המאגמה היא נתך סלעים הנוצר מהתכה בעליית טמפרטורה, התכה של שחרור לחץ והתכת שטף. לאחר ההתכה נאגרת המאגמה בתאי מאגמה, שם היא עשויה להתקרר ולהתגבש. בעודה מותכת חודרת המאגמה לאזורי חולשה במסלע העוטף את המאגר, או שהיא מובלת באמצעות צינורות הזנה אל פני השטח – שם היא נפלטת כלבה מתוך הרי געש.
גיבוש מפריט.
המאגמה האגורה בתא המאגמה מתקררת עם הזמן ומאבדת חום אל הסלעים המצויים מחוץ למאגר. התקררות זו מובילה לגיבוש מפריט – שורת תהליכים הדרגתיים של התבדלוּת והתגבשות מינרלים במאגמה, כאשר לכל מינרל נקודת התכה והתגבשות משלו. כל מינרל מתגבש כאשר הוא שואב את האטומים הנחוצים לו מתוך הנוזל המגמטי. לאחר התגבשותו ישתנה הרכב הנוזל ויכיל ריכוז נמוך יותר ויותר של האטומים ששימשו לבניית המינרל. באופן זה משתנה הרכבו המינרלוגי והכימי של הנתך וייווצרו ממנו סלעים בהרכבים שונים.
במהלך הגיבוש המפריט נוצרים גבישי מינרלים שצפיפותם שונה. גבישים בצפיפות נמוכה מזו של המאגמה צפים, ואילו גבישים שצפיפותם גבוהה שוקעים אל תחתית המאגר. גבישים נוספים צומחים ישירות על הדפנות המתקררות של תא המאגמה. הצטברות הגבישים בשולי המאגר יוצרת סלעי הצטברות.
התגבשות לסלעים.
כאשר המאגמה נקרשת מתחת לפני השטח, היא יוצרת סלעים פלוטוניים במבנים שונים:
מחדרים פלוטוניים.
מחדרים פלוטוניים הם סלעים הנוצרים כאשר מאגמה חודרת אל תוך סדקים ומתגבשת בתוכם. חלוקה פנימית אחת של המחדרים מתייחסת לגודלם ולאופן התגבשותם. חלוקה פנימית אחרת מתייחסת לעומק התגבשותם, כאשר אלה המתגבשים עמוק מתחת לקרום נקראים "גופי חדירה עמוקים" – דוגמת בתולית, ואילו גופי חדירה רדודים יותר המתגבשים קרוב לפני השטח נקראים "סלעי ביניים" או סלעים תת-געשיים – דוגמת דייק.
אזורי היווצרות.
מרבית הסלעים הפלוטוניים בכדור הארץ מצויים במעטפת, והרכבם אולטרה-מאפי – דלים בסיליקה ועתירי ברזל ותחמוצות מגנזיום. סלעים אלה הם פרידוטיט – המורכב מאוליבין ומפירוקסן, ודוניט – המורכב בעיקר מאוליבין. סלע מעטפת נוסף הוא קימברליט נושא יהלומים.
סלעים פלוטוניים נוספים נוצרים במיקומים טקטוניים שונים:
גבולות פתיחה.
בגבולות פתיחה מתרחשת התכה של סלע פרידוטיטי מהמעטפת הליתוספירית בעומק רב ובטמפרטורה גבוהה. הנוזל המגמטי נאגר בתאי מאגמה בבסיסם של רכסים מרכז-אוקייניים, משם חודרת המאגמה לרווח הנוצר בין שני הלוחות המתרחקים זה מזה, ויוצרת דייקים המתקררים באיטיות יחסית. באזורים אלה נוצרים בעיקר סלעי גברו בעלי גבישים גסים, דיאבז – הדומה לגברו בהרכבו הכימי אך גבישיו בינוניים, וסלעי הצטברות פרידוטיטיים משוכבים.
גבולות סגירה.
בגבולות סגירה נוצרת מאגמה בהתכת שטף של סלעי בזלת מקרום אוקייני החודר אל המעטפת מתחת לקרום אחר – אוקייני או יבשתי. המאגמה נאגרת בתאי מאגמה, משם היא חודרת לסלעי הסביבה. בהיקפים קטנים נוצרים מחדרים גרניטיים ובהיקפים גדולים נוצר קרום יבשתי גרניטי. התמצקות של תאי המאגמה יוצרת בתוליתים גרניטיים.
הרכב.
הרכבם הכימי והמינרלוגי של הסלעים הפלוטוניים נובע מתהליכים המתחילים בהתכה של סלעים והיווצרות המאגמה, בגיבוש המפריט המתרחש בה ובהובלתה.
הרכב מינרלוגי.
דיאגרמת QAPF היא תרשים המשמש לסיווג סלעי יסוד על-פי המינרלים היוצרים אותם. האותיות Q, A, P ו-F מייצגות את המינרלים קוורץ, פצלת שדה אלקלית, פלגיוקלז ופלדשפטואידים בהתאמה. התרשים בנוי באופן המייצג את האחוז היחסי של המינרל בסלע. באמצעות תרשים זה ניתן לתת שם מקובל לסלעים בעלי הרכב מינרלוגי ידוע.
מיון על-פי הרכב כימי.
הרכבם הכימי של סלעים פלוטוניים הוא המאפיין העיקרי שלהם, והוא משקף את הרכב המאגמה ממנה נוצרו. מיון כימי פשוט מחלק את הסלעים לפי סוג פצלת השדה ונוכחות או היעדר קוורץ ופלדשפטואידים, ובסלעים נעדרי מינרלים אלה – לפי סוג מינרלי הברזל או המגנזיום. מאחר שנוכחות קוורץ ופלדשפטואידים בסלע אחד אינה יוצרת קשרים יציבים, סלעים ממוינים לסלעים פלסיים מכילי-קוורץ עתירי-סיליקה ולסלעים מאפיים מכילי-פלדשפטואידים ודלי-סיליקה.
מרקם.
מרקם של סלעים פלוטוניים נקבע על-פי גודל הגרגרים – גבישי המינרלים היוצרים את הסלע. מרקמם של הסלעים הפלוטוניים מורכב מגבישים נראים לעין שגודלם יותר מ-5 מ"מ בסלעים שהתגבשו בעומק רב ו-1–5 מ"מ בסלעים שהתגבשו קרוב יותר לפני השטח. גודל הגבישים נובע בעיקר מהתקררות איטית של המאגמה, המאפשרת את צמיחתם של גבישים גדולים לאורך זמן רב.
לסלעים פלוטוניים שני סוגי מרקם עיקריים:
לסלעים פלוטוניים שני סוגי מרקם נוספים:
סלעים פלוטוניים.
הסלעים הפלוטוניים העיקריים הם: אנורתוזיט, גברו, גרניט, דוניט, דיוריט, טונליט, מונזוניט, סיאניט, פרידוטיט וקימברליט.
בין סלעים אלה קיימים גם הרכבי ביניים:
סלעים תת-געשיים.
סלעים תת-געשיים הם קבוצת ביניים של סלעי יסוד הנוצרים בעומק רדוד בקרום – בין סלעים פלוטוניים לסלעים געשיים. דוגמאות לסלעים תת-געשיים:
סלע וולקני
סלע יסוד וולקני
סלע אקסטרוסיבי
סלע אינטרוסיבי
טוראנה
טוראנה היא סוג של שער המאפיין אדריכלות הינדואיסטית ובודהיסטית. טוראנות קשורות לסטופות כגון הסטופה הגדולה בסאנצ'י. הינדים בדרום-מזרח אסיה מכינים טוראנות מסורתיות מפרחים ואפילו עלים, שהם תולים מעל הדלת. לפי האמונה הבודהיסטית וההינדואיסטית הטוראנות מביאות מזל טוב ומסמלות אירועים חגיגיים או מביאי מזל.
הביאנלה של ויטני
הביאנלה של ויטני (באנגלית: The Whitney Biennial) היא ביאנלה במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית, ובה מוצגות יצירות אמנות מודרנית של אמנים אמריקאים צעירים. מקורה של ביאנלה זו בתערוכה שנתית של אמנים צעירים שהציגה האספנית והפסלת גרטרוד ואנדרבילט ויטני החל משנת 1918. הביאנלה נחשבת לאחת הטובות בעולם. החל משנת 2000 מוענק במסגרת הביאנלה פרס בקסבאום.
בשנת 2002 הושק אתר WhitneyBiennial.com המציג תערוכות אמנות דיגיטלית.
בין היתר הציגו בביאנלה האמנים דן קולן, איסבל בישופ, קנת אנגר, גניאל ג'ונסטון, זו שטראוס, מתיו די ג'קסון, מרילין מינטר, הארי גמבואה הבן, רוברט גובר, אירית בצרי, דש שנו, כריס וייר, הנאה לידן וכריס יוהנסון.
ב- 25 ביולי 2019 התפטר וורן בי קנדרס, סגן יו"ר מועצת המנהלים של הוויטני, שלפי הדיווחים תרם יותר מעשרה מיליון דולר למוזיאון מאז 2006, לאחר שחבורת אמנים הודיעה כי הם היו מוציאים את עבודותיהם מהביאנלה בוויטני, שנחשבה לרבים כתערוכת האמנות העכשווית היוקרתית ביותר במדינה. המדובר היה בבעלותו של קאנדרס בקבוצת ספארילנד, יצרנית גז מדמיע שהשימוש שלה תועד נגד מהגרים בגבול ארצות הברית-מקסיקו.
איימוס ברן
איימוס ברן (אנגלית: Amos Burn; 31 בדצמבר 1848 – 25 בנובמבר 1925) היה שחמטאי וסופר בנושאי שחמט אנגלי מהמובילים בעולם בסוף המאה ה-19. ברן דורג בין עשרת הטובים בעולם בין השנים 1873-1901.
ביוגרפיה.
ברן נולד בעיר האל ועבר ללונדון בגיל 21. שם קיבל שיעורי שחמט מאלוף העולם לעתיד וילהלם שטייניץ וכמו מורו נודע ברן בזכות כישורי ההגנה המעולים שלו. בספרו "שיטתי" מונה אותו אהרון נימצוביץ' בין ששת השחקנים ההגנתיים "הטהורים" הטובים ביותר. משנת 1913 ועד מותו, ערך ברן את טור השחמט של העיתון "השדה", אך מעולם לא הפך לשחקן מקצועני.
הישג השיא של ברן היו מקום ראשון משותף בתחרות לונדון 1887 ביחד עם איזידור גונסברג ולפני ג'וזף הנרי בלקברן ויוהנס צוקרטורט.
הישג מעולה נוסף היה מקום ראשון באמסטרדם 1889, לפני עמנואל לסקר הצעיר.
מקום שני בברסלאו 1889, לפני זיגברט טאראש ומקום ראשון בקלן 1898 לפני רודולף שארושק, מיכאל צ'יגורין, דוד ינובסקי, קרל שלכטר ושטייניץ.
ברן שיחק גם בתחרות הייסטינגס בשנת 1895, התחרות החזקה ביותר שהתקיימה עד אותו זמן, וסיים במקום ה-12 עם 9.5 נקודות מתוך 21.
ברן הוא אחד השחמטאים עם תוצאה חיובית מול אלכסנדר אלכין. בשנת 1911 ניצח ברן את אלכין בתחרות קרלסבד.
בדיאגרמה הבאה ישנה עמדה מיוחדת מאחד ממשחקיו של ברן מול מקדונלד (ליברפול 1900, ברן בשחור).
במבט ראשון נראית עמדת השחור אבודה לחלוטין. הרץ השחור מותקף פעמיים ומרותק למלך ולכן ייפול, והעמדה נראית מבטיחה מט ללבן בתוך מספר מסעים. ברן הדהים את הצופים במסע 33...מהז4!! מסע שמשאיר את המלכה מאוימת על ידי שלושה כלים לבנים שונים. אם 34. ר:ז4 או ח:ז4 השחור זוכה על ידי ר:ד2. אם 34. מה:ז5 מה:ז5 35. צ:ז5 מח6 שחור זוכה בכלי ובמשחק. מקדונלד ראה כל זאת ושיחק 34. צ:ז4 פו3+ 35. מז2 פ:ד2 36. צ:ז5+ מח6 37. ח4 פ:ב3 38. צו5 פ:א5 וברן זכה כעבור 11 מסעים נוספים. האמן ועיתונאי טים קראבה מיקם את המסע 33... מהז4!! כאחד מעשרת המסעים היפים ביותר שאי פעם בוצעו. מסע זה הוא דוגמה נדירה למוטיב נובוטני במשחק השחמט.
ברן הנציח את שמו גם בהסתעפות ברן של ההגנה הצרפתית (1. ה4 ה6 2. ד4 ד5 3. פג3 פו6 4. רז5 ד:ה4). הוא לא היה הראשון שנקט במסעים אלו אך היה השחקן החזק הראשון שעשה זאת באופן תדיר.
לקריאה נוספת.
ביוגרפיה בת 972 עמ' על האיש ופועלו.
אובייקט (ארוחת בוקר בפרווה)
"אובייקט", הידוע בשם "ארוחת בוקר בפרווה" (בצרפתית: Le Déjeuner en fourrure) היא יצירת אמנות מאת האמנית הסוריאליסטית מרט אופנהיים משנת 1936.
את האובייקט יצרה אופנהיים לאחר מפגש עם פבלו פיקאסו ודורה מאר, אשר התנהל בבית קפה פריזאי. פיקאסו העיר בקשר לצמיד מכוסה פרווה אותו ענדה אופנהיים כי בעצם ניתן לכסות כל דבר בפרווה. בעקבות מפגש זה רכשה אופנהיים את מערכת הכלים בחנות כלבו וציפתה אותם בפרווה.