אחת הביקורות המופנות כלפי התנועה, היא שיש לה מאפיינים של דת ואף של כת. חברים לשעבר בתנועה דיווחו שהתנועה היא דת, ושהמהרישי נתפס כאל. בנוסף, כלפי המהרישי הופנו טענות בדבר התנהגות מינית לא הולמת באשראם שלו בהודו, אך המתלוננות חזרו בהן בסופו של דבר ולא בוצעו הליכים חוקיים כנגד המהרישי . קלייר הופמן גדלה במסגרת משפחתה בתוך תנועת המדיטציה הטרנסצנדטלית. בבגרותה, כעיתונאית, היא כתבה ספר בו היא מספרת על חוויותיה ומתארת את אופיה הדתי של התנועה. לטענתה, התנועה החלה כהמלצה לתרגול מדיטציה פעמיים ביום, 20 דקות בכל פעם. הארגון ממליץ על קורסים שבחלקם הם יקרים, בתי ספר פרטיים, תוספי מזון ממותגים ומעבר למגורים בבתים בנויים לפי "אדריכלות ואסטו ע"פ מהרישי" https://en.wikipedia.org/wiki/Maharishi_Vastu_Architecture
בישראל.
בשנת 1980 הוציא משרד הבריאות חוות דעת הממליצה על שימוש במדיטציה טרנסצנדנטלית. אולם לאחר כניסת דן מיכאלי בשנת 1984 לתפקיד מנכ"ל המשרד, השתנה היחס והוצאה הוראה האוסרת את השימוש בהמלצה הקודמת. זאת על אף שחוות הדעת, החלטות ומסקנות הוועדה לא הופרכו, אלא רק נאסר השימוש באישור שקיבלה האגודה למדיטציה במסקנות.
בשנת 1980 הוקם היישוב הררית על-ידי גרעין מודטים של מדיטציה טרנסצנדנטלית.
תורת האוטומטים - מונחים
תורת האוטומטים היא ענף בחישוביות העוסק בחקר מודלים מתמטיים כדוגמת האוטומט הסופי ואוטומט המחסנית.
ההיררכיה של חומסקי.
ההיררכיה של חומסקי מחלקת את השפות הפורמליות לארבעה סוגים לפי הדקדוקים היוצרים אותן (כל אחד מהדקדוקים בהיררכיה מוגבל יותר מאלו שמעליו):
ליברליזם קלאסי
ליברליזם קלאסי (באנגלית: Classical Liberalism) היא אסכולה חברתית, מדינית, פילוסופית ופוליטית, שבליבה נמצאים עקרונות חירויות הפרט והיא בעלת תפקיד משמעותי בעיצוב של העולם המערבי ממגוון בחינות, ממדינית ועד חברתית. מתוך הליברליזם הקלאסי המוקדם שפרח מבחינה אידאולוגית במאה ה-18, התפתחו התורות המדיניות והחברתיות של שמרנות וליברליזם. בין העקרונות שמקורן בליברליזם קלאסי נמצאות אבני היסוד של דמוקרטיה ורפובליקה מודרניים ומונרכיה חוקתית, כגון הפרדת הרשויות ושקיפות ממשלתית. המהפכה המהוללת ומגילת הזכויות שנחקקה בעקבותיה, כמו גם המהפכה האמריקאית וחוקת ארצות הברית שנוסחה בעקבותיה, מבוססות על עקרונות הליברליזם הקלאסי.
בין ההוגים המוקדמים של הליברליזם הקלאסי ניתן למנות אישים כגון ג'ון לוק, אדם סמית, דייוויד יום ואדמונד ברק. האבות המייסדים של ארצות הברית, וביניהם אלכסנדר המילטון, ג'יימס מדיסון, תומאס ג'פרסון ואחרים היו כולם הוגים ליברלים קלאסיים. לסיעה רדיקלית של הליברליזם הקלאסי, שעיקרה התבסס על הוגים צרפתים שנטו לאוטופיה כגון ז'אן-ז'אק רוסו, הייתה השפעה מכרעת על פריצתה ועל מהלכה של המהפכה הצרפתית ותוצאותיה. הוגים מאוחרים, מן המאה ה-20, כוללים את הוגי האסכולה האוסטרית ואסכולת שיקגו בכלכלה, כגון פרידריך האייק, לודוויג פון מיזס ומילטון פרידמן.
קרל מנגר
קרל מנגר (בגרמנית: Carl Menger; 23 בפברואר 1840 - 26 בפברואר 1921) היה כלכלן ומייסד האסכולה האוסטרית בכלכלה.
חייו.
מנגר נולד בנובי סונץ' שבגליציה האוסטרית (כיום בפולין) כבן למשפחה אוסטרית אמידה שבין חבריה היו בעלי מלאכה, מוזיקאים, משרתי ציבור וקציני צבא, שהיגרו למקום מבוהמיה לפני הולדתו. אביו של מנגר, אנטון, היה עורך דין, ואמו, קרולין (נולדה קרולין גרז'בק) הייתה בתו של סוחר בוהמי אמיד. לקרל היו שני אחים: אנטון הבן שהפך לכותב סוציאליסטי בולט ופרופסור עמית בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת וינה; ומקס, שהיה לעורך דין ונציג ליברלי בפרלמנט האוסטרי. המשפחה השתייכה לאצולה הזוטרה, אך קרל החליט בצעירותו לשמוט משמו את סימון האצולה "von".
אחרי לימודי כלכלה באוניברסיטת קארל בפראג ובאוניברסיטת וינה משנת 1859 עד 1863, החל מנגר לעבוד כעיתונאי בקיץ 1863 ב"למברגר צייטונג" בלבוב, ולאחר מכן ב"וינר צייטונג" בווינה. מנגר צבר לו במהירות פופולריות רבה, וכתב מספר רומנים וקומדיות שהופיעו בחלקים בהמשכים בעיתונים (שיטה שהייתה מקובלת אז). בסתיו 1866 עזב מנגר את ה"וינר צייטונג" בו עבד ככתב לניתוח שווקים, כדי להתכונן לבחינה בעל-פה שלו לקבלת דוקטורט במשפטים. אחרי שעבר את הבחינה החל מנגר לעבוד כמתמחה (סטז'ר) של עורך דין במאי 1867, וקיבל את התואר שלו במשפטים מאוניברסיטת קרקוב באוגוסט אותה שנה. למרות קבלת התואר, שב תוך זמן קצר לעבוד כעיתונאי העוסק בתחומי הכלכלה וסייע בייסודו של עיתון יומי.
בספטמבר 1867 החליט מנגר "להשליך את עצמו אל תוך הכלכלה הפוליטית" ובשנת 1871 פרסם את ספרו "עקרונות הכלכלה" (Grundsaetze der Volkswirtschaftslehre).
בשנת 1872 קיבל מנגר משרת מרצה ללא שכר בפקולטה למשפטים ומדע המדינה באוניברסיטת וינה. עם קידומו למשרת מרצה במשרה מלאה, בסתיו 1873, התפטר מנגר ממשרתו במחלקת העיתונות של הקבינט האוסטרי, לה מונה בשנת 1870, אך המשיך לעבוד כעיתונאי במגזר הפרטי עד 1875.
בשנת 1876 מונה מנגר לאחד ממוריו של הארכידוכס רודולף פון הבסבורג, נסיך הכתר של אוסטריה ובילה עמו במסעותיו ברחבי אירופה במהלך השנתיים הבאות. הוא גם נחשב למי שסייע לנסיך הכתר בכתיבת עלון אנונימי שפורסם ב-1878 וביקר בחריפות את האצולה האוסטרית הגבוהה. הקשר שלו עם הנסיך נמשך עד הירצחו של האחרון בשנת 1889 (בפרשת מאיירלינג). עם שובו לווינה בשנת 1879, מונה על ידי הקיסר פרנץ יוזף, אביו של רודולף, למשרת פרופסור במשרה מלאה לכלכלה פוליטית בווינה.
מעמדה אקדמית בטוחה יכול היה עתה מנגר לעסוק בניסוח, הבהרה והגנה על המתודה התאורטית שאימץ ב"עקרונות הכלכלה". ספרו זכה עד אז להתעלמות, בדרך כלל, בין השאר בגלל הנטייה הכללית לכיוון האסכולה ההיסטורית בגרמניה בהנהגתו של גוסטב שמולר. פרי מחקריו היה "חקר שיטות מדעי החברה והכלכלה הפוליטית עם התייחסות מיוחדת לכלכלה" (Untersuchungen über die Methode der Sozialwissenschaften und der Politischen Ökonomie insbesondere) משנת 1883. בניגוד לספרו הקודם, ספר זה עורר את ביקורתם של הכלכלנים הגרמנים, שטבעו את המונח "האסכולה האוסטרית", להולכים בעקבותיו, במטרה להדגיש את בידודם מהזרם המרכזי של החשיבה הכלכלית בגרמניה. תשובתו של מנגר הייתה הספר "שגיאות ההיסטוריציזם בכלכלה הגרמנית" (1884) שעורר את מה שמכונה "העימות המתודולוגי" (Methodenstreit) בין האסכולה ההיסטורית והאסכולה האוסטרית.
כתביו של מנגר משכו את לבם של מספר הוגים ביניהם היו אויגן פון בהם-באוורק ופרידריך פון ויזר. בין השנים 1884 ו-1889 נכתבו עבודות משלהם ושל כותבים אחרים, שהובילו להתגבשותה של האסכולה האוסטרית. בסוף שנות השמונים של המאה ה-19 הגיעו רעיונות אלה גם לארצות שאינן דוברות גרמנית, כמו צרפת, הולנד, ארצות הברית ובריטניה.
אחרי שפרש מהשתתפות פעילה בעימות המתודולוגי בסוף שנות השמונים, חזר מנגר להתעניין בשאלות של תאוריה כלכלית וכלכלה מעשית. בשנת 1888 פרסם מאמר בשם "על תאוריית ההון" (Zur Theorie des Kapitals) ושימש בראשות ועדה לרפורמה של המערכת המוניטרית באוסטריה. בעקבות השתתפותו בוועדה, חיבר מנגר מספר מאמרים על כלכלה פוליטית בשנת 1892, כולל "כסף" ו"על מקור הכסף" (1892). מנגר פרש ממשרת הפרופסור שלו בשנת 1903. למרות העובדה שחי עד 1921 לא כתב עבודה מרכזית נוספת עד מותו.
בנו, קרל מנגר (Karl Menger) מתמטיקאי וכלכלן באסכולה האוסטרית, נולד בשנת 1902.
הגותו.
התאוריה הכלכלית הקלאסית.
כאשר החל מנגר לעסוק בתאוריית הכלכלה, שלטה בכיפה האסכולה הבריטית הקלאסית של דייוויד יום, אדם סמית ודייוויד ריקרדו. הכלכלנים הקלאסיים הצליחו להראות כי תופעות מחיר כמו מחירי מוצרים, שכר ושיעורי הריבית, אינן תוצאות אקראיות או גחמה מצד המוכרים אלא כפופות לחוק כלכלי כללי - חוק הביקוש וההיצע. כאשר מחיר המכירה עולה על עלות הייצור, ישנה הנעה מצד בעלי עסקים להרחיב את התפוקה כדי להרוויח יותר ומצד יזמים ומשקיעים להתחיל לייצר את המוצר כדי להרוויח גם הם. ולהפך, כאשר עלות ייצור המוצר אינה מכסה את העלות, תפעל הרתיעה מהפסד של אנשי העסקים לצמצום התפוקה, הקטנת מספר היצרנים והרתעת יצרנים חדשים מכניסה אליו.
על פי גישתם תנודות אלו בביקוש ובהיצע הן הפרות חוזרות ונשנות של שיווי המשקל, המתאזנות בסופו של דבר. כאשר ישנו רווח גדול בייצור מוצר מסוים, יגדל ההיצע שלו ומחיריו ירדו לרמה שהם כינו "טבעית". ולהפך, כאשר יש מחסור במוצר, מחיריו יעלו, יכסו את עלויות הייצור ויניבו רווחים וימשכו יצרנים נוספים. תאוריה זו של פעולה אנושית לא הייתה שלמה משום שעסקה רק בפעולות ניתנות לחישוב, כאשר האומדנים הסובייקטיביים והלא ניתנים לכימות של העדפות הצרכן נותרים מחוץ למערכת התאורטית.
חסר תאורטי זה נבע מכך שתאוריית הערך של הכלכלה הקלאסית התמקדה בקטגוריות מופשטות של טובין כמו לחם, ברזל, יהלומים, מים ושימושיותם לבני אדם בכלל, ולא במוצר ספציפי וחשיבותו כפי שהיא נתפשת בעיני הצרכן. משום כך, לא יכלה הכלכלה הקלאסית לפתור את "פרדוקס הערך": מדוע מחיר השוק של כיכר לחם הוא כמעט זניח בהשוואה לכמות במשקל זהה של יהלומים, למרות העובדה שהלחם הוא מוצר חיוני לחיי אדם ואילו היהלומים שימושיים רק להנאה אסתטית או הצגה לראווה.