שתים עשרה המטלות של הרקלס
שתים עשרה המטלות של הרקולס
מרק שאגאל
מיפ מיפ
לורימר
לורימר הפקות (באנגלית: Lorimar Productions) הייתה חברת הפקה שהפיקה סדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע בין השנים 1969–1993. החברה הייתה אחראית לכמה מהלהיטים הגדולים ביותר בטלוויזיה המסחרית האמריקאית, כמו גם לכמה הצלחות קולנועיות ראויות לציון. במהלך פעילותה נרכשה החברה על ידי תאגיד האחים וורנר, ולאחר מספר שנות פעילות כחברת בת, הופסקה פעילותה בשנת 1993.
את החברה ייסדו מרוו אדלסון, אירווין מולאסקי ולי ריץ', שקרא לחברה על שם אשתו דאז של אדלסון לורי, וראשי התיבות של שמותיהם מולאסקי, אדלסון, ריץ'.
היסטוריה.
הלהיט הטלוויזיוני הראשון של לורימר היה סדרת הטלוויזיה "משפחת וולטון" ששודרה ב-1972 לאחר הצלחתו של סרט טלוויזיה בן שעה ב-1971. במהלך שנות ה-70 ידעה החברה מספר רב של הצלחות, כאשר הסדרה המוצלחת ביותר אותה הפיקה הייתה דאלאס, ששודרה לראשונה ב-1978 ומאז שודרה במהלך 14 עונות רצופות. הצלחתה הכלכלית של לורימר איפשרה לה לרכוש את תאגיד "אלייד ארטיסטס פיקצ'רס קורפוריישן" (Allied Artists Pictures Corporation), חברת הפקה בעלת עבר מפואר, שנקלעה לקשיים כלכליים. הרכישה כללה את ארכיון החברה, שהפיקה סרטים ידועים כ"קברט" ו"פרפר".
בשנות ה-80 התמחתה לורימר ביצירת קומדיות מצבים לכל המשפחה. בין היתר הפיקה את הסדרה "צער גידול בנות".
בשנת 1986 התאחדה לורימר עם תאגיד הסינדיקציה הטלוויזיוני "טלפיקצ'רס" (Telepictures), ונקראה מאז "לורימר-טלפיקצ'רס". באותה שנה רכש התאגיד החדש את חברת MGM מטד טרנר.
ב-1988 שינתה החברה את שמה ל"לורימר טלוויז'ן" (Lorimar Television). החברה החדשה נרכשה על ידי תאגיד "טיים" שמוזג עם חברת האחים וורנר ליצירת טיים וורנר. חברת ההפצה של לורימר אוחדה עם חברת ההפצה הטלוויזיונית של וורנר. בשם "טלפיקצ'רס" נעשה שימוש בתאגידי ההפקה וההפצה של וורנר. חברת MGM, אולפנה וארכיוני נמכרו לחברת סוני. לורימר המשיכה בפעילות הפקה עד 1993 ואז אוחדה לתוך חברת "האחים וורנר - טלוויזיה". הסדרה האחרונה שהופקה תחת השם "לורימר" הייתה "Time Trax", הפקה משותפת אמריקנית אוסטרלית על שוטר הנוסע במכונת זמן. הסדרה נמשכה שתי עונות.
הפקות טלוויזיה.
הרשימה הבאה היא רשימה חלקית של הפקות הטלוויזיה הבולטות של לורימר בשנות פעולתה:
הפקות קולנוע.
לורימר לא הסתפקה בהפקה טלוויזיונית, אלא גם הפיקה כעיסוק נוסף מספר סרטי קולנוע, החל מסוף שנות ה-70. רוב הסרטים הופצו על ידי אולפני קולנוע אחרים שרכשו מלורימר את זכויות ההפקה. בסוף שנות ה-80 הפעילה החברה חברת הפקה והפצה שנקראה "סרטי לורימר" (Lorimar Motion Pictures), ובשנת 1988 ארגנו אותה מחדש בשם "לורימר פילם אנטרטיינמנט" (Lorimar Film Entertainment). החברה הייתה קשורה בהסכם הפצה עם חברת האחים וורנר. גם לאחר רכישת לורימר על ידי האחים וורנר המשיכה החברה בהפקת סרטי קולנוע, עד לשנת 1990.
הרשימה הבאה היא רשימה חלקית של סרטים שהפיקה לורימר:
רשימות (חב&quot;ד)
רשימות הן שלוש מחברות שנמצאו בחדרו של רבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד לאחר פטירתו בשנת תשנ"ד (1994) המכילות חידושי תורה שכתב לעצמו, יומן וכן חוברות שאת חלקן התעתד להוציא לאור, אך לא הודפסו. ה'רשימות' הוצאו לאור על ידי קה"ת, הוצאת הספרים הרשמית של חסידות חב"ד.
חלקי ה'רשימות' ותוכנן.
ניתן לחלק את הרשימות לשלשה סוגים: א) אסופות תורניות וחידושי תורה. ב) חיבורים תורניים מקיפים. ג) יומן.
הרשימות שהופיעו בחוברות בין השנים 2001-1995 נאספו ויצאו לאור בתשעה כרכים. מערכת קה"ת הוציאו לאור בשנת תשע"ו במהדורה מסודרת לפי סוגיות ועניינים בנפרד: רשימות היומן, רשימת המנורה, שנים אוחזין בטלית, מראי-מקומות לסדר ברכת הנהנין, מראי מקומות, הגהות והערות קצרות על התניא והגהות לסידור רבינו הזקן.
רשימת היומן.
בשנת 2006 - ה'תשס"ו יצא ה'יומן' לאור בספר מיוחד בן 500 עמודים. חלק זה כולל את היומן שכתב הרב שניאורסון בין השנים 1929–1949. היומן כולל בעיקר סיפורים, הנהגות ומנהגי חב"ד ששמע מחמיו הרב יוסף יצחק שניאורסון (הריי"צ) במהלך סעודות והתוועדויות. ברשימות מידע על תולדות חסידי ואדמו"רי חב"ד שלא היה בידי החסידים עד להוצאתן. כמו כן, מכיל היומן ראשי תוכן לנאומים שהכין לעצמו. בראש כל רשימה כזו מצוינים שנת ומקום כתיבתה.
ה'חידושים'.
רוב הרשימות הן חידושי תורה, בהלכה, באגדה, בקבלה ובחסידות. מובאות תמצית הסוגיה ונקודות הדורשות ליבון ועיון, ואחריהן ביאור הנושא. כמו כן, כולל חלק זה טיוטות והעתקי התכתבויות עם רבנים שונים, מטבען של טיוטות, היו רשימות אלו קשות יותר לפיענוח ולכן גם הערות הביניים של המוציאים לאור ארוכות יותר מההערות בחלק ה'יומן'.
בחידושי התורה שברשימות אלו ניתן לעיתים לזהות את מבנה שיטתו של הכותב בלימוד התורה: א) מבנה הביאורים: הביאור נחלק לשלשה רבדים - בראשונה, הביאור בדרך תורת ה'נגלה' ; ביאור פנימי יותר (בדרך החסידות והסוד); לימוד הוראה מהסוגיה בעבודת האדם לבוראו. ב) דרך הלימוד: בניית הביאור על יסוד שיטת הדיוק בפרטים שונים במובאות התורניות, כגון - שם התנא / אמורא בעל האמרה; הבדלי ניסוח בציטוטים התלמודיים, ועוד. ג) נושאים: ההתמקדות בנושאים ה'חביבים' על הכותב, בנושאים רבים המופיעים ברשימות חזר ועסק בפני קהל החסידים שנים רבות לאחר מכן, כאשר לעיתים הוא מתבסס על אותם יסודות שקבע בביאור נושאים אלו ברשימות. לעומת זאת, החידושים הללו מתאפיינים במידה רבה ומודגשת בלימוד בדרך הרמז והדרוש, בשונה מתורתו בשנים מאוחרות יותר המתאפיינת בפשטנות ייחודית.
קונטרסים אלו יצאו מאוגד בספר כפי סדר הוצאת הרשימות לאור, אך עדיין לא יצאו בספר מסודר במהדורה סופית.
כך למשל, יום לפני שעלה על אונייה, לנסיעה לארצות הברית מאירפה ב-1941 כתב רשימה על פתגם בגמרא ממסכת סנהדרין ופירש אותו.
"רשימת המנורה".
קונטרס שיצא בספר נפרד, ובו פלפול תורני העוסק בביאור השיטות השונות בסדר ודיני הדלקת נרות המנורה בבית המקדש, רשימה זו נכתבה על ידי הרב שניאורסון בשנת ה'תרצ"ט (1939) בפריז, לפי הוראת חמיו, הרב יוסף יצחק שניאורסון (הריי"צ), כמכתב לרב שניאור זלמן שמוטקין. רשימה זו היא הארוכה ביותר מבין הרשימות ובגרסתה המודפסת היא כוללת עשרים חוברות (ע-פט). חלקה הראשון עוסק בביאור השיטות בסדר הדלקת נרות המנורה בבית המקדש ונימוקיהן, ובחלקה השני עוסקת הרשימה בביאור עניינה של המנורה ויתר כלי המקדש בדרך הדרוש ובדרך תורת חסידות חב"ד. הביאור הוא בדרך הנגלה, ולאחר מכן ביאור נוסף בדרך הדרוש - בעבודת השם. אותה רשם בהיותו בפריז שבצרפת בשנת תרצ"ט.
שנים אוחזין בטלית.
רשימה זו עוסקת בביאור הסוגיה הראשונה בפרק הראשון במסכת בבא מציעא מהתלמוד הבבלי (הדנה בדין חפץ המוחזק על ידי שני אנשים הטוענים לחזקתו) והצעת הסוגיה בדרך הדרוש. לאחר הצגת קושיות בדרך הנגלה, מבוארת הסוגיה בדרך הדרוש, ואז מוצג פתרון הקושיות שלפי דרך הנגלה, לפי המהלך הדרושי.
חיבור זה נמצא בין מחברות הרשימות כספר מושלם המוכן לדפוס. את החיבור הזה תכנן הרב שניאורסון להדפיס לקראת שנת ה'תש"ב (1941-1942) בה למדו בישיבות רבות את מסכת 'בבא מציעא', כחוברת ראשונה בסדרה שמטרתה לעורר דיונים בין תלמידי הישיבות בנושאים הנלמדים, אך מסיבות לא ידועות נגנז הרעיון והחוברת לא יצאה לאור. היא נדפסה בשנת תשנ"ו בספר בפני עצמו ומחדש בשנת תשפ"א עם פיענוח.
רשימות על התניא.
נושא עיקרי שעסק בו הרב שניאורסון במשך חייו היה מחקר ספר התניא שחובר בידי מייסד חסידות חב"ד רבי שניאור זלמן מלאדי. הוא ההדיר את התניא במהדורה מתוקנת שעיקרה הוא צילום מהדורת וילנה תר"ע, עליה הוסיף מפתח עניינים, הערות ותיקונים לספר ורשימה ביבליוגרפית של דפוסי התניא, ואף הוסיף לכך מחקר קצר על שמות ספר התניא השונים ותקציר תולדות חייו של המחבר. אך חזונו הגדול היה להוציא לאור מהדורה מבוארת ומוערת של ספר התניא:
ההשערה הרווחת, כי הרשימות ('מראי מקומות הגהות והערות קצרות על התניא') שנמצאו נלקטו ונכתבו על-ידו לשם הדפסת המהדורה הפרשנית והמחקרית האמורה, ייתכן שזו גם הסיבה לכך שסידר מפתח עניינים מפורט לכל המקומות בהם באו הגהות והערות לספר התניא בספרי אדמו"רי חב"ד. מסיבות לא ידועות לא הגיע הפרויקט לידי פועל, ומהדורה זו של התניא לא יצאה מעולם לאור.
לאחר גילוי הרשימות הללו, נדפסו כחוברות בודדות על סדר ספר התניא כולו, כאשר בחלק מהחוברות נוסף ליקוט מפירושי הרב שניאורסון לתניא בשנים מאוחרות יותר, בשנת תשע"ד יצא לאור בספר רוב הרשימות על התניא.
מראי מקומות על ברכת הנהנין.
חלק נוסף בחוברות הרשימות הם מראי מקומות שכתב הרב שניאורסון על הלכות ברכת הנהנין והלכות נטילת ידיים שבשולחן ערוך הרב בעל התניא. בנוסף לעבודתו זו סיכם בתמצות את הערות דודו בן רבי יוסף יצחק שניאורסון מאוורוטש בעל הספר שם הגדולים על הלכות ברכת הנהנין. כפי שכתב לאחד מחסידיו, הוא לא הדפיס את החוברת מ"אפס הפנאי". רשימות אלו יצאו בספר בפני עצמו בשנת ה'תשס"ו (2006).
הגהות לסדור רבנו הזקן.
בתקופה שבה ניהל הרב שניאורסון את מערכת קה"ת, עסק בההדרת סידור הרב על-פי נוסח האריז"ל, בו מתפללים חסידי חב"ד. שרידים רבים מעבודתו זו, בהם פרטים רבים שלא פורסמו עד כה, נמצאו ברשימותיו, ונדפסו בקונטרס מיוחד בשם הגהות לסדור רבנו הזקן חלק גדול מהגהות ותיקונים אלו נכנסו למהדורות של הסידור ("סידור עם דא"ח", "סידור רוסטוב", "סידור תורה אור" ו"סידור תהילת ה'").
היום יום - חלק שני.