בין תלמידיו נמנה הפילוסוף הישראלי אלי פרידלנדר.
ביבליוגרפיה.
ISBN1978-0-674-73906-2
החלטה 2068 של מועצת הביטחון של האו&quot;ם
החלטה 2068 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה שהתקבלה על ידי מועצת הביטחון של האומות המאוחדות ב-19 בספטמבר 2012. ההחלטה הכריזה על נכונות מועצת הביטחון של האו"ם להטיל סנקציות על ארגונים חמושים תוך הפרה של זכויות האדם של ילדים, הכוללת התעללות בילדים ושימוש צבאי בילדים ובנערים בפרט.
הנושא העיקרי שהיה במחלוקת היה הגעה למנדט של מועצת הביטחון להגן על ילדים בסכסוך מזוין. נקבעו גם אופני ההגנה מסוג זה ויעילותם או התאמתם של אפשרויות שונות. ההחלטה גם מציגה רשימה של מדינות בהן מופרות זכויות הילדים, עם תיאור של מצבם של ילדים בכל אחד. מטרת "רשימת הבושה", כפי שהיא מכונה, היא להפנות תשומת לב ובכך למנף לחץ על מדינות בהן נפגעים ילדים.
11 מדינות תמכו בהחלטה, 0 התנגדו ואזרבייג'ן, הרפובליקה העממית של סין, פקיסטן ורוסיה נמנעו.
גלי הלם קשתיים
ואדי אל-עראיס
ואדי אל-עראיס (בערבית: وادي العرايس) הוא כפר פלסטיני הממוקם 10 ק"מ מזרחית לבית לחם. הכפר נמצא בנפת בית לחם בצפון חבל יהודה. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר מנתה 2,169 תושבים באמצע שנת 2006. שירותי הבריאות העיקריים מתקבלים בעובידייה.
בשנת 1961, תחת השלטון הירדני, אוכלוסיית ואדי עראיס הייתה 357 נפש. מאז מלחמת ששת הימים ב -1967, הכפר נמצאת תחת שליטה ישראלית. האוכלוסייה במפקד 1967 שנערכה על ידי הרשויות הישראליות הייתה 501 תושבים.
חנא
זחלן טרנספורטר
זחלני טרנספוטר (באנגלית: Crawler-transporter) הם זוג כלי רכב בעלי מזקו"ם, המשמשים להובלת חלליות מההאנגרים של נאס"א לרציף השיגור. הם נבנו במקור כדי לשנע את משגרי סטורן IB וסטורן v של משימות אפולו, סקיילאב ואפולו סויוז, ובין השנים 1981 ל-2011 שימשו לשינוע מעבורות חלל. זחלני הטרנספורטר מוגדרים ככלי הרכב בעלי הנעה עצמית השניים בגודלם בעולם ועלות בניית כל אחד מהם הגיעה ל-14 מיליון דולר.
מבנה.
מידות.
זחלני טרנספורטר הם כלי הרכב הממונעים העצמיים השניים בגודלם בעולם (אחרי הבאגר 288). אורכו של זחלן הוא 40 מטר, רוחבו כ-35 מטר וגובהו 6–8 מטר. הוא
שוקל כ-2,721 טון ויכול לשאת עד כ-9,000 טון, ומהירותו המרבית של הזחלן הוא כ-4 קמ"ש.
מבנה פיזי.
הזחלנים בנויים מפלטה ששטחה 729 מטרים רבועים (27 על 27), שמונחת על 8 זחלים. כל זחל בנוי מ-57 "נעליים" (חוליות). כל נעל היא באורך 2.3 מטר וברוחב של כ-45 ס"מ. כל נעל שוקלת כ-953 קילו. הזחלנים מונעים בכוח גנרטורים של 4,000 קילוואט שנוצרים על ידי שני מנועי דיזל של 2,750 כוח סוס. עוד 2 גנרטורים של 750 קילוואט משמשים לתאורה, אוורור והיגוי. הזחלנים שורפים 568 ליטר דלק לכל קילומטר והנהיגה בהם מתבצעת מ2 עמדות, כל אחת בפינה אחרת של הפלטה.
היסטוריה.
הזחלנים המקוריים נבנו בשנות ה-60 על ידי חברת "Marion Power Shovel" בעלות של 28 מיליון דולר. הזחלן נוסה לראשונה ב-1967 ומאז עשו הזחלנים יותר מ-5,500 קילומטר באותם 6 וחצי הקילומטרים שבין ההאנגר לרציף השיגור.
הזחלנים (שכונו מאז הנס ופרנץ) יכלו לשאת משקל עד 6,000 טון ושודרגו במהלך 2003–2014 כדי לשאת משקל של 9,000 טון, לנסוע במהירות גדולה יותר ולשפר את יכולת ההחזקה.
עד כה הזחלנים נשאו את כל 9 החלליות של סטורן IB, למעלה מ10 חלליות של סטורן V וכמעט את כל משימות אפולו. לאחר חידושם נשאו הזחלנים כמה ממעבורות החלל. כיום הם נושאים את החלליות מההאנגר של נאס"א במרכז החלל קנדי אל עמדת השיגור A 39. ואחד הזחלנים שודרג לשאת חלליות המופעלות מסחרית.
אורסולה הגי
אורסולה הגי (באנגלית: Ursula Hegi; נולדה ב-23 במאי 1946) היא סופרת אמריקאית ילידת גרמניה.
ביוגרפיה.
הגי נולדה בשם אורסולה קוך בשנת 1946 בדיסלדורף, גרמניה, עיר שחוותה הרס גדול מהפצצות במהלך מלחמת העולם השנייה. התפיסה שה בעת שגדל ה שם הייתה שהמלחמה היא נושא שעדיף להימנע ממנה בשיחה, למרות הראיות לקיומה בכל פינה; ושנושא השואה הוא טאבו במיוחד. לחוויה זו הייתה השפעה גדולה על כתיבתה וכן על רגשותיה לגבי זהותה הגרמנית.
היא עזבה את מערב גרמניה ב-1964, בגיל 18. היא עברה לגור בארצות הברית בשנת 1965, שם נישאה (כך אמצה את השם הגי) ב-1967 ואף הפכה לאזרחית באותה השנה. ב-1979, היא סיימה את לימודיה לתואר ראשון ושני באוניברסיטת ניו המפשייר. היא התגרשה בשנת 1984. באותה שנה, היא הצטרפה לסגל אוניברסיטת מזרח וושינגטון, ליד ספוקן, וושינגטון, שם מונתה כפרופסור לכתיבה יוצרת וספרות.
העלילות של שני הספרים הראשונים של הגי התרחשו בארצות הברית. בספרה השלישי, "Floating in My Mother's Palm", העלילה מתרחשת בעיר הגרמנית הבדיונית "בורגדורף", ובו היא חוקרת את רגשותיה המעורבים כלפי מורשתה הגרמנית. היא השתמשה במיקום זה בעוד שלושה ספרים נוספים, כולל רב המכר "אבנים מן הנהר", אשר נבחר למועדון הספר של אופרה וינפרי ב-1997. אחרי שהגי הופיעה בתוכנית האירוח אופרה וינפרי ב-8 באפריל, המו"ל הוציא עוד 3 מיליון עותקים כדי לעמוד בביקוש. לאחר מכן הגי עברה מספוקיין לניו יורק.
הגי זכתה עבור כתיבתה בפרסים רבים, ביניהם מלגת הקרן הלאומית לאמנויות וחמישה פרסי PEN לסיפורת. היא זכתה בפרס מטעם אגודת מוכרי הספרים של צפון-המערב הפסיפי (PNBA) ב-1991, ופעמיים נמנתה ברשימת הספרים הבולטים של הניו יורק טיימס.
בנוסף לכתיבתה היוצרת, הגי כתבה ביקורת ספרים עבור הניו יורק טיימס, לוס אנג'לס טיימס, וכן הוושינגטון פוסט. היא חברה בסגל של התוכנית לתואר שני בחוג לספרות באוניברסיטת המדינה סטוני ברוק בניו יורק.
Ursula Hegi
JSD Band
JSD Band הייתה להקה סקוטית של מוזיקת פולק-רוק קלטית שפעלה בעיקר בבריטניה בשנים 1974-1969 ושוב לזמן קצר בשנים 1998-1997. הלהקה הוציאה לאור חמישה אלבומים, וסינגלים רבים ומהדורות מיוחדות. כמו אצל להקות דומות בתקופתם, במוזיקה שלהם בלט היסוד הסקוטי בשימוש בחומר המוזיקלי המסורתי ובסגנון הנגינה ובכלים.
הרכב הלהקה היה:
מאוחר יותר:
הלהקה.
להקת JSD Band הוקמה בגלאזגו שנת 1969 ושמה בה מראשי התיבות של שמות שלושת חבריה המייסדים: Jim Divers (ג'ים דייברס), Sean O'Rourke (שון או'רורק) ו-Des Coffield (דס קופילד).
הצטרפותם של צ'אק פלמינג וקולין פין העלתה עת מספרם לחמישה. ב-1972 הוחלף צ'אק פלמינג זמנית על ידי לינדזי סקוט.
תחילה הופיעה הלהקה במועדוני פולק יחד עם אמנים כמו בילי קונולי וג'רי ראפרטי מלהקת "The Humblebums" ועם ברברה דיקסון. עם גישת הרוק-אלקטריק למוזיקה העממית הסקוטית זכתה JSD Band ב"אליפות הרכבי הפולק הסקוטיים" ב"אשר הול" באדינבורו והתחילה להופיע בערוץ BBC Radio 1 עם הדי ג'יי ג'ון פיל ובתוכנית של בוב הריס Old Grey Whistle Test ברדיו BBC Two.
בשנת 1972 הוזמנו כדי לשמש להקת גיבוי לדייוויד בואי בעת "סיור זיגי סטארדסט" שלו בארצות הברית.
ב-1971 הקליטה JSD Band את האלבום הראשון שלה, "Country of the Blind", בחברת Regal Zonophone. שני האלבומים הבאים של הלהקה "Black Album" (1972) ו-Travelling (1973) Days - הוקלטו בחברת Cube records של דייוויד פלאץ.
אחרי האלבום האחרון, הקליטו שלושה סינגלים: "(1973), "Sunshine Life For Sarah Jane/Paddy Stacks" Me (Sail Away Raymond)/Reel Call" (1974) ו-"Hayes and Harlington Blues/Cuckoo" (1974).
אף על פי שהצטיינה ודורגה באותה רמה עם להקות כמו Fairport Convention, Pentangle ו־Steeleye,
ביולי 1974 התפרקה הלהקה מסיבות מרובות: לחצים מסחריים, הבדלי גישה מוזיקלית, התחייבויות משפחתיות ושחיקה.
היא התאחדה שוב לזמן קצר בשנים 1998-1997 והוציאה שני אלבומים נוספים ב-KRL Records, חברה מגלזגו, שהתמחתה במוזיקה מסורתית סקוטית. הראשון - "For the Record" (1997), שכלל גרסאות אקוסטיות של חומר מוקלט קודם, ו- "Pastures of Plenty" (1998) שכללה חומר חדש, שבו הופיע גם ידיד ותיק של הלהקה, האמן רוב מרס (Rob Mairs) שניגן על בנג'ו עם חמישה מיתרים.
בשנת 2013 קויים מפגש מחודש של כל חברי הלהקה שהופיעו יחד עם רוב מרס.
רכס הריטג'
רכס הריטג' (באנגלית: Heritage Range; מילולית: רכס המורשת) הוא רכס הרים גדול, המהווה את המחצית הדרומית של הרי אלזוורת' באנטארקטיקה.
הרכס כולל מספר רב של פסגות, גבעות, מדרונות ונונאטאקים שביניהם קרחונים רבים.
היסטוריה.
חלקו הצפוני של הרכס התגלה לראשונה על ידי לינקולן אלזוורת' במהלך הטיסה הטרנס אנטארקטית שלו ב-23 בנובמבר 1935.
ב-14 בדצמבר 1959 טיסת סיור שיצאה מבסיס המחקר בירד גילתה את חלקו הדרומי הרכס. החוקרים נחתו על קרחון בפסגת פייפ בחלקו הצפוני של הרכס ב-26 בדצמבר.
בעונות המחקר 1962-1963 ו-1963-1964 אוניברסיטת מינסוטה שלחה משלחות סקר של גאוגרפים וקרטוגרפים שמיפו את הרכס. הרכס כולו מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (ה-USGS) בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1961-1966.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא כך מאחר שההרים והאתרים השונים ברכס נקראו על שם אירועים הקשורים למורשת ארצות הברית.
גאוגרפיה.
אורכו של הרכס 160 קילומטרים ורוחבו 48 קילומטרים. הרכס ממוקם דרומית מערבית לקרחון מינסוטה.
הנקודה הגבוהה ברכס היא פסגת בורסיק שגובהה 2,500 מטרים מעל פני הים.
אתרים מרכזיים ברכס.
אתרים מרכזיים ברכס הם:
סקלטון
סקלטון הוא ענף ספורט חורף בו מתחרה יחיד גולש במסלול מתוחם על מזחלת כשהוא שוכב על בטנו עם ראשו קדימה.