ישנה סברה כי האיגרת נכתבה זמן קצר לאחר ביקורו השני של פאולוס בגלטיה (). ביקור זה נערך לאחר מועצת ירושלים, ולפי סברה זו האיגרת נכתבה בחורף שבין שנת 57 ל-58, בעת שהותו של פאולוס בקורינתוס (שם, ). גם לפי דעתו של ג'ון פ. מאייר האיגרת נכתבה במחצית השנייה של שנות ה-50.
סברה אחרת גורסת שהאיגרת נכתבה לפני הביקור בירושלים, בעת שפאולוס שהה בטרסוס הסמוכה, וסברה שלישית גורסת שהאיגרת נכתבה בעת הביקור הראשון עצמו, כאשר כונסה מועצת ירושלים (על פי סברה זו, האיגרת היא הראשונה מבין האיגרות שכתב פאולוס).
גרסאות קדומות.
הגרסה הקדומה ביותר של האיגרת ששרדה עד ימינו נכתבה בשנת 200 לערך – כ-150 שנה לאחר כתיבת האיגרת המקורית. פפירוס זה, המכונה P46, מכיל מקטעים בלבד מהאיגרת.
תוכן האיגרת.
בפסקת הפתיחה של האיגרת () מסביר פאולוס את המטרה לשמה היא נכתבה.
פאולוס דן בסמכותו כשליח () למרות עברו כלוחם נגד הנצרות, ובהמשך הוא מציג את אי תקפות התורה ומצוותיה למאמיני הנצרות כמו ברית מילה, תחולת דיני הכשרות על הנוצרים הנכרים (שאינם ממוצא יהודי) והיחס הכללי של הנוצרים לתורה, בהסתמך על הכתוב בה – שהיא נועדה ליהודים בלבד, ושהיא משמשת אף כקללה להם, מאחר שלא קיימוה.
התורה: התורה הגבילה את עצמה עם תנאי של שמירתה. ברגע שלא נשמרה היא בטלה. וזאת על מנת למסור את האמונה האמיתית לידיהם של הנוצרים והמאמינים, הממשיכים את הרוח האמיתית של התורה מבלי להיצמד למילותיה ולטקסיה. (ור' על מדרשי הפסוקים בהרחבה על כך).
ברית המילה: הִנֵּה אֲנִי פוֹלוֹס אֹמֵר לָכֶם שֶׁאִם־תִּמּוֹלוּ לֹא־יוֹעִיל לָכֶם הַמָּשִׁיחַ – ברית המילה דווקא מזיקה, שכן היא גורמת להתחייבות בקיום התורה, והתחייבות זאת נועדה מלכתחילה להיות בטלה והולכת.
עם ישראל: אִם־לַמָּשִׁיחַ אַתֶּם – הִנְּכֶם זֶרַע אַבְרָהָם, וְיוֹרְשִׁים: כְּפִי הַהַבְטָחָה. – המאמינים בישו הם היורשים האמיתיים של הבטחות התורה.
מדרשי הפסוקים.
מהפסוק על אברהם "והאמין בה' ויחשבה לו לצדקה", הדגיש פאולוס שהאמונה קדמה לתורה, ושהובטח לאברהם שאמונתו תהיה לכל העמים. לכן כאשר הברית הופרה בידי היהודים, התורה מתבטלת ומקללת את היהודים, על סמך הפסוק "ארור אשר לא יקים את דברי התורה הזאת".
מהפסוק "ושמרתם את חֻקתי ואת משפטי אשר יעשה אֹתם האדם וחי בהם..." הוא למד שהתורה היא מערכת עשייה מותנית, שאם אין עושים אותה, היא בטילה, לעומת האמונה הקיימת לעולם. לדעתו, הנוצרים (או לפחות הנוצרים הנכרים) ניצלו מקללה נוראית, בכך שאינם מחויבים לתורה המקללת את מי שאינו שומר אותה כראוי, ואת זאת הוא לומד מהפסוק "כי קללת אלהים תלוי"
במקום אחר מהמילים בתהלים "כי לא יצדק לפניך כל חי" פאולוס מבין שהתורה מראש ידעה שאי אפשר לשמור עליה, ולכן מלכתחילה "נועדה להפרה" על מנת שהאמונה תימסר לעולם כולו דרך הנצרות. באיגרת גם נמצא המדרש הידוע (והעתיק) עת לעשות לה' הפרו תורתיך – במשמעות: יש זמנים שחייבים להפר את התורה לצורך הקב"ה. במקרה זה פאולוס מייחס את המובן לאלהים והאמונה בו דרך ישו.
את הפסוק "לאחיך לא תשיך" (כי תצא) דרש פאולוס כנשיכה ואכילה, כלומר, הפסוק מצווה להתנהג יפה אחד לשני, להתחשב, ובעיקר להימנע מיצר מיני (תאוות בשר).
בפרק הרביעי הוא דורש את הולדת ישמעאל ויצחק, כאלגוריה למצבי האומות. מכיוון שהיהודים משועבדים לתורה הרי הם "בני האמה" כלומר בני ישמעאל, ואילו הנוצרים החופשיים מן התורה הם בני יצחק, והם היורשים האמיתיים של הבטחת אברהם. כך מגיעה אליהם, לנוצרים, הנבואה "רני עקרה... כי רבים בני שוממה מבני בעולה" כלומר הם כעת ישראל האמיתית, בני השוממה, לעומת היהודים בני הבעולה (בהמשך לאותו קו), וכמו שפאולוס דורש את הפסוק בפרשת שופטים: כִּי תוֹעֲבַת ה' א' כָּל עֹשֵׂה אֵלֶּה, כֹּל עֹשֵׂה עָוֶל – זהו עול לעשות תועבות (והכוונה לתאוות מין).
מהמלים "איש בחטאו יומת" (פרשת כי תצא) הוא למד שאל לו לאדם לכעוס על אחרים חוטאים. אדרבה, עליו לקחת על עצמו אחריות על חטאי אחרים, ומהפסוק באלפא ביתא שבתהלים "מכל מלמדי השכלתי כי עדותיך שיחה לי" הבין שיש לפעול לחלוקת הכבוד למורים ובריחה מכבוד עצמי.
את דברי הושע "כִּי רוּחַ יִזְרָעוּ וְסוּפָתָה יִקְצֹרוּ", וכן את איוב "כַּאֲשֶׁר רָאִיתִי חֹרְשֵׁי אָוֶן, וְזֹרְעֵי עָמָל יִקְצְרֻהוּ" הבין בשני אופנים: לפי הפשט, אין לזרוע להבלים, ומה שתעשה חוזר אליך, ולפי הדרש כדאי לזרוע ב"רוח" כי מקבלים בחזרה "רוח חיי עולם" – וכוונתו לרוח האמונה הנוצרית.
ארז לב ארי
ארז לב ארי (נולד ב-16 באוגוסט 1970) הוא זמר-יוצר ישראלי.
ביוגרפיה.
לב ארי נולד כארז אזרזר. בגיל 4 התייתם מאמו וגדל בבית סבתו בקריית אתא. כבר כילד חלם לנגן על במה, למד לנגן בגיטרה, ובצעירותו נודע באזור חיפה והקריות כגיטריסט מוכשר. לאחר שסיים את שירותו הצבאי כצנחן עבר להתגורר בתל אביב, שם השתתף בין היתר בלהקת "פינות העיגול" של ערן כרמלי. ב-1996 הצטרף ללהקת כשניקו תתחיל לדבר, זמן קצר לפני שהתפרקה. השתתף בנגינה בשני אלבומי הסולו של פטריק סבג, סולן הלהקה, וניגן בגיטרה באלבומיו של קלידן הלהקה אייל קופמן.
את פעילותו המוזיקלית העיקרית כזמר יוצר החל בגיל 30. בתקופה זו החל לשמור על חלק ממצוות הדת, תוך שהוא מגדיר את התקרבותו לדת כ"סוג של מערכת יחסים אינטימית עם הבורא, פחות דרך מתווכים". ב-2006 היה חבר בהרכב "אייל קופמן והנגרים", שהוציא את האלבום "שנייה אחת לפני". בהופעות ליווה זמרים כלאה שבת, אתי אנקרי, מאיר בנאי ומני בגר.
במאי 2006 הוציא לב ארי סינגל ראשון לתחנות הרדיו, "מתוך האפלה". השיר הורכב למעשה משני חלקים שונים, כשאת הראשון כתב לב ארי, והשני הוא ארבע שורות מתוך פיוטו של רבי שלמה אלקבץ "לכה דודי". הסינגל השני, "ליבבתיני", יצא יותר משנה לאחר מכן, ביולי 2007. השיר, שכלל ציטוטים מספר שיר השירים, זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו. באוקטובר יצא הסינגל השלישי, "צדק", שהצליח גם הוא. בשיר השתתפה לאה שבת בקולות.
בגיל 37 עבר למרכז הבמה והוציא את אלבום הבכורה שלו, "שמחת הפרטים הקטנים", שיצא ב-4 בדצמבר 2007 בהוצאת NMC. את רוב שירי האלבום כתב והלחין לב ארי בעצמו. בהלחנת השיר "ליבבתיני" השתתף רפאל היצירה, והרצועה "חתונה" היא קטע אינסטרומנטלי על פי מנגינתו של הרב שלמה קרליבך "שובי נפשי". מוטיב חוזר בשירי האלבום היה שיבוץ ציטוטים מן המקורות; פרט ל"ליבבתיני" ול"מתוך האפלה", ניכר הדבר גם ב"זכה את עמי", ובו השורה "אל יתן למוט רגליך" מתוך שיר למעלות מספר תהלים. לב ארי הפיק ועיבד את שירי האלבום, כשבחלק מהשירים השתתף פטריק סבג בעיבודים. במרץ 2011 הגיע האלבום למעמד אלבום זהב. לאחר צאת האלבום יצאו כסינגלים גם השירים "מה אעשה" ו"זכה את עמי" והוא יצא לסיבוב הופעות. בהופעת הבכורה של הסיבוב אירח את אהוד בנאי.
בשנת 2008 כתב, הלחין ושר לב ארי את שיר הפתיחה של סדרת הטלוויזיה "סרוגים", "אנה אפנה". השיר יצא כסינגל, ובעקבות הצלחתו הופץ האלבום "שמחת הפרטים הקטנים" במהדורה מחודשת, שכללה את השיר.
ב-17 במאי 2010 יצא אלבומו השני של לב ארי, "ארגמן". קדמו לו הסינגלים "בוקר טוב" ו"בסוף היום". גם באלבום זה כתב והלחין לב ארי את רוב השירים, תוך שילוב ציטוטים מן המקורות, בשירים כ"ביום אקרא" שמילותיו לקוחות מספר תהלים ו"בבוא יומי" שמכיל ציטוטים מתוך הסידור ליום הכיפורים. כמו כן, נכלל באלבום השיר "פרימיטיבים" שתרגם דני אמיר על פי שירו של טי-בון ברנט, וכן השיר "מלחמה אבודה", שהלחין לב ארי על פי שיר של דוד אבידן.
ב-2012 שיתף פעולה עם יוני גנוט באלבום "אות לאות", שבו ביצע לב ארי לחן שהלחין גנוט לפזמון "העוקד הנעקד והמזבח" מהפיוט עת שערי רצון להפתח שכתב ר' יהודה בן שמואל עבאס במאה ה-12.
בשנת 2013 הוציא אלבום משותף עם פטריק סבג בשם "העץ הבודד".
במרץ 2016, הוציא לב ארי את אלבום הסולו השלישי שלו (והרביעי בסך הכל) "כתמים של תרבות". האלבום שהופק על ידי פטריק סבג כולל 9 שירים ובהם הסינגלים “לא אחד מאלה”, “עפיפון ברוח” ו"נחום וציונה".
ביניו 2016, הוציא את הסינגל "את חירותי", אותו כתב לאשתו.
באוגוסט 2018 חידש לב ארי את השער "דאם דאם" של אריס סאן, במסגרת פרויקט "האורח" של לב ארי והחליפות. באוקטובר של אותה שנה השתתף באיחוד של להקת "כשניקו תתחיל לדבר".
בשנים 2015 - 2018 השתתף בשלושה מאלבומי 'צמאה'. ב-2015 ביצע את הניגון 'כי אנו עמך' באלבום צמאה 1 (אמנים שרים את ניגוני הרבי מלובביץ'). בשלהי 2016 השתתף בהפקת האלבום צמאה 3 בעיבודו של נאור כרמי (ניגוני חב"ד על תהילים) ושם שר את "יפרח בימיו". בנובמבר 2018 השתתף לב ארי בשלישית בפרויקט 'צמאה' ושר בדיסק צמאה 5 את השיר "יוונים נקבצו עלי", באותה שנה השתתף במופע צמאה שנערך בבנייני האומה כחלק מפרויקט צמאה.
באוגוסט 2021, הוציא את הסינגל "אנא עבדא" עם הזמר אביעד דרף.
חיים אישיים.
לב ארי נשוי להדס, ואב לשלושה ילדים.
אבינועם האמצעי והילל הקטן.
אוונגיליון
בימוי
ליסה אדלשטיין
ליסה אדלשטיין (נהגה: אדלסטִין; באנגלית: Lisa Edelstein; נולדה ב-21 במאי 1966) היא מחזאית ושחקנית טלוויזיה וקולנוע יהודיה אמריקאית. ידועה בעיקר בזכות גילום דמותה של ד"ר ליסה קאדי בסדרה "האוס".
ביוגרפיה.
אדלשטיין נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס להורים יהודים. היא גדלה בניו ג'רזי, ובגיל 18 עברה לגור בניו יורק, בה למדה תיאטרון באוניברסיטת ניו יורק.