אלפא רומיאו 145 (באיטלקית: Alfa Romeo 145) היא מכונית משפחתית קטנה תוצרת יצרנית הרכב האיטלקית אלפא רומיאו אשר יוצרה באיטליה בין השנים 1994–2001.
בודרוגהלום
בודרוגהלום (בהונגרית: Bodroghalom) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בבודרוגהלום התגוררו מעט יהודים ובמקום קיים בית עלמין יהודי נטוש בו שש מצבות.
אלשובדאס
אלשובדאס (בהונגרית: Alsóvadász) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
באלשובדאס התגוררו מעט יהודים ובמקום קיים בית עלמין יהודי נטוש.
תושבים יהודיים מהכפר שנרצחו בשואה מונצחים בלוח זיכרון בסיקסו.
אלשורגמץ
אלשורגמץ (בהונגרית: Alsóregmec) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-449 תושבים בשנת 1880, 199 תושבים בשנת 2013 ובשנת 2018 נספרו 177 תושבים בלבד.
יהודי אלשורגמץ.
באלשורגמץ התגוררו מעט יהודים ובמקום קיים בית עלמין יהודי.
אליעזר בונה
אליעזר בונה (לשעבר באומן) (9 בפברואר 1912, זלוצ'ב שבפולין (כיום אוקראינה) - 25 ביולי 1990, חיפה שבישראל) היה כלכלן ישראלי, שעסק בהוראת כלכלה באוניברסיטת חיפה וחיבר שני ספרים בתחום זה. היה יושב ראש איגוד האקדמאים במדעי החברה והרוח בחיפה וראש אגף הארנונות והמסים בעיריית חיפה ומילא תפקידים נוספים בעיריית חיפה. יזם וערך את "ניבנו" - ביטאון העובדים בעיריית חיפה במשך שנים רבות.
ביוגרפיה.
שנים ראשונות באירופה.
אליעזר בונה (לשעבר ליאון הופמן באומן) נולד בשנת 1912 בעיירה זלוצ'ב שבחבל גליציה, פולין (בחלק שהיה בשליטת האימפריה האוסטרו הונגרית, כיום אוקראינה) בשנת 1912 למשה, בעל מאפיה, וחיה-יטה (לבית הופמן).
בזמן מלחמת העולם הראשונה, ברחה המשפחה לאזור פראג עד תום הקרבות. חי בז'לוצ'ב עד גיל 18, ואז יצא ללימודי הנדסה בבית הספר הגבוה ללימודי טכנולוגיה בעיר מיטוויידה שבחבל סכסוניה בגרמניה.
ב-1931 הפסיק בונה את לימודיו עקב החרפת פעולות הנאצים בגרמניה, ועבר ללמוד באוניברסיטת טולוז בצרפת.
בזמן לימודיו חסך כסף כדי לטייל במזרח התיכון, ובשנת 1932, הפליג באוניה פאטריה ממרסיי לביירות, ונכנס כהרפתקאה לארץ ישראל באופן בלתי לגאלי, על ידי חציית הגבול מלבנון לכפר גלעדי, ומשם לחיפה.
אביו משה באומן, אמו חיה-יטה, אחיו הבכור מוט'ל ואחותו סימה, שנשארו באירופה, נספו בשואה.
שנים ראשונות בישראל.
עם הגיעו ארצה, הגיע בונה לבת-גלים בחיפה אל מחנה האוהלים של גרעין "קיבוץ יוצאי גליציה" (שהקים את קיבוץ עין המפרץ לעתיד), ושם פגש את אשתו לעתיד, בתיה (בש'קה) לבית פריזנד.
בחודשים הראשונים בארץ, שהה בונה בקיבוץ, עבד כפועל בניין וכסוור בנמל חיפה ושיחק כדורגל בהפועל חיפה. לאחר 8 חודשים, בשנת 1933, עזב בונה את הקיבוץ, ועבד בקואופרטיב "הנמל", שעסק בהובלות בנמל חיפה ובצפון הארץ. לאחר מכן עבד כנהג משאית, כפועל בבית חרושת "וולפמן" למרצפות ואפילו כטפסן..
ב-1935 היה בין מייסדי קואופרטיב "המומחה", לייצור מרצפות, אך נטש אותו עקב חילוקי דעות, בינואר 1936, וחזר לעבוד כטפסן וכבנאי.
ב-1936 הצטרף ל"פלוגות הפועל", אשר שימשו כזרוע ביצועית-פוליטית של ההסתדרות, שאבא חושי ייסד ועמד בראשן. בונה שימש כמפקד בפלוגות הפועל וב-1945 ערך את עלון הפלוגות, בשם "דרכנו". הוא עזב את פלוגות הפועל לאחר תום מלחמת העולם השנייה.
קריירה מקצועית.
בונה החל את עבודתו בעיריית חיפה בשנת 1936 כפועל בניין ושימש כמזכיר ועד הפועלים היהודים בעירייה. ב-1941 התמנה למנהל עבודה, בהמלצת דוד הכהן (המקרה הבודד בו קודם פועל למשרת מנהל בעיריית חיפה, עד לקום המדינה). בסוף שנת 1944 התמנה למנהל אזור הר הכרמל, והיה אחראי לשירותי ניקיון, ביוב, מדרכות, כבישים, גנים וכו'. ב-1948 שימש כממונה על הספקת חומרי עבודה לכל פועלי המחלקות הטכניות במשרד מהנדס העיר. לאחר קום המדינה, שימש כמנהל עבודה במחלקת הדרכים.
לאחר הקמת המדינה עיברת את שם משפחתו מבאומן לבונה.
בשנת 1949 יזם את הוצאתו לאור וערך במשך 16 שנה את "ניבנו" – הביטאון החודשי של עובדי עיריית חיפה. נהג לפרסם כתבות בעיתון
"חיפה העובדת" - השבועון של מפ"ח - מועצת פועלי חיפה, ובדבר השלטון המקומי – דו-ירחון של המרכז לשלטון מקומי בישראל. כמו כן, שלח מכתבים למערכות עיתונים יומיים על נושאים שונים.
בשנת 1954 זכה במלגת השתלמות מטעם האו"ם ונשלח מטעם עיריית חיפה לארצות הברית, להשתלמות בת 6 חודשים בתחום התברואה העירונית. עם שובו לישראל התמנה לראש מחלקת התברואה בעיריית חיפה. הוא כיהן בתפקידים בכירים נוספים בעיריית חיפה, ובהם ראש המחלקה לפיתוח ולתיירות.
ב-1973 ערך את "לקסיקון רחובות חיפה" הראשון שיצא לאור בהוצאת המחלקה לפיתוח ותיירות של עיריית חיפה. מהדורה מעודכנת יצאה ב-1980.
ב-1973 התמנה כראש אגף הארנונות והמסים בעיריית חיפה.
היה חבר מפא"י משנת 1933, לאחר מכן היה חבר ברפ"י.
בונה הקים את ארגון יוצאי זלוצ'ב בישראל, עמד בראשו, וערך את ספר הזיכרון לנספים מהעיירה.
לימודים ואקדמיה.
בתחילת שנות ה-40, במשך שלוש שנים, למד בהתכתבות הנדסה מוניציפלית במכון הבריטי לטכנולוגיה בירושלים, בשפה האנגלית.
בונה למד בשנות החמישים המוקדמות בבית הספר למשפט וכלכלה בישראל, והשלים את הדוקטורט בכלכלה באוניברסיטת ליאון בצרפת, בשנת 1964.
בונה עסק בהוראת כלכלה באוניברסיטת חיפה ובבית הספר הריאלי.
ד"ר אליעזר בונה שימש כיושב ראש אגודת האקדמאים למדעי החברה והרוח (מח"ר) בחיפה.
כתיבה.
ספרים.
חיבר שני ספרי עיון בסיסיים בכלכלה:
משפחתו.
אשתו בתיה בונה, ילידת העיירה בז'ז'ני, פולין (כיום אוקראינה), סיימה ב-1931 בהצטיינות, כיהודייה יחידה, את לימודיה בסמינר למורים בעיר הולדתה, ואז הצטרפה לגרעין השומר הצעיר של בני עירה בבת גלים. הייתה ממקימי קיבוץ עין המפרץ. היא הגיעה לארץ ישראל כתיירת, שבאה לראות את המכביה הראשונה בשנת 1932.
בתיה בונה הייתה מורה, ממפתחי בית הספר כי"ח-אליאנס בחיפה ונפטרה ב-6 באוקטובר 2002.
לאליעזר ובתיה בונה נולדו שני ילדים:
הנצחה.
על שמו של בונה נקרא בשנת 1994 רחוב בחיפה, בשכונת מפרץ חיפה.
דון קאמילו
דון קאמילו (באיטלקית: Don Camillo) הוא דמות בדיונית - גיבור סיפוריו הקצרים של הסופר האיטלקי ג'ובני גוארסקי.
דמותו של דון קאמילו.
דון קאמילו התפרסם הודות לסדרת סיפורים קצרים, שכתב גוארסקי. בסיפורים אלה הוא מופיע ככומר כפרי לצד חברו/יריבו פפונה (Peppone) - ראש הכפר הקומוניסט.
אופיו של דון קאמילו כמו שמו, מושפעים מדמותו האמיתית של דון קאמילו ולוטה (1998-1912), כומר קתולי שלחם בשורות הפרטיזנים במלחמת העולם השנייה, נאסר על ידי הנאצים ונשלח למחנות הריכוז דכאו ומאוטהאוזן.
עלילת הסיפורים מתרחשת בשנות ה-50 המוקדמות במאה הקודמת בעמק הפו בצפון איטליה, על רקע תוכנית מרשל. בעוד שדון קאמילו תומך בתוכנית, פפונה מתנגד לה בכל מאודו, ורואה בה תוכנית אפלה להשתלטות האימפריאליסטים על משאבי העם. דון קאמילו ופפונה מתגוררים בכפר קטן, שגוארסקי אינו מציין את שמו המפורש, אלא מכנה אותו כ"העולם הקטן" ("el piccolo mondo"). דון קאמילו הוא גבר חזק ומגודל המתלהב בקלות. נאמר עליו שהוא יכול לקרוע בידיו חפיסת קלפים שלמה. כשהרוחות מתחממות, הוא איננו טומן ידו בצלחת, וכמותו גם פפונה. חברותם החלה כאשר נלחמו יחדיו בשורות הפרטיזנים במלחמת העולם השנייה כנגד הפשיסטים. לאחר שפנו לפוליטיקה התגלעה ביניהם יריבות, אך ברגעי האמת נשכחים מהם חילוקי הדעות האידאולוגיים. לצד שני הגיבורים מתייצב גיבור נוסף, והוא ישו, המתנוסס על הצלב בכנסייתו של דון קאמילו. דון קאמילו שופך בצר לו את ליבו, ואילו ישו עונה ומוכיח אותו על דעותיו הקדומות וקשי ליבו. גוארסקי נהג לאייר בראש סיפוריו קריקטורה קלילה ויש לראות בה חלק בלתי-נפרד מהסיפור.
דמותו של דון קאמילו זכתה לאהדה נוספת בעקבות סדרת סרטים קומיים בכיכובו של השחקן הצרפתי פרננדל. וכן לסדרות טלוויזיוניות ומחזמר.
סך הכל נכתבו 347 סיפורים, שנאספו לשמונה ספרים.
סיפורי דון קאמילו בסדר כרונולוגי.
תרגום לעברית.
מבין הספרים הרבים בסדרת דון קאמילו תורגמו לעברית אך מעט מהם. גוארסקי הציב תנאי מפורש שסיפוריו יתורגמו ישירות מאיטלקית, אתגר בו עמדו בשנות החמישים עמנואל אולסבנגר ודניאל שר. בשנת 2018 פורסם כרך חדש המכיל בתוכו שני ספרים שטרם ראו אור בעברית, בתרגומה של אסנת רז. יורשיו של גוארסקי, אלברטו גוארסקי וקאמילה אנוני (בנו ואחייניתו), העניקו אישור מיוחד לתרגמם מאנגלית, לרגל שנת היובל לפטירתו של המחבר.
פילמוגרפיה.
סרטים המבוססים על דמותו של דון קאמילו:
הנצחתו של דון קאמילו.
אף על פי שדון קאמילו הוא אך דמות בדיונית, הוא זכה להנצחה כאישיות בשר ודם.
אלפא רומיאו 146
אלפא רומיאו 146 (באיטלקית: Alfa Romeo 146) היא מכונית משפחתית קטנה המוגדרת כמכונית קומפקטית, תוצרת יצרנית הרכב האיטלקית אלפא רומיאו אשר יוצרה באיטליה בין השנים 1995–2001.
NGC 4660
NGC 4660 היא גלקסיה אליפטית בקבוצת הכוכבים בתולה, הנמצאת במרחק של כ-50 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לצביר הבתולה.
היסטוריה.