ורה מנצ'יק נולדה במוסקבה לאב צ'כי ולאם בריטית. אביה לימד אותה שחמט כשהייתה בת 9. משפחתה עברה לאנגליה בשנת 1921, ובאותה שנה זכתה מנצ'יק באליפות הבריטית לנערות. בשנת 1922 החלה ללמוד עם גזה מארוצי, אחד מטובי השחמטאים בעולם בתחילת המאה ה-20, שלימד לאחר מכן גם את מקס אויבה, שהיה לאלוף העולם.
בשנת 1923 החלה לשחק בתחרויות בינלאומיות לגברים. בינואר 1927 זכתה באליפות לונדון לנשים בתוצאה +5 -0 =0. אחותה אולגה סיימה במקום השני.
מנצ'יק הייתה ידועה בין כולם כנעימת מזג, מנומסת, טובת לב וחייכנית. בין תחביביה היו טניס, לטייל בעולם.
בעוד בתחרויות הנשים היא שיחקה באופן יותר משוחרר ולא היססה להשתמש בטקטיקות\הקרבות לניצחונות מהירים, בתחרויות בה השתתפה בין הגברים, היא לרוב שיחקה משחק מאוד שמרני, ניסתה לפתות את יריביה לעשות את הטעויות על ידי איבוד סבלנותם.
אלוף העולם לשעבר, אליכין, הגדיר את אי רצונם של פיד"א לאפשר למנצ'יק להשתתף בחלק מהתחרויות רק לגברים כ"לא הוגן. ברור לכולם שמנצ'יק היא רמה אחת מעל כל השחמטאיות וזה לא הוגן עבורה להתמודד מולן (בשל היותה יריבה ראויה לגברים)."
אלופת העולם לנשים.
מנצ'יק זכתה באליפות העולם הראשונה לנשים בשנת 1927 בתוצאה (+10 –0 =1). תחרות זו נערכה במקביל לאולימפיאדת השחמט שארגנה פיד"ה. שש פעמים במהלך חייה הגנה בהצלחה על תוארה (באופן רשמי אלופת העולם 8 פעמים לפי פיד"ה). במהלך הקריירה הזו הפסידה במשחק אחד בלבד, זכתה ב-78 וסיימה ארבעה בתיקו.
בשנת 1930 ייצגה את צ'כיה באליפות העולם השנייה לנשים וזכתה בתוצאה (+6 –1 =1)
בשנת 1931 ייצגה את צ'כיה באליפות העולם השלישית לנשים וזכתה בתוצאה (+8 –0 =0)
בשנת 1933 ייצגה את צ'כיה באליפות העולם הרביעית לנשים וזכתה בתוצאה (+14 –0 =0)
בשנת 1935 ייצגה את צ'כיה באליפות העולם החמישית לנשים וזכתה בתוצאה (+9 –0 =0)
בשנת 1937 ייצגה את צ'כיה באליפות העולם השישית לנשים וזכתה בתוצאה (+14 –0 =0)
בשנת 1939 ייצגה את אנגליה באליפות העולם השביעית לנשים וזכתה בתוצאה (+17 –0 =2)
ורה זכתה שני דו-קרבות מול סוניה גראף: בשנת 1934 ברוטרדם +3 –1 =0 ובשנת 1937 בזמרלינג +9 –2 =5
בשנת 1937 היא נישאה לרופוס הנרי סטיבנסון המבוגר ממנה ב-28 שנים. סטיבנסון היה אחד מעורכי הביטאון הבריטי לשחמט "British chess magazine", שהתמנה לאחר מכן למזכיר כבוד של איגוד השחמט הבריטי.
"מועדון" מנצ'יק.
כאשר נרשמה מנצ'יק לתחרות קרלסבד בשנת 1929, אלברט בקר, אמן וינאי, לעג לה והציע שכל שחקן שיפסיד לה בתחרות יקבל כניסה למועדון ורה מנצ'יק. בקר הפך מיידית לחבר הראשון במועדון זה, אליו הצטרפו בהמשך אמנים ידועים כג'ק מיזס, פרדריק ייטס, פרידריך זמיש, מקס אויבה, מיר סולטאן חאן, שמואל רשבסקי, הרי גולומבק, אדגר קול ועוד רבים.
בשנת 1929, בתחרות רמסגייט, זכתה מנצ'יק במקום השני, לאחר חוזה ראול קפבלנקה. בשנת 1934, בתחרות מריבור, זכתה במקום השלישי, אחרי וסיה פירץ ולאיוש שטיינר. בשנת 1942 קיימה דו-קרב עם ג'ק מיזס וזכתה +4 -1 =5.
מנצ'יק השתתפה מספר פעמים בתחרות הייסטינגס. גם אחותה הצעירה אולגה הייתה שחמטאית תחרותית.
ב-27 ביוני 1944, בעת שבריטניה הייתה בשנה השישית מאז כניסתה למלחמת העולם השנייה, וורה בת ה-38, אשר עדיין החזיקה בתואר אלופת העולם בשחמט לנשים, נהרגה יחד עם אחותה אולגה ואמה, כאשר רקטת V1 נחתה בביתם שברחוב גאודן 47 שבדרום לונדון.
הגביע לנבחרת הזוכה בתחרות הנשים באולימפיאדת השחמט קרוי על שמה.
מדינת לווין
סיף אלדין אל-זועבי
תואר מאסטר
מוטי זיסר
מרדכי (מוטי) זיסר (4 בנובמבר 1955 - 23 ביוני 2016) היה איש עסקים ונדבן ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד בשם מרדכי קלמן זיסר בשכונת התקווה בתל אביב להורים ניצולי השואה יוצאי פולין, מחסידות סוכטשוב. בגיל שנתיים עברה משפחתו לבני ברק, שם למד בבית ספר יסודי והיה חניך בתנועת עזרא. למד בישיבת נתיב מאיר ושירת בצה"ל כקצין שריון במסגרת ישיבת ההסדר כרם ביבנה. קיבל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן.
עבד כמורה במכינה לישיבות בני עקיבא בגבעת שמואל. ב-1980 הקים את חברת "כוכב השומרון" עם איל ההון היהודי-בריטי זלמן מרגוליס ובן דודו של זיסר פנחס ארנרייך. החברה יזמה את הקמת העיר עמנואל והקימה את בתיה הראשונים. באפריל 1983 מכר את חלקו לשותפיו, כשנתיים לפני שהחברה נקלעה לקשיים וקרסה, ולטענת שותפיו וכונס הנכסים יעקב נאמן, בגלל פרישתו. עסקת הפרישה עמדה במרכזה של חקירת מס הכנסה, שטענה שאף על פי שזיסר קיבל את התשלום במזומן משותפיו בבת אחת, הוא דיווח למס הכנסה שהתשלום יתקבל על פני מספר שנים. המעורבים בפרשה הגיעו להסדר כופר עם שלטונות המס. כעבור 13 שנים שב זיסר לנהל את הפרויקט וחידש את הבנייה שנעצרה.
ב-1983 הקים את "מרכזי שליטה בע"מ", שהייתה הבסיס לעסקי היזמות והנדל"ן שלו. החל מ-1985 עבד במשך חמש שנים בדרום אפריקה, כשותף וכבעל מניות בחברת "טליה" שהקים עם הנרי לנדשפט וחתשואל טולידנו. החברה בנתה ערים שלמות כולל בתי מסחר ותשתיות בבופוטאצוואנה.
ב-1988 זכתה חברת מרכזי שליטה במכרז להקמת המרינה בהרצליה. הליכי המכרז והבנייה עמדו במרכזם של חקירות ומשפט שהסתיים בזיכוי המעורבים בו, כולל זיסר. בינתיים המשיך זיסר ובנה מרינה באשקלון, וכן הקים את פרויקט סי אנד סאן על שפת ימה של תל אביב.
ב-1999 רכש את השליטה בחברת אלביט הדמיה. היה גם הבעלים של חברת אלסינט ובאמצעותן הוא שלט על חברות נוספות במשק וניהל עסקים במדינות נוספות. עיקר פרסומו בעשור האחרון לחייו הגיע מהכניסה המסיבית שלו לעסקי נדל"ן במזרח אירופה. הוא בנה 40 קניונים בהונגריה, 12 מרכזי קניות בפולין ו-5,000 חדרי מלון באירופה.
זיסר הקים את קניון ארנה הרצליה. הקניון, שפועל גם בשבת, עורר ביקורת בקרב דתיים וזיסר מכר אותו.
בשנת 2005 התמודד זיסר על זיכיון לשידור בערוץ 2, באמצעות קבוצת כאן שנשלטה על ידי חברותיו אלסינט ואלביט הדמיה, בשיתוף עם תיא תקשורת. הקבוצה השקיעה מיליוני שקלים בהכנה לשידור ובהקמת אולפנים, אולם לבסוף לא זכתה במכרז שערכה הרשות השנייה.
ביולי 2012, לאחר שהגיע להסדר חובות בסך 900 מיליון ש"ח לבנק הפועלים, מינה עצמו זיסר למנכ"ל חברת אלביט הדמיה שבבעלותו (עד אז היה בתפקיד יו"ר הדירקטוריון).
ביולי 2013 מונה כונס נכסים לחברת "אירופה ישראל", חברה פרטית בבעלות זיסר, עקב חוב של מיליארד ש"ח לבנק הפועלים. גם לחברת "אלביט הדמיה" חוב של 2.5 מיליארד ש"ח שהיא מתקשה לפרוע. בספטמבר 2013 הועבר לכינוס נכסים ביתו המפואר של זיסר.
בינואר 2014 אישר בית המשפט את הסדר החוב של אלביט הדמיה - מחיקת 1.8 מיליארד ש"ח מהחוב תמורת העברת 95% ממניות החברה לבעלי איגרות החוב. בעקבותיו זאת איבד זיסר את השליטה בחברה. הוא נותר חייב כמיליארד ש"ח לבנק הפועלים, שביקש להכריז עליו כפושט רגל. ביוני 2015 מכר זיסר את כוכב השומרון לזאב אפשטיין בכ-4 מיליון ש"ח.
פעילות פוליטית, חברתית ופילנתרופית.
זיסר נחשב לפעיל מאחורי הקלעים בפוליטיקה של הציונות הדתית. הוא עמד מאחורי הצטרפות המפד"ל לממשלה בהשתתפות מפלגת שינוי. היה חבר בוועדה הציבורית שבחרה את נציגי מפלגת הבית היהודי בבחירות לכנסת השמונה עשרה, מפלגה שנוצרה מאיחוד המפד"ל עם מפלגות האיחוד הלאומי.
בעקבות עסקיו בהונגריה, זיסר פעל בקרב יהדות הונגריה ויזם את הפסטיבל היהודי המתקיים בבודפשט מדי שנה. סייע בהקמת מרכז תרבות ישראל ע"ש מלה זיסר בבודפשט. תמך גם בארגון מאורות הדף היומי של חסידי סוכטשוב. שיקם את גן העיר בבני ברק בהשקעה של מיליוני שקלים, והוא נקרא "גן עקיבא גור", לזכרו של חותנו, שכיהן כסגן ראש העירייה.
זיסר ואשתו תרמו מיליוני שקלים למפעלי צדקה, רווחה וחינוך אחרים בארץ ובעולם. באמצעות קרן שהקים עם אשתו, "קרן ברכה ומוטי זיסר", הוא יזם הקמת בנק מח עצם, שלו תרם 20 מיליון דולר. כמו כן תרם להקמת בית החלמה לילדים ונוער חולי סרטן - "אורנית" בפתח תקווה. שני מפעלים אלו פועלים במסגרת ארגון "עזר מציון". לאחר שהחלים ממחלת הסרטן היה פעיל במפעלים למען חולי סרטן.
חיים אישיים.
היה נשוי לד"ר ברכה זיסר, נכדתו של יצחק גרשטנקורן, מייסד העיר בני ברק, איתה הביא לעולם חמישה ילדים. במשך עשרות שנים התגורר בבני ברק וממנה עבר לווילה מפוארת בשכונת בת גנים בפתח תקווה, שאותה כאמור נאלץ למכור. זיסר ניהל אורח חיים דתי. משנת 1994 התמודד עם מחלת הסרטן והחלים ממנה, אך חלה בה שוב ונפטר ביוני 2016.
הממונה על הבטחון במשרד הבטחון
מסעותיי עם דודתי
לואיס פאוול
לואיס פרנקלין פאוול הבן (באנגלית: Lewis Franklin Powell; 19 בספטמבר 1907 - 25 באוגוסט 1998) היה שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית בשנים 1972–1987. הוא נחשב מתון בעניינים שיפוטיים.
שנותיו הראשונות.
פאוול נולד בספולק שבווירג'יניה. הוא למד באוניברסיטת וושינגטון אנד לי, בה השיג הן תואר ראשון והן תואר במשפטים. בתקופת לימודיו היה נשיא מועצת הסטודנטים. לאחר מכן השיג תואר מאסטר במשפטים מאוניברסיטת הרווארד.
בזמן מלחמת העולם השנייה היה קמ"ן בצבא ארצות הברית. הוא הגיע עד לדרגת קולונל (אלוף-משנה).
פאוול נעשה שותף במשרד עורכי דין גדול בווירג'יניה ואף ניהל אותו במשך מספר שנים. כעורך דין פרטי, תחום העיסוק העיקרי שלו היה דיני תאגידים (בעיקר מיזוגים ורכישות).
ב-1936 הוא נישא לג'וזפין פירס ראקר. נולדו לו שלוש בנות ובן. אשתו נפטרה ב-1996.
קריירה.
פאוול היה נשיא לשכת עורכי הדין האמריקנית בשנים 1964–1965. בתפקיד זה פעל רבות למען מתן שירותים משפטיים לעניים ושיתף פעולה עם הממשל הפדרלי בתחום זה.