בשנת 2007 נרשמה התוכנית כחברה בשם "Room 13 International", ולהנהלתה הצטרפו אמנים ומורים בוגרים - אירוע שלא עבר ללא ויכוחים, מפני שלדעת אחדים מהתלמידים, הוא עמד בניגוד לרוח המקורית של התוכנית. נכון לשנת 2012, הרשת מונה 80 חדרי סטודיו ברחבי העולם, בהם למדו עד עתה כמה אלפי תלמידים.
שיטת הלימוד.
במקום להורות לתלמידים כיצד לצייר או לצלם, התלמידים מתבקשים לחקור בעצמם את דרכי היצירה, לחשוב ולפתח שיטות משלהם, וכך האחראיות ליצירה, ללימוד ולתרגול עוברת במידה רבה אליהם; המורים מספקים הכוונה ועצה בלבד, ואינם מורים בדרך מחייבת.
נח (סרט)
Journal of Planning History
מגזין Journal of Planning History הוא כתב עת רבעוני אקדמי העוסק בתחום ההיסטורי של תכנון ערים ואזורים. העורך הראשי הוא כריסטופר סילבר מאוניברסיטת פלורידה. המגזין נוסד בשנת 2002 על ידי החברה האמריקאית להיסטוריה של תכנון עירוני ואזורי בהוצאת SAGE Publications. המגזין עוסק בהיסטוריה האורבנית בנושאי התכנון האורבני והלאומי של מדינות ושל ערים ביבשת אמריקה.
מנקס (פירושונים)
מֶנקֶס (Menkes) הוא שם משפחה יהודי, אישים בולטים עם שם משפחה זה:
משולם פייבוש מזבריזא
קונסטנצה דרופ
קוֹנְסְטַנְצָה דְרוּפְּ (בגרמנית: Constanza Droop; נולדה בגרמניה בשנת 1965) היא מאיירת ספרי ילדים גרמנייה.
קריירה.
דרופ למדה עיצוב גרפי באוניברסיטאות נירנברג ומינסטר בין השנים 1986–1992 ומאז היא עובדת כמאיירת עצמאית.
היא ידועה בעיקר בשל איוריה לסדרת הספרים "פליקס", שנכתבה על ידי אנט לנגן ומתארת את קורותיו של פליקס, בובת ארנב קטנה השייכת לסופי, המטייל בעולם כולו ומספר את חוויותיו במכתבים. הסדרה מונה תשעה ספרים ורואה אור החל מ-1994.
דרופ נשואה ואם לשניים, מתגוררת עם משפחתה במינסטר שבגרמניה.
נבחרת יוון בכדורגל עד גיל 21
נבחרת יוון בכדורגל עד גיל 21 היא נבחרת הכדורגל של יוון, המייצגת אותה בתחרויות כדורגל בינלאומיות לנבחרות צעירות. היא מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של יוון. הנבחרת השתתפה 4 פעמים באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21, הישג השיא שלה הוא המקום השני אליו הגיעה פעמיים ב- וב-.
אומייה טוקאן
אומייה סלאח טוקאן (בערבית: امية طوقان; נולד ב-1946) הוא פוליטיקאי וכלכלן ירדני. בשנים 2001–2010 שימש כנגיד הבנק המרכזי של ירדן ובעבר כיהן כשר האוצר הירדני בממשלתו של עבדאללה אנסור.
ביוגרפיה.
אומייה טוקאן נולד בשנת 1946 בעמאן בירת ירדן. הוא למד מנהל עסקים לתואר ראשון ושני באוניברסיטה האמריקנית בביירות ולאחר מכן סיים מסלול לימודים בהתפתחות כלכלית באוניברסיטת אוקספורד. בשנים 1973–1978 שימש טוקאן כנציג ירדן בוועדת הכלכלה והפיננסים באו"ם. בשנת 1987 סיים לימודי דוקטורט בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת קולומביה. בשנים 1989–1991 שימש טוקאן ככלכלן באבו דאבי בקרן המטבע הערבית, חלק מהזרוע הכלכלית של הליגה הערבית. בהמשך שימש כנשיא חברת ניירות הערך הפרטית Amman Stock Exchange וכראש הבורסה הירדנית.
בשנים 1996–2000 שימש טוקאן כשגריר ירדן באיחוד האירופי, ובמקביל כשגריר ארצו בהולנד, בלגיה ולוקסמבורג. ב-1 בינואר 2001 התמנה טוקאן לנגיד הבנק המרכזי של ירדן לכהונה של חמש שנים. ב-2006 התמנה לכהונה נוספת. כנגיד התמודד טוקאן עם המשבר הכלכלי העולמי בשנת 2008. בשנת 2009 שיבח אותו המגזין The Banker בתור הנגיד המרכזי לאזור המזרח התיכון באותה שנה. טוקאן סיים את כהונתו השנייה כנגיד בשנת 2010. עם תום כהונתו השנייה כנגיד התמנה למנהל לא-ביצועי בבנק הערבי וכחבר בבית הנבחרים של ירדן.
בסוף שנת 2011 התמנה טוקאן לשר האוצר בממשלתו של עון שווכת אל-ח'סאונה, בתפקיד שימש עד למאי 2012. טוקאן התמנה בשנית לתפקיד שר האוצר בממשלתו השנייה של עבדאללה אנסור שהחלה את תפקידה ב-30 במרץ 2013.
אומייה טוקאן נשוי ללינה איזידנה מופתי.
אמיה טוקאן
משכן לאמנות ע&quot;ש חיים אתר
המשכן לאמנות בעין חרוד
הקרבות על רכס &quot;חמוטל&quot; במלחמת יום הכיפורים
גבעת "חמוטל", בערבית: אבו וקפה (חלקה המערבי) וכת'יב עיפן (חלקה המזרחי), היה שם קוד של צה"ל במפת סיריוס לרכס חולי באורך של כ-5 ק"מ וברוחב של כ-1 ק"מ, הנמצא במערב חצי האי סיני, מערבית למחנה טסה, כ-14 ק"מ ממזרח לתעלת סואץ. רכס זה עמד במוקד של קרבות רבים במהלך מלחמת יום הכיפורים. הקרבות בין צה"ל לצבא המצרי על "חמוטל" נמשכו כמעט מתחילת המערכה בסיני ועד קרוב לסיומה. המצרים, שהצליחו להשתלט על הרכס ב-8 באוקטובר, נאחזו בעמדותיהם והצליחו לשמור על אחיזתם בחלק המערבי של "חמוטל" עד כניסת הפסקת האש לתוקף, ב-25 באוקטובר 1973. קיימת טענה הגורסת כי מרכז מערך ההגנה המצרי באזור זה היה באזור פתחת ציר "פוטון" (שם במפת קוד סיריוס) שמדרום ל"חמוטל", וכי רק בחלקו המערבי של רכס "חמוטל" היה מגנן מצרי ששימש כאגפו הצפוני של קו ההגנה המצרי הראשי באזור.
רקע.
חזית הדרום במלחמת יום הכיפורים נפתחה ב-6 באוקטובר 1973 במבצע באדר של הצבא המצרי שהצליח במבצע מתוכנן היטב לצלוח את תעלת סואץ, להשתלט תוך שעות מועטות על רוב מרחב קו בר-לב, להקים מספר ראשי גשר לאורך תעלת סואץ ולהעביר דרכם כוחות חי"ר ושריון בהיקף גדול. בשלב זה, העדיף הצבא המצרי להתארגן ולבסס את אחיזתו בגדה המזרחית של תעלת סואץ ולא חתר להתקדמות מהירה מזרחה.
אזור רכס "חמוטל" הוחזק מפתיחת המלחמה על ידי חטיבת השריון הסדירה 14, שהחזיקה את התעלה לפני פרוץ המלחמה. חטיבות המילואים של צה"ל שגויסו בבהילות, החלו להגיע לקו החזית בסיני רק למחרת, במהלך 7 באוקטובר.
אזור הקרבות.
אזור הקרבות הוא המרחב שנמצא כ-20-10 קילומטרים ממערב למחנה טסה שבו שכנו מפקדות ישראליות וגופי תחזוקה ורפואה.
סביב ל"חמוטל" היו רכסים נוספים ונקודות בעלות חשיבות שהיוו יעד לשני הצבאות וניטשו עליהם קרבות:
מצפון:
ממזרח:
מדרום:
מדרום מערב: מתחם "מיסורי" (שם במפת קוד סיריוס) – מתחם רחב הנמצא בין תעוז "טלוויזיה" ובין ציר "לקסיקון" הסמוך לתעלת סואץ. נמצא מצפון לחווה הסינית.
קרקע.
ברוב חלקיה של הגדה המזרחית של תעלת סואץ הקרקע היא חולית. בחלק המרכזי-צפוני היא עבירה לנגמ"שים ולטנקים אך קשה מאוד עד בלתי אפשרית למעבר זחל"מים. חלקים גדולים מהשטח הם מישוריים או בעלי מבנה גבעי מתון ביותר.
אזור "חמוטל" – רכס חולי, המורכב ממספר דיונות גדולות היוצרות רכס בכיוון כללי מזרח-מערב כשבצידו המערבי, באופן כללי הגבוה יותר (110 מטר), מצוי קפל קרקע המהווה כעין מחסה. הרכס שולט על צומת הכבישים "טליסמן" -"פוטון" הנמצא בחלקו המזרחי של הרכס. הכביש חוצה את הרכס במעין אוכף. המדרון המזרחי הוא חולי ותלול יחסית וניתן לעלות עליו רק עם טנקים או נגמ"שים וגם זאת בקושי. ממזרח לכביש יש נקודה גבוהה, כת'יב עיפן שגובהה 115 מטר. חלקו המערבי סמוך יחסית לתעלת סואץ ושולט על כל המרחב עד התעלה, כולל המרחב שבכיוון צפון מערב. הגבעה היא חלק מ"קו" גבעות הנמשך בגזרה המרכזית בסיני, מדרום לצפון, בטווח של כ-10 ק"מ ממזרח לתעלת סואץ.
צירי תנועה.
ב-1973 היה קיים בגזרת הלחימה הקרובה כביש עיקרי אחד בכיוון צפון-דרום - כביש החת"ם (חיל תותחנים) - ציר המרוחק 8-12 ק"מ ממזרח לתעלה וכונה במפת סיריוס "פוטון" חלק גדול הכביש נסלל על קו הגבעות. קטעו של כביש החת"ם הנמצא צפונית לציר טליסמן כונה "חזיזית" במפת הקוד הצה"לית.
מטסה בכיוון מערב - צפון מערב בכיוון אסמאעיליה, עבר ציר "טליסמן" (שם במפת קוד סיריוס). צומת הכבישים "טליסמן"-"פוטון" נמצא על חלקו המזרחי של אזור "חמוטל", נקודה המדגישה את חשיבות הרכס.
סדר הכוחות.
הכוח המצרי.
דיוויזיות החי"ר המצריות שחצו את התעלה ב-6 באוקטובר הורכבו מ-3 חטיבות חי"ר (לעיתים, אחת מהחטיבות הייתה חטיבת חי"ר ממוכן) ותוגברו זמנית על ידי חטיבת שריון שהשתייכה לדיוויזיה שבעתודה. כל אחת מחטיבות החי"ר כללה גדוד שריון אורגני. כך שלמעשה היו בדיוויזיה כ-200 טנקים.
הקרב הראשון ב-8 באוקטובר - כיבוש "חמוטל" על ידי הצבא המצרי.
בבוקר יום מתקפת הנגד האוגדתית ב-8 באוקטובר, שימשה חטיבה 500 כעתודה בעורף החטיבות הישראליות שפעלו בגזרה הצפונית בסמוך לתעלת סואץ. בעת שגונן הורה לשרון לצאת למסע דרומה, השאירה אוגדת שרון את גדוד סיור 87 להחזיק את אזורי "חמדיה" ו"כישוף" הנמצאים מדרום ל"חמוטל" ו"מכשיר", בסמוך לצומת "עכביש" – "פוטון", אך לא השאירה כוח דומה על "חמוטל". לאחר המלחמה היו הוויכוחים על חוסר התיאום וחוסר הסיוע בין שרון ואדן באזור זה אחד מהנושאים שעמדו במוקד "מלחמת הגנרלים", וגם בדיוני ועדת אגרנט. את מקומם של גדודי חטיבה 14 שהחלה במסעה דרומה תפסו בשעה 11:00 שניים מגדודי חטיבה 500: גדוד 433 תפס את מתחם "נוזל" וגדוד 429 את "חמוטל".
באותה עת, על פי תוכנית מצרית סדורה שאמרה כי ב-8 באוקטובר על הדיוויזיות שבחזית להתקדם לקו 10-12 ק"מ מהתעלה (כביש החת"ם), התקדמו יחידות של דיוויזיית החי"ר 16 המצרית ותפסו את עמדות "מיסורי", "טלוויזיה", "מכשיר" ו"חמוטל". את "חמוטל" ומכשיר" תפסה חטיבה ממוכנת מתוגברת בגדוד טנקים. במהלך התקדמות זו, או במהלך הקרבות שבהמשך אותו יום, נפצע עמיד (תא”ל) עאדל יוסרי – מפקד חטיבה 112 חי”ר מדיוויזיה 16 חי”ר המצרית ואיבד את רגלו. בזמן ההתקפה המצרית על "חמוטל" הגן על הגבעה כוח של 8 טנקים מגדוד 429 (מחטיבה 500), שתפס את המתחם בשעה 11:00, ונתקל בשעות צהריים המאוחרות בירי טנקים וארטילריה. מג"ד 429 העריך כי מדובר בכוח של כ-50 טנקים ו-2,000 חיילי חי"ר ולאחר שנפגעו 2 טנקים ישראלים, החליט בשעה 15:00 לסגת מהגבעה ולהתארגן מחדש להתקפה בכוח גדול יותר.