באיסטנבול התפרנס תחילה מהופעות בבתי קפה ומהוראת שפות - באותה תקופה שלט כבר בחמש עשרה שפות. אט אט החל להתקדם בחברה הטורקית. השליטה בשפות נדרשה אז כדי להתקבל לחברה הגבוהה. מתוך הוראת שפות אירופאיות לטורקים וטורקית לאירופאים השתלב היטב בחברה הטורקית הגבוהה, הן בחצר הסולטאן והן בביתו של שר החוץ. במקביל קיבל תואר הוקרה בשם "ראשיד אפנדי" וגם תואר דתי "מוחלדין" שפירושו "צדיק הצועד בדרכי האמת", כמו כן היה מקובל גם אצל האירופאים בקונסטנטינופול. בשלב זה החל גם לשמש ככתב לעיתונים הונגריים, אוסטרים וגרמנים; כמו כן התקבל בשנת 1860 כחבר שלא מן המניין לבאקדמיה ההונגרית למדעים.
בחסות האקדמיה יצא למסע לחיפוש ההונגרים הקדמוניים, כשהוא מצויד במכתב המלצה בלטינית ובמכתבי המלצה מהחצר הטורקית מהם הפיק תועלת רבה.
בדרכו הציג עצמו והתנהג כטורקי בשם ראשיד אפנדי - בעיה בפני עצמה בגין היותו סוני בין שיעיים. הוא חצה את הים השחור לטרבזון, משם ברכיבה על סוס לארזורום, משם דרך טבריז, אגם אורמי לטהראן.
מסעו: טהראן, בוכרה, סמרקנד.
בטהראן ביקר ונח אצל הציר הטורקי, ולאחר מכן בינואר 1863 הצטרף לשיירה של דרווישים טטרים שחזרו ממכה לכיוון אסיה המרכזית. השיירה הגיעה לים הכספי, והמשיכה בהפלגה בסירתו של שודד ים טורקמני. היא עברה דרך מחנות טורקמניים ולאחר כחודש הגיעה לחיווה. באישורו של המושל המקומי, ערך ואמברי טיול לאגם ארל וחזר לחיווה. בהמשך ערך מסע במדבריות, תוך מחסור במים וחשיפה מתמדת למתקפות שודדים הגיע לבוכרה. מבוכרה יצאה השיירה לסמרקנד שם שהה כעשרה ימים, משם ברח עם שיירה אחרת להראת שבאפגניסטן. זהותו התגלתה אך דרכונו הטורקי מנע ממגלה סודו לפגוע בו. בהראת כמעט ונחשפה זהותו ושוב. הוא עמד בחקירה וניצל בנס. לאחר מספר שבועות, הצטרף לשיירה גדולה שיצאה לכיוון משהד שבפרס אליה הגיע בסוף 1863. במשהד הוא פנה לאירופאי היחידי שגר בעיר ולאחר חודש ימים ששהה אצלו המשיך לטהראן. הרכיבה לטהראן בחורף ארכה כחודש שבסופו התקבל בהתלהבות על ידי האירופאים שגרו שם.
ואמברי חזר ממסעו והגיע להונגריה בשנת 1864. בהונגריה התקבל באדישות, ואף עלה החשש שהוא עות'מאני או פרסי שמתחפש לאירופאי. ואמברי מיהר לעזוב ללונדון שם הוא התקבל בהתלהבות, והוענקו לו אותות הצטיינות רבים. באותה שנה הוא פרסם את ספרו מסעות במרכז אסיה. ספר משכנע בתיאוריו, שנכתב כולו מהזיכרון משום שבעת נדודיו בקרב הדרווישים לא יכול היה לרשום הערות כלשהן מחשש סכנה לחייו. מלונדון הוא יצא לפריז שם נפגש, בין השאר עם נפוליאון השלישי.
בחזרה להונגריה.
לבסוף שב להונגריה, התיישב בה ונתמנה לפרופסור לשפות המזרח באוניברסיטת בודפשט. הוא כתב במספר שבועונים ופרסם מספר ספרים, בעיקר בגרמנית ובהונגרית. ואמברי היה הראשון שעסק בחקירות בלשניות של השפות הטורקיות, וחיבר ספרים על השפה האויגורית, האוזבקית, והקירגיזית. את מסעותיו יש לנתח בראי התקופה בה נערכו, במסעותיו נדד בבגדים בלויים וקרועים, נתון לסכנת מוות תמידית מחמת רעב, צמא, ורצח. במדבריות אסיה, התחפש למוסלמי דרוויש, חאג' קדוש, הצטרף לעולי רגל החוזרים ממכה, וכל זאת בתקופה שתחבורה הייתה רק דרך שיירות, ברגל ועל גבי גמלים, וכל רמז להיותו אירופאי שאינו מוסלמי היה מעלה אותו לגרדום מייד. על מנת להתקיים היה חייב לחיות את חיי הנודדים והדרווישים, לסגל את המנהגים המוסלמיים גם בשעות קשות כאשר האדם אינו שולט בדיוק במעשיו ובדיבורו (חוזר ללשון ילדותו). במספר מקרים נחשד כזר - אך כל פעם הצליח לצאת מהאירוע בקור רוח, מחוזק וללא פגע. לדבריו, העולם הטיל עליו סבל קשה, אולם גמל לו ביד נדיבה.
ואמברי והנקודה היהודית.
זהותו הדתית של ואמברי הייתה בלתי ברורה. הוא נולד כיהודי, התחנך גם במוסדות נוצריים, התנהג כעות'מאני מוסלמי, אך מששמע הרצל שואמברי התקבל בקלות אצל הסולטאן הטורקי (אשר עד אז סירב להיפגש עם הרצל), נסע להיפגש עמו במעונו במיהלבך. הרצל נפגש עם ואמברי בפגישה שערכה כחמש שעות ומאז המשיך להתכתב עמו בידידות רבה (כינויי חיבה הדדיים של "דודי", "איש יהודי" וכולי). הרצל ניסה במשך שנים להיפגש עם הסולטאן, כולל באמצעות תיווכו של הקיסר הגרמני - ללא הצלחה. באמצע חודש מאי 1901, פגישה של ואמברי עם הסולטאן הניבה הסכמה של עבדול חמיד להיפגש עם הרצל. פגישה זו נערכה עוד באותו החודש בקונסטנטינופול (שמה הקודם של איסטנבול עד אמצע המאה ה-19).
גיאורגי השמיני
אר'סרתן מלך קאחתי
אר'סרתן, מלך קאחתי
Print screen
Print screen (לעיתים מופיע בקיצורים שונים כגון Prt Scr ,Print Scrn ו-Prnt Scrn) הוא מקש המופיע על מרבית המקלדות המודרניות. בדרך כלל מופיע המקש יחד עם מקשי break ו-Scroll lock. לעיתים הוא מופיע יחד עם הפונקציה SysRq. במערכות הפעלה מבוססות שורת פקודה לחיצה על מקש זה העתיקה את זיכרון הבאפר של המסך ליציאה סטנדרטית של מדפסת, כגון LPT1. במילים אחרות, כל מה שהוצג על המסך ברגע הלחיצה על המקש - הודפס.
מערכות הפעלה חדשות המשתמשות בממשק משתמש גרפי נוטות להעתיק את תמונת מפת הסיביות הנוכחית של המסך אל לוח העריכה (clipboard) או לשטח אחסון דומה. לאחר מכן ניתן להדביק את התמונה שנשמרה לתוך קבצים ולהשתמש בהם כתמונת מסך. ישנן מעטפות המאפשרות לערוך את התנהגות הכפתור באמצעות כפתורים נוספים כגון מקש Ctrl ו-מקש Alt.
במערכת ההפעלה חלונות, לחיצה על מקש ה-print screen תלכוד את כל המסך, ואילו לחיצה על המקש יחד עם מקש Alt תלכוד את החלון הפעיל בלבד. את התמונה שנלכדה ניתן להדביק בתוכנות עריכה כמו ב-Word, במכתב דואר אלקטרוני, בצייר של חלונות ובתוכנות גרפיקה אחרות. החל מגרסה 8, לחיצה על מקש Print Screen יחד עם מקש סמל Windows שומרת את צילום המסך כתמונה לתיקיית התמונות במחשב, מה שחוסך את הצורך להדביק את צילום המסך בתוכנה ולהשתמש בה כדי לשמור אותו כתמונה. לחיצה על מקש PrintScreen יחד עם מקש סמל Windows ומקש Alt שומרת את צילום המסך בתיקיית הווידאו במחשב. לחיצה על מקש ה-print screen יחד עם המקשים Alt ו-Shift מפעיל את פונקציית החדות הגבוהה שמשמש אנשים בעלי ליקויי ראייה שונים.
בשולחנות העבודה GNOME ו-KDE המקש מבצע פעולה דומה לזו שמתבצעת בחלונות. אך במקום לשמור את המידע ללוח העריכה, ייפתח חלון המציג את התמונה שנלכדה ומציע לשמור אותה כקובץ (בברירת המחדל בפורמט PNG).
במחשבים ובמסכים החדשים, מקש ה-PrintScreen איננו לוכד תמונה מסרט וידאו שרץ על המחשב, שכן בסרט מטפלים כרטיס המסך והמאיץ הגרפי ולא מערכת ההפעלה. ישנן תוכנות המאפשרות לכידת מסך של תמונה מתוך סרט, באמצעות פונקציה הכלולה בתוכנה.
קונסטנטין הראשון, מלך גאורגיה
קונסטנטין הראשון (בגאורגית: კონსტანტინე I) 1369 לערך - 1411 או 1412) מבית בגרטיוני היה מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת משנת 1407 ועד למותו בשנת 1412 (על פי גרסה אחרת משנת 1405 ועד 1412).
חייו.
קונסטנטין היה בנו של בגרט החמישי הגדול מאשתו השנייה, אנה מטרפזונטס. בשנת 1400 נשלח קונסטנטין על ידי אחיו, גיאורגי השביעי, כשגריר למצביא המונגולי, טימור לנג, שערך פלישות אכזריות והרסניות בגאורגיה. לאחר מכן תבע מאחיו גיאורגי לערות הסכם שלום עם המונגולים, אולם תביעתו לא נענתה בידי אחיו. בשנת 1402, קונסטנטין יחד עם הנסיך יואנה ג'אקלי, מסאמצחה, נכנע לטימור לנג אולם לא לקח חלק בקרבות כנגד הגאורגים.
בשנת 1407 ירש קונסטנטין את המלוכה מאחיו גיאורגי, ופתח בתוכנית לשיקום הממלכה מההרס שנגרם עקב הפלישות המונגוליות. לקראת שנת 1411, כרת קונסטנטין ברית עם השירוואנשאח (شروان شاه), איברהים הראשון משירוואן, ושליט שאקי (Şəki), סידי אחמד, כנגד ההתקדמות של הטורקמנים מקארא קויונלו (Garagoýunly, قراقویونلو) לקווקז. בקרב המכריע, קרב צ'אלר'אן, הובסו בעלי הברית וקונסטנטין, אחיו דוד והשירוואנשאח איברהים נלקחו בשבי.
בשבי התנהג קונסטנטין ביהירות ועורר את כעסו של הנסיך קארא יוסוף, שהורה להוציאו להורג יחד עם אחיו דוד ו-300 .
ילדים.
לקונסטנטין היו שלושה ילדים מאשתו רוּסה אמירג'בי, ביתו של קוצנה אמירג'בי, שהיה בין היתר, שגריר בקונסטנטינופול.
קונסטנטין הראשון, קיסר רומא
מוזיאון השומרונים - גריזים
מוזיאון השומרונים - גריזים (בעברית שומרונית: ࠌࠅࠆࠉࠀࠅࠍ ࠄࠔࠌࠓࠉࠌ, בערבית: المتحف السامري) הוא מוזיאון הנמצא במרכז שכונת השומרונים קריית לוזה, על הר גריזים, מול בית הכנסת השומרוני. המוזיאון מנוהל על ידי הכהן יפת בן אשר ומצויים מוצגים מגוונים על התרבות השומרונית, ביניהם ספר תורה שומרוני, תערוכה מתמדת של כתבי יד, פרוכות קיר, סוכה שומרונית ודגמים של הר גריזים.
ספר התורה.
במוזיאון מוצג ספר תורה מלפני 600 שנה. ספר תורה אחר, העתיק ביותר נמצא בבית הכנסת על ההר ומוצג לציבור רק פעם בשנה ביום הכיפורים. שני ספרי תורה עתיקים נגנבו.
ההשוואה בין ספר דברים המקראי לבין הספר שבידי השומרונים מראה את ההבדלים בין שתי המסורות. קטע, הכולל שינויים, מחומש דברים בפרשת כי תבוא נכלל בספר דברים השומרוני, מיד לאחר עשרת הדיברות.
להלן הקטע מספר דברים המקראי:
המשפט הראשון אינו כלול במסורת השומרונית ובמקום הר עיבל מופיע הר גריזים. בשאלת זיהוי ההר קיימות מחלוקות.
הסוכה.
ההסבר ניתן מתחת לסוכה שומרונית ובעצם חג הסוכות. הסכך של הסוכה מורכב מ"פרי עץ הדר" - לפי הפירוש השומרוני מכל הפירות שיש להם "הדר". לפני סוכות הם יוצאים למטעים ובוחרים את הפירות היפים ביותר. בין הסכך אפשר למצוא גם פלפלים יפים, ירוקים ואדומים. לשם יצירת ריח טוב בסוכה מוסיפים לסכך ענפים מער אציל ואקליפטוס.
פרוכת.