כולל היה כינוי להתארגנות הכלכלית, העדתית, החברתית והדתית בארץ ישראל של חבורת יהודים יוצאי עיר או ארץ משותפת בימי היישוב הישן. היהודים שהתגוררו עדיין באותן ערים או ארצות תרמו את כספי החלוקה להחזקת הכוללים, כדי לממן את ישיבתם של אחיהם בארץ ישראל. בשל כך התפתחו . יהודי שעלה לארץ היה נרשם בפנקס (כעין מיפקד) של גבאי קהילתו בארץ, כדי שיהיה זכאי לסיוע מהארגון הקהילתי. ההכללה בפנקס היא כנראה מקור השם "כולל".
הכוללים פעלו בעיקר בירושלים, ובמאה ה-19 פעלו עשרות; לדוגמה כולל חב"ד, כולל אונגרין, כולל רייסין, כולל הולנד ודויטשלנד (הו"ד), כולל חיבת ירושלים, כולל ורשה ואחרים. במחצית המאה ה-19 איחד ר' יוסף ריבלין כמעט את כל כוללות האשכנזים תחת הוועד הכללי כנסת ישראל, אם כי לאחר זמן היו שוב כאלה שנפרדו לכולל משלהם.
הכוללות הקימו "חצרות" לבני הקהילה, ובהן דירות מגורים, בית-מדרש, חנויות או בתי-מלאכה. עולה מחו"ל שנמנה עם כולל מסוים יכול היה לפנות להנהלת הכולל בבקשה להתגורר בחצר הכולל "שלו". שכונת בתי מחסה למשל הוקמה על ידי כולל הו"ד; שכונת בתי אונגרין הקומה על ידי כולל שומרי החומות שמקורה מהונגריה; כולל רייסין הקים את חצר רייסין בנחלאות, וכיוצא בזאת כוללים אחרים. במלחמת העולם הראשונה התרסקה יהדות מזרח אירופה שהייתה מקור כלכלי חשוב לתרומות לכוללים, ופעילותם נפגעה.
רוב הכוללים שהיו פעילים עד 1914, אינם פעילים עוד. והשם 'כולל' משמש היום בעיקר לכולל אברכים.
רכיבה
רכיבה במובנה הרחב ביותר היא כל פעילות להנהגת בעלי חיים, לרוב תוך ישיבה על גבם. הרכיבה לרוב היא על סוסים, אך ישנן חיות אחרות שמנוצלות לרכיבה לדוגמת גמלים וחמורים. קיימים סוגים שונים של רכיבה: לצורכי עבודה, תחביב או ספורט.
רכיבה לצורכי עבודה קיימת כיום, למשל, בעבודת המשטרה, לשליטה על התקהלות על ידי פרש משטרה. לשליטה על עדרי בעלי חיים בחוות. בנוסף, ענף הטיפול באמצעות בעלי חיים משתמש לעיתים ברכיבה לצורכים טיפוליים ושיקומיים.
השימוש ברכיבה לצורכי ספורט כולל (אך אינו מוגבל) קפיצות ראווה, רכיבה אומנותית, מרוצי סוסים מרוץ כרכרות, מרוץ גמלים, רכיבת מסלול שלם ומסלול מכשולים, קפיצה מעל מכשולים, התעמלות על גבי סוס, פולו, ריינינג ורודיאו. חלק מענפי הספורט האלה מרוכזים בתצוגות סוסים. בנוסף, קיים שימוש בסוסים, או בחיות רכיבה אחרות, למטרות טיול וציד, בין היתר לציד שועלים. בפארקים רבים ברחבי העולם קיימים מסלולים מיוחדים למעוניינים לרכוב על גבי סוס בשעות הפנאי.
העדות הארכאולוגית הראשונה לרכיבה על סוסים היא ממצאי מרכבות בהן נעשה שימוש ב-2500 לפנה"ס. לאחר מכן, נמצאו גם עדויות לשימוש בסוסים לצורכי מלחמה. לאורך ההיסטוריה הסוס שימש גם למטרות לא-מלחמתיות בחקלאות, בתחבורה ובמסחר.
חלק מהפעילים לזכויות בעלי חיים מותחים ביקורת על הרכיבה על ענפיה השונים. נטען, כי סוסים, ככל בעלי החיים, מנוצלים על ידי האדם.
הרכיבה מתחלקת לשני מקצועות ראשיים: ווסטרן (Western) (רכיבה מערבית) ואינגליש (English). מקצועות האינגליש מתחלקים לקפיצות ודרסאז'. מקצועות הווסטרן מתחלקים למקצועות ריינינג, פלז'ר, קאטינג, רופינג ועוד.
ענף ספורט זה נחשב לאולימפי, ונוסף לאולימפיאדה השנייה בעידן המודרני, שהתקיימה בשנת 1900.
כיום, בישראל הענף המרכזי בתחום התיירות הוא טיולי סוסים, רוב חוות הסוסים מציעות בנוסף לשיעורי רכיבה ברמות השונות ורכיבה טיפולית גם טיולים ארוכים יותר מחוץ לתחומי החווה. בדרך כלל אין צורך בניסיון קודם והמסלולים מתאימים לציבור הרחב ולמגוון גילאים. ברכיבה על סוסים יש תנועות בסיסיות, כמו "טרוט", שצריך בזמן הרכיבה ללחוץ עם העקבים על בטנו של הסוס על מנת שילך מהר יותר. בשעת הליכת טרוט צריך הרוכב להתרומם לסירוגין מעל האוכף בהתאמה לתנועות הסוס. במגע עקבים בצדי הסוס אפשר לזרז אותו לריצת טרוט מהירה יותר. בזמן שנמצאים בטרוט, (טרוט איטי יכול להיקרא גם ג'וג) אם תדרבן בפנייה עם רגל אחת קדימה ואחת מאחור, הסוס יעבור לריצת קאנטר שהיא למעשה דהירה, והיא גם הריצה שבה משתמשים בקפיצות. בקאנטר רגליו הקדמיות והאחוריות של הסוס ניתקות לסירוגין מן הקרקע, והרוכב צריך להתאים את תנועותיו לקצב הדהירה. מקאנטר מהיר אפשר לדרבן את הסוס לגאלופ, שהוא הדהירה המהירה ביותר, במהלכה ניתקות כל ארבע רגלי הסוס מן הקרקע והוא מרחף לרגע באוויר. גאלופ מחייב ניסיון ברכיבה ושליטה מעולה בסוס.
צבע עיניים
צבע עיניים היא תכונה המושפעת בעיקר מכמות וסוג הפיגמנט בקשתית העין.
לתכונה זו יש מגוון פנוטיפים אצל חיות ובבני אדם. בבני אדם שינויים אלו נגרמים בעיקר משוני בכמות המלנין "אומלנין" שנוצרת בקשתית על ידי המלנוציטים.
כמות המלנין שנוצרת נקבעת מכמה גורמים, כגון גנים המשפיעים על כך. בנוסף, ככל הנראה חשיפה לשמש גורמת לייצור מלנין בעין (כמו בעור).
תורשה של עיניים.
צבע העיניים היא תכונה תורשתית המושפעת מיותר מגן אחד וכיום ידועים בבני אדם שלושה גנים המשפיעים על צבע העיניים: EYCL2 ,EYCL1 ו-EYCL3.
במחקר שהשתתפו בו 3,839 אנשים נמצא כי 74% מהגוונים נוצרו כתוצאה משינוי במספר זוגות נוקלאוטידים ליד הגן OCA2. גן זה היה ידוע לפני המחקר כקשור ללבקנות.
סיווג צבעים.
צבע עיניים של אדם יכול להיות מידע בעל חשיבות רבה, ולכן חשוב לסווג את צבעי העיניים.
סיווגים שונים נעים בין הבחנה בין "בהיר" ל"כהה" עד לפרטים מפורטים.
בעקבות חיפוש אחר סיווג אובייקטיבי של צבע העיניים סדון ואחרים (Seddon et. al) הגדירו סיווג לפי כמות הפיגמנט
צהוב וחום בעין. בעוד שבעיניים חומות יש הרבה חום, בירוקות יש רוב צהוב ובאפורות אין כמעט פגמנט בכלל.
בבני אדם עיניים חומות הן הנפוצות ביותר, כחולות נדירות יותר (8%) ועיניים ירוקות הן הנדירות ביותר (2%).
חום.
עיניים חומות מכילות כמות רבה של מלנין שמשמש לקליטת אור, זהו צבע העיניים הנפוץ בעולם.
אִלְסַר (Hazel).
(נקרא גם "לוז") הוא צבע עיניים מורכב המשתנה לעיתים כפי קרבת העיניים לאור, עיניים מסוג זה מאופיינות בשילוב של צבע ירוק כחול או צהוב עם גוונים של חום בהיר. צבע זה נוצר כתוצאה מפיזור ריילי וכמות מסוימת של מלנין הנמצא בחלקו הקידמי של הקשתית.
עיניים מצבע זה נפוצות יחסית באירופה ובאמריקה, ומאוד נדירות במזרח התיכון. רק 5% מהאוכלוסייה מאופיינים בצבע עיניים זה.
ענבר.
גוון הענבר הוא צבע צהוב חזק, שככל הנראה נוצר מפגמנט צהוב הנקרא "ליפוכרום" (שנמצא גם בעיניים ירוקות).
ירוק.
עיניים ירוקות נוצרות כתוצאה מכמות קטנה של מלנין בעין. הן נפוצות יחסית אצל אנשים שמוצאם מצפון ומזרח אירופה, וכן קיימות אצל בני דרום ומרכז אירופה ובחלקים של דרום אסיה.
זהו צבע העיניים נדיר ביותר ורק ל-2% מאוכלוסיית העולם יש עיניים בצבע זה.
כחול.
עיניים בצבע זה מכילות כמות קטנה של מלנין.
צבע כחול נפוץ יחסית ברחבי אירופה ואצל אנשים שהגרו מאירופה, וכן קיים (אם כי נדיר) גם במקומות אחרים כגון אסיה ואפריקה.
מכיוון שבשנותיו הראשונות של התינוק כמות המלנין בעינו עדיין לא גדולה, הוא מתאפיין בעין כחולה ברוב המקרים. לאחר זמן מה עיניהם של התינוקות מתכהות.
אפור.
אפור נחשב לגוון של ירוק, עיניים אפורות מכילות כמות זעירה של פיגמנט חום וצהוב.
אדום / ורוד.
אנשים לבקנים הם בעלי עיניים בצבע אדום או ורוד, כתוצאה מכך שהשתקפות של האדום מכלי הדם עוברת דרך הכחול של הקשתית החסרה בפיגמנט. תופעה זו יכולה גם להתרחש בפני עצמה ונקראת ocular albinism.
נעם נדב
נעם נדב (נולד ב-1957) הוא מאייר של ספרי ילדים וספרי לימוד, קומיקסאי ותסריטאי סרטי אנימציה ישראלי. נדב הוא בנו של ההיסטוריון מרדכי נדב ואחיו של יהונתן נדב, מו"ל הוצאת 'חרגול'. הוא מתגורר בירושלים.
ביוגרפיה.
נדב, יליד ירושלים, התקבל בתום שרותו הצבאי לבית הספר "בצלאל", וסיים בו 4 שנות לימוד במגמת הגרפיקה.
משנת 1982 עד 1985 עבד כאנימטור בסטודיו של רוני אורן, ואחר כך החל לעבוד כעצמאי בתחום האיור והאנימציה.
לאורך השנים אייר ספרי ילדים, ספרים למבוגרים, ספרי לימוד רבים, עיתונים וסרטי פרסומת. בין השאר נדב כתב וצייר סיפורי קומיקס בעיתון "חדשות", סדרת קומיקס בשיתוף עם קובי ניב בעיתון הילדים "כולנו", שתי סדרות קומיקס: "קשרי משפחה" ו"סיפורי ראשונים" במוסף "יעקב" של העיתון "מעריב" והסדרה "איש הפנדה" בשיתוף עם המחבר תמיר ראונר במגזין לילדים "עיניים", ספר ילידם של רוני גנור. כמו כן נדב הוא המאייר של הדמויות בפרסומות הישנות של "זמן התפוח" מטעם מועצת הפירות והוא גם היוצר של המותג של מוסף "קפטן אינטרנט", מדור המחשבים והאינטרנט בגרסה המקוונת של עיתון הארץ. סיפורי הקומיקס "איש הפנדה" שראונר כתב ונדב צייר ושהתפרסמו במשך 12 שנה ב"עיניים" הופיעו בשנת 2006 כספר "פנד, סיפורו של פנד האדום" בהוצאת כנרת זמורה ביתן. בשנת 2011 אייר נדב את 'שירי המגילה' של איציק מאנגר, שנדפסו במהדורה דו-לשונית שתרגם וערך ההיסטוריון דוד אסף (הוצאת חרגול ועם עובד).
בשנת 1992 זכה בפרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על שם בן-יצחק עבור איוריו לספר "ארנבת ארנבת מה את חושבת" מאת חיה שנהב (הוצאת שוקן 1990).
בשנת 2012 זכה נדב בתחרות לקריקטורה הומוריסטית ע"ש פרידל שטרן מטעם המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס.
כיום משמש נדב כמרצה בכיר במסלול לאנימציה במחלקה לאומנויות המסך ב"בצלאל".
חיים אישיים.
נדב נשוי לשועא ואב לשלושה.
כריסטינה נילסון
כריסטינה נילסון (בשוודית: Kristina Nilsson; 20 באוגוסט 1843 – 20 בנובמבר 1921) הייתה זמרת סופרן אופראית שוודית.
ביוגרפיה.