טל יצחקי (נולדה ב-1 במרץ 1956) היא מעצבת במה, מתרגמת, אוצרת ומנהלת תיאטרון אלפא לאמנויות המופע בישראל.
ביוגרפיה.
טל (טלי) יצחקי נולדה בתל אביב, בתם של רינה, מדריכה פדגוגית במכללת סמינר הקיבוצים וד"ר ידידיה יצחקי, אדריכל ומרצה לספרות עברית וכללית באוניברסיטת בר-אילן, מכללת עמק הירדן ומכללת צפת, ומעורכי כתב העת עלי שיח. היא בוגרת המדרשה לאמנות (כיום במכללת בית ברל), שם הייתה בין השאר תלמידתם של הציירים רפי לביא, אליהו גת יאיר גרבוז ושלמה ויתקין, והחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, שם הייתה בין השאר תלמידתם של המעצבים לידיה פינקוס-גני, אלי סיני ובן ציון מוניץ. היא משלימה כיום באוניברסיטת תל אביב עבודת דוקטור בנושא: "סצנוגרפיה ותמונת הבמה בתיאטרון הישראלי". היא גרה בתל אביב ונשואה לפרופסור אברהם עוז. אחיה, רביב יצחקי, הוא איש פרסום בכיר ומחבר הרומן "קונוורז'ן".
טל יצחקי מנהלת את "האקדמיה לאמנויות המופע" בתל אביב מאז ייסודה ב-2010 - לימים תיאטרון אלפא לאמנויות המופע. היא לימדה בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב, במרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה, ושימשה מרצה בכירה לתיאטרון במכללת ספיר. היא ייסדה את המגמה לעיצוב תיאטרון בחוג לתיאטרון באוניברסיטת חיפה ועמדה בראשה במשך תשע שנים (2004-1996). בין 2003 ל-2005 הייתה מרצה אורחת באוניברסיטת קולומביה, ניו יורק, שם כתבה (בשיתוף עם הבמאי עמית גזית) ועיצבה מופעים דרמטיים כ"שכנים" (על פי חנוך לוין) ו"קסנדרה", מופע בימתי על פי אוריפידס ועשרים יוצרים אחרים (מאמר מאת שרה פיין בכתב העת "תיאטרון" על הצגת "קסנדרה" בניו יורק).
ציון לשבח.
טל יצחקי עיצבה תפאורות, תלבושות, בובות ומסכות בכ-250 הצגות ומופעים בתיאטרונים, להקות מחול ובתי ספר לתיאטרון בישראל ומחוצה לה, וזכתה לפרסים וציונים לשבח. על הצגת אישה מן האדמה שזכתה לפרס העיצוב המצטיין בפסטיבל עכו נכתב בין השאר:
על הצגת "שבועת אמונים" בפסטיבל עכו ותיאטרון הספרייה, נכתב:
ואילו על הצגת משפט הקופים שעיצבה בתיאטרון חיפה נכתב, בין השאר:
בטלוויזיה.
יצחקי עיצבה גם תוכניות לטלוויזיה, ביניהן "ערב שירי יעקב שבתאי" (שידורי קשת, 1997), "הוא לא יחזור - ערב מחווה ל-70 שנות הקיבוץ הארצי" (שידורי קשת, 1997) ועוד.
פרינג' ותחומים אחרים.
ביחד עם משה שטרנפלד ואחרים הייתה מיוזמי ומייסדי מרכז הפרינג' בתל אביב. שימשה שנים רבות מזכ"ל "אמבי" - איגוד מעצבי הבמה בישראל, אצרה תערוכות עיצוב במה בישראל ומחוצה לה, ביניהן בקוואדריאנלה בפראג (6 תערוכות בין 1991 ל-2011), ו"הצגת אופנה" בתיאטרון ירושלים (2008), תערוכת ענק של תולדות עיצוב הבמה בישראל שזכתה לכיסוי נרחב ומבקרים רבים. יצחקי כתבה מאמרים בנושאי סצנוגרפיה שפורסמו בכתבי עת בינלאומיים וספרים בישראל ומחוצה לה וארגנה כנסים בינלאומיים בתחומים אלה. היא משמשת כנציגת ישראל בוועדות הארגון הבינלאומי של מעצבי התיאטרון (Oistat) וחברת קבוצת העבודה בסצנוגרפיה של הפדרציה הבינלאומית לחקר התיאטרון (IFTR-FIRT). היא הרצתה, הנחתה סדנאות עיצוב ושימשה שופטת בתחרויות עיצוב בינלאומיות בין השאר בפראג; אמסטרדם; ארצות הברית; אנטוורפן; ליסבון; אבורה; מינכן; ג'איפור, הודו; סיאול, קוריאה; גוטנבורג, שוודיה ועוד.
תרגומים.
טל יצחקי תרגמה מחזות רבים לעברית, בהם "לחץ פיזי מתון" מאת איירין מריה פורנז, "עשב השדה" מאת שרה דניאלס, "משהו יפה" מאת ג'ונתן הארווי, "תשוקה נסתרת" מאת דייוויד הר, "ברקיע השביעי" ו"שבע ילדות יהודיות" מאת קריל צ'רצ'יל, "אותה שעה בעוד שנה" מאת ברנרד סלייד, "אנחנו לבדנו" מאת אן דוולין, "חתומות" מאת סו גלובר, "אמנות ההצלחה" מאת ניק דיר ועוד. היא תרגמה גם את קובץ נאומי וינסטון צ'רצ'יל ("לעולם לא ניכנע" בהוצאת כנרת-זב"ם).
מבחר פרסומים.
Theory and Practice, New York &amp; Amsterdam: Rodopi, 2009, pp 97–109.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:מעצבי במה ישראלים]]
[[קטגוריה:מעצבות במה ישראליות]]
[[קטגוריה:מעצבי תלבושות ישראלים]]
[[קטגוריה:מעצבות תלבושות ישראליות]]
[[קטגוריה:מתרגמות ישראליות]]
[[קטגוריה:מתרגמים ישראלים]]
[[קטגוריה:בוגרות המדרשה לאמנות]]
[[קטגוריה:בוגרי המדרשה לאמנות]]
[[קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון]]
[[קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון]]
[[קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1956]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956]]
[[קטגוריה:מעצבות אופנה ישראליות]]
ססתיק מרובע
סַסְתִיק מְרֻבַּע (שם מדעי: Amicta quadrangularis) הוא מין של עשים ממשפחת הססתיקיים.
תיק הזחל מיוחד בצורתו התיבתית, עם ארבע דפנות הבנויות מגבעולים יבשים שהזחל חתך לאורכים שווים והדביק בזוויות ישרות.
קרב באש-אפאראן
קרב באש אפאראן (בארמנית: Բաշ Աբարանի ճակատամարտ - באש אפאראן צ'ַקטַמַראט, בהיגוי ארמני מערבי באש אבאראן, בטורקית: Baş-Abaran Muharebesi) היה קרב, חלק מהמערכה בקווקז במלחמת העולם הראשונה שהתנהל ב-23 - 29 במאי 1918 בקרבת היישוב באש אפאראן, בימינו אפאראן בארמניה בין הצבא העות'מאני לכוחות הסדירים הארמנים. במהלך הקרב נהדפו הטורקים צפונה מבאש-אפאראן. ניצחונות הארמנים בקרבות סרדראפאט, קאראקיליסה ובאש אפאראן עצרו את הפלישה העות'מאנית לארמניה המזרחית וסללו את הדרך להקמת הרפובליקה הדמוקרטית הארמנית קצרת הימים.
במהלך הקרבות בסרדראפאט החליטה המפקדה הטורקית לשלוח לבאש-אפאראן את האוגדה 9 בפיקודו של אסד פאשה (במסגרת הארמייה השלישית העות'מאנית בראשות הגנרל והיפ פאשה) על מנת להתקיף את העיר ירוואן מצפון וליפול בעורף הכוחות הארמנים שיצאו למתקפת נגד על בצבא הטורקי בארמביר (סרדראפאט). על מנת לשבש תוכניות אלה האיצה המפקדה הארמנית מחזית סרדראפאט אל כיוון נפת באש-אפאראן כוח של 6000 לוחמים בפיקודו של דרסטמאט קאנאיאן (דרו).
ב-17–21 במאי 1918, באווירת האימה שנוצרה מהציפייה להתקרבות הפולשים העות'מאנים, לפי הוראתו של ארם מנוקיאן, נציג המועצה הלאומית הארמנית בירוואן, ארסן טר-פוגוסיאן, סרדק ג'לליאן והכומר אובאנס טר-מינסיאן, גויסו ואומנו האיכרים המקומיים להגנה עצמית.
ב-21 במאי 1918 10,000 חיילים עו'תמאנים בפיקודם של אסד פאשה וכזים פאשה, מלווים במיליציות כורדיות מוסלמיות ואחרות (3000 אנשים) תקפו בכיוון ירוואן. ביומיים וחצי הראשונים הם נתקלו בבאש אפאראן בהתנגדות יעילה של המקומיים. ב-22 במאי טר-פוגוסיאן הכין לחיילי האויב מארב מוצלח בגשר על יד הכפר מיראק. בינתיים הגיע לאזור הכוח הצבאי הסדיר של דרו. אחד משלושת המרכיבים של המתקפה העות'מאנית, הרגימנט 3 של האוגדה הקווקזית 11 ירד מכיוון חמאמלו (ספיטאק של ימינו). בקניון באש-אפאראן, כשלוש שעות הליכה מירוואן, הוא פגש כוח ארמני נוסף של 1000 רובאים תחת פיקודו של מובסס סיליקיאן.
אחרי שלושה ימי קרבות קשים, ב-25 במאי יצאו הארמנים בפיקודו של דרו, ובתמיכת סיליקיאן, למתקפת-נגד. ב-29 במאי נסוגו העות'מאנים צפונה אל חמאמלו. החיילים הארמנים קיבלו סיוע חשוב גם מאנשי מיליציה של כורדים יזידים בפיקודו של ג'נגיר-אגא.
ענבל דרור
ענבל דרור (לשעבר ענבל קליין) (נולדה ב- 2 באפריל 1977) היא סופרת, עיתונאית, עורכת ומומחית מדיה חברתית ישראלית.
רקע.
דרור נולדה בהרצליה בשם ענבל ביטרמן, גדלה בבאר שבע והיא בוגרת תיכון התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות בירושלים.
קריירה.
בין השנים 2002 ל-2005 שימשה דרור כעורכת הראשית של אתר הירחון על השולחן וכעורכת וכותבת בגרסה המודפסת שלו.
במקביל לעבודתה בעל השולחן פרסמה דרור בין השנים 2002 ל-2004 טור שבועי בערוץ האוכל של האתר ynet תחת שם העט איילת בן יוסף. בטור פרסמה דרור בין השאר מתכונים שאוגדו בשנת 2007 לספר הבישול "גג חמישים שקל" שיצא בהוצאת ידיעות אחרונות.
ב-2004 החלה דרור לכתוב במגזין G של עיתון גלובס, וב-2006 הייתה מעורבת בהקמת מגזין המסעדנות Zed בו שימשה כעורכת ראשית, והמשיכה בתפקידה גם לאחר שהמגזין נמכר לקבוצת zap group ששינתה את שמו ל-Rest.
בין השנים 2007 ל-2010 ערכה דרור את מדור האוכל של שבועון Time Out תל אביב ובמקביל (2006 עד 2011) שימשה כמנהלת התוכן של אתר "בישולים" של חברת אסם.
בשנת 2010 הקימה דרור משרד יחסי ציבור בשם "קליין תקשורת", שהיה אחד ממשרדי יחסי הציבור הראשונים בישראל שהתמחו בפעילויות יחסי ציבור באמצעות שימוש במדיה החברתית באמצעות שיתוף פעולה עם בלוגרים. בשנת 2013 חברה דרור למיטל גלם-וולק והשתיים הקימו את "פטל תקשורת", משרד יחסי ציבור המתמחה בשימוש במדיה חברתית בתחום המזון.
בשנת 2017 נסגר משרד "פטל תקשורת" ודרור מונתה כמנהלת המדיה החברתית בקבוצת שסטוביץ.
חיים אישיים.
דרור מתגוררת בתל אביב ולה שתי בנות.
שרוד בראון
שרוד קמפבל בראון (באנגלית: Sherrod Campbell Brown; נולד ב-9 בנובמבר 1952) הוא פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, המכהן כסנאטור מטעם מדינת אוהיו, מאז ינואר 2007.
ביוגרפיה.
בראון נולד במנספילד, אוהיו, לאמילי לבית קמפבל ולד"ר צ'ארלס בראון, אשר היה רופא במקצועו. הוא נקרא על שם סבתו מצד אמו. הוא למד לתואר ראשון למחקרים רוסיים באוניברסיטת ייל בשנת 1974. לאחר מכן למדל תואר שני בממשל ציבורי וכן לתואר שני בחינוך באוניברסיטת המדינה של אוהיו, בשנים 1979–1981. עוד לפני כן נבחר לשרת בבית הנבחרים של מדינת אוהיו, מ-1974 ועד 1982. בשנתו האחרונה שם נבחר למזכיר המדינה של אוהיו, כשהביס את יריבו הרפובליקני. ב-1986 נבחר מחדש, אך ב-1990 הפסיד ליריבו הרפובליקני בוב טאפט.