החיד"א נהג לומר התיקון בעמידה. יש הנוהגים לומר במניין (בעיקר בקהילות ספרד). יש להיזהר מלשוח שיחת חולין בלילה. מי שלא השלים את לימוד התיקון בלילה ישלים ביום חג השבועות.
יש נוהגים לומר תיקון גם בלילה השני (יום טוב שני של גלויות) - כף החיים תצ"ד, ס"ק י.
אצל הנוהגים לומר את התיקון עצמו - נשים אינן אומרות את התיקון.
יש נוהגים לטבול לפני עלות השחר.
בחסידות חב"ד נהוג לאחל "קבלת התורה בשמחה ובפנימיות".
שליחות קטלנית
שליחות קטלנית (באנגלית: The Terminator, בתרגום חופשי: המחסל) הוא מותחן פעולה מדע בדיוני משנת 1984, שבויים בידי ג'יימס קמרון, והופק ונכתב בידי גייל אן הורד לצד קמרון. בסרט מככבים ארנולד שוורצנגר, לינדה המילטון ומייקל בין. העלילה עוסקת בשרה קונור, נערה צעירה המגלה שהיא יעד לחיסול בידי סייבורג-מתנקש אימתני ששב בזמן מ-2029, כדי לרצוח אותה וכך למנוע ממנה להוליד בעתיד את מנהיג האנושות במלחמה נגד בינה מלאכותית שתשתלט על העולם. לקונור מסייע קייל ריס, חייל אנושי שנשלח אף הוא מן העתיד.
הסרט יצא לאקרנים ב-26 באוקטובר 1984. הוא הופק בתקציב קטן, וזכה להצלחה מסחרית ניכרת, כ-78 מיליון דולר בהכנסות לעומת השקעה של 6.5 מיליון, ובייחוד לשבחי הביקורת. הסרט היה נקודת מפתח בקריירות הקולנועיות של קמרון, שהוכר כבמאי נחשב, ושל שוורצנגר, שהסייבורג "המחסל" הפך לדמות המזוהה ביותר עמו. הצלחת הסרט הפכה אותו לבסיס לזיכיון מרובה-עיבודים שהכניס למעלה משלושה מיליארד דולר מאז. מלבד ספרי עלילה, משחקי וידאו ועוד, ל"שליחות קטלנית" הופקו עד כה חמישה סרטי המשך: "", "שליחות קטלנית 3", ", " ו", והופקה סדרת טלוויזיה אחת, ".
עלילת הסרט.
הסרט מתחיל בחורבות לוס אנג'לס בשנת 2029. לאחר מלחמה גרעינית, המכונות הממוחשבות שהשתלטו על העולם מנסות לחסל את שארית המין האנושי. העלילה עוברת ל-1984, כששני גברים עירומים מגיחים מתוך הפרעות חשמליות במקומות שונים בעיר לוס אנג'לס. הגדול והחזק מביניהם (ארנולד שוורצנגר), משיג בגדים ונשק ופותח במסע הרג, במהלכו הוא רוצח את כל הנשים בספר הטלפונים העונות לשם "שרה קונור". כשהוא מנסה לחסל את שרה קונור האחרונה ברשימה (לינדה המילטון), צעירה העובדת כמלצרית, עוצר בעדו הגבר השני (מייקל ביהן), שאסף נשק אף הוא. הוא ממלט את קונור בבהילות מן הפאב בו איתר אותה המחסל, כשהלה דולק אחרי שניהם.
המושיע המסתורי של קונור מציג עצמו בפניה ואומר לה כי הוא קייל ריס, חייל אשר נשלח מן העתיד כדי להגן עליה. האיש המנסה להרגה הוא "", רובוט מתוחכם דמוי אדם שנשלח אף הוא מזמנו של ריס. בעתיד, מערכת ממוחשבת בעלת בינה מלאכותית בשם "סקיינט" השתלטה על העולם, והיא מנסה להשמיד את הגזע האנושי. סקיינט הייתה אחראית על ההגנה האווירית של ארצות הברית בשעתו, ובחודש אוגוסט 1997 החלה לפתח מודעות עצמית. בני האדם ניסו לכבות אותה והיא פעלה בניסיון להגן על קיומה. המערכת שיגרה את ארסנל הנשק הגרעיני של ארצות הברית לעבר ברית המועצות וגרמה למלחמה גרעינית כוללת. מיליארדים מתו, והשרידים ניצודו על ידי צבא הרובוטים של סקיינט. ג'ון קונור, בנה העתידי של שרה, עתיד להוביל את בני האדם לניצחון על המכונות. המכונות מנסות לשנות את ההיסטוריה על ידי בניית מכונת זמן, ושליחת "מחסל" לעבר כדי להרוג את שרה קונור לפני שג'ון ייוולד, ובכך למנוע את עצם קיומו אי-פעם ואת ניצחון האנושות. לאחר שהמורדים השתלטו על מתחם המכונה, ג'ון קונור שלח את ריס מן העתיד במטרה להגן על אימו. המחסל אינו מרגיש כאב והוא חסר רגשות. מכונת הזמן מאפשרת לשלוח בחזרה רק רקמות חיות או עצם עטוף בהן (כמו ה"מחסל" עצמו), מה שמנע מריס להביא עמו נשק משוכלל מן העתיד. קייל אומר לשרה שהוא בספק אם כלי הנשק של המאה ה-20 חזקים מספיק על מנת לעצור את המחסל, העשוי משלדת מתכת.
אחרי שקייל מסיים לספר את סיפורו, מגיח המחסל שנית ונפתח מרדף אשר מוביל למעצרם של קונור וריס בידי המשטרה. בתחנת המשטרה, ריס מנסה להסביר את הרקע להתרחשויות. החוקרים המומים מסיפורו של ריס, ומערבים פסיכולוג משטרתי אשר קובע שסיפורו של ריס נובע ממחשבות שווא פרנואידיות. המחסל מגיע לתחנת המשטרה ואומר את משפטו המפורסם "עוד אשוב" ("I'll be back"), רגע לפני שהוא יוצא במסע הרג נוסף ברחבי המבנה, כאשר הוא הורג את כל מי שנקלע לדרכו, כולל 17 שוטרים. ריס מצליח להשתחרר ונמלט יחד עם קונור מהתחנה. הם מוצאים מסתור בבית מלון קטן, שם ריס מלמד את קונור כיצד להרכיב פצצות מאביזרים ביתיים. קונור מביעה ספק ביכולתה להפוך לגיבורה האגדית שהיא אמורה להיות בעתיד לפי תיאוריו, שאימנה את בנה בקפידה כדי שיהיה למנהיג תנועת ההתנגדות האנושית. היא שואלת את ריס אם הוא מאוכזב ממנה והאם היה מאוהב אי פעם. הוא עונה בשלילה לשתי השאלות, ומודה בפניה שהוא מאוהב בה. קונור מגלה שגם היא חשה כלפיו אהבה והם מתעלסים.
בבוקר שלמחרת מאתר אותם המחסל, יורה בריס ופוצע אותו. במרדף בו דולק המחסל בעקבותיהם על אופנוע, מצליחה קונור להפילו ולדרוס אותו. המחסל, פצוע וחבול כולו משתלט על מכלית גז דליק, וממשיך במרדף. הם זורקים את מטען הצינור שהרכיבו במלון ומפוצצים את המשאית. קונור וריס מאמינים בתחילה כי המחסל הושמד באש, אך זו רק חושפת את שלד הפלדה מתחת לבשרו שנשרף. הם נמלטים לתוך מפעל רכב. ריס מקריב את חייו כשהוא מניח מטען על גוף המחסל, אך על אף שהפיצוץ כורת את רגלי המכונה, היא מוסיפה לזחול לעברה של שרה הפצועה, המגלה שהיא נקלעה לתוך מכבש הידראולי. היא מפעילה את המכונה, המרסקת את המחסל, המחוסל סוף סוף.
בסוף הסרט, קונור נוסעת למקסיקו, כאשר היא בהיריון מתקדם. היא מקליטה את עצמה על גבי קלטות שמע, אותן היא מתכננת להשמיע לבנה, שנהרה בלילה שבילתה עם קייל שישה חודשים קודם לכן. ילד קטן מצלם אותה במצלמת פולארויד. אותה תמונה הועברה בעתיד מג'ון לריס כדי שהוא יוכל לזהות אותה. שרה יוצאת מתחנת הדלק ונוסעת לעבר האופק, בו נראית סערה מתקרבת מכיוון ההרים, ובכך מסתיים הסרט.
מוזיקה.
את המוזיקה לסרט הלחין וכתב, המוזיקאי בראד פידל, לעומת זאת הפסקול גם כלל 5 שירים של אמנים שונים.
שליחות קטלנית: פסקול הסרט המקורי
פאולו קואלו
פַאוּלוּ קוֹאֶלְיוּ (בפורטוגזית: Paulo Coelho; נולד ב-24 באוגוסט 1947) הוא סופר ברזילאי. פרסם עד כה מספר ספרים שזיכו אותו בפרסים ספרותיים יוקרתיים. המוכר מביניהם הוא "האלכימאי".
ביוגרפיה.
פאולו קואלו נולד ב-1947 לאב מהנדס ולאם עקרת בית. בגיל שבע החל את לימודיו בבית ספר ישועי בריו דה ז'ניירו, שם התגלו כישוריו הספרותיים. הוריו התנגדו לרצונו להפוך לסופר, ומאחר שייחסו את התנהגותו החריגה וכמיהתו לכתיבה לקיומה של מחלת נפש, אשפזו אותו בגיל 17 בבית חולים פסיכיאטרי, שם עבר בין השאר גם טיפולים במכות חשמל.
לאחר שחרורו מבית-החולים, חבר קואלו לתיאטרון וכן מצא עיסוק כעיתונאי.
הוריו לא קיבלו את התנהגותו וכפו עליו סדרת טיפולים נוספת, שבסיומה פסיכיאטר שהוזמן על ידי המשפחה קבע כי קואלו יציב בנפשו. שלושים שנה מאוחר יותר כתב קואלו את "ורוניקה מחליטה למות", העוסק באותם הנושאים של תחושת הבדידות והניכור, חיפוש עצמי, מוסד לחולי-נפש והרצון למות.
קואלו המשיך לעסוק בתיאטרון ונשאב לסצנת ההיפים שפרחה בשנות השישים והכתה שורשים בברזיל על אף . קואלו האריך שערו, צרך סמים וסירב לשאת עמו תעודת זהות. באותה תקופה פרסם מגזין משל עצמו ממנו ראו אור רק שני גיליונות, וכן חבר למוזיקאי ראול סיישאס (Raul Seixas) וכתב את המילים לשיריו. אלבומם השני היה הצלחה אדירה ומכר למעלה מ-500,000 עותקים. קואלו וסיישאס עבדו והופיעו יחד עד 1976, תקופה בה כתב קואלו למעלה מ-60 שירים והשפיע רבות על הרוק הברזילאי.
בשנת 1973 קואלו וסיישאס הפיצו את הרעיון של הקמת ארגון אנרכיסטי -"Alternative Society", המבוסס על תורת הקפיטליזם אשר תעניק חופש לאינדיבידואלים ותגן על זכויות יוצרים, ובנוסף עסק ב"מאגיה שחורה". בהמשך תיאר קואלו את התנסותו במאגיה שחורה בספרו "הוולקירים" .
באותה תקופה פרסם הצמד גם סדרת רצועות קומיקס בשם "Kring-Ha" אשר במהותה קוראת לחופש. המשטר הדיקטטורי ראה בפרסום זה חתרנות, והשניים נעצרו ונכלאו. סיישאס שוחרר במהרה אולם קואלו ישב זמן ארוך יותר כיוון שנחשב ל"מוח" שהצפין את החתרנות ברצועות הקומיקס.
יומיים לאחר שחרורו מן הכלא, נעצר שוב, לדבריו - כדי לעבור עינויים במחנה צבאי. קואלו מספר ששוחרר כעבור מספר ימים וניצל מעונש מוות רק לאחר ששכנע את החיילים שהוא חולה-נפש ושכבר טופל במוסד סגור שלוש פעמים. לאחר שחרורו התקבל לעבודה בחברת התקליטים "פוליגרם", שם הכיר את אשתו הראשונה. ב-1977 עברו בני הזוג ללונדון, ולאחר שנה חזרו לברזיל וקואלו קיבל תפקיד ניהולי בחברת תקליטים אחרת, CBS. שגרה זו שרדה רק עוד שלושה חודשים, שאחריהם התפטר קואלו מעבודתו ונפרד מאשתו. ב-1979 פגש חברה ותיקה בשם כריסטינה, לה נישא מאוחר יותר.