עם צאתו זכה האלבום לביקורות מעורבות מכלל ממבקרי המוזיקה, שהחמיאו להתקדמות מיצירותיה הקודמות של ספירס, אך מתחה ביקורת על תדמיתה הפרובוקטיבית יותר ויותר. האלבום נחת לראשונה במקום הראשון בבילבורד 200 בארצות הברית עם מכירות בשבוע הראשון של 745,750 עותקים. הצלחתה הפכה את ספירס לאמנית הראשונה שהעלתה את שלושת אלבומי האולפן הראשונים שלה בראש המצעד, שיא שלימים אשר נשבר על ידה שוב עם אלבום האולפן הרביעי שלה ". האלבום מכר למעל 15 מיליון עותקים ברחבי העולם. על מנת לקדם את האלבום, ספירס יצאה לסבב ההופעות הרביעי שלה, "Dream Within a Dream Tour", שהחל בנובמבר 2001 ונמשך עד יולי 2002. האלבום זכה למועמדות בטקס פרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר בטקס פרסי הגראמי השנתי ה-45 (2003).
רקע ופיתוח.
במאי 2000 הוציאה ספירס את אלבום האולפן השני שלה "Oops!... I Did It Again". ספירס שיתפה פעולה עם המפיקים ביניהם רודני ג'רקינס, דייוויד קרוגר ומקס מרטין. לאחר צאתו האלבום הפך להצלחה בינלאומית והגיע למקום הראשון במצעד של בילבורד 200 בארצות הברית.
במהלך הקלטות האלבום, רצתה ספירס ש"הדור הבוגר ישים לב לשינוי המוזיקלי שלה", והוסיפה כי היא "הייתה צריכה לשנות אותו מספר פעמים, והתפללה שהאנשים יחשבו שהוא מגניב". היא הצהירה כי בחרה לקרוא לאבלום בשמה מכיוון שרוב התוכן מתאר את מי שהיא. ספירס הקליטה 23 שירים לאלבום, שאת חלקן כתבה בסיוע בריאן קירולף וג'וש שוורץ. היא ציינה כי כתיבת האלבום נעשתה באופן אישי ופיתוח הקונספט שלו הפכו את הפרויקט ל"מיוחד בהרבה", תוך פירוט כוונותיה "להשתפר ולצמוח" ככותבת שירים.
ספירס עבדה עם מגוון משתפי פעולה, כולל עמיתים למוזיקת הפופ ומרטין והחבר שלה ג'סטין טימברלייק. היא סיפרה בתתחילת ההקלטות היא חשה "מבוכה" ו"עצבנות" לעבוד עם טימברלייק, ואומרה שהיא רגילה שהתהליך הוא "כמו עבודה". ספירס עבדה גם עם מפיקי ההיפ-הופ רודני ג'רקינס והנפטונז, שהפכו את הצליל ל"נבזי ופאנקי יותר". בנוסף היא הוקלטה להקליט שירים עם מיסי אליוט וטימבלנד, אך הם מעולם לא עבדו עם ספירס בשל סכסוכי תזמון.
הוצאה וקידום.
"Britney", יצא לראשונה ביפן ב-31 באוקטובר 2001, ולאחר מכן באירופה ובאוקיאניה ב-5 בנובמבר 2001, ובצפון אמריקה יום למחרת. מהדורת הבונוס של האלבום יציאה ב-9 באפריל 2002, בצפון אמריקה וכללה בונוס VCD. המהדורה המוגבלת המיוחדת יצאה לאור ביוני 2002, וכללה עטיפה מחודשת (עם תמונה שונה של ספירס), ארבע רצועות בונוס ו-DVD בונוס, המהדורות היפנית והאוסטרלית הכילו גם את השיר "Before the Goodbye". עטיפות האלבום במהדורה המוגבלת המיוחדת של ברזיל הייתה שונה מהאחרות, עם רקע שחור וגופן בצבע בלבן; עם זאת, רשימת הרצועות נותרה זהה. ביפן יצא האלבום מחדש ב-7 בנובמבר 2002, כחבילה מיוחדת לחג המולד תחת השם "Gift from Britney", שהייתה עם אותה רשימת רצועות ויצירות כריכה דומות לזה של המהדורה המוגבלת המיוחדת באוסטרליה וביפן, כאשר היא ארוזה יחד עם בונוס צמיד קסמים.
הצלחה במצעדים.
"Britney" הגיע לפסגת מצעד הבילבורד בארצות הברית כאשר מכר 746,000+ עותקים בשבוע הראשון. בשבוע השלישי, עלו המכירות ב-34% כאשר נמכרו כ־451,000+ עותקים והאלבום נשאר במקום השלישי במצעד. ספירס נקבעה כאמנית היחידה בהיסטוריה אשר הצליחה להכניס שלושה אלבומים ברצף למקום הראשון במצעד.
בקנדה נכנס למקום הראשון במצעד כאשר מכר כ־317,000+ עותקים וקיבל תואר פלטינה משולשת. באוסטריה נכנס למקום הראשון וקיבל תואר פלטינה עבור מכירות של כיותר מ-30,000+. בגרמניה נכנס למקום הראשון וקיבל תואר פלטינה לאחר שמכר כ־300,000+ עותקים. ובצרפת נכנס למקום השני ומכר כ־300,000+. סך הכול האלבום כבש כ־6 מצעדים ונכנס לעשרת המובילים ב-20 מצעדים בעולם. כיום מכירות האלבום העולמיות עומדות על סך של כיותר מ-15,000,000+ מיליון עותקים.
בשנת 2002 קיבל האלבום מעמד פלטינה כפולה באירופה כאשר מכר יותר מ-2,000,000+ מיליון עותקים. האלבום היה מקום רביעי בבריטניה, בשל מכירות של 460,000 עותקים. למרות זאת, נשאר האלבום 36 שבועות במצעד וקיבל מעמד פלטינה.
האלבום צלח את רוב הביקורות הקריטיות. "All Music Guide" נתנו לאלבום ציון של 4.5 מתוך חמישה כוכבים, ותיארו את האלבום כאישי ובוגר, אך הפופ התיאור של בריטני נשאר כפי-שהוא. לעומת זאת, מגזין המוזיקה "רולינג סטון" כתב שספירס נשארה ילדותית בחומריה המוזיקליים, וחייבת להתפתח. האלבום גם היה מועמד לפרס הגראמי בקטגוריית "אלבום הפופ הטוב ביותר" אבל לא זכה בפרס.
קרדיטים וצוות.
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מ-AllMusic.
החברים של נאור
החברים של נאור היא קומדיית מצבים ישראלית אשר שודרה בערוץ 10, החל משנת 2006. יוצר הסדרה הוא נאור ציון אשר גם כתב וגם ביים את כל פרקי הסדרה, ובנוסף כיכב בהם.
שיר הפתיחה של הסדרה, "לא נרדמת תל אביב" נכתב, הולחן (והושר במקור) על ידי דני רובס, ומושמע בסדרה בביצועה של עדי כהן. את מעברוני המוזיקה שנשמעים במהלך הפרקים מנגן אבי סינגולדה. הסדרה שודרה במקור בערוץ 10 במשך 3 עונות עד אוגוסט 2011. ב-4 בספטמבר 2019 עברה הסדרה מערוץ 10 לערוץ 13 במסגרת שידורי רשת, עקב מיזוג הערוצים.
צילומי העונה הרביעית החלו באוגוסט 2016, והיא עלתה לשידור ב-23 בפברואר 2017 ושודרה עד חודש יוני באותה השנה. פרק הסיום של עונה זו הוקדש לזכרה של השחקנית רונית איבגי, אשר גילמה את אימו של נאור ב-3 העונות הקודמות ונפטרה מעט לפני הפקת העונה.
ב-2012 שודרה הסדרה בערוץ הוט קומדי סנטרל בשידורים חוזרים.
בשנת 2019 שודרה הסדרה בשידורים חוזרים בערוץ רשת 13.
ב-24 במאי 2022 הודיע ציון בעמוד האינסטגרם שלו כי התחיל לכתוב סרט המשך לסדרה המבוסס על הפרק סכסכן במאפיה, וכתב שהסרט יקרא סכסכן במאפיה 2.
סקירה.
הסדרה מתמקדת בארבעה חברים טובים, רווקים בשנות השלושים לחייהם, אשר גרים בלב תל אביב - נאור (נאור ציון), וייסמן (בני אבני), דדי (יובל סמו), עומרי (יוני זיכהולץ), מיקה (תמר קינן - עונה 1 ו-2) ודפי (מלי לוי - עונה שלישית, מירב פלדמן - עונה רביעית).
בתחילת כל פרק מופיע נאור מול קהל בקטע סטנד-אפ. הנושא עליו הוא מדבר בקטע הסטנד-אפ קשור בדרך כלל למאורע המרכזי בפרק. מבנה זה מרמז על מקורות ההשראה של ציון, ומטשטש במכוון את ההבדלים שבין הסטנדאפיסט נאור ציון לבין דמותו הבדיונית בסדרה. בדומה לסדרה פאזל, 'החברים של נאור' שואבת במודע השראה מסיינפלד, שהייתה לשם דבר בעולם הטלוויזיה של שנות התשעים, והיוותה השראה לקומדיות רבות.
הנושא המרכזי הנידון בכל פרק סובב סביב חייהם של ארבעה רווקים תל אביביים, תוך הקצנת מצבי היום-יום.
פרקים מיוחדים.
במהלך הסדרה, מספר פרקים היו שונים מעלילת הסדרה המקורית או ארוכים מהרגיל. בעונה השנייה, פרק הסיום שודר כפרק כפול באורך שעה ונקראו "ספיישל המאפייה", אך בפועל אלו שני פרקים נפרדים שחוברו יחדיו. ב-19 באפריל 2011 שודר פרק מאחורי הקלעים עם ראיונות של צוות שחקני העונה. הפרק כלל גם פרטי עלילה על הפרקים הבאים:
טענות על אלימות מצד נאור ציון.
לקראת עליית העונה הרביעית של הסדרה שלח "ארגון השחקנים בישראל" מכתב לחברת "יואב גרוס הפקות" ולערוץ 10 המפיקים את התוכנית, ובו כתב הארגון בשם השחקנים טענות על אלימות מילולית ואף פיזית מצד נאור ציון. הטענות, שהגיעו מהשחקנים, אנשי הארט וההפקה של העונה הרביעית שעבדו עם נאור, מספרות על אווירה מאוד לא נעימה בסט הצילומים של הסדרה.
בין הדברים שנכתבו:
למרות זאת, צילומי העונה הסתיימו כמתוכנן והיא עלתה לשידור ב-23 בפברואר 2017.
שידור הסדרה.
העונה הראשונה שודרה בנובמבר 2006 כרצועת פריים שנייה לאחר "שומר מסך" וזכתה לפרק בכורה שגרף 13.1% רייטינג וממוצע עונתי של 10.5%. העונה השנייה שודרה בערוץ 10 מפברואר 2009 לאחר "הישרדות" וזכתה לפרק פתיחה של 18% וממוצע עונתי של 13.1%.
העונה השלישית שודרה בערוץ 10 החל מאפריל 2011 ופרק הבכורה של העונה קיבל 18%. הפרק הנצפה ביותר של הסדרה הוא הפרק "השנים הראשונות של הפרחה הסמויה" שקיבל 19.3% והגיע למקום השני בטבלת התוכניות הנצפות ביותר לאותו ערב (אחרי חדשות 2).
התאריכים בטבלה מתייחסים לשידור הסדרה בערוץ 10 והמדרוג לשידור הראשון של הפרקים.
Death Note
ויליאם פיט הבן
ויליאם פיט הבן (באנגלית: William Pitt the Younger; 28 במאי 1759 – 23 בינואר 1806) היה מדינאי בריטי, שכיהן כראש ממשלת בריטניה בשנים 1783 עד 1801, ושוב מ-1804 עד מותו ב-1806. פיט היה בן 24 כשמונה לראשונה לתפקיד – הצעיר שבין ראשי הממשלות בבריטניה אי-פעם. שם התואר "the Younger" (הצעיר יותר) נוסף לשמו כדי להבדילו מאביו ויליאם פיט האב, שכיהן אף הוא כראש ממשלה.
פיט מסווג לעיתים קרובות, על-פי עמדותיו, כאיש המפלגה הטורית, אך הצהיר על עצמו שהוא מן הוויגים העצמאיים. בתקופתו היו המפלגות רק אסופה רופפת ודינמית של פוליטיקאים, ללא מנגנונים קבועים וללא חברות פורמלית.
בתקופת כהונתו נדרש פיט להגיב למאורעות סוערים בזירה הבינלאומית – המהפכה הצרפתית והמלחמות הנפוליאוניות. הוא צידד בהתנגדות תקיפה לנפוליאון, ובהיותו מודע לחוסר האפשרות של בריטניה להתמודד עם צבא נפוליאון ביבשה, עמל ללא-ליאות, תוך השקעת משאבים כספיים רבים, על גיבוש בריתות אירופיות נגד צרפת. לאחר תום כהונתו הראשונה הוחזר פיט לשלטון כדי לנהל את המלחמה מול צרפת, אך מת כשסופה לא נראה עדיין באופק.