ארז אדום מערבי הוא בין העצים הנפוצים ביותר באזור הפסיפיק נורת' וסט, מאלסקה עד צפון קליפורניה, שבהם הוא גדל בחברת אשוח דאגלס, אשוחית סיטקה וצוגה מערבית. מזרחית משם הוא התפשט לאיידהו ומונטנה. הוא מצוי מגובה פני הים ועד למקסימום גובה של 2,290 מטרים בקרייטר לייק באורגון. הוא גדל ביערות עבותים, על מורדות ההרים, על גדות הנהר ובביצות. העץ סובל צל ומסוגל להתרבות גם כשהוא שרוי רוב הזמן בצל.
העץ נשתל בהצלחה במקומות אחרים שבהם האקלים ממוזג, כולל בריטניה ומערב אירופה, אוסטרליה (לפחות צפונה עד סידני), ניו זילנד, מזרח ארצות הברית ובמקומות הגבוהים בהוואי.
טקסונומיה ושמות העץ.
השם המדעי של העץ הוא "Thuja plicata", כשהעץ הוא אחד משני המינים השייכים לסוג תויה ("Thuja") הגדלים באמריקה הצפונית, המין השני הוא תויה מערבית ("Thuja occidentalis"). השם של המין - פליקטה ("plicata") נגזר מהמילה בלטינית plicāre שפירושה בצורת צמה, תוך התייחסות לעלים הקטנים של העץ.
השם "תויה ענקית" מייצג את הסוג ואת העובדה כי זו התויה הגדולה ביותר, וזה אחד משמות העץ בספרדית (tuya gigante) ובצרפתית (Thuya géant). השם "ארז אדום מערבי" הוא תרגום של השם הנפוץ באנגלית "western redcedar". שם זה נכתב לעיתים גם עם מקף כ"western red-cedar" על מנת לציין שהעץ איננו ארז אמיתי (הסוג "Cedrus"), אף כי יש מקורות שכותבים את שמו כ-"western red cedar". שם נוסף מקובל בארצות הברית הוא "Giant arborvitae", כאשר מקור המילה Arborvitae היא בלטינית "עץ החיים", כלומר "עץ החיים הענק". זהו גם שם העץ בגרמנית (Riesen-Lebensbaum). בדרך מקרה האינדיאנים של מערב ארצות הברית מכנים את העץ "יוצר החיים הארוכים".
עצים בולטים.
העץ הגדול ביותר שעדיין חי הוא ענק צ'יוואט (Cheewhat Giant) בשמורת הפארק הלאומי שולי הפסיפי (Pacific Rim National Park Reserve) באי ונקובר כשהנפח שלו הוא 449 מטרים מעוקבים. העץ החי הגבוה ביותר הידוע הוא עץ וילאבי קריק (Willaby Creek Tree) דרומית לאגם קווינולט (Lake Quinault) בגובה 59 מטרים.
"ארז אדום של אגם קווינולט" (Quinault Lake Redcedar) היה הארז האדום המערבי הגדול ביותר בעולם כשנפח העץ היה 500 מטרים מעוקבים. העץ צמח סמוך לחוף הצפון-מערבי של אגם קווינולט (Lake Quinault) צפונית לאברדין במדינת וושינגטון, כ-34 קילומטרים מהאוקיינוס השקט. נפח העץ היה כשליש מנפח העץ הגדול ביותר הידוע, הסקוויה הענקית המכונה גנרל שרמן. גובהו של הארז האדום של אגם קווינולט היה 53 מטרים וקוטרו היה 5.9 מטרים בגובה חזה. הארז האדום של אגם קווינולט נהרס בסדרת סופות בשנים 2014 ו-2016 וכיום הוא גדם מפואר. העץ החמישי בגודלו היה ארז קלאלוך (Kalaloch Cedar) בפארק הלאומי אולימפיק בנפח 350 מטרים מעוקבים עד שנהרס בסופה במרץ 2014.
ארז אדום בגובה מעל 71 מטרים וקוטר של 4.5 מטרים וגילו מעל ל-700 שנים גדל בקתדרל גרוב (Cathedral Grove) באי ונקובר בקולומביה הבריטית, לפני שעלה באש ונהרס על ידי משחיתים ב-1972. עץ זה שוכן כיום ב"קבר הענק" (Giant's Grave), "קבר" שנוצר מעוצמת הנפילה של העץ.
שימושים.
שימושים היסטוריים בחברות הילידים.
התושבים הילידים של אזור צפון-מערב הפסיפי, מחוף אורגון ועד דרום-מזרח אלסקה, עשו במהלך ההיסטוריה שימוש נרחב בארז אדום מערבי. כמה שבטים בחוף הצפון-מערבי התייחסו לעצמם כאל "האנשים של הארז האדום" בשל התלות הגדולה שלהם בעץ לחומרים בסיסיים. העץ שימש לבניית מגורים ועמודי טוטם, וגולף לחפצים רבים, כולל מסיכות, כלי מטבח וכלים אחרים, קופסאות, לוחות, סירות קאנו וחפצי פולחן. ארז אדום מערבי קשור גם למסורת ארוכה של שימור מזון ובישול דגים מעל אש גלויה. השורשים והקליפה שימשו לקלוע סלים, קערות, חבלים, בגדים, שמיכות וטבעות.
חומר גלם.
העץ של הארז האדום המערבי הדוק, קוויו ישרים ויש בו מעט "עיניים". העץ מוערך בשל צורתו האופיינית, ריחו, והעמידות הטבעית הגבוהה לריקבון, ומשמש באופן נרחב לבנייה חיצונית בצורת עמודים, רצפות דק, רעפים ולחיפוי קירות. הוא משמש לעיתים קרובות לבניית השלד והשדרית של ספינות מפרשים קלות וקייקים. בספינות גדולות יותר משתמשים בו לעיתים קרובות כשהוא משמש מילוי בין שיטות שכבות של שרף אפוקסי או פיברגלס או מוצרים דומים. בשל משקלו הסגולי הנמוך – בין 390 ל-400 קילוגרם למטר מעוקב כשהוא יבש – הוא כ-30% קל יותר מעצים מסורתיים המשמשים לבניית ספינות, כדוגמת מהגוני. בהשוואה למשקלו הוא חזק למדי, אבל יכול להיות פריך. הוא נדבק היטב בשימוש עם שרף אפוקסי או דבק רסורצינול.
העץ משמש כרפידה דוחה חרקים לשידות, אם כי השידה המכונה בארצות הברית "שידת ארז" (Cedar chest) משתמשת בערער וירג'יניה ("Juniperus virginiana") המכונה בארצות הברית "ארז אדום" (red cedar).
העץ הוא חומר גלם פופולרי לבניית גיטרות ולוחות תהודה (Soundboard) בשל משקלו הקל, חוזקו והקול האפל והחמים המופק ממנו. הוא גם עץ פופולרי באירופה ובאמריקה לבניית המסגרת לכוורות.
עץ נוי.
כמו קרובו תויה מערבית ("Thuja occidentalis") ומינים רבים אחרים של מחטניים נוהגים לגדל את הארז האדום המערבי כצמח נוי, כשובר רוח וכגדר חיה בגנים ובפארקים ברחבי העולם. העץ זמין במגוון צורות גדלים וצבעים.
הזנים הבאים זכו בפרס מצטיין הגן (Award of Garden Merit) של החברה המלכותית להורטיקולטורה (Royal Horticultural Society):
קוטל פטריות.
תויאפליצין (Thujaplicin) הוא תרכובת אורגנית הקיימת בעצים בוגרים ומשמשת כקוטל פטריות טבעי, ומונעת בכך ריקבון של העץ. ההשפעה של החומר נמשכת גם כשהעץ נכרת קרוב למאה שנים. עם זאת, התויאפליצין קיים רק בעצים בוגרים. נבטים שלא מייצרים את הכימיקל נרקבים לעיתים קרובות בשלב מוקדם, ולכן חלק מהעצים גדלים כשהגזע שלהם רקוב וחלול.
איכות הסביבה בישראל
בולבול ממושקף
Christmas Memories
Christmas Memories (בעברית: זכרונות חג המולד) הוא אלבום חג המולד השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית ברברה סטרייסנד ואלבום האולפן ה-29 שלה. האלבום יצא לאור ב-30 באוקטובר 2001, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום ה-15 במצעד הבילבורד 200, וה-1 במצעד אלבומי החגים.
רקע והפקה.
האלבום הופק על ידי ברברה סטרייסנד, ג'יי לנדרס, וויליאם רוס ודייוויד פוסטר. גרסתו הרגילה של האלבום מכילה בתוכה כ-12 רצועות, וגרסת הטארגט והאייטונס מכילה את השיר "God Bless America".
איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי הכריז כי מכירותיו של האלבום בארצות הברית מסתכמות בכ-1,100,000 עותקים.
ליאור שליו
Yandex.Music
מפרץ דייוויס (אנטארקטיקה)
מפרץ דייוויס (באנגלית: Davies Bay) הוא מפרץ שרוחבו 19 קילומטרים, הממוקם בין ראש דרייק וכף קינזי בארץ אואטס באנטארקטיקה.
היסטוריה.
גילוי המפרץ.
המפרץ התגלה בפברואר 1911 מהטרה נובה במסגרת משלחת טרה נובה שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913.
מקור השם.
המפרץ נקרא על שם פרנסיס אי. סי. דייוויס (Francis E.C. Davies), נגר אוניות על הספינה טרה נובה.
לקריאה נוספת.
• Ute Christina Herzfeld, Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data, P 162
• Roberto Cervellati, M. Chiara Ramorino, COMPOSITE GAZETTEER OF ANTARCTICA (CGA), PP 40, 48
• AUSTRALIANS MAKE DISCOVERIES IN OATES LAND, PP 395 - 396
גרייס פיילי
גרייס פיילי (באנגלית: Grace Paley; 11 בדצמבר 1922 – 22 באוגוסט 2007) הייתה סופרת יהודייה אמריקאית שכתבה בעיקר סיפורים קצרים ושירה. היא עסקה רבות בפעילות פוליטית, הייתה אקטיביסטית בנושא הפמיניזם ופעלה נגד מלחמות.
ביוגרפיה.
גרייס גודסייד נולדה ליצחק גוטצייט, סוציאליסט שנשלח לסרביה, ולאשתו מאניה רידניק שהוגלתה לגרמניה. הוריה שוחרר ממאסר בשנת 1904 בעקבות לידת ילד לצאר הרוסי ניקולאי השני. שנתיים לאחר מכן היגרו הוריה לארצות הברית. הם שינו את שמם ל'גודסייד' והתמקמו ברובע הברונקס שבניו יורק, עם אמו של יצחק, בבושקה ואחותו הקטנה מירה. זמן קצר לאחר מכן נולדו להם בן ובת, ו-14 שנים מאוחר יותר נולדה גרייס. יצחק היה דוקטור לרפואה ולמד אנגלית מקריאה בספרי דיקנס. המשפחה דיברה רוסית ויידיש בבית ואנגלית מחוצה לו.
בגיל 9 גרייס הצטרפה לתנועת הנוער הסוציאליסטית "הבזים". לשמחתה, היא קיבלה חלק במחזמר שהקבוצה העלתה. אבל כשמאניה אמה שמעה על כך, מיהרה להוציא את גרייס מההפקה בטענה שהיא אינה יודעת לשיר ושתעשה צחוק מעצמה. גרייס לא חזרה לתנועה ולימים סיפרה שוויתרה על כל מעורבות בפעילות סוציאליסטית בשלוש השנים לאחר מכן.
גרייס נשרה מלימודיה בגיל 16. היא לקחה קורסים בקולג' העירוני, אבל לא סיימה את הלימודים ולא קיבלה תואר. בגיל 19 נישאה לג'ס פיילי, וכמקובל, אימצה את שם משפחתו והלכה לגור איתו במחנות צבאיים עד שעברו לדירת מרתף בעיר ניו יורק. במהלך המלחמה, התפרנסה מעבודות מזכירות.
ב-1949 ילדה את בתה נורה, ושנתיים מאוחר יותר את בנה דני. ב-1967 נפרדו בני הזוג אך נשארו ידידים.
בשנת 1972 נישאה פיילי בשנית לרוברט ניקולס, שהיה בעצמו סופר וארכיטקט.
בשנת 2007, חלתה בסרטן השד. המחלה לא עצרה בעדה מלהגיע להפגנות ולעבור ראיונות רבים. פיילי נפטרה באותה שנה בהיותה בת 85.
קריירה כסופרת.