נִיר יִשְׂרָאֵל הוא מושב במישור החוף הדרומי, ליד העיר אשקלון, המשתייך למועצה אזורית חוף אשקלון. היישוב הוקם בשנת 1949 על ידי עולים מהונגריה וצ'כוסלובקיה.
היישוב קרוי על שם ישראל טייבר, שתרם כסף רב לקק"ל.
היסטוריה.
בבית העולים בבנימינה הקימה קבוצת עולים את "ארגון עולי צ'כוסלובקיה להתיישבות חקלאית". לארגון הצטרפו 30 משפחות, ששאפו להקים יישוב חדש בעל אופי חקלאי. הארגון פנה לשם כך למוסדות המיישבים ואלה הציעו לקבוצה להצטרף כהרחבה ליישוב קיים. הקבוצה דחתה את ההצעה, אולם הוכרה כארגון להתיישבות והוצעה לה האפשרות לגבש את גרעין ההתיישבות במחנות פנויים ליד נס ציונה ורעננה. לפיכך, התרכזו העולים בשני מחנות אלו והחלו להתגבש כקיבוץ לצורך עלייה לקרקע והחלו גם לעבוד בפרדסים הסמוכים לשני המחנות.
לאחר כחצי שנה הוצע לארגון שטח שנקרא אז "ג'וליס ה'" (על שם הכפר הערבי הנטוש ג'וליס ממזרח) ושכן בסמוך לעיירה מג'דל ולקיבוץ ניצנים. לאחר ביקור נציגי הקבוצה בשטח, הוחלט לקבל את ההצעה.
ב-23 בנובמבר 1949 הגיעו הגברים לשטח והקימו מעגל של אוהלים למגורים. במרכז המעגל הוקמו צריפים ששימשו כמחסן מזון, מחסן נשק, מטבח ומזכירות. החברים הקימו גם אורווה מחומרים שמצאו בשטח לפרדות שנמסרו להם מאוחר יותר.
תוך זמן קצר החלו הגברים בהקמת בתי הקבע - כל אחד השתרע על שטח של 24 מ"ר וכלל חדר ומטבחון. השירותים והמים מוקמו בחצר והיו משותפים. בסופי השבוע נסעו הגברים למשפחותיהם והותירו בשטח כמה מהם כשומרים.
ב-1 במאי 1950, בעקבות סיום בניית בתי הקבע, הצטרפו הנשים והילדים ממחנות הגיבוש לגברים ואכלסו את בתי הקבע במושב.
ועדת השמות הציעה למושב את השם "גאליה", שנדחה בידי החברים. אלה העדיפו לקרוא את היישוב על שם אישיות, שעזרה בבניין הארץ ולכן הוחלט לציין את זכרו של ישראל טייבר, שהיה תעשיין בולט ביישוב.
הערות שוליים.
כפר סילבר
כְּפַר סִילְבֶר הוא כפר נוער, הכולל בתוכו בית ספר על יסודי (כיתות ז'-י"ב), פנימייה, משק חקלאי, מכינה קדם צבאית, שנות שירות, ובית ספר יסודי. הכפר שוכן ליד העיר אשקלון, בתחום המועצה אזורית חוף אשקלון.
פעילות.
הכפר כולל בתוכו פנימייה והתלמידים לומדים בבית-ספר על-יסודי המכין לקראת תעודת בגרות ועובדים בענפי החקלאות השונים במשק החקלאי: רפת, דיר, חממות לגידול ירקות ונוי.
בכפר פועלת בריכה הפתוחה בתשלום במשך הקיץ.
בנוסף על כך, בכפר הנוער פועלת שלוחה של מכינה קדם-צבאית אדרת.
היסטוריה.
את רעיון הקמת כפר נוער הגתה לראשונה שושנה פרסיץ, חברת כנסת וממנהיגיה של "הסתדרות הציונים הכלליים". היא פנתה לדוד בן-גוריון, ראש הממשלה הראשון, בבקשה להקצות למטרה זו משבצת קרקע בדרום הארץ, במטרה להקים מוסד חינוכי-חקלאי פנימייתי. מינהל מקרקעי ישראל נענה לבקשה וב-1951 הוקצו סמוך לאשקלון אלפיים דונם לצורך הקמת כפר הנוער.
באותה עת נחשב אזור אשקלון כאזור דרומי ולא מיושב יחסית; הקמת כפר נוער הדרומי ביותר בארץ היוותה רעיון חלוצי עבור מנהיגי "הציונים הכלליים", שקיבלו גם את ברכתו של ראש הממשלה דוד בן-גוריון. כדי להשיג תמיכה כספית ואידאולוגית פנו המקימים אל "ההסתדרות הציונית של ארצות הברית" (Z.O.A). במאי 1951 הוחלט על ידי "הסתדרות הציונים הכלליים" בישראל ו"ארגון ציוני אמריקה" (Z.O.A) להקים במשותף מוסד חינוכי חקלאי במסגרת כפר נוער. הוחלט לקרוא למוסד "כפר סילבר", על שם מנהיג ארגון ציוני אמריקה, הרב ד"ר אבא הלל סילבר, כהוקרה על פועלו בקרב הציבור והקונגרס האמריקאי וכן בעצרת האומות המאוחדות למען הקמת מדינת ישראל.
חגיגת הנחת אבן הפינה של המוסד, אשר תוכנן על ידי האדריכל מאיר הורמן, התקיימה בשמונה במאי 1951. בטקס הוקראה מגילת היסוד, ולאחר מכן הניח אבא הלל סילבר את אבן הפינה של המוסד.
טקס "חנוכת הבית" של כפר סילבר נערך ביום ב' בחול המועד פסח תשט"ז (29 במרץ 1956), בהשתתפות סילבר ואורחים מארצות הברית, ראש הממשלה דוד בן-גוריון, יו"ר הכנסת יוסף שפרינצק, שרים, חברי כנסת, חברי הנהלת הסוכנות היהודית וראשי מפלגת "הציונים הכלליים". בנאומו במהלך הטקס הביע סילבר שביעות רצון מהקמת מוסד חינוכי חקלאי על שמו, בשל חיבתו להתיישבות ועבודה חקלאית בארץ, כבסיס לקיומה של האומה במולדתה המתחדשת. הוא טען כי "יש לתקן התופעה של התרחקות מן האדמה והתרכזות יתר בעיר". כן הביע תקווה כי "התורה שילמדו כאן תהיה תמיד תורת אמת ותורת אהבה; ואני תפילה כי במקום הזה ייתן ה' צבאות שלום!"
ניסוח הייחוד הרעיוני ותוכנית הלימודים.
בראשית הדרך, לאחר דיונים והתלבטויות ביחס לייחודיותו של הכפר, ניסח הוועד המנהל המייסד את האידיאלים הבאים:
1956-1976.
בית הספר בכפר נפתח ב-1956 כבית ספר תיכון חקלאי, ארבע שנתי (ט'-י"ב).
ב-1959 כבר היווה הכפר חלוץ בגידולי כותנה באזור, ומודל לחקלאי האזור. באותה שנה אימצה העיר רמת גן את הכפר. כך הגיעו תלמידי בתי ספר בעיר, כגון "אהל שם" ו"תיכון בליך", להתגייסות בכפר בעונת קטיף הכותנה לשלושה ימים. בנוסף, תזמורת הנוער של רמת גן הגיעה להופעות באירועי הכפר.
ב-1960 הוקמה בכפר רפת בעזרתה של הסוכנות היהודית.
ב-1966 הוחלט בוועידת הסתדרות ארגון ציוני אמריקה בניו-יורק, להקים בכפר סילבר בית ספר של נוער אמריקאי, שתפקידו יהיה להכין את מנהיגי העתיד של הציונות האמריקאית, וכן לעודד אותו לקראת העלייה לארץ. זאת על-פי רוח חזונו של סילבר, כפי שביטא בדבריו בטקס הפתיחה של הכפר: "תקוותי, כי צעירים אמריקאים, במספרים לא מבוטלים, יבואו לקבל הוראה בבית ספר זה. אפשר שיימצאו כאלה שקסמה של הארץ יהפוך אותם לאוהביה-נאמניה ושיחליטו ביום מן הימים להישאר בה ישיבת קבע. אולם גם אלה שיחזרו לאמריקה, יביאו איתם את 'זימרת הארץ', יהפכו לשלוחי מצווה של הרוח הנאצלת על הארץ הזאת, ויפיצוה בין יהודי ארצות הברית".
ב-1971 זכה בית הספר בהכרה מטעם משרד החינוך כבית ספר תיכון מקיף המאפשר שלוש מגמות לימודים: עיונית, חקלאית ומקצועית, כאשר כל אחת פועלת בשני מסלולים - תעודת גמר בלבד או תעודת בגרות. ב-1972 הוקמה בכפר מחלקה למכונאות רכב. ב-1976 הונחו יסודות לבניין נוסף בכפר, מתרומתו של מר הסן מוושינגטון; בבניין זה נפתחו לימודי אלקטרוניקה, מכשירנות ומקצועות טכניים נוספים. כמו כן, נפתח בית ספר לסיעוד, בשיתוף עם בית חולים ברזילי באשקלון.
1976-1996.
בתקופה זו מכוורת הכפר מנתה 250 כוורות; תנובת הדבש משווקת לחברת תנובה.
כן החל פרויקט מאמריקה הלטינית, בו הגיעו בני נוער ממקסיקו ומארגנטינה ללימודים בכפר לתקופה של חצי שנה.
1996-2019.
בתקופה זו נעשו שינויים רבים במבנים ובתהליכים רה-ארגוניים ופדגוגיים. כל הפנימיות שופצו. בבית הספר נבנה "בית התאנה", וכן שופצו מבני בית הספר "בית התמר" ו"בית הרימון" במסגרת התאמת מבנים של משרד החינוך.
בית הספר כיום הוא שש-שנתי ומורכב משלושה בתים: בית התמר - כיתות ז'-ח', בית הרימון - כיתות ז'-ט' ובית התאנה - כיתות י'-י"ב. המגמות הטכנולוגיות בכפר נסגרו. נפתחה תוכנית עתידים (י'-י"ב) ונפתחו כיתות מופ"ת (ז-י"ב). במשק החקלאי נעשתה רפורמה ברפת (על פי תקנות המשרד להגנת הסביבה), הוקמו חממות מתקדמות של צמחים ומטעים אקזוטיים, דיר, כלבייה ופנסיון כלבים, פרדס לצד גידולי שדה וגן זואולוגי. הוקמה מחלבה ליצור גבינות עיזים. ענפי המשק החקלאי משמשים מעבדה לפרויקטים ועבודות גמר של התלמידים בכל הכיתות.
במרץ 2008 התפוצץ לראשונה טיל גראד בכפר, שנורה על ידי פלסטינים מרצועת עזה.
הישגים.
הכפר זכה במקום ראשון בתחרות ארצית בין כפרי הנוער על הנוי בכפר. כן זכה הכפר בתיגמול דיפרנציאלי ממשרד החינוך על הישגים ומניעת נשירה. ב-2003 זכה הכפר בפרס החינוך הארצי מטעם משרד החינוך.
הערות שוליים.
תלמי יפה
תַּלְמֵי יָפֶה הוא מושב במישור החוף הדרומי, ליד העיר אשקלון, המשתייך למועצה אזורית חוף אשקלון.
שמו של היישוב הוא על שמו של אריה לייב יפה שהיה מראשי קרן היסוד ונהרג בהתפוצצות מכונית תופת שהחדירו ערבים לשטח בית המוסדות הלאומיים בירושלים.
היסטוריה.
היישוב הוקם בשנת 1950 על ידי עולים מפולין ורומניה כקיבוץ של תנועת העובד הציוני ובשנת 1961 הפך למושב שיתופי לאחר שהפסיקו להגיע אליו גרעינים מטעם תנועת העובד הציוני והיה חשש שהמקום יינטש. האישור להפיכת הקיבוץ ניתן למרות התנגדות הסוכנות היהודית, בגלל הוצאות הבינוי הכרוכות בשינוי, בגלל היות המקום יישוב ספר.
בשנת 2012 קלט היישוב 28 משפחות שפונו במסגרת תוכנית ההתנתקות מהיישוב אלי סיני שהיה בצפון רצועת עזה.
משען
מַשְׁעֵן הוא מושב במישור החוף הדרומי, ליד העיר אשקלון, המשתייך למועצה אזורית חוף אשקלון. שמו של היישוב לקוח מפסוק בספר ישעיהו: ().
היסטוריה.
היישוב הוקם בשנת 1949 על ידי עולים מתימן.
בראשית ימיו שוכנו המתיישבים באוהלים בסמוך למחנה הקבע, ונשכרו כעובדים לצורך בניית בתיהם. המושב אוכלס על ידי עולי תימן אשר עד היום מהווים רוב מוחלט של בעלי המשקים.
בשנים הראשונות כל חברי המושב עסקו בחקלאות וגידלו סלק סוכר ירקות, והחזיקו רפת עם מספר פרות. גם כיום, באופן יחסי קיים מספר לא קטן של חקלאים, מרביתם מגדלי ירקות בשטחים פתוחים ובחממות. מספר חקלאים מגדלי ורדים בחממות, במושב נותרו שישה משקי רפת בינוניים ביחס
למשק משפחתי, ושני משקי פיטום גדולים. בשנים האחרונות מעגל האוכלוסייה התרחב עם פיתוחה של שכונת ההרחבה במושב.
נכון לשנת 2007, מרבית המגרשים נמכרו ברובם לבני הדור השני, והיתרה לרוכשים מחוץ למושב. במשען 84 משקים חקלאים, 96 מגרשים בהרחבה הקהילתית, ו-16 בתים מקצועיים. כך שתוך מספר שנים תמנה אוכלוסיית המושב כ-900 תושבים.