כליברל בתפיסותיו הכלכליות, וכנוצרי קתולי שהוא הומוסקסואל מוצהר, אוחז שפאן במצע הדוגל בהפחתת שיעור המס, לצד הפחתת הנטל הרגולטורי, ותמיכה בנישואים חד-מיניים. ב-2012, שפאן, לצד 12 חברי פרלמנט אחרים מה-CDU/CSU, התאגדו בקריאה להשוואת חוקי המס החלים על זוגות אשר מיסדו את הקשר הזוגי שלהם באמצעות איחוד אזרחי. בהצבעה פומבית ביוני 2012, דחף שפאן לקידום חקיקה ברוח זו, כמו גם לנישואים חד-מיניים פתוחים, אך הצעת החוק נדחתה על ידי מפלגתו של שפאן, ולבסוף כשלה בהצבעה. ב-2013, שקלו שפאן וכמה מעמיתיו לחתום על "עתירה קבוצתית" בה יצדדו בפומבי, לצד האופוזיציה, בהרחבת זכויות הרישום של אנשים שנישאו בנישואים חד-מיניים, להיכלל בכל הטבות המס שניתנות לזוגות נשואים הטרוסקסואליים.
לאורך משבר ההגירה באירופה בלט שפאן כמבקר קולני של המדיניות שהכתיבה קאנצלרית גרמניה, אנגלה מרקל, ביחס לקליטת פליטים, כשהוא טוען כי ייתכן שמפלגתם "מדגישה יותר מדי את הגישה ההומניטרית".
מדיניות פנסיונית.
באפריל 2008 ביטא שפאן התנגדות לתוכניותיה של ממשלת האחדות הלאומית שכיהנה באותה התקופה להגדיל את הפנסיות, משום ש"מתנה" כזאת ל"פנסיונרים, בטווח הבינוני והארוך" תעלה "המון כסף". שפאן ביקר במיוחד את ההתערבות השרירותית של שר העבודה והרווחה הפדרלי, אולף שולץ, שהודיע בהפתעה על נוסחת פנסיה חדשה.
התבטאות זו גרמה לכך שתימתח על שפאן ביקורת נוקבת, בעיקר מצידו של ארגון האזרחים הוותיקים. שפאן ספג עלבונות וזכה לקבל כמה איומים שהגיעו בצורת מכתבים אנונימיים, בין היתר, והתלונן על כך בפני אמצעי התקשורת. ארגון האזרחים הוותיקים הודיע כי יעשה כל שביכולתו על מנת למנוע את בחירתו מחדש של שפאן, אך שפאן זכה לתמיכתו של נשיא גרמניה לשעבר, רומן הרצוג.
לאחר הבחירות הכלליות בגרמניה 2013, מתח שפאן ביקורת על הברית הקואליציונית בין ה-CDU/CSU וה-SPD, על כך שהסכימה ליותר מדי פשרות לטובת ה-SPD, בין היתר בכך שהנמיכה את גיל הפרישה לפנסיה מ-67 ל-63, לעובדים מסוימים.
חייו הפרטיים.
שפאן הוא נוצרי-קתולי ומתגורר עם בעלו, דניאל פונק, עיתונאי גרמני, בשכונת שנברג שבברלין. בדצמבר 2017 נישאו השניים באסן. עובדת היותו של שפאן הומוסקסואל, פורסמה לראשונה ביולי 2012 במאמר שפורסם בעיתון Süddeutsche Zeitung.
טום ון ארסדייל
רועי לוי (ראש עיר)
רועי לוי (נולד ב-27 בינואר 1980) הוא ראש עיריית נשר החל מנובמבר 2018.
ביוגרפיה.
לוי נולד ב-1980 וגדל בשכונת בן דור בנשר. את לימודיו היסודיים סיים לוי בבית הספר גלילות, משם המשיך לחטיבת הביניים בנשר. את לימודי התיכון סיים באורט ביאליק במגמת החינוך הגופני. בשנת 1998 התגייס לשח"ם (שירות חובה במשטרה) ושירת בתחנת חיפה עד לשחרורו בשנת 2001.
ללוי תואר ראשון במדעי המדינה ותואר שני במדיניות ציבורית עם התמחות בביקורות פנימית וציבורית, מאוניברסיטת חיפה. שימש בזמן לימודיו כראש מדור קשרי פנים והסברה של אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת חיפה, ובהמשך כמנכ"ל אגודת הסטודנטים של האוניברסיטה. כחלק מתפקידו כמנכ"ל האגודה, הוא הוביל את המאבק נגד העלאת שכר הלימוד ואת מאבק הסטודנטים לאחר מלחמת לבנון השנייה.
בשנים 2009 עד 2011 שימש כיועץ להובלת מהלכים של יושב ראש ועדת החוץ והביטחון שאול מופז. במסגרת תפקידו היה רועי אחראי על סדר היום, חקיקה, קשרי ממשל וניהל את המטה הפוליטי. לאחר מכן עבד כמבקר פנים ובהמשך היה לממלא מקום מנכ"ל רשת המתנ"סים בקריית מוצקין. בשנת 2014 החל לשמש כמבקר עיריית קריית ים ונציב פניות הציבור בעיר.
לוי משמש כחבר מועצת העיר נשר משנת 2008. בתחילה נבחר כחבר ברשימתו של ראש העיר אבי בינמו "ירוקים למען נשר", והחזיק בתיק החינוך. בתפקידו האחרון לפני שנבחר לראשות העיר, היה ראש האופוזיציה במועצת העיר. במשך כהונתו כחבר מועצת העיר שימש גם כיו"ר הוועדה לקידום הנגידות בחינוך, יו"ר ועדת ביקורת וחברת בוועדת כספים ומכרזים.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018 הציג את מועמדותו במסגרת רשימה מקומית "כן נשר", וגבר על ראש העיר בינמו, ועל שני מתמודדים נוספים כאשר גרף כ-66% מהקולות. רשימתו השיגה שישה מנדטים במועצת העיר. בבחירות אלה זכה לתמיכתם של מפלגת כולנו, ישראל ביתנו והבית היהודי.
לוי נשוי למורן ואב לשלושה.
מאבק לסגירת המפעלים המזהמים במפרץ חיפה.
לוי בשינוי ממדיניות קודמו בתפקיד אברהם בינמו, שותף פעיל במאבק יחד עם אלי דוקורסקי ראש עיריית קריית ביאליק, לסגירת המפעלים המזהמים במפרץ חיפה. במסגרת המאבק הוא משתתף בהפגנות ובפורומים העוסקים בנושא, וגם השתתף בדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה בראשותה של חברת הכנסת מיקי חיימוביץ' שעסקה בסגירת המפעלים המזהמים.
ב-13 בינואר 2021 לוי ביחד עם ראשי הערים חיפה, קריית טבעון, קריית ביאליק, קריית מוצקין, קריית אתא, קריית ים ורכסים, שלחו מכתב לראש הממשלה בנימין נתניהו כשהם מתריעים מסכנה לעתיד מטרופולין חיפה, כשהם קראו לנתניהו לקחת לידיו את הטיפול במפרץ ולא להשאירו לטיפול ועדת המנכ"לים.
אירה ברטמן
אירה ברטמן היא זמרת סופרן ישראלית.
ביוגרפיה.
אירה ברטמן נולדה בעיר ריגה בלטביה ועלתה לישראל בשנת 1992. ברטמן למדה באולפן עברית בקיבוץ מעלה החמישה, שם אחת המורות שמעה אותה שרה בעברית, והתרשמה מאיכויות הקול שלה, והמליצה לה ללמוד פיתוח קול אצל שכנה שלה, מרים מלצר, שלימדה מקצוע זה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
ברטמן התקבלה לאקדמיה וסיימה לימודי תואר ראשון במגמת פיתוח קול וזמרה. בזמן לימודיה בילתה שעות רבות בספריה והאזינה להקלטות וראתה סרטי-קול של אופרות, והחליטה שהיא רוצה להיות זמרת אופרה כמו מריה קאלאס, שהשפיעה עליה במיוחד.
בין השנים 2000–2003 הייתה חברה בתוכנית מתן אופרה סטודיו של האופרה הישראלית החדשה. היא שרה ברסיטלים רבים ברחבי ישראל, והופיעה כסולנית עם תזמורות מובילות בישראל, בניהן התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הסימפונית חיפה, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית ועם אנסמבלים שונים.
באופרה הישראלית שרה, בין השאר, את קונסטנצה בחטיפה מן ההרמון, התפקיד הראשי ברוסלקה, ולנסיין בהאלמנה העליזה, פרסקיטה בכרמן, האחיינית הראשונה בפיטר גריימס, הכוהנת הגדולה באאידה, אנינה בלה טרוויאטה, אנה בנבוקו, קייט פינקרטון במאדאם באטרפליי והעלמה הראשונה בהפקה בימתית של מתאוס פסיון. כמו כן היא הופיעה בתפקיד אדינה באופרה שיקוי האהבה בהפקה הקהילתית של האופרה הישראלית באשקלון, שכונת גילה בירושלים ורמלה. ובשנת 2005 היא שרה את תפקיד האישה השנייה בבכורה העולמית של "מסע אל תום האלף" מאת יוסף ברדנשוילי וא.ב יהושע.
ברטמן הופיעה גם על במות אופרה ברחבי אירופה: באיטליה - באופרה של רומא, באופרה של קאליירי ובתיאטרון בליני; בגרמניה - בדויטש אופר של ברלין, ובאופרה של מנהיים; בצרפת - באופרה של שאטלה; בפולין - באופרה הממלכתית של וורשה; בבלגיה - באופרה של ליאז'; וברוסיה - באופרה של מוסקבה.
לאחרונה, היא הוסיפה לרפרטואר שלה זמרה ליטורגית; היא שרה בשתי סימפוניות של גוסטב מאהלר ואת אורטוריית חג המולד של יוהאן סבסטיאן באך בניצוחו של פיטר שראייר.
ברטמן היא זוכת מלגת יצחק בסר ומלגת ברוך גרבוב.
בשנת 2014, קיבלה את פרס לנדאו, המוענק על ידי מפעל הפיס לאמנים ויוצרים.
ברטמן נשואה לזמר האופרה יותם כהן, טנור. השניים מרבים להופיע ביחד.
מזג אוויר סגרירי (סדרת טלוויזיה)
מזג אוויר סגרירי (ברוסית: Ненастье) הוא שמה של סדרת טלוויזיה רוסית המבוססת על ספר באותו שם מאת אלכסיי איוואנוב.
אירועי הסדרה מתרחשים ברוסיה בתקופת שנות ה-90 של המאה ה-20. חבורת צעירים חוזרים לעירם לאחר המלחמה באפגניסטן, אך מגלים שהמדינה שעזבו זו לא המדינה שאליה הם חוזרים. ברית המועצות פינתה את מקומה למדינה בשם הפדרציה הרוסית וכדי להצליח עליהם לעבור תלאות רבות בדרך, בתקופה של חוסר יציבות כלכלית ומדינית.
הסדרה הופקה עבור תאגיד VGTRK לשידור ברשת רוסיה-1 החל מ-12 בנובמבר 2018.
בטקס פרסי נשר הזהב הרוסי ה-18, שנערך בינואר 2020, הסדרה זכתה בפרס נשר הזהב בקטגוריית פרס נשר הזהב הרוסי לסדרת טלוויזיה הטובה ביותר.
נועם לייש
נועם לייש (נולד ב-22 באוגוסט 1993) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הגארד באליצור יבנה מהליגה הארצית בכדורסל.
ביוגרפיה.
לייש גדל בתמרת והחל את דרכו בקבוצת עמק יזרעאל בליגת העל לתיכונים. הוא שיחק באליפות אירופה דרג ב' כקפטן בנבחרת הנוער ובהמשך בנבחרת העתודה של ישראל בכדורסל עמה השתתף גם כן באליפות אירופה. באליפות הוא העמיד ממוצעים של 10.5 נקודות, 3.1 ריבאונדים, 2 אסיסטים ו-1.5 חטיפות ב-25 דקות משחק., לאחר סיום התיכון בנובמבר 2011 עבר לשחק בארצות הברית במכללת מיין
לאחר כשנה חזר לייש לישראל וחתם באליצור קריית אתא מהליגה הלאומית תחת אימונו של שרון אברהמי בקריית אתא שיחק לייש שנתיים כאשר בעונה הראשונה קלע בממוצע נק' למשחק יחד עם 2 ריב' ובעונתו השנייה בקבוצה קלע 9.7 נק' בממוצע 2 ריב' ו-2 אס'
בעונת 2014-15 חתם לייש במכבי אשדוד באר טוביה מליגת העל בכדורסל לשלוש שנים. בעונתו הראשונה בקבוצה שיחק 5.9 דק' בממוצע בהן קלע 1.2 בממוצע.
בעונתו השנייה באשדוד לא הרבה לייש לשחק כאשר שותף בשני משחקים בהן קלע שלשה בודדת שלאחריה נפצע וגמר את העונה