עוד לפני הגעתם של מתיישבים אירופאים לאזור, התגוררו באזור מניטובה מתיישבים משבטי האינדיאנים אוג'יבווה ואסיניבוין.
האירופאי הראשון שהגיע לאזור היה סר תומאס באטון, אשר חקר את נהר נלסון בשנת 1612.
בשנת 1763 השתלטו הבריטים על האזור, במסגרת מלחמת הצרפתים והאינדיאנים, והאזור הפך לחלק מארץ רופרט - אזור בשליטת חברת מפרץ הדסון.
היישוב החקלאי הראשון בפרובינציה נוסד בשנת 1811 בידי תומאס דאגלס. בעקבות מחלוקות בין המתיישבים ובין המטיסים שחיו באזור נערך הקרב של שבעת האלונים בשנת 1816 בו נהרגו 20 מתיישבים ובהם מושל האזור.
בשנת 1869 הוחכרה ארץ רופרט לקנדה והפכה לחלק מהטריטוריות הצפון-מערביות. בשל העדר שליטה של השלטון הקנדי, המטיסים, ברשות מנהיגם לואי ריאל הקימו ממשלה זמנית. בעקבות המשא ומתן בין ריאל לממשל הפדרלי הפכה מניטובה לפרובינציה בשנת 1870.
בעת הקמתה הייתה הפרובינציה אחד חלקי שמונה עשרה מגודלה כיום, ומרובעת בצורתה - ועל כן כונתה "פרובינציית בול הדואר". הפרובינציה גדלה תוך סיפוח שטחים של הטריטוריות הצפון-מערביות עד שהגיעה לגודלה הנוכחי, עת הגיעה לקו רוחב 60° צפון בשנת 1912.
זן ואמנות אחזקת האופנוע
זן ואמנות אחזקת האופנוע: מסע בעקבות ערכים (באנגלית: Zen and the Art of Motorcycle Maintenance: An Inquiry into Values) הוא ספרו הראשון של רוברט מ. פירסיג, בו הוא בוחן את מושג האיכות.
הספר נמכר בלמעלה מארבעה מיליון עותקים ב־27 שפות ותואר על ידי המבקרים כאחד מספרי הפילוסופיה המרתקים ביותר. זאת אף על פי שלפני פרסומו נדחה הספר על ידי 121 מוציאים לאור.
מסע בעקבות האיכות.
הספר, יצירה אוטוביוגרפית למחצה, מגולל את סיפור מסעם של פירסיג ובנו על גבי אופנוע ברחבי ארצות הברית. פירסיג כותב בגוף ראשון, ומספר על עצמו ועל דמות אותה הוא מכנה "פידרוס" (זאב ביוונית, וכשם אחד הדיאלוגים הסוקרטיים). האחרון, אינטלקטואל חריג שרעיונותיו נדחו על ידי האקדמיה, מאובחן כחולה נפש ועובר טיפול בנזע חשמלי. המסע המתואר לאורך הספר, מתברר גם כמסעו של פירסיג חזרה אל עצמו, עד שהוא חוזר להיות פידרוס.
בתחילה, נראה שאין השם תואם את תוכנו הפילוסופי של הספר. שני הניגודים, תורת הזן בודהיזם – תורה דתית ורוחנית המתמקדת בנפש האדם ובצורך בהתבוננות מתחדשת על העולם ואחזקת אופנוע – תורה טכנית וטכנולוגית העוסקת בדומם. אולם, פירסיג מסביר כי יש קשר בין הזן לבין דברים רבים משום שטיפול בכל דבר מצריך את האכפתיות שהזן מטיף לה ומשום שהאלוהות שוהה באותה נינוחות בין גלגלי שיניים כמו בין עלי כותרת (המשפט האחרון מומחש באיור עטיפת גרסתו העברית של הספר). ואכן, בהמשך הספר מתמזגים שני ניגודים אלה כשתי גישות פילוסופיות משלימות שעליהן מתבסס הסיפור.
בהקדמה פירסיג מסביר:
פירסיג מציע בעצם לאורך הספר תפיסה חדשה, השונה מהתפיסות המקובלות בדבר הדיכוטומיה בין חומר לרוח ובין סובייקט לאובייקט. לפי פירסיג, מושג האיכות הוא־הוא המושג המכונן של המציאות, והוא המקור ממנו בהמשך נוצרת ההבחנה בין הסובייקט לאובייקט. לאורך הספר, פירסיג בוחן ומנתח את המשמעות של "איכות" (מונח שהוא סבור שאינו ניתן להגדרה). פירסיג מנסה לשלב יחדיו תפיסות פילוסופיות שונות – זן ודאואיזם למשל, המדגישות גישה א־אינטלקטואלית והתבוננות ישירה על העולם (הגישה הרומנטית), לעומת תפיסה מערבית המדגישה הגיון, ראציונליזם ודואליות של חומר\רוח (הגישה הקלאסית).
כאן הדברים באים לידי הבנה משם הספר – לפי פירסיג, כאשר הכל תקין ופועל (לדוגמה באחזקת אופנוע), גישת הזן היא המתאימה ביותר לסיטואציה – פשוט "להיות" ולהמשיך לנסוע. לעומת זאת, כאשר ישנה תקלה או משהו אינו כשורה, שימוש בהגיון וראציונליות יכול לעזור לפתור את הסיטואציה. הטענה היא כי רוב האנשים מעדיפים בחייהם גישה אחת בלבד, ומתמודדים עם חוויותיהם לפי אותה הגישה. התיזה טוענת שכדי שנוכל לחוות בצורה אמיתית "איכות", יהיה עלינו לאמץ את שתי הגישות במקביל. לפי פירסיג, שילוב של שתי הגישות יתרום רבות להפחתת התסכול וחוסר־הסיפוק שנפוץ בקרב החברה המערבית.
פירסיג מנסה להמחיש את השפעתה של הטכנולוגיה על איכות חייו של הפרט בעולם המודרני. באחד הקטעים בספר, לג'ון (שותפם למסע ומוזיקאי במקצועו) יש יום רע. כבר ניסיונות רבים שאינו מצליח להתניע את האופנוע. זהו אופנוע BMW חדש ויוקרתי. הבעיה היא מינורית (היה יום חם וג'ון ניסה להתניע עם משנק פתוח) – אך למרות זאת ג'ון לא מצליח להתגבר על הבעיה. בורותו בנוגע לתפקידו האמיתי של המשנק באופנוע גורמת לו בסופו של דבר לייסורים. ג'ון הוא הטיפוס הרומנטי, שמשתדל להתרחק מטכנולוגיה ושואף לשלוות הנפש הרומנטית. נראה שאין הוא מעריך בצורה מספקת את העובדה שגישתו השלילית כלפי הטכנולוגיה גורמת לו לצאת ממצב השלווה שאליו הוא מכוון להגיע, ובמיוחד כאשר נדרשת יכולת טכנית. לעומתו, פירסיג מעדיף את הגישה הקלאסית אך בסופו של דבר מבין שעליו לאמץ את שתי הגישות. מצד אחד, הוא מסוגל לראות את הנחיצות וה"יופי" שבטכנולוגיה ומרגיש טוב עם עבודה טכנית שדורשת מחשבה (במטרה להגיע ל"שלווה נפשית פנימית"). מצד שני, יש ביכולתו להבין את הסלידה של הטיפוס הרומנטי כלפי הטכנולוגיה ו"העולם המלאכותי" כתוצר לוואי. הטכנולוגיה נראית מאיימת מעיניו של הרומנטיקן, ולכן הוא יפתח כלפיה גישה שלילית.
פירסיג מראה שראשיתו של המסע הרציונלי לחיפוש "האמת הטהורה" מתחיל בוויכוח ביוון העתיקה בין הפילוסופים הסופיסטים, לבין גישתו של סוקרטס (ואפלטון). הסופיסטים טענו שלא ניתן להגיע אל האמת על ידי חשיבה רציונלית מכיוון שכל פרט תופס את הדברים בצורה שונה. לעומתם, גישת סוקרטס ואפלטון גורסת כי על ידי חשיבה ראציונלית נכונה, נוכל להגיע אל היסודות האמיתיים של הדברים. פירסיג טוען שאף על פי שמחשבה ראציונלית יכולה להגיע לאמת כלשהי, זה לא יהיה תקף לכל המקרים, ועל־כן עלינו לאמץ גישה רחבה ומגוונת יותר שתספק לנו מנעד של כלים נוספים להתמודדות בעולם.
אימוץ של פרדיגמה המקבלת את שתי התפיסות – הקלאסית והרומנטית – תחייב מצד אחד הבנה במדעים הקלאסיים ובנוסף לכך תשלב מקורות של חוכמה א־ראציונלית כמו פרצי השראה ויצירתיות (שפירסיג מאמין שאינן פעולות רציונליות). פירסיג מראה שגישה ראציונלית וגישת זן של – "לחיות את הרגע"– יכולות להתקיים במשולב ולשפר את הבנתנו בנוגע ל"איכות".
לאורך הספר מציג פירסיג את תפישותיהם של פילוסופים רבים, ביניהם יום, קאנט, אריסטו, אפלטון והפילוסופים הפרה־סוקרטיים, כשלבסוף הוא מגיע למסקנה לפיה מושג האיכות אותו פיתח מקביל למושג הטאו המזרחי ולמושג הטוב הסופיסטי.
בספרו השני של פירסיג, "", שיצא לאור בשנת 1991, פירסיג אף מפתח את התאוריה שלו לכדי מטאפיזיקה שלמה – המטאפיזיקה של האיכות.
מוליך עצבי מעכב
עיטורי כהנים
פאראדיי
אל עמי
אל עמי היא תנועה שהקימו תלמידי הרב צבי יהודה קוק ועוסקת בחינוך לאמונה והפצת היהדות לציבור הרחב. ראשיה היו הרב יהושע צוקרמן והרב אלישע וישליצקי. התנועה ערכה סמינרים והוציאה לאור תוכני לימוד והסברה. בסביבות שנת 1980 יזמה התנועה הקמת גרעין תורני בעיר אילת.
סניף התנועה בצפון.
סניף התנועה בצפון, שהפך לעצמאי בשנות השמונים, ממשיך את פעילותו כעמותה תחת השם "אל עמי - אל עצמי". בעמותה פועלים 150 איש, בהם עובדים קבועים, מרצים, מדריכים ומתנדבים. העמותה מפעילה בנות שירות לאומי בבתי ספר כחלק מהפעילות של "זהות - איגוד המרכזים לזהות יהודית".
המרכז לחינוך יהודי - מופעל בעיקר בעזרת בנות שירות לאומי, המכינות תכנים ופעילויות הקשורים לזהות ישראלית-יהודית-ציונית ומעבירות אותם בבתי ספר יסודיים ממלכתיים ובקהילות. המרכז ובנות השירות מקימות חדרי בריחה, ימי שיא, פעילויות שיעורים חווייתיים ועוד.
פרויקט "אל עצמי" התחיל בשנת 2002. הפרויקט כולל תוכנית עשרת הדיברות לכיתות ז', תוכנית חברת מופת לכיתות ח', תוכנית נתינה לכיתות י' ותוכנית הכנה לצה"ל לכיתות י"ב. הפרויקט פועל בכ-100 בתי ספר.
פרויקט דפי לימוד התחיל בסוף 1999 בפרשת 'לך-לך'. מיועד ללימוד משותף של הורים וילדים, המקבלים דפים צבעוניים. הדפים מכילים מקורות וביאורים, שאלות על המקורות וסיפורים המקרבים את הרעיון הנלמד ללב הילדים. דפי הלימוד מתורגמים גם לצרפתית ואנגלית ונשלחים גל לחו"ל.
פרויקט קש"ת (קיץ של תורה) התחיל ב-2014 תשע"ד. הפרויקט מבוסס על ספרי לימוד של אל עמי ונועד לספק חוויית למידה לילדים בקיץ. בפרויקט משתתפים בין 12 ל 15 אלף ילדים בשנה.
יהושע צוקרמן
הרב אברהם יהושע צוקרמן (9 ביולי 1938, י' בתמוז ה'תרצ"ח – 11 באוגוסט 2021, ג' באלול התשפ"א) היה רב ציוני דתי, מרבני ישיבת הר המור ומייסדיה, ורב ובמדרשת הרובע. ממייסדי תנועת אל עמי. התמחה בכתביו של הרב קוק.
קורות חיים.
נולד וגדל בבלגיה, למשפחה שהיגרה מגרמניה. למד בבית ספר ציבורי ובנערותו היה פעיל בבני עקיבא. בשנות ה-60 עלה לישראל ולמד בישיבת מרכז הרב. שם למד אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק, ומונה על ידו לר"מ לבוגרי צבא בישיבת מרכז הרב. בשנות לימודיו סירב להיתמך כלכלית באמצעות לימוד תורה, והתפרנס מהוראה ועבודות שונות, בין השאר כפועל בניין. כן היה בעל פרדס רימונים סמוך לקיבוץ מירב.