הצמח הווסקולארי הראשון שנתגלה באי נמצא בקיץ של שנת 1965; טחב נמצא לראשונה בשנת 1968 וחזזיות התגלו במקום ב-1970. התפתחות הצמחייה באי נחקרה בקפדנות, ובמיוחד זו של הצמחים הווסקולאריים שלהתפתחותם מייחסים הבוטניקאים חשיבות רבה במיוחד.
טחבים וחזזיות מכסים את רוב שטחו של האי. במהלך עשרים השנים הראשונות לחייו של האי, נבחנו עשרים מינים שונים של צמחים, אך רק עשרה מהם התבססו באדמה החולית והדלה מבחינת תזונתית. איכות האדמה השתפרה כאשר ציפורים החלו לקנן באי, וכך הצליחו מיני צמחים מפותחים יחסית לשרוד במקום. השיח הראשון נתגלה באי בשנת 1998. היה זה שיח ערבה ממין "Salix phylicifolia" המסוגל לצמוח לגובה של עד ארבעה מטרים. בסך הכל נמצאו באי 60 מינים שונים של צמחים, ו-30 מהם התבססו בו. צמחים נוספים ממשיכים להופיע באי בקצב של בין 2 עד 5 מינים חדשים כל שנה.
עופות.
התפשטות העופות בסירטסיי הסתייעה בצמחייה שהופיעה בו, ואף תרמה לה. העופות משתמשים בצמחים למטרות קינון ואגב כך מסייעים בהפצת הזרעים ובדישון האדמה בחריוני עופות. העופות החלו לקנן בסירטסיי כשלוש שנים לאחר שההתפרצויות פסקו. המינים הראשונים שהגיעו לאי היו היסעור השחפי ("Fulmarus glacialis") ממשפחת היסעוריים, וכן מיני אלקיים שונים. באי מצויים באופן קבוע שמונה מיני עופות שונים.
מושבה של שחפים קיימת באי מאז 1986, ושחפים בודדים נצפו על חופיו שבועות מספר לאחר היווצרותו. המושבה הייתה חיונית במיוחד להתפתחות הצמחייה באי, ולשחפים נודעה השפעה רבה על התפשטות הצמחים בסירטסיי. משלחת משנת 2004 מצאה עדויות לקינון התוכי הימי, הנפוץ במיוחד ביתר איי הארכיפלג.
מלבד היותו בית למספר מיני עופות, שימש האי גם כנקודת עצירה בה יכולים עופות נודדים לעצור למנוחה. מדובר בעיקר בעופות שנודדים בין האיים הבריטיים ואיסלנד. על העופות שנצפו עוצרים באי נמנים הברבור השר ("Cygnus cygnus") ומינים שונים של אווזים ועורבים. אף על פי שסירטסיי נמצא ממזרח לנתיב הנדידה לאיסלנד, הוא הפך לנקודת עצירה פופולרית לעופות נודדים עם התפתחות הצמחייה במקום.
יונקים ובעלי חיים ימיים.
זמן קצר לאחר היווצרות האי נראו כלבי ים סביב חופיו, ואלה החלו מתחממים בשמש, בעיקר על לשון היבשה הצפונית שנוצרה עם התבלות האי. בשנת 1983 נמצא כי כלבי ים גם מתרבים על האי וכ-70 פרטים הפכו את האי לאתר קבוע למטרה זו. כלבי ים אפורים נפוצים יותר על האי מאשר פוקת המפרץ. נוכחותם של כלבי הים מושכת לאזור האי להקות קטלנים שביקרו לעיתים תכופות באזור הארכיפלג וסטמאנאאיאר.
מתחת למים ניתן למצוא מינים ימיים רבים, בהם שפע כוכבי ים, קיפודי ים וצלחיות. הסלעים ומדרונות הר הגעש מכוסים אצות, עם ריכוז גבוה במיוחד בין 10 ל-20 מטרים מתחת לפני המים.
בעלי חיים אחרים.
החרקים הגיעו לאי זמן קצר לאחר שנוצר, והם נתגלו לראשונה ב-1964. ראשונים היו חרקים מעופפים שנישאו אל האי עם הרוח או שעופפו אליו בכוחות עצמם. חרקים אחרים הגיעו לאי באמצעות עצים סחופים, על גופם של בעלי חיים אחרים ועל גופות של חיות שנסחפו אל חופי האי. ב-1974 נסחפה לסירטסיי חלקת דשא גדולה. מדענים נטלו מחצית ממנה למטרת מחקר ומצאו בה 663 חסרי חוליות, בעיקר קרדיות וקפזנביים, שרובם שרדו את חציית הים.
התמסדות החרקים באי סיפקה מזון לעופות, שסייעו בתורם להתבססותם של מיני חיות אחרים באי. גופותיהם של עופות מתים סיפקו מזון לחרקים אוכלי בשר, בעוד שהתפתחות האדמה והצמחייה באי סיפקה אזור מחיה מתאים לחרקים אוכלי עשב.
תולעי אדמה שככל הנראה נישאו אל האי מהאי השכן היימאי על גופם של עופות, התגלו לראשונה בשנת 1993. חשופיות נמצאו ב-1998 והן זהות לזנים הקיימים בדרום איסלנד. גם עכבישים וחיפושיות התבססו באי.
עתידו של האי סירטסיי.
לאחר שההתפרצויות באי פסקו לחלוטין החליטו המדענים על קריטריונים שעל פיהם יוכלו למדוד את השינוי בצורתו ובגודלו של האי. המדידות חשפו כי בעשרים השנים שלאחר תום ההתפרצויות צנח האי במאונך ובעקביות כתוצאה מתהליכי בליה, ואיבד כמטר מגובהו המקורי. קצב הצניחה עמד בתחילה על כ-20 סנטימטרים בשנה אך עד שנות ה-90 של המאה ה-20 הואט לכדי 1–2 סנטימטרים בשנה. להאטה בתהליכי הבליה אחראיים מספר גורמים, ובהם היווצרות שכבת טפרה, דחיסת סלעי משקע תת-ימיים מסביב לאי, ודחיסת קרום כדור הארץ תחת משקלו של הר הגעש.
הדפוס האופייני להתפרצויות געשיות בארכיפלג מראה כי הן מתרחשות פעם בודדת בכל מקום, ומסיבה זו, לא סביר שהאי יגדל בעתיד בדרך זו. המים שסביב לאי שוחקים אותו מאז היווצרותו, ומאז איבד כמחצית משטחו ההתחלתי. נכון לשנת 2005, מאבד האי כ-10 דונם משטחו בכל שנה.
עם זאת, לא סביר שהאי ייעלם לחלוטין בעתיד הקרוב. האזור שנשחק היה עשוי בעיקר ממסלע רופף אשר רגיש להשפעת רוחות וגלים. יתר האי "מצופה" בזרמי לבה קשיחים ועמידים יותר בפני בליה. בנוסף, נוצרה באי שכבת טוף עמידה שמקורה בתהליכים כימיים שהתרחשו במהירות יחסית בשל טמפרטורות גבוהות לא הרחק מתחת לפני השטח.
נראה אמנם כי שטחו ונפחו של האי עתידים להצטמצם, אך יעברו מאות רבות של שנים בטרם ייעלם לחלוטין. איים סמוכים לסירטסיי שנוצרו לפני כמה אלפי שנים באופן דומה, עשויים להמחיש איך יראה האי בעתיד. בשנת 2001 פנתה ממשלת איסלנד לארגון אונסק"ו בבקשה להכריז על האי כאתר מורשת עולמית, אך זו לא אושרה. ב-2008 הוגשה הבקשה שנית, והפעם התקבלה.
ועדת שרים
ועדת שרים היא פורום מצומצם אשר מונה מספר שרים, במטרה לשפר את תהליך הניהול וקבלת ההחלטות בתחום מוגדר.
הממשלה במליאתה, עוסקת בנושאים רבים בו זמנית העולים על סדר היום, והטעונים החלטה, ומשכך, עולה הצורך בוועדות מצומצמות. הממשלה רשאית לפעול באמצעות ועדה שמונתה, ולפעול באמצעות חבריה של הממשלה. תפקיד ועדת השרים היא לסייע לממשלה בעבודתה, בתחומים שנמסרו לה על ידי הממשלה. ועדות השרים יונקות את סמכויותיהן מן הממשלה, ועל כן סמכויות אופרטיביות ניתנות להן רק על ידי מליאת הממשלה. הממשלה רשאית להקים ועדה בכל תחום שהיא מוצאת לנכון.
הבסיס החוקי.
הסמכות למנות ועדות שרים שאובה מ:""הממשלה רשאית למנות ועדות שרים קבועות, זמניות או לעניינים מסוימים; מונתה ועדה, רשאית הממשלה לפעול באמצעותה"."לצד ועדות שהוקמו מכוח החלטות ממשלה או תקנות, כגון ועדת השרים לענייני חקיקה המוסדרת בתקנון לעבודת הממשלה, ישנן מספר ועדות שקיומן מחויב על פי חוק ראשי:
מבנה ארגוני.
בתקנון נקבע מספר הוועדות, על הרכבן ועל סמכויותיהן של כל ועדה. הממשלה קובעת יושב ראש לכל ועדת שרים, ובמידה ולא נקבע לוועדה יושב ראש, ראש הממשלה משמש כיושב ראש הוועדה. סמכויות יושב ראש הוועדה בישיבות דומות לאלו של ראש הממשלה בישיבות הממשלה, והוא זה שקובע את מועד התכנסות הוועדה ואת הנושאים שעל סדר יומה.
כינוסם של ועדות השרים לישיבות ודיונים הן באחריות מזכירות הממשלה. המזכירות פועלת בהתאם ל"חוק יסוד: הממשלה" ובהתאם ל"תקנון לעבודת הממשלה" ובראשה עומד מזכיר הממשלה. המזכירות ממנה לכל ועדה מזכיר, מבין אנשי צוות המזכירות.
מזכיר הממשלה, אחראי כלפי הוועדה בהתאם להנחיות יושב ראש הוועדה בנושאים הבאים: זימון פגישות הוועדה, הכנת סדרי היום והחומר הנלווה ומתן שירותים מזכירותיים לחברי ועדת השרים ולוועדות עצמן בעת קיום הישיבות. בנוסף, המזכירות אחראית על עריכת סיכומי הדיונים (לרבות ניסוח החלטות הוועדה), כתיבתן בפרוטוקול ההחלטות, ותמלול הישיבה בעת הצורך.
ראש הממשלה יושב בראש ועדת שרים לענייני ביטחון וכן הוא יושב ראש בכל ועדה כל אימת שהוא רואה צורך לקחת חלק בישיבותיה.
סוגי ועדות שרים.
ועדת השרים לענייני ביטחון לאומי.
ועדת השרים לענייני ביטחון לאומי היא ועדה קבועה בממשלה. מדיניות חוץ וביטחון של ישראל מנוהלים על ידי ועדת השרים לענייני ביטחון לאומי בראשותו של ראש הממשלה ובהשתתפותו של שר הביטחון.
תקנון עבודת הממשלה, הוסיף הוראות מיוחדות בנוגע להרכבת הוועדה - היא מורכבת ממספר חברים קטן, ובלבד שמספרם לא יעלה על מחצית מספר השרים בממשלה. וזאת על מנת, למנוע דליפת ידיעות סודיות מישיבות הממשלה.
סדר היום.
ראש הממשלה קובע את הנושאים לדיון בוועדה, ביוזמתו או על פי פניית חבריי הוועדה. השתתפות גורם חיצוני בוועדה, שאינו חבר בוועדה יקבע על ידי ראש הממשלה, לאחר התייעצות עם השר הנוגע בדבר. ראש הממשלה מכנס את הוועדה בעיקר כאשר עולה על סדר יומה של הממשלה נושא ביטחוני ממדרגה ראשונה, אשר לרוב מחייב סודיות מוחלטת.
פרוטוקול החלטות.
פרוטוקול מילולי של דיוני הוועדה והחלטותיה נרשמים. פרוטוקול החלטות הוועדה אינו מצורף לפרוטוקול החלטות הממשלה, ואינו נשלח לשרים (כיוון שלרוב מדובר בנושאים רגישים). כל שר רשאי לעיין בפרוטוקולים במזכירות הממשלה, ולערער על החלטת הוועדה על ידי הגשת ערר לראש הממשלה. הערר ידון בוועדה, או לפי בקשת העורר ובהסכמת ראש הממשלה, בממשלה.
הצעת סדר היום.
ראש הממשלה רשאי להורות שנושא הצעת סדר יום של הממשלה בנושא ביטחוני, תועבר לפני ישיבת הממשלה לדיון בוועדה, ולהפך, הצעה לסדר היום של הוועדה תועבר לדיון בממשלה. הוועדה רשאית להחליט כי נושא הנדון בה יובא לידיעת הממשלה או לדיון בה. כמו כן, הממשלה רשאית למסור נושא כלשהו, בכל עת להחלטת הוועדה. דין החלטת הוועדה בנוגע לנושא כדין החלטה של ישיבה בממשלה.
סודיות.
חל איסור מוחלט לפרסם לציבור עניינים מסוימים מתוך הדיונים וההחלטות של ועדות השרים. הדיונים וההחלטות בענייני ביטחון המדינה ובענייני יחסי חוץ של המדינה הם סודיים, והממשלה רשאית להחליט לשמור בסוד כל עניין מסוים.
ניהול סדר יום הוועדות.