אין הסכמה באשר למספר הקורבנות של מדיניות זו. יש לקחת בחשבון הן את הרוגי מלחמת האזרחים שקדמה לעליית פול פוט לשלטון, הן את שנות האימה, והן את ההרוגים במלחמה עם וייטנאם שלא איחרה לבוא. מספר של שלושה מיליון קורבנות ניתן על ידי ממשלת ה-PRK שהחליפה את ממשל הקמר רוז'. גורמים אחרים מעריכים את מספר הקורבנות בפחות משני מיליון, פרויקט רצח העם של אוניברסיטת יל מעריך את מספר ההרוגים ב-1.7 מיליון, ארגון אמנסטי הבינלאומי נקב במספר 1.4 מיליון ומחלקת המדינה של ארצות הברית נקבה במספר 1.2 מיליון. פול פוט עצמו נקב במספר 800,000, אך ברור כי היה לו אינטרס להמעיט במספר הקורבנות. ה-CIA העריך את מספר המוצאים להורג בין 50,000 ל-100,000 איש. מדובר באומדן של כעשרים אחוז מאוכלוסיית קמבודיה שאיבדו חייהם בתקופה זו.
סוף רצח העם.
בדצמבר 1978, לאחר מספר שנים של מאבקים עם וייטנאם, אשר הושפעו במידה רבה מן המאבק הבין גושי בין סין, שתמכה בקמבודיה, ובין ברית המועצות שתמכה בווייטנאם, פלשו צבאות וייטנאם לקמבודיה. ב-7 בינואר 1979 הם כבשו את פנום פן והפילו את ממשלתו של פול פוט. ב-10 בינואר 1979 הכריזה וייטנאם כי הנג סמרין הוא ראש המדינה החדשה, הרפובליקה העממית של קמפוצ'יאה. הצבא הווייטנאמי המשיך בלחימה כנגד כוחות הקמר רוז'. מאות אלפי עקורים החלו נוהרים לגבול תאילנד בבקשם מחסה. הקהילה הבינלאומית, אשר מעשי המשטר הפושע של פול פוט נחשפו בפניה במלוא חומרתם, הגיבה במתן עזרה מסיבית באמצעות יוניצף ומוסדות בינלאומיים אחרים. בשלב מסוים יותר מחצי מיליון קמבודים חיו במחנות לאורך הגבול עם תאילנד, ומאה אלף קמבודים במחנות בתוך תאילנד עצמה. צבא וייטנאם שלט בקמבודיה עד לשנת 1989. ביוני 2011 נפתח בבית הדין לפשעי מלחמה ולפשעים נגד האנושות בקמבודיה משפטם של ארבעה מבכירי הקמר רוז'.
פנחס שרשבסקי
פנחס שֶרֶשֶבסקי (8 ביוני 1914 – 30 ביוני 1981) היה רופא ילדים ישראלי בכיר ומגיש פינה קבועה בתוכנית הרדיו "לעקרת הבית" ברשת ב' בהנחייתה של רבקה מיכאלי. ספרו "את וילדך" (1969) נחל הצלחה רבה בישראל וכונה "מורה הנבוכים של כל הורה".
ביוגרפיה.
שרשבסקי נולד בשנת 1914 בעיירה פינסק שבפולין, לנחמן הירש שרשבסקי, סוחר יליד סלונים, ואתל (עטיל) לבית ווליניץ. הוא גדל בבירה ורשה, שם הכיר לראשונה את אשתו הלינה לבית גרינוולד, בתם של ישראל גרינוולד ושרה לבית מילר, אשר היו רופאי שיניים בוורשה. בשנת 1939 השלים את לימודי הרפואה בצרפת. ובזמן מלחמת העולם השנייה הגיע יחד עם אשתו למחנה עבודה יהודי באזור ארכנגלסק שבסיביר, שם הם שימשו כרופא ואחות המחנה. בהמשך התגייסו שניהם לצבא אנדרס ושירתו בבית חולים צבאי שטיפל בשבויי מלחמה. דרגתו של שרשבסקי בצבא הפולני הייתה קפיטן (סרן), והוא זכה בעיטור על שירותו. במהלך המלחמה נספו הוריו ושני אחיו, כמו גם הוריה ואחותה של הלינה אשתו. בסיום המלחמה הגיע שרשבסקי להלסינקי שבפינלנד, במסגרת הנספחות הפולנית למסחר. בשנת 1948 עבר לפריז, שם עסק ברפואה עד לעלייתו לישראל במאי 1950 באונייה "נגבה".
בישראל עבד שרשבסקי כרופא ילדים בבית החולים הדסה בתל אביב עד הגיעו לדרג של רופא ראשי במחלקת הילדים שבניהולו של פרופ' נחום בוגר. בשנת 1960 נסע עם משפחתו לגאנה בשליחות ממשלת ישראל כעזרה רפואית מטעם המדינה. בגאנה שימש כמנהל מחלקת הילדים בבית החולים הראשי של העיר קומאסי עד שנת 1963, אז חזר לישראל והתמנה למנהל "בית אברהמס" ששימש כמרכז לאבחון וטיפול בילדים עם נכויות שונות.
בסוף שנות השישים הפך שרשבסקי למגיש פינה קבועה בתוכנית הרדיו הפופולרית "לעקרת הבית" ששודרה ברשת ב' בהנחייתה של רבקה מיכאלי. במסגרת הפינה ענה שרשבסקי על שאלותיהם של הורים בנוגע לבריאות ילדיהם ונתן עצות לטיפול. הפופולריות הרבה לה זכתה הפינה הובילה להשתתפותו של שרשבסקי בתוכניות אירוח רבות בערבי שישי, והפינה אף זכתה לחיקוי פארודי של הגשש החיוור במערכון בשם "ד"ר ז'יוואגו".
בשנת 1969 יצא לאור ספרו של שרשבסקי "את וילדך", כסיכום שיחותיו ברדיו. הספר זכה להצלחה רבה בצאתו וכונה "מורה הנבוכים של כל הורה". הספר זכה לכמה מהדורות נוספות, שהאחרונה שבהן (1995) עודכנה על ידי ד"ר שמעון ברק.
שרשבסקי נפטר בשנת 1981, כשנה לאחר אשתו הלינה, כתוצאה מאירוע מוחי. הותיר אחריו שני ילדים.
ימימה מזרחי
ימימה מזרחי (נולדה בי"ז בתמוז ה'תשכ"ז, 25 ביולי 1967) היא רבנית ודרשנית פופולרית בקרב נשים, שמשה בעבר כעו"ד וכטוענת רבנית.
ביוגרפיה.
נולדה בקזבלנקה לאליהו נתן ותרצה רוטשילד. אביה, היה ממשפחת רוטשילד השווייצרית, וסבה מצד אמה, רבי חיים רפאל שושנה, היה רב ודיין במרוקו ובבאר שבע; בלשן, פייטן ומחבר סדרת ספרים על פיוטי המזרח. היא נינת הרב יעקב דהאן ממרקש. כשהייתה מזרחי בת שנה, עלתה עם משפחתה לבני ברק, וממנה עברו לירושלים, לשכונת בית וגן. שמה ניתן לה על שם מלחמת ששת הימים שאירעה זמן קצר קודם ללידתה.
למדה באולפנת חורב ושירתה בשירות לאומי כמטפלת בקשישים. הוסמכה כטוענת רבנית, ולאחר מכן למדה משפטים באוניברסיטה העברית, ועבדה כעורכת דין.
כדרשנית.
ב-2001, החלה הרבנית מזרחי למסור שיעורים בביתה בנושא פרשת השבוע בשם "פרשה ואישה".
נכון לשנת 2022, מעבירה מזרחי, שיעורים שבועיים בפני אלפי נשים, ולנשים בלבד, וההשתתפות בהם כרוכה בתשלום. קהל היעד שלה כולל דתיות לאומיות, חוזרות בתשובה, חרדיות ואף חילוניות מסורתיות. הרצאותיה עוסקות במעגל השנה, בפרשת השבוע, במעמד האישה ותפקידיה, בזוגיות ובהורות, והם כוללים לעיתים גם התייחסות אקטואלית. היא משתמשת בשיעורים בהומור, מדגישה את חשיבות השמחה ומתנגדת לסגפנות. היא תומכת בטיפוח הגוף והלבוש הנשי.
שיעוריה מופצים באמצעות שתי דרכים עיקריות: שיעורי וידאו מצולמים ושיעורים כתובים, המתומללים מתוך השיעורים שניתנו בעל פה. שיעורי הווידאו מועברים ומצולמים במרכז 'אשירה' בתל אביב. שמו של המקום הוא כשמו של אתר האינטרנט שבו מפורסמים סרטי הווידאו באופן בלעדי לשיעורי הרבנית. השיעורים הכתובים נערכים על ידי יקרת פרידמן, ומופצים גם הם לאלפי נשים.
המרכז אחראי גם להפקת נסיעות נשים לקברי צדיקים עם הרבנית.
עשייה ציבורית.
ב-2015, הקימה עם בעלה את ישיבת "אבני קודש" במושב עמינדב, המשמש בית חם לנוער נושר.
החל מאמצע 2017, החלה מזרחי בשידור תוכנית שבועית בת שעה בכאן מורשת. התוכנית מועברת בו זמנית ברשת כאן ב'. לרבנית מזרחי יש גם פינות קבועות ביום שישי בבוקר ברדיו קול ברמה וביום רביעי ברדיו קול חי, וכן בכאן מורשת.
הרבנית מזרחי נוהגת לייעץ ולברך נשים המבקשות זאת.
ספרים ומאמרים.
ספרים נוספים (באנגלית):
חיים אישיים.
נשואה לרב חיים מזרחי, עורך דין בהכשרתו המשמש כראש ישיבת המקובלים "לשם" בשכונת נחלאות וכראש ישיבת "אבני קודש" במושב עמינדב. מתגוררת בשכונת שערי חסד בירושלים ואם לתשעה ילדים. אחד מילדיה נפטר בצעירותו ממום לב מולד.
חסידות זבלטוב
יעקב שכביץ
יעקב הכהן שכביץ (שכי; א' בניסן תר"ד, מרץ 1844, חרקוב - ט"ו בטבת תרצ"ג, ינואר 1933, חיפה) היה מראשוני גדרה, פרסם מאמרים רבים והיה יוזם רעיון הקונקורדנציה לתלמוד של חיים יהושע קוסובסקי.
שכביץ נולד בחרקוב בשנת 1844 למשפחת כהנים המתייחסת אל הרב שבתי כהן (הש"ך) (הוא כתב את שמו ש"ך-עוויץ). הוא למד בחדר ולאחר מכן בישיבת וולוז'ין. בשנים 1865-1866 לקח חלק בחבורה שביקשה לעלות לארץ ישראל כדי להתפרנס בה מחקלאות. במכתבו מאותה תקופה ליהודה לייב פינסקר הוא כתב על ההתיישבות:
אולם התוכנית לא יצאה אל הפועל ושכביץ נסע ללמוד כימיה באוניברסיטת ברלין כתלמיד שלא מן המניין ולאחר מכן שב לחרקוב, בה הקים בית חרושת לסבון ועבד כמלמד תינוקות. לאחר פרעות הסופות בנגב הוא סייע לאנשי ביל"ו שהקימו את גדרה ורכש במקום שטח אדמה. בשנת 1888, עוד טרם עלה לארץ ישראל, קיבל רישיון ביחד עם אנשי גדרה לבנות בית במושבה. בשנת 1893 עלה לארץ ישראל והתיישב בגדרה. את ילדיו לימד בביתו בגלל שלא היה מרוצה מהחינוך החילוני בבית הספר. שאף להכין קונקורדנציה למשנה, דרבן את חיים יהושע קוסובסקי לעשות את המלאכה ואף ביקש לתמוך בו כלכלית. נחשב לאחד מזקני תנועת המזרחי בארץ ישראל.
אהרן חרמוני תיאר אותו:
בנו, מרדכי היה "מוכתר" גדרה. נכדו היה חוקר הספרות בועז שכביץ. בן אחר היה משה שכביץ, איכר נודע בגדרה. הוא נישא לאסתר לבית מדליה.
יעקב אמיתי
יעקב אמיתי (נפטר ב-12 ביוני 2022) היה דיפלומט ישראלי, איש שירות החוץ, אשר כיהן כשגרירה של ישראל במצרים, הראשון לאחר פרוץ מהפכת ה-25 בינואר (2011). הוא החליף את יצחק לבנון שפונה עם אנשיו ממצרים זמן קצר אחרי שהמון התנפל על מבנה השגרירות בקהיר בעקבות הרג של חיילים מצרים בגבול ישראל–מצרים.
ביוגרפיה.
אמיתי כיהן כשגריר ישראל בקניה (1999–2003), שגריר ישראל באתיופיה (2005–2008) וכסגן ראש המרכז למחקר מדיני במשרד החוץ. בעבר שירת אמיתי במסגרת תפקידו במשרד החוץ במצרים. הוא עסק בתפקידי מחקר ונחשב לאחד מגדולי המומחים במשרד לענייני העולם הערבי.
ב-17 ביולי 2013 נחשף כי תנועת האחים המוסלמים במצרים פברקה ידיעה, לפיה אמיתי מסר לגנרל המצרי עבד אל-פתאח א-סיסי כי "כל היהודים בעולם רואים בו גיבור לאומי".
הסולם (כתב עת)