זהב הוא שיר שנכתב, הולחן ובוצע על ידי הצמד הישראלי סטטיק ובן-אל תבורי ויצא לאור ב-29 בינואר 2017.
רקע וכתיבה.
השיר פורסם ב-29 בינואר 2017, כארבעה חודשים לאחר שפורסם הסינגל "סתם", זהב היה השיר החמישי שכתבו הצמד סטטיק ובן-אל תבורי, וכן החמישי שהפיק מוזיקלית ג'ורדי (ירדן פלג). לטענתו, השיר עצמו נכתב כשמונה חודשים לפני שהחלו בעבודה עליו. התגלעו מחלוקות רבות אם לפרסם אותו, לאחר שחבר הצמד, סטטיק התנגד לשיר. בסופו של דבר הוחלט כי השיר ייצא לאור.
סגנון השיר הוא פופ ים-תיכוני. האלמנטים המאפיינים את השיר הם סגנון הפופ האמריקאי של שנות ה-50 לצד ההווה הישראלי על ידי שימוש במילים כמו ״שכונה״ ו״כל המדינה״.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של השיר צולם באולפן ובוים על ידי רומן בוצ'אצקי, המביים הקבוע של הקליפים של הצמד. בקליפ השתתפו מפורסמים כגון דניאל מורשת ואסי עזר.
בתחילת הקליפ, ניתן לראות את דניאל מורשת, כדמות סדרן נותן הוראות לפועל אשר מתקן את שלט הכיתוב "זהב". לאחר מכן, סטטיק וג'ורדי יושבים על ספסל בעוד שסטטיק מתחיל את קצב השיר על ידי ביטבוקס וג'ורדי נענה לו "קל!". סטטיק מבקש מג'ורדי לשים גיטרות והבית הראשון של השיר מתחיל.
הקליפ ומילות השיר עוסקים סביב בחורה, אשר סטטיק ובן-אל מנסים להרשים אותה על ידי ריקודים, סלטות, פרחים ועוד. בסופו של הקליפ, הבחורה נעמדת לצד אסי עזר כאשר שניהם מחזיקים ידיים.
נכון ליוני 2020 הקליפ עומד על כ-50 מיליון צפיות בעמוד היוטיוב הרשמי של הצמד, קליפ זה הוא השלישי הנצפה ביותר מבין הקליפים של הצמד, לאחר "טודו בום" ו"סלסולים".
וום
וום (בצרפתית: Wum) היא עיירה שנמצאת באזור הצפון-מערבי של קמרון.
גאוגרפיה.
העיירה ממוקמת בצפון-מערב קמרון, כ-42 ק"מ מהגבול של קמרון עם ניגריה. היא נמצאת כ-319 ק"מ מיאונדה, עיר הבירה של קמרון וכ-42 ק"מ מבמנדה, בירת האזור.
אקלים.
הטמפרטורה הממוצעת היא 19 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא פברואר (22 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (18 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,645 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (279 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (5 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה.
העיירה ממוקמת ליד הכביש הלאומי N11.
אוכלוסייה.
לפי מפקד האכלוסין ב-2012, ישנם 80,123 איש בוום.
בוום, מדברים גם בשפת האגחם (שהיא גם במקרה נקראת גם וום).
המהפכה הסרבית
המהפכה הסרבית (בסרבית קירילית: Српска револуција) הייתה התקוממות עממית סרבית בת מספר שלבים צבאיים, שהתרחשה בשנים 1804–1817 נגד השלטון העות'מאני והסתיימה בהקמת נסיכות סרביה, ודחיקה בפועל של העות'מאנים מהשטחים המהווים את מרכז סרביה המודרנית ובטבורם הבירה בלגרד. ב-1835 הוסדר מעמדה המשפטי של הנסיכות כיישות וסאלית של האימפריה העות'מאנית ופורסמה חוקה לנסיכות. מועד זה נחשב לסיום השלב המדיני של המהפכה.
רקע.
ב-1521 הכריעו העות'מאנים בראשות סולימאן הראשון את הישות הסרבית וכבשו את בלגרד. כישלון המצור השני על וינה במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) סימל את תהליך שקיעתה של האימפריה. המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1788–1791), שבמהלכה נכבשה שוב בלגרד על ידי האוסטרים, הובילה לתפישת האימפריה העות'אנית כמעצמה שהולכת ומתנוונת. בנוסף, מנגנון השלטון המקומי היה מנותק ממרכז הכוח בקונסטנטינופול ולא פעם נקט צעדים עצמאיים תוך התעמרות באוכלוסייה הסרבית. מעת לעת מרדו כוחות שונים מקרב היניצ'רים בשלטון המרכזי, ובמהלך המרידה עשו שמות באוכלוסייה האזרחית. ב-1804 רצחו כוחות מקרב הדאחיה 150 נכבדים סרביים, והאירוע הוליד מרד סרבי נגד הכוחות העות'מאניים.
המרד הסרבי הראשון.
את המרד הסרבי הראשון הוביל ג'ורג'ה פטרוביץ' שכונה "קאראג'ורג'ה", והוא החל בתגובה לפעולתם של כוחות הדאחיה. בראשית המרד מנו כוחות המורדים 30,000 לוחמים, ובהמשך עלה מספרם ל-40,000. בתמיכת האימפריה הרוסית תבע קאראג'ורג'ה זכויות לממשל עצמי במסגרת האימפריה העות'מאנית. בהמשך, מעודד מהצלחותיו, הטילו כוחותיו מצור על בלגרד, ובדצמבר 1806 כבשו את העיר. קאראג'ורג'ה הכריז על בלגרד כבירת הישות הסרבית החדשה. העות'מאנים הסכימו לחתום על הסכם שלום עם הסרבים, אך אלו כרתו ברית עם הרוסים נגד העות'מאנים ובעלי בריתם הצרפתים. המלחמה העות'מאנית-רוסית (1806–1812), שהסתיימה בחתימת הסכם בוקרשט, הובילה למתן זכויות אוטונומיות לסרבים. עם זאת, נאלצו הרוסים להקצות כוחות רבים ללחימה בצבאו של נפוליאון והעות'מאנים ניצלו את שעת הכושר, וב-1813 תקפו את אזור סרביה, והשתלטו מחדש על בלגרד. קאראג'ורג'ה נמלט לשטחי ממלכת הבסבורג וכעבור מספר שנים נרצח.
המרד של חאג'י פרודאן.
חאג'י פרודאן (1825-1760) היה ממפקדי המרד הסרבי הראשון. ב-27 בספטמבר 1814, לאחר כיבושה מחדש של בלגרד על ידי העות'מאנים, הוביל פרודאן מרד נגד העות'מאנים, שמרכזו היה באזור סמדרבו. המרד שנמשך עד 30 בדצמבר 1814 נחל כישלון חרוץ. העות'מאנים הביסו את כוחותיו של פרודאן והוא נמלט לשטחי אוסטריה. בהמשך, נטל חלק במלחמת העצמאות היוונית. העות'מאנים הגיבו בצעדים נוקשים נגד האוכלוסייה הסרבית. הטילו מסים חדשים וגבוהים, וכן שלחו גברים סרביים לעבודות כפייה. צעדים אלו הגבירו מאוד את התסיסה של האוכלוסייה, והובילו לפרוץ המרד הסרבי השני.
המרד הסרבי השני.
ב-23 באפריל 1815 פרץ המרד הסרבי השני, שבראשו עמד מילוש אוברנוביץ', ובמהלכו עלה בידי כוחותיו של אוברנוביץ' להשתלט על אזור בלגרד. להבדיל מהמרד הראשון, מחד הסרבים לא הוציאו להורג שבויים עות'מאנים, ומאידך העות'מאנים לא פגעו באוכלוסייה האזרחית. ברקע, התנהל קונגרס וינה שהעצים את הדיפלומטיה על פני הלוחמה. תבוסתו של נפוליאון עוררה חשש אצל השער הנשגב, והעות'מאנים החלו במשא ומתן עם אוברנוביץ' ונציגיו. רציחתו של קאראג'ורג'ה, שעסק בארגון מרד נוסף נגד העות'מאנים על ידי שליחיו של אוברנוביץ', חיזקה את האמון של העות'מאנים בהסכם המתגבש. ב-1817 הכירו העות'מאנים בנסיכות סרביה כיישות סוזרנית של האימפריה העות'מאנית, וב-1833 כיישות וסאלית של האימפריה. ב-1835 פורסמה חוקה לנסיכות ומועד זה נחשב לסיום השלב המדיני-משפטי של המהפכה הסרבית.
השלכות האירועים על יהודי סרביה.
לאורך שנות שלטונם, התייחסו העות'מאנים לנתיניהם היהודים כמיעוט תורם ונאמן לסולטאן. גישה זו הובילה לא אחת ליחס מועדף ליהודים על פני הנוצרים. וכך לתפישתם של הסרבים, נוצרה זהות בין היהודים והעות'מאנים ובני הקהילה היהודית נחשבו כ"עושי דברם" של העות'מאנים. עם זאת, היה שוני מהותי בין גישת בית אוברנוביץ' המכלילה והפלורליסטית לגישת בית קאראג'ורג'ביץ' הלאומנית והנוקשה.
בפרוץ המרד הסרבי הראשון, תקפו כוחותיו של קאראג'ורג'ה שכללו לא מעט פורעי חוק עיירות וכפרים ברחבי סרביה, תוך שהם טובחים בתושבים טורקים ויהודים. עשרות רבות של פליטים יהודים הגיעו לבלגרד. ב-12 בדצמבר נכבשה בלגרד וכוחותיו של קאראג'ורג'ה ביצעו פוגרום בשכונה היהודית. בוצעו מעשי ביזה, נרצחו מספר יהודים ואחרים נחטפו למטרות כופר נפש. בינואר 1807, לאחר ששולם סכום נכבד שוחררו 182 נשים, ילדים וקשישים והורשו לעזוב את בלגרד לזמון. אחרים שבו לשכונה היהודית. ב-7 במרץ 1807, התחולל שוב פוגרום ביהודי בלגרד ובאוכלוסייה הטורקית שנמשך יומיים. עשרות נרצחו ורבים הוכרחו להמיר את דתם לנצרות. בהמשך, גורשו מהעיר מאות יהודים והם עברו לערי בולגריה, בוסניה ולשטחי אוסטריה. המטה הכללי של קאראג'ורג'ה לא הכחיש את הפגישה המשמעותית ביהודי בלגרד וציין שהדבר בוצע משום שהיהודים היו "סוכנים עות'מאניים".
ב-1813, לאחר כיבושה מחדש של בלגרד על ידי העות'מאנים חלה הטבה מסוימת במצבם של יהודי בלגרד, ורבים שבו לעיר. עם זאת, הממשל העות'מאני היה נוקשה מבעבר גם כלפי נתיניו היהודים ובני הקהילה הוכרחו להקצות כספים ועובדים לשיפוץ מצודת בלגרד. לאחר המרד הסרבי השני ועלייתו לשלטון של מילוש אוברנוביץ' החל "תור זהב" קצר ימים בחיי יהודי סרביה ככלל ויהודי בלגרד בפרט. אוברנוביץ' העניק ליהודי נסיכות סרביה שוויון זכויות שכלל חופש תנועה, חופש מסחר וחופש מגורים.
כוחות גאות
אלכס מקווין
אלכסנדר טולוך מקווין (באנגלית: Alexander Tulloch Macqueen; נולד ב-30 בנובמבר 1973) הוא שחקן אנגלי. מקווין הופיע בטלוויזיה, בקולנוע וברדיו בהפקות בריטיות כגון "הולבי סיטי", "Hut 33", "פיפ שואו", "The Thick of It", "איזו מאמי", ובסדרה הקומית "קרועים". הוא גילם את דמות של המאסטר בתסכיתים של הסדרה "דוקטור הו" בהפקת Big Finish.
ביוגרפיה.
מקווין נולד באפסום שבמחוז סארי באנגליה. הוא למד בבית הספר סנט ג'ון בלת'רהד, וסיים בהצטיינות את לימודיו בספרות אנגלית באוניברסיטת דרהאם. הוא המשיך ללמוד לתואר מאסטר בפילוסופיה בקולג' פמברוק באוניברסיטת קיימברידג', וסיים ב-1998.
בין השנים 1992 ל-1995 היה מקווין חבר בתיאטרון הלאומי לנוער. אחר כך הוכשר להיות בריסטר במידל טמפל. הוא עבד כמנהל עסקים ב-Granada International, ועבד בבית הנבחרים הבריטי עם חבר ועדת תרבות ומדיה.
תפקידו הידוע ביותר הוא בדמות המרדים קית' גרין בסדרת הדרמה הרפואית "הולבי סיטי" בה שיחק בין מאי 2005 ליולי 2010 ב-75 פרקים. מקווין שיחק בתפקיד ג'וליוס ניקולסון בסאטירה הפוליטית "The Thick of It", ובתפקיד סר ג'ונתן טון, שגריר בריטי באו"ם, בסרט הקולנוע "בסוד העניינים", שניהם בבימויו של ארמנדו יאנוצ'י. ב-2007 הופיע מקווין בדמות ויקאר בספיישל עבור הקומיק ריליף של הסיטקום "מיסטר בין".