ב-17 במאי 1198 הכתירה קונסטנס את בנה הקטין פרידריך למלך סיציליה בטקס שנערך בפלרמו ומינתה את עצמה לעוצרת. בשמו של פרידריך היא כרתה את הקשרים בין הכתר הגרמני לכתר הסיצליאני ונמנעה במפגיע מלצאת בהצהרות בשם בנה בנוגע לכתר הגרמני. בהמשך היא נקטה במדיניות ייחודית ועצמאית לפיה היא בנתה חצר מלוכה שהתבססה על אצילים מקומיים, ומשנתבסס שלטונה באי היא פנתה לאפיפיור - יריב מושבע של הקיסרות ותוך נטישה של מגמות הבדלנות שאפיינו את המלוכה הנורמנית - והעבירה את פרדריך תחת חסותו של האפיפיור אינוקנטיוס השלישי. ביום 27 בנובמבר 1198 נפטרה קונסטנס, סיציליה הפכה לחלק מהאימפריה הרומית הקדושה ועתידה הייתה להפוך לבסיס השלטון של בית הוהנשטאופן.
חברה.
בשיא פריחתה של ממלכת סיציליה הנורמנית עמד מספר תושבי הממלכה על כ-2.5 מיליון נתינים ו-3 מערי הממלכה היו בעלות למעלה מ-20,000 תושבים.
במהלך השלטון הנורמני חיו קבוצות דתיות שונות בדו קיום שלא היה אופייני לתקופת ימי הביניים בראש הפירמידה עמדו שליטי הממלכה דוברי לטינית בני הדת הקתולית - הדת הרשמית של הממלכה ולצידם נוצרים יוונים-אורתודוקסים מוסלמים וקהילה יהודית קטנה. מנהגי הדת של הקבוצות הדתיות הלא-קתוליים לא הופרעו ובחיי היום-יום תרמו קהילות אלו באופן שווה לחיי הכלכלה והתרבות של האי והממלכה. נוצרים שחיו האזורים בהם היה רוב ערבי-מוסלמי נשאו שמות ערבים וידועים מקרים של נישואי תערובת המוסלמים שחיו בממלכת סיציליה הנורמנית זכו למידה גדולה של אוטונומיה ונשמרו זכויותיהם לנהל מערכת דתית נפרדת וחיי יום-יום על פי חוקי השריעה, בפלרמו הורשו המואזינים לקרוא למאמינים לתפילה מעל המינרטים. אך שוויון זכויות כפי שמובן בעת החדשה לא היה מקובל ולא היה הנורמה. פקידים בכירים ממוצא מוסלמי נטבלו לנצרות, והאוכלוסייה המוסלמית של האי ירדה בהיקפה במהלך ימי הביניים.
כלכלה.
המלכים הנורמנים השתמשו תחילה במטבע הטארי ששימש כהילך העובר לסוחר בסיציליה החל משנת 913. הטארי שקל גראם אחד ונטבע מסגסוגת של זהב. שערו של הדינר הערבי נקבע על 4 טארי והשער של סולידוס הביזנטי נקבע של 6 טארי. בשנת 1140 טבע רוג'רו השני מטבע זהב חדש שזכה לשם דוקט (ducalis או ducatum), המטבע שמרכזו היה שקוע (scyphate) ועל פניו הופיע ראשו של ישו והכתובת "Sit tibi, Christe, datus, quem tu regis iste ducatu" (בתרגום חופשי לעברית: ישו, דוכסות זו בה אתה מושל מוקדשת לך") מטבע הדוקט אומץ כאמצעי תשלום על ידי מעצמות הסחר העיקריות באגן הים התיכון - האימפריה הביזנטית והרפובליקה של וונציה והיה אמצעי התשלום הנפוץ ביותר באירופה לפני מלחמת העולם הראשונה.
האדמה הפורייה של דרום איטליה וסיציליה הביאו את השליטים הנורמנים לעודד מפעלי חקלאות גדולי ממדים, חקלאים ומתיישבים מצפון חצי האי האיטלקי הובאו להתיישב באזורים הפוריים שבשליטת הנורמנים התוצרת החקלאית סיפקה את צורכי הממלכה ושימשה ענף ייצוא מרכזי דרך ערי הנמל המרכזיות נאפולי ואמאלפי. גרעיני חיטה היו מוצר הייצוא המרכזי אך ממלכת סיציליה ייצאה גם אגוזים, עץ, שמן, בשר חזיר, גבינה, מוצרי עור גולמי ומעובד, וטקסטיל. עם שינוי מרכז השלטון הנורמני לסיציליה עבר גם מרכז הכובד של המסחר לאי ומסינה הפכה לנמל המרכזי. הממלכה קימה קשרי מסחר ענפים עם ערי הקומונות האיטלקיות ובראשן פיזה וג'נובה, האימפריה הביזנטית ומזרחה עם מדינות הלבנט המוסלמי ובעיקר עם מצרים.
היסטוריונים של כלכלה חלוקים בדעותיהם לגבי מעמדה של סיציליה במפת הסחר הים-תיכוני, על פי דעה אחת הייתה סיציליה מרכז סחר אך בעלת חשיבות אוטונומית משנית ומיקומה הגאוגרפי נוצל על ידי הערי המסחר האיטלקיות מבלי שהממלכה יכלה להפיק ממנו רווח אסטרטגי. על פי תאוריה זו משנפתחו דרכי מסחר אחרות ונתיבי שיט נוחים ירדה סיציליה ממעמדה ונכנסה לתקופת מיתון כלכלי ממנו לא התאוששה. ההיסטוריון הצרפתי הנרי ברסק טוען בספרו העולם של הים התיכון (Un monde méditerranéen) כי בשלהי המלכה הנורמנית הואץ תהליך המיתון והגיע לשיאו בסוף ימי הביניים, אז הפכה סיציליה להינטרלנד חקלאי של ערי איטליה ותושבי האי הפכו למעמד פועלים מוקדם.
ההיסטוריון הבריטי שהתמחה בכלכלה סטפן אפשטיין מתעד אף הוא את המיתון והירידה במעמד הכלכלי של סיציליה לאורך המחצית השנייה של ימי הביניים כתהליך כלכלי מתמשך ומעבר מרכז הכובד הכלכלי אל צפון מערב אירופה.
התרבות הנורמנית-ערבית-ביזנטית.
הכיבוש הנורמני והתגבשות הממלכה של סיציליה הביאו את הלוחמים הנורמנים במגע עם התרבות הביזנטית-רומית שהשפעתה בדרום איטליה הייתה ניכרת ועם התרבות הערבית שנוכחותה בסיציליה הייתה בעלת משקל רב. סובלנותם של השליטים הנורמנים ובראשם רוג'רו השני ונכונותם לספוג ולבנות את מורשתם הים-תיכונית החדשה בהתבסס על התרבויות של הביזנטים אותם הם גירשו מדרום איטליה והערבים עליהם שלטו בסיציליה. רוג'רו השני ויורשיו העסיקו בשורות צבאם לוחמים מוסלמים ולמדו את טקטיקות הלחימה האופייניות להם ובראש וראשונה את השימוש בקשת ככלי נשק לטווחים ארוכים ובלחימת מצור. רוג'רו השני אסף אל חצרו אנשי רוח מוסלמים ובהם משוררים, ומדענים ודיבר איתם ערבית, דרך המגע וההיזון החוזר עם המלומדים הערבים רכש רוג'רו השני הערכה רבה לתרבות הערבית של צפון-אפריקה וספרד. על בסיס גישה זו השתמש רוג'רו בכישוריהם וכישרונם של ארכיטקטים ערבים בהקמת מבנים מפוארים ברחבי ממלכתו בסגנון ייחודי שזכה לשם נורמני-ערבי-ביזנטי. טכנולוגיות חקלאיות ותעשייתיות ששימשו את השליטים הערבים-מוסלמים של אמירות סיציליה במשך 200 שנות שלטון רצוף שימשו גם את השלטון הנורמני והביאו את הממלכה לצמיחה כלכלית שהציבה אותה בשורה אחת עם שאר הממלכות הנוצריות של מערב אירופה.
אומנות ומדע.
הממלכה הנורמנית של רוג'רו השני התאפיינה ברב-תרבותיות וסובלנות דתית. השפה המדוברת בחצר המלכות הסיציליאנית הייתה צרפתית אך צווים מלכותיים נכתבו בשפות שונות על פי הקהל אליהם הופנו - לטינית, יוונית, ערבית ועברית. והבגד ששימש את רוג'רו השני העת הכתרתו (והכתרת פרידריך, מלך סיציליה) נשא רקמה ובה כיתוב בערבית ובו תאריך תפירת הבגד שנת 528 להיג'רה. המלכים הנורמנים טבעו מטבעות ועליהם כתובות בערבית עם תאריכים על פי הלוח המוסלמי. המדיניות הסובלנית המשיכה גם בתקופת שלטונם של יורשי רוג'רו השני. בשנת 1184 בעת שלטונו של גיום השני, הגיע לסיציליה הגאוגרף אבן ג'ובייר בדרכו ממסע עלייה לרגל לעיר מכה, והופתע מהיחס החם וקבלת הפנים לה זכה. בספרו הוא תיאר כיצד התושבים הנוצרים של סיציליה דוברים ערבית וכי רבים מהפקידים הבכירים של הממלכה הם מוסלמים.
בשנת 1154 ערך הקרטוגרף, גאוגרף ונוסע הערבי מוחמד אל-אדריסי מפה הידועה בשם "Tabula Rogeriana" וספר נלווה בשם "גאוגרפיה". לבקשת המלך רוג'רו השני ערך מפה של העולם אשר עותקים וגרסאות שלה שימשו במשך מאות שנים ימאים, כולל את כריסטופר קולומבוס.
ארכיטקטורה.
השליטים הנורמנים של דרום איטליה וממלכת סיציליה השקיעו משאבים לא מבוטלים במיזמי בנייה וכדרכם שילבו את מורשתם עם סגנון מקומי ובו סממנים ואלמנטים מהדריכלות הביזנטית והערבית, בן הכלאיים ידוע בשם הסגנון הערבי-נורמני. רוג'רו השני העלה את פעילות הבנייה הנורמנית לדרגת שלמות וריכז את מאמציו באי סיציליה והבירה פלרמו. כנסיית ג'ובאני הקדוש של הנזירים (San Giovanni degli Eremiti) נבנתה בפלרמו בין השנים 1143–1148 בסגנון הערבו-נורמני, על גג הכנסייה נבנו כיפות בצבע אדום בוהק האופייני לארכיטקטורה הערבית של האי.
הקפלה פלאטינה שבפלרמו, חלק מפאלאצו דיי נורמני, אף היא ממפעלי הבניה של רוג'רו השני ומשלבת מספר סגנונות בנייה. אומנות נורמנית מעטרת את דלתות הכנסייה, קשתות בסגנון ערבי מעטרות בכתובות בשפה הערבית תומכות בתקרה, הקירות מעוטרים בפסיפס בסגנון ביזנטי. עירוב סגנונות אלו יוצר שילובים מעניינים כגון מקבצים של כוכבים בעלי 8 קצוות האופייניים לאמנות המוסלמית-ערבית שיוצרים את סימן הצלב על התקרה.
קתדרלת מונריאלה (Duomo di Monreale), המוקדשת לעלייתה השמימה של מרים אם ישו, היא אחת הדוגמאות הבולטות לאדריכלות הנורמאנית בסיציליה, משלבת מאפיינים מכנסיות האורתודוקסיות שבמזרח ומכנסיות המערב. אולם התווך, שלו שתי ספינות משנה צרות, בנוי בדמות טיפוסית לבזיליקה איטלקית; ואילו בית המקהלה משולש האפסיסים מזכיר את הכנסיות בעלות שלושה האפסיסים בכנסיות המזרח. עדות נוספת להשפעה המזרחית ניתן למצוא בכך שחלק מהכתובות בכנסייה הן ביוונית.
מוני כץ
מוני כץ (נולד בשנת 1965) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף. שימש מפקד מפקדת העומק, מפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה, מפקד עוצבת הגליל, מפקד עוצבת המפץ ובמקביל ראש מטה מפקדת העומק.
ביוגרפיה.