בתערובת לחה כגון תבשילים קבעו חכמים שהביטול הוא אחד בשישים, כלומר צריך שיהיה פי שישים כנגד המיעוט כדי שהוא יתבטל.
ביטול ברוב בדיני ממון.
דיון רחב התרחש בדור השני והשלישי לאמוראים האם קיים דין ביטול ברוב בדיני ממונות. קיימת הסכמה כללית כי דיני ביטול ברוב אינה יכולה להשפיע על דיני ממונות במשפט העברי, והשאלה היא רק האם יש משמעות לביטול ברוב כהשפעה על איסורים התלויים בשורשם בדיני ממונות.
שאלה כזו נתעוררה בבית מדרש טבריה שבראשותו של רבי יוחנן בין קבוצה מתלמידיו, אודות משנה במסכת ביצה האומרת כי כאשר אשה לווה מחברתה תבלין או מלח לתבשיל אותה בישלה לכבוד החג, דין התבשיל לעניין תחום שבת מתייחס כאילו היה מאכל משותף של המשאילה והשואל יחד, ואסור לטלטל את התבשיל מחוץ לאלפיים אמה מהמקום בו שבתה המשאיל בערב שבת בין השמשות.
ביטול ברוב בממון לעניין איסורים.
השאלה שהתעוררה בבית המדרש היא מדוע לא יועיל דין ביטול ברוב על המלח והעיסה. רבי אבא הגיע באותה תקופה בפעם הראשונה לבית המדרש של רבי יוחנן, והוא הציע את התשובה האומרת שדין ביטול ברוב אינו מועיל כאשר מדובר בדין ממוני, כלומר: מכיוון ששורש האיסור, תלוי בדין הבעלות של המשאילה, וזה אינה בטל ברוב, נותר האיסור על כנו כאילו היה התבשיל של המשאילה. כדוגמה לדבריו הוא הסביר, שכמו שברור שכאשר יתערב קב חיטים בעשרה קבין של אדם אחר לא תתבטל הבעלות המשפטית על החפץ, כך גם כאן למרות שהמלח מעורב בתבשיל והוא מיעוט בתוכו, דין הממון על התבשיל לא יתבטל. בני בית המדרש ששמעו את הסברא ביטלו אותה כלאחר יד.
התקיים דיון בין אמוראי בבל מדוע ביטלו אמוראי ארץ ישראל את דבריו של רבי אבא: רבי אושעיא הסביר, כי לדעתו ברור שגם דין הממון מתבטל כאשר הוא מתערב ברוב. יש מפרשני התלמוד שאמרו כי גם לפי רבי אושעיא לא ייתכן שדין הממון יתבטל לגמרי, ולא ייקח השני כסף על ממונו שהתערב בתוך ממונו של חבירו, אלא השאלה היא רק על גוף החפץ, האם דין הממון על החפץ עצמו נותר של זה שהיה ממונו לפני התערובת, או שמא נותרה לו רק זכות ממונית בתערובת אך לא זכות פיזית על הממון שהתערב. רב ספרא תמה על דבריו.
ממון שיש לו תובעין ושאין לו.
כאן נכנס לתמונה אביי וחילק חילוק חדש, ולדבריו זה ההסבר של שיטת אמוראי ארץ ישראל: קיים חילוק בין "ממון שיש לו תובעין" ממון שיש אדם שתובע אותו ובעליו רוצה לקבלו חזרה לבין "ממון שאין לו תובעין" זכות ממונית שבעליה וויתר עליה שהיא מתבטלת כליל. בעוד שממון שיש לו תובעים אכן אינו מתבטל, הרי שממון ש"אין לו תובעין" כדוגמת מלח שהושאל במטרה שלא להחזירו אלא את תמורתו הכספית, בטל ברוב.
רב ספרא ביטל את החילוק בין "ממון שיש לו תובעים" לבין "ממון שאין לו תובעים". כראיה לדבריו הוא הביא את שיטת רבי יוחנן בן נורי במסכת עירובין האומר כי גם חפצי הפקר קונים שביתה לעניין תחום שבת, כך שמותר לטלטל אותם רק אלפים אמה ממקום מושבם. ומכאן שדיני הממון של חפץ אינו משתנה אם יש לו תובעים או אם אין לו תובעים. על כך השיב לו אביי כי אין להשוות בין סוגיה זו של מסכת עירובין, כי אמנם לממון שאין לו תובעים יש דין ממון בכל מצב, אך כאן אנו רוצים לבטל רק את דין האיסור שחל מחמת הממון, ולא את דין הממון עצמו.
אלפרד אברהם
אלפרד אברהם, (1900 - 21 בנובמבר 1958) היה אדריכל ומעצב גרמני-ישראלי, היה בין ראשוני מעצבי הפנים בארץ ישראל. אברהם היה אדריכל הפנים של בתי מגורים רבים וכן גם חנויות ובתי עסק. לפרויקטים שעיצב הוא תכנן גם עשרות פרטי ריהוט וגופי תאורה.
ביוגרפיה.
אלפרד אברהם נולד בקאסל שבגרמניה בשנת 1900. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל עם אשתו גרטרוד ובנו רפאל. מיד עם עלייתו החל בעבודות עיצוב פנים. הוא הקים את משרדו בתל אביב, ברחוב שינקין 72. אברהם תכנן את עיצוב הפנים של בתי מגורים וחנויות והיה אחד מאנשי האדריכלות מודרנית שעיצבה את ארץ ישראל. לקוחותיו היו משפחות מהמעמד הגבוה של ארץ ישראל- חבס, פרומצ'נקו, ירושלמי, בן עמי.
במהלך השנים העסיק אברהם עובדים רבים שלימים התפתחו באופן עצמאי, בהם: האדריכלית הלנה רוט, שהייתה שותפתו העסקית והוזכרה לצדו בכלל פרסומי המשרד, האדריכל יחזקאל גולדברג-גד, בעלה של מעצבת הפנים דורה גד.
משנת 1954 פועל משרד האדריכלים ברח' השופטים 33 בתל אביב. בשנת 1957 השתלב בו בנו, רפי אברהם, בוגר הטכניון בחיפה. בשנת 1989 הצטרף למשרד נכדו, מיקי אברהם, גם הוא בוגר הטכניון.
אברהם נפטר ב-21 בנובמבר 1958 ונטמן בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.
רפאל קירכהיים
רפאל קִירְכְהַיים (בגרמנית: Raphael Kirchheim; 1804, פרנקפורט – 6 בספטמבר 1889, שם) היה חוקר יהדות יהודי גרמני. מוכר בין היתר בשל מחקריו וחיבוריו על השומרונים.
ביוגרפיה.
נולד בפרנקפורט בשנת 1804. שימש זמן מה שוחט בקהילה האורתודוקסית של הרב שמשון רפאל הירש בעיר פרנקפורט, שבה התגורר כל חייו; לאחר שאברהם גייגר היה לרב בפרנקפורט, הפך קירכהיים לרפורמי קיצוני, וכתוצאה מכך נאלץ להתפטר ממשרתו כשוחט, אך נכנס כשותף בפירמה בנקאית והצליח בעסקיו.
קירכהיים ההדיר כתבי יד עבריים, כמו פירוש לספר דברי הימים של אחד מתלמידי רבי סעדיה גאון. כמו כן הוא הוציא לאור מהדורה של "שבע מסכתות קטנות" מתוך התלמוד הירושלמי.
בנוסף, עסק רבות בשומרונים ובכתביהם, תרגם לעברית חלק מחיבוריהם, ואף חיבר ספר על אודותיהם בשם "כרמי שומרון".
הוא אף הוציא לאור מהדורה מחודשת לחיבור "שם הגדולים" לחיד"א בתוספת הערות וסקירת תולדות המחבר.
פרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש
פרס איציק מַאנגֶר ליצירה ספרותית ביידיש (בכתיב יידי: איציק מאַנגער פּרײַז פֿאַר ליטעראַטור־שאַפֿונג אין ײִדיש) הוא פרס ספרותי ליוצרים ביידיש שנוסד ב-31 באוקטובר 1968, עוד בחייו של איציק מאנגר (חודשים ספורים לפני מותו), וחולק משנת 1969 ועד 1999.
מטרות הפרס היו:
הפרס ניתן כמעט מדי שנה עד 1999 ביום השנה לפטירתו של מאנגר. בתחילה נקבע שבכל שנה יקבלו את הפרס שני יוצרים: אחד החי בארץ ואחד בחוץ לארץ, אך לאחר זמן קצר התחילו לתת לשלושה, ארבעה ואף חמישה יוצרים בשנה. בהמשך הרחיבו את הקריטריונים, וגם יוצרים שאינם סופרים זכו בפרס, כמו הזמרות נחמה ליפשיץ וחוה אלברשטיין, השחקנים יוסף בולוף ופסח בורשטיין וחוקרים כמו אברהם נוברשטרן, דב סדן וההיסטוריון רפאל מאהלר.
מאז שניתן לראשונה ועד היום, נחשב הפרס לחשוב ביותר בעולם ליוצרים העוסקים ביידיש במגוון תחומים.
אידי מארס
אידי מרס
אידיו של מארס
אידיו של מרס
פרס איציק מאנגר
Panoramio
COCOMO
COCOMO (Constructive Cost Model) הוא מודל אלגוריתמי, שפותח על ידי מהנדס התוכנה בארי בם, על מנת להעריך את המאמץ הנדרש לפיתוח מוצר תוכנה. המודל משתמש בנוסחת נסיגה פשוטה, עם פרמטרים שנגזרו ממידע על פרויקטים בעבר וממאפייני פרויקטים עכשוויים.
COCOMO 81.
COCOMO פורסם לראשונה בשנת 1981 בספרו של בארי בם "Software Engineering Economics", כמודל להערכת המאמץ, העלות ולוח הזמנים עבור פרויקטי תוכנה. הוא התבסס על מחקר של 63 פרויקטים שנערכו בחברת TRW בה שימש בארי בם כמנהל חקר תוכנה וטכנולוגיה. המחקר בחן פרויקטים המשתרעים מ-2,000 עד 100,000 שורות קוד, ושפות תכנות המשתרעות מאסמבלי עד PL/1. פרויקטים אלו התבססו על מודל מפל המים אשר היה נפוץ בתהליכי פיתוח תוכנה ב-1981.
COCOMO II.
בשנת 1997 פותח COCOMO II, והוא פורסם בשנת 2000 בספר "Software Cost Estimation With COCOMO II". COCOMO II הוא היורש של COCOMO 81 והוא מותאם יותר להערכת פרויקטים מודרניים. הוא מספק יותר תמיכה עבור תהליכי פיתוח תוכנה מודרניים, והוא בעל בסיס מידע מעודכן של פרויקטים.
הצורך במודל חדש עלה כאשר טכנולוגיית פיתוח התוכנה עברה ממחשב מרכזי ועיבוד באצווה במהלך הלילה לפיתוח במחשב אישי, שימוש מחדש בקוד והשימוש ברכיבי תוכנות מדף.
הנוסחה הבסיסית של COCOMO II:
נוסחאות מורכבות יותר יכולות להתחשב במידע רחב יותר, כמו: יכולות המתכנת, ניסיון בפלטפורמה, ניסיון בכלים, מורכבות המוצר, לכידות הצוות, גמישות תכנותית ופרמטרים רבים נוספים.
מפרט תיכון תוכנה
מפרט תיכון תוכנה - Software Design Specification.
בהנדסת תוכנה, מפרט תיכון תוכנה נכתב שלישי, לאחר: תוכנית פיתוח תוכנה ומפרט דרישות תוכנה, מסמך זה מגדיר את מוצר התוכנה שיספק את הדרישות.
ההחלטות המתקבלות במסמך נסמכות על הדרישות וכן על ההבנה של האפשרויות הטכנולוגיות והרכיבים הזמינים.
תפקידו לארגן תרשימים של ארכיטקטורת המערכת, העבודה על התרשימים השונים עוזרת לתכנן את הרכיבים השונים במערכת, הממשקים והקשרים ביניהם.
ברגע שגרסה ראשונית של המסמך מוכנה ניתן כבר לעבור למימוש והבדיקות.
תוכן המסמך.
1. הקדמה
2. תרשים פריסה (ארכיטקטורת הפצה) - Deployment Diagrams
3. תרשימי מחלקה (מבנה סטטי) - Class Diagrams
4. תרשימי רצף (התנהגותי) - Sequence Diagrams
5. שמירת נתונים - Persistence
6. טבלת עקיבות לדרישות
7. תוכנית בדיקות ותיעוד
מנדל קרמר
מנחם מֶנְדֶל קרמר (1869? – 5 בפברואר 1938) היה בעל בית מרקחת בשכונת מאה שערים, כתב בעיתוניו של אליעזר בן-יהודה "השקפה" ו"הצבי", אשר שימש גם כסוכן עבור המשטרה העות'מאנית, ומאוחר יותר עבור המשטרה הבריטית בירושלים.
קורות חייו.