בשטח המחוז ישנם שדות נפט וגז טבעי רבים. בנוסף לכך, קיימים מרבצים גדולים של ברזל.
שטחים משמעותיים של המחוז מכוסים ביערות.
במחוז הוקמו מפעלים כימיים גדולים. כמו כן, מפותחת תעשיית עץ.
ויגאן (הפיליפינים)
ויגאן (באילוקאנית Ciudad ti Vigan) היא עיר בפיליפינים המשתרעת על שטח של 11 קמ"ר, והיא משמשת כבירת פרובינציית אילוקוס סור שבמחוז אילוקוס]. העיר שוכנת במערב האי לוזון, לחוף ים סין הדרומי. היא נוסדה בשנת 1572, והוכרזה כעיר ב-22 בינואר 2001. העיר נבחרה על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית ב-1999, כיוון שהיא דוגמה שמורה היטב של עיר מתקופת היישוב הספרדי באסיה, והשפעת תקופה זו עדיין ניכרת בה. ויגאן גם ידועה בריצוף המעוגל שברחובותיה ובאדריכלות ייחודית שמשלבת בין סגנון העיצוב האסייתי והאדריכלות האירופית הקולוניאלית. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2007, התגוררו בעיר 47,246 איש.
ויגאן הוכרזה על ידי תאגיד שווייצרי כאחת משבע הערים המופלאות של העולם ב-2014.
היסטוריה.
לפני הגעת הספרדים, שכן במקום יישוב קטן של בתי חיזרן שניצב אותה עת על אי. העיר נוסדה על ידי הקונקיסטאדור חואן דה סלסדו (Juan de Salcedo) ב-1572. כאשר הגיע למקום, הוא הבחין בצמחייה הגדלה על גדת הנהר מסטיסו (Mestizo). הוא שאל לשם הצמחים, ומשמם - "Biga'a" - הוא גזר את שם העיר, ויגאן. שמה הרשמי של העיר היה "וילה פרדיננדינה" (Villa Ferdinandina) לכבוד בנו הבכור של פליפה השני, מלך ספרד, והיא הייתה היישוב הצפוני ביותר שהקימו הספרדים בפיליפינים. היא הפכה לבירה האזורית, ונועדה לשמש כמרכז מסחרי, ולא כמצודה. בסוף המאה ה-17, נוצר בעיר סגנון אדריכלי חדש, ששילב בין הבנייה המסורתית המקומית לבין שיטות הבניין באבן, בלבנים ובעץ שהביאו הספרדים. ב-1758 נקבע מקום מושבו של ארכיבישוף בעיר, והיא הייתה למרכז תרבותי אזורי. בשל התפתחותו של היישוב, היא זכתה לשם "סיודאד פרדיננדינה דה ויגאן" (Ciudad Fernandina de Vigan - "העיר פרדיננדינה של ויגאן") ב-1778. נהר מסטיסו הסמוך, ששימש כעורק תחבורה ימי בין המאה ה-16 למאה ה-19, נסתם עם השנים, והאי שעליו שכנה העיר התחבר ליבשה. ויגאן עמדה בקשרי מסחר עם סין במערב, ועם המושבות הספרדיות במקסיקו במזרח. בשל כך שררה בעיר אווירה רב-תרבותית.
העיר.
העיר שוכנת במישור שלאורף החוף, בדלתת הנהר אברה (Abra), בסמוך לקצהו הצפוני של האי לוזון. שטחה 27 קמ"ר, והיא מחולקת לתשעה רבעים עירוניים (Poblaciones) ול-30 רבעים כפריים (Barangays). כמעט מחצית משטח העיר משמש לגידולים חקלאיים. המרכז ההיסטורי של ויגאן משתרע על שטח של 175 דונם על גדותיהם של הנהרות מסטיסו וגובאנטס (Govantes).
הכיכר המרכזית הספרדית ניצבת במרכזה של העיר ההיסטורית ונחלקת לשני חלקים - "פלאסה סלסדו" (Plaza Salcedo) שבה שוכנים בית העירייה ובית הנבחרים של הפרובינציה, ו"פלאסה בורגוס" (Plaza Burgos) שבה ניצבת הקתדרלה. תוכנית המתאר של העיר הוכתבה על ידי כללי האדריכלות שחייבו ברנסאנס את כל הערים החדשות באימפריה הספרדית, ואשר נודעו כ"חוק (ארצות) הודו" (Ley de la Indias), אולם ברובע מסטיסו ההיסטורי קיימת חריגה מכללים אלה, ובמקומם מורגשת השפעה סינית ומקומית. הרובע, כפי שעולה משמו, יושב במשפחות אמידות ממוצא מעורב (מסטיסו) סיני-אילוקאני. חומרי הבניין ששמשו לבניית העיר היו טרקוטה, עץ, אבן ואבן גיר, והבתים הוקמו בהשפעת סגנון הבנייה המסורתי. הבתים המסורתיים היו מוגבהים על עמודים כדי לאפשר אוורור והגנה מפני גשמי המונסון, הם היו עשויים מחומרי בניין קלים, כמו עץ, חזרן וענפים יבשים, וכללו חדר בודד. בתים כאלה שוב אינם בנמצא בעיר, אך השפעתם עדיין ניכרת במבני אבן מאוחרים. הבתים הנוכחיים עשויים מקומת אבן תחתונה ומעליה קומה נוספת מעץ וגג רעפים מחודד. רוב מבני העיר הקיימים הוקמו במאה ה-18 ובמאה ה-19, וחלק קטן מהם שמרו על ייעודם כפי שהיה בטרם ירדה העיר מגדולתה. באותה תקופה מיקמו הסוחרים הסיניים את משרדיהם ומחסניהם בקומה הראשונה והתגוררו בזו שמעליה.
על המבנים החשובים בעיר נמנים קתדרלת פאולוס הקדוש (1790-1800), ארמון הארכיבישוף (1783), קולג' פאולוס הקדוש (1892) ובית הנבחרים בסגנון נאו-קלאסי מתחילת המאה ה-20.
לואיס המילטון
סר לואיס קארל דייווידסון המילטון (באנגלית: Lewis Carl Davidson Hamilton; נולד ב-7 בינואר 1985) הוא נהג מרוצי מכוניות בריטי המתחרה עבור קבוצת מרצדס באליפות פורמולה 1. הוא זכה בשבע אליפויות נהגים בפורמולה 1 בעונות 2008, 2014–2015, 2017–2020 ומחזיק בשיא הניצחונות בפורמולה 1 (103).
המילטון הוא הנהג השחור הראשון המתחרה בסבב. בעקבות זכייתו באליפות הראשונה, הוא הפך לנהג הצעיר ביותר שזכה בתואר (ב-2010 הקדים אותו סבסטיאן פטל) והוענק לו תואר אבירות מידי מלכת אנגליה. בשנת 2006 הוא זכה באליפות ה-GP2 האירופאית.
בשנת 2020 הופיע ברשימת 100 האנשים המשפיעים של מגזין טיים, ושבר את שיא הניצחונות של מיכאל שומאכר שעמד על 91 ניצחונות.
קריירה.
שנים ראשונות.
המילטון נולד בעיר סטיבנייג' בהרטפורדשייר, בריטניה, לאב ממוצא גרנדי ולאם אנגליה. הוא החל להתחרות במרוצי הקארטינג בגיל שמונה. כשנתיים לאחר מכן, בגיל עשר, זכה המילטון באליפות בריטניה. בעקבות זאת, הוזמן המילטון לאירוע סוף עונת המרוצים של השבועון הבריטי לספורט מוטורי Autosport. באירוע, ניגש המילטון לרון דניס (מבעלי קבוצת מקלארן) והודיע לו כי יום אחד יתחרה עבור קבוצתו בתור נהג באליפות הפורמולה 1. דניס הבטיח לו לעקוב אחרי ההתקדמות שלו ואכן, שלוש שנים לאחר מכן, כשהסתבר כי המילטון הוא בין המצטיינים במרוצי הקארטינג, החתים אותו רון דניס על חוזה ארוך טווח במסגרת תוכנית של הקבוצה שנועדה לקדם נהגים צעירים בעלי פוטנציאל.
ב-2002 השתתף המילטון לראשונה בסבב רציני יותר, סבב הפורמולה רנו הבריטי. שנה לאחר מכן, הוא זכה באליפות בסבב זה. הוא גם השתתף במספר מרוצים בפורמולה 3. ב-2003, התחרה המילטון בסבב האירופאי של פורמולה 3 וזכה באליפות זו ב-2005. בעקבות כך, עבר להתחרות ב-2006 בסדרת ה-GP2 הנחשבת לסדרה השנייה בטיבה אחרי הפורמולה 1 (הסדרה החליפה את סדרת הפורמולה 3000 שהייתה קיימת עד לשנתיים קודם לכן). המילטון זכה באליפות.
פורמולה 1.
2007-2012: מקלארן.
ב-2007, הצטרף המילטון כנהג מן המניין לקבוצת מקלארן במסגרת סבב הפורמולה 1. הקבוצה החתימה באותה השנה את אלוף העולם של השנתיים האחרונות פרננדו אלונסו והמילטון הוגדר כנהג שני וכתקווה של הקבוצה לעתיד. אולם הופעותיו בעונה זו הפתיעו את עולם המרוצים, כולל בקבוצתו שלו. המילטון סיים את המרוץ הראשון שלו בפורמולה 1 במקום השלישי. במרוץ החמישי, שהתקיים בקנדה, זכה בפול פוזישן הראשון ולאחר מכן רשם גם את ניצחונו הראשון בקריירה ובמרוץ הבא אחריו רשם ניצחון שני. רצף של תשעה פודיומים נקטע כאשר במהלך מקצי הדירוג לגרנד פרי אירופה (במסלול נורבורגרינג שבגרמניה) נפגע בתאונה. הוא הועבר לבית חולים אך בסופו של דבר חזר, השתתף במרוץ וסיים במקום התשיעי. המילטון הוביל את טבלת הנהגים לאורך רוב העונה, למרוץ האחרון הגיע ביתרון של שבע נקודות על פני קימי רייקונן. טעויות, שנבעו מחוסר ניסיון, הובילו לכך שסיים את המרוץ רק במקום השביעי, מפסיד את האליפות בנקודה לרייקונן. בעקבות הצלחתו הבלתי צפויה, נוצרה במהלך העונה יריבות קשה בינו לבין בן קבוצתו אלונסו, שעזב בסיום העונה ועבר להתחרות בקבוצת רנו.
לאחר סיום העונה נתפס המילטון נוהג במהירות 196 קמ"ש באוטוסטרדה בצרפת ורישיון הנהיגה שלו נשלל.
את עונת 2008 פתח המילטון בזינוק מהפול פוזישן ורשם ניצחון במרוץ הראשון. לאחר שני מרוצים איבד את המקום הראשון בדירוג לקימי רייקונן, אך הצליח לשוב ולכבוש אותו לאחר זכייה בגרנד פרי מונקו. בשני המרוצים הבאים איבד נקודות רבות והדרדר למקום הרביעי בדירוג. לאורך כל המחצית השנייה של העונה התפתח קרב צמוד עם פליפה מאסה, קרב שהגיע לשיאו ערב המרוץ האחרון. המילטון הוביל את הטבלה בפער של 7 נקודות וידע שעליו לסיים בין חמשת הראשונים על מנת להבטיח את האליפות. שתי הקפות לפני סיום המרוץ נעקף על ידי סבסטיאן פטל וירד למקום השישי כאשר מאסה מוביל במרוץ. המילטון הצליח לבצע עקיפה בפנייה האחרונה, לסיים את המרוץ במקום החמישי ולהפוך לאלוף הצעיר ביותר שזוכה בתואר. בעקבות הזכייה באליפות הוענק להמילטון תואר אבירות מידי מלכת אנגליה.
העונה שלאחר הזכייה בתואר לא האירה להמילטון פנים. בתשעת המרוצים הראשונים של עונת 2009 הצליח לצבור רק 9 נקודות, ללא אף פודיום. במחצית השנייה של העונה התגבר קצב צבירת הנקודות עם ניצחון בהונגריה, ניצחון בגרנד פרי סינגפור ושלושה פודיומים. את העונה סיים במקום החמישי עם 49 נקודות בלבד. עונת 2010 הייתה רבת תהפוכות עבור המילטון שהצליח לעלות למקום הראשון בדירוג לאחר המרוץ השמיני בעונה בו השיג את ניצחונו השני ברציפות. לאחר מרוץ הונגריה ירד למקום השני לאחר שפרש מהמרוץ, אך שב למקום הראשון מרוץ לאחר מכן, אך בשני המרוצים הבאים נאלץ לפרוש ולא צבר נקודות. את העונה סיים במקום הרביעי.