ויינשטיין הגיע לרעיון איתורם ושיפוצם של הכלים בעקבות הרצאה בנושא "כינורות בתקופת השואה", שנשא בגרמניה בשנות ה-90' של המאה ה-20. חלק מן הכינורות המשובחים שהיו באירופה הועלו לארץ ישראל עם הכנרים, שברוניסלב הוברמן הזמין לנגן בתזמורת הפילהרמונית הארץ-ישראלית. אחרים נבזזו בידי הגרמנים. הכינורות שנשארו, בגיטאות, ביערות ובמחנות הריכוז היו כלים פשוטים וזולים, ונמצאו במצב ירוד וכמעט הרוס, שחייב שיפוץ יסודי וממושך כדי להחזירם למצב נגינה. נכון ל-2021, מחזיק ויינשטיין בסדנה שלו שמונה כינורות כאלה ומתכוון להמשיך בחיפוש אחרי כלים דומים שעודם קיימים במקומות שונים בעולם.
אמנון ויינשטיין היה שותף להקמה ולניהול המוזיקלי של קשת אילון, מרכז לקידום וטיפוח הנגינה בכינור בקיבוץ אילון, שבגליל המערבי.
איל הופמקלר
איל הופמקלר (נולד ב-1957) הוא בונה כינורות ישראלי.
איל הופמקלר נולד בתל אביב, להורים ששניהם צ'לנים.
בשנת 1981 יצא ללמוד בנייה ושחזור של כינורות וכלי קשת אחרים בפארמה שבאיטליה, בקונסרבטוריון אריגו בויטו בכיתתו של רנטו סקרולווצה וסיים את הלימודים שם בשנת 1986.
עם סיום לימודיו, קיבל דיפלומה במקצועו. למשך עוד שנה נשאר בפארמה להשתלמות מעשית בשיקום קשתות ובבניית גיטרות.
מאז 1987, איל הופמקלר הוא חבר ב"אגודת הכינור של אמריקה" , ב"אגודת הכינור הבריטית" וב"ליאוטריה פרמאנזה".
הופמקלר גר ועובד בירושלים, שם הוא מפעיל סטודיו שבו ניתן למצוא כינורות, ויולות, צ'לו וקונטרבסים מודרניים וישנים בכל הגדלים.
לארה פלין בויל
לארה פלין בויל (באנגלית Lara Flynn Boyle; נולדה ב-24 במרץ 1970) היא שחקנית אמריקאית.
קורות חייה.
בויל נולדה בדבנפורט, איווה. שמה ניתן לה על שם אחת הדמויות ברומן "ד"ר ז'יוואגו" של בוריס פסטרנק. ילדותה עברה עליה בשיקגו ובמדינת ויסקונסין. היא למדה באקדמיה לאמניות של שיקגו.
קריירה.
תפקידה הראשון בקולנוע היה תפקיד קטן בסרט "שמתי ברז למורה" (1986), בזכותו הצטרפה לאיגוד שחקני המסך למרות שהסצנה שלה נחתכה לבסוף בעריכה. לאחר מכן שחקה ב-1987 במיני-סדרה Amerika, ב-1988 בסרט "פולטרגייסט 3" וב-1989 בסרט "ללכת שבי אחריו".
תפקידה המשמעותי הראשון היה גילום דמותה של דונה הייוורד, אחת הדמויות המרכזיות בסדרה "טווין פיקס" שזכתה לביקורות מהללות. לאחר סיום הסדרה ב-1991, הפיק דייוויד לינץ' סרט בשם "טווין פיקס - אש הולכת עמי" אך בו סרבה בויל להשתתף בשל הצעות טובות יותר שעמדו בפניה. את תפקיד דונה בסרט גילמה מוירה קלי.
במהלך שנות התשעים שיחקה בויל במספר סרטים, בהם סרטים שזכו להצלחה ואחרים שכשלו בקופות. ב-1992 שיחקה בדרמת הפשע "תאומים ובנים" (Equinox), שביים אלן רודולף. באותה שנה שיחקה בדרמת הנעורים "איפה הימים לוקחים אותך" לצד ויל סמית'. ב-1994 הופיעה בסרט "שלושה במיטה אחת. ב-1997 היא ניגשה למבחני בד לתפקיד הראשי בסדרה "אלי מקביל" אך זה ניתן לבסוף לקליסטה פלוקהארט. עם זאת, בויל הותירה רושם עז על יוצר הסדרה, דייוויד אי קלי, וזה יצר עבורה את תפקיד המשנה לפרקליט המחוז, הלן גמבל, בסדרה אחרת, הפרקליטים.
בויל כיכבה בסדרה זו עד 2003, אז חלו שינויים בצוות השחקנים במטרה להעלות את פופולריות הסדרה ותפקידה בה נסתיים. על גילום תפקידה של הלן הייתה בויל מועמדת לפרס אמי וכן למספר פרסי איגוד שחקני המסך.
שיחקה גם בעונה השלישית של התוכנית לאס ווגאס כמוניקה מנקוזו הבעלים החדשים של בית המלון מונטסינו.
בשנת 1998 גילמה תפקיד מרכזי בסרט "אושר". בשנת 2002 גילמה בויל תפקיד ראשי בסרט המצליח "גברים בשחור 2", בו שיחקה את תפקידה של החייזרית המרושעת סרלינה. היא גם התארחה במספר פרקים של אלי מקביל, בסדרה "חוק וסדר" ובסדרות נוספות.
בשנת 2009 שיחקה בדרמת הפשע "Life Is Hot in Cracktown" בתפקיד הזונה בטי מקביין, בכיכובה של שאנין סוסאמון.
חיים אישיים.
בויל נשואה בפעם השנייה. לבעלה הראשון נישאה באוגוסט 1996 והתגרשה ממנו שנתיים לאחר מכן. כיום היא נשואה לדונלד ריי תומאס השני, משקיע נדל"ן לו נישאה בדצמבר 2006. היא מתגוררת עמו בבוורלי הילס בבית שנבנה במקור כמעון המשרתים של השחקנית מרי פיקפורד. לבויל אין ילדים משלה ובמספר ראיונות הצהירה שהיא אינה מעוניינת להביא ילדים לעולם.
אבי כהן הירושלמי
רוברט פלין
רוברט "רוב" פלין (באנגלית: Robert Flynn; נולד כלורנס מת'יו קארדין ב-19 ביולי 1967 באוקלנד, קליפורניה) מוכר בעיקר כסולן והגיטריסט הראשי של להקת הת'ראש / גרוב מטאל משין הד. פלין הקים את הלהקה עם אדם דאס, לוגן מאדר וטוני קוסטנזה אחרי עזיבת להקת הת'ראש מטאל Vio-lence.
בנוסף, לקח פלין חלק במשך זמן קצר בלהקה Forbidden מ-1985 עד 1987, אך עזב לפני שיצא ללהקה אלבום.
ב-11 ביוני 2007 קיבל פלין את פרס ה-Golden God של מגזין Metal Hammer 2007.
אלבומם האחרון של משין הד, The Blackening, הגיע למקום ה-54 במגזין בילבורד האמריקני לאחר כשבועיים בלבד אחרי יציאתו. אלבום זה מהווה את שיא הצלחתה של הלהקה. פלין עצמו הפיק את האלבום ואת האלבום הקודם לו, Through the Ashes of Empires.
באמונתו פלין אתאיסט.
הפארק הלאומי רמת גן
יוהאן שובר
יוהאן שוֹבָּר (גרמנית: Johann Schober; 14 בנובמבר 1874- 19 באוגוסט 1932) היה פוליטיקאי אוסטרי, משפטן, מפקד משטרת וינה, נשיא האינטרפול הראשון, שר חוץ ושלוש פעמים קנצלר אוסטריה ברפובליקה הראשונה.
קורות חייו.
נעוריו ותחילת דרכו.
שובר נולד בעיירה פֶרְג שבאוסטריה עילית כילד עשירי לפרנץ וקלרה שובר. ב-1894 החל בלימודי משפטים באוניברסיטת וינה. ב-1898 החל בעבודתו כשוטר במשטרת וינה. בשנת 1913 היה מהחוקרים המובילים בחשיפתו של אוברסט (אלוף-משנה) אלפרד רדל, ראש מחלקה במודיעין הצבאי, כמרגל עבור רוסיה הצארית.
שובר התמנה לתפקיד מפקד משטרת וינה ב-25 ביוני 1918. במסגרת תפקידו דאג בנובמבר אותה שנה לשילוחו של הקיסר קרל הראשון ומשפחתו לגלות בשווייץ. שובר החזיק במשרה זו עד 1929, למעט בתקופות בהן שימש כקאנצלר וסגן קאנצלר.
ממשלת שובר הראשונה.
ב-21 ביוני 1921 התמנה לקאנצלר ושר החוץ. הממשלה שהקים הורכבה ברובה מפקידים בשירות המדינה ונתמכה על ידי המפלגה הנוצרית-סוציאלית ומפלגת גרמניה הגדולה.
ב-13 באוקטובר באותה שנה חתם שובר על "הפרוטוקול של וונציה" שבו הוחלט על ביצוע משאל עם בבורגנלנד לגבי מעמדה של העיר אודנבורג (שבו הוחלט מאוחר יותר על סיפוח להונגריה).
שובר שאף ליחסים דיפלומטיים ידידותיים עם הרפובליקה של צ'כוסלובקיה ולכן ב-16 בדצמבר באותה שנה חתם איתה בפראג על חוזה שבו הכירה כל מדינה בגבולות שכנתה. בחתימתו זו התעלם שובר מזכות ההגדרה העצמית של למעלה מ-3.5 מיליון הגרמנים תושבי צ'כוסלובקיה (בבוהמיה ובמוראביה), שרובם שאפו לאיחוד עם גרמניה ולא הכירו בזכות קיומה של צ'כוסלובקיה כמדינה עצמאית.
על רקע זה פרשה מפלגת גרמניה הגדולה מהקואליציה ושובר וממשלתו נאלצו להתפטר ב-26 בינואר 1922.
הממשלה והקאנצלר הבאים, ואלטר ברייסקי, כיהנו רק במשך יום אחד.
ממשלת שובר השנייה.
כבר ב-27 בינואר 1922 הצליח שובר להקים קואליציה חדשה שהורכבה שוב מפקידים בכירים ומשלושה שרים מהמפלגה הנוצרית-סוציאלית.
שובר כיהן גם כשר הפנים. הקואליציה התפרקה ב-24 במאי של אותה שנה משום שיוזמת הממשלה לגייס הלוואה חיצונית הוכשלה במועצה הלאומית על ידי הסוציאל-דמוקרטים ומפלגת גרמניה הגדולה.
נשיא האינטרפול הראשון.
בתפקידו כמפקד משטרת וינה הצליח שובר לערוך כנס בינלאומי ראשון מסוגו ללוחמה בינלאומית בפשע. הכנס נערך בווינה והשתתפו בו נציגים מ-15 מדינות באירופה, ארצות הברית, טורקיה ויפן. בסופו של הכנס, ב-10 בספטמבר 1923 נוסדה הרשות הבינלאומית לשיטור פלילי (International Criminal Police Commission שתקרא לימים האינטרפול) ושובר נבחר לנשיאה. הוא נשא בתפקיד זה עד מותו ב-1932. לשובר היו התכונות הנדרשות לתפקיד זה- הכשרה דיפלומטית, ניסיון ביחסים בינלאומיים וניסיון בהקמה וניהול שירות מודיעין משטרתי. הוא הקים שירות מודיעין משטרתי ב-1920, שמטרתו הייתה מעקב אחר גורמים פוליטיים לא רצויים (בעיקר קומוניסטים).
התקוממות יולי 1927.
כמפקד המשטרה היה אחראי לדיכוי בכוח של הפגנה אלימה של הפועלים והסוציאל-דמוקרטים ב-15 ביולי 1927.
ההפגנה החלה כצעדת מחאה לא אלימה על זיכויים בדין של שלושה חברי מיליציית ההיימווהר (Heimwehr) שנאשמו ברצח שני אזרחים. כאשר המפגינים הגיעו להיכל המשפט יצאה ההפגנה מכלל שליטה, המפגינים התבצרו במקום והציתו את המבנה.
שובר דרש לשלוח את הצבא לפיזור ההפגנה ומשנענה בשלילה, החליט לחמש את השוטרים ברובים והורה למשטרה לפתוח באש על המפגינים, שסירבו להתפנות מהמקום. התוצאה הייתה 89 הרוגים מקרב המפגינים ו-5 מקרב השוטרים ועוד כמה מאות פצועים.
התנהלותו של שובר בפרשה עוררה סערה ציבורית - הממשלה בראשות איגנץ זייפל הצדיקה את שובר וקראה לאירוע "הפיכת יולי" בעוד שחוגי השמאל כינו את שובר "רוצח הפועלים" ורבים, ביניהם הסופר והעיתונאי קרל קראוס, דרשו את התפטרותו.
ממשלת שובר השלישית.