מבחינה סגנונית, הוא מתנער בכתיבתו מן הקונטרפונקט המשוכלל של רבים מבני תקופתו ומעדיף קו פשוט ומרקמים הומופוניים, שאותו הוא מעשיר בגיוון רתמי ולפעמים גם בניגודים עזים ומפתיעים. בכתיבה המלודית שלו ובשימוש שהוא עושה בדיסוננס ניכרת חופשיות רבה יותר מזו של פלסטרינה; מדי פעם הוא משתמש במרווחים שהיו אסורים בשימוש על פי חוקי הקונטרפונקט המחמירים של המאה ה-16, כמו סקסטות גדולות בעלייה, או אפילו, לעיתים רחוקות, קוורטות מוקטנות (טריטון): לדוגמה, קוורטה מוקטנת מלודית מופיעה בקטע המייצג יגון במוטט שלו "מריה הקדושה, הושיעי" (Sancta Maria, succurre). ויקטוריה משתמש לעיתים בציור מילים דרמטי, מן הסוג הנמצא בדרך כלל רק במדריגלים. חלק ממוזיקת הקודש שלו עושה שימוש בכלים (נוהג שאינו יוצא דופן במוזיקת קודש ספרדית של המאה ה-16), והוא כתב גם יצירות פוליכוראליות לקבוצות זמרים אחדות, המוצבות במרחק זו מזו, בסגנון מלחיני האסכולה הוונציאנית, שעבדו בקתדרלת סן מארקו בוונציה.
אחת מן המעולות ביצירותיו, היפה והמעודנת ביותר היא מיסת הרקוויאם הגדולה שכתב בשנת 1603 להלוויית הקיסרית מריה, שבחצרה עבד מאז 1586. הקיסרית הייתה אחותו של פליפה השני ואשתו של מקסימיליאן השני, שליט הקיסרות הרומית הקדושה. היצירה יצאה לאור בשנת 1605 בשם Officium .Defunctorum, sex vocibus, in obitu et obsequiis sacrae imperatricis יצירה אחרת, ראויה לציון בשלווה וברוגע המאפיינים כל אחד מ-37 החלקים המרכיבים אותה, היא Officium Hebdomadae Sanctae משנת 1585, קובץ של מוטטים וקינות, הקשורים אל חגיגות השבוע הקדוש של הכנסייה הקתולית.
משוואה מעוקבת
אלמגור (פירושונים)
מלחמות יוגוסלביה
מלחמות יוגוסלביה היו סדרת עימותים אלימים על אדמתה של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, שהתרחשו בין השנים 1991–2001. המלחמות השפיעו על כל שש הרפובליקות ביוגוסלביה וקרויות לעיתים גם "המלחמות בבלקן", או "המלחמות ביוגוסלביה", "מלחמות הפרישה היוגוסלבית" או "מלחמת הבלקן השלישית" (ביטוי שטבע העיתונאי הבריטי מישה גלני).
הן אופיינו כמלחמות אתניות בין אנשי יוגוסלביה, בין סרבים בצד אחד, לבין קרואטים בוסנים ואלבנים מצד שני; אך גם בין קרואטים ובוסנים בבוסניה, ובין מקדונים ואלבנים במקדוניה. למלחמות היו שורשים עמוקים של סכסוכים פוליטיים, כלכליים ותרבותיים, וכמו כן גם מתח אתני רב.
רקע היסטורי.
מלחמות יוגוסלביה מאופיינות בדוגמאות רבות של אירדנטיזם (מדיניות הדוגלת בניכוס שטחים הקשורים למדינה היסטורית או תרבותית, אך שייכים פוליטית למדינה אחרת). במובן זה, רבות מהרפובליקות המרכיבות את הרפובליקה הסוציאל-פדרלית של יוגוסלביה החזיקו ברגש לאומי רדום שהתפרץ לכדי תנועות עצמאיות בשנות ה-80 המאוחרות. התפרצות המלחמות, שהתחילו בשנת 1991, הייתה מונעת משאיפות אירדנטיות. סרביה קיוותה ליצור "סרביה גדולה יותר" בהתבסס על האימפריה הסרבית בשנת 1389, עד הקריסה שלה בקרב קוסובו נגד האימפריה העות'מאנית. רגש אירדנטי נראה גם כן בקרב קרואטיה, בניסיונה להקים "קרואטיה גדולה יותר" ובקרב אלבנים שקיוו גם כן להקים "אלבניה גדולה יותר".
השלכות.
מלחמת האזרחים נגמרה בפיצולה של יוגוסלביה, חובות גדולים, ואי יציבות. המלחמות היו העקובות ביותר מדם על אדמת אירופה מאז סופה של מלחמת העולם השנייה, ובמלחמות בוצע גם רצח העם הראשון ביבשת מאז מלחמת העולם השנייה. בית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר הוקם בידי האו"ם כדי להעמיד לדין פושעי מלחמה יוגוסלבים (מפקדי צבא, חיילים, ואף ראש המדינה, סלובודן מילושביץ') על פשעי המלחמה שביצעו.
את מלחמות יוגוסלביה ניתן לפצל לשתי קבוצות:
קפלוויק (כדורגל)
מועדון הכדורגל קפלוויק (באיסלנדית: Keflavík Íþrótta- og ungmennafélag) או בקיצור קפלוויק הוא מועדון כדורגל איסלנדי מהעיר רייקיאנסבר, אזור מוניציפלי המאחד מספר עיירות קטנות, אחת מהן, קפלוויק, ממנה ניתן השם לקבוצה. הקבוצה היא אחת מקבוצות הצמרת בכדורגל האיסלנדי, והשתתפה מספר פעמים במעפלים האירופיים השונים.
המועדון ידוע בישראל בשל העובדה שבעונת 1994/95 שיחקה הקבוצה במוקדמות גביע אירופה למחזיקות גביע, אז פגשה בקבוצת מכבי תל אביב הישראלית והפסידה לה 2-1 באיסלנד ו-4-1 בישראל.
הקבוצה ספגה חלק מההשפלות הגדולות ביותר בהיסטוריה של הכדורגל האירופאי, כולל הפסדים 9-0 לטוטנהאם הוטספר, 9-1 לפרנצווארוש, 7-1 להיידוק ספליט ו-6-0 לאוסטריה וינה ולאויפשט.
בדום
בדום (בהולנדית: Bedum, ; בחרונינגס: Beem - "בים"), רשות מקומית ועיירה בצפון-מזרח הולנד. מתגוררים בה כ-10,000 תושבים (נכון לשנת 2005).
בדום היא אחת מעיירות הלוויין הגדולות של חרונינגן. האתר המפורסם ביותר בה הוא מגדל הכנסייה הנוטה.
עמוס דגני
עמוס דגני (23 במאי 1926 - 28 ביולי 2012) היה איש ציבור ישראלי. כיהן כראש מועצה אזורית עמק חפר (1995-1975) וכיהן כחבר הכנסת ובכיר בתנועת המושבים ובהסתדרות.
חייו.
דגני נולד בתל אביב בשנת 1926 לשמואל ובתיה דגני. בשנת 1933 עברה משפחתו לכפר ויתקין.
בצעירותו היה פעיל בתנועת הנוער העובד והלומד ותנועת המושבים. בנוער העובד והלומד נבחר בשנת 1942 לחבר מזכירות התנועה, ובתנועת המושבים היה חבר מזכירות ומנהל מחלקת ביטחון והתיישבות צעירים. לאחר קום המדינה היה פעיל בהעלאת יהודי בולגריה והתנדב מטעם תנועת המושבים לשמש מדריך עולים במושב תאשור בנגב.
בוגר לימודי מינהל ציבורי באוניברסיטה העברית.
בשנת 1944 הצטרף דגני למפא"י ולאחר הקמתה של המשמרת הצעירה מונה למרכזה הארצי. בשנת 1957 נכנס מטעם המפלגה לכנסת השלישית, במקומו של אהרן רמז, ולאחר מכן נבחר לשלוש כהונות נוספות. בעת כניסתו לכנסת היה חבר הכנסת הצעיר ביותר. במהלך הכנסת החמישית עזב את מפא"י והצטרף לרפ"י. בבחירות לכנסת השישית נכלל ברשימה של רפ"י, אך נכנס לכנסת השישית רק מספר שבועות לאחר תחילתה, בעקבות התפטרותו של צבי צור. לאורך שנותיו בכנסת היה חבר בוועדת הכלכלה, ועדת הפנים וועדת הכספים.
הוא המשיך להיות חבר ברפ"י עד איחודה מחדש אל מפלגת העבודה.
לאחר סיום כהונתו בכנסת כיהן בשנים 1970–1975 כחבר הוועדה המרכזת של ההסתדרות והיה אחראי מטעמה על הקואופרציה בחברת העובדים.
בשנת 1975 נבחר לראשות מועצה אזורית עמק חפר, תפקיד בו כיהן עשרים שנים רצופות.
נישא ליהודית ולהם 2 בנות (דליה אדיר ותרזה אהרוני)
עמדות.
בשנת 1966 תמך בהקפאת הקמת יישובים חקלאיים חדשים מפאת המחסור במים ובמכסות ייצור, אך הבהיר שהוא אינו מתנגד להקמת יישובים כפריים חדשים. דגני תמך בצמצום הסובסידיות לחקלאות באומרו ש"חקלאי אמיתי לא ירצה להיות עובד מדינה", אולם ביקש שלא להגדיל את היבוא החקלאי באומרו ש"התוצרת החקלאית חשופה היום במידה רבה למדי לתחרות".
בשנת 1968 הביע בכנסת דאגה ממצב קרנות הפנסיה ואמר:
דבריו אלו ספגו ביקורת בעיתון ההסתדרות "דבר" על שהם גורמים לבהלת שוא, אך תוך שנים אחדות הם התבררו כנכונים.
ד'ת&quot;ר
ד'תר&quot;א
ד'תר&quot;ב
ד'תר&quot;ג
ד'תר&quot;ד
ד'תר&quot;ה
ד'תר&quot;ו
ד'תר&quot;ז
ד'תר&quot;ח
ד'תר&quot;ט
ד'תר&quot;י
ד'תרי&quot;א
ד'תרי&quot;ב
ד'תרי&quot;ג
ד'תרי&quot;ד
ד'תרט&quot;ו
ד'תרט&quot;ז
ד'תרי&quot;ז
ד'תרי&quot;ח
ד'תרי&quot;ט
ד'תר&quot;ך
ד'תרכ&quot;א
ד'תרכ&quot;ב
ד'תרכ&quot;ג
ד'תרכ&quot;ד
ד'תרכ&quot;ה
ד'תרכ&quot;ו
ד'תרכ&quot;ז
ד'תרכ&quot;ח
ד'תרכ&quot;ט
ד'תר&quot;ל
ד'תרל&quot;א
ד'תרל&quot;ב
ד'תרל&quot;ג
ד'תרל&quot;ד
ד'תרל&quot;ה
לדעת רוב הראשונים זו שנת היובל.
ד'תרל&quot;ו
ד'תרל&quot;ז
ד'תרל&quot;ח
ד'תרל&quot;ט
ד'תר&quot;ם
ד'תרמ&quot;א
ד'תרמ&quot;ב
ד'תרמ&quot;ג
ד'תרמ&quot;ד
ד'תרמ&quot;ה
ד'תרמ&quot;ו
ד'תרמ&quot;ז
ד'תרמ&quot;ח
ד'תרמ&quot;ט
ד'תר&quot;ן
ד'תרנ&quot;א
ד'תרנ&quot;ב
ד'תרנ&quot;ג
ד'תרנ&quot;ד
ד'תרנ&quot;ה
ד'תרנ&quot;ו
ד'תרנ&quot;ז
ד'תרנ&quot;ח
ד'תרנ&quot;ט
ד'תר&quot;ס
ד'תרס&quot;א
ד'תרס&quot;ב
ד'תרס&quot;ג
ד'תרס&quot;ד
ד'תרס&quot;ה
ד'תרס&quot;ו
ד'תרס&quot;ז
ד'תרס&quot;ח
ד'תרס&quot;ט
ד'תר&quot;ע
ד'תרע&quot;א
ד'תרע&quot;ב
ד'תרע&quot;ג
ד'תרע&quot;ד
ד'תרע&quot;ה
ד'תרע&quot;ו
ד'תרע&quot;ז
ד'תרע&quot;ח
ד'תרע&quot;ט
ד'תר&quot;ף
ד'תרפ&quot;א
ד'תרפ&quot;ב
לוח שנה.
כאמור, בשנה זו נתגלעה מחלוקת בקביעת הלוח העברי. לדעת חכמי בבל ובראשם רס"ג, השנה הייתה שנת השג, ולדעת חכמי ארץ ישראל ובראשם רבי אהרן בן מאיר גאון, השנה הייתה שנת החא.
לוח שנה כשיטת רב סעדיה גאון.
הלוח המוצג להלן הוא כשיטת רס"ג וחכמי בבל, שברבות השנים התקבלה בכל ישראל.
ד'תרפ&quot;ג
לוח שנה.
כאמור, בשנה זו נתגלעה מחלוקת בקביעת הלוח העברי. לדעת חכמי בבל ובראשם רס"ג, השנה הייתה שנת הכז, ולדעת חכמי ארץ ישראל ובראשם רבי אהרן בן מאיר גאון, השנה הייתה שנת גכה.
ד'תרפ&quot;ד
לדעת רוב הראשונים זו שנת היובל.
לוח שנה.
כאמור, בשנה זו נתגלעה מחלוקת בקביעת הלוח העברי. לדעת חכמי בבל ובראשם רס"ג, השנה הייתה שנת בחג, ולדעת חכמי ארץ ישראל ובראשם רבי אהרן בן מאיר גאון, השנה הייתה שנת זשג.
ד'תרפ&quot;ה
ד'תרפ&quot;ו
ד'תרפ&quot;ז
ד'תרפ&quot;ח
ד'תרפ&quot;ט
ד'תר&quot;ץ
ד'תרצ&quot;א
ד'תרצ&quot;ב
ד'תרצ&quot;ג
ד'תרצ&quot;ד
ד'ת&quot;ק
ד'תק&quot;א
ד'תק&quot;ב
ד'תק&quot;ג
ד'תק&quot;ד
ד'תק&quot;ה
ד'תק&quot;ו
ד'תק&quot;ז
ד'תק&quot;ח
יורובאסקט 1979
ד'תק&quot;ט
ד'תק&quot;י
ד'תקי&quot;א
ד'תקי&quot;ב
ד'תקי&quot;ג
ד'תקי&quot;ד
ד'תקט&quot;ו
ד'תקט&quot;ז
ד'תקי&quot;ז
ד'תקי&quot;ח
ד'תקי&quot;ט
ד'תק&quot;ך
ד'תקכ&quot;א
ד'תקכ&quot;ב