באליפות אירופה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1969 זכה טר-אובניסיאן במדליית זהב בפעם השלישית בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.17 מטר בעזרת מהירות רוח בית מעל המותר של 4.4 מטר/שנייה, לפני לין דייוויס (8.07 מטר בעזרת מהירות רוח של 2.2 מטר/שנייה).
באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1971 זכה טר-אובניסיאן במדליית כסף בפעם השנייה בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.91 מטר בעזרת מהירות רוח בית מעל המותר של 2.3 מטר/שנייה, אחרי מקס קלאוס ממזרח גרמניה (7.92 מטר).
לאחר שפרש מספורט תחרותי נהיה למאמן הלאומי בשנים 1983–1989.
חיים אישיים.
טר-אובניסיאן התחתן פעמיים, מאשתו הראשונה נולדו לו בן (1963) ובת (1967) ומאשתו השנייה נולדה לו בת (1982).
אליפות ישראל במרוצי שדה
אליפות ישראל במרוצי שדה היא תחרות ריצות שדה הנערכת מדי שנה בחודש ינואר או פברואר. המנצח והמנצחת בתחרות מוכתרים כאלופי ישראל במרוצי שדה.
אליפות ישראל במרוצי שדה היא גם תחרות קבוצתית. כל רץ צובר ניקוד זהה למיקומו בסיום הריצה (המקום הראשון מקבל נקודה אחת, המקום השני מקבל שתי נקודות וכן הלאה), הניקוד של שלושת הראשונים מכל קבוצה מתחבר, והקבוצה שצוברת את מספר הנקודות הנמוך ביותר זוכה בתחרות הקבוצתית. בנוסף לתחרות הבוגרים, נערכות באליפות תחרויות לנערים (עד גיל 19), קדטים (עד גיל 17) וילדים.
היסטוריה.
אליפות ישראל הראשונה נערכה בשנת 1962 במקוה ישראל. הגברים רצו למרחק של 7 קילומטרים, והנשים רצו 880 מטרים. שנתיים לאחר מכן, האליפות עברה לפארק הלאומי ברמת גן, וכעבור שנה עברה התחרות להדסים. בשנת 1966 התחרות נערכה במעגן מיכאל, וכעבור שנה חזרה להתקיים בהדסים. בשנת 1970 שונה מרחקי הריצה ל-11 ק"מ בתחרות הגברים ול-4 ק"מ בתחרות הנשים. עד שנת 1997 התחרות נערכה במקומות שונים כגון: גבעת חיים, פארק הירקון, פארק השרון, רמת השרון, געש, חולון, ובית שאן, ובשנה זו התחרות החלה להיערך באופן קבוע בפארק הירקון. משנת 2000 עד שנת 2008 נערכו לגברים שתי תחרויות, אחת של ריצה קצרה והשנייה של ריצה ארוכה. נכון לשנת 2019 הנשים והגברים מזנקים באותו הזמן, ורצים מרחק ריצה זהה.
אין שמות על הדלתות
אין שמות על הדלתות הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1997 בבימויו של נדב לויתן שגם כתב את התסריט המבוסס על כמה סיפורים מקובץ סיפוריו "מאכל תאווה" מ-1996.
העלילה מתרחשת בקיבוץ ומתארת סיפורים שונים הקשורים לשכול וכאב על רקע החברה המשתנה של הקיבוץ, המעדיפה את השיקולים הכלכליים על פני האנושיים. חבר הקיבוץ עמוס (מיכה סלקטר), מתבונן בכל הדמויות מחלון חדרו ומספר עליהן. הקיבוץ הוא חברה סגורה ומלחיצה וכל אחד מכיר את השני ולכן "אין שמות על הדלתות".
הסרט צולם בקיבוץ יקום ולא זכה להצלחה, אך זכה לשבחים מצד מבקרי הקולנוע, והיה מועמד לחמישה פרסי אופיר.
המוזיקה נכתבה על ידי נחום היימן. הנעימה לחליל צד "הנסיעה לירושלים" מושמעת שנים רבות בפתיחת שידורי הבוקר של רשת ב'.
פרסים.
הסרט הוצג בפסטיבל ברלין והיה מועמד לחמישה פרסי אופיר - התסריט - נדב לויתן; השחקן הראשי - מוסקו אלקלעי; שחקנית המשנה - דורית לב ארי; שחקן המשנה - אבי פניני; המוזיקה המקורית - נחום היימן.
תקציר העלילה.
קובה (מוסקו אלקלעי) הוא אלמן קשיש וחולה המטפל לבדו בבנו המפגר ישראל (אבי פניני) שהגיע לגיל ארבעים והקיבוץ לוחץ עליו להעבירו למוסד "מבחינה כלכלית" אך הוא מסרב. קובה מטפל בו כבילד קטן, סוחב אותו על כתפיו, רוחץ ומאכיל אותו. הוא ישן על ספה ובקשתו למיטה נוספת נדחית.
איה (דורית לב ארי) היא אחות הקיבוץ ומנסה לעזור לקובה אך ללא תועלת. היא לוקחת את קובה וישראל לבית חולים איתנים אך ישראל מתנגד להיכנס והם חוזרים לקיבוץ. קובה לוקה באירוע מוחי אך מתעקש להמשיך ולטפל בישראל למרות לחצו של מזכיר הקיבוץ אלי (שלמה תרשיש) וחברי הקיבוץ להעבירו למוסד.
מורדי (דני בסן) ושמחה (מאיר סויסה) הם חברי קיבוץ רווקים כבני ארבעים שהגיעו אליו כילדי חוץ ממשפחות הרוסות ודרכיהם לא נפרדו מאז. כאשר שמחה מודיע למורדי שיש לו חברה מפינלנד בשם ססקיה (הלנה וולפרט) עימה הוא רוצה להקים משפחה נפתח סדק ביחסיהם. מורדי מתחיל להסתגר, לא מגיע לליל הסדר בקיבוץ ולבסוף מתאבד מנפילה ממגדל המים.
עדינה (חוה אלברשטיין) היא אם שכולה שבנה אריאל נהרג בשרותו הצבאי. אריאל היה צייר ועדינה בעזרת בן זוגה יוסף (נדב לויתן) מחליטים להפוך את צריף מגוריו לגלריה עם ציוריו לזכרו למרות התנגדות חברי המשק הרוצים להפוך את הצריף לצימר לתיירות. היא מסדרת את הציורים, קוראת למקום "בית אריאל" ומחכה לחברי הקיבוץ שייכנסו אבל אף אחד לא נכנס וכעבור מספר ימים היא נכנעת. הם אוספים את הציורים ומפנים את הצריף.
איה היא חברתו של עמוס (מיכה סלקטר), בעבר הייתה חברתו של נועם שנהרג. עוזי (אסי דיין), אביו של נועם, בא לבקר אותה והיא מתרשמת מהדמיון שלו לנועם.
איה מגיעה לדירתו של קובה ומוצאת אותו מת. ישראל לא מבין את העניין והיא מוציאה אותו לטיול בכיסא גלגלים. אלי מפנה את חדרו של אריאל ומביא את המיטה לביתו של קובה ששוכב מת בחדרו. כאשר אין מענה לדפיקות בדלת הוא מניח שקובה ישן, מניח את המיטה בחוץ והולך.
גידה
גידה (בצרפתית: Guider) היא עיר בקמרון שנמצאת באזור הצפון.
גאוגרפיה.
גידה ממוקמת כ-90 ק"מ מבירת האזור גארואה וכ-721 ק"מ מבירת המדינה יאונדה. בנוסף, העיירה ממוקמת כ-72 ק"מ מהגבול של קמרון עם ניגריה, כ-25 ק"מ מהגבול של קמרון עם צ'אד וכ-330 ק"מ מהגבול של קמרון עם הרפובליקה המרכז-אפריקאית.
אקלים.
הטמפרטורה הממוצעת היא 28 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מאי (32 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (24 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,084 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (270 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה.
גידה ממוקמת ליד הכבישים האזוריים P3, P29 והכביש D14. בנוסף גידה ממוקמת כ-17 ק"מ מהכביש הלאומי N1.
גביע המדינה בכדורסל 1970/1971
גביע המדינה בכדורסל לעונת 1970/1971 היא התחרות ה-12 מאז היווסדו של המפעל.
מכבי תל אביב זכתה בתואר בפעם העשירית בתולדותיה, לאחר ניצחון על מכבי חיפה, אשר העפילה לראשונה לגמר הודות להגרלה שעימתה את התל אביביות בשלב חצי הגמר.
הגמר.
מכבי תל אביב זכתה בגביע העשירי בתולדותיה.
כתב אזרחי (כתב קירילי)
כתב אזרחי, כתב קירילי רוסי, או גראז'דנקה (ברוסית: Гражда́нский шрифт או гражданка) הוא סוג של אלפבית קירילי שהוכנס לשימוש ברוסיה על ידי פיוטר הגדול לשימוש בכל הפרסומים שאינם לפולחן דתי: פרסומים רשמיים, כתבי-עת צבאיים, טכניים, מדעיים, חינוכיים וסיפורת. באלפבית זה בוטלו מספר אותיות כמו גם אותיות מחוברות וליגטורות. נעשה פישוט משמעותי בצורתן של חלק מהאותיות ובאחרות פישוט בגופן. הוכנסו לשימוש אותיות גדולות וסימני פיסוק. האות Э הוכנסה לשימוש וספרות ערביות החליפו את השימוש באותיות כערכים מספריים.
גורם מדרבן ליצירת כתב זה היה הערך שנתנה השכבה המשכילה הרוסית לאלפבית הלטיני בסוף המאה ה-17. הכתב האזרחי היה פשרה בין התומכים במסורת לשואפים לקבלה משמעותית יותר של תרבות המערב. אותיות מן האלפבית החדש כבר היו מוכרות בחלקן בכתובות שונות וכך גם האותיות הגדולות שנלקחו ברובן מן היוונית, אך השימוש בכל אלה היה מועט וחסר תקן מסודר.
הרפורמה שיזם פיוטר בוצעה בין השנים 1708 ל-1710 ונועדה לקרב את עיצוב הספרים וכתבי העת הרוסים לנהוג באותה תקופה במערב. בעיצוב הכתב הייתה השפעה לכתב האנטיקווה (Antiqua) של אותיות לטיניות. עד אותו זמן רווח השימוש באלפבית הגלגוליטי ובכתב הנהוג בסלאבית כנסייתית עתיקה ואלה היו שונים עד מאוד מעיצוב זה. בינואר 1707 השרטט והמאייר קוּלֶנְבאך עיצב את הגופנים בשלושה גדלים, ייתכן שעל-פי סקיצות של הצאר עצמו. הגופנים הוזמנו במקביל באמסטרדם בבית הדפוס של אומן ביילורוסי בשם איליה קופיֶיביץ' ובמוסקבה בחצר בית הדפוס של מוסקבה. באמסטרדם נרכשו מכונות דפוס ונשכרו בעלי מקצוע שהגיעו לרוסיה בסוף שנת 1707 כדי להכשיר עובדים מקומיים. בשל כך קרוי הכתב גם "אלפבית אמסטרדם".
ב-1 בינואר 1708 חתם פיוטר על צו להדפיס ספר גאומטריה ברוסית וספרים אזרחיים נוספים באלפבית החדש. הספר הראשון היה ספר לימוד בשום "גאומטריה מדידה סלבית" (Геометриа славенски землемерие) שפורסם במרץ 1708. הכתב הפך לנפוץ במחצית המאה ה-18 ואז פותחה גם גרסת הכתיב שלו. עד אז היה הכתיב בגרסת 'קצרנות' (סקורָפִּיס - Ско́ропись) של כתב עגול ישן (פָּלוּאוּסטב - Полуустав).
במרוצת המאות ה-18 וה-19 התפתח השימוש באלפבית הקירילי בשפות נוספות (סרבית, בולגרית, רומנית) לפי מודל הכתב האזרחי הרוסי עם השינויים הנחוצים. הכתב האזרחי שונה שוב לאחר המהפכה הרוסית של 1917.
מארי סטופס
מארי שרלוט סטופס (באנגלית: Marie Charlotte Stopes; 15 באוקטובר 1880 - 2 באוקטובר 1958) הייתה סופרת בריטית, פלאו-בוטנאית, לוחמת למען זכויות נשים ותמכה באאוגניקה. היא תרמה תרומה משמעותית לפלאונטולוגיה וסיווג פחם, והייתה האישה הראשונה בסגל האקדמי של אוניברסיטת מנצ'סטר. עם בעלה השני, המפרי ורדון רו הקימה את המרפאה הראשונה למניעת היריון בבריטניה. היא ערכה ניוזלטר "פיקוח לידה", אשר נתן עצות מעשיות לנשים במניעת הריון. כמו כן כתבה מדריך למיניות "אהבה בנישואים" (1918), שהיה ספר שנוי במחלוקת, אבל הביא את נושא פיקוח ילודה לשיח ציבורי רחב בתום מלחמת העולם הראשונה. סטופס התנגדה להפלות מלאכותיות, בטענה שמניעת ההריון היא כל מה שנדרש כדי לשנות את החברה.
ביוגרפיה.