ב-2013 הגישה קומורו תלונה כנגד ישראל לבית הדין הבינלאומי, בשל פשעי מלחמה שביצעה ישראל כביכול, בעת המשט לעזה. ה"מאווי מרמרה", עליה ישראל השתלטה, נשאה דגל של קומורו. בנובמבר 2014 הודיעה בנסודה כי הבדיקה המוקדמת העלתה שאין מקום לחקירה רשמית משיקול של סדרי עדיפויות. אפילו אם ישראל ביצעה כביכול פשעים, הם יהיו קלי ערך ביחס לפשעי מלחמה בעולם.
מבצע צוק איתן.
בנסודה הואשמה על ידי פרו-פלסטינים בכניעה ללחצים פוליטיים של ישראל וידידותיה, בשל אי-פתיחת חקירה כנגד פשעים כביכול של ישראל במבצע צוק איתן. היא דחתה את ההאשמות, בטענה כי כל עוד מדינת פלסטין לא תצטרף לבית הדין ותקבל על עצמה את כלליו, אין לבית הדין סמכות לחקור אם בוצעו פשעים על אדמתה. בינואר 2009 אמנם ביקשה הרשות הפלסטינית להצטרף לבית הדין אך בקשתה נדחתה באפריל 2012 משום שהיא לא הוכרה כמדינה. לאחר שעצרת האו"ם החליטה בנובמבר 2012 בהחלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם להכיר בפלסטין כמדינה משקיפה שאיננה חברה, עברה פלסטין לדעת בנסודה את המכשול הזה. אולם פלסטין לא חזרה מאז על בקשתה מינואר 2009, ולכן בית הדין לפי קביעת בנסודה עדיין לא יכול היה לחקור.
בשינוי מובהק לעמדתה הקודמת, בדצמבר 2019 הודיעה בנסודה כי כן קיימת עילה לפתוח בחקירה בעקבות חשד לביצוע פשעי מלחמה על ידי ישראל במסגרת מבצע צוק איתן ברצועת עזה. היא איזנה חוות דעת זו בהודיעה כי לדעתה יש צורך לחקור גם חשד לביצוע פשעי מלחמה של חמאס בשל שיגור רקטות לעבר ישראל ושימוש בתושבי עזה כבמגן אנושי. בנוסף, היא ציינה כי קיימת לדעתה עילה לפתוח בחקירה גם בעקבות פעילות ישראל ביהודה ושומרון ובמזרח ירושלים. עם זאת, היא ביקשה חוות דעת נוספת גם של שופטי בית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג בנוגע לעצם סמכות בית הדין הפלילי הבינלאומי לשפוט את הנעשה באזורים אלה. ב־5 בפברואר 2021 הודיעו שופטי בית הדין כי בית הדין בעל סמכות לחקור את הנעשה בשטחי יהודה ושומרון, מזרח ירושלים ורצועת עזה, וכי בשטחים אלה קיימת מדינה פלסטינית הכשירה להיות חברה באמנת רומא, ופתחו בחקירה שקיבלה את הכינוי "חקירת בית המשפט הבינלאומי הפלילי בעניין פלסטין".
חיים אישיים.
נשואה לפיליפ בנסודה, אזרח גמביה ממוצא מרוקאי ואם לשני בנים ובת מאומצת אחת.
אחד מהבנים, ג'ורג', תושב ארצות הברית, הואשם כי בשנת 2010 נשא אקדח שמספרו הסידורי טושטש, וכן כי הייתה עליו כמות קוקאין מסחרית. לאחר סדרת הסתבכויות עם החוק, הוא נורה ונהרג במהלך קטטה בבר במינסוטה, באמצע שנת 2017.
באפריל 2012 בחר בה "טיים מגזין" לאחת ממאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם.
פטו בנסודה
קלאבהאוס
קלאבהאוס (באנגלית: Clubhouse) היא תוכנית שיקום פסיכוסוציאלי ותמיכה לאנשים המתמודדים עם הפרעות נפשיות, במסגרת הקהילה.
בניגוד לטיפולים היומיים ולמודלים מסורתיים אחרים לטיפול במסגרת הקהילה, משתתפי תוכנית הקלאבהאוס נקראים "חברים" (בניגוד ל"מטופלים" או "קליינטים"), ופעולות השיקום מתמקדות בחוזקות וביכולות, ולא בהפרעות הנפשיות שלהם. התוכנית איננה קלינית, ואין פסיכותרפיסטים או פסיכיאטרים בצוות המטפל. משתתפי התוכנית חלקם על בסיס שכר וחלקם האחר על בסיס התנדבותי.
פעילות.
הארגון המרכזי המפעיל את תוכנית קלאבהאוס הוא "קלאבהאוס אינטרנשיונל" (Clubhouse International), שנקרא בעבר "International Center for Clubhouse Development (ICCD)". הפעילות במסגרת התוכנית מבוססת על ארבע זכויות עיקריות לחברים:
החברים וצוות ההפעלה עובדים זה לצד זה, על מנת לנהל את המשימות המתבצעות במסגרת התוכנית, תוך סיפוק הזדמנויות לחברים לתרום משמעותית בדרכים שונות. הקלאבהאוס מופעל במודל שיתופי בין החברים לצוות ההפעלה וההנהלה כעמיתים לאותן מטרות. האווירה נועדה לבטא תמיכה, קבלה והתחייבות לאותן מטרות. התרומה משותפת לכל יחיד בחברה זו, כך שהחברים פועלים כבוגרים תורמים ולא כמטופלים. המודל נועד להוכיח כי אנשים עם בעיות נפשיות יכולים לחיות חיים פרודוקטיביים ומוצלחים בקהילה למרות ההפרעות מהן הם סובלים ומידת חומרתן.
כיום פועלים כ-325 קלאב-האוסים ב-28 מדינות ברחבי העולם. בישראל פועלים חמישה קלאב-האוסים: הוותיק ביותר פועל בנצרת עילית, והאחרים בטבריה, בירושלים, בחיפה ובחדרה.
היסטוריה.
בתחילת שנות ה-40 של המאה הקודמת, ניסו הפסיכיאטר חירם ג'ונסון מבית החולים הפסיכיאטרי רוקלנד בניו יורק, יחד עם אליזבת שרמרון (Elizabeth Schermerhorn), טכנאית בבית החולים, להקים קבוצת עזרה עצמית למתמודדים עם הפרעות נפשיות מבית החולים. ההתארגנות לא צלחה, אך ב-1944 התארגנה קבוצה של עשרה מתמודדים שיצאו מאשפוז פסיכיאטרי ברוקלנד, ואחד מהם, מייקל אובלנסקי, פנה לסיוע לשרמרון. הם הקימו קבוצה בשם "אנחנו לא לבד" (WANA - We Are Not Alone). שרמרון סייעה לקבוצה ובהמשך אספה תרומות עבור הארגון במסגרת קהילות בריאות הנפש בניו-יורק. תחילה פעלה הקבוצה כקבוצה לעזרה עצמית, ובהמשך היא התפתחה לקהילה יזמית מוצלחת המבוססת על תוכנית של עזרה למתמודדים להשיב לעצמם את הפעילות והשאיפות שהיו להם לפני תקופת מחלתם.
ב-1948 נפתח הקלאבהאוס הראשון, בית פונטיין, במנהטן; בעזרתם של מתנדבים. בית פונטיין נרכש רשמית בתחילת 1950. תוכנית בית פונטיין הפכה לתבנית לדגם הקלאבהאוס בשנת 1977, אז זכה הארגון במענק רב שנתי מטעם המכונים הלאומיים לבריאות, במטרה ליצור תוכנית הכשרה לאומית ולהקים קבוצות דומות. עד 1987 הוקמו 220 מסגרות קלאבהאוס בארצות הברית. ב-1994 הוקם הארגון העצמאי ICCD, במטרה לתמוך בהקמת קלאבהאוסים ברחבי העולם ולפתח את המודל. הארגון ממשיך לקדם את המודל עד היום, מקיים כנסי מחקר בתחום, ועוד.
טוביה טננבאום
אברהם רונן
או באהן
קה-דה-וה
גמאלדה גאלרי
אברהם רונן (חוקר אמנות)
אברהם רונן (קאושנסקי) (2 באפריל 1929 – 4 ביוני 2014) היה חוקר ומבקר אמנות ישראלי, פרופסור לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב ודקאן הפקולטה לאמנויות בה.
ביוגרפיה.
רונן נולד בשנת 1929 במושבה ראשון לציון, בן ליצחק ושרה קאושנסקי מטיגינה (בנדרי; כיום במולדובה). בשנת 1948 התגייס לפלמ"ח והשתתף בקרבות מלחמת העצמאות. לאחר מכן הצטרף לקיבוץ ארז. בשנת 1949 עזב את הקיבוץ ועבר לירושלים, שם למד באוניברסיטה העברית פילוסופיה והיסטוריה כללית, תוך כדי עבודה במשרד מבקר המדינה והוראת תולדות האמנות בבית הספר לאמנות בצלאל.
בשנים 1958–1959 למד תולדות האמנות באוניברסיטת פירנצה. בשנים 1957–1963 כיהן כמנהל ארכיון בית הנכות בצלאל בירושלים. בשנים 1963–1967 היה הנספח לתרבות בשגרירות ישראל ברומא. באותה תקופה השלים את לימודיו בתולדות האמנות וקיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת רומא.
בשנים 1964–1976 היה הממונה לענייני אמנות של הביתן הישראלי בביאנלה של ונציה.
בשנת 1968 הצטרף לסגל החוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב כמרצה. ב-1971 הועלה לדרגת מרצה בכיר, וביולי 1978 הועלה לדרגת פרופסור חבר. בשנים 1972–1976 כיהן כראש החוג לתולדות האמנות. בשנים 1980–1983 כיהן כדקאן הפקולטה לאמנויות, ולאחר מכן שהה סמסטר אחד במכון למחקר מתקדם שליד אוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית.
בשנת 1997 פרש כפרופסור אמריטוס.
נפטר ב-2014 ותרם את גופתו למדע.
חייו הפרטיים.
בשנת 1954 נישא לשרה גרינשטיין ונולדו לו שני בנים, יובל ואיתמר. שרה נפטרה בשנת 1977, וב-1979 נישא בשנית לחיה מולד.
אמיר איל
אמיר איל (נולד ב-6 במרץ 1965) הוא איש עסקים ישראלי, יזם, והבעלים של קבוצת ההשקעות אינפיניטי ושל בית ההשקעות אילים.
ביוגרפיה.
אמיר איל נולד וגדל בנתניה. את שירותו הצבאי עשה כקצין מודיעין ביחידה טכנולוגית מבצעית, לאחר סיום לימודי עתודאי באלקטרוניקה ומחשבים. תוך כדי שירותו הצבאי השלים תארים אקדמאים נוספים בחשבונאות ובכלכלה באוניברסיטת תל אביב ולימודי המשך בחשבונאות בפקולטה לניהול של אוניברסיטת תל אביב. בוגר תוכנית מנהלים בכירים של אוניברסיטת הרווארד בבוסטון ארצות הברית.
איל הוא בעלים של קבוצת ההשקעות אינפיניטי ושל בית ההשקעות אילים ובכלל זה אילים קרנות נאמנות. מכהן כיו"ר אינפיניטי ויו"ר אילים, לצד בעלות על חברות השקעה שונות אחרות. מכהן בוועד המרכזי של לשכת רואי החשבון בישראל ומשמש כיו"ר ועדת הקשר של הלשכה ורשות שוק ההון במשרד האוצר. חבר ואיש הנהלה לשעבר בסניף הישראלי של ארגון YPO (ארגון מנכ"לים, יזמים ונשיאי חברות בינלאומי). חבר בוועדת ההיגוי של השקעות קרן GIF (קרן גרמניה-ישראל למחקרים), יו"ר לשעבר של אגודת ידידי האוניברסיטה הפתוחה, מרצה בנושאי שוק ההון במסגרות שונות, לרבות באקדמיה, ופרשן כלכלי באמצעי התקשורת. כיהן כדירקטור בחברה הציבורית לשעבר יקבי ברקן והשתתף כמשקיע בתוכנית הריאליטי "הכרישים" ששודרה בערוץ 10. כיהן בעבר כחבר הנהלה באגודת הידידים של ארגון "נא לגעת". מחזיק ב-10% מפטנט משחק הכדור "בוגולוג". בעברו שיחק כדורסל מקצועי החל מקבוצת הילדים ועד הבוגרים של מכבי נתניה.
בשנת 2021 חזר להשתתף בצוות המשקיעים בעונתה החמישית של התוכנית "הכרישים" של קשת וגיל הפקות לאחר שהשתתף בעונה השנייה.
מתגורר בהרצליה. נשוי ואב לארבעה.
קריירה עסקית.