היחסים בין הרומאים לסאמניטים באזור הוסדרו בהסכם משנת 354 לפנה"ס, אך משגברו הצקותיהם של האחרונים ליישובי קמפניה פרצה ב-343 המלחמה הסאמניטית הראשונה. המלחמה הוכרעה על ידי הרומאים בקרב אחד לא הרחק מקפואה. השלום לא שרר זמן רב, וב-326 פרצה המלחמה הסאמניטית השנייה, במהלכה (321) נחלו הרומאים תבוסה ניצחת ומשפילה במיצרים הקאודינים. במהלך המלחמה צירפה רומא את העיר לבעלות בריתה, וב-312 החל הקנזור אפיוס קלאודיוס לסלול את הדרך הרומית הראשונה - ויה אפיה, בין רומא לקפואה. ב-304 נחתם הסכם שלום, שהחזיק מעמד כחמש שנים, עד לפרוץ המלחמה השלישית, שבה הוכרעו הסאמניטים סופית.
בתקופת המלחמה הפונית השנייה פרשה קפואה, שהגיעה למעמד של העיר העשירה באיטליה, מהברית עם רומא וכרתה ברית עם חניבעל. רומא מצדה הגיבה במצור על העיר (212). ניסיונות חניבעל לבוא לעזרתה, בכלל זה מסע לעבר רומא עצמה, לא עלו יפה וב-211 נכנעה העיר, חברי הסנאט וחלק מבני האצולה הוצאו להורג והעיר הוכרזה כשטח המדינה (publicus Ager) והושמה תחת שלטון רומאי. חלקים משטחה ניתנו לתושבי מושבות רומיות בקרבת החוף - Volturnum ו-Liternum.
בסביבת קפואה היו בתי ספר לגלדיאטורים, שבאחד מהם התאמן ספרטקוס.
בשנת 841 הותקפה העיר על ידי סרצנים וחרבה, למעט כנסיית סנטה מריה מג'ורה, ששרדה. ב-856 הוקמה קפואה החדשה במרחק מה מחורבותיה של זו הישנה.
ינשוף
ינשוף (שם מדעי: "Asio") הוא סוג של עוף לילה דורס ממשפחת הינשופיים.
מיני ינשופים.
בסוג 8 מינים:
אנטומיה.
גודל הינשופים הוא כגודל תרנגולת צעירה, אך בגלל נוצותיהם הם נראים גדולים יותר מגודלם הממשי; צבעם של הינשופים - חום מנומר; הכנפיים והזנב שלהם מחוספסים. רגליהם של הינשופים חזקות מאוד, קצרות ומכוסות בנוצות. מלבד זאת, כל רגל של הינשוף מצוידת בטפרים חדים, כאשר שתי אצבעות של הרגל פונות קדימה, והשתיים האחרות פונות אחורה. ראשו של הינשוף גדול ורחב, ועיניו נמצאות בחלק הקדמי של הראש (כמו אצל בני האדם. אך אצל עופות אחרים מסוגו, עיניים בחלק הקדמי הן תכונה נדירה), כאשר הן בולטות קדימה, ועל ידי כך מקנות לינשוף יכולת ראייה סטריאוסקופית. ככל דורסי הלילה, פרצוף-השמע משמש לקליטת צלילים וניתובם לפתחי האוזניים. צווארו של הינשוף ארוך וגמיש, דבר שמקנה לו יכולת לסובב את ראשו בזווית של עד 270 מעלות, אף יותר מחצי סיבוב ימינה ושמאלה.
אורח חיים.
הינשוף פעיל רק בלילה וצד את טרפו בצורה הבאה: הוא עף בשקט מוחלט בחושך ואז הוא מתנפל על הטרף, הורג אותו בעזרת טפריו וקורע ממנו חתיכות בעזרת מקורו המאונקל. הינשופים מבחינים בטרף בעזרת עיניהם החדות המותאמות לראייה בלילה, ובעזרת חוש שמיעתם המחודד. לאחר סיום עיכול הטרף, הינשוף מקיא (צנפה) את החלקים שאינם יכולים להתעכל בגופו, כגון: נוצות, עצמות ושערות. מזונם העיקרי של הינשופים הם: עופות קטנים מהם, מכרסמים, זוחלים, חרקים ודגים.
רבייה.
הינשופים חיים בזוגות, והם מחלקים את התפקידים ביניהם. הנקבה מטילה ביצים, ודוגרת עליהם. הזכר מביא מזון לגוזלים, עד שהם לומדים לעוף, ומסוגלים להזין את עצמם לבד. הינשופים אינם בונים קנים, אלא גרים במקומות נטושים וחשוכים כמו: גזעים חלולים של עצים, כוכים, סלעים, או קנים נטושים של ציפורים אחרות. הם מטילים בין 2 ל־9 ביצים לבנות (לעיתים נדירות מאוד גודל התטולה הוא 12 ביצים). הגוזלים יוצאים מהביצה עיוורים, ומכוסים בפלומה דקה.
בישראל.
המין הנפוץ בישראל הוא ינשוף העצים
במיתולוגיה ובמקרא.
שמו של הינשוף נגזר מקולות הנשיפה שהינשוף משמיע (בדומה לתנשמת שמשמיעה קולות נשימה), ואולי גם מהמילה "נשף", שפירושה "לילה".
הינשוף מוכר בתור סימן לעתידות, אך גם למעשי כשפים ובשורות רעות, וזאת משום העיניים שלו שנראות כאנושיות והקולות שהוא משמיע. ביוון העתיקה, ובעיקר באתונה, הינשוף היה בעל החיים אשר שויך לאלת החכמה - אתנה, ומסיבה זו נעשה לסמל המדע, ואף סמלם של מטבעות אתונה, בהם הוא מופיע בדרך כלל.
בתנ"ך.
במקרא, הינשוף נזכר כאחד מהעופות הטמאים (בספר ויקרא), וכעוף חרבות (בספר ישעיה)
בתלמוד.
בתלמוד (ברכות, נז:) מובא שהינשוף הוא אחד מהעופות שלא יפה לחלום ונקרא שם בשם קפופא.
פורט אוף ספיין
פורט אוף ספיין (אנגלית: Port of Spain, "נמל ספרד") היא עיר הבירה של טרינידד וטובגו. העיר היא השלישית בגודלה במדינה אחרי סן פרננדו וצ'אגואנס ומתגוררים בה כ-50,300 תושבים, ובעיר רבתי (מטרופולין פורט אוף ספיין) מתגוררים כ-300,000 תושבים (נכון לשנת 2010).
העיר ממוקמת לחוף מפרץ פריה, על חופו המערבי של האי טרינידד.
היסטוריה.
פורט אוף ספיין נוסדה במקום בו היה קיים כפר של שבט קומוקאראפו. במאה ה-18, העביר המושל הספרדי האחרון של האיים, דון גוזה מארי, את הבירה מהעיר סן חוזה דה אורוניה (כיום סנט ג'וזף) לפורט אוף ספיין.
לאחר שהעיר נכנעה לצבא הבריטי בשנת 1797 נותרה העיר בירת המושבה הבריטית והמשיכה לגדול.
מספר התושבים הגיע לשיא בשנות ה-60 של המאה ה-20 (כ-100,000 תושבים), אולם כעת אוכלוסיית העיר הולכת וקטנה בשל הפירוור הגדל והולך של האזור.
העיר הייתה הבירה של הישות קצרת הימים הפדרציה של איי הודו המערבית שאיחדה תחתיה את מושבות בריטניה באיים הקריביים, אף על פי שהייתה תוכנית להקמת בירה פדרלית בצ'אגוראמאס, בצפון-מערב האי.
כלכלה.
העיר מהווה מרכז כלכלי ופיננסי במדינה. בשנים האחרונות סניפים של בנקים מקומיים הממוקמים בעיר עזרו לה להפוך למרכז פיננסי לאיים קריביים ולמרכז אמריקה. נמצאים בה מפקדות של שניים מהבנקים הגדולים ביותר באיים הקריביים.
הכלכלה של טרינידד מתבססת על גז טבעי ונפט, ובעיר יש בית זיקוק מרכזי. מנמל העיר מייצאים מוצרי מזון וכן אספלט. העיר מהווה למרכז במסחר בבוקסיט שבא מגיאנה, וברזל המיובא מוונצואלה.
תחבורה.
כל האי, ובפרט פורט אוף ספיין, משורת על ידי נמל התעופה הבינלאומי פייארקו הממוקם כ-10 ק"מ בערך ממזרח לעיר.
אתרים בעיר.
סוואנת פארק המלכה, המקיפה את העיר הייתה בעבר חוות גידול סוכר אשר נרכשה על ידי העיר ומשמשת כיום אתר לקרנבלים ותהלוכות. בפארק ממוקם גן החיות של העיר והגנים הבוטניים. בית הנשיא ממוקם בתוך הגנים הבוטניים.
ערים תאומות.
לפורט אוף ספיין מספר ערים תאומות:
טריפולי (לוב)
טְרִיפּוֹלִי (בערבית: طرابلس – טַרָאבֻּלֻס, ברברית וטריפוליטאית יהודית: טְרָאבְּלֶס) היא עיר הבירה של לוב. העיר ממוקמת בצפונה של המדינה, בקצה המדבר, לחוף הים התיכון ומתגוררים בה למעלה מ-3 מיליון בני אדם. בשל מרכזיותה מכונה האזור המרכזי בלוב – טריפוליטניה – על שמה.
לעיתים מכונה העיר "טריפולי של המערב" , כדי לבדלה מ"טריפולי של הלבנט/המזרח" .
היסטוריה.
העיר נוסדה במאה השביעית לפני הספירה על ידי הפיניקים אשר קראו לעיר "ויעת", או "ויעת פילן מעקר" (שלושה שמות). העיר נכבשה על ידי הקירניקים ואחריהם על ידי הקרתגים. רומא כבשה את העיר מידי הקרתגיים ושינתה את שמה ל"רגיו קירטיה". החל מהמאה השלישית לספירה נקראה העיר "רגיו טריפוליטנה" - משמעות השם בלטינית "שלוש הערים", מאחר שבמקום היו שלוש ערים: "אויה", "סברתה" ו"לפטיס מגנה". הקיסר הרומי ספטימיוס סוורוס, יליד העיר לפטיס ממוצא פיניקי-רומאי, הפך את העיר למושבה עצמאית. העיר נכבשה על ידי המוסלמים במאה השמינית לספירה.
בשנת 1510 נכבשה העיר על ידי דון פדרו נבארו מספרד, ובשנת 1523 היא ניתנה לשליטת של אבירי מסדר יוחנן הקדוש אשר הוגלו על ידי הטורקים מהאי רודוס שהיה מקודם בשליטתם. האבירים החזיקו בעיר עד שנת 1551, כאשר האדמירל הטורקי סינאן פאשה כבש את העיר. לאחר הכיבוש הטורקי הפכה העיר מקום מושבם של שודדי ים אשר הפילו את חיתתם על כל אוניות הסוחר הנוצריות שהפליגו בחלק זה של הים התיכון.
בשנת 1714 המושל של העיר אחמד קרמלאני הכתיר את עצמו בתואר "ביי" והכריז על עצמאותה של העיר משלטונו של הסולטאן הטורקי. בשנת 1835 נכבשה העיר שוב על ידי הטורקים.
מלחמת טריפולי.
למרות שאזור ברבריה (כיום: מדינות צפון אפריקה) היה באופן רשמי בשליטת האימפריה העות'מאנית, היה השלטון המרכזי רופף, ולמעשה היה נתון לשליטת שודדי הים הבֶּרְבֶּרִיים. בערים טריפולי ודרנה הוחזקו בשבי אלפי אזרחים מערביים שנחטפו למטרות כופר, וחלקם נמכרו לעבדות.
במהלך המאה ה-19 נערכו שתי מלחמות בין טריפולי, בירת ברבריה לבין ארצות הברית: המלחמה הַבֶּרְבֶּרִית הראשונה (1801-1805), והמלחמה הברברית השנייה (1815-1816).
במאי 1801 דרש הפחה של טריפולי (גששא) הגדלה של "דמי החסות" בסך $83,000 ששילמה ממשלת ארצות הברית מאז 1796 על מנת להגן על אוניות הסוחר שלהם מפני שודדי הים. ממשלת ארצות הברית סרבה לדרישה ושלחה את הצי שלה לצור על חופי טריפולי. המלחמה נמשכה ארבע שנים, בהן הוטבעה אוניית המלחמה האמריקאית "פילדלפיה" וכל צוותה נפל בשבי. ארצות הברית ניסתה להוביל משלחת צבאית בראשות ויליאם איטון בניסיון להחליף את הפחה באחיו הבכור. איטון, בראש כוח של 500 לוחמים צעד מאלכסנדריה, כבש את דרנה, והכניע את הפחה - דבר שהוביל לכריתת חוזה השלום ב-3 ביוני 1805. הפחה נותר על כיסאו אולם הוא ויתר על דרישותיו. בשנת 1815, לאחר שהפחה חזר בו מהסכמותיו הקודמות, משלחת צבאית אמריקאית נוספת הגיע לעיר וכפתה עליו הסכם שלום נוסף.
המאה ה-20.
במהלך המלחמה האיטלקית-עות'מאנית ב-1911–1912 נכבשה לוב על ידי איטליה, והפכה לחלק מ"איטליה הגדולה". התרבות האיטלקית הושלטה בערי לוב בתחומי החינוך, תרבות, מסחר שפה וקולינריה.