מפלגת העצמאות הפוארטוריקנית (בספרדית: "Partido Independentista Puertorriqueño", PIP) היא מפלגה הפועלת למען עצמאותה של פוארטו ריקו מארצות הברית והקמתה של מדינה ריבונית פוארטוריקנית. המפלגה נוסדה ב-20 באוקטובר 1946 על ידי חילברטו קונספסיון דה גרסיה (1909-1968), והיא אחת משלוש המפלגות העיקריות בפוארטו ריקו (יחד עם המפלגה הפופולר-דמוקרטית והמפלגה הפרוגרסיבית החדשה). המפלגה דוגלת במאבק אלקטורלי ואזרחי (כולל אי ציות אזרחי) להשגת העצמאות מארצות הברית וכן בכלכלה סוציאל-דמוקרטית.
המפלגה זוכה לתמיכה רחבה של אישים מוכרים ברמה בינלאומית, פוליטיקאים ואמנים שונים, ביניהם - מרטין טוריחוס, גבריאל גארסיה מארקס, מריו בנדטי, ארנסטו סאבטו ואחרים, וכן לתמיכה של ארגונים בינלאומיים שונים כגון האינטרנציונל הסוציאליסטי.
רחוב בייקר 221 ב'
רחוב בייקר 221 ב' (אנגלית: 221B Baker Street) הוא כתובת המגורים הבדיונית בלונדון של הבלש שרלוק הולמס, פרי יצירתו של הסופר הבריטי ארתור קונאן דויל. הכתובת מרמזת ככל הנראה על דירה הנמצאת בסופו של גרם מדרגות בבית מגורים שבמקור היה מרפסת מהתקופה הג'ורג'יאנית. אולם, ייתכן והאות ב מתייחסת למבנה כולו. בייקר סטריט המודרני רחב בהרבה בהשוואה לרחוב המתואר בסרטי הקולנוע על הולמס, אך הוא עמוס מבחינה תחבורתית כפי שהיה בתקופתו של קונאן דויל. התיאור הראשון של המקום בסדרת הספרים הוא:
רחוב בייקר 221 ב' האמיתי.
מספר הבית 221 ב' מעולם לא היה שייך למקום מסוים ברחוב בייקר. בתקופה שבה נכתבו סיפורי שרלוק הולמס, מספרי הבתים ברחוב בייקר הגיעו רק עד 100, וככל הנראה זו הייתה הסיבה שבגללה קונאן דויל בחר במספר זה.
האזור שבו נמצא כיום רחוב בייקר 221 היה ידוע בתקופתו של קונאן דויל כרחוב בייקר העליון (Upper Baker Street), ובמהדורה הראשונה של חקירה בשני כתב קונאן דויל כי מקום המגורים של הולמס הוא ב"רחוב בייקר העליון", ורמז על כך שאם הבית היה אמיתי הוא היה נמצא בחלק שנמצא צפונית לדרך מרילבון (Marylebone Road), ליד ריג'נטס פארק. כאשר מספרי הבתים הוקצו מחדש בשנות ה-30, קבוצת המספרים האי-זוגיים 219–229 הוקצתה לבניין בסגנון אר דקו הידוע בשם "בית המנזר", שנבנה ב-1932 עבור בית אגודת אבי רואד (שמאוחר יותר הפכה לאבי נשיונאל - הבנק השישי בגודלו בממלכה המאוחדת, שהייתה פעילה במקום עד שנת 2002).
זמן קצר לאחר בנייתו, בית האגודה החל לקבל מכל רחבי העולם מכתבים רבים המיועדים לשרלוק הולמס, עד שהיה צורך למנות פקיד מיוחד שיטפל אך ורק בנושא זה. על שלט ארד התלוי בחזית הבית ישנה תמונה המתארת את הולמס ואת תיאורו של קונאן דויל לכניסתם לבניין של הולמס ודוקטור ווטסון. ב-1999 אבי נשיונאל מימן את בניית פסל הארד של הולמס הניצב בכניסה לתחנת רחוב בייקר של הרכבת התחתית של לונדון.
מומחים לנושא שרלוק הולמס העלו מספר השערות בנוגע לכתובת ה"אמיתית". כיוון שרוב רחוב בייקר נהרס במהלך הבליץ, נותרו מעט מאוד שרידים מהבניינים המקוריים, ורובם הם מהתקופה שאחרי המלחמה, מלבד אלה שברחוב בייקר העליון.
מוזיאון שרלוק הולמס.
מוזיאון שרלוק הולמס נמצא בסמוך, ברחוב בייקר 239. המוזיאון נפתח ב-1990, ובו "שחזור" חדרו של שרלוק הולמס ותצוגת בובות שעווה של הדמויות מהספרים. בנק אבי נשיונל והמוזיאון נאבקו בערכאות משפטיות בדבר הזכות לקבל את המכתבים הממוענים לכתובת "221 ב'". רק לאחר סגירתו של סניף הבנק, הסכימה רשות הדואר להעביר את המכתבים אל המוזיאון.
על מנת שהמוזיאון יוכל להציג את המספר "221 ב'" על דלת החזית שלו ללא עבירה על החוק, הנהלת המוזיאון נאלצה להקים חברת קש ששמה הוא "221 ב' בע"מ", משום שלפי החוק הבריטי חברות לא צריכות היתר מהרשויות על מנת להציג את שמן על דלת הכניסה לבניין שבו הן שוכנות.
פאב שרלוק הולמס.
גרסה נוספת למקום המגורים של הולמס נמצאת בפאב שרלוק הולמס השוכן ברחוב נורת'מברלנד ליד תחנת צ'רינג קרוס. במקום שבו נמצא הפאב היה בעבר בית מלון קטן, שייעודו שונה בדצמבר 1957. הבעלים, וויטברד ושות', זכו לכך שהם הציגו את כל תערוכת שרלוק הולמס שהוכנה על ידי ספריית מרילבון ואבי נשיונאל עבור פסטיבל בריטניה ב-1951. בפאב בוצעו מספר שיפוצים ששינו את חזותו לכזו הדומה למקובל בתקופה הוויקטוריאנית, והתערוכה, שהייתה העתק מפורט של דירתו הבדיונית של הולמס, הוצבה בקומה העליונה.
אזכורים בתרבות הפופולרית.
רחוב בייקר 221 ב' היה בסיס לכמה אזכורים בתרבות הפופולרית שחיקו את סגנונו של קונאן דויל:
רחוב בייקר 221ב
רחוב בייקר 221ב'
רחוב בייקר 221 ב
גרודז'יסק מזובייצקי
גרודז'יסק מזובייצקי () היא עיירה בפרובינציית מזוביה בפולין, בירת המחוז גרודז'יסק. העיירה נמצאת כ-30 ק"מ דרומית-מערבית לוורשה ומהווה חלק מהאזור המטרופוליני של ורשה.
תולדות העיר.
היישובים הסלביים הראשונים במקום קמו במאות ה-11–13. היישוב המבוצר הראשון נוסד במאה ה-12, וזו הייתה גם משמעותו של שם העיר grodzisko - "יישוב מבוצר". היישוב מוזכר לראשונה במסמך אותנטי בשנת 1355 כשתומאש גרודז'יסקי בנה במקום כנסייה. את ההכרה הרשמית כעיר קיבלה גרודז'יסק מזובייצקי מידי זיגמונד הראשון, מלך פולין ב-22 ביולי 1522. באותם הימים הייתה העיר שייכת למשפחת אוקון (Okuń). ב-1540 נהרסה העיירה בשריפה. ב-1623 היא עברה לבעלות משפחת מוקרוניובסקי. פעמיים נחרב היישוב על ידי הפולשים השוודים - ב-1655 וב-1708. ב-1708 הוכתה העיירה על ידי מגפת הכולרה.
בשנת 1795 סופחה גרודז'יסק מזובייצקי לפרוסיה ובין השנים 1807–1815 הייתה חלק מהדוכסות של ורשה, מדינת חסות של צרפת הנפוליאונית. לאחר תבוסת נפוליאון ב-1815 נכללה העיר בפולין הקונגרסאית, "ממלכת פולין" ללא מלך שנשלטה למעשה על ידי האימפריה הרוסית. ב-14 ביוני 1845 קושרה העיר על ידי קווי רכבת עם ורשה ועם וינה. למרות זאת, בשנת 1870 איבדה גרודז'יסק מזובייצקי את מעמדה כעיר.
בשנת 1881 הוקם בית החרושת הראשון במקום, ובשנת 1884 הוקם ביורדנוביצה הסמוכה אתר מרחצאות להידרותרפיה.
בימי מלחמת העולם הראשונה העיירה ניזוקה קשות. בשנת 1915 הוחזר לה המעמד של עיר. וכעבור שלוש שנים נכנסה גרודז'יסק לתחום הרפובליקה הפולנית העצמאית המחודשת. בתקופת מלחמת העולם השנייה איבדה העיירה כ-5000 מתושביה, רובם יהודים שנרצחו בשואה.
בין השנים 1975–1998 הייתה שייכת למחוז ורשה. החל משנת 1999 היא חלק מהמחוז מזוביה.
היהודים בגרודז'יסק מזובייצקי.
במאה ה-15 התיישבו בעיירה היהודים הראשונים. בשנת 1765 חיו בה 157 יהודים. בשנת 1865 מספרם הגיע ל-760. בשנת 1897 כבר מנתה האוכלוסייה היהודית 2,154 אנשים.
בשלהי המאה ה-19 הייתה גרודז'יסק למרכז חסידים חשוב, הודות לפעילותו של רבי אלימלך שפירא מגרודז'יסק (1824 - 1892). עד למלחמת העולם הראשונה כיהן כאדמו"ר בעיירה רבי ישראל שפירא, נכדו של רבי אלימלך. בנו של ר' אלימלך, אף הוא יליד גרודזיסק (בשנת 1889), הפך לרבי מפורסם לא פחות: רבי קלונימוס קלמיש שפירא (האדמו"ר מפיאסצ'נא).
במיפקד ב-1921 נמצאו בעיירה 2,756 יהודים ובשנת 1939 מנתה הקהילה 3,255 אנשים.
בשנת 1939 נכבש המקום על ידי גרמניה הנאצית. בסתיו 1940 ריכזו הנאצים כ-6,000 יהודים מהעיירה ומהסביבה לתוך גטו, ובנובמבר 1941 גורשו משם היהודים לגטו ורשה. משם הובלו בשנת 1942 לטרבלינקה.
רוב יהודי העיירה נספו בשואה. הגרמנים הרסו גם את בית העלמין היהודי. 70 מצבות שנותרו שופצו לאחר המלחמה.
עם הבנים המפורסמים של הקהילה היהודית מגרודז'יסק נמנו הרב לוי יצחק בנדר (1897-1987) מגדולי חסידי ברסלב במאה העשרים, השחמטאי מיגל ניידורף (1910 - 1997), היחיד במשפחתו שהצליח להימלט מפני הנאצים והתאזרח בארגנטינה, והצייר וולף קיבל (1903 - 1938). על שמו של ניידורף נקראת תחרות המתקיימת בעיר על ידי הפדרציה לשחמט של מזוביה, וכן נקרא על שמו מועדון השחמט בגרודז'יסק.
לינקולן סנטר
רוקפלר סנטר
221B Baker Street
ברנהרד הורביץ
ברנרד הורביץ (בגרמנית: Bernhard Horwitz; 10 במאי 1807 – 29 באוגוסט 1885) היה אמן שחמט יהודי-גרמני וכתב ספרים בנושאי שחמט. נולד בגרמניה ולמד בברלין אמנות. משנת 1837 עד 1843 היה חבר בקבוצת שחקני שחמט שנודעה בשם "הפליאדות של ברלין". לשיא יכולתו הגיע בשנת 1846 כאשר היה ממוקם שלישי בעולם. לאחר מכן החל לרדת באיטיות בדירוג העולמי אך בשנת 1861 היה עדיין מדורג במקום ה-45.
הורביץ עבר לאנגליה בשנת 1845 וגר בלונדון. בשנת 1846 הוא הפסיד בדו-קרב מול האמן ליונל קיזריצקי
ודו-קרב נוסף אותו הפסיד להווארד סטאונטון בתוצאה 15.5-8.5.
התוצאה הטובה ביותר שלו היא ניצחון בדו-קרב מול הנרי בירד בשנת 1851. הוא שיחק בתחרות הבינלאומית הראשונה שהתקיימה בלונדון בנצחו בסיבוב הראשון את הנרי בירד אך הפסיד בסיבוב השני להווארד סטאונטון ובסיבוב השלישי ליוז'ף סן.
ספרו של הורביץ "Chess Studies" משנת 1851 אותו כתב יחד עם יוסף קלינג נחשב לספר חשוב על אטיודים בסיום ועל סיומי משחק באופן כללי.
דוגמה לשח כפול.
משחק בין ג'ון ויליאם שולטן-ברנרד הורביץ, שהתקיים בלונדון, בשנת 1846.