בספטמבר 1864 התמודד ווטס מול סוגיה סוערת נוספת: פתיחת המשא ומתן לשלום. סיעה בבית המחוקקים של אלבמה הציגה הצעת החלטה לטובת המשא ומתן. המושל ווטס ניצב גם בפני שעורי עריקה הולכים וגדלים, סוגיות זכויות המדינות כללו מחלוקת בנוגע לגיוס החובה של החניכים באוניברסיטת אלבמה, שאלת הפטור מגיוס חובה לפקידי המדינה, הגנתה של העיר מוביל, פריצת הסגר הימי וסחר הכותנה עם אירופה. במהלך חורף 1864 – 1865, היה על ווטס להתמודד עם הגידול במספר הנופלים במלחמה, בקריסת הממשל, בקץ התקווה לניצחון, כל אלו תרמו לשחיקה. ווטס היה מודע היטב לחוסר יעילותו ולחוסר האהדה הציבורית כלפיו באותה עת ולא עשה מאמצים להיבחר מחדש, אף על פי שהוא המשיך לדבר באופטימיות על המצב הצבאי. ווטס נעצר בעוון בגידה על ידי צבא האיחוד ביוניון ספרינג ב-1 במאי 1865. הוא שוחרר כמה שבועות לאחר מכן ושב למונטגומרי. 27 שנים לאחר מכן, ב-16 בספטמבר 1892 הוא נפטר במונטגומרי.
ביסטהייברסור
ביסטהייברסור (שם מדעי: "Bistahieversor") המכונה גם הבהמה של ביסטי הוא סוג של דינוזאור טורף, אשר חי בסוף הקרטיקון לפני 74.5 מיליון שנה. הדינוזאור הוא קרובם של הטירנוזאוריים ונכלל במשפחה לעיתים רבות, אך כיום מעריכים שהוא אינו שייך למשפחה אלא לקבוצה הקרובה אאוטירנוזאורים. מקור שמו הוא משפת הנאוואחו ופירושו: "המשמיד של ביסטי". הוא מכונה כך עקב הימצאו בשטחי ביסטי/דה-נא-זין . הסוג כלל מין אחד - "Bistahieversor sealeyi".
מאובניו נתגלו ב-1998 בניו מקסיקו, ארצות הברית, ונחשבו למאובנים של דספלטוזאורוס, אך ב-2010 הוחלט שמאובנים אלה שייכים לסוג חדש. הממצאים נתגלו כללו שרידי צעירים ובוגרים, בעיקר של הגולגולת. הביסטהייברסור חי מדרום להרי הרוקי שגרמו לבידודו מטירנוזאורים צפוניים יותר.
דינוזאור זה דמה לטירנוזאורוס אך היה קטן יותר, באורך תשעה מטרים ומשקל של לפחות 1 טונה. הוא היה בעל גולגולת קצרה וקלה יותר ובעל 64 שיניים, פתח עין מוגדל ומפרק מורכב לאורך המצח, אשר עזר לקבע את הגולגולת. ייתכן שגופו היה מכוסה נוצות אך לא נמצאו לכך ראיות מהמאובנים.
ראש וילקוקס
ראש וילקוקס (באנגלית: Wilcox Head) הוא לשון יבשה, באזור קאסואיצופ שבצפון-מערב גרינלנד.
לשון היבשה בולטת מהאי קיאטאסואק, התוחמת את הקצה הדרומי של מפרץ מלוויל; כאשר הקצה השני של מפרץ מלוויל הוא כף יורק - 297.5 קילומטרים לכיוון צפון-מערב, בצפון מפרץ באפין.
בחודשי החורף (ינואר עד אפריל) מכוסה מפרץ מלוויל במדף קרח מראש וילקוקס ועד כף יורק. עוביו של מדף זה מתעבה ממטר בחודש ינואר, ועד שני מטרים בחודש מרץ.
החל מחודש יוני מתחיל הקרח להישבר, עד שנוצרת תעלה שניתן להפליג בה בין ראש וילקוקס לבין בסיס חיל האוויר ת'ול.
קבוצה של ארבעה איים קטנים, שגובהם נע בין 60 ל-120 מטרים מעל פני הים, מצויים במרחק של 60 עד 20 קילומטרים בכיוון צפון - צפון-מערב מראש וילקוקס.
לקריאה נוספת.
• NATIONAL GEOSPATIAL-INTELLIGENCE AGENCY, Sailing Directions for West Coast of Greenland, Volumes 16-968, P 325
• David Boertmann, Nicholas Per Huff eldt, SEABIRD COLONIES IN THE MELVILLE BAY NORTHWEST GREENLAND, Scientific Report from DCE – Danish Centre for Environment and Energy 2013, P 14
• W. W. ROWLEE and K. M. WIEGAND, A LIST OF PLANTS COLLECTED BY THE CORNELL PARTY ON THE PEARY VOYAGE OF I896., BOTANICAL GAZETTE
אינטליגנציה של דגים
אינטליגנציה של דגים היא מכלול יכולות החשיבה המאפשרות לדגים לפתור בעיות. אינטליגנציה כוללת את היכולת לרכוש ידע, לזכור אותו ולאחזר אותו בהקשרים חדשים בדרכים מועילות.
לדברי חוקר הדגים קולום בראון, "דגים הם יותר אינטליגנטיים מכפי שהם נראים. בתחומים רבים, כמו זיכרון, היכולות הקוגניטיביות שלהם משתוות או עולות על אלה של בעלי חוליות עיליים, כולל פרימטים".
מוח.
בהשוואה לבעלי חוליות אחרים, לרוב הדגים יש מוח קטן למדי יחסית לגודל גופם. בדרך כלל, משקל מוחו של דג שווה לחלק החמישה עשר ממשקל המוח של ציפור או של יונק בגודל דומה. הדג Bony-eared assfish מסדרת צלופחי-קושק ממשפחת הזלדקניים המוח הקטן ביותר ביחס למשקל גופו מבין כל בעלי החוליות המוכרים. מנגד, לחלק מהדגים יש מוחות גדולים במיוחד יחסית למשקל גופם: היחס בין משקל המוח למשקל הגוף אצל "דגי הפיל" החשמליים הוא הגדול ביותר מבין כל בעלי החוליות הידועים - מעט גבוהים יותר אף משל בני האדם. גם היחס בין צריכת החמצן במוח לבין צריכת החמצן בגוף הוא הגבוה ביותר מבין כל בעלי החוליות המוכרים (פי שלושה מזה של בני אדם).
המוחון (cerebellum) של דגי הסחוס והגרם הוא גדול ומורכב, אך שונה במבנהו הפנימי מזה של היונקים. המעגלים העצביים לעומת זאת זהים אצל כל בעלי החוליות כולל דגים, זוחלים, עופות ויונקים. בדגים מורמיריים המוחון גדול משמעותית משאר חלקי המוח. החלק הגדול ביותר בו הוא מבנה מיוחד הנקרא Valvula, המקבל את הקלט ממערכת חישת הפולסים החשמליים.
זיכרון.
מחקרים שונים רבים גילו שלדגים יש יכולת זיכרון לטווח ארוך, שיכולה להגיע למשך שנים.
במחקר על יכולת זיהוי פנים מ-2016, התגלה כי דגי צלף מסוגלים ללמוד לזהות פנים של אדם ולדעת להבחין בהן בין 40 תמונות פנים שונות. בטבע יכולות הזיכרון של דגי הצלף משמשות אותם כדי ללמוד מפרטים מנוסים כיצד לצלוף מים בחרקים, במטרה להפיל אותם למים ולאכול אותם.
מחקר מ-1964 גילה כי דגי אלתית אדומה מסוגלים ללמוד לזהות איתות אור שמבשר על הגעת מזון, ולזכור את מה שלמדו שמונה חודשים לאחר התרגול האחרון. בטבע הם זוכרים את המסלול חזרה אל הערוץ בו נולדו, חמש שנים לאחר שהגיעו לאוקיינוס.
מחקר מ-2001 גילה כי דגי קשת שלמדו לחמוק מרשתות דיג, ידעו ליישם את הידע שרכשו גם 11 חודשים לאחר מכן
מחקר מ-2016 מצא כי ניתן ללמד דגי גופי להתמצא במבוכים, וכי יכולת הלמידה שלהם משתפרת בעקבות אימון.
דגי גובי מסוגלים ללמוד את תצורות הסלעים באזור החוף בזמן הגאות, וליצור מפות מנטליות שלהן, שמאפשרות להן לאחר מכן בשעת השפל לקפוץ בדייקנות מבריכה לבריכה, מבלי לנחות אף פעם על סלע יבש.
דגים מסוגלים גם להכליל על סמך מספר רב של זיכרונות: מחקר מ-2001 מצא כי בצורה זו קרפיונים מסוגלים ללמוד להבחין בין יצירות מוזיקליות מז'אנרים שונים (קלאסית או ג'אז, למשל) ומחקר מ-2019 מצא יכולת דומה גם בקרב דגי זהב.
חוקר הדגים טוני ג. פיצ'ר סיפר שהוא והסטודנטים שלו אימנו דגי זהב לחפש מזון בכלי מצבע מסוים בלבד, ושנה לאחר מכן הדגים עדיין זכרו את מה שלמדו. לפי עדות נוספת, שפמנונים זכרו קול אנושי לאחר 5 שנים.
במחקר מ-1974, שושנון אילתי זיהה את בת זוגו לאחר שהורחקה ממנו למשך חודש.
מיתוס נפוץ טוען שדגים (ולעיתים רק דגי זהב) משוללים יכולת זיכרון לטווח רחוק (ובגרסאות מסוימות - ליותר משלוש שניות) אולם לא נמצא למיתוס זה ביסוס מדעי.
שימוש בכלים.
שימוש בכלים נחשב כמדד לאינטליגנציה גבוהה אצל בעלי חיים. מספר מקורות תיעדו שימוש בכלים בקרב דגים.
מחקר מ-2011 מצא כי כמה מיני שפתוניים אוחזים בפיהם צדפות ומטיחים אותם כנגד סלעים (המשמשים כסדן) כדי לפצח אותן. התנהגות זו תועדה לראשונה בווידאו בשפתניב כתום-נקודות. הדג תועד מעיף חול כדי לחשוף את הצדפה, לוקח אותה בפיו ושוחה איתה לעבר סלע קבוע המשמש לו כסדן יעיל (מעידים על כך סימני השחיקה ושאריות הצדפות), ואז מפצח אותה תוך מספר ניסיונות.
דגי צלף משתמשים בזרם מים שהם מתיזים מפיהם כדי להפיל חרקים למים ולאכול אותם. הם לומדים, בעיקר מתצפית בפרטים מנוסים, כיצד להתאים את הכמות, את העוצמה ואת הזווית של זרם המים לגודל החרק ולמהירות ולכיוון תנועתו.
דגי אלמוגית ממינים מסוימים נוהגים לנקות משטח סלעי לפני שהם מטילים עליו ביצים, באמצעות יניקה והתזה של חול על הסלע.
נצרניים מתיזים מים על קיפודי ים כדי להפוך אותם ולחשוף את צדם הפגיע.
טריגוני נהרות יוצרים זרמי מים בעזרת סנפיריהם כדי לשאוב מזון מתוך צינורות PVC.
דגים יוצרים גומחות ותלוליות על קרקעית הים, לרוב למשיכת נקבות, בעזרת חול, צדפים וקונכיות. דגי נפוחית מסוימים יוצרים ציורים מורכבים על החול, במטרה למשוך בנות זוג.
יבשתנים בונים ומתחזקים רשת מפותחת של מחילות מאווררות להטלת ביצים ולמחסה.
אינטליגנציה חברתית.
דגים יכולים לזכור כיצד דגים אחרים התנהגו אליהם בעבר ולנהוג אליהם בהתאם. כך למשל יכולים דגים להתרחק מיריבים שהביסו אותם בעבר, ולגלות סובלנות לשכנים מוכרים לטריטוריה.
דגים יכולים גם להיות מודעים לכך שדגים מסוימים צפו בהם בעבר, ובאילו נסיבות: במחקר מ-2003 הביאו דגי קרב סיאמיים זכרים להילחם מול נקבה, לאחר מכן ניתנה לכל אחד מהזכרים בנפרד האפשרות לשהות במחיצת שתי נקבות, שאחת מהן צפתה בקרב. הזכרים המנצחים נטו לבלות זמן שווה עם שתי הנקבות, ואילו המפסידים העדיפו את חברת הנקבה החדשה, ונמנעו מחברת הנקבה שחזתה במפלתו.
שיתוף פעולה.
שיתוף פעולה לצורך חיפוש מזון מעיד על גמישות מחשבתית ועל יכולת תכנון שהם מרכיבים חשובים של אינטליגנציה. קיימות דוגמאות רבות לשיתופי פעולה גמישים (לא מוכתבים גנטית) בין דגים, כולל בין דגים ממינים שונים.