כתוצאה מהפיצוצים נהרגו עשרה בני אדם וכ-180 נפצעו. פצוע נוסף נפטר מפצעיו לאחר שבוע. כל ההרוגים היו נערים וגברים, מגיל 14 ועד 21.
לאחר הפיגוע.
ארגוני הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני והחמאס נטלו שניהם אחריות למתקפת הטרור.
שמונה ימים לאחר הפיגוע ביקרו במדרחוב מושל מדינת ניו יורק ג'ורג' פטאקי, ראש עיריית ניו יורק רודולף ג'וליאני וראש העיר הנבחר מייקל בלומברג. הם נטעו בו עץ לזכר הנרצחים.
בשנת 2006 עצרו כוחות הביטחון את אבראהים חאמד, שהיה אחראי לפיגוע הזה, ולפיגועי-התאבדות נוספים.
שלט זיכרון לקורבנות הפיגוע נקבע על קיר בניין במדרחוב, בצומת הרחובות בן-יהודה ולונץ.
חוק הפוטושופ
ספייטסטאון
ספייטסטאון (באנגלית: Speightstown, ידועה גם בשם Little Bristol – בריסטול הקטנה) היא בירת מחוז סנט פיטר שבצפון ברבדוס. זוהי העיר השנייה בגודלה בברבדוס והיא שוכנת במרחק של 19 ק"מ מצפון לעיר הבירה, ברידג'טאון.
העיר קרויה על שמו של ויליאם ספייט, שהיה חבר הפרלמנט הראשון של ברבדוס ובעל האדמות שעליהם הוקמה העיר.
היסטוריה.
ספייטסטאון הוקמה בשנת 1630 לערך ובימיה הראשונים של ההתיישבות בברבדוס היא הייתה הנמל הפעיל ביותר בה. ספינות עמוסות בסוכר ובמוצרים אחרים הפליגו מספייטסטאון ללונדון, אך בעיקר לבריסטול. מסיבה זו נקראה העיר לעיתים "בריסטול הקטנה". העיר הציורית הפכה כיום למרכז התיירותי של האזור וכן למרכז קניות. לעיר יש היסטוריה עשירה המגיעה אחורה עד למאה ה-17 כאשר היא הייתה אחד הנמלים הראשיים של האי שקישרו אותו לבריטניה.
ב-1649 נשלח לברבדוס ג'ורג' אייסקיו (George Ayscue) על ידי אוליבר קרומוול כדי להיות מושל האי. אחד הנמלים שהוא לא הצליח להשליט בהם את מרותו היה ספייטסטאון שההתקפות עליו נהדפו.
אויסטינס
אויסטינס (באנגלית: Oistins) היא העיירה הגדולה ביותר במחוז קרייסט צ'רץ' שבברבדוס. העיר שוכנת בחלקו הדרומי של האי והיא מהווה כפר דייגים ואתר תיירות. בעבר פעלו בעיירה בית החולים המחוזי, תחנת משמר החופים של ברבדוס ומסוף הדלקים של האי.
מקורו של שם העיירה הוא כנראה שיבוש של שמו של בעל האדמות המקורי, ששמו היה "אוסטין" (Austin). אפשרות אחרת היא שמקורו של השם הוא אירי.
גאוגרפיה.
העיירה ממוקמת ליד ברידג'טאון, בירת ברבדוס.
אקלים.
הטמפרטורה הממוצעת היא 26 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מאי (28 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (24 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,166 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (292 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (27 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה.
העיירה נמצאת ליד הכבישים H6 ו-H7.
מקס רומיאו
מקס רומיאו (באנגלית: Max Romeo; נולד בשם מקסוול ליווינגסטון סמית (Maxwell Livingston Smith); 22 בנובמבר 1944) הוא מוזיקאי רגאיי שורשי ורסטאמן מג'מייקה. רומיאו, ששילב בשיריו תמלילים בוטים וביקורת חברתית, הגיע להישגי מכירות בארצו ובבריטניה והיה פעיל פוליטי בארצו.
תולדות חייו.
נולד במחוז סנט ג'יימס בג'מייקה, מקום לידתם של שניים מגיבורי המדינה, המוזיקאי בוב מארלי ומנהיג השחורים מרקוס גארבי. משפחתו הייתה ענייה ובגיל 14 עזב את ביתו לעבודה במטע קנה סוכר. בגיל 18, לאחר שזכה בתחרות כישרונות צעירים מקומית, עבר לנסות את מזלו כמוזיקאי בבירה קינגסטון, יחד עם שני מוזיקאים נוספים יצרו את שלישיית "the Emotions" שביצעה שירי אהבה רומנטיים, שהקנו לו את הכינוי רומיאו.
פריצתו הראשונה הייתה עם השיר "Wet Dream" ("חלום רטוב") ב-1968. השיר, בעל המילים המיניות הבוטות, הפך ללהיט הן בג'מייקה והן מחוצה לה והגיע למקום העשירי במצעד הסינגלים הבריטי במאי 1969, אולם השיר נאסר לשידור ב-BBC עקב מסריו המיניים. בהמשך הפך הצליל של רומיאו קרוב יותר למקורות הרגאיי השורשיים והוא החל לשלב יותר פטואה מאנגלית תקנית בשיריו.
בשנת 1972 נטל רומיאו חלק פעיל במערכת הבחירות הסוערת באי. רומיאו הזדהה כסוציאליסט והוציא את השיר "Socialism is Love" ("סוציאליזם הוא אהבה"), המקשר בין עקרונות פשטניים של סוציאליזם (שוויון, אחווה אנושית וכדומה) לבין עקרונות הרסטאפארי. הוא תמך במפלגת השמאל PNP ובראשה, מייקל מנלי (אותו כינה רומיאו בשיריו "יהושע", על שם המצביא המקראי יהושע בן נון) ונרתם לתעמולת הבחירות שלה. שירו "Let the Power Fall on I" אף הפך להמנון המפלגה בבחירות. יחד עם בוב מארלי יצא רומיאו למסע הופעות בכפרים מרוחקים על מנת לגייס מצביעים ל-PNP. זאת בניגוד לדרך הרסטאפאריאנים בדרך-כלל, שנטו להתרחק עד אז מהפוליטיקה הממסדית. שיריו הפוליטיים של רומיאו כונסו בתקליט "Let the Power Fall" שראה אור ב-1972.
בשנת 1975 הוציא רומיאו את אלבומו "Revelation Time", שלא כלל נושאים פולטיים אלא בעיקר שירים בנושאים תנ"כיים. שנת הבחירות 1975-1976 הייתה שנה רוויית אלימות ומתח בין תומכי ה-PNP לתומכי המפלגה היריבה, ה-JLP. בשיריו מאותה תקופה ("Sipple out Deh", "Chase the Devil", "Three Blind Mice", "One Step Forward" ואחרים) ביטא רומיאו את הפחד מפני גיהנום האלימות והרוע השטני. באותה שנה הוחתם רומיאו על ידי חברת התקליטים "איילנד רקורדס" והוציא בבריטניה את תקליטו המצליח והמוערך ביותר, "War ina Babylon". את התקליט הפיק לי "סקראץ'" פרי, ששילב את רומיאו עם להקת הליווי "The Upsetters", שליוותה גם את בוב מארלי, שהוחתם במקביל על ידי איילנד באותה עת. בין פרי ורומיאו התגלעו חילוקי דעות ואת תקליטו הבא, "Reconstruction" מ-1977 הוציא רומיאו בג'מייקה בהפקה עצמית.
ב-1978 החל רומיאו לבלות תקופות זמן ארוכות מחוץ לג'מייקה ולאחר בחירות 1980 בהן עלתה לשלטון מפלגת הימין JLP, עזב והשתקע בניו יורק. ב-1980 השתתף בתקליטם של הרולינג סטונז " Emotional Rescue" ושנה לאחר מכן הופק תקליטו "Holding Out My Love to You" על ידי גיטריסט הסטונס קית' ריצ'רדס. אולם, לאחר מכן שקעה הקריירה של רומיאו והחיבה לסוגת הרגאיי השורשי בכלל. רומיאו שב למולדתו ב-1990, לאחר זכייתה של ה-PNP בבחירות. בבריטניה ראה אור אוסף שיריו "The Many Moods of Max Romeo", שהחזיר אותו לתודעה ורומיאו יצא למסע הופעות נרחב. הלהיט "Out of Space" של להקת הפרודיג'י מ-1992 סימפל את שירו של רומיאו "Chase the Devil" וסייע אף הוא להחזרתו לתודעה. ב-1999 ראה אור אלבומו "Selassie I Forever" ("סלאסי איי לנצח") ששילב לראשונה מוזיקה אלקטרונית וזכה להצלחה מפתיעה.
רומאו
הנסיגה הגדולה למארן
הנסיגה הגדולה למארן, המכונה גם הקרב על הגבולות, התרחשה באוגוסט ובתחילת ספטמבר 1914, סמוך לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. קרבות החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה החלו בפלישה גרמנית, שעיקרה איגוף דרך בלגיה ולוקסמבורג, ולאחריו חדירה לצרפת מצפון. הצרפתים, אשר באותו שלב ניגפו כמעט בכל התנגשויותיהם עם הגרמנים, נסוגו תחת הלחץ, אם כי צבאם לא התמוטט. אחרי קרב מונס וקרב סן קנטן, בהם הצרפתים, וכוחות בריטיים קטנים, עכבו מעט את הגרמנים, החלה נסיגה רצופה של כוחות מדינות ההסכמה, עד לנהר המארן ואף מעבר לו. בשלב זה, בתחילת ספטמבר, הם הפכו פניהם אל האויב, עצרוהו, ואף הסיגו אותו מרחק ניכר צפונה.
רקע - תוכנית שליפן, תוכנית 17 וסדר הכוחות.
הן גרמניה והן צרפת ערכו תוכניות מפורטות, אשר עודכנו לעיתים תכופות, למקרה של מלחמה ביניהן. הגרמנים הפעילו את צבאם, למן הרגע הראשון ללחימה, על פי תוכנית שליפן, תוכנית לפלישה לצרפת דרך בלגיה ולוקסמבורג, תוך עקיפת הביצורים החזקים שבגבולם המשותף עם צרפת. הצרפתים, כתגובה, הפעילו מצדם את תוכנית 17, תוכנית גמישה לגיוס ולעריכת כוחות, בהתאם לתנועות הגרמנים.
לגרמנים היו בחזית המערב, בעת שהחלו הקרבות, שבע ארמיות, לעומת חמש של הצרפתים.
המערכה על הגבולות.
קרבות החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה החלו ב-4 באוגוסט 1914, כאשר פלשה גרמניה לבלגיה וללוקסמבורג הנייטרליות. הפרת הנייטרליות של בלגיה הביאה להצטרפות בריטניה למלחמה לצד צרפת. על אף ההתנגדות הבלגית העזה בעיר המבוצרת לייז', התנגדות שלא נצפתה מצד הגרמנים שהטילו מצור על העיר, הצליחו הגרמנים לכבוש את העיר באמצעות הארטילריה הכבדה שהפעילו כנגד הביצורים. לאחר נפילתה של לייז' בידי הגרמנים, ב-16 באוגוסט, נסוגו הבלגים לכיוון אנטוורפן, עליה דילגו הגרמנים בהתקדמותם, ונאמור, אותה כבשו הגרמנים ב-23 באוגוסט לאחר הטלת מצור נוסף.
במקביל לפלישה הגרמנית, החל מן השביעי לחודש תקפו הצרפתים בגבול גרמניה-צרפת במטרה לכבוש את חבל אלזס-לורן, שנכבש על ידי הגרמנים במלחמת צרפת–פרוסיה. הגרמנים נסוגו אט אט, במטרה למשוך את הצרפתים וללכוד אותם בתנועת מלקחיים בהתאם לתוכנית שליפן, תוך שהם מסבים לצרפתים אבדות רבות. בהמשך, התקפות אלה נהדפו על ידי הגרמנים, שהחל מסוף אוגוסט אף המשיכו וחדרו לשטח צרפת גם באותה גזרה. משבטלו היכולת, כמו גם הצורך, לתקוף את הגרמנים בגזרה זו, הרמטכ"ל הצרפתי, ז'וזף ז'ופר, העביר חלק מן הכוח שאל מול הגבול הגרמני מערבה, עשרים אוגדות רגלים ושלוש אוגדות פרשים, אל מול הכוח הגרמני אשר ערך את האיגוף מכיוון בלגיה. הבריטים החלו לשגר חילות משלוח כדי לסייע לצרפתים ולבלגים, אך בשלב זה של המלחמה היה ביכולתם לשלוח רק אוגדות ספורות, ורוב נטל הלחימה כנגד הגרמנים, בחזית המערב, נפל על הצרפתים. הבלגים, שכמעט כל ארצם נכבשה במהלך אוגוסט, החזיקו מעמד בפינתה הדרומית מערבית של ארצם, בסיוע הצרפתים והבריטים.