'ויל וגרייס' היא סדרת הטלוויזיה האמריקאית הראשונה המשודרת בפריים טיים, בה מככבת דמות של הומוסקסואל מחוץ לארון כדמות ראשית, הדמות הלהט"בית בעלת הפרופיל הציבורי הגבוה ביותר בשידורי הטלוויזיה האמריקאית, מאז היציאה מהארון של הדמות הראשית אלן מורגן בסדרה "אלן", בשנת 1997 בפרק "The Puppy Episode". כמו כן, 'ויל וגרייס' נחשבת כמי שאחראית על פתיחת הדלת לשורה של תוכניות טלוויזיה הקשורות בקהילה הלהט"בית, כגון "הכי גאים שיש", "טאץ' עליז לסטרייט שיעיז" ו-"Boy Meets Boy".
בחודש מאי 2012, במהלך ראיון שהעניק לדייוויד גרגורי, במסגרת תוכנית הטלוויזיה "פגוש את העיתונות", התייחס סגן נשיא ארצות הברית (שלימים אף יבחר לתפקיד הנשיא) ג'ו ביידן לסדרה 'ויל וגרייס' כמשפיעה על דעת הקהל האמריקאי בנוגע לזכויות להט"ב, ואמר כי הוא "חושב ש'ויל וגרייס' חינכה את הציבור האמריקאי יותר מכל אחד אחר אי פעם. אנשים חוששים ממה שהוא שונה. עכשיו הם מתחילים להבין". באותו הראיון ביידן ציין כי הוא "נוח לחלוטין" עם נישואים חד מיניים, הצהרה שעליה חזר מאוחר יותר, ב-9 במאי נשיא ארצות הברית ברק אובמה. ביום שלאחר הצהרתו של אובמה, היוצר מקס מוצ'ניק סיפר בתוכנית הבוקר של CBS כי שמע מביידן דברים דומים באירוע פרטי שערך ביחד עם בעלו כשבועיים קודם. הן מוצ'ניק והן כהן שיבחו את דבריו של ביידן, אולם מתחו ביקורת כלפי עמדתו של אובמה בנושא, במהלך התקופה שבין הצהרתו של ביידן לבין הצהרתו של אובמה.
בשנת 2004 צוות השחקנים של הסדרה נכלל ברשימת 100 דמויות הטלוויזיה הגדולות ביותר שערך ערוץ הטלוויזיה בראבו. בשנת 2012 העיתון וושינגטון פוסט דירג את הסדרה במקום 9 ברשימת 10 הקומדיות הטובות ביותר של כל הזמנים של ערוץ NBC (אחרי חופשי על הבר, סיינפלד, משפחת קוסבי, חברים, המשרד, קשרי משפחה, פרייז'ר, מחלקת גנים ונוף ו-רוק 30; לפני סקראבס ו-קומיוניטי).
סינדיקציה.
שידורי הסינדיקציה של הסדרה בארצות הברית החלו כבר בשנת 2001, ונמשכו עד לשנת 2009. בשנת 2002 רשת "WGN America" רכשה את הזכויות לשדר את הסדרה בכבלים. בשנת 2005 רשת "Lifetime" רכשה את הזכויות לשדר את הסדרה בכבלים, במשך 8 שנים. בשנת 2010 רשת "TV Land" רכשה את הזכויות לשדר את הסדרה בכבלים, עד לשנת 2013. לאחר שפג תוקפו של ההסכם עם "Lifetime", הזכויות לסדרה נרכשו על ידי "WE tv" ולוגו בסתיו 2013.
תביעה משפטית.
בדצמבר 2003, בעיצומה של העונה השישית של הסדרה, המפיקים והיוצרים דייוויד כהן ומקס מוצ'ניק תבעו את רשת NBC ואת חברת-הבת שלה "אולפני NBC". השניים טענו כי הרשת מכרה את הזכויות לסדרה לחברת-בת שלה, בניסיון לשמור על רווחים בתוך משפחת NBC, ולפיכך הרגישו שהם מרומים שכן הפסידו רווחים ניכרים אילו הזכויות היו נמכרות לכל המרבה במחיר. טענה נוספת נגד הרשת הייתה כי במהלך ארבע העונות הראשונות של הסדרה, האולפנים רכשו את הזכויות בסכומים שאינם מספיקים לכיסוי עלויות הייצור, ובכך הובילו את התוכנית לגירעונות גדולים בצורה יוצאת דופן. שלושה חודשים מאוחר יותר, רשת NBC הגישה התביעה נגדית נגד כהן ומוצ'ניק וטענו כי ציפו שהיוצרים יפעלו כצד שלישי בלתי תלוי במשא והמתן בין רשת NBC לבין חברת הבת שלה, אולפני NBC.
לאור התביעה, ועם פרויקטים אחרים תלויים ועומדים, כהן ומוצ'ניק נעדרו מהסט של הסדרה במשך רוב עונותיה האחרונות. השניים כתבו את פרק העונה הרביעית ""A Buncha White Chicks Sittin' Around Talkin", אך לא חזרו לצוות הכותבים של הסדרה עד לפרק סיום הסדרה, ארבע שנים מאוחר יותר. שלוש שנים לאחר שהוגשה התביעה הנגדית, של NBC ושנה אחת לאחר שנגמרה הסדרה, המאבק המשפטי בין NBC לבין כהן ומוצ'ניק הסתיים בשנת 2007, כאשר כל הצדדים הסכימו על הסדר, בו היוצרים קיבלו 49 מיליון דולר (בעוד גובה התביעה המקורית היה 65 מיליון דולר).
הפצה ב-DVD.
כל שמונה עונות הסדרה הופצו למכירה ב-DVD, באזורים 1, 2 ו-4, על ידי חברת ההפצה "Lionsgate Home Entertainment". ב-3 באוקטובר 2011 הסדרה הופצה מחדש במארז מיוחד באזור 2.
ספין-אוף.
"קארן: המחזמר".
על פי פרסומים, מייגן מולאלי צפויה הייתה לככב במחזמר חדש בברודוויי בשם "קארן: המחזמר". במופע זה, מולאלי הייתה אמורה לשוב ולגלם את דמותה של קארן ווקר. מולאלי אמרה כי המחזמר נמצא בשלבי כתיבה והלחנה, וכי העלילה תתאר כיצד קארן מחליטה, מסיבות שונות ומשונות, להעלות מחזמר בברודוויי, בשם "קארן: המחזמר"". על פי דיווחים, המופע יציג פנים חדשות, שטרם נראו בעבר, של קארן, כמו גם תציג את המיומנויות של מולאלי, כשחקנית תיאטרון מוזיקלי, אשר ייתכן ואינם ידועות לרבים ממעריצי "ויל וגרייס". כמו כן, היא הצהירה בראיון כי במופע עשוי לקחת חלק גם השחקן לזלי ג'ורדן, כוכב אורח חוזר בסדרה 'ויל וגרייס', בדמותו של בברלי לזלי. בסופו של דבר התוכניות להעלאת המחזמר בוטלו בגלל שלמולאלי לא היו הזכויות המשפטיות לשחק קארן ווקר שוב.
"ג'ק וקארן".
במהלך 2008 התפרסמו שמועות כי ספין אוף של 'ויל וגרייס' נמצא בשלבי פיתוח ב-NBC בשם "ג'ק וקארן", בו שון הייז ומייגן מולאלי ישובו לגלם את דמויותיהם של ג'ק מק'פרלנד וקארן ווקר. בתחילה, הייז גילה עניין בספין אוף, אך בסופו של דבר דחה את ההצעה לאור כישלונה של הסדרה "ג'ואי", ספין אוף של "חברים", ששודרה במשך שתי עונות בלבד, בשנים 2004–2006. כמו כן, לוח הזמנים החדש של מולאלי, שכלל בזמנו את תוכנית האירוח בהנחייתה, שבוטלה מספר חודשים לאחר מכן, לא איפשר לה באותה עת להשתתף בספין אוף. אף על פי שממשיכות השמועות בנוגע לתוכנית, פרויקט זה נראה לא סביר מאז שלשון הייז יש סיטקום חדש בכיכובו, בשם "Sean Saves the World", שעלה לשידור באוקטובר 2013.
שכר מקסימום
מצבת בת פרעה
סיירי המדבר
הגדס&quot;ר הבדואי
ג'יו ג'יטסו
הספרייה המרכזית לעיוורים, כבדי-ראייה ומוגבלים
הספרייה המרכזית לעיוורים
הספרייה לעיוורים
הספרייה המרכזית לעיוורים בישראל
ג'יימס ברי
הספרייה המרכזית לעיוורים, כבדי ראייה ומוגבלים
מילפורד סאונד
מילפורד סאונד (באנגלית: Milford Sound, במאורית: Piopiotahi) הוא פיורד בדרום מערב האי הדרומי של ניו זילנד, בתוך הפארק הלאומי פיורדלנד ואתר המורשת העולמית טה ואהיפוונמו. מילפורד סאונד הוא אחד מאתרי התיירות הבולטים בניו זילנד, ומגיעים אליו למעלה מחצי מיליון תיירים מדי שנה.
הפיורד נקרא על שם נמל Milford Haven שבוויילס, בתחילה זוהה כמצר ים (באנגלית - Sound), ולא כפיורד, ועל כן דבק בו השם מילפורד סאונד. השם המאורי, Piopiotahi, מתייחס ככל הנראה לציפור קטנה בשם Piopio שמוצאה מאזור הפיורד ונכחדה זה מכבר.
גאוגרפיה.
מילפורד סאונד הוא הצפוני ביותר מבין הפיורדים בפארק הלאומי פיורדלנד. אורכו, ממעגן הסירות שנמצא בפנים היבשת ועד לים טסמן, הוא כ-15 ק"מ, עומקו מגיע ל-450 מטרים והמצוקים וההרים המתנשאים מעליו מגיעים לגובה של מעל 1,500 מטרים. מילפורד סאונד הוא אחד האתרים הגשומים ביותר בניו זילנד, ואף בעולם כולו. ממוצע המשקעים באזור הוא 6,813 מ"מ בשנה ומספר ימי הגשם בשנה ממוצעת הוא 182. כמות המשקעים הגדולה מאפשרת את קיומם של יערות גשם צפופים על ההרים והצוקים התוחמים את הפיורד, ויוצרים אלפי מפלים בגדלים שונים הזורמים אל מימיו. הזרימה הקבועה של מים מתוקים אל מימי הפיורד יוצרת שכבת מים מתוקים בעומק של כ-2.5 מטרים מעל מי המלח של הים.
תיירות.
בקצהו המזרחי של הפיורד, בפנים היבשת, ממוקם מרכז המבקרים של מילפורד סאונד. במרכז המבקרים קיים נמל תעופה קטן - המשמש מטוסים קלים לצפייה בנוף, מעגן סירות - המספק שירותים למספר חברות המציעות שיט נופי במימי הפיורד, מלון, אכסניה ומסעדה לשירות התיירים הרבים שפוקדים את האתר מדי יום. על אף המרחק הגדול מנקודות יישוב או מוקדי תיירות אחרים פוקדים את מרכז המבקרים אלפי תיירים מדי יום ומעל 550,000 תיירים בשנה. רובם מגיעים באוטובוסים מאורגנים מקווינסטאון, אך גם העיירה טה אנאו, הקרובה יותר אל הפיורד, מהווה תחנת יציאה מרכזית.
רוב התיירים המגיעים למילפורד סאונד יוצאים לשיט נופי של מספר שעות במימיו. שכבת המים המתוקים שמעל מי המלח של הים מסננת את רוב קרינת השמש ויוצרת במימי הפיורד סביבה תת-מימית ייחודית בה ניתן לצפות קרוב לפני המים ביצורים דוגמת ה-Black coral השוכנים בדרך כלל בעומק רב. אטרקציות תיירותיות נוספות כוללות טיסה לצפייה בנוף ושיט בקיאק ים. לאורך הדרך המובילה אל מילפורד סאונד פזורים מסלולי הליכה רבים ומגוונים, וכן מסלול ההליכה המפורסם ביותר בניו זילנד טרק המילפורד (Milford track) מתחיל מאגם טה אנאו ומסתיים במילפורד סאונד עצמו, מרחק הפלגה קצרה ממרכז המבקרים.
ונטית (שפה איטלית)
ונטית (שפה איטלית) (לטינית Lingua Venetica) הייתה שפה הודו-אירופית שדוברה בעת העתיקה באזור ונטו שבצפון-מזרח איטליה בין עמק הפו מדרום למורדות הרי האלפים מצפון.
על קיומה של השפה ומאפייניה מעידות כ-300 כתובות קצרות שהשתמרו מהתקופה שבין המאה ה-6 לפנה"ס למאה ה-1, מועד בו נדחקה מפני הלטינית ונכחדה. דוברי הוונטית היו הוונטים האדריאטים, עם איטלי שכונה "Veneti" בפי הרומאים ו-"Ενετοί" (אֳנֳטי) ביוונית. כ-60 מילים בוונטית פוענחו אם כי חלק מהן נשאלו מלטינית.
אין לבלבל שפה זו עם הוונטית המודרנית, השייכת למשפחת השפות הרומאניות.
שיוך.