אג'יאן איירליינס נוסדה בשנת 1987, כחברה לביצוע טיסות VIP, טיסות עסקים, וטיסות אמבולנס. במאי 1999 החלה לבצע טיסות נוסעים סדירות בין אתונה לסלוניקי ולהרקליון כשהיא משתמשת במטוסי RJ-100.
בשנת 2005 חתמה על הסכם שותפות עם לופטהנזה. שיתוף זה כולל שימוש של אג'יאן איירליינס במועדון הנוסע המתמיד Miles &amp; More, וכן כל טיסות אג'יאן מבוצעות בשותפות קוד עם לופטהנזה. החברה זכתה בשנת 2018 בפרס חברת התעופה העולמית Skytrax, בתור חברת התעופה האזורית הטובה באירופה. לוח הזמנים של שנת 2019 כלל רשת של 151 יעדים, 31 מקומיים ו-120 בינלאומיים ב-44 מדינות. הטיסות בוצעו עם אחד הציים הצעירים ביותר באירופה, הכולל 61 מטוסים.
בשנת 2014 רכשה החברה את חברת התעופה אולימפיק אייר. הרכישה עוכבה זמן רב על ידי הרשויות האירופאיות בשל החשש מחוסר תחרותיות בשוק התעופה היווני. כתוצאה מכך עומדים לרשות הנוסעים תדרי הטיסה וחיבורים גדולים יותר, כמו גם שיפור הנגישות לאיי יוון, כולל חלק מהמרוחקים יותר. כיום אולימפיק אייר ממשיכה לפעול באופן עצמאי והיא מפעילה רשת ענפה של קווים פנימיים ביוון וכן קו ללרנקה שבקפריסין.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2022:
פעילות החברה בישראל.
נכון לדצמבר 2018, מפעילה החברה 14 טיסות שבועיות סדירות בין נמל התעופה בן-גוריון לנמל התעופה הבינלאומי אתונה-אלפתריוס וניזלוס באתונה. קו סדיר נוסף של החברה הוא בין נמל התעופה בן-גוריון לנמל התעופה הבינלאומי בלרנקה המופעל בתדירות של 10 טיסות שבועיות.
בנוסף, מפעילה החברה טיסות שכר רבות מדי שבוע בין נמל התעופה בין גוריון ליעדים שונים ביוון (רודוס, הרקליון, קוס, מיקונוס, סלוניקי, סנטוריני).
לאשה ז'ווניה
לאשָה ז'ווַניָה (בגאורגית: ლაშა ჟვანია; נולד ב-14 באוקטובר 1973) הוא פוליטיקאי יהודי גאורגי, שר הכלכלה לשעבר של גאורגיה ושגריר גאורגיה בישראל.
ז'ווניה הוא משפטן בהשכלתו המתמחה ביחסים בינלאומיים. בתחילת דרכו הוא כיהן במספר תפקידים בקונסוליה הגאורגית בישראל, סגן שר האוצר, סגן שר החוץ וכאמור שגריר גאורגיה בישראל ובקפריסין. לאחר מכן כיהן כיושב ראש ועד החוץ של הפרלמנט הגאורגי. הוא נשוי לטֶאָה קיקנאווֶלידזֶה ויש לו שלושה ילדים - אנה, סולחן-איאינאוס והלן.
בנוסף לשפת האם שלו, גאורגית, הוא דובר אנגלית, רוסית, יוונית ועברית רהוטה. ב-21 במאי 2008 הוא נבחר לפרלמנט של גאורגיה ממחוז הבחירה צ'ור'ורתי. ב-14 ביוני 2008, עם התגברות המתיחות עם השכנה מצפון רוסיה, הוא מונה לתפקיד יושב ראש ועדת החוץ.
תחילת חייו.
ז'ווניה, יהודי מצד אמו ז'וּז'וּנָה, נולד וגדל בטביליסי שבגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה). הוא יהודי במוצאו האתני אולם נוצרי בדתו. את חוק לימודיו סיים, בשנת 1990, בבית הספר מספר 1 בעיר. משם עבר ללמוד בפקולטה למשפט בינלאומי ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה ממלכתית של טביליסי. את הלימודים הוא סיים בשנת 1995, עם תואר שני והמשיך, עד לשנת 1998, לדוקטורט בתחום הומניטריות בינלאומית וחוק הפליטים הבינלאומיים (תחום ביחסים בינלאומיים).
משנת 1995 היה ז'ווניה מעורב, מלבד במספר רב של משרות ממשלתיות בכירות, במספר תוכניות חינוכיות במסגרת המסלול למחקרים פוליטיים ודמוקרטיים באוניברסיטת לידס שבממלכה המאוחדת, ומשנת 1998 בתוכנית הפליטים והחוק הבינלאומי באוניברסיטת ברמינגהאם.
קריירה פוליטית.
ממאי 1995 עד נובמבר 1998 כיהן ז'ווניה בתפקידים שונים במשרד החוץ של גאורגיה. מנובמבר 1998 עד יוני 2002 כיהן כמזכיר הראשון, קונסול, בשגרירות גאורגיה בישראל. מיוני 2002 עד נובמבר 2003 כיהן כסגן שר האוצר של גאורגיה, עד שהועבר לתפקיד סגן שר החוץ של גאורגיה, תפקיד שמילא עד מרץ 2005, אז מונה לתפקיד שגריר גאורגיה בישראל ובקפריסין.
שגריר גאורגיה בישראל.
עוד בטרם מונה לתפקיד שגריר גאורגיה בישראל, בתפקידו כסגן שרת החוץ של גאורגיה, היה ז'ווניה מעורב בתקרית השחתת דיוקן שותא רוסתוולי במנזר המצלבה. לראשונה ביקר בישראל בשנת 1988 יחד עם אמו היהודייה.
במרץ 2005 נכנס ז'ווניה לתפקידו. את כתב האמנתו הגיש לנשיא משה קצב בשפה העברית, אותה למד בבית הספר של הסוכנות היהודית בטביליסי. אחד הדברים הראשונים שעשה עם היכנסו לתפקיד הייתה הבקשה לשנות את שם המדינה בעברית מגרוּזיה לגאורגיה. הבקשה, שהופנתה לאקדמיה ללשון העברית ולמשרד החוץ הישראלי, נענתה בחיוב, ומאז אותה בקשה מקפידים בכלי התקשורת ובמשרדי הממשלה לקרוא למדינה "גאורגיה" ולתושביה "גאורגים".
שר הכלכלה.
ב-9 בדצמבר 2008 מונה ז'ווניה לשר לפיתוח כלכלי של גאורגיה.
כהונה שנייה בישראל.
ב-2019, לאחר שעמד בראש קמפיין הבחירות של נשיאת גאורגיה סלומה זוראבישווילי, היא מינתה אותו לשגריר גאורגיה בישראל בפעם השנייה.
בית דאנקלד
בית דאנקלד (באנגלית: House of Dunkeld, בגאלית סקוטית: Dùn Chailleann - "מצודת הקאלדוני") הוא בית מלוכה היסטוריוגרפי שמתאר את המלוכה הסקוטית בין השנים 1034–1040 ו-1058–1290.
גנאלוגית, מדובר בצאצאי דאנקן הראשון. בית דאנקלנד עלה לשלטון לאחר שנתיים של מלחמת אזרחים בתקופת שלהי בית אלפין. המלך הראשון של שושלת זו היה מלקולם השלישי והוא שקבע כי בנו הבכור ירש את כס המלוכה ולא כקודמיו, שהיורש נבחר מבין מספר אצילים אפשריים (טניסטריה).
בתקופה זו גברה ההשפעה החיצונית של ממלכת אנגליה ונורווגיה על סקוטלנד, וכחלק מהתקופה היה מלכי סקוטלנד ואסלים של המלך האנגלי. בתקופה זו איחדו המלכים את סקוטלנד והרחיבו את עצמותה כממלכה עצמאית - אף שהדבר גרר סכסוכי גבול עם אנגליה הסמוכה.
בית דאנקלנד נפל בשנת 1286 כאשר אלכסנדר השלישי נפטר לאחר שנפל מסוסו, ויורשתו היחידה הייתה מרגרט מסקוטלנד, שהייתה בת שלוש באותה עת, ונפטרה לאחר הגיעה לסקוטלנד ובטרם הוכתרה.
בעקבות מותה החלה מלחמת העצמאות הסקוטית הראשונה.
בית מוריי
בית מוריי (באנגלית: House of Moray) הוא בית מלוכה שמלך בסקוטלנד בין השנים 1040–1058. מוצאו של בית המלוכה משבט קנל לואיירן (Cenél Loairn) והוא נקרא על שם אזור מוצאם של המלכים - ממוריי שבסקוטלנד.
מלכי דאל ריאטה.
מספר מלכים השייכים לשבט קנל לואייר מלכו בדאל ריאטה בראשית המאה השמינית קודם לכיבוש הממלכה על ידי אואנגוס הראשון, מלך הפיקטים:
מלכי סקוטלנד (מלכי אלבה).
לאחר מותו של דאנקן הראשון בשנת 1040 שלטו שני מלכים מבית מוריי על סקוטלנד:
מקבת' השתלט על המלוכה לאחר שהרג את דאנקן השני. שלטונו של מקבת' היה ארוך ומוצלח, אולם בנו של דאנקן השני, מלקולם השלישי הדיח את מקבת' ואת יורשו (בנו החורג) לולאך והשיב לשלטון את בית דאנקלד.
צאצאיו של לולאך: מאל סנכטאי מק לולאך ואואנגוס ממוריי (נהרג בשנת 1130) נשאו את התואר "מלכי מוריי" ולא את התואר "מלכי אלבה" (כינוייה של סקוטלנד באותה עת). אואנגוס נפטר בלא צאצאים זכרים ולאחר התואר עבר לויליאם פיץ דאנקן (אף שלא שלט במוריי).
סטניסלאב
מבנה ה-NBA
מבנה ה-NBA הוא חלוקת הקבוצות בליגת ה-NBA, לפיה הליגה מתנהלת. בליגה יש בסך הכל 30 קבוצות המחולקות לשני אזורים (מזרח ומערב) בני שלושה בתים, כאשר בכל בית יש חמש קבוצות. כל קבוצה משחקת 4 פעמים נגד כל קבוצה המשתייכת לבית שלה, 3 או 4 פעמים נגד שאר הקבוצות מהאזור הראשי שלה, ופעמיים נגד הקבוצות מהאזור הראשי האחר. בסיום העונה הסדירה, שלוש הקבוצות שזכו בראש הבית שלהן וחמש הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר באזור הראשי מעפילות למשחקי הפלייאוף. המבנה הנוכחי פועל בליגה מאז עונת .
התנהלות כללית.
כל אחד מאזורי ליגת ה-NBA (המערבי והמזרחי) כולל 15 קבוצות, המחולקות לשלושה בתים בני 5 קבוצות בכל אחד.
מאז 2006, שלוש זוכות הבתים (הקבוצות שסיימו במקום הראשון) והקבוצה שלא זכתה בעלת המאזן הטוב ביותר מדורגות במקומות 1-4 למשחקי הפלייאוף בהתאם להישגיהן, וכל הקבוצות הנותרות שהעפילו לפלייאוף ולא זכו בראשות הבית שלהן מדורגות במקומות 5-8. סדר זה מותיר את האפשרות שהמדורגת מספר 2 לא תהיה זוכת אחד הבתים. יתרון הביתיות בפלייאוף מושג על ידי מאזן הניצחונות וההפסדים של הקבוצות ולא על פי דירוגן, כך שאם הקבוצות המדורגות 4 ו-5 ייפגשו בסיבוב הפלייאוף והקבוצה המדורגת 5 תהיה בעלת מאזן טוב יותר, היא זו שתזכה ביתרון הביתיות בסדרה.
הסיבה למערך דירוג זה השנוי במחלוקת היא העובדה שקבוצה שאינה זוכת אחד הבתים יכולה להיות בעלת מאזן טוב יותר מזוכות של שני בתים, מה שיציב קבוצה שאינה זוכת בית בפקפוק. אם שלוש זוכות הבתים ידורגו במקומות 1-3 לפלייאוף, וכל הקבוצות שלא זכו מדורגות במקומות 4-8, ייתכן מצב שבו שתי הקבוצות שסיימו בשני המקומות הראשונים בכל האזור ייפגשו כבר בסיבוב הפלייאוף השני. מקרה כזה אירע במשחקי הפלייאוף ב-2006, כאשר סן אנטוניו ספרס ודאלאס מאבריקס (מהבית הדרום-מערבי) נפגשו אחת מול השנייה בסיבוב השני, בעוד שהמדורגת 3, זוכת הבית הצפון-מערבי דנוור נאגטס, השיגה מספר ניצחונות קטן יותר מאשר הקבוצות המדורגות במקומות 4, 5, 6 ו-7. הנהלת ליגת ה-NBA הציעה ואישרה את פורמט הליגה הנוכחי, שיבטיח את העובדה ששתי המדורגות הראשונות באזור לא יוכלו להיפגש מוקדם יותר מסיבוב הפלייאוף השלישי (הגמר של אותו אזור). הפלייאוף של כל אזור מחולק לשני סיבובים מוקדמים, וסיבוב אחד נוסף המהווה את גמר האזור, כאשר המנצחת בו תפגוש את זוכת פלייאוף האזור האחר בגמר ה-NBA להתמודדות על הזכייה באליפות הליגה. כל סדרות הפלייאוף נערכות בשיטת "הטוב מ-7", שבה הקבוצה שמגיעה ראשונה לארבעה ניצחונות מעפילה לסיבוב הבא.