בראון למד באוניברסיטת לונדון ובאוניברסיטת רדינג לימודי פילוסופיה ומשפטים, אך נמשך לקריירה במוזיקה. במשך זמן מה היה חבר בלהקת הרית'ם אנד בלוז/סול/סקא הלונדונית "The Ramong Sound". מאוחר יותר אוחדה הלהקה ללהקת הסול "The Foundations", אבל טרם דרך כוכבה ובזמן שרק השיגה חוזה תקליטים ראשון, אצל חברת Pye Records, עזב בראון את הלהקה והקים להקה משלו - The Crazy World of Arthur Brown.
בראון צבר מוניטין תוך זמן קצר, בזכות הופעותיו המשונות ומעוררות-הבעתה לעיתים, שכללו שימוש בקסדת מתכת בוערת, שלווה מפעם לפעם בתקלות וליבויי אש פתאומיים. לעיתים מופעים אלו כללו גם התנהלות בעירום על הבמה. האש הייתה אלמנט מרכזי בהופעותיו, ובראון ניסה ליצור את התחושה כי כל העת הוא על סף העלאת הבמה בלהבות.
ב-1968 יצא לאור אלבום הבכורה שלו, " The Crazy World of Arthur Brown", בהפקת קיט למברט ובהפקה מוזיקלית של פיט טאונסנד מלהקת המי, והפך ללהיט ברחבי העולם. בין היתר כלל האלבום את להיט-הענק "Fire" וחידוש מקברי לקלאסיקה "I Put a Spell on You" של סקרימינג ג'יי הוקינס.
להקתו כללה נגן באורגן האמונד (וינסנט קריין), מתופף (דראצ'ן ת'יקר) ונגן בס (ניק גרינווד). במהלך מסע הופעות בארצות הברית עזב ת'יקר והוחלף בקרל פאלמר. זמן קצר לאחר מכן התפרקה הלהקה, בשנת 1969. קריין ופאלמר הקימו את Atomic Rooster וגרינווד עזב ללהקת Khan.
בשנות ה-70, לאחר התפרקות "דה קרייזי וורלד אוף ארתור בראון", הקים בראון את להקת Kingdom Come, שהוציאה שלושה אלבומים, וזכתה להצלחה מסוימת, אולם הוא לא הצליח מעולם לשחזר את הצלחתו עם השיר "Fire". הלהקה Kingdom Come שילבה רוק מתקדם עם אלמנטים תיאטרליים: צליבה מדוּמה בהופעות, תחפושות שלמות, איפור וכדומה.
בהמשך הקריירה שלו הוא הוציא מספר אלבומי סולו ובין היתר השתתף בתפקיד אורח בסרט טומי של להקת המי. בשנות ה-80 הוא עבר לגור באוסטין, בירת טקסס, ורכש תואר שני בייעוץ.
ב-1996 הוא חזר לגור באנגליה. ב-1997 הקליט שוב את להיטו "Fire" עם הלהקה הגרמנית Die Krupps. הוא יצא לאחר מכן למספר סיבובי הופעות ברחבי העולם, וב-2002 הצטרף למסע הופעות של רוברט פלנט, ובכך זכה לחשיפה תקשורתית מוגברת.
בסך הכול, הוציא בראון במהלך הקריירה 25 אלבומים.
קרקור הבטן
טי אן טי
בג&quot;ץ שניצר נגד הצנזור הצבאי הראשי
בבג"ץ 680/88 מאיר שניצר ואחרים נגד הצנזור הצבאי הראשי שנידון בבית המשפט העליון בשבתו כבית המשפט הגבוה לצדק בפני השופטים אהרן ברק, יעקב מלץ ושולמית ולנשטיין עמד לראשונה לביקורת שיפוטית היקף סמכותו של הצנזור הצבאי הראשי. בפסיקת השופטים, שניתנה פה-אחד ב-10 בינואר 1989, נקבע הכלל שאין הצנזור הצבאי הראשי מוסמך לפסול ידיעה, אלא אם כן נראה, אובייקטיבית, כי יש בפרסום משום ודאות קרובה לפגיעה ממשית בביטחון המדינה, שלום הציבור או הסדר ציבורי. השופטים קבעו כי החלטתו של הצנזור הצבאי הראשי, תא"ל יצחק שני, לפסול כתבה במקומון "העיר" המותחת ביקורת על תפקודו של ראש המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, תוך ציון שהדבר בא לרגל חילופים קרובים בראשות הארגון, אינה עומדת במבחן זה.
תיאור המקרה.
העיתונאי אלוף בן מעיתון "העיר" הכין כתבה המותחת ביקורת על תפקודו של ראש המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, נחום אדמוני, תוך ציון שהדבר בא לרגל חילופים קרובים בראשות הארגון. בהתאם לתקנות ההגנה (שעת חירום), 1945, הוגשה הכתבה לאישורה של הצנזורה הצבאית. הצנזור הצבאי הראשי, תא"ל יצחק שני, אסר ב-3 באוגוסט 1988 את פרסום הכתבה משום שלדעתו בפרסום זה יהיה כדי לפגוע בביטחון המדינה. ב-11 באוגוסט הגיש עורך העיתון לצנזור נוסח שונה של הכתבה אך גם הוא נפסל משום שלדעת הצנזור היה בו כדי לפגוע ביטחון המדינה. הצנזור פנה לעיתון בבקשה כי יגישו את הכתבה מחדש, וזו הוגשה לו ב-14 באוגוסט, תוך אזכור אנשים בשמותיהם המפורשים. ב-15 באוגוסט פסל הצנזור גם את הגרסה הזאת. ב-23 באוגוסט הוגשה הכתבה בנוסחה האחרון לצנזור. זה אישר את הכתבה לפרסום, למעט שלושים ושניים קטעים, אשר נפסלו לפרסום, העוסקים בנושאים הבאים:
עיתון "העיר" הסכים שמוצדקת החלטת הצנזור להסיר מהכתבה את הקטעים שעלולים להביא לזיהויו של ראש המוסד, אך טען כי בפרסום הקטעים העוסקים בביקורות על אודות תפקודו של ראש המוסד ובעיתוי החלפתו אין ודאות קרובה לפגיעה ממשית בביטחון המדינה, המצדיקה הגבלות על חופש הביטוי, ולכן הפסילה אינה סבירה. אי לכך החליט עורך "העיר" מאיר שניצר על הגשת עתירה לבג"ץ.
פסיקת בג"ץ.
בפסיקתו של השופט אהרן ברק, אליו הצטרפו השופטים יעקב מלץ ושלומית וולנשטיין, הועלו ארבע שאלות שיש לבדוק אותן בעתירה זאת:
הנסיבות לאיסור הפרסום.
את תקנות ההגנה (שעת חירום), 1945, שפרסם המנדט הבריטי, ושמהן שואבת הצנזורה הצבאית את כוחה יש לפרש על רקע ערכיה של מדינת ישראל כמדינה דמוקרטית. בפירושן יש לאזן בין ביטחון המדינה והסדר הציבורי מזה לבין חופש הביטוי מזה. איזון זה משמעותו, כי ניתן להגביל את חופש הביטוי, כאמצעי אחרון, רק מקום שקיימת ודאות קרובה לפגיעה ממשית בביטחון המדינה ובסדר הציבורי.
המגבלות המוטלות על שיקול הדעת של הצנזור הצבאי.
שיקול דעתו של הצנזור הצבאי, הגם שהוא הוא סובייקטיבי על-פי תקנות ההגנה, חייב לקיים, כמו כל שיקול דעת אחר, את הדרישות הבאות:
היקף הביקורת השיפוטית.
אין כל ייחוד בשיקולי הביטחון, לעניין ההתערבות השיפוטית. גם שיקולי ביטחון חייבים להיות מופעלים על-פי החוק ועקרון הפרדת הרשויות מחייב את בית המשפט לפקח על חוקיות החלטותיהם של אנשי המינהל. אין גופים החסינים מביקורת שיפוטית, מפני שחסינות שכזו עלולה להוליד מצב של אי קיום החוק. בקיום ביקורת שיפוטית על החלטת הצנזור הצבאי אין בית המשפט שם עצמו כצנזור-על אלא בא לבדוק את חוקיות שיקול הדעת הביטחוני, לרבות סבירותו של שיקול-דעת זה.
בחינת החלטתו של הצנזור.
בית המשפט לא השתכנע מטיעוניו של הצנזור הצבאי הראשי לפיהם בפרסום ביקורות על אודות תפקודו של ראש המוסד ועיתוי החלפתו יש ודאות קרובה לפגיעה ממשית בביטחון המדינה, המצדיקה הגבלות על חופש הביטוי, ולכן קיבל את העתירה.
הצנזור הצבאי הראשי
בג&quot;ץ שניצר
בג&quot;צ שניצר
קרייזי וורלד אוף ארתור בראון
פסטיבל בירה
פסטיבל בירה הוא פסטיבל שעיקרו הגשת ומכירת בירה למבקרים. לרוב נלווים לבירה גם משקאות אלכוהוליים אחרים ומוצרי מזון, וכן נערכים בפסטיבל אירועי פולקלור, מופעי מוזיקה, ומוצבים בו מתקני יריד שונים.
פסטיבלי בירה בגרמניה.
פסטיבל הבירה הגדול בעולם הוא האוקטוברפסט שנערך במינכן בבוואריה שבגרמניה בסוף חודש ספטמבר ותחילת אוקטובר מדי שנה מאז 1810. פסטיבל זה השפיע רבות על פסטיבלי בירה ברחבי העולם המנסים לחקות אותו. בגרמניה מתקיימים מספר פסטיבלי בירה נוספים, כגון פסטיבל הבירה של שטוטגרט אולם מרבית פסטיבלים אלה מהווים חיקוי לפסטיבל הנערך במינכן ואף נקראים לרוב בשם "אוקטוברפסט".
פסטיבל בירה אחר שאינו מהווה חיקוי של האוקטוברפסט הוא פסטיבל הגאובודנולקספט שנערך בסטראובינג שבבוואריה מדי שנה.
במינכן נערך פסטיבל נוסף בשם שטארקבירפסט (Starkbierfest), פסטיבל הבירה החזקה, הנערך מדי אביב
פסטיבלי בירה ברחבי העולם.
אוסטרליה וניו זילנד.
הקהילה הגרמנית הגדולה שמתגוררת באוסטרליה וניו זילנד הביאה לקיומם של מספר רב של פסטיבלי בירה ברחבי אוסטרליה. מדי שנה נערך בסידני ובקנברה אוקטוברפסט. באדלייד נערך פסטיבל בירה בשם שוטזנפסט מדי שנה בחודש ינואר.
בניו זילנד נערך מדי שנה פסטיבל הבירה של ניו זילנד באוקלנד.
אמריקה.
הקהילה הגרמנית המתגוררת בדרומה ובצפונה של אמריקה הביאה לקיומם של חיקויים רבים של פסטיבל האוקטוברפסט המקורי:
דרום אמריקה.
בעיר בלומנאו שבברזיל נערך מדי שנה פסטיבל אוקטוברפסט רב משתתפים (בשנת 2004 ביקרו בפסטיבל כ-600,000 מבקרים). פסטיבלים דומים מתקיימים בערים סנטה קרוז דו סול ואיגרז'יניה שבברזיל ובעיר ויז'ה חנרל בלגראנו שבארגנטינה.
בצ'ילה נערך מדי שנה, בחודשי הקיץ, פסטיבל בירה שנקרא "בירפסט".
צפון אמריקה.
פסטיבל הבירה הגדול ביותר בצפון אמריקה הוא הקיצ'נר-ווטרלו אוקטוברפסט שנערך בערים הסמוכות קיצ'נר וווטרלו שבפרובינציית אונטריו שבקנדה, בהן תושבים רבים ממוצא גרמני. פסטיבל בירה של טורונטו נערך מדי שנה בחודש אוגוסט בנמל ההיסטורי של העיר טורונטו.
בערים פואבלה, מקסיקו סיטי, מסטלאן וטפצ'ולה נערך מדי שנה אוקטוברפסט על ידי תושבי הערים ממוצא גרמני.
באוקטוברפסט-זינזינאטי שנערך בעיר סינסינטי במדינת אוהיו שבארצות הברית משתתפים מדי שנה כחצי מיליון מבקרים, מרביתם ממוצא גרמני.
מחנה דיין
היפרקוניוגציה
בכימיה, היפרקוניוגציה ("צימוד על") היא אינטראקציה מייצבת, תוצאה של אינטראקציה של אלקטרונים בקשר סיגמא (בדרך כלל C-H או C-C) עם אורביטל p לא-קושר או אורביטל π אנטי-קושר פנוי (או מלא חלקית) קרוב. האינטראקציה יוצרת אורביטל מולקולרי מורחב, שמביא לייצוב המערכת. היפרקוניוגציה יכולה להביא לייצוב קרבוקטיון, אך רק אלקטרונים בקשרים שהם בעמדת β לפחמן הטעון חיובית יכולים לסייע בכך. למשל כאשר פחמן קשור לקבוצת מתיל אזי האלקטרונים של קבוצת המתיל מסייעים ויוצרים היפרקוניוגציה בין הפחמן לבין קבוצת המתיל.
תופעת ההיפרקוניוגציה משמשת כהסבר למגוון תופעות כימיות, בהן האפקט האנומרי, אפקט גוש, המחסום הסיבובי של אתאן, אפקט הבטא-סיליקון, התדירות הוויברציונית של קבוצות קרבוניל אקסוציקליות, והיציבות היחסית של קרבוקטיונים מותמרים.