מייאט גאסינוביץ'
מיאט גסינוביץ'
מייאט גסינוביץ'
פרדריק רונוב
קיבוליות טפילית
קיבוליות טפילית (באנגלית: Parasitic capacitance) או קיבוליות מקרית היא קיבוליות בלתי נמנעת ולרוב גם בלתי רצויה אשר קיימת בין האלמנטים השונים ברכיב אלקטרוני או מעגל חשמלי רק בגלל קרבתם אחד לשני. כאשר שני מוליכים חשמליים במתחים שונים קרובים זה לזה השדה החשמלי ביניהם גורם להצטברות מטענים חשמליים ביניהם; אפקט זה הוא הקיבוליות הטפילית. בפועל, לכל האלמנטים במעגל כגון סלילים, דיודות וטרנזיסטורים קיימים קיבולים פנימיים אשר יכולים לגרום להתנהגותם לסטות מזו של רכיב "אידיאלי" במעגל. בנוסף, הקיבול תמיד שונה מאפס בין כל שני מוליכים; דבר זה יכול להיות משמעותי בתדרים גבוהים יותר כאשר צפיפות המוליכים גבוהה, למשל בחוטים או במעגל מודפס.
הקיבוליות הטפילית בין הליפופים של סליל השראה או רכיב דומה מתוארת לעיתים קרובות כ"קיבוליות עצמית". עם זאת, קיבוליות עצמית של אובייקט מוליך היא תופעה בפני עצמה המתייחסת לקיבוליות של האובייקט ללא התייחסות לאובייקט אחר.
תיאור.
כאשר שני מוליכים בעלי פוטנציאלים שונים נמצאים בסמיכות אחד לשני הם מושפעים  מהשדות החשמליים השונים ביניהם ומאחסנים מטענים חשמליים הפוכים בסימן כמו בקבל. שינוי הפוטנציאל החשמלי "v" בין המוליכים דורש זרם פנימה או החוצה כדי לטעון או לפרוק את המטענים.
כאשר C מסמל את הקיבוליות בין המוליכים. לדוגמה, סליל השראה לעיתים מתנהג כמו שני קבלים במקביל וזאת עקב צפיפות הליפופים. כאשר קיים הפרש פוטנציאלים לאורך הסליל החוטים המלופפים הסמוכים מכילים פוטנציאלים שונים בכל ליפוף, חוטים אלה מתנהגים כלוחות בקבל לוחות ומאחסנים מטען. כל שינוי במתח לאורך הסליל דורש תוספת זרם כדי לפרוק או לטעון את ה'קבלים' הקטנים שנוצרו. כאשר המתח משתנה באיטיות, כמו במעגלי תדר נמוך, תוספת הזרם המתקבלת ניתנת להזנחה, אך כאשר המתח משתנה במהירות תוספת הזרם גדולה יותר ויכולה להשפיע על פעילות המעגל.
עבור סלילים בתדרים גבוהים בדרך כלל משתמשים בטכניקות ליפוף שונות כדי למזער את הקיבוליות הטפילית.
אפקטים.
בתדרים נמוכים, ניתן להזניח קיבוליות טפילית אך במעגלי תדר גבוה קיבוליות טפילית זו יכולה להוות בעיה רצינית. במעגלי מגבר עם תגובת תדר מורחבת, קיבוליות טפילית בין הפלט לקלט יכולה לשמש כענף משוב, הגורם למעגל תנודתיות (אוסצילציה) בתדירות גבוהה. תנודות לא רצויות אלה נקראות תנודות "טפיליות (אוסצילציות פרזיטיות)".
במגברים בעלי תדר גבוה, קיבוליות טפילית יכולה להיות משולבת עם השראות מקרית, רכיב שכזה מוביל ליצירת "מעגל תהודה חשמלי" שמוביל גם ליצירת תנודתיות טפילית. בכל הסלילים, הקיבוליות הטפילית תיצור תהודה עם ההשראות בתדירות גבוהה כלשהי כדי להפוך את הסליל לבעל תהודה עצמית; דבר זה נקרא תדר תהודה עצמית. מעל תדר זה, לסליל ההשראה יש למעשה יש היגב קיבולי.
הקיבוליות של מעגל העומס המחובר לפלט של מגבר שרת יכול להפחית את רוחב הפס. מעגלי תדר גבוה דורשים טכניקות עיצוב מיוחדות כגון הפרדה זהירה של חוטים ורכיבים, טבעות אבטוח, מישורים מוליכים, סיכוך בין הקלט לפלט ותאום בין קווי התמסורת כדי למזער את השפעות הקיבול הלא רצויות.
בכבלים שהוצבו בצפיפות אחד ליד השני ובאפיקי מחשב, קיבוליות טפילית צימודית עלולה לגרום ל-, מה שאומר שאות ממעגל אחד חודר לאחר, דבר הגורם להפרעות וחוסר אמינות בהפעלה.
תוכנות מחשב העוסקות באוטומציה של תכנון אלקטרוני, אשר משתמשים בהן כדי לעצב מעגלים מודפסים מסחריים, יכולות לחשב את הקיבוליות הטפילית ועוד אפקטים טפיליים לפי עקבות הן של רכיבים והן של מעגלים ולכלול אותם בסימולציות של המעגל המבצעי. פעולה זו נקראת חליצה טפילית.
קיבוליות מילר.
הקיבוליות הטפילית בין אלקטרודות הקלט לפלט במגבר מהפך למשל בין הבסיס לקולקטור בטרנזיסטור BJT בעייתית במיוחד מאחר שהיא מוכפלת בהגבר התקן. אפקט מילר (תועד לראשונה בשפופרות ריק על ידי ג ' ון מילטון מילר, 1920) הוא הגורם העיקרי המגביל את ביצועי התדרים הגבוהים של התקנים פעילים כגון שפופרות ריק וטרנזיסטורים. מעין סריג נוסף לטריודה בשנת 1920 כדי להפחית את הקיבוליות הטפילית בין אלקטרודת הבקרה לאנודה, מה שיצר את הטטריודה אשר העלה משמעותית את תדירות ההפעלה.
התרשים מדגים כיצד קיבוליות מילר קיבולת מתרחשת. נניח שהמגבר המוצג הוא מהפך אידיאלי עם הגבר מתח A ו- Z = C הוא הקיבול בין הקלט לפלט. מתח המוצא של המגבר הוא
הזרם לתוך הקלט הוא
אז הקיבול בכניסה למגבר הוא
קיבול הפלט מוכפל בהגבר המגבר. זהו קיבול מילר. אם למעגל הקלט יש אימפדנס  ביחס לאדמה של R, אז (בהנחה שאין קיטוב עם עוד מגבר) הפלט של המגבר יהיה
רוחב הפס של המגבר מוגבל על ידי התדר הגבוה ב:
אז רוחב הפס מופחת על ידי פקטור (1 + A), בערך הגבר המתח של ההתקן. הגבר המתח של טרנזיסטורים מודרניים  יכול לנוע בין 10 - 100, ואף גבוה יותר, אז זוהי הגבלה משמעותית.
טוגו במשחקים האולימפיים לנוער
טוגו משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער מטוגו לא זכה במדליה אולימפית לנוער. ההשתפות של ספורטאי הנוער מטוגו היא סמלית.
השתתפות במשחקים.
משחקי הקיץ.
המשלחת הראשונה של טוגו למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט. המשלחת הגיעה להישג בענף האתלטיקה בה סיימה במקום ה-15 בריצת 1000 מטר נערות. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים ג'ודו, טאקוונדו ושחייה וסיימה במקומות האחרונים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפים: חתירה, טניס שולחן וסיף. המשלחת לא הגיעה להישגים והשתתפותה היא סמלית.
טנזניה במשחקים האולימפיים לנוער
טנזניה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער טנזני לא זכה במדליה אולימפית לנוער. ההשתפות של ספורטאי הנוער הטנזניים היא סמלית.
השתתפות במשחקים.
משחקי הקיץ.
המשלחת הראשונה של טנזניה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט. ספורטאי המשלחת סיימו במקום השישי בריצת 3000 מטר נערים ובמקום ה-14 בריצת 3000 מטר נערות בענף אתלטיקה. המשלחת סיימה במקומות האחרונים בענף השחייה. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשני ענפים. בענף האתלטיקה היא הגיעה להישגים נמוכים יותר מאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת סיימה במקומות האחרונים והשתתפה באופן סמלי בענף השחייה.
מעגלי האבנים בסטנטון דרו
מעגלי האבנים בסטנטון דרו (מאנגלית: Stanton Drew stone circles) הם אתר ארכאולוגי מגליתי השוכן בצמוד לכפר סטנטון דרו (Stanton Drew) במחוז סאמרסט בדרום-מערב אנגליה. מעגל האבנים הגדול ביותר קרוי "המעגל הגדול" (Great Circle), קוטרו 113 מטרים והוא מעגל האבנים השני בגודלו בבריטניה (אחרי אייווברי). הוא נחשב לאחד המונומנטים הנאוליתיים הגדולים ביותר שנבנו. תאריך הבנייה אינו ידוע, אבל משערים שהוא בין 3,000 ל-2,000 לפנה"ס, מה שמציב אותו בין שלהי התקופה הנאוליתית לתחילת תקופת הברונזה. ב-1982 הוא הפך למונומנט רשום.
המעגל הגדול היה מוקף בחפיר, ובקרבתו יש שני מעגלי אבן קטנים לכיוון צפון-מזרח ודרום-מערב. בנוסף יש בגינה של הפאב המקומי קבוצה של שלוש אבנים גדולות המכונה "הקוב" (The Cove), כינוי בבריטניה לסוג של דולמן. קצת יותר רחוק מהמעגל הגדול יש אבן אחת, המכונה Hautville's Quoit. חלק מהאבנים במעגל עדיין ניצבות, אך הרוב שוכבות, וחלקן כבר אינן קיימות.
מעגלי האבנים נחקרו מאז שג'ון אוברי ביקר במקום ב-1664, כשבמאה ה-18 נערכו חפירות באתר. בשלהי המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21 אישרו סקרים גאופיזיים את הגודל של מעגלי האבנים וזיהו בורות וחורי עמודים נוספים. הוכח שהקוב עתיק יותר בסביבות אלף שנים ממעגלי האבנים, ולכן הוא מתוארך לתקופה 3,000-4,000 לפני הספירה. תועדו מגוון מיתוסים ואגדות על מעגלי האבנים, כולל אגדה על רקדנים במסיבה שהפכו לאבן.
תיאור.
האלמנט הידוע ביותר הוא המעגל הגדול, מעגל האבנים השני בגודלו בבריטניה (אחרי אייווברי). קוטרו 113 מטרים והוא כלל קרוב לוודאי 30 אבנים, שמתוכן שרדו כיום 27. המעגל הגדול היה מוקף ככל הנראה בחפיר של הנג' בקוטר של 135 מטרים שהתמלא מאז. קוטרו של המעגל הצפון-מזרחי הוא 30 מטרים וכלל ככל הנראה 10 או יותר אבנים, שמתוכם שרדו כיום 8. קוטרו של המעגל הדרום-מערבי הוא 43 מטרים ושרדו בו 12 אבנים. שדרה נמתחה מצפון-מזרח למעגל הגדול כלפי הנהר צ'ו ושדרה שנייה נפגשה בה ממעגל האבנים הצפון-מזרחי.
אבן ניצבת (כיום שוכבת) המכונה Hautville's Quoit שוכנת מעבר לנהר מצפון על קו ישר הנמתח מהמרכזים של המעגל הגדול והמעגל הדרומי. זו היא אבן גדולה השוכנת קרוב לחוות הוטוויל קוויט (Hautville Quoit), השוכבת לפחות מאמצע המאה ה-17, אבל מניחים כי במקור עמדה זקופה. ב-1723 העריך סטקלי את אורכה ב-4 מטרים. כיום אורכה חצי, והארכאולוג האנגלי לסלי גרינסל (Leslie Grinsell 1995-1907) שיער שמדי פעם שברו חלקים ממנה על מנת לתקן דרכים. סטקלי התייחס גם לקיומה של אבן שנייה.