לאחר מהפכת אוקטובר עלתה לשלטון באימפריה הרוסית, שהפכה לברית המועצות, המפלגה הבולשביקית ורבים מנציגיה היו יהודים. ללנין היה רק סב אחד יהודי, אך מסביבו היו יהודים רבים, לאון טרוצקי (נולד בשם לייב דוידוביץ' בְּרוֹנשטיין), מקסים ליטבינוב (נולד בשם מאיר חנוך וולך-פינקלשטיין), גנריך יגודה (חנוך בן גרשון יהודה), גריגורי זינובייב (אובסיי-גרשון אהרונוביץ' רדומיסלסקי), לב קמנייב (לב רוזנפלד), יעקב סברדלוב, לזר קגנוביץ' ורבים נוספים. גם מנהיג המנשביקים היה יהודי, יולי מרטוב (יוליוס צדרבוים).
בתקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה פרצו מהפכות במדינות נוספות, בחלק ממדינות גרמניה, בהונגריה ועוד. בראש המהפכנים הקומוניסטים עמדו לא מעט יהודים, כך בהונגריה, בהנהגת בלה קון וכך בבוואריה, שם היה קורט אייזנר ראש ממשלת הרפובליקה החופשית של בוואריה וארנסט טולר היה ראש ממשלת הרפובליקה הסובייטית הבווארית. גם בצמרות של המפלגות הקומוניסטיות והסוציאליסטיות האחרות באירופה הייתה נוכחות מוגברת של יהודים, הרבה מעבר לחלקם באוכלוסייה. נוכחות זאת יצרה בעיני רבים זיהוי של הקומוניזם עם היהדות ואפילו נתנו לכך שם: יודאו-קומוניזם. זיהוי זה הגביר והעמיק את האנטישמיות.
לאחר מלחמת העולם השנייה, כשהצבא האדום השתלט על מדינות מזרח ומרכז אירופה והמפלגות הקומוניסטיות עלו לשלטון, בין הקומוניסטים המובילים היו יהודים רבים, אף כי במהלך המלחמה עברו יהודי אירופה את השואה ומספרם הכללי התמעט. ברומניה התבלטו שרת החוץ אנה פאוקר וסגן ראש הממשלה יוסיף קישינבסקי, בהונגריה ראש הממשלה מתיאש ראקושי, בצ'כוסלובקיה ראש הממשלה רודולף סלנסקי. רבים מהיהודים האלה נפלו קורבן לטיהורים, הואשמו במשפטי ראווה, נשלחו לכלא או אפילו הוצאו להורג.
גם במדינות לא קומוניסטיות הגיעו בעלי מוצא יהודי לצמרת הפוליטית, כך קנצלר אוסטריה ברונו קרייסקי, כך רות דרייפוס, האישה הראשונה שהייתה נשיאת שווייץ, כך זיגפרידס אנה מאירוביץ' בלטביה, כך יהושע חסן ראש השרים הראשון של גיברלטר.
לאחר התחלפות המשטרים הקומוניסטים באירופה והתפרקות ברית המועצות הופיעו מדינאים ממוצא יהודי, שהתבלטו במשטרים הדמוקרטיים במזרח אירופה ובמרכזה, כמו פטרה רומאן, ראש ממשלת רומניה, יאן פישר, ראש ממשלת צ'כיה, זוראב ז'ווניה, ראש ממשלת גאורגיה, וולודימיר גרויסמן ווולודימיר זלנסקי, ראשי ממשלת אוקראינה, יגור גאידר, סרגיי קיריינקו, מיכאיל פרדקוב ויבגני פרימקוב, ראשי ממשלות רוסיה.
גם מחוץ ליבשת אירופה, בארצות בהן הקהילות היהודיות היו קטנות, היו בעלי מוצא יהודי שהגיעו למעמד פוליטי-מדיני גבוה, כך היו ג'וליוס ווגל, פרנסיס בל וג'ון קי, ראשי ממשלות ניו זילנד, אייזק אייזקס וזלמן כהן, המושלים הכלליים של אוסטרליה, יהודה סימון, אפרים גולדנברג וסלומון לרנר גיטיס, ראשי ממשלות פרו, ג'נט ג'אגן ראש הממשלה ונשיאת גיאנה, פרנסיסקו אנריקס, נשיא הרפובליקה הדומיניקנית, מקס דל ואיה ואחיינו אריק דל ואיה, נשיאי פנמה, חואן לינדו שהיה נשיא של שתי מדינות, הונדורס ואל סלוודור, ריקרדו מדורו שהיה נשיא הונדורס, הני אימן ואחיו מייק אימן, ראשי ממשלות האי הקריבי ארובה, דייוויד מרשל, השר הראשי של השלטון העצמי בסינגפור. במרוקו, באמצע המאה ה-20 כיהן לאון בן זקן כרופאו האישי של המלך מוחמד החמישי וכשר היהודי הראשון בממלכה. אנדרה אזולאי משמש במשך עשורים רבים במהלך המאה ה-20 והמאה ה-21 כיועץ למלך מרוקו, מאז כהונת המלך חסן השני.
בארצות הברית, שבה חיה הקהילה היהודית השנייה בגודלה בעולם, ליהודים הייתה נציגות בבית הנבחרים מעל לחלקם באוכלוסייה, אך מעולם לא הגיע יהודי לתפקיד הנשיא או סגנו. פרנסיס סלוודור היה היהודי הראשון שכיהן כחבר בבית נבחרים מדינתי בארצות הברית. אחריו דייוויד לוי יולי היה היהודי הראשון שכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית והיהודי הראשון שנבחר לסנאט האמריקאי. קרוב משפחתו של לוי, יהודה פיליפ בנימין, היה סנאטור שכיהן כתובע הכללי, שר המלחמה ושר החוץ של ממשלת קונפדרציית המדינות של אמריקה (הדרום בתקופת מלחמת האזרחים האמריקאית). בעלי המוצא היהודי, ג'וש בולטן, קנת דוברשטיין היו ראשי סגל הבית הלבן, הנרי מורגנטאו (הבן), ג'ק לו, לורנס סאמרס, רוברט רובין, סטיבן מנושין היו מזכירי האוצר, ארתור גולדברג היה מזכיר העבודה, וולט רוסטו, הנרי קיסינג'ר מי שכיהן כיועץ לביטחון לאומי ובהמשך כמזכיר המדינה של ארצות הברית. הוא היה ליהודי הראשון שכיהן בתפקיד זה, והראשון שכיהן בשני התפקידים במקביל) וסנדי ברגר היו יועצים לביטחון לאומי, קספר ויינברגר היה מזכיר ההגנה ומדליין אולברייט הייתה מזכירת המדינה,
בנימין זאב הרצל, הוגה ומוביל זרם הציונות המדינית, קנה לו שם עולמי עוד בטרם קמה מדינת היהודים שחזה. גם דוד בן-גוריון, שהוביל את היישוב היהודי בארץ ישראל להכרזת העצמאות ולניצחון במלחמת הקוממיות קנה את מקומו כמדינאי. מנחם בגין, חסיד ארץ ישראל השלמה שחתם על ויתורים טריטוריאליים למען כריתת הסכם השלום בין ישראל למצרים זכה להיות חתן פרס נובל לשלום וכך גם יצחק רבין ושמעון פרס על חתימת הסכם העקרונות, שנועד להוביל לשלום בין מדינת ישראל ובין הפלסטינים.
מדענים בולטים בתחום מדעי הטבע.
נכון ל-2015, על פי ההערכות היו בעולם כולו כ-14.7 מיליון יהודים, שהיוו כ-0.2% מאוכלוסיית העולם. בשנת 1900 אומדן אוכלוסיית העולם היה של 1,650,000,000 תושבים ואומדן מספר היהודים היה 10,600,000, שהיוו 0.64% מהאוכלוסייה הכללית. בשנת 1950, אחרי השואה, מספר היהודים היה כ-11,500,000 ואוכלוסיית העולם הייתה כ-2,520,000,000 בני אדם ומכאן שהיהודים היו 0.46% מאוכלוסיית העולם. מספר הזוכים היהודים בפרס נובל לפיזיקה הוא 52 מתוך 204 זוכים והם מהווים 25.5% מהזוכים. מספר הזוכים היהודים בפרס נובל לכימיה הוא 36 מתוך 175 זוכים והם מהווים 20.6% מכלל הזוכים. מספרים אלה מצביעים על בולטות עצומה של הזוכים ממוצא יהודי, בולטות שאינה עומדת בשום יחס פרופורציוני עם חלקם באוכלוסייה.
מדענים בולטים בתחום המתמטיקה ומדעי המחשב.
הפרס היוקרתי במתמטיקה הוא מדליית פילדס. הפרס מוענק אחת לארבע שנים לעד ארבעה מתמטיקאים מתחת לגיל ארבעים, ונועד לתת הערכה ועידוד למתמטיקאים צעירים, שהגיעו להישגים יוצאי דופן. פרס טיורינג הוא פרס בינלאומי בתחום מדעי המחשב, שמוענק על ידי ה-ACM, האגודה למכונות מחשוב, בגין הישג יוצא דופן בתחום מדעי המחשב. בתחום זה שקול הפרס מבחינת יוקרתו לפרס נובל, אשר אינו מוענק בתחום מדעי המחשב. 30% מהזוכים במדליית פילדס ו-25% ממקבלי פרס טיורינג הם ממוצא יהודי. פרס אבל הוא פרס יוקרתי המוענק מדי שנה על ידי מלך נורווגיה מאז 2003 למתמטיקאים מכל העולם בעלי הישגים בולטים ויוצאי דופן. גם בין הזוכים בפרס אבל יש בולטות חריגה מאוד של בעלי מוצא יהודי, 36% (8 מתוך 22; עד 2020 כולל). כ-42% מזוכי פרס בוכר (עד 2020 כולל), פרס המוענק כל שלוש שנים על ידי האגודה האמריקאית למתמטיקה, הם ממוצא יהודי. שליש מהזוכים בפרס וולף למתמטיקה, נכון ל-2017 כולל, הם ממוצא יהודי.
מדענים בולטים בתחום הרפואה ומדעי החיים.
בימי הביניים המעמד החברתי של הרופא היה נמוך, לכן זה היה אחד המקצועות שהיהודים היו יכולים לעסוק בו. גדולי הרופאים היהודיים היו אסף הרופא (המאה ה-6~), שבתי דונולו (982-913 באיטליה), יצחק בן שלמה הישראלי (המאה ה-10 במצרים), בבגדאד קנה לעצמו שם גדול אבו אל-ברכאת אל-בגדאדי, שכונה על ידי בני זמנו "היחיד בדורו" ובמצרים היה הרמב"ם (המאה ה-12) אשר היה מסוללי הדרך לרפואה מונעת. הרופאים היהודיים קנו לעצמם מוניטין רב, רבים שרתו בחצרות המלוכה והיו מקורבים לאצולה, אך בשל דתם לא הורשו ללמד באוניברסיטאות. אסף הרופא כתב ספר רפואה בעברית במאה השישית, מה שמצביע על קהל קוראים של רופאים יהודים ושבתי דונולו כתב בעברית, במאה העשירית, את "ספר המרקחות", שכלל 120 מרשמים.
בשנת 1473 הגיע לחצרו של שליט נסיכות מולדובה, שטפן הגדול, הרופא הנכבד "יצחק בק" (Isaac beg), שתואר כ"ספרדי בן האמונה היהודית". יצחק בק בא בשליחותו של אוזון חסן, השאה של פרס הטורקמנית שניסה להשיג בני ברית נגד הסולטאן מהמט השני. מצוין בהקשר זה שרבים מהרופאים היהודים באימפריה העות'מאנית שימשו, בנוסף להיותם רופאים, גם כיועצים פוליטיים, דיפלומטיים, אנשי עסקים ובנקאים.
בתקופה המודרנית בולטים שמותיהם של חוקרים פורצי דרך, יוצרי חיסונים וממציאי תרופות, כמו יונה סאלק, ברוך שמואל בלומברג, ארנסט בוריס צ'יין, סלמן אברהם וקסמן, אלברט שץ ויהודים רבים נוספים. העיסוק ברפואה היה נפוץ מאוד בין היהודים. כך למשל, ב-1938, לפני האנשלוס, 70% מרופאי וינה היו יהודים.
כלכלנים בולטים.
העברי הראשון שהתבלט ופעל ככלכלן היה יוסף ומאז ועד ימינו בני ישראל התבלטו מאוד בתחום הכלכלה. היהודים שרתו שליטים רבים בתחום הכספים והכלכלה ובין זוכי פרס נובל לכלכלה חלקם של בעלי המוצא היהודים עובר את 40%, יותר מבכל תחום אחר. מדליית ג'ון בייטס קלארק היא פרס שמעניקה התאחדות הכלכלנים האמריקאית לכלכלן אמריקאי (או שעיקר עבודתו בארצות הברית) מתחת לגיל 40, שלדעת ההתאחדות תרם את התרומה הגדולה ביותר למחשבה ולידע הכלכלי. 65% מהזוכים במדליית ג'ון בייטס קלארק היו ממוצא יהודי - יהודי ארצות הברית מהווים פחות מ-2% מאוכלוסיית ארצות הברית. שליש (5 מתוך 15) מבין יושבי הראש של פדרל ריזרב, כולל שלושת האחרונים, הם ממוצא יהודי. רבע (3 מתוך 12) מנשיאי הבנק העולמי הם ממוצא יהודי, כולל הנשיא הראשון וגם שניים מתוך 11 יושבי הראש של קרן המטבע הבינלאומית.