באביב 1724 לקח סרן ווינסלו את הפיקוד על מבצר סנט ג'ורג' בתומסטון. הוא היה אחיו הגדול של ג'ון ווינסלו. ב־30 באפריל 1724, ווינסלו והסמל הארווי עזבו את המבצר עם 17 גברים בשתי סירות, וירדו במורד הנהר כמה קילומטרים לאי גרין. למחרת, שתי סירות נפרדו וכ - 200 עד 300 אינדיאנים תפסו על סירתו של הארווי, והרגו את כל אנשיה. קפטן ווינסלו הוקף ב-30 עד 40 סירות קאנו שהגיעו משני צידי הנהר ותקפו אותו. לאחר שעות של לחימה, ווינסלו ואנשיו נהרגו למעט שלושה אינדיאנים ידידותיים שנמלטו חזרה למצודה.
ביוני, אינדיאנים פשטו על דובר, ניו המפשייר ולקחו את אליזבת הנסון בשבי. תוך שבועות ספורים הם תפסו עשרות כלי שיט, הרגו 22 בני ניו אינגלנד ולקחו אסירים נוספים. הם גם עשו מצור לא מוצלח על מצודת סנט ג'ורג'.
במחצית השנייה של 1724 פתחו ניו אינגלנדים במערכה אגרסיבית במעלה נהרות קנבק ופנובסקוט. ב־22 באוגוסט הובילו ג'רמיה מולטון וג'ונסון הרמון 200 חיילים לנורידג'ווק כדי להרוג את האב רייל ולהשמיד את היישוב. היו בכפר למעלה ממאה איש, שרבים מהם בחרו לברוח ולא להילחם. לפחות 31 בחרו להילחם, ורובם נהרגו. רייל נהרג ברגעי הפתיחה של הקרב, וכן כעשרים נשים וילדים. הרמון השמיד את היישוב של האבנאקי, ואלה שנמלטו נאלצו לנטוש את הכפר שלהם ולעבור צפונה לכפרים אחרים.
בהמשך אותה שנה הקפטן ג'ון לאבוול ערך שלוש משלחות נגד האינדיאנים בסוף 1724 ובראשית 1725, הם הרגו ותפסו מספר אינדיאנים באזור אגם ויניפסאקי בניו המפשייר.
המשלחת השלישית של לאבוול כללה 46 אנשים ויצאה ב־16 באפריל 1725. הם בנו מבצר באוסיפי, ניו המפשייר. ב־9 במאי הם גילו לוחם אינדיאני בודד, ויצאו לרדוף אחריו, בינתיים לוחמים אינדיאנים נוספים הכינו מארב, והכוח של לאבוול עלה על המארב, ולאוובל וכמחצית מאנשיו נהרגו. הצ'יף פאוגוס האינדיאני וחלק מאנשיו נהרגו גם הם בקרב., שקיבל את השם קרב פווקווקט.
במערב: ורמונט ומערב מסצ'וסטס.
ב־13 באוגוסט 1723 נכנס המנהיג האינדיאני גריי לוק למלחמה כשביצע פשיטה על נורת'פילד, מסצ'וסטס, שם נהרגו ארבעה לוחמים ושני אזרחים. למחרת, הם תקפו את ג'וזף סטיבנס וארבעת בניו ברוטלנד, מסצ'וסטס. סטיבנס ברח, שניים מהנערים נהרגו ושני הבנים האחרים נלכדו. ב־9 באוקטובר 1723, פגע גריי לוק בשני מבצרים קטנים סמוך לנורת'פילד, תוך שהוא גורם לנפגעים ותפס שבוי אחד.
בתגובה, המושל דאמר הורה על בניית פורט דאמר בוורמונט. המבצר הפך לבסיס עיקרי של פעולות לביצוע תצפיות ומסעות עונשיים כנגד של שבט אבנאקי. פורט דאמר היה היישוב הקבוע הראשון של ורמונט, שנערך בפיקודו של סגן טימותי דווייט. ב־18 ביוני 1724 תקף גריי לוק קבוצת גברים שעבדה בשדה ליד האטפילד, מסצ'וסטס. לאחר מכן הוא המשיך להרוג אזרחים בדהירפילד, נורת'פילד ווסטפילד במהלך הקיץ. בתגובה לפשיטות, הורה דאמר להביא עוד חיילים ליישובים נורת'פילד, ברוקפילד, דירפילד וסנדרלנד, מסצ'וסטס. ב־11 באוקטובר 1724, 70 אנשי שבט האבנאקי תקפו את פורט דאמר והרגו שלושה או ארבעה חיילים. [36] בספטמבר 1725 נשלחה מפורט דאמר חוליה של שישה חיילים, גריי לוק ואנשיו ארבו להם ליד נהר קונטיקט, הרגו שניים ולכדו שלושה נוספים. אדם אחד נמלט, שנים מהתוקפים נהרגו.
גזרת נובה סקוטיה.
מושל נובה סקוטיה פתח במבצע לסיים את המצור של המיקמאק על אנאפוליס רויאל בסוף יולי 1722. הם הצילו כמאה אסירים אנשי ניו אינגלנד שנלקחו בשבי על ידי האינדיאנים. אחת הפעולות הללו הביאה לקרב על ווינפנג בו נהרגו 35 אינדיאנים וחמישה מאנשי ניו-אנגלנד.
הרגע הגרוע ביותר של המלחמה עבור אנשי אנאפוליס רויאל הגיע ב-4 ביולי 1724 כאשר קבוצה של 60 אנשי מיקמאק פשטה על העיר. הם הרגו סמל ופצעו ארבעה חיילים נוספים והטילו אימה על היישוב. הם שרפו בתים ולקחו אסירים. בני ניו-אינגלנד הגיבו בהוצאתו להורג של אחד מבני הערובה מאנשי המיקמאק באותה נקודה בה נהרג הסמל. הם גם שרפו כנקמה שלושה בתים אינדיאנים באזור אקדיה. כתוצאה מהפשיטה, נבנו עמדות להגנה על העיירה. הם קירבו את הכנסייה למבצר כך שניתן יהיה לפקח עליה ביתר קלות. בשנת 1725, שישים אינדיאנים פתחו במתקפה נוספת על קאנסו, הרסו שני בתים והרגו שישה אנשים.
משא ומתן לשלום.
ראשי השבטים של פנובסקוט הביעו נכונות לפתוח בשיחות שלום עם סגן המושל דאמר בדצמבר 1724. הם נתקלו בהתנגדות הרשויות הצרפתיות, שהמשיכו לעודד את הסכסוך. אך סגן המושל דאמר הודיע על הפסקת פעולות האיבה ב־31 ביולי 1725 בעקבות משא ומתן מחודש מרץ. דאמר והצ'יף לורון וונמוט ניהלו משא ומתן על תנאי ההסכם המקדמי הזה, אשר חל תחילה רק על שבט פנובסקוט. הם הורשו להחזיק בכמרים ישועים, אך שניי הצדדים לא הסכימו לגבי האדמות והריבונות הבריטית על שבט הוואבאנקי. הישועי הצרפתי אטיין לאוברג'ט תרגם את ההסכם הכתוב לשפת האבנאקי. ראש השבט דחה את ההסכם, באופן ספציפי את טענות הריבונות הבריטית עליו.
למרות אי הסכמתו, לורון ראש השבט שאף לשלום, וניסה לשכנע מנהיגי שבטים אחרים. שליחיו לא הצליחו להגיע אל גריי לוק, שהמשיך במסעות הפשיטה. הסכמי שלום נחתמו במיין ב־15 בדצמבר 1725 ובנובה סקוטיה ב־15 ביוני 1726 בהם היו מעורבים מספר רב של ראשי שבטים. השלום אושר על ידי כולם מלבד גריי לוק בכינוס גדול בפאלמות' בקיץ 1727.
פעילותו של גריי לוק הגיעה לסיומה בשנת 1727, לאחר מכן הוא נעלם מהתיעודים ההיסטוריים.
השלכות.
כתוצאה מהמלחמה, האוכלוסייה האינדיאנית פחתה לאורך הנהרות קנבק, ופנובסקוט, ומערב מיין בהם האחיזה הבריטית הייתה חזקה יותר. תנאי אמנת דאמר אושרו מחדש בכל ועידת חדשה גדולה במשך 50 השנים הבאות, אך לא היה שום סכסוך גדול עד למלחמת המלך ג'ורג'.
בניו ברונזוויק ונובה סקוטיה, אמנת דאמר סימנה שינוי משמעותי ביחסי בריטניה עם המיקמאק ושבטים נוספים, שסירבו להכריז על עצמם כנתינים בריטים. הצרפתים איבדו את דריסת הרגל שלהם במיין, בעוד ניו ברונזוויק נותרה בשליטה צרפתית במשך מספר שנים. השלום בנובה סקוטיה נמשך 18 שנה. הבריטים השתלטו על ניו ברונזוויק בסוף מלחמתו של האב לה לוטר, עם התבוסה של לה לוטר בפורט ביושאג'ור. זו הייתה המלחמה היחידה שנלחמו הוואבנאקים נגד הבריטים בתנאים שלהם ומסיבותיהם שלהם, ולא בתמיכה באינטרסים הצרפתיים.
העיירה לאבוול, מיין, נקראת על שם ג'ון לאבוול. מפרץ פאוגוס, העיירה פאוגוס (חלק מאלבני, ניו המפשייר), והר פאוגוס בניו המפשייר נקראים על שם הצ'יף פאוגוס. אתר הכפר קנבק, נורידג'ווק, הוכרז בשנת 1993 כאתר לאומי היסטורי, נמצא כיום באולד פוינט במדיסון, מיין.
ניקולה
ניקולה (ברומנית: Nicola; נולדה ב-5 בנובמבר 1968) היא זמרת רומנייה.
ביוגרפיה.
ניקולה נולדה בבוקרשט בשם ניקולטה אלכסנדרו (Nicoleta Alexandru), בתחילת דרכה שרה בלהקה.
ב-1992 החלה את קריירת הסולו המוזיקלית שלה והופיעה רבות בטלוויזיה וברדיו. ב-1999 הוציאה את אלבומה הראשון "Cu tălpile goale".
ב-2002 שירה "Lângă mine" נבחר לשיר השנה על ידי שתי תחנות רדיו. בנוסף היא גם זכתה בשני פסטיבלי מוזיקה.
ב-2003 ייצגה את רומניה באירוויזיון עם השיר "Don't Break My Heart" והייתה במקום העשירי. היא השתתפה מספר פעמים נוספות בסלקציה נציונלה.
ב-2003 היא נבחרה לאשת השנה על ידי המגזין "Avantaje".
ב-2005 יצא אלבומה "De mă vei chema" שכלל בתוכו שני שירים שנהיו ללהיטים ברומניה.
ב-2005 זכתה בפרס זמרת השנה בטקס פרסי MTV רומניה' בנוסף היא הייתה מועמדת לפרס אמן הפופ הטוב ביותר.
יוסף שילוח (פרופסור)
יעקב ג'ינו
יעקב ג'ינו (נולד בשנת 1964) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל ישראלי.
ביוגרפיה.
יעקב ג'ינו שיחק בשנות השמונים במכבי חיפה, בין היתר תחת המאמן פיני גרשון ובמכבי רעננה.
לאחר פרישתו, בעונת 1991/1992 היה עוזר המאמן של גרשון במכבי רמת גן. בעונת 1996/1997 אימן את קבוצת הנוער של מכבי תל אביב וזכה באליפות המדינה. בשנת 1997 אימן לראשונה, כמאמן ראשי, את מכבי הוד השרון מהליגה השנייה. לאחר מכן המשיך לאמן בליגה השנייה, כשאימן את מכבי חדרה. בעונת 2001/2002 חזר לליגת העל, כעוזר מאמן במכבי רעננה, תחת שרון דרוקר, וכן באותה עונה שימש כעוזרו של אריק שיבק בנבחרת העתודה.
בעונת 2003/2004 אימן, כמאמן ראשי, את בני השרון, ורשם איתה עונה מרשימה כסיים במקום הרביעי בטבלה, והודח על ידי מכבי תל אביב בחצי גמר הפלייאוף. באותה שנה זכה ג'ינו בפרס מאמן העונה בליגת העל בכדורסל. ביולי 2004 זכה עם נבחרת העתודה במדליית הכסף באליפות אירופה לנבחרות עד גיל 20.
בעונת עונת 2004/2005 מונה לעוזר המאמן של פיני גרשון במכבי תל אביב. באותה עונה, הציגה הקבוצה את משחק ההתקפה הטוב ביבשת וזכתה ביורוליג בפעם השנייה ברציפות.
עונה לאחר מכן חזר ג'ינו לתפקיד מאמן בני השרון, והוביל אותה לחצי גמר גביע המדינה, אך הודח באותו שלב על ידי מכבי תל אביב. כן מונה בשנת 2005 למאמן נבחרת העתודה, ואימן אותה עד שנת 2007, ובהמשך בקדנציה נוספת בשנת 2010.
לקראת עונת 2006/2007, הצטרף לצסק"א סופיה, ולראשונה אימן קבוצה מחוץ לישראל. ג'ינו צרף לקבוצה את ליאור ליובין, ישראל שיינפלד ודיון תומאס, מה שזכה בתקשורת לכינוי "המושבה הישראלית". לאחר חצי עונה בקבוצה פוטר. לאחר מכן אימן ג'ינו את לובן הבלגית, סיים בעונתו הראשונה במקום האחרון ובעונתו השנייה במקום הלפני האחרון. אבל בעקבות הקפאת הירידות בליגה הבלגית, הוא נשאר בליגה הראשונה.