פרסים וחוקים.
גיל ההשתתפות המינימלי הוא 18, והתחרות פתוחה ל"אכלנים מקצוענים" בלבד, חברי "פדרציית האכילה התחרותית הבינלאומית" (IFOCE), אשר משתפת פעולה עם האירוע מאז 1997. בעבר השתתפו בתחרות גם חובבים וקטינים, ואף זכו בה מספר פעמים. המשתתפים הם:
בעבר נמשכה התחרות 12 דקות, ומאז 2008 היא אורכת 10 דקות. המנצח הוא מי שאכל את המספר הגדול ביותר של נקניקיות בלחמנייה. ניתן לטבול את המזון בכוס משקה, בטבילה שלא תארוך יותר מ-5 שניות, ורוב המתמודדים טובלים את הנקניקיות במים. "שיא הנקניקיות" ל-10 דקות עומד על 76, ונקבע על ידי האמריקאי ג'ואי צ'סנאט בשנת 2021.
אורלי יניב
אורלי יניב (נולדה ב-1 באפריל 1957) היא עורכת מוזיקלית ושדרנית ומגישת רדיו וטלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה.
את דרכה ברדיו החלה יניב בשנת 1975 כששירתה בגלי צה"ל.
בין התוכניות שהגישה וערכה בגלי צה"ל: "לא רוצים לישון", "מוזיקה היום", "ציפורי לילה", "פגישה יומית", "משהו לצהריים", מצעדים, מרתונים, ספישלים, תוכניות אירוח, ראיונות ועוד.
בשנת 1979 החלה להגיש את תוכניות הספורט של הערוץ הראשון (והיחידי אז). בנוסף ל"מהר יותר, גבוה יותר, חזק יותר", שהייתה תוכנית הספורט לילדים ובני נוער, ו"משחק השבוע" ששודרה בימי חמישי, הגישה ביחד עם יורם ארבל, את תוכנית הטלוויזיה "מבט ספורט" שזכתה לפופולריות רבה, ושימשה בתפקיד זה שמונה שנים רצופות. זמן קצר לאחר מכן החלה להגיש בנוסף לכך מהדורות של "מבט לחדשות".
במערכת הבחירות של 1981 הגישה את תשדירי התעמולה של המערך.
בשנת 1984 השתתפה בפרק של הסדרה הפופולרית של הטלוויזיה החינוכית, "קרובים קרובים", בתפקיד של קריינית חדשות בטלוויזיה. בשנים 1988–1989 הנחתה ביחד עם קובי מידן את התוכנית "רואים 6/6" בטלוויזיה החינוכית.
בנוסף הייתה מגישת החדשות בתוכנית "רואים עולם" בערוץ הראשון, בין השנים 1988–1991. היא פוטרה מהערוץ הראשון על ידי מנהל הערוץ, יוסף בראל, לאחר שחברה ליורם ארבל בשידור מגזין ספורט במסגרת שידורי הניסיון של ערוץ 2.
בתקופת מלחמת המפרץ הראשונה הגישה יניב מהדורות חדשות בשם "7 וחצי בעולם" בערוץ 2 הניסיוני (ששידר אז במסגרת של שידורי ניסיון), והייתה הדמות הנשית היחידה שהופיעה על המסך בתקופה הרגישה ההיא (עובדה שלימים נחשבה נקודת ציון בהיסטוריה של השתלבות נשים בתפקידי הגשת חדשות במדיום הטלוויזיוני בישראל).
בשנים 1996–1997 הנחתה את התוכנית "מבט נשי" בחינוכית 23.
בשנת 1996 הפסיקה לשדר את תוכניתה בגלגלצ בעקבות חילוקי דעות מקצועיים עם מנהל התחנה אלדד קובלנץ. בחודש אפריל 2008 חזרה לגלגלצ (שהייתה אז תחת הנהלתה של דלית עופר) לאחר 12 שנות היעדרות, כשהיא עורכת ומגישה את התוכנית השבועית "לינק". בינואר 2012 החלה יניב להגיש בגלגלצ את התוכנית היומית "שתיקת הכבישים". בנוסף, הגישה בגלי צה"ל את התוכנית היומית "יוצאים לאור" במשך שנתיים עד סוף אוקטובר 2014.
מאז תחילת נובמבר 2014 יניב עורכת ומגישה בגלי-צה"ל תוכנית שבועית בת שעתיים ("מוזיקה בעריכה אישית", המוגשת בכל יום שישי בין השעות 20:00-22:00), ובינואר 2016 החלה יניב לערוך ולהגיש בגלגלצ גם תוכנית ערב יומית משותפת עם יואב קוטנר (מוגשת בימים ראשון עד רביעי בין השעות 21:00-22:00).
חיים אישיים.
בשנת 1989 נרדמה יניב בביתה ושכחה סיר על כירת גז דולקת. המים שגלשו כיבו את האש, וכתוצאה מדליפת הגז איבדה יניב את הכרתה. לאחר שלא הגיעה לעבודתה, הזעיקו חבריה לעבודה את המשטרה לביתה. איציק אפרים, קצין המשטרה שפרץ לביתה, הציל את חייה של יניב, לימים נישאו השניים. לזוג בן אחד. אפרים נפטר ב-2017, לאחר שלקה בליבו בזמן נסיעה, בן 60 היה במותו.
ניצוק אינו חיבור לא לטומאה ולא לטהרה
The Turtles
יקום DC
יקום DC (באנגלית: DC Universe) הוא יקום בדיוני בעל קו עלילה משותף שמתרחש בסדרות הקומיקס השונות של חברת DC קומיקס, היכן שגיבורי-העל המוכרים ביותר של החברה חיים, ביניהם סופרמן, באטמן, וונדר וומן, גרין לנטרן, פלאש, הצייד ממאדים, החץ הירוק, אקוומן, סייבורג ושהאזאם. בנוסף, יקום DC מתואר כחלק מ"מולטי-יקום" אותו יצרה חברת DC קומיקס, והוא בנוי ממיליארדי יקומים נפרדים המתקיימים באופן סימולטני בלי להשפיע אחד על השני. בהקשר זה, המונח "יקום DC" מתייחס להמשכיות המרכזית.
בין חוברות הקומיקס העיקריות נוצרים לעיתים קרוסאוברים.
היסטוריה.
תור הזהב.
חברת DC קומיקס - שנקראה בתחילה "National Periodical Publications" - היא חלוצה ברעיון היקום המשותף, במיוחד אצל הכותב גרדנר פוקס. העובדה שכמה מדמויות החברה התקיימו וחיו באותו עולם התבססה כבר בחוברת "All Star Comics #3" (1940) כאשר מספר גיבורי-על - שעד לאותו רגע כיכבו בסיפורים משלהם - פגשו אחד את השני והקימו עד מהרה את קבוצת גיבורי-העל הראשונה ביקום DC, חברת הצדק של אמריקה. אולם, מרבית הסיפורים המשותפים בעשורים הראשונים של החברה הצעירה נכתבו עם מעט התייחסות - אם בכלל - להמשכיות המרכזית.
תור הכסף.
לאורך ההיסטוריה הפרסומית של החברה, היא הציגה גרסאות שונות של גיבורי-העל שלה - לרוב תוך ביטול קיומה של הדמות המקורית עליה היא מבוססת. כך לדוגמה הוצגו גרסאות חדשות לפלאש, גרין לנטרן והוקמן בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20, עם כוחות-על דומים אך שמות שונים וביוגרפיות בדיוניות שונות. בדומה, גיבורי-על כמו באטמן - שהופיעו מאז שנות ה-40 - שמרו על צעירותם גם בשנות ה-70 של המאה ה-20. כדי להסביר זאת, הכותבים והעורכים הציגו את רעיון ה"מולטי-יקום" בסיפור "הפלאשים משני העולמות" משנת 1961, שבו הפלאש מתור הכסף בארי אלן פגש במקבילו מתור הזהב, ג'יי גאריק. בנוסף למתן האפשרות לשני סיפורים להתקיים במקביל, התאפשר לדמויות דומות מתקופות זמן שונות להיפגש ולהילחם יחדיו נגד איום משותף המאיים על יקומם. הכותבים ציינו את העולמות כ"ארץ-1", "ארץ-2" וכיוצא בזה.
המשבר בעולמות האינסופיים.
במשך השנים, כאשר מספר חוברות הקומיקס שהתפרסמו גדל והיסטוריית הדמויות הלכה והסתבכה בנפתולי הזמן, היה זה קשה יותר לשמור על המשכיות רציפה. כדי להמשיך ולפרסם סיפורים של גיבורי-העל המרכזיים, נוצר הצורך לשמר את הסטטוס-קוו. למרות ששכתובים שנעשו לדמויות הצליחו במידת מה להסביר חוסר עקביות, עורכי החברה מצאו שקשה לעקוב אחר כדורי הארץ המקבילים וכי מדובר במכשול עבור קהל קוראים חדש. כדי להתייחס לכך, הם יצרו את אירוע הקרוסאובר הנרחב המשבר בעולמות האינסופיים בשנת 1985, אשר מיזג בין היקומים ובין גיבורי-העל השונים לתוך יקום אחד והיסטוריה משותפת אחת. אולם, הסדר זה יצר מספר בעיות: קשת סיפור זו ביטלה את הסבר החברה לאפקט הזמן העובר על דמויות החברה, וכן נכשלה בביסוסה של היסטוריה עתידית קוהרנטית, כאשר נוצרו מספר גרסאות סותרות של העתיד. המיני סדרה של שנת 1994 סיפקה את ההזדמנות הנחוצה כדי לטפל בבעיות בקו הזמן ובשכתוב ההיסטוריה של יקום DC.
כתוצאה מכך, כמעט בכל עשור מאז שנות ה-80 של המאה ה-20, יקום DC עבר משבר עיקרי שגרם למספר שינויים שעברו הדמויות להיראות כמו אתחול מחודש שנעשה ליקום, ובו הדמויות פצחו בחיים חדשים ומודרניים יותר.
בד בבד עם אירועי המשבר, חברת DC פרסמה מספר סיפורים ארעיים תחת חותם "Elseworlds" ("עולמות אחרים"), שהציג גרסאות מקבילות לגיבורי-העל המוכרים (חותם דומה של מארוול קומיקס המתחרה הוא אולטימייט מארוול). כך למשל, סיפור אחד הציג את ברוס וויין כגרין לנטרן, בעוד סיפור אחר העלה את האפשרות של מה היה קורה אם החללית הקריפטונית בה הגיע סופרמן לכדור הארץ התגלתה בידי הזוג וויין בגות'אם סיטי במקום הזוג קנט מסמולוויל.
בשנת 1996 פורסמה המיני סדרה "Kingdom Come" ("קץ הממלכה") מאותו חותם, המתארת עתיד אפשרי שבו גיבורי-על מזדקנים חוזרים מפרישתם כדי לעצור אנטי גיבורים צעירים ומסוכנים. שנתיים לאחר מכן, סיפור העולמות האחרים "The Kingdom" ("הממלכה") הציג רעיון מולטי-יקומים ישן בשם היפר-זמן שאיפשר לגרסאות מקבילות של דמויות ויקומים להתקיים בשנית. התהליך עצמו היווה בסיס לפרודיה מאת אלן מור בחוברות "Supreme: Story of the Year".
המשבר האינסופי.
אירוע הקרוסאובר המשבר האינסופי של שנים 2005–2006 יצר מחדש את יקום DC וביסס את השינויים שנוצרו בו עוד באירועי המשבר הקודם. זאת ועוד, המיני סדרה "52" (2006-2007) קיבעה את העובדה שקיים מולטי-יקום, כאשר ארץ-0 היא העולם המרכזי.
ה-52 החדשים.
האתחול המחודש של יקום DC שנעשה לכותרי החברה בספטמבר 2011 נקרא "ה-52 החדשים", והוא החל בסוף סיפור הקרוסאובר "פלאשפוינט" בחוברות פלאש. האירוע מביא לשינוי חדש בפורמט החוברות וכן בדמויות החברה כדי למשוך קוראים חדשים. שינויי הפצה כוללים את פרסומן של חוברות הקומיקס וכן קומיקסים בפורמט דיגיטלי באותו יום, ביטול כל כותרי החברה ואתחולם מחדש החל מחוברת מספר 1, שילובו של חותם Wildstorm לתוך יקום DC והרצתם של כותרים חדשים כדי להגדיל את מספר הסדרות לסך כולל של 52. מספר שינויים בתוך היקום מתוכננים להפוך את הדמויות למודרניות ונגישות יותר, אם כי מידת השינויים משתנה מדמות לדמות.