אגרות שלו מצויות בספר קול יהודה, בעל הכתבים חלק א' - רובו ככולו של הספר הוא מכתבים בענייני קבלה של הרב יהודה זאב ליבוביץ, הרב וינשטוק ובנו הבכור, ר' יוסף מנחם. זו אמורה להיות סדרה וספר זה הוא החלק הראשון. בעריכת הרב דב חילקו, ובהוצאת 'המכון להוצאת כתבי רבינו שליט"א שע"י כולל ובית המדרש 'נחלת צבי'", בני ברק אלול תשס"ט.
כמו כן פרסם מאמרים בספרים שונים מהם:
צינורות
אמנת חמש המעצמות
יצחק אריה וורמסר
רבי יצחק זקיל אריה לֶיְבּ ווֹרְמְסֶר (זעקיל ליב וואָרמסער; בגרמנית: Seckel Löb Wormser; 1768, תקכ"ח – 13 בספטמבר 1847, ג' בתשרי תר"ח), המכונה הבעל שם ממיכלשטאדט, היה רב ובעל שם מקרב יהדות גרמניה.
ביוגרפיה.
זעקל לייב נולד במיכלשטאדט שבמחוז ארבך שמדינת הסן שבגרמניה בשנת ה'תקכ"ח (1768) לסורלה (נפטרה ב-1791) ולרבי מתתיהו (נפטר ב-1802), שהיה סוחר יהודי במיכלשטאדט, בן למשפחת לוריא אשכנזי, שאר בשרם של המהרש"ל והאר"י.
מסופר שנולד בעקבות גילוי אליהו שהיה לאביו. בתור ילד קטן התפרסם כעילוי למד תורה אצל אביו ובעירו וכן השתלם במקצועות השפה והמוזיקה, כמו כן עסק בפילוסופיה, קבלה ובמדעי הטבע.
הוריו לא הסכימו לשולחו מביתו בעודו צעיר על כן נאלץ ללמוד לבדו עד מלאות לו כשבע עשרה שנה, אז נשלח ללמוד בפרנקפורט בישיבתו של רבי נתן אדלר, שם למד עם רבי משה סופר החתם סופר. כמו כן למד אצל רב העיר רבי פנחס הורוויץ בעל ההפלאה. נשא לאישה את אלדהייד מפרנקפורט (נפטרה בשנת 1809), ועבר לעיר מגוריו מיכלשטאדט שם למד תורה בשקידה כשהוא סמוך על שלחן הוריו, לאחר פטירת הוריו נאלץ לקבל על עצמו את עול הרבנות, ונתקבל לרב העיר מיכלשטאדט, למרות התנגדותם הרבה של חלק גדול מחברי העיר, שהשמיצו אותו בעקבות התנהגותו הקבלית, השימוש בקבלה מעשית והסגולות השונות שנתן.
לאחר פטירת רעיתו הראשונה נשא לאישה בזיווג שני את חנה ממנהיים, שם שהה עקב פועלו למען יהודי שחלה במחלת נפש, שרבי זעקל ריפאו.
מטעמים סגפניים היה צמחוני ולא אכל מאכל מן החי.
הופנו אליו בקשות רבות לתפילה מאת גדולי הדור באותה התקופה, מהם: החתם סופר, והחידושי הרי"ם.
במיכלשטאדט ייסד ישיבה שבה כיהן כראש ישיבה, ישיבה זו הייתה שונה מישיבות אחרות באותה התקופה, מאחר ששם למדו בנוסף לתלמוד ותנ"ך גם לימודי חול כמו את שפת המדינה ומתמטיקה, קבלה ופילוסופיה. הרב עצמו היה הוגה רבות בכתבי חכמי דורו ואף ספרים שלא היו נפוצים בקרב רבנים בדורו, כמו בכתבי לאופולד צונץ, ורש"ר הירש, וכן בספרי הפילוסופים מאומות העולם מהם: לייבניץ, קאנט ושלינג.
השרפה ופטירתו.
מסופר שבשנת 1825 חלם רבי זעקל פעמים רבות על שרפה שתפרוץ בביתו, מאחר שלא רצה לעזוב את ביתו שירש מהוריו, ביטח את ביתו כנגד שרפה, ואכן באותה השנה פרצה שרפה בביתו שכילתה את כל ביתו על כל תכולותיו וכל כתביו נשרפו באש. רבי זעקל הצליח להציל את כל בני ביתו, וזקנו הלבין בין לילה, כך לפי המסורת.
בראש השנה של שנת ה'תר"ח (1847) הכין את תלמידיו לפטירתו ונפטר למחרת בצום גדליה. בשנת 1940 הרסו הנאצים את מצבת קברו, ובשנת 1947 הקים נינו פרץ דרייפוס את המצבה מחדש.
בשנת 1909 נתלה לוח זיכרון על הבית שבו היה גר, בו כתוב:
"בבית זה היה גרידיד האנשיםס. ל. וורמסרמשנת 1826 עד שנת 1847מוקדש מעיר הולדתו"
הלוח הוסר בשנת 1936, והוחזר בשנת 1947, במלאת 100 שנה לפטירתו.
ביום פטירתו עולים יהודים רבים מכל רחבי אירופה לציון קברו הנודע, על פי המסורת, כמקום המסוגל לישועות.
לקריאה נוספת.
K.E. Goezinger, Der Ba'al Schem von Michelstadt. Ein deutsch-juedisches Heiligenleben zwischen Legende und Wirklichkeit. Mit einem Neuabdruck der Legenden aus der Hand von Judaeus und Arthur Kahn, (Campus) Frankfurt /New York 2010
אהבת ישראל
אַהֲבַת יִשְׂרָאֵל היא מצוות עשה מתוך תרי"ג מצוות, לפיה על כל אחד מבני ישראל לאהוב כל אדם מבני עמו.
בסידורים רבים הכניסו בתחילת תפילת שחרית את הפסקה: "הריני מקבל עלי מצוות עשה של ואהבת לרעך כמוך" כדי שהתפילות יהיו רצויות ויתקבלו. בלשונו של הרב שלמה גאנצפריד בקיצור שולחן ערוך: "כי אם חס ושלום יש פירוד לבבות ישראל למטה, אזי גם למעלה אין התאחדות".
המקור בתורה ובהלכה.
המצווה נלמדת מהפסוק .
לדעתו של רבי עקיבא, מצווה זו היא מצווה כללית ויסודית בתורת ישראל: .
וכן אמר הלל הזקן לגר שרצה ללמוד את כל התורה על רגל אחת: ובפירוש מהרש"א שם, נכתב שנלמד ממצוות "ואהבת לרעך כמוך".
הרמב"ם פוסק בספר המצוות: , ובהלכות דעות מפרש:
בנוסף לכך, פסק הרמב"ם דינים נוספים הנובעים ממצווה זו, בהקשר של מצוות אחרות
בפרשנות החסידות.
מצוות אהבת ישראל היא אחד היסודות החשובים בתנועת החסידות, משנת החסידות עוסקת רבות במשמעות המצווה ובאופני יישומה. הבעש"ט, מקים תנועת החסידות, הצביע על מהותה של מצוות אהבת ישראל כציווי לאהוב כל יהודי מצד נשמתו, מבלי להתחשב בחסרונותיו ומגרעותיו.
הוגה חסידות חב"ד, רבי שניאור זלמן מליאדי, מסביר בספר התניא (פרק לב) שהציווי לאהוב כל יהודי נובע מהגדרת היסוד העיקרי המאחד את כל היהודים. לדבריו, אף שישנה התחלקות הגופנית בין גופי עם ישראל, אך נשמותיהם מאוחדות במקורן האלוקי, שהוא כ"אב לכולנה". מכך הוא מסיק, שרק אדם שמייחס את החשיבות העיקרית בחייו לנפשו ואילו לגופו מתייחס הוא כטפל, יכול לחוש בכנות אהבה לכל יהודי; אך "העושים גופם עיקר ונפשם טפלה", אינם יכולים לחוש אהבת אמת ליהודי שני.
הוגי החסידות מקשרים את החשיבות הטמונה באהבת ישראל למצוות אהבת השם, שכן, אהבה כוללת אהבת האהובים על האהוב. כיון שה' אוהב את עם ישראל, עליהם אפוא לאהוב זה את זה. ההנחיה הניתנת כדי להצליח לאהוב כל יהודי, היא באמצעות התבוננות וחשיבה לעומק על מאפיין היסוד של כל יהודי, נשמתו שהיא חלק מהאלוהות. כמו כן מורה החסידות להתבונן גם במעלות אנושיות שונות, תכונות ויכולות מיוחדות, המצויות אצל כל אחד.
אהבה כלפי כופרים.
ביחס ל"פושעים ומורדי ישראל", עליהם נאמר בגמרא שיש לשונאם, מבואר בספר התניא (פרק לב) ששנאה זו אמורה להיות מופנית רק כלפי היסודות הרעים בנפשם שגרמו להם לחטוא, אך בהתייחס לנשמתם הקדושה יש לרחם עליהם, לאוהבם ולקרבם. כאשר נשאל רבי יוסף יצחק שניאורסון מחב"ד, כיצד מתייחס הוא בחביבות ובקרבה ליהודים מסוימים הנכללים בקטגוריה ההלכתית "מורידין ולא מעלין" (כלומר, מצבם שפל עד שאין לסייע להם להינצל ממוות), השיב לשואל שילמד תחילה את השולחן ערוך כולו, ולאחר מכן יגיע להלכות אלו, הממוקמות בסופו. כלומר, הגדרת יהודי במצב כזה אינה פשוטה כלל.
בחסידות חב"ד.
אחד ממבצעי הרבי מחב"ד, הוא מבצע אהבת ישראל. בו קרא לאהוב כל יהודי ויהודי מישראל, מבלי התחשב על מעמדו ומצבו הפרטי ביהדות. כמו כן קרא לנקוט פעולות שונות על מנת להעמיק את האהבה ההדדית בין עם ישראל, את סיסמה זו חרתה על דיגלה צעירי אגודת חב"ד שסיסמתם היא: "כל הלב לכל אחד". כמו כן קרא הרבי לכלל חסידיו להימנע מכל עניין של מחלוקת ולא להיכנס לוויכוחים ומריבות עם אף אחד. בנוסף הורה לבתי חב"ד ברחבי תבל, לעזור ליהודים ולשאינם יהודים מתוך אהבה, ועל כן נפתחו בבתי חב"ד רבים, מועדונים לנזקקים, בתי תמחוי, וגמ"חים שונים.
גדול מספיק
במתמטיקה, בקבוצה סדורה ליניארית, נאמר שטענה P "מתקיימת לכל x גדול מספיק" אם קיים איבר formula_1 כך שלכל formula_2 הטענה P מתקיימת. האיבר r לא בהכרח ידוע, די בכך שידוע שהוא קיים. המושג הזה מאפשר לנסח טענות בצורה נוחה וקלה להבנה, תוך השמטת הפרטים שאינם מהותיים. לדוגמה, כל פולינום שהמקדם המוביל שלו חיובי הוא חיובי כאשר הארגומנט גדול מספיק.
במספרים הטבעיים, הטענה כי P מתקיים לכל x גדול מספיק שקולה לטענה כי יש רק מספר סופי של מספרים שלא מקיימים את P. כלומר כמעט כל המספרים מקיימים את P. לדוגמה, הוכח כי הגרסה החלשה של השערת גולדבך נכונה לכל n גדול מספיק, אולם בתחילה לא היה ידוע חסם אפקטיבי על n. בהמשך היה הערך שמעליו ההשערה נכונה גדול כל כך, עד שלא ניתן היה לבדוק את ההשערה למספר הסופי של יוצאי הדופן האפשריים, ולכן הטענה לא הוכחה במלואה. פער זה נסגר ב-2013.
דוגמה של שימוש במושג להגדרת בעיה היא גרסה קשה של בעיית וארינג העוסקת במציאת הערכים של formula_3 שהוא המספר המינימלי של חזקות k-יות הנדרשות כדי להציג כל מספר טבעי גדול מספיק.
הביטוי קטן מספיק מתייחס למספרים ממשיים קרובים לאפס. אומרים שטענה P מתקיימת לכל x קטן מספיק אם קיים formula_4 כך שלכל formula_5, הטענה P מתקיימת.
כדורסל נשים
כדורסל נשים הוא מענפי ספורט נשים הבודדים שהתפתחו בכפיפה אחת עם מקביליהם הגבריים. הוא זכה לפופולריות, כשהוא מתפשט מהחוף המזרחי של ארצות הברית, שם צמח, אל החוף המערבי, לא מעט דרך מכללות נשים החל מסוף המאה ה-19.
הענף הומצא ב-1891, ובשנה העוקבת שוחק לראשונה במכללת סמית' שבמסצ'וסטס. מורה בשם סנדה ברנסון עיבדה את חוקי המשחק שפותח באותה שנה על ידי ג'יימס נייסמית' ולימדה אותו בכיתתה. חובבות הכדורסל הראשונות סופחו לימק"א ולקולג'ים לרוחבה של אמריקה, והמשחק התפשט במהירות.
ברנסון חששה ואף הסתכנה בלימוד המשחק לבנות כמובן-מאליו; כשטרם נבחנו השפעות של משחקים פיזיים לחוצים, כעצבנות או עייפות, עליהן. כך, על מנת לאפשר קבלה חברתית של עצם השתתפות נערות בספורט כזה, היא שינתה מעט את כללי המשחק קודם שהעבירה אותם אליהן.