הפעולה הראשונה במלחמה המסנית הייתה התקפה ספרטנית על העיר אמפאיה, מיקומה של העיר לא ידוע אבל היא ככל הנראה שכנה במערב טייגטוס, חבל הארץ שמפריד בין מסיאניה לבין לאקוניה. המתקפה הייתה פשיטה לילית חשאית על העיר שלא היה בה חיל משמר. התוקפים, בפיקודו של המלך אלכמנס הפתיעו את תושבי העיר ורצחו את רובם בעודם ישנים בעוד שחלק קטן מהתושבים הצליחו לברוח אל מסיאניה. הספרטנים הפכו את העיר למחנה אסטרטגי להמשך המלחמה. בעקבות כיבוש העיר מלך מסיאניה איופאס, גייס צבא והכריז על מלחמת מגן נגד ספרטה.
המסיאנים העדיפו להתבצר בערים מאשר לפגוש את הצבא הספרטני החזק בשטחים הפתוחים ובכך לנטרל את היתרון הספרטני. לאסטרטגיה הזו היו יתרונות, הספרטנים היו צריכים סבלו מהרבה אבדות על כל עיר שכבשו. אולם לאסטרטגיה ההגנתית היה חסרון גדול וקריטי - בעוד שהכוחות המסיאנים היו מרוכזים בערים הספרטנים השתלטו על השטחים החקלאיים, ובכך מנעו את המזון מהערים המסיאניות. בהתחשב בכך שהספרטנים רצו שהקרקע תשמש אותם בעתיד הם נמנעו מלהרוס אותה והעבירו את כל התפוקה החקלאית לספרטה. מה שאילץ את המסיאנים לעבור להתקפה.
המתקפה המסיאנית.
המלך המסיאני, איופסס, החל לעבור לאסטרטגיה התקפית בשנה הרביעית למלחמה כאשר הוא בנה מצודות ליד חיל המצב הספרטני באמפאיה. המסיאנים רצו לבנו אתהמצודות במעברי ההרים הצרים על מנת שיספקו להם הגנה טבעית. במהלך בניית אחת המצודות הגיע כח ספרטני על מנת למנוע את הקמת המצודה. ומכיוון שהמסיאנים שמרו על המעבר הצר ניסו הספרטנים לאגף את הצבא המסיאני אולם חיל הפרשים המסיאני הצליח למנוע את האיגוף והמסיאנים סיימו את בניית המצודה.
הקרב המכריע.
לאחר ההצלחה המסיאנית בהקמת המצודות ועצירה הבזיזה הספרטנית של התוצרת החקלאית, שני הצדדים ידעו שהמערכה הבאה תהיה מכריעה. אולם בניגוד לקרבות במעברי ההרים בעת בניית המצודות, שני הצבאות נפגשו במישור, ככל הנראה ליד אמפיאה. הצבא המסיאני הסתער על הספרטנים אולם הצבא הספרטני שהיה מאורגן כגרסה מקדימה של הפלנקס (תורת לחימה יוונית שהתפתחה מאוחר יותר) עמד כחומת אדם צפופה ועצר את ההתקפה המסיאנית שלא הייתה מאורגנת.
הניצחון הספרטני היה מוחץ והחיילים המסיאנים שנותרו בחיים ברחו להר איתמוי.
סיום המלחמה.
המסיאנים התבצרו באיתומוי שנים כ 15 שנים אולם הניצחון של הספרטנים כבר לא הוטל בספק והם שלטו בחבל הארץ לאחר הקרב המכריע. הספרטנים שיעבדו את המסיאנים והפכו אותם להלוטים.
השלכות במלחמה.
הניצחון הספרטני שהעניק לעיר שליטה על כל דרום חצי האי הפלופונזי, נתן לעיר גם מספר עבדים עצום - כמאה אלף עבדים (הלוטים ומסיאנים) כאשר רק 8,000 חיילים ספרטנים היו צריכים לשמור על הסדר. הקושי בדיכוי מספר אנשים כה רב הקשה על הצבא הספרטני בהמשך והכיבושים הספרטנים הוחלפו בכריתת בריתות עם ערים שכנות.
ארתור פטרוסיאן
ארתור פטרוסיאן (בארמנית: Արթուր Պետրոսյան; נולד ב-17 בדצמבר 1971) הוא כדורגלן עבר ארמני ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן כדורגל.
קריירה.
פטרוסיאן, יליד גיומרי, גדל במחלקת הנוער של קבוצת שיראק. בשנת 1989 עלה לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון (ששיחקה אז בליגה הסובייטית השנייה). הוא שיח במשך 9 שנים בקבוצה והיה למלך השערים של הקבוצה בכל הזמנים. עם הקבוצה זכה בשלוש אליפויות ליגת העל הארמנית.
בשנת 1998 הגיע פטרוסיאן לישראל, כדי לשחק בשורות מכבי פתח תקווה. בתום עונת 1998/1999. שיחק כמה חודשים בקבוצת לוקומוטיב ניז'ני נובגורוד מליגת המשנה הרוסית ושב לקבוצת נעוריו - שיראק. בשנת 2000 עבר לליגת העל השווייצרית, שם שיחק בקבוצות יאנג בויז ברן ופ.צ. ציריך. בשנת 2006 פרש ממשחק פעיל.
פטרוסיאן זומן לראשונה לנבחרת ארמניה בשנת 1992. הוא שיחק בשורות הנבחרת במשך 14 שנים, ולזכותו 69 הופעות במדיה. פטרוסיאן כבש 11 שערים במדי הנבחרת, והוא מדורג במקום השני בטבלת מלך שערי הנבחרת בכל הזמנים.
לאחר פרישתו הצטרף פטרוסיאן לצוות המאמנים של קבוצת פ.צ. ציריך כמאמן של קבוצות הנוער והנערים של המועדון. בשנת 2016 שב לארמניה ומונה לתפקיד המאמן הראשי של נבחרת ארמניה, תפקיד בו שימש עד שנת 2018. בעונת 2018/2019 אימן את קבוצת לורי מליגת העל הארמנית.
עולה בלתי-לגאלי
נעם שובל
נעם שובל (נולד ב-23 בנובמבר 1968) הוא פרופסור מן המניין במחלקה לגאוגרפיה ולשעבר ראש פורום אירופה באוניברסיטה העברית וכיום ראש בית הספר לתלמידים מחו"ל ע"ש רוטברג באוניברסיטה העברית, חוקר תיירות וגאוגרפיה.
ביוגרפיה.
שובל סיים לימודי תואר ראשון בהצטיינות במחלקה לארכאולוגיה וגאוגרפיה של האוניברסיטה העברית (1994), בשנת 2001 סיים לימודי דוקטורט באוניברסיטה העברית בהנחייתו של פרופ' אריה שחר, ועשה פוסט-דוקטורט במחלקה לגאוגרפיה של קינגס קולג' לונדון, האוניברסיטה של לונדון (2000–2001). בשנים 2007–2008 הוא שהה במחלקה לגאוגרפיה של אוניברסיטת היידלברג בגרמניה כעמית מחקר של קרן אלכסנדר פון הומבולדט. בשנת הלימודים 2014–2015 היה בשבתון במרכז למחקר עירוני וחברתי של אוניברסיטת פיטסבורג.
בשנים 2009–2013 שימש כראש המחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית.
בשנת 2015 מונה לעמוד בראש פורום אירופה, אשר מאגד בתוכו שני חוגים אקדמיים: לימודי אירופה ולימודי גרמניה בת זמננו.
בשנים 2015–2017 הוא שימש נשיא האגודה הגאוגרפית הישראלית.
בשנת 2018 מונה לראש בית הספר לתלמידים מחו"ל ע"ש רוטברג באוניברסיטה העברית.
תחומי התעניינותו העיקריים הם תיירות ותרבות כמנופים לפיתוח עירוני, מודלים של מיקום בתי מלון וכלים לניהול תיירות בערים היסטוריות. בשנים האחרונות הוא החל לחקור ולפרסם באופן נרחב בנושא של יישום שיטות איתור מתקדמות בתחום שונים של מחקר מרחבי, כגון תיירות, לימודים עירוניים ורפואה.
נועם שובל נשוי ואב לשלושה ילדים.
דירמד וגראניה (מחזה)
דירמֶד וגראניה (באנגלית: Diarmuid and Grania) הוא מחזה בפרוזה פואטית, שחובר במסגרת שיתוף הפעולה בין היוצרים האירים ג'ורג' מור וויליאם בטלר ייטס, כשברקע מוזיקת ליווי מאת המלחין האנגלי אדוארד אלגר.
המחזה.
ג'ורג' מור חיבר נובלה המבוססת על תרגומה של המעשייה הפניינית, "החיזור של דירמד וגריין" , מאת ליידי אוגוסטה גרגורי. ויליאם בטלר ייטס, שיתף פעולה אם כן, עם מוּר בכתיבת המחזה. המחזה, שכלל שלוש מערכות, הוקדש למנצח האנגלי הנרי ווד והועלה לראשונה על הבמה, על ידי הלהקה השייקספירית האנגלית, בניהולו של השחקן פרנק בנסון, בגאייטי ת'יאטר (Gaiety Theatre), דבלין, ב-21 באוקטובר 1901. הוא הופיע במסגרת תסריט כפול, אשר כלל בנוסף אליו, גם את מחזהו של דאגלס הייד, "התפתלות לולאת החציר" (The Twisting of the Hay Rope, Casadh an tSugáin), אשר בו שיחקו לראשונה על הבמה, שחקנים חובבנים אירים, שהועסקו על ידי "הליגה הגלית" (המחזה הראשון ששוחק ושנצפה בשפה האירית). התפקידים של דירמד, גראניה ולאבאן גולמו על ידי בנסון, אשתו קונסטנס ולוסי פרנקלין, בהתאמה.
אף על פי ששיתוף הפעולה ביניהם לווה בקשיים - ייטס ומוּר חלקו זה על זה רבות ובעיקר לגבי סגנון המחזה, אשר כתוצאה מכך היו לו כמה גרסאות שיועדו לפרסום ולא גרסה סופית אחת מוסכמת על שניהם - התוצר המוגמר התקבל היטב. נקודת מחלוקת נוספת שעלתה, הייתה בשל העובדה שהדמויות האיריות גולמו על ידי שחקנים אנגלים. לאחר שהמחזה הופק ועל אף שייטס, אשר מחויבותו למחזה החלה לעיתים להיות הססנית, הוא החליט להגן על יצירתו זו כנגד כל ביקורת שלילית שתועלה.
מוזיקה.
בשלבי החיבור האחרונים של המחזה, המחברים החליט להוסיף שירים והמלחין אדוארד אלגר התנדב לשם מלאכת הלחנת המוזיקה. המוזיקה שכתב אלגר עבור המחזה, נכללת במסגרת אופוס מס' 42, אשר אותו הוא פרסם תחת השם המאונגלז "גראניה ודירמד". האופוס מורכב משני חלקים בלבד: מבוא ומסע לווייה לתזמורת ושיר המיועד לביצוע על ידי זמר קונטראלטו, הידוע בשם שהעניק לו ייטס, "ישנם שבעה המושכים בכישור"
מור ביקש בתחילה מהמלחין הנרי ווד לחבר עבורו מוזיקה עבור המחזה, אולם ווד המליץ למור לפנות אל המלחין אדוארד אלגר; זאת, למרות שבלאו הכי מור התכוון לשקול לפנות לאלגר, עבור ביצוע המשימה. למור היו שאיפות שאלגר יכתוב עבורו אופרה, אולם הוא ביקש ממנו באופן ראשוני, להתחיל לחבר מוזיקה עבור האקט השלישי, המספר על מותו של דירמד: "כשלא ניתן יותר לומר אף מילה, או אז הייתי רוצה שהמוזיקה תשתלט על הרגשות ותביע אותם"... אלגר היה נלהב ואפילו לפני קריאת המחזה, הוא כתב את "מסע הלווייה" הארוך והאיטי. מאוחר יותר הוא הוסיף את המבוא המלווה בקריאות קרן היער המסתוריות שלו וכן שיר שיבוצע במהלך סצנת המוות של המחזה, עבור הדרואידית לאבאן, המתאבלת אל מול גלגל הטווייה על דירמד.
ויקטור אקסלסן
ויקטור אקסלסן (בדנית: Viktor Axelsen; נולד ב-4 בינואר 1994) הוא שחקן בדמינטון דני. הוא אלוף העולם (גלאזגו 2017) ובעל מדליית ארד אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016). במהלך הקריירה שלו, הוא זכה ב-11 תארים. כיום (פברואר 2018), הוא מדורג במקום ראשון בעולם.
אקסלסן משחק ביד ימין. מאזן המשחקים שלו עומד על 274 ניצחונות ו-24 הפסדים (91.9%). הונו מוערך בכ-32.5 מיליון דולר.
טומאת זבה
אסף מלאך
אסף מלאך (נולד ב-1971) הוא יושב ראש ועדת המקצוע בלימודי האזרחות במשרד החינוך, ראש המכללה למדינאות בירושלים העוסקת בטיפוח מנהיגות ציונית, ומרצה לפילוסופיה פוליטית במרכז האקדמי שלם. תחומי התמחותו העיקריים – לאומיות ומדינות לאום, פילוסופיה פוליטית, ומחשבה פוליטית יהודית.