חברת John Moody &amp; Company הוקמה בשנת 1900. המוצר הראשון של החברה היה 'מדריך מודי'ס לניירות ערך תעשייתיים ואחרים'. החברה לא שרדה את התרסקות הבורסה של 1907. בשנת 1909, חברה מחודשת, הידועה היום כמודי'ס, הוקמה על ידי ג'ון מודי, ופרסמה אנליזות של השקעות במסילות רכבת, מה שתואר כ"ספר על ניירות ערך של מסילות רכבת, המשתמש בדירוגי אותיות כדי להעריך את הסיכון בהם". שירות המשקיעים של מודי'ס התאגד מאוחר יותר, ב-1 ביולי 1914, ובמהרה ביקר גם איגרות חוב מוניציפליות של ארצות הברית. עד לשנת 1924, הדירוג של מודי'ס כיסה בקירוב 100 אחוז משוק האג"ח של ארצות הברית. בשנות השבעים, הרחיבה מודי'ס את הדירוג שלה גם לחוב מסחרי, וכמו כן החלה בדומה לחברות דירוג אחרות באותה התקופה, לגבות תשלום ממנפיקי אג"ח בתמורה למתן הדירוג, כמו גם גביית תשלום מהמשקיעים. מספר המדינות שמבקרת מודי'ס צמח מ-3 בלבד בשנת 1975, ל-33 בשנת 1990, ועד למעל 100 בשנת 2000. הכרזות שמבצעת מודי'ס על הורדות דירוג אשראי אפשריות או ממשיות של איגרות החוב של מדינה מסוימת עלולות לעורר השפעות פוליטיות וכלכליות משמעותיות, כמו שקרה למשל בקנדה בשנת 1995 ובארצות הברית בשנת 2011.
ביקורת.
חברות דירוג אשראי כגון מודי'ס היו קורבן לביקורת בתגובה להפסדים גדולים בשוק התחייבויות הנערבות על ניירות ערך מגובי נכסים (ABS CDO), אשר אירעו אף על פי שהוצמדו להם דירוגים מהסוג הגבוהה ביותר על ידי חברות הדירוג. למשל, הפסדים על התחייבויות בגין ערבויות על ניירות ערך מגובי נכסים בשווי של 340.7 מיליון דולר, שהנפיקה קבוצת קרדיט סוויס שהגיעו לסכום של 125 מיליון דולר, אף על פי שדורגו AAA על ידי מודי'ס. באופן דומה, חברות גדולות כמו AIG וליהמן ברדרס היו בעלות דירוג AAA ו- AA עד אשר הגיעו לפשיטת רגל בשנת 2008.
דירוג אשראי.
להלן דירוג האשראי של מודי'ס יחד עם ההבדלים משיטת הדירוג של סטנדרד אנד פורס (S&amp;P).
דירוג אשראי ארוך טווח.
דירוג השקעה
דירוג ספקולטיבי (ידוע גם כאג"ח זבל)
מידרוג.
משנת 2003 פועלת בישראל חברת בת של מודי'ס, מידרוג בע"מ, מכוח רישיון שניתן לה על ידי הממונה על שוק ההון ביטוח וחיסכון. ב-30 במרץ 2016 נרשמה מידרוג כחברת דירוג בהתאם ל. מודי'ס מחזיקה ב-51% בעלות במידרוג ו-49% מוחזקים על ידי מידרוג החזקות בע"מ. מידרוג מדרגת איגרות חוב ומכשירים פיננסיים, המונפקים בשוק ההון המקומי על ידי תאגידי תעשייה, מסחר ושירותים, חברות אחזקה, בנקים ומוסדות פיננסיים, חברות ממשלתיות וחברות נדל"ן ותשתית. כמו כן מדרגת החברה מימון פרויקטים כמו תחנות כוח, שדות סולאריים, אגירה שאובה, טורבינות רוח, כבישי אגרה ושדות גז. בתחום המימון המובנה, מדרגת מידרוג תיקי משכנתאות, תיק הלוואות לרכב ותיקי הלוואות אחרים.
טור ההפכיים של המספרים הראשוניים
קבוע מייזל-מרטנס
ארתור קלוקי
ארת קלוקי
אנטוורפ ג'יינטס
פור אוף אנטוורפ ג'יינטס (בצרפתית: Port of Antwerp Giants) היא קבוצת כדורסל בלגית מהעיר אנטוורפן, המתמודדת בליגת העל הבלגית וביורופקאפ.
היסטוריה.
המועדון נוסד בשנת 1910 תחת השם "ראסינג באסקט אנטוורפן". בין השנים 1962-1995 הועברה הקבוצה לעיר מכלן ונקראה "ראסינג מכלן". בשנת 1995 הועבר המועדון בחזרה לעיר אנטוורפן ושמו שונה בחזרה ל"ראסינג אנטוורפן". ובהמשך "אנטוורפ ג'יינטס".
הקבוצה משתתפת במסגרות האירופאיות מאז שנת 1967. בין היתר השתתפה ב: גביע קוראץ' (הפסד לקאנטו בגמר 1973), גביע ספורטה (רבע גמר 2001), גביע יול"ב והיורוצ'לנג' (רבע גמר 2010). בעונת 2012/13 הוגרלה ביורוצ'לנג' עם הפועל חולון, טלקום בון הגרמנית וארמייה טביליסי מגאורגיה.
בשנים 2006-2008 אימן את הקבוצה הישראלי אריק שיבק, ובשנים 2005-2007 שיחק בקבוצה הכדורסלן הישראלי גור שלף.
אולם הבית של המועדון הוא הלוטו ארנה המכיל 5,218 מקומות ישיבה.
הדס שטייף
הדס שטייף (נולדה ב-4 בדצמבר 1956) היא עיתונאית, תחקירנית ושדרנית רדיו ישראלית. משמשת כתבת לענייני משטרה בגלי צה"ל. נודעה בחשיפותיה על הטרדות מיניות מצד בכירים בעולם התקשורת והבידור, אנשי ציבור וקצינים בכירים בצבא ובמשטרה.
ביוגרפיה.
נולדה בשם הדס פורת, בקיבוץ חוקוק, ומשם עברה עם משפחתה לדימונה. אביה יליד שווייץ ואימה ילידת קזבלנקה שבמרוקו. לאחר שירותה הצבאי, עבדה כדיילת באל על.
שטייף החלה את דרכה העיתונאית ככתבת ספורט במקומון נשים. היא עיתונאית בגלי צה"ל משנת 1989. שידרה כתבות בנושאים מדיניים-ביטחוניים רבים, ובהן סיקור פיגועים רבים, תוכנית ההתנתקות, מבצע עופרת יצוקה ועוד.
שטייף משמשת כראש תא הכתבים לענייני משטרה ועולם הפשע בגלי צה"ל. לאורך השנים חשפה מספר פרשיות שחיתות במשטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר. בין השאר, שידרה מדי יום "פינת פלילים" בת מספר דקות בתוכנית הבוקר של גלי צה"ל; בפינה, שהפכה למזוהה עימה, תיארה שטייף מספר אירועים פליליים שאירעו בימים שלפני השידור, בנימה הומוריסטית.
שטייף שימשה גם ככתבת בענייני משטרה של העיתון "ישראל היום".
ב-2001 הורשעה בסיוע להאזנות סתר לקציני משטרה ונגזרו עליה 100 שעות עבודות שירות.
ב-2010 הופיעה שטייף בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "נבלות", בה גילמה כתבת בגלי צה"ל.
ב-2012 הייתה ממקימי ארגון "תא העיתונאיות". באותה שנה נבחרה לאחת מ-7 העיתונאים של השנה ב"מקור ראשון".
ב-14 במרץ 2017 נעצרה שטייף על ידי המשטרה לאחר שהגיעה לסקר זירת פיצוץ במפעל בשרון, זאת בטענה שהיא "מפריעה לפעילות כוחות ההצלה במקום".
מדצמבר 2017 מגישה את הפודקסט "רשת הקשר" בגלי צה"ל, הכולל חשיפה של הקלטות שיחות למוקדי החירום של המשטרה.
במרץ 2018, נכללה ברשימת '20 האקטיביסטיות המובילות של ישראל לשנת 2018' של ליידי גלובס.
תחקירים וחשיפות בולטים.
בפברואר 2013 פרסמה בדף הפייסבוק שלה ובגלי צה"ל, כי מפקחת על הגנים במודיעין עילית התלוננה במשטרה כי טיפלה בילדה בת חמש, שנאנסה. המשטרה חקרה, וגילתה כי המפקחת בדתה את הסיפור מליבה.
באפריל 2013 החלה במהלך לחשיפת החשדות להטרדה מינית נרחבת על ידי איש התקשורת עמנואל רוזן, מהלך שהביא ליציאתו לחופשה מכל משרותיו באמצעי התקשורת, עד לבירור החשדות. בסיומה של פרשה זו לא הועמד רוזן לדין, אולם גם לא הוחזר לעבודתו העיתונאית.
ביוני 2013 חשפה שטייף בגלי צה"ל, כי שופט מחוזי בדימוס, ניסים ישעיה, ביושבו כיו"ר ועדת עררים לפי חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, השמיע הערה סקסיסטית קשה. בעקבות חשיפתה נאלץ השופט לפרוש מכל תפקידיו השיפוטיים.
ביולי 2013 פרסמה שטייף פרוטוקול מדיון בפרשת אונס קבוצתי בנערה בת 15 בבית המשפט המחוזי בירושלים משנת 2007, בו ישב השופט צבי סגל בראש הרכב השופטים. לדברי הנערה, היא נאלצה לכרוע על ארבע באולם בית המשפט, ולהדגים בפני השופטים כיצד נאנסה. שרת המשפטים ציפי לבני תלונה לנציב תלונות השופטים וסגל הסיר את מועמדותו לתפקיד פרקליט המדינה. בדיקת נציב תלונות הציבור, השופט אליעזר גולדברג, העלתה שהמתלוננת לא התבקשה לכרוע ולהדגים את מעשה האונס, וכי לטענה זו אין כל יסוד.
כעבור כחצי שנה, בפברואר 2014 היא חשפה אירוע בו שופט שלום בבאר שבע השמיע הערות סקסיסטיות קשות כנגד אחת העדות שהעידו בפניו במסגרת משפט דיבה. כתוצאה מהחשיפה שקלה הנהלת בתי המשפט להדיח גם את השופט הזה, אם לא יפרוש מתפקידו פרישה מוקדמת.
במרץ 2014 פרסמה שטייף בגלי צה"ל כי שר בכיר נחשד כי הטריד מינית עובדת שעבדה תחתיו לפני כ-15 שנה, מאוחר יותר פורסם כי מדובר על השר סילבן שלום. בעקבות כך נטען על ידי מקורבי השר, כי מדובר בעלילת שווא שנועדה לפגוע בו במרוץ הקרוב לנשיאות המדינה, במאי 2014 היועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין סגר את התיק לאחר בדיקת והמלצת המשטרה כי המידע "בחלקו הוכחש, ובחלקו אינו מאפשר את איתור הנשים המתוארות בו". בדצמבר 2015 התפרסמו עדויות נוספות נגד שלום שהובילו לפרישתו מהפוליטיקה.
בסתיו 2017, כחלק מקמפיין Me Too, פרסמה סדרה של האשמות על הטרדה מינית מצד בכירים בתחומי התקשורת והבידור. ב-18 בנובמבר סיפרה שאהוד אולמרט הטריד אותה מינית.
בתחילת 2019, הזמינה שטייף פריצה לטלפון של ראש לשכת עורכי הדין אפי נוה, אשר נמסר לה על ידי גרושתו. שטייף חילצה התכתבויות ומסרה אותן למשטרה. כתוצאה מכך החלה חקירה משטרתית, שהתפתחה לפרשת מין תמורת מינוי במסגרתה נחשד נוה כי סייע במינוי וקידום שופטות תמורת שוחד מיני. בעקבות חשיפת הפרשה התפטר נוה מתפקידו כראש לשכת עורכי הדין, והשופטת אתי כרייף פרשה מכס השיפוט. במרץ 2021 נגנז התיק נגד נוה, בין השאר בשל האופן הלא חוקי בו השיגה את ההתכתבויות.
תלונות ותביעות דיבה.
שטייף פרסמה שמספר נשים התלוננו בפניה שהן הוטרדו מינית בידי נתן זהבי. זהבי הכחיש את ההאשמות והגיש נגד שטייף תביעת דיבה בסך 1.8 מיליון ש"ח. במהלך המשפט התברר כי שטייף כלל לא נפגשה עם המתלוננת א.ק. לפני הפרסום, לא הצליבה פרטים עם גורמים אחרים שנכחו במקום לטענת המתלוננת ואף לא ניתנה לזהבי אפשרות סבירה להגיב לדברים לפני הפרסום. ב-7 באפריל 2019 קיבל בית המשפט את תביעתו של זהבי וחייב את שטייף לשלם לזהבי 390 אלף ש"ח כפיצויים, בתוספת הוצאות משפט. פרקליטות המדינה ערערה על פסק דין זה, ובערעור הופחת הפיצוי לזהבי ל-130 אלף ש"ח, תוך שבית המשפט ייחס הגנת "אמת בפרסום" לאחדות מהטענות שפרסמה שטייף.
עבירות לכאורה על החוק.
בהחלטת הגניזה של התיק שנפתח נגד אפי נוה בעקבות פעולותיה של שטייף, כתב שלמה למברגר, המשנה לפרקליט המדינה, כי שטייף יזמה פריצה למכשיר טלפון סלולרי באופן לא חוקי תוך ביצוע עבירה לכאורה.