בהחלטה הראשונה שלו בבית המשפט העליון, בשנת 2006, הצטרף אליטו לשופטים הנחשבים לליברלים בפסק דין שעיכב הוצאה להורג של נידון למוות ממיזורי (האסיר הוצא להורג לבסוף בשנת 2014). עם זאת, אליטו נוטה באופן כללי להצביע בעניינים הקשורים לעונש מוות והוצאות להורג יחד עם השופטים השמרנים. בשנת 2015 הוא כתב את דעת הרוב בפסק דין גלוסיפ נגד גרוס (Glossip v. Gross), שקבע שהוצאה להורג באמצעות זריקת רעל הכוללת שימוש במידאזולאם היא חוקתית ואינה מהווה עונש אכזרי ובלתי רגיל (שאסור על פי התיקון השמיני), על אף שעדויות קודמות מהוצאות להורג הכוללות שימוש בתרופה הזו הראו שהנידונים למוות סבלו במהלכן ועל אף שמידאזולאם אינו מאושר על ידי מנהל המזון והתרופות לשימוש כסם הרדמה. אליטו כתב בפסק הדין שעונש המוות הוא חוקתי ולכן חייבות להיות שיטות חוקתיות להוצאה להורג. הוא הוסיף שאמנם כולם רוצים למות בשלווה, אך להרבה אנשים אין את "המזל הטוב הזה", והדרישה ששיטת ההוצאה להורג לא תכלול כל סיכוי לכאב תביא לביטול עונש המוות. הפסיקה קבעה גם שנידונים למוות שמערערים על האופן בו מתכוונת המדינה להוציאם להורג, מחויבים להציע שיטת הוצאה להורג חליפית. כלל זה הקשה בהמשך על ערעורים לגבי שיטת ההוצאה להורג.
הצבעה בבחירות.
אליטו היה חלק משופטי הרוב בפסק דין מחוז שלבי נגד הולדר (Shelby County v. Holder) משנת 2013, שביטל הוראות בחוק זכות ההצבעה משנת 1965, אשר מחייבות מדינות מסוימות ומחוזות מסוימים בדרום ארצות הברית, אשר על פי קביעת הקונגרס נטו בעבר לפגוע בזכות ההצבעה של מיעוטים) לקבל אישור מבתי משפט פדרליים לפני ביצוע שינויים בחוקי ונוהלי הבחירות שלהם.
אליטו כתב את דעת הרוב בפסק דין "ברנוביץ' נגד הוועדה הדמוקרטית הלאומית" (Brnovich v. Democratic National Committee), שאישר חוק חדש בנוגע להצבעה בבחירות באריזונה, אחת מהמדינות שלפני 2013 היו מחויבות לקבל אישור לשינויים בחוקי בחירות. החוק החדש קבע שלא יספרו פתקי הצבעה שישולשלו לקלפי במחוז בחירה שונה מזה שנקבע לאזרח. בנוסף, החוק קבע שרק האזרח המצביע, באופן אישי, רשאי להתעסק עם פתק ההצבעה שלו, גם במקרה של הצבעה בדואר. אריזונה טענה שהחוק נועד להתגונן מפני הונאת בחירות, אך הוא נתפס כניסיון של המחוקקים הרפובליקנים במדינה להטות את תוצאות הבחירות, משום שמיעוטים ובוחרים דמוקרטים נוטים יותר להשתמש בפרקטיקות שהחוק אוסר. בית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים הסכים עם הוועדה הדמוקרטית הלאומית שבפועל החוק מפלה בוחרים אינדיאנים, היספנים ושחורים. פסק הדין שכתב אליטו דחה את החלטת בית המשפט לערעורים והחזיר את החוק מאריזונה על כנו. אליטו לא קבע מבחן רשמי לשאלה אם מדיניות בחירות מסוימת מפלה בוחרים, אך חוות הדעה שלו קבעה מספר "כללים מנחים" בנושא. ההחלטה והכללים המנחים שאליטו ציין נתפסו שצמצום משמעותי של כוחו של חלק 2 בחוק זכות ההצבעה למנוע אפליה בבחירות. השופטת אלנה קגן כתבה בדעת מיעוט שפסק הדין של אליטו הוא "טרגי" משום שהוא "פוגע בחוק שנועד להביא את ההפליה בבחירות לסיומה" ורשימת הכללים המנחים של אליטו היא "מומצאת" וחסרת בסיס בחוק עצמו. הנשיא ג'ו ביידן אמר שהוא "מאוכזב עמוקות" מההחלטה וש"במהלך תקופה של שמונה שנים בלבד, בית המשפט עשה נזק חמור להוראות חשובות של חוק הבחירות של 1965 – חוק שנדרשו שנים מאבק כדי להבטיחו".
שירותי בריאות.
אליטו היה בדעת מיעוט בכל פסקי הדין שהכשירו את חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה (אובמה-קייר) ותמך בכל פסקי הדין שצמצמו אותו. כך לדוגמה, הוא היה בדעת מיעוט בפסק דין NFIB v. Sebelius שנתפס כגורלי עבור יישום החוק. הוא כתב את פסק הדין "הובי לובי" מ-2014, שאפשר לחברות פרטיות לקבל פטור מטעמי אמונה דתית מהצעת ביטוח רפואי לעובדים שכולל אמצעים למניעת היריון. בשנת 2020 הוא הצטרף לפסק דין שהכשיר כללים שקבע ממשל טראמפ, שהרחיבו משמעותית את הזכאות של חברות לפטור מטעמי דת (Little Sisters of the Poor Saints Peter and Paul Home v. Pennsylvania). בחוות דעת משלו בתיק זה, אליטו הוסיף שלדעתו בכללים שקבע ממשל טראמפ אינם רק לגיטימיים אלא גם מחויבים מכוח החוק לשימור חופש הדת.
אליטו היה בדעת מיעוט בפסק דין קליפורניה נגד טקסס משנת 2021, שקבע שלטקסס אין זכות עמידה לעתור כנגד החוקתיות של אובמה-קייר. העתירה בתיק נחשבה לאיום משמעותי על החוק, ודעת המיעוט של אליטו, שאורכה רב מזה של דעת הרוב, תוקפת את בית המשפט על "המרחק הרב שבית המשפט מוכן ללכת כדי להגן על חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה".
אאודי R8
אָאוּדִי R8 (בגרמנית: Audi R8) היא מכונית על במרכב קופה או קבריולה, שמיוצרת על ידי אאודי ספורט חברת הבת של אאודי מיולי 2006. היא הוצגה בתערוכת הרכב של פריז בספטמבר 2006. שמו של הדגם מבוסס על שם דגם מכונית המרוצים של אאודי, אאודי R8.
אחת מגרסאות המרוץ של המכונית, שימשה כמכונית בטיחות בארבעה מרוצים, בניהם מרוץ 24 השעות של לה מאן.
בשנת 2019 פנתה אאודי לרימאק אוטומובילי, יצרנית מכוניות על חשמליות, כדי שתסייע לה לפתח מחליפה חשמלית ל-R8, הסיבה שאאודי רוצה להחליף למכונית חשמלית היא שיצרניות רכב אחרות בעולם כדוגמת, טסלה שפיתחה את מכונית העל טסלה רודסטר, ואוטומובילי אסטרמה שפיתחה את מכונית העל אסטרמה פולמינאה, הצליחו לייצר מכוניות על, שביצועי המנוע יותר טובים, איכות המכונית, אפס זיהום אוויר, והביקוש בעולם לרכב חשמלי. אאודי חשפה בראיון לטופ גיר שאולי ה-R8 הבא (דור שלישי) יהיה היברידי נטען ולא חשמלי, עקב הקושי בהפחתת המשקל של המכונית בגלל המנוע החשמלי והסוללות הכבדות.
עוד באפריל 2019 חשפה אאודי כי תחליף את ה-R8 במכונית על חשמלית חדשה שתיוצר בשנת 2022 תחת השם אאודי אי-טרון GTR.
המכונית נחשבת בידי מבקרי מכוניות ומגזיני רכב לאחת ממכוניות הספורט הטובות בעולם. בתוכנית טופ גיר התמודדה ה-R8 נגד הניסאן GT-R, ונאמר עליה כי היא "קצת פחות מרשימה", ואף הוגדרה כאיטית יותר. במבחני השטח של התוכנית היא הופיעה טוב יותר מאשר הלמבורגיני גאיארדו והאסטון מרטין DB9.
ב-17 באוקטובר 2021 הודיעה אאודי כי עד שנת 2023 תשיק גרסה היברידית או חשמלית ל-R8.
היסטוריה.
למרות ההצלחות הגדולות של אאודי בספורט מוטורי ובמרוצי מכוניות, אאודי תמיד הייתה במרחק גדול מלייצר מכונית ספורט או על אמיתית וטובה, אומנם הייתה את מכונית הספורט אאודי TT, אך זו הייתה רחוקה מלהיקראות מכונית על. מתחילת שנות השמונים החלה אאודי לשפר את מכוניות הקופה שלה בהנעה לכל הגלגלים (הנעה כפולה, 4X4) ומנועי טורבו. עיקר השינוי באאודי החלה בשנת 1998 עם קניית למבורגיני על ידי קבוצת פולקסווגן, אבל השינוי באאודי החל בצורה עדינה בשנת 1991 שאז הציגה אאודי את אאודי קוואטרו ספיידר קונספט בתערוכת הרכב של פרנקפורט, מכונית זו הייתה בעלת מנוע V16 שסיפק 172 כוחות סוס, אומנם זה לא היה מכונית על אבל זו הייתה ההתחלה.
לאחר מכן, הציגה אאודי בשנת 2000 עוד מכונית קונספט, שכללה מנוע W16 עם 700 כוחות סוס, אך מנוע זה בסופו של דבר עבר לבוגאטי ויירון. לאחר מכן, בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה במרץ 2003 הציגה אאודי את מכונית הקונספט אאודי RSQ, מכונית הקונספט יוצרה במיוחד בשביל הסרט אני, רובוט.
מכונית קונספט.
האאודי R8 הוצגה לראשונה כמכונית קונספט בשם "אאודי לה מאן קוואטרו" , בשנת 2003, בתערוכת הרכב הבינלאומית של פרנקפורט, כדי לחגוג 3 שנים רצופות של ניצחון של אאודי במרוץ 24 השעות של לה מאן. מכונית הקונספט עוצבה על ידי פרנק למברטי. חלק מהרכיבים החיצוניים של האאודי לה מאן קוואטרו "נלקחו" מאאודי TT. האאודי לה מאן קוואטרו כללה מנוע בנזין V10 בנפח 5.0 ליטר טווין טורבו שסיפק כ-610 כוחות סוס, ותיבת הילוכים חצי אוטומטית בעלת שישה הילוכים. היא האיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 3.7 שניות והגיעה למהירות מרבית של 345 קילומטרים לשעה.
פיתוח.
תוכנית הפיתוח, שכללה יצירת מכונית על חדשה לאאודי שתתחרה בלמבורגיני גאיארדו החלה בשנת 2004 כאשר העיצוב של פרנק למברטי, שעיצב את מכונית הקונספט לה מאן קוואטרו, אושרה על ידי אאודי לייצור. בשנת 2005 הודיעה אאודי כי שמה של מכונית המרוץ אאודי R8 ישמש למכונית כביש חדשה שתוצג בשנת 2006. אאודי נתנה את האפשרות למהנדסי הפרויקט להשתמש במנועים הכי גדולים של אאודי. בעיקרון יכלו מהנדסי הפרויקט להשתמש במנוע W12 צילנדרים המייצר הרבה כוחות סוס ולו ביצועים טובים, אך אאודי לא רצתה להתחרות מול למבורגיני אלא מול פורשה 911 והדגמים הבינוניים של פרארי, כדוגמת פרארי 612 סקאלייטי. בינואר 2006 החלו נסיעות המבחן של אבות הטיפוס, בתערוכת הרכב של פריז בספטמבר 2006 הציגה אאודי את ה-R8.
דור ראשון (2015-2006).
הדור הראשון הוצגה בתערוכת הרכב של פריז בספטמבר 2006. הדור הראשון התבסס בעיקרו על למבורגיני גאיארדו, כולל פלטפורמה. לדור הראשון מידות של, אורך של 4,431 מ"מ, רוחב של 1,904 מ"מ, גובה של 1,249 מ"מ, בסיס גלגלים של 2,650 מ"מ, ומשקל של 1,560 ק"ג.
בהתחלה הציגה אאודי את ה-R8 עם מנוע בנזין V8 בנפח 4.2 ליטר המספק כ-420 כוחות סוס ב-7,800 סיבובים לדקה ומומנט מרבי של 43.9 קג"מ בין 3,500 ל-7,600 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים רובוטית בעלת שבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 4.6 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 301 קילומטרים לשעה. אאודי לא תכננה מנוע דיזל, מכיוון שאין מקום למערכת ההנעה הזאת.
מתיחת פנים שנת 2012.