העבודה מציגה את טקס החתונה שמושתת על קדושת החתונה ועל כך שבני הזוג טהורים לפני ההתייחדות. החתונה מוצגת טקס מעבר המשקף השפעות דתיות על מעמד הגבר והאשה. הוא מראה את התפקיד שמסמל שיער האישה: שיער ארוך הוא סמל לעולם הילדות התמים וגזיזת השיער עם החתונה הוא סמל לפרידה מעולם הילדות.
גבעת חזן
אראב איידול
אראב איידול (באנגלית: Arab Idol, בערבית: آراب آيدول) היא תוכנית ריאליטי של רשת הטלוויזיה MBC, המופקת בלבנון ומשודרת בעיקר ברחבי העולם הערבי. התוכנית מבוססת על הפורמט הבריטי של התוכנית "פופ איידול", אשר נוצרה על ידי המפיק הבריטי סיימון פולר, ובמרכזה תחרות שירה בין כישרונות חדשים מכל רחבי העולם הערבי.
רקע.
"אראב איידול" מהווה מעין "תגובת נגד" לתוכנית "סופר סטאר" ששודרה ברחבי העולם הערבי (בערוץ Future TV הלבנוני) בין השנים 2005-2008 שהיא בעלת פורמט זהה. כעבור 3 שנים, ב-2011 רשת MBC הביעה רצון לשדר תוכנית אחרת בעלת פורמט זהה.
התוכנית משודרת גם בישראל במסגרת השידורים של רשת MBC.
העונה הראשונה (9 בדצמבר 2011 - 24 במרץ 2012).
השופטים בעונה הראשונה היו הזמר הלבנוני ראע'ב עלאמה, הזמרת מאיחוד האמירויות אחלאם והזמר והמפיק המצרי חסן אלשאפעי.
את העונה הנחו מלכת היופי הלבנונית לשנת 2005 אנאבלה הילאל, והשחקן הכוויתי עבדאללה אל-טליחי.
האודישנים התקיימו בספטמבר - אוקטובר 2011 בכל רחבי העולם הערבי, בקהיר, קזבלנקה, דובאי, כווית, עמאן, לונדון, תוניס וביירות. האודישנים בדמשק בוטלו בעקבות המצב הביטחוני המעורער בסוריה.
בגמר העונה שנערך ב-24 במרץ זכתה כרמן סולימאן ממצרים שניצחה את המתמודדת המרוקאית דניה בטמה.
העונה השנייה (8 במרץ 2013 - 22 ביוני 2013).
בעונה השנייה הצטרפה לצוות השופטים הזמרת הלבנונית נאנסי עג'רם, ולצד אנאבלה הילאל הנחה השחקן והזמר המצרי אחמד פהמי.
האודישנים התקיימו באוקטובר - נובמבר בלוקסור, אלכסנדריה, קהיר, קזבלנקה, תוניס, עמאן, אירביל, דובאי, ביירות ודוחה.
בעונה זכה המתמודד הפלסטיני מוחמד עסאף, שניצח בגמר התוכנית ב-22 ביוני את המתמודד המצרי אחמד גמאל, והמתמודדת הסורית פרח יוסף.
העונה השלישית (5 בספטמבר 2014 - 13 בדצמבר 2014).
בעונה השלישית הצטרף לצוות השופטים הזמר הלבנוני וואל כפורי אשר החליף את ראע'ב עלאמה.
האודישנים התקיימו בפברואר - מרץ 2014 בקזבלנקה, פאריס, ברלין, תלמסאן, אלכסנדריה, קהיר, רמאללה, כווית, מנאמה, דובאי, אירביל וביירות.
בעונה זו נערכו לראשונה אודישנים ברמאללה, וזאת בעקבות הזכייה של מוחמד עסאף בעונה הקודמת. בעונה זו השתתפו לראשונה שני מתמודדים ערבים אזרחי ישראל אשר ייצגו בתוכנית את הרשות הפלסטינית: המתמודד היית'ם ח'לאילה, תושב מג'ד אל-כרום והמתמודדת מנאל מוסא, תושבת דיר אל-אסד. מנאל מוסא הודחה במהלך העונה, אך היית'ם ח'לאילה הגיע עד לשלב הגמר אשר נערך ב-13 בדצמבר.
בגמר זכה המתמודד הסורי חאזם שריף אשר גבר על היית'ם ח'לאילה ועל המתמודד הסעודי מג'ד אל-מדני.
העונה הרביעית (4 בנובמבר 2016 - 25 בפברואר 2017).
אחרי שנתיים שלא שודרה כלל, חזרה התוכנית לשדר בעונה הרביעית. הפעם בהנחיית אחמד פהמי בלבד.
האודישנים התקיימו באפריל - יוני 2015 בקזבלנקה, עמאן, איסטנבול, אלג'יר, ארביל, רמאללה, מנאמה, ביירות, דובאי, קהיר ואלכסנדריה.
מתמודדי העונה הם:
כמיליה ווארד - בת (אלג'יריה), סמר אל-חוסייני - בת (מצרים), רוואן עליאן - בת (רצועת עזה, הרשות הפלסטינית), חסיין מוחמד - בן (מצרים), מוחמד סעיד - בן (מצרים), מוחמד מוסטפא - בן (מצרים), שאדי דאקוור - בן (מעלות-תרשיחא, ישראל. אך בתוכנית ייצג את הרשות הפלסטינית), נאדר חמודה - בן (רצועת עזה, הרשות הפלסטינית), תאמר דאהר - בן (לבנון), חוסאם א-שוויח'י - בן (תוניסיה), אחמד אל-חמזי - בן (תימן), בדר אל-חסן - בן (בחריין) ורביע זיוד - בן (סוריה) - כל השלושה עשר הללו הודחו בסוף שנת 2016. חוסאם א-שוויח'י - בן (תוניסיה) - הודח ב-7 בינואר 2017, איסרא גמאל - בת (מצרים) ובנדר מוקרי - בן (ערב הסעודית) - הודחו ב-14 בינואר 2017, נאדין ח'טיב - בת (נצרת, ישראל. אך בתוכנית ייצגה את הרשות הפלסטינית), וואליד בשארה - בן (לבנון) וכוות'ר בראני - בת (מרוקו) - הודחו ב-28 בינואר 2017, הומאם איברהים - בן (עיראק) - הודח ב-4 בפברואר 2017, דליה סעיד - בת (מצרים) - הודחה ב-11 בפברואר 2017, מוחמד בן-סאלח - בן (תוניסיה) ומוהאנד חסיין - בן (ירדן) - הודחו ב-18 בפברואר 2017.
בגמר העונה אשר נערך ב-25 בפברואר 2017 זכה המתמודד הפלסטיני מבית-לחם יעקוב שאהין, אשר גבר על המתמודד הערבי-ישראלי ממג'ד אל-כרום אמיר דנדן אשר ייצג בתוכנית את הרשות הפלסטינית ועל המתמודד התימני עמאר מוחמד אל-עזאכי. זכייה זו עוררה עניין רב הן בקרב ערביי-ישראל והן בקרב הפלסטינים תושבי שטחי הרשות.
מנחם זטורסקי
מנחם זטורסקי (1946 – 24 בפברואר 2001) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף. מפקד חטיבת הצנחנים, בה שירת מאז גיוסו, ואחר כך מפקד אוגדה משוריינת 370, ומפקד פיקוד הנח"ל. בעל עיטור העוז על חלקו במבצע אביב נעורים.
קורות חייו.
מנחם זטורסקי נולד בתל אביב וגדל בחולון. התגורר בקיבוץ ניר אליהו אליו הגיע במסגרת גרעין נח"ל. עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים ושירת בגדוד הנח"ל המוצנח (גדוד 50). בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב זטורסקי לצנחנים כמפקד מחלקה בגדוד הנח"ל המוצנח. זטורסקי לחם במלחמת ששת הימים ובמלחמת ההתשה והיה למפקד פלוגה בצנחנים. ב-1971 מונה למפקד פלחה"ן צנחנים.
בשנת 1973 השתתף במבצע אביב נעורים במסגרת כוח הצנחנים, בפיקוד אמנון ליפקין-שחק, שתקף את בנין מפקדת ארגון החזית העממית לשחרור פלסטין בביירות (יעד "גילה"). כמפקד פלוגת ההנדסה החטיבתית, הוטלה על זטורסקי האחריות להריסת הבניין בן 7 הקומות, באמצעות חומרי נפץ. למרות שנפתחה על הכוח אש כבדה, והוא סבל מנפגעים, הפעולה הושלמה בהצלחה, והבניין פוצץ על עשרות המחבלים שהיו בו. על פעולתו במבצע הוענק לזטורסקי עיטור העוז.
במלחמת יום הכיפורים לחם כסגנו של יורם יאיר מפקד גדוד הנח"ל המוצנח. ב-1976 מונה למפקד גדוד הנח"ל המוצנח. לאחר מכן שימש כסגנו של מפקד חטיבת הצנחנים, אמנון ליפקין שחק, בין היתר במבצע ליטני. לאחר מכן הועלה זטורסקי לדרגת אל"ם ובשנים 1983–1984 פיקד על חטיבת הנח"ל. בשנים 1984–1985 פיקד זטורסקי על חטיבת הצנחנים. בהמשך בשנים 1988 עד 1989 שימש כמפקד אוגדה 370 בדרגת תא"ל. בשנת 1990 מונה למפקד פיקוד הנח"ל.
כמפקד פיקוד הנח"ל היה מעורב מקרוב בשינויים הארגוניים והאנושיים בחטיבת הנח"ל, שכללו את הקמת גדוד הנח"ל המוצנח בחטיבה לאחר העברתו מחטיבת הצנחנים, הקמת הפלנ"ט והחה"ן וכן את הקמת בסיס האימונים החטיבתי. בשנת 1992, בעקבות ליל הקילשונים, המליץ הקצין הבודק, נחמיה תמרי, כי בתיקו של זטורסקי תירשם הערה פיקודית. באוגוסט 1995 סיים את תפקידו ופרש מצה"ל. בשנת 2001 נפטר במפתיע בקיבוצו.
שלטון החוק (סרט)
שלטון החוק הוא סרט תיעודי משנת 2011 של הבמאי רענן אלכסנדרוביץ' והמפיק לירן עצמור המתאר את מערכת החוק והמשפט ביהודה ושומרון וחבל עזה שבהם ישראל מקיימת ממשל צבאי מאז תום מלחמת ששת הימים ב-1967.
עלילה.
בסרט מראיין אלכסנדרוביץ' שבעה מהבכירים שעיצבו מערכת זו והשתתפו בה:
כולם מצולמים בסט מינימליסטי שנבנה לצורך הסרט בו הם יישובים ליד שולחן, ועונים על שאלותיו של אלכסנדרוביץ', כשרק קולו נשמע מבלי שהוא עצמו מצולם. מאחוריהם נמצא מסך ירוק עליו מוקרנים בחלק מהזמן קטעי ארכיון.
בין קטעי הראיונות משולבים בקטעי קריינות של אלכסנדרוביץ' תיאורים של אירועים ומקרים אליהם הוא מתייחס בראיונות. מדי פעם משולבים גם קטעים שחושפים את עשיית הסרט והערות רפלקסיביות לגביו.
הסרט דן, בין השאר, בעצם הקמת הממשל הצבאי בשטחים והעובדה שהחוקים שחלים על הפלסטינים שם הם מערכת של צווים אותם מוציא צה"ל; בכך שבאזור חלות למעשה מערכות חוקים שונות לגבי פלסטינים וישראלים; בסיטואציה בה שופט הוא חלק ממערכת צבאית, וצריך לשפוט את אויבו; בסוגיית העינויים בחקירות השב"כ ועד כמה השופטים היו מודעים להם; בהחלטות המשפטיות לגבי הקמת ההתנחלויות; ובעצם התפקיד של בג"ץ בעקבות החלטתו של שמגר לאפשר לתושבי השטחים לעתור בפניו כנגד פעולות הממשל הצבאי.
אלכסנדרוביץ' החל לעבוד על הסרט בעקבות ההיחשפות הבלתי אמצעית שלו לבית המשפט הצבאי בעת משפט שהתנהל כנגד נער פלסטיני שהשתתף בסרט תיעודי קודם שלו - "הטיול הפנימי" - ושהואשם בזריקת אבנים. העבודה על הסרט נמשכה כחמש שנים.
במרץ 2012, אסר דובר צה"ל את הקרנתו של הסרט ביחידת בתי המשפט הצבאיים.
פרסים.
הסרט זכה בפרס קרן ון ליר לסרט התיעודי הטוב ביותר במסגרת פסטיבל הקולנוע ירושלים 2011 ובפרס חבר השופטים לסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל סאנדנס 2012.
בתחרות הקולנוע הדוקומנטרי הישראלי לשנת 2012 וזכה בארבעה פרסים: הסרט הטוב ביותר באורך מלא, התחקיר (אלכסנדרוביץ'), העריכה (נטע דבורקיס) ופרס המוזיקה (קרני פוסטל). הוא הסרט שזכה במספר הפרסים הרב ביותר בתחרות בשנה זו.
ברשימת "עשרת הסרטים שלהם יש בעיני את הסיכוי הטוב ביותר לעמוד במבחן הזמן", שפרסם בדצמבר 2012 המבקר של ה"לוס אנג'לס טיימס", קנת טוראן ניצב "שלטון החוק" במקום החמישי, ביחד עם הסרט הישראלי התיעודי "שומרי הסף".
באפריל 2014 זכה הסרט בפרס פיבודי.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
מנחם זוטורסקי
הקרן הקימת לישראל
פרס יצחק שדה
מסמכי התאגדות