מלבד קריירת הבימוי וההפקה, אושין מנהלת קריירה משגשגת בתור מנהלת ליהוק למספר מיזמי קולנוע וטלוויזיה, כולל כל שלוש העונות הניגריות של סדרת הדרמה Shuga של MTV Staying Alive Foundation.
בשנים 2015 ו-2017, הוזמנה טופה אושין לשמש כשופטת בטקס פרסי האמי הבין-לאומי (International Emmy Award) לתוכניות טלוויזיה מחוץ לארצות הברית.
גוטהרד דייטש
פלורנס סאלי הורנר
פלורנס (סאלי) הורנר (באנגלית: Florence Sally Horner; 1937 - 18 באוגוסט 1952), ילדה אמריקאית שנחטפה ב-1948 ונאנסה במשך כשנתיים על ידי פדופיל. ככל הנראה, סיפורה סיפק השראה ללוליטה, ספרו הנודע של ולדימיר נבוקוב אודות אהבתו הפדופילית של גבר מבוגר לילדה בת 12.
ביוגרפיה.
הורנר נולדה ב-1937 וגדלה בעיירה קמדן בניו-ג'רזי כבת לאם חד-הורית ממעמד הפועלים. ב-1948, בגיל 11, נשלחה על ידי חברותיה לגנוב מחברת מהמכולת השכונתית. כאשר הורנס יצאה מהמכולת עם המחברת, ניגש אליה פרנק לה-סאל, פדופיל מורשע שהשתחרר מהכלא כמה שבועות קודם לכן, לאחר שריצה מאסר של שנתיים וחצי על אונס של חמש ילדות. לה-סאל, מכונאי בן כ-50, הציג את עצמו כסוכן FBI ואמר לה שהיא עלולה להישלח לכלא בעוון הגנבה שביצעה, אך הוא ישמור זאת בסוד.
לאחר אותו היום החל לה-סאל לעקוב אחריה, וכעבור מספר חודשים אמר להורנר כי ה־FBI מעוניין לשוחח איתה על גנבת המחברת, ושעליה לנסוע אתו לאטלנטיק סיטי, שם תיפגש עם חוקרים, אחרת תסתבך עוד יותר. הוא הנחה אותה לספר לאמה כי הוזמנה לטיול עם חברתה לכיתה ומשפחתה, ואף התקשר לאמה והתחזה לאביה של תלמידה. לאחר מכן נסע עם הורנר לאטלנטיק סיטי ומשם יצא איתה למסע של חודשים בין מלונות דרכים ברחבי ארצות הברית, במהלכו אנס אותה פעמים רבות. לה-סאל הציג את עצמו בפני זרים כאביה של הילדה ולתקופה קצרה אף רשם אותה ללימודים במספר בתי ספר. הוא איים עליה כי אם תתלונן, תשב בכלא על מה שהם עשו.
לאחר 20 חודשים, עברו השניים להתגורר בפארק קראוונים בסן חוזה בקליפורניה. שם הורנר סיפרה לשכנה כי לה-סאל הוא גבר זר שחטף אותה ממשפחתה. השכנה, אם לבנות בשם רות גאניש, סייעה לה להתקשר למשפחתה ולהזעיק את המשטרה. לה-סאל נעצר במרץ 1950, הורשע ונידון ל-41 שנות מאסר. הורנר הושבה למשפחתה, אך שנתיים לאחר מכן נהרגה בתאונת דרכים, בהיותה בת 15.
סיפור חטיפתה וחילוצה של הורנר על ידי סוכני FBI עורר סערה תקשורתית בארצות הברית וסוקר בהרחבה. בעת החילוץ, צלמי פפראצי אף המתינו להורנר ליד המטוס בקליפורניה עליו עלתה עם הבלש שהוביל את החקירה ונשלח להביא אותה בחזרה למשפחתה, וחיכו לה כשנחתה כדי לצלם את הילדה רצה לזרועות אמה.
הקשר ללוליטה.
פרטים רבים בסיפור חטיפתה של הורנר מופיעים גם ברומן לוליטה, אשר מתאר את קורותיו של הומברט הומברט, פדופיל אשר לוקח את ילדתה בת ה-12 של אשתו ויוצא עמה למסע בארצות הברית, במהלכו הוא שב ואונס אותה, אך בפני זרים מציג אותה כבתו. סיפורה של הורנר אף מוזכר בספר במפורש, כאשר הומברט שואל את עצמו "האם עשיתי לדולי את מה שפרנק לה סאל, מכונאי בן 50, עשה לסאלי הורנר בת ה–11 בשנת 1948?".
ב-2005 טען מבקר הספרות אלכסנדר דולינין כי סיפורה של לוליטה מבוסס על הפרשיה האמיתית של הורנר. טענתו זכתה לחיזוק לאחר שספריית הקונגרס האמריקאי פתחה לציבור את ארכיון המסמכים הפרטי של נבוקוב, שהיה סגור במשך יובל, וכלל מכתבים, צילומים, יומנים וגזירי עיתונים שאסף.
חוקרת הספרות שרה וינמן, שחקרה את הארכיון, פרסמה ב-2018 ספר אודות הקשר בין הורנר ללוליטה. לטענתה, פרשת הורנר, שהתרחשה בעת שנבוקוב שהה בארצות הברית, החלים ממחלה ארוכה ועקב בעניין אחר פרשיות פשע שהתפרסמו בעיתונות, דחפה אותו לסיים את הספר עליו עבד במשך יותר מ-20 שנה. אף שסיפור התשוקה של אדם מבוגר לילדה קטנה כבר הופיע בשני ספרים מוקדמים שלו שנכתבו ברוסית, "המכשף", שפורסם רק אחרי מותו, ו"The Gift", שחלקים ממנו פורסמו ברוסית ב–1937, חלקו השני של הספר, שמתאר את מסעם של הומברט ולוליטה ברחבי ארצות הברית, ככל הנראה נכתב רק מאוחר יותר. כתיבת הרומן הסתיימה כשנה לאחר שפורסמה פרשת החילוץ של הורנר.
גביע פלסטין
גביע פלסטין (בערבית: كأس فلسطين لكرة القدم) הוא המפעל השני בחשיבותו בכדורגל הפלסטיני אחרי ליגת העל הפלסטינית. התחרות מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הפלסטינית.
השיטה.
משחקי המפעל משוחקים בשיטת נוקאאוט, כאשר המנצחת עולה לשלב הבא והמפסידה מודחת מהמפעל. במפעל יכולות להשתתף כל קבוצות הכדורגל הרשומות בהתאחדות הכדורגל הפלסטינית. במפעל 6 סיבובים בשני אזורים: הגדה המערבית ורצועת עזה. החל משנת 2015 נערך משחק גמר בין הזוכות בשני המחוזות, בשיטת בית וחוץ.
היסטוריה.
גביע פלסטין הראשון שוחק בשנת 1978, בשנתו הראשונה השתתפו בו רק קבוצות הגדה המערבית והוא נקרא אז בשם "גביע הגדה המערבית".
כאשר הוקמה התאחדות הכדורגל הפלסטינית על ידי הרשות הפלסטינית בשנת 1998, הוסדרה תחרות גביע פלסטין על פי תקנון פיפ"א בגדה המערבית וברצועת עזה.
בשנות האינתיפאדה השנייה מפעלי הכדורגל ברשות הפלסטינית, ברצועת עזה ובגדה המערבית, הופסקו פעמים רבות. הדבר נבע ממספר רב של סיבות לרבות הגבלת יכולת תנועה, סגר וכתר, ופגיעה במתקני ספורט עקב הסכסוך הישראלי-פלסטיני, כך למשל משחק גמר הגביע בשנת 2003 בין מרכז שבאב אל-אמערי למרכז שבאב בלאטה, בוטל לאחר שחיילי צה"ל עצרו את האוטובוס של שחקני בלאטה במחסום חווארה, ומנעו את נסיעתו בגלל סגר של הצבא לגברים בגילאי 16–35 במחסום עקב המצב הביטחוני הרעוע והתראות ביטחוניות לטענתו. רק בעונת 2008/2009 חזרה הליגה לתפקד במתכונת מלאה ואיתה חזר מפעל הגביע.
מחזיקות הגביע.
גמר גביע פלסטין.
החל מ-2015 התקיים צמד משחקי גמר (בשיטת בית-חוץ) בין מחזיקת הגביע ברצועת עזה לבין מחזיקת הגביע בגדה המערבית.
מדליות באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) היוותה את משחקי הקיץ האולימפיים לנוער ה-3 שהתקיימו. המשחקים נערכו בין ה-6 ל-18 באוקטובר 2018. במשחקים השתתפו כ-3,997 ספורטאים ב-241 אירועים ב-32 ענפי ספורט. טבלת המדליות בדף זה מדרגת את 206 המדינות שמשתתפות באולימפיאדה לפי מספר מדליות הזהב שהספורטאים והספורטאיות שלהן זכו.
עיצוב המדליה.
הוועד האולימפי הבינלאומי השיק תחרות בינלאומית לעיצוב הצד הקדמי של המדליה הרשמית. התחרות החלה ב-16 בנובמבר 2017 והעיצוב הזוכה הוכרז ב-31 בינואר 2018. לתחרות הוגשמו כמעט 300 הצעות ממעל ל-50 מדינות. העיצוב הזוכה נבחר על ידי פאנל שיפוט. הזוכה בתחרות עיצוב המדליה הוא מוחמד פריד חוסן, בן 18 מאינדונזיה, עם היצירה שלו "זיקוקים של ניצחון". עיצוב המדליה הוא בהשראת זיקוקים המייצגים את ההתלהבות והתהילה של המשחקים האולימפיים לנוער. הצד הקדמי של המדליה מציג התפרצויות של זיקוקים העוברים דרך חמש הטבעות האולימפיות יחד עם הכתובת "בואנוס איירס 2018, המשחקים האולימפיים לנוער". הצד האחורי של המדליה עוצב על ידי פרמין איגרטה, ארגנטינאי בן 24 העובד בצוות העיצוב הגרפי של הוועדה המארגנת. הצד האחורי ממשיך את מוטיב הזיקוקים, כאשר הזיקוקים מתמזגים עם אחד מהצורות המהווה את הזהות החזותית של המשחקים, יחד עם השם הרשמי שלהם.
טבלת המדליות.
הוועדה המארגנת של משחקי אולימפיאדת הנוער בבואנוס איירס (BAYOGOC) לא מקיימת רישום של טבלת מדליות רשמית. הדירוג בטבלה מתבסס על מידע כפי שנמסר על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי. הטבלה מסודרת לפי מספר הזכיות במדליית זהב של הספורטאים מכל מדינה, לאחר מכן נלקח בחשבון מספר הזכיות במדליית כסף ולאחר מכן מספר הזכיות במדליית ארד. במידה וקיים שיויון בדירוג המדינות, הן מופיעות בסדר אלפביתי בהתאם לאותיות הייצוג של המדינה בוועד האולימפי הבינלאומי.
באולימפיאדה יוענקו סך הכל 744 מדליות ב-241 אירועים: 240 מדליות זהב, 241 מדליות כסף, ו-263 מדליות ארד. בענפי הג'ודו, הטאקוונדו והקראטה הוענקו שתי מדליות ארד בכל אירוע.
בנובמבר 2019, נודע כי מרימת משקולות תאילנדית בקטגוריית המשקל מעל 63 ק"ג נפסלה לאור שימוש בחומרים אסורים ונלקחה ממנה מדליית הזהב. בעקבות כך, טורקיה זכתה במדליית זהב במקום הכסף, אוזבקיסטן זכתה במדליית כסף במקום הארד וניו זילנד זכתה במדליית ארד.
במספר אירועים, התחרו צוותים שהורכבו ממספר ספורטאים ממדינות שונות. המדליות שצוותים אלו זכו בהם כלולות בטבלה כמדליות שהוענקו ל"נבחרת לאומים מעורבת". במהלך המשחקים יתקיימו 13 תחרויות שהורכבו אך ורק מנבחרות מעורבות. לפיכך כל המדליות באירועים הללו נספרו ל"נבחרת לאומים מעורבת", סך הכל 13 מדליות זהב, 13 מדליות כסף ו-14 מדליות ארד (2 מדליות בג'ודו). שאר המדליות הוענקו באירועים בהם הנבחרות המעורבות התחרו בנבחרות המייצגות מדינת לאום אחת. "נבחרת לאומים מעורבת" אינה מדורגת בטבלה.
&lt;onlyinclude&gt;
&lt;/onlyinclude&gt;
חראם
חַראם (ערבית: حَرَام ) הוא מושג בפיקה, אשר מקורו בשפה הערבית, ומשמעותו היא "אסור".
לעיתים זה מדבר על דבר מה מקודש אשר לאנשים מסוימים, כמו אלו אשר לא נמצאים במצב של טהרה, לגשת אליו. במובן היותר רחב, מדובר על מעשים שאסור לעשות מבחינה הלכתית.
מעשים אשר נכנסים תחת ההגדרה של "חראם" הם בדרך כלל מעשים אשר אסורים באופן ברור ומפורש בקוראן או בסונה.
פוסקי ההלכה באסלאם מגדירים את החראם כלהל: דבר מה אשר השריעה אסרה על עשייתו, ומצווה על ההימנעות ממנו באופן החלטי ומוחלט. עשייתו היא חטא, והימנעות זכה בגמול מאללה.
סוגים של חראם.
להלן כמה דברים שנחשבים לחראם באסלאם:
עבודה זרה (شرك ).