בהתאם לאמנת ליסבון, המושבים בפרלמנט מוקצים לכל מדינה בהתאם לגדול אוכלוסייתה. בשש מהמדינות החברות באיחוד האירופי (בלגיה, צרפת, אירלנד, איטליה, פולין ובריטניה), הטריטוריה הלאומית מחולקת למספר אזורי הבחירה. במדינות החברות הנותרות, המדינה כולה מהווה מחוז הבחירה אחד. כל המדינות קיימו את הבחירות לפרלמנט במסגרת בחירות יחסיות.
ימי הבחירות.
הבחירות במדינות האיחוד, נערכו על פני ארבעה ימים, כאשר:
מפלגות מתחרות.
שש מפלגות עיקריות התחרו בבחירות:
לה נובל אובזרווטר
לה נובל אובזרווטר (בצרפתית: Le Nouvel Observateur) לפעמים נקרא בקצרה לה נובל אובז הוא מגזין חדשות צרפתי. מגזין זה הוא המגזין הכללי הצרפתי הבולט ביותר במונחים של קהל ותפוצה (460,780 נכון ל-2014).
מאז 1964, מגזין זה מסקר חדשות פוליטיות, עסקיות וכלכליות. המגזין כולל סיקור נרחב של נושאים פוליטיים, מסחריים ותרבותיים מאירופה, אפריקה והמזרח התיכון. התחומים החזקים במגזין הם עניינים פוליטיים וספרותיים ומובחן על ידי היחס המעמיק שלו לנושאים היומיים העיקריים. המגזין תואר כ"מגזין קהילת האינטלקטואלים הצרפתים", או בכינוי גנאי כ"איבר רשמי למחצה של 'הקוויאר חסר הטקט' של צרפת". המערכת הנוכחית של המגזין מנוהלת על ידי שניים ממייסדיה, ז'אן דניאל וקלוד פרדריאל. נתח של 65% מהמגזין נרכש על ידי הבעלים של העיתון היומי הצרפתי לה מונד בשנת 2014.
אתר העיתון באינטרנט, (http://tempsreel.nouvelobs.com), הושק על ידי פטריק ויאל וכריסטינה סוריו בשנת 1999. האתר מופעל בהנחיית שירות האתרים Netino.
במקביל לפעילות המערכת, קבוצת הנובל אובזרווטר החלה לנהל את אתר החדשות הצרפתי Rue 89 בדצמבר 2011 והפכה לבעלת המניות היחידה של האתר.
הפלישה הרומנית לבסרביה וסיפוחה לרומניה (1918)
הפלישה הרומנית לבסרביה, בוצעה על ידי צבא רומניה, בינואר 1918.
נציגים של מועצת הארץ של בסרביה פנו לממשל ממלכת רומניה, ששכנה ביאשי לאחר כיבוש בוקרשט על ידי הצבא הגרמני וביקשו ממנה לשלוח יחידות צבאיות רומניות, כדי להשליט סדר בבסרביה ולהגן על מצבורי המזון והאספקה.
הרקע.
בסוף 1917 מלחמת העולם הראשונה הייתה בעיצומה, כשבזירה המסוימת רומניה והאימפריה הרוסית הן בנות ברית הנלחמות נגד גרמניה, האימפריה האוסטרו-הונגרית ובולגריה. צרפת, בריטניה, ארצות הברית, איטליה ויפן היו בנות ברית נוספות, אך ללא גיבוי בזירה המקומית.
הצבא הגרמני חדר לרומניה מכיוון בולגריה ומכיוון טרנסילבניה וכבש חלק גדול מרומניה, כולל בירתה בוקרשט, וממשלת רומניה ובית המלוכה עברו ליאשי. לעזרת הרומנים שלח הצבא הרוסי גייסות רבים, ששהו על אדמת רומניה. עם פרוץ המהפכות ברוסיה החלה התפרקות של הצבא הרוסי, חיילים רבים ערקו מיחידותיהם והחלו לשוב לרוסיה דרך בסרביה, תוך בזיזת המקומיים, כדי לפרנס את עצמם.
בשארית רומניה, בעיקר בחבל מולדובה, התכנסו, בנוסף לאוכלוסייה המקומית, גם פליטים מרומניה הכבושה, חיילים רוסים רבים ונוצר מחסור במזון ובאספקה כללית. בבסרביה, שלא נפגעה במלחמה, היו מלאיים של מזון ואספקה, שהוכנו לצורכי המלחמה וכעת החלו החיילים העריקים לבזוז אותם.
רומניה, הכבושה למחצה, שבת בריתה המקומית, האימפריה הרוסית, התפרקה ויצאה למעשה מהמלחמה ובנות בריתה האחרות היו רחוקות ולא יכלו להושיט לה סיוע, החליטה לנהל משא ומתן לשלום נפרד עם הגרמנים, משא ומתן שהכין את הסכם בוקרשט (1918).
מפת האינטרסים.
ממלכת רומניה הצטרפה ללוחמה במלחמת העולם הראשונה לאחר משאים ומתנים ממושכים, שנועדו להבטיח את האינטרס המרכזי שלה, צירוף טריטוריות שכנות ובהן אוכלוסיות רומניות. הצירוף היה אפשרי רק במקרה של ניצחון, על חשבון המדינות המנוצחות והמטרה של הרומנים היו חבלים באימפריה האוסטרו-הונגרית, בעיקר טרנסילבניה, בוקובינה ובאנאט. חבל נוסף, שהיווה מטרה לשאיפות הרומניות, היה בסרביה, אך בהיותו חבל של בת ברית, השאיפות לא היו ריאליות ובנות הברית הנוספות לא עודדו שאיפות אלה. לאחר שהגרמנים כבשו חלקים גדולים מרומניה, מפת המלחמה לא בישרה טובות לשאיפות הרומניות על חשבון אוסטרו-הונגריה, בת בריתה של גרמניה, אך לאחר המהפכות ברוסיה, התפרקות הצבא הרוסי ולבסוף השלום הרוסי-גרמני הנפרד, התעוררו מחדש השאיפות הרומניות לגבי חבל בסרביה, שאיפות שהתחילו לקבל עידוד מחלק מבנות בריתה הקודמות של רומניה ואף מגרמניה, שניהלה משא ומתן לשלום נפרד עם רומניה.
המתח הבין-מעמדי.
בבסרביה עצמה התפרק השלטון הרוסי המרכזי ובמקומו צמחה מועצת הארץ, המורכבת בעיקר מתושבים יותר מבוססים ומשכילים, אנשי כמורה וקציני צבא ונגדה קמו ועדים בהשפעה מהפכנית בולשביקית, שעודדו את האיכרים לתפוס את הקרקעות ואת אחוזות בעלי הקרקע הגדולים. בין שתי קבוצות אלה גדל המתח, כשהוועד קיווה לקבל עזרה מממלכת רומניה האנטי-מהפכנית והוועדים קיוו לעזרה מהשלטון המרכזי המהפכני של ברית המועצות בהתהוותה.
המתחים האתניים.
בגוברניה בסרביה התקיימו זה לצד זה מיעוטים רבים ושונים, כשהקבוצה הגדולה ביותר הם המולדבים, למעשה רומנים, שהיו מתוסכלים מדיכוי תרבותי התקופת האימפריה הרוסית. הרומני שאפו לקבלת השפה הרומנית כשפה רשמית, למעבר לאלפבית המשתמש באותיות לטיניות ולקבלת אוטונומיה לחבל. האינטרסים של המיעוטים האחרים היו שונים, האוקראינים שאפו להסתפחות לאוקראינה עצמאית וכל הסלאבים התנגדו לשינויים לכיוון הרומני.
היהודים, שהיוו 8% מהאוכלוסייה, היו מודאגים משאיפות האיחוד עם רומניה בגלל המדיניות האנטישמית המובהקת של ממלכת רומניה.
הפלישה.
מגעים מקדמיים.
המצב בבסרביה היה מתוח מאוד ותחת איום מתמיד של יחידות צבא רוסיות, שחנו בבסרביה או עברו דרכה. חיילים אלה לא הכירו במועצת הארץ ובסמכותה להשליט את הסדר. כנופיות של חיילים, לרוב שיכורים, שפרקו את משמעת מפקדיהם, שדדו מחסנים ובתים, הרסו מפעלים, הציתו אחוזות של בויארים והחרימו את אדמותיהם של בעלי הקרקעות הגדולים. מעט היחידות הצבאיות, שעמדו לרשות מועצת הארץ, היו נגועות בעצמן בבולשביזם ולא היו יכולות לעמוד מול כנופיות החיילים. לקראת סוף 1917 כבר נהרסו 95% מהאחוזות הגדולות. ב-22 בדצמבר 1917 השלטונות הבסרביים פנו לממשלת רומניה וביקשו סיוע צבאי. שר המלחמה הרומני, ינקולסקו, השיב שישלחו לעזרת הבסרבים אלף שבויי מלחמה רומנים, ששירתו בצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית ונתפסו על ידי האויב (רומניה ורוסיה) והביעו נכונות לשרת את רומניה וכעת שהו בקייב.
אלבסטה (כדורגל)
אלבסטה כדורגל (בספרדית: Albacete Balompié, S.A.D) הוא מועדון כדורגל ספרדי מהעיר אלבסטה המשחק בליגה הספרדית השנייה. הקבוצה הבכירה של המועדון משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון קרלוס בלמונטה המכיל 17,524 מקומות.
היסטוריה.
המועדון הוקם בשנת 1940, תחת השם "ארגון הכדורגל אלבסטה", אך שם זה שונה מאוחר יותר לשם אלבסטה באלומפיה כדי להפוך את השם ליותר ספרדי. לאחר שנים שבהן הקבוצה שיחקה בליגות הנמוכות, אלבסטה העפילה לראשונה לליגה השנייה בעונת 1985/1986, אך ירדה לאחר עונה אחת בלבד. בעונת 1989/1990 הקבוצה חזרה לליגה השנייה, ולאחר עונה אחת ב-, עלתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגה הראשונה אחרי שסיימה במקום הראשון בליגה השנייה. הקבוצה שרדה בליגה הראשונה במשך חמש עונות, עד עונת שבסיומה חזרה לליגה השנייה. בעונת שבה הקבוצה לליגה הראשונה, ולאחר 2 עונות בלבד ירדה לליגה השנייה כאשר ניצחה רק 6 משחקים מ-38 אפשריים. בסיום עונת ירדה הקבוצה לליגה השלישית אחרי 21 שנים של היעדרות. ב-6 בדצמבר 2011, אנדרס אינייסטה ששיחק בצעירותו במועדון, לפני שעבר לברצלונה, תרם למועדון 420 אלף אירו והפך לבעלים של המועדון. בסיום עונת עלה המועדון לליגה הספרדית השנייה. בסיום עונת 2015/2016 הקבוצה סיימה במקום ה-21 בליגה השנייה וירדה לליגה השלישית.
בתום עונת 2021/2022 שבה לליגה הספרדית השנייה.
כריסטיאן סטואני
כריסטיאן ריקרדו סטואני קורבאלו (בספרדית: Christian Ricardo Stuani Curbelo; נולד ב-12 באוקטובר 1986) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בז'ירונה ובנבחרת אורוגוואי בעמדת החלוץ.
קריירה.
סטואני החל את הקריירה המקצועית שלו במדי אלופת אורוגוואי דאנוביו. בשנת הושאל לבז'ה ויסטה, ולאחר שהרשים במדיה חזר לדאנוביו וזכה עמה באליפות. בינואר חתם ברג'ינה מתחתית הסרייה א'. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד אמפולי. במדי רג'ינה הוא מיעט לשחק ובסיום עונת ירד עם הקבוצה לסרייה ב'. ב-31 ביולי 2009 הושאל לאלבסטה מהליגה השנייה. עם 22 שערים סטואני סיים במקום השני בטבלת כובשי השערים של הליגה אחרי חורחה מולינה מאלצ'ה. למרות יכולתו הטובה בעונה זו, קבוצתו הייתה רחוקה רק 2 נקודות מירידה. בעונת הושאל ללבאנטה בה שימש בעיקר כמחליף לפליפה קאייסדו והבקיע 8 שערים. שנה לאחר מכן הושאל לראסינג סנטנדר ואחרי שחוזהו ברג'ינה הסתיים חתם באספניול ל-4 שנים.
ב-15 ביולי 2015 חתם במידלסברו האנגלית עבור 3 מיליו יורו. ב-21 ביולי 2017 חתם סטואני בז'ירונה הספרדית.
ב-14 בנובמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אורוגוואי בניצחון 1–3 נגד במשחק ידידות. ב-10 בספטמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0–2 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. סטואני זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014.
הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית
שותפות ציבורית פרטית
נובוסטי נידיילי
קנת (פירושונים)
קנת'
ביומד
ביומדיקל
פאמיקום
סופר פאמיקום
דחליל (כתב עת)
"דחליל" היה כתב עת סאטירי שפעל בישראל בשנת 1953.