המיתוס של פאווליק מורוזוב היה בראש ובראשונה לסמל של מלשינות מתועבת ושל חברה השמה את המלשינות בקדמת הבמה כמעשה ראוי. בנוסף לכך, המיתוס מייצג בפי דוברים בימינו את הרוע שבשלטון טוטליטרי השם את המדינה לפני המשפחה. נאמנות למדינה לפני המשפחה הופיעה גם במיתוס הרומאי על ברוטוס האב שדאג להעניש את בניו הבוגדים ברפובליקה.
אתר אינטרנט של ארגון גברים נקרא על שמו של האב טרופים מורוזוב, על רקע הדעה הרווחת שאשתו עמדה מאחורי ההלשנה כנגדו.
הד לסיפורו של מורוזוב מופיע בספרו של ג'ורג' אורוול, "1984", שם מתוארת תנועת ילדים שהמשטר מעודד את חבריה להלשין על הוריהם, קרוביהם ושכניהם.
פאזל (סדרת טלוויזיה)
פאזל היא קומדיית מצבים ישראלית, שהופקה על ידי מטר הפקות במשך עונה אחת. הסדרה שודרה במקור בקשת בערוץ 2 בין השנים 1999–2000, ובשידורים חוזרים בערוץ 2 ובערוץ הקולנוע הישראלי ב-yes.
עלילה ודמויות.
עלילת הסדרה מתמקדת בארבעה חברים טובים, סטודנטים רווקים בשנות השלושים לחייהם אשר גרים בירושלים: יובל מגן (יואב צפיר), איתן ונטורה (ששי סמוכה), יעל בן צור (יסמין קדר) ורן ספקטור (אורי רביץ). הסדרה עוסקת בחיים האישיים של הרביעייה, קשר עם בני זוג, מקום עבודה, אוניברסיטה, חוגים, תחביבים ועוד.
הדמויות:
בסדרה התארחו דוד קיגלר, יוסף שילוח, אורלי ויינרמן, רותם אבוהב, משה פרסטר, שחר חסון, אביטל דיקר, מיטל דוהן, אמנון וולף, סיניה בן דור, אייל רוזלס, יעל גולדמן, שרה'לה שרון, יובל אברמוביץ', נטע הבר, אוולין פטרובסקה, מורן אייזנשטיין, אביגיל אריאלי, דורית לב ארי, מיכל זוארץ, יוסי סגל, ריטה שוקרון, יפתח קליין, שירי גולן, ויקטוריה שוורץ, אבישג רבינר, יורם לוינשטיין, סיון שביט, אילן דר, דדי זוהר, סיון ששון, עודד מנסטר, אירית סוקי, גבי גזית, גיא לואל וטל ליפשיץ.
הפרקים:
מבקר הטלוויזיה ניר קיפניס התייחס לכך שקיים דמיון רב בין סדרה זו לבין הסדרה האמריקאית "סיינפלד", אך הסדרה הישראלית לא זכתה לרייטינג רב ולכן הורדה כבר בסוף העונה הראשונה שלה.
רבי חיים פאלאג'י
מולי סאגדן
מולי סאגדן (בשמה המלא: מרי איזובל סאגדן; באנגלית: Mary Isobel Sugden; 21 ביולי 1922 - 1 ביולי 2009) הייתה שחקנית קומית אנגלייה, הידועה בעיקר בשל תפקידה כגב' סלוקומב בסדרת הטלוויזיה "מישהו מטפל בך?", ששודרה בין השנים 1972–1985.
ביוגרפיה.
סאגדן נולדה ב-1922 בעיירה קית'לי שבמחוז יורקשייר. את ההנאה שבהצחקת אנשים גילתה, לדבריה, כבר בגיל צעיר. כשסיימה את לימודיה, מלחמת העולם השנייה כבר הייתה בעיצומה, וסאגדן החלה לעבוד במפעל תחמושת שעסק בייצור פגזים עבור חיל הים הבריטי. לאחר שעזבה את המפעל, החלה ללמוד בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה.
עם סיום לימודיה החלה לשחק בתיאטרון רפרטוארי, בו גם הכירה את בעלה, השחקן ויליאם מור, לו נישאה ב-1958. במקביל, הופיעה במספר תפקידי אורח בקומדיות טלוויזיוניות שונות, ובהן "המופע של בני היל". התפקיד הראשי הראשון שקיבלה היה תפקידה של גב' קריספין בקומדיית המצבים "Hugh and I", אותו גילמה בין 1962 ל-1966. כותב הסדרה, ג'ון צ'פמן, ליהק אותה מאוחר יותר לסדרה נוספת שכתב, "The Liver Birds", בה גילמה את דמותה של גב' האצ'ינסון, בין 1971 ל-1979. בין 1965 ל-1976 השתתפה סאגדן גם בסדרת טלוויזיה שאינה קומית, אופרת הסבון "קורוניישן סטריט", בה גילמה את דמותה של בעלת פאב.
אף שכבר כיכבה על מסכי הטלוויזיה בבריטניה, הופעתה כגב' סלוקומב בסדרה "מישהו מטפל בך?" החל מ-1972, היא שנחשבת לפריצתה הגדולה, ודמות זו היא המזוהה עמה יותר מכל. בסדרה זו, שעסקה בחנות כלבו, הייתה גב' סלוקומב הממונה על מחלקת בגדי הנשים. סימן ההיכר העיקרי שלה היה שיערה, שנצבע בכל פרק בצבע אחר. גב' סלוקומב התגוררה בגפה, עם חתול בשם Tiddles, אליו התייחסה בכינוי "pussy", מילת סלנג שפירושה "חתלתול" או "פות", והשימוש בה איפשר משחקי מילים רבים.
בשנות ה-80 השתתפה סאגדן בקומדיות המצבים "That's My Boy" וכן ב-"My Husband and I", שבה שיחקה לצד בעלה. הופעותיה על מרקעי הטלוויזיה פחתו בהדרגה. בין השנים 1992-1993 שבה לגלם את דמותה של גב' סלוקומב, בספין אוף של "מישהו מטפל בך?", "Grace &amp; Favour", ומאוחר יותר הופיעה במספר תפקידי אורח בסדרות טלוויזיה שונות.
בתוכנית ההומור "הממלכה הקטנה" ישנה דמות חוזרת אשר טוענת מדי פעם כי הייתה השושבינה של מולי סאגדן בחתונתה. לבסוף, באחד הפרקים מופיעה סאגדן בהופעת אורח בתוכנית ומכריזה שהשושבינה בחתונתה הייתה מישהי אחרת.
מישהו מטפל בך
חדשות ישראל
חדשות ישראל (Israel Nachrichten) היה עיתון יומי ישראלי בשפה הגרמנית. מערכת העיתון שכנה בתל אביב. העיתון הופץ בישראל, בגרמניה, באוסטריה ובשווייץ.
את העיתון ייסד זיגפריד שלום בלומנטל, עולה מברלין, תחת השם Blumenthals Neueste Nachrichten ("החדשות האחרונות של בלומנטל"), בשנת 1935.
בשנות החמישים של המאה העשרים העיתון היה אחד הנפוצים בישראל, תחת השם "ידיעות חדשות".
בצוות כותביו נמנו מקס ברוד וארנולד צווייג. אז הופיעו בישראל בסך הכל שבעה עיתונים בשפה הגרמנית.
משנת 1974 ועד אמצע שנות ה-90 היה העיתון בבעלות "החברה המאוחדת לפרסומים והדפסות" - חברה בשליטת מפא"י וממשיכתה מפלגת העבודה, שהוציאה לאור עיתונים בשלל שפות. בהמשך נמכר העיתון לג'ורג' אדרי, שסיפר "ב'חדשות ישראל' הגרמני עזר לי סטף ורטהיימר, שכל שבוע קנה מודעה ב–7,000 שקל".
מפעם לפעם בעיתון פורסמו גם סיפורים קצרים של סופרים הכותבים בגרמנית. בשנת 1982 פורסם סיפור של קלאוס אבנר אל יהודי וינאי.
בין השנים 1975 ו-2007 ערכה את העיתון אליס שוורץ-גרדוס. במותה בגיל 91 בשנת 2007 הייתה גרדוס עורכת העיתון המבוגרת ביותר בעולם. החל מ-2007 ערכה את העיתון הלגה מילר-גנצמאווה.
בשל הזדקנות אוכלוסיית העולים מגרמניה והתחרות עם אתרי האינטרנט בשפה הגרמנית, מספר המנויים ב-2007 הצטמצם ל-1,500 בלבד.
בעקבות קשיים פיננסיים העיתון נסגר בינואר 2011 ופועל מאז במתכונת אינטרנטית בלבד.
בשנת 2021 הוקם אתר אינטרנט שהוקדש לעיתון, האתר כולל את אודות וקורות העיתון, גיליונות סרוקים, האתר הוקם על ידי נינתו של זיגפריד שלום בלומנטל, דנה רפפורט מזור.
גדעון רפאל
גדעון רפאל (רוּפֶר) (5 במרץ 1913 – 10 בפברואר 1999) היה מראשוני משרד החוץ במדינת ישראל ומבכיריו לאורך שלושים שנות שירות ציבורי.
ביוגרפיה.
גדעון רופר (Ruffer) נולד ב-5 במרץ 1913 בגרמניה, ולמד באוניברסיטת ברלין. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל, בעקבות עלייתו של היטלר לשלטון, ונמנה עם מייסדי קיבוץ הזורע. בשנותיו הראשונות של הקיבוץ שימש כמוח'תאר. בשנת 1939 גויס על ידי אליהו גולומב לפעול בשליחות ארגון "ההגנה", שמטעמו קיים באירופה בשנת 1940 משא ומתן להעלאתם ארצה של כ-40,000 מיהודי גרמניה. בשיחותיו עם נציגיו של אדולף אייכמן הוסכם על תוכנית להוצאת יהודים מאירופה דרך האי רודוס, אך התוכנית נפסלה עם הצטרפותה של איטליה, בעלת השלטון על האי, למלחמה.
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בצבא הבריטי. לאחר שחרורו החל רפאל לעבוד במחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, שאותה ייצג כמשקיף בהצבעת האומות המאוחדות בכ"ט בנובמבר (1947). עם הכרזת העצמאות והקמת משרד החוץ, פעל כעוזרו של משה שרת, שר החוץ של הממשלה הזמנית ולימים של ממשלת ישראל. בשנת 1948 צורף למשלחת ישראל לעצרת האומות המאוחדות בראשות אבא אבן. רפאל השתתף, בין השאר, בדיונים במועצת הביטחון על ההחלטה לשביתת נשק בין ישראל למדינות ערב, אשר התקבלה ב-16 בנובמבר 1948. רפאל שירת במשלחת ישראל לאו"ם עד לשנת 1953, אז שב ארצה והתמנה כיועץ לענייני המזרח התיכון והאו"ם במשרד החוץ.
בין השנים 1957–1960 שימש כשגריר ישראל בבלגיה ובלוקסמבורג וכן כמשקיף קבוע של ישראל בשוק האירופי ובמוסדות האו"ם בז'נבה. בשנת 1967 נשלח לשרת כשגריר ישראל באו"ם. כעבור כשנה שב לישראל, ושימש מנכ"ל משרד החוץ בין השנים 1967–1972. בעת מלחמת יום כיפור התנדב לצה"ל ושירת כחייל מן השורה ברמת הגולן. עוד בשנת 1973, לאחר תום מלחמת יום כיפור, נשלח לשרת כשגריר ישראל בבריטניה, והחזיק בתפקיד זה עד לשנת 1977. הלורד ג'ורג' ויידנפלד, מראשי הקהילה היהודית באנגליה, העריך כי רפאל היה אחד השגרירים המוצלחים ביותר של ישראל במדינה זו.
בשנת 1978 פרש משירות החוץ.
רפאל נפטר בירושלים בשנת 1999.
ז'נדארמריה
אות מלחמת לבנון השנייה
אות מלחמת לבנון השנייה הוא אות מערכה המוענק על ידי צה"ל או משרד הביטחון למשתתפים במלחמת לבנון השנייה, מכוח החלטות ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים. בגלל אופי המערכה, והמעורבות העמוקה של אזרחים בעורף, הוענק האות לאלפים רבים של אזרחים, בשונה מאותות מערכה אחרים של מדינת ישראל.
האות מוענק בהתאם לתקנות העיטורים בצבא הגנה לישראל (אות מלחמת לבנון השנייה - קביעת זכאים), התשס"ח-2007, ותקנות העיטורים בצבא הגנה לישראל (אות מלחמת לבנון השנייה - קביעת אזרחים זכאים), התשס"ח-2007.
חלוקת האות החלה ב-2 בספטמבר 2007 בטקס חלוקת עיטורים וצל"ש רמטכ"ל לחיילים מצטיינים במלחמה.
משמעות הצבעים באות.
האות שואב השראה מעיצובו של אות מערכת שלום הגליל (מלחמת לבנון הראשונה) אדום כדם הנופלים, כתום לסימול העורף שנפגע בלחימה (כתום הוא צבעו של פיקוד העורף), ירוק אדום ולבן לסימול דגל לבנון ועץ הארז, כחול ולבן כצבעי דגל המדינה.
עד להוצאת אות זה, היו האותות עשויים מבד. בעת חלוקת האות הוחלפו כלל האותות לסיכות עשויות מתכת בציפוי אמייל, קיימים חיילים רבים הטוענים שבשל כך האות לא אסתטי.
זכאות לאות.