באירועי "ארץ הצל", מאט מורדוק חוזר מיפן ולוקח מנהיגות על ארגון "היד", מתוך כוונה להפוך את הארגון לכוח השואף לצדק. הוא בונה מתקן כליאה/מקדש בשם "ארץ הצל" (Shadowland) על חורבות בניין הרוס בהלז קיטשן. סטיק מנסה לשכנע את אלקטרה לעצור את ארגון "היד" מלהשחית את מאט, אולם היא מסרבת בתואנה כי היא מעוניינת שמאט יהיה רוצח בדם קר כמוה. היא משנה את עמדתה כאשר היא צופה בשידור הריגתו של בולזאיי בידי דרדוויל. היא מצטרפת לשורות "היד" כדי להשיג מידע כיצד להסתנן לתוך מצודת "ארץ הצל". היא פוגשת בדרדוויל ובטיפואיד מרי על קברו של בולזאיי בניסיון להחיותו מחדש. היא עוזרת להגניב גיבורי-על למצודה ולעצור בעד דרדוויל מלהחיות את בולזאיי. בקרב הפורץ ביניהם, שד של ארגון "היד" משתלט על דרדוויל. איירון פיסט משתמש באנרגיית הצ'י שלו כדי לעזור בריפוי נשמתו של מאט. אלקטרה נכנסת למוחו של מאט כדי לעזור לו לגרש מעליו את נוכחות השד. מאט הורג את עצמו כדי למנוע מהשד לגרום להרס נוסף, ולאחר מכן אלקטרה מחייה אותו מחדש.
כחלק מהרצות הכותרים המחודשות, "מארוול עכשיו!", אלקטרה מצטרפת לקבוצת ת'נדרבולטס של הענק האדום.
כוחות ויכולות.
מיומנויות.
יכולותיה העיקריות של אלקטרה הן ידע נרחב באמנויות לחימה ובכלי נשק. היא למדה את האמנויות העתיקות של סין, סיאם ושל יפן. היא אשפית לחימה עם הסאי היפני, נשק ברירת המחדל שלה. כמו כן, היא מיומנת בשימוש בקטאנה, פגיונות, מטה בעל שלושה חלקים ושוריקנים. בנוסף, היא שולטת במספר אמנויות לחימה כולל נינג'יטסו. אלקטרה היא אתלטית ברמה אולימפית, חזקה בהתעמלות ובשחייה, ובעלת רמה גבוהה של כוח, מהירות, סיבולת, זריזות, רפלקסים, קואורדינציה ושיווי משקל. היא חסינה מפני כאב, וחום וקור קיצוניים. כמו כן, היא מסוגלת להישאר חבויה בין הצללים ולנוע במהירויות גבוהות, המאפשרות לה להיות נסתרת מן העין גם באור יום, מה שהופך אותה לרוצחת הטובה והיעילה ביותר ביקום מארוול.
אלקטרה הפגינה לעיתים גם את היכולת להפנט אנשים, ובתוך שכך לגרום להם לראות חזיונות ותופעות אחרות.
הגנים הבהאים בעכו
סקאלי
רשת מופת
הגנים הבהאים בחיפה
כלי ירייה רב-קני
כלי ירייה רב-קניים הם סוג של כלי ירייה חם שלהם יותר מקנה אחד. המטרה בהוספת קנים רבים היא הרצון להגדיל את נפח האש (כלומר, את כמות הכדורים הנורים ביחד או את קצב הירי) מבלי להוסיף כלי ירייה נוספים בעלי קנה אחד. בנוסף לכך, כלי הירייה מרובי הקנים אפשרו גם להגדיל את נפח האש שמייצר חייל אחד בזמן הקרב. הגדלת נפח האש שסיפקו כלי ירייה אלו הייתה משמעותית בעיקר בלחימה מול כמות גדולה של לוחמי אויב רגליים ומול מטרות מתמרנות במהירות, כגון פרשי אויב. כלי נשק רב-קניים היו שימושיים בעיקר בתקופה שקדמה להמצאת כלי נשק שהוזנו במחסנית או בשרשרת כדורים.
רובים ותותחים אלה (כגון תותח ריבודקן) היו מסורבלים לתפעול ולרוב בעלי משקל כבד, שהגביל את השימוש בהם. תותח רב-קני מפורסם הוא "מקלע הגאטלינג", שלתפעולו נדרש לסובב ידית וירה בקצב אש מהיר וקטלני. את מקלע הגאטלינג החליפו מקלעים אוטומטיים אמיתיים דוגמת מקלע מקסים. כיום, נותרו רובים כאלה רק בשירות הציידים בדמות רובים דו-קניים ובמערכות נשק משוכללות דוגמת M61 וולקן שלרוב מורכבות על פלטפורמת לחימה גדולה כגון כלי טיס או רכב קרבי משוריין.
תותח רב קני
המצור על צ'ינגדאו
המצור על צ'ינגדאו במלחמת העולם הראשונה, היה הסגר, מלווה בפעולות מלחמתיות, שהחל באוגוסט 1914. לאחר מכן החל מצור על העיר והנמל, ולבסוף החלה התקפה של יפן, עם סיוע של בריטניה, שתיהן חלק ממדינות ההסכמה, על עיר הנמל הסינית צ'ינגדאו, שהוחזקה בידי גרמניה מאז סוף המאה ה-19. ההתקפה נערכה בין ה-31 באוקטובר לשביעי בנובמבר 1914. בתום הקרב נפלה צ'ינגדאו בידי התוקפים. היה זה הניצחון הראשון של מדינות ההסכמה במלחמה.
המצור וההתקפה נוהלו באיטיות ובזהירות, "על פי הספר". היפנים נהגו במהלכם באורך רוח, תוך העזרות בעובדה שבניגוד לגרמנים, הם יכלו להצטייד כמעט כרצונם ובו בזמן הם נהנו מיתרון מספרי ומיתרון בנשק, אותם הביאו אכן לידי ביטוי. כל זאת בניגוד לאופן לחימתם במלחמת העולם השנייה.
במצור על צ'ינגדאו הפעילו היפנים לצרכים קרביים מטוסי ים שנישאו באוניה ייעודית, וכך נרשמה לראשונה בהיסטוריה התקפה אווירית מהים.
רקע.
צ'ינגדאו הייתה עד לסוף המאה ה-19 כפר דייגים באזור חצי האי שאנדונג, אשר מיקומו על אי שבפתח מפרץ עמוק מים, התאים ביותר להקמת נמל. ואכן, סין החלה לבנות בו בסיס ימי, אלא שהעבודות לא צברו תנופה בשל חוסר תקציב. יפן החזיקה במקום לזמן קצר אחרי מלחמת סין–יפן הראשונה והמשיכה בבניית בסיס ימי, אלא שנאלצה לוותר עליו בלחץ המעצמות האחרות.
בסוף המאה ה-19 הצטרפה גרמניה למעצמות אחרות במרוץ לרכישת מושבות בכלל, ולקריעת נתחים מסין בפרט. כמוה נהגה גם יפן, אשר עברה תהליך מודרניזציה מהיר באופן מדהים באותה תקופה, בה רכשה לעצמה מעמד של מעצמה.
כתגובה על רצח שני מיסיונרים גרמנים ב-1897, נחת כוח גרמני בצ'ינגדאו והשתלט עליה, תוך אילוץ הסינים להחכיר את המובלעת לגרמניה למשך 99 שנים (בדומה למעמדה של הונג קונג במשך רוב המאה העשרים). הגרמנים בנו במקום, שהפך לעיר, נמל ימי גדול, ששימש הן כנמל האם לצי הגרמני במזרח הרחוק ובאוקיינוס השקט, הן כאחד מן הנמלים המסחריים הגדולים בסין, שתרם באופן מכריע לשגשוג העיר והאזור.
במקביל, פיתחו הגרמנים במקום מערכת תקשורת מודרנית לתקופתה, מסילת ברזל, רשת דרכים מצוינות ומכרות פחם, וכן ביצרו את המקום. כנגד התקפה מן הים הוצבו במקום ארבע סוללות תותחים, זרקורים והונחו מוקשים. במידה פחותה, המקום בוצר גם כנגד התקפה יבשתית. כך מוקמו בצ'ינגדאו שתי סוללות תותחים ועוד חמישים תותחים שלא אורגנו בסוללות.
מלחמת העולם הראשונה.
הכנות.
עם פרוץ המלחמה, תפס המושל אלפרד מאייר-וולדק את תפקידו כסיוע לצי הגרמני שבמזרח הרחוק, אם כי צי זה עזב בהקדם את הנמל. לשם כך הוא הורה לכנס בצ'ינגדאו את כל כוחות הצבא הגרמניים שבסין. מדינות ההסכמה, פעלו, כמובן, כדי למנוע זאת. בהתאם להוראת המושל, עשו דרכם לנמל כל ספינות המלחמה שהצליחו להתחמק מן הטבעת של מדינות ההסכמה: שתי ספינות תותחים ומשחתת, וכן צוותים של ספינות שנעצרו בדרכן. אזרחים גרמנים עשו דרכם אף הם לצ'ינגדאו, ומלאו תפקידים שונים כאנשי מילואים במערך הגנתה. לאלה נוספה ספינת המלחמה האוסטרו-הונגרית 'קייזרין אליזבת' (Kaiserin Elisabeth), שחלק מצוותה ומחימושה צורף למגינים.
לאחר כמה שבועות של מלחמה, כשהגיע למסקנה שלא יתוגבר יותר עקב ההסגר שהוטל על צ'ינגדאו על ידי מדינות ההסכמה, החל מאייר-וולדק להכין את צ'ינגדאו למצור.
ההכנות כללו הנחת מוקשים ימיים ויבשתיים, אימון הכוחות, שמנו 3,625 חיילים, חיזוק הביצורים וכיוצא בזה.
הנצורים נהנו משפע של אספקה. לעומת זאת, פרוץ המלחמה קדם להגעתה המתוכננת של תחמושת נוספת, ולכן בהמשך, סבלו הנצורים ממחסור-מה בתחמושת לקראת ימיה האחרונים של הלחימה.
פעולות איבה ראשונות.
פעולות האיבה החלו ב-22 באוגוסט 1914, כאשר המשחתת הגרמנית S-90, אחת מספינות המלחמה שכונסו בצ'ינגדאו עם פרוץ פעולות האיבה, נתקלה בכוח של שלוש משחתות בריטיות. אחת מהן, המשחתת הבריטית 'קנת' (Kenneth), פנתה לרדוף אחרי S-90. למרות עליונות הספינה הבריטית בחימוש ובמהירות, הצליחה המשחתת הגרמנית לפגוע פעמיים בזו הבריטית, ואף לחמוק אל תחום הגנת סוללות החוף, שאילצו את הבריטים להסתלק.
תחילת ההסגר.
היפנים הכריזו מלחמה על גרמניה ב-23 באוגוסט, לאחר שגרמניה לא נענתה לאולטימטום יפני מאמצע אוגוסט להסיג את ספינותיה ממים יפניים וסיניים וכן להעביר ליפן את הבסיס בצ'ינגדאו "למען השלום באזור". ב-27 באוגוסט החלו היפנים בהטלת הסגר ימי על צ'ינגדאו, ולצורך זה תפסו מספר איים הסמוכים לחוף כנקודות תצפית. בנוסף, החלו גם במשיית מוקשים גרמניים מן הים באזורים הסמוכים לנמל. כיוון שלא היו בטוחים לחלוטין שפלגת הסיירות הגרמנית עזבה את הנמל, וגם כיוון שהעומס שהמלחמה הטילה על צייה במקומות אחרים לא היה רב, היפנים הקצו לצורך ההסגר כוח גדול בהרבה מן הדרוש: חמש אוניות מערכה, שלוש סיירות, שמונה סיירות קלות, 24 משחתות, ארבע ספינות תותחים ו-13 ספינות טורפדו (ששימשו למשיית מוקשים). כללית, כל פעולות המלחמה היפניות היו זהירות, עם מרווחי ביטחון גדולים, ומכוונים כך שאבדותיהם יהיו קטנות ככל האפשר. שלושה ימים אחר כך פקדה סופת טייפון את האזור, השקט בדרך כלל בסתיו, והטילה לחוף את המשחתת היפנית 'שירוטאיה'. את המלאכה של השמדת המשחתת השלימה ספינת התותחים הגרמנית 'יגואר' (Jaguar), אחת מאלה שכונסו בצ'ינגדאו בתחילת המלחמה, שהגיחה לצורך כך מן הנמל, בהגנת סוללות החוף.
נחיתת היפנים.
בשני בספטמבר החלו היפנים, בפיקודו של לייטננט גנרל מיצואומי קאמיו, בהנחתת כוחות בלונגקואו שבצפון חצי האי. אתר זה הועדף על אתרים קרובים יותר לנמל כדי להימנע מאפשרות של שיבוש הנחיתה על ידי הגרמנים.