הזריקות השונות ממוספרות, מספר הזריקה מעיד כמה פעימות יעברו עד שהחפץ שנזרק יזרק בשנית. יד ימין זורקת רק בפעימות זוגיות ויד שמאל באי זוגיות או להפך, ולכן, בזריקות של מספרים זוגיים החפץ נוחת בחזרה באותה היד, בעוד שבזריקות של מספרים אי זוגיים החפץ מחליף ידיים. המספר 0 הוא פעימה בזמן שבה ליד הזורקת אין חפץ לזרוק, המספר 1 מתייחס (לרוב) לזריקה שטוחה, העברה מיד ליד - מכיוון שכבר בפעימה הבאה החפץ צריך להזרק בשנית, המספר 2 הוא זריקה ממש נמוכה לאותה היד, לרוב בפועל מיושמת כהחזקה של החפץ למשך הזמן שבו הוא אמור להיות באוויר. המספר 3 הוא זריקה מיד ליד, כמו ב"קסקייד" התבנית הבסיסית של ג'אגלינג ב-3 כדורים, המספר 4 לאותה היד כמו ב"פאונטיין" התבנית הבסיסית של 4 כדורים, המספר 5 כמו בקסקייד 5 כדורים וכן הלאה, כדי למנוע בלבול, מספרים מעל ל-9 נכתבים כאותיות אנגליות החל מ-a=10. בתמונה אפשר לראות הדמיה של גובה יחסי משוערך לזריקות 1,2,3,4,5.
סדרת מספרים אם כן, מתארת סדרת זריקות. רצף זריקות שחוזר על עצמו יוצג כרשימת המספרים הכי קצרה לפני חזרה מטעמי נוחות, כך, המספר 3 מתאר את הזריקות 3333... וכו', נהוג לכתוב את המספר הגבוה בסדרה ראשון, כך, רושמים את הסדרות 315, 153 ו-531 כולן בצורה אחידה כ-531 (ובעצם הן מתארות את אותה התבנית כשמבצעים אותן ברצף).
דיאגרמות סולם.
דיאגרמות סולם, הידועות גם כדיאגרמות זמן - מרחב, היו אחת הדרכים הראשונות שמימשו את רעיון הסייטסוואפ והצליחו לתאר תבניות ג'אגלינג. דיאגרמות סולם הן כלי להבנה של סייטסוואפ ומשמשות גם ככלי עבודה ללהטוטנים רבים.
הדיאגרמה מתארת תמונה של תבנית ג'אגלינג, מנקודת מבט עליונה. כל יד שבתמונה מייצגת פעימה בזמן, כשהלהטוטן המדומה שבדיאגרמה צועד קדימה עם כל זריקה. הפעימה הראשונה, פעימה 0, הוא הראשונה מלמעלה ו-11 היא הפעימה האחרונה בתחתית. המספר שמקביל ליד שזורקת מעיד על גובה הזריקה, כל אחד מהקווים, סגול, כחול וירוק עוקב אחר מסלולו של כדור אחד. כך למשל, אנו יכולים לראות שלאחר הזריקה של הכדור הסגול כ-5 בפעימה 0, הכדורים הבאים שנזרקים הם הכדור הכחול, הירוק, הירוק בשנית והכחול בשנית סה"כ 4 פעולות, לפני שבחמישית הכדור הסגול נזרק שוב.
"חוק הממוצע" הנוסחא.
חוק הממוצע חל על כל סייטסוואפ תקין,
ראשית, כמה הגדרות:
הנוסחא:
סכום/אורך המחזור=מספר הכדורים
שיטות בדיקה ל"תקינות" של סייטסוואפ.
לא כל סדרת מספרים מתארת תבנית לפי סייטסוואפ. כדי לקבוע האם סייטסוואפ הוא תקין, מספר הכדורים לפי חוק הממוצע חייב לצאת שלם. אבל, חוק הממוצע מתקיים גם על חלק מסייטסוואפים לא תקינים, ולכן, לבדו, הוא אינו כלי מספק לבדיקה. אחרי שמוודאים שמספר הכדורים שלם, יש לקבוע האם אף אחד מהכדורים לא מתנגשים זה עם זה.
התנגשויות.
כאשר שני כדורים נזרקים לגבהים שבהם הם אמורים להזרק בפעם הבאה באותה הפעימה, נוצרת התנגשות, שהופכת את הסייטסוואפ ללא תקין.
מכיוון שכל כדור יזרק בפעם הבאה בפעימה נפרדת אין בסייטסוואפ התנגשויות והסייטסוואפ תקין. לעומת זאת, ניקח לדוגמה את הסייטסוואפ 513
אפשר לראות שהכדורים שנזרקים בפעימות 0,2,4 מתנגשים, כמו גם הכדורים שנזרקים בפעימות 3,5,7 והכדורים שנזרקים בפעימות 6 ו-8, מכאן שהסייטסוואפ אינו תקין - כל שלושת הכדורים שבו מתנגשים.
חישוב מקוצר.
בשימוש בחשבון מודולרי ניתן לקצר את הטבלה, ולבדוק התנגשיות לפי מחזור אחד בלבד. כדי לבצע זאת, יש להוסיף עוד שורה בטבלה בה רושמים את הסכום בשארית חילוק של אורך המחזור:
כך למשל ניקח לדוגמה את הסייטסוואפ 813:
גם המספר 5 וגם המספר 8 משאירים שארית 2 כשמחלקים אותם באורך המחזור 3. מכאן אנו יכולים לדעת שכל הכדורים בתבנית מתנגשים מבלי לרשום מספר מרובה של מחזורים.
עוד שיטה לפישוט תהליך בדיקת ההתנגשויות, היא שימוש בחוק שבעזרתו אפשר לזהות התנגשויות רבות ללא טבלה כלל: כאשר יש שני מספרים בסייטסוואפ, והראשון מביניהם גדול, אם המרחק (בפעימות) בין שני המספרים שווה להפרש ביניהם הסייטסוואפ אינו תקין, לפי חוק זה אפשר לשלול מראש צירופים כ-43, או 3_5.
"מצבים" ודיאגרמות מצב (סטייטס).
עד כה, סייטסוואפ בחנה את הזריקות שלנו, ומתי פעם באה יזרק כדור, עוד דרך לגשת לנושא, היא לבחון את ה"מצב" של הכדורים באוויר, זאת אומרת לא להסתכל רק על כדור אחד בכל פעימה אלא לראות את התמונה השלמה של התבנית.
דיאגרמות מצב, מתארות מעין "תחזית" שבה הן מראות כמה זמן יש לכל כדור עד שהוא נזרק שוב, הן מורכבת משורה של משבצות המאוכלסות על ידי הסימנים "X" ו "-", כל משבצת מסמנת פעימה בזמן, אם יש במשבצת כדור היא מסומנת בסימן X ואם אין בסימן - המשבצת השמאלית ביותר היא הזמן הנוכחי, אם יש בה כדור הוא חייב להזרק בפעימה הזו לאחת המשבצות הריקות הפנויות, אם אין בה כדור, הסייטסוואפ של הפעימה הוא 0. כדי לעבור לפעימה הבאה אנו מוחקים את המשבצת השמאלית ביותר ומוסיפים עוד משבצת מצד ימין, אנו משבצים את הכדור שנזרק באחת המשבצות הפנויות.
כך, למשל, המצב XX--X מתאר מצב בו בשתי הפעימות הקרובות נוחת כדור, לאחר מכן יש שתי פעימות פנויות (לעת עתה) ולאחר מכן עוד כדור שנוחת, לאחר שאנו מסירים את הכדור הראשון ומוסיפים עוד משבצת אנו מקבלים את שלב הביניים הזה -X--X(חשוב להדגיש שזה הוא רק שלב ביניים), אנו מתבוננים ורואים איפה אפשר לשבץ את הכדור שזרקנו, הזריקה 1 תפוסה, יש שם X ואם נזרוק 1 תיווצר התנגשות, אם נזרוק 2 נקבל את המצב -XX-X, לחלופין, בזריקה 3 נקבל את המצב -X-XX, המשבצת של 4 תפוסה, ואם נזרוק 5 נקבל את המצב X--XX, אם היינו רוצים לזרוק מספר שהוא יותר גבוה מ-5 כל שהיינו צריכים לעשות הוא להוסיף עוד משבצות, מספר המשבצות קובע את הגובה המקסימלי, בעוד מספר הסימנים X מעיד על כמות הכדורים.
הדיאגרמה שמצד שמאל מתארת את כל המצבים האפשריים ל-3 חפצים ועד לגובה מקסימלי 5, ואת כל המעברים האפשריים ביניהם, אם נעקוב אחרי החצים והמספרים כל סייטסוואפ שיחזיר אותנו למצב בו התחלנו הוא תקין. כל סייטסוואפ ניתן לתיאור בעזרת דיאגרמת מצב אבל אם מעלים את הגובה המקסימלי, הדיאגרמה גדלה לממדי ענק.
מכיוון שדיאגרמות המצב כוללות רק שני סימנים "X" ו"-" הם ניתנות לתיאור על ידי בסיס ספירה בינארי, המצב XX--X ניתן לתיאור גם כ-11001 המטריצה שמימין, היא בעצם אותה הדיאגרמה שמשמאל, ומתארת את כל המצבים וזריקות המעבר ב3 חפצים ועד לגובה מקסימלי 5, כדי להעביר את דיאגרמת המצבים לשיטה בינארית יש להפוך את הצד הימני לזמן הנוכחי, וכך לרשום את המצב XX--X כ- 10011 שערכו הבינארי הוא 19 ולא 25 (11001).
מצב קרקע ומצבים מרוגשים.
אם נחזור ונתבונן בדיאגרמה מצד ימין, בפינה השמאלית התחתונה מופע המצב --XXX, שהוא גם המצב היחיד שניתן לחזור אליו על ידי זריקה אחת בלבד, מצב זה נקרא מצב "קרקע", המצב של תבניות הג'אגלינג הבסיסיות, קסקייד ופאונטיין. ללהטוטנים, חשובה ההפרדה בין סייטסוואפים שעוברים דרך מצב קרקע, לכאלה שלא עוברים. סייטסוואפ שלא עובר במצב קרקע נקרא סייטסוואפ במצב "מרוגש".
ההבדל ללהטוטן המבצע הוא מהותי, כדי להגיע לאחד המצבים שבתוך הסייטסוואפ מתוך התבנית הרגילה יש צורך בזריקות "כניסה" וכדי לחזור לתבנית יש צורך בזריקות "יציאה", לדוגמה, כדי להגיע לאחד המצבים שבתבנית 51 שהיא סייטסוואפ מרוגש תקין ב3 כדורים אפשר לזרוק 4 מתוך המצב --XXX כדי לחזור אפשר לזרוק 2, כחוק, הכניסה והיציאה לסייטסוואפ מרוגש תקין תמיד יתחברו לסייטסוואפ תקין נפרד באותו מספר כדורים, (42 - סייטסוואפ תקין ב-3 כדורים)לכן אפשר לחשב את היציאה לפי הכניסה ולהפך.
סינכרוני.
סייטסוואפ סינכרוני מתאר תבניות שבהן שתי הידיים זורקות ביחד בכל פעימה, תבניות אלו, יחסית נפוצות בעולם הג'אגלינג, במיוחד במספרים זוגיים של כדורים, אבל גם במספרים אי זוגיים ואפילו בתרגילים פשוטים ב-3 כדורים. מכיוון שבכל פעימה מתבצעות 2 זריקות, הפעימה נרשמת בתוך סוגריים עם פסיק בין שני המספרים, לדוגמה (4,4). מטעמי נוחיות ושמירה על עקביות, מכפילים ב-2 את גובה הזריקה של כל מספר בסייטסוואפ סינכרוני. למשל, תבנית "פאונטיין" סינכרונית ב-4 כדורים (2 כדורים בכל יד) הייתה אמורה תאורטית להרשם כ(2,2) מכיוון שכל כדור נזרק שוב בפעימה שאחרי הבאה, אבל בפועל התבנית נרשמת כ(4,4) וזה משתי סיבות עיקריות:
1. כדי לשמור על התאמה לסייטסוואפ א-סינכרוני, ההכפלה ב-2 גורמת למספרים לתאר את אותן זריקות בשתי השיטות, אחרת הזריקה של 4 כדורים בסייטסוואפ סינכרוני הייתה נכתבת כ-2, אל מול 4 בסייטסוואפ א-סינכרוני.
2. כדי לשמור על חוק הממוצע, בעזרת ההכפלה אפשר עדיין לראות את מספר הכדורים בתבנית לפי החוק.
כתוצאה של ההכפלה סייטסוואפ סינכרוני משתמש רק במספרים זוגיים.
אפשר לדמיין את ההכפלה כהוספה של פעימה ריקה, בין כל פעימה לפעימה כמו בדיאגרמת הסולם שמימין.
לזריקות שמחליפות יד נוסף X אחרי המספר לסימון, למשל התבנית מהדיאגרמה, של התרגיל "בוקס" בשלושה כדורים (4,2X) (2X,4)
הסימן * מעיד שצריך לבצע את התרגיל לסירוגין פעם לצד ימין ופעם לצד שמאל, מכאן, שהתבנית של התרגיל "בוקס" נרשמת כ*(4,2X) והתבנית *(6X,4) (4,2X) היא בעצם (6X,4) (4,2X) (4,6X) (2X,4)
דרך לרשום מצבים בסייטסוואפ סינכרוני היא לרשום אחד על יד השני את המצב של כל יד כאשר כל משבצת מסמנת 2 פעימות כך למשל -XXX XX מתאר מצב שבו בפעימות 2 ו-4 נוחת כדור בכל יד, ובפעימה 6 רק ביד שמאל.
מולטיפלקסים.