ב 11 במאי 2004 הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי, The End of Heartache, שמוקם במקומות גבוהים במצעדי המכירות, דורג במקום ה-21 במצעד הבילבורד וזכה לביקורות חיוביות רבות. שיר הנושא מתוך האלבום, The End of Heartache, הפך לסינגל המרכזי של סרט האימה Resident Evil: Apocalypse, וזכה במקום ה-47 במצעדי הגראמי בקטגוריית "שיר המטאל הטוב ביותר".
ב-22 בנובמבר 2005 הוציאה הלהקה DVD בשם "Set This) World Ablaze)" המכיל הופעה מלאה, ודיסק בונוס המכיל סרט דוקומנטארי על חיי הלהקה. הדיסק זכה למעמד "זהב" בשנת 2006.
לאחר שלושה חודשי הקלטה, האלבום הרביעי של הלהקה As Daylight Dies יצא ב-21 בנובמבר,2006, ודורג במקום ה-32 במצעד הבילבורד היוקרתי, לאחר מכירות של למעלה מ-60,000 עותקים כבר בשבוע הראשון לצאתו. המתאבק סי. אם. פאנק השתמש בשיר This Fire מאלבום זה ככניסתו לזירה בתקופתו בארגון ההיאבקות העולמי WWE.
ב-30 ביוני 2009, הוציאה הלהקה את אלבומה החמישי, הנושא את שמה, בפעם השנייה. האלבום דורג במקום ה-7 במצעד הבילבורד, מה שדירג את הלהקה במקום הגבוה ביותר אי-פעם. לאחר צאת האלבום, הוזמנה הלהקה לנגן בפסטיבלים יוקרתיים יחד עם מרילין מנסון, לקונה קויל, בולט פור מיי ולנטיין ועוד.
ב-1 בדצמבר 2011, הלהקה הודיעה באופן רשמי שתיכנס לסטודיו בחודשים פברואר/מרץ 2012, להקלטת האלבום השישי.
החלפת הזמרים.
ב-4 בינואר 2012, פרסמה הלהקה הודעה בה תמה דרכה עם סולנה ג'ונס. הלהקה לא מסרה פרטים רבים אודות סיבת העזיבה, אלא "סיבות אישיות" בלבד.
ב-8 בפברואר 2012, הודיעה הלהקה שהזמר המקורי של הלהקה ליצ', חוזר להיות הסולן הקבוע.
דיסקוגרפיה.
אלבומי אולפן.
(Killswitch Engage (2000
(Alive or Just Breathing (2002
(The End of Heartache (2004
(As Daylight Dies (2006
(Killswitch Engage (2009
(2013) Disarm the Descent
(Incarnate (2016
(atonement (2019
ויקטור ויסליב
ויקטור ויסליב (נולד ב-1965), יזם ישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל.
ויסליב בוגר לימודי פיזיקה ומתמטיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, במסגרת תוכנית תלפיות, ובמשך 15 שנים שירת ביחידת מחקר אלקטרוני בצה"ל והגיע עד דרגת סגן-אלוף. בשלהי שירותו הצבאי זכה בפרס ביטחון ישראל (1999).
בשנת 2001 הקים יחד עם חברו ליחידה, אריאל מייסלוס, את חברת "Passave" לפיתוח וייצור שבבים לתקשורת אינטרנט על סיב אופטי. הוא כיהן כמנכ"ל החברה עד לרכישתה בשנת 2006 על ידי החברה האמריקנית PMC Sierra. לאחר הרכישה החל ויסליב בתפקידו הנוכחי (2008) כסגן נשיא ומנכ"ל החטיבה לסיבים אופטיים לצרכנים פרטיים. בעת רכישת Passave פורסם כי ויסליב ומייסלוס, הרוויחו ממכירתה כ-23 מיליון דולר כל אחד.
הפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה
הפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה AMIA היה פיגוע התאבדות שאירע בבואנוס איירס, בירת ארגנטינה, ב-18 ביולי 1994, כאשר טרוריסט לבנוני פוצץ מטען נפץ שהוטמן במכונית תופת, רצח 85 איש ופצע 330. הפיגוע היה אחד משני פיגועים שהתבצעו בארגנטינה בשנות ה-90 של המאה ה-20 נגד מטרות ישראליות ויהודיות, ונחשב לאחד הפיגועים הקשים ביותר שבוצעו על אדמת ארגנטינה. ארגון חזבאללה, אף שלא קיבל אחריות לפיגוע, טען כי הוא בוצע בתגובה לחיסולו של עבאס מוסאווי בידי צה"ל בפברואר 1992.
על פי חקירת המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים סוכל פיגוע שלישי, מכיוון שאיראן וחזבאללה חששו שלוחמי "המוסד" הצליחו לעלות על עקבותיהם.
הפיגוע.
בעקבות תקיפת בסיס האימונים של חזבאללה בעין דרדרה ומבצע עוקץ ארסי, במהלכו נחטף מוסטפא דיראני מביתו בלבנון בידי סיירת מטכ"ל, ביצע חזבאללה ב-18 ביולי 1994 את הפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה. הפיגוע בבניין הקהילה היהודית (בניין AMIA - Asociación Mutual Israelita Argentina) בבואנוס איירס בירת ארגנטינה, אירע בשעה 9:53 לפי שעון ארגנטינה. לפי דו"ח המודיעין הארגנטינאי מחבל מתאבד לבנוני בן 25 בשם איברהים חוסיין ברו, פוצץ מטען של כ-400 ק"ג חומר נפץ שהוטמן במכונית תופת (מכונית מסחרית מסוג רנו טרפיק) בחזית הבניין. בכביש נפער מכתש גדול, והפיצוץ גרם לקריסת החזית הקדמית של הבניין ולנזקים רבים בבניינים סמוכים וברכוש שהיה בסביבה.
מבצעי הפיגוע פעלו מתוך תשתית מבוססת של חזבאללה בקהילה המוסלמית-שיעית במשולש הגבולות בין ברזיל, ארגנטינה ופרגוואי. באזור מתגוררת קהילה לבנונית שחלקה שוהה שם באופן בלתי חוקי, וחלקה תומך בחזבאללה. המחבל, ששניים מאחיו נהרגו בעימותים כנגד צה"ל בלבנון, חדר למדינה כשבוע לפני הפיגוע דרך משולש הגבולות הפרוץ, בליווי סייעני חזבאללה המתגוררים באזור זה. על פי הדו"ח הסיבה העיקרית לעריכת הפיגוע דווקא בארגנטינה, הייתה החלטה חד-צדדית של ממשלת ארגנטינה, לבטל חוזים לאספקת טכנולוגיה גרעינית וחומרים גרעיניים, שנחתמו בשנתיים שקדמו לכך עם איראן.
תגובות.
הנשיא קרלוס מנם הכריז על שלשה ימי אבל. מנם גם ביקש מהפרלמנט להנהיג עונש מוות בארגנטינה, בכדי שמבצעי הפיגוע לא יוותרו בחיים אם יתפסו. הכנסת התייחסה לפיגוע בדיון מיוחד ב-19 ביולי 1994, ונאמו בו בין היתר שמעון פרס שר החוץ, בנימין נתניהו, רענן כהן, זבולון המר, רפאל איתן ועוד. פרס מסר בהודעה מטעם הממשלה כי הם מעריכים כי "גורמים מזרח תיכוניים" ביצעו את הפיגוע, וכי נשלחה מישראל לארגנטינה משלחת חילוץ מיוחדת הכוללת "אנשי יחידת החילוץ של צה"ל, מומחי המעבדה לזיהוי פלילי, מומחה לטראומות וציוד מתוחכם לפינוי הריסות".
חקירת הביון הארגנטינאי.
לאחר עשור של חוסר מעש ואף ניסיון למסמס ולהכשיל את החקירה בממשלה בראשותו של נשיא ארגנטינה, קרלוס מנם, מינה נשיא ארגנטינה החדש, נסטור קירשנר, את התובע הכללי אלברטו ניסמן לעמוד בראש החקירה, ומאז נכנסה החקירה להילוך גבוה. שירות הביון הארגנטינאי SIDE בשיתוף עם ה-CIA האמריקאי ו"המוסד" הישראלי נכנס לעובי הקורה, והוציא דו"ח מפורט שבו הוטלה אשמה על בכירים איראניים ואנשי חזבאללה ששימשו כגוף מבצע. על פי הדו"ח, שפורסם בסוף שנת 2002, קיימת אחריות אישית למנהיגי איראן, שירות המודיעין שלה כגוף מכווין ומסייע ועל ארגון חזבאללה כגוף ביצועי שלה. המסמך נוקב בשמות של עשרות בכירים איראניים, אנשי חזבאללה וסייענים מקומיים שהיו מעורבים בייזום, תכנון ובביצוע הפיגוע. הדו"ח גם מטיל על איראן וחזבאללה גם אחריות לפיגוע בשגרירות ישראל בארגנטינה ב-17 במרץ 1992. עוד נאמר בדו"ח כי ארגנטינה מתייחסת לחזבאללה כאל "ארגון בעל מאפיינים של ארגון טרור", משום שההוכחות הרבות שהצטברו בתיק החקירה תומכות בהגדרה זאת.
עם האחראים לפיגוע נמנים בדו"ח חברי הצמרת המדינית של איראן:
סימנים מזהים רבים של ביטול שגרה נרשמו אצל הנציגים האיראנים. במועד הפיגוע שגרירי איראן בארגנטינה, בצ'ילה ובאורוגוואי נעדרו ממקומות שירותם. בימים שקדמו לפיגוע נרשמו שיחות טלפון רבות בין גורמים איראניים וגורמי חזבאללה בארגנטינה, לבין לבנון ואיראן. לאחר הפיגוע הוקלט טלאל חמיה, סגנו של עימאד מורנייה, בשיחה עם מוע'ניה כשהוא מביע שמחה על הצלחת "הפרויקט שלנו בארגנטינה", ולועג למערכת הביטחון הישראלית על כך שלא הצליחה למנוע את הפיגוע.
צוי מעצר בינלאומיים.
בעקבות פנייה של התובע הכללי של ארגנטינה, הוציא האינטרפול צווי הסגרה בינלאומיים נגד חמישה בכירים איראניים ובכיר בחזבאללה בשל מעורבותם בפיגוע. המבוקשים הם: עלי פלחיאן - שר המודיעין והביטחון, מוחסן רזאי - מפקד "משמרות המהפכה". אחמד וחידי - מפקד "כוח קודס", אחמד ריזא אסע'רי - מזכיר שלישי בשגרירות האיראנית בבואנוס איירס, מחסן רבאני - נספח התרבות האיראני בארגנטינה ועימאד מורנייה - ראש מודיעין החוץ של חזבאללה, וסגנו הצבאי של חסן נסראללה. כנגד שני בכירים נוספים, שהוכרזו כמבוקשים על ידי הממשלה הארגנטינאית: אכבר האשמי רפסנג'אני, נשיא איראן, ועלי אכבר ויליאתי, שר החוץ, לא הוצאו צווי הסגרה בינלאומיים על ידי האינטרפול בשל שיקולים פוליטיים. איראן הכחישה כל קשר לפיגועים, וטענה שטביעות האצבעות של "המוסד" הישראלי ניכרות בדו"ח, ונציג איראן באינטרפול אף איים להוציא צו מעצר בינלאומי כנגד אלברטו ניסמן, התובע הכללי של ארגנטינה.
מהדו"ח עולה עוד כי המשטר האיראני משתמש בפעולות טרור בדפוס פעילות קבוע ובאופן שיטתי להשגת יעדיו. הדו"ח מאזכר במיוחד שלושה אירועים שבהם חיסל המשטר האיראני את מתנגדיו בגרמניה, בשווייץ ובצרפת:
ב-21 באוגוסט 2003 עצרה בריטניה בתחומיה את האדי סולימנפור, שגריר איראן לשעבר בארגנטינה, אך חודשיים לאחר מכן הוא עדיין הוחזק בבריטניה ולא הוסגר, לאחר שזו טענה כי ארגנטינה לא העבירה מספיק ראיות לבסס את טענותיה. בסופו של דבר השגריר לשעבר שוחרר מחוסר ראיות ולא הוסגר.
ב-16 בדצמבר 2008 הורה בית משפט בארגנטינה להחרים נכס השייך לדיפלומט אירני, החשוד במעורבות בפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה, ולהשתמש בכסף שיתקבל ממכירת הנכס במכירה פומבית לפיצוי אחד הניצולים מהפיגוע. ארגנטינה ביקשה שוב מאיראן להסגיר את הדיפלומט וחשודים נוספים, בהם נשיא אירן לשעבר אכבר האשמי רפסנג'אני.
בתחילת יוני 2009 ביקש שופט ארגנטינאי מהאינטרפול להוציא צו מעצר בינלאומי כנגד סמואל סלמאן, קולומביאני ממוצא לבנוני, שחשוד במעורבות בפיגוע, ונמלט מארגנטינה ללבנון שבוע אחרי הפיגוע.
התפתחויות מאוחרות בחקירה.
עימאד מורנייה, בכיר החזבאללה שנחשד כמארגן הפיגוע, נהרג ב-2008 בפיצוץ מכוניתו בדמשק. החזבאללה האשים את ישראל באחריות לחיסולו.