קברי שושלת מינג (סינית 明朝十三陵, פין-יין "Míng cháo shí sān líng" - "13 הקברים של שושלת מינג") הם נקרופוליס הממוקם בעמק, 44 קילומטרים צפונית לבייג'ינג בירת סין. באתר קבורים שלושה עשר מתוך שישה עשר הקיסרים של שושלת מינג, עשרים ושלוש נשותיהם, פילגש בכירה אחת ותריסר פילגשים קיסריות שהועלו כקורבן.
היסטוריה.
את שושלת מינג יסד בן למשפחת אריסים ענייה ממזרח סין המרכזית בשם ג’וּ יוּאֶן ג’אנג (נולד ב-1328). ג'וּ עמד בראש אחת מחבורות המורדים בשלטון שושלת יואן שמוצאה ממונגוליה. בהדרגה השיג ג'וּ עליונות צבאית על קבוצות המורדים האחרות, ובסופו של דבר גם על הצבא של שושלת יואן. בשנת 1368 כבש צבאו של ג’ו יואן-ג’אנג את עיר הבירה של שושלת יואן, "חאנבליק" (בסינית דאדו, כיום בייג'ינג), ובכך בא הקץ לשושלת זו. באותה שנה (1368) יסד ג’ו יואן ג’אנג בנאנג'ינג (בסינית "הבירה הדרומית") שושלת קיסרים חדשה בשם מינג (בסינית "המזהירה") ונטל לעצמו את התואר הקיסרי "הוֹנג ווּ" (洪武 - "לחימה נרחבת"). שישה עשר קיסרי שושלת מינג היו בני משפחת ג'וּ.
הקיסר הוֹנג ווּ שלט שלושים ואחת שנים. הוא מת בשנת 1398 ונקבר סמוך לנאנג'ינג במאוזוליאום באתר הקרוי שְׂיָאולִינְג (בפין-יין Xiaoling - קבר שְׂיָאו). לקראת מותו, לאחר שלושים שנות שלטון, הכתיר הונג וו את נכדו, בנו של בנו הבכור, ג'וּ יון־ון (Zhu Yunwen), כיורשו בשלטון. הנכד שלט כקיסר ג'יאן־ון (Jian Wen) ארבע שנים (1398–1402) בלבד, משום שדודו, הנסיך ג'וּ די (Zhu Di), שישב בבייג'ינג, כפר בזכותו לכתר ומרד בו. ג'וּ די היה טקטיקן מעולה וכוחותיו גברו על כוחות הקיסר וכבשו את נאנג'ינג הבירה. אין יודעים בוודאות מה קרה לג'יאן־ון, וככל הנראה הוא ואשתו מתו בשרפה שהוצתה בארמונם. לכן לא קיים אתר קבורה לקיסר מינג השני.
בשנת 1402 הוכתר ג'וּ די בנאנג'ינג כקיסר השלישי של שושלת מינג בשם הקיסר יוֹנג־לֶה (永乐 – "אושר נצחי". שלט בסין עד שנת 1424). השנים הרבות שבילה ג'וּ די בבייג'ינג לימדו אותו על היתרונות האסטרטגיים של המקום והוא החליט להעביר את בירת הקיסרות מנאנג'ינג לבייג'ינג. ארבע שנים לאחר תחילת שלטונו נשלחו כמיליון פועלים לבייג'ינג על מנת לבנות את העיר. לזכותו של יונג לה נזקפים תכנון העיר העתיקה של בייג'ינג כמו גם כמה מנקודות הציון והמונומנטים בעיר כדוגמת העיר האסורה ומקדש השמיים. שנה אחר כך (1407) מתה הקיסרית שׂוּשְׁה (XuShi). בשל הנוהג לקבור את נשות הקיסר יחד עם בעליהן ומכיוון שיונג לה לא התכוון להקים את המאוזוליאום שלו בנאנג'ינג היה צריך למצוא אתר קבורה באזור בייג'ינג. לשם כך שלח יונג לה משלחת שכללה פקידים רמי דרג, מְעוֹנְנִים ומומחים לפנג שווי לבחור מקומות בני מזל לאתר הקבורה הקיסרי.
בשנה השביעית למלכותו של יונג לה (1409) בחרה המשלחת אתר קבורה בעמק פורה מוקף הרים, שסיפקו הגנה טבעית לאתר. לאחר ביקור באתר הביע הקיסר שביעות רצון מהבחירה ומכך שהמומחים לפנג שווי אישרו את המקום, והורה להקדיש שטח של ארבעים קילומטרים מרובעים לנקרופוליס. בהוראתו החלו הפועלים לבנות מאוזוליאום עבורו, צָ'אנְגלִינְג (קבר צ'אנג), הקבר הראשון באתר.
במשך למעלה ממאתיים שנים, החל בקיסר יונג לה ואילך, נקברו באתר זה 13 מ-16 קיסרי שושלת מינג. קיסר מינג הראשון קבור כאמור בסמוך לנאנג'ינג ואין יודעים מה אירע לקיסר מינג השני. גם קיסר מינג השביעי, ג'יאן־טאי אינו קבור באתר. הוא עלה לשלטון לאחר שאחיו, ג'נג טונג, קיסר מינג השישי, נפל בשבי המונגולים. אחיו שוחרר בסופו של דבר מהשבי, חזר לבייג'ינג וחזר לשלטון לאחר שכנראה גרם לרצח אחיו. ג'נג טונג טען כי אחיו עלה לשלטון בצורה בלתי חוקית ולכן הורה לקבור אותו באתר המצוי ממערב לבייג'ינג. אחרון נבנה הקבר המכונה סְה-לִינְג (Siling) ובו קבור קיסר מינג האחרון, צ'ונג ג'ן, שתלה את עצמו באפריל 1644 לאחר שבייג'ינג עמדה ליפול לידיו של המורד לי צ'ה צ'נג.
במקור אמורים היו להיקבר באחוזת הקבר רק הקיסר והקיסרית. אבל כשהקיסר ג'נג טונג מת נקברו איתו שתי פילגשיו. מנהג זה המשיך גם בזמן כהונת יורשו, הקיסר צֶ'נְחְווָה, שיחד איתו קבורות גם שלוש פילגשיו. יש הרואים בעובדה זו אחד מהסימנים להתרופפות המוסרית שחלה החל מאמצע תקופת השלטון של שושלת מינג שבה התנתקו קיסרים רבים מהטיפול השוטף בקיסרות וניהלו חיי הוללות.
בתקופת שושלת מינג היו הקברים מחוץ לתחום עבור פשוטי העם. אדם שנכנס ללא רשות היה צפוי למאה מלקות במקל. מי שנתפס לוקח אבנים או אדמה מהאזור נידון למוות. אדם שהורשה להיכנס לאתר, היה חייב לרדת מסוסו מאה צעדים לפני שער הכניסה, אחרת היה נענש. ב-1644 בזז צבאו של המורד לי צ'ה צ'נג את הקברים והעלה רבים מהם באש לפני שהמשיך הלאה וכבש את בייג'ינג באפריל של אותה שנה. בתקופת שושלת צ'ינג של בני המאנצ'ו (תושבי מנצ'וריה), שהחליפה בשלטון את שושלת מינג, נשמרו הקברים ואף נערכו במקום שיפוצים. עם זאת חקלאים התיישבו בעמק ובסוף תקופת צ'ינג הם הורשו לגדל גם על חלקות הקבורה של הפילגשים והסריסים המלכותיים, אם כי תאי הקבורה התת-קרקעיים לא ניזוקו.
בשנים 1956 עד 1958 נערכו חפירות בדִינְגלִינְג, קברו של הקיסר מינג ה-13 ואן-לי, אך נכון ל-2008 לא נערכו חפירות בשאר הקברים. קברי שושלת מינג הוכרזו כאתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו באוגוסט 2003. הם נוספו לצד קברי קיסרי סין נוספים לאתר מורשת הקרוי קברים קיסריים של שושלות מינג וצ'ינג.
גאוגרפיה.
האתר המקורי של קברי שושלת מינג השתרע על שטח של כ-40 קמ"ר בעמק הנמצא 44 קילומטרים צפונית מערבית לגבול העירוני של בייג'ינג ברובע צָ'אנְגְפִּינְג (Changping). רכס יֵנשָׁאן (Yanshan) המשתרע בכיוון כללי של מזרח למערב מקיף את העמק משלושה צדדים ויצר בכך אגן של אדמה כהה פורייה. בעמק זורמים נחלים ויש בו אגם. דרומית מערבית לעמק קיים ברכס פתח, המהווה שער כניסה טבעי לעמק. בקצה הצפוני של העמק מתנשא הר טְיינְשְׁוֹאוּ (Tianshou – "אריכות החיים של גן העדן") שלמרגלותיו נבנה הקבר הראשון באתר, צָ'אנְגלִינְג כשהוא פונה כלפי דרום.
בתקופת שושלת מינג היה האתר מוקף חומה ואסור לכניסה שלא בתפקיד. אך החל בתקופת שושלת צ'ינג הורשתה כניסת חקלאים לעמק. ממשלת סין הגדירה שטח בן 80 קמ"ר כ"אזור החיץ של קברי מינג", ומתוכו הוגדרו 8 קמ"ר כשטח מוגן האסור בפיתוח. נכון לשנת 2003 התגוררו באזור החיץ כ-21,000 תושבים. פרט לכפרים בהם מתגוררים התושבים נבנו בעמק מתקנים שונים הקשורים לחקלאות, תחבורה ותקשורת, וב-1959 הוקם בעמק מאגר מים.
מערך הקברים.
אתר הקברים הקיסריים של שושלת מינג נבחר כאמור בקפידה בהתאם לעקרונות הפנג שווי, על פיהם יש להסיט מדרכן רוחות רעות ונשמות מרושעות המגיעות מצפון. האתר הוקף חומה שאורכה 40 קילומטרים ובה עשרה שערים. לכל שער הייתה צמודה מצודה ובה שוכנו כוחות מהצבא הקיסרי ששמרו על האתר. מרבית החומה והמצודות התמוטטו, וכיום נותרו מהם כמה שרידים בלבד.
מהפתח הראשי שפנה לדרום הובילה דרך בת 7 וחצי קילומטרים עד הקבר הראשון שנבנה בעמק, צָ'אנְגלִינְג. דרך זו מכונה "נתיב הנשמות" או "הדרך הקדושה" וממנה מתפצלות דרכים משניות אל הקברים האחרים הבנויים משני צדדי העמק. כל אתר קבורה נבחר בהתאם לעקרונות הפנג שווי. קברים שנבנו למרגלות הר טְיינְשְׁווֹ פונים דרומה בעוד שהקברים שנבנו במערב העמק פונים לכיוון דרום מזרח. אתרי הקבורה הם:
הקברים בנויים על פי עקרונות דומים, אם כי קיים שוני בין הקברים. חלק מהעקרונות נקבעו כבר בשושלות הקודמות, וחלקם נקבעו על ידי מייסד השושלת, הקיסר הוֹנג ווּ במאוזוליאום שהקים לעצמו באתר הקרוי שְׂיָאולִינְג סמוך לנאנג'ינג. ככלל, מאוזוליאום שקיסר הקים לעצמו בחייו גדול ומפואר יותר ממאוזוליאום שהקים קיסר לקודמו שמת בטרם הכין לעצמו אתר קבורה. התבנית הכללית של אתר קבורה היא: דרך קצרה המתפצלת מנתיב הנשמות (Shendao - שׁנדָאו) העוברת על גשר אבן, שער קדמי, היכל אסטלת אבן, שער "החסד הבולט", אולם "החסד הבולט", חמישה אביזרי פולחן מקרמיקה מזוגגת (שני פמוטים, שני גביעים ומבער קטורת), מגדל שמירה (המכונה גם מגדל הנשמות - Ming lou) ובו אסטלת אבן בה חקוק שמו של הקיסר לאחר מותו, ומכלול הקבורה הקרוי בָּאוצֶ'נְג (Baocheng – עיר האוצר), המבנה שבו קבור הקיסר. מבנה אחרון זה קבור לחלוטין מתחת לתל עפר שצורתו מעגלית או סגלגלה שנועד להתמודד עם שודדי קברים. כל אתר קבורה מוקף חומה. כאמור, לא כל הקברים בנויים באופן דומה. למפוארים יותר (דוגמת צ'אנגלינג) יש שלוש חצרות פנימיות בעוד שלאתרים אחרים יש שתיים.
בצמוד לכל מאוזוליאום היו מצויים שלושה אזורי מגורים. אזור לפקידים הממונים על העלאת המנחות לקיסר המת (jian), אזור לגננים שגידלו את הירקות ששימשו כמנחות (Yuan) ואזור לשומרים שהגנו על המאוזוליאום (Wei).
האתרים המרכזיים.
קברי שושלת מינג הם בין אתרי התיירות הפופולריים בסין. בשנת 2003, למשל, ביקרו במקום קרוב ל-5 מיליון תיירים. נכון לשנת 2008 פתוחים בפני מבקרים:
נתיב הנשמות.
הדרך קרויה בסינית שׁנדָאו (Shendao), מונח המתורגם כ"דרך קדושה" או כ"נתיב הנשמות". בהליכה לאורך הנתיב עוברים סדרה של מבנים ופסלים:
צ'אנגלינג.