במאה ה-21 בוצעו בסין פרויקטים רבים מאוד של אדריכלות מודרנית, עד כי סין נקראה גן המשחקים של אדריכלים זרים. בתחילת 2015 התערב הנשיא שי ג'ינפינג ואמר כי סין כבר לא זקוקה ל"אדריכלות מוזרה". בעקבות דבריו נמצאת סין בתהליך של ניסוח כללים חדשים לאדריכלות סינית המדגישה מסורת לאומית.
בית גינטל
אשלי בארטי
קרחון סולסבורי
יוז'ף רוואי
יוז'ף רוואי (בהונגרית: Révai József ובשמו הקודם יוז'ף לֶדֶרֶר, בודפשט, 12 באוקטובר 1898 – בלטונאליגה, 4 באוגוסט 1959) היה פוליטיקאי קומוניסטי, יהודי-הונגרי, סופר, הפוליטיקאי לקביעת הקו התרבותי והאידאולוג של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית בעידן ראש הממשלה וראש המפלגה מתיאש ראקושי. רוואי היה חבר הרביעייה המוסקבאית (הכל יכולה) ששלטה וניהלה למעשה את הונגריה בין השנים 1945–1956. ראקושי היה הראש והראשון ברביעייה, שלמעשה היה לה גם חבר חמישי מעט סמוי. כולם היו יהודים ולפי סדר חשיבות וכוח שמותיהם היו: מתיאש ראקושי (מתתיהו רוזנפלד), ארנה גרה (ארנה זינגר), מיהאי פרקש (הרמן לוי), יוז'ף רוואי (יוז'ף לדרר), גאבור פטר (בנימין אייזנברג). אחיו הצעיר היה דז'ה רוואי צלם העיתונות המפורסם בשל תמונותיו ממלחמת האזרחים בספרד.
ביוגרפיה.
שנותיו הראשונות.
רוואי בא ממשפחה יהודית זעיר בורגנית. אביו היה יצחק לדרר, סוחר זכוכית וחרסינה יליד העיר צרבנקה (היום צפון סרביה אז האימפריה האוסטרו-הונגרית), אמו לַאוּרָה סידוורס הייתה מורה ילידת וינה, ואחיו דז'ה רוואי היה צלם. הוא למד באקדמיה למסחר בבודפשט ועבד כפקיד ב- PMKB ("הבנק המסחרי ההונגרי של פשט"). הבנק הזה היה למעשה הבנק המודרני הראשון בהונגריה במונחים של הבנקאות המודרנית. אחרי תקופה קצרה המשיך את לימודיו בווינה ובברלין. כסטודנט הצטרף לתנועה האנטי-מלחמתית והשתתף בעבודתם של "חוג גלילאו" וה"סוציאליסטים המהפכניים". הוא הפך לחבר המייסד של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית בסתיו 1918. בהשפעת בלה קון, מנהיג הרפובליקה, פרסם רוואי עבודות תאורטיות בחודשי שלטונה של הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, תוך ניתוח הבעיות של שלטון הפועלים והדיקטטורה. הוא היה בתקופה זו חבר ב"וועד הפועלים והצבא המרכזי בבודפשט".
שנים מחוץ לחוק והגירה.
לאחר דיכוי הרפובליקה הסובייטית ההונגרית עזב רוואי את הונגריה. בגלות בווינה הצטרף ביחד עם ג'ורג' לוקאץ' לקבוצה ברשות ינה לנדלר, יהודי אף הוא שכיהן כשר בממשלת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית בשנת 1919. רוואי נשאר פעיל בעיתונות של המפלגה: בשנת 1920 בשבועון "פרולטר", בשנת 1921 ב"חדשות האדומות של וינה""," ובשנת 1925 ב"מרץ החדש". בזכות פעילותו זו הוא השתתף בקונגרס הראשון של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית כחבר מזכירות הקונגרס. בשנת 1926 הפך לחבר חליף בוועד המרכזי של המפלגה יחד עם לוקאץ'. מתקופה זו חזר להונגריה מספר פעמים באופן בלתי חוקי. בשנת 1928 ארגן את עיתון המפלגה הבלתי חוקי בבודפשט. בסוף אותה השנה הפך לחבר מלא בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית. כתביו הופיעו תחת שם עט בדוי. בתחילת 1930 השתתף בקונגרס השני של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית. בקונגרס זה מסר דיווח על מדיניות המפלגה כלפי האיכרים, אך הואשם בסיעתיות ואיבד כתוצאה מכך את מושבו בוועד המרכזי.
הוא חזר שוב להונגריה בסוף 1930, שם נעצר ב־31 בדצמבר ונידון לשלוש שנות מאסר. הוא כתב שני מאמרים מרכזיים בכלא: מקומו של ארווין סבו בתנועת הפועלים ההונגרית (1931) ומרקס והמהפכה ההונגרית (1932). לאחר שחרורו, במאי 1934, נסע לפראג ולאחר מכן לברית המועצות. עד תחילת 1937 עבד בקומינטרן כחבר הוועד המנהל. הוא היה מעורב בפיתוח סוגיות תאורטיות ומעשיות של מדיניות "חזית העם" שנתמכה על ידי הקומינטרן באותה תקופה. הוא נשא לאישה במוסקבה את ליוויה גרינוולד, שהתפרסמה בתנועה הבלתי חוקית בשנת 1934. בין השנים 1937 - 1939 התגורר שוב בצ'כוסלובקיה, שם היה חבר בכתב העת קומוניסטי. לאחר הכיבוש הגרמני של צ'כוסלובקיה נמלט לברית המועצות דרך פולין ושוודיה. במהלך מלחמת העולם השנייה היה מנהל רדיו קושוט מוסקבה. הוא השתתף בקמפיין האנטי-פשיסטי בקרב שבויי המלחמה ההונגרים, בין היתר, כעורך העיתון האנטי-פשיסטי בשפה ההונגרית "המילה האמיתית""". בסתיו 1944 סיימו הוא וארנה גרה (היהודי אף הוא) את התוכנית החדשה של המפלגה.
בתפקידי מנהיגות.
רוואי שב להונגריה בנובמבר 1944. הוא היה בין ה"מוסקובאים" והיה חבר הרביעייה, אך למרות זאת לא השתייך ממש למעגל המנהיגים הפנימי הצר ביותר (לדוגמה: הושאר מחוץ ל"וועדת ההגנה" הסודית ובנוסף לכך היה כנראה תחת מעקב מתמיד). מאפריל 1945 עד 1956 היה חבר הוועד המרכזי של המפלגה ששינתה את שמה משנת 1948 למפלגת העובדים ההונגרית (MDP). בשנת 1953 צורף לוועדה הפוליטית (PB). בינתיים, משנת 1945 עד 1950, היה העורך הראשי של עיתון המפלגה "העם החופשי" (Szabad Nép). העם החופשי היה העיתון היומי של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית בין 1942 ל -1956, קודמו של עיתון "חירות העם" (Népszabadság). בשנת 1947 ייצג עם מיהאי פרקש את הונגריה בהקמת הקומינפורם, שם אולץ לבקר את עצמו בשל עמדתו שצידדה בהשארת המערכת רב מפלגתית בהונגריה, כנגד העמדה הסובייטית המקובלת של השיטה החד מפלגתית, וכן רוואי לא הזדהה עם הדיקטטורה של הפרולטריון. בשנים 1950 עד 1951 הוא מונה לסגן מזכ"ל ה- MDP. בשנים 1948 - 1953 רוואי היה הסמכות העליונה בחיי התרבות ההונגריים. לשמו נקשר פיתוח הריאליזם סוציאליסטי. ואכיפתו ללא פשרות. לשמו נקשרת גם הלאמת כל מערכת בתי הספר בהונגריה והארגון מחדש של האקדמיה הונגרית למדעים.
מעבר לפסגה.
זמן קצר לפני נפילת ממשלת ראקושי, ביוני 1953, הוא גונה על ידי מפלגה בשל השלטון היחיד שהפעיל בתחום התרבותי ולכן הורחק מהוועדה הפוליטית ומההנהגה המרכזית ואיבד גם את תיק השר בממשלה. הוא זכה לפיצוי כסגן חסר השפעה במועצה הנשיאות של הרפובליקה העממית, ומונה לעורך הראשי של כתב עת מפלגתי תאורטי. ביולי 1956, אחרי גינוי הסטליניזם על ידי חרושצ'וב הוא ביקר בחריפות את ראקושי והפך שוב לחבר בוועדה הפוליטית, יחד עם יאנוש קאדאר. במהלך מהפכת 1956 הורחק שוב מתפקידיו. ב-25 באוקטובר נמלט לברית המועצות בעזרת שגרירות ברית המועצות בבודפשט וחזר להונגריה רק באפריל 1957. לאחר המרד ודיכויו, צידד רוואי בנקמה אכזרית ביותר כלפי המורדים. לאחר שעמדתו נדחתה על ידי הרוב שעמד מאחורי יאנש קאדאר, הוא קיבל את עמדת הרוב. הוא נפטר ממחלת לב בשנת 1959 ממנה סבל במשך שנים.
תחת-א סוליימאן
ראגנרוק
היינץ אדולף לוונשטאם
היינץ אדולף לוונשטאם (באנגלית: Heinz Adolf Lowenstam; 9 באוקטובר 1912 - 7 ביוני 1993) היה פליאו-אקולוג יליד גרמניה, יהודי-אמריקאי. מפורסם בזכות תגליותיו בביו-מינרליזציה - תהליך שבו אורגניזמים חיים מייצרים בגופם מינרלים כמו המגנטיט (מינרל המכיל ברזל). הוא ידוע גם במחקריו החלוציים על שוניות האלמוגים והשפעתן על תהליכים ביולוגיים הניכרים ברצף הגאולוגי.
ראשית חייו וחינוך.
היינץ אדולף לוונשטאם נולד בשנת 1912 בשלזיה עילית, שבעבר הייתה חלק מדרום-מזרח גרמניה, אך סופחה לפולין לאחר מלחמת העולם הראשונה. אביו, קורט (1883–1965), היה אחיו הצעיר של הרב . אמו הייתה פרידה שטרנברג (נולדה בשנת 1889). להיינץ הייתה אחות צעירה, הילדגרד (הילדה), שהתחתנה עם קורט ויסנברג ולהם נולדה בת בשם דוריס.
עיר הולדתו של לוונשטאם, , ממוקמת במחוז כרייה. כבר בילדותו, בעת משחקיו על ערמות העפרות שבמכרות הסמוכים לביתו, הוקסם היינץ מגאולוגיה. על רקע המשבר הכלכלי הגדול בגרמניה בשנות העשרים של המאה העשרים, עודדה משפחתו את תחומי העניין המדעיים שלו והוא נרשם לתיכון ניסיוני שהתמקד בלימודי מתמטיקה, פיזיקה וכימיה. כאן הוא החל את אוסף המאובנים הראשון שלו ועיצב את רצונו להפוך לפליאונטולוג.
קריירה מקצועית.
לוונשטאם החל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת פרנקפורט בתחום הפלאונטולוגיה של החולייתנים, אך בהגיעו ללימודים התברר שהמסלול בו בחר עומד בפני קריסה עקב מותו של הפליאונטולוג המוביל באוניברסיטה. הוא עבר לאוניברסיטת מינכן בסתיו 1933, ולמד אצל הפרופסורים פרדיננד ברוילי , אדגר דקה והביולוג קרל פון פריש. תקופת לימודיו של לוונשטאם במינכן התרחשה במקביל לעליית היטלר והמפלגה הנאצית לשלטון, וההידרדרות החמורה במצבם של יהודי גרמניה. על פי דברי הביוגרף שלו, , "בשנת 1935, הצהיר לוונשטאם על כוונתו לערוך את מחקר השדה לדוקטורט שלו בארץ ישראל, זאת למורת רוחו של ראש המחלקה שלו שהיה פרו-נאצי". לאחר שבילה 18 חודשים בחקר הגאולוגיה של ההרים ממזרח לנצרת, הוא חזר למינכן בשנת 1936 וגילה כי חוק חדש, שהתקבל בגרמניה כשבוע לפני הגנת התזה שלו, אסר על הענקת תוארי דוקטורט ליהודים. בלית ברירה עזבו היינץ לוונשטאם ואשתו אילזה לארצות הברית והגיעו לשיקגו ביוני 1937. הוריו ואחותו הצליחו להימלט לברזיל, אך מרבית קרובי משפחתו מצד אמו נספו מאוחר יותר בשואה.