לעומתו, אחראי הסקטור הציבורי על תכנון מוקדם, יישום חקיקה ייעודית נדרשת, קבלת החלטות פוליטיות שיאפשרו את המיזם, סטטוטוריקה, הכנת השטח המוקדמת (פינויים, הפקעות, חפירות ארכאולוגיות במידת הצורך), ולאחר סיום הביצוע, פיקוח מתמשך על איכות השרות.
מודלים.
למימוש שותפות ציבורית-פרטית מקובלים מודלים אחדים:
דוגמה.
בהקמתו ותפעולו של כביש 6 מעורבות החברה הממשלתית חברת כביש חוצה ישראל והחברה הפרטית דרך ארץ. בפרויקט הכביש הופעלה שיטת BOT – בנה-הפעל-העבר. בשיטה זו הזכיין הפרטי מימן את סלילת הכביש והוא מתפעל אותו במשך 30 שנים, שבהן יגבה אגרה מהמשתמשים בכביש. בתום תקופת הזיכיון יעבור הכביש לבעלות המדינה. בתקופת הזיכיון נקבע סכום מינימלי שאותו הזכיין אמור לקבל מהאגרה שייגבה, ואם לא ישיג יעד הכנסות זה, תשלים הממשלה אחוז מסוים מההפרש. רשת ביטחון זו הופעלה מספר פעמים בשנותיו הראשונות של הכביש, עד 2007.
באוגוסט 2018 זכו החברות שפיר הנדסה ופיצרוטי במכרז להקמה, בשיטת שותפות ציבורית-פרטית, של כביש 16 שיחבר את שכונת בית וגן בירושלים לכביש 1.
באוקטובר 2018 ועדת המכרזים הבין-משרדית פרסמה מכרז של פרויקט מתקן התפלה שורק ב'. הקמת המתקן, שצפוי להיות מתקן ההתפלה הגדול בעולם, תבוצע בשיטת PPP.
ביקורת.
לעיתים קיימת ביקורת על השירות. ישנם מקרים, בהם העברת תחום מסוים לידיים פרטיות עלולה לגרום לניגוד אינטרסים ולכך שהציבור לא ירוויח מהשותפות ואף יינזק ממנה. דוגמה בולטת לכך היא בניית בית סוהר פרטי, שותפות ציבורית-פרטית בישראל שנפסלה בבג"ץ הפרטת בתי הסוהר לאחר שהתשתית כבר הוקמה בפועל.
ג'יין אייר (סרט, 1943)
ג'יין אייר (באנגלית: Jane Eyre) הוא סרט קולנוע אמריקאי מ-1943, עיבוד לרומן באותו שם מאת שרלוט ברונטה שיצא לאור ב-1847. מפיצי הסרט הם חברת פוקס המאה ה-20, ביים רוברט סטיבנסון והפיקו ויליאם גץ, קנת' מקגוון ואורסון ולס. בתפקידים הראשיים כיכבו ולס וג'ואן פונטיין. אליזבת טיילור הופיעה בסרט ללא קרדיט באחד מתפקידיה הראשונים.
התסריט נכתב על ידי ג'ון האוסמן, אלדוס הקסלי, הנרי קוסטר ורוברט סטיבנסון, על פי תסכית רדיו שהיה עיבוד לרומן והושמע במסגרת סדרת התוכניות "The Mercury Theatre on the Air". את פסקול הסרט הלחין ברנרד הרמן והצלם היה ג'ורג' ברנס.
עלילה.
ג'יין אייר (פגי אן גארנר) היא יתומה בת 10, לא אהובה ולא רצויה, חיה בגייטסהד הול אצל דודתה גברת ריד (אגנס מורהד) האכזרית והאנוכית. שתיהן מרוצות כאשר גברת ריד שולחת את ג'יין ללווד, פנימייה לבנות, בניהולו הקשוח של הכומר ברוקלהרסט (הנרי דניאל).
מר ברוקלהרסט, בהתבסס על דבריה של גברת ריד, מודיע בפני כול שוכני הפנימייה שג'יין שקרנית, והיא נאלצת לעמוד על שרפרף במשך כל היום הראשון שלה במוסד. הלן ברנס (אליזבת טיילור), תלמידה נוספת בבית הספר, מתיידדת עם ג'יין ומנחמת אותה. כאשר ברוקלהרסט מורה לגזור את שערה המתולתל של הלן, ג'יין מוחה והן שתיהן נענשות. הן מסתובבות בחצר נושאות שלט והן נרטבות מגשם סוחף. כשד"ר ריברס (ג'ון סאטון) הרופא הרחום רואה את הדבר, הוא מיד מצווה שיוכנסו לתוך הבית. אך הלן, שבריאותה רופפת, לא מחזיקה מעמד והיא נפטרת באותו לילה.
אחרי עשר שנים, בשנת 1840, ג'יין כבר בת 20 (ג'ואן פונטיין). היא מסרבת להצעת עבודה כמורה בלווד. בתגובה למודעה שהיא מפרסמת היא מקבלת משרה של אומנת לילדה בשם אדל מרגרט אובריין. כשג'יין מגיעה לראשונה לתורנפילד, אחוזה קודרת ומבודדת, היא טועה וחושבת שגברת פיירפקס (אדית ברט) היא המעסיקה שלה, אך מגלה שגברת פיירפקס היא סוכנת הבית ושאדון האחוזה לרוב אינו שוהה בה.
באחד הלילות היא נתקלת בדרכה בסוס דוהר שנבהל ממנה ומפיל את האיש הרוכב עליו. מתברר שזהו אדוארד רוצ'רסטר (אורסון ולס) בעל האחוזה ששב לביתו. בערב הוא מראיין את ג'יין.
באחד הלילות מתעוררת ג'יין בשמעה צחוק מוזר. היא יוצאת לבדוק את הדבר ומגלה שווילונות מיטתו של מר רוצ'סטר עולים באש. היא מעירה אותו משנתו, והשניים מכבים יחד את האש בלי להעיר איש. רוצ'סטר מבקש מג'יין לחכות בחדרו, והולך לאגף אחר של הבית בו שוכנת תופרת מסתורית בשם גרייס פול (אתל גריפיס ללא קרדיט). כשהוא חוזר אינו מספר דבר לג'יין רק מרגיע אותה שהדבר נמצא בשליטה. למחרת הוא עוזב את תורנפילד.
חורף ואביב חולפים ורוצ'סטר חוזר לביתו בלוויית אורחים רבים. ג'יין מתעצבת לשמוע מפי גברת פיירפקס שכולם מצפים שרוצ'סטר יישא לאישה את בלאנש אינגרם (הילרי ברוק) היפה. אבל רוצ'סטר עצמו טוען בפניה שמיס אינגרם נמשכת אך ורק לכספו.
כאשר מישהו בשם מייסון (ג'ון אבוט) מג'מייקה מגיע לבית, ג'יין רואה שרוצ'סטר מוטרד מנוכחותו. בלילה מעירה צרחה את כל אנשי הבית. רוצ'סטר מבטיח לאורחיו שאחת המשרתות צעקה בגלל סיוטים, אבל כשכולם חוזרים לחדריהם, הוא לוקח את ג'יין לטפל במייסון המדמם, בעוד הוא עצמו הולך להביא רופא. רוצ'סטר דואג שמייסון יצא מהבית וייסע עם הרופא.
רוצ'סטר משוחח עם בלאנש, כשהוא טוען בפניה שהיא מעוניינת בו בגלל עושרו היא נעלבת ועוזבת את תורנפילד יחד עם כל האורחים. ג'יין שאינה מודעת למתרחש, מעלה בפני רוצ'סטר את נושא העסקתה בעתיד אחרי שהוא יתחתן. רוצ'סטר מגלה לה שהיא עצמה היא זו שהוא רוצה לשאת לאשה.
במהלך טקס הנישואים מופיע בכנסייה עורך דין ומודיע שרוצ'סטר נשוי ואשתו ברתה עדיין בחיים. עוד מתברר שאשתו היא חולת נפש. מייסון, שהוא אחיה הבכור של ברתה, גם נמצא במקום כדי לאשר את הדברים. רוצ'סטר לוקח את כולם לתורנפילד ומראה להם את בת זוגו המטורפת, ואת גרייס פול המשגיחה עליה. ג'יין מסרבת להצעתו לנסוע ביחד איתו לאירופה, ועוזבת את תורנפילד.
אחרי שכספה אוזל, ג'יין חוזרת לגייטסהד, לבית דודתה ריד. נודע לה שדודתה סבלה משבץ שנגרם לה מדאגה על התנהגותו ההרסנית של בנה שהתאבד, ומצער על מותו. ג'יין מתפייסת עם דודתה. אחרי מות גברת ריד, ג'יין שוקלת את מצבה לפתע היא שומעת קול מיוסר הקורא בשמה.
היא נוסעת לתורנפילד ורואה את הריסות המבנה. גברת פיירפקס מספרת לה שהאשה המטורפת הצליחה להימלט, והעלתה את הבית באש. היא עצמה נמלטה אל הגג, כאשר רוצ'סטר ניסה להצילה, היא קפצה מהגג ונהרגה. הוא נפגע מהאש והתעוור. בהיעדר מכשול נוסף ג'יין חוזרת בשמחה לחיקו של רוצ'סטר. בסיום הסרט מספרת ג'יין שכאשר נולד בנם הבכור ראייתו של בעלה השתפרה במידה מספקת בשביל לראות את עיני התינוק.
הפקה.
דייוויד או סלזניק שפיתח את הסרט מכר אותו לויליאם גץ באולפני פוקס המאה ה-20. גץ היה באותה עת מחליפו של דריל זאנוק.
הקרנת הבכורה הייתה בניו יורק ב-4 בפברואר 1944. לפי TCM הסרט הוקרן לראשונה בבריטניה בסוף דצמבר 1943. מבחינה רשמית הוא נחשב סרט משנת 1944 כי זכויות היוצרים של ההפקה הם מאותה שנה, וכך גם מופיע ברשימת הקרדיטים שעל המסך.
הסרט זכה לשבחים על יצירת המראה של אדמות יורקשייר. למעשה הסרט צולם כולו באולפנים בהוליווד. הערפל הכבד והצללים הארוכים הוסיפו לאווירה של הגותית שחסרה בעיבודים אחרים של הרומן.
ברנרד הרמן היה הבחירה השנייה כמלחין. הראשון שוולס פנה אליו היה איגור סטרווינסקי, והוא החל אפילו לכתוב מוזיקה עבור סצנת הציד, בה השתמש מאוחר יותר ביצירה אחרת שכתב אודה לתזמורת. הרמן, בזמן הלחנת פסקול הסרט, החל לעבוד על אופרה משלו "אנקת גבהים", המבוסס על הרומן באותו שם מאת אמילי ברונטה אחותה של שרלוט. באופרה הוא ציטט נושאים אחדים מפסקול הסרט "ג'יין אייר" ומהפסקול של סרטים אחרים שהלחין.
הבדלים בין הסרט לרומן.
בתחילת הסרט פונטיין קוראת משפט ממה שנראה כמו דף מתוך הרומן, שלמעשה נכתב על ידי התסריטאים. בנוסף לכך יש בסרט השמטות ושינויים אחדים מהרומן. בספר הלן ברנס לא מתה בגלל עונש שקבלה, אלא כיוון שפורצת מגפה בלווד ופוגעת ברבות מהתלמידות. השליטה במוסד עוברת מטיפולו הקשוח והקמצן של ברוקלהרסט להנהלה חדשה רחומה יותר. ג'יין משגשגת בבית הספר כתלמידה ואחר כך כמורה.
חלק מהעלילה הושמט לחלוטין. כאשר שג'יין עוזבת את ת'ורנפילד אחרי הגילוי שרוצ'סטר נשוי לברתה, היא נודדת לבדה עד שהיא פוגשת במשפחת ריברס, סט. ג'ון ואחיותיו מרי ודיאנה. לבסוף מתברר שהם קרובי משפחתה, והיא מקבלת בירושה סכום כסף גדול מדודה, ג'ון אייר. סט. ג'ון מציעה לה נישואים אך היא מסרבת.
גשר 8
אליפות וימבלדון 1883
אליפות וימבלדון 1883 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-7 ביולי והסתיימה ב-16 ביולי.
בתחרות השתתפו 24 ספורטאים בריטים.
התחרות.
התחרות נערכה ב-2 שלבים. בשלב הראשון 23 ספורטאים התחרו על הזכות להתמודד מול המנצח של התחרות שנערכה בשנה שעברה. בשלב השני המנצח של השלב הראשון נפגש עם האלוף-משנה שעברה.
כול המשתתפים חולקו ל-2 בתים (16 בעליון ו-7 ספורטאים בתחתון).המנצחים נפגשו בגמר מתמודדים.
המנצח של השלב הראשון היה טניסאי בריטי ארנסט רנשו, אח של מנצח אליפות וימבלדון 1882. אחים רנשו נפגשו במשחק הקובע את מנצח התחרות (כמו בשנה שעברה) וויליאם רנשו ניצח ב-5 מערכות. בכך הוא זכה באליפות השלישית ברציפות. במשחק הגמר נוכחו כ-2500 צופים.
הבחירות לפרלמנט האירופי 2014
הבחירות לפרלמנט האירופי שנערכו ב-28 המדינות החברות באיחוד האירופי ב-22 במאי עד ה-25 במאי 2014, כללו את בחירתם של 751 חברי הפרלמנט האירופי אשר נבחרו לייצג את 500 מיליון אזרחי האיחוד האירופי.
הליך.
שיטה.