במהלך שנות ה-90 ושנות ה-2000 המוקדמות, שווייץ הייתה אחת המדינות המושפעות ביותר בתחרות מהחלטתו של איגוד השידור האירופי לפסול מדינות שהגיעו להישגים נמוכים בתחרות בשנים קודמות, כדי לאפשר למדינות חדשות להצטרף לתחרות. נבע הדבר מריבוי המדינות שביקשו לקחת חלק בתחרות, דבר שחייב את איגוד השידור האירופי לסנן את המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות. שתי שיטות לסינון נקבעו לשם כך: סינון של השירים הפחות טובים ומניעה ממדינות שהישגיהן בשנים קודמות היו נמוכים לקחת חלק בתחרות. באותן שנים, הוחלט לערוך הצבעה מוקדמת של צוותי שיפוט מכל המדינות שלוקחות חלק על סמך גרסאות מוקלטות של השירים, ולנפות מן התחרות את השירים שהגיעו לשבעת המקומות האחרונים. זאת, כתוצאה מהצורך לנפות את מספרן הגדל של המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות בשל תוצאות נמוכות בתחרות, שווייץ לא נטלה חלק בתחרויות האירוויזיון ב-1995, 1999, 2001, ו-2003. ניפוי שיר לאחר שנבחר בתחרות מקומית, תוך השקעת משאבים בארגונה, גרמה אי-נחת בקרב רשתות השידור הלוקחות חלק בתחרות, ולפיכך שונתה המדיניות בשנים שלאחר מכן. כדי לפתור מחלוקות, החל משנת 2004 הונהגה שיטת חצאי-גמר.
שפות.
בשווייץ ישנן ארבע שפות רשמיות: צרפתית, גרמנית, איטלקית ורומאנש. עד 1999, עם הפוגות קצרות, חוקי התחרות קבעו כי על כל מדינה לשיר בשפה הרשמית של המדינה. למרות קיום החוק, הדבר נתן לשווייץ מרחב תמרון גדול יחסית, כיוון שהיא יכולה הייתה לבחור שירים מתוך ארבע שפות אפשריות. ב-60 הפעמים בהן שווייץ נטלה חלק בתחרות, עשרים וחמישה שירים היו בצרפתית, שנים עשר שירים היו בגרמנית, עשרה שירים היו באיטלקית, חמישה עשר שירים היו באנגלית ושיר אחד היה ברומאנש בעת אירוח התחרות ב-1989, כאשר שני השירים השווייצרים שניצחו בתחרות היו בצרפתית.
ברנאר פאקו
בֶּרְנָאר פָּאקוֹ (בצרפתית: Bernard Pacaud; נולד ב-29 בספטמבר 1947) הוא השף והבעלים של מסעדת "ל'אמברוזי" בפלאס דה ווז', שלה שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום מאז שנת 1986 ועד היום (2011).
ביוגרפיה.
ברנאר פאקו נולד בליון שבצרפת, גדל בבית יתומים והתלמד במסעדתה המפורסמת של אז'ני בראזייה.
הוא עבד לעבוד במסעדה הפריזאית "Mediterranean" ואז הצטרף כסגן שף למסעדת "La Coquille" ב-1973 והמשיך ועבד אצל קלוד פרו.
ב-1981 הוא פתח את מסעדת "ל'אמברוזי" ברחוב בייבר ברובע החמישי של פריז. הוא זכה בכוכב ראשון במדריך מישלן בשנת 1982, כוכב שני ב-1984 וכוכב שלישי ב-1986.
ב-1986 העביר פאקו את מסעדתו "ל'אמברוזי" לפלאס דה ווז' ברובע הרביעי של פריז.
מדריך גו מיו הכתיר אותו כ"אחד משמונת טבחי המילניום".
המסעדה נבחרה כ-16 בטיבה בעולם במשאל מדריך 50 המסעדות הטובות בעולם בשנת 2002.
נבחרה כ-23 בטיבה בעולם באותו משאל בשנת 2007.
ארץ ישראל (כתב עת)
פיבודי
גוסט ריידר (סרט)
גוסט ריידר (באנגלית: Ghost Rider) הוא סרט גיבורי על אמריקאי משנת 2007 המבוסס על קומיקס באותו שם מבית סוני ומארוול קומיקס. את הסרט ביים מארק סטיבן ג'ונסון ומככבים בו ניקולס קייג', אווה מנדז, וס בנטלי, סם אליוט ופיטר פונדה.
עלילה.
במערב הישן, מפיסטופלס שולח את צייד הראשים שלו, גוסט ריידר, להשיב חוזה של אלפי נשמות תועות מהעיר סאן ונגנזה. משום שמספר כה רב של נשמות ישחרר את הגיהנום על פני כדור הארץ, גוסט ריידר מסרב למסור למפיסטופלס את החוזה, נמלט ונותר במחבוא.
כמאה שנים לאחר מכן, מפיסטופלס מציע לפעלולן האופנועים ג'וני בלייז לרפא את סרטן הריאות של אביו תמורת נשמתו. הוא גורם לבלייז לחתום בטעות על החוזה, בעזרת טיפת דמו. למחרת בבוקר, בלייז מתעורר לגלות שאביו נרפא, אבל נהרג עוד באותו יום בתאונת אופנוע. בלייז מאשים את מפיסטופלס במות אביו, אך זה האחרון רואה בחוזה ביניהם כסגור. הוא אומר לבלייז כי יחזור אליו בעתיד כאשר יזדקק לו.
לאחר כמה שנים, בלייז הופך לרוכב פעלולים מפורסם הנמלט ממצבים מסוכנים מאוד, כאשר הוא מתגרה במוות. לפני פעלול מסוכן חדש שהוא מתכנן, הוא פוגש את אהבת ילדותו, העיתונאית רוקסן סימפסון וקובע איתה פגישה. באותו זמן, בלאקהרט, בנו של מפיסטופלס, מגיע לכדור הארץ כדי למצוא את החוזה האבוד ולהשתמש בכוחו כדי להפיל את אביו משלטונו. כדי להבטיח את הצלחתו, הוא מגייס את עזרתם של מלאכים נפולים בשם "החבויים", שלישיית שדים המייצגים כל אחד משלושה מתוך ארבעת האלמנטלים. בתגובה, מפיסטופלס הופך את בלייז לגוסט ריידר החדש, ומציע לו לפרוע את חובו והחזרת נשמתו תמורת הבסת בלאקהרט. בלילה הראשון בו בלייז מגלה את כוחותיו, הוא יוצא למסע רכיבה פראי ברחבי העיר ומגיע לתחנת רכבות שבה היה בעבר בית קברות בו נקבר החוזה. הוא מגלה את בלאקהרט ואת כוחותיו, והורג את גרסיל, אלמנטל האדמה. עם שובו, בלייז משתמש ב"מבט הכפירה" (טכניקה לפיה כל העוולות אותן גרם האדם פונות נגדו) על שודד, שנשאר במצב קטטוני.
למחרת, בלייז מתעורר בקפלה של בית קברות, בה הוא פוגש במשרת, שנדמה כי הוא מכיר את כל ההיסטוריה של גוסט ריידר. כששב לביתו, בלייז מנסה להסביר לרוקסן את מצבו, אך היא אינה מאמינה לו. המשטרה מגיעה ולוקחת אותו תחת מעצר בגלל הקשר שלו להרס הנגרם לרחובות העיר ולמיתות שנגרמו בידי בלאקהרט. בלייז הופך לגוסט ריידר בשעה שנשדד בתאו, ושם פעמיו למקום הימצאו של בלאקהרט, שמצא את מקום הקבורה של החוזה. הוא מוצא את אביגור, אלמנטל האויר, והורג אותו בפומבי לעיניהם המשתאות של רוקסן ושל כוחות המשטרה. בלאקהרט עד למתרחש ומבין כי רוקסן היא חולשתו של בלייז.
בלייז מבקש את עצתו של המשרת, שאומר לו על קודמו, טקסס ריינג'ר בשם קרטר סלייד שנודע כאיש של כבוד, ואשר נדון למוות בשל חטא תאוות הבצע. סלייד ערך חוזה עם מפיסטופלס להשתחרר, ובתמורה נהפך לגוסט ריידר והחביא את החוזה של סאן ונגנזה. או אז, המשרת מזהיר את בלייז מפני בלאקהרט והמלאכים הנפולים, שישתמשו באחרים כנגדו. בלייז חוזר לביתו כדי לגלות שבלאקהרט מחזיק ברוקסן לאחר שהרג את חברו הטוב. בקרב ביניהם, הוא מגלה שלמבט הכפרה שלו אין כל השפעה על בלאקהרט, שאין לו כל נשמה שאפשר לשרוף. בלאקהרט מאיים להרוג את רוקסן אם בלייז לא ישיב אליו את החוזה.
בלייז חוזר אל המשרת כדי לברר את מקום הימצאו של החוזה, ומשתמש באת חפירה כדי לחפור באחד הקברים. המשרת חוטף את את החפירה מידיו ושובר אותה, ומגלה שהחוזה חבוי בפנים. המשרת מגלה כי הוא עצמו קרטר סלייד, שהחזיק בשארית כוחותיו עד לאותו רגע שבו יעביר את החוזה לחזקתו של הגוסט ריידר הבא. הוא מסיק שאלוהים נמצא לצידו של בלייז משום שערך את החוזה עם מפיסטופלס מתוך הבחירה באהבה מאשר הבחירה בתאוות בצע או ייאוש, ומראה לבלייז את הדרך לסאן ונגנזה. הם יוצאים יחדיו לרכיבה אחרונה לתוך המדבר, שניהם בצורת גוסט ריידר, וסלייד מעניק לו את רובה הציד שלו ואומר לו להישאר בצללים בטרם נמוג מהקיום.
בלייז הורג את אלמנטל המים וואלו, ונותן את החוזה לבלאקהרט. הוא הופך במהרה לגוסט ריידר בניסיון להכניע אותו, אך השחר עולה והוא נותר ללא כוחות. בלאקהרט משתמש בחוזה כדי לזמן אלפי נשמות שיאכלסו את גופו, ובכך הוא הופך לשד ליג'יון. הוא מנסה להרוג את בלייז, אך רוקסן משתמשת ברובה הציד כדי להסיח את דעתו ולהפריד ביניהם. לאחר שהיא נכשלת בהשמדתו, בלייז לוקח את הרובה ונעמד בצללים. רובה הציד נאגף באש הגיהנום ויורה מטח אש אשר מפוצץ את בלאקהרט לחלקים. בלאקהרט מתחבר מחדש, אך בלייז משתמש במבט הכפרה עליו - כעת כשבגופו של בלאקהרט שוכנות אלפי נשמות - ומותיר אותו במצב קטטוני. בלייז מתרחק מרוקסן, מתבייש במראהו, אך היא מתקרבת אליו ונוגעת בו, והוא הופך חזרה.
מפיסטופלס מופיע ומחזיר לבלייז את נשמתו, ומציע לשחרר אותו מהנטל של גוסט ריידר. בלייז מסרב, באומרו שישתמש בכוחו של גוסט ריידר נגד מפיסטופלס כדי להגן על חלשים ולנקום את מות אביו. מפיסטופלס זועם על שבלייז גזל ממנו את הכוח, ונשבע לגרום לו לשלם על מעשיו. הוא נעלם יחד עם גופתו של בלאקהרט. ג'וני ורוקסן חולקים רגע לצד עץ האלון בו חרטו את שמם בצעירותם, לפני שג'וני רוכב לבדו לעבר השקיעה כשקולו של קרטר סלייד מקריין ברקע.
ביקורות והכנסות.
רוב הביקורות על הסרט היו שליליות. אתר הביקורות "Rotten Tomatoes" העניק לסרט רייטינג של 27% בהתבסס על 122 ביקורות. למרות זאת הוא הגיע למקום הראשון בהכנסות בארצות הברית בשני סופי השבוע הראשונים להקרנתו, ואף הצליח לעקוף את תקציבו גם בארצות הברית וגם ברחבי העולם. סכום הכנסותיו עומדים על סכום כולל של 228,738,393 מיליון דולר, כ-115,802,596 מיליון דולר בארצות הברית וכ-112,935,797 מיליון דולר ברחבי העולם.
אתאיזם יהודי
אתאיזם יהודי הוא אתאיזם בקרב יהודים. מאחר שהמונח "יהודי" מציין גם מוצא אתני ותרבות (ולא רק דת), המונח "אתאיזם יהודי" איננו אוקסימורון.
אתאיזם מאורגן בקרב יהודים במאה ה-20.
ארגונים אתאיסטיים וחילוניים יהודיים לדוגמה הם הבונד הסוציאליסטי בפולין בראשית המאה ה-20 והיהדות החילונית-הומניסטית בארצות הברית. גם האינטלקטואלים של תרבות היידיש הסובייטית, ששאפו לבסס לאום יידי במסגרת ברית המועצות וחלקם פעלו במסגרת הייבסקציה, היו חדורים רוח אתאיסטית.
אתאיזם בישראל.
נכון ל-2005, בין 15% ל-37% מהאוכלוסייה בישראל הגדירו עצמם כאתאיסטים, כאגנוסטים, או כלא-מאמינים באלוהים. לפי סקר של עיתון הארץ מספטמבר 2015, 25% מאזרחי ישראל היהודים הגדירו עצמם כלא מאמינים באלוהים.
נושא האתאיזם שימש גם כנושא מרכזי בכתבי עת יהודים מסוימים וביניהם כתב העת הישראלי אפיקורוס וכתב העת היידי-סובייטי דער אפיקוירעס.
בתנועה הציונית.