במאי 2019, לאחר הרחבה ושיפוץ, וכן קבלת תואר מבנה לשימור, נחנך מחדש בית הכנסת, ומתקיימים בו שני מניינים במקביל בשני אולמות שונים, נוסח עדות המזרח ונוסח ספרד
HMTD (קישור של Hexamethylenetriperoxidediamine) הוא חומר נפץ פרוקסידי לא תקני.
מחבלים נוהגים להשתמש בו לפיגועים בישראל משום שמרכיבי הכנתו זולים וזמינים כמעט לכל, טבליות בערה מבוססות הקסמין, חומצה ציטרית ומי חמצן, אך הכנתו מחייבת התעסקות בחומר מאוד לא יציב.
גולן
חומר נפץ פלסטי
חומר נפץ פלסטי הוא סוג של חומר נפץ שניתן לעצב את צורתו בקלות. מרקמו של חומר נפץ פלסטי בצקי ודומה מאוד למרקם של פלסטלינה, בעקבות כך ניתן לעבדו בקלות, להכניסו לתוך תאי קיבול, לחתוך אותו ולעצבו בצורה מתאימה כך שהאפקטיביות של חומר הנפץ תהיה מקסימלית.
אחד מן חומרי הנפץ הפלסטיים הראשונים היה נובל 808 אותו פיתחו הכוחות הבריטיים לפני מלחמת העולם השנייה והשתמשו בו בראשי נפץ של פגזים נגד טנקים. לקראת סוף המלחמה ואחריה התפתחו חומרי נפץ פלסטיים חדשים המתבססים על חומר הנפץ RDX הראשון נקרא - C ולאחריו בא C2 ולאחריו C3. מאוחר יותר התברר כי הגרסה האחרונה של חומרי הנפץ, C3 נהפכת לקשה ושבירה בימים קרים מאוד, ולכן פיתחו את הגרסה האחרונה מסוג זה של חומרי נפץ פלסטיים הנקראת C4 שבה שינו את המאגדים הפלסטיים שיהיו עמידים לטמפרטורות נמוכות. בחומר נפץ זה משתמשים עד היום.
בשנות השישים הומצא על ידי סטניסלב ברברה הסמטקס (Semtex), שהוא תערובת של RDX עם PETN ומאגדים פלסטיים שונים.
חומרי נפץ פלסטיים הם לרוב בשימוש צבאי אך משמשים בהם גם בהנדסה אזרחית ולעיתים טרוריסטים משתמשים בהם, בעיקר בסמטקס.
סטנלי ג'ורדן
סטנלי ג'ורדן (באנגלית: Stanley Jordan; נולד ב-31 ביולי 1959, בשיקגו, אילינוי) הוא גיטריסט ג'אז ופיוז'ן שהתפרסם בזכות בטכניקה ייחודית, שפיתח, בעזרתה הוא מנגן על גיטרה בהקשה, בדומה לנגינה בפסנתר. ג'ורדן קיבל תואר B.A במוזיקה מאוניברסיטת פרינסטון בשנת 1981.
סגנון ההקשה של ג'ורדן.
ג'ורדן פיתח סגנון נגינה ייחודי שבמהלכו הוא מנגן עם גיטרה שני תפקידים - ביד אחת הוא מנגן צלילים נמוכים (אקורדים, באס, וכו'), ובשנייה צלילים גבוהים. האפקט מושג על ידי הקשה על מיתרי הגיטרה בעזרת שתי הידיים במקום פריטה. לעיתים הוא מנגן על גיטרה בעלת שני צווארים באמצעות יד על כל צוואר, או על שתי גיטרות שונות בו זמנית. כמו כן הוא מנגן על גיטרה ופסנתר בו זמנית.
ג'ימי הנדריקס
ג'יימס מרשל "ג'ימי" הנדריקס (באנגלית: James Marshall "Jimi" Hendrix; 27 בנובמבר 1942 – 18 בספטמבר 1970) היה מוזיקאי, גיטריסט וזמר אמריקאי. מאמני הבלוז רוק הבולטים ביותר של שנות ה-60. השפיע רבות על דור "ילדי הפרחים". הנדריקס נודע בסגנון הופעה פרוע, כאשר נהג להתפרע על הבמה ולעיתים אף לנגן בגיטרה בשיניו. הנדריקס ידוע כאחד מגדולי נגני הגיטרה החשמלית בכל הזמנים וכגיטריסט שעיצב מחדש את תפיסת השימוש בגיטרה.
כמוזיקאי, תרם הנדריקס לפיתוח שיטת היזון האודיו המלווה בדיסטורשן. כמפיק תקליטים, הנדריקס השתמש בשיטות חלוציות בתחום הקלטות האולפן כהרחבה לרעיונותיו המוזיקליים. הוא היה מהראשונים שהתנסו בהקלטות סטריאופוניות ובפייזינג.
במהלך חייו זכה הנדריקס בפרסי מוזיקה חשובים. לאחר מותו הוענקו לו פרסים והוקרות נוספים, ביניהם הוספתו להיכל התהילה של הרוק אנד רול בשנת 1992 וכן להיכל התהילה של המוזיקה הבריטית בשנת 2005. בנוסף, בשנת 1994 הוקדש להנדריקס כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. מגזין הרולינג סטון דירג את הנדריקס במקום השישי ברשימת 100 האמנים הגדולים בכל הזמנים ובמקום הראשון ברשימת 100 הגיטריסטים הגדולים ביותר בכל הזמנים.
ביוגרפיה.
1942–1966: נעוריו ותחילת דרכו.
ג׳ימי הנדריקס נולד בעיר סיאטל שבמדינת וושינגטון בארצות הברית כג'וני אלן הנדריקס לאל ולוסיל הנדריקס, משפחה דלת אמצעים. כשהיה בן 4 שינה אביו את שמו לג'יימס מרשל הנדריקס. אביו התגייס ונשלח להילחם במלחמת העולם השנייה, והנדריקס הצעיר בילה חלק ניכר מילדותו אצל קרובי משפחה ואצל משפחות אומנות. אימו, לוסיל, הייתה אלכוהוליסטית, ויש הטוענים שהרבתה להתרועע עם גברים בזמן שבעלה היה בחזית. כשהיה בן 9 התגרשו הוריו, וכשהיה הנדריקס בן 16 הלכה אימו לעולמה, כתוצאה מדימום בכבד עקב שתייה מופרזת. לאחר מותה של האם קנה לו אביו יוקולילי, ובהמשך גם גיטרה אקוסטית שעלתה חמישה דולרים בלבד. מיד לאחר קבלת הגיטרה, הצטרף הנדריקס ללהקתו הראשונה, The Velvetones. שנה לאחר מכן קיבל גיטרה חשמלית, וניגן בלהקה החדשה שהקים, Rocking King.
בתחילת דרכו, כנגן סשנים של אמנים שונים דוגמת Don Covay &amp; The Goodtimers ו-Rosa Lee Brooks הנדריקס נשמע מאופק ומסודר. נטען כי האמנים היו שומעים אותו והרגישו מאוימים מסגנונו הפתוח והעשיר מוזיקלית עד שהיו מעמידים אותו ברקע. את סגנונו ניתן לשמוע לראשונה כאשר ניגן עם האחים אייזלי, שם קיבל חופש גדול במסגרת שירי הסול והגוספל שניגנו.
עד יום מותו הנדריקס לא ידע לקרוא תווים. היה זה ככל הנראה אחד הגורמים שהאיצו את פיתוח השמיעה האבסולוטית שלו. בראיונות נהג לספר כי המוזיקה שלו מגיעה ממחשבותיו, כלומר הוא היה חושב על מנגינה, ולפי היכרותו הטבעית עם הגיטרה פשוט היה מנגן את מה שהיה חושב עליו. עוד היה מספר כי הוא נוהג לתאר רגשות בצבעים וכך גם היה מנגן כשהיה חושב על צבע במקום רגש. גם בשיר "בולד אז לאב" ניתן לשמוע את תיאור הצבעים הללו. את השיר "פרפל הייז" כתב בעקבות חלום שחלם בו הוא הולך מתחת לפני הים. הנדריקס סיפר גם כי שיריו הם שילוב של מדע בדיוני ופנטסיה שהיו אהובים עליו מגיל צעיר, בשילוב עם המציאות כפי שחווה אותה.
הנדריקס הושפע מנגני הבלוז של שנות החמישים ובראשם באדי גאי, מנגני הרוקנרול כמו צ'אק ברי (אותו העריץ) ובמיוחד מאלברט קינג. הנדריקס גם הושפע רבות מבוב דילן הנערץ עליו. הוא שילב את סגנון הפולק של דילן עם סגנון הבלוז של גאי ושל קינג.
סגנון הנגינה של הנדריקס היה חדשני והוא שינה את הנגינה על הגיטרה ללא היכר. הנדריקס נהג לשלב את תפקידי הנגנים בלהקות לתפקיד אחד, כלומר - הוא נהג לנגן גיטרת קצב וגיטרה מובילה בגיטרה אחת. הסולואים שהנדריקס נהג לנגן בהופעותיו היו מאולתרים ושונים מביצוע לביצוע.
בשנת 1961 התגייס הנדריקס לצבא האמריקאי כצנחן בדיוויזיה המוטסת ה-101, אך שוחרר לאחר 13 חודשי שירות ו-26 צניחות בעקבות תאונת צניחה. בשירותו הצבאי הכיר את הבסיסט בילי קוקס, והשניים ניגנו תחת השם King Casual. עם שחרורו, החל הנדריקס לנגן כגיטריסט אולפן תחת השם ג'ימי ג'יימס. בין האמנים עימם ניגן היו אייק וטינה טרנר, ריצ'רד הקטן, וילסון פיקט והאחים אייזלי. לבסוף הקים הנדריקס להקה שנקראה Jimi James And The Blue Flame, והחל מנגן במועדוני בלוז שונים בניו יורק.
באחת ההופעות בה ניגן, היה נוכח בסיסט להקת החיות (The Animals), צ'אס צ'נדלר, שהתרשם עמוקות מהופעתו הווירטואוזית, והציע לו לבוא עמו לאנגליה.
1966–1970: הנדריקס כגיטריסט מצליח.
1966–1970: הנסיקה מעלה עם "החוויה".
נקודת המפנה בקריירה המוזיקלית של הנדריקס ובחייו, הייתה נסיעתו לאנגליה ב-23 בספטמבר 1966 ביחד עם צ'נדלר, שפרש עליו את חסותו, והפך לאמרגנו ולמנהלו האישי. באנגליה הפגיש צ'נדלר את הנדריקס לחזרות עם מספר מתופפים ובסיסטים על מנת להקים להקה. לבסוף נבחרו המתופף מיטש מיטשל והבסיסט נואל רדינג, שניהם לבנים, עובדה שעוד תשפיע על הקריירה של הנדריקס בהמשך. ביחד הקימו השלושה את "החוויה של ג'ימי הנדריקס" ("The Jimi Hendrix Experience"), שהפכה כמעט בן-לילה למוקד משיכה, ולאחת מן הלהקות המסקרנות והחשובות בעולם. הלהקה שברה כמעט כל מוסכמה שהייתה קיימת עד אז במוזיקת הרוק. נגינתם הייתה פרועה וחסרת רסן, פסיכדלית ושמיימית, והשתלבה היטב באווירת החופש, האהבה והסמים של אותם הימים. יחדיו הוציאו השלושה את האלבומים: "?Are You Experienced" ו-"Axis: Bold as Love" שיצאו ב-1967 ונחשבים לאלבומי מופת ולאבני דרך ברוק'נ'רול, ואת האלבום "Electric Ladyland" שיצא ב-1968. בין השירים הבולטים מאלבומים אלו נמצאים "היי ג'ו" (במקור של בילי רוברטס), "פוקסי ליידי", "הרוח בוכה מרי", "פרפל הייז", "לאורך מגדל השמירה" (במקור של בוב דילן), "אם 6 היה 9", "אש", "בית אדום" ,"ילד וודו" ו"כנף קטנה" (Little Wing).
ה"חוויה" הופיעו פעמים רבות באותן השנים, בארצות הברית ובאירופה. הופעת הבכורה של הלהקה בארצות הברית, התקיימה ב-18 ביוני 1967, בפסטיבל המוזיקה הבינלאומי של מונטריי, שבקליפורניה.
פיט טאונסנד מלהקת המי שהופיעה אף היא באותו פסטיבל, שמע על ג'ימי הנדריקס ולא היה מוכן להופיע אחריו, אך להקת המי (שהתאפיינה בשבירת כלי הנגינה שלהם בסיום כל הופעה) נקבעה להופיע אחרונה, מיד אחרי ג'ימי הנדריקס.
טאונסנד נפגש עם הנדריקס מאחורי הקלעים והשניים קבעו בהטלת מטבע שהנדריקס יופיע אחרון. המי סיימו את ההופעה בשבירת הכלים המפורסמת, והנדריקס, כמחווה על הפסדו בהטלת המטבע, החליט לקחת את המופע של המי צעד אחד רחוק יותר, וביצע את אחד האקטים שהפכו למזוהים עמו כל כך עם השנים, כאשר הקריב את הגיטרה שלו כקרבן, והעלה אותה באש תוך כדי הופעה. לאחר הופעתו בפסטיבל, נכתב באחד מהעיתונים כי הוא הפך רשמית משמועה לאגדה.