בית הגידול המועדף על היקאנות הוא בריכות וביצות. אצבעותיהן ורגליהן המוארכות מתאימות במיוחד להליכה על פני הצמחייה הצפה של הבריכה או הביצה. היקאנות ניזונות מחרקים ומחסרי חוליות אחרים, שאותן הן מוצאות על הצמחייה הצפה או על פני המים.
אורכה של היקנה הוא כ-29 ס"מ, בעוד הנקבות גדולות מהזכרים. אצל יקנות בוגרות רוב הגוף צבוע בכחול בוהק, חוץ מכנפיהן החומות, רצועת הגבה הלבנה, רגליהן האפורות ומקורן הצהוב. לעומתן, רוב גופן של היקאנות הצעירות צבוע בחום, חוץ מצווארן הלבנבן, מקורן הצהוב ורגליהן האפורות.
היקאנות חומות-הכנף הן פוליאנדריות, וכל טריטוריה של נקבה מוקפת בטריטוריות של עד כארבעה זכרים, בעוד הנקבות נלחמות אחת עם השנייה על הזכות להטיל ביצים בקינו של זכר או כמה זכרים; כך הנקבות "כובשות" לעצמן את טריטוריות הזכרים הסמוכות. הזכרים נוהגים לקרוא לנקבות בעונת הרבייה בקריאות מיוחדות, המכונות "צעקות", על מנת שאלה יזדווגו איתן. מחקרים הוכיחו שהנקבות מזדווגות הכי הרבה עם הזכרים ש"צועקים" הכי חזק, כך שעוצמת הקריאות מהווה עבור הנקבה ראייה לבריאותו וחוזקו של הזכר.
סן ז'רמן
היידודורוג
היידודורוג (; מכונה דאראג בהגיה החסידית) היא עיר בצפון מזרח הונגריה, כ-40 ק"מ מצפון לדברצן.
היסטוריה.
ממצאים מהאזור מתקופת האבן מעידים על אזור עשיר בציד ובדגה. ההצפות התכופות שפקדו את האזור עקב עליית פני נהר הטיסה לא הגיעו למקום היישוב עצמו, ולכן התאפשרה ההתיישבות במקום.
באזור נמצאו ממצאים מתקופת הברזל, וכן ממצאים המעידים על קיום אוכלוסייה סרמטית ורומית. האזור היה זירת קרבות בין אוכלוסייה גפידית ואווארית ולאחר מכן היה נתון לשליטת האימפריה הביזנטית. האזור מוזכר בספר גסטה הונגרורום מהמאה ה-12. האזכור הראשון בכתב של היישוב עצמו, היידודורוג, הוא משנת 1301.
במאה ה-17 השתייכה רוב אוכלוסיית העיר לכנסייה האורתודוקסית-יוונית, בניגוד ליתר יישובי הסביבה שרוב תושביהם השתייכו לכנסייה הפרוטסטנטית. במאות הבאות עמד היישוב תחת שליטת האימפריה הרוסית, וחיילים רוסים אף חנו ביישוב בעת המרד ההונגרי לעצמאות, במסגרת אביב העמים.
בשנת 1938 בוצעו חפירות ארכאולוגיות באזור, ובהן התגלו שרידי כנסייה מהמאה ה-10 או ה-11 וכן קברים שהקיפו אותה. בשנת 1990 בוצעו חפירות נוספות ובהן התגלו מבנים נוספים, מתקופת בית ארפאד, מהמאות ה-9 וה-10, בהם סדנת נפח.
אתרים בעלי חשיבות.
בעיר קתדרלה יוונית אורתודוקסית מהמאה ה-18, מבצר מהמאה ה-16 ומוזיאון לתולדות העיר. סביב העיר נמצאים מספר מעיינות מרפא שהוקמו במאה ה-19.
תעסוקה.
ענפי התעסוקה העיקריים בהיידודורוג הם חקלאיים, בעיקר גפנים וגידול בקר. לאחר מלחמת העולם השנייה גבר השימוש במדבירים מלאכותיים ובדשנים מלאכותיים בחקלאות בעיר, ותנובת התוצרת החקלאית עלתה. ענפי החקלאות העיקריים בעיר הם חיטה, תירס, עגבניות, פפריקה, טבק וסלק סוכר. האזור עשיר בחיות בר, בהן צבאים, סנאים וארנבות, עשרות זני חיפושיות וכן בזני ציפורים שונים, בהן יונים, זרזירים, דרורי הבית, עורבים, חופמים, נצים, חנקנים שחורי-מצח, עפרונים, תוכים ועקבים, והקרקע עשירה בתולעי אדמה (שלשולים), המסייעים לפוריותה. העיר נמצאת במרחק כ-40 ק"מ מהפארק הלאומי הורטובאג', שהוכרז "אתר מורשת עולמית" של אונסק"ו.
קהילה יהודית.
במאה ה-18 היו בהיידודורוג חיי קהילה יהודיים תוססים, כיהן אז כרבה של היידודורוג (בהגייה חסידית: דאראג) הרב שמואל פרנקל, תלמידו של רבי חיים מצאנז.
ב-1941 היו בהיידודורוג כ-300 יהודים מתוך כ-10,000 תושבים, והם השתייכו לקהילה האורתודוקסית. בשנת 1942 גויסו עשרות צעירים יהודים לשירות העבודה ורבים מהם נספו במסגרת שירותם. במרס 1944 כבש הצבא הגרמני את היידודורוג ובמאי הוקם גטו בעיר, בו נכלאו גם כמה עשרות יהודים מיישובי הסביבה. ביוני 1944 גורשו תושבי הגטו, חלקם למחנה שטרסהוף שבאוסטריה וחלקם לאושוויץ.
צורת שני לוחות הברית משיש שהיו על קיר בית המדרש הישן בעיר מלפני השואה השתמרו למזכרת בארכיון העירייה, והוענקו בתחילת שנות המאה ה-21 על ידי ראש העיר לאדמו"ר מדאראג בעת ביקורו בעיר.
גינת
מיאגואס
סיימון פרייסר
מקס פאולי
מקס פאולי (בגרמנית: Max Pauly; 1 ביוני 1907 - 8 באוקטובר 1946 המלין) היה קצין אס אס בדרגת שטנדרטנפיהרר. שימש כמפקד מחנה הריכוז שטוטהוף מספטמבר 1939 עד אוגוסט 1942, ומפקד מחנה הריכוז נוינגמה ותתי המחנות הנלווים מספטמבר 1942 עד לשחרור המחנה במאי 1945.
ביוגרפיה.
פאולי נולד ב-1 ביוני 1907 בוסלבורן, לבעל חנות לחומרי בנין, ולאחר סיום לימודיו הצטרף לחנותו של אביו. בשנת 1928 מת אביו, ופאולי ירש את החנות, ובאותה שנה הוא הצטרף למפלגה הנאצית. בשנת 1930 הוא הצטרף לאס אס, והיה אחד מהלוחמים הוותיקים. בשנת 1933 הוא הועלה לדרגת האופטשטורמפיהרר, ובשנת 1934 הוא הועלה לדרגת שטורמבאנפיהרר. בשנת 1936 הוא מונה למפקד יחידת התקיפה ה-53 של האס אס, ובשנת 1937 הוא מונה למפקד היחידה ה-71 של האס אס, והועלה לדרגת אוברשטורמבאנפיהרר.
בספטמבר 1939 הוא מונה למפקד מחנה הריכוז שטוטהוף, ובספטמבר 1942 הוא מונה למפקד מחנה הריכוז נוינגמה. בעת שפיקד על מחנה נוינגמה אירעו במחנה זוועות רבות, ביניהם עריכת ניסויים רפואיים על אסירי המחנה. בשנת 1944 הרופא הנאצי קורט הייסמאייר ערך ניסויים על עשרים ילדים במטרה למצוא תרופה לשחפת. ילדים אלו הובאו במיוחד מאושוויץ לצורך הניסוי הרפואי. הילדים והמלווים שלהם נרצחו בתלייה באפריל 1945 מווים שנתלו על קיר במרתף בית ספר בהמבורג. בית ספר זה היה תת-מחנה של מחנה נוינגמה הגדול.
פאולי הועמד לדין בגין פשעי מלחמה יחד עם עוד 13 נאשמים על ידי הבריטים בהמבורג. המשפט נמשך מיום 18 במרץ עד 13 במאי 1946. הוא נמצא אשם ונידון למוות יחד עם 11 מהנאשמים האחרים, וב-8 באוקטובר 1946 הוצא להורג בתלייה בכלא המלין.
ענקי קרח
קונרוי
עמק הסיליקון של הודו
אתונה על נהר השפרה
צבי הנינג'ה 2
פיטר (סנקט פטרבורג)
ראשון דווילס (הוקי קרח)
טים מקלראת'
טימות'י ג'יימס "טים" מקלראת' (באנגלית: Timothy James "Tim" McIlrath; נולד ב-3 בנובמבר 1978 באינדיאנפוליס, אינדיאנה) הוא מוזיקאי פאנק רוק אמריקאי.
הוא הזמר, כותב השירים והגיטריסט של להקת הפאנק רוק האמריקאית רייז אגאינסט, וכן אחד ממקימיה. מקלראת' ידוע בתמיכתו בזכויות בעלי חיים, ומקדם באופן אקטיבי את ארגון PETA עם להקתו.
מקלראת' הוא טבעוני ומעיד על עצמו כסטרייט אדג'.
עבד אל-קאדר אל-ג'ילאני
עבד אל-קאדר אל-ג'ילאני (בערבית: عبد القادر الجيلاني, בפרסית: عبد القادر گیلانی; 31 באוקטובר 1077, נאיף, פרס - 12 בינואר -1166, בגדאד) היה משפטן פרסי השייך לאסכולה החנבלית, ומגדולי המורים והמיסטיקנים הסופיים. אל-ג'ילאני ייסד את הקאדריה - המסדר המיסטי שהתפשט למרחקים ושימר את המשמעות המקורית של הסופיזם האיסלאמי לאורך מאות שנים עד זמננו.
משפחתו.
אל-ג'ילאני נולד בשנת 1077, בפרס. משפחתו הייתה שייכת לאסכולה החנבלית, שהיא המחמירה מגישות ההלכה באסלאם הסוני. אביו של אל-ג'ילאני, אבו סאלח מוסא אל-חסני, היה צאצאו של חסן אבן עלי, (אימאם חסן). אמו של אל-ג'ילאני הייתה בתו של עבדאללה סוומי, צאצא של חוסיין (בן עלי).
חינוכו.
אל-ג'ילאני גדל בעיר הולדתו נאיף. בשנת 1095, בגיל 18, הוא עבר לבגדאד, שם למד את המשפט החנבלי. אבו עלי אל-מוכררימי היה מורו של ג'ילאני בפיקה (המשפט המוסלמי). אבו בכר אבן מוזפר היה מורו בחדית' (הלכה סונית) הוא קבל שיעורי תפסיר (פרשנות דיברי הקודש) על ידי הפרשן אבו מוחמד ג'עפר. המדריך הרוחני אבד-ח'יר חמאד בן המוסלמי אל-דבאס לימד אותו סופיות. לאחר שסיים את לימודיו, ג'ילאני עזב את בגדאד. הוא בילה עשרים וחמש שנים כנווד מתבודד באזורי המדבר של עיראק.
המשך חייו.
בשנת 1127 אל-ג'ילאני חזר לבגדאד והחל להטיף לציבור. הוא הצטרף לסגל ההוראה של בית הספר של מורו, אל-מוחררימי. בשנת 1119, לאחר שאל-מוחרימי נפטר, אל-ג'ילאני החליף אותו כשייח'. הוא היה פופולרי בקרב הסטודנטים. בבוקר לימד חדית' ותפסיר. אחר הצהריים הוא לימד את מדעי הלב ואת מעלותיו של הקוראן. נאמר שהיה מטיף משכנע ושהמיר מספר רב של יהודים ונוצרים. כוחו נבע משילוב של הטבע המיסטי של הסופיזם עם טבעו הקפדן של הקוראן.
מותו וקבורתו.
אל-ג'ילאני נפטר בערב שבת בשנת 1166 בגיל שמונים ותשע שנים. גופתו נקברה במקדש ליד (צידו המזרחי של נהר החידקל) בבגדאד, עיראק. בתקופת שלטונו של שאה אסמאעיל הספווי, קברו של ג'ילאני נהרס, אולם בשנת 1535 הסולטאן העותמאני סולימאן הראשון בנה כיפה מעל הקבר, שקיימת עד עצם היום הזה.
קישורים חיצוניים.
רייז אגאינסט
אית'קה (ניו יורק)
אית'קה (אנגלית: Ithaca) היא עיר הבירה של מחוז טומפקינס במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
אית'קה היא העיר המאוכלסת ביותר במחוז טומפקינס בו היא נמצאת. העיר ממוקמת על החוף הדרומי של אגם קאיוגה, במרכז מדינת ניו יורק. העיר נקראת על שם האי היווני איתקה. בעיר נמצאת אוניברסיטת קורנל, אחת משמונה האוניברסיטאות המשתייכת לליגת הקיסוס, בה לומדים למעלה מ-20,000 סטודנטים. בעיירה דרומית לעיר נמצאת גם מכללת אית'קה, מה שהופך את האזור למרכז לימודי. בין השניים נמצא הקולג' הקהילתי טומפקינס קורטלנד. שלוש המכללות האלו משפיעות על האוכלוסייה העונתית של אית'קה. בשנת 2010, אוכלוסיית העיר מנתה 30,014 תושבים, ובאזור המטרופולין סביב העיר התגוררו 101,564 תושבים.
היסטוריה.