חלא עליאן (באנגלית: Hala Alyan; נולדה בשנת 1986) היא סופרת, משוררת ופסיכולוגית קלינית אמריקאית-פלסטינית המתמחה בטראומה נפשית, התמכרות ופסיכולוגיה בין תרבותית. כתיבתה ושירתה עוסקות בהיבטים של זהות ובהשפעות של גלות ופליטות, בעיקר בקרב הפליטים הפלסטינים. עליאן התפרסמה בזכות רומן ביכוריה, "Salt Houses" שיצא לאור ב־2017.
ביוגרפיה.
חלא עליאן נולדה בקרבונדייל , אילינוי, ב-1986 וגדלה בכווית סיטי, אוקלהומה, טקסס, מיין ובלבנון. היא בעלת תואר ראשון מהאוניברסיטה האמריקנית בביירות, תואר שני מאוניברסיטת קולומביה ודוקטורט בפסיכולוגיה קלינית מאוניברסיטת ראטגרס והיא עובדת במשרה חלקית באוניברסיטת ניו יורק במרכז הייעוץ והבריאות. היא ובן זוגה מתגוררים בברוקלין.
יצירה.
רומן הביכורים של עליאן, "בתים ממלח" (באנגלית: "salt houses") מספר את סיפורם של ארבעה דורות משפחת יעקוב הפלסטינית שנאלצת לעזוב את ביתה בשכם ב־1967 ומתיישבת בכווית במטרה לבנות חיים חדשים אך גם מכווית הם נאלצים לעזוב שוב והם נודדים בין ביירות, פריז ובוסטון. בספר מתוארות התרחשויות היסטוריות אמיתיות. הספר זכה ב־2018 בפרס דייטון לשלום, פרס שניתן לסופרים שכתיבתם נחשבת מקדמת שלום.
שיריה של עליאן פורסמו בכתבי עת ומגזינים ספרותיים.
"שנות ה-29", אוסף שיריה של עליאן יצא לאור בינואר 2019.
אנטואן ריגודו
אנטואן רוז'ה ריגודו (בצרפתית: Antoine Roger Rigaudeau; נולד ב-17 בדצמבר 1971) הוא כדורסלן עבר צרפתי, אשר היה פעיל בין השנים 1987–2005. לאורך הקריירה זכה בשתי אליפויות היורוליג כשחקן קינדר בולוניה (1998, 2001), ובמדליית כסף באולימפיאדת סידני (2000) כשחקן נבחרת צרפת.
בשנת 2015 הונצח בהיכל התהילה של פיב"א.
קריירת משחק.
קריירת מועדונים.
ריגודו החל את קריירת המשחק שלו בגיל 16, כשהצטרף לקבוצת שולה באסקט לקראת עונתה הראשונה בליגה הצרפתית הבכירה. לאחר 8 עונות בשולה עבר בשנת 1995 לפו אורטז, ובעונתו הראשונה בקבוצה הוביל אותה לזכייה באליפות הליגה הצרפתית.
לקראת עונת עבר לשחק בקינדר בולוניה מליגת העל האיטלקית. במהלך אותה עונה הרכיב לצד פרדראג דנילוביץ' קו אחורי דומיננטי במיוחד אשר הוביל את בולוניה לזכייתה הראשונה באליפות היורוליג. לאורך העונה קלע ריגודו 15.1 נקודות בממוצע למשחק, ובמשחק גמר היורוליג מול א.א.ק. אתונה הוביל את קלעי קבוצתו עם 14 נקודות, אליהן הוסיף 5 חטיפות. באותה עונה זכה עם בולוניה גם באליפות הליגה האיטלקית, ובעונה העוקבת זכה עמה בגביע האיטלקי.
בעונת הוביל את הקבוצה לצד מאנו ג'ינובילי, רשארד גריפית' ומארקו יאריץ' לזכייה נוספת באליפות היורוליג, עם ממוצע של 13.6 נקודות למשחק. במשחק השני של סדרת הגמר מול טאו ויטוריה התעלה על עצמו ריגודו עם 6 שלשות ו-23 נקודות, וגם במשחק החמישי והמכריע הוביל את קלעי קבוצתו על 18 נקודות. באותה עונה השלימה בולוניה "כתר משולש" לאחר שזכתה גם באליפות איטליה ובגביע האיטלקי.
בינואר 2003, לאחר כ-5 עונות וחצי בבולוניה, חתם ריגודו על חוזה בדאלאס מאבריקס מליגת ה-NBA. לאחר 11 משחקים בקבוצה, בהם קלע 1.5 נקודות בממוצע למשחק ב-22.9% קליעה מהשדה, נשלח בטרייד לגולדן סטייט ווריורס אשר מיד ניפתה אותו מסגל הקבוצה.
בעונות 2003–2005 שיחק עבור ולנסיה באסקט מליגת העל הספרדית. בשנת 2005 פרש ריגודו ממשחק, בגיל 33 בלבד, בשל פציעה בברכו.
נבחרת צרפת.
בין השנים 1991–2005 היה ריגודו חבר בנבחרת צרפת בכדורסל, והשתתף כשחקנה בשישה טורנירי אליפות אירופה בכדורסל, ובאולימפיאדת סידני (2000). בטורניר האולימפי בסידני קלע ריגודו 12.6 נקודות בממוצע למשחק והוביל את נבחרתו לזכייה במדליית הכסף לאחר שהפסידה לארצות הברית בגמר הטורניר. בטורניר אליפות אירופה בכדורסל 2005, אשר היה האחרון שלו בנבחרת, זכתה צרפת במדליית הארד.
קריירת אימון.
ביוני 2015 מונה ריגודו למאמן קבוצת פריז לבלואה מליגת העל הצרפתית, אך לאחר 15 משחקים בלבד התפטר מתפקידו.
שורה רפפורט
שלמה פרץ
שלמה פרץ הוא שדרן רדיו, יועץ תקשורת ואיש יחסי ציבור ישראלי.
ביוגרפיה.
פרץ נולד בתל אביב והתחנך ב"בית חינוך לזרם העובדים". בצה"ל שירת בחיל השריון, כולל בשירות קבע. בנוסף שירת שירות ביטחוני ממלכתי. לאחר שחרורו למד לתואר ראשון מאוניברסיטת בר-אילן בכלכלה, מנהל עסקים ומדע המדינה.
בשנת 1974, עם שחרורו מצה"ל, למד קריינות ועריכה בקורס עורכי חדשות וקריינים של קול ישראל, ועם סיום לימודיו החל לעבוד בתחנה. שנה לאחר תחילת עבודתו נבחר לתפקיד עורך כלכלי, עורך חדשות ומגיש חדשות בגלי צה"ל. לאחר סיום תפקידו המשיך לשרת במילואים כעורך ומגיש חדשות בתחנה.
בשנת 1975 החל לעבוד כעורך במוספי הכלכלה והעסקים של עיתון הארץ.
בין השנים 1977 ל-1978 הנחה את סדרת הטלוויזיה "מצב משפחתי" ששודרה בטלוויזיה החינוכית ובערוץ הראשון. הסדרה עסקה במגוון סיטואציות מחיי המשפחה.
בנוסף פרץ כתב במהלך השנים במדורי הדעות של TheMarker וגלובס בנושא ייעוץ אסטרטגי תקשורתי.
קריירה כיועץ תקשורת.
ב-1978 מונה כסמנכ"ל לנושאי שיווק מיתוג ויחסי ציבור בקופת החולים הכללית. בתפקיד זה פעל גם כיועץ ליושב ראש קופת חולים, לרבות לובינג ותיאום פעולות קופת החולים בכנסת ובמשרדי הממשלה. ב-1985 נשלח מטעם המגבית היהודית לבריטניה שם פעל כסמנכ"ל גיוס כספים של הארגון.
עם חזרתו לארץ ב-1990, פתח משרד המתמחה ביחסי ציבור, ייעוץ תקשורת, קשרי משקיעים וקשרי ממשל, והחל לייעץ בין היתר לשר האוצר, יצחק מודעי, ולקונצרן כלל וקונצרן אי.די.בי.
ב-1999 החל לשמש כיועץ תקשורת לראש הממשלה, בנימין נתניהו. בשנת 2000 מונה ליועצו של איש העסקים שלדון אדלסון.
באותה שנה נבחר לשמש כיועץ של "שידורי קשת", ובשנת 2003 מונה כיועץ של ערוץ 10.
החל משנת 2009 פרץ עובד בשיתוף פעולה עם תאגיד קשרי המשקיעים והממשל הבינלאומי Grayling.
במסגרת עבודתו יעץ פרץ לגופים רבים, שלטוניים ומסחריים כאחד, וביניהם בנק ישראל, בנק הפועלים, משרד התשתיות, תנובה, מפעל הפיס, משרד האוצר, משרד הביטחון ובזק. פרץ שימש כיועץ התקשורת של המרכז הבינתחומי עם הקמתו ושימש כיועץ לנשיא אוניברסיטת בר-אילן. בשנת 2016 החל לשמש כיועץ האסטרטגי של אוניברסיטת בן-גוריון. במקביל שימש כיועץ קשרי משקיעים במהלך הנפקות ציבוריות של חברות ישראליות רבות ביניהן: קבוצת עזריאלי, אמדוקס, טבע, אל-על, שיכון ובינוי, סלקום, אפריקה ישראל ועוד.
גרייס אבון דלאנו
גרייס אבּוּן דלאנו (בשפת היורובה: Grace Ebun Delano; נולדה ב-13 בנובמבר 1935 בקדונה) היא אחות ומיילדת, שמילאה תפקיד מרכזי וחלוצי בתכנון המשפחה ובשירותי הרפואה לפריון בניגריה על פני חמישים שנה. היא הקימה את הארגון לפריון ובריאות המשפחה, שלאורך שנים עמדה בראשו ובמסגרתו שימשה כיועצת לארגונים שונים ברחבי אפריקה, וכתבה ומספר רב של ספרים ומאמרים בנושא בריאות האישה ונושאים דומים. בשנת 1993, קיבלה את פרס ארגון הבריאות העולמי על עבודתה למען פיתוח הבריאות.
ראשית חייה.
גרייס אבון דלאנו נולדה להורים נוצרים מקבוצת היורובה בתאריך 13 בנובמבר 1935, בקדונה ניגריה. לדלאנו יש אח אחד הגדול ממנה בעשר שנים, אך היא נולדה לאחר רצף של תמותת תינוקות שחוותה אמה. כגיל 44, שאמה הייתה בהריון איתה, היא הרגישה לא בנוח עם ההריון בגיל מאוחר ולכן נמנעה ללכת לבית חולים. ההפתעה הרבה בעקבות ההיריון המאוחר הובילה אותה ואת אביה של דלאנו להעניק לביתם את השם Ebun-Oluwa שפירושו הוא "מתנה מאלוהים" בשפת היורובה.
הוריה של דלאנו היו מנהיגים של הקהילות המקומיות. אביה היה שופט וממנהיגי קהילת יורובה בקדונה בעוד שאמה הייתה ממנהיגות נשות היורבה. אמה שלא למדה במוסד חינוכי, והייתה מודל להערצה בעיני דלאנו כשלצד עיסוקיה נהגה לטפל בילדים אחרים, עוד טרם היו לה ילדים בעצמה. דלאנו מתארת, כי פיתחה את תכונות המנהיגות שלה והנכונות לעזור לאחרים מאמה, מאי אוליטן. בילדותה, דלאנו דברה ארבע שפות מקומיות באופן שוטף: האוסה (Hausa), איגבו (Igbo), נופיי (Nupe), וקוקורוקו (Kukuruku), אך איבדה את היכולת לדבר את שלושת השפות האחרונות עם מעברה ללאגוס בגיל 13.
השכלתה.
בית הספר היסודי הראשון שבו למדה, היה בית ספר מעורב ולאחר מכן עברה לבית ספר ממשלתי בקדונה. דלאנו זכתה במלגה ממשלתית, שאפשרה לה לעזוב את בית הספר הממשלתי ולעבור לבתי ספר טובים יותא. אמה, תמכה בהתלהבותה של בתה לרכוש השכלה, ואפשרה לה להירשם ללימודים בחטיבת ביניים בלאגוס, כשהייתה בת שלוש עשרה ולצורך לימודיה, הורשתה לה לעזוב את הבית ולהתגורר אצל מכרים בלאגוס. לאחר סיום החטיבה, דלאנו למדה בתיכון לבנות שם הייתה מועמדת לתפקיד עוזרת כיתה, המסייעת למורה להדריך את שאר הנערות בכיתה.
בשנת 1953 המשיכה את לימודיה בתיכון אבאוקוטה שנחשב לבת ספר המטפח מנהיגות. שם הכירה את בעלה לעתיד. בשנת 1956 כשהיא בת עשרים, דלאנו אמה ואחיה של דאלנו מימנו לה את לימוד הסיעוד והמיילדות באנגליה. בשנת 1956 ביצעה דלאנו את ההתמחות הכללית הראשונה שלה בסיעוד באנגליה, במשך ארבע שנים בבית החולים ליסטר במחוז הרטפורדשייר. את חלקה הראשון של התמחותה כמיילדת עשתה בבית חולים בהאדרספילד ואת חלקה השני ביצעה בבית חולים באוקסברידג'.
בזמן עבודתה הכירה נשים שביקשו לרווח את תדירות ההריונות שלהן ובנשים עם הריון בסיכון והחלה להשתתף בהרצאות, בנושא תכנון המשפחה והשימוש בדיאפרגמה ועוד. היא ביקשה לרכוש כלים, ידע ומיומנות, במטרה להציל נשים ותינוקות במצבי סיבוך הריון.