אלדור שיחקה בתיאטראות השונים בהצגות: "בית ברנרדה אלבה", "הרפתקה בקרקס", "עוץ לי גוץ לי", "אלוף הבונים", "גבעת ספון ריבר", "הנזירים", "המגילה", "האדרת", "הנסיכה טורנדוט", "החלון", "נישואים זה לא הכל", "מסתורים", "מחזור", "בלאי" ועוד. החל משנת 1974 היא עובדת בשיתוף עם רות זיו איל.
אלדור שיחקה בסרטים ותוכניות טלוויזיה: "ניני", "אסירי החופש", "שישים שעות לסואץ", "ירושלים ירושלים", "אני אוהב אותך רוזה", "המשכנע בע"מ", "הזמנה לרצח", "בן לוקח בת" (1982), "החצר של מומו הגדולה", "פעמיים אברהם", "זעם ותהילה", "המגדלור" ו"פלורנטין".
בשנים 1987–1988 הגישה את "מקום טוב באמצע" - תוכנית רדיו בנושא תרבות ואמנות בגלי צה"ל בהגשה משותפת עם יצחק בן נר, מולי שפירא ואורלי יניב, וכן במהלך השנים הייתה חלק ממגישי "התוכנית לאם ולילד".
אלדור עיצבה כוריאוגרפיה להצגות: "כל אדם", "המבול", "הבכחאי", "עליסה בארץ הפלאות", "סוחרי גומי", "עלייתה ונפילתה של העיר מהגוני", ו"השביתה הגדולה" ותוכניות טלוויזיה כדוגמת "ריצ'רץ'".
בשנת 1990 אלדור הייתה לאחד ממקימי ומנהלי התיאטרון הערבי-עברי ביפו, יחד עם יגאל עזרתי והמנהל האמנותי אדיב ג'השאן, באותה שנה הנחתה במרכז סוזן דלל ערב התרמה לעמותת מיה ארבטובה.
בשנים 2005–2006 אלדור הייתה שופטת בעונות 1 ו-2 בתוכנית "רוקדים עם כוכבים".
בשנת 2011 הוציאה את ספרה "ואיך רוקד גמל?" בהוצאת רסלינג העוסק במשפחתה, אמה, דודתה וסבתה, אשר הביאו את המחול מגרמניה לישראל בשנות ה-20 ושנות ה-30.
אלדור הייתה נשואה לפרופ' אריה זקס ולהם בת.
אושקובסקויה
אושקובסקויה (ברוסית Ушаковское) הוא כפר נטוש באי וראנגל הנמצא במחוז האוטונומי צ'וקוטקה שבצפון הרחוק הרוסי. הכפר, שהוקם על מנת להראות ריבונות סובייטית באוקיינוס הקרח הצפוני, נקרא על שמו של חוקר הקטבים הסובייטי גיאורגי אושקוב. הכפר הוקם בשנת 1926 באזור בו הטמפרטורות מגיעות לעיתים נדירות אל מעל האפס. תנאי המחיה הקשים גרמו לנטישה סופית של האתר בשנת 2003.
היסטוריה.
מאמצי התיישבות באזור נעשו החל מהמאה ה-19 על ידי ארצות הברית וקנדה, ונמשכו במאה ה-20 למרות שרוסיה טענה בעלות על האי וראנגל החל משנת 1911. פרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה גרמו לעזיבת ניסיונות ההתיישבות למספר שנים. בשנת 1926 הוקם היישוב על ידי משלחת מחקר של גיאורגי אושקוב אשר הביא איתו מספר משפחות ממוצא רוסי וממוצא צ'וקצ'י כדי לייסד יישוב בן כ-60 נפשות. מספר שנים מאוחר יותר, כאשר נראה היה שהיישוב המרוחק מצליח לתפקד, הוקם יישוב קבע נוסף על האי וראנגל כ-30 קילומטר ממערב לאושקובסקויה. היישוב החדש נקרא זביוזדני ודרך עפר נסללה כדי לקשר בין שתי נקודות היישוב. בשנות ה-80 של המאה ה-20 הגיע היישוב אושקובסקויה לשיא גודלו, אוכלוסייתו מנתה כ-200 נפש והוקמו בו מבני ציבור כגון בית ספר, מועדון, סניף דואר, בית חולים, שדה תעופה הכולל מנחת מסוקים ואפילו מוזיאון קטן המוקדש לטבע הייחודי של האזור.
לאחר פירוק ברית המועצות והשפל הכלכלי אליו נקלעה רוסיה, קטנו במידה משמעותית כמויות האספקה אשר סופקו ליישוב והוא החל לדעוך. תרמה לכך העובדה שגם היישוב השכן זביוזדני ננטש עוד בתקופה הסובייטית. אמנם בזכות מנחת המסוקים שהוקם באושקובסקויה בשנות ה-60 של המאה העשרים עדיין ניתן היה להגיע אליו בקלות יחסית אך בשנת 1997 הוחלט להעביר את כל תושבי היישוב לעיירה מיס שמידטה שממוקמת על חופה של רוסיה היבשתית ובכך נגזר על אושקובסקויה לגווע סופית. התושבת האחרונה של העיירה, וסילינה אלפאון, נהרגה בידי דוב קוטב בשנת 2003 וכך בא הקץ על התיישבות אנושית קבועה באי וראנגל.
בסמוך לכאן ממוקם בסיס כוכב הקוטב של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית.
Mathematics Genealogy Project
תיאודור מוצקין
בחרובקה
בחרובקה (בצ'כית: Becherovka) הוא ליקר עשבים מתוק-מריר שפותח לפני למעלה מ-200 שנה. המשקה משמש כדיז'סטיף ומיוצר בעיר קרלובי וארי שבצ'כיה על ידי החברה המשפחתית של יאן בכר, ששייכת לחברה הצרפתית פרנו ריקאר (Pernod Ricard).
המתכון להכנת המשקה נשמר בסוד וידוע רק לשני אנשים הרוקחים את התמצית המכילה 32 סוגי עשבים בהם זרעי אניס וקינמון. תכולת האלכוהול במשקה היא 38%. הוא מוגש קר בכוס שוט.
יצרן המשקה הראשון היה יוזף ויטוס בכר (1769-1840), סוחר תבלינים, בעל בית מסחר וחובב רקיחת משקאות אלכוהוליים.
פישל שניאורסון
ג'ורג' מרטין (מפיק)
תכנית מורגנטאו
אינטרפרומטר מייכלסון
תהליך הבר-בוש
תהליך הבר-בוש (באנגלית: Haber–Bosch process) הוא תגובת קיבוע של גז חנקן עם גז מימן, על שטח פנים של זרז מבוסס תחמוצת ברזל. התהליך משמש לייצור תעשייתי של אמוניה והוא קרוי על שמם של פריץ הבר וקרל בוש, אשר המציאו ופיתחו את השיטה.
על תהליך ייצור האמוניה קיבל פריץ הבר את פרס נובל לכימיה לשנת 1918. כ-13 שנים אחר כך, ב-1931, קיבל שותפו, קרל בוש פרס נובל בכימיה, על תרומתו לפיתוח שיטות עבודה בתנאי לחץ גבוה, במהלך ייצור האמוניה בתהליך תעשייתי.
חשיבותו של התהליך.
אף שכ-78.08% מן האוויר בכדור הארץ מורכב מחנקן, כל מולקולה של חנקן מחזיקה את האטומים בקשר קוולנטי משולש חזק מאוד, מה שהופך אותו יחסית לבלתי נגיש. תהליך הבר-בוש, שפותח בראשית המאה ה-20, הצליח לרתום את שפע החנקן באטמוספירה לתהליך ייצור האמוניה, שהיא חומר גלם מהחשובים ביותר בתעשייה הכימית.
האמוניה משמשת לייצור דשנים חנקתיים, שלהם חשיבות אדירה בחקלאות העולמית. אומדנים מראים כי חומרי דשן המיוצרים מאמוניה באמצעות תהליך הבר-בוש אחראים לקיום שליש מאוכלוסיית העולם. עוד עולה, כי מחצית מהחלבונים המצויים בבני אדם יוצרו בעזרת חנקן שקובע באמצעות התהליך, והמחצית השנייה – מחנקן שקיבעו חיידקים וארכאונים.
האמוניה היא חומר הגלם העיקרי בייצור חומצה חנקתית, שלה שימושים רבים, בעיקר בייצור של חומרי נפץ, לשימושים אזרחיים וצבאיים.
לפני גילוי תהליך הבר-בוש, היה קשה לייצר אמוניה בתהליכים תעשייתיים, ועל כן הייצור הסתמך כמעט בלעדית על כרייה של מלחי ניטראט (מלחים חנקתיים) שתפוצתם הנמוכה הקשתה מאוד על השימוש באמוניה לצרכים המודרניים השונים. לפי הערכת ואצלב סמיל, שימוש בתהליך מאפשר לייצר מזון לכשליש מאוכלוסיית כדור הארץ.
התגובה הכימית.
התגובה הכימית ליצירת אמוניה בתהליך זה כוללת תגובה של מימן (H2) וחנקן (N2), ביחס מולי של שלוש מולקולות מימן לכל מולקולה של חנקן. התגובה היא אקסותרמית מאוד, עם שינוי אנתלפיה של 45.8- קילוג'אול למול אמוניה (NH3).
משוואת התגובה:
Δ"H°"= −91.8 kJ =&gt; Δ"H°" = −45.8 kJ·mol−1
הכנת המגיבים.
כל אחד מהמגיבים המשתתפים בתגובה חייב להיות בדרגת ניקיון גבוהה, זאת כדי למנוע תגובות לא רצויות שעשויות להתרחש בריאקטור הכימי, וכדי למנוע זיהום של הזרז העלול להביא לפגיעה באופן פעילותו.
formula_1 שלב זה הוא מאוד אנדותרמי (ΔHr= 206 kJ/mol). ובהמשך:
formula_2 שלב זה הוא מעט אקסותרמי (ΔHr= -41 kJ/mol).
תהליכים אלה הם מהיקרים ביותר בייצור האמוניה, ולמעשה העלות הסופית לצרכן עבור האמוניה תלויה רבות במחיר חומר הגלם לייצור המימן - כלומר, תלויה בגז טבעי (שהוא המקור הכמעט בלעדי לגז המתאן) או במחירי דלקים מאובנים אחרים כגון נפט ופחם, מהם ניתן גם להפיק מתאן, בתהליכי זיקוק ופיצוח כימיים. תהליך ייצור המימן מהגז הטבעי, דורש שלבים מקדימים של טיהור הגז מתרכובות גופרית שעשויות להסב נזקים גדולים לזרזים ולפגיעה קשה ביעילות התגובה.
תנאי התגובה.
התגובה ליצירת האמוניה מתרחשת בריאקטור בו המגיבים נמצאים בלחץ של 150 עד 300 אטמוספירות, ובטמפרטורה של 400 עד 500 מעלות צלזיוס. המגיבים מוזרמים בריאקטור בארבע תחנות ביניים המכילות זרזים. בכל תחנה מומרים כ-15% מהמגיבים לאמוניה, כך שבסיום התהליך כ-97% מהמגיבים הפכו לתוצר הסופי. מגיבים שלא הגיבו, ממוחזרים שוב אל הריאקטור.
הזרזים.
הזרזים הנפוצים ביותר בתגובה מבוססים על תחמוצות ברזל (Fe3O4 ו-FeO) המועשר באשלגן חמצני (K2O), סידן חמצני (CaO), צורן דו-חמצני (SiO2) ואלומינה (Al2O3). לעיתים קרובות נעשה שימוש גם בזרזים מבוססים על רותיניום וונדיום.
יוג'ין בולרד
ליאון קס
שלוט
בצלצול
בצל הסריס
צ'בלה ורגס
תיאטרון הקרון
תיאטרון הקרון הוא תיאטרון בובות המעלה הצגות ילדים וממוקם בגן פעמון הדרור (בסמוך לאמפיתיאטרון) בירושלים.
היסטוריה.
התיאטרון נוסד בשנת 1981 על ידי ארבעה בובנאים עצמאיים: מיכאל שוסטר, עלינא אשבל, הדס עפרת ומריו חורחה קוטליאר. תחילה הופעל בקרון רכבת שהובא לגן, ועם השנים הפכו אותו לקטר. בשנות פעילותו הראשונות, הופקו בו גם הצגות המיועדות לקהל המבוגרים, אולם מאז, הפקותיו הפכו מיועדות לילדים מגיל שנתיים ועד גיל 12.
לאחר מספר שנות פעילות, התיאטרון הרחיב את פעילותו גם אל הרחוב. בשנת 1983 ייסד את "הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון בובות" בירושלים, המארח אמנים בינלאומיים רבים ומתקיים בגן בחודש אוגוסט. בשנת 1984 התרחב הפסטיבל והציג מופעים גם במזרח ירושלים בערבית, בנוסף לעברית. בשנת 1985 סירבו שחקני התיאטרון להופיע במעלה אדומים מאחר שהיא בשטח כבוש.
בסוף שנות ה-80, פתח צוות התיאטרון בית-הספר לתיאטרון חזותי ואת תיאטרון "הבמה" (ובשמו הנוכחי: "הזירה הבין-תחומית"). התיאטרון מפעיל פרויקטים עבור מערכת החינוך הפורמלי, והבלתי פורמלי.
התיאטרון לוקח חלק בפסטיבל חיפה להצגות ילדים, אירועי שבוע הספר העברי בסיפריות השונות. ב"קסם של אגדה" במרכז סוזן דלל, ב"בובה של אירוע" בחולון ובפסטיבלים בינלאומיים שהבולט שבהם הוא הפסטיבל בשארלוויל שבצרפת.