בצעירותו נבחר לשמש כאב"ד בקהילה היהודית בעיר צילץ, ולאחריה בעיר פרמיסלה. קודם בואו לפרמיסלה, הועלתה הצעת רבנות בעיר מץ, בה שימש בעבר אביו הרב יונה תאומים-פרנקל ה"קיקיון דיונה", אך כפי הנראה היא לא הבשילה לכדי בקשה רשמית של הקהילה היהודית המקומית. מחותנו הרב דוד אופנהיים, ניסה להשיג עבורו את משרת הרבנות של אזור הסן בגרמניה (כיום מדינת הסן), אך ללא הצלחה.
לפניו נבחר לשמש כרבה של פרמיסלה, אחיו הרב יצחק מאיר תאומים-פרנקל, שנפטר לפני שהספיק לממש את המינוי. הוא הורה בצוואתו למנות אחריו את אחיו הצעיר הרב יחזקיה יהושע פייבל. לאחר שהגיע לפרמיסלה בשנת תס"ג (1703), התפתחה מחלוקת סביב המינוי וחלק מראשי הקהילה התנגדו לו, בשנת תע"ג (1713) התקיים כינוס ועידת 'גליל פרמיסלה' והוענק בו משנה תוקף למינויו המוקדם כרב ופוסק למחוז כולו. בחודש תשרי תע"ח (סתיו 1717) חודש המינוי לשש שנים נוספות, אך ההתנגדות הפנימית בקהילה נמשכה כל העת.
במהלך שנת תע"ח (1718), הועמד מינויו לבחירה מחודשת, לפי דרישת מתנגדיו, וחברי ועד הקהילה בחרו במקומו את הרב שמואל רבה של סלונים.
מיד לאחר הדחתו שימש רבי יחזקיה יהושע פייבל תאומים, תקופה קצרה ברבנות העיר ריישא. במקביל, קיבל הרב תאומים הצעת רבנות מקהילת העיר ברסלאו, הוא נענה לקריאה ועבר לשמש כרבה של ברסלאו תוך שהוא קובע בה את מגוריו. למרות זאת כאקט של מחאה על אי-קיום צוואת אחיו, המשיך לחתום על איגרותיו כ, מנהג בו המשיך עד סוף ימיו. מאוחר יותר התארגנו מספר רבנים להשיבו לכס הרבנות בפרמיסלה, והוא עצמו פרסם קונטרס בעניין בשם "תקע שופר" ובו מכתבי הרבנים על פרשת פרמיסלה, לאחר שגם התערבות "ועד ארבע ארצות" לטובתו, לא הועילה, הוא זנח את המאבק, והתמקד ברבנותו בברסלאו.
ביום שבת י"ד בניסן תפ"ב (1722), נפטרה אשתו פרל בברסלאו, מאחר שבאותה תקופה לא היה עדיין בית עלמין יהודי בברסלאו, היא נקברה בקרוטושין הסמוכה.
רבי יחזקיה יהושע פייבל תאומים, נפטר בשנת תצ"א או תצ"ב (1731–1732 בהתאמה).
פעילות ציבורית ותורנית.
רבי יחזקיה יהושע פייבל תאומים היה פעיל במסגרת "ועד ירוסלב" שבמסגרת "ועד ארבע ארצות", וחתימתו מופיעה על כמה מתקנות הוועד. הוא גם נחשב לרופא מומחה, ובאופן כללי היה אדם משכיל. בני התקופה מציינים אותו כמי שבקי ב"שבעת החכמות", המקבילה היהודית ל"שבע האמנויות החופשיות".
רבי יחזקיה יהושע פייבל חיבר קונטרס הלכתי בשם "פנים מסבירות" שעיקר תוכנו השגות והערות על הספר "פנים מאירות" של הרב מאיר אייזנשטט, בנוסף ידוע על עותק של שולחן ערוך "חושן משפט" עם הגהות שהעתיק חתנו מגיליון השולחן-ערוך שבו למד. הוא כתב הסכמות לכמה ספרים, בודדים מהם ידועים ביבליוגרפית.
משפחתו.
לרב יחזקיה יהושע פייבל היו שלושה בנים ובת אחת:
קישורים חיצוניים.
במהדורת 1901–1906 של Jewish Encyclopedia, חולק בטעות הידוע עליו לשני ערכים:
טקס נבחרי הילדים
טקס נבחרי הילדים היה אירוע המתקיים מדי שנה בערוץ הילדים. באירוע מוכרזת "בחירות הילדים", כמי שבלטו בתחומים שונים במהלך השנה החולפת. חלק מהקטגוריות משתנות מדי שנה.
הענקת הפרס החלה ב-2003, והופסקה בשנת 2017.
טבלת מועמדים וזוכים.
בכל פרס רשומים המועמדים לו, כאשר הזוכה נמצא ראשון ובגופן מוגדש:
טד יוז
אדוארד ג'יימס "טד" יוז (באנגלית: Edward James "Ted" Hughes; 17 באוגוסט 1930 – 28 באוקטובר 1998) היה משורר וסופר ילדים אנגלי. בשנת 1984 נבחר לשמש כמשורר הלאומי של הממלכה המאוחדת, והחזיק בתפקיד זה עד יום מותו. את התפקיד קיבל לאחר מותו של ג'ון בצ'מן (John Betjeman), שהחזיק בו לפניו.
עבודתו כוללת ספרי שירה רבים, מסות וסיפורי ילדים, המשקפים את העניין הרב שגילה בטבע, במיתולוגיות קדומות, בשמאניזם, בתורת הנסתר, באסטרולוגיה ובאגדות עמים. בשנת 2008 דורג יוז ביומון הבריטי הטיימס במקום הרביעי בין 50 הסופרים הבריטים הגדולים מאז 1945.
במהלך חייו חווה יוז טרגדיות אישיות. הוא היה נשוי למשוררת האמריקאית סילביה פלאת', עד ליום שבו שמה קץ לחייה בגיל 30. מעריצים רבים של פלאת' האשימו את טד יוז בהידרדרותה הנפשית מכיוון שמוצג בשיריה כבעל גרוע ובוגדני. בנוסף לכך, בעקבות מכתבים שכתבה פלאת' למטפלה, עלו האשמות לפיהן נהג יוז להתעלל בה ורצה במותה. מאהבתו אסיה גוטמן, שעמה החל לנהל מערכת יחסים אינטימית בעודו נשוי לסילביה פלאת', שמה אף היא קץ לחייה וגם רצחה את בתם המשותפת בת הארבע, לאחר שסירב להינשא לה. בנו ניקולס שם קץ לחייו עשר שנים לאחר מותו של יוז.
עבודתו הפיוטית האחרונה הייתה ספר שירים חושפני בשם "מכתבי יום הולדת", שבו גלל את מערכת היחסים הסבוכה שניהל עם פלאת'. דמותו המורכבת, והטרגדיות שליוו את חייו, היוו השראה לכתיבת מספר ביוגרפיות וסקירות רבות עליו ועל עבודתו הספרותית.
ראשית חייו.
טד יוז נולד ב-17 באוגוסט 1930 ברחוב אספינול 1 בעיירה מייטלמרוד (Mytholmroyd) השוכנת במערב יורקשייר, לוויליאם הנרי יוז ולאדית פראר (Edith Farrar), כאח הצעיר של אולווין (Olwyn) בת השנתיים ושל ג'רלד בן העשר. אמו הייתה נצר לוויליאם דה פריירה (William de Ferrières) שהגיע לאנגליה עם ויליאם הכובש במאה ה-11 בראש כוח שמנה 600 ספינות. ניקולס פראר שהיה אחד מאבותיה, ייסד בשנת 1626 את הקהילה האנגליקנית הדתית בליטל גידינג (Little Gidding). הדורות המאוחרים יותר של משפחתו עסקו בתעשיות הטקסטיל והכרסום שהתפתחו באזור. אביו שהיה נגר במקצועו, השתתף כחייל במלחמת העולם הראשונה במערכת גליפולי. הוא היה אחד מ-17 חיילים בגדוד ששרדו את הקרב וחזרו לביתם.
יוז גדל ב-6 שנותיו הראשונות תחת השפעתם של סיוטי הלילה שחווה אביו כתוצאה ממוראות המלחמה, ושל הנוף שסבב אותו, אדמות בור וביצות באזור סחוף רוחות. בראיון שערכה עמו איילת נגב אמר כי נפשו של אביו הייתה מלאה חורים וקרעים. כמו כן הביע צער על כך שלא שוחח עמו על המלחמה, "אולי השירה היא דרך לדבר עם אהוביך כשמאוחר מדי, ולמצוא מעט נחמה". לאחר מות אביו כתב "שתיקות היום שלך היו חוסר ההכרה/ ממנו חלומות הלילה שלך הקיצו בצעקה". יוז אמר בראיון אחר כי אינו יכול להשתחרר מהרושם שהאזור כולו שרוי באבל על מלחמת העולם הראשונה, וכי שש שנותיו הראשונות היו השנים המשמעותיות ביותר שעיצבו את חייו.
בילדותו השקיע יוז את זמנו בלימודים בבית הספר ברנלי רוד (Burnley Road School) ובשהייה ארוכה בחיק הטבע שכללה טיולי ציד ודיג משותפים עם אחיו הבוגר, שלימד אותו לצוד ולהשתמש בנשק. הטיולים בחברת אחיו לימדו אותו רבות על אורחות חייהם של בעלי החיים, מהם שאב תובנות על טבע האדם. רשמי ילדות אלה מצאו מקום נרחב בשירים ובסיפורים שכתב.
בשנת 1938, כאשר יוז היה בן שבע, עברה משפחתו להתגורר בעיירת הכורים מקסבורו (Mexborough) בדרום יורקשייר, שם פתחו הוריו חנות לממכר עיתונים ומוצרי טבק. שלושת ילדי המשפחה לא נטו חיבה יתרה למקום החדש. ג'רלד, האח הבכור, שהיה באותה עת בגיל 17, עבר להתגורר במשך שנה בדבון, שם מצא עבודה כשומר יערות. יוז הסתגל אט אט לסביבה החדשה ולנופים שהקיפו את אזור מגוריו. הוא מצא אזור ציד בפאתי העיירה, בגדה הנגדית של הנהר, שבו טמן מלכודות לעכברים ולחפרפרות. מפגשיו עם שועלי הסביבה והחיות שגדלו בחוות שהיו פזורות באזור, היוו מאוחר יותר השראה לכתיבת הפואמות הראשונות שלו "שועל המחשבה" (Thought-Fox) ו"סוס הגשם".
יוז החל ללמוד בתיכון של מקסבורו (Mexborough Grammar School), ושם התחבר עם נער שהיה מבוגר ממנו בשנתיים. אביו של הנער, שהיה שומר יערות, התגורר עם משפחתו בבקתה בפאתי היער. משפחה זו "אימצה" את יוז והוא נהג מדי פעם ללון בביתם בסופי שבוע ולצוד ולדוג עמם באזור מגוריהם. סופי שבוע אלה היוו עבור יוז פיצוי על חסרון אחיו. במשך השבוע היה נפגש בשעות הערב עם חברים מהעיירה. את הזמן שחילק בין הטבע לעיירה, תיאר כ"חיים כפולים".
יוז סיפר כי מגיל 8 עד גיל 12, קרא כמעט את כל חוברות וספרי הקומיקס שהיו זמינים באנגליה ובחנות של הוריו. בגיל 11 החל לכתוב אנקדוטות משעשעות בסגנון הקומיקס שהסבו את תשומת לבם של חבריו לכיתה ומוריו בבית הספר. בגיל 13 קנתה לו אמו אנציקלופדיה לילדים שכללה אגדות עם ופולקלור. מרגע זה ואילך העיד יוז, כי הפך לאספן כפייתי של סיפורים עממיים ומיתולוגיים, שהשפעתם המאוחרת ניכרה היטב בכתיבתו ובסגנון חייו.
כתיבתו המוקדמת.
בגיל 14 התוודע יוז לשיריו של קיפלינג והוקסם מחריזתם הקצובה. הוא החל לנסות את כוחו בכתיבת שירים בסגנון הקצבי של קיפלינג וזכה לעידוד רב ממורי בית הספר שהבחינו בכישרונו. הם הציגו בפניו את שירתם של טי אס אליוט והופקינס. יוז נזכר כי אחת ממורות בית הספר כינתה את השירים שכתב כ"שירה של ממש"... "מבחינתי זה היה רגע קריטי ...מילותיה כיוונו אותי איכשהו להנאה העיקרית בחיי שלי... התחלתי לחשוב, טוב, אולי זה מה שאני רוצה לעשות, ובהגיעי לגיל 16, זה כל מה שרציתי לעשות". בגיל זה פרסם יוז בעיתון בית הספר את השיר "מערב פרוע" וסיפור קצר שכתב.
בשנים הללו התוודע יוז למילטון ונשאב לפי דבריו לפולקלור האירי של ייטס ולעיסוק שלו במיתוסים ובתורת הנסתר. הוא טען כי ה"קאנון המקודש" שלו היה קבוע: ג'פרי צ'וסר, שייקספיר, כריסטופר מרלו, ויליאם בלייק, וורדסוורת, ג'ון קיטס, סמואל טיילור קולרידג', הופקינס, ייטס וטי אס אליוט. כמו כן אמר כי הושפע ממזמורי תהילים, משיר השירים, מספר משלי, מספר ירמיהו ומספר איוב.