קרלוס מויה החל לשחק טניס בגיל שש. בשנת 1995 הוא עבר לטניס מקצועי ובשנת 1996 זכה בתחרות הראשונה. במאי 1996 הוא ניצח את תומאס מוסטר ובכך הסתיים רצף של 38 ניצחובות על משטח חימר של הטניסאי האוסטרי.
בשנת 1998 קרלוס מויה זכה לראשונה בתחרות גראנד סלאם, אך לא הצליח בהמשך לשחזר הישג זה.
בשנת 2010 הוא פרש סופית בעקבות פציעה.
לאחר הפרישה הוא עוסק באימון. כיום הוא מאמן את רפאל נדאל.
בדרך חזרה
קילומטר 147
Future
בן טילט
בנג'מין (בן) טילט (11 בספטמבר 1860 - 27 בינואר 1943) היה סוציאליסט בריטי, מנהיג איגוד מקצועי ופוליטיקאי. טילט היה ממנהיגי ה-"The New Unionism" של 1889, שהתמקד בארגון עובדים לא מקצועיים. הוא מילא תפקיד מרכזי בהקמת איגוד עובדי הנמל, והיה ממנהיגי השביתות הגדולות בנמלים במהלך 1911–1912. טילט תמך בהתלהבות במאמץ המלחמתי של מלחמת העולם הראשונה, ולאחריה נדחק הצידה מעמדת השפעה בידי סגנו, ארנסט בווין, במהלך האיחוד שיצר את "איגוד עובדי התעבורה והעובדים הכלליים" בשנת 1922, ונותר כפוף לבווין.
חייו המוקדמים.
טילט נולד בעיר בריסטול, ועבד מגיל צעיר בשורה של עבודות כפיים. בגיל שמונה החל לעבוד בבית חרושת ללבנים. לאחר מכן עבד כילד-אמן בקרקס "ריסלי" במשך שנתיים. בגיל 12, שירת שישה חודשים על סיפונה של ספינת דיג, ולאחר מכן התמחה בהכנת נעליים כשוליית סנדלר. מאוחר יותר הצטרף לצי המלכותי, ממנו נזרק כעבור זמן קצר, היישר אל עבודה באוניית סוחר. לאחר מכן התיישב בלונדון, והחל לעבוד בתור סוור בנמל.
פעילותו כאיש איגוד עובדים.
ב -1877 החל טילט הקריירה שלו כמארגן באיגוד מקצועי של עובדי נמל טילברי. טילט ואיגודו עלו לגדולה במהלך השביתה הגדולה בנמל לונדון ב-1889, זאת למרות העובדה שהשביתה עצמה החלה ללא מעורבות האיגוד. טילט מילא תפקיד בולט כמנהיג השביתה הגדולה של פועלי הנמלים במהלך 1911–1912, ודמותו כמנהיג זכתה להנצחה בסדרה הדוקומנטרית החשובה על ההיסטוריה הבריטית המודרנית שיצר אנדרו מאר ב-2009. לצד האבלוק וילסון מאיגוד הימאים, הביא טילט לגיבושה של פדרציית עובדי התחבורה הלאומית ב-1910, שהייתה הבסיס ליצירתו של אחד מארגוני העובדים החשובים בתולדות הממלכה המאוחדת, ה-Transport and General Workers' Union - ה-T&amp;G. האיגוד של טילט היה הגדול מבין האיגודים שהתאחדו ב -1922 כדי ליצור את "איגוד עובדי התעבורה והעובדים הכלליים", אבל זה היה דווקא סגנו של טילט, ארנסט בווין, ולא טילט עצמו, אשר מילא את התפקיד המוביל באיחוד. בווין הפך למזכיר הכללי של האיגוד החדש, בעוד טילט מכהן בתפקיד מזכיר בינלאומי ומדיני עד 1931, וממשיך לשבת במועצה הכללית של הקונגרס עד 1932.
קריירה פוליטית.
טילט היה חבר בחברה הפביאנית וחבר מייסד של מפלגת העבודה העצמאית (Independent Labour Party), אך לאחר מכן הצטרף לפדרציה הסוציאל-דמוקרטית. עוד קודם לכן, בשנות ה-80 של המאה ה-19, היה חלק מהחברה הסוציאליסטית של בריסטול, בעודו נוסע לביקורים בעיר.
טילט החל את הקריירה הפוליטית שלו במועצת העיר של לונדון ב-1892, וכיהן כחבר פרלמנט מטעם הלייבור כנציג מחוז סלפורד צפון, בין 1917–1924, ושוב מ-1929 עד 1931. עד שנכנס לפרלמנט ב-1917, נחל טילט שורה של הפסדים אישיים בארבע בחירות כלליות: ב-1892, 1895, 1906 ו-1910.
תמיכתו במלחמת העולם הראשונה.
בעקבות הוויכוח סביב המעורבות הבריטית במלחמת העולם הראשונה, שהביא לפילוג בשורות הלייבור, נוצר עימות בין טילט ובין רבים מתומכיו בתנועת הפועלים, על רקע תמיכתו במלחמה. במאמר שפורסם בגיליון ה -3 ביולי 1915 של ה-The Illustrated London News, הציע המחבר צ'סטרטון הסבר לתמיכת טילט במלחמה:
לפני מלחמת העולם הראשונה הגן טילט לא פעם על רעיון שביתה כללית בינלאומית במקרה של מלחמה, אך בדומה לרוב מנהיגי האיגודים המקצועיים, החליט ב-1914 לתמוך במטרות המלחמה של בריטניה. בעלון שהוציא לאור ב-1917 בשם "מי היה אחראי למלחמה ומדוע?", שב והצהיר כי "למרות עמדתנו הפציפיסטית בעבר, תנועת הפועלים באנגליה תמכה בממשלה לאורך כל המלחמה, משום שהבנו שמדובר במאבק על החופש העולמי נגד תוכנית מאורגנת בקפידה להקמתה של אוטוקרטיה עולמית".
יחסי גיאנה–ישראל
יחסי גיאנה-ישראל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין הרפובליקה השיתופית של גיאנה לבין מדינת ישראל.
היסטוריה.
בדצמבר 1961 ביקר בישראל ראש הממשלה של גיאנה, צ'די ג'אגאן. במהלך הביקור נפגש עם עמיתו הישראלי לוי אשכול במעונו בירושלים וכן עם סגן שר הביטחון שמעון פרס.
ב-9 במרץ 1992 מוסדו היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות באופן רשמי, והחלו להתחזק מדי שנה מאז.
בשנת 2013, הסחר הבילטרלי הגיע לסך של כמעט 4 מיליון דולר.
כיום, מספר הולך וגדל של אנשי מקצוע גיאנים נוסעים לישראל על מנת להשתתף בקורסים מתקדמים בתחומים שונים, ביניהם חקלאות ובריאות הציבור.
שונות.
במרץ 1997, לאחר מות בעלה, נבחרה ג'נט ג'אגן לתפקיד ראש ממשלת גיאנה. בדצמבר אותה שנה נבחרה לתפקיד נשיאת המדינה ה-6, תפקיד אותו מילאה עד פרישה מסיבות בריאותיות באוגוסט 1999. בכך, הפכה ג'אגן יחד עם ראש ממשלת ישראל ה-4 גולדה מאיר בין השנים 1969-1974 ונשיאת שווייץ רות דרייפוס בשנת 1999, לאחת מתוך 3 הנשים היהודיות ששימשו כראשי מדינות בהיסטוריה המודרנית עד לאותה העת.
יחסי צרפת–קזחסטן
יחסי צרפת–קזחסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הצרפתית לבין רפובליקת קזחסטן. שתי המדינות הן ריבוניות וחברות באומות המאוחדות ובארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
היסטוריה.
קזחסטן הפכה למדינה עצמאית בדצמבר 1991 לאחר התפרקות ברית המועצות לשעבר בה הייתה קזחסטן רפובליקה סוציאליסטית. צרפת וקזחסטן כוננו יחסים דיפלומטיים ב-25 בינואר 1992, צרפת הייתה המדינה האירופאית הראשונה להכיר בקזחסטן ולכונן איתה יחסים דיפלומטיים. בספטמבר 1993 ערך נשיא צרפת, פרנסואה מיטראן, ביקור רשמי בקזחסטן.
בחודש יוני 2008 חתמו שתי המדינות על הסכם שותפות אסטרטגית ובשנת 2010 יצרו שתי המדינות ועדה נשיאותית משותפת, שתקיים ביקורים שנתיים של שני ראשי המדינות למשך חמש שנים, וכן התייעצויות שנתיות בין שרי החוץ של שתי המדינות החל משנת 2011.
ב-2008 העבירה צרפת את שגרירותה מבירתה לשעבר של קזחסטן אלמטי אל בירתה החדשה - אסטנה. קיימים שני מרכזים של "אליאנס פראנסייז" בקזחסטן - באסטנה ובאלמטי. בשנת 2017 חגגו שתי המדינות 25 שנה ליחסים בין שתי המדינות. באותה השנה השתתפה צרפת באקספו 2017 שנערך באסטנה.
תחבורה.
ישנו קו טיסה ישיר מנמל התעופה הבינלאומי של אסטנה לנמל התעופה שארל דה גול. הקו מופעל בידי אייר אסטנה.
אליפות ארצות הברית הפתוחה 2000
אליפות ארצות הברית הפתוחה 2000 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי מרכז הטניס הלאומי בפארק פלאשינג מדוז. כל המשחקים נערכו על משטח קשה. התחרויות התחילו ב-28 באוגוסט והסתיימו ב-10 בספטמבר. זו הייתה האליפות ה-120 מאז ייסודה.
הפרסים.
סך הפרסים היה $15,011,000.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 1999 אנדרה אגסי () הודח בסיבוב השני. מאראט סאפין () נפגש במשחק הגמר עם פיט סמפרס () וניצח ב-3 מערכות.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1999 סרינה ויליאמס () הודחה ברבע הגמר. ונוס ויליאמס () נפגשה במשחק הגמר עם לינדזי דבנפורט () וניצחה בשתי מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות וימבלדון.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מזוג מנצחי תחרות 1999 רק סבסטיאן לארו () השתתף בתחרות. הזוג הלא מדורג לייטון יואיט () ומקס מירני () נפגשו במשחק הגמר עם אליס פריירה () וריק ליץ' () וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן דירוג הזוגות החזקות:
מנצחות תחרות 1999 סרינה ויליאמס וונוס ויליאמס () לא זכו בדירג והודחו בחצי הגמר. ג'ולי אלר דקוז'י () ואי סוגיאמה () נפגשו במשחק הגמר עם קארה בלק () וילנה ליחובצבה () וניצחו ב-3 מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות צרפת הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים.
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
מנצחי תחרות 1999 אי סוגיאמה () ומאהש בהופאטי () הודחו בסיבוב הראשון. ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו () וג'ארד פלמר () נפגשו במשחק הגמר עם אנה קורניקובה () ומקס מירני () וניצחו אותם בשתי מערכות.
ישראל באליפות.
הראל לוי השתתף בתחרות הגברים והודח בסיבוב הראשון על ידי מייקל צ'אנג מארצות הברית לאחר 4 מערכות.
אנדי רם השתתף בתחרות גוזות גברים לצד אלברטו מרטין מספרד. הם הודחו בסיבוב הראשון.
יוני ארליך השתתף בתחרות זוגות גברים לצד דבין בואן מארצות הברית. הם הודחו בסיבוב הראשון.
אנה סמשנובה השתתפה תחרות הנשים והודחה בסיבוב הראשון.
יחסי מאלי–צרפת
יחסי מאלי–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מאלי לבין הרפובליקה הצרפתית.
סקירה כללית.
בעבר הייתה מאלי קולוניה צרפתית נידחת יחסית, כזו שלא הושקעו בה משאבים, שמה היה אז "סודאן הצרפתית". הצרפתים את העיר במקו שהפכה לימים לבירת הרפובליקה של מאלי. השלטון הצרפתי במאלי השפיע עליה בצורה בלתי הפיכה. השפה הרשמית במאלי היא הצרפתית ומאלי היא חברה בארגון לה פרנקופוני.
בצרפת מתגוררים יותר מ-120,000 מאלים.