סולם אומורי מורכב מ-7 דרגות עצימות. הסולם לא התבסס על דיווחים אנושיים ועל מספר הנפגעים, אלא על התאוצה המרבית של הקרקע ועל נזקים מדידים שנגרמו למבנים מעשי ידי אדם ולמבנים טבעיים דוגמת נהרות והרים. מסיבה זו, דרגות עצימות המופיעות בסולמו עצימות אחרים שאינן מתאפיינות בנזקים פיזיקליים ממשיים – נעדרות ממנו. דרגה I בסולם זה מקבילה ברמת הנזק לדרגה VI בסולם מרקאלי.
זהירות מונעת
זהירות מונעת היא הימנעות מפעולה שהאפשרות להשלכות שליליות שלה או הסבירות להופעתן אינן ידועות, במטרה להימנע מאותן השלכות. עקרון הזהירות המונעת הוא עיקרון מנחה בחקיקה, בעיקר בתחום הגנת הסביבה כמו בנושא השפעות בריאותיות של קרינת טלפון סלולרי.
ניסוח העיקרון.
עקרון הזהירות המונעת קובע כי אם קיים חשד שפעולה או מדיניות כלשהי גורמת לנזק או יוצרת סכנה לציבור או לסביבה, במקרה שאין ראיות מדעיות מספיקות על מנת להראות שהפעולה או המדיניות אכן מזיקה או מסכנת, אזי נטל ההוכחה חל על יוזם הפעולה ויש להימנע מפעולה כזו כל עוד טרם הוסר החשש המקורי.
מטרת העיקרון היא לאפשר לקובעי מדיניות לקבל החלטות בהן ייתכן נזק כתוצאה מאחת ההחלטות, בתנאי אי ודאות לגבי אפשרות קיום הנזק או היקפו בשל היעדר מידע מדעי. הוא מבוסס על מחויבות חברתית להגנה על הציבור מפני נזקים אפשריים, שהחשש מהם מוסר רק בעקבות הצטברות ממצאים מדעיים. בחלק ממערכות המשפט, כמו זו של האיחוד האירופי, עקרון הזהירות המונעת הוא עיקרון משפטי מחייב.
בהצהרת ריו שהתקבלה ב-1992 על ידי האומות המאוחדות, אומץ עקרון הזהירות המונעת תחת ההגדרה: "כדי להגן על הסביבה, יישמו מדינות את גישת הזהירות המונעת יישום מרובה ככל שיוכלו. במקומות שיש בהם סכנה לנזק חמור או בלתי-הפיך, היעדר הסכמה מדעית מלאה לא תשמש עילה לדחות את הפעלתם של אמצעים יעילים כלכלית המיועדים למנוע את הידרדרות הסביבה".
קבלת החלטות בנקיטת זהירות קדמה לניסוח העיקרון, והיא מבוטאת בכמה אמרות ידועות. העיקרון הקדום פרימום נון נוקרה מבטא זהירות מונעת בתחום הרפואה.
חסרונות.
במשך השנים הצטברה ביקורת על עקרון הזהירות המונעת. עיקר הביקורת נוגע לכך שבעוד שנזק שנמנע כתוצאה מנקיטת זהירות הוא ברור לכל אם הוא מתגלה, התועלת שנמנעה במידה ומתברר כי החשש היה לשווא בולטת הרבה פחות. נקיטה בזהירות מונעת מאפשרת למקבלי החלטות להימנע או להגביל פעולות מועילות גם במקרה שהנזק כתוצאה מכך גדול יותר מהנזק שהחשש ממנו הוא שהניע את נקיטת הזהירות המונעת.
על מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) נמתחה ביקורת על כך שבניסיונו להימנע מתופעות לוואי מסוכנות של תרופות חדשות, הוא מעכב או אינו מאשר תרופות ובכך מונע הצלת חיים או שיפור באיכות החיים של רבים. ב-2002, סירבה ממשלת זמביה לקבל תרומת מזון מהונדס גנטית ובכך החריפה את הרעב של מיליוני אפריקאים, אף על פי שלא היו ראיות מדעיות לכל סכנה בריאותית במזון מהונדס גנטית. בהיבט זה מצוין כי עקרון הזהירות המונעת אינו עקבי עם עצמו, היות שקיימים נזקים לא ידועים כתוצאה מהנקיטה בעיקרון זה, ולכן הוא עצמו קובע שיש להימנע מנקיטתו.
זהירות מונעת היא למעשה ניתוח סיכון-תועלת תוך הענקת משקל יתר לסיכון, משקל שניתן על פי תחושה סובייקטיבית במקום להתבסס על ניתוח הסתברות וסטטיסטיקה. יתרה מזאת, פעמים רבות הוא מונע מפחד לא רציונלי והשימוש בו הוא כלי להעברת נטל ההוכחה לצד ההפוך מזה שמתבקש על פי השיטה המדעית. ההימור של פסקל הוא שימוש בזהירות מונעת לגבי האמונה באל תוך הענקת משקל יתר לסיכון.
במקרים אחרים נשען העיקרון על הכשל הלוגי אד איגנורנטיאם, בו נטען שאם דבר מה לא הוכח כשגוי, אז הוא נכון. נעשה בו שימוש סלקטיבי בנושאים נבחרים, בעוד ביתר הנושאים החלטות מתקבלות מתוך ניתוח סיכון-תועלת אובייקטיבי. החיפוש אחר נזקים כתוצאה מטכנולוגיה חדשה יכול להימשך לנצח, ונקיטת זהירות מונעת מתוך הנחה מראש שקיימים נזקים שטרם הוכחו עלולה למנוע הסרת נזקים של טכנולוגיה קיימת. דוגמה לכך היא הימנעות ממעבר לשימוש בגז טבעי לייצור חשמל עקב סיכונים פוטנציאליים, וכתוצאה מכך המשך שימוש בדלקים מזהמים שיש להם נזקים מוכחים. קבלת החלטות בשם עקרון הזהירות המונעת מובילה לקיבעון מחשבתי ולהימנעות משיפור, גם אם אין זו כוונתו המקורית של העיקרון.
לואי-לוסיין קלוץ
זֵה עם אומלאוט היא אות באלפבית הקירילי שמשמשת כיום בשפה האודמורטית ומייצגת עיצור מכתשי-חכי, חוכך, קולי /ʥ/.
נשימות אגונאליות
נשימות אגונאליות או "נשימות אחרונות" (באנגלית: Agonal Breathing) הן נשימות לא-סדירות ולא-יעילות המתרחשות במצב של היעדר דופק. במצב זה לא מגיע חמצן למוח, והאדם יימצא בחוסר הכרה. רבים עשויים לבלבל בין מצב זה למצב עילפון. בעוד שבעילפון קיים דופק וקיימת נשימה, בנשימות אגונאלית אין דופק והנשימות הן מעין מנגנון פיצוי של המוח. נשימות אלה מופיעות ברגעיו הראשונים של דום לב, ללא קשר לגורמים לו. במצב זה המוח אינו יכול לשלוח לריאות פקודות נשימה סדירות.
עם מעט הדם שנשאר במוח במהלך השניות או הדקות הראשונות לדום הלב, המוח עדיין מצליח לשלוח מעין פקודות דמה ולייצר "נשימות". עם זאת, נשימות אלה אינן נשימות אפקטיביות; לרוב, הן למעשה תהליך שאיפה קצר ושטחי, ומיד לאחר מכן נשיפה ארוכה יותר וכבדה, אולם הן לא מגיעות בסדר מסוים או בחוקיות מסוימת. כלומר, הנשימות אינן סדירות ואינן בעלות עומק שווה.
אדם ללא רקע רפואי יתקשה להבדיל ואולי אף לא יבדיל כלל בין נשימות אלה לנשימות יעילות. עם זאת, ההבדל ביניהן רב מאוד. בנשימות אגונאליות לא קיים דופק, ולכן נפגע המצוי במצב זה יזדקק להחייאה מלאה הכוללת הנשמות ועיסוי לב, ולעיתים אף שוק חשמלי.
עקרון הזהירות המונעת
מרדכי וייס
שוברי חינוך
רוברט קרלייל
רוברט קרלייל (באנגלית: Robert Carlyle; נולד ב-14 באפריל 1961) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה סקוטי. קארלייל הוא כוכב הסרטים הבריטיים "טריינספוטינג" ו"ללכת עד הסוף", ומוכר גם בשל גילום תפקידים ראשיים בסדרות "סטארגייט יוניברס" ו"עד עצם היום הזה". זכה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי עבור משחקו ב"ללכת עד הסוף" ובפרס ג'ימיני עבור "סטארגייט יוניברס".
קורות חייו.
נולד במריהיל שבגלאזגו לאליזבת וג'וזף קרלייל. אביו גידל אותו לאחר שאמו עזבה כאשר קרלייל היה בן ארבע. בגיל 16 נשר מבית הספר ועבד בתור צייר ומעצב יחד עם אביו. בהמשך חזר ללמוד בתור סטודנט ב"מכללת קרדונלד", ולמד במרכז האמנויות המרכזי של גלאזגו. בגיל שלושים הקים חברת תיאטרון בשיתוף עם מספר חברים.
קריירה.
קולנוע.
קארלייל התחיל את הקריירה שלו בקולנוע בשנת 1991, בתפקיד ראשי בקומדיה של קן לואץ' "ריף ראף" ובתפקיד משני בדרמה "להיות אנושי" לצידו של רובין ויליאמס.
הוא זכה להכרה במסגרת הקולנוע הבריטי כאשר שיחק בדרמות "כומר" בתפקיד גראהם, המאהב של הכומר גרג; ו"לא אוהב אותך" בתפקיד פועל הבניין ניק קמרון. לאחר מכן זכה להכרה בינלאומית כאשר כיכב בתפקיד הראשי בדרמת הקאלט של דני בויל "טריינספוטינג", בתור פרנסיס "פרנקו" בגבי העצבני והאלים.
בשנת 1997 זכה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר על הופעתו בקומדיה "ללכת עד הסוף", בה גילם את המובטל הגרוש גאז, שמקים עם חבריו מופע חשפנות רווחי. באותה שנה הוסיף גם הופעות מוצלחות בסרטים "שירה של קרלה", בתפקיד ג'ורג' לנוקס; ו"פנים" בדמות המאפיונר ריי.
ב-1999 הופיע בסרט "העולם אינו מספיק", מסדרת סרטי ג'יימס בונד, בו גילם את דמותו של הטרוריסט הבוסני רנארד, שחוטף את אלקטרה קינג (סופי מרסו), בתו של איל הנפט אותו רצח. קרלייל המשיך והופיע בקולנוע הבריטי, כאשר שיחק לצידו של גיא פירס במותחן האימה התקופתי של אנטוניה בירד "רעב מוטרף" (Ravenous), העוסק בקניבליזם ומבוסס על סיפור אמיתי ועל מיתוס אינדיאני עתיק, ומתובל בהומור שחור, בו גילם את דמותו של קולונל אייבס; ובדרמה הספרותית של אלן פארקר "האפר של אנג'לה", בה גילם את דמותו של מלאכי, אביו האלכוהוליסט של הסופר האירי פרנק מק'קורט.
בשנת 2000 שיחק במותחן "החוף" בתפקיד דאפי המכור לסמים, לצד לאונרדו דיקפריו; ובדרמת הכדורגל "ג'ימי גרימבל" בתפקיד אריק, מאמן כדורגל. ב-2001 גילם את דמותו של הרוצח השכיר פליקס דה סוזה, לצידו של סמואל ל. ג'קסון, בקומדיית הפשע "טריפ 51". קרלייל השתתף גם בפנטזיית ההרפתקאות "אראגון" בתפקיד מכשף הצללים דרוזה, ובסרט האימה "28 שבועות אחרי", בו גילם את התפקיד הראשי, הניצול דון.
בשנת 2015 ביים את השחקנים הבריטים הוותיקים אמה תומפסון, ריי וינסטון וטום קורטני בקומדיית הפשע השחורה בה כיכב "עסק משפחתי" (The Legend of Barney Thomson), המבוססת על רב מכר של הסופר הסקוטי דאגלס לינדזי.
בשנת 2017 שב לגלם את פרנסיס בגבי בדרמה של דני בויל "טריינספוטינג 2", המשך לסרט משנת 1996.
בשנת 2019 הופיע בתפקיד קטן בסרט "יסטרדיי", בו שיחק את ג'ון לנון, שבמציאות האלטרנטיבית של הסרט חי וקיים כקשיש אלמוני.
טלוויזיה.
קרלייל זכה ב"פרס האקדמיה הסקוטית לשחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה" על שלוש הופעותיו בסדרת המשטרה "המפצח". לאחר מכן התפרסם בתפקיד השוטר הסקוטי היימיש מקבת' בסדרה "היימיש מקבת'", עליה היה מועמד לפרס האקדמיה הבריטית לשחקן הטלוויזיה הטוב ביותר. בשנת 2003 נבחר לגלם את דמותו של הצורר הנאצי אדולף היטלר במיני סדרה הקנדית "היטלר: עליית הרשע".
ב-2005 היה מועמד לפרס אמי עבור שחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בתור סוחר הנשים סרגיי קרפוביץ' במיני סדרת הדרמה "הסחר האנושי".