במקרה של כשל במנוע (הוא כבה), הלהבים מתנגדים לתנועת האוויר ויוצרים גרר רב. על מנת להקטין את הגרר קיים מצב להבים הנקרא הנצה. במצב זה הלהבים פונים ישירות לכיוון הטיסה ומקטינים את הגרר על הרוטור למינימום.
בנוסף קיים מצב של היפוך דחף ("היפוך להבים"), כאשר הופכים את זווית הפסיעה לכיוון השני והרוטור יוצר דחף כנגד כיוון הטיסה. היפוך להבים משמש להאטת המטוס על הקרקע לאחר נחיתה.
במנועי סילון.
להבים בעלי פסיעה משתנה מתקינים בדרך כלל בצורה סטטית (כלומר הלהבים לא זזים) במדחס מנוע הסילון כדי לשפר את ביצועי המנוע בתנאי לחץ וטמפרטורה שונים. הלהבים עוזרים להסדיר ולייצב את הלחץ במדחס כדי ליצור זרימת אוויר רציפה ומיטבית.
ברוטורים של מסוקים.
ברוטורים של מסוקים, בין אם רוטור ראשי היוצר את העילוי, או רוטור זנב המאזן את מומנט ההתמד בציר הסבסוב שיוצר הרוטור הראשי, זווית הפסיעה שלהם היא שמנהגת למעשה במסוק. ברוטור הראשי זווית הפסיעה יכולה להשתנות בכל להב כתלות במיקומו של הלהב ביחס לכיוון גוף המסוק. לדוגמה, הגדלת זווית הפסיעה בלהבים כאשר הם מגיעים לחלק האחורי של המסוק תגרום לו לנוע קדימה ורוטור שמגדיל את זווית הפסיעה בצד ימין של המסוק יגרום לתנועה בציר הגלגול של המסוק.
בוכמן
בוכמן (Buchman) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו איש ספר.
להט (פירושונים)
פול ראד
פול סטיבן ראד (באנגלית: Paul Stephen Rudd; נולד ב-6 באפריל 1969) הוא שחקן קולנוע ותסריטאי יהודי-אמריקאי. נודע בזכות הופעותיו בסרטי הקומדיה המצליחים: "בתול בן ארבעים", "והרי החדשות", "הדייט שתקע אותי" ו"אני אוהב אותך, אחי". מגלם את גיבור-העל "אנטמן" ביקום הקולנועי של מארוול. בנוסף, שיחק בסיטקום המצליח "חברים" בתור בן זוגה של פיבי בופה בשתי העונות האחרונות של הסדרה.
ביוגרפיה.
ראד נולד בניו ג'רזי שבארצות הברית, למשפחה יהודית-אשכנזית מאנגליה. בצעירותו אף חגג בר מצווה. שם משפחת אביו במקור הוא "רודניצקי", אך קוצר ואונגלז על ידי סבו ל"ראד". שם משפחת אימו במקור הוא "גולדשטיין". ראד גדל והתחנך בקנזס.
למד תיאטרון באוניברסיטת קנזס; באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה; ובמשך שלושה חודשים באקדמיה לדרמה הבריטית אמריקאית. במהלך לימודיו בבית הספר למשחק, ראד עבד בתור תקליטן בבר מצוות.
קריירה.
תפקידו הראשון כשחקן היה בסרט השישי בסדרת סרטי האימה "ליל המסכות", "ליל המסכות: הקללה של מייקל מאיירס", בו גילם את טומי דוייל.
תפקיד הפריצה שלו היה בקומדיית הנעורים "קלולס" ב-1995, שם גילם את אחיה-החורג-לשעבר של דמותה של אלישה סילברסטון. לאחר מכן התפרסם בדמותו הספרותית של פאריס, צעיר המאוהב עד עמקי נשמתו ביוליה, שגילמה קלייר דיינס, ב"רומיאו וג'ולייט", עיבוד הקולנועי ועדכני למחזה השייקספירי.
הופעות אלו שבו את עיניו של הבמאי לאסה הלסטרם שהחליט לזמנו לסרטו "תקנות בית השיכר" ב-1999, ולהעניק לו את תפקידו המשני של לוטננט וולי וורת'ינגטון.
בשנים 2002–2004 הופיע ראד בתפקיד חוזר ב-18 פרקים בסיטקום "חברים", בתור מייק האניגן, בן זוגה (ומאוחר יותר, בעלה) של פיבי.
כמו כן ב-2004 שיחק בתפקיד משני לצידו של ויל פרל בסרט הקומדיה "והרי החדשות", ובסרט ההמשך שלו "חדשות בהפרעה" שיצא ב-2013.
ראד החל לעבוד לצידו של הבמאי ג'אד אפאטו ב-2005 בסרט "בתול בן ארבעים", בו גילם את דייוויד חברו לעבודה של אנדי סטיזאר שמגלם סטיב קארל, אדם חביב בן 40 אך עדיין בתול. קומדיה מצליחה נוספת בהם השניים שיתפו פעולה הייתה "הדייט שתקע אותי" בו שיחק לצד סת' רוגן, וכמו כן ב-2012 ראד כיכב בסרט ההמשך "הכל יחסים" לצד לזלי מאן. ג'ייסון סיגל שיחק עם גם ראד גם בשני סרטי קומדיה נוספים: "קח את זה כמו גבר" בו גילם ראד את מדריך הגלישה של פיט בארטר, וב"אני אוהב אותך, אחי", בו כיכבו שניהם ביחד.
מלבד משחק מתעניין ראד גם בתסריטאות והפקה, והיה שותף בהפקת הסרט הקומי "עשר" שיצא ב-2007, סדרה של קצרים קומיים שמקבלים את השראתם מעשרת הדיברות, בו כיכב לצידן של וינונה ריידר וג'סיקה אלבה.
ראד היה שותף לכתיבת סרט הקומדי המצליחה "מודלים לחיקוי" ב-2008, בו כיכב לצידו של שון ויליאם סקוט.
ראד שיחק גם בהפקות ברודוויי, "הלילה השנים עשר" ו"שלושה ימים של גשם".
ב-2015 ראד כיכב בסרט גיבורי-העל מבית אולפני מארוול "אנטמן" בתור איש הנמלה, סקוט לאנג. ב-2016 שב לגלם את אותו תפקיד גם בסרט האנסמבל "". באותה שנה שיחק בסרט הדרמה היסודות של האכפתיות.
ב-2018 כיכב בסרט ההמשך "אנטמן והצרעה". ב-2019 שיחק בסרט "".
ב-2018 כיכב בסרט הביוגרפי "התופס היה מרגל", בו גילם את שחקן הבייסבול היהודי-אמריקאי מו ברג, שלימים הפך למרגל עבור המשרד לשירותים אסטרטגיים האמריקאי.
ב-2019 כיכב ב"לחיות עם עצמך" בשירות הסטרימינג נטפליקס, בו גילם את הדמות הראשית מיילס.
חיים אישיים.
ראד נשוי משנת 2003 למפיקה ג'ולי יאגר. לזוג בן ובת.
אוהד מוכר של קבוצת הבייסבול קנזס סיטי רויאלס, ושל קבוצת הפוטבול קנזס סיטי צ'יפס.
ראקל וולש
משרד הבריאות של רוסיה
משרד הבריאות הרוסי (ברוסית: Министерство здравоохранения Российской Федерации, בקיצור Минздрав России) הוא המשרד הממשלתי ברוסיה האחראי להענקת שירותי בריאות ורפואה עבור אזרחי הפדרציה הרוסית.
היסטורית, המשרד היה אחראי גם לענייני רווחה, בדומה למשרד הרווחה הישראלי. ב-2012, ראש ממשלת רוסיה דמיטרי מדבדב פיצל את הטיפול בענייני הרווחה והקים משרד נפרד העוסק בתחום זה.
עד 2020, אחת מיחידות הסמך החשובות במשרד הייתה הסוכנות הביו-רפואית הפדרלית הנחשבת למרכז למניעת מחלות של רוסיה ומשתף פעולה באופן הדוק עם השירות הפדרלי לפיקוח בתחום הגנת זכויות הצרכן. בינואר 2020 הועברה לאחריות ישירה של ממשלת רוסיה.
המשרד אחראי גם לפיקוח על הקרן הפדרלית לביטוח בריאות חובה.
היסטוריה.
בשנת 1916 הוקם לראשונה גוף מדיני לניהול תחום הבריאות ברוסיה, "המינהל הראשי לבריאות המדינה" (Главное управление государственного здравоохранения, ברוסית) אך משרד ממשלתי לענייני בריאות נוצר לראשונה בשנת 1918 בשם הקומיסריון העממי לענייני בריאות, שהפך למשרד הבריאות ב-1946.
בשנת 1963 במסגרת המשרד הוקם מכון המחקר המדעי המרכזי לאפידמיולוגיה. בשנת 1992 הוקם משרד הבריאות ותעשיית התרופות שהתקיים עד 1996 ופורק.
בשנת 2004 הוקם מחדש כמשרד הבריאות והרווחה. ב-2012 שינה שמו למשרד הבריאות.
פוגראדץ
חנן פלדמן
קאסטרום
מעצב גראפי
ג'יימס ר' שלזינגר
ג'יימס רודני שלזינג'ר (באנגלית: James Rodney Schlesinger; 15 בפברואר 1929 - 26 במרץ 2014) היה פוליטיקאי יהודי-אמריקאי, שכיהן כמזכיר ההגנה בשנים 1973–1975 וכמזכיר האנרגיה בשנים 1977–1979.
ביוגרפיה.
שלזינג'ר נולד בשנת 1929 למשפחה יהודית בעיר ניו יורק. בשנת 1952 סיים תואר שני בכלכלה באוניברסיטת הרווארד, ובשנת 1956 השלים דוקטורט בכלכלה באותו המוסד. בין השנים 1955 ו-1963 לימד כלכלה באוניברסיטת וירג'יניה. בשנת 1960 יצא לאור ספרו The Political Economy of National Security. בשנת 1963 הצטרף לתאגיד ראנד, ועבד בו עד 1969. בשנותיו האחרונות שם היה מנהל המחקר האסטרטגי. בבגרותו המיר את דתו לנצרות לותרנית.
בשנת 1969 הצטרף לממשל הנשיא ניקסון, בתפקיד מנהל באגף התקציבים, שבו עסק בעיקר בענייני ביטחון, עד שבשנת 1971 מונה על ידי ניקסון ליו"ר הוועדה לאנרגיה אטומית (AEC). בתפקידו זה ערך שינויים ארגוניים וניהוליים נרחבים. בפברואר 1973 מונה לראש ה-CIA. בכהונתו הקצרה שם יזם שינויים ארגוניים ואישיים נרחבים, שעוררו התנגדות בארגון.
ביולי 1973 מונה על ידי הנשיא ניקסון למזכיר ההגנה בממשלו, בגיל 44 בלבד. במדיניותו דגל שלזינג'ר בהמשך גישת ההרתעה הגרעינית אל מול ברית המועצות. במהלך מלחמת יום הכיפורים, נקט במדיניות של סיוע לישראל באמצעות משלוחי נשק ותחמושת, אך לא בהתערבות צבאית ישירה. זאת, לאור המדיניות הכללית של ממשל ניקסון, ושל מזכיר המדינה באותה עת, הנרי קיסינג'ר.
בין השנים 1977 ו-1979 כיהן שלזינג'ר כשר האנרגיה בממשלו של הנשיא ג'ימי קרטר. כיהן לסירוגין כיועץ לענייני ביטחון בממשלו של ג'ורג' וו. בוש, במגוון נושאים.
לשלזינג'ר ולאשתו רייצ'ל מלינג'ר נולדו 8 ילדים.
נפטר ב-26 במרץ 2014 בגיל 85.
רוברט פוגל
רוברט פוֹגֶל (אנגלית: Robert Fogel; 1 ביולי 1926 - 11 ביוני 2013) היה כלכלן יהודי אמריקאי, זוכה פרס נובל לכלכלה לשנת 1993.
חייו.
פוגל נולד למשפחה יהודית בעיר ניו יורק. בשנת 1958 קיבל תואר שני בהיסטוריה באוניברסיטת קורנל, ובשנת 1968 השלים דוקטורט באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, והתמחה בחקר הצמיחה הכלכלית בארצות הברית עקב פריסת מסילות הברזל. בנוסף, פוגל חקר את השפעת העבדות על צמיחת הכלכלה האמריקנית, ובשנת 1974 פרסם חיבור מקיף בנדון. על מחקריו בתחום יחסי הגומלין שבין היסטוריה וכלכלה, זכה פוגל בשנת 1993 בפרס נובל לכלכלה, ביחד עם החוקר דאגלס נורת'.
פוגל נפטר ב-11 ביוני 2013 לאחר מחלה קצרה בגיל 86.
אריק מסקין
אריק סטרק מסקין (באנגלית: Eric Stark Maskin; נולד ב-12 בדצמבר 1950) הוא כלכלן יהודי אמריקאי, זוכה פרס נובל לכלכלה לשנת 2007.
קורות חיים.
מסקין נולד למשפחה יהודית בעיר ניו יורק. השלים דוקטורט במתמטיקה באוניברסיטת הרווארד, ולימד בין השנים 1977 ו-1984 ב-MIT, ובין השנים 1985 ו-2000 בהרווארד. מסקין התמקד במחקריו בתורת המשחקים, בכלכלת תמריצים ובתאוריות חוזים. כמו כן, פרסם מאמרים הנוגעים לדינמיקה קבוצתית שזכו לתהודה רבה. בשנת 2007 זכה בפרס נובל לכלכלה יחד עם עמיתיו רוג'ר מאירסון וליאוניד הורביץ.
חוזה מריה אסקריבה