ממחצית המאה ה-19 ועד שלהי מלחמת העולם פרח האזור מבחינה כלכלית.
כמה שנים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה שימש האזור את גריג כאזור צייד ומכאן שהפך גם לאזור מפתח לחיל האוויר הגרמני.
התקפת הצבא הנאצי על רוסיה החלה מגולדאפ ב-22 ביוני 1941 לכיוון לנינגרד. במהלך 1944 התחלף הממשל בגולדאפ פעמים רבות וב-23 בינואר 1945 נכבשה על ידי הצבא האדום ונהרסה כליל.
לאחר מלחמת העולם נכלל האזור במה שנקרא "השטחים המוחזרים" ואוכלוסייה פולנית ואוכלוסייה משטחים פולנים שהיו תחת שלטון רוסי יושבו באזור.
מאז 1989 הוכרזה גולדאפ וסביבתה כאזור סחר חופשי וכמעבר גבול חופשי בין רוסיה ופולין.
מא יינג-ז'יו
טייוואני
מיכאיליבקה
מכורים לחיים (מיזם חינוכי)
"מכורים לחיים" הוא מיזם שהוקם על ידי משרד החינוך בשיתוף עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול. זהו מיצג אור-קולי, שנועד לחנך על הסכנות בשימוש בסמים. המיצג מציג את תהליכי הייצור של הסם, ההשפעות שלו על המוח, אילוסטרציה קולית בלבד של מקרה אמיתי שבו הייתה מעורבות של סמים, וטריוויה וסקר בשיתוף קהל התלמידים. הפעלת המיצג דורשת הבאת ציוד מיוחד, שמובא למקום בניידת שידור. המיצג מופעל בדרך כלל בבתי ספר או בסינמה סיטי.
חלקי המיצג.
השפעת הסמים על המוח.
החלק הראשון, המוצג באמצעות סרט תלת-ממדי, מראה איך משפיעים הסמים על המוח, ואיך הם בעצם משנים רגשות וגורמים להזיות. המידע במוח מועבר באמצעות נוירונים (קולטנים) בהם מועבר חומר בין אחד לשני. החומר מעביר את המידע לגבי הרגש שאמורים לחוש. כאשר נוטלים סם, מצטברת כמות של אותו חומר המסב אושר, והגוף מפסיק את הייצור של אותו חומר כי הוא כבר קיים במידה מספקת בגוף. בשימוש קבוע, החומר שמצטבר על הנוירון משבש את פעילותו וגורם להעברה קבועה של אותו מסר גם כשאין בו צורך. בסופו של דבר הנוירון נהרס כתוצאה מכך.
ייצור הסמים.
החלק השני, גם הוא מוצג באמצעות סרט תלת-ממדי, מראה את תהליך ייצור הסמים בתעשיית הסמים, ממה הוא מורכב, על ידי מי הוא מיוצר, רווחי הייצור שלו, השימוש בכספי הסמים על ידי ארגוני טרור למימון נשק, שיטות הברחתו וכו'.
מיצג קולי.
החלק השלישי, מתבצע כשהאולם חשוך לחלוטין, במהלך המיצג קיימת תאורה שמופעלת בהתאם למתרחש בהקלטה. ההקלטה מתארת סיפור אמיתי של שלושה בני נוער אשר מתנסים בסמים במהלך מסיבה במועדון. ההקלטה מציגה את ההשפעה השונה שיש על סמים על כל אדם. המקרה מסתיים בבית חולים, כאשר אחד מהחברים מתמוטט עקב השימוש בסמים. שאר החברים נמצאים בדילמה – האם לגלות שהוא צרך סמים, עקב כך שלגלות שצרכו סמים יוביל אותם למעצר משטרתי והסתרת המידע הזה עלול להוביל למותו.
טריוויה וסקר.
בשלב הרביעי, המשתתפים מקבלים שלטים המאפשרים הצבעה. בחלק הטריוויה, שבו המשתתפים נבחנים על מה שלמדו מהמיצג, המשתתפים מחולקים לשתי קבוצות (על ידי בחירת ערוץ בשלט כשהם נדרשים לבצע זאת). התוצאות של כל קבוצה מוצגות על גבי מסך. בשלב הסקר, הבחירה היא חופשית בפני המשתתפים, בשאלות הקשורות למה היו עושים במקרים מסוימים. התוצאות מוצגות בדיאגרמה על גבי המסך.
מבצע פדסטל
מבצע פדסטל (Operation Pedestal) היה מבצע ימי בריטי שנערך בין ה-10 ל-15 באוגוסט 1942 ונועד להעביר אספקה לאי הנצור מלטה במהלך מלחמת העולם השנייה. לצורך ליווי שיירת האספקה שכללה 14 אוניות תובלה, הוקצו ארבע נושאות מטוסים, שתי אניות מערכה, שבע סיירות ועשרים משחתות. אל מול הכוח הבריטי יצאו הצי האיטלקי וחילות האוויר של גרמניה ואיטליה בכוח של 540 מטוסי קרב. הקרב שהתפתח בין הכוחות היה הקרב הימי הגדול ביותר בזירת הים התיכון. בסיומו של הקרב הצליחו מספר אוניות אספקה להבקיע את המצור ולהעביר לאי אספקה חיונית, שהכריעה סופית את הקרב על מלטה לטובת בעלות הברית.
רקע.
לאחר כמעט שנתיים של מצור והפצצות של כוחות הציר על מלטה, הגבירו באפריל 1942 מדינות הציר את לחצן על האי לקראת הוצאתו לפועל של מבצע הרקולס. המצב הבלתי נסבל של כמעט חצי שנה של הפצצות רצופות אשר הולכות ומתגברות, הביא את הפיקוד הבריטי לשלוח לאי החל מסוף אפריל מטוסי ספיטפייר, שהיו יריב שקול למיירטים הגרמנים. אולם משלוח זה לא הביא את השינוי המיוחל וההפצצות נמשכו ביתר שאת. ב-14 ביולי הוחלף מפקד ההגנה האווירית על מלטה, סגן מרשל אוויר יו לויד, שהיה טייס מפציצים ללא ידע רב במשימות יירוט, בגיבור הקרב על בריטניה סגן מרשל אוויר קית' פארק, המצליח והמנוסה ביותר מבין כל מפקדי מטוסי הקרב בעולם באותה עת. לאחר הערכת המצב שינה פארק את שיטת המגננה של האי, מהלך שהוביל תוך שלושה שבועות לאבדות בלתי נסבלות ללופטוואפה. ברם, האי עדיין היה תחת מצור, וב-17 ביולי הודיע פארק למפקדיו בלונדון כי למטוסיו נותר דלק לשבוע לחימה בלבד. העברת אספקה למלטה הייתה כעת שאלה של להיות או לחדול.
התכנון.
תכנון המבצע החל בתחילת יולי מתוך הבנה ברורה שמעבר השיירה חיוני ביותר להצלת מלטה, וכי כוח הליווי הנדרש לכך חורג משמעותית מסדרי הגודל של הכוחות שהוקצו עד אז לליווי שיירות. במקביל לשיירה תוכננו מבצעים משניים לשיפור התיאום בין נושאות המטוסים (מבצע "זעם קרב") ותגבור של הגנת מלטה במטוסי "ספיטפייר" (מבצע "מפוח").
האספקה לאי תוכננה להיות מועברת באמצעות 14 אוניות מטען, החשובה בהן הייתה "אוהיו", מכלית אמריקאית מהירה שאוישה על ידי בריטים, ונשאה את דלק המטוסים החיוני ביותר. על מנת שלא לסכן את המטען היקר בהשמדה מוחלטת, הועמס חלק מדלק המטוסים במכלים גם על שאר האוניות, אולם עיקר המטען היה על ה"אוהיו".
הגנת השיירה חולקה ל-2 כוחות משימה: כוח "Z" לחיפוי מרחוק, וכוח "X" לחיפוי קרוב. כוח "Z" שכלל את נושאות המטוסים נועד לליווי השיירה עד להגעתה למצר סיציליה, שם תעבור למטריה האווירית של מטוסי הקרב ממלטה. כוח "X" שכלל ארבע סיירות ומשחתת נועד ללוות את השיירה עד לכניסתה לנמל.
לפיקוד על השיירה מונה תת אדמירל אדוארד נוויל סייפרט.
לקראת המעבר בגיברלטר.
הכוח העיקרי של אוניות הליווי התכנס בסקפה פלו משם הפליגו ב-31 ביולי אה"מ "נלסון", "רודני", "ארגוס" ו"סיריוס" למפגש עם יתר האוניות שהגיעו מגיברלטר ("איגל" ו"צ'אריבדיס") ומפריטאון ("אינדומיטבל" ו"פובי"), לטובת תמרוני "זעם קרב".
בליל ה-2 באוגוסט, יצאה השיירה מלווה באה"מ "ניגריה" ו"קניה" ומשחתות נוספות מנהר קלייד שבסקוטלנד ולמחרת בבוקר חברה לכוח הליווי. בהמשך ההפלגה לגיברלטר חברו לשיירה אה"מ "פוריוס" שנשאה את מטוסי הקרב לתגבור מלטה ואה"מ "מנצ'סטר". במהלך ההפלגה ביצעו אוניות הקרב והסוחר שורת תמרונים, אימוני התמודדות עם מצבי חירום ונ"מ, שהביאו את התיאום בין אוניות הקרב לאוניות הסוחר לרמה גבוהה.
אל תוך הים התיכון.
מעבר המצרים.
בשל אימונים אינטנסיביים לתרגול יכולת הנ"מ והתיאום ייצר הכוח נפח חריג של תקשורת רדיו, אשר כנראה לא נעלמה מאזני האויב. היה זה סיכון שנלקח בחשבון, בשל חיוניות האימונים.
ב-10 באוגוסט, בלילה נטול ירח, חצתה השיירה את מצר גיברלטר ונכנסה לים התיכון. המעבר במצר עבר ללא אירועים כלשהם, אך על אף שהעוברים הניחו כי השיירה לא נראתה מהחוף, הראו דיווחים שנתקבלו מאוחר יותר כי האויב היה מודע לחלוטין למעבר השיירה.
ה-11 באוגוסט.
בשחר ה-11 באוגוסט ביצעה כל השיירה תדלוק ימי ממכליות. על אף שהשיירות הקודמות תדלקו במלטה, כעת לא נותר באי דלק לתדלוק אוניות והשיירה נאלצה להסתכן בתדלוק בשטח אליו הייתה לאויב גישה נוחה, לצוללות ולמטוסי קרב. למזלה של השיירה, לא הותקפה בזמן התדלוק.
אולם עד מהרה השתנה מזלה של השיירה. מוקדם בבוקר הותקפה נושאת המטוסים "איגל" על ידי צוללת גרמנית וטובעה לאחר שנפגעה מארבע פצצות טורפדו. 160 מתוך 927 אנשי צוות נהרגו, והיתר חולצו על ידי אוניות הליווי של האיגל. אך יחד עם האיגל ירד למצולות רבע מהכוח האווירי שנועד להגנת השיירה.
בזמן בו טורפדה האיגל, סיימה ה"פוריוס" את מבצע מפוח, עת המריאו מסיפונה לכיוון מלטה 37 מטוסי ספיטפייר. עם המראת המטוסים סיימה הפוריוס את משימתה ופנתה לשוב לגיברלטר עם אוניות הליווי שלה. תוך תנועה לגיברלטר זוהתה על ידי הכוח צוללת איטלקית, וזו נוגחה וטובעה על ידי המשחתת "וולברין". כתוצאה מפעולה זו נגרם נזק כבד למשחתת אך זו הצליחה להגיע לגיברלטר, שם תוקנה.
בהמשך היום נערכו התקפות כבדות על השיירה וכוחות הציר השתמשו בכל אמצעי שעמד לרשותם: האוניות הופצצו, מוקשים ימיים הוטלו בנתיבן, הותקפו על ידי צוללות בשיגורים רבים של טורפדו. חרף ההתקפות הכבדות, הפגיעות היחידות בשיירה היו באחת מאוניות המטען שהואטה בעקבות החטאה קרובה, משחתת שטורפדה אך לא טובעה והצליחה להיחלץ לאחר מכן, ונזק שהוציא את סיפון הטיסה של ה"אינדומיטבל" מכלל פעולה, והותיר אותה לשייט במהירות של 28 קשר בלבד. בהתקפה שערכו מפציצים איטלקיים בשעה 20:00 נגרם נזק קל גם לסיפון הטיסה של ה"ויקטוריוס".
ה-12 באוגוסט.
השיירה המשיכה לשוט מזרחה בהתקרבה לבסיסי האויב בסרדיניה וסיציליה, מה שהגביר את הציפיות להתקפות של צוללות ומטוסים. מנגד, שייטת סיירות איטלקית, הכוללת שלוש סיירות כבדות (גוריציה, בולצאנו, וטריאסטה), שלוש סיירות קלות (Eugenio di Savoia, ריימונדו מונטקוקולי ומוציו אטנדולו) ו-17 משחתות הפליגה לפגוש את השיירה הבריטית.
לאורך כל היום, הייתה השיירה נתונה לתצפית מתמדת על ידי מטוסים איטלקים ובמהלך היום נערכו עליה עוד שלוש התקפות אוויריות כבדות. לאורך שעות האור פעלו מטוסי היירוט הבריטיים בספקם התרעות על התקפות מטוסי אויב ואף יירוטם, על אף שברוב ההיתקלויות סבלו מנחיתות מספרית. גם תותחי הנ"מ של השיירה הוכיחו עצמם בהדיפת המתקפות.