ג'עפרי כתבה בגופים נייטרליים מגדרית, אך כללה תמות פמיניסטיות ביצירותיה, ביניהן אפליה ודה-הומניזציה של נשים, והחפצתן המינית. חוקרי עבודתה מעירים שהיא עצמה כאילו נעדרת משיריה, שלא מספקים צוהר לאישיותה. היא כן כתבה על חוויותיה כרעיה וכאם, תוך שימוש בניב המסורתי, וכללה גם את חוסר ההגשמה העצמית שמלווה את מערכות היחסים הללו.
ג'עפרי כתבה בעיקר בז'אנר הגאזאל, אך היא התנסתה גם עם סגנון הנאזם, כמו גם עם ההאיקו האורדו. היא כתבה גם מספר עבודות פרוזה.
עבודות.
הגאזאל הראשון של ג'עפרי פורסם במגזין של אכתאר שירני, "רומן" (رومان), ב-1945. האוסף הראשון שלה, "המשכתי לחפש את כלי הנגינה" (میں ساز ڈھونڈتی رہی) יצא ב-1950. "אימאם גאזאל" (غزل نما) אשר יצא ב-1987, כלל מאסות קצרות וביוגרפיות של משוררי אורדו, עם הערות על עבודתם. היא פרסמה בנוסף חמישה אוספים של שירה ("עיר הכאב", "גאזאל מוכר", "הרשה שסטאי", "מנוחה ממסע", ו"עונות" - شہر درد، غزالاں تم تو واقف ہو، حرف شناسائی، سفر باقی، اور موسم موسم), היא כתבה את האוטוביוגרפיה שלה, "הייתה זו רק בורות שנשארה" (جو رہی سو بےخبری رہی}), וכארבעים מאמרי מחקר. הגאזאל שלה "שמות שפתיהן עלו על שפתיי" (ہونٹوں پہ کبھی ان کے میرا نام ہی آئے) הולחן והפך לשיר פופולרי בביצועו של אוסטד אמנאט עלי ח'אן.
פרסים.
ב-1955,קרן המדארד בניו דלהי הכיר בג'עפרי בתור "המשוררת המצטיינת של המאה". מאוחר יותר, היא זכתה בפרס ספרותי אדמג'י, מטעם גילדת הסופרים של פקיסטן, ב-1967 עבור אוסף השירים השני שלה. בהכרה בעבודתה, ממשלת פקיסטן העניקה לה מדליית הצטיינות ב-1981. היא קיבלה את פרס באבא-א אורדו על שם ד"ר מאולבי עבדול האק מן האקדמיה לספרות של פקיסטן ב-1994, ואת פרס מוחמד עלי ג'ינה לספרות בשנת 1997. היא גם קבלה אות הצטיינות מטעם קרן המדארד של פקיסטן, וגם זכתה במגוון פרסים בינלאומיים מאגודות ספרותיות בצפון אמריקה ובאירופה.
ממשלת פקיסטן העניקה לה את פרס "גאווה בביצוע" לספרות לשנת 2003. היא זכתה בפרס קמאל-א פאן למפעל חיים בספרות של האקדמיה לספרות ב-2003. היא הייתה האישה הראשונה לקבל את הפרס מאז הקמת האקדמיה ב-1997.
דריאוליס גונזאלס
דריאוליס גונזאלס מוראלס (בספרדית: Driulis González Morales; נולדה ב-21 בספטמבר 1973) היא ג'ודוקא עבר קובנית אשר זכתה בארבע מדליות אולימפיות, כולל זהב באטלנטה 1996. גונזאלס מחזיקה גם בשבע מדליות מאליפויות העולם, מתוכם שלוש מדליות זהב והיא בין הג'ודוקא המעוטרות בהיסטוריה.
קריירה.
המדליה המשמעותית הראשונה בקריירה המקצועית של גונזאלס הגיעה בשנת 1992 באליפות הפאן-אמריקאית שנערכה בהמילטון אז זכתה במדליית הזהב כשניצחה בגמר את מניליז סגארה מפוארטו ריקו. במהלך הקריירה גונזאלס זכתה בעוד 10 מדליות מהאליפות הפאן-אמריקאית והמשחקים הפאן-אמריקאיים, כולן מזהב.
המשחקים האולימפיים.
היא ייצגה את קובה בחמש אולימפיאדות רצופות בין השנים 1992-2008 וזכתה במדליה בארבע מהם. בשנת 1992 היא נבחרה לייצג את קובה במשחקים האולימפיים בברצלונה 1992 וזכתה במדליית ארד בהיותה בת 19 בלבד. היא התחרתה בקטגוריית המשקל עד 56 ק"ג ולאחר שהפסידה בחצי הגמר למרים בלאסקו הספרדייה היא נשרה לקרב על הארד בו גברה על קייט דונהו האמריקאית.
באולימפיאדת אטלנטה 1996 היא זכתה במדליית הזהב. בקרב הראשון היא ניצחה את מגלי באטון הצרפתייה, בשמינית הגמר היא ניצחה את ג'סיקה גל ההולנדית וברבע הגמר ניצחה את ניקולה פיירברדר הבריטית. בחצי הגמר היא ניצחה את ליו צ'ואנג הסינית ובגמר גברה על ג'ונג סון-יונג הקוריאנית. אל סידני 2000 גונזאלס הגיעה כאלופת העולם המכהנת ושוב הגיעה עד הגמר אך הפסידה לאיזבל פרננדס הספרדייה וזכתה במדליית הכסף. באתונה 2004 היא הפסידה בשלב שמינית הגמר אך דרך קרבות בית הניחומים היא הגיעה עד לקרב על מדליית הארד בו גברה על דניאלה קרוקובר הארגנטינאית-ישראלית. את אולימפיאדת בייג'ינג 2008, גונזאלס סיימה במקום החמישי וללא מדליה לאחר שהפסידה לאיומי טאנימוטו היפנית בחצי הגמר ולאליזבת וילבורצה ההולנדית בקרב על מדליית הארד.
אליפויות העולם.
גונזאלס מחזיקה בשבע מדליות מאליפויות העולם, שלוש מדליות זהב, שתי מדליות כסף ושתי מדליות ארד. בשנת 1993, היא השתתפה באליפות העולם הראשונה שלה ולאחר שהפסידה בשלב חצי הגמר לצ'יורי טטנו היפנית, היא נשרה לקרב על מדליית הארד בו גברה על ג'ונג סון-יונג הקוריאנית. באליפות העולם הבאה שנערכה בשנת 1995 בצ'יבה, זכתה גונזאלס לראשונה במדליית הזהב כאשר בחצי הגמר היא גברה באיפון על מריזבל לומבה הבלגית לאחר שביצעה בריח וגרמה ליריבתה להיכנע תוך פחות מדקה מפתיחת הקרב ובגמר ניצחה שוב באיפון את ג'ונג סון-יונג הקוריאנית תוך פחות משלוש דקות.
באליפות העולם בשנת 1997 שנערכה בפריז, גונזאלס זכתה במדליית הכסף לאחר שהפסידה בגמר לאיזבל פרננדס הספרדייה בהחלטת שופטים. בשנת 1999 באליפות העולם בבירמינגהאם, גונזאלס זכתה שוב בתואר העולמי לאחר שניצחה בגמר את איזבל פרננדס בשחזור הגמר הקודם. באליפות העולם משנת 2003 שנערכה באוסקה, גונזאלס זכתה במדליית הכסף לאחר שהפסידה בגמר לדניאלה קרוקובר הארגנטינאית-ישראלית. באליפות הבאה שנערכה בשנת 2005 בקהיר, גונזאלס זכתה במדליית הארד לאחר שניצחה את אנה וון הארנייר הגרמנייה בקרב על המדליה. באליפות העולם בשנת 2007, אשר נערכה בריו דה ז'ניירו, גונזאלס זכתה בתואר העולמי בפעם השלישית לאחר שגברה בגמר על לוסי דקוס הצרפתייה.
בתחילת הקריירה, גונזאלס התחרתה בקטגוריית המשקל עד 57/56 ק"ג ולאחר לידת בנה בשנת 2001, היא עברה להתחרות בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג. בשנת 2007, גונזאלס נשאה את דגל קובה בטקס הפתיחה של המשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בריו דה ז'ניירו שבברזיל. גונזאלס השתתפה במשחקים והתחרתה בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג וזכתה במדליית הזהב בפעם השלישית בקריירה לאחר שניצחה בגמר את דניאלי יורי ברבוסה הברזילאית.
בשנת 1996, גונזאלס נבחרה לספורטאית השנה בקובה לאור הצלחתה במשחקים האולימפיים. במרץ 2010, היא פרשה מג'ודו תחרותי.
תעלת סלווא
תעלת סַלְוַוא (בערבית: قناة سلوى; בתעתיק מדויק: קנאת סלוא) היא תעלת מים המתוכננת להיבנות על ידי ערב הסעודית בסמוך לגבול עם קטר ובאחד מקצוותיה נמצא מפרץ סלווא . אם וכאשר תעלה זו תצא אל הפועל, היא תהפוך את קטר למעשה לאי מאחר שזו נקודת היציאה היחידה שלה אל היבשה.
הרעיון להקמת התעלה עלה בשנת 2017 בעקבות המשבר הדיפלומטי הקטרי, במסגרתו ניתקו מדינות שונות באזור המפרץ הפרסי את יחסיהן עם קטר בטענה כי זו תומכת בטרור ובאיראן. מאז הצליחה קטר לספק את צרכיה, כגון במזון ובאנרגיה ולכן נדרשה פעילות נוספת של לחץ בינלאומי.
התעלה, שעלותה מוערכת ב-2.8 מיליארד ריאל (750 מיליון דולר) וצפויה להיבנות תוך כשנה, תשמש את ערב הסעודית להשלכת פסולת גרעינית של הכורים העתידיים של הממלכה. אורכה יהיה 60 ק"מ, רוחבה 250 מטר ועומקה 15–20 מטר. ממשלת ערב הסעודית הזמינה חמש חברות בינלאומיות להשתתף במכרז שאמור היה להיסגר ב-25 ביוני 2018.
בתוך כך, מעריכים כי עומק המצור על קטר עלול מבחינתה להשפיע על ההכנות למונדיאל 2022, פרויקט בו משקיעה קטר כ־2 מיליארד דולר בחודש.
יוסף אל-מסאכני
יוסף אל-מסאכני (בערבית: يوسف المساكني; נולד ב-28 באוקטובר 1990) הוא כדורגלן תוניסאי, המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אל ערבי ובנבחרת תוניסיה.
קריירה.
אספרנס דה תוניס.
אל-מסאכני החל לשחק במועדון הנוער של קבוצת סטאד תוניסיאן , ב-2008 עבר לקבוצת אספרנס . הוא עלה לשחק בקבוצה הבוגרת, ושיחק כקשר התקפי. אל-מסאכני ערך את הופעת הבכורה שלו באספרנס ב-27 בספטמבר 2008, במשחק ליגה נגד סטאד תוניסיאן אחרי שעלה מהספסל. אל-מסאכני כבש את שער הבכורה שלו ב-18 באוקטובר 2008, נגד EGS גאפסה .
ב-25 באוקטובר 2008, החל אל-מסאכני לשחק בתפקיד החלוץ נגד אולימפיק בג'ה . אל-מסאכני הפך שחקן הרכב קבוע, בכבשו ארבעה שערים בעשרים הופעות, כבר בגיל 17 באותה העונה. בנוסף, זכה עם קבוצתו בליגת העל התוניסאית. ב-20 במרץ 2010, הופיע לראשונה בטורניר ליגת האלופות האפריקאית עם אספרנס דה תוניס, נגד ASFA יאננגה מבורקינה פאסו. במשחק זה, הביסה קבוצתו של אל-מסאכני את הקבוצה היריבה בתוצאה 4-1, כאשר אל-מסאכני בישל שער. קבוצתו הגיעה לשלב הגמר של ליגת האלופות האפריקאית, במשחקה נגד טי. פי. מזמבה מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. אספרנס הובסה במשחק הגמר הראשון כשהתוצאה היא 5-0, ובמשחק השני סיימה בתוצאה 1-1; עקב כך, סיימה כסגנית ליגת האלופות האפריקאית באותה העונה.
אל-מסאכני זכה בשנית עם אספרנס בליגת העל התוניסאית, בכובשו שישה שערים בכל המסגרות. ב-19 במרץ 2011, הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת ליגת האלופות האפריקאית, נגד קבוצת ASPAC מבנין. באותו המשחק, כבש אל-מסאכני צמד שערים. שנה לאחר מכן, העפילו אל-מסאכני וקבוצתו פעם נוספת לשלב הגמר, בשחקם נגד וידאד קזבלנקה. משחק הגמר הראשון הסתיים בתיקו נטול שערים. משחק הגמר השני הסתיים בניצחון 1-0 לטובת קבוצתו של אל-מסאכני. באותה העונה סיים אל-מסאכני את העונה במקום השני בטבלת הכובשים של ליגת האלופות האפריקאית, בכבשו חמישה שערים. כמו כן, זכה בליגת העל של תוניסיה בפעם השלישית ברציפות. בזכות הזכייה בליגת האלופות האפריקאית, הופיעו אל-מסאכני וקבוצתו בגביע העולם למועדונים 2011, שם הודחה הקבוצה בשלב רבע הגמר נגד א-סד. בעקבות הדחתה, התמודדה אספרנס ב-14 בדצמבר 2011 על זכייה במקום החמישי, בשחקה נגד מונטריי המקסיקנית. במשחק זה הפסידה אספרנס 3-2.