דינמו הפעילה בעבר קבוצת בת בשם דינמו-2 מוסקבה שהתקיימה בשנים 1986–1998 ובשנים 2016–2017. היא התמודדה בליגה הסובייטית השנייה, בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה ובליגה הרוסית השלישית, כשהישג השיא הוא מקום רביעי בליגה השנייה, בעונת 2016/2017. בעונת 2020 הוקמה מחדש ומתמודדת בליגה המקצוענית.
בשנים 1992–2001 התקיימה קבוצה בשם דינמו-D (ברוסית: Футбольный клуб «Динамо»-д Москва) שהתמודדה אף היא בליגה השנייה והשלישית. הישג השיא שלה היה בעונת 1998 כשסיימה במקום השלישי בליגה השנייה.
מחלקת הנוער.
קבוצת הנוער של דינמו נחשבת לאחת הטובות ברוסיה לאחר שזכתה באליפות ברית המועצות ובאליפות רוסיה 12 פעמים במצטבר, בשנים 1952, 1957, 1970, 1971, 1973, 1988, 2002, 2003, 2011/12, 2013/14, 2014/15, 2019/20.
בעלים, הנהלה וספונסרים ראשיים.
בתקופה הסובייטית דינמו נתמכה על ידי המשטרה ומשרד הפנים. לאחר התפרקות ברית המועצות, אגודת דינמו אימצה את המועדון והפכה לבעלים שלו אך מרבית ההכנסות הגיעו מספונסרים זרים כמו חברת Parmalat, ששימשה כספונסר הקבוצה. בשנת 2004 האגודה העבירה 70% ממניות המועדון לידיו של אלכסיי פידוריצ'ב, בשל פשיטת רגל של האגודה. פידוריצ'ב השקיע 200 מיליון אירו במועדון שסייעו לנהל מסע רכש של שחקנים פורטוגזים רבים.
בקיץ 2006 אגודת דינמו חתמה על הסכם עם VTB למכירת 60.9% ממניות הקבוצה לידיהם. הבנק, שנמצא בבעלות המדינה, החליט להשקיע בשיפוץ אצטדיון דינמו הישן ותכנן להשקיע מיליארד דולר בפרויקט בניית VTB ארנה. בתחילת 2008 נחתם חוזה השקעות לפיתוח המתחם הסובב את האצטדיון לצורך הקמת מרכז מסחרי. באותה שנה תקציב המועדון עמד על 41 מיליון דולר. ב-2009 הבנק כבר החזיק ב-75% ממניות המועדון ולאחר שבוריס רוטנברג חדל מלהשקיע כספים במועדון ב-2015, VTB הודיע על כוונתם לרכוש את שאר מניות המועדון המוחזקות בידי אגודת דינמו. בסוף 2016 אגודת דינמו הסכימה למכור את כל החזקותיה בקבוצה ל-VTB תמורת מחיר סמלי של רובל אחד. בפברואר 2022 הבנק השיב את מניות השליטה במועדון חזרה לאגודת דינמו בשל הסנקציות המערביות שהוטלו עליו על רקע הפלישה הרוסית לאוקראינה.
נכון לשנת 2020 תקציבה השנתי עומד על 60 מיליון אירו.
סילביו פיולה
סילביו פיולה (29 בספטמבר 1913 - 4 באוקטובר 1996) היה כדורגלן איטלקי מהעיר רוביו לומלינה במחוז לומברדיה בצפון איטליה. פיולה ידוע כאחת הדמויות החשובות ביותר בהיסטוריית הכדורגל האיטלקי עקב מספר שיאים מרשימים שקבע. פיולה היה שותף לזכיית נבחרת איטליה במונדיאל 1938 לאחר שכבש 2 שערים במשחק הגמר.
פיולה ממוקם במקום השלישי, בטבלת שיאני הכיבושים בכל הזמנים של הנבחרת האיטלקית. כמו כן, הוא מחזיק בשיא הכיבושים של הסרייה א' בכל ההיסטוריה, עם 274 שערים, 32 שערים מעל המקום השני. בנוסף, הוא ממוקם שני בטבלת מלך שערי לאציו בכל הזמנים (אחרי צ'ירו אימובילה) עם 149 שערים במדיה. הוא שיחק 537 משחקים בליגה האיטלקית הבכירה, דבר שממקם אותו במקום הרביעי בדירוג השחקנים בעלי ההופעות הרבות ביותר בליגה האיטלקית הראשונה. יחד עם שחקנים כמו קרלו פרולה ולאונידס דה סילבה, הוא נחשב לאחד מאלו שפיתחו את בעיטת המספרת.
קריירת משחק.
פיולה החל לשחק במועדון פרו ורצ'לי, במסגרתו שיחק לראשונה בסרייה א' מול בולוניה 1909 ב-16 בפברואר 1930. הוא כבש 13 שערים בעונתו הראשונה בקבוצת הבוגרים. במהלך תקופת המשחק שלו בפרו ורצ'לי, בסרייה א', הוא כבש 51 שערים ב-127 משחקי ליגה.
בשנת 1934, הוא עבר לשחק במדי לאציו, הקבוצה מולה כבש לראשונה בליגה ב-11 בנובמבר 1930. הוא שיחק בלאציו במשך 9 עונות רצופות. במהלך התקופה שלו בלאציו, פיולה זכה פעמיים בתואר מלך השערים של הליגה האיטלקית, בשנת 1937 וב-1943.
ב-1944 שיחק בטורינו, בה קבע ממוצע כיבושים גבוה, לאחר שכבש 27 שערים ב-23 הופעות בלבד. ב-1945 עבר למועדון נובארה ובין השנים 1945 ל-1947, פיולה שיחק ביובנטוס, לפני שחזר לשחק בנובארה, בה נשאר למשך 7 עונות נוספות.
קריירה בינלאומית.
משחקו הראשון בנבחרת איטליה היה מול אוסטריה ב-24 במרץ 1935, משחק הבכורה שלו, בו הוא גם כבש לראשונה במדים הלאומיים. הנבחרת בה השתתף זכתה בגביע העולמי ב-1938 לאחר שכבש צמד בניצחון במשחק הגמר 4-2, נגד הונגריה.
פיולה שיחק ב-34 משחקים בינלאומיים בנבחרת איטליה, בהם כבש 30 שערים. מספר הופעותיו קטן עקב מלחמת העולם השנייה, שמנעה את היערכותם של משחקי הספורט הבינלאומיים. הופעתו האחרונה במדים הלאומיים הייתה בשנת 1952, במשחק בו איטליה סיימה בתיקו 1-1 מול נבחרת אנגליה. הוא נפטר בגטינרה בשנת 1996, בגיל 83.
אצטדיון קבוצת פרו ורצ'לי נקרא על שמו.
אנדריי טיחונוב (כדורגלן)
אנדריי ולרייביץ' טיחונוב (ברוסית: Андрей Валерьевич Тихонов; נולד ב-16 באוקטובר 1970 בקורוליוב, מחוז מוסקבה) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת הקשר, ולזכותו 29 הופעות בנבחרת רוסיה.
קריירה.
טיחונוב אותר בידי מאמנה לשעבר של ספרטק מוסקבה, אולג רומנצב, בעת ששיחק בטיטאן ראוטוב. תוך זמן קצר הפך טיחונוב להיות שחקן מפתח של הקבוצה. טיחונוב היה שותף לזכייה ב-8 אליפויות ליגת העל הרוסית (1992, 1993, 1994, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000).
בשנת 2000 הגיע לישראל והושאל למכבי תל אביב לתקופה קצרה. בפברואר 2001 חתם בקריליה סובטוב סמרה. טיחונוב התאמן במועדון האנגלי סאות'המפטון, והשתתף במשחק ידידות אחד, אולם לא חתם בקבוצה האנגלית. בשנת 2005 הוא עבר לחימקי, וב-2008 חזר לסמרה ושיחק במדיה עונה נוספת בודדת.
טיחונוב היה שותף לזכייה פעמיים במקום שלישי בליגה ופעמיים זכייה בגביע הרוסי. הוא זכה גם במספר תארים אישיים: כדורגלן השנה ברוסיה לשנת 1996 (מטעם ספורט אקספרס ומגזין פוטבול) ו-4 פעמים הקשר השמאלי של העונה לפי העיתון הרוסי ספורט אקספרס (1996, 1997, 1998, 1999).
משחקו הראשון בנבחרת רוסיה היה בשנת 1996, במשחק ידידות נגד מלטה. מאז ועד שנת 2000 שיחק טיחונוב 29 משחקים בנבחרת, בהם כבש שער אחד.
לאחר פרישתו החל לשמש כחלק מצוות האימון של ספרטק מוסקבה.
אורלנדו פירטס
אורלנדו פירטס (באנגלית: Orlando Pirates) הוא מועדון כדורגל דרום אפריקאי, המשחק בליגת העל האפריקאית, ליגת PSL, ומייצג את העיר אורלנדו, המהווה חלק מאזור סווטו ליד יוהנסבורג. הקבוצה משחקת במדים שחורים במשחקי הבית ובמדים שחורים-לבנים במשחקי חוץ. המועדון מחזיק בכמות הגבוה ביותר של אליפויות דרום אפריקה, וזהו המועדון היחידי בחצי הכדור הדרומי שזכה בגביע אפריקה לאלופות, וזאת בשנת 1995, ובסופר קאפ האפריקאי שנה לאחר מכן.
בבעלותו של המועדון 51% מאצטדיון אליס פארק אשר ביוהנסבורג.
היסטוריה.
המועדון הוקם בשנת 1937 והוא המועדון הוותיק ביותר בדרום אפריקה. בעיירה אורלנדו בסווטו, פרבר של יוהנסבורג.
המייסדים של המועדון הם צאצאים למהגרים שעברו לאזור מאזורים צחיחים לעבוד במכרות זהב של גואטנג.
רק בשנת 1940 התמנה נשיא לקבוצה והחל לממן אותה כלכלית.
הדרבי של סווטו.
הדרבי בין אורלנדו פירטס לקייזר צ'יפס הוא אחד המתוחים בעולם הכדורגל. כוחות משטרה ואבטחה גדולים שומרים על הסדר באצטדיון המלא עד אפס מקום. לא פעם מתרחשים אירועי אלימות קשה בין שני מחנות האוהדים.
גבינת קשר
גבינת קשר (בטורקית: Kaşar peyniri) היא הגבינה הנפוצה ביותר במטבח הטורקי.
הגבינה היא חצי קשה, צבעה לבן והיא עשויה מחלב בקר או עזים. מבחינת סגנון קרובה גבינת הקשר לקשקבל הבלקנית. גבינת הקשר נאכלת עם לחם, פסטה וכן משמשת בהכנת מאפה שנקרא פידה. ביוון מיוצרת גבינה דומה מחלב צאן הנקראת קסרי.
נטע ריבקין
נטע ריבקין (נולדה ב-19 ביוני 1991) היא מתעמלת אמנותית ישראלית לשעבר. ריבקין היא הישראלית הראשונה שזכתה במדליה באליפות העולם בהתעמלות אמנותית, לאחר זכייתה במדליית ארד בתרגיל החישוק (מונפלייה 2011) והישראלית הראשונה שזכתה במדליה באליפות אירופה בהתעמלות אמנותית, לאחר זכייתה במדליית כסף בתרגיל האלות (מינסק 2011). באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה במקום שביעי בגמר קרב רב ובאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היא נשאה את דגל ישראל בטקס הפתיחה.
ביוגרפיה.
ריבקין נולדה ב-1991 וגדלה בפתח תקווה, לוורוניקה וארקדי שעלו מסנט פטרבורג שברוסיה באותה שנה. היא החלה להתאמן בהתעמלות אמנותית בגיל 5 וחצי. היא התאמנה בקבוצת מכבי תל אביב, בהדרכתה של אלה סמופלוב.
ריבקין לומדת ב לתואר ראשון בחינוך וחברה, עם התמחות בספורט.
כיום ריבקין מתגוררת בגבעתיים ומנהלת בית ספר להתעמלות אומנותית של העמותה לקידום הספורט בעיר.
קריירה.
בשנת 2007 סיימה במקום 13 באליפות אירופה שנערכה באזרבייג'ן. עוד באותה שנה זכתה במקום 20 באליפות העולם שנערכה ביוון.
בעקבות הישגים אלה וגילה הצעיר החליט הוועד האולימפי לצרף אותה למשלחת הישראלית לאולימפיאדת בייג'ינג (2008), אף שלא השיגה את הקריטריון האולימפי הישראלי, כאחת משלושה ספורטאים צעירים. ריבקין הייתה הספורטאית הצעירה ביותר במשלחת הישראלית לאולימפיאדת בייג'ינג, וסיימה במקום 14.
באליפות העולם שהתקיימה במיה שביפן בשנת 2009 סיימה במקום 14 בתחרות הקרב-רב.
במרץ 2010 זכתה ריבקין במדליית ארד בתרגיל הכדור בתחרות שנערכה בפורטוגל במסגרת סבב גביע העולם. חודש לאחר מכן זכתה במדליית ארד בתרגיל החישוק בסבב גביע העולם שנערך בצרפת.