בברייתא המובאת בתלמוד נאמר: "תנו רבנן: על דבר שאין גדולו מן הארץ, כגון בשר בהמות חיות ועופות ודגים אומר שהכל נהיה בדברו. על החלב ועל הביצים ועל הגבינה אומר שהכל".
בהמשך הברייתא מפורט, כי לא רק על אוכלים שאינם מיני מזון (בורא מיני מזונות או המוציא לחם מן הארץ) או יין או פירות העץ או הארץ - מברכים "שהכול", אלא גם על מהמינים המנויים, אם נתקלקלה צורתם ואינם במעלה הרגילה של לחם, פרי העץ או האדמה, כמו הפת שעפשה, יין שהקרים, או תבשיל שעבר צורתו, גם עליהם אומר שהכל. כמו כן, על המלח ועל הזמית ועל כמהין ופטריות אומר שהכל, למרות שהם בוקעים מתוך הארץ או גדלים עליה (פטריות), אין הם יונקים מים ממנה אלא מהאוויר.
לחם ויין.
בתלמוד נחלקו רבי יוחנן ורב זירא האם ברכת שהכל פוטרת בדיעבד גם לחם ויין או שמא משום חשיבותם של מאכלים אלו הם צריכים דווקא את ברכתם המיוחדת. לדעת ר' זירא לא פטר ולדעת ר' יוחנן פטר. להלכה נפסק כר' יוחנן ואף מאכלים אלו נפטרים בברכה זו.
שהכול נהיה בדברו
תאודוסיוס
סשה פיטרס
סשה פיטרס (באנגלית: Sasha Pieterse; נולדה ב-17 בפברואר 1996) היא שחקנית וזמרת אמריקאית ילידת-דרום אפריקה. ידועה בעיקר בזכות תפקידה כאליסון דילורנטיס בסדרת הדרמה "שקרניות קטנות".
חיים אישיים.
נולדה ביוהנסבורג שבדרום אפריקה למשפחה אפריקנרית, ובגיל 5 עברה עם משפחתה לארצות הברית שם גדלה בלאס וגאס ולוס אנג'לס. הוריה היו זוג רקדנים מקצועיים שמופיעים במופע משותף יחדיו, ופיטרס נהגה להיות איתם על הבמה. סוכן שחקנים החתים אותה על חוזה, ומאז היא עוסקת בדוגמנות ובמשחק.
מתגוררת בלוס אנג'לס עם בעלה הדסון שפר. בנובמבר 2020 ילדה את בנה הראשון.
קריירה.
פיטרס הופיעה בפרסומות טלוויזיה רבות, בהן "Nesquik" ו"צמיגי פיירסטון". החלה לשחק בגיל 6, בתפקיד באפי במהדורה המחודשת של האחים וורנר לסדרת הקומדיה הפופולרית "מצב משפחתי" עם גארי קול. ב-2004 הופיעה בתפקידים קטנים ב"סטארגייט SG-1" ובסדרה "האוס", בה גילמה חולת סרטן. בשנת 2005 השיחקה בסרט "הרפתקאותיו של הילד-כריש" ובסרט הטלוויזיה "מבוקש" עם גארי קול, שכיכב לצידה ב"מצב משפחתי".
בשנת 2010 לוהקה לתפקיד "אליסון דילורנטיס" בסדרת הטלוויזיה "שקרניות קטנות", המבוססת על סדרת ספרים של שרה שפרד. פיטרס הייתה בת 13 באותה העת, והשחקנית הצעירה ביותר בצוות.
בשנת 2013 שיחקה בסרט (החבר הטוב ביותר) בתפקיד ״פוסט ברוקס״.
פיטרס הופיעה גם בתפקיד אורח בסרט "" (2011).
ב-2018 שיחקה בסרט הדרמה "רשימת הכבוד".
ב-2019 החלה לשחק בסדרת הספין אוף "".
סטרובוסקופ
סְטְרוֹבּוֹסְקוֹפ הוא מכשיר המיועד לצפייה בעצמים נעים, בהפרשי זמן קבועים. המכשיר משמש למדידת אותה תנועה ולחקירתה. לרוב משמש הסטרובוסקופ לצפייה בתנועה מחזורית מהירה.
סוגים.
סטרובוסקופ מכני.
גליל שבהיקפו מספר זוגי של חריצים (מקבילים לציר הגליל) במרווחים קבועים. הצופה מביט בעצם הנע מבעד לזוגות חריצים נגדיים, בזמן שהגליל מסתובב סביב צירו בתדירות הרצויה. תדירות הצפייה היא מכפלת תדירות הסיבוב במספר החריצים. אפשרות אחרת היא שימוש בזוג חריצים - אחד קבוע והשני חולף על פניו בתדירות הרצויה. צפייה דרך חריץ אחד שנע לא מביאה לתוצאה הנדרשת.
הסטרובוסקופ המכני מבוסס על המצאות דומות מהמאה ה-19, ששימשו להצגת סרטונים קצרים, כגון הפנקיסטיסקופ, והזואיטרופ. מקור השם "סטרובוסקופ" בשמה של אחת מהמצאות אלה. ביוונית, סטרובוס (στρόβος) פירושו סחרור.
מבזק מחזורי.
נורה מהבהבת בתדירות שניתנת לשינוי. לצורך כך דרושה נורה שיכולה להדלק ולהכבות בזמן קצר בהרבה מזמן המחזור, למשל נורת התפרקות חשמלית בגז, או דיודה פולטת אור.
המבזק המחזורי הומצא בשנת 1931, על ידי הרולד יוג'ין אדג'רטון מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, לחקר תנועת מנוע סינכרוני.
תוצא סטרובוסקופי.
לשימוש בסטרובוסקופ השפעה מיוחדת על מראיתה של תנועה מחזורית מהירה: כאשר תדירות הצפייה formula_1 היא שבר יסודי מתדירות תנועת העצם formula_2, העצם יראה נייח. אם תדירות הצפייה נמוכה במעט מתדירויות אלה, יידמה כי העצם נע באיטיות קדימה (בכיוון התנועה האמיתי). אם תדירות הצפייה גבוהה במקצת, יידמה כי העצם נע לאחור.
באופן כללי יותר, כאשר יחס התדירויות, formula_3, הוא שבר (מדומה או אמיתי) מצומצם עם מכנה, formula_4, קטן, העצם עשוי להיראות במנוחה ב-formula_4 מקומות לאורך מסלולו, בו זמנית. עם שינוי תדירות הצפייה בקרבת תדירויות אלה, יידמה כי דמויות העצם נעות באיטיות קדימה או אחורה. תדירות תנועה זו נתונה על ידי: formula_6.
עבור עצם מסתובב בעל סימטריה סיבובית formula_7, למשל גלגל עם formula_7 חישורים, יש להכפיל את formula_2 במספר זה. מספר החישורים הנצפה יהיה formula_10.
שימושים.
הסטרובוסקופ משמש בעיקר לצפייה בגופים מסתובבים או רוטטים, ומדידת התדירות שלהם.
מבזק מחזורי
סיניה נתניהו
סיניה נתניהו (נולדה בשנת 1965) היא ד"ר לכלכלה, מומחית לכלכלת משאבי טבע ותשתיות מים. שימשה בתפקיד המדענית הראשית של המשרד להגנת הסביבה מיוני 2011 ועד לאוגוסט 2018.
ביוגרפיה.
נולדה בישראל ליעקב ונעמי הללי. למדה לתואר ראשון במחלקה לכלכלה של אוניברסיטת מרילנד בארצות הברית, ואת עבודת הדוקטורט עשתה באוניברסיטה זו בתחום כלכלת חקלאות ומשאבי טבע. במשך השנים עסקה בשירותי ייעוץ בתחומי סביבה וכלכלה לממשלות בישראל ובחוץ לארץ ולארגונים בינלאומיים ובהם אונסק"ו והאיחוד האירופי.
בין 1998 ל-2005 הייתה חברת סגל אוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע במחלקה להנדסת תעשייה וניהול ומרצה בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים.
בין השנים 2009–2011 עבדה כמנהלת בכירה בחטיבת הפיתוח העסקי של חברת תה"ל לתכנון מים ועסקה במימון הפרויקטים שהחברה מפתחת בישראל ומחוץ לישראל.
ביוני 2011 התמנתה למדענית הראשית של המשרד להגנת הסביבה, ופרשה מתפקידה באוגוסט 2018 לאחר 7 שנים בתפקיד. בסוף 2020 מונתה למנהלת התוכנית לסביבה והערכת השפעות בריאותיות באזור אירופה בארגון הבריאות העולמי.
ב-1998 ערכה יחד עם מנחה הדוקטורט שלה, פרופסור ריצ'רד ג'סט , את הספר "Conflict and Cooperation on Trans-Boundary Water Resources (Natural Resource Management and Policy)" העוסק בקונפליקטים ושיתופי פעולה סביב מקורות מים חוצי גבול מדינתי.
חיים אישיים.
הייתה נשואה לפרופ' נתן נתניהו ולהם בן ובת.
שמואל פרסוב (אמן)
שמואל פֶּרְסוֹב (א' באדר ה'תרמ"ה, 20 בפברואר 1885 – כ"ח בטבת ה'תשכ"א, 16 בינואר 1961) היה אמן ישראלי יליד רוסיה.
ביוגרפיה.
פרסוב נולד בפּוֹצֶ'פּ שברוסיה. עד גיל 18 למד בישיבה מסורתית מקומית. ביחד עם בניו של הרב, אורי ניסן גנסין ומנחם גנסין, החל לעסוק באמנות, ובשנת 1905 עלה לארץ ישראל והצטרף למחזור הראשון של תלמידי "בצלאל" כתלמיד בכיתה העליונה. לאחר סיום לימודיו שימש פרסוב כראש המחלקה לעיצוב פיליגרן ב"בצלאל" והיה מעורב בניהול "מושבת בצלאל" בבן שמן.
בשנת 1908 נישא לפועה הילמן (1885-1963), שאותה הכיר במטבח הפועלים בירושלים. לזוג נולדו חמישה ילדים, בהם בועז פרסוב, שהיה חבר ב"קבוצת הרועים" בשייח' אבריק ונפטר בשנת 1936 (נקבר בבית הקברות של אגודת השומרים), ושחקן הקולנוע והתיאטרון נחמיה פרסוף.
ב-1913 היה שותף ביחד עם זאב רבן ומאיר גור אריה בהקמת בית המלאכה לאמנות "מנורה". בנוסף לפעילותו בבצלאל היה פרסוב חבר מפלגת "הפועל הצעיר" וחבר "חובבי הבמה העברית". בשנת 1923 היגר פרסוב לארצות הברית. משפחתו הצטרפה אליו ב-1929.
בשנת 1949 חזר לישראל ושימש כמורה בבית הספר "מאיר שפיה". בשנותיו האחרונות התגורר בקיבוץ שדות ים, שם התגוררה בתו, תמר, ושם גם נקבר.
קרב גומבינן
קרב גומבינן (התרחש ב-20 באוגוסט 1914 ליד גומבינן שבשטחי פרוסיה המזרחית) היה המתקפה הראשונה של צבא הקיסרות הגרמנית על כוחות האימפריה הרוסית בחזית המזרחית של מלחמת העולם הראשונה. ההססנות הגרמנית בפתיחת המתקפה גרמו לכישלונה ולנסיגה גרמנית אחורה אל עבר קווי נהר הוויסלה.
הרקע לקרב.
ב-4 באוגוסט 1914 פרצה מלחמת העולם הראשונה עם פלישת גרמניה לשטחי בלגיה. בפתיחת המלחמה ניצבו מצד אחד צרפת, בריטניה ורוסיה (שכונו מדינות ההסכמה) ומהצד השני גרמניה ואוסטרו-הונגריה (שכונו מעצמות המרכז). מבחינה גאוגרפית, גרמניה גבלה בצרפת במערב וברוסיה במזרח. מצב זה בו גרמניה נאלצת להילחם בשתי חזיתות עשוי היה להחליש משמעותית את כוחה הצבאי שכן היה צריך להתפצל לשתי החזיתות במקום לרכז את הצבא בחזית אחת. על מנת להימנע מהמצב הנ"ל, הגה המטה הכללי הגרמני תוכנית מלחמה שנקראה תוכנית שליפן. לפי תוכנית זו, גרמניה צריכה להביס את צרפת במהירות (כפי שהיה במלחמת צרפת–פרוסיה) לפני שהרוסים יספיקו לארגן את צבאם ולצאת למתקפה מאסיבית על שטחי פרוסיה המזרחית (שם עבר הגבול בין רוסיה לגרמניה). בעוד עיקר הצבא הגרמני מרוכז בחזית המערבית שם ציפו להכרעה מהירה כנגד צרפת, הושארה הארמייה הגרמנית השמינית להגן על שטחי פרוסיה המזרחית כנגד התקפות רוסיות.