מונגולים, טורקים ואחרים: נוודים אירו-אסייתים והעולם המיושב.
ספר זה ערכה בירן ביחד עם ראובן עמיתי והוא ראה אור בהוצאת בריל בליידן בשנת 2005. הספר הוא אסופת מאמרים פרי סדנה שנערכה במכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטה העברית בשנת 2000. הספר בוחן אספקטים ביחסי הנוודים ויושבי הקבע מהתקופה הפרה היסטורית ועד ימינו, עם דגש על תקופת הזוהר של הנוודים המאות 10 - 15, ומדגיש את מורכבותם של יחסים אלו, ואת אופים ההדדי: כלומר לא רק הנוודים ה"ברברים" אימצו אלמנטים מתרבויות יושבי הקבע, אלא גם יושבי הקבע הושפעו מאוד מהתרבות הנומדית לאורך הדורות.
הספר הבא שעורכים עכשיו בירן ועמיתי נקרא: "נוודים אירו-אסייתים כסוכנים של שינוי תרבותי", הוא עתיד לצאת לאור בהוצאת אוניברסיטת הוואי. הספר הוא אסופת מאמרים פרי כנס המשך שנערך במכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטה העברית בשנת 2006. הספר, המתחיל בתקופה הפרה היסטורית אך רובו המכריע עוסק בתקופה המונגולית, מנסה להגדיר מהי תרבות נוודית ובאילו דרכים השפיעו הנומדים על תרבות יושבי הקבע.
מחקריה העכשוויים.
Mobility, Empire and Cross Cultural Contacts in Mongol Eurasia.
את הפרויקט יזמה בירן, והוא ממומן על ידי מענק של המועצה האירופית למחקר (ERC). הפרויקט מבוצע בשיתוף עם צוות חוקרים צעירים מהארץ ומהעולם במכון ללימודי אסיה ואפריקה באוניברסיטה העברית.
הפרויקט מבקש למפות את תנועות האוכלוסין שאפיינו את האימפריה המונגולית ואת השפעותיהן על ההיסטוריה העולמית. הוא מתמקד בשלושה נושאים מרכזיים, הקשורים ביניהם:
1. ניתוח ההגירות שאפיינו את התקופה המונגולית לאורך הספקטרום שבין הגירה מרצון להגירה כפויה (גיוס לצבא, פליטים, טרנספר, שבויים, עבדים).
2. ניתוח הקשרים הכלכליים והבין-תרבותיים שהמוביליות הנ"ל עודדה, תוך דגש על רשתות- מסחריות, דתיות ומדעיות- שפעלו בתחומי האימפריה ומעבר לגבולותיה.
3. חקר מוסדות האימפריה באמצעות ניתוח הביוגרפיות של האנשים שאיישו מוסדות אלו כגון המשמר האישי, מערכות המשפט והדואר, הסגל הדיפלומטי והמנהל המקומי.
מבחינה מתודולוגית הפרויקט משלב פרספקטיבה של היסטוריה עולמית עם קריאה שיטתית במגוון רחב של מקורות בשפות שונות מרחבי אירואסיה (בעיקר סינית, פרסית וערבית). זאת לצד שימוש במקורות ארכאולוגיים וויזואליים ותובנות ממדעי החברה וממדעי החיים. המידע הנאסף ממוין למאגר נתונים פרוסופוגרפי השואף להכיל אנשים שפעלו תחת האימפריה המונגולית במאות השלוש עשרה והארבע עשרה. קורפוס ייחודי זה יאפשר לבחון את הנושאים הנידונים בחתך השוואתי בתקופת האימפריה המאוחדת (1206–1260) ותחת ארבע הח'אנויות המונגוליות שירשו אותה, שמרכזן בסין, איראן, מרכז אסיה וערבות רוסיה.
ארברות' נגד בון אקורד
אדמה נגד אנטננריבו
149 - 0
36 - 0
אוסטרליה נגד סמואה האמריקנית
אאוסטרל ליניאס אאריאס
אָאוּסְטְרָל לִינֵיאָס אָאֵרֵיאָס (בספרדית: Austral Líneas Aéreas) היא חברת תעופה ארגנטינאית המהווה חלק מקבוצת אארולינאס ארחנטינס. החברה מפעילה טיסות סדירות ליעדים בארגנטינה בלבד. בסיסה המרכזי נמצא בנמל התעופה אארופארקה חורחה ניוברי שבבואנוס איירס.
החברה נוסדה בשנת 1971 על ידי מיזוג של שתי חברות תעופה. בשנת 1980 היא הולאמה על ידי ממשלת ארגנטינה לאחר שנקלעה לקשיים כלכליים. בשנים לאחר מכן נעשו מספר ניסיונות להפריטה, שכן הממשלה החזיקה גם בחברת התעופה הלאומית אארולינאס ארחנטינס, אך הם עלו בתוהו, בשנת 1987 נרכשה החברה לבסוף על ידי חברת החזקות.
בשנת 2008 רכשה הממשלה בשנית את מניותיה של החברה וזו הפכה לחברת בת של אארולינאס ארחנטינס. כיום מבצעת החברה רשת של טיסות פנים ומעט טיסות בינלאומיות ליעדים קרובים.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:
תעלת ולנד
תעלת ולנד (באנגלית: Welland Canal) היא תעלה באזור ניאגרה בדרומה של קנדה המחברת בין ימת אונטריו בצפון לבין ימת אירי בדרום. התעלה נחפרה במטרה לעקוף את מפלי ניאגרה ולאפשר תנועת אוניות בין שני האגמים הגדולים.
מאפייני התעלה.
אורכה של התעלה 44.4 ק"מ (27.6 מייל) מפורט קולבורן (על אגם אירי) לפורט וולר (על אגם אונטריו) ויש לה עומק מינימלי של 9 מטרים (30 רגל).
ימת אירי גבוהה ב-99 מטר מימת אונטריו. כדי להתגבר על הפרשי הגובה הוקמו בתעלה שמונה תאי שיט בנקודות שונות לאורכה. כל תא שיט רוחבו 24.4 מטר ואורכו 233.5 מטר. תא שיט מספר שלוש נמצא בתוככי העיר סנט קתרינס וכולל מרכז מבקרים המושך אליו תיירים רבים הבאים לצפות באוניות.
כ-3,000 אוניות עוברות בתעלה מדי שנה. רבות מהן משרתות את הנמלים של וינדזור בדרום אונטריו, דטרויט, וקליבלנד בארצות הברית ומעבירות סחורות לנמל מונטריאול ומשם דרך נהר סנט לורנס לאוקיינוס האטלנטי ולרחבי העולם. המטענים הנפוצים ביותר הם תבואה, עפרות ברזל, מלח פחם, אבן, ברזל ופלדה. 3,272 ספינות ניווטו בתעלת וולנד ב-2014. הספינות נשאו יותר מ-31,750,000 טונות של מטען ב-2014.
היסטוריה.
התעלה נבנתה בשלבים. בשנת 1824 החלו העבודות על התעלה והיא נחנכה בשנת 1829. מסלול התעלה היה קצר מזה הנוכחי והיא השתלבה בנהר הניאגרה ולא הגיעה עד ימת אירי. באופן הדרגתי הוארך מסלול התעלה והורחבו תאי השיט בו במהלך המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. התעלה הנוכחית הושלמה בשנת 1932. בשנות ה-50 של המאה העשרים הורחבה התעלה במסגרת העבודות על נתיב המים סנט לורנס.
תרי&quot;ג מצוות במניין ספר החינוך
נחום פרצוביץ
הרב נחום פרצוביץ (כונה ר' נחום; כ"ח באדר תרפ"ג, מרץ 1923 - י"ח בחשוון תשמ"ז, 20 בנובמבר 1986) היה ראש ישיבת מיר בירושלים.
ביוגרפיה.
נולד בטרוק לקישא ולרבי אריה צבי פרצוביץ, שהיה נכדו של הרב שלמה הכהן מווילנה, בעל ה"חשק שלמה". למד תורה מפי רבותיו רבי ברוך בער לייבוביץ ורבי אלחנן וסרמן. בתקופת השואה שהה יחד עם תלמידי ישיבת מיר בשאנגחאי שבסין. היה מכונה בישיבה "נחום טרוקר" על שם מקום לידתו.
בשנת תשי"א נישא לעטל בת הרב חיים שמואלביץ ראש ישיבת מיר. משנת תשכ"ה החל לכהן כראש ישיבת מיר. במשך השנים העמיד תלמידים רבים, מהם רבנים וראשי ישיבות בארץ ובעולם.
בשנותיו האחרונות התרופף מצבו הבריאותי, אך למרות זאת מסר את שיעוריו מדי יום ביומו.
נפטר בי"ח בחשוון תשמ"ז (1986) ונטמן בחלקת הרבנים בהר המנוחות. ספריו יצאו לאור לאחר פטירתו בשם "חידושי רבי נחום" ו"שיעורי רבי נחום". דרך לימודו מתאפיינת בדקדוק בפשט המילים המופיעות בתלמוד ובראשונים.
כתביו.
הספר חידושי ר' נחום נערך מתוך סרטי ההקלטה של שיעוריו היומיים. הספר נדפס עוד לפני סדרת הספרים המקבילה "שיעורי רבי נחום", מכיוון שהרב פרצוביץ עצמו ייחס חשיבות מיוחדת לשיעוריו היומיים וסבר שהם העיקר. גדולי תלמידיו הגיהו את הספר, ובראשם הרב בערל אייזנשטיין, שכיהן כראש . במקומות שלא היו סרטי הקלטה נערך הספר על פי כתבי תלמידים שנחשבים מדויקים.
בספר צועד הרב פרצוביץ' לפי שיטת בריסק, ומסביר את הגמרא לאור לשונה ולשון הראשונים, כשהוא משתדל לא להוסיף פרשנות עצמאית. הוא מצטט בספר רבות מדברי רבותיו רבי ברוך בר לייבוביץ ורבי אלחנן וסרמן, וכן חותנו רבי חיים שמואלביץ. בחידושים על מסכת בבא בתרא הוא ממעיט מלהביא מדבריו של רבי ברוך בער.
סדרת הספרים נדפסה על מסכתות יבמות, גיטין, בבא קמא, בבא מציעא ובבא בתרא.
עוד נדפסה הסדרה "שיעורי רבי נחום", המבוססת על השיעורים הכלליים שנתן על מסכתות בבא מציעא, בבא בתרא, גיטין ויבמות, בעריכת תלמידו הרב אליעזר צבי סילבר.
ב"ישורון" כרך כ"ב (ניסן תש"ע) נדפס קונטרס "חזון נחום", הכולל משיעוריו ודברי הספד עליו.
בשנת תשע"ה יצא לאור על ידי נכדו הרב מאיר שולביץ הספר "בנין נחום" מתורתו ולזכרו.
אמיל פוירשטיין
אמיל (מנחם) פוירשטיין (21 באפריל 1912 – 17 בספטמבר 1993) היה סופר, עיתונאי, מתרגם ומבקר תרבות ומוזיקה ישראלי, מחבר פורה של ספרי מידע, אנציקלופדיות ולקסיקונים במגוון נושאים של ההיסטוריה והתרבות העולמית.
ביוגרפיה.
פוירשטיין נולד בקישקרש (Kiskörös) שבהונגריה לאלה לבית פוגלר ושרגא פוירשטיין. דודו הוא הסופר והמשורר אביגדור המאירי. בילדותו קיבל חינוך תורני ולאחר מכן גם השכלה כללית בגימנסיה היהודית בדברצן ובבודפשט. בזמן לימודיו בגימנסיה הצטרף לפעילות ציונית. בבגרותו עבר לברסלאו, שם למד בבית המדרש לרבנים ובאוניברסיטה המקומית. בשנת 1931 עבר לברלין, שם למד שפות רומאניות באוניברסיטה המקומית, ולאחר מכן למד בבית המדרש לרבנים בעיר. עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 עבר ללונדון ולמד במוסדות אקדמיים מקומיים, ולאחר מכן נסע לבזל ולמד באוניברסיטה שלה.
החל מגיל צעיר, לאורך כל שנותיו בחו"ל, הרבה להשתתף בכתיבה בעיתונים יהודיים ובביטאונים ציוניים שונים בבודפשט, ברסלאו, ברלין, לונדון ובזל, ובהם: הירחון האמנותי-הספרותי "מולט אש יובו", "ז'ידו סמלה", "אוי קלט" בטרנסילבניה והיומון "אז אויסאג" בבודפשט.
במרץ 1935 עלה לארץ ישראל. עבד כפקיד בנק בסניף תל אביב של בנק אנגלו-פלשתינה, ולאחר מכן קיבל תפקיד מרכזי בצנזורה לעיתונות הארץ-ישראלית. בשנת 1938 נישא לשפרה בת אשר זליג איטיגין מווילנה.
במשך עשרות שנים פרסם מאמרים, שירים, תרגומים וביקורת תיאטרון ומוזיקה בעיתוני הארץ: "דבר", "הארץ", "משמר", "ידיעות אחרונות", "העולם הזה", וכן בכתבי העת "מאזנים", "גליונות", "גזית", "במה". היה מבקר התיאטרון של עיתון "הצופה" במשך חמישים שנה (1940–1990). משנת 1941 שימש יועץ ספרותי של תיאטרון האוהל.
חיבר ותרגם מחזות, שכמה מהם הועלו בישראל.