בשנת 2002, הקצין במילואים ואדים פבלוביץ' אורלוב, שנכח בצוללת, ערך מסיבת עיתונאים וגילה לתקשורת שהצוללת הייתה חמושה בטילי טורפדו גרעיניים וכי ארחיפוב היה הסיבה שלא נעשה בהם שימוש. אורלוב הציג את התרחשות האירועים באופן פחות דרמטי, הוא ציין שהמפקד סביטסקי איבד את מזגו אך לבסוף נרגע.
כאשר דן במשבר הטילים בקובה בשנת 2002, רוברט מקנמארה, שר ההגנה של ארצות הברית באותה תקופה, אמר: "היינו ממש קרובים" למלחמה גרעינית, "קרוב יותר מכפי שידענו באותו זמן". ארתור מאייר שלזניגר, מיועציו של הנשיא ג'ון פ. קנדי והיסטורין חיזק את דעתו של מקנמארה וציין "זה לא היה הרגע המסוכן ביותר במלחמה הקרה, זה היה הרגע המסוכן ביותר בהיסטוריה האנושית".
לאחר התקרית.
ארחיפוב המשיך את שירותו בצי הסובייטי. בשנת 1964 מונה לפקד על פלגת צוללות ובהמשך פיקד על שייטת צוללות. בשנת 1975 הועלה לדרגת "קונְְטְר-אדמירל" (דרגה המקבילה לדרגת תת-אלוף בצה"ל) ומונה לראש האקדמיה הצבאית של הצי בעיר לנינגרד. בשנת 1981 הועלה לדרגת "וִיצֶה-אדמירל" (המקבילה לדרגת אלוף בצה"ל). בשנת 1985 פרש מהשירות הצבאי.
הוא השתקע בעיר בלאשיחה שבמחוז מוסקבה וחי שם עד מותו ב-19 באוגוסט 1998. הקרינה, לה נחשף ארחיפוב בשנת 1961, הובילה לכך שהוא פיתח סרטן כליות, כמו רבים מחברי הצוות שלו שנכחו על הצוללת K-19. ניקולאי ולדימירוביץ' זטייב, מפקד הצוללת K-19 בעת התקרית, מצא את מותו 9 ימים בלבד לאחר מותו של ארחיפוב, ב-28 באוגוסט 1998. הן זטייב והן ארחיפוב מתו בגיל 72.
ארחיפוב נישא לאולגה וחי עימה עד ליום מותו, הזוג הביא לעולם ילדה בשם ילנה.
על תקרית הצוללת משנת 1961 ועל תגובתו של ארחיפוב הופק הסרט קיי-19 בכיכובו של האריסון פורד בשנת 2002.
ג'יאני גיגו
ג'יאני ביסמרק גיגו מרטינס (בספרדית: Gianni Bismark Guigou Martínez; נולד ב-22 בפברואר 1975) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדת הקשר ההגנתי. גיגו מחזיק גם באזרחות איטלקית.
קריירה.
גיגו החל את הקריירה שלו בנסיונל, שם שיחק בין השנים 1994 ל-2000, ובה הצליח לזכות בשתי אליפויות הליגה. בשנת 2000, הוא עזב את נסיונל עבור מועדון הכדורגל רומא מהסרייה א' עבור 5.8 מיליון דולר. במדי הקבוצה הצליח לזכות באליפות הליגה כבר בעונתו הראשונה. גיגו יצא להשאלה לעונה בסיינה בקיץ 2003 ובתום העונה נמכר מרומא לפיורנטינה. ביוני 2016, הוא הצטרף לקבוצת הסרייה ב', טרוויזו. לאחר שמועדון הכדורגל חדל לפעול בשנת 2009, הוא שוחרר בחינם וחזר לשחק בקבוצתו הראשונה באורוגוואי, נסיונל.
גיגו רשם 41 הופעות עבור המדים הלאומיים של נבחרת אורוגוואי, ואף נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2002.
דיאבלו 2
דיאבלו 2 (באנגלית: Diablo II) הוא משחק מחשב מז'אנר משחקי התפקידים, המתרחש בזמן-אמת (איננו מבוסס תורים) השני בסדרת משחקי המחשב דיאבלו (סדרת משחקי מחשב). המשחק הוא פרי-פיתוח של חברת בליזארד, והוא הופץ לחנויות בשנת 2000.
קיצור נפוץ המקובל באינטרנט עבור המשחק הוא D2, ועבור משחק ההרחבה: LOD.
ב-23 בספטמבר 2021 שחררה חברת בליזארד גרסה מחודשת של המשחק: .
עלילה.
העלילה סובבת סביב גיבור הנאבק ברשעים הגדולים, מפיסטו, אדון השנאה ודיאבלו, אדון הטרור, אשר חוזרים לאיים על האנושות. המשחק מחולק לארבעה חלקים כאשר בכל חלק "בסיס האם" משתנה ובסופו יש נבל על שיש להרוג. בשני החלקים הראשונים, הנבלים שצריך להרוג הם שניים מתוך ארבעת הרשעים הנחותים שגירשו את שלושת הרשעים הגדולים בתחילת העלילה.
עלילת המשחק מתחילה עם סיומו של המשחק הראשון, אחרי שהשמיד את דיאבלו ותקע את אבן הנשמה בראשו, חזר הגיבור של המשחק הראשון לטריסטרם. חגיגות הניצחון על מפלתו של אדון האימה היו הגדולות ביותר שטריטרם ידעה מעולם. הגיבור עמד בחגיגות האלו בנפרד. תושבי העיירה, ובתוכם דאקרד קיין, חברו ובן לווייתו של הגיבור במהלך המשחק וצאצא רחוק של אחד ההורדרים, היו בטוחים שהתנהגותו המופנמת היא תוצאה של החוויות שעבר במלחמתו מול דיאבלו. הגיבור נשמע לפעמים צורח בשנתו משהו על המזרח. יום אחד הוא פשוט עזב וזמן לא רב לאחר מכן הותקפה טריסטרם על ידי שדים. תושבי העיר נרצחו, גריזוולד הנפח הפך לזומבי אפל, ודאקרד קיין נכלא בתוך כלוב כדי להמתין למותו. הגיבור, שכונה מעתה "הנווד האפל", פנה מזרחה כשלאט לאט דיאבלו משתלט על ראשו וגופו. מטרתו היא להגיע למקום בו לכודים אחיו, מפיסטו ובעל, ולשחררם מכלאם העתיק. דיאבלו, עוד בגופו של הגיבור, עובר את מנזר הנוכלות, שנמצא במעבר היחידי שקיים בהרים לכיוון מזרח וזימן את אנדריאל, אחת מהרשעים התחתונים של הגיהנום שחזרה לשירותו. אנדריאל השתלטה על המנזר, גירשה משם את הנוכלות ונשארה לשמור על המעבר למזרח. אם מישהו רצה לעקוב אחרי דיאבלו, היה עליו לעבור את אנדריאל קודם.
המשך העלילה (זו שרואים בסרטונים) מתמקדת באיש שהשתכר ונרדם בפונדק. האיש, מריוס, סבל זה כמה ימים מסיוטים על הרס וחורבן על ידי מפלצות מזוויעות. הדבר המשותף היחידי בין הסיוטים היה דמות של אדם עטוי גלימה ושעון על חרב. בעודו ישן בפונדק, הוא מתעורר לפתע כאשר נכנס בדלת דמות עטויה ברדס שדומה באופן מטריד לזו שבחלומותיו. לאחר שהזר, דיאבלו בדמות הגיבור, מתיישב הוא מתפרץ בזעם כאשר שאר המבקרים צוחקים עליו. הוא מזמן יצורי אופל שהורסים את הפונדק והורגים את כולם פרט למריוס. מריוס מחליט לעקוב אחרי הנווד וביחד הם הולכים למזרח.
בתחילת המשחק, מגיע הגיבור של המשחק השני למחנה הנוכלות שהוקם לאחר שהנוכלות ברחו מהמנזר שלהן. הגיבור שומע על הנווד שעבר באזור, על הרס טריסטרם ועל האפשרות שהנווד הוא דיאבלו עצמו. מטרתו להשיג את הנווד. הגיבור מגיע למנזר הנוכלות והורג את אנדריאל. כשהוא מגיע לשלב השני, אל העיר לוט גוליין שבמדבר (שבו, אגב, כלוא בעל בקבר של תל ראשא) הוא מגלה שדיאבלו כבר עבר שם. דיאבלו ומריוס הגיעו לקבר של תל- ראשא, ודיאבלו התכוון לשחרר את אחיו. אבל טיריאל, ששמע שדיאבלו מסתובב חופשי, הגיע לשם לעצור אותו. בזמן הקרב ביניהם, מריוס הוציא את האבן מגופו של תל- ראשא. דבר זה אפשר לבעל, שכבר היה בשליטה מלאה על תל ראשא, לשלוט בגופו של הקוסם ולעזור לדיאבלו, אך כוחו המלא של השד נשאר בתוך האבן. טיריאל שלח את מריוס להשמיד את האבן של בעל על ידי כך שיעבור במקדש האור שבעיר טרווינקל שבקורסט, יכנס בשער לגיהנום וישמיד את האבן בסדן הגיהנום. דיאבלו ובעל כולאים את טיריאל בקבר ומזמנים את דוריאל, רשע תחתון נוסף, שישמור עליו. הגיבור מגיע לקבר, הורג את דוריאל ומשחרר את טיריאל. אחרי כל זאת הגיבור מגיע לקורסט במטרה לעצור את בעל ודיאבלו להגיע למקדש האור ולשחרר את אחיהם, מפיסטו. לרוע המזל, שני האחים מגיעים לשם לפניו, משחררים את מפיסטו ומחזירים את דיאבלו לצורתו המקורית ולכוחו המקורי, בתוספת הכח של הגיבור של המשחק הראשון. דיאבלו עובר בשער לגיהנום, מפיסטו, נשאר במקדש להרוג כל מי שיגיע, ובעל הולך לחפש את אבן הנשמה שלו (שנמצאת אצל מריוס). הגיבור מגיע קצת אחר כך, הורג את מפיסטו, והולך אחרי דיאבלו לגיהנום. מריוס מגיע גם הוא למקדש האור, וצופה במפגש בין האחים בלי שהם ערים לנוכחותו. הוא לא מוצא בו את הכח לעבור בשער לגיהנום, ולכן בורח ומוצא מחסה בבית משוגעים.
הגיבור מגיע לגיהנום, מנפץ את האבן של מפיסטו על סדן הגיהנום, והורג את דיאבלו. לאחר מכן הוא שומע שמועות על כך שאדמות הברברים ליד הר אריאט, המקום בו נמצאת "אבן העולם", הותקפו על ידי שדים. מתברר שבזמן הקרב עם מפיסטו ודיאבלו, בעל איתר את מריוס בבית המשוגעים, שמע את סיפורו, לקח ממנו את אבן הנשמה שלו, ולאחר שהרג אותו, תקף את עיירות הברברים. למרבה נוחיותו של בעל, תל ראשא ידע איפה נמצאת "אבן העולם", ולפיכך גם בעל יודע.
המשך העלילה הוא בהרחבה לחלק החמישי.
תוספים.
חברת היוצר של דיאבלו (Blizzard North) הוציאה ב־2 באוגוסט 2005 עדכון (Patch) גדול למשחק ובו עשרות חפצים קסומים, נדירים, יוצאי דופן, ונוספו Rune Words.
הרחבה.
עלילתו של המשחק סובבת סביב ניסיונו של האח השלישי של דיאבלו ומפיסטו, בעל, לכבוש את העולם, ואת ניסיונו של הגיבור לעצור אותו.
בזמן שצבאו תוקף את עיר הבירה של הברברים, הרוגת', בעל עצמו מנסה להגיע ל"אבן העולם" שנמצאת בתוך הר אריאט. הוא מצליח להגיע לחדר של "אבן העולם" בעזרת בוגד מעיר הברברים. הגיבור מגיע לעיר, עוצר את המצור עליה, מגיע לבעל והורג אותו.
לרוע המזל, עד אז "אבן העולם" כבר מחוללת לחלוטין בגלל כוחו ההרסני של בעל. "אבן העולם" שמרה על הפרדה בין עולם ה- Sanctuary לגיהנום וגן- העדן, ועכשיו, אחרי שנהרסה חלקית, הגיהנום יתחיל לזרום לתוך עולם בני האדם דרך הסלעים. כדי למנוע זאת, משמיד טיריאל לחלוטין את "אבן העולם", ואפילו הוא לא יודע מה יהיו ההשלכות של מעשה זה.
השמדת "אבן העולם" הוא למעשה האקט שמסיים את המשחק.
דיאבלו 3
דיאבלו 3 (באנגלית: Diablo III) הוא משחק מחשב מסוגת משחק תפקידים ופעולה, המתרחש בזמן-אמת. המשחק פותח ופורסם על ידי חברת המשחקים Blizzard Entertainment והוא השלישי בסדרת משחקי המחשב דיאבלו. המשחק פורסם ב-15 במאי 2012 לווינדוס ול-macOS, לפלייסטיישן 3 ול-Xbox 360 בספטמבר 2013, לפלייסטיישן 4 ול-Xbox One באוגוסט 2014 ולנינטנדו סוויץ' בנובמבר 2018. במשחק, בדומה למשחקים דומים בסדרה, השחקן בוחר לשחק ממבחר דמויות ונדרשים להביס את דיאבלו, אדון האימה.
עלילה.