בשנת 2005 עיבד והפיק את אלבומו של עופר לוי מצייר אותך, יחד עם שי ראובני, עיבד את שירי אלבומו של פבלו רוזנברג "חיכיתי לך", בו בלטו "מלדיטה לונה" ו"אל תדאגי לי אמא". עוד באותה שנה עיבד למאי חלק משירי אלבומה של שרית חדד - מיס מיוזיק, עיבד את "אור ירח", שביצע צביקה פיק בקדם אירוויזיון, וכן את "חלומות מתגשמים" בביצוע הראל מויאל, הראל סקעת ועדי כהן. השיר דורג במקום ה-15 במצעד הפזמונים השנתי תשס"ה של רשת ג'. בשנת 2006 יצא אלבומה השני של מאיה בוסקילה - ימים של אהבה, אותו עיבד והפיק מוזיקלית למאי, וממנו בלטו "רק אל תגיד", "רק אותך רוצה" והחידוש ל"חופים".
בשנת 2006 חבר למאי למוזיקאי טל שגב והשניים החלו לפעול יחד תחת השם "צמד דו-סול". פעילותם הראשונה הייתה הפקת אלבומה של שרית חדד זה ששומר עליי (2007). שגב ולמאי עיבדו יחד כמעט את כל שירי האלבום, וגם כתבו והלחינו חלק מהם, כמו "תצאי מהכלים", "זה ששומר עליי" ו"עליך ועליי". לאלבומו של אייל גולן - בשבילך נוצרתי שיצא באותה שנה, למאי עיבד והפיק מוזיקלית את מרבית השירים, ויצר ביחד עם שגב את השיר "אהבת חיי". שיתוף הפעולה עם שגב התבטא גם באלבומו של שגב "יום אחרון" (2007), אותו עיבד והפיק למאי.
בשנת 2008 עיבד 2 שירים לאלבומו של ליאור נרקיס "סהרורי", בהם בלט הלהיט "המלכה שלי".
בשנת 2009 יצא אלבומה של שרית חדד מרוץ החיים, גם הוא בהפקתם של למאי ושגב, שגם כתבו והלחינו מספר שירים לאלבום. (ביניהם הלהיט "אהבה בתוכי"). במרץ אותה שנה יצא הסינגל "נשמתי" בביצוע מאיה בוסקילה ובעיבוד משותף של למאי עם טל שגב. בסוף השנה יצא השיר "רגע גדול", דואט של שרית חדד ואייל גולן, שכתבו ועיבדו למאי ושגב.
בשנת 2010 הוציא הזמר ישי לוי את הסינגלים "האחת שלי" ו"תודה", שכתבו ועיבדו למאי ושגב. שני השירים נכללו באלבומו של לוי האחת שלי, שיצא בשנת 2011. עוד ב-2010 עיבד והפיק מוזיקלית את אלבומו של דודו אהרון מילים פשוטות בו בלטו השירים "תגידו לה", שנבחר לשיר השנה במצעד השנתי של רשת ג' לשנת תש"ע, "כסף ואלכוהול" (מקום 4 במצעד השנתי) ו"לא מוותר". כמו כן עיבד את הסינגל "כל כך הרבה אור" לצביקה פיק. באותה השנה עיבד והפיק מוזיקלית את השיר "אינטליגנציה" עבור שרית חדד.
לאלבומו של משה פרץ זיקוקים, שיצא בסוף 2011 עיבד מספר שירים, שהבולט מביניהם היה "אין כמוך".
ב-2012 עיבד והפיק מוזיקלית את כל שירי האלבום "את" לישי לוי, ואת הסינגל "אפילו רק הלילה" ללירון רמתי, פיינליסט העונה התשיעית של "כוכב נולד".
בשנת 2013 יצא אלבום הבכורה של פאר טסי, בו עיבד למאי את מרבית השירים. עוד באותה שנה עיבד והפיק מוזיקלית 3 סינגלים ליהודה סעדו, זוכה העונה השלישית של "כוכב נולד", ואת השיר "אז יאללה" לליאור נרקיס.
למאי עיבד והפיק מוזיקלית גם את אלבומו הבא של טסי, "כוחה של אהבה" שיצא ב-2014, וממנו בלט במיוחד הלהיט "דרך השלום", בעקבות כך זכה ב-פרס אקו"ם למעבד השנה לשנת 2014. עוד באותה שנה עיבד את הסינגל "כשאת בוכה" ללירון רמתי, ואת השיר "נדירה" לליאור נרקיס.
ב-2015 יצא אלבומו של אייל גולן "בסוף כל יום" בו עיבד והפיק מוזיקלית למאי את מרבית השירים, בהם בלטו "שישי בצהריים", "שקרים" ו"כשתגדל". עוד באותה שנה הפיק מוזיקלית את מרבית שירי אלבומו של דודו אהרון "טרמינל 3", בו בלט במיוחד עיבודו לשיר הנושא, שהפך לשיר המושמע ביותר באותה שנה.
ב-2016 עיבד והפיק מוזיקלית למאיה בוסקילה את החידוש ל"בין האצבעות", שנכלל באלבומה הרביעי נושמת, ובסוף השנה עיבד והפיק מוזיקלית להראל סקעת את השיר "אנחנו פה". באותה השנה הפיק את השיר "חוזרת בתשובה", של שרית חדד.
בשנת 2017 יצא אלבומה השלישי של עדן בן זקן, עליו עבדה עם למאי.
בשנת 2018, הפיק מוזיקלית את "אלבי מעאק" עבור נסרין קדרי. השיר נכלל באלבומה ה-3 לומדת ללכת, ואף יצא כסינגל השמיני מתוכו. מאוחר יותר, כתב, הלחין והפיק ביחד עם דולב רם ופן חזות את "מקסיקו" עבור עדן בן זקן. הוא אף הפיק גם את "מילה של גבר" עבורה. השירים הללו נכללו באלבומה הרביעי של בן זקן, חיים שלי.
ב-2019 עיבד והפיק מוזיקלית את מרבית שירי אלבומו הכפול של אייל גולן "הפוך מהיקום" ואת מרבית שירי אלבומו של עדן חסון "שמישהו יעצור אותי".
רונלד מונרו פרגוסון, ויקונט נובאר הראשון
רונלד קראופורד מונרו פרגוסון, ויקונט נובאר הראשון (באנגלית: Ronald Craufurd Munro Ferguson, 1st Viscount Novar; 6 במרץ 1860 – 30 במרץ 1934) היה מדינאי ומושל קולוניאלי סקוטי. הוא כיהן כמושל הכללי השישי של אוסטרליה בין השנים 1914 – 1920 והוא נחשב ככל הנראה כבעל ההשפעה הפוליטית החזקה ביותר מבין כל האישים שכיהנו בתפקיד זה. לאחר שובו לבריטניה הוא כיהן כשר המדינה לענייני סקוטלנד בין השנים 1922 – 1924.
ראשית חייו.
מונרו פרגוסון נולד בשם רונלד קראופורד פרגוסון בבית משפחתו שליד העיר קירקדי שבמחוז פייפ שבסקוטלנד. הוא היה בנו הבכור של לוטננט-קולונל רוברט פרגסון, אדם עשיר בעל שורשים סקוטים עתיקים שהיה חבר בבית הנבחרים הבריטי. אמו, אמה אלייזה, הייתה בתו של ג'יימס הנרי מנדלוויל ממחוז סארי. הוא היה נכדו של גנרל ריצ'רד פרגוסון. ב-1864 ירש אביו את האחוזות של נובאר במחוז מוראישייר, וכך נוסף לו השם האמצעי, מונרו. הוא התחנך במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט, הצטרף למיליציית הפרשים הקלה הראשונה של פייפ ב-1875 והמשיך בקריירה צבאית עד ל-1884, לאחר ששב משירות בהודו.
קריירה פוליטית.
ב-1884 נבחר פרגוסון לבית הנבחרים, אך בבחירות של נובמבר 1885 הוא הובס בבחירות והשיג תוצאה דומה בבחירות שהתקיימו שנה לאחר מכן. בבחירות ביניים שהתקיימו ביולי 1886 הוא הצליח להיבחר שנית.
הוא מונה להיות מזכירו האישי של הלורד רוזברי, ממנהיגי המפלגה הליברלית. כמו רוזברי, נעשה פרגוסון אימפריאליסט ליברלי, וידיד אישי שלו. הוא ליווה את רוזברי ואת אשתו האנה, בסיורם בהודו ב-1886 – 1887 ושוב ב-1892 – 1894. כאשר נבחר רוזברי לתפקיד ראש ממשלת בריטניה, קודם פרגסון לתפקיד במשרד האוצר עם אחריות על סקוטלנד. הוא המשיך לדגול בגישה הרדיקלית למתן שלטון בית לסקוטלנד כמו ידידו רוזברי.
במהלך מלחמת הבורים הוא תמך במדינות האימפריאליסטית של הממשלה השמרנית, ועורר עליו את זעמם של חברי האגף הרדיקלי, האנטי-מלחמתי של המפלגה הליברלית. לפיכך, הוא לא ציפה לקבל תפקיד בממשלותיהם של הנרי קמפבל-באנרמן והרברט הנרי אסקווית', למרות כישרונותיו הבולטים. בדצמבר 1905 הוא ביקש מממשלת הליברלים להתמנות כמושל בומביי, אך בקשתו נדחתה.
המושל הכללי של אוסטרליה.
בפברואר 1914 שמח פרגוסון לקבל את המינוי לתפקיד המושל הכללי של אוסטרליה (בקשותיו להתמנות כמושל אוסטרליה הדרומית ב-1895 וכמושל ויקטוריה ב-1910, נדחו). לפני מינויו ב-18 במאי 1914, הוא קיבל את התואר אביר מפואר של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש. הרקע הפוליטי שלו, קשריו עם ממשלת הליברלים בלונדון, והשקפותיו האימפריאליסטיות, הקנו לו מיומנויות גבוהות ויכולת לקחת חלק פעיל בפוליטיקה האוסטרלית בצורה משמעותית יותר בהשוואה לקודמיו בתפקיד. באותה מידה הוא השכיל להגביל את פעילותו הפוליטית אל מאחורי הקלעים. הוא תואר כ"מפקח אימפריאלי פעיל" על ידי העיתונאי קית מרדוק והוא הצליח לדווח ללונדון באופן דיסקרטי.
במהלך מלחמת העולם הראשונה התגלעו חיכוכים בין הממשלה הפדרלית לבין מושל ניו סאות' ויילס, סר ג'רלד סטריקלנד, שהגיעו לשנאה הדדית בינו לבין פרגוסון, בעיקר על רקע המימון שהזרימה הממשלה הבריטית לממשלה הפדרלית של אוסטרליה, תוך התעלמות מהוצאותיהן של ממשלות המדינות.
פרגוסון יצר קשרי ידידות קרובים עם שניים משופטי בית המשפט העליון של אוסטרליה, סר , נשיא בית המשפט העליון וראש ממשלת קווינסלנד לשעבר, וסר אדמונד ברטון, לשעבר ראש ממשלת אוסטרליה. בהזדמנויות לא מעטות הוא נועץ בשניים, בעיקר בנוגע ליישום סמכויותיו כנציג הכתר.
בחירות 1914.
ניסיונו הפוליטי של פרגוסון היה לעזר כאשר הוא הגיע למלבורן ומצא עצמו בעיצומו של משבר פוליטי. לממשלתו הליברלית של ג'וזף קוק היה רוב של מושב אחד בבית הנבחרים ולעומת זאת למפלגת הלייבור היה רוב בסנאט בו היא השתמשה באופן שיטתי לגרום לתסכול לממשלה. קוק היה נחוש בדעתו לפזר את שני בתי הפרלמנט על פי סעיף 57 לחוקה.
ב-2 ביוני 1914, שלושה שבועות לאחר כניסתו של פרגסון לתפקיד, הגיש קוק באופן רשמי בקשה לפיזור שני בתי הפרלמנט. לפרגסון היו כמה שיקולים שהיה עליו לקחת בחשבון. הפרלמנט נבחר שנה קודם לכן ועדיין נותרו שנתיים לסיום הקדנציה שלו. קוק לא נחל תבוסה בבית הנבחרים. הסיבה היחידה שבגללה הוא ביקש את הפיזור הכפול הייתה אי יכולתו לשלוט בסנאט. למצב כזה לא היה תקדים בבריטניה, שם הבית העליון לא נבחר על ידי ציבור הבוחרים.
כאשר פרגסון נעתר לבקשה, הוא זכה לגינוי נזעם מצד מפלגת הלייבור, שטענה שקוק עשה שימוש בעורמה בחוקה כדי להשיג רוב בסנאט. פרגסון, שהיה מושפע מהמשבר שאירע בבית הלורדים בבריטניה ב-1910, סבר שעל בית הנבחרים להיות הדומיננטי. באופן פרדוקסלי, הייתה זו המפלגה הליברלית בהנהגת קוק שטענה שהמושל הכללי חייב להישמע לעצות ראש הממשלה שלו, בעוד שמפלגת הלייבור טענה שעליו להפעיל שיקול דעת משל עצמו.