בשנת 1968, לצד תפקידו כיועץ כלכלי לשר האוצר, מונה על ידי זאב שרף ליו"ר הבנק לפיתוח התעשייה. בתפקיד זה כיהן עד מינויו לנגיד בנק ישראל. עם הקמת החברה לישראל נתבקש על ידי ראש הממשלה, בעקבות דרישה של משקיעי חוץ, לכהן גם כסגן יו"ר החברה והאחראי על השקעותיה.
עם סיום כהונתו כנגיד הבנק פנה באופן מלא לפעילות בסקטור הפרטי והעסקי ומילא תפקידים רבים, בהם: יושב ראש תעשיות אלקטרוכימיות (פרוטרום) (1977–1981), יושב ראש בנק עצמאות למשכנתאות ולפיתוח, יושב ראש סולל בונה, יושב ראש צלון תעשיות, יושב ראש חברת הביטוח לה נסיונל, יושב ראש מפעלי נייר חדרה ואחרות. כמו כן שימש בורר בסכסוכים עסקיים סבוכים ובהם עזבון הירש. לבקשת מוסדות התנועה הציונית, עמד בראש הוועדה לבדיקת המבנה הארגוני של הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית שהגישה מסקנותיה ב-1988.
בשנים 1988 - 1995 כיהן כיושב ראש בנק לאומי לישראל ויושב ראש חברת הבת "אפריקה ישראל". בתקופתו הוקמו חברת "תעוזה" להשקעות בהיי-טק וחברת בת בנקאית בהונגריה. שנות כהונתו הביאו ליציבות בהנהלת הבנק ופעולותיו בשוק הבינלאומי, לאחר שבמשך שנתיים קודם למינויו התפטרו שלושה יושבי ראש (ארנסט יפת, אלי הורביץ ומאיר חת) ושני דירקטוריונים שלמים (כתוצאה מסכסוכי עבודה חריפים ומתמשכים עם עובדי הבנק). החלה צמיחה מחודשת של הבנק וברווחיותו חל שיפור ניכר.
כיהן כנשיא לשכת המסחר הבינלאומית בישראל (2003-1992) ונבחר פעמיים כחבר הנהלה של הלשכה העולמית בפריז.
עם פרישתו מבנק לאומי עסק בייעוץ פיננסי פרטי.
פעילותו הציבורית.
במשך השנים הנהיג זנבר ארגונים בתחומי החינוך, התרבות, הספורט והקשר עם התפוצות. בין תפקידיו:
נמנה עם מייסדי המועצה לארץ ישראל טובה והמועצה לישראל יפה ושימש חבר הוועד המנהל של אוניברסיטת תל אביב, של הטכניון ושל מכון תבל. במשך השנים היה חבר חבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית בירושלים וחבר המועצות הציבוריות של אקדמיה בצלאל, מכון דוד הורוביץ לחקר ארצות מתפתחות ואגודת ארתור רובינשטיין הבינלאומית למוזיקה.
בסוף שנות השמונים מונה על ידי ממשלת ישראל לחבר המועצה להנצחת נשיאי ישראל וראשי ממשלותיה. בשנים מאוחרות יותר פעל גם בהנהלת יד לוי אשכול.
לקראת הבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-26, האחרון והסמלי, ברשימת מפלגת גיל.
רווחת ניצולי השואה.
זנבר הקדיש זמן רב לפעילות למען ניצולי השואה וב-1987 היה ממייסדי ויושב ראש הראשון של מרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל. בתפקיד זה הוביל לצירוף המרכז כחבר בפורום הארגונים של ועידת התביעות. בתפקיד היושב ראש כיהן עד 2003, אז נבחר לנשיא כבוד, ופעם נוספת בשנים 2012-2011.
זנבר פעל בשיתוף ובמסגרת של מרבית ארגוני הנצחת השואה בישראל וב-2005 מונה ליושב ראש המועצה הציבורית בנושא "תרומתם של ניצולי השואה למדינת ישראל".
עם הצטרפות מרכז הארגונים אל ועידת התביעות היה לדמות מובילה בתחומי עיסוקה, נבחר לגזבר עולמי ומאוחר יותר ליושב ראש הוועד המנהל. בשנים אלו היה גם חבר בוועדה שהקימה ממשלת שווייץ בעניין ניצולי שואה נזקקים, וב-1998 מונה לחבר הוועדה הבינלאומית לתביעות ביטוח מתקופת השואה בראשותו של לורנס איגלברגר.
בשנת 2000 פורסם ספרו "זהב השואה: נתיבות הביזה הנאצית מן הקורבנות לשווייץ".
הוקרה.
זנבר זכה לאותות הוקרה רבים, המרכזיים שבהם: יקיר העיר תל אביב-יפו (2000), אזרח כבוד של מטולה (1973), אות לשכת המסחר על מפעל חיים (2004), תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן (2000), אות ההומניטריות המיוחד מטעם ארגון בני ברית (1995), פרס משרד הפנים (1986) ופרס הרצל (1973).
ב-2003 הוקם במסלול האקדמי המכללה למינהל "המכון לחקר הכלכלה הציבורית והעסקית על שם משה זנבר". לרגל מאורע זה הודפס ספר מחווה ("חמישים שנות כלכלת ישראל") המוקדש להישגיו בתחום הכלכלה ונפתח בדברי ברכה של שמעון פרס.
ב-2004 הוענק לזנבר אות הצלב המרכזי על ידי נשיא הונגריה, העיטור האזרחי הגבוה ביותר במדינה.
ב-2011 מונה לחבר כבוד של המכון האירופאי לזיכרון השואה, מינוי לו זכו חמישה אישים נוספים בלבד ובהם נשיא צ'כיה ואצלב האוול וחתן פרס נובל אלי ויזל.
ספרו "שנה לאין קץ" על קורותיו במלחמת העולם השנייה תורגם לשפות רבות וזכה בפרס "יד ושם".
משפחתו.
אביו של זנבר שימש נציג משפחתו בהונגריה בעסקי ייבוא וייצוא סחורה חקלאית. בשנת 1941 נלקח על ידי הנאצים למחנה עבודה ושוחרר עקב גילו המתקדם, עד למעצרו ב-1944 ומותו במחנות. אמו, מרים, התייתמה מהוריה בילדותה וגדלה בבית יתומים בגרמניה. לאורך השנים עסקה בהנהלת החשבונות של עסקי המשפחה, עד למעצרה ב-1944 ומותה בתאי הגזים באושוויץ.
בשנת 1951 נישא לברכה ולהם שתי בנות. התגורר בתל אביב.
נפטר ב-1 באוקטובר 2012, בגיל 86.
קישורים חיצוניים.
http://israelidocuments.blogspot.co.il/2016/02/50-1967-1966.html
ג'אז לטיני
ג'אז לטיני הוא סגנון ג'אז המנוגן בארצות דרום אמריקה (בעיקר קובה) ובקהילות היספאניות סגורות בארצות הברית, כגון הגטו ההיספאני בניו יורק (Del Barrio).
בדומה לג'אז רגיל, מדובר במוזיקה אינסטרומנטלית בעיקרה, המאופיינת באלתורים זורמים ומעבר בין סולמות. המאפיינים הייחודיים העיקריים של הג'אז הלטיני הם:
השמות הגדולים.
מייסדי הג'אז הלטיני היו רובם מהגרים היספאניים בניו-יורק. בין המוכרים שבהם ניתן למנות את טיטו פואנטה, מונגו סנטה-מריה, להקת Fania Allstars הניו-יורקית ולהקת Irakere הקובנית.
פוסטר
סיבוכיות מעגלים
סיבוכיות מעגלים היא ענף של תורת הסיבוכיות במדעי המחשב התאורטיים, העוסק במודל החישובי של מעגל בוליאני, בבעיות השונות שניתן לפתור בעזרתו והפונקציות שהוא יכול לחשב. התחום חוקר את כמות המשאבים הנדרשים ממעגל בוליאני על מנת לבצע חישובים מסוימים, כאשר המשאבים באים לידי ביטוי בגודלו של המעגל ובעומקו. העיסוק בסיבוכיות מעגלים החל עם עבודתם של קלוד שנון ואולג לופנוב על מעגלי מיתוג, והעניין בתחום גבר כאשר החלו להתברר הקשרים של מעגלים בוליאניים למודלי חישוב אחרים, ובפרט למכונת טיורינג ולמודלים של חישוב מקבילי.
תיאור.
מעגל בוליאני ניתן לתיאור כאוסף של שערים לוגיים המחוברים אלה לאלה ומחשבים פונקציה מסוימת. המודל הנפוץ ביותר של מעגלים בוליאניים מכיל רק שערים עבור שלוש הפונקציות הבוליאניות הבסיסיות: AND לוגי, OR לוגי ו-NOT לוגי. למעגל מחוברות כניסות עבור הקלט, ויש לו יציאה אחת עבור הפלט.
בצורה פורמלית יותר, ניתן לתאר מעגל בוליאני עם קלט של n ביטים בתור גרף מכוון ללא מעגלים, שבו כל צומת מייצגת שער לוגי, ישנם n צמתים מיוחדים עם דרגת כניסה 0 שכל אחד מתאים לביט אחר מהקלט, וישנו צומת מיוחד אחד נוסף המסמל את צומת הפלט. חישוב הפלט של המעגל על קלט מסוים מתבצע על ידי חישוב הערך שיוציא צומת הפלט באמצעות חישוב הקלט שהוא מקבל מהצמתים שלפניו, וכן הלאה.
זיהוי שפות ומשפחות של מעגלים.
מכיוון שהמעגל מחשב פונקציה בוליאנית, ניתן לחשוב עליו כאילו הוא "מקבל" או "דוחה" כל מילה בת n ביטים. בצורה זו קושרים בין מעגלים בוליאניים לבין מודלי חישוב אחרים שעוסקים בזיהוי שפות פורמליות. עם זאת, גודל הקלט שמעגל בוליאני יכול לקבל הוא קבוע (תמיד n ביטים) ועל כן יש צורך בהכללה של המודל כדי לעסוק בזיהוי שפות שלמות, שבהן יכולות להיות מילים מכל גודל שהוא.
ההכללה הזו מתבצעת על ידי בחינת משפחה של מעגלים בוליאניים. משפחה שכזו formula_1 היא סדרה formula_2 של מעגלים כך שלמעגל formula_3 בדיוק n ביטי קלט. כעת ניתן להגדיר את השפה שמתקבלת על ידי formula_1 בצורה הבאה: formula_5, כלומר אוסף המילים שהמעגל המתאים מחזיר עליהן את הערך 1 ("מקבל" אותן).
יוניפורמיות של מעגלים.
אף שניתן לעסוק בבעיות הכרעה עם מעגלים בוליאניים כלליים, קיימת בעייתיות בהם כמודל חישוב מכיוון שתיאור של משפחת מעגלים כללית הוא אינסופי (בקלטים מגודל שונה מטפלים מעגלים שונים, שיכולים להיבדל זה מזה באופן קיצוני), בעוד שתיאור של אלגוריתם הוא מעצם הגדרתו סופי. המחשה לבעייתיות שבכך ניתן לראות בעובדה שקיימות משפחות של מעגלים בוליאניים שמכריעות שפות שאינן בנות הכרעה על ידי מכונת טיורינג, ואפילו כאלו שאינן ניתנות לקבלה על ידי מכונת טיורינג.
דוגמה בסיסית היא זו: כל שפה אונרית (שפה שכל מילה בה מורכבת מרצף של 1 בלבד) formula_6 ניתנת לקבלה על ידי משפחת מעגלים בוליאניים, שכן אם formula_7 הרי שהמעגל על formula_8 קלטים שמחזיר תמיד 1 מקבל את המילה, ואם formula_9, המעגל על formula_8 קלטים שמחזיר תמיד 0 דוחה אותה, ומכאן שסדרת המעגלים המתאימה מקבלת את formula_6. עם זאת, ידוע כי קיימות משפחות של שפות אונריות שאינן ניתנות לקבלה על ידי אף מכונת טיורינג (למשל, משיקולי ספירה: קיים מספר בן מנייה של מכונות טיורינג אך מספר לא בן מנייה של שפות אונריות).
על כן, כדי לקשור את המעגלים הבוליאניים למכונות הטיורינג נוהגים לרוב לעסוק במשפחות יוניפורמיות של מעגלים בוליאניים - משפחות שניתנות לחישוב באמצעות מכונת טיורינג. כלומר, משפחת מעגלים formula_12 היא יוניפורמית אם קיימת מכונת טיורינג שעל הקלט formula_8 מוציאה כפלט קידוד מוסכם של formula_3.
טימבלס
הטימבָּלֶס הם תופי מקלות לטיניים, מאבותיה הקדומים של מערכת התופים המודרנית.
הטימבלס מורכבים משני תופי מתכת (עשויים מפלדת אל-חלד או פליז), כאשר הגדול (המכונה Hembra, "נקבה") הוא בקוטר של 55 סנטימטר והקטן (המכונה "Hombre", "גבר") בקוטר 50 סנטימטר. ממברנת התנודות עשויה מפלסטיק גמיש.