"פסל חזרה מס' 4, פופובה + היוצא מן הכלל והכלל" מתוך תערוכה קבוצתית "אנטי אנטי"
התערוכה "אנטי-אנטי", מודעת להיותה הופעה ספציפית בזמן ובמרחב. העבודות בתערוכה נוצרו מתוך שיתופי פעולה בין אמנים ומהנדסים, מעצבים, אדריכלים ומדענים, מהלך שממיר את הביקורת המוסדית המושתתת על חשיפת "אמת" נסתרת בחיפוש אחר הגדרת תחומים חדשים של בהירות. זאת, לנוכח התרבות מהירה ובלתי פוסקת של אינפורמציה ומתוך הבנה כי קיומה של קהילה מותנה בהופעה. ברוח המגמה לשלב בין פרקטיקות של אמנות, מדע ואקדמיה, מייצרת "אנטי-אנטי" מיזוג המציף ומסבך את הקשרים הפורמליים והא-פורמליים בין שדות ומשתתפים, ומבטא את הסטטוס של אובייקט האמנות שמוגדר הן כמושג אסתטי והן על ידי צורות מוסדיות שיחסי כוח מוטמעים בהן. באמצעות הבניית הקשר חדש ונגישות, הפועלים מעבר לתפיסה "רציונלית" של "השכל הישר", בונה התערוכה מהלך פוליטי המעוגן בשיבוש חלוקות ספציפיות של משמעות. היא חותרת תחת התפיסה שביקורת כרוכה בהכרח בחתירה רציונלית ומגדירה מחדש מודלים של ביקורת בפני כוח ואלימות, תוך התמקדות בתפקיד הפרפורמטיבי של השיח ביצירת כלכלות שונות של היגיון. הכלובים של מרומי כמו מכילים עדיין את רוחות השחקנים שאכלסו אותם, והכיסאות של הצופים שנעזבו פונים לכיוונים שונים הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר, אוניברסיטת תל אביב. אוצרת: הדס קידר. אוהד מרומי בשיתוף עם קבוצת חקר הביצוע בתיאטרון ובאמנויות המופע; ואמנים רבים נוספים.
הערות שוליים.
זלמן שלו
זלמן שלו (4 ביוני 1923 – 25 במרץ 2009) היה קצין קשר ראשי בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, מייסד חברת אלישרא.
חייו.
שלו נולד בחיפה ולמד בבית הספר הריאלי. ב-1938 הצטרף לארגון ההגנה וב-1941 למשטרת המנדט בה שימש מדריך קשר. התגייס לצבא הבריטי ושירת בו בתפקידי קשר שונים עד שחרורו ב-1946.
במלחמת העצמאות שירת בחטיבת כרמלי כסגן קצין הקשר החטיבתי ובהמשך מונה לקצין הקשר של החטיבה. שירת בחיל הספר בו בנה את מערך הקשר. ב-1951 מונה לקצין הקשר של פיקוד הצפון. במלחמת סיני שירת במטה חיל הקשר כקצין המבצעים. לאחר המלחמה מונה לסגן קצין קשר ראשי. ביוני 1962 מונה לקצין קשר ראשי, במאי 1963 קודם לדרגת אלוף-משנה ושירת בתפקיד עד אוגוסט 1966.
לאחר שחרורו הקים את חברת אלישרא, מהחברות שהצמיחו את תעשיית האלקטרוניקה בישראל, ושימש כמנהלה הכללי. ב-1977 זכה בפרס התעשייה מטעם התאחדות התעשיינים. בשנים 1983–1987, שימש יו"ר אגף המתכת חשמל והאלקטרוניקה בהתאחדות התעשיינים, כיהן כסמנכ"ל בתדיראן לאחר רכישת אלישרא על ידה.
שימש כיו"ר דירקטוריון אורט ישראל בשנים 1993–2000.
1960 בברית המועצות
1960 בברית המועצות הייתה שנה בה נחגגה השנה ה-43 למהפכת אוקטובר.
אירועים בולטים.
בהתאם להחלטת הממשלה בשנת 1954 החלה מערכה רחבה של הכנה לעיבוד חקלאי של אדמות בקזחסטן, סיביר, ודרום אורל בשטח של אלפי קילומטרים ריבועים. המערכה הסתיימה רק בשנת 1961. במהלכה כ-6 מיליון רוסים ואוקראינים עברו להתגורר בקזחסטן. במבצע זו הושקעו כ-20% מכלל ההשקעות של ברית המועצות בחקלאות באותן שנים. התוצאות תחילה היו מעודדות ותפוקת הדגנים גדלה בהיקף משמעותי, אך ההשפעה האקולוגית של הנעשה הייתה כבדה מאוד. במרוצת השנים הופסק עיבוד חקלאי של חלק גדול מהאדמות.
ג'אז הארנב 2
ג'אז הארנב 2 (באנגלית: Jazz Jackrabbit 2) הוא משחק פלטפורמה דו ממדי שיוצר על ידי אפיק מגהגיימס (שידועים כיום כאפיק גיימס). זהו משחק ההמשך למשחק הפלטפורמה המפורסם משנת 1994 - ג'אז הארנב. המשחק הגיע עם גרפיקה משופרת והביא אל העולם שתי דמויות חדשות: ספאז, ארנב אדום שהוא אחיו הקטן של ג'אז, ובחבילת ההרחבה TSF ניתן למצוא את לורי - ארנבת צהובה שהיא האחות של צמד הארנבים.
ג'אז הארנב 2, כמו קודמו נוצר על ידי קליף בלסזינקי וארג'אן ברוסי, והוא זכה להצלחה מסחררת שיוצריו המשיכו לפתח לו כמה וכמה חבילות הרחבה: The Secret Files (בקיצור: TSF) ועוד 2 חבילות הרחבה מיוחדות לחג המולד: Holiday Hare 98 ו Christmas Chronicles שדומה לחבילה הראשונה לחג המולד, רק עם המנוע של TSF. במשחק ניתן למצוא שלבים חדשים, אפשרות למשחק מרובה משתתפים ביניהם גם אפשרות למשחק ברשת לצד משחק במסך מפוצל, וכן עורך שלבים הנקרא Jazz Creation Station (בקיצור JCS), עורך שלבים מתקדם שאיתו המפתחים בנו את שלבי המשחק.
עלילה.
שלושת אלפים שנים אחרי האירועים של סיפורו של איזופוס "הצב והארנב", היריבות בין צבים וארנבים ממשיכה. לאחר שג'אז ביקר בכל מיני פלנטות כדי להציל את הנסיכה אווה אירלונג וקרוטוס מהצבים הטרוריסטים, שנשלטים על ידי המגלומן דבאן של, זה האחרון הצליח לברוח לאחר שאווה ניצלה וגנב את טבעת היהלום שלה. בינתיים, דוואן של מתכנן להשתלט על מעבדה בה נמצאת מכונת זמן שתאפשר לו לשנות את ההיסטוריה של כוכב קרוטוס ולהיות שליט היקום. ג'אז חייב לעצור את דוואן בזמן שהוא נודד בזמן ובמרחב.
הפרקים במשחק.
השלבים במשחק מחולקים ל-4 פרקים (5 כולל פרק לגרסת הדמו, פרק מיוחד ל-"The Secret Files" ופרק "חג מולד" ל-2 חבילות חג המולד) והם:
השפעות.
העיצוב וכמה פרטים הושפעו ממגוון רב של משחקים מפורסמים מאותה התקופה, כדוגמת סוניק, קומנדר קין, דום, One Must Fall 2097 (משחק נוסף מתוצרת אפיק שלג'אז יש הופעת אורח בו) , Earthworm Jim, וריימן. כמה פרטים מהמשחק הושפעו ממדיות אחרות כגון הסרט בחזרה לעתיד והאגדה עליסה בארץ הפלאות.
שחיניתיים
שחיניתיים (שם מדעי: Dytiscidae) היא משפחה מסדרת החיפושיות, הכוללת כ 3000 מינים בעולם.
השחייניות חיות באגמים, בריכות, מקווי מים עונתיים ומים הזורמים לאטם. רוב המינים בעלי יכולת תעופה ויכולים לעבור ממקווה מים אחד למשנהו. חלק מהמינים יכולים לעבור את תקופת היובש כשהם חפורים באדמה. השחייניות שוחות בעזרת הרגלים האחוריות והאמצעיות. רגלים אלו הן שטוחות ובעלות שערות ארוכות בשוקים ובפיסות וכך הן פועלות כמשוטים. לצורך נשימה עולה החיפושית ומגיע עם הקצה האחורי אל פני המים וקולטת אוויר מתחת לכנפי החפייה, המכסות את פתחי הנשימה.
הבוגרים והזחלים ניזונים מטרף חי ומפגרים. הבוגרים מסוגלים לקרוע חתיכות מהטרף בעזרת גפי הפה הנושכות לועסות ולבלוע אותן.
אריאל עמיעד
אריאל עמיעד (10 באוגוסט 1924 – 25 בספטמבר 2005) היה קצין קשר ראשי בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, מנכ"ל משרד החקלאות, מנכ"ל חברת החשמל וסגן ראש עיריית תל אביב.
חייו.
עמיעד נולד למשפחת קליבנר בבן שמן, סבו מצד אמו שרה, מרדכי פרימן, היה ממייסדי כפר האיכרים בן-שמן, אביו יוסף היה ממניחי היסוד לענף החקלאות המתקדמת בארץ ישראל. בוגר הגימנסיה הריאלית בלפור. בגיל 13 הצטרף לארגון ההגנה ובגיל 17 התנדב לצבא הבריטי, נשלח למצרים ושירת באבטחת מתקני נפט. עם הקמת הבריגדה היהודית הצטרף לשורותיה ולחם עמה באירופה. הוא סייע להברחת ניצולי שואה לארץ ישראל. ביוני 1946 חזר לישראל, באותה תקופה נהרג אחיו עמיחי, במהלך פעולת פיצוץ גשר א-זיב. יחד עם משפחתו שינה בעקבות כך את שם משפחתם לעמיעד.
במלחמת העצמאות היה קצין קשר בירושלים ובגוש עציון. שימש קצין קשר של חטיבת עציוני, השתתף בקרבות פריצת הדרך לירושלים ובהמשך כקצין קשר של חזית הדרום. הקים את מערך ההדרכה של שירות הקשר יחד עם יהושע מקובר ונתן קפלן ועמד בראש בית הספר הראשון לקשר.
בוגר הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית, ב-1951 השתחרר ונסע לארצות הברית ללימודי כלכלה חקלאית ומינהל ציבורי באוניברסיטת קורנל, עבד בארצות הברית כעוזר מחקר בחוות ניסיונות חקלאית. בשובו גויס על ידי הרמטכ"ל משה דיין לשמש כקצין קשר ראשי. עמיעד קידם את החיל מבחינה טכנולוגית, ונקבעה סיסמת החיל "המברק עבור יעבור". יצא לארצות הברית ערב מלחמת סיני לרכוש מכשירי קשר חדישים ולאחר המלחמה מעבר למכשיר תג"ם חדש, הכנסת מכשירי חד-פס ומכשירי טלפרינטר לעוצבות השדה.
שירת כעוזר ראש אג"ם, מאיר עמית. ב-1957 מונה לעמוד בראש "ועדת עמיעד", ועדת חקירה משותפת לצה"ל ולמוסד במטרה לברר האם אברי אלעד, "האדם השלישי" מפרשת העסק הביש, היה זה שהסגיר את רשת אמ"ן לידי כוחות הביטחון המצריים. הוועדה בראשותו לא מצאה הוכחות משפטיות לטענה, אך לפי המלצתה הועמד אלעד לדין בגין החזקת מסמכים סודיים ומגע עם האויב.
לאחר שחרורו מצה"ל ב-1958 שימש סגן מנהל מחלקת התכנון ומקצועות הדרכה וייעוץ במחלקת ההתיישבות של הסוכנות היהודית. בתחילת 1960 מונה להקים את מינהל ההדרכה של משרד החקלאות, במשך השנתיים שעמד בראשו הקים 13 לשכות הדרכה ברחבי הארץ ואיחד את רשתות ההדרכה של המשרד עם אלו של הסוכנות. ב-1961 מונה למנכ"ל משרד החקלאות, הצעיר במנהלי המשרדים מאז קום המדינה. בתקופתו בתפקיד עודד את היצוא החקלאי, שיש כיו"ר תה"ל, הרשות לפיתוח החולה ואגרקסקו והשקיע במחקר ופיתוח. יזם את "חקלאות הניילון" (כיסוי הגידולים ביריעות לשם הגנה מפגעי מזג האוויר), סלסלות הפלסטיק לתות שדה, שנתנו עדיפות לפרי הישראלי באירופה ואת "האשראי המודרך", שהסדיר יחסי אמון בין החקלאים, הבנקים והממשלה. לאחר מלחמת ששת הימים קידם תוכנית חומש לעידוד החקלאות ביהודה ושומרון
בספטמבר 1969 התפטר מתפקידו על רקע הצבתו במקום השני ברשימת המערך לבחירות לעיריית תל אביב. החל מנובמבר 1969 הוא שימש כסגן ראש העירייה וממלא מקומו וכאחראי על אגף התברואה. הוא פרש בסוף 1972, לאחר חילוקי דעות עם ראש העיר יהושע רבינוביץ'.