דג זהב (או דג-חרב, בלטינית Dorado) היא קבוצת כוכבים דרומית והיא אחת משתים עשרה הקבוצות שהתגלו על ידי פיטר קייזר ופרדריק דה הוטמן בשנים 1595-1597 והופיעו לראשונה באטלס הכוכבים "אורנומטריה" של יוהאן באייר.
הקבוצה ראויה לציון כי היא מכילה את רוב הענן המגלני הגדול, כשהשארית נמצאת בקבוצת הר השולחן. הקוטב הדרומי של מישור המילקה נמצא גם הוא בגבולות הקבוצה.
כוכבי הקבוצה.
α בדג זהב הוא כוכב לבן - כחלחל במרחק של כ-175 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 3.3. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה.
β בדג זהב הוא ענק צהוב במרחק של כ-1000 שנות אור. זהו משתנה קפאידי מהבהירים ביותר בשמי הלילה - בהירותו משתנה בין דרגות 3.8 ו-4.7 במחזוריות של 9 ימים ו-20 שעות.
R בדג זהב הוא ענק אדום במרחק של כ-200 שנות אור וזהו כוכב משתנה מהסוג של מירה בקבוצת לווייתן ובהירותו נעה בין דרגות 4.8 ו-6.6. בהירותו הנראית הנמוכה נובעת מכך שרוב הקרינה נפלטת ממנו בתחום התת אדום ובתחום זה הוא אחד הכוכבים הבהירים ביותר בשמים. קוטרו של הכוכב מוערך בחצי מיליארד קילומטרים - פי 370 מקוטרה של השמש והוא אחד הכוכבים בעלי הקוטר הגדול ביותר שידועים כיום.
WOH G64 - אחד הכוכבים הגדולים הידועים.
גרמי שמיים מעניינים נוספים.
סופרנובה 1987A היא סופרנובה שנצפתה בשנת 1987 בענן המגלני הגדול, ולמרות שהיא ארעה מחוץ לשביל החלב היא הייתה הבהירה ביותר ב-400 השנים האחרונות.
HE 0437-5439 הוא כוכב סופר-מהיר עם מהירות של כ-720 ק"מ לשנייה. בשל מהירותו הכוכב אינו כבול על ידי כוח המשיכה של גלקסיית שביל החלב וכיום הוא נמצא במרחק של 200,000 שנות אור עם בהירות מדרגה 16.
ערפילית הטרנטולה (NGC-2070) היא ערפילית פליטה שנמצאת בענן המגלני הגדול וניתנת לראיה באמצעות משקפת ככוכב מטושטש עם בהירות מדרגה 8. זהו ענן גדול של מימן בו נוצרים כוכבים חדשים, חלקם על-ענקים, שקרינתם מעוררת את הגז וגורמת לפליטת האור הנראה. גודל הערפילית ועוצמת קרינתה הם כאלה שלו הייתה נמצאת במיקום של ערפילית אוריון היא הייתה ממלאת את כל השטח של קבוצת אוריון ואורה היה גורם להטלת צל. צורתה העכבישית הכוללת גוש מרכזי וזרועות רבות המתפתלות מסביב יצרו את כינויה.
ענן מגלן הגדול
ענן מגלן הגדול (LMC-Large Magellanic Cloud) הוא גלקסיה ננסית לא-סדורה בולטת בשמי חצי הכדור הדרומי, אחת משתי הגלקסיות המרכיבות את ענני מגלן. הוא נראה לעין בלתי-מזוינת כחלק נפרד משביל החלב ושייך לקבוצת הגלקסיות הקבוצה המקומית. הוא היה מוכר בוודאות בזמנים קדומים לאנשי דרום כדור הארץ, אך אין על כך תיעוד שהשתמר עד היום. התיעוד הראשון של ענן מגלן הגדול הוא של האסטרונום הפרסי אל-סופי (Al Sufi), שבספרו "ספר השמיים היציב" משנת 964 לספירה, קורא לו Al Bakr - השור הלבן, של הערבים הדרומיים, ומציין שאמנם לא ניתן לראותו מצפון ערב ומבגדאד, אך ניתן לראותו ממצר באב אל מנדב (קו-הרוחב הצפוני '35 12°).
לאחר מכן, הוא כנראה מתואר על ידי אמריגו וספוצ'י במכתב שנכתב במסעו השלישי בשנים 1503–1504, כ"אחד משלוש כילות, שתיים בהירות ואחת אפלה"; ה"כילות" הבהירות הן כנראה שני ענני מגלן והאפלה היא ערפילית הבליעה שק הפחם שבקבוצת הכוכבים הצלב הדרומי. לבסוף היה זה פרדיננד מגלן ומסע הגילוי שלו שהביאו אותם לידיעתנו ב-1519.
ענן מגלן הגדול, במרחק של 157,000 שנות אור, נחשב במשך זמן לגלקסיה החיצונית הקרובה ביותר עד שבשנת 1994, התגלתה במרחק של כ-88,000 שנות אור גלקסיית קשת האליפסואידית הננסית ובשנת 2003 התגלתה גלקסיה קרובה עוד יותר, הגלקסיה הננסית הכלב הגדול, במרחק של 25,000 שנות אור.
אף על פי שהוא גלקסיה לא-סדורה, ענן מגלן הגדול מלא בעצמים מעניינים, כולל ערפיליות מתפשטות (בעיקר ערפילית הטרנטולה 2070 NGC ואזור H II גדול), צבירים כדוריים ופתוחים, ערפיליות פלנטריות ועוד.
ב-23 בפברואר 1987 נצפתה סופרנובה בהירה בענן מגלן הגדול, שהייתה לסופרנובה הנצפית הבהירה ביותר מאז סופרנובה 1604 שנצפתה על ידי יוהאנס קפלר. אירוע זה, הקרוי בשם סופרנובה 1987A, הוא אחד האירועים החשובים בתחום האסטרופיזיקה בעשרות השנים האחרונות.
בענן מגלן הגדול נמצא כוכב וולף-ראייה R136a1 שהוא הכוכב המסיבי ביותר שנצפה ומסתו מוערכת ב-265 מסות שמש. הוא גם הכוכב בעל עוצמת ההארה הגבוהה ביותר, פי 8,700,000 מעוצמת ההארה של השמש.
פתחיה מנקין
הרב פתחיה מנקין (י"ז בכסלו תרמ"ב דצמבר 1881 - י"ט בטבת תש"ז ינואר 1947) היה רב של מספר קהילות ברוסיה. מחבר ספרים בהלכה ובאגדה. אביו של הרב משה צבי נריה.
תולדות חייו.
נולד בי"ז בכסלו ה'תרמ"ב לאביו ר' אריה לייב, שהיה גר בפולטבה שברוסיה (כיום באוקראינה). אביו נודע כצדיק, נדיב וירא שמים, נצר למשפחה של למדנים ורבנים. אחות אביו הענא רבקה הייתה אשתו השלישית של רבי יצחק ירוחם דיסקין. בבית המשפחה נהגו להתארח רבנים ושד"רים רבים, חלקם מארץ ישראל.
בבחרותו למד בישיבת מיר, בישיבת לומז'ה, ובישיבת ראדין אצל "החפץ חיים". הוסמך לרבנות בווילנה אצל הרב איסר זלמן מלצר. קיבל סמיכה גם מהרבנים משה מרדכי אפשטיין, ברוך בער לייבוביץ, רפאל שפירא מוולוז'ין ומשה בצלאל לוריא. קודם חתונתו, ביקש ללמוד תורה ודעת גם בחצרות החסידיות, והוא ביקר במשך תקופה של מספר חודשים בעיירה לובביץ' בחצרו של רבי שלום בער שניאורסון ולמד בישיבתו. בישיבות התפרסם כתלמיד חכם, ונלקח להיות חתנו של "המגיד מווילקה" ששימש ברבנות בלודז'. לאחר נישואיו לרחל, למד בישיבת סלבודקה ובישיבת וולוז'ין. כששב ללודז' שימש כר"מ בישיבת "תורת חסד".
בחודש אדר ב' ה'תרע"ד נתמנה כרבה של העיירה דשקובקה (דשקאוקה ), ליד מוהילב שברוסיה. לאחר מכן שימש ברבנות בקהילות קניאז'יץ (קניאז'יצי ), קרוצ'ה וסעננא (סיינו). בני הקהילות שבהן שימש ברבנות חיבבו אותו מאוד, עקב היותו דרשן כשרוני שידע להקסים ולרתק את הקהל.
לאחר תלאות ורדיפות דת רבות ברוסיה, עלה ארצה בסיוע הרבנות הראשית בכ"ג בתמוז תרצ"ג עם אשתו וארבעה מילדיו, והתגורר בפתח תקווה. הוא לא קבל על עצמו משרת רבנות בארץ ישראל. לדברי בנו, הרב משה צבי נריה, היו לכך סיבות אחדות: התלאות שעבר ברוסיה גרמו לו חולשה והביאו לו מחלות. עם זאת, גם כאשר כיהן כרב ברוסיה הוא חיפש קהילות קטנות על מנת שיוכל לעסוק בלימוד ובכתיבת ספרים. כתב היד של ספרו הראשון עוד חובר ברוסיה. כן הוא גם סבר שיש לתת לאנשים צעירים את היכולת להתקדם והוא חשש שיתפוס את מקומם.
נפטר בי"ט בטבת ה'תש"ז ונקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה.
ספריו.
בנו הרב משה צבי נריה עלה ארצה לפניו והוציא לאור את הספר "כרם פתחיה", מתוך כתב היד של אביו, שהוברח מרוסיה. כאשר עלה הרב מנקין ארצה, הוא השלים שני חלקים נוספים של הספר. "כרם פתחיה" זכה לקבל הסכמה מהרב אברהם יצחק הכהן קוק, רבה של ארץ ישראל. הרב קוק הגדיר את הספר: "ויחשב בין הספרים המצוינים רבי ערך שהתחברו בדורינו".
הספר כרם פתחיה נסב על ביאור אגדות המובאות בתלמוד. בספרו הוא חילק את האגדות - "גפניו" - ל"שריגים", באומרו: "אסור לייגע את הקורא, כל חלוקה וכל הפסקה מקילה עליו".
כן חיבר את הספרים: "פרדס פתחיה" על פרשיות השבוע, "דעת רש"י" ובו הערות המתייחסות לפירוש רש"י לתורה ו"דבר המלך" על הרמב"ם.
לאחר מותו, ערך בנו הרב משה צבי נריה את כתבי היד שהותיר והוציא לאור את הספר אורחות פתחיה ואת הספר חדושי אורח חיים ונחלת אבות - פירוש על פרקי אבות. בספר ארחות פתחיה תשובות הלכתיות שכתב המחבר, ביניהן פסיקות חדשניות ומקוריות, כגון זיהוי האקליפטוס כאחד ממיני הערבה, והכשרתו לנטילה בארבעת המינים בחג הסוכות.
ועדת השרים לחקיקה
עבדאללה אבן תומארת
אבו עבד אללה מוחמד אבן תומראת (בערבית: أبو عبد الله محمد بن تومرت, 1080–1128) היה מנהיג דתי ברברי משבט המסמודה. מייסדה הרוחני והצבאי של שושלת אל-מוואחידון אשר נודעה בקיצוניותה הדתית.
עיצוב דרכו הדתית.
אבן-תומארת נולד בשנת 1080. הוא השתייך לשבט המסמודה הברברי ששכן בהרי האטלס. היה בנו של מדליק מנורות במסגד ונודע באדיקותו הדתית היתרה עוד מנעוריו. מראו החיצוני היה לא נאה - הוא היה קטן, מכוער ובעל גוף מעוות, ובנעוריו חי חיי קבצן.
כבר בנערותו עלה לרגל למכה ומילא את מצוות החג'. הוא הוקיע את רפיונם של חבריו בשמירה על מצוות הדת, גורש ועבר ללמוד לימודי דת בבגדאד, שם הצטרף לבית הספר הסוני מיסודו של אבו אלחסן אלאשערי - מייסד אסכולת אשעריה. הוא פיתח מערכת משלו ששילבה את דברי רבו ודברי מורים אחרים יחד עם מיסטיקה שספג מהמורה הגדול אל-ע'זאלי. העקרון המרכזי והנוקשה בדרכו של אבן תומארת היה האמונה באל אחד משולבת בהתנגדות תקיפה לייחוס תכונות לאל, דבר שראה בו כהאנשתו ועל כן ככפירה בייחודיות ובשלמות האל. בנוסף, דרש קפדנות חמורה בשמירה על מצוות הדת.
דרכו הפוליטית.