זקס נולד בלייפציג שבגרמניה בשנת 1924, ובשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, היגר לאנגליה. בתום מלחמת העולם השנייה, הצטרף לתנועת נוער ציונית והחל בלימודי חקלאות כהכנה לחיים בקיבוץ. הוא סיים דוקטורט בגנטיקה באוניברסיטת קיימברידג' ובשנת 1952 עלה לישראל והצטרף לסגל מכון ויצמן למדע. בראשית דרכו במכון, נתבקש זקס לייסד את המחלקה לגנטיקה.
בין 1974 ל-1979, כיהן זקס כדיקן הפקולטה לביולוגיה של המכון.
מערכת התרבית להתפתחות תאי דם נתגלתה על ידיו לראשונה בשנת 1963. מחקריו התמקדו בהתפתחות תאי אב ויכולת השיבוט באמצעות חלבונים לוויסות ומיון גידולים משובטים. מכלול עבודתו הביאה להתקדמות כלל-עולמית בחקר מחלת הסרטן והמחקר הגנטי. ביחד עם חיים גינזבורג הם גידלו לראשונה תרביות תאים שהפכו לסרטניים בעקבות חדירה של וירוסים.
מחקריו זיכו אותו בהוקרה בינלאומית והוא היה אזרח הישראלי הראשון בין חתני פרס וולף (1980). בשנת 1972 קיבל זקס את פרס ישראל למדעי החיים (1972) והוא חתן פרס רוטשילד, פרס א.מ.ת (2002) וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים וחבר האקדמיות הלאומיות למדעים של ארצות הברית ואנגליה.
זקס נפטר ב-12 בדצמבר 2013 בגיל 89.
איאן בראון
איאן ג'ורג' בראון (באנגלית: Ian George Brown; נולד ב-20 בפברואר 1963), הידוע בשם קינג מאנקי (King Monkey), הוא זמר בריטי וסולנה של להקת הבריטפופ הסטון רוזס.
כאשר התפרקה להקת הסטון רוזס ב-1996 פתח בראון בקריירת סולו מצליחה ורבת השפעה בתחום הרוק האלטרנטיבי המנצ'סטרי.
ביוגרפיה.
איאן בראון נולד בשנת 1963 בוורינגטון שבאנגליה למשפחת פועלים. אביו היה חרש עץ ואמו עבדה במפעל לנייר. כשהיה צעיר עקרה משפחתו לטימפרלי שבמנצ'סטר שם גדל עם הוריו, אחיו ואחותו ולמד בבית ספר לבנים. בילדותו הביע תשוקה רבה לתחום האיגרוף המקצועי ואמנויות הלחימה והערצה לספורטאים כמו מוחמד עלי וברוס לי.
בנעוריו החל להביע עניין מיוחד בעולם המוזיקה ושאב השראה בעיקר מזרם הפאנק רוק. הוא הושפע במיוחד מלהקות כמו הסקס פיסטולס, הקלאש וג'וי דיוויז'ן. בראון מיומן בגיטרה, בגיטרה בס, בתופים ובקלידים. את אהבתו למוזיקה חלק עם חברו ושכנו לרחוב ג'ון סקווייר ובסוף שנות ה-70 הצטרף בראון כבסיסט ללהקה לא מוכרת שהלה הקים. אחרי כמה גלגולים הפכה להקתם ללהקת הסטון רוזס בה שימש בראון כסולן עד שהתפרקה ב-1996, שנתיים אחרי צאת האלבום השני והאחרון שלה. להקת הסטון רוזס התפרסמה בין היתר מתוקף היותה אחת מחלוצות סצנת הרוק האלטרנטיבי והאינדי רוק המנצ'סטרי והיא זכתה להצלחה מיידית עם צאת האלבום הראשון שלה ב-1989. התקליט הראשון ששמו כשם הלהקה "הסטון רוזס" הוגדר ב-2006 על ידי ירחון המוזיקה הנודע NME כאלבום הבריטי הטוב בכל הזמנים.
קריירת סולו.
בשנת 1998 פתח איאן בראון בקריירת יחיד. לאורך השנים ניבעו במוזיקה שלו מאפיינים מתחומי הבריטפופ, הרוק האלטרנטיבי, האינדי רוק ואף הרוק הפסיכדלי. 12 מלהיטיו הגיעו לראש רשימת מצעד הלהיטים באנגליה, לרבות השיר F.E.A.R ששורותיו מורכבות ממלים המתחילות באותיות F.E.A.R.
בשנת 2002 ציין "Q Magazine" את איאן בראון ברשימת "50 הלהקות שעליכם לראות לפני שתמותו" ובשנת 2005 נמכרו כל הכרטיסים לסיבוב ההופעות שלו עד אפס מקום. תקליטו החמישי "The World is Yours", אשר יצא בספטמבר 2007, משקף יותר מאי פעם את השימוש הפוליטי שבראון עושה במוזיקה שלו. העיסוק באקטואליה הפוליטית ניכר בפרט בסינגל הראשון מהתקליט "Illegal attacks" (התקפות לא חוקיות) המותח ביקורת נוקבת על תרבות המלחמה של בריטניה, ארצות הברית וישראל וקורא למדינות העולם המערבי לחדול מהתקפות לא חוקיות ולהשיב את החיילים הביתה, בין היתר לניו יורק ולתל אביב.
במאי 2008 הגיע בראון להופעה יחידה בתל אביב, במסגרת סיבוב ההופעות של האלבום "The World is Yours".
נבלה (הלכה)
בהלכה, נבלה היא בעל חיים שמת ללא שחיטה כלל, או שנשחט שלא כהלכה (כגון שסכין השחיטה לא היה חלק לגמרי, אלא פגום במקצת).
השוחט בהמה טמאה לנכרי ומפרכסת, מטמאה טמאת אכלין. אבל לא טמאת נבלות, עד שתמות או עד שיתיז את ראשה (חולין פרק ט). הנבלה אסורה באכילה, ואף מטמאת את הנוגע בה או הנושא אותה בטומאת נבלה.
איסור האכילה.
בתורה נאמר:
הפסוק קובע שהנבלה אסורה באכילה אולם מותרת בהנאה, כלומר ניתן להפיק ממנה כל תועלת שהיא מלבד אכילה. לפיכך מותר למכרה לנכרי, או לתת אותה במתנה לגר תושב, שלא קיבל על עצמו את כל תרי"ג המצוות אלא רק את שבע מצוות בני נח.
טומאת הנבלה.
בתורה נאמר:
התורה מבחינה בין הנוגע, שרק הוא עצמו נטמא ואינו מטמא את בגדיו, לבין הנושא את הנבלה, שטומאתו חמורה יותר, ואף בגדיו נטמאים וטעונים "כיבוס", כלומר, טהרה במקוה.
רק החלקים הראויים לאכילה מטמאים. עור הנבלה ועצמותיה טהורים, וכן גם החלב (ח' צרויה) של בהמה שהתנבלה, וניתן לעשות בהם שימוש לכל מלאכה.
עוד נאמר בתורה: בתורה שבעל פה התפרש פסוק זה על נבלת העוף הטהור דווקא, שמטמאת את האוכל אותה, אך לא את הנוגע בה במגע חיצוני. כמו כן מלמדת ההלכה, שרק נבלה מטמאת ואילו טריפה שנשחטה כהלכה אינה מטמאת.
סמיון קריבושיין
סמיון מואיסייביץ' קריבושיין (ברוסית: Семён Моисеевич Кривошеин; 28 בנובמבר 1899 – 16 בספטמבר 1978) היה גנרל יהודי בצבא האדום. הצטיין בקרב קורסק. מפקד הקורפוס הממוכן הראשון, אשר חטיבה 219 שלו (חטיבת "ברלין"), בפיקודו של יבסיי גריגורייביץ' ויינרוב כבשה את ברלין מידי הנאצים במלחמת העולם השנייה. גיבור ברית המועצות.
קורות חיים.
סמיון (שמעון) קריבושיין נולד למשפחה יהודית בעיר וורונז', שבמרכז רוסיה. לאחר סיום בית ספר התנדב לצבא האדום והשתתף במלחמת האזרחים. בעת המלחמה היה תחילה טוראי ולאחר מכן מונה לקצין פוליטי פלוגתי, בארמיית הפרשים ה-1.
לאחר תום המלחמה נשאר קריבושיין לשרת בצבא קבע ועשה הסבה מתפקידים פוליטיים לתפקידי פיקוד. היה מפקד מחלקה ומפקד פלוגה באוגדת פרשים. בשנים 1928–1931 למד באקדמיה צבאית במוסקבה, במסגרת הלימודים עבר הסבה לשריון ובסיום הלימודים מונה לראש מטה של רגימנט שריון. בשנת 1934 מונה למפקד רגימנט שריון. בשנת 1936, לאחר פרוץ מלחמת האזרחים בספרד נשלח לשם, כדי להיות יועץ לענייני טנקים בצבא הרפובליקנים. בפועל פיקד קריבושיין על יחידת שריון שהורכבה מאנשי צבא סובייטים בעת הדיפת ניסיון של צבא הגנרל פרנקו לכבוש את מדריד. בשנת 1937 נקרא קריבושיין לשוב חזרה לברית המועצות. בשובו למולדת הוא עוטר בעיטור הדגל האדום ונשלח לפקד על חטיבת שריון במזרח הרחוק. בשנת 1938 השתתף בקרב אגם חסן. על תפקודו בקרב זה עוטר קריבושיין בעיטור הכוכב האדום.
בעת הפלישה הסובייטית למזרח פולין בספטמבר 1939 היה קריבושיין מפקד חטיבת שריון ה-29. חטיבתו פרצה את הגבול באזור גרודנו והגיעה לפאתי העיר ברסט ליטובסק, שם נתקלה בכוחות הצבא הגרמני, אשר הספיקו לכבוש את העיר. לפי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב נכללה העיר בתחומי השטח הפולני, שאמור להיות מועבר לשליטת ברית המועצות. לאחר משא ומתן קצר בין הפיקוד הצבאי הבכיר הסובייטי והגרמני הוחלט כי הצבא הגרמני יעזוב את העיר והצבא האדום יתפוס את מקומו. הפיקוד הגרמני החליט לערוך מצעד צבאי, במהלכו כוחות גרמניים, העוזבים את העיר וכוחות סובייטים הנכנסים יעברו דרך הרחוב המרכזי של העיר. סמיון קריבושיין נשלח מטעם הצבא האדום לפקד על המצעד ומן הצד הגרמני פיקד על המצעד גנרל היינץ גודריאן. השניים הכירו אחד את השני עוד מקודם - בשנת 1931 למדו שניהם בקורס שריון משותף לקציני הצבא האדום ולקציני הצבא הגרמני, אשר נערך בעיר קאזאן.
בדצמבר 1939 נשלחה חטיבתו של קריבושיין לאזור לנינגרד, שם נטלה חלק במלחמה נגד פינלנד. לאחר המלחמה מונה למפקד דיוויזיה ממוכנת וביוני 1940 הועלה לדרגת גנרל.
באפריל 1941 - מונה למפקד קורפוס משוריין.
לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות ביוני 1941, לחם באזור בלארוס וסמולנסק. באוקטובר אותה שנה, לאחר שיחידה עליה פיקד ואשר ספגה אבדות כבדות פורקה, מונה קריבושיין לראש אגף הדרכה במטה חיל השריון הסובייטי.
בפברואר 1943, לאחר בקשות חוזרות ונשנות לחזור לתפקיד פיקודי, מונה סמיון קריבושיין למפקד הקורפוס הממוכן ה-3. ביולי 1943 נטל קורפוס זה חלק חשוב בקרב קורסק, שהיה אחד הקרבות המרכזיים של מלחמת העולם השנייה, בה נחלו הגרמנים תבוסה קשה. לאחר מכן ניהלו הכוחות בפיקודו של קריבושיין קרב חשוב נוסף בגזרת בלגורוד-חרקוב, במהלכו התקדמו כוחותיה כ-120 ק"מ ותקעו טריז בתוך מערך ההגנה הגרמני ופיצלוהו לשני חלקים ואף ניתקו את ציר נסיגתם העיקרי מערבה.
בקיץ 1944 מונה קריבושיין לפקד על הקורפוס הממוכן ה-1, עמו השתתף במבצע בגרטיון, במהלכו שוחררו בלארוס ומזרח פולין מהנאצים. במהלך המבצע התקדם הגיס של קריבושיין למעלה מאלף ק"מ ויחד עם כוחות נוספים שחרר כ-1,200 ערים ועיירות ונגרמו אבדות קשות לגרמנים.
לאחר מכן השתתף הקורפוס של קריבושיין בצליחת נהר אודר ובקרב על ברלין. על תפקודו בעת כיבוש ברלין הוענק לסמיון קריבושיין אות "גיבור ברית המועצות".
לאחר המלחמה מונה קריבושיין לראש פקולטה לטקטיקה באקדמיה צבאית של חיל שריון. בשנת 1950 מונה למפקד כוחות השריון במחוז הצבאי של אודסה, שבדרום ברית המועצות. בשנת 1952 נשלח ללימודים באקדמיה הצבאית של המטה הכללי, לקראת מינויו לתפקיד מפקד מחוז צבאי. במאי 1953 שוחרר מן הצבא במפתיע והוצא לפנסיה.