ולו רק בגלל הכמויות העצומות שהופקו, ציור תור הזהב ההולנדי תמיד היווה חלק משמעותי מאוספי ציורים. כאשר מתייחסים רק לציורים באוספי בתי מלוכה ישנים, ישנם יותר מ-60 ציורים בדרזדן ומעל ל-50 בארמיטאז'. אולם המוניטין של אומני התקופה הראה שינויים במהלך השנים. גורם כמעט קבוע אחד היה הערצה לרמברנדט, במיוחד מהתקופה הרומנטית. בסוף התקופה היו לכמה מהאומנים הפעילים בליידן, מוניטין עצום, אך מאז אמצע המאה ה-19 יצירות ריאליסטיות בז'אנרים שונים זכו להערכה רבה יותר.
יאן ורמיר נחלץ מאלמוניות כמעט מוחלטת במאה ה-19, כאשר באותה תקופה יוחסו כמה מיצירותיו לאחרים. עם זאת העובדה שרבות כל כך מיצירותיו היו כבר באוספים גדולים, שיוחסו לעיתים קרובות לאמנים אחרים, ממחישה כי איכותם כציורים בודדים הוכרה, גם אם היצירה הקולקטיבית שלו לא הייתה ידועה. גם אמנים אחרים המשיכו להינצל מהמסה של ציירים פחות ידועים.
ציורי ז'אנר היו פופולריים, אך לא תמיד נחשבו. סר ג'ושוע ריינולדס, המנהיג האנגלי של האמנות האקדמית מהמאה ה-18, העיר כמה הערות חושפניות על האמנות ההולנדית. הוא התרשם מאיכותם של החלבנית של ורמיר, ומקוריות דיוקנאותיו של הלס, כשהוא מתחרט על כך שחסרה לו "הסבלנות" לסיים אותם כראוי, וקונן על כך ששטיין לא נולד באיטליה, כך שיכול היה לנצל טוב יותר את הכישרון שלו. בתקופתו של ריינולדס כבר לא הובן ההיבט המוסרי של ציור הז'אנר, אפילו בהולנד. הדוגמה המפורסמת היא מה שמכונה "הודאת אמהות". הציור זכה לשבחים על ידי גתה ואחרים בגלל העדינות בתיאורו של אב הנוזף בבתו. למעשה לרוב המלומדים המודרניים (אך לא לכולם) היה מדובר בסצנת מיקוח בבית זונות - ישנן שתי גרסאות (ברלין ואמסטרדם) ולא ברור אם המטבע בידו של האיש הוסר או נצבע.
במחצית השנייה של המאה ה-18, הריאליזם של הציור ההולנדי היה קשור לרציונליזם של הנאורות ושאיפות לרפורמה פוליטית. במאה ה-19, תוך כבוד כמעט-אוניברסלי לריאליזם, והירידה הסופית של היררכיית הז'אנרים, ציירים עכשוויים החלו לקחת מציירי הז'אנר את הריאליזם שלהם ואת השימוש בהם באובייקטים למטרות סיפוריות, ולצייר חפצים דומים.
בציור נוף האמנים האיטלקים היו המשפיעים והמוערכים ביותר במאה ה-18, אך ג'ון קונסטבל היה בין אותם רומנטיקאים שהוקיעו אותם בגלל מלאכותיות, והעדיפו את האמנים הטונאליים והקלאסיים. למעשה שתי הקבוצות נותרו משפיעות ופופולריות במאה ה-19.
שמואל חייק
שמואל חייק (נולד בשנת 1953) הוא איש עסקים ישראלי-בריטי, המשמש כיו"ר הארגון קק"ל-בריטניה (JNF-UK).
ביוגרפיה.
נולד בכפר סבא וגדל בבני ברק. הוריו, סלים ונאסירה פריזט, עלו לישראל מבגדאד בשנת 1951. אביו היה סוחר אמיד בבגדאד, ובשנות ה-30 רכש קרקעות באמצעות בנק אנגלו-פלשתינה בבני ברק, תל אביב-יפו, פתח תקווה והרצליה פיתוח.
בשנת 1972 התגייס לחיל המודיעין ושירת במלחמת יום הכיפורים בחזית הדרומית. לאחר שחרורו הצטרף למפלגת הליכוד והיה יו"ר צעירי הליכוד. בשנת 1977 עבר למפלגת שלומציון של אריאל שרון. לאחר מכן שב לליכוד וערך ספר ובו שיחות עם יצחק שמיר. דרך היכרות זו יצר קשרים עם פעילים רבים בתנועת הליכוד ומחוצה לה.
בשנת 1979 החל ללמוד פילוסופיה והיסטוריה באוניברסיטת תל אביב, אך לאחר זמן קצר החליט לנסוע ללונדון ללמוד משפטים, ובזמן לימודיו החל לעסוק בסחר במקרקעין. עם השנים התרחבו עסקי הנדל"ן שלו הן בבריטניה והן בישראל. עסקיו בישראל מנוהלים בעיקר על ידי חברת "ש' חייק אחזקות" שהוקמה על ידו ב-2004, ומנהלת נכסים רבים בהיקפים המוערכים בעשרות מיליוני שקלים.
בשנת 2008 מונה למנהל קק"ל-בריטניה (JNF-UK). מבחינה היסטורית ומשפטית זהו ארגון נפרד מקרן קיימת לישראל, אך בעל מטרות דומות. חייק קיבל את התפקיד על מנת לסיים סכסוך ארוך-שנים בין הארגון הישראלי והבריטי. כמו כן הגביר את השקיפות בדו"חות הכספיים של הארגון.
חייק הוא אספן של יצירות אמנות, בעיקר של אמנים ישראלים. אוסף האמנות שלו כולל יצירות של ראובן רובין, נחום גוטמן, שמואל בק, יוחנן סימון, נפתלי בזק ומרדכי ארדון. בשנת 2008 הקים את "מרכז חייק לאמנות עכשווית" ביפו כדי לקדם באמצעותו אמנים ישראלים צעירים.
חייק הוא בעל אזרחות בריטית.
ב-2 בדצמבר 2021 אמר חייק בראיון לג'רוזלם פוסט שרמת האנטישמיות בבריטניה עולה, הדמוגרפיה של החברה הבריטית משתנה, ובגלל משבר ההגירה באירופה, המורכב ברובו ממהגרים מוסלמים "ייתכן שבעוד 10 שנים, אולי פחות, מי יודע, יהודים לא יוכלו לחיות בבריטניה." חייק השתמש בראיון בטיעונים התומכים בתאוריית "ההחלפה הגדולה" של הימין הקיצוני בצרפת. דבריו גונו על ידי רבים, בהם הרב הראשי של בריטניה אפרים מירוויס וועד שליחי הקהילות. הם קראו לחייק להתפטר מתפקידו והכריזו כי לא ישתפו עוד פעולה עם JNF-UK. ב-21 בינואר 2022 הצהיר חייק כי דבריו הוצאו מהקשרם, ואמר: "אני לא מאמין שרוב המוסלמים בבריטניה הם אסלאמיסטים קיצוניים." הוא טען כי דבריו בראיון "לא נאמרו נגד אף מיעוט, או נגד המוסלמים בבריטניה או באירופה, אלא נגד כל מי שמפיץ שנאה שפוגעת ביהודים."
מעורבות בפוליטיקה הישראלית.
חייק מוערך ומקורב לאנשים רבים בפוליטיקה הישראלית, בהם בנימין נתניהו, אביגדור ליברמן, ציפי לבני ובעלה, נפתלי שפיצר, ועוזי לנדאו. אלה נעזרים בו למשימות תיווך וגישור.
בשנת 2005 התמודד עוזי לנדאו על ראשות הליכוד מול בנימין נתניהו, וחייק הוביל להסדר שלפיו יפרוש לנדאו מהמירוץ ויודיע על תמיכתו בנתניהו.
לפני הבחירות לכנסת השבע עשרה, ב-2006, תיווך חייק בין ליברמן ונתניהו, לאחר תקופה בה חל ריחוק ביניהם.
הוא שוב תיווך בין נתניהו לליברמן כשחברו יחד לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, ב-2013, ורצו ברשימה המשותפת "הליכוד - ישראל ביתנו".
בזמן הרכבת ממשלת ישראל השלושים ושלוש תיווך חייק בין ראש הממשלה נתניהו לבין יו"ר "התנועה", ציפי לבני, שמונתה לתפקיד שרת המשפטים.
בזמן הרכבת ממשלת ישראל השלושים וארבע ניסה שוב לגשר בין נתניהו לליברמן, אך ללא הצלחה. "ישראל ביתנו" הצטרפה לקואליציה מאוחר יותר, שוב בתיווכו של חייק, וליברמן קיבל את תפקיד שר הביטחון.
שגרירות ארצות הברית בטירנה
שגרירות ארצות הברית בטירנה (באנגלית: Embassy of the United States, Tirana) היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית של אמריקה באלבניה.
מבנה השגרירות ממוקם בכתובת: Rruga e Elbasanit No. 103 (קרויה גם "Elbasan Street") בטירנה. המבנה נבנה ב-1920.
ראש הנציגות הגברת "Leyla Moses-Ones" בדרגת הממונה על היחסים מונתה באוגוסט 2018 לתקופה של 3 שנים.
אלבניה מחזיקה בשגרירות בוושינגטון הבירה. ברשות אלבניה ישנה גם קונסוליה בניו יורק לאור התפוצה האלבנית הרחבה בארצות הברית.
היסטוריה.
אלבניה וארצות הברית כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1922. במהלך מלחמת העולם השנייה פלשו הכוחות האיטלקיים לאלבניה, וארצות הברית סגרה את שגרירותה בשנת 1939. לאחר המלחמה הוקמה באלבניה ממשלה קומוניסטית שהכניסה את אלבניה במשך 40 שנה לבידוד וחוסר פיתוח. רק בשנת 1991 כוננו אלבניה וארצות הברית יחסים דיפלומטיים.
שגרירות ארצות הברית בטירנה נמצאת כיום במבנה בסגנון קולוניאלי איטלקי שנבנה בשנת 1920, המבנה הראשון שנבנה באופן מכוון על ידי מחלקת המדינה כדי לשכן שגרירות.
במרץ 1997 במבצע פינוי לא לוחמי של אזרחי ארצות הברית שרצו לעזוב את אלבניה, בגלל סכסוך אזרחי ומהומות שפרצו באלבניה, פונו 900 אזרחי ארצות הברית ממתחם המגורים בשגרירות ארצות הברית באמצעות מסוקים של חיל הים האמריקאי. המבצע היה קרוי "Silver Wake" ובוצע באחריות חיל הנחתים של ארצות הברית באמצעות "26th Marine Expeditionary Unit" על ידי "1st Battalion, 8th Marines" .
שאיפת גז מזגנים
טיפול ממוקד סכמה
קדם-אירוויזיון 2020
השיר הבא לאירוויזיון
השיר הבא לאירוויזיון 2020
ברברה בוש (פירושונים)
דאגמאר וינקלר
WalkAway
WalkAway# הוא קמפיין במדיה החברתית, שהושק בשנת 2018 ומטרתו לעודד נטישה של המפלגה הדמוקרטית על ידי ליברלים שכבר לא מזדהים עם מה שהחשיב כ"ערכים רדיקלים" שכבשו לטענתו את הזרם המרכזי בה. הקמפיין הושק על ידי מעצב השיער הגאה, ברנדון סטראקה, אשר תיאר איך לאחר שהצביע להילרי קלינטון בבחירות לנשיאות ארצות הברית, חש שלא בנח עם מה שהגדיר "הנרטיב של השמאל שנתמך על ידי המדיה והוליווד", שלטענתו מעודד שנאה והכפשה של כל מי שחושב אחרת מהם. הוא תיאר שהראו לו כיצד, לטענתו, רשת CNN ערכה נאומים של דונלד טראמפ כדי להציג אותו כגזען, ולאחר מכן החל במחקר עצמאי על היקף התופעה של "פייק-ניוז" בתקשורת המרכזית בארצות הברית שנוטה באופן מובהק לשמאל לטענתו. כתוצאה מהמחקר הקים מיזם שבו הוא מתאר את הממצאים המדאיגים שגילה, ומעודד אנשים אחרים שחושבים כמוהו ופוחדים לדבר, לעשות זאת מעל במה משותפת של המיזם.
המטרה המוצהרת של הקמפיין היא "לעודד אחרים לעזוב את השמאל המפלג, עם זאת, לקחת חזרה את הנרטיב מהמדיה הליברלית את המשמעות של להיות שמרן באמריקה". בנובמבר 2018 כבר היו לסרטון 400,000 צפיות ביוטיוב ומעל מיליון בפייסבוק. באוקטובר 2018 ארגן סטראקה צעדה בה השתתפו אלפים שתמכו ב-WalkAway בוושינגטון.
הקמפיין זכה כצפוי לתגובות אוהדות בתקשורת מרשת פוקס ניוז וניו-יורק פוסט, לעומת לביקורת או סיקור עוין במרבית רשתות התקשורת האחרות, כגון CNN, NBC, וושינגטון פוסט, CBS, ABC, הניו יורק טיימס, Yahoo News ,Google News ואחרות המזוהות כולם עם השמאל הפוליטי.