לאויראן היו השכלה וידע באמנויות שונות ובתחומים שונים של בידור. הן קיבלו חינוך מגיל צעיר בנושאים כגון: קליגרפיה, שירה, טקס תה, לימודי ספרות קלאסית, נגינה, ריקוד, איקבנה Ikebana ומשחק גו. תפקידן היה לבדר את הלקוחות בנוסף למתן שירות מיני. לעיתים בקרב יוג'ו ובמיוחד בקרב אויראן הבידור היה לא פחות חשוב משירותי המין, כך שלעיתים היו לקוחות שהזמינו אויראן למטרת בידור ועניין בלבד.
הזמנת אויראן הייתה כרוכה בתשלום גבוה, התשלום כלל את שירותיה של אויראן ושל עוזרותיה.
לכן הלקוחות היו אמידים ביותר.
ניתן לראות שימוש באויראן מפורסמות בעולם האומנות, רבות כיכבו באוקיו-אה (הדפסי עץ). ניתן למצאו אותן בציורי אוקיו-אה בלבוש מפואר וצבעוני עם קישוטי שיער רבים באופן מוגזם מן הרגיל. מלבד אוקיו-אה, הן מופיעות כמודל לדמויות בתיאטרון הקאבוקי.
סוגי יוג'ו.
טאיו Tayu היו יוג'ו במקום הגבוה ביותר בהיררכית היוג'ו ברובע שעשועים יושיווארה, הן היו מעטות. מפורסמת מבניהן הייתה :טקאו דיו Takao dayu, שנחשבה למופת של יוג'ו, גם לאחר מותה, יוג'ו הראויות למופת קיבלו את שמה.
קאקו Kakko שנייה במעמד של יוג'ו אחרי טאיו.
סאנצ'ה Sancha היו במעמד נמוך מטאיו וקאקו אך כאשר נעלמו שני סוגי יוג'ו הללו הן הפכו למעמד הגבוה ביותר, ונחשבו ליוקרתיות.
באמצע המאה ה-18 השתנתה ההיררכיה בקרב יוג'ו של יושיווארה בעקבות שני אירועים משמעותיים: שרפה גדולה שפרצה ברובע שגרמה לפשיטת רגל של צ'יה גדולים שהחזיקו טאיו וקאקו וסגירתם.
בנוסף שינוי במצב החברתי של אדו שהביא לשינוי בקהל היעד, מדאימיו (בעלי אדמות ) ואנשי צבא עשירים שהיו הלקוחות העיקריים לפשוטי העם שהתעשרו כגון סוחרים עירוניים. אירועים אלו גרמו לשינוי אופיו של יושיווארה ולהיעלמות מעמדן של טאיו וקאקו והופעתן של אויראן. מאמצע המאה ה-18 נותנות השירותים מהמעמד הנמוך שישבו מאחורי סורגים נקראו: יוג'ו, ואלו שהוזמנו על ידי לקוחות דרך צ'יה הלא ישבו מאחורי סורגים, נקראו: אויראן.
נוהלי יסוד.
בשונה מיוג'ו פשוטות שקיימו מפגשים עם לקוחות ללילה אחד בלבד, עם אויראן היו מנהגים וחוקים משלהן לפגישה:
מנהג זה של מספר פגישות עד אישור לקוח היה נפוץ בתחילת תקופת אדו כשהלקוחות היו בעיקר ממעמדות של דאימיו עשירים. כאשר קהל היעד השתנה לאנשי העיר וסוחרים, הם שינו את מנהג זה בשביל להתאים את הסכום המשולם לקהל יעד חדש, והתהליך היה קצר וזול יותר. היו אויראן רבות שאישרו לקוחות בפגישה הראשונה, ואפילו נתנו שירותי מין באותה פגישה.
חטיבת גבעתי במלחמת העצמאות
שווינציאן (רשות מקומית)
שווינציאן (בליטאית: Švenčionių rajono savivaldybė (שוונצ'וניס), ) היא אחת מ-60 הרשויות המקומיות של ליטא, הממוקמת במזרח ליטא, במחוז וילנה. אוכלוסייתה מנתה בשנת 2011, למעלה מ-27,800 תושבים.
היא משתרעת על פני 1,692 קמ"ר המכסים 2.6% משטחה הכולל של ליטא. העיר שווינציאן היא העיר הגדולה ביותר ברשות, ומשמשת כמרכז המנהלי שלה.
היסטוריה מנהלית.
מחוז-משנה שווינציאן נוסד ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית בשנת 1950 ומאז עבר שינויים שונים. ב-1995 הוקמה בו רשות מקומית.
דמוגרפיה.
מאז סוף שנות ה-50 של המאה ה-20 ישנה ירידה מתמדת בגודל האוכלוסייה ברשות מקומית שווינציאן: ב-1959 נספרו בו 39,829 איש; ב-1970 נמנו בו 39,633 איש; ב-1979 נמנו בו 38,157 איש; ב-1989 נמנו בו 38,004 איש; ב-2001 נמנו בו 33,135 איש; ב-2005 נמנו בו 31,130 איש; וב-2011 נמנו בו 27,868.
יישובים.
ברשות המקומית שלוש ערים: מרכז מנהלי שווינציאן, פבראדה, ושוונצ'יונייליאי; שלוש עיירות: אדוטישקיס (היידוצישק) קלטניני (קלטוניאן) ולבנוראס; ועוד 602 כפרים קטנים יותר.
כדור הארץ ככדור שלג
כדור הארץ ככדור שלג או כדור הארץ הקפוא (באנגלית: Snowball Earth) היא השערה מדעית לפיה במשך מספר תקופות בהיסטוריה של כדור הארץ, לפחות פעם אחת לפני 650 מיליון שנה בעידן הנאופרוטרוזואיקון, היה כדור הארץ מכוסה במלואו - או כמעט במלואו - במעטה קרח.
תאוריה זו מנסה להסביר את הופעת סלעי המשקע, הנוצרים לרוב בתקופות קרח, במקומות שהיו בתקופות היווצרות הסלעים באזורים הטרופיים, וכן לענות על סימני שאלה נוספים מעולם הגאולוגיה.
הביקורת על ההשערה מדגישה השלכות בלתי-סבירות שנגרמות ממצב של אוקיינוסים מכוסים לחלוטין בקרח, וטענה שמצב קיפאון כזה אינו הפיך ולכן אם מקבלים את ההשערה קשה להסביר את מצב כדור הארץ כיום.
אחד ההסברים שניתנו לפיצוץ הקמבריוני, תקופה שחל בה גידול חד בקצב היווצרות מינים חדשים של אורגניזמים, הוא סיום של עידן קרח משמעותי כמה מיליוני שנים לפני עידן הקמבריון.
אחד ההסברים האפשריים להתקררות מהירה של כדור הארץ הוא ירידה חדה באפקט החממה לאחר אסון החמצן, כתוצאה מירידה בריכוזי פחמן דו-חמצני ומתאן באטמוספירה.
שימוש באסטרגלים בעולם העתיק
עצמות אסטרגל של פריים שימשו ככלי משחק ופולחן נפוץ בעולם העתיק, בזכות צורתן המלבנית. האסטרגל (ערקום) הוא עצם ממפרק שורש הרגל, מעל עצם העקב. עצם זו נפוצה מאוד באוספים ארכאוזואולוגיים כחלק מאשפת המזון הקדומה. החל מהתקופה הנאוליתית ובייחוד בתקופת הברונזה הקדומה במזרח התיכון, באנטוליה ובים האגאי ניתן למצוא אסטרגלים רבים שעובדו או נחרטו באופן כלשהו המעיד על השימוש בהם. ממצאים ארכאולוגיים של אסטרגלים העתיקים ביותר מתוארכים ל-10,000 שנה לפני זמננו.
למרות הופעתם התדירה באתרים ארכאולוגיים, השימוש בהם אינו ברור, אך ככל הנראה הם שימשו למטרות דתיות כמו פולחן וקבורה וכן למטרות חילוניות. אחת ההשערות היא שמרביתם היו בשימוש בפעילויות בהן היה צורך במקריות, כמו משחקים ופולחן. שימוש זה נבע מצורת האסטרגל - הוא בעל ארבעה צדדים ברורים, ולכן קל להטיל אותו על משטח ישר. אחת התפיסות היא שאסטרגלים נתפסו בתור חפצים שהיו בשימוש של מנבאי עתידות ומנחשים. חלקם היו בשימוש ביתי בתור קובייה, כפי שמרמזת רמת השחיקה שלהם. בקרב החוקרים יש מספר השערות ביחס לאופן בו נעשה שימוש באסטרגלים במשחקים בעת העתיקה.
ברחבי העולם נמצאו אסטרגלים עתיקים במונגוליה ובספרד, מתקופות שונות. אחד האסטרגלים המרשימים ביותר הוא אסטרגל מוזהב מהנקרופוליס בוורנה, בולגריה, מהאלף החמישי לפנה"ס. אסטרגל זה קטן מעצם קרסול של כבשה והוא עבר עיצוב כך שניתן לענוד אותו כתליון. באמריקה הצפונית נמצאו אסטרגלים שמתוארכים ל-1350–1700 לספירה, לרוב בקברי ילדים בצנצנות או בקערות. יכול מאוד להיות שהספרדים הכירו לאזור זה בעולם את השימוש באסטרגלים.
שימושי האסטרגל במזרח התיכון.
השימוש באסטרגל במזרח התיכון החל כבר בתקופה הכלקוליתית ונמשך עד התקופה הרומאית. חלק מהאסטרגלים שויפו כך שצורתם המלבנית הודגשה; באחרים נקדחו חורים ולעיתים נתווספו להם חלקים ממתכת. חלקם היו בעלי חורים שמולאו בחומר אחר - למשל נחושת. נמצאו גם אסטרגלים שמקורם בצבי ובבקר. הגילויים הגדולים ביותר של אסטרגלים במזרח התיכון הם ממגידו (684 אסטרגלים מימי שלמה המלך) ומתל תענך. רבים מאסטרגלים אלה עברו עיצוב בידי האדם: ניתן לראות סימני חיתוך, ליטוש הצדדים וקדיחת חור אותו מילאו בחומר אחר כמו נחושת או עופרת.
במזרח התיכון נמצאו אסטרגלים גם במגידו (תקופת הברונזה התיכונה), בבקעה (תקופת הברונזה המאוחרת), באוגרית ועוד. חלקם היו משויפים, בעלי סימני חיתוך. סימני החיתוך היו שטחיים ונבעו כנראה מהסרת עור החיה. חלק מהאסטרגלים נמצאו באתרי קבורה ואחרים באתרי פולחן. במצרים נמצאו פחות אסטרגלים מאשר במקומות אחרים במזרח התיכון. מבין הבודדים שנמצאו ניתן לציין שני אסטרגלים משנהב שנחפרו בקבר של תות אנך אמון. באנטוליה נמצאו אסטרגלים מהתקופה הכלכוליתית ועד שלהי האלף הראשון לפנה"ס. אסטרגלים אלה, שמקורם בשלדי סוסים וכבשים, נמצאו לעיתים לצד אצבעות אדם. במסופוטמיה נמצאו אסטרגלים מהאלף השני לפנה"ס באור ובנוזי ובמדינות המודרניות עיראק ואיראן עדיין נעשה שימוש באסטרגלים לצורכי משחק.
כיוון שהם ניידים ודחוסים, ניתן לשלב אותם בפעילויות שמצריכות זריקה וגלגול של חפצים. עצמות אלה מתאימות ליד האדם, גם אם מדובר בילד, ויש להן ארבעה צדדים עליהם העצמות נוחתות באופן די אקראי.
האסטרגל ככלי משחק.
השימוש הנפוץ ביותר באסטרגלים היה ככל הנראה לצורכי משחק. תוספת משקולת המתכת יכולה להוות ראיה לכך, שכן בחלק מהמשחקים המנצח היה זה שהזיז אבני משחק אחרות. שיוף וליטוש הדפנות מעיד על כך שהאסטרגל שימש גם בתור קוביית משחק. כלומר, האסטרגל שויף כדי להגדיל את הסבירות שכל אחת מהפאות תהיה למעלה לאחר ההטלה.
השימוש באסטרגלים למשחק היה נפוץ כמעט בכל מקום במזרח התיכון, וצורת המשחק הייחודית לכל אזור התפתחה עם הזמן. בעדויות מתקופת יוון ורומא שנמצאו למשחק באסטרגלים מתוארות לעיתים קרובות נשים שמשחקות בחמישה כלי משחק. האסטרגלים היו גם כלי משחק לילדים. בתקופה הרומית, משחק בשם חמש אבנים (ידוע גם בשם astragalus או Tali) היה נפוץ מאוד ושיחקו בו בצורות שונות. בדרך כלל במשחקים אלה שימש האסטרגל בתור קובייה. לארבעת המשטחים השונים של האסטרגל (שטוח, קמור, קעור ומפותל) היו שמות שונים וערכים מספריים שונים במשחק. לא היה צורך לסמן עליהם מספרים משום שניתן להבחין בקלות בארבעת המשטחים השונים והאסטרגל נפל על אחד מהם בכל הטלה. במהלך המשחק הידוע בתור חמש אבנים, אחד המשתתפים זרק אסטרגל או שניים באוויר ותפס אותם על גב ידו או הניח להם ליפול לקרקע. ערכים מוסכמים מראש קבעו את התוצאה של כל הטלה.
משחק לדוגמה.