בשנת 1992 קיבל ועד הרבנים הקונסרבטיבי העולמי החלטה שקבעה כי להט"בים גלויים יתקבלו בברכה כחברי התנועה הקונסרבטיבית, אך לא יוכלו לשמש בתפקידים ציבוריים או להיות מוסמכים לרבנות במוסדות התנועה. הארגון "רבני קשת" הוקם בעקבות ההחלטה, והוא כולל רבנים קונסרבטיביים מכל העולם התומכים בשוויון זכויות מלא ללהט"בים קונסרבטיבים ועורכים טקסי נישואים חד-מיניים הצהרת הארגון היא: "אנו מצהירים שהומואים, לסביות ביסקסואלים וטרנסג'נדרים יהודים ישתלבו באופן מלא בחיי הקהילה ויגיעו לעמדות מקצועיות ומנהיגותיות". לפי הארגון, מטרתו היא להפגיש וליצור קשר בין רבנים גיי פרנדלי, להוות בסיס לקול משותף של רבים קונסרבטיבים התומכים בשוויון זכויות ללהט"ב, ולהיות כתובת לפניות שונות של יהודים קונסרבטיביים או מסורתיים הומואים או לסביות. הארגון מפנה להט"ב יהודים דתיים ובני משפחות שלהם לרבנים שהם גיי פרנדלי לצורך עזרה ומתן סיוע בנושאים שונים, ייעוץ אישי, שאלות בנושא הלכה וקיום טקסים יהודיים. בנוסף לרבנים, חברים בארגון גם חזנים המסייעים בטקסים אלו.
מענה ארגוני לטרנסג'דרים דתיים.
ככלל ארגוני הקהילה הדתית הגאה מנסים להכיל טרנסג'נדרים. גברים טרנסים הנמשכים לגברים, משתתפים בפעילויות חברותא, ואילו נשים טרנסיות משתתפות בפעילויות בת קול, הפעילויות המשותפות לחברותא ובת קול תחת הכותרת קהילה דתית גאה, פתוחות ללא הבדל מגדר ונטייה מינית ומאפשרות מקום נוח יותר לטרנסג'נדרים. טרנסים אף נכללים בפעילויות ההסברה של "שבל - שהכל ברא לכבודו". סידורי הישיבה במניין הגאה נבנו על מנת ליצור עזרה מעורבת שאינה דורשת הזדהות מגדרית, דבר שהביא לביקורת מצד מספר רבנים כלפי ארגון חברותא התומך במניין.
עקב מספרם המועט של הטרנסג'נדרים בקהילה הדתית הגאה, והתמחותם של הארגונים במענה להומואים ולסביות, לא ניתן מענה מספק לקשיים הייחודים עמם מתמודדים טרנסג'נדרים. כדי לתת מענה ייחודי לצרכים אלו, הוקמה ב-2008 קבוצה לטרנסג'נדרים דתיים, דתיות ודתיים לשעבר. הקבוצה התכנסה כפעמיים בחודש בירושלים ופעילותה נמשכה כשנה וחצי. הקבוצה עברה כעת למתכונת אינטרנטית. במקביל קיים מזה כחמש שנים קו תמיכה טלפוני ותמיכה במייל המיועד לאוכלוסייה זו.
שיח ציבורי.
סנונית ראשונה לדיון הציבורי בנושא הופיעה בשנת 2001 בכתב העת "דעות" בהוצאת תנועת נאמני תורה ועבודה, שהמשיך לדון בנושא מזוויות שונות בגיליונות נוספים. עד 2007 התקיימו דיונים בבמות שונות, למשל בכתב העת "אקדמות" שמוציא לאור בית מורשה, בדיוני שאלות ותשובות באתרי אינטרנט דתיים מרכזיים (למשל, "כיפה") ובביטאון רבני צהר.
קולנוע.
יצירה קולנועית שיחקה תפקיד חשוב בשיח הציבורי והרבני בנושא ההומואים והלסביות הדתיים, אף שמרבית הסרטים לא הוצגו בהקרנות מסחריות אלא רק בפסטיבלי סרטים והקרנות פרטיות.
בשנת 2001 יצא הסרט התיעודי "לפניך ברעדה" בארצות הברית. הסרט מביא את סיפוריהם האישיים של הומואים ולסביות דתיים בארצות הברית ובישראל, ומשלב ראיונות עם רבנים אורתודוקסים ועם אנשי טיפול המתמחים בדיכוי נטייה מינית באמצעים כימיים. הסרט היה פורץ דרך בהעלאת הנושא לשיח ציבורי. יציאת הסרט עוררה דיון מורכב בציבור הדתי שנמשך עד לימים אלו, ומבוסס על ההנחה שהומואים ולסביות בציבור הדתי היא מציאות קיימת.
בשנת 2004 יצא הסרט התיעודי "את שאהבה נפשי", המספר את סיפורן של שלוש נשים לסביות דתיות וחרדיות בירושלים, המנסות כל אחת בדרכה לגשר בין הצורך באינטימיות עם אישה ובין אורח חייהן ואמונתן. הסרט זכה בפרס אופיר לסרט תיעודי ובפרסים נוספים.
בשנת 2005 יצא הסרט התיעודי "תגיד אמן", של הבמאי דוד דרעי, בן זקונים למשפחה דתית מרובת ילדים מירוחם, בו הוא מתעד לאורך חמש שנים את יציאתו מהארון, מול משפחתו, משלב החששות והניחושים ועד לשלב ההתמודדות של ההורים והאחים. השפעת הסרט על השיח הלהט"בי הדתי בארץ מצומצמת מאחר שהסרט נגנז למעשה, לבקשת אחיו של הבמאי, ואינו מוקרן בפומבי בישראל. לעומת זאת זכה הסרט להקרנות רבות ולביקורות חיוביות בפסטיבלים בינלאומיים.
בשנת 2007 יצר חיים אלבום את הסרט העלילתי "ואהבת" במסגרת בית הספר הדתי לקולנוע מעלה, ובתמיכתו.
הסרט מספר את סיפורו של בחור דתי הלומד בישיבת הסדר, ונקרע בין אהבתו לאלוהיו ורצונו להיות שותף מלא בחיי התורה והישיבה, לבין נטייתו המינית. ההכרה במשיכתו לגברים יוצרת אצל הגיבור קונפליקט אמוני וזהותי קשה הנשאר ללא פתרון. הסרט מציג את הקונפליקט בו שרויים הומואים דתיים, והוא הוקרן מול רבנים וקהל דתי כפתיח לדיון בנושא. בין השאר הוקרן הסרט בכנס במסגרת "מכון תורה ויצירה" של בית ספר מעלה בו דנו בנושא רבנים יחד עם הומואים ולסביות דתיים.
בשנת 2020 יצא הסרט התיעודי "חתונה הפוכה" מאת הרב והבמאי מרדכי ורדי, העוסק בהומואים דתיים ולסביות דתיות שהיו נשואים לבני המגדר השני, ובהתמודדויות שלהם אז והיום. הסרט הוקרן במסגרת פסטיבל דוקאביב.
סרטים נוספים:
פרדוקס אפימנידס
איגרת אל טיטוס
איגרת אל הרומיים
איגרת אל הרומאים
איגרת אל הגלטים
איגרת אל הגלטיים
האיגרת אל הגלטיים
איגרת אל האפסיים
האיגרת הראשונה אל הקורינתיים
האיגרת השנייה אל הקורינתיים
איגרת אל הפיליפיים
איגרת אל האפסים
האיגרת אל האפסיים
איגרת אל הפיליפים
האיגרת אל הפיליפיים
האיגרת אל פילימון
האיגרת אל פילימון היא אחת מאיגרות הרועה (שלוש מהאיגרות מבין איגרות פאולוס) שנכתבה על ידי השליח פאולוס (שאול התרסי). האיגרת היא אחד מספרי הברית החדשה – כתבי הקודש של הנצרות.
האיגרת, שדנה בעיקר בנושא המחילה, היא הקצרה מבין איגרות פאולוס וכוללת רק 355 מילים (ביוונית) ו-25 פסוקים.
מחבר האיגרת.
מרבית החוקרים סבורים כי איגרת זו אכן נכתבה על ידי פאולוס.
האיגרת נכתבה בעת שהותו של פאולוס בכלא - ככל הנראה ברומא או באפסוס, והוא כותב לנוצרי בשם פילימון (אשר התגורר ככל הנראה בקולוסאה) וכן לאישה בשם אפיה (ככל הנראה אשתו של פילימון) ולאדם נוסף בשם ארכיפוס.
תוכן האיגרת.
פילימון היה בעל עבדים עשיר, ולכן נערכו בביתו רחב הידיים מפגשים של הקהילה הנוצרית המקומית. פאולוס כותב לפילימון בשמו של אונסימוס, עבדו של פילימון - עבד אשר "הופרד" מביתו של פילימון לאחר שהיה "חסר תועלת" עבורו (משחק מילים עם שמו של אונסימוס, שמשמעו "בעל תועלת").
החוקרים סבורים כי אונסימוס ברח מבית אדונו, פגש את פאולוס והתנצר - ופאולוס שולח אותו חזרה לבית אדונו ובמכתב דן בסליחה שהאדון צריך לסלוח לעבד.
פרשנויות.
מרטין לותר כינה את האיגרת בשם "חנופה קדושה". פאולוס מצווה על פילימון לפעול מתוך רחמים נוצריים, ומאידך משתמש בסמכותו כשליח ומורה לו, מתוך חובת ציות רוחנית, לפעול לפי הנחיותיו ולקבל את אונסימוס שוב לביתו - "לא כעבד, אלא כיותר מעבד, כאח אהוב" (פסוק 16). לותר טוען כי פאולוס לא שינה את מעמדו של העבד ושמר על הסטטוס קוו. השאלה האם האיגרת מטיפה לשוויון של פילימון מול אונסימוס או רק למחילת האדון לעבד, נותרה במחלוקת.
בעת הוויכוח בשאלת העבדות בארצות הברית, קודם למלחמת האזרחים האמריקאית, הסתמכו שני הצדדים בוויכוח זה על האיגרת, כל אחד לפי פירושו, במטרה לבסס את טענותיהם.
איגרת אל פילימון
איגרת אל פילמון
האיגרת אל פילמון
האיגרת אל האפיסים
איגרת אל האפיסים
אילנית לוי
אילנית לוי-שדה (נולדה ב-7 ביולי 1982) היא דוגמנית, שחקנית טלוויזיה ומנחת טלוויזיה ישראלית. מלכת היופי של ישראל לשנת 2001.
ביוגרפיה.
אילנית לוי נולדה בחיפה, למשפחה מסורתית ממוצא טריפוליטאי ומרוקאי. למדה בתיכון עירוני ג' שבעיר. אביה משה לוי עלה ממרוקו והוא פנסיונר שבעבר ניהל תחנת רכבת. אמה רחל עלתה מלוב והייתה עקרת בית. לה ארבעה אחים ואחיות גדולים. בנעוריה הייתה חניכה בתנועת הנוער הלאומי, ושימשה כזמרת בלהקת הנוער הלאומי, יחד עם זמרים נוספים כמו שירי מימון.
בגיל 14 וחצי עברה תאונת דרכים בה נסעה עם אמה ודודתה. רכבם התהפך לעבר תהום ולוי הצליחה לחלץ את עצמה ואת השאר מתוך הרכב.
שירתה בצה"ל כפקידת לשכה (פקל"שית) בפיקוד העורף.
קריירה.
דוגמנות.
ב-2001 לוי זכתה בתואר מלכת היופי, ונשלחה לייצג את ישראל בתחרות מיס תבל בה הגיעה למקום השישי. מיד לאחר הכתרתה הוחתמה לסוכנות הדוגמנות "לוק".
לוי לאחר מכן פיתחה קריירה ענפה בעולם הדוגמנות. היא דיגמנה למעצבת האופנה גלית לוי, וכן הייתה נערת הבית של רונית רפאל, הפרזנטורית של מעצב השיער מיקי בוגנים, של מעצב האופנה רונן חן, ושל חברת האופנה הישראלית "הוניגמן".
ב-2009 כיכבה על השער של מגזין בגדי הים של "בלייזר".
באוגוסט 2015 החלה לככב בקמפיין לרשת האופנה הישראלית "פוזה". ובאוקטובר של אותה שנה החלה לככב בקמפיין של המותג "בנפייבר - סיבים תזונתיים".
בטלוויזיה.
אילנית רשמה רזומה טלוויזיוני מרשים כשבעצם הנחתה תוכניות בכל אחד מערוצי הטלוויזיה הישראלים הגדולים: (HOT, HOT בידור ישראלי, בריזה, קשת ורשת, ערוץ 10, ערוץ 20 ו-ערוץ 24, מלבד yes הטלוויזיה בלוויין).
בשנת 2002 הנחתה לוי עם חברתה, הדוגמנית מירי בוהדנה, את התוכנית "ברז" בערוץ בריזה, של חברת yes. ושנה מאוחר יותר ב-2003, הגישה את תוכנית הטלוויזיה "בחורות טובות", שוב לצד מירי בוהדנה, והוציאה סינגל בשם "כשהיית איתי".
בשנת 2007 השתתפה בעונה השלישית של תוכנית הריאליטי, "רוקדים עם כוכבים" ששודרה בערוץ 2, בתוכנית הגיעה לוי לשלב הגמר וסיימה במקום השני. וכן השתתפה בתוכנית התיעודית "יום בחיי" ששודרה בערוץ HOT בידור ישראלי.