הקרב מתואר בשתי כתובות אשוריות: האובליסק השחור ובמונולית מכורח. באחרון מספר שלמנאסר כיצד יצא מנינוה ביום ה-14 לחודש איירו, חצה את הפרת והחידקל, וכפה מס על מספר ערים, שהחשובה שבהן היא חלב. לאחר חלב נתקל בהתנגדות ראשונית מצד מלך חמת, אירחולינה, אך נצחו. משם המשיך דרומה לעיר קרקר. בחצותו אותה, פגש בקואליציה של 12 המלכים. שלמנאסר תיאר את הקרב כך:
למרות הכתוב במקורות, ככל הנראה מלך אשור לא הצליח לנצח את הברית, כיוון שלאחר הקרב הוא חזר לארצו ולא המשיך במסע כיבושיו (שהתחדש רק 4 שנים מאוחר יותר), והממלכות שמרו על עצמאותן.
המונולית מכורח מתאר את סדר גודל הכוחות:
סה"כ 3,940 מרכבות, 1,900 פרשים, 1,000 גמלים וכ-53 אלף רגלים. המקורות העתיקים נוטים להפריז במספרים וככל הנראה מספר הלוחמים והמרכבות קטן יותר.
כפי שניתן לראות הברית כללה 11 מלכים ולא 12 כפי שנכתב במונולית מכורח, אך הסיבה לכך אינה ידועה. ייתכן שהסופר האשורי החליט לעגל את המספר, אך כאמור הסיבה אינה ידועה.
לקרב זה היו שתי השפעות:
תיאור קרב קרקר במונולית מכורח.
הקרב מתואר בהרחבה במונולית מכורח, ומופיע בקצרה באובליסק השחור. להלן תרגום לעברית של תיאור הקרב כפי שמופיע במונולית מכורח.
"בשנת האפונים דין-אשור, בי"ד באייר, יצאתי מנינוה ועברתי את החידקל. התקרבתי אל ערי גימ שעל נהר בלח. הם פחדו מאימת אדנותי ומזוהר כלי נשקי העזים ובנשקם הרגו את גימ אדונם. נכנסתי אל הערים סחלל ותל-ש-תרח. הכנסתי את צלמי אלוהי להיכליו וערכתי סעודת חג בהיכליו. פתחתי את אוצרו וראיתי את חפציו היקרים. את חפציו ורכושו שללתי והובלתים לאשור עירי.
יצאתי מסחלל והתקרבתי אל כר-שלמנאסר. עברתי בפעם השנייה את הפרת בגאותו על גבי סירות עשויות נאדות עור. קיבלתי את מנחתם של מלכי עבר הפרת בעיר אנ-אשור-אתר-אצבת שבעבר הפרת על נהר סגר אשר אנשי ארץ חת קוראים לה פתור, מאת סנגר מכרכמיש, כנדשפ מכמח, ארמ בן גש, לל ממלד, חינ בן גבר, כלפרד מפתנ, וכלפרד מגרגם, כסף, זהב, בדיל, ארד, קערות ארד. יצאתי מן הפרת והתקרבתי אל חלב. הם (אנשי חלב) פחדו מקרב ואחזו ברגלי. קיבלתי כסף וזהב כמנחתם והעליתי קורבנות לאל אדד של חלב.
יצאתי מחלב והתקרבתי לעריו של ארחלנ החמתי. כבשתי את אדנ, פרג וארגנ, ער (י) מלכותו והוצאתי את שללו, רכושו וחפצי היכליו. שילחתי אש בהיכליו. יצאתי מארגנ והתקרבתי לקרקר. את קרקר עיר מלכותו הרסתי, עקרתי ושרפתי באש. 1,200 מרכבות, 1,200 פרשים, 20,000 רגלי של הדדעזר מארם דמשק; 700 מרכבות, 700 פרשים, 10,000 רגלי של ארחלנ החמתי; 2,000 מרכבות, 10,000 רגלי של אחאב הישראלי; 500 חיילים מגבל; 1,000 חיילים ממצרים; 10 מרכבות, 10,000 חיילים מערקת; 200 חיילים של מתנבעל הארודי; 200 חיילים מאסנת; 30 מרכבות, 000[ ] חיילים של אדנבעל מסינ; 1,000 גמלים של גנדב הערבי; 00[] חיילים של בעשא בן רחוב מהר אמנה, את 12 המלכים האלה הביא לעזרתו. הם עלו נגדי לקרב ומלחמה.
נלחמתי אתם בעוצמה הנעלה שהעניק לי אשור אדוני ובנשק החזק שהעניק לי נרגל ההולך לפני. הנחלתי להם מפלה מקרקר עד גלזא. 14,000 מלוחמיו הכיתי בחרב. כמו אדד המטרתי עליהם מבול. פיזרתי את גוויותיהם ומילאתי את פני השדה בחייליהם הרבים. &lt;הכיתים&gt; בחרב והגרתי את דמם בנחלים (?) של X X. המישור היה קטן מהכיל את (כל) גוויותיהם והשדה הרחב לא הספיק לקבורתם. הגעתי אל נהר ארנת על גבי גוויותיהם כמו (על) סוללה. בתוך הקרב ההוא, לקחתי מהם את מרכבותיהם, פרשיהם, וסוסיהם הרתומים לעול."
הוצאת דיבה
אסטטין
אסטטין או אסטט (Astatine) הוא יסוד כימי ממשפחת ההלוגנים, שסמלו הכימי At ומספרו האטומי 85 (משמעות השם: מיוונית - אסטטוס = חסר מנוחה, לא יציב, מעורער). שנת גילוי: 1940.
זהו ההלוגן האחרון בטבלה המחזורית והיחידי שהוא רדיואקטיבי. אסטטין מוצק בטמפרטורת החדר, רעיל ביותר ומתפרק במהירות.
אסטטין הוא אל-מתכתי באלקטרושליליות ובאנרגיית יינון שלו, אך הוא אטום גדול בעל 6 רמות אנרגיה והדבר מעניק לו מוליכות תרמית ומוליכות חשמלית למחצה וגם טמפרטורת התכה וטמפרטורת רתיחה גבוהות יחסית.
מנדלייב שהניח את קיומו של היסוד, כינה אותו אקה-יוד, משום שסבר כי הוא יהיה הלוגן בעל תכונות דומות ליוד. מאז פרסום הטבלה המחזורית עסקו מדענים בחיפוש אחר היסוד, שכמותו בכדור הארץ מועטה והוא נוצר מתהליך ההזדקנות הרדיואקטיבי של האורניום.
ההערכה היא שבכל רגע נתון מכיל קרום כדור הארץ לא יותר מ-28 גרם אסטטין, עובדה ההופכת את האסטטין ליסוד הנדיר ביותר בטבע.
ניתן להפיק אסטטין באופן מלאכותי. בשנת 1940 המדענים דייל ר. קרסון, ק.ר. מקנזי ואמיליו סגרה, עשו שימוש בציקלוטרון ליצירת אסטטין באופן מלאכותי על ידי הפצצת אטומי 209Bi בקרינת אלפא.
הפצצה זו גרמה ליצירת איזוטופ 211At.
לאסטטין 19 איזוטופים. הם כולם רדיואיזוטופים וכולם אינם יציבים, אפילו ביחס לחומרים רדיואקטיביים. זמן מחצית החיים של הרדיו-איזוטופ 210At, הוא הארוך ביותר, 8.1 שעות.
ג'יי לנו
ג'יימס דאגלס מוייר "ג'יי" לנו (באנגלית: James Douglas Muir "Jay" Leno; נולד ב-28 באפריל 1950) הוא קומיקאי ומנחה טלוויזיה אמריקאי. הנחה את תוכנית האירוח המרכזית והמצליחה של רשת NBC, The Tonight Show, ברציפות מאז 25 במאי 1992, למעט הפסקות קצרות, עד פברואר 2014.
ביוגרפיה.
לנו נולד בעיר ניו רושל, ניו יורק שבארצות הברית, גדל בעיר אנדובר, מסצ'וסטס. אימו קתרין היא ילידת סקוטלנד והיגרה לארצות הברית בגיל 11 (מתה בשנת 1993), ואביו אנג'לו, יליד ניו יורק, עבד כסוכן ביטוח (מת בשנת 1994). לג'יי היה אח בשם פטריק, הגדול ממנו בעשר שנים, אשר מת בשנת 2002.
בשנת 1973 סיים לימודי תואר ראשון בקולג' אמרסון שבבוסטון ועבר ללוס אנג'לס שבקליפורניה, במטרה לפתח קריירה בתחום הבידור.
בשנת 1980 התחתן עם הפעילה הפמיניסטית, מייביס ניקולסון.
קריירה.
הוא הופיע כסטנדאפיסט במועדונים רבים, והחל להופיע בטונייט שואו של ג'וני קרסון בשנת 1977. בשנת 1982 החל להופיע בלייט נייט של דייוויד לטרמן ומשנת 1987 היה המנחה האורח הקבוע של הטונייט שואו.
מנחה The Tonight Show.
בשנת 1992, בעקבות פרישתו של ג'וני קרסון, נבחר למנחה "The Tonight Show". זאת, כאשר דייוויד לטרמן נחשב למועמד המוביל לתפקיד. לטרמן החל להנחות תוכנית אירוח מתחרה ברשת CBS (לייט שואו), וזוכה לאחוזי צפייה נמוכים יותר מלנו - כ-5 מיליון צופים לעומת כ-6 מיליון. תוכניתו של לנו צולמה בברבנק שבקליפורניה, וזכתה בשני פרסי אמי. לנו פרש מהתוכנית ב-2009 והחל להנחות תוכנית אחרת, דומה במתכונתה, בשם "התוכנית של ג'יי לנו". כמחליפו נקבע הקומיקאי קונאן אובריין ותוכניתו של לנו שובצה מיד לפניה בלוח המשדרים. לאחר שאחוזי הצפייה ירדו בכל רצועת הלילה החליטה רשת NBC לבטל את תוכניתו החדשה של לנו ולהשיבו כמנחה The Tonight Show ב-2010.
בשנת 2008 גילם את עצמו בסרט הדרמה הקומי "באק האוורד הגדול" בכיכובם של טום הנקס וג'ון מלקוביץ'.
בשנת 2009 נכלל ברשימת טיים 100 לשנת 2009.
בעקבות הפופולריות הרבה של לנו כמנחה The Tonight Show הוא הופיע לא אחת בתפקידי אורח בסרטים (לדוגמה, דייב) וסדרות טלוויזיה (למשל, חברים, האנה מונטנה וסיינפלד), בתפקיד עצמו כמנחה התוכנית.
ב-3 באפריל 2013 הודיע לנו כי הוא פורש מהגשת התוכנית - 21 שנים לאחר שהחל בהגשתה. ב-6 בפברואר 2014 הגיש את התוכנית בפעם האחרונה. ג'ימי פאלון החליף אותו בתפקיד המנחה ב-17 פברואר 2014.
עמדותיו הפוליטיות.
במאי 2014 הנחה לנו את פרס בראשית בטקס שנערך בירושלים (לצד איילת זורר). כעבור שנה, ב-18 ביוני 2015 הנחה בפעם השנייה ברציפות את פרס בראשית (לצד בר רפאלי).
לנו טען שישראל "היא הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון. אני מסתכל מסביב במזרח התיכון, ואני רואה אנשים נרגמים מאבנים למוות כי הם הומואים, ונשים שנאסר עליהן לנהוג ברכב או להצביע. וכאן גן העדן במזרח התיכון בו שולטת החירות ויש דמוקרטיה, מצביעים בעד אנשים, ומצביעים נגד אנשים."
ב-2001 לנו תרם מאה אלף דולר לארגון פמיניסטי שנלחם באפגינסטן נגד האפרטהייד שמדכא את המגדר הנשי.
השמנה
השמנה היא מצב גופני, שבו יש הצטברות עודפת של שומן בגוף, שעלולה לגרום לפגיעה בבריאות. השמנה נפוצה במיוחד כאשר המזון נמצא בשפע והפעילות הגופנית מעטה. פרט לאדם, מספר בעלי חיים מסוגלים לפתח מצב של השמנה, בתנאי שהם בעלי יכולת אגירת שומן באיברים פנימיים או תחת-העור.
המדד המקובל להשמנה על ידי גורמי בריאות הוא מדד מסת גוף או BMI. משקל תקין של בני אדם נע בין ערכי BMI של 18.5 עד 25. ערך BMI מעל 25 מכונה עודף משקל. ערך BMI מעל 30 מכונה השמנה או השמנת-יתר (Obesity). השמנת יתר חולנית היא מצב קיצוני עוד יותר של מדד BMI מעל 40.
העלייה בהשמנה כתופעה חברתית נובעת משינויים בתזונה ובדפוסי הפעילות הגופנית. אלו נובעים לרוב כתוצאה משינויים חברתיים וסביבתיים הקשורים בצמיחה כלכלית ומחסור במדיניות למניעת השמנה בתחומים כמו בריאות, חקלאות, תחבורה, תכנון עירוני, סביבה, עיבוד מזון, הפצת מזון, שיווק מזון וחינוך.