מסעה בן חמש עשרה השנים של תחנת החלל הרוסית הסתיים ב־23 במרץ 2001, כשמיר נכנסה לאטמוספירה של כדור הארץ קרוב לפיג'י והתרסקה בדרום האוקיינוס השקט. מומחים רוסים תכננו את ההתרסקות המבוקרת במשך חודשים, ביצעו מספר סימולציות למציאת המיקום האופטימלי להתרסקות. רוסיה רכשה חבילת ביטוח בסכום של 200 מיליון דולר, לכיסוי נזקים במקרה של פגיעה ברכוש בקרקע. קרוב לתום חייה היו תוכניות שונות לרכישתה על ידי גורמים מסחריים, כמו תאגיד החלל מירקורפ, כדי לשמש כאולפן הטלוויזיה/הסרטים הראשון במסלול בחלל, או לתיירות חלל, אולם תוכניות אלה לא יצאו אל הפועל.
גאנז'נ'רוזס
ונקובר
וַנְקוּבֶר (באנגלית: Vancouver, ) היא עיר הנמצאת בדרום-מערב הפרובינציה קולומביה הבריטית שבקנדה. היא נקראת על שמו של ג'ורג' ונקובר, קצין בצי הבריטי שחקר את האזור בסוף המאה ה-18. לוונקובר אוכלוסייה של 587,891 איש בתוך העיר עצמה בעוד שאוכלוסיית כל המטרופולין היא 2,180,737. המטרופולין של ונקובר היא הגדולה במערב קנדה והשלישית בגודלה במדינה כולה. העיר היא גם הגדולה ביותר בחוף הפסיפי הצפון-מערבי והמטרופולין שלה שנייה בגודלה באותו אזור רק לסיאטל. ונקובר מגוונת מאוד מבחינה אתנית; יותר ממחצית תושביה מדברים שפה אחרת מאנגלית בתור שפת אם.
ונקובר שוכנת בין מצר ג'ורג'יה לבין הרי החוף. כלכלתה נסמכת באופן מסורתי על משאביה של קולומביה הבריטית, הכוללים יערות, מכרות, דיג וחקלאות. העיר יושבה בשנות השישים של המאה ה-19 כתוצאה מהגירה מארצות הברית, שנגרמה מהבהלה לזהב של קניון פרייזר, אולם רבים מהמהגרים לא נשארו כשהבהלה הסתיימה. העיר התפתחה במהירות ממנסרה בודדת למרכז מטרופוליני גדול לאחר הגעתה של מסילת הברזל הקנדית-פסיפית ב-1887. נמל ונקובר נעשה משמעותי מבחינה בינלאומית לאחר השלמתה של תעלת פנמה שאפשרה לייצא דגן מערבה. מאז הפך הנמל לעמוס ביותר בקנדה ומייצא סחורה יותר מכל נמל אחר בצפון אמריקה. עם זאת, הכלכלה של העיר נעשתה מגוונת יותר עם השנים. לוונקובר תעשיית תיירות צומחת והיא הפכה למרכז הפקת הקולנוע השלישי בגודלו בצפון אמריקה, אחרי לוס אנג'לס וניו יורק, ואפילו הוענק לה הכינוי "צפון הוליווד". בעת האחרונה צומחת בוונקובר תעשיית היי-טק מפותחת המתרכזת במיוחד בפיתוח משחקי מחשב.
ונקובר נבחרת כל שנה באופן קבוע לאחת משלוש הערים הטובות ביותר למחיה בעולם. בשנת 2007 היא דורגה במקום ה-89 ברשימת הערים היקרות ביותר בעולם מתוך רשימה של 143 ערים גדולות. ובמקום השני בקנדה אחרי טורונטו. העיר גם דורגה במקום השלישי (יחד עם וינה) ברשימת הערים עם איכות החיים הטובה ביותר בעולם, אחרי ציריך וז'נבה.
ונקובר אירחה את אולימפיאדת החורף בשנת 2010.
ההיסטוריה של העיר.
ראיות ארכאולוגיות מרמזות כי בני אדם ישבו באזור כבר לפני כ-9,000 שנה. קו החוף של האזור נחקר בפעם הראשונה ב-1791 על ידי החוקר הספרדי חוזה מריה נרווז ושנה לאחר מכן על ידי ג'ורג' ונקובר, שנתן למקומות רבים באזור שמות בריטים. החוקר והסוחר סיימון פרייזר יחד עם צוותו היו האירופאים הראשונים שדרכו על אדמת האזור ב-1808.
הבהלה לזהב של קריבו בשנת 1861 הביאה 25,000 איש, בעיקר מקליפורניה, לשפך הנהר פרייזר, היכן שתוקם העיר ונקובר. היישוב האירופאי הראשון הוקם ב-1862 ב"חוות מקלירי" על נהר פרייזר. מנסרה שהוקמה ב-1863 במקום שנמצאת היום העיר צפון ונקובר השיקה את הקשר הארוך של העיר עם תעשיית העץ ואחריה הוקמו מנסרות רבות כשאחת מהן, "מנסרת הייסטינגס", הפכה לגרעין שסביבה התפתחה העיר. חשיבותה של המנסרה פחתה עם הגעתה של מסילת הברזל הקנדית-פסיפית בשנות השמונים של המאה ה-19, אך היא נשארה חלק חשוב בכלכלה המקומית עד לסגירתה בשנות העשרים של המאה ה-20.
ונקובר היא אחת מהערים הצעירות ביותר בקולומביה הבריטית. שכונת גאסטאון גדלה במהירות סביב פאב ארעי שהוקם על ידי ג'ק "גאסי" דייטון ב-1867 צמוד למנסרת הייסטינגס. ב-1870 ממשלת המחוז בדקה את היישוב ובחרה אתר לעיירה בשם גרנוויל, על שם שר החוץ הבריטי האחראי על הקולוניות, גראנוויל לווסון-גאוור. אתר זה, עם המפרץ הטבעי שלו, נבחר מאוחר יותר כתחנה הסופית של מסילת הברזל הקנדית-פסיפית. בניית מסילה זו הייתה אחד מהתנאים המוקדמים להצטרפותה של קולומביה הבריטית לקונפדרציה הקנדית ב-1871.
העיר ונקובר הוקמה רשמית מאיחוד מספר עיירות ב-6 באפריל 1886, אותה שנה שהרכבת הטרנס-יבשתית הגיעה. שמה של העיר נבחר על ידי נשיא מסילת הברזל הקנדית-פסיפית. חודשיים בלבד לאחר מכן שרפה קשה החריבה את העיר כולה, שנבנתה מחדש במהירות. מאוחר יותר באותה השנה הוקמה "מחלקת מכבי האש של ונקובר". תוך 30 שנה אוכלוסיית העיר גדלה מ-1,000 תושבים בשנת 1881, ליותר מ-100,000 בשנת 1911.
הכלכלה של העיר בתחילת דרכה נשלטה על ידי חברות גדולות כמו מסילת הברזל הקנדית-פסיפית שסיפקה ממון רב לבניית העיר. עד שנות השלושים של המאה ה-20 הסחורה שעברה בנמל היוותה את הסקטור הכלכלי הגדול ביותר בעיר. השליטה של העסקים הגדולים בכלכלה לוותה בתנועת עבודה שהייתה לעיתים מיליטנטית. שביתת האהדה הראשונה התרחשה בעיר בשנת 1903 כשעובדי הרכבת שבתו כנגד מסילת הברזל הקנדית-פסיפית במטרה לקבל הכרה כאיגוד ואחריה הגיעו שביתות כלליות רבות שהיו סוערות מאוד והסתיימו לעיתים עם הרוגים. בשנות העשרים הייתה רגיעה בכמות ובעוצמת השביתות אך היא הגיעה לסופה עם השפל הגדול. בשנות השלושים היה גל שביתות שהונהגו על ידי המפלגה הקומוניסטית.
גאוגרפיה.
המבנה הטופוגרפי המיוחד של העיר, המוקפת גופי מים מ-3 צדדים (צפון, מערב ודרום), וההרים המתנשאים מצפונה, עושים אותה לאחת הערים בעלות הנוף הנחשב לאחד מהיפים בעולם. לוונקובר שטח של 114 קמ"ר הכולל אדמה שטוחה והררית. העיר שוכנת בצמוד למצר ג'ורג'יה, גוף מים המוגן מהאוקיינוס השקט על ידי האי ונקובר. העיר מהווה חלק מחצי האי בורארד הנמצא בין מפרצון בורארד בצפון לנהר פרייזר בדרום. טעות נפוצה היא לחשוב כי העיר ונקובר שוכנת על האי ונקובר. גם העיר וגם האי (וכן העיר ונקובר במדינת וושינגטון) נקראים על שם ג'ורג' ונקובר.
העיר נודעת בשל נופיה המרהיבים ונמצא בה אחד מהפארקים האורבניים הגדולים ביותר בצפון אמריקה, פארק סטנלי. הרי החוף הצפוני שולטים בנוף העיר וביום בהיר ניתן לראות גם את הר הגעש המושלג הר בייקר, הנמצא דרומית-מזרחית לעיר במדינת וושינגטון שבארצות הברית, את האי ונקובר הנמצא מעבר למצר ג'ורג'יה, ואת חוף השמש בנמצא בצפון-מערב.
צמחייה.
הצמחייה המקורית של רוב אזור ונקובר הייתה יער גשם ממוזג צפוף, שכלל עצים מחטניים ומספר ריכוזים של עצי אדר ואלמון, וכן אזורים נרחבים של אדמת ביצה.
העצים המחטניים היו תערובת אופיינית לקולומביה הבריטית של אשוחית סיטקה, ארז אדום מערבי, רוש מערבי, אשוח דאגלס וטקסוס. בעבר האזור היווה את הריכוז הגדול ביותר של העצים הללו בכל אזור החוף של קולומביה הבריטית, ומכל החוף הפסיפי רק באזור סיאטל ישנם עצים יותר גבוהים. העצים הגדולים ביותר באזור היו היכן שנמצאת היום שכונת גאסטאון, בה החלה תעשיית כריתת העצים בוונקובר. היער בפארק סטנלי כולל בעיקר צמיחה שנייה ושלישית.
מבחר מגוון של צמחים ועצים יובא לאזור מחלקים אחרים של היבשת ושל האוקיינוס השקט. מינים שונים של עצי דקל הצליחו לצמוח באקלים של האזור וניתן לראות אותם במספרים גדולים, כמו גם צמחים כמו אדר יפני, מגנוליה ומיני רודודנדרון. צמחים אלו גדלים לעיתים לממדים עצומים משום שהם באים מאקלימים קשים יותר במזרח קנדה ואירופה. ברחובות רבים בעיר ניתן למצוא מגוון של עצי דובדבן יפני שנתרמו על ידי יפן משנות השלושים.
אקלים.
האקלים בוונקובר הוא מתון בצורה יוצאת דופן יחסית לאקלים הקנדי; העיר היא הרביעית בקנדה מבחינת חורפים חמים (שלוש הראשונות נמצאות על האי ונקובר). הטמפרטורה הממוצעת היומית בעיר נופלת מתחת ל-0 מעלות צלזיוס ב-46 ימים בשנה בממוצע ומתחת ל-10- מעלות בשני ימים בלבד. כמות המשקעים הממוצעת היא כ-1219 מילימטר בשנה, אולם נתון זה משתנה בצורה דרמטית בין חלקי העיר השונים. חודשי הקיץ הם די שמשיים ויבשים והטמפרטורות בהם נוחות אך לעיתים קרירות בשל רוחות מהים. הטמפרטורה הממוצעת היומית בקיץ מגיעה למקסימום של 22 מעלות, אולם לעיתים הטמפרטורה עולה אפילו מעל ל-26 מעלות. בתקופת החורף יותר מחצי מהימים הם גשומים. שלג נופל בממוצע כ-11 ימים בשנה, כאשר מתוכם רק בשלושה ימים הוא נערם לגובה של יותר מ-6 סנטימטרים.
דמוגרפיה.
מתכנני העיר בשנות החמישים והשישים עודדו בכוונה התפתחות של בתי מגורים רבי-קומות בשכונת ווסט אנד הנמצאת בחצי האי דאונטאון ויצרו ליבה אורבנית קומפקטית. צפיפות חצי האי בשנת 2001 הייתה כ-12100 איש לקמ"ר (לעומת צפיפות של כ-5200 איש לקמ"ר בעיר כולה). העיר, ובמיוחד ראש העיר סם סאליבן, מנסה להגדיל את צפיפות האוכלוסין בתוך העיר כדי למנוע התפשטות של תושבים ויצירת פרברים.
ונקובר נקראת לעיתים "עיר של שכונות", כאשר לכל שכונה יש אופי וערבוב אתני משלה. אנשים ממוצא בריטי היו בעבר הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בעיר, ואלמנטים של התרבות הבריטית נראים בבירור בחלק מאזורי העיר, במיוחד בשכונות דרום גרנוויל וקריסדייל. כיום הסינים הם הקבוצה האתנית הנראית לעין הגדולה ביותר בעיר, ולונקובר יש את אחת הקהילות דוברות הסינית המגוונות ביותר, כאשר מספר שפות סיניות מיוצגות בה. ישנן גם שכונות רבות בעלות קבוצה אתנית בודדת, כמו השוק הפונג'בי, איטליה הקטנה, גריקטאון (השכונה היוונית) וג'פנטאון (השכונה היפנית). בשכונות רבות ניתן למצוא שלטים בשתי שפות.