אופייה הפורה של אדמת הדלתה (כתוצאה מהזנה מתמדת של סחף), שפע המים בה, וההשקיה החקלאית הקלה האפשרית בתוך אדמותיה, גרמו כבר מימי קדם להתיישבות בני אדם בתחומיה. ההשפעה האנושית על הדלתה כוללת, חוץ מחקלאות והתיישבות, גם שינויים הנדסיים בתחומיה לתועלת האדם. השינויים כוללים בין השאר: העמקת אפיקים, בניית סוללות, העלאת פני הקרקע בדלתה, חיזוק וניקוז האיים בין הדלתאות, ושיקוע סחף הנהר. בכלל הדלתאות ברחבי העולם מתגוררים כ-500 מיליון איש.
עם זאת ישנן בעיות טיפוסיות להתיישבות האנושית בדלתאות כתוצאה ממאפייניהן הגאוגרפיים המיוחדים. הבעיות כוללות:
רשימת נהרות עם דלתאות גדולות.
הדלתה המפורסמת ביותר היא הדלתא של הנילוס, והמושג דלתה נלקח ממנה, כיוון שכבר מימי קדם הבחינו בתווים המאוד דומים של שפך נהר הנילוס לאות היוונית דלתא (Δ).
נהרות אחרים עם דלתות מפורסמות הם:
רוחק ראייה
רוחק ראייה (בלועזית: היפראופיה או היפרמטרופיה) הוא ליקוי במיקוד קרני האור המגיעות אל הרשתית. כאשר הן יוצאות מנקודה קרובה, הן אינן מתרכזות על הרשתית ("מסך" העין) אלא מאחוריה, כך שהאדם אינו יכול לראות בבירור עצמים קרובים. לעומת זאת, למעט במקרים קיצוניים, עצמים רחוקים נראים יחסית בבירור.
רוחק ראייה עשוי להיגרם על ידי גלגל עין קצר, או בשל אי קמירותה של הקרנית או עקב צורת עדשה לקויה. לרוב זהו ליקוי מלידה. אדם רחק ראייה יכול לראות היטב עצמים מרוחקים ממנו (כל עוד הוא בגיל צעיר והעדשה התוך עינית מסוגלת לפצות על ליקוי זה בהוספת דיופטרים חיוביים). אך בהתבוננותו בעצמים קרובים, אין העדשה שבעינו מסוגלת להתאים עצמה לראייה מקרוב - מכיוון שנדרשת מהעדשה עוצמה שהיא אינה מסוגלת לספק, ולכן תצטייר לו תמונה מטושטשת והוא יחוש כאב ראש.
תיקון רוחק ראייה נעשה בעיקר באמצעות משקפיים או עדשות מגע קמורות, אשר ממקדות את העצם על הרשתית במקום מאחוריו. בנוסף, אפשר לטפל בניתוח לעיצוב הקרנית או להחלפת העדשה.
רוחק ראייה הוא גם מאפיין של זוקן ראייה (פרסביופיה), אך בעוד אנשים צעירים בעלי רוחק ראייה סובלים בדרך כלל מגלגל עין קצר מהרגיל, אנשים עם זוקן ראייה הם בעלי גלגל עין באורך נורמלי ועדשת עין נוקשה, שלא מסוגלת להגדיל את עוצמת המיקוד הנדרשת לעצמים קרובים. לכן, בעוד אנשים עם רוחק ראייה יכולים להיעזר יותר בתיקון אחיד עם עדשות קמורות, המאפשר ראייה מקרוב ומרחוק, אנשים עם זוקן ראייה זקוקים למשקפי קריאה (עדשות קמורות) לעבודה קרובה בלבד או למשקפיים ביפוקליות או מולטיפוקליות.
הרבה תינוקות סובלים בשנתם הראשונה מרוחק ראייה. הבעיה יכולה להסתדר מעצמה אך הומלץ לבדוק כל חצי שנה בדיקת עיניים מקיפה. נטען כי הזנחה בטיפול אצל תינוקות עלולה לגרום לפזילה, אך מסקירת המחקרים המעטים בנושא עלה חשש להטיה ולדיווח לקוי.
קוצר ראייה
קוצר ראייה (בלועזית: מיופיה, Myopia) הוא מצב של ליקוי בשבירת קרני האור על ידי מערכת הרפרקציה של העין, הקרנית, נוזל הלשכה, עדשת העין והגוף הזגוגי, הנגרם מחוסר היכולת של העדשה לרכז את האור על רשתית העין, משום שהעין עצמה ארוכה מדי. קוצר ראייה מתבטא במיקוד העצם הנצפה לפני הרשתית. לפיכך עצמים קרובים נראים בבירור, בעוד שעצמים רחוקים נראים מטושטשים.
קוצר ראייה הוא ליקוי הראייה הנפוץ ביותר בעולם. כרבע מהאוכלוסייה המבוגרת בארצות הברית סובלת ממנו. במקומות כמו יפן, סינגפור וטאיוואן, לאחד מכל שלושה או לאחד מכל שני מבוגרים יש קוצר ראייה. האמצעי הנפוץ והזמין ביותר למדידת קוצר ראייה הוא תרשים לבדיקת ראייה.
בתהליך הרפרקציה (שבירת האור), המערכת האופטית שבעין איננה יכולה להעביר כראוי את גלי האור הנכנסים ממצב מקביל למצב שבירה ולמקדם בדיוק על פני הרשתית אלא לפניה. ולכן מתקבלת תמונה מטושטשת. בעוד שברוחק ראייה מתמקדת התמונה מאחורי הרשתית. לתיקון הפגם ישתמש האופטיקאי בעדשות קעורות (לקצרי ראייה) וקמורות (לרחוקי ראייה).
קוצר ראייה נמדד בדיופטרים, שהם עוצמת שבירת האור ומרחק מוקד העדשה (דיופטר הוא ההופכי של המטר, כלומר, מטר בחזקת 1-) המתקנת שיש להרכיב על מנת לאפשר לעין למקד עצמים רחוקים כהלכה על הרשתית. קוצר ראייה של 6 דיופטר ומעלה נחשב קוצר ראייה חמור. אנשים בעלי קוצר ראייה חמור נמצאים בסיכון רב יותר לבעיות עיניים חמורות יותר, כמו היפרדות רשתית.
התאוריה הרווחת גורסת שהגורמים לקוצר ראייה הם תורשתיים ברובם. ממדידות שנערכו עולה שעור של 89% בהעברה תורשתית של קוצר ראייה. מחקרים זיהו גֵנים שיכולים להיות אחראים לכך: ליקויים בגן PAX6 נראו כקשורים לקוצר ראייה במחקרים עם תאומים. לפי תאוריה זו, עין מאורכת מעט כתוצאה מפגמים במהלך ההתפתחות, גורמת לתמונה להתמקד לפני הרשתית במקום עליה. קוצר הראייה מתגלה בדרך-כלל בשנים הקודמות לגיל ההתבגרות, בין גיל 8 ל-12 שנים. ברוב המקרים המצב מחמיר בהדרגה עם גדילת העין במהלך גיל ההתבגרות, עד להתייצבות עם סיום ההתבגרות.
קוצר ראייה מתוקן בעזרת שימוש בעדשות מתקנות, כמו משקפיים או עדשות מגע – לעדשות המתקנות יש ערכי דיופטר נגדיים (שליליים) לאלו של העין. דרך נוספת חדשנית לתקן את קוצר הראייה היא באמצעות ניתוחי לייזר, כמו LASIK, שבו מורידים שכבה מקרנית העין, על מנת להקטין את רוחק הדמות מהעדשה.
דיופטר
באופטיקה, דִּיוֹפְּטֵר היא יחידת מידה לעוצמה האופטית של עדשה או מראה קעורה, והיא מסומנת באות D. הדיופטר שווה למספר ההופכי של מרחק המוקד כפי שהוא נמדד במטרים, כלומר נמדד באחד חלקי מטר.
formula_1 כאשר מוקד העדשה נמדד בסנטימטר.
formula_2 כאשר מוקד העדשה נמדד במטרים.
לדוגמה, עדשה של 3 דיופטר היא עדשה אשר מרכזת קרני אור מקבילות למוקד אופטי במרחק 1⁄3 מטר.
בחיי היומיום משתמשים בדיופטריות לציון חוזקן של עדשות משקפיים או עדשות מגע מבחינה אופטית (זהו 'מספר' העדשה במונחים אופטומטריים).
הדיופטר איננו נכלל במערכת היחידות הבינלאומית.
צ'צ'ניה
רפובליקת צ'צ'ניה (ברוסית: Чеченская Республика, צ'צ'נית: Нохчийн Республика) היא רפובליקה רוסית השוכנת בדרום הפדרציה הרוסית. גובלת במזרח בדאגסטן, בדרום בגאורגיה, במערב באינגושטיה ובצפון במחוז סטוורופול. אוכלוסייתה מונה כ-1.39 מיליון בני אדם ובירתה העיר גרוזני. ההמנון הלאומי של צ'צ'ניה הוא שיר השטלק. הרוב המכריע של תושבי צ'צ'ניה הם מוסלמים.
היסטוריה.
האזור הגאוגרפי של צ'צ'ניה נכבש במהלך המאה ה-19 על ידי האימפריה הרוסית, במסגרת מלחמת הקווקז. האזור כולו היה חשוב עקב קרבתו לים הכספי ודרכי הגישה למעברים בהרי הקווקז עליהן שלט. לימים צ'צ'ניה עצמה הפכה לבעלת חשיבות בזכות שדות נפט נרחבים שהתגלו בה, ולאחר מכן בעקבות מפעלי הזיקוק וצינור הנפט שהוקמו בה.
במהלך התקופה התמרדו תושבי הקווקז, אשר רבים מהם היו מוסלמים סונים (מרבית התושבים באזור התאסלמו החל מהמאה ה-16), כנגד השלטון הצארי הנוצרי. מרידות אלו היו לאו דווקא צ'צ'ניות, ולרוב השתתפו בהן תושבי האזור כולו - בייחוד מאינגושטיה ודאגסטן. עם פרוץ המהפכה הבולשביקית צידדו הצ'צ'נים בקומוניסטים, מעודדים מהבטחות שונות לחופש דת, וכך אכן היה בתחילת שלטון ברית המועצות. לאחר מספר שנים השתנה יחס הממשלה הסובייטית כלפי האסלאם בצ'צ'ניה, ובמקביל התקינה מושלים רוסים על האזור, בו היה מיעוט רוסי בלבד. הצ'צ'נים החלו להתקומם שוב, הפעם גם תוך כדי הבעת רגשות לאומיים.
במלחמת העולם השנייה הגלה סטלין את מרבית הצ'צ'נים לקזחסטן באשמת שיתוף-פעולה עם הנאצים. במסגרת זו הועברו מהרפובליקה האוטונומית כ-500 אלף תושבים והרפובליקה עצמה כישות אוטונומית חדלה מלהתקיים. בשנת 1957, תחת הנהגתו של ניקיטה חרושצ'וב, וכחלק מתהליך הדה-סטליניזציה שעברה ברית המועצות, טוהר שמם של הצ'צ'נים מאשמת שיתוף הפעולה עם הנאצים והם הורשו לשוב למולדתם.
עם התפרקות ברית המועצות בשנת 1991 הכריזו הצ'צ'נים על עצמאותם והקמת הרפובליקה הצ'צ'נית של איצ'קריה תחת הנהגתו של ג'וחר דודייב, גנרל לשעבר בחיל-האוויר הסובייטי, שנבחר לנשיא על פי החלטת הקונגרס הלאומי הכללי של העם הצ'צ'ני. הרפובליקה האוטונומית הצ'צ'נו-אינגושית התפצלה, אפוא, לשני חלקים, שעה שחלקה השני הופך לרפובליקת אינגושטיה, השומרת אמונים לרוסיה.
רוסיה מיאנה להכיר בעצמאות צ'צ'ניה, אך כוחותיו של דודייב הצליחו להבריח מהאזור את הצבא הרוסי ולהקים מדינה עצמאית דה פקטו. שלטונו של דודייב כשל ועד מהרה הדרדרה צ'צ'ניה למלחמת אזרחים מרובת צדדים. במקביל, ובדומה לאזורים אחרים ברוסיה שלאחר התפרקות ברית המועצות, חלה הרעה משמעותית באיכות החיים בצ'צ'ניה - אבטלה, פשע, אלימות ושחיתות רבו ועלו.
הצעות למשא ומתן שיביא להסדרת היחסים בין צ'צ'ניה לרוסיה נדחו על ידי שני הצדדים בתואנות שונות. כמו כן, הצבא הרוסי סיפק נשק וחיילים לכוחות האופוזציה בצ'צ'ניה, במקביל למגעי הדיפלומטים. לאחר שכוחותיו של דודאייב החלו להנחיל מפלות אחר מפלות לכוחות האופוזיציה החליטה ממשלת רוסיה בראשותו של בוריס ילצין על פלישה צבאית.
מלחמת צ'צ'ניה הראשונה.
במערכה זו נלחמו הצ'צ'נים כנגד כוחות רוסיים שכפי שהתברר לא היו מוכנים לניהול מלחמה. למרות עדיפותם המספרית, הרוסים נוצחו במערכה זו. בסופה נחתם הסכם שבו רוסיה הכירה בשאיפתם העתידית של הצ'צ'נים לעצמאות ושלפיו שיוכה של הרפובליקה האוטונומית הצ'צ'נית לפדרציה הרוסית הוא זמני - עד למשאל-עם צ'צ'ני שיועד להיערך חמש שנים לאחר מכן.
מלחמת צ'צ'ניה השנייה.