ביוני 2018 הודיע כי הוא מפיק וכותב סרט לנטפליקס בשם "Eurovision", בו פרל גם יככב, שעלילתו מתרחשת על רקע תחרות האירוויזיון. לצורך כך, במאי 2019 הגיע לישראל במהלך שבוע האירוויזיון בתל אביב, וביקר גם בירושלים.
פרסים ומועמדויות.
פרל היה מועמד פעמיים לפרס גלובוס הזהב על תפקידיו בסרטים "המפיקים" ו"מעבר לכל דמיון".
ב-2005 זכה לראשונה בפרס ראזי על תפקידו בסרט: "סמנתה" (לצד ניקול קידמן). לפרס זה היה מועמד גם חמש פעמים נוספות מאז ועד 2019.
חיים אישיים.
מאז 2000 נשוי לשחקנית השוודית ויווקה פאולין. הם מתגוררים בניו יורק ומחוז אורנג' ולהם שלושה בנים: מגנוס (נולד ב-2004), מתיאס (נולד ב-2006) ואקסל (נולד ב-2010).
פארל הוא אוהד ספורט ידוע והוא משמש כאחד הבעלים של מועדון הכדורגל לוס אנג'לס מליגת ה-MLS.
ב-12 במאי 2017, הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת דרום קליפורניה.
וויל פארל
דה ווינגס
תוכנית Joint Strike Fighter
תוכנית ה-Joint Strike Fighter או בקיצור JSF, היא תוכנית לפיתוח ורכישה של מטוסי קרב שהייתה מכוונת להחליף מגוון רחב של מטוסי תקיפה של הכוחות המזוינים של ארצות הברית ובעלות בריתה.
כיום מזוהה התוכנית עם מטוס ה-F-35 לייטנינג II. למרות זאת, עד שנת 2001, המונח התייחס לתחרות בין שני המטוסים: ה-X-32 של בואינג וה-X-35 (לימים מטוס ה-F-35 לייטנינג II). תוכנית ה-JSF עוצבה על מנת להחליף את מטוסי ה-F-16, ה-F/A-18 הורנט, ה-A-10 ת'נדרבולט II, ומקדונל דאגלס AV-8B הרייר II במטוס אחד אשר ישרת את הכוחות המזוינים של ארצות הברית ואת צבאות בנות בריתה.
מבנה הפרויקט.
תוכנית ה-JSF: Joint Strike Technology נוסדה על בסיס מיזוג של שני פרויקטים:
בנובמבר 1995 חתמה בריטניה על חוזה המצהיר על בריטניה כשותפה בתוכנית, במסגרתו הסכימה לשלם 200,000$ (או 10%) מתקציב שלב ההדגמה והאב-טיפוס.
תחרות ה-JSF.
שני חוזים לפיתוח אב-טיפוסים ניתנו ב-16 בנובמבר 1996. אחד ניתן ללוקהיד מרטין ואחד ניתן לבואינג. כל חברה תבנה אב-טיפוס שידגים המראה ונחיתה קונוונציונליים, המראות ונחיתות מנושאת-מטוסים, המראות קצרות ונחיתות אנכיות. העיצוב של מקדונל דאגלס נדחה בשל מורכבות יתר. באוינג ולוקהיד השקיעו כ-750 מיליון דולר בבנית האב-טיפוס. הכוונה של התקציב המוגבל היא למנוע פשיטת רגל של אחת החברות במהלך הפיתוח של המטוסים על מנת לנצח בתחרות.
גם כן, ב-1996, משרד ההגנה של בריטניה שיגר את פרויקט ה-Future Carrier Borne Aircraft על מנת להחליף את הבריטיש אירוספייס הרייר ימי ולעתיד גם את הבריטיש אירוספייס הרייר II.
בזמן הגדרת האב-טיפוס, לוקהיד מרטין השיקה שני מטוסים: ה-X-35A (מאוחר יותר שונה שמו ל-X-35B) ואת ה-X-35C. ה-X-35C היה בעל כנפיים גדולות יותר על מנת השגת מהירות המראה נמוכה יותר. באחת מהדגמותיו של ה-X-35 נראה המטוס ממריא במרחק של 150 מטרים בלבד, טס מעל מהירות הקול ונחת באופן אנכי לחלוטין. לעומת זאת, מטוס ה-X-32 של בואינג לא הצליח לבצע את המשימות האלה בטיסה אחת.
תוצאות התחרות.
חוזה פיתוח המערכות וההדגמות ניתן ללוקהיד מרטין ב-21 באוקטובר 2001, על כך שמטוסה, ה-X-35 ניצח את ה-X-32 של בואינג. אחת הסיבות לכך היא הדרך להשגת המראה קצרה ונחיתה אנכית במטוס. מחלקת ההגנה של ארצות הברית החליטה שמערכת "מאוורר העילוי", על אף היותה מסוכנת יותר, היא יעילה יותר. למרות הסכנות במאוורר העילוי, לאב-טיפוס של באוינג היו סכנות הרבה יותר חמורות. כאשר המטוס נמצא מעל הקרקע, בגובה נמוך, הבואינג X-32 סובל מהבעיה של אוויר חם מהפליטה, שנכנס חזרה למנוע העיקרי. תופעה זו יכולה לגרום דחיקה שעלולה להחליש את המנוע ולגרום לו להתחמם.
פקידים של מחלקת הביטחון של ארצות הברית ושר ההגנה של בריטניה הצהירו רשמית כי ה-X-35 הופיע באופן עקבי יותר מאשר ה-X-32, אף על פי ששניהם עמדו בדרישות של מטוס JSF.
בתום התחרות, הוחלט כי הפיתוח של ה-JSF יהיה ממומן על ידי מספר מדינות; ארצות הברית ובריטניה במעמד בכיר, איטליה, הולנד, קנדה, טורקיה, אוסטרליה, דנמרק, נורווגיה במעמד משנה, סינגפור וישראל במעמד זוטר.
ההערכה בענף התעופה הצבאית היא שה-F-35 יהיה מטוס הקרב המאויש האחרון, ואחריו יפותחו רק כלי טיס בלתי מאוישים למטרות קרב.
ה-X-35 יהיה לבסיס של ה-F-35 לייטנינג II.
לוגיסטיקה אוטונומית.
אחד החידושים בתוכנית ה-JSF הוא גישת הלוגיסטיקה האוטונומית. לוגיסטיקה אוטונומית היא פתרון מצורף למטוס ה-JSF שתורם להצגת מטוס, פרמטרים אופרטיביים, רישום המטוס, רשמה עדכונים ותחזוקה, היסטוריית מרכיבים, דיאגנוזות, תחזיות, ניהול תקינות, ושרות תמיכה ל-F-35. בעיקר, לוגיסטיקה אוטונומית משתמשת בסקירה "מאחורי הקלעים", תחזוקה ותחזית כדי לתמוך במטוס ולהבטיח את התקינות הממושכת. הפתרון של ניהול התקינות לF-35 בדרך כלל ידוע כתחזית מצב וניהול תקינות, או ת.מ.נ.ת (באנגלית PHM).
הים הקלטי
הים הקלטי (באירית: An Mhuir Cheilteach, בוולשית: Y Môr Celtaidd, בקורנית: An Mor Keltek, בברטונית: Ar Mor Keltiek, בצרפתית: La Mer Celtique) הוא האזור של האוקיינוס האטלנטי הנמצא בסמוך לחוף הדרומי של האי אירלנד. הים גובל במזרח בתעלת סנט ג'ורג', תעלת בריסטול ותעלת למאנש, ובחלקים הסמוכים של ויילס, קורנוול, דבון וברטאן. הים קיבל את שמו מהמורשת הקלטית של האזורים המקיפים אותו. החלק הצפוני של הים נחשב בעבר לחלק מתעלת סנט ג'ורג', והחלקים הדרומיים לחלק מ"המסדרונות הדרום-מערביים" לבריטניה הגדולה. הצורך בשם מקובל נוצר בעקבות המאפיינים הגאולוגיים וההידרולוגיים המקומיים. השם מצוי בשימוש באופן נרחב בקרב עובדי תעשיות חקר הפחמימנים ותעשיית הדיג.
גבולותיו הדרומיים והמערביים של הים אינם מוגדרים במידה ברורה, והם שנויים במחלוקת. ארנסט הולט, שהיה הראשון להציע את שמו של הים, הציע כי הגבולות יהיו 366 מטרים של קווי מתאר קונטוריים והאי אושאנט שבתעלת למאנש. לעומת זאת, ארגון ההידרוגרפיה הבינלאומי הציע להשתמש בלוקסודרום ולהזיז את גבול הים דרומה.
טוני ברקסטון
טוני מישל ברקסטון (באנגלית: Toni Michele Braxton; נולדה ב-7 באוקטובר 1967) היא זמרת-יוצרת, פסנתרנית ושחקנית אמריקנית, שנודעה בזכות קולה הנשי הנמוך.
ברקסטון זכתה בשבעה פרסי גראמי, תשעה פרסי בילבורד ומכרה יותר מ-70 מיליון עותקים של אלבומיה ברחבי העולם. בעקבות אלבום הבכורה שלה שהגיע למקום הראשון במצעד בילבורד 200. לאחר מכן הוציאה את האלבום Secrets, מתוך האלבום, יצא השיר "Un-Break My Heart", שהפך לאחד מהשירים הנמכרים והמצליחים ביותר בכל הזמנים. הוא אף דורג כשיר ה-13 הטוב ביותר בכל הזמנים על ידי בילבורד.
לאחר פשיטת רגל שעברה, היא חזרה אל שוק המוזיקה עם אלבומה השלישי, The Heat. לאחר שאלבומה החמישי Libra הסתיים עם נתון מכירות מאכזב, החליטה הזמרת לקחת פגרה מקריירת השירה שלה. האלבום השישי שלה, "Pulse" שזכה להצלחה גדולה, ראה אור ב-4 במאי 2010.
בשנת 2021 השתתפה בעונה השישית של זמר במסיכה ארצות הברית.
ביוגרפיה.
ראשית חייה.
ברקסטון נולדה במרילנד שבארצות הברית כבת בכורה לשישה אחים - חמש בנות ובן אחד. אביה היה כומר, ובביתה היה נהוג חינוך נוצרי קפדני. ברקסטון התנסתה לראשונה בחייה בשירה כשהייתה אחת מזמרות מקהלת הכנסייה בה אביה היה כומר. היא החלה בלימודי הוראה באוניברסיטת בואי במרילנד, אך החליטה לפרוש מהם בשאיפה אחר קריירה מוזיקלית בעקבות המלצותיהם של יודעי דבר בתעשיית המוזיקה.
1989–1995: The Braxtones.
ברקסטון וארבע אחיותיה: טרייסי, טרינה, טוואנדה ותמר החלו להופיע בשם "The Braxtones" בשנות השמונים המאוחרות, ואף חתמו על חוזה בחברת התקליטים "Arista" ב-1989. השיר הראשון שלהן, "Good Life", יצא ב-1990 ולא זכה להצלחה רבה, אך הצליח למשוך את תשומת לבם של מספר מפיקים מוזיקליים גדולים בארצות הברית.
בזמן שמכירותיהן של "The Braxtones" לא צלחו, אנטוניו רייד וקנת אדמונדס, שני מפיקים מוזיקליים אמריקנים שעבדו עם זמרים כמו מדונה ומריה קארי, קראו לברקסטון להקליט פיילוט לסינגל "Love Shoulda Brought You Home", שיר שכתבו בשביל אניטה בקר לסרט בומרנג. בקר הרתה באותו זמן ולא הקליטה אותו, אך המליצה על ברקסטון כבעלת פוטנציאל. ברקסטון התגלתה כבעלת כישרון, הקליטה שיר נוסף לפסקול הסרט, חתמה חוזה אצל רייד ואדמונדס, ומיד החלה להקליט את אלבום הבכורה שלה.
1996–1999: Toni Braxton.
ב-29 ביוני 1993, חברת התקליטים "LaFace" הוציאה את אלבום הבכורה של ברקסטון, "Toni Braxton", לאור. עם צאת האלבום, הוא זינק ישר אל המקום הראשון ברשימת 200 האלבומים הנמכרים ביותר בארצות הברית של מגזין בילבורד. כמו כן, רבים גם הסינגלים מהאלבום שיצאו ב-1994 והגיעו למקומות הראשונים במצעדים השונים.
אלבום הבכורה של ברקסטון זיכה אותה גם בשלושה פרסי גראמי, פרס אחד על "האמן החדש הטוב ביותר", ושניים על "זמרת ה-R&amp;B הטובה ביותר", וזכתה בשני פרסי "American Music Award", ב-1994 וב-1995. ההתאחדות האמריקאית של יצרני התקליטים העניקה לאלבום זה שמונה תוארי "אלבום פלטינה". סך-הכל, האלבום מכר קרוב לשישה מיליון עותקים בארצות הברית.
ב-1996, ברקסטון הוציאה את אלבומה השני והמוצלח ביותר, "Secrets". ברקסטון אמרה על האלבום: ברקסטון שימשה גם כמנהלת המוזיקלית של האלבום, וגם כתבה שני שירים מתוכו, אחד מהם הוא "How Could an Angel Break My Heart", שנכנס לאלבום "Diana Princess of Wales Tribute", אלבום לזכרה של דיאנה, הנסיכה מוויילס.