ב-1975 הועמדה האריס לפרס גלובוס הזהב על הופעתה בסרטו של רוברט אלטמן "נאשוויל" בתור ווינפילד זמרת צעירה ומוכשרת. בשנת 1976 הועמדה פעמיים לפרס גלובוס הזהב לשחקנית בתפקיד קומי על הופעותייה בסרטים "מזימות" של אלפרד היצ'קוק בתור הנוכלת בלאנץ' טיילר המתחזה למדיום ומרמה אנשים ו"שישי הפוך" בתור איליין אנדרוס המחליפה את גופה עם בתה אנאבל (ג'ודי פוסטר).
באמצע שנות ה-80 השתתפה בדרמה הקומית של פרנסיס פורד קופולה "להתחתן בשנית" בתור אוולין אמה של פגי סו בודל (קת'לין טרנר) ובקומדיה של פרנק אוז "נוכלים עם סגנון" בתור הגברת העשירה פאני אמובאנקס.
נפטרה בסקוטסדייל שבאריזונה ב-21 באוגוסט 2018.
מ.כ. הבקעה (כדורסל נשים)
חינוך ציבורי
מאה אלף
100,000
מאה אלף (100,000) הוא מספר טבעי השווה ל-formula_1.
בניגוד לחזקות קודמות של 10 (עשר, מאה, אלף, רבבה) ולחזקה הבאה של 10 (מיליון), למספר 100,000 אין שם ייחודי בעברית, ושמו נוצר מהרכבה של המספרים מאה ואלף, כמקובל בשמות מספרים. גם בשפות נוספות, כגון אנגלית, אין למספר זה שם ייחודי, אך בחלק ניכר מהשפות המדוברות במזרח אסיה יש לו שם ייחודי - בהינדי בבנגלית ובגוג'ראטית, למשל, הוא קרוי לאק. יש למספר שם גם בתאית, לאו ווייטנאמית. בהולנדית המספר נקרא ton.
גם ברשימת התחיליות במערכת היחידות הבינלאומית אין תחילית מיוחדת ל-100,000, אף שיש תחיליות לחזקות קודמות של 10 (דקה, הקטו ופיקו), ולחזקה הבאה (מגה).
10,000
עשרת אלפים
יהודה גרליץ
יהודה גרליץ (נולד בשנת 1958) הוא עסקן ציבור חרדי, לשעבר ראש מועצת ביתר עילית.
ביוגרפיה.
נולד בבני ברק לשולמית ויחיאל-משה גרליץ, מחנך, חסיד נדבורנה. למד בישיבת נדבורנה ובישיבת בית מאיר. שירת בצה"ל כנהג תאג"ד. היה מראשוני המתיישבים בביתר עילית. במשך כחמש עשרה שנה התנדב במד"א כחובש וכנהג אמבולנס וכבאי, והיה מהגרעין הראשון של ארגון הצלה בביתר עילית.
בשנת 1996 נבחר לראשות המועצה כנציג אגודת ישראל. כיהן בתפקידו עד שנת 2001, אז הפסיד בבחירות לנציג דגל התורה יצחק פינדרוס.
לאחר סיום כהונתו בביתר עילית מונה לסגן יו"ר המועצה הדתית בירושלים. בשנת 2008, לאחר בחירת מאיר רובינשטיין לראשות עיריית ביתר עילית, נבחר גרליץ למנכ"ל עיריית ביתר עילית. בשנת 2010 מונה גם לגזבר העירייה.
גרליץ הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים ומורה מוסמך. אחיו הוא הסופר החרדי מרדכי גרליץ.
ב-ה' באייר תשע"ח נפטרה אשתו עדית לאחר מחלה.
טדאוש בורובסקי
טדאוש בורובסקי (פולנית: Tadeusz Borowski; 12 בנובמבר 1922 – 3 ביולי 1951) היה סופר, משורר ופובליציסט פולני.
שנותיו הראשונות ומלחמת העולם השנייה.
בורובסקי נולד בז'יטומיר, שהייתה אז עיר בברית המועצות, עם מיעוט פולני גדול. אביו של בורובסקי, שחנות הספרים שלו הולאמה, הוגלה ב-1926 לחבל קרליה. אמו נעצרה באותה שנה והוגלתה לנהר הסיבירי יניסיי. בעקבות פעילות של הצלב האדום בורובסקי עבר בגיל עשר עם אחיו לפולין. אביו שוחרר במסגרת חילופי שבויים בין פולין וברית המועצות, ואמו שוחררה ב-1934. המשפחה התיישבה בוורשה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנת 1940, הוא סיים בהצלחה את לימודיו בגימנסיה מחתרתית שפעלה בוורשה תחת הכיבוש הגרמני. מיד לאחר מכן החל את לימודיו בחשאי בפילולוגיה פולנית באוניברסיטת ורשה, שפעלה במחתרת. שם פגש באשתו לעתיד מריה. במקביל עבד בחברת בנייה פרטית ופרסם שירים וסיפורים קצרים במגזין דרוגה (הדרך).
בורובסקי חי עם ארוסתו מריה במהלך שנות חברותו במחתרת החינוכית בוורשה. לאחר שמריה לא שבה הביתה בליל ה-1 בפברואר 1943, החל לחשוד שנעצרה. במקום להתרחק ממקומות המפגש הרגילים שלהם, הוא פנה היישר לדירת ידיד קרוב שלהם, שם המתינו לו סוכני גסטפו. הוא נעצר והושלך לכלא הידוע לשמצה הפביאק, ולאחר מכן נשלח לאושוויץ.
באושוויץ נכפה עליו לעסוק בעבודת פרך בתנאים קשים ביותר, חוויות שבאו מאוחר יותר לידי ביטוי רב עצמה בכתיבתו. הוא עבד בעיקר על כבש הרכבת באושוויץ-בירקנאו, וראה כיצד אולצו היהודים לנטוש את הרכוש האישי שלהם ליד הרכבת, ולאחר מכן הועברו ישירות לתאי הגזים. בורובסקי לקה בדלקת ריאות, ולאחר תקופה הוצב לעבודה ב"בית חולים" נאצי שערך ניסויים רפואיים. הוא הצליח לשמור על קשר תכתובות עם ארוסתו, שהייתה כלואה גם היא באושוויץ.
בשלהי 1944 הועבר מאושוויץ למחנה משני של דאוטמרגן, נאצווילר-סטורהוף, ולבסוף לדכאו. הוא שוחרר מדכאו על ידי האמריקאים ב-1 במאי 1945, ומשם הגיע למחנה עקורים ליד מינכן.
אחרי המלחמה.
לאחר השחרור שהה זמן מה בפריז, ולאחר מכן שב לפולין ב-31 במאי 1946. ארוסתו שרדה את מחנות ההשמדה והיגרה לשוודיה. היא חזרה לפולין בסוף שנת 1946, ובדצמבר 1946 השניים נישאו.
לאחר המלחמה החל בורובסקי לכתוב פרוזה, מתוך אמונה בוערת בפולין שלאחר המלחמה ומתוך שכנוע כי הדברים שברצונו להביע, "למסור עדות לאנשים החיים ולהגן על המתים", אינם יכולים לבוא לידי ביטוי בשירה. סדרת הסיפורים הקצרים שלו אודות הווי החיים באושוויץ, יצאה לאור תחת הכותרת "פרידה ממריה". הסיפורים המביאים לידי ביטוי את גישתו החושפנית כתובים ברובם בגוף ראשון מנקודת המבט של אסיר אושוויץ, ומתארים את האפקט הנפשי והמוסרי המשתק של הטרור יומיומי, עם אסירים המנסים לשרוד, אסירים המתייחסים לעיתים קרובות באדישות או ברשעות אחד כלפי השני, אסירים לא יהודים עם פריבילגיות מיוחדות (כמו בורובסקי), והיעדרה של גבורה כלשהי בכל ההווי הזה. בורובסקי, שאימי המחנות לא משו ממנו עד קץ ימיו, ראה בכל מי שהיה אסיר במחנה ריכוז, ואף כל אדם שחי בתקופה זו, כיצור נגוע בטומאה, ואת תופעת המחנות כיסודות ל"ציוויליזציה מבעיתה חדשה". עם פרסום הסדרה בפולין, היו שטענו כלפי היצירה שהיא ניהיליסטית, לא מוסרית ודקדנטית עקב הערפול בין טוב לרע.
קובץ הסיפורים הקצרים שלו "עולם האבן" מתאר את תקופת שהותו במחנות העקורים בגרמניה.
בורובסקי עבד כעיתונאי, הצטרף למפלגה הקומוניסטית הפולנית בשנת 1948 וכתב מאמרים פוליטיים. בתחילה האמין שהקומוניזם הוא הכוח הפוליטי היחיד שמסוגל למנוע אושוויץ עתידי. אולם לאחר שבשנות ה-50 נכלא ידידו הקרוב ועונה על ידי הקומוניסטים, אותו חבר שבדירתו נעצר על ידי הגסטפו, בורובסקי ניסה להתערב לטובתו ונכשל, והתאכזב לחלוטין מהמשטר הקומוניסטי.
בקיץ 1949 נשלח לעבוד בסניף העיתונות של המשלחת הצבאית הפולנית בברלין. הוא שב לוורשה כעבור שנה, והחל ברומן מחוץ לנישואים עם נערה צעירה. בשנת 1950 זכה בפרס הספרות הלאומי.
בורובסקי התאבד בוורשה בגיל 28 בשאיפת גז מתנור ב-1 ביולי 1951, שלושה ימים אחרי לידת בתו.
מורשת.
ספריו של בורובסקי מוכרים כקלאסיקה של הספרות הפולנית שלאחר המלחמה והשפיעו רבות על החברה המרכז אירופית.
מחסום גאוגרפי
דן האג
ADO דן האג
קאטוומן
קאטוומן (באנגלית: Catwoman, "אשת החתול") היא דמות בדיונית של אנטי-גיבורה המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "Batman #1" מאביב 1940, ונוצרה על ידי הכותב ביל פינגר והמאייר בוב קיין. היא הגנבת המוצלחת ביותר בגות'אם סיטי. לאורך השנים ניהלה מערכת יחסים לא עקבית עם באטמן.
קאטוומן היא האלטר אגו של סלינה קייל, צעירה בעלת עבר בעייתי שכלל אב שתיין ואלים, אמא אובדנית ועבריינות נוער, ואשר גדלה וחונכה ברחובות העיר גות'אם סיטי כגנבת. היא מקבלת השראה מבאטמן ומחליטה לרכוש מיומנויות לחימה ואיגרוף מדמויות כטד גרנט, עוטה על עצמה חליפת עור בעלת מאפייני חתול, ופועלת לפי קוד מוסרי משלה שלעיתים מציב אותה בעמדת הגיבורה והנבלה גם יחד.
קאטוומן נחשבת לגנבת מקצוענית וניחנת בכישוריי אקרובטיקה. היא נלחמת בעזרת שוט וטפרים על כפפותיה ובעלת מיומנויות לחימה גבוהות.
דמותה של קאטוומן מדורגת במקום ה-20 ברשימת מאה גיבורי-העל הגדולים, לפי אתר IGN, בעוד שברשימת מאה נבלי-העל הגדולים היא מדורגת במקום ה-11 ובמקום ה-51 ברשימת מאה הנבלים הגדולים בכל הזמנים לפי מגזין Wizard. את דמותה מגלמות בסרטי הלייב אקשן "באטמן חוזר" ו"עלייתו של האביר האפל" השחקניות מישל פייפר ואן האת'וויי, בהתאמה.
יצירת הדמות.
בוב קיין המאייר לקח השראה למראה של קאטוומן מהשחקניות ג'ין הארלו והדי לאמאר וגם מבת דודתו רות סטיל. קיין והכותב פינגר רצו דמות של נבלית סקסית שתהיה מעניינת גם לקוראות ותוכל לשמש כאהובה פוטנציאלית לבאטמן. בסופו של דבר הם יצרו את סלינה קייל - מעין נבלית "ידידותית". תחילה נקראה "החתולה" והייתה מפורסמת בקרב פושעי גות'אם בתור גנבת מקצוענית, המסכה והשם קאטוומן הגיעו בשלב מאוחר יותר. קאטוומן הייתה שונה מנבלים דוגמת הג'וקר - היא ביצעה פשעים אבל אף פעם לא ביצעה מעשי הרג ורשע. הכותבים גם החליטו שתהיה מושא עניינו הרומנטי של באטמן ופיתחו ביניהם מערכת יחסים בה הוא מנסה כל הזמן לגרום לה להיות טובה. על הבחירה בחתול כאות זיהוי עם הדמות קיין אמר שהוא מחשיב חתולים כ"סוג של ניגוד לעטלף".
אזכור במדיות אחרות.
הסרט "אישה חתול".
הסרט "אישה חתול" הופץ על ידי האחים וורנר ב-2004, והוא מבוסס באופן רופף על הקומיקס המקורי. בסרט זה, הגיבורה נהפכת לקאטוומן לאחר שהיא ניצלת מטביעה על ידי חתול מאו מצרי. את קאטוומן מגלמת השחקנית האלי ברי. הסרט זכה לביקורות שליליות ביותר ואף זכה במספר פרסי "פטל הזהב", פרס השמור לסרטים גרועים ביותר.
בסרט "באטמן חוזר".