סוֹלוֹמִיָה אמברוסייבנה קְרוּשֶלְנִיצְקַה (באוקראינית: Соломія Амвро́сіївна Крушельницька, 23 בספטמבר 1872, ביליאבינצי, אוקראינה - 16 בנובמבר 1952, לביב, אוקראינה) הייתה זמרת אופרה אוקראינית, סופרן בולטת בראשית המאה ה-20.
ביוגרפיה.
קרושלניצקה נולדה בכפר בשם בִּילְיאבִינְצִי, בנפת בוצ'אץ', מדרום-מערב לטרנופיל, באימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום אוקראינה). אביה היה כומר ממוצא אצילי של הכנסייה היוונית-קתולית האוקראינית. בילדותה הרבתה משפחתה של קרושלניצקה לנדוד בין יישובים רבים. לימים התיישבה המשפחה בכפר בשם בילה, מצפון לטרנופיל. כתוצאה מנדודי המשפחה, סיפרה הזמרת, למדה בילדותה שלל שירי עם מהכפריים שבשכנותם גרה.
בשנת 1891 החלה ללמוד בקונסרבטוריון של לביב, וסיימה את לימודיה בהצטיינות בשנת 1893. עוד במהלך לימודיה הופיעה בתפקיד לאונורה בהפקת האופרה של לביב של "לה פבוריטה" מאת דוניצטי, וזכתה לשבחים.
בשנת 1904 זכתה לתהילה כש"הצילה" את האופרה "מאדאם באטרפליי" מאת ג'קומו פוצ'יני: האופרה נחלה קריאות בוז מן הקהל בהצגת הבכורה בלה סקאלה במילאנו, אולם גרסה משוכתבת מקץ שלושה חודשים בכיכובה של קרושלניצקה קצרה תשואות בברשה.
בעת לימודיה במילאנו, בבית הספר L'Armonia, הקדישה זמן גם להתכתבות ערה עם חברים ומכרים, על גורל אוקראינה, על המכשולים בחיי התרבות, ועל ספרים שקראה. היא אף הופיעה בקביעות בהפקות בית הספר.
כשערכה סיבובי הופעות, הייתה מסוגלת לשיר בארבע או חמש הפקות שונות באותו שבוע. היא הצליחה ללמוד תפקידים באופרות חדשות תוך יומיים, ולעצב את אופי התפקיד תוך שלושה-ארבעה ימים נוספים. לאורך הקריירה, שרה קרושלניצקה למעלה מ-60 תפקידים שונים.
קרושלניצקה הייתה פעילה בקידום יצירות מאת מלחינים בני זמנה, וכן בהצגתן של אופרות ריכרד וגנר. בשנת 1902 זכתה להצלחה בפריז באופרה "לוהנגרין" . בשנת 1906 קטפה שבחים רבים בלה סקאלה במילנו באופרה "סלומה" מאת ריכרד שטראוס בניצוחו של ארטורו טוסקניני. בהופעותיה הגיעה לארצות רבות ב אירופה, במצרים, אלג'יריה, ארגנטינה, ברזיל, צ'ילה ועוד.
בשנת 1910 נישאה לצ'זרה ריקוני, עורך דין איטלקי. בשנת 1920, בשיא הקריירה שלה, חדלה מלהופיע על במות האופרה. שלוש שנים לאחר מכן החלה לזיר בקונצרטים. שליטתה בשמונה שפות אפשרה לה לשלב שירים בשפות רבות, בהתאם למדינה שבה הופיעה.
באוגוסט 1939, לאחר מות בעלה, עזבה קרושלניצקה את איטליה וחזרה ללביב, שם התגוררה עד מותה בשנת 1952. כמה שבועות לאחר ששבה ללביב, הגיעו כוחות הצבא האדום לעיר, מכוח הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. המינהל הסובייטי הלאים את ביתה. לאחר מלחמת העולם השנייה החלה קרושלניצקה ללמד בקונסרבטוריון בעיר. בשנת 1951, הוכרזה לאמנית מצטיינת של הרפובליקה הסובייטית של אוקראינה, ובשנת 1952, זמן קצר לפני מותה, הועלתה לדרגת פרופסור מן המניין בקונסרבטוריון. תלמידיה ועמיתיה מייחסים לה חמלה ואנושיות בהוראה.
אחייניתה הייתה אירה מלניוק, אף היא זמרת אופרה ידועה.
האוכפים
האוכפים (באנגלית: Enforcers) הייתה קבוצה בדיונית של נבלי-על שהופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ודרדוויל ביקום מארוול קומיקס. הקבוצה הופיעה לראשונה בחוברת "Amazing Spider-Man #10" ממרץ 1964, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר סטיב דיטקו.
האוכפים אינם קבוצת נבלי-על דוגמת ששת המרושעים או האוונג'רס האפלים, אלא פושעי-רחוב בעלי כישורים מיוחדים המתפקדים לרוב כבריונים להשכרה עבור ראשי העולם-התחתון, דוגמת "האיש הגדול" והקינגפין. את דמותו של ג'קסון ברייס מגלם בסרט הלייב אקשן "" השחקן לוגאן מרשל-גרין, כמעין גרסה נוספת של "שוקר".
ביוגרפיה בדיונית.
מבחינה כרונולוגית, האוכפים הופיעו לראשונה כפושעים שהושכרו בידי התעשיין נורמן אוסבורן, והובסו בידי נאמור. הם הופיעו כעושי דברו של ראש המאפיה "האיש הגדול", והובסו בקרב נגד ספיידרמן. הם סייעו לגובלין הירוק נגד ספיידרמן אך הובסו ונכלאו, אך ככל הנראה ברחו היות שהובסו לצד סאנדמן בידי ספיידרמן ולפיד האנושי. לאחר מותם של האיש הגדול ושל השור, מונטנה ודן שיתפו פעולה עם סאנדמן, האיש הגדול החדש ואדון הפשע החדש. במהלך קרב נגד ספיידרמן, הלפיד האנושי ובני הנמר, אדון הפשע ירה בטעות באיש הגדול - שהתגלתה כבתו של האיש הגדול המקורי, ג'ניס. הצוות הובס, ונכלא שוב.
הם הושכרו בידי לייטמאסטר, והובסו שוב בידי ספיידרמן. בקרב זה הצטרף לצוות אחיו של השור המקורי, שהחליף אותו. הם נלחמו בדאזלר, וצירפו לצוות את הלוליין סנייק מארסטון ואת המתאגרף בעל כפפות הפלדה האמר האריסון. הם עבדו עבור הקינגפין, והובסו בידי ספיידרמן וסאנדמן. הם נלחמו בדרדוויל, ולאחר שהשור המקורי הוקם לתחייה, נלחמו בספיידרמן. במהלך אירועי "מלחמת אזרחים", השור וסנייק מגויסים לקבוצת ת'נדרבולטס. הם עבדו עבור מיסטר פיר, מה שהביא אותם לעימות נגד דרדוויל. כשפיר נעצר, הקבוצה מצטרפת לצבא הפשע של הברדס.
במהלך אירועי "", האוכפים נראו בבר ללא שם. הם הימרו עם "סוכן ההימורים" האם ספיידרמן יופיע להילחם ב"באשר", נבל שטען כי נלחם בספיידרמן. ספיידרמן אכן הופיע, אך התגלה כמתחזה. האוכפים החליטו לנקום בסוכן ההימורים ולכדו אותו, מה שגרם לאביו של סוכן ההימורים להביא את ספיידרמן. ספיידרמן מביס את דן המגונדר ומונטנה והציל את השור, שבתגובה סירב להילחם. לאחר שהתינוק של "אימה" נגנב ממנה בידי זיקית, ספיידרמן נלחם באוכפים, שלא היו חלק מהאירועים אך נאלצו להצטרף לקרב כשסאנדמן ניסה לגייס אותם. בסופו של דבר, נראה כי הצוות התפרק.
רוחות החורף
רוחות החורף (בשפת מקור: The Winds of Winter) הוא הספר השישי המתוכנן בסדרת הפנטזיה האפית "שיר של אש ושל קרח" מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין.
הספר הקודם בסדרה, "ריקוד עם דרקונים", לא הצליח להשלים את כל מהלכי העלילה שמרטין תכנן עבורו כשהתחיל לעבוד עליו, לכן הספר הסתיים ללא קרב אחד גדול שמרטין קיווה להכניס אליו, וכמה דמויות ראשיות סיימו את הספר מבלי שהקוראים ידעו מה עלה בגורלן. מועד פרסום הספר נדחה מספר פעמים. בקיץ 2020 מרטין הביע תקווה לסיים את כתיבת הספר עד לשנת 2021 .
בספרו המתוכנן, הצהיר מרטין כי בכוונתו לפתור את הסוגיות האלו יחסית בתחילת הספר ולהציג את שני הקרבות הגדולים אליהם הוא כיוון: קרב הקרח והקרב במירין-במפרץ העבדים.
מרטין אף הצהיר שבשני הספרים האחרונים בסדרה הוא מתכנן לקחת את הקוראים רחוק יותר מאי פעם לצפון, וש"האחרים" יופיעו בספר.
החל מ-2011, זמן צאת הספר הקודם בסדרה, פרסם מרטין כ-11 פרקים בודדים של דמויות שונות מהספר העתידי, באתר האישי שלו, בכנסי קומיקון, באפליקצית משחקי הכס, ובהוצאות מאוחרות של הספר החמישי מ-2013. באמצעות פרסומים אלו בשילוב מידע שסיפק מרטין בראיונות, ניתן לשער אילו דמויות יופיעו בוודאות בספר השישי.
הדג נחש ותזמורת המהפכה - בהופעה חיה
הדג נחש ותזמורת המהפכה – בהופעה חיה הוא האלבום השמיני במספר של להקת ההיפ הופ הישראלית הדג נחש, ואלבום ההופעה השני של הלהקה. ההופעה המשותפת עם תזמורת המהפכה הוקלטה בשנת 2011, והאלבום יצא ב-26 במרץ 2015.
לעומת האלבומים האחרים של הלהקה, האלבום לא נמכר ברשתות השיווק, אלא ניתן להורדה מהאינטרנט ללא עלות.
לירה טורקית
לירה טורקית (בטורקית: Türk Lirası) היא ההילך החוקי הנמצא בשימוש כיום בטורקיה וברפובליקה הטורקית של צפון קפריסין.
היסטוריה.
לירה עות'מאנית (עד 1923).
לפני השימוש בלירה הטורקית, ההילך החוקי באימפריה העות'מאנית היה אקצ'ה, שהוחלף לאחר מכן בקורוש. הפארה שימש כיחידת משנה של הקורוש. עם תחילת השימוש בקורוש הוא היה מטבע כסף גדול. עד הפיכתו למטבע חלוקה של הלירה הטורקית הוא הצטמצם ונהפך למטבע כסף קטן, ואילו הלירה הייתה מטבע זהב.
הבנק הרשמי של האימפריה העות'מאנית הנפיק לראשונה שטרות כסף של קורוש, בערכים שבין 5 קורוש ל-5,000 קורוש.
בעקבות המשבר הכלכלי לאחר מלחמת העולם הראשונה מטבע של לירה עות'מאנית אחת מזהב היה שווה ל-9 לירות עות'מאניות בשטרות נייר.
לירה טורקית [גרסה ראשונה] (1923-2005).
הרפובליקה הטורקית המודרנית החליפה את שטרות הלירה הטורקית שהיו בשימוש בידי העות'מאנים למטבעות לירה טורקית מכסף בגודל ממוצע. שטרות לירה טורקית הונפקו בערכים של 1, 5, 10, 50, 100, 500 ו-1000 לירות טורקיות, ועל כולם היו תמונות של מוסטפא כמאל אטאטורק.
לאחר מותו של אטאטורק בשנת 1938, שטרות חדשים הונפקו עם תמונתו של איסמט אינני. תמונתו של אטאטורק הוחזרה לשטרות בשנות ה-50.
כתוצאה מאינפלציה כרונית בשנות ה-70 המאוחרות, צנח ערך הלירה הטורקית בצורה משמעותית ביחס למטבעות האחרים בעולם. רמת השינוי הייתה כך:
בדצמבר 2004, זמן מועט לפני ההחלפה ללירה טורקית חדשה, היחס היה דולר ל-1,350,000 לירות טורקיות ואירו אחד היה שווה 1,850,000 לירות טורקיות. הלירה הטורקית הישנה הייתה בעלת הערך הנמוך ביותר בעולם בין השנים 1995–1996 ו-1999–2004 לפי ספר השיאים של גינס.
לירה טורקית [גרסה שנייה] (החל מ-2005).
ב-1 בינואר 2005 הוחלפה הלירה הטורקית הישנה בגרסה חדשה בה בוצע פיחות בערך של 1 למיליון. מהלך החלפת המטבע נועד להקל על עריכת חשבונות.
בעת ביטולה, ב-1 בינואר 2005, נקבע שער הדולר האמריקאי לעומת הלירה הטורקית (הישנה) על 1,325,700 לירות טורקית לדולר אחד. עם החלפת המטבע, נקבע שער הדולר על 1.3257 לירות טורקיות חדשות (או לירה טורקית חדשה ו-33 קורוש לאחר עיגול).