לורנד פניבש
לוֹרַנְד אֶרוִוין פֶנִיבֶש (Lóránd Ervin Fenyves בהונגרית מבטאים בערך "פנווש" ; 20 בפברואר 1918 - 24 במרץ 2004) היה כנר ומורה הונגרי-ישראלי-קנדי.
קורות חיים.
פניבש נולד ב-1918 בבודפשט בירת הונגריה למשפחה יהודית מוזיקלית: אביו אלכסנדר היה זמר טנור מרשים ואמו אֶלזָה הייתה פסנתרנית. בגיל חמש החל ללמוד נגינה בכינור והיה לתלמיד הצעיר ביותר באקדמיה למוזיקה על שם פרנץ ליסט שבבודפשט (בהונגרית: Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetem). בשנים 1933-4 היה תלמידו של ינה הובאי. בהמשך זכה בפרס הובאי, והיה סולן בהופעות הבכורה של הקונצ'רטו לכינור מאת פליקס ויינגרטנר (שאף ניצח עליהן).
הכנר ברוניסלב הוברמן שמע את נגינתו והזמין אותו להצטרף אל התזמורת הפילהרמונית הארץ-ישראלית, שבאותו זמן עסק בהקמתה, בשנת 1936, בארץ ישראל. לאחר התייעצות עם המנצח פליקס ויינגרטנר, החליט פניבש לקבל את ההצעה ועלה ארצה עם אחותו, הכנרת אליס פניבש-רוזנברג. השניים הצטרפו אל התזמורת, ולורנד כיהן בה ככנר ראשי עד 1951, אז החליט לפרוש ממנה כדי להתמסר למוזיקה קאמרית. בשנת 1938 הקים רביעיית מיתרים עם אחותו אליס (עליזה), הוויולן עדן פרטוש והצ'לן לסלו וינצה, וקרא לה הרביעייה הישראלית. הופעות הרביעייה תרמו רבות לעולם המוזיקה ולחיי התרבות בישראל בשנותיה הראשונות של המדינה.
בתחילת שנות ה-40 נמנה עם ששת המוזיקאים שהקימו את הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב, בהמשך האקדמיה למוזיקה בתל אביב. באותן שנים גם פגש את ורה קמני (Kemeny), ובשנת 1949 נשא אותה לאישה. לזוג פניבש נולדו שתי בנות: טליה ודפנה.
ב-1957 היגר פניבש מישראל עם משפחתו לז'נבה, שם התמנה ככנר הראשי של תזמורת שווייץ המערבית וכמורה בכיר לכינור בקונבטוריון בז'נבה עד 1965, אז היגר מאירופה לקנדה, שם השתקע. מאז ועד מותו ב-2004 לימד באוניברסיטת טורונטו.
ככנר וירטואוז מבריק, הרבה להופיע כסולן ברחבי העולם וכפדגוג, שראה עצמו לא רק כמורה למוזיקה אלא גם כמחנך, השקיע רבות בהוראת נגינה בכינור ומוזיקה קאמרית.
ב-1998, לרגל יום הולדתו השמונים, הוענק לפניבש צלב מסדר ההצטיינות של הונגריה.
לורנד פניבש נפטר בציריך שבשווייץ בשנת 2004, בדרכו לישראל. הועלה לקבורה בישראל, ונטמן בבית העלמין קריית שאול.
נאפה (מחוז)
נאפה (באנגלית: Napa) הוא מחוז הממוקם צפונית לאזור מפרץ סן פרנסיסקו במדינת קליפורניה שבארצות הברית. המחוז הוא חלק מהאזור המטרופוליטני של נאפה, והוא גובל במחוזות סונומה במערב, לייק בצפון, יולו וסולאנו במזרח. נכון לשנת 2011 במחוז מתגוררים 138,088 איש.
מושב המחוז ממוקם בעיר נאפה. נאפה היה אחד ממחוזותיה המקוריים של קליפורניה, שנוצר בשנת 1850 עם הצטרפותה של קליפורניה לארצות הברית. בשנת 1861, חלקים מהמחוז נמסרו למחוז השכן, מחוז לייק. המילה נאפה נגזרת מהמילה האינדיאנית, שלה ניתנו מספר תרגומים כמו "דוב גריזלי", "בית", "מולדת" ו"דג". מכול ההסברים לפירוש השם, המקובל ביותר הוא שפירוש המילה נגזר מהמילה האינדיאנית בית, למרות שבמחוז מקובלת האגדה האורבנית שפירוש השם הוא "אתה תמיד תשוב".
מחוז נאפה, שפעם היה מייצא סוגים רבים של יבולים, ידוע כיום בעיקר בזכות תעשיית היינות שלו, שעלתה בשנות ה-60 למעמד שווה לאלו של איטליה וצרפת.
ב-24 באוגוסט 2014 התרחשה רעידת אדמה בעוצמה של 6 בסולם מגניטודה בנאפה, החזקה ביותר ב-25 שנה האחרונות.
אנטיטריפסין
Station to Station
Station to Station הוא אלבום מאת המוזיקאי הבריטי דייוויד בואי שיצא בשנת 1976. האלבום נחשב לאחת מהעבודות המאפיינות ביותר את בואי ומייצג היטב את הדמות אותה הציג בואי באותה העת בפני הקהל וכונתה הדוכס הלבן והרזה (Thin White Duke). ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים, שערך מגזין המוזיקה רולינג סטון בשנת 2003, הגיע האלבום למקום 323.
האלבום הוקלט מיד עם השלמת צילומי סרטו של ניקולס רוג "האיש שנפל מכוכב אחר" בכיכובו של בואי, ועטיפת האלבום לקוחה מאחת מהסצנות בסרט. בזמן ההקלטות היה בואי מכור כבד לקוקאין ובעקבות זאת לא היה מעורב כלל בנושא ההפקה של האלבום.
Station to Station מהווה אבן דרך בקריירה המוזיקלית של בואי. לאחר שאימץ את הפאנק ומוזיקת הנשמה באלבומו הקודם Young Americans, עבר לכיוון מוזיקלי אחר שנטה לסגנון אלקטרוני ואוונגרדי, שהתבסס על סינתיסייזר וצליל תעשייתי. ההשפעה נבעה מחשיפתו של בואי ללהקות גרמניות שפעלו באותה העת ובהן קרפטוורק וNeu!. השפעה זו המשיכה ללוות את הקו המוזיקלי בו דבק עד לראשית העשור הבא, וביתר דגש בטרילוגית האלבומים שהוקלטו בהשפעת האווירה בעיר ברלין ובשיתוף הפעולה עם המוזיקאי בריאן אינו. מילות שירי האלבום הראו השפעה של הפילוסופים פרידריך ניטשה, אליסטר קראולי, וכן השפעות מיסטיות ודתיות דוגמת הקבלה.
האלבום נחשב לאחת מההצלחות המוזיקליות הגדולות ביותר של בואי, והלהיט שנכלל באלבום Golden Years הגיע למקום ה-5 במצעדים בבריטניה ובארצות הברית.
הפקת האלבום.
האלבום הוקלט ב"אולפני צ'רוקי" שבלוס אנג'לס, קליפורניה. במהלך ההפקה ניתן לאלבום השם "The Return of The Thin White Duke" או "Golden Years". האלבום הופק על ידי המפיק הארי מסלין שהפיק שניים משירי אלבומו הקודם של בואי Young Americans (בהם שותף ג'ון לנון בהקלטות). המפיק שליווה את בואי עד אותה העת טוני ויסקונטי לא הפיק את האלבום בשל מחויבויות קודמות להן התחייב.
להקת הנגנים שהתגבשה כבר באלבום הקודם של בואי, המשיכה גם לאלבום זה, ולמעשה ליוותה את בואי עד לסוף העשור ללא שינויים משמעותיים.
מבחינת הסגנון, אלבום זה מהווה המשך ופיתוח לאלבומו הקודם של בואי וכן ליצירות מוקדמות יותר של בואי. השיר השני באלבום, Golden Years, שהיה השיר הראשון שהוקלט לצורך האלבום, הוצע במקור על ידי בואי לאלביס פרסלי, אך נדחה, והפך ללהיט בבריטניה ובארצות הברית. השיר החותם את האלבום Wild is the Wind - הוא בלדה אותה חידש בואי (בהשראת נינה סימון), ויש הרואים בה את אחד מרגעיו הגדולים של בואי כזמר.
על אף ששיר הנושא של האלבום, ניפתח בקולות של רכבת נוסעת, בואי טוען שהכוונה היא לא בתחנת רכבת אלא בתחנות הייסורים כדוגמת אלו שבויה דולורוזה (באנגלית: Stations of the Cross). בשיר ישנה שורה בעברית המצטטת מושגים מהקבלה: כתר ומלכות ("From Kether to Malkuth").
יציאת האלבום והשפעתו.
בינואר 1976 יצא האלבום וזכה מיד לתשבחות מצד מבקרי המוזיקה. האלבום הגיע למקום ה-3 במצעדי המכירות בארצות הברית, שם נותר 32 שבועות. בבריטניה הגיע למקום ה-5 ונותר 17 שבועות במצעד. זו הייתה הפעם האחרונה בה זכה אלבום של בואי להצלחה גדולה יותר מחוץ לארץ מולדתו.
לאחר הוצאת האלבום, ניגש בואי לערוך את פסקול הסרט "האיש שנפל מכוכב אחר" בו גם כיכב, יחד עם המוזיקאי פול בקמסטר (עמו עבד בראשית הקריירה שלו). בשל חילוקי דעות בין השניים שקע פרויקט הפסקול ולא יצא אל הפועל. אחת מהסיבות העיקריות לכישלון הפרויקט הייתה ההתמוטטות של בואי, שנבעה מעומס עבודה ומהתמכרותו לסמים. רק רצועה אחת מהפסקול יצאה לבסוף לאור ונקראה Subterraneans, ומופיעה באלבומו הבא של בואי Low.
מיד עם צאת האלבום יצא בואי למסע הופעות לקידומו. את ההופעות פתח שירה של להקת קרפטוורק "Radioactivity". על הבמה הופיע בואי בתלבושת של דוכס, ובסיוע של תאורה מתאימה ואביזרי במה, ביקש בואי למעשה ליצור אווירה של הסגנון האקספרסיוניסטי הגרמני.
Station to Station מאוזכר ביצירות רבות שאר הופיעו לאחר יציאתו. להקת קרפטוורק בשירם Trans-Europe Express: "מתחנה לתחנה/ חזרה לעיר דיסלדורף/ לפגוש את איגי פופ ודייוויד בואי". להקת רד הוט צ'ילי פפרז בשיר הנושא של האלבום Californication: "קוביין האם אתה מאזין לרקיע / שר שירים מתחנה לתחנה". להקת פול אאוט בוי ציטטה בשירם "It's Not a Side Effect of the Cocaine, I'm Thinking It Must Be Love". וכן שמו של פרק הסיום בספרו של אירווין ולש טריינספוטינג הוא "מתחנה לתחנה".
עטיפת האלבום.
במקור יועד תצלום צבעוני על גבי עטיפת האלבום, שנילקח מהסרט "האיש שנפל מכוכב אחר". התצלום הצבעוני נדחה בסופו של דבר על ידי בואי. כשהאלבום יצא לאור בשנת 1976 התנוסס על עטיפתו התצלום המקורי רק שהפעם בשחור לבן. רק בשנת 1991 במהדורת הדיסק, הודפס על עטיפת האלבום התצלום הצבעוני.
טפרים
אנמארי שימל
אנמארי שימל (גרמנית: Annemarie Schimmel) (7 באפריל 1922 – 26 בינואר 2003) הייתה איראנולוגית גרמנייה בעלת שם והשפעה, שכתבה רבות על האסלאם והסופיות.
ביוגרפיה.
נולדה למשפחה פרוטסטנטית בעיר ארפורט שבגרמניה. את בית הספר התיכון סיימה כשהייתה בת 15, ובגיל 17, במהלך מלחמת העולם השנייה, החלה ללמוד באוניברסיטת ברלין. היא קיבלה דוקטורט בשפות מזרחיות ובתרבות ערבית מהאוניברסיטה בגיל תשע עשרה. בגיל עשרים ושלוש מונתה לפרופסור לערבית ואסלאם באוניברסיטת מרבורג שבגרמניה ב-1946, שם קיבלה דוקטורט שני בדתות ב-1954.
נקודת מפנה בחייה אירעה בשנת 1954, כאשר מונתה לפרופסור להיסטוריה של הדתות באוניברסיטת אנקרה בטורקיה, שם שהתה חמש שנים, הורתה טורקית ושיקעה עצמה בחקר התרבות והמסורת המיסטית של הארץ. היא הייתה חברת סגל באוניברסיטת הרווארד משנת 1967 לשנת 1992 והייתה לפרופסור אמריטה לתרבות הינדו-מוסלמית עם פרישתה. היא זכתה לדוקטורט של כבוד מאוניברסיטת בון. היא פרסמה למעלה מ-100 ספרים על ספרות, מיסטיקה ותרבות, ותרגמה שירה וספרות בפרסית, באורדו, בסינדהית ובטורקית ללשונות האנגלית והגרמנית.