אופטית המינרל הוא אנאיזוטרופי (תופעה אופטית שבה נראה כאילו המינרל משנה את צבעו תוך כדי סיבובו כאשר הוא מואר באור מקוטב מוצלב) בצורה בולטת באדום-סגול. גבישי הארסנופיריט אטומים. צבעם אפור פלדה עד לבן כסוף. צבע המינרל בדגימה מלוטשת הוא לבן עם גוון חיוור של צהוב. בבליה מקבל המינרל גוון ירקרק כשהוא צובע בירקרק את קירות הסלע. הברק של הארסנופיריט הוא מתכתי. המינרל ניחן בפלאוכרואיזם חלש בגוונים של לבן או כחלחל וצהוב אדמדם חיוור.
גילוי ומקור השם.
המינרל תואר לראשונה ב-1847 על ידי המינרלוג הגרמני ארנסט פרידריך גלוקר (Ernst Friedrich Glocker; 1858-1793). שם המינרל מייצג את הרכבו הכימי: ארסן (As) ופיריט (FeS2).
בשפה הגרמנית יש למינרל שמות רבים נוספים. מיספיקל (Mißpickel) הוא שם ארכאי למינרל בגרמנית. שמות נוספים: ארסניקשטיין (Arsenikstein), דלרניט (Dalarnit) ותלהיימיט (Thalheimit)
שימושים.
הארסנופיריט המכיל כ-46% ארסן והאורפימנט (As2S3) הם שני המקורות החשובים ביותר להפקת הארסן. עורקים של זהב מתגלים מדי פעם בקרבת מרבצים של ארסנופיריט, ולכן הוא יכול לשמש כסמן לקיומה של המתכת היקרה. הפרדת זהב כאשר הוא משולב בארסנופיריט יכולה להיות קשה למדי משום שהגביש המשולב ניתך בטמפרטורה גבוהה מאוד, ולכן הוצעו כמה שיטות אחרות להפיק את הזהב.
שימוש נוסף שיש למינרל הוא עבור אספני מינרלים. אף שאפשר לחתוך את המינרל כפי שניתן לראות בתמונה משמאל לא משתמשים בו כאבן חן,
מקור ותפוצה.
הארסנופיריט הוא בין המינרלים הראשונים הנוצרים מפעילות הידרותרמית. המינרל מצוי בעורקים של זהב-קוורץ ובדיל שנוצרו בפגמטיטים מפעילות הידרותרמית בטמפרטורה גבוהה, וכן כמשקעים סולפידיים מהתמרת מגע, פחות נפוץ הוא היווצרות המינרל מפעילות הידרותרמית בטמפרטורה נמוכה. כמו כן בסלעים מותמרים דוגמת צפחות או גנייסים.
הארסנופיריט הוא מינרל הארסן הנפוץ ביותר. אתר Mindat מפרט למעלה מ-5,500 מקומות בעולם בו ניתן למצוא את המינרל. גבישים גדולים ומושלמים של המינרל ניתן למצוא באלטנברג (Altenberg), אהרנפריידרסדורף (Ehrenfriedersdorf) ופרייברג בסקסוניה שבגרמניה; בפנאשקווירה (Panasqueira) שבפורטוגל; בסאלה (Sala), טונאברג (Tunaberg) וסטולברג (Stollberg) בשוודיה; בטוויסטוק (Tavistock) בדבונשייר שבאנגליה; באתר המינרלים של פרנקלין (Franklin) במחוז ססקס (Sussex) בניו ג'רזי שבארצות הברית; בהידאלגו דל פארל (Hidalgo del Parral) במדינת צ'יוואווה שבמקסיקו; ובמכרה אובירה במחוז אויטה באי קיושו שביפן.
פטריק אוז'דניק
פטריק אוז'דניק (צ'כית: Patrik Ouředník; נולד ב-23 באפריל 1957) הוא סופר, משורר ומתרגם צ'כי החי ופועל בצרפת.
אודות.
נולד בפראג לאם צרפתייה ולאב צ'כי. בשנת 1984 היגר לצרפת, שם עבד כמורה לשחמט ואחר כך כספרן. בין השנים 1986 ל-1998 שימש כעורך מדור הספרות במגזין L'Autre Europe. עוסק בתרגום של ספרות ושירה מצ'כית לצרפתית וההפך.
ספרו אירופיאנה, העוסק בתולדות אירופה במאה העשרים, ואשר יצא בשנת 2001 זכה להצלחה גדולה ותורגם לכ-28 שפות. הוא תורגם לעברית על ידי רות בונדי וראה אור בהוצאת חרגול.
האגודה ללימודי ישראל
האגודה ללימודי ישראל (באנגלית: AIS - Association for Israel Studies) היא אגודה מדעית בינלאומית שהוקמה בשנת 1985 אשר עוסקת בקידום וטיפוח לימודי ישראל, תחום מחקר רב-תחומי המאגד את העוסקים במחקר של ישראל המודרנית בתחומי מדעי הרוח וחברה. האגודה רשומה בארצות הברית וחברים בה כ-500 חוקרים מכל רחבי העולם.
נכון לשנת 2021 נשיא האגודה הוא פרופסור אריה ספוז'ניק מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בין נשיאי העבר של האגודה: מירון (מייק) ארונוף, איאן לוסטיק , פנינה להב, רוברט פרידמן , יואל מגדל, חנה הרצוג, רחל ברנר, אלן דאוטי , אביבה חלמיש, גד ברזילי, מנחם הופנונג, אילן טרואן, ויעל ארונוף.
האגודה מקיימת מדי שנה כנס המתקיים בשפה האנגלית ובמסגרתו היא מחלקת את פרס שפירא לספר הטוב ביותר בלימודי ישראל, על שם הסוציולוג יונתן שפירא, פרס הלפרין לעבודת הדוקטורט הטובה ביותר בלימודי ישראל, על שם הסוציולוג בן הלפרין ואת פרס קימרלינג להרצאה הטובה ביותר בכנס השנתי על שם הסוציולוג ברוך קימרלינג. כמו כן מעניקה האגודה מדי שנה פרס על מפעל חיים לחוקר בולט בתחום לימודי ישראל ופרס לחוקר צעיר ומבטיח בתחום.
ההאגודה מוציאה לאור את כתב העת Israel Studies Review , המתפרסם ארבע פעמים בשנה.
Journal of Israeli History
Journal of Israeli History (אנגלית: כתב העת להיסטוריה של ישראל) הוא כתב עת העוסק בהיסטוריה של ישראל המודרנית ושל התנועה הציונית, היוצא לאור משנת 1980 בהוצאת ראוטלדג' (Routledge) והמכון לחקר הציונות וישראל באוניברסיטת תל אביב. תחילה נקרא כתב העת "Zionism", אחר כך שונה שמו ל-"Studies in Zionism", וב-1994 קיבל את שמו הנוכחי.
בכתב העת מתפרסמים מאמרים מקוריים של חוקרים בתחומי ההיסטוריה ומדעי החברה, מדעי היהדות ומזרחנות.
עורכת כתב העת היא ההיסטוריונית אניטה שפירא, עורכת המשנה היא פיליפה שמרת. חברי המערכת הם: פרופ' דן לאור, פרופ' מנחם מאוטנר, פרופ' יוסף מאלי, פרופ' אשר ססר ופרופ' שלום רצבי.
רבה בר רב חנן
רבה (או רבא) בר רב חנן, היה אמורא בבלי בדור הרביעי, בנו של רב חנן.
רבה בר רב חנן, היה חברו הקרוב והחברותא של האמורא המפורסם אביי. היה גם חברו מילדות, ומסופר עליהם שבילדותם התארחו אצל רבה בר נחמני, ראש ישיבת פומבדיתא, ושאל אותם "למי מברכים?" ואמרו: "לרחמנא" [הרחמן]. "והיכן הוא יושב?" ורבא בר רב חנן הצביע כלפי התקרה ואביי יצא החוצה והצביע השמיימה. רבה התפעל מן התשובה וחזה שיגדלו כתלמידי חכמים. אך אביי היה קטן ממנו, ונחשב כתלמיד חבר שלו. במסכת ערובין כתוב שהוא ישב יחד עם רבה ורבי זירא, והוא ישב לפניהם, כינוי הכתוב לרוב על תלמיד היושב לפני רבו.
רבה העריכו ביותר, וביקש שהוא יספידהו לאחר מותו, יחד עם אביי.
נשא ונתן גם בפני רבא, וגם רב אויא היה מחבריו.
התגורר במקום בשם ארטיבנא (נוסחאות אחרות: ארטבינא, ארטביא, ארטוניא) ליד פומבדיתא, ובשבתות עשה עירוב תחומין לצורך הליכה לעיר התורה פומבדיתא. לדעת רבנו חננאל בפירושו שם, הליכתו נועדה לשמוע את שיעוריו של רב יוסף, שהיה ראש ישיבת פומבדיתא אחרי רבה.
לפרנסתו עסק כנראה בחקלאות. מסופר שהיו לו דקלים על גבול פרדסו של רב יוסף, וציפורים שקיננו על הדקלים הזיקו לפרדס. רב יוסף תבע ממנו להרחיק את הדקלים, והשיב שאיננו רוצה לעקור עצי פרי, אבל אם רב יוסף רוצה לעשות זאת בעצמו - הרי הוא רשאי.
לא הובאה בגמרא הלכה כלשהי בשמו. עשרות אזכוריו בתלמוד הם בהקשרים של המשא ומתן התלמודי: העלאת התלבטויות שונות או קושיות על דברי חכמים אחרים.
הלשכה הפלסטינית לסטטיסטיקה
פתיל תכלת
חידוש התכלת
חסידות ויסקוט-קרושנוביץ
חסידות ויסקוט-קרושנוביץ היא חסידות פולנית שנוסדה בראשית המאה ה-19 מייסדה היה רבי אברהם יוזפא לרמן מקונסקוולה.
תולדות החסידות.
רבי אברהם, המייסד, היה תלמידו של החוזה מלובלין, והיה נוסע אליו יחד עם חבריו רבי ישכר בר מרדושיץ ורבי יחזקאל מקוזמיר, החוזה מלובלין התבטא בשבחם שהם בבחינת , כלומר מלאכים. הוא כונה "השרף מקאָנסיקוואָלי". רבי אברהם התגורר בעיירה קונסקוולה; בעיירה זו התקיימה החצר החסידית ובה כיהן כאדמו"ר. נהג תעניות 35 שנה ברציפות. נפטר בשנת תרט"ו (1855).
השני בשושלת, היה בנו, רבי אליהו, אשר היה תלמידם של רבי מנחם מנדל מקוצק ורבי נח מקארוב. שיש כרב בוונהוונהליץ. בשנת תר"י התמנה לרב בפילוב, ואחר כך בויסקוט. בשנת תרט"ו התמנה לאדמו"ר. חיבר את ספרי השו"ת דבר אליהו ו-אזור אליהו על התורה.
השלישי, היה בנו, רבי אברהם יוזפא מויסקוט אשר נולד בשנת תרט"ז (1857). היה רב ביאניבצה. אחרי פטירת אביו כיהן כאדמור בפילוב ובויסקוט. חיבר את הספר חיי איברא - פירוש על התורה והש"ס. נפטר בכ"ז בחשוון תרנ"א (1890).
הרביעי, היה בנו, רבי חיים מקרושנוביץ אשר נולד בשנת תרכ"ז (1867). היה רב בדוברין (כיום דובז'ין על נהר ויסלה), פלוצק וקרושנוביץ (פולנית: Krośniewice). היה מפורסם כגדול בתורה ובעל ידע ביבליוגרפי. חיבר ספרים רבים. נפטר בא' בטבת תרע"א (1911).
החמישי, היה בנו, רבי שמחה בונים מקרושנוביץ. היה ידען גדול בחסידות. שימש כאדמו"ר בלודז'. נרצח בשואה.
בטיחות בתחבורה
בטיחות בתחבורה הוא שם כולל למאמצים להקטנת הסיכון לחיי אדם, בעלי חיים או רכוש, הנגרם או עלול להיגרם כתוצאה משימוש באמצעי התחבורה השונים בין אם בשוגג, ברשלנות פושעת, או כתוצאה מליקוי טכני מכל סוג ברכב או בתשתיות. הבטיחות בתחבורה, נחלקת לתחבורה יבשתית, תחבורה ימית ותחבורה אווירית.
בטיחות תחבורה יבשתית.
בטיחות תחבורה יבשתית כוללת את בטיחותם של רכבים דו גלגליים (אופנועים, קטנועים ואופניים), מכוניות פרטיות ומסחריות, רכב כבד, ציוד חקלאי ממונע, תחבורה ציבורית (אוטובוסים, מוניות ורכבות), תשתיות תחבורה (עיליות ותחתיות) והתנהגות אנשים (הולכי הרגל, רוכבי האופניים ונהגים).