בעוד ששכנוע אנשים לשנות את עמדתם מן הקצה אל הקצה יהיה יעד מרכזי באופן אידיאלי, הרי שדבר זה קשה במציאות לביצוע ומצריך ציידי קולות בעלי כריזמה יוצאת מגדר הרגיל וידע מקצועי רב, וכן שהות מספקת למאמצי השכנוע. על-מנת לפנות לכול המצביעים במחוז אין מארגן ציד הקולות רשאי להרשות לעצמו להקצות למעלה מדקה או שתיים לכול אדם, זמן שאינו מספיק בדרך כלל על מנת לפתח דיון בעל-משמעות. ציד קולות שכנועי יתמקד לרוב בחלוקת עלונים והתמקדות באמצעי תעמולה דוגמת שלטי חוצות וסטיקרים שיחולקו לתומכים. בעת עבודתם, ציידי-הקולות יערכו לרוב רישומים וסיווגים מפורטים על-פי קודים מיוחדים על-מנת לתעד את האינטראקציה שלהם עם הציבור.
במקרים מסוימים, ציד קולות משולב יחד עם קמפיין געוואלד, שמטרתו ליצור תחושות פחד ובהלה בקרב קהל היעד, במטרה לעודדם להצביע באופן הרצוי מהצד שמאחורי הקמפיין.
ישנם מספר סוגים בסיסיים של ציד קולות, ובהם ציד קולות בשטח וציד קולות טלפוני.
ציד קולות בשטח.
ציד קולות בשטח נעשה בסגנון שיווק ישיר מדלת לדלת במחוז, מיקוד-דואר או יחידה גאוגרפית אחרת. לסוג כזה של ציד קולות ישנו היתרון שאנשים ייאותו בדרך-כלל להיפתח ולדבר עם אדם פנים אל פנים ואף ליטול לידיהם חומרי תעמולה ושלטים לתלייה בביתם. ציד קולות בשטח יכול אף להבטיח שלמות בביצוע כאשר צוותים נשלחים לכול בית ובית. ציד קולות בשטח נעשה על פי רוב על ידי אדם בודד או צוות של שניים, שניהם יחדו או המחלקים ביניהם את הרחוב או הבניין.
בעבור הקבלנים המפעילים את ציידי-הקולות בשטח הישג מיטבי יהיה הפעלת הציידים במקום עבודתם הנוכחי או הקודם, דבר המכונה גם "הקרנה למקום-העבודה". יש בנמצא יועצים הפועלים בשיתוף פעולה עם הקבלנים המעוניינים ללמוד עוד על סוג זה של ציד קולות.
ציד קולות על ידי המועמד עצמו.
סוג אחר של ציד קולות בשטח הוא ציד קולות הנעשה על ידי המועמד עצמו; פעולה שכזאת נעשית בעזרתו של המועמד עצמו באזורו. ישנו יתרון גדול לציד קולות שכזה משום שאנשים נוטים להצביע הרבה יותר למועמד אותו הם פגשו פנים אל פנים. ברם, כאשר עסקינן במועמד בודד, הזמן הוא מצרך יקר-ערך. המועמד מלווה על-כן בחצי-תריסר מתנדבים ואף יותר המידפקים על הדלתות. אם מישהו נענה אזי המתנדב שואלו אם יאות להיפגש עם המועמד, ובמידה שכן, המתנדב מביא את המועמד.
שיטה זו מבצעת אופטימיזציה של הזמן אותו משקיע המועמד על שיחות עם מצביעים בכוח.
ציד קולות טלפוני.
ציד קולות טלפוני מתאפיין בגישה קלה ומהירה יותר לקבוצת-המטרה מאשר ציד קולות בשטח. ניתן להשאיר הודעה בתא הקולי ומאמץ המתנדבים הרבה יותר קל. סביבה טכנולוגית מתקדמת תאפשר למנהלי ציד הקולות לשלוט בזמן אמת במעשי המתנדבים ולתעדם. באזורים כפריים זוהי הדרך היעילה היחידה לבצע ציד קולות. בתי-דירות אף הם נוחים יותר להוות יעד לציד קולות טלפוני מאחר שיושביהם אינם מורגלים בפתיחת דלתם לזרים ועשויים אף לראות בכך מטרד. עם זאת, ישנם מספר חסרונות לשיטה זו. מצביעים רבים מביעים מורת-רוח רבה מכול דבר המזכיר טלמרקטינג. השגת רשימת טלפונים מדויקת ועדכנית של כל תושבי המחוז היא מלאכה קשה ויקרה, כאשר אחוזים ניכרים ממנה נעשים בלתי-רלוונטיים כעבור חודשים מספר.
עם זאת, בהסתמך על ניסיונם של קבלני ציד הקולות, כאשר נעשה בדרך הנכונה, ציד קולות טלפוני עשוי להיות בעל השפעה רבה. חשיבות עליונה לציד קולות טלפוני מוצלח ניתנת להכנה בקפידה של דברי הטלפנים והקפדה על גישה חיובית מצדם כלפי קבוצת-המטרה.
סודיום בנזואט
סודיום בנזואט הוא חומר משמר שנוסחתו הכימית C6H5COONa. כתוסף מזון הוא מסומן כ-E211.
החומר הוא מלח של חומצה בנזואית המסיס במים, ניתן לייצרו באמצעות ריאקציה בין נתרן הידרוקסידי וחומצה בנזואית (C6H5COOH).
שימושים.
סודיום בנזואט הוא חומר משמר נפוץ למדי בתעשיית המזון. החומר מדכא התפתחות של בקטריות במזון וכן מונע צמיחת פטריות (Fungistatic). החומר אפקטיבי רק בתנאי חומציות גבוהה (pH &lt; 3.5), אך מרבית מוצרי המזון והמשקאות עונים לדרישות אלה.
סודיום בנזואט מצוי במשקאות מוגזים, בריבות, ברטבים, במיצים ובחמוצים שונים כמו גם במוצרי הגיינה אישיים כגון משחות שיניים ואחרים.
סודיום בנזואט בטבע.
סודיום בנזואט ניתן למצוא בכמויות קטנות בחמוציות ובסוגים שונים של פירות הניתנים לייבוש, כגון שזיפים ותפוחים, וכן תבלינים כגון קינמון.
סכנות בריאותיות.
סודיום בנזואט הוא חומר שנוי במחלוקת; הסכנות הבריאותיות הטמונות בו אינן חד-משמעיות, אולם מספר מחקרים מצביעים על מגמה המוכיחה כי סודיום בנזואט עלול לגרום לבעיות ב-DNA האנושי, כמו גם נזקים שונים למערכת העצבים ובמקרים קיצוניים אף לסוגים מסוימים של סרטן. רשות המזון והתרופות האמריקנית (FDA) מאפשרת שימוש של עד 0.1% ממסת המוצר בחומר בכל סוג מזון או משקה, פרט למוצרים בהם נמצא החומר באופן טבעי, כך שבמיץ חמוציות, למשל, עשויות להיות כמויות גדולות יותר מהמקובל. "התוכנית הבינלאומית לבטיחות מחומרים" (The International Programme on Chemical Safety) ממליצה על כמות של עד 825 מ"ג ביום לכל ק"ג ממשקל הגוף.
במחקר בו נבדקה השפעת תערובות צבעי מאכל ותוספי מזון ובהם סודיום בנזואט על התנהגות של ילדים נמצאה עליה מובהקת בתסמינים של היפראקטיביות אצל ילדים ששתו מיץ המכיל 45 מ"ג סודיום בנזואט (בתערובת עם חומרים אחרים) לעומת ילדים ששתו מיץ "פלצבו" ללא תוספים.
מתתיהו מינץ
מתתיהו מינץ (י"ג בחשוון ה'תרפ"ד, 23 באוקטובר 1923 – כ' בשבט ה'תשע"ז, 16 בפברואר 2017) היה פרופסור בחוג להיסטוריה של עם ישראל וראש המכון לחקר הציונות באוניברסיטת תל אביב.
חייו ופועלו.
מתתיהו מינץ נולד בשנת 1923 בלובלין שבפולין, וב-1932 עבר עם הוריו לוורשה. ב-1937 התחבר ל"שומר הצעיר", והיה שם חניכו של מרדכי אנילביץ'. הסתלק מוורשה כשבועיים לאחר כיבושה על ידי הגרמנים באוקטובר 1939. היטלטל ממקום למקום במזרח פולין, וחמק בסוף אותה שנה לווילנה. מווילנה עלה לארץ ישראל בראשית 1941 והיה חבר קיבוץ גן שמואל. בין השנים 1943–1945 פעל בהנהגה הראשית של "השומר הצעיר" בארץ. ב-1948 נשלח לפולין, לפעול בתנועה שהתחדשה שם, וב-1949 עבר לפעול בשווייץ באותה מסגרת. עת התלהט העימות האידאולוגי במפ"ם בראשית שנות החמישים, נהה אחרי משה סנה וסולק מהקיבוץ ב-1955. לאחר הוועידה העשרים של המפלגה הקומוניסטית בברית המועצות ונאום חרושצ'וב המפורסם, ניתק עצמו ממק"י. אז החל את לימודיו האקדמיים.
את חוק לימודיו עשה באוניברסיטה העברית בירושלים. את עבודת הגמר לתואר השני על "נסיגת הרוטשילדים מהמלווה של 1891 לרוסיה" הגיש לפרופ' ישראל הלפרין, שהיה בין מוריו החשובים ביותר. את עבודת הדוקטורט כתב בהנחיית פרופ' שמואל אטינגר, והגישהּ ב-1968. באותה שנה הצטרף לחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב ועבד בו עד שפרש לגמלאות ב-1993 בדרגת פרופסור מן המניין.
מינץ ישב דרך קבע בוועדה המרכזת של המכון לחקר הציונות וישראל, ושימש כראש המכון שנים אחדות. הוא גם הנחה במסגרת המכון לחקר התפוצות באוניברסיטת תל אביב את המדור לחקר יהודי רוסיה ופולין. ערך פרסומים; אסופות "סדרה חדשה", 1970–1973, רבעון שיצא מטעם ארכיון העבודה בתל אביב; "הציונות", שנתון מטעם המכון לחקר הציונות באוניברסיטת תל אביב, בשנים 1986–1990; הנחה מטעמו של המכון לחקר הציונות פרויקט מחקר על "פועלי ציון". ערך את "שבות", שנתון מטעם המכון לחקר התפוצות בשנים 1983–1990. השתתף באופן פעיל בעריכת קובצי עיונים של מורשת בן-גוריון. היה חבר בחברה ההיסטורית הישראלית ובאיגוד למדעי היהדות. שימש כמרצה אורח וחוקר באוניברסיטת ניו יורק, עשה את מחקריו בייוו"א בניו-יורק. שימש כיועץ המדעי של יד יערי.
מתתיהו מינץ נפטר ב-16 בפברואר 2017. הותיר אישה, חייקה, שני בנים ובת. בנו, יצחק מינץ, מקיבוץ דביר, הוא מפתח מעבד התמלילים "קיוטקסט".
מחקריו.
חייו ומשנתו של דב בר בורוכוב.
עבודת הדוקטורט של מינץ נסבה על דב בר בורוכוב, וב-1976 פורסמה כספר בשם "בר בורוכוב, המעגל הראשון 1900–1906" בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
דב בר בורוכוב, השקפותיו ופועלו היו הנושא במסכת מחקריו של מינץ. לטעמו היו קיימים שלושה מעגלים בסיפור חייו של בורוכוב, שהיו קצרים ביותר (1881–1917).
דב בר בורוכוב: המעגל הראשון (1900–1906).
בספר זה התחקה מינץ אחר חיבוטיו הרעיוניים ועשייתו הארגונית של בורוכוב החל ממעורבותו הפעילה, תחת הנהגתו של מנחם אוסישקין, במאבקם של ציוני ציון נגד תוכנית אוגנדה וכלה בהצלחתו לגבש את מה שייקרא מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית היהודית – פועלי ציון. המעגל הראשון הסתיים בוועידה המייסדת של פועלי ציון הפולטאביים, בפורים (מרץ) 1906. הוועידה כללה גם מושב תאורטי, שבו קיבל את עיצובו הראשוני נוסח פולטאבה של פועלי ציון שנשארו נאמנים לארץ ישראל כטריטוריה שבה תמומש הממלכתיות היהודית. על הנוסח שקדה כל צמרת המפלגה, ועל בורוכוב הוטלה המשימה לגבש את המצע במתכונת פרשנית רחבה, תוך התמודדות ממצה מול מצעי הקבוצות הסוציאליסטיות האחרות שהתקיימו בציבור היהודי באותה עת ("הבונד", הטריטוריאליסטים יוצאי פועלי ציון ועוד קבוצה של פורשים שהתגבשה סביב מצע אוטונומיסטי). המצע הזה נוסח בחיבור גדול תחת הכותרת "הפלטפורמה שלנו".
הספר זיכה את מינץ בפרס יצחק בן-צבי לשנת תשל"ז.
המעגל השני.