הסרט משלב בעלילתו אלמנטים מסוימים ממשלי צ'אן וקונג פו, בהם לעיתים החיות מייצגות בני אדם או תכונות מסוימות. עם זאת, הסרט נוקט בגישה קומית ומשוחררת למדי לנושא, ולעיתים אף נדמה כי אבסורדית. גיבור הסרט הוא פו (בגרסה העברית: דביר בנדק), דב פנדה שמן ועצל, אשר על אף חלומותיו הרבים לזכות בתהילת עולם כאמן קונג פו, עליו להסתפק בעבודתו במסעדת הנודלס של מר פינג אביו המאמץ, המופיע בדמות אווז.
ההזדמנות נקרית בדרכו של פו במפתיע, כאשר המאסטר המזדקן אוגווי המופיע בדמות צב גלאפגוס, חוזה כי אמן הקונג-פו המרושע - טאי לונג, נמר שלג - עומד להשתחרר מכלאו ולהחריב את העמק השוכן למרגלות מנזר הקונג-פו. אוגווי עורך טקס מיוחד במנזר הקונג פו כדי לבחור את "לוחם הדרקון הגדול", אשר ינצח את טאי לונג. פו מגלה כי איחר לטקס והדלתות נסגרו, ולאחר ניסיונות רבים, הוא מצליח לזנק למרכז חצר המנזר באמצעות זיקוקין די-נור, ואוגווי מחשיב זאת כסימן לגורלו האמיתי.
פו מיד מוכרז כלוחם המהולל ומצטרף לחמישה לוחמים נוספים, עגור, גמל שלמה, נחשית צפע, קוף וטיגריסית - המשקפים בהתאם חמש דיסציפלינות פופולריות של אמנות הלחימה קונג פו. חמשת הלוחמים, ומאמנם שיפו (פנדה אדומה, בגרסה העברית: שמיל בן ארי), חושדים ומקנאים בפו, ומתקשים להבין כיצד זה שלא אחד מהחמישה נבחר להיות הלוחם הנבחר אלא דווקא דב הפנדה העצל, אך נאלצים להיכנע להחלטתו של אוגווי.
על אף ניסיונות של שיפו להשפיל את פו כדי לגרום לו לפרוש - פו לא מוותר על חלומו וממשיך באימוניו. עם הזמן חמשת הלוחמים מתיידדים במידות כאלו או אחרות עם פו, וזה מתחבב עליהם. בינתיים טאי לונג בורח מהכלא, והורג את מפקד הסוהרים וואצ'יר הקרנף. אוגווי שומע את הבשורה, ואומר לשיפו שרק פו יוכל לנצח את טאי לונג, ובתנאי ששיפו יאמין ביכולותיו. מיד לאחר מכן אוגווי מת, ושיפו מתחיל להאמין ביכולותיו של פו, ומכריח אותו להישאר וללמוד כיצד להביס את טאי לונג, במקום לברוח מהאחריות, כפי שרצה.
לבסוף, פו מצליח ללמוד את אמנויות הלחימה, בזכות ששיפו מציע לו אוכל כפרס על ביצוע נכון של תרגילים. במהלך אימוניו, יוצאים חמשת הלוחמים האחרים לקרב במטרה להביס את טאי לונג, אך מובסים בקרב. עם חזרתם למנזר, פו משלים את אימוניו ושיפו מעניק לו את מגילת הדרקון, אשר אמורה לתת למחזיק בה עוצמה רבה. בפותחו את המגילה נדהם פו לגלות כי היא ריקה, ומתייאש מהאפשרות להביס את טאי לונג. בחוששם כי המגילה חסרת כל ערך, ממהרים הלוחמים ופו לפנות את הכפר בטרם יגיע אליו טאי לונג ויהרוג את התושבים.
בעת הפינוי פוגש פו באביו האווז, המחליט כי עתה הוא הזמן להוריש לו את "המרכיב הסודי" של מרק הנודלס המיוחד, העובר במשפחה מדור לדור. אביו של פו מסביר כי למעשה אין שום דבר מיוחד במרק, והוא מרק רגיל לגמרי, ורק האמונה שהוא מיוחד, הופכת אותו למיוחד בעיני הסועדים. פו מבין כי אותו עיקרון עומד מאחורי המגילה, ואף על פי שאיננה קסומה, היא מסוגלת לגרום למחזיק בה להיות בעל עוצמה, כיוון שהיא גורמת לו להאמין בעצמו.
פו ממהר למנזר ומוצא שם את טאי לונג, העומד להרוג את שיפו לאחר שגילה כי המגילה איננה. פו וטאי לונג מנהלים קרב ארוך ומתיש, אך בסופו טאי לונג מצליח לתפוס את המגילה. כאשר טאי לונג פותח את המגילה הוא לא מצליח להבין את הסימבוליזם שלה, ובכעסו מנסה להרוג את פו. למול התקפתו של טאי לונג, המבוססת על טכניקת לחיצות על עצבים בגוף, פו מתגלה דווקא כעמיד למדי בזכות שכבות השומן המגנות על עצביו ואיבריו. לבסוף, פו מצליח להביס את טאי לונג, ולהשכין שלום באזור.
הפקה.
פיתוח וליהוק.
העבודה על הסרט החלה באוקטובר 2004. בספטמבר 2005 הודיעו אולפני ההנפשה של דרימוורקס כי ג'ק בלאק לוהק לתפקיד ראשי. בנובמבר באותה שנה הכריזו אולפני ההנפשה של דרימוורקס כי גם דסטין הופמן, ג'קי צ'אן, לוסי ליו ואיאן מקשיין ידבבו בסרט.
פוסט פרודקשן.
הרעיון המקורי לסרט הגיע על ידי מיכאל לצ'אנס, מנכ"ל אולפני ההנפשה של דרימוורקס. תחילה הרעיון היה ליצור סרט שיהווה פרודיה לקונג פו אך ג'ון סטיבנסון, מנכ"ל שותף של אולפני ההנפשה של דרימוורקס, לא היה להוט אחר רעיונו של לצ'אנס והציע ליצור סרט קומי עם מעט אזכורים פרודיים לוושיה. ריימונד זיבץ' וטאנג הנג שהיו מצוות ההנפשה של הסרט בילו זמן רב בחקר הציור הסיני, הפיסול הסיני והארכיטקטורה הסינית על מנת ליצור מראה אותנטי ככל האפשר בסרט. זיבץ' אמר כי הושפע רבות מהסרטים "גיבור", "בית הפגיונות המעופפים" ו"נמר, דרקון".
סצנת פתיחת הסרט צוירה ביד ונעשתה כהצגת בובות צל סינית. הפתיחה שנוהלה על ידי ג'ניפר יוא נלסון והופקה על ידי ג'יימס בקסטר זכתה לשבחים בעיתון הניו יורק טיימס ונכתב עליה כי היא "שונה מבחינה ויזואלית מרוב האנימציות האמריקאיות". שאר הסרט נעשה בהנפשה ממוחשבת, וכתוביות הסיום כוללות דמויות מצוירות ביד וציורים ברקע.
מוזיקה.
להלחנת וכתיבת פסקול הסרט נשכרו הנס צימר וג'ון פאוול.
הפצה.
בכורת הסרט העולמית נעשתה ב-15 במאי 2008 בפסטיבל קאן ה-61 וזכה לאהדה רבה מצד הצופים. הבכורה הלאומית בארצות הברית הייתה ב-1 ביוני 2008, הבכורה הלאומית בממלכה המאוחדת ב-26 ביוני 2008 והבכורה הלאומית בישראל ב-1 ביולי 2008.
גרסאות ה-DVD וה-Blu-ray של הסרט הופצו לראשונה בארצות הברית ב-9 בנובמבר 2008 וב-6 בדצמבר 2011 יצאה גרסת תלת-ממד של הסרט ל-Blu-ray. ב-2008 נמכרו 7,486,642 יחידות של גרסת ה-DVD של הסרט, הסרט היה לסרט האנימציה שמכר הכי הרבה יחידות DVD לאחר וול-E שמכר 7,413,548 יחידות.
קבלה.
ביקורת.
קונג פו פנדה זכה לביקורות חיוביות בעיקר. באתר Rotten Tomatoes זכה הסרט לציון של 87% המבוסס על 174 ביקורות. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון של 73 מתוך 100 המבוסס על 33 ביקורות. ריצ'רד קורליס ממגזין טיים ביקר את הסרט בצורה חיובית, גם בניו יורק טיימס בוקר הסרט בצורה חיובית.
הכנסות.
בסוף השבוע הראשון להקרנותיו גרף הסרט כ-60 מיליון דולר מ-4,114 בתי קולנוע עם ממוצע של $14,642 מכל בית קולנוע ועבר את הציפיות של אולפני ההנפשה של דרימוורקס; בסוף השבוע השני להקרנותיו גרף הסרט כ-33.4 מיליון דולר. הקרנות הסרט הסתיימו ב-9 באוקטובר 2008 כ-125 ימים לאחר הפצתו, הסרט גרף כ-215 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה וכ-416 מיליון דולר מחוץ לארצות הברית וכ-631 מיליון דולר ברחבי העולם כולו.
בישראל היה הסרט להצלחה קופתית וגרף כ-3 מיליון דולר.
פסקול.
כמו רב הסרטים של אולפני ההנפשה של דרימוורקס, מלחין פסקול הסרט הוא הנס צימר. זימר ביקר בסין כדי לספוג את התרבות ולהכיר את התזמורת הסימפונית הלאומית של סין כחלק מכתיבת הפסקול. בנוסף, גם טימבלנד תרם לפסקול הסרט. הפסקול כולל גם גרסה משוכתבת באופן חלקי של השיר "Kung Fu Fighting" בביצוע המדבבים הראשיים.
סרטי המשך.
קונג פו פנדה 2.
ב-26 במאי 2011 הופץ סרט ההמשך "קונג פו פנדה 2". הסרט בוים על ידי ג'ניפר יוא נלסון, שהייתה אחראית על סצנת הפתיחה בסרט המקורי. הסרט עוקב אחר עלילותיו של פו לאחר שהפך ללוחם הדרקון וכעת עליו לעמוד מול האיום הגדול ביותר של הקונג פו - שן.
הסרט זכה לביקורות חיוביות בעיקר עם דירוג של 81% באתר Rotten Tomatoes וציון של 67 מתוך 100 באתר Metacritic. הסרט גרף $665,692,281 ברחבי העולם כולו ו-$2,995,362 בישראל.
קונג פו פנדה 3.
המשך המוגדר כהפקה משותפת של אולפני ההנפשה של דרימוורקס ודרימוורקס יפן יצא ב-2016. באפריל 2013 הוכרז כי ג'ק בלאק יחזור לדבב את דמותו של פו ואנג'לינה ג'ולי תחזור לדבב את דמותה של מאסטר טיגריס וכי ג'יי קיי סימונס, בריאן קראנסטון ורבל וילסון הצטרפו לקאסט המדבבים של הסרט.
המשכים נוספים.
ב-2010 אמר ג'פרי קצנברג, מנכ"ל דרימוורקס, כי לאחר הסרט השלישי צפויים לצאת שלושה סרטים נוספים.
אום אל-קיוין
אום אל-קיוין (בערבית: أمّ القيوين) היא אחת משבע אמירויות המרכיבות את איחוד האמירויות הערביות במפרץ הפרסי. שטח האמירות הוא כ-750 קמ"ר ובשנת 2003 חיו בה כ-62,000 תושבים.
היסטוריה.
בסביבת אום אל-קיוין נמצאו עדויות ארכאולוגיות עוד מהאלף ה-5 לפנה"ס והצביעו באופן חד משמעי על קשר עם מסופוטמיה. באלף ה-3 לפנה"ס כבר התפתחה תעשיית קדרות מקומית. בתקופת הברונזה התיישבו שבטי נוודים באזור. שבטים אלו פיתחו תעשיית מתכת מקומית משגשגת. בתקופה זו האקלים כנראה היה מעט יותר נוח, ובכך התפתחה גם חקלאות מקומית.
אום אל-קיוין נוסדה בשנת 1775 על ידי השייח' מאג'יד אל-מועלא, ראש שבט אל-מועלא, והיא מצויה מאז תחת שלטון צאצאיו. במטרה למנוע את סיפוחה לאימפריה העות'מאנית, ב-8 בינואר 1820 חתם השייח' עבדאללה הראשון על אמנה עם הממלכה המאוחדת שהפכה את שטחה למדינת חסות של בריטניה.
בשנת 1971 הצטרפה אום אל-קיוין, בהנהגת השייח' אחמד השני, אל איחוד האמירויות הערביות.
אלבטרוס צ'טהאם
אלבטרוס צ'טהאם (שם מדעי: Thalassarche eremita) הוא עוף ימי בינוני בגודלו ממשפחת האלבטרוסיים. הוא צבוע בשחור ובלבן. אתר הקינון היחידי שלו הוא אזור סלעי גדול העונה לשם "הפירמידה", שנמצא באיי צ'טהאם, ניו זילנד. לעיתים הוא נחשב לתת-מין של האלבטרוס לבן-הכיפה. אוכלוסייתו הכוללת די יציבה, וגודלה נאמד בכ-11,000 פרטים בלבד. אורכו כ-90 סנטימטרים לערך. הוא ניזון בעיקר מדיונונים ומדגים.
אלבטרוס לבן-כיפה