מאמרים רפואיים מציינים כי פנטניל עלול לגרום לסינדרום גמילה (כמו בגמילה מאלכוהול) וכמו כן לחרדה, דיכאון קליני ופסיכוזה. תופעות לוואי שכיחות, המשותפות למשפחת האופיואידים, הן בחילה, יובש בפה, עייפות, כאבי ראש, קוצר נשימה, אפניאה (דום נשימה) ועצירות במתן שתן. בנוסף עשוי פנטניל לגרום לשלשול. עם זאת, פנטניל מעורר תגובת היסטמין פחותה מאשר אופיואידים אחרים, כך שהוא גורם פחות גירוד. מנת יתר של פנטניל עשויה לגרום לכשל נשימתי ומוות.
תופעות הלוואי הנפוצות של פנטניל (יותר מ-10% מהחולים) כוללות שלשול, בחילה, עצירות, יובש בפה, ישנוניות, בלבול, תשישות, הזעה. תופעות לוואי פחות נפוצות (3-10% מהחולים): כאבי בטן, כאבי ראש, עייפות, אנורקסיה וירידה במשקל, סחרחורות, עצבנות, הזיות, חרדה, דיכאון, תסמינים דמויי שפעת, הפרעות בעיכול (קלקול קיבה), קוצר נשימה, דיכוי נשימתי, דום נשימה, ואצירת שתן. שימוש בפנטניל קשור גם עם אפאזיה.
נגזרות.
פנטניל מהווה בסיס לקבוצה של כמה עשרות אופיואידים שהם אנלוגים שלו. האופיואיד החזק ביותר המותר לשימוש בבני אדם, סופנטניל , חזק פי 5–10 מפנטניל ופי 500-1,000 ממורפין. הסם האופיואידי החזק ביותר הנמצא בשימוש מסחרי הוא קרפנטניל , המותר לשימוש וטרינרי בלבד, למטרת הרדמה של חיות גדולות, פילים לדוגמה. הוא חזק פי 10,000 ממורפין. כמו כן, קיימים אנלוגים בלתי-חוקיים של פנטניל, המשמשים או ששימשו בתור סמי רחוב, בין הבולטים שבהם .
נראה כי אנלוגים של פנטניל מצאו שימוש גם כנשק כימי. כך, למשל, בעת משבר בני הערובה בתיאטרון במוסקבה ב-2002, הזרים הספצנאז סם אופיואידי בצורת תרחיף אל מערכת האוורור של התיאטרון כדי לשתק את החוטפים. אמצעי זה, "", מבוסס כנראה על נגזרת חזקה של פנטניל, כמו או אף קרפנטניל. הדבר הביא למותם של 127 בני ערובה.
ציקי ולדן
ג'ון סקנלה
ד"ר ג'ון סקנלה (באנגלית: John Scannella) הוא פלאונטולוג אמריקאי המתמחה בחקר דינוזאורים ובפרט בטריצרטופס - הדינוזאור הצרטופסי הידוע מכולם. סקנלה זכה לפרסום בעיקר בזכות המאמר שכתב עם ג'ק הורנר ובו הוא מציע שהטורוזאורוס (מארש, 1891) איננו סוג טקסונומי נפרד, אלא צורה מבוגרת של טריצרטופס.
ביוגרפיה.
סקנלה התאהב בדינוזאורים כבר בגיל צעיר, כאשר ביקר במוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע.
הוא למד לתואר ראשון (B.Sc) במסלול של גאולוגיה (ראשי) וביולוגיה (משני) באוניברסיטת ראטגרס שם סיים ב-2002. אחרי סיום התואר הראשון התנדב במוזיאון הגאולוגיה של האוניברסיטה ועזר לאוצר ביל סלדן לארגן את האוספים. כמו כן, הוא עבד כמסביר על מאובנים במוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע.
ב-2005 פגש את ד"ר ג'ק הורנר במוזיאון המדינה של ניו ג'רזי והחל לעשות דוקטורט במחלקה למדעי כדור הארץ שבאוניברסיטת מונטנה תחת הנחייתו.
ב-2009 כתב מאמר יחד עם D.W. Fowler ובו הוא מציג הוכחה ש-"Triceratops horridus" ו-"Triceratops prorsus" הם שני מינים טקסונומיים שונים של טריצרטופס, בהתבסס על הפרדה סטרטיגרפית, כלומר: מאובנים של כל מין נמצאו בשכבות גאולוגיות שונות, ולכן חיו בזמנים שונים.
ב-2010 פרסם עם המנחה שלו לדוקטורט ג'ק הורנר את המאמר המפורסם שטוען שהטורוזאורוס הוא לא סוג נפרד, אלא בעצם צורה מבוגרת של טריצרטופס. ב-2015 סיים את לימודיו וקיבל תואר דוקטור.
בנוסף למחקר תאורטי עוסק סקנלה גם בעבודת שדה (field work) וגילוי מאובנים.
האם טורוזאורוס הוא טריצרטופס מבוגר?
ב-2010 הציע סקנלה יחד עם ג'ק הורנר בעקבות מחקר שערכו (בשנים 2009-2010) שהטורוזאורוס אינו סוג טקסונומי נפרד אלא טריצרטופס בוגר ובשל (mature), שגופו ועטרתו גדלו וכן שבגלל הגדילה נוצרו "חלונות" בעטרה.
הם מציגים מספר נימוקים להצעתם. ראשית, לדבריהם, מבחינה אנטומית, הטריצרטופס והטורוזאורוס כמעט זהים, וגם הגולגולות שלהם דומות למדי (למעט העטרה, שמשתנה עם הגדילה). עוד נימוק נוגע למבנה העצם: כאשר בוחנים עצמות של טריצרטופס (גם גדול, כלומר, לא גור אלא גם מבוגר צעיר) מגלים שמדובר בעצם שעדיין גדלה, לעומת מבנה העצמות של הטורוזאורוס, שמראות עצם מבוגרת שגדלה ובגרה לחלוטין. עוד נימוק נוגע למציאת פרטים בגילים שונים: בעוד שנמצאו טריצרטופסים בכל שלבי ההתפתחות: מביצה, תינוק, גור וכלה במבוגר צעיר, מעולם לא נמצא טורוזאורוס צעיר. הסברה שהטורוזאורוס הוא למעשה טריצרטופס מבוגר יכולה לפתור תעלומה זו.
השערה זו עדיין נתונה בוויכוח מדעי.
בית הכנסת הגדול של בזאנסון
בית הכנסת הגדול של בזאנסון (בצרפתית: synagogue de Besançon) הוא בית כנסת בסגנון נאו מורי הממוקם בעיר בזאנסון שבצרפת. בית הכנסת נבנה בין השנים 1869–1870 לטובת יהודי העיר. המבנה הוא אתר היסטורי מוכרז.
צורתו של המבנה, קישוטיו וריהוטו הופכים את הבניין הזה לאחת מהיצירות המקוריות והיפות בעיר.
פלאפרנאטר
פלאפרנאטר (באנגלית: Fluffernutter) הוא כריך הפופולרי במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית ובחלקים אחרים של ניו אינגלנד. כריך זה מכיל חמאת בוטנים וממרח קרם מרשמלו.
הכריך מוכן לרוב מלחם לבן פרוס, אך יש גרסאות הכוללות לחם מקמח מלא וכן לעיתים הכריך כולל פרוסות בננה או דבש.
הכריך הפופולרי עלה לכותרות במסגרת דיון שנערך בבית המחוקקים של מסצ'וסטס בו הציע סנטור מדינת מסצ'וסטס גארט באריוס להגביל הגשתו של הכריך בבתי הספר במדינה. באותו דיון הוצעה הצעה נגדית להכריז על הכריך ככריך הלאומי של המדינה.
המונח "פאלפרנאטר" הוא סימן מסחרי רשום של חברת דארקי-מוור (Durkee-Mower Inc), יצרנית קרם המרשמלו, מאז שנות ה-60 של המאה ה-20 אולם במסגרת תביעה שנערכה בבית המשפט המחוזי הפדרלי של מחוז מסצ'וסטס, בו תבעה חברת דארקי-מוור את חברת ויליאמס סונומה (Williams-Sonoma Inc) על השימוש בשם, קבע בית המשפט המחוזי שהסימן המסחרי חל רק על גלידות ותפריטים, ולא על שמו של הכריך.
ג'ק הורנר
ג'ון ר. הורנר
ג'ון "ג'ק" ר. הורנר (באנגלית: John "Jack" R. Horner; נולד ב-15 ביוני 1946) הוא פלאונטולוג אמריקאי מפורסם המתמחה בחקר דינוזאורים.
ביוגרפיה.
הורנר נולד וגדל בשלבי, מונטנה. הוא למד 7 שנים באוניברסיטת מונטנה והתמחה בגאולוגיה וזואולוגיה. הוא שירת שנתיים בחיל הנחתים האמריקאי ושירת בכוחות המיוחדים בזמן מלחמת וייטנאם. הורנר לא השלים את התואר הראשון מאחר שנכשל בקורסים בשפה זרה (מאחר שיש לו דיסלקסיה והוא לא היה יכול לקרוא היטב גרמנית). למרות זאת הוא הגיש תזה מכובדת על הפאונה של אבן הגיר של Bear Gulch, אתר מאובנים מפורסם ושמור היטב לאורך המיסיסיפי. ב-1986 העניקה לו אוניברסיטת מונטנה דוקטורט במדע והוא זכה למלגת מק'ארתור (MacArthur Fellowship) היוקרתית.
הורנר פרסם יותר מ-100 מאמרים ו-6 ספרי מדע פופולרי (בהם Dinosaurs Under the Big Sky, וספר הילדים Maia: A Dinosaur Grows Up).
כיום הוא האוצר של מחלקת הפלאונטולוגיה במוזיאון הרי הרוקי, פרופסור לפלאונטולוגיה ואוצר מצורף למוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע. הוא גם מרצה בתוכנית ה-Honors Program היוקרתית באוניברסיטת המדינה מונטנה.
הורנר גם היה יועץ מדעי לסדרת הסרטים פארק היורה ועבד עם חברי ההפקה בכל הסרטים. ואולם ההפקה לא תמיד הקשיבה לעצותיו, למשל ביצירתם את הסטיגימולוק שע"פ הורנר נחשב לפרט צעיר של פכיצפלוזאורוס.
בנוסף הוא השתתף בסרט עולם היורה (2015) בתפקיד עובד תחזוקה (ליד חצר הולוסירפטורים).
הישגים מדעיים.
באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 גילה הורנר את המאיאזאורה - דינוזאור הדרוזאורי המוכיח שהיו דינוזאורים שטיפלו בצאצאיהם.
הורנר גילה עוד מיני דינוזאורים בהם אורודרומאוס (Orodromeus makelai). על שמו נקראים מינים של אכלוזאורוס (Achelousaurus horneri) ואנאסזיזאורוס (Anasazisaurus horneri).
בקהיליה הפלאונטולוגית הורנר ידוע במחקריו על גדילה של דינוזאורים. ממחקריו הסיק הורנר שמינים רבים של דינוזאורים שנחשבו לסוגים נפרדים הם למעשה אותו סוג בשלבי גדילה שונים.
בעשור הראשון של המאה ה-21 עסקו צוותים של הורנר בחפירת וגילוי מאובנים ומצאו 5 פרטים של טירנוזאורוס רקס, אחד מהם אף גדול יותר מ"סו" - פרט של טירנוזאור שנחשב לגדול והשלם ביותר עד לגילויו של הורנר. הורנר טען שהטירנוזאורוס לא היה טורף מובהק ונהג כנראה לאכול יותר נבלות מאשר לצוד (עם זאת הוא היה הורג טרף פצוע או חלש). טיעון זה נראה בפירוט בתוכנית של ערוץ דיסקברי: העמק של הטירנוזאורוס רקס.
ב-2005 היה חלק מצוות מדענים שגילה רקמה רכה בתוך מאובן של טירנוזאורוס רקס.
ב-2010 פרסם עם ביחד עם תלמידו ג'ון סקנלה את המאמר המפורסם שטוען שטורוזאורוס הוא לא סוג טקסונומי נפרד אלא בעצם צורה מבוגרת של טריצרטופס. מאמר זה עורר ויכוח מדעי רחב שנמשך עד היום הזה והתזה שלו לא נהפכה לקונצנזוס מדעי.
בין תלמידיו הידועים נכללים הפלאונטולוגים המובילים גרגורי אריקסון (שחוקר ביומכניקה של תנינאים ודינוזאורים), סקוט סמפסון, קריסטי קרי-רוג'רס ודייוויד ואריקיו.
על הישגיו קיבל הורנר עיטור כבוד בשנת 2006.
Hiren's BootCD
Hiren's BootCD (קיצור מקובל: HBCD) היא תוכנה המיועדת לאתחול המכילה סט כלי מערכת המיועדים לתיקון ותחזוקת המחשב ומערכת ההפעלה. התוכנה בראשיתה ניתנה
להרצה באמצעות תקליטור ובהמשך יצאה גרסה המתאימה גם לפרישה והרצה על החסן נייד. יתרון התוכנה הוא ביכולתה לטפל במחשב ללא הזדקקות למערכת הפעלה כלשהי.
התוכנה יכולה לרוץ על כל מחשב המסוגל להריץ את אחת הגרסאות של מערכת הפעלה חלונות של מיקרוסופט, או את אחת ההפצות של מערכת ההפעלה לינוקס.
התוכנה מכילה בין היתר: