התקנות נכנסו לתוקף ב־1 בינואר 2020 (זאת במקום במרץ 2018; דחייה של שנה ו־10 חודשים) והחליפו את התקנות שקודמו להן. מטרתן של תקנות אלה היא הנגשת מידע לצרכנים בדבר הערך התזונתי של מזון ארוז מראש, באמצעות סמלים המיידעים כי המזון מכיל כמות גבוהה של נתרן, סוכרים או חומצות שומן רוויות, כדי לאפשר לצרכנים בחירה מושכלת של מזונותיהם, לקידום בריאותם.
הצגת מידע על ההרכב התזונתי של מוצר מזון, על גבי האריזה של המוצר, נדרש גם לפני התקנת תקנות אלה, ואיפשר לצרכן לזהות האם המוצר מכיל כמות גבוהה של נתרן, סוכר או חומצות שומן רוויות, אך התקנות החדשות מבליטות מידע זה, כך שגם מי שאינו טורח לקרוא את ההרכב התזונתי יקבל את המידע.
ישראל היא המדינה השנייה בעולם (אחרי צ'ילה) שמבצעת אסדרה כזו.
עיקרי השינויים בתקנות.
בסימון התזונתי.
סדר הופעת פרטי הסימון התזונתי.
סדר הופעת פרטי הסימון התזונתי בטבלה השתנה, בהתאם לסדר הנהוג במדינות רבות בעולם כמפורט להלן – תכולת הערך הקלורי של המזון, תכולת השומנים (מתוכם: חומצות שומן רוויות, חומצות שומן טראנס וכולסטרול), נתרן, תכולת הפחמימות, (מתוכן: סוכרים, רב-כוהליים ועמילנים), סיבים תזונתיים, חלבונים, ויטמינים ומינרלים.
סימון מספר כפיות הסוכר.
חיוב סימון מספר כפיות הסוכר בטבלת הסימון התזונתי, החל מתכולה כוללת של 2 גרם סוכרים ב־100 גרם או מיליליטר מוצר מזון, מתחת לסימון של תכולת הסוכרים בגרמים.
על אריזות מוצר.
הוגדרו ספים לערכי נתרן, סוכרים ושומן רווי אשר מעליהם חלה חובת סימון בסמל האדום בקדמת האריזה, הן עבור מזון מוצק והן עבור מזון נוזלי. הספים נקבעו בשתי מדרגות זמנים (המכונים פעימות) כאשר הראשונה מחייבת החל מ־1 בינואר 2020 והשנייה (שתישאר קבועה) 12 חודשים לאחר מכן, בינואר 2021.
סימון בסמל אדום.
פעימה ראשונה.
החל מ־1 בינואר 2020, חובת סימון מוצר בסמל אדום היא:
על אף שהחוק קבע שחובת הסימון היא החל מינואר 2020, החברות "תנובה" ושטראוס" החלו לסמן באמצע 2019 (אפריל–מאי) מוצרים בודדים במדבקות אדומות.
פעימה שנייה.
החל מ־1 בינואר 2021, חובת סימון מוצר בסמל אדום היא:
נקבעו הוראות בעניין אופן הסימון בסמלים האדומים, לדוגמת גודלם ביחס לשטח האריזה, צורתם, צבעם, המרחק ביניהם, ושילובם על קדמת האריזה.
פטורים - מי לא מסומן במדבקות אדומות.
נקבע פטור מחובת סימון בסמלי המזון האדומים למוצרים הבאים:
סימון בסמל ירוק.
כצעד משלים לתקנות, שאינו חלק מהן, סימון המוצרים בסמל ירוק החל בינואר 2020, ובשונה מהסימון בסמלים האדומים, הסימון הירוק הוא וולונטרי (סימון רשות) ואין חובה להציגו על האריזה.
על פי משרד הבריאות, המוצרים הבאים יוכלו להיות מסומנים בסימון הירוק (רשימה חלקית):
מזון שמכיל סמל אדום לפי חוק לא יוכל להכיל סמל ירוק.
לא כל מוצר שלא יסומן בסמל אדום, יסומן אוטומטית בסמל הירוק; מוצרים שלא מסומנים באחד משלושת הסימונים האדומים (כמויות גבוהות של נתרן, סוכר או שומן רווי) הם כאלה שתכולת הסוכר, השומן רווי או הנתרן שבהם נמוכה מהסף שנקבע לסימון המזון בסימונים אדומים, ומוצרים אלה אינם מוגדרים כמוצרי מזון מזיקים, אך גם אינם בהכרח מומלצים לצריכה כחלק מתזונה בריאה. לעיתים מדובר במזונות שיוצרו ברמת עיבוד מקסימלית (אולטרא־מעובדים), כלומר מזונות המכילים תוספים (כגון ניטרטים – תרכובת כימית, חומרי שימור שונים, צבעי מאכל, תוספים אחרים המיושמים בתעשייה ואינם משמשים במטבח הביתי), או מוצרים שמכילים תחליפי סוכר (כגון קוקה־קולה זירו).
הסימון הירוק נועד להבליט את המזונות שכן כלולים בהמלצות התזונה של משרד הבריאות, ולאפשר זיהוי ברור ומהיר שלהם על המדפים ברשתות השיווק ובשיווק ישיר.
בדומה לסמל האדום, נקבעו הוראות בעניין אופן הסימון גם בסמלים הירוקים, לדוגמת גודלם ביחס לשטח האריזה, צורתם, צבעם, וכו'.
מדיה.
מותק בול באמצע.
מותק בול באמצע היא דרמה סאטירית פוליטית של כאן 11 אשר עלתה לשידור יומי ב-7 במרץ 2021.
בסדרה תקנות הסימון התזונתי הן חלק מרכזי מהעלילה: מותק (הדמות הראשית) נלחמת לכלול את התמ"ל בתקנות הסימון התזונתי, נגד ניסיונות עיקשים של לוביסטים לפטור את התמ"ל מחובת הסימון האדום.
בפרק האחרון של הסדרה (בשונה מהמציאות), מותק מנצחת והתמ"ל לא מקבל פטור בתקנות..
ביקורת.
ב־2017 נדרש להחריג את הגבינה הצהובה מתקנות הסימון, על אף כמויות הנתרן והשומן הרווי שבה. חבר הכנסת איתן ברושי אמר בדיון שהתקיים בכנסת כי הוא מתנגד לסימון הגבינה הצהובה בסימון אדום. נציג של חברת המזון תנובה הוסיף: "יש הרבה ערכים תזונתיים בגבינות קשות. למרות השומן והנתרן יש ערכים תזונתיים שעולים על הערכים השליליים". ד"ר ורד קאופמן שריקי מאוניברסיטת אריאל התנגדה נחרצות: "אוניברסיטת הרווארד קובעת במפורש שיש להמעיט שימוש בגבינות קשות. יש המון מחקרים שקושרים בין גבינה צהובה למחלות לב". לבסוף, משרד הבריאות קבע כי הגבינה הצהובה לא תוחרג מהסימון.
על תקנות הסימון נמתחה ביקורת נוספת בטענה שסימון מוצרים לא הוכח כיעיל (כבמקרה של סיגריות), וכן סימון חלקי בלבד של מוצרים שבריאותם בספק (למשל, אין סימון על קמח לבן ומוצריו) יוצר מראית עין כאילו מוצרים שאינם מסומנים אינם מזיקים.
סימון מוצרים
סימון מזון
אספקת מים ברוסיה
ברוסיה, כ-70 אחוז ממי השתייה מגיעים ממי שטח וכ-30 אחוז ממי תהום. בשנת 2004 היו מערכות אספקת מים בעלות קיבולת כוללת של 90 מיליון קוב ביום. השימוש הממוצע במים למגורים היה 248 ליטר לנפש ליום. רבע מהמים המגיעים מעל פני השטח הטרי ומי התהום בעולם נמצאים ברוסיה. תחום שירותי המים הוא אחד הענפים הגדולים ברוסיה המשרתים את כלל האוכלוסייה הרוסית.
הגוף העיקרי המפקח על אספקת המים ברוסיה הוא המשרד למשאבי טבע.
איכות השירות.
בשנת 2012 קיבולת מפעלי הטיפול בשפכים הייתה 743.8 מיליון מ"ק ליום, שזה בערך כמו הרמה שהייתה ברוסיה בשנת 1995. אורך רשת הביוב היא 118,000 ק"מ, כאשר כמות השפכים העוברים במפעלים בשנת 2002 ייצגה 98.2 אחוז מכלל מי השפכים שנפלטו. מתוכם, רק 1.8 אחוזים מטופלים בהתאם לתקנות שנקבעו על ידי הממשלה הפדרלית, בעוד שהיתר משוחרר, בטיפול לא מספיק, לנהרות, אגמים ולים. 60 אחוז מהמתקנים לטיפול בשפכים עמוסים ובמצב של עומס יתר ו-38 אחוז מהם פועלים מזה 25 עד 30 שנה והם זקוקים לשיפוץ. הגירעון בקיבולת מערכות הביוב כיום הוא יותר מ-9 מיליון קוב ביום שיכול היה להיות מסופק למשקי הבית השונים. 9,616 מערכות ביוב פועלות, אך רק ל-73 יישובים (4 אחוז) ו-103 יישובים מהסביבה העירונית (13 אחוז) עדיין לא הייתה מערכת ביוב מרכזית בשנת 2012.
המגזר הפרטי.
נכון לשנת 2014 היו לפחות 23 חוזים עם חברות פרטיות לניהול כלי מים או מפעלים בהתחייבות להשקעה של כמעט 2 מיליארד דולרים. 18 חוזים מכסים שירותים שלמים בעוד 5 חוזים מכסים מפעלים בודדי בלבדם. 5 מתוך חוזים אלה נחתמו לפני שנת 2002, 17 נחתמו בשנים 2003–2006. רק חוזה אחד עם זיכיון של 100 מיליון דולר בוורונז' שנחתם בשנת 2012 - הוענק לאחר 2006. 8 מתוך 23 החוזים מוחזקים על ידי קבוצת התאגיד אלפא, באופן ישיר או באמצעות חברת הבת שלה Rosvodokanal, המהווה לאחת מחברות אספקת המים הגדולות ברוסיה. המתחרה הרוסית שלה היא חברת "החזקות מערכות אנרגיה" (IES) המחזיקה בארבעה חוזי שכירות. המשקיע הזר הגדול ביותר בתחום המים ברוסיה הוא קבוצת EVN האוסטרית, המחזיקה בשלושה חוזים למפעלי טיפול שפכים וטיהור. אלה כוללים גם את חוזה המים הגדול ביותר ברוסיה עבור מפעל מי השתייה בדרום מערב מוסקבה, שנחתם בשנת 2004 בהתחייבות להשקעה של 220 מיליון דולר. חברת המים הצרפתית Veolia עובדת גם היא ברוסיה, זאת באמצעות חוזה למפעל לטיפול בשפכים בדרום שנחתם בשנת 2005. בעוד שחלק מהחוזים הללו הוענקו באמצעות הצעות מחיר תחרותיות ומכרזים, רובם הוענקו לאחר משא ומתן ישיר מול הממשלה הפדרלית.
בשנת 2003, העיר סנקט פטרבורג חתמה על הסכם זיכיון למפעל לטיפול בשפכים בדרום מערב העיר עם קונסורציום שוודי-פיני. הפרויקט נתמך בהלוואות מהבנק האירופי לשיקום ופיתוח (EBRD) ובנק ההשקעות האירופי (EIB). תאגיד Nordic Enviroment Finance Corporation מהווה לבעלים של חלק מחברת הפרויקט. הרעיון להצעת מכרז זיכיון לכל מערכת המים והביוב של העיר סנקט פטרבורג צף לראשונה בשנת 2005. במקביל, דגלה מושלת העיר ולנטינה מטווינקו ביישום תוכנית מכרז לבניה תפעול והעברה של מפעל לטיפול בשפכים, באופן כזה שכלל העבודות יבוצעו על ידי מיזם פרטי ללא תלות בתמיכה ממשלתית. באותה השנה הודיע מושל העיר גאורגי פולטבצ'נקו על כוונתו לחתום על הסכם זיכיון למשך 25–30 שנה הכולל השקעות של 3 מיליארד דולר, כאשר המכרז היה צפוי לצאת לדרך בשנת 2014 "לכל המוקדם".
עם זאת, מכרזים כמו זה שתוכנן לסנקט פטרבורג לא יושמו בפועל מאחר מכיוון שנשיא רוסיה ולדימיר פוטין הטיל הקפאה על תעריף המים הלאומי ובכך הוריד את הכדאיות של חברות פרטיות להשקיע בתחום. באוקטובר 2014 העיר וולגוגרד הודיעה כי תפתח הצעה למתן זיכיון למשך 25 שנים הכוללות השקעות של 500 מיליון דולר על מערכות המים שלה.
חברות מים ברוסיה.
אף על פי שמרבית חברות המים ברוסיה נקראות וודוקנאל, זה נובע ממשמעות המילה כ"תעלת מים" ואין זה אומר שהן מהוות חלק מחברה בשם וודוקנאל. אין ברוסיה חברת מים ארצית.
פסגת מקנזי (אנטארקטיקה)
פסגת מקנזי (באנגלית: McKenzie Peak) היא פסגה דרומית להר אלביון ברכס אתוס, בהרי הנסיך צ'ארלס שבאנטארקטיקה.
היסטוריה.
גילוי ההר.