בינואר 2013 עבר לגנט.
הרווה קאג'ה
הרווה קאגה
ונדל מרדית' סטנלי
ונדל מרדית' סטנלי (באנגלית: Wendell Meredith Stanley; 16 באוגוסט 1904 - 15 ביוני 1971) היה ביוכימאי ווירולוג אמריקאי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1946 (במשותף עם ג'ון הווארד נורתרופ ולצד ג'יימס בטשלר סאמנר‎), "על הכנת אנזימים וחלבוני נגיפים בצורה טהורה".
קורות חיים.
סטנלי נולד באינדיאנה, וקיבל תואר ראשון בכימיה ב-1926 מקולג' בריצ'מונד, שבאינדיאנה. לאחר מכן למד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, שם קיבל ב-1929 דוקטורט בכימיה. מאוחר יותר כתב ספר בשם: "כימיה: דבר יפה" (Chemistry: A Beautiful Thing). כחבר המועצה הלאומית למחקר ביצע באופן זמני עבודה אקדמית, יחד עם היינריך אוטו וילנד במינכן. הוא חזר לארצות הברית בשנת 1931. מאוחר יותר בשנת 1948 הוא הפך פרופסור לביוכימיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי וכן ראש המכון לווירולוגיה באוניברסיטה. בשנים 1948–1953 היה לראש המחלקה לביוכימיה וב-1958 היה לפרופסור לווירולוגיה ולראש מחלקה זו. מחקריו על וירוס מוזאיקת הטבק הוביל לבידוד של נוקלאופרוטאין, אשר משחק תפקיד חשוב בפעילות של הווירוס. מחקרי מאוחרים יותר שלו עסקו במחקר ובפיתוח של חיסון נגד השפעת. סטנלי כתב מעל 150 מאמרים על וירוסים.
הוא זכה בפרס נובל לכימיה בשנת 1946 על הכנת אנזימים וחלבוני נגיפים בצורה טהורה ביחד עם ג'ון הווארד נורתרופ. כמו כן הוא זכה בעוד פרסים כמו פרס סקוט, פרס הישג מדעי של AMA ובמדליית בנג'מין פרנקלין, וכן בתוארי דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטאות ברחבי העולם: הרווארד, ייל, פרינסטון ואוניברסיטת פריז. על שמו קרויים אולמות באוניברסיטת אילינוי ובאוניברסיטת ברקלי.
חיים פרטים.
התחתן עם מריאן סטייפלס בשנת 1929 ונולדו להם שלוש בנות ובן אחד.
ג'נואה (כדורגל)
אדרת (זמרת)
הדר בביוף (נולדה ב-1975 בירושלים), ידועה בשם הבמה אַדֶּרֶת (Aderet). יוצרת מוזיקה וזמרת פופ ישראלית אשר התפרסמה גם בלבנון.
ביוגרפיה.
אדרת נולדה כבן בשם אסף למשפחה דתית בירושלים, וכבר מגיל צעיר החלה לכתוב ולהלחין מוזיקה. סיימה תיכון עם בגרות מלאה בבית הספר תיכון ע"ש רנה קסן. את שירותה הצבאי עברה בחיל החימוש בתפקיד נציגות החינוך ביחידה. ועבדה עם חיילים הסובלים מבעיות הסתגלות. לאחר השחרור מצה"ל החלה תהליך של התאמה מגדרית ועברה מירושלים לתל אביב.
בשנת 2001 הוציאה את אלבומה הראשון "בלי עין הרע", דיסק אוטוביוגרפי בסגנון פופ אלקטרוני המשלב מוטיבים אתניים עם מוזיקה עכשווית. בשנת 2005 הוציאה את אלבומה השני "קומה עשירית" ולו גם עשתה הפקה מוזיקלית. בשנת 2008 הפך שירהּ "Say no more" ללהיט בלבנון לאחר שהגיע לראש המצעד של תחנת הרדיו "Beirut Nights" המשדרת מוזיקת דאנס.
בשנת 2007 הוכרזה אדרת כאחת מפורצי השנה במוזיקת המועדונים בתוכנית "הדיסקוטק" בגלי צה"ל. באותה שנה זכתה גם במקום ה-3 בתואר זמרת השנה ברדיו "קיי סיטי". כמו כן, הופיעה במגזין "קוסמופוליטן" כ"אשת החודש".
אדרת הרבתה להופיע במועדוני לילה עם שיריה משני אלבומיה הראשונים. לאחר מכן החלה לעבוד על אלבומה השלישי "Jewish Girl" ("ילדה יהודייה") ולהקליט שירי פופ ודאנס באנגלית. בשנת 2010, לאחר 4 סינגלים מצליחים באנגלית, הוציאה אדרת גרסת כיסוי אקוסטית לשירה של אופירה יוספי "עולם".
בשנת 2011 הוציאה אדרת סינגל מועדונים בצרפתית, "Extraordinaire". הסינגל נבחר לאחד מ-4 השירים הטובים ביותר בתחנת הרדיו הלבנונית "Beirut Nights".
בינואר 2012, החלה לשדר מרדיו כל השלום 107.2FM את מגזין הפופ והמועדונים הישראלי, "ג'קוזי", קונספט התוכנית (שיצרה בעצמה) - הצדעה לכל להיטי הז'אנר על כל גווניו בדגש על להיטים של יוצרים ישראלים בלבד, ובמקביל עולים מידי תוכנית תקליטנים מהעולם עם להיטיהם האחרונים.
ביוני 2012 כתקליטנית, העפילה ל-20 הראשונות (מתוך 59 משתתפות ב-45 מדינות) כנציגת ישראל בתחרות "התקליטנית-יוצרת הבאה" לשנת 2012 שהתקיימה בטולוז שבצרפת, וזאת לאחר הצבעה פתוחה לגולשים מכל העולם במשך כ-3 חודשים.
בפברואר 2013 השתתפה בתחרות הקדם אירוויזיון עם השיר "Victory".
בנובמבר 2014 השתתפה בתחרות הבינלאומית Global RockStar בשלב חצי הגמר והגיעה למקום השני.
באוגוסט 2022 יצא סינגל הרחבות 'Feels Good'.
מיכאל שוורץ
חיל ורעדה
חִיל ורעדה (בדנית: Frygt og Bæven) הוא מספריו החשובים ביותר של אבי הפילוסופיה האקזיסטנציאליסטית, סרן קירקגור. הספר נכתב בשנת 1843 תחת שם העט יוהנס דה סילנטיו ('יוהנס השותק'). הספר תורגם לעברית על ידי איל לוין ונערך בידי יעקב גולומב. שם הספר נלקח מהאיגרת אל הפיליפים, פרק ב' פסוק י"ב: "...כְּשֶׁאֲנִי רָחוֹק מִכֶּם תִּיגְעוּ לִתְשׁוּעַת נַפְשֹׁתֵיכֶם בְּיִרְאָה וּבִרְעָדָה", וככל הנראה מקורה בתהילים פרק נ"ה פסוק ו: "יִרְאָה וָרַעַד יָבֹא בִי וַתְּכַסֵּנִי פַּלָּצוּת".
מוקדו המרכזי של הספר הוא אברהם. הפרק הראשון, הוא "נאום הלל לאברהם" מתעסק באברהם ובסיפור עקדת יצחק באופן ספציפי, ולאורכו של הספר כולו שומר קירקגור אמונים לדמות זו, המייצגת את אבי האמונה. קירקגור תמה על בני האנוש הסבורים שפשוט יותר להבין את הלכי הרוח של הפילוסופיה של תקופתו (הכוונה בעיקר לפילוסופיה ההגלינית) ובכלל, מאשר לנסות ולהבין את אברהם אבינו ואת מעשה העקדה. הוא מבקר את הכנסייה על הדרשות שהיא מעבירה בנושא בימי א', וטוען כי כל השומע את סיפור העקדה - צריכה שנתו לנדוד, אולם "דורות אין ספור ידעו בעל פה, מילה במילה את סיפור אברהם, ומי בתוכם נדדה שנתו?". הספר מהווה ניסיון להעביר לקוראים ולגרום להם לחוש את חוויית האימה והסתירה במעשהו הגדול של אברהם, לגרום לשנתם לנדוד.
מבוא.
במבוא שכתב לספר קורא קירקגור לקוראיו לחפש אחר משמעות ולא להסתפק בדיונים פילוסופים עקרים מתוכן ובלתי רציניים. קירקגור טוען כי לפילוסופיה אין כל סמכות לשלול או להעניק אמונה, ואל לה לחרוג מהתחומים שהוקצבו לה. קירקגור מדגיש כי איננו פילוסוף, וכי מטרתו של ספר זה איננה בנייה של מתודה פילוסופית סדירה כמו ה"שיטה" ("זו אינה השיטה, אין לזה ולשיטה ולא כלום"). לדבריו, קירקגור כותב למען העונג ההולך ומתעצם בו בשעת הכתיבה.
הקדמה.
ההקדמה לספרו של קירקגור היא מעין נאום, מעין סיפור קצר בו מספר קירקגור את סיפורו של איש פשוט שלא היה הוגה, איש שכל רצונו היה לרכב לצידם של אברהם ויצחק במסעם בן שלושה הימים להר המוריה, איש שכל כמיהתו הייתה לעלות עם השניים להר ולחזות בעקדה, ללא ציפייה שבסוף הסיפור יתגלה מלאך ויעצור את אברהם מלבצע את המעשה. אותו איש העריך את אברהם על המבחן הבלתי אפשרי שנוסה ועמד בו. יום יום היה אותו איש עולה להר המוריה ומצפה לבוא אברהם ובנו. ההקדמה מצידה מתארת את סיפור העקדה בארבעה תרחישים שונים אך בכל זאת דומים, עליהם חשב האיש בכל פעם שירד מן ההר ולא ראה את אברהם ואת יצחק. בסיומו של כל תרחיש מובאת אנלוגיה לאם הגומלת את בנה מיניקה. לדידו של קירקגור, הניסיון בו עמד אברהם דומה מאוד לאותה הגמילה, אם כי, בניגוד לארבע הדרכים אותן מביא קירקגור לגמילת הבן, היה על אברהם ללכת בכל אותן הדרכים בעת ובעונה אחת.
נאום הלל לאברהם.
קירקגור פותח את פרקו הראשון בנאום הלל לאברהם, בתיאורה של הכרת הנצח. הוא מחלק את בני אדם האדם לזנים שונים ובהם הגיבור והמשורר. בעוד תכלית הגיבור (על פי השקפתו של קירקגור) היא ייצוג המידה הטובה, תכליתו של המשורר היא הערצת הגיבור והפצת אותה ההערצה בקרב בני האדם. כלומר, משימתו היא להאפיל על השכחה ועל הנצח כך שלא ישכח שמו של הגיבור, ובתוך כך להפוך לגיבור בעצמו, משום שהעברת הזיכרון לדורות הבאים, יש בו מן המידה הטובה. אך גיבור, לדידו של קירקגור, יש בו יותר מן המידה הטובה, יש בו גדלות. לפיכך, מונה קירקגור כשלושה סוגים שונים של גדלות - גדלות בפני עצמך (המעגל האסתטי), גדלות בפני אחרים (המעגל האתי) וגדלות בפני אלוהים (המעגל הדתי) - אפשרי, נצחי ובלתי אפשרי (בהתאמה). הייחוד שבמאבק כנגד אלוהים, כלומר, בגדלות בפני אלוהים, היא שזו טומנת בחובה חולשה וחוסר אונים. הדרך היחידה להיאבק באלוהים, לשרות בקרבתו של הבלתי האפשרי, היא הדגשת מהותו של האדם, כלומר הפגמים והחסכים המצויים בו. באמצעות הדגשה זו, טוען קירקגור, מתעלה המאמין על תכונותיו האנושיות, משום שהאמונה מנוגדת לשכל הישר, היא טומנת בחובה אבסורד, היא וויתור אינסופי על דבר מה שהוא סופי, כדי להפוך את אותו הסופי לאינסופי. היינו, האמונה היא וויתור על משאלות מתוך ידיעה וציפייה שייתגשמו בעתיד, תוך כדי ההבנה כי ההקרבה טומנת בחובה את אי-התממשותם. הוויתור הוא שמעניק למשאלה תוקף אינסופי, המאפשר לפרטי להפוך לכללי.
קירקגור מדגים תפישה זו באמצעות סיפורו של אברהם שייחל לבן והאמין שאלוהים יעניק לו בן, חרף העובדה כי הוא ושרה אשתו היו זקנים מכדי להביא ילד לעולם. כשקיבל את הבן היה נכון להקריב אותו למען אלוהים (היש המוחלט), מתוך אמונה כי אלוהים יעניק לו את בנו בחזרה וייסוג מן התביעה שתבע, אך בו בזמן אברהם וויתר על בנו לטובת האלוהים, ובכך העניק לו תוקף אינסופי. כלומר, הוביל ליצירתו של ייצוג רוחני לתביעתו לבן, והעולם הרוחני, וזאת בניגוד לעולם הגשמי - אינסופי. אברהם וויתר על בנו בכוחו של הוויתור האינסופי, אך באותו זמן ממש גם זכה בו מחדש בכוחו של האבסורד, והוא האמונה כי יזכה בבנו, תוך הידיעה כי אלוהים לא ייסוג מבקשתו והנכונות למלאה.
בעיה ראשונה - היש תכלית להשהיית האתי?