התקרבותו של הצי הפלופנסי עוררה מבוכה בקרב אנשי הסיעה הדמוקרטית בעיר והפילה עליהם פחד, והם החלו מאיישים בחופזה 60 טריארות. ניקוסטראטוס יעץ להם להניח לו לצאת ראשון לקראת האויב עם שתים-עשרה אוניותיו, כדי שישלימו את הכנותיהם ויצאו כגוף אחד, אך הם לא שמעו בעצתו ושלחו את אוניותיהם אחת-אחת וללא כל מערך קרבי. כך ארע, שכבר בהסתערות הראשונה נפלו שתיים מאוניות הקרקירים לידי הפלופונסים, והאחרות נלחמו ללא כל סדר ותכלית. כשראו המפקדים הספרטנים את הבלבול בצי הקרקירי והבחינו ממרחק בהתקרבותה של השייטת האתונאית, פיצלו את ציים לשניים: עשרים אוניות הקצו ללחימה בקרקירים, שלחימתם לא הייתה יעילה כלל ועיקר, ובשלושים ושלוש האחרות נערכו לקראת האתונאים.
האתונאים לא תקפו את מרכז המערך הפלופונסי, אלא את אגפיו, כי חששו שיכותרו על ידי האוניות הרבות יותר. הצלחת הסתערותם הראשונה, במהלכה אף הטביעו אחת מאוניות האויב, עוררה את חששות הפלופונסים מפני תמרון דייקפלוס, והם ערכו את אוניותיהם שלהם במעגל, כשחרטומיהן החוצה וירכתיהן פנימה. מערך מגנני זה נועד לסכל את התקפות הניגוח הקטלניות של האויב, אך לאתונאים הייתה תשובה מוכנה מראש. הם שטו בטור סביב אוניות הפלופונסים, ותוך איום בניגוח הכריחו אותן להצטופף עוד ועוד. ניקוסטראטוס חיכה שהאוניות תתנגשנה אחת בשנייה, ובמהומה שתתחולל יהיו הן טרף קל למהלומות הניגוח אוניותיו. כדבר הזה בדיוק אירע שנתיים קודם לכן, בקרב ריון, אז הוכה צי פלופונסי על ידי שייטת אתונאית בפיקוד פורמיון. עשרים האוניות הפלופונסיות, שנלחמו אותה שעה בקרקירים, זיהו מיד את הסכנה המתרגשת, וכדי למנוע מפלה נוספת, נחלצו לעזרת חברותיהן המכותרות, נערכו בשורת חזית והסתערו יחד על אוניות האתונאים. ברגע מכריע זה שוב הוכיחו האתונאים את עליונותם במלחמת ים. ניקוסטראטוס ערך מחדש את אוניותיו בשורת חזית ופקד עליהן לחתור לאחור. וכך, כשחרטומי אוניותיהם מול האויבים, נסוגו האתונאים אט-אט, כדי לאפשר לאוניות קרקיריות רבות ככל האפשר למלט את נפשן לנמל. הקרב הסתיים עם שקיעת השמש. 13 אוניות קרקיריות נלכדו ונפלו לידי האויב, ואונייה פלופונסית אחת הוטבעה על ידי האתונאים בהסתערותם הראשונה.
תוצאת הקרב.
אלקידאס, הנאוארכוס הספרטני, לא ניצל את הניצחון בקרב הימי ואת מבוכת הקרקירים, ולא תקף את העיר, שכמדומה הייתה נכנעת לו בנקל. הצי הפלופונסי שבפיקודו שב לאחר הקרב אל סיבוטה, ולמחרת פשטו צוותי האוניות על כף לאוקימנה, בדרום-מזרח האי קרקירה, והשמו את השדות והיבולים. בערב, כאשר חזרו אל סיבוטה, נודע לפלופונסים כי תגבורת של 60 אוניות, שנשלחה על ידי האתונאים לעזרת הקרקירים, מתקרבת לעיר. כדי להימנע מהתמודדות עם צי עדיף הן במספר אוניותיו הן במיומנות אנשיו, חמקו אוניות הפלופונסים והפליגו בכל המהירות עוד באותו הלילה חזרה לעריהן. עתה, משנתהפך הגלגל וחלפה הסכנה, נקמו הקרקירים ביריביהם מבית, תומכיה של ספרטה, והרגו רבים מהם באכזריות רבה.
חטאפה (כדורגל)
מועדון הכדורגל חטאפה (בספרדית: Getafe Club de Fútbol) הוא מועדון כדורגל ספרדי מהעיר חטאפה שבקהילה האוטונומית מדריד, אשר משחק בלה ליגה. אצטדיון הבית של הקבוצה הוא הקוליסאום אלפונסו פרס, המכיל כ-17,300 מושבים.
היסטוריה.
מועדון סוסיאדד חטאפה דפורטיבו הוקם בשנת 1923 ושיחק בליגות נמוכות עד 1932 עת החלה מלחמת האזרחים במדינה. ב-2 בספטמבר 1970 חנך המועדון אצטדיון משלו לאחר שנבנה עבורו הלטרסא דיוויסיון. שש שנים לאחר מכן עלתה לראשונה לליגה השנייה.
מועדון חטאפה דפורטיבו שיחק שש עונות בסגונדה דיוויסיון, עם הצלחה מועטה. בין השנים 1976 ל-1982 סיימו בכל השנים מתחת למקום העשירי בליגה.
בשנת 1978, הקבוצה הוגרלה לשחק נגד ברצלונה בשלב שמינית גמר הגביע הספרדי, הקבוצה הפתיעה לטובה כאשר סיימה במשחק הראשון ב-3–3 אך הודחה כאשר הובסה בגומלין בתוצאה 0–8.
בסיום עונת 1981/1982, שחקנים לא קיבלו שכר עקב בעיות כלכליות והמועדון התפרק.
הקבוצה החדשה בשם "חטאפה" נוסדה בשנת 1983 ובארבע שנותיה הראשונות עלתה ליגה מדי שנה מהליגה השביעית ועד אל הליגה הספרדית השלישית הקבוצה שיחקה בליגה הספרדית השלישית במשך 7 שנים ובסיום עונת 1993/1994 העפילה לראשונה בתולדותיה אל הליגה הספרדית השנייה בה הקבוצה שיחקה שנתיים עד שבסיום עונת 1995/1996 נשרה חזרה לליגה השלישית.
ב-1 בינואר 1998 נחנך אצטדיון חדש לקבוצה, "הקולוסיאום אלפונסו פרז".
בסיום עונת 1998/1999 חזרה הקבוצה לליגה השנייה אחרי היעדרות של 3 שנים ובסיום עונת 2000/2001 נשרה חזרה לליגה השלישית. כעבור עונה אחת חזרה הקבוצה לליגה השנייה ובסיום עונת 2003/2004 העפילה חטאפה לראשונה בתולדותיה לליגה הספרדית הראשונה, הלה ליגה.
במהלך עונת 2001/2002 נרצח אחד משחקני הקבוצה, סבסטיאן "סבאס" גומז, סיבת הרצח שהתבררה לאחר מכן הייתה בנוגע לתשלומים שלא שולמו בעקבות חוב של 3 מיליון יורו.
הקבוצה החלה את העונה ההיסטורית, עונת 2004/2005 בצורה גרועה, לאחר מכן, ניצחונות ביתיים על אספניול, אתלטיק בילבאו, ולנסיה וריאל מדריד, סיימה הקבוצה במקום ה-13 בטבלה והייתה היחידה באותה העונה שעלתה ליגה ולא ירדה חזרה. בעונה שלאחר מכן, עונת 2006/2007, סיימה הקבוצה בחלק העליון בטבלה, במקום התשיעי כשהיא סופגת 33 שערים בלבד. מעבר לכך, ההישג הגדול בעונה זו היה הגעת הקבוצה לגמר הגביע הספרדי כאשר היא מדיחה בדרך את ברצלונה אך נכנעת בגמר לסביליה. עקב הגעת הקבוצה לגמר הגביע השתתפה הקבוצה בעונת 2007/2008 בגביע אופ"א בו הגיע עד לשלב רבע הגמר שבו הודחה על ידי באיירן מינכן. באותה עונה העפילה הקבוצה פעם נוספת לגמר הגביע אך שוב כשלה בו והפסידה 1–3 לולנסיה.
בסיום עונת 2015/2016, אחרי 12 שנים רצופות בליגה הראשונה, נשרה חטאפה לליגה השנייה. בספטמבר 2016 מונה חוסה בורדאלאס למאמן הקבוצה, אשר שבה בסיום העונה בחזרה לליגה הראשונה לאחר ניצחון במשחקי הפלייאוף. את עונת 2017/2018 סיימה חטאפה, שהייתה מועמדת לירידה, במקום השמיני, תוך שהיא סופגת 33 שערים בלבד ב-38 מחזורים, ההגנה השלישית בטיבה בליגה.
את עונת 2018/2019 סיימה הקבוצה במקום החמישי בליגה, המיקום הגבוה בתולדות המועדון, מיקום אשר העניק לה כרטיס לשלב הבתים בליגה האירופית. הקבוצה הצליחה להגיע עד לשלב שמינית הגמר שם נכנעה לאינטר מילאנו.
סגל הקבוצה.
נכון ל-20 באוגוסט 2022
(בהשאלה מבוסטון ריבר)
(בהשאלה מריאל סוסיאדד)
(בהשאלה מהרטה ברלין)
תארים.
אליפות הליגה הספרדית השנייה: 1998/1999
ניקיטה מגלוף
האסון האווירי באוברלינגן
קוטה מרג'נישווילי
קונסטנטינה "קוטה" מרג'נישווילי (בגאורגית: კონსტანტინე "კოტე" მარჯანიშვილი; 28 במאי 1872 - 17 באפריל 1933) או בשמו הרוסי, קונסטנטין אלכסנדרוביץ' מרדז'אנוב (ברוסית: Константин Александрович Марджанов) היה במאי תיאטרון גאורגי שנחשב כתורם חשוב להתפתחות המהפכנית של גאורגיה רוסיה וברית המועצות, ולאחד מהבמאים הגדולים והמקצועיים ביותר של גאורגיה. הוא נודע בעיקר בזכות הפקות תיאטרון גדולות וראוותניות.
קריירה מוקדמת.
מרג'נישווילי נולד למשפחה אמידה של קצין צבא, בכפר קווארלי שבחבל קאחתי, גאורגיה, אז חלק מאימפריה הרוסית (פלך טביליסי במלכות המשנה של הקווקז). לאחר ששיחק בארץ מוצאו בין השנים 1896-1894, בשנת 1897 הוא נסע לרוסיה גופא ושינה את שם משפחתו למרדז'אנוב.
בתחילה הוא עבד כשחקן בתיאטראות של ערי השדה ברוסיה, ולאחר מכן כבמאי, עד שביסס את עצמו בשנת 1906 בלהקת נזלובין במוסקבה. לאחר מכן ייסד את אולפן הדרמה הגאורגי יחד עם אלכסנדר יוז'ין. תוך זמן קצר הוא זכה למוניטין כאחד מממשיכי דרכו המוכשרים של השחקן והבמאי הרוסי הידוע, קונסטנטין סטניסלבסקי. כבמאי, הטכניקה העיקרית שלו הייתה להנחות את השחקן במציאת הנתיב האינסטינקטיבי כדי להמחיש את "האמת האחרת".
בשנת 1910, הוכרה רב-הצדדיות של עבודתו על ידי סטניסלבסקי עצמו שהזמין אותו יחד עם אדוארד גורדון קרייג כדי לפתח את הרפרטואר וטכניקות ההפקה של התיאטרון האמנותי של מוסקבה. שם ביים מרג'נישווילי עבודות של האמסון ואיבסן, ושימש כעוזר-במאי בהפקת האחים קרמזוב תחת ולדימיר נמירוביץ'-דנצ'נקו (1910) והמלט תחת קרייג (1911).
מוקסם מאופן השימוש של קרייג במריונטות חזר מרג'נישווילי לגאורגיה כדי לביים את אדיפוס המלך ברוח דומה. בשנת 1913 הוא נפרד מסטניסלבסקי בעקבות אהדתו שמאלה והעניין שלו בתנועת הדקדנס. הוא ארגן "תיאטרון חופשי" מלוקט, וייסד במקום אופרה, אופרטה, דרמה ופנטומימה. היוזמה, שצוינה בשל היותה קשורה עם המלחין סרגיי רחמנינוב וזמר האופרה הרוסי, פיודור שאליאפין, וכן בשל אופייה הגאורגי של הכוריאוגרפיה, נכשלה תוך שנה, כתוצאה מבעיות פיננסיות כבדות. לאחר מכן עבר לרוסטוב על הדון שם עבד כבמאי בתיאטרון מקומי בין השנים 1914-1915.
לאחר המהפכה.
בשנת 1917, הפיק מרג'נישווילי את סלומה של אוסקר ויילד שהפך להצלחה אמיתית. הוא המשיך לביים בשנים הסוערות של מהפכת אוקטובר ומלחמת האזרחים בקייב, מוסקבה, סנקט פטרבורג וטביליסי. התנסויותיו הסימולטניות של מרג'נישווילי בבימוי חגיגי ברוסטוב על הדון (1914-1915) ובסנקט פטרבורג (1916-1917), הובילו אותו לתאם את המחזה "אל קומונה חובקת-עולם" (בבימויים המשותף של ניקולאי פטרוב, סרגיי רדלוב, ולדימיר סולוביוב ואדריאן פיוטרובסקי, 1920). במקביל הוא עבד במשך שנים רבות גם בסרטים (1916-1928).