בחלק מן המקרים נדרש פיקוח על מנת למנוע הריסה או הטיה מגמתית של המשימה.
ז'אן-פייר מלוויל
ז'אן-פייר מלוויל (בצרפתית: Jean-Pierre Melville; 20 באוקטובר 1917–2 באוגוסט 1973) היה במאי ושחקן קולנוע צרפתי, יהודי. מלוויל נולד בשם ז'אן פייר גרומבאך (Jean-Pierre Grumbach), ומאוחר יותר אימץ את השם- מלוויל – בהיותו לוחם המחתרת הצרפתית, מלחמת העולם השנייה כמחווה לסופר האהוב עליו ביותר, הרמן מלוויל. עם שם זה נשאר גם לאחר תום המלחמה.
קורות חיים.
מלוויל נולד בפריז, צרפת, למשפחה יהודית מאלזס. מגיל צעיר היה פוקד את אולמות הקולנוע מדי יום. הוא שירת במלחמת העולם השנייה, תחילה בצבא הבריטי, והשתתף במבצע דרגון. כשחזר מהמלחמה הוא הגיש בקשה ב-SNTPCT (האיחוד הלאומי של טכנאים ועובדי הפקה קולנוע וטלוויזיה) להיות עוזר במאי ונדחה. כתוצאה מכך, החליט לביים את סרטיו בגפו. מלוויל הפך לבמאי עצמאי. את סרטו הראשון, "שתיקת הים", (Le Silence de la Mer) משנת 1949 כתב, הפיק, ביים וערך, מה שהפך אותו למודל לחיקוי בקרב אנשי הגל החדש בקולנוע הצרפתי כבמאי השולט באופן עצמאי על יצירתו.
מלוויל נודע בסרטיו הטרגיים והמינימליסטיים בקטגוריית הפילם פוליסייר, הפילם נואר הצרפתי, אף שביים גם כמה דרמות ועיבודים ספרותיים כגון "ילדים נוראים", על פי ז'אק קוקטו, ו-"ליאון מורין, כומר", על פי רומן מאת באטריס בק. הסרט "הסמוראי" (1967), בכיכובו של אלן דלון, שהיה השחקן המועדף עליו, נחשב ליצירת המופת שלו. גם סרטו "בוב המהמר" (1956), נחשב לאבן-פינה בסוגו. סרטו "צבא הצללים" (1969), על פי רומן של ז'וזף קסל, נחשב לאחד הסרטים הטובים ביותר על המחתרת ותקופת הכיבוש הנאצי בצרפת. "המעגל האדום" (1970), בכיכובם של איב מונטאן, אלן דלון, בורביל וג'אן-מריה וולונטה, נחשב אף הוא כפסגה ביצירתו. מלוויל העניק חשיבות רבה לתסריט, למורכבויות סיפוריות ולשימור מתח פסיכולוגי לאורך כל הסרט. לעיתים קרובות סרטיו פסימיים וחוקרים את הצדדים האפלים של האדם. בעזרת יכולת נדירה של התבוננות בנפש האדם, הצליח מלוויל לזכות באהדת הקהל וכן באהדת הביקורת, ששיבחה את סרטיו.
מלוויל היה אחד הבמאים הראשונים שצילמו בלוקיישנים אמיתיים ולא בתוך אולפן ובכך השפיע מאוד על סרטי הגל החדש. הוא הופיע בתפקיד משני בסרטו של ז'אן-לוק גודאר "עד כלות הנשימה", ואף עזר לו בעריכת הסרט (סגנון ה"ג'אמפ-קאט" החדשני לאותה התקופה). בשנת 1963 היה חלק מחבר השופטים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-13 בברלין.
מלוויל ביים 13 סרטים באורך מלא, חצי מהם סרטי פשע. הוא היווה השראה והשפיע על במאים כז'אן-לוק גודאר, קוונטין טרנטינו, מרטין סקורסזה וג'ון וו. מלוויל היה רווק מושבע, אינדיבידואל אדוק (שנודע כדון-ז'ואן), הסתובב תמיד עם משקפי שמש כהים (גם בלילות) וחי הרחק מעין-הציבור. הוא נפטר בפריז בגיל 55 מהתקף לב.
שם קוד מלוויל.
בשנת 2008 הופק סרט תיעודי באורך 26 דקות, שנקרא "שם קוד מלוויל" (Code Name Melville), החושף את תפקידו החשוב של מלוויל בהתנגדות הצרפתית במהלך מלחמת העולם השנייה ובגישתו לעשיית סרטים.
שירת היפה והחייה
רקע
רקע (באנגלית: Setting) הוא מכלול הדברים אשר נותנים את הטון בהם מתרחש הסיפור, כולל זמן, תפאורה ומיקום. רקע מיוחס גם כסביבה חברתית המערבת אלמנטים כתרבות, גאוגרפיה ותקופות זמן היסטוריות. יחד עם עלילה, סגנון, דמות ותמה, הרקע נחשב לאחד המרכיבים הבסיסיים בסיפורת.
לרקע תפקיד חשוב בעלילה, כמו למשל סיפורי אדם נגד הטבע או אדם נגד חברה. בכמה מהסיפורים, הרקע הופך לדמות משל עצמו. בתפקיד זה הוא מיוחס ככלי עלילתי או כטכניקה ספרותית.
סוגי רקעים:
ערי הזהב הנסתרות (ספר)
ערי הזהב הנסתרות (באנגלית: The King's Fifth - בתרגום חופשי "החמישית של המלך") הוא רומן היסטורי לילדים מאת סופר הילדים האמריקני סקוט אודל אשר יצא לאור לראשונה בארצות הברית בשנת 1966.
הספק עוסק בקונקיסטאדורים וביחס של הכובשים לעמים הילידיים של יבשת אמריקה, וכן מעלה סוגיות של מצפון ומוסר מול תאוות בצע.
הספר היווה מקור השראה לסדרת האנימה "ערי הזהב הנסתרות".
תקציר העלילה.
בשנת 1540 מצטרף אסטבן דה סנדובל (Estéban de Sandoval), צייר מפות בן חמש-עשרה, למשלחת ספרדית אל אזור סיבולה (Cìbola) המסתורי (באזור דרום-מערב ארצות הברית של ימינו) בחיפוש אחר שבע ערי הזהב של סיבולה. הזהב אינו מעניין אותו; הוא חולם לצייר מפות של אזורים המסומנים בינתיים כ"לא ידוע". בין חברי המשלחת: קפיטן מנדוסה (Captain Mendoza) האכזר וצמא-הזהב וכן זיאה טרויאנו (Zia Troyano), מתורגמנית בת שלוש-עשרה מבני הנאיאריט. שנתיים מאז יציאת המשלחת אסטבן בן השבע-עשרה הוא היחיד ששרד מכל חבריה (מלבד זיאה, אשר שבה לכפרה). הספר כתוב בצורת זכרונותיו של אסטבן, היושב כעת בכלא בוראקרוס שבמקסיקו, מואשם בכך שלא מסר חמישית מן האוצר שמצאו לקופת המלך כנדרש בחוק. אסטבן כותב כדי להבין את עצמו, להבין מה אירע לו במהלך השנתיים הללו של קדחת הזהב המאיימת על כל חברי המשלחת והאם בעקבות כל מה שקרה הוא ראוי עדיין להיקרא אדם.
עיבוד טלוויזיוני.
בתחילת שנות השמונים הופקה סדרת האנימה "ערי הזהב הנסתרות" (בצרפתית: Les Mystérieuses Cités d'Or) אשר היא עיבוד חופשי לרומן. מלבד אלמנטים בסיסיים שזהים בין הסדרה לספר (כמו שמות הדמויות, התקופה בה מתרחשת העלילה ומסעותיהם של הכובשים הספרדים ביבשת אמריקה בחיפוש אחר זהב) עלילת סדרת האנימציה שונה באופן מהותי מעלילת הספר ומכילה אף מוטיבים של פנטזיה ומדע בדיוני (כגון גזע של חייזרים ומכונות תעופה משוכללות). הסדרה אשר שודרה בישראל בערוץ הראשון בסוף שנות השמונים, זכתה לפופולריות בקרב ילדי ישראל.
הביטחון המרכזי
ת'ורה ברץ'
ת'ורה ברץ' (באנגלית: Thora Birch; נולדה ב-11 במרץ 1982) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית ממוצא יהודי. מועמדת פרס באפט"א על תפקידה בסרט "אמריקן ביוטי" מועמדת פרס גלובוס הזהב על תפקידה בסרט "העולם שבפנים" ומועמדת פרס אמי על תפקידה בסרט הטלוויזיה "הומלסית בהרוואד, סיפורה של ליז מורי"
ביוגרפיה.
ברץ' נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, בתם של שחקני הפורנו ג'ייק ברץ' (ממוצא גרמני-יהודי) ושל קרול קונורס (ממוצא סקנדינבי וקנדי-צרפתי), ששיחקו בסרט "גרון עמוק". יש לה אח צעיר יותר בשם קיאן בולט. היא נקראה על שמו של אל הרעם תור, מהמיתולוגיה הנורדית. הוריה של ברץ' משמשים בתור המנהלים האישיים שלה משהייתה בת 6.
קריירת משחק.
הוריה של ברץ' דחפו אותה בילדותה לפרסום וסידרו לה בגיל ארבע מספר תפקידים בפרסומות.
הופיעה בטלוויזיה כשהייתה בת שש בסדרת הסיטקום "יום אחרי יום".
באותה עת הופיעה גם בקולנוע בסרט הילדים "אוכל האנשים הסגולים" בתור הילדה מולי ג'ונסון.
התפקיד זיכה את ברץ' בפרס השחקנית הטובה ביותר מתחת לגיל תשע.
ב-1990 שיחקה בעיבוד הטלוויזיוני לסרטו של רון הווארד "הורים במשרה מלאה".
ברץ' התמודדה מול 4000 מועמדות ולבסוף זכתה בתפקיד הטומבויי בילי פייק בדרמה "גן עדן". לאחר מכן שיחקה בקומדיה "הוקוס פוקוס" בתור דני אחותו הקטנה של גיבור הסרט מקס דניסון (עמרי כץ), בדרמת ההישרדות "אבודים באלסקה" בתור ג'סי בארנס ובדרמת ההתבגרות בהפקתה של דמי מור "אז ועכשיו" בתור דמותה הצעירה של טינה "טיני" טירקל.
שיחקה בהפקה גדולה לראשונה ב-1992, "משחקים פטריוטיים" בדמותה של סאלי בתו של סוכן ה-CIA בגמלאות ג'ק ראיין (האריסון פורד), ברץ' הופיעה באותו תפקיד גם בסרט ההמשך "סכנה ברורה ומיידית", שזכה להצלחה גדולה יותר מקודמו.
ב-1994 שיחקה בקומדיה המצליחה "גנובה על הקוף" עם הרווי קייטל.
לאחר שלוש שנות הפסקה ממשחק חזרה ברץ' לתעשייה וקיבלה ביקורות נלהבות ומועמדות לפרס באפט"א לקולנוע על תפקידה בדרמה של סם מנדס "אמריקן ביוטי". בסרט גילמה את ג'יין ברנהם, תלמידת תיכון דיכאונית המשתתפת בקבוצת המעודדות של התיכון בו היא לומדת; ג'יין סולדת ומזלזלת באופן גלוי באביה איש הפרסום לסטר (קווין ספייסי). באחת הסצנות בסרט מופיעה ברץ' חשופת חזה למרות היותה בת 16 בלבד. הסצנה אושרה על ידי הוועדה לתעסוקת ילדים בקליפורניה, לאחר אישור הוריה של ברץ'. נציג הוועדה וההורים אף נכחו על סט הצילומים בעת צילום סצנה זו.
לאחר מכן שיחקה ברץ' בעיבוד הקולנועי למשחק התפקידים המפורסם "מבוכים ודרקונים" (משנת 2000) בתור הקיסרית הצעירה סבינה, ובמותחן האימה הפסיכולוגי "התהום" (משנת 2001) בתור ליז דאן.
בשנת 2001 שיחקה בתפקיד הראשי בדרמה הקומית "העולם שבפנים" בתור בוגרת התיכון המופנמת אניד, אשר לא מקובלת במיוחד בחברה וחולקת את שגרת חייה הביזאריים עם חברתה הטובה ביותר רבקה (סקרלט ג'והנסון) ועם אספן התקליטים הבודד סימור (סטיב בושמי). הופעה זו זיכתה את ברץ' במועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בקומדיה/מוזיקלי.
בשנת 2003 הועמדה לפרס אמי על הופעתה בסרט הטלוויזיה "הומלסית בהרוואד, סיפורה של ליז מורי" ששודר בערוץ לייפ טיים.
בשנת 2008 שיחקה בסרט "רכבת האימה" בהפקתו של בועז דוידזון. בשנת 2009 השתתפה ברץ' בסרט האימה הפסיכולוגי "דדליין" לצד של בריטני מרפי, ובמותחן הפשע העצמאי "חורף של חלומות קפואים", שבו גילמה את הרוצחת הסדרתית ברברה הופמן.
בשנת 2019 הצטרפה לעונה העשירית של סדרת האימה ברשת AMC "המתים המהלכים", בתור ג'מה. בשנה זו שיחקה גם במותחן "מעל לכל חשד" לצד אמיליה קלארק.
חיים אישיים.
ברץ' נישאה לסוכן השחקנים והפילנתרופ מייקל בנטון אדלר ב-21 בדצמבר 2018.