ביוזמת דויד פלמ"ח חברו הסוכנות היהודית והמועצה האזורית רמת הנגב, להקים את השכונה הקהילתית - ניצנה. השכונה מתוכננת לקליטת כמאה משפחות, אשר ירכשו מגרשים ויבנו את ביתם במקום. תושביה יעבדו בעיקר בכפר החינוכי שלצידה והיא תהווה יישוב קהילתי בתחום המועצה האזורית רמת הנגב. השכונה והכפר ינהלו חיי שיתוף בתחומים המוניציפליים, החינוכיים והערכיים.
חשיבה בשחור-לבן
אריאלה דים-גולדברג
אריאלה דים-גולדברג (1935–1985) הייתה סופרת עברית וחוקרת מקרא.
ביוגרפיה.
אריאלה דים גולדברג נולדה במושב בית עובד לחוקר המקרא שמואל דים. את לימודיה הגבוהים עשתה באוניברסיטת בר-אילן ובבוסטון, שם גם הקימה את משפחתה. כסופרת מחוננת הביאה לספרות העברית סגנון פמיניסטי קמאי. עסקה הרבה בדמויות נשים בתנ"ך והאירה אותן מזוויות לא צפויות.
עסקה גם בתרגום, וספר הילדים הקלאסי שתרגמה, "13 האורלוגין", זכה בשעתו לשבחים רבים. היו לה ידידים רבים הן בירושלים והן בבוסטון. אחדים מהם הם היום העומדים בראש המחלקות למקרא ויהדות באוניברסיטאות בארץ. השאירה אחריה בעל, אף הוא חוקר, ושתי בנות.
נפטרה בבוסטון, לאחר מחלה קשה, בשנת 1985. לאחר מותה יצא לאור ספר זיכרון בשם "סגולה לאריאלה", שבו כינסו מיטב החוקרים והכותבים במדעי היהדות את דבריהם לכבודה. בין המשתתפים בספר לזכרה יהודה ליבס, דוד שחר, אבנר טריינין, ישראל לוין, משה בר-אשר, יהודה אליצור, נחום סרנה, חגי בן-שמאי, מרדכי שלו, יהודה פרידלנדר, ואחרים. על אריאלה דים נכתבו לאחר מותה מספדים רבים בעיתונות העברית.
קטע מקינה על מותה.
יהודה ליבס:
לקריאה נוספת.
כמה מאמרים שכתבה:
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:מתרגמות ישראליות]]
[[קטגוריה:מתרגמים ישראלים]]
[[קטגוריה:סופרות ישראליות]]
[[קטגוריה:סופרים ישראלים]]
[[קטגוריה:סופרות כותבות עברית]]
[[קטגוריה:סופרים כותבי עברית]]
[[קטגוריה:חוקרי מקרא ישראלים]]
[[קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן]]
[[קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן]]
[[קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1935]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935]]
[[קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1985]]
[[קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985]]
אד טמפרנטיאם
אבסורד
אַבְּסוּרְד הוא סיטואציה כזו שאינה מתיישבת עם ההיגיון והשכל הישר. האדם נתקל לא פעם בתופעות אבסורדיות, ועשוי להגיב עליהן בדרכים שונות, כמו: גיחוך, פליאה, פחד או כעס. אבסורד הוא פעמים רבות עניין סובייקטיבי: סיטואציה שנראית אבסורדית בעיני צופה מסוים עשויה להיראות כהגיונית בעיני צופה אחר.
באמנות משמש האבסורד ככלי חשוב ליצירת הומור ולבחינת רעיונות מזוויות לא שגרתיות. בלוגיקה, משמש האבסורד כלי הפרכה מרכזי, בעיקר כנשען על כלל השלישי מן הנמנע, וכצורת הוכחה בדרך השלילה. יתרונו של האבסורד הוא בהמחשתו הרטורית מושגים לוגיים מופשטים.
האבסורד באמנות.
היגיון אבסורדי, בעיקר בספרות, קולנוע ותיאטרון, הוא צורת הסקה אסוציאטיבית שבה הכותב או הדובר מבצע הסקים על-פי האסוציאציות האישיות שלו, ובדרך כלל תוך כדי הגעה למסקנות מוקצנות. דוגמה לשימוש בהיגיון אבסורדי היא "כל הכדורים כחולים, כל הכחולים עפים ולכן לכדורים יש כנפיים והם לא נשמעים להוראות כוח הכבידה." דוגמה אחרת יכולה להיות "כל הכדורים כחולים, כל הכחולים עפים, ולכן נבחרת המשטרה בכדורגל הולכת לעוף מהטורניר".
צופה מהצד שלא תמיד מבין את ההקשרים האסוציאטיביים ולכן לא מבין את הקשר בין הטענות ("הכדורים כחולים", "הכחולים עפים") למסקנות ("נבחרת המשטרה הפסידה") עלול לבוא במבוכה. לחלופין, הרעיונות החדשים יכולים גם ליצור אצל הצופה ראייה הומוריסטית של עובדות, שעתה בזכות השימוש בהיגיון האבסורדי נראות לו מנקודת ראות חדשה ואותנטית יותר עבורו. זהו סוג ההומור המופק בסאטירה.
במקרים רבים, טקסט הכתוב בזרם התודעה יוצר אצל הקורא תחושה דומה לטקסט העושה שימוש בהיגיון אבסורדי. היגיון אבסורדי משמש גם בתהליך היצירה של יצירות איגיון, ובתחומי אמנות נוספים.
אבסורד בעיצוב מתגלם בצ'ינדוגו, עיצוב מוצר שאינו שמיש. זהו תחום עיצוב שהומצא ביפן ומגלם אמירה מחאתית כנגד התועלתנות השולטת כיום בחברה, וכנגד תרבות הצריכה.
האבסורד אינו רק אמצעי רטורי שעניינו הבעת דעות לשם היזון תקשורת חברתית, אלא גם כלי לאותו אדם המשתמש בו להראות לעצמו נקודות ראות חדשות של העולם.
האבסורד הקיומי.
בתחום הפילוסופיה, מהווה האבסורד מונח מרכזי באקזיסטנציאליזם. אלבר קאמי וז'אן-פול סארטר נחשבים לגדולי ההוגים בתחום האקזיסטנציאליזם ונמנים עם גדולי סופרי האבסורד. האבסורד באקזיסטנציאליזם מתייחס לפער בין החיים שאנו מנהלים לבין חוסר התכלית הברור שלהם. אנו חיים את חיינו בידיעה שחיינו חסרי משמעות לחלוטין, ובכל זאת אנו ממשיכים בשגרה על אף האבסורד שבכך.
כיוון שהאקזיסטנציאליזם היא תורה פילוספית חילונית, חוסר המשמעות האינהרנטי של החיים שהיא מציגה נובע מכך שאין ישות עליונה או קוד מוסרי בלתי-תלוי ואפריורי שיתן הצדקה או תכלית לאף פעולה או החלטה. האדם אנוס לבחור ולהכריע הכרעות מוסריות על סמך קריטריונים שהוא קובע לעצמו, ולכן הוא אינו משרת מטרה נעלה ממנו. ראוי לציין כי קיימים גם פילוסופים אקזיסטנציאליסטים דתיים, למשל סרן קירקגור.
התאבדות היא פתרון רציונלי אפשרי, לפיכך, לאבסורד הקיומי, אם כי רוב האנשים אינם בוחרים בפתרון זה. בחיבורו המיתוס של סיזיפוס, דוחה אלבר קאמי את רעיון ההתאבדות כפתרון לאבסורד. קאמי מציג את חייו של סיזיפוס כמשל להוויה האנושית. האדם משול לסיזיפוס, שהאלים גזרו עליו לגלגל אבן לראש הר, רק כדי לראות אותה מתגלגלת חזרה, ולנסות לגלגלה שנית במעלה ההר, לנצח. כך גם האדם - אנוס לחיות את חייו, בידיעה שאין להם משמעות. קאמי טוען כי פתרון האבסורד אינו התאבדות אלא ההתמודדות עמו. עצם חוויית האבסורד היא הפתרון: "די במאבק אל הפסגה כשלעצמו כדי למלא בשמחה את לב האדם. יש לחשוב על סיזיפוס שמח" (מתוך "המיתוס של סיזיפוס").
בדתות שונות ישנה התייחסות שונה לנושא האבסורד הקיומי. בעוד שרוב הוגי היהדות שוללים לרוב תודעה אבסורדית של הקיום, ומבכרים חשיבה רציונלית או מיסטית סדורה, הרי שבנצרות נודע לאבסורד הקיומי ערך מרכזי בהרבה. דוגמה לכך היא משנתו של סרן קירקגור, הרואה באדם המאמין (המיוצג על ידי גדול המאמינים, אברהם) את זה המתעלה מעל לשיקולי השכל, ומבצע את "הקפיצה אל האבסורד". נראה שהעדפה זו של האבסורד נובעת בין השאר מאמונות היסוד הנוצריות, כגון השילוש הקדוש אשר לדעת רבים מהווה אבסורד לוגי, אך מצווה להאמין בו למרות זאת, ואולי אף בשל כך. אמונה זו מתומצתת באמרה המיוחסת לטרטוליאן "Credo quia absurdum est" - "אני מאמין משום שזה אבסורד" (למעשה, אמרתו המדויקת של טרטוליאן היא "…Prorsus credibile est, quia ineptum est… certum est, quia impossibile” ("רק משום שזה אבסורד, יש להאמין בכך... זה ודאי משום שזה בלתי אפשרי").
על פי הוגי האבסורד, בחייו של אדם ישנם רק שני דברים בטוחים: לידה ומוות.
ראו גם.
יוצרים המשתמשים בכתיבה אבסורדית:
יוליסס גרנט
ויליאם טאפט
גאוגרפיה של ספרד
ספרד שוכנת בדרום מערב אירופה. היא תופסת את רובו של חצי האי האיברי (כ-85%) כאשר מלבדה שוכנת בו רק פורטוגל. בצפונה, לאורך שרשרת הרי הפירנאים היא גובלת בצרפת ובנסיכות הקטנה אנדורה. תחת ריבונותה של ספרד שני ארכיפלגים עיקריים - האיים הקנריים שבאוקיינוס האטלנטי, השוכנים למול חופי מרוקו והאיים הבלאריים בים התיכון והן הערים הספרדיות סאוטה ומלייה, הנמצאות במובלעות בצפון אפריקה, אשר גובלות במרוקו. בנוסף, לספרד איים ואיונים השוכנים מול חופי חצי האי האיברי, דוגמת האיים הקולומברטיים. בנוסף, נמצאים תחת תחום שיפוטה של ספרד מספר טריטוריות בלתי יבשתיות קטנות אף יותר כגון האיים הצ'פריניים, האיון ולס דה לה גומרה והאיון אלהוסמס, השוכנים כולם מול חופי צפון אפריקה.
שטחה של ספרד הוא 504,782 קמ"ר, מהם 499,542 קמ"ר אדמה ו-5,240 קמ"ר מים. מבחינת היקף שטחה, ספרד היא המדינה הרביעית בגודלה באירופה, אחרי רוסיה (החלק האירופי של שטחה), אוקראינה וצרפת. מבין מדינות האיחוד האירופי, היא מדורגת שנייה אחרי צרפת.
מבחינה אדמיניסטרטיבית מתחלקת ספרד ל-17 קהילות אוטונומיות (Comunidades Autónomas, ביחיד Comunidad Autónoma) ושתי ערים אוטונומיות (Ciudades Autónomas), בעלות אוטונומיה חקיקתית וניהולית רחבה.
האקלים ברוב הארץ ים תיכוני (חורף מתון וגשום, קיץ חם ויבש). בחוף הצפוני גשום כל השנה, בעוד הדרום יבש ומועד לבצורת.
רכסי ההרים המרכזיים במדינה הם הרי הפירנאים, ההרים הקנטבריים והרמה המרכזית. הרי הפירנאים בצפון מזרח ספרד נמתחים על פני 435 ק"מ מהים התיכון ועד מפרץ ביסקאיה. בלב ספרד נמצא המסטה או הרמה המרכזית של חצי האי האיברי, וזו משתרעת על פני כ-210,000 קמ"ר. גובהה הממוצע של הרמה המרכזית הוא כ-700 מטרים מעל פני הים. בצפון מערב המדינה נמצא רכס ההרים הקנטבריים, אשר נמשך לאורך כ-480 ק"מ במקביל לים בצפון ספרד, מהרי הפירנאים במזרח ועד למפרץ ביסקאיה במערב. הפסגה הגבוהה ביותר ברכס שוכנת במסיב "פסגות אירופה" (Picos de Europa) ונקראת טורה דה סרדו (Torre de Cerredo), בגובה 2,648 מ' מעל פני הים. רכס ההרים הגבוה בחצי האי האיברי הוא סיירה נבאדה שבאנדלוסיה, כשהנקודה הגבוהה ביותר בו מתנשאת לגובה של 3,478 מטר מעל פני הים. הנקודה הגבוהה ביותר בספרד היא פסגתו של הר הגעש טיידה (בספרדית: "Pico del Teide") שבאי טנריפה שבאיים הקנריים, שגובהה 3,718 מטרים.
נתונים.
גבולות יבשתיים: 1,917.8 ק"מ
קו חוף: 4,964 ק"מ
גובה פני השטח: