בשנת 1997 נבחר לאחד מ-35 חברי "קבוצת כל הזמנים של ה-ABA", כאחד משבעת השחקנים היחידים שנבחרו אליה פה אחד. בשנת 2012 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל.
נעורים ומכללות.
דניאלס נולד וגדל בעיר דטרויט שבמישיגן, ובין השנים 1964–1967 למד באוניברסיטת ניו מקסיקו. ב-3 עונותיו כשחקן קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 20.0 נקודות ו-11.1 ריבאונדים למשחק, ובעונתו האחרונה נבחר לחמישיית העונה השנייה של ליגת המכללות ("Second-team All-American").
קריירת משחק.
בשנת 1967 נבחר דניאלס הן בדראפט ה-NBA על ידי סינסינטי רויאלס (בחירה תשיעית), והן בדראפט ליגת ה-ABA על ידי מינסוטה מאסקיז, בה בחר לשחק. בעונתו הראשונה ב-ABA השתתף במשחק האולסטאר וזכה בתואר רוקי העונה, לאחר שקלע 22.2 נקודות למשחק והוביל את שחקני הליגה עם 15.6 ריבאונדים למשחק. בשלב גמר המזרח של פלייאוף ה-ABA הפסידה מינסוטה לפיטסבורג פייפרס, אותה הוביל הרוקי קוני הוקינס.
לקראת עונת 1968/1969 הועבר דניאלס בטרייד לאינדיאנה פייסרס, אשר הוקמה והצטרפה לליגת ה-ABA שנה קודם לכן. בעונתו הראשונה באינדיאנה קלע 24.0 נקודות והוריד 16.5 ריבאונדים בממוצע למשחק, וזכה בתואר ה-MVP של העונה – הישג אותו שיחזר בעונת 1970/1971. בעונות 1969/1970, 1971/1972 ו-1972/1973 הוביל את הפייסרס לזכיות באליפות ה-ABA, לצידם של רוג'ר בראון וג'ורג' מקגיניס ותחת הדרכתו של המאמן בובי לאונרד. בכל 6 עונותיו באינדיאנה השתתף במשחק האולסטאר, וב-4 מתוכן נבחר לאחת מחמישיות העונה.
בקיץ 1974 עבר לקבוצת ממפיס סאונדס, אף היא מליגת ה-ABA, ושיחק במדיה במשך עונה אחת. בעונת השתתף ב-11 משחקי NBA כשחקן ניו יורק נטס, בטרם פרש ממשחק בגיל 32.
דניאלס ניצב במקום הראשון בתולדות ליגת ה-ABA בריבאונדים (9,494), ובמקום הרביעי בנקודות (11,739) ובדקות משחק (22,340) בעונה הסדירה. כמו כן מוביל דניאלס את הליגה בריבאונדים בפלייאוף (1,608), ומדורג שני במספר משחקי פלייאוף (109), שלישי בדקות משחק בפלייאוף (3,901) ורביעי בנקודות בפלייאוף (1,901).
לאחר קריירת המשחק.
בשנים 1977–1979 שימש דניאלס כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת המדינה של אינדיאנה, בה שיחק אז לארי בירד. בשנת 1979 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לגמר טורניר המכללות, אך הפסידה לאוניברסיטת המדינה של מישיגן בהובלתו של מג'יק ג'ונסון. בשנת 1986 מונה למנהל כוח אדם באינדיאנה פייסרס, תפקיד אותו המשיך למלא עד שנת 2009.
בשנת 1985 הפרישו הפייסרס את גופייתו של דניאלס, עם המספר "34". בשנת 1997 נבחר לאחד מ-35 חברי "קבוצת כל הזמנים של ה-ABA", כאחד משבעת השחקנים היחידים שנבחרו אליה פה אחד. בשנת 2012 הונצח בהיכל התהילה של הכדורסל, כשחקן.
ב-30 באוקטובר 2015 נפטר דניאלס כתוצאה מסיבוך בניתוח לב שעבר.
פרוקולופונומורפה
פרוקולופונומורפה (שם מדעי: "Procolophonomorpha") היא סדרה של זוחלים נכחדים שהיו שונים מכל שאר הזוחלים והם חיו בין תקופת הפרם לסוף הטריאס, אז הם נכחדו. בני קבוצה זו תוארו בידי החוקר אלפרד רומר ב-1964, כשבעבר חלקם היו שייכים לקבוצה אנאפסידה שבוטלה. בעבר החשיבו את הצבים המודרניים לבני קבוצה זו, אך כיום מניחים שהצבים התפתחו מבני הקבוצה טסטודינטה, הקרובה לזאורופטריגיים הימיים.
יצורים אלה דמו במראם ללטאות מגושמות ורובם היו חסרי שריון. ככל הנראה הם היו אוכלי כל או צמחוניים. אחדים מהם היו גדולים מאוד כמו הסקוטוזאורוס והאלגיניה של סוף הפרם שהגיע לאורך 3 מטרים. לחלקם היו קוצים ארוכים סביב הצוואר והראש כדי להגן מפגיעות ואולי כדי להילחם על נקבות.
הדוד יהושע
חיים אברהם ישראל
הרב חיים אברהם ישראל (מכונה גם מהר"א ישראל) היה פוסק, שד"ר, ורב הקהילה היהודית באנקונה שבאיטליה. חיבר את הספרים אמרות טהורות ובית אברהם על ארבעה טורים ובית יוסף.
ביוגרפיה.
נולד בשנת ה'תס"ח בירושלים, ונדד לרודוס בצעירותו כשאביו, הרב משה ישראל מונה לרב הראשי בקהילה. הוא נישא בשנת ה'תצ"ג ונסע לקושטא להדפיס את ספרו של אביו, משאת משה. בשנת ה'תק"ד התמנה לרב בקנדיה. בשנת ה'תקי"ב נסע, כאחיו הרב אליהו ישראל למסע באירופה כשד"ר, וכשחזר התמנה לרב באלכסנדריה, ובה'תקכ"ו עבר לכהן בליוורנו, עד שמונה לרב העיר אנקונה שם כיהן בין השנים 1774–1785. החיד"א מזכיר אותו בספרו "שם הגדולים".
בנו, הרב משה, שימש כרב ומורה צדק באלכסנדריה.
אוניברסיטת לונד
אוניברסיטת לונד (בשוודית: Lunds universitet) היא מוסד להשכלה גבוהה ולמחקר הגדול ביותר בסקנדינביה, ומדורגת בין 100 האוניברסיטאות המובילות בעולם. האוניברסיטה ממוקמת בעיר לונד במחוז סקונה שבשוודיה. היא נוסדה בשנת 1666 לאחר ניצחון שוודיה על דנמרק וסיפוחה של סקונה על-פי חוזה רוסקילדה.
באוניברסיטה יש שמונה פקולטות עם קמפוסים נוספים בערים מאלמה (העיר השלישית בגודלה בשוודיה) והלסינגבורג. היא מונה כ-42,000 סטודנטים הלוקחים חלק ב-302 תוכניות ו-2,046 קורסים. האוניברסיטה משתפת פעולה עם 600 אוניברסיטאות ב-70 מדינות. שני מתקנים מרכזיים לחקר חומרים נמצאים באוניברסיטת לונד: הסינכרוטרון MAX IV שנפתח ביוני 2016 ומאיץ החלקיקים ESS שייפתח ב-2023, ויספק קרני נייטרונים עם בהירות פי 100 מהמסופק היום.
מרכז האוניברסיטה הוא בפארק לונדגארד הסמוך לקתדרלת לונד, עם מחלקות שונות הפזורות במקומות שונים בעיר. רוב המחלקות נמצאות בחגורה המשתרעת מצפון לפארק, המחבר את בית החולים האוניברסיטאי עם הפריפריה הצפונית-מזרחית של העיר, שם נמצא הקמפוס הגדול של הפקולטה להנדסה.
האוניברסיטה משכה תעשיות רבות לטכנולוגיה גבוהה והן הבסיס הכלכלי של העיר לונד כיום. בשל האוניברסיטה לונד היא עיר אוניברסיטאית - רבע מן האוכלוסייה הוא בגילאי העשרים. האוניברסיטה חברה ברשת אוטרכט, חברה בליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר, חברה בוועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם וחברה ברשת אוניברסיטאס 21.
היסטוריה.
לעיר לונד יש היסטוריה ארוכה כמרכז למידה. היא הייתה מרכז כנסייתי ומקום מושבו של הארכיבישוף של דנמרק. בשנת 1085 הוקם בית ספר "הקתדרלה" להכשרת אנשי דת, והוא כיום בית הספר העתיק ביותר בסקנדינביה. בשנת 1425 פתחו הפרנציסקנים את המוסד הראשון להשכלה גבוהה בסקנדינביה. שמו "לימודים כלליים" (בלטינית: Studium generale), השם לאוניברסיטה בימי הביניים. ב-1438 החל המוסד להנפיק תואר בוגר אוניברסיטה (baccalaureus), אולם הוא נסגר בעקבות הרפורמציה הלותרנית ב-1536.
ב-16 במרץ 1658 ביקר בעיר מלך שוודיה קרל העשירי, ושוחח עם הבישוף אודות הקמת אוניברסיטה, כצעד בתהליך "שוודיזציה" של האזור בעל המסורת הדנית. האוניברסיטה הוקמה ב-1666 ונקראה "האוניברסיטה המלכותית על-שם קארל" (Regia Academia Carolinæ).היא מנתה ארבע פקולטות: תאולוגיה, משפטים, רפואה ופילוסופיה. בתחילה לא היו לה מבנים משלה והיא השתמשה במבני הדת שבמרכז העיר ובראשם הקתדרלה. היות שלא היו בשוודיה מספיק מורים, הועסקו מורים דנים רבים אך ההנהלה הייתה כולה שוודית.
בזמן מלחמת סקוניה נסגרה האוניברסיטה. עקב אהדת התושבים את דנמרק במלחמה, החליט קרל האחד עשר להגביר את תהליך השוודיזציה, ולספק לאוניברסיטה משאבים נוספים שאפשרו העסקת מורים נוספים ועליה במספר התלמידים. במגפת הדבר ב-1712 ברחו רוב המורים והתלמידים מן העיר, והאוניברסיטה נסגרה שוב.
בסוף המאה ה-18 שגשגה לונד ואיתה האוניברסיטה. תחילת המאה ה-19 נחשבת לתור הזהב שלה עם מספר משכילים בעלי שם שעבדו בה. בין היתר ממציא המסאז' השוודי לינג (Pehr Henrik Ling). הסופר השוודי אסאיאס טגנר (Esaias Tegnér) שנחשב לאבי השירה השוודית החדשה במאה ה-19 משך למקום מלומדים רבים, בעיקר בפילולוגיה. לונד של המאה ה-19 המשיכה בהתפתחות האוניברסיטה והשירותים הרפואיים.
בתחילת המאה ה-20 למדו באוניברסיטה אלף סטודנטים בלבד, רובם מן המעמד הגבוה, שהוכשרו למשרות עובדי מדינה, עורכי דין ורופאים. בעשורים הבאים היא החלה לגדול באופן משמעותי, עד שהפכה לאחת הגדולות במדינה.
נשים באוניברסיטה.
האישה הראשונה בשוודיה שקיבלה תואר אקדמי הייתה הילדגרד ביורק, שלמדה באוניברסיטת אופסלה. ב-1879 היא הוסמכה שם לרפואה, ובאביב 1880 למדה לזמן קצר בלונד. מאוחר יותר באותה שנה, התקבלה לאוניברסיטה הסטודנטית לרפואה הדה אנדרסון, והיא זו המוזכרת בדרך כלל כאישה הראשונה באוניברסיטת לונד. האישה הבאה התקבלה שנתיים מאוחר יותר.
ב-1910 הייתה הילמה בורליוס לאישה הראשונה שסיימה דוקטורט בלונד, ובסביבות אותה שנה הייתה אלזה קולין לסטודנטית הראשונה שהשתתפה בהצגת ספקס. ב-1965 הייתה ההיסטוריונית בירגיטה אודן לאשה הראשונה שהתמנתה למשרת פרופסור. ב-1992 מונתה בואל פלודגרן, פרופסור למשפטים, לרקטור של אוניברסיטת לונד.
קמפוס.
מתקני האוניברסיטה ממוקמים בעיקר בעיר לונד, כ-15 ק"מ ממרכז מאלמה וכ-50 ק"מ מקופנהגן. אוכלוסיית הסטודנטים ואנשי הצוות הגדולים משפיעה על העיר, מה שהופך אותה למעשה לעיר אוניברסיטאית. מעל מאה בנייני אוניברסיטאות מפוזרים ברחבי העיר, רובם בשטח המשתרע על יותר מקילומטר רבוע מהפארק לונדגורד (Lundagård) שבמרכז העיר לכיוון צפון מזרח. בניינים בסביבות לונדגורד כוללים את הבניין הראשי קונגהוסט (בית המלך - Kungshuset), המוזיאון ההיסטורי והמטה של החברה האקדמית. בניין הספרייה הראשי ממוקם בפארק 400 מטר מצפון, ואחריו מתחם בית החולים הגדול.
ספריה.