עיסוקיו המרכזיים בהתאם לייעודו ומטרותיו במהלך השנים: תיאום התעשיות והתאגידים שבאחריות שר הביטחון, פיתוח מודלים כלכליים לניתוח יחסי הגומלין בין פעילות מערכת הביטחון ותקציב הביטחון למשק הלאומי, קביעת תעריפים ומחירים, קביעת המדיניות הכלכלית של הרכש והפרויקטים, עקרונות התמחור והטמעת שיקולים כלכליים בפעילות מערכת הביטחון.
ליועץ הכלכלי הייתה לאורך השנים השפעה ומעורבות מכרעת בתחומים אחדים:
היועץ הכלכלי הראשון היה פרופ' פנחס זוסמן (1968), שהניח את יסודות הניתוח וההתנהלות הכלכלית במערכת הביטחון ואשר לימים אף מונה למנכ"ל משרד הביטחון.
עד שנת 2011 פעל היועץ הכלכלי למערכת הביטחון כאגף במשרד הביטחון. בעקבות שינויים ארגוניים במשרד הביטחון והקמת אגף מטה, הוטמעו תחומי עיסוקיו של היועץ הכלכלי במסגרת אגף זה תחת אחריות "הכלכלן הראשי למערכת הביטחון". כיום מכהן בתפקיד זאב זילבר. האגף יועד להיות "גורם-על אזרחי, שמנחה מקצועית את גופי מערכת הביטחון בתחום הכלכלי במנותק מהטיפול השוטף של אגף תקציבים בתכנון, בניהול ובבקרה של תקציב הביטחון." מטרתו הייתה "לשמש גורם אזרחי, עצמאי ואובייקטיבי, שיכול להציג בפני שר הביטחון, הרמטכ"ל ומנכ"ל משרד הביטחון עמדה מקצועית נוספת, שאינה נשענת בהכרח על עבודת המטה שמקיים צה"ל, ובכך לאפשר קבלת תמונה כלכלית רחבה ומאוזנת יותר על משמעות ההחלטה הנדונה על מערכת הביטחון והמשק הנדרשת לגיבוש עמדות מנכ"ל משהב"ט ושר הביטחון בנושאים כלכליים."
בדו"ח מבקר המדינה לשנת 2014 נמתחה ביקורת על ההחלטה למזגו ללא בחינה ראויה של חלופות.
פתיחה רומנית
פתיחת ואן ג'יט
מדיסון הו
מדיסון זיורי הו (באנגלית: Madison Ziuri Hu, נולדה ב-2 ביוני 2002) היא שחקנית אמריקאית הידועה בעיקר מגילום פרנקי בסדרה של ערוץ דיסני "ביזארדבארק". בנוסף היא ידועה כדמות המשנית מרסי מהסדרה "תמיד ביחד".
ביוגרפיה.
מדיסון הו נולדה ב-2 ביוני 2002 בלונגויו, טקסס, ארצות הברית. כשהייתה בת שנתיים עברה עם משפחתה לדרום קליפורניה. לאחר מכן עברו ללוס אנג'לס ושם החלה להתעניין במשחק לראשונה. כיום מתגוררת בסריטוס, קליפורניה.
אגף התקציבים במשרד הביטחון
אגף הכספים במשרד הביטחון
חשב משרד הביטחון
היועץ הכלכלי למערכת הבטחון
יורם סלומון
יורם סלומון (6 בדצמבר 1941 - 2 בספטמבר 2017) היה פרופסור במכון ויצמן למדע במחלקה לבקרה ביולוגית. במסגרת מחקרו פיתח שיטות חדשות לטיפול בסרטן הערמונית.
ביוגרפיה.
סלומון נולד בטבריה ב-1941. שירת כלוחם בגולני וכסגן מפקד הסיירת הירושלמית של חטיבת ירושלים במלחמת ששת הימים.
היה פרופסור במחלקה לבקרה ביולוגית במכון ויצמן. במסגרת מחקר משותף עם פרופ' אביגדור שרץ מהמחלקה למדעי הצומח, פיתח שיטה להשמדה נקודתית של בלוטת הערמונית, המכילה את הגידול הסרטני, מבלי לגרום לאין-אונות או לפגיעה בשליטה של דרכי השתן.
סלומון נפטר ב-2 בספטמבר 2017 לאחר מחלה קשה.
פיט דה יון
פטרוס יוזף סיטסה "פיט" דה יונג (בהולנדית: Petrus Jozef Sietse (Piet) de Jong; 3 באפריל 1915 - 27 ביולי 2016) היה מדינאי וקצין ימי הולנדי שכיהן כראש ממשלת הולנד מה-5 באפריל 1967 עד ה-6 ביולי 1971. הוא היה חבר מפלגת העם הקתולית (KVP), אשר מאוחר יותר התמזגה לתוך המפלגה הנוצרית-דמוקרטית (CDA).
דה יון הצטרף לשירות הצוללות של הצי ההולנדי המלכותי ושירת בצוללת מסוג "HNLMS O 24" במהלך מלחמת העולם השנייה, ובסיום המלחמה היה מפקד הצוללת. במהלך שירותו, הוענק לו צלב ברונזה פעמיים, וכן צלב השירות המצוין של הממלכה המאוחדת.
בוא כיהן כתת-מזכיר הצי מ-1959 עד 1963,ולאחר מכן כשר ההגנה, מ-1963 עד 1967. לאחר הבחירות הכלליות בהולנד ב-1967, נבחר דה יון לראשות ממשלת הולנד ולשר לעניינים ציבוריים, ועמד בראש הקבינט של הולנד. למרות הפופולריות שלו, סירבה מפלגת העם הקתולית למנות אותו בתור "לייסטרקר" (המועמד העליון) בבחירות הכלליות ב-1971 בגלל "דימויו השמרני" לכאורה.
לאחר הבחירות לראשות הממשלה, נשאר דה יון פעיל בפוליטיקה, והפך למנהיג הפרלמנטרי של מפלגת העם הקתולית בסנאט של הולנד, ושם כיהן בין 1971 ל-1974, ולבסוף פרש מהפוליטיקה בגיל חמישים ותשע.
לאחר סיום הקריירה הפוליטית שלו, אייש דה יון תפקידים רבים בפיקוח בעסקים ובתעשייה. דה יון היה ידוע בשנינותו היבשה ובהערותיו המהירות. יכולותיו כראש צוות בעל פרספקטיבה ופרגמטיזם כאחד נערצו מאוד. הקבינט שלו היה הקבינט הראשון לאחר מלחמת העולם השנייה, אשר השלים תקופת כהונה שלמה ללא כל התנגשויות פנימיות.
דה יון נפטר ב-27 ביולי 2016 בהיותו בן 101.
פרנץ פון דינגלשטדט
פרנץ פון דינְגֶלְשְטֶדט (בגרמנית: Franz von Dingelstedt 30 ביוני 1814 - 15 במאי 1881) היה משורר, דרמטורג ומנהל תיאטרון ואופרה.
חיים וקריירה.
דינגלשטדט נולד בהלסדורף, הסן-קאסל, גרמניה. הוא למד באוניברסיטת מרבורג הסמוכה. בשנת 1856 לימד בליציאום בקאסל, משם הועבר בשנת 1838 לפולדה. ב-1839 כתב את "מתחת לאדמה" (Unter der Erde), רומן שנחל הצלחה ניכרת. ב-1841, יצא לאור
Lieder eines kosmopolitischen Nachtwächters, הספר שבו נודע ביותר. שירים אלה, החדורים רוח של התנגדות מרה לכל שמץ שך רודנות, העלו תרומה רבת-משמעות לשירה הפוליטית של תקופתו.
הפופולריות שלה זכה ספר זה הניעה את דינגלשטדט לבחור בקריירה ספרותית, ובשנת 1841 התמנה לצוות ה"אלגמיינה צייטונג" של אאוגסבורג. בשנת 1843 התמנה לעבודה בספרייתו הפרטית של מלך וירטמברג. באותה שנה נשא לאישה את זמרת האופרה הבוהמית המפורסמת, ג'ני לוצר (1877-1816). ב-1845 פרסם ספר שירים, שעסקו בחיים המודרניים של תקופתו, מהם בעלי אופי ספרותי יותר מלירי מובהק. קובץ שירים נוסף, שיצא בשנת 1852, לא עורר תשומת-לב ממשית.
כתוצאה מהצלחת הטרגדיה שלו, Das Haus der Barneveldt (1850) קיבל דינגלשטדט משרת מפקח בתיאטרון החצר במינכן ועד מהרה עמד במרכז החברה הספרותית בעיר. ואולם, הוא משך אליו עוינות מצד החבורה הישועית בחצר, ובשנת 1856 פוטר בפתאומיות בעילה קלת-ערך ביותר. משרה דומה הוצעה לו בוויימאר בהשפעת פרנץ ליסט, ושם נשאר עד 1867. תקופת כהונתו הייתה מוצלחת מאוד, ובעיקר התבלט בהעלאת מחזור שלם של מחזותיו ההיסטוריים של שקספיר.
בשנת 1867 התמנה למנהל אופרת החצר הווינאית, וב-1872 למנהל ההופבורגתיאטר, משרה בה החזיק עד מותו בווינה ב-15 במאי 1881. בשנת 1867 קיבל תואר אצולה ממלך בוואריה וב-1876 עיטר אותו פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה בתואר פרייהר. הוא קבור לצד אשתו בבית העלמין המרכזי של וינה.
יתר יצירותיו כוללות את Münchener Bilderbogen (1879), תיאור אוטוביוגרפי של הקריירה שלו במינכן, "האמזונה", רומן אמנותי בעל ערך לא מבוטל (1869), תרגומים לכמה מן הקומדיות של שקספיר, וכמה כתבים העוסקים בסטוגיות של דרמטורגיה מעשית.
Sämtliche Werke של דינגלשטדט יצא ב-12 כרכים, (1878-1877), אבל הוצאה זו רחוקה משלימות.
כתמית צפונית
כִּתְמִית צְפוֹנִית (שם מדעי: "Melitaea collina", שם קודם: נימפית צפונית) הוא פרפר נדיר ממשפחת הנימפתיים הנפוץ רק במזרח התיכון. בישראל הוא מעופף רק בגליל העליון ובחרמון, ישראל היא גבול תפוצתו הדרומי.
במרץ 2009 הוכרז המין כפרפר מוגן בישראל, כחלק מ-14 מיני פרפרים שהוכרזו כמוגנים בהתאם לחוק.
הכתמית הצפונית מקימה דור אחד בשנה ומשוער שצמחה הפונדקאי הוא הקרקפן.
תיאור.
מוטת כנפיו של הזכר נעה בין כ-15 עד 17 מ"מ, ושל הנקבה בין 17 ל-19 מ"מ. המין דומה מאוד בצורתו לנימפית ירושלים, עקב הדמיון הרב הוא הוגדר בקרב חוקרי הפרפרים הראשונים לאחר גילויו כתת-מין של נימפית ירושלים. ההבדלים העיקריים בין מין זה לנימפית ירושלים, הם: הכתמית הצפונית קטנה יותר, בכנפה האחורית של הכתמית הצפונית ישנה שורת ריבועים (בשונה מנימפית ירושלים שבעלת שורת עיגולים) וברצף הקישוטים שעל כנפה הקדמית של הכתמית הצפונית.
תפוצה ומרחב מחיה.
תפוצתו של המין היא בסוריה, דרום טורקיה, לבנון ועיראק. ישראל היא גבול תפוצתו הדרומי. ניתן למצוא בימים האחרונים של חודש מרץ ובימיו הראשונים של אפריל, את הפריטים הבוגרים הראשונים של הדור בצפון הגליל המערבי.
גיפורד פינצ'ו
גיפורד פינצ'ו (באנגלית: Gifford Pinchot; 11 באוגוסט 1865 - 4 באוקטובר 1946) פוליטיקאי, ויערן אמריקני. פינצ'ו שירת כמנהל הראשון של שירות היערות של ארצות הברית מ-1905 ועד פיטוריו ב-1910, והיה מושל פנסילבניה ה-28 בין 1923 ל-1927, ושוב בין 1931 ל-1935. הוא היה חבר במפלגה הרפובליקנית במשך מרבית חייו, אם כי הוא הצטרף למפלגה הפרוגרסיבית למשך זמן קצר.
פינצ'ו ידוע בשל הרפורמות שהוביל של ניהול ופיתוח יערות בארצות הברית, ובקידום תמיכה ציבורית בשימור שמורות האומה באמצעות תכנון השימוש בהן והתחדשותן. הוא קרא לכך "האמנות של ניצול היער של כל מה שהוא יכול לתרום בשירות האדם" ("the art of producing from the forest whatever it can yield for the service of man"). פינצ'ו טבע את המושג אתיקה שימורית (conservation ethic), ככל שהיא נוגעת למשאבים טבעיים. תרומתו העיקרית של פינצ'ו הייתה מנהיגותו בקידום מדע היערנות, והדגשת השימוש המבוקר והרווחי של יערות ומשאבים טבעיים אחרים, כדי שאפשר יהיה להפיק מהם תועלת מקסימלית לאנושות. הוא היה הראשון שהוכיח את המעשיות והרווחיות של ניהול יערות תוך כדי כריתת עצים מתמשכת. מנהיגותו הציבה את שימור היערות במקום גבוה ברשימת העדיפויות של אמריקה.
ילדותו, נעוריו וחינוכו.