קסיס (געז: ቀሲሰ, אמהרית: ቀሰ - "קס"; תגרית: ቀሺ - "קשי"; עברית: קשיש) הוא תואר המתייחס לכמרים בכנסייה האתיופית, האריתראית, והמקביל לתואר פרסביטר . הקסיס הוא כומר נשוי וזאת בניגוד לכהן שהוא כומר-נזיר. הקסיס נחשב לאחד מהסקרמנטים של הכנסייה.
כדי לכהן בתפקיד צריך להיות קודם לכך דיאקון נשוי ולהתמחות בחוק הדתי. הקסיס יכול להמשיך בלימודיו ולזכות בתואר "קדש" שמשמעותו אחריות על ספרי הקודש ועל הכנת הסדר הליטורגי הוא גם יכול לתפקד כ"נפקה כהן" (עוזר הכהן) ולערוך סקרמנטים וטקסים. הקסיס מתפקד גם כנפס אבאת (אב רוחני), שהוא קסיס אישי של מאמינים ולהם נותן להם הדרכה, ייעוץ ושומע את ווידוייהם.
הקסיס חייב להיות נשוי, אם הוא מתגרש או נישא בשנית לאחר התאלמנותו הוא מאבד את מעמדו ויכול לכהן בתור דבתרה.
לבושו היומיומי של הקסיס הוא ביגוד מסורתי הכולל קוטה (טוגה אתיופית), לעיתים הם עם צ'רה (מקל שבראשו שיער סוס). פריטים ייחודים להם כוללים דבב (שמשייה), טמטם (כיסוי ראש), וצלב יד קטן. לבוש דתי מלא נלבש בטקסים.
בשפה היומיומית המונחים כהן וקסיס הפכו לנרדפות זה את זה וזאת חרף השוני המהותי ביניהם.
משמר היום (סרט, 2006)
משמר היום (ברוסית: Дневной дозор, "דנבנוי דוזור") הוא שמו של סרט מתח ופעולה רוסי בסוגת הפנטזיה. הסרט עלה לאקרנים ב-2006 בבימויו של טימור בקממבטוב, יליד קזחסטן. הסרט מבוסס באופן רופף על ספר באותו שם מאת סרגיי לוקיאננקו (ראה אור ב-1998) והוא המשכו של הסרט משמר הלילה.
בפסקול של הסרט שולבו מספר שירים של סיריוגה.
תקציר הסרט.
זהו ראש השנה האזרחית של 2006, יותר משנה לאחרי אירועי משמרת הלילה. אנטון גורודצקי, גיבור הסרט הראשון, מוצא את עצמו באמצע עימות הולך וקרב בין "האחרים" לאנשי האור והחושך, אשר עדיין קשורים בהפסקת אש מתוחה. אנטון הוא עדיין פעיל משמרת הלילה, עובד כעת ומתחזק רומן עם סבטלנה. כיוון שייגור בנו הפך כעת לאחד מן האחרים, אנטון נאלץ בחשאי להשמיד ראיות של התקפות שייגור ביצע על אנשים רגילים, מה שמפר את ההסכם בין האחרים ובין אנשי משמר הלילה.
כדי לתקן את הטעות הקודמת שלו, כשניסה להשתמש בשירותה של המכשפה כדי להרוג את ייגור בילדותו (סצנה המופיעה בתחילת הסרט הראשון), אנטון מבקש למצוא את גיר הגורל האגדי, גיר קסום שיכול לשכתב את ההיסטוריה, שהיה פעם שייך לטמרלן, רכוש שהיה אחת הסיבות העיקריות להצלחות הצבאיות הרבות שלו.
בינתיים, זבולון, מנהיג האחרים מחכה ליום ההולדת של ייגור. ביום ההולדת, ייגור עתיד להפוך סופית לאחד מן האחרים ויוכל לרכוש את הכוח שיאפשר לאחרים לשבור את החוזה (שניתן היה לכבד רק כי אחרים חששו כי שני הצדדים יהרסו זה את זה).
אנטון משיג את הגיר ממקום המחבוא בבית קפה מרכז אסייתי במוסקבה ומשתמש בו כדי לזמן את ייגור. בתחילה הם מסתדרים היטב, אבל ייגור מתרעם כאשר אנטון מסרב לבקשתו כדי ליישר את ההדורים עם אמא של ייגור. אנטון לובש את המעיל הגדול שלו ויוצא להזמין אוכל. בשלב זה, הטלפון נייד מצלצל מעבר לקו מדברת סבטלנה. ייגור שעזב עם המעיל ובכיסו גיר הגורל כועס על החדירה שלה למערכת היחסים שלו עם אביו וצועק לה: "יש לו משפחה. אל תקראי לו שוב." הוא מנפץ את הטלפון באלימות ונעלם עם הגיר, שאותו הוא לוקח לזבולון. זבולון לא יכול להשתמש או אפילו לגעת בגיר, כיוון שהדבר יהווה הפרה ישירה של הסכם הפסקת האש שבין האחרים למשמרת הלילה.
מסיבת יום ההולדת של ייגור מתחילה זמן קצר לאחר מכן, האורחים הם האחרים (חלקם כוכבי הפופ הרוסי). סבטלנה רצה למקום המסיבה כדי למצוא את אנטון. ייגור מתעמת איתה, היא מנסה למנוע את ההתנגשות אבל ייגור שוב ושוב מערים עליה ומביע תרעומת על מערכת היחסים שלה עם אביו, סבטלנה בטעות מכה את ייגור וטיפת דם נוזלת מאפו. זבולון מפרש זאת כהפרה של הסכם הפסקת האש ומשתמשת בזאת כדי להכריז על מלחמת חורמה באנשי האור.
ייגור, עכשיו כחלק מהאחרים, משחרר אפוקליפסה על מוסקבה, הורג את מרבית אורחי המסיבה ומסנוור את סבטלנה. העיר נהרסת כמעט; קרב עז בין אור וחושך ניטש בעוצמה, עם ניצולים מועטים משני הצדדים. בעיצומו של התוהו ובוהו, אנטון, ששורד, מוצא את אליסיה המנסה להחיות את אהובה המת, קוסטיה, אך ללא הצלחה. היא לא יכולה להחיות אותו, כי מעשיה לא גרמו למותו. הסצנה מרמזת כי המשתמש בגיר יכול רק לשנות החלטות שהוא או היא עשו, לא של מישהו אחר. אנטון משכנע את אליסיה לתת לו את הגיר כך שהוא יוכל למנוע את הרס מוסקבה ומותם של עשרות רבות אחרים, אבל הוא נתפס כמעט מיד על ידי סבטלנה המבוהלת וייגור הזועם. אנטון שנאבק בכוח, כמעט מת מהמאמץ והוא ניצל ברגע האחרון על ידי גסר, מנהיג האור.
אנטון עובר דרך חורבות מוסקבה לבית שבו הוא, לפני ארבע עשרה שנה, ביקר בבית המכשפה - ביקור שגרם לרצף שלם של אירועים, החל בהצטרפותו של אנטון למשמר הלילה. אנטון כותב לא בולט על קיר בבית הזה ואז מוסקבה חוזרת למצב הרגיל, לפני שהושמדה והסרט חוזר לשנת 1992 ולסצנה הראשונה מהסרט הקודם.
באפילוג, כתוצאה מהשפעת הגיר, אנטון חושב להתמודד עם המכשפה, ומסרב לגרום נזק לעובר של אשתו, מי שעתיד להיות ייגור. הוא יוצא מהבית אל הרחוב, שם הוא פוגש את סבטלנה. זבולן וגסר צופים בהם מספסל בפארק, להוטים לראות אם אנטון יכיר בסבטלנה, למרות שמעולם לא פגש אותה בגלל שכתוב ההיסטוריה. תחזיתו של גסר תתברר כמדויקת: למרות שלא ידע איך או למה, אנטון מזהה את סבטלנה והם הולכים ביחד.
נהרדעא (ישיבה תיכונית)
נהרדעא היא ישיבה תיכונית חרדית שנוסדה בשנת 2004 על ידי הרב רפאל פרנק. הישיבה שוכנת בקריית ישמח משה שבגני תקווה. מקור השם הוא בישיבת נהרדעא שבבבל.
בעבר שכנה הישיבה במרכז התורני טכנולוגי במושב נחלים, בבית מאיר וביד בנימין.
בראשות הישיבה עומד הרב ברוך לנדאו. המשגיח הוא הרב יוסף בורנשטיין. מנהל התיכון הוא מנחם ורדיגר.
בישיבה יש חדר מוזיקה, קפטריה, חדר ליועץ (המגיע בימי שני ורביעי) ו2 חדרי מחשבים ("מעבדה").
הישיבה צורפה לרשת "אור נהרדעא" על שם אברהם ורדיגר, ושייכת לפא"י, פועלי אגודת ישראל.
התלמידים מתגוררים בפנימייה של הישיבה.
לימודי החול נלמדים במשך כשלוש שעות אחר הצהריים. על פי רוב ממשיכים הבוגרים ללמוד בישיבות גדולות חרדיות. כגון ישיבת איתרי, ישיבת חברון, וישיבת נתיבות חכמה. הבחורים מורשים להחזיק מכשירים סלולריים כשרים בלבד, וללבוש חולצות מכופתרות בצבע בהיר.
בודיה סינג
בודיה סינג (באנגלית: Budhia Singh; נולד ב-2002) הוא רץ המרתון הצעיר ביותר בעולם.
בשנת 2005 סיים מרוץ של 60 קילומטרים תוך 6 שעות והוא בן 3 בלבד. בודיה היה נושא הסרט הדוקומנטרי "ילד המרתון" בשנת 2010.
יכולת הריצה של בודיה הפכה אותו למפורסם והוא הופיע בטלוויזיה ובמספר פרסומות. עקב הפרסום הרב לו זכה בהודו והפרסומות בהן השתתף, החלו לצוץ שמועות כי מאמנו של בודיה, בירנאצ'י דאס, קיבל סכומי כסף גדולים על כך.
המפגש הראשון בין דאס ובודיה התרחש כאשר אימו של בודיה ניסתה בצעירותו למכור אותו לחוואי תמורת 20 דולרים. דאס שהיה במקום הבטיח לה כי ייקח אותו אל מכון האימונים שלו ויגדל אותו. טענות רבות הושמעו כנגד דאס על ניצול והתעללות. את ההאשמות הללו השמיעה אימו של בודיה. בכמה ראיונות בעיתונות ההודית אמר בודיה כי דאס אכן התעלל בו, אבל חזר בו מאוחר יותר.
ב-2 במאי 2006 השתתף בודיה במרתון של 65 קילומטרים ממקדש "צ'פאנדי" אל בובנשוואר בזמן של 7 שעות ושתי דקות. הוא אובחן כסובל מתשישות על ידי רופא כ-5 קילומטרים מן היעד ועל כן לא סיים את המרוץ. הישג זה נרשם בספר השיאים ההודי "ליקמה".
ב-8 במאי 2006 המועצה לשלום הילד בהודו התערבה ואסרה על בודיה להשתתף במרתונים עד שיגיע לגיל 11.
דאס ניסה לעקוף את ההחלטה והחליט כי בודיה יצעד כ-500 קילומטרים לכלכותה במשך 11 ימים. ממשלת הודו מנעה את מסע ההליכה, דאס נעצר ובודיה נלקח לבדיקות רפואיות מקיפות.
ב-13 באפריל 2008 נרצח המאמן דאס ביריות בתוך מכון הג'ודו שלו.
רבוטניצ'קי סקופיה
רבוטניצ'קי סקופיה (במקדונית: КК Работнички Скопје) היא קבוצת כדורסל מקדונית מהעיר סקופיה, המתמודדת בליגת העל המקדונית.
היסטוריה.
המועדון הוקם בשנת 1946 והוא מועדון הכדורסל הוותיק ביותר במקדוניה. בשנים 1953–1991 השתתף בליגה היוגוסלבית, בה הגיע פעמיים לגמר הגביע והפסיד. משנת 1992, המועדון הוא המעוטר ביותר בליגה המקדונית עם 14 אליפויות ו-7 גביעים. בשנים 2001–2009 הספונסר הראשי היה חברת "פרספד" ומאז שנת 2009 נותר המועדון ללא ספונסר ראשי.
בעונת 2008/09 החל המועדון להשתתף בהליגה הבלקנית והגיע עד לגמר הפיינל פור, שם הפסיד לקבוצת רילסקי ספורטיסט. בעונת 2009/10 לא עבר את שלב הבתים ועזב את הליגה.
ביל ברי
ויליאם "ביל" תומאס ברי (באנגלית: William "Bill" Thomas Berry, נולד ב-31 ביולי 1958) הוא מוזיקאי עבר מארצות הברית. ידוע בעיקר בתור המתופף של להקת הרוק האלטרנטיבי אר.אי.אם., אשר גם כתב חלק משירי הלהקה וניגן על מספר כלים כמו גיטרה ופסנתר באלבומי ובהופעות הלהקה. בשנת 1997, לאחר 17 שנות פעילות, פרש ברי מהלהקה ומהחיים המוזיקליים לטובת חיי החקלאות.
ביוגרפיה.