הכף ממוקמת 92 קילומטרים צפונית להר אלקינס.
הכף היא חלק מאזור ציפורים מוגן מיוחד (סוג של אזור אנטארקטי מוגן במיוחד) בשל מושבת הפינגווין אדלי באזור.
היסטוריה.
גילוי הכף.
הכף התגלתה ב-13 בינואר 1930 על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה בפיקודו של סר דאגלס מוסון.
מקור השם.
מוסון נתן לכף את שמה.
הכף נקראת על שמו של סר הנרי פג בטרבי ( Sir Henry Fagg Batterbee), עוזר מזכיר משרד המושבות של הממלכה המאוחדת, בזמן המשלחת.
מרכז קיפ לחקר הספרות והתרבות העברית
מרכז קיפ לחקר הספרות והתרבות העברית מייסודה של אוניברסיטת תל אביב, הפקולטה למדעי הרוח על שם לסטר וסאלי אנטין, עוסק במחקר של הספרות העברית החדשה. שמו הקודם של המרכז היה "מכון כץ", והוא מפרסם מאמרים בתחום הספרות ומוציא לאור כתבי סופרים במהדורות אקדמיות.
תולדות המרכז.
המרכז נוסד בשנת 1970 בשם מכון כץ – לחקר הספרות העברית (על שם בנציון כץ, הרקטור השלישי של אוניברסיטת תל אביב וראש החוג לספרות ללימודים קלאסיים).
בשנת 2005 הפך מכון כץ להיות חלק מהמרכז לחקר הספרות והתרבות העברית ע"ש לאורה שוורץ-קיפ (מרכז קיפ). המכון מתמקד בשני תחומים עיקריים: חקר המודרניזם הארצישראלי וחקר סופרי דור תש"ח. הארכיונים של הסופרים הנחקרים שמורים במרכז קיפ. בין היוצרים הנחקרים: חיים נחמן ביאליק, שאול טשרניחובסקי, אברהם שלונסקי, נתן אלתרמן, אלכסנדר פן, צבי פרייגרזון, אמיר גלבע, משה שמיר, חנוך ברטוב, אהרן מגד, יעקב שבתאי.
ראש מרכז קיפ הוא פרופ' מיכאל גלוזמן.
ראשי המרכז מיום היווסדו של מכון כץ (ברשימה אלפביתית) הם: ד"ר יוסף האפרתי, פרופ' אבנר הולצמן, ד"ר צבי מלאכי, פרופ' ראובן צור, פרופ' עוזי שביט, ד"ר בועז שכביץ, פרופ' זיוה שמיר.
פעולות ומיזמים של המרכז.
ארכיונים.
המרכז דואג לקלוט ארכיוני סופרים ולשמר את יתר הארכיונים שברשותו. חוקרי המרכז ממיינים ומסדרים את המסמכים מתוך היכרותם המעמיקה את יצירת הסופרים הנדונים.
ארבעים ארכיונים של סופרים ומשוררים עבריים חשובים שמורים במרכז קיפ. ביניהם: אברהם שלונסקי, נתן אלתרמן, אלכסנדר פן, אליעזר שטיינמן, משה ליפשיץ, מנשה לוין, יעקב שבתאי, יצחק אוורבוך-אורפז ותרצה אתר. לתשומת לב מיוחדת זוכים היוצרים ששייכים לקבוצת סופרי דור תש"ח, בהם: משה שמיר, אהרן מגד, חנוך ברטוב, יהודית הנדל, שושנה שרירא, נתן שחם, אמיר גלבע, בנימין גלאי, ע. הלל, עוזר רבין, שלמה טנאי, שלמה ניצן, סנדו דוד וט. כרמי. כמו כן, שומר המרכז גם על הארכיון של כתב העת 'קשת'.
מרכז קיפ משתדל להעמיק את המחקר בארכיוני הסופרים שנמצאים ברשותו ולהביא בפני קהל רחב חומרים שונים מתוך הארכיון. המכון פועל להשגת מטרות אלה באמצעות מגוון פעילויות ומיזמים: פרסום מחקרי ספרות, כתיבת מאמרים בתוך כתבי עת, ארגון כנסים וימי עיון, שיתוף פעולה עם גופים שונים מתחום התקשורת, וכדומה.
ספרות פלוס.
הסדרה, "ספרות פלוס", מתקיימת מדי שנה באוניברסיטת תל אביב כפעילות שבועית. בסדרה זו, המיועדת הן לקהל הרחב והן לסטודנטים, משתתפים אישים, שהם ממיטב החוקרים והסופרים, המרצים לקהל הרחב על סופרים, יצירות ספרותיות ונושאים שונים מעולם הספרות.
הסדרה נוסדה בשנת 2005 על ידי פרופ' זיוה שמיר ופרופ' עוזי שביט בשיתוף פעולה של מרכז קיפ והחוג לספרות.
אות (כתב עת).
"אוֹת", כתב עת לספרות ולתאוריה - הוא כתב עת העוסק בשאלות פרשניות, היסטוריוגרפיות ותאורטיות. תשומת לב מיוחדת מוקדשת לחקר הספרות העברית והישראלית. בד בבד כולל כתב העת גם מאמרים העוסקים בספרות כללית המעניקים חידוש פרשני או תאורטי. "אות" מפרסם גם תרגומים של מאמרים תאורטיים פורצי דרך.
עורכים: מיכאל גלוזמן, מיכל ארבל ואורי ש. כהן
טופאן חרירוד
צ'אק צ'יקן
מרכז קיפ
לואי עלי
לוּאַי עלי (בערבית: لؤي علي; נולד ב-3 בינואר 1992) הוא זמר ושחקן דרוזי-ישראלי.
ביוגרפיה.
עלי נולד וגדל במע'אר שבצפון, ביחד עם אחיו ואחותו. הוא בנו של העיתונאי ריאד עלי. בשירות הצבאי שירת כלוחם בגדוד חרב.
קריירה.
בגיל 24 החל להופיע בחתונות והופעות.
בשנת 2016 השתתף בעונה הרביעית של תוכנית המציאות "אייל גולן קורא לך" והגיע עד שלב רבע הגמר.
בשנת 2018 היה חלק מהמופע בטקס הדלקת המשואות ברחבת הר הרצל, כששר בין היתר, את המנון "התקווה". הדרוזי-הישראלי הראשון לעשות זאת מאז קום המדינה.
בנובמבר 2018 יצא לאור סינגל הבכורה שלו, "נעים מאוד, לואי".
באפריל 2019 השתתף במחזמר "זה אני", ובמאי 2019 הופיע בחלק האמנותי של אירוויזיון 2019 ביחד עם עידן רייכל. ביוני 2019, היה לדרוזי הראשון שהופיע בבמה המרכזית של מצעד הגאווה בתל אביב. בהמשך השנה השתתף בעונה השביעית של "הכוכב הבא לאירוויזיון", והגיע עד שלב רבע הגמר.
בינואר 2020 הוציא גרסה בשפה הערבית לשירו של עומר אדם "שני משוגעים" בשם "מג'נין". מוקדם יותר, הופיע עם הגרסה בשלב הדו-קרב הרביעי ב"כוכב הבא לאירוויזיון" 2020.
בנובמבר 2021 נודע שישתתף בעונה הרביעית של הסדרה "פאודה".
ב-6 בינואר 2022 הוציא את הסינגל "גנגסטאר", עם הזמר הטוגולזי-ישראלי, סטפן לגר.
חיים אישיים.
עלי נשוי לבושרה גועה.
בדצמבר 2021 נולדה לזוג בת.
מתגורר ברחובות.
גיורגי סארוסי
Enjoy Yourself
Enjoy Yourself (בעברית: תהנה בעצמך) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת האוסטרלית, קיילי מינוג. האלבום יצא לאור ב-9 באוקטובר 1989 על ידי חברת התקליטים PWE רקורדס, גפן רקורדס ומאשרום רקורדס.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי.
רקע וסוגה.
בארצות הברית הוא הופץ שנה לאחר מכן, על ידי גפן רקורדס. לאור הצלחת אלבום הבכורה שלה, החליטה מינוג להמשיך לעבוד עם צמד המפיקים סטוק אייקן ווטרמן אשר הפיקו וכתבו כמעט את כל אלבומה הקודם וכן גם אלבום זה. השניים הפיקו וכתבו כמעט את כולו מפברואר ועד יולי של אותה השנה, בסמוך לכך שמינוג הצטלמה לסרט הבכורה שלה, "The Delinquents".
האלבום הוא אלבום מסטיק-פופ, דאנס-פופ ודיסקו אשר עוסק במערכות יחסים ורומנטיקה.
ביקורת והצלחה.
האלבום קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים אשר טענו כי האלבום דומה מדי לאלבומה הקודם ולפיכך לא מביא שום דבר חדש. בבריטניה הוא הגיע בשבוע הבכורה למקום הראשון, עם מכירות מוקדמות של יותר מ-600 אלף עותקים (מעמד פלטינה כפולה) מה שהפך אותו לאלבום השישי הנמכר ביותר באותה השנה.
נכון לינואר 1990, האלבום הגיע למעמד פלטינה מרובעת בבריטניה. בנוסף לכך, האלבום הגיע גם לעשירייה הראשונה בניו זילנד, אוסטרליה, אירלנד, גרמניה ושווייץ. בארצות הברית האלבום לא נכנס כלל למצעד האמריקאי ובעקבות כך גפן רקורדס פיטרו את מינוג.
סינגלים.
מתוך האלבום יצאו לאור ארבעה סינגלים: "Hand on Your Heart" ו-"Tears on My Pillow" אשר הגיעו למקום הראשון בבריטניה, "Wouldn't Change a Thing" ו-"Never Too Late" אשר הגיעו לחמישייה הפותחת במדינה. בנוסף כל הסינגלים גם הגיעו לעשרים המובילים באירלנד ואוסטרליה.
האלבום קודם באמצעות שני סיבובי ההופעות הראשונים של מינוג "Disco in Dream" אשר התרחש באותה שנה ו-"Enjoy Yourself Tour" שהתרחש שנה לאחר מכן. במהלך סיבובי ההופעות הופיעה מינוג באסיה, אירופה ואוסטרליה. ב-2015 האלבום יצא מחדש בבריטניה ובעקבות כך חזר למצעד הבריטי.
מכון כץ
חוק הפיקדון על מכלי משקה
חוק הפיקדון על מכלי משקה, תשנ"ט-1999, המוכר בשם המקוצר חוק הפיקדון, הוא חוק שאושר בכנסת הארבע עשרה בשנת 1999 ונכנס לתוקף ב-1 באוקטובר 2001. החוק קובע כי מכלי משקה יימכרו בתוספת מחיר (פיקדון), ובהחזרת מכל המשקה יקבל הצרכן את סכום הפיקדון. על־פי החוק, הסכום המינימלי של הפיקדון היה 25 אגורות עד פברואר 2010, ואז עלה ל-30 אגורות, אך יצרנים ויבואנים של מכלי משקה רשאים להגדיל את סכום הפיקדון. מטרות החוק מוצגות בדברי ההסבר להצעת החוק: "להצעת חוק זו שתי מטרות עיקריות: האחת ­שיפור רמת הניקיון ברשות הרבים, והשנייה ­הקטנת כמות האשפה המופקת ונטמנת, והנהגת שיטה שתעודד ותמריץ ייצור ושימוש במכלי משקה הניתנים למיחזור".
הוראות החוק.
בהתאם לחוק משנת 1999 הוקם תאגיד המיחזור אל"ה לשם איסוף מכלי המשקה החייבים בפיקדון והחזרת הפיקדון. בשנת 2010 תוקן החוק כך שגם חברות נוספות יוכלו לבצע את איסוף הבקבוקים, עובר לכך הוקם תאגיד המחזור "אסופתא" ובמהלך 2020 חברת האיסוף "מקור ירוק".
על יצרני המשקאות בישראל להעביר לתאגיד המיחזור את סכום הפיקדון (25 אגורות עד פברואר 2010, ו-30 אגורות מאז) על כל מכל עם פיקדון שנמכר על ידיהם. מוצרי המשקה נמכרים לצרכנים בתוספת סכום הפיקדון שקבעה החברה. על תאגיד המיחזור, בנוסף, לאסוף את המכלים הריקים מהצרכנים, להעבירם למרכזי מיחזור ולהשיב את דמי הפיקדון לצרכנים.
תאגידי אל"ה ואסופתא מפעילים משאיות, מרכזי איסוף עירוניים ומכונות איסוף עבור מכלי המשקה. אך כיום, רוב צרכני המשקאות מחזירים את המכלים לבתי עסק המוכרים משקאות (על פי החוק, בתי עסק מחויבים לקבל את הבקבוקים ולזכות את הצרכן) או לחברות האוספות מכלים, ואלה מעבירים את המכלים לאחד משני התאגידים.
החוק במתכונתו הראשונית לא חל על בקבוקי משקה גדולים - בקבוקים שקיבולתם היא 1.5 ליטר או יותר ועד 5 ליטר ועל מכלי חלב.
אולם ב-2020 הודיעה השרה להגנת הסביבה גילה גמליאל כי חוק הפיקדון יורחב גם למכלי משקה גדולים.
פיקדון על מכלי משקה גדולים.