לקראת עונת 2008/2009 עזב יבואה את כפר סבא והוחתם לחמש שנים בהפועל תל אביב, במקומו של פאביו ג'וניור. ב-3 בנובמבר 2008 במשחקה של הפועל תל אביב נגד בית"ר ירושלים, באצטדיון טדי, כבש יבואה שני שערים בדקות הסיום ובכך הפך לחביב אוהדי הפועל. מעמדו התחזק שלושה שבועות לאחר כך, כאשר כבש את השער הראשון בדרבי בדרך לניצחון על היריבה העירונית מכבי תל אביב. בסך הכל כבש 13 שערים במהלך העונה, שסייעו לקבוצתו לסיים את העונה במקום השני.
את עונת 2009/2010 פתח יבואה בהפועל אך הביע את רצונו לעבור לשחק באירופה. בעונה זו סיים יחד עם קבוצתו במקום הראשון בשלב הבתים של הליגה האירופית. יבואה תרם שלושה שערים בקמפיין, כולל שער הניצחון מול המבורג, שהבטיח את המקום הראשון בבית. יבואה הוסיף גם 2 שערי ליגה בעונה זו לפני שעזב את הקבוצה לקראת אמצע העונה. ב-28 בדצמבר 2009 חתם יבואה בקבוצה הבלגית ראסינג גנק, ששילמה להפועל תל אביב 700 אלף אירו עבורו.
לאחר חצי עונה בבלגיה, ב-7 בספטמבר 2010 חתם יבואה בבית"ר ירושלים בהשאלה לעונה אחת תמורת שכר של 150 אלף דולר לעונה אך כבר לא הזכיר את יכולתו טרם עזיבתו את ישראל. לקראת עונת חתם יבואה במועדון ספורט אשדוד. גם באשדוד התקשה יבואה להשתלב, ובחלון ההעברות של ינואר 2012 חתם בקבוצת נאה סלמיס פמגוסטה הקפריסאית. יבואה כבש שלושה שערים בליגת העל הקפריסאית, ובתום העונה שוחרר מהמועדון.
לאחר שנה שלא שיחק חזר יבואה לגאנה, ובאוגוסט 2013 חתם בקבוצת נעוריו הארטס אוף ליונס. בינואר 2016 עבר לקבוצת אקרה הארטס אוף אוק, במדיה שיחק שנתיים, ובסוף עונת 2017 שוחרר מהמועדון.
יבואה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה ב-22 בנובמבר 2008, במשחק מול נבחרת תוניסיה, ועד שנת 2009 ערך בסך הכל שלוש הופעות במדי הנבחרת.
גנן
גנן הוא אדם העוסק בגינון: בגידול ובטיפוח צמחים. המונח כולל גם את אלה העוסקים בגינון באופן מקצועי וגם את אלה העוסקים בגינון כתחביב לשעות הפנאי. לעיתים נעשה שימוש במונח גנן גם לתיאור מעצבי נוף וגנים, העוסקים באופן כללי בתכנון עיצוב הגן, ולא בהיבטי הטיפול היומיומי בו.
בשפת היומיום בעברית קיימת לעיתים הבחנה מגדרית בין "גנן" (גבר העוסק בגינון) ו"גננת" (אישה העוסקת בחינוך ילדים בגן ילדים). ההבחנה מסתמכת על מוסכמות חברתיות וחלוקת תפקידים בין המינים, אשר לפיה גברים עוסקים באופן מסורתי בעבודות פיזיות, ונשים בטיפול בילדים. כיום קיימים גברים העוסקים בחינוך ילדים בגני ילדים ונשים העוסקות בגינון, אך עדיין מדובר במיעוט קטן. בשני המקרים מתייחסת השפה העברית אליהם כאל "גננים" ו"גננות".
בישראל נעשית הכשרת גנני נוף בקורסים של משרד העבודה והרווחה. בנוסף לכך ארגון לגננות ולנוף בישראל המאגד מספר ארגונים של העוסקים במקצועות הגינון, מארגן קורסים והשתלמויות ומפיץ ספרות מקצועית. הארגון אף מוציא לאור את המגזין לגינון "גן ונוף".
עזרובעל ברקה
עזרובעל ברקה (פיניקית: 𐤏𐤆𐤓𐤁𐤏𐤋 𐤁𐤓𐤒, "עזרבעל ברק"; 245 - 207 לפנה"ס) היה מצביא קרתגי שנלחם במלחמה הפונית השנייה. עזרובעל היה בנו של חמלקרת ברקה ואחיו של חניבעל. הוא הנהיג את המערכה בחצי האי האיברי, ונהרג באיטליה כשנחלץ לעזרת אחיו.
הלחימה בחזית האיברית.
כאשר יצא חניבעל למסע ההתקפה על איטליה, הוא מינה את עזרובעל למפקד על שטחי ספרד שמדרום לאברו, והשאיר לו 12,000 חיילים רגלים, 3000 פרשים, 21 פילים ו-57 אוניות. בשנת 217 לפנה"ס פלש הקונסול פובליוס קורנליוס סקיפיו לספרד יחד עם אחיו גנאיוס, אך עזרובעל שהיה עסוק בדיכוי מרידת הטורדטאנים, לא יצא להילחם כנגדו, והרומאים התקדמו עד סגונטו. שנתיים לאחר מכן נערכו הכוחות לקרב מכריע ליד דרטוסה, השוכנת על הגדה הצפונית של האברו. הקרב הסתיים בתבוסתו של עזרובעל.
הניצחון הרומי בדרטוסה מנע שליחת תגבורות מחצי האי האיברי לאיטליה כפי שתכנן חניבעל, ובנוסף לכך נאלצה קרתגו לשלוח לחצי האי האיברי את אחיו הצעיר של חניבעל, מאגו, עם צבא נוסף שנועד מלכתחילה לתגבר את חניבעל באיטליה.
בשנת 214 לפנה"ס התמרד סיפאקס מלך נומידיה, ועזרובעל נקרא לאפריקה לדכא את המרידה. האחים הרומים ניצלו את ההזדמנות, הרחיבו את התפשטותם דרומה ואף כבשו את סגונטו ב-212 לפנה"ס, תוך גיוס של חיילים קֶלטיבֶּרים לשורותיהם. בשנת 212 לפנה"ס שב עזרובעל לחצי האי האיברי כשלצידו צבא קרתגי שלישי בפיקודו של עזרובעל גיסקו, וכוח פרשים נומידי בהנהגת הנסיך מסיניסה.
בשנת 211 לפנה"ס חבר עזרובעל לצבאותיהם של אחיו מאגו ועזרובעל גיסקו, ובקרב באיטיס הביס את הצבא הרומי שפוצל בין פובליוס סקיפיו ואחיו גנאיוס. הקרב הסתיים במותם של האחים, במה שנחשב לניצחון הגדול היחיד של מצביא קרתגי שאינו חניבעל, במהלך המלחמה. שרידי הצבא הרומי נסוגו צפונה לאברו, אולם הצבאות הקרתגים לא השכילו לשתף פעולה כנגדם, וכך אפשרו לכוחות הרומים להתבסס מחדש ולשמור על עמדותיהם מצפון לאברו.
בשנת 210 לפנה"ס קיבל פובליוס קורנליוס סקיפיו אפריקנוס, בנו של פובליוס סקיפיו, את הפיקוד הרומי על הכוחות הרומים שנותרו בספרד. בסוף אותה שנה נחת סקיפיו הבן באמפוריום, מדרום להרי הפירנאים, ונערך לחידוש המערכה על חצי האי האיברי. באביב שנת 209 לפנה"ס חצה סקיפיו את האברו ולאחר מסע מזורז לעומק חצי האי הפתיע את הקרתגים בכיבושה המהיר של קרתגו החדשה, ששימשה אחד מהבסיסים החשובים של קרתגו בספרד.
באביב שנת 208 לפנה"ס יצא סקיפיו לקראת עזרובעל, שהופתע ולא היה מוכן לעימות. עזרובעל נדחק במעלה נהר הבאיטיס, שם הקים מחנה והמתין לבואו של צבא קרתגי נוסף. על פי ההיסטוריון פוליביוס, המתין סקיפיו יומיים, אך מחשש לכיתורו בידי הצבאות הקרתגיים הנוספים (מה שהוביל בעבר למותם של אביו ודודו בקרב באיטיס, לא רחוק משם) החליט לבסוף לעלות על מחנהו של עזרובעל. עזרובעל ראה שלא יוכל לעמוד בפני הצבא הרומי, והחליט לסגת. הוא הוציא לקראת הרומאים את כוחותיו הקלים, ואלה ספגו את המתקפה הרומית. סקיפיו פיצל את עיקר צבאו בינו ובין גאיוס ליליוס, ובמקביל למתקפה החזיתית של כוחותיו הקלים הובילו השניים מתקפה כפולה על האגפים. הכוחות הקרתגים נשברו והובסו, אך לחימתם אפשרה לעזרובעל לחצות את הנהר עם שני שלישים מצבאו, פיליו ומטעני האספקה. סקיפיו נמנע מלרדוף אחרי צבאו, ככל הנראה מחשש שצבאו יכותר בידי המצביאים הקרתגים הנוספים.
אז נענה לקריאת אחיו חניבעל ויצא אל עבר איטליה.
הפלישה לאיטליה ומותו.
עזרובעל המתין עד לבוא האביב של 207 לפנה"ס על מנת לנצל את מזג האוויר הנוח יחסית ולחצות את האלפים. חצייתו הייתה מהירה בהרבה מזו של אחיו, בשל העדרו האיום מצד שבטי הגאלים, שעתה חששו מהקרתגים וכיבדו אותם. רבים מאנשי השבטים הצטרפו לעזרובעל ומילאו את שורותיו של הצבא הקרתגי.
רומא עדיין ליקקה את פצעיה משורות התבוסות שהנחיל לה חניבעל 10 שנים קודם לכן, והרומאים היו מבועתים מהמחשבה שייאלצו להילחם בו ובאחיו בבת אחת על אדמת איטליה. הקונסולים גאיוס קלאודיוס נרו ומרקוס ליוויוס סלינטור נבחרו בחופזה ונשלחו להתעמת עם חניבעל ועזרובעל בהתאמה. בתחילה אף אחד מהם לא יצר מגע עם צבאות הקרתגים. בשלב זה של המלחמה היו צבאו של חניבעל מדולדל, והוא נמנע מלהיכנס לקרב חזיתי עם כוחותיו של נרו שמנו כ-45,000 איש. בינתיים נסוג סלינטור בזהירות בפני עזרובעל, כשהוא מאפשר לו לחצות דרומה מעבר לנהר המטאורוס עד העיר סנה.
עזרובעל שלח שליחים לחניבעל על מנת להודיע כי הוא מתכנן לפגשו בדרום אומבריה, אך השליחים נתפסו בידי הרומאים ותוכניותיו נפלו לידי נרו. נרו לקח איתו לגיון אחד, ובלא ידיעת חניבעל יצא במסע מזורז צפונה. בדרכו תגברו את כוחו מתנדבים רבים. נרו הגיע במהירות למחנהו של סלינטור, שעמד כ-800 מטרים מדרום למחנהו של עזרובעל. הגעתו בחסות החשכה הסתירה מהקרתגים את נוכחות צבאו במחנה.
עזרובעל החל בהכנות לקרב, אך התצפיות שלו גילו כי הצבא הרומאי גדל משמעותית. הוא נזכר כי שמע תרועת חצוצרות במשך הלילה, והסיק כי הוא עומד עתה בפני שני צבאות רומיים ולא אחד. כתוצאה מכך, החליט עזרובעל על נסיגה. בחסות הלילה ניסה עזרובעל לסגת צפונה, ולחצות את נהר המטאורוס כדי להימנע מקרב נגד הכוח הרומי העדיף, ולנסות לחבור לחניבעל בתנאים נוחים יותר. אולם בשל הצפת הנהר עקב גשמי האביב והמסת השלגים, לא נמצא מקום בטוח לחציה. הרומאים דלקו אחרי צבאו ולבסוף נאלץ עזרובעל להיערך לקרב.
עזרובעל ערך את צבאו, שכלל חיילים איברים, ליגורים, גאלים ואפריקאים, ואיתם עשרה פילי מלחמה. הקרב החל במתקפת פרשים רומית שהביסה את פרשי עזרובעל באגפו הימני. יתר הצבא הקרתגי עמד במתקפה הרומית, ופילי המלחמה אף הצליחו לפרוץ את קווי הרומאים ולזרוע בהלה, אך כיתור האגף הימני של עזרובעל הוביל לבסוף לקריסת המערך כולו. עזרובעל עצמו נהרג במהלך הלחימה, וצבאו הובס.
לאחר הקרב ראשו נערף, הושם בשק, והושלך אל מחנהו של חניבעל. ההיסטוריון הרומי ליוויוס מספר שכאשר ראה חניבעל את ראשו של אחיו, הוא הכריז שקרתגו הפסידה כעת במלחמה. לניצחון הרומי בקרב מטאורוס מיוחסת חשיבות היסטורית מרחיקת לכת, כיוון שאילו הצליח עזרובעל לחבור אל כוחותיו של אחיו ייתכן שצבאם המאוחד היה מצליח להתגבר על הצבאות הרומים ולכבוש את רומא, או שהיה מאלץ אותה לחתום על הסכם שלום בתנאים נוחים לקרתגו.
יעקב וייל