בחודש מאי טאייצ'או שיפר את שיאו האישי בריצת 1500 מטר ל-3:45.11 דקות. באליפות אירופה לאומות באתלטיקה שנערכה ביוני, סיים במקום ה-12 בריצת 800 מטר. באליפות ישראל שנערכה ביולי טאייצ'או הגן על תוארו בריצת ה-800 מטר וקבע תוצאה של 1:54.61 דקות.
באליפות ישראל שנערכה ביולי טאייצ'או זכה בפעם השלישית ברציפות בריצת 800 מטר, בתוצאה 1:51.25. טאייצ'או זכה במדליית הזהב גם בריצת 1500 מטר בתוצאה 3:44.41, כשהקדים בקרב צמוד את חברו לאגודה ימר גטהון. באותו חודש התחרה בלייז', בלגיה, בריצת 1500 מטר וקבע תוצאה של 3:44.02 דקות, שיפור של שיאו האישי ב-39 מאיות השנייה.
2019: יורד לראשונה מ-1:50 דקות בריצת 800 מטר.
באליפות ישראל טאייצ'או הגן על תוארו הן בריצת 1500 מטר והן בריצת 800 מטר, בה עשה זאת לאחר שקבע תוצאה של 1:49.96 דקות, וירד לראשונה מגבול 1:50 דקות בריצה זו. בריצת 1500 המטרים הוא קבע תוצאה של 3:45.78 דקות.
חייו האישיים.
טאייצ'או מתגורר בפתח תקווה.
סאניאנג
חברת רכב סאניאנג (בסינית: 三陽工業股份有限公司) היא חברה טאיוואנית ליצור קטנועים, אופנועים ורכבי שטח קטנים תחת המותג SYM (ראשי תיבות מאנגלית "Sanyang Motor")
היסטוריה.
החברה נוסדה בשנת 1954 בטייפה, טאיוואן. בתחילה, תחת השם "סאניאנג אלקטרוניקה", במטרה לייצר רכיבים אלקטרוניים עבור אופניים. בשנת 1961 התמזגה עם חברת "סאניאנג תעשיות כבדות" והתקשרה בהסכם עם חברת הונדה היפנית להרכבה מקומית של האופנועים מתוצרתה, אשר הכילו כ-30% רכיבים מיצור מקומי.
בשנת 1969 החלה גם בהרכבת מכוניות קטנות מדגמי הונדה N600, TN360. בשנת 2002, לאחר שדגמי האופנועים מייצור עצמי של החברה נקלעו לתחרות ישירה במכירות מול מוצריה של הונדה, הופסקה השותפות והונדה החלה בהרכבה עצמית של כלי הרכב מתוצרתה בטאיוואן באמצעות חברה בת מקומית.
לאחר הפסקת ההתקשרות עם הונדה, סיכמה סאניאנג על שיתוף פעולה עם קונצרן יונדאי הקוריאני להרכבת כלי הרכב מתוצרתו עבור השוק המקומי בטאיוואן.
בשנת 2015 השתנה שם החברה לשמה הנוכחי, "חברת מנועי סאניאנג". משרדיה והמפעל הראשי של החברה ממוקמים בפארק התעשייה שינצ'ו בצפון מזרח האי, ויש לה מפעלי הרכבה נוספים באמצעות חברות בת מקומיות בסין, וייטנאם ואף ביפן. חברות בת מקומיות הוקמו גם בגרמניה ובאיטליה לצורך הגדלת המכירות בשוק האירופי.
פעילות עסקית.
חברת מנועי סאניאנג מקיימת שיתוף פעולה אסטרטגי עם קונצרן יונדאי הדרום קוריאני. במפעליה מיוצרים ומורכבים מכוניות וכלי רכב מסחריים קלים מתוצרתה. בנוסף לכך מקיימת החברה קשרים עסקיים עם חברות רכב אחרות נוספות בעולם כגון בומברדייה, אינטרנשיונל, ומהינדרה ההודית.
קטנועים מתוצרת החברה החלו להמכר בארצות הברית בשנת 2002. בתחילה ביבוא מקומי ולא סדיר ובכמויות קטנות, אך בשנים הבאות הקימה החברה שיתופי פעולה רשמיים עם סוחרים ומפיצים מקומיים.
משנת 2005 מייצרת החברה דגמי כלי רכב דו-גלגליים, ורכבי שטח קטנים התואמים את התקינה האירופית המחמירה, המיועדים למכירה בשוק האירופי.
מניות החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך של טאיוואן. היקף המכירות השנתי של החברה עומד על כמיליארד דולר אמריקני, והיא מעסיקה במפעליה בטאיוואן כ-2300 עובדים.
החברה מייצרת בשנה כ-600 אלף כלי רכב דו-גלגליים וכ-20 אלף מכוניות. בסה"כ מאז תחילת פעילותה ייצרה החברה יותר מ-800 אלף מכוניות וכ-16 מיליון כלי רכב דו-גלגליים.
בישראל מיוצגת החברה על ידי חברת מטרו-מוטור, ונכון לשנת 2018, היא מותג הדו-גלגלי הנמכר ביותר, מבחינת כמות המסירות לפי יצרן.
אוטוביוגרפיה בדיונית
אוטוביוגרפיה בדיונית (גם אוטופיקשן, מאנגלית: Autofiction, הלחם של auto ו-fiction) היא ז'אנר של סיפורת המבוסס על מידע אוטוביוגרפי. אוטוביוגרפיה בדיונית משלבת שני ז'נארים שלכאורה אינם משתלבים: אוטוביוגרפיה, המבוססת על עובדות, וסיפורת, המבוססות על בידיון.
את המונח אוטופיקשן טבע בשנת 1977 סרז' דוברובסקי , סופר ומבקר ספרות צרפתי, בהתייחסותו לרומן שכתב, "בן" (Fils). פיליפ וילאין מבחין בין אוטופיקשן לרומן אוטוביוגרפי בכך שבאוטופיקשן נדרש סיפור בגוף ראשון בידי פרוטגוניסט ששמו כשם המחבר.
יש קווי דמיון בין אוטוביוגרפיה בדיונית ובין רומן לא בדיוני, מונח שטבע טרומן קפוטה לתיאור ספרו "בדם קר".
עם כותבי האוטוביוגרפיה הבדיונית נמנים הסופרת הצרפתייה מרגריט דיראס, הסופרת הבלגית אמלי נותומב והסופר הנורווגי קרל אובה קנאוסגורד בסדרת ספריו "המאבק שלי". קתרין מילט השתמשה בטכניקה ספרותית זו בספרה "חיי המין של קתרין מ.".
בישראל נמנים עם כותבי האוטוביוגרפיה הבדיונית אשכול נבו בספרו "הראיון האחרון", ניר ברעם בספרו "יקיצה", אריק גלסנר בספרו "מדוע אינני כותב" ואחרים.
גמביט (סרט, 2019)
נצו דוד טאייצ'או
לאסלו הרביעי, מלך הונגריה
אנסטסיה יארוסלבנה
קונסטנטינוס השביעי
Dislike
דייזי דאורה
דייזי דאורה (בגרמנית: Daisy D'ora; 26 בפברואר 1913 - 12 ביוני 2010) הייתה שחקנית גרמנייה.
ביוגרפיה.
דאורה נולדה בפוטסדאם למשפחה אריסטוקרטית (Daisy Freiin von Freyberg zu Eisenberg), באותם זמנים לא היה מקובל שבני אצולה לוקחים חלק בתעשיית הבידור ולכן אימצה את שם הבמה דאורההיא התחילה את הקריירה הקולנועית שלה ב-1929 ששיחקה בסרט "תיבת פנדורה" המבוסס על מחזה מאת פרנק ודקינד שזכה להצלחה רבה ובאותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "הנעורים" ותפקיד קטן בסרט "לילה הונגרי", ב-1930 שיחקה בקומדייה "רק בריין".
ב-1931 נבחרה למיס גרמניה בטקס שנערך בבית מלון בברלין, היא ייצגה את גרמניה בתחרות היופי הבינלאומית, שם הגיעה לאחד המקומות הראשונים.
היא נישאה לפוליטיקאי חבר המפלגה הנאצית אוסקר שליטר, היא הרבתה להתלוות אליו במהלך ביקוריו הדיפלומטיים, לזוג נולדו שני ילדים, בן, אלכסנדר ובת, מריון שליטר פון קראם (1933-1984).
ב-1955 גרמה דאורה לתקרית דיפלומטית בעת ששימש בעלה כשגריר בפועל בלונדון, כאשר במהלך קבלת פנים אותה ניהלה בשגרירות התייחסה לבריטניה כאל ארץ אויב של מדינתה.
עידוד טרור על ידי הרשות הפלסטינית
עידוד טרור על ידי הרשות הפלסטינית הוא קמפיין לעידוד מעשי טרור במסגרת הסכסוך הישראלי-פלסטיני שמבצעת הרשות הפלסטינית במגוון דרכים הכוללות שימוש בגופים רשמיים העומדים לרשותה או לרשות באי כוחה.
הקמפיין כולל סרטונים ושירים המעודדים מעשי טרור ורצח יהודים, הנצחת מחבלים שביצעו פיגועי התאבדות או שנהרגו על ידי ישראלים במהלך ביצוע פיגוע או ניסיון פיגוע, תשלומי משכורות למחבלים שנאסרו על ידי מדינת ישראל בעקבות ביצוע פיגועים, או לבני משפחותיהם של מחבלים שחוסלו, הכנסת חומרי הסתה לתוכנית הלימודים בבתי הספר ברשות, ועוד.
יחס למחבלים.
הנצחת מחבלים.
הרשות מנציחה מחבלים שביצעו פיגועים על מנת להאדיר את שמם. טורנירי ספורט וקבוצות ספורט נקראים על שם מחבלים שונים, כדוגמת טורניר על שם זיאד דעאס שביצע את פיגוע התאבדות בחדרה ב-2005 שנרצחו בו שישה ונפצעו שלושים. מחנות קיץ, בתי ספר, טקסי סיום ואירועי ספורט, נקראו על שמה של דלאל מוגרבי, שהובילה את הפיגוע בכביש החוף בשנת 1978 בו נרצחו 35 ישראלים. טהאר חאמד, שצלף ב-10 ישראלים במחסום צה"ל בשנת 2002, זכה בעיתון הרשמי של הרשות לכינוי "גיבור האינתיפאדה".
האדרת מחבלים.
בנאום שנשא יו"ר הרש"פ אבו מאזן ב-2008, ששודר בטלוויזיה הפלסטינית, שיבח את המחבלים היושבים בכלא הישראלי בעקבות ביצוע פיגועים קטלניים.
באוגוסט 2018 הוציא מכון ממרי דו"ח בנושא "תנועת הפת"ח והרשות הפלסטינית בראשות מחמוד עבאס: שבחים למחבלים ולבני משפחותיהם ותמיכה בדיור למשפחות שהידים" שמציג דוגמאות לתמיכה המוסדית והמוראלית של הרש"פ ותנועת פת"ח במחבלים ובמאבק המזוין נגד ישראל.
תשלומי משכורות למחבלים ולמשפחותיהם.
בשנת 2004 חוקקה הרשות חוק (19) לפיו כל פלסטיני או ערבי ישראלי שנאסר בישראל בגין פעולת טרור כנגד יהודים במסגרת הסכסוך הישראלי-פלסטיני, זכאי למענק חודשי שנע בין 1,400 ש"ח לחודש, ל-12,000 ש"ח לחודש. גובה התשלום נגזר בהתאמה למספר שנות המאסר. בנאום שנשא יו"ר הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, בפני הטלוויזיה הפלסטינית הרשמית בפברואר 2018, אמר כי תשלומים אלו הם "חובתנו הלאומית, האנושית והמוסרית, וחובת המאבק. זה נתמך מההנהגה ומהממשלה הפלסטינית".
הסתה לטרור במדיה.