ההכנסה של תושבי מדינה תלויה במידה ניכרת במדיניות הרווחה ובמדיניות הפיסקלית הנהוגה בה, כלומר במכלול המנגנונים הממשלתיים והמשפטיים המאפשרים חלוקה מחדש של ההכנסות במדינה. מס הכנסה פרוגרסיבי מהווה כלי עיקרי ברוב המדינות בחלוקה מחדש של העושר בחברה, אך יחד איתו קיימים מיסים עקיפים על צריכה (מע"מ, מכס, מיסים על דלק, סיגריות וכו') ומיסים על ההון (רווחים מהשקעות) ומס ירושה.
בנוסף, תשלומי העברה מגדילים את הכנסתם של מעוטי היכולת. אלה כוללים מס הכנסה שלילי הניתן לבעלי הכנסה נמוכה, דמי אבטלה המשולמים למי שאינו מוצא עבודה, הבטחת הכנסה המשולמת למי שאינו מסוגל לפרנס את משפחתו וקצבת זקנה המשולמת למי שהגיע לגיל פרישה ואינו עובד.
דיני העבודה מהווים כלי מרכזי נוסף במדיניות חלוקת ההכנסה בין האזרחים. מדינות רבות מטילות מגבלות על שכר המינימום אותו יש לשלם לאדם בעבור עבודתו ואף קובעות כללים לתשלום תוספת שכר עבור שעות נוספות, ותק ורכיבים נוספים. גובה השכר ומרכיביו נקבעים לעיתים קרובות גם בהסכמים קיבוציים וחוזי העסקה בין העובדים למעסיקים.
אי-שוויון בהכנסה.
במרבית המדינות בעולם קיימים הבדלים בהכנסתם של האזרחים השונים במדינה. כמו כן, קיימים הבדלים ניכרים ברמת ההכנסה הממוצעת במדינות שונות. הבדלים אלו נובעים מאי-שווין בחלוקת ההכנסות בתוך המדינה ובין המדינות השונות. קיימים מספר מדדים כמותיים המשמשים להערכת את אי השוויון בהכנסות בין הפרטים בחברה. המדדים המקובלים ביותר להערכת אי-שוויון בהכנסות הם מדד ג'יני ועקומת לורנץ.
אי שוויון כלכלי התקיים במגוון גדול של חברות ובמהלך תקופות היסטוריות שונות - טבעו, סיבותיו וחשיבותו נמצאים בדיון רחב ומתמשך. המערכת הכלכלית של מדינה (לדוגמה קפיטליזם או סוציאליזם), מלחמות שמתקיימות או שהיו בעבר, ההבדלים ביכולות של אנשים ליצור עושר כלכלי, המיקום הגאוגרפי, השפעות בין מדינות וסוגיות פוליטיות כולן קשורות ליצירה של אי שוויון כלכלי בין מדינות.
מדיניות הרווחה ומדיניות המיסוי משפיעים באופן ניכר על אי-השוויון בהכנסות. אי-השוויון הכלכלי מחריף במקרים רבים כאשר בעלי התושבים בעלי הכנסה גבוהה זוכים ליחס מועדף או למגוון רחב יותר של הזדמנויות ביחס לתושבים בעלי הכנסה נמוכה יותר. מצב זה גורם לעיבוי העושר, כלומר לתהליך בו הון שזה עתה נוצר נוטה להתרכז בבעלותם של אנשים או ישויות שהיו עשירים עוד קודם לכן. במצב זה, אלו שכבר אוחזים בהון הם בעלי אמצעים להשקיע במשאבים הנדרשים ליצירת הון נוסף. עיבוי העושר עלול לתרום באופן משמעותי לקיום המתמשך של אי שוויון בתוך חברה ועשוי לתרום למעגל העוני.
הרמיטיות
יוניטריות
טיילת הרברט סמואל
הרברט סמואל (פירושונים)
מהומות הלילה הלבן
מייקל הקים ג'ורדן
מייקל הקים ג'ורדן (אנגלית: Michael-Hakim Jordan; נולד ב-24 ביוני 1977) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז. ג'ורדן החל להשתמש בשמו המלא, מייקל הקים, לאחר שמאס בהשוואות לשחקן ה-NBA הידוע מייקל ג'ורדן.
ג'ורדן התבלט לראשונה במדי קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת פנסילבניה, שם אף זכה לתואר "שחקן השנה של ליגת הקיסוס" במהלך עונת . לאחר שסיים את לימודיו ניסה את מזלו בליגות החצי-מקצועניות של ארצות הברית. בשנת 2000 ניסה להתקבל לקבוצות ה-NBA פילדלפיה 76' ובוסטון סלטיקס, אך לא נבחר בדראפט וכשל במאמציו אלו.
במקום זאת החל ג'ורדן לשחק בקבוצות אירופיות ודרום אמריקאיות מהליגות העליונות המקומיות. בין השאר שיחק בקבוצות כגון ארטלנד דרגונס הגרמנית, שרלרואה הבלגית, קאנטו האיטלקית ופאוק סלוניקי היוונית. ב-2008 הצטרף לקבוצת עירוני אשקלון בליגת העל בכדורסל, אך עזב אותה באמצע העונה לקלן מליגת העל הגרמנית בכדורסל.
לוי מוואנוואסה
לוי פטריק מוואנוואסה (באנגלית: Levy Patrick Mwanawasa; 3 בספטמבר 1948 – 19 באוגוסט 2008) היה נשיא זמביה בשנים 2002–2008.
ביוגרפיה.
מוואנוואסה נולד במופולירה שבצפון רודזיה למשפחה בת 12 נפשות. הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת זמביה ובשנים 1974–1978 עבד בעריכת דין כשכיר. לאחר מכן הוא הקים משרד עצמאי, שבראשו עמד עד מרץ 1992. באותן שנים הוא החל בפעילות ציבורית, בהיותו הסניגור הציבורי הראשי של זמביה (1985–1986). בדצמבר 1991 הוא מונה לסגן נשיא המדינה תחת פרדריק צ'ילובה. תאונת דרכים שעבר בסמוך למינויו נקשרה בניסיון להתנקשות בחייו על ידי מתנגדים פוליטיים, לאור הפופולריות הרבה שלה הוא זכה, הן במפלגתו והן בקרב הציבור.
בשנת 1994 התפטר מוואנוואסה מתפקיד סגן הנשיא. הוא התמודד בשנת 1996 ללא הצלחה לראשות מפלגת השלטון, התנועה הדמוקרטית הבין-מפלגתית. בשנת 2000 הוא נבחר על ידי התנועה כמועמדה לנשיאות ובשנת 2001 נבחר לתפקיד על ידי 29% מהבוחרים. כהונתו כנשיא נמשכה בין 2002 ועד למותו בשנת 2008. מערכת הבחירות שבה נבחר מוואנוואסה הייתה נתונה תחת ביקורת באשר לאי סדרים וספסרות בקולות, לצד סיקור עיתונאי מוטה ושימוש במשאבי המדינה על ידי מפלגת השלטון לצורך הטיית התוצאות. בית המשפט העליון של זמביה קיבל את עתירתם של שלושה מועמדים וקבע כי התקיימו אי-סדרים בבחירות, אך בשנת 2005 נחתם המשפט בקבלת התוצאות. באותה שנה (2005) הוא נבחר גם לראשות התנועה הדמוקרטית הבין-מפלגתית ובשנת 2006 נבחר בשנית למשרת הנשיא.
מוואנוואסה לקה בשבץ ראשון בשנת 2006 ובשבץ נוסף בשנת 2008 שהוביל לפטירתו. הוא הוחלף בתפקידו על ידי סגן הנשיא רופיה באנדה.
חיים אישיים.
מוואנוואסה נישא פעמיים והיה אב לשישה ילדים.
לוי מונאווסה
הלגואה
הלגואה (בגרמנית: B. Hallegua; נולד ב-1880) היה שחמטאי יהודי-טורקי.
בשנת 1914 שיחק הלגואה בשלוש תחרויות חשובות באירופה. בתחרות שהתקיימה בפריז, בקפה קונטיננטל הגיע למקום הרביעי, אחרי פרנק מרשל, אלכסנדר אלכין ואנדרה מופאנג. והגיע למקום השני, בתחרות בקפה דה לה רז'אנס. הלגואה הוביל בתחרות המשנה במאנהיים לפני איליה רבינוביץ ואוסקר טנר עד שנפסקה עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
מלחמת רוסיה - יפן
יואב ברוק
יואב ברוק (נולד ב-6 במרץ 1972 במושב לכיש), שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה, שהשתתף בשלוש אולימפיאדות (ברצלונה 1992, אטלנטה 1996 וסידני 2000), בשלוש אליפויות עולם בשחייה (1991, 1994 ו-1998) ובשש אליפויות אירופה בשחייה (2000-1991) במדי נבחרת ישראל.
השחיין הישראלי הראשון שהשתתף במשחה הגמר באליפות עולם בשחייה (1994, במשחה ל-50 מטר חופשי) ובאולימפיאדה (אטלנטה 1996, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב). החזיק בשיאים הישראליים, במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי ובמשחה ל-50 מטר חופשי, 19 שנים, במשחה ל-200 מטר חופשי במשך 12 שנים, במשחה ל-50 מטר (בריכת 25 מטר) כ-17 שנים ובמשחה ל-100 מטר חופשי (בריכת 25 מטר) במשך 18 שנים.
ביוגרפיה.
יואב ברוק גדל במושב לכיש, והחל כילד להתאמן באגודת הפועל בני שמעון בהדרכתם של אברי גביש ושרה שלהבת. מגיל 12 החל לשפר את שיאי ישראל בשחייה לגילאים. בגיל 16 חלה בצהבת והקריירה הספורטיבית שלו שרק התחילה עמדה בפני סיום. בשנת 1991 עבר לשחות עבור קבוצת הפועל נהריה בהדרכתו של עדי ולפמן ובשנת 1997 עבר לשחות עבור קבוצת מכבי חיפה עד לסיום קריירת השחייה התחרותית שלו.
בתחרות השחייה של המכביה ה-13 שנערכה בבריכת השחייה באוניברסיטת תל אביב ביולי 1989 קבע ברוק את שיאו הישראלי הראשון לבוגרים בגיל 17, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 52.41 שניות כשקפץ ראשון למשחה השליחים 4x100 מטר חופשי (קבוצת השליחים קבעה שיא ישראלי חדש בתוצאה של 3:31.05 דקות וזכתה במדליית כסף אחרי ארצות הברית). הוא שיפר את שיאו של ניר שמיר שנקבע בכינוס הפועל בשנת 1983 ועמד על 52.49 שניות. נוסף לכך, הוא זכה בשתי מדליות כסף במשחי השליחים 4x200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 7:39.99 דקות ו-4x100 מטר מעורב בשיא ישראלי חדש נוסף של 3:53.93 דקות. במשחה ל-200 מטר חופשי הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 1:54.78 דקות. במשחה ל-100 מטר חופשי הוא סיים במקום רביעי בתוצאה של 52.84 שניות ובמשחה ל-50 מטר חופשי במקום חמישי בתוצאה של 24.49 שניות.
כחודש לאחר המכביה ומספר ימים לפני שנסע ברוק ללאס-וגאס, ארצות הברית לאימונים, בטרם סיים את לימודיו בתיכון, הוא השתתף באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה. הוא לא זכה להצלחה לה ציפה, להיות אלוף ישראל, כשזכה ב-3 מדליות כסף בלבד. במשחה ל-50 מטר חופשי בשיאי גילאי 17 ו-18 חדש של 24.20 שניות, בצוותא עם רזיאל רימר ואחרי יוסי אפל (23.98 שניות), במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.25 שניות, אחרי רז דר (53.21 שניות) ופני חברו לאגודה זוהר וייס (53.48 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:55.39 דקות, שוב אחרי רז דר (1:54.94 דקות) ולפני חברו לאגודה ברק עטר (1:56.20 דקות). בנוסף, הוא זכה בשתי מדליות זהב במשחי השליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:38.58 דקות ובמשחה ל-4x200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 7:56.71 דקות.
בלאס וגאס השלים ברוק את לימודי התיכון והתאמן בהדרכתו של דייוויד מארש.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף יולי 1990 זכה ברוק בשתי מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 23.85 שניות, שיפור לשיאו של רזיאל רימר (23.89 שניות), לפני יוסי אפל (24.17 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 52.16 שניות, לפני טיירי קרון מצרפת (52.33 שניות). במסגרת רביעיית השליחים 4x100 מטר הוא שחה ראשון וקבע במשחה ל-100 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 51.90 שניות, ובכך היה לשחיין הישראלי הראשון ששחה משחה זה מתחת ל-52 שניות.