לבסוף בחזרה בהודו, בלראג' וג'איה מתחתנים. דארסי מפתיע את לליטה כשהוא מצטרף ללהקת מתופפים מסורתית, בכוונה להראות לה שהוא לומד להעריך את התרבות ההודית. הסרט מסתיים בחתונה כפולה של ג'איה ובלראג' ולליטה עם דארסי, כאשר שני הזוגות רוכבים על פילים ברחובות אמריטסר.
הפקה.
הסרט קיבל מימון של מועצת הקולנוע של בריטניה בתנאי שרוב הצילומים יהיו בבריטניה. בין אתרי הצילומים של הסרט היו אתרים בבקינגהמשייר: "הלטון האוס", "סטוק פארק קלאב", טורוויל טחנת הרוח קומבסטון, וכמו כן אתרים בלונדון: "סאותהול", "ליטל וניס", לונדון איי וב"תיאטרון הסרטים הלאומי".
אתרי צילום נוספים היו במקדש הזהב באמריטסר, החופים של גואה, הגרנד קניון, אולם הקונצרטים על שם וולט דיסני בלוס אנג'לס והחוף של סנטה מוניקה.
הזמרת אשנטי שרה בסרט את השירים "Take Me to Love" ואת "Touch My Body". לדברי הבמאית גורינדר צ'דהא הופעתה של אשנטי בסרט היא הומאז' למסורת של הופעות קמאו של ידוענים השרים שיר שאינו קשור ישירות לעלילת הסרט.
קבלה וביקורת.
עם צאתו זכה הסרט לביקורות אוהדות. באתר הביקורות Rotten Tomatoes הוא קיבל ציון של 79% בהתבסס על ביקורות של 33 מבקרים, ודירוג ממוצע של 6.6 מתוך 10.
רפל
רפל היא משפחה ישראלית.
טן הוא שם משפחה.
סן איגנסיו (בליז)
סן איגנסיו (San Ignacio) היא עיר במחוז קאיו שבמערב בליז והיא משמשת כמרכז התרבותי והכלכלי של המחוז. העיר צמחה סביב תעשיית עצי המהגוני ועצי הגומי שהתפתחו במהלך תקופת השלטון הבריטי. במשך השנים משכה העיר אנשים מהאזורים השכנים וכתוצאה מכך אוכלוסיית העיר מגוונת מאוד כיום.
היסטוריה.
במקור נקראה העיר "אל קאיו" על ידי הספרדים. ב-19 באוקטובר 1904 הוכרזה אל קאיו רשמית כעיר על ידי ממשלת הונדורס הבריטית. בעבר היה האזור כולו מוקף נחלי מים והחל משנות הארבעים של המאה ה-20 אחד הנחלים התייבש.
גאוגרפיה.
העיר שוכנת על גדותיהם של נהרות המאקל והמופן, במרחק של 100 ק"מ ממערב לבליז סיטי ו-35 ק"מ ממערב לבירת המדינה בלמופן. שטחה של העיר הוא כ-6.5 קמ"ר.
דמוגרפיה.
אוכלוסיית העיר מורכבת בעיקר ממסטיסים, אנשים ממוצא אפריקאי וכן אנשים ממוצא לבנוני ומעם המופן. בעיר מתגוררת קהילה גדולה של סינים שרובם היגרו בגלים מגואנגג'ואו באמצע המאה ה-20. קהילה גדולה של מנוניטים מתגוררת ליד העיר.
סנטה אלנה.
בשנים האחרונות התמזגה לסן איגנסיו, העיירה השכנה סנטה אלנה. יחד מהוות הערים את האזור האורבני השני בגודלו בבליז. שתי הערים מחוברות באמצעות הגשר התלוי היחידי בבליז שנבנה ב-1949.
איסר (נהר)
איזר (נהר)
הפיגוע במעבורת סופרפרי 14
הפיגוע במעבורת סופרפרי 14 התרחש ב-27 בפברואר 2004. בעת ששייטה במפרץ מנילה שבפיליפינים התפוצצה פצצה במעבורת, חוללה בה שרפה וגרמה למותם של 116 מנוסעיה.
הפיגוע.
המעבורת, בעלת תפוסה של 10,192 טון, הפליגה מנמל מנילה בדרכה ליעדים באיים נגרוס, פאנאי ומינדנאו, כשעליה 744 נוסעים ו-155 אנשי צוות. בשעה 23:00 נמצאה המעבורת ביציאה ממפרץ מנילה. אז התפוצץ באחד מסיפוניה התחתונים מטען חבלה במשקל של 3.6 קילוגרמים, שהוסתר בתוך מקלט טלוויזיה. כתוצאה מכך פרצה דלקה, שהתפשטה ואחזה במעבורת. יושבי האונייה נטשו אותה לסירות הצלה או קפצו למים. המעבורת שקעה חלקית בים.
בסך הכל נספו בפיגוע 116 איש. גופות 63 בלבד מהם נמצאו, מתוכן 16 שחולצו מתוך המעבורת על ידי צוללנים. בין הנספים היו 15 ילדים עד גיל 16.
חקירת הפיגוע.
למרות שמספר ארגוני טרור פרסמו הודעות נטילת אחריות לאסון, סברו בתחילה חוקרי האסון שהשרפה אירעה במעבורת כתוצאה מדליפת גז ולא מחבלה. בהדרגה, נוכח עדויות של ניצולים, התחזק החשד כי נעשתה חבלה במעבורת. חמישה חודשים לאחר האסון, לאחר שהמעבורת נגררה למים רדודים יותר ויושרה, מצאו צוללנים בתוכה ראיות להתפוצצות. בהמשך נעצר לטענת משטרת הפיליפינים חבר בתנועה האסלאמית המקומית רג'ה סולימאן והודה כי הטמין את מטען החבלה, הפעיל קוצב זמן שיפעיל אותו וירד מהמעבורת לפני הפלגתה. לדבריו נעשתה הפעולה עבור קבוצת הטרור האסלאמי הפיליפינית אבו סיאף, החשודה בקיום קשרים עם ארגון אל-קאעידה.
ב-11 באוקטובר 2004 הודיעה נשיאת הפיליפינים גלוריה מקפגל ארויו כי חוקרי האסון במעבורת הגיעו למסקנה שהמדובר בפיגוע. לדבריה זוהו שישה חשודים הקשורים בפיגוע, ששניים מהם נעצרו. חוקרי המשטרה היו סבורים שהפיגוע נעשה לאחר שהחברה בעלת המעבורת לא נענתה ב-2003 לדרישה מאת קבוצת אבו סיאף לשלם לה דמי חסות של מיליון דולר.
ביולי 2008 נעצר בבחריין רובן עומר פסטנו לווילה (Ruben Omar Pestano Lavilla), מייסד קבוצת רג'ה סולימאן והחשוד כמארגן הפיגוע, והוסגר לפיליפינים בחודש שלאחר מכן.
סן פדרו (בליז)
סן פדרו (San Pedro) היא עיירה בחלקו הדרומי של האי אמברגריס שבמחוז בליז שבבליז. זוהי העיירה השנייה בגודלה במחוז. העיירה, שבעבר הייתה כפר דייגים מנומנם, הוכרזה כעיירה בשנת 1984.
רוב תושבי העיירה דוברים אנגלית וספרדית באופן שוטף. כמו כן דוברים רבים מתושבי העיירה את השפה הקרואילית. העיירה מזוהה בעיקר עם השיר "La Isla Bonita", אותו כתבה הזמרת מדונה ביחד עם פטריק לאונרד, בהשראתה. (השיר מתחיל עם השורה "אתמול בלילה חלמתי על סן פדרו")
היסטוריה.
פליטיה של "מלחמת הקאסטות", שהתחוללה בחצי האי יוקטן שבמקסיקו במחצית השנייה של המאה ה-19, ברחו בעיקר דרומה למקום המקלט בצפון בליז, שם הגנו עליהם השלטונות הבריטים ועודדו אותם להתיישב באזור. צעד זה בוצע בתקווה שהם יתיישבו במחוז קורוזל.
תנועת הגירה זו הייתה הגורם העיקרי להתיישבות בצפון בליז. אוכלוסיית מחוז קורוזל גדלה מפחות מ-200 תושבים ב-1846, ל-4,500 ב-1857 ול-8,000 ב-1858 על פי מפקד האוכלוסין של 1861 מנתה אוכלוסיית צפון הארץ כמעט כפליים מזו של בליז סיטי וסביבתה.
המתיישבים הראשונים בסן פדרו הגיעו למקום בין השנים 1848 – 1849. היו אלה ככל הנראה קרובי משפחותיהם של דייגים שהקימו קודם לכן באזור מחנות דיג והעבירו את משפחותיהם למקום המבטחים על האי בזמן המרד של המאיה בסנטה קרוס. בתחילה התיישבו במקום ארבע משפחות בלבד, אך עד מהרה הצטרפו אליהם משפחות נוספות. בהמשך צמח היישוב להיות כפר בן 30 בתים ויותר מ-50 תושבים. היה זה יישוב אופייני לחבל ארץ זה. הפליטים שהגיעו מיוקטן היו חקלאים ודייגים באזור מוצאם והמשיכו לעסוק במקצועות אלה גם בסן פדרו. ב-27 בנובמבר 1984 הוכרזה סן פדרו רשמית כעיר.
מגד&quot;א
תעמולת בחירות
תעמולת בחירות היא פרסום שנועד לשכנע מצביעים לבחור במועמד או מפלגה בבחירות. פרסומים כאלו הם חלק ממאמץ מתמשך המכונה "קמפיין בחירות" (קמפיין פרסומי שהוא קמפיין פוליטי)-מהלכים הנעשים לאורך תקופה וכוללים בחירת אסטרטגיה תקשורתית, קביעת תכנים ותקצוב אמצעי הפרסום (שלטים וכרזות, תשדירי רדיו וטלוויזיה, מודעות באינטרנט).
במדינות רבות יש חוקים הקובעים את המותר והאסור בתעמולת בחירות, מתוך כוונה למנוע השפעה בלתי הוגנת על הבוחר. בין השאר נקבעו במדינות שונות איסורים על גובה התרומות שמותר לקבל מאדם אחד לצורך תעמולת בחירות. במדינות אחרות יש חוקים הקובעים מקסימום של הוצאות המותרות לתעמולת בחירות.
מחקרים שבדקו את היעילות של תעמולת בחירות מצאו שהשפעתה מועטה. מחקר משנת 1994 מצא שהוצאה של 100,000 דולר במירוץ לבית הנבחרים של ארצות הברית העלה את מספר הקולות שקיבל המתמודד בשליש נקודת אחוז.
קלאומנס הראשון
קלאומנס הראשון (ביוונית: Κλεομένης) היה אחד מהבולטים שבמלכי ספרטה. מלך משנת 520 לפנה"ס ועד התאבדותו בשנת 490 לפנה"ס. היה אחיו למחצה של לאונידס הראשון, ואביה של גורגו, אשתו של לאונידס.
רקע משפחתי.
קלאומנס היה בנו של אנכסנדרידס השני מלך ספרטה שנחשב לצאצאו של הרקולס. הרודוטוס מוסר סיפור מפוקפק אודות לידתו. לפי טענת הרודוטוס אשתו האהובה של אנכסנדרידס לא ילדה לו ילדים. והאפורים דרשו ממנו להיפטר ממנה ולשאת אחרת. אולם הוא סרב, על כן הרשו לו האפורים לשאת אשה נוספת, מנהג שחרג מהכללים המקובלים. אשתו החדשה ילדה לו את קלאומנס. אולם לפתע ילדה הקודמת את דוריאיוס, ואחר כך את לאונידס, ואת קלאומברוטוס, אולם החדשה לא ילדה עוד.
הרודוטוס טוען שקלאומנס לא היה מיושב בדעתו, לעומת דוריאיוס שהצטיין בפיקחות. אולם קלאומנס היה הבכור ולכן ירש את הכס ודוריאיוס עקר לסיציליה.
הגדלת כוחה של הליגה הפלופונסית.
קלאומנס פנה מיד עם הכתרתו להגדלת כוחה של הליגה הפלופונסית. הוא יצא בשנת 494 לפנה"ס למסע מלחמה כדי להכריע את הסכסוך בין ספרטה לארגוס. הקרב היה עקוב מדם, ארגוס איבדה 6,000 מבניה מספר עצום בממדים של ערי המדינה דאז. ארגוס חדלה למלא תפקיד חשוב ביוון למשך תקופה ארוכה בעוד כוחה של ספרטה גדל.
כאשר פלטאיה פנתה אל ספרטה בבקשה שתגן עליה מפני כוחה העולה של תבאי, קלאומנס סירב בפיקחות כדי שלא להסתבך עם הבויאוטים, והציע לפלטיאה להצטרף לברית עם אתונה. כך הצליח לסכסך בין תבאי לאתונה ולזכות בעתיד לתמיכת תבאי.
התערבות בענייני אתונה.
קלאומנס התערב פעמיים בענייני אתונה, ובפעם השלישית אף ניסה לכבוש אותה.
קלאומנס והטיראנים.
עם מותו של הטיראן האתונאי פייסיסטראטוס בשנת 527 לפנה"ס, ירשו אותו שני בניו היפרכוס והיפיאס. היפרכוס התעניין בעיקר בענייני תרבות והיפיאס דאג לענייני הצבא והפוליטיקה. לפי טענת תוקידידס היפיאס היה למעשה שליט העיר. אולם עם רציחתו בשנת 514 לפנה"ס של היפרכוס, הפך היפיאס לחשדן ורודני אפילו יותר. קבוצת אצילים תחת הנהגתו של קלייסתנס קשרה קשר נגדו כשנה לאחר הרצח. אולם הם לא קיבלו את התמיכה המצופה מהאוכלוסייה ונאלצו לסגת.