קנגורו זה חי בערבות העשב של אוסטרליה במהלך הפליסטוקן, שם רעו עדרי דיפרוטודונים ענקיים ועופות גדולים כמו הגניאורניס. כמו כן היו שם טורפים גדולים כמו המגלניה ואריה הכיס. כל אלה נכחדו עם סוף תקופת הפליסטוקן.
Chameleon (שיר של אירה לוסקו)
Chameleon (בתרגום לעברית: זיקית) הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת המלטזית אירה לוסקו, נכתב והולחן על ידי טוקבק ולוסקו. במקור, השיר היה אמור היה לייצג את מלטה בתחרות האירוויזיון 2016. עם זאת, הוחלט לבסוף על ידי השדרנית המלטזית TZM להחליף את השיר ל-Walk on Water.
מרגו שלי
מרגו שלי הוא סרט דרמה רומנטית ישראלי משנת 1969 בבימויו של מנחם גולן שגם כתב את התסריט, עם עודד תאומי ולבנה פינקלשטיין בתפקידים הראשיים.
פסקול המוזיקה הולחן על ידי דובי זלצר ומושר בחלקו על ידי יהורם גאון וצמד העמרנים למילותיו של אוריאל אופק.
העלילה היא על סיפור אהבה בין תושבת כפר צעירה וחסרת השכלה, לבין מרצה באוניברסיטה המצוי במשבר גיל הארבעים ועוזב למענה את אשתו. המשפחות מנסות להפריד בין האוהבים, אך האהבה לבסוף מנצחת.
הסרט צולם בשחור-לבן ונראים בו אתרים בירושלים ובעיקר בירושלים המזרחית זמן קצר לאחר מלחמת ששת הימים.
תקציר העלילה.
אלדד (דדו) טלמור (עודד תאומי) הוא דוקטור לכימיה ומרצה באוניברסיטה. הוא נשוי עשר שנים לשושנה (ברכה נאמן) בנישואים לא מאושרים והוא רוצה להתגרש.
מרגלית (מרגו) דוידו (לבנה פינקלשטיין) היא צעירה בת 24 שגרה במושב קוהלת בהרי ירושלים. אביה (אבנר חזקיהו) הוא מובטל, אמה נפטרה והיא מפרנסת אותו ואת אחיה בעבודה כמניקוריסטית במספרה בירושלים.
בכפר מרכלים עליה החנווני מזרחי (יעקב בנאי) והשכנה ויקטוריה (טובה פרדו) על כך שעדיין לא התחתנה.
יום אחד משכנעות אותה חברותיה לעבודה, לבוא למסיבה. מרגו משתכנעת אך במסיבה היא יושבת מבויישת ולא רוקדת. היא צדה את עיניו של שמוליק (אושיק לוי) שרואה בה טרף קל לסיפוק יצריו.
מרגו יוצאת ובחוץ יורד גשם שוטף. שמוליק עוקב אחריה ומציע לה טרמפ. היא עולה למכוניתו ובהמשך הוא מנסה לתקוף אותה מינית והיא פותחת את הדלת ונופלת החוצה בגשם שוטף. שם מוצא אותה טלמור שעבר במקום במקרה ומציע לה לקחת לדירתו כדי להתאושש והיא בוטחת בו.
טלמור מתאהב בה למרות הבדלי הגיל, ההשכלה, המעמד החברתי, הכלכלי והעדתי. הוא מוצא בה חום שאשתו אינה מסוגלת לתת לו. לאחר שהיא הולכת הוא מנסה לחפש אותה בכפר ובעיר עד שמוצא אותה בדרכה לעבודה. הוא משכנע אותה להצטרף לטיול בירושלים המזרחית שזה אך אוחדה עם מערב העיר. הם מבקרים בכותל המערבי, בהר הבית ובסמטאות העיר העתיקה. לבסוף הם מגיעים למלון אימפריאל, שם משכיר להם בעל המלון הערמומי ג'ורג' (יוסף שילוח) חדר בו הם מממשים את אהבתם.
הם נשארים במקום מספר ימים ומוכרזים בעיתונים כנעדרים. ג'ורג' מזהה אותם וכעבור זמן קצר מגיע אביה של שושנה (אברהם רונאי) למלון ומשכנע את מרגו לעזוב את טלמור. הוא גם מגיע לכפר ונותן לאביה של מרגו סכום כסף גדול בתנאי שתעזוב את טלמור.
זאביק (אריק לביא), משכנע את טלמור לעזוב את ירושלים ומבטיח לו עבודה בבאר שבע. שושנה מגיעה למלון ולוקחת את טלמור להוריה. אביה שהוא פרופסור באוניברסיטה מבטיח לקדם אותו לדרגת ראש חוג וגם אמה (ליה דוליצקיה) מפצירה בו אך הוא מסתלק מהמקום.
מרגו מגיעה למלון ומחכה לו. כאשר אינו מגיע היא מסתלקת. טלמור מגיע באיחור ומנסה למצוא אותה בתוך תהלוכה רבת משתתפים בוויה דולורוזה. לבסוף הוא רואה אותה ממרחק וקורא לה. היא מסתובבת אליו בחיוך ושניהם מתקרבים זה לזו.
אזרה אקין
אזרה אקין קורו (בטורקית: Azra Akın Koru; נולדה ב-8 בדצמבר 1981) היא דוגמנית ושחקנית טורקייה.
ביוגרפיה.
אקין נולדה בהולנד לזוג הורים טורקים. ב-1998 נבחרה לדוגמנית עלית ונבחרה גם לחמש עשרה המועמדות הסופיות בתחרות מראה השנה של עלית שנערכה בניס. לאחר מכן היא המשיכה לדגמן בגרמניה לקטלוג של חברת "Otto".
ב-2002 היא זכתה במקום הראשון ב"מיס טורקיה" ולאחר מכן ייצגה את המדינה בתחרות מיס עולם בלונדון וגם שם לקחה את המקום הראשון. במהלך כהונתה כמיס עולם היא סיירה במקומות רבים על פני הגלובוס.
ב-2003 היא זכתה במדליית זהב בתוכנית המציאות הבריטית "המשחקים" שבה ידוענים מתחרים ביניהם בתחרויות של ענפי ספורט אולימפיים. היא הופיעה בסרטוני הביניים (גלויות) של אירוויזיון 2004 שנערך באיסטנבול.
ב-2010 זכתה בגרסה הטורקית של "רוקדים עם כוכבים" ולאחר מכן החלה לשמש כשופטת בתוכנית.
היא שיחקה גם במספר סרטים וסדרות במדינתה.
אילה רז
אילה רז (נולדה ב-17 במרץ 1941) היא היסטוריונית וחוקרת אופנה, אוצרת תערוכות בנושאי טקסטיל ואופנה, ומעצבת אופנה ותכשיטים. בעבר הייתה מרצה בכירה וראש המגמה לעיצוב אופנה בשנקר.
ביוגרפיה.
אילה רז נולדה בשם אילה חיון, בת למרים ודוד חיון, אחות לאמנון, רבקה ו, שנפל בעיר העתיקה במלחמת ששת הימים. היא גדלה בטבריה, שם סיימה את בית הספר היסודי ע"ש ארליך ובגיל 14 עברה עם משפחתה לחיפה; היא בוגרת המגמה הספרותית בבית הספר הריאלי. בוגרת המדרשה למורות ע"ש א.ד. גורדון בחיפה (1961-1959) ובעלת תעודת הוראה (1964). ב-1966 קיבלה תעודת מעצבת אופנה מטעם מכון היצוא הישראלי.
רז גרה ברוטרדם, הולנד בשנים 1968- 1973, שם סיימה בהצלחה את לימודיה במחלקה לעיצוב אופנה באקדמיה לאמנויות יפות
וקבלה תעודת מומחה בבגדי נשים וילדים ותעודת מומחה בטקסטיל, מטעם האיגוד המקצועי לטקסטיל, הולנד. בתקופת שהותה בהולנד שימשה כמעצבת אופנה ל-Yolo Couture באוטרכט ול-Pablo Modas ברוטרדם.
בשנים 1964–1965 הייתה כתבת אופנה בעיתון "על המשמר".
החל מ-1964 ועד לשנת 1986 עבדה רז כמעצבת אופנה בתעשייה, במפעלים: דורינא, עלמקו, עדין נויפלד, טררה, הנרי השמיני, לודז'יה, אתא, סריגמיש וסריג-עור. ב-1966 זכתה בפרס עבור עצוב בגד ים בתצוגת בגדי ים, חוף ונופש בחסות מכון הייצוא הישראלי. ב-1967 הציגה דגם מצטיין בפרויקט שיתוף פעולה בין מעצבי-אופנה וטקסטיל בישראל, בחסות מכון היצוא הישראלי.
בשנת 1982 התמנתה רז למרצה במגמה לעיצוב-אופנה בשנקר, ב-1983 משנה לראש המגמה; בשנים 1985–1992 כיהנה כראש המגמה לעיצוב אופנה, רז הייתה מרצה בכירה בשנקר, במשך 26 שנה, עד פרישתה לגמלאות בשנת 2008.
רז הייתה חברת מערכת ויועצת ראשית בהפקת "צו האופנה", סדרת טלוויזיה בת חמישה פרקים, שהוקרנה בערוץ הראשון ב-2011.
הייתה יועצת לאופנה במוזיאון ההיסטורי של העיר תל אביב-יפו (2010-2008).
יועצת לפרויקט "בולי אופנה ישראלים" פרויקט חברת דואר ישראל בשיתוף שנקר (2006).
הייתה חברת ועדת תקינה במכון התקנים הישראלי בנושא "לבנים סרוגים" (1989-1992), מייסדת ויו"ר פורום המעצבים,
סגן יו"ר האגודה הישראלית לטקסטיל ולאופנה (2000-1994). ב-2010 זכתה בתעודת חבר כבוד מהאגודה הישראלית לטקסטיל ולאופנה "על פעלה הרב לטובת תעשיית הטקסטיל והאופנה ומוסדותיה בישראל". משנת 2016 עד היום (2019) היא חברה בוועדה למונחי לשון באופנה של האקדמיה ללשון העברית.
רז שותפה לסרט תיעודי על חייה של לאה גוטליב, מעצבת גוטקס, שהוקרן ב־2019 בערוץ כאן 11. התסריט שכתבה מבוסס על המחקר לתערוכה "הגברת עם החרציות", שאצרה במוזיאון העיצוב חולון בשנת 2013.
רז עוסקת בחקר ההיסטוריה של האופנה במאה ה-20 החל מ-1882 ומתמקדת באופנה בישראל בתקופה זו.
היא אוצרת תערוכות בנושאי אופנה וטקסטיל.
מדצמבר 2009 היא בעלת בלוג, בשם "הבלוג של אילה רז", בו פרסמה 324 כתבות, בעיקר בנושאי אופנה.
היא כתבה שלושה ספרי ילדים שראו אור בעברית ובאנגלית.
אילה רז נשואה לדן, אדריכל וצייר, ואמא לבת ובן.
קישורים חיצוניים.
כתבות מצולמות של אילה רז בטלוויזיה הקהילתית כפר סבא:
ז'ואקים שיסאנו
ז'ואקים אלברטו שיסאנו (בפורטוגזית: Joaquim Alberto Chissano, נולד ב-22 באוקטובר 1939) הוא פוליטיקאי מוזמביקאי, שכיהן כנשיא השני של מוזמביק, בשנים 1986 עד 2005. הוא נחשב זה שהפך את מוזמביק ממדינה פגועת מלחמות לאחת הדמוקרטיות האפריקאיות המצליחות ביותר. לאחר סיום נשיאותו, הפך שיסאנו למדינאי, שגריר ודיפלומט בכיר, הן לארצו והן לאו"ם. שיסאנו גם כיהן כיושב ראש האיחוד האפריקאי בשנים 2003–2004.
ביוגרפיה.
ז'ואקים שיסאנו נולד בשנת 1939 בכפר הנידח Malhice באזור שיבוטו (Chibuto), מחוז גזה של מושבת מוזמביק הפורטוגזית של האימפריה הפורטוגזית. שיסאנו היה התלמיד השחור הראשון שלמד בבית הספר התיכון היחיד במושבה, Liceu Salazar בעיר לורנסו מארקש (מפוטו המודרנית). לאחר שעזב את בית הספר התיכון נסע לפורטוגל כדי ללמוד רפואה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת ליסבון, אך נטיותיו הפוליטיות גרמו לו בעיות והוא עבר לצרפת, שם המשיך את לימודיו בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת פואטייה.
ב-1962 הוא נסע לטנזניה, שם היה חלק ממייסדי פרלימו (FRELIMO), חזית השחרור של מוזמביק, שדרשה אוטונומיה מפורטוגל. בשלב מאוחר יותר, מילא תפקיד מרכזי במשא ומתן על הסכם לוסקה של 1974, אשר סלל את הדרך לעצמאותה של המדינה בשנת 1975. הנשיא החדש של מוזמביק, סמורה מקל, מינה אותו לשר החוץ של המדינה.
כהונה כנשיא מוזמביק.
שיסאנו הפך למנהיג מפלגת פרלימו בשנת 1986, כאשר המטוס הנשיאותי של סמורה מקל התרסק באזור ההררי בדרום אפריקה. הוא סיים את מלחמת האזרחים של מוזמביק ב-1992 על ידי משא ומתן על הסכם שלום עם כוחות המורדים שהבטיחו "שלא יהיו תביעות או עונשים" ונתן להם 50% מהמשרות בצבא מוזמביק. מאוחר יותר, מורדי רנמו הקימו מפלגה משלהם.