לחלק מהחי והצומח, בעיקר לבעלי חוליות יבשתיים וצמחים בעלי פרחים, כבר היו שמות עבריים שנקבעו על ידי הוועד ללשון העברית (1928, 1946). ואולם, שמות רבים עדיין חסרו, ולשם כך נתכנסה ועדת משנה של האקדמיה ללשון העברית ל-24 ישיבות (1984–1989) וקבעה עוד מאות שמות עבריים. פרוטוקול הישיבות אבד מאז; והאנציקלופדיה נעשתה המקור הקובע לשמות רבים.
למרות היקפה הרחב, לא ניתן היה במסגרת המדיה הכתובה להזכיר את כל מגוון החי והצומח בארץ ישראל. לכן בחרו עורכי כל פרק להכניס רק את הנציגים הבולטים והנפוצים ביותר. תחום התפוצה נקבע כארץ ישראל, ללא סיני, עבר הירדן או רמת הגולן.
רבי אביתר
רבי אביתר הוא אמורא בדור השני לאמוראי ארץ ישראל.
אזכרותיו בתלמוד.
בתלמוד מובא כי הוא שלח לרב חסדא: , בתלמוד הוסבר כי התקנה לפיה צריך לומר בפני נכתב ובפני נחתם כאשר שליח נושא בידו גט ממדינה למדינה, אינה אקטואלית בגט הבא מארץ ישראל מבבל, שבה בקיאין בדין כתיבת הגט לשמה (שזה הוא החשש לפי דעת רבה) וגם יש שיירות בין שתי מדינות אלו ועדים מצויים לקיימו (דבר הפותר את הבעיה שיש בקיום הגט שלכן נתקנה תקנת אמירה זו לפי דעת רבא).
בעקבות פסק מחודש זה של רבי אביתר, התקיים בישיבת פומבדיתא דיון אודות סמכותו של רבי אביתר.
רב יוסף פקפק בסמכותו של רבי אביתר, ואף הביא ראיה לכך ממעשה שהיה: רבי אביתר שלח לרב יהודה איגרת ובה כתב: . אף על פי שבאיגרת זו הוא כתב שבע מילים שהם ציטוט מפסוק, שעל פי ההלכה יש לכותבו עם שרטוט, הוא כתב את הפסוק ללא שרטוט, הלכה המנוגדת לדעת רבי יצחק הפוסק, שאסור לכתוב שלוש מילים מפסוק ללא שרטוט שורות על גבי הקלף.
אביי דחה את תמיהתו של רב יוסף, והתפלא: וכי אמורא שלא יודע את דבריו של אמורא אחר אינו בר סמכא? הרי לא מדובר בדבר הנלמד מסברא, אלא בהלכה למשה מסיני, שהוא לא קיבל אותה מרבותיו. בנוסף, אביי הביא ראיה לסמכותו של רבי אביתר, ממעשה שהיה: החכמים נחלקו בפירוש הפסוק. רבי אביתר פירש שהפילגש הכינה לבעלה מאכל והוא מצא בו זבוב, ורבי יונתן פירש שהיא לא גזזה את שער הערווה שלה, דבר שהאמינו שעלול לגרום לסכנה לאבר המין של הבעל. לאחר אותה מחלוקת, מצא רבי אביתר את אליהו הנביא ושאל אותו: מה עושה כעת אלוהים? ענה לו אליהו: הוא עוסק בסוגיא זו, של פילגש בגבעה. שאל רבי אביתר: ומה הוא אומר? סיפר אליהו: הוא אומר: " אביתר בני כך הוא אומר, יונתן בני כך הוא אומר". אליהו הנביא הסביר לרבי אביתר, כי אמנם "ליכא ספיקא קמי שמיא", לא קיים ספק בשמים, אבל אלו ואלו דברי אלהים חיים, כל מה שנאמר בבית המדרש נחשב לתורה, והאמת היא ששניהם צודקים: הוא מצא זבוב בתבשילה אלא שעל כך לא הקפיד, ועיקר הקפדתו הייתה על השערה שמצא לה ב"אותו מקום", שהיא סכנה.
רבי חיים מוולוז'ין, בספרו נפש החיים, מביא ראיה מסיפור זה לטענתו כי כל מה שאומרים ישראל בתורה כאילו נאמר מפי הגבורה באותה עת:
בתלמוד הירושלמי מובא כי היו לו שני בנים.
דייוויד או סלזניק
חיים יונה גורלנד
חיים יונה גוּרלַנד (גורלאנד; בראשי תיבות: חיו"ג; ברוסית: Хаим Иона (Иона Ильич) Гурлянд; ליל י"ד באדר ה'תר"ג, 15 במרץ 1843, קלֶצק, רוסיה הלבנה - 14 במרץ 1890, אודסה) היה סופר וביבליוגרף עברי, מחנך ורב ממשלתי יהודי רוסי.
קורות חיים.
חיים יונה גורלנד נולד בשנת 1843 במשפחה יהודית בעיר קלֶצק שבפלך מינסק של האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס). בגיל 10 החל ללמוד בישיבה בווילנה, שם הוסמך לרבנות בשנת 1860. הוא המשיך לימודיו באוניברסיטת סנקט פטרבורג, במסגרת הפקולטה לפילולוגיה, והקדיש את זמנו ללימוד שפות שמיות בהנחיית פרופ' דניאל חבולסון.
במהלך לימודיו באוניברסיטה כתב גורלנד דיסרטציה על השפעת הפילוסופיה הערבית על רמב"ם. על עבודה זו זכה במדליית זהב. בשנת 1864, עם השלמת התואר הראשון, הקדיש גורלנד את זמנו לחקר אוסף הכתבים הקראים של אברהם פירקוביץ' אשר נשמר בספרייה הלאומית הרוסית. תוצאות מחקרו סוכמו בספר ברוסית על מרדכי כומטינו (מחשובי ההוגים היהודים בביזנטיון במאה ה-15, בעל הביאור ליסוד מורא) ובני זמנו. על עבודתו זו קיבל גורלנד תואר מגיסטר (תואר שני). עם השלמת תוארו זה קיבל משרת אחראי על הקטלוג של הכתבים העבריים בספרייה הקיסרית.
בשנת 1869 עבר ליקטרינוסלב, שם קיבל משרת בוחן באחד המחוזות. בשנת 1873 מונה למפקח על כל המכללות למורים בז'יטומיר, משרה שבה החזיק משך שבע שנים. בשנת 1880, לאחר שחלה, הוא עבר לגרמניה, שם החלים במשך שלוש שנים. בשובו לרוסיה התיישב באודסה וייסד שם מכללה ללימודים קלאסיים ומדעיים בת שמונה כיתות לימוד. השיעורים במכללה כללו אף קורסים בהיסטוריה יהודית וספרות עברית. בשנת 1888 נבחר גורלנד למשרת רב מטעם של אודסה. הוא מת ב-14 במרץ 1890. אחיו, יעקב גורלנד, היה רב העיר פולטבה ומחבר הספר "כבוד הבית" על זרם רבני וילנה.
אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
מרחב n-ממדי
ליפו ממי
ליפו ממי (באיטלקית: Lippo Memmi; 1291 – 1356) היה צייר איטלקי מסיינה, שבחבל טוסקנה. הוא שייך לתקופת הפרוטו רנסאנס והיה תלמידו הבולט של גיסו סימונה מרטיני.
חייו.
תחילת הכשרתו הייתה אצל אביו ממו די פיליפוצ'ו. החל מ-1317 יצר יחד עם אביו סדרה של פרסקאות מאסטה לבית העירייה של סן ג'ימיניאנו, שהם העתק של המאסטה של מרטיני ב- Palazzo Pubblico בסיינה.
המשך התפתחותו היה אצל גיסו סימונה מרטיני, יחד איתו צייר ב-1333 את הבשורה עבור הקתדרלה של סיינה.
באופן עצמאי עבד, בין השאר, בקתדרלה של אורבייטו.
על פי הארכיון העירוני של סן ג'ימיניאנו הוא פעל שם כאדריכל ותכנן את חומת העיר ואת אחד ממגדלי העיר המפורסמים.
בעקבות מרטיני עבר גם ממי לחצר האפיפיור באביניון. שם המשיך לעבוד גם לאחר מות מרטיני ב-1344. בזמן כלשהו חזר לסיינה, שם עבד עד מותו ב-1356.
ביוגרפיה של ממי נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.
יצירותיו.
רבות מיצירותיו של ממי שרדו עד ימינו. ביניהן:
טדי סחולטן
טדי סחולטן (בהולנדית: Dorothea Margaretha (Teddy) Scholten-van Zwieteren; 11 במאי 1926, האג – 8 באפריל 2010, האג) הייתה זמרת הולנדית, שזכתה באירוויזיון הרביעי עם השיר "קצת" שנכתב על ידי וילי ון המרט ודיק סשאליס.
לאחר האירוויזיון סוחלטן הוצאה 5 אלבומים עם בעלה הנק.
בין השנים 1950–1966 הייתה סחולטן מגישת טלוויזיה בערוץ NTS ההולנדי.
יחידות מידה עות'מאניות
יחידות מידה עות'מאניות מסורתיות היו נהוגות באימפריה העות'מאנית בשנים 1299–1923. בארץ ישראל נהגו המידות הללו באופן רשמי בתקופה העות'מאנית בארץ ישראל בשנים 1517-1917. אולם גם לאחר מלחמת העולם הראשונה, בתקופת המנדט הבריטי, המשיכו ונהגו חלק מן המידות והמונחים העות'מאניים במשא ומתן ובשווקים באזורי השליטה העות'מאניים לשעבר, ובכלל זה בארץ ישראל.
P.L.O. Guy
גרג פופוביץ'
גרג צ'ארלס פופוביץ' (באנגלית: Gregg Charles Popovich; נולד ב-28 בינואר 1949 באינדיאנה) הוא מאמן כדורסל אמריקאי. מאמן כיום את סן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA, ואת נבחרת ארצות הברית.
פופוביץ', המכונה גם "פופ", נחשב לאחד המאמנים הטובים בליגה והוליך את קבוצתו כג'נרל מנג'ר וכמאמן לחמישה תוארי אליפות בשנים 1999, 2003, 2005, 2007 ו-2014. פופוביץ' מחזיק בשיא הניצחונות כמאמן בליגת ה-NBA, ולאחר פרישתו בשנת 2011 של פיל ג'קסון, הפך למאמן הפעיל בעל מספר האליפויות הגדול בליגה. כמו כן הוא המאמן הנוכחי שמחזיק ברצף שנות האימון באותה קבוצה הארוך ביותר בליגה כאשר הוא מחזיק במשרה החל מעונת .
יחודו של פופוביץ' כמאמן וג'נרל מנג'ר הוא בבניית הקבוצה תוך הסתמכות במידה ניכרת על שחקנים לא אמריקאיים כמו טוני פארקר, מאנו ג'ינובילי, טיאגו ספליטר ועוד.
פופוביץ' ידוע בתשובותיו הסרקסטיות והקצרות לראיונות תוך כדי משחקים.
קריירה כשחקן.
פופוביץ', אשר אימו ממוצא קרואטי ואביו ממוצא סרבי שיחק במשך 4 עונות בקבוצת אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. בשנתו הרביעית בקבוצה שימש כקפטן והיה הסקורר המוביל בה.
תחילת קריירת האימון.
לאחר סיום ארבע שנות המשחק באקדמיית חיל האוויר הצטרף פופוביץ' לצוות האימון שלה למשך חמש עונות בין השנים 1973–1979 במסגרת שירות הקבע בו התחייב. ב-1979 מונה למאמנה של קבוצת קלרמונט מליגת המכללות השלישית בחשיבותה.
בתפקידו כמאמן הקבוצה התוודע פופוביץ' למאמנה של קבוצת אוניברסיטת קנזס, לארי בראון, ואף החליט לעזוב את תפקידו לעונה אחת, 1986\1985, ולהצטרף לצוות האימון של בראון. בעונה שלאחריה חזר פופוביץ' לתפקידו הקודם כמאמנה של מכללת קלרמונט.
ראשית הקריירה ב-NBA.
בעונת הגיע פופוביץ' לראשונה לליגת ה-NBA כאשר מונה לארי בראון למאמנה של קבוצת סן אנטוניו ספרס וצירף את פופוביץ' כעוזר מאמן ראשי. בתפקיד זה החזיק עד שנת 1992 אז פוטר כל צוות האימון על ידי הבעלים בעקבות יכולת רעה שהקבוצה הפגינה.
פופוביץ' עבר לקבוצת גולדן סטייט ווריורס שם שימש כעוזר מאמן תחת דון נלסון. יחד איתו הצטרף לקבוצה הרכז אייברי ג'ונסון שנחתך על ידי הספרס.
בשנת 1994 קבוצת בעלים רכשה את קבוצת סן אנטוניו ספרס ומינתה את פופוביץ' כג'נרל מנג'ר. המהלך הראשון אותו ביצע פופוביץ' בתפקיד זו הוא החזרתו של אייברי ג'ונסון לקבוצה בתפקיד של רכז פותח. ג'ונסון, ששימש בהמשך כמאמנה של דאלאס מאבריקס החשיב את פופוביץ' כמאמן שהשפיע עליו ביותר בקריירה.