ברמה הביקורתית בחן פרס את צורות הטיעונים האבדוקטיביים (כפי שפורט לעיל), והגיע למסקנה שההיפותזה צריכה לייעל הסברים למען סבירות במונחים של המעשי והטבעי. ב-1908 תיאר פרס את הסבירות הזאת בפירוט. היא אינה מערבת דמיון בהסתמך על תצפיות (שהוא ההערכה האינדוקטיבית של היפותזה), אלא פשטות אופטימלית במובן של "הפשוט והטבעי", בדומה ל"אור הטבעי של התבונה" של גלילאו, ולהבדיל מ"פשטות לוגית" (פרס אינו מבטל את הפשטות הלוגית לחלוטין, אלא רואה את תפקידה כמשני; במקרה הקיצון שלה, היא תיתן העדפה לאי-ניתנת הסבר לתצפית כלל). אפילו שכל ערוך היטב מנחש לא נכונה לעיתים קרובות מאשר נכונה, אבל הניחושים שלנו מצליחים יותר מאשר מזל אקראי להגיע לאמת או לפחות לקדם את החקירה, ודבר זה מצביע לפרס על כך שהם מבוססים על ההתכווננות האינסטינקטיבית לטבע, זיקה בין התהליכים השכליים והתהליכים של הממשי, מה שיתן הסבר לכך שניחושים המרגישים "טבעיים" הם אלו הצולחים לעיתים הכי הקרובות (או לעיתים הכי פחות רחוקות); לכך פרס הוסיף את הטיעון כי ניחושים מעין אלה עדיפים משום שמבלי "נטייה טבעית כמו של הטבע", לאנשים לא הייתה שום תקווה להבין את הטבע.
הביטוי "הסקה להסבר הטוב ביותר" (בו פרס לא השתמש אך הוא נאמר לעיתים קרובות על הסקה היפותטית), אינו תמיד מפורש כהתייחסות להיפותזות הפשוטות והטבעיות ביותר (כגון אלו עם ההנחות המעטות ביותר). עם זאת, במובנים אחרים של "הטוב ביותר", כגון "עומד בפני בחינות באופן הטוב ביותר", קשה לדעת מהו ההסבר הטוב ביותר אותו יש לבנות, שכן הוא עדיין לא נבחן. ובכל זאת, עבור פרס, כל הצדקה שהיא להסקה אבדוקטיבית כטובה אינה מושלמת עם עיצובה של ההסקה כטיעון (בשונה מאינדוקציה ודדוקציה), ובמקום זאת תלויה גם בתפקיד וההבטחה המתודולוגית (כגון היותה ברת בחינה) שלה בקידום החקירה.
מתודולוגיה של חקירה.
ברמה המתודולוגית, פרס טען כי ההיפותזה נשפטת ונבחרת לבחינה משום שהיא מספקת, באמצעות הבחינה שלה, זירוז וייעול של תהליך החקירה עצמו בדרכו לאמיתות חדשות, קודם כל על ידי היותה ניתנת לבחינה וגם באמצעות כלכלות נוספות, במונחים של עלות, ערך ויחסים בין ניחושים (היפותזות). כאן, שיקולים כמו הסתברות, הנעדרת מן ההתייחסות לאבדוקציה ברמה הביקורתית, באים לידי ביטוי. לדוגמה:
סופרים אחרים.
נורווד ראסל הנסון , פילוסוף של המדע, ביקש לבנות לוגיקה המסבירה כיצד מתרחשות תגליות מדעיות. לשם כך, הוא השתמש במושג האבדוקציה של פרס.
פיתוח נוסף של המושג ניתן למצוא ב"Inference to the Best Explanation" (ליפטון, 1991) של פיטר ליפטון.
יישומים.
בינה מלאכותית.
יישומים בבינה מלאכותית כוללים אבחון תקלות , עדכון אמונות ותכנון אוטומטי . היישום הישיר ביותר של אבדוקציה הוא גילוי אוטומטי של תקלות במערכות: בהינתן תאוריה המקשרת תקלות עם ההשפעות שלהן וקבוצה של השפעות נצפות, ניתן להשתמש באבדוקציה על מנת לגזור קבוצות של תקלות העשויות להיות הסיבה לבעיה.
רפואה.
ברפואה, אפשר לראות באבדוקציה מרכיב של שיפוט והערכה קלינית.
תכנון אוטומטי.
אבדוקציה יכולה גם לשמש למידול תכנון אוטומטי. בהינתן תאוריה לוגית המקשרת התחרשויות של פעולות עם ההשפעות שלהן (לדוגמה, נוסחה של תחשיב האירועים), אפשר לעצב את הבעיה של מציאת תוכנית להגעה למצב כלשהו בתור הבעיה של הסקה (אבדוקטיבית) של קבוצה של ליטֶרָלים הרומזים על כך שהמצב האחרון הוא המצב המבוקש.
ניתוח מודיעין.
בניתוח מודיעין, ניתוח של היפותזות מתחרות ורשתות בייסיאניות, יש שימוש נרחב בחשיבה אבדוקטיבית הסתברותית. באופן דומה, באבחון רפואי ובחשיבה משפטית, אותן השיטות נמצאות בשימוש, על אף שהיו מקרים רבים של שגיאות, שנגרמו בעיקר על ידי כשל ההסתברות הקודמת וכשל התובע.
עדכון אמונות.
עדכון אמונות, התהליך של התאמת אמונות לאור מידע חדש, הוא תחום נוסף בו יושמה חשיבה אבדוקטיבית. הבעיה העיקרית של עדכון אמונות היא שהמידע החדש עשוי להיות לא עקבי עם רשת האמונות הקודמת, בעוד שתוצאת ההכללה שלו ברשת האמונות אינה יכולה להיות לא עקבית. אפשר להשתמש באבדוקציה כדי לבצע את תהליך העדכון של רשת האמונות: ברגע שנמצא הסבר לתופעה, שילובו ברשת האמונות אינו מייצר חוסר עקביות.
שימוש זה באבדוקציה אינו ישיר, משום שהוספת נוסחאות פסוקיות לנוסחאות פסוקיות אחרות יכולה רק להפוך חוסר עקביויות לגרועות יותר. במקום זאת, אבדוקציה נעשית ברמת סידור העדיפויות של העולמות האפשריים. מודלים של עדיפויות משתמשים בלוגיקה עמומה או במודלים של תועלתיות.
פילוסופיה של המדע.
בפילוסופיה של המדע, אבדוקציה הייתה שיטת ההסקה העיקרית לתמיכה בריאליזם מדעי, והרבה מהדיון על ריאליזם מדעי נסוב סביב השאלה האם אבדוקציה היא שיטת הסקה קבילה.
בלשנות היסטורית.
בבלשנות היסטורית, אבדוקציה בעת רכישת שפה נלקחת לעיתים קרובות כחלק מהותי בתהליכים של השתנות השפה כגון אנליזה מחודשת ואנלוגיה.
אנתרופולוגיה.
באנתרופולוגיה, אלפרד גֶל, בספרו רב ההשפעה "אומנות וסוכנות" (Art and Agency), הגדיר אבדוקציה כ"מקרה של הסקה סינתטית 'בו אנו מוצאים כמה נסיבות מסקרנות במיוחד, שיוסברו על ידי ההנחה שהיה זה מקרה של חוק כללי כלשהו, ועל כן אנו מקבלים הנחה זו'". גל מבקר מחקרים "אנתרופולוגיים" קיימים של אומנות על כך שהם שקועים יתר על המידה בערך אסתטי ולא מתעסקים מספיק עם העניין האנתרופולגי המרכזי של חשיפת "קשרים חברתיים", ובפרט ההקשרים החברתיים בהם יצירות אומנות מיוצרות, מופצות ומתקבלות. אבדוקציה משמשת כמכניזם המוביל מאומנות לסוכנות . כלומר, אבדוקציה יכולה להסביר כיצד יצירות אומנות משרות "סֶנְסוּס קוֹמוּניס": ההשקפות הנפוצות המשותפות לאנשים המייצגים חברה מסוימת.
השאלה אותה גל שואל בספר היא: "כיצד יצירת אמנות מתחילה 'לדבר' לאנשים?" הוא עונה בכך שהוא אומר "אף אדם הגיוני לא יוכל להניח כי קשרים כמו-אומנותיים בין אנשים לעצמים לא מערבים לפחות צורה מסוימת של סמיוזה." אולם, הוא דוחה כל רמיזה לכך שאפשר לחשוב על סמיוזה כשפה משום שבכך הוא ייאלץ להודות בקיום של איזשהו "סנסוס קומוניס" מבוסס מראש, ואילו הוא מבקש לטעון כי הוא נובע רק לאחר מכן מתוך האומנות. אבדוקציה היא התשובה לבעיה הזו משום שהמשמעות של טבעו הטנטטיבי של מושג האבדוקציה (פרס השווה אותה לניחוש) היא שלא רק שאבדוקציה יכולה לתפקד מחוץ לכל מערכת קיימת מראש, אלא, היא למעשה יכולה אפילו לרמוז על קיום של מערכת. כפי שגל טוען בניתוח שלו, הקיום הפיזי של יצירת האומנות מניע את הצופה לבצע אבדוקציה המטמיעה התכוונות ביצירה. פסל של אלה למשל, הופך למעשה בשכלו של המתבונן לאלה עצמה במובנים מסוימים; ואינו מייצג את צורתה בלבד אלא גם את כוונותיה (המוסקות מתוך ההרגשה של נוכחותה הממשית). לפיכך, טוען גל, שבאמצעות אבדוקציה, אומנות יכולה להשיג את סוג הסוכנות הזורעת את הזרעים הגדלים למיתוסים תרבותיים. הכוח של סוכנות הוא הכוח להניע מעשים ולהשרות, בסופו של דבר, את ההבנה המשותפת המאפיינת כל חברה נתונה.
סבסטיאנו רוסי
סבסטיאנו רוסי (; נולד ב-20 ביולי 1964 בצ'זנה) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת השוער.
רוסי צבר 418 הופעות ליגה, 346 מתוכן בסרייה א', ואת עיקר הקריירה העביר בקבוצת מילאן. הוא היה לחלק מההגנה שוברת השיאים של המועדון, וב-12 עונות במילאן זכה ב-12 תארים, בהם חמש אליפויות איטליה וזכייה בעונת 1993/1994 בליגת האלופות.
על אף שנחשב לאחד מהשוערים הטובים בתקופתו, ואף זומן פעמיים לסגל נבחרת איטליה, מעולם לא שותף במדיה ולא ערך אף הופעה בינלאומית.
קריירת משחק.
רוסי החל את הקריירה בקבוצת הנוער של צ'זנה מעיר הולדתו. כבר בגילאי הנוער זכה בתואר האליפות הראשון בקריירה שלו, אליפות הנוער תחת המאמן המתחיל אריגו סאקי.
לקראת עונת , כשסיים את גילאי הנוער, הושאל רוסי לפורלי מהליגה האיטלקית השלישית. רוסי ספג 13 שערים ב-11 הופעות ליגה במדי הקבוצה, אך ירד עמה לליגה הרביעית בתום העונה. לאחר עונת ההשאלה שב אוטומטית לצ'זנה, ששיחקה אז בסרייה ב', אך לא שותף כלל לאורך כל העונה בליגה, ולקראת עונת הושאל פעם נוספת, הפעם לאמפולי מליגת המשנה, אך סיים עונה שנייה ברציפות ללא הופעת ליגה. לקראת עונת הושאל לסן פרדיאנו רונדינלה מהליגה השלישית. לראשונה בקריירה היה רוסי שוער ראשון בקבוצה, וספג 19 שערים ב-28 הופעות במדי המועדון.
לאחר שלוש השאלות בארבע עונות חזר רוסי לצ'זנה, הפעם כשוער הראשון, תפקיד בו החזיק במשך ארבע עונות רצופות. בעונת הבכורה שלו סייע לקבוצה לסיים שלישית בליגת המשנה ולהעפיל לסרייה א', תוך שהוא מחמיץ חמישה משחקי ליגה בלבד מפתיחת העונה. ב-13 בספטמבר 1987, עם פתיחת עונת 1987/1988 בסרייה א', ערך רוסי בן ה-23 את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה. הוא הוביל את צ'זנה כשוער ראשון במשך שלוש עונות בסרייה א', ובכל אחת מהן הצליחה הקבוצה לשמור על מקומה בליגה. בסך הכול בארבע עונות במדי הקבוצה צבר 127 הופעות ליגה.
לקראת עונת 1990/1991 בסרייה א' הצטרף רוסי לאלופת אירופה הטרייה, מילאן של המאמן אריגו סאקי, תחתיו שיחק רוסי בקבוצת הנוער של צ'זנה. רוסי הצטרף למועדון כדי לשמש כמחליף לשוער הראשון באותה העונה, אנדריאה פצאלי. רוסי הסתפק ב-18 הופעות בכל העונה, מתוכן תשע הופעות ליגה בלבד. מילאן סיימה את העונה כסגניתה של סמפדוריה בצמרת הטבלה באיטליה, ובתום אותה העונה נמכר פצאלי לבולוניה 1909.