לאחר מלחמת העולם, בשנת 1920, עבר לגור באלג'יר ותוך זמן קצר היה למעורב מאוד בענייני הקהילה היהודית והציונות. בזמן מלחמת העולם השנייה, כאשר כל התלמידים היהודים הוצאו מבתי הספר הצרפתים ברחבי אלג'יריה במסגרת הנומרוס קלאוזוס, השתתף עזר בארגון מערכת חינוך יהודית עצמאית, בהם הקמת בית הספר התיכון מיימוני, יחד עם פרופסור רוברט ברונשוויג, והיה לגזבר הממונה על איסוף וניהול הכספים עבור מערכת חינוך זו. בתקופת ממשלת וישי, עם התגברות האנטישמיות כלפי היהודים בצפון אפריקה, פעל להקמת ארגון לשם הגנה עצמית של היהודים ופעל להעברת נשק אליהם וללימודי הגנה עצמית, אף על פי שהדבר היה אסור ע"פ חוק. בתום מלחמת העולם השנייה, בשנת 1946, נבחר לשמש כסגן נשיא קהילת אלג'יר.
בהמשך השתתף שרקי בפעילות חשאית למען העלאת יהודי צפון אפריקה לארץ ישראל, בשיתוף פעולה עם אפרים בן חיים ויעקב אבידוב במסגרת עלייה ב'. כמו כן היה בקשר עם ז'אק לזרוס, עוד כשהיה ממנהיגי המחתרת היהודית בצרפת במלחמת העולם השנייה, אחריה פעלו יחד להעלאת יהודים מארצות צפון אפריקה לארץ ישראל בעוד לזרוס מכהן בתפקיד נשיא אגף צפון אפריקה של הקונגרס היהודי העולמי. השניים פעלו גם באופן גלוי והקימו בשנת 1947 ארגון התנדבותי בשם (The Comité d’Aide et d’Assistance- (CAA, לסיוע במסגרת מחנה קליטה ליהודים ממרוקו שהיגרו לאלג'יר. בשנת 1948 התחתן לזרוס עם בתו של שרקי, ג'נין יהודית אסתר.
בשנים 1949–1954 כיהן שרקי כנשיא של הפדרציה הציונית באלג'יריה והשתתף במספר קונגרסים ציוניים.
עם גיסו ז'אק לזרוס ובנו הבכור ד"ר חיים גדליה ייסד שרקי באלג'יר את העיתון - "L’Information Juive" בו התפרסמו מאמרים רבים של אינטלקטואלים יהודים בולטים מאלג'יריה וצרפת, בהם רמון בנישו, עמנואל לוינס ואנדרה נהר. כמו כן מסר שרקי שידורי רדיו ברשת הארצית החל משנת 1959. לאורך השנים רכש ספריות של רבנים שנפטרו וכך יצר ספרייה יהודית וצרפתית גדולה מאוד שעמדה לשירות הציבור.. הרב אברהם חזן אמר עליו .
בראשית שנות ה-60 עבר לפריז ושנים לאחר מכן עלה לארץ ישראל בה נפטר ונקבר בירושלים.
בנו ד"ר חיים עסק בפעילויות תרבות נוספות ועמד בראש ועדת התרבות היהודית באלג'יריה. נכדיו של עזר שרקי הם האדריכל דוד שרקי, המזרחן אליעזר שרקי, הרב אורי שרקי וציונה רויזמן.
סעדה צובירי
סעדה צובירי (שרווי) (שמחת תורה ה'תר"פ, צ'ליימה - י"ג בשבט ה'תשס"ב; 16 באוקטובר 1919 – 26 בינואר 2002) הייתה משוררת עממית וזמרת ישראלית מיהדות תימן.
קורות חיים.
נולדה בעיר צ'ליימה ממחוז עמראן שבתימן. אביה, רבי יוסף שרווי, היה רב בעיר ובן לשושלת רבנים. אמה הייתה גם כן נצר לשושלת רבנים, בתו של רבי דוד בן רבי חיים ממשפחת גדיס.
נתייתמה מאביה בהיותה בת שישה חדשים, ואחיה יוסף, הגדול ממנה בשלוש שנים, נחשב לה לאב במקום אביה, כבת ארבע עשרה נישאה, אלא שנישואים אלה הסתיימו באסון משולש, הבעל ושני הבנים שנולדו נפטרו בזה אחר זה.
עלתה לישראל בשנת 1950 במבצע "על כנפי נשרים", עם העלייה הגדולה מתימן, לאחר כמה חודשים נישאה בשנית והתגוררו בירושלים, שני בנים ובת נולדו לה מנישואים אלה.
כבר בגיל צעיר מאוד הייתה מטה אוזן לשירת גברים ונשים בתימן, ובמרוצת השנים אף ידעה לדקלם עשרות שירים בעל פה, בינה ובין עצמה חרזה עשרות שירים בערבית ובעברית, ולעצמה הייתה מזמזמת אותם, העובדה שלא ידעה קרוא וכתוב העיקה עליה מאוד, אישה יהודיה בתימן הייתה פטורה מלימודים כלשהם, והיא לא יכלה להיות יוצאת דופן,
לאחר עליתה לישראל למדה קרוא וכתוב, וכבר ידעה לתת ביטוי לריגשותיה בכתב, על דפי מחברת רגילה העלתה על הכתב עשרות שירים, נושאים לא חסרו לה, הייתה מאזינה לחדשות ברדיו, וכעבור שעות ספורות היה לה מה לאמר בחרוז על הנושא שעמד על סדר היום. הלכה ברחוב ופגשה ילד מוטל ללא השגחה, ולמחרת היו בתי השיר על אודות אותו ילד מונחים לפניה.
בשיר על מלחמת ששת הימים היא כותבת:
על חללי המלחמה היא כותבת:
עיקר שיריה עסקו באהבתה לארץ ישראל ולירושלים, וכמיהתה לגאולה.
ב-26 בינואר 2002 הלכה לעולמה בגיל 83, ונטמנה בהר המנוחות בירושלים.
לקריאה נוספת.
ניסים בנגאמין גמליאלי, חביון תימן: זכרונות, סיפורים, אגדות : חיים מעולם אחר.
אמנון שילוח, כתב עת - "תצליל: למחקר המוזיקה ולביבליוגרפיה. חיפה", עולמה של משוררת עממית תימניה [סעדה צובירי], כרך ד', עמ, 149-144.
סאץ' סנדרס
תומאס ארנסט "סאץ'" סנדרס (מוכר גם כטום סנדרס. באנגלית: Thomas Ernest "Satch" Sanders; נולד ב-8 בנובמבר 1938) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בקבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA בין השנים 1960–1973, וזכה עמה ב-8 אליפויות NBA. לאורך קריירת המשחק ב-NBA העמיד ממוצעים של 9.6 נקודות, 6.3 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים למשחק.
לאחר פרישתו אימן את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת הרווארד במשך 4 עונות, וכן את בוסטון סלטיקס ב-62 משחקים. בשנת 2011 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל כ"תורם לכדורסל".
קריירת מכללות.
סנדרס נולד וגדל בעיר ניו יורק, ולמד באוניברסיטת ניו יורק בין השנים 1957–1960. בעונת 1960 הוביל את קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה לשלב הפיינל פור של טורניר אליפות המכללות, בפעם השנייה בלבד בתולדותיה, עם ממוצעים של 21.4 נקודות ו-15.2 ריבאונדים למשחק. במשחק חצי הגמר הפסידה ניו יורק לאוניברסיטת המדינה של אוהיו בה שיחקו ג'רי לוקאס וג'ון האבליצ'ק, ובמשחק על המקום השלישי היא הפסידה לאוניברסיטת סינסינטי אותה הוביל אוסקר רוברטסון.
קריירת משחק.
סנדרס נלקח בבחירה השמינית של דראפט ה-NBA 1960 על ידי בוסטון סלטיקס, אלופת שתי העונות הקודמות. בכל 6 עונותיו הראשונות בליגה זכה עם הסלטיקס באליפות ה-NBA, ובעונותיו השמינית והתשיעית זכה בשתי אליפויות נוספות. בקבוצה עמוסת הכוכבים של הסלטיקס בלט סנדרס כשחקן הגנה מצוין, על כן הופקד לשמור על שחקני המפתח של הקבוצות היריבות. בצד ההתקפי שמר סנדרס על יכולת סולידית ויציבה כמעט לאורך כל הקריירה, כאשר בכל אחת מהעונות – קלע בין 10.2 ל-12.6 נקודות בממוצע למשחק. בשלוש עונותיו האחרונות בקריירה סבל מפציעות וקלע 4.4 נקודות בכ-13.8 דקות למשחק.
8 אליפויות ה-NBA בהן זכה מציבות את סנדרס במקום השלישי בתולדות הליגה, לצד חבריו לקבוצה טום היינסון, קיי. סי. ג'ונס וג'ון האבליצ'ק, בעוד ביל ראסל (11) וסם ג'ונס (10) הם השחקנים היחידים שזכו ביותר אליפויות ממנו. כמו כן, סנדרס הוא אחד משלושה שחקנים בלבד שניצחו בכל 8 סדרות הגמר בהן השתתפו (לצד קיי. סי. ג'ונס והאבליצ'ק). לאחר פרישתו בשנת 1973 הפרישו הסלטיקס את גופייתו, עם המספר "16".
קריירת אימון.
מיד בסיום קריירת המשחק מונה למאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת הרווארד. בכך הפך סנדרס לאפרו-אמריקאי הראשון שמאמן קבוצת ספורט של אוניברסיטה החברה בליגת הקיסוס.
בינואר 1978, לאחר 4 עונות באוניברסיטת הרווארד, מונה למאמן בוסטון סלטיקס במקומו של טום היינסון. בעת מינויו החזיקה הקבוצה במאזן ניצחונות שלילי 11–23 (32.4%), ועד סיום העונה תחת סנדרס רשמה מאזן 21–27 (43.8%). בכך נותרה בוסטון מחוץ לפלייאוף ה-NBA לראשונה מזה 7 עונות. לאחר שפתחה את עונת עם 2 ניצחונות מתוך 14 משחקים פיטרה בוסטון את סנדרס מתפקידו, ומינתה במקומו את דייב קאונס ששימש כשחקן-מאמן.
סאץ' סאנדרס
טום סנדרס
טום סאנדרס
סירת דייגים
דייוויד לואיס (פילוסוף)
דייוויד לואיס (; 28 בספטמבר 1941 - 14 באוקטובר 2001) היה פילוסוף אמריקאי. לואיס היה בין הפילוסופים המשמעותיים ביותר במאה ה-20. לזכותו תרומה משמעותית בתחומים רבים בפילוסופיה; פילוסופיה של השפה, פילוסופיה של המתמטיקה, פילוסופיה של המדע, תורת ההחלטות, תורת ההכרה, מטא-אתיקה ואסתטיקה. הוא פרסם ארבעה ספרים וחמישה כרכים של מאמריו.
ראשית חייו.
לואיס נולד באוברלין אוהיו שבארצות הברית להורים אקדמאים. הוא החל את לימודיו האקדמיים בתחום הכימיה במכללת סווארת'מור. בעקבות שהות של שנה באוניברסיטת אוקספורד (1959–1960) החליף את תחום לימודיו לפילוסופיה. מ־1970 עד מותו לואיס היה מרצה באוניברסיטת פרינסטון. תרומה משמעותית ביותר הייתה לו בתחום הפילוסופיה של התודעה והשפעה אף גדולה מזאת במטפיזיקה: לואיס גרס שיש מספר עולמות אינסופי, שכל אחד מהם קיים ביקום עצמאי, לא קשור לשלנו. כמו כן, שכל גרסה אפשרית של ההיסטוריה ושל עצמנו מתרחשת בעולם מסוים.
לואיס על הפילוסופיה של התודעה.
לואיס היה מטריאליסט, הוא גרס שכל מצב נפשי (כאב, שמחה, תענוג וכו') הוא למעשה פעילות חשמלית במוח גרידא; התחושה הנפשית היא לחלוטין פיזית. למשל, המצב הנפשי של כאב הוא נוירון שנורה במוחנו (להמחשה בלבד), כשהנוירון נורה אנחנו חווים כאב וכשאנחנו אומרים כאב אנו מתכוונים לנוירון שזז. לואיס היה ממפתחי התאוריה הפונקציונליסטית ובתחילה הוא שילב בין תאוריית הזהות לתאוריה הפונקציונליסטית.