הכרזה על שטח כפארק אינה מספיקה על מנת להגן עליו. קליפורניה לא הקימה מנהל עבור הפארק עד 1866, כאשר המדינה מינתה את גאלן קלארק כשומר הפארק. אחר-כך התנהלו דיונים משפטים במשך 11 שנים כנגד אנשים שטענו לבעלות על שטחים בעמק. האתגר של התיירות הגוברת, הצורך לסלול תחילה דרכים למרכבות, ואז מסילת הברזל של עמק יוסמיטי (פעלה בין 1907 ל-1945), יחד עם בתי מלון ומתקנים נוספים בעמק ובסביבתו קיבל מענה עד סוף המאה ה-19. אבל לעמק נגרם נזק סביבתי ניכר בתקופה זו. הבעיות שנגרמו לפארק יוסמיטי תחת הניהול של המדינה היו בין הגורמים להקמת הפארק הלאומי ילוסטון כפארק הלאומי הראשון ב-1872.
בשל הקושי בנסיעה לשם, הגיעו המבקרים הראשונים לעמק למשך כמה שבועות עד כמה חודשים, לעיתים קרובות כמשפחות שלמות עם רכושם. משום כך הוקמו המלונות הראשונים עבור שהייה ממושכת, ונועדו בעיקר ללקוחות עשירים, אשר יכלו לבלות תקופות ארוכות מחוץ לבית. אחד המלונות האלה, מלון ואוונה (Wawona Hotel), שנבנה בשנות ה-80 של המאה ה-19, עדיין פועל.
אחר שהעמק הפך לפארק, היה עדיין השטח שסביבו מטרה לכריתת עצים, לכרייה ולרעיית מקנה. ג'ון מיור פרסם את הנזק שנגרם לכרי הדשא התת-אלפיניים הסובבים את העמק ובשנת 1890 הקימה הממשלה פארק לאומי שכלל שטח הרבה יותר גדול, המקיף את עמק יוסמיטי ואת חורשת מריפוסה. בדומה לילוסטון היה הפארק הפדרלי החדש תחת שלטון הצבא האמריקני עד 1914. ב-1906 ויתרה המדינה על העמק וחורשת מריפוסה והם עברו לבעלות הממשלה הפדרלית. שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית, קיבל לידיו את ניהול הפארק עם הקמתו בשנת 1916.
היסטוריה מודרנית.
לאחר הקמתו של שירות הפארקים החזיקו בעלי מלון נפרדים רבים בחוזי זיכיון נפרדים. חברת פארק יוסמיטי (Yosemite Park Company) בנתה את יוסמיטי לודג', ולכפר יוסמיטי הייתה קבוצת סוחרים משלו. שרפה הרסה חלק ממלונות העמק המקוריים ובעלי זיכיונות באו והלכו עד ששירות הפארקים הכריח את שתי החברות הגדולות להתמזג כדי שניתן יהיה להעניק חוזה זיכיון אחד. בשנת 1925 הפכו שתי החברות המשפחתיות לחברת קארי ופארק יוסמיטי (Yosemite Park and Curry Company), ובנו והפעילו את מלון אהוונצ'י (Ahwahnee Hotel) כמשרדי החברה במשך שנים, תוך יצירת מספר מסורות, כולל ארוחת ברסברידג' (Bracebridge dinner).
כפר קארי (Curry Village) היה אתר שממנו צפו תיירים על מפלי האש של יוסמיטי. "מפלים" אלו היו בפועל מקבצים גדולים של גחלים לוהטים אדומים שהושלכו מנקודת גליישר. שירות הפארקים הפסיק מנהג זה ב-1969 כחלק מתהליך ארוך של הפסקת השימוש באטרקציות מלאכותיות.
ב-6 ביולי 1996 התרסקה מפולת סלעים ששקלו בין 60,000 ל-80,000 טון 550 מטרים לתוך העמק מהצד המזרחי של נקודת גליישר במהירות של 260 קילומטרים לשעה. אבק אפף חלק זה של העמק במשך ימים, והרוח שנוצרה מהאוויר שנדחק בשל המפולת הגיעה למהירות של 480 קילומטרים לשעה. אדם אחד נהרג במפולת.
עמק יוסמיטי הוא אתר מאתרי טיפוס הסלעים החשובים בעולם. הקירות הזקופים הגבוהים של צוקי הגרניט שימשו לאין ספור טיפוסים מאז שנות ה-50 של המאה ה-20 ומתחו את היכולות של המטפסים לשיאים חדשים. בעוד שמסורתית נהגו המטפסים לטפס על הקירות במשך כמה ימים כשהם מצמידים מאהל לקיר הסלע, מאפשרים טכניקות טיפוס מודרניות לסייע למטפסים לעלות על הצוק במשך כמה שעות בלבד. מטפסי סלעים רבים שוהים במחנה 4 על קרקעית העמק לפני תחילת הטיפוס על הקירות הגבוהים.
אל קפיטן הוטבע על צד הערך של המטבע קוורטר משנת 2010. שביל ההליכה אל פסגת האף דום הוא אחד השבילים הפופולריים מהעמק והוא צפוף במיוחד. הפארק דורש כיום השגת רישיון על מנת להשתמש בשביל ההליכה, ב-2011 נמכרו כל הרישיונות זמן קצר לאחר שהיו זמינים. הפארק משתמש בהגרלה עבור מטיילים שרוצים להשתמש בשביל.
תוכנית הנהר מרסד.
ב-1987 הגדיר הקונגרס של ארצות הברית קרוב ל-200 קילומטרים של נהר המרסד כנהר פראי ונופי (Wild and Scenic River). הפארק הלאומי יוסמיטי כולל 130 קילומטרים מתוכם, ובעמק כלולים 13 קילומטרים. הגדרה זו "...תשמר את הנהר מרסד כנהר הזורם בחופשיות ותגן על איכות המים והתכונות יוצאות הדופן הגורמות לנהר לשאת בכבוד את התואר". במרץ 2014 פרסם שירות הפארקים את "תוכנית הניהול המקיפה לנהר מרסד הנופי והפראי" המטפלת בשימור הנהר, בטיחות, ובשיפור חוויית המבקרים בפארק. התוכנית תשחזר כרי עשב ואזורי גדות הנחל ותסלק כבישים לא חיוניים. קיבולת המחנאות תגדל ב-37%, ושירותי נופש יורחבו. התוכנית כוללת הגדלה של 8% של מקומות החנייה למבקרים ליום אחד לעמק יוסמיטי, כולל מגרש חניה חדש ובו מקום ל-300 מכוניות. התוכנית תאפשר לעמק להכיל שיא של 20,100 מבקרים ליום.
על התוכנית נמתחה ביקורת בכך שנתנה עדיפות למבקרים בפארק מול שימור הנהר והעמק. המבקרים מאמינים שיש להטיל מגבלות נוספות על מספר הרכבים ומקומות החניה בעמק, ולשים דגש יותר גדול על תחבורה ציבורית. בימי קיץ עמוסים עלולים להיות עיכובים ארוכים ופקקי תנועה בכניסה ליוסמיטי.
הממלכה המוזהבת (סרט)
הממלכה המוזהבת (סרט, 2015)
דרך גולים
"דרך גולים" (באנגלית: The Road of Suffering, a History of the Jews in 13 woodcuts) היא סדרת הדפסים מאת האמן הישראלי פאול קונראד הניך.
תיאור.
בשנת 1943 פרסם פאול הניך חוברת של 13 חיתוכי-עץ המציגים דימויים מן ההיסטוריה היהודית, החל מהתקופה ההלניסטית וההתקופה הרומית בארץ ישראל ועד לשנות ה-40 של המאה ה-20. ההדפסים נדפסו בדפוס נ' ורהפטיג בחיפה. בחירת הנושאים של הניך מדגישה את גורלו הטראגי של העם היהודי, ששיאו בתקופת מלחמת העולם השנייה. עם זאת הניך בחר לסיים את הסדרה בתיאור אוניית מעפילים, בחירה המעניקה פרשנות ציונית לסדרה. הניך, יליד צ'רנוביץ, היה מחובר אל התרבות האוסטרית והגרמנית, ואירועי השואה, שהגיעו בתקופה זו לארץ ישראל, השפיעו עליו. סגנון ההדפסים הוא אקספרסיוניסטי ומושפע רבות מן האקספרסיוניזם הגרמני ומיצירתו של פרנץ מזרל (Masereel).
חלקים מן הסדרה הוצגו בתערוכה "שם מלחמה משתוללת, כאן שותלים ורוקדים" (2012) שהתקיימה בגלריה של האוניברסיטה הפתוחה ברעננה.
אליקוויס
מפלס
עלייתו של היטלר לשלטון
אקומן
הרציג
באלוהים, אמא, אני שונא את המלחמה (ספר)
הפיגוע בקניון העמקים
הפיגוע בקניון העמקים הוא פיגוע שבוצע ב-19 במאי 2003 בקניון העמקים שבעפולה. בפיגוע שבוצע על ידי מחבלת מתאבדת נרצחו 3 אזרחים ישראלים ונפצעו כ-70.
הפיגוע.
ביום שני בשעה 17:15 הגיעה המחבלת פלסטינית היבא סעיד דראגמה, סטודנטית לספרות אנגלית בת 19 תושבת העיירה טובאס שליד ג'נין אל הכניסה המזרחית של קניון העמקים בעפולה, הניצב סמוך לכביש המוביל לכיוון ג'נין. המחבלת ניסתה להיכנס לתוך הקניון, וכאשר חלפה ליד המאבטח הוא בדק אותה בגלאי מתכות ידני. משצפצף הגלאי קרא המאבטח קיריל שרמנקו למאבטחת שעבדה עמו על מנת שתסייע לו. ברגעים אלה פוצצה עצמה המחבלת. המאבטח נהרג במקום והמאבטחת נפצעה באופן אנוש. בפיגוע נרצחו שלושה אנשים (שני מאבטחים ואזרח) ו-70 איש נפצעו.
מבצעי הפיגוע.
הג'יהאד האיסלאמי והפת"ח הכריזו שניהם על אחריות לפיגוע וציינו שהמחבלת המתאבדת היא הפלסטינית היבה דראגמה בת ה-19 מאזור טובאס שבצפון-מזרח אזור יהודה ושומרון.
לאחר הפיגוע, הרסו כוחות צה"ל את ביתה של דראגמה.
התכנסות טורים
גוסטינג (קשרים בין-אישיים)
גוֹסטִינג (מאנגלית: Ghosting) הוא מושג בתחום הדייטינג המתאר ניתוק חד-צדדי של הקשר ללא הודעה מוקדמת, הצדקה או הסבר, תוך התעלמות מניסיונות התקשרות של הצד השני.
רקע.
המילה גוסטינג היא שם פעולה הנגזר מהמילה Ghost (בעברית: רוח רפאים), והמשמעות היא שמנתקי הקשר "נעלמים" כאילו הפכו לרוח רפאים עבור הצד השני בקשר, שלא תמיד מבין את סיבת ההיעלמות ולעיתים ממשיכים בניסיונות ההידברות למרות חוסר ההיענות. מי שנוקט מהלך כזה נקרא גוסטר (Ghoster) והמילה האנגלית המגדירה את הצד הנפגע היא Ghostee. לעיתים קרובות, הגוסטר מצפה מהצד השני "להבין את הרמז" ולחדול מניסיונות התקשורת.
התנהגות הגוסטינג מוכרת גם בכינוי "תרגיל הודיני" או "לעשות הודיני", על שם הארי הודיני שנחשב לאחד מגדולי אמני ההיחלצות. עוד קודם שנפוצה ההגדרה גוסטינג, המושג "הודיני" היה כינוי לגברים שמנתקים קשר ו"נעלמים" אחרי דייט ראשון.
מושגים נוספים באנגלית המתארים התנהגות זו הם Slow Fade (מילולית: התעמעמות איטית) ו Fadeaway (התפוגגות), שתי משמעויות הדומות למילה "התנדפות".
בעשור השני של המאה ה-21, קבוצות האוכלוסייה העיקריות שחוות התנהגות של גוסטינג הן בעיקר בני־נוער וצעירים בשנות ה-30 לחייהם בשל הילדותיות ואי היציבות הזוגית שלעיתים מאפיינת גיל זה, אך התופעה יכולה להתרחש בכל תקופות החיים.
היסטוריה.
את המושג טבעה התקשורת בארצות הברית כתיאור תופעה של "היעלמות" צד אחד מכל ערוצי התקשורת המקובלים בין בני-זוג: טלפון, פייסבוק, וואטסאפ וסנאפצ'ט. המושג היה מוכר לכל המאוחר בשלהי שנת 2013, עת הועלה למילון הסלנג Urban Dictionary, אך הפך פופולרי בעקבות פרסומי רכילות על האופן שבו נפרדה השחקנית שרליז ת'רון מבן-זוגה אז, שון פן. באותה נקודת זמן עלה המושג לדיון ציבורי בהתנהגות זו כתופעה תרבותית. בנובמבר 2015 הוכנסה המילה למילון קולינס המקוון.
בינואר 2016 כללה המטפלת והסופרת אסתר פרל את המושג בטיפולוגיה שהציעה למחויבות ליחסים, והגדירה ארבע צורות התנהגות הקשורות לפרידה ולניתוק קשר הממוקמות על רצף בין פסיביות לאקטיביות כשההתנהגות הפסיבית ביותר היא גוסטינג והאקטיבית ביותר היא פרידה בכוח.
ביחסים בין-אישיים.