וידוי מספר על תמר, אוצרת במוזיאון, על יחסיה עם אמהּ וסבתה ועל מפגש עם אישה מבוגרת המחזיקה ברשותה ציור. מפגש הפותח סיפור נוסף בתוך העלילה הראשית, סיפורה של בעלת התמונה.
עלילה.
אלה, העובדת כמשחזרת במוזיאון בו עובדת תמר, משחזרת ציור ישן מאת אמן בלתי ידוע. ציור זה נותן לתמר, הנאבקת על מעמדה במוזיאון רעיון לאצור תערוכה של ציורים שהקדימו את זמנם.
במהלך חיפושיה אחרי תמונה היא מגיעה לציונה, המחזיקה ברשותה ציור ישן, ומנסה לשכנע אותה להשאיל את הציור למוזיאון.
ציונה מספרת לתמר את סיפור חייה, המתחיל בפרעות קישינב, עובר דרך התבגרותה אצל דודה ודודתה, דרך נסיעה לאודסה לביתו של חיים נחמן ביאליק, קשריה עם התנועה הציונית, אהבתה לצעיר בולשביק, עלייתה ארצה על הרוסלאן, לימודיה בגימנסיה הרצליה.
במקביל, מתוארת מערכת היחסים בין סבתה הדעתנית של תמר, אמהּ המתרכזת בבישולים ובגדים ותמר עצמה, בינן לבין עצמן ובינן לבין הגברים שהיו בחייהן.
כעלילת משנה נוספת מתוארת עלייתה לישראל של רוזה כהן אמו של יצחק רבין כנוסעת סמוייה על הרוסלאן.
פיליפ דוכס אנז'ו
פליפה החמישי מלך ספרד
ג'מבורי הצופים העולמי ה-21
ג'מבורי הצופים העולמי ה-21 התקיים בחודשים יולי-אוגוסט בשנת 2007 והיה שיא הפעילות לכבוד חגיגות מאה שנות הצופיות של תנועת הצופים העולמית. האירוע התקיים באנגליה לסימון מאה שנה לאחר הקמת תנועת הצופים באי הברונזה Brownsea Island.
האירוע נמשך 12 ימים בין 27 ביולי עד 8 באוגוסט, ב Hylands Park, Chelmsford, Essex. האתר נבחר בזכות הגישה הקלה לתחבורה מהאוויר ומהים ובגלל הקרבה ל Gilwell Park, אתר מחנאי חשוב ומרכז הכשרה למדריכי צופים.
מעל 38,000 צופים ומדריכים הגיעו מ 158 מדינות שבהן מוכרים ארגוני צופים לאומיים (הכרה על ידי תנועת הצופים העולמית), כאשר עוד יותר מ 50,000 אחרים הגיעו לביקור של יום אחד. בנוסף היו יותר מ 8,600 חברים ב"צוות התמיכה הבינלאומי" (International Service Team) שגם הם הגיעו מכל העולם.
מטרה.
הג'מבורי הראשון התקיים בשנת 1920, ב Olympia שבאנגליה. מאז, האירוע מתקיים באופן קבוע כל 4 שנים, כאשר הייתה הפסקה בין השנים 1937 ל 1947 בגלל מלחמת העולם השנייה, וגם בין השנים 1975 ל 1983 בגלל חוסר יציבות פוליטית באיראן. הג'מבורי אורח על ידי הרבה מדינות, למרות שעדיין לא התקיים ג'מבורי עולמי ביבשת אפריקה.
מטרת הג'מבורי היא לקדם חברות בינלאומית ולפתח את הצעירים.
משתתפים.
האירוע היה פתוח לכל חברי תנועת הצופים העולמית (WOSM) בין הגילאים 14 ל 17. חברות אגודת המדריכות והצופות העולמית (WAGGGS) היו יכולות להשתתף באישור ארגון הצופים הלאומי שלהן. על המבקשים להשתתף היה לעבור תהליך של בחירה ואף מיונים.
מבוגרים השתתפו בתפקידי תמיכה כחברי "צוות התמיכה הבינלאומי" (IST), כצוות תמיכה לאומי (לכל מדינה), כמובילי גדודים (מדריכים) או כחברי צוות ההקמה של הג'מבורי.
מבקרים (Day visitors) מכל הגילאים היו מוזמנים גם כן לאירוע אך הוגבלו בתאריכים מסוימים ובאזורי ביקור מוגבלים.
הג'מבורי היה האירוע השני בגודלו אי-פעם, עם 38,074 משתתפים וצוות, אך עם יותר מדינות מכל ג'מבורי קודם, ויותר מ 42,000 מבקרים. הג'מבורי השלישי בשנת 1929 היה הג'מבורי הגדול ביותר עם 50,000 משתתפים.
החנות Scouts Shops Ltd, אשר הייתה אחראית על רכישת ציוד רב עבור ג'מבורי הצופים העולמי ה-21, דיווחה כי עלות הפלדה בשוק העולמי גדלה כתוצאה מההזמנות של הג'מבורי.
ישראל בג'מבורי.
המשלחת הישראלית כללה כ- 120 חניכים מכל רחבי המדינה, יהודים, ערבים ודרוזים. בנוסף, ליוו את המשלחת מבוגרים הפועלים בתנועה באופן שוטף חלקם כשכירים וחלק כדרג מתנדב. צביקה קרש, יושב ראש התאחדות הצופים והצופות בישראל הצטרף גם הוא למשלחת ורותם יואלי, מזכ"ל תנועת הצופים העבריים הגיע לביקור של שלושה ימים. את המשלחת ליוו וביקרו כתבי חדשות מהעיתונות ומהטלוויזיה הישראלית וגם מנהל התוכן של אתר תנועת הצופים העבריים דאז, נדב שמגר.
נושא.
לכל ג'מבורי יש נושא משלו, ובשנת 2007 הנושא היה: "עולם אחד, הבטחה אחת". המוטו הופיע על תגי הג'מבורי של כל מדינה בשפתה שלה וגם מופיע במילים של שיר הג'מבורי.
הכנות.
ההכנות לג'מבורי כללו ג'מבורי קטן יותר, EuroJam 2005, בו השתתפו 12,000 צופים מרחבי אירופה והוא התקיים באותו מקום. הניסיון הזה עזר למארגנים לנסות מספר היבטים של הג'מבורי, כולל השליטה בהגעה מסיבית כל-כך של מדינות לאזור. האספקה והמזון לג'מבורי האירופאי גם קבע שיא עולמי בתור ההזמנה הבודדת מסופרמרקט דרך האינטרנט הגדולה ביותר, כאשר המשלוח הגיע במשאיות ענקיות.
באסוטולנד
ארגון הימאות הבין-לאומי
ארגון הימאות הבין-לאומי (באנגלית: The International Maritime Organization, בראשי תיבות: IMO; בצרפתית: Organisation Maritime Internationale, בראשי תיבות: OMI, היה ידוע בעבר בשם "ארגון בינממשלתי מייעץ לימאות", באנגלית: Inter-Governmental Maritime Organization) נוסד על ידי האומות המאוחדות בשנת 1948 כדי לתאם בטיחות ימית וכללי התנהגות בים. אולם, IMO החל לפעול באופן משמעותי רק בשנת 1958.
מטה הארגון נמצא בלונדון, בריטניה. הארגון מעודד שיתוף פעולה בין ממשלות ובין תעשיית הספנות כדי לשפר את רמת הבטיחות בים ולמנוע זיהום ימי. הארגון מנוהל על ידי אספת חברים, ניהולו הכספי מופקד בידי מועצה הנבחרת מבין חברי האספה. עבודת הארגון מתבצעת באמצעות ועדות הנתמכות בתת-ועדות מקצועיות. לארגוני או"ם אחרים הזכות לשבת באסיפות ה-IMO במעמד של משקיפים.
לארגון מזכיר כללי הנבחר על ידי האספה וחטיבות שונות הכוללות: בטיחות ימית, הגנת הסביבה הימית וחטיבה לכנסים.
ישראל הצטרפה לארגון ה-IMO בשנת 1952.
היסטוריה.
הרעיון להקים ארגון בין-לאומי לימאות נולד לאחר טביעת האוניה טיטניק. בתקני הבטיחות של ימינו, תכנונה של הטיטניק הפך את הספינה לפגיעה ביותר. מחיצות הבטיחות המחלקות את הספינה ומונעות את הצפתה בבת-אחת, לא נבנו לכל גובה גוף הספינה. זאת כיוון שעל פי חישובי מהנדסי האוניה לא היה זה אפשרי שהספינה תיטה על צידה די כדי שהמים ישטפו מעל מחיצה אחת לחלל שלצידה.
כאשר טיטניק פגעה בקרחון, התברר כי חישובי מהנדסי האוניה היו שגויים. לאחר שהחלו נוסעיה לנטוש את האוניה, התברר גם כי אין די סירות הצלה לכל הנוסעים על האוניה. אנשים רבים נספו עקב טעויות תכנוניות אלה.
עד לאותה עת כל אומה קבעה את כללי הבטיחות שלה בים ואת כללי תכנון האוניות ומתקני הבטיחות החייבים להיות עליהן. בתגובה לאסון הטיטניק נוסד "ארגון הייעוץ הבין-ממשלתי לימאות" (Inter-Governmental Maritime Consultative Organization - IMCO). בשנת 1914 התקבלה "האמנה הבין-לאומית לבטיחות החיים בים" (International Convention for the Safety of Life at Sea - SOLAS) ובה שורה של הנחיות בתחום בניית אוניות ואמצעי הבטיחות החייבים להיות עליהן. מאז תוקנה אמנת SOLAS מספר פעמים והותאמה להתפתחויות בתחום הטכנולוגיה הימית.
ארגון IMCO הפך לארגון IMO בחסות האומות המאוחדות. IMO מתקין תקנות הנאכפות על ידי ארגוני תקינה ימית בעולם אשר בודקים אוניות כדי להבטיח שהן עומדות בתקנות הבין-לאומיות.
כלים משפטיים.
ארגון IMO הוא המקור לכ-60 כלים משפטיים המנחים את התפתחות התקנות של המדינות החברות בארגון במטרה לשפר את הבטיחות בים, לסייע במסחר בין מדינות הים ולהגן על הסביבה הימית. הבולטת שבכלים משפטיים אלה היא "האמנה הבין-לאומית לבטיחות חיי אדם בים".
נפוחיתאים
נַּפּוּחִיתָאִים (שם מדעי: "Tetraodontiformes") היא סדרה של דגי גרם ימיים ממחלקת מקריני סנפיר. מקור שמה המדעי של הסדרה הוא "דמויי-נפוחיתיים", כלומר סדרתם של הנפוחיתיים. הסדרה כוללת 10 משפחות ובהן מעל 360 מינים.
רוב המינים הם שוכני מים מלוחים, בעיקר בשוניות אלמוגים במימי האזור הטרופי, לרבות במפרץ אילת. מספר מינים חיים גם באוקיינוס הפתוח או אף במים ממוזגים. גופם של דגים אלה אינו גמיש ותנועתם איטית למדי. קשיחותו של הגוף מספקת הגנה חלקית מטורפים, אך אמצעי ההגנה של דגים אלה מגוונים יותר: לנצרניים היכולת לנעול את סנפיר הגב הקוצני שלהם במעין ניצרה, וכך למנוע מטורפים לטרוף אותם. לנפוחיתיים ולקיפודגיים היכולת להתנפח לגודל כפול מגופם ויותר על ידי בליעת מים והקיפודגים גם בעלי קוצים דוקרים על העור. מינים נוספים בעלי רעלים שונים בגופם.
הגדול בבני סדרה זו הוא דג הגרם הגדול ביותר בעולם - דג שמש מגובשש שאורכו עד 4.5 מטר ויכול לשקול מעל 2,000 ק"ג. הקטן ביותר - Rudarius excelsus, ממשפחת החדקוציים מגיע לאורך של 2.5 ס"מ בלבד.
תקופה כלכוליתית
מסע ומתן
מסע ומתן הוא שם אלבומו השלישי של מוש בן ארי משנת 2006. חלק משירי האלבום נכתבו והוקלטו ראשונית במהלך מסע שערך בן ארי לאוסטרליה לאחר יציאת אלבומו הקודם, "דרך".
תגובות.
האלבום כולל מחווה ללד זפלין ("פלאפל") כמו גם גרסת כיסוי לשיר "ילד מזדקן" של להקת כוורת. שלושה שירים הפכו להיטים: "ממריאים" ו"מסע ומתן" שהגיעו לראש מצעד הפזמונים של רשת ג', ו"אנצל".
עם זאת, ביקורות עיתונות המוזיקה לאלבום היו מעורבות. בעיקר נמתחה ביקורת על המלל.
פרדיננדו קארולי