בתחילת דצמבר 2020 פורסם שאשטרום זכתה במכרז של חברת נתיבי ישראל לשדרוג מקטע כביש 2 בין אולגה לקיסריה שאורכו כ-2.5 קילומטר.
מחלפים וצמתים לאורך הכביש.
כביש 2 מתחיל במחלף קיבוץ גלויות וממשיך בתל אביב כדרך עירונית בשמות: חיל השריון, החרש, המסגר, דרך בגין ודרך נמיר, משם ממשיך ככביש מהיר עד להתמזגות עם כביש 4 במחלף חיפה דרום. לאורך קטע הדרך העירונית בתל אביב ישנם צמתים רבים, עם זאת רק שניים מהם מהווים חלק ממחלפים וצמתים מוכרים (מחלף לה גוארדיה ומחלף קפלן).
כביש המנהרות
פארמה (כדורגל)
מועדון הכדורגל פארמה קאלצ'יו 1913 (באיטלקית: Parma Calcio 1913) או פשוט פארמה הוא מועדון כדורגל מהעיר פארמה שבאיטליה, שהוקם בדצמבר 1913. המועדון משחק באצטדיון אניו טרדיני המכונה "איל טרדיני" המכיל כיום 22,352 מקומות ישיבה.
תקופת השיא של המועדון הייתה בין השנים 1992 ל-2002 בתקופת בעלותו של איש העסקים האיטלקי קליסטו טנזי, אז זכה המועדון בסגנות הסרייה א' ב-1996/1997, 3 גביעי קופה איטליה, גביע סופר קאפ איטלקי אחד, 2 גביעי אופ"א אירופיים, גביע סופר קאפ אירופי אחד וגם גביע אירופה למחזיקות גביע אחד בשנת 1992/1993.
קריסה כלכלית בעקבות שערוריית הונאה של החברה המממנת של המועדון בסוף שנת 2003 גרמה למועדון לדעוך ולרדת לליגה השנייה בשנת 2008. כעבור עונה אחת חזרה פארמה לסרייה א', אך בשנת 2015 הכריז המועדון על פשיטת רגל ופירוק וכתוצאה מכך הורד לסרייה ד'. בשנת 2018 חזרה פארמה לסרייה א', לאחר רצף שיא של שלוש עליות ליגה ב-3 עונות.
היסטוריה.
מועדון הכדורגל נוסד ב-16 בדצמבר 1913, בתור "מ.כ. ורדי" על שם מלחין האופרה המפורסם, ג'וזפה ורדי, שנולד בעיר, אך השם שונה במהרה לשם העיר. בשנותיו הראשונות המועדון נע בין הליגה האיטלקית השנייה והשלישית, לפני שנפל לליגות החצי-מקצועיות בסוף שנות ה-60.
לאחר חילופי בעלים ושמות רבים, המועדון התאחד עם היריבה העירונית, פרמנסה, בשנת 1970. המועדון חזר לליגות המקצועניות אך לא הרשים עד שנות ה-80. בשנת 1985 זכתה הקבוצה באליפות הליגה השלישית ובעונה הבאה הגיעה למרכז הליגה השנייה. באותה עת אימן אותה אריגו סאקי ולאחר הצלחת הקבוצה החתימה מילאן את סאקי כמאמנה ואת מקומו תפס נביו סקלה, שאימן את הקבוצה במשך שש שנים שכללו את העלייה לליגה האיטלקית הראשונה ואת הצלחתה בליגה זו ובמפעלים הבינלאומיים.
בשנת 1990 העפיל המועדון בפעם הראשונה בתולדותיו לליגה הראשונה באיטליה שם הוא שיחק עד שנת 2008. כבר בעונתה הראשונה בליגה הבכירה השיגה פארמה כרטיס השתתפות לגביע אופ"א לאחר שסיימה במקום השישי.
פארמה הודחה בעונתה הראשונה באירופה כבר בשלב הראשון של גביע אופ"א בידי צסק"א סופיה הבולגרית, אך באותה עונה זכתה בגביע האיטלקי אחרי ניצחון בגמר על יובנטוס. בכך בעונתה השנייה בלבד בליגה הראשונה באיטליה היא כבר זכתה בתואר.
פארמה, אשר ייצגה את איטליה בשנת 1993 בגביע אירופה למחזיקות גביע, זכתה בו לאחר ניצחון בגמר על אנטוורפן מבלגיה בתוצאה 1–3. שנה לאחר מכן, היא שוב העפילה לגמר, אך נוצחה על ידי ארסנל 1–0.
כעבור שנה זכתה פארמה בגביע אופ"א, לאחר שבדרבי האיטלקי בשלב הגמר היא פגשה את יובנטוס. במשחק הראשון ניצחה פארמה 0–1 ומשחק הגומלין בטורינו הסתיים בשוויון 1–1 (באותה תקופה היו משחקים בגמר גביע אופ"א שני משחקים בשיטה של בית וחוץ).
בשנת 1999 זכתה פארמה בפעם השנייה בתולדותיה בגביע אופ"א, לאחר שניצחה במשחק הגמר את מרסיי מצרפת 0–3. באותה עונה זכתה פארמה גם בגביע האיטלקי.
בשנת 2002 הגיעה עד לשמינית גמר גביע אופ"א, והודחה בידי הפועל תל אביב הישראלית.
בשנת 2005 הייתה פארמה על סף ירידה לליגה האיטלקית השנייה, לראשונה מאז שהעפילה לליגה הראשונה בשנת 1990. היא הפסידה בבית במשחק הראשון בפלייאוף נגד הירידה לבולוניה 1–0, אך בזכות ניצחון חוץ בגומלין 0–2 היא ניצלה מירידה.
בשנת 2008 לאחר 18 שנים רצופות בסרייה א' נשרה פארמה לליגה האיטלקית השנייה לאחר שהקבוצה הפסידה במחזור הסיום לאינטר מילאנו שזכתה באותה שנה באליפות.
למרות הירידה לליגה השנייה הצליחה פארמה להתאושש ושבה בחלוף שנה לסרייה א'.
הקבוצה שיחקה 6 עונות רצופות בליגה הראשונה כאשר במהלך עונתה השישית סבלה הקבוצה מבעיות כלכליות רבות ונכנסה לחובות כבדים מאוד, החליפה מספר בעלים במהלך העונה והקבוצה סיימה במקום האחרון בליגה הבכירה וירדה לליגה השנייה. הקבוצה הפכה לפושטת רגל והורדה לליגה הרביעית. בעונת 2015/2016 עלתה לליגה השלישית לאחר שסיימה את העונה ללא הפסד. שנה מאוחר יותר רשמה הקבוצה עליית ליגה נוספת לסרייה ב'. ב-18 במאי 2018 פארמה ניצחה 0–2 את ספציה והבטיחה את עלייתה לסרייה א'. בכך, השלימה פארמה שלוש עליות ליגה בשלוש עונות. בסיום עונת 2020/2021 ירדה הקבוצה בחזרה לסרייה ב'.
סגל שחקנים.
נכון ל-2 באוגוסט 2021
(קפטן שני)
(בהשאלה מגודוי קרוס)
(בהשאלה מאנדרלכט)
(בהשאלה מגנואה)
ולדהיים
צמח חד שנתי
אריין רובן
אַרְיין רוֹבֵּן (בהולנדית: Arjen Robben; נולד ב-23 בינואר 1984) הוא כדורגלן עבר הולנדי. רובן ערך 96 הופעות והבקיע 37 שערים במדי נבחרת הולנד, בה שימש מספר שנים קפטן, עד לפרישתו ממנה בשנת 2017. ביוני 2020 הודיע כי ישוב לשחק במדי חרונינגן, כשנה לאחר פרישתו ממשחק פעיל, אך פרש סופית ביולי 2021 בשל פציעות, בגיל 37.
רובן שיחק בעבר בקבוצת חרונינגן, שלשחקנה המצטיין הוכתר בעונת . לאחר מכן שיחק בפ.ס.ו איינדהובן, עימה זכה באליפות וזכה בתואר השחקן הצעיר הטוב של הולנד בזמנו. ב-2004 עבר לצ'לסי האנגלית, זכה עימה בשתי אליפויות רצופות ונבחר לשחקן הליגה לחודש נובמבר 2005. לריאל מדריד, לשורותיה עבר ב-2007, עזר לזכות באליפות לה ליגה ה-31 שלה. לאחר שעבר לבאיירן מינכן ב-2009, עזר לה לזכות בטרבל כאשר הוא מבקיע את שער הניצחון בגמר ליגת האלופות 2013 נגד בורוסיה דורטמונד ונבחר לשחקן המצטיין של המשחק.
ראשית הקריירה.
רובן נולד בעיירה בדום שנמצאת במחוז כרונינגן שבהולנד ונכנס לעולם הכדורגל כבר בגיל צעיר. הוא החל לשחק עם קבוצות מקומיות והתמסר לשיטה שפיתח המאמן ההולנדי ויל קורבר, שעקרונה הוא לימוד ושינון מהלכים ותרגילים במצבים של אחד על אחד. כישרונו עם הכדור, בנוסף לשליטתו בכדור ועבודת הרגליים הזריזה שלו, הפכו את רובן לשחקן בעל ערך והוא במהרה הוחתם על ידי המועדון המקומי כרונינגן.
קריירה קבוצתית.
חרונינגן.
בשנת 1999 רובן שובץ על ידי חרונינגן בקבוצת הנוער רמה ג' של המועדון. בקבוצה זו הבקיע 50 שערים והמאמן יאן ואן דייק צירף אותו כקיצוני לסגל הקבוצה הראשונה במשחק החוץ של הקבוצה בנובמבר 2000 נגד מועדון כדורגל טוונטה. לראשונה הועלה למגרש ב-3 בדצמבר 2000, במשחק נגד וואלוויק, כמחליף לשחקן הפצוע לאונרדו דוס סנטוס בדקה ה-79. בתקופת החורף רובן הצליח להשיג מקום בהרכב הפותח של הקבוצה. במשך 18 משחקים, בהם פתח בעבור הקבוצה בעונת , הבקיע שני שערים. רובן קיבל את תואר השחקן הטוב במועדון לאותה עונה, ויחד עם חברו לקבוצה ג'ורדי הוגסטרייט, הציג את הכוח של האקדמיה לנוער של חרונינגן. בתקופת היותו בקבוצה יציבותו השתפרה ובמשך העונה השנייה שיחק 28 משחקים והבקיע 6 שערים. לפני תחילת עונת רובן עבר לפ.ס.ו איינדהובן בתמורה ל-3.9 מיליון יורו.
פ.ס.ו איינדהובן.
בעונתו הראשונה עם איינדהובן, עונת 2002/2003, רובן שיחק ב-33 משחקים והבקיע 12 שערים. הוא זכה בתואר שחקן הקבוצה לצד החלוץ מתיאה קז'מן, עמו היה לו שיתוף פעולה מעולה שעדיין מתייחסים אליו אוהדי פ.ס.ו בתור "בטמן ורובן", (כינויו של קז'מן היה 'בטמן'). רובן נמנה בין חברי הקבוצה כשזו זכתה באליפות השבע עשרה שלה, תוך זכייה בפרס השחקן המוכשר של השנה.
לאחר פתיחה טובה זו, פ.ס.ו לא יכלה להמשיך ביכולת הטובה ונאבקה על המקום השני בליגה עם אייאקס אמסטרדם. רובן ביקר בלונדון ופגש במאמן מנצ'סטר יונייטד, אלכס פרגוסון, אך המחיר שהוצע למעברו היה נמוך בעבורו ובעבור הקבוצה. יושב ראש איינדהובן, הארי ואן ראיי, אמר ליונייטד שההצעה שגובהה 7 מיליון יורו תקנה להם רק חולצה חתומה של רובן. כמעט מיד לאחר מכן, רומן אברמוביץ', בעליה של קבוצת צ'לסי, הציע 18 מיליון יורו בתמורה לשחקן, ופ.ס.וו הסכימה. שאר העונה שלו עם פ.ס.ו הייתה מאכזבת. הוא נפצע פעמיים באותו אזור והחמיץ מספר רב של משחקים. בסוף העונה, רובן הבקיע 5 פעמים ב-23 משחקים.
צ'לסי.
רובן לא ערך את הופעת הבכורה התחרותית שלו במדי צ'לסי עד נובמבר 2004, מאחר שהיה פצוע מאז משחק הידידות נגד רומא לפני תחילת העונה. רובן החמיץ לא מעט משחקים עקב פציעה בעונת ומשום כך שותף רק ב-18 משחקים, מספר המשחקים הקטן ביותר בהם שותף מאז העונה הראשונה שלו עם קבוצה בוגרת בעונת 2000/2001.
בעת חזרתו מהפציעה בעונת עונת 2004/2005 הוא היה השחקן הטוב ביותר במשחק צ'לסי - אברטון והבקיע בארבעה משחקים רצופים: נגד צסק"א מוסקבה, אברטון, ניוקאסל יונייטד ופולהאם. שנה זו הייתה מוצלחת עבור רובן; בנובמבר 2004 הוא זכה בפרס "שחקן החודש" של הליגה האנגלית. רובן סיים את העונה עם שבעה שערים, הכמות השנייה הכי גבוהה שהבקיע לעונה אחת בקריירה שלו. הוא היה מועמד לפרס הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית, אך הפסיד את התואר לוויין רוני ממנצ'סטר יונייטד. אי לכך, הוענק לו פרס בראבו, שניתן לשחקן המצטיין בעונה באירופה על ידי מגזין "גוארין ספורטיבו".