בשנת ה'תרע"ח התמנה לרבה של מורוש-וואשארהעלי, ועמד בראשות ישיבה שמנתה בשיאה כ-100 תלמידים, רבים מהם בני עניים מכפרי האזור, וכדי לאפשר להם ללמוד מבלי לדאוג למזון ולינה, הוקמה בה פנימייה. באותה העת, ישבה בעיר אוכלוסייה חסידית ניכרת, שקירבה אותו לדרכי החסידות ולמנהגיה (לעיתים היה נוסע לאדמו"רי חסידות בעלז). בפרט, התיידד עם האדמו"ר מנאסויד, רבי אברהם יהושע פריינד, שישב בה לפרקים, ובעידודו התקין בה מקווה כשיטת רבי חיים הלברשטאם. הוא זכה למעמד מכובד בקרב רבני טרנסילבניה בפרט והונגריה בכלל, והיה מראשי המדברים באסיפות הקהילות ובאסיפות הרבנים, ושאלות מכל האזור הופנו אליו. בשנת ה'תש"ג הוצעה לו משרת הרבנות בבודפשט, אך הוא סרב.
נספה עם בני עדתו באושוויץ, בט' בסיוון ה'תש"ד. והונצח ברחוב "מנחם משיב" בשכונת קריית מטרסדורף בירושלים, שהוקמה על ידי גיסו הרב שמואל ארנפלד.
משפחתו.
לרב סופר ולאשתו נולדו שמונה ילדים, רובם נספו עמו באושוויץ.
לאחר פטירת אשתו הראשונה, נשא את פרל בת הרב זאב וולף ויינשטוק.
עומדים ביחד
עומדים ביחד (בערבית: نقف معًا) היא תנועה פוליטית ישראלית, סוציאליסטית, המשותפת ליהודים ולערבים שדוגלת בשלום, שוויון, צדק חברתי, עצמאות וצדק לשני העמים.
נכון להיום, לתנועה 8 סניפים ו-7 תאי סטודנטים ברחבי הארץ שהיא קוראת להם "מעגלים", ובהם מאורגנים למעלה מ-3,200 חברים רשומים.
הקמת התנועה ומאבקיה.
תנועת "עומדים ביחד" הוקמה בסוף שנת 2015 לאחר שקבוצת פעילות ופעילים מכמה מאבקים, מפלגות וארגונים שונים חברו יחד כדי לייצר התארגנות שתשמיע בציבור קול אחר בזמן ההסלמה הביטחונית של חורף 2015 שכונתה אינתיפאדת הבודדים/הסכינים.
הקבוצה ארגנה סדרה של הפגנות ועצרות ברחבי ישראל תחת הכותרת "עומדים ביחד" שבהן הפגינו יחד יהודים וערבים וישראלים ופלסטינים למען שלום ונגד הגזענות. ההפגנה הראשונה התקיימה בירושלים ב-17 באוקטובר 2015 ומשכה אליה כ-1,500 מפגינים. לאחר סדרה של הפגנות גם ברהט, בחיפה ובתל אביב, החליטה הקבוצה המייסדת להתמסד ולהקים תנועה בלתי-מפלגתית, שתעסוק בארגון מאבקים ובבניית כוח יהודי-ערבי שיפעל למען מימוש מטרות התנועה כפי שנכתבו במסמך המייסד.
מאז הקמתה, השתתפה התנועה במאבקים רבים, שאת חלקם גם יזמה והובילה, בהם המאבק למינימום 5,000 – להגדלת קצבת הזקנה של הביטוח הלאומי, המאבק לסיום הכיבוש ולמען שלום של עצמאות וצדק לשני העמים, המאבק בעד דרום תל אביב ונגד גירוש מבקשי המקלט, המאבק נגד חוק הלאום, המאבק למען 100% הכנסה בתקופת משבר הקורונה, העלאת שכר המינימום ל-40 ואחרים.
בתקופת ההסלמה בין ישראל לעזה במאי 2021, יזמה התנועה עשרות אירועי מחאה יהודיים-ערביים ברחבי הארץ בעד שותפות יהודית-ערבית ונגד המלחמה, הגזענות והאלימות, בהם השתתפו אלפים רבים. באחד האירועים הגדולים שארגנה התנועה בזמן ההסלמה, נאם הסופר דוד גרוסמן בפני אלפים בת"א ואמר שבהסלמה "אין תמונות ניצחון, יש רק תמונות של סבל ושל הרס. תבוסה עמוקה של שני עמים".
לקראת סוף שנת 2017, החליטה התנועה להפוך לתנועה דמוקרטית שחברותיה וחבריה בוחרים את הנהגתה ומנווטים את דרכה. בדצמבר 2017 קיימה התנועה את האספה הארצית הראשונה שלה, ביפו, ובה נבחרה הנהגה ארצית על ידי כמה מאות חברים.
מאז גדלה התנועה והתפרסה ברחבי ישראל, כאשר כיום יש לה 8 "מעגלים" מקומיים (כך נקראים סניפיה) ברחבי ישראל, ו-7 תאי סטודנטים באוניברסיטאות ובמכללות. במסגרת התנועה רשומים כ-3,200 חברות וחברים המשלמים דמי חבר חודשיים. באספה הארצית השנייה שהתקיימה ב-28 ביוני 2019 בכפר קאסם, השתתפו מאות רבות של חברי התנועה ונבחרה בה הנהגה חדשה. גם באספה הארצית השלישית, שהתקיימה בנובמבר 2021 בטייבה השתתפו מאות מחברי התנועה, הצביעו על הנהגה ועל הצעה לאסטרטגיה תנועתית לשינוי המציאות בישראל.
לתנועה אתר תוכן בשם "רוזה מדיה - روزا ميديا", אשר משמש כגוף תקשורת סוציאליסטי, הפועל בעברית וערבית, ועוסק בסוגיות במאה ה-21, בפוליטיקה, בכלכלה ובחברה.
מינימום 40.
במאבק שיזמה התנועה בשנת 2021 להעלאת שכר מינימום, תחת הכותרת "מינימום 40", תמכו עד כה למעלה מ-40 חברות וחברי כנסת. התנועה יזמה הגשת הצעת חוק בכנסת, אותה הובילו חברות הכנסת משה ארבל (ש"ס), יעקב אשר (יהדות התורה), נעמה לזימי (העבודה), גבי לסקי (מרצ), מוסי רז (מרצ), איימן עודה (הרשימה המשותפת) ואחרים. במסגרת המאבק, יוצאים פעילי התנועה להחתים את הציבור ברחבי הארץ על עצומה הדורשת מחברי הכנסת להעלות את שכר המינימום בישראל ל-40 שקלים לשעה, שהם 7,280 שקלים בחודש למשרה מלאה. ב-8 ביוני 2022, הצעת החוק להעלאת שכר המינימום ל-40 שקל לשעה, עברה בקריאה טרומית.
תקציב.
תקציב התנועה מגיע ממספר מקורות. בין היתר, תרומות גדולות וקרנות ביניהן קרן רוזה לוקסמבורג של מפלגת השמאל הרדיקלי הגרמנית די לינקה, וקרן היינריך בל של מפלגת הירוקים הגרמנית, קרנות שמקבלות את מימונן מממשלת גרמניה. בין 2017 ל-2020, התנועה קיבלה כ-372,000 ש"ח מקרן רוזה לוקסמבורג. בנוסף, תשלום דמי החבר של חברי התנועה מהווה גם הוא מקור כספי של התנועה.
יהודה אריה לייב תאומים
הרב יהודה אריה לייב תאומים (ה'תפ"ז, 1727 - ד' באלול ה'תקצ"א, 13 באוגוסט 1831) היה רבה של העיר ברודי (בראד) שבגליציה (כיום באוקראינה). בעל שו"ת "גור אריה יהודא".
תולדות חייו.
נולד בשנת ה'תפ"ז (1726/1727) לאביו ר' יוסף רבה של אוסטרובצה וראש ישיבה בפוזנן (בעל "עדות ביהוסף"), בן למשפחת רבנים מיוחסת. אחיו ר' שמואל היה רב בלובזנץ ואחיו ר' שאול יהושע פייבל כיהן כרב באוסטרובצה. למד תורה מפי אביו. בגיל 13 התחתן, וזמן קצר לאחר מכן התמנה לכהן כרב בליז'נסק. לאחר זמן לא רב נפטרה אשתו, והוא נשא את מיכלי בת ר' שמואל ביק, גרושתו של הרב משולם איגרא, ועבר לברודי, שם היה סמוך על שולחן חותנו העשיר, ולמד ב"קלויז" המפורסם. שמו התפרסם כתלמיד חכם, והתבלט אף בין חכמי הקלויז. הוא כתב ספר תורה לקלויז, בכתב "וועליש" המקובל בעיקר בקרב הספרדים ובני עדות המזרח. הוא התכתב עם גדולי דורו, בהם רבי יחזקאל לנדא ורבי אפרים זלמן מרגליות.
בשנת ה'תקע"ה, בהיותו כבן 88, נפטר רבה של ברודי ר' מאיר קריסטנפולר, הוחלט למנותו לרבה של העיר, למרות גילו המופלג. בשנת ה'תקפ"ז, כשמלאו לו מאה שנה, נבצר ממנו לשמש בתפקיד בשל חולשתו, ולכן מינו בני העיר את הרב אלעזר לנדא (נכדו של רבי יחזקאל לנדא ובעל "יד המלך") כרב, מבלי להודיע לרב תאומים על כך. הרב לנדא נפטר כארבע שנים לאחר מכן במגפת הכולרה שפרצה בברודי.
נפטר בד' באלול ה'תקצ"א (אוגוסט 1831), בגיל 103. הרב שלמה קלוגר שכיהן באותה העת כמגיד מישרים בעיר, הספידו.
שמעון וולף אוירבך
הרב שמעון וולף אוירבך (סביבות ה'ש"י, 1550 - י"ז בחשוון ה'שצ"ב, 12 בנובמבר 1631, פראג) היה רב בכמה ערים במזרח ומרכז אירופה, בהן טורובין, לובמלא, לובלין, פשמישל, פוזנן, וינה ופראג, מרבני "ועד ארבע ארצות" וראש ישיבה בלובלין. מאבות משפחת אוירבך.
תולדות חייו.
נולד בשנת ה'ש"י (1550) לערך בווינה או בפוזנן, לאביו ר' דוד טעבל. לפי מקורות רבים היה חתנו של המהרש"ל, ולפי טענה אחרת היה זה רב אחר בעל שם דומה.
התמנה לכהן כרב בטורובין, לאחר מכן בלובמלא. בשנת ה'של"ח התמנה לרב וראש ישיבה בלובלין, במקומו של המהרש"ל. בישיבתו למדו מאות תלמידים, בהם רבי יהושע העשיל חריף מקראקא. בלובלין נוצרו קשרי ידידות בינו לבין מהר"ם מלובלין, שעמד אף הוא בראשות ישיבה בעיר. בלובלין כיהן עד שנת 1584.
מלובלין עבר לכהן כרבה של פרעמישלא. אין ידוע בדיוק באילו שנים חי שם. בשבתו בפרעמישלא כיהן כדיין ב"ועד ארבע ארצות", וחתימתו מופיעה על מסמכים רבים יחד עם גדולי הדור. מספר שנים לאחר מכן התמנה לרבה של פוזנן והרב הראשי של מחוז "פולין גדול". בשנת ה'שפ"ט עבר לכהן כרבה של וינה וכל אוסטריה. זמן קצר לאחר מכן, בסביבות שנת ה'ש"צ, עבר לכהן כרבה של פראג, במקומו של הרב יום טוב ליפמן הלר שהודח מתפקידו על ידי השלטונות. בתפקיד זה כיהן כשנתיים, עד לפטירתו בי"ז בחשוון ה'שצ"ב (12 בנובמבר 1631). נקבר בבית הקברות היהודי העתיק בפראג.
ביבוי הלוי
רב ביבוי (ביבי) הלוי היה גאון ישיבת סורא בשנים 777–788.
חייו.
בנו של רב אבא (או רבא) מנהר פקוד. עלה על כס הגאונות בשנת 777. בסביבות שנת 785 תיקן, יחד עם עמיתיו מישיבת פומבדיתא, רב הונא מר הלוי ורב מנשה, ששעבוד נכסים יחול גם על מיטלטלין. תקנה זו משקפת את המצב הכלכלי החדש של יהודי בבל, שבו החקלאות כבר לא תפסה מקום עיקרי ורוב האנשים לא החזיקו קרקעות רבות.
יש המייחסים לו את ספר "בשר על גבי גחלים", אך הדעה הרווחת שוללת זיהוי זה.
לאחר פטירתו ב-788 התמנה רב הילאי בן מרי.
מקס מרטן
מקסימיליאן (מקס) מרטן (בגרמנית: Maximilian (Max) Merten. 8 בספטמבר 1911 - 21 בספטמבר 1971) היה עורך דין גרמני וקצין בדרגת האופטמן (מקבילה לדרגת סרן) בקבוצת ארמיות E של הוורמאכט. שירת כמושל הצבאי של אזור סלוניקי ביוון שתחת הכיבוש הנאצי, ומתוקף תפקידו היה מהאחראים העיקריים לרדיפת כ-45,000 יהודי סלוניקי ולגירושם להשמדה במהלך שואת יהודי יוון. נידון ל-25 שנות מאסר ביוון, אך שוחרר בלחץ גרמני ועורר את מה שנודע בגרמניה וביוון כ"פרשת מרטן" .
ביוגרפיה.
נולד בברלין ב-1911. בשנת 1930 החל ללמוד משפטים באוניברסיטת פרידריך-וילהלם בברלין והוסמך כעורך דין. הצטרף למפלגה הנאצית ב-1937. משנת 1938 עד ינואר 1942 עבד כיועץ לבית המשפט המחוזי.
במלחמת העולם השנייה.