בשל העובדה שצפיפות האוכלוסייה בטסמניה נמוכה ביותר - ופיזור האוכלוסייה רב, מהוות קבוצות הספורט של הובארט, למעשה, את קבוצות הספורט המדינתיות. טסמניה טייגרס (Tasmanian Tigers - טיגריסי טסמניה) היא קבוצת הקריקט המדינתית. טסמניה אינה משתתפת בליגות הכדורסל, כדורגל וכדורשת של אוסטרליה בשל מיעוט האוכלוסייה וחוסר בתמיכה כלכלית לקבוצות הספורט. הובארט היא נקודת הסיום של מרוץ היאכטות סידני-הובארט אשר מתחיל בסידני ביום הקופסאות, וסיומו מהווה חלק מפסטיבל הקיץ של הובארט. הובארט מהווה את נקודת הסיום של מרוץ המכוניות טארגה טסמניה הנערך מדי שנה באפריל (החל משנת 1991). הובארט גם מארחת מדי שנה טורניר טניס בתחילת עונת הטניס המקצוענית.
תקשורת.
העיתון העיקרי של הובארט הוא המרקיורי אשר נוסד על ידי ג'ון דייוויס בשנת 1854 ומפורסם באופן רצוף מאז ועד ימינו.
עד שנת 1986 היו שתי תחנות טלוויזיה בעיר (TVT-6 ורשות השידור האוסטרלית). החל משנת 1986 החלו לשדר מספר רב של ערוצי טלוויזיה בעיר.
בעיר מספר תחנות רדיו מקומיות.
השכלה.
בהובארט נמצא הקמפוס הראשי של אוניברסיטת טסמניה. הקמפוס ממוקם בסנדי ביי.
מכללות נוספות המצויות בעיר הם מכללת הובארט, המצוייה על פסגת הר נלסון, דרומית לעיר, וכן מכללת אליזבת ומכללת גווילפורד יאנג.
תחבורה.
מרבית התחבורה הציבורית בעיר מתבססת על רשת האוטובוסים של העיר. רשת של חשמליות שהייתה בעיר נסגרה בשנות ה-50 של המאה ה-20.
בקרבת העיר נמצא שדה התעופה הבינלאומי הובארט וכן שדה התעופה המקומי קיימברידג' אירודרום.
טריוויה.
נסיכת הכתר של דנמרק מארי נולדה וגדלה בטארונה, פרוור דרומי של הובארט.
הראקלס
טירת הכרמל
רום כרמל
רום כרמל היא הנקודה הגבוהה ביותר בהר הכרמל בגובה 546 מטר מעל פני הים.
הנקודה נמצאת באזור הכרמל הגבוה במרכז הקשת של ציר האורך הר אלון – גבעת האנטנה (ליד תחילת כביש 7212), מצפון-מערב לעספיא יישוב דרוזי על הר הכרמל. ליד הנקודה עובר כביש 672. תושבי עספיא מכנים את הגבעה עליה נמצאת הנקודה "אלקַמְבּוּעָה א-דַּרַזִיֶה" שפירושו "הכיפה הדרוזית". נקודת רום כרמל הוא חלק ממסלול שביל ישראל בדרכו מנחל מעפילים על המורדות המזרחיים של הכרמל לנחל חיק במורדות המערביים.
הפסגה שטוחה לאחר שיושרה בעבר. הקרקע האופיינית לגבעה היא רנדזינה בהירה חרסיתית שנוצרה מסלעי גיר.
הצמחייה האופיינית לגבעה הם עצי אורן ירושלים הנטועים במדרונות הגבעה וחוסמים את התצפית בעיקר לכוון דרום. על המדרון המזרחי הפונה לשכונה המערבית של עספיא צומחים שיחים רבים של רתמה קוצנית. צמח זה צומח בארץ ישראל רק בכרמל לאורך קו פרשת המים בקטע הכביש בין אוניברסיטת חיפה – דלית אל-כרמל, במקום בו מצויה אדמה שמקורה בסלע משקע קירטון. מנקודת הפסגה יש תצפית לכוון הרי הגליל העליון והגליל התחתון.
למרות גובהה היחסי של הנקודה, אין מנקודה זו תצפית טובה, בשל הבדלי גובה קטנים סביב הנקודה, ובשל עצי היער הנטוע בסמוך לנקודה החוסמים את שדה הראיה מהנקודה.
על שם "רום כרמל" הייתה קרויה המכונית הישראלית רום כרמל 1300 שיוצרה ב-חיפה על ידי אוטוקרס.
מדריגל
מדריגל הוא צורה מוזיקלית מתקופת הרנסאנס. המוזיקה נכתבה לטקסט חילוני, בדרך כלל באיטלקית, ב-3 עד 6 קולות. מקור המדריגל בפרוטולה, וכן ניכרות בו השפעות המוטט והשאנסון הצרפתי של הרנסאנס. הקשר בינו לבין המדריגל האיטלקי משלהי המאה ה-13 והמאה ה-14 הוא בעיקר בשם: המדריגלים ההם נכתבו ל-2 או 3 קולות ללא ליווי, או בלוויית כלים, שהכפילו את הקווים הווקאליים.
כמו המוטט, גם המדריגל שם דגש על פוליפוניה, אך במקביל ייחס חשיבות לציורי מילים, להרמוניות, למרווחים בלתי שגרתיים ודיסוננטיים. המדריגל החל דרכו באיטליה בסביבות שנת 1520, כחלק מן ההתפתחות העצומה שחלה בשירה. לאורך המאה ה-16 נפוצו באיטליה מאות אלפי מדריגלים.
המדריגל היה הצורה החילונית החשובה ביותר במוזיקה של אותם ימים. הוא פרח בעיקר במחצית השנייה של המאה ה-16 ואיבד מחשיבותו בעשור השלישי של המאה ה-17, כאשר הודח ממעמדו עם עלייתן של צורות חילוניות חדשות יותר כמו האופרה והתמזג עם הקנטטה והדיאלוג.
עליית המדריגל החלה ב"ספר המדריגלים הראשון" של פיליפ ורדלו, שיצא לאור בוונציה בשנת 1533. היה זה הספר הראשון של מדריגלים בני-זיהוי. ההצלחה שזכה לה הביאה להתפשטות מהירה של הצורה, תחילה באיטליה ועד סוף המאה לעוד כמה ארצות באירופה. באנגליה, בעיקר, זכה המדריגל להערכה רבה מאז פרסום "מוזיקה טרנסאלפינה" של ניקולאס יונג בשנת 1588, קובץ מדריגלים איטלקיים עם טקסטים מתורגמים, שפתח תרבות מדריגלים משלו. המדריגל האריך ימים באנגליה יותר מבשאר אירופה: מלחינים המשיכו ליצור מדריגלים באיכות מפתיעה גם לאחר שהצורה יצאה מן האופנה ביבשת (ראו אסכולת המדריגל האנגלי).
כותבי מדריגלים מאוחרים גילו כושר המצאה ותחבולנות בעיקר במה שכונה "מדריגליזמים" - קטעים שבהם המוזיקה הנלווית למילה מסוימת מבטאת את משמעותה, לדוגמה, שירת המילה riso (חיוך) בתרוצת צלילים מהירים, המחקים צחוק, או sospiro (אנחה) בצליל, הנשמט אל זה שמתחתיו. טכניקה זו ידועה גם כ"ציור מילים" ואפשר למצוא אותה לא רק במדריגלים אלא גם במוזיקה ווקאלית אחרת מאותה תקופה. החשובים ביותר במחברי המדריגלים המאוחרים הם לוקה מארנציו, קרלו ג'זואלדו וקלאודיו מונטוורדי, שמיזג בשנת 1605 את הבאסו קונטינואו אל תוך הצורה וב-1638 חיבר את הספר "מדריגלים של מלחמה ואהבה" Madrigali guerrieri et amorosi שהוא, מכל מקום, דוגמה למדריגל של הבארוק המוקדם. חלק מן היצירות בספר זה אינן קשורות כלל למדריגל א-קאפלה של המאה הקודמת.
הוברט
פרוטוקול דיפי-הלמן
בקריפטוגרפיה, פרוטוקול דיפי־הלמן (Diffie-Hellman) הוא פרוטוקול שיתוף המפתח הראשון, שהוצע על ידי ויטפילד דיפי ומרטין הלמן ב־1976 כדי לפתור את בעיית הפצת המפתחות. הפרוטוקול מאפשר לשני משתתפים שלא נפגשו מעולם ואינם חולקים ביניהם סוד משותף כלשהו מראש, להעביר אחד לשני מעל גבי ערוץ פתוח (שאינו מאובטח) סוד כלשהו כך שאיש מלבדם אינו יודע מהו. הסוד יכול להיות, בהקשר של פרוטוקול תקשורת מאובטח, מפתח הצפנה.
פרוטוקול דיפי־הלמן מתמודד עם בעיית הפצת המפתחות על ידי פונקציה חד-כיוונית. בעזרת הפונקציה ניתן להכין מפתח שיחה ארעי (באנגלית: ephemeral key) שיהיה משותף גם לצד השני של השיחה, ולאחר מכן התקשורת יכולה להיות מוצפנת באמצעות מפתח זה עם צופן סימטרי לפי בחירה כמו AES. בגמר השימוש בו המפתח מושמד. אם כל המפתחות בפרוטוקול הם חד־פעמיים ולא חוזרים להשתמש בהם שוב, הרי שהפרוטוקול מספק סודיות מושלמת קדימה במובן שמרגע שהמפתח הושמד אין שום דרך לשחזר אותו, אפילו אם בעתיד תתגלה דרך יעילה לפצח את הפרוטוקול.
ביטחון הפרוטוקול מסתמך על הקושי שבפתרון בעיית דיפי־הלמן (להלן) הדומה לבעיית הלוגריתם הבדיד. הגרסה המתוארת מספקת הגנה על סודיות המפתח המשותף כנגד יריבים פסיביים המסוגלים לצותת לערוץ התקשורת בלבד. היא אינה מספקת הגנה מפני יריב אקטיבי המסוגל ליירט, לחסום או ל'הזריק' מסרים כרצונו. למעשה, הפרוטוקול אינו מספק מה שקרוי "אימות זהויות המשתתפים". הם יכולים להיות סמוכים ובטוחים כי מלבדם אין איש יודע מהו המפתח ששיתפו, אך אינם מקבלים כל ערובה לגבי זהות המשתתף האחר. מסיבה זו הפרוטוקול בגרסה הבסיסית פגיע במיוחד להתקפת אדם באמצע. גרסאות מתקדמות של הפרוטוקול כמו MQV נותנות מענה לבעיה זו.
היסטוריה ורקע.
פרוטוקול דיפי הלמן הוצג ב־1976 על ידי ויטפילד דיפי ומרטין הלמן במאמר "כיוונים חדשים בהצפנה"[*], המהווה ציון דרך בתולדות ההצפנה המודרנית. במאמר הציגו דיפי והלמן רעיון מהפכני לאותה עת - המפתח הפומבי. הם הראו איך אפשר לפתור את בעיית העברת מפתח הידועה מבלי שהמשתתפים ייאלצו להיפגש כלל. כמו כן הראו לראשונה כיצד ניתן ליישם חתימה דיגיטלית בעזרת מפתח פומבי. הרעיונות שהציגו הובילו לאחר מכן להמצאות נוספות בתחום זה, כמו RSA, צופן אל-גמאל, חתימת אל-גמאל וכן DSA. במרץ 2016 הודיעה ACM שדיפי והלמן הם חתני פרס טיורינג לשנת 2015 עבור עבודתם זו.
תיאור הפרוטוקול.
הכנה חד־פעמית:
להלן תיאור הפרוטוקול בשדה ראשוני. המשתתפים בפרוטוקול אליס ובוב מסכמים ביניהם באופן גלוי על מספר ראשוני formula_1 גדול כך שפתרון בעיית הלוגריתם הבדיד בחבורה הכפלית formula_2 יהיה קשה. ויוצר formula_3 של formula_2 (דוגמה בהמשך). אם formula_1 ראשוני לשדה formula_6 יש formula_7 יוצרים כאשר formula_8 היא פונקציית אוילר. בחירת יוצר יכולה להתבצע תוך דגימה אקראית והסיכויים גבוהים למצוא יוצר תוך מספר ניסיונות קצר. אליס בוחרת ערך אקראי סודי formula_9 כאשר formula_10 אותו היא שולחת לבוב. באופן דומה בוב בוחר ערך אקראי סודי formula_11 כאשר formula_12 אותו הוא שולח לאליס. בהינתן formula_9 ו־formula_14 אליס מחשבת את המפתח המשותף formula_15 וכן בוב באמצעות הערכים formula_11 ו־formula_17, מחשב את formula_18. כעת הם משתפים ביניהם את המפתח הסודי formula_19 בצורה בטוחה.
אליס ובוב שידרו זה לזה את הערכים formula_20 ו־formula_21 (מודולו formula_1) בהתאמה. המידע שהשיגה המצותתת איב שהאזינה למהלכי הפרוטוקול (כמתואר בתרשים), כולל את הערכים: formula_23. כאשר הערכים formula_9 או formula_11 לא שודרו כלל. כדי לחשוף את המפתח המשותף עליה לחשב את formula_26. בעיה זו (חישוב formula_27 מתוך formula_28 ו־ formula_29 מודולו formula_1), נקראת בעיית דיפי־הלמן (להלן), אם הערכים נבחרו בקפידה, הדעה הרווחת היא שאין לה פתרון קל.