בשנת 1993 ביל קלינטון מינה את ג'יימס לי וויט למנהל FEMA ובשנת 1996 הסוכנות עלתה לרמה של מחלקה בקבינט, אך הנשיא ג'ורג' וו. בוש לא המשיך במגמה זו. לאחר מתקפות ה-11 בספטמבר הקונגרס העביר את חוק ביטחון המולדת בשנת 2002 שהקים את המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית והכפיף תחת קורת גג אחת מספר סוכנויות פדרליות לאכיפת חוק, לשמירת גבולות והגנה אזרחית. ב-1 במרץ 2003 FEMA איבדה את מעמדה העצמאי והיא הפכה למינהל לתגובה ומוכנות חירום של המחלקה לביטחון המולדת, כשהיא מעסיקה 2,600 עובדים. ב-31 במרץ 2007 שוב הפכה ל-FEMA אך נותרה כפופה למחלקת ביטחון המולדת. הסוכנות פעלה בעת אסון הוריקן קתרינה ב-2005 להגשת סיוע דחוף לתושבי ניו אורלינס שנותרו ללא קורת גג, וכן במהלך הוריקן סנדי ב-2012. תקציבה השנתי של הסוכנות מגיע ל-13 מיליארד דולרים.
ב-2020 הוטל על FEMA הטיפול באספקת ציוד רפואי כדי להתמודד עם התפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית.
תאוריית הקשר.
קיימת תאוריית קשר (תאוריית הקשר על FEMA ) ולפיה הסוכנות היא כסות לכלי להפיכת ארצות הברית למדינת משטרה שתשמש כזרוע ביצוע לכליאת אזרחים אמריקאים במעין מחנות ריכוז (בדומה לכליאת היפנים בארצות הברית) או חינוך מחדש, תוך ביטול החוקה, בשל מצב חירום שיוכרז עקב אסון טבע או אסון ידי אדם. תאוריה זו מתקשרת לתאוריה נוספת ולפיה הבונים החופשיים מפעילים ממשלת צללים והם שעומדים מאחורי תוכנית זו. ישנם הדים שונים לתאוריית קשר זו, כגון פרק בסדרת משפחת סימפסון בה המשפחה נעצרת בעקבות אמירה של ליסה והשיר Endgame של להקת מגאדת'.
רדיו חינוכי
מדריך סגנון
גולי קניה
Send in the Clowns
Send in the Clowns (בעברית: הכניסו את הליצנים) הוא שיר של סטיבן סונדהיים מתוך המחזמר "מוזיקת לילה זעירה" (1973), עיבוד של "חיוכי ליל קיץ", סרטו של אינגמר ברגמן. השיר הוא בלדה מן המערכה השנייה, שבה מהרהרת הדמות דזירה בחייה, על גילויי האירוניה והאכזבות שהיו בהם. בין השאר, היא נזכרת בקשר שהיה לה שנים קודם לכן עם עורך הדין פרדריק. בפגישה מחודשת אחרי זמן רב נודע לה, שהוא נמצא עכשיו בקשר נישואים שלא מומש עם אישה צעירה ממנו בהרבה. דזירה מציעה לו נישואים, שיחלצו אותו ממצב זה, אבל הוא מסרב בטענה, שבנישואיו הקדיש את חייו לאשתו. בתגובה לדחייה, דזירה שרה את הבלדה. השיר מושמע שוב כקודה אחרי שאשתו הצעירה של פרדריק מסתלקת עם בנו, ופרדריק חופשי לבסוף להיענות להצעתה של דזירה.
סונדהיים כתב את השיר במיוחד לשחקנית גליניס ג'ונס (Glynis Johns), ששיחקה לראשונה בתפקיד דזירה בברודוויי. השיר בנוי בארבעה בתים וגשר, ומשתמש במשקל משולש מורכב. הוא היה לשיר הפופולרי ביותר של סונדהיים אחרי שג'ודי קולינס ופרנק סינטרה הקליטו אותו ב-1975. גרייס ג'ונס, ברברה סטרייסנד, ג'ולי אנדרוז, שירלי בייסי, זרה ליאנדר , טייגר ליליס (Tiger Lillies) ועוד זמרים רבים הקליטו מאז את השיר, שהיה לסטנדרט ג'אז.
משמעות השם.
ה"ליצנים" בשם השיר אינם מתייחסים לליצני קרקס, אלא מסמלים שוטים, כפי שסונדהיים הסביר בראיון משנת 1990:
בראיון משנת 2008 הרחיב סונדהיים והבהיר:
ההקשר.
בריאיון עם אלאן טיצ'מרש דיברה דיים ג'ודי דנץ', שביצעה את תפקיד דזירה בלונדון, על ההקשר של השיר. המחזה הוא "מחזה קודר על אנשים שנמצאים, בהתחלה, עם בני-זוג שאינם מתאימים ואז, לקראת הסוף, נראה שהדברים עתידים להסתדר. היא (דזירה) שוגה במידה מסוימת בתזמון חייה וכאשר היא פוגשת שוב את הגבר, שעמו קיימה פרשיית אהבים וילדה לו בת (אם כי הוא איננו יודע זאת), היא נוכחת לדעת שהיא אוהבת אותו והוא הגבר שהיא רוצה."
שנים אחדות לפני תחילת המחזה, הייתה דזירה שחקנית צעירה ומושכת, נלהבת לתיאטרון ולגברים. חייה היו עשירים בדרמה והיא רפרפה מגבר לגבר. פרדריק היה אחד ממאהביה הרבים והתאהב בה אהבה עמוקה, אבל היא סירבה להינשא לו. מהמחזה משתמעת האפשרות, שדזירה הייתה בהיריון מפרדריק בעת פרידתם.
חודשים ספורים לפני פתיחת המחזה נשא פרדריק אישה יפהפייה, צעירה ממנו בשנים רבות. במערכה הראשונה פוגש פרדריק שוב את דזירה ומתוודע אל בתה, בת-נעורים בוגרת מכפי גילה, ששמה עתיר המשמעות הוא פרדריקה. פרדריק מסביר לדזירה, כי הוא נשוי עכשיו לצעירה שהוא מאוהב בה, אבל היא עדיין בתולה ומסרבת לשכב עמו. דזירה ופרדריק מתעלסים.
המערכה השנייה מתחילה כעבור ימים אחדים. דזירה מבינה, שהיא רוחשת אהבת אמת לפרדריק. היא אומרת לפרדריק, שיש להציל אותו מנישואיו, ומציעה להינשא לו. פרדריק מסביר לדזירה, שהוא נגרף מעל הקרקע ו"מרחף באוויר" באהבתו אל אשתו הצעירה והיפה. הוא מתנצל לפני דזירה על שהטעה אותה. פרדריק מתהלך בחדר בעוד דזירה נשארת ישובה על המיטה. נתונה במערבולת רגשות של עצב וכעס, על עצמה, על חייה ועל הבחירות שעשתה, היא שרה, "Send in the Clowns." זמן לא רב אחר כך, אשתו הצעירה של פרדריק נושאת רגליים ומסתלקת עם בנו, והוא חופשי לקבל את הצעת הנישואים של דזירה; השיר חוזר כקודה.
כתיבת השיר.
סונדהיים כתב את המילים והמוזיקה תוך יומיים, במהלך חזרות להצגת הבכורה של המחזה בברודוויי, במיוחד לשחקנית גליניס ג'ונס, שיצרה את תפקיד דזירה. לדברי סונדהיים, "לגליניס היה קול מלבב, צלול כבדולח, אבל צלילים ארוכים לא היו הנקודה החזקה שלה. רציתי לכתוב פסוקים קצרים, לכן כתבתי שיר מלא שאלות והנעימה כתובה בטווח צלילים קטן."
המילים.
מילות השיר כתובות בארבעה בתים וגשר ודזירה שרה אותו. כפי שסונדהיים מסביר, דזירה חווה הן חרטה עמוקה והן חמת זעם.
"Send in the Clowns" לא נועד להיות בלדה מרקיעה שחקים; זהו שיר חרטה. וזהו שירה של אישה, שהיא נסערת וזועמת מכדי להאריך יותר מדי בדיבור - או בשירה. היא רותחת, אבל איננה רוצה לחולל סצנה לפני פרדריק, משום שהיא מבינה, שהתאהבותו חסרת-הדעת באשתו בת ה-18 אינה עשויה להישבר. על כן היא מרימה ידיים; זהו אם כן שיר של צער וחרון, ומשום כך מתאים למשפטים קצרי-נשימה.
משקל וסולם.
השיר כתוב בסולם היסודי רה במול מז'ור.
השיר משתמש במשקל יוצא דופן ומורכב, הנע לסירוגין בין 12/8 ל-9/8, שניהם משקלים משולשים מורכבים, שנותנים תחושה של ואלס, הבאה לביטוי לכל אורך פרטיטורת המחזה. וכך מספר סונדהיים:
סגנונות.
"Send in the Clowns" מבוצע בשני סגנונות שונים לחלוטין: דרמטי ולירי. הסגנון הדרמטי הוא ההצגה הדרמטית של דזירה, וסגנון זה שם דגש על רגשות הזעם והחרטה שלה. הסגנון הדרמטי משמש גורם מלכד במחזה. הסגנון הלירי הוא הביצוע הקונצרטנטי, השם דגש על מתיקותה של המלודיה ועל הפיוט שבמילים. רוב הביצועים הם קונצרטנטיים, כך שהם שמים דגש על יופיין של המלודיה ושל המילים.
את ההבדלים בין שני סגנונות הביצוע אפשר להמחיש באמצעות השוואה בין ביצועיהן של גליניס ג'ונס וג'ודי דנץ' לאלה של ג'ודי קולינס ופרנק סינטרה. הראשונים דרמטיים ומיועדים לתיאטרון; האחרונים ליריים ומיועדים לאולם הקונצרטים.
גליניס ג'ונס היא המודל לדזירה; היא יצרה את התפקיד בברודוויי, והאינטרפרטציה שלה מבליטה את החרטה והזעם של דזירה. בהפקה מחודשת של המחזמר ב-1995 כיכבה ג'ודי דנץ', והביצוע שלה לשיר זכה להוקרה והתקבל כאחד הטובים ביותר. יותר משהיא שרה, היא מספרת את סיפור המעשה, והמרירות ניכרת בקולה כשהיא מתיזה את השורה,"?Isn't it rich". דנץ' זכתה בפרס אוליביה על ביצועה. גם ברברה סטרייסנד שמה את הדגש בשירתה על הדרמה שבשיר, הצער, המרירות והחרטה ניכרים בכל שורה, גם בביצוע קונצרטנטי.
בניגוד לביצועיהן של ג'ונס, דנץ' וסטרייסנד, ג'ודי קולינס איננה מבצעת כשחקנית המגלמת את דזירה אלא כזמרת פופ בשירת בלדה נוגה. היא מעולם לא שיחקה את דזירה על בימת תיאטרון, אלא השתמשה ביופי של המילים והמלודיה ליצור להיט פופ גדול. כך גם פרנק סינטרה, שמזמר בלדה מסורתית.
רשימת הקלטות חלקית.
השיר מופיע ביותר מ-900 הקלטות עם מאות מבצעים במגוון רחב של עיבודים. ביניהן:
הערות שוליים.
[[קטגוריה:שירי 1973]]
[[קטגוריה:סינגלים מ-1975]]
[[קטגוריה:סינגלים מ-1977]]
[[קטגוריה:שירי ברברה סטרייסנד]]
[[קטגוריה:שירים באנגלית]]
[[קטגוריה:שירים ממחזות זמר]]
[[קטגוריה:שירים על ליצנים]]
[[קטגוריה:בלדות פופ]]
[[קטגוריה:זוכי פרס גראמי לשיר השנה]]
ג'ניה טברסקי
הספינה העתיקה ממעגן מיכאל
הספינה העתיקה ממעגן מיכאל, היא ספינת סוחר מעץ מסוף המאה החמישית לפנה"ס שהתגלתה ב-1985 בים במרחק 70 מטר מחוף קיבוץ מעגן מיכאל בעומק של 1.5 מטר. אורך הספינה 13 מטר. חבר הקיבוץ יצא לצלילה והבחין בערימה של כלי חרס אבנים ולוחות עץ. האזור בו נמצאה הספינה נמצא ליד אי היונים וכולל שוניות. מממצאי הספינה כללו בין היתר את השדרית העשויה לוחות עץ, בסיס התורן, עוגן וכלי חרס וממצאים נוספים. מקורה של הספינה לא התברר סופית, אבל היא כנראה ממערב טורקיה.
החפירות באתר נערכו בין השנים 1989-1988 על ידי המכון ללימודי ים ע"ש ליאון רקנאטי באוניברסיטת חיפה בראשות הארכאולוג הימי אלישע לינדר.
לצורך הצגת הספינה בפני הציבור, נבנה במוזיאון הכט שבאוניברסיטת חיפה חדר מיוחד בתוך המוזיאון המותאם להצגת הספינה. הרכבת הספינה מחדש נעשתה על ידי צוות בינלאומי שהגיע לארץ להרכיב את הספינה. הספינה מוצגת ביחד עם מבחר ממצאים מהספינה ביניהם העוגן, כלי העבודה שנמצאו על הספינה, חבלים וכלי חרס. האגף משמש גם כמעבדה חיה וכבית מלאכה ללימודי ספינות עתיקות.
הספינה.