אוברגון הקים את משרד החינוך הציבורי לקידום תרבות לאומית, יזם פרויקטים ורפורמות חינוכיות, שמטרתם העיקרית הייתה להעשיר את חיי תושבי מקסיקו. בשנת 1921, משרד החינוך, תחת השר חוסה וסקונסלוס, פתח 1,000 בתי ספר כפריים ברחבי הארץ. בתקופת נשיאותו החזיר אוברגון דונם 1,315,228 של קרקעות לידיהם של 400,000 איכרים מהם נלקחו השטחים בידי משטרו הדיקטטורי של פורפיריו דיאס. אף על פי כן, בעלי אחוזות גדולות, כגון לואיז טרזאס שהיה בבעלות על 1,011,714 דונם, נותרו על כנן. אוברגון החזיר את המטבע המקסיקני לתקן הזהב והזמין משקיעים וחברות זרות להשקיע בתשתיות מקסיקניות, החיה את הכלכלה והגדיל את יצוא הנפט. אוברגון שמר על הסכם אוגוסט 1919 עם לואיס נפוליאון מורונס והקונפדרציה האזורית של העובדים המקסיקניים (CROM) ויצר את משרד העבודה, ואת משרד תעשייה ומסחר שנועד להיות ידידותי כלפי פועלים, חוק הסדרי עבודה חדש פורסם גם כן תחת חסותו. בבחינת יחסו את הכנסייה הקתולית, אוברגון בירך בשנת 1922 את האפיפיור פיוס האחד עשר, בין לבין בכדי לחזק את היחסים עם הקהילה הדתית.
אוברגון עודד אינטלקטואלים אמריקאים ואירופאים להגיע למקסיקו כדי לראות את המהפכה מקרוב. בשנת 1921 הזמין אוברגון קבוצה של ציורי קיר, כולל דייגו ריברה, לצבוע את קירותיהם של כמה בניינים ריקים כדי לספר את סיפור המהפכה. אוברגון כיהן כנשיא עד 1924, והבטיח שלא יבקש בחירה מחודשת מכיוון שהוא תומך בסעיף חוקת 1917 האוסר על שלטון במשך יותר מקדנציה אחת ברציפות. ב-1923 הודיע כי יתמוך בפלוטארקו אליאס קאייס בבחירות של 1924. בתגובה לכך פתח אדולפו דה לה ורטה, שכיהן עד אז כשר האוצר וראה עצמו כמועמד לנשיאות, במרד נגדו במדינות וראקרוס וחליסקו. אוברגון הפיל במהירות את המרד והוציא להורג רבים מבני בריתו הפוליטיים לשעבר. כאשר הסתיימה תקופת ממשלתו, עזב אוברגון את השלטון וחזר לסונורה במעבר סמכויות השלטון הסדיר הראשון מאז דיאס אשר סימל את סיום המהפכה.
בחירות 1928 וההתנקשות.
בבחירות שנערכו בסופו של דבר ניצח קאייס. אוברגון חזר לסונורה, אך עדיין הייתה לו השפעה רבה על המהלכים במדינה. ב-1926 תוקנה החוקה, באופן שאפשר לאוברגון להתמודד מחדש על הנשיאות. במאי 1927 הודיע ​​אוברגון על מועמדותו לנשיאות בבחירות 1928, לאחר שהקונגרס הגדיר מחדש את המשמעות של אי בחירה מחדש במובן של קדנציות רצופות. אוברגון התמודד ביחד עם שניים מבני חסותו לשעבר: הגנרל פרנסיסקו סראנו, שטיפל בו כשנפצע בזרועו, והגנרל ארנולפו גומז. אוברגון התמודד לנשיאות כמעט ללא התנגדות וניצח בבחירות עם 1,670,453 קולות. בטרם הושבע לכהונה שנייה בתפקידו נרצח בידי חוסה דה לאון טוראל, קתולי-דתי, שהתנגד ליחסה השלילי של הממשלה לממסד הדתי, שהגיע לכדי התנגשות במלחמת הקריסטרו ב-1927.
ב-17 ביולי 1928 סעד אוברגון עם מקורביו במסעדה במקסיקו סיטי לכבוד ניצחונו. אל אוברגון ופמלייתו ניגש קצין צעיר, חואן אסקאפולריו, ששיעשע את הנשיא הנבחר ולאחר סיום הארוחה הציע לצייר אותו. שלישו של אוברגון הסכים לכך והוא עצמו פנה להתקרב אל חואן כאשר האחרון שלף אקדח וירה חמש יריות לעברו. אוברגון, בהאחזו בשולחן, נפל מטה מכיסאו. מקורביו כמעט וביצעו לינץ בחואן לפני שלקחו אותו לתחנת משטרה שם הודיע כי אין לו כל קשר למפלגה פוליטית כל שהיא וכי פעל על מניע אידאולוגי אישי, טענה שהמשטרה המקסיקנית הטילה בה ספק.
פום אנה
פּוֹם אָנָה (בצרפתית: Pommes Anna - "תפוחי אדמה של אנה") הוא מאכל תפוחי אדמה מהמטבח הצרפתי. המאכל מכיל תפוחי אדמה שנפרסו לפרוסות דקות, נטבלו בחמאה ונאפו בתנור. במהלך האפיה הופכים את המאכל על מנת שיאפה משני צדיו. כלי ייעודי עשוי נחושת המכונה "la cocotte à pommes Anna" מאפשר הפיכת המאכל מבלי הוצאתו מהתבנית.
המאכל במקורו הכיל רק תפוחי אדמה, חמאה וכן מלח ופלפל שחור, והוגש לרוב לצד בשר צלי.
מקובל לשייך את המאכל לשף אדולף דוגלרה, אשר שימש כשף של קפה אנגלה בפריז - המסעדה הטובה בפריז בתקופת שלטונו של נפוליאון השלישי. על פי המסורת, המאכל נקרא על שם אנה דאמיין או על שם אנה דליון, שנחשבו לנשים היפות בעיר באותה עת.
טיאנה
טיאנה (ביוונית: Τύανα, בלטינית: Tyana) הייתה עיר עתיקה באסיה הקטנה, בדרום מרכז טורקיה המודרנית של היום. זו הייתה בירת הממלכה לוויאן הניאו החתי באלף ה-1 לפנה"ס.
היסטוריה.
טיאנה מיוחסת בהיסטוריה של הממלכות החתיות החדשות כעיר טואנואה (Tuwanuwa). באגדה היוונית נקראה העיר לראשונה טואנה (Thoana), עקב מייסדה המלך התראקי תואס (Thoas).
טיאנה מוקמה בעמדה אסטרטגית על הדרך לסוריה דרך שערי קיליקיה, והייתה ידועה כמקום הולדתו של הפילוסוף הידוע אפולוניוס איש טיאנה.
תחת שלטונו של הקיסר הרומי קרקלה העיר נקראה "אנטוניאנה קולוניה טיאנה" (Antoniana colonia Tyana), ובשנת 371 הקיסר הרומי ואלנס הפכה טיאנה למטרופוליס.
בשנת 708 נכבשה טיאנה על ידי שושלת בית אומיה, ונשארה נטושה עד תקופתו של החליף הארון א-רשיד אשר כבשה מחדש, והפכה למרכז שלטונו.
טיאנה כיום.
העיר נפלה מגדולתה אחרי שנת 933, כשאיום הכיבוש הערבי נסוג. כיום הריסות העיר טיאנה העתיקה נמצאות בעיר הטורקית המודרנית קמרהיסאר (Kemerhisar), מרחק כארבעה וחצי קילומטרים דרומית לעיר ניעדה (Niğde), שם ניתן לראות בין היתר את אמת המים הרומית הישנה, ומערות קבורה עתיקות.
פוט-או-פה
פּוֹט-אוֹ-פֶה (בצרפתית: pot-au-feu, נהגה: potofø - "תבשיל קדרה על האש") הוא נזיד בשר בקר מהמטבח הצרפתי.
המאכל מורכב מבשר בקר וכן ירקות. לרוב נעשה שימוש בזנב שור ובמח עצמות. הירקות בהם נהוג להשתמש הם: גזר, לפת, כרישה, סלרי ובצל. המאכל מתובל באמצעות בוקה גארני ("זר תבלינים"), מלח, פלפל שחור וציפורן.
המאכל מוגש לצד חרדל (לרוב חרדל מדיז'ון) ומלפפונים חמוצים.
סמיכות המאכל משתנה ממתכון למתכון. לעיתים המאכל דליל ומוגש כמרק, לעיתים הוא סמיך ומוגש כנזיד ולעיתים הנוזלים מועטים והמאכל מוגש כמנה עיקרית בשרית.
ביל פולקס
ויליאם אנטוני "ביל" פולקס (אנגלית: William Anthony Bill Foulkes; 5 בינואר 1932 - 25 בנובמבר 2013) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת הבלם.
פולקס היה מזוהה בעיקר עם מנצ'סטר יונייטד, המועדון אליו עבר בתחילת דרכו.
ראשית חייו.
ביל פולקס נולד בסיינט הלנס שבמרזיסייד, אז חלק מלנקשייר, ושיחק בקבוצת הרוגבי המקומית - כמו אביו וסבו. בהיותו נער הצטרף למועדון כדורגל קטן בשם וויסטון בויז.
קריירה כשחקן.
ההתחלה.
פולקס עבר למנצ'סטר יונייטד בהיותו בן 18 ושיחק זמן קצר בקבוצת הנוער, בתחילה בתור מגן ימני. משחקו הראשון היה נגד ליברפול, בו יונייטד ניצחה 1-2. בזמן ששיחק בקבוצה המשיך לעבוד ככורה.
את שערו הראשון בקבוצה הבקיע פולקס נגד ניוקאסל מחצי מגרש. בעונת 1955/56 זכה פולקס עם יונייטד באליפות הליגה הראשונה, כאשר בסוף העונה הוא גויס לצבא הבריטי. כשחזר גילה שחברו לקבוצה, איאן גרייבס, תפס את מקומו בהרכב הפותח. מטרתו של פולקס הייתה לחזור להרכב והוא אכן השיג אותה.
אסון מינכן.
ביל פולקס ניצל מאסון מינכן, שהתרחש בזמן עצירת ביניים במינכן של טיסה מבלגרד למנצ'סטר. פולקס יצא מהמטוס כמעט ללא פגע, כאשר הוא נחבל רק בראשו מבקבוק ג'ין שנפל עליו. הוא שוחרר מבית החולים באותו הלילה וביקר את חבריו לקבוצה.
פולקס אמר שכאשר ביקר את חבריו בבית החולים בבוקר, הוא לא חשב שהאסון היה כל כך נורא. לאחר מכן הבין את גודל התאונה - שבעה מחבריו מתו כמעט מיידית, ואילו הקשר דאנקן אדוארדס נאבק יותר משבועיים על חייו ונפטר. עוד שלושה חברי צוות נספו באותו אסון, כאשר עוד שני שחקנים ניצלו אך לא שיחקו עוד לעולם.
אחרי האסון.
מכיוון שהקפטן, רוג'ר בירן, נספה גם הוא בתאונה, ביל פולקס נבחר להיות הקפטן של הקבוצה. בעונה זו הגיעה יונייטד לגמר הגביע ושם נעצרה בהפסד מול בולטון. יונייטד לא צלחה גם בליגה, כשניצחה משחק אחד בלבד מתוך 14. בחצי גמר גביע אירופה יונייטד אמנם ניצחה בבית את מילאן 1-2, אך הפסידה בחוץ 4-0. גם בארבע העונות הבאות יונייטד לא זכתה באף תואר.
פולקס העיד על עצמו כי הפסיק ליהנות מהמשחק ואף אמר שלא יכל לאכול או לישון. משום כך יצא מכושר ואיבד משקל רב. רק בעונת 1964/65 זכו יונייטד, עם פולקס כקפטן, באליפות אנגליה, עם נתון מרשים של 14 ניצחונות ב15 משחקים. שתי עונות לאחר מכן זכתה הקבוצה בעוד אליפות. פולקס, שהיה שותף פעיל בשתי האליפויות, היה האיש עם הכי הרבה זכיות בקבוצה בתקופה ההיא. הוא ובובי צ'רלטון היו היחידים ששרדו את אסון מינכן והמשיכו לשחק בתקופה זו.
אליפות אירופה.
בעקבות האליפות בעונת 1966/67, היונייטד העפילו לגביע אירופה לאלופות. בחצי הגמר התמודדה הקבוצה נגד ריאל מדריד וניצחה 0-1 בבית, למרות שפולקס לא שיחק. במשחק הגומלין עם פולקס, הייתה מנצ'סטר בפיגור 3-1 בסוף המחצית הראשונה. במחצית השנייה הבקיע דייוויד סאדלר שער וצימק ל-3-2. לקראת הסיום, ג'ורג' בסט מסר מסירת רוחב לתוך הרחבה הספרדית, ופולקס ניצל את ההזדמנות וסגר את המשחק לטובת יונייטד. שער זה היה נחשב אחד השערים הכי חשובים שהבקיע פולקס אי פעם.
במשחק הגמר נגד בנפיקה ליסבון, ניצחה מנצ'סטר יונייטד 1-4 משערים של בריאן קיד, ג'ורג' בסט וצמד של בובי צ'רלטון. הזכייה של מנצ'סטר הייתה הפעם הראשונה שקבוצה אנגלית זוכה באליפות אירופה. באותה שנה פולקס כבר היה בן 36, והוא טען שניצחון זה עזר לו להתגבר על אסון מינכן.
השנים האחרונות.