החל ב-1890 השתלטו הבריטים על חופה של קניה דהיום, ועם חלוקת אפריקה המזרחית הבריטית (British East Africa) לנפות הייתה לאמו לבירתה של נפה שנשאה את שמה. בתקופה זו ידעה העיר תנופת בנייה לאורך חוף הים, אך סלילת מסילת הרכבת ממומבסה לניירובי ב-1901, והפיכתה של האחרונה למרכז השלטוני בקולוניה, הביאו לשקיעה הדרגתית של העיר שהתעצמה עקב ביטול העבדות באופן סופי ואובדן כוח העבודה הזול.
לאחר שקניה זכתה בעצמאותה ב-1963, אישרה הממשלה לארגון אונסק"ו לערוך סקר מקיף בעיר ולאמו הוכרזה כמונומנט לאומי ב-1974. בשנת 2001 הוכרזה לאמו גם כאתר מורשת עולמית.
אתרי העיר.
העיר מחולקת ל-36 רבעים ששטחם הכולל 370 דונם. אלה ערוכים בשני חלקים נבדלים - האחד בנוי מאבן חרסית בשטח של 21 הקטאר, והאחר מאבן ושטחו כ-15.6 הקטאר.
עיר האבן מחולקת לשלושה חלקים - פנגהארי, יומבה ומקומאני שבו כ-400 מבנים. חלק זה של העיר העתיקה שנבנה במהלך המאה ה-18 נחשב למעניין בחלקיה, והוא מאופיין ברחובות צרים ובבתים בני שתיים עד שלוש קומות. קירות הבתים מגיעים לרוחב של 40 עד 60 ס"מ וקבועות בהם דלתות עץ חרוטות האופייניות לעיר. לבתים אלה מרפסת כניסה המכונה "דקה" (Daka) שלה מבואה פנימית הקרויה "טקני" (Tekani). פנים הבתים ערוך סביב חצרות קטנות ("קיוואנדה" - Kiwanda) וגלריות פתוחות ("מיסאנה" - Misana). מצודת לאמו נבנתה בין 1813 ו-1821 בפינה הדרומית של העיר העתיקה. המצודה בנויה סביב חצר פנימית המשמשת היום כמוקד קהילתי בעיר ונערכות בה חתונות, פגישות והצגות תיאטרון. בניית המצודה עודד את התפתחותה של העיר ובניית בתים חדשים לאורך חוף הים במהלך המאה ה-19, ואלה מאופיינים במרפסות קדמיות.
חלקה של העיר העשוי אבן חרסית משתרע מדרום למצודה ומשמש למגורים כמעט לחלוטין. בתים אלה נבנו באופן ספונטני וללא תכנון, ובמחצית השנייה של המאה ה-20, ובמיוחד לאחר שתי שריפות שאירעו ב-1962 וב-1981, הפכו במקרים רבים למבני קבע עשויים בטון ומכוסים בגגות ברזל.
משומד
משומד או יהודי מומר הוא מי שהמיר את דתו מהיהדות לדת אחרת. במרוצת הדורות, בעקבות הצנזורה הנוצרית על ספרי הקודש היהודיים, הומר הכינוי "משומד", שהובן על ידי הנוצרים כגנאי לנצרות, ותחתיו נכתב בכל מקום "מומר", במובן של המרת דת. המילה "משומד" קשורה לשורש ש.מ.ד ולהשמדה. יש שטענו כי היא צורת "שפעל" של הפועל "עמד" או "אמד" במשמעות של טבילה או צלילה (בדומה למילה "אמודאי"), ומקורה בארמית של ארץ-ישראל.
סוגים ומעמדם בהלכה.
בהלכה משמש המושג 'משומד', או בעקבות הצנזורה, 'מומר', לא רק לציון מי שהמיר את דתו במוצהר לדת אחרת, אלא גם למי שעובד עבודה זרה, או שמחלל שבת בפרהסיה.
'משומד' הוא אדם שאינו שומר מצווה מסוימת או שאינו שומר מצוות כלל. מבחינים בין משומד לדבר מסוים, "משומד לדבר אחד", לבין משומד לכל המצוות, "משומד לכל התורה כולה". כמו כן קיימת הבחנה בין משומד שעובר על המצוות בגלל תאוותו, "משומד לתיאבון", לבין משומד שעובר על המצוות מכיוון שהוא כופר בהם, "משומד להכעיס".
על השאלה אם המשומד הוא יהודי או שאינו יהודי, הייתה מחלוקת במשך דורות רבים. לפי שיטת רש"י, המשומד הוא יהודי, ולפיה נפסק בשולחן ערוך: . זו הייתה גם עמדתו של הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג שאמר שהמשומדים נשארים בקדושתם, אך הם "בעלי מומים ויהודים רעים". לעומת זאת, דעת הרדב"ז שמעיקר הדין המשומד נחשב כגוי לכל דבר, ויש שכתבו שאינו בכלל 'אחיך' האמור בתורה. לפי כל הדעות, אם המשומד יחזור בתשובה, הוא יחזור להיות יהודי ללא צורך בגיור.
ברכת למשומדים (למינים).
בתפילת שמונה עשרה נאמר "לַמְּשֻׁמָּדִים אַל תְּהִי תִקְוָה...". במרבית נוסחי התפילה היום השתרש שינוי שנערך מאימת הצנזורה הנוצרית, ובמקום "משומדים" מופיעות המילים "מינים" או "מלשינים" ולעיתים שתיהן. המילים המקוריות מופיעות רק בנוסח האר"י ובנוסח התימני.
הרובע החמישי של פריז
הרובע החמישי של פריז (בצרפתית: Ve arrondissement), הממוקם בגדה השמאלית של נהר הסן, הוא אחד הרבעים המרכזיים של פריז, בירת צרפת. רובע זה מכיל את אזור הרובע הלטיני, ובו רבות מהאוניברסיטאות, הקולז'ים ובתי הספר המפורסמים של צרפת.
הרובע החמישי הוא גם אחד האזורים העתיקים ביותר של פריז, שנבנה כבר בתקופת העת העתיקה. עקבות של שרידי העבר ניתן למצוא באתרים כארנה של לוטטיה, אמפיתיאטרון רומאי, ובית המרחץ של קלוני, שהוא בית מרחץ רומאי.
הרובע החמישי של פריז מכסה שטח בן 2.541 קמ"ר במרכז העיר.
דמוגרפיה.
שיא צפיפות האוכלוסין ברובע היה בשנת 1911, אז הגיע מספר התושבים ל-121,378 איש (שהם כ-47,768 תושבים לקמ"ר). בשנת 1999 מנתה האוכלוסייה 58,849 איש, בעוד שהרובע הציע 48,909 משרות.
הרבעים הפנימיים.
כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (quartiers). הרבעים הפנימיים של הרובע החמישי הם:
גד נשיץ
פטר גד נשיץ (16 ביולי 1932 – 7 בספטמבר 2017) היה עורך דין ישראלי, עסק בתחומי משפט מסחרי ודיני נזיקין והיה ממייסדי משרד נשיץ ברנדס אמיר ושות' וקונסול כבוד של איסלנד.
ביוגרפיה.
גד נשיץ נולד בברשוב שברומניה בשנת 1932. ב-1940 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתגוררה בדירה ברחוב רופין בתל אביב. אביו, פריץ נשיץ, היה משורר וסופר (בין היתר כיהן כקונסול כבוד של איסלנד), ואמו הייתה עקרת בית.
נשיץ למד בגימנסיה שלווה בתל אביב, במגמה ההומנית, ובהמשך למד משפטים באוניברסיטת תל אביב, בשנת 1955 סיים את לימודיו בהצטיינות והתמחה במשרדו של עורך הדין דוד הרמן. עם סיום התמחותו, בשנת 1957, פתח משרד עצמאי. לכבוד התערוכה העולמית של בריסל, שנערכה בשנת 1958, מילא בהתנדבות תפקיד של עוזר נספח כלכלי בשגרירות ישראל בבריסל. בשנת 1973 קיבל תואר שני במשפטים, אף הוא מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1981 הציע לעו"ד חנינא ברנדס לפתוח משרד משותף, והמשרד, נשיץ-ברנדס, לימים נשיץ-ברנדס-אמיר, התפתח לאחד המשרדים הגדולים והידועים בישראל. נשיץ הוביל במשרד את תחומי הביטוח, הבנקאות, המשפט הימי והליטיגציה. בדירוג צ'יימברס נבחר נשיץ למקום השלישי בין הליטיגטורים בישראל (אחרי אלקס הרטמן ודורי קלגסבלד). עסק גם בבוררות בישראל ובחו"ל.
בשנת 1956 מונה לסגן קונסול כבוד של איסלנד, ובנובמבר 1960 מונה לקונסול כבוד של איסלנד. עד לפטירתו כיהן כיו"ר ארגון הסגל הדיפלומטי של הקונסולים של כבוד בישראל.
כיהן כיו"ר עמותת ארתור רובינשטיין (המארגנת את התחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש ארתור רובינשטיין) ויו"ר האגודה הישראלית למשפט ימי. בין 2003 ל-2007 עמד בראש פורום הנזיקין של לשכת עורכי הדין.
התגורר בהרצליה. היה נשוי לנחמה, ואב לשתי בנות ובן. אחת מבנותיו, ענת, היא מייסדת-שותפה של קרן אורבימד ישראל. הבן, עו"ד איתן אלכסנדר נשיץ, נפטר במפתיע באוגוסט 2010.
נפטר ב-7 בספטמבר 2017 ונטמן בבית הקברות גבעת השלושה.
בית המרחץ של קלוני
ריצ'רד הראשון, דוכס נורמנדיה
אנטונלי מרקס רומולו
קארל
קארל השביעי, מלך שוודיה
ליאו העשירי
קארל האחד עשר, מלך שוודיה
קארל השנים עשר, מלך שוודיה
קארל הארבעה עשר, מלך שוודיה
קארל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה
קונדור (פירושונים)
ציד לוויתנים
פרשת פרה
פרשת החודש
טופולב TU-134
מתייוונים
לריסה (ירח)
לריסה, הידוע גם כ-נפטון VII, הוא הירח החמישי הקרוב ביותר לנפטון, כוכב הלכת השמיני במערכת השמש. לריסה התגלה בשנת 1981, ונקרא על שמה של הנימפה לריסה במיתולוגיה היוונית, שאהבה את אל הים פוסידון אהבה ללא גבולות.
גילוי.
לריסה התגלה ב-24 במאי 1981 על ידי הרולד ריטסמה, ויליאם הוברט, לארי לבובסקי ודוד טולן, בזמן שביצעו תצפיות טלסקופיות. ההכרזה הרשמית (IAUC 3608) בדבר גילוי הירח החדש הגיעה ב-29 במאי 1981.
אישור הגילוי בוצע על ידי גשושית המחקר וויאג'ר 2, בשעה שזו ביצעה מעוף באזור של נפטון בשנת 1989. הצהרתו של סטפאן סינוט התייחסה ל"עשרה פריימים אשר צולמו במהלך חמישה ימים", כך שהאישור הסופי לתגלית בוצע מעט לפני ה-28 ביולי 1989.
מקור השם.
עם גילויו קיבל הירח את שמו הזמני S/1981 N 1 על ידי הרולד ריטסמה. ב-2 באוגוסט 1989, כאשר פורסמו הצילומים של וויאג'ר 2, הוא קיבל (IAUC 4824) שם זמני נוסף S/1989 N 2.
שמו הרשמי לריסה ניתן לירח רק ב-16 בספטמבר 1991, על ידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי (IAUC 5347), הסמכות העליונה בקביעת שמות לגופי שמים.
מאפיינים פיזיים.
מעט מאוד ידוע אודות הירח. התמונות של וויאג'ר 2 מלמדות כי צורתו אינה כדורית, וכי פני שטחו מכילים מכתשים רבים. הירח אינו מכיל אטמוספירה, והוא אינו מראה שום עדות לפעילות גאולוגית.
לריסה בעל קוטר ממוצע של 195 ק"מ, והוא נמצא במרחק של 73,548 ק"מ מנפטון. מסלולו קרב יותר ויותר לנפטון, כך שבעתיד ייתכן ויתנגש באטמוספירה של נפטון או יתפרק לטבעות פלנטריות, זאת כאשר יחצה את גבול רוש עקב השפעת כוחות גאות.
בקסלי (רובע)
רובע בֶּקְסְלִי של העיר לונדון (באנגלית: The London Borough of Bexley , ) הוא אחד מרובעי לונדון הנמצא במזרח העיר לונדון.
גאוגרפיה ושכונות הרובע.
רובע בקסלי גובל ברובע ברומלי בדרומו, רובע גריניץ' במערבו, ונהר התמזה בצפונו (מעבר לנהר, מצפון לרובע נמצאים הרבעים בארקינג ודאגנהאם והברינג. ממזרח לרובע נמצא רובע דאטפורד שבמחוז קנט.
הרובע כולל את השכונות:
היסטוריה.
רובע בקסלי נוסד בשנת 1965 בעקבות חוק השלטון בלונדון 1963 לאחר איחוד הרובע המוניציפלי של בקסלי, הרובע המוניציפלי של ארית', הרובע העירוני קרייפורד וחלק מהרובע העירוני צ'יסלהאסט וסיקאפ (חלקו האחר של רובע עירוני זה הפך לחלק מרובע ברומלי).
פארקים ושטחים ציבוריים.