הגישה לאמצעי מניעה עבור נשים רבות באזורים מפותחים ומתפתחים כאחד עודנה נתונה תחת מגבלות. אלו כוללות חסמים חקיקתיים, מינהליים, תרבותיים, דתיים וכלכליים, וכן קושי בגישה לשירותי בריאות ואיכות ירודה של משאבים רפואיים. חלק גדול מהמאמץ להגדלת הגישה והמודעות התמקד במניעת היריון בגיל ההתבגרות. המכון לפיתוח חו"ל (ODI) זיהה מספר חסמים מרכזיים לשימוש באמצעי מניעה, הן מצד ההיצע והביקוש, והן מצד עולם הערכים הסוציו-תרבותיים של נשים באזורים שונים, לחץ מצד קהילות ומשפחות, וידע לקוי. גם באזורים מפותחים, נשים רבות- ובמיוחד נשים מוחלשות- עלולות להיתקל בקשיים כלכליים וגאוגרפיים משמעותיים בגישה לאמצעי מניעה, ובנוסף, הן עשויות להתמודד עם אפליה דתית ופוליטית. נשים הקימו קמפיינים בעבר נגד אמצעי מניעה שעלולים להיות מסוכנים כמו מכשירים תוך רחמיים פגומים (IUD), במיוחד מגן הדלקון.
הפסקת היריון יזומה.
הפסקת היריון יזומה היא סיום מכוון של ההריון, בהשוואה להפלה ספונטנית. הפסקות היריון יזומות קשורות בקשר הדוק לגישה לאמצעי מניעה מבחינת הרגולציה והאוטונומיה של נשים על גופן, ולעיתים קרובות כפופות לאילוצים תרבותיים, דתיים, חקיקתיים וכלכליים. כאשר הגישה לאמצעי מניעה מוגבלת, נשים פונות יותר לביצוע הפסקות היריון יזומות. כתוצאה מכך, ניתן להשתמש בשיעורי ההפלות כדי לשער את הצורך הבלתי מסופק לאמצעי מניעה. לאורך רוב ההיסטוריה, ביצוע הפסקות היריון יזומות נחשב כסכנה לאישה. גם כיום, ישנה סכנה בהפלה יזומה בעיקר באזורים מתפתחים, בהם הפסקות ההריון נעשות לעיתים באופן פיראטי בשל הגבלות החוק. הגישה המשפטית להפסקת היריון יזומה היא סבוכה וקשה באזורים מסוימים, בעיקר באזורים סוציו-אקונומיים נמוכים, ובאזורים אחרים היא אף לא אפשרית על פי החוק. סוגיות אלה מהוות נושאים מובילים לקמפיינים פוליטיים ופמיניסטיים.
בשנת 2005 היו ברחבי העולם כ-87 מיליון הריונות לא רצויים, מהם 46 מיליון הסתיימו בהפסקת היריון יזומה, מתוכם 18 מיליון התבצעו בתנאים שנחשבים בטוחים, וכתוצאה מכך נגרמו כ-68,000 מקרי מוות. מרבית מקרי המוות הללו התרחשו במדינות מתפתחות. ארגון האומות המאוחדות פועל על מנת להימנע ממקרי מוות אלה ומהסכנות והסיבוכים הכרוכים בהפלות לא בטוחות, הן בהרחבת הגישה לטיפול בטוח בהריון לא רצוי ובהפסקת ההריון עצמה. אמנם שיעורי ההפלות ירדו במדינות המפותחות, אך לא במדינות המתפתחות. בין השנים 2010–2014 בוצעו כ-35 הפלות על כל 1000 נשים בגילאי 15–44, ובסך הכל כ-56 מיליון הפלות בשנה. ארגון האומות המאוחדות ערך המלצות למערכות הבריאות ברחבי העולם, וקרא לספק טיפולי הפסקת היריון נגישים ובטוחים יותר, וכן טיפול ומעקב לאחר ההפלה. חלק מובנה מטיפול שלאחר הפסקת ההריון היזומה כולל הדרכה על שימוש הולם באמצעי מניעה.
מחלות המועברות במגע מיני.
סוגיות בריאותיות מיניות נפוצות כוללות זיהומים המועברים במגע מיני וחתך יזום באברי המין של הנשים (הידוע כמילת נשים). מחלות זיהומיות המועברות במגע מיני הן סוגיה בעלת חשיבות בריאותית עולמית גבוהה מכיוון שיש להן השלכות חמורות על נשים ותינוקות. הדבקה מאם לילד במחלות זיהומיות אלו עלולה להוביל ללידות מת, תמותת עוברים, משקל לידה נמוך, פגות, אלח דם, דלקת ריאות, דלקת הלחמית בילודים ועיוותים מולדים. עגבת בהיריון גורמת ליותר מ-300,000 מקרי מוות בעוברים וילודים מדי שנה, וכ-215,000 תינוקות נולדים עם סיכון מוגבר למוות כתוצאה מפגות, משקל לידה נמוך ומחלות מולדות כתוצאה מהדבקה במחלה זיהומית מהאם.
מחלות כמו כלמידיה וזיבה מהוות גם הן גורמים מובילים להופעת מחלות דלקתיות באגן ולאי-פוריות בקרב נשים. חלק מהמחלות המועברות במחלות מין, כמו הרפס באיברי המין ועגבת מגבירות את הסיכון ללקות בנגיף ה-HIV פי שלושה, ועשויות להשפיע על התקדמות המחלה. נשים ונערות נמצאות בסיכון גבוה יותר לנגיף איידס ברחבי העולם. הדבקה באיידס קשורה גם לפעילות מינית לא בטוחה שלעיתים קרובות נעשית באונס.
אי- פוריות ועקרות.
אי פוריות של האישה היא מצב של חוסר יכולת או קושי להתעבר ולהתרבות.
ישנה הבחנה בין מצב של אי-פוריות שהוא קושי בהבאת צאצאים, לבין עקרות שהיא מקרה שבו בדרך הטבע אין יותר אפשרות להבאת ילדים. עקרות יכולה להיגרם באופן טבעי או באופן מלאכותי, כגון מחסור או פגם באיברים החיוניים להולדה, או כתוצאה משינויים כירורגיים במערכת הרבייה - כריתת השחלות או הרחם; ואילו אי-פוריות נגרמת מסיבות טבעיות בלבד. גם באנגלית ישנה הבחנה בין אי-פוריות (אינפֶרטיליות (Infertility) מלשון "הפריה") ובין עקרות (סטריליות (Sterility), מלשון "סטריליזציה", או עיקור).
בארצות הברית, בעיות פוריות מדווחות בקרב כ-1.5 מיליון זוגות. זוגות רבים נעזרים בטכנולוגיה ובפתרונות רפואיים בשל עקרות, כדוגמת הפריות חוץ גופיות (IVF). בארצות הברית בוצעו כ־147,260 הפריות חוץ גופית (IVF) בשנת 2010, שהביאו לכ־47,090 לידות חי. בשנת 2013 מספרים אלה גדלו ל־160,521 זוגות שניגשו לטיפולי IVF ול־53,252 לידות חי כתוצאה מכך. עם זאת, כמחצית מההריונות שמתרחשים כתוצאה מהפריה חוץ- גופית (IVF) גורמים להריונות מרובי עוברים, אשר קשורים לעלייה הן בתחלואה והן בתמותה של האם והתינוק. הסיבות לסיבוכים כוללות עלייה בלחץ הדם של האם, לידה מוקדמת ומשקל לידה נמוך.
הטלת מום באברי המין הנשיים.
הטלת מום באברי המין הנשיים- תהליך הידוע בתור מילת נשים מוגדר על ידי ארגון הבריאות העולמי (WHO) כ-"כל ההליכים הכרוכים בהסרה חלקית או מלאה של, או פגיעה אחרת באזור הגניטליה הנשית מסיבות שאינן רפואיות". המונח "הטלת מום" נטבע על מנת להדגיש את חומרת המעשה ואת היותו פוגעני ונוגד זכויות אדם, בשונה מברית מילה, הליך שבו מסירים את העורלה מאיבר המין הגברי.
ההערכה היא כי יותר מ-200 מיליון נשים החיות כיום בעולם עברו הליך של הטלת מום באברי המין שלהן, כשהאזורים העיקריים לתופעה זו מרוכזים באפריקה, אסיה והמזרח התיכון. להליך זה סיבות תרבותיות, אמוניות ודתיות מגוונות, והוא נוגע במגוון לאומים ומעמדות סוציו-אקונומיים. הטיעונים העיקריים להצדקת הטלת מום באברי המין הנשיים הם שמירה על היגיינה, פוריות, שמירה על צניעות וטקסי מעבר. ארגון הבריאות העולמי מסווג את מילת הנשים לארבע רמות, על פי מידת ההסרה של רקמת הגניטליה.
צמצום התופעה והכחדתה מוגדרים כיעדים לפיתוח בר קיימא של האו"ם, ו-6 בפברואר נקבע כ"יום אפס הסובלנות הבינלאומי להטלת מום באברי המין הנשיים".
הווסת והמחזור החודשי.
מחזור הווסת של הנשים, המוכר גם בכינויו המטעה "המחזור החודשי", הוא תהליך שבו מופיע דימום וגינלי הנמשך בין 2–7 ימים, לאישה בגיל הפוריות. הופעת דם הווסת היא שלב נקודתי בתוך תהליך מחזורי אותו עוברת האישה מדי חודש בשנות הפוריות שלה, תהליך הכולל שינויים הורמונליים ופיזיולוגיים רבים בגוף האישה ובמערכת הרבייה שלה. המחזור החודשי מתחיל בהופעת דם הווסת, ונמשך בממוצע כ-28 יום. במהלך המחזור החודשי מתרחשת הבשלת זקיקים בשחלה תחת בקרה הורמונלית, מה שמעודד הפרשת הורמון אסטרוגן ובעקבותיו עלייה ברמות ההורמון LH. כ-24 עד 36 שעות לאחר מכן מתרחש הביוץ, שבו ביצית בוקעת מהזקיק הדומיננטי. רירית הרחם מתעבה, במקביל מתפתח גופיף צהוב משאריות הזקיק הדומיננטי, שמפריש פרוגסטרון התומך בהתעבות רירית הרחם. לאחר כשבועיים, אם לא חלה הפריה על ידי זרע (תהליך שמתרחש בחצוצרה) והשרשת הביצית המופרית ברחם, הביצית מתנוונת ונספגת, ומתרחשת ירידה חדה ברמות ההורמונים פרוגסטרון ואסטרוגן, מה שיביא לנשירת רירית הרחם ובעקבות כך דימום וגינלי- הלא הוא הוסת.
המחזור החודשי עשוי להוות אתגר משמעותי עבור נשים בגילאי הפוריות (מגילאי העשרה המוקדמים ועד לגיל 50 בקירוב), בכך שהוא כרוך בשינויים פיזיולוגיים שיכולים להשפיע על הבריאות הגופנית והנפשית, וכן לגרום לסימפטומים שעשויים לגרום לאי נוחות עבור האישה ולירידה באיכות החיים שלה. הסימפטומים מופיעים בעיקר סביב הווסת וכן עשויים להופיע בזמן הביוץ. תחילת הופעת דימום הווסת בגיל הנעורים עשוי להדאיג נערות שלא מוכנות לכך ולגרום להן לחשוב שמדובר בבעיה רפואית. הדימום והתסמינים של הווסת והביוץ עשויים להגביל את האישה מלהשתתף בפעילויות, וכן יש נשים שאין להן גישה או יכולת כלכלית להשיג מוצרי היגיינה כגון טמפונים ותחבושות היגייניות. הבעיה חריפה במיוחד בקרב קבוצות סוציו-אקונומיות עניות יותר בהן הווסת מהווה נטל כלכלי ועלולה אף לפגוע בחינוך של הנערות.
נשים בגיל המעבר, הנקרא בשמו הרפאי- מנופאוזה, מתמודדות אף הן עם קשיים ואתגרים הקשורים להפסקת הווסת והמחזור החודשי. בדרך כלל, לקראת סוף העשור החמישי בחיים דימום הווסת משתנה ומפסיק בהדרגה, והאישה תחווה דימום לא סדיר ושינויים ניכרים בפעילות ההורמונלית, הן בשחלה עצמה (המפרישה את ההורמונים אסטרוגן ופרוגסטרון) והן בבלוטת יותרת המוח (המפרישה את ההורמונים FSH ו-LH), בעקבות הפסקת הביוץ. שינויים הורמונלים אלו עשויים לגרום לטווח רחב של תופעות לוואי מערכתיות, כגון גלי חום, הופעת הפרשות נרתיקיות, יובש נרתיקי, השמנה, ועוד. בעוד שגיל המעבר עשוי להביא איתו הקלה בכך שהמחזור החודשי נפסק, הוא עשוי להיות כרוך אף בקשיים רגשיים ונפשיים הקשורים לאובדן הפוריות ולהתקרבות לגיל הזקנה.
בעוד שגיל המעבר בדרך כלל מתרחש באופן טבעי כתהליך פיזיולוגי, הוא עשוי להתרחש מוקדם יותר (גיל המעבר בטרם עת) כתוצאה ממחלה או מהתערבות רפואית או כירורגית. כאשר גיל המעבר מתרחש בטרם עת, תופעות הלוואי עלולות להיות חמורות יותר.
נושאים אחרים.