המקום נוסד ב-1953 ונקרא תחילה "כפר וינגייט". גרים בו כ-500 בני נוער עולים מחבר המדינות, מאתיופיה, מאמריקה הלטינית, צרפת ועוד. הכפר שואף לחזק את אישיותם של החניכים תוך כבוד והבנה לרקע התרבותי שממנו באו, וללוותם כבוגרים.
בשטח הכפר וכחלק ממנו פעל מכון שבות עם, להנחלת זהות יהודית ולליווי בגיור.
בשנת 2000 הוקמה על ידי צוות כפר הנוער המכינה הקדם-צבאית ימין אורד.
בשרפה בכרמל ב-2010 ניזוקו רבים ממבני הכפר, ותושביו פונו.
מנהל הכפר נכון לשנת 2015 הוא שמולי בינג. בשנים 1961–1979 בראש הכפר עמד יצחק מאיר. בין השנים 1979–2006 עמד בראש הכפר ד"ר חיים פרי, שפיתח ומימש בו את שיטת החינוך "דרך הכפר" וזכה על פועלו בפרסים כגון "עולם הילדים" פרס "מגן הילד" והשתתפות בטקס הדלקת המשואות.
משנת 2020 מנהל הכפר הוא בועז שוורץ.
מנוחת צהרים
סוונטה אוגוסט ארניוס
צלילה ינאי
צלילה-הילה ינאי-שפר היא מדבבת שחקנית וציירת ישראלית.
ביוגרפיה.
הופיעה בארצות הברית בצמד המרגניות יחד עם לאה לופטין.
ב-1981 שיחקה בתפקיד משני בסרט "מסג'יסט הצמרת". בשנים 1982-1989 הפעילה את הבובה "נולי" בפרפר נחמד. הפרק האחרון בו השתתפה היה "עץ עץ".
ב-1988 דיבבה בגרסה העברית של סדרת האנימה היפנית "היי! בינבה" ששודרה בישראל בטלוויזיה החינוכית.
בשנות ה-90 הייתה כתבת בכירה ברשת עיתוני "קול הכפר" - "קול הכפר", "קול רענן" ו"קול הרצליה".
תערוכת החיד שלה, "לעוף בכנפים שבורות", הוצגה בבית מפעל הפיס בתל אביב ב-2015.
מצר קוריאה
מצר קוריאה הוא מצר ים הגובל מצפון בקוריאה הדרומית ומדרום באי קיושו של יפן ומחבר את ים יפן לים סין המזרחי.
גוף מים.
באמצע המצר נמצא האי צושימה המחלק את המצר למצר מערבי הגובל בקוריאה ומצר מזרחי הנקרא מצר צושימה וגובל ביפן. אורך המצר כ-280 קילומטר, רוחב המצר כ-180 קילומטר ושטחו כ-75,000 קמ"ר. עומקו נע בין 50–150 מטר ברובו הגדול, עם ממוצע עומק של 101 מטר ומקסימום עומק של 227 מטר. באופן כללי, המצר המערבי הוא עמוק יותר ממצר צושימה. טמפרטורת המים במצר מושפעת מחלק מזרם הקורושיאו העובר דרך המצר. בחורף טמפרטורת המים הממוצעת היא 14 מעלות, באביב היא בין 18–21 מעלות ובקיץ היא מגיעה ל-25 מעלות.
המצר משמש כנתיב שיט בעיקר עבור יפן, קוריאה, רוסיה וארצות הברית. ברית המועצות השתמשה במצר בעיקר עבור אוניות צי האוקיינוס השקט היושבות בבסיס ולדיווסטוק.
ברוב מדינות העולם השם "מצר קוריאה" מתייחס לכלל המצר הכולל את מצר צושימה ואת המצר המערבי. אולם מאחר מלחמת העולם השנייה ועד 1981 יוחד השם מצר קוריאה ביפן למצר המערבי בלבד. החל משנת 1981 משתמשים ביפן בשם "מצר צושימה" לציון כלל המצר, בניסיון להטמיע שם זה במקום השם "מצר קוריאה".
במהלך הפלישות המונגוליות ליפן חצה צי משותף קוריאני-מונגולי את המצר אולם לא הצליח לחדור ליפן.
החל מתחילת המאה ה-20 דובר על מנהרה באורך של 128 קילומטר שתעבור מתחת לים ותחבר את קוריאה עם יפן, דרך האי צושימה. בשנות ה-80 נעשה סקר נרחב לבדיקת המשמעויות של מנהרה כזאת.
צלילה ינאי-שפר
צלילה שפר
צבי הירש פרידמן
רבי צבי הירש פרידמן מליסקא (ה' באייר ה'תקס"ח, 2 במאי 1808 – י"ד באב ה'תרל"ד, 28 ביולי 1874) היה מייסדה של חסידות ליסקא ומראשי תנועת החסידות בהונגריה במאה ה-19.
ביוגרפיה.
נולד באויהל שבצפון מזרח הונגריה, לשרה ולרב אהרון פרישמן. התייתם מאביו בגיל צעיר. למד אצל רבי אברהם מדעמביץ ורבי צבי הירש הלר בבוניהד. בילה שנים בחצרו של רבי משה טייטלבוים, בעל "ישמח משה", אך נהג לנסוע גם לצדיקים אחרים, ובהם רבי ישראל מרוז'ין, רבי מאיר מפרמישלן, רבי שלום מבלז ורבי חיים מצאנז. שם משפחתו היה פרישמן אך הוא שינה אותו לפרידמן כדי להימנע מגיוס לצבא.
נבחר להנהיג את קהילת ליסקא (בהונגרית: אוֹלַסליסקַה Olaszliszka) במחוז זֶמפלֶן שבצפון מזרח הונגריה, בהמלצת רבו בעל ישמח משה. אלפי חסידים נהרו אליו מרחבי הונגריה והארצות השכנות לקבל את עצתו וברכתו. לאחר פטירת רבו הפכה חסידות ליסקא לחסידות החשובה והמפורסמת ביותר בהונגריה. נפטר בי"ד באב תרל"ד ונקבר בליסקא.
האדמו"ר היה מסוכסך עם הרב ירמיה לעוו אב"ד אויהל, המתנגד העקבי ביותר בהונגריה, שכינהו "שבתאי צבי". מרבית רבני הארץ, יוצאי ישיבת פרשבורג, הפגינו הסתייגות כלפי החסידות. הרב פרידמן עצמו התפלל בנוסח ספרד בבית מדרשו, אך לחץ הציבור לשמור על מסורת אבות הניע אותו להותיר את נוסח אשכנז בבית הכנסת בליסקא. כמוהו נהגו אדמו"רים רבים.
שושלת ליסקא.
לרבי צבי הירש פרידמן היו שני חתנים: רבי חיים פרידלנדר ורבי יוזפא גולדברגר. את מקומו של רבי צבי הירש באדמו"רות מילא חתנו רבי חיים פרידלנדר, מחבר הספר "טל חיים" על התורה וספר "טל חיים וברכה". בזיווג שני נישא לבת גיסו רבי אברהם שוורץ ממנה נולדו ממשיכי דרכו. נפטר בט' באייר תרס"ד (24 באפריל 1904). נכדו של רבי צבי הירש, רבי חיים שוורץ, בן חתנו הרב אברהם, שימש אף הוא באדמו"רות במישקולץ. הגבאי של רבי צבי הירש, רבי ישעיה שטיינר החל לשמש אחר פטירתו באדמו"רות בקרסטיר. בנו של רבי יוזפא גולדברגר הוא הרב גרשון גולדברגר, אב"ד טיסה-ברצל.
את מקומו של רבי חיים פרידלנדר מילא בנו רבי צבי. לפני התמנותו לאדמו"ר שימש כרב במאד ובגאבה. חיבר כ-30 ספרים על כל חלקי התורה. בשנות השואה סירב להימלט ונשאר עם חסידיו. הועבר על ידי הנאצים לאויהל משם הועבר לאושוויץ שם נרצח בכ"ז באייר תש"ד (20 במאי 1944). חתנו ואחיינו של רבי חיים, רבי מנחם מנדל (נכדו של רבי משה מדעש, בן הרב יהודה פרידלנדר מברוגו-פרונד) שימש כאדמו"ר בקלויזנבורג. נפטר בי"ח בטבת ת"ש (30 בדצמבר 1939).
לאחר השואה.
צאצאיו של רבי צבי פרידלנדר שימשו כאדמו"רים:
בנו של רבי מנחם מנדל מברוגו, רבי משה דוד, שימש כאדמו"ר ברובע הברונקס.
פרידריך פון אינגנול
גוסטב היינריך ארנסט פרידריך פון אינגנול (בגרמנית: Gustav Heinrich Ernst Friedrich von Ingenohl; 30 ביוני 1857 - 19 בדצמבר 1933) היה אדמירל בצי הקיסרי הגרמני, שנודע בעיקר כמפקד צי הים הפתוח, עיקרו של הצי הגרמני, בתחילת מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
אינגנול נולד ב-30 ביוני 1857 בנויוויד, והצטרף לחיל הים הקיסרי כצוער ב-12 באפריל 1874. ב-19 בנובמבר 1878 הוסמך כקצין ימי. לאחר שמילא כמה תפקידים הוא מונה ב-1 במאי 1888 למפקד ספינת הטורפדו S 34. מאוקטובר 1888 עד אפריל 1889 הוא למד באקדמיה הימית, ולאחר מכן מילא תפקידי פיקוד ומטה שונים בצי. לאחר מכן פיקד על סירת התותחים אילטיס במהלך מסעה לשנגחאי, ובמהלך המסע הביתה מהונג קונג הוא הועלה ב-13 באפריל 1896 לדרגת קורבטן קפיטן. לאחר ששירת בפיקוד העליון של הצי וכקצין ראשון באוניית השריון ורת הוא מונה ב-25 בספטמבר 1897 לראש מחלקה במחלקה לשאלות צבאיות הנוגעות לבניית ספינות ואימוני נשק עד 30 בספטמבר 1901. לאחר מכן הוא הועבר בחזרה למזרח אסיה ושימש כמפקד האוניות הקיסרית אוגוסטה והרטה. במהלך שירותו שם הועלה אינגנול לדרגת קפיטן צור זי ב-15 במרץ 1902. הוא חזר לגרמניה בינואר 1904, והתמנה לראש מחלקה במטה האדמירליות. ב-4 באוקטובר 1904 הוא הפך למפקד היאכטה הקיסרית הוהנצולרן וב-30 בספטמבר 1908 הוא הועלה לדרגת קונטרה-אדמירל ומונה לסגן מפקד שייטת הסיירות ה-1 וה-2. ב-18 במאי 1909 מונה למפקד שייטת מזרח אסיה וב-27 בינואר 1910 הועלה לדרגת ויצה-אדמירל. ב-6 ביוני 1910 הוא התחיל את המסע הביתה דרך צינגטאו, וב-25 בספטמבר 1910 מונה למפקד השייטת ה-2. ב-30 בינואר 1913 הוא מונה למפקד צי הים הפתוח, וב-15 בנובמבר 1913 הוא הועלה לדרגת אדמירל.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו.
עם תחילת המלחמה שאף אינגנול להגיע במהירות לקרב מכריע מול הצי המלכותי הבריטי, אך הפיקוד העליון הגרמני התנגד לכך. בשל כך החל הצי הגרמני בפיקודו לשאוף ליזום קרבות קטנים, שבהם יגיב הצי הבריטי בפזיזות, יסבול אבדות, וכך ישחק יתרונו המספרי. מטרה זו לא הושגה; ב-29 באוגוסט 1914 התחולל הקרב הראשון במלחמה מול הצי הבריטי, קרב מפרץ הלגולנד. בקרב איבדו הגרמנים שלוש סיירות קלות ומשחתת, לעומת אבדות קלות בהרבה לבריטים.
גם בקרבות הבאים לא הצליח אינגנול להביא לשחיקה הבריטית לה ייחל; בפשיטה על סקרבורו, הרטליפול וויטבי ב-16 בדצמבר 1914 הצליחה שייטת סיירות המערכה של צי הים הפתוח בפיקודו של תת אדמירל פרנץ פון היפר להפגיז ערי חוף באנגליה ולחמוק מסיירות המערכה הבריטיות של תת-אדמירל דייוויד ביטי וחמש אוניות מערכה שנלוו אליהן. ואולם, הגרמנים החמיצו הזדמנות בלתי חוזרת: צי הים הפתוח, בפיקודו של אינגנול, היה סמוך לזירה והיה בעל עדיפות מספרית מכריעה, שיכולה הייתה להביא להשמדת האוניות הבריטיות. השמדת השייטות הללו יכולה הייתה להביא את הגרמנים לשוויון מול הבריטים, אך אינגנול לא ניצל את ההזדמנות: הוא פעל תחת הגבלות כבדות שהוטלו עליו על ידי הפיקוד הגרמני והקיסר עצמו, וחשש להתקדם לכיון השייטת הבריטית. אדמירל אלפרד פון טירפיץ, מפקד הצי הקיסרי הגרמני, העיר שגורלה של גרמניה היה נתון בידיו של אינגנול.
ב-24 בינואר 1915 יצא היפר שוב לתקיפת כוחות בריטיים קלים בים הצפוני. מידע מודיעיני מוקדם שהיה לבריטים איפשר לביטי לארוב לו. בקרב שהתפתח, קרב שרטון דוגר, הוטבעה הסיירת המשוריינת "בליכר", ושאר אוניותיו של היפר חמקו רק בשל טעויות בריטיות. בעקבות כישלון זה ויתר אינגנול על תפקידו, וב-2 בפברואר הוחלף בידי אדמירל הוגו פון פול.
אינגנול נפטר בברלין ב-19 בדצמבר 1933.
פרידריך פון אינגנהול
מנוחת צהריים
רומניה ספרותית