ב-2008 הועבר לריסאלפור גם בית הספר לנ"מ.
מוסדות חינוך.
בשל מחסור במוסדות חינוך איכותי במחוזות הסמוכים, מגיעים מדי יום סטודנטים רבים לריסאלפור על מנת ללמוד בבתי הספר שבעיר, כשחלקם מנוהלים על ידי הכוחות המזוינים של פקיסטן. הסטודנטים המגיעים למוסדות אלה הם בדרך כלל ממעמד סוציו-אקונומי גבוה יותר ביחס לשאר תושבי המחוזות או שהוריהם מממנים בקושי רב את לימודיהם במקום.
הר יהורם
הר יהורם הוא הר בהרי אילת. זהו רכס הרים צר, שכיוונו ממערב למזרח ושיא גובהו 680 מטר. רכס הרים זה תחום ממערב על ידי הר יואש וממזרח על ידי הר שלמה. מורדותיו תלולים ביותר, ומובילים מצפון אל קניון נחל נטפים ומדרום אל נחל שלמה.
הר יהורם בנוי מסלעי גיר בהירים בניגוד להר שלמה, הצמוד אליו והבנוי מסלעי גרניט כהים. באוכף המפריד בין ההרים ניתן להבחין בקו התפר בין הסלעים.
הר יהורם נקרא על שם יהורם (הנקרא גם יורם) מלך יהודה, בדומה לשמות של רוב ההרים ברכס הרי אילת, הנקראים אף הם על שם מלכי יהודה. שם זה ניתן על ידי ועדת השמות הממלכתית כבר בשנות ה-50, מכיוון שנכתב עליהם שהם שלטו באילת.
טיולים ותצפיות.
בהר יהורם נמצא חניון הלילה המומלץ כנקודת פתיחה לקטע האחרון של שביל ישראל, קטע המוביל מהר יהורם לאילת. זהו מסלול טיול פופולרי, אך מתאים למטיבי לכת בלבד.
ברכס זה נמצא אחד השבילים המובילים לפסגת הר שלמה. האוכף בין הר יהורם להר שלמה מהווה גם את תחילתו של השביל נחל שלמה.
מפסגת ההר, ניתן לצפות בתצפית מרהיבה, בעיקר מזרחה, לכיוון הרי אדום וצפונה, לכיוון הרי אילת.
באחת מפסגות הרכס, ניתן לראות לוח תצפית לזכרם של שני לוחמי סיירת מטכ"ל, שנהרגו באזור זה כתוצאה ממכת חום בעת אימון מאומץ במאי 1992.
כתבה
כתבה היא ידיעה, פרסום, עדכון או סקירה המתפרסמת באמצעי תקשורת מגוונים כגון רדיו, טלוויזיה, עיתון, אתר אינטרנט ועוד.
הכתבה בדרך כלל מתייחסת לנושא ממוקד, הכולל זמן ומקום התרחשות.
לעיתים קרובות הכתבה היא ידיעה הכתובה בצורה ארוכה יותר, המתארת אירוע בסגנון סיפורי ובצורה מעמיקה יותר מאשר ידיעה פשוטה בחדשות. כתבות אחרות לא מתרכזות באירועים עצמם, אלא בהתפתחויות ובמאורעות שהובילו לאותן התרחשויות ובתוצאות של האירועים האלה. הכתבה (לעומת ידיעה קצרה) מיועדת לקורא שאינו נחפז, ומוכן להקדיש זמן רב יותר לקריאת הכתבה.
סוגי כתבות עיתונאיות: רֶפּוֹרְטָזָ'ה , כתבת תחקיר, כתבת צבע , כתבה פרסומית.
מבנה הכתבה.
מבנה הכתבה כולל שלושה חלקים שונים: כותרת, פתיחה וגוף.
כותרת.
תפקיד הכותרת הוא להציג את נושא הכתבה. אורך הכותרת יכול לנוע בין מילה אחת ועד למשפט, רצוי כמה שפחות ארוך. תפקיד נוסף של הכותרת הוא למשוך את העין של הקורא ולסקרן אותו לקרוא את הכתבה, הכותרת ממלאת תפקיד חשוב מאוד בכתבה, והיא פרט הכרחי בכתבה.
דוגמאות לכותרת (ממספר כתבות):
אפשר גם להוסיף, בחלק של גוף הכתבה, כותרות משניות. מטרתן היא לחלק את הכתבה לנושאים ולהקל על הקריאה וההבנה של הכתבה.
פתיחה.
חלק הפתיחה, הנקרא גם "פתיח", "מבוא" או "הקדמה" הוא החלק הפותח את הכתבה, והוא צריך להכיל כמה משפטי פתיחה, המסבירים על הנושא המדובר. לעיתים המשפטים נותנים פירוט על הנושא ולעיתים נותנים פחות פירוט, ואת הפירוט נראה בחלקים הבאים של הכתבה. מטרתה העיקרית של הפתיחה היא להציג את הנושא בצורה מעניינת כדי לכבוש את לב הקורא, לעניין אותו ו"לשכנע" אותו לקרוא הלאה את המשך הכתבה.
גוף.
הגוף הוא החלק שמכיל את התיאור העיקרי של הדברים והנושאים בהם הכתבה מתעסקת. בחלק זה הכתב מפרט את הנושא, מסתמך על מקורות ועל דברי אנשים שראיין או שמע, ונותן תיאור נרחב, הסברים, נימוקים, דוגמאות ועוד. זהו החלק החשוב ביותר בכתבה. הגוף מתמקד בעיקר בחלקים המרכזיים של הכתבה, שהם; זמן, התרחשות, ומקום ההתרחשות. הגוף צריך להיות החלק הארוך ביותר בכתבה, היות שהוא חלקה העיקרי ומביא את הנושאים בפירוט נרחב ובהסברים ונימוקים רבים. גוף הכתבה קשור בצורה ישירה לחלקים האחרים, שמטרתם היא לכתוב אותו בקצרה או לסכם את הנקודות העיקריות שבו. הגוף צריך להכיל משפטים קולחים וברורים ככל האפשר כדי שהקורא יוכל לקרוא את הכתבה בענייניות ולהבין את כל מה שנכתב מבלי "להיתקע" בקריאה. בניגוד לידיעה חדשותית, אסור, ברוב הפעמים, לקצר כתבות על ידי השמטת הסוף. רוב הכותבים נוהגים לסיים את הגוף ב"שורת מחץ", בסיום חזק ולעיתים אף שנון, כדי להותיר רושם חזק אצל הקורא.
חמש המ"מים.
ישנן 5 שאלות עיקריות שעל פיהן בונים כתבה, ורוב הכתבות צריכות להכיל תשובות לחמש השאלות, השאלות הן: מי? מה? מתי? מדוע? באיזה מקום? כיוון שחמש השאלות מתחילות באות מ"ם, הן נקראות "חמש המ"מים".
שלמה קדר
שלמה קדר (1 בספטמבר 1913 - 5 בפברואר 1987) היה מדריך בכיר בהגנה, פעיל ציוני ודיפלומט אשר שימש כציר ישראל בצ'כוסלובקיה. שימש בין השאר כנציב תלונות הציבור המוניציפלי הראשון בירושלים ולאחר מכן כמנכ"ל הראשון של העיר.
ביוגרפיה.
שלמה קדר נולד בשם פריץ קסלר במינסטר גרמניה, השני מתוך שלושה אחים, הני קסלר בלוך הבכורה והצעיר קרל קסלר. אביו, זיגפריד קסלר, ניהל סמינר למורים יהודים. כאשר היה בן 12 עברה המשפחה למינכן, שם קיבל האב משרה של רב ליברלי בעיר.
בשל האנטישמיות הגואה במדינה, הצטרף קדר לתנועת נוער ציונית בעיר.
בשנת 1930 נשלח לאוטרכט שבהולנד על מנת לרכוש ידע במקצוע החקלאות, שם שהה עד שנת 1933.
בשנת 1933 עלה לארץ ישראל דרך ארגון עליית הנוער והתיישב בקיבוץ נען, ובשל ניסיונו החקלאי היה אחד ממקימי הרפת.
פעילות ציבורית.
פעילותו המדינית-ביטחונית של קדר החלה עוד בשנת 1943, כאשר שימש כמדריך בכיר בארגון ההגנה בירושלים. בשנת 1946 עבד בסוכנות היהודית ושימש כמאבטח בקונגרס היהודי בבזל.
בשנת 1948 מונה קדר לתפקיד העוזר הראשי למזכיר הממשלה, זאב שרף. במסגרת זו שימש כאחד ממארגני טקס הכרזת העצמאות ובתום הטקס לקח את מגילת העצמאות והטמין אותה בכספת של בנק א.פ.ק שברחוב הרצל בתל אביב. בנוסף הוא היה בעל תפקיד במזכירות הממשלה וארגן את הטסת ארונותיהם של הרוזן ברנדוט והקולונל סארו לרודוס.
בשנת 1949 מונה על ידי ראש הממשלה דוד בן-גוריון לארגן את אירועי יום העצמאות הראשון ובשל כישלונו של המצעד הצבאי שהיה האירוע המרכזי במהלך החג הודח מתפקידו כחלק ממסקנותיה של ועדת החקירה שמונתה לבדוק את הנושא.
קדר הצטרף אל משרד החוץ ובמסגרת זו נשלח לצרפת לשמש כמזכיר ראשון של השגרירות הישראלית בפריז. מינויו לתפקיד דיפלומטי עוררה ביקורת מסוימת בציבור, שראה בכך מעין פרס למי שהוחלט להטיל עליו עונש
בין השנים 1951-1953 שימש כמזכיר ראשון בשגרירות ישראל בבלגיה. בשנת 1953 החל את שליחותו המדינית בצ'כוסלובקיה ושימש כנציג ישראל במדינה.
בשנת 1956 הועלה לדרגת ציר. כציר ישראל בצ'כוסלובקיה, קדר היה פעיל בשחרורם של היהודים אשר נכלאו במסגרת משפטי סלנסקי קדר שימש בתפקיד זה עד שנת 1957, ולאחר מכן שב עם משפחתו ארצה.
בשנת 1958 שימש כמפקח על שגרירויות ישראל בעולם.
באותה שנה פרש משירות החוץ ומונה למנכ"ל הראשון של עיריית ירושלים בזמן כהונתו של מרדכי איש-שלום כראש העיר. קדר שימש בתפקיד זה עד 1963.
בשנת 1967 מונה על ידי טדי קולק לנציב תלונות הציבור הראשון של ירושלים ולאומבסדמן המוניציפלי הראשון בעולם.
בשנת 1977 פרש לגמלאות בגיל 64.
מפרישתו עד יום מותו שימש כבורר מקצועי בבתי הדין לעבודה.
בשנת 1987 נפטר ממחלת לב.
חיים אישיים.
בשנת 1935 התחתן עם Auguste Scheyer, ונולדה להם בת. בשנת 1936 הזוג התגרש.
בשנת 1938 נישא ללו קדר, מזכירתה ויד ימינה של גולדה מאיר, והיו נשואים כ-7 שנים, עד שנישא בשלישית בשנת 1945 למריזה פסילי שאיתה נשאר עד יום מותו בשנת 1987. לפסילי ולקדר נולדו שתי בנות.
מרסדס, נסיכת אורליאן
מרסדס, נסיכת אורליאן (בצרפתית: Mercedes d'Orléans; 24 ביוני 1860 – 26 ביוני 1878), הייתה נכדתו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים, ואשתו של אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד.
ביוגרפיה.
מרסדס נולדה ב-24 ביוני 1860 במדריד, לאנטואן, דוכס מונפנסייה ולהאינפנטה לואיסה פרננדה, דוכסית מונפנסייה, בתם של פרננדו השביעי, מלך ספרד ומריה כריסטינה, נסיכת שתי הסיציליות. סנדקיה היו דודיה איזבלה השנייה, מלכת ספרד ובעלה פרנסיסקו, דוכס קאדיז, ובילדותה היא גדלה באנדלוסיה.
בשנת 1868 הודחה דודתה המלכה איזבלה מהשלטון, ובעקבות כך עזבה משפחתה של מרסדס את ספרד, ועברה להתגורר בצרפת. בשנת 1872 היא פגשה את בן דודה אלפונסו, נסיך אסטוריאס, אשר הוכתר בשנת 1874 כאלפונסו השנים עשר, מלך ספרד, וב-23 בינואר 1878 התחתנו השניים במדריד. זמן קצר לאחר ירח הדבש חלתה מרסדס בקדחת הטיפוס, ואף הפילה במהלך מחלתה, וב-26 ביוני 1878 היא מתה במדריד. בשנת 1879 התחתן אלפונסו בשנית עם מריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה, ובתם הבכורה מרסדס, נסיכת אסטוריאס נקראה על שמה.
קיילה האריסון
קיילה האריסון (באנגלית: Kayla Harrison; נולדה ב-2 ביולי 1990) היא לוחמת MMA אמריקאית וג'ודוקא לשעבר, האלופה האולימפית מלונדון 2012 ומריו 2016 ואלופת העולם משנת 2010.
חיים אישיים.
האריסון נולדה במידלטאון שבאוהיו והחלה ללמוד ג'ודו בגיל שש בעידוד אמה שהחזיקה בחגורה שחורה.