כַּיְילָה (ካይላ) הוא אחד מהכינויים הנפוצים לביתא ישראל. מוסכם כי מקור הכינוי הוא בשפת אגאו. הכינוי הופיע לראשונה בכרוניקה של הקיסר סוסניוס והתייחס ל, לאחר זאת הופיע הכינוי בפקודת הסגרגציה של הקיסר יוהנס הראשון . למרות שהכינוי נחשב לגנאי הוא היה בשימוש אצל מידענים יוצאי לסתה ווגרה בהתייחסות אל עצמם במחקרה של סלמון. משמעות הכינוי אינה ידועה ועל כך ישנם מספר השערות:
כיילה הוא גם שמה של אחת משפות האגאו שהיו שגורות בפי ביתא ישראל באזורי בגמדר (לא כולל קווארה) ותיגראי.
צולבי ישו.
היהודים נתפסו בתור מזיקים, ובמיוחד הואשמו על ידי הנוצרים כצולבי ישו הרוצים לפגוע במאמינים הנוצריים. ביתא ישראל היו מקריבים קורבנות באופן תמידי ובייחוד כבש. הנוצרים ראו את הכבש כישו הנידון לצליבה, את הכהנים כצולביו, ואת הנפחים היהודים כמכיני המסמרים שאיתם צלבו את ישו. הייתה גם נפוצה האמונה כי היהודים היו מוציאים גופות מקברי הנוצרים וכן הורגים ילדים על מנת להשתמש בדמם. לא פעם קרה כי הנוצרים שלחו קלגסים לכפרים היהודים וטבחו בהם כמשתקף מהכרוניקה של הקיסר באדה מריאם ב באמצע המאה ה-15:
יחס דומה ניתן לראות בכרוניקה של הקיסר סרצה דנגל מהמאה ה-16 שהעדיף להילחם כנגד היהודים מאשר באורומו הפגנים בגלל שהללו רצחו את ישו:
בודה.
בודה (ቡዳ) כינוי הנקשר בכחות מאגים המקושרים כביכול ליהודים, בחברה החבשית קיימת האמונה כי עבודת הכפיים כדוגמת נפחות קשורה לשטן וכחות אופל אחרים ולכן הם בעלי "עין הרע" המסוגלים להעביר אותם אנשים אלו נקראו בודה. אותו בודה מסוגל לאכול את נשמותיהם של קורבנותיו וכן הם הגורמים למחלות בלתי מפוענחות, כמו כן הבודה נתפס בתור ג'יב (צבוע) השותה את דם אנוש בתחפושת אדם ובלילה הוא חוזר לצורתו המקורית מכאן הם כונו גם ג'ירתאם ("בעל זנב") שהללו מחביאים את זנבם בשעות האור. האגדה מספרת שאבותיהם של הבודה הם 15 ילדיה של חוה שהחביאה אותם בגן העדן כאשר זו גורשה, משגילה אותם האל הפך אותם לחיות.
הנוסע הבריטי ג'יימס ברוס מדווח:
ההשלכות של התפיסה הזו היו קשות, השכנים הלא-יהודים היו נמנעים מקשרים עם יהודים, ולכסות את פניהם כאשר פוגשים אחד ולהסתיר את ילדיהם שנחשבו כקורבן המועדף נוסף על כך היו גם שיטות לריפוי מחלות הנגרמות מבודה וגם הדלקת מדורות המבריחה אותו:
במאי 2009 תועד מקרה של צעירה עולה מהפלאסמורה שטענה כי יהודים כישפו אותה, בני משפחתה הטילו נאצות באדם שלכאורה "אכל את נשמתה":
אטאנקון.
כינוי שפירושו "אל תגעונו" וביחיד "אל תנגְעוני" ("אַטּאִנְקוּני"). הכינוי משקף את פסק ההלכה המחמיר של המלקוסה אבא צברה בתקופת הקיסר זרע יעקב האומר שאין לגעת בגוי מטרתו הייתה הפרדה מוחלטת בין היהודים לאוכלוסייה הנוצרית. עם הזמן הפך למושג המדגיש את הבדלנות של העדה.
אוריתאווי.
אוריתאווי (ኦሪታዊ) מונח שמשמעותו "שומרי מצוות התורה" ואשר מקביל למונח ביתא ישראל. בעת האחרונה הפך להיות מונח קוטבי למונח פלאשמורה.
עברווי.
עברווי (ዕብራዊ, עברי) מונח המתייחס לצ'ווה (בן חורין) שהוא מביתא ישראל בניגוד לברייה (עבד).
בישראל.
אתיופים.
הכינוי "אתיופים", להבדיל מ"יוצאי אתיופיה" או "יהודים ממוצא אתיופי", אינו מדויק מאחר שכשליש מבני קהילת ביתא ישראל הם ילידי ישראל.
חבשים.
חבשים (געז: ሐበሻ; געז ותגרית: חבשה; אמהרית: אבשה) מונח המכוון לעמים דוברי השפות האתיו-שמיות ולקבוצות הקשורות אליהם אתנית ותרבותית. ביתא ישראל עצמם נמנים עם הקבוצות הללו.
שחורים.
בחברה החבשית ישנה טרמינולוגיה אחרת המשמשת לסיווג צבע העור. ביתא ישראל כיתר עמי צפון אתיופיה, לרבות החבשים, מחשבים עצמם כבעלי צבע עור "קיי" (ቀይ - אדום) אשר נחשב כצבע הרצוי. כדי לתאר אדם כהה יותר משתמשים במונח "קיי דאמה" שאותו ניתן לפרש כחום-אדמדם, הצבע הכהה יותר הוא "טעים" שמשמעו שחום. בחברה החבשית כמעט ולא יעשה שימוש במילה "טקור" (ጥቑር - שחור) כדי לתאר צבע עור מכיוון שהוא מזוהה עם עבדות ועם קבוצות המכונות ברייה ושנקלה.
במקרים רבים באתיופיה שבהם אדם היה מכנה אדם אחר בכינוי שחור ובמונחים הנלווים לו היה מסתכן בתקיפה ואף בהרג.
כושים.
בשפה העברית הכינוי כושי (הבא מן התנ"ך ומשמעותו תושב ארץ כוש) ניתן לבעל עור שחור ונוצרה הזדהות מסוימת בינו לבין המונח באנגלית "Nigger" (שהיה שנים רבות כינוי גנאי). מכיוון שהמונח כושי מתקשר לצבע שחור הוא מהווה מקבילה למונחים החבשים שנקלה (ሻንቅላ) וברייה (ባርያ). משמעות המונח שנקלה הוא "עבד שחור" וניתן לעמים שחורי עור השונים פיזית מהצפון-אתיופים והחיים בעיקר בגבול עם סודאן. פעמים רבות המונח שנקלה מתורגם כמקביל למונח Negro ולמונח הגזעי Negroid , כיום המונח נחשב לכינוי גנאי. המונח השני ברייה הוא במקורו כינוי ההיסטורי שניתן לקבוצה האתנית נארה שבה השתמשו הצפון-אתיופים כמקור לעבדים, עם הזמן קיבלה המילה את המשמעות "עבד" ויותר מאוחר למקבילה למונח שנקלה. כיום המילה מהווה כינוי לשחורים באופן כולל.
יוסף אביבי
בת חן א'
JAS-39 גריפן
סאאב יאס JAS-39 גריפן (בשוודית: Saab JAS 39 Gripen) הוא מטוס קרב מתקדם מהדור הרביעי+ מתוצרת חברת סאאב השוודית המיוחד ביכולתו לנחות בכבישים רגילים (ובלבד שאורכם מספיק) ולהתחמש במהירות על ידי מערכת חימוש ניידת בעזרת צוות מכונאים הנמצאים בכוננות בשטח, ולהמריא בשנית לגיחה מבצעית נוספת.
פיתוח.
רעיון פיתוח המטוס החל להתגבש בסוף שנות ה-70 עם יציאתם משירות של מטוסי הקרב סאאב 35 דראקן וסאאב 37 ויגן. בנוסף, ביקשה הממשלה השוודית מענה לאיום הסובייטי בדמות מטוסי המיג והסוחוי החדשים שנכנסו לשירות מבצעי. תכנון המטוס החל ב-1980 והפרויקט זכה לתמיכת בית הנבחרים השוודי ב-1982.
שם המטוס JAS מעיד על יעודו של המטוס: (J' (Jakt' - אוויר-אוויר, (A' (Attack' - אוויר-קרקע, (S' (Spaning' - סיור. כינוי המטוס נבחר על ידי הציבור השוודי ומתייחס לדמות הגריפון מהמיתולוגיה הנורדית שמצוי גם בלוגו של החברה המפתחת.
ב-26 באפריל 1987, נגלל המטוס לרגל חגיגות החמישים ליסוד חברת סאאב, שנה מאוחר יותר, ב-9 בדצמבר 1988 ערך המטוס את טיסת הבכורה שלו.
ב-1995 חתמה חברת סאאב הסכם לשיתוף פעולה עם בריטיש אירוספייס הבריטית, שיתוף הפעולה נועד בין היתר בשיפור תוכניות המטוס הקיימות ובאפשרויות היצוא שלו, תוך כדי שימוש בניסיונם של הבריטים בתחומים אלו. ב-2007 נכנסה נורווגיה לשותפות בפיתוח המטוס, באותה שנה גם נחתם הסכם לכניסתה של חברה דנית לפרויקט.
מפעילות.
בהליכי משא-ומתן:
פאול קרס
פאול קרס (באסטונית: Paul Keres) (7 בינואר 1916, נרבה, אסטוניה - 5 ביוני 1975, הלסינקי, פינלנד) היה שחמטאי אסטוני-סובייטי בדרגת רב אמן.
קרס החמיץ חמש פעמים הזדמנות להתמודדות על כתר אליפות העולם בשחמט. הוא ניצח בשנת 1938 את תחרות AVRO, ניצחון שהוביל למשא ומתן על התמודדות מול אלוף העולם אלכסנדר אלכין אך הדו-קרב לא התקיים משום פרוץ מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה הוא החמיץ ארבע הזדמנויות נוספות בתחרויות המועמדים על אליפות העולם.
מסיבות אלו, ולאור התוצאות המעולות שהשיג בתחרויות רבות, מבקרים רבים רואים בקרס את השחקן החזק ביותר שלא הפך לאלוף עולם. הוא כונה "נסיך הכתר של השחמט".
אלכסנדר אלכין החמיא לו פעם ואמר: "את קרס יש לנצח שלוש פעמים: פעם בפתיחה, פעם במציעה ופעם בסיום".
ראשית חייו.
קרס למד לראשונה על משחק השחמט מאביו ומאחיו הבכור. משום שבעירו הקטנה היו ספרי שחמט מועטים, למד קרס את שיטת הרישום השחמטאית מחידות שחמט שפורסמו בעיתונים היומיים, ובנה לעצמו אוסף בכתב ידו של למעלה מ-1000 משחקים.
בתחילת פעילותו השחמטאית הוא נודע בזכות סגנונו המבריק וההתקפות החריפות שיזם.
שלוש פעמים זכה באליפות בתי הספר באסטוניה, בשנים 1930, 1932 ו-1933. משחקו הבשיל לאחר ששיחק משחקים רבים בשחמט בהתכתבות בהיותו תלמיד תיכון. משנת 1937 ועד 1941 קרס למד מתמטיקה באוניברסיטת טרטו וייצג את המוסד בכמה תחרויות בין-אוניברסיטאיות.
תחרויות לפני המלחמה.
קרס זכה באליפות אסטוניה בפעם הראשונה בשנת 1935. הוא חלק מקום ראשון-שני עם גונאר פרידמן וניצח בדו-קרב מולו לקביעת המנצח +2 -1 =0 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). באפריל 1935 ניצח קרס בדו-קרב את פליקס קיברמן, אחד מאמני השחמט המובילים בטרטו +3 -1 =0.
בתחרות הלסינקי בשנת 1935 הגיע קרס למקום השני לאחר פאולין פרידמן עם 6.5/8 (+6 =1 -1). קרס ניצח בתחרות טאלין בשנת 1936 עם 9/10 (+8 =2). הצלחתו הבינלאומית הראשונה של קרס הייתה בתחרות באד נאהיים בשנת 1936 שם חלק מקום ראשון שני עם אלכסנדר אלכין בתוצאה 6.5/9 (+4 =5) . קרס התקשה בתחרות דרזדן באותה שנה וחלק שם מקום 8–9 עם +2 =3 -4 אך כתב שלמד שיעור חשוב מתחרות זו . קרס התאושש בתחרות זאנדוורט בשנת 1936 שם חלק מקום 3–4 (+5 =3 -3). לאחר מכן הגן על תוארו כאלוף אסטוניה בדו-קרב שהסתיים בתיקו מול פול פליקס שמידט (+3 =1 -3).