בשנת 1977 התגייס לצה"ל ושובץ בחטיבת גולני. שירת בגדוד 13 (גדעון) של החטיבה, עבר מסלול הכשרה כלוחם, וקורס מ"כים חי"ר. בהמשך עבר קורס קציני תחזוקה. בתום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד פלוגת מפקדה גדודית וכקצין הלוגיסטיקה של חטיבת גולני. לאחר מכן שירת כקצין לוגיסטיקה באוגדת שריון וכקצין הלוגיסטיקה של עוצבת הגליל. בהמשך שימש קצין לוגיסטיקה של פיקוד הצפון, כראש מחלקת לוגיסטיקה בצה"ל ובשנים 2007–2011 שימש ראש חטיבת הלוגיסטיקה באט"ל. בתפקידו הבא שימש ראש מנהלת המעבר של צה"ל לנגב.
עם סיום שירותו בצה"ל החל לכהן, באוקטובר 2015, כמנכ"ל חברת נתיבי ישראל.
פרץ הוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה ותואר שני במינהל ציבורי. נשוי לתרצה, ששירתה כקב"נית והוסמכה כעורכת דין, ואב לארבעה, מתגורר במושב דוב"ב.
אקטפק
רקוויאם (קארל ג'נקינס)
הרקוויאם של ג'נקינס היא יצירה פרי עטו של המלחין הוולשי קארל ג'נקינס, המתבססת על מילות הרקוויאם הקתולי. היצירה בוצעה לראשונה בשנת 2005 ויצאה באלבום "Requiem" מאותה השנה, יחד עם יצירה נוספת: "In These Stones Horizons Sing".
הרקוויאם.
הרקוויאם של ג'נקינס הולחן בשנת 2005, הוא בעיקרו מבוסס על הטקסט המסורתי של הרקוויאם, בהשמטת חלקים. בנוסף, שילב ג'נקינס ברקוויאם שירי האיקו יפניים העוסקים באבל. הרקוויאם הולחן למקהלה, תזמורת מלאה הכוללת גם כלים יפניים מסורתיים, לרבות שאקוהאצ'י סולן, ובנוסף סולנית סופרן ונער סולן (בפאי ישו).
היצירה בוצעה לראשונה בקתדרלת סאת'ק בביצוע התזמורת הפילהרמונית של קזחסטן המערבית, בניצוחו של המלחין, בשנת 2005.
האלבום.
היצירה הוכנסה לאלבום שיצא באותה השנה, והיא מהווה את עיקרו של האלבום. באלבום יש גם יצירה נוספת: "In These Stones Horizons Sing". האלבום יצא בהוצאת EMI Classics.
In These Stones Horizons Sing.
היצירה: "In These Stones Horizons Sing" (באבנים אלו אופקים שרים), היא יצירה שהולחנה על ידי ג'נקינס בשנת 2004 לפתיחת מרכז המילניום בווילס ובוצעה לראשונה ב-29 בנובמבר באותה שנה. היצירה כוללת מילים בוולשית ובאנגלית ומחולקת לארבעה חלקים קצרים יחסית. ביצוע ממוצע של היצירה לוקח 10-15 דקות.
רשימת שירי האלבום.
Requiem
In These Stones Horizons Sing
בן נוויס
בן נוויס (באנגלית: Ben Nevis, מגאלית סקוטית: Beinn Nibheis), הוא ההר הגבוה ביותר בבריטניה וכן ההר הגבוה ביותר בתחומי האיים הבריטיים. גובהו: 1,344 מטר מעל פני הים. ההר ממוקם בסמוך לפורט ויליאם, במערב אזור ההיילנדס שבסקוטלנד. בן נוויס מהווה אתר פופולרי לטיפוס הרים ולסוגי ספורט אתגריים נוספים, כגון טיפוס וגלישת מצוקים, ועל פי האומדן כ-100,000 איש מעפילים עליו מדי שנה, לרוב מכיוון גלן נוויס.
הטיפוס על בן נוויס, מאז נכבשה פסגתו בסוף המאה ה-18, היה ועודנו מסוכן, בשל מבנהו הטופוגרפי ומזג האוויר הקשה השורר בו, כאשר ערפל עשוי להסתיר את הסביבה ושלג מכסה את השבילים לעיתים קרובות. מדי שנה מחולצים כמה עשרות מטפסי הרים ומצוקים, ואחרים מקפחים את חייהם.
פירוש המילה Beinn הוא 'הר' ולגבי Nibheis, הדעות חלוקות בין 'מזיק', 'ארסי', 'שמיימי' ו'מעונן'.
הר אחר בשם בן נוויס, הקרוי על שם ההר הסקוטי, נמצא בסבאלברד וגובהו 922 מטר.
גאוגרפיה וגאולוגיה.
ההר בן נוויס, יחד עם שכנו מצפון מזרח קארן מור דרג (Càrn Mòr Dearg) והרים נוספים, יוצרים יחד את מסיב נוויס. מורדותיו הדרומי והמערבי יורדים בתלילות - 1,200 מטר לאורך שני קילומטרים - כלפי גלן נוויס, ובכך מהווים את מדרון ההר הארוך והתלול ביותר בבריטניה. כלפי צפון, מפנה ההר צוק הצונח כ-600 מטר לעבר העמק הסמוך, כדי ליצור מעין אמפיתיאטרון טבעי. בנוסף לפסגתו הגבוהה, יש להר שתי פסגות נוספות: האחת, 1,221 מטר, בצפון מערב, והשנייה, 1,020 מטר בדרום מערב. כפי שמעידים סלעי גרניט ובזלת בסמוך לפסגתו, בן נוויס הוא שריד להר געש מתור (זמן) דבון אשר קרס אל תוך עצמו.
אקלים.
על פסגת ההר ניתן למצוא שלג לאורך כמעט כל השנה, בעיקר בחלקה הפונה צפונה. מזג האוויר על הפסגה קר ומעונן לעיתים קרובות, כאשר השמש זורחת בה רק 746 שעות (מעט יותר מחודש) בשנה, במצטבר, בממוצע שנתי. ערפל מכסה את הפסגה 80% מהזמן בין נובמבר לינואר ו-55% מהזמן במאי וביוני. כמו כן מרובות בה הסופות, ומהירות הרוח החזקה ביותר שנרשמה הייתה 165 קמ"ש. הטמפרטורה השנתית הממוצעת בפסגה היא 0.5°C-, ובחורף הטמפרטורה הממוצעת היא 5°C-. במקום יורדים 4,350 מ"מ של משקעים, בעיקר בחורף, יותר מכפול בהשוואה לפורט ויליאם הסמוכה (2,050 מילימטר).
היסטוריה.
העפלות ראשונות והכרה בבכורה.
ההעפלה הרשומה הראשונה לפסגת ההר נערכה על ידי ג'יימס רוברטסון (Robertson), בוטניקאי מאדינבורו, ב-17 באוגוסט 1771. בשנת 1774 העפיל על ההר ג'ון ויליאמס (Williams), הראשון אשר כתב על המבנה הגאולוגי של ההר. המשורר ג'ון קיטס העפיל על ההר ב-1818 והשווה את החוויה ל"עשר פעמים קתדרלת סנט פול, ללא הנוחות של המדרגות". ההעפלה על ההר הפכה נפוצה יותר במשך הזמן שחלף, ובשנה שאחריה כבר כתב הסקוטי ויליאם מגיליווריי (McGillivray), לימים חוקר טבע ידוע, כי העפיל רק כדי למצוא על הפסגה שברי זכוכית, עצמות תרנגולת, פיסות שעם וניירות ... בשנת 1847, עם שיפור הדיוק במדידות, ההר קיבל הכרה רשמית כגבוה ביותר באיים הבריטיים, כאשר מתחרהו עד אז היה ההר בן מקדואי (Ben Macdui או Macdhui), אף הוא בסקוטלנד, שגובהו 1,309 מטר.
המצפה והשביל.
בשנת 1883 נבנה מצפה על הפסגה, ולצורך כך נסלל גם שביל המתאים לסוסי פוני. המצפה היה מאויש במשך 21 שנה, ובין היתר, סיפק נתונים מטאורולוגיים שוטפים. עם סלילת השביל הפכה ההעפלה על ההר פופולרית יותר, והפופולריות גברה עם חיבור פורט ויליאם לרשת הרכבות ב-1894. בספטמבר אותה שנה שהה צ'ארלס וילסון (פיזיקאי) כממלא מקום לשבועיים לאחד העובדים הקבועים. תצפיותיו על ההר אודות השתברות קרני השמש בעננים היוו השראה להמצאת תא ערפל, עליה זכה בפרס נובל ב-1927. ב-1904 המצפה נסגר בשל בעיות תקציב, ונותר במקום רק מחסה לעת חירום עבור מטיילים שנלכדו במזג אוויר קשה. בכל זאת, עד ימינו, התצפיות שנרשמו בתקופת הפעילות של המצפה מהוות מאגר מידע מטאורולוגי רב ערך.
מרוץ בן נוויס.
ב-27 בספטמבר 1895 נרשמה לראשונה העפלה כנגד השעון, וב-3 ביוני 1898 נערכה התחרות הראשונה, אליה התייצבו עשרה משתתפים. ב-1937 התחרות לבשה את הצורה הקיימת בימינו: מרוץ בן נוויס (Ben Nevis Race) נערך כל שנה בשבת הראשונה בספטמבר, בהשתתפות של עד 500 מתחרים, כולם מנוסים ומצוידים כיאות. אורכו 14 ק"מ תוך עלייה של 1,340 מטר. נקודת ההתחלה, שהיא גם נקודת הסיום, נמצאת בפורט ויליאם. השיא לגברים, נכון ל-2010, המוחזק על ידי קני סטיוארט (Stuart), הוא שעה, 25 דקות ו-34 שניות. השיא המקביל לנשים, המוחזק על ידי פולין האוורת' (Haworth), הוא שעה, 43 דקות ו-25 שניות.
אורלנדו דוקה
אורלנדו דוקה (בספרדית: Orlando Duque, נולד ב-10 בספטמבר 1974) הוא קופץ למים מגובה רב קולומביאני. הוא אלוף העולם הראשון ממקפצה של-27 מטר (ברצלונה 2013).
ביוגרפיה.
דוקה נולד בסנטיאגו דה קאלי.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 זכה דוקה במדליית זהב, בתחרות הראשונה בתולדות אליפויות העולם ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 590.20 נקודות, לפני גארי האנט מבריטניה (589.30 נקודות) ויונתן פארדס ממקסיקו (578.35 נקודות).
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 סיים דוקה במקום שישי, בתחרות ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 571.55 נקודות.
טסה פיק-ג'ונס
טסה פיק-ג'ונס (באנגלית: Tessa Peake-Jones; נולדה ב-9 במאי 1957) היא שחקנית אנגלייה. היא מוכרת בתפקידה כראקל בסיטקום של ה-BBC "על שוטים ואנשים" שבו השתתפה החל מדצמבר 1988 ועד לסיום הסדרה בשנת 2003.
ביוגרפיה.
פיק-ג'ונס נולדה בהאמרסמית', לונדון. למדה בבית הספר "קנמור פארק" ברובע הארו, ובבית הספר "Downer Grammar School". אחר כך למדה בבית הספר למשחק "Central School of Speech and Drama".
פיק-ג'ונס ידועה בעיקר בזכות משחקה בתפקיד ראקל טרנר, חברתו של הדמות הראשית, דרק "דל-בוי" טרוטר, בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "על שוטים ואנשים". ב-1999 כיכבה בסדרה "Births, Marriages, and Deaths". הופעות נוספות שלה בטלוויזיה הן בסדרה "גאווה ודעה קדומה" משנת 1980 בתפקיד מרי בנט, ב-"The Demon Headmaster" המבוססת על סדרת ספרי ילדים, "רציחות במידסומר", "חדר מיון", "הולבי סיטי", "The Bill", הסיטקום "Up the Garden Path" וכן ב-"So Haunt Me". ב-1982 השתתפה בעיבוד של ה-BBC לספרה של אייריס מרדוק "הפעמון".
בשנים 2009 ו-2011 הופיעה פיק-ג'ונס בתפקיד סו בונד באופרת הסבון "דוקטורס". ב-2013 השתתפה בספיישל חג המולד של "דוקטור הו" בפרק "זמנו של הדוקטור" וגילמה דמות בשם מרתה.
במרץ 2008 הייתה חלק מצוות השחקנים שהופיעו בדרמה "פופי שייקספיר" של ערוץ 4 הבריטי. הסרט מתרחש בבית חולים פסיכיאטרי, ובתוכנית כיכבו נעמי האריס ואנה מקסוול מרטין.
חיים אישיים.
בן הזוג של פיק-ג'ונס היה השחקן דאגלס הודג', ששיחק לצידה בפרק "גיבורים ונבלים" של הסדרה "על שוטים ואנשים". לשנים נולדו שני ילדים, הבת מולי נולדה ב-1991, והבן נולד בשנת 2000. בני הזוג נפרדו בשנת 2013 אחרי 27 שנים יחד.
טסה פיק ג'ונס
נטליה מולצ'נובה