כמות גדולה של שברי סלעים נישאת על הקרחונים, בתוכם ומתחתם כאשר הקרח בקרחונים זורם במורד ההר. מורנות צידיות נוצרות כרכסי גבעות נמוכות כאשר השברים מצטברים בצדי הערוץ שבו נע הקרחון. איחוד של כמה מורנות צידיות סמוכות יוצר מורנה תיכונה במרכז הקרחון, שאף היא נישאת על פני הקרח הזורם.
הערוצים של פלגי פזרות של מי ההפשרה העמוסים בשברי סלעים משתנים כל הזמן ומשתלבים על קרקעית העמקים. הצטברות של כמות משקעים הממוינים גרוע מפלגים כאלו יוצרת בעמקים עמוקים גבעות צרות וארוכות המוגבלות בקירות העמק המכונות באנגלית Valley train.
שקעים קרחוניים נוצרים כאשר הנסיגה של הקרחון וההפשרה מהירים במיוחד, וגושים של קרח עדיין קבורים מתחת לטיל. כאשר הקרח שמתחת לטיל נמס, הטיל משתפל פנימה ויוצר שקעים המכונים שקעים קרחוניים. כאשר השקעים הקרחוניים מתמלאים במים הם מכונים אגמי שקעים קרחוניים (kettle lakes). אגם השקע הקרחוני הידוע ביותר בדנאלי הוא אגם וונדר (Wonder Lake) בסמוך לקנטישנה. האגם הוא תוצר הן של סחיפה קרחונית והן של התמוססות של גושי קרח. אורכו מעל ל-6 קילומטרים ועומקו 85 מטרים.
קפאת עד.
במהלך האקלימים הקרים מאוד של הפליסטוקן היה שטח הפארק קפוא לחלוטין. הקרקע עדיין קפואה באזורים הצפוניים של הרכס בשל הטמפרטורות הנמוכות הנמשכות. קרקע הקפואה באופן קבוע מכונה קפאת-עד. קפאת העד בדנאלי אינה רציפה, כלומר בשל השוני בצמחייה, בטמפרטורות, במעטה השלג, בהידרולוגיה וכו', לא כל הקרקע קפואה כל הזמן. עובי השכבה הפעילה (השכבה שקופאת ומפשירה עונתית) יכול לנוע בין סנטימטרים בודדים ל-3 מטרים. עובי שכבת קפאת-העד מתחת לשכבה הפעילה נמדד בין 9 ל-30 מטרים כתלות במיקום המדידה בפארק. חורשה של אשוחית לבנה על המדרונות הנמוכים של דנאלי מכונה "היער השיכור" (Drunken Forest) משום שהעצים נוטים בצורה משונה כאילו הם "שיכורים". מראה זה הוא בשל הקרקע המחליקה מתחתם, בשל הבדלים בקפאת-העד ותנודות קיפאון-הפשרה המתרחשות בשל שוני בטמפרטורה, בצמחייה ובהידרולוגיה.
אגמים רדודים בדנאלי מכונים אגמי הפשרה (Thaw lakes) או אגמי התמוטטות (Cave-in lakes). הם נוצרים כאשר המים שהתחממו בשמש יוצרים שקעים כאשר גם קפאת העד מתחתם מפשירה. הם מתעמקים בהדרגה בחודשי הקיץ כתלות בשינויים בטמפרטורה. אם הטמפרטורה גבוהה מספיק אגמים אלו יתרחבו כאשר שוליהם יתמוטטו.
לקרח יש נפח גדול ב-10% ממים, כך שהוא ממשיך להפעיל לחץ על הקרקע. ההתרחבות וההתכווצות התרמית יכולות לגרום להתפתחות סדקים בקפאת העד. מים חודרים לסדקים בתקופת הפשרת השלגים במחזור הקפיאה-הפשרה ויוצרים עורקים של קרח המכונים טריזי קרח (ice wedges). טריזי קרח מתרחבים בעקבות עונות רצופות של קפיאה והפשרה. כמה מטריזי הקרח שהיו קבורים במשך מאות שנים נחשפים בחפירות או במפולות אדמה.
אקולוגיה.
רכס אלסקה הוא שטח הררי המשתרע לרוחב כל הפארק, ויש לו השפעה חזקה על המערכות האקולוגיות בפארק. הצמחייה בפארק תלויה בגובה. קו העצים הוא בגובה 760 מטרים מעל גובה פני הים, ולכן מרבית הפארק היא טונדרה אלפינית. באזורים הנמוכים של הפארק, כמו למשל בקטעים המערביים המקיפים את אגם וונדר, שולטים אשוחיות וערבות בנוף היערות. מרבית העצים והשיחים לא מגיעים לגודלם המרבי, בשל האקלים הקשה והקרקעות הדקות. יש שלושה סוגים של יערות בפארק, מהנמוך ביותר אל הגבוה ביותר: ביצת שיחים נמוכים, יער אשוחית-צפצפה בקרקעית העמק ויער אשוחית-נשירים במקומות הגבוהים יותר. היער גדל בפסיפס בשל השריפות המחזוריות.
בטונדרה של הפארק אוספים השכבות העליונות של הקרקע שברי סלעים סחופים שהגיעו במהלך אלפי שנים של פעילות קרחונים. טחבי עלים, שרכים, עשב, ופטריות גדלים על מצע הקרקע העליונה. בקרקע הבוצית החומצית האופיינית לאזורים הארקטיים המכונה באנגלית muskeg גדלים עשבים ויכולים לגדול אצות. המונח muskeg כולל אזורים ספוגים במים שעליהם צומחים עשבים כמו גם שלוליות עמוקות המכוסים בטחבים הנראים מוצקים. אוכמניות ו-"Shepherdia canadensis" (באנגלית Canada buffaloberry) משגשגים בטונדרה ומהווים את עיקר המזון לדובים בפארק.
מעל 450 מינים של צמחים בעלי פרחים מצויים ברחבי הפארק וניתן לצפות בפריחה לאורך כל הקיץ. תמונות של מינים של סולידגו ("Solidago" – "מטה-זהב"), ערברבה צרת-עלים ("Chamaenerion angustifolium"), תורמוס, "Mertensia paniculata" (באנגלית Tall bluebells) וגנציאנה הממלאים את העמקים של דנאלי משמשות לעיתים קרובות בגלויות נוף או ציורים.
דנאלי הוא משכן למגוון עופות ויונקים של אמריקה הצפונית, כולל אוכלוסייה של דובי גריזלי המוערכת, נכון ל-2014, ב-370–430 פרטים (כ-25 דובים לקילומטר מרובע), 2,700 דובים שחורים (כ-130 פרטים לקילומטר מרובע), 51 זאבים ב-13 להקות, אוכלוסייה מוערכת של 2,230 אייל הצפון מתת-המין "Rangifer tarandus granti" (באנגלית Porcupine caribou) ו-1,477 פרטים של אייל קורא מתת-המין "Alces alces gigas" (Alaska moose). כבשי דאלי נצפים לעיתים קרובות על המדרונות. יונקים קטנים יותר כדוגמת זאב ערבות, מרמיטה שעירה, חדפים, סנאי קרקע ארקטי, בונה קנדי, "Ochotona collaris" (מין של פיקה הקרוי באנגלית collared pika) וארנבת השלג נמצאים בשפע בפארק. שועלים, דלקים, שונרים קנדיים, וגרגרנים מאכלסים את הפארק, אך קשה יותר לצפות בהם בשל אופיים החמקני.
עופות נודדים רבים שוכנים בפארק בשלהי האביב ובקיץ. בהם: ציצניתיים, מין העלווית "Phylloscopus borealis" (באנגלית Arctic warbler), "Pinicola enucleator" (באנגלית pine grosbeak) וסלעית, כמו גם שכווי השלג וברבור הטונדרה המרהיב. דורסים כוללים מינים של נצים, דורסי לילה ובז ארקטי, כמו גם שפע של פרטים של עיט זהוב.
עשרה מינים של דגים, כולל טרוטה ואלתית ו-"Thymallus arcticus" (באנגלית Arctic grayling) שוכנים במימי הפארק. הנהרות והאגמים בדנאלי ניזונים ממי הפשרת שלגים, ולכן הטמפרטורות הקרות והסחף הקרחוני מאטים את חילוף החומרים של הדגים, ומונעים מהם להגיע לגודל נורמלי. בפארק יש מין דו-חיים אחד בלבד, צפרדע העץ, שחיה במימי האגמים בפארק.
שומרי הפארק של דנאלי פועלים להבטיח שבעלי החיים יישארו פראיים, ומנסים לצמצם עד כמה שניתן את המגע בין בני האדם לחיות הבר. האכלה של חיות אסורה בתכלית כדי למנוע השפעה על הרגלי האכילה הטבעיים של בעלי החיים. המבקרים מתבקשים לצפות בבעלי החיים ממרחק בטוח. באוגוסט 2012 אירע לראשונה מקרה של אדם שנהרג מתקיפת דוב כאשר מטייל בודד הפתיע דוב גריזלי גדול כאשר צילם אותו. ניתוח של זירת האירוע והמצלמה של המטייל הוכיחו שהוא הפר את התקנות של הפארק בנוגע להתנהגות בעת מפגש עם דובים באזורים מבודדים, שכל מי שמקבל רישיון מקבל הדרכה לגביהם. אזורים מסוימים בפארק נסגרים לעיתים קרובות בשל פעילות יוצאת דופן של בעלי חיים, כמו אזורי המאורות של הזאבים והדובים או אזורים שבהם נטרף לאחרונה בעל חיים גדול. בזכות שיתוף הפעולה הפורה בין הפקחים למבקרים, הפארק הפך ליעד מרכזי לצפייה בחיות הבר.
היסטוריה.
מאובנים.
ממצאים פרהיסטוריים כוללים מאובנים מהמזוזואיקון מאזור דנאלי, ועקבות מאובנות של תריזינוזאורוסים והדרוזאוריים בתצורת קנטוול (Cantwell Formation), המתוארכת לפני 70 מיליון שנים, מעידים שהאזור היה פעם נקודת הגירה של דינוזאורים בין אסיה לאמריקה הצפונית בשלהי הקרטיקון. מחקרים של צמחים מאובנים מאותה תצורה מעידים שהאזור היה גשום, עם ביצות ואגמים ברחבי כל האזור. הטמפרטורות אז היו נוחות הרבה יותר, סביב 11°C.
פרהיסטוריה.
ההתיישבות האנושית באזור דנאלי משתרעת על פני יותר מ-11,000 שנים לפני זמננו, כאשר יש אתרים שזוהו מחוץ לגבולות הפארק המתוארכים ליותר מ-8,000 שנה לפני זמננו. עם זאת, בגבולות הפארק זוהו אתרים ארכאולוגיים מעטים יחסית, בשל גובהו הרם של האזור, בנוסף לתנאי חורף קשים ומשאבי מזון נדירים בהשוואה לגובה נמוך יותר באזור. האתר העתיק ביותר בגבולות הפארק הוא אתר נהר טקלניקה (Teklanika River), המתוארך ל-7130 לפנה"ס לערך. בתוך הפארק זוהו למעלה מ-84 אתרים ארכאולוגיים. האתרים מאופיינים בדרך כלל כמחנות ציד ולא כהתנחלויות, ומספקים הקשר תרבותי מועט. נוכחות של שבטים דוברי שפות אתבסקיות באזור מתוארכת לפני 1,500 עד 1,000 שנים על בסיס עדויות בלשניות וארכאולוגיות, אך החוקרים משערים כי אתבסקים שכנו באזור במשך אלפי שנים קודם לכן. הקבוצות העיקריות באזור הפארק ב-500 השנים האחרונות הן בני הקויוקון (Koyukon), טנאנה (Tanana) ודנאינה (Dena'ina).
הקמת הפארק.
ב-1906 הגה תומך השימור צ'ארלס אלכסנדר שלדון (Charles Alexander Sheldon 1867–1928) את הרעיון של שימור אזור דנאלי כפארק לאומי. הוא הציג את התוכנית לעמיתיו במועדון בון וקרוקט (Boone and Crockett Club), אחת מאגודות השימור הראשונות באמריקה הצפונית. הם החליטו שהאקלים הפוליטי באותה תקופה אינו נוח לפעולה בקונגרס, ושהסיכוי הטוב ביותר להצלחה תלוי בהסכמה ובתמיכה של תושבי אלסקה בעצמם. שלדון כתב: "הצעד הראשון היה להבטיח את ההסכמה ושיתוף הפעולה של הנציג של אלסקה בקונגרס".
באוקטובר 1915 העלה שלדון את הנושא בפני ד"ר נלסון מהסקר הביולוגי בוושינגטון והאנתרופולוג האמריקני ג'ורג' בירד גרינל (George Bird Grinnell), במטרה להציג הצעת חוק מתאימה בכנס הבא של הקונגרס. הנושא הועבר לאחר מכן לוועדת הציד של מועדון בון וקרוקט (Boone and Crockett Club, אחת מאגודות השימור הראשונות באמריקה הצפונית, שנוסדה על ידי תאודור רוזוולט), ולאחר דיון ארוך קיבל את התמיכה המלאה של הוועדה.