בספטמבר 2005 התקיימה תערוכת פרחים מתחרה בעמק הנטר שמצפון לסידני, וזו מיתגה עצמה כ"פלוריאדת גני עמק הנטר" (Floriade Hunter Valley Gardens). לאחר תביעה על שימוש בסימן מסחרי שלא כחוק, שם תערוכת הפרחים של עמק הנטר שונה ל"פסטיבל פרחים" בשנת 2006.
תמות שנתיות.
מדי שנה מוכרז נושא מרכזי אחד (תמה) שעל פיו המציגים בתערוכה אמורים לעצב את ערוגותיהם. התמות השנתיות מתבטאות בנושאי הדוגמאות של ערוגות הפרחים, ההרצאות המתקיימות במקום, הפסלים הציבוריים ואירועי הלילה. פרט לשנתיים הראשונות לקיומה, הייתה לכל תערוכת פלוריאדה תמה שנתית.
השפעה תרבותית.
הפלוריאדה מזמינה אמנים מרחבי אוסטרליה להציג פסלים, להופיע בהצגות ולהעלות מופעי מוזיקה ברחבי התערוכה. חלק מהאמנות המוזמנת מדי שנה נותרת בפארק גם לאחר פינוי התערוכה. בין הפסלים הקבועים ניתן למנות פסלים ברוח התמה השנתית (בשנת 2007 הוצב פסל ענק של מיֵכל פופקורן בלב שדה צבעונים, לפי תמת הקולנוע, ובשנת 2010 עדר זברות, בהתאם לתמת הדמיון), פסלי חול המתארים אנדרטאות ומבנים מפורסמים (למשל אנדרטת הזיכרון האוסטרלית, שעוצבה לכבוד התערוכה ב-2005, או בית הפרלמנט שעוצב ב-2010), וגמדי גינה רבים, המעוצבים בתחרויות בהשתתפות הקהל.
מדי שנה מתקיים באתר הפלוריאדה תערוכה לילית (NightFest) אשר בעבור תשלום מאפשרת לקהל לצפות בסרטים חדשים, ליהנות ממופעי בידור ולהשתתף בירידי אוכל.
השפעה כלכלית.
פלוריאדה ממומנת על ידי נותני חסות, ועל ידי תאגיד התיירות והאירועים של קנברה (Canberra Tourism and
Events Corporation), פרסום ובאופן משני על ידי היתרי רוכלות. במהלך מספר שנים הייתה הכניסה לפלוריאדה בתשלום, כאשר אוכלוסיות מסוימות זוכו בתלושי כניסה חינם על מנת להפחית את התנגדות הציבור למהלך. החל משנת 2002 הוחלט כי הכניסה לפלוריאדה תהייה בחינם, והפסד דמי הכניסה יוחלף בסבסוד של תאגיד התיירות. הפלוריאדה מכניסה כסף לקופת קנברה בהוצאות האורחים על מזון, לינה ושירותים שונים בעודם בעיר - בשנת 2008 הכניסה התערוכה כ-25.3 מיליון דולר לכלכלת טריטוריית הבירה האוסטרלית, והביאה לשיא במספר המבקרים, עם מעל 400,000 מבקרים בתערוכה, עלייה של 5 מיליון דולר בהכנסות לעומת השנה הקודמת. על פי מסמכים רשמיים של לשכת תיירות הבירה האוסטרלית (Australian Capital Tourism), הפלוריאדה נחשבת לאחד האירועים הבולטים והממומנים ביותר בקנברה לאורך כל השנה. בין השאר הועלתה הצעה לקבוע בחוק את פארק חבר העמים הבריטי כביתה הקבוע של התערוכה למשך מאה שנים.
נמל התעופה הבין-לאומי חורחה צ'אבס
נמל התעופה הבין-לאומי חורחה צ'אבס (בספרדית: Aeropuerto Internacional Jorge Chávez) הוא נמל התעופה הראשי והגדול ביותר של פרו. הוא ממוקם בעיר קייאו, סמוך לנמל, כ-10 ק"מ דרומית-מערבית ממרכז עיר הבירה לימה. כמו כן הוא משמש כבסיס הפעולה המרכזי של חברת התעופה הפרואנית LAN פרו ושל רוב חברות התעופה הפרואניות.
נמל התעופה קרוי על שם חורחה צ'אבס דרטנל (Jorge Chávez Dartnell) שהיה האדם הראשון שחצה את הרי האלפים בדרך האוויר, בשנת 1910.
בשנת 2009 עברו בנמל התעופה 8,786,003 נוסעים, מהם 3,955,721 בטיסות פנים ו-4,830,282 בטיסות בינלאומיות.
בנמל התעופה יש שירותים נלווים נרחבים: חנויות דיוטי פרי ומרכז קניות, מגרשי חניה, חברות השכרת רכב, מלון קוסטה דל סול, מסעדות וברים, תאים לשמירת מטען, בנקים וכספומטים.
היסטוריה.
בניית נמל התעופה החלה בשנת 1960, והוא נפתח רשמית ב-30 בדצמבר 1965. בזמנו הוא היה אחד מנמלי התעופה המודרניים ביותר באמריקה הלטינית, בעיקר בשל עיצוב טרמינל הנוסעים. במשך כ-30 שנה לא נערכו בו שינויים משמעותיים.
בשנת 2001, בהחלטת ממשלת פרו, נמסרה הפעלת נמל התעופה לחברת "לימה איירפורט פרטנרס" (Lima Airport Partners), במטרה להשיג ניהול יעיל וכדי שנמל התעופה יורחב. כיום (2010) החברה שייכת ברובה לחברה הגרמנית "פראפורט" (Fraport AG), שמנהלת מספר נמלי תעופה ברחבי העולם, בהם נמלי התעופה של פרנקפורט, קהיר, ניו דלהי ונמל התעופה הבינלאומי המלך פהד בסעודיה.
בשנת 2001, החלה חברת "לימה איירפורט פרטנרס" בהרחבת נמל התעופה ונכון ל-2010 הסתיימו רוב שלבי ההרחבה, בהם הרחבת טרמינל הנוסעים ל-84,570 מ"ר (לעומת 39,467 מ"ר בשנת 2001) והקמת מרכז מסחרי (קניון) בשם "פרו פלאסה". עוד מתוכנן סיום סלילתו של מסלול הטיסה השני של נמל התעופה, המקביל למסלול הטיסה הנוכחי, עד שנת 2014 לכל היותר.
בשנת 2013 נעצרו בנמל שתי נשים וברשותם מעל ל-10 ק"ג קוקאין.
בשנת 2020 בעקבות וירוס הקורונה - נחתו בנמל 4 טיסות של חברת אל על לראשונה במדינה.
חברות תעופה ויעדים.
בנמל התעופה פועלות 41 חברות נוסעים ו-16 חברות תעופה של מטען, המכסות למעלה מ-60 יעדים פנימיים ובינלאומיים, ובכך מחברות את לימה אל רוב הערים המרכזיות בצפון, מרכז ודרום אמריקה; וכן למדריד, פריז ואמסטרדם באירופה (נכון לספטמבר 2010).
ז'אק לאמלואז
ז'אק לאמלואז (בצרפתית: Jacques Lameloise; נולד ב-6 באפריל 1947 בשאני) הוא שף צרפתי, שמסעדתו "למלואז", בשאני שבבורגון מחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום.
אבותיו.
פייר לאמלואז.
סבו של ז'אק, פייר לאמלואז, התלמד בלוזי ובנייבר ואחרי-כן עבד בלדואיין, לפרוס ופלזה אתנה בפריז ובמלון סבוי בלונדון עם השף אוגוסט אסקופייה.
אחרי ששירת ארבע שנים במלחמת העולם הראשונה ושנתיים נוספות בצבא, הוא נישא לדניז, שעמה הוא חידש ב-1920 פונדק דרכים מהמאה ה-16 בשאני בשם 'Hôtel Restaurant du Commerce . לפונדק תקרה קמורה האופיינית לארכיטקטורה הבורגונדית, המעוטרת בציורים מהמאה ה-18. הוא קיבל כוכב במישלן ב-1935 ועזב את המסעדה ב-1937 בגלל שעבר ניתוח.
ז'אן לאמלואז.
ז'אן לאמלואז (בנם של פייר ודניז) התלמד בגיל 16 בשָׁאלוֹן-סוּר-סוֹן ואחר-כך במלון פלזה אתנה ובScribe בפריז לפני ששב עם אשתו סימון וארבעת ילדיהם למסעדת הוריה, הוא זכה בכוכב במישלן ב-1952 והם לה קראו מחדש "לאמלואז" על שמו, ב-1960.
ז'אק לאמלואז.
ז'אק לאמלואז (בנם של ג'ון וסימון) נולד ב-6 באפריל 1947 בשאני במלון שהיה בבעלות הוריו.
בהיותו בן 15 הוא הצטרף לבית ספר למלונאות פראנדי בפריז, ממנו קיבל תעודת הסמכה, אחר-כך הוא התלמד בלוקה קרטון (שם הכיר את אשתו ניקול), עבד שנה במלון סבוי בלונדון ב-1967 (כמו סבו), בקפה-מסעדה פוקט'ס (Fouquet's) בפריז ב-1968 ואחר-כך בלדואיין במשך שנה ולבסוף בלאסר ב-1970. הוא גם התלמד אצל שף הקינוחים גסטון לנוטר.
ב-1971 הוא לקח את המושכות על המסעדה המשפחתית של אביו וסבו בשאני והעלה אותה לשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום ב-1979. ב-2005 הוריד אותו המישלן לשני כוכבים וב-2007 הוא זכה מחדש בשלושת הכוכבים. הוא מגיש מטבח צרפתי בורגיניוני קלאסי עם פרשנות מודרנית. המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם. בשנת 2008 אריק פרה מונה לשף של המסעדה.
המסעדה שוכנת במלון השייך לרשת מלונות הבוטיק רלה א שאטו.
ז'אק לאמלואז זכה בתואר לגיון הכבוד.
צבי יהודה מלצר
הרב רפאל צבי יהודה מלצר (ה'תרנ"ט, 1899 - ליל ט"ו בתמוז תשכ"ט, 30 ביוני 1969) היה רבה של פרדס חנה ולאחר מכן של רחובות. היה מיוזמי הקמתה של מדרשית נעם ומייסד וראש ישיבת קלצק בארץ ישראל וישיבת הדרום.
תולדותיו.
נולד במיר שבבלארוס לביילה-הינדה ולרב איסר זלמן מלצר. התחנך אצל אביו, וכן אצל הרב יוסף יוזל הורוביץ, ה"סבא מנובהרדוק". בבחרותו שימש כמה שנים כמשגיח בישיבת קלצק אצל אביו ומסר שיחות מוסר. בשנת תרפ"ה (1925) עלה עם אביו לארץ ישראל. לאחר נישואיו למד בהיכל התלמוד בתל אביב. לימד בישיבה הקטנה של ישיבת עץ חיים בירושלים, ולאחר מכן בישיבת תל אביב. תקופה מסוימת שימש ר"מ בישיבת תפארת ישראל בחיפה.
בשנת תרצ"ו (1936) נבחר לרבה של פרדס חנה. בתקופת רבנותו בפרדס חנה ייסד במושבה את ישיבת קלצק, לזכר הישיבה המקורית בקלצק שבראשה עמד אביו. בצוות רבני הישיבה היה אחיינו, הרב שניאור קוטלר. בשנת תש"ה (1945) יזם את הקמת מדרשית נעם בפרדס חנה. הוא פנה אל ראשי ארגון הנוער "נוער המזרחי" (ראשי תיבות: נעם) והציע להם להקים במושבה ישיבה שתשלב לימודים כלליים. לראשות הישיבה נבחר הרב יהושע יגל.
בשנת תש"ז (1947) נבחר לכהן כרבה של רחובות, לאחר פטירת רבה הקודם צבי שטיינמן, שהיה חותנו. את רבנותו בפרדס חנה העביר לרב יהושע זליג דיסקין. עם בואו לרחובות הוא ייסד בה בית דין ושימש בו כאב"ד עד שנת תשי"ט (1959). הוא מינה לרבנים מקומיים את הרב יואל קלופט (רב שיכון הפועל) והרב זבולון גרז (רב בית הכנסת "שונה הלכות"). כמו כן העביר מפרדס חנה לרחובות את ישיבת קלצק שבראשותו, ובהמשך פתח לצידה את ישיבת הדרום. במסגרת הישיבה הקים הרב מלצר סמינר למורים. כמו כן, היה מראשוני הוגי רעיון ההסדר. תלמידי הסמינר ברחובות היו הראשונים ששירתו בצבא במסגרת ה"הסדר", שאליו הצטרפו מאוחר יותר תלמידי ישיבות אחרות.
בשנת תשי"א (1951) פרש הרב מלצר מרבנות העיר, ואת מקומו מילא הרב אלימלך בר שאול. הרב מלצר המשיך לכהן כאב בית הדין וכראש ישיבת הדרום. כעבור זמן פרש גם מראשות בית הדין ומינה תחתיו את הרב זבולון גרז. בשנת תשכ"ה (1965) נפטר הרב בר שאול, ומיד לאחר פטירתו ייסד הרב מלצר לזכרו כולל אברכים, הפועל עד היום. כמו כן פתח הרב מלצר ישיבה מקצועית ביישוב גן יבנה הסמוך לרחובות.