בשנת 2012 התקיימו ניסיונות לשחזר ולהמשיך את המחאה אולם הם לא זכו להצלחה, וההתייחסות התקשורתית הייתה מועטה. ב-7 בינואר מחו מפגינים על החלטת עיריית תל אביב לפנות את המאהל בשכונת התקווה וכמה מהם נעצרו, בהם סתיו שפיר. הפגנות התקיימו ב-12 במאי, בין היתר בככר רבין בתל אביב, וב-2 ביוני בין היתר במוזיאון תל אביב. ב-22 ביוני 2012 נעצרו דפני ליף ומספר פעילים לאחר שניסו להקים מאהל מחאה ללא אישור בשדרות רוטשילד בתל אביב והתעמתו עם שוטרים. ליף שוחררה למחרת, ונזקקה לטיפול רפואי. בעקבות טענות על אלימות משטרתית כלפי המפגינים, התקיימה למחרת הפגנת מחאה בתל אביב, במהלכה נופצו חלונות של בנקים סמוך לכיכר רבין על ידי מפגינים, ונחסמו לתנועה נתיבי איילון ורחובות ראשיים בעיר. בעקבות אירועים אלה הוגשו כתבי אישום נגד דפני ליף ופעילים נוספים, חלקם בוטלו לאחר מכן. ניפוץ חלונות הבנקים עורר דיון ער, כאשר מתנגדי המחאה ואנשי הפרקליטות הציגו את הניפוץ כהוכחה לאלימות המוחים, בעוד פעילי המחאה טוענים שהיקף הניפוץ נופח, או שהניפוץ נעשה בלא כוונה כתוצאה מאלימות משטרתית.
בחורף 2012 התקיים סוף שבוע של דיונים בהשתתפות פעילי המחאה החברתית. הדיונים רוכזו בספר 'שדה אוהלים', שיצא באותה שנה.
ב-14 ביולי 2012, בהפגנה בתל אביב לציון שנה לפרוץ המחאה, הצית עצמו מפגין בשם משה סילמן, במחאה כנגד יחס רשויות הרווחה אליו. כעבור שישה ימים נפטר סילמן מכוויותיו.
ב-28 בנובמבר 2012, נחתם הסכם בין עיריית ת"א לבין איש המחאה תמיר חג'ג' להעתקת מאהל המחאה משדרות רוטשילד לגן וולובלסקי-קרני (ליד תחנת הרכבת ארלוזורוב). הסכם זה הוארך חודשית עד אוגוסט 2015, וגם זכה לגושפנקה של בית המשפט בעתירה רוסוב ואח' נ עיריית ת"א ואח' (18790-10-14) בבית המשפט לעניינים מנהליים בתל אביב.
בינואר 2013, שניים ממנהיגי המחאה החברתית, סתיו שפיר ואיציק שמולי, נבחרו לכנסת התשע עשרה מטעם מפלגת העבודה.
ב-14 באפריל אישרה הממשלה את הקמת קבינט הדיור בראשות יאיר לפיד וב-22 במאי הקבינט התכנס לראשונה.
ב-11 במאי 2013 נערכו הפגנות בתל אביב ובמספר מוקדים נוספים, בהשתתפות כ-12,000 איש. ההפגנות עמדו בסימן מחאה כנגד תקציב המדינה לשנים 2013–2014 שגיבש משרד האוצר בראשות יאיר לפיד, הכולל העלאת מיסים וקיצוצים נרחבים בתחומים שונים. הפגנות נוספות נערכו לאחר מכן, במחאה על המדיניות התקציבית של הממשלה ועל הכוונה לייצא גז טבעי מישראל. ב-13 ביולי 2013 אורגנה הפגנה על ידי דפני ליף, במלאת שנתיים למחאה ושנה למותו של משה סילמן.
השפעות המחאה.
מספר ועדות ממשלתיות וציבוריות קמו בעקבות המחאה או הושפעו ממנה, פרט לוועדת טרכטנברג: הוועדה להגברת התחרותיות במשק (ועדת הריכוזיות), ועדת ששינסקי 2 להטלת מס על רווחים מאוצרות טבע, הצוות לבחינת הגברת התחרותיות בענף הבנקאות (ועדת זקן) וועדת קדמי לבחינת התחרותיות בענף המזון. חלק ממסקנות הוועדות עוגנו בחקיקה ובתקנות בשנים 2013–2015. רפורמה נוספת שניתן לייחס להשפעת המחאה הייתה הפחתת דמי הניהול בקופות הגמל בשנת 2012. חלק רפורמות אלו גרמו להוזלה של מוצרי מזון וצריכה בחלק מהענפים, ולמתן שירותים פיננסיים שונים על ידי גופים שהתחרו בבנקים. יעילותו של חוק המזון שנחקק כתוצאה מועדת קדמי נבדקה לאחר 5 שנים, בשנת 2020, והתברר כי החוק אמנם חסך עלויות לרשתות המזון, אולם בפועל לא גולגל החיסכון לצרכנים, אלא הגדיל את הרווח של הרשתות.
מספר ארגונים חברתיים חדשים קמו בעקבות המחאה, כגון המשמר החברתי בכנסת, "השדרה" ו"עורו" שלאחר מכן הפכו ל"אנו". תוצאה נוספת של המחאה הייתה בהקמת קואופרטיבים, מתוך כוונה לייצר מודל כלכלי חלופי לחברות בבעלות משקיעים, ולהפחית את יוקר המחיה.
במרץ 2015 נבחרו גם פרופ' מנואל טרכטנברג, שעמד בראש ועדת טרכטנברג, ופרופ' יוסי יונה, שעמד בראש צוות ספיבק-יונה, לכנסת העשרים מטעם המחנה הציוני. אלה הצטרפו לשני נציגים בולטים של תנועת המחאה שכבר נכנסו קודם לכן לכנסת ברשימת המחנה הציוני: סתיו שפיר ואיציק שמולי. קמה מפלגה נוספת, מפלגת כולנו שחרתה על דגלה את המאבק הכלכלי הממוקד ביוקר המחיה, ובפתרון מצוקת הדיור של הזוגות הצעירים. חלק מהנושאים אותם פעלה מפלגת כולנו לממש במהלך הכנסת העשרים היו סוגיות שעלו במחאה החברתית: תוכנית "מחיר למשתכן" למתן דיור במחיר מפוקח תוך סבסוד עלות הקרקע, האצת תהליכי תכנון אזורי מגורים במטרה להגדיל את היצע הדירות, הסרת חסמי יבוא במטרה ליצור תחרות במוצרי צריכה, הפחתת המע"מ, שיקום מערך הדיור הציבורי, תוכנית "נטו משפחה" במענה למחאת העגלות, הרפורמה לתחרות בבנקים באמצעות ועדת שטרום, קרנות פנסיה בדמי ניהול מוזלים ועוד.
בעקבות המחאה קמה תנועת מתפקדים אשר קראה להתפקד למפלגות המקיימות פריימריז ולהשפיע על נציגיהם בכנסת, ואכן חלק מהמוחים התפקדו בעיקר לליכוד ולמפלגת העבודה. קבוצה בולטת של מתפקדים שקמה בעקבות המחאה היא הליכודניקים החדשים.
בתרבות.
המחאה החברתית נמצאה במרכזן של יצירות אחדות:
B.E.12
דייאן קנון
B.E.2 (מטוס)
B.E.2 היה מטוס בריטי דו-כנפי ודו מושבי מתקופת מלחמת העולם הראשונה בשימוש גיס התעופה המלכותי.
המטוס תוכנן על ידי ג'פרי דה האבילנד ויוצר ב"מפעל מטוסים רויאל".
פאולוס מתבאי
פאולוס מתבאי, הידוע גם כנזיר הראשון וכן פאולוס המתבודד, פאולוס ממצרים ופאולוס הקדוש (נולד כנראה סביב 230 ונפטר בשנת 341 לערך), היה הנזיר הנוצרי המתועד הראשון. יומו כקדוש הוא ה-15 בינואר במערב, ב-5 או ב-15 בינואר בכנסיות האורתודקסיות השונות וב-9 בפברואר בכנסיות האוריינטליות.
על פי הירונימוס, בספרו "חיי האבות", פאולוס נמלט למדבר תבאי במהלך רדיפות הנוצרים שערכו דקיוס וולריאנוס בשנת 250 לערך. פאולוס חי עד יומו האחרון במערה בהרים שבמדבר, סמוך למעיין ולעץ דקל. פירות הדקל שימשו מזונו היחיד עד הגיעו לגיל 43 ומעלי הדקל יצר לעצמו ביגוד. בהגיעו לגיל 43 התחיל עורב להביא לו מדי יום ביומו חצי כיכר לחם. הירונימוס ממשיך ומספר כי אנטוניוס הגדול ביקר את פאולוס לפני מותו כאשר האחרון היה בגיל 113 והם שוחחו יום שלם וכל אותו הלילה. בביקורו הבא של אנטוניוס הוא מצא את פאולוס מת. אנטוניוס השתמש בגלימתו הוא, אותה הוא עצמו קיבל כמתנה מאתנסיוס, כתכריכים עבור פאולוס וקבר אותו, שני אריות סייעו לו בחפירת הקבר. אנתוניוס הקדוש תיאר אותו כ"הנזיר הראשון".
ב-491 הוכרז כקדוש על ידי האפיפיור גלסיוס הראשון.
מסדר נזירים הקרוי על שמו "מסדר פאולוס הקדוש הנזיר הראשון" (Ordo Sancti Pauli Primi Eremitae ) הוקם בהונגריה (בעיר פץ') ב-1215. ב-1381, תחת שלטונו של לאיוש הראשון, מלך הונגריה, נלקחו שרידי גופתו מוונציה להונגריה, שם נשמרו במנזר והיוו מוקד עלייה לרגל. ב-1523, בתקופת שלטונו של לאיוש השני, מלך הונגריה, נלקחה גולגולתו של פאולוס, שהייתה שמורה בטירת קרלשטיין שבצ'כיה להונגריה וכך אוחדו שרידי גופתו למקום אחד.
לקריאה נוספת.
אהרון לירון (אלטשולר), הנצרות וארץ הקודש : מידע בסיסי ללומד ולמטייל, צ'ריקובר, 1997
סטואי גריפין - הסיפור שלא סופר
סטואי גריפין - הסיפור שלא סופר (באנגלית: Stewie Griffin: The Untold Story) הוא סרט מצויר המורכב משלושה פרקי טלוויזיה, משנת 2005 המבוסס על סדרת האנימציה האמריקאית "איש משפחה", שנוצרה על ידי גארי ג'נטי, אלכס בורסטיין, כריס שרידן וסטיב קלגן. עלילת הסרט מתמקדת בניסיונותיו של סטואי גריפין למצוא את אביו האמיתי.
הסרט מתרחש ביקום בדיוני שעליו התבססה הסדרה איש משפחה, ויצא ב-DVD בתום העונה הרביעית לשידורה. הסרט מחולק לשלושה חלקים באורך פרק אחד, כאשר כל חלק נכתב על ידי אדם אחר. שמות החלקים הם: "סטואי תתנהג יפה", "באנגו היה שמו", ו"ההרפתקה הנפלאה של סטו וסטואי". שלושת החלקים האלו שוחררו גם כשלושת הפרקים האחרונים של העונה הרביעית.
עלילה.
התחלת הסרט.
הסרט מתחיל עם משדר החדשות של הסדרה. את המשדר מעבירים מנחי החדשות טום טאקר ודיאן סימונס. בבכורה נראים מפורסמים כגון - דרו ברימור ודייוויד בואי. בבכורה נראו גם דמויות מהסדרה כגון: הקוף המרושע, קליבלנד בראון ומשפחת גריפין. בהמשך עוברים לאולם קולנוע בו מראים קדימונים לסרטים בשם: אנשים שנראים כאילו הם לעולם לא ישנים, והארנב הקטן ביותר.
חלק א' - סטואי תתנהג יפה.
החלק הראשון מתחיל בבריכה הציבורית של העיר הבדיונית קוהוג, שבה נראה פיטר מנסה ללמד את סטואי לשחות, אך סטואי מפחד להיכנס למים, וכתוצאה מכך לואיס רושמת את סטואי למספר שיעורי שחייה. בשיעורי השחייה פוגש סטואי את בראד, ילד בגילו של סטואי ששוחה טוב יותר מכל שאר הילדים. סטואי מקנא בבראד בגלל יכולות השחייה הטובות שלו, ומנסה לזכות ב"תהילתו" של בראד. סטואי מנסה להרוג את בראד בעזרת חיבור דינמיט לעמדת המציל, אך עמדת המציל נופלת על סטואי ולא על בראד, וכתוצאה מכך סטואי כביכול מת, ועולה לגיהנום, ששם הוא פוגש את סטיב אלן, שכביכול מנסה לאנוס את סטואי. לואיס מנשימה את סטואי והוא חוזר לחיים, כאשר הוא מאמין שמה שקרה לו הוא סימן שהוא צריך להפוך לילד טוב.
בזמן זה, פיטר מגיע לחנות השכרת סרטי וידאו חדשה, שאינה משכירה סרטי פורנוגרפיה, לכן פיטר, ומנחה החדשות טום טאקר הופכים עצובים, וטום מציע לפיטר עבודה במשדר החדשות של ערוץ 5, שבה פיטר ינחה פינה חדשה בשם: "אתם יודעים מה ממש מוציא אותי מדעתי?", שבה פיטר מתלונן בפני תושבי העיר על דברים שמציקים לו. כתוצאה מהצלחת הפינה בחדשות, פיטר הופך למפורסם - יותר מטום, וגורם לקנאה רבה מצד טום שמובילה למריבות ביניהם, שבסופן מפטרים את טום.