את המאמר עיטרו מספר דיאגרמות שביארו את המודל, ואחת מהן, אחרי פרשנות נאיבית שעשו לה אחרים (בעיקר בארגון NATO), הפכה לדיאגרמה המקובלת המציגה את מודל מפל-המים, על אף שרויס לא השתמש כלל במטפורה "מפל-מים" במאמר. למרבה האירוניה, בעוד שהוגה השיטה צידד בגישה איטרטיבית לפיתוח תוכנה, הפרשנות לשיטתו הפוכה לחלוטין והיא הייתה, ונכון לתחילת המאה העשרים ואחת - עודנה, מקור עיקרי לבעיות בפרויקטים לפיתוח תוכנה.
מתודולוגיית מפל המים השפיעה עמוקות על ענף התוכנה. הפרשנות המוטעית היא זו שהשתרשה בתעשייה, ופעמים רבות אף הפכה לתקן ממשלתי מחייב לפיתוח תוכנה (ראה DoD-STD-2167 ונוהל מפת"ח).
בעד ונגד.
יש הטוענים שגישת מפל המים מתאימה לפתוח מערכות מידע מורכבות בעלות היקף גדול, התומכות בפעולות מובנות ומוגדרות היטב. למשל מערכת ניהול הזמנות בחברות תעופה. ניהול הפרויקט יכול להתרכז בהשלמת כל משימה באופן עצמאי בכל שלב ושלב, ולוחות זמנים יכולים להיקבע ולהישמר. הרעיון המרכזי הוא שפיתוח של מערכת מידע ותפעולה חייבים לעבור דרך תהליך שיטתי ולוגי, המורכב משלבים מוגדרים שאין לפסוח עליהם ושאת ביצועם אין לשנות. לא תמיד המתכנת מודע לכל העבירות של התהליך המורכב וכלן רצוי לבצע את כול התהליך באופן הדרגתי עם בדיקות בניקודות קריטיות.
אחד החסרונות הבולטים בשיטה זו הוא התארכות התהליך והמורכבות הרבה שלו, בשל הדגש על שלב הניתוח והעיצוב דבר שמגדיל גם את עלות הפרויקט.
חיסרון נוסף הוא היווצרות נתק בין המפתחים למשתמשים, היות ששלב הפיתוח הוא ארוך חולף זמן רב עד שהמשתמשים מקבלים או רואים את המערכת החדשה ולכן אין להם שום תמריץ לבקר את המפתחים.
בעיה נוספת בגישה זו קשורה לשיתוף פעולה בין המשתמשים למפתחים בשלבים הראשונים: לא תמיד ניתן להגדיר מערכת ולנתחה בשיטה מובנית היות שהמשתמש לא תמיד יודע להגדיר את צרכיו. ולכן במערכות מידע הנועדות לשימוש הדרג הניהולי שבהן הטכניקות אינן מובנות נדרשת גישת פיתוח שונה, שלא תתבסס (לפחות לא בהתחלה) על ניתוח מובנה אלא על התנסות משותפת של המפתח והמשתמש.
על רקע חסרונות אלו, החל מראשית המאה ה-21 הגישה הדוגלת בפיתוח תוכנה זריז החלה להפוך לפופולרית יותר, היות שהיא מתבססת על איטרציות פיתוח קצרות, בצוותים מגוונים, שבסופן מוצר חלקי אך עובד מוגש למשתמשים, ומתאפשר משוב מהיר יותר ותיקון טעויות אפיון בזמן אמת.
אנאקסימאנדרוס
בת ים (מיתולוגיה)
בת ים או בתולת ים היא יצור אגדי, שחציו העליון דמוי אישה וחציו התחתון דמוי דג.
בסיפורי עם.
לאורך ההיסטוריה רבים דיווחו כי חזו בפלא, ובהם כריסטופר קולומבוס, שהתעקש כי ראה שלוש בתולות ים במסעו הראשון לאמריקה.
סופר כי אחותו של אלכסנדר הגדול הפכה לבתולת ים לאחר מותה (כמו שביקשה מהאלים), וכאשר פגשה במלחים בים האגאי ושאלה אותם אם אחיה עדיין חי, כל תשובה מלבד האישור כי אלכסנדר עדיין חי ושולט באימפריה, הייתה מכניסה אותה להתקף זעם אלים שבסופו היו מוצאים הנוכחים על הסיפון את מותם בייסורים.
במיתולוגיה.
לפי המיתולוגיה בנות הים נפוצות בעיקר בחופי הפרא, שם רואים בהן הדייגים סימן לסערה מתקרבת. בנות הים הן נשים בעלות זנבות דגים וקרומי-שחייה קטנים בין אצבעותיהן. יש להן קול יפה ומיוחד והן נוהגות להתקשט באצות, קונכיות וכוכבי ים.
בנות הים נוהגות לצאת מן האוקיינוס ולשבת על הסלעים. בחלק מן הסיפורים (בהם יש בלבול בין בנות ים לסירנות) בנות הים מפתות מלחים ודייגים כדי להובילם למותם. הן מתנהגות בהתחלה כטובות לב וחביבות ולאחר מכן משתמשות בקולן כדי להסיח את דעתם של המלחים וכך בעצם להטביע את המלחים ללא ידיעתם. גרסה אחרת גורסת כי בנות הים ידועות ביכולתן להפנט ולפתות דייגים וימאים ולהוציאם מדעתם.
האגדות מספרות כי לעיתים מובילות הבתולות את הגברים לממלכתן התת-ימית ושוכחות שאלו אינם יכולים לנשום מתחת למים, מה שמוביל למותם של הגברים בייסורים. אחרים סבורים כי בתולות הים מטביעות את הגברים בכוונה תחילה.
בתולת ים או סירנה אפשר לאתר בחופי פרא. כך שאם המלחים שטים באוקיינוס על יד חוף פרא, ולפתע הם שומעים קול שירה הם יודעים שהם כנראה לא ייצאו משם בחיים. את שיריהן של בתולות הים והסירנות עוד לא ניתן למצוא בבירור, אך רק אודיסאוס שקשר את עצמו לעמוד עץ כבד באמצע ספינתו זכה לשמוע את שירתן ולהישאר בחיים.
לשיר יש גרסאות רבות. גרסה אחת גורסת כי השיר מדבר על אהבתן למלחים ורצון להתחתן איתם, גרסה אחרת גורסת כי השיר מספר על כך שהן מנסות להביא את המלחים למוות במעמקי הים, גרסה אחרת גורסת כי השיר מספר על מלחים ש״ישנים לנצח״ בקרקעית הים כתוצאה מפגישה איתן, אך קולן מצליח לבלבל את המלחים כך שלא ישימו לב למילים ולסכנה שהם נמצאים בה. בעוד שגרסה אחרת גורסת כי השיר הוא בכלל כישוף והן שרות על כך שהמלחים יאהבו את הים וירצו להיות איתו ואיתן לנצח, מה שגורם למלחים באותו רגע לרצות להיות עם הים ואיתן לנצח. לפי סיפורו של אודיסאוס (שכנראה עבר שינויים במשך דורות) השירה מתחילה בצליל הדומה לפעמון, ולאחר מכן מתחיל השיר שאותו איש אינו זוכה לשמוע ולספר.
ביהדות.
בכמה מן המקורות היהודיים מוזכרת ברייה שחציה אדם וחציה דג והיא מוזכרת בשמות שונים: "שריינ"א", "סירינ"ה", "סילונית" "סירונית" ו"דולפין".
בפרשת ויקרא, פרק י"א פסוק י' מופיע: "וכל אשר אין-לו סנפיר וקשקשת בימים ובנחלים מכל שרץ המים ומכל נפש החיה אשר במים שקץ הם לכם". בספרא מוסבר שהמילים "נפש החיה" באו לרבות את הסילונית. רמב"ן פירש שנפש החיה הן החיות שחיות במים אך יש להם רגליים והן הולכות כחיות בשדה: "חיה, זו חית הים, נפש, בן הסירני". המלבי"ם אף הוסיף שסירונית (או סילונית) היא חיה שחציה אדם וחציה דג.
מובא בגמרא, מסכת בכורות, פרק ראשון דף ח' עמ' א': "הדולפנין פרין ורבין כבני אדם מאי דולפנין אמר רב יהודה בני ימא...". בפירוש רש"י לדברי הגמרא נכתב: "הדולפנין פרים ורבים מבני אדם, שאם בא אדם עליהם מתעברות הימנו. בני ימא - דגים שיש בים שחציין צורת אדם וחציין צורת דג ובלע"ז שריינ"א" (סירינ"ה). באותו מקום מפרש פירוש התוספות: "הדולפינין פרים ורבים מבני אדם... יולדין ומגדלין מבני אדם". כלומר, בניגוד לשאר החיות, בני אדם ודולפינים מסוגלים להתרבות.
גם בהלכות טומאה דרשו חז"ל בהקשר לבת הים: "אדם כי ימות באהל", ולא סילונית.
גם החיד"א מזכיר בספרו "מדבר קדימות" את בת הים (מערכת ד'): "דג יש בים שקורין סירינ"ה מחציו ולמעלה כדמות אשה בתולה ומחציו ולמטה כתבנית דג ומקום משכנה בסלעים ומקומות מסוכנים בים ומדי עבור איזה ספינה תתחיל לשורר ולזמר בקול נעים הרבה עד כי תפיל חבלי שינה על כל אנשי האניה, ואחר כך נכנסת לתוכה והורגת ואוכלת יושביה" (ס' קטן נקרא צמח צדיק פרק י"ז).
בספר הערוך ערך "סרני" הביא מאי דאמרו וכתב שהיא מין חית הים מחציה ולמעלה אשה מחצי' ולמטה דג ושבזמנו ראוה שר וספנים בים מלכות נורוויגא כחום היום יושבת על שרטון ובשומעה קול צללה מיד בתוך הים.
בספר "צל עולם" חלק ב' שער י' מובא: "ויש דגים אשר ראשם גופם פניהם ושדיהם כדמות בתולה ומשוררים בנעימות ונקרא שריינ"א".
בספר "ערוך השולחן" נידון באריכות האם יש לדג זה סנפיר וקשקשת.
אנאקסימנס
סוכנות חלל
סוכנות חלל היא גוף ממשלתי מטעם המדינה האחראי על מחקר החלל וניצולו. כמעט בכל המדינות שיש להן נוכחות בחלל קיימת סוכנות אזרחית כזאת (אחד החריגים לכך היא תוכנית החלל הסובייטית שנוהלה על ידי הצבא).
חלק מתפקידי סוכנות החלל הם:
סוכנויות החלל משתנות בגודלן בצורה משמעותית ממדינה למדינה בהתאם למשאביה הכספיים של המדינה ולשאיפותיה. כך למשל סוכנות החלל הישראלית מעסיקה אלפיים עובדים בעוד נאס"א (סוכנות החלל האמריקאית) מעסיקה עשרות אלפים.
במשך רוב שנות פיתוח החלל, היה החלל נחלתן הבלעדית של סוכנויות החלל השונות אולם בשנים האחרונות החלו אנשים פרטיים להצטרף לפיתוח החלל, למשל במסגרת קרן פרס X .
כיום, חברות מסחריות רבות בעיקר מתחום התקשורת משתמשות בחלל הלא רחוק מכדור הארץ לצורך שיגור לוויינים ותפעול עצמים במסלול. ואולם חברות מסחריות מתחומים שונים החלו להתעניין גם בחלל, חלקן מתוך הציפייה כי הביקוש לתיירות בחלל ילך ויגבר, אחרות כבר ראו פוטנציאל בכריית משאבים מהירח, והדוגמאות עוד רבות ומגוונות.
סוכנויות החלל הממשלתיות בעלות ניסיון רב בתחום החלל משתפות ידע עם החברות המסחריות כדי לחזק את הפיתוח האזרחי בתחום החלל. ישראל חתמה על הסכמים עם האיחוד האירופי להצטרפות לפרויקט גלילאו כדי לאפשר לחברות מקומיות להשתלב בפיתוח לוויני ניווט. הסכמים אלו צפויים לסייע בדחיפת התעשייה המקומית לכיוון חקר החלל בעזרת הידע שנצבר על ידי סוכנות החלל האירופאית כיוון שלסוכנות החלל הישראלית אין את הידע ולא התקציב לפתח יישומי חלל בכוחות עצמה.
פורפיריה
פּוֹרפִיריה (Porphyria) היא מחלה תורשתית מטבולית שבה חל שיבוש בייצור הקבוצה הכימית הֵם (Heme), אשר מצויה בהמוגלובין, במיוגלובין ובמספר חלבונים אחרים. קבוצה זו אחראית לקשירת חמצן ופחמן דו-חמצני לחלבונים אלה והיא גם הפיגמנט המקנה להם צבע אדום.
השיבוש בייצור קבוצת ההם אינו הבעיה העיקרית במחלה, שכן כמות ההם המופחתת אשר בכל זאת מיוצרת, מספקת בדרך כלל לצורכי הגוף. הגורם העיקרי לתסמיני המחלה הוא הצטברות של פורפירין בגוף. פורפירין, היא הטבעת המקיפה את אטום המתכת המרכזי בקבוצת ההם (ברזל). וממולקולה זו נגזר שמה של המחלה.
פורפיריה יכולה להיות הפאטית (Hepatic), אז מקורה בשיבוש בתאי הכבד, או אריתרופוייטית (Erythropoietic) - שיבוש במח העצם ובתאי הדם האדומים.
סוגי פורפיריה.