ישנם ענפי ספורט בהם לא ניתן לשחק ללא ציוד מתאים לרגליים, בין אם זו הנעלה או כלי עזר. דוגמאות נפוצות לכך הן מחליקיים המשמשות שחקני הוקי, או מגלשיים / גלשן שלג המשמשות גולשי סקי וגולשי שלג. חלק מענפי ופעילויות ספורט עם ציוד רגלי נפוצים:
כלי עזר לתנועה.
השימוש בכלי עזר למטרת תנועה נעשה בעיקר בספורט מוטורי ובספורט ימי. ענף ספורט נוסף הוא הפולו, שם רוכבים על סוס. חלק מענפי ופעילויות ספורט עם כלי עזר לתנועה נפוצים:
מגרש ורשת.
להרבה מענפי הספורט קיימים מגרשים ייעודיים לפעילות הספורטיבית הספציפית שלהם, וברובם קיימת גם רשת. חלק מענפי ספורט עם מגרש ו/או רשת נפוצים:
אחר.
במשחקים רבים נעשה שימוש באביזרים אשר משתנים לפי אופיו של המשחק:
פאדל
פאדל הוא משחק מחבט המושאל ממשחק הטניס. הפאדל מאפיין את דוברי השפה הספרדית, והוא נפוץ בעיקר באמריקה הלטינית ובספרד, אף שהוא מתפשט לאחרונה גם לאירופה.
היסטוריה.
הפאדל הומצא בשנת 1969 בעיר אקפולקו שבמקסיקו על ידי אנריקה קורסוארה פימנטל כאשר עשה שינויים במגרש טניס שהיה ממוקם בביתו באקפולקו. המשחק התפשט לראשונה לאורך חוף התיירים הדרומי בעיר מרבייה שבספרד, ומשם התפשט לארגנטינה בשנת 1977. המשחק הפך לפופולרי עד כדי כך שמשחקים אותו לא פחות מ-4.5 מיליון אנשים ברחבי העולם, אם לא יותר. המשחק התפשט בעיקר באזורים העשירים בדרום אמריקה (ארגנטינה, מקסיקו וברזיל בפרט) ובספרד וצרפת. בספרד המשחק שכיח בעיקר במועדוני הטניס והגולף הפרטיים, ובברזיל משחקים את הפאדל במדינות הדרומיות האמידות המאופיינות בסגנון אירופאי, הוכחה נוספת של משחק הפאדל כספורט המשויך לאליטה. טורניר בינלאומי ראשון של משחק הפאדל התקיים במקסיקו בשנת 1991 עם משתתפים מ-14 מדינות. ההתאחדות הבינלאומית של הפאדל ממוקמת בבואנוס איירס, הוכחה נוספת שארגנטינה היא אזור הגרעין העכשווי של הפאדל בעולם. ענף הפאדל צבר פופולריות בעקבות אימוץ הספורט על ידי כדורגלנים ידועים כדוגמת זלאטן איברהימוביץ' אשר הוא בעלים של מועדון פאדל בשוודיה, וכן הכדורגלנים קרלס פויול וג'רארד פיקה בעלי מועדון פאדל בספרד.
על המשחק.
את הפאדל משחקים במגרש חוץ הדומה למגרש פאדל טניס מבחינת גודלו וגובה הרשת. הדיקט בו משתמשים זהה לשל הפלאטפורם טניס. ההבדל העיקרי הוא כדור הטניס בו משתמשים במשחק, בעוד שבמשחקי הפאדל האחרים בוחרים להשתמש בכדור גומי ספוגי רך, וההגשות הראשונה והשנייה, שחייבות להיעשות מתחת לגובה הכתפיים.
חוקי המשחק ומהלכו.
חוקי המשחק דומים לאלו שבטניס ומהלכו זהה.
הבדלים בין פאדל, פאדל טניס ופלאטפורם טניס.
לעיתים מבלבלים את משחקי הפאדל, פאדל טניס והפלאטפורם טניס אחד בשני, שכן הם שלושה משחקים שונים. הפאדל שונה מהשניים האחרים במספר דברים:
הפאדל בישראל.
בישראל קיימים שלושה מתחמי מגרשים של פאדל, במרכז הספורט של אוניברסיטת תל אביב שנפתח בשנת 2020, במועדון כפר המכביה שנפתח בשנת 2022 כחלק מתחרויות למשחקי המכביה העשרים-ואחת. ומתחם שלישי בהרצליה שנפתח בשנת 2021 על חוף הים במתחם מלון דן אכדיה.
Me, Myself and I (שיר של ביונסה)
Me, Myself and I (בעברית: אותי, עצמי ואני) הוא שיר של הזמרת האמריקאית ביונסה נואלס מאלבום הסולו הבכורה שלה Dangerously in Love. השיר יצא כסינגל השלישי מן האלבום ב-19 באוקטובר 2003. השיר הופק על ידי ביונסה נואלס, סקוט סטורץ' ואף נכתב על ידם יחד עם רוברט וולר. השיר יצא כסינגל בשל הרצון של ביונסה לפרסם שיר עמוק ואישי יותר. זהו שיר בסגנון רית'ם אנד בלוז העוסק בפרידה מבן זוג שבגד.
Me, Myself and I זכה לשבחים רבים על ידי מבקרי המוזיקה, שהחמיאו על שירה החלק והתקיף של ביונסה. השיר הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד הוט 100 של ארצות הברית, והפך לסינגל הרביעי ברציפות שנכנס לטופ 5 במצעד זה. השיר העניק לביונסה מועמדות לפרס גראמי. בנוסף, השיר הגיע לטופ 20 באוסטרליה, בריטניה ובעוד כמה מדינות באירופה. השיר הגיע למעמד זהב בארצות הברית עם מכירות של מעל 500,000 עותקים.
יוסף איל
יוסף איל הוא קצין צה"ל במיל' בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין הנדסה ראשי.
ביוגרפיה.
איל התגייס לצה"ל ב-1962 והחל שירותו בקורס טיס. לאחר שעזב את הקורס עבר לחיל ההנדסה הקרבית ושירת כלוחם וקצין בחיל. הוא שימש מדריך בקורס מש"קים, ראש מדור בבית הספר להנדסה צבאית, עבר קורס קציני הנדסה בארצות הברית ושימש מפקד קורס קציני הנדסה קרבית. במלחמת יום הכיפורים לחם כסגן מפקד גדוד הנדסה שהורכב מסגל וחניכי בית הספר להנדסה צבאית. במהלך פינוי סיני במסגרת יישום הסכם השלום בין ישראל למצרים שימש קצין ההנדסה של פיקוד הדרום. באוקטובר 1985 מונה לקצין הנדסה ראשי בדרגת תת-אלוף ומילא תפקיד זה עד 1989. לאחר מכן שימש עוזר ראש אגף התכנון.
לאחר שחרורו מכהן כמנהל חטיבת משאבי אנוש ומינהל וממלא מקום מנכ"ל בקרן קיימת לישראל
בן-ציון הלברשטאם
בית הכנסת סנדיס רואו
בית הכנסת סנדי'ס רואו (באנגלית: Sandy's Row Synagogue) הוא אתר בית כנסת היסטורי מדרג II, הנמצא ב"איסט אנד" של לונדון בירת הממלכה המאוחדת.
היסטוריה.
הבניין בו שוכן בית הכנסת נבנה בשנת 1766 על ידי פליטים הוגנוטים מצרפת, שברחו מרדיפותיו של לואי הארבע עשרה. מטרת הבניין הייתה לשמש ככנסייה קהילתית, שנקראה בשם L'Eglise de l'Artillerie (כנסיית הארטילריה) ע"ש רחוב Artillery אשר נמצא בבישופסגייט הסמוך
אותו רחוב לקח את שמו מהעובדה שבימי הנרי השמיני הארטילריה ביצעה אימונים במקום.
עם שינויים דמוגרפים שהתרחשו במקום במהלך המאה ה-19, הכנסייה החליפה ידיים בין קהילות וזרמים נוצרים שונים: היונברסליסטים הבפטיסים (Universalist Baptists), האוניטריאניסטים הבפטיסטים, והסקוטים הבפטיסטים - כולם החזיקו בכנסייה במהלך מאה זו. ואפילו לתקופה מסוימת האתר הוחזק בידי Salem Chapel מהזרם הפרסביטריאני.
ב-1867 הבניין נרכש על ידי אגודה יהודית בשם "חברת מנחם אבלים חסד ואמת", שהוקמה ב-1853 על ידי מהגרים יהודים כקרן עזרה הדדית, וביטוח להוצאות קבורה אך התפתחה לבית כנסת. חברי האגודה היו ממוצא אשכנזי-הולנדי בעיקר ועסקו במלאכות צווארון כחול כגון מגלגלי סיגרים, סתתי יהלומים וסוחרי ירקות ופירות.
שיפוצו של הבניין זכה להתנגדות מהקהילות היהודיות של לונדון, שהאמינו כי מהגרים צריכים להצטרף לאחת הקהילות הקיימות (ואפילו לאחר השקתו, הרב הראשי של לונדון - ר' נתן מרקוס אדלר - סירב להנחות את טקסי החנוכה). אולם היהודים המהגרים שהעדיפו ליצור קהילה משלהם, ולא להסתפק במקומות הזולים השמורים לעניים בבתי הכנסת המבוססים של לונדון, ארגנו מגבית לרכישה ושיפוץ בית הכנסת, והצליחו לפתוח את בית הכנסת כשהם מגייסים פני לשבוע מכל אחת ממשפחות הקהילה. סך עלות השיפוצים הגיעה לכדי 1,000 ליש"ט, כאשר הקבלן המבצע היה ממשכן הנכס (זו שולמה בקצב של 70 ליש"ט כל שנה).
ולמרות הקשיים, עד שנת 1881, סנדיס רואו הפכה לקהילה הגדולה ביותר במזרח לונדון, עם 460 בתי אב השייכים לה, כשהיא עוברת את קהילת בית הכנסת בוויס מרקס לאור התפצלותו (בשל מעבר של רבים מיהודי הקהילה צפונה) לסניף בבייסווטר ואחר כך במיידה ווייל שבצפון לונדון.
במאי 2009, ארגון English Heritage ("מורשת אנגלית") העניק מענק של 254 אלף ליש"ט לשיפוץ ורסטורציה של הגג ההוגנוטי הייחודי של בית הכנסת. שיפוץ זה הסתיים בנובמבר 2010.
כיום (2015) סנדיס רואו ממשיך לתפקד כבית הכנסת האשכנזי האחרון במזרח לונדון עם תפילות מנחה יומיות וכן תפילת שבת בבוקר. כמו כן במקום נערכות תפילות בחגים וכן האתר מפעיל סיורים במקום.
לאור העובדה שב-10 במאי 1941, כחלק מהבליץ הנאצי על לונדון, הופגז ונחרב בית הכנסת האשכנזי הראשון the Great Synagogue of London ("בית הכנסת הגדול של לונדון"), סנדיס רואו הוא בית הכנסת האשכנזי העתיק ביותר ששרד בעיר לונדון.
ארכיטקטורה.
לצורך חידוש הכנסייה והפיכתה לבית כנסת, שכרה הקהילה את שירותי האדריכל נתן ס. ג'וזף.
צורתו של הבניין מלבני, 48 על 36 מטר, כאשר עזרת הנשים נמצאת לאורך הקירות הצפון-מערביים. הכניסה הישנה למבנה הייתה בצד הדרום-מזרחי, אולם האדריכל ג'וזף חסם את הכניסה ופתח כניסה חדשה בקיר הצפון-מערבי. בפינה הדרום-מזרחית עומד כיום ארון הקודש כך שהתפילה נעשית לכיוונה של ירושלים.
סגנונו של בית הכנסת נעשה בצלמו של בית הכנסת הגדול שב-Duke's Place. כמוהו לבית הכנסת תקרה עם קשתות, כרכוב (קרניז), חלונות מוארים וארון קודש בסגנון נאו-קלאסי בתוך אפסיס. ספסלי בית הכנסת עשויים מעץ אורן וארון הקודש ממהגוני (תולענה). פנים בית הכנסת כמעט ולא שונה מאז המאה ה-19.
קולנוע.
בית הכנסת הופיע בסרט קצר משנת 2006 בשם The Tenth Man ("האיש העשירי") בבימויו של סאם לייפר ובהשתתפות סטיבן ברקוף וג'ון ברג'ס.
רקטת האצה
רקטת האצה (באנגלית: Booster Rocket) הוא אמצעי הנעה בעל דחף חזק, המשמש בשלב הראשון של משגר רב־שלבי. משמש בעיקר להאצת טילי שיוט, מטוסי קרב ומעבורת חלל.
לאחר שהדלק ברקטת ההאצה אוזל, היא עתידה להינטש וליפול בחזרה לכדור הארץ, מכיוון שהיא מהווה תוספת משקל מיותרת ואינה מפיקה עוד דחף. רגע ההיפרדות של רקטת ההאצה מן הגוף הראשי של הכלי הממונע נקרא באנגלית "Booster engine cut-off" (BECO). החל ממנו, שאר הכלי הממונע ממשיך לנוע באמצעות המנועים הראשיים שלו.