ה״א המגמה בדקדוק העברי, היא דרך לציין מגמה וכיוון. היא נוספת בסוף המילה, לרוב למילים המציינות כיוון (ימינה־שמאלה, צפונה־דרומה, אחורה־קדימה), מקומות מופשטים (החוצה־פנימה) ואף מקומות מוגדרים (ארצה, הביתה, העירה). במקרא ה״א המגמה באה גם בשמות מקומות כגון ירושלימה, מצרימה (ראו להלן). השימוש בה דומה לשימוש במילות היחס אל/ל־, ואפשר להחליף בין שתי הצורות (ולפיכך אפשר לראות בה מעין יחסה):
"לפנות ימינה = לפנות לימין", "חזרתי הביתה = חזרתי אל הבית", (), ().
בשונה מהה"א המציינת נקבה (גדולה, אכלה, מילה) הנהגית במלרע, בכל מילה שהה״א בה היא ה״א המגמה ההגייה מלעילית.
כבר בספרות התנאים מוזכרת ה"א המגמה:
שימוש.
ה״א המגמה בשמות מקומות.
בתנ״ך השימוש בה״א המגמה בשמות מקומות רגיל ונפוץ: מצרימה, ירושלימה, בבלה, צרפתה.
בעברית החדשה לא מקובל שימוש כזה, אך בתחילת תחיית העברית מתועדים שימושים דומים. למשל בתרגיל "מודה אני לשחקן" שכתב ז׳בוטינסקי בשביל להקת תא״י מופיע:
בשיר "בואי לאילת", שכתב ירון לונדון ושר ליאור ייני, מופיע באחת השורות המשפט
בימינו יש שמות יישובים שה״א המגמה מצורפת אליהם לכתחילה: נֵס צִיּוֹנָה (נס לציון), יָטְבָתָה (ליטבת).
דוברים רבים נוקטים מבנה מעין זה גם לשמות ערים המכילים נסמך וסומך. תל אביב ← "תל אביבה". אף על פי כן ה״א המגמה באה במקרא בנסמך ולא בסומך (), ולפיכך ציון המגמה בדרך המקרא הוא תִּלָּה אָבִיב.
גיבוב מילות יחס בצורות עם המגמה.
כאמור לה״א המגמה יש משמעות דומה למשמעות מילות היחס ל־ ואל, ולכן אין צורך לצרף אותן לצורות אלו (וכך גם את מילות היחס ב־ מ־ או מן. השוו: מימינה – מלימין). עם זאת לעיתים מילות יחס מיותרות מצורפות לצורות שכבר יש בהן ה״א המגמה, מתוך חוסר הבנה שהצורות כבר מציינות כיוון, וגם בעקבות שימוש רב בהן ושחיקת משמעותן. תהליך זה נקרא גיבוב, והוא מתועד הן בעברית המקראית הן בעברית החדשה.
הדוגמה הבולטת ביותר לתהליך כזה היא הצורות לְמַעְלָה, לְמַטָּה. הצורות "מעלה" ו"מטה" מכילות את ה״א המגמה וציינו במקורן כיוון, אך מרוב שימוש בהן היו הצורות "למעלה" ו"למטה" לנפוצות יותר במקרא לעומת נרדפותיהן מַעְלָה, מַטָּה ומִמַּעַל.
יש במקרא גם צורות מגובבות חריגות: לַצָּפוֹנָה () לַנֶּגְבָּה (באותו פסוק), ולַמִּזְרָחָה (), ובספרות חז"ל יש מִמַּעֲרָבָה, מִחוּצָה לָאָרֶץ ועוד.
לא תמיד שימוש רב גורם לגיבוב. למשל הצורה שָׁמָּה רגילה במקרא גם במשמעות לְשָׁם: "אִמָּלְטָה נָּא שָׁמָּה" (), וגם במשמעות "שָׁם": "שָׁמָּה קָבְרוּ אֶת אַבְרָהָם וְאֵת שָׂרָה אִשְׁתּוֹ" (), אך עם זאת לא מצוי "לְשָׁמָּה".
כיום יש שנוקטים לְהֵנָּה (במקום הֵנָּה, לְכָאן או לְפֹה), מֵאָחוֹרָה (במקום מֵאָחוֹר), מִקָּדִימָה (במקום לְפָנִים), ובצורות לְמַעְלָה ולְמַטָּה (שבעצמן מגובבות) נוצר עוד גיבוב – לִלְמַעְלָה, לִלְמַטָּה.
גיבוב דומה מופיע גם במילים שאין בהן ה"א המגמה: "מִמִּזְּמַן", "מִמִּקֹּדֶם", "מִמִּתַּחַת", "כְּכָזֶה", "כְּכָאֵלֶּה", "כְּכִמְעַט", "לְלִפְנֵי".
חטיבת פארן
חטיבת פארן היא חטיבה מרחבית תחת פיקודה של עוצבת אדום, בפיקוד הדרום של צבא ההגנה לישראל.
החטיבה מופקדת על אזור מערב הנגב והגבול עם מצרים. בסיסה של מפקדת החטיבה הוא בסיס קציעות אשר במערב הנגב סמוך ליישובים ניצנה וכמהין.
החטיבה נקראת על שם נחל פארן.
היסטוריה.
החטיבה הוקמה ב-28 בנובמבר 2018. החטיבה החליפה את החטיבה המרחבית שגיא שהייתה אחראית על מערב הנגב וגבול מצרים, ונסגרה. גדודי המילואים של חטיבת שגיא הועברו לחטיבת יואב ואוגדת עזה ובחטיבת פארן נותרו הגדודים הסדירים. עם הקמתה צורפו לחטיבה גדוד קרקל וגדוד ברדלס, גדודי חי"ר גבולות סדיר מעורבים.
חטיבת פארן ייחודית ביחס לשאר חטיבות צה״ל בהיותה חטיבה מרחבית וסדירה כאחד. נכון לשנת 2019, פרט לפארן קיימות רק עוד שתי חטיבות שעונות על שתי הגדרות אלו- עוצבת חירם וחטיבת הבקעה.
תחום ההתמחות של החטיבה הוא הגנת גבולות, והיא צפויה לשמש בתפקיד זה באזורים נוספים מלבד בגזרתה הקבועה.
IPython
IPython (קיצור של: "Interactive Python") הוא מעטפת פקודה עבור מחשוב אינטראקטיבי במספר שפות תכנות. במקור, פותחה מעטפת הפקודה עבור שפת פייתון, המציעה אינטרוספקציה של טיפוסים, מדיה עשירה , בדיקת נכונות תחביר המעטפת, השלמה אוטומטית של שורת פקודה והיסטוריה של הקבצים שנכתבו ו/או נערכו. "IPython" מספק את התכונות ("פיצ'רים" ) הבאות:
Bordetella pertussis
Bordetella pertussis (בקיצור: "B. pertussis", בתעתיק לעברית: בורדטלה פרטוסיס) הוא חיידק גראם-שלילי, אווירני, פתוגני, בעל צורה נקדית-מתגית (coccobacillus) עטוף קפסולה, מהסוג "Bordetella", והוא מחולל מחלת השעלת. בדומה ל-"B. bronchiseptica" (מין קרוב, שתוקף בעלי חיים כלביים וגורם להם למחלת שעלת המכלאות, אך רק לעיתים רחוקות בני אדם, "B. pertussis" בעל יכולת תנועתית. הגורמים לאלימות שלו כוללים רעלן שעלת (pertussis toxin), סיבי המאגלוטינין (filamentous haemagglutinin), פרטקטין (pertactin), פימבריה (fimbria) וציטוטוקסין של קנה הנשימה (tracheal cytotoxin).
החיידק מתפשט על ידי טיפות הנוצרות משיעול או התעטשות) באוויר; תקופת הדגירה שלו הוא 9–10 ימים בממוצע (בטווח של 6–20 ימים). בני האדם נחשבים כמאגר הידוע היחיד עבור "B. pertussis". הגנום המלא של "B. pertussis" מורכב מ-4,086,186 צמדי בסיסים, כפי שפורסם בשנת 2003.
שעלת.
השעלת בעולם.
השעלת היא דלקת זיהומית של מערכת הנשימה המאופיינת בהתקפים פתאומיים של שיעול רצוף הנגמרים בשאיפה שורקנית כאשר החולה שואף אוויר. תופעה זו נקראת באנגלית Whooping. על-פי ארגון הבריאות העולמי נמנית המחלה כאחת מעשר המחלות הקטלניות בעולם. בארצות הברית המחלה קטלה בין 10,000 ל-20,000 איש בשנה לפני הנהגתו של החיסון. עם הנהגת החיסון הדבר השתנה; בין השנים 1985 לבין 1988, מתו פחות מ-100 ילדים בשנה משעלת. על פי ארגון הבריאות העולמי, כ-39 מיליון בני אדם נדבקו בשנת 2000, וכ-297,000 מתו. קיים גרף שבו ניתן לראות את ההשפעה הדרמטית של הנהגת החיסון באנגליה.
שעלת בישראל.
החיסון נגד מחלת השעלת נכלל בתוכנית חיסוני השגרה של תינוקות החל משנת 1957. מאז, פחתה התחלואה ב-90%. בשנת 2002 הוחלף החיסון ה"תאי" (DTP) בחיסון חדש "לא תאי" (אסלולרי - DTaP). עם תחילת השימוש בחיסון החדש, פחתה בהרבה שכיחות תופעות הלוואי (החולפות) של החיסון. בשנים 2004–2006 שיעור עלו התחלואה בשעלת בישראל פי-14 בממוצע לעומת השנים 1996–1998 והעלייה נמשכת עד היום.
מגמת העלייה בתחלואה נצפית בכל קבוצות הגיל, אך במיוחד בתינוקות מתחת לגיל שנה ובילדים בני 5–14 שנים. בין הסיבות שמונים לעליה זו בתחלואה מזכירים את השיפור בשיטות האבחון המעבדתי, עליה במודעות של רופאים לקיום המחלה בכל גיל, וכן את הדעיכה בחסינות עם הגיל. תופעה זו של עליה בתחלואה ארעה במדינות מפותחות רבות. שיעור התחלואה עדיין נמוך בהרבה מזה שהיה לפני שהופעלה תוכנית החיסון נגד שעלת.
לשם שיפור התוכנית למניעת מחלת השעלת, הוסיף משרד הבריאות, החל משנת 2005, מנת חיסון נוספת בכיתות ב', והחל משנת 2008, מנת חיסון נוספת גם בכיתות ח'. בשנת 2015 הוסף חיסון שעלת לנשים הרות על מנת להעניק הגנה לתינוקות מהלידה ובחודשים הקריטיים הראשונים בחייהם.
החיידק "Bordetella pertussis".
החיידק "B. pertussis" מדביק את המאחסן על ידי יצירת מושבות על גבי תאי האפיתל בריאות. החיידק מכיל חלבון שטח, המאגלוטינין אדהזין סיבי הנקשר אל לסולפטידים (סוג של סולפוגליקוליפידים, שהם גליקוליפידים מכילים קבוצת סולפט - גופרה) המצויים על גבי הריסונים (cilia) (שערות דמויות ריסים בתאים של איקריוטים) של תאי האפיתל. לאחר שהחיידק נאחז באפיתל הוא מייצר ציטוטוקסין של קנה הנשימה, אשר מפסיק את תנועת הריסונים (cilia). מה שמונע פעולת הריסונים לבצע את הניקוי מפסולת מן הריאות, ולכן הגוף מגיב על ידי גרימת השיעול אצל המאחסן. שיעולים אלה גורמים לחלק מן החיידקים להתפרץ לאוויר, אשר עלולים מרגע זה ואילך להדביק מאחסנים אחרים.
ל-"B. pertussis" יש את היכולת לעכב את פעילות המערכת החיסונית של המאחסן. הרעלן, המכונה רעלן שעלת (או PTx), מעכב צימוד חלבון G המסדיר אדנילט ציקלאז (adenylate cyclase) המתווך בתהליך ההמרה של ה- ATP ל-AMP. ציקלי מה שיכול לגרום להפרעה במנגנוני איתות תאיים ולמנוע מהפגוציטוזיס, מלהגיב נכון לזיהום. PTx, הידועה בעבר כגורם מקדם לימפוציטוזה, גורם לירידה בחדירת לימפוציטים לבלוטות הלימפה, מה שיכול להוביל למצב המכונה לימפוציטוזה, עם ספירת לימפוציטים מלאה של מעל 4000 / μl במבוגרים ומעל 8000 / μl ילדים. תופעה זו ייחודית בכך שבזיהומים חיידקיים רבים מודגמת במקום זה שליטה נויטרופילית.