ציפורה (ציפי) שביט (נולדה ב-1 באפריל 1947) היא שחקנית, קומיקאית, סטנדאפיסטית, מדבבת, זמרת, מנחת טלוויזיה וכוכבת ילדים ישראלית. במשך שנים רבות הייתה ציפי אחת מכוכבות הילדים הבולטות בישראל.
ביוגרפיה.
שביט נולדה בקיבוץ נווה ים לאורה ומשה שביט. אביה שימש כמנהל אגף הדיג במשרד החקלאות ועל שמו מעגנת שביט בנמל הקישון. גדלה ברמת גן ואת לימודי התיכון עשתה בתיכון בליך. שירתה בצה"ל בצוות הווי פיקוד דרום.
זמן לא רב לאחר שחרורה מצה"ל, לאחר שהשתתפה בסרט "השכונה שלנו", שיבץ אותה האמרגן אברהם דשא (פשנל) בהצגת הבידור "דבר מצחיק קרה לי בדרך לסואץ" (1968) שכתב שאול ביבר, אך ההצגה ירדה תוך זמן קצר מהבמות עקב מחאתה של משפחה שכולה. באותה השנה הופיעה במחזמר המצליח "הלו, דולי!" בכיבובה של חנה מרון. כמו כן פרסמה תקליט בן ארבעה שירים בהדרכתו המוזיקלית של רפי בן-משה.
ב-1969 שיחקה בתפקיד אורח בסרטו של אפרים קישון "תעלת בלאומילך".
ב-1971 השתתפה במופע הבידור הגדול "ג'אמבו", ושרה בו את שירה הידוע "כולם הלכו לג'מבו".
ב-1972 השתתפה בהצגה "שוקולד מנטה מסטיק - קונגרס הצחוק הציוני" לצד ירדנה ארזי, רותי הולצמן ועוד וכן שיחקה בסרט "נחצ'ה והגנרל".
ככוכבת ילדים.
החל מאמצע שנות ה-70, שנות ה-80 ובמהלך שנות ה-90 שביט נחשבה לכוכבת ילדים גדולה בישראל. היא השתתפה במופעי ילדים רבים בכל רחבי הארץ, הוציאה תקליטי ילדים וכיכבה בתוכניות טלוויזיה המיועדות אליהם. בין המופעים לילדים בכיכובה היו: "בילבי", "ציפי ציפי בנג בנג", "טמבולינה" (המורכב משירי השחקן דני קיי), "קרנבל ביער", "ציפי קונץ", "פסטיבל ציפי שביט". שביט הוציאה מספר תקליטים לילדים שזכו להצלחה גדולה, השתתפה תשע פעמים בפסטיבל שירי הילדים הן כמנחה והן כזמרת, וכן השתתפה בחמישה מופעי הפסטיגל. בין שיריה שהפכו ללהיטי ילדים היו: "ברבאבא", "מר אפצ'י", "אבגדה" (איזו מן מילה), "אני ג'ינג'י" ו"הייתי הילד הכי קטן בכיתה".
שביט שיחקה בתוכניות טלוויזיה רבות המיועדות לילדים, בעיקר בערוץ הראשון. בסוף שנות השבעים ועד אמצע שנות השמונים כיכבה בתוכנית הילדים "ציפיטפוט" בטלוויזיה החינוכית.
בשנת 1984 הופיעה במופע "בילבי" ושם גילמה את התפקיד הראשי.
בשנת 1986 השתתפה בתוכנית הילדים המצליחה "הופה היי".
בשנת 1987 יצאו לאור הספר וקלטת השמע "ציפה היי" ובהם שירים, סיפורים ובדיחות מפי שביט. הופיעה בתפקידי אורח בתוכניות "פרפר נחמד", "הצצקנים" ו"מסיבת גן".
ב-1990 כיכבה בסדרת הטלוויזיה "ציפי בלי הפסקה". לצד חברה הקומיקאי ספי ריבלין.
ב-1994 הופיעה בתוכנית הטלוויזיה "הכל נשבר במשפחה" יחד עם דב רייזר.
בשנים 1992 ו-1993 הקליטה עם נתן דטנר שלוש קלטות וידאו לילדים על פי הספר "100 שירים ראשונים".
ב-1998 העלתה עם חני נחמיאס את המופע המשותף "מותק, הילדות התחברו" שבעקבותיו שתיהן גם שיחקו בתוכנית הטלוויזיה "מותק הילדות בשבת".
בחנוכה 2008 השתתפה ב"מותק של פסטיבל".
בחנוכה 2013 חזרה לשתף פעולה עם חני נחמיאס והציגה פעם נוספת את הצגת הילדים "מותק, הילדות התחברו".
בפסח 2013 לקחה חלק במופע "האוצר הנעלם" שהתרחש במיני ישראל לצד דון לני-גבאי, חני נחמיאס, עודד פז ועוד.
ב-2014 שיחקה בסדרה "מיכל הקטנה והטונטונים" ששודרה בערוץ ניק ג'וניור שם שיחקה בתפקיד סבתא ציפי, לצד מיכל הקטנה, ודקלה הדר.
בחנוכה 2017 השתתפה בשנית ב"מותק של פסטיבל". ב-2019 הופיעה בסדרה "מורובוט" לצד מאיה ורטהיימר.
ב-2020 לקראת חנוכה של אותה שנה, חזרה להופיע בפסטיגל במסגרת חגיגות ה-40 למופע, שהוקלט מראש ולא בוצע באולמות מול קהל אלא צולם לאתר הפסטיגל, בעקבות מגפת הקורונה, זמן קצר לפני תחילת מתן חיסונים נגד קורונה.
כבדרנית למבוגרים.
שביט שיחקה בסרטי הקולנוע "השכונה שלנו" (1968), "הצד השני" (1968), "תעלת בלאומילך" (1969), "לופו" (1970), "התרוממות" (1970), "נחצ'ה והגנרל" (1972), "הבלש האמיץ שוורץ" (1973), "מתנה משמיים" (1973) ו"אחד באפריל" (1989).
בשנת 1983 השתתפה בהצגה "האידיוטית" בהפקת תיאטרון "לילך".
בשנת 1984 שיחקה בסרט המערכונים "פעם אחת".
ב-1995 העלתה שביט את מופע הבידור "למבוגרים בלבד", לאחר שבמשך שנים רבות הופיעה כמעט אך ורק במופעי ילדים. המופע הצליח ובעקבותיו אף הועלה בשנת 2000 מופע נוסף שנקרא "שביט 2000".
בשנת 1998 שברה את שיא גינס בתוכניתו של דודו טופז כאשר שרה את שירו של יורם טהר-לב "יש חריץ מסוכן בהור ההר", היא שברה את שיא השירה לשיר קצר וביצעה אותו ב-58 שניות.
בשנת 1998 השתתפה שביט במופע "פעמוני היובל".
בשנת 2002 השתתפה במופע למען ארגון "וראייטי". היא לקחה בו חלק עד סיומו, על אף שבמהלכו שברה את ידה לאחר שנפלה מאחת ממדרגות הבמה. מיד בסיום ההופעה פונתה לבית החולים.
ב-2005 העלתה את המופע למבוגרים "ספונג'ה והעיר הגדולה" יחד עם חני נחמיאס ועירית ענבי.
בשנת 2006, החלה להנחות את תוכנית המציאות "לרדת בגדול" בערוץ 10, בה אנשים כבדי משקל מנסים להוריד במשקל. בחירתה לתפקיד נבעה בין היתר מדיאטה שעשתה, לאחר שנים שבהן הייתה מזוהה כאישה מלאה.
ב-2011 השתתפה כשופטת לצד ספי ריבלין ושלמה בראבא בתוכנית הבידור "הצחקת אותנו" ששודרה בערוץ 2. שנה לאחר מכן, שימשה שופטת בתוכנית הסטנדאפ "תצחיק אותי" בערוץ 24, לצד עודד מנשה.
בשנת 2013 החלה להשתתף בקומדיה "דרושה עוזרת", בבימויו של רוני מנדלסון ובהשתתפות דפנה דקל, ערן איוניר, עודד מנסטר וליאת אזר. בספטמבר אותה שנה הועלה ערב הצדעה לכבודה.
בשנת 2016 שיחקה את ורד נוימן בסדרה "אורי ואלה".
בשנת 2018 הופיעה בתפקיד הראשי בגרסה הבימתית לסרט "אמי הגנרלית", לרגל שנת ה-70 למדינת ישראל.
בשנת 2019 גילמה את יהודית, ראש משפחת פשע קווקזית, בסדרה "המדובב".
בשנת 2022 שיחקה בהצגה "צניחה חופשית" בתיאטרון חיפה לצד לאורה ריבלין.
חיים אישיים.
שביט הייתה נשואה במשך כשלוש שנים למושיק פרי-פז, עד פטירתו ממחלת הסרטן ב-1974.
לאחר שנה נישאה שביט בשנית למפיק אבישי דקל.
השניים מתגוררים בצפון תל אביב ולהם שני ילדים ושבעה נכדים.
בבחירות 1992 הצהירה שביט על תמיכתה בשמעון פרס בריצתו לראשות מפלגת העבודה.
ב-2020 השיאה משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות, בטקס שהוקלט מראש ולא היה בשידור ישיר מכיוון שנערך בעיצומה של מגפת הקורונה בישראל טרם החיסונים.
ויסלה (כלב)
ויסלה (בהונגרית: Magyar Vizsla, מבוטא כ-"ויז'לה") הוא גזע של תת המין כלב הבית.
הוויסלה הוא כלב הלאום ההונגרי, ופירוש השם בהונגרית הוא עירני.
היסטוריית הוויסלה.
במאה ה-9 הגיעו לאירופה שבטי המגיארים, שלימים הפכו לעם ההונגרי, מלווים בכלביהם.
כלבי הציד שלהם הוכלאו עם הכלבים המקומיים, וצאצאיהם היוו את הבסיס לפיתוח הוויסלה.
בעלי האחוזות ההונגריים, שפיתחו את הצייד כתחביב, גילו שהוויסלה עונה על כל צורכיהם והמשיכו לטפח ולשמר את גזע הוויסלה.
ניתן למצוא ציורים, ותחריטים של ויסלה באומנות העתיקה של העם ההונגרי כבר במאה העשירית.
הויסלה היה מוזכר גם בכתבי יד במאה ה-14, בהם הוא מתואר כעוזרו האישי של הבזייר (בזיירות היא אמנות השימוש בבזים או בדורסי יום חזקים אחרים לציד עופות ויונקים).
במלחמת העולם הראשונה כלבי הויסלה השתתפו בתור מעבירי מידע- הם היו מעבירים חבילות, מודעות ומכתבים מהחיילים בקו האש למפקדים בבסיסי הפיקוד.
משפחות אצולה הונגריות שנמלטו מפני הכיבוש הרוסי ב-1945 לארצות אחרות באירופה ובאמריקה, הבריחו איתן את כלביהן וכך הצילו את הגזע מהכחדה והכירו אותו לעולם.
בשנת 54׳ הוקם מועדון הגזע הראשון בארה״ב ובשנת 1960 הוא הוכר כמועדון הגזע הרשמי.
הגידול והטיפוח של הגזע בארץ החל רק בשנות ה-70 ויותר מאוחר אף החלו להשתמש בו ככלב הצלה בזכות חוש הריח המפותח שלו ואהבתו לבני אדם.
מבנה כללי.
לכלב זה אין ריח גוף, גם לאחר מקלחת. הוא משיר שיער. רגיש לרעשים חזקים וגם בעבר קצצו את זנבו למניעת פציעתו בשדה בשעת הציד. תופעת נטילת ידי אדם בפה מוכרת בגזע, משמעותה נתינת "נשיקה".
מבנה גזע הוויסלה אתלטי, שרירי, רזה ואנרגטי והגזע מתמיד להרשים את בעליו.
ויסלה
ויסלה (בפולנית: Wisła (נשמע: ויסווה), בגרמנית: Weichsel (וייכסל)) הוא הנהר הארוך ביותר בפולין, זורם במרכזה, מדרום לצפון, החל בהרים הבסקידים (מול הרי הטטרה), דרך קרקוב ווורשה ונשפך אל הים הבלטי מזרחית לגדנסק. אורך הנהר הוא 1,047 קילומטר ושטח אגן הניקוז שלו הוא 194,424 קמ"ר (מהם בשטח פולין 168,699 קמ"ר, שהם יותר מ-50% משטחה של פולין). נהרות גדולים המתנקזים אליו הם, סַן, נַרֶב והבּוּג המערבי, ממזרח, ופיליצה ממערב.
מבידגושץ' עד הים הבלטי הוויסלה עביר לכלי שיט בגודל בינוני, אולם במעלה הנהר הוא אינו מספיק עמוק למעבר חלק מכלי השיט. בין קרקוב לוורשה הוויסלה שוב משמש כנתיב מים מסחרי חשוב, בעקבות הקמת מספר תאי שיט באזור קרקוב.
נהר זה גם ידוע לשמצה בשל העובדה שבמהלך השואה הושלך אליו אפר של יהודים שגופותיהם נשרפו על ידי הנאצים במחנות ההשמדה.
מקור השם.
שם הנהר תועד לראשונה על ידי פליניוס הזקן בשנת 77 בספרו תולדות הטבע. פליניוס כתב כי נהר ויסטוליוס זורם אל הים הבלטי. השורש של השם הוא השורש ההודו-אירופי *u̯eis- "לחלחל, לזרום לאט" (השווה סנסקריט aveṣan ‘הם זרמו’, נורדית עתיקה veisa ‘רפש’), ומופיע במספר שמות נהרות אחרים (לדוגמה הנהר וזר). צורת ההקטנה -ila, -ula, שימשה בשפות הודו-אירופיות רבות, כולל לטינית.
תלמי כינה את הנהר אוסטולה על פי התעתיק היווני של שמו. פומפוניוס ואמניאוס מרסלינוס כינו את הנהר ויסולה.
גאוגרפיה.