לתהילת האלוהים
כאן נרשמו שמותיהם של קצינים וחיילים אשר נפלו במבלט איפר
וגורלות המלחמה מנעו מהם קבר ידוע ומכובד, שבו זכו חבריהם הנופלים
מן העבר השני של הדרך נחרתה כתובת זו:
יינתן להם כתר תהילה אשר לא ייעלם
כמו כן נחרתה על גבי השער כתובת זו, בצרפתית:
אנדרטה זו, שהוקמה על ידי אומות האימפריה הבריטית לכבוד מתיהן
ניתנת לאזרחי איפר כעיטור לעירם
ולזכר הימים בהם הגן עליה הצבא הבריטי כנגד הפולש
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל הבריטי רג'ינלד בלומפילד (Reginald Bloomfield) והפסלים עליה פוסלו על ידי ויליאם ריד דיק (William Reid Dick). הכיתובים עליה (למעט הכיתוב בצרפתית) חוברו על ידי רודיארד קיפלינג. היא נבנתה על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה ומתוחזקת על ידה.
האנדרטה נחנכה על ידי פילדמרשל הלורד פלומר בטקס שהתקיים ב-24 ביולי 1927 במעמד אלברט הראשון, מלך בלגיה.
במהלך קרבות מלחמת העולם השנייה ניזוקה האנדרטה; בין השאר ניזוקו לוחות השמות מקליעי רובים. נזקים אלו תוקנו לאחר המלחמה.
הנעדרים המונצחים על גבי האנדרטה.
על גבי האנדרטה מונצחים שמותיהם של חיילי צבאות אלו:
ניו זילנד וניו פאונדלנד בחרו להנציח את חייליהן הנעדרים על גבי אנדרטאות אחרות. כמו כן, במהלך תכנון השער התברר כי ממדיו יספיקו להנצחת שמותיהם של 60,000 נעדרים בלבד. לכן נחרתו עליו שמות הנעדרים שנפלו במבלט איפר עד ל-15 באוגוסט 1917 (תאריך שנבחר באופן שרירותי). שמות הנעדרים שנפלו לאחר מועד זה הונצחו על גבי אנדרטת טיין קוט, שהוקמה בקרבת העיר.
תכנון לוחות השמות נעשה באופן שהבטיח, ששמות של נעדרים מכל הצבאות שחייליהם מונצחים על השער - ולא רק נעדרי הצבא הבריטי - ייחקקו על הלוחות בחלל המרכזי של האנדרטה.
עד היום נמשך גילוים של שרידי חללים ממלחמת העולם הראשונה באתרי שדות הקרב בבלגיה. במידה ומתגלה גופת חייל הניתנת לזיהוי מקרב הנעדרים המונצחים על גבי האנדרטה, הוא מובא לקבורה בטקס צבאי באחד מבתי הקברות הצבאיים הבריטיים בבלגיה, ושמו מוסר מעל גבי האנדרטה.
הטקס היומי באנדרטה.
מדי ערב, בשעה שמונה, מופסקת התנועה תחת השער לשם קיום טקס זיכרון, המסמל את תודת תושבי איפר לחיילים שנפלו למענה. בטקס מנגנים חצוצרנים מתזמורת מכבי האש המקומית את מנגינת האבל Last Post, נאמרת אודת הזיכרון ונשמרת דקת דומייה. הטקס היומי הוא ידוע וקהל רב נוכח בו – תושבי העיר, תיירים ועולי רגל לאתרי הקרבות וההנצחה בפלנדריה. על פי המנהג אין נשמעות בו מחיאות כפיים.
הטקס מתקיים באתר האנדרטה משנת 1928 ועד היום. בימי הכיבוש הגרמני בבלגיה (1940-1944) במלחמת העולם השנייה לא קוים הטקס, ובמקום זאת נוגנה הנעימה מדי יום בבריטניה, בבית הקברות הצבאי ברוקווד שבקרבת לונדון. הטקס חודש באתר האנדרטה עם שחרור העיר איפר על ידי כוחות פולנים מצבאות בעלות הברית, ואף לפני שנסתיימה הלחימה בעיר.
באיפר שוכנת גם כנסיית הזיכרון ג'ורג' הקדוש האנגליקנית, שהוקמה לזכר הנופלים בקרבות סביב העיר.
שער מנן
הומוסקסואליות בהלכה
ההלכה היהודית אוסרת על יחסי מין בין שני גברים, אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וכן אוסרת על יחסי מין בין שתי נשים, אם כי ברמה פחותה. ההלכה אינה עוסקת בנטייה המינית עצמה או בזהות ההומוסקסואלית.
יחסי מין.
יחסי מין בין שני גברים.
התורה אוסרת באיסור חמור על שני גברים לקיים יחסי מין אנאליים. מקור האיסור בפסוק מספר ויקרא: , והעונש עליו נלמד מפסוק המופיע שני פרקים לאחר מכן באותו הספר: . העונש לעובר על איסור זה במזיד, בפני שני עדים ולאחר שהתרו בו, הוא מיתת בית דין בסקילה.
האיסור בתורה הוא על יחסי מין אנאליים בלבד, כפי שמפרש רש"י: "מכניס כמכחול בשפופרת".
חז"ל הוסיפו סייגים לאיסור זה, ואסרו על גבר להעמיד עצמו במצב שעלול להביאו לעבור עבירה.
יחסי מין ללא חדירה בין שני גברים בהם הגיע אחד הגברים לשפיכת זרע, הם בגדר הוצאת זרע לבטלה, ולפיכך אסורים אף הם.
בפניני הלכה פוסק הרב אליעזר מלמד כי איסור משכב זכור בהלכה היהודית אינו נחשב חמור יותר מחילול שבת בפרהסיה. על כן לדעתו, בדורנו אין להרחיק את החוטאים בזה, אלא לקרבם ליהדות, כפי שעושים עם מחללי שבת.
יחסי מין בין שתי נשים.
יחסי מין בין שתי נשים אינם מוזכרים כלל בתורה, וייתכן שזה נובע מהעובדה שיחסי מין לסביים אינם נחשבים על פי ההלכה כביאה. בתלמוד הבבלי יחסי מין אלו מכונים "נשים המסוללות זו בזו", והם מוגדרים על ידי רב הונא כ"זנות", ועל ידי רבא כ"פריצותא בעלמא" (סתם פריצות), אך למרות זאת גם שם הם לא נאסרים במפורש. בעקבות הספרא פסקו הרמב"ם והשולחן ערוך שמעשה "נשים המסוללות זו בזו" הוא איסור שנכלל בפסוק "כמעשה ארץ מצרים אשר ישבתם בה לא תעשו", דהיינו שהמצרים היו עושים שאיש נושא איש ואישה נושאת אישה ואישה נישאת לשני אנשים, ונחלקו הפוסקים ביחס לתוקפו של האיסור: יש הסבורים שהאיסור הוא מהתורה והוא לאו שבכללות, יש הסבורים שהאיסור הוא מדרבנן ודרשת הספרא לפסוק היא רק אסמכתא, ויש הסבורים שאם המעשה נעשה בדרך נישואים ובקביעות האיסור מהתורה, אך אם המעשה נעשה בדרך זנות ובאקראי האיסור מדרבנן.
נישואים חד-מיניים.
ההלכה לא מכירה במונח נישואים כאשר מדובר בבני זוג מאותו המין. במדרש ההלכה ספרא (תורת כוהנים לויקרא יח ג) נקבע כי זה כלול באיסור "מעשה מצריים":
"כמעשה ארץ מצרים אשר ישבתם בה לא תעשו, מה היו עושים איש נושא איש ואשה נושאה אשה…"
במסכת חולין (צב ב) מובא שאף בני נח נצטוו על כך, והם מצוינים לשבח על כך "שאין כותבין כתובה לזכרים". יחס שלילי נוסף לנישואים חד-מיניים מובא בויקרא רבה (כג ט): "רב הונא בשם רבי יוסי אמר: דור המבול לא נמחו מן העולם אלא על ידי שכתבו גומסיות (שטרות נישואין) לזכר ולנקבה", דהיינו שדור המבול נענש משום שסידרו נישואין בין שני זכרים ובין שתי נקבות.
טרנסג'נדריות.
על פי החוק המקראי, קיים איסור לפיו . כתוצאה מפסוק זה נקבע בהלכה איסור על קרוס-דרסריות - לבישת בגדי המין השני - במסגרת איסור זה אסור לאישה ללבוש מכנסיים.
חלק מהטרנסג'נדרים עוברים הליכים שונים על מנת להתאים את גופם לזהותם המגדרית. ניתוחים לשינוי מין המשנים את איברי ההולדה אסורים בהלכה משום איסור סירוס. איסור סירוס זכרים הוא איסור דאורייתא, הנלמד מהכתוב . איסור סירוס נקבות הוא מדרבנן.
היחס למינו ההלכתי של טרנסג'נדר מורכב, רוב הפוסקים לא מחשיבים את שינוי המין, ובשל כך, הם מתייחסים לאדם שעבר ניתוח שכזה, על פי מינו לפני הניתוח. אולם ביחס לדיני צניעות, יש פוסקים שהחמירו בגבר שעבר ניתוח לשינוי מין, להחשיבו גם כאישה (בנוסף למעמדו העקרוני כגבר): אסרו לגברים לשמוע קול זמר שלו, מכיוון שקולו נשי, אסרו עליו להתייחד גם עם גברים "משום שהוא קרוב לאיסור", או שחיוו דעתם שאף שאין לגברים איסור נגיעה בהם, הדבר דומה לאיסור ויש להתרחק מכך.
דתות אברהמיות
הדתות האברהמיות הן דתות מונותאיסטיות המדגישות ומזהות את מקורן עם אלוהי אברהם או שהמסורת הרוחנית שלהן מזוהה עמו. הדתות האברהמיות הן חטיבה אחת מתוך שלוש החטיבות הדתיות המרכזיות בתחום הדת ההשוואתית, יחד עם דתות דהרמיות ודתות מזרח אסיאתיות.
שלוש הדתות האברהמיות העיקריות, לפי סדר הופעתן, הן היהדות, הנצרות והאסלאם. נוסף על דתות אלו, ישנן עוד דתות אברהמיות רבות אחרות, קטנות יותר, כגון הדת הדרוזית והדת הבהאית (שהתפצלו מהאסלאם השיעי), הדת השומרונית (שהתפצלה מהיהדות), עדי יהוה (שהתפצלו מהנצרות), הדת המנדעית, הראסטאפרי ועוד רבות אחרות. היהדות והשומרונות מתייחסות לעצמן כדתם של צאצאי יעקב, נכדו של אברהם. הנצרות החלה כפלג של היהדות במאה הראשונה לספירה (פלג הידוע כנצרות יהודית) והיא התפצלה לזרמים שונים. האסלאם נוסד על ידי מוחמד במאה השביעית לספירה בהתבסס על סיפורים ששמע מפי יהודים ונוצרים בסביבת מגוריו שהובילו אותו לכתוב את גרסתו לדבריהם בתור הקוראן.
קיים דמיון בין שלוש הדתות והן קשורות זו בזו מבחינה תאולוגית: שלושתן מונותאיסטיות (בלי לפגוע בהסתייגות הרעיונית הקיימת מ"מונותאיזם בנצרות" בשל פיצול האלוהות לאב, הבן ורוח הקודש), ולפי הגותן אלוהים הוא דמות נעלה ומקור חוקי המוסר. סיפר הקדושה בשלוש הדתות כולל דמויות רבות זהות כמו גם מוטיבים היסטוריים ומקומות, על אף שהם מוצגים לעיתים באופן ובמשמעות שונה.
נכון למאה ה-21, מספר המאמינים בדתות האברהמיות עומד על 3.8 מיליארד איש, והוא מוערך בכ-54% מאוכלוסיית העולם. 30 אחוזים נוספים מאמינים בדתות אחרות, ו-16% אינם מאמינים בדת כלשהי.
דתות אברהם
דניאל גורטלר
דניאל גורטלר (נולד ב-12 באפריל 1965) הוא פסנתרן ישראלי.
ביוגרפיה.
גורטלר החל את לימודיו אצל נעמי כהן, ובהמשך למד באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין באוניברסיטת תל אביב ובבית הספר הגבוה למוזיקה בהנובר, בהדרכת פרופ' אריה ורדי. כמו כן למד בהדרכתו של כריסטוף אשנבאך. הוא הופיע כסולן עם תזמורות חשובות, בהן תזמורות הרדיו הסימפוניות של ברלין, בוואריה ושווייץ המערבית, התזמורת הפילהרמונית של צפון-מערב גרמניה, תזמורת העולם החדש והתזמורות הסימפוניות של אטלנטה, יוסטון, סן חוזה וסן פרנסיסקו, שם גם החליף בהתראה קצרה את מאריי פרחיה בנגינת הקונצ'רטו של שומאן בניצוח ואלרי גרגייב.