טוני רוץ' (באנגלית: Anthony Dalton Roche; נולד ב-17 במאי 1945) הוא טניסאי עבר אוסטרלי. אחד הטניסאים הבולטים בעולם במשחקי זוגות בשנות ה-60 שהמשיך להשתתף בתחרויות מקצוענים בשנות ה-70, כשלזכותו 16 זכיות בטורנירי גראנד סלאם מהן זכיית יחיד, 13 זוגות גברים ו-2 זוגות מעורבים.
בתחרויות זוגות גברים הוא זכה בגראנד סלאם 12 פעמים עם ג'ון ניוקומב ופעם עם ארתור אש.
בתחרויות זוגות מעורבים הוא זכה בגראנד סלאם עם ג'ודי טגארט ופרנסואז דיר.
בשנים 1965-1967 ו-1977 הוא היה שותך לזכיית נבחרת גביע דייוויס של אוסטרליה.
לאחר הפרישה הוא היה מאמן של איוואן לנדל, פטריק ראפטר, רוג'ר פדרר, לייטון יואיט וילנה דוקיץ'.
ב-1981 הוא התקבל למסדר האימפריה הבריטית וב-2001 הוא התקבל למסדר אוסטרליה.
חור מקולרי
חור מקולרי (באנגלית: Macular hole) הוא חור קטן ב, אזור במרכז הרשתית.
רוב החורים נוצרים באופן ספונטני, ורק מיעוטם נוצרים בעקבות מחלות או טראומה. לפיכך, אין דרך למנוע את התפתחותם או לדעת מי בסיכון לפתח חור מקולרי. הדרך שבה נוצר חור מקולרי אינה ידועה כל צורכה, אך ההנחה הרווחת היא שהוא נוצר בעקבות שינוי במרקם הזגוגית, חומר דמוי ג'לי המרכיב 80% מנפח העין ומורכב מ-99% מים. עם הזדקנות האדם, החומר הופך להיות מימי יותר ומתחיל למשוך עמו את הרשתית, והדבר עלול לגרום לחור במרכז הראייה. במקרה שהתהליך נמשך, החור עלול לגדול עד להיפרדות רשתית. בשלבים מוקדמים עשוי החור להיסגר מעצמו, אף שזו תופעה נדירה, אולם כשהוא מגיע לשלבים מתקדמים יותר נדרשת התערבות רפואית הכוללת ויטרקטומיה בגישה פארס פלאנה (Pars Plana Vitrectomy), קילוף שכבת הInternal Limiting Membrane והשארת גז מסוג Sulfur Hexafluoride או Perfluoropropane בעין המטופל.
הסתמנות הסימפטומים של חור מקולרי אינה אחידה. חלק מהחולים לא יחוו סימפטומים כלל בהתחלה, ולעומתם - אחרים עשויים לשים לב להתפתחותו מיד, בעקבות ירידה באיכות הראייה בעין הפגועה. התלונה העיקרית היא מטמורפופסיה, עיוות או כתם במרכז הראייה. רוב המקרים מופיעים אצל נשים, 67%–91% מכלל הסובלים מהתופעה.
קנגוריים חולדתיים
קנגוריים חולדתיים (שם מדעי: "Potoroidae") היא משפחה של יונקים אוסטרליים מסדרת הקנגוראים.
יצורים אלה מזכירים את הקנגורו הנפוץ אך קטנים בהרבה ונראים כמו כלאיים בן קנגורו לחולדה. הם חיים ביערות גשם, בערבות עשב או במדבריות האוסטרליים.
הסוג קנגוריל המושק סווג בעבר במשפחה זאת עד שהועבר למשפחה עצמאית - קנגוריים מושקים.
תזונתם של יצורים אלה צמחונית המבוססת בעיקר על עשבים וכן על פטריות ועלים.
ir. היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות המתחם (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים באיראן, הסיומת הושקה בשנת 1994. שמות המתחם והסיומות מנוהלות על ידי המכון לחקר מדעי היסוד 'Institute for Research in Fundamental Sciences'.
סיומות בשפה הפרסית.
בשנת 2003 השיק ארגון המחקר והפיתוח הפולני NASK את טכנולוגיית IDN , המאפשרת להשתמש באותיות לטיניות, יווניות, עבריות, סיניות קיריליות ועוד בשמות התחום. בשנת 2010, אישר ארגון ICANN את הצעת הסיומת ایران. (איראן בפרסית).
אתרים יכולים להירשם עם דומיין בשפה הפרסית תחת הסיומת ir.ایران.
Domain Hack.
תחת סיומת זו נעשה גם שימוש ב-Domain Hack. כתובת ה-URL "ryana.ir" היא בעצם הפניה מחדש לאתר "ryanair.com" של חברת התעופה האירית ריינאייר. משתמשי אינטרנט עשויים לחשוב שהסיומת ir. היא סיומת האינטרנט של אירלנד, מדינת המוצא של ריינאייר.
דניסה (ג'ירפה)
דניסה הייתה ג'ירפה מרושתת שחיה בספארי ברמת גן, והייתה בעלת מספר הצאצאים הגדול ביותר בגני חיות בעולם (12).
דניסה הייתה הג'ירפה הראשונה שהגיעה לספארי ברמת גן, והייתה מחמשת פרטי הג'ירפים המרושתים בספארי שלוקחים חלק בפרויקט השימור הבינלאומי. היא נולדה בגן החיות בהולנד ב-2 בינואר 1990, ובגיל שנתיים הובאה לספארי ברמת גן.
ביום הולדתה ה-30 הגיע לספארי הקונדיטור תומר אומנסקי שהכין עבורה עוגה מיוחדת ומושקעת שהוגשה לה בלוויית פרחי היביסקוס, פירות וירקות.
היא מתה ב-21 בינואר 2021, בגיל 31. הייתה הג'ירפה הכי מבוגרת בגני חיות בעולם.
גוויתה של דניסה שימשה לאחר בדיקה וטרינרית, בדומה לגוויות בעלי חיים אחרים המתים בספארי, להאכלת להקת האריות של הספארי.
חיה הינדה לוי-ליסנר
דפוס דבר
אג&quot;ף
GBIF (בעברית: מתקן המידע העולמי למגוון הביולוגי, באנגלית: Global Biodiversity Information Facility) הוא ארגון בינלאומי המתמקד ביצירת נתונים מדעיים על המגוון הביולוגי הזמין דרך האינטרנט באמצעות שירותי אינטרנט.
הנתונים ניתנים על ידי מוסדות רבים מרחבי העולם; ארכיטקטורת המידע של GBIF הופכת נתונים אלה לזמינים וניתנים לחיפוש באמצעות פורטל יחיד. הנתונים הזמינים באמצעות פורטל GBIF הם בעיקר נתוני הפצה על צמחים, בעלי חיים, פטריות ומיקרובים עבור העולם, ונתונים שמות מדעיים לכל יצור חי.
מטרת הארגון.
מטרת GBIF היא לאפשר גישה חופשית ופתוחה לנתוני המגוון הביולוגי ברחבי העולם כדי לתמוך בפיתוח בר-קיימא. לארגון יש סדרי עדיפויות, בדגש על קידום השתתפות ועבודה באמצעות שותפים, כוללים גיוס מידע על המגוון הביולוגי, פיתוח פרוטוקולים ותקנים על מנת להבטיח שלמות מדעית ותפעוליות הדדית, בניית אתרים מעוצבים שונים המאפשרים קישור בין סוגי נתונים מגוונים ממקורות שונים וכדומה.
GBIF שואפת ליצור קשרים מידעיים בין משאבי נתונים דיגיטליים מכל רחבי הספקטרום של הארגון הביולוגי, בין גנים למערכות אקולוגיות, וכדי לחבר אותם בנושאים חשובים למדע, לחברה ולקיימות על ידי שימוש בכלים גאוגרפיים ובכלי GIS. זה עובד בשיתוף עם ארגונים בינלאומיים אחרים כגון: שותפות קטלוג של החיים, מידע המגוון מידע ביולוגי, קונסורציום עבור ברקוד החיים (CBOL), האנציקלופדיה של החיים (EOL), ו-GEOSS.
סגור
מרי הארון
מרי הארון (נולדה ב-12 בינואר 1953) היא במאית ותסריטאית קנדית, היוצרת בעיקר סרטים עצמאיים בעלי מסר חברתי, כדוגמת "אני יריתי באנדי וורהול", "אמריקן פסיכו" ו"בטי פייג' הידועה לשמצה".
ביוגרפיה.
הארון נולדה בברייסברידג', שבאונטריו, קנדה, וגדלה במשפחה מעורה בעולם הקולנוע והבמה. אמה היא גלוריה פישר ואביה הוא דון הארון, שחקן, קומיקאי, סופר, ובמאי. אשתו השנייה של אביה, וירג'יניה לית', התגלתה על ידי סטנלי קובריק, ושיחקה בסרטו הראשון, "פחד ותשוקה". הקריירה הקצרה של לית' היוותה השראה חלקית לרצונה של הארון לעשות את הסרט "בטי פייג': סמל מין". בעלה השני של אמה הוא הסופר סטיבן ויזינצ'י, הידוע בשל רב המכר הבינלאומי שלו, "בשבחן של נשים מבוגרות". אשתו השלישית של אביה היא הזמרת והשחקנית הקנדית, קתרין מקינון. אחותה, קלי הארון, היא שחקנית ומפיקה.
הארון עברה לאנגליה בגיל 13, ומאוחר יותר למדה באוקספורד. בתקופה זו, היא יצאה עם טוני בלייר, שהיה מאוחר יותר לראש ממשלת בריטניה. לאחר מכן היא עברה לגור בניו יורק והייתה חלק מסצנת הפאנק של שנות ה-70. היא הייתה מייסדת שותפה וכתבת מוזיקה במגזין "Punk", והייתה העיתונאית הראשונה לראיין את הסקס פיסטולס עבור כתב עת אמריקאי. במהלך שנות ה-80 היא הייתה מבקרת תיאטרון עבור האובזרבר בלונדון, וכן שימשה כמבקרת מוזיקה עבור הגרדיאן ועבור "New Statesman".
במהלך שנות ה-90 הארון חזרה לניו יורק, שם היא עבדה כמפיקה ברשת הטלוויזיה הציבורית (PBS), בתוכנית "Edge", המוקדשת לחקר תרבות הפופ האמריקאית. בתקופה זו פיתחה הארון עניין בחייה של ואלרי סולאנס, האישה ניסתה להרוג את אנדי וורהול. הארון הציעה למפיקים ברשת לעשות סרט דוקומנטרי על סולאנס, ואלו בתורם עודדו אותה לפתח את הפרויקט למה שהפך לסרט העלילתי הראשון שלה, "אני הרגתי את אנדי וורהול".
בנוסף לסרטיה, הארון היא גם המפיקה בפועל של הסרט "מחתרת מזג האוויר", סרט תיעודי על פעילים רדיקליים של שנות ה-70. היא גם עובדת בטלוויזיה, וביימה פרקים של "אוז", "עמוק באדמה", "רצח מאדום לשחור", "ישנן בנות" ו"אהבה גדולה". ב-2006 היא הודיעה שהיא מפתחת פרויקט חדש, סרט תיעודי על סצנת הפאנק סביב מועדון CBGB בניו יורק בשנות ה-70, המבוסס חלקית על הספר באותו השם מאת לגס מקניל וג'יליאן קיין. נכון ל-2013 הפרויקט עוד לא הגיע למימוש. ב-2017 ביימה הארון את המיני-סדרה "לטענת גרייס", המבוססת על הרומן של מרגרט אטווד באותו השם.
הארון גרה בניו יורק עם בעלה, הבמאי ג'ון ס. וולש, ושתי בנותיהם.
סרטיה.
אני יריתי באנדי וורהול.
סרטה הראשון של הארון, "אני יריתי באנדי וורהול" יצא בשנת 1996, ומספר גרסה בדיונית בחלקה לניסיון ההתנקשות בחייו של אנדי וורהול על ידי ואלרי סולאנס.
הארון מסבירה את העניין שלה בחייה של סולאנס:
בעוד סולאנס לא הצליחה להפיק את המחזה שלה, הארון הצליחה להפיק את הסרט אודותיה ולספר את סיפורה. "אני יריתי באנדי וורהול" לא מאדיר את סולאנס, הוא מסנגר עליה בכך שהוא מראה את ההשפעה עליה של המערכת הרחבה יותר, והאכזרית, ושהיא לא הייתה מטורפת אלא מתוסכלת במידה קיצונית.
אמריקן פסיכו.
הסרט השני של הארון הוא "אמריקן פסיכו", אשר יצא בשנת 2000, ומבוסס על הספר באותו השם מאת ברט איסטון אליס, הידוע בשל תיאורים גרפיים של עינויים ורצח. בסרט כיכב כריסטיאן בייל בתפקיד פטריק בייטמן. הסרט זכה לשבחים מן המבקרים, שהעריכו את הסגנון הסאטירי של הסרט, והוא אף הפך למעין סרט קאלט, בעיקר בשל המחלוקות שסבבו את הפקתו.