המרכז ההיסטורי של נוברה הוא הגרעין העתיק של העיר. בעבר הייתה נוברה עיר מוקפת חומה. החומה נהרסה כדי לאפשר את ההתפתחות העירונית של העיר. מהחומה שרד רק הבריירה אלברטינה (Barriera Albertina), מכלול של שני בניינים בסגנון הנאו-קלאסיציזם שהיוו את שער הכניסה לעיר שדרכו עברה הדרך ממילאנו לטורינו. לאחר שנהרסו החומות, הן הוחלפו במה שקרוי הבאלוארדי (baluardi), שדרות רחבות שלארכן נטועים עצים המקיפות את המרכז ההיסטורי.
ציון הדרך המרשים ביותר בעיר היא הבזיליקה של סן גאודנציו (San Gaudenzio), שכיפתה מגיעה לגובה של 121 מטרים והיא תוכננה על ידי אלסנדרו אנטונלי (Alessandro Antonelli) ונבנתה ב-1888. מגדל הפעמונים שלה גם הוא מבנה מעורר עניין והוא תוכנן על ידי בנדטו אלפיירי (Benedetto Alfieri).
מרכז החיים הדתיים של נוברה היא הקתדרלה הבנויה בסגנון נאו קלאסי וגם היא תוכננה על ידי אנטונלי. הקתדרלה מתנשאת במקום בו עמד מקדש האל יופיטר בתקופה הרומית. ממול לקתדרלה ניצב הבניין העתיק ביותר שקיים היום בנוברה, בית הטבילה.
בסמוך לקתדרלה ניצב הברולטו (broletto), מקום ההתכנסות ההיסטורי של מועצת העיר, מרכז החיים הפוליטיים של העיר החופשית של נוברה. על חצר הברולטו משקיפים ארמון הפודסטה (Palazzo del Podestà), הארמון הקטן של משפחת פטריצ'י (Palazzetto dei Paratici), המוזיאון האזרחי והגלריה לאומנות מודרנית, ארמון מועצת העיר ובניין נוסף מהמאה ה-15.
לא רחוק מכיכר הרפובליקה ניצבת ככר צ'זארה בטיסטי (Piazza Cesare Battisti), שמכונה בפי המקומיים "כיכר עשבי התיבול" (Piazza delle Erbe), שמהווה את הנקודה המרכזית ביותר של נוברה.
בכיכר ג'יאקומו מטאוטי (Piazza Giacomo Matteotti) נימצא ארמון נטה-איזולה (Palazzo Natta-Isola), שהוא מקום מושבם של ממשל הנפה ושל משטרת נוברה. הבניין מאופיין במגדל שעון הבנוי עליו. מכיכר זו יוצא רחוב פרטלי רוסלי (via Fratelli Rosselli), שלצידו ניצב ארמון קרבינו (Palazzo Cabrino), שהוא בניין עיריית נוברה. כעיר שנבנתה בתקופה הרומית, בנויה רשת הרחובות של נוברה על בסיס קארדו ודקומנוס, שכיום מהווים בהתאמה את שדרת איטליה (Corso Italia) ואת שדרת קאבור (Corso Cavour). שתי השדרות הללו מצטלבות במה שקרוי "פינת השעות" (Angolo delle Ore).
הכיכר הגדולה ביותר בנוברה היא כיכר קדושי החירות (Piazza Martiri della Libertà), שבה ניצב פסלו הרכוב על סוס של ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה. על הכיכר משקיפים מצודת ויסקונטי-ספורצה (Castello Visconteo-Sforzesco) שנבנה על ידי דוכסי מילאנו מבית ויסקונטי וספורצה, ובניין התיאטרון. המצודה, שבעבר הייתה גדולה יותר ממה ששרד ממנה עד היום, מוקפת בגנים הציבוריים הגדולים ביותר בנוברה.
היחידה לקידום נוער
היחידה לקידום נוער היא גוף חינוכי- טיפולי הפועל ברשויות מקומיות בפיקוח משרד החינוך, מנהל חברה ונוער, תחום קידום נוער. המנדט הראשוני המצוי בידי היחידה הוא טיפול וחינוך בני נוער בגילאי 14–18 המאופיינים במצבי ניתוק ממערכות חינוך פורמליות ומערכות נורמטיביות אחרות. כמו כן מטפלת היחידה בבני נוער במצבי סיכון לניתוק ממערכות חינוך פורמליות, בעלי קשיי הסתגלות ותפקוד ברמות שונות.
היחידה פועלת לשילוב מחדש של נוער מנותק במסלולים נורמטיביים של בני גילם: השכלה, תרבות ופנאי, קהילה, הכשרה מקצועית ותעסוקה והכנה לקראת שירות צבאי, מתוך אמונה כי בכל נער טמון פוטנציאל אישי ותפקיד היחידה הוא לאפשר ולסייע מימוש ומיצוי הכוחות והחזקות הטמונים בכל אדם באשר הוא.
השירות מתבסס על מספר עקרונות פדגוגים-טיפוליים אשר מהווים את תשתית הפעולה: "הנער כשלם"- תפיסת הנער/ה כאדם שלם בעל צרכים שונים והתכוונות היחידה למענה והתייחסות למכלול צורכי הנער/ה; "יישוג" (Reaching Out)- קשר עם בני נוער בסביבתם הטבעית וללא תנאים מקדימים; "תחנת מעבר"- שאיפת היחידה היא להוות תחנת מעבר זמנית עבור הנערים לקראת שילוב מחדש במסגרות נורמטיביות; "חליפה אישית"- התאמת תוכנית אישית בהתאם למצבם, רצונם, יכולתם וצרכיהם של כל נער/ה.
סל השירותים של היחידה מגוון וכולל תוכניות פרטניות וקבוצתיות בתחומים שונים: תוכנית היל"ה- השלמת השכלה החל מ-8 שנות לימוד ועד תעודת בגרות מלאה; שירות טיפול, תמיכה וייעוץ אישי; חינוך חברתי- ערכי, לדוגמה: סמינרים להכרת הארץ, הכנה לצה"ל; תוכניות מניעה, הפחתה וטיפול בהתנהגויות סיכוניות. לדוגמה: שימוש בחומרים אסורים, התנהגות מינית, נהיגה בסיכון ועוד'.
סל השירותים והתוכניות השונות מנוהלות על ידי מנהל היחידה לקידום נוער הכפוף לרוב למערך החינוך ברשות ותפקידו להוביל צוות רב תחומי הכולל: מנהל השכלה- היל"ה, עובדי קידום נוער, עובדי נוער עולה בסיכון, מורי היל"ה, מדריכים חברתיים, רכזי תוכניות, מורות חיילות, מד"נים ומתנדבים.
עקרונות הפעולה מחייבים את צוות היחידה בשיתופי פעולה עם גורמים שונים הקשורים לצורכי הנער וייצוג היחידה: בתי ספר ומוסדות חינוך, שירות פסיכולוגי, מחלקת רווחה, עמותת מהמגזר השלישי, מתנ"סים, צה"ל.
משרד החינוך משתתף במימון והפעלת שירותים חינוכיים-טיפוליים הניתנים במסגרת היחידה ובתקצוב כוח האדם, על פי נהלים וקריטריונים מחייבים כלפי הרשות המקומית שבמסגרתה פועלת כל יחידה.
אילנה צמחוני
אילנה צמחוני (נולדה ב-1936) היא ציירת, משוררת וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה.
אילנה צמחוני נולדה, גדלה בשכונת הדר הכרמל והתגוררה כל חייה בחיפה. בוגרת בית הספר הריאלי.
למדה ציור אצל סימה סלונים באוניברסיטת חיפה, רישום אצל יחזקאל שטרייכמן במכון אבני, תל אביב ואצל משה שטרנשוס באוניברסיטת חיפה, כמו כן למדה אצל אברהם נסטי וגם אצל המשורר פרופסור טוביה ריבנר. עוסקת בציור באופן פעיל משנת 1962.
היא בוגרת תואר ראשון באמנות וספרות ובוגרת תואר שני באמנות-יצירה וספרות כללית (1974), שניהם מאוניברסיטת חיפה.
עבדה מספר שנים כגננת, אחר-כך עבדה כמורה לציור במרכזים קהילתיים וכמורה ללשון עברית לעולים חדשים במסגרת משרד החינוך ובמכינה של אוניברסיטת חיפה.
צמחוני ערכה כשלושים תערוכות יחיד והשתתפה בתערוכות קבוצתיות רבות בארץ ובעולם. בשנת 1974 הקימה סטודיו בקריית האמנים בצפת ומקיימת תערוכה קבועה מאז.
חברה באגודת הציירים והפסלים בישראל, חיפה והצפון. מזה כשני עשורים עוסקת בכתיבה: שירה ופרוזה פרסמה מספר ספרים, חברה באגודת הסופרים העברים במדינת ישראל.
שיריה משובצים באנתולוגיות לשירה "קורות" – אנתולוגיה לשירי משפחה ובאנתולוגיה העוסקת בשירים על חיפה.
פרסים.
כלת פרס שטרוק לאמנות תש"ע 2009 מטעם אגודת הציירים והפסלים בחיפה ועיריית חיפה. בדברי ועדת הפרס נכתב: "מוענק ליצירתה "רבדים" המייצגת סדרה של עבודות המתאפיינות בהבלטת בוהק האור, ראשוניות ורב שכבתיות מסממני הנוף המדברי המשפיע לרוב על עבודותיה."
בשנת 1999 זכתה בפרס פיין ארט בתערוכה בינלאומית בקיוטו.
אודות ציוריה.
ציוריה של אילנה צמחוני מתחילת דרכה עוסקים בעיקר בטבע, על חליפות המקצב והאור, הבריאתי והכאוטי והקיום האנושי שבתוכו. היא מציירת בטכניקות שונות: צבעי שמן, אקוורל, פסטל, תחריט ובשלב מאוחר של יצירתה – בתבליטי נייר ובד ובשימוש בחומרים מעורבים.
ציוריה מפגינים זיקה לנופיה של ארץ ישראל ולמקורות תרבות ומסורת יהודית – התנ"ך, הקבלה וספר הזוהר וסיפורי רבי נחמן מברסלב. הציורי מדיטטיביים, כוחם בדקויות, בניואנסים ובצלילים הנקיים והמזוככים של השקט המרחף מעליהם.
ב-1977 בתערוכתה בגלריה ערמון בירושלים הוצגה גם סדרת ציוריה בעקבות ספורי עגנון. אירוע פתיחת התערוכה היה בשילוב עם בית הסופר שבו הציגה בעזרת שקופיות את דרכה האמנותית בעקבות ספורי עגנון.
במשך כשלושה עשורים ספר תהלים משמש מקור השראה לרבות מעבודותיה. בעיקר בציורי שמן תאורי הטבע העשירים שבו המשמשים לרוב כמטפורות למצב האנושי על כל גווניו משמשים כמוקד משיכה לעבודתה האמנותית. ככלל נופי ים ומדבר. רבדים של שכבות גאולוגיות מרבים לאכלס את ציוריה לעיתים בסדרות בתרגומה האישי השואף לאמירה תמציתית בבחינת מועט המחזיק את המרובה.
ב-2011 התקיימה במוזיאון ההעפלה בחיפה תערוכתה "לשיר ים לשיר ציור" בשילוב עם השקת ספר שיריה הראשון "לשיר ציור." שלוש תערוכות אחרות שנתקיימו בליווי השקת ספריה התקיימו בבית יד לבנים בחיפה ובמבואת אולם רפופורט וסינמטק חיפה במסגרת שחרית שבת.
בתקופת ציוריה המוקדמים האור היה מופיע בהבלחות קצביות מתוך כהות, בדומה לאור הבוקע בזכוכית ויטראז', במשך הזמן הלך והתפשט ובלע את הקויות והצבעוניות והפך לעיתים להיות אור מסנוור וקשה, אור מלובן.
תבנית דיפרנציאלית
באנליזה וקטורית, תבנית דיפרנציאלית (מאנגלית - Differential form), היא הכללה של פונקציה ממשית המאפשרת "לפרק" פונקציה לכיוונים בלתי תלויים שונים. כמו כן, היא מאפשרת להכליל אינטגרלים ולחשבם על סוגים שונים של יריעות במרחב האוקלידי. תבניות דיפרנציאליות הן מושג בסיסי באנליזה מתמטית, ויש להן שימושים רבים בתחומים שונים, כמו גאומטריה ופיזיקה.
הגדרה.
עבור שני מספרים טבעיים formula_1, נגדיר תבנית formula_2-דיפרנציאלית במרחב formula_3, שתחומה הוא formula_4.
נאמר שפונקציה formula_5 היא חילופית, אם לכל
formula_6 ולכל formula_7 מתקיים
formula_8.
נאמר ש-formula_9 היא פונקציה מולטילינארית, אם לכל formula_10 ולכל
formula_11 מתקיים
formula_12.
נסמן את מרחב הפונקציות ה-k מולטילינאריות ומתחלפות ב-formula_13. קבוצה זו היא מרחב וקטורי מעל הממשיים.
אם כן, תבנית k-דיפרנציאלית ב-formula_14 בעלת התחום formula_4 היא פונקציה formula_16.
מבנה כללי.