שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 14.25 שניות, לפני אלינה דרוזדוב מהפועל חולון (15.35 שניות) ורוזפין בואדו מאתלטי הסמטה דרום תל אביב (15.68 שניות).
חלוקה מנהלית של ליטא
ליטא מחולקת, מעל רמת היישוב הבודד, למחוזות, רמת החלוקה המנהלית הראשונה, ולמחוזות משנה.
עד שנת 2010 הייתה גם לחלוקה למחוזות משמעות מנהלית שלטונית, ולכל מחוז היה מושל עצמאי. בעשור השני של המאה ה-21, רמת החלוקה הראשונה במדינה משמשת רק להגדרה טריטוריאלית וצרכים סטטיסטיים, והחלוקה המנהלית המשמעותית היא זו המוניציפלית: מחוזות המשנה והיישובים עצמם.
היסטוריה של החלוקה המנהלית של ליטא.
החלוקה המנהלית בתקופת הדוכסות הגדולה של ליטא.
כינון אזורים מנהליים בליטא החל בתקופת הדוכסות הגדולה של ליטא במאה ה-18. ב-1795 קבעה קתרינה השנייה את חלוקת המחוזות ובירותיהן, והחלוקה המנהלית הרוסית נותרה ללא שינוי עד תום מלחמת העולם הראשונה.
בין מלחמות העולם.
עם סיום המלחמה, ב-1918, הייתה ליטא למדינה עצמאית. ב-17 בדצמבר 1918 הוכרז על חלוקת ליטא לאזורים/מחוזות בשם "apskritys".
המחוזות הסובייטיים (1940–1950).
בשנת 1940 כבשה ברית המועצות את ליטא וחוללה רפורמה במערכת השלטונית והחלוקה המנהלית, חלוקת המחוזות נותרה זמנית על כנה, עד שנת 1950. אז בוטלו המחוזות ונוצרה חלוקה מנהלית מדרג נמוך יותר, למחוזות משנה (rajonas).
החלוקה המנהלית בליטא העצמאית המודרנית.
רק בשנת 1994, ארבע שנים לאחר כינון ליטא העצמאית המודרנית, הוחזרה החלוקה המסורתית לעשר מחוזות תוך שימור שמות המחוזות, לעומת זאת חלוקת השטחים בין המחוזות נעשתה לפי שיקולי מנהלה, ולא השתמרה החלוקה המקורית שנהגה לפני מלחמת העולם השנייה, ולכן ישנם יישובים שהיו לפני המלחמה במחוז אחד, ובחלוקה החדשה נמצאים במחוז אחר.
ב-2010 בוטל הממשל העצמאי של מחוזות ליטא, והם משמשים רק להגדרה טריטוריאלית וצרכים סטטיסטיים.
מחוזות ליטא.
ברמת החלוקה המנהלית הראשונה מחולקת ליטא ל-10 מחוזות (בליטאית: apskritis, אפסקריטיס).
מחוזות משנה של ליטא.
ברמת החלוקה המנהלית השנייה מחולקת ליטא ל-60 מחוזות משנה, בשמם המקובל בליטא, "סאוויוואלדיבה" או ראיון. ישנן גם ערים בעלות חשיבות אזורית, המשמשות כערי הבירה של המחוזות (האפסקריטיס) ושוות במעמדן המנהלתי לזה של מחוזות המשנה.
סרחיו גויקוצ'אה
סרחיו חבייר גויקוצ'אה (בספרדית: Sergio Javier Goycochea; נולד ב-17 באוקטובר 1963) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת השוער.
גויקוצ'אה היה ידוע ביכולתו לעצור פנדלים, יכולת אותה הוכיח לאורך קריירת המועדונים, שנפרשה על מספר מדינות בדרום אמריקה ועונה אחת בצרפת, והקריירה הבינלאומית שלו במדי נבחרת ארגנטינה.
הפריצה הגדולה בקריירה של התרחשה במונדיאל 1990, בו היה מהגורמים הבולטים בהעפלתה של הנבחרת לשלב הגמר, והוא נכלל בסגל גם לטורניר מונדיאל 1994.
קריירת משחק.
גויקוצ'אה החל את קריירת המשחק בקבוצת דפנסורס אונידוס, במדיה שיחק כארבע שנים. יכולתו במדי הקבוצה זיכתה אותו במעבר לקבוצת הפאר ריבר פלייט, אך במדיה שימש בעיקר כשוער שני, אחרי נרי פומפידו. במהלך שש שנותיו בקבוצה זכה גויקוצ'אה באליפות ארגנטינה, בגביע ליברטדורס 1986 (אחרי ניצחון בגמר כפול על אמריקה קאלי, בו לא זכה לקחת חלק), בתואר הגביע הביניבשתי 1986 (לאחר ניצחון על סטיאווה בוקרשט בו לא נטל חלק) ובגביע אינטראמריקנה 1987 (אחרי ניצחון בגמר כפול על אלחואלנסה, בו פתח גויקוצ'אה בשני המפגשים ושמר בשניהם על רשת נקייה).
ב-1988 החליט גויקוצ'אה לנסות את מזלו כשוער ראשון ועבר לשחק במיונאריוס מקולומביה. כבר בעונה הראשונה במדי הקבוצה זכה גויקוצ'אה באליפות קולומביה. לאחר ההופעה המשכנעת במונדיאל 1990, חזר גויקוצ'אה לארגנטינה וחתם במדי ראסינג קלוב, ממנה עבר לברסט הצרפתית בחוויה האירופית הראשונה והיחידה בקריירה שלו. הקבוצה שיחקה אז בליגת המשנה בעקבות הליך פירוק שעברה, אך פשטה רגל ונאלצה לעבור הליך פירוק נוסף שהוריד אותה לליגה השלישית ושלל ממנה את הסטטוס של קבוצה מקצוענית.
לאחר החוויה הקצרה בצרפת, עבר גויקוצ'אה לשנתיים בפרגוואי, הראשונה במדי סרו פורטניו והשנייה במדי אולימפיה, במדיה אף זכה באליפות. ב-1993 חזר לריבר פלייט, וזכה בה באליפות נוספת, לפני שעבר לקדנציות קצרות בדפורטיבו מנדיז'ו, אינטרנסיונל הברזילאית, ולס סארספילד, ולבסוף עונת פרישה בניואל'ס אולד בויס, במדיה פרש מכדורגל בשנת 1998, בגיל 35.
נבחרת ארגנטינה.
גויקוצ'אה זומן לסגל נבחרת ארגנטינה לקראת טורניר קופה אמריקה ב-1987, על ידי המאמן קרלוס בילארדו, שם שימש כשוער מחליף ללואיס איסלאס, ולא זכה לדקות. את הופעת הבכורה שלו רשם גויקוצ'אה במשחק ידידות באותה שנה. לאחר שעבר לליגת העל הקולומביאנית על מנת לקבל דקות משחק, הוא נבחר על ידי בילארדו לשמש שוער שלישי בסגל ארגנטינה למונדיאל 1990.
עוד בטרם החל הטורניר, פרש איסלאס מהנבחרת כמחאה על החלטתו של בילארדו להציבו כשוער שני לנרי פומפידו, וכך התקדם גויקוצ'אה להיות השוער השני של ארגנטינה לטורניר אחרי פומפידו, כפי ששימש במשך מספר שנים בריבר פלייט. כבר במשחק הפתיחה של הטורניר הפסידה ארגנטינה ל משגיאה של פומפידו. כבר בדקה ה-11 של המשחק השני של ארגנטינה, מול , נפצע פומפידו בצורה קשה לאחר ששבר את רגלו בהתנגשות עם שחקן נבחרתו, חוליו אולרטיקואצ'אה. גויקוצ'אה הוזעק מהספסל להופעה שנייה בסך הכל בנבחרת, והופעה רשמית ראשונה. גויקוצ'אה שמר על רשת נקייה בדרך לניצחון 2-0, והיה גם מהמצטיינים במשחק השלישי בו סיימה ארגנטינה בשוויון 1-1 עם . בשלב שמינית הגמר הדיחה ארגנטינה את יריבתה הגדולה עם ניצחון 1-0, לאחר שגויקוצ'אה רשם סדרה של הצלות מרשימות במשחק.
שלבי רבע וחצי הגמר היו השלבים שהוכיחו את יכולתו של גויקוצ'אה בהדיפת פנדלים. במפגש רבע הגמר הגיעו ארגנטינה ו לדו-קרב פנדלים. לאחר שיוגוסלביה החמיצה ראשונה (בעיטה למשקוף), הבקיעו שתי הנבחרות את הפנדלים הבאים שלהן. אמנם אז רשמה ארגנטינה שתי החמצות רצופות, מרגליהם של דייגו מראדונה ופדרו טרוגליו. ליוגוסלביה נותרו שתי בעיטות, וארגנטינה הייתה חייבת החמצה יוגוסלבית אחת לפחות. גויקוצ'אה הדף את שתי הבעיטות, וארגנטינה המשיכה לחצי הגמר.
בשלב חצי הגמר פגשה ארגנטינה את המארחת. גויקוצ'אה שוב הפגין יכולת מצוינת בדו-קרב הפנדלים, אליו הגיעו הנבחרות לאחר שוויון 1-1, כשהדף את שתי הבעיטות האחרונות של האיטלקים, מרלגיהם של רוברטו דונאדוני ואלדו סרנה, וסידר לנבחרתו ניצחון. במשחק הגמר הפגין גויקוצ'אה יכולת משכנעת אך נכנע לכדור עונשין מרגליו של אנדראס ברמה בדקה ה-85. גויקוצ'אה זינק לפינה הנכונה, אך הכדור היה חזק מדי והכניע אותו, וארגנטינה נוצחה בתוצאה 1-0. על הופעתו המרשימה בשער הנבחרת, זכה גויקוצ'אה בתואר השוער המצטיין, ונכלל בנבחרת הטורניר. הופעתו בשער הנבחרת הייתה הגורם המכריע בבחירתו לכדורגלן השנה בארגנטינה לשנת 1990.
במרוצת שלוש השנים הבאות זכה גויקוצ'אה עם ארגנטינה בשלושה תארים. הרצף התחיל בקופה אמריקה 1991, המשיך בזכייה בגביע המלך פהד 1992 (השם הקודם של גביע הקונפדרציות), והסתיים בזכייה בקופה אמריקה 1993 בו הצטיין גויקוצ'אה, לאחר שהדף פנדל אחד בדו-קרב מול ברזיל ברבע הגמר, ופנדל אחד מול בחצי הגמר, בדרך לזכייה. גויקוצ'אה נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר. בנוסף לתארים אלו זכה גויקוצ'אה עם הנבחרת גם בגביע קירין ב-1992, ובגביע ארטמיו פרנקי ב-1993.
לאחר שהנבחרת גילתה יכולת לא יציבה במשחקי מוקדמות מונדיאל 1994, כמו בתבוסה 5-0 לקולומביה, החליט המאמן אלפיו באסילה כי גויקוצ'אה לא יהיה השוער הראשון במהלך טורניר מונדיאל 1994. הוא זומן לסגל, אך שימש שוער שני לאיסלאס במהלך כל הטורניר.
בשבע שנותיו בשער ארגנטינה, רשם גויקוצ'אה 44 הופעות, בהן ספג 39 שערים בלבד.
מפלגת נארלאק
שמעון תמיר (סיימון)
מגדל בייאזיט
מגדל בייאזיט (או מגדל סרסקיאר (Seraskier), על שם שר המלחמה העות'מאני) הוא מגדל תצפית מפני אש בגובה של 85 מטרים, הניצב בקמפוס אוניברסיטת איסטנבול (לשעבר מקום מושב משרד המלחמה העות'מאני), ברובע פתיה (Fatih) בעיר איסטנבול שבטורקיה. המגדל ניצב בכיכר בייאזיט, על גבי אחת משבע הגבעות שעליהן בנה קונסטנטינוס את העיר.
מבנה המגדל.
המגדל, הבנוי מאבן, נבנה בהזמנת הסולטאן מהמוט השני והושלם בשנת 1828, באתר בו ניצבו בעבר שלושה מגדלים אחרים שהיו עשויים עץ (הראשון שבהם הושלם בשנת 1749) וחרבו בזה אחר זה. מתכננו היה האדריכל סנקרים בליאן (Senekerim Balyan).
במקור היה במגדל מפלס תצפית אחד בשטח של כ-50 מטרים מרובעים, שאליו הוביל גרם מדרגות מעץ. במפלס זה יש 13 חלונות והוא היה מכוסה בגג עץ בצורת חרוט. ב-1849 ניבנו בראש המגדל שלוש קומות נוספות בעלות חתך מתומן, בשטח קטן משל הקומה המקורית, פרט שאיפשר הקמת מרפסת באחת מהן. בשנת 1889 נוסף למגדל בראשו תורן ברזל באורך של 13 מטרים. באותה שנה גרמה רעידת אדמה נזק למגדל, אך הוא שוקם. כיום יש למגדל תקרת אבן.
מאז 1972 מותנית הכניסה למגדל בקבלת היתר מיוחד. ב-1997 עבר המבנה שיפוץ מקיף.
תפקיד המגדל באיתור שריפות.