בשנת 1978 נבחר לראשות העירייה, לאחר שזכה בלמעלה מ-80 אחוזים מקולות הבוחרים, וכך גם ב-1983, כשגרף כ-81 אחוזים מהקולות. כשנה לאחר מכן, נפטר בפתאומיות מהתקף לב. בסך הכול כיהן גושן במשך כ-25 שנה ברציפות כיו"ר המועצה המקומית ובהמשך כראש העיר.
הותיר אחריו את רעייתו רגינה ושלושת ילדיהם. שני בניו הם אנשי חינוך ובעשור הראשון של המאה ה-21 כיהנו כמנהלי בתי ספר תיכוניים - ד"ר דודי גושן בתיכון קריית חיים, ויגאל גושן, אשר שימש מנהל התיכון העירוני בקריית מוצקין, ועבר לאחר מכן לשמש מנהל תיכון בנהריה.
עיריית קריית מוצקין קראה על שמו של משה גושן את השדרה הראשית בעיר ומועדון גמלאים השוכן באותו רחוב. כמו כן, נקרא על שמו אולם הכדוריד "אולם גושן", אשר נחנך סמוך לפטירתו ומהווה את אולמה הביתי של מכבי קריית מוצקין.
מין מתפרץ
מין מתפרץ הוא מין מקומי שמרחיב את התפוצה שלו ומספר פרטיו גדל משמעותית כתוצאה מנוכחות האדם. לרוב משמש המונח לתאר מינים שהשינוי בנוכחותם בשטח יוצר לחץ על מינים מקומיים אחרים או גורם נזקים לאדם.
למונח אין מקבילה לועזית מלאה ומינים מתפרצים נחשבים לרוב בעולם כמקרה פרטי של מינים פולשים (local invasive species). הגדרת המונח בעייתית ותלויה בפרשנות, מאחר שלא מדובר במקרים מובהקים כגון אלו הקיימים בתופעת המינים הפולשים, בהם אורגניזם שהגיע מחלק אחר בעולם התרבה בטבע בחלק אחר, אלא בתופעה שעל מנת לקבוע את קיומה והיקפה בוודאות יש צורך בניתוח סטטיסטי של מצב המערכת האקולוגית לאורך זמן, וגם אז הקביעה שמין מסוים גורם נזק אקולוגי לרוב תהיה תחת מחלוקת.
מאפייני מינים מתפרצים.
מינים מתפרצים מעצם הגדרתם יהיו מינים שישגשגו בסביבת האדם. בקרב בעלי החיים מינים אלו יהיו לעיתים קרובות אוכלי נבלות אשר הסתגלו לאכילת אשפה. חלקם הגדול יהיו גם מינים המפגינים אינטליגנציה גבוהה, אשר אפשרה להם לסגל את התנהגותם לאדם במהירות גדולה, לעיתים תוך דורות בודדים. לעיתים מינים אלו יהיו פשוט מינים סתגלנים יותר בלי מאפיין מיוחד אחר, אשר מנצלים מאפיינים בסביבת האדם, כגון קיום חקלאות וגינות, מקומות קינון ומסתור בבניינים, ואף האכלת חתולי רחוב באופן המאפשר להם להתרבות באופן נרחב יותר מזה הנצפה בטבע. מינים רבים יתרבו באופן נרחב בסביבת האדם, אך מאחר שלא יגרמו נזקים נראים לעין לאדם או לבעלי חיים אחרים, ולכן על אף שהם עונים על ההגדרה, לא יתויגו כמזיקים. דוגמאות למינים כגון אלו הן דורבן מצוי, צופית בוהקת, דרור הבית ושממית הבתים. ישנם מינים מתפרצים שהגידול במספריהם מיוחס להכחדת מינים אחרים, שהיוו אויבים טבעיים או מתחרים שלהם בעבר. בישראל, ההכחדה העיקרית שהתפרצות מינים מיוחסת לה כיום היא הכחדת מיני הטורפים הגדולים (דב חום סורי, נמר, ברדלס אסייאתי, תניני יאור) שהושלמה ברובה במהלך החצי הראשון של המאה ה-20. הגדלת חלקם היחסי של מינים אלו במארג המזון, גם אם אינם פוגעים ישירות במינים האחרים, עשויה להוביל לשינוי במאזן האקולוגי, שיכול לבוא לידי ביטוי בתופעות תפיסת אתרי קינון, התנהגות טריטוריאליות שתמנע ממינים אחרים גישה למשאבי מזון ומים, ותופעות נוספות המופיעות באופן דומה בעת התבססות מין פולש בשטח.
בקרב צמחים, מינים מתפרצים יהיו לרוב מינים בעלי עמידות מוגברת לנזקי האדם, כגון זיהום מים, זיהום אוויר וזיהום קרקע. היתרון היחסי שלהם בסביבת האדם יוביל להשתלטותם על בתי גידול, וגזילת משאבים מהמינים העמידים פחות לנזקי האדם, לעיתים עד דחיקתם מבית הגידול, שעשוי להיות בית הגידול היחידי שבו התקיימו, מה שעשוי להוביל להכחדתם.
בעלי חיים מתפרצים בישראל.
בישראל מינים יוצאים ונכנסים לקטגוריה הזו לעיתים קרובות בעקבות שינויים בגישה של גורמי שמירת טבע, אך בחלקם הגדול מזוהות בבירור גם מגמות רבייה של ממש בשטח. הדוגמאות העיקריות למינים הנחשבים מתפרצים בישראל כיום הם:
תמונת מצב חלקית לגבי חלקם היחסי של מינים מתפרצים בטבע ניתנה במסגרת מיזם ניטור חברת היונקים שנערך תחת תוכנית "המארג" הוצבו מצלמות במספר מוקדים ברחבי החבל הים תיכוני בארץ, חלקן בקרבת יישובים וחלקן בשטחים מבודדים יחסית. במבצע ניטור זה, מתוך כ-4,000 תצפיות, 41.9% היו של תנים זהובים, ו25.5% נוספים היו של חזירים בר. נכוחות משמעותית הייתה גם למינים שועל מצוי ודורבן מצוי. כל יתר 10 מיני היונקים שנצפו היוו רק כ-15% מהתצפיות.
חגב נודד עשוי להתפרץ בלהקות הארבה המשמידות מזון בצורה הרסנית לכלכה. גם חולדות ועכברים עלולים להתפרץ מעבר לאוכלוסייתם בשנים טובות.
ראו גם.
מין פולש - בשונה ממין מתפרץ, מין פולש לא נכלל בפאונה או בפלורה המקורית של האזור.
סלולרי כשר
סלולרי כשר הוא כינוי לקו סלולרי או למכשיר טלפון סלולרי, בתקשורת סלולרית בישראל, הנמצא בשימוש נרחב בציבור החרדי ובמידה מועטה גם בציבור החרד"ל. המונח סלולרי כשר מתייחס בדרך כלל למכשירי סלולר שאושרו על ידי ועדת הרבנים לענייני תקשורת, שבהם אין תכונות המצויות בטלפונים חכמים, – כמו גלישה ושימוש באפליקציות מבוססות אינטרנט, שימוש במצלמה, האזנה לרדיו, שמיעת מוזיקה, משחקים, ומשלוח וקבלת מסרונים (SMS).
טלפון מסוג זה מבוסס על שני מרכיבים:
קיימים סוגים נוספים של סלולרי כשר המאושרים על ידי גופים שונים ובהם גישה לאינטרנט כשר או לאפליקציות נבחרות, מכשירים אלו נקראים בדרך כלל בשמות אחרים, כמו סלולרי "מוגן" "מפוקח" או "מושגח".
היסטוריה.
רקע.
ההתפתחות הטכנולוגית המואצת של המכשירים הסלולריים בתחילת המאה ה-21 הפכה אותם ממכשיר שנועד לשיחה בלבד לכלי של בידור ופנאי, כמו גלישה ברשת האינטרנט וצפייה בטלוויזיה. בנוסף, התקשרו החברות הסלולריות עם חברות פרטיות, שסיפקו שירותי שיחות ומידע בנושאים מגוונים, החל מחדשות ומזג אוויר וכלה בהימורים ושיחות ארוטיות (שירותי מידע אלו זמינים גם לטלפונים נייחים).
אנשים בציבור החרדי החלו להשתמש במכשירים אלה ולהיחשף דרכם לתכנים אינטרנטיים שחלקם נחשב בציבור החרדי כלא מתאימים ואף כתועבה. כדי להתמודד עם הבעיה הוקמה "ועדת הרבנים לענייני תקשורת".
קודם להקמת הוועדה היו מספר ניסיונות על ידי עסקנים מהציבור החרדי, לספק טלפון סלולרי ייעודי למגזר החרדי, שיתאים לשיחה בלבד. הקצאת קומת מספרים ייחודית למכשירים אלו איפשרה לזהות בנקל האם אדם חרדי משתמש בטלפון סלולרי מסוג זה, ובכך יצרה לחץ חברתי למעבר למכשירים אלה. לחץ זה, יחד עם הדרישה שקיימת בציבור החרדי למכשירים אלו, פרסומים מרובים בכלי התקשורת החרדים והתניית קבלה של תלמידים למוסדות חינוך חרדים בשימוש של ההורים במכשירים "כשרים" בלבד, הפכו אותם לפופולריים בחברה החרדית. כיום, מפקחת הוועדה על השימוש במכשירים "הכשרים".
הפתרון הראשוני: חסימת מספרים וחיבור לאינטרנט.
הפתרון הראשון שאליו הגיעו הוועדה והחברות הסלולריות היה חסימת מספרים מסוימים ומניעת חיבור לאינטרנט סלולרי. כל אדם שהיה מעוניין בכך פנה למוקד השירות של החברה שבה היה מנוי וביקש את הפעלת החסימה במכשירו. את רשימת מספרי הטלפון האסורים להתקשרות העבירה ועדת הרבנים לחברות הסלולר, ואף עדכנה אותה לפי הצורך.
בהמשך נוכחה ועדת הרבנים כי לא די בפתרון זה. חלק מבני הנוער החרדים רכשו בעצמם את המכשירים ולא ביקשו את חסימתם. עוד התקשתה הוועדה לחסום את כל מספרי השיחות הארוטיות. סוגיות אלו הביאו את ועדת הרבנים להכרה שיש צורך בפתרון יעיל יותר.
מכשירים כשרים.
לקראת סוף 2004 החליטה ועדת הרבנים לדרוש מן החברות הסלולריות בישראל את שיווקו של טלפון סלולרי "כשר", שאינו מאפשר תכונות נוספות מלבד השיחה הטלפונית. נציגם של הרבנים למשא ומתן היה עורך הדין יעקב ויינרוט, שנטל על עצמו תפקיד זה בהתנדבות. במקביל פרסמה ועדת הרבנים הוראה לציבור החרדי, להימנע מלקנות מכשירים סלולריים, עד שתעתרנה החברות לספק מכשירים כשרים. ועדת הרבנים פנתה לעיתונות החרדית וביקשה שלא לפרסם את החברות הסלולריות. העיתונים היומיים "יתד נאמן" ו"המודיע", והשבועונים "משפחה" ו"בקהילה" נענו לקריאה זו.
רוב החברות הסלולריות, שרצו להמשיך ולמכור שירותי תוכן, התנגדו בתחילה לדרישה. החברה היחידה ששיתפה פעולה עם הוועדה הייתה חברת מירס, שהחלה לשווק מכשיר כשר. נקבע שעל כל מכשיר "כשר" תוטבע חותמת כשרות של ועדת הרבנים, והוסכם שצורתם החיצונית של המכשירים תהיה שונה באופן ניכר מצורתם של מכשירי הסלולר המתקדמים, שנועדו לציבור הכללי. החלטה נוספת של הרבנים הייתה הקצאה של "קומת מספרים" כשרים, שמתחילים כולם באותן ספרות. באופן זה ניתן לזהות אדם שמשוחח מסלולרי שאינו כשר, עובדה שעשויה להניא אותו משימוש במכשיר כזה.
מספר חודשים לאחר תחילת מכירת המכשירים הכשרים על ידי מירס, הצטרפו החברות פלאפון וסלקום למהלך, והנפיקו מכשירים כשרים. לאחר שנה נוספת הצטרפה למהלך חברת פרטנר. בשנת 2013 גם חברת גולן טלקום חתמה על הסכם עם ועדת הרבנים.
ארבע החברות הסלולריות משווקות מסלולי מנויים דומים של מכשירים כשרים. על מנת למנוע מהציבור החילוני לרכוש חבילות כשרות זולות, קבעו החברות כי בשבתות יהיה התעריף לשיחה יוצאת גבוה במיוחד (כעשרה ש"ח לדקה). חלק מהחברות גובות קנס חד פעמי של עשרות שקלים במקרה שהתקיימו שיחות יוצאות או נכנסות בשבת.
בתחילת יוני 2011 הוחל בשיווק של מכשירי בלקברי כשרים התומכים בשירות דואר אלקטרוני עבור אנשי עסקים. את המכשיר שיווקה חברת פרטנר תקשורת וניתן היה להשיגו רק אצל נציגי ועדת הרבנים לענייני תקשורת, זאת כדי למנוע את הפצת המכשיר למי שאינם זקוקים לו לצורך עבודתם. השיווק של המכשירים לא הצליח וסך המכשירים שנמכרו עומד על כ-200 בלבד.