בלום נפגש עם "קונטרול" ועוזרו ג'ורג' סמיילי (רופרט דייוויס) ושם נמסר לו כי למעשה ישמש מרגל כפול שמטרתו להפליל את הנס פטר מונדט (פטר ואן אייק) דרך סגנו היהודי פידלר (אוסקר ורנר). לימאס טס להולנד ושם נחקר על ידי סוכן נוסף בשם פיטרס (סם וונמייקר) שמחליט שיש לו עדות נגד מונדט ועובר איתו למזרח גרמניה. לימאס נפגש עם פידלר וזה משתכנע שמונדט הוא סוכן כפול. בינתיים אוסר מונדט את לימאס אך המצב מתהפך כשפידלר מזמן בית משפט פנימי נגד מונדט באשמה של סוכן כפול.
סמיילי משכנע את נאן לטוס למזרח ברלין במימון המפלגה במסגרת חילופי תרבויות. היא מובאת למשפט ובעדותה היא נשברת ומודה כי נסיעתה מומנה על ידי רשת הריגול הבריטי. לאחר עדותה נשבר לימאס ומודה כי מטרת שליחותו היא להפליל את מונדט. מונדט משתחרר ופידלר נאסר.
לימאס שומע בתאו כי מפתח הדלת מסתובב הוא פותח את הדלת ופוגש בחוץ את מונדט שמתוודה לפני כי הוא סוכן בריטי וכל מטרת המבצע בו נלכד לימאס הייתה לטהר אותו ולסלק את פידלר.
למקום מובאת נאן ומונדט מספק להם מכונית. הם מוסעים לכיוון חומת ברלין שם מחכה להם איש של מונדט המדריך אותם איך להגיע לחומה ולעלות עליה. מצד שני מחכה להם סמיילי. לימאס לא יודע שמונדט ירצה לחסל אותם. לימאס מטפס על החומה ומושך את נאן. המלווה יורה קודם בה והיא צונחת. לימאס נמצא בראש החומה וסמיילי מפציר בו לרדת לצד המערבי אך לימאס חוזר לנאן ונורה גם הוא.
פרסים.
ריצ'רד ברטון היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר.
ריצ'רד ברטון זכה לפרס באפטא לשחקן הבריטי הטוב ביותר בתפקיד ראשי, אוסקר ורנר היה מועמד לפרס באפט"א לשחקן הזר הטוב ביותר. כן זכה הסרט לפרס באפט"א על העיצוב האמנותי, הצילום והבימוי.
החלוצים (סרט, 2018)
החלוצים (ברוסית: Первые) הוא סרט דרמה והרפתקאות רוסי בבימויו של דמיטרי סובורוב.
הקרנת הבכורה של הסרט ברוסיה התקיימה ב-7 ביוני 2018.
עלילה.
הסרט מגולל את מערכת היחסים וגבורתם של בני הזוג וסילי וטטיאנה פרונצ'ישצ'ב — חוקרי קוטב בחוג הארקטי שנשלחו כחלק ממשלחת מחקר אל הצפון הקפוא בתקופת מסעות המחקר במאה ה-18.
הפקה.
פיתוח.
הסרט מבוסס על המחזה "הכוכבים של מריה", שהוצג ביאקוטסק על בסיס עבודתו של ולדימיר פיודורוב.
במיוחד עבור הסרט במספנת "וריאג" שבפטרוזבודסק, נבנה עותק של אוניית המפרשים "יאקוטסק" (Якуцкъ) ששימשה בפועל את המשלחת הגדולה לצפון, 20 מטר אורכה, 5 רוחבה וכ-20 טון עומק דחיקה.
צילומים.
הצילומים התקיימו בערים סנט פטרסבורג, מוסקבה, יאקוצק, פטרוזבודסק ובסורטאוולה שעל האי ריקלנאסאארי (Riekkalansaari).
הסרט הופק בסיוע שלל אולפני סרטים כ"קארו הפקות", "סאחה פילם", "לנפילם" ובהפצת רשת "קארו". התסריט נבחר על ידי ועדת מומחים וקיבל מענק ממשרד התרבות של הפדרציה הרוסית. במימון ההפקה הייתה מעורבת גם החברה הגאוגרפית הרוסית וממשלת יקוטיה. הפרויקט נתמך על ידי השלטונות וראש הרפובליקה יגור בוריסוב.
הארמייה ה-46 (ברית המועצות)
הארמייה ה-46 (ברוסית: армия я-46) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
היחידה הוקמה באוגוסט 1941 לפי פקודת מפקד מחוז צבאי "עבר הקווקז" על בסיס היחידות שהיו במחוז. מטרת הארמייה הייתה שמירת הגבול עם טורקיה. ביולי 1942 הארמייה ה-46 השתלבה בקרב על קווקז. לאחר ההצבא האדום עברה למתקפה, יחידות הארמייה השתתפו בשחרור מייקופ וקרסנודר.
במהלך שנת 1943 יחידות הארמייה ה-46 לחמו במרחב דונבס ובהמשך עברו לגדה המערבית של הדנייפר. הם השתתפו בשחרור ערי אוקראינה הסובייטית ובסוף 1944 השתתפו במבצע יאשי-קישינב. בהמשך הם נכנסו לשטח רומניה, בולגריה והונגריה. מסוף 1944 הם השתתפו במצור בודפשט. באביב 1945 הארמייה ה-46 השתתפה במתקפת וינה ולאחר מכך בקרב על פראג.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה יחידות הארמייה ה-46 הועברו למרחב אודסה וארמייה פורקה בספטמבר 1945.
משרד התרבות של הפדרציה הרוסית
אטוסה
אטוסה (בפרסית: Utauθa ביוונית עתיקה: Ἄτοσσα, נולדה בסביבות 550 לפנה"ס - 475 לפנה"ס) הייתה מלכה של הממלכה האחמנית, בתו של כורש הגדול, אחות-אשתו של המלך הפרסי כנבוזי השני ואשתו של דריווש הראשון.
פירוש השם אטוסה (Atossa) הוא "בעלת הירכיים הנאות" ויש המפרשים "בעלת התחבולות" (ביוונית Ἄτοσσα ובפרסית עתיקה השם הוא "Utauθa") שמה באווסטית הוא Hutaosā.
ביוגרפיה.
אטוסה נולדה בסביבות 550-545 לפנה"ס בפסארגאדה. היא הייתה בתם הבכורה של כורש הגדול וקאסנדנה (Cassandane).
לפי ההיסטוריון היווני הרודוטוס, אחיה, כנבוזי השני התחתן עימה לאחר המלכתו ב-530 לפנה"ס. החתונה בין אח ואחות לא היה נהוג באותה תקופה וכנבוזי השני שכנע את כל השופטים לתת תוקף משפטי לנישואין שלהם.
כאשר כנבוזי השני יצא למצרים בסביבות מרץ 522 לפנה"ס, שלטונו נתפס על ידי אחיו ברדיה או, לפי גרסה אחרת, אמגוש (כהן בדת זרתוסטרה) הנקרא גאומתה, שהתחזה לברדיה לאחר שנרצח. ברדיה (או המתחזה) התחתן עימה כדי לבסס את דרישתו לשלטון.
כאשר דריווש הראשון ביצע הפיכה והשתלט על השלטון ב-522 לפנה"ס, הוא התחתן עם אטוסה, אחותה ארטיסונה (Artystone) ואחייניתה פארמיס (Parmys, בתו של ברדיה). דריווש התחתן עימן אף על פי שהיו לו כבר אישה וילדים כדי לאשש את קביעתו לשלטון.
לדריווש הראשון ואטוסה היו ארבעה ילדים: חשיארש הראשון (519 לפנה"ס - 465 לפנה"ס), החאמניש , שהיה מושל מצרים, מאסישתה , שהיה מושל באקטריה (520-486 לפנה"ס), ווישתאספ.
מסופר, כי לאטוסה הייתה השפעה רבה ותפקיד חשוב במשפחת המלוכה, מעצם היותה בתו של כורש ואשתו של דריווש. ההיסטוריון היווני הרודוטוס מספר בספרו "היסטוריות" מציג אותה כאישה חזקה, אשר השפיעה על החלטות שלטוניות. לפי אחד מהסיפורים של הרודוטוס, היא השפיעה על דריווש לפלוש ליוון כיוון שרצתה משרתים יוונים. היא הייתה משמעותית בהבטחת שלטונו של חשיארש, בנה הבכור, כיורש לדריווש, אף על פי שלא היה הבן הבכור שלו, כיוון שהיה הילד הראשון שנולד לאחר שדריווש הפך למלך והוא משושלת כורש והבן של אטוסה. היא האישה השנייה בהיסטוריה שיש לה תואר "גברת" (Lady), שהיה תואר דתי-שלטוני.
היו לה הרבה משרתים (חלקם יוונים), ומסופר, כי הרופא היווני , היה מחביביה. ההיסטוריון היווני הרודוטוס מספר בספרו "היסטוריות" מספר כי אטוסה הייתה מוטרדת על ידי דימום וגוש בחזה שלה. הרופא שלה, דמוסדס, שכנע אותה לטפל ולהסיר את הגידול, במקרה הראשון המתועד של אבחון טיפול במסטיטיס. כתוצאה מהטיפול, אטוסה העניקה לדמוסדס את חירותו ואיפשרה לו לחזור לבקר ביוון.
אטוסה חיה כנראה עד גיל מתקדם, הרודוטוס מוסר כי היא חיה עד לפלישה של חשיארש ליוון, כך שאם שמעה על מפלתו של בנה בקרב בסביבות 467 לפנה"ס, הרי שהיא חיה עד גיל 70 לפחות. עם זאת, הטענה ששמה אינו מוזכר בטבליות שהתגלו בפרספוליס , מעלה תהייה אם היא נפטרה לפני 515 לפנה"ס, שזה התאריך הקדום ביותר של הטבליות.
אזכורים בתרבות.
אייסכילוס כללה אותה בתור דמות מרכזית שלו טרגדיה "הפרסים". אטוסה היא אחת מהדמויות הראשיות ברומן של גור וידאל "הבריאה".
בספר "הקיסר של כל המחלות: ההיסטוריה של הסרטן", אותו כתב סידהרתא מוקרג'י ועליו זכה בפרס פוליצר הוא מספר על ההיסטוריה של גילוי הסרטן ואזכורו המוקדם אצל אטוסה. בספר מוקרג'י מדמיין את אטוסה נוסעת בזמן, נתקלת במקרים שונים של אבחנות וטיפולים בסרטן השד. אטוסה הופכת לסמל של חולי סרטן לאורך ההיסטוריה.
האסטרואיד שהתגלה על ידי מקס וולף ב-1915, נקרא על שמה
הילה אסנת מארק
הילה אוסנת מארק
אסנת מרק
אוסנת מרק
משאל העם לעצמאות קלדוניה החדשה (2018)
משאל העם לעצמאות קלדוניה מצרפת נערך ב-4 בנובמבר 2018. במשאל העם הצביעו 56.40% בעד הישארות תחת השלטון הצרפתי ו-43% בעד היפרדות והפיכת קלדוניה החדשה למדינה עצמאית. במשאל העם הצביעו 81% מהאוכלוסייה המונה 174,995 בעלי זכות הצבעה.
טרם ההצבעה הודיעו השלטון המרכזי בצרפת כי הם יכירו ויצייתו לתוצאות המשאל. למרות התוצאות, הנושא הובא להצבעה נוספת ב-2020, וישנה אפשרות להצבעה שלישית ב-2022, אם תאושר בקונגרס.
רקע.
קלדוניה החדשה סופחה לצרפת ב-1853, כאשר אירופאים ופולינזאים החלו להתיישב שם והפכו את שבטי הקנאק, ילידי המקום, למיעוט. הארכיפלג הפך למושבת עונשין בין 1864 ל-1897 והקנאקים לא נכללו בעבודות הציבוריות והתעשייתיות של השלטון הצרפתי. בין 1976 ל-1988 אירעו סכסוכים בין ממשלת צרפת וקבוצות בדלנים וחלקם הגיעו לרמת אלימות והפרות סדר קשות, כשאחת הסיבות העיקריות היא חוסר השוויון בחלוקת העושר בין המתיישבים והילידים, כשאלו טוענים לכך שעיקר הרווח יוצא החוצה מקלדוניה.
ב-1987 נערך משאל העם הראשון בעד עצמאות, אך רק 1.7% הצביעו בעד (842 אנשים), בין היתר כיוון שקבוצות הבדלנים המרכזיות החרימו את משאל העם. בעקבות זאת נחתמו הסכמי מטיניון בין הבדלנים לצרפת, ואלו הבטיחו עשור של יציבות. ב-1998 נתנה צרפת הבטחה לקלדוניה החדשה על תחילתה של הכנת התשתית לעצמאות תוך העברת סמכויות בצורה איטית ותוך כדי הדרכה לממשל הקלדוני, כאשר ב-2018 ייערך בשנית משאל עם לעצמאות. ב-2017 נקבע התאריך למשאל העם - 4 בנובמבר 2018.
משאל העם.
שאלת המשאל
בתרגום לעברית: "האם אתה רוצה שקלדוניה החדשה תשיג ריבונות מלאה ותהפוך לעצמאית?"
נשיא צרפת עמנואל מקרון, שערך ביקור באי במאי 2018, ציין לאחר המשאל כי התוצאות הראו "אמון ברפובליקה הצרפתית".