כחלק מתפקידו כמורה ומרצה לימד קורסים בפקולטה לחקלאות וזכה להיות מורה מצטיין. מ-1966 פרסם יותר מ-200 מאמרים מדעיים. ב-1994 זכה בפרס על שם Milikan מטעם האוניברסיטה העברית על הצטיינות בהוראה. בין פרסיו הרבים, ניתן למנות את: עמית (חבר כבוד) של החברה הפיטופתולוגית האמריקאית (1991), Foreign Member של האקדמיה הרוסית למדעי החקלאות (1991), פרס רוטשילד (1994) ועמית של האגוד האמריקאי לקידום המדע (1997). ב-2003 זכה בפרס יקוב אריקסון של האקדמיה המדעית השוודית לחוקרים בתחום הפיטופתולוגיה, פרס בו זכו מתחילת חלוקתו ב-1959 ועד 2013, 11 חוקרים בלבד. בשנת 2004 זכה בפרס החברה הבינלאומית להגנת הצומח. כמו כן, הוענקו לו מדליות מטעם החברה הפורטוגלית להגנת הצומח. בשנת 2013 קיבל קטן את התואר Fellow מטעם החברה הבינלאומית לפיטופתולוגיה במסגרת הקונגרס הבינלאומי שנערך בבייג'ינג. בשנת 2014 הוענק לפרופ' קטן פרס ישראל לחקר החקלאות וחקר מדעי הסביבה לשנת תשע"ד.
ב-2004 לאחר יותר מ-30 שנות עבודה פרש ממקצועו, אך הוא המשיך בפעילותו: כתב מאמרים, השתתף בכנסים בינלאומיים, הרצאות לתלמידים ועבודות במחקרים. ביולי 2014 הוזמן לנאום בהרצאה המרכזית בכנס הבינלאומי לחיטוי קרקע שייתקיים באיטליה.
חאן געתון
חורבת סורסוק
אלפרד פניוורת'
אלפרד פניוורת' (באנגלית: Alfred Pennyworth) הוא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC של DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "Batman #16" מאפריל-מאי 1943 ונוצרה בידי הכותבים בוב קיין וביל פינגר והמאייר ג'רי רובינסון
אלפרד הוא משרתו האישי והנאמן של משפחת העטלף, ובעיקר של ברוס ויין, המולטי-מיליונר שנלחם ברשע בסתר כבאטמן. הוא משמש כעוזרו האישי, איש סוד, חבר ודמות אב. בעיבודים המודרניים לסיפורי הקומיקס, אלפרד משמש כאפוטרופוס חוקי של ברוס לאחר מות הוריו. דמותו משמשת גם כאתנחתא קומית, והיא מתאפיינת באמצעות הומור בריטי סרקסטי וגישה צינית - דבר שמוסיף הומור לדיאלוג בינו לבין באטמן. תיאורה הראשוני של הדמות הייתה כשל אדם עב כרס אשר מקפיד על טיפוחו, אולם בסרטוני הטלוויזיה הקצרים שנעשו על באטמן משנת 1943, השחקן ויליאם אוסטין היה רזה במראהו ובעל שפם - תיאור אותו רצו לשוות עורכי DC קומיקס לדמותו בקומיקס.
לפני המשבר בעולמות האינסופיים של שנת 1985, אלפרד פניוורת' תואר כסוכן ריגול ושחקן לשעבר, אשר ממלא את רצונו של אביו המנוח להמשיך ולשרת את בני משפחת ויין. הוא הציג את עצמו בפני ברוס ויין ודיק גרייסון והתעקש על כך שיהפוך למשרתם. בהמשכיות לאחר המשבר, אלפרד נכח בחייו של ברוס ויין מאז שחר ילדותו, ואף עוזר לו בחייו כלוחם בפשע. בעברו היה חובש בצבא הבריטי והוא מרבה לטפל בפציעותיו של באטמן (מחבישות פשוטות ולעיתים אף לניתוחי שדה מורכבים, כגון שליפת קליעים) ולדאוג לשלומו.
אלפרד פניוורת' הוא דמות חיונית במיתוס של באטמן, וככזה הוא מופיע ברוב העיבודים הקולנועיים של הדמות. את דמותו גילמו במרוצת השנים שחקנים כויליאם אוסטין, אלן נפייר ("באטמן, סדרת הטלוויזיה"), מייקל גוף ("באטמן", "באטמן חוזר", "באטמן לנצח", ו"באטמן ורובין" - בו מגלים אודות אחייניתו בגילומה של אלישה סילברסטון), אפרם זימבליסט הבן ("באטמן - הסדרה המצוירת"), מייקל קיין ("באטמן מתחיל", "האביר האפל" ו"עלייתו של האביר האפל"), ולאחרונה גם שון פרטווי (סדרת הטלוויזיה "גותהאם") וג'רמי איירונס ("", "ליגת הצדק"). גרסה צעירה של אלפרד לפני שהפך למשרתם של משפחת וויין גולמה על ידי ג'ק בנון בסדרת הטלוויזיה "פניוורת'". את דמותו בסרט "באטמן" מגלם השחקן אנדי סירקיס.
אדווין ג'רוויס
אדווין ג'רוויס (באנגלית: Edwin Jarvis) הוא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס איירון מן והאוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "Tales of Suspense #59" מנובמבר 1964 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר דון הק.
לפני שהפך למשרתו הנאמן של טוני סטארק, אדווין ג'רוויס שירת בעברו בחיל האוויר המלכותי במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר שסטארק הפגיש לראשונה בין חברי האוונג'רס, הוא תרם את ביתו כדי שישרת את הקבוצה כמפקדתם, וכך ג'רוויס הפך לאיש סודם ודמות אב למרבית מאורחי האחוזה, לרבות קפטן אמריקה לאחר שנמצא קפוא בקרח.
מאז שנות ה-90, דמותו של ג'רוויס מרבה להופיע בעיבודים השונים שנעשו לאיירון מן ולאוונג'רס. ביקום הקולנועי של מארוול, דמותו שוכתבה מחדש כמערכת הפעלה בעלת בינה מלאכותית רב-תכליתית של טוני סטארק. היא מדובבת על ידי השחקן פול בטאני. בסדרת הלייב אקשן "הסוכנת קרטר" מגלם את ג'רוויס השחקן ג'יימס ד'ארסי, ששב להופיע בהופעת קמע בסרט "".
עבדאללה (אלברט) דוד ששון
הברונט עבדאללה (אלברט) דוד ששון (באנגלית: Albert David Sassoon; 25 ביולי 1818 - 24 באוקטובר 1896) היה תעשיין, איש עסקים ופילנתרופ יהודי, יורשו של דוד ששון לעסקי משפחת ששון - "הרוטשילדים של המזרח".
קורות חיים.
עבדאללה דוד ששון נולד בבגדאד בשנת 1818, אלברט הוא שמו הפרטי האנגלי. אביו היה דוד ששון, הממונה על האוצר הכללי של בגדאד. לאחר עלייתו של המושל דאוד פאשא שרדה ביהודי בגדאד, המשפחה עברה בשנת 1826 לבושהר, פרס ולאחר ארבע שנים לבומביי (כיום מומבאי) שבהודו. המשפחה צברה הון מופלג מעסקי מסחר בינלאומיים בין הודו והמזרח הרחוק לבריטניה.
עבדאללה עצמו היה ידוע בתור מנהל עסקי התעשייה הגדולים של המשפחה והיה אחראי להקמת מפעלי טקסטיל גדולים עם התמחויות מיוחדות בהם הועסקו רבבות פועלים מקומיים. הוא הוגדר כמי שתרם רבות ל"תהליך התיעוש של מזרח הודו במחצית השנייה של המאה ה-19". לאחר פטירתו של דוד ששון, ראש המשפחה, בשנת 1864, עבדאללה היה היורש העיקרי של עסקי אביו.
בעודו בהודו, ששון תרם רבות למוסדות העיר, יהודיים ולא-יהודיים ונודע כפילנתרופ גדול. בין היתר הוא תרם לעיר את "מזחי ששון", נמל ראשון מסוגו שפעיל עד היום. מוסד אחר שהוא תרם לעיר מומבאי היא ספרייה עירונית גדולה על שם אביו, דוד ששון, אשר גם היא פעילה עד ימינו. כמו כן הוא תרם למוסדות חינוך יהודיים ולא-יהודיים בעיר, לבתי חולים, להקמת פארק עירוני גדול ועוד. לכבוד ביקור בהודו של המלך אדוארד השביעי, הוא תרם למומבאי פסל גדול של המלך. מלבד פעילותיו הפילנתרופיות בהודו הוא תרם בשנת 1872 להקמת בית ספר יהודי של כי"ח בבגדאד אשר נקרא על שמו (בית ספר "אלברט דהוד ששון") והיה אחד מבתי הספר היהודים הגדולים והחשובים בבגדאד. באל-חלה שבעיראק הוא תרם להקמת בית כנסת גדול שנקרא על שמו. בהמשך חייו, לאחר שעבר לגור בלונדון, הוא כיהן כסגן נשיא ההתאחדות האנגלו-יהודית, ארגון סיוע בינלאומי שהוקם על ידי יהדות אנגליה, ונהג להיענות לעתירות לתרומות שהגיעו אליו בדואר מקהילות יהודיות ברחבי העולם. במסגרת כהונתו בהתאחדות האנגלו-יהודית הוא היה הגורם החיצוני המרכזי שסייע ליהדות פרס בתקופה של רעב שפשט ברחבי המדינה, ממנו סבלה גם הקהילה היהודית. פעל רבות גם כדי לסייע ליהודי עיראק בתקופת ההתנכלויות להם מצד השלטון סביב מאורעות הלווייתו של הרב עבדאללה סומך.
בשנת 1867 קיבל את תואר מסדר כוכב הודו ושנה לאחר מכן החל לכהן במועצה המחוקקת של בומביי. בשנת 1872 זכה לתואר מסדר האמבט הבריטי, בשנת 1873 ביקר בלונדון והיה לאיש העסקים הראשון מהודו שקיבל את "אות החירות" של העיר. בשנת 1889 הוא אירח בביתו בלונדון את השאה של פרס וקיבל ממנו את תואר מסדר האריה והשמש של השושלת הקאג'ארית. בשנת 1890 הוא קיבל מהמלכה ויקטוריה את התואר ברונט.
הוא נפטר בביתו שבברייטון, אנגליה בשנת 1896 ונקבר במאוזוליאום גדול בעיר. הוא היה נשוי לחנה בת מייר משה, סוחר בגדאדי שחי בהודו. אחד משני הבנים של בני הזוג נפטר בצעירותו, והבן השני, אדוארד דוד ששון, בוגר אוניברסיטת לונדון שכיהן לימים כחבר הפרלמנט הבריטי, היה יורש התואר ברונט והון המשפחה.
ביטיס הרים אתיופי
ביטיס הרים אתיופי (שם מדעי: "Bitis parviocula") הוא מין של נחש ארסי מסוג ביטיס ממשפחת הצפעיים, המצוי רק בדרום-מערב אתיופיה. זהו ביטיס גדול עם ראש רחב ובעל צורות גאומטריות וצבעוניות בולטות על גבו.
עד שנת 1995, מין זה היה מוכר רק מ-3 פרטים בלבד, אולם מאז נאספו עליו פרטים נוספים. מעט ידוע לגבי ההיסטוריה שלו או לגבי ארסו. לא ידוע על תת-מין קיים.
השם המדעי שניתן לו, "parviocula", הוא שילוב של שתי מילים בלטינית: "parvus", שמשמעותה קטן, ו-"oculus", שמשמעותה עין, כלומר, "עיניים קטנות".
תיאור המין.
מבין שלושת הפרטים הראשונים, האורך המרבי שנמדד היה 75 ס"מ, אולם ידוע כיום שהוא מסוגל להגיע לאורך של לפחות 1.3 מ'. הראש ארוך, שטוח, רחב, בצורת משולש מכוסה קשקשים קטנים. הנחיריים גדולים ויושבים מלפנים. הראש ניכר מהצוואר הצר. הגוף צילינדרי בעל קשת קלה בעוד הזנב קצר.
תבנית הצבע שלו בנויה מצבע חום בהיר עד חום כהה בבסיס ומעליהם סדרה של מתומנים או מעוינים שחורים היורדים לאורך מרכז גבו. המתומנים השחורים עשויים להכיל אלכסונים בהירים יותר, בעוד המתומנים מופרדים ביניהם על ידי שרשרת של צורות דמויות פרפר צהובות. הראש חום עם משולש כהה בין העיניים, וצורת דמוית פטיש כהה נמתחת מאחוריו עד לצוואר. הסנטר והגרון לבנים עם נקודות שחורות. הגחון בצבע ירקרק-אפור ועשוי להיות חלק או בעל נקודות שחורות.
תפוצה.
מין זה נצפה רק ב-5 מקומות באתיופיה. בשני צדדיו של הבקע המזרחי, שהוא חלק מהבקע הסורי-אפריקני, גם בהרי בייל במזרח וגם בין הערים בונגה וג'ימה במערב. הנחש נתפס בגבהים של 1,700-2,800 מטר.
אזורי מחיה והתנהגות.