מקור הבעיה בעובדה שבקולומביה לשחורים אין את אותה ההשכלה ואת אותן ההזדמנויות הכלכליות כמו לשאר האוכלוסייה. הבנק הלאומי דיווח לאחרונה שאחוז האפרו-קולומביאנים שמקבלים השכלה ברמת בית ספר יסודי גבוה יותר משאר הקולומביאנים, 42% לעומת 32% בהתאמה. עם זאת, אפרו-קולומביאנים רבים אינם מצליחים לקבל השכלה גבוהה יותר, מעבר להשכלה היסודית, זאת משום שהשכלה ברמת תיכון מוצעת רק לכ-62% מהאפרו-קולומביאנים, בעוד שהשכלה מסוג זה מוצעת ל-75% מכל שאר הקולומביאנים. יתרה על כך, חוקרים מצאו שאיכות ההשכלה בבתי ספר הממוקמים בקהילות אפרו-קולומביאנים נמוכה בהרבה מאיכותה בשאר הקהילות, בעיקר משום שיש מעט מאוד תמיכה או השקעה של הממשלה באזורים אלו. ממצא זה התבטא בתוצאות בחינת ה-ICFES (מבחן ארצי סטנדרטי), אשר הראו שהביצוע הממוצע של האפרו-קולומביאנים היה נמוך באופן מובהק מתוצאותיהם של שאר הקולומביאנים. בהינתן שרק מספר מועט מאוד של אפרו-קולומביאנים מצליחים להגיע להשכלה ברמת מכללה/אוניברסיטה, טווח העבודות המוצעות לאפרו-קולומביאנים מצומצם מאוד, והם מתקשים להשיג עבודות ברמה גבוהה עם שכר מספק.
השפעות המלחמה על האפרו-קולומביאניים.
מלחמת האזרחים בקולומביה התחילה בשנת 1964 והסתיימה בשנת 2017, כאשר הסכם שלום נחתם בין תנועת הגרילה (FARC) לממשלה. מלחמת אזרחים ארוכה זו השפיעה ועוד ממשיכה להשפיע על רוב הקולומביאנים, אך, על פי המדריך העולמי של מיעוטים וילידים (WDMIP), קהילות מסוימות הושפעו משמעותית יותר מאחרות. לפי ה-WDMIP, אחת מקהילות אלו הן קהילות האפרו-קולומביאנים, אשר הושפעו מאוד ממלחמת האזרחים, בעיקר בגלל הפגיעות שלהם והמחסור שלהם בהגנה מצד הממשלה. במשך שנים, גרילת ה-FARC חיפשה אחר אזורים לפלוש לתוכם במטרה לכבוש כמה שיותר משטחי קולומביה. (7) שטחים המיושבים על ידי קבוצות מיעוט כמו קבוצות המקומיים והאפרו-קולומביאנים הם לרוב השטחים העניים ביותר ולכן נתפסים כפשוטים ביותר לפלישה. למעשה, אזורים אפרו-קולומביאנים רבים "נתקפו" ונכבשו על ה-FARC, מה שהוביל לעקירתם של יותר מ-2 מיליון אפרו-קולומביאנים. רובם נאצלו לעבור לערים גדולות יותר (כמו בוגוטה, קאלי או מדלין), מה שהחמיר את רמת העוני (עקב יוקר המחיה באזורים עירוניים אלו), והגביר את החשיפה שלהם לאפליה ואלימות. אף על פי שחלה ירידה משמעותית בתרחישים אלו מאז חתימת הסכם השלום בשנה שעברה, האנשים שנעקרו מבתיהם ממשיכים להיות מושפעים מהמצב ומתקשים לשוב לעיירות מהן באו.
מצד שני, מלחמת האזרחים הפכה את האפרו-קולומביאנים לקורבנות של אלימות כי שטחים אפרו-קולומביאנים כמו אל צ'וקו נהפכו לאזורי הלחימה בין גרילת ה-FARC והממשלה הקולומביאנית. באופן ספציפי יותר, המשמעות היא שהם היו חשופים לפצצות, יריות, ומקרים של מוות באופן משמעותי הרבה יותר מכל שאר הקולומביאנים. עקב כך, אפרו-קולומביאנים רבים היו קורבנות לנזקים משניים ונהרגו בעקבות מלחמה זו, וזה בתורו נהפך לסיבה מרכזית נוספת לעקירה. על פי מחקר שנערך על ידי אחת מתחנות הרדיו הרשמיות של קולומביה הנקראת רדיו קאראקול (Caracol Radio), יותר מ-25% מהאפרו-קולומביאנים עזבו את בתיהם כתוצאה ממקרי אלימות.
לבסוף, קונפליקט נוסף אשר נוצר בעקבות מלחמת האזרחים הוא סחר בסמים וזנות. במשך שנים, גרילת ה- FARC חיפשה לגייס אנשים שיעסקו בתחומים אלו עבורם תמורת תשלום נמוך. בהינתן שאחוז גבוה מהאפרו-קולומביאנים עניים מאוד, אנשים צעירים מהקהילות האלו מתפתים מהזדמנויות אלו משום שרואים בהן את דרך המפלט היחידה מהעוני בו הם חיים. כתוצאה מכך, 40% מהאנשים בגרילה הם אפרו-קולומביאניים שעברו מניפולציות וכעת תומכים בצד הגרילה בקונפליקט.
פערים בבריאות.
מחקר שנערך לאחרונה בבית הספר לכלכלה בלונדון (London School of Economics) חשף שאפרו-קולומביאנים נמצאים בעמדת נחותה באופן משמעותי כאשר זה נוגע למצב הבריאותי שלהם ביחס לשאר אוכלוסיית קולומביה. בנוסף, מחקר זה הראה שישנם גורמים סוציו-אקונומיים רבים שמעורבים בזה ואשר תורמים לפערים אלו. למשל, העובדה שאפרו-קולומביאנים הם עניים הרבה יותר משאר האוכלוסייה הקולומביאנית מהווה סיבה מרכזית לכך שהם נמצאים בעמדת נחיתות כשזה נוגע לצריכת שירותי בריאות ולבריאות שלהם באופן כללי. טענה זו נתמכת על ידי ממצאיהם המראים שלפחות מ-5% מהאפרו-קולומביאנים יש ביטוח בריאות, בהשוואה לכמעט 30% מכל הלא אפרו-קולומביאנים. בנוסף, נמצא במחקרם שרוב האפרו-קולומביאנים חיים בתנאים לא סניטריים המגבירים את החשיפה שלהם למגוון רחב של מחלות ואף נמצאה מגמה שכיחה של אימהות ללא השכלה בקרב ילדים אפרו-קולומביאנים עם בעיות בריאותיות.
אישים מפורסמים.
אדאן אריאגה אנדרידה.
אדאן אריאגה אנדרידה ("Arigga Andrade Addan") נולד ב־24 באוגוסט 1907 נפטר ב־13 ביוני 1994 ונחשב על ידי עמיתיו, בני זמנו ותלמידיו כאב חוק העבודה הקולומביאני.
הוא התחיל את הקריירה הפוליטית שלו במדיין שבקולומביה דבר שהוביל אותו לתפוס את משרד ראש העיר, מזכירות הממשלה, ומושב כסגן האספה של אנטיוכיה. הוא היה המושל הראשון של צ'וקו ומונה על ידי עמיתיו מספר פעמים בתקופות שונות כמו כן, העם מינה אותו לשופט בית המשפט העליון.
אבל העובדה שסימנה את חייו, הייתה ההפיכה של פאסטו, ב־10 ביולי 1944, כאשר מונה על ידי הנשיא אלפונסו לופז פומארג'ו, כשר העבודה, ההיגיינה והרווחה החברתית.
בתור דיקן הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה הלאומית וכפרופסור אמריטוס של אותו מוסד ושל ראש עיריית קולגיו דה נואסטרה סניורה דל רוסאריו, היה זה הכיסא שבו הציג ד"ר אריאגה, את מלוא היקף הרפורמות שלו והצית בתלמידיו להבה שהיום, למרות הרוח הרפורמיסטית והאנטי-רפורמיסטית שמדמעות את המדינה, עדיין מאירה.
קרלוס ארתורו טרוק.
קרלוס ארתורו טרוק ("Carlos Arturo Truque)" נולד בקונדוטו, צ'וקו (1927), ומת בבואנוונטורה (1970). אמו הייתה אפרו-קולומביאנית ואביו היה ממוצא גרמני. התפרסם בזכות תשוקתו לספרות ופרסם את כתביו הראשונים במגזינים של סטודנטים, תחת שם בדוי של צ'ארלס בליין.
בשנת 1953 עם סיפורו "גרניזאדה" קיבל פרסום גדול וזכה בסדרה של פרסים ספרותיים. הדמוית המפורסמות בספרו היו דמויות שהיו בטראומה וגורשו במלחמת אלף השנים כאשר המלחמה התנהלה עם לוחמי הגרילה ובשטחים הכבושים באוקיינוס השקט.
בית ישראל ודמשק אליעזר
Medicina
Medicina (באנגלית: Medicine, ובעברית: תרופה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הברזילאית אניטה. השיר יצא לאור ב-20 ביולי 2018, על ידי חברת התקליטים וורנר מיוזיק גרופ, כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר הגיע למקום ה-15 במצעד שבפורטוגל, וה-14 במצעד שבצ'ילה.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב והופק על ידי אניטה, מאוריציו מונטאנר, ג'ון לאונה, מריו קסרס ואנדי קליי. השיר הוא שיר בסגנון הרגאטון. עבור השיר יצא קליפ שיווקי מיוחד שהועלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו של השיר.
בנוסף לכך, הועלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של אניטה ב-20 ביולי 2018. הקליפ בוים על ידי 36 גראדוס, אשר ביים עבורה גם את קליפ השיר "Machika". בקליפ משולבים שלל צבעים שונים. בין היתר, צולם הקליפ בקולומביה, הונג קונג, הודו, ארצות הברית, אפריקה הדרומית וברזיל.
נכון למרץ 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-133 מיליון צפיות.
גבעת הרקפות (קריית ביאליק)
גבעת הרקפות היא שכונה בקריית ביאליק שנוסדה בעשור הראשון של המאה ה-21.
היסטוריה.
השכונה נבנתה בתחילת עשור הראשון של המאה ה-21 והתושבים הראשונים בה התאכלסו בשנת 2005. היא הוקמה במזרח העיר על קרקע של מינהל מקרקעי ישראל כשכונה המיועדת למשפרי דיור, וממוקמת מזרחית לכביש עוקף קריות. סמוך לשטח הבנוי של השכונה, פעלה בשנות ה-50 מעברת "עיר המפרץ".
השכונה בנויה בצורה מעגלית כך שבמעגל החיצוני נבנו יחידות הדיור בשכונה, ובמעגל הפנימי קיימים מעט מבני ציבור ומסחר. הבנייה בשכונה מאופיינת בבנייה רוויה, ללא בתים צמודי קרקע.
בשנת 2006 במהלך מלחמת לבנון השנייה פגעו בשכונה שתי רקטות אשר שוגרו על ידי החזבאללה. אחת מהן גרמה לנזק לכ-80 דירות.
בשנת 2015 נפתח בשכונה בית ספר יסודי "רקפות" אשר נבנה בבנייה ירוקה.
הרחובות בשכונה נקראים על שמות פרחים וצמחים. הרחוב הגדול והארוך ביותר בשכונה הוא רחוב "יקינטון", שגם מקיף את השכונה.
נכון לשנת 2018 התגוררו בשכונה כ-3,800 תושבים.
בשכונה קיימים סניפי קופות החולים כללית ומכבי.
מעון קונצבו
מעון קונצבו (ברוסית: Ку́нцевская да́ча) היה מעונו האישי, הדאצ'ה, של יוסיף סטלין ליד העיירה קונצבו (אז מחוז מוסקבה, כיום חלק מרובע פילי שבמוסקבה), שם חי במשך שני העשורים האחרונים לחייו ומת ב-5 במרץ 1953, כשהוא בילה זמן רב בקרמלין, שם היה לו אזור מגורים ליד משרדיו. הדאצ'ה ממוקמת בתוך יער לא רחוק מפארק הניצחון.
"הדאצ'ה הקרובה" (Ближняя дача), כפי שהיא מכונה, נבנתה בשנים 1933–1934 בעיצובו של האדריכל מירון מרז'אנוב. ב-1943 נוספה קומה אחת לבניין המקורי. בקונצבו סטלין חי במהלך מלחמת העולם השנייה, שם הוא אירח מנהיגים כוינסטון צ'רצ'יל ומאו דזה-דונג.
האתר מכיל גם בונקר שנחשף לציבור רק בשנת 2008 בתקשורת הרוסית שסיפרה על שבעה בונקרים של סטלין שהיו קיימים. כיום, אין למעון מעמד של מוזיאון ואסורה הגישה לציבור. לא ברור מהו אופי השימוש בו כיום למעט העובדה כי הוא מאובטח על ידי שירות האבטחה הפדרלי ושירות הביטחון הפדרלי.
תיאור.