הדרג: הדת, הבריאות והעולם.
ב-1975 הממשלה ביטלה את הכנסייה, שהייתה התומכת העיקרית בקיסר ויותר מאוחר הדרג הוציא להורג את ראש הכנסייה. הדרג הכריז שכל הדתות הם במעמד שווה, חגי האסלאם הפכו לרשמיים לצד החגים הנצרות. באותו הזמן הממשלה התחילה בניסוח של תוכנית בריאות חדשה תוכנית שהדגישה מניעת מחלות בקרה ושליטה, שרותי בריאות כפריים וקידום של מעורבות קהילתית והסתמכות עצמית בפעילויות בריאותיות הוקמו וקודמו.
מספר מדינות ברחבי העולם עזרו לשלטון האתיופי בתוכניות אלו בעיקר קובה, ברית המועצות ומדינות מזרח אירופה. באתיופיה בתקופה זו היו כ-300 טכנאים רפואיים קובניים, שכולל יותר מ-100 רופאים שעזרו למקומיים לפתור בעיות בריאות. העזרה של העולם המערבי הייתה מצומצמת בהשוואה לזו של הקומוניסטי שכללה 10 מיליון דולר בשנה, התמיכה הכלכלית הנמוכה ביותר ממדינות אפריקה. התורמים המערביים העיקריים כללו את איטליה, שוודיה, האו"ם והבנק העולמי.
קרומית
אימות
יצחק בן יוסף הישראלי
יצחק בן יוסף הישראלי (או ישראלי), אסטרונום יהודי ספרדי בטולדו שפעל במחצית הראשונה של המאה ה-14, תלמיד הרא"ש, מחבר ספר "יסוד עולם".
קורות חייו.
יצחק בן יוסף הישראלי נולד בטולדו במחצית השנייה של המאה ה-13.
חיבורו 'יסוד עולם'.
לבקשת רבו הרא"ש, שבא שנים מעטות קודם לכן מאשכנז לטולדו, חיבר בשנת ה'ע' (1310 בערך) בעברית את החיבור האסטרונומי "יסוד עולם" לשם הסברת כללי קביעת הלוח העברי.
בחמשת חלקי הספר ("מאמרים") ישנם:מבוא הסוקר את מושגי המתמטיקה, בפרט גאומטריה וטריגונומטריה, הנחוצים לנושא; תיאור מבנה היקום לפי המודל הגאוצנטרי, שהיה מקובל אז; תיאור תנועות השמש והירח; כללי קביעת הלוח העברי; לוחות אסטרונומיים ולוח שנה קבוע.
בהמשך מופיעה סקירה היסטורית של אישים בתולדות עם ישראל על פי "ספר הקבלה" של ר' אברהם אבן דאוד. לצורך החיבור חידש יצחק הישראלי כמה מונחים מקצועיים בעברית. "יסוד עולם" נחשב בזמנו החיבור החשוב ביותר בתחום זה בעברית, ורבים לרבות יצחק בן שלמה אלאחדב הסתמכו עליו במאות השנים הבאות.
מהדורות.
החיבור יצא לאור בדפוס בראשונה בברלין תקל"ז (1777), על ידי ר' ברוך שיק משקלוב, ובשנייה בברלין תר"ו-תר"ח (1846 - 1848) על ידי בער גולדברג ואריה ליב רוזנקראנץ, עם מבוא מאת דוד קאסל.
קיצור של הספר בערבית נכתב על ידי בן המחבר, יוסף בן יצחק הישראלי, ותרגומו לעברית ("קיצור יסוד עולם") מצוי בכתב יד.
מלבד "יסוד עולם", הישראלי כתב חיבורים נוספים, ביניהם "שער השמים", "שער היסודות" ו"שער המילואים", שנשארו בכתב יד.
יצחק הישראלי
דוד גוטמן
דוד מאיר גוטמן (תקפ"ז, 1827 הונגריה - א' בטבת תרנ"ד, 9 בדצמבר 1894, יפו) היה בין בוני השכונות הראשונות מחוץ לחומות וממייסדי "החברה ליישוב ארץ ישראל". היה נמנה עם מייסדי המושבה הראשונה בארץ ישראל, פתח תקווה אשר לימים הייתה לעיר. בשנת 1885 נבחר על ידי חובבי ציון כנציגם בארץ ישראל.
קורות חייו.
דוד גוטמן נולד במערב הונגריה. בילדותו למד ב"חדר" ובישיבה והתמחה במסחר אצל אביו, טוביה. בשנת 1848 פרץ הצטרף למורדים. משה סמילנסקי מספר על תקופה זו שכאשר עברה פלוגתו מעבר קשה, החיילים היו עמוסים במשא וצמאים מאוד. פתאום התגלה לפניהם נמל מים. החיילים התנפלו על המים. דוד גוטמן נרתע לאחור ונזכר כי יום הכיפורים היה אותו יום.
נשא אשה והשתקע בעיר המחוז זאלאגרסג בדרום-מערב הונגריה. שם עסק במסחר, הצליח בעסקיו, תמך בתלמידי ישיבה ואף שלח תרומות ליישוב בארץ ישראל. בשנת תרכ"ח נשלח מטעם סיעת החרדים לקונגרס הייסוד של הארגון הארצי של הקהילות היהודיות בהונגריה.
בשנת תרל"ו חיסל את עסקיו בהונגריה ועלה לארץ ישראל עם רעייתו. הוא קנה אדמה בסביבות ירושלים. נכדו של עקיבא יוסף שלזינגר, מרדכי אליעזר שלזינגר, מספר על שיתוף פעולה הדוק בין דוד גוטמן לבין סבו במאמצים לרכישת אדמות ליד חברון.
גוטמן נבחר לוועד שכונת "אבן ישראל" ותרם כספים למוסדות צבור, ובמקביל חיפש שותפים לייסוד מושבה חקלאית.
לאחר מכן הוא פנה לרכישת אדמות פתח תקווה.
הקמת פתח תקווה.
גוטמן מימן את רכישת החלקה הראשונה של הכפר מלבס בשנת 1878. היות שהיה נתין של האימפריה האוסטרו-הונגרית חוזה הרכישה נחתם אצל הקונסול האוסטרי ביפו והרכישה הייתה בחסותו, למורת רוחו של הפחה מירושלים.
גוטמן הביא למושבה את האגרונום דוד רגנר מהונגריה. דוד רגנר ניהל בהונגריה אחוזה גדולה והוא אשר יזם את הבאת המחרשה האירופאית ואת השוורים מסוריה למושבה. גוטמן מימן את ייבוא הציוד החקלאי והביא לכך שיבולי החיטה של המושבה יהיו מוצלחים לקנאת בני הכפרים הערבים השכנים.
את ביתו שלו הקים במגרש שהיום מצוי ברח' פינסקר 1 בפתח תקווה, והמבנה נקרא בית גוטמן בכר.
חג הפסח הראשון.
בתום השנה הראשונה הסתבר כי היבול עלה יפה. המתיישבים החליטו לקיים את כל המצוות התלויות בארץ: לקט, שכחה ופאה. תרומות ומעשרות הפרישו כדין והעמיסו אותם על 30 גמלים והעלו אותם לירושלים. טוביה סלומון מספר כי "היום ההוא עשה רושם כביר על כל תושבי ירושלים". וקהל של המונים באו לראות כיצד יהודים מביאים את יבול אדמתם ומעשרותיהם לירושלים לראשונה מאז חורבן הבית השני. באחד הבתים בשכונת מאה שערים התקיימה סעודת מצווה. וכל הספקות בקשר עם טבל ודמאי התבטלו שכן נתקיימו הפעם כל המצוות התלויות בארץ.
בפסח תרל"ט - 8 באפריל 1879 חגגו מייסדי פתח תקווה את החג, כאשר כל הבית התרוקן מכל התבואה שנאספה בחורף. הם החליטו לעשות את הסדר בביתו של דוד גוטמן. וכך מתאר אברהם יערי בספרו זכרונות ארץ ישראל מפי טוביה סלומון:
גוטמן שימש כראש ועד המושבה בשנים 1878–1883 יחד עם יואל משה סלומון, ולבד בשנים 1883-1886.
אחרי מותו.
בסוף ימיו נותר ללא נכסיו. נפטר ביפו אחרי מחלה קצרה בגיל 67. נקבר בהר הזיתים שבירושלים.
על מצבתו נחקק:
דוד גוטמן מוזכר בשיר "הבלדה על יואל משה סלומון", המספר את ייסוד פתח תקווה, שכתב יורם טהר-לב, וביצע במקור אריק איינשטיין. המוטיב הבולט בשיר הוא מוטיב הציפורים והוא מתייחס גם לדברי ד"ר מזארקי, שקבע שהיעדר ציפורים במלבס מלמד על טיבה הרעה של החלקה, ומולו את תשובת גוטמן שקבע בליל הסדר הראשון בפתח תקווה שהמתיישבים הם "הציפורים הראשונות המבשרות את השחר".
עיריית פתח תקווה קראה רחוב בעיר על שמו.
מינהלת השירותים המיוחדים
מנהלת השירותים המיוחדים
הטיהורים (אתיופיה)
הטיהורים הוא כינויים של סדרת רציחות ומאסרים פוליטיים שבוצעו על ידי הדרג לחיסולם של אנשי הקיסר היילה סלאסי ותומכיו, ולאחר מכן מאבק אלים בתוך החונטה בין חבריה שבעקבתיהם מנגיסטו היילה מריאם עלה לשלטון.
האריתראי אמן אנדום יושב ראש הדרג מאז ספטמבר 1974 היה תומך מונרכיה ורצה להחזיר את השלטון הקיסרי בתור מונרכיה חוקתית, אנדום היה קצין מפורסם באתיופיה בעקבות תקרית גבול עם סומליה שפיקד עליה ב-1964. אנדום, בתור יושב ראש הדרג כיהן גם כראש המדינה, יושב ראש מועצת השרים ושר ההגנה. מאז שהתמנה לתפקיד יושב-הראש, הוא היה במחלוקת גדולה מאוד עם חברים רבים בדרג בשלושה עניינים עיקריים: גודלו של הדרג, תפקידו, ההתקוממות באריתריאה וגורלם של האסירים הפוליטיים תומכי הקיסרות. אנדום טען שהדרג מונה יותר מידי חברים, 120 במספר, ולכן ישנו קושי עצום בניהול המדינה, כלפי אריתריאה עמדת אנדום הייתה שהדרג צריך לפייס את המתקוממים, אנדום התנגד לעונש מוות לאנשי הקיסר שרוב חברי הדרג תמכו בו.
בגלל הניהול האיטי הדרג מצא את עצמו תחת מתקפה של קבוצות אזרחיות, בייחוד סטודנטים, שדרשו מהדרג הקמה של "רפובליקה עממית" שבו ארגונים לאומים ייוצגו באופן שווה. ב-7 באוקטובר הדרג אסר מספר מחבריו שתמכו בדרישת הסטודנטים. באמצע נובמבר, אנדום, שהיה בדעת מיעוט בדרג בעניין העלת שכר החיילים נעצר ב-23 בנובמבר ונרצח לאחר שהתנגד למעצר. ליל זה היה ידוע בשם "שבת העקובה מדם" שבמקביל לרצח אנדום נרצחו כ-59 אסירים פוליטיים תומכי הקיסר, ביניהם: ראשי ממשלת אתיופיה לשעבר אקלילו הבט-וולד ואנדלקטצ'אוו מקונן, אנשי צבא כגון עלם זאווד טסמה ואביי אבבה, חותנו של היילה סלאסי ושר ההגנה לשעבר, בנוסף נרצחו שני חברי דרג תומכי אנדום.
בעקבות הירצחו של אנדום, התמנה מנגיסטו ליושב ראש הזמני ולאחר מכן נבחר השוואני טפרי באנטי כיושב ראש הדרג וראש המדינה ב-28 בנובמבר, אך הכוח הפוליטי העיקרי הוחזק אצל יושב-הראש לשעבר מנגיסטו היילה מריאם שכעת שביהן כסגן היושב ראש הראשון, כיהן בתור סגן היושב ראש השני אטנפו אבטה. מנגיסטו החל לבסס את כוחו בתוך הדרג, הוראות לכוחות האתיופים ניתנו על ידי מנגיסטו, בנוסף לפרסום של מנשר סוציאליסטי. ב-26 באוגוסט הקיסר היילה סלאסי נרצח ונקבר בחשאי. דמות עיקרית נוספת מהעבר הקיסרי של אתיופיה חוסלה בפברואר 1976, כאשר ראש הכנסייה האתיופית, האבונה טאווופלוס נרצח.
באפריל 1976 הדרג קבע את מטרותיו בתוכנית הנקראת המהפכה הדמוקרטית הלאומית. יעדי התוכנית הוגדרו על ידי מנגיסטו וכללו התקדמות בכיוון הסוציאליזם תחת הנהגה של פועלים, איכרים, בורגנים ומתנגדי האימפריאליזם. על מנת להשלים את מטרות אלו הדרג הקים משרד ממשלתי מיוחד הנקרא המשרד הזמני לארגון יחס ההמונים ועל מנת שמשרד זה יהיה משרד אזרחי לכל דבר הוא ניתן למפלגת המאסיון ובראשו עמד יושב ראש מפלגה זו, היילה פידה, היועץ הפוליטי הראשי לדרג. היילה פידה, בניגוד לארגוני שמאל אחרים שהתנגדו לדרג וטענו שגוף זה רחוק מלהקים רפובליקה עממית כגון היחאפה עבד יחד עם הדרג בציפייה שהשלטון הצבאי לבסוף יהפוך לאזרחי סוציאליסטי.