ספריה אזורית מטה אשר
רקוויאם מס' 1 (כרוביני)
רקוויאם מס' 1 בדו מינור הוא יצירה פרי עטו של המלחין האיטלקי שפעל בצרפת לואיג'י כרוביני, לטקסט הרקוויאם הקתולי. היצירה היא הראשונה מבין שתי מיסות הרקוויאם שהלחין כרוביני, השנייה היא הרקוויאם מס' 2 ברה מינור. היצירה היא אחת הידועות ביצירותיו של כרובני, נחשבת לטובה מבין שני הרקוויאמים, ועודנה מבוצעת היום. לודוויג ואן בטהובן, יוהנס ברהמס ורוברט שומאן העריכו מאוד יצירה זו והושפעו ממנה.
חיבור היצירה.
לאחר נפילתו של נפוליאון בונפרטה התמנה לואי ה-18 למלך צרפת. הוא עסק בשיקום מעמדו של בית המלוכה ובתור שכך, ה-21 בינואר, יום עריפת ראשו של המלך לואי ה-16 היה ליום אבל לאומי בצרפת. כרוביני נתבקש בשנת 1815 לכתוב רקוויאם ליום השנה ה-23 למותו של לואי ה-16, וכתב כך את הרקוויאם הראשון שלו בדו מינור. הרקוויאם בוצע לראשונה ב-21 בינואר 1817. ארבע שנים מאוחר יותר בוצע הרקוויאם בהלווייתו של צ'ארלס פרדיננד, הדוכס מברי שנרצח ב-14 בפברואר 1820, כרוביני כתב להלוויה זו גם מארש לוויות ומוטט נוסף.
בשנת 1834 אסר הארכיבישוף הראשי של פריז על השמעת הרקוויאם, זאת בשל העובדה שהוא כלל גם קולות נשיים במקהלה. הדבר הביא לדרישה מכרוביני לכתוב רקוויאם נוסף, והוא, שכבר היה מבוגר, כתב את הרקוויאם השני שלו, שכלל רק קולות גבריים. עם זאת, הרקוויאם הראשון נחשב לטוב מבין שני הרקוויאמים של כרוביני והוא מושמע רבות גם היום, בניגוד לרקוויאם השני, הנשכח יותר. מלחינים ידועי שם שמעו רקוויאם זה והעריכו אותו, ביניהם בטהובן, ברהמס ושומאן שביקרו אותו לטובה. היצירה השפיעה גם על מלחיני רקוויאמים מאוחרים יותר כמו הקטור ברליוז (למרות זאת, מעניינת העובדה שכרוביני עיכב את הזמנת הרקוויאם שלו).
מוזיקה וביצוע.
הרקוויאם עשוי בסגנון פוליפוני שמרני, זאת על אף שהרקוויאם של מוצרט והרקוויאם של מיכאל היידן, החדשניים יותר היו ידועים כבר בזמן כתיבתו. עם זאת, התזמור של הרקוויאם ייחודי, אין ברקוויאם סולנים, בניגוד למרבית הרקוויאמים, אין חלילים בתזמור וקטעי התזמורת בפתיחה נעדרים צלילים גבוהים. בנוסף, נעשה ביצירה שימוש בגונג, כלי ייחודי יחסית לזמנו.
ביצוע ממוצע של היצירה לוקח כ-50 דקות.
הרכב.
היצירה נכתבה למקהלה מעורבת של ארבע קולות ולתזמורת הכוללת: 2 אבובים, 2 קלרינטים, 2 בסונים, 2 חצוצרות, 2 קרנות, 3 טרומבונים, טימפני, גונג וסקיצת כלי קשת (כינור ראשון ושתי ויולות, צ'לי וקונטרבסים).
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:מיסות רקוויאם|כרוביני מס' 1]]
ספרייה אזורית מטה אשר
אילן שס
אילן שס (נולד ב-31 ביולי 1962) הוא מנהל אמנותי, מוזיקאי, מלחין, זמר ומנחה ישראלי.
ביוגרפיה.
אילן שס נולד בחיפה וגדל בקריית חיים. הוא בנם של האקטיביסט דב ש"ס שעלה מרומניה ופנינה לבית אגיון שעלתה מאלכסנדריה, ונכדו של המתרגם ש"ס רומן.
מגיל 8 החל ללמוד לנגן בכינור. במקביל החל לנגן על גיטרה ופסנתר ישן שהיו בביתו. בגיל 16 חבר לארקדי דוכין שעלה באותה עת מברית המועצות. יחד הם ניגנו בכלים רבים והקליטו שירים באולפן ביתי מאולתר.
לאחר שירותו הצבאי, עבר להתגורר בתל אביב ולמד ב באוניברסיטת תל אביב במגמת קומפוזיציה וניצוח. היה תלמידו של פרופ' יוסף דורפמן. במסגרת לימודיו הלחין יצירות תזמורתיות גדולות ומוזיקה להצגות בפסטיבלים לתיאטרון. כדי לממן את לימודיו באקדמיה למוסיקה, ניגן במועדונים ידועים באותה תקופה, כגון "בר 51",
"הסליק" ו"שבלול", וליווה אמנים מז'אנרים שונים.
קריירה.
ניהול אומנותי.
קובי אפללו, אריאל זילבר, אביתר בנאי, בניה ברבי, ביני לנדאו, הפרויקט של רביבו, עקיבא, ציון גולן דוד ד'אור,
ועוד.
בין המשתתפים: בין המשתתפים :
עדן בן זקן, איל גולן, סאבלימינל,
נסרין, כנסית השכל, עדן חסון,
רותם כהן, מאור עדרי ועוד.
בין המשתתפים: זאב רווח, יהודה ברקן, זהבה בן, עמיר בניון, טוביה צפיר, מיקי קם, שלישית מה קשור, ועוד.
בין המשתתפים :
נורית הירש, יהונתן גפן, יהורם גאון,
רבקה מכאלי, אביב גפן, יואב יצחק, קובי אושרת, חיים טופול, ציפי שביט, זאב רווח, אבי קורן, אילנית, חיים משה, חנה לסלאו ועוד.
הצגות ומופעי בידור.
עם סיום לימודיו פנה אליו דניאל לפין להשתתף בהצגת התיאטרון קומית של הקאמרי, "מעופפי רישפון" בבימוי מיכאל גורביץ'. במקביל הלחין הצגה מוזיקלית בשם "סיפורו של זרע" שהוצגה בבימוי חנוך רוזן בתיאטרון בית לסין בשיתוף עם בית צבי. לאחר מכן עבד על כמה מהצגות הבידור המצליחות של אותן שנים: הצגת היחיד של חנה לסלאו "החיים על פי לסלאו","הפעימה שנייה" של מאיר סוויסה ואלי יצפאן,"מכבס ותולה" של אבי קושניר, מופע היחיד של אורנה בנאי, "קיץ חד פעמי" של טוביה צפיר, אסנת וישינסקי, מוטי גלעדי וחנה לסלאו, ו"מפגש פסגה" ציפי שביט ויצפאן.
בשנים הבאות המשיך להלחין ולעבד מוזיקה לעשרות הצגות תיאטרון, ביניהן:
תוכניות טלוויזיה.
שס השתתף וניהל מוזיקלית תוכניות טלוויזיה רבות:
"שלום אנד גוד איבנינג" (ערוץ 2 קשת) יצפאן
"ספיישלים" חנה לסלאו (קשת ערוץ 2)
"שרה'לכולם" עם שרהל'ה שרון (ערוץ 10), "לימוזינה" עם גיל ריבה (הוט 3), ועוד.
ניהול מוזיקלי.
במהלך השנים ניהל מוזיקלית וליווה אמנים רבים. בין השנים 1986–1995 עבד עם הקומיקאית חנה לסלאו בתוכניות טלוויזיה ומופעי במה שונים. בשני העשורים הבאים מ-1995 ועד היום עובד עם הקומיקאי אלי יצפאן בתוכניות טלוויזיה שונות: "הערב עם אלי יצפאן" 1996-1997 (טלעד) "שלום אנד גוד איבנינג" (ערוץ 2) ותוכנית האירוח היומית "יצפאן" 2001-2006 (הוט 3) וכן מופעי הבמה יחד עם ציפי שביט.
מופעי מוזיקה בשיתוף הקהל.
שס כותב ומנהל אמנותית מופעי שירה בציבור ייחודיים, בהם הקהל הופך לחלק ממופע חי. במופעים, המתקיימים בהיכלי תרבות ברחבי המדינה ומלווים בוידאו ארט עם מילות השירים, מנגנת להקת רוק חיה ומתארחים אמנים מהשורה הראשונה כגון חוה אלברשטיין, שלום חנוך, גלי עטרי, דני רובס, הברירה הטבעית, ריקי גל, נורית גלרון ועוד. בין המופעים הבולטים בסגנון זה:
מופעים מיוחדים.
ניהל מוזיקלית מספר מופעי "ספיישל" שחלקם שודרו בטלוויזיה, ביניהם:
החל מ-2005 החל ליצור את סדרת המופעים "שרים יוצרים", מופעי מחווה ליוצרים ישראלים בהשתתפות מיטב אמני ישראל ומשפחות היוצרים. הסדרה הופקה בשיתוף אמ"י ומועדון צוותא והמופעים שודרו בגלי צה"ל ורשת ג'.
מוזיקה לסדרות וסרטים.
ב, הלחין שס את המוזיקה לסדרת הטלוויזיה "פרודים" של דניאל לפין (ערוץ 2 רשת), ולסדרה "להיות איתה" של אסי עזר (ערוץ 2 קשת). בשנת 2019 הפיק מוזיקלית והלחין בשיתוף צביקה נתן את שירי הסרט המחשמלים, ביניהם את שיר הילדים "אלי החתול" שנוצר לצורך קידום הסרט והפך ללהיט ויראלי עם עשרות מיליוני צפיות ביו-טיוב.
חיים אישיים.
שס גרוש ואב לילד. מתגורר בתל אביב.
אליפות צרפת הפתוחה 1974
אליפות צרפת הפתוחה 1974 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-3 ביוני והסתיימו ב-16 ביוני. זו הייתה האליפות ה-73 מאז ייסודה.
הפרסים.
סך הפרסים היה 407,000 פ"צ.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 1973 איליה נסטסה ( רומניה) הודח ברבע הגמר. במשחק הגמר ביורן בורג () נפגש עם מנואל אורנטס () וניצח ב-5 מערכות.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 64 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1973 מרגרט קורט () לא השתתפה בתחרות. במשחק הגמר כריס אוורט () נפגשה עם אולגה מורוזובה () וניצחה בשתי מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות וימבלדון.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מזוג מנצחי תחרות 1973 ג'ון ניוקומב () וטום אוקר () לא השתתפו בתחרות. במשחק הגמר הזוג הלא מדורג דיק קרילי () ואוני פרון () נפגשו עם רוברט לוץ וסטן סמית' () וניצחו ב-5 מערכות.
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
זוג מנצחות תחרות 1973 מרגרט קורט () ווירג'יניה וייד () לא השתתפו בתחרות. במשחק הגמר כריס אוורט () ואולגה מורוזובה () נפגשו עם גייל שריף () וקטיה אבינגהאוס () וניצחו בשתי מערכות.
תחרות זוגות מעורבים.
בתחרות השתתפו 23 זוגות.
מנצחי תחרות 1973 פרנסואז דיר וז'אן קלוד ברקלה () לא השתתפו בתחרות. במשחק הגמר מרטינה נברטילובה () ואיוואן מולינה () נפגשו עם רוזי דרמון ומרסלו לרה () וניצחו בשתי מערכות.
ישראל ברולאן גארוס.
בשנת 1974 פליקס קפלן ואורן גרונדברג השתתפו בתחרות זוגות. בסיבוב הראשון הם הפסידו לסטן סמית' ורוברט לוץ מארצות הברית.
רקוויאם בדו מינור
הארמייה ה-17 (האימפריה הגרמנית)
הארמייה ה-17 הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית.
היסטוריה.
לאחר חתימת חוזה ברסט-ליטובסק, התפנו לגרמנים כ-50 דיוויזיות, והם החליטו להטילם למתקפה גדולה על מנת להכריע את המערכה לפני שארצות הברית תספיק להתערב באופן מאסיבי בלחימה בצרפת, ולסייע למדינות ההסכמה באספקה ובחיילים. לקראת המתקפה הקימו הגרמנים 3 ארמיות חדשות (ה-17, ה-18, וה-19), שהורכבו מהדיווזיות החדשות, ואומנו באופן מיוחד לקראת המתקפה.
ב-1 בפברואר 1918 הוקמה הארמייה ה-17 תחת פיקוד גנרל אוטו פון בלוב, על בסיס המפקדה של הארמייה ה-14 שפורקה. הארמייה פעלה במסגרת קבוצת הארמיות של רופרכט מבוואריה. הארמייה השתתפה במבצע מיכאל שהתנהל באזור אראס בין ה-21 במרץ ל-5 באפריל 1918.