל אנדה, אשר יצא לאור בשנת 1983. הקובץ תורגם לעברית מגרמנית על ידי שלמה טנאי ויצא לאור בהוצאת "זמורה ביתן" בשנת 1988.
שלושים הסיפורים שבספר הוקדשו לכבודו של אביו של מיכאל אנדה, אדגר אנדה, אשר ציוריו ורישומיו המופיעים בהוצאת "זמורה ביתן" תואמים את התפיסה הכוללת של עלילת ההזיה של הספר.
"ראי בתוך ראי" אינו ספר עלילתי, אלא אוסף של סיפורים קצרים, היוצרים ביחד מקשה אחת שלמה. הסיפורים מתארים עולם של חזיונות בעלי הגיון פנימי, הלובשים ופושטים צורה ומציגים, יחד ולחוד רעיונות פילוסופיים עמוקים. לא קיים סדר מסוים (מספרי) או אחר של ה"פרקים", והקשר בין הסיפורים הוא אסוציאטיבי.
באסופה עוברת כחוט השני השאלה "מה משתקף במראה, אשר משתקפת במראה"? אין תשובה ברורה בספר על השאלה, בשל המבנה הייחודי של הספר, שבו הקורא עלול "ללכת לאיבוד" בטיעונים הלוגיים השונים - מה שמסביר חלקית את כותרת המשנה בגרמנית - "מבוך".
השאלה: "מה רואים בראי המשתקף בתוך ראי? התדעי זאת, מפקדת משאלות זהובת העין?" מופיעה בספרו של אנדה "הסיפור שאינו נגמר".
כשל המהמר
כשל המהמר, הידוע גם בשם כשל מונטה קרלו, היא התפיסה השגויה על פיה אם משהו קורה בתדירות גבוהה יחסית לתדירות הרגילה בפרק זמן נתון, אזי בעתיד הוא יקרה בתדירות נמוכה יותר (או להפך - אירוע שקורה פעמים מועטות ביחס לבדרך כלל, יקרה בעתיד בתדירות גבוהה יותר). במצבים שבהם התוצאה הנצפית היא אקראית ומורכבת מניסויים בלתי תלויים של תהליך אקראי (סטוכסטי), תפיסה זו מוטעית. כשל לוגי זה עשוי להתעורר במצבים רבים, אך הוא קשור באופן הדוק להימורים, שם הוא נפוץ בקרב שחקנים לא מנוסים.
המונח "כשל מונטה קרלו" נטבע לאור אחת הדוגמאות המוכרות ביותר של התופעה, אשר התרחשה בקזינו של מונטה קרלו בשנת 1913.
מכונה גם "שיטת ד'אלמבר" על שמו של המתמטיקאי ז'אן לה רון ד'אלמבר.
הסבר.
כשל המהמר, לפי לודוויג פון מיזס, מבוסס על אי-הבנה נפוצה ביחס לכללי ההסתברות, שבה מבלבלים בין ההסתברות הכללית במחלקה מסוימת של אירועים, לבין ההסתברות למקרה מסוים בתוך המחלקה. ספציפית, כשל המהמר כולל הנחה שישנה הסתברות רבה יותר להתרחשות אירוע אקראי משום שהוא לא אירע משך זמן רב, או שישנה הסתברות קטנה יותר לחזרה של אירוע אם הוא התרחש פעמים מספר ברצף.
ניתן לאייר את הכשל באמצעות בחינת ההסתברות בהטלת מטבע. ברור כי בהטלה הראשונה ישנה הסתברות של חמישים אחוז שהמטבע יפול על צד ה"עץ" או על צד ה"פלי". ברור גם כי ההסתברות שהמטבע יפול עשר פעמים רצופות על צד הפלי קטנה הרבה יותר (1:1024).
הכשל טמון בהנחה ההגיונית, כביכול, שנפילת המטבע על צד הפלי בהטלה הראשונה מקטינה את הסיכוי, שהוא ייפול על פלי גם בפעם השנייה, מחמישים אחוז לעשרים וחמישה אחוז. בפועל, הסיכוי נותר חמישים אחוז ביחס לכל הטלה בנפרד, משום ש"למטבע אין זיכרון" וכל הטלה היא אירוע נפרד שאינו תלוי בקודמו (אי-תלות סטטיסטית). תכונה הסתברותית זו מכונה חוסר זיכרון. רק ההסתברות מראש להיווצרות רצף של אירועים כאלו הולכת וקטנה בהתאם למספר האירועים העתידים להתרחש. מסיבה זו, החשיבה של מהמרים על רצף אירועים כ"רצף ניצחונות" או "רצף של מזל" היא כשל לוגי.
כשל אחר המעוגן בכשל המהמר והאופייני לחשיבתם של מהמרים הוא הסברה שאם התרחשות מסוימת חזרה על עצמה מספר פעמים, הסיכויים קטנים שהיא תשנה. לדוגמה: אם המטבע הוטל כך וכך פעמים והתוצאה הייתה ארבע פעמים פלי ברציפות, הסיכוי לפלי בפעם החמישית קטן יותר. כשל דומה הוא הניסיון לבנות תוכנית הימורים המבוססת על חזרה על אותו הימור תוך הכפלת סכום ההימור. לדוגמה: ליד גלגל הרולטה שמים שקל אחד על אדום, אם מפסידים, שמים שני שקלים על אדום, ואז ארבעה שקלים, וכן הלאה, עד שזוכים (מרטינגל) שיטה זו עובדת רק אם הסכום העומד לרשות המהמר אינו מוגבל. במציאות, תוחלת הרווח אינה משתנה.
כשל הלוטו.
זן משנה של כשל המהמר, המכונה לעיתים כשל הלוטו, הוא הנטייה לטעון כי הייתה הסתברות גבוהה או אפילו בלתי נמנעות לאירוע מן העבר, פשוט משום שהוא אירע בפועל.
כשל המהמר ההפוך
כשל המהמר ההפוך הוא כשל לוגי רטרודוקטיבי שבו מגיעים למסקנה שכיוון שקרה כעת אירוע נדיר, סביר שנערכו לפניו ניסיונות רבים. זהו היפוך לכשל המהמר, שבו מסיקים שאם נערכו עד כה ניסיונות רבים, הרי שהסיכויים לאירוע נדיר נעשו גבוהים יותר.
דיונים על כשל המהמר ההפוך.
ישנו וויכוח האם הטענה שמכך שקרה האירוע הנדיר שנוצר העולם, משמע מכך שקדמו לו\נוצרו במקביל הרבה עולמות
הטיה קוגניטיבית
הטיה קוגניטיבית היא דפוס או נטייה שיטתית (לא אקראית) של בני אדם לטעויות בתפיסה, בזיכרון, בחשיבה או בשיפוט. הטיות קוגניטיביות הושפעו מהתפתחויות אבולוציוניות ולחץ הברירה הטבעית.
להבדיל מעיוותי חשיבה המאפיינים אנשים בעלי דיכאון, הפרעות חרדה והפרעות נפשיות נוספות, הטיות קוגניטיביות נחשבות מאפיין נפוץ של החשיבה האנושית הנורמלית.
המונח נטבע על ידי עמוס טברסקי ודניאל כהנמן בשנת 1972.
השפעות של הטיות קוגניטיביות.
הטיות קוגניטיביות גורמות לאפקטי צפייה, כלומר השפעות (לא מודעות ולא מכוונות) של עורכי מחקרים מדעיים על תוצאותיהם. אחת ממטרות השיטה המדעית היא לצמצם את ההשפעה של אפקטי הצפייה על המדע.
הטיות קוגניטיביות הן גם אחת הסיבות לאמינות הנמוכה של ממצאים אנקדוטליים, כלומר ממצאים שמתבססים על מקור בודד.