נולד בארצות הברית לאריה קיוואק, חסיד סטריקוב, ולרבקה מנוחה. למד בישיבת "תורה ודעת", שם קיבל היתר הוראה מאת הרב משה פינשטיין.
בגיל 19 עלה לישראל ולמד בישיבת מיר. נשוי לבתו של הרב נחמן ישראל יגלניק, חתנו של רבי בנימין זאב חשין.
בשנת 1985-תשמ"ה, התחיל למסור שיעור על הספר ליקוטי מוהר"ן, בתחילה בבית המדרש הגדול של חסידי ברסלב במאה שערים, ולאחר מכן בבית מדרשו הפרטי, ברחוב מנחם משיב בירושלים. בשיעור משתתפים גם בעלי תשובה. הוא מוסר שיעור נוסף ביידיש ביום חמישי. הרב קיוואק הקים גם את "המרכז לחסידי ברסלב" ("הל"ב"), המוציא לאור גיליון שבועי בשם "עלה לתרופה".
בשנים האחרונות פתחו תלמידיו בית כנסת נוסף בבית שמש.
לאחר שחרורו של אליעזר ברלנד מהכלא נפגש עמו הרב קיוואק מספר פעמים. מאוחר יותר אמר שצריך להוקיע את מעשיו..
ספריו.
שלושת הספרים האלה נכתבו על ידו והם מפרשים חלקים בליקוטי מוהר"ן וליקוטי הלכות.
כמו כן יצאו חוברות נוספות בשם "דרכי נועם".
מוריץ שפיצר
רסק תפוחי עץ
סטאנקו טודורוב
סטאנקו גאורגייב טודורוב (בבולגרית: Станко Георгиев Тодоров; 10 בדצמבר 1920, קלנוביק, ממלכת בולגריה – 17 בדצמבר 1996, סופיה, בולגריה) היה פוליטיקאי בולגרי, אשר כיהן כראש ממשלת בולגריה מ-1971 ועד 1981 ובהמשך ב-1990 לתקופה קצרה כנשיא בולגריה בפועל.
ראשית הקריירה.
ב-1943 הצטרף טודורוב למפלגה הקומוניסטית. ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה בממלכה הפיכה שהובלה על ידי חזית המולדת הבולגרית וזכתה לגיבוי מהצבא האדום אשר כבש את סופיה. הגנרל קימון גאורגייב מונה לראש הממשלה והותרה פעילותה של המפלגה הקומוניסטית. טודורוב היה חבר מנגנון המפלגה והתקדם בהדרגה בשורותיה. ב-1961 נבחר לפוליטביורו ובהמשך כיהן במספר תפקידי שר.
כהונת ראש הממשלה.
ב-1971 פרש טודור ז'יבקוב מראשות הממשלה ומינה עצמו לתפקיד יושב ראש מועצת המדינה. התפקיד החדש שיצר לעצמו ז'יבקוב, אפשר לו להמשיך ולשלוט באופן אבסולוטי בבולגריה. טודורוב נחשב לנאמנו של ז'יבקוב והוא מינה אותו לראש הממשלה, תפקיד שהיה בעת ההיא השלישי בחשיבותו במדינה, לאחר יושב ראש מועצת המדינה והמזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית.
כהונת יושב ראש הפרלמנט ואחריתו.
ב-1981 פרש טודורוב מתפקידו ומונה ליושב ראש הפרלמנט הבולגרי. גרישה פיליפוב מונה במקומו לתפקיד ראש הממשלה. בנובמבר 1989 היה טודורוב שותף לפוטש שביצעה הנהגת המפלגה הקומוניסטית לטודור ז'יבקוב, במסגרתו הודח ז'יבקוב מתפקידיו ואולץ לפרוש מהמפלגה. טודורוב נותר בתפקיד יושב ראש הפרלמנט עד לבחירות הכלליות שנערכו בבולגריה ביוני 1990, עם קריסת השלטון הקומוניסטי. בין ה-6 ביולי ועד ה-17 ביולי 1990 כיהן כנשיאה הזמני של בולגריה. אף על פי שזכה בבחירות במושב בפרלמנט הבולגרי הוא נאלץ לפרוש מתפקידו בשלהי 1990 בשל בריאות לקויה. טודורוב הלך לעולמו ב-1996 והוא בן 76 שנים.
טבילה במעיין
טבילה במעיין היא הטבילה המהודרת ביותר בהלכות טומאה וטהרה, שרק באמצעותה אפשר לזב לטהר מטומאתו, בשונה מטבילה במקווה המועילה רק לטבילת טהרה, ולטבילת נידה.
למעיין הלכות שונות ומקלות יותר מאשר הלכות המקווה. בשונה ממקווה הנחשב לכזה רק אם מימיו אינם "זוחלין" - נדים ונעים, אלא ב"אשבורן" - מים העומדים על מקומם ללא תנועה, הרי שמעיין מטהר אפילו אם מימיו זורמים, כדרך המעיין.
מים חיים.
מלבד דיני הטבילה במעיין השונים מאלה של מקווה, למי המעיין ישנה מעלה מיוחדת והם נקראים במקרא "מים חיים". אם כי, לא כל מימי מעיין נחשבים למים חיים, והם נחשבים לכאלו רק אם היו תמיד מחוברים למי המעיין, ורק אם הם מים מתוקים.
במים כאלו מבצעים את השלב הראשוני בטהרת המצורע, כמתואר בתחילת פרשת מצורע. הוא לוקח שתי ציפורים חיות, שוחט את האחת לתוך כלי שבו מים חיים שנשאב ממעיין באופן ישיר, וטובל את השנייה (יחד עם אגודת האזוב) במים החיים שבה מעורב דם הציפור הראשונה.
גדר המעיין.
על פי ההלכה, למעיין נחשב כל מקור נובע מתחת לאדמה, הנובע מששת ימי בראשית. אם כי נחלקו הראשונים בגדר המעיין: לפי הר"ש, מהותו של המעיין הוא מקור מים שגם מקומו נוצר "בידי שמים", ולכן אם אדם הרחיב את מקום התפשטות המעיין על ידי חפירת תעלות הגורמות למעיין להתפשט לעבר מקומות שלא היה בהם מתחילה, אין מקומות אלו נחשבים למעיין אלא למקווה, ומכיוון שכך, הם אינם כשרים לטבילה, שהרי מקווה אינו מטהר אלא ב"אשבורן", מים עומדים על מקומם ואינם זוחלים למקום אחר. לעומת זאת סבורים רוב הראשונים, ביניהם הרמב"ם והר"ן, כי בצורה כזו שמקום המעיין הורחב, אין כל פסול בטבילה בתעלות המעיין.
חשש אחר, המקובל לפי רוב הראשונים, הוא כאשר בזמן שיורדים גשמים מרובים או בזמן הפשרת שלגים, כאשר קיים חשש כי רוב מימי המעיין אינם אלו אשר נובעים ממקורו, אלא רובם מי גשמים. באופן כזה, נחלקו האמוראים: לפי רב באופן כזה אסור לטבול במעיין, שכן רובו מי גשמים ומי גשמים אינם מטהרים אלא באשבורן, ולפי שמואל מותר לטבול במקווה כזה, מכיוון שכל המימות שבעולם מקורם בנהר פרת, שנקרא כך על שם שמימיו פרים ורבים, וכאשר יש גשם הוא מתרחב וגדל לא רק מימי הגשמים אלא בעיקר ממקורו שנובע וגדל בכל עת. ונחלקו הראשונים כמי ההלכה, הר"ן פוסק כשמואל שכן ישנה משנה כדבריו, וראשונים אחרים פוסקים כרב, שכן גם אבוה דשמואל סבור כמותו. אם כי דין זה, כי יש לחשוש לרוב מי גשמים במעיין, הוא רק במקום שבו הנהר לא התפשט מתחילה, אך במקום שהנהר או המעיין התפשט מתחילה, מותר לטבול בו למרות שמתחילה היו בו מים מועטים ועכשיו יש בו מים מרובים
ביזאנטים
טאטא נאנו
טאטא נאנו (Tata Nano) היה דגם של מכונית מיקרו המיועדת להסעת ארבעה נוסעים. היא יוצרה על ידי חטיבת המכוניות והמנועים של קונצרן טאטא ההודי מאז שנת 2008. טאטא נאנו פותחה ויוצרה במקור עבור השוק המקומי העירוני בהודו, והיא נחשבה למכונית הזולה בעולם שיוצרה ביצור סדרתי.
היסטוריה.
בשנת 2003 החלו בחברת טאטא בפיתוח של מכונית בעלת ארבעה גלגלים המיועדת להחליף כלי רכב דו גלגליים אשר שימשו כרכב משפחתי בהודו. התנאי הראשוני והבסיסי לפיתוח היה כי מחירה יהיה בהישג ידה של משפחה הודית עירונית ממוצעת. על מנת לעמוד ביעד המחיר הנמוך-מאד של המוצר הסופי, הוחלט לוותר על כל הרכיבים הבלתי חיוניים ביצור כלי הרכב ועל כל מאפייני המותרות ואביזרי הנוחות אשר מייקרים את עלותו הבסיסית. ההשקה המסחרית של דגם הנאנו המיועד לשוק המקומי ההודי התקיימה בתחילת 2011 וזכתה לתהודה בתקשורת העולמית.
מחקרי שוק מקדימים שנערכו בטרם ההשקה צפו לדגם החדש הצלחה מסחרית רבה, ואחד ממכוני המחקר בהודו הגדיל לעשות בתחזיתו לשליטת נאנו על כ-65% מהשוק ההודי. בתחילת הדרך זכתה המכונית הקטנה לביקורות רבות ולא מחמיאות, אך בהמשך חלה עליה משמעותית בביקוש ובמכירות של המכונית הקטנה.
בשנת 2018 הפסיקה טאטא את ייצור הנאנו, עשר שנים לאחר שהושקה. בסך הכל הסתכם הייצור בכ-275 אלף יחידות.
עיצוב ומאפיינים.
צורתה החיצונית של טאטא נאנו עוצבה באיטליה על ידי "המכון לפיתוח הנדסת רכב". על מנת להוזיל את העלות הבסיסית של כלי הרכב כפי שנדרש באפיון המקורי, בוצעו מספר פשרות עיצוביות, בעיקר בתחומי הנוחות לעומת המקובל בכלי רכב רגילים:
מהנדסי טאטא הצליחו לעמוד במשימה הבסיסית והציגו את כלי הרכב הזול בעולם שיוצר ביצור סדרתי. נכון לתחילת 2011 עמד מחירה הבסיסי של טאטא נאנו על כ-3,000$, מעט מעבר לציפיות המקוריות של המתכננים, בעיקר בהשפעת ההתייקרות המשמעותית של חומרי הגלם שנדרשו ליצור במהלך השנים 2010–2011.
פרט לדגם הבסיסי הציגה טאטא נאנו שני דגמים יקרים יותר המאובזרים גם במזגן ובחלונות חשמליים, אולם על מנת לאפשר גם את היצוא שלה, נדרשה לבצע מספר שינויים משמעותיים בעיצוב ובאבזור של כלי הרכב על מנת לעמוד בדרישות תקני הבטיחות וזיהום האוויר המודרניים. גרסת היצוא של טאטא נאנו הוצגה לראשונה בשנת 2009. דגם זה כלל הארכה של בסיס הגלגלים, מנוע בן שלושה צילינדרים, הגה כוח, מערכת למניעת נעילת גלגלים, ושדרוג של העיצוב הפנימי והחיצוני. גרסה זו טרם הושקה למכירה לקהל אך ההערכה הייתה שמחיר המכונית יתייקר כפליים.
מוזיקה ליטורגית
מוזיקה ליטורגית הייתה במקור חלק מטקסי דת, והיא כוללת מספר רב של מסורות, הן עתיקות והן בנות ימינו. מוזיקה ליטורגית מוכרת כחלק מן המיסה הקתולית, טקס אכילת לחם הקודש האנגליקני, הליטורגיה האורתודוקסית ושאר טקסי דת נוצריים. ראשית המוזיקה היהודית מקורה בעבודת הקודש העברית, תחילה בבית המקדש ובהמשך, בבית הכנסת.
התכונות היוצרות את אופייה הייחודי של המוזיקה הליטורגית מבוססות על הרעיון, שמוזיקה ליטורגית מתהווה ונכתבת בהתאם לנורמות ולצרכים של הליטורגיות ההיסטוריות השונות של עדות דתיות מסוימות.
על אף המחלוקות ההיסטוריות שעוררה הביקורת על מוזיקה מורכבת ומשוכללת בחוגי הכנסייה, נעשה ביצירות תקופתיות רבות משל אורלנדו לאסוס, גרגוריו אלגרי ותומאס לואיס דה ויקטוריה שימוש רב באמצעי ביטוי מסובכים ומשוכללים ביותר במוזיקה הליטורגית, אלא שיצירות אלה מצייתות לכל דרישה ליטורגית גם כשהן נשמעות כהשתפכויות ספונטניות של אהבת האל, בנאמנות קפדנית לחוקי הקונטרפונקט או פוליפוניה. לצד קנטוס פלאנוס והסגנון הפוליפוני, הכנסייה הקתולית מתירה גם יצירות הומופוניות או ממוספרות, עם או בלי ליווי אינסטרומנטלי, הכתובות או במודוסים כנסייתיים או בסולמות מז'ור ומינור מודרניים. הכנסייה הקתולית ממליצה בחום על מזמור גרגוריאני, הן כמוזיקה פוליפונית והן כשירת אוניסונו לעדת המתפללים.