דינוזאור זה רעה בעדרים גדולים סביב נהר ג'ודית, אולי לצידם של אוכלי עשב נוספים כמו האלברטצרטופס, הג'ודיצרטופס והפרזאורולופוס. אויבו העיקרי היה הדספלטוזאורוס.
בירגר שברג
בירגר שברג (בשוודית: Birger Sjöberg, נהגה לערך - בירייר שבר, 6 בדצמבר 1885 ונרסבורג -
30 באפריל 1929, וקשה) היה משורר, מלחין, זמר יוצר, סופר, ועיתונאי שוודי. נודע במיוחד הודות למקבץ שיריו המולחנים "Fridas Bok" (ספרה של פרידה) ולרומן "Kvartetten som Sprängdes" (הרביעייה שהתפרקה) המספר על ההימורים במניות הבורסה בשנות ה-20 של המאה ה-20 ומאמצי השיקום.
בתחילת דרכו היה שברג עיתונאי וכתב שירים בזמנו הפנוי. ספר הבכורה שלו "הספר של פרידה" התקבל באהדה על ידי הקהל והמבקרים כאחד. אחרי סיור הופעות נסוג שברג מאור הזרקורים והתמקד בכתיבה.
אחרי מותו, בשנת 1929 פורסמה סדרה חדשה של שירי זמר שיצר וכן אנתולוגיה משירתו.
ביוגרפיה.
בירגר שברג נולד בעיירה ונרסבורג, במערב שוודיה. להוריו הייתה חנות בגדים. העסק פשט את הרגל כששברג היה בן 13. מאז נאלצה המשפחה, לרבות שברג ושני אחיו, להתמודד עם קשיים כלכליים רבים.
בבית הספר ציוניו היו גרועים, מה שגרם לנשירתו מהלימודים ללא תעודה. עובדה זו הותירה בו מועקה כבדה לשאר חייו. החליט ללמוד צילום
ואחר כך עבד מספר שנים כמוכר בחנות. בשנת 1906 עבר לגור בסטוקהולם, בה השיג משרת עיתונאי בעזרת אחיו יסטה שברג.
כעבור שנה עבר להלסינגבורג בדרום המדינה וחי שם כסופר פרי לנסר וכזמר-יוצר.
שברג נפטר בשנת 1929 בגיל 44 עקב דלקת ריאות.
שברג חונן בכושר משחק פארודי ומופעיו ריתקו את הקהל, עם זאת, בחייו הפרטיים היה ביישן ונשאר רווק כל חייו.
יצירתו.
עוד מנעוריו שברג כתב והלחין שירים שזכו בהערכה רבה אצל חבריו ובחוג מכריו. רבים משיריו מוקדשים לעיירת הולדתו, אותה כינה "לילה פריז"
Lilla Paris - "פריז הקטנה"
בשיריו הלך שברג בעקבות מסורת שוודית מיוחדת, אשר נודעה לציבור הרחב, במאה ה-18, לרוב עקב יצירותיו של המשורר והמלחין קארל מיקאל בלמן (1795-1740) - שיריו היו בעלי מנגינה פשוטה ועממית, אך תובעניים מבחינה ספרותית ואמנותית.
רק בשנת 1922 בלחץ חבריו, פרסם שברג את שיריו בקובץ בשם "הספר של פרידה "Fridas Bok".
השירים מתארים באירוניות את אהדת חיי העיירה השוודית ואת אהבת המחבר לפרידה, אך אם פרידה הייתה אדם ממשי בשר ודם לא ידוע עד היום.
הקלילות לכאורה של השירים משכיחה לפעמים את התחכום האמנותי שבם - כמו אצל היינריך היינה, למשל - בין תמימות לאירוניה, בין הרגש הכן והפארודיה של אותו הרגש, בין רצינות לבדיחות הדעת
ה"ספרה של פרידה" זכה להצלחה גדולה. שברג עשה ביצועים של שיריו בסיורי הופעות בכל רחבי שוודיה. על אף פחד הקהל של האמן הפך סיור זה למסע ניצחון ממש. עד לימינו רבים משירי פרידה נשארו פופולריים והם מושרים לעיתים קרובות.
לאנג'ואוזאורוס
לאנג'ואוזאורוס (שם מדעי: Lanzhousaurus) הוא סוג של דינוזאור צמחוני בן לקבוצת האורניתופודה אשר חי בתחילת הקרטיקון לפני 130 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו בידי חוקרים סינים ב-2005 במחוז גאנסו, סין. סוג זה כלל מין יחיד - "Lanzhousaurus magnidens". הוא קרוי על שם העיר הגדולה לאנג'ואו, בקרבתה נמצא.
דינוזאור זה הכיל לסת תחתונה ענקית באורך של 1 מטר שהיו בה שיניים גדולות ועבות, גדולות יותר מכל אוכל עשב אחר שהיו בעלי ציפוי שגדל במהירות רבה. במראהו דמה הדינוזאור לאיגואנודון והיה קרוב רחוק שלו. הדינוזאור הדומה לו ביותר הוא הלורדוזאורוס (Lurdusaurus) מאפריקה. האורך של היצור הגיע ל-10 מטר ומשקלו ל-6 טון, כמו פיל אפריקני. למרות גודלו הוא יכל להזדקף ולעמוד על 2 כדי לנוע מהר.
היפסיבמה
היפסיבמה (שם מדעי: Hypsibema; משמעות השם מיוונית: "פסיעה גבוהה" שמות מדעיים לשעבר: Neosaurus ו-Parrosaurus) הוא סוג של דינוזאור צמחוני בן לקבוצת האורניתופודה שהיה קרוב לבני המשפחה הדרוזאוריים. דינוזאור זה חי באמריקה הצפונית לפני 75 מיליון שנה ומאובנים בצפון בצפון קליפורניה ובמיזורי בידי החוקר הידוע אדוארד קופ ב-1869 והשתייך למין "Hypsibema crassicauda". מין נוסף, "Hypsibema missouriensis" התגלה בידי החוקרים דונלד ביירד וג'ק הורנר ב-1979 ונחשב לגדול יותר. המאובנים העיקריים שלו היו חוליות זנב רחבות ועצמות של גפיים.
ההיפסיבמה היה דמוי-הדרוזאור גבוה מאוד, אשר נחשב בתחילה למין של זאורופוד. הוא הגיע עד לאורך 10.7 מטרים, לגובה 4 מטרים בכתפיים ולמשקל של 3-4 טונות. דינוזאור זה היה בעל ראש רחב בעל מספר שיניים רבות בפנים הלוע והבסיס היה מכוסה במקור. הוא ניזון מרעייה של צמחי קרקע לאורך מערב אמריקה.
המין "Hypsibema missouriensis" הוא הדינוזאור הלאומי של מדינת מיזורי בארצות הברית.
לנצ'יה סופרג'ולי
לנצ'יה סופרג'ולי (באיטלקית: Lancia Superjolly) היא מסחרית מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה, באמצעות חטיבת הרכבים המסחריים "Lancia Veicoli Industriali" אשר יוצרה בין השנים 1963–1970
אגרסג
אגרסג (בהונגרית: Égerszög) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
באגרסג התגוררו מעט יהודים.
גלוואץ'
גלוואץ' (בהונגרית: Galvács) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה, גם בגלוואץ' חל פיחות משמעותי בכמות האולוסיה ברבות השנים, מ-472 תושבים בשנת 1880 עבור ב-102 תושבים בשנת 2013 ועד 78 תושבים בלבד בשנת 2018.
בגלוואץ' התגוררו מעט יהודים.
סנט אולבנס
סנט אולבנס (באנגלית: St Albans) היא עיר באזור הרטפורדשייר שבאנגליה, השוכנת כ-30 ק"מ מצפון-צפון-מערב למרכז לונדון, ו-14 ק"מ דרומית-מזרחית ללוטון. סנט אולבנס הייתה העיר הגדולה הראשונה על הדרך הרומית הישנה לכיוון צפון, דבר שהפך את העיר, שנקראה בתקופה הרומית ורולאמיום, למרכז חשוב. זוהי עיירת שוק היסטורית המהווה גם עיר שינה עם יוממות גדולה ללונדון.
סנט אולבנס קיבלה את שמה מן הקדוש הבריטי הראשון, אולבן. הגרסה המעודכנת ביותר של סיפורו, מספרת שהוא חי בוורולאמיום, במהלך המאה השלישית או הרביעית, כשהנוצרים סבלו מרדיפות. אולבן פגש כומר נוצרי שנמלט מרודפיו ונתן לו הגנה בביתו. אולבן התרשם כל כך מהאדיקות של הכומר, והוא החליט להתנצר. כאשר השלטונות חיפשו בביתו את הכומר שנמלט, לבש אולבן את גלימת הכומר והציג את עצמו במקום האורח. כתוצאה מכך נגזר עליו לסבול את העונשים שהטילו על הכומר, אלא אם כן יוותר על הנצרות. אולבן סירב והוצא להורג. באגדות מאוחרות יותר מסופר שראשו התגלגל במורד הגבעה לאחר ההוצאה להורג ובאר נוצרה במקום בו נעצר.
היסטוריה.
התקופה הקלטית.
ככל הנראה התקיים במקום יישוב מתקופת הברזל המכונה ורלמיון (Verlamion), ורולמיון (Verulamium) או ורלמיו (Verlamio) סמוך לאתר בו ממוקמת העיר הנוכחית. המקום היה מרכז כוחו של המלך טאסיוואנוס (Tasciovanus) ומתחם מרכזי של שבט קלטי בשם קטוולאוני (Catuvellauni), משנת 20 לפנה"ס בערך עד לאחר הפלישה הרומית בשנת 43 לספירה. השם "Verulamium" הוא קלטי, משמעותו - "התיישבות מעל או על ידי הביצות". העיר הייתה על גבעת פרא, שני ק"מ ממערב סנט אולבנס המודרנית, עכשיו האזור מכוסה על ידי הרחוב סנט מייקל, פארק ורולאמיום ושטחי אחוזה סמוכה. מניחים כי מרכז השבט הועבר לאתר הזה על ידי המלך טאסיוואנוס (בסביבות שנת 25 עד 5 לפנה"ס). ככל הנראה בנו הקלטים גם חומת עפר להגנה סביב היישוב, אך הממצאים לגביה אינם וודאיים.
התקופה הרומית.
בתקופה הרומית הייתה ורולאמיום לעיר השנייה בגודלה בבריטניה, לאחר לונדיניום. היא התפתחה מההתנחלות הקלטית וקיבלה את למעמד "עיר" ("מוניצפלית") סביב שנת 50 לספירה, כלומר, לאזרחיה הוענקו "זכויות לטיניות", מעמד אזרחות נחות יותר מזה של מעמד "קולוניה". היא גדלה לעיירה משמעותית, ומשכה את תשומת ליבה של המלכה בודיקה של השבט הקלטי איקני בשנת 61, אשר כבשה את העיר, הרסה ושרפה אותה. ארכאולוגים תיעדו שכבת אפר שחור, ובכך אישרו את הרשומות בכתבים הרומיים. המקום גדל בהתמדה, ובתחילת המאה ה-3, כיסתה שטח של כ-125 אקר (0.51 קמ"ר) כשהיא מוקפת חפיר וחומה. ורולאמיום הכילה כיכר-פורום, בזיליקה ותיאטרון, שחלק גדול מהם נפגעו במהלך שתי שריפות. אחת בשנת 155 והשנייה בסביבות שנת 250. מתקנים אלה תוקנו והמשיכו להשתמש בהם במאה ה-4. התיאטרון הפסיק לפעול בסוף המאה ה-4. אחת הכתובות הרומאיות הבודדות בבריטניה נמצאה בשרידי הפורום. העיירה נבנתה מחדש מאבן ולא מעץ לפחות פעמיים במהלך 150 השנים הבאות. הנוכחות הרומית במקום הסתיימה בין 400 ל-450.
גופתו של סנט אולבן נקברה כנראה מחוץ לחומות העיר בבית קברות רומי ליד הקתדרלה הנוכחית. קברו הפך למקום עלייה לרגל. החקירה האחרונה חשפה שם בזיליקה, המציינת את האתר העתיק ביותר המתמשך של פולחן נוצרי בבריטניה. בשנת 429, ביקר ארכיבישוף בכנסייה שבמקום, וקידם את פולחן סנט אולבן.
כמה שרידים של העיר הרומית נותרו גלויים, כמו חלקים מחומות העיר, חלק מבית המרחץ עדיין באתרו מתחת לרצפת פסיפס. ישנם גם שרידי התיאטרון, הנמצא על אדמת אחוזה פרטית. ממצאים נוספים נמצאים במוזיאון שבמקום. שרידים נוספים מתחת לאדמות החקלאיות הסמוכות לא נחפרו מעולם, והם מאוימים על ידי חריש עמוק.
התקופה האנגלו-סקסונית.
לאחר הנסיגה הרומית הפכה העיר למרכז השטח של שבט אנגלו-סקסי בשם Waeclingas.