השיר הוא בלדה, ומזכיר בתוכנו אגדת עם. הוא מתכתב עם נושאים כמו המלך ארתור ואבירי השולחן העגול, הגביע הקדוש, והסעודה האחרונה.
ב"פאוסט" מקבל השיר הד במעשי השטן. גרטכן (מרגרטה) חולמת על אהבה רומנטית, ושרה על מלך תולה השותה מגביע זהב שנתנה לו אהובתו. באותו הזמן השטן מחביא בחדרה בעזרת מפיסטופלס מתנה אחרת, שתקשור אותה לפאוסט.
מבנה ולחן.
השיר בן שישה בתים, ובחריזתו חרוז נשי וחרוז גברי.
הוא הולחן פעמים רבות, בין היתר על ידי יוהאן פרידריך רייכארדט, קרל פרידריך צלטר, פרנץ שוברט, הקטור ברליוז, היינריך מארשנר, פרנץ ליסט, רוברט שומאן, שארל גונו, והנס פון בילוב.
מקומו בתרבות גרמניה.
שיר זה היה כה ידוע בגרמניה של המאה ה-19 שמשוררים וסופרים הניחו שקהל קוראיהם מכיר אותו. כך הוא זכה לאזכורים ביצירות רבות מסוגים שונים, בהן "הצייד והרועה" של קלמנס ברנטנו, "אלכסנדר החדש" של היינריך היינה, והספר "אֶפי בריסט" של תאודור פונטאנה.
ספרו של נבוקוב.
בסביבות 1940 פרסם ולדימיר נבוקוב שני פרקים ראשונים מספר הפרוזה האחרון שלו בשפה הרוסית שעה שהחל כבר לכתוב באנגלית ועמד לנסוע מפריז לארצות הברית. הספר לא הושלם מעולם. לפרק הראשון קרא נבוקוב "אולטימה תולה" שהוא מקום ההתרחשות של העלילה ולפרק השני: "סולוס רקס" שפירושו בלטינית מלך בודד (גם מצב במשחק שח מט). בפרק זה מעלים דייגים בתרווד, במשך שלושה ימים, מי ים שהפכו ליין לאחר שהמלך השליך את הגביע לים.
פרנק צ'רץ'
פרנק פורסטר צ'רץ' השלישי (באנגלית: Frank Forrester Church III; 25 ביולי 1924 - 7 באפריל 1984) היה פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי. מטעם המפלגה הדמוקרטית, הוא שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת איידהו בשנים 1957–1981. הוא נודע כאשר ישב בראשות "ועדת צ'רץ'", אשר חקרה התעללויות בתוך קהילת המודיעין האמריקאית.
צ'רץ' נולד וגדל בבויסי בירת איידהו, ושירת כקצין מודיעין צבאי בזירת סין-בורמה-הודו במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא הקים משרד עורכי דין בבויסי לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת סטנפורד. הוא ניצח את הסנאטור הרפובליקני המכהן הרמן וולקר בבחירות לסנאט של ארצות הברית באיידהו ב-1956, והפך לאחד הסנאטורים הצעירים ביותר. בסנאט נהיה צ'רץ' לבן חסותו של לינדון ג'ונסון ויצר לעצמו מוניטין כחבר באגף הליברלי של המפלגה הדמוקרטית. הוא נתן את חסותו לחוק הנהרות הפראיים והנופיים ולחוק אזורי הטבע הבראשיתיים.
צ'רץ' נבחר לסנאט מחדש ב-1962, ב-1968 וב-1974, אך הפסיד בבחירתו לכהונה חמישית לסטיב סימס מהמפלגה הרפובליקנית.
צ'רץ' היה אחד הסנאטורים הראשונים שהתנגדו בפומבי למלחמת וייטנאם, ופעל רבות לצמצום היקף הכוחות המזוינים של ארצות הברית בווייטנאם. ב-1975, צ'רץ' הנהיג את ועדת צ'רץ', ועדה מיוחדת של הסנאט לחקירת קהילת המודיעין האמריקאית אשר קמה בעקבות חשיפת מבצע מוקינגברד, צ'רץ עצמו היה יעד מרכזי של אחד מתוכניות הבת של אותו מבצע, "פרויקט מינרט". הוא גם הוביל את המאמץ לאשרר את אמנות טוריוס-קרטר, שהחזירו את אזור תעלת פנמה לפנמה.
הוא הפך לדמות חשובה במדיניות החוץ של ארצות הברית, וישב בראשות ועדת החוץ של הסנאט של ארצות הברית בשנים 1979–1981. צ'רץ' התמודד למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית ב-1976, אך פרש מהמירוץ לטובת ג'ימי קרטר. לאחר שעזב את הסנאט, צ'רץ' עסק במשפט הבינלאומי הפומבי עד מותו ב-1984.
המטבח האסטוני
המטבח האסטוני המסורתי מבוסס בעיקרו על בשר ותפוחי אדמה, ועל דגים באזורי החוף והאגמים. עם זאת, כיום הוא מושפע מהרבה מטבחים אחרים, כולל מגוון רחב של מאכלים בינלאומיים, עם מספר רב של תרומות מן המסורות של מדינות סמוכות.
במטבח האסטוני קיימות השפעות של המטבח הסקנדינבי, הגרמני, הרוסי, הלטבי, הליטאי ועוד. המאכלים האופייניים לאסטוניה הם לחם שיפון, בשר חזיר, תפוחי אדמה ומוצרי חלב. היסטורית, הרגלי האכילה באסטוניה היו תלויים בעונות השנה.
אחד מהמרכיבים המזוהים עם המטבח האסטוני הוא הקאמה, תערובת קלויה של קמח גרוס היטב משעורה, שיפון, שיבולת-שועל, וקמח אפונה.
מרקים.
המרקים באופן מסורתי מהווים את הארוחה העיקרית. הם לרוב עשויים מציר בשר או עוף עם מגוון רחב של ירקות. המרקים לעיתים גם מעורבבים עם שמנת חמוצה, חלב ויוגורט.
צורה ייחודית של מרק אסטוני היא "leivasupp" ("מרק לחם"), שהוא סוג של מרק מתוק העשוי מלחם שחור ותפוחים, בדרך כלל מוגש עם שמנת חמוצה או קצפת, ולעיתים קרובות מוגש עם קינמון וסוכר.
מנה עיקרית.
לחם שיפון שחור ("rukkileib") מלווה כמעט כל מנה באסטוניה. האסטונים מעריכים את מגוון הסוגים השונים של לחם שחור מבוסס שיפון.
אלעזר מרדכי קניג
הרב אלעזר מרדכי קֶנִיג (ביידיש קֶענִיג; ח' בחשוון ה'תש"ו,15 אוקטובר 1945 – כ"ג בטבת ה'תשע"ט, 31 בדצמבר 2018) היה רב ומנהיג רוחני בחסידות ברסלב. היה רב קהילת ברסלב בצפת.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים לגדליהו אהרון קניג ולאסתר יהודית לבית ערנטרוי. אביו היה מגדולי תלמידיו של ר' אברהם שטרנהרץ, שעלה לארץ מאומן. למד בתלמוד תורה "עץ חיים", בישיבת ברסלב בבני ברק ובישיבת מיר בירושלים.
ב־28 בנובמבר 1966 נשא לאשה את חיה ברגר. לאחר חתונתו התגורר בבני ברק ולמד בכולל אברכים של חסידות ברסלב בעיר, שם למד עם הרב שלמה קצין קבלה בספר עץ חיים. בנוסף למד קבלה גם אצל הרב מרדכי שרעבי. אביו הרב גדליה היה מורו בתורת החסידות.
אביו הקים את ה"אגודה להחייאת היישוב הדתי בגליל העליון" שמטרתה הקמת מרכז תורני בצפת. לשם כך שכר הרב קניג דירה בצפת, ועבר לגור בה ב-1976. הוא למד עם ילדיו בביתו מאחר שלא מצא תלמוד תורה בעיר, ובתום כשנה חזר לגור בבני ברק. בקיץ 1980, לאחר הקמת מוסד תלמוד התורה בצפת, נפטר אביו באופן פתאומי, והרב קניג קיבל את הנהגת המיזם יחד עם אחיו. באותו החודש הוא קבע שוב את מושבו בצפת, וסביבו התגבשה קהילת נחל נבע מקור חכמה כקהילה חרדית־חסידית, שקלטה לתוכה מאות בעלי תשובה.
בשנת 1988 החל להתפתח אצלו פיברוזיס ריאתי, שהלך והחמיר, עד שסכנה נשקפה לחייו. לאחר התייעצות עם הרב וואזנר, טס הרב קניג ב־22 באוגוסט 2004 לארצות הברית, על מנת לבצע ניתוח להשתלת ריאות.. בינואר 2005, לאחר מספר חודשי המתנה, הניתוח בוצע בהצלחה בבית החולים בלוויו במנהטן. בחזרתו לישראל נערכה קבלת פנים פומבית בכיכר המגינים בעיר העתיקה בצפת, סמוך לביתו. מאז בכל שנה חגג את תאריך הניתוח, ה' בשבט, בסעודת הודיה.
בשנותיו האחרונות עקב השפעות הניתוח שעבר, היה נוסע פעם בשנה לארצות הברית לטיפולים. ב-18 בדצמבר 2018 הרב קנה את חלקת הקבר שלו בבית העלמין החדש בצפת, בסמוך לקברו של רב העיר צפת הרב לוי ביסטריצקי; שבועיים לאחר מכן נפטר, בכ"ג בטבת תשע"ט, ושם נטמן. בלווייתו השתתפו אלפי איש.
חיים אישיים.
אב ל-7 בנים ו-6 בנות.
הגותו.
הרב קניג השתייך לזרם בחסידות ברסלב שהוביל רבי אברהם שטרנהרץ, נכד רבי נתן מנמירוב. המאפיין הבולט ביותר של זרם זה היה בשעתו הדגש על שהות במירון בימי ראש השנה כאשר לא מתאפשר לחסידים להגיע לקיבוץ באומן שבאוקראינה, כצוואתו של רבי נחמן מברסלב, מייסד החסידות. זאת בניגוד לדעת תלמידי הרב בנדר שסבר כי יש להתקבץ בירושלים.
בתקופתו לראשונה התאפשרה נסיעה חופשית לאוקראינה בשנת 1989, לאחר כ-70 שנות שלטון סובייטי. בשנתיים הראשונות לפתיחת הגבולות הרב נשאר במירון בראש השנה, בנימוק כי האפשרות לנבצרים לשהות במירון היא הוראה לדורות. לאחר מכן בכל שנה נסע הרב קניג לאומן, גם בראש השנה תשס"ה, שבו הגיע לאומן בטיסה רפואית מונשם עם בלוני חמצן.
פולמוסים.
חשיבות רבה ראה במסירת והפצת תורתו והוראותיו של רבי נחמן מברסלב, ללא שינויים. בל"ג בעומר 2006 נשא הרב קניג דברים חריפים כנגד הרב ירמיה כהן מצפת, שהוציא קונטרס התוקף את שיטת חסידי ברסלב. לאחר פטירתו של הרב קניג הופץ תיעוד וידאו שלו, שבו הוא שולל את תמיכתו באליעזר ברלנד שהורשע במעשים מגונים. בסרטון הוא מצטט את אביו שאמר עליו כי הוא "טמא ומטמא במגע ובמשא", והוסיף ש"ה'מצוות' של ברלנד יותר גרועים מהעבירות שלו!". הדברים הגיעו, בין היתר, על רקע הוראות של ברלנד לחסידיו, הסותרות את פרשנותו של הרב קניג לדברי רבי נחמן. דוגמה לכך ניתן למצוא בהתנגדותו הנמרצת לרעיון שהציווי של רבי נחמן להתקבץ אצלו תקף רק לערב ראש השנה ולא לחג עצמו. רעיון שברלנד הפיץ בציבור וקניג ראה בו סילוף משמעותי.
תדמיתו המתונה.
את רוב חייו הקדיש להעברת ושמירת מסורת חסידי ברסלב, כפי שלמד מאביו, שקיבל מהרב שטרנהרץ. בשבת בעת סעודה שלישית היה מוסר שיעור שבועי קבוע בספר ליקוטי מוהר"ן, על פי מחזור רב שנתי בן תשע שנים שהתבסס על כרונולוגיית מסירת הדרשות של רבי נחמן, בין השנים 1801–1810. השיעורים היו ממוקדים בפשט הדרשות, יחד עם פירושי ר' נתן מנמירוב, כחלק מתפיסת הדיוק של הרב קניג בהעברת המסורת. שיעוריו מיתגו אותו כבעל אופי מתון ורגוע, שנקרא בלשון החסידים "יישוב הדעת".
הרב קניג לא פרסם את חיבוריו התורניים בכתב, מלבד פירושו על "מעשה מביטחון" של רבי נחמן מברסלב שהופץ בחוברת רשמית־למחצה ב-2014. בנוסף, משנת 2012 החל להוציא לאור את מכתבי אביו בסדרת ספרים תחת השם "שערי צדיק".
בבוקר יום השלושים לפטירתו הכריז אחיו יצחק כי מנהיג הקהילה יהיה מעתה אחיהם המשותף הרב נתן אפרים קניג. בנוסף, מורה הצדק יהיה בנו של הרב קניג, נחמן.
פרנק רמזי (כדורסלן)