אברהם (אבי) זֹהר (נולד ב-1937) הוא נשיא מגן דוד אדום מ-2012, קודם לכן כיהן כמנכ"ל מד"א וכקצין חינוך ראשי בצה"ל.
ביוגרפיה.
זהר נולד בירושלים, התגייס לצה"ל ב-1956 ושירת בחיל ההנדסה. במלחמת ששת הימים שירת כקצין מבצעים של חיל ההנדסה. לאחר המלחמה הוטל עליו להקים את גדוד הצליחה של צה"ל, גדוד 605. הוא יצא במשלחת לאירופה, לרכישת אמצעי צליחה מגוונים ליחידה וללימוד תחום הצליחה. תחת פיקודו הגדוד נטל חלק בפעולת כראמה ובמלחמת ההתשה. במלחמת יום הכיפורים נקרא מלימודיו בטכניון לפקד על גדוד הדוברות המאוחד של גדודי ההנדסה הקרבית 605 ו-630, שהקים במהלך מבצע אבירי לב את גשר הדוברות וסייע בהצבת גשר הגלילים וגשרים נוספים שאפשרו את חציית תעלת סואץ. בהמשך מונה זהר לקצין ההנדסה הפיקודי של פיקוד הצפון, הוא פיקד על כוחות ההנדסה במהלך מבצע ליטני, מבצע בו נטלו חלק כוחות סדירים ומילואים רבים של החיל, בחוד הלחימה. במרץ 1979 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לקצין חינוך ראשי. הוא שירת בתפקיד עד אוקטובר 1982. בתקופתו נוסד המקא"ם - מרכז קידום אוכלוסיות מיוחדות ("נערי רפול").
ב-1989 מונה למנכ"ל רשת מלונות "לרום". ב-1998 מונה למנכ"ל מגן דוד אדום וכיהן בתפקיד עד 2005. ב-2012 מונה לנשיא הארגון.
חיים אישיים.
זהר נשוי ואב לשלושה. הוא חלה בסרטן הלימפומה, שנגרם לטענתו בשל חשיפה למי נחל הקישון המזוהמים, ותבע בשל כך את משרד הביטחון.
אברהם ישראל זאבי
רבי אברהם ישראל זאבי (חברון, ראשית שנות ה'ת' - חברון, ה'תצ"א), היה רב, דרשן שד"ר וראש ישיבה. רבה של העיר חברון קרוב לשלושים שנה, ראש ישיבה במספר ישיבות שהתקיימו בה, ומחבר ספר דרוש בשם "אור לישרים", וספר שו"ת בשם "אורים גדולים".
ביוגרפיה.
אברהם ישראל זאבי נולד בראשית שנות הת' (בסביבות 1640) בחברון, לרב בנימין זאבי, ולחנה, בתו של רבי אברהם אזולאי. בהיותו בן ארבע שנים מת אביו, ואמו האלמנה הייתה האחראית העיקרית לגידולו ולחינוכו.
בשנותיו הראשונות התחנך אצל הרב שמואל אבוהב מרבני חברון, לאחר תקופה בה אמו לימדה אותו תורה ומוסר בביתם, ולאחר תחנונים מצדה לפני מספר רבנים ותלמידי חכמים שיואילו ללמד את בנה היתום תורה, משנה ותלמוד.
בהיותו בן שמונה עשרה התחתן עם בתו של הדרשן והשד"ר רבי אברהם בן לוי קונקי מחבר ספר הדרוש "אבק סופרים" (אמשטרדם תס"ד).
בשנת ה'תס"א (1701) עלה על כיסא הרבנות בחברון, משרה בה כיהן עד יום מותו במשך קרוב לשלושים שנה. במהלך השנים שימש במקביל גם כראש ישיבת "חסד לאברהם ואמת ליעקב".
בתו נישאה לבן דודו הרב אברהם בן דוד יצחקי שהיה לימים הראשון לציון. בנו, יצחק, נישא לימים לבת אחותו, בתו של הרב אברהם יצחקי. בתו השנייה נישאה לרב מאיר דנינו נינו של אב״ד חברון הרב נחמיה דנינו אשר אחותו נישאה לרב אברהם אזולאי. בת נוספת נישאה לרב השד"ר דוד מלמד.
גם בנו הרב יצחק זאבי ונכדו, הרב חיים אברהם ישראל זאבי, שימשו כשד"רים עבור קהילת חברון.
רבי אברהם ישראל זאבי נפטר ונקבר בבית העלמין העתיק בחברון בשנת ה'תצ"א, והוא בן כתשעים שנים.
יחסו לשבתאות.
בספרי מנהיגי השבתאות, כנחמיה חיון, ומתנגדיה, כהיעב"ץ, מוזכר שמו כמי שתמך ואישר את הפצת ספרי השבתאות, בין היתר בשל הסכמה שנתן לספר "מהימנותא דכולא" של נחמיה חיון. הרב זאבי נימק את הסכמתו בכך שלא מצא בספר שום דבר המתנגד לדעות הקבלה ויסודות היהדות. אולם רבים מטילים ספק באמינות המידע ויש הטוענים גם שההסכמה זויפה על ידי נחמיה חיון בעצמו. לדברי צבי גרץ יש מקום לאמינות הדברים על רקע העובדה כי חותנו, רבי אברהם קונקי, היה שבתאי אדוק והמשיך להאמין בשבתאי צבי אף לאחר התאסלמותו, וייתכן שהייתה לחותן השפעה על חתנו "ונצנצה גם באברהם זאבי המינות השבתאית"
יצירתו.
שני הספרים נדפסו במקביל ונכרכו בכריכה משותפת, אך עם עמודי-שער נפרדים ומספור עמודים נפרד. ספר השו"ת "אורים גדולים" התקבל בבתי-המדרש ברחבי העולם היהודי, והוא מצוטט רבות. קוריוז מעניין הוא שרבי עקיבא איגר בגיליון השולחן ערוך שלו, מציין בעקביות לכל מקום בו מתייחסים דברי רא"י זאבי בספרו זה ישירות לדברי השולחן ערוך. בשנת תשס"ג (2003) נדפסה מהדורה מוערת של ספר זה בירושלים, בהוצאת מכון משנת רבי אהרן.
אריה גולן (קצין)
אריה גולן (1932 - 14 בינואר 2017) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין הנדסה ראשי.
גולן נולד בחיפה, התגייס לצה"ל ב-1950 ושירת במסלול חי"ר. לאחר קורס קצינים הדריך בבית הספר לקצינים ולאחר מכן שירת באגף המטה של פיקוד הדרום. הוא יצא ללימודי הנדסת בניין בטכניון אותם סיים ב-1957 ועבר לחיל ההנדסה, בשנים אלו השתתף בייבוש החולה. ב-1960 עבר לבית הספר להנדסה צבאית ושימש בו מדריך ראשי. ב-1963 עבר לפיקוד הצפון, שירת כמפקד פלוגת הנדסה בחטיבת שריון ומפקד ההנדסה הפיקודי. השתתף במלחמה על המים, ובביצורים ומיקוש החזית הסורית בתקופת ההמתנה לקראת מלחמת ששת הימים. במלחמה
פיקד על כוחות הנדסה שהכשירו דרכים לכוחות השריון בכיבוש רמת הגולן. לאחר המלחמה עסק בהקמת מוצב החרמון.
בהמשך שירותו הצבאי היה ממלא מקום מפקד בית הספר להנדסה צבאית. בתקופת מלחמת ההתשה שירת כקצין אג"ם במפקדת קצין הנדסה ראשי, והיה שותף בתכנון מבצעים רבים בהם מבצע תרנגול 53, מבצע רודוס, הפשיטה על האי גרין ובהקמת קו בר-לב. בתקופת מלחמת יום הכיפורים פיקד על מרכז בינוי. בהמשך שירת כסגן מפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. בפברואר 1976 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לקצין הנדסה ראשי, שירת בתפקיד עד פברואר 1979.
לאחר שחרורו משירות הקבע עבד בחברת סולל בונה, היה מנהל יחידת הבטיחות בחברה ומפקח במחלקת הבטיחות בכביש חוצה ישראל.
Merrill Lynch International
פוקאס
סאם וורת'ינגטון
מפעל בטון
מפעל בטון הוא ציוד המשלב מרכיבים שונים על מנת לייצר בטון. מרכיבים אלו כוללים חול, מים, אגרגטים (סלעים, חצץ וכו'), אפר פחם, צמנט ועוד. קיימים שני סוגים של מפעלי בטון: מפעלי "תערובת מוכנה" ("ready mix") ומפעלי "תערובת מרכזית" ("central mix"). במפעל בטון יש מגוון סוגי ציוד וציוד משנה, ובהם: מערבל בטון ("מאוזנים" או "נוטים כלפי מעלה" או בחלק מהמקרים שניהם), מחלקי צמנט, מחלקי אגרגטים, סרטים נעים, ממגורות אגרגטים, ממגורות צמנט, תנורים, מצננים, פיקוד ובקרה וקולטי אבק (על מנת לצמצם את הזיהום הסביבתי).
לב מפעל הבטון הוא המערבל. קיימים שלושה סוגים של מערבלים: רוכן (Tilt), מטלטל (pan) ובעל ציר כפול (twin shaft). המערבל בעל הציר הכפול מפיק כמות גדולה יותר ותערובת הומוגנית של בטון, בעוד שהמערבל הרוכן מפיק תערובת עקבית כשהוא דורש פחות תחזוקה ולכן גם עלויות נמוכות יותר.
סוגים.
מפעל בטון של "תערובת מוכנה" משלב בין כל המרכיבים למעט מים. תערובת זו משונעת לתוך מערבל בטון נייד. לתערובת שבתוך המערבל מוסיפים מים והבטון עובר ערבול בדרכו לאתר הבנייה.
מפעל "תערובת מרכזית" משלב בין כל המרכיבים (כולל מים) באתר מרכזי. התוצר הסופי משונע אז לאתר הבנייה. מפעלי תערובת מרכזית שונים ממפעלי תערובת מוכנה בכך שהם מספקים למשתמש הקצה מוצר אחיד יותר, כיוון שערבוב כל המרכיבים נעשה באתר מרכזי ובסיוע מחשב על מנת להבטיח את אחידות המוצר. באתר בנייה גדול בונים לעיתים "מפעל בטון זמני".
בתחילת המאה ה-21 פותח מפעל בטון נייד. מפעל זה נועד לייצר את כל סוגי הבטון. הוא כולל מכלים אחדים שבהם משנעים את כל הרכיבים הנדרשים לייצור בטון, או כל תערובת אחרת, לאתר בנייה מסוים. בצורה זו יכול המפעיל לייצר בדיוק את מה שנדרש, היכן שנדרש ובכמות הנדרשת באמצעות השימוש במחשב שהוא חלק מהמפעל. מהרגע שהייצור מתחיל המרכיבים מוכנסים למערבל בכמויות הנדרשות והתוצר המוגמר יוצא בצורה רציפה כשהוא מוכן מיידית לשימוש הסופי. מפעל כזה מתאים גם לניצול של חומרים שנועדו למטמנה דוגמת הריסות בניין. את מפעל הבטון הנייד ניתן לשנע על משאית, על משאית עם ארגז מתרומם או על פלטפורמה מתנתקת.
אוטומציה ובקרות.
מפעלי בטון מודרניים (הן תערובת מוכנה והן תערובת מרכזית) משתמשים בבקרה ממוחשבת במטרה לסייע במדידה מהירה ומדויקת של החומרים, כמו גם לתאם בין כל סוגי הציוד במפעל להבטחת פעולה משולבת ובטוחה. כיוון שאיכות הבטון תלויה מאוד במדידה מדויקת של כמות המים משתמשות המערכות בחיישני לחות על מנת למדוד את ריכוז המים באגרגטים (חול וחצץ) בזמן שהם נשקלים ואז אוטומטית הן מפצות (מוסיפות או מחסירות) על כמות המים המיועדת בתערובת.
אני ואימא בבית המשוגעות
יהודה רובינשטיין (שחקן)
יהודה רובינשטיין (16 בדצמבר 1890 - 7 במרץ 1968) היה מראשוני השחקנים בתיאטרון הבימה.
קורות חיים.
נולד ב-1890 ברוסיה. ב-1912 החל לשחק ברוסית ויידיש. מ-1917 החל לשחק בעברית וביים באגודה הדרמטית בניקולייב ואודסה. עם תלמידיו נמנה מאיר תאומי.
בהשפעת שחקנית הבימה שושנה אביבית נסע למוסקבה וב-1920 התקבל לקולקטיב הבימה. הוא נישא לחברת הקולקטיב השחקנית בת-ציון רובינשטיין (1895–1982), שפרשה ממשחק ב-1933.
תפקידים.
רובינשטיין שיחק בתפקידים קטנים, בהם אוסקר הרוקח ב"מעשה בנסיך", מוכר גזוז ב"שמו הולך לפניו" של אפרים קישון ומיקיטה, "הגוי הבוגדני", בפנדרי הגיבור. רובינשטיין אף היה מנהלם של פועלי הבמה של הבימה. הוא גם הופיע במספר סרטים, בהם סאלח שבתי וארבינקא, בתפקידים משניים.
בנם , נולד ב-1927 כשהיו במסע הבימה בארצות הברית. הוא נהרג במלחמת העצמאות בקרב חירבת אבו לאחם.
הנצחה.
במסגרת הנצחת אמנים ואנשי במה בתל אביב, הונחה לוחית זיכרון על ביתם של יהודה ובת-ציון רובינשטיין ברחוב דב הוז 30.
בנימין וולף איגר