בעבודתו הציג וגנר כמות גדולה של ראיות נסיבתיות התומכות בתאוריית נדידת היבשות, אך לא הצליח להציג מכניזם משכנע. לפיכך, בעוד רעיונותיו משכו כמה תומכים כמו אלכסנדר די-טואה (Alexander Du Toit) מדרום אפריקה וארתור הולמס (Arthur Holmes) מאנגליה, זכתה ההשערה שלו ליחס ספקני. ב-1924 התפרסמה בארצות הברית מהדורה מקומית של ספרו, וזו התקבלה בקרירות כה רבה עד כי "האגודה האמריקנית לגאולוגים של נפט" (American Association of Petroleum Geologists) ארגנה סימפוזיון מיוחד להתנגדות לתאוריה שלו. מתנגדיה אף טענו, בעקבות הגאולוג הגרמני פרנץ קוסמט (Franz Kossmat), כי קרום כדור הארץ באוקיינוסים היה פשוט מוצק מכדי שהיבשות יוכלו "לחתור בו". במהלך שנות ה-30 נדחתה עבודתו הגאולוגית של וגנר על ידי הקהילה המדעית הבינלאומית, ונותרה באפלה במשך יותר מ-30 שנה.
תחייה מחודשת.
בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 חלו כמה התפתחויות חשובות בגאולוגיה, ובפרט:
התפתחויות אלה הובילו לתחייה מהירה של תאוריית נדידת היבשות ותולדתה המיידית – טקטוניקת הלוחות. כתוצאה מכך הוכר אלפרד וגנר כאב המייסד של אחת מן המהפכות המדעיות החשובות במאה ה-20.
תארים ואותות כבוד.
ההכרה בחשיבות תרומתו של אלפרד וגנר קיבלה ביטוי נרחב:
אירועי הגאווה
לאונרדו אסטרדה
לאונרדו רובן אסטרדה (בספרדית: Leonardo Rubén Astrada; נולד ב-6 בינואר 1970 בבואנוס איירס, ארגנטינה) הוא מאמן כדורגל ארגנטינאי. אסטרדה, המכונה אל חפה (El Jefe - בספרדית: המפקד), נחשב לאחד מסמלי ריבר פלייט ושיאן הזכיות באליפות ארגנטינה בתולדות המועדון עם 10 אליפויות. בנוסף, זכתה הקבוצה שאימן פעם אחת באליפות ארגנטינה.
למעט עונה אחת, שיחק אסטרדה במהלך כל הקריירה שלו כשחקן בריבר פלייט. שיחק בקבוצה הבוגרת מ-2 ביולי 1989 עד שנת 2000 אז עבר לעונה אחת בקבוצת גרמיו הברזילאית בטרם חזר לריבר פלייט עד פרישתו בשנת 2003.
אסטרדה שיחק כקשר אחורי. אישיותו ואופיו כמנהיג זיכו אותו בכינוי אל חפה - המפקד. היה שותף לזכייה ב-10 אליפויות, פעם אחת בגביע ליברטדורס ופעם אחת בסופרקופה סודאמריקנה.
לאחר פרישתו ב-2004 מונה אסטרדה כמאמנה של ריבר פלייט במקומו של רמון דיאס. אסטרדה אימן את הקבוצה במשך שנה וחצי, תקופה בה זכתה באליפות אחת (קלאוסורה 2004). ב-2005 מונה כמאמנה של רוסאריו סנטראל אך עזב את תפקידו לאחר מחלוקת עם ראשי הקבוצה. ב-2007 התמנה לתפקיד מאמן קולון סנטה פה אותה אימן עד מרץ 2008.
אסטרדה היה שותף לזכייתה של ארגנטינה בקופה אמריקה בשנת 1991. הוא היה בסגל הנבחרת למונדיאל 1998 שנערך בצרפת.
המרכז העירוני לקהילה הגאה
המרכז העירוני לקהילה הגאה בתל אביב (מכונה גם המרכז הגאה) הוא מתנ"ס עירוני המרכז תחת קורת גג אחת את מגוון השירותים שמעניקה עיריית תל אביב לקהילה הגאה ומגוון פעילויות התנדבותיות ותרבותיות של הקהילה.
המבנה וסביבתו.
המרכז הגאה ממוקם במבנה הנמצא בחלקו הדרומי של גן מאיר, חלקה המערבי של העיר תל אביב, ברחוב המלך ג'ורג'. המבנה שימש במרוצת השנים כבית ספר על שם דב הוז, כמרכז פעילות לתנועת 'הנוער העובד והלומד' ובהמשך היה מוסד חינוכי שהופעל על ידי דרור בתי חינוך.
בפתחו של המרכז הוקמה ב-10 בדצמבר 2013 אנדרטה לזכר קורבנות הנאצים אשר נרדפו על רקע נטייתם המינית. האנדרטה כוללת שלושה משולשים. משולש בטון, עליו מופיע הסבר היסטורי, משולש הפוך ורוד ומשולש הנוצר משלושה ספסלים ורודים כשעל כל אחד מהם נכתב בשפה אחרת (עברית, אנגלית וגרמנית) המשפט הבא: "לזכר נרדפי המשטר הנאצי בשל נטייתם המינית וזהותם המגדרית".
במרץ 2018, הודיעה עיריית תל אביב שבניין המרכז הגאה יעבור שיפוץ ובנייה מחדש של שתי קומות נוספות ואולם אירועים.
הקמת המרכז.
סקר שנערך בשנת 2004, לאיתור צרכיה של הקהילה הגאה קידם את הקמת המרכז. ממצאי הסקר העלו שישה תחומי פעילות שקיבלו ביטוי הלכה למעשה במרכז הגאה: תרבות גאה, מרכז חברתי, העצמת ארגוני קהילה, שירותי תמיכה (תמיכה נפשית וייעוץ משפטי ובריאותי), השכלה ופנאי. בעקבות הסקר וביוזמתו של איתי פנקס, חבר מועצת העיר תל אביב, הוקם המרכז הגאה ב-2008.
תפיסת העולם שעל בסיסה פועל המרכז הגאה -
פעילות.
המרכז הוא סוכנות עירונית, במימון עיריית תל אביב-יפו, שהוציאה 4 מיליון שקל על שיפוץ והסבה של הבניין. הפעילות בו מתחלקת ל-6 קטגוריות עיקריות:
המרכז מוביל את אירועי הגאווה בתל אביב, ומשמש בית לכמה מארגוני הקהילה הגאה בישראל בהם, חוש"ן - חינוך ושינוי, איגי - ארגון נוער גאה ומעברים.
סדרן סחורה
סדרן סחורה הוא אדם שעובד בחנות ואחראי על העברת מוצרים מהמחסן לחנות וסידורם במדפים. כאשר נדרש סימון מחירים על-גבי המוצרים, עוסק סדרן הסחורה גם במשימה זו.
הסדרים להעסקתו של סדרן סחורה.
מתקיימים שני הסדרים להעסקתו של סדרן הסחורה:
בדו"ח של הממונה על ההגבלים העסקיים נמתחה ביקורת חריפה על נכונותן של רשתות שיווק בישראל להפקיד את סידור הסחורה בידי סדרן סחורה מטעם הספק. בין השאר נאמר בדו"ח:
אנגורי
קניון אילון
אינגורי
רוניה בת השודד
רוניה, בת השודד (שוודית: "Ronja rövardotter") הוא ספר פנטזיה לילדים מאת הסופרת השוודית אסטריד לינדגרן, פורסם לראשונה בשנת 1981 ותורגם ל-39 שפות.
עלילת הספר.
רוניה היא בתו היחידה והאהובה של מטיס, מנהיג שבט שודדים ביער. ביום שרוניה נולדה בו, בקעה מכת ברק את הטירה לשני חלקים נפרדים. רוניה גדלה באושר בטירה עם השודדים. כשמלאו לרוניה אחת-עשרה שנים, שחררו אותה הוריה אל היער ומאז היא מבלה ימים שלמים באוויר הפתוח. יום אחד רוניה יוצאת אל החצר האחורית של הטירה, שם נמצא הבקע, ופוגשת שם את ברק, בנו היחיד של בורקא, מנהיג שבט השודדים שהיו אויביהם של שודדיו של מטיס זה שנים רבות. הוא מספר לה, לתדהמתה הרבה, שקבוצת השודדים שלו התמקמה בחצי השני של הטירה. הוא הילד היחיד שרוניה פגשה מעולם, לכן היא מצטערת לגלות כי הוא שייך לשבט היריב. ברק מאתגר אותה לקפוץ מעל הבקע והיא עומדת באתגר. הם ממשיכים בקפיצות המסוכנות עד שברק כמעט ונופל אל מותו מטה. רוניה, למרות שנאתה כלפיו, מצילה את חייו. לאחר מכן הוא מנסה ללא הצלחה לזכות בידידותה, אך היא ממשיכה לשנוא אותו כפי שהיא שונאת את כל השבט של בורקא, כי כך היא חונכה. בחורף, בעת טיול בשלג, נתקעת רגלה של רוניה בתוך מאורה של גמדי היער והיא אינה מצליחה להיחלץ משם. היא בטוחה שתיאלץ להישאר במקום הזה עד שתמות מקור ומרעב או עד שיתפסו אותה ההארפיות הנוראות (ציפורי טרף) המתעופפות בשמים, אך ברק מגיע בזמן ומציל את חייה. מרגע זה הם הופכים לאחים בנפש ושומרים על כך בסוד מהוריהם.
שני השבטים מוצאים עצמם בעונת חורף קשה, ארוכה ומלאה בסופות שלגים עזות. אף על פי שלשודדים של שבט מטיס יש מספיק אוכל, השבט של בורקא סובל ממחסור באוכל. רוניה מעבירה לברק אוכל ממחסניו של מטיס דרך מסדרון סודי שחפרה מתחת לטירה. כשמגיע הקיץ הם מתרוצצים ימים שלמים יחד ביער. ערב אחד חוזרת רוניה לביתה ומגלה שאביה לקח את ברק בשבי והשודדים מתעללים בו. בעקבות כך, רוניה מסגירה את עצמה לבורקא כדי להציל את ברק באמצעות חילופי שבויים, אבל כתוצאה ממעשיה, אביה מתכחש לה. הוריו של ברק, מצידם, אינם מפסיקים לגדף אותו. לכן ברק ורוניה בורחים להתגורר במערה. הם אמנם מאושרים שם, אך הריב עם ההורים מעיב עליהם. אימה של רוניה מגיעה למערה לבקש שתשוב הביתה, אך רוניה מודיעה שלעולם לא תשוב אלא אם כן אביה יבוא בעצמו ויבקש ממנה. אימה עונה לה שאם לא תשוב, אביה יתאבד. בסופו של דבר נשבר אביה ומגיע לבקש שתחזור הביתה. החורף האכזר עומד להגיע והילדים מבינים שאם יישארו במערה, ימותו. עם זאת, רוניה אינה מוכנה לחזור הביתה. היא מתכוונת להישאר במערה עם ברק עד ששניהם ימותו. לכן מטיס מסכים לקחת גם את ברק, וברק מסכים לבוא כדי להציל את חייה של רוניה, גם אם יתעללו בו אצל מטיס. ידידותם ואהבתם של שני הילדים גורמת בסופו של דבר לשני השבטים להתאחד מול אויב משותף: החיילים מהמבצר, הצדים את השודדים ללא רחם. מטיס ובורקא מצפים מברק שבבוא היום יהפוך למנהיג שבט השודדים המאוחד, אך ברק ורוניה נשבעים בחגיגיות שלעולם לא יהיו שודדים ולא יבזזו אנשים תמימים. בכוונתם להפוך לכורי כסף בעקבות סוד שגילה לרוניה אחד השודדים טרם מותו.
תרגום לעברית.
הספר תורגם לעברית משוודית בשנת 1985, על ידי תמר שלמון-נסי, ויצא לאור בהוצאת עם עובד. בשנת 2017 יצאה לאור מהדורה מחודשת, באותה הוצאה ובאותו תרגום.
עיבוד קולנועי.
בשנת 1984, הספר יצא כסרט פנטזיה שוודי, שאסטריד לינדגרן עצמה עיבדה לתסריט ובמאי הקולנוע השוודי טייג' דניאלסון ביים. הוא זכה להצלחה גדולה, הפך לסרט הגדול ביותר של 1984 בשוודיה, וזכה בדוב כסף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ב-1985. יותר ממיליון וחצי איש הגיעו להקרנותיו בשוודיה.
ביקורות.
עופרה רודנר מאפיינת את הדמויות בספר, כותבת על המהדורה החדשה, במיוחד על האיורים החדשים ועל התרגום הישן.
מרמדיוק ויויל
מרמדיוק ויויל (באנגלית: Marmaduke Wyvill; ) היה שחמטאי אנגלי.
חייו.
בשנת 1845 נישא ויויל ללאורה, בתו של סר צ'ארלס איבטסון וכך הפך לבעלים של דנטון הול, אחוזה בת כ-10,000 דונם. בשנת 1847 נבחר ויויל כחבר פרלמנט ושמר על כסאו עד שנת 1866, בהפסקות קצרות.
ויויל העפיל לגמר התחרות הבינלאומית הראשונה שהתקיימה בלונדון, בשנת 1851 אך הפסיד בגמר לאדולף אנדרסן 4.5-2.5.