אמנם, הודעתו של גבלס נוסחה כתעמולה והלהבה של ההמונים, ללא פירוט או ייחוס ההשמדה למבצעים מוגדרים. שכן, במילותיו של ההיסטוריון דוד בנקיר: "הפעולות של יחידות ההשמדה היו אמורות להישמר בסוד (מפני הציבורי הגרמני הרחב, וקל וחומר באשר למדינות זרות), ואלו של מחנות ההשמדה על אחת כמה וכמה. ... (וכך) נקטו הגרמנים במדיניות של הסתרה כלפי פנים: לא רק הקורבנות אלא גם הציבור הגרמני לא היה אמור לשמוע על מבצעי ההשמדה"; וכאשר הודיעו הנאצים בשידורי הרדיו לחוץ לארץ כי "הם נאבקים להגן על ערכי תרבות המערב", הם הקפידו "על הסתרת הרצח" ההמוני. עם זאת, כל בר דעת יכול היה להבחין, כי "היקפה של התעמולה האנטישמית שהופצה בלא הפסק הגיע לכך, שבמחצית שנת 1943 יוחדו שמונים אחוזים מן השידורים לחוץ לארץ לשאלה היהודית. הסיבה לכך ברורה: היטלר הבהיר מספר פעמים את דעתו שהאנטישמיות היא "הסוס הטוב ביותר באורווה הנאציונל-סוציאליסטית" "; טקטיקה שכאמור לעיל התאימה לכלל של הפקת התעמולה על פי מסר פשטני וממוקד אחד.
מיזם בולט של התעמולה הנאצית בסיוע משרד התעמולה היה תערוכה גדולה בשם "היהודי הנצחי" במינכן בשנת 1937. בתערוכה הוצג מבחר מגוון של "תמונות וציורים אנטישמים של יהודים". הקו המנחה היה "להסיר את המסכה מפניו של היהודי" באמצעות תמונות מ"חיי היום-יום" בשכונות יהודים מזרח-אירופים". חוקר הקולנוע אילן אבישר קבע כי הסרט "היהודי הנצחי", על הסצנות הקשות שבו, המרמזות בגלוי ובסמוי על רצחנות, מיניות בעלת אופי פרוורטי ושאיפה לפגוע ולעוות את מהלך האנושות ואף הבריאה, כ"תכונות יהודיות", נועדו להכשיר "השמדה פיזית של היהודים"; השמדה שתוצג כאמצעי התגוננות של החברה האנושית כמפני מזיקים.
לאחר המלחמה, ציינו גם חברי "מועצת בעלות הברית" ("Allied ommission") כי "היהודי הנצחי" היה הסרט "הנתעב אך השנון ביותר שנעשה אי פעם לצריכה המונית".
צבי הירש מנדבורנא
צבי הירש מנדבורנה
רבי צבי הירש מנדבורנה (בערך ת"ק, 1740 - כ' בסיוון תקס"ב, 1802) היה אדמו"ר חסידי בדור השלישי לחסידות. מתלמידי המגיד ממזריטש ורבי יחיאל מיכל מזלוטשוב.
תולדותיו.
נולד לרבי שלום זעליג. בילדותו היה אצל הבעל שם טוב. למד אצל המגיד ממזריטש. לפרנסתו עסק במלמדות. כשהיהודי שאצלו לימד חיתן את בנו בזלוטשוב נסע עמו לשם והחל להסתופף אצל רבי יחיאל מיכל והיה מגדולי תלמידיו.
התחתן במונקאץ' אך לאחר מעט זמן התאלמן ושב לגליציה וכיהן כמגיד מישרים בקהילת דולינה והתפרסם כתלמיד חכם וחריף. לאחר שהגיע רבי משה שוהם בן רבי דן, מתלמידי הבעל שם טוב, לכהן ברבנות דולינה (במקום רבי אברהם נח הלר אחיו של רבי משולם פייבוש הלר שנפטר בי"ח באלול תקמ"ו) עבר לכבודו מהעיר ועבר לנדבורנה שם כיהן כמגיד מישרים עד פטירתו.
חיבר את הספרים:
בשנת תשע"ד, במהלך בניית אוהל חדש על קברו, התגלתה מצבתו הישנה.
חיים מצ'רנוביץ'
מסכת יום-טוב
המחכמה
כ&quot;ב אותיות
איקאלואיט
איקאלואיט (באנגלית וצרפתית: Iqaluit, באינוקטיטוט: ᐃᖃᓗᐃᑦ; עד 1987 נקראה פרובישר ביי) היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר של הטריטוריה הקנדית נונאווט, ארצם של האינואיטים. העיר שוכנת בדרום האי באפין לחופו של מפרץ פרובישר. בהתאם לכך העיר נקראה עד שנת 1987 בשם פרובישר ביי. בעיר מתגוררים כ-7,900 איש ובפרבר שלה אפקס מתגוררות כ-60 משפחות שהם בערך 200 איש. איקאלואיט, הממוקמת כאמור על אי היא עיר הבירה היחידה של טריטוריה בקנדה שלא מחוברת לרשת הכבישים המהירים של המדינה. היא גם עיר הבירה הקטנה ביותר במונחים של אוכלוסייה ושטח והדרך העיקרית להגיע אליה היא באמצעות שדה התעופה איקאלואיט אשר יכול לשרת את רוב מטוסי הסילון המודרניים. בחלק מעונות השנה ניתן להגיע אל העיר גם בתחבורה ימית.
היסטוריה.
בשנת 1576 האנגלי מרטין פרובישר היה לאירופאי הראשון שהגיע לאזור, ועל שמו נקרא המפרץ שלחופו הוקמה איקאלואיט המודרנית. העיר עצמה החלה את דרכה בשנת 1942 בתור בסיס של חיל האוויר האמריקני שהוקם על מנת להקל על מטוסי קרב של ארצות הברית לחצות את האוקיינוס האטלנטי בדרכם לחזית האירופית של מלחמת העולם השנייה. המקום בו הוקם הבסיס נקרא באופן מסורתי בשפת האינואיט בשם "איקאלואיט" כלומר מקום בו הרבה דגים, אך השלטונות הקנדיים והאמריקניים של המקום בחרו בשביל הבסיס את השם פרובישר ביי על שם המפרץ לחופו הוא ממוקם. בשנת 1949 עבר שדה התעופה במקום לשליטתה של חברת מפרץ הדסון והאוכלוסייה של פרובישר ביי החלה לגדול במהירות. אחת הסיבות לכך הייתה הקמתה באזור של תחנת מכ"ם כחלק מפרויקט אמריקאי של תחנות מכ"ם רבות באזור הארקטי של קנדה אשר היו אמורות לספק התראה מוקדמת במקרה של ניסיון תקיפה מצד ברית המועצות. במהלך שנות ה-50 אנשי צבא, מהנדסים ובנאים רבים עברו להתגורר בפרובישר ביי מה שגרם גם למאות אינואיטים להגר למקום בחיפוש אחר תעסוקה ושירותי בריאות טובים יותר. בשנות 1963 נסגר הבסיס של ארצות הברית במקום. במהלך שנות ה-60 וה-70 החלה הממשלה הקנדית להכיר בפרובישר ביי כעיר מחוז ועיר עם חשיבות לוגיסטית עבור כל החוג הארקטי. בשנת 1964 נערכו הבחירות הראשונות למועצת העיר, וראש עיר ראשון נבחר בשנת 1979. בשנת 1987, כחלק מתהליכי הכרה במורשת האינואיט שונה שם העיר לאיקאלואיט, ובשנת 1995 היא נבחרה להיות עיר הבירה של הטריטוריה, שהייתה אז בתהליכי הקמה, נונאווט.
ארכיטקטורה.
הארכיטקטורה של העיר היא מאוד תועלתנית ומטרתה היא לבנות מבנים זולים ככל הניתן, אך כאלה שיהיו מבודדים ויפחיתו ככל האפשר בריחת חום מתוך המבנה. דוגמה למבנה כזה הוא מבנה הפיברגלס של בית הספר התיכון נואקסוק. בשנים האחרונות מושקעים מאמצים רבים יותר בעיצוב הבניינים והשיא במגמה זו היה בנייתו של הבניין הצבעוני של המועצה המחוקקת של נונאווט המקושט באומנות אינואיט מקומית.
מבנה נוסף ראוי לציון הוא קתדרלת סנט ג'וד שמזכירה בצורתה איגלו, ונבנתה בשנת 1972. שרפה שפרצה במבנה גרמה להריסתו ב-2006 וכעת מסתיימת בנייתה של קתדרלה חדשה בעלת מבנה דומה.
אריה לייב מוואלטשיסק
רבי אריה לייב מוואלטשיסק (נפטר בכ"ג בתמוז תקע"ג) היה רב וצדיק חסידי בדור השלישי לחסידות. תלמידו של המגיד ממזריטש.
תולדותיו.
נולד לרבי שלום. היה תלמידו של המגיד ממזריטש. נישא לבתו של רבי יוסף יוסקה מאליק. היה תלמיד חכם גדול וכיהן ברבנות בוואלטשיסק. בשנת תקס"ה התקבל לרבנות יאשי אך הכתיר את בנו במקומו ועלה לארץ ישראל והתגורר בצפת שם נפטר ונקבר במערת הבאר מים חיים.
בניו היו:
באר מים חיים
סטניה
סטניה (בצ'רקסית :Сэтэней-гуащэ) היא דמות מהמיתולוגיה הצ'רקסית, אם הנארתים הצ'רקסים. סטניה היא אימו הביולוגית של גיבור המיתולוגיה הצ'רקסית סוואסרוקו ונחשבה לאישה הנאה ביותר שידע העם הצ'רקסי.
סטניה נוצרה מפרח שגדל בהרי הקווקז, עד ליום זה הפרח נקרא על שמה. היא נודעה כאישה רזה, עדינה ויפה, נישאה לאל הברזל "לפש" (בצ'רקסית:лъэпш) וילדה את סוואסרוקו אשר אותו היא הטבילה בנהר כדי להפוך אותו לחסין. היות שידה אחזה בעקב רגלו בעת הטבילה, נקודה זו נשארה כחוליה החלשה בגופו של סוואסרוקו.
הצ'רקסים נהגו לבוא אל סטניה כדי להתייעץ איתה בכל נושא, היא נחשבה לאישה מאוד חכמה, אשר ידעה להבדיל בין טוב לרע ובעלת אסטרטגיה נכונה כאשר הנארתים הלוחמים פנו אליה לפתרונות צבאיים לקראת יציאתם לקרבות.
לסטניה היו יכולות מיוחדות והם האמינו כי משאלותיה של סטניה מהאלים תמיד היו מתממשות. אחת ממשאלותיה הייתה שהשמש תאט בעת שקיעתה. האגדה מספרת שסטניה ערכה תחרות עם צעיר מבני הנארת במסגרתה ינסה הצעיר להכין אוכף לפני השקיעה ובה בעת היא תנסה להספיק לרקום גלימה צ'רקסית עד השקיעה. היות שלסטניה חסרו כמה דקות עד אשר תשלים את הגלימה, היא ביקשה מהשמש להתעכב בשקיעתה והשמש נעמדה מבלי לשקוע עד אשר סטניה השלימה את מלאכתה.
אחת מיכולותיה של סטניה הייתה לנבא אסונות וכך למנוע אסונות מבני הנארת. רבים האימנו שהיא קרובה מאוד לאלהי היקום כולו וכי פסגת הרי האלברוס היא אחת היצירות שלה כדי לקרב את עצמה לאלהים.
היו כאלה אשר האשימו אותה שהיא מכשפה וכי היא משתמשת בתחבולות ערמומיות כדי לגרום לאנשים להאמין בה שהיא סוג של אלה. היא הטילה לא מעט קללות כנגד אנשים אשר התנגדו לה, דבר שגרם ללא מעט אנשים להפסיק ולהאמין בה.
הנרקוד
מלחמה ללא אות
מלחמה ללא אות, ספרו של תא"ל משה (צ'יקו) תמיר, בעברו מפקד חטיבת גולני, אוגדת עזה וקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים, עוסק בלחימת צה"ל בדרום לבנון (1982 - 2000). בספר מתאר תמיר את שירותו הצבאי כמפקד וכקצין בחטיבת גולני ובפיקוד הצפון. הספר ניתן בצה"ל כשי לבוגרי קורסי פיקוד בחיל הרגלים, ובהם קורס קצינים וקורס מפקדי כיתות, וללוחמי ומפקדי יחידות מובחרות.
בספר.