לדגמים אדריכליים מספר שימושים אפשריים:
דגמים נבנים בדרך כלל מקרטון, מנייר או מחומרי גלם אחרים. הטכנולוגיה כיום אף מאפשרת יציקת דגמים מחומרים פלסטיים במה שמכונה "הדפסה תלת-ממדית".
בניית דגם.
כאמור, רובם המוחלט של הדגמים האדריכליים נבנים מקרטון. דגמים פשוטים נבנים מקרטון ביצוע ודגמים שדורשים רמת גימור גבוהה יותר ועמידות לאורך זמן נבנים מקרטונים איכותיים כגון "קרטון מוזיאון", "פספרטו" ועוד. מודלים נבנים גם מעץ, עיסת נייר וחומרים אחרים ומשלבים בתוכם כמעט תמיד עוד חומרים נוספים התורמים להדמיית הבניין.
המעטפת החיצונית של מרבית הבניינים, אם כי ודאי לא כולם, בנויה ממישורים בצורות שונות המרכיבים את צורתם התלת ממדית של הבניין. מישורים אלו נחתכים מתוך גליונות הקרטון ומודבקים זה לזה בזווית ובגודל הנכון. חיתוך הקרטונים נעשה על פי רוב בהתאם לתוכנית אדריכלית המודפסת באותו קנה המידה של הדגם.
חיתוך והדבקה.
חיתוך הקרטון מתבצע באמצעות סכין חיתוך חדה וסרגל מתכת המאפשר חיתוך בקו ישר. חדותה של הסכין הכרחית לרמת הדיוק של הדגם ואיכות הגמר שלו. לאחר חיתוך משטחי הקרטון הם מודבקים זה לזה באמצעות דבק. דבקים איכותיים וחזקים שאינם מלכלכים את הדגם הם לעיתים כאלה הדורשים זמן התייבשות ממושך. לצורך כך נעשה שימוש גם בסרט הדבקה זמני המחזיק את חלקי הקרטון זה לזה עד שיתייבש הדבק. במודלי עבודה פשוטים ומהירים נעשה לרוב שימוש בדבק חם המתקשה במהירות ואף זול באופן יחסי.
בהדבקת פינות של הדגם - מקומות בהם נפגשים שני קירות בזווית ישרה, מודבק צד קרטון אחד אל פני הקרטון האחר. במצב כזה, יראה בצד דגם עובי הקרטון ועלול לפגוע בחזותו. בדגמים בעלי גימור גבוה נעשה שימוש בחיתוך מסוג "גרונג" - חיתוך עובי הקרטון בזווית של 45 מעלות והדבקה של שניים כאלו על מנת לקבל פינה נקייה.
בניית קירות עגולים מתבצעת לרוב על ידי חיתוך חלקי של קווים מקבילים לאורך משטח הקרטון, כלומר חריצה קלה ולא חיתוך מלא. בשיטה זו ניתן לקפל את הקרטון לכדי צורה גלילית כשככל שהמרחק בין החיתוכים החלקיים קטן יותר - כך מתקבל משטח מעוגל יותר. לבסוף, מודבק על גבי הקרטון המעוגל נייר המחליק את הצורה ומעלים את הקווים. צורות בעלות כיוון עקמומיות נוסף, לא ניתן לחתוך מקרטון והן מצריכות בנייה מחומרים אחרים.
צבע חיפוי.
כדי להמחיש את החומרים והצבעים של המבנה, נהוג לחפות את הקרטון בנייר צבעוני או בעל מרקם המדמה את חומר הגמר. פעולה זו מתבצעת בכלים דומים לזו של חיתוך הקרטון אולם מדובר בהצמדת מישור הדף אל מישור הקרטון ולא בבנייה של ממש. צביעת דגמים גם היא אפשרית אולם צבעים מסוימים, כגון צבע שמן או צבע גואש, גורמים לעיוות הקרטון.
חיות.
לדגם המיועד לתצוגה, מוסיפים לרוב אלמנטים ההופכים אותו ל"חי" - כלומר עצמים נוספים המקנים לו מראה של סביבה מיניאטורית אמיתית. עצמים אלו כוללים אנשים, מכוניות, צמחייה וכדומה. כל אלה מתווספים אל הדגם לפי הקנה המידה הכולל.
אפקטים מיוחדים.
אפקטים מיוחדים כוללים שימוש באמצעים חשמליים או מכניים בהצגת הדגם. השימוש הנפוץ ביותר הוא בעזרת תאורה המורכבת בתוך הדגם ומאירה את המבנה או המבנים מבפנים. באופן זה מתקבל אפקט מיוחד המדגיש, על פי בחירת האמן, את הנקודות המרכזיות והראויות לתשומת הלב העיקרית ואף עשוי להמחיש את מראה הבניין בלילה.
סוגי דגמים.
דגמים לתצוגה.
משמש לתצוגה פרזנטטיבית של בניין או של מתחם בנוי. מטרותיו עשויות להיות אחת מן הבאות:
דגם בקנה מידה 1:1.
דגם בקנ"מ 1:1 הוא דגם בגודלו האמיתי של הבניין. דגמים כאלו הנבנים מקורות ומוטות עץ פשוטים וחבלים הקושרים ביניהם באים לדמות את נפח הבנייה המתוכנן במיקומו ובגודלו המדויקים. דגמים אלה נהוגים במספר מדינות כחלק מהליך אישור הקמת בנייני ציבור או מבנים שעלולים לגרור את התנגדות הציבור. בעזרת דגם 1:1, יכול הציבור לראות ממדיו האמיתיים של המבנה המתוכנן.
Commander Keen
יוהאן פון דר שולנבורג
יוהאן מתיאס פון דר שולנבורג (גרמנית Johann Matthias von der Schulenburg, 7 באוגוסט 1661 באמדן ליד מגדבורג-14 במרץ 1747 בוורונה), היה אציל ואיש צבא ממוצא פרוסי, ששירת במספר צבאות במאה ה-18, ולאחר מכן פרש והתגורר בוונציה, מקום בו עסק באיסוף יצירות אומנות.
פון דר שוולנברג שירת בצבא דוכסות בראונשוויג-לינבורג (Herzogtum Braunschweig-Lüneburg) ונלחם כנגד הצבא העות'מאני בשנים 1687-1688. ב-1699 היה לקצין בכיר בצבאו של ויקטור אמדאוס השני (Vittorio Amedeo II), עת האחרון היה עדיין דוכס סבויה. ב-1701 נפצע, אך שנה לאחר מכן הצטרף לצבא סקסוניה ונלחם במלחמה הצפונית הגדולה. ב-1707 שב למערב אירופה, הצטרף לצבאו של הנסיך אויגן מסבויה ונלחם במלחמת הירושה הספרדית. לאחר מכן גויס לצבא הרפובליקה של ונציה, וארגן בהצלחה את הגנתה של העיר קורפו, עת העות'מאנים שמו עליה מצור ב-1716. אנטוניו ויוואלדי חיבר מאוחר יותר את האופרה ג'ודיטה טריאומפאנס (Juditha triumphans) לזכר הניצחון. לאחר מכן המשיך פון דר שולנבורג ועסק בהשלמת ביצוריה של קורפו במשך שנתיים, וב-1718 עקר לוונציה, והיה לאספן יצירות אומנות. הוא ציווה כי אוסף יצירות האומנות שלו ישאר בחטיבה אחת, אך לאחר מותו צוואתו לא כובדה והאוסף נמכר לרוכשים שונים.
ששון
בליעל
בליעל או בן בליעל, בספרי התנ"ך, הוא כינוי לאדם בעל תכונות מוסריות שליליות. מקובל לפרש את השם על פי האטימולוגיה "בלי-על", שפירושה "ללא תועלת", ללא עילוי, או ללא עול (של מוסר או יראת שמים). מעטים פירשו את השם כעומד בפני עצמו.
במקורות מאוחרים יותר, כגון בספרים החיצוניים, זהו כינוי לשד.
בתורת הדמונולוגיה "גואטיה" נודע לבליעל מעמד חשוב: הוא מופקד על השקרים ועל האשמה, ובתור נסיך האזור הצפוני של הגיהנום הוא מפקד על שמונים לגיונות של שדים. מבין היסודות, הוא אחראי על יסוד האדמה ועל השדים הנבראים ממנה. עם נסיכי גיהנום האחרים נמנים אשמדאי, אוליאס ווסאגו.
בספר היובלים קרויים עובדי אלילים "בני בליעל".
בעברית המודרנית, לעיתים משתמשים בשם בן בליעל במשמעותו התנ"כית, כשם גנאי לאדם מנוול או לא מוסרי.
ביהדות.
בתנ"ך מופיע הכינוי "בליעל" במספר הקשרים של רשע, כגון:
אך מכך למדה הגמרא "אמר ר' אלעזר נחזיק טובה לרמאין שמדמים עצמם כעניים שלוליהם היינו חוטאים כל יום" שאדם שמבקש ממך צדקה ואינך נותן, אתה נקרא חוטא. אבל בזכות הרמאים אנו לא מאמינים לכל אחד שפושט ידו ויש לנו במה לתלות כשאנו מעלימים עין.
עוד בגמרא שם "אמר ר' חייא בר מדפתי ר' יהושע בן קרחה אומר כל המעלים עיניו מן הצדקה כאילו עובד עבודת כוכבים" והתורה מתייחסת לכך בחומרה גדולה.
מהיכן למד זאת: כתיב מהכא "השמר לך פן יהיה דבר עם לבבך בליעל וגו" זה נאמר לאדם שמתעלם מן הצדקה "ויצאו האנשים בני בליעל" כשמדברים על עבודה זרה, כמו שבפסוק הקודם "השמר..." משווה לעבודה זרה אף כאן בפסוק השני שמתעלם מהצדקה משווה לאדם שעובד עבודה זרה.
בספרים החיצוניים.
במגילות כיתתיות מבית שני (כולל מגילת מלחמת בני אור בבני חושך, סרך היחד, מגילת ההודיות, ספרות הפשרים ועוד) בליעל הוא מנהיגם של בני החושך.
בספר עליית ישעיהו (ב:ד), בליעל הוא מלאך פריקת העול ושליט העולם הזה.
בספר ברית דמשק, מסופר כי באחרית הימים בליעל ישוחרר נגד ישראל כפי שדיבר אלוהים אל ישעיהו הנביא. המסמך מזכיר שלוש רשתות של בליעל: ניאוף, עושר וחילול הקודש. לעיתים בליעל מוזכר כשליחו המעניש של האל ולעיתים כמורד בסמכות האל (כמו משטמה). הוא זה שפיתה את קוסמי פרעה, יוחנה ואחיו, לעמוד מול משה ואהרון בסיפור עשר המכות. על פי המסמך כל אדם הנשלט על ידי בליעל ומדבר בשמו נחשב כמכשף.
בספר צוואות השבטים מוצג בליעל כיריבו של אלוהים. בשמעון (ה:ג) כתוב כי ניאוף מרחיק את האדם מן האל ומקרב אותו לבליעל. לוי מצווה את בניו לבחור בין חוק האלוהים למעשי בליעל (לוי יט:א). בנוסף הוא אומר כי כאשר הנשמה מופרעת האל עוזב אותה והיא נשלטת על ידי בליעל. יוסף (כ:ב) מנבא כי בני ישראל יצאו ממצרים עם אלוהים באור וישאירו את המצרים עם החושך ובליעל. בספר הברית מתואר כי באחרית הימים המלאכים יענישו את שדי השקר והבליעל (ג:ג, יח:יב).
בנצרות.
בכתבי הנצרות המוקדמת, בליעל נוצר לאחר לוציפר ומזוהה כמלאך הבלבול והתאווה. בצורה פרדוקסלית, כתבים מסוימים מציגים את בליעל כאביו של לוציפר ששכנע אותו למרוד נגד האלוהים ולכן היה למלאך הראשון שגורש מהשמים.
בברית החדשה, הכינוי מתייחס לשטן. פאולוס נשאל כיצד המשיח ובליעל יכולים להסכים. הוא עונה כי אין הרמוניה בין המשיח לבליעל וכי אין שום דבר משותף בין המאמין לכופר.
מאז ימי הביניים, בליעל נחשב כמלך רב עוצמה של הגיהנום המספק שדים משרתים (פמיליריים) להולכים בדרכו. סבסטין מיכאליס קטלג את השדים השונים בסוף המאה ה-16. הוא טוען כי בליעל מפתה באמצעות חטא הגאווה וכי יריבו הוא פרנסיס מפאולה. נראה שמיכאליס הבין את משמעות השם בליעל כ"בעל-על", כלומר בעל הגאווה.
בספר גן העדן האבוד מוצג בליעל כמלאך שגורש מהשמים, יפה תואר ובעל לשון חלקלקה, המפתה כמרים להפוך לאתאיסטים.
ספירידיון הקדוש
ספירידון הקדוש (יוונית Άγιος Σπυρίδωνας - איוס ספירידיונס; 270 בערך-348) הוא קדוש נוצרי יליד קפריסין, המקובל בנצרות המזרחית והמערבית. הוא נולד בעיר אסיה בקפריסין והיה רועה שלא זכה לחינוך רשמי. הוא נישא ונולדה לו בת, ועם מות אשתו הוא הצטרף למנזר. הוא היה לבישוף בעיר טרמטוסיה ליד פאפוס והיה ממתנגדי המינות האריאנית. הוא השתתף בוועידת ניקיאה בשנת 325. לאחר הוועידה שב ספירידיון הקדוש לקפריסין ושם מת בגיל 78 לערך.