מרבית הבתים החפורים נבנו בשטח פתוח על פסגות הרי השולחן. בתים חפורים נבנו בעומק של מטר ומעלה וקוטר בין 2.5 ל-6 מטרים. מסגרת מגזעי עצים הוקמה כדי לתמוך בקירות הצדדיים ובגג שכוסו במחצלות ארוגות ובעשב, ולבסוף בבוץ כדי להגן ממזג האוויר. במרכז הגג היה פתח ששימש לאוורור ולכניסה לבית המגורים. לחלק מהבתים החפורים היה חדר אחסון צמוד.
תרבות ודת.
בתקופה זו היה המבנה החברתי והפוליטי בלתי רשמי, וראשי משקי הבית קיבלו החלטות בהסכמה.
במהלך תקופה זו נחרתו פטרוגליפים של אנשים וחיות בפארק הלאומי פטריפייד פורסט.
קדרות.
בני תקופת קולעי הסלים III היו הראשונים להשתמש בקדרות באזור זה, והיכולת לייצר כלי קדרות אפשרה לצמצם את כמות הסלים שארגו ולבטל כליל את הכנת השקים הארוגים. כלי קדרות אפורים פשוטים היו כלים יעילים יותר לבישול, לאחסון ולנשיאת מים. התושבים באזור הפארק הלאומי פטריפייד פורסט ייצרו כלי קדרות מהסגנון המכונה "חום אדמנה" (Adamana Brown), הנחשבים כלי הקדרות המוקדמים ביותר ברמת קולורדו.
מוצרים.
המיומנות של בני תרבות קולעי הסלים בייצור ושזירת מיוקה של הסלים השתפרה במהלך תקופה זו. בין המוצרים שהכינו כלולים תיקים, סלים, סנדלים, אבנטים ופריטים ארוגים אחרים. סלים שנאטמו בעזרת זפת מהצומח הכילו מים שבהם התבשל אוכל בעזרת אבנים שחוממו קודם לכן. קשתות וחצים הפכו את הציד לקל יותר ועקב כך השגת עורות לבגדים. עדיין היה שימוש בחניתות, אבל בתדירות פחותה. נוצות תרנגולי הודו נארגו לשמיכות וגלימות. התינוקות נישאו בעריסות רכות עשויות מיוקה, זרדים ופרוות ארנבת שלא גרמו לעיוותים בגולגולת כפי שאירע בתרבויות אחרות.
פריטים נפוצים נוספים מאותה תקופה כוללים:
יקוב שפורנברג
יקוב שפורנברג (בגרמנית: Jakob Sporrenberg; 16 בספטמבר 1902 – 6 בדצמבר 1952) היה קצין אס-אס בדרגת גרופנפיהרר וגנרל-לוטננט של המשטרה במינסק (כיום בבלארוס) ובלובלין (כיום בפולין). לאחר מלחמת העולם השנייה שפורנברג הועמד למשפט בפולין בשנת 1950 בגין פשעי מלחמה, הוא נמצא אשם ונידון למוות.
ביוגרפיה.
יקוב שפורנברג נולד ב-16 בספטמבר 1902 בדיסלדורף, גרמניה. הצטרף לשורות המפלגה הנאצית בשנת 1925. בשנת 1929 מונה לתפקיד קצונה באס אה, ובשנה שלאחר מכן הצטרף לאס אס וכבר בשנת 1933 הגיע לדרגת בריגדפיהרר. בינואר 1940 הועלה לדרגת גרופנפיהרר. בין השנים 1941 עד 1943 היה מפקד האס אס והמשטרה במינסק. משנת 1943 דיכא התנגדויות פרטיזנים תחת פיקודו של אריך פון דם באך-צלבסקי.
באוגוסט 1943 החליף שפורנברג את אודילו גלובוצניק כמפקד האס אס והמשטרה בלובלין, כאשר לובלין הייתה תחת הגנרלגוברנמן בפולין הכבושה. שפורנברג פיקד והיה אחראי על הטבח ההמוני ביהודים, טבח שנודע בפי הגרמנים כאקציית ארנטפסט (אקציית "חג הקציר").
בנובמבר 1944 נשלחו שפורנברג ופקודיו לפעילות בנורווגיה, שם היה מפקד האס אס והמשטרה של צפון נורווגיה. במאי 1945 שבו הבריטים אותו ואת חייליו. חקירתם סייעה לגלות רבות על פועלו של גלובוצניק בלובלין. שפורנברג תוחקר תחילה במרתף-מעצר באוסלו, ולאחר מכן נלקח על ידי יחידת MI19 למתקן חקירות בלונדון שנודע בשם "כלוב לונדון", שם נחקר עמוקות על פועלו במשך המלחמה כולה במחלקת לחקירת פשעי מלחמה. מהחקירות במתקנים השונים הבריטים ליקטו מידע על פשעיו בפולין והן בשטחי ברית המועצות הכבושים.
לאחר המלחמה.
שפורנברג הוסגר לפולין באוקטובר 1946, הוא נידון למוות לאחר משפט שנערך בוורשה בשנת 1950. גזר הדין בוצע ב-6 בדצמבר 1952 והוא הוצא להורג בתלייה.
שמו של שפורנברג נקשר בפרויקט נאצי סודי ביותר לכאורה בשם הפעמון (Die Glocke). לטענת העיתונאי הפולני איגור וויטקווסקי שמו על המכשיר עלה בתמלילי חקירה שונים בהם נכח שפורנברג, והוא סבור שמדובר במכשיר עינוי וחקירות שאצר בתוכו אנרגיה רבה או אף סייע לבטל את כוח הכבידה. לדעת חוקרים ועיתונאים רבים מדובר במתיחה שאין לה שום ביסוס במציאות.
Goodbyes
Goodbyes הוא שיר שבוצע על ידי הראפר האמריקאי פוסט מאלון בהשתתפות יאנג ת'אג, השיר יצא כסינגל דרך ריפבליק רקורדס ב-5 ביולי 2019. השיר נכתב על ידי אוסטין פוסט, ג'פרי וויליאמס, בריאן לי, לואי בל, בילי וואלש, ואל בלואטניק וג'סי פוץ והופק על ידי לי ובל.
אניקה ינקל
אניקה ינקל (בשוודית: Annika Jankell; נולדה ב-28 בדצמבר 1961) היא עיתונאית ומנחת טלוויזיה שוודית.
ביוגרפיה.
ינקל נולדה בסטוקהולם ובנעוריה הייתה רקדנית בלט.
היא החלה את הקריירה הטלוויזיונית שלה כשהגישה בין 1987–1990 את תוכנית המוזיקה "Listan" ב-SVT.
ב-1990 עברה לעבוד ב-TV4, שם הגישה מספר תוכניות וביניהן "Direkt från Berns" לצד אנדרס לונדין.
בין 1996–1999 הגישה את התוכנית "TV4 Weekend" שם ראיינה אישים בולטים בתחום התרבות והבידור.
בין 2000–2001 הייתה העורכת האחראית של מגזין.
מ-2002 ועד 2009 הייתה כתבת ועורכת בעיתון "Kupé".
מ-2003 ועד 2007 הגישה את "Svensktoppen", תוכנית דירוג מצעד פזמונים של הרדיו של שוודיה (Sveriges Radio).
היא הגישה תקופה מסוימת את תוכנית הבוקר "Nyhetsmorgon".
היא הנחתה את שלב גלגל ההצלה של מלודיפסטיבלן 2005.
באירוויזיון 2005 הגישה הניקוד של שוודיה.
ניסן קרופסקי
ניסן קרופסקי (נולד ב-14 במרץ 1946) הוא איש ציבור ישראלי, שכיהן כראש המועצה המקומית נס ציונה, וכראש עיריית נס ציונה הראשון, ושימש כשגריר ישראל בניו זילנד.
ביוגרפיה.
ניסן קרופסקי נולד בקרגנדה, שהייתה חלק מברית המועצות, לרפאל ובלה קרופסקי, שברחו מפולין לפני פלישת גרמניה הנאצית אליה. הוריו עלו לישראל איתו, ב-1947, כשהיה כבן שנה, והוא גדל והתחנך בנס ציונה. לו אח ואחות חורגים הן מצד אמו, והן מצד אביו.
שירת בצה"ל כאיש טכני בחיל האוויר. בוגר תואר ראשון מדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן.
בין השנים 1983–1992 כיהן כראש מועצת נס ציונה, ועם הכרזתה כעיר הפך לראש העירייה הראשון, וכיהן בתפקיד זה עד 1993.
בין השנים 1993–1998 שימש כשגריר ישראל בניו זילנד.
ב-2009 מונה לקונסול הכבוד של סמואה בישראל.
חיים אישיים.
היה נשוי לרוזי, שנפטרה ב-2010. נולדו להם שני ילדים. בנו, ספי קרופסקי, היה עיתונאי ונפטר ב-2022. בתו, הילה, הייתה יועצת פוליטית בכנסת.
ספי קרופסקי
ספי קרופסקי (15 בפברואר 1980 – 30 ביולי 2022) היה עיתונאי ישראלי. ראש מערכת החדשות ועורך הבריאות באתר דבר ראשון.
ביוגרפיה.
נולד בנס ציונה לרוזי, עובדת אל על, ולניסן קרופסקי, ראש עיריית נס ציונה הראשון. לו אחות אחת, הילה, שהייתה יועצת פוליטית בכנסת.
בין השנים 1993–1998 שהה בבירת ניו זילנד, ולינגטון, במסגרת שליחותו של אביו כשגריר ישראל בניו זילנד.
שירת בצה"ל כקצין בחיל השריון. למד באוניברסיטה הפתוחה.
בתחילת דרכו שימש ככתב פוליטי וכעורך בדסק החדשות של וואלה! NEWS.
מ-2008 עד 2016 ביצע מגוון תפקידים בעיתון "הארץ", בהם בעל טור במדור הספורט שעסק בקבוצת הפועל תל אביב, וכן כתב על התרבות הדיגיטלית במוסף הארץ ובמוסף התרבות "גלריה".
מתחילת 2016 ועד יולי 2018 שימש ככתב החינוך והבריאות ב"כלכליסט".
בין יולי 2018 לאפריל 2019 שימש כראש מערכת החדשות ועורך הבריאות באתר "דבר ראשון". כמו כן, סיקר את תחומי הבריאות, הרווחה והחינוך באתר העיתון.
לאחר מכן, עבר לכתוב במגזין Time Out תל אביב.
נפטר בתל אביב ב-30 ביולי 2022.
ג'ורג' מקיי
ג'ורג' מקיי (באנגלית: George MacKay; נולד ב-13 במרץ 1992) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעותיו בסרטים "מתחיל מחדש" (2009), "ככה אני חיה עכשיו" (2013), "Sunshine on Leith" ו-"For Those in Peril" (שניהם מ-2013), "קפטן פנטסטיק" (2016), "אופליה" (2018), ו-"1917" (2019).
בפסטיבל הקולנוע בקאן של שנת 2017 זכה מקיי ב-Trophée Chopard כתגלית השנה, והיה מועמד לפרס באפט"א לכוכב העולה.
ביוגרפיה.
מקיי נולד בלונדון, בנם של קים בייקר, מעצבת תלבושות, ושל פול מקיי, מנהל במה אוסטרלי.
ב-2002, בהיותו תלמיד בבית הספר The Harrodian School, פנה אליו סוכן שחקנים ששאל אותו אם ירצה להיבחן לתפקיד בסרט "פיטר פן" של פי. ג'יי. הוגאן. מקיי השתתף בסדנה ולוהק לתפקיד אחד "הילדים האבודים". בשנת 2005 בגיל 13, שיחק בתפקיד ריצ'ו בסרט "אדון הגנבים", עיבוד קולנועי של ספר הילדים רב המכר של קורנליה פונקה. עוד לוהק לתפקיד ראשי בדרמה "Johnny and the Bomb" של ה-BBC, עיבוד לרומן באותו שם מאת טרי פראצ'ט. אחר כך ניסה ללא הצלחה להתקבל ללימודים בבתי הספר למשחק RADA ו-LAMDA.
בטלוויזיה הופיע מקיי בסדרות "רוז ומאלוני", "Footprints in the Snow" ובדרמת הפשע "The Brief".
ב-2008 גילם מקיי את ארון הצעיר מבני משפחת בלסקי בסרט "התנגדות". ב-2009 שיחק בתפקיד הארי בסרט "מתחיל מחדש" בכיכובו של קלייב אוון. מקיי כיכב בסרט המוזיקלי "Hunky Dory" של מארק אוונס לצדם של מיני דרייבר, אניירין ברנרד וקימברלי ניקסון שמתרחש בסוונסי בשנות השבעים של המאה העשרים.
ב-2012 גילם מקיי את הדמות הראשית, טומו פיספול, בסרט "Private Peaceful", והופיע בסרט "The Best of Men".
ב-2013 שיחק מקיי בתפקיד אדי בסרט "ככה אני חיה עכשיו" בבימויו של קווין מקדונלד לצדה של סירשה רונן. הוא כיכב בדמות דייווי בסרט המוזיקלי "Sunshine on Leith" שביים דקסטר פלטשר ובו שירי להקת The Proclaimers.
ב-2014 גילם מקיי את דמותו של ג'ו, בחור בן 20 שיוצא מהארון בבריטניה ההומופובית של שנת 1984 בסרט "גאווה" המבוסס על סיפור אמיתי. בסרט ג'ו מתיידד עם חברי קבוצה הנקראת LGSM (לסביות והומואים למען הכורים) ועם אנשי כפר כורים בוויילס.