כמו בספר, הם שוכרים אוניית קיטור. הפחם באוניה אוזל, ולאחר דיון אומר רב־החובל לפוג כי כולם מסכימים לשרוף את נעליהם. פוג טוען שאף אלו לא יספיקו, ואז מביט בציפורים. הוא מחליט להכין מטוס (בצורת תלת־אופנוע אווירי) מקרשי האוניה, לפי התוכניות שקנה מ"האחים רייט". רב־החובל מסכים, בתנאי שפוג ימצא מנתח שיתפור את הפטמות שכריש תלש מחזהו. הם עולים לאוויר במטוסם: פוג מטיס, פאספרטו מדווש ומוניקה מפקחת. הם נוחתים במרכז לונדון, מול האקדמיה למדעים, בזמן, במחצית היום (בשונה מהספר), כשציבור לונדוני נלהב מריע לכבודם. יושב ראש האקדמיה, לורד קלווין, יוצא לקראתם ומורה למשטרה לעצור אותם באשמת גנבת "בודהת הירקן". האמת מתגלת בפומבי: קלווין מאושם במסחר בנשק ולפוג נותרו עוד 24 שעות לסיום התחרות. מלכת בריטניה ויקטוריה מופיעה בככר ומכתירה את פוג כשר המדע החדש. תמונת הסיום: פוג ומוניקה בכניסה לאקדמיה מחובקים ומתנשקים.
אתרי צילום הסרט.
הסרט צולם בשבעה אתרים בגרמניה. בין השאר:
וכן בניו-יורק, סן פרנסיסקו, סין ותאילנד.
A Night at the Opera
קרל האמיץ
יוהן מתזון
ארטאני
ראגבי
נירעם
המכללה למינהל
המכללה למינהל היא מוסד ישראלי להקניית השכלה, המפעיל רשת בתי ספר תיכוניים, לימודי תעודה חוץ-אקדמיים, לימודי סיווג מקצועי, ורשת בתי ספר להנדסאים.
היסטוריה.
המדרשה למינהל הוקמה בשנת 1962 על ידי הסתדרות הפקידים שבהסתדרות הכללית, למתן השכלה על-תיכונית בענפי המינהל. בשנותיה הראשונות עמד בראשה דב יוהנס, מנהל המחלקה לתרבות ולחינוך מקצועי בהסתדרות הפקידים. המדרשה החלה בפעולתה בתל אביב, והרחיבה פעילותה לערים נוספות. בשנות ה-70 שינתה את שמה לשם המכללה למינהל.
בשנת 1978 היא קיבלה אישור מהמועצה להשכלה גבוהה לקיים לימודים אקדמיים.
בשנת 1992 נפרד ממנה המסלול האקדמי והפך למכללה אקדמית נפרדת בשם "המסלול האקדמי - המכללה למינהל", בעוד שהמסלול הלא-אקדמי הפועל בנפרד מאז נשאר עם השם המכללה למינהל.
המכללה מפעילה 11 סניפים ברחבי ישראל מחיפה בצפון ועד אילת בדרום. כמו כן המכללה מפעילה את רשת "מדיסין" ללימודי רפואה משלימה, וניהלה בעבר את שלוחת אוניברסיטת פוליטכניק מניו-יורק. החל משנת 2009, עומד בהנהלת המכללה רו"ח רוני דיוה.
עשרת הדיברות (סרט, 1956)
עשרת הדיברות (באנגלית: The Ten Commandments) הוא סרטו האחרון של הבמאי ססיל ב. דה-מיל משנת 1956, כאשר קדם לסרט זה גרסה מקוצרת בת 136 דקות באותו שם שביים דה-מיל בשנת 1923 כסרט אילם, ובצילום שחור-לבן. "עשרת הדיברות" מבוסס על סיפורו התנ"כי של משה, תינוק עברי שגדל כנסיך מצרי אשר הופך למנהיג העבדים העבריים במצרים ומוביל ליציאתם לחופשי. הקרנת הבכורה לסרט התקיימה ב-5 באוקטובר 1956. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר בשבע קטגוריות וזכה לבסוף בפרס האוסקר על אפקטים. ההפקה הייתה היקרה ביותר באותה התקופה. נכון לשנת 2020 הוא הסרט השמיני ברשימת הסרטים המצליחים ביותר קופתית בכל הזמנים לאחר התאמה לאינפלציה.
בשנת 1999 הסרט נבחר לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית של ספריית הקונגרס על היותו "משמעותי מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית". ביוני 2008, מכון הסרטים האמריקאי דירג את הסרט במקום העשירי ברשימת הסרטים האפיים הגדולים ביותר (כחלק מדירוג סרטים לפי סוגות).
הפקה.
תסריט.
התסריט נכתב בהשראת ספרים שונים שנכתבו על יציאת מצריים, ובין השאר גם בפרשנויות עתיקות של מדרש רבה ושל יוסף בן מתתיהו. הסרט צולם באחד מאתרי הצילום הגדולים בכל הזמנים, שצולם בקלפורניה בחלקו, ובאתר צילומים יוקרתי במצרים.
דה-מיל, שהיה נוצרי ואנטי-קומוניסט, התייעץ עם אנשי דת בכירים במהלך הצילומים, וביים את הסרט כמניפסט דתי ואנטי-סובייטי במודגש. צורף אף פרולוג קצר, בו ניצב דה-מיל כשהוא מודיע שנושא העלילה הוא "האם על בני האדם להישלט על ידי חוקיו של אלוהים, או שמא להיות נתונים לגחמותיו של דיקטטור?"
צ'רלטון הסטון נבחר לתפקיד, לאחר שהשאיר רושם חיובי במיוחד על דה מיל בסרטו הקודם, "ההצגה הגדולה בתבל", וכן זה שהתרשם ממראו הדומה לפסל "משה" מאת מיכלאנג'לו. תפקידה של אשת רעמסס (פרעה) היה תפקיד מבוקש מאוד, ושחקניות רבות (כגון ג'יין ראסל, אודרי הפבורן ו-ויוויאן לי) נלקחו בשיקול. לבסוף, אן בקסטר לוהקה לתפקיד. גם תפקידה של צפורה (אשתו של משה) נחשב לתפקיד מבוקש מאוד. היות שגרייס קלי, השחקנית האהובה על דה מיל לא הייתה פנויה להפקה, הוא בחר באיבון דה קרלו, שהרשימה אותו מאוד.
קבלה.
הקרנת הבכורה נערכה בניו יורק ב-8 בנובמבר 1956, ובה נכחו הבמאי והשחקנים הראשיים. הסרט הוצג מחדש בשנים 1966 ,1972 ו-1989 באיכויות צפייה משופרות. הסרט היה הסרט הכי מצליח באותה השנה, ואחד מהמצליחים בכל הזמנים, עד כדי כך שבשנת 1960 עקף (נומינלית, ללא התחשבות באינפלציה) את רווחי הסרט חלף עם הרוח באמריקה הצפונית. עד היום, הסרט הרוויח כשני מיליארד דולר (נכון לשער הדולר של שנת 2020).
הסרט קיבל בסך הכל ביקורות טובות ששיבחו את התסריט ובמיוחד את המשחק. הסרט קיבל דירוג של 91% באתר Rotten Tomatoes, על בסיס 32 ביקורות.
טייסון גיי
טייסון גיי (באנגלית: Tyson Gay; נולד ב-9 באוגוסט 1982 בארצות הברית) הוא אצן אמריקאי, אלוף עולם בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר (אוסקה 2007). הוא האצן השני המהיר בכל הזמנים בריצת 100 מטר, לאחר שיאן העולם יוסיין בולט מג'מייקה.
גיי הורשע באימרוץ, ומדליית הכסף האולימפית (לונדון 2012) בה זכה בריצת שליחים 4x100 נשללה ממנו ומהרביעייה האמריקאית כולה.
קריירה ספורטיבית.
ב-18 באוגוסט 2006 קבע גיי את שיאו בריצת 100 מטר, 9.84 שניות. הוא השווה את השיא ב-22 ביוני 2007 באינדיאנפוליס ויומיים אחר כך קבע את התוצאה השנייה בכל בזמנים, דאז, בריצת 200 מטר, 19.62 שניות, אחרי שיאו של מייקל ג'ונסון (19.32) מאולימפיאדת אטלנטה (1996).
אלוף עולם.
באליפות העולם שנערכה באוסקה שביפן, בשנת 2007 זכה גיי ב-3 מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.85 שניות, לפני דריק אטקינס מאיי בהאמה (9.91 שניות) ואסאפה פאוול מג'מייקה (9.96 שניות), בריצת 200 מטר בשיא אליפות חדש של 19.76 שניות, לפני יוסיין בולט מג'מייקה (19.91 שניות) ובן ארצו ואלאס ספירמון (20.05 שניות) ובריצת שליחים 100x4 יחד עם ספירמון, לירוי דיקסון ודרוויס פאטון שקבעו את תוצאת השנה בעולם, 37.78 שניות, לפני ג'מייקה שקבעה שיא לאומי חדש של 37.89 שניות ובריטניה (37.90 שניות).
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) היה גיי אחד המועמדים לזכייה במדליית הזהב, אך לא הצליח להעפיל למקצה הגמר לאחר שבחצי הגמר סיים את המקצה רק במקום החמישי. הוא סיים את האולימפיאדה ללא מדליה, לאחר שנבחרתו פסלה בריצת שליחים 100x4 מטר.
בתחרות ליגת הזהב ברומא קבע גיי שיא אישי ולאומי במאה מטר, כשניצח עם זמן של 9.77 שניות. באליפות העולם שנערכה בברלין, ב-16 באוגוסט 2009, שיפר את השיא והעמיד אותו על 9.71 שניות, אולם זכה רק במדליית כסף. ב-20 בספטמבר 2009, בגרנד פרי בשאנגחאי, הוא שיפר את שיאו האישי והלאומי פעם נוספת באותה שנה והעמיד אותו על 9.69, תוצאה אשר שווה לשיאו העולמי הקודם של יוסיין בולט מאולימפיאדת בייג'ינג.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה גיי במדליית כסף אולימפית בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם טרל קימונס, ג'סטין גטלין וראיין ביילי בשיא אמריקאי חדש של 37.04 שניות, אחרי ג'מייקה שקבעה שיא עולם חדש של 36.84 שניות ולפני טרינידד וטובגו (38.12 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.80 שניות, מאית השנייה איטי ממדליית ארד שבה זכה גטלין.
באליפות ארצות הברית באתלטיקה שמהווה את המבחנים האמריקאים לאליפות העולם שנערכה בדה מוין שבאיווה ב-21 ביוני 2013 זכה גיי בשתי מדליות זהב בריצת 100 מטר בתוצאת השנה בעולם של 9.75 שניות ובריצת 200 מטר גם כן בתוצאת השנה של 19.74 שניות.
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 2015 זכה גיי במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.87 שניות.
אמרוץ.
ב-14 ביולי באותה השנה הודה גיי כי השתמש בחומרים אסורים, וכי ייעדר מאליפות העולם באתלטיקה 2013.
פיגוע מיקוח
פיגוע מיקוח הוא פיגוע שבו מפגעים חמושים משתלטים בכוח על קבוצת אזרחים והופכים אותם לבני ערובה, במטרה להשתמש בהם כדי להגיע להישגים פוליטיים כנגד משטר מסוים - לרוב כדי לשחרר את חבריהם מהכלא.
בפיגועי מיקוח אזרחים נמצאים ימים רבים בתנאים פיזיים קשים ובלחץ מנטלי גבוה בשל אי הוודאות לגורלם. לעיתים תוך כדי ההשתלטות או פעולות החילוץ נהרגים אזרחים. בדרך כלל הטרוריסטים מאיימים כי אם תביעותיהם לא ימולאו יוצאו האזרחים להורג. לרוב בפיגועים מסוג אלו השלטונות לא נענים לדרישות החוטפים ומפעילים יחידות מיוחדות לשחרר את האזרחים. לעיתים קורה כי הממשלות נכנעות או מתפשרות עם החוטפים.
תחילתם של פיגועי המיקוח המפורסמים היו בשנות השבעים בסדרת פעולות של ארגוני טרור פלסטינים נגד ישראל, במהלכם נחטפו מספר מטוסים ונשבו בני ערובה גם בפעולות קרקעיות בישראל, באסון מעלות ובמלון סבוי.
ארגוני טרור צ'צ'ניים הצליחו להביא את פיגועי המיקוח לסדרי גודל גבוהים כאשר החזיקו בשני אירועים נפרדים מעל 800 איש כבני ערובה, אבל בכל המקרים הללו לא הצליחו להגיע לתוצאות מכיוון שהמשטר הרוסי בניגוד למשטרים מערביים היה נכון להקריב אזרחים רבים ולא להיכנע לדרישות החוטפים.
פיגועי מיקוח מפורסמים.
מטוס סבנה.
ב-8 במאי 1972 - חטיפת מטוס סבנה - כוון כנגד ישראל - בפעולת חילוץ שהצליחה, נפצעו שלושה נוסעים, אחת מהן מתה מפצעיה.
אולימפיאדת מינכן.