ברובם המוחלט של המקרים השלשול חולף תוך מספר ימים. בתקופה זו יש לשתות כמות יתרה של נוזלים כדי לפצות על הנוזלים האבודים. יש להימנע ממאכלים חריפים או פיקנטיים מדי, ויש לאכול באיטיות ובצורה סדירה. במקרה של חשש להתייבשות, במיוחד בילדים, יש צורך במתן נוזלים (המכילים בדרך-כלל גם סוכר ומלחים) דרך הווריד.
שילשול
זימבבווה
ז'ורס
זכות יוצרים
זכויות המדינות בארצות הברית
זכויות המדינות בארצות הברית הוא נושא שנוי במחלוקת במשפט החוקתי ובפוליטיקה הפנימית של ארצות הברית.
הזכויות של המדינות מעוגנות בתיקון העשירי לחוקת ארצות הברית, המהווה חלק ממגילת הזכויות. עם זאת, שאר החוקה מתייחסת לחלוקת הסמכויות בין הממשל הפדרלי למדינות באופן תמציתי ולעיתים לא ברור, מה שמוביל למחלוקות שונות בעניין זה ובצורך של בית המשפט העליון, כפרשן החוקה, לפתור מדי פעם מחלוקות אלו.
מחלוקות בעניין זכויותיהן של מדינות מתעוררות כאשר השלטון הפדרלי מנסה לבטל חוק מקומי של מדינה.
מקורה של החלוקה בין סמכויות הממשל הפדרלי לבין זכויותיהן של מדינות ארצות הברית, נקבעה על ידי ג'ון מרשל הנשיא השלישי של בית המשפט העליון, בפסק דין מקולו נגד מרילנד. במקרה זה קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית, שחוקי הממשל הפדרלי גוברים על חוקי המדינות השונות. לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית נוסף לחוקת ארצות הברית התיקון ה-14 המורה על המדינות שאל להן לקצץ בזכויות תושביהן ושעליהן לספק הליך משפטי שוויוני ונאות לכל תושב ללא אפליה כלשהי. מאז, בית המשפט העליון השתמש פעמים רבות בתיקון ה-14 כנותן סמכות חוקית להטלת מרותו של החוק הפדרלי על המדינות במגוון עניינים שונים (כגון הזכות להפלה, זכויות לפרטיות האזרח, ועוד).
בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, פעלה התנועה לזכויות האזרח בארצות הברית, במטרה למנוע הפרדה גזעית ולבטל את חוקי ג'ים קרו.
כיום ישנן מחלוקות בדבר זכויותיהן של המדינה לאפשר או לאסור בחוקים את עונש המוות במדינות השונות. נושאים נוספים שבמחלוקת הם המתת חסד, הפלה מלאכותית, נישואים חד-מיניים, והפיכת מריחואנה לחוקית.
מדידת זמן
זכרון מחשב
ז'נווה
אורורה בוראליס
ריר
ריר (בלועזית: מוקוס, Mucus) הוא נוזל צמיג המופרש על ידי קרום רירי, בגופם של יצורים שונים.
לריר המופרש בתוך גופם של בעלי חיים שני תפקידים עיקריים:
בנוסף, יצורים רבים מפרישים ריר חיצוני:
הריר המופרש בתוך גופם של בעלי חיים מורכב ממים, בהם מומסים מלחים שונים וכן חלבונים הנקראים מוצינים. בנוסף מכיל הריר חומרים אנטיספטיים (נוגדי מיקרואורגניזמים), כגון ליזוזים (האנזים המצוי בדמעות) ונוגדנים. את הריר מפריש סוג מיוחד של תאי אפיתל.
בעיות רפואיות.
בגופם של בעלי חיים, מיקרואורגניזמים פתוגניים (מחוללי מחלות) רבים מצאו דרכים להילחם בריר. רבים מהם מפרישים רעלנים הגורמים להרס התאים המפרישים ריר. חלקם מייצרים אנזים הקרוי מוּצינאז, המפרק את המוצינים שבריר.
בזיהומים רבים של דרכי הנשימה מיוצרות כמויות גדולות מהרגיל של ריר, כמנגנון של הגוף ללחימה בפתוגנים. זוהי הסיבה לגודש באף ולנזלת אותם חווים אנשים מצוננים.
כשהריר מיוצר באופן כרוני בכמויות גדולות מהרגיל, עלול הדבר לגרום נזק חמור לאיברים השונים. תופעה זו מתרחשת בחולי סיסטיק פיברוזיס.
תרופות מסוימות גורמות לפגיעה בתאים מייצרי ריר. אספירין, למשל, פוגע ברירית הקיבה, דבר הגורם לעיתים לכיבי קיבה (אולקוס).
מסרו
מסרו היא עיר הבירה של לסוטו, השוכנת על הגבול עם דרום אפריקה. בעיר מתגוררים 180,000 תושבים (2004), והיא העיר הגדולה במדינה. אוכלוסיית מסרו מהווה כמעט 10% מכלל אוכלוסיית לסוטו. כיום כ-80% מאוכלוסיית העיר נוצרית וכ-20% משתייכים לאמונות קדומות.
העיר ממוקמת על נהר הקלדון, במחוז מסרו, והיא גם בירת המחוז. עיקר כלכלת העיר מתבססת על ייצור נרות ושטיחים.
פירוש השם בשפת המקומיים הוא "מקום אבן החול האדומה".
היסטוריה.
מסרו נוסדה ב-1869 על ידי הבריטים כמחנה משטרתי קטן. העיר הייתה עיר מסחר קטנה כאשר ראש שבט הבסוטו, ציף מושואשו הראשון הפך את העיר לעיר הבירה בשנת 1869. העיר הייתה בירת הפרוטקטורט הבריטי בסוטולנד בין השנים 1869 ל-1871, עת עברה הסמכות המנהלית על המדינה אל מושבת הכף, ובין השנים 1884, כאשר בסוטו שוב הפכה למושבה נפרדת, ל-1966, כאשר בסוטולנד זכתה בעצמאותה ושינתה את שמה ללסוטו. בתחילת המאה העשרים, מסרו היה יישוב קטן שהורכב ממספר קטן של מבני מנהלה קולוניאליים, חנות מסחר וכמה כפרים נפרדים. לימים היישוב צמח לעיירת שוק סואנת. לשכת המסחר הוקמה בשנת 1890 ושני עיתונים, מוחצ'ונונו ("השביט") ובסוטולנד ניוז, הוקמו בשנת 1911 ו -1927, בהתאמה. עד שנת 1933 היו לעיירה פנסי רחוב, ונבנתה מערכת אספקת מים משופרת בשנת 1949. בנוסף, מבנה המעמדות של בירה קולוניאלית זו נעשה מורכב יותר. זה כלל כעת פקידים קולוניאליים בריטים, סוחרים ואנשי מקצוע אירופאים, אנשי מקצוע באפריקה, גם פקידים ומתורגמנים בשחור לבן, וכיתת שירות קטנה של עובדים ביתיים ועוזרי חנויות. לפני עצמאות המדינה העיר סבלה מצמיחה איטית מאוד, דבר שהשתנה מאוד לאחר העצמאות. שטח העיר גדל מ-20 קמ"ר ל-138 קמ"ר. לסוטו קיבלה את עצמאותה בשנת 1966 ומסרו הפכה לבירה. לאחר העצמאות, האוכלוסייה החלה לגדול בהתמדה כשאנשים עברו ברחבי הארץ והעיר בחיפוש אחר עבודה בשכר. מזרו הוא המרכז העירוני היחיד של לסוטו ואוכלוסייתה גדלה מכ- 20,000 בשנת 1966 ליותר מ -200,000 בסוף המאה העשרים.
בשנת 1998 התרחשו מהומות רבות בעיר, שהובילו להרס רב, שתיקונו עמד על כ-350 מיליון דולר.
חינוך.
בעיר ממוקמת האוניברסיטה הלאומית של לסוטו.
תחבורה.
בעיר נמצא נמל התעופה הבינלאומי מושושאו הראשון. במערב העיר ישנו מעבר גבול לדרום אפריקה.
מאסרו
קרום כדוה&quot;א
בורים
לוח טקטוני
דרכי הנשימה
היפנרוטומאכיה פוליפילי
הִיפְּנֶרוֹטוֹמָאכִיָה פּוֹלִיפִילִי הוא ספר שנכתב ב-1467 ונתפרסם בדפוס אלדו מנוציו הוונציאני בדצמבר 1499.
הספר זכה להתעניינות רבה בחוגי המשכילים בימי הרנסאנס ובקרב המתעניינים בתורת הנסתר; איכויותיו הגרפיות הנדירות עשו את הספר למבוקש ביותר גם בקרב אספנים. משמעות שמו של הספר: "המאבק לאהבה בחלום", ומקורו במילים יווניות שמובנן נקשר ב: "חלום", "אהבה ותשוקה", "כמיהה ומאבק".
גיבור הסיפור, פוליפילי, מחפש אחר אהובתו פוליה (Polia) בחלום. עלילת הספר רב-לשונית (7 שפות), טעונה סמלים ומטפורות ונקראת ככתב-חידה המשלב רמות משמעות שונות: פואטית (סיפור אהבה), פילוסופית (מהות הקיום) ולוגית (ארכיטקטונית-מתמטית).
בנוסף למשמעויות אלו המניע העיקרי לכתיבת הספר היה מלחמת הדת כביכול שהתחוללה בתקופה בה נכתב הספר בין האמנים הרבים שפרחו באיטליה וסביבותיה שסברו שעל ידי האמנות ניתן להכיר יותר בגדולת האלוהים ולהתקשר איתו לבין השמרנים יותר שסברו שהאמנות מביאה לידי הרחקה מאלוהים וקרבה לחטא והמחבר כתב בספרו את השקפת חייו הקיצונית יחסית ומפאת הפחד מפני הקיצוניים שנהגו באלימות הסתיר את חיבורו על ידי כתב חידה מסובך מאין כמוהו.
היצירה פורסמה באופן אנונימי, אך במשך כ-500 שנה יוחסה לנזיר פרנצ'סקו קולונה (אשר האותיות המתחילות כל פרק ביצירה יוצרות אקרוסטיכון של שמו). כיום נוטים חוקרים רבים לשייכה ללאונה בטיסטה אלברטי.
בספרות.
בשנת 2004 יצא לאור ספר בשם "עקרון הארבעה" שעוסק כולו בהיפנרוטומאקיה. המחברים איאן קולדוול ודסטין תומסון. הספר הדמיוני משלב, במסגרת רומן על חיי קבוצת סטודנטים באוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית, פתרון מקורי ומבריק לחידה העתיקה, שהוגה תלמיד במסגרת התזה, אותה כל תלמיד פרינסטון אמור לכתוב במסגרת לימודי התואר הראשון, שגורר בעקבותיו מספר מעשי רצח, והפך לרב מכר עולמי. עקרון הארבעה יצא לאור בישראל בשנת 2005 על ידי סטימצקי.
פתוגן
שוויון חברתי
זמיר הירדן
זמיר הירדן או זמיר רונן (שם מדעי: "Luscinia megarhynchos") הוא מין של ציפור שיר קטנה בסוג זמיר. נקרא "בולבול" בטורקית ועל שמו המאכל הטורקי "בולבול יובאסי" - קן הזמיר, סוג עוגה שבמרכזו גומה ובה אגוזים.
זמיר הירדן נפוץ באירופה, באסיה ובצפון אפריקה. תפוצתו דרומית יותר משל הזמיר המנומר ("Luscinia luscinia").
אורך גופו של פריט בוגר נע בין 15 ל-16.5 ס"מ ובדומה לזמיר המנומר, הוא בעל בטן חומה בהירה עד אפורה, גבו חום וזנבו חום אדמדם. תזונתו של זמיר הירדן נשענת בעיקר על חרקים.
קולו המפורסם של הזכר גבוה עם מגוון מרשים של שריקות, סלסולים וגרגורים. למרות שהוא מזמר גם במהלך היום, הוא מזמר באופן בלתי רגיל מאוחר בערב וזמירותיו בולטות במיוחד משום שרק ציפורים מעטות מזמרות בזמן זה. מחקרים שנערכו לאחרונה מראים כי הציפורים שרות אפילו חזק יותר באזורים עירוניים או קרוב לסביבה עירונית על מנת להתגבר על רעשי הרקע.
בדיקות דם
היישוב היהודי בא&quot;י
גסטרולוגיה
זכויות של מדינות
רירית (פירושונים)
חלזון
שנאת זרים
שנאת זרים (או קְסֵנוֹפוביה בתעתיק אותיות מיוונית: ξενοφοβια - פחד מהזר או מהמוזר) היא יחס עוין מצד חברי קבוצה מסוימת - חברה, תרבות - אל חברי קבוצות אחרות, רק בשל היותם נבדלים. המילה קסנופוביה משמשת לתיאור פחד או סלידה מזרים. גזענות מתוארת לעיתים בכלליות כצורה של קסנופוביה, כמו גם דעות קדומות אחרות (למשל הומופוביה). המונח קסנופוב משמש לעיתים קרובות כגנאי לאדם שמתאפיין בגזענות, בדלנות ולאומנות.