קיימת אמונה בסיסית ביהדות, אשר על פיה בשלב מסוים בהיסטוריה יקום נצר לדוד המלך, יהפוך למלך המשיח, יביא גאולה לעם ישראל ויחולל תיקון עולמי, שיעשה את העולם טוב יותר. האדם הזה מכונה לרוב משיח, או "משיח בן דוד". הרמב"ם קבע אמונה זו כעיקר ה-12 מבין שלושה עשר העיקרים, וכך הוא כותב: "והיסוד השנים עשר - ימות המשיח, והוא להאמין ולאמת שיבא, ואין לומר שנתאחר, אם יתמהמה חכה לו, ואין לקבוע לו זמן". העיקר הזה נוסח מאוחר יותר בלשון קצרה יותר: "אני מאמין באמונה שלמה בביאת המשיח, ואף על פי שיתמהמה, עם כל זה אחכה לו בכל יום שיבוא".
משיח הוא למעשה אדם, דמות משכמו ומעלה אך לא יצור שמימי ולא יצור על-אנושי. משיח על-פי היהדות הוא ילוד אישה, ואין הכרח שיחולל ניסים וישנה את מערכות הטבע. המסורת המקובלת גורסת כי משיח פוטנציאלי מצוי בכל דור, והוא יהפוך למשיח ממש, אם ההשגחה העליונה תחליט שהדור זכאי לכך. ביסודה, התפיסה של היהדות לגבי המשיח מורכבת ממספר אמונות יסודיות שונות.
א'- הברית שה' כרת עם דוד היא ברית נצחית, בלתי פוסקת. וגם אם בגלל החטאים המלוכה אבדה מזרע דוד למשך תקופה מסוימת- היא עתידה לחזור. וכפי שמוכח מכמה מקומות בנביאים, כגון דברי ה' לדוד "ונאמן ביתך וממלכתך עד עולם לפניך כיסאך יהיה נכון עד עולם". וכן בירמיה- "כה אמר ה' אם תפרו את בריתי היום ואת בריתי הלילה ולבלתי היות יומם ולילה בעתם, גם בריתי תפר את דוד עבדי מהיות לו בן מלך על כסאו ואת הלווים הכוהנים משרתי".
ב'-האמונה בגאולת עם ישראל. בספר התורה מתואר כמה פעמים שאם עם ישראל יחטא אזי הם יגלו מארץ ישראל ויורחקו מה'. אולם, התורה גם אומרת שבסופו של דבר ה' ישוב ויגאל את עם ישראל ויחזיר אותם לקרבתו, וישוב להיטיב עמם כאשר בראשונה ואף למעלה מזה- "ושב ה' אלוהיך את שבותך ורחמך ושב וקבצך מכל העמים אשר הפיצך ה' אלהיך שמה, אם יהיה נדחך בקצה השמים משם יקבצך ה' אלהיך ומשם יקחך, והביאך ה' אלהיך אל הארץ אשר ירשו אבתיך וירשתה והיטבך והרבך מאבתיך...". במקומות מסוימים בנביאים גם יש קישורים בין גאולת עם ישראל לבין מלכות בית דוד, כגון הכתוב בספר יחזקאל- "והושעתי לצאני ולא תהיינה עוד לבז ושפטתי בין שה לשה. והקמתי עליהם רועה אחד ורעה אתהן את עבדי דויד הוא ירעה אתם והוא יהיה להן לרועה. ואני ה' אהיה להם לאלהים, ועבדי דוד נשיא בתוכם".
ג'- אמונה בגאולה עולמית שבה העולם כולו יתוקן. אמונה זו מבוססת על שני דברים. מצד אחד- על כתבי הקודש, כגון הכתוב בספר ישעיה- "והיה באחרית הימים נכון יהיה הר בית ה' בראש ההרים ונשא מגבעות ונהרו אליו כל הגוים. והלכו עמים רבים ואמרו לכו ונעלה אל הר ה' אל בית אלהי יעקב, ויורנו מדרכיו ונלכה בארחתיו כי מציון תצא תורה ודבר ה' מירושלים. ושפט בין הגוים והוכיח לעמים רבים וכתתו חרבותם לאתים וחניתותיהם למזמרות לא ישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה". ומעין זה יש נבואות רבות המתארות עתיד של חזרה בתשובה עולמית, כאשר במקומות רבים- חזרה בתשובה זו מיוחסת גם למנהיג משכמו ומעלה מזרע בית דוד, כגון- "והיה ביום ההוא שרש ישי אשר עמד לנס עמים אליו גוים ידרשו והייתה מנחתו כבוד". ומצד שני- על התפיסה שבסופו של דבר בעולם שהאל מנהל אותו, הטוב חייב לנצח בסופו של דבר, וכל בני האדם יחזרו בתשובה.
הצירוף של שלוש האמונות הללו, מרכיב את התמונה המשיחית התורנית- מלך מזרע דוד, שינהיג את עם ישראל בצורה מתוקנת, ישפוט בצדק, וילמד תורה לכל הגויים- ועל ידי זה יביא לתיקון עולמי.
המשיח בנצרות.
הנצרות יונקת את מורשתה המשיחית מהמקרא העברי, אשר עבר פרשנות בברית החדשה. בניגוד ליהדות שמדברת על משיח עתידי שטרם הגיע, הנצרות מדברת על משיח שכבר הגיע - ישו, ועיקר מרכזי של אמונתה הוא שצריך להאמין שכבר בא, בנוסף לבואו העתידי. כינויו של ישו "כריסטוס" משמעו משיח. ביאה שנייה זו של ישו באחרית הימים היא אחת מהדוגמות הנוצריות ומופיע ב"קרדו" (אני מאמין) הנוצרי:
לפי מסורת הכנסייה, ישו הבטיח לפני מותו לשוב ולהופיע, ומאמיניו מחכים מאז לשובו (רמזים לכך בחזון יוחנן, כ 4-6). הביאה השנייה ('parousia') מזוהה עם הארמגדון ועם מלחמת גוג ומגוג כאירועים, שיסיימו את התקופה ה'טבעית' בבריאה. אף שהיא נזכרת מספר פעמים, חזרתו של ישו אינה מפורטת כל צרכה ותיאורה שופע מטפורות ואלגוריות. מסיבה זו צמחו לתיאורים אלה פרשנויות רבות. ברם, על רוב הנוצרים מוסכם שישו ישוב לעולם הגשמי באחרית הימים כדי לשפוט את החיים והמתים (אשר יקומו לתחייה) ביום הדין ולהקים את מלכות האל, שאליה יורשו להיכנס רק הצדיקים ואשר תימשך לעולמי עד. בכך, על-פי הנצרות, תבואנה נבואות אחרית הימים שב"ברית הישנה" (התנ"ך) לידי קיום.
חלק מהזרמים בנצרות (אוונגליסטים בעיקר) רואים בגאולת ישראל נדבך מרכזי בביאתו המחודשת של ישו, ולכן הם מעודדים את הריבונות היהודית על ארץ ישראל ותורמים כספים למדינת ישראל ולארגוני ימין יהודיים.
המשיח באסלאם.
המהדי (בערבית: مهدي, שפירושו: המונחה (בידי האל), המונחה נכונה) הוא גואל העולם והמקביל המוסלמי למשיח ביהדות. המידע על המהדי אינו מופיע בקוראן אלא רק בחדית' - מקבץ המסורות שבעל-פה ועל כן גילו, מוצאו ולטענת מספר חוקרים סונים עצם קיומו, שונים בין שני הפלגים העיקריים באסלאם - הסונה והשיעה.
במהלך ההיסטוריה, הציפייה למהדי התעצמה בעת שגברו קשייה של הקהילה השיעית, בשל רדיפת השליטים הסונים את התומכים במשפחת עלי, שראו את עצמם מנושלים מעמדת הכוח הראויה להם. האמונה במהדי שיחזור לעולם ויעשה צדק, הקלה על המאמינים להתמודד עם קשיי היום-יום.
מעת לעת ניצלו אנשים שונים (בעיקר ממשפחתו של מוחמד) את מצבם הקשה של השיעים, הכריזו על עצמם כמהדי, וניסו למרוד בשלטונות הסוניים (בשתי המאות הראשונות לאסלאם היו מספר התמרדויות סוניות תחת דגלו של "מהדי", אולם לאחר מכן, השיעים היו היחידים שעשו שימוש באמונה הזו במרידות). לפיכך, כדי להוכיח כי הם אכן המהדי, המורדים השונים זייפו מסורות רבות על מוצאו, שמו, ועת הגעתו של המהדי.
משבר אמצע החיים
משבר אמצע החיים הוא מונח אשר מתאר תקופה של חוסר סיפוק עצמי דרמטי אשר לרוב מורגש בגיל המעבר אצל גברים או אצל נשים (לרוב בין הגילאים 38–55 ונקרא גם משבר גיל 40). התופעה מתוארת כמשבר פסיכולוגי שמגיע מתוך אירועים שונים בחייו של אדם שמנכיחים את עובדת היותו אדם בר חלוף, שהוא מזדקן ושהמוות מתקרב ובלתי נמנע. לעיתים רבות, המעברים בהם אנשים מתנסים בשנים הללו, כגון הזדקנות באופן כללי, הפסקת הווסת, הזדקנות ומות ההורים, עזיבה של ילדים את בית ההורים, יכולים לגרום למשבר מסוג זה. התוצאה יכולה להיות רצון לבצע שינויים משמעותיים באספקטים מרכזים של חיי היום יום, בקריירה, בנישואים, או במערכות היחסים.
מבוגרים רבים חווים אירועים משמעותיים בתקופה זו שיכולים לגרום למתח נפשי רב, חרטות וחרדות או דיכאון. אף על פי כן, המקרים הללו היו יכולים לקרות גם מוקדם יותר או בשלבים יותר מאוחרים בחיים, ולכן הם יחשבו ל"משבר" אבל לאו דווקא של אמצע החיים.
סיבות למשבר.
בערך 10% מהמבוגרים בגיל המעבר חוו את "משבר אמצע החיים", המצב קורה בשכיחות הגדולה ביותר בין הגילאים 35 - 50. מחקר גדול אשר נערך בשנות התשעים מצא שהגיל הממוצע של משבר אמצע החיים היה 46. משבר אמצע החיים אורך בערך 3 עד 10 שנים אצל גברים ו-2 עד 5 שנים אצל נשים.
בתקופה זו רוב האנשים חשופים למקרים כואבים כגון אובדן של אדם אהוב וקרוב, בעיות קריירה ופרנסה ובעיות בזוגיות.
משבר אמצע החיים יכול להיגרם כתוצאה מההזדקנות עצמה או כתוצאה מהזדקנות בשילוב עם שינויים או בעיות אשר אדם חווה, או חרטות על העבר לגבי:
משבר אמצע החיים ככל הנראה משפיע על גברים ונשים באופן שונה. חוקרים הציעו שהגורמים למשבר אמצע החיים שונים בין גברים לנשים, כאשר אצל גברים לרוב הוא נגרם בשל עניינים הקשורים לעבודה או הקריירה.
מחקרים על הבדלים בין-תרבותיים הראו שתרבויות שונות חשופות במידה שונה לתופעה הזו. הדבר יכול להיות תלוי מקום, תרבות, תפישה חברתית, דת, תזונה ועוד.
מאפייני המשבר.
אנשים אשר חווים "משבר אמצע החיים" מעידים כי חוו חלק מהרגשות הבאים:
התנהגויות אופייניות:
הבדלים בין גברים לנשים:
התופעה משפיעה על גברים ועל נשים בצורה שונה מאחר שמעצם תפקידם השונה בחברה ובמשפחה, גורמי הלחץ שחלים עליהם הם שונים.
אצל גברים המשבר יכול לבוא לידי ביטוי לדוגמה ברכישה של פריט אקזוטי כמו מכונית מרוץ יקרה או בחיפוש אחר אינטימיות עם נשים צעירות וברוב המקרים נגרם בגלל בעיות בקריירה ובעבודה.
אצל נשים המשבר מתאפיין בעיקר בבדיקה מחודשת של תפקידיהן וזהותן האישיים או בדחף לעשות שינויים בזוגיות או בקריירה.
תאוריות פסיכולוגיות.
התאוריה היונגיאנית של קארל גוסטב יונג מתארת את התקופה של אמצע החיים כמפתח לתהליך אינדיבידואליות שהוא תהליך מודעות עצמית והגשמה עצמית שמכיל בתוכו הרבה ניגודים.
אף על פי שקרל יונג עצמו לא מתאר את משבר אמצע החיים כמשבר ממשי, הוא מתאר תהליכים פנימיים שקורים בתקופה הזו בהם מחשבות, תחושות, רגשות יכולים להוביל להרבה בלבול לגבי החיים והמטרות בחיים.
מכה (אנימציה)
דרך ה'
דרך ה' הוא ספרו של רבי משה חיים לוצאטו (רמח"ל), אשר פעל במאה ה-18. נכתב לאחר פולמוס ציבורי סוער על הגותו, שבעקבותיה נגנזו כתביו הקבליים. הספר עוסק בנושאים מרכזיים במחשבת ישראל בצורה שעל פניה היא פילוסופית ולא סודית (מיסטית), אך מושפעת עמוקות מתפיסת העולם הקבלית שלו. ראה אור במהדורות רבות.
מבנה הספר.