חטיבת הביצים הוקמה ב-1997. תנובה היא ספקית הביצים הגדולה ביותר בישראל ובשנת 2010 החזיקה בנתח של כ-51% מהשוק המבורקד, מכירות של כ-311 מיליון ש"ח בשנה. ב-2009 ביקשה תנובה למכור את עסקי הביצים שלה, בשל רווחיות נמוכה, אך מנכ"ל החברה אריק שור החליט להפוך את ההחלטה ולנסות להפוך פעילות זו לרווחית יותר. במסגרת זו החליט שור לבטל את ההנחות שנתנה תנובה לרשתות השיווק על ביצים מפוקחות. בעקבות החלטה זו הפסיקה בסוף חודש ינואר 2011 רשת הריבוע הכחול, (מגה) הרשת השנייה בגודלה בארץ, את רכישת הביצים מתנובה.
חטיבת הבשר.
תחום הבשר והדגים מנוהל על ידי חטיבת הבשר של תנובה, שהוקמה ב-1994. התחום כולל את החברות: חברת "דגי תנובה", חברת "טיב" שבטירת צבי העוסקת בייצור מוצרי בשר ונקניקים; בית המטבחיים "אדום אדום" שבבית שאן; משחטות העופות "עוף הנגב" "הוד חפר" ו-"כפר מנחם", אשר מפעילה בשותפות עם תשלובת א-ת; שיווק מוצרי חברת "עוף הגליל"; מפעל לייצור מוצרי עוף והודו "תנובה גליל".
החזקות נוספות.
בנוסף מחזיקה תנובה בחברות הבאות: חברת "אוליביה" לייצור רטבים, חברת "מעדנות" לייצור מאפים ופיצות קפואות, חברת "סנפרוסט" שבמגדל העמק המשווקת ירקות קפואים, חברת "ענבי ציון" שבאשקלון המייצרת ריבות, מחיות פירות וקונפיטורות; חברת "ששון ושות'" המשווקת פירות יבשים, מפעל לקליית פיצוחים "קליית יוסי", חברת "תנובות שדה ומטע" - מפעל למיון קטניות וקילוף בוטנים ושקדים, חברת "סוי מג'יק" המייצרת מספר סוגים של חלב צמחי, מעדנים וטופו; ו"בעמק" - מפעל מי גבינה לניצול המים הנותרים לאחר ייצור הגבינה.
כשרות.
כל מגוון מוצרי החברה כשרים, וחלק מהמוצרים "כשרים למהדרין".
צוות הכשרות של תנובה מנוהל ומונחה על ידי רב תנובה, הרב זאב וייטמן, המתווה את מדיניות עבודת הצוות ואת הכללים ההלכתיים שעל פיהם המערכת עובדת, ואחראי לבניית אמינות תנובה בכל תחומי הכשרות. הרב וייטמן נכנס לתפקידו כרב תנובה בשנת תשנ"ד (1994). קדם לו הרב יחזקאל דאום.
בנוסף מפעילה החברה קווי מוצרים מיוחדים בעלי כשרויות למהדרין של הבד"ץ של העדה החרדית, בד"ץ חוג חתם סופר, בד"ץ מחזיקי הדת של חסידות בעלז וכן של "ועדת מהדרין תנובה" בראשות הרב מרדכי גרוס – ועדה הכוללת בנוסף ליו"ר שורה של רבנים ומומחים ממגוון העדות והחוגים שבציבור הדתי והחרדי, והיא האחראית על הנחיות הכשרות של תשלובת החלב בתנובה.
הארי פוטר והנסיך חצוי הדם
תיאודור גייזל
תיאודור סוס גייזל
בנימין מרדכי נבון
הרב בנימין מרדכי נבון (תקמ"ח, 1788 - ה' בטבת תרי"ב, 28 בדצמבר 1851) היה רב ומקובל ארץ-ישראלי.
חייו.
נולד בירושלים, לאפרים נבון ממשפחת נבון הירושלמית, צאצא לרב יונה נבון (מחבר "נחפה בכסף" ו"גט מקושר") ולאמו אלישבע בת הרב חיים מונדובי. רעייתו הראשונה ובניהם נפטרו, אירוע שהותיר עליו רושם עז אשר מצא את ביטויו בספרו "בני בנימין וקרב איש" משנת תרל"ה (1875). בתקפ"ח (1828), נשא בנישואים שניים את אמו של הרב יעקב שאול אלישר, 4 שנים לאחר פטירת בעלה הראשון.
הרב נבון שימש ראב"ד בירושלים ועמד בראש כמה ישיבות בהן ישיבת המקובלים בית אל, ישיבת בית אהרון קצין (יחד עם קרובו, הראשון לציון הרב יהודה נבון), ישיבת חסד לאברהם ובנין שלמה.
בשנת תר"ט (1849) מונה לתפקיד עוזרו של הראשון לציון הרב יצחק קובו ולמעשה הועברו אליו הסמכויות המנהליות של הראשון לציון.
הרב נבון נפטר בירושלים ונקבר ב"חלקת הרבנים", בבית הקברות בהר הזיתים. לימים נקבר לצדו בנו החורג - הראשון לציון הרב יעקב שאול אלישר.
יצירתו.
ספרו בני בנימין וקרב אי"ש נדפס לראשונה על ידי הרב אלישר בשנת תרל"ה בצירוף תשובותיו שלו. בספר נדפסו גם תשובות מרבנים נוספים, ובהם הרב שמואל סלנט.
בני היל
אלפרד הות'ורן "בני" היל (;) היה קומיקאי, שחקן וזמר בריטי. זכה לפרסום בעקבות סדרת הטלוויזיה שלו – המופע של בני היל.
ביוגרפיה.
בני היל נולד בסאות'המפטון. במהלך מלחמת העולם השנייה פונה בית ספרו, והיל הועבר עם יתר התלמידים לבורנמות'. לאחר שסיים את לימודיו עבד כחלבן, מפעיל גשר, נהג ומתופף. הוא זכה לדריסת רגל ראשונה בתעשיית הבידור כשהתמנה לעוזר מנהל במה, וכן החל לעבוד כקומיקאי – תחילה במועדונים קהילתיים ולאחר מכן במועדוני לילה ובתיאטראות. הוא שינה את שמו הפרטי ל"בני" כמחווה לקומיקאי האמריקאי ג'ק בני. הופעתו המקצועית הראשונה בפני קהל הייתה במופע משותף עם רג' ורני. לתפקיד ניסה להתקבל גם פיטר סלרס, שאז עדיין היה אלמוני.
הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה בשנת 1949. בתחילת שנות החמישים ביצע מערכונים ברדיו. בשנת 1955 קיבל לראשונה תוכנית טלוויזיה משלו ב-BBC 1. הופעתו הראשונה בקולנוע הייתה בשנת 1956 בסרט ""
בשנת 1969 עבר מה-BBC לרשת השידור הבריטית Thames, ושם העלה לראשונה את סדרת המערכונים "המופע של בני היל" (The Benny Hill Show). הסדרה רצה עד שנת 1989, ושודרה ביותר ממאה מדינות. המערכונים, שלעיתים קרובות הכילו רמיזות מיניות, הביאו לידי ביטוי את כישרונו כאמן סלפסטיק, פנטומימה ופרודיה. היל מילא במערכונים אלו תפקידים שונים, בהחליפו תלבושות לעיתים קרובות. כל פרק בסדרה הסתיים בסצנת מרדף אשר צולם בהילוך מהיר, מלווה בנעימת יאקטי סאקס. בעקבות הצלחת הסדרה הפך היל עד מהרה לקומיקאי פופולרי מאוד. הוא זכה להערכה רבה בארצות הברית, ייתכן אף יותר מאשר בארץ מולדתו. בשנת 1991 הורדה התוכנית, בעקבות עלויות הפקה גבוהות של התוכנית ונתוני צפייה נמוכים.
זמן מה לאחר שהוסרה תוכניתו החל היל לעבוד על סדרת תוכניות חדשה, שיועדה לטלוויזיה האמריקאית, בשם "סיבוב ההופעות הבינלאומי של בני היל" (Benny Hill's World Tour). אולם בשל מותו לא הופקו ממנה אלא פרקים ספורים.
היל היה גם זמר מוכשר, ושירו Ernie עמד בראש טבלת המצעדים הבריטית במשך מספר שבועות.
היל לא נישא מעולם. הוא מת בודד ב-20 באפריל 1992 בדירתו שבלונדון, בגיל 68, ייתכן בשל התקף לב. גופתו נמצאה רק מספר ימים לאחר מותו. קברו בסאות'המפטון נפרץ על ידי גנבים לאחר שנפוצו שמועות על כך שנקבר עם תכשיטיו.
טיסה 214 של פאן אם
התרסקות טיסה 214 של פאן אמריקן אשר אירעה ב-8 בדצמבר 1963 הייתה האסון החמור ביותר שנגרם בשל ברק. המטוס, מדגם בואינג 707, המריא מנמל התעופה בסן חואן, פוארטו ריקו, לכיוון פילדלפיה, ועליו 73 נוסעים ו-8 אנשי צוות.
בשעה 20:58, מעל שמי מרילנד, פגע במטוס ברק שהצית את אדי מכל הדלק וגרם להתפוצצות. הצוות הספיק לשלוח הודעה שהמטוס יצא משליטה, לפני שנספה בהתרסקות יחד עם כל יתר הנוסעים.
עד לאסון זה רווחה האמונה שמטוסים חסינים מפני מכת ברק. הברק שהכה במטוס היה ככל נראה טעון חיובית, ולפיכך בעל עוצמה רבה יותר, בניגוד לברקים רגילים (95% מהמקרים) הטעונים שלילית .
בעקבות האסון חויבו כל המטוסים שטסים בתוך ארצות הברית להצטייד בהתקנים ללכידת ברקים.
ואדי אל-חמאם
ואדי אל-חמאם (בערבית: وادي الحمام שמשמעותו נחל היונים; בקיצור: חמאם (حمام)) הוא כפר ערבי בבקעת גינוסר, מצפון לטבריה, השייך למועצה אזורית אל-בטוף (البطوف).
היישוב הוקם בשנת 1948 עבור הבדואים משבט ערב אל-ע'וארנה (الغوارنة), יושבי הכפרים הערביים ששכנו בצפון עמק החולה עד מלחמת העצמאות (אל-עבאסיה العباسية, חיסאס خصاص, ואל-מופתח'רה المفتخرة).
שמו של היישוב הוא כשמו הערבי של נחל ארבל, ואדי אל-חמאם.
בקרבת היישוב נמצא האתר הארכאולוגי ח'רבת ואדי חמאם שבו קיימים שרידי בית כנסת מהטיפוס הגלילי.
חצור-אשדוד
מועצה ארצית לתכנון ובניה
רומאנה
רומאנה (בערבית: رمانة) הוא כפר ערבי בבקעת בית נטופה, השייך למועצה אזורית אל-בטוף. מילולית: "רימון".
היישוב הוקם ככל הנראה בתקופת הברונזה והמקום היה מיושב מתקופה זו לסירוגין.
היסטוריה.
אשתורי הפרחי זיהה כאן בספרו כפתור ופרח את העיר המקראית "רימון" שבנחלת שבט זבולון. הרב יהוסף שוורץ מזהה את המקום עם עיר הלוויים "דמנה" שבנחלת זבולון, הנקראת בדברי הימים "רמונו".
הרב שאול הורנשטיין זיהה במקום את העיר המקראית גת רימון, הנזכרת כעיר לויים בנחלת שבט מנשה.
ישנם המזהים כאן את רימון של "בקעת רימון", ו"בקעת בית רמון" המוזכרת בתקופת המשנה והתלמוד כמקום הקשור למרידה ברומאים וכמקום התכנסותם הראשון של חכמי המשנה לאחר החורבן בעקבות מרד בר כוכבא. נימוקם הוא שלאחר מרד בר כובא עבר היישוב היהודי לגליל ושפעילותם של האחים פפוס ולוליאנוס במרידה ברומאים היה בגליל. אחרים שוללים זיהוי זה.
במסגרת הכנת מפת הקרן לחקר ארץ ישראל דווח שבכפר היו 70 נפשות. ויקטור גרן תיאר את הכפר כמכיל מספר מועט של בתים המחוברים זה לזה בכדי ליצור חומת מגן חיצונית. בנוסף, הוא תיאר את הכפר כמוגן על ידי צמחי צבר מצוי. הוא מתאר שראה במקום אבני גזית, בורות מים ומערות קבורים חצובים בסלע המהווים שרידים ליישוב עתיק.
במפקד האוכלוסין של 1922 נמנו בכפר 37 תושבים. במפקד האוכלוסין של 1931 נמנו ברומאנה 36 בתים מיושבים ב-197 נפשות, כולם מוסלמים, חוץ משתי נשים נוצריות. בסקר הכפרים 1945 בארץ ישראל צוין מספר תושבי רומאנה כ-590 ושטחו נרשם כ-1493 דונם, מתוכם 8 דונם של אדמה ציבורית.
בשנת 1964 הוחל בפריצת כביש 785 כדי לחבר את הכפר, יחד עם עוזייר ובועיינה אל כביש 65. בשנת 1976 נחנך כביש שחיבר את עוזייר ורומאנה לכביש טבריה-נצרת ליד משהד. תושבי הכפר השתתפו בסלילת הכביש בתשלום ובעבודה.
בקרבת הכפר נמצא חורבת רומא. הכפר נתן את שמו ליישוב הסמוך בית רימון.
עוזיר
עוזייר