בחייו פרסם הרשקוביץ ארבעה ספרים. שיטתו השלובה כחוט השני בארבעת הספרים השונים זה מזה, אך בעלי ציר משותף, היא מחקר משולב בחינוך. הרשקוביץ לא ויתר על דיוק מדעי היסטורי, אף כאשר העובדות לא נעמו לו, וכך סקר את תולדותיהם של עשרות דמויות ביוגרפית וביבליוגרפית, כאשר לרוב הוא מוסיף לדמות, מסר תמציתי, אך אינו מהסס לבקרה.
בנוסף סייע הרשקוביץ לרב מנחם מנדל כשר בהוצאת שני כרכים מתוך הסדרה המונומנטלית "תורה שלמה", העוסקים בתרגומי התורה. בהקדמה לכרך 35 לסדרה מעיד כשר, כי בלא עזרתו של הרשקוביץ היה מתקשה בהוצאתם לאור.
גוגל פלוס
אוצרו של רקהם האדום
אוצרו של רקהם האדום (בצרפתית: Le Trésor de Rackham le Rouge) הוא הספר השנים עשר בסדרת הקומיקס הרפתקאותיו של טינטין, אשר נכתב ואויר על ידי הסופר והצייר הבלגי ארז'ה. רצועות הקומיקס של עלילת הספר הוצגו לראשונה במהלך שנת 1944 בצבע. בישראל יצא הספר בגרסה עברית במהלך שנת 2007.
ייחודו של הסיפור הוא במפגש הראשון בין טינטין לדמות מרכזית בסדרת הספרים - פרופסור קלקוּלוּס.
עלילת הספר.
בהרפתקה הקודמת, תעלומת ה"חד-קרן", טינטין וידידו קפטן האדוק גילו 3 פיסות קלף עתיקות, החושפות את מיקום טביעתה של ספינת ה"חד-קרן", ספינת מלחמה מהמאה ה-17, בפיקוד אביו הקדמון של קפטן האדוק, סר פראנסיס חמור-הים. במגילות כתוב "צלב הנשר", אך טינטין והקפטן אינם מצליחים להבין את משמעות המילים הללו.
ביומן שהשאיר אחריו סר פראנסיס מסופר, שלאחר קרב עם שודדי ים ובראשם "רקהם האדום" נמלט סר פראנסיס מהספינה, לאחר שנאלץ לגרום לטביעתה. לאחר שטינטין וקפטן האדוק קראו ביומן של סר פראנסיס, הם הגיעו למסקנה שהאוצר של רקהם האדום טבע יחד עם הספינה. הם שכרו ספינת דיג בשם סיריוס כדי לחפש את האוצר,אך אף על פי שניסו לשמור על סודיות הדבר התפרסם. כתוצאה מכך הטרידו אותם אנשים שונים המבקשים להצטרף למסע ולקבל חלק באוצר. בנוסף, אל דירתו של טינטין הגיע המדען קאתברט קלקולוס, כבד-שמיעה, המציע להם לשכור צוללת בצורת כריש שהוא המציא. טינטין אינו מעוניין בצוללת אך הפרופסור כבד השמיעה חושב בטעות שטינטין מעוניין בהמצאתו.
למחרת בבוקר סיריוס מפליגה. בתחילת השייט מצטרפים אל הספינה צמד הבלשים תומסון ותומפסון. במהלך השיט, מגלים טינטין והאדוק כי קלקולוס עלה על הספינה ביחד עם הצוללת, כשהיא מפורקת. טינטין משנה את דעתו וחושב כי הצוללת תוכל להועיל להם.
טינטין והאדוק מגיעים לנקודה שבה, לפי המצוין בקלפים שהשאיר פראנסיס חמור-הים, אמורה להימצא ה"חד קרן", אבל אינם מגלים דבר. טינטין מעלה את האפשרות שסר פרנסיס חמור-הים השתמש במפות צרפתיות, ושקו האורך 0° עובר בפריז, ולא בגריניץ'. קפטן האדוק משנה את נתיב הספינה בהתאם לכך - ואכן הצוות מגיע לאי נידח ולא מיושב. הם עולים על האי ומגלים הוכחות לכך שסר פראנסיס אכן שהה עליו. טינטין משתמש בצוללת של פרופסור קלקולוס ומוצא בעזרתה את ה"חד-קרן" הטבועה. הוא משתמש בחליפת צלילה כדי לאסוף פריטים שונים מה"חד-קרן", אך לא מוצא את האוצר. אחרי זמן רב של חיפושים הם מתייאשים, מאחר שלא מצאו כלום חוץ מתיבה המכילה מסמכים עתיקים, ולפיכך חוזרים הביתה. אך הפרופסור קלקולוס עיין במסמכים וגילה ביניהם מסמך המעיד על כך שהמלך העניק את אחוזת מרלינספייק (בעברית: דג-חרב) לסר פראנסיס חמור הים לאות הוקרה. הפרופסור מציע לקפטן האדוק שישתמש בכסף שהפרופסור קיבל על הצוללת שהמציא לשם קניית האחוזה שהייתה שייכת לאבות אבותיו. לאחר הרכישה, טינטין וקפטן האדוק מסיירים במרתפי הבית, המלאים בעתיקות, שהאחים בירד (בעלי האחוזה הקודמים) רכשו. הם מוצאים פסל של יוחנן הקדוש מחזיק צלב, ולרגליו נשר וגלובוס גדול. לפתע טינטין צועק: "צלב הנשר!", משום שנזכר שכך נקרא יוחנן הקדוש, "הנשר של פאטמוס". טינטין מאתר על הגלובוס את האי שבו שהה סר פרנסיס, נוגע בו ומגלה שהוא כפתור. הגלובוס נפתח, ובפנים מתגלה אוצרו של רקהם האדום. בסוף הספר מוזכר שהאדוק וטינטין פתחו מוזיאון לזכר הספינה "חד-קרן".
ניתוח.
לדבריו של בנואה פטרס, קומיקסאי ומומחה ליצירותיו של ארז'ה, אוצרו של רקהם האדום מהווה נקודת מפנה בסדרה, משום שבספר זה ארז'ה משלים את הצבת דמויות המשנה סביב טינטין בהופעתו של פרופסור קלקולוס. כמו כן, רכישת אחוזת מרלינספייק בסוף הספר מספקת בית משותף לגיבורי הסדרה.
בגלל מחסור בנייר בתקופת המלחמה נאלץ ארז'ה לפרסם את הקומיקס בחלקים קטנים יותר, מה שגרם לו להיות תמציתי יותר. זהו גם הסיפור הראשון שחולק לשני ספרים (ספר זה הוא המשך ישיר לתעלומת החד-קרן). בעמוד האחרון של תעלומת החד-קרן שובר טינטין את הקיר הרביעי בפנייה ישירה לקורא: "האוצר של רקהם האדום יהיה שלנו!... אך לא קל יהיה להגיע אליו, וללא ספק תהיינה לנו הרפתקאות רבות בדרך... תוכלו לקרוא עליהן באוצרו של רקהם האדום!" בצורה זו הדגיש ארז'ה את הקשר בין הספרים.
מקורות והשראה.
אפשר לזהות בספר מספר רמזים וקווי דמיון ליצירות שונות:
מטוס בריסל איירליינס.
בשנת 2015, חברת התעופה הבלגית "בריסל איירליינס" הציגה מטוס A320 בשם "רקהם", שעל גופו מצוירת צוללת-כריש שחורה באורך 37 מטר, בהשראת צוללת הכריש של פרופסור קלקולוס, כשבתוכה יושבים טינטין ושלגי. המטוס עוצב על ידי המעצב אנדרה אייזל ויוצר באוסטרבה, צ'כיה. העיצוב נועד לקדם את התרבות הבלגית ברחבי העולם. על גוף המטוס נכתב: "בריסל איירליינס - אנו מטיסים אותך אל ביתו של טינטין".
דרך המלכים
מועדון הספורט הלסינגבורג
גרנד פרי רוסיה
גרנד פרי רוסיה (Гран-при России; Russian Grand Prix) הוא מרוץ מכוניות במסגרת הספורט המוטורי של פורמולה 1 שנערך ברוסיה מאז 2014 והיה לגרנד פרי הראשון ברוסיה, לאחר הפסקה בת מאה שנה מאז הגרנד פרי הקודם שנערך במדינה.
משנת 2014 ועד 2021 התקיים המרוץ בעמק אימֶרֵט בפארק האולימפי של סוצ'י, באוטודרום המקומי. המרוץ תוכנן לעבור ב־2023 למתחם איגורה דרייב במחוז לנינגרד. הפלישה הרוסית לאוקראינה בתחילת שנת 2022 הובילה לביטול החוזה עם האליפות.
לואיס המילטון הוא הנהג בעל מספר הניצחונות הגבוה ביותר בסבב (4 ניצחונות) וקבוצת מרצדס היא הקבוצה בעלת מספר הזכיות הגבוה ביותר (9 ניצחונות).
היסטוריה.
מרוץ המכוניות הראשון שנערך ברוסיה, התקיים ב-11 באוקטובר 1898 בסנקט פטרבורג, שבעה כלי רכב בלבד השתתפו במרוץ ולאלוף הוכתר פאבל בליאייב, שזכה עם רכב מדגם Clement הצרפתי. יום המרוץ היה קריר מאוד והכביש היה חלקלק.
ב-7 ביוני 1913 נערך שוב גרנד פרי רוסיה בסנקט פטרבורג הבירה - גרנד פרי סנקט פטרבורג של מועדון הרכבים (Гран-при Санкт-Петербуржского автоклуба ,СПАК), כאשר ג. סובורין הגיע למקום הראשון ברכב הבנץ. במקום השני והשלישי זכו בהתאמה איוואנוב (ברכב Russo-Baltique C24/58) ונוטומבּ ברכב Bergmann-Metallurgique.
ב-31 במאי 1914 נערך הגרנד פרי השני, ושוב זכה רכב הבנץ הגרמני, הפעם בהנהגת וילי סקול.
ב-1982 ברני אקלסטון, סגן נשיא ההפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA), החל לערוך דיונים עם ראשי הספורט המוטורי בברית המועצות לערוך את גרנד פרי ברית המועצות, אלא שקשיים ביורוקרטיים שונים מנעו את קיום התחרות.
ב-2001, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין הודיע כי קיימות תוכניות לסלילת כביש מיוחד למרוצי מכוניות - כביש פולקובו, בסמוך לנמל התעופה הבינלאומי פולקובו בסנקט פטרבורג, אלא שהתוכניות נותרו על הנייר בלבד. ב-2003 עיריית מוסקבה הודיעה על סלילת כביש ברובע מולז'אנינוב בצפון מוסקבה שיותאם למרוצי פורמולה 1, אלא שההסכם בוטל והעירייה הודיעה על בניית מסלול מרוצים ליד וולקולאמסק, במחוז מוסקבה, מסלול המרוצים החדש קיבל את השם Moscow Raceway. במרץ 2008 נפגשה מושלת סנקט פטרבורג, ולנטינה מטוויינקו עם ברני אקלסטון, בניסיון להביא לעריכת מרוץ פורמולה 1 בסנקט פטרבורג, אלא ששוב לא יצא מזה דבר.
באוקטובר 2010 נחתם הסכם עם הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) לפיו הגרנד פרי ייערך ברוסיה עד 2020, עם אפשרות להארכה. על ההסכם חתם המרכז לבניית קומפלקס אומגה במחוז קרסנודאר, כאשר לוקאויל, חברת רוסטכנולוגיה, מגאפון וחברת האלמנט הבסיסי של אולג דריפסקה מהווים ערובה פיננסית.
ב-2014 נערך בסוצ'י גרנד פרי רוסיה לראשונה בתולדות רוסיה המודרנית. בתחרות ניצח הבריטי לואיס המילטון מקבוצת מרצדס.
ביוני 2021 נודע כי התחרות תעבור למתחם איגורה דרייב שבמחוז לנינגרד החל משנת 2023.
הפלישה הרוסית לאוקראינה במהלך חודש פברואר 2022 הובילה להוצאת המרוץ, שתוכנן להתקיים בחודש ספטמבר, מלוח התחרויות של עונת 2022. ימים לאחר ביטול המרוץ הודיעה הנהלת האליפות על ביטול החוזה עם המארגנים.
תיאודריך הגדול
תיאודריך הגדול (בגותית: 𐌸𐌹𐌿𐌳𐌰𐍂𐌴𐌹𐌺𐍃, תעתיק: Þiudareiks; בלאטינית: Flāvius Theodericus, ביוונית: Θευδέριχος, 454–526) היה מלך האוסטרוגותים (הגותים המזרחיים) משנת 475 בקירוב עד שנת 526, ומלך הויזיגותים (הגותים המערביים) בספרד משנת 507 עד מותו בשנת 526.
בתחילת מלכותו, החלו אנשיו של תיאודריך להתיישב בתחומה של האימפריה הביזנטית, אך זנון, קיסר האימפריה הביזנטית, שכנע אותו לעבור ולנסות לכבוש את איטליה, שהייתה כבר מותשת מרוב מלחמות.
המלך זכה לכינוי "הגדול" לאחר שכבש את איטליה בשנת 493 מידי אודואקר, 17 שנים לאחר שאודואקר הדיח את הקיסר האחרון של האימפריה הרומית (476), רומולוס אוגוסטולוס. לאחר שניצח את אודואקר, הזמין אותו תיאודריך לסעודת פיוס ורצח אותו.
תיאודריך החליט לא להחזיר לתפקיד האימפרטור את רומולוס אוגוסטולוס מגלותו במחוז קמפניה. במקום זאת המשיך תאודוריך להעניק לו פנסיה שנתית.