אחד מאחיה של רוזה, יעקב כהן, פעל להפצת רעיונות המהפכה הרוסית של 1905, ובמסעותיו ברחבי האימפריה הרוסית בשליחות עסקי אביו נהג להבריח ספרות מהפכנית ברוסית וביידיש, וקישר בין האגודות הסוציאליסטיות היהודיות והלא-יהודיות. אח אחר, ברוך-וירגילי כהן, היה פעיל "הבונד", ערך בהומל עיתון מחתרתי בשם "דער קאַמפף", והשתתף עם י"ח ברנר בארגון ההגנה העצמית היהודית כנגד הפורעים בז'יטומיר ובלודז'. אח אחר, שאול כהן, היה בעלה הראשון של ססיה (אסיה) קולודני, דודתו של משה קול.
רוזה גדלה בהומל, שם למדה בגימנסיה ממשלתית לבנות, כנגד רצון אביה, ואת שכר הלימוד מימנה משיעורים פרטיים שנתנה. בתקופה זו התקרבה למפלגה הסוציאל-רבולוציונית הרוסית (ס"ר) והייתה פעילה בתנועת "הנוער הבונדאי" ("יונג בונד") וב"הסתדרות הנוער הלומד הכל-רוסי".
בעת הפרעות בהומל בחודש אלול תרס"ג (1903) השתתפה ב"הגנה העצמית" היהודית שאורגנה על ידי "פועלי ציון" בפיקודו של יחזקאל חנקין. בד בבד פעלה בארגון פועלים, וארגנה את שוליות בעלי המלאכה לפעולות תרבות וללימודי ערב.
עם תום לימודיה בגימנסיה עבדה במשך תקופה קצרה כמורה בבית ספר של "חברת מפיצי השכלה" בבוברויסק. על סף מלחמת העולם הראשונה עברה משפחתה לפטרבורג, שוב לרגל עסקי האב, וכהן קיבלה משרת מנהלת חשבונות בבית החרושת ללבנים שבפטרהוף, ליד פטרבורג. בספטמבר 1917 החלה ללמוד כתלמידה במכון הפוליטכני לנשים ולמדה כימיה במחלקה להנדסה ובנאות. באותה עת לא הייתה ציונית, אולם בעקבות מהפכת אוקטובר והדרישה לצרפה למפלגה הקומוניסטית, החליטה לעלות לארץ ישראל כנוסעת סמויה באונייה "רוסלאן", כיוון שבאותו הזמן לא הייתה אפשרות אחרת לצאת את רוסיה.
בארץ ישראל הצטרפה לחלוצים בקבוצת כנרת. כשחלתה בקדחת עברה אל דודה מרדכי בן הלל הכהן (אביו של דוד הכהן) בירושלים.
באפריל 1920, בזמן מאורעות תר"פ, התחפשה לאחות והשתתפה במתן סיוע רפואי לפצועים היהודים בעיר העתיקה. בשער יפו פגשה את נחמיה רבין, חייל לשעבר בגדוד העברי, שהסתנן באמבולנס לעיר העתיקה כדי לסייע לתושבים להתגונן.
כשהבריאה עברה לחיפה, החלה לעבוד כמנהלת חשבונות בבית מסחר לחומרי בניין והתקרבה לפועלים השכירים. נלחמה על הכנסת פועלים עבריים לעבודה בנמל חיפה, הייתה ממייסדי מועצת פועלי חיפה וארגנה את ארגון "ההגנה" בעיר. בחיפה נישאה כהן לנחמיה רבין. לנחמיה ורוזה נולדו בן ובת: יצחק, לימים ראש ממשלת ישראל, ורחל רבין-יעקב, מראשוני קיבוץ מנרה. במשך השנתיים שחיה בחיפה הפכה כהן לציונית.
בשנת 1923 עברה לתל אביב, ועבדה כמנהל חשבונות ב"סולל בונה" ובבנק "הלוואה וחיסכון". בתל אביב המשיכה בפעילות ציבורית וחברתית, בעיקר בחינוך, עזרה סוציאלית וארגון פעילויות. הייתה פעילה במועצת פועלי תל אביב, במפלגת אחדות העבודה ובמפא"י, ומ-1927 ועד מותה ב-1937 כיהנה כנציגת הפועלים במועצת עיריית תל אביב. כן הייתה חברת המפקדה הארצית של "ההגנה", ושימשה מנהלת החשבונות של הארגון (1930–1933).
פעלה לגיוס כספים להקמת בניין בית חינוך לילדי עובדים, ארגנה ומיסדה את פעילות ועד ההורים המרכזי בתל אביב, שבו הייתה גם חברה. כשעמד בנה לסיים את לימודיו בבית החינוך, יזמה הקמה של בית ספר המשך לבתי החינוך, אשר התבסס על חקלאות, מלאכה, חברה והמשך לימודים. בית ספר זה נפתח בשנת 1934 בקיבוץ גבעת השלושה כבית ספר מחוזי, ובו למד בנה במשך שנתיים, בטרם עבר לבית הספר החקלאי כדורי. בהמשך למדה בבית הספר המחוזי בגבעת השלושה גם בתה רחל. רעיונה של כהן לגבי מוסדות ההמשך לבתי חינוך התפתח, ובהמשך נפתחו בתי ספר מחוזיים גם בגבעת המורה ובקיבוץ יגור. כונתה "רוזה האדומה".
בח' בכסלו תרצ"ח, 12 בנובמבר 1937, בגיל 47, נפטרה רוזה כהן ממחלת הסרטן, ונקברה בבית העלמין נחלת יצחק.
לאחר פטירתה נקרא בית הספר המחוזי בגבעת השלושה על שמה. גן ציבורי ברחוב טרומן בקריית חיים נקרא על שמה.
סינופטיקה
סינופטיקה היא התחום בתורת חיזוי מזג האוויר. מקור המילה בצמד המילים synchronus - בו-זמני ו-optic - חזותי ופירושה ראייה בו-זמנית. ראייה זו מוקנית על ידי מפה סינופטית המציגה את מצב האטמוספירה בזמן נתון על פני שטח נרחב.
הפקת המפה הסינופטית.
על מנת להציג את מצב האטמוספירה בזמן נתון יש לאסוף נתונים ממספר גדול של תחנות הפרוסות על פני שטח נרחב, ככל שיש יותר דיווחים בזמן נתון כך הדיוק בחיזוי יהיה גבוה יותר (בזמן מלחמה, המדינות המעורבות לעיתים לא מדווחות מהו מזג האוויר שלהן כדי לא לתת יתרון לאויב), את האיסוף הזה עושים באמצעות תצפיות קרקע ותצפיות רום.
תצפית קרקע, מכילה נתונים מטאורולוגיים (כגון טמפרטורה, לחות, לחץ אוויר, ראות, עננות) על הקרקע ובסמוך לה. כיום במרבית השירותים המטאורולוגיים בעולם קיימות תחנות אוטומטיות המשדרות באופן רצוף נתונים מטאורולוגיים אלה אל מחשב המטאורולוג בתחנה. המטאורולוג מדווח נתונים אלה למרכז החיזוי הארצי, והמרכז הארצי מדווח למרכז האזורי ומשם הם מועברים למודלים לחיזוי.
תצפית רום, נערכת בדרך כלל פעמיים ביממה, באמצעות הפרחת בלון מטאורולוגי אליו מחוברת רדיוסונדה. הרדיוסונדה היא משדר שעולה למרומי האטמוספירה ומשדר נתונים על מצב האטמוספירה ברום (כמו טמפרטורה, לחות ולחץ אוויר). נתונים אלו מעובדים באמצעות מחשבי על ומהם משרטטים בצורה גרפית את הנתונים. מאיסוף של נתוני רום במקומות שונים ניתן לשרטט את המפה סינופטית המציגה את המצב העכשווי של האטמוספירה ולהריץ על בסיס נתונים אלו ועל בסיס נתונים קודמים מודלים של חיזוי, כדי ליצור מפות סינופטיות חזויות.
יחידה מקובלת למדידת לחץ אוויר נקראת מיליבר, או בקיצור מ"ב. לחץ האוויר הממוצע בגובה פני הים הוא כ-1013 מ"ב. ככל שעולים בגובה המדידה לחץ האוויר יורד, ובגובה של כ-5.5 ק"מ מעל פני הים (לשם המחשה, פי 2.5 מגובה פסגת החרמון) הלחץ יהיה 500 מ"ב. שני הפרמטרים המרכזיים לחיזוי מזג אוויר הם מצב האטמוספירה בגובה פני הים ובמפלס הלחץ 500 מ"ב.
"מערך הכוחות" האטמוספירי מורכב מארבע מערכות לחץ:
בחצי הכדור הצפוני, זרימת האוויר סביב רמה ורכס היא עם כיוון מחוגי השעון ואילו זרימת האוויר סביב שקע ואפיק היא נגד כיוון השעון. בחצי הכדור הדרומי הכיוונים הם הפוכים.
מערכות אלו מתבטאות גם במפות הקרקע (גובה פני הים) וגם במפות הרום (500 מ"ב).
התמונה המצורפת מתארת מפה סינופטית שהוגדלה על ידי תוכנת מחשב. מפה זו מציגה את המצב הסינופטי בגובה פני הים וברום:
בתמונה ניתן לראות כי ישראל מושפעת משקע ברומטרי באזור קפריסין אשר מעודד היווצרות משקעים. האזורים הקעורים במפה נקראים אפיקי רום ואלה מעודדים היווצרות משקעים (ראו: אפיק רום).
קישורים חיצוניים.
הסבר על תוכן הקישור: מצד שמאל נמצאים מודלי החיזוי.
שלושת המודלים המובילים: ECMWF, GFS, UKMO.
בכל אחד מהם יש תפריט. מפת 500 היא הראשונה בתפריט ומשמשת כברירת מחדל. ישראל נמצאת על גבול המפה בצד ימין.
שרונאס יסיקביצ'יוס
ארווידאס מצייאוסקאס
ארווידאס מצייאוסקאס (בליטאית: Arvydas Macijauskas; נולד ב-19 בינואר 1980) הוא כדורסלן עבר ליטאי.
קריירת מועדונים.
מצייאוסקאס נולד בקלייפדה, בליטא הסובייטית שבברית המועצות) והחל את הקריירה בקבוצות מקומיות בעיר הולדתו. עקב כישרונו עבר בשנת 1999 לשחק בריטאס וילנה שאכלסה בין היתר כוכבים לעתיד כגון רמונאס שישקאוסקאס (כיום בצסק"א מוסקבה) וארתוראס יבטוקאס.
זכה עם הקבוצה בשתי אליפויות ליטא ותוך זמן קצר הפך לאחד השחקנים המבוקשים ביבשת, זאת לאחר שכיכב באליפות אירופה 2003 שנערכה בשוודיה, בה זכתה נבחרתו במדליית הזהב. בקיץ של שנה זו עבר לשחק בקבוצה הבסקית טאו ויטוריה.
בוויטוריה ביצר מצייאוסקאס את מעמדו כאחד הקלעים הטובים באירופה והראה את יכולתו לקלוע מכל מקום ומכל טווח. לשיאו הגיע בשנת 2005 כאשר התמודדה קבוצתו בחצי גמר הפיינל פור של היורוליג מול צסק"א מוסקבה מארחת הטורניר שעד לשלב זה הפסידה פעם אחת בלבד באותה עונה. מצייאוסקאס קלע 23 נקודות וקבוצתו חוללה הפתעה מרעישה בהדיחה את צסק"א לאחר ניצחון 85-78. במשחק הגמר התמודדה ויטוריה מול האלופה המכהנת מכבי תל אביב, והפסידה לה 90-78. מצייאוסקאס שנבחר לחמישיית העונה של היורוליג עבר לשחק בתום העונה בקבוצת ה-NBA ניו אורלינס הורנטס.
מצייאוסקאס לא השתלב בקבוצה בעונתו היחידה ב-NBA עד כה. מכיוון שהוא נמוך ואיטי יחסית לעמדתו ב-NBA ואינו מסוגל לשחק כתור רכז בצורה אפקטיבית, הוא שיחק 19 משחקים בלבד לעונת המשחקים 2005–2006. בסיום העונה החליט לחזור לשחק באירופה וחתם על חוזה עתק בשורות אולימפיאקוס. בראיון שהעניק לאחר עזיבתו את ה-NBA ביקר חריפות את הליגה, מאמנו ואת מיעוט ההזדמנויות שקיבל.
מצייאוסקאס היה ההחתמה המרכזית במסע הרכש הכבד של מאמנה הישראלי החדש של הקבוצה פיני גרשון אחרי שחתם על חוזה ל-4 עונות בשווי כולל המוערך בכ-9 מיליון אירו, אולם פציעה קשה בתחילת העונה שיבשה לשחקן ולמאמנו את התוכניות והוא חזר לפעילות רק בסיום העונה אך לרוע המזל הקבוצה הודחה ברבע הגמר היורוליג מול קבוצתו לשעבר טאו ויטוריה בנתי משחקיו היחידים של מצייאוסקאס ביורוליג לעונה זו, בסדרה של הטוב משלושה.
את עונת 2007/2008 פתח מצייאוסקאס בכושר מצוין ונכון ל-30 בנובמבר 2007 הוא הוביל את היורוליג בנק' למשחק ונק' מדד הצטיינות.
הנבחרת הלאומית.
מצייאוסקאס החל לשחק בנבחרת הלאומית של ליטא בשנת 2002 ובמהרה הפך לשחקן חמישייה ולשותפו לקו האחורי של שארונאס יאסיקביצ'יוס, והשניים הובילו את נבחרת ליטא למדליית הזהב באליפות אירופה 2003 ולהשתתפות באולימפיאדת אתונה (2004) ואליפות העולם בכדורסל 2006.