קלונוס (מן המילה היוונית לתנועה מבולבלת אלימה) או ריטוט היא סדרה של התכווצויות שרירים לא רצוניות והרפיה. קלונוס הוא סימן לבעיות נוירולוגיות מסוימות והוא קשור, במיוחד, לנגעים בתאי עצב מוטוריים עליונים כמו בשבץ, טרשת נפוצה פגיעה בחוט השדרה ואנצפלופתיה כבדית. שלא כמו הרעידות הקטנות, הספונטניות הידועות כפסציקולציה (התכווצות שרירים קטנה ומקומית) הנגרמת, בדרך כלל כתוצאה מפתולוגיה בתאי העצב המוטוריים הנמוכים, הרי קלונוס גורם לתנועות גדולות המתחילות בדרך כלל על ידי רפלקס.
קלונוס שכיח ביותר בקרסוליים שבהם יש כיפוף מהיר של הרגל כלפי מעלה (dorsiflexion). הוא יכול להיות גם בברכיים שם הוא מתבטא בדחיפה מהירה של פיקת הברך (לכיוון אצבעות כף הרגל). רק קלונוס מתמשך (5 פעימות או יותר) נחשב בלתי תקין.
קלונוס המופיע אחרי החדרת תרופות מסוג סרוטונין מנבאות, כמעט בוודאות, הרעלת סרוטונין.
הקואליציה הרביעית
התקף קלוני
דרגת הטרנסצנדנטיות
אשר אלחיאני
אשר אלחיאני (נולד ב-1952) הוא רופא ישראלי, היה מנכ"ל קופת חולים מאוחדת בשנים 2011–2013.
ביוגרפיה.
אלחיאני סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בשנת 1980, והתמחה ברפואת משפחה. הוא למד גם באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית, בה הוענק לו תואר שני במינהל ציבורי.
שימש במספר תפקידים בשירותי בריאות כללית, ובהם סגן המנהל הרפואי של מחוז הנגב, מנהל מחוז המרכז של הקופה, ראש אגף הביזור בהנהלה הראשית וסגן מנהל בית החולים סורוקה. קודם למינויו למנכ"ל קופת חולים מאוחדת, בשנים 2007–2011, שימש כמנהל בית החולים מאיר בכפר סבא.
אלחיאני כיהן כיושב ראש המועצה הלאומית לבריאות בקהילה וכיושב ראש הוועדה הלאומית לסטנדרטים בבריאות הקהילה והיה חבר המועצה להשכלה גבוהה. כיום הוא פרופסור מן המניין במחלקה לניהול מערכות בריאות באוניברסיטת אריאל.
חיים אישיים.
אלחיאני נשוי ואב לארבעה. הוא מתגורר ביישוב להבים.
פרארי 458 איטליה
פרארי 458 איטליה (באיטלקית: Ferrari 458 Italia) היא מכונית ספורט מבית פרארי. הפרארי 458 הושקה בשנת 2009 והחליפה את הפרארי F430.
המכונית תוכננה בעזרת נהג הפורמולה 1 מיכאל שומאכר והותאמה לחובבי נהיגה אקזוטית. גלגל ההגה ברכב מספק את כל צורכי הנהג מבלי להוריד ידיו מההגה.
נתונים טכניים.
לפרארי 458 מנוע 4,500 סמ"ק בתצורת V8 המספק 562 כוחות סוס ב-9,000 סל"ד ובעל מומנט מרבי של 55 קג"מ ב-6,000 סל"ד. המנוע משתמש בהזרקת דלק ישירה, המנוע הראשון במכוניות הכביש של פרארי שעושה זאת. מנוע ה-4.5 ליטר V8 של ה-458 מחזיק בשיא העולמי של המנוע המיוצר סדרתית בעל הכי הרבה כוח לליטר. הפרארי 458 יכולה להגיע למהירות מרבית של 325 קמ"ש עם תאוצה מ-0 ל-100 ב-3.4 שניות בלבד, לפי נתוני היצרן. צריכת הדלק של הרכב עומדת על 13.3 ליטר ל-100 ק"מ.
גרסאות.
458 ספיידר.
הפרארי 458 ספיידר הוצגה לראשונה בתערוכת רכב בפרנקפורט בשנת 2011. זהו דגם עם גג פתוח בעל כיסוי גג קשיח מאלומיניום השוקל 25 ק"ג פחות מהכיסוי הרך של הפרארי F430 ספיידר. הכיסוי יכול להיפתח תוך 14 שניות. למכונית אותה האצה מ-0 ל-100, כמו בדגם הסגור, ובעלת מהירות מרבית של 316 קמ"ש.
458 ספציאלה.
גרסת הספציאלה היא גרסה קלת משקל וחזקה לפרארי 458, למנוע הוספו 45 כוחות סוס (שבסך הכול: 605 כוח סוס), התאוצה מ0-100 ב-3.0 שניות בלבד.
458 ספציאלה ספיידר.
גרסת הספציאלה היא גרסה קלת משקל וחזקה לפרארי 458, למנוע הוספו 45 כוחות סוס.
גרסאות מרוצים.
דגמים אלו אינם חוקיים על הכביש ומיועדים רק למרוצים.
458 איטליה GTC.
בשנת 2011 פרארי חשפה את ה-458 GTC. המכונית היא מכונית מרוץ GTE המיועדת למרוצי ACO. ה-458 GTC בעלת מנוע 4.5 ליטר בעל 464 כ"ס, שזה פחות מדגם הכביש וזאת עקב מגבלות חדשות.
458 איטליה GT3.
בשנת 2011 פרארי גם חשפה את דגם ה-GT3 של הפרארי 458. המכונית כבדה יותר מן ה-GTC והמנוע שלה מייצר קרוב ל-500 כ"ס. ה-GT3 מגיעה ללא מערכת TCS למניעת החלקה וללא ABS. קיימת גם גרסה המבוססת על ה-GT3 למרוצי גרנד-אם. גרסה זו כבדה יותר עקב יותר הגבלות בטיחות במרוצים אלו.
חסידות ראצפרט
חסידות ראצפרט (ביידיש:ראצפערט) היא חסידות מבית צאנז. מייסד החסידות היה רבי שלום אליעזר הלברשטאם, בנו של רבי חיים הלברשטאם מצאנז.
תולדות החסידות.
רבי שלום אליעזר נולד בחול המועד פסח תרכ"ב בערך. נישא לבתו של גיסו רבי מרדכי דב מהורניסטייפול והתגורר אצלו אחר חתונתו. לאחר זמן גורש על ידי הממשלה הרוסית חזרה לגליציה. בשנת תר"ס היגר להונגריה והחל לשמש כאדמו"ר, בהתחלה בטגלאש ולאחר מכן ברצפרט. רבי שלום אליעזר נרצח בשואה במחנה אושוויץ בט"ז בסיוון תש"ד.
הייתה עוד חצר חסידית בראצפרט בהנהגתו של רבי נפתלי הירצקא הלוי זילבערמאן, תלמידו של רבי חיים מצאנז, אך אין קשר בין החצרות.
החסידות אחרי השואה.
בנו השני של רבי שלום אליעזר היה רבי משולם זושא, חתנו של רבי נפתלי טייטלבוים מנירבטור.
בתו השלישית של רבי משולם זושא, רייצא, נישאה לרבי יואל בעער..
רבי יואל ניצל מהשואה והתגורר בארצות הברית והקים שם בית מדרש בשכונת ויליאמסבורג. לאחר מספר שנים עבר לסאו פאולו שבברזיל והקים שם קהילה חסידית על שם חמיו. הוא היה בעל חסד גדול, פעל להחזרה בתשובה ודאג לקהילתו במסירות.
בנו היחיד: הוא רבי זושא האדמו"ר מראצפערט אחר פטירת אביו
חתניו הם:
רבי מנחם אליעזר זאב רוזנבוים האדמו"ר מקרעטשניף ברחובות,
רבי יחיאל אשר זעליג פאנעטה האדמו"ר מקארלסבורג במאנטריאל,
רבי אליעזר ליבר שנעעבאלג רב הקהילה החרדית בעדזשוואר - אנגליה,
רבי יהושע העשיל רוזנבוים האדמו"ר מקליבלנד בוויליאמסבורג,
רבי חיים יהודה בעק האדמו"ר מטשערקאס במאנסי.
רבי מאיר שנעעבאלג אב"ד האניפולי.
רבי יצחק דוד הורוביץ ממלא מקום חותנו כגאב"ד הקהילה.
ר' יואל נפטר בכ"ט באדר תשנ"ב. לאחר פטירתו הכתיר חתנו הגדול, האדמו"ר מקרעטשניף, את בנו היחיד רבי זושא לאדמו"ר ואת חתנו רבי יצחק דוד הורוביץ לגאב"ד הקהילה.
רבי יצחק דוד הורביץ מכהן כגאב״ד ראצפערט בברזיל.
נכון לשנת תשע"ה גר רבי זושא בעער אדמו"ר מראצפערט בברזיל.
יב&quot;א 511
יב"א 511 ("יחידת בקרה אווירית (אֲזורית) 511" או "יחידת דואר צבאי 2547") הייתה בסיס של חיל האוויר הישראלי בסיני, שבמסגרתה הופעלו מערכות אלקטרוניות שונות ומגוונות כגון מספר סוגי מכ"ם ומערכות קשר. היחידה חלקה באחריות עם יחידות בקרה נוספות, לצורך בקרה אווירית צבאית ואזרחית של דרום הארץ וסיני.
היחידה החלה דרכה כ-י"ב 511 (יחידת בקרה מקומית), אך החל מ-1 באוגוסט 1969 שונתה הגדרתה ל-יב"א 511 (יחידת בקרה אזורית).
מבנה הבסיס.
הבסיס שכן על ג'בל אום־מרג'ום, כ-8 ק"מ צפון־מערבית לבסיס רפידים, וצפון־צפון־מזרחית לבסיס אום־חשיבה.
הבסיס חולק לשני אגפים עיקריים על ידי הכביש הפנימי שחצה אותו, אגף מבצעי ואגף מנהלה.
מעל בסיס 511, על אותו ההר, שכנו 2 יחידות נ"מ שכללו סוללת טילי הוק וסוללת תותחי נ"מ בופורס L-70 40 מ"מ שוודיים מונחי מכ"ם, ומאוחר יותר גם תותחי נ"מ 20 מ"מ על זחל"מים. יחידות הנ"מ סיפקו הגנה ליב"א וכן הגנה אזורית.
פריסת מכ"ם ראשונה, עלתה על ההר ביוני בשנת 1967 מיד בסיום מלחמת ששת הימים, בפיקודו של סרן ויקטור פרנקו. עם מכשירי המכ"ם, הוצבה סוללת טק"א מסוג הוק. הבסיס נשאר ברמת פריסה עד לקביעתו כי"ב 511 ובמשך השנים הפך ליב"א 511.
הבסיס היה מהראשונים שהותקפו מהאוויר על ידי המצרים במלחמת יום כיפור. במתקפה זו נהרגו שני חיילים, טכנאים, סמל ורב-טוראי שהיו בקרון המכ"ם, ונהרס מכ"ם AN/TPS 43. הקרון נפגע מטילי קלט מצריים רוכבי קרן מכ"ם, אשר שוגרו ממטוסי טופולב 16, כתוצאה מאיחור בהפעלת הפרוטוקול לכיבוי והטעית הטילים. עדיין קיים ויכוח על הנסיבות להיסוס במיקרה זה.
הבסיס פורק ופוּנה בשנת 1979, בעקבות הסכם השלום עם מצרים. בונקר השליטה שהוקם אחרי מלחמת יום כיפור וכן שאר חלקי המתקן הנייחים, הופצצו על ידי מטוסי חיל האוויר, ובבדיקה שלאחר מכן הוברר שהביצורים נפגעו חלקית ולא עמדו באופן מלא בתקן. לסיום ההשמדה הם פוצצו והושמדו על ידי גדוד 601 של חיל ההנדסה.
תוכי נזיר
י&quot;ג 511
רוני בלקלי
רוני בלקלי (באנגלית: Ronee Blakley; נולדה ב-24 באוגוסט 1945) היא שחקנית קולנוע וזמרת אמריקאית. הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, פרס גלובוס הזהב, פרס באפט"א ולפרס גראמי על הופעתה ושירתה בסרט "נאשוויל".
ביוגרפיה.
בלקלי נולדה בעיר נאמפה שבמדינת איידהו, בתם של קרול ורונלד בלקלי.
למדה ב"אוניברסיטת סטנפורד" וב"מכללת מילס שבאוקלנד, לפני שעברה להתגורר בני יורק וללמוד בבית ספר לאומנויות המפורסם "בית הספר ג'וליארד".
בלקלי היא אמא לבת יחידה, הסופרת שרה בלייקלי-קרטוורייט מגירושיה מהבמאי הגרמני וים ונדרס.
קריירה.
מוזיקלית.
החלה את דרכה כזמרת קאנטרי באולם הקונצרטים "קרנגי הול", שם שרה את שיריו של גרשון קינגסלי.
בלקלי הוציאה את אלבום הבכורה שלה "Ronee Blakley" בשנת 1972 באדיבות חברת התקליטים "אלקטרה רקורדס".
בשנת 1975 הוציאה את אלבומה השני והמוערך בקריירה "Welcome" ושרה שלושה שירים בפסקול של הסרט בכיכובה "נאשוויל", על עבודתה המוזיקלית בסרט הייתה מועמדת לפרס גראמי ביחד עם יוצרים אחרים.
במהלך הקריירה שלה כזמרת הוציאה בלקלי שמונה אלבומים.
משחק.