כל מיני הקטליריה הם חד-ביתיים, דו-מיניים. האצטרובלים הזכריים (אצטרובלי האבקה) מקובצים בסוככים, בקבוצה של 4 עד 8, תכונה המשותפת גם לסוגים "Pseudolarix" ו-"Nothotsuga". האצטרובלים הנקביים (אצטרובלי הזרעים) זקופים (במקום להיות תלויים), צורתם גלילית או חרוטית-גלילית ואורכם בין 6 ל-22 סנטימטרים. מההאבקה ועד הבשלות נדרשים בין שישה לשמונה חודשים. האצטרובלים נושרים מיד לאחר שהזרעים מתפזרים, בדבוקה אחת או בנפרד. צורת האצטרובלים ואופן הנשירה שלהם שונים מאוד בשלושת המינים.
לזרעים צורת משולשת-מלבנית ואורכם בין 8 ל-16 מילימטרים. לזרעים צמודה כנף באורך פי 1.5 עד 2.5 מאורך הזרע.
לנבטים שניים עד ארבעה פסיגים.
תפוצה.
תפוצת העץ מוגבלת לדרום-מזרח אסיה. עיקר התפוצה ברפובליקה העממית של סין במחוזות: דרום גאנסו, צפון שאאנשי, מזרח סצ'ואן, יונאן, דרום-מערב חוביי, גוויג'ואו, גואנגשי, חונאן, גואנגדונג (יחד עם הונג קונג והאי האינאן) דרום-מערב ג'יאנגשי, פוג'יין וג'ג'יאנג. יש גם חורשות בטאיוואן, כמו גם אוכלוסיות מבודדות בהרים של צפון לאוס ובדרום וייטנאם.
טקסונומיה.
הסוג תואר מדעית לראשונה ב-1866 על ידי הבוטנאי והגנן הצרפתי אלי-אבל קרייר (Élie-Abel Carrière; 1818–1896). השם המדעי מנציח את הגנן הבלגי ז'אן-בטיסט קטלר (Jean-Baptiste Keteleer; 1813–1903). סוג זה הוא קרוב משפחה לסוגים "Pseudolarix" ו-"Nothotsuga". כל שלושת הסוגים מובחנים בכך שהאצטרובלים הזכריים מקובצים בסוככים, וביכולתם, הנדירה במחטניים, לתמוך בסיעוף. הוא שונה מ-"Nothotsuga" בכך שאצטרובלי הזרעים שלו גדולים הרבה יותר, ומ-"Pseudolarix" בעלים ירוקי-העד ובכך שהאצטרובלים לא מתפרקים בבגרות.
השונות בין האצטרובלים הובילה בעבר לתיאור של כמה מינים נוספים (עד ל-16 "מינים"), אבל מרבית המקורות המוסמכים תומכים כיום רק בשלושה. עם זאת, אתר Flora of China מכיר בחמישה מינים.
המינים המוכרים כיום הם:
המין שהיה קרוי בעבר "Keteleeria fabri" סווג מחדש לסוג אשוח ושמו המדעי שונה בהתאם ל-"Abies fabri"
מאובנים.
אבקה מאובנת של המין הנכחד "Keteleeria caucasica" חולצה משכבה מהמיוקן עליון באזור הקווקז בגאורגיה. מאובנים של מינים של קטליריה ידועים מתחילת הפליסטוקן בדרום פורטוגל.
קטליריה איווליניאנה
קטליריה איווליניאנה (שם מדעי: Keteleeria evelyniana, בסינית: 云南油杉, בפין-יין: Yúnnán yóushān, בווייטנאמית: Du sam) הוא מין של עץ מחטני ירוק-עד השייך לסוג קטליריה במשפחת האורניים, שתפוצתו מוגבלת לדרום-מזרח אסיה.
תיאור.
קטליריה איווליניאנה הוא עץ מחטני ירוק-עד היכול להגיע עד לגובה בין 30 ל-40 מטרים וקוטר בגובה חזה שבין מטר ל-1.5 מטר. לעץ יש מיקוריזה (מוטואליזם (הדדיוּת) בין תפטיר של פטרייה ובין שורשי העץ) עם לפחות 26 מיני פטריות מהסוגים רוסולה ("Russula"), נטופה ("Lactarius"), סיבית ("Inocybe") ועוד. הגזע ישר, קליפת הגזע של עצים בוגרים היא בגוון אפור-חום כהה, דקה, מחוספסת, ומפוצלת לאורך לקשקשים. הענפים ארוכים ונטויים, ענפים קרוב לצמרת פונים כלפי מעלה. נוף העץ הוא חרוט רחב והופך בלתי סדיר בעצים עתיקים. הענפים דקים, מוצקים. גונם חום אדמדם או חום צהבהב והופכים אחר כל לאדמוניים. לענפים צעירים יש מעט פלומה. צלקות של הענפים קטנים ועגולים. הניצנים חסרי שרף סגלגלים או כדוריים באורך 4 עד 6 מילימטרים וקוטרם 3 עד 4 מילימטרים. הקשקשים של הניצנים, משולשים בגוון חום. הם נשמרים למשך כמה שנים.
אורך החיים של העץ כ-400 שנים.
מחטים.
העלים הם מחטים רכות ישרות, מעט חרמשיות מפותלות מעט קרוב לבסיסן. אורכן בין 2 ל-8, בדרך כלל 3 עד 6.5 סנטימטרים ורוחבן בין 2 ל-4 מילימטרים. הקצה חד, לעיתים נדירות קהה בצמחים צעירים. החלק העליון של העלה הוא בגוון ירוק בהיר או כהה עם כמה שורות של פיוניות סמוך למרכז. בצד התחתון יש שתי שורות לבנות-ירקרקות של פיוניות המופרדות על יד העורק המרכזי.
אצטרובלים וזרעים.
קטליריה איווליניאנה הוא עץ חד-ביתי, דו-מיני. האצטרובלים הזכריים (אצטרובלי האבקה) מקובצים בסוככים, בקבוצה של 4 עד 8 ואורכם בין 1 ל-1.5 סנטימטרים. גונם צהוב עם קשקשים חומים. אצטרובלי הזרע המפותחים באורך בין 9 ל-20 סנטימטרים (לעיתים רחוקות בין 4 ל-25 סנטימטרים), כשהקשקשים הפתוחים בהם בקוטר 4 עד 6.5 סנטימטרים (לעיתים רחוקות מ-3 עד 9 סנטימטרים). האצטרובלים גליליים, הקצה שלהם קהה וגונם כשהם מבשילים חום בהיר עד חום, לעיתים קרובות מבריק. קשקשי הזרעים הם באורך 3 עד 4 סנטימטרים ורוחבם 2.5 עד 3 סנטימטרים, בערך בצורת לב-מלבן וקצה מתכנס ובסיס קעור פחות או יותר עם שוליים משוננים. קשקשי החפה הם באורך 1 עד 1.5 סנטימטרים, ישרים, דמויי לשון או כף עם קצה חד.
הזרעים מלבניים אורכם 9 עד 14 מילימטרים ורוחבם 5 עד 7 מילימטרים בגוון חום עמום. אורך הכנף של הזרע בין 20 ל-30 מילימטרים, וברוחב 12 עד 15 מילימטרים, וצבעה חום צהבהב מבריק.
ההאבקה מתבצעת באמצעות הרוח, ומתרחשת באפריל ובמאי. האצטרובלים מבשילים באוקטובר.
תפוצה ואקולוגיה.
תחום התפוצה של קטליריה איווליניאנה הוא במחוזות סין העממית: האינאן, בדרום-מערב סצ'ואן וביונאן, וכן בלאוס ובווייטנאם (שבה הוא גדל דרומה עד רמת לנגביאן (Langbian) סמוך לדה לאט). במקומות אלו הוא גדל באזורים הררים מגובה 700 עד 2,700 מטרים מעל גובה פני הים, אם כי לעיתים נדירות הוא גדל מעל ל-2,000 מטרים מעל פני הים. הוא גדל בדרך כלל על טרה רוסה (סין ולאוס). האקלים הוא טרופי עד ממוזג במקומות הגבוהים, לעיתים קרובות עם כמות משקעים מעל ל-2,000 מילימטרים, אם כי ייתכנו שישה חודשים ללא גשם. הטמפרטורות השנתיות הממוצעות הן סביב 18°C עד 24°C. הצמח אינו חסין לקור, אם כי הוא מסוגל לספוג תקופות קצרות שבהן הטמפרטורות יורדות ל-5°C-. ביונאן ובצפון לאוס, המין גדל יחד עם "Cunninghamia lanceolate" (משפחת הברושיים), כמה מינים של פודוקרפוס (משפחת הפודוקרפיים), "Cephalotaxus fortunei" (משפחת הטקסיים), ונציגים שונים של משפחת האלוניים, של משפחת העריים ושל משפחת המגנוליים. קטליריה איווליניאנה הוא בין המינים הבודדים של משפחת האורניים הגדל בסביבה כמעט טרופית.
ברשימה האדומה של ארגון ה-IUCN מסווג הקטליריה איווליניאנה במצב שימור פגיע (Vulnerable). ההערכה של מצב השימור של מין זה בסין ובווייטנאם דומה מאוד, ובשניהם הוא מוגדר פגיע בעקבות כריתה להפקת עץ או לפינוי שטחים לחקלאות, אם כי בסין עדיין יש שטחים נרחבים ביונאן ובסצ'ואן. המצב בלאוס פחות ברור, אך כנראה מדובר בירידה דומה. תחום התפוצה מוערך בפחות מ-2,000 קילומטרים רבועים, אך יותר מ-500 קילומטרים רבועים. זוהי ירידה מתמשכת באזורים רבים בעולם ובאזורים רבים, קיימות אוכלוסיות מבודדות.
טקסונומיה.
קטליריה איווליניאנה הוא מין בסוג קטליריה שבמשפחת האורניים. בסוג זה קיימים עוד שני מינים. התיאור הראשון של המין נעשה בשנת 1903 על ידי הרופא והבוטנאי האנגלי מקסוול ט. מאסטרס (Maxwell T. Masters; 1833–1907) בכתב העת Gardener's Chronicle. האפיתט "evelyniana" מנציח את הגנן, האדריכל והסופר האנגלי ג'ון אוולין (John Evelyn; 1620–1706). לא קיימים למין זנים.
שימושים.
השרף משמש בלאוס לתרופה. מהזרעים אפשר להפיק שמן. הוא משמש בשריפת קטורת ובייצור סבון. העץ הוא קל ונחשב איכותי יותר מעץ אורן ועמיד יחסית לחרקים. משמש בתחום התפוצה לבנייה, כעמודים לבתים, לוחות ורעפי עץ, רהיטים, ובבניית גשרים. בלאוס מגלפים מהעץ תופים. העץ גם משמש להסקה.
קטליריה איווליניאנה הובאה לאנגליה על ידי הבוטנאי הסקוטי ג'ורג' פורסט (George Forrest; 1873–1932), ולארצות הברית על ידי הבוטנאי האמריקאי יליד אוסטריה ג'וזף רוק (Joseph Rock; 1884–1962), ולמרות זאת הוא נדיר בארבורטומים ובגנים בוטניים. משום כך גנבה של הפרט הבודד של העץ מארבורטום במדינת וושינגטון, ככל הנראה לשימוש כעץ חג מולד, עוררה רעש רב.
ויליאם בייליס
סר ויליאם מדוק בייליס (באנגלית: William Maddock Bayliss; 2 במאי 1860 – 27 באוגוסט 1924) היה פיזיולוג אנגלי מחלוצי חקר האנדוקרינולוגיה. טבע את המושג 'הורמון'. יחד עם ארנסט סטארלינג, מגלה ההורמון סקרטין.
ביוגרפיה.
ויליאם בייליס נולד בוונסברי, סטאפורדשייר וגדל בלונדון. התחיל ללמוד רפואה ביוניברסיטי קולג' לונדון בשנת 1880, אך נשר מהלימודים לאחר שנכשל בלימודי אנטומיה. לבייליס תואר ראשון בפיזיולוגיה מודהאם קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד, שם חקר שינויים חשמליים במערכת העצבים בעקבות הפרשת רוק תחת הפיזיולוג ג'ון בורדון סנדרסון. בשנת 1888 חזר ליוניברסיטי קולג' כעוזרו של אדוארד שארפי-שפר. בשנת 1890 החל לשתף פעולה עם ארנסט סטארלינג בחקר הפעילות החשמלית של הלב, בפרט בחקר לחצים בעורקים ובנימים. בשנת 1897 הם שינו את כיוון המחקר, והתמקדו בהשפעת מערכת העצבים על עיכול מזון.