תחרות המלודיפסטיבלן הביאה לאירוויזיון 6 זוכים, ו-20 פעמים הייתה שוודיה אחת מחמש המדינות המובילות באירוויזיון. מנצח המלודיפסטיבלן נבחר באמצעות צוות שופטים מאז נוסדה התחרות. החל מ-1999 גם הקהל בבית רשאי להצביע בתחרות באמצעות טלווטינג, והשפעת הקהל בבית על התוצאות זהה להשפעת השופטים. לתחרות השפעה ניכרת על תעשיית המוזיקה השוודית.
מאז החלה שיטת חצאי הגמר בשנת 2002, מספר השירים בתחרות עלה באופן ניכר מ-8 בתחרות הראשונה ועד ל-32. כמו כן, בשנה זו החלה גם תחרות בגרסת ילדים בשם Lilla Melodifestivalen, באמצעותה נהגו לבחור את הנציגות השוודית לאירוויזיון הילדים. ב-2015 החליטה רשות השידור השוודית לצמצם את מספר השירים ל-28 ולבטל את תחרות הילדים.
סגנון המוזיקה הנפוץ ביותר בתחרות הוא מוזיקת פופ, אולם סגנונות נוספים הוצגו אף הם בתחרות: ראפ והיפ הופ, רגאיי, גלאם רוק ועוד. פתיחת מופע הגמר בסטוקהולם מביאה לעיר תיירות ניכרת.
היסטוריה.
שוודיה הצטרפה לאירוויזיון בשנת 1958, תחרות האירוויזיון השלישית במספר. רשת הרדיו השוודית SR שידרה את התחרות, ובחרה את אליס באבס, נציגת שוודיה לאירוויזיון 1958 שנערך בהילברסום, הולנד. השיר "Lilla stjärna" ("כוכב קטן") הגיע למקום הרביעי.
תחרות המלודיפסטיבלן הראשונה, שהתקיימה ב-29 בינואר 1959, הייתה חלק מתוכנית הרדיו "Säg det med musik" ("תגיד את זה עם מוזיקה") שנערכה באולם סירקוס שבסטוקהולם. 8 שירים השתתפו בתחרות, וארבעה שופטים - בסטוקהולם, בגטבורג, במאלמה ובלולאו - בחרו את הזוכה סיאו מלמקביסט עם השיר "Augustin" ("אוגוסטין"). אולם מאוחר יותר החליטה רשת השידור השוודית, שאת השיר באירוויזיון תבצע בריטה בורג. המדיניות של בחירת זמר במלודיפסטיבלן והחלפתו באחר בוטלה בשנת 1961. התוכנית הפכה להיות תוכנית טלוויזיה עצמאית בשנת 1960 בשם Eurovisionschlagern ("שיר לאירוויזיון"), ושמה הנוכחי של התחרות נבחר ב-1967. בשנים הראשונות התחרות שודרה גם בנורווגיה ובדנמרק באמצעות רשת השידור הנורדית.
תחרות המלודיפסטיבלן לא התקיימה 3 פעמים. בשנת 1964 בוטלה התחרות עקב החרמתם של הזמרים המשתתפים, אולם שוודיה שידרה את האירוויזיון באותה שנה. שוודיה נעדרה מהאירוויזיון בפעם השנייה בשנת 1970, ביחד עם מספר מדינות נוספות, עקב התוצאה השנויה במחלוקת של אירוויזיון 1969 בה זכו 4 מדינות. כתוצאה מכך, מספר מדינות החליטו להחרים את התחרות לשנה אחת, ולכן בוטלה גם תחרות המלודיפסטיבלן באותה שנה. הפעם השלישית בה לא שודרה התחרות הייתה בשנת 1976. מכיוון שאירחה את אירוויזיון 1975, הודיעה רשת השידור השוודית כי במידה ותנצח שוב, היא לא תוכל לממן את אירוח התחרות בשנה שלאחר-מכן. ההחלטה לפרוש באותה שנה התקבלה לאחר מחאה ציבורית רחבה בשוודיה נגד SR, שכללה הפגנות נגד הרשת ואף נגד תחרות האירוויזיון עצמה.
השתתפות.
מאות שירים ומבצעים השתתפו בתחרות המלודיפסטיבלן מאז נוסדה. חוקי המלודיפסטיבלן קובעים כי רק כותבי שירים שחיים בשוודיה רשאים לשלוח שיר לתחרות, וזאת על-אף שחוקי האירוויזיון מתירים זאת. אולם החוק הזה אינו תקף לגבי מבצעי שירים שחיים מחוץ לשוודיה. כדי להשתתף בתחרות, הן הכותבים והן המבצעים, חייבים להיות לפחות בגיל 16 ביום של חצי הגמר הראשון של האירוויזיון.
עד שנת 2001, התחרות נערכה בערב אחד, אולם במהלך השנים עלה מספר המתחרים שלקחו חלק בתחרות, ולכן נוסתה שיטה חדשה בין השנים 1981 - 1998, שכללה מתכונת בת שני ערבים. כל המתחרים, מלבד 5, עברו שלב לערב השני בו נקבע המנצח. כישלון בהעפלה לסיבוב השני היווה כישלון גדול לזמר מוכר; כך למשל קרה ב-1984 כאשר העובדה שאליזבת אנדרסן כשלה להעפיל לסיבוב השני, כמעט וחיסלה לה את הקריירה. מאז החלה שיטה חדשה בשנת 2002 לפיה נערכת תחרות קדם מדי שבוע, עלה מספר המשתתפים בתחרות ל-32 (ב-2015 צומצם ל-28). לפחות 10 מבצעים חייבים לשיר בשוודית, אולם באירוויזיון הם רשאים לשיר בכל שפה אחרת, כמו שאכן קרה מספר פעמים. מאז שנת 2001 יוצא דיסק CD עם השירים של כל תחרות, וכן מאז שנת 2003 יוצא דיסק DVD עם ההופעות מחצאי הגמר ומהגמר של המלודיפסטיבלן.
במשך השנים הפכה תחרות המלודיפסטיבלן למדד הצלחה אצל מבצעים מקומיים כמו אבבא, טומי שרברג וליסה נילסון. התחרות אירחה אמנים שאינם משוודיה, למשל הצמד הספרדי באקרה, הזמרת הקנדית אלנה מיילס והזמר ההולנדי קורנליס וריסוויק. כמו כן, מספר משתתפים מהמלודיפסטיבלן ייצגו, וכן ניסו לייצג מדינות אחרות באירוויזיון. בעוד הצלחתם של זוכי המלודיפסטיבלן היא שכיחה, רוב המשתתפים חזרו לאלמוניות, אולם מספר אומנים הצליחו לזכות בהכרה בינלאומית. לתחרות ישנה השפעה רבה על תעשיית המוזיקה השוודית, וזמר לא חייב לנצח על-מנת למכור מספר רב משמעותי של תקליטורים. כך למשל, השיר שסיים במקום האחרון בתחרות של 1990, "Symfonin" ("התזמורת הסימפונית") שבוצע על ידי לו פולקמן, הגיע לצמרת ברשימת ההשמעה ברדיו. בשנת 2007, 21 משתתפים הגיעו לרשימת השירים המובילים במוזיקה השוודית, שנמדדת בעיקר לפי מספר מכירות ולפי מספר הורדות חוקיות של השירים. שבוע לאחר גמר מלודיפסטיבלן 2008, שירים מהתחרות תפסו את כל 15 המקומות הראשונים במצעדי המוזיקה בשוודיה.
תהליך בחירת המתמודדים.
תהליך הסינון של אלפי שירים פוטנציאלים ל-28 שירים בלבד יכול להימשך למעלה משבעה חודשים. תהליך טרום בחירת השירים, שפתוח לקהל הציבור השוודי, מסתיים עם 28 שירים. ארבעת המקומות הנוספים מיועדים לשיבוץ של אומנים שנבחרו מבעוד מועד על ידי המארגנים כדי להתחרות במלודיפסטיבלן. כל התהליך יכול להתחיל כבר מחודש מאי של השנה הקודמת, והוא מסתיים בנובמבר.
שירים.
רשת השידור השוודית מתחילה לחפש שירים 9 חודשים לפני תחילת שידור המלודיפסטיבלן. המועד האחרון להגשת שירים הוא בספטמבר, ושירים יכולים להישלח בכל שפה. אורך כל שיר רשאי להיות עד 3 דקות ו-20 שניות, אולם חייבים לקצר אותו במידה והוא מגיע לאחד מ-28 השירים שנבחרו לתחרות, וכן ניתן לעשות להם עיבוד. תהליך הגשת השירים מפוקח בידי SMFF (אגודת מפרסמי המוזיקה השוודית), שתפקידם הוא לצמצם את מספר השירים מ-3,000 שירים שמוגשים מדי שנה מאז 2002 לכ-1,200 שירים. בתחרות המלודיפסטיבלן 2009 נרשם מספר שיא של שירים שהוגשו, כ-3,440 שירים. בחירת SMFF ניתנת ל-16 שופטי מוזיקה מקצועיים, למפקחים ברשת השידור SVT, ולמספר נבחר של אנשים מקהל הציבור. צוות השופטים מחלק את המבצעים מבני-נוער ועד לזמרים בשנות ה-50 לחייהם. השירים שעוברים שלב, ביחד עם כותבי ומלחיני השירים, מוכרזים בסוף ספטמבר, לרוב לאחר השערות נלהבות לגבי מבצעי השירים. כותבי השירים שהעפילו למלודיפסטיבלן חייבים לספק ראיונות לרשת השידור השוודית, להשתתף במסיבת עיתונאים לפני התחרות, ולקדם את מכירת השיר במידה והשיר שלהם מגיע לגמר.
מבצעים וכרטיסי ג'וקר.
רשת השידור בוחרת את הזמרים שיבצעו את השירים הנבחרים. אומנים שביצעו את השיר בגרסה הראשונה שלו נכנסים באופן אוטומטי לרשימת המבצעים הפוטנציאלים, כלומר הם יהיו חייבים לבצע את השיר בעצמם במידה ולא יימצא מבצע אחר, אחרת השיר שלהם ייפסל אם יסרבו. החוק הזה גרם למספר שירים להיפסל מהתחרות, למשל השיר של קרולה מ-2003 "När löven faller" ("כשהעלים נושרים בסתיו"), והשיר של סטפן סימונד מ-2006 "So Good" ("כל-כך טוב"). כמו כן, רשת השידור השוודית רשאית לתת את השירים למבצעים אחרים מבלי להתחשב כלל במבצע השיר בגרסתו הראשונה. הדבר הזה מנע מלהקת ברנדסטה סיטי סלקרס ב-2004, ומפרלינה וולרן ב-2005 להופיע עם השירים שהגישו לתחרות. אולם לא ניתן להבטיח בוודאות כי בחירה מחודשת של מבצע אכן תגרום לשיר להצליח יותר. לדוגמה, השיר "Naughty Boy" ("ילד שובב") שבוצע ב-2006 על ידי האנה גרף (המחליפה של סטפן סימונד) סיים במקום אחד לפני האחרון בחצי הגמר. לעומת זאת, ב-2002 וב-2007, המבצעים המחליפים יאן יוהנסן ומונס סלמרלוב, בהתאמה, הגיעו לשלב הגמר. המתמודדים שיבצעו את השירים במלודיפסטיבלן מוכרזים בדרך-כלל בסוף נובמבר. זמרים-יוצרים נפוצים בתחרות. כך למשל מבצעים מאשרים את השתתפותם בתחרות עוד לפני ההודעה הרשמית על כך.
שיטת כרטיסי הג'וקר החלו ב-2004 על-מנת לגוון את המוזיקה שבתחרות. 4 אומנים, אחד בכל חצי גמר, מוזמנים על ידי רשת השידור השוודית להופיע עם שיר לבחירתם בתחרות, וזאת בתנאי שהם לא מפרים את חוקי התחרות. שירי הג'וקר והמבצעים שלהם מוכרזים בינואר. מאז החלה השיטה, 3 מתחרים ניצחו בתחרות.
אירוח המלודיפסטיבלן.
האולם שמארח את תחרות המלודיפסטיבלן נבחר לרוב בחודש ספטמבר. חצאי הגמר נערכים בערים ובעיירות ברחבי שוודיה. תחרות הגמר של המלודיפסטיבלן נערכה באולם גלוב אריקסון שבסטוקהולם בכל שנה מאז 2002. אולם הסקנדינביום שבגטבורג הציע לארח את הגמר ב-2005, אך לבסוף נדחתה הבקשה מכיוון שנערכה במקום תחרות הוקי. החל משנת 2013 גמר המלודיפסטיבלן מתקיים באצטדיון הלאומי של שוודיה "פרנדז ארנה" שנבנה בסולנה, פרבר של סטוקהולם, ומכיל 50,000 צופים.