בשעת לילה מצלצלת לפתע מונג-גוואנג (עוזרת הבית הקודמת) בדלת ומבקשת להיכנס כדי לקחת דבר-מה שהשאירה במרתף בגלל פיטוריה החפוזים. צ'אנג-סוק מאפשרת לה להיכנס, ובמהרה מתגלה שמונג-גוואנג יודעת על קיומו של מקלט סודי בבית, שבו היא מחביאה את בעלה, גיונג-סי. הוא מבוקש על ידי נושים אכזריים, ובמשך ארבע שנים שהה במקלט וקיבל אוכל מאשתו. מואנג-גוואנג מתחננת לפני צ'אנג-סוק שתאפשר לה להמשיך לטפל בבעלה לאחר פיטוריה, אבל האחרונה מתעקשת לדווח למשטרה על המסתור. בינתיים יורדים למקלט שאר בני המשפחה ותוך כדי כך מתגלה במקרה למואנג-גוואנג שהם בני משפחה אחת. כעת הכוח עובר לידיה, היא מצלמת אותם בטלפון הנייד ומאיימת לחשוף אותם. בין הצדדים מתפתח מאבק אלים, במהלכו מתקשרת גברת פארק לבית ומודיעה כי הפיקניק בוטל בגלל מבול ובני משפחת פארק ישובו לביתם בעוד דקות ספורות.
בני משפחת קים גוררים באלימות את עוזרת הבית לשעבר ובעלה אל המרתף ונועלים אותם. הם מנקים במהירות את הבית ומסתתרים בו כאשר משפחת פארק חוזרת הביתה. צ'אנג-סוק מגישה לגברת פארק אוכל, וזו מספרת לה על טראומת ילדות של בנה, שראה "רוח רפאים" עולה מהמרתף לפני כמה שנים ומאז פיתח חרדות. למעשה, הילד ראה את גיונג-סי, בעלה של עוזרת הבית אשר מתגורר במרתף בלי ידיעתם של בעלי הבית. שאר משפחת קים מסתתרים בסלון מתחת לשולחן ובאישון לילה הם בורחים מהבית בלי להיתפס.
שלושת בני משפחת קים הבורחים, האב ושני ילדיו, מגיעים לדירת המרתף שלהם, ומגלים שכל הבית הוצף בגשמים, וכך גם כל שכונת מגוריהם. למחרת, משפחת פארק מחליטה לערוך מסיבת יום הולדת גרנדיוזית לבנם הקטן בחצר הבית. כחלק מתפקידם השקרי, בני משפחת קים נאלצים לקחת חלק במסיבה, הילדים כמוזמנים וההורים כעובדים. קי-וו יורד למרתף עם אבן הנוף שלו. הוא מגלה את מונג-גוואנג, אשר מתה מפצעיה עוד קודם לכן. לפתע, גיונג-סי תוקף את קי-וו, ולאחר מרדף קצר הוא מטיח בראשו את אבן הנוף. כדי לנקום במשפחת קים על מות אשתו, עולה גיונג-סי אל החצר ומתפרץ אל מסיבת יום ההולדת של הילד פארק. הוא רוצח את קי-ג׳ונג לעיני הנוכחים, ולאחר מאבק, צ׳אנג-סוק דוקרת ומנטרלת אותו. ילד יום ההולדת של משפחת פארק נכנס להתקף חרדה בעקבות המאורעות. מר פארק דורש מקי-טאק לעזוב הכול ולהסיע אותם אל בית החולים. קי-טאק, אשר כואב את מותה של בתו, זורק לו את המפתחות לרכב, ואלו נופלים על יד גיונג-סי הפצוע. מר פארק מתכופף להרים את המפתחות וסותם את אפו בגלל הסירחון שעולה מהאיש הגוסס, תנועה שביצע בעבר בזלזול גם כלפי קי-טאק. מרוב זעם, קי-טאק דוקר את פארק למוות ונמלט מהזירה.
לאחר זמן מה מתעורר קי-וו מהתרדמת שבה היה שרוי בעקבות פציעת הראש, ומגלה כי אחותו נרצחה ואביו עבריין נמלט. הוא ואמו נשפטים על מעשי המרמה שלהם אך לא נשלחים לכלא. חייהם של השניים נעשים עתה קשים אף יותר משהיו. יום אחד עולה קי-וו לתצפית שמשקיפה על בית משפחת פארק, שנמכר כבר למשפחה חדשה. לפתע הוא מגלה בעזרת איתותי קוד מורס מהבית, שאביו גר במרתף הבית ומסתתר בו, ולמעשה החליף את גיונג-סי. קי-וו כותב לאביו מכתב ונשבע שיקדיש את חייו כדי לקנות את הבית ולשחרר אותו מהחיים שאליהם נקלע.
למרות חזונו ושאיפותיו של קי-וו, הסרט נגמר בסצנה דומה לסצנת הפתיחה, שבה יושב הנער בדירת המרתף המוזנחת של משפחת קים.
שחקנים ודמויות.
יונג ג'י - בתפקיד דה -היי (האחות)
לי ג'יונג און בתפקיד מון גוואנג (העוזרת המפוטרת)
צ'ו יאו ג'יונג בתפקיד יאון קיו (בעלת הוילה)
פארק סו דאם בתפקיד קי ג'יונג
ג'אנג היי ג'ין בתפקיד צ'ונג סוק (אם ה"פרזיטים")
פארק סו ג'ון בתפקיד מין ( חבר משפחה)
ג'יונג היון ג'ון בתפקיד דה סונג
צ'וי הו שיק בתפקיד קי וו (האח)
קינג הו סונג בתפקיד קים קי טק (אב ה"פרזיטים")
קישורים חיצוניים.
ביקורות
מסיבת משחק (BDSM)
מסיבת משחק הוא אירוע חברתי מתחום ה-BDSM והפטישיזם, שהמשתתפים בו עוסקים בפעילויות שליטה ופטישיזם, באופן כללי או בפעילות מסוימת, במתחם המיוחד לכך הקרוי מועדון פטיש, כאשר משתתפי המסיבה הם אנשים בעלי נטיות דומות, המתכנסים במועדון לשם מימוש נטייתם.
במסיבות משחק המתרכזות ביחסי שליטה, המארגנים לעיתים קרובות יספקו מכשירי BDSM מקצועיים כגון מכשירי קשירה למיניהם שנועדו לכבול ולאזוק את הנשלטים, בעוד משתתפי ומשתתפות המסיבה בדרך כלל מביאים עימם את האביזרים בעצמם, כגון שוטים, מקלות להלקאה, מחסומי פה ועוד. במסיבות משחק המתרכזות בפטיש מסוים, כגון פוט פטיש, המארגנים יספקו ספות, תכשירי ניקוי כפות רגליים ומגבונים, וכן ישכרו את הנשים לצורך הפעילות.
בדרך כלל מוצב במועדון בר או דוכן המספק שתייה ומקום לשיחות חברתיות בין משתתפי המסיבה, וכן קיים בדרך כלל חדר או פינה להחלפת בגדים (כגון בגדי פטיש) לצד האולם מרכזי לפעילויות הבדס"מ והפטיש. כמו כן, בדרך כלל מסתובבים במועדון מפקחים, המשגיחים שחוקי המסיבה נאכפים, כגון כללי בטיחות או חוקי פרטיות המשתתפים ועוד.
ברוב מסיבות המשחק לא קיימת חובה על הנוכחים להשתתף בפעילות אקטיבית של המסיבה, ואפשרי מבחינת המעוניינים בכך להיות מציצנים בלבד. עם זאת, לא מקובל לגעת באנשים, בציוד BDSM או באביזרים ללא אישור והסכמה של בעליהם, וכמו כן לא מקובל להפריע במהלך הסשנים בכל דרך שהיא.
מסיבת משחק יכולה להיות מקום בטוח עבור סשנים ומפגשי פטיש או BDSM ראשוניים עבור האדם המעוניין בהם. לעיתים קרובות קיימת ביד המארגנים רשימה שחורה של אנשים שבעבר עברו על כללי המסיבות, והם אינם מורשים להיכנס לאירועים מעין אלו, כך שהמשתתפים יכולים לדעת שהם בחברה בטוחה ושפרטיותם תישמר.
בחלק מהמסיבות ישנה הזמנה פתוחה עבור כלל הציבור (בהזמנה מראש), בעוד במסיבות אחרות האירוע מיועד עבור חברי מועדון בלבד, או עבור אנשים המוכרים למארגנים. ייתכנו גם קודי לבוש מסוימים (כגון איסור על בגדי רחוב), או מגבלות של כניסה בזוגות בלבד (שולטת ונשלט וכו') או איסור על גברים להסתובב ללא קולרים ועוד. חלק מהמסיבות גובים תשלום בכניסה למועדון, בעוד במקומות אחרים חוקי האזור אוסרים לגבות תשלום כניסה אך גובים תשלום מראש (עד לתאריך מוגדר כלשהו).
כמות וסוג המגע המיני המותר בין המשתתפים משתנה ממסיבה למסיבה ומעיר לעיר, בהתאם לחוקי המדינה המקומיים הנוגעים למיניות, ובהתאם לתקנות המסיבה, כגון תקנות לבוש ועירום ציבורי. במדינות שבהם הזנות מותרת ייתכן ויתאפשר לבצע אף יחסי מין בין המשתתפים, בעוד במסיבות אחרות תיאסר אפילו הסרת בגדים אף ללא מגע מיני. בשנת 2000 פלשה המשטרה למסיבת משחק בעיר אטלבורו שבמסצ'וסטס, ארצות הברית, לאחר שהגיעו אליהם דיווחים על הפרות סדר לכאורה של תקיפה ומוסר ציבורי.
יחסי אורוגוואי–שווייץ
יחסי אורוגוואי–שווייץ הם יחסי החוץ בין אורוגוואי לשווייץ. שתי המדינות חולקות היסטוריה ארוכה של יחסים כלכליים הדדיים, והם כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1828. אורוגוואי הפכה ליעד פופולרי עבור מהגרי שווייץ החל משנות ה-60 של המאה ה-19. במאה ה-20 אורוגוואי ראתה את שווייץ כמודל לממשל, אולם קשרים היסטוריים ותרבותיים החלו כבר במאה ה-19. 956 אנשים עם דרכונים שווייצרים התגוררו באורוגוואי בשנת 2008. אורוגוואי תוארה כ"שווייץ של אמריקה" בכתבה של הניו יורק טיימס משנת 1951 בזכות הפופולריות שלה כבירת המקלט לאוכלוסייה שנמלטה מאירופה באותה תקופה ואימוצם של חוקי בנקאות בהשראת שווייץ. תומאס ג'יי נייט כתב גם כי "אורוגוואי הייתה במשך רוב ההיסטוריה שלה 'שווייץ' של דרום אמריקה."
היסטוריה.
בשנת 1860 רכש בנק זיגריסט ואנד פנדר מבזל אדמות חקלאיות באורוגוואי. לא עבר זמן רב ואזרחי שווייץ הראשונים עברו לאורוגוואי במטרה לעבד את האדמה כחקלאים, שם הקימו את המושבה נואבה הלבציה סביב 1862. בשנת 1931 קראה אורוגוואי למערכת פרלמנטרית בסגנון שווייצרי.
בשתי מלחמות העולם, שווייץ פעלה כמתווכת בין אורוגוואי לגרמניה. סמוך לסיום מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1918, ובעקבות אירוע בו צוללת גרמנית השתלטה על משלחת שנשלחה על ידי אורוגוואי לצרפת, "אורוגוואי גרמה לשאלת גרמניה דרך שווייץ, האם גרמניה הבינה שקיימת מצב מלחמה בין שתי המדינות." שוב, במהלך מלחמת העולם השנייה, שווייץ, ככוח המגן, ייצגה את אורוגוואי בגרמניה, איטליה, הונגריה וצרפת.
לשכת המסחר השווייצרית נמצאת באורוגוואי מאז 1944. לאחר מלחמת קוריאה אימצה אורוגוואי חוקי בנקאות בסגנון שווייצרי והפכה ל"שווייץ של אמריקה".
הייצוא השווייצרי לאורוגוואי בשנת 2008 היה 127.6 מיליון פרנק שווייצרי, והיבוא השווייצרי בשנת 2008 עמד על 66 מיליון פרנק שווייצרי.
קרחון נמסיס
קרחון נמסיס (באנגלית: Nemesis Glacier) הוא קרחון גדול הזורם לכיוון צפון מזרח דרך מרכז רכס אראמיס, בהרי הנסיך צ'ארלס, שבאנטארקטיקה.
היסטוריה.
גילוי הקרחון.
הקרחון התגלה בינואר 1957 על ידי המשלחת הדרומית של משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, בפיקודו של וו. ג'י. בושר (W.G. Bewsher).
מקור השם.
בשל הקושי הרב לחצות את הקרחון - בושר קרא לקרחון בשם "נמסיס" - אלת הנקם והשילם במיתולוגיה היוונית.
לקריאה נוספת.
• James P. Minard, Glaciology and Glacial Geology of Antarctica, P 19
• Johanna Laybourn-Parry, Jemma Wadham, Antarctic Lakes
• BERND WAGNER, NADJA HULTZSCH, MARTIN MELLES, and DAMIAN B. GORE, Indications of Holocene sea-level rise in Beaver Lake, East Antarctica, Antarctic Science 19 (1), 125–128 (2007) https://doi.org/10.1017/S095410200700017X