יוגב נולדה במושב נווה ימין שבשרון, להורים ילידי טורקיה. סוזי היא בתם של ורדה ומאיר לוי ונכדתם של בכור וסוזן עזריה ממייסדי המושב. הייתה חניכה ומדריכה בתנועת בני המושבים.
יוגב בוגרת תואר ראשון (B.A) בלימודי ארץ ישראל והיסטוריה מאוניברסיטת בר-אילן ומוסמכת (M.A) במדעי החברה מאוניברסיטת חיפה. שנתיים לאחר סיום לימודיה לתואר שני, נשלחה לשנת לימודים נוספת במכללה לביטחון לאומי. בין היתר סיימה במהלך שירותה הצבאי קורס מח"טים, קורס צניחה, קורס ניהול בכיר בחטיבה ללימודי מנהל עסקים באוניברסיטת חיפה, פו"מ שדה, וקורס קצינות פיקוד.
ליוגב שני בנים ובן זוגה הוא ד"ר רן הרמן.
שירות צבאי.
התגייסה לצה"ל במרץ 1976. בתחילת דרכה בצה"ל שרתה כמ"כית, מ"מית ומ"פ של טירוניות וקורסי מ"כיות בבה"ד 12. יוגב ביצעה מסלול תפקידים מגוון בתפקידי פיקוד וח"ן, כמפקדת מורות חילות בפיקוד המרכז ובהמשך: קצינת ח"ן בחיל המודיעין, קצינת ח"ן במטכ"ל, קצינת ח"ן חילית במ"צ, קצינת ח"ן חיילות השדה (מפח"ש) ומפקדת בית הספר לקצינות ומפקדות. לימים "סגרה מעגל" עת מונתה כמפקדת בסיס ההדרכה המרכזי לנשים בצה"ל (בה"ד 12) והועלתה לדרגת אל"ם.
ב-14 במאי 2000 הועלתה לדרגת תא"ל ומונתה לתפקיד קצינת הח"ן הראשית בצה"ל. יוגב ניהגה את השינוי האסטרטגי של ביטול חיל הנשים בשנת 2001 והקמת גוף היוהל"ן. תא"ל יוגב המשיכה לפעול כקודמותיה לקידום נשים בקצונה הבכירה בצה"ל, תיקון פקודות בצה"ל בהם הייתה הבחנה מגדרית בלתי רלוונטית, פתיחת ושילוב נשים במקצועות הלחימה, שילוב במערכים הטכנולוגים ובפרויקטים ייחודים ושילובן של נשים בשירות המילואים. בתקופת כהונתה, בנוסף לגדוד הקרקל הוקם גדוד הבט"ש הראשון. "יישום השוויון" התבטא גם בשירות המילואים - 100% מהקצינות ו- 40% מהחוגרות מוצבות למילואים.
במהלך תפקידה בין השנים 2000–2003 כיהנה כנציגת צה"ל:
לאחר השירות הצבאי.
ביולי 2004 מונתה יוגב לסמנכ"ל שירות הלקוחות בהוט ופרשה לאחר שלושה חודשים בתפקיד עקב סיבות אישיות, הקימה עם שותפתה עו"ד מירה בר נר ניצן את חברת SWITCH בע"מ.
יוגב בוגרת קורס גישור וניהול משא ומתן אינטגרטיבי. כמו גם, שוק ההון ודיני עבודה- המכללה למנהל קמפוס ת"א, קורס דירקטורים בחברות ציבוריות וקורס אסטרטגיה עסקית בתקופות משבר- במרכז הישראלי לניהול. בנוסף, הוסמכה כמאמנת אישית (MCI) כמאמנת ניהולית/ארגונית (EMCI) וטיפול בפרקטיקת - NLP.
עוסקת גם בפיסול, ציור ויוצרת בפסיפס, הקימה בשנת 2005, את "דיאלוג בחומר", תוך סינרגיה עם שאר תחומי עיסוקה.
פעילות ציבורית.
בין השנים 2004–2008 יוגב שימשה כיו"ר הוועד המנהל במכון אדלר.
בין השנים 2004–2010 כיהנה כחברה במועצה המייעצת לשר התשתיות הלאומיות בנושא חוק הנפט.
בשנת 2005 מונתה על ידי שר הביטחון שאול מופז, כחברה בוועדת בן בסט לבחינת קיצור שירות החובה בצה"ל. הוועדה הגישה המלצותיה לשר הביטחון ב-2006.
משנת 2004 ועד 2017 כיהנה כחברת הנהלה וכראש תחום החינוך, ההסברה והמחקר בסוכנות הלאומית למניעת סימום בספורט בוועד האולימפי בישראל. בתקופת כהונתה מיסדה וניהלה את מערכות הידע: אתר האינטרנט על תכניו, אפליקציה לספורטאים, ניוזלייטר לספורטאים ולמעטפת התומכת בהם. פורסמו מאמרים חשובים ובעלי ערך בתחום הסימום, נערכו כנסים והסברות תוך שיתוף פעולה עם המכללה האקדמית בווינגייט, מכון וינגייט ומשרד הבריאות. במסגרת פרויקט "אולמפיזים" – מחנכים לערכים בוועד האולימפי בישראל, שולבה יחידת הסברה לבני נוער בנושא סכנות הסימום בספורט. כמו גם, בוצעה הכשרה אקדמית ראשונה בנושא סימום בספורט, במרכז הארצי להתפתחות מקצועית לעובדי הוראה במשרד החינוך. יוגב, ייזמה ופעלה לכתיבת האמנה למניעת סימום בספורט והייתה שותפה בכתיבת התקנון הלאומי למניעת סימום בספורט ועדכונו. בין השנים 2004–2015, ביוזמתה ואחריותה בוצע ניטור של תוצאות הסימום של הספורטאים. בשנת 2015, הועבר נושא זה לאחריות ד"ר עינת פלס עת מונתה כחברת הנהלה בשנה זו.
משנת 2009 מכהנת כחברת המועצה הציבורית וחברת הוועד המנהל באוניברסיטה הפתוחה.
משנת 2014 מכהנת כחברת הוועד המנהל במרכז סוזן דלל למחול.
משנת 2017 מכהנת כחברת וועדת הביקורת במט"ח (המרכז לטכנולוגיה חינוכית).
משנת 2018 מכהנת כיו"ר הוועדה לשוויון מגדרי בוועד האולימפי בישראל.
במסגרת פעילותה המוניציפלית, שימשה במשך שלוש שנים כיו"ר וועד האגודה השיתופית בנירית וכחברת הוועדה הציבורית לכתיבת והטמעת ה"קוד האתי" במועצה אזורית דרום השרון.
ג'ון הופ
ג'ון אדריאן לואיס הופ, ארל הופטון השביעי (באנגלית: John Adrian Louis Hope, 7th Earl of Hopetoun; 25 בספטמבר 1860 – 29 בפברואר 1908) היה אציל, פוליטיקאי ופקיד קולוניאלי סקוטי. הוא ידוע בעיקר בשל תקופת כהונתו הקצרה והשנויה במחלוקת כמושל הכללי הראשון של אוסטרליה. בעת מינויו לתפקיד זה הוא היה בן 40 ועד היום הוא הצעיר מבין כל המושלים הכלליים של אוסטרליה. מבין כל המושלים הכלליים של אוסטרליה הוא זה שמת בגיל הצעיר ביותר, 47. באוסטרליה הוא זכור בשם לורד הופטון.
ראשית חייו.
ג'ון הופ נולד בעיירה קווינספרי שבמחוז מערב לותיאן שבסקוטלנד, כבנם הבכור של ג'ון הופ, ארל הופטון השישי ושל אשתו, אתלרד אן הופ. הוא התחנך באיטון קולג' ובמכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט, אך לאחר סיום לימודיו הוא לא התגייס לצבא. מאוחר יותר הוא הסביר את צעדו זה בצורך לטפל בענייני האחוזה המשפחתית שירש בהיותו בן 13. בהמשך לכך הוא הקדיש את עצמו לניהול אחוזת המשפחה בשטח של 170,000 דונם באזור לשון הים של פורת'.
ב-18 באוקטובר 1886 נשא הופ לאישה את בת השכנים, הרסי אליס מולינס, בתו של ברון ונטרי הרביעי, אז בת 19. לזוג נולדו שני בנים ושתי בנות, שאחת מהן מתה בינקותה. בנם השלישי ויקטור, היה בין השנים 1936 – 1943 המשנה למלך בריטניה בהודו הבריטית.
ב-1883, נבחר הופ להיות מצליף סיעת השמרנים בבית הלורדים. מיוני 1885 ועד ינואר 1886 ומאוגוסט 1886 ועד אוגוסט 1889 הוא נמנה עם אנשי חצר המלכות של המלכה ויקטוריה (תפקיד טקסי). בין השנים 1887 – 1889 הוא שימש כנציגה של המלכה (Lord High Commissioner) לאספה הכללית של הכנסייה של סקוטלנד.
מושל ויקטוריה.
ב-1889 מונה הופ להיות מושל המושבה ויקטוריה, תפקיד אותו מילא עד 1895. מינויו היה בעיצומו של תהליך של שינוי באופי תפקידם של המושלים הקולוניאליים, שהשתקף בעניין גובר והולך של בריטניה במושבות. שינוי זה השתקף במינויים של בני אצולה צעירים ועשירים לתפקיד במקום של אנשי קריירה במנהל הקולוניאלי.
תקופת כהונתו של הופ עמדה בסימן שינוי זה. עד מהרה הוא רכש לעצמו מוניטין של איש חברה משעשע ומרהיב. על אף בריאותו הלקויה, הוא היה צעיר נלהב שרכש לו ידידים רבים במושבה. כהונתו התרחשה במקביל לקשיים שעברו באותה תקופה על המושבות. השגשוג הכלכלי של המושבה דעך עם פרוץ המשבר הכלכלי של 1891, שהוביל לעשור של מיתון, קריסת הבנקים, האטה בפעילות התעשייתית ואי יציבות פוליטית. בניגוד לבעיות שאיתן התמודדו מושלי המושבות האחרות, הצליח הופ להתמודד בהצלחה עם המצב הקשה ובסופו של דבר הוארכה כהונתו מעבר למקובל. יחד עם זאת, המציאות של העשור האחרון של המאה ה-19 הכתיבה את אובדן הסמכויות המעשיות של המושלים ובהדרגה נעשו תפקידיהם סמליים יותר.
תקופת כהונתו של הופ גם עמדה בסימן התנועה לאיחוד אוסטרליה. הקריסה הכלכלית והבעיות הפוליטיות והחברתיות שנבעו ממנה, חשפה את חוסר היעילות של המערכת הקולוניאלית והניעה מחדש את התנועה לאיחוד אוסטרליה. הופ היה תומך פעיל בתנועת האיחוד, הוא הופיע במספר רב של כינוסים ונשא נאומים בזכות האיחוד. באחד מכינוסים אלה הוא אף הציע את עצמו בתור המושל הכללי הראשון של אוסטרליה. עם סיום כהונתו כמושל ויקטוריה ושובו לבריטניה ב-1895, היה הופ דמות שזכתה לאהדה ציבורית בוויקטוריה ובניו סאות' ויילס.
המושל הכללי של אוסטרליה.
בשובו לבריטניה מונה הופ להיות חבר במועצה המלכותית. בין השנים 1895 – 1898 הוא שימש כחשב (Paymaster-General) של ממשלת בריטניה ולאחר מכן ועד 1900 הוא מונה להיות הלורד צ'מברלין. באותה שנה הוא נהיה אביר מסדר הדרדר ואביר המסדר הוויקטוריאני המלכותי.
לאחר הסכמתן של מושבות אוסטרליה להתאחד הן הפכו להיות דומיניון ב-1 בינואר 1901. הפופולריות של הופ בוויקטוריה וידידותו עם הפוליטיקאים האוסטרלים המובילים הפכו אותו לבחירה ההגיונית להיות המושל הכללי הראשון של אוסטרליה. בבקשה שהוא הגיש למלכה ביולי 1900, תיאר שר המושבות ג'וזף צ'מברלין את הופ כ"מוכשר במיוחד כדי למלא את המטלות של תפקיד חשוב זה בחריצות וביעילות" והוא ציין שהוא "יתקבל בלבביות" באוסטרליה. קשריו ההדוקים עם המלכה ועם הממשל הבריטי של אותה תקופה היו שיקולים חשובים למינויו. מינויו של הופ אושר על ידי המלכה ב-14 ביולי 1900 וב-29 באוקטובר הוצא מכתב ההרשאה שפירט את תיאור המשרה. ב-15 בדצמבר הגיע הופ לסידני, כשהוא עובר בדרכו בהודו, שם הוא חלה בטיפואיד ואשתו במלריה. על רקע בריאותו הלקויה גם כך, צמצם מסע זה את יכולותיו של הופ.
היריבויות שבין המושבות והחשד המסורתי של סידני כלפי ההשפעה המופרזת של מלבורן בסוגיות לאומיות, גרמו לכמה תמרונים מורכבים בעת הגעתו של הופ. אף על פי שבתחילה הוא היה אמור להגיע למלבורן, עמדו הפוליטיקאים המקומיים על כך שהמושל הכללי ירד מהאנייה בפרת' לפני שיגיע לסידני. תחלואים וביש מזל שנבעו מהעצירה בהודו, שיבשו את מסעו של הופ והקשו על השלמת הגעתו. אשתו של הופ סבלה מסיבוך במצבה הבריאותי במהלך המסע לאורך אוסטרליה.
המשגה של הופ.