ג'ולייטה פגשה את טוני סטארק, האלטר אגו של איירון מן. סטארק הראה דאגה לצלקותיה, ועבור הצלת סטארק, ג'ולייטה בגדה במידאס. סטארק עזב אותה בגלל עברה הפלילי, אך היא חזרה אליו במסווה של מזכירה בשם קריסטי לונגפלו. השניים גילו אחד לשני את זהויותיהם הסודיות, והחלו במערכת יחסים רומנטית. כאשר אביה של ג'ולייטה גסס לאחר שניסה להשיג כוחות על-אנושיים, ג'ולייטה שכרה את אנשי-החיה להביא את אביה אליה, ואז ביקשה מסטארק שיצור עבורו תרופה. כאשר נעשה ניסיון לכפות על סטארק למצוא תרופה באמצעות אלימות, סטארק החל בקרב נגד אנשי החיה. ג'ולייטה נדרשה להחליט לצד מי תעמוד: לצד אביה או מאהבה. כאשר התומך של אביה נפגם בקרב, ג'ולייטה התמלאה אשם וצער והשתגעה. מאוחר יותר, היא חוזרת כמנהיגת המאגיה ונלחמה באיירון מן וחבריו לעיתים קרובות.
בשלב מסוים, ג'ולייטה פיתחה פרנויה ושיבטה את עצמו. אחד משיבוטיה, מאסק, הפכה לבעלת ברית של האוונג'רס. ג'ולייטה יצרה משרתים רובוטיים, וביססה את שמותיהם על אלו של גאי פוקס, בנדיקט ארנולד, מרקוס יוניוס ברוטוס, וידקון קוויזלינג וג'יימס סקוט, דוכס מונמות' הראשון. היא כינתה אותם בשם "המשמר הפנימי", בהם נעזרה לעיתים. אחד מחברי המשמר, בנדיקטוס, לכד את השיבוט מאסק. מאסק ניסתה לשכנע את ג'ולייטה כי האוונג'רס הם נדיבים, ושעליה לחזור לסטארק. היא ממשיכה להיות דמות חשובה בעולם התחתון, אך כאשר אביה לוצ'ינו חזר והשמיד את בסיסה, היא נאלצה לסייע לאוונג'רס ולת'נדרבולטס נגד אביה. בסתר, ג'ולייטה תכננה לבגוד בשני הצדדים, היות שבגלל הפרנויה שלה חשבה כי הקבוצות זוממות להרוג אותה. מאסק ניסתה שנית לשכנע את ג'ולייטה לחזור למוטב, וכאשר ג'ולייטה סירבה, מאסק נלחמה במקומה. לוצ'ינו רצח את מאסק, וכאשר ראתה את צערו של סטארק, ג'ולייטה הבינה כי מאסק הייתה חברה של ממש באוונג'רס. היא הצטרפה לקרב, ומילאה חלק מרכזי בתבוסתו של אביה והתנערה מעברה הפלילי. היא סירבה להצעתו של מכה-II להצטרף לקבוצת ת'נדרבולטס, אך לפני שעזבה, ביקשה ממכה-II להודות לשתי הקבוצות בשמה, ולאיירון מן בפרט.
הברדס.
במהלך מלחמת האזרחים ביקום מארוול, הברדס צירף את ג'ולייטה לצבא הפשע שלו על מנת לנצל את הפיצול בין גיבורי-העל הנגרם כתוצאה מחוק רישום העל-אנושיים. היא הפכה לשנייה בפיקוד ומאהבתו של הברדס, ונלחמה יחד עם שאר צבא הפשע באוונג'רס החדשים. היא הובסה על ידי דוקטור סטריינג', ונלקחה למעצר של סוכנות S.H.I.E.L.D. קבוצת מסתננים מגזע הסקרול במסווה סוכני S.H.I.E.L.D ניסו לחקור אותה, וזאת על מנת שיוכלו להסתנן לצבאו של הברדס ביעילות. הברדס הגיע למקום, והרג את כל הסקרולים פרט לאחד. במקום לא ידוע, ג'ולייטה ושאר צבא הפשע גילו על תוכנית הפלישה המתקרבת, והאמינו כי היא תהווה איום על מטרתם. היא נראתה בקרב הסופי נגד הסקרולים, שנגמר במותה של מלכת הסקרולים על ידי נורמן אוסבורן.
במהלך אירועי שלטון אפל, אוסבורן שם פרס על ראשו של סטארק. הוא קרא לג'ולייטה באופן אישי, והציע לה מיקומי מחסני-נשק תוצרת סטארק על מנת ללכוד אותו. היא עקבה אחריו לרוסיה, שם עינתה את פפר פוטס. סטארק הגיע, והודה לג'ולייטה כי תמיד אהב אותה. כאשר נדרש לבחור בין פפר לג'ולייטה, סטארק בחר בפפר וברח לאפגניסטן. פפר הביסה את ג'ולייטה בקרב פנים אל פנים, ונכלאה בחליפת דינאמו הארגמן של סטארק. פפר התחזתה לה, דיווחה כי היא הרגה את פפר בלחימה, וחזרה לארצות הברית בשריון רסקיו, אשר מוקם במחסן השריונות אשר נרכש על ידי אוסבורן. ג'ולייטה חזרה, ונראתה כחלק ממתקפת פתע על האוונג'רס החדשים. כאשר הברדס תקף את דוקטור סטריינג' כדי להפוך למכשף העל, ג'ולייטה סייעה לו בהתמודדות עם כוחותיו של דורמאמו, הורידה את מסכתה והתוודתה על רגשותיה כלפיו. כאשר אוסבורן חידש את הציד על סטארק - אשר שהה במצב וגגטיבי מתמשך - ג'ולייטה שכרה את הרוח לחסל את סטארק, אך הוא נכשל.
במהלך המצור על אסגרד, ג'ולייטה נראתה כחלק מכוחות המצור. לאחר שלוקי נתן לברדס את אבני הנורן כתחליף לכוחותיו של דורמאמו, הוא לקח אותן בחזרה כדי לסייע לאוונג'רס נגד "הריק" שהשתלט על הסנטרי. ג'ולייטה עזרה לברדס לברוח, ויצאה איתו למסע בעקבות אביה, לוצ'ינו. האוונג'רס החדשים עקבו אחר השניים באמצעות ג'ון קינג הבוגדני, ולבסוף לכדו אותם. הם הובאו למריה היל, ששלחה אותם למאסר. במהלך "עידן הגיבורים", הברדס נמלט מכלאו, ואסף את יהלומי וכפפת האינסוף. באמצעות יהלום המציאות, הוא ריפא את צלקותיה של ג'ולייטה.
נגד מון נייט והוקאיי, אדוני הרשע.
כאשר לוצ'ינו נפצע בקרב נגד מון נייט, הוא גייס את ג'ולייטה להביא אליו את ראשו של אולטרון. למרות שנרפאה, היא המשיכה להשתמש במסיכת הזהב שלה. למרות מאמציה, ג'ולייטה נכשלה והובסה על ידי מון נייט. במדריפור, היא השתתפה במכירה פומבית על קלטת המציגה את הוקאיי מתנקש בחיי דיקטטור מדינה באסיה. ג'ולייטה האמיתית התגלתה כבולה בחדר המלון שלה, וכי תלבושתה נגנבה על ידי קייט בישופ. לאחר הרס הקלטת, ג'ולייטה נדרה לנקום בבישופ. מאסק ניסתה ללכוד את בישופ, בכך שפיתתה אותה לביתה בקליפורניה וסיממה אותה. לאחר שבישופ ברחה והרסה את הבית, ג'ולייטה נשבעה לנקום שנית. מאוחר יותר, היא נראתה חברה בקבוצת אדוני הרשע של ברון זמו כיד ימינו של זמו.
אוקיינוס בקצה המשעול
אוקיינוס בקצה המשעול (באנגלית: The Ocean at the End of the Lane) הוא ספר פנטזיה למבוגרים שנכתב על ידי ניל גיימן.
עלילה.
המספר, איש בגיל העמידה חוזר למחוז הולדתו להלוויה. בדרך, הוא באופן לא מודע עושה סיבוב כדי לראות את הבית שהוא גר בו בילדותו, ולאחר מכן ממשיך עם המשעול לחוות המפסטוק היכן שבגיל 7 נפגש עם ילדה יוצאת דופן בשם לטי. בחווה הוא פוגש אישה זקנה, שהוא מניח שהיא אמא של לטי, שמציעה לו ללכת לבריכה שמאחורי הבית, הבריכה שלטי כינתה 'אוקיינוס'.
מכאן המספר נזכר באירועים שקרו לו בגיל שבע. הכול מתחיל כאשר כורה אופאל מתאבד במכונית של אביו של המספר ליד חוות המפסטוק. המספר, אביו ושוטר מקומי נוסעים למקום ההתאבדות. בעוד האב והשוטר מטפלים בגופה, הם מבקשים מבנות המפסטוק (ילדה אמא וסבתא) לשמור על הילד. במהלך השהות בבית בנות המפסטוק משוחחות על כך שכורה האופאל התאבד כי הוא איבד את כל כספו בהימורים, על המכתב שהוא כתב ועל המחשבות שלו בשעת ההתאבדות.
ההתאבדות עוררה ישות על טבעית, שהחליטה להעניק לאנשים כסף, אך לא יודעת את הדרך הנכונה לעשות את זה, כאשר הגיבור מתעורר כשהוא כמעט נחנק ממטבע של שישה פני, הוא הולך לחוות המפסטוק לבקש העזרה. לטי, ילדה בת 11, אומרת שהיא תטפל בזה ומציעה למספר לבוא איתה. המספר מסכים, והם יוצאים לדרך למרות האזהרה של הסבתא. לטי מזהירה את המספר לא לעזוב את ידה, אולם במהלך המאבק עם הישות המספר עוזב את היד של לטי ונדקר בכף הרגל. בבית המספר מגלה שהדקירה יצרה חור של תולעת, ובעזרת פינצטה ומים חמים הוא מצליח להוציא את רוב התולעת.
למחרת אביו של המספר מודיע לו שיש להם מטפלת חדשה, אורסולה מונקטון. המספר מבין שאורסולה היא אותה ישות על טבעית שהוא ולטי הלכו לטפל בה אתמול. הבעיה היא שאורסולה מתחבבת מיד על משפחתו של המספר ולכן הם לא מקשיבים לתלונות שיש לו עליה, הדבר מקצין עד כדי כך שאביו של המספר כמעט מטביע אותו באמבטיה. המספר לכוד בבית על ידי אורסולה, שמופיעה בפתאומיות ביציאות מהבית, ומצליח לברוח רק בלילה, כאשר אורסולה ואביו מתאהבים. לאחר מרדף לילי, המספר מגיע לשטח חוות המפסטוק, שם לטי באה לדאוג לו, ובעזרת גברת המפסטוק הזקנה, הן 'גוזרות' את הזמן, ככה שהוריו של המספר יחשבו שהוא הלך לישון אצל חברה.
בבוקר לטי והמספר יוצאים לגרש את אורסולה, לאחר שהיא מסרבת ללכת בדרכי נועם, לטי מזמנת את ציפורי הרעב, יצורים שתפקידם לאכול ישויות כמו אורסולה. לאחר שציפורי הרעב אוכלות את אורסולה, הן רוצות לאכול את ליבו של המספר, הדלת שדרכה אורסולה הגיעה לעולם האנושי. המספר בורח לטבעת פיות, עד שלטי מגיעה עם דלי שמכיל בתוכות את האוקיינוס (הברכה שמאחורי החווה), פעולה זו התישה את גברת המפסטוק הזקנה. המספר נכנס לדלי, ובמהלך השהייה באוקיינוס הוא מחזיק בכל הידע, שנשכח ממנו ברגע שהוא יוצא מתוך הדלי בחוות המפסטוק.
ציפורי הרעב לא מוותרות, ומתחילות להרוס את חוות המפסטוק עד שיתנו להם את המספר. המספר מחליט להקריב את עצמו לציפורי הרעב כדי שהן יעזבו את החווה בשקט, ולטי מזנקת ונפגעת מציפורי הרעב במקומו. הפציעה של לטי מעירה את גברת המפסטוק הזקנה, והיא מסלקת את ציפורי הרעב. לאחר מכן היא ואימה של לטי לוקחות את לטי לתקופה של התאוששות בתוך האוקיינוס, עד שלטי תבריא.
בסוף הספר חוזרים להווה, המספר שוב בגיל העמידה, הוא מגלה שהאישה הזקנה שהוא פגש בהתחלה היא סבתא של לטי, ולא אימה. המספר גם בהלם לגלות שהוא ביקר מספר פעמים בחווה, וכל פעם הוא שוכח הן את האירועים מגיל שבע והן את הביקור, הסיבה לביקורים היא שלטי תוכל לבחון אותו מתוך האוקיינוס, ולראות איך הוא חי את החיים שהיא העניקה לו בכך שנפצעה את הפציעה. הספר נגמר בכך שהמספר שוב שוכח את האירועים מגיל שבע, ומבקש שיעדכנו אותו אם לטי תשלח מכתב מאוסטרליה.
יקנה חומת-כנף
יקנה חומת-כנף (שם מדעי: "Metopidius indicus") היא מין של עוף מים אסיאתי ממשפחת היקאניים. זהו מין יחיד בסוגו. תחום תפוצתן של היקאנות חומות-הכנף מתפרש על פני דרום-מזרח אסיה והודו.