יבלה קיימת כעיר מאז אמצע המאה ה-15. היא שימשה כנמל-מוצא צפוני עבור אזור המכרות של ברגסלאגן, ומסחר הדיג שלה נהנה לאורך תקופה ממונופול מלכותי שהשתרע לאורך חלק ניכר מקו החוף הארוך של נורלנד. כערים אחרות לאורך החוף הנורלנדי, סבלה העיר בחלקה הראשון של המאה ה-18 מנחת זרועם של הפולשים הרוסים שזרעו בה הרס. שרפות פקדו את העיר גם בהמשך, עד לסוף-אמצע המאה ה-19, אז הונחה התוכנית לעיר המודרנית, של ימינו, שעשויה שדרות רחבות, מדרחובות ושפע ירק.
כלכלה.
יבלה היא מקום מושבו של מינהל מחוז יבלבורג, שהיא בירתו; של בית חולים מחוזי גדול ושל אוניברסיטה המונה כ-14,500 תלמידים (נכון ל-2009).
בעיר תעשייה טכנולוגית מתקדמת. חברות כלכליות גדולות שפועלות בה מונות את קוֹרְשְׁנֵס (נייר ועץ) ואריקסון (מערכות רדיו). שני מותגי מזון עולמיים שמגיעים מיבלה ומזוהים איתה מאוד הם יֵבוֹלְיָה - יצרנית הקפה הגדולה בסקנדינביה, מתאגיד קראפט; ומכוניות-הגומי הפופולריות של חברת אֹהְלְגְרֵנְס. המגזר הציבורי חזק למדי ביבלה, והעירייה (Gävle Kommun) היא המעסיק הגדול ביותר.
הרכבת המהירה "X2000" מגיעה מסטוקהולם ליבלה בתוך 80 דקות, כמו כן לעיר יש נמל, שמוגן מקפיאה ומיקומו בין שני הנמלים הגדולים של החוף המזרחי של שוודיה, סטוקהולם וסונדסוואל, נחשב אסטרטגי.
תרבות.
מוזיאון הרכבת השוודי, שמשכנו בעיר, מציג היסטוריית תחבורת רכבות של 150 שנה, ומתהדר בתצוגת קטרים מהמרשימות בעולם. בספרייה העירונית של יבלה מבקרים חצי מיליון איש בשנה. התזמורת הסימפונית העירונית נוסדה ב-1912, ובין השנים 1984 ו-1990 ניצח עליה הישראלי דורון סלומון.
פארק פוּרוּוִיק - שהוא גן חיות ופארק שעשועים גדול הממוקם מעט מזרחית לעיר, הוא מהאטרקציות הבולטות שלה. בפארק ניצב דגם של אורנוס, כחלק ממודל מערכת השמש בשוודיה.
קבוצת הכדורגל, יפלה אי-אף, משחקת בליגת העל השוודית.
אקלים.
האקלים ביבלה מתון. הטמפרטורות הגבוהות ביותר נמדדות בחודש יולי, עם ממוצע של 15.4 מעלות צלזיוס, והנמוכות ביותר בפברואר, עם 5.4– מעלות.
סנט ג'ונס (ניופאונדלנד ולברדור)
סנט ג'ונס (באנגלית: St. John's) היא בירתו של מחוז ניופאונדלנד ולברדור בקנדה. העיר שוכנת לחוף האוקיינוס האטלנטי במזרחה של המדינה והיא העיר הקרובה ביותר בקנדה ליבשת אירופה.
היסטוריה.
העיר קרויה על שמו של מגלה הארצות ג'ון קבוט אשר כבר בשנת 1497 הגיע לחופי ניופאונדלנד, הראשון להגיע לאי באופן ודאי. ראשית ההתיישבות באזור העיר היא בסוף המאה ה-16 והיא נחשבת ליישוב דובר האנגלית הוותיק ביותר בצפון-אמריקה. כלכלתה התבססה בעיקר על דייג.
הקרב האחרון על יבשת אמריקה במלחמת שבע השנים בין בריטניה וצרפת בשנת 1762 נערך בעיר והסתיים בניצחון בריטניה. העיר הייתה בירתה של הדומיניון של ניופאונדלנד בעשורים הראשונים של המאה ה-20. בזמן מלחמת העולם השנייה שימש נמל העיר כבסיס מרכזי לכוחות בעלות הברית במלחמתן בצוללות הגרמניות. בשנת 1949 הפכה העיר לעיר קנדית עם הצטרפותה של ניופאונדלנד לקונפדרציה הקנדית.
גאוגרפיה.
העיר ממוקמת בדרום מזרחה של ניופאונדלנד. היא משתרעת על שטח של 446.04 קמ"ר. היא העיר המזרחית ביותר בצפון אמריקה, וקרובה יותר לבריטניה מאשר לקולומביה הבריטית במערב קנדה. העיר היא השנייה בגודלה באזור האטלנטי של מזרח קנדה לאחר הליפקס. מרכז העיר נמצא ממערב ומצפון לנמל.
דמוגרפיה.
רוב מכריע של תושבי העיר מוצאם בבריטניה ובאירלנד. רבים מהם הגיעו מדרום-מערב אנגליה ומדרום-מזרח אירלנד ומבטא תושבי העיר דומה למבטא המקורי של תושבי אזורים אלה. כמעט כל תושבי העיר הם נוצרים: קתולים, פרוטסטנטים ואנגליקנים.
אקלים.
בין ערי קנדה מחזיקה העיר במספר שיאים אקלימים. היא העיר המעוננת ביותר במדינה (רק 1,497 שעות של שמש בשנה, שהן כ-62 ימים), עם כמות השלג הגדולה ביותר (322 ס"מ בשנה) והמספר המועט ביותר של ימים יבשים בשנה (ללא גשם או שלג): 149 בלבד.
תחבורה.
בסנט ג'ונס נמצא נמל התעופה סנט ג'ונס. בנוסף, העיר משמשת כקצה המזרחי של הכביש הטרנס קנדי.
גן חיות (להקה)
גן חיות הייתה להקת רוק ישראלית שפעלה בין השנים 1991–1993.
הלהקה קמה בעקבות מפגש בין שני עורכים מוזיקליים בתחנת הרדיו "גלי צה"ל": שחר בן ברק, שניגן בעבר בלהקת "פופלקס", ושרון מולדאבי. בלהקה שימש מולדאבי כסולן, בן ברק ויובל ליבליך כגיטריסטים, דני צוקרמן כבסיסט, ודובי קיזלשטיין כמתופף.
הלהקה הוציאה ביולי 1992 את אלבומה היחיד, "גן חיות", לאחר שהוחתמה בחברת התקליטים אן.אם.סי. שירי האלבום נכתבו על ידי מולדאבי ובן ברק, והוא כלל את הלהיטים "ירח כחול", "חם ומתוק", "נוסע" ו"בת שלושים". השירים זכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו, והלהקה הוזמנה להופיע בין השאר בפסטיבל ערד.
הלהקה החלה לעבוד על אלבום שני, וב-1993 ניגנה מספר שירים מתוכו בהופעתה בפסטיבל רוק בים האדום.
למרות הצלחת האלבום הן בקרב הקהל והן בקרב מבקרי המוזיקה, התפרקה הלהקה ב-1993, בגלל חילוקי דעות אמנותיים לגבי כיוונה המוזיקלי. חברי הלהקה המשיכו לקריירות מוזיקליות עצמאיות: מולדאבי וצוקרמן הוציאו אלבומי סולו, בן ברק עבר לארצות הברית והקים את להקת "God Made Television", וקיזלשטיין וליבליך עברו לנגן במסגרת הקלטות של אמנים שונים.
ביולי 2016 הלהקה החליטה להתאחד להופעת חימום אחת בלייב פארק בראשון לציון, לקראת ההופעה של גארבג' בישראל.
שעיר
פרדוקס הגיל של היקום
רחוב עזה
רחוב עזה (תל אביב-יפו)
קונסטנטין פון קאופמן
קונסטנטין פטרוביץ' פון קאופמן (ברוסית: Константин Петрович фон Кауфман; 2 במרץ 1818 – 16 במאי 1882) היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית, אשר ניהל מערכה מוצלחת בכיבוש מדינות במרכז אסיה במחצית השנייה של המאה ה-19, והמושל הכללי הראשון של טורקסטן הרוסית.
ביוגרפיה.
קונסטנטין פון קאופמן נולד במשפחה ממוצא אוסטרי שעברה לרוסיה עוד במאה ה-18, ואף המירה דתהּ לנצרות אורתודוקסית. הוא סיים את הכשרתו כמהנדס צבאי באוניברסיטה צבאית, ובשנת 1844 החל לשרת באזור הקווקז. במהלך מלחמת קרים השתתף במצור על מצודת קארס, וניהל משא ומתן לכניעת חיל המצב האנגלי. בשנת 1861 התמנה לתפקיד בכיר במשרד ההגנה הרוסי. במהלך מילוי תפקידו התקרב לשר ההגנה דמיטרי מליוטין. בשנת 1865 התמנה למושל גוברניית וילנה ולמפקד הצבאי באזור.
בשנת 1867 הועבר לאזור מרכז אסיה. זו הייתה תקופה של התרחבות הרוסית באזור. במהלך מספר שנים ניהל פון קאופמן מערכות צבאיות מוצלחות נגד ח'אנות חיווה, ח'אנות קוקנד ואמירות בוכרה. מערכות אלו הסתיימו בסיפוח חלק מהשטחים לאימפריה הרוסית והפיכת מדינות אלה למדינות חסות רוסיות. במקביל לתפקידו הצבאי, מונה פון קאופמן למושל האזור. הוא קיבל את עיטור גאורגי הקדוש מדרגה שנייה וקודם לדרגת אלוף-מהנדס. במהלך תפקידו כמושל הוכיח פון קאופמן את עצמו כמדינאי ומצביא. בכל מהלך המערכה הצבאית הצבא הרוסי היה בנחיתות מספרית מול הכוחות המוסלמים. כפוליטיקאי היה עליו לסכם הסכמים עם מדינות החסות שהוקמו ולייצב את הגבולות החדשים של האימפריה הרוסית עם סין ואפגניסטן. בתקופתו החלה פעילות התיישבותית של הרוסים באזור. הוא תמך בפעילות מחקרית בתחום הגאולוגיה וגאוגרפיה של האזור וארגן מספר משלחות מחקריות.
בהיותו מושל האזור תרם רבות לפיתוח העיר טשקנט, שהפכה בהדרגה לעיר הראשית באזור.
בשנת 1878 נקראה על שמו אחת מפסגות הרי פמיר, בגובה של 7,165 מ'. (בשנת 1928 שונה השם ל"פסגת לנין", ובשנת 2006 שונה שוב ל"פסגת אבן סינא").
קונסטנטין פון קאופמן נפטר בשנת 1882 מהתקף לב.
דרמה פר מוזיקה
דרמה פר מוזיקה (באיטלקית: Dramma per musica, תרגום מילולי: "מחזה עם מוזיקה") הוא מונח, ששימש דרמטורגים באיטליה ובמקומות אחרים בין סוף המאה ה-17 לאמצע המאה ה-19. לעיתים קוצר המונח לדרמה.
דרמה פר מוזיקה הייתה במקורה (באיטליה של המאה ה-17) מחזה, שנועד מראש ובמפורש למוזיקה, במילים אחרות, כלברית לאופרה, בדרך כלל רצינית. מתוך כך הסתעף המונח ושימש גם לאופרה או לאופרות, שחוברו בשביל הלברית, והיו מלחינים שהעדיפו את הגרסה האחרת שלו, "דרמה במוזיקה" ( dramma in musica), ששמה דגש על היסוד המוזיקלי. במאה ה-18 נפוץ השימוש במונחים האלה, יחד עם "דרמה מוזיקלית" (dramma musicale), בעיקר לתיאור אופרות איטלקיות רציניות, הידועות כיום כאופרה סריה, מונח שלא היה מקובל בשימוש כשנוצרה הסוגה.
המונחים האלה היו בשימוש גם בראשית המאה ה-19, אחרי שהרפורמות של גלוק שמו סוף אחת ולתמיד לשלטונה של האופרה סריה. לדוגמה, כמה מן האופרות הרציניות של רוסיני כונו "דרמה במוזיקה".
"דרמה פר מוזיקה" לא התפרשה מעולם כ"דרמה באמצעות מוזיקה", הווה אומר, דרמה שמחברה משתמש באפקטים מוזיקליים בעלילה, שלא לומר "מחזה מוזיקלי".
דוגמאות לדרמה פר מוזיקה הן "אריסמנה" של פרנצ'סקו קאוואלי (1656), "טיטוס מאנליו" של ויוואלדי
(1719), "איל בלרופונטה" של מיסליווצ'ק (1767), "פאריס והלנה" של גלוק (1770), "ארמידה" של סאליירי (1779), "אידומניאו" של מוצרט (1718) ו"אותלו" של רוסיני (1816), וכן מספר רב של לבריות שכתב פייטרו מטסטאזיו.
שאול שאשא
שאול שאשא (19 באוקטובר 1939 – 12 בנובמבר 2021) היה פרופסור לרפואה בפקולטה לרפואה של הטכניון ומנהל בית החולים לגליל המערבי – נהריה במשך תשע עשרה שנה.
ביוגרפיה.
שאשא נולד ב-1939 בבגדאד, עלה לישראל בשנת 1951 ולמד בכפר גלים. הוא למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים, והיה סגן-אלוף במילואים.
קריירה מקצועית.