בשנת 1965 הקים וניהל את "בית ספר שדה הרי יהודה" בבר גיורא. מיד לאחר מלחמת ששת הימים, החליט להעביר את בית ספר השדה להר גילה, תוך ניצול המבנים הנטושים של מחנה צבאי ירדני שהיו במקום. הוא עבר לגור באחד המבנים ללא אישור והחל לפעול למען הקמת בית ספר שדה במקום. אלוף פיקוד המרכז רחבעם זאבי הורה לו לפנות את המקום, אך בן-מאיר פנה ישירות לשר הביטחון משה דיין וקיבל אישור להישאר. הוא גם קיבל תמיכה מראש עיריית ירושלים טדי קולק. בן-מאיר גם השתדל לייצור יחסי שכנות טובה עם תושבי בית ג'אלא, מאחר שכביש הגישה להר, עבר במרכז העיירה, ובתיה צמודים לצידו המזרחי של המחנה הצבאי הנוטש. הוא אף קיבל אישור מעיריית בית ג'אלא להתחבר למערכת המים שלה ולהשתמש במים שהיו במאגר העירוני בראש ההר. בינואר 1969, החלה הקמת "בית ספר שדה הרי יהודה וירושלים" באופן רשמי, בתמיכת עזריה אלון והחברה להגנת הטבע, כמרכז הדרכה המחנך, מטייל, מדריך ושומר על ערכי הטבע באזור הרי יהודה והרי ירושלים. להקמת בית ספר השדה סייעו מתנדבים, בני נוער וסטודנטים. ראש עיריית ירושלים, טדי קולק, סייע בפריסת קו חשמל מירושלים למקום וגם מועצת פועלי ירושלים סייע בעבודות הפיתוח. בית הספר נפתח בחנוכה 1969. בן-מאיר ומשפחתו היו תושבי הקבע היחידים במקום, הם התגוררו במבנה שהקימה במקור הכנסייה הרוסית. בבית הספר התארחו בקביעות קבוצות של תלמידים ומדריכים. בשנת 1972 החלה הקמתם מבני מגורים עבור החניכים, כאשר ראש עיריית בית ג'אלה, שהיה קבלן בנייה, הוזמן לעסוק במלאכת הבנייה. במקום התקיימו גם מחנות קיץ של "נוער שוחר מדע".
בתחילת שנות ה-70 הגה בן-מאיר תוכנית להקמת יישוב קבע בהר גילה, לעובדי החברה להגנת הטבע, אנשי רשות שמורות הטבע ואנשי כוחות הביטחון, שבמרכזו שני מוסדות מוסד אזרחי, בית ספר שדה, ומוסד חינוכי צבאי. הרעיון יצא לפעול בשנת 1975 כחלק מתוכנית לעיבוי היישובים סביב ירושלים. בשנת 1979, הוקם ועד היישוב כאגודה עות'מאנית, כמזכיר היישוב מונה בן-מאיר.
החל לפרסם את שיריו בגיל 15, בעיתון הארץ. זכה בפרס קרן לספרות יפה של עיריית ירושלים על ספרו "בית ג'אלה", בפרס קרן לספרות יפה מטעם עיריית תל אביב בשנת 1988, וב-2007 זכה בפרס היצירה לסופרים עבריים. במשך השנים נהג גם להנחות אירועים ספרותיים וערבי שירה. בשנת 2006 ערך ספר שירים של המשורר המנוח, חתן פרס ישראל אמיר גלבע, שהיה ידידו. הספר "הכל הולך : רישומים יומניים בעונה מאוחרת" יצאה בהוצאת קשב לשירה בסיוע גבריאלה גלבע, אלמנת המשורר.
יורם בן-מאיר נפטר בביתו שבהר גילה, לאחר מחלה קשה, בכ"ה בסיון תש"ע, 7 ביוני 2010. הותיר אחריו אשה, שתי בנות ונכדים.
יורם בן-מאיר
עודד בר מעוז
עודד בר מעוז (נולד בשנת 1972) הוא קצין בדרגת אלוף-משנה, בעברו שימש מפקד גדוד 931 וכראש מחלקת הבטיחות בזרוע היבשה וכקצין בטיחות ראשי.
שירות צבאי.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1990 שובץ בחטיבת הנח"ל. בנח"ל עבר בר מעוז הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שימש כמפקד צוות בבה"ד 1 ולאחר מכן שימש מפקד מחלקה בפלוגה המסייעת של גדוד 931, וכמפקד פלוגה בגדוד והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון.
לאחר מהומות מנהרת הכותל ב-1996 הוטל על בר מעוז להקים ולפקד על פלוגת החוד של גדוד חרוב. שישה מחיילי הפלוגה נהרגו קודם לכן בלחימה, ובר מעוז שיקם את הפלוגה והוביל אותה בפעילות מבצעית ביהודה ושומרון.
בשנת 2001 מונה לסגן מפקד גדוד 932 ולחם במבצע חומת מגן. בשנת 2003 השתלם במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה וסיים את לימודיו בהצטיינות. לאחר מכן שימש כקצין המבצעים של עוצבת הפלדה ובשנת 2005 מונה לראש ענף חי"ר במרכז לאימונים באש שבבסיס צאלים. בשנים 2007–2009 שימש בר מעוז כמפקד גדוד 931 ובהמשך שימש כסגן מפקד חטיבת יהודה.
בשנת 2011 השתלם בר מעוז במשך שנה בקורס מתקדם לפיקוד ומטה במכללה הרב חילית לפיקוד ומטה (Joint Services Command and Staff College) של צבא בריטניה. בשנים 2012–2014 שימש כראש ענף תורה וכשירויות במפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי ולאחר מכן הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לראש מחלקת הבטיחות וביקורת איכות של זרוע היבשה. בשנת 2017 החליט הרמטכ"ל גדי איזנקוט להרחיב את היקפי הסמכות והאחריות של התפקיד והוא מונה לקצין בטיחות ראשי לצה"ל. בספטמבר 2018 סיים את תפקידו.
בר מעוז נשוי למיטל ואב לארבע בנות. בעל תואר ראשון בלוגיסטיקה וכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני בדיפלומטיה וביטחון מאוניברסיטת תל אביב.
חלי ממן בע&quot;מ
חלי ממן בע"מ היא חברה פרטית ישראלית, בניהולה של חלי ממן, לקבוצות הרזיה, ירידה במשקל, קידום אורח חיים בריא, תזונה וחינוך תזונתי. החברה מפעילה כ־400 קבוצות תמיכה לאורח חיים בריא ברחבי ישראל, בהן חברים כ-20 אלף איש.
אודות החברה.
חלי ממן החלה פעילותה בתחום ההרזיה בשנת 2000. את הקבוצה הראשונה פתחה בסלון של הוריה, ולאחר מספר חודשים החלה להדריך כ-15 קבוצות. לאחר שנה מתחילת הפעילות, נפתח קורס ההנחיה הראשון עם שש מנחות. בסוף 2003 הקימה ממן את חברת חלי ממן בע"מ. ממן אינה תזונאית ואין לה הכשרה בתחום.
החברה תומכת בקבוצות ההרזיה באמצעות תפריטים לדיאטת הרזיה המפורסמים באתר החברה, והחברה מפעילה אפליקציה, המתריעה על זמני הארוחה שבהם על המשתתף לאכול.
בשנת 2012 נוסדה החברה האחות "חלי ממן שיווק והפצה בע"מ" שמשווקת תחת מותג פרטי מגוון מוצרים וכחלק אינטגרלי בתהליך.
האומות הקלטיות
האומות הקלטיות הן הטריטוריות בהן שרדו השפות או התרבות הקלטית עד היום. המונח "אומה" משמש במובנו המקורי - עם החולק זהות ותרבות משותפות ומזדהה עם טריטוריה מסורתית.
שש הטריטוריות שנחשבות כאומות קלטיות הן ברטאן (בברטונית: Breizh), קורנוול (בקורנית: Kernow), ויילס (בוולשית: Cymru), סקוטלנד (בגאלית סקוטית: Alba), אירלנד (באירית: Éire) והאי מאן (במאנית: Ellan Vannin). בשש האומות מדוברות השפות הקלטיות בהיקפים שונים - הפלג הדרומי או הבריתוני בברטאן, ויילס וקורנוול והפלג הצפוני או הגוידלי בסקוטלנד, אירלנד והאי מאן.
טרם התפשטותם וכיבושיהם של רומא העתיקה והשבטים הגרמאניים והסלאבים, חלק הארי של אירופה נשלט בידי השבטים הקלטים ואלו הותירו מאחוריהם מורשת תרבותית ולשונית. שטחים בצפון-מערב חצי האי האיברי - מרחב צפון פורטוגל, גליסיה, אסטוריאס וקנטבריה - נחשבים לאומות קלטיות עקב תרבותם וההיסטוריה שלהם. בניגוד לשש המדינות לעיל, בצפון-מערב חצי האי האיברי לא שרדו שפות קלטיות בעידן המודרני ועל כן שטחים אלו לא נחשבים לחלק מהאומות הקלטיות.
מחקר גנטי שנערך באוניברסיטת אוקספורד בשנת 2006 מסיק כי רובם של תושבי האי בריטניה, כולל רבים מבני העם האנגלי, הם צאצאים של קבוצת שבטים שהגיעו אל האי מחצי האי האיברי בסביבות שנת 5000 לפנה"ס, טרם חדרו הקלטים למערב אירופה. אולם, שלושה מחקרים גנטיים חשובים שנערכו בשנת 2015 הסיקו כי כרומוזומי ה-Y ההפלואידים מקבוצת "R1b" שאותרו בתושבי מערב אירופה, הנפוצים במיוחד במדינות דוברות השפות הקלטיות כמו אירלנד וברטאן, ככל הנראה הגיעו לאירופה במהלך הנדידות המאסיביות של העמים ההודו-אירופים בני תרבות היאמנה שהגיעו מהערבה הפונטית-כספית (ערבה המשתרעת בין הים השחור לים הכספי ומצפון להם לאורך הוולגה) במהלך תקופת הברונזה. בניגוד למחקרים קודמים, נחקרו גם כרומוזומים אוטוזומליים בנוסף לכרומוזומי ה-Y. הם איתרו מרכיב אוטוזומלי שקיים אצל האירופאים המודרניים שלא התקיים אצל האירופאים בני העידן הנאוליתי והמזוליתי ושהוצג לאירופאיים כנראה רק עם הנדידות ההמוניות הללו שהגיעו מחוץ לאירופה. מרכיב גנטי זה, שמכונה "יאמנה" במחקרים אלו, מעורב ב-DNA של הציידים-לקטים הקדומים שכבר היו קיימים במערב אירופה.
שש האומות הקלטיות.
לכל אחת משש האומות הקלטיות שפה קלטית משלה. בוויילס, אירלנד, ברטאן וסקוטלנד, שפות אלו היו שגורות לאורך ההיסטוריה והן שגורות בהן עד היום, בעוד שבקורנוול ובאי מאן השפות שרדו עד לתקופה המודרנית, אך נכחדו כשפות קהילה נפוצות. אולם, בשני האזורים ישנן תנועות חברתיות של החייאת שפה, שעודדו והובילו לאימוצן בידי האוכלוסייה המקומית ואף הובילו לכך שכיום ישנם מספר דוברי קורנית ומאנית כשפת אם.
באירלנד, ויילס, ברטאן וסקוטלנד, ישנם אזורים בהם השפות הקלטיות משמשות כשפת הקהילה ונמצאות בשימוש יום-יומי - באירלנד אזורים אלו נקראים גֶיילְטֵאכְט, בוויילס הם נקראים אֵ ווְרוֹ גֵמְרָײֵג , בסקוטלנד קֶאֵלְטֵאכְק ובברטאן בְּרֵייז-אִיזֶל . אזורים אלו ממוקמים בדרך כלל במערב המדינות, באזורים המרוחקים והמבודדים יותר, באיים ובהרים.
בוויילס, השפה הוולשית היא מקצוע חובה בכל בתי הספר, ובנוסף כ-20% מהתלמידים לומדים בבתי ספר שבהם שפת ההוראה עצמה היא ולשית. באירלנד, כל התלמידים לומדים את השפה האירית כמקצוע חובה עד סיום חטיבות הביניים, וכ-7.4% מהם לומדים בבתי ספר שבהם שפה ההוראה היא אירית, כחלק מתנועת הגיילסקויל. באי מאן ישנו בית ספר יסודי אחד שבו שפת ההוראה היא מאנית ולכל התלמידים באי יש אפשרות ללמוד את השפה כמקצוע בחירה.
טריטוריות אחרות.