הדלתות נבנו בעיקר מלחמן ומעץ פרי-הג'ק המקומיים או מטיק שיובא מהודו. עצים אלה חזקים במיוחד, ועמידים יחסית בפני טרמיטים ועובש. רבות מהדלתות בסטון טאון מחזיקות מעמד כבר למעלה מ-150 שנים.
נאור ציון
נאור ציון (נולד ב-10 בפברואר 1972) הוא סטנדאפיסט, תסריטאי, שחקן, במאי וקומיקאי ישראלי. ידוע בעיקר בזכות הסדרה הקומית "החברים של נאור", אותה יצר, כתב, ביים וכיכב בה בתפקיד עצמו.
ביוגרפיה.
ציון נולד וגדל ברמת השרון למשפחה ממוצא פרסי. בשנת 1981, בגיל 8, נפטר אביו. במהלך נעוריו היה חניך בתנועת הנוער המחנות העולים, הצטיין בכדורסל ושיחק בקבוצת הנוער א.ס. רמת השרון ובשנת 1991 כאשר היה בן 19, החל ציון להופיע במרתוני סטנד-אפ בתיאטרון בית ליסין. בשנת 1993, מיד לאחר שירותו הצבאי, פרץ ציון לראשונה לתודעת הקהל, כאשר הופיע בפינת הסטנד-אפ בתוכנית הבידור של דודו טופז "סופשבוע" ששודרה בערוץ 1. בתוכנית זו זכה לחשיפה משמעותית הראשונה שלו.
ב-1994 השתתף בתוכנית ההומור "נפלו על הראש" בערוץ 2. ובאותה שנה החל להופיע במופע סטנד-אפ ברחבי ישראל אשר שילב סטנד-אפ, מערכונים, ואינטראקציה עם הקהל והתמקד בבדיחות על סיטואציות ישראליות, על "ערסים", על המצב החברתי-מדיני בישראל, זוגיות ועוד. במשך שנים רבות נהג ציון לדבב במהלך המופע שלו פרק מהסדרה המצוירת פינוקיו בצורה סאטירית. המופע רץ בהצלחה במשך 7 שנים.
בשנת 2001 יצא ציון במופע בידור חדש ששילב קטעי וידאו ומופע אינטראקטיבי שהוצגו על גבי מסך ענק.
ב-2005 הוציא לשוק דיסק DVD אשר הכיל קטעים נבחרים ממופע הסטנדאפ שלו.
בשנים 2006–2011 שודרו בערוץ 10 שלוש העונות הראשונות של קומדיית המצבים שציון יצר, כתב, ביים ואף כיכב בה בתפקיד הראשי "החברים של נאור", שזכתה לנתוני הצפייה הגבוהים ביותר לסדרה מתוסרטת בתולדות ערוץ 10.
ב-2014 שודרה קומדיית המצבים "עממיות", אותה יצר, כתב וביים.
ב-2015 שודרה בערוץ 10 הסדרה "איט אנד ראן", במסגרתה ציון מבקר במסעדות ומסלולי ריצה ברחבי העולם.
ב-2015 הודיעו יהודה ברקן והמפיק משה אדרי שנאור ציון יכתוב ויביים את סרט ההמשך ל"חגיגה בסנוקר", אך הפרויקט לא צלח.
ב-2016 הודיע ציון כי הסדרה "החברים של נאור" תחזור לעונה רביעית, חמש שנים לאחר תום שידורי העונה השלישית. העונה האחרונה של הסדרה עלתה לאוויר בפברואר 2017.
ב-2018, נמכרו הזכויות להפקת "עממיות" לחברת התוכן ההודית applause entertainment, שצילמה 12 פרקים לעונה הראשונה של הסדרה, תוך השקעה של מיליון דולר לפרק. הסדרה צפויה לעלות לאוויר בהודו במהלך שנת 2019.
ב-2019 החל ציון בהליך משפטי כנגד שידורי קשת וכנגד הפקת התוכנית "2025". בסרטון שהעלה לרשת, שצבר מאות אלפי צפיות, הציג ציון מוטיבים רבים שהועתקו מפורמט שכתב "?how much can you make", אותו הציג לבכירים בקשת כשנה וחצי לפני עליית התוכנית לאוויר.
ב-2021 יצר את סדרת הרשת האחים חרירה 2 בהשתתפות יגאל עדיקא, אורי גבריאל, בינו גבסו, רון נשר ואמיר חצרוני.
אירועי אלימות.
בשנת 2000 תקף עובדת בדוכן קרפים לאחר שהגישה לו קרפ שלא לשביעות רצונו. ציון זרק עליה חפצים שפגעו בה. הוא נידון ל-120 שעות לתועלת הציבור ולתשלום פיצויים למותקפת.
בשנת 2003 תקף צלם עיתונות לאחר שזה הבזיק עם פלאש בפניו במהלך אירוע יחסי ציבור.
בתחקיר "וואלה!" ב-2016 עלו טענות מצד אנשי צוות שעבדו עמו על התנהגות אלימה.
במרץ 2017, סיפרה השחקנית מיכל ויצמן בריאיון ל"ידיעות אחרונות" על בן זוג מפורסם ואלים שהיה לה בצעירותה מבלי לחשוף את שמו. כמה ימים לאחר מכן חשף ציון בריאיון ל"ידיעות אחרונות" שמדובר בו, וטען שאלו שקרים ומעולם לא הרים עליה יד.
ב-12 במרץ 2018 הוא עוכב לחקירה בחשד שהכה אדם בקניון רמת אביב, לאחר שלדברי ציון, המתלונן קילל אותו, ב-21 בדצמבר 2020 ציון הודה במסגרת עסקת טיעון והורשע בתקיפה. הוא נדון ל-150 שעות עבודות לתועלת הציבור, מאסר על תנאי של שלושה חודשים ותשלום פיצויים בסך עשרת אלפים ש"ח לאדם שאותו תקף.
אלכסנדריון
לי הסיין יאנג
לי הסיין יאנג (בסינית: 李显扬. נולד ב-1957) הוא איש צבא בדימוס ומנהל עסקים סינגפורי.
ביוגרפיה.
לי הוא בנו השני של ראש ממשלתה הראשון של סינגפור, לי קואן יו. כיהן בין השנים 1995–2007 בתפקיד נשיא ומנכ"ל תאגיד התקשורת סינגפור טלקום (סינגטל). ובין 2007–2013 כמנהל חברת "Fraser and Neave" . מאז 2013 הוא יו"ר רשות התעופה האזרחית של סינגפור.
כאחיו הבכור, לי הסיין לונג (ראש ממשלתה הנוכחי של סינגפור), זכה הסיין יאנג במלגת הנשיא ובמלגת הצטיינות מטעם צבא סינגפור ונסע, עם סיום לימודיו התיכוניים, ללמוד באוניברסיטת קיימברידג'. לאחר ששב לארצו, שרת בצבא הסינגפורי והגיע לדרגת בריגדיר גנרל).
לי נישא לעורכת-הדין לים סואט פרן ב-18 ביולי 1981. לזוג שלושה ילדים.
לב ברג
לֶב סֶמיונוביץ' בֶּרג (ברוסית: Лев Семёнович Берг; 14 במרץ 1876 – 24 בדצמבר 1950) היה גאוגרף וזואולוג יהודי ששירת כנשיא "החברה הגאוגרפית הסובייטית" בשנים 1940–1950.
חייו.
לב ברג נולד בעיר בנדרי שבבסרביה, האימפריה הרוסית (כיום נקראת טיגינה ומצויה בטרנסניסטריה). בשנים 1885–1894 למד בגימנסיה בקישינב וסיים את לימודיו בה עם מדליית זהב. בשנת 1894 הוא התנצר, והדבר אִפשר לו המשך הלימודים וקידום הקריירה המקצועית. בשנת 1894 החל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה, ועם סיום לימודיו מונה למנהל אזורי הדגה בימת אראל והסביבה.
בשנים 1913–1914 היה פרופסור לאיכתיולוגיה במכון לחקלאות במוסקבה, ובשנים 1916–1950 היה פרופסור באוניברסיטת סנקט פטרבורג.
במהלך חייו פרסם עבודות רבות בתחומים גאוגרפיה, ביולוגיה ותורת האבולוציה. בשנת 1922 פרסם ספר על תורת האבולוציה ((Berg, L. S. Nomogenes ili evolutsia na osnove zakonomernostey. Trudy geograficheskogo instituta. T. 1. Petersburg: Gos. Izd 1922).
שהייתה במחלוקת מספר שנים ובסוף הוזנחה.
נפטר בשנת 1950 בלנינגרד.
לב סמנוביץ' ברג
נחל תרצה
נַחַל תִּרְצָה (בערבית: وادي الفارعه - ואדי אל-פארעה) הוא נחל איתן, הגדול בנחלים המנקזים את מזרח השומרון לבקעת הירדן ולנהר הירדן ומשם לים המלח. אורכו כ-40 קילומטרים ושטח אגן הניקוז שלו הוא 300 קמ"ר. זרימתו מתמדת והוא הנחל האיתן היחיד במזרח השומרון. הוא נקרא על שם העיר המקראית תרצה.
הנחל נובע מזרחית לשכם, בבקעת בית דג'ן ונמשך צפונה, שם הוא נקרא ואדי עזמוט ואחר כך ואדי בידא. באזור עינות בידאן שעל כביש שכם-גשר אדם (כביש 57) הוא פונה מזרחה בתוך בקע טקטוני, משלים בנקודה זו את הקפתו של הר כביר, ומנקז באופן זה את כל מורדות ההר.
מי הנביעות הזורמים בנחל משמשים את החקלאים הערבים באזור להשקיית שדותיהם שלאורך הנחל, בעיקר באזור הג'יפתליק.
קילומטרים ספורים מזרחה משם נשפך נחל תרצה לנהר הירדן.
הידרולוגיה.
הנחל מקבל את מימיו מ-11 מעיינות, וספיקתו השנתית הממוצעת היא 13.5 מיליון מטרים מעוקבים (MCM) והיא משתנה בהתאם לכמות המשקעים: בין 4 ל-42 מיליון מ"ק. בנוסף זורם באפיק ביוב לא מטופל ממזרח שכם; זרימת הביוב בנחל מוערכת ב-3 מיליון מ"ק בשנה. באזור הנחל פועלות (נכון ל-2007) 70 בארות מים: 62 לשימוש חקלאי, 3 לשימוש ביתי ועוד 5 המשמשות את ישראל. מבארות אלו שואבים הפלסטינים בין 4.4 ל-11.5 מיליון מ"ק בשנה.
אתרים הסמוכים לנחל.
המסלול הקדום של דרך מבוא השמש עבר בצידו הצפוני של הנחל. לאורך הנחל השתמרו אתרים קדומים, חלקם מתקופת ההתנחלות בימי השופטים ומימי בית שני:
מאגר תרצה.
בבקעת הירדן, באזור בתרונות החוואר, מתנקז לנחל תרצה יובל המושך מים ממעיינות פריעה. עקב כך הקימה אגודת המים של המועצה האזורית בקעת הירדן את מאגר תרצה - מערכת מאגרי מים גדולה ומשוכללת לתפיסת מי השיטפונות. המאגר תוכנן על ידי גדי יום-טוב ממשרד לביא נטיף מהנדסים ומהווה אחד ממאגרי המים החשובים בבקעת הירדן. הוא מורכב משלושה סכרים מדורגים: העליון מביניהם משמש לשיקוע הבוץ והסחף, האמצעי נועד לתפוס ולשאוב את מי השיטפונות למאגר מלאכותי קרוב, לשם השקיית שטחי חקלאות באזור, והתחתון לתיירות - כבריכת חורף.
משה ארם
משה אֶרֶם (בכתיב יידי: ערעם; (במקור: לפי אתר הכנסת קזנובסקי ולפי תדהר קזרנובסקי); 7 באוגוסט 1896 – 14 באוקטובר 1978) ממנהיגי פועלי ציון שמאל מיום ייסודה, חבר הכנסת מטעם מפ"ם ואחרי התפלגות מפ"ם, חבר הכנסת מטעם אחדות העבודה - פועלי ציון.
חייו.
ארם נולד בליאדי שבדרום מזרח בלארוס, שנכללה אז בתחום המושב של האימפריה הרוסית. למד בחדר מתוקן, לאחריו בגימנסיה היהודית בהומל הסמוכה (1912–1916). משם עבר ללמוד במכון הפסיכונוירולוגי בפטרוגרד (סנקט פטרבורג), ולאחר שנתיים, בשנת 1918, עבר למוסקבה, והחל ללמוד משפטים באוניברסיטת מוסקבה. ב-1919 ברח לליטא, שם לימד בבית ספר בקובנה. ב-1921 גורש מליטא. שהה בגרמניה ועלה לארץ ישראל בשנת 1924.
השתקע בתל אביב והמשיך בעסקנות פוליטית. היה חבר מועצת פועלי יפו ותל אביב בין השנים 1924–1935. ב-1926 נבחר גם למועצת עיריית תל אביב.
בין תפקידיו לפני קום המדינה, היה חבר הוועד הפועל של ההסתדרות ומנהל מחלקת הגיוס ומחלקת החיילים המשוחררים.
ב-1937 ביקר בספרד במהלך מלחמת האזרחים בספרד בהזמנת הממשלה הרפובליקנית.
כיהן החל מהכנסת הראשונה, היה חבר בוועדות שונות וליווה את מפלגתו במהלך הפיצולים והאיחודים הפוליטיים.
בשנת תשל"ז-1977 הוכר כ"יקיר העיר" תל אביב. נפטר בישראל ב-14 באוקטובר 1978.
רחוב בשכונת רביבים בצפון תל אביב נקרא על-שמו.
בנו שמעון היה חתנו של יעקב זרובבל.
פיטר וויגין
ויליאם פיט
ברנשטיין