עיבוד הסרט במעבדה מציג את הנגטיב בצורה גלויה, ומאפשר את הדפסת הנגטיב בצורת פוזיטיב, שהוא התמונה המצולמת המוצגת לעינינו.
כדי להפוך את הנגטיב לפוזיטיב עלינו להדפיס אותו על דף נייר רגיש לאור. פעולה זו יוצרת "נגטיב של נגטיב" – דימוי פוזיטיבי.
פיתוח סרטי צילום בימינו נעשה אוטומטית במכונה, כשלמפעיל יש יכולת להתערב ולהשפיע על הצבעים, ושחור לבן עדיין לעיתים מפותח ידנית.
היסטוריה.
סרט הצילום הגמיש הראשון יוצר בשנת 1885 על ידי חברת איסטמן קודאק. בסרט זה החומר הרגיש לאור היה מונח על-גבי נייר. סרט פלסטי יוצר לראשונה בשנת 1889. קודם לכן היו בשימוש פלטות זכוכית מכוסות בחומר רגיש לאור, והשימוש בהן היה מגושם.
בתחילת המאה ה-21, עם התקדמות הצילום הדיגיטלי, הלך ופחת השימוש בסרט הצילום.
גדלים נפוצים לסרטי צילום.
סרטי קולנוע.
בצילום סרטי קולנוע משמשים סרטי צילום בכמה מידות רוחב סטנדרטיות:
וואלטה אספניה
הוואלטה אספניה (בספרדית: Vuelta a España) או הטור של ספרד, כפי שהוא מכונה על ידי רבים, הוא מרוץ אופני כביש הנחשב למרוץ קטעים השלישי ביוקרתו בעולם לאחר הטור דה פראנס והג'ירו ד'איטליה. שלושת המרוצים מהווים את ה"גרנד טורים" של ענף רכיבת האופניים. המרוץ נערך מדי שנה ברחבי ספרד בחודשים ספטמבר–אוגוסט, ולפעמים גולש למדינות הסמוכות.
המסלול.
אורכו הכולל של המרוץ בשנים האחרונות נע בין 3,200 ל-3,400 ק"מ. בשנותיו הראשונות של המרוץ הגיע המרחק הכולל לשיא של 4,407 ק"מ (בשנת 1936). לאחר מכן ירד המרחק ל-2,740 ק"מ (ב-1955). מספר הקטעים במרוץ עומד היום על 21 קטעים יומיים. בעבר הגיע מספר הקטעים במרוץ לשיא של 24 קטעים בשנים מסוימות ולמינימום של 15 קטעים בשנת 1955. במרבית הקטעים מוזנקים כל הרוכבים יחד, ובמספר ימים נערכים מרוצים נגד השעון, בהם מוזנקים הרוכבים בזה אחר זה. ברוב שנות קיום המרוץ וגם בשנים האחרונות, הסתיים המרוץ במדריד. הוואלטה נודעה תמיד כמרוץ עשיר בקטעים הרריים, דבר אשר מתאים לרוכבים המקומיים שהתפרסמו בכישורי הטיפוס שלהם.
בשנים האחרונות נוטים מארגני הוואלטה אספניה לקצר את קטעי המרוץ כדי להפכם לאגרסיביים יותר ובכך מושכים יותר עבור קהל הצופים הטלוויזיוני.
המנצח והחולצות.
כמו במרוצי האופניים המפורסמים האחרים, כך גם בוואלטה, המוביל במרוץ והמנצח בדירוג הכללי בסיום, הוא הרוכב בעל הזמן המצטבר הנמוך ביותר. הרוכב המוביל בדירוג הכללי לובש חולצה אדומה על מנת לזהותו. בשנותיו הראשונות של המרוץ הייתה חולצת המוביל כתומה ולאחר מכן היו שנים בהן החולצה הייתה צהובה. במשך שנים רבות הייתה חולצת המוביל בצבע אדום ומשנות ה-90 ועד 2009 הייתה בצבע זהוב. מ-2010 הפך שוב צבע החולצה לאדום.
כמו כן, נערכות במקביל בזמן המרוץ תחרויות בקטגוריות שונות והן:
צבעי החולצות בקטגוריות האישיות (הרים, מאיצים ורב גוני) אינם קבועים והם משתנים בהתאם לצבעי החברה המממנת אשר מתחלפת, בדרך כלל, כל מספר שנים.
היסטוריה.
המרוץ הראשון אורגן גם הוא (בדומה ל"טור" ול"ג'ירו" ) על ידי עיתון ספרדי ויצא לדרך בפעם הראשונה ב-29 באפריל 1935. בשנים 1937-1940 לא נערך המרוץ עקב מלחמת האזרחים בספרד כשחודש המרוץ ב-1941 השתתפו בו רק 32 רוכבים ומתוכם רק ארבעה רוכבים זרים. למרות ניסיון המארגנים לקיים את המרוץ גם בשנות מלחמת העולם השנייה הדבר לא עלה בידם ובשנים 1943-1944 שוב בוטל המרוץ. גם כאשר חודש המרוץ בשנת 1945, הוא לא נהנה מפופולריות גדולה. מארגני המרוץ התחלפו מדי פעם ובשנים 1949 ו-1951-1954 לא נערך המרוץ. מ-1955 ועד היום המרוץ נערך מדי שנה.
כמעט בכל השנים עד שנת 1994 נערך המרוץ מסוף חודש אפריל ועד מחצית חודש מאי. דבר זה פגע מאוד במרוץ מאחר שהוא התנגש בתאריכים עם הג'ירו ד'איטליה שנחשב יוקרתי ממנו ובנוסף, חלק גדול מהרוכבים היו עייפים מהמרוצים הקלאסיים שמגיעים מדי שנה לשיאם באפריל. נקודה זו הביאה לכך שהוואלטה לא הצליחה למשוך את מיטב הרוכבים בעולם ונשלטה בדרך כלל על ידי הרוכבים הספרדים. בשנת 1995 הוסטה הוואלטה לחודש ספטמבר ומאז היא זוכה להצלחה רבה יותר גם מבחינת משיכה של רוכבי העילית וגם מהבחינה של החשיפה התקשורתית.
רוכבים בולטים.
הרוכב הראשון שזכה פעמיים במרוץ הוא הבלגי גוסטף דלור שזכה בשנתיים הראשונות בהן נערך המרוץ. עוד רוכבים שזכו במרוץ פעמיים הם: הספרדים חוליאן ברנדרו, וחוזה מנואל פואנטה. הצרפתי ברנאר אינו, השווייצרי אלכס צילה והרוסי דניס מנצ'וב זכו אף הם פעמיים במרוץ. בעל שיא הזכיות במרוץ הוא הרוכב הספרדי רוברטו הראס שניצח במרוץ בשנים 2000, 2003, 2004 ו-2005. בשלושה ניצחונות זכו הרוכב השווייצרי טוני רומינגר (בשנים 1992-1994), הספרדי, אלברטו קונטדור (בשנים 2008, 2012 ו-2014) והסלובני פרימוש רוגליץ' (בשנים 2019, 2020 ו-2021). כמו כן ניתן לציין את הרוכבים המפורסמים ז'אק אנקטיל ואדי מרקס שהוסיפו לארון הגביעים העמוס שלהם גם את גביע המנצח בוואלטה. מהגיבורים המקומיים שזכו במרוץ, מפורסמים במיוחד הם לואיס אוקניה ופדרו דלגדו. בשנת 1977 קבע המנצח הבלגי פרדי מארטנס שיא מיוחד במינו כשניצח 13 קטעים מתוך 20 קטעי המרוץ ובנוסף החזיק בחולצת המוביל מהקטע הראשון ועד לסיום.
נתיב אווירי
נתיב אווירי הוא רצועה צרה ומאורכת במרחבי האוויר שמעל לכדור הארץ, אשר נקבעה בידי רשויות פיקוח התעופה, המקומיות והבינלאומיות, כנתיב לתנועת כלי טיס מנקודה לנקודה.
הצורך בנתיבים.
כלי טיס טסים במרחב תלת ממדי - "השמים". עם התרבות כלי הטיס במהלך המאה ה-20, הוגדרו נתיבים אוויריים ואזורים אוויריים שונים על מנת ליצור סדר בתנועה האווירית הרבה ולמנוע תאונות. אזורים ונתיבים אוויריים מורכבים מנפח אווירי, הכולל גובה מזערי ומרבי מעל פני הים (במינוח מקצועי מקובל - מעפ"י או QNH) או מעל פני השטח (מעפ"ש), ותיחום גאוגרפי. במקומות מסוימים, ולכלי טיס מסוימים, יש אזורי טיסה שמותר לטוס בהם חופשי - בלי לשמור על נתיב מסוים (למעשה אין "כביש", רק אזור). אזורים אלו משמשים לאימונים או לטיסות כיף שונות.
נתיבים אוויריים בדרך כלל משמשים לתעבורה - להגיע מנקודה A לנקודה B.
סוגי נתיבים אוויריים.
הנתיבים האוויריים מתחלקים לנתיבים של טיסת ראייה (VFR - VISUAL FLIGHT RULES) ולנתיבים לטיסת מכשירים (IFR - INSTRUMENT FLIGHT RULES).
נתיבי טיסת ראייה.
נתיבי טיסת ראייה מחייבים את צוות תא הטייס להיות בקשר עין עם הקרקע במשך כל זמן הטיסה. הניווט בטיסה כזו מתבצע באמצעות זיהוי של נקודות על מפה. למשל, בנתיב האוויר שבין חיפה לתל אביב טסים המטוסים על קו חוף, ומזהים את תוואי הקו ואת הערים הגדולות לאורכו - חיפה, חדרה, נתניה ותל אביב. טיסת ראייה יכולה להיות מבוקרת בבקרת מכ"ם או לא מבוקרת, ואז היא באחריות מלאה של צוות המטוס לטיסה על-פי הנהלים.
בתנאי מזג אוויר קשים, שבהם קשה לראות את הקרקע מתחת למטוס או לפניו, חייבים לעבור לטיסת מכשירים, או לחלופין, אם אין במטוס מכשירים מתאימים, לטפס לגובה שמעל לעננים (טיסה בתוך עננים מסוכנת), ולטוס לפי הוראות בקר (למשל - ימינה 90 מעלות), עד שנוצר קשר עין מחודש עם הקרקע. בהיעדר קשר עין עם הקרקע, וללא הכוונה - קיימת סכנת התנגשות בהרים, למשל.
נתיבי טיסת מכשירים.
נתיבים אלו תמיד מבוקרים בבקרת מכ"ם. בטיסת מכשירים מטיס צוות תא הטייס את המטוס לנקודות במרחב בעזרת עזרי ניווט. עזרי ניווט הם מכשירים שנמצאים בנקודות שונות ומשדרים אות תמידי, שכל מטוס בעל מכשיר מתאים מסוגל לקלוט ולפענח אותו, וגם להצליב מידע מכמה מכשירים. בטיסה מסוג זה אין הכרח להביט בקרקע ולזהות את נתיב הטיסה בעין. לכן כשיש עננים שלא מאפשרים לראות את הקרקע, או בטיסה מעל ים (חלק ניכר מן הטיסות הבינלאומיות) יש לטוס ב"טיסת מכשירים".
תכנון נתיבי אוויר.
גובהם של נתיבי אוויר מתוכן בהתאם למכשולים שיש בשטח (אנטנות, הרים), וכן בהתאם לסוג המטוסים שטסים: מטוסי נוסעים יטוסו גבוה יותר, ובהתאם ליעדי הטיסה הקיימים.
אברהם אלקנה כהנא שפירא
הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא (כונה "רֵבּ אברוֹם"; י"ד באייר ה'תרע"ד, 10 במאי 1914 – 27 בספטמבר 2007, ט"ו בתשרי ה'תשס"ח) היה ראש ישיבת מרכז הרב, פוסק, הרב הראשי לישראל בשנים ה'תשמ"ג–ה'תשנ"ג (1983–1993), דיין ואב בית דין בבית הדין הרבני בירושלים ובבית הדין הגדול.
מייסד ונשיא מכון הרצי"ה. חבר הנשיאות המייסדת של איחוד הרבנים למען ארץ ישראל ונשיא רשת האולפנות צביה (מאז פטירת הרצי"ה) ותנועת קוממיות.
נחשב לבכיר רבני הציונות הדתית ומנהיגה הרוחני, לצד הרב מרדכי אליהו. נחשב בעיני רבים בציבור הציוני־דתי כ"אישיות התורנית ההלכתית החשובה ביותר בימיו". רבים מתלמידי הרצי"ה ראו בו את ממשיך דרכו של רבם.
תולדות חייו.
שנותיו הראשונות.