אלמי נולד בסומליה לאבא שהיה קצין בצבא המורדים של זיאד בארה, ונשלח לשגרירות סומליה בלונדון כחלק מתפקידו. בשנת 1988 אלמי הצטרף אליו לבריטניה. ב-1 במרץ 1989 אביו של אלמי נפטר. ב-26 באפריל 1989 אלמי מבקש מקלט מדיני בבריטניה על בסיס שיש מלחמת אזרחים בסומליה והוא יהיה בסכנה עקב העבר המקצועי של אביו . ב-31 באוקטובר 1989 הוא הוכר כפליט וניתנה לו אשרה להישאר בבריטניה, שמאוחר יותר הוארכה ללא מועד פקיעה. ב-8 במרץ 1996 אלמי נכלא לחמש וחצי שנים עקב עבירות תנועה, שוד והחזקת נשק באופן בלתי חוקי. במהלך השנים וגם לאחר שחרורו מהכלא אלמי המשיך לבצע עבירות על החוק ובשנת 2001 הורשע בהחזקת הסמים. בעקבות העבירות הרבות של אלמי החליט משרד הפנים ב-4 בספטמבר 2006, לבטל את מעמדו נוכח היותו מסוכן לציבור, ולשלוח אותו בחזרה לסומליה. ב-27 באוקטובר 2006 עתר אלמי נגד ההחלטה. משרד ההגירה דחה את בקשתו. ב-14 במרץ 2007 אלמי עתר על כך שבית המשפט לא דן בבקשתו לפני שהצו נגדו הוצא. עתירתו התקבלה.
הטענות.
העותרים טוענים כי החזרתם למוגדישו תחשוף אותם לתנאי חיים מסוכנים. את זכותם לקבל עזרה נגד פגיעה זו מצאו העותרים בסעיפים 2 ו-3 לאמנה האירופית לזכויות אדם, הקובעים:
ס' 2 לאמנה – "חיי כולם צריכים להיות מוגנים על ידי החוק. אין לקפח הצלת חייו של אף אדם בביצוע גזר דין של בית משפט בעקבות הרשעתו על פשע, אשר העונש הזה מסופק על ידי חוק"
ס'3 לאמנה – "לא יהיה אדם נתון לעינויים ולא ליחס או לעונש בלתי אנושיים או משפילים"
טענת בריטניה לגבי סופי היא שהוא אדם לא אמין ומסוכן במידה מסוימת עקב ההאשמות נגדו בעבירות של שוד ואלימות. בהיותו בן 19, רווק צעיר ובעל מצב בריאותי טוב, יכול הוא לחזור לסומליה ללא סכנה ולדאוג לעצמו.
בריטניה טוענת לגבי אלמי, כי הוא משתייך לחמולה ועל כן ישנה חמולה שהוא יכול לחזור לחיקה בשלום. בנוסף, נמצא על ידי בריטניה כי החזרתו לסומליה לא מהווה איום על חייו.
החלטת בית המשפט.
בית הדין קבע כי כל אדם אשר נמצא במוגדישו נמצא במידה כלשהי בפני סכנה של הפרה של ס' 3 לאמנה.
נקבע כי יש לבחון האם הכוחות הנלחמים בסומליה פוגעים באופן מכוון גם באזרחים. בנוסף, יש לבחון מה הוא מספר ההרוגים שהם אזרחים אשר לא השתתפו בקרבות. בית המשפט מדגיש כי מבחנים אלו אינם מתאימים לכל פסק דין העוסק בשאלה של אי חזרה למדינה מסוכנת, אך במקרה הנוכחי ישנה רמה מאוד גבוהה של אלימות בסומליה. עם זאת, בית המשפט לא פוסל את העובדה שישנם אזרחים המוגנים מאלימות זו. אזרחים אלו קשורים לארגוני פשע הפועלים בסומליה, לאנשי עסקים הפועלים בסומליה ולמשפחות סומליות שיש להן כסף וכבוד רב, ולבסוף לשחקנים ראשיים בערים המרכזיות ובמדינה בכלל.
ישנם דו"חות המציגים נתונים לכך שכל הצדדים המשמעותיים לסכסוך ממשיכים לעסוק באלימות ללא אבחנה ומבצעים התקפות מרגמה רבות נגד כוחות אויב באזורים שבהם ישנה התיישבות צפופה במוגדישו וכל זאת מבלי להביא בחשבון את האוכלוסייה האזרחית. -ב-9 בספטמבר 2010, מזכ"ל האו"ם דיווח כי במוגדישו יש חוסר בביטחון. ב-16 בספטמבר 2010, התפרסם דיווח של ד"ר שמשול בארי, מומחה לזכויות אדם ופליטים, כי המצב בסומליה הרע ובתי החולים מלאים בנפגעי האלימות.
עוד קובע בית הדין כי ניתן יהיה להחזיר תושב למקום אחר במדינה, שאינו מוגדישו, לאזור המרכזי או הדרומי, וזאת בתנאי שיצליחו להעביר אותו לאזור זה ללא מעבר באזור הבירה, בה יהיה חשוף לפרעות ויהיה נתון למצב מאיים. אולם, אופציה זו תלויה כמובן במקום מגוריו של האדם החוזר. יש לקחת בחשבון שכדי להיכנס לסומליה אין ברירה אלא לעבור במוגדישו, שם נמצא שדה התעופה.
בית הדין קבע ששיטות העונשים של א-שבאב נופלות בגדר המעשים המהווים עינויים או יחס או עונש בלתי אנושיים או משפילים", כאמור בס' 3 לאמנה. בית המשפט מקבל את העובדה שככל הנראה העונש שיוטל על אדם בסומליה יהיה תלוי בחומרת המעשה שעשה, אולם, בית המשפט אינו יכול להתעלם מהעובדה כי ישנם דיווחים על כך שסומלים הוכו והושפלו על הפרות קלות יחסית, כמו השתתפות במשחקים חברתיים, צפייה במשחקי כדורגל ולבישת בגדים לא ראויים.
בית הדין מקבל את האפשרות שישנם מבקשי מקלט ופליטים אשר היו, באופן יוצא מן הכלל, קשורים ל"שחקנים החזקים" במוגדישו ועל כן יוכלו לקבל הגנה ולחיות בשלום בעיר. לדברי בית המשפט, ס' 3 אמנם דורש להתמקד בהשלכות הצפויות על כל מבקש מקלט או פליט, ולא לשלול את האפשרות כי יימצא שאדם מקושר היטב לגורמים חזקים ועל כן יהיה מוגן, אך אפשרות זו היא נדירה. ראשית, נראה כי רק קשרים ברמה הגבוהה ביותר בלבד יהיו בעמדה מספקת כדי לספק הגנה כזו. לא יהיה זה מספיק להראות כי אדם היה חבר שבט בעברו, כיוון שאין לדעת מה קשריו לשבט זה כיום והאם שבט זה בכלל קיים. שנית, סביר שאנשים שלא היו בסומליה במשך זמן מה לא יצליחו לקיים את המגעים הדרושים כדי להשיג לעצמם הגנה.
פליט חוזר אשר אין לו קשרים חזקים או בני משפחה קרובים הן באזורים המסוכנים והן באזורים שאליהם אינו יכול להגיע בבטחה הוא יאלץ לפנות למחנה פליטים כדי לא להיות בסכנת חיים. כאשר לוקחים בחשבון שבמידה סבירה החוזרים ימצאו עצמם במחנה פליטים, כגון אלו הקיימים בפרוזדור , או במחנה פליטים, כגון מחנות בקניה, בית המשפט סבור שיהיה סיכון אמיתי שהם יהיו חשופים ליחס הנופל בגדר ס' 3 .
לגבי סופי, שמוצאו בקיוריוליי שבסומליה, בית הדין קיבל את העובדה שיכול להיות שיש לו משפחה שם שתוכל לתמוך בו. עם זאת, העיר קיוריוליי נשלטת כיום על ידי א-שבאב וכיוון שהמבקש הגיע לבריטניה בשנת 2003, כשהיה רק בן שש עשרה, בית המשפט סבור כי קיים סיכון אמיתי שיהיה נתון להתעללות על ידי א-שבאב אם ינסה לחזור לשם. על פי הראיות שהוגשו לבית המשפט אין לו משפחה נוספת בדרום או במרכז סומליה. כתוצאה מכך, כיוון שאינו יכול לנסוע לקיוריוליי באופן בטוח, סביר להניח כי הוא ימצא עצמו במחנה פליטים כלשהו. נוכח זאת שליחתו בחזרה לסומליה תפגע בו ותפר את זכויותיו.
לגבי אלמי בית הדין קבע שהוא היה חבר בשבט Isaaq. ממידע של המדינה עולה כי אנשים אשר מקורם בסומלילנד ו/או שיש להם קשרים עם שבטים חזקים, כגון אנשי חמולת Isaaq, יכולים לחזור לסומליה. אך בית הדין קבע שזו לא ראיה מספקת לקשרים חזקים שיוכלו להגן על אלמי במוגדישו. הוא לא יוכל לעבור באופן בטוח למקום מגורים בדרום או במרכז סומליה. אין שום ראיות או הוכחות המצביעות על כך שיש לו קשרי משפחה קרובים באזור. הוא הגיע לבריטניה ב-1988 כשהיה בן 19 וחי שם 22 שנים. אין לו ניסיון חיים תחת משטר הדיכוי של אל-שבאב. כתוצאה מכך, בית המשפט סבור כי הוא יהיה בסכנה אמיתית של עינויים ויחס בלתי אנושי אם יחפש מקלט באזור שנשלט על ידי א-שבאב. כמו כן צפוי לו סיכון ממשי אם יחפש מקלט בפרוזדור או במחנות פליטים. בית הדין מציין כי המבקש נולד בסומלילנד וקיבל על עצמו את החברות בחמולת Isaaq. עם זאת, אם המבקש יכול להתקבל לסומלילנד, לא ברור לבית הדין למה הנפיקו לו הוראות עזיבה למוגדישו ולא להרגייסה, עיר הבירה של סומלילנד. העובדה שבחרו להנפיק לו תעודת חזרה למוגדישו ולא להרגייסה סותרת את הטענה שהוא יוכל לחזור לשם. לפיכך בית הדין מחליט שאלמי אינו יכול לחזור להרגייסה, להתקבל ולהתיישב שם. נוכח זאת החזרתו תהיה למוגדישו, שם הוא צפוי להיות בסכנה ממשית של הפרות ס' 3 לאמנה.
בית הדין קבע שאם סופי ואלמי יישארו במוגדישו, הם יהיו תחת סיכון ממשי של לפגיעה אסורה על פי ס' 3. בנוכח זאת הוא פסק שהם סופי ואלמי לא יוחזרו למוגדישו בעקבות האלימות הרבה שם, שמקורה גורמים שאינם מדינתיים הפועלים באופן שמהווה הפרה בוטה של האיסור על עינויים ועל יחס או עונש בלתי אנושיים או משפילים.
פורד מודל Y
פורד מודל Y היא מכונית משפחתית קטנה שיוצרה על ידי חברת פורד: פורד צרפת Ford SAF) Ford Société Anonyme Française), פורד בריטניה ופורד גרמניה בין השנים 1932–1937.
יוצרו 175,000 יחידות, מהן 153,117 באנגליה, ו-11,121 בגרמניה.
פורד מודל Y היה הדגם הראשון של פורד ששווק מחוץ לארצות הברית. הפורד מודל Y שווק גם באוסטרליה, יפן, לטביה (הדגם היה קרוי בלטביה פורד Junior) וספרד, (הדגם היה קרוי בספרד Ford Forito).
המכונית הייתה קרויה באנגלית: Ford Model Y
פורד מודל Y לא נבנה בארצות הברית בגלל ייצור ה-Ford Model B בארצות הברית שמחירו היה כמעט זהה למחיר ה"פורד מודל Y."
צסי רוזנבליט
צסי רוזנבליט (Cessi Rosenblueth) (נולדה ב-1898 בברלין, גרמניה ונפטרה ב-1981 בקיבוץ גניגר, ישראל) הייתה מחלוצות העבודה הסוציאלית בישראל, ממקימות השירות הסוציאלי בקיבוצים וכן שירותי השיקום המקצועי.
קורות חייה ופעילותה.
צסי נולדה בברלין בבית יהודי-גרמני מתבולל, לאב משפטן ולאם שעסקה בהתנדבות בעבודה סוציאלית. בנעוריה גילתה עניין בהיסטוריה, ספרות ופילוסופיה, במיוחד בדת ובמחשבה היהודית, תוך גילוי קו מחשבה שונה ואף מתריס ממוריה בבית הספר. בהשראת אימה נמשכה צסי לעבודה סוציאלית והחלה ללמוד את המקצוע בעיר ברסלאו (Breslau) מבלי לסיים את לימודיה באופן פורמלי. האווירה האנטישמית ששררה לאחר מלחמת העולם הראשונה בשילוב כמיהה עזה לשייכות אתנית ולאומית כלשהי, הובילו אותה לנסוע בשנת 1923 לקונגרס הציוני ה-13 בקרסלבד, שם הכירה את בעלה, פליכס רוזנבליט (בן דודו של פנחס רוזן, לימים שר המשפטים הראשון). שנה לאחר מכן, ב-1924, היגרו בני הזוג לארץ ישראל.