הנקודה הרגישה ביותר באיבר הגבר היא הרסנית (frenulum). נקודה זו מתחככת בקיר הנרתיק בזמן יחסי מין ואחראית לזרז את השפיכה. שאר האיברים הרגישים לגירוי הם צדי העטרה, הפין, העור של כיס האשכים הרגיש בחלקו הקדמי, הפרינאום (אזור בין כיס האשכים לפי הטבעת) והאזור סביב פי הטבעת. הערמונית ניתנת לגירוי מתוך הרקטום למשל בזמן מין אנאלי או לחץ על הפרינאום. גברים מדווחים שהתחושה של גירוי הערמונית דומה לתחושות שמדווחות נשים בזמן גירוי נקודת הג'י.
אישה.
חלקים מהפות ובמיוחד הדגדגן הם אזורים ארוגניים רגישים, הנרתיק רגיש בעיקר בשליש התחתון (קרוב לפתח), אזור בעל צפיפות עצבים רבה יותר המסוגל לספק תחושת הנאה גדולה בזמן יחסי מין. בדופן הקדמית של הנרתיק קיים אזור (urethral sponge) בעל מרקם שונה הדומה למרקם של החך. אזור זה מזוהה עם נקודת הג'י וגירויו יכול להוביל לשפיכה נשית. החוקרים עדיין חלוקים לגבי מהות נקודת הג'י, האם זה איבר מובהק או חלק מאיבר אחר. מחקרים אחדים תומכים בתאוריה שנקודת הג'י היא המשכו הפנימי של הדגדגן ואינו קיים אצל כל הנשים.
הראש.
האזורים הארוגניים של הראש הם השפתיים, הצוואר והאוזניים. את השפתיים ניתן לגרות בעזרת נשיקות ואף נשיכות קלות. הצוואר והעורף רגישים אצל שני המינים אך בעיקר אצל נשים.
טורסו.
חזה.
החזה רגיש בעיקר אצל נשים. הפטמה והעטרה של השד הם בעלי מגוון איברי חישה כגון גופיפי מייסנר ופצ'יני ההופכים אותם לרגישים במיוחד. גירוי הפטמות גורם להפרשת אוקסיטוצין ופרולקטין המשפיעים על גירוי איבר המין.
השד עצמו בעל מספר רב אך קבוע של קצוות עצבים לכן חזה גדול דורש גירוי שטח גדול יותר מאשר חזה קטן כדי לגרות מספר זהה של קצוות עצבים.
בטן ומותניים.
הבטן ובעיקר הבטן התחתונה בין הטבור לאיברי המין (המפשעה) רגישים לדגדוג, ליטוף, נשיקות, נשיכות וגירוד. ככל שמתקרבים לאזור המפשעה ואיברי המין האזור רגיש יותר. המותניים רגישים למגע אצל שני המינים ומשמשים פעמים רבות כסמל אירוטי בתרבויות שונות. חלק ממשחקי החיזור של הגבר הם הנחת ידיו על מותני האישה.
זרוע.
העור של הזרוע ובמיוחד העור העדין בפנים הזרוע מהכתף ועד החלק הפנימי של המרפק רגישים מאוד לליטוף מגע עם הפה כגון נשיקות, ליקוקים ונשיכות. הרגישות משתנה בהתאם לגודל השרירים וכמות השומן שעל הזרוע.
אברהם דוד סופר (משפטן)
אברהם דוד סופר (באנגלית: Abraham David Sofaer, נולד ב-6 במאי 1938) הוא משפטן יהודי אמריקאי, שכיהן כיועץ המשפטי של מחלקת המדינה של ארצות הברית בתקופת ממשל הנשיאים רונלד רייגן וג'ורג' בוש (האב) (תחת שרי החוץ ג'ורג' שולץ וג'יימס בייקר). לפני כן היה שופט מחוזי פדרלי, במדינת ניו יורק ופרופסור למשפטים באוניברסיטת קולומביה. חוקר בכיר (אמריטוס) במכון הובר של אוניברסיטת סטנפורד.
קורות חיים.
נולד ב-1938 במומבאי, הודו, למאיר סופר. הוריו ילידי בורמה, יוצאי יהדות עיראק ומצרים. בהיותו בן 14 היגרה המשפחה לארצות הברית. שירת במשך שלוש שנים (1956–1959) במסגרת חיל האוויר של ארצות הברית, בלוב. ב-1962 סיים בהצטיינות תואר ראשון בהיסטוריה אמריקאית בישיבה יוניברסיטי וכעבור שלוש שנים סיים לימודי משפטים (LLb) באוניברסיטת ניו יורק. בתקופת לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק כיהן כעורך הראשי של כתב העת המשפטי של האוניברסיטה. עבד כמזכיר המשפטי של שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית ויליאם ברנן (1966–1967) ולאחר מכן (1967 - 1969) כעוזר לתובע הפדרלי המחוזי במחוז הדרומי של ניו יורק רוברט מורגנטאו.
במשך עשר שנים (1969 - 1979) כיהן כפרופסור למשפטים באוניברסיטת קולומביה ובתקופה זו כתב (יחד עם הנרי ברתולומיו קוק) ספר, הנחשב אוטוריטטיבי בתחום הסמכויות החוקתיות של הקונגרס והנשיא בנוגע לשימוש בכוח בזירה הבינלאומית - War, Foreign Affairs, and Constitutional Power (1976). בתקופה זו כיהן גם כשופט מדינתי מנהלי (New York state administrative judge), במשך כשנה (1975 - 1976) ובתפקידו זה נתן את אחד מפסקי הדין הסביבתיים הראשונים כנגד ג'נרל אלקטריק, בגין זיהום נהר הדסון.
ב-19 בינואר 1979 מונה על ידי הנשיא ג'ימי קרטר, בהמלצתו של הסנאטור דניאל פטריק מויניהאן, לשופט פדרלי במחוז הדרומי של ניו יורק. הוא החל לכהן בתפקיד זה כעבור כחודשיים, משאושר מינויו בסנאט וכיהן כשופט פדרלי במשך כשש שנים, עד התפטרותו ב-1985, לקראת מינויו ליועץ המשפטי של משרד החוץ האמריקאי. בתקופה זו התפרסם גם בציבור הרחב ואף בישראל, עת שימש כשופט בתביעת הדיבה שהגיש אריאל שרון כנגד מגזין טיים ב-1984, בנוגע לאחריותו כביכול של שרון, לטבח סברה ושתילה. הוא שכנע את ממשלת ישראל להציג את המסמכים שהוכיחו שהמגזין טעה בדיווחיו בעניין ואף ניהל חקירה נגדית משלו לכתב המגזין דייוויד הלוי, בה הודה האחרון שלא היה לו מקור כלשהו לדיווחיו בנושא.
בשנים 1985 - 1990 כיהן כיועץ המשפטי של מחלקת המדינה. בתפקידו זה היווה גורם משמעותי בפתרון כמה מחלוקות בינלאומיות ידועות, לרבות המחלוקת בין ישראל למצרים בנוגע לטאבה, תביעה כנגד עיראק בגין ההתקפה על ספינת הצי האמריקאי "סטארק", הידועה כתקרית סטארק ותביעות כנגד ממשלת צ'ילה של אוגוסטו פינושה, בגין הרצח הפוליטי של אורלנדו לטלייה (Orlando Letelier). פרשנותו המשפטית להסכם עם ברית המועצות, מ-1972, לאיסור פיתוח מערכות נגד טילים (ABM) אפשרה לממשל רייגן להתחיל ביוזמת ההגנה האסטרטגית, המכונה גם "מלחמת הכוכבים" ויצרה פולמוס סוער בסנאט. כך גם אירע עם ההצדקה המשפטית שנתן להפצצה האמריקאית בלוב ב-1986 ומצד שני עם התנגדותו העקשנית, בשליחות הממשל כנגד הקונגרס, לסגירת משרדי אש"ף בוושינגטון. ב-1988 קיבל את אות השרות המצוין, התואר הגבוה ביותר הניתן על ידי משרד החוץ האמריקאי למי שאינו עובד ציבור.
לאחר פרישתו ממחלקת המדינה עבד בשנים 1990–1994 כעורך דין פרטי ומאז 1994 כיהן כחוקר בכיר במכון הובר השייך לאוניברסיטת סטנפורד ולימד בה במקביל משפט בינלאומי ודיני בוררות.
בשנת 2010 ייצג את נובל אנרג'י במהלך הדיונים על העלאת התמלוגים שזו תשלם למדינת ישראל על הפקות הגז, ובהופעה בכנסת אף איים במרומז כי אם ישראל תעלה את התמלוגים רטרואקטיבית, הממשל בארצות הברית עלול לתבוע את ישראל בבית הדין הבינלאומי באירופה.
סופר הוא נאמן מייסד של מוזיאון הג'אז הלאומי בהארלם, כיום סגן יושב הראש ובעבר כיהן כיו"ר, עמית במוזיאון ישראל, חבר המועצה הבינלאומית המייעצת של המכון הישראלי לדמוקרטיה ושל המכון לחקר ארגונים לא-ממשלתיים וחבר מועצת המנהלים של קרן קורת . נשוי למריאן (לבית שואר - Scheuer).
הערות שוליים.
[[קטגוריה:שופטים יהודים אמריקאים]]
[[קטגוריה:שופטי בתי המשפט הפדרליים המחוזיים של ארצות הברית]]
[[קטגוריה:יהודים שופטי בתי המשפט הפדרליים של ארצות הברית]]
[[קטגוריה:יהודים פקידי ממשל בארצות הברית]]
[[קטגוריה:סגל אוניברסיטת סטנפורד]]
[[קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה]]
[[קטגוריה:עורכי כתבי עת]]
[[קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים אמריקאים]]
[[קטגוריה:מחברי ספרי עיון יהודים אמריקאים]]
[[קטגוריה:בוגרי ישיבה יוניברסיטי]]
[[קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק]]
[[קטגוריה:קצינים וחוגרים יהודים בחיל האוויר של ארצות הברית]]
[[קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1938]]
SOBR (סדרת טלוויזיה)
SOBR היא סדרת דרמה המשכית רוסית. הסדרה שודרה ברשת NTV ברוסיה.
עלילת הסדרה מתרחשת בסניף מוסקבה של "היחידה המיוחדת לתגובה מהירה" ("Специа́льный отря́д бы́строго реаги́рования" ובקיצור "SOBR"), כשהיחידה מנסה לסכל התרחשותם של מעשי טרור ומבצעת מבצעי לכידת מבוקשים ושחרור בני ערובה.
עלילה.
אביב 1993, קצין הצנחנים לשעבר סרגיי יאקושב עובר לעיר סטברופול אחרי גל קיצוצים בכוחות המזוינים. לאחר שלא מצליח למצוא עבודה הוא מתנגש בחבר, שמזמין אותו להתגייס ליחידה המיוחדת לתגובה מהירה של המשטרה, שהגרעין שלה מורכב מקצינים לשעבר בצבא רוסיה.
עלילת הסדרה מתארת את אימוני היחידה, אורח החיים היומיומי של לוחמי היחידה והמבצעים לשחרור בני ערובה וללכידת מבוקשים.
הסדרה גם מגוללת את התחרות הסמויה בין המשטרה לצבא בעת ביצוע מבצעים במעורבות שני הגופים.
קישורים חיצוניים.
הדוויג לנג
הדוויג (הדה) לנג (11 ביולי 1923 - 7 ביולי 2000) הייתה שחיינית פאראלימפית, נציגת ישראל לאולימפיאדת הנכים הראשונה.
לנג סבלה מפגיעה בגפיים התחתונות ונעזרה בקביים.
באולימפיאדת הנכים רומא (1960) הייתה אחת משתי נשים במשלחת ישראל לתחרויות כמשתתפת מטעם נציגי אילנשיל פוליו. לנג התחרתה בשחייה והשתתפה בתחרות שחייה 25 מטר בסגנון גב. היא זכתה במדליית ארד.
גופיל G4
גופיל G4 (בצרפתית: Goupil G4) הוא טנדר חשמלי (מכנים את הדגם גם "משאית חשמלית זעירה"), אשר מיוצר במספר תצורות על ידי Goupil הצרפתית שנרכשה על ידי "Polaris Industries" .
דגם ה"גופיל G4" מיוצר משנת 2016 ועד היום.
בדגם החשמלי מורכבת סוללת ליתיום-יון.
היצרנית "Goupil".
גופיל הוקמה בדרום מערב צרפת בשנת 1996, במטרה לייצר רכבים המבוססים על הנעה חשמלית. בשנת 2011 ייצרו את הרכב החשמלי הראשון, ובשנת 2016 נרכשה החברה על ידי "Polaris Industries"
החברה ייצרה כ-20,000 רכבים חשמליים המשווקים ב-35 מדינות.
בישראל מייבאת את דגם ה"גופיל G4": ד.ל.ב מוטוספורט.
ארמיית האוויר התשיעית
ארמיית האוויר התשיעית (ברוסית: воздушная армия я-9) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.