אולנד הגיע למקום השלישי בתחרות אמסטרדם בשנת 1887 (ניצח: דירק ון פורייסט), חלק מקום ראשון בתחרות אמסטרדם 1889, הגיע למקום השני, לאחר רודולף לומן בתחרות אוטרכט 1891, הגיע חמישי בתחרות חרונינגן 1893 (ניצח: רודולף לומן), הגיע למקום השני, לאחר רודולף לומן בתחרות רוטרדם בשנת 1894, חלק מקום ראשון בתחרות ארנהיים 1895, הגיע למקום השני בתחרות אמסטרדם 1899 אחרי הנרי ארנסט אטקינס, הגיע שני אחרי רודולף סוידרסקי בתחרות מינכן 1900.
אולנד ניצח בתחרות הארלם בשנת 1901, הגיע שמיני בתחרות הנובר 1902 (ניצח: דוד ינובסקי), הגיע למקום ה-19 בתחרות קרלסבד 1907 (ניצח: עקיבא רובינשטיין). חלק מקום ראשון עם אברהם שפייר באליפות הראשונה של הולנד שהתקיימה בליידן בשנת 1909, הגיע למקום הרביעי בתחרות סטוקהולם 1912 (האליפות הנורדית השמינית, ניצח: אלכסנדר אלכין), ובשנת 1913 הגיע למקום השלישי בתחרות שבינגן (ניצח: אלכסנדר אלכין).
לאחר מלחמת העולם הראשונה חלק אולנד מקום 7–8 בתחרות הייסטינגס 1919 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה), חלק מקום 14–15 בתחרות גטבורג (ניצח: פאול יונר), הגיע שלישי בתחרות אוטרכט 1920 (ניצח: גזה מארוצי), חלק מקום 3–4 בתחרות ניימיכן 1921 (אליפות הולנד החמישית, ניצח: מקס אויבה), הגיע למקום ה-18 בתחרות שבינגן 1923 (ניצחו: פאול יונר ורודולף שפילמן), הגיע שלישי בתחרות אוטרכט 1927 (ניצח: מקס אויבה), הגיע שביעי בתחרות אמסטרדם 1929 (אליפות הולנד השמינית, ניצח: מקס אויבה), הגיע שמיני בתחרות האג-ליידן בשנת 1933 (אליפות הולנד התשיעית, ניצח: מקס אויבה).
אולנד היה פעיל מאוד גם בדו-קרבות. הוא השתתף ב-29 דו-קרבות וניצח את מרבית שחקני הולנד מלבד מקס אויבה שניצח אותו פעמיים. מול שחקנים זרים הצליח פחות ונוצח על ידי אמנים כגזה מארוצי, ריכרד רטי ואדגר קול.
אולנד מת מהתקף לב במהלך אליפות הולנד שהתקיימה בהאג בשנת 1933.
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:שחמטאים הולנדים]]
[[קטגוריה:ילידי 1867]]
[[קטגוריה:נפטרים ב-1933]]
נורת נאון
המועצה להנצחת נשיאי ישראל וראשי ממשלותיה
המועצה להנצחת נשיאים וראשי ממשלות היא מועצה שנועדה להנצחת זכרם של נשיאי ישראל וראשי ממשלותיה, כחלק מהכבוד של החברה בישראל לראשי המדינה. המועצה הוקמה בשנת 1986 מכוח החוק להנצחת נשיאי ישראל וראשי ממשלותיה התשנ"ו-1986 (להלן : "חוק ההנצחה").
תוכנית ההנצחה.
תפקיד המועצה הוא להכין תוכנית הנצחה לזכרו של כל מי שכיהן כנשיא המדינה או כראש ממשלה, אשר תפרט את פעולות ההנצחה שתבצע הממשלה ואת פעולות ההנצחה שיבצעו גופים ציבוריים (בתמיכת הממשלה), בשים לב לאישיותה ופועלה של האישיות המונצחת. המועצה מפקחת על ביצוע תוכניות ההנצחה, ומדווחת לממשלה על ממצאיה בצירוף המלצותיה, אשר לה הסמכות לאשר או לדחות את תוכנית ההנצחה. במסגרת תפקידה, יש למועצה הסמכות לקבל מידע ולדרוש מסמכים מכל גוף שעוסק בפעילות הנצחה במימון הממשלה.
המועצה, הפועלת תחת משרד ראש הממשלה, מעבירה בכל שנה תמיכות לעמותות ציבוריות המנציחות את ראשי המדינה, באמצעות תוכניות חינוך לבני נוער, הרצאות, ימי עיון ועוד. אחד מהאירועים שעורכת המועצה הוא אזכרה שנתית כללית בא' בניסן (ראש השנה למלכים, על פי המסורת היהודית) לכל ראשי המדינה שנפטרו.
חברי המועצה.
יושב ראש המועצה הוא ראש הממשלה המכהן, וחברים בו עוד שישה נציגי הממשלה, כגון יושב ראש ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים, שר המדע, התרבות והספורט, שר החינוך ועוד. בנוסף, חברים בה גם אישי ציבור, סופרים ואנשי תרבות (ב-2017 כיהנו בה 5 נציגי הממשלה בנימין נתניהו, נפתלי בנט, מירי רגב, אופיר אקוניס וד"ר יעקב לזוביק; 13 נציגי הציבור עוה"ד יוסף צ'חנובר (יו"ר ועדת ההיגוי), רון לובש, יהורם גאון, דוד קוליץ, גילה אלמגור, נירה פרידמן, לילי ויינשטיין, אורית רשפי, ד"ר לאה נס, ציפי נגל אדלשטיין, דבורה גנני, אביגדור קהלני). תקופת הכהונה של כל חבר היא 5 שנים, וניתן לחדש את כהונתו.
במשרד ראש הממשלה מכהן מזכיר המועצה להנצחה והוא זה שנושא באחריות להפעלת מערכות ההנצחה השונות. כמזכיר המועצה הראשון כיהן סגן מזכיר הממשלה, אריה זהר ולאחריו כיהנו עו"ד עמיחי עורקבי, אורן מגנזי, אבי וידרמן, שרה לזר, וכיום מכהן ראובן פינסקי.
ב-26 במרץ 2015 אושרה תוכנית ההנצחה של המועצה לשנת 2015, שעיקריה הם:
ביקורת מצד מבקר המדינה.
לפי דו"ח מבקר המדינה שפורסם בשנת 2013, חוק ההנצחה אינו מספק מענה לצורכי ההנצחה הקיימים וכתוצאה מכך נוצר חוסר שווין בהנצחת ראשי המדינה. לדעת מבקר המדינה, מספר ראשי ממשלה זכו למרכזי הנצחה גדולים, ואילו אחרים מונצחים על ידי עמותות דלות אמצעים וזאת בשל ההבדל בין התאגידים לעמותות: תקצוב התאגידים גדול פי 20 מתקצוב העמותות, ולרשותם המדינה העמידה מבנים קיימים או קרקע להקמת מבנים ואילו העמותות שוכרות משרדים בתשלום. בעקבות ביקורת זו, קרא מבקר המדינה לשינוי החוק אשר יתקן את המצב הקיים לטענתו, לפיו הנצחתם של ראשי מדינה מותנית ביכולת של מוקירי זכרם להביא לחקיקת חוק אישי ולזכות במשאבים. ולכן, על המדינה לקבוע מדיניות שתבטיח הנצחה ראויה וממשית לכל ראשיה שהלכו לעולמם.
בנובמבר 2015, התלוננה הבמאית אילנה צור, כי באתר המועצה פורסם ללא רשותה סרטון המכפיש את יצחק רבין ומכיל קטעים מסרטה "אלטלנה".
רובעי תל אביב
רובעי תל אביב-יפו
העיר " " תל אביב-יפו " " מחולקת ל-9 מחוז מחוזות מנהליים, לפי המספרים מצפון לדרום. לכל מחוז יש את המספר מחוזות.
החלוקה למחוזות באה לידי ביטוי בעיקר בטיפול ובנהלים של עיריית תל אביב-יפו בתיקים פנים-עירוניים וכן בהוצאת תוכניות מתאר שונות.
צפון.
שכונות עבר הירקון ממוקמות מצפון לנחל הירקון, והן מחולקות על ידי נתיבי איילון לשני רבעים - רובע מס' 1 (צפון-מערב) ורובע מס' 2 (צפון-מזרח).
רובע 1.
רובע 1 כולל את כל השכונות שמצפון לנחל הירקון וממערב לנתיבי איילון, ובחלקו הצפון-מערבי הוא גובל בעיר הרצליה.
אוכלוסייה: 67,156 (14.8% מתושבי העיר)
רובע 2.
רובע 2 כולל את כל השכונות שמצפון לנחל הירקון וממזרח לנתיבי איילון, והוא גובל בצפונו בעיר רמת השרון. ברובע שכונות מגורים בלבד, למעט מתחם ההייטק קריית עתידים ואזור תעשייה עבר הירקון השוכנים ליד רמת החייל.
אוכלוסייה: 56,098 (12.4% מתושבי העיר)
מרכז.
מרכז תל אביב מחולק ל-4 רבעים התחומים בין חוף הים במערב ונתיבי איילון במזרח, נחל הירקון בצפון ומדרום קו הרחובות של רחוב הרכבת-דרך בגין-דרך יפו-רחוב אילת. בין הרבעים 3 ו-5 (הצפון הישן ולב העיר) במערב לבין רבעים 4 ו-6 (הצפון החדש ואזור העסקים) במזרח מפריד קו אבן גבירול-קרליבך.
רובע 3.
רובע 3 מוכר גם כ"צפון הישן של תל אביב", על אף שמושג זה מתייחס לרוב רק לחלק הצפוני של הרובע, ולעיתים, בטעות, גם לרובע 4. הרובע תחום בין חוף הים לרחוב אבן גבירול, ובין נחל הירקון מצפון לקו הרחובות בוגרשוב-שדרות בן ציון-מרמורק מדרום. מרבית שטחו של הרובע משמש למגורים אולם פזורים בו אתרי תעסוקה, מסחר ובילוי רבים, ובראשם רצועת בתי המלון לאורך החוף ורחוב הירקון, ומתחם נמל תל אביב. ברובע 3 גם מספר גדול של אזורים ומוקדים ציבוריים קטנים יותר הפזורים לאורכו.
מרבית רובע 3 הוא השטח שנבנה בשנות ה-30 וה-40 במסגרת תוכנית גדס לפיתוח העיר תל אביב. כמו כן, חלק הארי של שטח ההכרזה של העיר הלבנה, על פי הגדרות אונסק"ו, נמצא ברובע זה. חלק קטן יותר משטח זה נמצא גם ברובע 5.
אוכלוסייה: 62,760 (13.7% מתושבי העיר)
רובע 4.
רובע 4 תחום בין רחוב אבן גבירול לנתיבי איילון ובין נחל הירקון ושדרות שאול המלך, ומכונה גם "הצפון החדש", בניגוד ל"צפון הישן", על אף ששם זה אינו רווח בציבור (בשל המשך התרחבות תל אביב לכיוון צפון מעבר לשכונות אלה, לעיתים מכונות שכונות עבר הירקון בטעות כ"הצפון החדש", ואילו רובע 4 משויך בטעות לצפון הישן). הרובע כולל גם את השכונות שבין דרך נמיר לנתיבי איילון. ברובע 4 נבנו שכונותיה החדשות של תל אביב לאחר הקמת המדינה. תוכניות המתאר לאזור זה הוכנו עוד קודם בהשראת תוכנית גדס, אולם היצע הקרקעות שלפני מלחמת העצמאות איפשר בנייה מוגבלת ביותר באזור זה. בתחום שטח הרובע שכנו הכפרים הערביים סומייל וג'מאסין אל ע'רבי, ובדרומו עובדו עד שנות ה-40 שדותיה של המושבה הטמפלרית שרונה.
אופי הבינוי ברובע מגוון. מרבית הבנייה בו היא בנייני מגורים בני 4-5 קומות, בדומה לאזוריה הוותיקים יותר של העיר, אולם ניכרת בו באופן משמעותי בנייתם של מגדלי מגורים, החל משנות ה-80 ובמידה ניכרת גם היום, וכן בתים צמודי קרקע במספר שכונות קטנות ורחובות מסוימים. תוכניות המתאר כיום מייעדות את כל הרצועה המזרחית של הרובע, הסמוכה לנתיבי איילון, למגדלי מגורים בני כ-40 קומות ואף יותר, בדומה לאלו בפארק צמרת. דרומו של הרובע, בסמוך למתחם הקריה בשדרות שאול המלך וברחוב ויצמן, הוא חלק ממע"ר תל אביב שעיקרו נמצא ברובע 6.
אוכלוסייה: 50,829 (11.1% מתושבי העיר)
רובע 5.
רובע 5 הוא האזור ההיסטורי של העיר תל אביב הכולל בעיקר את אזור לב העיר וכן את השכונות הוותיקות. בתחום אזור זה נמצא שטחה של אחוזת בית, השכונה שהפכה לתל אביב וסיפחה אליה את שאר השכונות. כמו כן המושג "תל אביב הקטנה" מתייחס לעיר שגבולותיה היו דומים לאלה של רובע 5. הרובע תחום בין חוף הים לציר קרליבך-דרך בגין-יהודה הלוי במזרח, גובל בצפון הישן בקו הרחובות בוגרשוב-שדרות בן ציון-מרמורק, ומדרום תוחם אותו ציר דרך יפו-רחוב אילת.
אוכלוסייה: 41,411 (9.1% מתושבי העיר)
רובע 6.