בפני מחברי הקודקס הפלילי משנת 1810 עמדה האפשרות להנהיג מחדש את החוק נגד ההומוסקסואליות הגברית (כפי שלמשל נעשה לימים בברית המועצות אחרי ההפוגה שבעקבות המהפכה) אולם אין עדות שאפילו עלה הרעיון בדעתם. מחקרים חדשים הראו שזה קרה ללא קשר להשפעתו של קמבאסרס. עם זאת אנשי המשטר של נפוליאון יכלו עדיין לדכא ביטויים פומביים של אהבה הומוסקסואלית בשם חוקים אחרים, כמו החוק "על הפרת הסדר הציבורי" או "הפגיעה בצניעות". על אף המעקבים וההטרדות מצד המשטרה, תקופת המהפכה ושנות שלטונו של נפוליאון היו תקופה של חופש יחסי עבור הומוסקסואלים ופתחו עידן של סובלנות חוקית כלפי ההומוסקסואליות באירופה. כיבושי נפוליאון כפו את עקרונות הקודקס הפלילי של נפוליאון (כולל הדקרימינליזציה של ההומוסקסואליות) על חלקי אירופה נוספים, כולל בלגיה והולנד, ארץ הריין ואיטליה. מדינות אחרות שקיבלו השראה מהדוּגמה הצרפתית היו בוואריה ב-1813 וספרד ב-1822.
בימי הרסטורציה פרץ נגד קמבאסרס מסע פוליטי וסטירי ארסי שכיוון להדחתו מכל תפקיד ציבורי ולרצח אופי על ידי חשיפת ההומוסקסואליות שבה נחשד.
בין מאי לאוקטובר 1814 פורסמו כחמישים קריקטורות אנונימיות נגדו, שמתוכן שלושים ואחת רמזו למישרין להומוסקסואליות ולחטא הסדומאי. ב"ז'ורנל דה פארי" ב-11 ביוני 1814 הוצג האיש בכינוי "דודה אירלירט" (tante Urlurette) שרמז לוודוויל של מרק-אנטואן-מדלן דסוז'יה "Ma tante Urlurette ou Le chant du coq" (דודה אירלירט או שיר התרנגול) משנת 1806, שבו דודה אורלורט הייתה בתולה זקנה נלעגת.
לפי ההיסטוריון עמנואל פורקס הקריקטורה הזאת הייתה דוגמה מצוינת לניסיון לשיימינג הרסני נגד קמבאסרס במישור הפוליטי:
הוצג כאישה שמנה עתירת קישוטים ותחרה ועם שובל שאותו נושא חברו, הרוזן אגרפיי, שמן וענק, המחזיק בידו תרנגולת ממפוטמת ואת "אלמנך הגרגרנים". בידו הימנית קמבאסרס החזיק מניפה, וביד שמאל שק שעליו כתוב "שנאת נשים. קומדיה. וודוויל". הוא הצביע בידו אל עיר הקורסת בלהבות: סדום, ועל ידה נציב מלח. קריקטורה זו ריכזה בתוכה כמה מקורות להכפשה פוליטית: נפיחות טקסית, גרגרנות, "סטייה מינית", וקריסה של אימפריה דקדנטית.
בקריקטורות אחרות צויר קמבאסרס כצייד של צעירים תוך כדי רמיזה סימבולית לאישור הגיוס הכפוי לצבא שהעביר קמבאסרס בסנאט השמרני בפקודת נפוליאון. גם במחזה סאטירי של מחבר אלמוני "בואונפרטה או ניצול ההתפטרות" משנת 1815 הראה את קמבאסרס כנמשך לגברים. כשלא זיהה גבר צעיר שנפיליאון הציג בפניו, פנה הקיסר אל אוצו צעיר: "אולי תסתובב כדי שהוד מעלתו יזהה אותך"
במותו בשנת 1824 השאיר קמבאסרס נדל"ן בשווי של 7.300.000 פרנק (כ-50 מיליון יורו בשנת 2015)
פרסים ואותות הוקרה.
לדברי הביוגרף פסקייה העיטורים הרבים שקיבל בימי האימפריה, חלקם מזהב, פנינים או יהלומים, הביאו לו שמחה וגאווה כמו של ילד. אף על פי כן, מציין פסקייה שהיה קמבאסרס הפיקח ביותר מבין חברי המועצה הקיסרית.
שלטי אצולה.
לפני המהפכה הצרפתית השתמש קמבאסרס בשלט האצולה של משפחתו:רקע זהב, עם חלוקת שברון בצבע גולס (אדום) ועם שלוש שושנים באותו הצבע.
אחרי שב - 19 במרץ 1808 נפוליאון העניק לו את התואר דוכס פרמה, אימץ קמבאסרס שלט אצולה חדש שהתאפיין ברקע זהב, "סנסטרוכר" - יד שמאלית המחזיקה את לוחות הברית בצבע "סאבל (שחור),כשהיד לבושה בצבע "גולס" (אדום) ויש לה שלושה מעוינים גם כן "סאבל" שרוול מקופל מעוטר ב"ארמינס שחורים, ובראש השלט מעיל עם כובע של דוכס, וקולר המסדר הקיסרי של לגיון הכבוד
קישורים חיצוניים.
Emmanuel Prunaux "Cambacérès, Biographie" 2006
Bulletin Nr.38, pp. 61-68, 2008
Greenwood Press, Conn. 1984 - Harold T. Parker art."Jean-Jacques Régis de Cambacérès" pp.94-95
John Holland Rose - art. "Jean-Jacques Régis de Cambacérès" in Hugh Chisholm (ed) - Encyclopedia Britannica 1911
"Entre scatologie et fantasmes sexuels, le cul et son imaginaire" Annales de la Revolution Française nr.361 juillet-septembre 2010
online
(עמנואל פירקס - הדלת האחורית: מעשי סדום והוקעה פוליטית: קריקטורות נגד קמבאסרס (1815-1814), עמ' 109–130 בפרק "בין סקאטולוגיה ופנטזיות מיניות, התחת ועולם הדמיון סביבו ב"שנתוני המהפכה הצרפתית" גיליון 361 2010)
יוסף אבן עזרא
רבי יוסף אבן עזרא (בערך ה'ש - ה'שס"ה) היה תלמידו של רבי שמואל די מדינה ורבה של סופיה בבולגריה, ומחבר הפירוש הנודע עצמות יוסף על מסכת קידושין.
תולדותיו.
נולד לרבי יצחק, ממשפחת אבן עזרא. יש הגורסים שנולד ביואנינה. עד גיל 17 התגורר בקושטא. בגיל 17, הגיע לסלוניקי בכדי ללמוד תורה. רבו המובהק היה מהרשד"ם, והוא מכנה אותו בספרו בתואר "מורי". התמנה בשנת 1589 בקירוב לרב בסופיה.
עמד בקשר עם חכמי דורו, כמהרש"ך, רבי יוסף פורמון, רבי אברהם די בוטון, מהר"א ששון ועוד.
יעקב שפיגל כותב שאף שהיה עצמאי בדרך לימודו, במה שנוגע לפסיקת ההלכה ביטל דעתו מפני דעת קודמיו.
ספרו עצמות יוסף על מסכת קידושין הוכר להלכה ולעיון הסוגיות גם אצל חכמי אשכנז, ומשמש עד היום כספר פופולרי בישיבות. הספר נדפס פעמים רבות.
בנוסף לכך חיבר את ספר "משא מלך" על הלכות מיסים, וכן תשובות רבות שיצאו לאור בשנת תשמ"ט בהוצאת יד הרב נסים.
מתלמידיו.
רבי דוד קונפורטי סבור שרבי מאיר בן שם טוב מלמד, מחבר שו"ת משפט צדק ומחכמי סלוניקי היה תלמידו. ויש המפקפקים על כך.
רבי שבתי יונה, מחבר שו"ת שי למורא, היה תלמידו, ומכנהו "מורי".
גלידת חורף
גרמניה באירוויזיון 2008
גרמניה באירוויזיון 2008 השתתפה עם השיר Disappear בביצוע של No Angels.
לפני האירוויזיון.
Wer singt für Deutschland?
תחרות הגמר הלאומית לבחירת הנציג של גרמניה לאירוויזיון 2008 נקראה "Wer singt für Deutschland?". התחרות נערכה בהמבורג והונחתה על ידי תומאס הרמנס.
חמישה ביצועים מוזיקליים התמודדו בתחרות והזוכה נקבע על ידי שני סבבים של הצבעות הקהל במסרונים. בסיבוב הראשון נבחרו שניים מתוך חמשת המתמודדים לעלות לשלב הבא ובסיבוב השני זכתה להקת No Angels ב-50.5 אחוזים מהקולות ונבחרה לייצג את גרמניה באירוויזיון.
באירוויזיון 2008 בבלגרד הופיעה הלהקה עם השיר "Disappear". הלהקה סיימה במקום ה-23 עם 14 נקודות.
לקסוס SC
לקסוס SC (באנגלית: Lexus SC) היא מכונית ספורט בסגנון גראן טוריסמו מתוצרת חטיבת רכבי היוקרה לקסוס, בבעלות יצרנית הרכב היפנית טויוטה אשר יוצרה בין השנים 1991–2010 ביפן.
סטגוצרפליה
סטיבן וובר
תומאס הווארד (שודד ים)
תומאס הווארד (באנגלית: Thomas Howard) היה פיראט, שפעל בעיקר באוקיינוס ההודי ובים האדום בתור הזהב של הפיראטים. הוא שירת תחת פיקוד של שודדי ים אחרים באותה תקופה, כולל ג'ורג' בות' וג'ון בוואן. הוא פיקד גם על ספינה עם 36 תותחים. בהמשך פרש לרפג'ורה שבהודו, שם נישא לאישה מקומית. לאחר מכן הוא נרצח על ידי קרוביה.
ראשית חייו.
מעט ידוע על ראשית חייו. הווארד הגיע לג'מייקה זמן מה לפני 1698 לאחר שבזבז את כל ירושתו. הוא החל את הקריירה שלו יחד עם קבוצה קטנה של שודדי ים, שגנבו תחילה קאנו ואז גנבו אוניות נוספות עד שתפסו ספינה עם 24 תותחים. האוורד נבחר לסגן המפקד על ידי הצוות.
לאחר שתקפה מספר ספינות מול החוף המזרחי של אמריקה הצפונית במהלך 1698, חצתה הספינה את האוקיינוס האטלנטי והחלה לפשוט על החוף המערבי של אפריקה בשנת 1699. הווארד והצוות שדדו רכוש גדול מ"אלכסנדר" - אוניית הפיראטים שפקד עליה ג'ון ג'יימס, שעלתה על שרטון ליד מדגסקר. זמן קצר לאחר מכן, הווארד ננטש על החוף על ידי הצוות בזמן מסע שוד, ולא חולץ עד שהגיע אליו השודד ג'ורג' בות' בתחילת 1701. כששירת לצד ג'ון בוואן על סיפונו של ה"ספיקר", הווארד נשאר עם הצוות בעקבות מותו של בות' ובחירת בוואן כרב החובל החדש של "הספיקר". בעקבות אובדן ה״ספיקר״ שנתקלה בשונית סנט אוגוסטין, התיישב הווארד באי הסמוך מאוריציוס.
כקברניט "פרוספרוס".
לאחר תקופה קצרה הוא גייס קבוצה של שודדי ים ותפס את האונייה "פרוספרוס" עם 36 תותחים. הווארד נבחר לקברניט שלה בחג המולד 1702 ונפגש שוב עם ג'ון בוואן, בנמל מיוטה. יחד תקפו השניים את האוניה ״פמברוק״ של החברה המזרח ההודית, במרץ 1703, סמוך לאי יוהנה באיי קומורו. הווארד עזב את בוואן לתקופה מסוימת בזמן שספינת בוואן, "ספידי רטארן", עברה שיפוצים ותיקונים. הווארד ואנשיו יצאו למדגסקר לביקור של הפיראט לשעבר ארט ואן טויל, שהיה בעל מטע עצים באי. שם הם שמעו כי ואן טויל תקף קודם לכן כמה פיראטים אחרים (אולי תומאס מוסטין), והם פתחו במאבק עם ואן טויל ובני בריתו. אנשיו של הווארד נהדפו מהחווה וברחו אך נאלצו להשאיר את דייוויד ויליאמס וטום קולינס מאחור. ואן טויל החזיק אותם כעבדים עד שהם ברחו כמה חודשים לאחר מכן. הווארד ובוואן שיתפו פעולה שוב באוגוסט 1703, כשתקפו ולקחו שתי אוניות הודיות בשווי כולל של 70,000 ליש"ט. שני הצוותים מוזגו על סיפונה של הספינה הגדולה מבין האוניות ההודיות - ספינה בת 56 תותחים ששמה שונה ל"דאפינט" - בפיקודו של בוואן. כשהוא חזר לראג'אפורה, חילק הצוות את השלל.
פרישה ומוות.