השטרות הלא מסומנים היו קלים להמרה, אולם מספרי השטרות של השטרות הגדולים, שטרות של 500 רובל כל אחד, היו ידועים למשטרה. עובדה זו הפכה את השטרות לבלתי ניתנים להמרה בבנקים הרוסיים. עד לתום 1907 החליט לנין להמירן מחוץ לגבולות האימפריה הרוסית. קראסין ניסה את מזלו בניסיון לזייף ולשנות את המספרים הסידוריים. מאתיים שטרות של 500 רובל כל אחד הועברו על ידי מרטין ליאדוב אל מחוץ לאימפריה הרוסית. הכסף נתפר לאפודים של לנין ובוגדנוב על ידי נשותיהם במטה של לנין בקואוקאלה (רפינו שליד סנקט פטרבורג). תוכניתו של לנין הייתה כי אנשים שונים יחליפו את השטרות הגנובים במקביל במספר בנקים ברחבי אירופה. ז'יטומירסקי שמע על התוכנית ודיווח עליה לאוכרנה. האחרונה יצרה קשר עם תחנות המשטרה בכל רחבי אירופה וביקשה מהם לעצור את כל מי שינסה לפדות את השטרות.
בינואר 1908 נעצרו מספר אנשים כשניסו לפדות את השטרות. הניו יורק טיימס דיווח כי אישה אחת ניסתה לפדות שטר של 500 דולר מסומן ומשראתה כי המקום הוקף בשוטרים ניסתה לבלוע את הראיה, אולם המשטרה הצליחה למנוע את אכילת/בליעת השטר על ידי כך שאחזו בגרונה ושלפו את הנייר ומאוחר יותר עצרו את שותפיה בתחנת הרכבת. הבולט מבין העצורים היה מקסים ליטבינוב, שנתפס בעת עלותו על הרכבת עם פילגשו כשברשותו 12 שטרות שהיו מיועדים להמרה בלונדון. שר המשפטים הצרפתי גרש את ליטבינוב ופילגשו מתחומי האימפריה הצרפתית מחוץ להישג ידה של האימפריה הרוסית שביקשה את הסגרתו. מאוחר יותר הצהיר השלטון הצרפתי כי בקשת ההסגרה הגיעה מאוחר מדי, אולם על פי מקורות אחדים הצרפתים דחו את הסגרתו של ליטבינוב בלחץ סוציאליסטים צרפתים.
נאדז'דה קרופסקיה, אשתו של לנין, כתבה על האירועים האלה בזיכרונותיה:
ברקמן טוען כי למרות המעצרים המשיך לנין בניסיונות להמיר את השטרות והצליח להחליף חלק מהם ב-10,000 רובל עם אישה לא ידועה ממוסקבה. מאידך טוען ניקולייבסקי, כי לנין נטש את הניסיונות להחליף את השטרות לאחר המעצרים. אולם בוגדנוב ניסה (ונכשל) להחליף חלק מהשטרות בצפון אמריקה, בעוד קראסין הצליח לזייף את המספרים הסידוריים על השטרות והצליח להמיר חלק מהם. זמן קצר לאחר מכן שרפו מקורביו של לנין את יתרת שטרות ה-500 שנותרו ברשותם.
משפטי קאמו.
לאחר שקאמו נעצר בברלין והמתין למשפטו, קיבל פתק שנשלח מקראסין דרך עורך דינו, אוסקר כהן, שבו יעץ לו להעמיד פני מטורף כדי שיוכרז שאינו כשיר לעמוד לדין. קאמו קיבל את עצתו וכדי להראות את "טירופו", הוא סירב לקבל אוכל, תלש שערותיו, ניסה לתלות את עצמו, חתך ורידים ואכל את צואתו. כדי לוודא שהוא לא זייף את מצבו, הרופאים הגרמנים תקעו סיכות מתחת לציפורניו, הכו אותו בגב עם מחט ארוכה, וצרבו אותו בברזל מלובן, אולם הוא לא הפסיק ממעשיו. לאחר המבחנים הללו, כתב ביוני 1909 הרופא הראשי בבית החולים הפסיכיאטרי, אבחון בו כתב כי
תוצאות.
הפעולה, שלנין טען שאין לו שום קשר אליה, האיצה את המהפכה שפעלה משנת 1903 בשני ראשים במסגרת התנועה הסוציאל-דמוקרטית הרוסית, והובילה בסופו של דבר לפיצול התנועה לשתי מפלגות עצמאיות - הבולשביקית והמנשביקית. הפעולה העקובה מדם מצאה הד מאוחר יותר בעיתונות הבינלאומית, בין היתר בטיימס הלונדוני ב-27 וב-29 ביוני של אותה שנה.
קרבוניה-איגלסיאס (נפה)
נפת קרבוניה-איגלסיאס (באיטלקית: Provincia di Carbonia-Iglesias סרדו Provìntzia de Carbònia-Igrèsias ; היא נפה בדרום-מערב מחוז סרדיניה באיטליה, ובירתה בשתי ערים קרבונה - 30,447 תושבים ואיגלסיאס - 28,170. מלבד הערים האלה יש עוד עיר חשובה, על אי הקשור לסרדיניה במעבר יבשתי, היא סנט'אנטיוכו - 11,730 תושבים. שטחה של הנפה הוא 1.495 קמ"ר ואוכלוסייתה מנתה 131,890 תושבים בשנת 2001. בנפה 23 עיריות.
לפרובינציה זו יש היסטוריה עתיקה מאוד: היישובים האנושיים הראשונים, למעשה, מתוארכים לפני 5,000 שנה, אך הם היו מעל לכל פיניקים שהעדיפו את החלק הזה של סרדיניה. הם אלה שגילו לראשונה את מרבצי המינרלים העשירים (עופרת, אבץ, כסף, בריום ונחושת) באזור זה.
רכס תריאלתי
רכס תריאלתי (בגאורגית: თრიალეთის ქედი, תריאלֶתיס כֶּדי) הוא רכס הרים במערכת הרי הקווקז הקטן בדרום-מרכז גאורגיה. שפתו המזרחי של הרכס נע לאורך הגבול המערבי של העיר טביליסי, כאשר שפתו המערבי נע לאורך נהר הקורה עד לדרום-מערב העיר בורג'ומי. אורך הרכס הוא 144 ק"מ ורוחבו המרבי הוא 30 ק"מ.
הרכס ההררי נוצר כתוצאה מפעילות געשית בתקופת הפלאוגן. כתוצאה מכך מכוסה חלקו המערבי של הרכס באנדזיט, סלע געשי שצבעו אפור. הנקודה הגבוה ביותר ברכס היא פסגת ההר שאוויקלדֶה ("შავიკლდე", מילולית: "צוק שחור") המתנשא לגובה של 2,850 מטר מעל פני הים. מדרונות הרכס מכוסות בעיקר ביערות עצי נשירים הכוללים עצי אלון ועצי אשור. החלק המערבי של הרכס מכוסה במחטניים ויערות מעורבים של עצי אשוח, אשוחית, אורן, אשור ואלון.
כמטר שמים
כמטר שמים - עיונים בדימוי הפואטי הוא ספר עיון מאת פרופ' דוד פישלוב, שיצא לאור בהוצאת מאגנס, ה'תשנ"ו (1996).
בספר מוצגת תמונה מקיפה של פיגורה לשונית מרכזית – הדימוי. בחלק הראשון של הספר מציע המחבר מיפוי של סוגים שונים של דימויים, ובו הבחנה בין, למשל, דימויים שגורים לדימויים פואטיים מורכבים ועשירים, וכן דן ביחס בין הדימוי לבין תופעות שכנות (כמו המטפורה והאלגוריה). בחלקו השני של הספר מציע פישלוב קריאה מחודשת במבחר יצירות מן השירה העברית והעולמית, בהן נעשה שימוש משמעותי בדימויים. בחלק זה נידונות יצירותיהם של משוררים עבריים כמו שמואל הנגיד, יעקב שטיינברג, לאה גולדברג, יהודה עמיחי; יוצרים מן השירה היידית המודרנית – צילה דראפקין וי"ל טלר; וכן יצירות מן השירה העולמית - ורגיליוס, שקספיר, דון, בודלר, לוטריאמון.
איגרת השמד
מריזם
מריזם הוא אמצעי פיגורטיבי המציג דבר יחיד על ידי מניית חלקיו (לרוב שני ניגודים המייצגים את השלם), או באמצעות רשימה של כמה מילים נרדפות המייצגות את אותו הדבר.
מריזם בעברית.
השימוש במריזם שכיח מאוד בתנ"ך. המריזם הנפוץ והחשוב ביותר הוא הביטוי "שמים וארץ" המייצג באמצעות שני ניגודים משלימים את היקום כולו. לדוגמה: "בראשית ברא אלוהים את השמים ואת הארץ" (בראשית, א, א); "אלה תולדות השמים והארץ בהבראם; ביום עשות ה' אלהים ארץ ושמים" (בראשית, ב, ד); "העידתי בכם היום את השמים ואת הארץ; כי אבד תאבדון מהר מעל הארץ, אשר אתם עברים את הירדן שמה לרשתה" (דברים, ד, כו: ); עזרי מעם ה', עשה שמים וארץ" (תהלים, קכא, ב). ביטוי מקראי זה פעפע גם לטקסטים נוצריים. דוגמה בולטת היא תפילת המיסה הקתולית, בה נאמר ביחס לאלוהים: "plēnī sunt cœlī et terra glōriā tuā" (ובתרגום חופשי: מלוא כל שמים וארץ כבודך).
בתהלים, קלט, ב נאמר: "אתה ידעת שבתי וקומי". הביטוי "שבתי וקומי" הוא מריזם שמשמעותו "כל מעשיי". ניתן, ככל הנראה, להתייחס גם לפסוק "אם אסק שמים שם אתה; ואציעה שאול הנך" (תהלים, קלט, ח) כמריזם שכן השמים והשאול הם ניגודים המייצגים את המכלול. החוקרים סיירוס גורדון וגארי רנדסבורג טוענים כי גם הביטוי "טוב ורע" המופיע בספר בראשית הוא מריזם. ביטוי זה חוזר כמה פעמים ומתייחס לסגולותיהם המיוחדות של פירות עץ הדעת:
גורדון ורנדסבורג סבורים כי הניגודים טוב ורע משלימים זה את זה, כך שידיעת "טוב ורע" מייצגת את מכלול הידע. אכילה מפירות עץ הדעת שקולה, אם כן, לניסיון לרכוש ידיעה שלמה, המצויה אך ורק ברשותו של אלוהים. על פי התפיסה הדתית בשאיפה להיות בעל ידע שלם, אלוהי, יש משום היבריס: האדם יכול לחקור ולרכוש דעת, אולם ידיעתו לעולם אינה שלמה כידיעתו של האל.
מריזם מן הסוג השני (שימוש ברשימת מילים נרדפות לתיאור דבר יחיד) ניתן למצוא בהגדה של פסח. לדוגמה:
מריזם באנגלית.
מריזם שגור בשפה האנגלית הוא "lock, stock, and barrel". למריזם ניתן להציע כמה פירושים ברובד הלשוני, אם כי משמעותו של הביטוי אחת. על פי מערך פירושים אחד מדובר בשלושת מרכיביו של המוסקט: מנגנון הירי (lock), הקת (stock), והקנה (barrel). לפי מערך פירושים חלופי מדובר בשלושת מרכיביו של עסק: המבנה (מסומל על ידי המנעול - lock), ההשקעות (מסומלות על ידי המילה מניה - stock), והמלאי (barrel). כמריזם משמש הביטוי לתיאור המכלול של חפץ או גוף שהם בעלי כמה מרכיבים. המריזם נזכר לראשונה במכתביו של וולטר סקוט ב-1817, אם כי ייתכן שהוא שימש עוד קודם לכן בשפה המדוברת. מריזם נפוץ נוסף בשפה האנגלית הוא "high and low" (גבוה ונמוך) שמשמעותו - בכל מקום.
ג'ונתן בוטינלי
ג'ונתן פבלו בוטינלי (בספרדית: Jonathan Pablo Bottinelli; נולד ב-14 בספטמבר 1984 בבואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בשורות ארסנאל דה סרנדי. בוטינלי, המשחק הן כבלם וכמגן שמאלי, מחזיק בדרכון איטלקי. אחיו הצעיר דריו כדורגלן גם הוא.
קריירה.
בוטינלי החל לשחק במחלקת הנוער של סן לורנסו ועבר לקבוצה הבוגרת ב-2002. באותה שנה הוא נמנה עם הסגל שזכה בגביע הסוד אמריקנה והפך לשחקן הרכב. ב-2007 הוא היה מהשחקנים של הקבוצה אשר זכתה באליפות הקלאוסורה, יכולתו במהלך הטורניר הביאה להתעניינות מצידן של מספר קבוצות מאירופה.
ב-10 באוגוסט 2008 פרסמה סמפדוריה האיטלקית על כך שרכשה את כרטיסו של השחקן תמורת 3 מיליון אירו. ב-26 ביולי 2012 קבוצת ריבר פלייט פרסמה על כך שקנתה את השחקן תמורת 2 מיליון דולר. בתחילת 2014 הושאל לקבוצת אוניברסידד קאתוליקה מליגת העל הצ'יליאנית ובאוגוסט 2014 עבר ללאון מליגת העל המקסיקנית אך שוחרר ממנה בקיץ 2015. בינואר 2016 הצטרף לארסנאל דה סארנדי.
נבחרת.