שר האוצר הראשון של עיראק היה היהודי ששון חזקאל.
אנשי עסקים בולטים.
יהודים רבים בלטו במהלך ההיסטוריה בתחומי המסחר והעסקים, הרבה מעבר לחלקם היחסי באוכלוסייה. ההצלחה העסקית של היהודים הוסיפה את הקנאה כמניע לאנטישמיות. התבלטות היהודים במסחר וצבירת עושר נעשו למרות מגבלות שהוטלו עליהם, למשל מיסים מיוחדים, מפעם לפעם גזילת רכושם וגירושם ממקומותיהם או מחיקת חובותיהם של השליטים ושל הלא יהודים. המלווה בריבית היהודי נמשל לספוג, שהשליטים טובלים בכסף נוצרי ולאחר מכן סוחטים אותו לתוך מטמונם.
במאה ה-19 ייסד החלפן היהודי מפרנקפורט, מאיר אנשל רוטשילד, בנק שפתח סניפים והתרחב בבירות אירופה והפך את השם "רוטשילד" לשם נרדף לעושר יהודי. המתחרים לרוטשילדים בפריז היו האחים אמיל ויצחק פרייר, גם הם יהודים, אבל יהודים ספרדיים, שהגיעו לצרפת מפורטוגל. פרופסור ישראל ברטל מציין שהמהפכה התעשייתית זימנה ליהודי אירופה במאה ה-19 אפשרויות להתעשרות מהירה. בתקופה זו נוצרו מונופולים, נסללו מסילות רכבת, נוסדו בנקים וחברות ביטוח.
בתל הנרי סטרוסברג כונה בארצות הגרמניות "מלך מסילות הברזל", הברון מוריס הירש סלל את מסילות הברזל באימפריה האוסטרו-הונגרית, משפחת פוליאקוב סללה מסילות ברזל באימפריה הרוסית, משפחת ברודסקי השתלטה על תעשיית הסוכר באימפריה הרוסית וכך עשתה משפחת ויסוצקי לגבי שיווק התה. ישראל פוזננסקי, שכונה "מלך הכותנה", הקים תאגיד ענק בלודז'.
בתחילת המאה העשרים, ברומניה, היהודים היוו כ-4,6% מהאוכלוסייה, אך לפי הסטטיסטיקה הרשמית מתוך 623 עסקים תעשייתיים, שהשתמשו במכונות, 23,66% היו של יהודים. יהודי רומניה התבלטו הרבה מעבר לחלקם באוכלוסייה גם בתעשיית הטקסטיל, בתעשייה הכימית, בזיקוק הנפט, בייצור השימורים, ייצור מוצרי עץ ורהיטים ובייצור חומרי הבנייה. מקס אאושניט היה הטייקון הגדול ביותר ברומניה וכונה "מלך הברזל", משום שליטתו בתעשיית המתכת. האחים המומרים נוימן בארד הקימו תעשייה משגשגת בתחומי המזון והטקסטיל.
ברשימת עשירי העולם של פורבס, נכון לאוקטובר 2017, בין 20 העשירים הראשונים יש שישה בעלי מוצא יהודי (30%): מארק צוקרברג, לארי אליסון, מייקל בלומברג, לארי פייג', סרגיי ברין ושלדון אדלסון. אף על פי שיהדות רוסיה הנוכחית מהווה פחות מרבע אחוז מאוכלוסיית רוסיה, ברשימת עשירי רוסיה יש 25 בעלי מוצא יהודי ובעשיריה הפותחת יש 4 בעלי מוצא יהודי. יהדות אוסטרליה מהווה 0.4% מאוכלוסיית אוסטרליה, אך ברשימת עשירי אוסטרליה היהודים הארי טריגובוף, פרנק לואי, אנתוני פראט וג'ון גנדל ממלאים ארבעה מקומות בעשירייה הראשונה. צמד האחים היהודים ממוצא עיראקי, דוד וסימון ראובן, עומדים במקום הראשון ברשימת עשירי בריטניה ואירלנד ובמקום השלישי נמצא היהודי הרוסי לן בלווטניק. בצרפת, איש העסקים הצרפתי-ישראלי פטריק דרהי ממוקם במקום החמישי מבין עשירי צרפת ובמקום החמישי בישראל. בני משפחת ספרא נמנים בין היהודים העשירים בעולם, ובן המשפחה יוסף ספרא מברזיל הוא הבנקאי העשיר בעולם.
אומנים יוצרים בולטים.
סופרים, משוררים ומחזאים בולטים ממוצא יהודי.
היצירה הספרותית של בעלי המוצא היהודי מתאפיינת בכמה קווים מיוחדים רק להם. קובץ של יצירות ספרותיות יהודיות עתיקות הוא רב המכר הגדול ביותר אי פעם, התנ"ך. בפי הנוצרים נקרא התנ"ך "הברית הישנה", והוא מהווה לצד "הברית החדשה" (גם הוא נכתב על ידי בעלי מוצא יהודי), את אוסף הספרים המקודש לנוצרים, המכונה "ביבליה". ראשוני המוסלמים העריכו גם הם את ספר התנ"ך, וכינו בזכותו את היהודים ואת הנוצרים "עמי הספר". התנ"ך תורגם, כולו או לפחות חלקים ממנו, ל-2454 שפות וניבים.
פיזור היהודים בעולם יצר מצב בו הם השתמשו בשפות רבות ושונות ממקום למקום. בחלק מהמקומות היהודים המציאו לעצמם שפות בנות כילאיים, בין עברית ובין השפה המקומית, שפות יהודיות. היהודים לא רק דיברו בשפות המקומיות ובשפות היהודיות, הם גם יצרו יצירות ספרותיות בעברית, בשפות היהודיות ובשפות המקומיות. היצירה בשפות היהודיות באה לידי ביטוי בשפות העיקריות, יידיש ולאדינו. בלאדינו היצירה העיקרית הייתה ילקוט מעם לועז של יעקב כולי. ביידיש הייתה ספרות, שירה ואפילו מחזאות, יצירות רבות ומגוונות והיוצרים הבולטים היו מנדלי מוכר ספרים, שלום עליכם, י"ל פרץ, ש. אנ-סקי, שלום אש, יצחק בשביס-זינגר שזכה בפרס נובל לספרות, פרץ מרקיש, קדיה מולודובסקי, יחיאל די-נור ורבים אחרים.
בעלי המוצא היהודים החלו להשתלב בספרות המקומית בארצות מושבם רק לאחר האמנציפציה ליהודים ועשו זאת מהר ובהצלחה רבה.
באנגלית, שפתם של יהדות ארצות הברית, יהדות אוסטרליה, יהדות בריטניה, יהדות דרום אפריקה ועוד, כתבו סופרים יהודים רבים וחלקם, כמו נדין גורדימר, סול בלו ובוב דילן שזכו בפרס נובל לספרות. לצידם בלטו החל משנות ה-50 של המאה ה-20 גם אייזק אסימוב, מגדול סופרי המדע בדיוני ויוצר פורה ואהוד, מחבר שלושת חוקי הרובוטיקה, הרלן אליסון, סינתיה אוזיק, חיים פוטוק, מרדכי ריצ'לר, ג'וזף הלר, מחבר מלכוד 22 ורומנים מעמיקים נוספים, ג'רום דייוויד סלינג'ר, מחבר התפסן בשדה השיפון, ספר שהכה גלים בארצות הברית ובעולם, הרולד רובינס, בלווה פליין וסידני שלדון, מחברי רבי מכר, אריך סגל, מחברו של סיפור אהבה, כותבי הרומנים ההיסטוריים הווארד פאסט (אחי גיבורי התהילה), הרמן ווק (המרד על הקיין), ליאון יוריס (אקסודוס), אירווינג סטון (התאווה לחיים), נורמן מיילר ואחרים. היו גם סופרים שהתמקדו בהוויה היהודית, כמו פיליפ רות ונעמי רגן וכותבים בולטים נוספים כמו המחזאי ארתור מילר (כולם היו בניי, מותו של סוכן, ציד המכשפות ועוד), יז'י קושינסקי (הציפור הצבועה, להיות שם), ברנרד מלמוד ורבים נוספים.
בצרפתית בלטו מרסל פרוסט, מחבר בעקבות הזמן האבוד, פטריק מודיאנו, זוכה פרס נובל לספרות, אנדרה שוורץ-בארט, רומן גארי הידוע גם בשם אמיל אז'אר, אנדרה מורואה, ז'ורז' פרק, אנה לנגפוס, המחזאי אז'ן יונסקו ורבים נוספים. נקודה מיוחדת לגבי הסופרים היהודים שכתבו בצרפתית, חלקם באו מארצות אחרות, רוסיה, רומניה, פולין, מרוקו, תוניסיה, אלג'יריה ועוד. בצרפתית כתב גם אלי ויזל, שזכה בפרס נובל לשלום. בצרפת ידועה גם הלן סיקסו כאחת מהאינטלקטואליות המובילות.
בגרמנית בלטו זוכי פרס נובל לספרות כמו פאול הייזה, אלפרידה ילינק ואליאס קנטי, אך גם ארנולד צווייג ושטפן צווייג, פרנץ קפקא ופאול צלאן, היינריך היינה, ליון פויכטוונגר, יעקב וסרמן, אנה זגרס, שטפן היים, ויקי באום, ארתור קסטלר, פרנץ ורפל, ברתולד אוארבך, יורק בקר, מקס ברוד, לודוויג ברנה, אלפרד דבלין ועוד רבים. גם בין כותבי הגרמנית היו בעלי מוצא יהודים בני ארצות לא גרמניות, כמו אליאס קנטי ופרנץ קפקא.
ברוסית בלטו בכתיבתם איליה ארנבורג, איסאק באבל, וסילי גרוסמן, סמואיל מרשק, קורניי צ'וקובסקי, אנטולי ריבקוב, איליה אילף וזוכה פרס נובל לספרות בוריס פסטרנק ורבים אחרים.
ברומנית כתבו עשרות סופרים, משוררים ומחזאים ממוצא יהודי ובלטו במיוחד מיכאיל סבסטיאן, שרק חלק מיצירותיו מזוהות בשמו, בעוד שיצירות רבות נמכרו לסופרים רומנים, שפרסמו אותן תחת שמם והמשוררת נינה קסיאן, שפיתחה קריירה נוספת באנגלית, לאחר מציאת מקלט מדיני בארצות הברית. המחזאי הפורה אלכסנדרו מירודן הוציא לאור בישראל ירחון בשפה הרומנית.
פרס פוליצר, על שמו של המוציא לאור והעורך היהודי ג'וזף פוליצר הוא הפרס היוקרתי ביותר בתחום העיתונות הכתובה ומוענק על ידי הפקולטה לעיתונות של אוניברסיטת קולומביה - 51% מהזוכים הם ממוצא יהודי.
מוזיקאים יוצרים בולטים.
אין לנו ידיעות על המוזיקה שנוגנה בבית המקדש ומי היו מלחיניה. חורבן בית המקדש השני בשנת 70 לספירה וביטול עבודת המקדש בעקבותיו, שמו קץ לנגינה האינסטרומנטלית של הלויים. השימוש בכלי נגינה לליווי התפילה נאסר בין היתר משום "זכר לחורבן", והמוזיקה בכלל, שנתפסה לעיתים כמקור בידור חסר תכלית, הוגבלה בעיקר ל"שמחת מצווה" או לאמנות קולית (גברית) בלבד בבתי הכנסת. מגבלה זו הותירה חותם עז במורשת המוזיקלית היהודית; המיומנויות שצברו הלויים במשך דורות לא נוצלו בבתי הכנסת, ונעלמו עם השנים
המלחין היהודי הראשון שהתפרסם היה סלומונה רוסי, שפעל בשלהי הרנסאנס ותחילת הבארוק. הייתה מחלוקת ביהדות, אם מותר לנגן ולשיר לאחר חורבן בית המקדש, אך רבני איטליה התירו זאת בחגים ובמועדים.
במהלך המאה ה-19 השתלבו מוזיקאים יהודים במידה הולכת וגדלה במוזיקה האמנותית שרווחה במערב אירופה. היינריך היינה, במאמרו "על התיאטרון הצרפתי", התייחס אמנם לפליקס מנדלסון כאל "היורש הלגיטימי לכס המלוכה של מוצרט", אולם החברה הנוצרית התייחסה בדרך כלל למוזיקאים היהודים כנטע זר. נוסף לריכרד וגנר, שהביע עמדה אנטישמית בוטה במאמרו היהדות במוזיקה, הפגינו גם מוזיקאים הנחשבים ליברליים יותר זלזול כלפי העמיתים היהודים. כך למשל כונה איגנץ מושלס "הנער היהודי הזה" במכתב ששלח איגנץ שופאנציג לבטהובן בשנת 1823, והיינריך מארשנר כינה את הפסנתרן הפולני קארל טאוסיג "היהודי הקטן", וכתב על "זיוף המוזיקה של היהודים" במכתב ששלח לאשתו.