סימפסון גילה עניין רב גם באסטרונומיה (הוא היה חבר באגודה הבריטית לאסטרונומיה – שלא כרגיל כשמדובר בחובב – ועמית באגודה המלכותית לאסטרונומיה) ובפציפיזם, נושא שבא לביטוי במיוחד בשם רביעיית המיתרים העשירית שלו, "למען השלום". הוא זכה באותות כבוד רבים, בהם מדליית הזהב ע"ש קרל נילסן לשנת 1956 (על ספרו "קרל נילסן, סימפוניות", שיצא לאור ב־1952) ומדליית הכבוד של אגודת ברוקנר באמריקה, 1962. הוא סירב להתמנות לקצין מסדר האימפריה הבריטית בשנת 1980.
מוזיקה.
כמי שהתמסר לחידוש המסורת הקלאסית של אדריכלות מוזיקלית דינמית, המיוסדת על כוח הכבידה של הטונאליות, כתב סימפסון מעט מאוד יצירות קטנות או מזדמנות והתמקד בסוגות רחבות יריעה. הוא כתב 11 סימפוניות וכן קונצ'רטי לכינור, פסנתר, חליל צד וצ'לו. (המלחין החליט למשוך את הקונצ'רטו לכינור לאחר שנוגן פעמים בודדות.) התפוקה רבת ההיקף של מוזיקה קאמרית שהלחין כללה 15 רביעיות מיתרים, שתי חמישיות מיתרים, חמישיית קלרינט, שלישיית פסנתר, שלישיית קלרינט, שלישיית קרן, סונאטה לכינור ומספר רב של יצירות להרכבים קאמריים יוצאי דופן, כמו גם יצירות לפסנתר, סונאטה לשני פסנתרים ויצירה גדולה לעוגב בשם "Eppur si muove" (בעקבות האמרה המפורסמת המיוחסת לגליליאו, "ועל אף פי כן נוע תנוע"). הוא נטה להימנע ממוזיקה ווקאלית, אבל מכלול יצירותיו כולל שני מוטטים. צורת הווריאציה הייתה חשובה לו, ונוסף לפרקי וריאציה על נושאים משלו חיבר וריאציות תזמורתיות על נושאים של נילסן ויוהאן סבסטיאן באך, כמו גם קובץ וריאציות לפסנתר על נושא פלינדרומי מאת היידן, שאליו חזר ברביעיית המיתרים התשיעית, רחבת ההיקף, שהיא סדרה של 32 וריאציות ופוגה על אותו נושא של היידן. רביעיות המיתרים 4–6 יכולות להיחשב לווריאציות על תהליכי ההלחנה, ולאו דווקא על הנושאים, של שלוש רביעיות המיתרים 7–9, אופוס 59 של בטהובן, רביעיות רזומובסקי.
שני מאפיינים משמעותיים במכלול יצירתו של סימפסון הם יכולתו לכתוב יצירות ארוכות המבוססות כל־כולן על פעימת בסיס יחידה, כשהאות למקצבים מהירים או איטיים יותר הוא בערכי תווים קטנים או גדולים יותר, ויצירת מתח דינמי בין אמצעים טונאליים או מרווחים.
סימפוניות.
נאמר על רוברט סימפסון, שהוא כתב והשמיד ארבע סימפוניות (שאחת מהן השתמשה אפילו בנהלים סריאליים) לפני שפרסם את הסימפוניה הראשונה שלו. הסימפוניות שיצאו לאור באופן רשמי הן:
בין 1987 ל־1996 הקליט ורנון הנדלי את כל הסימפוניות פרט לאחת לחברת היפריון, עם התזמורת הפילהרמונית המלכותית (מספרים 1, 3, 5 ו־8) התזמורת הסימפונית של בורנמות' (2, 4 ו־9) והתזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול (6, 7 ו־10). המחזור הושלם ב־2003 כשמספר 11 הוקלטה בניצוח מקבל ההקדשה, מתיו טיילור, על תזמורת סינפוניה של לונדון.
רביעיות.
סימפסון חיבר 15 רביעיות מיתרים ממוספרות; רביעייה שקדמה לרצף זה נכתבה כחלק מן הקורס שלו באוניברסיטת דרהאם ועודנה קיימת שם. הוא ראה את הרביעיות 1 עד 3 כיוצרות רצף טבעי, ואילו 4 עד 6 מהוות קבוצה נפרדת בעליל, המתייחסת לשלוש רביעיות של בטהובן, אם כי כולן ניתנות לביצוע כיצירות עצמאיות לחלוטין. הפרק השני של מספר 8 נושא את השם Eretmapodites gilletti, והרביעייה מוקדת לשני אנשים, בהם מגלה היתוש שזה שמו המדעי; הרביעייה התשיעית, משנת 1982, היא בעלת פרק יחיד (אך בתת־חלוקה, עם קטע איטי וקטע קרשנדו), 32 וריאציות ופוגה פלינדרומיות על נושא מאת היידן; מספר 10 מכונה "לשלום". (ראו את המאמר מאת מלקולם מקדונלד בפרק "קישורים חיצוניים".)
בהערות לתוכנייה לרסיטל שכלל את רביעיות 1–3 בבניין המועצה לאמנויות של בריטניה הגדולה בלונדון ב־11 בפברואר 1955, כתב סימפסון, ש"אף כי הן לא תוכננו במודע כקבוצה, נראה שאף על פי כן הן יוצרות רצף טבעי". במבנה ובטונאליות יש יסודות של סימטריה כוללת, המקיפה את שלוש היצירות.
לרביעייה שני פרקים, מהיר ואיטי; הפרק השני הוא סדרה של וריאציות על נושא פלינדרומי המוצג בוויולה. מאבק כוחות מתרחש בין המרכזים הטונאליים המנוגדים של מי במול מז'ור ולה מז'ור: מי במול הוא המוקד של הפרק הראשון ומרחיק את התקפתו של לה מז'ור. נושא הפרק השני מתחיל ומסתיים במי במול מז'ור עם שיא מרכזי בלה; הווריאציות חותרות להגיע ללה מז'ור, הסולם שבו מסתיימת היצירה. הרביעייה מוקדשת לג'ורג'ה אנסקו.
VMware ESXi
אי אס אקס אי (באנגלית: Elastic Sky X Integrated תעתיק מקוצר: ESXI) היא מערכת הפעלה המיועדת לשימוש בשרתי וירטואליזציה.
המערכת פותחה על ידי צוות הפיתוח של חברת VMware בשנת 2001.
למערכת ההפעלה מרכז נתונים המהווה את סביבת הניהול הראשית בה ניתן להוסיף ולהסיר תחנות ושרתים וירטואליים, להגדיר את המשאבים של כל אחד ולנהל את מערכות ההפעלה.
גרסאות.
למערכת ESXI שתי גרסאות:
מגדל המים (נווה שאנן)
מגדל המים בשכונת נווה שאנן שבחיפה, שירת את השכונה משנת 1925, שנים ספורות לאחר הקמתה. המגדל מולא במים שנשאבו והועלו בצינורות ממעיין הנובע למרגלות הכרמל. ברבות השנים המגדל שימש לצרכים שונים של הקהילה, וכיום הוא מוכר כאתר מורשת של ישראל.
הרקע להקמת המגדל.
מעט אחרי מלחמת העולם הראשונה ביקש ארתור רופין (ממתכנני ההתיישבות הציונית בארץ ישראל) לתכנן את ההתיישבות העברית על הכרמל, והתייעץ לשם כך עם מתכנן הערים הסקוטי הידוע פטריק גדס (שלימים גם פיתח את תוכנית המתאר הראשונה של תל אביב הידועה כ"תוכנית גדס"). גדס דגל בסקר מקצועי סביבתי כהכרחי לתכנון עירוני, ואחרי שסייר על הכרמל בסביבות חיפה הוא יעץ לרופין לרכוש אדמות טובות באזור זול, יפה, ומישורי יחסית ממזרח לחיפה. אבל, ידידיו של רופין ניסו להניא אותו מהרכישה כיוון ש"שטח האדמה מרוחק מיישוב יהודי, לא מים בו ולא דרך בינו לבין העיר. שום יהודי לא ימלאנו לבו להקים לו בית במקום שממה כזה. ואשר להתקנת דרך וצינורות מים, יהא הכרח בכך ממון-קורח."
בסופו של דבר, בכל זאת נרכשו כ-600 דונם אדמות, ועליהם נוסדה נווה שאנן בשנת 1922. ביישוב החדש נבנו כ-120 בתים וכ40 צריפים במהלך 10 השנים הראשונות. התכנון העירוני (של האדריכל ריכרד קאופמן) היה בסגנון החביב עליו של עיר גנים, שלפיו כל מגרש (של 2 דונם במקרה זה) שימש גם לחקלאות פרטית זעירה. סגנון חיים זה הכתיב כמובן גם דרישות השקיה מתאימות.
חלק מהתושבים היו אוגרים מי גשמים מהמרזבים שבגגות, אבל הפתרון העיקרי בשנים הראשונות היה לרכוש מים מערבי מקומי שהביא אותם ממעיין רושמיה הסמוך (כ-2 ק"מ) בפחים שנישאו על גבי חמורים. אותו מעיין רושמיה (כיום "עינות ורדייה") שירת בימים קדומים יותר את מבצר ראש מיה שברכס שמעליו.
רק בשנת 1925 החלה אספקת מים סדירה יותר לשכונה בעזרת מגדל המים. המים נשאבו ממעיין סעדיה ("עין סעאדה"), הנובע כיום בסמוך לצומת הצ'ק פוסט העמוסה שלמרגלותיו הצפוניים של הכרמל, מתחת לשכונה. המים נשאבו דרך צינורות במעלה ההר להפרש גבהים של כ-200 מטר אל הבריכה שבראש המגדל החדש, ומשם הוזרמו אל בתי השכונה (בכוח הלחץ ההידרוסטטי של המים הגבוהים שבמגדל).
המגדל ושימושיו לאורך השנים.
המגדל עשוי בטון, והוא בצורת מנסרה בעלת בסיס משושה, עם שטח של כ-30 מ"ר, וגובה של כ-9.5 מטר. המגדל כולל שתי קומות המחוברות במדרגות ספירליות צמודות לפנים הקיר המשושה. מעל קומות אלה נמצאת בריכת המים, הממולאת דרך צינור הצמוד לקיר מבחוץ, וגם הגישה אליה היא דרך סולם חיצוני. בשנים הראשונות שימשה קומת הקרקע את משטרת היישובים העבריים (כוח משטרה יהודי חוקי שפעל בחסות הבריטים בתקופת המנדט), ובקומה השנייה ישב וועד השכונה. בשנת 1934, כשהוועד כבר עבר למבנה משלו, שופצו שתי הקומות כדי לשמש כמשרד דואר עם חדרון נפרד לטלפון, ועם קיוסק קטן בקומת הקרקע. באותן שנים הייתה מעין רחבה ציבורית בסמוך למגדל, אליה נהגו להתכנס התושבים במועדים מיוחדים. אותה רחבה גם הייתה היעד הסופי של מצעד המחולות שהיה נערך ביישוב מעת לעת. המגדל עצמו שימש את הנוטרים ששמרו על השכונה לצורך קיום תצפיות ואיתות לאזור הקריות.
המגדל עבר עוד מספר שיפוצים במהלך השנים (בשנות ה-50 וה-90), ובשנים האחרונות הוא משמש כמוקד של מד"א ושל המשמר האזרחי. תושבי השכונה נאבקו שנים כדי לשמר את המגדל ההיסטורי, וכיום הוא מוכר כמבנה לשימור על ידי עיריית חיפה, וגם כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
כדור הזהב לנשים
כדור הזהב לנשים (בצרפתית: Ballon d'Or Féminin) הוא פרס כדורגל יוקרתי, שמוענק על ידי המגזין הצרפתי "פראנס פוטבול". הפרס ניתן על בסיס שנתי לכדורגלנית שנחשבת לזו שביצועיה היו הטובים בשנה הקלנדרית שחלפה. הפרס נחשב לאחד הפרסים האישיים היוקרתיים בעולם כדורגל הנשים, לצד פרס כדורגלנית השנה של פיפ"א. הוא הוענק לראשונה בשנת 2018, כאשר אדה הגרברג מנורווגיה הפכה לזוכה בפרס.
המנזר הציסטריאני של פונטנה
היכל התהילה של הליגה המאוחדת של VTB
היכל התהילה של הליגה המאוחדת של VTB (ברוסית: Единая Лига ВТБ Зал славы) הוא היכל תהילה המכבד אנשים אשר תרמו תרומות חשובות לליגת הכדורסל המקצועית הבכירה ברוסיה, VTB United League, באמצעות תרומותיהם הספורטיביות למשחק. הקמת חוג היכל התהילה של VTB, הוכרז במהלך משחק האולסטאר של VTB, בפברואר 2019.
חברי היכל התהילה.
שחקנים.
עבור שחקני כדורסל שהיו מהשחקנים החשובים ביותר ברמת המועדון בליגה המאוחדת של VTB.
מאמנים ראשיים.
עבור מאמנים ראשיים שהיו בין המאמנים החשובים ביותר ברמת המועדון בליגה המאוחדת VTB.
יוניטאס סנקט פטרבורג