רנסאנס מעסיקה מומחים רבים שלהם אין רקע פיננסי, בכללם מתמטיקאים, פיזיקאים וסטטיסטיקאים. הקרן האחרונה שייסדה החברה היא Renaissance Institutional Equities Fund .RIEF באה בעקבות קרן מדליון (Medallion fund) הידועה יותר של החברה, שהיא קרן נפרדת שסוחרת רק בכספם הפרטי של מנהלי החברה.
("זה מדהים לראות כאלה מתמטיקאים מוצלחים משיגים הצלחה בשדה אחר", כתב אדוארד ויטן, פרופסור לפיזיקה במכון למחקר מתקדם בפרינסטון, ניו ג'רזי, ונחשב בעיני עמיתיו לפיזיקאי התאורטי החי המוכשר ביותר").
ב־2006 נבחר סימונס למנהל הכספים של השנה בידי האיגוד הבינלאומי למהנדסים פיננסיים (IAFE) ב־2007 הוערך שהוא הרוויח 2.8 מיליארד דולר,
1.7 מיליארד דולר ב־2006,
1.5 מיליארד דולר ב־2005,
(הגמול הגבוה ביותר שקיבל מנהל של קרן גידור כלשהי באותה שנה) ו־670 מיליון דולר ב־2004.
מומחים שבחנו זאת תהו כיצד קרן מדליון הפנים ארגונית של רנסאנס המשיכה להאפיל בביצועיה על הנעשה בשוק המניות בעוד קרנות גידור אחרות הפתוחות למשקיעים מבחוץ הציגו ביצועים עלובים. יוצאת מן הכלל לכך היא קרן נובה (Nova Fund) שלה תשואות גבוהות ובאופן מסתורי נכללת באותו סוג של קרן מדליון.
קרן אוניברסיטת סטוני ברוק, שיושב ראש בגמלאות שלה הוא ג'יימס סימונס, הפסידה 4 מיליון דולר בתרמית פונזי של ברנרד מיידוף. סטוני ברוק השקיעה כסף אצל מיידוף מאז 1991. סימונס עודד את 24,000 תלמידי בית הספר להשקיע אצל מיידוף וסימונס היה היושב ראש של קרן סטוני ברוק. הוא סייע להציג את הקולג' לברנרד מיידוף. קרן המשפחה של סימונס השקיעה כסף אצל מיידוף. מנהלת הקרן היא מרילין סימונס, רעייתו של ג'יימס סימונס. ג'יימס סימונס הוא המזכיר והגזבר.
נדבנות.
העושר שסימונס צבר מממן הרבה ממיזמיו הנדבניים. סימונס תורם למדעי המתמטיקה, תומך בפרויקטי מחקר, קתדראות, וועידות בארצות הברית ומחוצה לה.
סימונס ורעייתו השנייה, מרילין האריס סימונס, הם המייסדים השותפים של קרן סימונס , ארגון נדבנות שתומך בפרויקטים העוסקים בחינוך ובריאות, בנוסף למחקר מדעי.
מרילין מכהנת כנשיאת הקרן, בעוד ג'יימס משמש כמזכיר וכגזבר.
לזכרו של בנו פול, מרעיתו הראשונה ברברה סימונס, הוא ייסד את פרק אבלון, שמורת טבע בת 0.53 קילומטר רבוע בסטוני ברוק . ב־1996 נהרג פול בן ה־34 בידי מכונית כשרכב על אופניו ליד ביתם של משפחת סימונס. בנו ניק טבע בגיל 23, בעת טיול לבאלי שבאינדונזיה ב־2003.
ניק עבד בנפאל ומשפחת סימונס החלה לתרום רבות לשרותי הבריאות של נפאל באמצעות מכון ניק סימונס.
ג'יימס סימונס גם ייסד את מתמטיקה לאמריקה (MfA), מוסד ללא כוונת רווח ששם לעצמו למטרה לשפר במידה משמעותית את החינוך המתמטי בבתי הספר הציבוריים.
בראשית 2006 הוא הוביל קבוצת מנהלים של חברת הטכנולוגיות של רנסאנס ושל ארגוני המדע של ברוקהייבן (Brookhaven Science Associates) לתרום 13 מיליון דולר על מנת לכסות גירעון של המעבדה הלאומית של ברוקהייבן (BNL) שאחרת הייתה מבטלת את פעולותו של מנגיש היונים הרלטיביסטי הכבד (RHIC) בשנת 2006.
ב־2006 תרם סימונס 25 מיליון דולר לאוניברסיטת סטוני ברוק באמצעות קרן סטוני ברוק.
המענק יועד לתמוך במחלקות המתמטיקה והפיזיקה של האוניברסיטה.
ב־27 בפברואר 2008, הכריז המושל אליוט ספיצר על תרומה בסך 60 מיליון דולר שנתנה קרן סימונס על מנת לממן את מרכז סימונס לגאומטריה ופיזיקה בסטוני ברוק. זוהי התרומה הגדולה ביותר שניתנה לאוניברסיטה ציבורית בהיסטוריה של מדינת ניו יורק.
באמצעות הקרן, סימונס היה מיטיב מרכזי באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב־1 ביולי 2012, קרן סימונס התחייבה לתרום 60 מיליון דולר להקים את מכון סימונס לתאוריית המחשוב , המכון המוביל בעולם למחקר שיתופי במדעי המחשב התאורטיים. הקרן גם העניקה תרומות עיקריות אחרות לברקלי, בעיקר למכון המחקר למדעי המתמטיקה בברקלי (MSRI).
בשנת 2016, קרן סימונס הקימה את מכון פלטירון כדי לאכלס 5 קבוצות של מדענים חישוביים (כל אחד עם 60 חוקרים ברמת דוקטורט ומעלה). המכון מורכב מארבע ליבות או מחלקות: CCB (מרכז לביולוגיה חישובית); CCA (מרכז לאסטרופיזיקה חישובית); CCQ (מרכז מכניקת קוונטים חישובית); CCM (מרכז למתמטיקה חישובית); ו־CCN (מרכז למדעי המוח החישוביים). המכון החדש ממוקם במנהטן ומייצג השקעה גדולה במדעי החישוב הבסיסיים. המשימה של מכון פלטירון היא לקדם את המחקר המדעי באמצעות שיטות חישוביות, כולל ניתוח נתונים, תיאוריה, מודלים וסימולציה. מכון המחקר נחנך בטקס ב־6 בספטמבר 2017.
מחקר האוטיזם.
קרן הנדבנות המשפחתית נתנה 38 מיליון דולר על מנת למצוא את הסיבות לאוטיזם, ומתכננת לתרום 100 מיליון דולר נוספים למה שנהיה ההשקעה הפרטית הגדולה ביותר למחקר באוטיזם, כאשר ג'יימס שולט במידה רבה מאוד על היכן וכיצד יושקע הכסף. ג'יימס סיפק DNA ממשפחתו לצורך מחקר, וסייע בפתרון בעיות המחקר. כש־MIT ביקשו מימון למחקר, הוא התנה זאת בפרויקט שיתמקד באוטיזם ויכלול מדענים לפי בחירתו.
בשנת 2003 קרן סימונס יסדה את תוכנית יוזמת מחקר האוטיזם של קרן סימונס (SFARI) המתמקדת בכל ההיבטים של מחקר האוטיזם. הארגון מימן למעלה מ־200 מיליון דולר במחקר אוטיזם ל־150 חוקרים שונים מאז 2007.
ב־11 ביוני 2003 אירחה משפחת סימונס את "הכנס על מחקר האוטיזם" בעיר ניו יורק, אירוע שארך יום שלם שהדגיש את המחקר בסיבות לאוטיזם, במיפוי הגנומי המדויק של האוטיזם, ובמחקר במכניזמים הביוכימיקליים שפועלים אצל אנשים אוטיסטים. בין הנוכחים בכנס היו David Amaral, Dr. Eric Courchesne, Dr. Nathaniel Heinz, Tom Insel, MD, Catherine Lord, PhD, Dr. Fred Volkmar and Dr. Paul Greengard. קרן סימונס תרמה לאחרונה 10 מיליון דולר לשני מחקרים במרכז למחקר הילד באוניברסיטת ייל על מנת לחקור את ההשפעות הגנטיות על האוטיזם.
מינויים בהנהלה.
סימונס מכהן כנאמן של המעבדה הלאומית ברוקהייבן, המכון למחקר מתקדם, אוניברסיטת רוקפלר ובמכון המחקר למדעי המתמטיקה בברקלי. הוא גם יושב בחבר המנהלים של תאגיד MIT (MIT Corporation).
הון.
סימונס הרוויח כ־2.5 מיליארד דולר ב־2008,
והונו נטו מוערך ב־8.5 מיליארד דולר,
וכאיש ה־29 בעושרו בארצות הברית.
מיסוי מוניציפלי
ארוחת בוקר בטיפאני
מנחם שיפר
מנחם שיפר (Menahem Max Schiffer; 24 בספטמבר 1911 - 11 בנובמבר 1997) היה מתמטיקאי ממוצא יהודי-גרמני אשר שימש כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת סטנפורד.
ביוגרפיה.
שיפר נולד ב-24 בספטמבר 1911 בברלין שבגרמניה למשפחה יהודית.
הוא סיים את לימודיו בתיכון בשנת 1930 והחל ללמוד באוניברסיטת הומבולדט שבברלין (נקראת גם אוניברסיטת פרידריך וילהלם) באותה השנה, בכוונה להתמחות בפיזיקה. הוא היה תלמידם של הפיזיקאים מקס פון לאואה, ולטר נרנסט וארווין שרדינגר, ובנוסף למד מתמטיקה מהמתמטיקאים ארהרד שמידט, ישי שור ולודוויג גאורג ביברבך. במהלך לימודיו, החליט שיפר לשנות את מקצוע ההתמחות שלו למתמטיקה.
עקב רדיפתם של הנאצים לאקדמאים יהודיים בגרמניה, נאלץ שיפר לעזוב את ברלין ובשנת 1934 עלה לארץ ישראל. הוא סיים תואר שני באוניברסיטה העברית שבירושלים בשנת 1934. התואר התבסס על מאמר שכתב ופרסם בגרמניה, "משפטים סופיים של תאוריה בלתי משתנה" ("Finiteness Theorems of Invariant Theory"). בשנת 1938 סיים דוקטורט בהנחיית מיכאל פקטה.
שיפר המשיך לעבוד באוניברסיטה העברית עד שנת 1946, ועבר לארצות הברית בשנה זו כאשר מונה למרצה מחקר באוניברסיטת הרווארד. הוא שימש כפרופסור אורח באוניברסיטת פרינסטון משנת 1949 עד 1950, אז גם הוזמן לקונגרס הבינלאומי של מתמטיקאים של שנת 1950 שנערך בקיימברידג' (הוא הוזמן שוב בשנת 1958). שיפר חזר לאוניברסיטה העברית בשנת 1950, שם התמנה לפרופסור למתמטיקה. לאחר שנה בישראל, חזר שיפר לארצות הברית בשנת 1951, לאוניברסיטת סטנפורד, שם מונה כפרופסור למתמטיקה ב-1 בספטמבר 1952. הוא כיהן כיושב ראש המחלקה למתמטיקה משנת 1954 עד 1959.
שיפר זכה בהצטיינויות רבות: בשנת 1968 היה נבחר האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולמדעים, ובשנת 1970 הוא הוזמן להיות חבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית. בשנת 1976 נבחר כאחד ממקבלי פרס הדיקן להוראה בבית הספר למדעי הרוח והחיים שבאוניברסיטת סטנפורד.
במהלך הקריירה שלו כמתמטיקאי, חיבר ופרסם 135 פרסומים, כולל 4 ספרים, ועם כ-40 מחברים שונים.
בשנת 1937 נישא לפניה רבינוביץ' בירושלים. בתם היחידה, דינה סינגר, היא ביולוגית מולקולרית.
שיפר נפטר ב-11 בנובמבר 1997 בקליפורניה שבארצות הברית.
תרומתו למחקר.
תרומתו של שיפר ניכרה בתחומים רבים במתמטיקה ובפיזיקה. ספריו ומאמריו משמשים כבסיס לתחומים אלו, ומעלים רעיונות ושיטות להתייחסות ולפתרון בעיות.
בשנת 1938 סיים שיפר דוקטורט בנושא ייצוג קונפורמי ופונקציות לא שוויוניות ("Conformal Representation and Univalent Functions)". התזה של שיפר הציגה את מה שמכונה כיום "וריאציית שיפר" – פיתוח "חשבון הווריאציות" כדי לאפשר יישום של שיטות וריאציה באופן שיטתי לבעיות גאומטריות בניתוח מורכב.
בשנת 1953, פרסם שיפר יחד עם סטפן ברגמן את הספר "פונקציות ליבה ומשוואות דיפרנציאליות אליפטיות בפיזיקה מתמטית" ("Kernel functions and elliptic differential equations in mathematical physics)." ספר זה מתמקד בתאוריה של בעיות ערך הגבול במשוואות דיפרנציאליות חלקיות, שממלאות תפקיד מרכזי בתחומים שונים של מתמטיקה טהורה ויישומית, פיזיקה תאורטית והנדסה. הוא דן בחלק מן התאוריה מנקודת מבט אחידה ומספק מבוא שיטתי לכל ענף של היישומים שהוא מכיל.