המאגר מהווה גרסה אלקטרונית למפתח המאמרים "Psychological Abstracts", שהודפס מדי חודש במשך שמונים שנה, וכלל את התקצירים של המאמרים שהופיעו במשך החודש. בשנת 2000 הוכללה במאגר האלקטרוני "PsycINFO" גם גרסת ה-CD-ROM של מפתח המאמרים "Psychological Abstracts", שנקראה "PsycLIT". הדפסת מפתח המאמרים הופסקה ב-2006, במקביל להתבססות מאגר המידע האלקטרוני "PsycINFO".
רשידה ג'ונס
חנוך דגן
חנוך דגן הוא פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, ומנהל מרכז אדמונד י ספרא לאתיקה.
ביוגרפיה.
התגייס לצה"ל בשנת 1981 והשתחרר ב-1986 בדרגת סגן לאחר ביצוע תפקידים מסווגים בחיל המודיעין. לאחר שחרורו החל את לימודיו האקדמיים. דגן קיבל את תואר הבוגר במשפטים בשנת 1988, מטעם אוניברסיטת תל אביב. את תוארו זה קיבל בהצטיינות יתרה (ממוצע הציונים שלו דורג במקום 1 במחזור). קיבל במהלך לימודיו את פרס הכנסת, היה מצטיין דקאן במשך שנתיים ונכלל ברשימת הרקטור בשנת 1987. את התמחותו השלים במשרד עו"ד הרצוג, פוקס, נאמן ושות'.
את תוארו השני השלים באוניברסיטת ייל, כמלגאי של תוכנית פולברייט (1991). עבודת הדוקטורט שלו נערכה גם כן באוניברסיטת ייל, וכותרתה הייתה "The Law of Unjust Enrichment: A Philosophical Perspective." מנחה העבודה היה דקאן הפקולטה, פרופ' אנתוני קרונמן.
ב-1993 שב ארצה והצטרף לסגל הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב כמרצה. ב-1996 מונה למרצה בכיר, וב-2000 מונה לכהונת פרופסור חבר. ב-2004 קודם לדרגת פרופסור מן המניין בפקולטה. היה דקאן הפקולטה בין השנים 2006 - 2011. היה פרופסור אורח במספר אונ': אוניברסיטת קורנל, אוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת טורונטו, אוניברסיטת ייל, אוניברסיטת אלבמה, אוניברסיטת מישיגן ואוניברסיטת שנגחאי.
הוא מלמד, כותב וחוקר בתחומים של דיני קניין, דיני עשיית עושר ולא במשפט, תורת המשפט ותאוריה של משפט פרטי.
ייסד וניהל את מרכז צבי מיתר ללימודי משפט מתקדמים (2007 - 2011) ובעבר שימש, בין השאר, כמנהל מרכז-על ע"ש צגלה למחקר בינתחומי של המשפט, כעורך ראשי של כתב-העת Theoretical Inquiries in Law וכ-Affiliated Overseas Faculty באוניברסיטת מישיגן. כמו כן, הוא מכהן, בין השאר, כחבר ב-American Law Institute וב-International Academy of Comparative Law. בשנת 2009 היה שותף להקמת האגודה הישראלית למשפט פרטי. מכהן כעמית בכיר וכמנהל (משותף) של תוכנית זכויות האדם ביהדות, במכון הישראלי לדמוקרטיה.
פרופ' דגן הוא חתן פרס צלטנר לשנת 2005 ופרס צלטנר לחוקר הצעיר לשנת 1996. ב-2014 זכה בפרס ש"ז חשין למצוינות אקדמית במשפט, בשיתוף עם פרופ' איל זמיר. דגן נשוי לצילי, אף היא פרופ' למשפטים.
פרסומים.
פרופ' דגן פרסם עד כה שישה ספרים, Unjust Enrichment ו-The Law and Ethics of Restitution, בהוצאת Cambridge University Press וספר נוסף – קניין על פרשת דרכים – בהוצאת רמות; ספרו Property: Values and Institutions, יצא לאור בשנת 2011 בהוצאת Oxford University Press.
מאמריו של פרופ' דגן פורסמו במיטב כתבי העת בישראל ובעולם, ובכלל זה עיוני משפט, משפטים, מחקרי משפט, וכן: Yale Law Journal, Columbia Law Review, New York University Law Review, California Law Review, Virginia Law Review, Michigan Law Review, Cornell Law Review, Texas Law Review, University of Toronto Law Journal, American Bankruptcy Law Journal, American Journal of Comparative Law, Election Law Journal, Theoretical Inquiries in Law, and Yale Journal of Law and the Humanities.
מועצת המדינה המזרח גרמנית
Generic Mapping Tools
Generic Mapping Tools או GMT היא חבילת תוכנה המשוחררת בקוד פתוח המכילה אוסף של כלים לעיבוד והצגת מפות גאוגרפיות ודיאגרמות.
הגרסה הראשונה של חבילת התוכנה פותחה על ידי פול וסל ווולטר סמית' בשנת 1988. חבילת התוכנה מופצת תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו.
חבילת התוכנה פועלת תחת מערכות ההפעלה יוניקס, לינוקס ו-Windows.
המרכז הלאומי לבניית מטוסים מיל וקאמוב
המרכז הלאומי לבניית מטוסים מיל וקאמוב (ברוסית: Национальный центр вертолетостроения имени М.Л. Миля и Н.И. Камова) הוא חברה רוסית לבניית מסוקים שמפעליה ממוקמים בטומלינו שבמחוז המשנה ליוברצי במחוז מוסקבה. החברה נחשבת ליצרנית מסוקי הקרב הגדולה ביותר ברוסיה. החברה נוצרה בדצמבר 2019 ממיזוגן של מיל וקמוב. מהווה חלק מתאגיד מסוקי רוסיה של רוסטך ומהווה נדבך חשוב בתעשייה האווירית ברוסיה.
מיל.
מפעל המסוקים של מוסקבה ע"ש מ.ל. מיל (ברוסית: Московский вертолётный завод имени М. Л. Миля) הייתה חברת רוסית לייצור מסוקים שהוקמה על ידי מיכאיל מיל ב-1947. החברה אורגנה מחדש בדצמבר 2019 כחלק מתאגיד "מסוקי רוסיה", המאגד את יצרניות המסוקים הגדולות ברוסיה.
מסוקי מיל.
לחברה מעל 45 סוגי מסוקים, ביניהם:
קמוב.
קמוב (ברוסית: Камов, באנגלית: Kamov) הייתה חברת מסוקים רוסית שהוקמה על ידי ניקולאי איליץ' קאמוב בשנת 1929 כמשרד לתכנון ניסויי מספר 938 (OKB-938). החברה ייצרה וסיפקה כלי טיס צבאיים, מסוקים, מסוקי קרב ותובלה לצבא הרוסי וייצאה מסוקים בעיקר למדינות מזרח אירופה.
אליזבת איידנבנץ
אליזבת איידנבנץ (בגרמנית: Elisabeth Eidenbenz; 12 ביוני 1913, ווילה - 23 במאי 2011, ציריך) הייתה מורה ואחות שווייצרית. איידנבנץ היא חסידת אומות העולם על פעילותה להצלת ילדים בתקופת מלחמת העולם השנייה מאימת הנאצים.
ייסדה את בית היולדות של אלנא (בקטלנית: "La Maternitat d’Elna"; בצרפתית: "La Maternité Suisse d'Elne") בקרבת העיר פרפיניאן. בין השנים 1936–1944 הצילה איידנבנץ בערך שש מאות תינוקות, רובם ילדים של רפובליקנים ספרדים, פליטים יהודים וצוענים שברחו מפלישת הנאצים.
ביוגרפיה.
איידנבנץ הייתה מורה בשווייץ ובדנמרק, עד הצטרפותה אל "Asociación de Ayuda a los Niños en Guerra", אגודה לסיוע לילדים במלחמה.
לאחר התמוטטות הרפובליקה הספרדית השנייה, ברחו גולים רפובליקנים רבים לצרפת, במיוחד לרוסיון, המחוז המכונה "קטלוניה הצפונית". רבים מהם מתו מתת-תזונה או ממחלות; נשים הרות רבות הפילו את עובריהן לפני הלידה או מתו בלידה. איידנבנץ הגיעה למדריד ב-24 באפריל 1937 כמתנדבת באגודת הסיוע, ובהמשך עברה לדרום צרפת. היא הושפעה ממצבם של הנשים והילדים הפליטים, והחליטה להפוך אחוזה נטושה בעיר אלנא (Elna) לבית יולדות.
בתחילה הסתמכה הקבוצה על תרומות מאירופה, אך לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה תרומות אלו הופסקו, ופליטים רבים המשיכו להגיע לאלנא מצרפת ומרחבי אירופה. רוב הפליטים היו נשים יהודיות שברחו מכיבוש הנאציים. לכן, ממשלת צרפת של וישי הכריחה את הקבוצה להצטרף אל הצלב האדום ולשמור את מדיניות הנייטרליות. משום כך, בית היולדות של אלנא לא היה יכול לגונן על פליטים מדיניים, שברובם היו יהודים. אך איידנבנץ החליטה להסתיר את זהותם של הפליטים, כדי לעקוף את החוק. איידנבנץ ועמיתיה הוטרדו על ידי הגסטאפו ופעם אחת אף נאסרו. בתקופה זו כ-600 ילדים ספרדים ו-200 יהודים מרחבי אירופה ניצלו בבית היולדות של איידנבנץ.
לאחר פרישתה לגמלאות, עברה איידנבנץ להתגורר באוסטריה, סמוך לווינה.
מאז 2002 ממשלות של כמה מדינות החלו להכיר בפועלה של איידנבנץ. פורסמו מספר ספרים על בית החולים שלה. בפסחא של שנת 2002 נפגשו מחדש כשישים ניצולים שאיידנבנץ סייעה להם, על מנת לכבד את "La Senyoreta" (הגברת).
ב-2002 קיבלה את תואר חסיד אומות העולם מממשלת ישראל. כמו כן קיבלה אזרחות כבוד מהעיר אלנא. ב-2006 זכתה בפרס של צלב ג'ורג' הקדוש מממשלת קטלוניה, וב-2007 זכתה בכוכב לגיון הכבוד מממשלת צרפת.
שרית קראוס
שרית קראוס (נולדה ב-1960) היא פרופסור וראש תחום בינה מלאכותית במחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן, מרצה שלא מן המניין באוניברסיטת מרילנד וכלת פרס א.מ.ת. לשנת 2010. ידועה בעיקר בזכות עבודתה בתחומי מערכות מרובות סוכנים (כולל אנשים ורובוטים), משא ומתן אוטומטי ולוגיקות לא מונוטוניות.
ביוגרפיה.
קראוס נולדה בירושלים ליעקב ומאירה בלוך, וגדלה בשכונת נווה שאנן שבחיפה. למדה בתיכון עירוני ו' בחיפה, ושירתה בשירות לאומי בשכונת בקעה בירושלים. ב-1981 נישאה לרב יצחק (עופר) קראוס, פרופסור ולשעבר ראש מכללת הרצוג בגוש עציון. לזוג חמישה ילדים, מתוכם 2 מאומצים והם מתגוררים בגבעת שמואל.
בעלת תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב (1982), תואר שני (1983) ותואר דוקטור (1989) במדעי המחשב, בהנחיית דניאל להמן, מהאוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר קבלת תואר דוקטור שהתה שנתיים כפוסט-דוקטורט באוניברסיטת מרילנד, בקולג' פארק. ב-1991 הצטרפה לסגל של אוניברסיטת בר-אילן. ב-2021 נבחרה להיות חברה באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
פרסים והוקרה.
בתחום הבינה המלאכותית קיבלה ב-1995, את פרס "מחשבים ומחשבות". ב-2002 נבחרה כעמיתה של האגודה האמריקאית לבינה מלאכותית (AAAI Fellow), ב-2008 כעמיתה של האגודה האירופית לבינה מלאכותית (ECCAI Fellow) וב-2015 נבחרה כעמיתה של ACM. ב-2020 זכתה בפרס ACM על תרומה לבינה מלאכותית.
בתחום מערכות מרובות סוכנים, קיבלה ב-2007 את שני הפרסים החשובים ביותר: ACM/SIGART Autonomous Agents Research Award, וביחד עם ברברה גרוס קיבלה את פרס המאמר המשפיע ביותר. ב-2014 קיבלה שנית ביחד עם און שחורי את פרס המאמר המשפיע ביותר.