בית הספר הבריטי לארכאולוגיה בירושלים
Bruno Mars
מריאל המינגוויי
מריאל האדלי המינגוויי (באנגלית: Mariel Hadley Hemingway; נולדה ב-22 בנובמבר 1961) היא שחקנית קולנוע וסופרת אמריקאית. מועמדת לשני פרסי גלובוס הזהב ופרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1979 על תפקידה בסרטו של וודי אלן "מנהטן".
ביוגרפיה.
המינגוויי נולדה בעמק מיל שבקליפורניה, בתם של מיירה לואיס ושל הסופר ג'ק המינגוויי.
המינגוויי היא נכדתו של העיתונאי והסופר ארנסט המינגוויי שהתאבד כארבעה חודשים לפני שנולדה.
אחותה הגדולה השחקנית מרגו המינגוויי התאבדה אף היא בשנת 1996. נקראה על שם עיר מריאל שבקובה, בה ביקרו אביה וסבה. גדלה בעיר קטצ'ום שבאיידהו, בניו יורק ובלוס אנג'לס.
להמינגווי שני ילדים, הדוגמנית-שחקנית דרי המינגוויי ולנגלי פוקס מגרושה הבמאי סטפאן כריסמן.
המינגוויי היא גם סופרת, פרסמה שני ספרים:
" Finding My Balance: A Memoir" ו" Mariel Hemingway's Healthy Living from the Inside Out: Every Woman's Guide to Real Beauty, Renewed Energy, and a Radiant Life".
משחק.
את הופעתה הראשונה בקולנוע עשתה לצידה של אחותה מרגו המינגוויי בדרמת המתח "ליפסטיק" והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לפריצת השנה.
בשנת 1979 בהיותה בת 16 הייתה המינגוויי מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס באפט"א על הופעתה בקומדיה הרומנטית של וודי אלן "מנהטן" בתפקיד הנערה טרייסי איתה יוצא הסופר הגרוש אייזק דייוויס.
הופיעה לאחר מכן בדרמה הביוגרפית "סטאר 80" בתור נערת הפלייבוי הקנדית דורות'י סטראטן, בקומדיית הפשע של בלייק אדוארדס "שקיעה" ובסדרה "אמריקה" בתור השחקנית קימברלי באלרד שמנהלת מערכת יחסים עם סוכן הקג"ב אנדריי דניסוב (סם ניל).
המינגוויי שיחקה בחלק הרביעי והפחות מצליח בסדרת סרטי סופרמן אותו הפיקו מנחם גולן ויורם גלובוס בתור לייסי המתמנה להיות עורכת מגזין ה"דיילי פלאנט" על ידי אביה דייוויד וורפילד.
18 שנה לאחר שפרצה בתפקיד ראשי בסרטו חזרה המינגוויי לשתף פעולה עם וודי אלן בסרט "לפרק את הארי".
בשנת 2000 השתתפה במותחן הפוליטי "המועמדת" וב-2007 בסרט "ננקינג" המשחזר את טבח ננקינג בתפקיד המחנכת האמריקאית מיני ואטורין.
בשנת 2015 הופיעה הופעת קמע בסרט הביוגרפי "המינגווי בקובה", אשר מבוסס על סבה של מריאל, ארנסט המינגוויי.
ישיבת חתם סופר
עזאזל (פירושונים)
תדאוש בורובסקי
אלכסנדר ורת
הנרי סטאפורד, הדוכס השני מבקינגהאם
הנרי סטאפורד, הדוכס השני מבקינגהאם (באנגלית: Henry Stafford, 2nd Duke of Buckingham; 4 בספטמבר 1455 - 2 בנובמבר 1483), אביר הבירית היה איש מפתח בעליית ריצ'רד השלישי, מלך אנגליה לשלטון. בין היתר הוא מהווה נאשם מרכזי ברצח הנסיכים שבמצודה. בסוף ימיו הוביל מרד כנגד המלך והוצא להורג.
תולדות חייו.
אמו הייתה מרגרט ביופורט, דרך קשרי הנישואין במשפחתה היה קשור הן לבית לנקסטר והן לבית טיודור. אביו היה האמפרי סטאפורד, רוזן סטאפורד, שנטל חלק במלחמת השושנים לצד בית לנקסטר. הוא נהרג כאשר הנרי סטאפורד היה בן שלוש. לפיכך גדל הילד תחת השגחת סבו, האמפרי סטאפורד, הדוכס הראשון מבקינגהאם, אציל בחצר המלך, שנהרג שנתיים מאוחר יותר. הנרי הוכרז כדוכס מבקינגהאם ונלקח לגדול כבן-חסותה של אליזבת וודוויל, מלכתו ורעייתו של אדוארד הרביעי, מלך אנגליה. הנרי נשא לאשה את אחותה, קתרינה וודוויל אך לא מרצון, מה שהוביל את הנרי לרקום מזימות על אליזבת.
עם מותו של אדוארד הרביעי ב-1483, צידד הנרי בטענתו של ריצ'רד דוכס גלוסטר (לימים המלך ריצ'רד השלישי), אחי-המלך המנוח אדוארד הרביעי, להיות עוצר יורש-העצר הילד אדוארד החמישי, בניגוד לדעת בני משפחת וודוויל. הנרי היה זה שעצר את שיירת אדוארד החמישי ואחיו בן התשע, ריצ'רד, דוכס יורק בדרכם מטירת לדלו ללונדון באפריל 1483 והובילם למצודת לונדון, עד להכתרה הרשמית.
אולם, במקום הכתרה רשמית הוביל ריצ'רד החלטה בפרלמנט הבריטי לפיה היה יורש העצר ממזר. ההחלטה, שהתקבלה ב-25 ביוני 1483 הכריזה במקביל על ריצ'רד השלישי כעל מלך אנגליה. הנסיכים, אדוארד וריצ'רד, לא נראו עוד. לפי מסמך שהתגלה ב-1980 באוסף מוזיאון אשמוליאן הנסיכים נרצחו במצודת לונדון "על ידי ה-vise של הדוכס מבקינגהאם". לפי הכתוב לא ברור לגמרי מה כוונת התיבה "vise", האם הכוונה ל"advice" (עצה) או "devise" (מכשיר), כך או כך קושר הכתוב את הנרי מבקינגהאם לביצוע מעשה הרצח.
זמן קצר לאחר מכן ניצב בקינגהאם בראש מרד נגד ריצ'רד השלישי ובעד החזרת הנרי טיודור (אחיינו של הנרי דרך שושלת אמו) מגלותו על מנת שיתפוס את השלטון. ריצ'רד גילה את כוונת המרד ובמקביל נקלעה ספינתו של הנרי טיודור לסערה ונאלצה לשוב לבריטני. הנרי סטאפורד ניסה להימלט אך נלכד, נשפט בעוון בגידה חמורה וראשו נערף בעיר סולסברי ב-2 בנובמבר 1483.
וולקן תעשיות רכב
וולקן תעשיות רכב בע"מ היא חברה ישראלית לייצור ושיווק מצברים לרכב ולייבוא ומכירה של אביזרים נלווים לרכב.
שורשי המפעל במפעל עדי בטריות שהוקם בשנת 1939 באזור מפרץ חיפה. בשנת 1979 נחנך מפעלה החדש של חברת וולקן מצברים (בשמה הישן) באזור התעשייה "תפן" בגליל המערבי והוא פועל שם עד היום. לחברה מפעל נוסף באזור התעשייה כנות בגדרה.
החברה עוסקת בייצור, שיווק והפצה של מצברים לרכב, משאיות, טרקטורים, אוטובוסים, דו גלגלי וציוד מכני כבד. החברה עוסקת גם בייבוא ומכירה של אביזרים נלווים לרכב, שמנים, סטרטרים ואלטרנאטורים המשווקים תחת המותג "וולתא". בחברה כ-140 עובדים והיא מייצרת כ-350 אלף מצברים בשנה: 90% מהמצברים נמכרים בשוק המקומי וכ-10% מיועדים לייצוא לאירופה.
מפעל וולקן מייצר מצברים בקיבול הנע בין 4 ל-220 אמפר שעה במתח של 12 וולט. מכירת המצברים נעשית באמצעות סניפי החברה ברחבי ישראל וכן על ידי נותני שירותים לרכב: חשמלאים, מוסכים, שירותי גרירה, חנויות חלפים ורשתות שיווק.
היסטוריה.
ראשיתו של וולקן תעשיות רכב בבית חרושת עדי לייצור מצברים שנפתח במפרץ חיפה בשנת 1939. במרץ 1943, במקביל להטלת פיקוח על המסחר במצברים, הולאם מבנה המפעל של עדי על ידי השלטונות כדי לייצר בו מצברים עבור הצבא הבריטי בפיקוחו של מהנדס החברה עמנואל שנפ, וחברת עדי עברה לייצר מצברים באתר אחר. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה עבר שנפ לייצר מצברים עבור מפעל וולקן שהייתה חלק מקונצרן כור, ומאי 1945 נחשב לתאריך הקמת המפעל. בשנת 1946 רכש סולל בונה את המפעל הישן של עדי למצברים (זה שהולאם על ידי הבריטים), וצירף אותו למחלקת המצברים של וולקן. בשנת 1949 הופרדה מחלקת המצברים מהחברה והייתה לחברה נפרדת בתוך קונצרן כור, בשם "מפעלי מצברים וולקן".
בביקורו של נציג כור תעשיות, יצחק נגלר, בשנת 1973 בארצות הברית נוצר קשר עם חברת Globe Union, הגדולה ביותר באותה עת לייצור מצברי רכב בארצות הברית. המגעים עם החברה האמריקאית הבשילו ובשנים 1973 – 1974 הפכה Globe Union לשותפה מלאה בחברת וולקן מצברים, ברכשה בינואר 1974 33% ממניות החברה. על מנת לייעל את הייצור ולהופכו מודרני הוחלט על ידי ההנהלה כי יש לחדש את מפעל המצברים ולהקימו באתר חדש כדי שלא לפגוע בייצור הקיים. החלטה זו קיבלה משנה תוקף נוכח סירובם של פועלי המפעל הקיים לעבוד במשמרות מסביב לשעון על מנת להפעיל את תנור ההתכה (כדי למחזר עופרת ממצברים ישנים) וכך להקטין את עלויות הייצור, למקסם את התפוקה ולהתחרות בשוק המצברים המיובאים.
בינואר 1976 הונחה אבן הפינה לאזור התעשייה החדש "תפן" בגליל המערבי, שם הוחלט להקים את המפעל החדש. בשנת 1978 החל ייצור המצברים במפעל החדש תוך הפעלת תנור ההתכה מסביב לשעון והוא נחנך רשמית ב-13 ביולי 1979. בהמשך הקימה וולקן מצברים גם מפעל לייצור עצמי של ארגזי פוליפרופילן (חומר פלסטי המתאפיין ברמת עמידות גבוהה) עבור המצברים החדשים במקום לרכוש ארגזים מיצרני פלסטיקה. המפעל במפרץ חיפה המשיך לפעול עד שנת 1983.
בשנת 1990 הונפקה החברה בבורסת תל אביב ובשנת 1993 נמכרה השליטה בוולקן מצברים לחברת גרנית הכרמל, באמצעות סונול.
בידי פוקוס קפיטל.
בשנת 2000 רכש איש העסקים מאיר ארנון, באמצעות חברת פוקוס קפיטל, את מניות השליטה (68%) בחברה, שהייתה אז בקשיים, מידי גרנית הכרמל. ארנון הרחיב את תחומי פעילותה של וולקן מצברים, בין השאר באמצעות חברת התוכנה "אדוונטק" שנרכשה על ידי וולקן מצברים. כעבור שלוש שנים מכרה וולקן מצברים את השליטה בחברת אדוונטק לחברת "כלנית כרמון שירותי תוכנה", בהפסד ניכר.
בשנת 2002 רכשה וולקן מצברים את חברת דילייט סחר המייבאת את מצברי 'פיאם' האיטלקיים לישראל ומוצרים נלווים לרכב ובשנת 2003 הודיעה וולקן על ייצוא ראשון של מצברים ל'פיאם', אחת החברות הגדולות בעולם בתחום ייצור ושיווק מצברי רכב. בשנת 2004 הגיעה החברה להסכם על שיווק מצברי אופטימה בישראל
בשנת 2005 חתמה וולקן מצברים על הסכמי ייצוא מצברי רכב ומצברים לאופנועים למספר מדינות באירופה, בהן אנגליה, צרפת, בלגיה, איטליה, טורקיה וקפריסין. על פי ההסכם, 20 סוגי המצברים המיוצאים יותאמו לדגמי רכב שונים בתנאי שטח ואקלים ייחודיים למדינות אלה.
בשנת 2006 שונה שמה של החברה מוולקן מצברים בע"מ לוולקן תעשיות רכב בע"מ.
בשנת 2008 רכשה וולקן תעשיות רכב בע"מ את חברת דוד פוגל ובניו, המתמחה בתחום אופנת הרכב, ומיזגה את פעילותה. בתחילת 2010 נמחקה החברה מהמסחר בבורסת תל אביב בגלל שווי נמוך של מניות שבידי הציבור ובסוף שנת 2011 מכר מאיר ארנון את מניותיו בחברה לחברת ב.מ.ב נכסים ובניין יבואנית צמיגי גודייר לישראל.