לפני תיקון החוק, של הגבלת הגיל לנשיאות, מתחת ל-35 ומעל לגיל 75 בהתאמה. התיקון לחוקה מבטל את כמוסות הגיל של עידן הנשיאות, ומכאן הענקת השלטון בלתי מוגבל של הנשיא המכהן. מלבד הגבלת גיל לנשיאות, הצעת החוק להגבלת הגיל גם מאריך את תקופת כהונתו של הפרלמנט מ-5 שנים ל-7 שנים. הקמתה של הצעת החוק זו הובילה לתגובות רבות הן ברמה המקומית והן ברמה הגלובלית. ויכוח על הסרת הגבלת הגיל מהחוקה הביא לחלוקה בין מפלגת השלטון הנוכחית ״התנועה הלאומית למתחרת״ (NRM).
תגובה פופולרית להצעת החוק החדש.
רשויות אכיפת החוק באוגנדה, משטרה וצבא אוגנדה, עצרו לפחות 53 אנשים כולל מנהיג האופוזיציה, בהפגנה נגד הצעת החוק כדי לגנוז את מגבלת הגיל לנשיאות.
במשך כמה ימים, קבוצה של מחוקקים מהמפלגה תנועת הלאומית למתחרת (NRM) עושים תעמולה בלתי חוקית כדי להסיר את מגבלת הגיל משום שהחוק יעניק לנשיא המכהן, יוורי מוסווני, מרחב תמרון לבחירות הבאות שיתקיימו בשנת 2021.
סקר שנערך בחודש ספטמבר לנובמבר על ידי ארגוני החברה האזרחית נרשם כי 85% מהאוכלוסייה שנדגמה מתנגדים להצעת חוק של הסרת הגבלת הגיל ורק 15% תומכים בהצעת החוק.
מחוקקים באוגנדה הצביעו ברוב מכריע כדי להסיר את הגבלת הגיל לנשיאות כי הם רוצים לסלול את הדרך עבור הנשיא הנוכחי יוורי מוסווני לכהונה השישית. עורך הדין לזכויות האדם, ניקולס אופיו, אמר שהסרת מגבלת הגיל – אחד השומרים בטוח החשוב ביותר- תקים משטר דיקטטורי ואוטוקרטי באוגנדה.
כהונה שישית 2021– עד היום.
ב-16 בינואר 2021 הוועדה האלקטורית של אוגנדה הודיעה כי מוסווני זכה בבחירה לכהונה שישית עם 58.6% מהקולות.
חייו האישיים.
מוסווני הוא נוצרי אוונגלי ומשמש כמטיף כמה פעמים בקתדרלת מרכז הניסים, כנסייה שאותה הוא חנך בשנת 2004. הוא נשוי לג'נט מוסווני (שמה המלא: ג'נט קטאטה מוסווני לבית קינמבאבאזי). יש לו ארבעה ילדים:
מואוזי קאינרוגבא, יליד 1974, אלוף בUPDF ומפקד הכוחות המיוחדים.
נטשה קרוגיר, ילידת 1976, מעצבת אופנה ויועצת. נשואה לאדווין קרוגיר, מזכירו הפרטי של נשיא אוגנדה לענייני משק בית.
פאטינס ראובוגו, יליד 1978, כומר בכנסיית ברית האמנה, נשוי לאודרק רואבווגו.
דיאנה קמונטו, ילידת 1980, נשואה לג'פרי קמונטו.
עמדות.
עמדת מוסווני כלפי ישראל.
בין היחסים של ישראל עם מדינות באפריקה שהחלו להתפתח בסוף שנות ה-50, לאוגנדה, שקיבלה עצמאות ב-1962, ישנו מקום מיוחד. ישראל הקדישה מאמצים והעניקה משאבים רבים לטיפוח יחסים עם אוגנדה, ופעילותה של ישראל באוגנדה בשנות ה-60 הייתה אחת מפעילויותיה המגוונות באפריקה. התקיים שיתוף פעולה בתחום החקלאות, בתעשייה ובחינוך ומטרתו העיקרית הייתה הכשרת צוות של מקומיים שילמדו לנהל את מדינתם. חברות ישראליות עסקו בסלילת כבישים ובבניית שדות תעופה, בבניית דיור ופיתוח מתקני מים. כמו כן היה שיתוף פעולה נרחב בשטחים צבאיים. המצב השתנה ב-1 במרץ 1972, כאשר הנשיא אידי אמין גירש את כל הישראלים מאוגנדה ונקט עמדה עוינת בהמלצתו של קדאפי תמורת סיוע כלכלי וצבאי. יחסי אוגנדה-ישראל חודשו בשנות ה-90 וקשרי הסחר והכלכלה חוזקו. עלייתו של מוסווני לנשיאות סימנה את תחילת היחסים בין ישראל לאוגנדה. כיום מתקיימים יחסים אסטרטגיים שכוללים שיתוף פעולה מודיעיני וביטחוני. ישראל סייעה בבניית חיל האוויר האוגנדי מחדש ואפשרה לאוגנדה לקנות ממנה כלי לחימה חדשים ומגוונים. מוסווני ביקר בישראל פעמיים מאז עלייתו לשלטון ב-1986. ב-2003 מוסווני נפגש עם ראש הממשלה, אריאל שרון ושר החוץ, בנימין נתניהו, על מנת לדון בנושא סחר נשק בין המדינות. ב-2011, מוסווני שב לבקר בפעם השנייה בישראל, בביקורו נפגש עם רפי איתן שסייע בנושא של גמלאים, והיו לו השקעות באוגנדה, כולל חוות בקר.
סטפן צווייג
תומר אופנר
תומר אופנר (נולד ב-13 באוגוסט 1980) הוא שחקן ישראלי.
קריירה.
אופנר למד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים. ב-1997 קיבל את תפקידו הראשון בסדרת הטלוויזיה של הערוץ הראשון "ירוק", שם שיחק בתפקיד אורח. ב-2003 שיחק בסרט הקולנוע "תיאום כוונות" (בבימוים של אייל שיראי ואייל חלפון), לצדם של אלון אבוטבול ודן שפירא.
ב-2005 שיחק בסרט הצרפתי "תחיה ותהיה". באותה שנה שיחק גם בסרט הטלוויזיה "איציק" של פרויקט סרטים מכאן של הוט.
ב-2007 שיחק בתפקיד ראשי בסרט העצמאי "רופוס", שזכה בפסטיבל הסרטים העצמאיים באנגליה. ב-2008 גילם את אלכס בסדרת הטלוויזיה "לשם שינוי", ששודרה בערוץ חינוכית 23. באותה שנה שיחק בתפקיד אורח בסדרה "פרשת השבוע". באותה שנה גילם את שחר לוין בעונה הרביעית והחמישית של הסדרה "ראש גדול", ששודרה ביס, וגילם את מיקי בסדרה "בילי", ששודרה בערוץ ג'טיקס ולאחר מכן עונה נוספת של בילי ב-2009. ב-2009 השתתף במקבץ פרסומות בערוץ ג'טיקס של חכם בשמש כשהוא מגלם את מיקי מ"בילי".
ב-2010 גילם את איגי בסדרה "חסמבה דור 3", המשודרת בהוט. ב-2011 השתתף בתפקיד אורח בסדרה "סימני שאלה", וכן בתפקיד אורח בסדרה הקומית "השועלים" (בתפקיד אביתר), והשתתף בתפקיד אורח בסדרה "פולישוק" (בתפקיד תום כהן, כתב גל"צ).
באוגוסט 2013 שב לשחק את איגי (יגאל) בעונה השנייה של "חסמבה דור 3".
במקביל למשחק בסדרות טלוויזיה וקולנוע, אופנר מופיע על במות תיאטרון שונות, ובעיקר בהצגות נוער ופרינג', כגון המחזמר "מרקו", ההצגה "מלך ההר", ו"האנשים הקטנים של צ'כוב", אותה ביים אלברט כהן, לצדם של אלברט כהן ועירית גידרון. הצגה זו מתקיימת גם בקפה תיאטרון הקאמרי. הוא מופיע גם בפרסומות.
בנובמבר 2013 הופיע אופנר בקליפ לשיר חדש בכיכובו עם זמר הראפ איתי לוקץ' בשיר "אחותך עושה לי את זה". ב-2014 השתתף בפרק השלישי של סדרת הדרמה "איש חשוב מאוד", העוקבת אחר חייו של יהודה לוי.
בספטמבר 2014 נודע כי תומר אופנר עתיד להשתתף במחזמר "גריז" יחד עם בן רביד ויהונתן בשן. ב-2015 שיחק בהצגה "העולם על פי אלון", בתפקיד רועי.
בשנת 2017 שב לגלם את דמותו של שחר בסדרה "ראש גדול".
בשנת 2022 הופיע אופנר בהצגה ״לא התכוונתי״.
אמא אווזה (ראוול)
אמא אווזה (בצרפתית: Ma mère l'oye) היא יצירה מוזיקלית מאת המלחין הצרפתי מוריס ראוול.
גרסאות לפסנתר.
ראוול כתב במקור את "אמא אווזה" כדואו פסנתר, לילדי משפחת גודבסקי, מימי וז'אן, בני 6 ו-7. ראוול הקדיש את היצירה בארבע ידיים לילדים (כשם שהקדיש סונאטינה מוקדמת יותר להוריהם). ז'אן ללו (לפי מקורות אחרים - כריסטיאן ורז'ה) וז'נבייב דורוני ניגנו אותה בביצוע בכורה.
היצירה עובדה לפסנתר סולו בידי ידידו של ראוול, ז'אק שארלו, בשנת פרסומה (1910). הפרק הראשון בסוויטה קברו של קופרן מאת ראוול מוקדש לשארלו.
שתי הגרסאות לפסנתר נושאות את כותרת המשנה "cinq pièces enfantines" (חמישה קטעים לילדים). ואלה שמותיהם של חמשת הקטעים:
בכמה מן הפרטיטורות כלל ראוול ציטטות לשם הבהרת הדברים שביקש להציג. לדוגמה, ל"קטע" השני:
(שארל פרו)
"היפהפייה הנמה" ו"אצבעוני" התבססו על סיפורי שארל פרו, ואילו "כיעורונת, קיסרית הפגודות" נכתב בהשראת הסיפור "הנחש הירוק" שכתבה המתחרה של פרו, מאדאם ד'אולנוי. בפרק זה עושה ראוול שימוש בסולם פנטטוני. "היפה והחיה" מבוסס על גרסה של ז'אן-מארי נסיך בומון. המקור ל"גן הפיות" איננו ברור.
יצירה תזמורתית.
בשנת 1911 תזמר ראוול את היצירה. כעבור שנה הרחיב אותה לבלט בהוספת פרקים חדשים ("פרלוד" ו"מחול הכישור וסצנה") ופרקי-ביניים (אינטרלודים).
הצגת הבכורה של הבלט הייתה ב-29 בינואר 1912 בתיאטרון האמנויות בפריז.
תזמור.
היצירה התזמורתית כתובה לכלים הבאים:
ראו גם.
אמא אווזה
לקריאה נוספת.
Madeleine Goss _ "Bolero - The Life of Maurice Ravel", Henry Holt, 1940
משה דנקנר
משה דנקנר (8 במרץ 1898 – 17 ביוני 1984) היה מראשוני תעשיית היהלומים בארץ ישראל.
ביוגרפיה.
בנם של מאיר מתתיהו דנקנר ושושנה לבית צלליכין. במהלך מלחמת העולם השנייה פתח, יחד עם אחיו עובד בן עמי, בית חרושת לליטוש יהלומים בנתניה בשם "אלמז'", שבו העסיק כ-100 פועלים. משה דנקנר היה בין הראשונים שקיבלו סייט ישירות מסינדיקט היהלומים "דה בירס" בלונדון, בזכות הקשרים שפיתחו הוא ואחיו עובד בן עמי עם הארי אופנהיימר, בעליו של התאגיד.
לדנקנר היו 11 ילדים – שישה מאשתו הראשונה רחל, וחמישה מאשתו השנייה, אינס. ילדיה של אינס ירשו את עסקי היהלומים של אביהם, בעוד ילדיה של רחל ירשו את הקרקעות ושאר הנכסים שהיו בבעלותו. נכסים אלו היוו בסיס להקמת דנקנר השקעות ב-1957 כאשר רכשו ממדינת ישראל את מפעל תעשיות מלח לישראל בעתלית.
שניים מנכדיו הם נוחי דנקנר ודני דנקנר.
מקרים קשים יוצרים דין רע
מקרים קשים יוצרים דין רע (מאנגלית: Hard Cases Make Bad Law) היא אמרת כנף הגורסת כי חוקים שנחקקים או הלכות שנפסקות כדי לתקן מקרי קיצון קשים, חלים בסופו של דבר על קשת רחבה יותר של מקרים מאשר אלה שהתכוונו לתקן, ולכן נוצר בסופו של דבר דין רע.
גרסה ראשונה של האמרה נטבעה בידי השופט האנגלי רוברט רולף בפסק הדין בעניין וינטרבוטום נ' רייט מ-1842 שעסק בזכותו של נהג כרכרת דואר שנפצע בתאונת דרכים עקב תקלה בכרכרה לתבוע את מי שהתחייב לדאוג לאחזקתה, אף שהחוזה לא נכרת ביניהם באופן ישיר, אלא בין כל אחד מהם לבין חברת הדואר. באותה העת, לפי הדין בממלכה, ניתן היה לתבוע בעילה של רשלנות רק עקב הפרת חוזה. השופט רולף, שדחה את התביעה, קבע בפסק דינו כי על אף הקושי שבהותרת התובע ללא פיצוי, המשמעות של הפיכת ההלכה וקבלת התביעה קשה הרבה יותר: