באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה באיסטנבול שבטורקיה במרץ 2012 סיימה סחיפרס במקום עשירי בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.25 שניות. באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי פינלנד בסוף יוני אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר בשיא הולנד חדש של 42.80 שניות. באולימפיאדת לונדון (2012) היא סיימה במקום שישי בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.70 שניות ובמקום 11 בקרב שבע בתוצאה של 6324 נקודות. בשלב המוקדמות היא קבעה עם חברותיה בריצת שליחות 4x100 מטר שיא הולנד חדש של 42.45 שניות.
באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 23 שנערכה בטמפרה פינלנד בשנת 2013 זכתה סחיפרס בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.13 שניות ומדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.59 מטר.
מדליית ארד באליפות העולם.
באליפות העולם שנערכה במוסקבה שברוסיה באוגוסט אותה שנה זכתה סחיפרס במדליית ארד בקרב שבע בשיא הולנד חדש של 6477 נקודות, אחרי האנה מלינצ'נקו מאוקראינה (6586 נקודות) ובריאן תיסן-איטון מקנדה (6530 נקודות).
כוכבת אליפות אירופה.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשנת 2014 זכתה סחיפרס בשתי מדליות זהב, האחת בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.12 שניות, לפני מרים סומרה מצרפת (11.16 שניות)
והאשלי נלסון מבריטניה (11.22 שניות), והשנייה בריצת 200 מטר בשיא הולנד חדש ובתוצאת השנה בעולם של 22.03 שניות, לפני ג'ודי ויליאמס מבריטניה (22.46 שניות) ומרים סומרה (22.58 שניות).
אלופת עולם.
באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ 2015 בפראג זכתה במדליית הזהב בריצת 60 מטר ובאליפות העולם באתלטיקה שנערכה בבייג'ינג, סין באוגוסט אותה שנה זכתה סחיפרס בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 200 מטר בשיא אליפות ואירופה חדש של 21.63 שניות, המדרג אותה במקום השלישי בכל הזמנים, לפני אליין תומפסון בשיא אישי חדש של 21.66 שניות, המדרג אותה במקום חמישי בכל הזמנים וורוניקה קמפבל-בראון (21.97 שניות), שתיהן מג'מייקה ומדליית כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.81 שניות, אחרי שלי אן פרייזר מג'מייקה (10.76 שניות) ולפני טורי בואי מארצות הברית (10.86 שניות).
באליפות העולם באולם שנערכה בפורטלנד, אורגון ארצות הברית במרץ 2016 זכתה סחיפרס במדליית כסף בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.04 שניות, אחרי ברברה פייר מארצות הברית (7.02 שניות) ואליין תומפסון (7.06 שניות).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה סחיפרס במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.90 שניות.
באליפות העולם שנערכה בלונדון באוגוסט 2017 זכתה סחיפרס בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.05 שניות, לפני מארי-ז'וזה טה לו מחוף השנה שקבעה שיא לאומי חדש של 22.08 שניות ושוני מילר-אואיבו מבהאמה (22.15 שניות) ובכך הגנה על תוארה. מדליית ארד, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.96 שניות, אחרי טורי בואי (10.85 שניות) ומארי-ז'וזה טה לו (10.86 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 43.07 שניות.
בת' ליטלפורד
אליזבת אנה הלסיון "בת'" ליטלפורד (באנגלית: Elizabeth Anna Halcyon "Beth" Littleford; נולדה ב-17 ביולי 1968) היא שחקנית וקומיקאית אמריקאית.
חיים אישיים.
ליטלפורד נולדה בנאשוויל, טנסי, בת לג'קי, פרופסורית, ולפיליפ ליטלפורד, קרדיולוג וממציא. היא גדלה בווינטר פארק, פלורידה. היא חיה בלוס אנג'לס, קליפורניה עם בעלה, המפיק והבמאי רוב פוקס. לליטלפורד ולפוקס יש בן אחד, ג'קסון אוליבר פוקס, שנולד ב- 30 ביולי 2005. בני הזוג אימצו את הלסיון "היילי" ג'ונה, שנולדה ב- 23 במרץ 2012.
קריירה.
היא ידועה בזכות היותה אחת מהכתבים המקוריים בסדרה הפופולרית קומדי סנטרל וחדשות הצג היומי משנת 1996 עד לשנת 2000; היא גם ידועה כאמה של טריפ, בת' קמפבל מסדרת הקומדיה "אני והלהקה" בערוץ דיסני, וכאמה של אייברי, אלן ג'נינגס מסדרת הילדים "דוג בלוג", גם הוא בערוץ דיסני.
ליטלפורד שיחקה בדמותה של לאורה בסדרת הטלוויזיה "חוקי המשחק" (3 פרקים), כדמותה של דנה בסדרת הטלוויזיה "עקרות בית נואשות" (2 פרקים) וכסוזן ברגר בסדרת הטלוויזיה "החיים הקשים של אר ג'יי ברגר". כמו כן הופיעה בסרט הטלוויזיה "בן 10: מרוץ נגד הזמן", המבוסס על הסדרה המונפשת בן 10, ובסרט "טיפש, מטורף, מאוהב" משנת 2011, בכיכובם של ג'וליאן מור וסטיב קארל.
בזיל ספירו
בזיל ספירו (ברומנית: Basil Spiru; בשמו בלידה: יוזף הוטשנקר, בגרמנית: Josef Hutschnecker; 23 בנובמבר 1898 לוז'אני - 15 בספטמבר 1969 לייפציג) היה פעיל קומוניסטי, עיתונאי והיסטוריון, יהודי יליד בוקובינה (בזמנו אוסטרו-הונגריה) שחי ופעל בעיקר ברומניה, בברית המועצות ואחרי 1954 בגרמניה המזרחית. נמנה עם מייסדי המפלגה הקומוניסטית ברומניה, עם פעילי הקומינטרן ו"העזרה האדומה הבינלאומית". בסוף חייו כיהן כפרופסור להיסטוריה באוניברסיטת "קארל מרקס" בלייפציג.
רקע משפחתי, ילדותו וצעירותו.
בזיל או ואסילה ספירו נולד בעיירה לוז'אני בצפון בוקובינה, בימי האימפריה האוסטרו-הונגרית, במשפחה יהודית. שמו בלידה היה יוזף הוטשנקר. אביו היה רופא קהילתי ובשירות רשות מסילות הברזל. הוטשנקר הצעיר למד בשנים 1904–1912 בבית ספר יסודי ביישוב הולדתו, אחר כך בגימנסיה הקיסרית בצ'רנוביץ ובגימנסיה על שם מקסימיליאן בווינה. בשנת 1916 נכנס לשורות הנוער הסוציאליסטי באוסטריה ובשנים 1918-1916 בימי מלחמת העולם הראשונה שירת בחיל הרגלים האוסטרו-הונגרי במסגרת יחידת עונשין אליה גויסו אנשים חשודים בחוסר נאמנות כלפי הממלכה. בשנים 1919-1918 שהה בבית חולים צבאי בצפון הונגריה. באותה תקופה במרץ 1918 הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית. בימי שלטון הרפובליקה הסובייטית ההונגרית התגייס לצבא האדום ההונגרי.
במפלגה הקומוניסטית ברומניה.
אחרי שאזור הולדתו, בוקובינה הצפונית, התאחד עם רומניה בשנת 1918 ואחרי תבוסת הצבא האדום ההונגרי של בלה קון חזר הוטשנקר לשטח רומניה. בשנים 1919–1920 למד זמנית מדעי המדינה והיסטוריה באוניברסיטת צ'רנוביץ שהופעלה באותם הימים בשפה הרומנית. בשנת 1920 היה עורך ראשי של עיתון פועלים גרמני בעיר טימישוארה בחבל באנאט ונמצא במעקב של הבולשת הרומנית עקב מעורבותו בשביתה הכללית משנת 1920. במאי 1921 השתתף לצידם של גאורגה קריסטסקו-פלפומארו, אלכסנדרו דוברוג'אנו-גריה, מרצ'ל פאוקר, לוקרציו פטרשקנו ואחרים בקונגרס המייסד של המפלגה הקומוניסטית של רומניה. נמנה עם הנהגת המפלגה הקומוניסטית ברומניה תחת השם "בזיל ספירו".
נעצר על ידי המשטרה יחד עם כמאתיים פעילים, כולל 50 מקרב המשתתפים בקונגרס. במשפט שהתנהל בדיאלו ספירי בבוקרשט, בפני בית דין צבאי, ביחד קבוצת המתנקשים של מקס גולדשטיין הגן ספירו על עצמו בשם חופש המחשבה.
שהה בשנים 1921–1923 בבתי כלא ברומניה עד שקיבל חנינה. אחרי שחרורו מן הכלא נבחר בשנים 1922–1923 לחבר בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית ולמד זמן מה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בוקרשט. ב-1923 נסע לווינה, בה המשיך בלימודי מדעי המדינה באוניברסיטה עד שנת 1926 כשגורש על ידי הרשויות האוסטריות לרומניה. לא הספיק למסור לרשויות האוניברסיטה את עבודת הגמר שכתב על "סוגיית הפרלמנטריזם המודרני". באותה שנה פרסם את חיבורו המבוסס על ניסיונו האישי בבתי הרצח ברומניה -על "בתי המתים ברומניה הגדולה".
פעילותו בברית המועצות ולמענה.
בשנת 1927 היגר בזיל ספירו לברית המועצות והצטרף למפלגה הקומוניסטית הסובייטית ששלטה במדינה. עבד בהוצאה לאור בגרמנית Zentral Völker Verlag במוסקבה ובשנים 1927–1929 היה מנהל מחלקה ב"אוניברסיטה הקומוניסטית להיסטוריה ולעיתונות של המיעוטים הלאומיים במערב" שפעלה במוסקבה. במקביל לימד כמרצה להיסטוריה באוניברסיטה מוסקבה ב' והחל משנת 1929 היה מנהל מחלקת מערב אירופה בקומינטרן. בשנים 1930–1932 נשלח לעבוד בשירות הנ.ק.וו.ד במערב אירופה, בין השאר אסף מידע מודיעיני בלונדון. השתמש בדרכון מזויף תחת השם יוזף להודני, בשם הכיסוי הופמן וכו'. בשנת 1931 נעצר בברלין תוך כדי בקורת דרכונים ונידון לחודש מאסר. נמלט אחר כך לשווייץ ומשם חזרה לברית המועצות.
התמנה בשנת 1932 לעורך בעיתון הגרמני הסובייטי "דויטשה צנטרל צייטונג" (Deutsche Zentral Zeitung) (DZZ) אך הוחלף מתפיקדו וננזף על "מגעים" עם "אויבי העם". לפי עדותו של יעקוב אדם פוירשטיין, אחד מוותיקי המפלגה הקומוניסטית הרומנית, ספירו נמנה עם הפעילים שהשתתפו בהכנת תיקים עם השמצות והאשמות כוזבות נגד עמיתים שלו במפלגה שנפלו קרבן לטיהורים של סטלין, ביניהם אלנה פיליפוביץ'. ספירו מצידו בגיל זקנה האשים את פיליפוביץ' (שהוצאה להורג) כי היא זאת שהלשינה על חבריה.
עם זאת מצא שוב בשנים 1934–1938 עבודה כראש דסק העיתונות של ארגון "העזרה האדומה הבינלאומית" והיה לעורך ביטאונו. בשנים 1938–1939 התקבל שוב כחבר במערכת ה-DZZ ובשנת 1940 ניהל את מחלקת העיתונות וסוכנות החדשות של "העזרה האדומה הבינלאומית".
בשנת 1940 התקבל לרדיו מוסקבה כעורך אחראי על התוכניות הנועדות לחו"ל.
בימי המלחמה הגדולה להגנת המולדת הסובייטית, ב-1943 התנדב בחזית, והתמנה בשנים 1943–1946 מנהל המחלקה הרומנית של "בית הספר האנטיפאשיסטי" בטאליצי, בסביבות מוסקבה, שנועד לחינוך מחדש של השבויים הרומנים
אחרי המלחמה לפי הזמנתו של ולטר אולבריכט ניהל בשנים 1946–1948 את בית הספר האנטיפאשיסטי המרכזי בקרסנוגורסק שבו למדו שבויים רומנים וגרמנים כאחד. ב-1949–1953 לימד כמרצה בחוג להיסטוריה בת זמננו באוניברסיטת לומונוסוב במוסקבה.
בגרמניה המזרחית.