בשנות ה-50 של המאה ה-19 כהתרסה על סרבולן של השמלות שהיו נפוצות באותה התקופה, נשים אירופאיות ממעמדות הביניים החלו ללבוש סוג של מכנסיים לנשים שכונה "שמלה טורקית", שהיו מאוד לא-מקובלות קודם לכן. דגם זה היה דומה למכנסיים שהיו נפוצות מהאימפריה העות'מאנית. לאחר מכן המכנסיים לנשים הפכו להיות מקובלים יותר באזורים נוספים, אולם עדיין לא חדרו אל המיינסטרים האופנתי באירופה. לעומת זאת, בארצות הברית אימצו את דגם המכנס הטורקי פעילות פמיניסטיות, בהן אליזבת קיידי סטנטון, סוזן ב. אנתוני ולוסי סטון, וכן נשים אנגליות ממעמד הפועלים בוויגאן.
אחת התומכות הנלהבות בלבישת מכנסיים הייתה הרופאה מרי אדוארדס ווקר, שעבדה בבית חולים צבאי בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית. היא כתבה ב-1871 שבגד צריך "להגן על האדם ולאפשר לו חופש תנועה, ולא להפוך את האדם הלובש אותו למשועבד לו." ווקר נהגה ללבוש מכנסיים לעיתים קרובות, ונעצרה על כך מספר פעמים. היא נהגה להשיב: "אני לא לובשת בגדי גברים, אני לובשת את הבגדים שלי". מעצרה הראשון היה בניו יורק ב-1866, ומעצרה האחרון היה ב-1913, בשיקגו, בגיל 80.
בתחילת המאה ה-20 יוצרו בגדי עבודה לגברים בלבד, לכן היה מקובל עבור נשים בבריטניה ובארצות נוספות באירופה ללבוש מכנסיים במפעלי תעשייה, בעבודות גינון, וכן בפעילות חברתית ועיסוקי פנאי. רק בשנת 1943 החלו לייצר מכנסי עבודה מיוחדים לנשים בבריטניה. עם זאת, בשנים אלו מכנסיים לנשים פועלות או חקלאיות החלו להיות נפוצות יותר במספר אזורים, למשל, במזרח אירופה, ומשם התפשט המנהג באמצעות העולות הציוניות גם אל ישראל.
בשנת 1919 לואיסה קפטילו קראה תיגר על כללי החברה והפכה לאישה הראשונה בפוארטו ריקו שלבשה מכנסיים אופנתיות בציבור. קפטילו נודעה כלוחמת למען זכויות עובדים וזכויות האישה. מעשה זה נחשב לעבירה על החוק. היא נשפטה ונדונה למאסר, אך בית המשפט ביטל מאוחר יותר את ההאשמות נגדה.
קפטילו שימשה השראה לנשים רבות בארצות הברית ובאירופה, ובשנות ה-20 החלה להתפשט האופנה החדשה. בשנות ה-30 השחקניות מרלן דיטריך וקתרין הפבורן צולמו לעיתים קרובות במכנסיים.
בשנות ה-60 הציג לראשונה מעצב האופנה אנדרה קורז' מכנסי ג'ינס שנועדו לנשים, והפך את הג'ינס מבגד עממי ל"בגד מעצבים".
בשנת 1969 חברת הקונגרס הרפובליקנית שרלוט ריד הייתה האישה הראשונה שלבשה מכנסיים בקונגרס של ארצות הברית.
פט ניקסון הייתה הגברת הראשונה של ארצות הברית שהופיעה לראשונה בציבור לבושה במכנסיים.
בשנות ה-70 בוטל קוד הלבוש בבתי הספר בארצות הברית לפיו בנות חויבו להגיע בחצאיות. עקב כך עלתה הפופולריות של מכנסי נשים בכל רחבי המדינה.
בשנת 1989 חברת הסנאט של קליפורניה בקי מורגן הייתה האישה הראשונה שלבשה מכנסיים בסנאט של מדינה אמריקאית.
הילרי קלינטון הייתה האישה הראשונה שלבשה מכנסיים בדיוקן רשמי של הגברת הראשונה בבית הלבן.
נשים לא הורשו ללבוש מכנסיים בסנאט של ארצות הברית עד שנת 1993. בשנה זו, הסנטוריות ברברה מיקולסקי וקרול מוזלי בראון הגיעו לסנאט במכנסיים, כאות מחאה. עקב כך שונו כללי הלבוש בסנאט, ונשים יכולות כעת להגיע במכנסיים, כל עוד הן לובשות גם חליפה תואמת.
בשנת 2012 שונה קוד הלבוש של המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה, ואפשרה לנשים ללבוש מכנסיים ומגפיים.
איסורים דתיים.
מספר דתות אוסרות על נשים לחשוף את רגליהן, ומקובל בהן שנשים לובשות שמלות ארוכות. דת הסיקיזם חריגה במובן זה, מכיוון שאישה סיקית הלובשת מכנסיים נחשבת לצנועה יותר.
מאמיני הפנטקוסטליזם (זרם בנצרות) נוהגים על פי הציווי המקראי לפיו אסור לנשים ללבוש בגדי גברים.
ביהדות אורתודוקסית, רוב הנשים אינן לובשות מכנסיים. לפי דעת חלק מהפוסקים, אשה הלובשת מכנסיים עוברת על האיסור "לא ילבש", המבוסס על הפסוק שאוסר על לבישת בגדי גבר על ידי אישה ולהפך. אולם קיימים פוסקים אחרים האומרים שכיוון שמאז המאה ה-20 נהוג שנשים לובשות מכנסיים איסור זה לא חל עליהן. אמנם למרות זאת מוסכם בקרב רוב הפוסקים שמטעמי צניעות על אישה להימנע מלבישת מכנסיים.
בנצרות הקתולית מותר לנשים ללבוש מכנסיים, על פי איגרת שפורסמה על ידי האפיפיור ניקולאוס הראשון ב-13 בנובמבר 866, שם נכתב: "אם נשים לובשות או לא לובשות מכנסיים, אין הדבר מעכב את ישועתן ואין הדבר מסמל מעלה מוסרית גבוהה יותר." עם זאת, מנהג זה אינו נפוץ, וחלק מחכמי הדת הקתולית אוסרים עליו.
חוקים.
ארצות הברית.
חוקת ארצות הברית אפשרה בעבר להגדיר קוד לבוש לנשים בבתי ספר, וקוד זה חייב בדרך כלל לבישת חצאית. בשנת 1972, בוטל סעיף זה בחוקה, ומאז מכנסי נשים הפכו לפופולריים.
בקליפורניה הזכות ללבוש מכנסיים מעוגנת בחוק נגד אפליה במקומות עבודה. בטופס התלונה על אפליה מופיעה האפשרות "נמנעה ממני הזכות ללבוש מכנסיים."
הודו.
בשנת 2014 דן בית המשפט לענייני משפחה במומבאי בריב בין בני זוג בו הבעל דרש שאשתו תלבש סארי מסורתי, אך היא העדיפה ללבוש מכנסי ג'ינס. דרישת הבעל הוגדרה כמקרה של אלימות במשפחה, והזוג התגרש.
הממלכה המאוחדת.
על פי החוק הבריטי, כל בית ספר רשאי לקבוע קוד לבוש. רוב בתי הספר בבריטניה מאפשרים לתלמידות ללבוש מכנסיים, אם כי מנהג זה אינו נפוץ, ויש גם בתי ספר שבהם חובה על התלמידות ללבוש חצאית.
בחברת התעופה בריטיש איירווייז נדרשו רוב הדיילות ללבוש את מדי הדיילת המסורתיים, שאינם כוללים מכנסיים. כלל זה שונה רק בשנת 2016.
טורקיה.
בשנת 2013 ביטלה האספה הלאומית הגדולה של טורקיה חוק האוסר על חברות פרלמנט ללבוש מכנסיים.
ישראל.
בבתי ספר רבים בישראל התקנון אוסר להגיע לבית הספר בחצאית מיני ובמכנסיים שאינם מכנסיים ארוכים או מכנסיים עד לגובה הברך. אין איסור גורף על לבישת פריט זה או אחר, אולם על פי משרד החינוך, תקנוני הלבוש של בית הספר הם אוטונומיים ואמורים להיקבע בתיאום של המורים, התלמידים וההורים, "בהתאם לערכי הקהילה במקום".
מסקירת תקנוני לבוש בבתי ספר משנת 2015, עולה כי בבתי ספר רבים אסור לבנות ללבוש מכנסיים קצרים, אך לבנים מותר. גם בתיכון באילת, עיר בה חם מאוד בחודשי הקיץ, חויבו הבנות להגיע עם מכנסיים ארוכים לבית הספר, בניגוד לבנים.
בשנת 2015, קמה מחאה בקרב תלמידי תיכון בנושא זה, וחברת הכנסת זהבה גלאון פנתה לשר החינוך נפתלי בנט וקראה לו לפעול על מנת להפסיק את האפליה בקוד הלבוש בין בנים לבנות בבתי הספר. גם בשנת 2020 פורסמו מקרים רבים שבהם תלמידות לא הורשו להיכנס לבתי הספר משום שלבשו מכנסיים קצרים, והתפתחה בנושא זה מחאת רשת שסוקרה גם בכלי התקשורת. יושבת ראש נעמת, חגית פאר, אמרה: "מדובר בהתעללות של ממש על רקע מגדרי... קו ישיר עובר בין תופעות של הדרת נשים לבין תופעות אחרות שעיקרן פגיעה בנשים ובבנות בשלל דרכים."
מלאווי.
הנשיא הייסטינגס באנדה חוקק חוק בשנת 1965 לפיו אסור לנשים ללבוש מכנסיים. החוק בוטל בשנת 1994.
סודאן.
בתיקון משנת 1991 לחוקת סודאן, נאסר על נשים ללבוש "תלבושות מגונות" בפומבי, כאשר הכוונה היא בעיקר למכנסיים. 13 נשים נעצרו בח'רטום ביולי 2009 והואשמו בלבישת מכנסיים. עשר מהנשים הודו באשמה; כל אחת קיבלה עשר מלקות וקנס של 250 לירות סודאניות. שלוש הנשים האחרות הורשעו ונקנסו בקנס גבוה יותר, כתחליף למלקות.
צרפת.
בפריז היה חוק עזר עירוני מימי המהפכה הצרפתית המחייב נשים לבקש את הסכמת רשויות העיר לפני שהן "מתלבשות כגבר" כולל לבישת מכנסיים (החוק תוקן בעבר והחריג את אלו "האוחזות בכידון האופניים או במושכות הסוס"). החוק בוטל רשמית על ידי השרה לזכויות הנשים בשנת 2013.
ציר הזמן של המפץ הגדול
הקהילה היהודית בארצות הברית
גל שיני מסור
ערך אקסטנסיבי או אינטנסיבי
תאוריית דה-ברויי בוהם
מצב חשוך
יליזבטה טוקטאמישבה
יליזבטה סרגייבנה טוקטאמישבה (ברוסית: Елизавета Серге́евна Туктамышева; נולדה ב-17 בדצמבר 1996) היא מחליקה על הקרח רוסייה. אלופת עולם ואלופת אירופה לשנת 2015, אלופת רוסיה לשנת 2013, זוכת מדליית זהב באולימפיאדת הנוער 2012 וסגנית אלופת העולם לנוער 2011.
באליפות העולם 2015 הפכה טוקטאמישבה למחליקה הראשונה שסיימה בהצלחה תרגיל בו ביצעה ארבע קפיצות משולשות רצופות.
קנ&quot;מ
ליאו אריה ציפרקובסקי
ליאו אריה ציפרקובסקי (1909 - ספטמבר 1971) היה רופא עור, פרופסור לדרמטולוגיה בבית הספר לרפואה, אוניברסיטת תל אביב, ראש החוג לדרמטולוגיה בפקולטה ללימודי המשך באוניברסיטת תל אביב, מייסדה ומנהלה הראשון של מחלקת העור בבית החולים תל השומר (1950–1970), מדור המייסדים של רפואת עור ומין בישראל.
קורות חיים.
ציפרקובסקי נולד בגרייבו, רוסיה. הוא היגר עם הוריו לגרמניה ובין השנים 1932–1934 למד רפואה בבון. בעקבות עליית הנאצים לשלטון הפסיק את לימודיו ועלה בשנת 1934 לארץ ישראל. בשנת 1935 יצא ציפרקובסקי לבזל, שווייץ להשלים את לימודי הרפואה, ובשנת 1936 סיימם.
בשנת 1939 התגייס ציפרקובסקי לצבא הבריטי, בה שירת כרופא במצרים, עבר קורס קצינים. הוא התמחה באלכסנדריה ברפואת עור ובשנת 1946 השתחחר בדרגת מייג'ור. בשנת 1940 קיבל ציפרקובסקי משלטונות המנדט הבריטי רישיון לעסוק ברפואה בארץ ישראל.
בין השנים 1948–1965 שירת בצה"ל, כרופא צבאי, וסיים את שירותו בדרגת סא"ל. בשנת 1950 ייסד ציפרקובסקי את מחלקת עור ומין (ביתן מספר 19 בתל ליטוינסקי) בבית החולים תל השומר.