במהלך דעיכתו של סחר העבדים במאה ה-18 וביטולו הגמור בתחילת המאה ה-19, הפכה גורה למרכז מסחר חוקי. מיקומה של העיר ונמלה הקטן נגרע מעיניהם של סוחרי סחר הבוטנים, שהחל להגיע בכמויות גדולות מהיבשת. לכן, תושבי האי הפגינו נוכחות על היבשת עצמה, ראשית ברופיסקו (1840), ומאוחר יותר גם בדקר (1857). רבים מתושבים אלו החלו לעזוב את האי.
בעקבות כך שאי היה מרכז חשוב של שחר עבדים להיסטוריה שלו הוקדשו שירים של מספר אמנים כמו ברנינג ספיר, אלפא בלונדי, סינסמיליה, ז'ילברטו ז'יל ומרקוס מילר.
בשנת 2007 באי נפתח בית ספר לתלמידות מצטיינות על שם מריאמה בה.
יואל בן-נון
חצב (פירושונים)
ביצ'קראפט
ביצ'קראפט (באנגלית: Beechcraft) היא יצרנית מטוסים אמריקנית. כיום היא יחידה עסקית של הוקר ביצ'קראפט.
היסטוריה.
ביץ' איירקראפט קורפוריישן (The Beech Aircraft Corporation) נוסדה בויצ'יטה שבקנזס ב-1932 על ידי וולטר ה. ביץ' ורעייתו אוליב אן מלור ביץ'. החברה החלה את פעולתה במפעל מושבת של ססנה. ביחד עם המתכנן טד וולס, הם פיתחו את המטוס הראשון של החברה, הסטאגרווינג, שהוטס לראשונה בנובמבר 1932. 785 מטוסי סטאגרווינג יוצרו בסך הכל, מתוכם מעל ל-400 הופעלו על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית והכוחות המזוינים של בריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה, הוחלף הסטאגרווינג בבוננזה המהפכני בעל זנב הוי שהפך לסימן ההיכר שלו. מטוסים חשובים אחרים שפותחו על ידי החברה הם סדרת מטוסי הקינג אייר הנמצאים בייצור החל מ-1964 ומונעים על ידי שני מנועי טורבו-פרופ, והברון, הגרסה הדו-מנועית של הבוננזה.
ב-1950, מונתה אוליב אן ביץ' לנשיאה ומנכ"לית החברה, בעקבות מותו הפתאומי של בעלה מהתקף לב ב-29 בנובמבר אותה שנה. היא המשיכה לכהן כמנכ"לית החברה עד שביץ' נרכשה על ידי ריית'און קומפני ב-8 בפברואר 1980.
ב-1994, איחדה ריית'און את ביצ'קראפט עם קו המוצר של הוקר אותו רכשה שנה קודם לכן מבריטיש איירוספייס, ליצירת ריית'און איירקראפט קומפני. ב-2002, הוחייה שם המותג ביצ'קראפט ככינוי למטוסים שיוצרו בוויצ'יטה. ב-2007, מכרה ריית'און את ריית'און איירקראפט לחברת ההחזקות הוקר ביצ'קראפט שייסדו אונקס קורפוריישן וגולדמן סאקס.
מקלדת דבוראק
מקלדת דבוראק או פריסת הקלידים של דבוראק היא פריסת קלידים במקלדת כתיבה אנגלית על פי סדר שהציע אוגוסט דבוראק (August Dvorak) בשנת 1928, במטרה לאפשר להקלדה להיות מהירה יותר ופחות מעייפת מההקלדה על פריסת הקלידים האנגלית המקובלת, ה-QWERTY.
דבוראק גם פיתח שתי פריסות המיועדות לכתיבה ביד אחת. אחת הפריסות האלה נועדה לאנשים שרק יד ימינם מתפקדת והשנייה לאנשים שרק יד שמאלם מתפקדת.
רקע.
דבוראק היה ד"ר לחינוך וקצין בכיר בחיל הים האמריקני. סדר קלידים שהציע שונה מהסדר האנגלי הנפוץ, הקרוי QWERTY. ה-QWERTY עוצב עבור מכונות כתיבה מכניות וההתחשבות באילוצים הטכניים של מכונות אלה היו גורם מרכזי בעיצובו. הקשה על כל קליד במכונות המכניות הפעילה מנוף. מנופים של קלידים קרובים שהוקשו בזה אחר זה נטו להתנגש זה בזה, להיתפס זה בזה ולאלץ את המקליד להפסיק את עבודתו ולשחרר את המנופים. על כן פריסת QWERTY עוצבה במטרה להוריד את הסיכוי שקלידים קרובים יוקשו בזה אחר זה.
בפריסת קלידי מכונות הכתיבה החשמליות, ששווקו לראשונה בסוף שנות העשרים של המאה העשרים, לא היה צריך להתחשב בבעיות הטכניות אלה. דבוראק סבר ששיווק מכונות הכתיבה החשמליות נותן הזדמנות לשנות את סדר המקשים המקובל כך שהאדם המשתמש במקלדת יוכל להקליד באופן יעיל יותר.
קבלת המקלדת בציבור.
בעשרים השנים הראשונות להצעת הפריסה של דבוראק נערכו מחקרים רבים על אודותה. מחקרים אלה חיזקו את ההנחה שפריסה זו מוצלחת מה-QWERTY באופן משמעותי. אף על פי כן, הציבור הרחב לא אימץ אותה מעולם. בשנת 1943 פרסם דבוראק מאמר שבו טען כי לפריסה שלו יש יתרון על ה-QWERTY במהירות ודיוק ההקלדה, בקלות למידת ההקלדה ובמניעת עייפות וכאב מהמקליד. דבוראק סקר במאמר הן עקרונות הנדסת אנוש והן ממצאים המעידים על היתרון שבפריסת לוח המקשים שלו. הממצאים היו משלושה סוגים: אנשים שניצחו בתחרויות הקלדה בזכות שימוש בפריסה שלו, קורסי הקלדה שהתקצרו בזכות הלמידה המהירה של הקלדה על לוח מקשים עם פריסה זו ועבודת דוקטורט שנעשתה בנושא. מחקרים שנעשו בשנת 1944 בחיל הים האמריקאי קבעו שהכתיבה על מקלדת דבוראק מהירה בצורה משמעותית מכתיבה על מקלדת QWERTY, ושהדרך בה אצבעותיו של מי שמשתמש בטכניקת ההקלדה הקרויה "הקלדה עיוורת", עוברות על פני המקשים, קצרה פי 12 בדבוראק מב-QWERTY. אולם, לאחר זמן נתברר שהאחראי הראשי של המחקר היה לא אחר מאשר ד"ר דבוראק, ששירת כרב-סרן בחיל הים, דבר שגורע מאמינותו של המחקר.
מחקרים מאוחרים יותר, עצמאיים ובלתי תלויים, הראו שאחרי אימון של כמה שבועות, הכתיבה על מקלדת QWERTY ועל מקלדת Dvorak דומות במהירותן (עבור טקסטים סטנדרטיים) ושפריסתו של דבוראק מזרזת את מהירות ההקלדה בהשוואה לפריסת QWERTY בפחות מעשרה אחוזים. עם זאת, חד משמעית הובהר שהדרך שעוברות האצבעות אכן קטנה יותר בדבוראק, ועומדת ביחס של כמעט 3:2 לטובת דבוראק. עובדה זו מציבה את פריסת הקלידים של דבוראק כאמצעי ראוי להתמודדות עם פציעות ההקלדה. פציעות הקלדה הפכו לרווחות אצל אנשים שמקלידים שעות רבות ביום, הנפוצה שבהן היא תסמונת מנהרת שורש כף היד (Carpal Tunnel Syndrome).ועדיין, אנשים רבים אינם מחליפים בין הפריסות. ייתכן שהם מפחדים להחליף בין הפריסות משום שעשוי להיווצר להם בלבול עם הפריסה הרגילה, או שהם יפסידו זמן עבודה יקר עד שיתרגלו להקליד מהר עם הפריסה החדשה ויצא שכרם בהפסדם. ישנם הטוענים על סמך ניסיונם האישי שהאמונה שייווצר בלבול ולכן לא כדאי לנסות להחליף, איננה נכונה ובקלות אפשר להתרגל לשתי פריסות מקשים.
בשנת 1972 פרסם מרטין סקירה מחקרית וחוות דעת על פריסת דבוראק לאור הצפי שמכונות הכתיבה יוחלפו על ידי מחשבים אישיים ושמשימות ההקלדה יפסיקו להיות נחלתן הכמעט בלעדית של המזכירות. מרטין סקר את המחקרים שנעשו עד 1972 המשווים את הפריסות וצפה החלפה קרובה של הפריסה המקובלת של הקלידים מפריסת QWERTY לזו של דבוראק או לפריסה דומה לה. מרטין הציע גם כמה שינויים למקשים שאינם מקשי אותיות במקלדות המחשב שהיו מקובלות לפני שהמחשב האישי הפך לנפוץ. מרטין הציע למשל להפוך את מקש האנטר ממקש התופס את מקומם של שני מקשים בשתי שורות (4 סך הכל) למקש התופס את מקומם של שני מקשים בשורה אחת. הצעתו זו של מרטין התקבלה אבל פריסת דבוראק נותרה נדירת שימוש.
משנת 1982 הכיר ארגון התקינה האמריקאי ANSI בפריסת המקשים של דבוראק וקיבל אותה כתקן עבור פריסה אלטרנטיבית למקלדות. כל פריסות דבוראק זמינות לשימוש בגרסאות Windows החל מגרסה 98.
בשנת 1986 פרסם דלסנדרו סקירה מחקרית על המשך חקירת פריסת דבוראק וחוות דעת על יתרונותיה של פריסה זו על פני הפריסה המקובלת. דלסנדרו טען שהציבור התרגל לQWERTY ושרק התערבות ממשלתית תעזור בשינוי הרגל זה ומעבר לפריסת דבוראק שלדעתו המקצועית היא מוצלחת יותר. דלסנדרו דיווח גם על התחלת מאמץ של ממשלת ארצות הברית להנחלת השימוש בפריסה של דבוראק, ומנה רשויות ממשלתיות שהורו לעובדיהן להקליד רק בה. נכון לשנת 2008 אפשר להסיק שאם הדיווח על המאמץ הממשלתי לא היה שגוי, אז המאמץ הממשלתי הזה נכשל משום שהפריסות לא הוחלפו.
ריית'און קומפני
ביץ' איירקראפט קורפוריישן
ביץ' איירקראפט
ויליאם רופוס קינג
ויליאם רופוס דה-ויין קינג (באנגלית: William Rufus deVane King; 7 באפריל 1786 - 18 באפריל 1853) היה סגן נשיא ארצות הברית תחת הנשיא פרנקלין פירס במשך כחודש וחצי. קודם להיבחרו הוא כיהן כ-29 שנים כסנאטור מטעם אלבמה, כנשיא הזמני של הסנאט וכדיפלומט אמריקאי.
קורות חייו.
קינג נולד בצפון קרוליינה. בשנת 1803 הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת קרוליינה הצפונית ובשנת 1806 הוסמך לעריכת דין, מקצוע בו החל לעסוק באופן פרטי בעיר קלינטון. בין השנים 1807–1809 היה קינג חבר בית הנבחרים של צפון קרוליינה ובשנת 1810 שימש כיועץ משפטי לעיריית ווילמינגטון. בין השנים 1811–1816 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם צפון קרוליינה. לאחר התפטרותו הוא מונה למזכיר ראשון בנציגויות ארצות הברית בנאפולי שבאיטליה ובסנקט פטרבורג שברוסיה. לאחר שובו, בשנת 1818, התיישב קינג באלבמה ושימש כמנהל עבודה של עבדים במטע מקומי.
לאחר קבלתה של אלבמה אל איחוד המדינות של ארצות הברית, בשנת 1819, קינג נבחר כסנאטור מטעם אלבמה וכנציג המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית. כהונתו נמשכה 25 שנים רצופות, עד לשנת 1844, ולאחר שהיה בשליחות כשגריר ארצות הברית בצרפת (1844 - 1846), מונה מחדש לסנאט (כממלא מקומו של סנאטור שהתפטר) וכיהן בתפקיד ארבע שנים נוספות מטעם המפלגה הדמוקרטית. בקונגרסים ה-24 עד ה-27, ובשנית בקונגרסים ה-31 וה-32, כיהן קינג כנשיא הזמני של הסנאט (המנהל את ישיבות הקונגרס באופן רשמי, כמחליפו של סגן נשיא ארצות הברית). בתפקיד זה כיהן גם בתקופה שלאחר מותו של הנשיא זאכרי טיילור והיה, בהיעדר סגן נשיא, הראשון בסדר ממלאי מקומו של הנשיא מילרד פילמור. בסנאט הוא כיהן לאורך השנים כיושב ראש של מספר ועדות: הוועדה לענייני מקרקעין ציבוריים, הוועדה לענייני מסחר, הוועדה לעניין יחסי חוץ והוועדה לנושא הפנסיה. לאורך שנות כהונתו בתפקידיו השונים התנגד קינג באופן נחרץ לביטול העבדות.