בשנת 2002, הול התחתן עם השחקנית איימי ספנגר. הזוג התגרש בשנת 2006.
בשנת 2007, הול החל לצאת עם השחקנית ג'ניפר קרפנטר, ששיחקה את אחותו המאמצת בסדרה "דקסטר". הם נישאו בערב השנה החדשה 2008 בקליפורניה והופיעו בפומבי לראשונה כזוג נשוי בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-66 בינואר 2009. בדצמבר 2010, הול וקרפנטר פרסמו הצהרה שבה הודיעו שהם הגישו תביעת גירושין לאחר שהיו פרודים במשך זמן מה. הגט ניתן בשל חילוקי דעות בלתי ניתנים לגישור והושלמו סופית בדצמבר 2011; עם זאת, השניים נשארים חברים קרובים.
בספטמבר 2012, הול החל לצאת עם מורגן מקגרגור, עורכת שותפה בכתב העת Los Angeles Review of Books, והם נישאו ב-29 בפברואר 2016.
אונטרוולדן (קנטון)
Far Beyond Driven
Far Beyond Driven ("הרחק מעבר להדחקה") הוא אלבום האולפן השביעי של להקת המטאל האמריקאית פנטרה, והראשון במסגרת חברת התקליטים "איסט וסט", אשר הייתה שילוב של שתי חברות אשר התאחדו באותה השנה - "אטקו" ו-"איסט וסט". האלבום יצא לאור ב-15 במרץ 1994 וזכה להצלחה גדולה, אף יותר מקודמו.
הפקה.
האלמנטים המוזיקליים שבהם משתמשים חברי הלהקה באלבום, הם הקצנה לאלמנטים בהם השתמשו באלבומם הקודם. אל סגנון המוזיקה המיוחד שהם פיתחו (גרוב מטאל/פוסט ת'ראש) נוספו אלמנטים כגון נגינת גיטרה מהירה יותר, שימוש בצלילים יוצאי דופן (שמאוחר יותר אפיינו את פנטרה ואת גיטריסט הלהקה דיימבאג דארל), וסגנון הקצב המאופיין בז'אנר הגרוב מטאל נשמע כמשתלט על האלמנטים אשר הובאו מהת'ראש מטאל, אשר מקבלים פחות במה מבעבר. כמו כן השירה של פיל אנסלמו כבדה, נמוכה ועמוקה יותר מבעבר. דוגמה לכך נמצאת בשיר "Good Friends And A Bottle Of Pills", כשבכל הבתים בשיר נשמע קצב די איטי יחסית לשירים אחרים, ושירה איטית ונמוכה העושה שימוש באלמנטים אשר מאפיינים את סגנון הראפ.
האלבום המשיך את גרף העלייה במד הפופולריות של הלהקה, והוא האלבום הנמכר ביותר של הלהקה. לאחר שבאלבומם הקודם, Vulgar Display Of Power, השיר "Mouth For War" הפך לשיר המטאל היחידי שנכנס למקום הראשון במצעד השירים בארצות הברית, האלבום הנוכחי ביצע אף הוא כניסה היסטורית אל מקום הראשון במצעד האלבומים האמריקאי והאוסטרלי. הוא נחשב לאחד האלבומים הבודדים, הקיצוניים מבחינת המוזיקה שלהם, שעשו כן. לאחר כחודשיים משחרורו, זכה האלבום ב-9 במאי 1994 במעמד אלבום זהב, וב-7 בנובמבר 1997 במעמד אלבום פלטינה.
מרסין
מרסין (בטורקית: Mersin; בעבר גם איצ'ל - İçel) היא עיר נמל בדרום טורקיה ובירת הנפה הקרויה על שמה. לעיר מעמד של עיר מטרופוליטנית (Büyükşehir - "עיר גדולה") ובשנת 2021 אוכלוסייתה נאמדה בכ-1.89 מיליון תושבים, עובדה ההופכת אותה לעיר השלישית בגודלה במחוז הים התיכון (אחרי אנטליה ואדנה) ולאחת מערי החוף הגדולות בטורקיה כולה. העיר שוכנת לחופי הים התיכון בקצהו המערבי של מישור צ'וקורובה ובמקום בו הרי הטאורוס שבים ונושקים לחוף הים.
היסטוריה.
הממצאים המוקדמים ביותר בסביבתה של העיר נמצאו בתל יימיקטפה (Yümüktepe) בו נחשפו 23 שכבות שהמוקדמת שבהם משנת 6300 לערך לפנה"ס. לאתר נוספו ביצורים בסביבות שנת 4500 לפנה"ס אך נראה כי הוא נינטש החל ב-3200 לפנה"ס לערך ועד למאה ה-12 לפנה"ס. החתים, האשורים והפרסים שלטו באזור ובשנת 333 לפנה"ס הוא נכבש בידי אלכסנדר הגדול. העיר נקראה זפיריון (Ζεφύριον) ביוונית ועם התפרקות ממלכתו של אלכסנדר הגדול בא האזור תחת שליטת בית תלמי והסלאוקים לאחריו. העיר הייתה מרכז לסחר במוליבדן שהובא ממכרות קוריירה הסמוכים ונהנתה ממיקומה על דרכי המסחר לאורך דרומה של אסיה הקטנה.
בתקופה הרומית שונה שמה של העיר לזפיריום (Zephyrium) והיא המשיכה לשמש כנמלה של העיר הסמוכה טרסוס, בירתה של הפרובינקיה קיליקיה. לאחר מכן שונה שמה לאדריאנופוליס, לכבוד הקיסר אדריאנוס. הנצרות התפשטה במרסין בשלב מוקדם יחסית, והיא הייתה למקום מושבו של בישוף. העיר היא מקום מושבו הרשמי של בישוף קתולי עד היום, אף כי המשרה איננה מאוישת מאז 1966. בתקופה הביזנטית ירדה קרנה של העיר, ולאחר הערבים, הסלג'וקים, והנסיכות הבייליקית של רמזאנאואולו, נכבשה בידי העות'מאנים ב-1517.
מרסין שבה לפרוח במאה ה-19 כאשר החל גידול הכותנה המסיבי במישור צ'וקורובה. העיר חוברה לרשת מסילות הרכבת ב-1866, ובתחילת המאה ה-20 התגוררו בה כ-18,000 תושבים, מחציתם מוסלמים והיתר נוצרים (יוונים, ארמנים וקתולים). ב-17 בדצמבר 1918 השתלטו הצרפתים על העיר והחזיקו בה במשך מלחמת טורקיה–צרפת עד שפינו אותה ב-3 בינואר 1922 בהתאם להבנות הסכם אנקרה.
העיר כיום.
תנופת בנייה מואצת ותהליך של פיתוח יתר החלו עם גדילתו של הנמל בעיר והפיכתו לאזור סחר חופשי ב-1986, וכן עם התקדמותו של פרויקט דרום-מזרח אנטוליה הנמצא בעורפה של העיר.
ההתפתחות גררה עמה הגירה פנימית אל העיר, ובתוך רבע מאה הכפילה העיר את מספר תושביה. דבר זה אף הביא לכך שכחמישית מתושביה כיום הם כורדים ממזרח המדינה. לצד הנמל המשמש גם לדיג, קיימות בעיר תעשיות נפט, מלט, מזון וטקסטיל.
ב-3 ביולי 1992 הוקמה בעיר אוניברסיטת מרסין (Mersin Üniversitesi) ובה לומדים כ-18,000 סטודנטים.
העיר חוברה לכביש המהיר החוצה את מישור צ'וקורובה (O-51) והמחבר אותה לאדנה, אליה היא מקושרת גם בקו רכבת נוסעים.
בשנת 2013 אירחה העיר את משחקי הים התיכון.
מרגנית
מַרְגָּנִית (שם מדעי: "Anagallis") היא סוג של צמח בעל פרחים. לפי מיונים מקובלים בסוג יש בין 20 ל-25 מינים, כאשר הידוע מביניהם הוא ככל הנראה מרגנית השדה. בארץ ישראל צומחים בר שני מינים - מרגנית השדה ומרגנית קטנה.
מאפיינים.
המרגנית היא צמח חד-שנתי או רב-שנתי, הגדל בקבוצות על אדמות לא-מעובדות ועשירות בעשבים שוטים. הגבעולים הם נמוכים ועליהם עלים בצורה שנעה בין ביצה ללב. צבעי הפרחים של הצמח משתנים ממין למין. לכל פרח חמישה עלי כותרת סימטריים כמעט שיוצאים ממרכז משותף בצורה דמוית-קרניים. פרחי מרגנית נשארים פתוחים רק תחת אור שמש ישיר.
רבים חושבים על המרגנית צמח ממשפחת המורכבים (כפי שניתן לראות בסמליל של סדרת מרגנית), אף על פי שבפועל, אין צמח בשם זה במשפחת המורכבים.
בעבר סווגו המרגניות תחת משפחת הרקפתיים, אך מחקר גנטי ומורפולוגי משנת 1999 של מארי Källersjö ועמיתיה () הראה כי הצמחים שייכים למשפחת המירסיניים. מחקר נוסף משנת 2005 של אולריקה מנס (Ulrika Manns) וארן א. אנדרברג (Arne A. Anderberg), שעוסק בפילוגנטיקה, קובע כי הסוג בהרכבו הנוכחי הוא פרפילטי, וכי הוא חולק באותו אב קדמון עם המינים "Asterolinon" ו-"Pelletiera", ובנוסף שני מינים מהסוג ליסימכיה ("Lysimachia nemorum" ו-"Lysimachia serpyllifolia"). מיון מעודכן יותר קבע שהמרגנית שייכת למשפחת הרקפתיים.
The Mix-Up
The Mix-Up הוא אלבום הסטודיו השביעי של הביסטי בויז, שיצא לאור ב-26 ביוני 2007.
ב-1 במאי של אותה השנה, נשלח אי-מייל לאלו הרשומים ברשימת התפוצה של הביסטי בויז, המודיע על היותו של האלבום אינסטרומנטלי:
דג משה רבנו
שבע עשרה הפרובינציות
פיי דנווי
מייקל סי. הול
מייקל הול
באדג'ר
קנטקי פרייד צ'יקן
הפארק הלאומי הר אספיירינג
הפארק הלאומי הר אספיירינג (באנגלית: Mount Aspiring National Park) הוא פארק לאומי הנמצא בדרום האי הדרומי של ניו זילנד, ומאז שנת 1990 הוא מוכרז כאתר המורשת העולמית טה ואהיפוונמו יחד עם שלושה פארקים לאומיים נוספים.
הפארק כולל את הר אספיירינג, המתנשא לגובה של 3,033 מ', וכן את ההרים והעמקים הסובבים אותו עד למעבר האסט בצפון. שטחו הכולל של הפארק הוא 3,555 קמ"ר. שתי נקודות הגישה העיקריות אל הפארק הן העיר ואנקה והעיירה גלנורקי. האזור הוכרז כפארק לאומי בשנת 1964 והוא מהווה חלק מאתר המורשת העולמית טה ואהיפוונמו.
פיי דאנאווי
גרינדקור
גורגרינד
חבר המדינות הבריטי
מלוכה פרלמנטרית
טימפאני
פעמונה
שבעת המחוזות
מדרג זיכרון
מדרג זיכרון מתאר את הסדר ההיררכי שבו מאורגן זיכרון המחשב בארכיטקטורת מחשב מודרנית. השיטה נועדה לנצל את תכונת מקומיות הזיכרון שאותה מפגינות רוב תוכניות המחשב, ולהאיץ את ביצועי המחשב.
רוב המעבדים המודרניים פועלים בקצב הגבוה באופן משמעותי מקצב העבודה של הזיכרון הראשי, וכתוצאה מכך, המעבד נאלץ להמתין ללא הרף לפעולות האחזור והאחסון (I/O) של הזיכרון. בשיטת הניהול המדרגי, נתונים המשמשים את התוכנה מובאים להתקני זיכרון מהירים יותר בקרבת המעבד, ובשל תכונת מקומיות הזיכרון, מואצת מהירות הביצוע של התוכנית.
הניהול המדרגי של הזיכרון הוא קריטי לביצועי המחשב. מהירות העיבוד המעשית של רוב סוגי התוכניות תלויה פחות במהירות המעבד ויותר במקומיות הייחוס בגישה לזיכרון, יעילות זיכרון המטמון, וכן בקצב העברת הנתונים בין הרמות השונות במדרג.
מדרג הזיכרון ברוב המחשבים הוא כדלקמן:
ניהול מדרגי של הזיכרון.
שימוש מיטבי במדרג הזיכרון מחייב שיתוף פעולה בין המתכנת, המהדר, מערכת ההפעלה והחומרה. במודל התכנותי של ארכיטקטורות UMA ו-CC-NUMA, ניהול זיכרון המטמון מתבצע תמיד בחומרה והוא חבוי מהמתכנת. ואכן, שפות תכנות ומערכות הפעלה מודרניות מסתירות את מדרג הזיכרון מהמתכנת, ומציגות מודל מפושט יותר הכולל לרוב רק שתי רמות: זיכרון ראשי וזיכרון משני, כאשר גם מידע הנכתב לזיכרון הראשי, עקב תכונת הזיכרון הווירטואלי, עשוי להיכתב בפועל לזיכרון המשני. עם זאת, בשפת סף ובשפות המאפשרות שימוש ישיר בשפת סף (כגון C), ניתן לגשת לאוגרים באופן ישיר.
מרד סנקי