בין 2004–2006 היא ביצעה סיבוב הופעות ביחד עם הזמרות סיב מאלמקוויסט וגיטה הנינג.
ב-2009 היא דיבבה את מאמא אודי בדיבוב הנורווגי של הנסיכה והצפרדע.
היא הייתה נשואה מספר פעמים ולה ארבעה ילדים.
פרננדו פטרנוסטר
פרננדו פטרנוסטר (בספרדית: Fernando Paternoster; 24 במאי 1903 – 6 ביוני 1967) היה כדורגלן ומאמן ארגנטינאי, ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
ביוגרפיה.
פטרנוסטר החל את הקריירה בקבוצת הנוער של אטלנטה (ארגנטינה) בשנת 1919. את פריצת הדרך עשה שנתיים לאחר מכן כשהצטרף לקבוצה הראשונה. בשנת 1926 הצטרף לראסינג קלוב שם שיחק עד שנת 1932. בין השנים 1930–1931 הושאל לולס סארספילד, שם עשה סיבוב הופעות פאן-אמריקאי מהמדינות צ'ילה עד לארצות הברית. בשנת 1936 ערך הופעה יחידה במועדון ארחנטינוס ג'וניורס.
בנבחרת ארגנטינה ערך 16 הופעות בין השנים 1928–1930. בזמן זה שיחק באולימפיאדת אמסטרדם (1928) וזכה בקופה אמריקה בשנת 1929. במונדיאל 1930 שנערך באורוגוואי, והיה גם המונדיאל הראשון בהיסטוריה, הגיע עם ארגנטינה עד למשחק הגמר, שבו הפסידה ארגנטינה בתוצאה 4–2 למארחת אורוגוואי.
קריירת אימון.
פטרנוסטר נהיה מאמן לאחר פרישתו מקריירת משחק ואימן במדינה קולומביה כמה קבוצות, ובהן מיונאריוס, דפורטיבו מאניסלס ואתלטיקו נסיונל, איתה גם זכה באליפות קולומביה בשנת 1954. פטרנוסטר נבחר גם לאמן את נבחרת קולומביה בכדורגל. בשנותיו המאוחרות עזר בקידום הכדורגל באקוודור כשאימן את המועדון אמלק וזכה איתם באליפות אקוודור בשנת 1965.
מנשה ורשבסקי
מנשה ורשבסקי (3 באוקטובר 1928 – 21 בפברואר 2002) היה שחקן ישראלי.
ביוגרפיה.
ורשבסקי נולד בשנת 1928 בעיר לודז' שבפולין לאברהם ורחל, שחקני תיאטרון יידיש. כשהיה בן 13, איבד את כל משפחתו שנרצחו באושוויץ. הוא שרד את הגטו וניצל מהמוות מספר פעמים. בין השאר, קפץ מתחתית קרון רכבת ושרד ביערות בעזרת קליפות תפוחי אדמה שמצא. בהמשך, נתפס ונשלח למחנה הריכוז בוכנוואלד שם חי בצריף עם הרב לאו, והשתחרר בסיום המלחמה בשנת 1945. אז, נשלח לצרפת ומשם עלה לישראל באוניית המעפילים "תל חי".
ורשבסקי שהה זמן מה בכפר הנוער בן שמן, אך גורש ממנו לאחר שנחשד בהפצת תעמולה של בית"ר. הוא התגייס לנוטרות ובהמשך גויס לצה"ל ושירת באחת הלהקות הצבאיות. לאחר שהשתחרר מצה"ל, התקבל בסוף 1949 ללהקת "לי-לה-לו" והופיע שם במהלך שנות ה-50.
ורשבסקי כתב, ביים ושיחק בהצגות רבות ביידיש לאחר מכן יצא לעסקים מחוץ לישראל, ולסיבוב הופעות בקהילות יהודיות רבות בעולם. בין השנים 1968–1971 לקח לצידו את הזמרת התימניה מרים נעמן שלמדה לשם כך את השפה היידית.הם הופיעו כצמד ברחבי העולם, בעיקר בדרום אמריקה אוסטרליה וניו זילנד. התפרסם כאחד משחקני היידיש והקומיקאים המובילים בתחום. בשנות ה-70 חזר לישראל, וכיכב בהצגות מצליחות כמו "אמי הגנרלית" עם השחקנית ג'טה לוקה, איתה גם כיכב בקומדיה "אוי איז דאס א חתונה".
כיכב גם בהצגה "החייל האמיץ שווייק"את ההצגה ביים שחקן "הבימה" רפאל קלאצ'קין. בהצגות "סימכו עלי" ו"החתן של אישתי" שיתף פעולה עם השחקן יעקב אלפרין. הוא שיתף פעולה עם דז'יגאן ושומאכר בין היתר במופע ביידיש "לחיות ולצחוק עם דז'יגאן".
בעברית שיחק בהצגות ילדים בולטות וביניהן "טופלה טוטוריטו".
בסוף שנות ה-70 כיכב בהצגות רבות בתיאטרון היידיש הישראלי בניהולו של ישראל ולין ז"ל אותו הכיר עוד מהימים ב"לי לה לו". בשפה העברית הופיע אצל אברהם דשא (פשנל) וכיכב בשלאגרים הגדולים של הבמאי והמחזאי אלי שגיא. היו אלה קומדיות שזכו להצלחה היסטרית בארץ והוצגו מאות פעמים כמו "זוגות לבילוי משותף", "בני הדוקטור","בואינג אקספרס", ועוד.
בשנת 1983 שיחק במחזמר "כנר על הגג" בהפקה של התיאטרון העממי אברהם דשא (פשנל) בתפקיד מרדכי הפונדקאי. בשנה זו כיכב בקומדיה "הריון משותף") אותה העלה בשנית בהפקה ביידיש בשנת 1990,יחד עם השחקן גדי יגיל.
קולנוע.
בשנת 1974 שיחק את נדל מנהל הקבוצה,תפקיד מרכזי בסרטו של אורי זוהר "עיניים גדולות".באותה שנה שיחק בסרט "יום הדין",וב-1975 שיחק בסדרה "גם אנו שופטים" בפרק "הקופאי".
ב-1978 הופיע בעיבוד הבימתי לסדרת הספרים "קופיקו".
ב-1979 שיחק בסרטו של זאב רווח "טעות במספר" בתפקיד מר ברנזון.
מנשה ורשבסקי זכור בעיקר מתפקידו כ"רומק" המיתולוגי מסרטי "אסקימו לימון". משנת 1978 גילם את האבא הפולני של בנצי שבעיקר נשלט על ידי סוניה אשתו(דבורה קידר).הוא שיחק בחמשת הסרטים הראשונים, שזכו להצלחה כבירה בישראל ומחוצה לה שם דובבו לשפות זרות ביניהם "רומן זעיר", "ספיחס" ו"שפשוף נעים".
ב-1990 חזר לארץ כדי לאחר שנבחר לשחק בתפקיד הראשי בסרטו של אברהם הפנר "אהבתה האחרונה של לורה אדלר", שסיפר את סיפורו של תיאטרון היידיש. ורשבסקי היה מועמד לפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר. הסרט זכה בשני פרסי אופיר.
בשנת 1992 שיחק בסרט של זאב רווח "טיפת מזל" בתפקיד מר ורשבסקי בעל המסעדה, באותה השנה שיחק את השכן המבוגר מר קאופמן בסרטו של איתן גרין, "אזרח אמריקאי".
בהמשך הקים תיאטרון והפיק בנוסף להצגות היידיש בכיכובו, גם הצגות ילדים איכותיות כמו "עליזה בארץ הפלאות" ו"רובין הוד" בכיכובו של אקי אבני.
חיים אישיים.
ורשבסקי היה נשוי שלוש פעמים. באמצע שנות ה-70 הכיר את השחקנית אירית מאירי, השניים נישאו בשנת 1975. מאירי למדה יידיש והם שיתפו פעולה בהצגות בידור ביידיש ובעברית. בשנת 1983 נפרדו בני הזוג. לשניים בן משותף וארבעה נכדים.
מנשה ורשבסקי נפטר בעיר דיסלדורף בגרמניה בשנת 2002, בגיל 74.
טל אמיר
טל אמיר (נולדה ב-1956) היא זמרת אופרה, זמר עברי ומחזות זמר, שחקנית ומדבבת ישראלית.
ביוגרפיה.
אמיר נולדה וגדלה בירושלים, בתם של שושנה ורפי אמיר, עיתונאי קול ישראל.
בצבא שירתה בלהקת פיקוד דרום, היא בוגרת האקדמיה למוזיקה ע”ש רובין באוניברסיטת תל אביב והאקדמיה למוזיקה בפרנקפורט, גרמניה.
ב-1987 שיחקה את דמותה של קוזט בהפקה של המחזמר עלובי החיים שעלתה בתיאטרון הקאמרי (400 הופעות), לאחר מכן הופיעה גם בהצגות נוספות שעלו בתיאטרון זה כמו "הוצאה להורג - אופרטה אכזרית" מאת חנוך לוין.
אמיר הופיעה במשך כשנתיים בכל רחבי הארץ עם שיריו של סשה ארגוב שלווה אותה בפסנתר.
ב-1989 שרה בקונצרט "עסקים ומיסטיקה" של צ'ארלס אייבס ובניצחו של אנדרה היידו.
כזמרת הופיעה אמיר בפסטיבלים רבים. במאי 1990 הופיעה במסגרת פסטיבל ישראל במופע המרכזי "יליד הארץ" ,שירי אהוד מנור לצידם של כוכבי הזמר הישראלי בבריכת הסולטן בערב יום ירושלים. בספטמבר אותה שנה היא הופיעה בתוכנית המרכזית של הטלוויזיה בערב ראש השנה, "חופים", שהוקדשה ל-50 שנות יצירה של המשורר נתן יונתן.
ב-1991 התמודדה בקדם אירוויזיון עם השיר "מכל השתיקות" וסיימה במקום האחרון.
ב-1991 היא דיבבה את סינדרלה בסרט הנודע של דיסני.
ב-1994 דיבבה את אמא של אצבעונית בסרט "אצבעונית" ולקחה חלק בפסקול של "השועל והכלבלב".
היא ביצעה את קטעי השירה של סופי בסרט אנסטסיה.
ב-2002 יצא לאור האלבום "לשוב לתל אביב". את שירי האלבום, אשר נכתבו על ידי מרדכי גלדמן והולחנו על ידי רון וידברג, ביצעה אמיר יחד עם עדי אבן-אור.
היא שרה בסדרה השנייה של הגרסה הישראלית של "רחוב סומסום".
אמיר לימדה בבית צבי, בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב. נכון ל-2020, היא מלמדת פיתוח קול ברימון בית ספר למוסיקה.
חיים אישיים.
היא אם לבן.
ריימונד פולידור
ריימונד פולידור (בצרפתית: Raymond Poulidor; 15 באפריל 1936 – 13 בנובמבר 2019) היה רוכב אופני כביש צרפתי. פולידור נחשב לאחד הרוכבים הבולטים בעולם בשנות השישים ובשנות השבעים. הוא ניצח את וואלטה אספניה 1964, וסיים שני בשנה הבאה. הוא סיים שלוש פעמים במקום השני בטור דה פראנס (1974, 1965, ו-1964), וחמש פעמים במקום השלישי (1962, 1966, 1969, 1972, 1975). מכיוון שפולידור התחרה בתקופה של אדי מרקס וז'אק אנקטיל, הוא נחשב תמיד ל"אנדרדוג", והעובדה שאף פעם לא ניצח בטור דה פראנס זיכתה אותו בכינוי "הסגן הנצחי".
בתו של פולידור התחתנה עם אדרי ואן דר פול, ושני בניהם הם מת'יו ואן דר פול ודוד ואן דר פול.
ראשית חייו.
פולידור נולד למרסיאל ולמרתה במסברו מריניאה . פולידור נאלץ לעזוב את בית הספר שלו בשביל לעזור למשפחתו בחווה שלהם, אף על פי שהוא עצמו רצה להמשיך ללמוד. את אופניו הראשונים הוא קיבל בגיל 14, והחל להתחרות במרוצים מקומיים בגיל 16. בגיל 19, נלקח פולידור לצבא ולחם במלחמה שהתקיימה באותן השנים באלג'יריה, הוא שירת כנהג. לאחר תום שירותו הצבאי הוא ניצח את המרוץ הראשון שלו, גרנד פרי דה ניסיון. והרוויח עקב כך 80,000 פרנקיים צרפתיים, פולידור עשה חישוב ויצא כך שבמרוץ הזה הוא הרוויח יותר ממה שהוא היה מרוויח אם הוא היה עובד בחווה למשך עוד שש שנים.
קריירה כמקצוען.
פולידור הפך למקצוען בשנת 1960 בקבוצת מרסייה. הוא סיים חמישי באליפות העולם באופני כביש. בעונת 1961, הוא ניצח במילאנו - סן רמו, אחד מחמשת המונומנטים. לקראת סוף העונה, הוא זכה במדליית ארד באליפות העולם באופני כביש.