החבר'ה מקבלים הודעות שהחתונה נדחית בגלל ההפלה. עם זאת אנה חושדת, אך רואה כי השושבינות כולן פרסמו פוסטים דומים באינסטגרם. אנה יוצרת עבור בוב פרופיל מזויף כדי לפתות את אחת השושבינות שהכירה את בוב לומר את האמת. ברגע שהם מקבלים גישה לפרופיל הפרטי של השושבינה הם רואים פוסט של השושבינה של סוזן בשמלתה עם הבהרה שהחתונה תתקיים בזמנה. החבורה מתרגזת מהטריק של ג'רי ומחליטה לפוצץ את החתונה. עם הגעתם, סוזן מאשרת את המתיחה, כולל ההיריון המזויף. הוגי כועס על ג'רי ומחליט לתפוס אותו ברגע שהטקס יסתיים. הוגי מסתער על ג'רי, אך מחמיץ ובסופו של דבר מכה בטעות את הכומר ונופל על האדמה. לאחר מכן, הוגי מאבד את הכרתו, ג'רי חושב שהוגי מעמיד פנים שאיבד את ההכרה, אך אנה מאשרת שמצבו של הוגי חמור וקוראת לאמבולנס.
כולם נפגשים בבית החולים, שם הוגי אומר להם שהוא חולה בסרטן הכבד. ג'רי גם מגיע לבקר אותו ביחד עם סוזן. ג'רי אומר לחבר'ה שהוא אף פעם לא היה קרוב אליהם כמו שהם היו קרובים אחד לשני, והוגי מסביר לו שזה נכון רק מפני שפיזית הם היו יותר קרובים אך בו מעולם לא היה אפשר לגעת. הוגי מבקש מג'רי להסכים לו לתפוס אותו ולאחר התלבטות ג'רי מסכים. הוגי תופס אותו ואז הם ממשיכים את המשחק בבית החולים כאשר הפעם גם אנה ורבקה מורשות להצטרף.
הפצה.
הסרט יצא לאקרנים ב-15 ביוני 2018.
אולג פוגודין
אולג גאורגייביץ' פוגודין (ברוסית: Оле́г Гео́ргиевич Пого́дин; נולד ב-3 ביולי 1965, סאלסק, מחוז רוסטוב, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא במאי ותסריטאי קולנוע רוסי.
ביוגרפיה.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר העל יסודי, הוא נכנס ללימודיו ב-VGIK, במחלקה לתסריטאות וסינמטוגרפיה, במחלקת הקולנוע. אולג פוגודין הופך למבקר קולנוע ומפרסם מאמרים ביקורתיים בפרסומים שונים, כולל בכתב העת "אמנות הקולנוע". הוא סיים את לימודיו ב-VGIK בשנת 1993.
מאז 1992 החל פוגודין לעבוד באופן פעיל בתחום הפרסום המסחרי ויצירת קטעי וידאו (הפרסומת הראשונה הייתה למשרד הייצוג של החברה היפנית סייקו אפסון ברוסיה). אולג פוגודין הכין סרטוני מוזיקה למבצעים ולהקות מוזיקליות כמו אלכסנדר מרשל ("גשם"), ניקולאי נוסקוב ("פרנויה", "שלג"), ניקולאי טרובאץ' ("אהבת נשים"), וחטנג קיקאבידזה ("אנחנו הולכים"), ולריה ("במחצית"), להקת "סטאר" ("שמלה אדומה"), להקת "פרת משה רבנו" ("מפגש עם האישה שאתה אוהב") ואחרים.
בשנת 2000 יצא הסרט "ניצחון", בו אולג פוגודין שימש כתסריטאי ובמאי שותף ובשנת 2003 הוא צילם את סדרת הטלוויזיה "המולדת מחכה" על פי תסריט שלו. אולג פוגודין המשיך לעבוד בז'אנר סרטי מפעולה הן כתסריטאי (עם הסרט "הנמלט" בבימויו של יגור קונצ'לובסקי) והן כבמאי (עם הסרט "בלתי מנוצח").
בשנת 2011, אולג פוגודין צילם את הסרט "בית", דרמת פשע, המהווה סיפור עמוק וכנה על קריסת משפחת שמנוב הגדולה מהעיר רוסטוב על הדון. הסרט זכה בפרס נשר הזהב (בשש מועמדויות וזכה בשלושה מהם) ופרס ניקה (בארבע מועמדויות, כאשר סרגיי גרמאש זכה בפרס השחקן הטוב ביותר).
קרחון נובילה
קרחון נובילה (באנגלית: Nobile Glacier) הוא קרחון בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הקרחון נשפך אל חלקו הדרומי של מפרצון ריסס, היוצא ממפרץ שארלוט.
הקרחון ממוקם בנקודה הקרובה ביותר של אנטארקטיקה לאמריקה הדרומית.
היסטוריה.
מיפוי הקרחון.
הקרחון מופה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897–1899) בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
הקרחון צולם מן האוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד, ולאחר מוכן מופה על ידי סוקרים של סקר שטחי חסות איי פוקלנד (שיצאו מנקודת פורטל) בין השנים 1956–1958.
מקור השם.
שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1960 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של גנרל אומברטו נובילה מחיל האוויר האיטלקי, שהיה מהנדס תעופה וחוקר החוג הארקטי.
נובילה פיתח ספינות אוויר קשיחות למחצה בתקופה שבין מלחמת העולם הראשונה לשנייה. הוא זכור בעיקר בתכנון והטסת ספינת האוויר "נורגה", שהיא אולי כלי הטיס הראשון שהגיע אל הקוטב הצפוני, ושהייתה ללא ספק כלי הטיס הראשון שטס מעל כיפת הקרח הקוטבית מאירופה לאמריקה.
שם זה ניתן, בדומה לשמות אחרים סמוכים אחרים, אשר נקראו על שמם של חלוצים בתחום התעופה.
חמידות
המונח חמידות הוא מונח סובייקטיבי בו משתמשים כלפי מושא מעורר חיבה ונעים ללב, פעמים רבות, כמו ילד, תינוק או בעל חיים קטן ולעיתים גם כלפי מושא המעורר משיכה מינית. מקור השם בשורש "חמ"ד" (כמו לא תחמוד). מה שמעורר חמידות מכונה "חמוד".
על פי האתולוג האוסטרי קונראד לורנץ, אשר הגה את המונח הזואולוגי לראשונה, "חמידות" היא רגש המזכיר דמיון לתינוק. התינוק מעורר רגש אמהי אוטומטי באמו, לה דחף אינסטינקטי לגונן ולשמור על תינוקה. בבגרות בעל חיים המזכיר יותר מראה תינוקי, סביר שיקבל את אותו יחס חיבה כדומה לתינוק, מאחר שהוא גורם ל"שחרור של רגשות אימהיים". בהשאלה הוא נרכש גם כלפי עצמים המזכירים דמיון לתינוק, כמו ילדים, אנשים בוגרים ואף חפצים. גם קולות יכולים לעורר תחושה דומה.
כך הברירה הזוויגית גרמה לחלק מהדמויות הבוגרות לגרות בוגרים אחרים ולהידמות לתינוקות, בעת החיזור ומשיכת בן הזוג, למשל. הדבר מונע תוקפנות, מאחר שחלק מהחיות חיות לבדן ועלולות לתקוף פרט זר הקרב לשטחן.
תכונות חמודות.
למרות היות המונח סובייקטיבי התכונות ההופכות דמות לחמודה, מאחר שהם נראים "ילדותיים" בעלי קווי דמיון דומים: הגולגולת אצל תינוקות היא עגלגלה, בעלת מצח גבוה ותפוח, בעלת עיניים גדולות, לעומת עצם האף ושרירי הפה העוזרים ללעוס הם קטנים יחסית ומתחילים לתפקד ולגדול רק בהמשך החיים. גם הסחוס של האוזניים קטן יחסית והוא גדל לאורך כל החיים אך מגיע לגודלו המלא בערך בגיל עשרים וחמש. רקמות החיבור שמעל המצח קטנות והן מתאחדות בהמשך וגורמות לעיניים להיראות דומיננטיות פחות, ניכרות השפתיים, "הכפלת" הסנטר וקמטים - כל אלה גורמים לפגיעה ב"חמידות" האנשים הבוגרים יותר.
על פי מחקר של דימות תהודה מגנטית תפקודי התברר שרוב הסטריאוטיפים לחמידות הם חוצי תרבויות. החיבה לחמידות גורמת להפעלה רחבה של קליפת המוח הארובתית-מצחית, האחראית על קבלת החלטות ולרוב מעודדת יחס אימהי מגונן כלפי מושא החמידות.
חיות מחמד.
עקב חמידותם של גורי חיות מסוימות, אנשים רבים קונים או מאמצים חיות מחמד, בהם הם מטפלים ולמעשה מעבירים אליהם רגש אימהי. גורי חתולים או כלבים גורמים לחוויית החמידות הגבוהה ביותר ועל כן הם חיות המחמד הנפוצות ביותר. חיות מחמד נוספות המעבירות תחושה חמודה הן: ארנבונים, אוגרים, תוכים, קנריות, חמוסים ודגי זהב. עם זאת מדובר בהרגשה סובייקטיבית שיכולה להיפתח גם לנחשים, איגואנות ואף לכמה חסרי חוליות שנחשבים לא חמודים עבור רוב האנשים.
החמידות של חיות המחמד יכולה לגרור מספר בעיות: כמה חיות בר מצויות בסכנת הכחדה גדולה עקב סחר לחיות מחמד בו ניצודים מיני קופים, תוכים גדולים או מכרסמים נדירים מביתם. בעיה נוספת היא הבאה של "מינים מלווי אדם" לאזורים נידחים, בהם הם עלולים להתפרא ולגרום לנזק אקולוגי גדול. הדבר נכון בעיקר על חתולים שהובאו לאיים נידחים בעולם.
With the Music I Die
With the Music I Die (בעברית: עם המוזיקה אני מתה) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית וינטר גורדון. אלבום האולפן יצא לאור ב-17 ביוני 2011, על ידי חברות התקליטים ביג ביט ואטלנטיק רקורדס. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים.
האלבום הגיע למקום ה-25 במצעד המוזיקה האוסטרלי.
רקע והפקה.
האלבום הופק על ידי טום נוויל, יופיטר אייס, אואק, אקסוול, פנאו, ג'יבריל קגני, ג'ורדן הויז, גוסט-טראק, ד'מייל, רובי ריברה, מיסטו ופיצי, פמטייס וסטטיק רוונג'ר. באוסטרליה יצא לאור האלבום ב-17 ביוני 2011. בארצות הברית יצא לאור ב-28 ביוני 2011. בבריטניה יצא בסוף שנת 2011.
בנוסף לגרסה המקורית של האלבום, הוציאה גורדון גם גרסת אייטונס מיוחדת, אשר כללה בתוכה שני שירים נוספים.
זאת וזאתי
זאת וזאתי היא סדרת טלוויזיה קומית ישראלית העוקבת אחר עלילותיהן של תותית ומילעל. הסדרה שודרה לראשונה ב-8 בנובמבר 2019 ברשת 13.
בשנת 2022 צפויה לעלות ב-HOT הסדרה "ממושטרות", המשמשת כספין אוף לסדרה זו.
עלילה.
תותית ומילעל הן שתי זמרות כושלות שמנסות למצוא את עצמן בג'ונגל של תעשיית הבידור בעזרת אמרגן בינוני ומבוהל. בכל פרק הצמד מוצא עצמו בסיטואציות קיצוניות במטרה לכתוב שיר חדש. בין השאר השתיים יוצאות לקמפינג בטבע, מתגייסות לצבא, מתאשפזות בבית חולים ואף מקימות מפלגה. אף על פי שהן לכאורה כושלות בכל פעם בניסיון לכתוב שיר, כמעט בכל פרק משובץ שיר הומוריסטי בביצוען הקשור לעלילת הפרק.
הסדרה מאופיינת בהומור בוטה, שירים הומוריסטיים, סלבריטאים בתפקידי אורח ושימוש נרחב בסלנג להט"בי.
בתרבות הפופולרית.
כמה תמונות מהפרקים הפכו לממים ברשתות החברתיות.
התוכנית זכתה גם להתייחסות על ידי האקדמיה ללשון העברית.
לאורך הסדרה התארחו שחקנים וידוענים ישראליים רבים במסגרת הופעת אורח, ביניהם דנה אינטרנשיונל, גילת אנקורי, אורי גוטליב, דן שפירא, שרה פון שוורצה, יניב ביטון ודניאל מורשת.
חמוד
גלארוס (אי)
אי גלארוס או האי גלרוס (באנגלית: Glarus Island; בבולגרית: остров Гларус) הוא אי סלעי רחב במפרץ בלימל בחוף הדרום-מערבי של האי טריניטי בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של האי 240 מטרים ׁ(בכיוון דרום-מערב - צפון-מזרח), ורוחבו של האי 130 מטרים.