לאחר תקופה ארוכה של ההתנתקות מהסגנון הריאליסטי בציור נענה רוזנטליס ברצון לבצע "בבית אסיה" סדרת תמונות גדולת-ממדים (ארבעה פאנלים מלבניים, שניים מהם ברוחב של שישה מטרים ושניים ברוחב שלושה מטרים, וכולם בגובה 1.70 מטרים), המוקדשות לקורות עם ישראל. הקומפוזיציה המונומנטלית חולקה למערכות של צבעים קרים וחמים, שאל תוכן שולבו הפרקים שנראו לו כציוריים ואילוסטרטיביים, דבר שנעשה ללא התחשבות מודעת בכללי הפרספקטיבה. בכך ביקש לשוות ליצירה כולה משמעות סמלית. עם תום סדרת הציורים המונומנטליים, שהוקדשה לקורות עם ישראל בבית אסיה, עלתה בדעתו קבוצת ציורים חדשה, שתיעשה בעקבות הסדרה הגדולה, אך ברוח יצירתו העכשווית. עבודה שתבטא את רוחה של הסדרה המונומנטלית מן הבחינה הציורית הטהורה, אך בו בזמן תהיה משוחררת מהשלכותיה הספרותיות. מטרתו הייתה להגיע אל יצירה שלמה המשוחררת מן הנושא הספרותי, זאת מבלי לוותר על רמזי סמליות מעודנים.
אף שלא היה בודד בעיסוקו בסוגה של ציור היסטורי, רוזנטליס יצר דבר מה חריג בנוף התרבות החזותית בישראל. הסדרה מוצגת בבית התפוצות עד היום.
שנות ה-80.
בשנת 1983 הציג תערוכה רטרוספקטיבית במוזיאון הרצליה תערוכה שהיוותה ציון דרך בדרכו:(יואב דגון, אוצר ומנהל מוזיאון הרצליה).
(אליקים ירון, 1983).
שנות ה-90.
בעבודותיו המאוחרות של רוזנטליס עבר הדגש מן המציאות, או הנושא המצויר, אל מעשה האמנות, התוצאה. הנושא לא נעלם מן היצירה, ולכל סדרה, גדולה כקטנה, יש נושא ווריאציות המתפתחות ממנו, אבל הוא מטופל בדרך שונה. בסדרת העבודות "הר מירון וגדר" (1999-1991) או ציורי הסטודיו (1992), למשל, הנושא אינו מתגלה מיד. הוא פורק והתפזר על פני הבד עד שקשה להבחין בו. אבל מרגע שנתגלה, הוא ברור מאוד וחובר אל הצורות והצבעים שמהם נגזר. התוכן והצורה חוברים עתה ביצירתו של רוזנטליס לשלמות שאינה ניתנת להפרדה. גם כשנדמה שהציור מופשט לחלוטין, בהתבוננות חוזרת ומתוך השוואה ליצירות קודמות או מאוחרות לו, יצוץ התוכן שלא ניתן לנתקו מהצורה. לעיתים נדמה כי ביצירתו רבת השנים מתמקד רוזנטליס בחיפוש אחר ההפרדה הנכונה בין צורה לתוכן. יצירתו היא מאבק מתמיד וניסיונות אינספור לשחרר את התוכן ולתת לו "ללכת לדרכו". אבל זה כמו מסרב לצאת מהתמונה ושב ומופיע בציוריו. הציור של רוזנטליס נעשה מתוך התלבטות מתמדת וחיפוש אינסופי אחר פתרונות נכונים. זהו ציור הנובע מאינטואיציה, חשיבה, תכנון רגיש: ציור שיש בכוחו לעורר במתבונן התרגשות וחוויה אמיתיים.
שנות ה-2000.
השינוי הבולט בשנות ה-2000 היה במעברים הקיצוניים בין הציור הפיגורטיבי למופשט, באנרגיה המתפרצת בהנחות הצבע שלו ובצבעוניות עזה מתמיד. הדחף העצום של רוזנטליס לחדש ולהשתנות הגיע לשיאו בשנות השמונים של חייו.
בשנים 2004–2005 הוצגה תערוכה מקיפה של עבודותיו: "חדוות הצבע" במוזיאון הפתוח בתפן ובעומר. התערוכה התחלקה לשתי תערוכות: ציורים של שמן על בד משנת 1990 עד 2003 ותערוכה רטרוספקטיבית 1947–2002: סיפור חיים על פי ה"אטיודים" (עבודות שמן קטנות מאוד על קרטון, 25X17.5 ס"מ).
האטיודים היו חלק בלתי נפרד מיצירותיו של רוזנטליס. הם היו התיעוד היצירתי של חייו, ומעבר לכול, הם היו הבסיס לחיפושים המתמידים שלו לשינוי והתחדשות.
בשנים 6–2005, הפיק ערוץ 8 סרט דוקומנטרי על רוזנטליס: "דיוקן עצמי" (במאי: אלי כהן).
רוזנטליס נפטר באוגוסט 2008 ולא זכה להיות בתערוכה מקיפה של עבודותיו בווילנה (לראשונה מאז עזב את ליטא) בתחילת שנת 2009: "חופש הצבע" (The Freedom of Color), בבית העירייה העתיק בווילנה, ואחר כך במוזיאון הלאומי לאמנות מ.ק. קיורליאוניס, בקאונס. התערוכה כללה עבודות משנות החמישים בליטא, שנאספו ממוזיאונים ומוסדות בליטא, ועבודות משנות ה-90 וה-2000.
בסוף שנת 2009 נערכה ה"מחווה לרוזנטליס - שלוש תערוכות וספר". הסטודיו שבו צייר הפך ל"בית רוזנטליס" והוצגה בו התערוכה: "במבט שני, ציורים 2008-1959". במחסן מספר 2 בנמל יפו הוצגה התערוכה "מתוך הגלים - ציורים גדולים" ובבית האמנים בתל אביב הוצגה התערוכה "1000 פנים לרוזנטליס".
הסטודיו ביפו ובצפת.
רוזנטליס רכש את הסטודיו מול נמל יפו ב-1965, וצייר שם עד שנפטר ב-2008. הוא ממוקם בבית מהתקופה העות'מאנית ברחוב נמל יפו. במשך כל שנות עבודתו בסטודיו תרו עיניו אחר קו החוף ופיסת הים הנשקפת מבעד לדלת הכניסה. בשנת 2002 הוצגה תערוכה בשם סטודיו מול ים במוזיאון הימי-הלאומי (מוזיאוני חיפה). הנמל והאור הנשקפים מהסטודיו שביפו היו הנושא המרכזי בתערוכה.
רוזנטליס צייר בצפת כל קיץ משנת 1960. בשנת 1982 רכש בית בקריית האמנים בצפת העתיקה ושהה שם מדי שנה מיוני עד אוקטובר.
בשובו לסטודיו שלו ביפו, שחזר בדמיונו את אותם נופים, התבונן בציורים שנעשו בצפת, ואתם יצא אל הבדים הגדולים. הצבעוניות אליה הגיע בצפת, בהשראת העיר ונופיה, מיושמת ביפו, מהזיכרון ומהניסיון המצטבר.
בשנת 2015 נרכש הבית של רוזנטליס בקריית האמנים בצפת על ידי קבוצת אוליב, שהפכה אותו למלון בוטיק: מלון רוזנטליס. את קירות הסוויטות והחללים מעטרים ציוריו. המדרגות שבצדו של המלון (המחברות בין סמטת ט"ו לרחוב יאנוש קורצ'אק) נקראות "סמטת רוזנטליס".
פרסים ומועמדויות של סיה
סיה פרלר, הידועה בשמה הפרטי סיה, היא זמרת ופזמונאית אוסטרלית. במהלך כל הקריירה שלה הוציאה סיה שבעה אלבומי אולפן, כהשניים הבולטים ביותר מביניהם הם; This Is Acting, ו-1000 Forms Of Fear. אלבומה השביעי This Is Acting, הפך לאחד מהאלבומים המוסטרמים ביותר בכל הזמנים בספוטיפיי, והפך את סיה לאחת מהאמניות היחידות בהיסטוריה שהצליחו לעשות זאת.
במהלך כל הקריירה שלה זכתה סיה בכ-62 פרסים שונים, והועמדה למעלה מ-200 פעמים, בשלל טקסי פרסים.
בסך הכל הצליחה סיה לקבל שמונה מועמדויות בטקס פרסי גראמי, כאשר הקטגוריה הבולטת ביותר מביניהן הייתה "הקלטת השנה", עבור שירה "Chandelier", שזכה להצלחה עולמית ולהכרה רבה.
ARIA Music Awards.
בטקס זה זכתה סיה להצלחה ולהוקרה עצומה כאשר הועמדה פעמים רבות, וזכתה 9 פעמים במהלך כל הקריירה שלה.
Billboard Music Awards.
במהלך כל הקריירה שלה הועמדה סיה שלוש פעמים בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד. את מרבית מועמדותיה (שתיים במספר), קיבלה סיה על שירה "Cheap Thrills", שהיה בשיתוף שון פול.
Brit Awards.
על אף שאינה בריטית, הועמדה סיה פעמיים בטקס פרסי המוזיקה הבריטית, אך לא הצליחה לזכות באף אחת משתי המועמדויות.
Echo Music Prize.
טקס פרסי האקו הוקם בשנת 1992. במהלך כל הקריירה שלה הצליחה סיה לזכות ולהיות מועמדת פעם אחת בשנת 2017, בקטגוריית "האמנית הבינלאומית של השנה".
Fryderyk.
בדומה לטקס פרסי אקו, הצליחה סיה להיות מועמדת ולזכות בטקס זה גם כן פעם אחת במהלך כל הקריירה שלה.
Golden Globe Awards.
פרס גלובוס הזהב הוא פרס לסרטי קולנוע ולתוכניות טלוויזיה, הניתן בטקס שנערך בארצות הברית. הפרס מוענק מטעם איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד (HFPA), והטקס הוא חלק משמעותי מ"עונת הפרסים" של תעשיית הבידור האמריקאית, שמגיעה לשיאה בטקס פרסי האוסקר. שידור הטקס מגיע בדרך כלל למידרוג השלישי בגובהו בין טקסי הפרסים, מיד אחרי פרסי אוסקר והגראמי. סיה הצליחה לקבל שתי מועמדויות בטקס זה, ואחת מהן הייתה בקטגוריית "השיר המקורי הטוב ביותר", שהיה בשיתוף הזמרת האמריקאית כריסטינה אגילרה בשירן, "Bound to You".
Grammy Awards.
במהלך כל הקריירה שלה, הצליחה סיה לקבל תשע מועמדויות בטקס פרסי גראמי אך לא זכתה באף אחת מהן. חלק ממועמדותיה של סיה היו בגדר כותבת השיר, או כמשתתפת בשיר.
iHeartRadio Music Music Awards.
בשנת 2017, הצליחה סיה לקבל ארבע מועמדויות בטקס זה אך לא זכתה באף קטגוריה. על אף שלא זכתה באף אחת מן הקטגוריות שאליהן הועמדה, זכתה סיה לתשומת לב רבה באותו טקס.
MTV Awards.
MTV Europe Music Awards.
טקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה מתקיים מדי שנה (בחודש נובמבר) במדינה אחרת באירופה, החל משנת 1994.
מדי שנה בוחר הקהל את האמנים ואת השירים הטובים ביותר לאותה שנה, באמצעות שליחת SMS או דרך אתר האינטרנט. הטקס נחשב לאחד מהחשובים במוזיקה המודרנית וזוכה למדרוג גבוה מדי שנה. בין הקטגוריות בטקס: השיר הטוב ביותר, הווידאו קליפ הטוב ביותר, זמר השנה, זמרת השנה, פריצת השנה ועוד. את הטקס מנחה בכל שנה ידוען אחר, והחל משנת 2006 גם "מנחה דיגיטלי" מהאינטרנט. הטקס מועבר מדי שנה בשידור חי בערוץ MTV האירופאי, אך גם מחוץ ליבשת – בארצות הברית, מדינות באסיה ועוד. כמו כן, הטקס מועבר גם בשידור HD.
בטקס זה הועמדה סיה פעמים רבות, אך לא הצליחה לזכות באף פרס, מתוך אף אחת מן המועמדויות שלה.
NME Awards.
טקס פרסי ה-NME נערך בבריטניה מדי שנה, ובשנת 2017 הצליחה סיה לקבל מועמדות אחת בקטגוריית "האמנית הבינלאומית של השנה". היא לא הצליחה לזכות באותה קטגוריה, ומאז לא הועמדה שוב.
NRJ Music Awards.
טקס זה נוסד בשנת 2000, ומאז הצליחה סיה לזכות שלוש פעמים, ולהיות מועמדות בכ-5 קטגוריות שונות.
People's Choice Awards.
בטקס זה הצליחה סיה לזכות בשלוש מועמדויות שונות בין 2014 ל-2017. אמנם היא לא הצליחה לזכות באף אחת מהן, אך זכתה להתייחסות רבה בכל אחד מן הטקסים.
Rolling Stone Australia Awards.
בשנת 2015, קיבלה סיה את המועמדות היחידה שלה בטקס זה, ואף זכתה באותה שנה.
World Music Awards.
טקס זה נוסד בשנת 1989, ומאז הצליחה סיה לקבל ארבע מועמדויות, אך לא זכתה באף אחת מהן.
YouTube Music Awards.