כשהפסיקה הנחתת לקפץ ולהתגלגל, החלו כריות האוויר לשחרר את הגז שהיה בהן כך שהנחתת, שהייתה בצורת ארבעון, תתייצב ותעמוד בסופו של דבר על בסיסה, גם אם נחתה במקור על אחד הבסיסים האחרים. 74 דקות אחרי הנחיתה, נפרסו צלעות הנחתת והלוחות הסולאריים החלו לייצר חשמל. פאת'פיינדר נחתה במאדים בלילה והייתה צריכה לחכות לזריחת השמש כדי שתוכל לשלוח אותות ראשונים ותמונות לכדור הארץ. במהלך יומה הראשון על מאדים ביצעה הנחתת מדידות מטאורולוגיות וצילמה תמונות. כשהגיעו התמונות לכדור הארץ הבחינו הטכנאים כי אחת מכריות האוויר לא התרוקנה במלואה ויכלה לגרום לבעיות בהורדת הרמפה של הרובר. כדי לפתור את הבעיה, הורו הטכנאים לנחתת להרים את אחת מצלעתיה ולבצע ריקון נוסף לכריות האוויר. התהליך הושלם ביום המאדים השני והרובר "סוג'ורנר" ירד מהנחתת.
בתוכנית מארס רובר השתמשו באותה צורת נחיתה עם שיפורים מסוימים ועם מערכות דומות לאלו שהיו על ה"סוג'ורנר'".
פעולות פאת'פיינדר על מאדים.
פעולות הרובר.
ה"סוג'ורנר" היה הרובר השני שנחת על גרם שמים אחר (אחרי הנחתת הרוברים על הירח במסגרת תוכנית לונחוד, ללא ספירת רכב הנדידה הירחי) והרובר הראשון שנחת על מאדים. הרובר ירד מהנחתת ביום המאדים השני לנחיתתם. באותו יום הוא התקדם לעבר אבנים קרובות שכונו על ידי המדענים בשמות כמו Barnacle Bill ,Yogi Rock ו-Scooby-Doo על שם כוכבי סרטים מצוירים מפורסמים. הרובר ביצע מדידות ובדיקות על האבנים ועל האדמה בעוד הנחתת מצלמת אותו ואת השטח סביבם, יחד עם מדידות מטאורולוגיות.
הרובר היה ברוחב 48 ס"מ, גובה 30 ס"מ, באורך 60 ס"מ, שקל 10.5 ק"ג והיה בעל שישה גלגלים ולכל גלגל הייתה הנעה משלו. מהירותו המקסימלית הייתה סנטימטר לשנייה. מהלך 83 ימי המאדים שבהם פעל שלח הרובר 550 תמונות וניתח את המאפיינים הכימיים של 16 אזורים בסביבת הנחתת.
לרובר היה מחשב שהיה מבוסס על מעבד Intel 8085 בעל מהירות של 100 קילו-הרץ, 15 קילו-בית RAM ו-176 קילו-בית זיכרון פלאש.
הישגי הנחתת.
הנחתת שלחה יותר מ-16,500 תמונות וביצעה יותר מ-8.5 מיליון מדידות של לחץ אטמוספירי, טמפרטורה ומהירות רוח.
סיום המשימה.
על אף שהמשימה תוכננה להימשך רק בין שבוע לחודש, המשימה המשיכה לאורך שלושה חודשים. התקשורת האחרונה עם פאת'פיינדר הייתה ב-27 בספטמבר 1997. הטכנאים ניסו ליצור שוב קשר למשך חמשת החודשים הבאים עד לסיום המשימה המוצלחת ב-10 במרץ 1998. הלוויין MRO ראה את המארס פאת'פיינדר בינואר 2007.
מתן השם לרובר.
השם סוג'ורנר נבחר במסגרת תחרות שנמשכה שנה, בה תלמידים עד גיל 18 נדרשו לבחור שם של גיבור היסטורי ולכתוב חיבור על הישגיו. התלמידים נתבקשו גם להסביר כיצד הישגיו של הגיבור שבחרו מתחברים עם סביבת המחקר ותפקידו של הרובר.
הזוכה הייתה וואלרי אמברויס, בת 12 מברידג'פורט, קונטיקט, שכתבה חיבור על (Sojourner Truth), אפרו-אמריקאית שחיה בתקופת מלחמת האזרחים האמריקאית. השם נבחר גם כי המילה Sojourner באנגלית משמעותה "מטייל".
סך הכל התקבלו במסגרת הפרויקט 3,500 עבודות מכל רחבי העולם, כולל תלמידים מקנדה, הודו, ישראל, יפן, מקסיקו, פולין ורוסיה. כ-1,700 חיבורים נכתבו על ידי תלמידים בגילאי 5 עד 18.
חג המוזיקה הישראלית
חג המוזיקה הישראלית הוא פסטיבל שנתי המוקדש למוזיקה אמנותית ישראלית. הפסטיבל מתקיים החל מ-1997 והוא מתנהל במשך מספר ימים במקומות שונים ברחבי ישראל. המפיקה הראשונה של חג המוזיקה הישראלית הייתה זמירה לוצקי.
הפסטיבל הוקם על ידי המדור למוזיקה במשרד התרבות והספורט לקראת שנת היובל למדינה. כיום הפסטיבל מנוהל על ידי המכון למוסיקה ישראלית בסיוע המועצה הישראלית לתרבות ואומנות ומשרד התרבות והספורט.
הפסטיבל "פותח חלון לעשייה המגוונת והמסקרנת של מוזיקה הנוצרת בארץ. מימי טרום הקמתה של המדינה ועד ימינו אנו. חיבורים למקורות ולקלאסיקה, לצד כתיבה עכשווית והתייחסות למתרחש כאן ועכשיו, בארץ ובעולם". על מנת לאפשר זאת, הפסטיבל פתוח לקהל בכניסה חפשית "כמתנה לציבור אוהבי המוזיקה" ובמסגרתו מתקיימות הופעות וסדנאות הכוללות מחוות למלחינים ישראליים, אנדרה היידו, פאול בן-חיים ואחרים.
הפסטיבל כיום הוא בן 3 ימים ומתקיים בתחילת אוקטובר בין כסה לעשור. במהלך הפסטיבל מוענק פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים.
אביב העמים הערבי
בין כסה לעשור
ספייסבולס
Will You Be There
Will You Be There (האם תהיה שם) הוא הסינגל השמיני מתוך אלבום האולפן השמיני, "Dangerous", של הזמר והיוצר מייקל ג'קסון, אשר יצא ב-28 ביוני 1993. השיר הגיע למקום השביעי במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי ושימש גם כפסקול הסרט לשחרר את וילי. הגרסה המלאה של השיר כוללת את מקהלת קליבלנד המבצעת קטע מהסימפוניה התשיעית של בטהובן, "Ode to Joy".
סוגיות משפטיות.
נגד השיר הוגשו שתי תביעות. הראשונה, בגין הפרת זכויות יוצרים של הקלטת תזמורת קליבלנד וחוסר בקרדיט לבטהובן. התביעה אשר הייתה על סך 7 מיליון דולר יושבה מחוץ לכותלי בית המשפט. הדפסות עוקבות של Dangerous כללו אזכורים מלאים בחוברת האלבום. עילת התביעה השנייה הייתה גנבה ספרותית (פלגיאט). התביעה הוגשה על ידי הזמר האיטלקי אל באנו אשר טען כי השיר הועתק משירו "I Cigni di Balaka". לאחר משפט שארך 7 שנים, פסק בית המשפט האיטלקי לטובת ג'קסון וטען כי שני השירים מאוד דומים, אך שניהם הושפעו משיר אינדיאני מסורתי. קאריזי חויב לשלם את כל הוצאות המשפט.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ מציג את ג'קסון מבצע את השיר במסגרת סיבוב ההופעות של Dangerous בשילוב קטעים מתוך הסרט לשחרר את וילי.
מצעדים ודרוגים.
הסינגל מכר 1,600,000 עותקים ברחבי העולם, מתוכם 500 אלף עותקים בארצות הברית.
פרסים.
השיר נכלל באלבום "פסקול הסרטים הטובים ביותר בכל הזמנים" אשר הופץ על ידי סוני ב-1999.
השריר מנגד האגודל
השריר מְנַגֵּד האגודל (TA: Musculus opponens pollicis) הוא אחד משרירי האגודל הנמצאים בבליטת כף היד באזור בסיס האגודל. השריר מנגד את האגודל מול יתר אצבעות כף היד וכן מסובב אותו פנימה. התנועה המנוגדת של האגודל, שיכולה להתרחש אל מול כל אחת מאצבעות היד, חיונית לתפקוד המורכב של היד באחיזה של חפצים ובתמרונם.
תיאור.
תחילתו של השריר מנגד האגודל ברצועת שורש היד הרוחבית (Retinaculum musculorum flexorum manus) ובגבששת של העצם רבת הזוויות הגדולה, אחת מעצמות שורש כף היד. השריר נאחז בחלק הצידי של עצם המסרק הראשונה (של האגודל).
השריר מנגד האגודל הוא אחד משרירי בליטת כף היד, יחד עם השריר מצדיד האגודל הקצר והשריר כופף האגודל הקצר.
עצבוב.
השריר מנגד האגודל מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף החוזר של עצב התווך.
השריר מתוויך האגודל
השריר מתווייך האגודל (TA: Musculus adductor pollicis) הוא אחד השרירים הפנימיים של כף היד. בעת כיווצו, מקרב השריר את האגודל לאצבע המורה, פעולה המתרחשת בעיקר בזמן אחיזת כוח.
תיאור.
השריר מתוויך האגודל מורכב משני ראשים, הראש המלוכסן (Caput obliquum musclusadductoris pollicis) והראש הרוחבי (Caput transversum musclusadductoris pollicis). בין שני הראשים עובר עורק החישור.
תחילתו של הראש המלוכסן בעצם הפיקן, בבסיס עצמות המסרק השנייה והשלישית ובעצמות שורש כף יד נוספות סמוכות. תחילתו של הראש הרוחבי בחלקו הקדמי של גוף עצם המסרק השלישית. שני הראשים נאחזים בחלק התיכון של בסיס הגליל המקורב של האגודל.
עצבוב.
השריר מתוויך האגודל מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף העמוק של עצב הגומד.
שטפאן החירש
שטפאן החֵירֵש (ברומנית: Ștefan Surdul, ? - 2 בפברואר 1595) היה שליט נסיכות ולאכיה בין סוף מאי 1591- יולי 1592.
הראשון בין שליטי ולאכיה שנקרא בשם שטפאן. (השני יהיה שטפאן קנטאקוזינו (1714-1715)).
רקע משפחתי.
שטפאן החירש היה בן (חוקי, או מחוץ לנישואים לפי מקורות שונים) של שליט מולדובה, יואן הידוע כ"יואן האיום" או "האמיץ".
מלוכתו.
לפי הכרוניקון ראדו פופסקו, כינויו - "החירש" היה בשימוש עוד בחייו, כנראה מפני שסבל מליקוי בשמיעה.
בשנת 1590 נשא לאשה את בתו של הבנקאי היווני עשיר מקונסטנטינופול, אנדרוניקוס קנטקוזינו.
במאי 1591 "השער הנשגב" העניק לו את כתר ולאכיה בתמורה להבטחותיו כי יפרע את חובותיו של השליט הקודם המודח, מיכניה המתאסלם.
בפועל לא הצליח שטפאן "החירש" לרצות את הטורקים למרות שהטיל מיסים כבדים על העם. בין האמצעי העושק שהיו מופעלים בעת מלוכתו מציינים האפשרות שנתן לבויארים להפקיע נכסים של כפרים שמהם ברחו צמיתים (vecini)
כבר ביולי 1592 הסולטאן הדיח אותו מהתפקיד והחליף אותו עם אלכסנדרו הרע.
אחרי שנשלח לגלות קצרה באי כיוס, זכה לתמיכתם של החאן הטטרי גאזי גיראי השני של קרים ושל הווזיר הגדול קוג'ה סינאן פאשה ויועצו, קורט אגה, ולפי המלצתו של האחרון, נקרא שוב לנסיכויות הרומניות על מנת לכהן כשליט מולדובה. הוצב בתפקיד זה במקום השליט המרדן ארון הטירן (1591–1592 ו 1592–1595), בן בריתם של שליט טרנסילבניה ז'יגמונד באטורי ושל שליט ולאכיה מיכאל האמיץ.
זאת בנסיבות העימות הממושך בין האימפריה העות'מאנית בראשותו של מוראט השלישי ובין האימפריה ההבסבורגית בראשות הקיסר רודולף השני.
לאחר שבנובמבר 1594 הטורקים הכתירו אותו כשליט מולדובה, שטפאן החירש הועמד בינואר 1595 בראש כוח טורקי של 8,000 לוחמים ופנה איתם לכיוון הדנובה במטרה להגיע למולדובה.