רבים משיריו מטיפים לעקרונות דת הראסטפארי.
ביוגרפיה.
וינסטון רודני נולד במרץ 1945 בסנט אנ'ס ביי, בילדותו הושפע רבות מהמנהיג האמריקאי-אפריקאי מרקוס גארבי.
בשנת 1969 נפגש רודני עם בוב מארלי ועם מפיקו, קלמנט "קוקסון" דוד, בעל חברת התקליטים "Studio One" שלקח אותו תחת חסותו.
לפני השקת אלבום הבכורה עם הזמר לארי מרשל, שינה רודני את שמו לברנינג ספיר.
מאמצע שנות התשעים חי ברנינג ספיר יחד עם אשתו סוניה רודני ברובע קווינס שבניו יורק.
דיסקוגרפיה.
משנת 1969 הוציא ברנינג ספיר 49 אלבומים:
פרסים.
ברנינג ספיר זכה פעמים בפרס גראמי בקטגוריית אלבום הרגאיי הטוב ביותר, בשנת 2000 על האלבום "Calling Rastafari", ובשנת 2009 על האלבום "Jah Is Real".
כמו כן הוא היה מועמד לפרס 12 פעמים.
פיונגצ'אנג
פיונגצ'אנג (בהנגול: 평창; בהנג'ה: 平昌) היא נפה במחוז קאנגוואן שבצפון-מזרח קוריאה הדרומית. פיונגצ'אנג שוכנת בדרום-מרכז מחוז קאנגוואן בהרי טאיביק בגובה של כ-700 מטר מעל פני הים כ-180 ק"מ דרום-מזרחית לבירה סיאול. ע"פ מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2020 אוכלוסיית הנפה מנתה 39,258 תושבים בשטח של 1,464 קמ"ר. המקום ידוע באתר הסקי שלו ובמספר מקדשים בודהיסטיים השוכנים בתחומו, והידוע שבהם הוא מקדש וולג'ונגסה (월정사).
ב-6 ביולי 2011 נבחרה פיונגצ'אנג לארח את אולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018). העיר גברה על שתי יריבותיה, אנסי בצרפת ומינכן בגרמניה, לאחר שהתמודדה ללא הצלחה על אירוח המשחקים גם בשנים 2010 ו-2014.
דונסקאיה צאריצה
נהר דונסקאיה צאריצה (ברוסית: Донская Царица) הוא נהר בדרום רוסיה, היובל השמאלי של דון. הנהר זורם בשטח של מחוז וולגוגרד תחילה לכיוון צפון-מערב ולאחר מכן לכיוון דרום-מערב.
מקור המים העיקרי של הנהר הוא שלגים. לאורך הנהר נבנו מספר כפרים.
הנהר נשפך למאגר מים "צימליאנסקי" שנבנה בשנת 1948 במסגרת בניית תחנת כוח הידרואלקטרית.
סרגוס
סרגוס (שם מדעי: "Diplodus") הוא סוג של דג ים ממשפחת הספרוסיים ובו 23 מינים. חלק מהמינים מצויים בחופי ישראל, בייחוד הסרגוס המסורטט.
מיון.
להלן רשימת המינים הקיימים בסוג סרגוס, והשמות הקיימים בעברית:
דידי בביקיני
מישקובה
נהר מישקובה (ברוסית: Мышкова) הוא נהר בדרום רוסיה, היובל השמאלי של דון. הנהר זורם בשטח של מחוז וולגוגרד תחילה לכיוון צפון-מערב ולאחר מכן לכיוון דרום-מערב.
שלגים מהווים את מקור המים העיקרי של הנהר. לאורך הנהר נבנו מספר סכרים.
הנהר נשפך למאגר מים "צימליאנסקי" שנבנה בשנת 1948 במסגרת בניית תחנת כוח הידרואלקטרית, 730 ק"מ במעלה נהר דון.
אקסאי
נהר אקסאי (ברוסית: Аксай) הוא נהר בדרום רוסיה, המהווה ערוץ משני של נהר הדון. הנהר זורם לאורך 79 קילומטרים בשטחו של מחוז רוסטוב.
מקור השם הוא במילה הטורקית "אקסאי", שפירושה "זרם לבן".
מקור המים העיקרי של הנהר הוא מי שלגים. על שפת הנהר נבנו הערים נובוצ'רקסק ואקסאי (במקום בו חובר הנהר אל הדון).
השטח בין אקסאי לבין הדון מנוצל לגידולים חקלאים ובמיוחד ירקות ואבטיחים.
חסידות סיגעט
שושנה שילוני
שושנה שִילוֹנִי (נולדה ב-6 בדצמבר 1932 בבוצ'אץ', גליציה המזרחית, פולין) היא סופרת ילדים ונוער ואשת חינוך ישראלית, אשר כתיבתה מתמקדת בתיעוד ובהנצחת השואה.
ביוגרפיה.
ילדותה בפולין.
שילוני נולדה לרחל ומאיר בְּרֶכֶר בעיר בוצ'אץ', אשר מצויה בימינו בשטח אוקראינה, בעת שהייתה תחת שליטת פולין. סבה גדליהו שירת בצבא האימפריה הרוסית ולאחר מלחמת רוסיה–יפן ערק מהצבא והיגר לפולין. בספטמבר 1939 פלש הצבא האדום לשטחי פולין מתוקף הסכם ריבנטרופ–מולוטוב והעיר בוצ'אץ' נכבשה. ב-22 ביוני 1941 תקפו הגרמנים את כוחות הצבא האדום במסגרת מבצע ברברוסה, בראשית יולי נפלה בוצ'אץ' לידי הוורמאכט ומיד החלו ברדיפת יהודי העיר.
כל משפחתה: הוריה, אחותה רבקה, אחיה אברהם, סבה גדליהו וסבתה לאה נספו בשואה. שושנה ניצלה, מאחר שהועברה קודם לכן על ידי הוריה לכפר אוקראיני בשם פושקובצה, שם הוסתרה בעליית גג על ידי בת משפחה נוצרית. במרץ 1944 שחרר הצבא האדום את האזור.
בישראל.
במאי 1946 עלתה דרך נמל קונסטנצה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער והתחנכה בבית הספר מקוה ישראל, שם פגשה את בעלה יצחק, והשניים נישאו ב-1950. שילוני עבדה שנים רבות כמזכירה במוסדות חינוך שונים ובמקביל פרסמה שבעה ספרי ילדים ונוער, העוסקים בתיעוד ובהנצחת השואה ומהווים חומר עזר להוראת השואה במוסדות החינוך בישראל. סיפוריה התפרסמו גם בעיתוני הילדים: "דבר לילדים", "הארץ שלנו" ו"זרקור".
שילוני היא חברת הסומליו"ן (ארגון של סופרי הילדים והנוער בישראל). מתגוררת בראשון לציון, נשואה, אם לשני בנים.
יוהנה ז'בוטינסקי
סירקיס
הלפרט
Baby Don't Cry (Keep Ya Head Up II)
אוגסבורג איירווייז
אוגסבורג איירווייז (בגרמנית: Augsburg Airways) הייתה חברת תעופה גרמנית אשר חדלה מפעילות ב-26 באוקטובר 2013. בסיסה היה בנמל התעופה מינכן פרנץ יוזף שטראוס, חברה לשעבר בלופטהנזה רגיונל, אשר הפעילה טיסות פנימיות בגרמניה וטיסות בינלאומית במרחב האירופי.
תולדות החברה.
חברת התעופה הוקמה בשנת 1980 תחת השם אינטרוט אירוויז (Interot Airways), והחלה בפעילות סדירה בטיסות בין אוגסבורג לדיסלדורף בשנת 1986. בשנת 1993 החלה להפעיל טיסות שכר ליעדים באירופה.
בשנת 1996 החל שיתוף הפעולה עם לופטהנזה, המהלך לווה בשינוי שם החברה לשמה הנוכחי. בשנת 2003 הצטרפה ללופטהנזה רגיונל.
בשנת 2013 נכנסה החברה לקשיים כספיים וארגוניים, ובעקבות זאת, ב-26 באוקטובר באותה שנה, ביצעה החברה את טיסתה האחרונה והיא פשטה רגל.
תקיפת הקרקע
אזרחות ארץ-ישראלית
אזרחות ארץ-ישראלית ניתנה על ידי שלטונות המנדט הבריטי לתושבי ארץ ישראל. בהודעה שפרסמה ממשלת המנדט הבריטית ביולי 1922 נקבע שהאזרחות תינתן בשווה לכל תושבי ארץ ישראל, יהודים וערבים, אך שייקבעו הסדרים להקל על יהודים שיעלו אליה לרכוש אזרחות ארץ-ישראלית. באוגוסט 1925 התפרסמה פקודת ההתאזרחות במלואה, ותוקף כניסתה נקבע ל-1 באוגוסט.
פקודת האזרחות.
באוגוסט 1925 נכנסה לתוקף פקודת האזרחות, שקבעה את הכללים לקבלת אזרחות ארץ-ישראלית. בפקודה נקבעו תנאי מעבר:
לגבי הנולדים בארץ ישראל נקבע ש:
כן נקבע שאשתו של אזרח ארץ-ישראלי נהיית אוטומטית לאזרחית ארץ-ישראלית ואשתו של נתין זר מאבדת את הנתינות הארץ-ישראלית.
לגבי התאזרחות נקבע שעל המתאזרח לעמוד בכללים הבאים, ושהסמכות לאשר התאזרחות נתונה בלעדית לנציב העליון ואין על החלטותיו רשות ערעור:
כן נקבע שהממשלה רשאית לשלול את האזרחות הארץ-ישראלית ממי שמתגורר מחוץ לארץ ישראל במשך שלוש שנים.
באוגוסט 1939 התפרסם צו חדש של דבר המלך במועצה, על פיו אזרחות ארץ-ישראלית לא תנתן יותר באופן אוטומטי לאישה הנישאת לאזרח ארץ-ישראלי. אף על פי שהשלטונות קבעו את תחולת החוק ל-25 ביולי 1939, קבע השופט אוליבר פלאנקט שהשינוי נכנס לתוקפו רק עם פרסומו בסוף אוגוסט 1939.
התאזרחות יהודים.
יהודים רבים שעלו לארץ ישראל נמנעו מקבלת אזרחות ארץ-ישראלית בגלל רצונם לשמור על נתינותם הזרה והזכויות הנלוות לה. דבר זה הביא לוויכוח חוצה מפלגות בדבר הזכות של מי שאינם אזרחי ארץ-ישראל להצביע בבחירות לוועד הלאומי. יד המתנגדים הייתה על העליונה ונקבע שלא תנתן זכות הצבעה לתושבים זרים. מדי פעם יצא הוועד הלאומי בתעמולה למען התאזרחות. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, פנו שלטונות צרפת והקונסול של פולין אל אזרחיהם בארץ ישראל בדרישה להרשם לגיוס. פנייה זאת הביאה להגברת הגשת הבקשות להתאזרחות בארץ ישראל.
במפקד שנערך בתחילת מרץ 1937 ביוזמת ההסתדרות בקרב ציבור הפועלים, חברי ההסתדרות, הפועל המזרחי, פועלי אגודת ישראל והתאחדות התימנים, שהקיף כמחצית מהיישוב היהודי בארץ ישראל, נמצא ש-35.4% היו בעלי אזרחות ארץ-ישראלית ובניכוי עולים חדשים שלא היו זכאים להתאזרח נמצא ש-47.9% מהזכאים לבקש להתאזרח ניצלו את האפשרות הזאת.
שאלת האזרחות הייתה נבדלת משאלת הזכות לעלות לארץ ישראל והעולים נדרשו להתגורר שנתיים בארץ ישראל לפני שיכלו לבקש אזרחות ארץ ישראלית.
בקרב הערבים.
בקרב הערבים עלו תלונות לגבי סירוב ממשלת המנדט להעניק אזרחות ארץ-ישראלית לקבוצות שונות. ראש עיריית בית לחם טען בשנת 1937 שכ-40,000 מהגרים מארץ ישראל, בעיקר בדרום אמריקה, שאינם מעוניינים לשוב לארץ ישראל מבקשים אזרחות ארץ-ישראלית מכיוון שהממשלה הטורקית אינה מכירה באזרחותם אצלה, והם נותרו חסרי אזרחות.
לאחר תום המנדט.
עם הקמת מדינת ישראל היו רק כ-400,000 מתושביה אזרחים ארץ-ישראליים וותיקים. באופן כללי, מוסדות המדינה קבעו שהאזרחות הארץ-ישראלית פקעה עם תום המנדט הבריטי. בעיתונות נכתב על כך, באופן פיוטי, שאולי כל אזרחי המדינה, כולל נשיא המדינה הם זרים בארצם. בהתאם לכך לא הונפקו דרכונים ליוצאים לחוץ לארץ אלא תעודות מסע. גם בתי המשפט בישראל קבעו כמעט בכל המקרים בהם הנושא נדון, שעד חקיקת חוק האזרחות היו תושבי מדינת ישראל חסרי אזרחות.