width="20px"|
באולימפיאדות החורף:
לפי ענף.
בענפי הקיץ:
width="20px"|
בענפי החורף:
מדליות אולימפיות במשחקי הקיץ, לפי אולימפיאדה
קבוצת קניה
כריסטיאן טצלאף
כריסטיאן טצלאף (בגרמנית: Christian Tetzlaff, נולד ב-24 באפריל 1966) הוא כנר גרמני.
חייו.
טצלאף נולד בהמבורג והחל את לימודי הכינור והפסנתר בגיל שש. בגיל 14 הופיע לראשונה בקונצרט. טצלאף למד אצל אובה-מרטין הייברג בבית הספר הגבוה למוזיקה בליבק ואצל וולטר לוין בקולג' למוזיקה של אוניברסיטת סינסינטי בארצות הברית.
טצלאף מבוקש מאוד כסולן עם תזמורות חשובות בעולם וזוכה לשבחים על הקלטותיו, ביניהן הקלטה מן התקופה האחרונה של יצירות מאת בטהובן, עם תזמורת טונהאלה מציריך, שווייץ בניצוח דייוויד זינמן. הוא הקים את רביעיית המיתרים משלה בשנת 1994, ומוזיקה קאמרית חשובה לו כמו עבודתו כסולן עם התזמורת ובלעדיה. רביעיית טצלאף קיבלה את פרס הדיאפסון ד'אור בשנת 2015, והשלישייה עם האחות טנג'ה טצלף והפסנתרן לארס ווגט הייתה מועמדת לפרס גראמי.
טצלאף מנגן בכינור מודרני שבנה סטפן-פטר גריינר, הנמצא ברשותו מאז 2002 ומעדיף כינור זה על פני הסטרדיוואריוס הקודם שלו. הוא משתמש בקשת "פקאטה" ובמיתרי "ויז'ן" של תומאסטיק-אינפלד מווינה.
ג'וגרטית
סטפן-פטר גריינר
סטפן-פטר גריינר (בגרמנית: Stefan-Peter Greiner, נולד ב-1966, בשטוטגרט שבגרמניה) הוא בונה כינורות, היושב דרך קבע בבון, גרמניה.
גריינר עובד עם הפיזיקאי בתחום האקוסטיקה היינריך דינוואלד.
הדגם של גריינר מבוסס על גוארנרי.
בין האמנים המופיעים על בימות העולם עם כלים מעשה ידיו של גריינר כריסטיאן טצלאף, קים קשקשיאן, איזבלה ואן קוילן, פרנץ הלמרסון ונגנים מרביעיית האגן ורביעיית אלבן ברג.
הושע יעקבי
הרב הושע (הרמן) יעקבי (Hosea Hermann Jacobi; 1841 – 1925) היה הרב הראשי של קהילת יהודי יוגוסלביה במשך כ-58 שנה, מחנך, איש ציבור ודוקטור לפילוסופיה.
תולדות חייו.
הושע יעקבי נולד בכפר יעקבסהגן (Jacobshagen) שבפומרניה (גרמניה). הוא היה צאצא של שושלת הרבנים ממשפחת . סבו הרב יעקב משה גולדברג היה אב"ד בקניגסברג ורב בוולוז'ין, ביאליסטוק, המבורג וברלין.
כשהיה בן עשר נפטר אביו מאיר יעקבי. בצעירותו עבר עם בני ביתו להתגורר בברלין, שם כדי לפרנס את המשפחה, הקימה אמו שרה-מרים (לבית גולדברג) מלון ברחוב יודנשטרסה (Juedenstrasse) שבברלין, שאירח מבקרים יהודים. בני משפחת יעקבי וגולדברג היו מאנשי הקהל האורתודוקסי מודרני בברלין. הרב יעקבי קיבל חינוך תורני בחינוך ביתי ומאוחר יותר היה תלמידו של הרב אלחנן רוזנשטיין. לאחר מכן למד הרב יעקבי פילוסופיה ותאולוגיה באוניברסיטאות ברלין והאלה (Halle). ב-1865 הגיש את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת האלה שכותרתה: "De loco feminarum apud Iudaeos antiuissimos maxime matrimonii contrahendi ratione habita" – על מעמד האישה ביהדות, תוך התייחסות מיוחדת לנישואין, כפי שהם מתוארים במקרא.
ב-1867 מונה לרבה הראשי של זאגרב בירת קרואטיה.
ב-1885 נשא לראשונה בשפה הקרואטית את הדרשה בבית הכנסת הגדול בזאגרב (לפני כן נישאו דרשות בגרמנית) וכן חיבר ספרי לימוד בנושאי יהדות בקרואטית. בערוב ימיו עודד את הפעילות הציונית ונתן לה חסות.
על מצבתו נחקק נוסח המבוסס על שמו בראשי תיבות
משפחתו.
הרב יעקבי נישא להולדה פאנדר מפוזנן והיו להם שבעה ילדים.
לקריאה נוספת.
Freidenreich H. P. 1979. The Jews of Yugoslavia, Philadelphia: JPSA.
אורי נאמן
אורי נאמן (נולד ב-16 במאי 1939), ראש אגף המחקר ב"מוסד" ולאחר מכן פעיל פוליטי ישראלי.
ביוגרפיה.
נאמן גדל בשכונותיה הדרומיות של תל אביב. בגיל 18 התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל ולאחר מכן בגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. את שירות המילואים, לרבות מלחמת ששת הימים, מילא בצנחנים.
בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון, אפריקה והיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב, ולאחר מכן גויס לשורות "המוסד", בו מילא מגוון תפקידים ביחידה המבצעית בישראל ובחו"ל, ולאחר מלחמת יום הכיפורים היה מראשוני אגף המחקר. בשנת 1989 מונה לראש אגף המחקר ומילא תפקיד זה עד לשנת 1995.
לאחר פרישתו מ"המוסד" תפקד כיועץ אסטרטגי ולקח חלק בפרויקט של שיחות עם אישים פלסטינים, שימש כיועצו של השר שלמה בן עמי, היה חבר בצוות חשיבה מחדש בראשות השופט אליהו וינוגרד, שמינה הרמטכ"ל שאול מופז, לבירור גורלו של רון ארד וביצע תפקידים שונים בתחום המדיני. בתפקידו האחרון שימש כיועץ במשרד לעניינים אסטרטגיים ובצוות המועצה לביטחון לאומי.
נאמן, יחד עם דוד ארבל, הוציאו לאור ספר בשם שיגיון ללא כיפורים - ההפתעה שלא הייתה והאסטרטגיה שכשלה המתאר את השתלשלותם של האירועים וקבלת ההחלטות בצמרת המדינה בערב מלחמת יום הכיפורים, מנקודת מבט ייחודית, לפיה הדרג המדיני לא הופתע בפתיחתה של המלחמה עקב כשל מודיעיני, אלא החליט, חרף הידיעה שעומדת לפרוץ מלחמה, שלא לגייס את חיילי המילואים ולהימנע ממכה מקדימה, כתוצאה מהערכה שגם בתנאי פתיחה אלה יביס צה"ל את צבאות מצרים וסוריה. את דעתם על הערכה זו מביעים מחברי הספר כבר בשם שהעניקו לו - "שיגיון ללא כיפורים".
עם הקמת מפלגת "קדימה" בנובמבר 2005, הצטרף נאמן למפלגה וכשלוש שנים לאחר מכן, התמודד בבחירות המקדימות של המפלגה לקראת הבחירות לכנסת ה-18. נאמן נבחר למקום ה-65 הלא-ריאלי, ולא נכנס לכנסת ה-18.
בשנת 2011 יצא לאור הספר "הכרעות גבוליות", אותו כתב עם דוד ארבל.
ויאריקה (הר געש)
ויאריקה (בספרדית: Villarrica) הוא הר געש פעיל בדרום צ'ילה, בגבול המחוזות אראוקניה ולוס ריוס, דרומית-מזרחית לטמוקו וצפונית-מזרחית לוולדיביה. גובהו של ההר 2,847 מ' מעל פני הים, והוא המערבי ברכס הכולל שני הרי געש נוספים, לנין וקֶטְרוּפִּיָאן. צפונית-מערבית להר שוכן אגם ויאריקה, ודרומית-מערבית לו אגם קָלָפְקֶן. ויאריקה הוא אחד מהרי הגעש הבודדים בעולם שבלועם נוצר אגם לבה, האגם בוויאריקה הוא זמני. בשפת המפוצ'ה מכונה ההר רוקאפיאן (Rucapillán), שפירושו "בית הרוח".
ההתפרצויות המשמעותיות העיקריות של הר הגעש במאה ה-20 נרשמו בשנים 1948, 1963, 1964, 1971 ו-1985. בהתפרצות של 1948 מצאו את מותם כ-100 בני אדם, ואילו זו של 1964 גבתה 22 קורבנות והחריבה את העיירה קוֹנְיָארִיפֶּה. האסון החמור ביותר אירע בהתפרצות של 1971. כתוצאה מההתפרצות נמסו קרחונים בראש ההר, והתמוססותם גרמה ללהאר, שהרס כפרים שלמים, ואף חלקים מהעיירה ליקאן ראי. כ-200 איש נהרגו, ועשרות אלפים פונו מבתיהם, לאחר שעשן סמיך כיסה את האזור במשך זמן רב. התפרצויות קטנות יותר מתרחשות בתדירות גבוהה, ועשן וגופרית נפלטים מההר לעיתים תכופות.
במורדות ההר פועל אתר סקי, והטיפוס לפסגתו פופולרי בקרב מטיילים המגיעים מעיירות הנופש הסמוכות, פוקון וויאריקה. ההר מצוי כולו בתחומי הפארק הלאומי ויאריקה.
באפריל 1987 נהרגו מנפילה שני מטיליים ישראלים, בעת שטיפסו סמוך לפסגת ההר.
אינטגרל לאורך עקום
ויאריקה
פורום G20 (שם רשמי: The Group of Twenty Finance Ministers and Central Bank Governors) הוא פורום שחברים בו שרי האוצר ונגידי הבנקים המרכזיים של 20 כלכלות: 19 מבין הכלכלות הגדולות בעולם, וכן האיחוד האירופי.
יחד מהוות כלכלות ה-G20 כ-90% מהתוצר הלאומי הגולמי העולמי, 80% מהסחר העולמי (לרבות סחר פנימי באיחוד האירופי) ושני שלישים מאוכלוסיית העולם.
ה-G20 הוא פורום לשיתוף פעולה וייעוץ בנושאים הקשורים למערכת הפיננסית הבינלאומית. הפורום חוקר, סוקר ומקדם דיונים בקרב מדינות מפתח מפותחות ומתפתחות, במטרה לקדם את היציבות הפיננסית העולמית וכן לתת מענה לבעיות שהן מעבר לתחום אחריותה של כל מדינה בנפרד.
ספרד היא אורחת קבועה בפורום.
הארגון.
פורום ה-G20 פועל ללא מזכירות קבועה וצוות. בראש הארגון עומדת אחת ממדינות הפורום, המתחלפת מדי שנה, תוך הקפדה שהמדינה העומדת בראש הארגון תהא מאזור שונה בעולם מזו שקדמה לה. הנהלת הארגון כוללת שלוש מדינות – זו המכהנת בראשות הארגון, זו שקדמה לה, וזו שצפויה להחליפה. שלוש מדינות אלו מכונות "טרויקה" (קרי הנהגה משולשת). המדינה המכהנת בראשות הארגון ממנה מזכירות לתקופת כהונתה, המרכזת את עבודתו של הארגון ואחראית לארגון מפגשי הפורום. תפקידה של הטרויקה להבטיח את המשכיות רצף עבודת הארגון וניהולו למשך שנות כהונתה.
היסטוריה.
רעיון הקמת ה-G20, שהחליף את ה-G33, שבעצמו החליף את ה-G22, הועלה לראשונה בפסגת ה-G-7 שנערכה בקלן שבגרמניה, ביוני 1999. הארגון נוסד באופן רשמי ב-26 בספטמבר 1999, במהלך פסגת שרי האוצר של מדינות ה-G-7. פסגת הפתיחה של הארגון התקיימה ב-15-16 בדצמבר 1999 בברלין.
בשנת 2006 הנושא המרכזי של פסגת ה-G20 היה "יצירת שגשוג בר-קיימא" (בתרגום חופשי). הנושאים שנדונו בפסגה זו כללו רפורמות מקומיות להשגת "צמיחה מתמשכת", רפורמה בבנק העולמי ובקרן המטבע הבינלאומית, והשפעתם של השינויים הדמוגרפיים ביחס להזדקנות האוכלוסייה על הכלכלה העולמית.