רומנים אחרים שלו הקשורים לשואת יהודי אירופה הם "מילא 18" מ-1961, שהוא כתובת מטה מורדי גטו ורשה. "משפט דיבה" מ-1970, מתייחס למשפט שבו נתבע יוריס בשנת 1964 על הוצאת דיבה בספר "אקסודוס", על ידי הרופא פולני ולדיסלב דירינג, המוזכר בספר כמי שערך ניסויים אכזריים באסירי מחנה ההשמדה אושוויץ. אדלאיד אובאל, רופא שעבדה במחנה העידה נגד דירינג אך חבר המושבעים פסק שעל יוריס לשלם לדירינג פיצוי בסך חצי פני.
ספרו "החאג'" בודק את היסטוריית המאבק במזרח התיכון וכיצד מעורבות פוליטית של מדינות זרות הולידה את המאבק כיום. יוריס התעניין ברבים מספריו במאבקים פוליטיים במקומות שונים בעולם כמו אירלנד, ברלין ומרכז אמריקה. ג'יל יוריס, ערכה עמו במשותף את מחקרם באירלנד ו-388 צילומיה הובאו בספרו החמישי, ספרם המשותף "אירלנד, יופי נורא".
מפלגת אח&quot;י
מפלגת אח"י (ראשי תיבות של: ארץ, חברה, יהדות; בשמה הקודם: ציונות דתית לאומית מתחדשת) היא מפלגה ציונית-דתית-לאומית שהוקמה על ידי פורשי המפד"ל בכנסת ה-16. המפלגה היוותה בעבר חלק מהאיחוד הלאומי ובכנסת ה-17 הייתה חלק מרשימת האיחוד הלאומי-מפד"ל ומהבית היהודי. הפכה לסיעה עצמאית בכנסת, ובבחירות לכנסת השמונה עשרה והעשרים ואחת רצה עם הליכוד ברשימה משותפת, אך בהמשך התפלג הח"כ היחיד שלה, אלי בן-דהן. בבחירות לכנסת העשרים ושלוש היא היתה חלק מרשימת ימינה, אך נציגתה לא נכנסה לכנסת.
היסטוריה.
הסיעה הוקמה על ידי חברי הכנסת אפי איתם ויצחק לוי שפרשו מהמפד"ל בעקבות הקרע שנוצר במפלגה בינם לבין מחנהו של זבולון אורלב שסירב לפרוש מהממשלה אחרי שאישרה את תוכנית ההתנתקות. הפרישה עצמה באה רק אחרי שאיתם הושעה מתפקידו כיו"ר המפלגה והמפד"ל דחתה את הצעתו לאחד את המפד"ל עם האיחוד הלאומי לגוש ימין גדול.
השניים פרשו מהמפד"ל ובתחילה קראו למפלגתם החדשה הציונות הדתית, אך המפד"ל התנגדה לשם זה בטענה שהמונח "ציונות דתית" מייצג ציבור שלם ומגוון ואין לייחדו לתנועה מפלגתית בודדת. בעקבות דיון אצל רשם המפלגות, שינו השניים את השם לסיעת התחברות.
בחודש מאי 2005 התנתקה הסיעה באופן סופי מהמפד"ל ונרשמה בפנקס המפלגות בשם מפלגת "ציונות לאומית דתית מתחדשת". ב-1 באוגוסט 2005 הכריזה על התאחדותה עם האיחוד הלאומי.
בבחירות לכנסת ה-17 התמודדה במסגרת רשימת האיחוד הלאומי והמפד"ל.
ב-11 בנובמבר 2007 שינתה את שמה למפלגת אח"י (ראשי תיבות של ארץ ישראל, חברה, יהדות) ופתחה את המפקד הלאומי במטרה לאחד את כל המפלגות הדתיות הציוניות הימניות תחת שם אחד מחודש. המפלגה, בראשותו של אפי איתם, זכתה לתמיכתו של חתן פרס נובל הפרופסור ישראל אומן. לאחר הקמתו של הבית היהודי, פרשו חברי אח"י יצחק לוי ואפי איתם מן האיחוד והקימו סיעה עצמאית, שרצה עם הליכוד בבחירות לכנסת ה-18 בזכות הסכם שהושג ב-28 בדצמבר 2008 ובו הבטחה לשריון ברשימה המשותפת במקומות ה-39 לשלום לרנר ובמקום ה-45 לאדמונד חסין. אפי איתם לא שובץ ברשימת הליכוד ולא התמודד לכנסת ה-18. יצחק לוי הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים. בבחירות אלו זכתה רשימת הליכוד-אח"י ב-27 מנדטים ונציגי אח"י לא נבחרו לכנסת. המפלגה לא התמודדה בבחירות לכנסת ה-19.
בבחירות לכנסת ה-21 וה-23 המפלגה שימשה את הבית היהודי על מנת לשריין נציגים שלה ברשימות שונות.
בבחירות לכנסת ה-21, כחלק מהסכם בין איחוד מפלגות הימין לליכוד, מס' 4 בבית היהודי הרב אלי בן דהן שובץ במקום ה-28 ברשימת הליכוד מטעם אח"י, ולאחר הבחירות התפלג לסיעת יחיד.
בבחירות לכנסת ה-23 מס' 3 בבית היהודי שרה ב"ק שובצה במקום ה-8 ברשימת ימינה מטעם אח"י, בעוד מס' 2 מוטי יוגב שובץ במקום ה-11.
אידאולוגיה.
מפלגת אח"י הייתה מפלגת ימין דתית-לאומית ודגלה בארץ ישראל השלמה ובמפעל ההתנחלויות בשטחי יהודה ושומרון וחבל עזה. התנועה קמה מתוך ההתנגדות לתוכנית ההתנתקות אך שללה אלימות וסרבנות נגד צה"ל במסגרת פינויי יישובים (או בכלל). בנוסף שמה לעצמה התנועה מטרה להילחם בשחיתות השלטונית. התנועה זכתה לתמיכתו של הרב שלמה אבינר, ששימש לה מעין מורה דרך רוחני.
מטרתה הראשית הייתה יצירת גוש ימין חזק שינהיג את המדינה.
מאטדי
מאטדי (אנגלית: Matadi) היא עיר נמל במחוז קונגו סנטרל ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו ולה אוכלוסייה של 235,400 (2004). היא ממוקמת על האגן השמאלי של נהר הקונגו, כחצי מהמרחק בין האוקיינוס האטלנטי ועיר הבירה קינשאסה.
תרבות.
פירושה של המילה "מאטדי" היא אבן בשפת הקיקונגו. העיר בנויה באזור גבעות, ויש ביטוי מקומי האומר שכדי לגור בה יש לדעת שלושה פעלים: "לעלות", "לרדת" ו"להזיע". בהמשך הנהר יש רשת מערות הנקראת "הצוק של דיוגו קאו" על שם גראפיטי שחרט במערות הימאי ומגלה ארצות הפורטוגזי לסמן את גבול מסעו אל תוך נהר הקונגו.
תשתיות.
תחנת כוח על נהר המפוזו מספקת לעיר חשמל. פס רכבת מחברת בין מאטדי לקינשאסה הבירה, מרחק של כ-350 ק"מ. הנמל הוא מרכז חשוב לייבוא וליצוא עבור כל המדינה וחברת הדייג הלאומי "פמארזה" משתמשת בנמל על מנת לספק דגים לבירה. נמל התעופה "טשימפי" הקרוב איננו פעיל. גשר באורך 722 מטר שחוצה את הנהר נבנה בשנת 1983. על גבעה קרובה יש אנדרטה לבוני פס הרכבת בין מאטדי לקינשאסה.
הגנת הטבע והסביבה
מנדרינה
מנדרינה (שם מדעי: "Citrus reticulata"; מן מַנְדָּרִין, על שם ארץ המוצא: סין) היא פרי הדר קטן ומתוק, הדומה לתפוז קטן. צבעו כתום והוא נוח לקילוף. הפרי כדורי למדי ופחוס קטבים. זנים שונים של המנדרינה כוללים את הקלמנטינה, הטנז'ריה, הטנגור, הסאטסומה (או בשמו היפאני, מיקאן) והטמפל.
בחלק מן הזנים, כדוגמת הטנז'ריה, ניתן להסיר את הקליפה בקלות בעזרת הידיים. הטנגור, שהוא הכלאה של תפוז ומנדרינה, נקרא גם "תפוז מקדש". קליפתו קלה לקילוף. רוב המנדרינות המשומרות הן מזן הסאטסומה.
ברוך דגו
ברוך דגו (נולד ב-28 במרץ 1982) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת הקשר. משמש כחבר הנהלת מכבי עירוני אשדוד.
ביוגרפיה.
דגו נולד באדיס אבבה שבאתיופיה, ובתחילת שנות ה-90 עלה לישראל עם הוריו ואחיו הצעירים. אחיו הצעיר הוא המאמן וכדורגלן העבר מסאי דגו. דגו החל את הקריירה בקבוצת הנוער של מכבי עירוני אשדוד ולאחר מכן עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון. בעונתו האחרונה במועדון שיחק בקבוצה המאוחדת – מועדון ספורט אשדוד.
בשנת 2000 הובא למכבי תל אביב תמורת סכום שיא, על ידי המאמן ניר לוין. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש צמד בדרבי מול הפועל תל אביב בחצי גמר גביע המדינה, ותרם לזכייתה של קבוצתו בגביע פעמיים ברציפות. בעונתו השלישית במכבי תל אביב () תרם רבות להשגת תואר האליפות כשכבש 14 שערים ובישל עוד 12 בכל המסגרות, אך נפצע פציעה קשה שהשביתה אותו במחזורי הסיום של אותה עונה ותחילתה של העונה שאחריה. למרות ההיעדרות מהמשחקים המכריעים אשר העניקו לקבוצתו את האליפות, הוכתר דגו לכדורגלן העונה בישראל.
לאחר שהקפטן אבי נמני הודח ממכבי תל אביב בעקבות עונת האליפות, אוהדים רבים של הקבוצה ראו את מחליפו דגו כאשם בהדחתו וקראו לסילוקו מן הקבוצה. אף על פי שלא שיחק וישב על הספסל פעמים רבות במהלך עונת , הספיק דגו להיות הכובש היחיד של מכבי תל אביב בליגת האלופות, עם ארבעה שערים (ביניהם צמד מול אייאקס אמסטרדם). בעונתו האחרונה במועדון זכה עמה בפעם השלישית בגביע המדינה.
בסופו של דבר, דגו אכן עזב את הקבוצה ועבר ליריבתה העירונית, הפועל תל אביב, בתחילת עונת . כבר במשחקו הראשון בקבוצה כבש את השער הראשון בדרך לניצחון 4–1 על בית"ר ירושלים במסגרת גביע הטוטו. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש שער בחצי גמר הגביע מול בני סכנין, ותרם לזכייתה של הקבוצה בגביע פעמיים ברציפות. בעונתו השנייה בקבוצה היה שותף דגו להעפלתה של הקבוצה לשלב 32 האחרונות בגביע אופ"א. במשחק הראשון באצטדיון בלומפילד כבש דגו שער בדרך לניצחון 2–1 על גלאזגו ריינג'רס, אך במשחק הגומלין הובסה הקבוצה 0–4 בסקוטלנד והודחה מהמפעל. בעונת כבש שער בניצחון קבוצתו על חטאפה הספרדית, במסגרת שלב הבתים של גביע אופ"א. בעונה זו גם הגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה בפעם השלישית ברציפות, אך החטיא את הפנדל המכריע במשחק, וקבוצתו הפסידה את הגביע לבית"ר ירושלים.
לקראת עונת עזב דגו את הפועל תל אביב, לאחר שחוזהו הסתיים, ועבר למכבי נתניה. תוך זמן קצר שוחרר על ידי המאמן לותר מתאוס וחזר למ.ס. אשדוד.
ב-6 בינואר 2010 הושאל דגו, תמורת תשלום של כ-10,000 אירו, לקבוצת נאה סלמיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית, שאותה אימן אז ניר קלינגר. בסוף העונה עבר דגו לקבוצה קפריסאית נוספת, אפולון לימסול והצטרף לאלדו אדורנו איתו הוא שיחק במכבי תל אביב.
ב-7 ביולי 2011 חזר דגו לישראל, וחתם במדי העולה החדשה לליגת העל, הפועל רמת השרון. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש שישה שערים וסייע לה להישאר בליגת העל. ב-10 בדצמבר 2012 שוחרר מהמועדון.
ב-5 בפברואר 2013 חתם דגו בקבוצת הפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית. לקראת עונת חתם לשנה אחת בהפועל אשקלון, ובתום עונה זו ירד עם הקבוצה לליגה א'. דגו המשיך לשחק בקבוצה בליגה א', ולאחר עונה אחת העפיל עם הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית. בעונת זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו לליגה הלאומית, והעפיל עמה לליגת העל. בעונת שותף ב-17 משחקים, והופעתו האחרונה בליגת העל נערכה ב-5 במרץ 2017, כשנכנס כמחליף במשחק מול מכבי תל אביב.
ב-29 ביוני 2017 חזר דגו למכבי עירוני אשדוד מליגה ב', קבוצת נעוריו שהוקמה מחדש, ובכך הפך לשחקן הראשון ששיחק במועדון בגלגולו הקודם ובגלגולו הנוכחי.