א-שאווה ייצג את עזה בקונגרס הערבי-פלסטיני הראשון (1919), הרביעי (1921) והחמישי (1922). לאחר ייסוד המועצה המוסלמית העליונה בידי חג' אמין אל-חוסייני בשנת 1921, התמנה א-שאווה לאחד מארבעת חבריה הקבועים, כשהוא מייצג את אזור עזה, דרום פלסטין ואזור ירושלים. בתפקיד זה החזיק בשנים 1922–1929. א-שאווה היה קודם לכן ממתנגדיו של אל-חוסייני, אולם עם מינויו לחבר במועצה, הפך לתומכו. אל-חוסייני נתן לא-שאווה זכויות רבות וכוח פוליטי גדול כדי להבטיח את תמיכתו. בזכות תפקידיו א-שאווה התעשר מאוד בערוב ימיו, והחזיק אדמות רבות באזור עזה ובאזור באר שבע. חלק מהונו השקיע בשיקום עזה והאזור לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובכלל זאת שיקום המסגד הגדול בעזה.
סעיד א-שאווה נפטר באוקטובר 1930. בנו, רשאד א-שאווה, שימש גם הוא כראש עיריית עזה בשנים 1971-1982.
קרן גאוסית
נקודת תצפית
נקודת תצפית, מצפור או מצפה היא מקום גבוה ממנו ניתן לצפות כדי להשקיף לנוף הנראה מהמקום בו ממוקם המצפה.
מצפור בטבע.
המצפים נבנים לרוב בצדי כבישים, ראשי פסגות, מדרונות הרים, צוקים, גבעות גבוהות ואף בגבעות נמוכות. מצפים רבים נבנים בפארקים לאומיים. לרוב יהיה ניתן למצוא אותם במקום מוגבה או בטיילת המשקיפה לנוף. המצפים הקיימים בפארקים לאומיים בטיילות ובגנים עשויים מאבן או מעץ ואילו רוב נקודות התצפית האחרות אינן בנויות. לעיתים הצפייה בנקודות התצפית כרוכה בתשלום.
בישראל ניתן למצוא נקודות תצפית נופיות לטבע רבות כגון: מצפה דדו במטולה, הר בנטל ברמת הגולן, מצפה רן ברכס הרי נפתלי, מערת קשת בגליל המערבי, מצוק הארבל בגליל התחתון, הר ארי בבית ג'ן, הר ברקן בגלבוע, מצפור המרפסת של המדינה, גן הפסגה בתל אביב, מצפה נח כנרתי ברמת סירין, הר הזיתים בירושלים, נחל בוקק בבקעת ים המלח, כרבולת חרירים במכתש רמון, מצפה זי"ו בהר חברון והר ברך באילת.
נקודת תצפית בראש גורד שחקים.
בנוסף לנקודות תצפית נופיות מוקמות נקודות תצפית בראשי גורדי השחקים. בישראל הוקמו נקודות תצפית כאלה למשל בראש מגדל שלום ומגדלי עזריאלי. הגישה אליהן כרוכה בתשלום. נקודת תצפית קיימת גם בראש מגדל אשכול בקמפוס אוניברסיטת חיפה, המשלב את גובה המגדל עם גובה ההר שעליו נבנה. נקודות תצפית נודעות בניו יורק הוקמו בראש בניין אמפייר סטייט ובראש מגדלי התאומים.
ישראל הדני
ישראל הדני (נולד בשנת 1941) הוא פסל ישראלי.
קורות חיים.
ישראל הדני נולד ב-1941 להוריו רחל ויחיאל בקיבוץ בית-השיטה. בשנים 1957–1959 למד ציור במכון אבני בתל אביב. בשנים 1965–1967 סיים לימודים מתקדמים בשילוב אמנות באדריכלות, בלונדון, ושב ארצה.
קריירה מקצועית.
בשנת 1969 התחיל להורות עיצוב ופיסול באקדמיה בצלאל בירושלים, ובאותה שנה הציג את תערוכת היחיד הראשונה שלו 'הפסלים הגאומטריים' בגלריה מבט בתל אביב.
ב-1972 ייצג הדני את ישראל בביאנאלה ה-36 בוונציה.
בין השנים 1973–1974 יצר את סדרת פסלי המים שהוצגה בגלריה 'שרה גילת' בירושלים, בגלריה גולדמן בחיפה, וביריד הבינלאומי בבזל, שווייץ.
ב-1975 עבד עם משרד האדריכלים של ריקרדו בופיל בברצלונה.
ב-1978 הוקם בויליאמספורט פנסילבניה פסל הדרכים " הדני ארץ' ". הפסל עשוי פלדת קורטן ומתנשא לגובה של שלושים מטר, זה הפסל המונומנטלי ביותר שיצר האמן ואחד הגדולים בארצות הברית.
ב-1980 עסק הדני בנושא 'המבנים המדבריים', סדרת רעיונות לפסלים השואבים את השראתם מהמדבר. הפסלים הוצגו בשנת 1980 בבית האמנים בירושלים, וב־1981 ב'גלריה אסקולי' בתל אביב.
ב-1984 הוצגה בגלריה של סדנאות האמנים בירושלים "המערכת השחורה", קבוצת פסלים הקשורים ביניהם בקשר מערכתי, על-פי עקרונות 'תורת הארטונומיה', כפי שהוגדרו על ידי פרופ' ציון אביטל.
ב-1988 הוזמן כאמן אורח למרכז וירג'יניה לאמנות יוצרת.
ב-1995 ייצג את ישראל בחילופי תרבות הודו-ישראל.
בין השנים 1997–2002 עבד הדני על קבוצת הפסלים 'זיכרונות ויזואליים' שהוצגה בשנים 2003–2004, במוזיאונים הפתוחים: תפן ועומר.
בשנת 2010 הוצגה תערוכתו 'בחיפוש אחר הקדוש' בבית אבי חי בירושלים.
בשנת 2022 הוצב פסל-ספריית רחוב של הדני במרכז גן סוקולוב טלביה ירושלים. הפסל בעל מבנה עגול בהתאמה למבנה הגן, עשוי מחומרים העמידים לשינויי מזג האויר, ונתרם לזכרו של בנם היחיד אילן יוסף ז"ל על ידי רנה וג'יי גרפינקל באמצעות הקרן לירושלים.
השתתפות באירועי אמנות בינלאומיים.
הדני השתתף בסימפוזיונים בינלאומיים שונים ביניהם: ב-1983 הסימפוזיון הבינלאומי לפיסול חוצות ביורקשייר, אנגליה, ב-1989 הסימפוזיון לפיסול באבן, אורנסק, פולין, ב-2001 הסימפוזיון הבינלאומי ה-14 בקרארה, וב-2010 הסימפוזיון הבינלאומי לפיסול באבן שחורה בבוריאנג קוריאה הדרומית.
תכשיטנות.
ב-1987 מה שהחל כשעשוע, הפך לעניין מלהיב בתחום שבין הפיסול לתכשיטנות, מעבר מפיסול מונומנטלי, לפיסול זעיר בר שינוי הנישא על גוף האדם.
מעבודותיו עם אדריכלים בארץ.
במהלך השנים עובד הדני בשיתוף פעולה הדוק עם אדריכלים שונים כמו: התחרות ל'גן-הזיכרון לנופלים באשדוד", עם אורי מילר וצבי דקל. תחרות 'תכנון המרכז הים-תיכוני בדרום צרפת, עם האדריכלים אריה וסלמה רחמימוב, ותכנון בנין "בצלאל' ההיסטורי, עם האדריכל פטר קינן.
חיים אישיים.
ישראל הדני חי ויוצר בירושלים.
לואיס גוזמן
לואיס גוזמן (מבוטא גוסמאן במלרע, בספרדית: Luis Guzmán; נולד ב-28 באוגוסט 1956) הוא שחקן פוארטו-ריקני. ידוע בעיקר בזכות תפקידיו בתור שחקן משנה במגוון של ז'אנרים קולנועיים.
לאורך הקריירה שלו, גוזמן נהג בעיקר לשחק תפקידי אופי מסוג בן הלוויה של הגיבור הראשי, פושע או שוטר. הוא שחקן קבוע בסרטיהם של הבמאים סטיבן סודרברג ופול תומאס אנדרסון והופיע בסרטי סודרברג כגון רומן לא חוקי, הקשר האנגלי וטראפיק וכמו כן בסרטיו של אנדרסון לילות בוגי, מגנוליה ומוכה אהבה.
נעוריו.
גוזמן נולד בקאיי, עיר הררית במרכז האי פוארטו ריקו, למשפחה נוצרית. הוא גדל בגריניץ' וילג', ניו יורק שבארצות הברית. אימו, רוזה עבדה בבית חולים ואביו-החורג בנג'מין קרדונה היה טכנאי טלוויזיות. גוזמן התחיל לעבוד כעובד סוציאלי ומדי פעם עסק באופן מזדמן בעבודות כשחקן, עד שלבסוף הוא נהיה מעורב באופן קבוע בתיאטרון רחוב (כאמצעי להעביר מסרים פוליטיים) ובסרטים עצמאיים.
קריירה.
לאחר סיום לימודיו, התחיל גוזמן לצבור הופעות רבות בתפקידים קטנים בסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה. הופעתו הראשונה המשמעותית הייתה ב-1983 בסרט העצמאי "וראייטי". החל מהופעה זו ואילך, גוזמן התחיל לבסס את עצמו כשחקן. תחילה עבד בעיקר בתפקידים קטנים של פושעים, ולאחר שהתחיל להתפתח המוניטין שלו כשחקן, הוצעו לו תפקידים משמעותיים יותר בהפקות גדולות.
בשנת 2009 שיחק בסרט "לחימה", דרמת אקשן בכיכובו של צ'נינג טייטום. במהלך השנים השתתף בקליפי מוזיקה של ברונו מארס, מארק אנתוני, הראפר לוג'יק ואחרים.
לאחרונה גוזמן הופיע בסדרת המקור של HBO, איך להצליח באמריקה, וכן בנרקוס, סדרת המקור של נטפליקס. כמו כן, בסוף שנות ה-90 השתתף ב-12 פרקים בדרמת הכלא אוז, אף היא מבית היוצר של HBO.
חיים אישיים.
ב-1985 נישא לאנג'ליטה גאלארזה, ולהם חמישה ילדים. מתגוררים בוורמונט.
שירי ילדים (אלבום)
שירי ילדים הוא אלבום שירי ילדים מאת אריק איינשטיין ורוב הכסלי, גיטריסט להקת הצ'רצ'ילים (שמנגנת באלבום). הכסלי הלחין 5 מ-11 שירי האלבום. "שירי ילדים" יצא באפריל 1971, ויצא כדיסק בשנת 1999 וב-2017 נכלל במארז של חברת פונוקול - "ועוד לא אמרתי הכל", שכלל את כל אלבומי אריק איינשטיין בין 1969 ל-1978.
מלבד שירי ילדים שנכתבו במיוחד לאלבום, מופיעות בו גם גרסאות חדשות לשירים שנכללו באלבומיו של איינשטיין בעבר - "מאיה" מהאלבום פלסטלינה ששר במקור שלום חנוך, ו"ברל'ה צא" שהופיע בגרסה אינסטרומנטלית באלבום שבלול. כמו כן מופיעה גרסה מוקדמת לשיר "אני מבין", שנכלל מאוחר יותר באותה שנה (1971) באלבום בדשא אצל אביגדור שיצר אריק איינשטיין עם הבסיסט של להקת הצ'רצ'ילים, מיקי גבריאלוב. איינשטיין הלחין שלושה משירי האלבום, והם בין חמשת השירים הבודדים שהלחין בעצמו במהלך הקריירה (השניים האחרים הם "אבישג" ב-1970 ו"עוד יהיה" ב-1976).
מרכז ישיבות בני עקיבא
ילדים
שירי ילדים
הצי המלכותי של ניו זילנד
הצי המלכותי של ניו זילנד (באנגלית: Royal New Zealand Navy – RNZN במאורית: Te Taua Moana o Aotearoa – "צבא הים של ניו זילנד") הוא הזרוע הימית של כוחות ההגנה של ניו זילנד. הצי מפעיל כיום 11 כלי שיט ו-5 מסוקים ימיים.
היסטוריה.
לפני מלחמת העולם הראשונה.
הקרב הימי הראשון שתועד בניו זילנד היה כאשר מגלה הארצות ההולנדי אבל טסמן הותקף על ידי המאורים באמצעות סירות קאנו (Waka) בקצהו הצפוני של האי הדרומי בדצמבר 1642.
לניו זילנד לא היה כוח ימי נפרד משלה עד ל-1941. המגע הראשון של הצי המלכותי הבריטי עם ניו זילנד, התרחש עם הגעתו של ג'יימס קוק ב-1769 שמאוחר יותר הגיע לניו זילנד בשנים 1773 ו-1777. ביקורים נוספים של הצי המלכותי המשיכו לסוף המאה ה-18 ועד לחתימת הסכם ואיטנגי ב-1840. ויליאם הובסון, שהיה המושל הכללי הראשון של ניו זילנד ואחד החותמים הראשיים על הסכם ואיטנגי, הגיע לניו זילנד בתור קפטן בצי המלכותי. חתימת ההסכם הפכה את ניו זילנד למושבה של האימפריה הבריטית, כך שמשימת הגנת החופים שלה הוטלה על הצי המלכותי. משימה זו המשיכה עד למלחמת העולם הראשונה. כמו כן לקח הצי המלכותי חלק במלחמות הקרקעות ובין השאר ירתה ספינת תותחים של הצי הבריטי לעבר מצודה מאורית (Pā) בנהר ואיקאטו כדי להביס את תנועת המלך.