כדי להקל על תפיסת קו ההגנה, אוגדת סיני העבירה לאוגדה את חטיבה 14, שהגנה במרחב מפרוץ המלחמה, בתמורה העבירה האוגדה לאוגדת סיני את החטיבה הממוכנת שלה - חטיבה 875, שנפרסה להגנה במעברי הגידי והמיתלה.
לאחר מלחמת יום הכיפורים.
לאחר המלחמה במהלך הפסקת האש הופקדה האוגדה על הגנת הגזרה הצפונית של הגדה המערבית במצרים. חטיבות האוגדה, בסיוע אגד התחזוקה החזירו לכשירות טנקים שנפגעו, והקימו מחדש גדודים שנשחקו. במקביל נמשכו חילופי האש במעין מלחמת התשה. יחידות האוגדה שתוגברו בכוחות מחטיבת ירושלים, עמדו במשימותיהם בכבוד
לאחר חתימת הסכם הפרדת הכוחות עם המצרים, הייתה האוגדה הכוח האחרון של צה"ל שפינה את הגדה המערבית של התעלה.
בשנים שלאחר מכן המשיכה האוגדה בפעילות שגרתית של אימונים וכדומה. חטיבה 8 הוסבה לחטיבת טנקי מגח, בת 3 גדודים, כמו כן נוספה לאוגדה חטיבת חי"ר - חטיבת הנגב. גם האגד הארטילרי צויד בתותחים מתנייעים מודרניים במקום הכלים הישנים.
במלחמת לבנון גויסה האוגדה, אך הושארה בעורף כעתודה ולא שולבה בקרבות. בשנים שלאחר מכן שולבו יחידות האוגדה בלחימה ובפעילות השוטפת בלבנון.
ב-2002 נקלטה באוגדה חטיבת גבעתי הסדירה, ואילו חטיבת הנגב הועברה לאוגדת סיני.
פירוק האוגדה.
בשנת 2004 במסגרת ארגון רחב בצה"ל פורקה האוגדה, לאחר פירוקה, הועברו כינויה, תג יחידתה ומספרה הישן, 143, לאוגדת אתגר בפיקוד הצפון, אוגדה שהוקמה ב-1974 ולחמה במלחמת לבנון ופעלה תחת המספרים 90 ו-78.
ב-2014 פורקה גם אוגדה זו. ב-2015 הועברו מספר היחידה, סמלה ומורשתה לאוגדת עזה.
מפקדי האוגדה.
בפיקוד הדרום:
בפיקוד הצפון:
הטבח השוודי
הטבח השוודי (באנגלית: The Swedish chef, בשוודית: Svenske kocken) הוא דמות מסדרת הטלוויזיה "החבובות" שנוצרה על ידי ג'ים הנסון. הוא הופעל בעבר על ידי ג'ים הנסון ופרנק אוז וכיום מופעל על ידי ביל ברטה.
הדמות.
דמותו של הטבח השוודי מהווה פרודיה על שפים בתוכניות בישול. הוא חובש כובע טבחים ובעל גבות עבות שמסתירות את עיניו. הטבח השוודי מבשל תוך כדי שירה בג'יבריש וזורק כלי מטבח שונים לכל עבר.
מילות השיר משתנות מעט מפרק לפרק אך הוא תמיד מסיים את שירו במשפט: "בורק, בורק, בורק". פינת הבישול שלו בדרך כלל מסתיימת בכישלון שלו לסיים את המנה. כשמדובר במנות מהחי בדרך כלל הוא מביא את בעל החיים למטבח כשהוא עדיין חי ומנסה להרוג אותו בשידור או לבשלו איך שהוא חי.
בשנת 2010 נצפה הטבח השוודי עונד טבעת, דבר המרמז על כך שהוא נשוי.
שיווק.
בשנת 1978 מכרו בבריטניה ספל קפה עשוי מקרמיקה ובו מצוירת דמותו של הטבח השוודי, זה היה חלק מ-12 הספלים שיצאו בכיכובם של דמויות מהסדרה "החבובות".
בשנת 1980 הציעה חברה אמריקאית בשם ג'ונס מצעים של הטבח השוודי. גרסה דומה של מיס פיגי יצאה גם כן בשנה זאת לשווקים.
משנת 1988 עד שנת 1989 היה השף השוודי מופיע על גבי דגני בוקר שנקראו כוכבי קרנצי אשר הגיעו יחד עם מגוון קטן של פריטי הטבח השוודי.
בשנת 2005 יצא בול בארצות הברית ועליו מופיע הטבח השוודי.
בנוסף לכך גם יצא משחק לגיים בוי ומטרתו היא להכות את ריזו העכבר ואת חבריו של ריזו משום שהם מנסים לגנוב מזון הכל משנת 2008. אורי גוטליב דיבב אותו בתוכנית הבידור הישראלית שבוע סוף.
הצלה מעבר לגבול
הצלה מעבר לגבול (באנגלית: Beyond Borders) הוא סרט דרמה חברתי ורומנטי משנת 2003, המתאר מערכת יחסים בין רופא המקדיש את חייו למטרות הומניטריות (אוון) לאשת חברה עשירה (ג'ולי). הסרט בוים על ידי מרטין קמבל ובכיכובם של אנג'לינה ג'ולי וקלייב אוון. המוזיקה המקורית הולחנה על ידי ג'יימס הורנר.
למרות שהסרט מתייחס ונותן ביטוי לעניין האמיתי שמגלה ג'ולי בחייה בקידום סיוע הומנארי במדינות עולם שלישי ולאוכלוסייה במצוקה ולמרות העניין הרב בחייה הפרטיים של השחקנית הסרט נחל כישלון צורב הן בביקורות והן בקופות.
במקביל ליציאת הסרט לבתי הקולנוע, ג'ולי הוציאה לאור אוסף של הערות ופרקים מיומנה המתארים את חוויותיה כשגרירה של רצון טוב מטעם נציבות האו"ם לפליטים (UNHCR) - בדומה לדמותה בסרט.
עלילה.
בעודה משתתפת בערב התרמה, שרה הירדן (ג'ולי) אשת חברה אמריקאית נאיבית החיה בלונדון בשנת 1984, עדה לפנייתו הדרמטית של רופא (אוון) לעזרה לארגונו המטפל בפליטים באתיופיה למודת המלחמות, הרעב והעוני. שרה הנשואה להנרי באופורד (לינוס רואץ'), בנו של תעשיין בריטי אמיד, יוצאת בראש משלחת סיוע לאתיופיה. היא נחשפת במסע לעומק הסבל האפריקאי בצל העוני, הבצורת והמושחתות הפוליטית. היא חוזרת לאנגליה לאחר שהות קצרה במחנהו של ד"ר ניק קאלהאן ורומן שמתפתח בין שניהם.
אנו חוזרים ופוגשים בדמויות כעבור 10 שנים. במהלכן הפכה שרה לעובדת של נציבות האו"ם לפליטים בבריטניה והיא מתבקשת לחזור ולעזור שוב לארגונו של ד"ר ניק קאלהאן שהפעם פועל במזרח הרחוק.
הסרט צולם בתאילנד, נמיביה וקנדה.
פרסים.
הסרט היה מועמד לשני פרסים: פרס הארגון לסרטים פוליטיים (PFS) לשלום ופרס פטל הזהב לשחקנית הראשית (ג'ולי).
יקי ראובן
פולטוסק
פולטוסק (בפולנית: Pułtusk) היא עיר בפולין השוכנת במחוז מזוביה, כ-70 ק"מ צפונית לוורשה, על גדות הנרב. נכון ל-2008, העיר מונה כ-19,000 תושבים.
היסטוריה.
העיר קיימת לפחות מהמאה ה-11. בימי הביניים הייתה אחת מהמצודות החשובות שהגנו על צפון מזוביה מהתקפותיהם של הפרוסים והליטאים. הדעות לגבי שמה של העיר, חלוקות. בעוד ההנחה המקובלת על ידי חוקרים שמקור השם הוא בנחל קטן בשם "פלטה" (Pełta), האגדה הרווחת היא ששמה המקורי היה "טוסק" ולאחר שיטפון שהרס מחצית העיר, נוספה לשמה התחילית "פול" (Pół- או – puł) המציינת "חצי". בכתבים משנת 1227 היא מוזכרת בשם "פולטובסקה" ובכתבים לטיניים רשמיים כ"פולטוביה". עד תחילת המאה ה-18 נקראה "פולטוסקא".
העיר הוקמה לצידו של מבנה מבוצר משנת 966, לדברי נוסעים על גבעה הנושאת כיום את השם "הצלב הקדוש" עמד מקדש פגני. מאז המאה ה-11 הייתה העיר רכוש הבישופים של פלוצק. ספר בשורות הכתוב באותיות מוזהבות בשם Codex aureus Pultoviensis מתוארך למחצית השנייה של המאה ה-11 מיוחס לבישופי פלוצק. הודות למעברה שעל הנהר, הפכה העיר למרכז מסחרי ותנועת סחורות. בשנת 1257 קיבלה העיר לראשונה זכויות מוניציפליות על ידי זימוויט ה-I דוכס מזוביה (Siemowit (Ziemowit) I mazowiecki), לאחר מכן בשנת 1339 על ידי קלמנס פיז'חלה (Klemens Pierzchała) הבישוף של פלוצק על פי חוק קולם (חלמנו) שבמקורו כוון לערים במדינת המסדר הטבטוני והורחב גם לדוכסות של מזוביה ואושר שוב בשנים 1380 ו-1405.
הליטאים החריבו את העיר בשנת 1262, אחר כך בשנת 1324 ושוב שרפו אותה ב- 1368. רק לאחר היווסדה של פולין הגילונית פסקו פשיטות הליטאים והעיר התאוששה.
במאה ה-14 קבעו הבישופים של פלוצק את מקום מושבם בעיר. הם נהגו לכנות עצמם Principes terrritori Pultovieensis (נסיכי החבל הפולטובי). ב-1440 הוקמה במקום אקדמיה שהפכה בשנת 1565 מכללה ישועית שבין המרצים בה היה פיוטר סקארגה (Piotr Skarga), כומר ישועי שהיה מראשי הקונטרה-רפורמציה בפולין וליטא, ויקוב וויאק (Jakub Wujek), מתרגם התנ"ך מלטינית לפולנית. בשנת 1595 הגיע מספר הסטודנטים ל-600 ועד 1696 גדל מספר זה ל-900. על בוגרי המכללה נמנו אחדים מראשי המשטר בפולין וצמרת המסדר ומשוררים. עם ביטולו של המסדר הישועי ב- 1773 עברה המכללה לידי הנציבות הלאומית לחינוך (משרד החינוך הפולני הראשון) ונוהלה על ידי ישועים לשעבר. מאוחר יותר נמסרה המכללה לידי הבנדיקטינים.
במאה ה-15 היו סוחרי פולטוסק מעשירי פולין. לעיר הוענקה הזכות לקיים תשעה ירידים גדולים בשנה ושני ימי שוק בשבוע. הכנסה ניכרת צמחה מסחר בעץ וגרעינים שנשלחו לגדנסק, ומייצור תמד ובירה.
בית ראש העיר נבנה בשנת 1405, כנסייה גותית ב-1449 והמצודה נבנתה מחדש במאה ה-16 על ידי אדריכלים איטלקים. בשנת 1566 הוקם בעיר מראשוני התיאטראות בפולין והעיר זכתה לביקורים של אישים בולטים, ביניהם יאן קוחנובסקי מי שהיה גדול משוררי פולין (עד לאדם מיצקביץ') והמלך זיגמונד השלישי ואזה שהיה מלך פולין ומלך שוודיה.
במלחמה בין פולין לשוודיה נכבשה העיר בשנת 1656 על יד המלך השוודי קרל העשירי גוסטב ונהרסה שוב.
קרב פולטוסק (1703).
בתקופת המלחמה הצפונית הגדולה התחולל "קרב פולטוסק" הראשון. המלך הפולני אוגוסט השני הובס על ידי צבאותיו של קרל השנים עשר, מלך שוודיה בסדרת קרבות בפולין. בעיר, שהייתה אז על אי בהתפצלות הנהר נרב, חנה צבא סקסוני-פולני שמנה כ-3500 איש בפיקודו של גנרל-פלדמרשל פון שטיינאו (Adam Heinrich von Steinau). קרל השנים עשר פיקד על צבא שוודי שמנה כ-3200 איש. ב-21 באפריל (לפי הלוח הגרגוריאני או ב-1 במאי לפי לוח השנה השוודי) 1703 הוביל רגימנט הדרגונים את הכוח השוודי לניצחון על הצבא הסקסוני. בקרב נפלו כמה מאות מהצבא המובס וכשמונה מאות נפלו בשבי, שטיינאו עצמו הצליח להימלט. לצבא השוודי היו 12 הרוגים.
קרב פולטוסק (1806).
לאחר חלוקת פולין הייתה פולטוסק בשליטת פרוסיה מספר שנים. באוגוסט הכריז פרידריך וילהלם השלישי מלך פרוסיה מלחמה על צרפת. בכך הצטרפה פרוסיה לרוסיה ולבריטניה, שכבר היו שרויות במלחמה עם צרפת. בעקבות ההכרזה של פרוסיה, הכריזו מדינות נוספות מלחמה על צרפת, ובהן שוודיה, פורטוגל וסקסוניה. בכך פרצה מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית הרביעית.
הצבא הצרפתי התחיל לנוע מזרחה לעבר רוסיה, באזור שהיה פולין לפני שחולק בין המעצמות המזרח האירופאיות. בנובמבר 1806 כבש הצבא את ורשה, ונפוליאון הקים את דוכסות ורשה ומינה למנהיגה את מלך סקסוניה.