המערכה השלישית נפתחת בז'רונט, אביה של איזבל, שגוער בה ורוצה להשיא אותה לאדרסט. בהיותו לבדו, הוא מחליט לכפות עליה את רצונו. הוא משחרר את מטמור, שנשבע לנקום. ליז מופיעה וקלינדור מנסה לפתות אותה, כשהוא מעמיד פנים שהוא אוהב את איזבל רק בשל כספה. הוא עוזב, וליז מהססת לפני שהיא ממשיכה במזימתה נגד האוהבים. מטמור מגיע ומתחבא כשאיזבל וקלינדור מגיעים. קלינדור ואיזבל מנסה להתנשק, ואדרסט מגיע עם ז'רונט ומשרתיו. מטמור בורח, קלינדור תוקף את אדרסט, אולם אדרסט תוקף בחזרה. בסיום המערכה פרידמון מאמין שבנו מת.
מערכה רביעית.
המערכה הרביעית נפתחת במונולוג הטרגי של איזבל. אדרסט מת, קלינדור נפגע ונידון למוות. איזבל רוצה להתאבד. ליז מעודדת אותה ואומרת לה שהיא וקלינדור יוכלו לברוח בלילה עם ליזהף בסיוע הסוהר, אותו ליז פיתתה. איזבל הולכת לארוז את חפציה. איזבל נתקלת במטמור שמתחבא מזה מספר ימים. היא וליז מלגלגות עליו ומבריחות אותו. הסוהר מגיע ומודיע להן שהכול מוכן. הם משחררים את קלינדור מהכלא. אלקנדר מבטיח לפרידמון שארבעתם ימצאו הון גדול.
מערכה חמישית.
אלקנדר מבקש מפרידמון להישאר קרוב אליו, כשהגיבורים הצעירים מגיעים, כשהם נראים אחרת לגמרי. איזבל נראית בלילה, לבושה כנסיכה בארמון ומספרת לליז שבעלה נפגש בלילה לתנות אהבים עם הנסיכה רוזין. קלינדור מגיע, וחושב בטעות שרוזין היא איזבל, מכריז על אהבתו לה. איזבל גוערת בו על חוסר נאמנותו ומזכירה לו שהיא עזבה הכול כדי לחיות איתו. קלינדור מבטיח לה שהוא אוהב אותה, אולם איזבל מאיימת בהתאבדות. לפתע, אנשיו של הנסיך פלורילם נכנסים והורגים את רוזין וקלינדור. איזבל נלקחת לנסיך, שמאוהב בה. פרידמון מקונן, בעוד אלקנדר צוחק ומספר לו שקלינדור והדמויות האחרות חיות. קלינדור והאנשים האחרים שראה בחיזיון הם שחקנים ומה שפרידמון ראה היה הופעתם במערכה האחרונה של טרגדיה. המחזה מסתיים כשאלקנדר מתנצל ומתאר את המעלות של להיות שחקן.
פרשנות.
המבנה.
"האשליה" מציג את הרעיון של תיאטרון בתוך תיאטרון בכמה רבדים:
"תיאטרון העולם".
המבנה המורכב של המחזה, מבוסס על מיז-אנ-אבים והמחזה מכוון לבלבל את הקורא. משחק האשליות נמצא ברעיון מסגנון הבארוק שהחיים הם תיאטרון; וקורניי מנצל את הרעיון בכך שהוא מערבב את החיים האמיתיים של קלינדור בתפקיד אותו הוא משחק. התחפשות ושינוי זהות הם מרכיבים מסגנון הבארוק בהם המחזה משתמש. ניתן לפרש את המערה כמטפורה לתיאטרון ולצופים.
חוסר יציבות.
הליניאריות של הסיפור נשברת מספר פעמים, וחריגות רבות מפריעות לפעולות שחופפות ולעיתים אינן שלמות. הסיפור העיקרי נשזר בעלילות משנה רבות. חוסר העקביות של העלילה מועצמת על ידי חוסר העקביות באהבת הדמויות. חוסר יציבות נוכחת שוב בסיום כשפרידמון והקורא אינם יכולים להבחין בין מציאות ובדיה.
התעלמות משלוש האחדויות.
נראה שקורניי התעלם משלוש האחדויות של התיאטרון הקלאסי:
"האשליה" נכתב בתקופת המעבר מעידן הבארוק לעידן הנאו-קלאסי וניתן לראות בזאת הן כמחווה לתיאטרון הבארוק ואולי גם כסאטירה עליו.
מרכיבים אחרים.
קלסיקה.
אף על פי שעיקר המחזה מבוסס על תיאטרון הבארוק, נדמה שקטעים מסוימים נכתבו בהתאם לעקרונות המסורתיים של הטרגדיה הקלאסית. למרות העלילה הקלילה של סיפורי האוהבים, נושא המוות עולה פעמים אחדות. מותו המדומה של קלינדור הוא שמביא את המחזה לאווירת טרגדיה; כמו פרידמון, הצופה עומד בפני רגשות של אימה ורחמים שהם שתי הרגשות התיאטרליים החשובים ביותר לפי אריסטו. אולם, שני הקטעים הקלאסיים ביותר מטבעם הם המונולוגים ש איזבל (במערכה הרביעית, תמונה ראשונה) ושל קלינדור (במערכה הרביעית, תמונה שביעית. איזבל שמאוכזבת מפסק דין המוות שהוטל על אהובה, מדמיינת את מותה שלה כמו גיבורה בטרגדיה. יתרה מכך, אין היא מרוצה מכך שתלך אחרי קלינדור למותו, היא גם מקווה להעניש את אביו. באשר לקלינדור, הוא משתמש בזכרונו מאיזבל כאמצעי להתגבר על פחדו מפני המוות. לרגע אחד הוא מתמלא ביאוש, אולם בסופו של דבר, האהבה מאפשרת לו להתגבר על פחדו מפני המוות.
קומדיה דל'ארטה.
הקומדיה דל'ארטה היא מקור עיקרי לתיאטרון בן המאה ה-17, בכך שהיא מצרפת טכניקות פופולריות עם התפתחות אסתטית של הרנסאנס האיטלקי. הקומדיה דל'ארטה עוסקת בעיקר במיומנות המילולית והגופנית של השחקנים ומסתמכת הרבה מאוד עם אימפרוביזציה. דמותו של מטמור שאולה ישירות ממסורת זו כמו גם מהעמדתם זו בצד זו של הדמויות ממעמדות חברתיים שונים. ניתן להשוות את מטמור לסגנרל, משרתו של דון חואן.
מסורת הפאסטורלה.
תיאטרון הפאסטורלה מתרחש במקום אידיאלי לפי המודל העתיק של ארקדיה. המערכה הראשונה של "האשליה" שואלת מספר מרכיבים מהפסטוראלה, בכללם המערה והקוסם.
ה"טרגיקומדיה".
ה"טרגיקומדיה" משתמשת בגיבורים שהם קרובים יחסית לחיי היומיום שמתעמתים עם מצבים בהם רגשותיהם יכולים להפריע להם לפעול. עירוב המוות (טרגדיה) והנישואין (קומדיה) הוא אחד מהביטויים של זה.
עיבודים.
המחזה זכה לפופולריות בשנים האחרונות, מאחר שטוני קושנר עיבד אותו למחזה The Illusion (האשליה). הקומדי פראנסז העלתה עיבוד מודרני על ידי הבמאי והשחקן מתייה אמלריק. הצגת הבכורה של הסרט התקיימה בטלוויזיה הצרפתית ב-2010. בין השינויים, מטמור נהפך למעצב משחק פעולה ממוחשב, כשהמערכה האחרונה מתרחשת במועדון לילה.
תרגומו של רנג'יט בולט הומחז ושודר בערוץ 3 של רדיו BBC ב-25 בספטמבר 2011, בבימויו של פיטר קבאנה, עם מוזיקה מקורית שהלחינו וביצעו ראסל טיילור וסטיבן קוק. צוות השחקנים כלל את ריצ'רד ג'ונסון בתפקיד אלקנדר, מייקל מלוני בתפקיד קלינדור, ג'ון סשנס בתפקיד מטמור, האטי מורהאן בתפקיד איזבל, בנג'מין ויטרו בתפקיד ז'רונט, פיפ טורנס בתפקיד אדרסט, רוזי פלינר בתפקיד ליז, פול מוריארטי בתפקיד פרידמון, סיימון באב בתפקיד דוראנט וויקטוריה אינז-הארדי בתפקיד הקיסרית/הנסיכה.
ב-2012, עיבוד חדש של המחזה עלה בסנט מרק בעיר ניו יורק. הבמאי והמעבד היה קווין ג'ויס והוא העביר את זירת העלילה מצרפת של המאה ה-17 ללואיזיאנה של ראשית המאה העשרים. תפקידו של אלקנדר נכתב מחדש עבור אישה על פי דמותה של כוהנת הוודו מארי לאבו (Laveau). ההפקה בוימה בידי ג'ויס ושיחקו בה כריסטופר פיין בתפקיד פרידמון, רבקה רדוזקוביץ' בתפקיד אלקנדר (ממלאת מקומה הייתה חואניטה פרל ג'ונסון), מאט אלפורד בתפקיד קלינדור, אלכסנדרה סקרדפיין בתפקיד איזבל, מייזי סלינג'ר בתפקיד ליז, כריס למיה (Lemieux) בתפקיד מטמור, ג'סי קייטל בתפקיד אדרסט, אוון פירסון בתפקיד ז'רונט, אנדרו מאייר בתפקיד דוראנט/הסוהר, וג'ושוע וייס בתפקיד פז'. המלחין היה פי. ג'יי. רסמוסן, מעצבי התפאורה ג'סטין ווסט, מצי (Matsy) סטינסטון, ג'ורג' שולס רובסון ה-5, וינסנט קביילו ובריאן מקמנימון, כוראוגרף הקרבות היה בריאן ווטרס.
האשליה בתיאטרון המקצועי הישראלי.
תיאטרון החאן, הצגת בכורה: 2003
התאבדות באמצעות שוטר
התאבדות באמצעות שוטר היא שיטת התאבדות שבה אדם גורם לשוטר לפעול כלפיו באלימות על מנת להשיג את מטרתו האובדנית. כמו בשיטות התאבדות רבות אחרות, הנוקט שיטה זו אינו שולט בתוצאה והוא מסתכן בפציעה קשה ובנכות. נוסף לכך, המעשה גורם להשלכות קשות כלפי השוטר שהובל למצב בו הוא פוגע באזרח, בניגוד לרצונו.
התאבדות באמצעות שוטר מנצלת את המדיניות המשטרתית המאפשרת לאחראים על אכיפת החוק להשתמש בכוח קטלני (לרבות נשק חם) בנסיבות של איום כלפיהם או כלפי אחרים. התרחיש הנפוץ ביותר הוא כיוון נשק אל עבר שוטר או חף מפשע, פעולה שעלולה לעורר באופן סביר שוטר לירות על המאיים כאקט של הגנה על עצמו או על קורבן פוטנציאלי. גרסאות נוספות הקיימות להתאבדות מסוג זה הן למשל איום עם סכין או נשק קר אחר, ניסיון דריסה של שוטר או אדם אחר על ידי כלי רכב, או ניסיון להפעיל מטען חבלה (אמיתי או דמה).
דו"חות קרימינולוגיים מתארים פושעים שפעלו באלימות מכוונת כלפי שוטרים, באופן שהביא למותם. לדברי המחברים מארק לינדזי ודייוויד לסטר מאוניברסיטת מקוי שביוסטון, אחד משני השוטרים שירו למוות בצ'ארלס ויטמן "צלף המגדל", האמין שוויטמן יכול היה לירות בהם אבל "הוא חיכה להם ורצה להיהרג". בשנת 1976 נורה למוות בידי שוטרים מאל אוונס, שהיה מנהל הפקה וידיד של חברי להקת הביטלס; ישנם הסבורים כי זהו מקרה של התאבדות באמצעות שוטר, מאחר שאוונס החזיק אקדח אוויר אותו כיוון אל השוטרים וסירב להניח אותו. כמה היסטוריונים סבורים שג'וזפה זנגארה, מי שרצח את ראש עיריית שיקגו אנטון צ'רמק, בניסיון להתנקש בחייו של הנשיא הנבחר אז פרנקלין רוזוולט, ניסה למעשה להתאבד באמצעות המשטרה.
התופעה תוארה בדו"חות חדשים משנת 1981, ובכתבים מדעיים החל משנת 1985. הביטוי הופיע בכותרות החדשות משנת 1987 לפחות. למרות זאת, הביטוי לא הפך נפוץ עד תחילת המאה ה-21. ב-2003 אישר לראשונה חבר מושבעים בריטי שאדם התאבד באמצעות שוטר.
בשנת 2015 נופפה אסרא עאבד בסכין בתחנה המרכזית בעפולה ונורתה בפלג גופה התחתון. הערכת השב"כ והמשטרה הייתה שמדובר בניסיון התאבדות ולא בפיגוע.
בשנת 2017 צעיר רץ לעבר חיילת במחסום חיזמה כשהוא אוחז סכין, הוא נורה ונהרג. הצעיר השאיר אחריו מכתב התאבדות.
התאבדות על ידי שוטר
פרויקט ישראל
האשליה הקומית
להציל את מיסטר בנקס