קרוסיידר סימן 3 שהוסבו לטנקי תצפית. אלה שירתו באגדים ארטילריים ונשאו קציני ארטילריה לקו החזית כדי שאלה יוכלו להזעיק סיוע יעיל ושוטף מהתותחים. גם טנקים אלה צוידו בתותח דמה כדי שלא יתבלטו בשדה הקרב, וכל התחמושת פונתה לטובת מכשירי רדיו. המקלע בצריח נשאר וכך גם פגזי העשן.
שירות מבצעי.
בחודש מאי 1941 נשלחו הקרוסיידרים הראשונים בדחיפות למזרח התיכון, והופעלו לראשונה על ידי רגימנט הטנקים המלכותי ה-6 במבצע בטלאקס - ניסיון להסיר את המצור על טוברוק. היחידה השנייה שקיבלה קרוסיידרים הייתה הגדוד המשוריין ה-22, שהשתתף במבצע צלבן בנובמבר 1941. רגימנט הפרשים האוסטרלי ה-9 שהגיע למצרים ביוני 1941 צויד בטנקי קרוסיידר סימן 2 וM3 לי והספיק לקחת חלק בקרבות סביב אל עלמיין לפני שחזר לאוסטרליה.
למרות שהגרמנים רחשו כבוד לקרוסיידר בגלל המהירות שלו, מבחינת כוח האש הקרוסיידרים עם תותח 2 הליטראות היו נחותים לעומת הטנקים הגרמנים כמו הפנצר סימן 3. החיילים הבריטים התלוננו על כך שהטווח האפקטיבי של התותח היה כ-450 מטרים, בעוד שתותח ה-50 מ"מ של הפנצר 3 היה אפקטיבי בטווח כפול, ועל קושי לחדור את הפנצרים, בעוד שאלו חודרים את הקרוסיידר בקלות. בקיץ 1942 החלו להגיע קרוסיידרים עם תותח ה-6 ליטראות למזרח התיכון, ולמרות שגם הגרמנים שיפרו את כוח האש של הטנקים שלהם, כעת לפחות הקרוסיידרים השתוו למרבית הטנקים הגרמניים מבחינת כוח אש, מלבד הפנצר סימן 4 עם הקנה הארוך. הדיוויזיה המשוריינת ה-6 הבריטית צוידה בקרוסיידרים החדשים, כאשר השתתפה בפלישת בעלות הברית לתוניסיה בנובמבר 1942.
כשנפגעו, מרבית הקרוסיידרים עלו באש (כמו טנקים בריטים רבים אחרים), והדעת הרווחת בקרב החיילים הייתה שהסיבה לכך מצויה במנוע הבנזין, למרות שגם הטנקים הגרמניים עשו בו שימוש. בחינה מדוקדת של קרוסיידרים שנפגעו בקרב העלתה את הסיבה: מדפי התחמושת לא היו מוגנים היטב, וכל פגיעה של מתכת חמה הציתה אותם. צוותים מנוסים ניסו להתגבר על הבעיה באמצעות החלפת מכלי הדלק הנוספים מאחורה במים.
בנוסף לכך, הקרוסיידר סבל מחוסר מהימנות בגלל מספר סיבות. הראשונה מהן הייתה מצויה בדרך ההובלה שלהם. הטנקים הוסעו ברציפים ללא מים במערכת הקירור, ותוחזקו בצורה לקויה לפני שנשלחו מעבר לים. הטכנאים במדבר נאלצו לבזבז שעות רבות בתיקון כל הבעיות הללו לפני שהטנקים יוכלו להיכנס לקרב. בתנאי המדבר המנוע סבל מתקלות רבות, וחול שנכנס למשאבות המים היה גורם לדליפה.
הקרוסיידר רכש לעצמו מוניטין כה גרוע, שצוותי השריון הבריטי המתינו בציפייה לטנקים האמריקאים. בתחילת 1943 הוגדרו כל הקרוסיידרים כמיושנים, ועוד לפני הפלישה לאיטליה עברו כל הדיוויזיות הבריטיות לטנקי השרמן וה-M3 לי האמריקאים.
רק"ם על בסיס הקרוסיידר.
קרוסיידר ARV - במהלך המלחמה במדבר, הבריטים התרשמו מאוד מהיכולת של קורפוס אפריקה לפנות טנקים פגועים משדה הקרב בעזרת טנקי חילוץ, אפילו תוך כדי לחימה. ב-1942 משרד המלחמה הבריטי המליץ לאמץ את הרעיון ולפתח גרסה של טנק חילוץ לכל טנק בריטי. הצריח הוסר מהקרוסיידר, ועגורן במשקל 5 טון הותקן על השלדה. ככל הנראה רק דגם אחד נבנה.
קרוסיידר ARMA - קרוסיידר מצויד במערכת לפינוי מוקשים. לא הפך למבצעי.
קרוסיידר אמפיבי - שני משטחי הצפה גדולים חוברו לצדי הטנק, ולהבים מיוחדים חוברו לזחלים כדי להניע את הטנק במים.
קרוסיידר סימן 3 נ"מ, סימן I - הצריח הוסר והוחלף בתותח נ"מ בופורס 40 מ"מ יחיד. תא הלחימה היה פתוח.
קרוסיידר סימן 3 נ"מ, סימן III/II - הצריח הוסר והוחלף בצריח סגור עם שני תותחי אורליקון 20 מ"מ, עם 600 כדורים. גרסה נוספת עם שלושה תותחים שימשה לאימונים בלבד. גרסאות הנ"מ של הקרוסיידר פותחו לקראת הפלישה למערב אירופה ב-1944, במטרה לשמור על מפקדות שדה. אולם בעקבות העליונות של בעלות הברית באוויר ומיעוט ההתקפות של מטוסי הלופטוואפה, הן יצאו משימוש זמן קצר לאחר הפלישה לנורמנדי.
קרוסיידר 2, Gun Tractor - שלדות של קרוסיידר סימן 2 ששודרגו למבנה על עם גג פתוח, ונועדו לגרור את תותח ה-נ"ט 17 ליטראות ואת צוותו. היה בשימוש נפוץ בקרב יחידות נ"ט בקמפיין בצפון מערב אירופה, 1945-44. מספר קרוסיידר Gun Tractor נמכרו לארגנטינה לאחר המלחמה, שם הם עברו הסבה לתותחים מתנייעים.
קרוסיידר עם דחפור - הצריח הוסר והותקן דחפור בחזית הטנק. שימש את חיל ההנדסה המלכותי.
קרוסיידר תומ"ת - ניסיון לאחר המלחמה להתקין תותח 5.5 אינץ' על שלדת קרוסיידר, כפלטפורמת ניסוי לקראת התקנה של התותח על הצנטוריון.
תום שוורצברג
תום שוורצברג (נולד ב-24 באפריל 1982) הוא שחקן, במאי ומדבב ישראלי. מכהן כמנהל אמנותי של התיאטרון לילדים ולנוער באר שבע יחד עם אחיו יהונתן שוורצברג.
ביוגרפיה.
שוורצברג שיחק ב-2007 בסדרה הנוער "הנפילים" בתפקיד עמית בכר, נפיל המסוגל להקפיא שחשבו שהוא טוב אבל התברר כנבל.
בשנת 2010 שיחק בסרט הקצר "כבוד אחרון" של הבמאי עמרי שנהר, לצד שראל פיטרמן ושי אביבי.
תום דיבב בכל מיני סדרות וסרטים החל מ-2002 אחרי אביו צביקה שוורצברג, ביניהם דרגון בול Z, טוטלי ספייס, צבי הנינג'ה, חברים בחווה, בית הספר לקיסר המתחיל, , מגה-מוח, ו.
חיים אישיים.
תום הוא הבן של השחקן והמדבב צביקה שוורצברג. יש לו עוד אח צעיר ממנו ב-3 שנים, יהונתן, גם הוא שחקן ומדבב.
פחד מטיסה
דגם מגזרי
הדגם המגזרי הוא דגם התפתחות ערים ושימושי הקרקע בהן, והוצג לראשונה בשנת 1939 על ידי הכלכלן הומר הויט שנודע בחקר הכלכלה העירונית, פיתוח שכונות ומרכזי מסחר מחוץ לערים הצפופות.
הדגם הזה הציג אלטרנטיבה לדגם המעגלי של התפתחות העיר שהוצג לפניו על ידי ברג'ס באמצע שנות העשרים. הדגם המעגלי ניסח את העקרון שהעיר מתפתחת מבפנים החוצה בצורה של מעגלים קונצנטריים. צורתו הגאומטרית של הדגם המעגלי יצר התנגדות לקבלתו, והויט ניסה לנסח עקרונות נוספים להתפתחות העיר וכך יצר את הדגם שלו.
בדומה לקודמו, גם הויט הסכים כי במרכז התפתחות העיר נמצא המע"ר אבל הוסיף גורם חדש שהשפיע על כיווני ההתפתחות החוצה ממרכז העיר. לדעתו התפתחות לאורך הדרכים (כמסילות ברזל, כבישים) היא מהירה הרבה יותר. הסיבה לכך, היתרון שיש למיקום ליד הדרכים מבחינת הקטנת הוצאות ההובלה והנגישות אליהם. יתרון זה מושך עסקים, מפעלים ותפקודים שעוזבים את מרכז העיר הצפוף ומתמקמים לאורך הדרכים היוצאות החוצה ממנו.
חשיבות הדרכים היוצאות ממרכז העיר בתהליכים העירוניים, איננה רק במיקום מחדש של תפקודים במרחב, אלא גם יוצרת סביבם תהליכים חברתיים ובידול כלכלי של אוכלוסיות, בהתאם לערכי הרנטות למגורים. כך לדוגמה, כאשר ניבנו מסילות הברזל והגיעו למרכז העיר, הן חצו אזורי מגורים קיימים. מעבר המסילה באזור מסוים הוריד את ערך הבתים בו, פגע באיכות החיים בסביבתה. השכונות הצמודות למסילות התדרדרו והפכו למשכנות עוני. תהליך דומה מתרחש גם סמוך ובצמוד לאזורי תעשייה שהתפתחו לאורך הדרכים השונות.
מכאן, שהדגם שהציע הויט, הוסיף להסבר ההתפתחות שטח העיר, גם את החלוקה המגזרית של האוכלוסייה העירונית - העניים יתגוררו בצמוד למע״ר בחלק הישן של העיר ולאורך אזורי התעשייה והתחבורה. האוכלוסיות ברמה כלכלית בינונית וגבוהה, יעברו להתגורר לאזורים רחוקים יותר, תוך כדי ניצול אמצעי התחבורה ההמונית או הפרטית כדי להגיע למרכזי העסקים העירוני.
מסיבות שונות העיר שיקגו, שימשה מקרה מבחן, שבו בחנו את המודלים העירוניים השונים. גם הויט בחן את הרעיון שלו בעיר שיקגו, וזאת דרך עבודת הדוקטורט שלו שעסקה בהשתנות מחירי הקרקעות בשיקגו, ולמעשה שיקפה את התמורות במבנה העיר בעקבות תהליך התיעוש ומסילות הברזל. שם היבחן התפתחות תעשייה לאורך צירי הדרכים ומסילות הברזל המוליכות דרומה - לתוככי היבשת. ואילו לאורך חוף אגם מישגן, התפתחו אזורי המגורים של האוכלוסייה העשירה והאמידה. חוף האגם שימש גם לפיתוח תפקודים ימיים כמו נמל, מחסנים, מאגרי דלק - אך הם נפרדו במגזר תפקודי שונה מהמגורים של העילית העירונית.
הביקוש הגבוה למיקום עסקים במרכז העירוני הראשי, מביא לעליית מחירים מסחררת של ערכי הקרקע בהם. המרכז מייצר יתרונות של מיקום לעסקים בתוכו ולכן, פונקציות כלכליות (בנקים, חברות בטוח, עסקים פיננסיים) ומסחריות יוקרתיות (חנויות, מרכזי מסחר ושירותים) יישארו במע"ר. הביקוש הנ״ל מביא לעליית מחירי הקרקע, השכירות והמיסוי במע״ר שמכריחים את עסקי הייצור (בתי מלאכה או מפעלי חרושת) לצאת החוצה מהמרכז. היציאה היא לאזורים שם ערכי הקרקע והנגישות מתאימים ליכולות הכלכליות ולדרישות הנגישות שלהם. זהו תהליך המיון הכלכלי של תפקודים בתוך המע״ר ובתוך המגזרים השונים לאורך דרכים. הוא תהליך מתמשך שמשנה את פני העיר ויוצר את האזורים התפקודיים ואזורי המגורים השונים.
שש שנים לאחר שהוייט הציג את הדגם שלו, הציגו האריס ואולמן דגם משופר של התפתחות העיר הנקרא דגם רב-קוטבי.
אוצרות
יעקב בלוי
הרב יעקב ישעיה בלוי (בלויא) (י"א באלול תרפ"ט, 16 בספטמבר 1929-ג' בשבט תשע"ג, 14 בינואר 2013) היה דיין ופוסק. היה חבר בד"ץ העדה החרדית ורבה של שכונת סנהדריה-פאג"י מטעמה.
ביוגרפיה.