ארון הקודש, שגובהו 6.20 מטרים ורוחבו 3.30 מטרים, ניצב על ארבע מדרגות מעוגלות משיש לבן קארארה, כאשר שבסיסי העמודים והלזנות משמשים להן מסגרת. שני העמודים העשויים משיש נדיר ומשובח (משקל כל עמוד 1 טון) מהווים יסוד לקישוט העליון מעשה אומן ועומדים בריחוק מה לפנים מהלזנות המקיפות את דלתות הארון. הראשים הקורינטיים השלמים של העמודים וחצאי הראשים מעל הלזנות יוצרים אחידות נאה של המבנה.
באמצע הקישוט העליון ישנו שלט המספר על תאריך הקמת הארון בזה הלשון:
המילה 'שירו' היא בגימטריה 516, שרומזת לשנת תקט"ז, (1776-1777) שבה הוקם ארון הקודש.
מסגרת שיש מסוגננת מקיפה את הדלתות המגולפות, הן נפתחות בגרירה על מסלול המיועד להן בתוך מבנה השיש ואינן נראות לעין כשהארון פתוח.
לשני צדי הארון ניצבים שני פמוטות גבוהים מעץ מוזהב. בעת העמדת הפמוטות לאחר העברתם, נקבעה בחלקם העליון מנורה עם נורות חשמל בת שישה קנים שתוכננה על ידי האדריכל מאיר בן אורי, אשר פיקח על עבודת השיחזור של ארון הקודש. האדריכל בן אורי עיצב גם את אש התמיד, התלוי מתחת לכתובת ההקדשה של ארון הקודש, המשתלב יפה עם ארון הקודש ואינו מסתיר את פיתוחי השיש.
תוך כדי שיקום הארון גילה האדריכל בן אורי באחת המדרגות חור מעובד יפה ומוצנע שבתוכו הותקן וו הניתן לדחיפה בעזרת מוט ברזל מבחוץ. ברצפת הארון פנימה נמצאה אבן עגולה שכיסתה על מרתף קטן מתחת לרצפת הארון ושניתן להרים אותה רק בעזרת הוו שמתחת למדרגה, החלל הנסתר היה מיועד כנראה לשמור על חפצים יקרים ועל ממון הקהילה בזמן סכנה.
וויל רייט
תרמין
עזיז בק
ערוץ מזה
מזֶה (בגאורגית: მზე, מילולית: "השמש") הוא ערוץ טלוויזיה פרטי הממוקם בטביליסי, בירת גאורגיה. משנת 2005 הוא משדר בעיקר שידורי ספורט ובידור.
היסטוריה.
הערוץ נוסד באפריל 2003. המייסדים ובעלי הערוץ הראשונים היו הבנקאי ושר הכלכלה הגאורגי לשעבר, ואנו צ'חארטישווילי, ויצרן המלט חבר הפרלמנט, דוד בז'ואשווילי (אחיו של גלה בז'ואשווילי, שהיה באותם ימים ראש המועצה לביטחון לאומי של גאורגיה), שהצטרף בשנת 2004. כל אחד מהם החזיק ב-50% מהמניות.
במחצית הראשונה של 2005 נותר בז'ואשווילי הבעלים היחיד של הערוץ. בשנה שלאחר מכן, ב-4 בינואר 2006, הוא מכר 78% ממניותיו בערוץ לבעל המניות שהחזיק ב-100% ממניותיו של ערוץ הטלוויזיה רוסתווי 2, קיבר חלוואשי.
ביולי של אותה שנה, ירדה מן המרקע בגאורגיה, תוכנית הטוק-שואו הפופולרית "ארצ'בניס סר'וורקזה" ("על סף הבחירה"), לאחר שהתוכנית פקפקה בגרסה הרשמית של מותו של ראש ממשלת גאורגיה זוראב ז'ווניה. הסיבה הישירה להורדת התוכנית הייתה ביקורת שהעביר חבר הפרלמנט, גיגה בוקריה (כיום סגן שר החוץ של גאורגיה), ממפלגת השלטון בגאורגיה על אופן סיקורה את הפגנות האופוזיציה ביוני של אותה שנה. מנהלי הערוץ הודיעו על סגירת תוכנית הטוק-שואו, ופיטורי העורכים שעסקו בענייני פוליטיקה, עקב שינוי בפורמט השידורים של הערוץ, לדבריהם.
בקיץ 2006 מכר בז'ואשווילי את יתרת מניותיו בערוץ לחברת "גאורגיאן אינדסטריאל גרופ", וחלוואשי מכר את החזקותיו לחברת "גאוטרנס" ("GeoTrans"). כשהמטרה הייתה ליצור חברת החזקות לשני ערוצי הטלוויזיה מזה ורוסתווי 2. סכום העסקה נותר לא ידוע. העסקה, שהושלמה רק בינואר 2007, הייתה כי חלוואשי, שהיה חבר קרוב של איראקלי אוכרואשווילי, יחזיק ב-78% ממניות החברה החדשה ויתרת 22% יועברו לבעלות חברת "סאקצמנטי" שבבעלות דוד בז'ואשווילי. בתחילת 2007 אוחד ערוץ מזה עם רוסתווי 2 ותחנת הרדיו "סטריאו 1", תחת מטרייה אחת.
במרץ 2008 הודיעה קואליציה של ארגוני אופוזיציה בגאורגיה על החרמת ערוצי הטלוויזיה מזה ורוסתווי 2, בטענה כי דיווחיהן מוטות לטובת שלטונו של מיכאיל סאקשווילי בגאורגיה. לאקט זה של האופוזיציה קדמה אמירה מטעם הנהלת רוסתווי 2, כי יש להשעות את שיתוף הפעולה עם מנהיג האופוזיציה לבאן ג'צ'צ'לידזה עד שיתנצל על התבטאות מעליבות כלפי עיתונאים של התחנה.
כיום.
כיום מחזיקה "גאורגיאן אינדוסטריאל גרופ" ב-45% ממניות החברה ויתרת המניות מוחזקות על ידי קבוצת "גאומדיה" ("GeoMedia") המחזיקה גם ברוב מניותיה של רוסתווי 2. החברה רשומה באיי מרשל.
קינות תשעה באב
פלך (גאוגרפיה)
אוורים
רומיקו טאקאהשי
פרינגלס
פרינגלס (באנגלית: Pringles) הוא מותג של חטיפי תפוחי אדמה שפותח ויוצר על ידי פרוקטר אנד גמבל. בשנת 2012 נמכר המותג לחברת קלוגס.
היסטוריה.
לפי מסמכי רישום הפטנט, החטיף הומצא על ידי אלכסנדר ליפה ממונטגומרי, אוהיו. את המכונה ששימשה לייצור המוני של החטיף פיתח סופר המדע הבדיוני ג'ין וולף.
פרינגלס נמכרו לראשונה בארצות הברית באוקטובר 1968. החטיף לא שווק בכל רחבי ארצות הברית עד אמצע שנות ה-70. תחילה נקרא Pringle's Newfangled Potato Chips אך השם קוצר לקראת הפצתו בכל רחבי המדינה. השם "פרינגלס" הוא שמה של שדרה בפיניטאון שבאוהיו והוא נבחר על ידי החברה מתוך ספר הטלפונים של סינסינטי, בזכות היותו קליט ונעים לאוזן.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 נמכרו גם חטיפי פרינגלס מקמח תירס, אולם מאז נמכרים תחת המותג חטיפי תפוחי אדמה בלבד.
שיווק.
חטיפי פרינגלס ידועים בשל אריזתם הייחודית - מכל גלילי העשוי קרטון עם ציפוי פנימי עשוי רדיד אלומיניום ומכסה פלסטיק המאפשר פתיחה וסגירה רב-פעמיות. אריזה זו הומצאה על ידי פרדריק (פרד) באור, כימאי וטכנאי אחסון מזון, שהועסק על ידי פרוקטר אנד גמבל במחקר ופיתוח ובבקרת איכות. בשוק ישנן אריזות בגדלים שונים, בין 23 ל-181 גרם. באור היה כה גאה באריזה עד שציווה כי לאחר מותו גופתו תישרף והאפר יוטמן במכל פרינגלס, וכך אכן נעשה.
בניגוד לחטיפי תפוחי אדמה אחרים המיוצרים מפיסות שלמות של תפוחי אדמה, פרינגלס מיוצרים מעיסה המבוססת על תפוחי אדמה טחונים ומיובשים, הנדחסת ומעוצבת באמצעות מכונה מתאימה. לכן בארצות הברית הם מכונים potato crisps ולא potato chips (אף שבשיח היומיומי מקובל להתייחס גם אליהם כ"צ'יפס"). הצ'יפס מיוצרים בגודל אחיד ובצורה אחידה - של מעין פרבולואיד היפרבולי, כך שניתן לאורזם בצפיפות זה על גבי זה במכל הגלילי, ואין צורך בשקית כמקובל בחטיפי תפוחי אדמה אחרים. החטיף מיוצר במספר רב של טעמים, ומדי פעם נמכרים גם טעמים מיוחדים במהדורות מוגבלות.
הלוגו של החטיף הוא ציור של גבר בעל שפם עבות ופוני מסורק עם שביל באמצע הידוע בשם "ג'וליוס פרינגלס". עד 2001 היו לדמות זו גבות, ועניבת הפרפר שלו הכילה את שם המוצר. מאותה שנה ואילך לאיש אין גבות ושם המוצר מופיע תחתיו ולא על גבי העניבה.
החטיף נמכר ביותר מ-50 מדינות. בארצות הברית משווק תחת הסיסמה "Everything Pops with Pringles" ובמדינות אחרות תחת הסיסמה "Once you pop, you can't stop". השוק העיקרי של החטיף הוא השוק האירופאי, וסך מכירותיו השנתיות עלה על מיליארד דולר כבר בשנת 2001
ראו גם.
תפוצ'יפס
פרבולואיד
פרבולואיד הוא משטח סיבוב שנוצר מסיבוב פרבולה סביב ציר הסימטריה שלה. הוא נתון על ידי המשוואה
אם נחתוך את הפרבולואיד במקביל למישור formula_2 נקבל או קבוצה ריקה או אליפסה שמשוואתה היא
כאשר formula_4 מתקבל פרבולואיד סימטרי במיוחד שניתן לתארו במספר צורות:
פרבולואיד בעולם הפיזי.
פָּרַבּוֹלוֹאידים מופיעים במספר מצבים פיזיים. הדוגמה הידועה ביותר היא מחזיר-אור פרבולי, העשוי ממראה או מתקן מחזיר אור אחר אשר מְרַכז אור או צורות אחרות של קרינה אלקטרומגנטית לנקודת מוקד משותפת. על פי האגדה, העיקרון של מחזיר־האור הפרבולי התגלה על ידי ארכימדס במאה ה־3 לפני הספירה, אשר בנה מראות פרבוליות כדי להגן על סירקוסאי שבסיציליה מפני הצי הרומאי, על ידי ריכוז קרני האור כדי להעלות באש את הספינות הרומיות. אלא שכיום ידוע שסיפור זה, שהופיע לראשונה בכתב במאה ה-8, אין בו ממש. העיקרון יושם גם בטלסקופים במאה ה־17. היום, ניתן למצוא מחזירי־אור פרבוליים בטלסקופים מבוססי מראות, במיקרוגל וצלחות אנטנה של הלוויין ותחנות כוח תרמו-סולאריות המבוססות על קשתות פרבוליות.
בזרקור מקור אור הנמצא במוקד של מחזיר-אור פרבולי משמש ליצירת אלומת אור חזקה בכיוון מסוים. בצלחות קול נעשה שימוש בעיקרון דומה לשם מיקוד גלי קול והובלתם למרחק גדול.
ניתן למצוא את צורת הפרבולואיד גם בפני השטח של נוזל הנמצא במְכָל ומסובב סביב הציר המרכזי. במקרה זה, הכוח הצנטריפוגלי (כוח מדומה), גורם לפני השטח של הנוזל לעלות על הקירות של המכל תוך כדי קבלת צורה של משטח פרבולואידי.
היפרבולואיד
תיאטרון צה&quot;ל
תיאטרון צה"ל הוא תיאטרון ששייך לחיל החינוך והנוער בצה"ל, ושחקניו הם חיילים וחיילות בשירות סדיר, בעלי רקע במשחק.
היסטוריה.
התיאטרון מופיע ביחידות צה"ל השונות, עם רפרטואר הצגות קומיות ודרמטיות, ממיטב המחזאות העולמית והישראלית. בנוסף מוצגים בו מחזות מקוריים של התיאטרון, שנכתבו על ידי מחזאים ישראלים, ועוסקים בחיי חיילי צה"ל, בהווי הנוער הישראלי ובערכים מרכזיים.
רבים משחקני התיאטרון והאמנים בישראל החלו או המשיכו את דרכם המקצועית בתיאטרון צה"ל, ביניהם דורי בן זאב, גיל אלון, חנה אזולאי-הספרי, אלון נוימן, יפתח קצור, אבי חדש, גאיה טראוב, ענת עצמון, יגאל שדה, מיכל ינאי, מיה דגן ורבים נוספים.
פנדל
פלישה לבתים
כאיחוסרו, מלך כארתלי
מדרשת שילת
נמרוד שפירא בר אור