הקפאת עוברים לרוב מתבצעת כחלק מתהליך הפריה חוץ-גופית, שלרוב כוללת גם מתן טיפול הורמונלי לגירוי שחלתי, שאיבת ביציות והפריית הביציות במעבדה. ניתן לבצע את ההקפאה הן בשלב חלוקת התאים (2–3 ימים לאחר ההפריה) והן בשלב הבלסטוציסט (5–6 ימים מההפריה).השיטות העיקריות בהן נעשה שימוש כיום להקפאת העובר הן הקפאה איטית וזיגוג (ויטריפיקציה), יחד עם תמיסות מגן שנועדו להגן על העוברים בפני פגיעה של נזקי ההקפאה. שיטת ההקפאה האיטית נמצאת בשימוש מאז שנות ה-80 ומבוססת על הורדת הטמפרטורה בהדרגה תוך שימוש במערכת ממוחשבת. הסיכון בשימוש בשיטה זו הוא היווצרות גבישי קרח בתוך התאים במהלך הורדת הטמפרטורה, העלולה לגרום לנזק בלתי הפיך על ידי שבירת ממברנות התאים. שיטת הזיגוג, אשר נכנסה לשימוש בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, מתבססת על קירור מהיר מאוד המאפשר הקפאה ללא יצירת גבישים. מחקרים שמטרתם להשוות בין שתי שיטות ההקפאה מראים יתרון לשימוש בשיטת הזיגוג. שרידות העובר לאחר ההקפאה הייתה פי 1.6 לעומת עוברים שהוקפאו בשיטה האיטית, ובשל השרידות הגבוהה יותר, התקבלו בהתאם גם שיעורים גבוהים יותר של הריונות קליניים (פי 1.9) ולידות (פי 2.2) למחזור טיפול. מעבר לכך, הוכח כי שיטת הזיגוג מביאה לירידה בסיכון לנזק ל-DNA לעומת הקפאה איטית.לאחר שלב ההקפאה, העובר מוכנס למיכל חנקן נוזלי, ונשמר בטמפרטורה של 196 - מעלות צלזיוס בתוך מבחנות או קשיות.
תוצאי היריון.
באמצעות הטכנולוגיה הזמינה כיום, אין הבדל בסיכוי להשרשה מוצלחת של עובר שעבר הקפאה לעומת עובר טרי. בשימוש בעוברים קפואים מושגים הריונות מוצלחים, ללא עלייה בשיעורי מומים מולדים ובעיות התפתחותיות. מעבר לכך, נמצא כי משקל הלידה של עוברים שעברו הקפאה בשיטת הזיגוג גבוה ממשקלם של עוברים שהוחזרו לרחם טריים, או מעוברים שעברו הקפאה איטית והוחזרו לרחם אחרי הפשרה.
קיימים דיווחים על הריונות שהושגו בעזרת עוברים שהיו מאוחסנים בהקפאה במשך 16 שנים. מחקר שסקר מעל 11,000 עוברים מוקפאים הראה כי אין השפעה ממשית של זמן האחסון על שרידות העוברים לאחר ההפשרה. בנוסף, משך זמן האחסון לא השפיע על השרשת העוברים, הפלות, מספר לידות חי, או היבט קליני אחר של ההיריון.
היסטוריה.
ההיריון הראשון אשר נוצר מהשרשה של עוברים שהוקפאו והופשרו תואר ב-1983 על ידי אלן טרונסון ולינדה מור (ההיריון הסתיים בהפלה ספונטנית לאחר עשרה שבועות), והיילוד הראשון שמקורו בעובר מופשר נולד ב-1984. מאז, הקפאת עוברים הפכה למרכיב חשוב של טיפולי פוריות, כאשר ב-2013 היוותה כ-23% ממחזורי טיפולי הפוריות באירופה וב-2016 היוותה כ-25% ממחזורי טיפולי הפוריות בארצות הברית.
DIY ישראל (ערוץ)
ערוץ העיצוב (לשעבר ערוץ DIY ישראל וערוץ DIY עשו זאת בעצמכם) הוא ערוץ טלוויזיה ישראלי המיועד לכל המשפחה. הערוץ נמצא בבעלות חברת אימג'ין מדיה בראשותו של אבי בר, לשעבר מנכ"ל ערוץ הספורט. הערוץ עלה לשידור ב-19 בדצמבר 2017 בערוץ 41 ב-HOT באיכות HD וב-1 בינואר 2019 באפיק 39 ב-yes באיכות SD. ב-1 בספטמבר 2021 שינה הערוץ את שמו לערוץ העיצוב, והוא משודר באותם אפיקים בהוט וביס.
סדרות מקור.
בין התוכניות המשודרות בערוץ:
משה פולקנפליק
משה פולקנפליק (נולד ב-7 בינואר 1976) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ישראלי. זוכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל קרלובי וארי ומועמד לפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר.
ביוגרפיה.
משה פולקנפליק נולד בנהריה וגדל במשפחה חילונית. לאחר שירותו בצה"ל למד משחק בבית הספר למשחק בית צבי.
פולקנפליק כיכב בתפקיד הראשי בדרמת הטלוויזיה בוצ'אצ'י, ששודרה בשנת 2001 בשידורי רשת בערוץ 2.
ב-2002 שיחק בסרט בית"ר פרובנס, הוא שיחק בסרט הללויה שיצא בשנת 2003 ובסרט "סיפור קיץ" בשנת 2004.
ב-2006 שיחק בתפקיד ראשי בסרט קולנוע חרדי בולט בשם 'ממעמקי הג'ונגל' של יהודה גרובייס.
בהמשך הוא חזר בתשובה והיה לחסיד חב"ד. הוא מיעט לבצע תפקידי משחק, והחל לעבוד במקצועות הרחוקים מעולם המשחק, כגון מחסנאות ואבטחה.
פולקנפליק שיחק בתפקיד קטן בסדרה שטיסל. בעקבות היכרותו עם יוצר הסדרה יהונתן אינדורסקי. הוא שיחק ב-2018 בסרט דרייבר אותו ביים אינדורסקי וגילם את נחמן, נהג חרדי שמתפרנס מהסעת נוסעים לנדבנים. על תפקיד זה זכה בפרס השחקן הטוב לשנת 2018 מטעם פורום מבקרי הקולנוע בישראל.
בשנת 2018 שיחק גם בסרט "גאולה" בתפקיד הראשי של מנחם, זמר להקת רוק שחזר בתשובה. על משחקו בסרט זה זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל קרלובי וארי.
מתחם הסבירות
אהרן מזיא
אהרן מזיא (ג' בכסלו תרע"א, 4 בדצמבר 1910, וילנה – ט' בסיוון תשס"ד, 29 במאי 2004, רחובות) היה פעיל ציוני, מחנך וסופר פולני-ישראלי. מייסד בית הספר המקצועי אורט ברחובות ומנהלו עד פרישתו לגמלאות (1956–1977).
ביוגרפיה.
מזיא נולד בעיר וילנה שבליטא (אחרי מלחמת העולם הראשונה בפולין) בן למשפחת מזי"א (ראשי התיבות "מזרע ישראל איסרליין"), משפחה יהודית-מסורתית שבבעלותה היה בית מסחר לספרי קודש. לאחר לימודים תיכוניים בגימנסיה העברית "תרבות" בווילנה, נסע ללמוד באוניברסיטת ורשה, שם סיים תואר ראשון ושני בכימיה. במקביל התגייס לשורות תנועת הנוער הציוני, אשר הייתה בימים ההם אחת מתנועות הנוער הציוניות הגדולות בפולין. תוך זמן קצר לקח על עצמו אחריות גדלה והולכת, עד שמונה לראש הנוער הציוני בפולין.
ב-1939 יצא לייצג את תנועתו בקונגרס הציוני העולמי ה-21 שנערך בז'נבה. לפני חזרתו לפולין פרצה מלחמת העולם השנייה וצבאות גרמניה הנאצית פלשו לפולין. אנשי התנועה הציעו לאהרן מזיא שלא לחזור לפולין אלא לעלות ישירות משווייץ לארץ ישראל, אלא שהוא העדיף לחזור לפולין ולפעול לארגון הסניפים והחניכים הרבים. לאחר חזרתו נדרש על ידי מוסדות התנועה בארץ ישראל לעלות וסודר לו סרטיפיקט עלייה זוגי. הוא נישא להדסה פשצ'יק (1916–1942), מדריכה בתנועה, ויחד עמה יצא למסע יבשתי ארוך לעבר ארץ ישראל.
בדרכו עבר בווילנה ופגש את הוריו בתחושה קשה, שזו הפעם האחרונה שיראה אותם. (הם נספו בשואה יחד עם אחותו, בעלה ואחייניתו; שתי אחיות נוספות, חיה וטובה מזיא, הצליחו להימלט מהגטו ולהצטרף לפרטיזנים ביערות וכך ניצלו, האח ראובן כבר היה בארץ ישראל, עורך בהוצאת מסדה). הוא נסע למוסקבה, לאודסה ולאיסטנבול ומשם לארץ ישראל.
בשנת 1940, לאחר עלייתו ארצה, היה ממקימי קיבוץ ניצנים, אחד מהקיבוצים הספורים של תנועת העובד הציוני. שם עסק בחקלאות ועד יומו האחרון היה מלא גאווה, על שבתעודת הזהות שלו נכתב המקצוע "פרדסן". ב-1943 נפטרה אשתו משחפת.
בשנת 1945 נשלח על ידי התנועה למחנות העקורים באיטליה, שם טיפל באלפי ניצולי השואה וספג את סיפורי הזוועה . מאוחר יותר הכיר בתל יצחק את אשתו השנייה, פרדקה מזיא (אוֹקסֶנהנדלֶר, 1922–1994), ניצולת שואה, סופרת ואחת ממייסדות המסעות לפולין. לבני הזוג נולדו שתי בנות, הבכורה עידית קשת, והצעירה צביה נפטרה בטרם מלאה לה שנה מדלקת קרום המוח. לאחר חזרתו לארץ התגייס לשורות ההגנה והיה בין מקימי חמ"ד (חיל המדע), תוך ניצול הידע האקדמי שלו בכימיה.
בתום מלחמת העצמאות, למרות היותו בין מנהיגיה של תנועת הציונים הכלליים (התנועה הפוליטית אליה השתייכה תנועת הנוער שלו, הנוער הציוני) בחר שלא להיכלל ברשימת התנועה לכנסת הראשונה, בטיעון ש"הציונות אל לה להיות קרדום לחפור בו". לאחר המלחמה לימד אהרון מזיא בכרכור ולאחר מכן ביפו. ב-1956 מונה למנהל תיכון אורט רחובות, אותו ניהל עד לפרישתו לגמלאות. ב-1962 נפרדו בני הזוג מזיא.
מזיא כמחנך.
מזיא הביע את דעתו, שבימי העלייה הציווי הציוני הראשון במעלה היה ההתיישבות, בשעת המלחמה היה הציווי ייצור אמצעי לחימה, ועתה לאחר המלחמה, הציווי העליון הוא חינוך רבבות העולים המגיעים מכל קצווי העולם. בניגוד למצופה לא לימד מדעים בבית הספר, אלא דווקא את תחומי מדעי הרוח, אותם העריך כתחומי הלימוד המעצבים את האדם הצעיר. במיוחד ספרות, לשון עברית ותנ"ך.
בתחילה לימד בבית ספר פנימייתי בכרכור ולאחר מכן באורט ביפו. בשנת 1956 קיבל את הניהול של תיכון אורט רחובות, בראשו עמד עד ליציאתו לגמלאות ב-1977
בשנת 1973 נישא בשלישית לרינה ארז, מורה לצרפתית. ויחד עמה הקים בית אשר הלך ונטה לכיוון המסורת. לאחר יציאתו לגמלאות החל אהרן מזיא לקיים אורח חיים דתי, אותו הכיר מנעוריו ומבית הוריו, אך נטש בבגרותו.
תפיסתו החינוכית.
השנים של מזיא בראשות אורט רחובות הפכו בית ספר זה לאחד מבתי הספר הטכנולוגים המובילים. מזיא היה ידוע בגישתו החינוכית השמרנית, התובענית, הכוללת משמעת נוקשה. הדבר יצר לו חוגים של תומכים נלהבים לצד מבקרים חריפים. במקביל לעבודתו החינוכית עסק בתרגום ובכתיבה. הוא תרגם מספר ספרים מפולנית לעברית, כתב וערך חוברות לימוד בתחומי ההומניסטיקה וספר אחד להוראת הלשון העברית.