בשנת 1947 יצר בארץ ישראל הבמאי התיעודי האמריקאי הרברט קליין את הסרט "בית אבי", העוסק במאמציו של ילד ניצול השואה לחפש אחר הוריו. את הציוד ששימש את קליין בהסרטה רכש יהודי מדרום אפריקה בשם נורמן לוריא, אשר הקים את "החברה הארץ ישראלית לסרטים", בשכונת טלביה בירושלים. הוא הביא לארץ ישראל את קרומגולד; בבימויו, ובסיוע צלמים כסאשה אלכסנדר ורולף קנלר, נוצרו מספר סרטי תעודה וסרטים עלילתיים בין השנים 1947—1951. בין היתר יצר קרומגולד סרט תעודה בשם "בית הערבה" (1948); "אין זו אגדה" (1950), סרט עלילתי שהוזמן ומומן על ידי ההסתדרות המספר את סיפור אהבתו של עולה חדש לבת קיבוץ ותיקה, בו שימש קרומגולד כבמאי, תסריטאי ועורך; ו"קללה לברכה" (1951) המספר את סיפורה של משפחת חלוצים בעמק יזרעאל שקשיי החיים מביאים אותם לשוב לביתם באירופה, שם הם נספים בשואה, אך בנם ניצל, שב לארץ ישראל ונלחם במלחמת העצמאות. החברה התמוטטה מבחינה כלכלית לאחר כשלוש שנות פעילות, ובשנת 1950 שב קרומגולד לארצות הברית.
עם שובו לארצות הברית נשכר על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית ליצור סרט על עובדים היספנים בארצות הברית הכפרית. בשנת 1953 נוצר הסרט, והיווה השראה לכתיבת ספר הילדים הראשון של קרומגולד "And Now Miguel..." המספר את סיפורו של נער רועה בניו מקסיקו בשם מיגל. הספר זכה להצלחה, וקרומגולד זכה במדליית ניוברי על כתיבתו. קרומגולד המשיך בכתיבה לילדים, ובין היתר פרסם, בשנת 1959 ספר ילדים מצליח נוסף בשם "Onion John" המספר על ידידות בין ילד לבין מתבודד אקסצנטרי בעיירה קטנה בניו ג'רזי. גם ספר זה זכה במדליית ניוברי. קרומגולד כתב מספר מועט של ספרי ילדים, והמשיך בפעילות כתסריטאי וקולנוען.
הוא טייל עם משפחתו במקומות רבים בעולם, ובית מגוריהם היה בגריניץ' וילג' ובעיירה הופ בניו ג'רזי. בשנת 1980 מת בעיירה הופ שבניו ג'רזי.
קישורים חיצוניים.
מסרטיו של ג'וזף קרומגולד באתר ארכיון שפילברג:
ג'ולס טראמפ
ג'ולס טראמפ (באנגלית: Jules Trump, נולד ב-1945 בדרום אפריקה) הוא איש עסקים יהודי-אמריקאי, בעל השליטה בחברת "חיפה כימיקלים" הישראלית (באמצעות "קבוצת טראמפ" וחברת "Trans Resources Inc") ומכהן כיושב ראש מועצת המנהלים שלה.
קורות חייו.
טראמפ נולד בשנת 1945 בדרום אפריקה, לוויליאם (ווילי) וסיליה טראמפ. בשנות ה-60 הביאו התנאים בדרום אפריקה את המשפחה להגר להולנד. לאחר זמן, עברה המשפחה להתגורר בארצות הברית, תחילה בניו יורק ולאחר מכן במיאמי.
פעילות עסקית.
טראמפ מנהל את עסקיו בשותפות עם אחיו, אדי. פעילותם החלה בהולנד, שם התפרנסו מעסקאות נדל"ן קטנות. כיום מחזיקים האחים ב"קבוצת טראמפ", שעשתה את הונה בעסקי נדל"ן, קמעונאות והייטק. בבעלות הקבוצה, בין השאר, שלושה אתרי דירות נופש יוקרתיות במיאמי, וסניף מנהטן של סוכנות הדוגמנות "עלית". אשתו של טראמפ, סטפני, פעילה אף היא בקבוצה. בשנים 2001 עד 2003 הייתה קבוצת טראמפ בעלת השליטה בחברת ההשקעות הישראלית "גמול". מאז ספטמבר 2008, הקבוצה היא בעלת השליטה בחברת TRI (Trans Resources Inc) האמריקאית, אשר נוסדה על ידי אריה גנגר, ובאמצעותה היא מחזיקה בשליטה בחברת "חיפה כימיקלים".
טראמפ מרבה לתרום לישראל, בעיקר לארגון בית איזי שפירא הפועל למען קידום איכות חיים וזכויות של ילדים עם צרכים מיוחדים ובני משפחותיהם. מתקני בית איזי שפירא ברעננה שוכנים ב"קמפוס ווילי וסיליה טראמפ", שנקרא על שם הוריו של טראמפ.
טראמפ נפגש בשנת 2017 עם אנשים המקורבים לבנימין נתניהו, בהם מנכ"ל משרד ראש הממשלה אלי גרונר, השר איוב קרא, וראש לשכת ראש הממשלה יואב הורוביץ. הנושא העיקרי בפגישות היה משבר האמוניה והאפשרות לסגור את מכל האמוניה במפרץ חיפה. לדברי ראש עיריית חיפה, יונה יהב, לאחר פגישות אלו החלה מעורבות ראש הממשלה בסוגיה בנטייה להשאיר את המכל בחיפה, בניגוד להחלטת הממשלה מ-2013 לפיה יועבר מכל האמוניה לנגב.
Backstreet Boys
היסטוריה של מלכי בריטניה
ז'ואו גולאר
ז'ואו פיגיירדו
ז'ואו השני, מלך פורטוגל
ז'ואו השלישי, מלך פורטוגל
ז'ואו ז'ילברטו
ז'ואו האבלנז'
ז'ואו הראשון, מלך פורטוגל
ז'ואו קורטה-ריאל
אריה לוי
ז'ואו גונסלווש זארקו
ז'ואו ברנארדו ויאיירה
ממשלת הפדרציה הרוסית
איחוד רוסיה ובלארוס
אנחנו דור מזוין
שלמה זיידר
שלמה זיידר (Shlomo Seider; 10 בדצמבר 1933 – 12 בספטמבר 1991) היה מבכירי הפרובלמאים והשחמטאים בקהילה הישראלית והבינלאומית. הישראלי הראשון אשר עוטר בתואר אמן בינלאומי בחיבור בעיות שחמט (1985) מטעם התאחדות השחמט הבינלאומית. כן שימש שופט בינלאומי בתחרויות חיבור בעיות שחמט.
ביוגרפיה.
שלמה זיידר נולד בשנת 1933 בעיירה בוחוש בחבל מולדובה שברומניה.
היה פעיל כשחמטאי עוד מילדותו. בחודש ינואר 1951, בגיל 17, עלה יחד עם משפחתו לישראל, ושהה במשך שנה בקיבוץ מענית, תקופה שהתבררה כמכריעה בעיצוב השקפת עולמו הפוליטית, החברתית, והתרבותית. לאחר תקופה זו התגייס לנח"ל, אך כעבור שנה עבר לחיל השריון, והגיע לתפקיד של סמל מחלקה בכיר בחרמ"ש, תפקיד בו לחם בשלוש מלחמות כמילואימניק. בדצמבר 1962 התחתן עם ורה. לזוג נולדו שלושה בנים.
בהיותו בן 40 לקה בליבו לראשונה. חיבתו לשחמט, שהחלה עוד בילדותו ברומניה, וליוותה אותו גם לאורך כל שנותיו בארץ, תפסה תאוצה בתקופה זו. מאז ועד מותו הקדיש את כל זמנו לעיסוק בשחמט. הוא התייחס לתחום חיבור בעיות השחמט כאל אמנות, והשקיע בה ממרצו בלהט ובדבקות.
הוא היה לישראלי הראשון שזוכה (בשנת 1985) בתואר אמן בינלאומי בחיבור בעיות שחמט (International Master for Chess Compositions) מטעם FIDE, התאחדות השחמט הבינלאומית. כן החזיק בתואר שופט בינלאומי בתחרויות חיבור בעיות שחמט (International Judge for Chess Compositions) החל משנת 1978. במהלך חייו חיבר כ-650 בעיות שחמט, רובן זכו בפרסים ובציונים לשבח.
מחלת הלב שבה לקה בגיל 40 המשיכה ללוות אותו ב-18 השנים האחרונות לחייו. בשנת 1991 סבל מהתקף לב נוסף ונפטר.
פונטה ארנס
פונטה ארנס (בספרדית: Punta Arenas, תרגום של שם האתר האנגלי המקורי Sandy Point) היא עיר בדרום צ'ילה, השוכנת בחצי האי ברונסוויק, לחופו הצפוני של מצר מגלן, ובירתו של המחוז הדרומי ביותר בצ'ילה, מגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה. שם העיר שונה באופן רשמי בשנת 1927 ל"מגאיאנס", אך בשנת 1938 שונה בחזרה לשם "פונטה ארנס". זו העיר הגדולה ביותר דרומית לקו רוחב 46 דרום, וגם העיר הדרומית ביותר בצ'ילה, ובשל מיקומה עיר החוף הקרה ביותר עם יותר מ-100,000 תושבים באמריקה הלטינית. זהו גם היישוב הדרומי המאוכלס ביותר בעולם.
פונטה ארנס ואיקיקה, הרחק בצפון צ'ילה, הם שני הנמלים החופשיים היחידים בצ'ילה (פונטה ארנס בעצמה איננה "נמל חופשי": מחוץ לעיר ישנו "אזור חופשי" (zona franca), בו ניתן לייבא מוצרים מסוימים למדינה תחת הקלות של מס מופחת).
פונטה ארנס הוקמה במקור על ידי הממשלה הצ'יליאנית בשנת 1848 כמושבת עונשין זעירה כדי לקבוע ריבונות על מצר מגלן. במהלך יתרת המאה ה-19 גדלה פונטה ארנס בשטח ובחשיבות עקב התנועה הימית הגוברת שעברה בה בדרך לחוף המערבי של אמריקה הדרומית והצפונית. תקופת צמיחה זו נבעה גם מגלים של מהגרים אירופים, בעיקר מקרואטיה ורוסיה שהגיעו בעקבות הבהלה לזהב בארץ האש ותקופת השגשוג של גידול הכבשים בפטגוניה בשנות השמונים של המאה ה-19 ותחילת המאה העשרים. חברת הכבשים הגדולה ביותר, שהייתה בעלים של 10,000 קילומטרים רבועים בצ'ילה ובארגנטינה, הייתה ממוקמת בפונטה ארנס, ובעליה התגוררו בעיר.
מאז הקמתה השתמשה צ'ילה בפונטה ארנס כבסיס להגנה על טענות הריבונות שלה בחלק הדרומי ביותר של אמריקה הדרומית. זה הוביל, בין היתר, לכך שמצר מגלן הוכר כשטח צ'יליאני בהסכם הגבול משנת 1881 בין צ'ילה לארגנטינה. החשיבות הגאו-פוליטית של פונטה ארנס נותרה גבוהה במאות ה-20 וה-21 בגלל חשיבותה הלוגיסטית בגישה אל חצי האי האנטארקטי.
מאז 2017 יש לעיר ולמחוז שלה אזור זמן ייחודי בצ'ילה שעון הקיץ (UTC − 3) נהוג בהם במשך כל השנה.
אטימולוגיה.
השם האנגלי המקורי של היישוב, סנדי פוינט (Sandy Point, מילולית "נקודה חולית") הוענק למקום ממסעו של ג'ון נרבורו (John Narborough) בשנים 1669–1671. הוא כתב ביומנו: .
לפעמים זוכה ג'ון ביירון (John Byron), חוקר אנגלי מהמאה ה-18, בטעות לקרדיט כמי שנתן את הכינוי למקום.
רק בשנת 1843 ניסתה הממשלה להקים מבצר והתנחלות בפוארטה בולנס (Fuerte Bulnes). השם "פונטה ארנס" נגזר מהמונח הספרדי "פונטה ארנוסה" (Punta Arenosa), תרגום מילולי של השם האנגלי "סנדי פוינט". העיר ידועה גם בשם "מגאיאנס" (Magallanes). כיום מונח זה משמש בדרך כלל לתיאור האזור המנהלי הכולל את העיר.
פונטה ארנס זכתה לכינוי "עיר הגגות האדומים" («la ciudad de los techos rojos») בשל גגות המתכת הצבועים באדום שאפיינו את העיר במשך שנים רבות. מאז בערך 1970, זמינותם של צבעים אחרים בגימורי מגן הביאה לגיוון רב יותר של גגות המתכת האופייניים.
גאוגרפיה.
פונטה ארנס שוכנת בחצי האי ברונסוויק, והיא אחת הערים הגדולות ביותר בפטגוניה, ב-2017 התגוררו בה 123,403 תושבים. היא מרוחקת 1,419 קילומטרים מאנטארקטיקה ו-635 קילומטרים מאושואיה, בירת מחוז טיירה דל פואגו של ארגנטינה.