טרם הקמת מדינת ישראל פעלו בתנועה הציונית ומחוצה לה ארגונים טריטוריאליסטים, אשר שאפו לפתור את מצוקתם של יהודי אירופה באמצעות הקמת מדינה יהודית עצמאית במקומות שאינם ארץ ישראל. סילברמן שמה לעצמה מטרה להקדיש את מאמצי ההסברה שלה למלחמה בתנועה זו. בתחילה נסעה לאוסטרליה, על מנת לחקור את היתכנותה של תוכנית קימברלי ליישוב יהודים באוסטרליה המערבית, וכתבה על התוכנית ליישב יהודים "לצד אבוריג'ינים ציידי ראשים, קרוב לקו המשווה ... וייתכן שיש לי חלק בנטישה הסופית של התוכנית השערורייתית הזו".
ב-1941 ביקרה במושבות הברון הירש באמריקה הדרומית ובקריביים, במטרה לבחון האם האזור מתאים להתיישבות יהודית. היא דיווחה את ממצאיה לוועידה הכלל-אמריקנית שהתקיימה בבולטימור: לדעתה, ההתיישבות היהודית שברפובליקה הדומיניקנית הייתה כישלון מהדהד. סילברמן הציגה את ממצאיה זמן קצר לאחר נאומו של תת-מזכיר המדינה לענייני הגירה של ארצות הברית, סאמנר וולס, אשר היה אורח הכבוד של הוועידה ונאם בשבח הפתרון הדרום-אמריקני. דבריה הבוטים של סילברמן גרמו למבוכה, ונשיא הוועידה סטפן וייז נאלץ להתנצל בשמה.
בהמשך העלתה סילברמן על הכתב את ממצאיה:
אחת הדמויות המרכזיות בתנועה הטריטוריאליסטיות של אותה התקופה היה יצחק נחמן שטיינברג, אשר יחד עם ארגונו פריילאנד פעל לקליטת יהודים בסורינאם. גם לשם נסעה סילברמן על מנת לדווח למוסדות הציוניים בארצות הברית:
לאחר הקמת המדינה.
לאחר הקמת מדינת ישראל התמקדה פעילותה של סילברמן בשלושה תחומים: בתחום התיירות, מימנו סילברמן ובעלה את הקמת מלון השרון, המלון הראשון שנוסד במדינת ישראל. סילברמן כיהנה בדירקטוריון החברה לפיתוח הרצליה, בשאיפה להפוך את העיר לעוגן תיירותי בישראל. בתחום החקלאות תרמו סילברמן ובעלה להקמת חווה חקלאית ניסויית בעמק יזרעאל.
מפעלה המשמעותי ביותר לאחר הקמת המדינה היה הקמת קרן בניין לבתי כנסת, אשר השתתפה בהקמתם של כמאה בתי כנסת בישראל ובתפוצות. אף שבעלה של אידה החזיק בתפקידים בבתי כנסת קונסרבטיביים בארצות הברית, רוב בתי הכנסת שהוקמו על ידי הקרן היו אורתודוקסיים.
ב-1972 עלתה סילברמן לישראל. מילדיה היא נפרדה במילים "אני רוצה לשוב הביתה. אני הולכת להיקבר שם. לא אוכל למות בשום מקום אחר". היא נפטרה בהרצליה ב-1973 ונקברה בהר הזיתים.
מסרים ורעיונות.
עיקר פעילותה של סילברמן היה נאומים וסקירות בעד הציונות, שבהם שיבצה תיאורים צבעוניים מביקוריה בארץ ישראל. סילברמן לא ריכזה את עבודתה בכרך שראה אור, אך לאחר מותה פורסם מאמר ביוגרפי אודותיה, בו שולבו קטעים מהגותה. תפיסתה הציונית של סילברמן הייתה בעלת ממד דתי חזק, אף שלא השתייכה לציונות הדתית:
לאחר ביקורה הראשון בארץ ישראל, ב-1925, כתבה:
בנאומיה נהגה סילברמן לתעד את חיי היהודים בארץ ישראל, ודיווחה חזרה לארצות הברית כמה פרות, תרנגולות, עצים ומחרשות יש בכל משק בו ביקרה. היא ביקשה להעביר מסר לפיו החלוצים לא מחפשים חיי בורגנות נוחים, אלא רק את המינימום הדרוש למחייתם העצמאית. "חלוץ שנמלט מאירופה לארץ ישראל מקבל חבילה, בשווי 250 דולר, שכללה דונם אדמה, אוהל, ציוד חקלאי בסיסי וששה שבועות של דמי כיס (עד ליבול הראשון)".
לאחר פרוץ המרד הערבי הגדול ב-1936, היא הטילה את האחריות לפרעות על ההנהגה הערבית בארץ ישראל, והאשימה אותה בהונאת המוני הערבים ובהובלתם לאימוץ תפיסה לאומית שקרית וכוזבת. לשיטתה, הערבים בארץ ישראל היו למעשה אסירי תודה ליהודים אשר הביאו לארצם פריחה כלכלית. לתוכנית החלוקה התנגדה סילברמן בטענה כי יהודים וערבים יוכלו להתפתח בארץ ישראל רק אם שתי הקבוצות יהיו מעורבבות: "הערבים זקוקים לדוגמה שנותנים היהודים, אשר בונים את הארץ בגבורה ובנחישות תחת איום תמידי שהכל יילקח מהם".
ב-1942, בעיצומה מלחמת העולם הראשונה האשימה את עשירי בריטניה באי נקיטת פעולות להגשמת הציונות בשעה שהדבר היה אפשרי:
תולדות ארצות הברית
גביע המדינה בכדורסל 1991/1992
גביע המדינה בכדורסל לעונת 1991/1992 היא התחרות ה-32 מאז היווסדו של המפעל.
הפועל גליל עליון זכתה בגביע המדינה השני בתולדותיה, לאחר ניצחון בגמר על מכבי ראשון לציון.
לראשונה מאז עונת 1955/1956, שלבי שמינית ורבע הגמר שוחקו בשיטת בית-חוץ.
הגמר.
הפועל גליל עליון, תחת המאמן מולי קצורין, זכתה בגביע המדינה השני בתולדותיה.
המשטרה הלאומית של צרפת
המשטרה הלאומית (בצרפתית: Police Nationale) היא גוף אכיפת החוק הראשי ויחידת ביטחון הציבור העיקרית בצרפת ומעסיקה צוות אזרחי בניגוד למקבילה המיליטריסטית יותר, הז'נדרמריה והיא עוסקת במגוון נושאים.
המשטרה הלאומית הוקמה ביוני 1966 במקום מנגנון הביטחון הלאומי שהיה קיים מ-1944 וכיום זוהי יחידת השיטור המרכזית של משרד הפנים הצרפתי. המשטרה נועדה להגן על חייהם, בריאותם, זכויות האדם וחירויות האזרחים בצרפת, אזרחים זרים ואנשים חסרי אזרחות והיא עוסקת בעיקר בלחימה בפשע, בטיחות רכוש הציבור וביטחון הציבור. המשטרה מבצעת את צווי נשיא צרפת או את הנחיותיו של שר הפנים. המשטרה מורכבת מגופי אכיפת חוק טריטוריאליים של משרד הפנים וראשי משטרות עירוניות.
בראש המשטרה עומד שר הפנים הצרפתי, האחראי לניהולה. מטה המשטרה נמצא בבניין משרד הפנים ברובע השמיני של פריז.
משרד הפנים הצרפתי
שברולט שבל לגונה
שברולט שבל לגונה (באנגלית: Chevrolet Chevelle Laguna) היא מכונית קופה המוגדרת "מכונית שרירים", מתוצרת חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית, אשר יוצרה בין השנים 1972–1976 בארצות הברית ובקנדה.
משימת תקווה מאדים
משימת תקווה מאדים (בערבית: مسبار الأمل, באנגלית: Mars Hope Mission) המכונה גם בשם משימת מאדים של האמירויות, היא משימת גשושית חלל למאדים שנבנתה על ידי איחוד האמירויות הערביות ושוגרה ב-19 ביולי 2020 בשעה 21:58:14 UTC. עם שיגורה של הגשושית, הפך הפרויקט למשימה הראשונה למאדים של מדינה ערבית או מדינה בעלת רוב מוסלמי. המשימה הוכרזה על ידי שייח' ח'ליפה בן זאיד אאל נהיאן, נשיא איחוד האמירויות הערביות, ביולי 2014, ומטרתה היא להעשיר את היכולות של המהנדסים של איחוד האמירויות ולהגביר את הידע האנושי על האטמוספירה של מאדים. המשימה מתבצעת על ידי צוות מהנדסים מהאמירויות בשיתוף עם מוסדות מחקר זרים, והיא תורמת להפיכת כלכלת האמירויות לכלכלה מבוססת ידע.
החללית נקראת בשם "התקווה" או "אל-אמל" והיא הגיעה למסלול סביב למאדים בפברואר בשנת 2021, שנת היובל להקמתו של איחוד האמירויות. ב-9 בפברואר 2021, נכנסה למסלול סביב מאדים.
סקירה כללית.
'תקווה' היא מקפת בלתי מאוישת, אשר שוגרה על ידי איחוד האמירויות הערביות במטרה ללמוד את האטמוספירה של מאדים ואת האקלים שלו. 'תקווה' שוגרה מיפן בקיץ 2020, ונדרשו לה כשבעה חודשים כדי להגיע למסלול סביב למאדים.
כדי להשיג את המטרות של המשלחת למאדים של האמירויות, נחתם הסכם בין סוכנות החלל של איחוד האמירויות הערביות (UAESA)
לבין מרכז החלל מוחמד בן רשיד (MBRSC) , בהנחיית שייח' מוחמד בן ראשד אאל מכתום, סגן נשיא וראש ממשלת איחוד האמירויות הערביות ושליט דובאי. בהתאם להסכם, המשלחת של האמירויות למאדים תמומן על ידי סוכנות החלל של איחוד האמירויות הערביות והיא תפקח גם על תהליך הביצוע המלא של בדיקת 'תקווה'. ההסכם מתאר את המסגרת הפיננסית והמשפטית לצד הגדרת ציר זמן לפרויקט כולו. על פי ההסכם, MBRSC הופקד על מלאכת העיצוב והייצור של הגשושית"," ויותר מ-150 מהנדסים מהאמירויות עבדו על החללית ובדקו את היבטיה השונים של המשימה.
מטרות מדעיות.
היעדים המדעיים של משלחת האמירויות למאדים, כפי שהוסכם על ידי קהילת המדענים העולמית של מאדים, נועדו לספק תמונה מלאה של האטמוספירה של מאדים.
הגשושית 'תקווה' אמורה לחקור את השכבות האטמוספיריות של מאדים בפירוט ותספק נתונים על הסיבה לשינוי אקלימי דרמטי באטמוספירה של מאדים מהרגע בעבר בו היא הצליחה להכיל מים נוזליים ועד למצב כיום, בו האטמוספירה כה דקה עד כי המים יכולים להתקיים על פני כוכב הלכת רק כקרח או כאדים. זאת, כדי לעזור להבין כיצד ומדוע מאדים איבד את המימן והחמצן שלו לחלל החיצון במשך השנים. נתונים מהגשושית יעזרו להבין את הקשר בין הרמה העליונה והתחתונה של האטמוספירה שלו, ויסייעו גם לאפיין את האטמוספירה של כדור הארץ ולחקור את האבולוציה שלו במשך מיליוני שנים.
כל הנתונים שיתקבלו מהמשימה יהיו זמינים לכ-200 אוניברסיטאות ומכוני מחקר ברחבי העולם לצורך שיתוף ידע.
החללית.
לחללית הרובוטית שנשלחה למאדים תחת משימת האמירויות הוענק השם "תקווה" מאחר שיוזמי התוכנית מקווים לעורר השראה ולשלוח מסר של אופטימיות למיליוני ערבים ברחבי העולם ולעודד אותם לכיוון חדשנות. באפריל 2015 הזמין מוחמד בן ראשד אאל מכתום את העולם הערבי לבחור לגשושית שם. השם נבחר לאחר קבלת אלפי הצעות, שכן הוא מתאר את מטרת הליבה של המשימה. שמה של החללית הוכרז במאי 2015 ומאז מכונה המשימה "משימת תקווה מאדים".
מפרט.
תקווה היא גשושית בצורת משושה, בנויה מאלומיניום במבנה נוקשה אך קל-משקל דמוי חלת-דבש בעל פני שטח מורכבים. עם מסה משוערת של 1,500 ק"ג כולל הדלק, ניתן להשוות את הממדים של הגשושית לאלה של מכונית קטנה.
מידות הגשושית: 2.37 מ' רוחב ו-2.9 מ' אורך, מסתה היא כ-1,500 ק"ג.
הספק: 1,800 ואט משלושה פאנלים סולאריים.
לצורך תקשורת, הגשושית עושה שימוש באנטנה כיוונית בעלת צלחת ברוחב 1.5 מטר. אנטנה זו מייצרת גל רדיו צר שכיווניותו קבועה לעבר כדור הארץ. בנוסף, מצוידת הגשושית באנטנות בעלות עצימות נמוכה יותר.
מכשירים מדעיים.