יעף שלישי בוצע בספטמבר 2009. ביעף זה צולמו מרבית פני השטח שטרם מופו על ידי מארינר 10. ב־18 במרץ 2011 נכנסה הגשושית למסלול אליפטי סביב כוכב חמה וב-4 באפריל 2011 החלה את השלב העיקרי של משימתה שארך כשנה במהלכה צולמו קרוב ל-100,000 תצלומים של פני השטח.
במהלך נובמבר 2010, מסנג'ר צילמה רצף תמונות שנקראו הדיוקן המשפחתי של מערכת השמש ובו רואים שישה כוכבי לכת ומספר ירחים ממערכת השמש. בתמונה רואים את נוגה, כדור הארץ, צדק, מאדים, כוכב חמה ושבתאי, כמו גם את הירח ואת ארבעת הירחים הגליליאניים.
יופלה
מחלבת יופלה (צרפתית: Yoplait) נוסדה בשנת 1965 בצרפת.
המחלבה הוקמה על ידי חקלאים שרצו לייצר מוצרי חלב ולשווק את תוצרתם החקלאית. כיום יופלה הוא קונצרן מזון בינלאומי המשווק באירופה ובארצות הברית.
בישראל קיבלה חברת תנובה את הזיכיון לייצר ולשווק את מוצרי יופלה ב-2001. זאת במקום המותג אמי - Emmi השווייצרי. מאז 2004 מיוצרים מוצרי יופלה בישראל במחלבת אלון תבור.
בסוף 2018 הופסק בישראל מסע פרסום שיצרה מקאן תל אביב למוצר יופלה טיוב, מסדרת המוצרים של יופלה, תוך פחות מיממה מעלייתו לשידור וזאת בעקבות תלונות הורים על מסע פרסום שעודד צריכת מזון בעל כמות משמעותית של סוכר ולעג בצורה בוטה למזון בריא ולילדים שצורכים מזון בריא.
סורת א-תין
סורת א-תין (ערבית: التين), או סורת התאנים, היא סורה מספר 95 בקוראן. סורה קצרה זו מונה שמונה פסוקים (אַיאַת), ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְּריל (جبريل) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת אל-ברוג' ולפני סורת אל-קריש.
לסורה שלושה חלקים. בשלושת הפסוקים הראשונים מובאת שבועה ב"בתאנים ובזיתים, ובהר סיני, ובחבל ארץ זה הבטוח!" רובין מציין כי "בתאנים ובזיתים" עשוי לסמל צמד מקומות קדושים, כגון מכה וירושלים, וכי חבל הארץ הבטוח הוא מכה, בה אסור לשפוך דם. מוחמד אסד מפרש את התאנים והזיתים כעצים המסמלים את האזורים בהם הם נפוצים: במזרח הים התיכון ובמיוחד בארץ ישראל ובסוריה, ועל כן הכוונה היא לאזור בו פעל הנביא היהודי האחרון - עיסא. בהתאמה, הר סיני מסמל את משה וחבל הארץ הבטוח, הוא מכה - את מוחמד. כך השבועה מביעה ביטחון בשלושת גילגולי הדת המונותאיסטית: היהדות, הנצרות והאסלאם.
חלקה השני (פס' 4–6) של הסורה מספר על בריאת האדם בצלם אלוהים, פסוק 4: "ואכן בראנו אותו באופן הטוב ביותר", אולם "אז עשינו אותו נחות שבנחותים". רובין מפרש כי הכוונה להידרדרות האדם בזקנתו, ומציין כי פרשנות אחרת רואה בהידרדרות את שהות האדם בתחתית השאול. הפסוק הבא מסייג את "המאמינים ועושי הטוב" כמי שלא יחלקו גורל זה, ויזכו ב"שכר עד אין קץ".
חלקה השלישי (פס' 7–8) של הסורה פונה אל המכחישים את יום הדין ואת שבחו של אללה בו, ולועג להם בהבעת תמיהה רטורית על כך שגם השופטים נשפטים בידי אלוהים.
סורת התאנים
בנאי (מדעי המחשב)
בתכנות מונחה-עצמים, בנאי (באנגלית: constructor, לעיתים נכתב בקיצור: ctor) הוא פיסת תוכנה (דומה לשגרה) המאתחלת אובייקט, ונקראת באופן אוטומטי מיד לאחר שהאובייקט נוצר.
בנאי דומה למתודות רגילות, אך תפקידו שונה באופן מהותי. בתחילת הריצה של הבנאי האובייקט אותו הוא צריך לבנות עדיין איננו מוגדר עד תומו. תפקידו של הבנאי הוא למעשה לדאוג לכך שהאובייקט יהיה בנוי היטב (כלומר, שהאינווריאנט של האובייקט יתקיים), למשל עבור אובייקט המגדיר תאריך, לדאוג שהשדה של היום בחודש יכיל ערך חוקי ביחס לחודש אליו האובייקט מאותחל, ולא יכיל "זבל". זאת בניגוד למתודה רגילה ה"מניחה" שהאובייקט עליו היא פועלת בנוי היטב, וצריכה רק לדאוג לשמור אותו במצב זה.
הבנאי נקרא רק לאחר שהזיכרון עבור האובייקט כבר הוקצה; בשפות תכנות המאפשרות למתכנת לשלוט בהקצאה, זו תתבצע בעזרת פונקציה נפרדת. על פי רוב מוגדר בשפת התכנות בנאי "ברירת מחדל" למחלקה, ולעיתים די בבנאי זה - למשל כאשר ניתן להגדיר ערכי התחלה לשדות באופן ישיר, או כאשר אין צורך בפרמטרים, או כאשר השפה מאפשרת אתחול ישיר של השדות על ידי הצד שיוצר את האובייקט. ישנן שפות תכנות בהן ניתן לכתוב מספר בנאים שונים לאותה מחלקה. בנאים יכולים לקבל פרמטרים, אך בשפות תכנות רבות הבנאי שונה ממתודות גם בכך שאין לו ערך החזרה, כך שלא ניתן לסמן כישלון דרך ערך החזרה. בשפות תכנות התומכות בניהול חריגות ניתן לסמן כישלון של הבניה בעזרת חריגה. בשפות בהן יש הורס (destructor) שתפקידו לשחרר משאבים המוחזקים על ידי המחלקה, ושנקרא אוטומטית כאשר אובייקט נהרס, הוא לא ייקרא אם הבנאי סימן כישלון.
שמו של הבנאי הוא לרוב כשם המחלקה עבורה הוא מוגדר, אך ישנן שפות תכנות (למשל שפת D) שבהן אין לבנאי שם, או שהבנאי נקרא this, על מנת שלא לחזור על שם המחלקה במקומות שונים שלא לצורך.
בתכנות פונקציונלי, בנאים הם פונקציות היוצרות באופן חד-חד-ערכי ערך מטיפוס נתונים מורכב, ולהן קיים גם "הורס" (על פי רוב, בצורה של תבנית) המאפשר לקבל בחזרה את הפרמטרים שהועברו להן. בנאים כאלה אינם כוללים קוד המוגדר על ידי המשתמש. הגישה הזו מקלה על הוכחת נכונות של תוכניות, בעזרת הוכחה באינדוקציה.
ב-Java הבנאי מהווה חלק מהמנגנון של גוש אתחול.
דוגמאות ל-Constructor.
בשפת התכנות Java.
public class Example
//הגדרת הבנאי
public Example()
this(1);
//העמסת הבנאי
public Example(int input)
data = input;
//declaration of instance variable(s).
private int data;
//code somewhere else
//instantiating an object with the above constructor
Example e = new Example(42);
בשפת התכנות C++.
class Example {
public:
// בנאי שאינו מקבל פרמטרים
Example()
data = 0;
// העמסה של בנאי
Example(int data)
this-&gt;data = data;
private:
int data;
// Code somewhere else
// Instance an object on the stack with the above constructor
Example a(4);
// Instance one on the heap
Example *b = new Example(4);
ג'ובאני בטיסטה סמרטיני
ג'ובאני בטיסטה סמרטיני (באיטלקית: Giovanni Battista Sammartini, נולד ב-1700 או 1701, נפטר ב-15 בינואר 1775) היה מלחין, נגן עוגב, מנצח מקהלה ומורה איטלקי. גלוק היה בין תלמידיו והערכה רבה נודעה לו בקרב מלחינים צעירים כמו יוהאן כריסטיאן באך. עוד צוין, שנוסחאות סגנון רבות ביצירות של היידן דומות לאלה של סמרטיני, אם כי היידן הכחיש כל השפעה כזאת. שמו של סמרטיני נקשר בעיקר עם גיבושה של הסימפוניה הקונצרטנטית, הן בהרחקתה מסגנון האוברטורה האופראית הקצרה והן בהכנסת מידה חדשה של רצינות ושימוש בפיתוח תמאטי, שקדם כאבטיפוס להיידן ולמוצרט. כמה מיצירותיו מתוארות כסטיל גאלאנט, סגנון שהתקשר עם אידיאלים של תקופת ההשכלה, בעוד ש"הרושם המתקבל בדרך כלל מיצירתו של סמרטיני הוא, שהמלחין תרם במידה רבה להתפתחותו של סגנון קלאסי, שהשיג מקסימום של צלילות ובהירות בדיוק כשחייו הארוכים והפעלתנים התקרבו לסיומם."
טעות נפוצה היא לבלבל את סמרטיני עם אחיו, ג'וזפה, מלחין בעל תפוקה פורייה לא פחות ואותם ראשי תיבות.
חייו.
ג'ובאני בטיסטה סמרטיני נולד לאבובן, מהגר מצרפת, אלקסיס סן-מרטן ולג'ירולמה דה פדריצ'י במילאנו, שהייתה חלק מאוסטריה במשך רוב חייו וכיום באיטליה. הוא היה השביעי בשמונה ילדים. אביו הקנה לו ידע במוזיקה ובשנת 1725 כתב את יצירתו הראשונה, סדרה של יצירות ווקאליות (שאבדו מאז). זמן לא רב אחר כך, קיבל משרת ממונה על המוזיקה של הקהילה בשנת 1728.
סמרטיני התפרסם תוך זמן קצר כמלחין כנסייה ועשה לו שם מחוץ לאיטליה בשנות ה-30' של המאה ה-18. במהלך השנים הצטרף לכנסיות רבות לצורך עבודה (8 או יותר עד מותו)) וכתב מוזיקה לביצוע באירועים ממלכתיים ובבתי האצולה. אף כי מעולם לא רחק הרבה ממילאנו, בא בקשרים עם הרבה מלחינים ידועי-שם, ביניהם יוהאן סבסטיאן באך, מוצרט, בוקריני וגלוק, שהיה לתלמידו בשנים 1737 עד 1741. גם המלחין הגרמני כריסטיאן קאנאביך, ממשיכו של יוהאן שטאמיץ באסכולת מנהיים, היה תלמידו של סמרטיני בשנות ה-50' המאוחרות של המאה ה-18.
מותו של סמרטיני בשנת 1775 היה בלתי צפוי. אף כי נהנה מהערכה רבה בתקופתו, המוזיקה שלו נשכחה עד מהרה ורק ב-1913 באו החוקרים פאוסטו טורפרנקה, ז'ורז' דה סן-פואה וגאטנו צ'זארי והעלו את סמרטיני למחקר מחודש. האירוניה היא, שרוב יצירותיו ששרדו התגלו בהוצאות, שהתפרסמו מחוץ לעיר הולדתו מילאנו.
חידושים.
תהילתו העיקרית של סמרטיני היא על חידושיו בפיתוח הסימפוניה, אולי יותר מאסכולות החשיבה במנהיים ובווינה.
ייחודה של גישתו לחיבור הסימפוני היה בכך, שהושפעה מצורות הטריו סונאטה והקונצ'רטו, בניגוד למלחינים אחרים בתקופה, שעיצבו סימפוניות במתכונת האוברטורה האיטלקית. המניע לסימפוניות שלו היה מקצב וצורה ברורה יותר, בייחוד צורת סונאטה מוקדמת וצורה בינארית מוקדמת. כושר ההמצאה לא דלל מעולם ביצירותיו, שניבאו לעיתים את מגמת המוזיקה הקלאסית, בדומה לסגנון ה"סער והפרץ".
יצירות.
סמרטיני היה מלחין פורה. בין יצירותיו 3 אופרות, כ-70 סימפוניות, 10 קונצ'רטי וכמה מן היצירות הקאמריות המוקדמות ביותר המוכרות במוזיקה המערבית. נכון לשנת 2004, ידועות כ-450 יצירות פרי עטו של סמרטיני, אף כי חלק גדול מן המוזיקה שלו אבד ואיננו, בייחוד מוזיקה כנסייתית ודרמטית. ייתכן שחלק מן היצירות האלה אבדו בגלל פרסום בשמות אחרים, בייחוד זה של אחיו, ג'וזפה. יצירותיו המוקדמות ביותר נועדו לשימוש ליטורגי.