השירים אינם רשאים להתפרסם כל עוד לא הוצגו ברדיו. שירים שכשלו להעפיל לשלב הגמר רשאים להיות משודרים עם סיום חצי הגמר. לא ניתן להשמיע שירים שעברו לשלב הבא, אלא רק לאחר סיום שלב גלגל ההצלה. לאחר מכן אין שום הגבלות על השמעת השירים ופרסומם.
רשת השידור מבצעת לעיתים שינויים גורפים בשירים לפני שהם נשלחים לאירוויזיון. למשל, בתחרות המלודיפסטיבלן 1961 ניצחה הזמרת סו מאלמקביסט עם השיר "April, April" ("אפריל, אפריל"). כאשר הופיעה עם השיר לאחר הניצחון, היא התבלבלה במילות השיר ופרצה בצחוק מתגלגל. התקשורת מתחה עליה ביקורת נוקבת וכינתה את המעשה כדבר ילדותי. רשת השידור החליפה אותה לבסוף בזמרת ליל באבס שהופיעה עם השיר באירוויזיון. דוגמה נוספת היא השיר שניצח במלודיפסטיבלן 1987, "Fyra bugg och en Coca Cola" שבוצע על ידי לוטה אנגברג. באירוויזיון שונה שם השיר ל"בוגלו" מכיוון ששני השירים השוודים שניצחו באירוויזיון עד אז כללו בתוכם את הסיומת "לוּ".
עד שנת 2001 הותר למבצעים לשיר רק בשוודית. חוק זה לא מנע מרוב הזמרים המנצחים להקליט גרסאות באנגלית ובשפות אחרות. בשנים 1965, 1973, 1974 ו-1975 השיר המנצח במלודיפסטיבלן בוצע באירוויזיון באנגלית. מאז בוטל חוק השפה באירוויזיון 1999, כל שיר ששלחה שוודיה לאירוויזיון בוצע באנגלית, ללא קשר לשפה שהוא בוצע במלודיפסטיבלן. מספר שפות בולטות שבוצעו במלודיפסטיבלן הן ספרדית, צרפתית, יוונית, פורטוגזית ופרסית. השיר של קמרון קרטיו במלודיפסטיבלן 2005 בוצע בשפה מתוכננת.
כיסוי תקשורתי.
תחרות המלודיפסטיבלן משודרת בטלוויזיה, ברדיו ובאינטרנט. התחרות משודרת בערוץ SVT1, וכן בערוץ SVT World עם סיקור בינלאומי. עד שנת 1987, התחרות שודרה ב-Sveriges Radio TV, או בשמה המוכר יותר TV1. בין השנים 1988 ל-1999, התחרות שודרה בערוצים שונים, תלוי בעיר בה היא נערכה. תחרויות הגמר שהתקיימו בסטוקהולם שודרו בערוץ Kanal 1 (ובשמו הרשמי TV1), בעוד שתחרויות הגמר שהתקיימו בגטבורג או מאלמה שודרו בערוץ TV2. תחנת הרדיו SR משדרת כיום את התחרות בתחנות P3, P1 ו-P4.
אף על פי שבאופן מסורתי תחרויות הגמר מתקיימות במוצאי שבת, בשנת 1990 היא נערכה ביום שישי. ערוץ TV2 הציע את הרעיון מתוך מחשבה שזה ימשוך יותר צופים. בשנת 1991 נערכה התחרות ביום ראשון של חג הפסחא מאותה סיבה. בשנת 2002 נדחה גמר המלודיפסטיבלן לטובת סיקור אולימפיאדת סולט לייק סיטי.
למלודיפסטיבלן יש אתר רשמי באינטרנט מאז 1999, והתחרות משודרת בו מאז 2005. עד שנת 2006, בין חודש פברואר לגמר האירוויזיון בחודש מאי, שידרה SR תוכנית רדיו שמוקדשת לאירוויזיון בשם P4 Melodifest. בתוכנית, יכלו המאזינים להקשיב לשירים מחצאי הגמר בכל יום שישי. כמו כן, היא שידרה ביום שלאחר הגמר תוכנית רדיו בשם a dagen efter ("היום שאחרי"), ששימשה כפרשנית לערב הגמר. את התוכנית הנחתה הפרשנית קרולינה נורן. לא שודרה מעולם תוכנית טלוויזיה בנושא. תחרות המלודיפסטיבלן משודרת ברזולוצית מסך רחב מאז שנת 2002 ובשיטת דולבי דיגיטל מאז שנת 2004.
נתוני הצפייה של התחרות רשמו עלייה מאז 2002. ב-2007, כ-4.1 מיליון תושבים, המהווים 44% מאוכלוסיית שוודיה, צפו בגמר המלודיפסטיבלן, ובין 2.9 מיליון ל-3.2 מיליון תושבים צפו בכל אחד מחצאי הגמר. נתוני הצפייה של גמר מלודיפסטיבלן 2007 נמוכים בכמעט 2 מיליון צופים משיא הצפייה שהיה ב-1990.
לתחרות המלודיפסטיבלן ישנה כיסוי תקשורתי נרחב במדיה השוודית. מחקר של כלכלת המדע ומחלקת התקשורת באוניברסיטת קרלסטאד קבע כי ייתכן והכיסוי התקשורתי הנרחב השפיע על התוצאות של מלודיפסטיבלן 2007. תחרות המלודיפסטיבלן נחשבת בעיני רבים ברחבי אירופה לתחרות הקדם אירוויזיון המושקעת והמעניינת ביותר באירופה.
סגנונות המוזיקה והצגתם.
תדמית המלודיפסטיבלן התפתחה עם השנים, אולם מילה אחת באמת מגדירה את אופי המוזיקה שבתחרות: שלאגר. בשוודית, שלאגר (מילה שאולה מגרמנית שמשמעותה "להיט") מייצג כל שיר שמשויך לתחרות, החל ממוזיקת הג'אז שהייתה מאוד נפוצה בשנות ה-60, ועד לשירים בסגנון הפופ איתו הופיעה לינדה בנגצינג ב-2006. כריסטין דמסטידר כתבה בפורטל החדשות האינטרנטי, The Local, כי השלאגר השוודי מאופיין בדרך-כלל במנגינה מעצבנת שחוזרת על עצמה ועם מילים תפלות עם מעט או ללא משמעות בכלל.
אומני ג'אז רבים כמו מוניקה זטרלונד ואוסטן וורנרברינג ניצחו במלודיפסטיבלן בשנות ה-60. להקת אבבא, שניצחה באירוויזיון 1974, הפכה להיות אחת הלהקות הטובות ביותר בשוודיה. התחרות השפיעה לא רק על תחרות המלודיפסטיבלן, אלא על תעשיית המוזיקה המסחרית השוודית כולה. בשנות ה-80, חברת ההקלטות של ברט קרלסון הייתה אחראית לשכיחות השירים שהיו 'קלילים ובעלי מנגינה זכירה'. בראשית המאה ה-21 היו במלודיפסטיבלן מגוון רחב יותר של סגנונות, כמו למשל סגנון הגלאם רוק של להקת ארק מ-2007, וסגנון הדיסקו-פופ של שלישיית הבנות "אפרו-דייט" מ-2002.
גימיקים הם חלק חשוב מההופעה בתחרות. לנה פיליפסון השתמשה במעמד למיקרופון בהופעה שלה ב-2004. בזמן שפיליפסון הנחתה את מלודיפסטיבלן 2006, הוצגו 4 סרטונים במהלך חצאי הגמר בהם הראו, כמעין פארודיה, מה קרה למעמד המיקרופון מאז הזכייה שלה במלודיפסטיבלן.
פירוטכניקה היא עוד גימיק נפוץ בהופעות המלודיפסטיבלן. אחרי התחרות ב-2007, מתחה קרולינה לסבו מ"דאגנס תקשורת" ביקורת על ההפקה והתוכן המוזיקלי של התחרות, בטענה שהתחרות ב-1998 הייתה "הזמן בו תחרות המלודיפסטיבלן הייתה עדיין תחרות שלאגרים" ושכל התחרות הפכה ל"שילוב בין תוכנית הריאלטי פיים פקטורי והשעשועון 'סטאדסקמפן'".
המכביה הראשונה
המכביה הראשונה נפתחה בטקס חגיגי ב-28 במרץ 1932, כ' באדר ב' ה'תרצ"ב בבית-העם בתל אביב בהשתתפות אישי ציבור ובראשם ראש העיר מאיר דיזנגוף. למחרת הוביל דיזנגוף רכוב על סוסו את מצעד הספורטאים, שמנה 390 ספורטאים מ-27 מדינות: אוסטרליה, אוסטריה, אסטוניה, אנגליה, ארצות הברית, בלגיה, בולגריה, גרמניה, דנמרק, דנציג, הולנד, הונגריה, תוניסיה, יוון, יוגוסלביה, לבנון, מצרים, לטביה, ליטא, סוריה, פולין, צ'כוסלובקיה, צרפת, קנדה, רומניה, שווייץ וארץ ישראל ובהם אישים כמו הסופר אלישע גלזר, ויצא מגימנסיה הרצליה מרכז חיי התרבות של תל אביב דאז עד אצטדיון המכביה מרחק של כ-5 קילומטרים.
היסטוריה.
קונגרס המכבי העולמי החליט לקבל את הצעת יוסף יקותיאלי, לקיים את המכביה הראשונה באביב 1932. מיד עם חזרתו מהקונגרס פעל יקותיאלי במרץ להגשמת רעיון המכביה. הוא יזם שני מסעות של רוכבי אופנועים לאירופה כדי לבשר שם על קיום המכביה ולהמריץ את הספורטאים היהודים להתארגן לקראתה. המסע הראשון היה ב-1930 לאירופה. המסע השני, ובראשו יוסף יקותיאלי, יצא שנה אחר-כך מתל אביב ללונדון. המשלחת עברה בתשע ארצות ובעשרות ערים וזכתה להצלחה רבה.
בחוזרו מהמסע המוצלח באירופה, שם כבר החלו ההכנות למכביה, החל יקותיאלי לפעול מיד לקידום ההתארגנות בארץ. הוא הגיש לנשיאות מכבי א"י הצעה ותוכנית עבודה. יקותיאלי לקח חלק חשוב בהכנות ובארגון המכביה. הוא התנגד להצעה לקיים את המכביה על מגרש מכבי ברחוב העלייה, ופעל להכשרת אצטדיון חדש ליד שפך הירקון. ואכן זמן קצר לפני פתיחת המכביה הוקם אצטדיון המכביה ליד שפך הירקון. המקום נועד להיות האתר המרכזי בו תתקיימנה התחרויות.
בראש הוועדה הספורטיבית (הטכנית) של המכביה מונה יהושע אלוף, איש ידוע בתחום החינוך הגופני בארץ ומי שתרם מושגים עבריים בתחומי הספורט השונים ולימים גם זכה בפרס ישראל על פועלו. טקס הפתיחה החגיגי כלל מופע התעמלות מרשים של תלמידי כיתות י"ב מגימנסיה נורדיה והרצליה.
התחרויות נמשכו חמישה ימים ברוב הענפים המרכזיים הפופולרים ביניהם אתלטיקה, שחייה וכדורגל. בקהל הצופים נכחה גם משלחת רופאים מליטא בראשות ד"ר צמח שאבאד וד"ר אבא לפין ממייסדי מכבי העולמי.
את החסות לטקס הסיום נתן הנציב העליון ארתור ווקופ ובסיומו נערך מצעד הסיום בכיוון ההפוך, מאצטדיון "המכביה" לכוון "גימנסיה הרצליה".
המתחרים והזוכים.
390 ספורטאים השתתפו במשחקים, בהם למעלה מ-69 ספורטאים יהודים ממדינות ערב, כמו סוריה, לבנון ומצרים - כולל מספר מתאגרפים מוסלמים ממצרים. כמו כן השתתפו מספר ספורטאים בודדים מ"בני ברית" (שאינם מייצגים ארץ ספציפית). כמו כן השתתפו חיילים ושוטרים בריטים רשמיים. בשתי המכביות הראשונות הורשו להשתתף רק חברים רשמיים במכבי.
כוכבת המכביה הראשונה הייתה האתלטית סיביל קוף מארצות הברית שזכתה ב-4 מדליות זהב אישיות.
הוקי שדה.
שחקני נבחרת גרמניה: היינץ ברסקי, פריץ גלסנר, זיגי גרוס, הרברט קינדרמן, וולטר לואי, שלמה מאוטנר, אגון מאייר, זמי שיינברג, מקס זוננרייך
התעמלות.
- אלה בובק () 117 נקודות
- אלה פישר ( רומניה)
- רחל מרגוליס ( גרמניה)
- נתן גרינברג ( פולין) 180 נקודות
- שטיינץ ( פולין)
- אלפרד פלזנפלד ()
טניס.
המשחקים נערכו ברחובות. שופט ראשי פרץ קורנפלד
- , שחקנים: לדיסלב הכט, קליין, ד"ר גוטסמן
- פולין, שחקנים: ד"ר ליבלינג, אהרן ויטמן
כדורגל.
שחקני נבחרת ישראל: משה בק, מרדכי בלייברג, בראון, פינחס פידלר, שמעון גולדברג, יצחק גוזיני, מנחם הירש, הופמן, ישראל קרול, עמיאל מימון, מרדכי זנובסקי, אברהם רזניק, צבי סרנקין, יעקב סליבנסקי, דוד ויינברג, ג'. זיבנר
שחקני נבחרת פולין: יהושע אלסנר, ישראל ארנברג, בלזם, יחזקאל גוטריך, אדמונד הרמן, פרדינדד הופטמן, מקס הורביץ, וילהלם קרומהולץ, מיכה לנדמן, נתן נומברג, פרדיננד אוסיק, אהרון ולטפרייד, נתן פוריש, פייבל אורידה
כדוריד.