יוהאן רוזנמילר נולד ב-1619 באלסניץ, על יד פלאואן, במחוז פוגטלנד שבסקסוניה בגרמניה. למד ב"בית הספר הלטיני" ביישוב הולדתו ולאחר מכן בשנת 1640 התחיל לימודי תאולוגיה באוניברסיטת לייפציג. היה בילדותו נער מקהלה ולאחר מכן תלמידו ועוזרו של המלחין טוביאס מיכאל (1592–1657), הקנטור של כנסיית תומאס הקדוש בלייפציג. רוזנמילר לימד במשך 13 שנה (1642–1655) בבית הספר שעל יד אותה כנסייה, כ"Collaborator“ (מורה בכיתות הנמוכות) (מ-1642) ו"Baccalaureus funerum" (עוזר מורה בדרגה גבוהה, שניהל את מוזיקת הלוויות) (מ-1650), לפני שהתמנה לנגן עוגב של כנסיית ניקולאי הקדוש (ניקולאיקירכה) בשנת 1651. בהמשך ניגן גם בעוגב של כנסיית תומאס הקדוש והחליף את מורו ורבו, טוביאס מיכאל החולה בתפקידיו השונים. אחרי שלאכזבתו לא הצליח לזכות במשרת הקנטור בכנסיית הצלב הקדוש בדרזדן בשנת 1653 השיג את הבטחת מועצת העיר ליפציג שתימסר לו משרת הקנטור של בית הספר תומאס הקדוש. ב-1654 התמנה לקפלמייסטר in absentia (ללא נוכחות) של החצר באלטנבורג. אולם הקריירה שלו הופסקה באופן פתאומי במאי 1655 כשנעצר ונשלח למאסר יחד כמה מתלמידיו, נערי מקהלה, באשמת יחסי מין אסורים ("Sodomiterey" מעשי סדום").
רוזנמילר הצליח לבסוף להימלט מהמאסר, לברוח להמבורג ומשם הגיע לוונציה. שם חידש את פעילותו המוזיקלית והחל משנת 1658, עבד כנגן טרומבון בבזיליקת סן מרקו. בין השנים 1678–1682 כיהן כמורה ומנהל מקהלה (maestro di coro) ומלחין הבית של ה"אוספדלה דלה פייטה" (Ospedale della Pietà), בית היתומות הידוע, שבו מאוחר יותר, במחצית הראשונה של המאה ה-18 פעל כקונצרטמייסטר אנטוניו ויוואלדי. גם בעת שהותו בוונציה לא התנתק רוזנמילר לרגע מקשריו עם המולדת: בשנת 1660 שלח למשל מיצירותיו לוויימאר. לאורך השנים נתן שיעורי הלחנה לתלמידים גרמנים רבים שבאו להשתלם באיטליה, ביניהם ליוהאן פיליפ קריגר (ב-1673). הוא קשר קשרים גם עם נסיכים מבתי המלוכה הגרמניים שנשלחו לחניכות תרבותית בוונציה. כך נקשר במיוחד לנסיכים מבראונשווייג. את אוסף הסונטות הראשון הקדיש לדוכס יוהאן-פרידריך פון בראונשווייג-לינבורג, ששהה בוונציה בשנת 1667, ואת האוסף השני - ב-1682 לבן דוד של הדוכס, אנטון אולריך פון בראונשווייג-וולפנביטל. באותה שנה 1682 חזר רוזנמילר לגרמניה והתקבל למשרת קפלמייסטר בחצר הדוכס אנטון-אולריך. רוזנמילר נפטר כעבור שנתיים בשנת 1684 בוולפנביטל ושם הובא לקבורה בכנסייה יוהנס הקדוש.
פעילותו כמלחין.
רוזנמילר כתב כמה מאות יצירות מוזיקליות - קוליות ולכלים, מושפעות מאוד על ידי המוזיקה האיטלקית, במיוחד זאת של קוולי, קורלי או ג'ובאני לגרנצי שהתוודע אל יצירותיהם ככל הנראה גם בעת מסעו באיטליה בשנים 1645–1646.
המוזיקה הקולית.
יצירותיו הקוליות הן ברובן כנסייתיות, ומורגשת בהן השפעתו של היינריך שיץ. כ-150 כתבי היד שלו ששרדו ורשימות היצירות בארכיונים האבודים בלינבורג, רודולשטאט, וייסנפלס, ואנסבך ובמקומות אחרים מעידים כי רוזנמילר היה בין המלחינים הפופולריים ביותר בזמנו.
שירי הלווייה שלו הם המנונים סטרופיים והומופוניים א קפלה. המפורסם בהם - "Welt ade, ich bin dein müde" - נשאל בשלמותו על ידי יוהאן סבסטיאן באך בקנטטה שלו מס' 27. הלחן וגם המילים של שיר לווייה אחר - "Alle Menschen müssen sterben -" הוקדשו על ידי רוזנמילר לזכרו של אדם בשם פאול פון הנסברג (Letzte Ehre) ("כבוד אחרון"; לייפציג 1652).
"Kern-Sprüche" (אמרות כנף) ו-"Andere Kern-Sprüche" (אמרות כנף אחרים) הם אוספים של קונצ'רטי סאקרי (רוחניים) קצרים על טקסטים קצרים מכתבי הקודש בלטינית ובגרמנית, בסגנון ה-Symphoniae sacrae של שיץ. רוזנמילר היה סוכנו של שיץ להפצה בלייפציג של החלק השני של סימפוניות הקודש שלו בשנת 1647. הוא שלח לרוזנמילר שיר ברכה לרגל ההוצאה לאור של אוסף הפוואנים שלו ב-1645.
באיטליה כתב מספר רב של קטעים למיסה לערבית ולסיום, 53 על טקסטים לטיניים של תהילים, כולל לערבית של יום ראשון או מוקדשים למרים הקדושה. הלחין גם יצירות לקול סולו עם שני כינורות ובסו קונטינואו, וכן קונצ'רטי גדולים לשתי מקהלות, סולנים וכלים.
יצירתו הכנסייתית המבוססת על מגילת איכה היא יצירתו המונודית היחידה. הקנטטות לקול סולו שלו מושפעות מהקנטטות החילוניות של קריסימי וצ'סטי. הן מבוססות על טקסטים דתיים בלטינית בעירוב של שירה ופרוזה - רצ'ציטטיבים, אריוזי ואריות.
רוזנמילר שאל אלמנטים מז'נר הקנטטה הסולנית ומהאופרה האיטלקית יחד עם סגנונות כליים איטלקיים, שבישרו את הופעת הקנטטה הכנסייתית הגרמנית.
המוזיקה הכלית.
פרט למוזיקה הכנסייתית, כתב רוזנמילר סוויטות וסונטות ותרם באופן משמעותית להתפתחותן של שתי הצורות המוזיקליות האלה. ביצירותיו הראשונות - "פאוואנים..." ו"מוזיקת סטודנטים" הלחין בהתאם לסגנון הגרמני הישן: עם פוואן, אלמאנד, קוראנט, באלו וסרבנד. לעומת זאת הסונטות הקאמריות שלו בחמשה קולות, שפורסמו בוונציה ב-1667, נפתחות בסינפוניה, לפי רוח הזמנים החדשים. אוסף הסונטות משנת 1682, לקבוצות של 3–5 כלי מיתרים, הכוללות גם תפקיד לבאסו קונטינואו, מתקרבות בצורה לסונטות הכנסייתיות של קורלי. קורט גודוויל העריך כי הן "ללא ספק, כליל השלמות של האמנות הגרמנית בתחום המוזיקה הכלית במחצית השנייה של המאה ה-17".
בשנות ה-80 התעוררה התעניינות והערכה מחודשת במפעלו המוזיקלי.
יצירותיו.
יצירות קוליות.
לדוגמה - Nunc dimitiis ל-4–8 קולות, מיתרים ובאסו קונטינואו
ביבליוגרפיה.
J.B. Metzler Verlag, Stuttgart, Weimar, and 4
רות אוליבר
רות אוליבר היא קונדיטורית, עיתונאית אוכל, עורכת קולינרית ומחברת ספרי בישול ישראלית.
ביוגרפיה.
אוליבר החלה את לימודי הקולינריה בתיכון ויצו צרפת בתל אביב, למדה את העבודה המעשית בקונדיטוריה "צהלון" שהייתה מתחת לביתה ביפו. והמשיכה בעבודה במרכז מזון בצה"ל. אוליבר כותבת טור קבוע במגזין האוכל השולחן, עברה השתלמויות בתחום הקונדיטוריה בצרפת, וקורסים ללימוד והדרכה, וכיום היא מלמדת בבתי ספר לבישול: "עושים בישול", "גרובשטין", "אנינים"," פוד סטפס" ו"סו שף", היא חסידת ה"פינגר פוד" (האוכל הקטן) עליו היא אחראית באולם האירועים "מעגלים" שביבנה, ובעלת הקייטרינג "אוליבר".
סגנון הבישול של אוליבר הוא אקלקטי.
אוליבר מעריכה במיוחד את הקונדיטור פייר הרמה והשף תומאס קלר, ובישראל את השפים שלום קדוש ואורן גירון.
חיים אישיים.
אוליבר נשואה ואם לשלושה בנים. מתגוררת בראש העין.
ספריה.
כל הספרים בהוצאת "השולחן"
קישורים חיצוניים.
ממתכוניה:
103 FM
דיוויד קרוס
דיוויד ת'יוליס
אמבות
לואיס מורנו אוקמפו
חוסה לואיס מורנו אוקמפו (בספרדית: José Luis Moreno Ocampo; נולד ב-4 ביוני 1952 בבואנוס איירס) הוא עורך דין ארגנטינאי שכיהן כתובע בבית הדין הפלילי הבינלאומי מאז 2003 ועד יוני 2012, עת הוחלף על ידי סגניתו עד אותה עת, פאטו בנסודה. משרדו היה מעורב בעשרים מהמשברים הקשים ביותר של המאה ה -21, כולל עיראק, קוריאה, אפגניסטן ופלסטין. הוא ערך חקירות בשבע מדינות שונות, והציג אישומים נגד מועמר קדאפי בגין פשעים נגד האנושות שבוצעו בלוב, נשיא סודאן עומר אל באשיר בגין רצח עם בדארפור, הנשיא לשעבר של חוף השנהב לורן גבאגבו, ג'וזף קוני וסגן הנשיא לשעבר. של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ז'אן פייר במבה. קודם למינויו שימש כתובע בארגנטינה, ונודע במאבקו בשחיתות ובניהול התביעה במשפט החונטה, בו הועמדו לדין חברי החונטה הצבאית ששלטה בארגנטינה בין 1976 ל-1983, בשל פשעים שביצעו בתקופת המלחמה המלוכלכת. כן עסק זמן מה כעורך דין פרטי וכמרצה למשפט פלילי באוניברסיטת בואנוס איירס.
הארכיבישוף של יורק
מנסדורף
יהושע לייב דיסקין
ביל
המשפחה המטיילת
"המשפחה המטיילת" היא סדרת מדריכי טיולים בעולם, מאת שלומית יפת-ביאליק, המיועדת בעיקר למשפחות המטיילות בחו"ל.
בסדרה נכללים עד המדריכים הבאים:
פרט למדריכים אלו יצאו מספר חוברות הפעלה לילדים לפי האזורים הגאוגרפיים.
ייחודה של הסדרה הוא בדגש על טיולים בהרכב משפחתי, עם ילדים ומבוגרים בני כל הגילאים. בספרים יש מסלולי טיול מגוונים ומפורטים, טיפים לטיול משפחתי, הצעות להפעלות לכל המשפחה ומידע רלוונטי למטיילים. בנוסף למדריכי הטיולים, יצרה יפת-ביאליק חוברות הפעלה עם מגוון הפעלות ויומן מסע לטיולים להולנד ולאיטליה, המיועדות לילדים וכוללות מידע ופעילויות הקשורות לארץ היעד. בשנת 2011 חולקו חוברות הפעלה לילדים של "המשפחה המטיילת" בטיסות אל על.
שלומית יפת-ביאליק היא אם לשלושה ילדים שלאחר שגילתה שטיול עם ילדים שונה מטיול 'רגיל', החליטה לכתוב את הסדרה המיועדת במיוחד למשפחות מטיילות אשר זקוקות למידע מפורט הממוקד בצרכים של טיול משפחתי. באתר האינטרנט של "המשפחה המטיילת" משתפת המחברת את הקוראים באחת החוויות האישיות שלה, שהובילה לכתיבת מדריכי הנסיעות: '...לא חלפו חמש דקות של מדרגות צרות וכבישים מרוצפים באבנים עתיקות כשתהינו איך זה שאף אחד ממדריכי הטיולים שבידינו לא הזהיר אותנו מן הרעיון להביא עגלה, וכי היה עלינו לקחת במקומה מנשא'.