בשנת 1945 נישאו מקאלרס וריבז מחדש. שלוש שנים לאחר מכן, בדיכאון חריף, ניסתה מקאלרס להתאבד. בשנת 1953 ניסה ריבז לשכנע אותה להתאבד יחד איתו, אך היא נמלטה וריבז התאבד בחדר המלון שלהם בפריז בבליעת מנת יתר של כדורי שינה. המחזה "The Square Root of Wonderful" (1957) שאב מן החוויות הקשות הללו.
במהלך חייה סבלה מקאלרס ממספר תחלואים, כמו גם מהתמכרות לאלכוהול. בנוסף לקדחת שבה לקתה בנעוריה, סבלה ממקרי שבץ מוחי, ובגיל 31 שותקה לחלוטין בצידה השמאלי.
מותה.
את עשרים שנותיה האחרונות עשתה בעיירה ניאק שבמדינת ניו יורק, ושם נפטרה ב-29 בספטמבר 1967, בגיל 50, לאחר דימום מוחי. היא נקברה בבית העלמין Oak Hill. ביתה בעיירה זו הוכרז אתר היסטורי על ידי ממשלת ארצות הברית בשנת 2006.
בחודשי חייה האחרונים הכתיבה מקאלרס את האוטוביוגרפיה שלה, שראתה אור מקץ כשלושה עשורים.
קישורים חיצוניים.
על ספריה:
קרסון מקלרס
קרסון מקאלרס
קרסון מקקלרס
נטלי בנט
נטלי בנט (באנגלית: Natalie Bennett; נולדה ב-10 בפברואר 1966) היא עיתונאית ופוליטיקאית בריטית ילידת אוסטרליה. בנט עמדה בראש מפלגת הירוקים של אנגליה וויילס מספטמבר 2012 עד ספטמבר 2016.
ביוגרפיה.
נטלי בנט נולדה בשנת 1966 בסידני שבאוסטרליה. היא נולדה להורים מתבגרים בני המעמד הפועלים, אמה הייתה מזכירה במשרד חלקית ואביה נגר מתלמד. בזכות מלגה בנט למדה בבית ספר פרטי בניו סאות' ויילס והמשיכה לתואר ראשון בחקלאות מאוניברסיטת סידני, תואר ראשון בלימודי אסיה מאוניברסיטת ניו אינגלנד ותואר שני בתקשורת המונים מאוניברסיטת לסטר. היא הייתה הראשונה מבני משפחתה שלמדה באוניברסיטה.
את הקריירה העיתונאית שלה החלה בניו סאות' ויילס, שם עבדה במקומונים אחדים. בשנת 1995 עברה לתאילנד, שם עבדה תחילה בארגון סיוע, שממנו עברה לעבוד כעורכת חדשות חוץ בעיתון "בנגקוק פוסט". בשנת 1999 היגרה לבריטניה. החל משנת 2006 הייתה בעלת טור בעיתון "הגרדיאן". מדצמבר 2007 ועד מרץ 2012 הייתה סגנית עורך ולאחר מכן עורכת של השבועון The Guardian Weekly. עבדה גם בעיתונים הלונדוניים "אינדפנדנט" ו"הטיימס".
ב-1 בינואר 2006 הצטרפה למפלגת הירוקים של אנגליה וויילס. ב-2006 וב-2010 הייתה מועמדת המפלגה בבחירות למועצת רובע קמדן בלונדון, אך לא נבחרה. בשנת 2010 התמודדה בבחירות לפרלמנט, אך לא נבחרה. כפמיניסטית הקימה את קבוצת הנשים של מפלגת הירוקים. ב-3 בספטמבר 2012 נבחרה לעמוד בראש המפלגה. בשנת 2015 התמודדה פעם נוספת על מקום בפרלמנט, אך לא נבחרה לאחר שסיימה שלישית במניין קולות המחוז.
גביע הזהב 1998
גביע הזהב של CONCACAF 1998 נערך בין ה-1 ל-15 בפברואר 1998 בארצות הברית, והיה הטורניר הרביעי של גביע הזהב, והמהדורה ה-14 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני. בטורניר השתתפה כנבחרת אורחת.
בשונה מטורניר גביע הזהב 1996, הורחב המפעל מ-9 ל-10 נבחרות, שחולקו לשלושה בתים.
החליטה שלא להשתתף בטורניר, ובמקומה השתתפה על אף שלא עברה את שלב המוקדמות. למרות זאת, הנבחרת שהשתתפה גם בטורניר מונדיאל 1998 שנערך חצי שנה מאוחר יותר, הפתיעה כשסיימה ראשונה בשלב הבתים, לפני ברזיל, והעפילה לחצי הגמר.
במשחק הגמר גברה על בתוצאה 1–0, והשלימה זכייה שלישית ברציפות בתואר. למרות שארצות הברית אירחה את הטורניר, משחק הגמר שהתקיים בלוס אנג'לס נערך מול קהל פרו-מקסיקני, שעודד את הנבחרת המנצחת לאורך המשחק.
משחקי הטורניר.
10 הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשלושה בתים. בית א' הכיל ארבע נבחרות, ושאר הבתים הכילו שלוש נבחרות. הנבחרת שסיימה ראשונה בכל בית העפילה אוטומטית לשלב חצי הגמר, ואליהן הצטרפה הנבחרת שסיימה שנייה בבית א'. שלבי חצי הגמר והגמר התנהלו בשיטת נוקאאוט במשחק בודד.
שלב הנוקאאוט.
משחק על המקום השלישי
משחק הגמר
גביע הזהב 1996
גביע הזהב של CONCACAF 1996 נערך בין ה-10 ל-21 בינואר 1996 בארצות הברית, והיה הטורניר השלישי של גביע הזהב, והמהדורה ה-13 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני. לראשונה בטורניר, השתתפה בו נבחרת אורחת שאינה חברה ב-CONCACAF. הנבחרת שהוזמנה הייתה , ששלחה לטורניר את הנבחרת האולימפית שלה (עד גיל 23).
בשונה מטורניר גביע הזהב 1993, הורחב המפעל מ-8 ל-9 נבחרות, שחולקו לשלושה בתים במקום לשניים. טורניר זה, בניגוד לקודם, התקיים בחודשי החורף ולא בקיץ.
במשחק הגמר גברה על הנבחרת האורחת ברזיל בתוצאה 2–0, והשלימה זכייה שנייה ברציפות בתואר.
משחקי הטורניר.
תשע הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשלושה בתים בני שלוש נבחרות כל אחד. הנבחרת שסיימה ראשונה בכל בית העפילה אוטומטית לשלב חצי הגמר, ואליהן הצטרפה הנבחרת עם המאזן הטוב ביותר מבין הנבחרות שסיימו במקום השני. שלבי חצי הגמר והגמר התנהלו בשיטת נוקאאוט במשחק בודד.
שלב הנוקאאוט.
משחק על המקום השלישי
משחק הגמר
אוון שפיגל
אוון תומאס ספיגל (באנגלית: Evan Thomas Spiegel, נולד ב-4 ביוני 1990) הוא יזם אינטרנט אמריקאי אשר ייסד יחד עם בובי מרפי ורג'י בראון את חברת "סנאפצ'ט" בשנת 2011, ומשמש מנכ"ל החברה.
ספיגל נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית, וגדל בבית נוצרי-אפיסקופלי.
לאחר הנפקת החברה שלו העריך מגזין "פורבס" את הונו ב-3.4 מיליארד דולר בשנת 2017.
מאז 2017 נשוי לדוגמנית האוסטרלית מירנדה קר. להם שני ילדים.
גביע הזהב 1993
גביע הזהב של CONCACAF 1993 נערך בין ה-10 ל-25 ביולי 1993, והיה הטורניר השני של גביע הזהב, והמהדורה ה-12 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני, ולראשונה התקיים תחת אירוח משותף, של ארצות הברית ומקסיקו.
שתי הנבחרות המארחות, ו, הגיעו למשחק הגמר של הטורניר שהתקיים באצטדיון האצטקה, ושם הביסה מקסיקו את האלופה המכהנת בתוצאה 4-0.
מקסיקו הגיעה לגמר תוך תצוגות כדורגל מרשימות, כולל ניצחונות 9-0 על , משחק בו כבש שחקנה לואיס רוברטו אלבס (זגיניו) שבעה שערים, 8-0 על , ו-6-1 על בחצי הגמר.
משחקי הטורניר.
שמונה הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשני בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. הנבחרות שסיימו בשני המקומות הראשונים בכל בית העפילו לשלב חצי הגמר. שלב זה, וכן שלב הגמר, התנהלו בשיטת נוקאאוט במשחק בודד.
שלב הנוקאאוט.
משחק על המקום השלישי
בעקבות השוויון שתי הנבחרות זכו במקום השלישי
משחק הגמר
ז'אן בטיסט דה קוסטר (זליק)
ז'אן בטיסט דה קוסטר (Jean-Baptiste De Koster; 1905–1997) היה חסיד אומות העולם - קתולי מאזור בריסל שבבלגיה.
פעילותו בתקופת השואה.
כשהחל גירוש יהודי בלגיה למחנות ההשמדה במזרח, בקיץ 1942, מספר שכנים של משפחת פרנקל בבריסל הציעו את עזרתם בהסתרת הילדה לואיז סילבי פרנקל, שנולדה בבריסל בשנת 1939, להוריה, מהגרים יהודים מפולין ומהולנד. השכנים פנו לקרוביהם, ז'אן בטיסט ויוז'ני (Eugénie) דה קוסטר, חקלאים מהיישוב זליק שבפרברי בריסל. בני משפחת דה קוסטר הסכימו לעזור ולואיז סילבי הובאה לביתם. היא ישנה במיטתן של שתי בנותיהם של בני הזוג דה קוסטר והייתה שותפה לחייהם. לואיז סילבי נותרה בביתה של משפחת דה קוסטר עד תום המלחמה.
לאחר השואה.
לאחר השואה שבו הוריה של לואיז סילבי, שניצלו במסתור אחר, וביקשו לקחתה. עקב השהות הממושכת עם בני משפחת דה קוסטר, הייתה הפרידה קשה, והמבוגרים בשתי המשפחות הסכימו לבצע את המעבר בהדרגה. ראשית ביקרה לואיז סילבי בבית הוריה מדי יום א', ורק לאחר מספר חודשים עברה לשהות של קבע בבית הוריה, אם כי המשיכה להיות בקשר הדוק עם מציליה.
בשנת 2005 פנתה לואיז סילבי פרנקל ליד ושם בבקשה להעניק למציליה את התואר חסידי אומות העולם, ובשנת 2007 הוענק התואר לשני המצילים, ז'אן בטיסט דה קוסטר ואשתו יוז'ני.
דה קוסטר
ז'אן בטיסט דה קוסטר
ז'אן בטיסט דה קוסטר (Jean-Baptiste De Coster; 1896–1968), היה כומר קתולי מבריסל שבבלגיה, חסיד אומות העולם.
פעילותו בתקופת השואה.
האב דה קוסטר היה חבר המסדר הישועי בבריסל וראש הקולג' הישועי על שם ז'אן ברכמן הקדוש בבריסל. לבקשתו של בנדיקט גרינפאס, שהיה ראש מחתרת להצלת יהודים בבריסל, ולימים חסיד אומות העולם אף הוא, הסכים דה קוסטר לתת מחסה בקולג' שלו לקבוצות שמנו יהודים רבים. הצעירים שבין היהודים הורשו להשתתף בשיעורים בקולג' כדי להפחית את היעדר חינוכם עקב שנות המלחמה. חלקם הוסתרו במסווה של נזירים קתוליים. כמו כן סייע האב דה קוסטר לתת ליהודים רבים אישורי הטבלה מזויפים לנצרות כדי להצילם מגירוש, עם תחילתו של גירוש יהודי בלגיה למחנות ההשמדה בקיץ 1942. עבור יהודים אחרים סייע האב דה קוסטר במציאת מקום מסתור מחוץ לקולג'.
הנצחה.
בשנת 1975 הכיר יד ושם באב דה קוסטר כחסיד אומות העולם.
איה קרמרמן
איה קרמרמן (נולדה ב-21 באוקטובר 1976) היא מנחת טלוויזיה ודוגמנית עבר.
ביוגרפיה.
קרמרמן היא בתם של רחל קרמרמן-מרידור (בתו של יעקב מרידור) ויוסף קרמרמן, חבר הכנסת במשך שלוש קדנציות, שנפטר מדום לב ב-1981, בהיותה בת חמש שנים. אחותה של מלייקה קרמרמן ואחייניתה של מעצבת האופנה מיקה בשן, אשתו של הזמר יגאל בשן.
למדה בבית ספר לאומנויות בתל אביב ובגיל 14 עברה ללמוד בבית ספר לאומנויות בצפון קרוליינה, ארצות הברית, במגמת בלט.
בהיותה בגיל 18 החלה בקריירת הדוגמנות, והתפרסמה בעיקר כאשר החלה לשמש כתבת בתוכנית "ערב טוב עם גיא פינס" יחד עם שירלי גליק.
בשנת 2011 הגישה למשך מספר שבועות תוכנית בוקר בערוץ 10, לאחר אימוץ אורחות החיים החרדיים, אך החליטה לפרוש.