בתקופת שושלת צ'ינג הפך האי לנטאו למרכז של שודדי ים. שודד הים צ'אונג פו צאי השתלט על מפרץ טונג צ'ונג והשתמש במצודה כבסיסו. כוחות הצבא הסיני נשלחו לכבוש את המצודה, ובשנת 1832 הוצב כוח צבאי במצודה על מנת לשלוט באזור ולעצור את שודדי הים. בשנת 1898 עם החכרת הטריטוריות החדשות לבריטניה כחלק ממושבת הונג קונג, פונתה המצודה.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה המצודה כבסיס עבור הצבא היפני. לאחר המלחמה שימשה המצודה כתחנת משטרה ולאחר מכן כמכללה. כיום משמשת המצודה כבית ספר.
בשנת 1979 הוכרזה המצודה כאתר היסטורי, ושופצה בשנת 1988.
טוראקו כחול
טוראקו כחול (שם מדעי: "Corythaeola cristata") הוא עוף טרופי יחיד בסוג "Corythaeola". הוא המין הגדול ביותר במשפחת הטוראקיים. אורכו 70-75 ס"מ ומשקלו 0.8 עד 1.2 קילוגרם. הוא חי בין השאר בקונגו, שם צדים אותו בשל בשרו ונוצותיו, הנחשבות קמע למזל. צבעו כחול מקורו צהוב עם כתם אדום.
מאפיינים.
הטוראקו הכחול הוא הגדול ביותר בין כל הטורקואים, אורכו 70-76 ס"מ ומשקלו 800 עד 1200 גרם.
הטוראקו הכחול חי באפריקה, מגינאה וסיירה לאון למרכז אפריקה וקונגו, ודרומה לרואנדה ובורונדי כולל אגן הקונגו. סביבות הגידול המועדפות עליו הן יערות שפלה ויערות הרריים. הטוראקו אוכל בעיקר פירות על ידי תלישתם מהעץ, אך כמו ההואצין אוכל גם עלים, נבטים ופרחים, ואף אצות. הוא חי בגובה של עד 2700 מטר מעל פני הים. הטוראקו בונה את קינו על מצע של ענפים יבשים, שנבנה על ידי הזכר והנקבה כאחד. הנקבה מטילה כ-2 ביצים כחולות-ירוקות ודוגרת עליהם יחד עם הזכר במשך כ-31 ימים. הגוזלים מצמיחים נוצות 5 עד 6 שבועות לאחר הבקיעה, אבל הוריהם עדיין מאכילים אותם במשך 3 חודשים לאחר מכן.
סביבת הרבייה של הטוראקו הגדול היא גדולה מאוד, למרות שהאוכלוסייה הכללית של הטוראקואים הכחולים לא נספרה, והוא דווח על ידי חוקרים כמין הטוראקו שפרוש על השטח הגדול ביותר, ונראה שהוא לא נדיר ברוב שטח התפוצה שלו. האוכלוסייה נחשבת ליציבה בהיעדר ראיות לירידות באוכלוסייה או איומים משמעותיים. לכן הטוראקו מוגדר על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב "ללא חשש" (LC).
טונג צ'ונג
טונג צ'ונג (בסינית מסורתית: 東涌, בסינית פשוטה: 东涌, באנגלית: Tung Chung, קרי "זרם מזרחי") הוא אזור בצפון מערב האי לנטאו שבטריטוריות החדשות של הונג קונג. משמעות השם "הנחל המזרחי".
אזור טונג צ'ונג הוא אחד מאזורי "הערים החדשות" שנבנות בהונג קונג.
היסטוריה.
אזור טונג צ'ונג יושב בתקופת שושלת סונג (960 - 1279). באותה עת היה באזור כפר שתושביו התפרנסו מדיג וחקלאות.
בראשית המאה ה-19 נשלט אזור זה של האי לנטאו על ידי שודדי ים עד שצבא שושלת צ'ינג השתלט על האזור והקים, בשנת 1817 שתי מצודות באי - מצודת פאן לאו בדרומו ומצודת טונג צ'ונג בצפונו.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימש האזור כבסיס עבור צבא יפן.
עם הקמת נמל התעופה הבינלאומי של הונג קונג החל פיתוח נרחב של האזור אשר כלל ייבוש שטחי ים נרחבים, הקמת תשתיות עבור שדה התעופה והקמת שכונות מגורים עבור עובדי השדה ועובדי שירותי השדה.
פיתוח האזור מבוצע בארבעה שלבים, כאשר בסיום הפיתוח תהפוך העיר לעיר בת 250,000 תושבים. בשנת 1994 החל הפיתוח, ועבודות התשתית הסתיימו בשנת 1997 עם סיום בניית שכונות המגורים הראשונות, בהן מתגוררים 18,000 תושבים העובדים בשדה התעופה הסמוך.
בשלב הפיתוח השני יובשו 350,000 מ"ר מהים בשנת 2000, ובהמשך יובשו 270,000 מ"ר נוספים מים בשנת 2001, ועליהם נבנו שכונות מגורים עבור 69,000 תושבים.
במסגרת שלב הפיתוח השלישי יובשו 260,000 מ"ר נוספים מהים בשנת 2003, עליהם יבנו דירות עבור 22,000 תושבים נוספים.
שלב הפיתוח הרביעי טרם החל.
במסגרת פיתוח האזור הוארך קו טונג צ'ונג של הרכבת התחתית של הונג קונג ונבנו בטונג צ'ונג קניון המותגים סיטיגייט ורכבל נגונג פינג 360 המוביל לאתר התיירות והמנזר בנגונג פינג.
אפולו (חללית)
החללית אפולו (באנגלית: Apollo) הייתה החללית שנבנתה במסגרת תוכנית אפולו ויועדה להביא את האדם הראשון אל הירח ולהחזירו אל כדור הארץ. החללית הייתה מורכבת מחמישה חלקים מרכזיים (מלמעלה למטה): מערכת מילוט, תא הפיקוד, תא השירות ורכב הנחיתה על הירח שהוכנס לתוך מתאם החללית הירחית. החללית שוגרה לחלל על גבי משגר סטורן IB בשמונה משימות סביב כדור הארץ ועל גבי משגר סטורן 5 בשלוש משימות סביב כדור הארץ ושמונה משימות אל הירח.
החללית עוצבה לפי שיטת המפגש במסלול סביב הירח: שתי חלליות (רכב הנחיתה על הירח ותאי הפיקוד והשירות) שמעוגנים אחד אל השני ומוכנסים למסלול סביב הירח. חללית אחת נשארת במסלול סביב הירח (תאי הפיקוד והשירות) וחללית אחת נוחתת על הירח (רכב הנחיתה) ולאחר מכן ממריאה ממנו ומתחברת חזרה אל החללית שבמסלול שמחזירה את האסטרונאוטים אל כדור הארץ.
תאי הפיקוד/שירות.
תא הפיקוד (CM).
תא הפיקוד של החללית אפולו היה תא הבקרה של החללית, תא המגורים של שלושת האסטרונאוטים ותא החדירה לכדור הארץ. בתוך התא היה לחץ אוויר שאפשר לאסטרונאוטים לשהות בתוכו ללא חליפות חלל. התא הכיל את כיסאות האסטרונאוטים, פאנל בקרה ושליטה, מערכות הנחיה אופטיות ואלקטרוניות, מערכות קשר, מערכות חשמל וכל מערכת אחרת שנדרשה לקיום חיים. לתא הפיקוד היו חמישה חלונות ושתי כניסות. כניסה אחת בראש התא שאיפשרה מעבר בין התא לבין רכב הנחיתה על הירח ש"עגן" בצמוד לו ופתח צידי שממנו נכנסו ויצאו האסטרונאוטים כשהיו בכדור הארץ. לתא היו גם מגיני חום שהתפוררו בחדירה לאטמוספירה ושלושה מצנחים שהאטו את התא בחזרה לכדור הארץ.
תא השירות (SM).
תא השירות היה התא שהכיל את מכלי הדלק, מערכות חשמל, מערכות קשר, מערכות חימום וקירור, מימן, חמצן, ומנוע מרכזי. במשימות אפולו 15, אפולו 16 ואפולו 17, תא השירות הכיל גם חבילת מחקר מדעית, מצלמות מיפוי ולוויין קטן לחקר הירח ששוחרר במהלך המשימה.
המנוע והדלק תפסו חלק גדול מאוד של תא השירות. המנוע, שניתן להדלקה וכיבוי חוזרים, הכניס והוציא את החללית ממסלול סביב הירח ושימש גם לתיקוני מסלול בדרך אל הירח ובחזרה ממנו.
תא השירות נשאר מחובר אל תא הפיקוד במשך כל המשימה. הוא הושלך מתא הפיקוד רק לפני החדירה לאטמוספירה, במהלכה הוא נשרף.
רכב הנחיתה על הירח (LM).
רכב הנחיתה על הירח היה חלק החללית שנחת על הירח כשבתוכו שני אסטרונאוטים. בהמשך הוא גם החזיר אותם אל תא הפיקוד והשירות שנשארו במסלול סביב הירח כשבתוכם האסטרונאוט השלישי. רכב הנחיתה היה למעשה "ספינת החלל" הראשונה מפני שהוא הרכב היחיד שתוכנן לנוע אך ורק בחלל החיצון. הוא היה מורכב משני חלקים מרכזיים, חלק הנחיתה על הירח וחלק ההמראה מן הירח. הרכב סיפק מערכות קיום חיים לשני האסטרונאוטים ששהו בו למשך ארבעה עד חמישה ימים. רכב הנחיתה תוכנן ויוצר על ידי חברת גראמן תחת אחריותו של טום קלי.
חלק הנחיתה על הירח כלל את כני הנחיתה, רדאר נחיתה, מנועים רקטיים לנחיתה ודלק עבור מנועים אלו. היו בו גם מספר מדורי אחסון בהם אוחסנו מכשירים שהוצבו על הירח על ידי האסטרונאוטים כחלק ממשימתם. במדורי אחסון אלו אוחסן גם רכב הירח במשימות אפולו 15, 16 ו-17. על חלק הנחיתה הוצבו גם מצלמות וציוד נוסף ששימש את האסטרונאוטים במשימתם.
חלק ההמראה מן הירח כלל את תא הצוות בו שהו האסטרונאוטים במהלך הנחיתה, ההמראה ובזמן השהיה על הירח, פאנל שליטה ובקרה, פתח עליון (שממנו עברו אל ומתא הפיקוד), פתח צידי (ממנו יצאו ונכנסו מן הירח), מערכות הנחיה אופטיות ואלקטרוניות, מערכות קשר, אספקת חמצן לדרך חזרה מן הירח אל תא הפיקוד, מנועים רקטיים להמראה מן הירח ודלק עבור מנועים אלו.
לאחר החיבור מחדש לתא הפיקוד, האסטרונאוטים היו עוברים לתא הפיקוד ומשליכים את רכב הנחיתה על הירח שלא היה בו עוד צורך.
רכב הנחיתה במשימת אפולו 11 כונה בקשר "עיט" על שם הציפור עיטם לבן-ראש
. שם זה הפך להיות מזוהה בציבור הרחב עם רכבי הנחיתה, למרות שלכל רכב נחיתה ניתן שם שונה.
מערכת המילוט (LES).
מטרת מערכת המילוט היא למשוך את תא הפיקוד בו נמצא הצוות ממשגר הסטורן 5 במקרה ויש צורך לבטל את המשימה. הצורך לבטל את המשימה מגיע כאשר יש מקרה חרום של אש בכן השיגור או שהטיל מתפוצץ או סוטה ממסלולו.
המערכת ניתנה להפעלה אוטומטית או ידנית והייתה מתוכננת להדליק מנוע דלק מוצק שהיה מסיט את תא הפיקוד מדרכו של המשגר. לאחר הפעלת המנוע והרחקת תא הפיקוד מהמשגר, המנוע היה כבה ומצנחי תא הפיקוד נפתחים. במקרה ומערכת המילוט הייתה מופעלת על כן השיגור, המערכת הייתה מביאה את תא הפיקוד לגובה מספק לפתיחת המצנחים.
מתאם החללית הירחית (SLA).
מתאם החללית הירחית היה מבנה חרוטי שהוצב בראש טיל הסטורן. בתוכו הוצב רכב הנחיתה הירחי ומעליו הוצבו תאי השרות והפיקוד. המתאם הגן על רכב
הנחיתה הירחי ועל מנוע תא השרות במהלך השיגור. הוא הורכב מ-4 לוחות נפרדים כך שבעת השלכתו הם נפתחו כפרח.
זמן מה לאחר כיבוי מנוע שלב עזיבת כדור־הארץ (השלב השלישי של טיל השיגור), טייס תא הפיקוד השליך את לוחות המתאם כך שרכב הנחיתה היה חשוף, ומחובר אל שלב העזיבה. לאחר מכן,
הרחיק את תאי השרות והפיקוד מרכב הנחיתה, התהפך באמצעות מנועי התמרון של תא השירות והתחבר בזהירות אל רכב הנחיתה, ושלפו החוצה. לאחר מכן, סולק שלב העזיבה בדרך־כלל אל תוך מסלול שמשי.
מסלול (תורת החבורות)
הומומורפיזם (אלגברה)
ספר החשבונייה