במשחק המיני השביעי מוצג הילד הבוכה, לפניו ה"חברים" שלו, הבובות הפרוותיות, פרדבר הכי קרוב אליו. על פי הטקסט שמופיע על המסך, אפשר לחשוב שפרדבר מדבר, אבל ככל הנראה, הנאום הזה הוא ממייקל. הוא נמצא בבית החולים מול מיטתו של הילד הבוכה, מתנצל בפניו על מה שעשה ומבטיח "להרכיב אותו בחזרה". ואז, פרדבר, יחד עם הצעצועים האחרים, נעלמים בהדרגה ומשאיר את הילד הבוכה לבד, הוא מתחיל לבכות. בגלל רעש הקרדיוגרמה ברקע, אפשר להבין שהילד היה בתרדמת. כדורים, טפטפת ופרחים ליד המיטה במהלך המשחק רומזים על כך, ברקע אפשר לשמוע שהקרדיוגרמה כבר לא נקטעת, אלא פשוט חורקת. זה מראה שהילד הבוכה מת, ההוכחה לכך היא שלאחר היעלמות הצעצועים הילד הבוכה נעלם בעצמו.
במשחק המיני השמיני מוצגת תיבה נעולה. לאחר זמן מה מופיע הטקסט "אולי עדיף לשמור דברים מסוימים בסוד לעת עתה...". לא ניתן לפתוח את התיבה בשום צורה, אך יש תיבה פתוחה בקובצי המשחק הבא, פנאף וורלד. לא ברור מה יש בפנים.
משחק.
המשחקיות מחולקת לשני חלקים - העלילה הראשית (לילות) ומשחקי המיני. לילות הם רק החלק העיקרי במשחק, שמטרתו לשרוד (כל זה החלום של הילד הבוכה בזמן שהוא גוסס). במשחקי המיני נחשפת עלילת המשחק. במשחק זה השמיעה היא ה"נשק" העיקרי של השחקן.
על השחקן, תוך שליטה בילד הבוכה, לפקח בקפידה על שתי הדלתות המובילות לחדרו, בארון במרכז החדר, כמו גם על המיטה שמאחוריו. כשזזים לדלת, אפשר להשתמש בפנס כדי להאיר את המסדרון ולהבריח את הנייטמארס. יש לסגור את הדלתות לזמן קצר אם הילד שומע נשימות מחוץ לדלת. כאשר מדליקים את הפנס, קיים סיכוי גבוה שהנייטמארס יתקפו את השחקן, מה שמוביל בהכרח למוות. רק נייטמאר בוני ונייטמאר צ'יקה יכולים לגשת לדלת, כשבוני מתקרב רק לדלת השמאלית, וצ'יקה לדלת הימנית, כמו במשחק הראשון. מהלילה החמישי עד השביעי, השחקן יותקף מכל הכיוונים על ידי פרדבר או נייטמאר, (עותק חשוך של פרדבר), בהתאמה ( פרדבר 5–6 לילות, נייטמאר -בלילה השביעי). הם יכולים ללכת הן לדלת הימנית והן לדלת השמאלית. כאשר ניגשים לארון, שהוא אנלוגיה לפיראט קוב מהמשחק הראשון, אתה יכול גם להשתמש בפנס, ואם נייטמאר פוקסי מסתתר בארון, יש לסגור את הדלתות. אם זה לא ייעשה, הוא יתקוף את השחקן והמשחק ייגמר.
בעת הדלקת הפנס כלפי המיטה, תצטרכו להשתמש בפנס רק כדי להרחיק את הפרדלס. אם לא תעשה זאת, ברגע ששלושה פרדלס יושבים על המיטה, נייטמאר פרדי יופיע. הוא הדמות היחידה שלא ניתן לעקוב אחריה באמצעות שמיעה.
ישנו גם את משחק המיני "כיף עם פלאשטראפ" (באנגלית: Fun with Plushtrap). בובת האנימטרון של פלאשטראפ תשב על כיסא בסוף המסדרון. השחקן צריך שיהיה לו זמן לתפוס את פלאשטראפ כשהוא על האיקס הלבן שעל הרצפה. אם נגמר הזמן עד לסיום המטרה, או אם הותקף השחקן על ידי פלאשטראפ, ההודעה "חבל" (באנגלית: Too bad) מופיעה. אם תשלימו בהצלחה את משחק המיני, הלילה הבא יהיה מקוצר בשעתיים.
מצבים.
לצד עדכון ליל כל הקדושים (הלואין), במיוחד עבור שחקנים הרואים את המשחק קל מדי, נוספו מבחנים שהופכים לזמינים לאחר חלוף הלילה השמיני:
לאחר שעבר כל מצב בנפרד בלילה השביעי, מופיע כוכב אדום אדום נוסף בתפריט הראשי, לאחר שעברתם את לילה 7 עם מצב עיוור והכל סיוט נדלק בו זמנית או מצב עיוור, פוקסי מיידי, ופרדי כועס נדלקו בו זמנית - אקסטרה כוכבים כחולים. גם בלילה החמישי במשך שעתיים, פרדבר או נייטמאר יתקוף.
רסייניאי
רסייניאי (רשות מקומית)
גריגורי גרשוני
גריגורי אנדרייביץ' (הערש יצחק) גרשוני (ברוסית: Григо́рий Андре́евич Гершу́ни; 2 במרץ 1870 – 29 במרץ 1908) היה מהפכן רוסי. הוא הקים את הארגון הלוחם של המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית של רוסיה, הנהיג אותו והתווה את יעדיו בתקופתו הראשונה.
ילדותו ונעוריו.
נולד בטברובו, מחוז קובנה, למשפחה יהודית. בשנת 1873 משפחתו עברה לשאולאי.
מבלי שסיים את לימודיו בתיכון בגלל היעדר כסף לשכר לימוד, גרשוני עבר בהצלחה בחינות כניסה ללימודי רוקחות ובשנת 1895 התחיל ללמוד את המקצוע באוניברסיטת קייב. בשנת 1896 הוא נעצר לראשונה בגין קשריו עם סטודנטים שהתנגדו לשלטון הצאר, אך שוחרר תוך זמן קצר. לאחר שגרשוני קיבל את תעודת הרוקח, הוא התחיל לעבוד במוסקבה במכון לרפואה ניסיונית.
בשנת 1898 עבר למינסק, שם הקים מעבדה למחקר בקטריולוגי. בזמנו הפנוי לקח חלק פעיל בארגון פעילות תרבותית וחינוכית בעיר: ארגן בית ספר יסודי לבנים והעביר הרצאות בבית ספר של סופי שבוע למבוגרים. גרשוני גם ארגן הקראות ספרים פומביות (עבור אנשים שלא יודעים או מתקשים לקרוא) כחלק מפעילות של איגוד הרופאים במינסק, והעמיד אוסף ספרי לימוד נודד עבור בתי ספר.
התקרבותו לחוגים תומכי המהפיכה ברוסיה.
גרשוני נסחף יותר ויותר אל רעיונות מהפכניים וארגן בית מלאכה לייצור מכונות לבתי דפוס לא חוקיים ומעבדה לייצור דרכונים מזויפים. יחד עם יקטרינה ברשקובסקיה ארגן יבוא ספרות בלתי לגאלית לרוסיה. בשנת 1899 הצטרף ל"מפלגת הפועלים לשחרור פוליטי של רוסיה" ומהר מאוד הפך למנהיגה. בתקופה זו השפיעה המהפכנית הרוסיה המפורסמת יקטרינה ברשקובסקיה על גרשוני. כתוצאה מהשפעתה החליט להתמסר לחלוטין לרעיון המהפכה.
במרץ 1900 התגלה בית הדפוס הלא חוקי של גרשוני, וב-19 ביוני הוא נעצר. במהלך חקירותיו שנוהלו על ידי ראש מחלקת הביטחון במוסקבה, סרגיי זובאטוב, גרשוני הכחיש מכל וכל את הקשר שלו עם ארגונים מהפכניים, מה שהיווה הפרה של הקוד האתי הלא רשמי של המהפכנים. ביולי שוחרר ממעצרו.
הקמת המפלגה המהפכנית-סוציאליסטית.
בתחילת 1901 גרשוני ירד למחתרת. בקיץ של אותה שנה הסתובב בניז'ני נובגורוד, סמרה, אופה, וורונז' וערים אחרות, תוך שהוא יוצר קשרים עם מהפכנים סוציאליסטים. בסוף 1901 יצא לחו"ל כנציג האגף הדרומי והמערבי של המהפכנים הסוציאליסטיים. בז'נבה השתתף במשא ומתן על הקמת המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית יחד עם יונה אזף, מיכאיל גוץ וויקטור צ'רנוב. גרשוני הקים גם את ה"תא הלוחם" בתוך המפלגה שאמור היה לבצע פיגועים נגד אנשי השלטון הרוסיים, האחראים, לטענת אנשי המפלגה, לדיכוי האזרחים.
פיגועי הטרור.
פעולת הטרור הראשונה שגרשוני ארגן התרחשה ב-2 באפריל 1902, בסנט פטרבורג, כאשר סטפן בלמשוב ירה שתי יריות אקדח בשר הפנים של רוסיה דמיטרי סיפיאגין והרג אותו. ב־5 באפריל 1902, במהלך הלווייתו של סיפיאגין, גרשוני תכנן לארגן פעולת טרור נוספת נגד התובע הראשי קונסטנטין פובדונוסצב ומושל סנט פטרבורג ניקולאי קלייגלס , אך בגלל ההיסוס של האנשים המבצעים, הפעולות האלה לא יצאו אל הפועל. גרשוניː "הארגון הלוחם לא רק מבצע פעולה של הגנה עצמית, אלא גם פועל כדי לפגוע, ובכך מכניס פחד וחוסר סדר אל תוך מוסדות השלטון."
ב־29 ביולי 1902 פועל בשם תומאס קצ'ורה ירה במושל העיר חרקוב, הדוכס איון אובולנסקי במהלך טיולו של השני בפארק. הסיבה לפגיעה הייתה שותפותו של אובולנסקי בדיכוי של מרד האיכרים בשנת 1902 באזור חרקוב . גרשוני ליווה אישית את קצ'ורה לזירה, אך בסופו של דבר אובולנסקי רק נפצע קל.
צ'רנוב כתב על דעותיו של גרשוני לגבי טרור של מהפכנים: "... גרשוני דרש מהמהפכה את אותו הדבר שאנשים אנושיים דורשים מהמפקדים - להימנע מקורבנות מיותרים, לחוס על המנוצחים, לכבד את האינטרסים ואת חייהם של האנשים החפים מפשע. הוא תמך במעשה הראשון של קליאייב, כאשר זה יצא עם פצצה מוכנה כנגד הנסיך סרגיי, אך נסוג, כאשר ראה ליד הנסיך את אשתו וילדיו ". ב 6 במאי 1903 חבר הארגון הלוחם, שהיה עובד רכבת, בשם יגור דולבוב ואדם נוסף שזהותו לא ידועה עד היום, ירו למוות במושל העיר אופה, ניקולאי בוגדנוביץ' , בפארק הקתדרלה של העיר. בוגדנוביץ' היה אחראי לירי חי אל הפגנת הפועלים.
הפופולריות של גרשוני לאחר מעשי טרור אלה גדלה מאוד. ב. צ'רנוב כתב על פעילות הארגון הלוחם: "למעשה, מרכז הארגון הלוחם, הדיקטטור של הארגון, היה גרשוני." שר הפנים ויאצ'סלב פלבה הכריז בפני סרגיי זובאטוב, שתמונתו של גרשוני תעמוד על שולחנו עד שזה ייעצר. זובטוב עצמו שיבח את יכולותיו המהפכניות-טרוריסטיות של גרשוני וכינה אותו "אמן בענייני טרור".
מעצר ומשפט.
ב־13 במאי 1903 גרשוני נעצר בקייב. בפברואר 1904 בית המשפט המחוזי הצבאי בסנט פטרסבורג דן את גרשוני למוות, אלא שלאחר מכן גזר הדין הוחלף במאסר עולם. גרשוני ריצה את עונשו בהתחלה בכלא במבצר שליסלבורג המיועד ל"אסירים פוליטיים שנידונו לעבודות פרך", ולאחר סגירת בית הכלא הזה (ב־8 בינואר 1906), בבית הכלא לעבודות פרך באקאטוי , במזרח סיביר.
הבריחה לחו"ל.
בשנת 1906 תומכיו של גרשוני ארגנו את בריחתו מהכלא. בכלא בו שהה גרשוני, האסירים היו מייצרים כרוב משומר ומוציאים את התוצרת שלהם מחוץ לכותלי הכלא. גרשוני הוחבא בתוך חבית ריקה, כאשר מעליו הייתה שכבה דקה של כרוב משומר, כדי שהשומרים לא יגלו אותו. בדרך זו גרשוני הצליח לצאת מן הכלא והתחיל להתקדם לכיוון מזרח המדינה. לאורך כל מסלול הבריחה, החברים ארגנו "תחנות ביניים" בהן גרשוני היה יכול להחליף סוסים ולהמשיך הלאה. בעיר ולדיווסטוק, הוא עלה על אונייה והגיע לארצות הברית לעיר סן פרנסיסקו דרך יוקוהמה ביפן.
בארצות הברית הוא נאם בעצרות המוניות של תומכי המהפכה הרוסית וכתוצאה מכך הצליח לגייס 180 אלף דולר למפלגתו. בפברואר 1907 גרשוני השתתף בכנס השני של המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית בפינלנד, ונבחר לוועד המרכזי של המפלגה. הוא היה אמור להנהיג, ביחד עם יונה אזף, את כל פעילות הטרור של המפלגה.
מותו.