ספרו הראשון של קגן "הדיאלוג הגדול: היסטוריה של המחשבה הפוליטית היוונית, מהומרוס עד פוליביוס" (הוצאת פרי פרס) יצא לאור ב-1965. לאחר מכן ובמשך 18 שנים (1969-1987) יצאה לאור בהוצאת אוניברסיטת קורנל סדרת ספריו על המלחמות הפלופונסיות. ב-1991 הוא פרסם את ספרו "פריקלס של אתונה: לידתה של דמוקרטיה" (הוצאת פרי פרס) וב-1995 יצא לאור ספרו "על מקורותיה של המלחמה ועל שמירת השלום (הוצאת דבלדיי)", המבוסס על תוכני הקורס הפופולרי שלו בייל. ספרים נוספים: "על מורשתן של ציוויליזציות כלל עולמיות" (2000), ו"על מורשתו של המערב" (2003), שנכתבו עם מחברים נוספים, ועוד.
אחד מספריו הידועים ביותר של קגן בשדה האידאולוגיה הנאו-קונסרבטיבית הוא "בשעה שאמריקה ישנה", שיצא לאור בספטמבר 2000 (הוצאת סיינט מרטין), ערב בחירת ג'ורג' בוש (הבן) לנשיאות ארצות הברית, ונכתב יחד עם בנו השני פרדריק קגן. שמו של הספר מבוסס על ספרו של צ'רצ'יל "בשעה שאנגליה ישנה", שנכתב ב-1938 ערב מלחמת העולם השנייה וכמו קודמו הצ'רצ'יליאני הוא טען כי המעצמה הרלוונטית, במקרה של קגן ארצות הברית, נתונה לאשליה עצמית שיש לה כוח, בעוד שבעצם אין לה אותו, ממש כמו שהיה המצב של אנגליה בעקבות מלחמת העולם הראשונה. קגן ובנו קראו בספר זה להתעוררותה של ארצות הברית, חיזוק הגנתה וחידוש נכונותה לפעול גם בכוח הזרוע, משום שחולשתה הצבאית היא האיום האמיתי על השלום. הספר נחשב ומוערך כל כך, משום שיש הטוענים שניבא בדיוק את שהתרחש שנה לאחר מכן, בספטמבר 2001 - ההתקפה על מגדלי התאומים והוא אכן השפיע על מדיניות ממשל בוש (הבן).
קגן כתב ספרים נוספים, הן בתחומי ההיסטוריה העתיקה והן היסטוריה עכשווית. ספרו האחרון היה "תוקידידס: יצירתה מחדש של ההיסטוריה" (הוצאת ויקינג פרס, 2009).
סידורו של שבת
סידורו של שבת הוא ספר חסידות העוסק בעניין קדושת השבת בדרך פרד"ס. את הספר כתב רבי חיים טירר מצ'רנוביץ. בנוסף צירף ר' חיים לספר גם מעט שו"ת בהלכה.
הספר הודפס לראשונה במוהילב, עיר בה כיהן המחבר כרב, בשנת תקע"ג. זה הספר הראשון של ר' חיים שהודפס והיחיד שהודפס בחייו.
מאז נדפס הספר עוד פעמים רבות.
בהקדמת הספר כותב המחבר:
מבנה הספר.
הספר מחולק לשני חלקים. בכל חלק הקדמה ותשעה פרקים.
בחלק הראשון כל פרק מכונה 'שורש' והוא מחולק לענפים ועלים (לדוגמה, בשורש השני יש שני ענפים ובהם 15 ו-13 עלים).
בחלק השני רמת החלוקה היא 'דרוש' - 'פרק' - 'מאמר'.
לכל שורש/דרוש יש שם שראשי התיבות שלו הם "שבת" (הדרוש התשיעי, למשל, הוא שלוה בארץ תהיה).
החלק הראשון מסודר לפי סדר יום השבת כשהשורש הראשון עוסק בתוספת שבת, הבא אחריו בנרות שבת, והאחרון בסעודה שלישית.
ג'רי צוקר
ג'רי צוקר (באנגלית: Jerry Zucker, נולד ב-11 במרץ 1950) הוא במאי ומפיק קולנוע יהודי-אמריקאי, המוכר בעיקר בזכות סרטי פרודיה דוגמת "טיסה נעימה" וכן סרטו המצליח "רוח רפאים".
ביוגרפיה.
צוקר נולד במילווקי, ויסקונסין.
קריירה.
הקריירה המוקדמת שלו, בשיתוף ג'ים אברהמס ואחיו דייוויד צוקר, החלה במסגרת ה"קנטאקי פרייד ת'יאטר" (Kentucky Fried Theatre), תיאטרון קטן ומצליח שהשלושה הקימו יחדיו בשנת 1971 במערב לוס אנג'לס, שבו הם רכשו את המיומנויות הקומיות שלהם, באמצעות כתיבה וביצוע של מערכונים מול קהל חי. משם המשיכו השלושה יחד לשתף פעולה בכתיבת, הפקת ובימוי הסרט "טיסה נעימה" בשנת 1980, ולאחר מכן את "חטיפה נעימה" בשנת 1986.
בשנת 1990 השתמש צוקר בכישורי הבימוי שלו לצורך יצירת סרט שאינו מז'אנר הקומדיה או הפרודיה - וביים את הסרט "רוח רפאים", אשר היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. בשנת 2001 שיתף בשנית פעולה עם כוכבת הסרט וופי גולדברג, כאשר ביים את הסרט "מיליונר מי שגומר ראשון".
עיט שחור (טנק)
עיט שחור (Чёрный Орёл) הוא כינויו הנפוץ של טנק מערכה רוסי שהיה בהליכי פיתוח ותכנון מאז שנות ה-90 של המאה ה-20. אב טיפוס ראשון נוצר ב-1997 אך לא יצא לייצור סדרתי עקב משבר הרובל שהושפע מהמשבר הפיננסי באסיה. הטנק שפותח התבסס רבות על פיתוח הטנק T-95 ועל טנק T-90.
הפרויקט כונה בפי צבא רוסיה "אובייקט 640". הטנק פותח על ידי לשכת העיצוב והפיתוח של אומסק. כיום פרויקט הטנק מוקפא בשל פשיטת הרגל של החברה המפתחת, חברת טרנסמאש "אומסק". הפרויקט ותוכניותיו נרכשו על ידי אוראלוואגונזאבוד, יצרנית הטנקים הממלכתית של רוסיה, שקיוותה לאגד את הפרויקט עם פרויקט טנק T-95, אך ממשלת רוסיה סירבה לממן את הפרויקט והכריזה על פיתוח טנק חדיש שיתבסס על טנק ה-T-95 והעיט השחור, אך יהווה דגם חדש משל עצמו ולא מודרניזציה של דגמים שיוצרו בעבר. דגם זה, הוא הT-14 ארמטה.
פיתוח.
פיתוח הטנק החל כבר במהלך שנות ה-80, כאשר משרד העיצוב של מפעל קירוב בלנינגרד עבד על עיצוב חדש שהתבסס על שלדת טנק T-80U. מאוחר יותר, כאשר משרד העיצוב נסגר, העבודה על הטנק הועברה לידי חברת טרנסמאש אומסק.
דגם ראשון של העיט השחור הודגם והוצג לראשונה באומסק, בספטמבר 1997. הטנק נראה כהעתק לטנק T-80U, רק שבראשו הצריח היה גדול יותר והוסתר על ידי בד הסוואה. דיווחים שונים טענו כי צריח הטנק תוכנן באופן שגוי ולכן לא הוצג.
אבטיפוס מוקדם הוצג במיצג נשק בסיביר, ביוני 1999. טנק זה היה גוף מוארך עם שבעה זוגות גלגלים במקום ששת הזוגות בטנק T-80, כשהצריח עדיין הוסתר ברובו.
שריון הטנק היה עבה מאוד מדגם "קקטוס" והצריח תוכנן בעיצוב בעל סגנון מערבי ומרובע יותר, מאשר כפי שהיה נהוג בטנקים הסובייטיים, בעלי הצריח המעוגל. הטנק שילב שריון בעל מתכת מרוכבת בדומה לשריון בטנק הM1 אברהמס האמריקני.
ביטול הפרויקט.
פרויקט 640 - העיט השחור בוטל רשמית בשנת 2001. הסיבות העיקריות שהובילו להפסקת פיתוח העיט השחור היו אילוצים תקציביים, שאלות לגבי אמינות והכי חשוב הביצועים הגרועים של טנק ה-T-80 במחצית השנייה של מלחמת צ'צ'ניה השנייה, שעליו התבסס הדגם. ה-T-80 הציג ביצועים כה עלובים עד כי סגן ראש מינהלת השריון של רוסיה, א. גלקין, שכנע את שר ההגנה לאחר המלחמה בצ'צ'ניה, כי יש לשים דגש על פיתוח טנק ללא מנוע בעל טורבינת גז. לכן הוחלט על ביטול הפרויקט, חרף ניסיונם של היצרנים, טרנסמאש אומסק, לערער על ההחלטה. עד מהרה הכריזה החברה על פשיטת רגל בשנת 2002.
ביולי 2008, הצבא הרוסי תכנן לאמץ את הטנק החדש של אוראלוואגונזאבוד, ה-T-95, אך גם הפיתוח של טנק ה-T-95 בוטל, במאי 2010.
ב-2010 כשהוצגו תמונות של הטנק, נציגי הצבא הרוסי מיהרו להכחיש את קיום הפרויקט; כך למשל, אל"ם ולדימיר ווייטוב, מנהל אגף המחקר במינהל הראשי של כוחות השריון, הכחיש את קיומו של הטנק בריאיון לרדיו "הד מוסקבה" בספטמבר 2009. הוא טען כי "לא היה שום פרויקט כזה... ואלה תמונות בנות 20 שנה המראות תמונות מבוימות של טנק עתידני שנותר רק פרי דמיונו של מישהו".
לדברי נציגי משרד ההגנה, בטווח הרחוק, לא נראה כי טנק "אובייקט 640" יגיע לשלב מבצעי. עם זאת, הפתרונות שפותחו עבור דגם זה ישמשו בעת ייצור גרסאות מתקדמות של ה-T-90. בתקשורת הרוסית הופיעו שוב ושוב דיווחים על התקדמות המיזם. ב-28 באפריל 2011, הסגן הראשון לשעבר של מינהלת השריון במשרד ההגנה, האלוף יורי קובאלנקו, טען כי הישגי "עיט שחור" ישמשו לפיתוח טנק המערכה "ארמטה"
טיטן 1
טיטן 1 (באנגלית: SM-68A/HGM-25A Titan I) הוא הטיל הראשון בסדרת הטילים טיטן והטיל הבליסטי האמריקאי הראשון שהיה בעל מספר שלבים. הטיל סיפק תוספת חשובה מאוד ליכולת ההרתעה הבליסטית האמריקאית כשחבר לטיל האטלס. הטיל היה שונה משאר סדרת הטיטן בכך שהוא מונע בחמצן נוזלי ו־RP-1. למרות שהטיל היה מבצעי רק שלוש שנים הוא היה צעד חשוב בבניית כוח הטילים של חיל האוויר האמריקאי.
אושרי רואש
אושרי רואש (נולד ב-25 ביולי 1988) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדות הבלם והקשר האחורי בקבוצת הפועל חיפה.
קריירה.
רואש גדל במחלקת הנוער של הפועל חיפה, ובשנת 2006 זכה עם קבוצת הנוער באליפות ליגת העל לנוער, תחת הדרכתו של המאמן שלומי דורה, ולצידם של רן אבוקרט, רן יצחק ושמעון הרוש. לאחר עונה זו זומן רואש לקבוצת הבוגרים וב-19 במאי 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, במשחק מול הפועל נצרת עילית בליגה הלאומית. בעונת 2007/2008 הפך לשחקן הרכב בקבוצה, ובעונה שלאחר מכן סייע לה להעפיל לליגת העל.
ב-27 בדצמבר 2012 כבש רואש את שערו הראשון בקריירה, במשחק מול מכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו. בעונת 2012/2013 זכה עם הפועל חיפה בגביע הטוטו. ב-7 בדצמבר 2013 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–3 להפועל באר שבע. רואש שימש כקפטן הפועל חיפה ושיחק במועדון עד עונת 2016/2017, אשר בסופה פרש ממשחק פעיל.
רואש שימש כקפטן הנבחרת הצעירה, וערך 19 הופעות במדיה, בהן כבש שער אחד. באוקטובר 2010 זומן לראשונה לנבחרת ישראל על ידי מאמן הנבחרת לואיס פרננדס, אך לא יכול היה לשחק עקב פציעה.
רוברט הייז
רוברט הייז (באנגלית: Robert Hays, נולד ב-24 ביולי 1947) הוא שחקן אמריקאי הידוע בעיקר בתפקידו כטד סטרייקר בסרט "טיסה נעימה" משנת 1980.
הייז החל את הקריירה שלו במספר תוכניות טלוויזיה, אשר לא האריכו ימים. בין התוכניות בהן השתתף: "החלוצים הצעירים", "אנג'י", "איש הכוכבים" ו-"FM". הייז הופיע בתפקיד אורח במספר פרקים של הסדרה "מופע שנות ה-70", בתפקיד "באד", האיש שחשבו כי הוא אביו של הייד. לאורך השנים הייז ביים והפיק מספר סרטים ותוכניות טלוויזיה. כמו כן דיבב מספר דמויות של גיבורי על, בהן ספיידרמן, הענק הירוק ואיירון מן, בסדרות הטלוויזיה המצוירות, המבוססות על דמויות הקומיקס.
פילמוגרפיה.