קאלבנו ידועה בעיקר מתפקידה בסדרה הקומית של צ'אק לורי, "ממי" שעלתה בשנת 2013, שם משחקת את ויולט פלאנקט, נערה בת 18, ובת לאמא אלכוהוליסטית (אנה פאריס) שהיא גם הדמות הראשית.
בשנת 2019 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "למה נשים רוצחות" ברשת CBS, לצידן של לוסי לו וג'יניפר גודווין.
חיים אישיים.
כיום קאלבנו מתגוררת בלוס אנג'לס, קליפורניה עם משפחתה.
סמן ביולוגי (רפואה)
ברפואה, סמן ביולוגי או ביו-מרקר (באנגלית: Biomarker) הוא אינדיקטור לזיהוי ומדידה של נוכחות מחלה ומעקב אחרי מצב התפתחותה. במובן הרחב, סמן ביולוגי הוא כל דבר שיכול לתת אינדיקציה למצבו הפיזיולוגי של אורגניזם כלשהו.
לסמנים הביולוגיים תפקיד מרכזי ברפואה הביולוגית, באבחון מוקדם של מחלות ובמניעתן. אף שהשימוש הרפואי בהם הוא חדש יחסית, העקרון העומד בבסיס הסימון הביולוגי נמצא בשימוש כבר זמן רב; לדוגמה: טמפרטורת הגוף משמשת כסמן ביולוגי ידוע למצב מחלה, וחלבון מגיב C משמש כסמן ביולוגי לדלקת.
הסמן הביולוגי מגיב בדרך ידועה מראש בבואו במגע עם חומרים מסוימים, תאים ומולקולות, אנזימים והורמונים; הרפואה עושה שימוש בידע זה כדי לבדוק את קיומם של תהליכים נורמליים או א-נורמליים בגוף, ובכך לאתר מחלה או לזהות את מצב התפתחותה.
שימושים שכיחים.
בדרך כלל משמש הסמן הביולוגי את הרפואה כאמצעי לבחינת תפקוד האורגניזם או היבטים אחרים במצבו שיש להם השלכה על מצב בריאותו של הנבדק, על ידי החדרת החומר לאורגניזם וביצוע בדיקות מסוימות בנוכחותו. כך לדוגמה, נעשה שימוש ברובידיום כלוריד במהלך תיוג איזוטופי כדי להעריך מצב של זילוף בשריר הלב.
הם שימושיים מאוד במעקב אחרי תאים סרטניים, כדי לקבוע את מידת יעילות הטיפול.
כיכר השוטר
גרנד ראפידס
גרנד ראפידס (באנגלית: Grand Rapids) היא העיר השנייה בגודלה במדינת מישיגן שבארצות הברית, אחרי דטרויט. היא גם העיר הגדולה ביותר בחלקה המערבי של מישיגן. העיר ממוקמת במרחק של 48 קילומטרים מימת מישיגן.
בגרנד ראפידס התגוררו בשנת 2010 כ-188,040 תושבים, ובמטרופולין העיר 1,005,648 תושבים. העיר היא גם מקום מושבו של מחוז קנט. בעיר קבורים נשיא ארצות הברית לשעבר ג'רלד פורד ורעייתו, ושם שוכנת גם הספרייה הנשיאותית שלו. אנשים נוספים המזוהים עם העיר הם סולן להקת רד הוט צ'ילי פפרז אנתוני קידיס ובמאי הקולנוע פול שרדר.
ערים תאומות.
לגרנד ראפידס ארבע ערים תאומות:
גרנד רפידס
גראנד רפידס
גראנד ראפידס
הנס אגדה
הנס אֶגֶדֶה (בנורווגית: Hans Egede; 31 בינואר 1686 - 5 בנובמבר 1758) היה מיסיונר דני-נורווגי, שייסד בשנת 1721 את גוטהוב (נוק) בירת גרינלנד.
ביוגרפיה.
הנס אגדה נולד בהארשטאד , נורווגיה, במקום הממוקם כמעט 150 קילומטרים מצפון לחוג הארקטי. סבו מצד אביו היה כומר בדרום זילנד, דנמרק. הוא למד אצל דודו, איש דת בכנסייה הלותרנית המקומית. בשנת 1704 הוא נסע לקופנהגן כדי ללמוד באוניברסיטת קופנהגן, שם קיבל תואר ראשון בתאולוגיה. לאחר סיום לימודיו הוא חזר להארשטאד, ובאפריל 1707 הוא הוסמך והוקצה לקהילה בארכיפלג של לופוטן שבצפון נורווגיה. ב-1707 הוא נשא לאישה את גרטרוד ראסק. הם היו נשואים 13 שנה ונולדו להם שני בנים ושתי בנות.
גרינלנד.
בלופוטן שמע אגדה סיפורים על ההתנחלויות הנורדיות הישנות בגרינלנד, שהקשר איתם אבד לפני מאות שנים. בשנת 1711 הוא ביקש רשות מפרדריק הרביעי, מלך דנמרק לחפש את המושבה ולהקים שם מיסיון. פרדריק נתן הסכמה לפחות חלקית להקים מחדש תביעה קולוניאלית אל האי. ב-2 במאי 1721 הספינה "Haabet" ("התקווה") ועוד 2 ספינות קטנות יותר נשאו את אגדה, אשתו ארבעת ילדיו, וכן ארבעים מתיישבים נוספים.
ב-3 ביולי באותה השנה הם הגיעו ל-נופ כּאנגרלואה והקימו שם מושבה. אגדה חיפש במשך חודשים צאצאים של המתיישבים הנורדים הישנים אבל הוא מצא רק את אנשי האינואיט המקומיים והחל ללמוד את שפתם. בסוף החורף הראשון חלק ניכר מן המתיישבים חלו בצפדינה ועזבו. אגדה ומשפחתו נשארו עם שאר המתיישבים ובשנת 1722 הגיעו שתי ספינות אספקה שמימן מלך דנמרק-נורווגיה בעזרת מס חדש. חקירותיו של אגדה לא העלו דבר בקשר לניצולים נורדים לאורך החוף המערבי. בסוף שנת 1722, הוא פנה צפונה וסייע בהקמת תחנת ציד לווייתנים באי ניפיסאט . הוא נשאר במושבה עד 1736, אך נאלץ לחזור לאירופה בגלל מצבו הבריאותי.
אגדה נפטר ב-5 בנובמבר 1758 בגיל 72.
בנו, פאול אגדה, היה גם הוא מיסיונר בגרינלנד והשלים את התרגום שנכתב על ידי אביו לברית החדשה (1766), הוא פרסם מילון תרגום גרינלנדית-דנית-לטינית (1750), דקדוק גרינלנדי (1760) וכן קטכיזם בגרינלנדית (1756).
דזרטש
משה שם טוב
משה שם טוב (כ"ו בניסן ה'תרפ"ד, 30 באפריל 1924 – כ"ד בכסלו ה'תשס"ז, 25 בדצמבר 2005) היה יושב ראש הוועד המרכזי ("המרכז") של אגודת החרשים בישראל (אח"א) במשך 17 שנים רצופות, מ-1972 עד 1989. שם טוב היה היו"ר הראשון של אח"א שאישר הפעלה של קורסי מנהיגות לצעירים חירשים ללא ניסיון, והכשיר אותם בשיתוף משרד העבודה והרווחה וקרן הנס זיידל, להיות הדור הבא של הנהגת אח"א.
שם טוב נולד בבולגריה, ועלה לישראל ב-31 ביולי 1948, כשהיה בן 24. חירשותו לא מנעה ממנו לרכוש את השפה העברית, להשתלב בקהילת החירשים בישראל, לשאת את רעייתו פינה ילידת הארץ, ולהביא לעולם שני ילדים שומעים.
שם טוב התגורר בבת ים ולצד פעילותו הענפה באח"א, ניהל עם אחיו השומע עסק ביפו לייצור והרכבת תריסים וחלונות. גם אחרי פרישתו מהנהגת אח"א, המשיכו חירשים להגיע למקום עבודתו, כדי לקבל ממנו ייעוץ והדרכה בפעילויותיהם באח"א, והוא עזר להם בנפש חפצה אף על פי שאלו היו שעות עבודתו.
שם טוב וקהילת החירשים בישראל ומחוצה לה.
שם טוב היה יושב ראש אח"א בשנים שבהן אפשרויות התקשורת היו מצומצמות, ולא היה תרגום בשידורי הטלוויזיה בעברית, גם לא כתוביות. פקס ואינטרנט לא היו, ומכתבים נכתבו במכונת כתיבה. אפשרויות תקשורת אלו לא מנעו משם טוב להיות בקשר שוטף עם ארגוני חירשים יהודיים ובינלאומיים, ולייצג את אח"א כחברה מן המניין ב.
לשם טוב הייתה יכולת לשוחח עם כל חירש, בין אם היה כבד שמיעה ובין אם היה דובר שפת סימנים בלבד, בין אם ידע עברית ובין אם לאו. מאפייני אישיותו היו יכולת מהירה ביצירת קשר, גם עם זרים גמורים, תיאטרליות וחוש הומור.
בין 19 ל-23 במרץ 1973 התקיים במלון "פאן אמריקן" בבת-ים הכינוס הבינלאומי הרביעי על בעיות חירשות, שאורגן על ידי אח"א בחסות הפדרציה העולמית של החירשים, ושם טוב העניק שי ל, נשיא הפדרציה העולמית, שהגיע לכנס. לטקס הפתיחה של הכנס הגיע גם ראש עיריית בת-ים מנחם רוטשילד.
שם טוב הכיר כמעט את כל חברי אח"א, משום שנבחר על ידיהם מדי שנה בבחירות דמוקרטיות וחשאיות כציר וכיושב ראש באסיפות הכלליות של אח"א, שנערכו לפי חוק העמותות. מרכז אח"א פעל ופועל בבית הלן קלר בתל אביב לצד אח"א סניף תל אביב, ושם טוב ידע גם את שפת הסימנים של יהודי אלג'יריה, משום שבסניף תל אביב היו חירשים יוצאי אלג'יריה. בבית הלן קלר שכנו גם עמותת אס"ח ופנימייה לתלמידים חירשים. מנהל הפנימייה הועסק על ידי הנהלת אח"א, ושם טוב הכיר את החירשים כשהיו תלמידי תיכון. ב-1985, במהלך רה-ארגון בבית הלן קלר לפי בקשה של סניף תל אביב, הועברה קומת הפנימייה לרשות אס"ח (שלפני כן ריכז את פעילותו בחדרון בקומת הקרקע של בית הלן קלר, לצד חדר האוכל של הפנימייה), והפנימייה הועברה לאונים.
לאספה הכללית של אח"א נבחרו צירים לפי מפתח של ציר אחד למספר קבוע של חברים בסניף, בדומה לבחירות המקדימות במפלגות. ככל שהיו יותר חברים בסניף, כך נבחרו מאותו סניף יותר צירים בבחירות חשאיות ושוות, בפיקוח ועדת ביקורת של אח"א. הסניף הגדול בארץ היה סניף תל אביב, בו נרשמו חירשים מגוש דן. הסניף השני היה סניף חיפה, בו נרשמו חירשים מעכו והקריות. מאשקלון, אשדוד, באר שבע, ירושלים ונתניה בדרך כלל היו מגיעים שני צירים מכל סניף. האספה הכללית הייתה בוחרת ועדת נשיאות לניהול האספה, הייתה מקבלת דו"ח מסכם על השנה החולפת מאת יו"ר אח"א, וסקירות מגזבר אח"א ומוועדת ביקורת, מעלה סוגיות שעליהן משיב היו"ר, מאשרת את המאזן השנתי, דנה בנושאים שעל סדר יומה, ובוחרת את יו"ר אח"א לכהונה הבאה. כשיו"ר אח"א נבחר, הוא בוחר את חברי המרכז שינהיגו את אח"א לצידו.
לשם טוב הייתה גישה ליברלית אל חברי המרכז, והוא נתן להם מרחב בקבלת החלטות, תוך עריכת ישיבות קבועות בהן הציגו חברי המרכז את כל פעולותיהם, וקיבלו משוב ובקרה על מעשיהם מכל המשתתפים בישיבה. גישה דומה הייתה לשם טוב גם אל יו"ר הסניפים ברחבי הארץ, והוא התערב בצמצום בפעולות שנעשו בסניפי אח"א. אחת לשנה הוא נהג לזמן אליו לישיבה את יו"ר הסניפים, כדי לסייע ביום ההתרמה הארצי לחירשים, ויו"ר הסניפים ראו בישיבות אלו שעת כושר לשפר את המצב בסניפיהם, שחלק מהם היו במצב פיזי גרוע למדי. דוגמה לכך היה סניף ירושלים, שבשנת 2003 קיבל מבנה ברחוב בן-יהודה בירושלים, אחרי שנים שבהן לא היה מבנה לסניף, והסניף הופעל תוך תשלום דמי שכירות.
לצד הליברליות והפתיחות שלו אל חירשים, הייתה לשם טוב יכולת לעמוד על טיבם של חברי אח"א ושל סגל העובדים באח"א, שרובו היה שומעים. שם טוב שמר על אינטרסי אח"א מול משרדי הממשלה ומול עמותות שפעלו בתחומים מקבילים.