סרטי מירמקס עבדו על פיתוחו של עיבוד קולנועי לייב אקשן לספרי שר הטבעות, כאשר פיטר ג'קסון נבחר לשמש כבמאי. עם זאת, חברת וולט דיסני – שבבעלותה אולפני מירמקס – לא הרגישה בנוח לגבי גודלו של הפרויקט, ולג'קסון ניתנה ההזדמנות לחפש אולפנים אחרים שעימם יעבוד. בשנת 1999, אולפני ניו ליין סינמה קיבלו אחריות על ההפקה. שלושת הסרטים צולמו בו זמנית וכללו שימוש נרחב בגרפיקת תלת ממד וכן שימוש בתוכנת מחשב שמדמה שדות קרב עמוסי חיילים. " יצא לאקרנים ב-19 בדצמבר 2001, " יצא לאקרנים ב-18 בדצמבר 2002, ו"" יצא לאקרנים ב-17 בדצמבר 2003. כל שלושת הסרטים זכו בפרס הוגו על העיבוד הדרמטי הטוב ביותר לאותן שנים בה יצאו.
הסרטים זכו להצלחה מסחרית וביקורתית גדולה. עיבודיו הקולנועיים של ג'קסון זכו ב-17 פרסי אוסקר בקטגוריות השונות – ארבעה עבור "אחוות הטבעת", שניים עבור "שני הצריחים" ו-11 עבור "שיבת המלך". למעשה, "שיבת המלך" זכה בכל 11 הפרסים בהם היה מועמד, כולל הסרט הטוב ביותר. עם סך כולל של 30 מועמדויות (לא כולל שש מועמדויות נוספות ל""), הטרילוגיה קיבלה הכי הרבה מועמדויות בהיסטוריה של האקדמיה, ובכך עברה את השיא אותו החזיקו סרטי הסנדק, עם 28 מועמדויות. שיא המועמדויות של 11 אוסקרים היה שמור לסרטים "טיטניק" משנת 1997 ו"בן חור" משנת 1959. הסרט "שיבת המלך" עשה היסטוריה גם בהכנסות ליום ההקרנות הראשון, והשני אחרי "טיטניק" שעבר את רף מיליארד הדולרים ברחבי העולם.
ההוביט.
שלושת חלקיו של "ההוביט" בבימויו של ג'קסון יועדו לצאת לאקרנים בשנים 2012, 2013 ו-2014. שלושת הסרטים - ", " ו"" – צולמו בו זמנית בניו זילנד, כשתאריך הצילומים ההתחלתי נקבע ל-21 במרץ 2011.
בסרטים מככבים מרטין פרימן כבילבו באגינס, ריצ'רד ארמיטאג' כתורין צינת-אלון ובנדיקט קמברבאץ' כסמוג הדרקון. מספר שחקנים מטרילוגיית "שר הטבעות" שבו לגלם את דמויותיהם, וביניהם איאן מקלן, הוגו ויבינג, קייט בלאנשט, איאן הולם, אלייז'ה ווד ואורלנדו בלום. כמו בטרילוגיה הקודמת, גם כאן הלחין את הפסקול הווארד שור.
Sing (שיר של טראוויס)
Sing הוא הסינגל הראשי מאלבומה השלישי של להקת טראוויס, The Invisible Band. השיר יצא לאור ב-28 במאי 2001. השיר זכה להצלחה בינלאומית, דורג במקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי ובעשיריה הפותחת של מצעדי פזמונים שונים ברחבי העולם.
נכון לאפריל 2021, לשיר מעל 27 מיליון צפיות ביוטיוב.
הפארק הלאומי קניונלנדס
הפארק הלאומי קניונלנדס (באנגלית Canyonlands National Park) הוא פארק לאומי בארצות הברית, המשתרע על שטח בן 1,366 קילומטרים רבועים בדרום-מזרח מדינת יוטה על יד העיירה מואב, ובקרבה לפארק הלאומי ארצ'ס. הפארק משמר נוף ססגוני של קניונים, הרי שולחן והרי כפתור רבים שהם תוצאה של סחיפה מתמשכת של הנהרות הקולורדו וגרין ויובליהם. הצעת החוק שיצרה את הפארק נחתמה על ידי נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון ב-12 בספטמבר 1964.
שני הנהרות הגדולים, הקולורדו והגרין, חצבו קניונים גדולים ברמת קולורדו המחלקים את הפארק לשלושה אזורים המכונים נפות (districts): "האי בשמים" (Island in the Sky) בצפון, "המחטים" ( The Needles) בדרום-מזרח ו"המבוך" (The Maze) במערב. נפה רביעית היא אזור קטן נפרד משאר הפארק צפונית-מערבית לשטח העיקרי הקרוי "קניון פרסת הסוס" (Horseshoe Canyon). אף שכל האזורים חולקים אותו אקלים מדבר חדגוני, כל אחד מהם הוא בעל ייחודיות משלו. הסופר אדוארד אבי, שביקר במקום לעיתים תכופות, תיאר את קניונלנדס במילים "זהו המקום המוזר, המופלא והקסום ביותר על פני כדור הארץ – אין משהו דומה לו בשום מקום אחר."
גאוגרפיה.
הפארק נחלק לארבעה אזורים המכונים נפות (districts). שלושה מתוכם: "האי בשמים" (Island in the Sky) בצפון, "המחטים" (The Needles) בדרום-מזרח ו"המבוך" (The Maze) במערב, נפרדים זה מזה באמצעות הקניונים הגדולים של הנהרות קולורדו וגרין המתמזגים בשטח הפארק, כשהקולורדו ממשיך דרך קניון קטרקט. נפה רביעית היא אזור קטן נפרד משאר הפארק צפונית-מערבית לשטח העיקרי הקרוי "קניון פרסת הסוס" (Horseshoe Canyon).
לאי בשמים ולמחטים אפשר להגיע באמצעות כביש 191, העובר דרך מואב. "המבוך" וקניון פרסת הסוס הם האזורים המרוחקים ביותר ואפשר להגיע אליהם מהמערב בלבד דרך כביש 24 וכביש 95 של יוטה, ואז באמצעות דרכי עפר. אין כבישים המחברים בין האזורים השונים של הפארק.
אקלים.
האקלים ברוב שטח הפארק הוא אקלים צחיח למחצה קר (סיווג BSk על פי שיטת קפן). אקלים מסוג זה מוגדר על פי ממוצע הטמפרטורות בחודש הקר ביותר שהוא מתחת ל-0°C ולפחות 50% מסך כל המשקעים השנתיים מתקבלים באביב ובקיץ. אזור העמידות במרכזי המבקרים של הנפות אי בשמיים והמחטים הוא 7a, כשטמפרטורה הקיצונית הממוצעת השנתית היא 15.6°C- ו-16.2°C- בהקבלה.
השירות הלאומי של מזג האוויר מפעיל שתי תחנות למדידת מזג האוויר בפארק מאז 1965. המידע הרשמי מתעד אקלים מדברי עם פחות מ-250 מילימטרים משקעים בשנה, כמו גם קיצים חמים מאוד וכמעט נטולי גשמים וחורפים קרים גשומים מדי פעם. בחורף יורד בדרך כלל שלג קל.
התחנה באזור נק (Neck – "הצוואר") דיווחה על טמפרטורה ממוצעת בינואר בין 2.8°C ל-6.3°C-. הטמפרטורה הממוצעת ביולי היא בין 32.6°C ל-18.8°C. בממוצע יש 43.3 ימים שבהם הטמפרטורה היא 32°C או גבוה יותר ו-124.3 ימים שבהם הטמפרטורה יורדת מתחת לנקודת הקיפאון. הטמפרטורה הגבוהה ביותר נמדדה ב-15 ביולי 2005 והייתה 41°C, והטמפרטורה הנמוכה ביותר נמדדה ב-6 בפברואר 1989 והייתה 25°C-. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 230 מילימטרים. בממוצע יש 59 ימים שבהם יש משקעים ברי מדידה. השנה הגשומה ביותר הייתה 1984, שבה ירדו 284 מילימטרים של משקעים והצחיחה ביותר הייתה 1989 שבה ירדו 118 מילימטרים משקעים. החודש הגשום ביותר היה אוקטובר 2006 שבו ירדו 132 מילימטרים משקעים, והיממה הגשומה ביותר הייתה 9 באפריל 1978 שבה ירדו 45 מילימטרים משקעים. כמות השלג השנתית הממוצעת היא 58 סנטימטרים, כשהשנה המושלגת ביותר הייתה 1975 עם 120 סנטימטרים שלג, כשהחודש המושלג ביותר היה ינואר 1978 שבו ירדו 69 סנטימטרים שלג.
גאולוגיה.
אגן בשקיעה ורכס הרים סמוך שהלך והתרומם (הרי אנקומפגרה) היו קיימים באזור בתת-התור קרבון פנסילבני. באמצע תת-התור יצרו מי ים שנלכדו באגן השוקע והתאדו שכבה עבה של סלעי התאדות. שכבה זו בצירוף לחומרים שנסחפו מההרים הפכו לתצורת פרדוקס (Paradox Formation), חלק מחבורת הרמוסה (Hermosa Group). שכבות המלח של תצורת פרדוקס החלו לזרום מאוחר יותר בתת-התור קרבון פנסילבני וכנראה המשיכו לנוע עד לסוף תור היורה. כמה חוקרים סוברים שתוואי הנוף המכונה כיפת התהפוכה (Upheaval Dome) נוצר מתנועות של שכבות המלח של תצורת פרדוקס, תוך יצירת כיפת מלח, אבל מחקרים מודרניים יותר הראו שהתאוריה שהגורם היה פגיעת מטאוריט היא כנראה נכונה יותר.
ים רדוד וחמים הציף את האזור שוב בסמוך לשלהי קרבון פנסילבני. בים שקעו סלעי אבן גיר, אבן חול ופצלים עשירים במאובנים של תצורת הונאקר טרייל (Honaker Trail Formation) בצבע אפור. לאחר מכן התחילה תקופה של סחיפה, ויצרה הפסקה בתיעוד הגאולוגי הקרויה אי-התאמה. בתחילת הפרם שקעו פצלי הלגאיטו (Halgaito Shale) בים שהלך והתקדם. שפלות חופיות שבו לאזור מאוחר יותר ויצרו את תצורת קניון הפילים (Elephant Canyon Formation).
מניפות סחף גדולות מילאו את האגן בנקודה בה נפגש עם הרי אנקומפגרה תוך יצירת השכבות האדומות של אבן חול ארקוזית העשירות בברזל של תצורת קטלר (Cutler Formation). שרטונות חול ודיונות חול שעל החוף התמזגו עם השכבות האדומות והפכו אחר-כך לתצורה בגוון לבן יוצרת הצוקים של אבן חול סידר מסה (Cedar Mesa Sandstone). אז שקע בוץ מחומצן ויצר את התצורה פצלי סלע אורגן (Organ Rock Shale). דיונות חול חופיות ושרטונות ימיים הפכו שוב לתוואי הנוף הבולט ויצרו את התצורה אבן חול וייט רים (White Rim Sandstone).
אי-התאמה נוספת נוצרה כאשר הים של הפרם נסוג. מישורי הצפה על השפלה הנרחבת כיסו את פני השטח הסחופים ובוץ נבנה במישורי הגאות והשפל, תוך יצירת תצורת מואנקופי. סחיפה יצרה אי-התאמה שלישית. תצורת צ'ינלה שקעה על משטח סחוף זה.
אקלימים ההולכים ונעשים צחיחים שלטו בטריאס. משום כך פלשו לאזור דיונות חול, והחול הפך לתצורת וינגייט (Wingate Sandstone). למשך זמן מה הפכו תנאי האקלים לגשומים יותר, ופלגי מים חתרו ערוצים בדיונות החול, תוך יצירת תצורת קיינטה (Kayenta Formation). תנאים צחיחים שבו לאזור בעוצמה. מדבר גדול התפשט על פני מרבית אמריקה הצפונית והפך אחר-כך לאבן חול נאוואחו. אי-התאמה רביעית נוצרה כתוצאה מתקופה של סחיפה.
התצורה הבאה, תצורת כרמל (Carmel Formation), מסמלת את שובם של מישורי הבוץ ותצורת אבן חול אנטרדה (Entrada Sandstone) שקעה אחריה. תקופה ארוכה של סחיפה הסירה את מרבית השכבות של חבורת סן רפאל (San Rafael Group) באזור יחד עם תצורות כלשהן שייתכן שהושקעו בתור הקרטיקון.
האורוגנזה הלרמידית החלה להרים את הרי הרוקי לפני 70 מיליון שנים, ויחד איתם את אזור קניונלנדס. הסחיפה התגברה, וכאשר קניון הנהר קולורדו הגיע לשכבות המלח של תצורת פרדוקס השכבות מעליהן התפשטו לעבר קניון הנהר, תוך יצירת תוואי נוף כדוגמת "הגראבנים" (The Grabens). כמות משקעים מוגברת במהלך עידני הקרח של הפליסטוקן האיצו את תהליך ההתחתרות לעומק יחד עם סחיפה אחרת. סוגים דומים של סחיפה עדיין מתרחשים, אם כי בקצב איטי יותר.
אקולוגיה.