כמחבר חידות שחמט יצר לויד מספר חידות עם נושאים מחוכמים. בשיאו היה לויד אחד מטובי השחמטאים בארצות הברית והיה ממוקם במקום ה-15 בעולם, על פי אומדן מד הכושר שלו. עם זאת סגנון משחקו היה פגום משום שניסה לייצר תחבולות פנטסטיות על גבי הלוח במקום לפשט את העמדה ולנסות לזכות.
לויד הוכנס להיכל התהילה האמריקאי של השחמט.
בעיית אקסלסיור.
בעיה זו היא אחת מהבעיות המפורסמות ביותר של סם לויד, ופורסמה במקור בשנת 1861 בעיתון "London Era". היא מכונה על שם השיר אקסלסיור של הנרי וואדסוורת' לונגפלו. ללויד היה חבר שהיה מוכן להמר שהוא יוכל תמיד למצוא את הכלי שנותן את המט בבעיית שחמט. לויד חיבר את הבעיה הזו כבדיחה והתערב עם חברו - על ארוחת צהרים - שהוא לא יוכל לבחור את הכלי שלא נותן מט בפתרון הראשי של הבעיה. (חברו מיד זיהה את הרגלי ב-ב2 כמי שהכי פחות סביר שייתן מט) וכאשר הבעיה פורסמה נרשם שהלבן נותן מט "עם הכלי או הרגלי הפחות סביר".
הפתרון.
1. ב4! מאיים 2. צו5 ועל כל מסע 3. צו1 מט או 2. צד5 ועל כל מסע 3. צד1 מט (עם אפשרות להאריך את שתי ההסתעפויות על ידי 2...צג5 3. ב:ג5 ועל כל מסע 4. צריח נותן מט). הלבן לא יכול לפתוח ב-1. צו5 משום ש-1...צג5 כופת את הצריח.
כעת יש מספר רב של הגנות חלקיות שמגינות רק על חלק מהאיומים והגנה משנית לא תמטית:
1... צ:ג2 2. פ:ג2! א2 3. צד5 (או צו5) א1=מה 4. פ:א1 ועל כל מסע 5. צריח נותן מט.
1... צג5+ 2. ב:ג5! מאיים 3. צב1 מט.
2... א2 3. ג6! שוב, עם אותם איומים כפי שהיה במסע הראשון דהיינו 4. צו5 ועל כל מסע 5. צו1 מט או 4. צד5 ועל כל מסע 5. צד1 מט
3...רג7 משום שהן צד5 וצו5 מאוימים, החלופות הן 3...רו6 ורז5 שכל אחד מהם מגן רק כנגד איום אחד, דהיינו אלו הגנות חלקיות. המסע רג7 מגן נגד צד5 במובן שצד5 ר:ז3 5. צד1+ רה1 6. צדה1 מט אבל עברנו את מכסת המסעים המותרים לבעיה. באופן דומה 4. צו5 רו4 עובר את מכסת המסעים המותרים לבעיה.
4. ג:ב7 ועל כל מסע 5. ב:א8=מה או רץ.
המט בוצע עם הרגלי אשר החל ב-ב-2. על כל בעיה שמציגה רגלי שמתקדם מנקודת המוצא שלו ועד להכתרה במהלך הפתרון נאמר שהיא מציגה את מוטיב אקסלסיור. כיום מקובל להשתמש במוטיב זה בבעיות של מט עזר.
בעיית לויד-טורטון.
לויד לקח רעיון של הנרי טורטון, מחבר בעיות שחמט בריטי שחי בין השנים 1820 ו-1880 שהגה רעיון שכיום נקרא על שמו. הרעיון הוא ליצור סוללה שמורכבת מהרץ ומהמלכה ועל רעיון זה הגו וריאציות בין היתר לויד, ברונר וצפלר.
הפתרון.
1. מהז1! הכלי החזק ביותר עובר את הצומת הקריטי בערוגה ו2. האיום הוא: 2. רו2! 3. ר:ב6 4. מהג5 מט.
1... מד5 2. מהז2+ מד4 3. מהד2 מט
או 1... מסע אחר 2. רו2 מד5 3. ר:ב6 מ:ה5 4. מהד4 מט
התערבות עם וילהלם שטייניץ.
בשנת 1885 התערב לויד עם וילהלם שטייניץ כי הוא יצליח לחבר בעיות שחמט מהר יותר מהקצב שבו יפתור אותן שטייניץ. ההתערבות התקבלה, אך לויד הפסיד: הוא הצליח לחבר בעיה תלת מסעית במשך עשר דקות, אולם אלוף העולם פתר אותה בחמש דקות בלבד. לאחר מכן התערב לויד עם שטייניץ כי יחבר בעיה שאותה שטייניץ לא יצליח לפתור. אומנם, על אף שחשב מחצית השעה על הפתרון, שטייניץ נתן פתרון שגוי.
הפתרון שנתן שטייניץ היה 1. ו4 2. רו8 3. ר:ז7 4. ר:ו6 מט. לויד הוכיח כי הפתרון, למעט המסע הראשון, לא תקין: 1...רח1 2. רו8 ז2 3. ר:ז7 פט.
המסע השני הנכון צריך להיות 2. רב8 3. ר:א7 4. ר:ב6 מט.
לויד כשחמטאי.
בתחרות פריז 1867 התמודד לויד עם סלסו גולמאיו. במשחק בין השניים הוכיח לויד כי האסתטיקה איננה רק נחלתן של בעיות השחמט אלא היא קיימת גם במשחקים תחרותיים; על השחמטאי לחפש את הפתרונות היצירתיים והיפים בעמדתו.
בעמדה זו הפתיע לויד את יריבו ושיחק 29...צא1+ 30. צ:א1 מהז5+ 31. מב1 (אם מד1 מט מיידי על ידי מה-ד2) פד2+ 32. מג1 פב3++ (שח כפול) 33. מב1 מהג1+ (הקרבת מלכה) 34. צ:ג1 (34. מא2 היה מאפשר להמשיך במאבק, כעת מגיע מט נאה בשלושה מסעים) 34... פד2+ 35. מא2 צא8+ 36. מהא4 צ:א4 מט.
חידת החמורים.
חידה ידועה נוספת של לויד היא "טריק החמורים". החידה מבוססת על חידה דומה שבה הופיעו כלבים ואשר פורסמה בשנת 1857. על הפותר לחתוך את הציור על פי הקווים המקווקווים ולסדר את שלוש פיסות הנייר כך שייראה כאילו הרוכבים רוכבים על החמורים.
אנימציה לפתרון החידה.
חידת קלונדייק.
עוד בעיה מפורסמת של לויד היא חידת קלונדייק. ההוראות שנתן לויד הן להתחיל מהלב הנמצא במרכז ולנוע שלוש משבצות בקו ישר באחד מהכיוונים צפון, דרום, מזרח או מערב, או צפון מזרח, צפון מערב, דרום מזרח או דרום מערב. לאחר שהשחקן יזוז שלוש משבצות בקו הישר, יגיע למשבצת ובה ספרה, המסמנת את מספר הצעדים שצריך לנוע במסע הבא, בקו ישר, בכל כיוון שהשחקן יבחר. יש להמשיך בכך עד שהשחקן ימצא במשבצת, שאם ינוע ממנה, יגיע בדיוק למשבצת אחת מחוץ ללוח, ובכך יפתור את החידה.
חידה זו פורסמה לראשונה בשנת 1898 בעיתון New York Journal ובעיתון Advertiser.
אבנון
אבנון (שם מדעי: "Synanceia") דג טורף ארסי, סוג ממשפחת האבנוניים. האבנון נפוץ באוקיינוס השקט ובאוקיינוס ההודי, אך חדר גם לים התיכון. ניתן למוצאו גם בים האדום על-גבי סלעים בעומק של עד 20 מטרים ומתחת לקרקע חולית.
מינים.
בסוג אבנון 5 מינים:
מאפיינים.
האבנון הוא דג טורף, אך למרות זאת הוא לא נמצא בתנועה רוב ימי-חייו, ולכן הוא מסוגל לשרוד תקופות ארוכות ללא מזון. עקב כך, מתפתחים עליו אצות ובעלי-חיים קטנים המעניקים לו מראה של אלמוג או של אבן, ומכאן שמו.
אורכו נע בין 40-30 ס"מ.
הסוואה.
האבנון משיל את עורו בין ארבע לחמש פעמים בשנה, ומגדל עליו מושבה חדשה. מראהו ושהותו על גבי סלעים בעומק של עד 20 מטר ומתחת לקרקע חולית לצורכי הסוואה, עוזרים לו ללכוד את טרפו. כאשר דג מתקרב אליו, הוא פוער את פיו הגדול ושואב אותו אל קיבתו בדרך של יניקה (יצירת ריק בחלל הפה).
הארס.
האבנון נחשב לארסי ביותר בין הדגים, והופך למסוכן ביותר הודות להסוואה שהוא יוצר. בגופו קיים סנפיר בעל קוצים רבים הנפתח בעת שבעל-חיים גדול מתקרב אליו. הארס משמש את האבנון כמנגנון הגנה והוא הורג את טרפו בהתקפות מהירות במקום. ארס המוזרק מתוכו לאדם הדורך עליו בטעות, יכול לגרום לכאבים עזים, שיתוק זמני ואפילו אי ספיקת לב עד מוות.
רבייה.
נקבת האבנון מטילה אחת לשנה כ-200,000 ביצים מהן מתפתחים דגיגים שוחים. לאחר תקופה מסוימת הם עוברים לחיות על הקרקעית כמו הוריהם.
תפוצה.
המין המצוי בים האדום הוא האבנון המגושם, שארכו מגיע עד ל-30 סנטימטרים.
על-ענק אדום
על-ענק אדום הוא כוכב על-ענק הנמצא בחלקה העליון של דיאגרמת הרצשפרונג-ראסל. דרגת הבהירות של על-ענק אדום היא I והסיווג הספקטרלי שלו הוא K-M. כוכבים אלו הם הגדולים ביותר שנתגלו ביקום מבחינת נפח. הכוכב ביטלג'וז, מקבוצת הכוכבים אוריון, הוא דוגמה לעל-ענק אדום.
תכונות.
כוכבים שמסתם גדולה מעשר מסות שמש (לערך) לאחר שסיימו להתיך את המימן שלהם, יהפכו לעל-ענקים אדומים במהלך תקופת התכת ההליום שלהם. לכוכבים אלו טמפרטורת שטח פנים נמוכה יחסית, בין 3,500-4,000 קלווין, ורדיוסים גדולים מאוד, בדרך כלל בטווח של 200–800 רדיוס השמש שלנו. גודלם של על-הענקים הגדולים ביותר הידועים כיום הוא פי 1,500 מרדיוס השמש שלנו (כשבע יחידות אסטרונומיות).
לכוכבים מסוג על-ענקים אדום אין פוטוספירה מובחנת, ורוח השמש שלהם איטית ודחוסה. מסתם של על-ענקים אדומים מאפשרת להם להתיך יסודות כבדים יותר, עד היתוך של ברזל.
התפתחות.
בליבת הכוכב, בה הלחץ והטמפרטורה הגבוהים ביותר, מתרחשת התכה של הליום לפחמן, חמצן, ניאון, צורן, גופרית ולבסוף ברזל. בה בעת מתרחש בשכבה המקיפה את הליבה היתוך של מימן להליום ולאחר מכן היתוך של הליום ליסודות הכבדים יותר ומתחיל היתוך של מימן בשכבה חיצונית יותר. התהליך ממשיך באופן דומה עד שלקראת סוף חייהם, מפתחים העל-ענקים מבנה שכבות דמוי בצל של יסודות, כאשר היסודות הכבדים ביותר נמצאים בליבה. בעת ובעונה אחת, בכל שכבה תתקיים פעילות גרעינית אחרת: החל מהיתוך צורן לברזל במרכז הכוכב, דרך ניאון, חמצן, פחמן והליום, ועד למימן המותך בשכבה החיצונית של המעטפת. הברזל אינו ניתן להיתוך גרעיני בשום צורה, שכן התהליך צורך יותר אנרגיה משהוא פולט, וכאשר מפסיקים תהליכי ההיתוך בליבת הכוכב, אז אין עוד דבר אשר יכול לעצור את קריסת הכוכב אל תוך עצמו. הכוכב קורס ויוצר גל הדף אשר מעיף את השכבות החיצוניות של הכוכב בהתפוצצות סופרנובה, ואילו הליבה קורסת אל תוך עצמה עד ליצירת כוכב נייטרונים (אם מסת ליבת הכוכב אינה עולה על 3 מסות שמש) או חור שחור.
משך החיים של כוכב על-ענק אדום הוא קצר יחסית, ואורכו רק מספר מאות-אלפי שנים עד כמיליון שנים. ניצולת האנרגיה בתהליך תרמו-גרעיני הולכת ויורדת עם המסה של האטומים המעורבים, וכך הולך ויורד מספר שנות החיים שיכולים תהליכי היתוך כבדים להקנות לכוכב. לדוגמה, כוכב בעל 25 מסות שמש יימצא קרוב ל-10 מיליוני שנים בהיתוך מימן להליום (ככוכב הסדרה הראשית) ואז יהפוך לעל-ענק אדום, בו ימצא מיליון שנים בהיתוך הליום לפחמן, אלף שנים בהיתוך פחמן לחמצן ולניאון, 12 שנים בהיתוך ניאון וחמצן למגנזיום, 4 שנים בהיתוך חמצן לצורן וגופרית, ואז רק שבוע בהיתוך צורן לברזל.