פרס רוטשילד מוענק מאז שנת 1959 מדי שנתיים. הפרס מחולק בתשע דיסציפלינות: הנדסה, חקלאות, מדעי החברה, מדעי החיים, מדעי היהדות, מדעי הכימיה, מדעי הפיזיקה, מדעי הרוח ומתמטיקה. הפרסים מוענקים אחת לשנתיים אך התחומים מחולקים לשתי קבוצות, כך שכל תחום חוזר על עצמו פעם בארבע שנים, עבור עבודת מחקר מקורית ויוצאת דופן. בפרס בתחומי המדעים זכו:
פרס לנדאו מוענק החל משנת 2000. הפרס למדעים ולמחקר "נועד לציין לשבח את המחקר המדעי ואת החוקרים הישראלים, שהגיעו להישגים בתחומם, ואשר תרמו בכך תרומה רבת ערך לקידום המדע והמחקר".
פרס ארדש ניתן לחוקרים צעירים במתמטיקה החל משנת 1977.
פרס פרל מייסטר גרינגרד.
על רקע אפליית הנשים במדע, ב-2004 יצר פול גרינגרד, נוירוביולוג יהודי-אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2000, את פרס פרל מייסטר גרינגרד ("Pearl Meister Greengard Prize"). זהו פרס המחולק מדי שנה החל מ-2004, על ידי אוניברסיטת רוקפלר בניו יורק, למדענית או מדעניות הבולטות בעולם, במחקר ביולוגי-רפואי. סכום הפרס עומד כיום על 100,000 דולר והמימון לו בא, מכספי זכייתו של גרינגרד בפרס נובל.
ויקרא רבא
אלכסנדר סקרסגרד
דיסקת איירי
באופטיקה דיסקת איירי (או: תבנית איירי) היא כתם או עיגול האור הממוקד ביותר, ולכן הקטן ביותר, המתקבל על ידי עדשה אידיאלית (כלומר, ללא עיוותים אופטיים). זוהי מגבלה פיזיקלית, הנובעת מתופעת העקיפה של גלי האור.
תבנית העקיפה המתקבלת ממיפתח עגול המואר באופן אחיד, מורכבת מאזור בהיר מאוד במרכז, הקרוי דיסקת איירי, וסביבה סדרה של טבעות קונצנטריות. הדיסקה והתבנית קרויים על שמו של ג'ורג' בידל איירי, אסטרונום בריטי.
רדיוס דיסקת איירי נתון על ידי הנוסחה: formula_1
כאשר formula_2 הוא אורך הגל של האור הפוגע בעדשה,
formula_3 קוטר העדשה, ו-formula_4 הוא אורך מוקד העדשה.
היישום החשוב ביותר של מושג זה הוא בתחומי הצילום והטלסקופיה: מאחר שכל עדשה או מראה ממקדת אינם יכולים למקד אלומת אור המגיעה אליהם לנקודה אחת, אלא לאזור בעל גודל סופי, שהוא דיסקת איירי.
בית הקברות שומרי שבת
בית הקברות שומרי שבת הוא בית הקברות הוותיק של בני ברק, הנמצא בדרום העיר. נוסד על ידי יעקב הלפרין, מייסד שכונת זיכרון מאיר בבני ברק. בית הקברות נמצא סמוך לבית הקברות של נציבי ישיבת פוניבז'.
בהתאם למסורת היהודית, לפיה אין לייחס חשיבות לטיפוח הקבר והמצבה, קיימת בבית הקברות הקפדה על הקמת מצבות פשוטות ואחידות, רובן בלי מצבה ניצבת. כמו כן במתחם בית הקברות לא נהוג להניח זרי פרחים על הקבר. בבית הקברות מספר קברים של חללי צה"ל, אולם הם אינם נמצאים בחלקה מיוחדת אלא מפוזרים בין הקברים.
הקמתו.
בשנת תש"ב (1941) השתתף הלפרין בהלוויה של אדם דתי שנקבר בבית הקברות נחלת יצחק ליד אדם מחלל שבת. בעקבות זאת החליט להקים בית קברות בבני ברק שייועד לאנשים דתיים בלבד. בעידודו של החזון איש רכש הלפרין חלקה בת 15 דונם בפאתיה הדרומיות של העיר. כדי להגדיר את דתיותם של הרשאים להיקבר בבית קברות זה נקבע התנאי של שמירת השבת, ובעקבות זאת נקבע שמו "שומרי שבת". שמו הלא-רשמי של בית הקברות הוא "הלפרין" על שם מייסדו, וכן "בית העלמין זיכרון מאיר", על שם השכונה שהקים הלפרין במרכז העיר. בתחילה סירבו השלטונות לבקשת הלפרין להקים בית קברות פרטי. נגד הכוונה להקים בית קברות פרטי פעלו גורמים שונים שלא ראו את הרעיון בעין יפה.
בתקופה הראשונה שימש הרב יוסף צבי דושינסקי נשיא בית הקברות, והוא התנהל על ידי העדה החרדית בירושלים. כעבור זמן הורה החזון איש להעביר את ניהולו לידי הלפרין עצמו.
האישיות המרכזית הקבורה בבית הקברות היא החזון איש. קברו משמש מוקד עלייה לרגל במשך כל השנה, ובמיוחד ביום השנה לפטירתו. בסמיכות לקברו של החזון איש רכש גיסו, הרב שמואל גריינימן, מתחם מיוחד לבני משפחתו של החזון איש (בהם הרב יעקב ישראל קניבסקי). בצמוד אליו רכש הלפרין בכסף מלא מתחם עבורו ועבור בני משפחתו. בשנת תש"ח העלה לקבורה את אביו שנפטר בילדותו בגליציה. בשנת 2015 נקבר בבית הקברות הרב שמואל וואזנר, ששימש כשישים שנה רבה של זיכרון מאיר. בי"ז באדר ב' תשפ"ב (2022) נקבר בבית הקברות הרב חיים קניבסקי בסמוך לקברה של רעייתו הרבנית בת שבע קניבסקי ובסמיכות לקברי דודו החזון איש ואביו הסטייפלר.
בי"ג באייר תש"ט (1949) הועלו לישראל עצמותיו של האדמו"ר רבי ישראל הגר מוויז'ניץ, שנפטר ונקבר בבוקובינה שלוש עשרה שנה קודם לכן, והוא נקבר בבית הקברות שומרי שבת. ב'אוהל' שהוקם על קברו נקברו אדמו"רי חסידות ויז'ניץ שהלכו לעולמם. כמו כן קבורים בבית הקברות מספר אדמו"רים ובהם רבי משה יחיאל הלוי אפשטיין מאוז'רוב, רבי אברהם איגר מלובלין ורבי חנוך דב זילברפרב מקוידנוב.
בבית הקברות הובאו לקבורה כמה רבנים שהתגוררו בחוץ לארץ, ובהם הרב מרדכי פוגרמנסקי, העילוי מטלז, והרב שרגא פייבל מנדלוביץ', מייסד ישיבת תורה ודעת בארצות הברית. כמו כן מצויים בו מספר קברים של צדיקים נסתרים, ובהם של "הסנדלר" הרב משה יעקב רביקוב ו"המלח" או "הספן" הרב יעקב לוי.
לאחר כיבוש הר הזיתים במלחמת העצמאות בידי ירדן החלו רבים לרכוש חלקות קבורה בבית הקברות בבני ברק. כיום כמעט שאין מקומות פנויים בבית הקברות. כל ההכנסות ממכירת הקברים מוקדשות לצורכי צדקה וחסד, ובעיקר לאחזקת מוסדות התורה והחינוך שהקים הלפרין.
בצמוד לבית הקברות "שומרי שבת" רכש הרב יוסף שלמה כהנמן שטח בן כמה דונמים והקים עליו את בית הקברות פוניבז', שם קבורים ראשי הישיבה ורבניה (למעט הרב אליהו אליעזר דסלר שנקבר קודם לכן ב"שומרי שבת"). בית קברות נוסף המצוי בסמוך לבית הקברות שומרי שבת הוא "בית הקברות ויז'ניץ", בית קברות פרטי נוסף השייך לחסידות ויז'ניץ.
פקדה
יעקב הלפרין
חיים יעקב הלפרין (י"ג באדר תרמ"ח, 25 בפברואר 1888 - ט"ו בניסן תשכ"ד, 28 במרץ 1964) היה איש עסקים ונדבן חרדי, מייסד שכונת זיכרון מאיר בבני ברק ומקים מוסדות תורה וחינוך.
קורות חיים.
יעקב הלפרין נולד בגליציה למשפחה חסידית מחסידות צ'ורטקוב, מצאצאי המהרש"ל והרב יחיאל היילפרין, בעל סדר הדורות. בשנת תרנ"ד (1894), בהיותו בן שש, התייתם מאביו, יוסף. נישא לחיה לבית דלמן (נפטרה בשנת 1972).
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נמלט עם אשתו ושלושת ילדיו מגליציה לווינה, בה שהו מספר חודשים ומשם עברו לאמסטרדם והתגוררו בה שבע שנים. בתקופה זו צבר הון רב. בשנת תרפ"א (1921) עקר עם משפחתו לווינה והמשיך בעסקיו. היה מקורב לאדמו"ר רבי ישראל פרידמן מצ'ורטקוב שהתגורר בווינה. את הונו עשה בתחום הבנקאות ומסחר בכתבי יד עתיקים. היה מתורמיה הגדולים של ישיבת חכמי לובלין בפולין. השתתף בשתי הכנסיות הגדולות הראשונות של אגודת ישראל שהתקיימו בווינה, עיר מגוריו.
בשנת תרצ"ג (1933) עלה עם משפחתו מווינה לארץ ישראל. עם בואו רכש עשרות דונמים בבני ברק, שהייתה אז מושבה צעירה. לאחר מות רעו רבי מאיר שפירא מלובלין, בז' בחשוון תרצ"ד, הקים על שמו את שכונת זיכרון מאיר. השם 'זיכרון' ניתן על ידו מתוך רצון להנציח את זכר רבו שנפטר בלי בנים. כרב השכונה החדשה התמנה אחיו, הרב שמואל הלפרין, ששימש קודם לכן כרב באמסטרדם (תרל"ו - ד' בכסלו תשי"ט).
היה מקורב מאוד לחזון איש והתייעץ עמו בעסקיו. החזון איש נהג להצטרף למשפחת הלפרין בנסיעתה לנופש השנתי בצפת. החזון איש גם היה השדכן של בתו של הלפרין, שרה, לתלמידו הרב שלמה כהן.
בעצתו של החזון איש תרם לרב יוסף שלמה כהנמן שטח גדול שהיה בבעלותו על אחת מגבעות העיר, ועליו נבנתה ישיבת פוניבז'. ההסכם בין השניים נערך בביתו של החזון איש, והתנאי המרכזי שהציב הלפרין היה שעל הרב כהנמן להתחיל בבנייה תוך שנה, ושמדרגות הכניסה יפנו לכיוון שכונת זכרון מאיר. כמו כן סייע ותרם להקמת ישיבת תפארת ציון שיזם החזון איש.
בין תש"ז–תש"ח התגורר בירושלים. בתקופת המצור על ירושלים הזמין משאיות עמוסות ירקות ופירות מהשפלה וחילק אותם לתושבים בירושלים.
בשנת תש"ז הזמין את הרב שמואל הלוי וואזנר, מתלמידי הרב מאיר שפירא מלובלין, להקים ישיבה לזכר הרב שפירא בתחומי שכונת זיכרון מאיר בשם ישיבת חכמי לובלין (בני ברק). הרב וואזנר, שכיהן עד אז כרב בירושלים. בעצת החזון איש, מונה אף לרב השכונה.
לאחר קום המדינה הקים בתחומי שכונת זיכרון מאיר את "מוסדות הלפרין", עבור בנות ממשפחות מצוקה. כמו כן הקים מבנים למוסדות תורה ב"מתחם הלפרין" שבמרכז שכונת זיכרון מאיר, ובסמוך לו ייסד את ישיבת אוהל יעקב, הנקראת על שמו. בסמוך הקים את "בית שרה שנירר" ליתומות פליטות השואה. בפאתי העיר הקים את בית הקברות הראשון של בני ברק, שומרי שבת, שנועד לקבורתם של תושבי העיר הדתיים.
היה פילנתרופ של מוסדות תורה, חינוך וחסד. היה חבר הוועד הפועל של מרכז חינוך התורה בארץ ישראל שפעל בתל אביב ואיגד את מוסדות החינוך הדתיים בארץ ישראל.
זכרון מאיר
זכרון מאיר היא השכונה השנייה בבני ברק, הממוקמת כיום במרכז העיר. מייסד השכונה הוא יעקב הלפרין.
היסטוריה.
בשנת 1930 עלה יעקב הלפרין לארץ ישראל, ורכש שלושים ושניים דונם בסמוך לבני ברק, דרומית-מזרחית לאזור המיושב שלה. כעבור שנתיים, בשנת תרצ"ב (1932) הוא הרחיב את השטח, על ידי רכישת שלושים ושניים דונם נוספים. הוא חילק את השטח למאה ועשרים חלקות.
בשנת תרצ"ג (1933) הוקם השלב הראשון של השכונה שכלל שלושים בתים. כדי ליצור דרך גישה מהכביש הראשי (דרך פתח תקווה) לשכונה החדשה, מימן הלפרין שליש מעלותו של רחובה הראשי של העיר - רחוב רבי עקיבא.