חיל הסְפָר היה גוף ביטחוני דמוי ז'נדרמריה, שהוקם בישראל עם קום המדינה והיה אמור להיות מופקד על שמירה וביטחון באזורים שמחוץ לערים ובאזור הגבול ("סְפָר"). המשטרה, לעומתו, הייתה אמורה רק לעסוק בפענוח פשיעה ובמניעתה. הגוף הוקם ב-1949 ופעל עד 1951 כיחידה עצמאית בצה"ל, אז הפך לחלק מן המשטרה. ב-1953 שונה שמו למשמר הגבול.
במובן מסוים, "חיל הספר" היה אמור להוות המשך של ארגון השומר והפועלים במסגרתו היו אמורים, בדומה לשוטרים אך בניגוד לצבא הסדיר, להיות אנשי מקצוע. ראשוני חיל הספר היו אמורים להיות מגויסים משורות אנשי משטרת המנדט. בתקופת המנדט היה "חיל הספר העבר-ירדני" (שבו חיילים מקומיים, יהודים וערביים) מופקד על השמירה על הסדר הציבורי והגבולות של המנדט.
באוקטובר 1949 יזמה ועדה בראשות האלוף דוד שאלתיאל, המפכ"ל ושר הביטחון את הקמת חיל הספר, להתמודדות עם חדירות גבול שמהן סבלה מדינת ישראל בראשית דרכה. שאלתיאל מונה למפקד החיל ואילו את ההקמה בפועל הוביל גיורא שנאן. שנאן פיקד בתחילה על הגדוד היחיד בו, ומאוחר יותר על החיל כולו.
כחלק מהניסיון לגבש "גאווה יחידה" בין המגויסים, הוחלט להתיר להם לחבוש "כובע אוסטרלי" (הייתה גם הצעה להפוך את החיל לחיל פרשים). לחיל יגויסו גם "בני מיעוטים" אשר יהיו מעוניינים בכך.
בעיות ארגון, תקצוב וכוח אדם גרמו לכך שלא כל התוכניות לגבי תפקודו של חיל הספר יצאו לפועל. ב-1950 החליט דוד בן-גוריון בעצה אחת עם שאלתיאל להכפיף את הכוח למשטרה. באפריל 1953, לאחר שחדל לתפקד כגוף עצמאי, שונה גם שמו בהתאם ל"משמר הגבול".
דוד טל (זמר)
דוד טל (רוזנטל) (1942 – 1999) היה זמר וחבר בצמד חדוה ודוד.
ביוגרפיה.
דוד רוזנטל נולד בצרפת, עלה לישראל ב-1963 והצטרף לקיבוץ משמר הנגב. הוא התגייס לצבא ושירת תחילה בנח"ל, והתקבל ללהקת פיקוד המרכז, שם הכיר את חדוה עמרני.
בשנת 1964 הקים את רביעיית הטיילת יחד עם אושיק לוי, גבי ברלין וחדוה עמרני. הרביעייה התפרקה ודוד נשאר בצמד יחד עם חדוה עמרני.
בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 הוציא להיט סולו בשם "אליעזר ורבקה" (הכלל את הציטוט "נערה טובה יפת עיניים, הטי כדך השקיני מים"). הצלחתו הגדולה ביותר הייתה ב-1970 כשזכה בפסטיבל הבינלאומי ביפן יחד עם עמרני בשיר "אני חולם על נעמי". טל חזר לצרפת, ניסה כוחו בכמה שירים ואחר היה שותף במועדון לילה בפריז. עד מותו חי בזוגיות עם רופאת-עיניים צרפתייה-יהודייה, אנט הופמן וגידל עמה את בנה מנישואים קודמים.
ב-1999 נפטר דוד טל מדום לב לאחר מחלת לב ממושכת.
מחלף הסירה
מחלף הסירה הוא מחלף המחבר את כביש 2 ואת כביש 541 המכונה גם דרך "שבעת הכוכבים" בהרצליה. במקום שבו נמצא מחלף הסירה היה בעבר צומת בעל שם דומה, אך בשל הגידול במספר כלי הרכב שעברו בו ופקקי התנועה הגדולים שנוצרו במקום הוחלט בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 להסב את הצומת למחלף כחלק מתוכנית המחלוף של כלל כביש 2.
מבנה המחלף הוא מסוג יהלום הבנוי מגשר בכביש 2, העובר מעל הדרך העירונית שבה מתנהלת התנועה באמצעות רמזורים. הרמזור בכביש 2 בוטל עם פתיחת הכביש לתנועה בנובמבר 1994, אך ביטול רמזור סמוך נוסף ארך מספר שנים נוספות עד לקישור המחלף למחלף שבעת הכוכבים, הנמצא ממזרח למחלף הסירה.
המחלף נקרא על שם סירה המוצבת בסמוך כחלק מאנדרטת יד למעפיל האלמוני.
אמנות במחלף.
על המחלף חולש מגדל מים, ועליו פסל צלליתו של בנימין זאב הרצל, מעשה ידי האמן אורי ליפשיץ. בפינה הצפון מזרחית של המחלף ניצבת העבודה "שדרות דקלים" (1989) מאת האמן עמי לוי.
סימון סימונס
סימונה סימונס (בהולנדית: Simone Simons; נולדה ב-17 בינואר 1985) היא זמרת מצו-סופרן ואלט הולנדית וסולנית להקת המטאל הגותית-סימפונית אפיקה.
ביוגרפיה.
סימונה יוהנה מריה סימונס נולדה ב-17 בינואר 1985 בהולנד.
סימונס התעניינה במוזיקה עוד מגיל 10 ואף ניגנה בחליל במשך שנה. בגיל 14 החלה ללמוד פיתוח קול ולשיר מוזיקה פופולרית. אחרי שהאזינה לאלבום Oceanborn של להקת המטאל הסימפוני Nightwish בגיל 15, היא החלה ללמוד פיתוח קול קלאסי. לאחר מכן, הוזמנה לאודישן בלהקת בלאק מטאל והלכה אליו, אף על פי שקצת חששה לשיר. היא שרה במקהלה למשך חודשיים בשנת 2002 והצטרפה ללהקת אפיקה לאחר מכן.
לאפיקה היא הוזמנה על ידי בן-הזוג שלה, מארק יאנסן, שהקים את הלהקה אחרי שעזב את אפטר פוראבר. סימון לא הייתה מוכרת בתחילת דרכה, אך מהר מאוד היא והלהקה זכו להצלחה והפכו לאחת הלהקות הידועות, הפופולריות והמצליחות בסצנת המטאל ואף הצליחו בסצנת המיינסטרים. אפיקה נגנה מטאל סימפוני המשלב בין מטאל גותי לפאוור מטאל ופרוגרסיב מטאל, כאשר סימון סימונס הייתה הזמרת המובילה והסולנית של הלהקה. בלהקה היא כתבה והלחינה את השירים ביחד עם מייסד הלהקה מארק יאנסן, ואף דגמנה לעטיפות האלבומים של הלהקה ולכתבות במגזינים על הלהקה.
בינואר 2008 הודיעה "אפיקה" שסימונס סובלת מ-MRSA, דבר שגרם ללהקה לבטל הופעות רבות. בפברואר מצבה השתפר אך היא לא החלימה לגמרי. במסע ההופעות של הלהקה בארצות הברית החליפה אמנדה סומרוויל (המאמנת הקולית של סימונס) את סימונס עד ל-11 במאי 2008, אז חזרה סימונס להופיע.
סימונס הופיעה בהרבה הופעות אורח אצל להקות מטאל אחרות, בהן קמלוט ו-MaYaN, הן בהקלטות באולפן והן בהופעות חיות.
סימון סימונס ידועה בין השאר בזכות שערה הג'ינג'י הארוך. כאשר נשאלה לגבי האם מראה החיצוני מושך מעריצים ללהקה היא ענתה שאיכות הצליל והקול שלה הם הדברים החשובים ביותר, ושהמראה החיצוני נועד בעיקר להופעות חיות, שם יש חשיבות גם למה שהקהל רואה ולא רק למה שהוא שומע, ולכן היא דואגת להיראות יפה ו"לטפל טוב בעצמה".
בנוסף לעיסוקה כזמרת עוסקת סימונס גם באופנה, איפור (היא עובדת גם כמאפרת), טיפוח גוף וסגנון חיים. היא כותבת בלוג בנושאים אלה בשם SmoonStyle וגם מדגמנת עבורו. היא אוהבת טיולים, צילום ובישול.
כיום היא נשואה לאוליבר פאלוטאי מלהקת קמלוט, איתו התחתנה ב-2013, ולהם ילד אחד. הם גרים בשטוטגרט, גרמניה.
שירה.
סימון סימונס שרה שירה אופראית בעיקר בטווח המצו סופרן אך לעיתים גם בקול אלט שתואר כ"ברור, בעל טון מושלם והרבה רגש". סימונס שרה בלהקת אפיקה כחלק משירת היפה והחיה, אם כי בהרבה שירים היא שרה לבד כסולנית ללא שירת גרואלינג מצד מארק יאנסן.
סימון סימונס הזכירה מספר להקות מטאל שנותנות לה השראה, בהן לקונה קויל, Nightwish (עם הזמרת טאריה טורונן), טריסטניה (עם הזמרת ויבקה סטנה), Kamelot, Within Temptation (עם הזמרת שרון דן אדל), דימו בורגיר ו-Tiamat. סימון מושפעת גם ממוזיקה קלאסית כגון מוצרט.
פרוזה
פרוזה היא סגנון כתיבה ודיבור הדומה ביסודו לדיבור היומיומי. פרוזה משמשת לכתיבת סיפורת, מאמרים, כתבות בעיתון וכדומה.
לפרוזה אין כללים נוקשים, מלבד כללי הדקדוק והדיבור הבסיסיים. בפרוזה נכתב הטקסט כשהוא מסודר בשורות ארוכות ובפסקאות, בניגוד לשירה, המסודרת בשורות קצרות הנחתכות ללא קשר הכרחי לכללי השפה.
על היותה של השפה המדוברת בגדר פרוזה עמד נפעם מסייה ז'ורדן, בקומדיה "גם הוא באצילים" מאת מולייר, באומרו: "חיי ראשי! זה למעלה מארבעים שנה שאני מדבר פרוזה ואינני יודע זאת כלל".
פרוזה היא בדרך כלל סיפור ארוך והיא מלאה בתיאורים על הדמויות ועל מאפיינים.
פרוזה יכולה להכיל אלמנטים של פסאודו-שירה ורמה גבוהה של אסתטיקה, והיא גם יכולה להיות יבשה ולאקונית במכוון. לעיתים היא מחקה סגנון דיבור במשלב או ניב לא סטנדרטיים לרבות שימוש בשפה לא תקנית. ובמקרים מיוחדים היא נוטשת אפילו את המגבלות של כללי התחביר כדי לבטא זרם רציף של רעיונות.
רוב הכתיבה הלא ספרותית, כגון היסטוריה ופילוסופיה, כתובה בפרוזה יבשה יחסית, המתעדפת את הדיוק, אך גם לכך קיימים יוצאי דופן.
הוצאת הספרים "ידיעות אחרונות" מפרסמת על כריכות ספרי הפרוזה שלה משולש קטן בצד שמאל למעלה את המילה "פרוזה".
חגלה
שאיפה
נבחרת אירלנד המאוחדת בכדורגל
נבחרת אירלנד המאוחדת בכדורגל הייתה נבחרת הכדורגל הלאומית של האי אירלנד בין השנים 1882 ו-1950. הנבחרת הוקמה על ידי התאחדות הכדורגל האירית, שהוקמה בבלפסט בשנת 1880 במטרה להסדיר את ענייני הכדורגל באי האירי כולו. נבחרת זו, בנוסף לנבחרות אנגליה, סקוטלנד וויילס, השתתפה באליפות הבית הבריטית ואף זכתה בה בשנת 1914 ובשנת 1950 השתתפה במוקדמות מונדיאל 1950, הטורניר הבינלאומי הראשון בו השתתפה מחוץ לאי הבריטי.
אחרי שנת 1921, השליטה של התאחדות הכדורגל האירית על הכדורגל באי האירי התערערה בשל הקמת התאחדות הכדורגל של אירלנד בדבלין שהקימה נבחרת משלה. במשך מספר שנים, היו באי האירי בעצם שתי נבחרות לאומיות שנשאו את השם אירלנד כאשר כל אחד מהצדדים דרש בלעדיות על השליטה בכדורגל באי האירי. סוגיה זו נמשכה להיות בלתי-פתירה עד לשנת 1950, כאשר שתי הנבחרות השתתפו במוקדמות מונדיאל 1950, הפעם הראשונה בה שתי הנבחרות השתתפו בטורניר מוקדמות זה. כתוצאה מכך, מספר שחקנים שונים מצאו עצמם משחקים בשתי נבחרות שונות במהלך משחקי המוקדמות בעיקר בשל העובדה שלשתי הנבחרות לא היו גבולות גאוגרפיים מהם הורשו לקחת שחקנים ושתי הנבחרות לקחו שחקנים מכל רחבי האי האירי. פיפ"א התערבה בעניין והחליטה כי מאז אותו המקרה, נבחרת מדינת אירלנד תוכר כנבחרת הרפובליקה האירית ואילו נבחרת החלק הצפוני של האי תוכר כנבחרת צפון אירלנד אך צפון אירלנד הורשתה להמשיך להשתמש בשם "אירלנד המאוחדת", או בקיצור "אירלנד" במשחקי אליפות הבית הבריטית.
היסטוריה.
השנים הראשונות.