אנשי אקדמיה עוטים גלימות כחלק מלבוש אקדמי בטקסים רשמיים. ישנן ארצות, למשל בארצות הברית, שבהן גם בוגרי תיכון עוטים גלימות שחורות בטקס הגמר שלהם, כמו סטודנטים בטקסי הגמר שלהם, לכל גלימה מוסיפים סרטי כובעים המציינים מה סיים הבוגר.
שופטים ועורכי דין המופיעים בפני בית המשפט השלום, המחוזי והעליון נדרשים לעטות גלימות בצבע שחור. גם בבתי משפט בארצות אחרות נוהגים ללבוש גלימות לעיתים בצבעים שונים.
גלימות נלבשות גם כאביזר אופנה, כחלק ממדים או מתחפושת. בתרבות הפופולרית גלימה היא מאפיין לבוש בולט של גיבורי-על רבים, כגון סופרמן ובאטמן. בספרות אנו מכירים את שלושת המוסקטרים כלובשי גלימות קצרות.
גלימה קצרה נקראת שכמיה, ובלועזית cape.
גלימות דוגמת פונצ'ו, צעיף גדול ושכמיה, הן תחליף למעיל. הם קלים לנשיאה, קלים ללבישה מעל הבגדים האחרים ואפילו מעל תיק שהאדם נושא.
גלימה בספרות ובאמנות.
בספר מלכים אליהו הנביא מכה עם אדרתו על הירדן, לשם חצייתו. לאחר מכן אלישע תלמידו לוקח את האדרת של אליהו (שנפלה כאשר עלה השמימה) וחוצה אף הוא בעזרתה את הירדן.
'כיפה אדומה' בסיפור המקורי של 'האחים גרים' לבשה גלימה אדומה עם ברדס.
ניקולאי גוגול כתב מחזה בשם 'האדרת'. המחזה תורגם מרוסית לעברית על ידי אברהם שלונסקי.
סדרת טלוויזיה אמריקאית בשם 'גלימה ופגיון' הופקה ב־2018.
שימוש חוזר בגלימות.
במוזיאון חיפה הוצגה בשנת 2002 פרוכת שלטענת המשפחה שהביאה אותה, הייתה עשויה מגלימתו של נפוליאון, על פי הסיפור הגלימה ניתנה לאבי המשפחה, הנגיד יוסף לוריא ב־1812 בזמן נסיגת הצבא הצרפתי, בתמורה לעזרתו של הנגיד לנפוליאון.
כמה נזירים בודהיסטים לבשו גלימות העשויות מבקבוקי פלסטיק ממוחזרים מתוך מניעים הקשורים לאמונתם האקולוגית.
סדרת ספרים
סדרת ספרים היא קבוצה של ספרים בעלי מכנה משותף, היוצאת לאור במשך תקופה על ידי הוצאת ספרים מסוימת, לעיתים במותג שנקבע לה. המכנה המשותף לסדרה נוצר בדרכים אחדות:
תיקון
ישעיה אשר זעליג מרגליות
גומבוץ (מאכל הונגרי)
גומבוץ (בהונגרית: Gombóc) הן כופתאות העשויות מבצק המוגשות במטבח ההונגרי כקינוח.
לגומבוץ מספר גרסאות, התלויות בזמינות הפירות ובעונות השנה: בקיץ ובסתיו כופתאות הבצק ממולאות בשזיפים (נקראות סילבש גומבוץ Szilvás Gombóc) או באפרסק (נקראות בָּרָצקוֹש גומבוץ Barackos Gombóc). הכופתאות עשויות כדור בצק תפוחי אדמה, מבושל במים רותחים ומגולגלת בפרורי לחם המטוגנים בחמאה ואבקת סוכר. יש לנגוס בכופתאה בזהירות כיוון שהיא מלאה במיץ פירות רותח. לעיתים הכופתאות מוגשות ברוטב העשוי שמנת חמוצה ויש המטגנים את פרורי הלחם במלח לפני גלגול הכופתאות בתוכם.
בחודשי החורף ממולאות הכופתאות בריבת פובידל או שזיף מיובש שאת גלעינו מחליפה קוביית סוכר ויש גם גרסאות ממולאות קונפיטורה של דובדבנים.
כופתאות אלה דומות לכופתאות המַרילֵנקנדל (Marillenknödel) - בגרמנית: כופתאות משמשים, מהמטבח האוסטרי ולכופתאות הקניידלי המוגשות במטבח הצ'כי.
כופתאות גבינה (טורוש גומבוץ Túros Gombóc) הן סוג כופתאה קלילה יותר, העשויה מקמח, סולת, ביצים וגבינה. הכופתאות מבושלות במים ומוגשות מגולגלות באבקת סוכר (ולעיתים גם בפרג).
בית הממשלה (אוקלנד)
בית הממשלה (באנגלית: Government House) הוא מבנה הממוקם בעיר אוקלנד שבניו זילנד, המשמש כבית מגורים משני עבור המושל הכללי של ניו זילנד (לצד בית המגורים הרשמי העיקרי של המושל - בית הממשלה המצוי בוולינגטון).
המבנה הנוכחי נבנה באתר בו הוקם לראשונה בית חווה בשנות ה-80 של המאה ה-19. בשנת 1921 רכשו סר פרנק מאפין (Sir Frank Mappin) ורעייתו את השטח, ובנו במקום בית אחוזה בשם בירצ'לנדס (ארצות השדר). בשנת 1962 העניקו את המבנה במתנה לבית המלוכה. בשטר המתנה, שנחתם ב-23 במאי על ידי סר פרנק מאפין וראש ממשלת ניו זילנד קית' הוליאואק נכתב כי המבנה מוענק במתנה למלכה אליזבת, מלכת ניו זילנד, על מנת לשמש כבית מגוריה שלה ושל נציגה (המושל הכללי) באוקלנד.
בית הממשלה באוקלנד קטן בממדיו מבית הממשלה בוולינגטון.
מבנה זה הוא השלישי מבין המבנים אשר שימשו כבית הממשלה באוקלנד. לאחר שריפת המבנה הראשון בשם זה, הוקם בית הממשלה הישן המהווה כיום חלק ממבני אוניברסיטת אוקלנד ומשמש כחדרי הרצאות.
משה פאליער מקוברין
פרדקין
פְרָדקין (באנגלית: Fradkin; ברוסית: Фрадкин) הוא שם משפחה יהודי שמוצאו ממזרח אירופה. משמעות השם פרדקין הוא מהמילה פריידא, שפירושו "שמחה" ביידיש, שם המשפחה דומה במשמעותו לשם המשפחה פרידמן.
מפלגת העצמאות
העצמאות (נקראה בעבר: עצמאות) היא מפלגה וסיעה שהתפלגה ממפלגת העבודה ב-17 בינואר 2011, במהלך כהונת הכנסת השמונה עשרה בראשות אהוד ברק. חברי הכנסת של הסיעה היו אהוד ברק, שלום שמחון, עינת וילף, אורית נוקד ושכיב שנאן אשר הושבע כח"כ במקומו של מתן וילנאי, שהתפטר מחברותו בכנסת לקראת מינויו לכהן כשגריר ישראל בסין.
היסטוריה.
בבחירות לכנסת ה-18 (2009) זכתה מפלגת העבודה ב-13 מנדטים. המפלגה הצטרפה לקואליציית הימין בראשות בנימין נתניהו, כשבאופוזיציה נותרה קדימה. הישארותה של מפלגת העבודה בקואליציה הביאה למחלוקת פנימית מתמשכת בתוך הסיעה.
במסיבת עיתונאים שבה הכריז על הקמת הסיעה הציג ברק את מניעי הפילוג ממפלגת העבודה: "אנחנו עוזבים מפלגה ובית שאנחנו אוהבים ומכבדים את חבריו. רבים מהחברים הללו חוו יחד איתנו את קשיי היומיום במפלגה, והיו גם הם קורבן לריב האינסופי בתוכה. הגענו למסקנה שהאנומליה הזאת בחיים הפוליטיים, בה היו למעשה שתי סיעות עבודה - חייבת להיפסק".
על המשך דרכם הודיעו חברי הסיעה: "הסיעה העצמאית תהיה סיעה מרכזית ציונית ודמוקרטית ותקדם רעיונות אלה בכנסת ובממשלה ובבוא היום בציבור - באמצעות הקמת מפלגה חדשה". לאחר הפילוג, שהביא להתפטרות שרי מפלגת העבודה, מונו מתן וילנאי ואורית נוקד לשרים מטעם סיעת "עצמאות" (בנוסף לברק ושלום שמחון, שכיהנו כשרים עוד לפני הקמת הסיעה).
באפריל 2011 נרשמה המפלגה ברשם המפלגות, כשהיא מתבססת על הרישום של "מפלגת המדף" הדרך השלישית, מפלגת מרכז שחדלה מלכהן בכנסת ב-1999 אך נותרה מפלגה רשומה. ועדת הכנסת אישרה את בקשת הסיעה לייצג את מפלגת הדרך השלישית, ייצוג הנדרש לקבלת מימון מהמדינה.
במאי 2011 התקיים כנס היסוד של מפלגת העצמאות, במעמד חמשת נציגי המפלגה בכנסת ושמונים חברי מועצת המפלגה ובו אושרו תקנון המפלגה. במקביל, אושר מינויו של אהוד ברק לתפקיד יושב ראש התנועה.
באוגוסט 2011 שונה באופן רשמי שם המפלגה ברשם המפלגות למפלגת העצמאות.
בפברואר 2012 התפטר השר להגנת העורף מתן וילנאי מחברותו בכנסת, לקראת מינויו לתפקיד שגריר ישראל בסין ובמקומו הושבע שכיב שנאן.
בדצמבר 2012, בעקבות הודעת יו״ר המפלגה אהוד ברק כי הוא פורש מהחיים הפוליטיים, בחרו יתר חברי "העצמאות" שלא להתמודד על מקום בכנסת הבאה.
לקראת הבחירות לכנסת ה-20, ביקש שכיב שנאן להתמודד מחדש בפריימריז של מפלגת העבודה, אך מועמדותו נפסלה על ידי מזכירות לשכת המפלגה.
בבחירות לכנסת העשרים ושתיים, הודיע מנהיג המפלגה אהוד ברק על הקמת מפלגה חדשה בראשותו ישראל דמוקרטית, אולם בפועל לא הוקמה מפלגה כזו והיא נשענה על התשתית של מפלגת העצמאות שהגישה יחד עם מרצ והתנועה הירוקה את רשימת המחנה הדמוקרטי. המפלגה זכתה במנדט אחד ויוצגה על ידי יאיר גולן. בבחירות המוקדמות לכנסת העשרים ושלוש שנערכו כעבור כמה חודשים התמודד גולן מטעם מרצ ברשימת העבודה-גשר-מרצ ולא הוגשה רשימה לכנסת מטעם מפלגת העצמאות.
מפקד טנק
אחרי
פפריקש עוף
פפריקש עוף (בהונגרית Paprikás csirke) הוא מאכל הונגרי מסורתי. המאכל כולל עוף מטוגן בשומן עם בצל ופפריקה, מעובה עם שמנת ומוגש לרוב עם נטיפי בצק הקרויים בהונגרית: נוקדלי או נוקרלי ובגרמנית: שפצלה. זהו מאכל לאומי הונגרי שכן הוא מכיל את כל המרכיבים המסמלים את המטבח ההונגרי (פפריקה, בצל אדום, שום, פלפל שחור, פלפל ירוק, עגבניות, שמנת ועוף).
רוית ברניב
רוית ברניב (נולדה בשנת 1963) היא מנהלת ישראלית, שכיהנה בעבר כמנכ"לית ספקית האינטרנט נטוויז'ן וכיושבת ראש הדירקטוריונים בקבוצת "שיכון ובינוי" ובחברות "דרך ארץ" ו"תנובה".
ביוגרפיה.
ברניב נולדה בגבעתיים. היא בעלת תואר ראשון בכלכלה ופילוסופיה, ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני בממשל עם התמחות במניעת טרור מהמרכז הבינתחומי הרצליה.
בשנת 2001 מונתה ברניב לשמש כמנכ"לית חברת האינטרנט נטוויז'ן מקבוצת איי. די. בי, שבשליטת נוחי דנקנר.
ברניב קיבלה לידיה את נטוויז'ן כחברה מפסידה, ובתקופתה כמנכ"לית עברה החברה לרווחיות שהמשיכה להשתפר מרבעון לרבעון. ברניב הובילה את החברה להנפקה מוצלחת בבורסה של תל אביב ביוני 2005. כמו כן, תחת ברניב נכנסה החברה לתחומי פעילות חדשים כגון הספקת שירותי שיחות טלפון בינלאומיות, ובהובלתה הפכה החברה לספקית פתרונות כוללים ללקוח על גבי רשת האינטרנט. תחת ניהולה זכתה החברה ארבע שנים ברציפות במקום הראשון בסקר השנתי של העיתון מעריב כחברת האינטרנט הטובה ביותר בשירות ובמקצועיות. בשיאו של תפקידה, בחרה קבוצת איי.די.בי בברניב כמי שתנהל את מיזוג נטוויז'ן עם החברות "ברק" ו"גלובקול".