בצ'יו נולד בגאלאץ, רומניה, במשפחה יהודית, בשם Camillo Kaufman. הוא למד בבית הספר התיכון "וסילה אלכסנדרי" בעיר הולדתו והנדסה במכון הפוליטכני של בוקרשט עם התמחות במשאבות ומאווררים. הוא עבד שבע שנים במקצועו, אולם בהמשך פנה לכיוון אחר, כתיבת פרוזה ומחזאות. היה עיתונאי ב-Flacăra (הלהבה) ואסף בדיחות. הוא יצא לשיט בסירה משערי הברזל ועד הדלתה של הדנובה והעביר רשימות על כך לעיתונו.
בצ'יו היה חבר יחד עם יורדן קימט בקבוצה אנטי פשיסטית בתקופת מלחמת העולם השנייה והשניים היו חברים עם גאורגה אורסו, שלושתם תושבי גאלאץ.
בצ'יו היגר ב-1969 לליון, בצרפת. ב-1970 הוציא לאור את הגיליון הראשון והיחיד של כתב העת "Le Chronogonmoscopographe", שניתן חינם למי שהצליח בניסיון הראשון לבטא את שמו. הוא עבר לפריז, שם עבד במפעלי רנו.
הוא נסע לישראל, שם הכיר ישראלית, והתחתן איתה ולזוג נולד צמד תאומים.
בצ'יו ייסד את תיאטרון הפנטומימה Neutrino בליון. ב-1974 כתב את המחזה "Pledoarie pentru Augustin", שהוצג ב-Théâtre de l’Atelier, בפריז. הוא הירצה בפני קהלים בבלגיה ובישראל.
ריצ'רד הארטשורן
ריצ'רד הארטשורן (באנגלית: Richard Hartshorne; 12 בדצמבר 1899 - 5 בנובמבר 1992) היה גאוגרף אמריקאי, ופרופסור באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, שהתמחה בגאוגרפיה כלכלית ופוליטית ובפילוסופיה של הגאוגרפיה. הוא ידוע במיוחד בעקבות הספר המתודולוגי-פילוסופי שלו על ״טבע הגאוגרפיה״, שפורסם בשנת 1939.
קורות חיים.
הארטשורן נולד בקיטנינג (Kittanning), בפנסילבניה שבארצות הברית. סיים את לימודי הסמכה באוניברסיטת פרינסטון בשנת 1920, ואת הדוקטורט שלו באוניברסיטת שיקגו בשנת 1924.
הארטשורן לימד באוניברסיטת מינסוטה מ-1924 עד 1940, וכן באוניברסיטת ויסקונסין מדיסון מ-1945 עד 1970. בזמן מלחמת העולם השנייה 1941–1945 הוא הקים וניהל את החטיבה לגאוגרפיה בענף מחקר וניתוח ביחידת מודיעין של הכוחות המזוינים של ארצות הברית שהייתה קיימת בזמן המלחמה.
נבחר להיות הנשיא "איגוד הגאוגרפים האמריקאים" בשנת 1949. העמותה נתנה לו את הפרס העליון שלה בשנת 1960. הוענק לו גם דוקטור לשם כבוד במשפטים מאוניברסיטת קלארק, 17 באפריל 1971, ואת מדליית ויקטוריה מ"החברה הגאוגרפית המלכותית הבריטית" בשנת 1984.
הוא מת ב-5 בנובמבר 1992 בביתו במדיסון שבויסקונסין.
עבודתו המדעית.
בשנות העשרים והשלושים הארטשורן פרסם מאמרים בתחומים מגוונים של הגאוגרפיה כולל בתחומי האזורים החקלאיים של ארצות הברית, התפתחות תחבורה ועיור, אקלים ומיקום תעשיות. כמו כן פרסם מחקרים על תפוצת אתנית של מהגרים בארה״ב וכן כמה מאמרים בתחומי הגאוגרפיה הפוליטית. בסוף שנות השלושים, התחיל לחקור את נושא הגבולות, וקיבל מענק מחקר לנסוע לאירופה למחקר גבולות פוליטיים. הזמן לא היה מתאים למחקר בנושא כזה באירופה, עקב המתיחות הפוליטית ביבשת ערב מלחמת העולם השנייה.. במקום זאת, הוא התיישב בווינה ומצא שם שפע של חומר מעולם הגאוגרפיה הגרמנית שלא נחשף אליו מעולם. תוצאה החשיפה היא ספרו ״טבע הגאוגרפיה״ 1939.
ספרו של הארטשורן "טבע הגאוגרפיה" סקר בצורה ביקורתית את המחשבה הגאוגרפית לאור העבר. הספר שיקף את דאגתו כי גאוגרפים, כמדענים ומלומדים אחרים, צריכים להכיר את עצמם ולהעריך את עבודתם לאור הרעיונות שהתפתחו בעבר. הספר הפך לסטנדרט בתחום הגאוגרפיה והודפס במשך עשרות שנים - המהדורה השביעית פורסמה בשנת 2000.
ספרו של הארטשורן נסוב על שאלות מהותיות של המקצוע המדעי: איך אפשר להגדיר ולחקור ״הבדלים אזוריים״? ״למה הכוונה במושג ״פני כדור הארץ״? מהי מובהקות במחקר הגאוגרפי ? מה מקומו של מרכיב הזמן במחקר הגאוגרפי? האם הגאוגרפיה מכילה בתוכה את הדיכוטומיה שבין הכיוון הרגיונלי ובין הכיוון הנושאי (סיסטימטי)?. וכן את השאלה המרכזית - האם הגאוגרפיה צריכה להיות כפופה לצורך למצוא חוקים כלליים, או להתמקד בתיאור מקרים ייחודיים?
ספרו של הארטשורן היה במרכז ויכוח מדעי בשנות החמישים על אופיו של מדע הגאוגרפיה. ויכוח זה שנמשך מספר שנים, הביא בסופו של דבר למהפכה פרדיגמתית ושינוי פני הגאוגרפיה. שינוי זה זכה לכינוי ״המהפכה הכמותית״. המהפכה הכמותית הגיבה על הפרדיגמה הרגיונלית בגאוגרפיה שהייתה דומיננטית באותה עת. הוויכוחים האלה השתלטו תחילה על המקצוע בארצות הברית, שם הגאוגרפיה הרגיונלית הייתה הגישה הפילוסופית המרכזית של המקצוע.
מאז סוף מלחמת העולם השנייה ובעיקר בתחילת שנות החמישים הייתה תחושה גוברת והולכת שהפרדיגמה הקיימת למחקר גאוגרפי אינה מספקת הסבר כיצד תהליכים פיזיים, כלכליים, חברתיים ופוליטיים מאורגנים במרחב, קשורים מבחינה אקולוגית, או כיצד התוצאות הנובעות מהם הן ראיות עבור תהליכי של זמן ומקום. מספר גדל והולך של גאוגרפים בארה״ב החלו להביע את אי שביעות רצונם מן התמקדות במחקר מנקודת המבט של הפרדיגמה המסורתית - הגאוגרפיה הרגיונלית. הם ראו בפארדיגמה זו עבודה תיאורית, מקוטעת ושלא ניתנת להכללה. הם הציעו להחליף את תפיסת העולם המדעית ולאמץ גישות של מדעי החברה שהתפתחו באותה העת. הארטשורן סימל את הגישה הישנה, לא רק בגלל העובדה שזהו המוטיב המרכזי בספרו ״טבע הגאוגרפיה״, אלא גם בגלל מעמדו הנכבד כנשיא האיגוד של הגאוגרפים באמריקה.
אחד הראשונים שהעמיד אתגר להארטשורן היה פראד שייפר שפתח דיון פילוסופי על מהות המקצוע בשנת 1953. שייפר העביר ביקורת יוצאת דופן על ספרו של הארטשורן מבחינה המתודולוגית והפילוסופית. הוא דחה את הפרשנויות החריגות של הארטשורן על המשמעות של מטרות הגאוגרפיה, ודחה את התפיסה כי הרגיונליזם היא מטרה מרכזית של המחקר. במקום זאת, ציין שייפר כי מטרתו העיקרית של המקצוע היא במחקר וניסוח של חוקים מורפולוגיים באמצעות חקירה מדעית. כלומר שילוב של חוקים ושיטות מתחומים אחרים במדעי החברה, אשר שמו דגש רב יותר על תהליכים.
הארטשורן, לעומת זאת, התייחס לביקורתו של שייפר בסדרת פרסומים, שם הוא דחה את השקפותיו של שייפר כסובייקטיביות וסותרות. הוא גם הדגיש את החשיבות של תיאור וסיווג מקומות ותופעות, אך הודה כי יש מקום לניסוח חוקים של יחסים כלליים על מנת למקסם את ההבנה המדעית. לדעתו של הארטשורן לא צריכה להיות היררכיה בין שתי הגישות - הרגיונלית והסיסטמטית-כמותית.
אף על פי שנראה כי משנות הששים והילך, השתלטה על הגאוגרפיה הפרדיגמה הכמותית, והגישה שהציג הארטשורן נדחקה מהמחקר - תחילה בארה״ב, ואחר כך בארצות אחרות, ספרו ממשיך להיות ספר מרכזי על תולדות המחשבה הגאוגרפית. הספר מהווה נקודת מוצא שחוזרים אליה בצמתים רעיוניים שהמקצוע שמתפתח במהלך המחצית השנייה של המאה העשרים וראשית המאה ה-21.
סיאטיקה
סיאטיקה (באנגלית: Sciatica) הוא מצב רפואי המאופיין בכאב הנובע מהגב התחתון ומורגש לאורך הרגל. כאב זה מופיע לאורך הגב התחתון או בחלק הקדמי של הרגל. הכאב יכול להתפרץ עקב הרמת משקלים כבדים, ויכול להופיע גם בהדרגתיות. התחושה מתוארת לעיתים קרובות כמו ירי. בדרך כלל, הסימפטומים מופיעים רק בצד אחד של הגוף, למרות שבמקרים מסוימים הכאב מורגש בשני הצדדים. לפעמים מדווח גם על כאב בגב התחתון. חולשה או נימול מורגשים באזורים מסוימים ברגל הפגועה ובכף הרגל.
90% ממקרי הסיאטיקה מופיעים עקב פריצת דיסק שלוחץ על שורש העצב המותני או העצב השדרתי. ספונדילוליסטזיס, הצרות עמוד השדרה, תסמונת פיריפורמיס, גידולים באגן והריון גם עלולים לגרום לסיאטיקה. מבחן יישור והרמת הרגל עוזר לאבחן את הבעיה. המבחן חיובי כאשר אדם שוכב ומרים את הרגל ישרה למעלה, ומופיע כאב מתחת לברך. ברוב המקרים אין צורך בהדמיה רפואית. עם זאת, נהוג להשתמש בדימות כאשר יש פגיעה במעיים או בשלפוחית השתן, אם יש אובדן תחושה או חולשה, אם הסימפטומים מתמשכים, או אם קיים חשש לגידול או לזיהום. מצבים שעשויים להופיע באופן דומה הם מחלות הירך והתחלה של הרפס זוסטר (לפני היווצרות פריחה).
טיפול ראשוני לרוב כולל שימוש במשככי כאבים. בדרך כלל, מומלץ להמשיך בפעילות נורמלית ככל שניתן. לעיתים קרובות כל שנדרש עבור החלמה מסיאטיקה זה זמן. ב-90% מהמקרים הכאב חולף כעבור שישה שבועות. אם הכאב חמור ונמשך מעל 6 שבועות,ניתוח הוא אופציה לטיפול. גם אם הניתוח משפר את תחושת הכאב, היתרונות לטווח הארוך אינם ברורים. נדרש ניתוח אם מופיעים סיבוכים כגון אובדן תפקוד תקין של המעיים או תפקוד לקוי של השלפוחית. טיפולים רבים כגון מתן סטרואידים, גבפנטין, פרגאבאלין, דיקור סיני, חום או קור ומניפולציות בעמוד השדרה לא מוכחים כיעילים.
תלוי איך מגדירים זאת, ל-1% - 40% מהאוכלוסייה יש סיאטיקה בשלב מסוים בחייהם.זה נפוץ בגילאי 40 ו50, וגברים יותר חשופים לכך מנשים. סיאטיקה הוא מצב ידוע מימי קדם. השימוש הראשון הידוע במושג "סיאטיקה" נעשה בשנת 1451.
הגדרה.
המונח "סיאטיקה" מתאר תסמין- כאב לאורך מסלול העצב הסיאטי. יש המשתמשים במושג זה כדי לתאר כל כאב המוקרן לרגל ונובע מהגב התחתון. אחרים משתמשים במונח כאבחנה (כלומר אינדיקציה של סיבה ותוצאה) לתפקוד עצבי לקוי הנגרם על ידי דחיסה של שורש עצב שדרתי או מותני עקב פריצת דיסק. כאב בדרך כלל מורגש בהתפצלות של הדרמוטום וממשיך מתחת לברך עד כף הרגל. כאב זה עלול להתקשר לחוסר תפקוד נוירולוגי כמו נימול או חולשה. תחושה זו מתוארת כיריה או זרם חשמלי המתפשט במהירות בעצב הפגוע.
גורמים.
גורמי סיכון.
גורמי סיכון הניתנים לשינוי עבור סיאטיקה כוללים עישון, השמנת יתר, מצב סוציו-אקונומי נמוך ומקצוע. גורמי סיכון שאינם ניתנים לשינוי כוללים גיל, מין (גברים) והיסטוריה אישית של כאבי גב תחתון.
פריצת דיסק.