ב-20 במרץ 2017, בריאיון ל-Aol Build איימי הכריזה באופן רשמי כי הלהקה עובדת על אלבום האולפן הרביעי של הלהקה שיצא בסתיו 2017 (6 שנים לאחר Evanescence).
בפוסט אותו פרסמה איימי בפייסבוק הודיעה כי האלבום החדש ייקרא "Synthesis." על פי איימי, אלבום זה יתבסס על כלים אורגניים ואלקטרוניים כגון נבל, צ'לו וכינור - ללא גיטרות ותופים.
האלבום אשר יצא ב-10 בנובמבר 2017 מכיל קטעים נבחרים מאלבומים קודמים אשר עובדו בכלי נגינה סינתטיים ואלקטרוניים ובתוספת 2 שירים חדשים: "Imperfection" ו-"Hi-Lo" (בשיתוף לינדזי סטירלינג).
האלבום מלווה בתזמורת מלאה בניצוחו של המפיק . גרסת הדלוקס כוללת פרקי וידאו דוקומנטריים בשם "Inside Synthesis" המציגים את תהליך העבודה על האלבום.
ב-12 באוקטובר הושק לרכישה מארז DVD של המופע "Synthesis".
בספטמבר 2019 אוונסנס הכריזו על מופע משותף עם להקת Within Temptation בשם אשר תוכנן בשבע ערים באירופה באפריל 2020 אך נדחה לספטמבר 2022 לאחר התפרצות מגפת הקורונה.
בנובמבר 2019 שוחררה גרסת כיסוי של אוונסנס לשיר "The Chain" של להקת Fleetwood Mac, אשר הופק לקידום משחק הווידאו "," זמן קצר לאחר מכן יצא לשיר קליפ באווירה אפוקליפטית בבימויו של .
2020–הווה: "The Bitter Truth".
ב-17 באפריל 2020 פורסם על ידי הלהקה שמו של אלבום האולפן החמישי: ״The Bitter Truth״. בשונה מאלבומים קודמים של הלהקה, הסינגלים פורסמו בשיטת סטרימינג בתאריך ייעודי לכל סינגל. האלבום יצא לאור במלואו ב-26 במרץ 2021.
כשאיימי נשאלה על סגנון האלבום ב-Reddit ענתה: זה הולך להיות אפל וכבד, בדומה ל-The Open Door (אלבומם השני של הלהקה), אך עם נגיעות מסגנונות מגוונים.
ב-24 באפריל שוחרר הסינגל הראשון מהאלבום: ״Wasted On You" בשידור לייב ביוטיוב מלווה בקליפ אשר צולם ממכשירי הטלפון של חברי הלהקה בזמן שהם שוהים בבידוד בביתם עקב התפרצות נגיף הקורונה. הסינגל השני מהאלבום, "The Game Is Over" שוחרר ב-1 ביולי.
ב-14 באוגוסט שוחרר הסינגל השלישי: "Use My Voice" כחלק מקמפיין מטעם לעידוד הצבעה בבחירות 2020 בארצות הברית. להקלטת השיר חברו אוונסנס למספר נשים להקלטת קולות הרקע כמסר להעצמה נשית, וביניהן: לינדזי סטירלינג, שרון דל אדל, טיילור מומסון, ליזי הייל, דינה ג'ייקוב ועוד.
משמעות שם הלהקה.
משמעות המילה "אוונסנס" (באנגלית: Evanescence) היא המצב הנתון בו נמצא חומר או גורם כלשהו כאשר הוא נעלם, מתפוגג, מתכלה או מתמוסס בצורה פתאומית. בדומה להתאדות של נוזל ומים, היעלמות של חלום, תקווה או רוח רפאים. נאמר שצמד מייסדי ההרכב, בן מודי ואיימי לי, בחנו מספר אפשרויות שונות לבחירת שם ללהקתם, בפרט, השמות Childish Intentions ו-Stricken. עד שהחליטו על Evanescence. מונח זה נבחר בצורה אקראית על ידי מודי מתוך מילון אנגלי, בטענה שהוא "אפל, מסתורי ומצייר לך תמונה במחשבה", המטרה אותה רצה הצמד להשיג.
סגנון מוזיקלי.
הסגנון של הלהקה השתנה מאז הקמתה על ידי הצמד לי ומודי, ועד היום. לאחר שחרור הלהקה מהחוזה של Wind-Up Records אימצה הלהקה יותר את זרם הרוק האלקטרוני. סגנונה העיקרי של הלהקה הוא רוק בעל השפעות מזרמים שונים:
הלחנים מורכבים בעיקר מהשפעות של רוק וגראנג' משנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20, עימם מזדהים חברי הלהקה. בו בזמן מורגשת השפעת סצינות שונות ורבות, כגון: מטאל, גותיקה, מוזיקה אלקטרונית, פופ, אלטרנטיבי ומוזיקה קלאסית.
ווקאלית, מובלת המלודיה על ידי קול נשי עוצמתי בעל טון דרמטי דמוי אופראי (איימי לי), הכולל קולות שניים שמימיים על גבי קולות רקע עשירים של מקהלה.
מבחינה אינסטרומנטלית, המנגינה מורכבת לרוב מריפים מונוטוניים וסבוכים ומסולואים מהוקצעים, מהירים וחדים של גיטרה חשמלית ובנוסף מצליל כבד ועמוס של רוק על ידי שימוש מודגש בשכבות רבות של גיטרות ותופים, עם נגיעות אקוסטיות. שני הרבדים הללו מתחברים בצורה מקורית באמצעות אלמנטים נאו-קלאסיים של קלידים, אפקטים של ביטים אלקטרונים ממוחשבים ואף כלי מיתר קלאסיים (כינורות וצ'לו).
הליריקה העמוקה והספרותית והטקסטים האפלים של לי לצד הרגישות המבנית לפופ (לגאטו, בית-פזמון-בית וכדומה), מביאים ליצירה מוזיקלית הנעה בין הכוחניות והאגרסיביות הרוקיסטית של חברי הלהקה, לבין הפן הרגשי והדרמטי של לי.
השפעות מוזיקליות.
חברי הלהקה מעידים על סגנונות מוזיקליים מגוונים להם הם מאזינים, והמשפיעים עליהם במידה כלשהי ומסבירים את הגיוון ביצירתה של הלהקה:
היתר מכירה
היתר מכירה מציין מכירה של קרקע בארץ ישראל לגוי, שמטרתה להתיר מלאכות חקלאיות בשנת השמיטה. לדעת התומכים בהיתר זה, מותר לעשות בשדות המכורים לגוי עבודות האסורות בשמיטה מדרבנן, ואף לאפשר לגויים לעשות בשדות מלאכות האסורות מהתורה. חלק מהתומכים בהיתר סבורים שגם ליהודים מותר לעשות מלאכות האסורות מהתורה, כגון חרישה וזריעה. כמו כן, לדעת המתירים, הפירות הגדלים בשדות המכורים לגוי אינם קדושים בקדושת שביעית, ועל כן ניתן לסחור בהם ואף לייצא אותם אל מחוץ לארץ ישראל.
שורשי ההיתר נעוצים בתשובות של חכמי צפת מלפני כ-500 שנה. עד לפני הקמת המדינה, המכירה התבצעה באופן פרטי על ידי החקלאים; לאחר הקמת המדינה, ההיתר מתבצע באופן מרוכז על ידי הרבנות הראשית לישראל.
ההיתר היה מראשיתו שנוי במחלוקת בעולם הרבני, וגם היום הוא מעורר מחלוקת בתוך הציבור הדתי. רוב הרבנים החרדים האשכנזים מתנגדים לו לחלוטין; הרבנים הדתיים-לאומיים והספרדים ברובם מקבלים את ההיתר אך סבורים שיש להעדיף פתרונות אחרים כאשר הדבר אפשרי ולא מזיק להתיישבות היהודית; ויש גם כמה רבנים הסבורים שיש להעדיף דווקא את היתר המכירה.
רקע הלכתי.
ישנן מצוות רבות התלויות בבעלות של אדם על חפץ, ולפיכך הן פוקעות כשהבעלות עוברת לאדם אחר. כפתרון לכך ניתן למכור את החפץ לגוי על מנת להפקיע את חיוב המצווה.
בפרשת השמיטה נאמר:מהמילים "שדך" ו"כרמך" למדו חז"ל, שהאיסור לעבוד את האדמה חל רק על שדה הנמצא בבעלות יהודים, ואינו חל על שדה שנמכר לגוי. בגמרא נזכרה מכירת קרקע לגוי בקשר למצוה אחרת התלויה בארץ - תרומות ומעשרות. נאמר שם, שמכירה לגוי אינה מפקיעה מתרומות ומעשרות בארץ ישראל, אבל מפקיעה בסוריא, כיוון שהמצוות נוהגות שם מדרבנן בלבד. לפי השולחן ערוך, בזמן הגלות גם בארץ-ישראל נוהגים בתרומות ומעשרות מדרבנן בלבד, ולכן קניין הגוי מפקיע גם בארץ ישראל. תומכי ההיתר סבורים, שניתן להחיל עקרון זה גם על מצוות השמיטה, בהתאם לדעות שלפיהן מצוות השמיטה נוהגת מדרבנן בלבד (ראו שביעית בזמן הזה). להפקעה זו ישנן שלוש מטרות:
לגבי שתי המטרות הראשונות, ישנה מחלוקת גדולה בין הפוסקים האם שייכותו של השדה לגוי פותרת את הבעיה. רוב רובם של הפוסקים סוברים שאין איסור ספיחין במה שגדל בשדה של נכרי, אך יש חולקים (ראו גם במאמר יבול נוכרי).
עשיית מלאכות בקרקע שנמכרה לגוי.
בקרב התומכים בהיתר המכירה ישנן גישות שונות לגבי איסורי המלאכה לאחר המכירה.
הרב שאול ישראלי טען שהמתירים לא התירו את כל ארבעת המלאכות שמקורן בתורה: זריעה, זמירה, קצירה ובצירה. לעומת זאת, הרב שלמה זלמן אוירבך טען שהרבנים המתירים התירו לגמרי קצירה ובצירה מאחר שקדושת שביעית פקעה, ובתנאי שהקצירה והבצירה אינן נעשות לצורך הקרקע או האילן אלא רק בשביל הפירות.
קדושת הפירות בקרקע שנמכרה לגוי.
השאלה, האם ישנה קדושת שביעית בפירות שצמחו בקרקע של גוי, נוגעת גם להיתר המכירה וגם ליבול נכרי.
היישוב הישן בירושלים נהג להתיר כשיטת רבי יוסף קארו, אך הרידב"ז והחזון איש פסקו לאסור כשיטת המבי"ט, וכך למעשה נהוג בבני ברק.
בסוף ימיו, הוביל הרב יוסף שלום אלישיב את הגישה שגורסת כי יש בפירות של גויים קדושת שביעית, אולם רבני העדה החרדית טוענים שאין בפירות של גויים קדושת שביעית, ולכן מתירים לסחור ביבול נכרי ללא הגבלה. גם תומכי היתר המכירה טוענים כך, ולכן מתירים לסחור ללא הגבלה בפירות שצמחו בשדות שנמכרו לגוי.
איסור ספיחין בקרקע שנמכרה לגוי.
ישנה הסכמה גורפת כמעט, שגזירת ספיחין אינה חלה על שדות של גויים שעובדו על ידי גויים. לעומת זאת, הרדב"ז כתב שאיסור ספיחין חל על עבודה של ישראל בשדה של גוי, ולכן רק כשהיהודי עובד בהיתר, לפי אחת השיטות בסעיף הקודם, התוצרת החד-שנתית מותרת באכילה.
המתנגדים להיתר המכירה טוענים, שייתכן כי איסור ספיחין חל על פירות שגדלו בשדה גוי בעבודת גוי שאורגנה על ידי יהודי, או שיש חובה על הגוי למכור אותם ליהודי. בנוסף, המתנגדים להיתר המכירה חוששים שמא גם על מלאכות מדרבנן חל איסור ספיחין. הרב זלמן נחמיה גולדברג כתב שאיסור ספיחין לא חל כלל על פירות שאינם קדושים בקדושת שביעית, כך שמי שסובר שפירות גוי אינם קדושים בקדושת שביעית (כבסעיף הקודם) לא צריך לחשוש לספיחין.
הצורך בהיתר.
מקובל בהלכה שאין להשתמש בהיתרים גורפים שכאלו אלא כאשר יש צורך גדול לכך. לכן מוסכם כמעט על כל הרבנים מאז ייסודו של ההיתר במאה ה-19 ועד היום, כי השימוש בהיתר המכירה הוא רק מפני הצורך ההכרחי לקיום ההתיישבות והחקלאות היהודית, המחייב את השימוש בו. והרבנים שפעלו על פי ההיתר ציינו את המציאות הדוחקת המחייבת את שימוש בו וציינו כי ההיתר ניתן רק בהתאם לצורך זה וגם בעתיד הוא רלוונטי רק בכפוף לכך. גם המתנגדים להיתר המכירה התייחסו ברובם לטיעון ההכרח וטענו כי המצב אינו מחייב שימוש בהיתר (הגם שלשיטת חלק מהם אין להשתמש בהיתר בשום תנאי).
הטענות לגבי הצורך בהיתר כללו: