תיאטרון קודאק
מינהל רפואי
הוגו צ'רגה
הוגו צ'רגה (במקור הניג, בהונגרית: Csergő Hugó; בודפשט, 18 בינואר 1877 – מחנה ריכוז זקסנהאוזן, 1 בינואר 1945) היה משורר, סופר, עיתונאי יהודי-הונגרי, שנרצח בשואת יהודי הונגריה.
ביוגרפיה.
לאחר סיום לימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטה קיבל תואר דוקטור גם במדע המדינה ובחר להיות עיתונאי. תחילה עבד ב"דפי המטרופולין", אחר כך בפשטי נפלו. בשנת 1905 היה העורך של העיתון "פולגאר", עיתונו של וילמוש ואז'וני. לבסוף הפך לחבר צוות בפשטי הירלאפ. בשנת 1907, כהוקרה על פעילותו הספרותית, הוענק לו "פרס פרנץ יוזף" של הבירה בודפשט בליווי פרס כספי של 2000 כתרים. תקופה ארוכה עבד במגזין של יוז'ף קיש "השבוע". בשנת 1911 התחתן בבודפשט עם רוזליה וייסמן, בתם של סוכן הבורסה יוז'ף ויצמן ושל ינקה קירשבאום (1845-1917), אחותה של זמרת האופרה ארנקה פודור. בשנת 1914 ארגן, עמד בראש וניהל עד שנת 1921 את מחלקת הרווחה של עיריית בודפשט. מאוחר יותר שימש כמזכיר הראשי של הקהילה היהודית של פשט.
הוא נבחר לסגן יו"ר מועצת התרבות של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך בנובמבר 1939. בתקופת הכיבוש הגרמני היה מזכירו של שאמו שטרן, נשיא המועצה היהודית המרכזית המקומית (יודנרט) בבודפשט. הוא גורש למחנה הריכוז זקסנהאוזן ונרצח שם כרבים מקורבנות השואה. צ'רגה השאיר אחריו שירים רבים, סיפורים קצרים ומחזות. הוא הצליח בכל ענפי הספרות היפה. הוא ויוז'ף בלשה אספו וערכו את כתבי וילמוש ואז'וני (שני כרכים, 1927). הוא ערך את האנתולוגיה של "מאה שנים של משוררים יהודים הונגרים".
יאקוב דז'וגאשבילי
יאקוב דז'וגאשווילי
מיקי עמית
מיקי עמית (נולד בשנת 1945) הוא מאייר, צייר ומעצב גרפי ישראלי.
חסיד הרישום הבסיסי. עבודותיו מאופיינות בדמויות ונוף אורבני משולבים בקו סוער ובצביעה אקספרסיבית. רישומיו מופיעים בלמעלה מ-25 ספרים בשלל תחומים. השתתף בעשרות תערוכות בישראל ובעולם.
שירת כאיש צוות אוויר בטייסת 120 ובטייסת 103 הידועה כטייסת הפילים של חיל האוויר הישראלי. חלק ניכר מיצירות האמנות שלו עוסק בתחום התעופה ומעטר את ספרי הוצאת "מערכות", ביטאון חיל האוויר ועוד.
ביוגרפיה.
יליד חיפה. כילד ציוריו החלו להתפרסם בעיתוני ילדים כמו דבר לילדים והארץ שלנו.
במקביל לשירותו הצבאי למד במכון אבני לאמנות בתל אביב.
עבודותיו מתפרסמות החל משנות ה-60 של המאה ה-20 ומוצגות בתערוכות בישראל ובעולם.
נשוי ואב לשניים, מתגורר בתל מונד. סמוך לביתו הקים גלריה בה הוא מציג תערוכה קבועה מיצירתו. בנוסף, מעביר סדנאות ללימוד איור קל וקריקטורות וכן הרצאות לקהל הרחב.
חבר באגודת המאיירים בישראל, באגודת הקריקטוריסטים בישראל ובאגודת ציירי התעופה באוסטרליה.
ספרים שאייר.
ספרים באיורו של מיקי עמית (רשימה חלקית):
Long Live Love
Long Live Love (בעברית: תחי האהבה) היה השיר שייצג את הממלכה המאוחדת בתחרות האירוויזיון של שנת 1974. התחרות נערכה בברייטון, אנגליה, וביצעה את השיר באנגלית הזמרת אוליביה ניוטון-ג'ון.
כותבי השיר, ואלרי אוון והרולד ספירו, עבדו יחד עבור הוצאת Belwin Mills Publishing מאז 1970. הם חיברו שירים עבור אמנים אחדים, בהם ניוטון ג'ון, שהקליטה את השיר "Don't Move Away" כדואט עם קליף ריצ'רד. השיר הופיע בצד ב' של הלהיט של ריצ'רד "Sunny Honey Girl" משנת 1971.
"Long Live Love" היה השיר השלישי שאוון וספירו הציעו לתחרות הקדם אירוויזיון הבריטית. ב-1970 הגיע השיר שלהם "Can I Believe" למקום הרביעי, וב-1971 הגיע השיר "In My World of Beautiful Things" למקום השישי והאחרון.
ניוטון-ג'ון הציגה את ששת השירים המועמדים בתוכנית "Clunk Click" של ג'ימי סאוויל, ששודרה ב-23 בפברואר 1974. עם סיכום תוצאות ההצבעה לתחרות "שיר למען אירופה" השיר "Long Live Love" ניצח בבירור עם 27,387, כשהשיר במקום השני "Angel Eyes", שהיה השיר המועדף על ניוטון-ג'ון, קיבל 18,018.
השיר בוצע שני בסדר השירים של התחרות, אחרי השיר "Keep me warm" בביצוע קריטה הולמסטרום מפינלנד, ולפני "Canta y sé feliz" בביצוע פרט נציג ספרד. המנצח על התזמורת היה ניק אינגמן, וניוטון-ג'ון לוותה בלהקה של חמש נשים, שכללה את ה-Ladybirds, השלישייה שליוותה את סנדי שו בשיר "Puppet on a String", זוכה תחרות האירוויזיון בשנת 1967.
עם סיום ההצבעה קיבל השיר "Long Live Love" סך של 14 נקודות. הוא דורג במקום הרביעי יחד עם השירים "Bye Bye I Love You" של איירין שיר נציגת לוקסמבורג, ועם "Celui qui reste et celui qui s'en va" בביצוע רומואלד נציג מונקו.
ניוטון ג'ון הקליטה את כל השירים שביצעה לתחרות בחירת השיר לאירוויזיון 1974. הם נכללים באלבום "Long Live Love" שיצא בדצמבר אותה שנה. השיר "Angel Eyes" שימש כצד ב' לסינגל של "Long Live Love".
בבריטניה הגיע "Long Live Love" למקום ה-11 במצעד, ובאירלנד הגיע למקום התשיעי. השיר הגיע למקום ה-11 גם באוסטרליה. בציפייה להצלחה של השיר בעקבות ההופעה באירוויזיון יצא הסינגל ברחבי אירופה. הוא זכה להצלחה רבה בנורווגיה, שם שהה שלושה שבועות במקום השלישי, אחרי השיר הזוכה באירוויזיון "Waterloo" של להקת אבבא, והשירים "Devil Gate Drive" של סוזי קוואטרו, ואחריו "Seasons in the Sun" של טרי ג'קס. ניוטון-ג'ון הקליטה גרסה גרמנית של השיר. גרסאות כיסוי של "Long Live Love" הוקלטו בנורווגית ("Det Er Et Sted") ובפינית ("Kun Rakastaa").
נציגי הממלכה המאוחדת באירוויזיון 1975 היו הצלליות עם השיר "Let Me Be the One".
פסק דין ס.א.ס נגד צרפת
ס.א.ס. נ' צרפת הוא פסק דין של בית הדין האירופי לזכויות אדם מ-2014 בו נקבע שהאיסור הצרפתי על כיסוי פנים במקומות ציבוריים לא הפר את האמנה האירופית לזכויות אדם (ECHR) בנוגע לזכות לפרטיות, חופש הדת או כל זכות אחר. ההחלטה התקבלה ברוב של חמש עשרה מול שניים.
החקיקה הצרפתית.
ביוני 2009, הפרלמנט הצרפתי התחילו לחקור את לבישת הרעלה השלמה אשר נהוג אצל נשים מסוימות ממדינות איסלאמיות. הרעלה השלמה גם מוכרת בשם בורקה והיא פיסת בד אחת שמחסה את כל חלקי הגוף כולל את הפנים של הלובשת. המחקר הסתיים בינואר 2010 ועל פיו, היו בערך 1,900 נשיים בצרפת אשר הסתובבו עם רעלה שלמה אשר מכסה את כל גופם. על פי המחקרת כמעט ולא היו נשים שלבשו את הבורקה בצרפת בשנת 2000. מחברי המחקר טענו שלבישת הרעלה השלמה מתנגדת לערכים של הרפובליקה הצרפתית, חירות, שוויון ואחווה (Liberté, égalité, fraternité). כלומר, לבישת הבורקה מוכרת כסימן של הכנעה שמתנגדת לערכים של חירות ושוויון מגדרי ועוד, לבישת הבורקה מהווה מכשול להתקשרויות חברתיות יומיומיות ועובדה זו פוגעת בערך של אחווה. בנוסף, המקר טען שלבישת הרעלה השלמה מתנגד לעקרון הצרפתי של "חיים משותפים" (le vivre ensemble). המחקר גם הציע מספר הצעות להתנגדות ללבישת הבורקה אך לא אסר על זה לחלוטין.
בינואר 2010, הוועדה המייעצת הלאומי בנושא זכויות אדם (CNCDH) יצאו בהתגדות נגד איסור לבישת הרעלה השלמה בטענה שעקרונות החילוניות לא מהוות סיבה מספיק טובה לאיסור מוחלט. בנוסף, הוועדה טענה שאיסור מוחלט יכול לגרום להכפשת מוסלמים בכללי ועשוי לעשות את חיי היומיום של נשים מוסלמיות, אשר לובשות את הרעלה השלמה, יותר קשים.
ב-29 בינואר 2010 ראש הממשלה דאז, פרנסואה פיון, חייב את מועצת המדינה לבדוק את ההשלכות המשפטיות של איסור לבישת הרעלה השלמה כפרט וכיסוי פנים במקומות ציבוריים ככלל. מועצת המדינה הציגה את מחקרה במרץ 2010 ובו טענה שהיא ממליצה לא לחוקק חוק שמטרתו לאסור על לבישת רעלות דתיות. בנוסף, מועצת המדינה טענה שאיסור על כיסוי הפנים במקומות ציבוריים צריך להיות מסיבות זיהוי אנשים על רקע ביטחוני. מנגד, הממשלה החליטה שאיסור חלקי או מוגבל על לבישת רעלה שלמה לא יממש את תכלית האיסור ולכן הציעו חוק במאי 2010 אשר "אוסר את כיסוי הפנים במקומות ציבוריים". הצעת חוק זו רלוונטית לכל סוגי כיסוי פנים במקומות ציבוריים ולא רק אסר על לבישת הרעלה השלמה. החוק אומץ באספה הלאומית ביולי 2010 ובסנאט הצרפתי בספטמבר 2010. הוועדה החוקתית בחנה את החוק והחליטה שהחוק לא נוגד את החוקה הצרפתית, והחוק אומץ סופית ב-11 באוקטובר 2010. (Loi n° 2010-1192 du 11 Octobre 2010 interdisant la dissimulation du visage dans l'espace public) .
החוק אוסר על כיסוי הפנים במקומות ציבוריים באופן כללי, אבל ההבנה הרחבה של הציבור הייתה שהחוק הוכוון למטרת איסור על לבישת הבורקה או ניקאב, פרטי לבוש מפיסת בד אחת אשר מחסים את כלל חלקי הגוף של הלובש. לרוב, נשים מוסלמיות ממדינות איסלאמיות מסוימות נוהגות ללבוש את הבורקה או ניקאב.
הוראות החוק העיקריות:
חלק 1- "אסור, במקומות ציבוריים, ללבוש פרטי ביגוד אשר נועדים לכסות את הפרצוף."
חלק 2- "1. - להבהרת חלק 1 כדלהלן, 'מקומות ציבוריים' הם דרכים ציבוריות וכל מקום אשר פתוח לציבור הרחב או מוגדר לשירות ציבורית. 2. – האיסור בחלק 1 אינו חל אם פרטי הלבוש אושרו בחקיקה או תקנות משנה, אם הם נחוצים מסיבות בריאותיות או מקצועיות, או אם הם מולבשים בהקשר ספורטיבי, חגיגי או אירועים אומנותיים או מסורתיים."
חלק 3- "כל עבירה על החוק המוגדר בחלק 1 תגרור קנס בגובה המוגדר לעבירות קטנות מדרגה השנייה [150 אירו מקסימום]. חיוב להשתתף בקורס אזרחות, כפי שהוגדר בפסקה 8 לסעיף 16–131 לחוק העונשין, יכול לבוא בנוסף או במקום תשלום הקנס."
התביעה בבית הדין האירופי.