ביולי 2015 הכריז על התמודדותו לבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016 מטעם המפלגה הדמוקרטית. הוא הספיק להשתתף בעימות אחד ולאחר מכן פרש מהמירוץ ב-20 באוקטובר 2015. לאחר שפרש מהמירוץ, הביע וב תמיכה בדונלד טראמפ. לאחר ניצחונו של טראמפ בפריימריז, הוזכר שמו של וב כמועמד לתפקיד סגן הנשיא. לאחר ניצחונו של טראמפ בבחירות הוזכר שמו של וב כמועמד לתפקיד מזכיר ההגנה והמדינה, אך לא קיבל כל תפקיד.
וב נישא שלוש פעמים, ולו 4 ילדים בוגרים, וכן ילד אחד מאשתו הנוכחית, הונג לי. בנוסף הוא אב חורג לילדתה של לי, אמילי, מנישואיה הקודמים. ווב פרסם שורה של רומנים וספרי מתח, ששניים מהם תורגמו לעברית. בנוסף כתב את התסריט לסרט פקודה לא חוקית.
אנדרה הופמן
אנדרה הופמן (בגרמנית: André Hoffman; נולד ב-28 בפברואר 1993) הוא כדורגלן גרמני המשחק כקשר הגנתי בקבוצת פורטונה דיסלדורף.
הופמן שיחק במחלקת הנוער של קבוצת דיסבורג עד לקיץ 2010, עת קודם לסגל הבוגר של המועדון. ב-3 בינואר 2013, לאחר 3 שנים בדיסבורג, חתם בהנובר 96. ב-20 באפריל 2013 כבש הופמן את שערו הראשון עבור האנובר, בתבוסת קבוצתו 6:1 מול באיירן מינכן.
הופמן שיחק במדי כל נבחרות גרמניה הצעירות בין הגילאים 16–21.
כריסטיאן שולץ
כריסטיאן שולץ (בגרמנית: Christian Schulz; נולד ב-1 באפריל 1983) הוא כדורגלן גרמני המשחק כבלם בקבוצת המילואים של הנובר 96.
קריירת מועדונים.
שולץ הצטרף בגיל 12 לאקדמיית הכדורגל של ורדר ברמן, והתקדם בה עד שהשתלב בקבוצת המילואים של המועדון. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, ב-15 בפברואר 2003, כאשר נכנס כמחליף במקומו של אומיט דבאלה הפצוע, במשחק מול נירנברג. למרות הצהרות קודמות שלא יעזוב את ברמן עימה הצליח לזכות בדאבל היסטורי, ב-30 באוגוסט 2007, חתם שולץ ביריבה הנובר 96.
בקיץ 2016, לאחר שירד ליגה עם הנובר 96, חתם שולץ בשטורם גראץ מהבונדסליגה האוסטרית. בעונת 2017/2018 היה שותף לזכייתה של הקבוצה בגביע האוסטרי. בתום העונה עזב את הקבוצה והצטרף לקבוצת המילואים של הנובר 96.
קריירה בינלאומית.
שולץ ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת הגרמנית ב-16 בדצמבר 2004, במשחק ידידות מול יפן, בו ניצחה גרמניה 3-0. סך הכל, שולץ ייצג את מולדתו 4 פעמים.
מן השירה היהודית העממית
מן השירה היהודית העממית (אופוס 79) הוא מחזור שירים אומנותיים (ליד) () לסופרן, מצו-סופרן (), טנור ופסנתר או תזמורת מאת דמיטרי שוסטקוביץ'. מחזור הלידר מבוסס על שירי עם יהודיים, אשר לוקטו על ידי י. דוברושין ו-א. יודיטסקי, ונערכו על ידי י.מ. סוקולוב (גוסליטיזדת, 1947).
רקע.
היצירה הולחנה בסתיו 1948, לאחר הוקעתו של שוסטקוביץ' כ"פורמליסט" באותה השנה. מצבו של שוסטקוביץ' והאנטישמיות הרשמית של התקופה הפכה את הבכורה הציבורית לבלתי אפשרית לקיום עד 15 בינואר 1955, בה היא בוצעה על ידי שוסטקוביץ' עצמו יחד עם נינה לבובנה דורליאק, זרה דולוקהאנובה () ואלק מסלניקוב. לפני הבכורה היצירה הושמעה במספר הופעות פרטיות.
מחזור הלידר הוא רק אחד מבין יצירות רבות מאת שוסטקוביץ' בהן שולבו אלמנטים של מוזיקה יהודית; הוא אמר שהוא נמשך לכך שמדובר ב"מנגינה עליזה באינטונציות עצובות".
מוזיקה וביצוע.
מבנה.
מחזור הלידר מכיל 11 שירים:
קישורים חיצוניים.
הביצועים המקוריים
ישראל ברנר
ישראל ברנר (4 באוגוסט 1947 - 3 ביולי 2012) היה שופט ומאמן כדוריד ישראלי.
ביוגרפיה.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 הצעיד את הפועל רמת גן ומכבי ארזים רמת גן (כדוריד) לזכייה בגביעי המדינה והפך את קבוצת הפועל אזור לשם דבר בענף הכדוריד. בשנות ה-80 אימן את הפועל פתח תקווה והוביל אותה לצמרת הליגה, את אס"א תל אביב, ואת מכבי רעננה, שאותה העלה לליגה הראשונה.
במסגרת הקריירה הענפה שלו שימש ברנר כעוזר מאמן נבחרת ישראל, מאמן נבחרת הנוער ומאמן נבחרת האפרוחים.
בסוף שנות ה-80 הקים את ארגון מאמני הכדוריד בישראל והביא מאמני כדוריד מהשורה הראשונה בעולם להשתלמויות והעשרות למאמני הכדוריד בישראל.
בתחילת שנות ה-90 החל לכהן כיו"ר מועדון אס"א תל אביב, תפקיד שמילא בהתנדבות במשך 18 שנים. כיו"ר אס"א תל אביב, הנהיג את המועדון לזכייה באליפות אחת, ארבעה גביעי המדינה והשתתפויות מוצלחות במפעלים אירופאים. בעונת 2008/9 שימש מאמן הקבוצה והצעיד אותה לזכייה בגביע המדינה.
כיהן כחבר הנהלת איגוד הכדוריד בישראל וכיו"ר הוועדה המקצועית ובמסגרת פועלו, הביא לקידום שחקנים צעירים, חשיפת הענף ליישובים בפריפריה ויצירת הסכם השידורים הראשון של הליגה בכדוריד בערוץ הספורט.
התגורר ברעננה, היה נשוי ואב לשלושה ילדים.
ב-3 ביולי 2012 נהרג ישראל ברנר בתאונת דרכים ב"ציר המוות" בפתח תקווה. הוא נטמן בבית העלמין כפר נחמן שברעננה.
פלישת צבאות ערב
המפקד לשירות העם
פיטר פרייזר
פיטר פרייזר (באנגלית: Peter Fraser; 28 באוגוסט 1884 – 12 בדצמבר 1950) היה ראש ממשלת ניו זילנד ה-24 בין השנים 1940–1949. פרייזר נבחר לתפקידו כשבעה חודשים לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה ונשאר בתפקידו כמעט עשור שלם. הוא נחשב על ידי ההיסטוריונים כדמות מרכזית בהיסטוריה של מפלגת הלייבור של ניו זילנד ותקופת כהונתו היא הארוכה ביותר מבין אלה של כל ראשי הממשלה מטעם מפלגה זו. עד היום תקופת כהונתו היא הרביעית באורכה מבין כל ראשי ממשלת ניו זילנד לדורותיהם.
ראשית חייו.
פיטר פרייזר נולד בכפר קטן בשם Hill of Fearn, ליד העיירה טיין שבהיילנדס של סקוטלנד. הוא קיבל חינוך בסיסי, אך עזב את בית הספר עקב מצבה הכספי הקשה של משפחתו. למרות שבתחילה הוא עבד כשוליה של נגר, הוא נטש בסופו של דבר את המקצוע הזה עקב בעיית ראייה. בשלב מאוחר יותר של חייו, כשהוא התמודד עם בעיה קשה של קריאת מסמכים רשמיים, הוא עמד על כך שיוגשו לו דיווחים בעל פה ולא דיווחים כתובים. לפני שראייתו התדרדרה עוד יותר, הוא קרא רבות, במיוחד את כתביהם של סוציאליסטים כמו קייר הארדי ורוברט בלטצ'פורד.
פרייזר היה פעיל פוליטית כבר מגיל צעיר. בגיל 16 הוא קיבל את משרת מזכיר האגודה הליברלית המקומית ושמונה שנים לאחר מכן, ב-1908, הא הצטרף למפלגת הלייבור העצמאית.
הגירה לניו זילנד.
ב-1910, בגיל 26, לאחר שחיפש תעסוקה בלונדון, החליט פרייזר להגר לניו זילנד. הבחירה בניו זילנד התקבלה בליבו מתוך אמונה שזוהי ארץ בעלת רוח מתקדמת. בהגיעו לאוקלנד הוא החל לעבוד כסור בנמל והחל להיות פעיל בפוליטיקה של האיגודים המקצועיים והצטרף למפלגה הסוציאליסטית של ניו זילנד. פרייזר היה פעיל במסע הבחירות של מייקל ג'וזף סאבג' כמועמד הסוציאליסטי לפרלמנט מטעם מחוז הבחירה של אוקלנד-מרכז. הוא גם היה מעורב בפעילותה של פדרציית העובדים של ניו זילנד, שאותה הוא ייצג במהלך שביתת הכורים בעיר ואהי ב-1912. זמן קצר לאחר מכן הוא עבר לולינגטון.
ב-1913 הוא השתתף בהקמתה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של ניו זילנד ובמהלך אותה שנה, במסגרת פעילותו באיגודים המקצועיים, הוא נעצר באשמת הפרות סדר. בהיותו במעצר, שלא הוביל לאישומו בשוב האשמות רציניות, הוא שינה את האסטרטגיה האישית שלו. הוא נטש את הפעולה הישירה ועבר לפעולה פרלמנטרית.
עם כניסתה של בריטניה למלחמת העולם הראשונה, התנגד פרייזר בתקיפות להשתתפותה של ניו זילנד בה. זאת עקב דעתו, שאותה הוא חלק עם רבים מהוגי הדעות מהשמאל, שהמלחמה נחשבה לדעתם למלחמה אימפריאליסטית, שנפתחה עקב אינטרסים לאומיים יותר מאשר בשם ההגנה על עקרונות.
ייסוד מפלגת הלייבור.
ב-1916 היה פרייזר מעורב בהקמתה של מפלגת הלייבור של ניו זילנד, שקלטה רבים משרידי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. החברים בחרו את הארי הולנד כמנהיג המפלגה החדשה. בין מקימי המפלגה נמנה גם מייקל ג'וזף סאבג', בעל בריתו של פרייזר מימי המפלגה הסוציאליסטית.
מאוחר יותר באותה שנה, נעצרו פרייזר וחברים נוספים במפלגה באשמת המרדה. האשמה זו באה בעקבות התבטאויותיהם כנגד המלחמה, בעיקר בעד ביטולו של גיוס החובה. פרייזר נשפט לשנת מאסר. לאחר שחרורו מהכלא, עבד פרייזר כעיתונאי בעיתון המפלגה הרשמי. כמו כן הוא חידש את פעילותו במפלגה, בתחילה כמנהל מסע הבחירות של הארי הולנד.
בבחירות הביניים של 1918 במחוז ולינגטון-מרכז, נבחר פרייזר עצמו לפרלמנט. עד מהרה הוא הצטיין בפעילותו נגד השפעת הספרדית, שהוא היה אחד מניצוליה.
ב-1 בנובמבר 1919, שנה לאחר בחירתו לפרלמנט, נשא פרייזר לאישה את ג'נט קמפ לבית מונרו מגלאזגו, פעילה פוליטית בעצמה. השניים היו נשואים עד למותה של ג'נט ב-1945, חמש שנים לפני מותו של פרייזר. הם לא הולידו ילדים, למרות שלג'נט היה בן מנישואיה הראשונים לג'ורג' קמפ.
קריירה פרלמנטרית.
בשנותיו הראשונות בפרלמנט גיבש פרייזר את אמונותיו הפוליטיות. למרות שבתחילה הוא התלהב ממהפכת אוקטובר ברוסיה וממנהיגיה הבולשביקים, הוא התנער מהם זמן קצר לאחר מכן ובסופו של דבר הוא היה אחד התומכים הראשיים להרחקתם של הקומוניסטים משורות הלייבור. מחויבותו לפעילות פרלמנטרית במקום לפעולה ישירה נעשתה מוצקה יותר והוא היה לגורם ממתן שהשפיע על רבים מצעדי המדיניות של מפלגת הלייבור.
דעותיו של פרייזר היו לעיתים קרובות מנוגדים לאלה של הארי הולנד, שעדיין שימש כמנהיג המפלגה, אך המפלגה עברה בהדרגה לגישה הרחוקה יותר מהצד השמאלי של הקשת הפוליטית. ב-1933 מת הולנד ותפקיד המנהיג התפנה. פרייזר התמודד על התפקיד אך בסופו של דבר הפסיד לסאבג', סגנו של הולנד. פרייזר היה לסגן מנהיג המפלגה החדש.