בואה של משפחת המלוכה לריו דה ז'ניירו קידם מאוד את חיי התרבות בעיר. התחילו להופיע עיתונים וספרים, ונפתחו תיאטראות וספריות. אוכלוסיית העיר הוכפלה ל-100,000 איש בזמן שהייתו של ז'ואאו השישי בעיר. רבים מן התושבים החדשים היו מהגרים מארצות אירופאיות שונות. כן התיישבו בברזיל מדענים רבים, בעיקר חוקרי טבע.
ישיבת בית המלוכה בברזיל הביאה גם למתחים רבים, בעיקר בין הפורטוגלים שזה מקרוב באו (במיוחד בשורות הצבא) לבין אלו שנולדו בברזיל. בצפון מזרח ברזיל, בפרנמבוקו, פרץ מרי המוני במרץ 1817, שהקיף שכבות אוכלוסייה רבות, בגלל תחושות קיפוח של תושבי האזור ביחס לריו דה ז'ניירו. המרי הזה קיבל ממדים של הפיכה, כאשר מנהיגיו כבשו את העיר רסיפה והקימו בה ממשלה זמנית והכריזו על הקמת רפובליקה. המרי התפשט בכל מחוזות הספר, אך הכוחות הפורטוגליים השתלטו עליו בחודש מאי, והוציאו להורג את מנהיגיו.
איש לא העלה בתקופה זו בדעתו שברזיל קרובה לעצמאות. המרד בפרנמבוקו דוכא, ובית המלוכה ביקש לאחד את פורטוגל וברזיל לממלכה אחת. עם תום מלחמות נפוליאון ב-1814 בתבוסת נפוליאון, לא הייתה עוד סיבה להישארות בית המלוכה בברזיל. אלא שז'ואאו החליט להישאר ובדצמבר 1815 הכריז על הממלכה המאוחדת של פורטוגל, ברזיל ואלגרבש. עם מותה של אימו המלכה הומלך הנסיך העוצר ז'ואאו על הממלכה הזו, ונקרא המלך ז'ואאו השישי.
הפיכה ליברלית בפורטוגל.
ב-20 במרץ 1816 מתה מריה הראשונה, מלכת פורטוגל, וז'ואאו עלה במקומה לשלטון, אולם רק ב-6 בפברואר 1818 התקיים טקס ההכתרה. מכיוון שז'ואאו לא מיהר לשוב לפורטוגל, שלט בה מפקד הצבא הבריטי ויליאם קאר ברספורד כדיקטטור צבאי. ב-24 באוגוסט 1820 פרצה בפורטוגל המהפכה הליברלית שניצלה את עובדת היעדרותו של ויליאם קאר ברספורד עקב נסיעתו לברזיל, והחלה התקוממות צבאית בעיר פורטו נגד המלוכה האבסולוטית של פורטוגל. התביעה למנות מליאה פרלמנטרית שתנסח חוקה לפורטוגל, התפשטה במהירות וללא גילויי התנגדות לשאר חלקי הארץ, וזאת למרות ניסיון המלוכה לדכא את התנועה, וב-15 בספטמבר הצטרפה גם ליסבון למהפכה. הממשל של ויליאם ברספורד הוחלף על ידי חונטה זמנית שמטרתה הייתה לארגן בחירות לקורטס. בקורטס שהתכנס ב-1 בינואר 1821 נבחרו כחברים נציגים מכל קצוות האימפריה הפורטוגזית.
גם בברזיל נודעו להפיכה בפורטוגל השלכות, ומרידות מקומיות פרצו בבלם ובסלבדור. עתה התבררו המחנות השונים בשאלת חזרתו של המלך לפורטוגל. ה"סיעה הפורטוגלית" ביקשה להחזיר את המלך ולכונן מחדש את המשטר הקולוניאלי והיה בה רוב לילידי פורטוגל. ה"סיעה הברזילאית" הורכבה מבעלי אינטרסים שונים, בעיקר מסחריים, וביקשה להשאיר את בית המלוכה בברזיל.
עצמאות ברזיל.
הפרלמנט הפורטוגזי דרש מז'ואאו השישי לחזור מיד לפורטוגל. לפני חזרתו באפריל 1821, מינה המלך את בנו פדרו כעוצר על ממלכת ברזיל. צעד זה לא נשא חן בעיני חברי הפרלמנט, אשר גרסו שאכיפת הריבונות על שטחי האימפריה צריכה להתבצע משטחי פורטוגל באירופה. בנוסף, נדרש פדרו לחזור לאירופה, על מנת להמשיך בה את תהליך הכשרתו למלוכה. 65 חברי הפרלמנט הברזילאים מחו כנגד דרישה זו ובתגובה נטשו את הפרלמנט בפורטוגל וחזרו לברזיל. ב-7 בספטמבר 1822, הגיעה לידיו של פדרו בברזיל הודעה נוספת בנושא מאת הפרלמנט. הדבר הוביל אותו להכריז על עצמאותה של ברזיל ועל עצמו כקיסר הראשון שלה, באירוע שנודע לימים כזעקת איפירנגה. באותה שנה אושרה בפורטוגל החוקה, שנוסחה ברוחה של החוקה הצרפתית (1791), שקידשה הפרדה בין הזרוע המחוקקת, הזרוע המבצעת והזרוע השופטת, וייחסה למלך תפקיד סמלי בלבד. הגה השלטון עבר לידי פרלמנט חד-אגפי, שחבריו נבחרו בבחירות ישירות, ובידיו השליטה הבלעדית בחקיקה. בשנת 1825 קיבל ז'ואאו את התואר "קיסר ברזיל", בתמורה להכרתו בעצמאות ברזיל, וב-10 במרץ 1826 מת ז'ואאו השישי בליסבון.
ניגוני הרב מנחם מנדל שניאורסון מחב&quot;ד
רשימת ניגוני הרב מנחם מנדל שניאורסון היא סדרה בת ארבעה עשר ניגונים אותם לימד רבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד לובביץ' בין השנים תשי"ד (1954) – תשל"ד (1973) לקהל חסידיו. מרבית הניגונים נלמדו מפי הרבי במהלך שמחת תורה. בחלקם הקדים לפני לימוד הניגון את הרקע והמקור שלהם.
חלק גדול מהניגונים הפכו לידועים גם מחוץ לחב"ד. חלק מהם אף עובדו ובוצעו בביצועים חדשים בתקליטורים של מקהלת חסידי חב"ד - ניח"ח, על ידי הזמר אברהם פריד ובאלבומים לחיים טיש - חב"ד, צמאה ועוד. אבי פיאמנטה הוציא את כל הניגונים באלבום ייחודי "ניגוני הרבי".
דושקו טושיץ'
דושקו טושיץ' (בסרבו-קרואטית: Duško Tošić, בסרבית-קירילית: Душко Тошић, נולד ב-19 בינואר 1985 בזרניאנין שביוגוסלביה, כיום בסרביה) הוא כדורגלן סרבי המשחק בגואנגג'ואו סיטי בעמדות המגן שמאלי והבלם. טושיץ' ערך 26 הופעות במדי נבחרת סרביה.
קריירת מועדונים.
טושיץ' החל את קריירת הבוגרים שלו בעונת 2002/03 במועדון OFK בלגרד, ששיחק בליגת העל של סרביה ומונטנגרו. החל מעונת 2003/04 היה טושיץ' שחקן הרכב קבוע במועדון, ובעונה זו, וגם בעונת 2004/05, סיים עם הקבוצה במקום הרביעי בליגה. את עונת 2005/06 החל טושיץ' בקבוצת OFK בלגרד, ובמחצית העונה עבר לליג 1 הצרפתית, שם חתם בסושו. את עונת 2005/06 סיים טושיץ' במקום ה-15 עם סושו. בעונת 2006/07 טושיץ' היה בורג משמעותי בהצלחת הקבוצה, שסיימה במקום השביעי המפתיע בליגה הצרפתית. טושיץ' וסושו זכו בגביע הצרפתי בסיום עונה זו, לאחר שניצחו את אולימפיק מרסיי בפנדלים לאחר 2-2 בתום 120 דקות.
בקיץ 2007 עזב טושיץ' את סושו, וחתם בורדר ברמן מהבונדסליגה על חוזה לארבע עונות. בעונת 2007/08 ערך טושיץ' 12 הופעות ליגה בלבד במדי ורדר ברמן, שסיימה עונה זו במקום השני בבונדסליגה. טושיץ' השתתף עם ורדר ברמן באותה עונה בליגת האלופות, ממנה נשרה ורדר ברמן אל גביע אופ"א לאחר שסיימה את שלב הבתים במקום השלישי. טושיץ' וברמן הגיעו לשמינית גמר גביע אופ"א, שם הודחו על ידי גלאזגו ריינג'רס. בעונת 2008/09 טושיץ' איבד לחלוטין את מקומו בהרכב הקבוצה, וערך רק 11 הופעות בכל המפעלים. עם זאת, טושיץ' ערך הופעה אחת בגביע הגרמני, בו זכתה בסיום העונה ורדר ברמן, והופעה אחת בגביע אופ"א, בו הגיעה ברמן לשלב הגמר והפסידה לשחטאר דונצק. במחצית הראשונה של עונת 2009/10 ערך טושיץ' הופעת ליגה אחת בלבד במדי ורדר ברמן.
בפברואר 2010 הותר חוזהו של טושיץ' בורדר ברמן, והוא חתם בפורטסמות' מהפרמייר ליג. עקב קשיים כלכליים של פורטסמות', נאלצה הקבוצה לשחררו לאחר חודש בלבד במועדון, בו ישב פעם אחת על הספסל ולא שיחק כלל. במרץ 2010 חתם טושיץ' בקווינס פארק ריינג'רס מהצ'מפיונשיפ, שם שיחק עד לתום עונת 2009/10, וערך חמש הופעות ליגה.
בקיץ 2010 חזר טושיץ' לסרביה, וחתם במועדון הכוכב האדום בלגרד על חוזה לשלוש עונות. בעונת הבכורה שלו, 2010/11, סיים טושיץ' עם הכוכב האדום במקום השני בליגה כשהוא היה שחקן הרכב קבוע. בקיץ 2011 הושאל טושיץ' לריאל בטיס מהלה ליגה הספרדית לתקופה של שנתיים, עם אופציית רכישה בתום ההשאלה. תקופתו של טושיץ' בבטיס לא הייתה מוצלחת והוא ערך רק הופעה אחת בחצי עונה. בינואר 2012 חזר טושיץ' לכוכב האדום בלגרד, ועד לסיום עונת 2011/12 ערך 16 הופעות ליגה וסייע לקבוצה לסיים שוב במקום השני. בסיום עונה זו זכה טושיץ' עם הכוכב האדום בלגרד בגביע הסרבי לאחר ניצחון 2-0 בגמר על בוראץ צ'אצ'אק. בשתי עונותיו בכוכב האדום, נכלל טושיץ' בנבחרת העונה.
ביוני 2012 עזב טושיץ' את הכוכב האדום בלגרד, וחתם לשלוש שנים בגנצ'לרבירליגי מליגת העל הטורקית. טושיץ' התאקלם היטב בגנצ'לרבירליגי, ושיחק במועדון זה שלוש עונות מלאות, בהן היה שחקן הרכב קבוע. הקבוצה סיימה בכל שלוש העונות הללו במרכז הטבלה. ביוני 2015 חתם טושיץ' בבשיקטש, גם היא מליגת העל הטורקית. לטושיץ' היה חלק חשוב בזכייה של בשיקטש בשתי אליפויות, בעונות 2015/16 ו-2016/17, כשבעונתו האחרונה בקבוצה, 2017/18, סיימו טושיץ' ובשיקטש במקום הרביעי בליגה. במפעלים האירופיים, הודחו טושיץ' ובשיקטש בשלב הבתים של הליגה האירופית בעונת 2015/16. את שלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2016/17 סיימו טושיץ' ובשיקטש במקום השלישי, ונשרו אל הליגה האירופית, בה הגיעו עד לרבע הגמר והודחו על ידי ליון. בעונת 2017/18 בשיקטש וטושיץ' סיימו את שלב הבתים במקום הראשון, ובשמינית הגמר הודחו על ידי באיירן מינכן.
במאי 2018 חתם טושיץ' בגואנגג'ואו סיטי מליגת העל הסינית על חוזה לשנתיים וחצי, כשהובטחו לו 5.8 מיליון אירו שכר לעונה.
קריירה בינלאומית.
את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סרביה ערך טושיץ' בנובמבר 2006, בתיקו 1-1 מול נורווגיה במשחק ידידות. את שערו הראשון במדים הלאומיים הבקיע טושיץ' בניצחון 6-1 על אזרבייג'ן במוקדמות יורו 2008 בנובמבר 2007. סרביה וטושיץ' לא העפילו ליורו 2008 עצמו.
בקיץ 2007 השתתף טושיץ' עם נבחרת סרביה בכדורגל עד גיל 21 באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2007, והגיע עמה למקום השני באליפות זו, לאחר הפסד 4-1 בגמר לנבחרת הולנד בכדורגל עד גיל 21. טושיץ' נכלל בנבחרת מצטייני הטורניר.
טושיץ' זומן לסגל הסרבי האולימפי לאולימפיאדת בייג'ינג בשנת 2008. טושיץ' ערך שתי הופעות בשלב הבתים של טורניר זה, שבסיומו הודחה סרביה מהאולימפיאדה עם נקודה אחת. בהמשך, טושיץ' לא שיחק כלל במדים הלאומיים במשך למעלה משלוש שנים, והחמיץ את מונדיאל 2010 אליו העפילה סרביה.