נולד באגלינגהאם שבנורת'מברלנד, ולמד באוקספורד. ב-1844 קיבל תואר "מוסמך בלימודים קלאסיים" אולם לא הצליח לקבל תמיכה להמשך לימודיו. ב-1846 הוסמך לכמורה. באותה שנה רכב ביום סגריר כדי לערוך טבילה וחלה בשחפת, דבר שהכריח אותו מאז לנסוע כל חורף לארצות הדרום. התגורר בדרהאם שבצפון אנגליה יחד עם אשתו, אלנור מרי, וילדיו ומשם יצא למסעותיו. מצבו הרפואי הרעוע אינו ניכר בתיאור מסעותיו המפרכים.
טריסטראם התעניין בעולם הטבע מגיל צעיר. בגיל 14 כבר הכין את הפוחלץ הראשון שלו, ציפור קאק שנמצאת עד היום בחדר העבודה שלו במוזיאון דרהאם.
היה מזכירו של מושל ברמודה מ-1847 ועד 1849, נסע למדבר סהרה בחורפים 1855 ו-1857 וביקר בארץ ישראל ב-1858, וחזר אליה ב-1863, 1872 וב-1897 למסעות נוספים שבהם חקר את עולם החי והצומח והתעניין בכתבים עתיקים. ב-1881 שב לאזור וסייר גם בעבר הירדן, לבנון, מסופוטמיה וארמניה.
נוסף על כך סייר מספר חודשים במערב ארצות הברית, טייל לאורך החוף המערבי של נורווגיה ועד החוג הארקטי והגיע גם לסרי לנקה (ציילון), סין, יפן, רוסיה וב-1891 ביקר בצפון מערב אמריקה הצפונית. ב-1905, שנה לפני מותו, הוא טייל בסיציליה.
טריסטראם היה אחד מחוקרי הטבע הראשונים של ארץ ישראל בדורו. כתביו ואוסף הפוחלצים והאדרים שלו מהווים מקור ידע חשוב בדבר עולם החי של ארץ ישראל במאה ה-19. את סיפורי מסעותיו אסף ופרסם ב-1865 בספרו "מסע בארץ ישראל – יומן 1864–1863".
טריסטראם נחשב ל"אבי הזואולוגיה בארץ-ישראל". ספרו "החי והצומח של ארץ ישראל", שראה אור לראשונה ב-1889, נחשב לאבן יסוד רבה במחקר הביולוגי של הארץ. במיוחד התעניין בציפורים והיה ברשותו לקראת סוף המאה ה-19 אוסף של 20,000 פריטים מכל חלקי העולם, אותם מכר למוזיאון ליברפול. פוחלצי היונקים שאסף במסעו בארץ-ישראל בשנות השישים, הגיעו למוזיאון דרום קנסינגטון בלונדון. וחלק מהצמחים שאסף אל המוזיאון הבוטני בקיימברידג'.
טריסטראם היה נוצרי מאמין והתייחס ביראת כבוד לארץ ישראל. מספר פעמים בספרו הוא מספר על ההתפעמות שאחזה בו כשעמד מול מקום קדוש, כבית אל או ירושלים. במסעותיו הוא לא חדל לחפש ראיות לנאמר בכתבי הקודש. הוא פעל בשירות המיסיון ואולם לא עבד כמיסיונר בארץ ישראל והתייחס בכבוד ליהודים הגרים בה.
ביומנו ניסה למצוא באתרי הארץ עדויות לדברים הכתובים בתנ"ך.
על שמו של טריסטראם קרויים בעלי חיים רבים; המפורסמת שבהם היא הציפור טריסטרמית, אך ישנם בעלי חיים נוספים הקרויים על-שמו כגון מריון (מכרסם דומה לעכבר) טריסטרמי, לטאת טריסטר'ם ועוד.
ברוס וויליס
וויליאם ג'ויס
ועדת וודהד
ועדת וודהד (באנגלית: Woodhead Comission) אשר שמה הרשמי היה הוועדה לחלוקת ארץ ישראל (Palestine Partition Comission), הוקמה כהמשך לוועדת פיל. הוועדה קבעה שמסקנות ועדת פיל אינן מעשיות והציעה חלוקה אחרת בה המדינה היהודית המוצעת קטנה בהרבה.
היסטוריה.
בספטמבר 1937 הצהיר אנתוני אידן, שר החוץ של בריטניה, בני מועצת חבר הלאומים שיש כוונה לשלוח גוף מיוחד לארץ ישראל לניהול משא ומתן עם היהודים ולהגיש תוכנית מפורטת לחלוקת ארץ ישראל. גוף כזה לא קם ולקראת סוף 1937 עלו השערות שבריטניה מבקשת לסגת לגמרי מתוכנית החלוקה. בעקבות זאת פרסמה ממשלת בריטניה בתחילת ינואר 1938 ספר לבן המכריז על הקמת ועדת חלוקה, אך מבלי לנקוט בשמות חבריה.
לוועדה ניתנה ההוראה הבאה:
בראש ועדת וודהד עמד ג'ון וודהד ועמו נתמנו אליסון רוסל וא. פ. ווטרפילד.
לוועדת וודהד הועבר מסר מממשלת בריטניה שיש לפסול את ועדת פיל באופן מידי, ולהביא לריצוי הצד הערבי שהיווה חלק חשוב יותר כעת בארץ ישראל לעומת היהודים. אחד מחברי הוועדה, ט. ריד, אף אמר בבואו לארץ ישראל: "אין זה צודק ואין זה רגיל להציע שמהגרים הבאים מחלקי עולם שונים יבואו לארץ ישראל ויטלו מידי תושבי הארץ את הריבונות עליה. אין זה גם מן החכמה הפוליטית כלל ועיקר, משום שמעשה כזה יביא לידי מחלוקת ושפיכת דמים ויהיה אסון לכל הנוגעים בדבר".
ועדת וודהד הגיעה בסוף אפריל 1938 לארץ ישראל וחקרה את המאורעות שהביאו להמשך הסכסוך, וב-9 בנובמבר פרסמה את החלטותיה.
מסקנות הוועדה.
הוועדה הגיעה למסקנה שאין בידי המנדט והוועדה אפשרות מעשית סבירה לחלוקה של ארץ ישראל למדינה ערבית ומדינה יהודית שתאפשר הקמתן תחת התנאים שהוגדרו. בהתייחס לוועדת פיל נכתב כי זו תכיל בגבולות המדינה היהודית קרוב ל-50% ערבים שברשותם קרוב ל-80% מאדמותיה, בעוד שבשטח שיועד למדינה הערבית כמעט ואין יהודים. בשל כך, לפי ועדת וודהד, לא יהיה אפשרי לבצע חילופי אוכלוסין בין שתי המדינות אם יקומו לפי מתווה ועדת פיל, ולכן התוכנית איננה מתקבלת על הדעת ("unacceptable"). באומרה זאת למעשה סגרה את הגולל על מסקנות ועדת פיל.
עם זאת, הציגה הוועדה שתי חלופות אחרות, המנוגדות להמלצות ועדת פיל, לחלוקת ארץ ישראל:
היהודים הגיבו בחריפות לוועדה ולא התייחסו למסקנותיה, דבר שגרם מידית לכשלונה.
מכיוון שגם רעיון זה כשל, החליטה בריטניה להזמין את שני הצדדים למפגש בבריטניה ב-7 בפברואר 1939, שנקרא לימים ועידת השולחן העגול.
לורד האו האו
יהושע בר-הלל
יהושע בר-הלל (8 בספטמבר 1915 – 25 בספטמבר 1975) היה פילוסוף ישראלי שנודע בעיקר במחקרו החלוצי בתחום תרגום באמצעות מכונה. עסק גם ביסודות המתמטיקה ובבלשנות.
ביוגרפיה.
בר-הלל נולד בווינה בשם אוסקר יהושע וסטרייך (Oskar Westreich), וגדל בברלין. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל עם גרעין של תנועת הנוער בני עקיבא. הוא גר תקופה קצרה בקיבוץ טירת צבי, ומשם עבר לירושלים. במלחמת העולם השנייה התגייס לבריגדה העברית במסגרת הצבא הבריטי. במלחמת העצמאות לחם בשורות "ההגנה" ואיבד עין. למד באוניברסיטה העברית בירושלים וקיבל תואר דוקטור לפילוסופיה, על עבודה שכותרתה "תורת הקטגוריות התחביריות". עם מוריו נמנו שמואל הוגו ברגמן ואברהם הלוי פרנקל. ב-1949. בשנות ה-40 החל את קשריו עם הפילוסוף רודולף קרנפ, ובשנת 1950 עשה פוסט דוקטורט בהנחייתו באוניברסיטת שיקגו. השניים פרסמו יחד את הספר An Outline of the Theory of Semantic Information.
בר-הלל הצטרף לסגל של MIT, שם היה הראשון שעסק במשרה מלאה בנושא תרגום מכונה, ובשנת 1952 הוביל את הכנס הבינלאומי הראשון בנושא זה. מאוחר יותר הביע ספק האם תרגום אוטומטי באיכות גבוהה יהיה אפשרי אי פעם. כן היה חלוץ בתחום הקיברנטיקה.
בשנת 1953 הצטרף לסגל המחלקה לפילוסופיה של האוניברסיטה העברית, בה חקר ולימד עד למותו.
בשנת 1958 פרסם בר-הלל יחד עם אברהם הלוי פרנקל ועזריאל לוי את הספר Foundations of Set Theory, העוסק ביסודות המתמטיקה. בשנת 1962
פעל בשיתוף פעולה גם עם הבלשן נועם חומסקי.
ב-1963 נבחר לאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
פעילות פוליטית.
בר-הלל היה ממייסדי הוועד לפירוז גרעיני של המזרח התיכון, ארגון שפעל במטרה לקדם יצירת אזור חופשי מנשק גרעיני במזרח התיכון, לאחר שנחשף שמדינת ישראל מפתחת פצצות אטום.
לאחר מלחמת ששת הימים הצטרף לתנועה לשלום וביטחון, שהייתה מהתנועות הראשונות שקראו לנסיגה מהשטחים ולהכרה בזכות ההגדרה העצמית של העם הפלסטיני ולהקמת ישות פלסטינית עצמאית לצד ישראל.
הנצחתו.
על-שמו של בר-הלל קרוי קולוקוויום בר-הלל להיסטוריה, פילוסופיה וסוציולוגיה של המדע, המתקיים בישראל מדי שנה מאז 1981.
למת בר-הלל, העוסקת בתכונות השפות חסרות ההקשר, קרויה על שמו.
תלמידיו.
עם תלמידיו לתואר דוקטור נמנים הפילוסופים אסא כשר, אבישי מרגלית, מרסלו דסקל, יצחק שלזינגר.
משפחתו.
אשתו הייתה שולמית (לבית אשכנזי). בתו, מיה בר-הלל, היא פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית, ובתה היא המתרגמת גילי בר-הלל. בת נוספת שלו היא מירה בר-הלל (Mira Bar-Hillel), עיתונאית בריטית.
קישורים חיצוניים.
לאחר מותו
יהושע בר הלל
היסטוריה של מצרים העתיקה
ההיסטוריה של מצרים העתיקה מתחילה באלף הרביעי לפנה"ס ומסתיימת עם נפילתה של הממלכה והפיכתה לפרובינקיה רומית לאחר מותה של המלכה קלאופטרה בשנת 30 לפנה"ס.
הלוח הכרונולוגי.
הלוח הכרונולוגי של מצרים העתיקה מתחלק לתקופות הבאות:
התקופה הקדם-שושלתית.
עוד בתקופה הפרה-היסטורית היה יישוב אנושי בעמק הנילוס. ישנן עדויות למעבר הדרגתי מכלי אבן לכלי מתכת, ומציד לחקלאות קבע. התושבים החלו לייבש ביצות, לברא שיחים ולהכשיר שטחי חקלאות.
מוצאם וגזעם של תושבי מצרים בתקופה זו איננו ידוע, אך כבר בשנת 4000 לפנה"ס התגבשו העמים השונים לעם בעל זהות משותפת אחת. עם הזמן, ובהשפעת סוחרים ממסופוטמיה שפקדו את הארץ,
התפתחה תעשייה מקומית של טווייה, אריגה ובניית ספינות, וכן אמנות, ציור ופיסול.
תקופת הממלכה הקדומה.
מצרים בתקופה זו נחלקה לשתי ארצות עיקריות, מצרים העליונה ומצרים התחתונה, עד ששושלת שמוצאה ממצרים העליונה, בראשות הפרעה נערמר (ביוונית: מנס), השתלטה בכוח הזרוע על שני חלקי מצרים בשנת 3100 לפנה"ס וייסדה את שושלת הפרעונים שבירתם הייתה ממפיס, היא מוף, הנקראת גם קא.
בשנת 2700 לפנה"ס התאחדו אזורי מצרים השונים לממלכה אחת. זוהי תחילתה של השושלת השנייה וראשית תקופת הזוהר של מצרים העתיקה הפרעונית. מלכי השושלת השנייה, והשושלות הבאות אחריהם, בנו מבני קבר אדירים מלבנים שיובשו בשמש, ומאוחר יותר מאבן שנחצבה במחצבות מרוחקות.
הפירמידות ומיזמי בנייה אדירים אחרים נחשבים גם בימינו לפלא הנדסי, משיאי האדריכלות בהיסטוריה. הפירמידה הגדולה של גיזה נכללת בשבעת פלאי העולם העתיק ובשבעת פלאי תבל החדשים, ומפליאה את התיירים הרבים.
הפירמידה הראשונה היא פירמידת המדרגות של הפרעה ג'וסר בסאקרה, אשר נבנתה בשנת 2700 לפנה"ס בקירוב.