מוזיאון האינדיאנים הלאומי (אנגלית: National Museum of the American Indian) נפתח ב-21 בספטמבר 2004, בעקבות חקיקה של הקונגרס של ארצות הברית משנת 1989.
המוזיאון הוא חלק ממוסד הסמית'סוניאן ויש לו סניפים בניו יורק, במדינת מרילנד ובוושינגטון, בירת ארצות הברית.
בניין המוזיאון בעיר וושינגטון תוכנן על ידי האדריכל דאגלס קרדינל.
בנג'מין אנדרסון
בנג'מין מקאליסטר אנדרסון הבן (באנגלית: Benjamin McAlester Anderson, Jr; 1 במאי 1886 - 19 בינואר 1949), כלכלן ואחד האמריקנים הראשונים שהיו מקורבים לאסכולה האוסטרית בכלכלה מצד דעותיו, אף כי לא חסך בביקורת על כמה מתפישות האסכולה.
חייו.
אנדרסון הבן היה השני מארבעה ילדיו ובנו היחידי של בנג'מין מקלין אנדרסון, איש עסקים ופוליטיקאי, ומרי פרנסס (נ' בולינג) אנדרסון. הוא נישא למרגרט לואיז קרנשאו בשנת 1909. לזוג נולדו שני ילדים.
אנדרסון למד באוניברסיטת מיזורי ואחר כך באוניברסיטת אילינוי והשלים את הדוקטורט שלו בכלכלה באוניברסיטת קולומביה בשנת 1911. הוא זכה בפרס הארט, שפנר ומרקס היוקרתי לכלכלה בשנת 1910 בזכות מחקרו "ערך חברתי: מחקר בתאוריה, ביקורתי ובונה".
במחקרו ביקר את תאוריות העלות של הערך כ"עיוורות" ותאוריות אחרות של ערך חברתי כנורמטיביות או מכניות. הוא ביקר את התאוריה הישנה יותר של האסכולה האוסטרית של הערך השולי האישי בהדגשת חשיבות התנאים החברתיים שמעצבים גם את הערכות הערך השולי של הפרט ומחירי השוק.
אנדרסון שימש בפקולטה באוניברסיטת קולומביה משך שנתיים ולאחר מכן שימש בהארוורד למשך חמש שנים. בשנת 1917 פרסם ביקורת קטלנית על תיאורית כמות הכסף של אירווינג פישר בשם "ערך הכסף". אנדרסון בנה תאוריה "פסיכולוגית" של כסף שהדגישה את האיכות והכמות של כסף ואשראי.
בשנת 1918 הצטרף לבנק הלאומי למסחר בניו יורק ולאחר מכן הצטרף בשנת 1920 לבנק צ'ייס מנהטן ככלכלן ועורך ה"בולטין הכלכלי של צ'ייס" שם כתב שורה של מאמרים שהביעו התנגדות למדיניות הפרוגרסיבית של התקופה ומאוחר יותר לניו דיל.
אנדרסון היה גם שחמטאי בולט, ואף כתב את ההקדמה לספרו של חוזה ראול קפבלנקה, אלוף העולם בשחמט בשנות ה-20 של המאה ה-20.
בשנת 1939 הפך לפרופסור לכלכלה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. אנדרסון מת מהתקף לב בשנת 1949, זמן קצר אחרי פרסום עבודתו המרכזית "כלכלה ומדיניות רווחה ציבורית: היסטוריה כספית וכלכלית של ארצות הברית, 1914 עד 1946".
עבודה אחרונה זו של אנדרסון הייתה מעין אזהרה לדורות הבאים מפני סכנות התערבות ממשלתית "פרוגרסיבית" בכלכלה. אנדרסון המליץ, זמן קצר אחרי מלחמת העולם השנייה, על חזרה למדיניות של שוק חופשי, בסיס כסף איתן ותקציב מאוזן ודחה את הרעיון הקיינסיאני הפופולרי שסוף המלחמה יביא לחורבן בלי התערבות ממשלתית מקיפה.
הגותו.
אנדרסון נחשב בקרב הכלכלנים למנודה, בעיקר בגלל אי נכונותו לרכך את דעותיו או את ביקורתו על התאוריות הפופולריות של התקופה. הוא תואר על ידי הפרוגרסיבים כמיושן ומהפכני, אך בהתבוננות לאחור ניתן לראות כי חלק ניכר מהשקפותיו היו נבואיות ממש.
בשורה ארוכה של מאמרים שפורסמו טרם השפל הכלכלי הגדול שאחרי שנת 1929 הזהיר אנדרסון מפני המדיניות המרחיבה של הבנק הפדרלי בארצות הברית הגורמת לערעור המאזן שבין השקעות וחסכון או, בלשון פשוטה, להשקעת יתר במיזמים ארוכי טווח, בגלל תחושת ביטחון כוזב שנבעה ממדיניות הזרמת הכספים של הבנק הפדרלי. יתר על כן, טען אנדרסון (כפי שטוענת גם התאוריה האוסטרית) ההטיה לכיוון הלוואות שהבנק הפדרלי הנמיך את דרישות הסף שלהן במכוון, הביא לזרימת כסף "זול" לשוק ובעקבותיו לגידול דרמטי בתחומי הנדל"ן והבנייה ולעליה דרמטית בספקולציות בשוק המניות.
בפברואר 1929, עוד לפני משבר אוקטובר, טען אנדרסון כי מדיניות הבנק הפדרלי אינה יכולה אלא להביא לנפילה בטווח הקרוב. במאי אותה שנה הוא הסביר כי מדיניות הבנק הפדרלי שיצרה הרחבת אשראי בנקאי ניכרת במהלך העשור גרמה לכך שאף על פני שלשוק נכנסו במהלך שנים אלו טכנולוגיות רבות שהיו אמורות להוריד את המחירים, מדיניות הבנק הפדרלי שימרה את המחירים בעינם.
אחרי הנפילה הראשונית בבנקים כתב אנדרסון מילים היפות גם למשברים אחרים בזמנים אחרים:
מוזיאון החלל והאויר הלאומי
מוזיאון האויר והחלל הלאומי
גאוגרפיה של מונגוליה
מונגוליה היא מדינה מישורית ברובה הממוקמת ביבשת אסיה. חלקה הדרומי נשלט בידי מדבר גובי, כאשר חלקה הצפוני של המדינה הוא הררי. האקלים המונגולי הוא קיצוני מאוד - חם מאוד בקיץ וקר מאוד בחורף. מונגוליה גובלת ברוסיה מצפון וברפובליקה העממית של סין מדרום. למרות שהיא גובלת רק עם שתי מדינות, יש לה קו גבול ארוך במיוחד המסתכם ב-8,114 ק"מ.
מבנה קרקע.
שטחה של מונגוליה נע בין קיצוניות של הרים בצפון ובמערב, למישורים נרחבים של מדבר גובי וערבות עשב בדרום ובמזרח. הנקודה הגבוהה ביותר במונגוליה היא הר חויטן (хүйтэн уул, "ההר הקר" אשר נקרא גם "פסגת הידידות", найрамдал оргил) המתנשא לגובה של 4,374 מטרים מעל פני הים, ונמצא על משולש הגבולות רוסיה-סין-מונגוליה. גובהה של הנקודה הנמוכה ביותר, אגם חוח (хөх нуур, "האגם הכחול", אחד מאגמים רבים במונגוליה שנושאים שם זה) הנמצא במזרח המדינה, הוא 518 מ'. גובהה הממוצע של המדינה הוא 1,580 מ'.
אחד מהאגמים המתוקים הגדולים באסיה, אגם חובסגול, נמצא במחוז חובסגול, ובנוסף לו מצויים במדינה אגמים מלוחים רבים, דיונות, מישורי עשב, יערות אלפיניים וקרחונים. צפון ומערב מונגוליה הוא אזור סייסמי פעיל החווה רעידות אדמה לעיתים קרובות, ונמצאים בו מעיינות חמים והרי געש רבים.
במונגוליה יש שלושה רכסי הרים עיקריים. הרי אלטאי הם הגבוהים ביותר, ומתפרשים באזורים המערביים של המדינה בציר מצפון מערב לדרום מזרח. רכס חנגאי הנמוך יותר מהווה את רוב השטח במרכז המדינה, ומאופיין ברכסים מיוערים למחצה ובעמקים ביניהם ערבות עשב. רכס חנטאי נמצאים סמוך לגבול הרוסי, צפון-מזרחית לעיר הבירה אולן בטור, והם הנמוכים ביותר. הנהרות זורמים לשלושה שפכי נהר עיקריים: מצפון לאוקיינוס הקרח הצפוני, ממזרח לאוקיינוס השקט, ומדרום למדבריות אסיה. הנהר הגדול ביותר הוא הסלנגה-מורון, המתנקז לימת באיקל. הנהרות המזרחיים ארגון ואמור הם השני והשלישי בגודלם.
אקלים.
האקלים במונגוליה הוא אקלים יבשתי קיצוני, המושפע בעיקר מריחוקה מהאוקיינוסים: הוא יבש במיוחד, והבדלי הטמפרטורה בין העונות ובין היום ללילה קיצוניים. החורף ארוך וקר מאוד והקיץ קצר במיוחד, ובו יורדים מרבית המשקעים. כמות המשקעים הגבוהה ביותר היא בצפון, עם ממוצע של 200–350 מ"מ בשנה, והנמוכה ביותר היא בדרום: 100-200 מ"מ בשנה. בדרום המדינה, במחוזות הנמצאים במדבר גובי, ובייחוד במחוז אומנוגובי (өмнөговь, "דרום הגובי"), יורדים משקעים מועטים מאוד. פירוש המילה המונגולית "גובי" (במונגולית: говь תעתיק: govʸ) הוא מדבר, אולם המונגולים מבחינים בין סוג זה של מדבר, שבו ניתן לקיים חיים, לבין מדבר-שממה (במונגולית: цөл, תעתיק: tsöl); אבחנה זו דומה לאבחנה שעושה העברית המקראית בין "מדבר" - אזור דליל במשקעים ובצמחיה אך מתאים למרעה, לבין "ישימון".
הטמפרטורה במונגוליה נעה בין קיצוניות אחת לשנייה. בין נובמבר למרץ נמצאת הטמפרטורה מתחת לנקודת הקיפאון, ובשיא החורף יורדות הטמפרטורות מתחת ל-20 מעלות צלזיוס מתחת לאפס, ולעיתים אף מגיעות ל-35 מעלות צלזיוס מתחת לאפס. בסתיו ובאביב, בחודשים אפריל ואוקטובר, נעה הטמפרטורה סביב 0 מעלות. בקיץ, לעומת זאת, יכולה הטמפרטורה להגיע לשיאים של 33 מעלות באולן בטור, ואפילו לטפס מעבר ל-40 מעלות במדבר גובי.
גם משטר המשקעים במונגוליה אינו סדיר, והמונגולים נוהגים לומר שבארצם "אפשר לחוות את כל ארבע העונות ביום אחד".
סביבה.
אחרי שנים רבות של גידול בעיור ובתעשייה, הפכו השלטונות המונגולים מודעים למחיר הסביבתי של מדיניותם בסוף שנות ה-80. עיסוקם המאוחר של הרוסים בזיהומה של ימת באיקל גרם למונגולים לפעול למען שימורו של אגם חובסגול נור, המחובר לבאיקאל באמצעות נהר סלנגה-מורון. מפעל צמר שהזרים שפכים לאגם נסגר, ותנועת מיכליות הנפט באגם הופסקה.
כריתת יערות בהרי הנגאיין נורו הובילה להאטה בזרימתם של הנהרות הצפוניים, אשר זוהמו כתוצאה מפסולת תעשייתית ומדבירי מזיקים. אולן בטור מרובת המפעלים סובלת מזיהום אוויר חמור. כתגובה לנזק הסביבתי הקימה ממשלת מונגוליה ב-1987 את המשרד להגנה סביבתית.
כיום חתומה מונגוליה על מספר הסכמים בינלאומיים הנוגעים לאיכות הסביבה, ביניהם פרוטוקול קיוטו והאמנה כנגד נשק גרעיני.
ענישה
ענישה היא הדרך של מסגרת חברתית כלשהי - מדינה, ארגון או קבוצה, להתמודד עם מי שמעשיהם חורגים במידה משמעותית מהנוהגים או הנורמות שנקבעו באותה חברה או ארגון, ומעוגנות בחוק או בתקנון של החברה, או קיימות באופן לא פורמלי. בתחום החינוך, ענישה יכולה להתממש כתגובה לחריגה מגבול מסוים, אותו הציב המחנך.
מהות הענישה היא פגיעה מדודה כלשהי באנשים שחרגו מנורמות המסגרת החברתית, ובאה בתגובה לפשע או להפרת הנורמות. מקובל לחשוב, שבהיעדר ענישה, תדורדר כל חברה אנושית לכאוס מוחלט.
בפסיכולוגיה התנהגותית (על פי גישת פרדריק סקינר) מוגדר עונש כגירוי שבא בעקבות תגובה, ומפחית את תדירותה (עד להכחדה).
חיזוק היא הפעולה ההפוכה מענישה ומטרתה היא לעודד ולהגביר התנהגות רצויה.
ההבדל בין ענישה להתעללות.