בהודו ובמזרח אסיה שימשו הזרעים מידת משקל, וכן חרוזים בשרשראות ובתכשיטים אחרים. בנוסף שימשו הזרעים לאמונות וסגולות רפואיות שונות, שימוש הקיים עדיין בימינו, וכן להרעלה של בני אדם ובקר. השורשים שימשו תחליף לשורשי השוש הקירח.
מרדכי אבי סרור
הרב מרדכי אבי סרור היה סוחר יהודי ממרוקו ששימש כרבה של הקהילה היהודית בטימבוקטו בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-19.
כסוחר.
נולד בעיר אוג'דה שבמרוקו. טרם הגעתו לטימבוקטו ממרוקו בשנת 1859, היו סוחרים מוסלמים עוסקים במסחר ישיר מול כפרים ושבטים במערב אפריקה, באזור שכונה סודאן. הסוחרים הערבים פעלו כדי למנוע כניסה של סוחרים לא-מוסלמים לתחרות עמם.
כאדם שטייל תכופות והכיר את דרכי הארץ, התאים לתפקיד הסוחר. הוא היה פיקח, נועז, ממולח והתבטא בבהירות, אך החשוב מכל, התמצא בחוקי הקוראן כשם שידעו אותם מוסלמים.
במהלך נסיעותיו לטימבוקטו העדיף שרוב סחורתו תועבר דרך הסהרה על שיירה קצרה של גמלים המלווה במורה דרך מקומי.
כיהודי, נמנע ממנו להקים עסק מסחר משלו. הוא פנה לשליט המקומי, פולאני אמיר, וניהל איתו משא ומתן מתוקף היותו 'ד'ימי' - בן עם הספר. וכך, בשנים 1860–1862 היה הוא ואחיו לסוחרים מצליחים ומוכרים באזור. לאחר שצבר הון קטן חזר למרוקו ב-1863 ונתן לאביו סכום גדול של כסף. הוא שכנע את אחיו האחרים להצטרף אליו בנסיעתו הבאה לטימבוקטו.
הקמת בית הכנסת.
עם הגעת האחים לטימבוקטו בשנת 1864, עלה מספר היהודים הבוגרים בקהילה היהודית מתשעה לאחד-עשר. כעת היו די יהודים למניין והם פצחו בחגיגות גדולות והקימו בית כנסת.
אחד עשר חברי הקהילה היו:
הסתירה בין חוקי הדימים והקמת בית הכנסת.
הקמת בית כנסת בשטח מוסלמי אסורה, בהתאם לתנאי עומר. לפיכך לא ברור האם הוקם המבנה בפועל לפני הכיבוש הצרפתי בשנת 1894. יחד עם זאת, נפוץ היה בקרב יהודי מרוקו ש'בית הכנסת' היה פשוט כינוי למקום ההתכנסות שבו היו מתפללים חברי הקהילה. חברי הקהילה ידעו את התפילות בעל פה ולכן לא היו זקוקים לסידורים ויכלו לקיים את התפילות בביתו של כל אחד מהם. כמו כן, ניתן לציין כי תנאי עומר אמנם אסרו בניית בתי כנסת חדשים אך לא אסרו על רכישת מבנה קיים ושימוש בו כבית כנסת.
חבורת סקיה
בגאולוגיה של ארץ ישראל, חבורת סקיה היא חבורה הקרויה על שם הכפר הערבי סקיה, שהיה באזור הפארק הלאומי של רמת גן. היא הוגדרה לאור קידוחים לגילוי מים ונפט שנעשו באזור. ברוב המקרים, ההגדרה של חבורה זו בוצעה לפי ממצאים שאינם גלויים על פני הקרקע. החומר אשר שימש בסיס להגדרות הועלה מהקידוחים שנעשו.
מקורם של שכבות הסלע מחבורת סקיה הוא מתקופה ארוכה למדי: מתקופת תת-תור הנאוגן הכוללת את התקופות מיוקן ופליוקן ועד סוף תקופת הפליסטוקן, בתור הרביעון שבו אנו נמצאים גם היום (בתקופת ההולוקן). תקופה זוֹ משתרעת על פני כ-23 מיליון שנה, תקופה קצרה בלוח הזמנים הגאולוגי, שהסתייה רק לפני 11,700 שנה. במרוצת חלק מהתקופות האלה הוצפה ארץ ישראל בים ולכן החבורה כוללת סביבת ההיווצרות ימית - מלוחה ומתוקה ובחלק אחר הים נסוג ממנה ולכן - סביבת ההיווצרות היא יבשתית.
חשיבות החבורה.
החול בחבורה זו מקורו מנהר הנילוס ממצרים, אשר הסיע בעבר חלקיקי קווארץ ממקורות הנהר בהרי אפריקה באתיופיה אל חופי חצי האי סיני ודרום ארץ ישראל.
חשיבותה של חבורת הסקיה הוא גם באטימותה לנזילת מים או נפט ממנה. בכך היא מהווה את הבסיס לאקוויפר החוף או ל"מלכודות נפט" פוטנציאליות. בקידוחים למציאת מים משתדלים להגיע אליה ואז בשכבת אבן החול מגלים מים. ואם הכמות מספקת והמים איכותיים ניתן גם לשאוב אותם.
מעל חבורת סקייה מצויה חבורת כורכר הנחשפת לאור חוף הים התיכון.
תצורות.
התצורות העיקריות של החבורה הוגדרו במישור החוף ואלו הם :
אורתצ'לה
אוֹרתָצַ'לָה (בגאורגית: ორთაჭალა) הוא רובע עתיק בטביליסי העתיקה ליד קרצניסי שבשיא פריחתו היה מלא בגנים הידועים כגני אותרצ'לה. כיום שכונה עירונית לכל דבר בטביליסי העתיקה המאוכלסת ברובה בארמנים.
שמו של המקום ניתן לו על ידי העות'מאנים; השם מהווה צירוף של המלה הטורקית "אוֹרתַה" (אמצע) והמלה הגאורגית "צַ'לַה" (חורשה). הרובע נקרא כך בגלל מיקומו על אי שהיה בעבר בנהר הקורה ובגלל צמחייתו. מאוחר יותר נבנה גשר אראגווינצֵוו (арагвинцев) על המקום בו ניצב האי והשכונה התרחבה בשני צידי הגשר. האי עצמו התכסה במים עקב עליית מפלס פני הנהר.
מהמאה ה-10 ועד למאה ה-13 היה הרובע מאוכלס בבעלי מלאכה. לאחר הפלישה המונגולית לגאורגיה, נטשו התושבים את הרובע, והמקום התמלא בגנים שיש הטוענים כי ניטעו על ידי תושבי העיר.
גני אורתצ'לה היו גני בילוי ושעשועים פתוחים לציבור, ששפעו מסעדות בעלי שמות ציוריים כמו "אל דורדו", "פנטזיה" ו"ג'נטלמן". הגנים נחשבו כמקום פנאי הטוב ביותר בטביליסי והוא כלל גם כנסיות, בית כנסת, וסממנים של תרבויות שונות ומגוונות. במאה ה-19 התמלא בסוחרי קינטו. שרידי הגנים נותרו עד היום.
במקום זה בילה גדול ציירי גאורגיה, ניקו פירוסמני, הרבה מזמנו, כשהוא מקשיב לשירי הקברט של אהובתו מרגריטה. ציוריו פיארו את המסבאות והפונדקים של הרובע ומאוחר יותר של כל העיר.
אופסטרלנד
אופסטרלנד (בהולנדית: Opsterland) היא רשות מקומית במחוז פריסלנד, בפריזיה, שבצפון הולנד.
שטח האזור הוא 227.68 קמ"ר, מהם 2.61 קמ"ר שטחי מים.
יישובים מרכזיים.
היישובים הגדולים (מבחינה דמוגרפית) באופסטרלנד (מהגדול לקטן):
חיות פשע
חיות פשע היא קומדיה ישראלית שיצרו הקומיקאי
יובל שגב והתסריטאי רועי עידן, ששודרה בין השנים 2007 ל-2008 בערוץ ביפ. בסדרה ישנם קטעים מונפשים, קטעים בהם מופיעות בובות וכן קטעים בהם מופיעים שחקנים. את הסדרה כתבו שגב ועידן וביים יובל שגב. את קטעי האנימציה יצר רועי עידן.
במרכז הסדרה נמצא משה קקון, נרקומן שנעצר על ידי המשטרה עקב מעורבותו לכאורה בגנבת פצצה ביולוגית ממכון ויצמן עבור חזבאללה. קקון נאלץ לעבור חקירה על ידי רב פקד מוטי כץ. החוקר כץ הוא רפ"ק בדימוס ששוחרר מבית המשוגעים והוחזר למשטרה כדי לנהל את החקירה. כץ משתמש באמצעים לא קונבנציונליים בחקירה כדי להוציא מידע מקקון לגבי צמד הפושעים אבי העכבר ויגאל הנמר, שלטענת קקון עומדים מאחורי גנבת הפצצה. כל פרק מורכב מסצנות של חקירה ומפלשבקים של קקון המספר לכץ על חבריו העבריינים. בכל אחד מפרקי הסדרה (למעט הפרק הראשון והפרק האחרון) כץ משתמש בשיטת חקירה הקשורה למה שקקון מספר (כך למשל בפרק שבו אבי ויגאל עוסקים בסחר בסמים, כץ וקקון בולעים את התרופות הטיפוליות של כץ ונכנסים להזיות; בפרק שבו אבי ויגאל מתחזים לניצולי שואה, כץ לובש מדי חייל אס אס ומלביש את קקון במדי אסיר יהודי; בפרק שבו יגאל מתגלה כזמר מוכשר, כץ גורם לקקון "לזמר" והשניים שרים את מרבית השורות שלהם במהלך הפרק).
פרקי הסדרה.
פרק 1 - פצצה ביולוגית נגנבת ממכון ויצמן עבור חזבאללה. משה קקון, אסיר לשעבר שבמסגרת שיקומו קיבל עבודה כאפסנאי במכון הוא החשוד המיידי. קקון נתפס בחדר בבית מלון בעודו צורך קוקאין, כאשר בחדר נמצאת מזוודה עם כסף, ונעצר על ידי משטרת ישראל. במקביל, רפ"ק בדימוס מוטי כץ משתחרר מהמרכז לבריאות הנפש גהה על מנת לנהל את חקירתו של קקון. קקון טוען כי אין לו קשר לגנבת הפצצה ומסביר כי אבי העכבר ויגאל הנמר הם שעומדים מאחורי המעשה. קקון ישב עם אבי באותו תא בכלא איילון והכיר את יגאל דרך אבי. שחקן אורח: עידו תדמור.
פרק 2 - אבי ויגאל מפונים מדירתם לאחר שלא שילמו שכר דירה. השניים מבקשים לגור אצל קקון שמסכים, אך מתחרט על כך במהרה ומגרש אותם מדירתו. השניים עוברים לגור בהתנחלות ביהודה ושומרון ולאחר שמגורשים גם משם, תובעים ממדינת ישראל פיצוי כספי (פינוי-פיצוי, בדומה למפוני גוש קטיף) ומקבלים זאת. שחקן אורח: יוסף סוויד.
פרק 3 - אבי ויגאל מנסים להפוך לסוחרי סמים, בעוד שכץ וקקון מתחילים לסבול מהזיות לאחר שנטלו מהתרופות הטיפוליות של כץ. שחקן אורח: רועי לוי.
פרק 4 - אבי ויגאל שומרים על דירתה של שכנתם ניצולת השואה, ומחליטים לנצל את ההזדמנות ולהתחזות לניצולי שואה, ובכך לקבל כספי פיצויים מגרמניה. לבסוף, מסתבכים השניים עם מס הכנסה לאחר שלא מצהירים על קבלת הכספים. בינתיים, כץ מתלבש כחייל אס אס ומלביש את קקון במדי אסיר יהודי. שחקנית אורחת: דליה פרידלנד.
פרק 5 - על מנת לגרום לקקון לדבר, כץ מביא לחדר החקירות חבר מבית המשוגעים, אסיר לשעבר שישב בתא בכלא איילון עם קקון ועם אבי העכבר. שחקן אורח: ישראל אהרוני.
פרק 6 - לאחר ביקור במכון ליווי, אבי ויגאל מנסים את מזלם בייבוא זונות. בינתיים, אל קקון מגיעה אירנה, אחת מהזונות שאבי ויגאל ניסו לייבא. שחקן אורח: זבולון מושיאשווילי.
פרק 7 - יגאל הנמר מתגלה כזמר מוכשר, אלא שבעקבות התהילה הוא מדרדר לסמים ונכנס לכלא (אזכור לזוהר ארגוב). בינתיים, כץ גורם לקקון "לזמר", והשניים שרים את כל השורות שלהם. שחקנים אורחים: יוני בלוך, ליאון רוזנברג וחני פירסטנברג.
פרק 8 - כץ מביא את סבתו של קקון לחדר החקירות. אביו של יגאל משחרר אותו בערבות מהכלא וחושף בפניו כי ויתר על חיי הפשע, חזר בתשובה והקים ישיבה בבני ברק. אבי ויגאל מגיעים לישיבתו של אבא של יגאל, אך כאשר יגאל מגלה שאביו לא השתנה, עוזב יגאל את היהדות ומתאסלם. שחקן אורח: שי אביבי.