ה-CH-37 היה אחד ממסוקי התובלה האחרונים שהיו מונעים במנועי בוכנה. מנועים אלה גדולים, כבדים וחלשים יותר ממנועי הטורבו-ציר שהותקנו במסוקים חדישים יותר בשנים הבאות. בשל כך היה משך שירותו של המסוק קצר יחסית, ועד סוף שנות ה-60 של המאה העשרים הוצאו כולם משירות והוחלפו על ידי מסוקי סיקורסקי CH-54 טארהה בצבא ארצות הברית ומסוקי סיקורסקי CH-53 סי סטאליון בחיל הנחתים.
ארבעה מסוקים מגרסה CH-37B נפרשו לווייטנאם ב-1963, במהלך המלחמה. משימתם הייתה חילוץ מטוסים שהופלו או התרסקו, והצליחו מאוד בתפקיד זה: בסך הכל הנצילו המסוקים ציוד בשווי 7.5 מיליון דולר, חלקו מאחורי קווי האויב. המסוקים הופעלו גם במשימות חילוץ כמוסות של סרטי צילום שהוצנחו מלווייני ריגול.
ברנהרד השביעי, הלורד של ליפה
ברנהרד השביעי, הלורד של ליפה (בגרמנית: Bernhard VII. zur Lippe; 4 בדצמבר 1428 – 2 באפריל 1511) היה הלורד של ליפה משנת 1429 עד מותו. בשל הסכסוכים הרבים בהם היה מעורב, הוא זכה לכינוי "המתלהם". הוא היה השליט האירופי ששלט במשך הזמן הארוך ביותר.
ביוגרפיה.
ברנהרד נולד ב-4 בדצמבר 1428, והיה הבן הבכור של זימון הרביעי, הלורד של ליפה, ומרגרטה מבראונשווייג-גרובנהאגן. בשנת 1429, עוד לפני יום הולדתו הראשון מת אביו, וברנהרד עלה לשלטון במקומו, ועמד תחת העוצרות ואפוטרופסות של דודו אוטו. בשנת 1446 מת אוטו, ודודו הגדול הארכיבישוף דיטריך השני מקלן, מונה לעוצר. דיטריך יוצג על ידי עוזרו בליפה, יוהאן מלנבק.
בשנת 1444, ברנהרד חתם על הסכם עם אדולף הראשון, דוכס קלווה, שבו הוא ויתר לאדולף 50% מהשליטה בעיר ליפשטדט, אשר הייתה משועבדת לקלווה. באותו הזמן, הוא הצטרף לברית, במה שנקרא סכסוך זסט, נגד הארכיבישוף דיטריך השני מקלן. בשנת 1447, דיטריך קרא לצבא הבוהמי, אשר הרס את הצד של ליפה ולא החריב את העיר בלומברג על המישור. הצבא הבוהמי גם הטיל מצור על הערים ליפשטדט וזסט, אבל לא הצליח לכובשן.
לאחר שיושב הסכסוך בשנת 1449, התיישב ברנהרד בטירת בלומברג. בשנת 1468, הוא עבר לדטמולד, אשר באותה העת הייתה העיר הקטנה ביותר בליפה, עם רק 350 תושבים, והרחיב את טירת דטמולד.
ברנהרד היה מעורב במספר רב של סכסוכים נגד אויבים שונים, עם העברת בריתות. בשנת 1469, הוא תמך בלודוויג השני, רוזן הסן התחתית נגד אחיו היינריך השלישי, רוזן הסן העילית. מצד שני, בשנת 1464, הוא תמך באחיו, הנסיך-בישוף זימון השלישי מפאדרבורן נגד לודוויג השני, רוזן הסן התחתית, כאשר הם לחמו בסכסוך הסן-פאדרבורן על טירת קאלנברג.
משפחתו.
ברנהרד התחתן עם אנה מהולשטיין-שאוינבורג, בתו של הרוזן אוטו השני של הולשטיין-שאוינבורג, ממנה נולדו לו הילדים הבאים:
יוהאן גאורג השני, נסיך אנהלט-דסאו
יוהאן גאורג השני, נסיך אנהלט-דסאו (בגרמנית: Johann Georg II. von Anhalt-Dessau; 17 בנובמבר 1627 – 7 באוגוסט 1693) היה נסיך גרמני מבית אסקניה, אשר שלט בנסיכות אנהלט-דסאו בין השנים 1660–1693. כמו כן, הוא היה חבר באגודה מניבת הפירות, ואף שימש כגנרל-פלדמרשל של ברנדנבורג-פרוסיה.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
יוהאן גאורג נולד ב-17 בנובמבר 1627 בדסאו, ליוהאן קזימיר, נסיך אנהלט-דסאו ולאגנס מהסן-קאסל, בתם של מוריץ, רוזן הסן-קאסל ויוליאנה מנסאו-דילנבורג.
ב-9 בספטמבר 1659 התחתן יוהאן גאורג בחרונינגן עם הנרייטה קתרינה מנסאו, בתם של פרדריק הנדריק, נסיך אורנז' ואמליה מזולמס-בראונפלס, ממנה היו לו עשרה ילדים.
שלטונו.
בשנת 1660 מת אביו, ויוהאן גאורג עלה לשלטון במקומו. הוא גם ירש את תביעת המשפחה על אשרסלבן, אשר הייתה בשליטת ברנדנבורג-פרוסיה מאז 1648.
יוהאן גאורג עשה את הקריירה הצבאית שלו בשירות הצבא הפרוסי, ובשנת 1670 העלה אותו פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג לדרגת גנרל-פלדמרשל. אחרי שצרפת פלשה לדוכסות קלווה, שהשתייכה לפרידריך וילהלם, ניהל יוהאן גאורג ביוני 1672, משא ומתן בווינה בין לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ופרידריך וילהלם, שבו התחייב כל אחד לספק 12,000 חיילים לשמור על גבולות שלום וסטפליה מפני תוקפנות הצרפתים. יוהאן גאורג נבחר להוביל את המערכה, אשר ברובה לא הייתה מוצלחת, ואף הובילה את גאורג פון דרפלינגר להתפטר באופן זמני כמחאה.
במהלך המערכה נגד הצרפתים על השליטה אלזס בשנת 1674, רוב הצבא הפרוסי נכנס למחנות חורף בשוויינפורט הפרנקונית. כמשנה לשליט (סטאדהאודר), יוהאן גאורג פיקד על החיילים הנותרים בברנדנבורג. לואי הארבעה עשר, מלך צרפת שכנע את קרל האחד עשר, מלך שוודיה לפלוש לברנדנבורג, אותה לא הצליח יוהאן גאורג למנוע עם כוחותיו הדלים, אולם בקיץ 1675 הוא לחם בקרב פהרבלין, שבו הביסו הפרוסים את השוודים.
בשנת 1683 יוהאן גאורג נסע לפסאו, כביכול על מנת לדון במעורבות ברנדנבורג במלחמה נגד העות'מאנים עם הקיסר לאופולד, למרות שמטרתו העיקרית הייתה לייעץ נגד מלחמה נוספת עם צרפת. בנוסף, הנסיך חזר ואישר את הברית של ברנדנבורג עם אוסטריה.
מותו.
ב-7 באוגוסט 1693 מת יוהאן גאורג בברלין, ובנו לאופולד הראשון, נסיך אנהלט-דסאו עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-9 בספטמבר 1659 התחתן יוהאן גאורג בחרונינגן עם הנרייטה קתרינה מנסאו, בתם של פרדריק הנדריק, נסיך אורנז' ואמליה מזולמס-בראונפלס, ממנה היו לו עשרה ילדים:
אצטדיון ת'אני בין ג'אסם
חתימה דיגיטלית של שנור
בקריפטוגרפיה, חתימה דיגיטלית של שנור היא שיטת חתימה דיגיטלית שפותחה ב-1989 על ידי קלאוס שנור המבוססת על הצפנת אל-גמאל והיא יעילה יותר מ-DSA. חתימת שנור ידועה בפשטותה והביטחון שלה מבוסס על הקושי המשוער של בעיית הלוגריתם הבדיד. היא מייצרת חתימה קצרה והחישובים שהצדדים צריכים לעשות יעילים ביחס לחתימת DSA. החתימה נרשמה בארצות הברית כפטנט שתוקפו פג ב-2008.
החתימה הדיגיטלית של שנור מבוססת על אלגוריתם אמות הזהויות שלו בשילוב עם רעיון של פיאט ושמיר של הוכחת אפס ידיעה לא-אינטראקטיבית וניתן להוכיח את ביטחונו במסגרת מודל אורקל אקראי בהנחה שפונקציית הגיבוב בטוחה.
תיאור כללי.
החתימה משתמשת במספר ראשוני formula_1 כך של-formula_2 יש גורם ראשוני גדול formula_3 (לפחות 140 סיביות) וכן formula_4 שהוא בסיס הלוגריתם הדיסקרטי (מודולו formula_3) כך שמתקיים formula_6. אורך החתימה קצר בהרבה מחתימת RSA או DSA (במאמר המקורי זה היה בערך 212 סיביות, אך מן הסתם לאור ההתקדמות הטכנולוגית נדרשים מספרים יותר גדולים). ביטחון החתימה מסתמך על החד-כיווניות של ההעלאה בחזקה formula_7. בהנחה שלוגריתם בדיד בסדר גודל כזה קשה מאוד לחישוב. החתימה על המסר נוצרת באופן כזה שכדי לזייפה יש צורך לחשב את הלוגריתם הבדיד.
לאלגוריתם החתימה הדיגיטלית קשר ישיר לאלגוריתם אימות זהויות. למשל במקרה של כרטיס חכם החתימה יכולה לשמש לאימות זהות בעל הכרטיס. מסיבה זו יש עדיפות לאלגוריתם יעיל בגלל האופי המוגבל של כרטיס חכם מהיבט של צריכת זיכרון ועוצמת מחשוב.
פירוט מהלכי האלגוריתם.
תחילה לצורך אתחול, מכינים את הראשוניים formula_1 ו-formula_3 כך שמתקיים formula_10, כאשר formula_11 וכן formula_12. במקרה זה formula_1 נקרא ראשוני חזק. חשוב לזכור שהמספרים הללו נכונים רק לעת כתיבת המאמר המקורי של שנור. יש צורך לעדכן אותם בהתאם. בוחרים יוצר formula_14 מסדר formula_3 כך שמתקיים formula_6 בתנאי ש-formula_17. כמו כן בוחרים פונקציית גיבוב מתאימה formula_18 (פונקציית גיבוב שמפיקה פלט באורך formula_19 סיביות) כאשר formula_19 הוא פרמטר ביטחון (נניח formula_21). הפרמטרים הציבוריים המשותפים לכל המשתמשים במערכת יהיו formula_22. אותם אפשר להכין על ידי צד שלישי נאמן. אותו צד שלישי יצטרך כנראה גם הוא לחתום בחתימה נפרדת על הערכים הללו כדי להבטיח את שלמותם.
כל משתמש צריך להכין מפתח פרטי ומפתח ציבורי כאשר המפתח הפרטי משמש לחתימה והמפתח הציבורי לאימות. הוא מגריל שלם אקראי formula_23 ומחשב את המפתח הציבורי formula_24 (כלומר formula_25). את formula_23 הוא שומר בסוד ואת formula_27 הוא מפרסם בדרך כלשהי. הפרוטוקול הבא מתאר את תהליך החתימה של אליס על מסמך כלשהו formula_28 ותהליך האימות של בוב.
לצורך החתימה אליס מחשבת את הערכים הבאים:
לצורך אימות החתימה בוב משתמש במפתח האימות הציבורי של אליס formula_27 כדי לבדוק את הערכים formula_35 שקיבל כך:
אם החתימה נוצרה לפי הפרוטוקול אז זה נכון ש-
לצורך החתימה צריך להעלות בחזקה אחת ולבצע כפל מודולרי אחד וחיבור אחד, חלק מהם ניתנים לחישוב מראש. לצורך האימות נדרשות שתי העלאות בחזקה מודולרית. את שתיהן אפשר לבצע בסיבוכיות של formula_41 פעולות כפל מודולרי כאשר formula_42 (האורך של formula_3 בסיביות). הטריק הוא לחשב את ההעלאה בחזקה כדלהלן:
כאשר formula_49 ו-formula_50 הן הסיבית ה-formula_51 החל מימין לשמאל לפי formula_52 וכן formula_53.
הערך האקראי formula_29 נקרא מפתח ארעי. כלומר זהו מספר חד-פעמי שהוגרל לטובת חתימה על מסר אחד. בגלל התכונות של הלוגריתם הבדיד, כמו בהצפנת אל-גמאל, אסור לחתום על יותר ממסמך אחד עם אותו formula_29 כי אז אפשר לגלות את מפתח החתימה. כי אם נניח שבידי המתקיף שתי חתימות (formula_56) וכן (formula_57) אז תמיד מתקיים:
לכן אם formula_59 אבל formula_60 המתקיף יכול לבודד את formula_23 על ידי חילוק ב-formula_62.
דוגמה במספרים קטנים.
נניח שהפרמטרים של המערכת הם (formula_63)
כעת לצורך החתימה על המסר formula_66 היא בוחרת את formula_67 ומחשבת את formula_68.