לאחר פרישתו מהעיסוק בספורט, החל בלימודי תואר ראשון בכלכלה וניהול במכללה האקדמית תל אביב-יפו. עם סיום לימודיו, ב-1999, החל לעבוד באגף התקציבים במשרד האוצר. בהמשך, השלים לימודי תואר שני במינהל עסקים במסלול האקדמי המכללה למינהל ותואר שני במדיניות ציבורית באוניברסיטת תל אביב. ב-2007 מונה לסגן הממונה על התקציבים. במסגרת תפקידיו במשרד האוצר עסק, בין היתר, בתחומי פנים, הגנת הסביבה, תיירות, חקלאות, אנרגיה ותחבורה. במסגרת תפקידיו במשרד האוצר היה שותף בהובלת רפורמות כלכליות, בהן הרפורמה בנמלים ובתעריפיהם, הפיכת מע"צ מיחידת סמך לחברה ממשלתית, ייצוב חברת רכבת ישראל ועדכון תוכנית החומש שלה, רפורמה בתעריפי המים, מדיניות שמיים פתוחים בתעופה וקידום יצרני חשמל פרטיים.
בשנת 2010 התפטר מתפקידו במשרד האוצר, ומונה למנהל חטיבת הכלכלה, פיתוח עסקי, רגולציה וקשרי מפעילים בחברת פרטנר תקשורת.
ב-2013 מונה למנכ"ל משרד הכלכלה, תחת השר נפתלי בנט. במסגרת תפקידו הוביל מהלכים לטיפול ביוקר המחיה. במאי 2017 הודיע על התפטרותו.
בין השנים 2022-2018 כיהן בתפקיד מנכ"ל חברת שח"מ מקורות ביצוע, חברת בת של חברת מקורות המקימה ובונה מתקני מים וטיפול בשפכים, מערכות פיקוד ובקרה לתחנות שאיבה ולמתקני מים ושפכים, הנחת קווי צנרת, ייצור משאבות וציוד שאיבה מתקדם וכן אחראית על זריעת עננים להגברת המטר.
ב- 2022 מונה לתפקיד מנכ"ל מקורות חברת מים בע"מ.
ליאור אלמליח
ליאור אלמליח (נולד ב-26 באפריל 1974) הוא זמר ופייטן ישראלי.
ביוגרפיה.
אלמליח נולד לשושנה וראובן, וגדל במשפחה מסורתית בקריית שמונה. מאז ילדותו נמשך ללמוד את השירה האנדלוסית בכלל ושירת הבקשות בפרט, ובגיל 13 החל להתחנך אצל גדולי הפייטנים, בהם הפייטן נסים שושן. בד בבד למד מוזיקה ונגינה על פסנתר בקונסרבטוריון ברמת גן, וכבר בילדותו החל להופיע ולרכוש מוניטין בישראל ומאוחר יותר גם בקהילות יהודיות בעולם.
התגייס לצה"ל בשנת 1992 ושירת כסולן במקהלת הרבנות הצבאית, בשירה בסגנון ים תיכוני. לאחר שחרורו הצטרף אלמליח לתזמורת האנדלוסית הישראלית ובה שימש במשך מספר שנים כסולן הבית. אלמליח הוא בוגר תקשורת ומדעי החברה של מכללת רמת גן.
בשנת 2004 ערך מופע יחד עם אהוד מנור לאחר שהשניים שיתפו פעולה באלבום של אלמליח "נשימה" (2002), המשלב בין שירת מזרח ומערב. לכבוד המופע הוציאו השניים חידוש ללהיט "אני אשתגע", במקור שיר דרום-אמריקאי. בשנת 2006 היה נבחר הקרן למצוינות בתרבות.
בשנת 2008 השתתף בפרויקט "ידידי השכחת" יחד עם המלחין חנן סורלו לוי. הפרויקט עסק בחשיפה של הפיוט היהודי לאלפי סטודנטים באוניברסיטאות השונות ולעשרות אמנים מובילים במוזיקה ישראלית.
כהמשך של שיתוף פעולה עם חנן סורלו לוי ביצע ליאור אלמליח את השיר "יונה לבנה" של חנן סורלו לוי באוסף "גוונים" של משרד החוץ בהוצאת התו השמיני, אשר ייצג את ישראל.
בשנת 2009 ראה אור האלבום "אלמליח-לרוז-שטרית", פרויקט משותף של אלמליח עם הזמר מיכה שטרית ועם המעבד המוזיקלי חיים לרוז. האלבום הורכב משירי משוררים כדוגמת יהודה הלוי, ישראל נג'ארה ושלמה אבן גבירול, וכלל ברובו לחנים לא מקוריים. כסינגלים יצאו השירים "לבי במזרח" ו"ילדי זמן גפן". כמו כן הוציא מספר אלבומים של מוזיקת עולם, מוזיקה אנדלוסית ואלג'יראית וכן מוזיקה ישראלית שזכו להצלחה. שני אלבומים שלו, "נשימה" ו"צור שהחיינו", יצאו גם לשוק הבינלאומי.
בשנת 2014 הופיע יחד עם האנסמבל האנדלוסי ישראלי ועם חנן סורלו לוי באונסק"ו בקונצרט מיוחד המוקדש למוזיקה אנדלוסית .
אלמליח נחשב היום לאחד הפייטנים המוערכים בתחום החזנות הספרדית והמרוקאית, ומשתף פעולה באופן תדיר עם אמנים בינלאומיים מובילים במוזיקת עולם כגון ג'ורדי סאוול ומוריס אלמדיוני. בנוסף הוא מעלה מופע אישי המשלב חומרים אותנטיים וחדשנים, תוך שילוב ביניהם באופן ייחודי.
אלמליח השתתף בהפקה המוזיקלית של הסרט "בית"ר פרובנס" זוכה פרס המוזיקה, וכן בסרט "טהרה".
בשנת 2019 השתתף בסדרה "שנות ה-80".
אלמליח מתגורר בהוד השרון, נשוי לזמרת נעמה טוב-אלמליח (בתו של מפקד תזמורת צה"ל בעבר יוסי טוב) ואב לשלושה ילדים.
ז'אק לאנג
ז'אק מתייה אמיל לאנג (בצרפתית: Jack Lang; נולד ב-2 בספטמבר 1939) הוא פוליטיקאי צרפתי, ממוצא יהודי. כיהן כשר התרבות והחינוך. על שמו קרוי חוק לאנג.
חייו.
לאנג נולד למשפחה אמידה במירקור, לורן, לאם קתולית ולאב יהודי שהיה מעורב בתנועת ההתנגדות הצרפתית בתקופת מלחמת העולם השנייה. לאנג למד מדע המדינה ומשפט ציבורי בסיאנס פו בפריז וקיבל תואר דוקטור בשני התחומים. בעודו סטודנט הקים פסטיבל בינלאומי חשוב לתיאטרון חדש, פסטיבל ננסי, אותו ניהל בשנים 1963–1977. כמו כן ניהל את תיאטרון שאיו הלאומי שבארמון שאיו בפריז בשנים 1972–1974.
בשנים 1971–1981 כיהן כפרופסור למשפט בינלאומי באוניברסיטת ננסי. בשנים 1986–1988, וכן ב-1993–1997, היה פרופסור למשפטים באוניברסיטת נאנטר בפריז. הדעות הליברליות שהביע בדבר שוויון זכויות להומוסקסואלים, עידוד ההגירה לצרפת כדי להעשיר את תרבותה, סובלנות כלפי משתמשים במריחואנה לצד פיקוח ובדיקה של איכות הסמים במועדונים, סחפו אחריו תומכים אך גם עוררו עליו מתנגדים.
הגרעין העל-תצלובתי
הגרעין העל-תצלובתי או SCN (TA: Nucleus suprachiasmaticus) הוא אזור קטן מאוד במוח של יונקים אשר שולט על השעון הביולוגי של הגוף. הגרעין העל-תצלובתי הוא אחד מהגרעינים המרכיבים את ההיפותלמוס, והוא ממוקם בדיוק מעל תצלובת הראייה.
פעילות הגרעין.
גרעין זה אחראי על הפעלת השעון הביולוגי של הגוף, ועל התאמתו לרמת התאורה בסביבה.
השעון הביולוגי בבני אדם ובבעלי חיים אחרים מבוסס על מעגל מורכב של התבטאות גנים בגרעין העל-תצלובתי, שבו מספר גנים שונים משועתקים בזה אחר זה ויוצרים מחזור של בערך 24 שעות. בהתאם לשלב של המחזור שבו השעון הביולוגי נמצא, הגרעין העל-תצלובתי משפיע על אזורים שונים במוח ובכך מווסת תהליכים פיזיולוגיים והתנהגויות המשתנים לאורך היממה, ובראשם מחזורי הערות והשינה. בין השאר, הגרעין שולח מידע לבלוטת האצטרובל, אשר מייצרת את ההורמון מלטונין בתיאום עם השעון הביולוגי.
תאי העצב בגרעין העל-תצלובתי מסוגלים לפעול על פי מחזור זה, של 25 שעות, גם ללא קבלת אותות חיצוניים מהסביבה. עם זאת, המחזור האוטונומי אינו מדויק. המידע הסביבתי, ובעיקר האור, מתפקד כצייטגבר ("קוצב זמן") שביכולתו "לאפס" את השעון הביולוגי ואת מעגל שעתוק הגנים ובכך לסנכרן את פעילותו של הגוף למחזורי האור והחושך. המידע על כמות האור בסביבה מתקבל מתאי גנגליון קולטי אור הנמצאים ברשתית, אשר מכילים קולטן רגיש לאור בשם מלאנופסין. בניגוד למסלול הראייתי העיקרי (שמגיע מהרשתית לגרעין הברך הצדי ומשם לקליפת הראייה), מידע זה מועבר דרך עצב הראייה ישירות אל הגרעין העל-תצלובתי.
בהיעדר אותות חיצוניים (למשל בניסויים בבעלי חיים בתנאי אור או חושך מתמשכים), הסינכרון עם אורך היממה אינו מתבצע. מפני שהמחזור האוטונומי אינו בדיוק באורך של 24 שעות, ניצפה אז היסט ליניארי גדל והולך בין שעת היקיצה האופיינית לבעל החי לזו שקורית בפועל. תופעה זו נקראת 'ריצה חופשית' (free running). יש מינים שנוטים למחזור קצר מעט מיממה וללא סינכרון יקיצו כל יום יותר ויותר מוקדם, ואחרים עם מחזור מעט ארוך מיממה יקיצו ללא סינכרון יותר ויותר מאוחר.
מחקר.
תפקידו של הגרעין העל-תצלובתי החל להתגלות בשנות ה-70, בין השאר במחקרים של רוברט י. מור וויקטור אייכלר שהראו כי הרס של אזור זה במוחן של חולדות משבש את מחזורי הערות ודפוסי השינה שלהן. אף על פי שזמן השינה הכולל של החולדות לא השתנה, הוא התפזר באופן אקראי לפרקי זמן קצרים לאורך היממה.
ההשערה הראשונית הייתה כי השפעתו של הגרעין, בדומה למבנים שונים במוח, מבוססת רק על קישורים סינפטיים עם אזורים אחרים ברחבי המוח ששולטים על תפקודים שונים של הגוף. עם זאת, מספר מחקרים שנערכו בשנות ה-80 וה-90 הראו כי השליטה על השעון הביולוגי מבוססת כנראה על אותות כימיים אחרים אשר מפעפעים ברחבי המוח. לאחר שהרסו את הגרעין העל-תצלובתי בחיות הניסוי, החוקרים השתילו במוחן גרעינים שנלקחו מבעלי חיים אחרים. אף על פי שהגרעין המושתל לא יכול היה ליצור קשרים סינפטיים עם אזורים אחרים במוח החיה, הוא הצליח להפעיל מחדש את השעון הביולוגי. עד כה, האות הכימי שנשלח על ידי הגרעין העל-תצלובתי טרם זוהה בוודאות.
בנוסף, נמצא כי גם תאי עצב בודדים מתוך הגרעין העל-תצלובתי, כאשר הם מנותקים אחד מהשני, פועלים לפי מחזוריות של כ-24 שעות. עם זאת, במצב זה לכל תא עצב "שעון" משלו, והם אינם מסונכרנים ביניהם.
חלק ניכר מהמחקר בנושא בשנים האחרונות מתרכז דווקא בתחום הגנטיקה, בניסיון לזהות ולאפיין את פעילות השעון המולקולרי אשר מאפשר לגוף "למדוד" 24 שעות. מנגנון שכזה התגלה לראשונה ב-1971, במחקרים גנטיים שנערכו בזבובי פירות. בהמשך, זוהו גם ביונקים לולאות של שעתוק גנים אשר מרכיבות את השעון הביולוגי.
איוואן יאסטרבוב
איוואן סטפאנוביץ' יאסטרבוב (ברוסית: Иван Степанович Ястребов; 8 בפברואר 1839 - 8 בינואר 1894) היה דיפלומט ופובליציסט רוסי.
שרת כדיפלומט בקונסטנטינופול, בפריזרן, בשקודרה, בסלוניקי, בין השנים 1870 – 1886.
הצטיין במחקריו על העמים הסלביים בחצי האי הבלקני ונכנס להיסטוריה של העם הסרבי והעמים הסלבים בבלקן שעם שאיפותיהם הלאומיות הזדהה. היה כומר בהכשרתו.
פרטים ביוגרפיים.