הממשלה תמכה בהתיישבות בשכונות הערביות לאחר "המהפך" ועליית הליכוד לשלטון בשנת 1977. אריאל שרון, כשר הבינוי והשיכון, עודד התיישבות יהודים במזרח ירושלים ואף שכר בעצמו בית ברובע המוסלמי. תחת הנהגת שרון העביר משרד הבינוי והשיכון נכסים בעיר העתיקה בפרט, ובמזרח ירושלים בכלל, לידיים יהודיות.
במהלך שנות התשעים הוקמו שתי שכונות במזרח ירושלים, רמת שלמה והר חומה, על ידי הרשויות, כשבמקביל החלה הקמת מעלה הזיתים על ידי עמותות להתיישבות, בהתנגדות הממשלה.
במהלך המאה ה-21 החל פיתוח שכונת גבעת המטוס בשנת 2007, כשהמכרז לא יצא לדרך עד שנת 2020, בעיקר בגלל לחצים חיצוניים.
שכונות ומתחמים.
הרובע היהודי המתחדש (כינוי מקומי להתיישבות ברובע המוסלמי). מתגוררים בו כאלף יהודים (בהם כ-70 משפחות) ב-43 מתחמים, ביניהם נמנים חצר רייסין, חצר גליציה, בית המערבים, מתחם שער הפרחים, בית ויטנברג, בית הצלם, חצר ראנד, בית דנון, חצר דיסקין, בית דולגין, חצר החבצלת. ברובע פועלות גם ארבע ישיבות: ישיבת אדרת אליהו, ישיבת שובו בנים (בבניין ישיבת חיי עולם), ישיבת עטרת ירושלים (בבניין ישיבת תורת חיים) וישיבת אהל משה.
עיר דוד וכפר השילוח (השם היהודי של סילואן) בשנת 2004 שבו לאזור שבו היה ממוקם כפר התימנים בשילוח, משפחות יהודיות מטעם ההקדש של כפר התימנים בספטמבר 2014 נכנסו תושבים יהודים ל-25 דירות בשכונה, ב-19 באוקטובר 2014 נכנסו 9 משפחות יהודיות להתגורר ב"בית עובדיה" ו"בית פרומקין" בכפר השילוח. ב-6 במאי 2015 נכנסו כ-20 יהודים להתגורר במבנה סמוך לבית יהונתן, שבעבר שימש כבית כנסת בכפר התימנים. נכון לתחילת 2016, מתגוררות בסילוואן למעלה מ-62 משפחות יהודיות.
בנובמבר 2018 דחה בג"ץ עתירה של 104 מתושבי בטן אל-הווא הערבים (שטח במרכז סילוואן שבמאה ה-19 גרה בו קהילה של יהודים תימנים, במסגרת "הקדש בנבנישתי"), נגד העברת הבעלות על הקרקע לעמותת "עטרת כהנים", והכשיר את פינוי של כ-800 התושבים המתגוררים באזור בכ-80 בתים.
בית אורות שכונה בהר הזיתים אשר הוקמה ב-1990, בתחילה נבנתה השכונה הקטנה סביב ישיבה הנושאת את השם "בית אורות" ותושבי השכונה היו קשורים לישיבה.
בית השבעה - בניין שנמצא בשכונת בית חנינא בצפון ירושלים, בו התיישבו שבע משפחות ב-1968. הבניין נחשב לאחת ההתנחלויות הראשונות שהוקמו ביהודה ושומרון.
שכונת שמעון הצדיק - סמוכה למערת שמעון הצדיק ולשכונת נחלת שמעון, בתוך שכונת שייח' ג'ראח. השכונה הוקמה בשנת 1890, ונעזבה במהלך מלחמת העצמאות. בראשית שנות האלפיים, לאחר מאבק משפטי ממושך, הוחזר המקום לידי בעליו היהודים.
נחלת שמעון - שכונה יהודית בין השכונות שייח ג'ראח ובית ישראל. הוקמה בשנת 1891 כחלק מתהליך היציאה מהחומות על ידי ועד הקהילה הספרדית בירושלים, אך חרבה במלחמת העצמאות ונכבשה על ידי הלגיון הירדני. בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלו יהודים להתיישב בבתים הסמוכים למערת שמעון הצדיק. המתיישבים רכשו את הזכות לגור בבתים מועד הקהילה הספרדית בירושלים.
מעלה הזיתים - קרקעות השכונה נרכשו בשנת 1997 על ידי ארווין מוסקוביץ'. בשנת 2006 הסתיים אכלוס שלב א' של השכונה בכ-40 משפחות, והחלה בנייה של שלב ב'. בשנת 2011 התגוררו בשכונה כ-100 משפחות.
קדמת ציון - קרקעות "קדמת ציון" נרכשו בידי יהודים חרדים וחילונים ב-16 בספטמבר 1925. בתחילת המאה ה-21, רכש ארווין מוסקוביץ' שני בתים סמוכים לשטח, ושיכן בהם, בסיוע עטרת כהנים, 6 משפחות יהודיות. כיום מתוכננת בנייה רבה באתר של מאות יחידות דיור.
נוף ציון - שכונה הבנויה על המורדות הצפון-מזרחיים של הר אצל, בסמוך לשכונת ג'בל מוכאבר ולטיילת ארמון הנציב. בשנות ה-70 של המאה ה-20, נקנתה הקרקע על ידי הקבלן רחמים לוי. בשנת 2005 הושלמה בניית השלב הראשון וכיום מתגוררות שם 75 משפחות.
בית החושן - מתחם בהר זיתים (ליד מלון שבע קשתות). נקנה על ידי עמותת אלע"ד ואוכלס בשנת 2006. מתגוררות במתחם 9 משפחות.
משרד השיכון מממן את אבטחת התושבים הגרים בתוך אוכלוסייה ערבית צפופה, כפי החלטת ממשלת ישראל.
אתרים.
אתרים מקודשים.
בית המקדש - החרב, ששכן בהר המוריה, המקום המקודש ביתור ליהדות, אשר נמצא בעיקרו בשליטה מוסלמית, כשכניסת יהודים וכל לא מוסלמים אליו מוגבלת,ו הכותל המערבי היהודי הסמוך לו.
הר הזיתים המקודש בגלל הנבואה על הבקעות ההר בעת ביאת המשיח (בזכריה יד), ובית הקברות הגדול שעליו, שהוחרב במהלך השלטון הירדני.
קבר שמעון הצדיק
אתרים ארכאולוגיים.
עיר דוד בשולי העיר העתיקה. מקום ירושלים הראשון. מעליו שוכן הכפר סילואן.
עמותות להתיישבות.
עטרת כהנים.
בראשית שנות השבעים הוקמה עמותה בשם 'עטרה ליושנה' שהתמקדה באיתור נכסים יהודיים ברובע המוסלמי והעברתם לידיים יהודיות בדרכים משפטיות. מאוחר יותר נסגרה עמותה זו והוקמה מחדש תחת השם עטרת כהנים. פעילות העמותה כוללת רכישת בתים ברובע המוסלמי מידי ערבים או שכירתם מחברות ממשלתיות ואכלוסם ביהודים. העמותה מחזיקה מבנים רבים בעיר העתיקה.
אלע"ד.
פעילה בעיקר באזור סילואן ועיר דוד. פעלה לאיתור נכסים שהיו בבעלות הברון רוטשילד שקנה אותם בראשית המאה ה-20 או יהודים אחרים והצליחה להחזירם לבעלות יהודית. בנוסף פועלת העמותה לקנות או לשכור נכסים שהוכרזו כנכסי נפקדים מידי האפוטרופוס הממונה עליהם.
סקוואנים
הסקוואנים (בלטינית: Sequani) היו אחד משלושת השבטים הגאלים הגדולים בעת העתיקה, יחד עם האיידואים והארוורנים. הסקוואנים התגוררו באגן הצפוני של נהר סון ועמק הרי היורה, בשטח שחופף פחות או יותר לשטחם של המחוזות פרנש-קונטה וחלק מבורגון בצרפת המודרנית.
מספר שנים לפני מלחמת גאליה כרתו הסקוואנים ברית עם חלק מקואליציית השבטים הגרמאנים - הסואבים (Suebi) בראשותו של אריוביסטוס (Ariovistus), וניצחו בעזרתם את יריביהם האיידואים. היחסים בין הסקוואנים לסואבים התדרדרו עד מהרה והסקוואנים שמחו על התערבותו של יוליוס קיסר בענייני גאליה כאשר רומא פלשה לגאליה בתואנה של הגנה על הגאלים מפני הגרמאנים. בסופו של דבר יוליוס קיסר שהה בגאליה שמונה שנים במהלכן כבש את כולה. הסקוואנים צידדו בו בהתחלה, אך בהמשך הצטרפו למרד של ורקינגטוריקס בשנת 52 לפנה"ס. לאחר כיבושה של גאליה היו לחלק מהאימפריה הרומית.
קסיוולאונוס
קסיוולאונוס (בלטינית: Cassivellaunus) הוא מנהיג בריטוני עתיק, ככל הנראה בן לשבט הקטווולאונים (Catuvellauni). קסיוולאנאונוס התפרסם הודות להתנגדותו ליוליוס קיסר בעת פלישתו השנייה לאי הבריטי בשנת 54 לפנה"ס במהלך מלחמת גאליה (58 - 50 לפנה"ס). קסיוולאונוס נבחר לפקד על הצבא הבריטוני המאוחד וארגן את התנגדות הבריטונית. נוכח העליונות הטקטית והטכנולוגית של הרומאים פנה למלחמת גרילה. בסופו של דבר נבגד ומיקום האופידום שלו נחשף. קסיוולאונוס ניסה לתקוף את המחנה הרומי העיקרי בחוף, אך נהדף. יחד עם זאת, קיסר בחר לסגת מהאי ולחזור לגאליה.
קסיוולאונוס מופיע באגדות בריטיות רבות תחת השמות קאסיבלנוס (Cassivellaunus) וקאסוואלן (Caswallawn).
קאסיוולאונוס
להקת פיקוד דיזנגוף
יוג'יני סקוט
יוג'יני סקוט (באנגלית: Eugenie Carol Scott; נולדה ב-24 באוקטובר 1945) היא אנתרופולוגית אמריקאית העוסקת באנתרופולוגיה פיזית, מנהלת המרכז הלאומי לחינוך מדעי (National Center for Science Education - NCSE) בארצות הברית בין השנים 1987–2013. היא מבקרת בכירה של תאוריות הבריאתנות והתכנון התבוני.
ראשית חייה וחינוכה.
סקוט גדלה בוויסקונסין ועניינה באנתרופולוגיה החל מגיל צעיר. סקוט השלימה לימודי תואר ראשון ושני באוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי ולימודים לתואר דוקטור באוניברסיטת מיזורי. היא הצטרפה לאוניברסיטת קנטקי כחוקרת בתחום האנתרופולוגיה הפיזית בשנת 1974 וזמן קצר לאחר מכן נכחה בוויכוח בין אחד ממוריה, ג'יימס גוואן והבריאתן דואיין גיש, ויכוח שהצית את עניינה בהפרכת טענות הבריאתנים נגד תאוריית האבולוציה. בעקבות הוויכוח טבעה את המושג "דהרת גיש". סקוט לימדה גם באוניברסיטת קולורדו ובאוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו. מחקרה מתמקד באנתרופולוגיה רפואית ובביולוגיה של השלד.
קריירה.
בשנת 1980 עמדה סקוט בראש המאבק למנוע את הכנסת לימודי הבריאתנו לבתי הספר הציבוריים של לקסינגטון, קנטקי. כתוצאה ממאמציה בתחום זה בלקסינגטון ובמדינות אחרות, נוסד המרכז הלאומי לחינוך מדעי (National Center for Science Education, NCSE) בשנת 1981. בשנת 1987 מונתה סקוט בתור מנהלת המרכז.
הכרה אקדמית.
בשנת 1993 העניקה אוניברסיטת מיסורי אות כבוד לסקוט. בשנת 1994 נבחרה סקוט כחברה באקדמיה למדעים של קליפורניה. היא הייתה נשיאת "האגודה האמריקאית לאנתרופולוגיה פיזית" בין 2000–2002 והיא עמיתה באגודה האמריקאית לקידום המדע (AAAS). סקוט קיבלה פרסים רבים מארגונים אקדמיים. ב-1999 הוענק לה אות כבוד מהחברה האמריקאית לביולוגיה של התא. ב-2001 יבלה סקוט את "אות השירות הציבורי" מהחברה הגאולוגית האמריקאית בזכות "האופן שבו קידמה את ההבנה הציבורית לגבי חשיבותם של המדע, השיטה המדעית, החינוך המדעי ותפקידה של האבולוציה בחינוך זה." בשנת 2002 העניק לה המכון האמריקאי למדעי הביולוגיה את העיטור הראשון של "אות השירות המצטיין" (Outstanding Service Award). היא קיבלה את הפרס על שם סטיבן ג'יי גולד מהאגודה ללימודי האבולוציה וכן אותות הוקרה נוספים מאגודת מורי המדע בקליפורניה, מהאגודה האנתרופולוגית האמריקאית, מאוניברסיטת ראטגרס, מאוניברסיטאות במונטריאול, מסצ'וסטס, אוהיו ועוד. בשנת 2010 קיבלה סקוט אות הוקרה מהאקדמיה הלאומית למדעים.
השקפת עולם.