ביוני 2018 השתתף רובין בסדרת האינסטגרם "אינסטה-בייב". ביולי 2018 פרסם רובין את השיר "הכל חרטא" יחד עם ספני והראפר פלד, אשר צבר, נכון לפברואר 2022, כ־4.7 מיליון צפיות. באוגוסט 2018 דירג אתר פרוגי את רובין וספני במקום ה-45 מתוך 70 כוכבי הנוער של ישראל. בספטמבר 2018 הוציא רובין יחד עם ספני את השיר "לא הולכים לישון" אשר צבר נכון למרץ 2020, כ-2.4 מיליון צפיות. בהמשך, פרסם שירים נוספים שלו שהקליט יחד עם שימי תבורי, אנג'ל ברנס, עדן מאירי, רותם כהן וספיר סבן.
באוגוסט 2018 זכה רובין בפסטיבל פלייקון בפרסים "אינסטגרמר השנה" באופן אישי ובפרסים "יוטיובר השנה" ו"וולוגר השנה" עם סדרת הרשת "חיים בחארטא". כמו כן היה מועמד לפרס "פריצת השנה לשנת 2018" באתר פרוגי.
בינואר 2019 הוציא רובין יחד עם כל חברי "חיים בחארטא" את הוולוג האחרון של החבורה, לאחר שנה של פעילות שוטפת.
ב-2021 השתתף רובין בעונה השנייה של התוכנית "הזמר במסכה" בתור הצ'ילי והודח שישי מהתחרות.
קריירת משחק.
כילד, הופיע רובין בסדרה שוברי גלים בתפקיד אורח בתור דבש.
רובין שיחק את נמרוד בסרט "פול גז" של הבמאי קובי מחט, שיצא ב-10 באוקטובר 2019.
באותה שנה רובין התארח בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "התחנה", ובתוכנית הנוער "תעשו לי Sub" שעלתה בערוץ הילדים.
יחד עם עודד פז ואליאנה תדהר, רובין הנחה את "נינג'ה ישראל-ילדים" ששודרה בערוץ הילדים.
במשך שלוש שנים, ב-2019–2021, השתתף רובין בפסטיגל.
בשנת 2020 שיחק בתפקיד מרכזי בסדרת הטלוויזיה "משפחה בהנפקה".
בנובמבר 2020 השתתף בסדרת הטלוויזיה "זיגי". על תפקידו בסדרה היה מועמד לפרס בתחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער.
ביולי 2021 החל להנחות את העונה השמינית של תוכנית המציאות "הבנים והבנות".
באוגוסט 2021 יצא לאקרנים הסרט "פול ספיד", בו חזר לגלם את דמותו של נמרוד ששיחק בסרט "פול גז".
חיים אישיים.
רובין נשוי לדניאלה קריסטיה, שותפתו לסדרת הרשת "חיים בחארטא". אחותו היא קים בן שמעון, שנטלה חלק בתוכנית "הבנים והבנות" ב-2020.
הנצחת יצחק רבין
יִצְחָק רַבִּין היה ראש ממשלת ישראל אשר נרצח במהלך כהונתו בשנת 1995. לאחר מותו, הונצח רבין בדרכים שונות בישראל וברחבי העולם.
סמל המיחזור
מושל מוסקבה
מגפה (סרט)
מגפה (באנגלית: Viral) הוא מותחן אימה אמריקאי, אשר בוים על ידי הנרי ג'וסט ואריאל שולמן. תסריטו נכתב על ידי כריסטופר ב. לאנדון וברברה מרשל. בין שחקניו הראשיים של הסרט ניתן למנות את סופיה בלאק-ד'אליה, משין גאן קלי ומייקל קלי.
הסרט יצא לאקרנים ב-29 ביולי 2016, על ידי בלאמהאוס הפקות, בוסטד שארק פרודקשנס ו-IM גלובל.
עלילה.
עלילת הסרט מתמקדת בסטייסי דרקפורד (ליאו טיפטון) ואמה דרקפורד (סופיה בלאק-ד'אליה), שתי תלמידות תיכון אשר עברו לאזור פרברי בקליפורניה. אמה נאבקת על מנת להשיג חברים חדשים, בעוד סטייסי כבר התיידדה עם אנשים רבים, בהם סיג'יי (משין גאן קלי).
רגע השיא של הסרט מגיע כאשר מגפה קטלנית תוקפת את העולם. אחת משתי האחיות נדבקת במחלה ואחותה מתעדת את כל מה שקורה מסביב תוך שהיא מנסה לטפל בה.
הפקה.
ב-29 באפריל 2014, נודע כי ליאו טיפטון נבחרה להיות השחקנית הראשית בסרט, ועוד נודע כי שני הבמאים של הסרט יהיו הנרי ג'וסט ואריאל שולמן. לבסוף, יצא הסרט לאקרנים ב-29 ביולי 2016. בישראל יצא הסרט לאקרנים ב-21 ביוני 2018.
באוגוסט 2016, נודע כי הסרט גרף סכום של קרוב ל-600 אלף דולר, בכמעט חודשיים.
הבחירות למועצת עיריית ירושלים (1950)
הבחירות למועצת עיריית ירושלים נערכו ביום שלישי, 14 בנובמבר 1950, במקביל לבחירות ליתר הרשויות המקומיות בישראל. היו אלו הבחירות הראשונות למועצת העיר לאחר הקמת מדינת ישראל.
הבחירות.
ירושלים הייתה מחולקת בעקבות מלחמת העצמאות. על כן נערכו הבחירות בחלקה המערבי בלבד.
הבחירות נערכו מכוח פקודת העיריות המנדטורית משנת 1934. על פיה עמדו לבחירה חברי מועצת העיר בלבד, ואילו ראש העירייה נבחר על ידי חברי מועצת העיר הנבחרת. מספר המושבים במועצת העיר היה 21.
מספר בעלי זכות הבחירה בעיר (בני 21 ומעלה) היה 50,405. בבחירות התמודדו 14 רשימות מועמדים.
תוצאות הבחירות.
מספר המשתתפים בבחירות היה 38,910 - 77% מכלל בעלי זכות הבחירה. כמאתיים קולות נפסלו ומספר הקולות הכשרים היה 38,714.
תשע רשימות זכו בתמיכה מספקת על מנת להכניס את נציגיהן למועצת העיר:
חמש רשימות נוספות לא זכו במספר קולות מספיק על מנת להכניס נציגים למועצת העיר (בסוגריים - מספר הקולות שקיבלו):
בעקבות הבחירות.
לאחר הבחירות התגבשה במועצת העיר קואליציה בת 12 חברים של סיעות החזית הדתית המאוחדת, רשימת המרכז, תנועת החרות, פאג"י והרשימה הספרדית. באופוזיציה נמצאו סיעות ההסתדרות (מפא"י), מפלגת הפועלים המאוחדת (מפ"ם), המפלגה הפרוגרסיבית ויהודי תימן בירושלים - תשעה חברי מועצה. ב-10 בינואר 1951 נבחר בקולות הקואליציה איש הפועל המזרחי שלמה זלמן שרגאי לראש העיר. שרגאי, שלא היה חבר מועצה בעצמו, נבחר במקומו של ראש העירייה המכהן דניאל אוסטר. מיד לאחר הבחירה התפטר אוסטר מחברותו במועצה.
שרגאי כיהן כראש העיר עד שפרש מתפקידו ב-17 באוגוסט 1952, כנראה לאחר שהותש על ידי האופוזיציה וגם הקואליציה בניהול מועצת העיר. ב-25 בספטמבר, לאחר חודשים של משא ומתן, בחרה המועצה ביצחק קריב לראש העירייה. הוא כיהן עד אפריל 1955, מועד בו פיזר משרד הפנים את מועצת העיר ומינה במקומה ועדה קרואה. הוועדה כיהנה עד לאחר הבחירות הבאות לרשויות המקומיות שנערכו ב-26 ביולי באותה שנה.
לולה פלאנה
לוליתה אליין פלאנה (באנגלית: Loletha Elayne Falana; נולדה ב-11 בספטמבר 1942), הידועה בשם הבמה שלה לולה פלאנה, היא זמרת, רקדנית, דוגמנית ושחקנית אמריקאית.
תחילת דרכה.
פלאנה נולדה בקמדן, ניו ג'רזי, השלישית מבין שישה ילדים של בנט, רתך, וקליאו פלאנה, תופרת (1921-2010). אביה של פלאנה היה אפרו-קובני, ועזב את קובה כדי לשרת בחיל הנחתים האמריקאי, ואחר כך הפך לרתך, זמן קצר לאחר שפגש את אמה של פלאנה, שהייתה אפריקאית-אמריקאית. עד גיל שלוש פלאנה כבר החלה לרקוד, בגיל חמש היא התחילה לשיר במקהלת הכנסייה. ב-1952, משפחתה של פלאנה עברה לפילדלפיה, פנסילבניה. כשהייתה בחטיבת הביניים, פלאנה כבר רקדה במועדוני לילה כשהיא מלווה על ידי אמה. פיתוח קריירה מוזיקלית היה כל כך חשוב לה, שנגד רצון הוריה פלאנה נשרה מלימודי התיכון כמה חודשים לפני סיום הלימודים ועברה לעיר ניו יורק.
קריירה.
ההופעה המקצועית הראשונה של פלאנה הייתה בגיל שש-עשרה במופע של דיינה וושינגטון במועדון בפילדלפיה. וושינגטון נתנה לפלאנה להיות מופע הפתיחה שלה, והשפיעה על ההתפתחות המוקדמת של הקריירה שלה. כשפלאנה רקדה במקהלה במופע באטלנטיק סיטי, ניו ג'רזי ב-1964, פלאנה התגלתה על ידי סמי דייוויס ג'וניור, שנתן לה תפקיד במחזמר שלו בברודוויי, "Golden Boy". אחרי המחזמר, פלאנה השיקה את הקריירה המוזיקלית שלה. הסינגל הראשון שלה, "My Baby", הוקלט ויצא במרקורי רקורדס בשנת 1965. מאוחר יותר, פלאנה הקליטה בלייבל של פרנק סינטרה. בסוף שנות ה-1960, דייוויס שימש בתור מנטור לפלאנה.
ב-1966, דייוויס ליהק את פלאנה, יחד איתו ועם אוסי דייוויס וסיסלי טייסון בתפקיד הראשון שלה בסרט, "A Man Called Adam". החל מ-1967, פלאנה הפך לכוכבת גדולה בקולנוע האיטלקי. באיטליה היא למדה לדבר איטלקית שוטפת בזמן שכיכבה בשלושה סרטים, כשהראשון שבהם נחשב למערבון ספגטי. היא הייתה ידועה כ"ונוס השחורה". במהלך הזמן הזה, היא הייתה עסוקה בסיבוב הופעות עם דייוויס בתור זמרת ורקדנית, עשיית סרטים באיטליה, וחזרה על תפקידה ב-"Golden Boy" כשהוא עלה לבמה בלונדון. ב-1969, פלאנה סיימה את מערכת יחסי העבודה הקרובים שהיו לה עם דייוויס, אך השניים נשארו חברים טובים. "אם לא הייתי מתנתקת," היא אמרה בראיון ב"מדריך טלוויזיה", "תמיד הייתי ידועה בתור הרקדנית הקטנה לצד סמי דייוויס ג'וניור... רציתי להיות ידועה בתור משהו יותר מזה." ב-1970, פלאנה הופיעה בבכורת הקולנוע האמריקאי שלה בסרט "The Liberation of L.B. Jones", והייתה מועמדת עבור התפקיד לפרס גלובוס הזהב לכוכבת החדשה של השנה. באותה השנה היא הצטלמה ל"פלייבוי"'. היא הייתה האישה השחורה הראשונה לדגמן בפרסומות הבושם של בית פברז'ה. בשנים מוקדמות אלו, היא גם כיכבה בכמה סרטים מז'אנר הבלקספלויטיישן.