מעלת ניוטון היא יחידת מידה לטמפרטורה המשתמשת בסולם ניוטון (Newton). היא קרויה על שמו של אייזק ניוטון אשר פיתח אותה סביב 1700 וככל הנראה זהו הניסיון הראשון להגדיר יחידת מידה לטמפרטורה. יחידה זו לא זכתה מעולם לפופולריות ואינה בשימוש.
ניוטון חקר את נושא החום וניסה להגדיר סולם טמפרטורות שנע מ"אוויר קר בחורף" ועד ל"גחלים לוחשות בתנור המטבח", אך לא היה מרוצה מחוסר הדיוק של הסולם. מהכרותו עם התכווצות והתפשטות של גופים עם שינוי הטמפרטורה הוא מדד את הנפח של כמות מדודה של שמן פשתן בנקודות שונות בסולם שהגדיר, בין השאר בשלג מפשיר ובמים רותחים. לאחר מדידות אלו בחר ניוטון להגדיר את הטמפרטורה על פי נפח השמן, כאשר הטמפרטורה שבה מפשיר השלג נקבעה כנקודת האפס של הסולם וטמפרטורת הרתיחה של מים נקבעה כ־33 מעלות.
המעלה מסומנת ב־N° והמרה ממעלות צלזיוס למעלות ניוטון מתבצעת לפי:
formula_1
וההמרה ההפוכה היא:
formula_2
טירסו דה מולינה
טירסו דה מולינה (בספרדית: Tirso de Molina; שמו שניתן לו לאחר לידתו: גבריאל טֶלְייֶס, (בספרדית: Gabriel Téllez); 24 במרץ 1579 מדריד – 20 בפברואר או 12 במרץ 1648 אלמסאן (Almazán) שבחבל אראגון) היה מחזאי, משורר ופרוזאיקן ספרדי, אחד מגדולי הסופרים של הבארוק הספרדי ושל מאת הזהב בתולדות התרבות הספרדית. היה נזיר, חבר במסדר המרצדיאני.
ידוע במיוחד בגלל המחזה "El Burlador de Sevilla y Covidado de piedra" (הפתיין מסביליה והאורח מאבן) שבו הגיבור הראשי הוא דון חואן, סמל לאינדיבידואליזם חסר המעצורים, הפתיין הבוגד התמידי, שהיווה השראה ליוצרים כמו מולייר, מוצרט ולורנצו דה פונטה (באופרה "דון ג'ובאני)" וביירון.
רקע משפחתי וילדותו.
הנתונים הביוגרפיים על טירסו דה מולינה בעיקר על ילדותו ונעוריו הם מעטים מאוד ושנויים במחלוקת, כולל במה שנוגע להוריו ולתאריך לידתו.
נולד במדריד בשנת 1579 כגבריאל טלייס והוטבל בנצרות קתולית בקהילה (פארוכיה) סאן סבסטיאן בעיר, בתאריך 29 במרץ 1579. זמן רב היו סבורים (הנחת החוקרת בלנקה דה לוס ריוס) כי נולד בשנת 1584 כבן בלתי חוקי של ,פדרו טלייס חירון (Pedro Téllez Giron), הדוכס השלישי של אוסוּנה (Osuna), או אולי של חורחה דה אלנקאסטרה (Jorge de Alencastre). כיום ידוע כי הוריו היו אנשים מהמעמד הנמוך. אביו, אנדרס לופס, היה משרת של הרוזן דה מולינה הררה, ושם אמו היה חואנה טלייס.
אחותו הגדולה של הסופר, קטלינה טלס, הייתה לנזירה במנזר מגדלנה הקדושה במדריד, תחת השם קטלינה דה סאן חוזה.
גבריאל טלס למד באוניברסיטת אלקלה דה אנארס, שם הכיר את לופה דה וגה.
הקריירה במסדר הנזירים ובכנסייה.
ב-4 בנובמבר 1600 הצטרף גבריאל טלייס למסדר הנזירים "הבתולה הקדושה מריה של הרחמים ושל פדות השבויים" (ידוע כ"לה מרסד" La Merced או המסדר המרסדיאני). חי ולמד במנזרים שונים, כאשר את תקופת החניכות עבר במנזר סאן אנטולין בגוודלחרה (ספרד) (1601) ולאחר מכן הוסמך ככומר בעיר טולדו בשנת 1606. שם המשיך לימודיו לאמנויות ולתאולוגיה.
התגורר בטולדו תקופה ארוכה ושם עשה את התחלתו כסופר תחת שם -העט טירסו דה מולינה.
משם נסע בכמה מסעות - לגליסיה (בשנת 1610 או 1611), עיר סלמנקה (בשנת 1619 ולליסבון. התגורר זמן מה עם בסביליה, סוֹריה - אראגון, סגוביה וואיאדוליד.
שנות פעילותו הספרותית והעימותים עם השלטונות.
יש סבורים שהמצליחים שבמחזותיו נכתבו בתקופה 1612–1625. בגלל טענות שהועלו על ידי חוגים כנסייתיים נגד כתביו הספרותיים ומחזותיו, כבר בשנים 1614–1615, נאלץ טירסו דה מולינה לסגת למנזר אסטרקוואל (Esterquel) בארגון.
לאחר מכן, במשך כשלוש שנים, ב-1616–1618 מילא שליחות דתית-חינוכית כפרופסור לתאולוגיה בסנטו דומינגו באיי הודו המערביים, ברפובליקה הדומינקנית של היום.
בהזדמנות זו נהיה התוודע לפרטים רבים של תולדות כיבוש אמריקה הדרומית והמרכזית על ידי הספרדים (לה קונקיסטה), שהשתמש בהם ביצירותיו. השנים 1621–1625 מצאו אותו שוב במנזר המרצדיאני בעיר הולדתו, מדריד.
במדריד השתלב טירסו דה מולינה במפגשים של האקדמיה לשירה שהקים שם סבסטיאנו דה מדראנו.השתתף בתחרויות לשירה שידעו תנופה באותן השנים והשקיע זמן ומרץ רבים בכתיבת מחזות. הכיר, פרט ללופה דה וגה, דמויות מופת של חיי התרבות בספרד, כמו פרנססקו דה קוודו, לואיס דה גוגורה אי ארגוטה, פדרו קלדרון דה לה ברקה, חואן רואיס דה אלרקון. במדריד פורסמו בשנית 1624–1635 חמישה כרכים ממחזותיו. בשנת 1625, הואשם כי כתב קומדיות חילוניות ו"בלתי מוסריות",ונקרא לתת הסברים בפני ה"חונטה" לרפורמת המנהגים "Junta de Reformación de las Costumbres" שהוקמה בקסטיליה על ידי ה"רוזן-דוכס" דה אוליוורס.
אנשי הכנסייה לא התשכנעו מדבריו של האח גבריאל טלייס ואסרו עליו להתעסק בתיאטרון. מסדרו החליט להגלותו אל המנזר קואנקה שבארגון. למרות הכל המשיך טירסו דה מולינה לכתוב עוד מחזות, עד שנת 1632. ב-1626 הופיע שוב במדריד ומשם נשלח לנהל כ"קומנדאדור" את מנזר המסדר בטרוחיליו, על יד קאסרס בחבל אקסטרמדורה. היישוב טרוחיליו היה מקום מוצאם של הקונקיסטדורים למשפחת פיסארו.
לאחר מכן שב לטולדו ואחר כך שוב למדריד ובשנים 1632–1639 התגורר בקטלוניה. בהזדמנות זו קודם במסגרת המסדר והגיע לדרגת "דפינידור חנראל", והוטלה עליו המטלה לכתוב את ההיסטוריה של המסדר.
בשנת 1639 הוענק לו על ידי האפיפיור אורבנוס בשמיני את תואר "מגיסטר" של המסדר. כעבור שנה הוגלה שוב פעם לפרק זמן קצר לקואנקה. אולם את שנותיו האחרונות בילה בסוריה, בארגון, שם מונה בשנת
1645 בתפקיד הראשי - פריור - של המנזר.
טירסו דה מולינה הלך לעולמו בשנת 1648 במנזר המרסדיאני באלמסאן, על יד סוריה.
יצירותיו.
מחזות.
La venganza de Tamar") 1621 - 1623").
" הנאמנות מול הקנאה " (La lealtad contra la envidia) și ("Todo es dar en una cosa").
הוצאת יצירותיו.
I, Madrid-Pamplona, Instituto de Estudios Tirsianos, 1999. .
II, ed. M. Zugasti, Madrid-Pamplona, Instituto de Estudios Tirsianos, 2003. * "Obras completas. Autos sacramentales I",
Madrid-Pamplona, Instituto de Estudios Tirsianos, 1998. .
,Madrid-Pamplona, Instituto de Estudios Tirsianos, 2000. .
dos comedias palatinas, ed. E. Galar,
Madrid-Pamplona, Instituto de Estudios Tirsianos, 2005.
ed. S. Eiroa, Madrid-Pamplona, Instituto de Estudios Tirsianos, 2003. 252 pp. .
,dos comedias hagiográficas, ed. L. Escudero, Madrid-Pamplona, Instituto de Estudios Tirsianos, 2004. 513 pp. .
Instituto de Estudios Tirsianos, 2003. 224 pp.
Madrid-Pamplona, Instituto de Estudios Tirsianos, 2001. 110 pp. .
ed. A. Hermenegildo, Madrid-Pamplona, Instituto de Estudios Tirsianos, 2005, 226 pp. .
ed. S. Eiroa, Madrid-Pamplona, Instituto de Estudios Tirsianos, 2001, 299 pp. .
קישורים חיצוניים.
(איליאנה ברלוג'ה - תולדות התיאטרון העולמי - ימי קדם. ימי הביניים. רנסאנס - ההוצאה הדידקטית והפדגוגית, בוקרשט, 1981 - ברומנית)
הכוחות הקנדיים
הכוחות הקנדיים (או בשמם הרשמי הכוחות המזוינים של קנדה; באנגלית: Canadian Armed Forces; בצרפתית: Forces armées canadiennes) הם הכוחות המזוינים המאוחדים של קנדה כפי שמוגדר בחוק ההגנה (National Defence Act): "הכוחות הקנדיים הם הכוחות המזוינים של הוד מלכותה שהוקמו בקנדה ומורכבים מגוף אחד שנקרא הכוחות המזוינים הקנדיים".
כוחות ההגנה כוללים את: צבא קנדה (Canadian Army), הצי המלכותי הקנדי (Royal Canadian Navy – RCN) ואת חיל האוויר המלכותי הקנדי (Royal Canadian Air Force – RCAF). כוח האדם יכול להיות שייך לכוחות הסדירים או לכוחות המילואים, שמורכבים מארבע יחידות משנה: "כוחות המילואים הראשיים" (Primary Reserve), "כוחות המילואים המשלימים" (Supplementary Reserve), "ארגון הקדטים" (Cadet Organizations Administration and Training Service) והריינג'רים הקנדים (Canadian Rangers).משרד ההגנה הלאומי (Department of National Defence) מפקח על כוחות ההגנה מבחינה פרלמנטרית והוא המערכת האזרחית התומכת שלהם.
הפיקוד על כוחות ההגנה מסור בידי "מועצת כוחות ההגנה" (Armed Forces Council) בראשות "ראש מטה כוחות ההגנה" (Chief of the Defence Staff). המפקדת העליונה של כוחות ההגנה היא המושלת הכללית של קנדה מרי סיימון, המייצגת את מלכת קנדה אליזבת השנייה.
מדיניות ההגנה.
מאז מלחמת העולם השנייה מדיניות ההגנה של קנדה שמה דגש באופן תמידי על שלושה יעדי על:
במהלך המלחמה הקרה, התמקדה מדיניות ההגנה הקנדית בתרומה לביטחונה של אירופה כנגד איום צבאי סובייטי. בתקופה זו היו מוצבים כוחות היבשה והאוויר של קנדה באירופה החל מראשית שנות החמישים ועד לסוף שנות התשעים.
מאז סיום המלחמה הקרה, כאשר ברית נאט"ו שינתה את שדה פעולתה, כוחות ההגנה של קנדה גם הם נעשו מעורבים במשימות ביטחון עולמיות בחלקים רבים בתבל שהבולטת מבניהן היא המשימה באפגניסטן מאז 2002.
מדיניות ההגנה של קנדה מבוססת כיום על "אסטרטגיית ההגנה הראשונה של קנדה" (Canada First Defence Strategy), שפורסמה ב-2006. המדיניות מבוססת על כך שכוחות ההגנה של קנדה מוכוונת ומצוידת לבצע שש משימות ליבה בתוך קנדה, בצפון אמריקה וברחבי תבל. משימותיהם של כוחות ההגנה היא להשיג את היכולות הבאות: