מיקום העיר ליד מצר בוניפאצ'יו, בו עוברת תנועה ימית רבה, הקנה לאזור חשיבות אסטרטגית, ואיי הארכיפלג שימשו כעמדות צבאיות. עקב כך ניזוקה העיר מפעילות צבאית. צבא מפיימונטה כבש אותה בשנת 1767. הצרפתיים בפיקודו של נפוליאון בונפרטה הפציצו אותה בשנת 1793. האדמירל הבריטי נלסון השתמש בה כבסיס כאשר הטיל מצור על נמל טולון שבצרפת.
לקראת סיום מלחמת העולם השנייה הובא ללה מדלנה שליט איטליה המודח בניטו מוסוליני, והוא שהה בה במאסר לזמן קצר בטרם הוחזר לאיטליה. ב-1973 הוקם בסיס צבאי של נאט"ו בסמוך לאי סנטו סטפנו, והוא שימש צוללות של הצי האמריקני. ב-2008 נסגר הבסיס.
בשנת 2009 הייתה צפויה להתכנס בעיר הוועידה ה-35 של ארגון המדינות המתועשות. במסגרת ההכנות החל פרויקט גדול של שיקום מרכז העיר בשיתוף אדריכל סטפאנו בוארי.
קופאי
קופאי הוא אדם שעיסוקו קבלת תשלום תמורת מוצר או שירות הניתן ללקוח. המקצוע קרוי על שם הקופה, עמדת העבודה של הקופאי. קופאי עובד בחנות, לשם גביית תשלום על המוצרים הנמכרים בה, בבית קולנוע, לשם מכירת כרטיסי כניסה, בארגוני שירות שונים (כגון סוכנות לביטוח) לשם קבלת תשלום בעבור השירות.
המקצוע.
בחנויות גדולות עובדים קופאים אחדים, העוסקים רק בכך. בחנויות קטנות הקופאי עוסק במשימות נוספות, ובפרט מתן שירות ללקוח לפני המכירה ואחריה. בנוסף לחנויות, שהן מעסיק עיקרי של קופאים, מועסקים קופאים במקומות נוספים העוסקים בגביית כספים, כגון בבית קולנוע, שם מוכר הקופאי את כרטיסי הכניסה, בסוכנות ביטוח, שם גובה הקופאי את התשלום תמורת פוליסות הביטוח, ובסניף בנק, שבו מקבל הקופאי הפקדות מהלקוחות ופורע המחאות המוגשות לו (לעיתים קרוי הקופאי בבנק בשם אחר, כגון טלר או כספר). בעסק המעסיק קופאים אחדים, קיים גם תפקיד של קופאי ראשי. המשובץ בתפקיד אינו עוסק, בדרך כלל, במתן שירות ישיר כקופאי לקהל הקונים, אלא עוסק בניהול הקופאים ובתמיכה בהם: אספקת מטבעות כאשר אלה אוזלות בקופה, איסוף אמצעי התשלום בסוף המשמרת, טיפול בביטול של רישום מוטעה או מיותר שנעשה בקופה וכדומה.
הקופאי עושה את מלאכתו בישיבה או בעמידה, בהתאם למקובל בבית העסק. את התשלום מקבל הקופאי במגוון אמצעי תשלום: במזומנים, בכרטיס אשראי, בהמחאה, בתווי קנייה ועוד. עם קבלת התשלום בודק הקופאי את אמינותו, בהתאם לשיקול דעתו: בדיקה ששטרות אינם מזויפים, בדיקת זהותו של משלם בהמחאה והתאמתה לפרטי ההמחאה.
כאשר הלקוח מגיע אל הקופאי עם מוצרים אחדים, נדרש הקופאי גם לסכם את מחיר כל המוצרים, כדי לומר ללקוח את הסכום שעליו לשלם תמורת מוצרים אלה. לשם רישום פרטי המוצרים שנרכשו וסיכום מחיריהם, משמשת את הקופאי לעיתים קרובות קופה רושמת, לעיתים משמש לכך מחשב אישי שבו מותקנת תוכנה לשירות הקופאי, ולעיתים משמש אותו פנקס שבו הוא כותב בכתב ידו את פרטי המכירה. בחנויות מזון כוללת לעיתים פעולת הקופאי גם שקילה של מזון לשם קביעת מחירו, ולשם כך כוללת עמדת העבודה של הקופאי גם מאזניים.
עם קבלת התשלום מקבל הלקוח את הסחורה שרכש, וכן קבלה שמפיק הקופאי ומתארת את הסחורה שנרכשה ואת הסכום ששולם תמורתה. לעיתים מצורפת לקבלה גם חשבונית מס, ולעיתים משמש מסמך אחד לשתי המטרות. בקופה מצטברים לעיתים סכומי כסף גדולים, ולכן ניתנת לעיתים לקופאי הגנה מפני גנבה ושוד, באמצעות מניעת גישה אל אזור הקופה, למעט דרך חלון ובו פתח המאפשר העברת אמצעי תשלום וקבלת אישור על ביצוע התשלום.
קופאים נמצאים בסיכון לפציעות במפרקי הידיים ובכתף בשל התנועות החוזרות והנשנות שעבודתם מצריכה, כגון הזנת מידע בהקשה על מקלדת או קריאת קוד המוצר באמצעות סורק מתאים.
בישראל.
לאחר שברשתות שיווק נדרשו קופאים לעשות את מלאכתם בעמידה במשך שעות רבות ברציפות, חוקקה הכנסת את חוק הזכות לעבודה בישיבה, התשס"ז-2007. בנוסף לעבודה השגרתית של קופאי, כאמור לעיל, ברשתות השיווק בישראל הוטלו על הקופאי, בשלהי המאה העשרים, שתי משימות נוספות: למכור כרטיס מועדון לקוחות ולהציע ללקוח מבצעים בהנחה מיוחדת מקו הקופה. סיים את עריכת החשבון ללקוח בהצעת מוצרים הנמכרים בהנחה מיוחדת ("במבצע").
הוראות מס הכנסה (ניהול פנקסי חשבונות), התשל"ג-1973 מחייבות כל עסק לנהל מערכת חשבונות, שבה נרשמים כל תקבולי העסק. במסגרת זו חלה חובה לרשום כל תקבול שקיבל, סמוך לקבלתו, ולתת קבלה המתארת את העסקה. הימנעות מרישום התקבול עלולה לגרום לסנקציות כנגד העסק מטעם רשות המיסים ואף לענישה פלילית. חובה זו מטילה אחריות כבדה על הקופאי, ומצריכה פיקוח על עבודתו.
קוד עמודות
הירוגליף דינמי של בל טברין
הירוגליף דינמי של בל טברין (באיטלקית: Geroglifico dinamico del bal tabarin) הוא ציור מאת האמן הפוטוריסטי ג'ינו סווריני.
סווריני יצר מספר ציורים בעלי סגנון דומה שנושאם הן רקדניות. כאן, מתאר סווריני נשף או מסיבת ריקודים ובו מספר דמויות שהעיקריות בהן הן רקדנית לבושה בשמלה סגולה וגבר החובש מגבעת גבוהה ומרכיב משקפיים. בציור מופיעים דגלונים רבים אשר מעטרים את אולם הריקודים. בנוסף מכיל הציור שמות של מחולות כגון "Valze" ("ואלס") או "Polka" ("פולקה"). הדמויות השונות מתוארות בעזרת צורות גאומטריות, בהשפעת הקוביזם, והחוזרות בכמה מקומות על גבי הבד ומנסות להמחיש את התנועה ואת הדינאמיות שבסיטואציה.
נאפולי (נפה)
נפת נאפולי (באיטלקית: Provincia di Napoli) היא נפה במחוז קמפניה שבאיטליה.
נפת נאפולי שוכנת סביב מפרץ נאפולי בים הטירני בדרום קמפניה שבאיטליה. הנפה משתרעת על שטח של 1,171.13 קמ"ר, ובשנת 2005 התגוררו בה 3,088,461 נפש, שהם רוב אוכלוסייתו של המחוז. בירתה בעיר נאפולי שעל שמה היא נקראת.
עם הערים הנוספות בנפת נאפולי נמנות סורנטו, פומפיי וארקולנו.
אתרי תיירות ידועים הם פומפי, הרקולנאום, וזוב, טורה אנונציאטה, המערה הכחולה והאיים קאפרי ואיסקיה.
פרס התיאטרון הישראלי
פרס התיאטרון הישראלי היה פרס שהוענק מדי שנה בין השנים 1995 ל-2018 על ידי "האקדמיה הישראלית לתיאטרון", עבור מצוינות בתחום התיאטרון בישראל.
היסטוריה.
הפרס נוסד בשנת 1995 במטרה להביא לחשיפת היצירה והעשייה התיאטרונית המרובה והמגוונת הקיימת בארץ ולהעלות את נושא התיאטרון הישראלי על מרכז הבמה הציבורית. יוזמי מפעל פרס התיאטרון הם נעם סמל, ציפי פינס ואילן רונן.
טקס הענקת הפרסים התקיים מדי שנה בסביבות חודש אפריל באחד מהתיאטראות הרפרטוארים. כחודש לפני הטקס מוכרזים המועמדים לפרס - ארבע הצגות או אישים בכל קטגוריה. ההצגות, השחקנים והיוצרים המתמודדים על הפרס נבחרים על ידי חברי האקדמיה מתוך סך ההצגות של כל התיאטראות הרפרטוארים בישראל. הרכב של 120 חברי אקדמיה, הכולל נציגי איגודי היוצרים השונים, במאים, שחקנים, מעצבים, מוזיקאים, נציגי היכלי תרבות, מרצים באוניברסיטאות, ונציגי ציבור צפו במהלך השנה בכל ההצגות שהוגשו למועמדות ושולחים טופסי הצבעה מדורגים על-פי הבנתם וטעמם.
צוות שופטים ריכזו את טופסי ההצבעה וקובעים את הזוכים, אשר שמותיהם מוכרזים רק בטקס עצמו מעל הבמה. כמו כן, מוענק מדי שנה פרס מפעל חיים לתרומה משמעותית לתיאטרון הישראלי.
תיאטרון הבימה פרש ב–2010 מהפרס בשל תלונות על התקנון, שב לטקס ב–2014 ופרש שוב ב-2017. תיאטרון גשר פרש מהטקס ב-2013.
הטקס נוהל והופק על ידי "עמותת פרס התיאטרון הישראלי" בראשות מנכ"ל העמותה, איתמר גורביץ'. הטקס צולם ושודר בטלוויזיה.
עמותת פרס התיאטרון הישראלי כוללת את מרבית התיאטראות ואיגודי התרבות בישראל: תיאטרון הבימה, התיאטרון הקאמרי, תיאטרון בית ליסין, תיאטרון גשר, התיאטרון העירוני חיפה, תיאטרון החאן, תיאטרון באר שבע, תיאטרון יידישפיל, המרכז לתיאטרון עכו, איגוד האמרגנים ומפיקי אמנויות הבמה, אמ"י - איגוד אמני ישראל, אמב"י - אגודה למעצבי במה, איגוד השחקנים בהסתדרות, איגוד היוצרים ואגודת המוזיקאים העצמאיים.
ב-2018 הודיעו מנהלי התיאטרונים הרפרטואריים על פירוק העמותה והפסקת חלוקת הפרס.
הקטגוריות השונות בטקס פרס התיאטרון הישראלי:
חוסה ריינה
ארכיפלג מדלנה
ארכיפלג איי מדלנה (איטלקית: Arcipelago di La Maddalena) הוא קבוצת איים במצר בוניפאצ'יו, באיטליה, בין קורסיקה לבין צפון-מזרח סרדיניה. הוא כולל שבעה איים עיקריים ועוד איים קטנים אחרים. על האי הגדול מצויה העיר היחידה של קבוצת האיים, העיר לה מדלנה. שאר האיים לפי גודלם: קאפררה, ספרג'י (Spargi), סנטו-סטפנו (Santo Stefano) -בו התקיים בעבר בסיס של נאט"ו, סנטה מריה (Santa Maria) ובודלי (Budelli)
רק שלושה איים מיושבים: לה מדלנה, קאפררה וסנטו-סטפנו.
הדמיון של נוף האיים לנוף של אזור הנופש קוסטה זמראלדה, מי הים הזכים וסלעי הגרניט לאורך חוף הים, יחד עם תחושת השטח שנותר פראי ביבשת אירופה מהווה מוקד משיכה לתיירים, בייחוד אלה הבאים אליו בסירות נופש.
ארכיפלג איי מדלנה מוגדר בפארק לאומי בשם Parco nazionale Arcipelago di La Maddalena. הפארק נוסד בשנת 1994 והוא משתרע על שטח של 5.1 קמ"ר יבשה, 15 ק"מר ים וחופים באורך של 180 ק"מ. הכניסה לפארק היא דרך האי עליו שוכנת העיר לה מדלנה
פיפה באקה
ג'וזפינה פסקואלינו די מרינאו (באיטלקית: Giuseppina Pasqualino di Marineo ; 9 בדצמבר 1974 - 31 במרץ 2008) ידועה בשם פיפה באקה (באיטלקית Pippa Bacca) הייתה אמנית איטלקייה, שנאנסה ונרצחה במהלך מסע לקידום השלום העולמי והאמון בין בני האדם.