ב-9 באוקטובר תקפה ארצות הברית תשע פעמים בעיר כובאני ובסביבתה. שש מהתקיפות אירעו בדרום כובאני ובמהלכן הושמדו שני מבנים שעליהם השתלטה המדינה האסלאמית, טנק ומכונת ירייה, עמדת לחימה ושלוש יחידות של הארגון. שלוש תקיפות נוספות בוצעו בצפון העיר, שם נפגעו שתי יחידות קטנות של המדינה האסלאמית והושמדו שני מבנים שהיו בשליטתה.
ב-10 באוקטובר הובילה ארצות הברית סבב תקיפות נוספת יחד עם סעודיה ואיחוד האמירויות הערביות נגד כוחות המדינה האסלאמית ברחבי סוריה. כוחות הקואליציה תקפו תשע פעמים, שבמהלכן השמידו שני מתקני אימונים של ארגון המדינה האסלאמית ושלושה כלי רכב, פגעו בטנק ובשתי יחידות של ארגון הטרור באזור כובאני. בתקיפות הושמד גם רכב משוריין במזרח דיר א-זור ונפגעה יחידה קטנה של המדינה האסלאמית בצפון-מזרח אל-חסכה.
ב-14 באוקטובר החל סבב התקיפה הנרחב ביותר מאז תחילת ההתערבות בסוריה. ארצות הברית וסעודיה ביצעו 21 גיחות תקיפה נגד מטרות המדינה האסלאמית בכובאני ובסביבתה ותקיפה נוספת באזור דיר א-זור. מטרת התקיפות הייתה למנוע מהמדינה האסלאמית להעביר כוחות ואספקה אל תוך העיר הכורדית. בתקיפות הושמדו שתי עמדות תצפית ואחת נוספת נפגעה, הושמד מבנה בשליטת המדינה האסלאמית ושניים נוספים נפגעו, שלושה מתחמים נפגעו והושמדו משאית, רכב משוריין ורכב נוסף ליד כובאני. בנוסף לכך, נפגעו שבעה אזורי שליטה, שתי עמדות לירי פצצות מרגמה, שלושה מבנים בשליטת הארגון ומתקן לאחסון ארטילריה. בתקיפה ליד דיר א-זור נפגע בית זיקוק נייד של הארגון.
ב-29 באוקטובר ביצעה ארצות הברית שמונה תקיפות אוויריות באזור כובאני. בתקיפות הושמדו חמש עמדות לחימה של המדינה האסלאמית, יחידה קטנה של הארגון, שישה כלי רכב, מבנה ומטה פיקוד ושליטה של הארגון.
נובמבר.
בין 8 ל-10 בנובמבר ארצות הברית ביצעה 23 תקיפות אוויריות באזור כובאני ודיר א-זור. 13 מהגיחות שהתמקדו בכובאני ובסביבתה פגעו בכלי רכב ובחמש יחידות קטנות של המדינה האסלאמית, הרסו מבנה שבשליטת הארגון ששימש מאגר תחמושת, השמידו מבנה של שליטה ופיקוד ושבע עמדות לחימה של הארגון. בנוסף לכך, שמונה תקיפות בדרום-מזרח דיר-אזור הסבו נזק לכמה מבנים במתקן לאחסון נפט, ששימש להעברת הנוזל השחור ולמכירתו בשוק השחור. שתי תקיפות נוספות במזרח דיר א-זור פגעו בעמדה לאיסוף נפט של הארגון.
בין 13 ל-14 בנובמבר ביצעה ארצות הברית 20 תקיפות אוויריות בכובאני ובסביבתה, במזרח מחוז דיר א-זור, במערב מחוז חלב ובמזרח מחוז א-רקה. 17 מהתקיפות התמקדו בכובאני, פגעו ב-10 יחידות של המדינה האסלאמית והשמידו 10 עמדות לחימה, מבנה בשליטת הארגון ושני כלי רכב ואופנוע השייכים לארגון. בתקיפה אחת במזרח א-רקה נחרב מחנה אימונים ובהפצצה נוספת במזרח דיר א-זור הושמדה נקודת איסוף נפט של המדינה האסלאמית. תקיפה נוספת אירעה במערב מחוז חלב, שם נפגעו לוחמים הקשורים לקבוצת ח'וראסאן.
דצמבר.
בין 1 ל-3 בדצמבר, ארצות הברית ביצעה 14 תקיפות באזור כובאני, שבמהלכן הושמדו רכב של המדינה האסלאמית, 17 עמדות תקיפה, עמדת תצפית, כמו גם שמונה עמדות תקיפה נוספות שנפגעו יחד עם יחידה גדולה של המדינה האסלאמית.
ב-22 בדצמבר תקפו ארצות הברית וחברות הקואליציה 12 פעמים בכובאני ובסביבתה, בסמוך לחלב, באזור אל-חסכה וליד א-רקה.
ב-24 בדצמבר התרסק מטוס של חיל האוויר של ירדן בשמי מחוז א-רקה שבסוריה. אנשי המדינה האסלאמית שבו את הטייס מועאז אל-כסאסבה וטענו שהם הפילו את המטוס, אך ארצות הברית שללה את הטענות הללו. ארגון המדינה האסלאמית הציע לבצע עסקה לחילופי שבויים תמורת אל-כסאסבה ודרש את שחרורם של שני מחבלים מהכלא בירדן - סאג'ידה א-רישאווי ואת זיאד אל-כרבולי.
פברואר 2015.
ב-28 בפברואר ביצעו כלי טיס בלתי-מאוישים של ארצות הברית שתי תקיפות במחוז אל-חסכה, פגעו ביחידה טקטית של המדינה האסלאמית והשמידו שני כלי רכב.
נתונים נוספים.
באוקטובר 2014 פרסם הפנטגון כי במהלך הלחימה נגד המדינה האסלאמית בחודשיים וחצי שעברו (מ-8 באוגוסט) בוצעו פעילויות התקפיות, בעיקר תקיפות אוויריות, בעלות של 424 מיליון דולר.
קינאי (עיר)
קינאי (אנגלית: Kenai) היא עיר במדינת אלסקה שבארצות הברית. קינאי היא העיר ה-14 בגודלה מבחינת אוכלוסייה באלסקה. על פי נתוני לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, אוכלוסיית קינאי מנתה 7,100 תושבים ב-2010.
היישוב נקרא על שמו של חצי האי קינאי שבו נמצא היישוב.
היסטוריה.
ראיות ארכאולוגיות שונות מצביעות על כך שהאזור היה מיושב עוד ב-1000 לפני הספירה.
כאשר סוחרי פרוות רוסים הגיעו לראשונה לאזור ב-1741, התגוררו באזור כ-1,000 תושבים ילידים משבט הדיניינה (Dena'ina). הסוחרים הרוסים קראו לילידים בשם "אנשי קינאי".
בשנת 1791 הקימו סוחרי הפרוות הרוסים את ההתיישבות "מצודת סנט ניקולאס" (Fort Nikolaevskaia), באזור בו נמצא כיום היישוב קינאי. מצודת סנט ניקולאס הוקמה לשם סחר בפרוות ודגים. זה היה יישוב הקבע האירופי הראשון שהוקם באלסקה.
ההתיישבות הרוסית באזור הובילה להגברת המתיחות בין הילידים למתיישבים הרוסיים, ולעימותים אלימים שונים ביניהם, כאשר ב-1797 הילידים תקפו את מצודת סנט ניקולאס. באירוע זה נהרגו בסביבות 100 אנשים משני הצדדים. ב-1838 פרצה באזור מחלת אבעבועות שחורות אשר גרמה למותם של כמחצית מאוכלוסיית שבט הדניינה ששהה באזור.
לאחר רכישת אלסקה ב-1869 צבא ארצות הברית הקים באזור מוצב בשם "פורט קינאי" (Fort Kenay). המתקן נסגר במהלך שנות ה-70 ובהמשך הועבר לבעלות מדינת אלסקה. המתקן משמש כיום כמתקן כליאה.
בשנת 1888 מחפש זהב בשם אלכסנדר קינג מצא זהב באזור חצי האי קינאי. כמות הזהב הייתה קטנה בהשוואה לזהב שהתגלה בהמשך בקלונדייק, נום ופיירבנקס.
בתחילת המאה ה-20 ההקמה של חברות ספנות באזור קינאי הפכה את היישוב בהמשך לעיר נמל. בשנת 1937 החלה ההקמה של נמל התעופה של קינאי.
בשנת 1951 החל מיזם יצירת דרך העפר הראשונה שחיברה בין אנקורג' לקינאי. העבודה על הכביש הסתיימה ב-1956.
הבסיס הצבאי "וילדווד" של חיל האוויר האמריקני הוקם בתחום היישוב בשנת 1953.
בשנת 1957 התגלה נפט בנהר סוונסון, 20 קילומטרים צפון-מזרחית לקינאי. זו הייתה תגלית הנפט הגדולה הראשונה באלסקה.
דמוגרפיה.
על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, נכון לשנת 2000 היו בעיר 6,942 תושבים, 2,622 משקי בית ו-1,788 משפחות. 82.76% מהתושבים הם לבנים, 0.49% אפרו-אמריקאים, 8.74% אינדיאנים, 1.66% אסיאתים ו-1.12% מגזע אחר ו-5% משני גזעים או יותר.
ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה $45,962 וההכנסה החציונית למשפחה הייתה $56,856. ההכנסה החציונית לגברים הייתה $48,371 לעומת $27,112 לנשים. ההכנסה לנפש הייתה $20,789. בערך 8.2% מהמשפחות ו-9.8% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, מהם 12.5% מתחת לגיל 18 ו-4.2% מגיל 65 ומעלה.
גאוגרפיה.
קינאי משתרעת על שטח של כ-92 קילומטרים רבועים, מתוכם 77.4 קמ"ר שטחים יבשתיים ו-14.6 קמ"ר שטחי מים. העיר נמצאת 22 מטרים מעל פני הים.
פורמוזה (פירושונים)
פורמוזה (formosa) פירושו בפורטוגזית "יפה" (מלטינית formosus)
שלמון
שלמון, או שַׂלְמָה, היה, על פי הסיפור המקראי, סב סבו של דוד המלך. שלמון היה בנו של נחשון בן עמינדב, נשיא שבט יהודה בתקופת המדבר, ואביו של בעז, בעלה של רות המואביה והסבא רבא של דוד המלך.
ברשימת היחס ב מופיע השם שלמא. ברשימת היחס המופיע ב מצוין כי הוא בנו של כלב בן חור ו"אבי בית לחם". לדעת יאיר זקוביץ ואחרים, מעתיקי המגילה ביקשו לשמר את שני השמות, שלמה ושלמון.
בנצרות.
על פי הברית החדשה (הבשורה על-פי מתי, ), שלמון ורחב הזונה הולידו את בעז.
היסטוריה של אתיופיה
ההיסטוריה של אתיופיה משתרעת החל מהפרהיסטוריה וההתיישבות האנושית באתיופיה וכלה ברפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של אתיופיה.
התקופה הקדומה.
אתיופיה הפרהיסטורית.
ההתיישבות באתיופיה היא עתיקה מאוד. ראיות להתיישבות זו נמצאו ברמה האתיופית, בעיקר מאובנים של אבות האנושות אשר התגלו במדינה זו ותוארכו כבני 5.9 מיליוני שנים.
השפה הראשונה שהגיעה לאתיופיה, ככל הנראה לאחר האלף ה-14 לפנה"ס הייתה כנראה ממשפחת האומוטיות. דוברי האומוטיות היגרו דרומה לתוך הרמות הדרום-מערביות והמרכזיות של אתיופיה, ולאחר-מכן היגרו גם דוברי השפות כושיות, שהתיישבו בשטחים בקרן אפריקה, כולל הרמות הצפוניות של אתיופיה. משפחת השפות האחרונה להגיע הייתה השמית.
שתי הקבוצות הכושית והאומוטיות אספו במשך אלפי שנים דשאים וצמחים אחרים לפני שהם התבייתו. לפי ניתוחים ארכאולוגיים ובלשניים, החקלאות התבססה וגידלה דגן באזורים יותר יבשים. קבוצות אלו התיישבו גם בחלקים מהרמות הצפוניות מכוסי עשב שיושבו על ידם לפחות כמה אלפי שנים לפני התקופה הנוצרית. דשאים בני המקום כמו טאף הפכו לשימוש ביתי יותר מאוחר, שעורה וחיטה הגיעו מהמזרח התיכון. כל העמים המוקדמים האלה החזיקו גם בעלי חיים מבויתים, שכללו בקר, כבשים, עזים, וחמורים. לכן, מסוף התקופה הקדם היסטורית, הוקמו תבניות חקלאיות של פרנסה המאפיינות את האזור עד ימינו.