בהמשך לכך, בפניני הלכה כותב הרב אליעזר מלמד כי כאשר מצווה התורה בנוגע לשמחת החג "וְשָׂמַחְתָּ בְּחַגֶּךָ… וְהַלֵּוִי וְהַגֵּר וְהַיָּתוֹם וְהָאַלְמָנָה אֲשֶׁר בִּשְׁעָרֶיךָ"(דברים, ט"ז, י"ד) כוונת התורה ב"לויים" אלו תלמידי החכמים והמורים שתפקידם ללמד ולחנך את ילדי ישראל, ולכן יש מצווה מפורשת לשמח אותם בחגי ישראל.
טיגראן פטרוסיאן
טיגראן פטרוסיאן (17 ביוני 1929 - 13 באוגוסט 1984) היה רב אמן בשחמט ממוצא ארמני. נולד בטביליסי שברפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז (כיום בירת גאורגיה) ונפטר במוסקבה. היה אלוף העולם בשחמט בשנים 1963 - 1969.
השנים הראשונות.
פטרוסיאן למד את משחק השחמט בגיל 12, תוך הסתכלות במשחקי אביו. עם סיום מלחמת העולם השנייה השתתף פטרוסיאן באליפות השחמט לנוער שנערכה בלנינגרד. הייתה זאת התחרות המשמעותית הראשונה של פטרוסיאן, והוא זכה במקום הראשון. בשנת 1945 נהיה אלוף גאורגיה וב-1946- אלוף ברית המועצות לנוער. בשנת 1947 הוא זכה בתואר אמן אולם התאכזב קשות כשלא הצליח להתברג לגמר אליפות ברית המועצות לבוגרים. בעקבות כישלונו השית על עצמו פטרוסיאן משטר אימונים נוקשה. הוא למד בקדחתנות את ספרו המהפכני לשעתו של רב אמן אהרון נימצוביץ' "שיטתי", ועבר להתגורר במוסקבה על מנת לשחק מול מיטב שחקני ברית המועצות. בשנים 1949–1950 השתתף בגמר אליפות המועצות בלי להותיר רושם מיוחד.
ההעפלה לאליפות העולם.
התקדמותו של פטרוסיאן הייתה עקבית ומהירה. בשנת 1951 זכה באליפות מוסקבה ובמקום השני באליפות ארמניה. פריצתו הגדולה הייתה בגמר אליפות ברית המועצות ה-19 (1951), פטרוסיאן סיים במקום השני המשותף (יחד עם יפים גלר) כשהוא מקדים אגדות שחמט כגון מיכאל בוטביניק, וסילי סמיסלוב, דוד ברונשטיין ועוד. בעקבות הצלחתו בגמר התברג פטרוסיאן לתחרות הבין-אזורית שהתקיימה בסטוקהולם ב-1952. בבין-אזורית הוא סיים במקום שני משותף יחד עם מארק טיימנוב והעפיל לטורניר המועמדים שהתקיימה בציריך ב-1953 שבו סיים במקום החמישי המכובד. בשנתיים הבאות הוא שרד שני גמרים של אליפות ברית המועצות בלי להפסיד משחק אחד. ב-1955 הוא העפיל מהתחרות הבין-אזורית למועמדים (גם הפעם ללא הפסד). במועמדים הוא סיים במקום שלישי משותף. בשנת 1959 הוכתר פטרוסיאן לאלוף ברית המועצות. ב-1960 הוא זכה בקורוס (ויק אן-זהה).
בשנת 1962 סיים במקום השני המשותף עם יפים גלר בתחרות הבין-אזורית כשהוא לא מפסיד אף משחק. בתחרות המועמדים בקורסאו הוא סיים במקום הראשון (גם הפעם ללא הפסדים), מה שזיכה אותו בזכות להתמודד מול מיכאל בוטביניק על התואר אלוף העולם.
אלוף העולם.
בדו-קרב על אליפות העולם שנערך בשנת 1963 הפתיע פטרוסיאן את עולם השחמט כשגבר על אלוף העולם בוטביניק בתוצאה 12.5-9.5 והפך לאלוף העולם. בשנת 1966 הפתיע פטרוסיאן את עולם השחמט בשנית כשהצליח להגן על תוארו מול רב-אמן בוריס ספאסקי, כשניצח בדו-קרב בתוצאה 12.5-11.5 אך כעבור שלוש שנים בשנת 1969 נוצח על ידי ספאסקי בתוצאה 12.5-10.5, ואיבד את תואר אלוף העולם.
לאחר אובדן התואר.
ההפסד לספאסקי לא סיים את הקריירה השחמטאית של פטרוסיאן. בשנת 1969 הוא סיים במקום ראשון משותף (יחד עם לב פולוגייבסקי באליפות ברית המועצות כשהוא לא מפסיד אף משחק. הוא זכה בתואר לאחר ניצחון על פולוגייבסקי 3.5-1.5 (-0,=3,+2)בפליאוף.
פטרוסיאן ניצח 4 פעמים באליפות ברית המועצות בשחמט.
פטרוסיאן ניצח ברבע גמר המועמדים את רוברט היבנר 4-3 (-0,=6,+1). בחצי הגמר הוא ניצח את ויקטור קורצ'נוי 5.5-4.5 (-0,=9,+1). בגמר הוא התמודד עם בובי פישר שהיה בכושר מעולה והגיע לדו-קרב לאחר 18 ניצחות רצופים נגד רבי-אמנים מהצמרת העולמית. פטרוסיאן הפסיד בדו-קרב (-5,=3,+1). פטרוסיאן התאושש במהרה מתבוסה זו- חודש לאחר מכן הוא סיים רביעי משותף בתחרות על לזכר אלכין (מוסקבה 1971) כשהוא מקדים את אלוף העולם דאז בוריס ספאסקי, אלוף העולם לשעבר מיכאל טל, את הטוענים לכתר דוד ברונשטיין וויקטור קורצ'נוי ועוד. ניצחונו בתחרות זו נגד ספאסקי הוא דוגמה מפורסמת להבנתו העמדתית העמוקה של פטרוסיאן. בשנת 1972 הוא זכה במשותף בשלוש תחרויות בינלאומיות רצופות (לאס-פאלמאס, אמסטרדם וסן אנטוניו). באליפות ברית המועצות 1973 (אליפות שנחשבת לאחת מהחזקות בהיסטוריה) הוא סיים במקום השני המשותף.
ב-1975 הוא זכה באליפות ברית המועצות וב-1976,1977 הוא סיים במקום שלישי משותף.
ב-1974 הוא ניצח ברבע גמר המועמדים את לאיוש פורטיש והוגרל לשחק מול ויקטור קורצ'נוי. קורצ'נוי הביס את פטרוסיאן 3.5-1.5 (-1,=1,+3). ב-1977 וב-1980 הוא העפיל לרבע גמר המועמדים אך הודח בשתי הפעמים על ידי ויקטור קורצ'נוי.
מורשתו.
פטרוסיאן תרם רבות להתפתחות השחמט המודרני. את רוב תרומתו הוא תרם בין השנים 1953–1963. אחת מתרומותיו החשובות היא "הקרבת הטיב העמדית". הקרבת טיב היא הקרבה של צריח תמורת פרש או רץ ומקובל לחשוב שערכו של הצריח גבוה יותר מערכם, אולם פטרוסיאן הראה שבעמדות רבות רב יותר ערכו של רץ עם אלכסון פתוח או פרש עם ערוגת משלט (זכור במיוחד משחקו עם רשבסקי משנת 1953). פטרוסיאן היה מאמין גדול בפרופילקסיה - מניעת תוכניותיו העתידיות של היריב לפני ביצוע תוכניותך. הוא נהג לבחור בפתיחות שבהן הגורם המכריע אינו הזמן וניתן לבלום את איומי היריב ולתכנן היטב את הפריצה. את מרבית תרומתו התאורטית תרם פטרוסיאן בשתי פתיחות: הגנה הודית של המלך והגנה הודית של המלכה. בהודית של המלך הוא פיתח ללבן וריאנט (שקרוי על שמו) שבו הלבן מרתק את הפרש ב-ו6 מה שגורם לשחור לאבד זמן רב אם ברצונו לבצע את התוכנית ו7-ו5. חשוב לא פחות הוא וריאנט פטרוסיאן בהגנה הודית של המלכה שבו הלבן משחק א2-א3 על מנת למנוע את גיחת הרץ השחור ל-ב4 כתוצאה מכך הלבן שומר על פרשו ב-ג3 ועל הלחץ במרכז. הווריאנט הזה היה אחד האהובים על קספרוב ששכלל אותו והפך אותו לאחד מכלי הנשק החזקים של לבן כנגד הגנה הודית של המלכה.
שחקן ואדם.
מבחינת סגנונו השחמטאי היה ידוע פטרוסיאן כמתגונן מצוין, שהפסיד אך לעיתים נדירות. הוא השקיע רבות בהכנות לקראת תחרויות חשובות, תוך ניתוח מעמיק של משחקיו ומשחקי יריביו.
פטרוסיאן נשא לאשה שחמטאית והיה אב לשני בנים. בין תחביביו האחרים היו כדורגל וזמרה.
ראש חודש
רֹאשׁ חֹדֶש הוא היום הראשון בכל חודש עברי. בחודשים מלאים - המונים שלושים יום - גם היום האחרון נחשב ראש חודש של החודש הבא. הכרזה על ראש חודש מכריעה למעשה מתי יצוינו החגים היהודיים, הנקבעים לפי התאריך העברי.
קורבן מוסף.
בתורה ההתייחסות ליום ראש החודש נזכרת בפרשת פינחס, שבה מבואר שביום זה היו מקריבים בבית המקדש מלבד קורבן התמיד גם קורבן מוסף המורכב משני שוורים, איל ושבעה טלאים לעולה, ושעיר עיזים לחטאת:
בנוסף, ראש חודש היה מן הימים שהיו תוקעים בחצוצרות על הקרבנות, כדי להיזכר לטובה לפני ה'. .
ראש חודש בתנ"ך.
לפי העדויות שבמקרא, הייתה ליום ראש החודש משמעות מיוחדת בחיי החברה ובפולחן העממי של ישראל הקדום. ביום זה היו מתכנסים לסעודות חגיגיות משפחתיות ופומביות.
בחצרו של שאול המלך היו המסובים בסעודת ראש החודש יושבים במקומות קבועים. מתשובתו של יהונתן בן שאול על כך שהלך דוד להשתתף ב"זבח הימים" של משפחתו בבית לחם אנו למדים שהמשפחות היו נוהגות להתאסף לזבח השנתי דווקא באחד מראשי החדשים. גם אלו שנהגו שנהג לבקר אצל הנביא היו הולכים אליו ביום החודש. ביום זה נאספים המוני העם בבית המקדש לעבודה מיוחדת. לדעתו של יחזקאל קויפמן מזמור פ"א בתהילים נועד לתרועה בטקס ראש החודש במקדש.
יש הקבלות מספר במקרא בין שבת לבין ראש חודש. מהתנ"ך נראה שראש חודש היה נחשב יום שבתון ממלאכה, על פי : "מָתַי יַעֲבֹר הַחֹדֶשׁ וְנַשְׁבִּירָה שֶּׁבֶר, וְהַשַּׁבָּת, וְנִפְתְּחָה-בָּר?", וכן מפסוקים שבהם מופיע הצירוף של יום השבת ויום החודש כמועדים מיוחדים, כמו ב: "שַׁעַר הֶחָצֵר הַפְּנִימִית... יִהְיֶה סָגוּר שֵׁשֶׁת יְמֵי הַמַּעֲשֶׂה וּבְיוֹם הַשַּׁבָּת יִפָּתֵחַ, וּבְיוֹם הַחֹדֶשׁ יִפָּתֵחַ". סימן נוסף לשביתה ממלאכה למדו הפרשנים מן הנזכר בפסוק "וַיֹּאמֶר-לוֹ יְהוֹנָתָן מָחָר חֹדֶשׁ (=ראש חודש)... וּבָאתָ אֶל-הַמָּקוֹם, אֲשֶׁר-נִסְתַּרְתָּ שָּׁם בְּיוֹם הַמַּעֲשֶׂה" שהחודש עצמו אינו יום מעשה.
בספרות חז"ל ובפרשנות ימי הביניים.
ראש חודש מוזכר לראשונה, על פי המפרשים ב: &lt;q&gt;הַחֹדֶשׁ הַזֶּה לָכֶם רֹאשׁ חֳדָשִׁים, רִאשׁוֹן הוּא לָכֶם לְחָדְשֵׁי הַשָּׁנָה. ומפרש שם רש"י: "הראהו לבנה בחידושה ואמר לו כשהירח מתחדש יהיה לך ראש חודש&lt;/q&gt; .
על פי המסופר בספר שמואל ניתן ללמוד כי בזמן המקרא צוין ראש החודש בשני ימים בפעמים מסוימות.
קביעת ראש חודש.
על פי מסכת ראש השנה, בתקופה שבה קבעו את הלוח העברי על פי ראיית מולד הירח, היה ראש חודש נקבע על ידי הסנהדרין שחקרו עדים שהעידו שראו את המולד. אם אושרה העדות היו חברי בית הדין מכריזים על קידוש החודש בקריאה "מקודש, מקודש". לאחר מכן היו מעבירים את הידיעה לכל הקהילות היהודיות על ידי הדלקת משואות בראשי ההרים. בשלב מסוים הדליקו השומרונים () משואות משלהם ששיבשו את העברת הידיעה, ואז קבעו שההודעה על קידוש החודש תימסר על ידי שליחים.