ב-17 בפברואר 1965 הייתה הופעתה הראשונה בטלוויזיה בתוכנית The Tonight Show, לצד המנחה ג'וני קרסון. ביל קוסבי הציע את ריברס לבמאי התוכנית. במהלך אותו העשור הופיעה עוד מספר פעמים ב-The Tonight Show וב"מופע של אד סאליבן". היה לה תפקיד קצר ב"The Swimmer" ב-1968 לצד ברט לנקסטר. שנה לאחר מכן הייתה לה תוכנית אירוח ששרדה מעט זמן ברשת FOX, אשר האורח הראשון בה היה טוני קרסון. התוכנית הופקה על ידי בעלה אדגר. באמצע שנות ה-60 הוציאה לפחות שני אלבומי קומדיה.
בשנות ה-70 הופיעה במגוון סדרות קומדיה ואירועי צדקה, בין היתר ב"מופע של קרול ברנט", והופעה קטנה ב"תשע בריבוע". ב-1973 כתבה את סרט הטלוויזיה "מה שבחורה הכי אוהבת", קומדיה שחורה בכיכובה של סטוקרד צ'אנינג. ב-1978 כתבה וניהלה את הסרט "Rabbit Test", בכיכובו של בילי קריסטל.
שנות ה-80 וה-90.
ב-9 באפריל 1983 הנחתה את "סאטרדיי נייט לייב". באותה תקופה הוציאה בגפן רקורדס אלבום קומדיה שהיה לרב-מכר ומועמד לגראמי. ב-1984 פרסמה ספר הומור רב מכר "The Life and Hard Times of Heidi Abramowitz", אשר הופק לו ספיישל טלוויזיוני שנקרא "Joan Rivers and Friends Salute Heidi Abramowitz", אשר לא היה פופולרי.
ב-1986 תבעה את הדראג קווין פרנק מרינו על סכום בסך 5,000,000 דולר, לאחר שגילתה שהוא השתמש בחומרים מקוריים ממופע הסטנד-אפ שלה. השניים התפייסו, ואפילו הופיעו ביחד בטלוויזיה בשנים שלאחר מכן. באותה שנה רשת "פוקס" הודיעה שריברס תקבל תוכנית אירוח לילית, "The Late Show". התוכנית סבלה מאחוזי מדרוג נמוכים וירדה מן המרקע.
ב-1987 דיבבה ריברס את דמות הרובוטית "דוט מטריקס" בסרט "שגעון בחלל" של מל ברוקס.
ב-1989 הנחתה ריברס תוכנית אירוח נוספת בשם "המופע של ג'ואן ריברס", ששודרה במשך 5 שנים.
ב-1994 ריברס ובתה מליסה הנחו לראשונה ב. ב-1997 ריברס החלה להנחות את תוכנית הרדיו שלה בניו יורק.
המאה ה-21.
ב-2003 עזבה ריברס את תוכנית "השטיח האדום" ב. היא הופיעה בשלושה פרקים בסדרה "ניפ/טאק", בעונה השנייה, השלישית והשביעית בתפקיד עצמה. היא גם הנחתה ב"ערוץ הקניות", ושיווקה את ליין התכשיטים שלה שנקרא "The Joan Rivers Collection". ריברס ובתה מליסה התארחו לעיתים קרובות בתוכנית הרדיו של הווארד סטרן. ריברס הייתה אחת מארבע האמריקאיות היחידות שהוזמנו לחתונה המלכותית של הנסיך צ'ארלס וקמילה פארקר בולס, ב-9 באפריל 2005.
ב-2006 הוצגה ריברס בתוכנית המבוגרים המצוירת, "דירת המצוירים" בתור הנרתיק של הנסיכה קלרה שעשה יותר מדי ניתוחים פלסטיים. בתחילת המאה ה-21 ריברס חוקתה רבות בסדרות טלוויזיה שונות. מאוגוסט 2009, החלה לככב בסדרת הריאליטי החדשה "איך נעשים כל כך עשירים?". הבכורה של סרט תיעודי על ריברס, "Joan Rivers: A Piece of Work", נערכה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של סן פרנסיסקו, ב-6 במאי 2010. ב-2011, ריברס הופיעה בפרסומת עבור "Go Daddy".
ריברס השתתפה בעונה השמינית של "המתמחה", שנקראה "המתמחה סלבס", והונחתה בידי דונלד טראמפ. היא הייתה בת 75 כשהשתתפה בסדרה, ועלתה לגמר, שם ניצחה את שחקנית הפוקר אנני דיוק.
משנת 2010 הנחתה את התוכנית "משטרת האופנה" ב Entertainment עם ג'וליאנה רנסיק, קלי אוסבורן וג'ורג' קוטסיאופוליס. התוכנית עוסקת בביקורת אופנה על ידוענים, וריברס הנחתה את התכנית עד מותה ב-2014.
ב-5 במרץ 2013 השיקה ריברס תוכנית אירוח אינטרנטית באתר YouTube בשם "במיטה עם ג'ואן" ("In Bed With Joan"). התוכנית מצולמת בחדר השינה שלה, בביתה של בתה, מליסה.
בשנת 2014, יומיים לפני מותה, יצא לאקרנים סרט הפנטזיה לילדים בו השתתפה ריברס, "" בכיכובה של בלה ת'ורן.
חיים אישיים.
נישואיה הראשונים היו ב-1955 לג'יימס סנגר, נמשכו שישה שבועות, והסתיימו משום שסנגר לא רצה ילדים. היא נישאה בשנית ב-15 ביולי 1965, לאדגר רוזנברג, כותב בתוכנית The Tonight Show שהתאבד ב-1987 בפילדלפיה, כשלושה חודשים לאחר שהשניים פוטרו מעבודתם ברשת הטלוויזיה פוקס. בתם היחידה, מליסה ורבורג רוזנברג (הידועה כמליסה ריברס), נולדה ב-20 בינואר 1968.
בספרה "Bouncing Back" ריברס מתארת כיצד פיתחה בולימיה ושקלה להתאבד. בסופו של דבר התאוששה בעזרת ייעוץ ותמיכה של משפחתה. ריברס הייתה פתוחה לגבי הניתוחים הפלסטיים הרבים שעברה, והייתה לקוחתו של סטיבן הופלין מ-1983. ההליך הראשון שביצעה היה הרמת עין, שאותו ביצעה ב-1965.
ריברס נודעה כתומכת במדינת ישראל ובתור אשה ציונית. במהלך מבצע צוק איתן, היא הביעה תמיכה בישראל כשקטלה את הציוץ הפרו-פלסטיני של סלינה גומז ואמרה לה: "את בכלל לא יודעת לאיית פלסטין" . ב-2002 ריברס סיפרה שהיא רפובליקנית.
פטירתה.
ב-29 באוגוסט 2014, במהלך ניתוח במיתרי הקול בשל צרידות, הפסיקה ריברס לנשום, ובעקבות זאת אושפזה כשהיא במצב קשה ונכנסה לתרדמת. ב-4 בספטמבר 2014 הלכה לעולמה מדום לב, בגיל 81, ממחסור בזרימת חמצן למוח.
קישורים חיצוניים.
בעקבות מותה:
ביטחון עצמי
אטאנאס פאנטב
אטאנאס פאנטב (בבולגרית: Атанac Пантeв; 16 בפברואר 1892, בלוגראדצ'יק, נסיכות בולגריה - 3 במאי 1943, סופיה, ממלכת בולגריה) היה קולונל בולגרי, מפקד המשטרה הבולגרית בראשית מלחמת העולם השנייה ואחראי ליישום המסע לגירוש נתינים זרים, במסגרתו גורשו 4,022 מיהודי בולגריה.
תחילת הקריירה.
פאנטב התחנך באקדמיה הצבאית הבולגרית בסופיה, ולאחר סיום לימודיו הוצב לשירות צבאי בדרגת סגן. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה כמפקד פלוגה. לאחר המלחמה שוחרר משירות פעיל וסיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת סופיה ותואר שני באוניברסיטת וינה. החל מראשית שנות ה-30 הועסק כחוקר צבאי בבתי דין צבאיים. ב-30 בדצמבר 1938 מונה למפקד המשטרה הבולגרית וכיהן בתפקיד עד ה-18 בנובמבר 1940.
הוא נודע כפאשיסט ותומך נלהב של הגנרל חריסטו לוקוב, מנהיג הארגון הפאשיסטי "איחוד הלגיונות הלאומיים הבולגרים", שתמך במדינות הציר.
רדיפת יהודי בולגריה.
ליל הבדולח הבולגרי.
ב-20 בספטמבר 1939 יזם הארגון האנטישמי "ראטניק" מצעד בחוצות סופיה. בהסכמה שבשתיקה מצד המשטרה הבולגרית והעומד בראשה, הסתיים המצעד בהתקפה על בתי עסק בבעלות יהודית, ניפוץ שמשות והצתות. למחרת הגיעו חברי הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה לפגישה עם פאנטב כדי למחות על אי התערבות המשטרה להרגעת המהומות. פאנטב טען ששר הפנים הורה לו שלא להתערב להרגעת הרוחות. חברי הקונסיסטוריון פנו לשר הפנים בתלונה, וב-22 בספטמבר פרסם פאנטב הודעה שבה נתבקשה אוכלוסיית סופיה לשמור על השקט וכי נגד מפירי הסדר יינקטו צעדים חריפים.
המסע לגירוש נתינים זרים.
ב-16 בספטמבר 1939, בהנחיית ראש הממשלה הבולגרי גאורגי קְיוֹסֶאִיבָנוֹב, פרסם הקולונל פאנטב צו המורה ל-4,022 נתינים זרים לעזוב את גבולות הממלכה. נתינים זרים אלו היו פליטים יהודים. מטרתו של פאנטב הייתה לגרש בעלי נתינות זרה חזרה אל מדינותיהם ואת השאר להכווין להעפלה לארץ ישראל.
נתיני המדינות הזרות, בעיקר מיוון ומטורקיה, נתקבלו במדינותיהם, ומחוסרי הנתינות נעצרו בהוראתו של פאנטב. העצורים הוכו, רכושם נבזז, הם הועלו על משאיות והושארו בשטח המפורז בגבולות בולגריה, יוון וטורקיה. עדויות מפלובדיב מציינות כי על העצורים נאסר לקחת מטלטלין. בשטח ההפקר הותקפו היהודים בידי משמרות הגבול, נשים נאנסו ועשרות נהרגו. נציגי הקונסיסטוריון של יהדות בולגריה נפגשו עם הקולונל פאנטב, מחו נמרצות על הפגיעה ביהודים בשטחים המפורזים וביקשו ממנו לפעול להפסקת הרדיפות. פאנטב השיב שהם אינם אזרחים בולגרים ולקונסיסטוריון אין כל זכות חוקית להגן עליהם.
בגבור מחאות הקונסיסטוריון ובהיעדר כל אפשרות לשלח אל מחוץ לגבולות הממלכה את מאות היהודים שהיו מצויים בשטח המפורז, הורה הקולונל פאנטב להעבירם לווארנה כדי להעלותם על ספינות מעפילים. המשפחות היהודיות הגיעו לווארנה במצב קשה, מוכות רעב, נרשמו פצועים וחולים רבים בטיפוס הבטן בשל היעדר כל תנאי תברואה בשטח המפורז. הקהילה היהודית בווארנה נרתמה לסייע להן במזון, בבגדים ובמחסה. חלק מהפליטים הועלו על ספינות מעפילים, חלקן ספינות פרטיות שהפעיל הד"ר ברוך קונפינו ובכללן ה"רודניצ'אר" וה"סלבדור".
פאנטב הורה למנהל הנמל בווארנה להתיר את הפלגת "הסלבדור", בניגוד לחוות דעתו המקצועית שקבעה שהספינה אינה כשירה לשיט. הספינה טבעה בים השיש ו-238 מנוסעיה נספו. יש הרואים בפאנטב אחראי ישיר ויחיד לטביעת הספינה. ועדת החקירה שהקים הקונסיסטוריון לאחר טביעת "הסלבדור" הטילה את האחריות לאירוע על הוועד הציבורי אשר בראשו עמדה קונפינו. לאור איומיו האישיים של פאנטב על ראשי הקונסיסטוריה שלא לפרסם את הדו"ח, לא נכללה בו כל התייחסות לגבי חלקה של הממשלה הבולגרית, הוא לא נחתם על ידי מי מחברי הוועדה מחשש לשלומם ומעולם לא פורסם רשמית.
מחנה המעצר איגנטייבו.
ב-1 במרץ 1941 נכנס הצבא הגרמני ללא קרב לשטחי בולגריה וב-6 באפריל פלש לממלכת יוגוסלביה. 100 פליטים יהודים שאיבדו את נתינותם היוגוסלבית נעצרו על ידי המשטרה הבולגרית וביחד עם עוד 200 עצורים מווארנה, הובלו לכפר איגנטייבו ונכלאו בו. נשיא הקהילה היהודית בווארנה ז'אק טולידו פנה לפאנטב שכיהן כמפקד שירותי הביטחון במשטרת הביטחון הכללית בסופיה, בבקשה לשחרר את היהודים והוא הזמין את נציגי הקונסיסטוריון לפגישה במטה משטרת הביטחון. בפגישה דרש סטואיל דראגאנוב, סגנו של פאנטב, שוחד מנציגי הקונסיסטוריון כדי למנוע את גירושם של 300 העצורים אל מותם במחנות ריכוז מחוץ לגבולות בולגריה. ז'אק טולידו הצליח לגייס 80,000 לבות שהועברו למשטרה הבולגרית וכעבור מספר ימים שוחררו העצורים.