הבלוגראס גובל ממזרח במישור קמברלנד (Cumberland Plateau), כאשר רכס פוטסוויל (Pottsville Escarpment) מצוין כגבול הפיסי. מדרום וממערב גובל הבלוגראס במישור פנירויאל (Pennyroyal Plateau), כאשר רכס נוסף, Muldraugh Hill, מצוין כגבול מכיוון זה. מצפון ומצפון מערב גובל הבלוגראס בנהר אוהיו. מרבית האזור מנוקז על ידי נהר קנטקי ויובליו. הנהר יצר קניון עמוק המכונה מצוקי נהר קנטקי לאורך אפיק זרימתו ועיקולי הנהר שנשתמרו מצביעים על כך שהקניון בו זורם הנהר היה בעברו עמק נמוך שהתרומם. בעיקר בסמוך לנהר, מאופיין הבלוגראס בטופוגרפיה קרסטית הכוללת בולענים, מערות, ונחלים נסתרים המתנקזים תת-קרקעית אל הנהר.
האקלים בבלוגראס הוא סובטרופי לח.
הנס בותמן
הנס הרמן בותמן (בגרמנית: Hans Hermann Bothmann; 11 בנובמבר 1911 - 4 באפריל 1946) היה מפקד מחנה ההשמדה חלמנו שהיה ממוקם במערבה של פולין.
ביוגרפיה.
בנובמבר 1932 היה לחבר בהיטלריוגנד וביוני 1933 - באס אס. אחרי פלישת גרמניה הנאצית לפולין בספטמבר 1939 הוצב בותמן בתחנת משטרת הביטחון בפוזנן.
באביב 1942 מונה למפקד מחנה ההשמדה חלמנו במקום האופט-שטורמפיהרר (סרן) הרברט לאנגה. עד מרץ 1943 ניהל בותמן את פעולות רצח ההמונים במחנה. משהופסקו המשלוחים של יהודים למחנה חלמנו באפריל 1943 הועבר בותמן ליוגוסלביה בראש 85 אנשי סגל המחנה, ושם צורפה יחידתו, שנקראה "זונדרקומנדו בותמן" (Sonderkommando Bothmann), לפלוגת הז'נדרמריה באוגדת 'פרינץ אויגן' (Prinz Eugen Division). במסגרת האוגדה פעל בותמן נגד הפרטיזנים היוגוסלבים.
בסוף אביב 1944 נקראה יחידתו של בותמן לחזור לחלמנו ובחודשים יוני-יולי 1944 חידשה את פעולות רצח ההמונים בגזים. באוגוסט 1944 השתתפה "זונדרקומנדו בותמן" בפעולות חיסול גטו לודז' ואחר כך עסקה בטשטוש עקבות רצח ההמונים בחלמנו על ידי שריפת גוויות הנרצחים במסגרת "מבצע 1005".
אחרי מלחמת העולם השנייה.
בינואר 1945 נמלט בותמן למערב גרמניה, שם נאסר על ידי הבריטים, וב-4 באפריל 1946 התאבד בתלייה בכלא הבריטי.
Vevo (ראשי תיבות של Video Evolution) הוא אתר אינטרנט אמריקאי לצפייה בווידאו קליפים באינטרנט. האתר הוא תוצר של שיתוף פעולה בין מספר חברות ענק בתעשיית המוזיקה, בהן סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, יוניברסל מיוזיק גרופ, אבו דאבי מדיה ובשיתוף (אולם לא בבעלות) של EMI.
השירות הושק ב-8 בדצמבר 2009. ניתן להשתמש ב-Vevo בארצות הברית, בבריטניה, באירלנד, בקנדה, בברזיל, באוסטרליה, בניו זילנד, באיטליה, בצרפת, בספרד, בהולנד, בפולין, בגרמניה וביפן. האתר חסום במספר מדינות ובהן ישראל, למרות שבאתר מופיעה כבר זמן רב הודעה על הרחבת ההפצה של האתר בעולם
Vevo תוכנן להפוך לבינלאומי ופעיל בכל המדינות בשנת 2010, אך זה לא קרה. לאתר גם ערוץ ב-YouTube בו ניתן לראות קליפים רבים ממדינות נוספות בעולם,לא כולל בישראל.
כיום באתר יותר מ-45,000 קליפים. האתר מתואר לפעמים כגרסה של Hulu לקליפים.
ב-2018 הודיעה החברה שהיא סוגרת את האתר והאפליקציות שלה לצרכן.
שיאים.
רשימת הקליפים שצברו את מירב הצפיות ב-24 השעות הראשונות לשחרורם בכל פלטפורמות Vevo, כולל יוטיוב, יאהו ושותפים נוספים
מרכז הספורט הלאומי תל אביב
מרכז הספורט הלאומי תל אביב (נקרא גם: מרכז הספורט הדר יוסף) הוא מתחם בשכונת הדר יוסף בתל אביב-יפו, הכולל מתקני ספורט רבים ומוכר גם בשמו "הבניין האולימפי". בנוסף, נמצאים בו גם משרדים של אגודות ספורט רבות בהם: משרדי איגוד האתלטיקה הישראלי, משרדי הוועד האולימפי בישראל, משרדי איגוד הג'ודו הישראלי ואיגוד הכדורעף הישראלי וכן איגודי ספורט נוספים.
מרכז הספורט הלאומי מהווה מתחם משלים למכון וינגייט בנתניה. בעוד במכון מתבצעת הכשרת מרבית ספורטאי ישראל, במרכז הספורט מרוכזות רוב אגודות הספורט הלאומיות של ישראל, המפקחות על תהליכי הספורט.
מקום מושבו של מרכז הספורט הלאומי הוא ברחוב שלום בכור שטרית בשכונת הדר יוסף, בצמוד לפארק הירקון. בסמוך למתחם, מעבר לירקון, נמצא גם אצטדיון רמת גן בו שוכנים משרדי ההתאחדות לכדורגל בישראל.
המתחם מורכב משלושה חלקים: מרכז אתלטיקה, מרכז טניס ומבנה רב תכליתי המכיל משרדים ואולמות ספורט. כמו כן קיים במתחם אולם אירועים וחמאם.
בשנת 2009 נפתח במתחם, מוזיאון החוויה האולימפית.
בשנת 2020 נחתם הסכם לפיו עיריית תל אביב-יפו תרכוש את מלוא זכויות הבעלות על מרכז הספורט המשותפות עם הוועד האולימפי הישראלי שימשיך למשך תקופה להיות שוכר של משרדי הוועד ומוזיאון החוויה האולימפית הממוקמים במבנה המרכזי במכון. בעקבות חתימת ההסכם עבר ניהול המרכז לידי חברת היכל הספורט תל אביב-יפו, חברה עירונית בבעלות מלאה של העירייה.
היסטוריה.
המרכז הוקם בשנת 1978 כאשר כמה מגרשי טניס הוקמו בסמוך אל פארק הירקון. בניית האצטדיון החלה בשנת 1979 ובשנת 1980 הוקם בסמוך אצטדיון האתלטיקה הלאומי ולצידו בניין הוועד האולימפי הישראלי.
מרכז האתלטיקה הלאומי.
מרכז האתלטיקה כולל את "אצטדיון האתלטיקה הלאומי" שתוכנן על ידי האדריכלים משה לופנפלד וגיורא גמרמן ובנייתו הושלמה ב-1982. התחרות הבינלאומית הראשונה בו התקיימה במסגרת תחרויות האתלטיקה של כינוס הפועל ה-13 בשנת 1983. אצטדיון האתלטיקה הראשי כולל שמונה מסלולי ריצה וכ-6,000 מקומות ישיבה ביציע אחד מערבי (רק כשליש מהטריבונה כולל כיסאות והשאר טריבונת בטון חשופה, מה שמכונה יציעי עמידה). הוא שופץ לאחרונה בשנים 2008 ו-2009 ושודרגו בו מסלולי הריצה, לוח התוצאות ומערכות תצוגה נוספות. האצטדיון מוגדר ברמה 2 על ידי איגוד האתלטיקה הבינלאומי, כך שמתאפשר לו לארח תחרויות רשמיות בינלאומיות קטנות. לצידו אצטדיון אתלטיקה נוסף לאימונים שנבנה ב-1988 הכולל שישה מסלולי ריצה. בסמוך אליו נמצאים משרדי ההתאחדות הישראלית לאתלטיקה. ב-31 בינואר 2017 הרסו את אצטדיון האימונים לצורך הקמת ולודרום אולימפי בשטחו שנחנך רשמית ב-2020, על אף מחאת אתלטים שטענו לפגיעה בתנאי האימונים במרכז. הוולודרום ממוקם במרכז מגרש האימונים ומוקף מבחוץ במסלולי האתלטיקה ששוקמו וכן כולל מסלולי אתלטיקה פנימיים המתאימים לאימונים לתחרויות אתלטיקה באולמות.
המשרדים ואולמות הספורט.
ליד מתחם אצטדיוני האתלטיקה נמצא מבנה רב תכליתי הכולל את אולם הספורט הדר יוסף, אולם ספורט רב תכליתי המכיל 1,400 מקומות ישיבה בכדורסל (435 מקומות מתקפלים לצורך יצירת משטח מוגדל להתעמלות, כדוריד וכדורעף). באולם שיחקה בעבר קבוצת הפועל תל אביב בכדורסל. בבניין הראשי הצמוד לאולם שוכנים המשרדים של איגודי הספורט. כמו כן, במבנה ממוקם גם מרכז "החוויה האולימפית" שהוקם על ידי הוועד האולימפי הישראלי שהוא מוזיאון חווייתי למשחקים ולספורטאים האולימפיים של ישראל. המרכז מציג את האולימפיאדות ממספר זוויות ובהם המשחקים ביוון העתיקה וחידושם לפני למעלה ממאה שנה, שיאים במשחקים בעת החדשה, הצצות לאולימפיאדות הקרובות, תיעוד שבע הזכיות הישראליות במדליות ואף התנסות למבקרים בתרגילי ריכוז, כוח, תגובה מהירה וסיבולת. במתחם נכללים גם אולמות אימונים ייעודיים להתעמלות ולאתלטיקה, אמנויות לחימה, חדר כושר, חדרי סטודיו ועוד.
בעבר נבחנה גם הקמת בריכה אולימפית מקורה המותאמת אף לאירוח תחרויות שחייה לכ-500 צופים וכן אצטדיון טניס לצד המגרשים. כמו כן הוכנו תוכניות לביתני אימונים נוספים, מעונות לספורטאים, אודיטוריום לכנסים וכיתות לימודים ומשרדים נוספים לאיגודי הספורט האולימפי השונים וכן מבנים משלימים כגון בתי קפה, חנויות לציוד ספורט ועוד.
ולודרום.
בתחילת 2017 החלו עבודות להקמת ולודרום סילבן אדמס, אולם ולודרום אולימפי לאימונים ותחרויות רכיבה על אופניים וגם אימוני אתלטיקה באולמות. הוולודרום נפתח ב-2020 והוקם על שטחו של מגרש האתלטיקה לאימונים הסמוך לאצטדיון האתלטיקה ובנייתו עלתה מעל 70 מיליון שקל שחלק משמעותי מהסכום נתרם על ידי סילבן אדמס המיליארדר היהודי-קנדי המעודד את פיתוח ענפי רכיבת אופניים בתחרותית בישראל בקטגוריות ספורטיביות שונות. אדמס הוא נותן החסות לקבוצת הרכיבה הישראלית הראשונה Israel Cycling Academy אשר התחרתה לראשונה במרוץ האופניים ג'ירו ד'איטליה 2018 שחלקו נערך לראשונה בישראל. הוולודרום מכיל 620 מקומות לצופים בתחרויות בינלאומיות ויכול להכיל כ-1,420 צופים בתחרויות מקומיות שיאפשרו גם ישיבה במרכז הוולודרום בין מסלולי הרכיבה.
מתחם הטניס.
במתחם הסמוך למבנה הרב תכליתי קיים מרכז טניס גדול של 16 מגרשי טניס ועוד שני מגרשים המתאימים לטניס ולכדורסל. מרכז הטניס אירח מספר טורנירי טניס אליהם הגיעו אלפי צופים. עם זאת לא מומשה התוכנית להקמת מגרש מרכזי עם 2,200 מקומות ביציעים במתחם.
שמחה בונים
וושינגטון אירווינג
וושינגטון אירווינג (באנגלית: Washington Irving; 3 באפריל 1783 – 28 בנובמבר 1859) היה סופר, הוגה דעות, ביוגרף והיסטוריון אמריקאי בתחילת המאה ה-19. הוא היה ידוע במיוחד בזכות סיפוריו הקצרים "האגדה על סליפי הולו" (The Legend of Sleepy Hollow) ו"ריפ ואן וינקל" (Rip Van Winkle), שניהם הופיעו ב"ספר האיורים של הג'נטלמן ג'פרי קריון" (The Sketch Book of Geoffrey Crayon, Gent). חיבוריו ההיסטוריים כוללים ביוגרפיות של ג'ורג' וושינגטון, אוליבר גולדסמית', מוחמד וכמה חיבורים על היבטים בהיסטוריה של המאה ה-15 בספרד כולל כריסטופר קולומבוס, המורים, ואלהמברה. אירווינג שירת אף כשגריר ארצות הברית בספרד בין השנים 1842–1846.