בשנת 2022, בפסטיבל שיתקיים ב-8–19 ביוני, יוענק לראשונה פרס אדם/סביבה (באנגלית: Human/Nature Prize), ליצירה שתיטיב לשפוך אור על סוגיות סביבתיות בוערות אקטואליות.
יהושע צ'צ'יק
יהושע צַ'צִ'יק (Chachik; 9 באוקטובר 1895 – 23 בינואר 1973) היה מו"ל עברי.
תולדות חייו.
צ'צ'יק נולד בסטולין שברוסיה הלבנה (אז חלק מהאימפריה הרוסית). גדל בפינסק, ולמד שם בחדר. בצעירותו ארגן אגודה ציונית לנוער בסטולין.
בשנת 1913 עלה לארץ ישראל, עבד ברחובות כפועל שכיר בחקלאות והתנדב כעסקן ציבור.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גורש למצרים על ידי השלטונות העות'מאנים. משם עבר לארצות הברית והיה פעיל שם בתנועת פועלי ציון. עם הקמת הגדודים העבריים, התנדב לגדוד נהגי הפרדות, וחזר עִמם לארץ ישראל.
לאחר שחרורו מהצבא, ייסד בירושלים חנות לספרים עבריים בשם "תרבות". לאחר מכן הצטרפו אליו, כשותפים בחנות, מרדכי ניומן ויוסף שְׂרֶבֶּרְק, והחנות התפתחה למרכז לתרבות והשכלה בירושלים, לימים הוצאת מצפה.
צ'צ'יק נודע בפעלו להגנת הרובע היהודי מכנופיות ערביות בפרעות תר"פ והוא המשיך בפעילותו הצבאית בתפקידי פיקוד ב"הגנה".
פעילותו המו"לית.
בשנת 1925 ייסד צ'צ'יק יחד עם מרדכי ניומן ויוסף שרברק את הוצאת הספרים העברית "מצפה", שהייתה הוצאת-הספרים הפרטית הראשונה בארץ ישראל, וגם בשנות ה-20 וה-30 הייתה אחת משלוש ההוצאות העבריות הפרטיות בארץ ישראל. ההוצאה התמקדה בספרות ובשירה.
בשנת 1933 שיתף פעולה עם הוצאת שטיבל ויצר את הוצאת "שם" (ראשי תיבות: 'שטיבל–מצפה') להוצאת ספרי ילדים; השותפות התפרקה ב-1935.
בשנת 1941 מוּזגה פעילותה של "מצפה" עם הוצאת י' שרברק תחת ניהולו של יוסף שרברק.
ב-1944 פתח צ'צ'יק את הוצאת יהושע צ'צ'יק, אשר התמקדה בהוצאת ספרי מוזיקה, תיאטרון, היסטוריה ואנציקלופדיות.
במשך שנים רבות היה יושב ראש התאחדות הוצאות הספרים בישראל.
הוצאת מצפה
הוצאת מצפה הייתה הוצאת ספרים עברית, אחת משלוש הוצאות הספרים הפרטיות שפעלו בארץ ישראל בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20.
בשנת 1921 ייסדו יהושע צ'צ'יק, מרדכי ניומן ויוסף שרברק בירושלים חנות ספרים והוצאת ספרים בשם "תרבות", שבהמשך הפכה ל"מצפה". ההוצאה התמקדה בהוצאת ספרות ושירה. הספר הראשון שיצא במסגרתה היה הרומן "ימים ולילות" לנתן ביסטריצקי.
אשר ברש ערך ספרי פרוזה בהוצאה זו, ובמסגרתה הוציא לאור את ספרו של דוד פוגל "חיי נישואים".
בשנת 1933 הוקמה, בשותפות עם הוצאת שטיבל, "הוצאת שם" (ראשי תיבות של שטיבל ומצפה) להוצאת ספרות ילדים. השותפות התפרקה ב-1935. בשנת 1934 התארגנו מתרגמים שעבדו עבור ההוצאה וקבלו על תנאי שכרם. הוויכוח התנהל בחלקו מעל דפי העיתונות. אגודת הסופרים מינתה ועדת תיווך אשר כללה את פישל לחובר, נחום טברסקי, מנחם זלמן וולפובסקי ואחרים.
בשנת 1941 התמזגה לתוך הוצאת י' שרברק.
תור הכסף של השירה הרוסית
חורבת עמודים
נס אוסטרליה הלבן
נס הצי המלכותי האוסטרלי הוא הדגל הצבאי הימי של אוסטרליה אשר מונף על ספינות הצי המלכותי האוסטרלי וידוע בשם נס אוסטרליה הלבן. עיצובו של הדגל מבוסס על דגל אוסטרליה אשר מונף על ספינות וצוללות הצי המלכותי כדגלון חרטום עם שדה לבן מושחת בכוכב חבר העמים והצלב הדרומי בכחול. הדגל בשימוש מ-1 במרץ 1967 ומוכר כדגל אוסטרלי רשמי על פי סעיף 5 לחוק הדגלים 1953.
בתחילת ימיו של הצי המלכותי האוסטרלי, הניפו ספינותיו את הנס הלבן הבריטי תחת צו האדמירליות הבריטית. בשנת 1909, שרי הממשלה האוסטרלית, יחד עם מקבילהם מדומיניונים אחרים כגון קנדה, כי הנס הלבן, המושחת בסמל המקומי יהיה מתאים יותר לשימוש אך האדמירליות התעקשה כי הדגל הלאומי המונף על מוט החרטום הוא מספק לשם זיהוי לאומיות הספינה.
היסטוריה.
בשנת 1965, לחמו כוחות אוסטרליים לצד ארצות הברית במלחמת וייטנאם, מלחמה שבה הממלכה המאוחדת לא לקחה כל חלק. חבר פרלמנט אוסטרליים העלו את הסוגיה האם מתאים הדבר שספינותיהם יפליגו תחת דגל ימי של מדינה זרה. באותו זמן דווח בפרלמנט כי הצי תר אחר דגל ימי אוסטרלי חדש. בהתחשב במצב ב-1 בינואר 1966, ועדת הצי המליצה לממשלת אוסטרליה "כי לצי המלכותי האוסטרלי ראוי שיהיה נס לבן מיוחד משלו... נס לבן, עם דגל האיחוד בקנטון ושישה כוכבים כחולים על פי עיצובו של הדגל האוסטרלי". לנס החדש ניתנה הסכמה מלכותית ב-7 בנובמבר 1966 והוכרז על ידי ראש הממשלה ב-23 בדצמבר 1966. כניסתו לשימוש הוקדמה מה-1 במאי 1967 ל-1 במרץ 1967 כאשר הספינה אאה"מ בונרו הפכה לספינה הראשונה עליה הונף הנס החדש.
שפן הסופר
שָׁפָן בֶּן-אֲצַלְיָהוּ בֶן-מְשֻׁלָּם הידוע בשם שָׁפָן הַסֹּפֵר, הוא דמות מקראית המוזכרת בספר מלכים (ב' כ"ב, ג'-ט"ו). היה סופר בתקופת שלטונו של יאשיהו מלך יהודה.
יאשיהו החליט להכניס תיקונים בבית המקדש שהיה עזוב. הוא שלח את שפן אל חלקיהו בן שלום הכוהן הגדול למנות את הכסף שנאסף מהעם לצורך השיפוץ. בעקבות השיפוץ מצא חלקיהו ספר תורה קדום, ומסרו לשפן שהעבירו ליאשיהו; בעקבות הקריאה בספר, הוביל יאשיהו רפורמה דתית מקיפה בעם ובממלכה.
שפן היה ראש למשפחת סופרים ושרים בחצר מלכי יהודה: בנו היה גמריהו בן שפן, סופר למלך יהויקים, ועוד שלושה מבניו ידועים כבעלי מעמד בחצר מלכי יהודה: אלעשה, יאזניהו ואחיקם. נכדו גדליה בן אחיקם בן שפן, היה מושל יהודה האחרון, שמונה לאחר חורבן בית ראשון בידי נבוזראדן, אך נרצח בידי ישמעאל בן נתניה.
עדויות ארכאולוגיות.
ב"בית הבולות" שבשטח G של עיר דוד נמצאה בולה בקוטר 1 ס"מ ועליה הכתובת . הבולה זוהתה כשייכת לבנו של שפן הסופר, גמריהו בן שפן.
שימוש בשם בתרבות.
מנהל ההדפסה של ש"ס וילנא, שמואל שרגא פייגנזון (1838–1932), השתמש בכינוי "שפ"ן הסופר".
בשנות ה-60 וה-70 פרסמה הוצאת עם עובד סדרת ספרי ילדים בשם "ספריית שפן הסופר". בין הספרים שיצאו במסגרת הסדרה: המפוזר מכפר אז"ר, מיץ פטל והביצה שהתחפשה.
השאלה היהודית (פירושונים)
Japan Open Tennis Championships
Bell Challenge
טורניר קוויבק סיטי
קו אודר-נייסה
קו אודר-נייסה (בפולנית: Granica na Odrze i Nysie Łużyckiej, בגרמנית: Oder-Neiße-Grenze), נקבע בעקבות מלחמת העולם השנייה כגבול המזרחי של גרמניה והגבול המערבי של פולין. הקו נוצר בעיקר בתוואי הנהרות אודר ונייסה, עד לים הבלטי.
כל השטח מזרחית לקו שהיה גרמני לפני המלחמה טוהר אתנית מגרמנים אחרי המלחמה (שגורשו מערבה) והוענק לפולין, שקיבלה את חבל פומרניה, ולברית המועצות, שקיבלה את החלק הצפוני של פרוסיה המזרחית. הקו ציין את הגבול בין הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית (גרמניה המזרחית) ופולין בין 1950 ו-1990. מאז שנת 1990 ואיחוד גרמניה, הקו מציין את הגבול בין גרמניה המאוחדת ופולין.
רחוב לאפייט
רחוב לאפייט (באנגלית: Lafayette Street) הוא רחוב באזור מנהטן תחתית של רובע מנהטן בעיר ניו יורק, במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
מוצאו של הרחוב מפגש הרחובות ריד (Reade Street) וסנטר (Centre Street), צפונית לבניית עיריית ניו יורק, והוא חוצה את השכונות צ'יינה טאון, סוהו וגריניץ' וילג' ומסתיים במפגש הרחובות 9 ו-10 עם שדרת פארק.
מתחת לרחוב עובר קו שדרת לקסינגטון של הרכבת התחתית של ניו יורק, ולאורכו של הרחוב שלוש תחנות: תחנת רחוב ספרינג (Spring Street), תחנת רחוב בליקר (Bleecker Street) ותחנת כיכר אסטור (Astor Place).
היסטוריה.
הרחוב נבנה על ידי יזם הנדל"ן ג'ון ג'ייקוב אסטור אשר קנה את השטח בשנת 1804 בעבור 45,000 דולרים. אסטר החכיר את השטח ליזם צרפתי בשל דלקרוה אשר הקים במקום אתר נופש וקרא לו "גני ווקסהול של ניו יורק" על שם אתר נופש דומה שנמצא בסמוך ללונדון. עם תום החכירה, בשנת 1825, הקים אסטור רחוב לאורכו של השטח וקרא לו "כיכר לאפייט" על שם גילבר דו מוטייה, מרקיז דה לה פאייט, גיבור מלחמת העצמאות של ארצות הברית. הרחוב היה פופולרי ביותר, והשטחים מצדדיו נמכרו במהירות לאמידי העיר ניו יורק אשר בנו לאורכו של הרחוב בתי טרסה (כגון בתי הקולונייד רו שנבנו בסגנון ניאו קלאסי).
עם השנים ירד מעמדו של הרחוב וחלק מבתי הרחוב נהרסו על מנת להקים במקום מחסנים ומבני תעשייה.
אתרים בעלי חשיבות.
ברחוב ממוקם בניין שרמרהורן, ספריית אסטור (מבנה משנת 1864 בו ממוקם כיום "התיאטרון הציבורי" של ניו יורק), וכן בניין שרמרהורן שנבנה בשנת 1888 במקום בו עמדה אחוזת שרמרהורן.
טיק טק
טיק טק (באנגלית: Tic Tac) הוא שמן של סוכריות מנטה קטנות וקשות המיוצרות על ידי חברת המזון האיטלקית פררו מאז שנת 1969. הסוכריות נמכרות בדרך כלל בקופסאות פלסטיק קטנות עם מכסה בצורת ידית מתקפלת מפלסטיק הייחודית לקופסת המוצר.
במקור, קופסאות טיק טק נמכרו בצבעים קבועים. כיום, במדינות רבות בעולם קופסאות הפלסטיק נמכרות במגוון צבעים כשכל קופסה מתאימה את צבעה לצבע הסוכריות בתוכה.
קופסאות הטיק טק שמיובאות לישראל מיוצרות במפעל חוץ של חברת פררו השוכן באקוודור.
חברת פררו מוכרת בשנה יותר מ-40 מיליארד סוכריות טיק טק.
היסטוריה.
בשנות ה-90, הוצגו חפיסות טיק טק "כפולות" ברחבי העולם, כשהסוכריות מורכבות משני טעמים: בסיס לבן, תמיד בטעם מנטה, ושני ציפויים בטעמים משתנים (בניגוד לציפוי אחד כמקובל עד אז). דוגמאות לשילובי טעמים: תפוז וליים, תפוז וענבים, תות ודובדבן ועוד.
ייצור טעם הענבים הופסק בשנת 1976 בגלל חשד כי צבע המאכל מכיל חומר מסרטן. ייצור טעם התפוז נמשך, בלי שילוב טעם הענבים איתו.
במשך השנים הופקו עוד מגוון טעמים, כמו קינמון, מנדרינה ועוד. בשנים 2005 ו-2020 יצאו לשוק גרסאות מוגבלות של סוכריות טיק טק בטעמים לימון וקוקה קולה בהתאמה.
מהדורות מוגבלות.