קוק נבחר לאספה המחוקקת של ניו סאות' ויילס ב-1891 במערכת בחירות שהייתה הפריצה הראשונה של מפלגת הלייבור לפוליטיקה האוסטרלית. עם זאת, ב-1894 היה קוק מנהיגם של קבוצת חברי פרלמנט שסירבו לקבל את החלטת המפלגה לחתום על התחייבות להיות כבולים על ידי התכתיבים של המפלגה. מחאתו של קוק הייתה על בסיס התנגדותה של מפלגת הלייבור לפרוטקשוניזם, וההבנה שסוגיית המחירים היא מרכזית ביחסים עם בריטניה. במשך שנים סומן קוק כבוגד בערכים של מפלגת הלייבור בסוף אותה שנה הוא נהייה לתומך של מפלגת הסחר החופשי בהנהגתו של ג'ורג' רייד. בין השנים 1894 – 1899 הוא היה שר בממשלתו של רייד. קוק תוגמל על המעבר שלו לאמונה בכלכלה ליברלית כשהוא מונה להיות המנהל הכללי של הדואר של ניו סאות' ויילס. הוא נהייה לבעל ברית נאמן של רייד למרות שלשניים הייתה אישיות שונה.
חבר הפרלמנט הפדרלי.
בבחירות הראשונות לפרלמנט הפדרלי ב-1901 נבחר קוק מטעם מחוז הבחירה של פאראמטה מבלי שאף אחד יתמודד מולו. מחוז בחירה זה כלל גם את עיר מגוריו. באותה תקופה נותר מעט מאוד משורשיו של קוק במפלגת הלייבור. הוא נבחר להיות סגן מנהיג מפלגת הסחר החופשי, אך לא כיהן כשר בממשלתו של רייד, בעיקר מהסיבה שרייד היה צריך למנות כשרים את שותפיו הקואליציוניים מהמפלגה הפרוטקשוניסטית.
כאשר פרש רייד ממנהיגות המפלגה, הסכים קוק למזג את המפלגה האנטי-סוציאליסטית (שמה החדש של מפלגת הסחר החופשי החל מהבחירות של 1906) עם המפלגה הפרוטקשוניסטית בהנהגתו של אלפרד דיקין, כדי להוות משקל נגד של ממש כנגד הפופולריות של הלייבור. רייד נבחר להיות סגן מנהיג המפלגה הליברלית החדשה. קוק כיהן כשר ההגנה בממשלתו השלישית של דיקין בשנים 1909 – 1910, ואז ירש את דיקין כמנהיג המפלגה הליברלית כאשר היא הובסה על ידי הלייבור בבחירות של 1910. בשלב זה התנגדותו המוחלטת לסוציאליזם הייתה כבר מגובשת.
ראש ממשלה.
בבחירות של 1913 זכתה המפלגה הליברלית ברוב של מושב אחד בפרלמנט וקוק נבחר להיות ראש ממשלת אוסטרליה השישי. עם זאת עדיין היה ללייבור רוב בסנאט. עקב הקשיים שלו למשול ביעילות מול סנאט עוין, החליט קוק לגרום לפיזור של שני בתי הפרלמנט על פי סעיף 57 לחוקה. הוא הגיש הצעת חוק לביטול ההעדפה של העסקתם של חברי איגודים מקצועיים בשירות הציבורי. כמצופה, הסנאט דחה את הצעת החוק ובכך הייתה לקוק סיבה לדרוש פיזורם של שני בית הפרלמנט.
לרוע מזלו של קוק, פרצה מלחמת העולם הראשונה בעיצומה של מערכת הבחירות. מנהיג הלייבור, אנדרו פישר הזכיר לציבור הבוחרים שמפלגתו הייתה זו שדחפה להקמתם של כוחות ההגנה האוסטרלים העצמאיים, ושהשמרנים היו אלה שהתנגדו לכך. קוק הובס בהפרש של חמישה מושבים בפרלמנט ופישר שב להיות ראש הממשלה.
המפלגה הלאומית.
ב-1916 חל פילוג בשורות מפלגת הלייבור, כאשר בילי יוז, שירש את פישר כראש הממשלה שנה קודם לכן, הגיש את חוק גיוס החובה. יוז זכה לתמיכה מצדו של קוק והמשיך לכהן כראש ממשלה למרות שמשאל העם על גיוס החובה נכשל. מאוחר יותר באותה שנה התמזגה מפלגת הלייבור הלאומית (National Labor Party) בהנהגתו של יוז עם המפלגה הליברלית והוקמה המפלגה הלאומית (Nationalist Party). למרות שעיקר השליטה במפלגה הייתה בידיהם של מנהיגי המפלגה הליברלית לשעבר, יוז נבחר להיות מנהיג המפלגה החדשה, כשקוק מכהן כסגנו. קוק מונה להיות שר הצי בממשלה החדשה שהרכיב יוז. בבחירות של 1917 ו-1919 נחלה המפלגה ניצחון והביסה את הלייבור.
קוק היה אחד מחברי המשלחת האוסטרלית לועידת השלום בפריז ב-1919. הוא הגן על "המדיניות האוסטרלית הלבנה" (White Australia policy) ותמך בסיפוחה של גינאה החדשה הגרמנית. הוא ויתר על תיק הצי כדי להיות שר האוצר בשנים 1920 – 1921.
שנותיו האחרונות.
קוק התפטר מהפרלמנט ב-1921 כדי להתמנות כנציב העליון אוסטרליה בלונדון ושירת בתפקיד זה עד ל-1927. בשנים 1928 ו-1929 הוא היה יושב הראש של ועדה מלכותית שבחנה את היחסים הכלכליים בין אוסטרליה הדרומית לבין הממשלה הפדרלית. ג'וזף קוק מת בסידני ב-1947 בגיל 86.
תוארי כבוד והנצחה.
קוק מונה להיות חבר המועצה המלכותית ב-16 ביולי 1914. ב-1918 הוענק לו התואר אביר מפואר של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
ב-1972 הנפיק הדואר האוסטרלי בול הנושא את דיוקנו. קוק היה ראש הממשלה היחיד באוסטרליה שלא נקרא על שמו מחוז בחירה, למרות שקיים מחוז בחירה בשם קוק הקרוי לא על שמו, אלא על שמו של קפטן ג'יימס קוק. כדי לפתור את הבעיה, הכריזה ב-2009 ועדת הבחירות המרכזית של אוסטרליה, במסגרת חלוקה מחדש של מחוזות הבחירה, שהמחוז ייקרא על שם שני האישים.
ספייס (אמצעי לחימה)
ספייס (באנגלית: SPICE, ראשי תיבות של Smart, Precise Impact, Cost-Effective) היא סדרת ערכות הנחיה שפותחה בישראל על ידי חברת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות בע"מ. הערכה מאפשרת להפוך פצצה מוטלת רגילה לפצצה חכמה באמצעות הנחיה המבוססת על חיישן אלקטרואופטי או GPS. בשל דיוקה הרב של הספייס היא מכונה לעיתים בתקשורת "טיל", למרות שאין לה הנעה משלה אלא היא דואה או גולשת באוויר.
ערכת ההנחיה "ספייס" כוללת ראש ביות בעל מערכת ניווט אינרציאלית (INS) ומערכת GPS. הספייס שולח תמונה עד לפגיעתו. הספייס מתקנת את מסלולה תוך כדי מעוף באמצעות כנפיים מתקפלות וסנפירים שונים. הטווח של הספייס יכול להגיע ל-150 ק"מ. חסרונו העיקרי של הספייס הוא מחירו הגבוה, עקב ההנחיה האלקטרואופטית היקרה, שנעדרת ממערכות הנחיה דוגמת ה-JDAM.
בעזרת הספייס הופכת הפצצה למדויקת עם רדיוס פגיעה של עד 3 מטרים מהיעד המתוכנן. המערכת ניתנת להרכבה על F-15 איגל, F-16 פייטינג פלקון ופאנביה טורנדו. ומורכבת על פצצות שימוש כללי מסוג MK-83 ו- MK-84 וכן על BLU-110, BLU-109, RAP-1000, RAP-200.
ישנן 3 דגמים של המערכת: Spice 250, Spice 1000 ו-Spice 2000. המספר מציין את משקל הפצצה בליברות. Spice 250 היא מערכת עצמאית, היינו כוללת את הפצצה עצמה ולא מורכבת על פצצה קיימת.
כפיתוח המשך לטיל האוויר-קרקע פופאי (AGM-142 Have Nap) הספייס הוא מוצר מתוצרת רפאל, הספייס הגיע לבשלות מבצעית בשנת 2003 בטייסת F-16 של חיל האוויר הישראלי. ב-2018 נקלט בחיל האוויר הישראלי דגם משופר של ספייס 1000 תחת השם "ברד קל". גם חיל האוויר ההודי מפעיל פצצות מסוג זה. בפצצת ברד קל נעשה שימוש מוצלח בסכסוך ישראל–איראן–חזבאללה בסוריה. על פיתוח הפצצה וקליטתה בחיל האוויר זכו צוותים של חיל האוויר, רפאל ואלביט מערכות בפרס ביטחון ישראל ב-2019.
המשפט הויריאלי
מירי פאוסט
5-HO-DiPT
5-HO-DiPT (5-hydroxy-N,N-di-iso-propyltryptamine) הוא נגזרת של טריפטמין הפועל כאגוניסט לסרטונין. הוא ידוע כמטבוליט של סם פסיכדלי ידוע יותר בשם 5-MeO-DiPT.
קישורים חיצוניים.
מפלגת פנינה רוזנבלום
משלר
משלר (באנגלית: Maschler) הוא שם משפחה.
אורי סטריזובר
אוּרי סְטְריזוֹבֶר (נולד ב-1950) הוא משורר, מחנך ופעיל בתחום התרבות, יזם ומנהל תוכניות תרבות וקהילה. בעל תואר דוקטור בחינוך לאמנויות.
ביוגרפיה.
אורי סטריזובר נולד וגדל בירושלים. סבו, יהודה סטריזובר, חרדי שעלה בשנות העשרים של המאה העשרים מהעיר סטרז'וב שבגליציה (ומכאן שמו סטריזובר), והתיישב בירושלים. כתב שלושה ספרים בענייני הלכה ומוסר - מנחת יהודה, הלכות החוכמה וספר ישרים.
רקד בלהקת "הורה ירושלים", איתה טס להופעות בחו"ל. לימים שימש כוריאוגרף תוכנית הטלוויזיה לילדים "ריצ'רץ'" ועיצב כוריאוגרפיה לשלוש הצגות, במסגרת תיאטרון קטרון ירושלים.
לאחר שיחרורו מצה"ל סיים תואר ראשון בחינוך, אמנות וספרות עברית באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת לידס.
שימש כמורה ומחנך בבתי ספר (מעלות דפנה ירושלים), כמנהל מתנ"ס (שכונת נווה יעקב בירושלים). היה יועץ ארגוני ומנחה אישי למנהלים ולצוותים מקצועיים בישראל ובמוסדות יהודיים בחו"ל (ג'וינט, האוניברסיטה העברית, החברה למתנ"סים).
יזם תוכניות בתחומי התרבות והקהילה: קורס הנחיה לסופרים ולמשוררים; בית הספר "מפנה" בטמרה, חממות כתיבה ביישובים שונים ברחבי הארץ.
בין השנים 1987 – 1992 כיהן כמנכ"ל "בני ברית נוער לנוער". בין השנים 1993 – 2007 כיהן כמנהל אמנותי ומנכ"ל "מתא"ן" - מפעל תרבות ואמנות.
החל מ-2007 ועד היום (2014) עוסק סטריזובר בניהול וקידום פרויקטים ותוכניות: מוביל תהליך תכנוני רחב היקף לפיתוח תוכניות תרבות לאזור הנגב (הרשות לפיתוח הנגב), מנהל תוכנית מעבדות תרבות בפריפריה (ביוזמת מועצת הפיס לתרבות), מנכ"ל עמותת "אדם יוצר" (קידום יוצרים מבוגרים באמנויות), ניהול תוכניות קלאסילייק (סדרת קונצרטי תיאטרון ביוזמת מועצת הפיס לתרבות), מנהל תחום התרבות והאמנויות בקרן ירושלים ומנהל אמנותי של פסטיבל "חופשי בקיץ".
סטריזובר חבר בוועדות ובהנהלות של תיאטרון תמונע, הזירה הבין-תחומית, תיאטרון הקרון, המדיטק בחולון, עמותת שח"ל, אגודת מיתר, תיאטרון ירושלים ועוד ושימש כיו"ר ועדת נשיא המדינה חיים הרצוג לבחירת מתנדבים.
הוא בוגר תואר שני בחינוך לאמנויות משלוחת ברטון הול קולג' של אוניברסיטת לידס בישראל. כמו כן בוגר תוכנית גוונים, כיתת השירה הליקון, קורס הנחיה בינאישית ותוכנית להנחיית קבוצות.
קיבל תואר דוקטור בחינוך לאמנויות מאוניברסיטת בודפשט, הונגריה (בהצטיינות יתרה). נושא עבודת המחקר – "השפעתם החינוכית של ארכיטיפים גבריים העולים מתוך שירי משוררים" (2007).
אורי סטריזובר נשוי לרחל, אב לשלושה.
פרסומי שירה.
פרסם שירים בכתבי העת הליקון, עיתון 77, גג ו-.World Confederation of J.C. C
ב-2010 ראה אור ספר שיריו "רחל, בנך משחק" בהוצאת כרמל, עורכת נורית זרחי.
שרית שנער