לאחר שחרורו מצה"ל, עבד תקופה קצרה כסוכן מכירות בחברת "שקם אלקטריק", אך בשנת 1998 עזב את ישראל לטובת ניו יורק, שם החל לעבוד עם אביו במפעל לייצור בגדי ילדים. לאחר מכן, בעקבות סכסוך עם אביו, הקים מפעל מתחרה לייצור בגדים. המפעל הצליח מאוד והוא השקיע את כספו בתחום הבריאות והציוד הרפואי. בשנת 2001 אף הקים מרפאה פרטית בניו יורק. לאחר שנה, סגר את מפעל הבגדים, ונשאר בעסקי הבריאות בלבד.
בשנת 2009 הורשע במעורבות ברשת הלבנת הון ובהונאת ביטוח ומס, ונגזר עליו עונש מאסר של שלוש שנים בכלא פדרלי, מתוכן ריצה שנה אחת בפועל. לאחר שהשתחרר שב לישראל, אך בסוף שנת 2010 עזב שוב את ישראל לטובת מוסקבה.
בשנת 2015 שב לישראל כתושב חוזר. גרפמן מתגורר בבת ים. הוא גרוש, ולו שלושה ילדים מאישה אמריקאית.
בשנת 2020 השתתף בעונה השנייה של "נינג'ה ישראל VIP" (מקצה 2).
בהמשך 2020 השתתף גם ב"הישרדות VIP" עונה 3, ולאחר מכן היה במערכת יחסים עם מלכת היופי לשעבר ניקול רזניקוב שהשתתפה עמו באותה עונה.
פעילות ברשת.
ב-15 ביולי 2015 פרסם גרפמן סרטון הומוריסטי בעמוד הפייסבוק שלו שהפך לוויראלי ובעקבותיו נערכה עליו כתבה בתוכנית האקטואליה "הצינור" שחשפה את סיפורו האישי. לאחר שידור הכתבה הפך לחלק מצוות התוכנית והחל לעסוק בסוגיות חברתיות, בעיקר כאלה הנוגעות ליוקר המחיה ולהתמודדות היומיומית של אזרחים עם תאגידים גדולים כגון בנקים, חברות הסלולר וחברות האשראי.
מאז צבר גרפמן מעל 194 אלף עוקבים בעמוד הפייסבוק שלו וכ־214 אלף עוקבים בעמוד האינסטגרם.
בשנת 2015 העלה לסדר היום הציבורי את פרשת החייל אריק מרטויאן שנסע לביקור שורשים בארמניה ואולץ להישאר שם ולשרת בצבא המקומי, על אף שאינו אזרח ארמני ותושבותו בוטלה כאשר עלה לישראל בגיל צעיר. מרטויאן פנה לגרפמן באמצעות הפייסבוק, וזה העלה סדרת סרטונים ויראליים במטרה להפעיל לחץ ציבורי על מקבלי ההחלטות לפעול בעניין חזרתו לארץ של מרטויאן, שלבסוף חזר לישראל לאחר פעילות דיפלומטית גלויה וסמויה מול הארמנים. בנוסף הוביל קמפיין רשת לתמיכה בחייל אלאור אזריה שהורשע בהריגת מחבל.
במסגרת פרויקט "החזית" של התוכנית "הצינור" זכה סמיון לפינה קבועה בשם "סמיון לא-טוב", במסגרתה העלה על סדר היום נושאים חברתיים כגון: מחירי הנסיעה ברכבת בדרום הארץ, מחירי המזון בדיוטי פרי בנתב"ג וסוגיית קליטתם של הדור השני של יוצאי מדינות חבר המדינות בחברה הישראלית.
בשנת 2016 השתתף גרפמן, יחד עם אושיות הרשת יבגני זרובינסקי ודניס צ'רקוב, בסרטון ברכה הומוריסטי לכבוד חג הפסח עם יו"ר מפלגת ישראל ביתנו, אביגדור ליברמן, ובשנת 2021 בסרטון הומוריסטי נוסף לכבוד השנה החדשה האזרחית עם יו"ר הליכוד בנימין נתניהו.
פעילות פוליטית.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת הקים גרפמן מפלגה בשם בט"ח - ביטחון חברתי ורץ לכנסת בראשותה.
המפלגה ראתה בבירוקרטיה והשחיתות הרב-מערכתית כבעיה המרכזית של מדינת ישראל. במצע המפלגה נכתב: "אזרחים מן השורה מנוצלים ונאנסים על ידי מערכת מיושנת, כבדה, עצלנית ונהנתנית." המפלגה התכוונה לפעול לקידום כלכלה חופשית, להורדת יוקר המחיה, להורדת המיסים, להגברת התחרות במשק, לקידום נישואים אזרחיים, לשקיפות וייעול המערכות הציבוריות, לקידום וחיזוק זכויות אזרחיות וזכויות הפרט ועוד.
במהלך קמפיין הבחירות נחשף דו-שיח חריף שהתקיים בין גרפמן לחבר הכנסת לשעבר אורן חזן במהלכו תקף גרפמן באופן בוטה את הציבור החרדי. דבריו עוררו הד בציבור והוא התנצל על דבריו וטען שהם נערכו באופן מגמתי.
לבסוף, המפלגה קיבלה רק 0.11% מקולות הבוחרים ולא עברה את אחוז החסימה.
סמיון החליט שלא לרשום את מפלגתו ל.
סן טרופה
סן טרופה (בצרפתית: Saint-Tropez) היא עיירה בדרום צרפת. סן טרופה ממוקמת במחוז ואר שבחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור. העיירה ממוקמת בריביירה הצרפתית, כ-100 קילומטרים מערבית לניס.
בעיירה מתגוררים כ-3,851 תושבים, נכון לשנת 2019.
רוברט הרווארד
רוברט ס. הרווארד הבן. (אנגלית: Robert S. "Bob" Harward, Jr; ) הוא תת אדמירל בצי האמריקאי בדימוס אשר שימש כסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית וכסגן מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית.
ביוגרפיה.
הרווארד נולד בניופורט, רוד איילנד, ארצות הברית. בשנת 1979 השלים הרווארד את לימודיו באקדמיה הימית של ארצות הברית. בסיום לימודיו הוסמך כקצין בצי ארצות הברית.
קריירה.
הרווארד שירת תחילה כקצין ימי במשחתת "USS Scott" וב-1983 התנדב ליחידת הקומנדו הימי האמריקני, "אריות הים" (Navy SEALs), שם שימש כלוחם ומפקד. הרווארד היה מפקד צוות לוחמים בצוות 3 של היחידה, בהמשך פיקד על פלגה בצוות 6 של היחידה (צוות הלוחמה בטרור הנחשב למעולה שבצוותים) ולקח חלק בשורת מבצעים בבוסניה. בהמשך פיקד על כוחות מיוחדים במלחמת אפגניסטן ובמלחמת עיראק. בשנת 2003 הוצב לשרת במועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית ובשנת 2006 מונה לסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. בשנת 2011 מונה לסגן מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית. בשנת 2013 פרש לגמלאות.
ב-15 בפברואר 2017 הציע נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ את תפקיד יועץ הנשיא לביטחון לאומי להרווארד, זאת לאחר שמייקל פלין ששימש בתפקיד התפטר. יום למחרת הודיע הרווארד על סירובו לקבלת התפקיד.
מרי אנטין
מרי אנטין (באנגלית: Mary Antin, נולדה בשם מרישה אנטין; 13 ביוני 1881 – 15 במאי 1949) הייתה סופרת אמריקאית מחברת הספר "הגירה" ("Immigration") ופעילת זכויות אדם. היא ידועה בעיקר בזכות האוטוביוגרפיה שלה מ-1912 "הארץ המובטחת", תיאור של הגירתה ותהליך התערותה באמריקה.
חייה.
מרי אנטין הייתה השנייה מבין שישה ילדים שנולדו לישראל ואסתר וולטמן אנטין, משפחה יהודית שהתגוררה ב פולאצק, בלארוס, באותו זמן בשטח רוסיה. ישראל אנטין היגר לבוסטון ב-1891, ושלוש שנים לאחר מכן הצטרפו אליו אשתו, מרי ואחיה. המשפחה עברה מצ'לסי לרובע 8 בוסטון בדרום העיר, משכנות עוני ידועות לשמצה, בשל שינוי מקומה של חנות האב. היא המשיכה את לימודיה בבית ספר לטיני לבנות שכעת הוא האקדמיה הלטינית של בוסטון. בשנת 1901, נישאה לגאולוג אמדאוס ויליאם גרבאו (יליד 1870), ועברה לעיר ניו יורק. למדה בקולג' למורים של אוניברסיטת קולומביה ובברנארד קולג'. אנטין ידועה בעיקר בזכות האוטוביוגרפיה "הארץ המובטחת", אשר מתארת את החינוך שלה בבית ספר ציבורי ותהליך ההיטמעות בתרבות האמריקאית, כמו גם את החיים של יהודים באימפריה הרוסית. לאחר פרסום הספר, אנטין הרצתה על חוויית ההגירה לקהלים רבים ברחבי המדינה, והפכה לתומכת גדולה בתאודור רוזוולט ובמפלגה הפרוגרסיבית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, בזמן שעבדה בגיוס תמיכה בבעלות הברית, יזם בן זוגה פעילות פרו-גרמנית ופער זה זירז את פרידתם וגרם לה להתמוטטות פיזית. גרבאו נאלץ לעזוב את משרתו באוניברסיטת קולומביה ולעבור לעבוד בסין, שם הפך ל"אבי הגאולוגיה הסינית". אנטין הייתה חלשה מדי פיזית מכדי לבקר אותו שם. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא נכלא על ידי היפנים ומת זמן קצר לאחר שחרורו ב-1946. מרי אנטין נפטרה מסרטן ב-15 במאי 1949.
אנטין הונצחה על שביל המורשת של נשות בוסטון.
כתיבתה.
מרי אנטין כתבה מילדות. הגיעה לארצות הברית כילדה בת 13 אך נשלחה לכיתת גן כי לא ידעה אנגלית כלל. עד מהרה כתבה שירים כה מרשימים עד שהגננות שלחו אותם לעיתון המקצועי "חינוך יסודי" ולעיתונים מקומיים, כדי להראות את התקדמותה המהירה של הילדה המהגרת. מכתבים שלה, המתארים את מסע המשפחה מרוסיה לאמריקה, התפרסמו ועזרו לה לסייע בפרנסת המשפחה ובמימון לימודיה בבית הספר היוקרתי לבנות אליו הלכה.
מרי הפכה לדוגמה של היטמעות תרבותית וחברתית מוצלחת והפכה לדוברת מבוקשת בקהילה היהודית. המשיכה לכתוב סיפורים קצרים, מאמרים וגם את האוטוביוגרפיה הפופולרית שלה, שתיארה את "החלום האמריקאי" שלה. למרות האמונה בו ובמה שיש לאמריקה להציע עבור הקהילה היהודית כתבה רבות גם בזכות מדינה יהודית, מתוך תמיכה בציונות.
הכוח הגרעיני החזק
הכוח הגרעיני החלש
איגור איוואנוב
איגור סרגייביץ' איוואנוב (ברוסית: И́горь Серге́евич Ивано́в; נולד ב-23 בספטמבר 1945) הוא פוליטיקאי ודיפלומט רוסי שכיהן כשר החוץ הרוסי וכראש המועצה לביטחון לאומי של רוסיה.
ביוגרפיה.
איוואנוב נולד ב-23 בספטמבר 1945 במוסקבה שברוסיה הסובייטית שהיוותה חלק מברית המועצות. אביו היה ממוצא רוסי ואמו, אלנה סגיראשווילי, הייתה ממוצא גאורגי. בשנת 1969 סיים את לימודיו במכון לשפות זרות על שם מוריס תורז.
הצטרף למשרד החוץ הסובייטי בשנת 1973 והיה בשליחות במשך עשור בספרד. בשנת 1991 הוא התמנה לשגריר רוסיה במדריד.
התמנה לשר החוץ ב-11 בספטמבר 1998 על ידי נשיא רוסיה בוריס ילצין, והושבע לתפקיד ב-30 בספטמבר אותה שנה. כשר החוץ הרוסי, איוואנוב התנגד לכניסת נאט"ו ליוגוסלביה. הוא גם התנגד למלחמת עיראק. איבנוב שיחק תפקיד מרכזי בתיווך בין נשיא גאורגיה אדוארד שוורדנדזה ומפלגות האופוזיציה בעת מהפכת הוורדים ב-2003.
ביולי 2003 היה אמור איוואנוב לבקר בישראל ואף להיפגש עם ראש ממשלת ישראל אריק שרון. לאחר שהודיע כי בכוונתו להפגש עם יושב ראש הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת, ישראל דחתה את ביקורו.
לאחר הבחירות לנשיאות רוסיה 2004, מינה נשיא רוסיה ולדימיר פוטין את סרגיי לברוב לתפקיד שר החוץ במקומו של איוואנוב.