המשחק מלווה בקריינותו של השחקן אלכס אנסקי, שמקריא את הסיפור שאותו משלים השחקן. כמו כן, מקריא אנסקי את המילים שמייצגות את העצמים שעליהם לחץ השחקן, במידה והם לחיצים.
לעיתים, ניתן להבחין בדמותו של היצור הכחול (המדובב על ידי אסף קורמן) צצה לרגע על המסך ואומרת "כדי להמשיך בדרככם, השלימו את הפרק בסיפור". פירוש הדבר הוא שלא ניתן להתקדם לרקע הבא (או להמשכו של הרקע הנוכחי) בטרם הובאו כל המילים לפרק.
גורדי, דמות נוספת של "קומפדיה", מופיעה בהופעת אורח בשלב מתקדם יחסית של המשחק.
ציר דגים בתקופה הרומית במצדה
גארום, ציר דגים, היה הרוטב המרכזי בו השתמשו מימי יוון העתיקה ועד למאה ה-11 לספירה. גם במצדה התגלו ממצאים המעידים על שימוש בו במהלך תקופתו של הורדוס.
הרוטב הופק בערי חוף ברחבי הים התיכון מדגים מיובשים שהונחו במתקני המלחה דמויי בורות כאשר הם חשופים לשמש ועברו תהליכים שונים. הנוזלים שירדו מהם נאספו וחולקו לפי האיכות. השמן המזוקק יותר לעשירים והשאריות ומה שירד לתחתית מתקן האיסוף, לעניים. בתהליך הייצור, הוסיפו לדגים תבלינים, שמנים ואפילו דבש לקבלת טעמים שונים. בישראל מוזכר הגארום בתלמוד הירושלמי ואצל רש"י.
רקע.
סוגי הרטבים הרומיים.
הרומאים צרכו שלושה סוגי רוטבי דגים עיקריים. הגארום (Garum), מוריה (Muria) ואלק (Allec) ולמעשה, רטבים אלו היו בשימוש כאלף שנים. חשיבותם הייתה כמוסיפי טעם לאוכל תפל, שימור רכיבי בשר דגים מזינים לתקופה ארוכה ובנוסף הם שימשו כחומר משמר לדגים, בשר, ירקות ועוד. מקור תוצרתם היה בחופי אגן הים התיכון, חופי ספרד, פורטוגל וצפון אפריקה, עקב סמיכותם למקומות דיג עשירים בדגים ובריכות אידוי להפקת מלח. ניתן למצוא אזכורים לרוטבי דגים בספר המתכונים "אפיקיוס" .
לפי שאריות חלקי הדגים הקטנים ושייכים למין אחד בחרסי מצדה, ניתן להסיק שכנראה אלק איכותי הוא הרוטב שיובא למצדה בנוסף לגארום. איכותם הייתה שווה את ההוצאה על ייבואם מרחוק.
שרידי ציר הדגים מהתקופה הרומית במצדה.
שאריות דגים.
מחפירות שנערכו במצדה בין השנים 65-63 של המאה ה-20 על ידי משלחתו של יגאל ידין, סווגו שני ממצאים. עצמות דגים וממצאי שאריות חלקי דגים בתחתית שברי קנקנים.
חרס.
כתובות על חרסים: ממצא נוסף הוא שברי חרסים של אמפורה מיובאת שעליהם התנוססה כתובת בשתי שפות (יוונית ולטינית) "גארום" ו"של המלך". על הכתובות נעשתה בדיקת FTIR כדי לבדוק האם הכתובת הדו לשונית נכתבה על ידי אותו אדם אך התוצאות אינן חד משמעיות. דוגמה נוספת של דו לשוניות נמצאה על שברי בקבוקי יין. שם היין בלטינית, אחריו תאריך ביוונית ובצד השני של הכלי שוב בלטינית Cae מה שכנראה חלק מ Caesare.&lt;br&gt;
החרסים במצדה והכתובות.
הכלי בו נמצאו שאריות הדגים הוא כלי אחסון דמוי שק מוארך בעל תחתית מעוגלת שהיה מאוד נפוץ החל מתקופה הלניסטית עד תקופות מאוחרות יותר. לפי שברי החרס, הכלי הוא מייצור מקומי והוא נמצא באחד החדרים הסמוכים לחומה. מבדיקה פטרוגרפית עולה כי החומר מקומי אבל לא ממצדה עצמה בגלל אלמנטים של אבן נארי אך מצוי באזורי שומרון ויהודה. הכלי נצרף בטמפרטורה גבוהה של 800 מעלות. בנוסף לשאריות הדגים, הכיל הכלי חומרים אורגניים אחרים וסדימנט גבישי גבס, חול ושיסט שלא אופייני לאזור ישראל. החומרים האורגניים כנראה נוספו במהלך הייצור של הרוטב כחומרי טעם וריח. ההבדל בין כלי מקומי וחול זר מרמזים על כך שרוטב הדגים ייובא לישראל בכלי אחר שלא אותר והתכולה הועברה לכלי שנמצא במצדה. ייתכן שהמצאות החול בתוך הרוטב, מרמזת על ייצור לא מסוג א'.
ממצא נוסף הם חלקי צוואר, כתף וחלק תחתון של ידית אמפורה מיובאת. הסוג תואם אמפורות שיובאו מדרום ספרד ששימשו להעברת מוצרי דגים שונים במאות הראשונה והשנייה לספירה. על צוואר האמפורה, התנוססה כתובת בשתי שפות (יוונית ולטינית) "גארום" ו"של המלך". קשה להגיד מה נכתב לאחר "של המלך" אבל אפשר להניח ששמו של הורדוס היה בהמשך כמו שהתגלה על בקבוקי יין במצדה. על הבקבוקים היו רושמים מי הלקוח לו מיועד המשלוח. אמפורה ממקור זר, כתובת בלטינית וחוסר מקומות ייצור גארום בישראל מחזקים את הטענה שהגארום ייובא. צורת האמפורה, החומרים ממנה עשויה והציפוי מזוהים עם סוג שמקורו בחופיה הדרומיים של ספרד אשר שימש לשינוע מוצרי דגים בסוף המאה הראשונה ותחילת השנייה לספירה.
תארוך.
רוב החרסים נמצאו באזור אחד של המצודה. עליהם לא נמצאו כתובות עם תאריכים וגם לא ניתן לתארך במדויק את שאריות הדגים. אומנם ניתן לתארך בקירוב לתקופת הורדוס על סמך כמה טענות. ראשית, הסיקרים שישבו במקום לא יכלו להיות אחראים לייבוא מסוג זה. בנוסף, האזכור של המילה "של המלך" מתאים לתקופת הורדוס. בשאר התקופות במצדה, אין אדם אחר שניתן לייחס לו כינוי זה. הנחה נוספת ניתן לבסס על המצאות קנקנים בעלי כתובת יוונית עם תאריך המשייך אותה לשנת 19 לפנה"ס ואזכור להורדוס מתחת. קנקנים אלה דומים או זהים לחלוטין לקנקנים שעליהם נכתבה המילה גארום במצדה. מחפירות שנעשו בשנת 1995 עלתה הכתובת "Regis Herodis Iudaici" - של הורדוס, מלך יהודה או הורדוס, מלך היהודים. קנקנים מיובאים סומנו בצורה זאת כדי לוודא שהסחורה תגיע ליעודה.
החרסים נמצאו במיקומים שונים ברחבי מצדה. הכלי שהכיל גארום, נמצא לא רחוק מהיכן שנמצאו חלקי האמפורה המתוארכת לשנה 19 ואמפורה נוספת שהכילה תפוחים, לפי הכתובת עליה, שתיהן משויכות לתקופת הורדוס. חרס נוסף שכנראה הכיל רוטב דגים, נמצא בבניין IX שהוא מבנה הרודיאני. ככל הנראה, ניתן לשייך את החרסים לשנים 14 - 27 לפנה"ס. לפי כתובות שונות על חרסים ממצדה, ניתן להסיק שהיה ייבוא של יין משובח, תפוחים ומותרות אחרים מהאימפריה הרומית והורדוס הוא היחיד שיכל להרשות זאת.
ייתכן שחלק מהאמפורות הגיעו למצדה כחלק מאספקה של הצבא הרומי וכוחותיו של סילבה בפרט, מכיוון שיש אזכורים של יין, שמן, מוריה, גארום ומאכלים אחרים במנות הצבאיות הרומיות וקיימים גם ממצאים מאתרים שונים בעולם לחזק טענה זאת, אך אין בכך להוכיח שזה הוא גם מקור הכלים במצדה.
כשרות.
כדי לאפשר ליהודי המקום לצרוך את הרטבים, היה צורך בכשרותם. ואכן, הדגים שזוהו בשאריות הגארום היו דגי הרינג ואנשובי צעירים שנחשבים ככשרים. על הכלי המקורי בו הובאו הרטבים, בנוסף לתכולה ופרטים נוספים, רשמו גם מאיזה דגים הוכן הרוטב "garum scombri", "hallex scombri, דגים כשרים כולם, וכך הכיתוב היווה כמעין תעודת כשרות. בהסתמך על המילה "של המלך" על האמפורות, ניתן להניח שהרטבים שייבא הורדוס או קיבל במתנה היו כשרים בלבד לפי הנחייתו.
הונקי טונק
גבון במשחקים הפאראלימפיים
גבון השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008), כששלחה משלחת של ספורטאי בודד למשחקים. במשחקי החורף לא נטלה גבון חלק מעולם.
האתלט אותו שלחה גבון למשחקים בבייג'ינג, תיירי מביקה, התחרה במרוץ ל-800 מטר (קטגוריה T54) ובהטלת כידון (קטגוריה F57/58), אך לא הגיע להישגים ספורטיביים משמעותיים ולא זכה במדליה פאראלימפית.
פיאט פונטו
פיאט פונטו (באיטלקית: Fiat Punto) היא מכונית סופרמיני מתוצרת קונצרן פיאט האיטלקי. המכונית הוצגה לראשונה בשנת 1993 כמחליפתה של הפיאט אונו. הפונטו עוצבה על ידי מעצב העל האיטלקי ג'ורג'טו ג'וג'ארו אשר עיצב מכוניות רבות בהן: סיאט איביזה, אלפא רומיאו 159, פולקסווגן פולו, דלוריאן DMC-12 ועוד. המחיר היחסית זול שלה הפך אותה לאחת המכוניות בקטגוריית סופר מיני הזולות והיא התחרתה מול אופל קורסה, פולקסווגן גולף ועוד.
הדור הראשון (יצור: 1993-1999).
הדור הראשון של הפונטו הוצג במגוון גרסאות.
יצור הדור הראשון כלל מגוון מנועים רחב. החל ממנוע בנזין 1108 סמ"ק בעל 55 כ"ס, דרך מנוע 1250 סמ"ק ב־3 גרסאות שונות - 60 כ"ס, 75 כ"ס (הזרקה רב נקודתית) ו-80 כ"ס (16 שסתומים). מנוע 1400 טורבו (בדגם GT בלבד), מנוע 1600 סמ"ק עם 90 כ"ס, ומנוע דיזל 1700 סמ"ק בעל 70 כ"ס (בדגם ELX בלבד).
הדור השני (יצור: 1999-2006).
הדור השני של הפונטו, נקרא גם פונטו ספייס - Spice הוצג לקראת סוף שנת 1999. הדור החדש כלל עיצוב חיצוני ופנימי חדש, שלדה חדשה ומנועים חדשים.
הדור החדש של הפונטו הוצג במגוון גרסאות.
בשנת 2003 הוחלט בפיאט לעשות מתיחת פנים כוללת לרכב. הסיבה העיקרית לכך היא תקנה חדשה באירופה ליצור מכוניות ידידותיות יותר להולכי רגל. בשנת 2005 הייתה הפונטו מכונית הסופר מיני הנמכרת הרביעית באירופה. מתיחת הפנים הייתה לא רק חיצונית. בפיאט הוחלט לשפר את המנועים, והדגמים החדשים צוידו במנועי בנזין 1400 סמ"ק ו-1800 סמ"ק וגם במנועי דיזל 1300 סמ"ק ו- 1900 סמ"ק.
(2005-2018) גראנדה פונטו.
גראנדה פונטו הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות של ז'נבה בשנת 2005. גם היא עוצבה על ידי ג'ורג'טו ג'וג'ארו. בישראל, הגראנדה פונטו החליפה את הדור הקודם של פונטו. היבואן הישראלי של פיאט החליט לייבא לישראל שתי גרסאות של הגראנדה: מנוע בנזין אקטיב 1400 סמ"ק עם תיבת הילוכים אוטומטית ומנוע בנזין אקטיב 1200 סמ"ק עם תיבת הילוכים ידנית בעלת 5 הילוכים.
בשנת 2009 הוחלט לעשות מתיחת פנים לגראנדה. לאחר מתיחת הפנים הוחלט לקרוא למכונית המחודשת 'גראנדה פונטו איבו' .
בורקינה פאסו במשחקים הפאראלימפיים
בורקינה פאסו השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים ברצלונה (1992), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע, מלבד אולימפיאדת הנכים אתונה (2004) ממנה נעדרה. במשחקי החורף לא נטלה בורקינה פאסו חלק מעולם.