ניקול הלפרין נולדה בארצות הברית ובגיל 4 עלתה לישראל עם אביה והתגוררה בבאר שבע. היא למדה בבית ספר תיכון מקיף ג' ומגיל 15 השתתפה בקבוצת הכדורעף של אס"א באר שבע ובנבחרת הנשים של ישראל. בשנת 1988 התגייסה לצה"ל ושירתה בחיל התחזוקה. שנה אחר כך זכתה בתחרות מלכת היופי, ובאותה השנה השתתפה בתחרות מיס תבל 1989.
בשנת 1990 התחתנה עם איש העסקים רוני מאנה ולהם בן ובת. לאחר 13 שנות נישואים התגרשו השניים, ובשנת 2006 נישאה בשנית.
בשנת 2003 החלה לעבוד כיועצת יופי ברשת האסתטיקה "פרופורציה" ובאותה שנה הייתה שופטת בתחרות "טופ מודל 2003"
בשנת 2006 פתחה מכון קוסמטיקה בכיכר המדינה בתל אביב. הלפרין הופיעה בפרסומות לגוטקס ועבדה תקופה כדוגמנית בניו יורק.
השתתפה בכמה פרקים בסדרות הטלוויזיה רמת אביב גימל וכסף קטלני.
מצודת טיילור
המלחמה הספרדית-אמריקאית
בית המלוכה היווני
ילנה ראלף
ילנה סרגייבנה ראלף (באנגלית: Elena Ralph ;ברוסית: Елена Сергеевна Ральф; נולדה ב-27 בנובמבר 1983) היא דוגמנית ישראלית ומלכת היופי של ישראל לשנת 2005.
ביוגרפיה.
ילנה ראלף נולדה באוקראינה הסובייטית לאירינה יהודייה ולסרגיי נוצרי. היא עלתה לישראל לבדה בשנת 2001, בגיל 18. ראלף השתכנה ברמת גן והחלה ללמוד עברית.
בשנת 2005 זכתה ראלף בתחרות מלכת היופי ובתחרות מיס תבל זכתה במקום השישי. לאחר התחרות החלה ללמוד סוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב ולאחר מכן גם ניהול ומדע המדינה באוניברסיטה הפתוחה. במקביל, שימשה ראלף כפרזנטורית של חברת הקוסמטיקה "סבוקאלם" והשתתפה בקמפיינים רבים, בהם של החברות "אינטימה", "לוריאל", "וולה", "לה סיירה מילאנו " ו"נאף נאף".
ראלף שותפה ומעצבת בחברת תכשיטי היוקרה בבורסה ליהלומים "ראלף" (Ralph). כמו כן, היא מתנדבת בסוכנות היהודית ובקרן היסוד ואוספת תרומות לישראל באמצעות ארגון איחוד הקהילות היהודיות (UJC), ראלף לקחה חלק בתחרות "מלכת היופי של העלייה" שנערכה בערוץ הראשון.
ראלף רשומה בסוכנות הדוגמנות הבינלאומית "Women".
בתחילת 2009 היא לוהקה לצד לירן כוהנר לתוכנית המציאות "המירוץ למיליון". שתיהן הודחו ראשונות.
משפחת המלוכה היוונית
משפחת המלוכה היוונית מהווה ענף של בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג של בית אולדנבורג העתיקה, ששלטה בארצות סקנדינביה במשך מאות שנים. המונרך הראשון של יוון משושלת זו היה גאורגיוס הראשון, בנו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק, ואשתו המלכה הייתה אולגה קונסטנטינובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, נכדתו של הצאר הרוסי ניקולאי הראשון. כצאצאי המונרכיה הדנית חברי בית המלוכה היווני נקראים "נסיכי יוון ודנמרק".
עלייה לשלטון.
המשפחה עלתה לכס המלוכה היווני לאחר שהמלך אותון, הראשון ממלכי יוון המודרנית שהיה חבר בית ויטלסבאך הבווארי, התיר לבריטניה וצרפת להשתלט על נמל פיראוס בזמן מלחמת קרים (1853-1856), משום שהמעצמות הגדולות רצו למנוע שיתוף פעולה בין יוון לרוסיה. כניעה זו גרמה לצבא היווני להדיח את אותון בהפיכה צבאית בשנת 1862, והמלך והמלכה שבו לבוואריה על גבי ספינת מלחמה בריטית.
במשאל שנערך ב-1862 בחרו היוונים את אלפרד, דוכס אדינבורו וסקסוניה-קובורג-גותה כמלך החדש שלהם, אך מועמדותו נדחתה על ידי המעצמות הגדולות, שסירבו לאפשר לאחד מחברי משפחות המלוכה שלהם לעלות לשלטון היווני. נעשה חיפוש אחר מועמדים אחרים ולבסוף ראשי הצבא היווני הציעו את הכתר היווני לנסיך וילהלם מבית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, בית המלוכה הדני, והוא הוכתר כגאורגיוס הראשון, מלך היוונים בשנת 1863. צאצאיו של גאורגיוס הראשון מלכו ביוון עד שנת 1974, אולם המלוכה לא הייתה רצופה ונקטעה פעמים רבות בשל אירועים שהשפיעו רבות על ההיסטוריה היוונית, כמו מלחמת הבלקן הראשונה והשנייה, מלחמת העולם הראשונה והשנייה, מלחמת אזרחים ולבסוף שלטון החונטה הצבאית שהביא להפלת המונרכיה והכרזתה המחודשת של הרפובליקה ביוון.
נפילת המלוכה היוונית.
הממשלה הנבחרת ביוון הופלה ב-21 באפריל 1967 על ידי קבוצת קצינים שהונהגה על ידי הקולונל גאורגיוס פאפאדופולוס. הקצינים המהפכנים ייסדו משטר דיקטטורי צבאי שכונה בשם משטר הקולונלים והכריחו את המלך קונסטנטינוס השני להכיר בו כמשטר לגיטימי. בדצמבר של אותה השנה המלך ניסה להפיל את המשטר הצבאי אך נכשל, והוא ומשפחתו נאלצו לצאת לגלות ברומא. לאחר הפלת הדיקטטורה הצבאית בשנת 1974 נערך ביוון משאל עם בו קבעו 70 אחוזים מתושבי המדינה כי הם מעוניינים בביטול המונרכיה.
משפחת המלוכה כיום.
כל חברי משפחת המלוכה היוונית גרים כיום מחוץ ליוון. המלך לשעבר קונסטנטינוס השני ואשתו אן-מארי מתגוררים יחד עם ילדיהם בלונדון. הם עדיין רשאים להחזיק בתאריהם אך הם אינם מייצגים את יוון בשום צורה. כצאצאיו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק הם רשאים לייצג את ממלכת דנמרק. חברי בית המלוכה היווני כיום הם:
ילנה רלף
דורית ילינק
דורית ילינק (פרידמן) (נולדה ב-1958) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 1978 ודוגמנית מסלול.
ביוגרפיה.
ילינק נולדה וגדלה בבת גלים שבחיפה. בגיל 19 זכתה בתחרות מלכת היופי ועלתה לשלב חצי הגמר (12 המועמדות הסופיות) בתחרות מיס תבל 1978 שנערכה במקסיקו, מי שהמליץ עליה היה החבר שלה ושנתיים אחרי התחרות נישאו השניים ולהם חמישה ילדים, ב-1997 שימשה כשופטת בתחרות מלכת היופי. בתה השנייה ליאור פרידמן זכתה בשנת 2003 בתחרות "נערת השנה" של מעריב לנוער.
ילינק החלה לדגמן רק בגיל 25 והייתה לדוגמנית מסלול מבוקשת, ב-1990 ייצגה את ישראל בתחרות "אשת העולם" בהונג קונג, תחרות בה מיוצגות נשים עם קריירה, משפחה והופעה מרשימה, היא בוגרת תואר ראשון במדעי המדינה ולאחר מכן למדה רפואה אלטרנטיבית ועבדה תקופה עם בעלה בעסק המשפחתי לציוד סלולרי, היא עובדת כמנחת קבוצות במכון אדלר.
יאנה קלמן
יאנה קלמן (נולדה ב-18 במאי 1974) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 1995.
ביוגרפיה.
יאנה קלמן נולדה בסיביר שברוסיה הסובייטית דאז. היא אחות בהכשרתה. בגיל 18 עלתה לישראל יחד עם אביה והתקבלה לעבוד במחלקה האונקולוגית במרכז הרפואי תל אביב. בשנת 1995 זכתה בתחרות מלכת היופי של ישראל, לפני סגניתה מירי בוהדנה. עבדה כדוגמנית מסלול וצילום. הגישה תוכנית אקטואליה בשפה הרוסית בערוץ 33, היום עובדת כאחות חדר ניתוח.
בשנת 2006 עברה קלמן ניתוח להוצאת גידול ממוחה.
קלמן השתתפה בתוכנית הטלוויזיה הישרדות איי קמרינס שעלתה לשידור בפברואר 2011. היא הגיעה לשבט המאוחד והייתה המודחת ה-13 והמושבעת הרביעית.
קלמן נשואה לדור זילברג, עורך דין וד"ר לנוירוכירורגיה, בנו של הבמאי יואל זילברג, ולהם שתי בנות ובן.
פנורמה
יאנה חודריקר-כנפו
יאנה חודריקר-כנפו (נולדה ב-22 באוקטובר 1972) היא דוגמנית, מלכת היופי של ישראל לשנת 1993, מגשרת וכתבת.
ביוגרפיה.
יאנה חודריקר נולדה בקייב שבאוקראינה הסובייטית. לאחר שסיימה את לימודי התיכון בהצטיינות בגיל 16 וזכתה במדליית זהב על הישגיה בלימודים, המשיכה ללמוד באוניברסיטת קייב במגמת כימיה. בגיל 18 עלתה לישראל ובאותה שנה, התקבלה ללימודי מדעי החיים באוניברסיטת תל אביב. כעבור שנתיים, בגיל 20, זכתה בתחרות מלכת היופי, וייצגה את ישראל ברחבי העולם. לאחר הזכייה, המשיכה חודריקר את לימודיה וסיימה בהצטיינות תואר ראשון במדעי החברה.
בשנת 1997 נבחרה לככב במסע פרסום עולמי עבור חברת התכשיטים "H. Stern" וייצגה את החברה בישראל ובעולם. בשנה זאת גם השתתפה בסרט הטלוויזיה הבלשי "מותה של רקדנית הדיסקו" בבימוי אמנון וינר, לצד שלמה בראבא.
בשנת 1999 שיתפה פעולה עם חברה-לחיים, הדוגמן לשעבר קובי כנפו, כלוביסטים למען מפלגת ישראל ביתנו של אביגדור ליברמן. המפלגה זכתה אז ב-4 מנדטים. בשנת 2000 נישאה לכנפו. שנתיים אחר כך החלה את עבודתה ברכבת ישראל כמנהלת שיווק ופרסום, עם התמחות במגזר העולים.
לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה ה2006) הוצבה במקום הרביעי במפלגת "חרות - התנועה הלאומית".
בשנת 2008 סיימה בהצטיינות תואר שני במדיניות ציבורית וגישור באוניברסיטת תל אביב. ב-2012 התחילה לכתוב בלוג באתר Xnet, בו היא מתמקדת בנושאי חינוך.
חודריקר-כנפו נשואה ואם לשלושה.
תולדות המטאורולוגיה
דב בר-ניר
דב בר-ניר (3 בדצמבר 1911 – 7 במאי 2000) היה פובליציסט ואיש ציבור ישראלי, כיהן כחבר הכנסת מטעם מפ"ם בכנסת הראשונה.
ביוגרפיה.
נולד בשם ברנארד זילברשץ בשנת 1911 בבריסל שבבלגיה. בנעוריו היה בין מייסדי תנועת "השומר הצעיר" במדינה. למד מדעי החברה באוניברסיטת שטרסבורג, ולאחר מכן עלה לארץ ישראל, בשנת 1932.
בשנים 1932–1956 היה בר-ניר חבר קיבוץ עין החורש, והחל בפעילות ציבורית במפלגת השומר הצעיר ובליגה הסוציאליסטית ומאוחר יותר במפ"ם. בין תפקידיו באותה תקופה: מזכיר מפלגת פועלים השומר הצעיר (1946–1948), חבר הכנסת הראשונה (1949–1951) ומזכיר מרכז מפ"ם (1951–1953). לאחר מכן, בשנים 1957–1960, היה מזכיר הברית העולמית של מפ"ם.
במהלך כהונתו בכנסת, ממנה פרש מרצונו, היה חבר ועדת הכנסת וועדת חוקה, חוק ומשפט.
היה עיתונאי במקצועו ובעל דוקטורט. במשך שנים רבות כתב ביקורת תיאטרון והיה בעל טור פובליציסטי בעיתון על המשמר.
בשנת 1968 הצטרף לתנועה לשלום וביטחון, שהייתה תנועה פוליטית מהראשונות שקראו לנסיגה מהשטחים ולהכרה בזכות ההגדרה העצמית של העם הפלסטיני ולהקמת ישות פלסטינית עצמאית לצד ישראל. התנועה הוקמה על ידי קבוצת מרצים באוניברסיטאות ופעילים ממפלגות השמאל ועמד בראשה פרופ' יהושע אריאלי.
זכה בפרס סוקולוב לעיתונאות (פרס כבוד) בשנת 1993.
דפניס