המחוקק במדינת ניו ג'רזי בחר שלא לחוקק חוק המתיר נישואים חד-מיניים, אלא במקום זאת העביר הצעת חוק המאפשרת איחוד אזרחי לזוגות מאותו המין. המושל ג'ון קורזין חתם על חוק זה ב-21 בדצמבר 2006 והוא נכנס לתוקף ב-19 בפברואר 2007. שנה לאחר מכן, כנדרש בחוק זה, הקים המחוקק ועדה לבחינת אופן יישומו של החוק ולשקילת חלופות. הוועדה המליצה פה-אחד למחוקק להכשיר את הנישואין לזוגות מאותו המין. מושל ניו ג'רזי, ג'ון קורזין, אמר כי יחתום על חקיקה כזו, אך רצה לחכות עד לאחר הבחירות לנשיאות 2008. ועדת משנה של הסנאט בניו ג'רזי אישרה את תיקון חופש הדת והשוויון בחוק לנישואין אזרחיים ברוב של 6–7. בהצבעה במליאת הסנאט, שהתקיימה ב-7 בינואר 2000, הצעת החוק נפלה, ברוב של 20-14. המושל הרפובליקני הנבחר, כריס כריסטי, הודיע כי לא יחתום על הצעת חוק זו.
הליכים משפטיים מאוחרים יותר.
לאחר ההצבעה בסנאט נגד נישואים חד מיניים, הארגונים Garden State Equality ו-Lambda Legal הודיעו כי יבקשו מבית המשפט העליון של מדינת ניו ג'רזי להכיר בכישלונו של המחוקק לקיים את שהוטל עליו בפסק דין "לואיס נ' האריס". בית המשפט דחה את בקשתם.
לאחר פסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית במקרה של ארצות הברית נ' ווינדזור ביוני 2013, התובעים במקרה של "לואיס נ' האריס" הצטרפו לתביעה חדשה, גרדן סטייט איקוואליטי נ' דאו, בבקשה לפסק דין שיקבע כי איחודים אזרחיים אינם מספקים שוויון זכויות מלא לזוגות מאותו המין. התביעה התקבלה. בית המשפט פסק כי העובדה שהממשלה הפדרלית של ארצות הברית איננה מכירה באיחודים אזרחיים שנערכים במדינת ניו ג'רזי כשווי מעמד לנישואים מעידה על כך שזוגות מאותו המין הנמצאים במסגרת של איחודים אזרחיים עדיין לא נהנים משוויון זכויות.
קרחוני מאת' (קליפורניה)
קרחוני מאת' (באנגלית: Matthes Glaciers) הם קבוצת קרחונים המוקמים ממזרח לקו פרשת המים בהרי סיירה נבדה, במדינת קליפורניה שבארצות הברית.
גאוגרפיה.
הקבוצה כוללת 10 קרחונים קטנים, בגובה של 3,738 מטרים מעל פני הים.
הקרחונים מצויים 3.5 קילומטרים ממזרח לכיפת פביליון.
אורכה של קבוצת הקרחונים כ-160 מטרים.
הקרחונים מצויים בשטח אזור הפרא ג'ון מיור, שביער הלאומי סיירה.
היסטוריה.
מקור השם.
שמם של הקרחונים ניתן להם רשמית על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1972.
הקרחונים נקראים על שמו של פרנסואה אי. מאת' (Francois E Matthes), גאולוג שחקר את הקרחונים בהרי סיירה נבדה מטעם הסקר הגאולוגי של ארצות הברית.
כביש 242
כביש 242 הוא כביש אורך אזורי בנגב הצפוני, המתחיל במעבר כיסופים על גבול רצועת עזה ומסתיים בצומת גמה במפגש עם כביש 232. אורכו של הכביש הוא 7.4 ק"מ.
עד תוכנית ההתנתקות בשנת 2005, היו כביש 242 והמשכו בדרום רצועת עזה, שנקרא "ציר כיסופים", מעבר ליישובי גוש קטיף.
כביש 804
כביש 804 הוא כביש אורך אזורי בגליל התחתון, המתחיל בצומת ליד העיר עראבה עם כביש 7955 ונגמר בצומת ראמה עם כביש 85. אורכו של הכביש הוא 13.1 ק"מ.
ערים בניו זילנד
ניו זילנד היא אחת המדינות העירוניות ביותר בעולם. בשנת 2019 86.8% מאוכלוסיית המדינה התגוררה באזורים עירוניים, כאשר יישוב עירוני מוגדר ככזה עם למעלה מ-1,000 תושבים. מרבית הערים בניו זילנד הן ערי נמל היושבות לאורך חופי המדינה. כאלו הן אוקלנד העיר הגדולה ביותר בניו זילנד (1,467,800 תושבים), ולינגטון עיר הבירה וכרייסטצ'רץ' העיר הגדולה ביותר באי הדרומי. רוב הערים, בדומה לרוב אוכלוסיית המדינה, מצויות באי הצפוני. מבחינה מנהלית מוגדרות בניו זילנד 13 רשויות אזוריות בתור ערים. מבחינה חוקית עיר מוגדרת בניו זילנד כיישוב עם למעלה מחמישים אלף תושבים.
היסטוריה.
במאה ה-19 הייתה ניו זילנד מדינה כפרית וכ-60% מאוכלוסייתה התגוררו באזורים כפריים וביישובים חקלאיים. אף שבסוף אותה המאה עריה של ניו זילנד כבר גדלו והתפתחו במהירות, היא עדיין קנתה לעצמה בעולם שם של גן עדן כפרי. בתחילת המאה ה-20 כבר יותר ממחצית האוכלוסייה התגוררה בערים אשר התפתחו בצורה דומה לעריהן של אוסטרליה וארצות הברית. הערים הניו זילנדיות התבססו על מרכז עירוני שסביבו נפרסו פרברים עם רחובות מרווחים כשלצידיהם בתי קרקע פרטיים. תכונות טיפוסיות של העיר האירופאית כמו רחובות צרים ובנייה צפופה נתפסו כזרות לאתוס המקומי. בנייה רוויה של בנייני דירות היא תופעה חדשה שנבעה כתוצאה מהעלייה בערך הקרקע בערים הגדולות.
העיור אשר התווה את הדרך בעולם המערבי במאה ה-20 לא פסח על ניו זילנד. הגירה אל ניו זילנד ממדינות שונות לצד הגירה מואצת מהכפר אל העיר עם ירידת קרנה של החקלאות המקומית הגדילו את אוכלוסיית הערים אשר התפרסו על שטח רב יותר יותר. לא רק גודלן של הערים ומספר התושבים בהן השתנה עם השנים, אלא גם הרכבם. העיר הניו זילנדית הפכה בעשורים שלאחר מלחמת העולם השנייה למגוונת יותר מבחינה אתנית. בשנות ה-50 הגירה של מאורים מהכפר אל העיר הפכה אותם לחלק בלתי נפרד מהנוף העירוני. בשנות ה-60 וה-70 היו אלו מהגרים מאיים סמוכים מהאוקיינוס השקט – פולינזים, מלנזים ומיקרונזים אשר היגרו לניו זילנד ומצאו עבודה ומגורים בעריה. ולבסוף בשנות ה-90 בואם של מהגרים אסייתים תרם אף הוא למגוון האתני היום בערים. לצד זה העיר הניו זילנדית הפכה לצפופה יותר, ולצד הגידול בפרברים הערים האיצו את גדילתן לגובה.
שאמו שטרן
שאמו (שמואל) שטרן (בהונגרית: Stern Samu; נֶמֶשסַאלוֹק, 5 בינואר 1874 – בודפשט, 1946) היה איל ממון ומנהיג קהילתי הונגרי-יהודי. כיהן כראש קהילת פשט מ-1929, ומ-1932 כיהן גם כנשיא איגוד הקהילות הנאולוגי הארצי. כרוב מוחלט של יהודי הונגריה ראה ביהדות דת ולא לאום, הגדיר את עצמו "הונגרי בן דת משה", והתנגד לציונות. לאחר כיבוש הונגריה על ידי הוורמכט במלחמת העולם השנייה, מונה לראש היודנראט בבודפשט, תפקיד שמילא במהלך החלק העיקרי של שואת יהודי הונגריה, עד אוקטובר 1944. בשנת 1945 אחרי סיום המלחמה הואשם בשיתוף פעולה ונרפות לנוכח ההשמדה, אך מעולם לא הועמד לדין. שטרן שטח את גרסתו לאירועים באוטוביוגרפיה שפרסם ב-1946.
ביוגרפיה.
שטרן נולד במשפחה דתית. הוא למד במשך שנתיים בישיבת "לא אלמן ישראל" ביאנושהאזה, בטרם נרשם לבית ספר למסחר בניגוד לרצון הוריו. לאחר סיום לימודיו בבית ספר זה הוא החל לעבוד באחוזה המשפחתית ולאחר מכן הקים משק חלב עצמאי משלו. בזכות כישרונו המסחרי והטכניקות שנקט מצא את עצמו במהרה בכיסא של מנהל חברה בתעשיית מזון בבודפשט. עד מהרה הפך לאחת הדמויות המוכרות ביותר של ענף המזון של בירת הונגריה.
לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא הפך למנהל הבנק ההונגרי למסחר של פשט. בתפקידו זה הפך לאחד המובילים באספקת המזון לצבא שהניב הכנסות משמעותיות לבנק בניהולו. שטרן ניסה בכל כוחו להרחיק את עצמו ואת הבנק מהשחיתות הכלכלית במלחמה ואכן הצליח. כהוקרה על פעילותו נגד השחיתות, הזמין אותו אישטוון טיסה להיבחר לאחד המושבים הפנויים באספה הלאומית של הונגריה (הפרלמנט ההונגרי), אך הוא סירב. בהמשך קיבל את פרס "יועץ החצר" מפרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה שהיה גם מלך הונגריה. שטרן היהיר, הגאה, דאג אז שההודעה הרשמית לעיתונות באותו יום תזכיר רק את העיטור הזה. איש העסקים המלוכני, השמרני התייחס בחשדנות למהפכת החרציות, לא אהב את מיהאי קארואי ונמלט לווינה לאחר ההשתלטות הקומוניסטית בשנת 1919. הוא שב רק לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, והוזהר מיד שהטרור הלבן רוצה לשים יד גם עליו. הוא לא נפגע בעצמו, אך שני דירקטורים של החברה הגדולה שהייתה בשליטתו נעצרו והוכו קשות. הם שוחררו רק עקב התערבותו הפוליטית של שטרן.
התבססות ממשלתו של הרוזן אישטוואן בתלן החליפה את התקופה הסוערת של לאחר מלחמת העולם הראשונה (הרוזן אישטוואן בתלן היה ראש ממשלת הונגריה בין 14 באפריל 1921 לבין 24 באוגוסט 1931. הממשלה האנטישמית בראשותו שלטה במדינה במשך יותר מעשר שנים, עד שנפלה בשל השפל הגדול). תקופה זו העניקה לשטרן תנופה חדשה ותחום התעניינות חדש, חיי הקהילה היהודית. בשל קשריו המסועפים נבחר בשנת 1929 ליו"ר הקהילה (הנאולוגית) של הקהילה יהודית בפשט (PIH) ולאחר מכן בתוך מהומה בבחירות ליו"ר ארגון הגג הארצי של הקהילה בשנת 1932, הלשכה הלאומית היהודית ההונגרית (MIOI) הפך לנשיאה. באותה תקופה ה MIOI היה הארגון היהודי הגדול והעשיר ביותר בעולם, כאשר הארגון PIH בתוכו בלבד היווה את הקהילה הדתית הגדולה ביותר בעולם באותה תקופה עם כ-250,000 חברים. באותה תקופה קמה האגדה, שתיארה היטב את קשריו והשפעתו הרבים של שטרן, שהיה שותפו הקבוע למשחק קלפים של עוצר הונגריה האנטישמי מיקלוש הורטי. שטרן ניסה להילחם באנטישמיות המתפשטת והמתבססת בהונגריה באותה תקופה, ועשה זאת בכל הערוצים הפורמליים והבלתי פורמליים. הוא התקבל לראיונות אצל ראשי הממשלה דיולה גמבש ובלה אימרדי, כמו כן גם אצל הורטי. כמצדד בהתבוללות וכאנטי-ציוני וכאיש עסקים עשיר מופלג, ניסה שטרן להפריך את תאוריות הקונספירציה על קשר "היהדות הבינלאומית" הן הקומוניסטית ולעיתים גם הקפיטליסטית.