אסופה של עשרים מאמרים שבן-שמאי פרסם במשך שנים יצאה לאור (אפריל 2015) בסדרת אסופת (כרך ט) של מוסד ביאליק בכותרת מפעלו של מנהיג: עיונים במשנתו ההגותית והפרשנית של רס"ג.
אסלאם.
בן-שמאי עסק בניתוח בלשני של הקוראן, בפרשנותו ובחדית', מהרובד הלשוני הוא הסיק על המשמעות החברתית והתרבותית של כותבי הכתבים והתקופה בה הם חיו. הוא אף דן במערכת היחסים בין היהודים למוסלמים.
פרסים.
פרופ' בן שמאי הוכרז כזוכה פרס ביאליק לחכמת ישראל תשע"ח- 2018 על תרומתו החשובה למחקר היצירה היהודית-ערבית ב ימי הביניים, הספרות הקראית ויוצריה, הפרשנות המקראית בארצות האסלאם ובפרט יצירתו של הרב סעדיה גאון.
פרופ' בן שמאי הוכרז כזוכה פרס יד יצחק בן צבי למפעל חיים לשנת תש"ף עבור חקר יהדות המזרח.
קישורים חיצוניים.
מבחר מאמרים פרי עטו
קסווייר קרטר
קסווייר קרטר (נולד ב-8 בדצמבר 1985 בפלורידה ארצות הברית) הוא אתלט עבר אמריקאי שהתחרה בריצות קצרות, והתמחה בריצת 200 מטר.
ב-11 ביולי 2006 קבע קרטר את התוצאה השנייה בכל הזמנים לאותה עת, בגראנד פרי בלוזאן, שווייץ 19.63 שניות אחרי מייקל ג'ונסון 19.32 שניות מאטלנטה 1996.
קלמנס מאוחריד
נמל התעופה הבין-לאומי איסטנבול סביהה גקצ'ן
נמל התעופה הבין-לאומי איסטנבול סביהה גקצ'ן (בטורקית: Sabiha Gökçen Uluslararası Havaalanı) הוא נמל תעופה השוכן סמוך לחופו הצפון-מזרחי של ים השיש, בצדו האסייתי של מצר הבוספורוס, במרחק של 50 ק"מ מכיכר טקסים במרכזה של איסטנבול בטורקיה. השדה משתרע על שטח של 6,550 דונם והוא קרוי על שמה של סביהה גקצ'ן, טייסת הקרב הטורקית הראשונה ובתו המאומצת של מוסטפא כמאל אטאטורק. השדה מופעל על ידי "חברת תעשיות אוויריות ומנהל שדות תעופה בע"מ" (HEAŞ, Havaalanı İşletme ve Havacılık Endüstrileri Anonim Şirketi).
היסטוריה.
הנמל נבנה כנמל תעופה שני המשרת את איסטנבול, במטרה להעניק מענה לעומס הגובר והולך על נמל התעופה הבין-לאומי איסטנבול אטאטורק הסמוך לעיר והממוקם בצדה האירופי. בניית הנמל החלה בפברואר 1998 בעלות של כ-550 מיליון דולר, והוא החל לפעול בינואר 2001. הטרמינל הבינלאומי הראשון השתרע על שטח של 20,000 מ"ר והיו בו שמונה שערי עלייה למטוס. טרמינל זה היה מסוגל לטפל בתנועת נוסעים בהיקף של 3 מיליון נוסעים בשנה בלבד. הטרמינל הפנימי הסמוך לו, העניק מענה לתנועה של חצי מיליון נוסעים בשנה.
עם התגברות העומס בנמל, החלה בשנת 2007 הקמתו של טרמינל חדש המסוגל לטפל בתנועת נוסעים שנתית של 25 מיליון איש, המאחד את התנועה הבינלאומית והפנימית תחת קורת-גג אחת. בשנת 2010 כבר עברו דרך הנמל 11,129,472 נוסעים, עלייה של 71% ביחס ל-2009, כשליש מהם בטיסות בינלאומית.
שירותים.
נמל התעופה משמש לתנועה בינלאומית ופנימית, ומשרת מספר חברות התעופה טורקיות וכן מספר חברות בינלאומיות. החברות העיקריות הפועלות בנמל הן טורקיש איירליינס (באמצעות חברת אנאדולוג'ט (AnadoluJet), סאן אקספרס, וחברת התעופה במחיר נמוך פגאסוס איירליינס. חסרונו העיקרי של נמל התעופה הוא ריחוקו ממרכז העיר והיעדר אמצעי תחבורה מסילתי מהיר המקשר אותו אליה. מנגד, הנמל מעניק מענה טוב לצרכיהם של תושבי חלקה האסייתי של העיר ולנוסעים הטסים אליו.
בנמל מסלול אספלט בודד באורך 3,000 מטר בכיוון צפון-מזרח דרום-מערב.
ב-2 במאי 2020 נהרגו בנמל התעופה 3 אנשים ו-179 נפצעו, לאחר שמטוס של חברת התעופה פגאסוס איירליינס מסוג בואינג 737-800 החליק ממסלול הנחיתה ונחצה לשניים.
תנועת נוסעים.
סטטיסטיקת נוסעים בנמל התעופה הבינלאומי איסטנבול סביהה גקצ'ן
בשנים 2003–2017
מיסטרס
מיסטרס (יוונית Μυστράς, ובעבר Μυζηθράς) הוא אתר ארכאולוגי בלקוניה בדרום הפלופונסוס שביוון. מיסטרס העיר (ראו להלן) שוכנת על מורדותיה הצפוניים של שלוחה של הר טייגטוס ("Ταΰγετος") בגובה הנע בין 330 ל-621 מטר מעל פני הים. היא נמצאת כשבעה ק"מ צפונית-מערבית לספרטה, והיא צופה אל עמק הנהר אֶוּרוֹטַס ואל הדרך היחידה החוצה את מסיב טייגטוס העבירה לחיל פרשים. האתר כמעט ואינו נגיש מכיוון דרום ומכיוון דרום-מערב, ושאר צדדיו סלעיים ותלולים ומספקים לו הגנה נוחה.
באתר שכנה עיר שהוקמה בתחילת המאה ה-13 על ידי אבירים צרפתיים שהשתתפו במסע הצלב הרביעי. עשר שנים בלבד לאחר הקמתה, נאלצו האבירים הצרפתים לוותר על שלטונם במיסטרס ולמוסרה לידי האימפריה הביזנטית, ומאוחר יותר היא הייתה לבירת דספוטט מוראה. העיר החזיקה בתואר זה עד לסופה של האימפריה הביזנטית. תקופת הזוהר של העיר החלה ב-1348, ובחלק מהזמן הייתה מיסטרס העיר השנייה בגודלה באימפריה, אחרי קונסטנטינופול. היא הייתה למרכז לימודי ותרבותי, ונודעה לה השפעה על הרנסאנס האיטלקי.
ב-31 במאי 1460 כבשו העות'מאנים את העיר, והיא שמרה על חשיבותה ושימשה כמקום משכנו של שליט הפלופונסוס מטעמם. ונציה שלטה במיסטרס בין 1687 ל-1715, ובעת מרד אורלוב היא נכבשה על ידי האימפריה הרוסית שבאה לעזרת היוונים המורדים. העות'מאנים שבו וכבשו את העיר, ואוכלוסייתה הצטמצמה, וב-1825 הרס אותה אבראהים פאשא כליל. העיר ננטשה ותושביה עברו להתגורר בספרטה המודרנית שנוסדה ב-1834. כיום העיר אינה מיושבת למעט מספר נזירות המתגוררות במנזר פנדנאסס, אך הרשות המקומית שבתחומה היא שוכנת קרויה על שמה ("Δήμος Μυστρά"). בשנת 1989 הכריז ארגון אונסק"ו על מיסטרס אתר מורשת עולמית.
אטימולוגיה.
לפני הקמת העיר הפרנקית נודע המקום בשם "מיזיתראס" ("Μυζηθράς"), וכך נקראה העיר בימי הביניים. משם זה התפתח השם הנוכחי. מקורו של השם מיזית'ראס אינו ידוע בוודאות, וייתכן שבא מכך שבעליו של השטח היה יצרן גבינת צאן מקומית המכונה "מיזיתרה" ("Μυζήθρα"). לפי סברה אחרת קיבלה העיר את השם בשל כך שהצוק עליו היא שוכנת דומה לנתח גבינה מסוג זה, ואחרים טענו כי היה זה שמו של נציב מקומי. אפשרות רביעית היא שהשם הוא שיבוש של המילה הצרפתית העתיקה "מסטרס" (Maistresse), היינו, "גבירה", והוא ניתן לעיר בשל כך שהיא שולטת על המישור שלרגליה.
היסטוריה.
לפני הקמת מיסטרס.
במיסטרס התגלו כתובות ופיסות אבני שיש עתיקות, אך אין ראיה לכך שהמקום היה מיושב דרך קבע בעת העתיקה. בקתדרלה ניצב סרקופג רומי (ראו להלן) וסרקופג נוסף ניצב בה בעבר, אך אין ראיה לכך ששני הפריטים נמצאו במקום לפני ייסוד העיר בידי הפרנקים. צוק מיסטרס קשור לתולדותיה של ספרטה העתיקה, ושימש נקודת תצפית לעיר שלא הייתה מבוצרת ולא הייתה מוקפת בחומות. הפלופונסוס נכבש במאה ה-2 לפנה"ס בידי הרומאים, ומאוחר יותר פלשו אליו ויזיגותים וסלאבים. בראשית המאה ה-9 יושב האזור שוב על ידי יוונים וארמנים, אך שמה של מיסטרס לא נזכר לאורך מאות השנים האלה.
הפרנקים.
בשנת 1204 נכבשה קונסטנטינופול במהלך מסע הצלב הרביעי, והאימפריה הביזנטית התפרקה למספר מדינות. הפלופונסוס היה לנסיכות אכאיה (Principauté d'Achaïe), שנודעה גם בשם "נסיכות מוראה" (Principauté du Morée). הנסיכות הקדישה את השנים הראשונות לקיומה לחיזוק אחיזתה בחצי האי ולהרחבת שטחה. ב-1210 כבשה הנסיכות את העיר המבוצרת, ששכנה באתר ההיסטורי של ספרטה, במערכה בת חמישה ימים. ב-1249 הקים נסיך אכאיה גיום השני וילאהרדואין (Guillaume II de Villehardouin) מצודה במיסטרס, שנועדה להגן על דרום-מזרח הפלופונסוס. עשר שנים לאחר מכן, בסתיו 1259, הובסה הנסיכות על ידי הביזנטים, וגיום השני נשבה. תמורת שחרורו והמשך קיומה של הנסיכות, הוא הוכרח לוותר על שטחי דרום-מזרח הפלופונסוס ועל שלושה ממאחזיו החשובים, ובהם גם מיסטרס.
תחילת השלטון הביזנטי.
ב-1262 השתלטו הביזנטים על מיסטרס, אך הם התמקדו בעיקר במונמבסיה ("Μονεμβασία") שהייתה עיר נמל חשובה, ובחרו בה כמקום מושבו של המושל הביזנטי. באותה תקופה שכנה במיסטרס רק המצודה בראש הצוק וכן מספר בתי מגורים במחצית שיפולי המדרון, שבהם התגוררו החיילים ובני משפחותיהם. בתקופה זו התיישבו במקום התושבים הראשונים, אשר הקימו את בתיהם בעיר התחתית, בקצהו הצפון-מזרחי של המדרון. בסוף המאה ה-13 הפכה מיסטרס מכפר לעיר והארכיבישוף המטרופוליטני קבע בה את מקום מושבו. בעיר הוקמה קתדרלה (מיטרופולי) ומספר כנסיות ומנזרים. המושל הביזנטי עקר גם הוא ממונמבסיה ועבר למיסטרס ב-1264, ולפי דעות אחרות רק ב-1289. בד בבד, עזב נסיך אכאיה את האזור, והשבטים הסלאבים שישבו בצפונו של מסיב טאיגאטוס נסוגו צפונה. ב-1295 הוקמה בעיר כנסיית תאודורוס הקדוש, הכנסייה הגדולה הראשונה במקום, ובשנים 1311–1312 נוסד בה מנזר ברונטוכיאון שהיה כפוף ישירות לקונסטנטינופול. בשנות ה-30 של המאה ה-14 החלו פוקדים את הפלופונסוס שודדי ים טורקים. בשנת 1332 הם בזזו את מונמבסיה, ובשנת 1334 הם פלשו למישור האורוטס ונעצרו לרגלי ביצורי מיסטרס. לבסוף נסוגו השודדים לאחר שהמושל המקומי העניק להם מתנות.
דספוטט מוראה.