בשנת 1939 פדר כתב את Die Neue Stadt (העיר החדשה). הספר הזה יכול להיחשב כניסיון בתכנון של ערים חדשות בסגנון ״ערי גנים״, באמצעות הארכיטקטורה הנאצית. פדר הציע להקים ערים מבוססות על חקלאות, וגודלן כ־20,000 נפש. כל עיר תהיה מחולקת לתשע יחידות אוטונומיות ומוקפות בשטחים חקלאיים. כל עיר הייתה צריכה להיות אוטונומית עצמאית. לעיר היו צריכות להיות תוכניות מפורטות עבור חיי היומיום והשירותים העירוניים הניתנים. הספר התייחס לתכנון מחדש של האזורים במזרח אירופה שיכבשו ואוכלוסייתם המקומית תסולק משם. זהו ספר, לא רק בהנדסת תכנון ערים אלא גם בהנדסה חברתית בגישה הנאצית
בניגוד לתאורטיקנים אחרים ב״ערי גנים״, הוא האמין כי ניתן לשנות את האזורים העירוניים על ידי חלוקה של הסביבה הבנויה הקיימת לשכונות עצמאיות. רעיון זה של יצירת אשכולות של שכונות עצמאיות שיצרו עיר בגודל בינוני היה פופולרי באותה העת על ידי (אנ׳ ) ביפן, ויושם מאוחר יותר בבניית ערים חדשות ביפן.
עם זאת, על אף העקביות בתמיכה של פדר באידאולוגיה הנאצים, וההטפה שלו לביזור המפעלים הכלכליים מידי היחידים, תוכניתו לא הצליחה מאחר שהייתה לה התנגדות מצד בעלי מפעלי נשק ובעלי אחוזות גדולות, שחששו שהדבר יפגע בריווחיהם בשוק העולמי וביכולת החימוש מחדש של גרמניה.
אחרי ״ליל הסכינים הארוכות״ ביוני 1934, שם נרצחו מנהיגי אס"א כמו ארנסט רהם וגורמי המפלגה השמאלניים כמו גרגור שטראסר, פדר איבד את חיבתו להיטלר, והחל לסגת מהממשלה. הוא הפך לפרופסור ל״תכנון ולמדיניות התיישבות״ בבית הספר הגבוה לטכנולוגיה ברלין, ב-1936. שם שהה עד מותו במורנאו, בוואריה, ב -24 בספטמבר 1941.
עיני פר
פונטיאק גרנד ספארי
פונטיאק גרנד ספארי (באנגלית: Pontiac Grand Safari) היא מכונית סטיישן אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האמריקאית פונטיאק מבית ג'נרל מוטורס בין השנים 1971–1978.
עורק צינור הזרע
עוֹרֵק צִנּוֹר הַזֶּרַע (TA: arteria ductus deferentis, ובעבר arteria deferentialis) הוא עורק בבטן ובאגן של זכרים המספק דם לצינור הזרע. עורק דק זה יוצא מעורקי שלפוחית השתן העליונים או מעורק שלפוחית השתן התחתון, נע מתחת לצפק לעבר צינור הזרע ואז מלווה אותו בכיוון האשך, שם הוא משיק עם ענפי יותרת האשך של עורק האשך. במהלכן מסתעף ממנו ענף קטן לשופכן. מבחינה התפתחותית, העורק ההומולוגי בנקבה הוא עורק הרחם.
רצח יחזקאל שיפטר
רצח יחזקאל שיפטר הוא מעשה רצח בלתי מפוענח שבוצע בישראל בשנת 1958.
הרצח.
ב־23 באוגוסט 1958 בשעה 22:00 נמצאה גופתו של יחזקאל שיפטר שהיה בן 60 בדירתו שברחוב פינסקר 64 בתל אביב. הגופה נמצאה שכובה על הספה עם סימני אלימות, כאשר בדירה שרר אי סדר וחפצים רבים נמצאו על הרצפה.
הרצח הכה גלים במדינה. תעוזה ואכזריות הרצח, ומיקומו במרכז תל אביב בשעות הערב הסואנות, עורר תדהמה בציבור. כלי התקשורת הפנו אצבע מאשימה כלפי המשטרה בטענה שהיא כושלת בפענוח פשעים, וציינו את ההפקרות במדינת ישראל עם סרטי הקולנוע האלימים שמציגים רציחות ברוטליות. כן יצר הרצח בהלה במרכז תל אביב, ובעקבותיו החלו תושבים להגיף את התריסים בשעות הלילה.
המשטרה פתחה בחקירה נרחבת. בהמשך התברר כי מבית הנרצח נעלם סכום כסף ומשכך ההנחה הראשונית הייתה כי מדובר בשוד. החוקרים סברו כי הרוצח היה מוכר לשיפטר, שכן הרוצח נכנס בדלת הראשית כאשר שיפטר לבש מכנסיים קצרים בלבד. על פי החשד, הרוצח התנפל על שיפטר ובעת ההיאבקות ביניהם נשברה מאפרה ומשקפיו של שיפטר נפלו על הרצפה. הרוצח הלם עם חפץ קהה פעמיים על ראשו של שיפטר ובהמשך חנק אותו בידיו. לפי המשוער הרוצח נפצע ברגלו, ניסה לשטוף את הדם בדירה ובהמשך השאיר בה כתמי דם. לאחר מכן ביצע הרוצח חיפוש בדירה ויצא ממנה דרך הדלת הראשית.
המשטרה החלה בסריקה רחבת ממדים בבתי חולים ומרפאות כדי לחפש אדם שקיבל טיפול רפואי בפציעה. כן פנתה המשטרה לציבור בבקשה להודיע על כל אדם שקיבל טיפול רפואי בפציעה.
בסמוך לאחר הרצח נעצרו שלושה חשודים, אך שוחררו לאחר שהוכיחו אליבי.
בהמשך החקירה, הגיעה המשטרה למסקנה כי אי הסדר בזירת הרצח בוים על ידי הרוצח, על מנת להטעותה. כן נמצאו בדירה מעטפות עם בולים יקרי ערך, כך שמניע הרצח כשוד - ירד מהפרק.
ב-5 בספטמבר 1958 הודיעה המשטרה כי עצרה שבעה אנשים וכן במהלך החקירה עצרה 60 אשר הוכיחו אליבי ונחקרו עשרות נוספים. ב-12 באוקטובר 1958 הודיעה המשטרה כי החקירה עדיין נמשכת. במרץ 1960 הודיעה המשטרה כי יש בידה חשוד בביצוע הרצח.
בשנת 1963 הודה המפכ"ל יוסף נחמיאס כי הרצח נותר בגדר תעלומה.
מרצין לבנדובסקי
ג'ני שמרצלר
ג'ני שמרצלר (בגרמנית: Jenny Schmerzler; 31 באוגוסט 1887 – 25 במרץ 1969) הייתה מוזיקאית מבצעת (כינור וויולה) ומורה למוזיקה ישראלית.
ביוגרפיה.
ג'ני שמרצלר נולדה בעיר ברלין, שבגרמניה, בתם של גאורג (1864–1929) וברטה (186x–1946) שמרצלר, אחות ל: מקס שמרצלר (1889–1918), ליסה גולם לבית שמרצלר (1891–1964) וסאלי שמרצלר (1893–1915). גדלה ולמדה בברלין לפני מלחמת העולם הראשונה. ג'ני למדה בכתת הכינור של פרופ' וילי הס (Willy Hess) בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין (Berlin Hochschule für Musik) לפני מלחמת העולם ה- I.
ג'ני שהתה זמנית בא"י בתקופת השנים 28–1926, עלתה ארצה סופית בשנת 1930 והתיישבה בירושלים.
ג'ני מעולם לא נישאה ולא היו לה ילדים. היא נפטרה ב־25 במרץ 1969 ונטמנה בבית העלמין הר המנוחות שבירושלים.
קריירה מוזיקלית.
החל משנות ה-20 המאוחרות ועד שנות השישים של המאה ה-20 נטלה ג'ני חלק בפעילות המתהווה והולכת של מוזיקה קלאסית בארץ ישראל המנדטורית, ולאחר מכן בישראל. בתקופת השנים 28–1926 השתתפה ג'ני בהרכבים קאמריים שונים, בעיקר רביעיות מיתרים שהופיעו לרוב בחיפה. לאחר עלייתה ארצה בשנת 1930 התיישבה ג'ני בירושלים, שם היא השתתפה במספר הרכבים מוזיקליים ככנרת וויולנית, בעיקר רביעיות מיתרים (רביעיית הנשים של הצ'לנית תלמה ילין וכן רביעיית המיתרים הירושלמית בהובלת אמיל האוזר), כסולנית וברסיטלים לכינור ופסנתר. ג'ני הייתה חברה בתזמורת הסימפונית של ירושלים והשתתפה גם בקונצרטים מוזיקליים ברדיו ששודרו בשרות השידור המנדטורי. במשך מספר שנים הייתה ג'ני מורה לכינור בקונסרבטוריון הירושלמי למוזיקה (כיום האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים), שנוסד ונוהל על ידי אמיל האוזר, וכן לימדה את ילדי ירושלים שיעורים פרטיים בכינור.
אקסארטודון
אקסארטודון (שם מדעי: "Exaeretodon") הוא סוג של זוחל דמוי-יונק ממשפחת הטרוורסודונטיים שבתת-סדרת הקיינודונטיים. הוא התגלה בפארק איסצ'יגואלסטו שבפטגוניה, ארגנטינה ובתצורות נטה מריה (Santa Maria Formation) שבברזיל. אחד המינים הגיע גם להודו שהייתה מחובת בעבר לאמריקה הדרומית.
האקסארטודון היה יצור נמוך באורך 1.8 מטר שהיה אוכל צמחייה, בזכות מבנה שיניו שנשחקו במהירות. הוא היה בעל לסתות גדולות שבקצוות היו בעלות ניבים גדולים. היצור היה בעל רגליים קצרות ואולי חי במחילות או בין סבכים כדי להימנע מטריפה. חלק מהמאובנים מצאו עוברים עם אמהות הרות, בהם 1–2 גורים.
מספר חוקרים מצאו הוכחות לכך שהגורים היו בעלי שיני חלב שאולי נשרו והוחלפו בשיניים רגילות בבגרותם.
רינצ'וזאוריה
רינצ'וזאוריה (שם מדעי: Rhynchosauria) היא סדרה של זוחלים דיאפסידים נכחדים אשר חיו בתור הטריאס שבתחילת עידן המזוזואיקון, לפני 249.7-199.6 מיליון שנה, ונכחדו לקראת סופה. הם היו קרובים רחוקים של הארכוזאורים ושל הפייטוזאוריים.
בצורתם דמו הרינצ'וזאוריה לזוחלים כבדים בעלי רגליים קצרות מאוד, זנב רחב ופנים רחבים ושטוחים בעלי חורי עיניים גדולים ולסתות בעלות שיניים קדמיות גדולות מאוד, אשר דמו לשיני עכבר או סנאי שככל הנראה עזרו להם לחפור ולהוציא שורשים ופקעות מהאדמה, נתמכות בשרירי צוואר חזקים. הם יכלו להגיע לאורך שני מטרים, אך חלקם היו קטנים יותר.
בתקופתם הם חיו על היבשת הקדומה פנגיאה שנעלמה, והתפרקותה גרמה להכחדה גדולה ולתנאי יובש וכן לתחרות עם טורפים חדשים, כגון דינוזאורים קדומים כמו ההררזאורוס והסטאוריקוזאורוס. אחרוני הרינצ'וזאורים נעלמו בטריאס העליון.
רינצ'וזאורים
רודהוצטוס
רודהוצטוס (שם מדעי: "Rodhocetus") הוא סוג לווייתן נכחד מהמשפחה פרוטוצטיים. הוא חי בתקופת האאוקן הקדומה לפני 48.6-40.4 מיליון שנה בפקיסטן. המשמעות של שמו הוא: "הלווייתן של רודהו" (Rodho), השכבה הגאולוגית בה מאובניו התגלו בשנת 1992 בבלוצ'יסטן.
מאפיינים.
לווייתן קדום זה הגיע לאורך 1.5-5 מטרים ולמשקל של 450–590 ק"ג, תלוי במין. מבנה גופו היה כבד והכיל ראש מגודל דומה לראש דורודון אך בעל גפיים גדולות ששימשו לעלייה נדירה ליבשה. הוא היה מפותח יותר מהפקיצטוס ובעל גפיים קצרות יותר מכוסות קרומי שחייה וכן בעל חוליות רחבות יותר, שיכלו לצלול לאורך זמן. מבנה שיניו הרחבות והעמוקות מראות שהיה ניזון מדגים אחריהם רדף במים.
לווייתן זה לא היה יכול לצלול לעומק בדומה לדורודון ונראה שהוא שחה לאיטו במים, עקב מבנה הזנב הקל מדי לעומת משקלו. הוא היה כבד מכדי להתנהל ביעילות ביבשה ואולי חי כמו היפופוטם לאורך הימים והאגמים של פקיסטן.
שארלוט אליזבת טונה
שארלוט אליזבת טוֹנָה (Charlotte Elizabeth Tonna; 1 באוקטובר 1790, נוריץ', אנגליה – 12 ביולי 1846, רמסגייט , אנגליה) הייתה סופרת אנגלייה, שהטיפה בכתביה לאוונגליזם האנגליקני ולדחיית הקתוליות, גילתה עניין רב ביהדות, והעלתה בכתביה את חזון שיבת עם ישראל לארצו.
קורות חייה.