ב-7 במרץ 1970 שרה מרי הופקין שישה שירים בתחרות "שיר למען אירופה" (A Song For Europe) שנערכה בתוכנית הטלוויזיה של קליף ריצ'רד . הופקין נבחרה על ידי ה-BBC לייצג את הממלכה המאוחדת באותה שנה בתחרות האירוויזיון, והקהל בחר באמצעות גלויות דואר את השיר שנשלח לתחרות שנערכה באמסטרדם. השיר "" היה השישי והאחרון שבוצע באותו ערב ונבחר בקולותיהם של 120,000 תומכים.
באמסטרדם היה השיר השביעי בסדר השירים, אחרי "מארי-בלאנש" של גי בונה מצרפת ולפני "Je suis tombé du ciel" של דוד אלכסנדר וינטר שייצג את לוקסמבורג. השיר סיים במקום השני עם 26 נקודות, אחרי "All Kinds of Everything" של הזמרת דנה מאירלנד.
במרץ 1970 יצא הסינגל יחד עם השיר "I'm Going to Fall in Love Again" (שהגיע שני בתחרות בחירת השיר לאירוויזיון). ב-28 במרץ 1970 נכנס השיר "Knock, Knock Who's There" למקום השביעי במצעד הסינגלים הבריטי, המקום הגבוה ביותר לשיר חדש באותו שבוע. הוא הגיע למקום השני ושהה במצעד במשך 14 שבועות. בארצות הברית יצא הסינגל בנובמבר 1972, ונכנס לבילבורד הוט 100, אבל הגיע רק למקום ה-92. בהולנד הגיע השיר למקום השלישי במצעד Dutch Top 40 ובמצעד Single Top 100.
בהיותו שונה מהחומר הרגיל שלה, הופקין כמעט ולא ביצעה את השיר אחרי האירוויזיון בשל הסלידה שלה ממנו. היא העירה ש"הייתה כל כך נבוכה מזה. לעמוד על במה ולשיר שיר שאת שונאת, זה נורא".
ב-1970 יצאה גרסת כיסוי של השיר באלבום "Top of the Pops, Volume 10".
גרסת כיסוי של ליב מייסן.
באוסטרליה יצאה גרסת כיסוי של ליב מייסן שהגיעה לעשרת הגדולים במצעד. הגרסה של מייסן הגיעה למקום שני במצעדים האוסטרליים, אחרי שסינגל הבכורה שלה "The Love Moth" הגיע רק למקום הארבעים.
משטרת החופים הפלסטינית
משטרת החופים הפלסטינית (בערבית: الشرطة البحرية الفلسطينية) היא חלק מכוחות הביטחון הלאומיים הפלסטינים, שהוקמו במסגרת ההסכם בדבר רצועת עזה ואזור יריחו (הסכם קהיר) שנחתם ב-4 במאי 1994 בקהיר, במעמד ארצות הברית, רוסיה ומצרים כעדות. באמצעי התקשורת בישראל היא קרויה לעיתים גם בשמות "המשטרה הימית הפלסטינית" או "הכוח הימי הפלסטיני", ותפקידה הוא לאבטח את קו החוף של רצועת עזה.
היסטוריה.
הקמת משטרת החופים הפלסטינית נכללה בהסכם קהיר משנת 1994, שבעקבותיו נסוג צה"ל מרצועת עזה ואזור יריחו. אזורים אלו שימשו כמעין "מקרה בוחן" על-מנת לבחון את הצלחתו של ההסכם ויישומו. במסגרת ההסכם הוקמה "הרשות הפלסטינית" ונקבעו סמכויותיה וזכויותיה של הרשות, בין השאר: שלרשות הפלסטינית יהיו סמכויות חקיקה, ביצוע, שיפוט ושיטור, ותוקם משטרה פלסטינית לשמירת הסדר וביטחון הפנים. פרטי ההסדרי הביטחון לאורך קו החוף ובים התיכון מול עזה פורטו בסעיף XI לנספח I של ההסכם. בהם הוגדר תחום השיפוט הימי של הרשות, תפקידי וסמכויות משטרת החופים הפלסטינית והוסכם על הקמת מרכז לתיאום ולשיתוף פעולה ימי בין ישראל והרשות.
בשנת 2001, מנתה משטרת החופים הפלסטינית כ-1,000 איש, כ-600 ברצועת עזה, חלקם שרתו קודם בכוח ימי של הפת"ח בלבנון. כ-400 בגד המערבית. בנוסף לתפקידו ככוח שיטור ימי (משמר חופים, אכיפת חוקי הדיג, מניעת הברחות ימיות, ואימון יחידת צוללנים) משמש ככוח עילית לשיטור ופיזור הפגנות, שיטור ואבטחת מתקני כליאה. הכוח נחשב ליחידה מובחרת, וחלקו עבר תחילה אימונים במצרים. ב-10 באפריל 2001, נהרג רופא ושני אנשים נפצעו קשה מטיל שירה צה"ל על בניין המרפאה של משטרת החופים. במאי 2001, נהרגו 12 מאנשי היחידה שתיפקדו כסוהרים בהתקפת חיל האוויר על בית הסוהר של שכם.
מפקדת משטרת החופים הפלסטינית הוקמה בנמל עזה ואף על פי שהותר לה להפעיל עד עד 8 ספינות, היו לה רק שתי ספינות. בינואר 2002, פשטו לוחמי שייטת 13 על הנמל פוצצו את מפקדת משטרת החופים ומחסנים שלה. בנוסף, פוצצו ספינת משמר וספינת משא של משטרת החופים. באפריל 2002, במהלך האינתיפדה השנייה, התבצרו בכנסיית המולד בבית לחם, 50 פלסטינים מכוחות המשטרה הפלסטינית, ביניהם חמישה ממשטרת החופים. החמישה הסגירו את עצמם לידי צה"ל במהלך המצור, בעוד האחרים נשארו נצורים במקום עוד כשבועיים.
ביולי 2004 התפטר מפקד משטרת החופים ג'ומעה ראלי, במחאה על מינויו של מוסא ערפאת, בן-דודו יאסר ערפאת, למפקד הביטחון ברצועת עזה.
הסדרת פעילות משטרת החופים בהסכם קהיר.
ההסגם על הקמת משטרת החופים הפלסטינית נכלל בסעיף XI לנספח I של הסכם קהיר (פסקות 2 ו-3):
2. משטרת החופים הפלסטינית
א. משטרת החופים הפלסטינית תוכל לפעול באזור L, עד למרחק של 6 מייל ימי מהחוף. במקרים מיוחדים, היא תוכל להפעיל פיקוח על סירות דיג פלסטיניות, העוסקות בדיג באזור L, באזור נוסף של 6 מייל ימיים, עד לגבול של 12 מייל ימי מקו החוף, לאחר אישור ותיאום באמצעות המרכז לתיאום ולשיתוף פעולה ימי.
ב. למשטרת החופים הפלסטינית יהיו עד 8 סירות, בעלות דחק של עד טון. הן יפליגו במהירות של עד 2 קשר.
ג. הסירות ישאו נשק בקוטר של עד 7.62 מ"מ.
ד. סירות משטרת החופים הפלסטינית רשאיות להניף דגל פלסטיני ולשאת סימני זיהוי משטרתיים, והן יפעילו אורות זיהוי.
ה. הצדדים ישתפו פעולה בכל העניינים הימיים, לרבות עזרה הדדית בים ונושאי זיהום ואיכות הסביבה.
ו. סירות משטרת החופים הפלסטינית ישתמשו בתחילה במזח עזה.
ז. סירות השייכות לישראלים נתונות באופן בלעדי לשליטה, סמכות ושיפוט של ישראל וחיל הים הישראלי.
3. מרכז לתיאום ולשיתוף פעולה ימי
א. מרכז לתיאום ולשיתוף פעולה ימי (להלן מר"י) יפעל כחלק מהוב"ם לתיאום פעילויות ימיות אזרחיות וענייני משטרת חופים לאורך חוף רצועת עזה.
ב. המר"י יפעל במסגרת המת"ם המתאים, ויקבע לעצמו את כללי הנוהל אשר על-פיהם יפעל.
ג. המר"י יפעל 24 שעות ביממה.
ד. המר"י יאויש באנשי חיל הים הישראלי ומשטרת החופים הפלסטינית, כל צד יספק קצין קישור ועוזר קצין קישור.
ה. קשר רדיו טלפון ישיר (קו חם) יוקם בין כלי השיט של חיל הים הישראלי לבין כלי השיט של משטרת החופים הפלסטינית.
ו. תפקיד המר"י הוא לתאם:
1) סיוע בין משטרת החופים וחיל הים הישראלי כפי שיידרש לטיפול בתקריות בים;
2) אימוני משטרת החופים שבהם נעשה שימוש בנשק חם;
3) פעילויות משותפות למשטרת החופים ולחיל הים הישראלי כאשר קיים
צורך מבצעי בתכנון מראש;
4) קשר רדיו בין כלי השיט של משטרת החופים וחיל הים הישראלי במקרה
שלא הוקמה תקשורת "קו חם" בין כלי השיט של שני הצדדים;
5) פעולות חיפוש והצלה; וכן
6) פעולות ימיות הקשורות לנמל מוסכם, כאשר יוקם ברצועת עזה.
הגן הפרסי
יחסי בהוטן–שווייץ
יחסי בהוטן–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת בהוטן לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה.
היחסים הדיפלומטיים שבין שווייץ לבהוטן התחילו בשנות החמישים של המאה העשרים במגעים אישיים בין המלך הבהוטני ג'יגמה דורג'י ואנגצ'וק עם תעשיין שווייצרי בשם פריץ פון שולתס-רכברג. שולתס-רכברג השקיע בבהוטן כסף רב ויחד עם ממשלת שווייץ החל לבנות תוכניות שיתוף פעולה בפיתוח בהוטן.
במהלך שנות השישים והשבעים של המאה העשרים, ארגוני סיוע פרטיים שווייצרים הוציאו לפועל את התוכניות ומ-1978 התערבה הממשלה השווייצרית בהוצאה לפועל עצמה של התוכניות. בשנות השמונים והתשעים של המאה העשרים, הפכה שווייץ לאחת מארבע התורמות הגדולות ביותר לבהוטן בכל רחבי העולם.
שיתופי הפעולה בין שתי המדינות ממשיכים למשך זמן רב. בשנת 2012 התגוררו בבהוטן 17 אזרחי שווייץ.
יו. איי. אי. אמירטס
קבוצת יו. איי. אי. אמירטס (באנגלית: UAE Team Emirates) היא קבוצת רכיבה מקצוענית מאיחוד האמירויות הערביות השייכת לסבב העולמי של איגוד האופניים הבינלאומי. עד 2017 נקראה "למפרה" ובסיסה היה באיטליה. מנהלה הספורטיבי הבכיר מאז הקמתה הוא רוכב העבר האיטלקי ג'וזפה סארוני.
היסטוריה ופעילות.
הקבוצה נוסדה כקבוצה איטלקית שרוב רוכביה הם איטלקים בשנת 1999, בשם "למפרה - דאיקין - קולנאגו". מאז ועד היום היא נחשבת לקבוצה בכירה שרוכבים בשורותיה מטפסים חזקים והם מועמדים בעיקר לניצחונות בקטעים. היא רשמה ניצחונות בקטעים במרוצים בכירים כמו הטור דה פראנס עם לודו דירקסנס, ובוואלטה אספנייה עם רוברט האנטר ועוד. בשנת 2000 רשמה ניצחונות בקטעים בג'ירו ד'איטליה עם יאן סבוראדה, מריאנו פיקולי וג'ילברטו סימוני, ובוואלטה אספנייה עם השניים האחרונים. ב-2001 ניצח אוסקר קמנצינד במרוץ לייז'–בסטון–לייז'.
בשנת 2003 שונה שם הקבוצה ל"למפרה" בלבד, וב-2005 שונה השם שנית, ל"למפרה - קאפיטה". בשנים 2006–2007 נקראה "למפרה - פונדיטאל" ואלסנדרו באלאן ניצח עבורה במרוץ רונדה ון פלנדרן. למפרה המשיכה להחליף ולצרף ספונסרים ולשנות את שמה: בשנת 2009 נקראה "למפרה אנ.ג'י.סי", ובשנת 2010 "למפרה פארנס-ויני".
בשנת 2011–2012 נקראה "למפרה איי.אס.די". מיקלה סקרפוני ניצח בג'ירו ד'איטליה במדי הקבוצה בשנת 2011, ומשנת 2013 עד 2016 שימשה חברת האופניים מרידה כספונסר הבכיר שלהם והקבוצה נקראה "למפרה - מרידה".
בשנת 2017 לקחה איחוד האמירויות הערביות בעלות על הקבוצה והיא נקראה "יו. איי.אי אבו דאבי", והספונסרים של הקבוצה הם גופים בתוך איחוד האמירויות כמו בנק אבו דאבי, הבנק הראשון של אבו דאבי ואמירטס.
איי ביסקו
איי ביסקו (באנגלית: Biscoe Islands) הם קבוצת איים (ארכיפלג) המצויים למול החוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
אורכה של קבוצת האיים 150 קילומטרים, והיא מצויה בין מעבר סאות'ווינד שמצפון מערב לקבוצת האיים לבין מצר מאתה שמדרום מערב לקבוצת האיים.
שטח קבוצת האיים 478 קמ"ר.
בקבוצת האיים שישה איים עיקריים: