האלבום בעיני המבקרים.
הביקורות על האלבום היו אמביוולנטיות. מבקרים רבים טענו שמלבד שירים בודדים מדובר באלבום קשה מידי, מבולבל, ארוך ומאכזב. הם טענו שהשינוי באופיה יצר אלבום קיצוני ומשעמם מידי.
מבקרים אחרים טענו שמדובר באלבום הטוב ביותר של הזמרת עד כה, אלבום שבו פרצה את כל הגבולות שלה כאמנית.
אופן הכתיבה המשונה, הבריחה הברורה מהתפשרות אומנותית, הלחנת חלק מהשירים, הפקת כל השירים וסגנון שירתה רק הפכו אותה לזמרת בוגרת, אינדיבידואלית, אמיצה ואמיתית יותר שזכתה להערכה רבה יותר.
רשימת השירים.
כל השירים נכתבו על ידי אלאניס מוריסט.
כל השירים הולחנו על ידי אלאניס מוריסט וגלן באלארד מלבד שירים 4,5,16,17 - הולחנו על ידי אלאניס מוריסט.
מוריסט מנגנת באלבום על פסנתר, מפוחית וחליל.
פעולה (פיזיקה)
בפיזיקה, פעולה היא מונח במכניקה אנליטית הנגזר מ"עקרון הפעולה המינימלית", הגורס שניתן להבין את תנועתם של גופים על ידי כך שהם נעים במסלול שעבורו פונקציונל בשם 'פעולה' מקבל מינימום (או באופן כללי יותר אקסטרמום).
הדוגמה הפשוטה ביותר לכך היא תנועת קרני אור. לפי חוקי האופטיקה ניתן להבין אותה באופן שהאור נע במסלול המהיר ביותר בין נקודת ההתחלה שלו לנקודת הסיום. לדוגמה נניח שמציל היושב בסוכת המצילים רואה אדם טובע בלב ים. המציל רוצה להגיע כמה שיותר מהר אל האיש הטובע, מה יהיה המסלול הכי מהיר אליו? המסלול המהיר ביותר לא יהיה הקו בין סוכת המציל לבין האיש הטובע, כיוון שהמציל רץ על החוף מהר יותר משהוא שוחה בים. לא קשה להיווכח שהמסלול הקצר ביותר מורכב מקו ישר על פני החוף, וקו ישר בתוך המים, והזווית בין שני המקטעים מקיימת את חוק סנל:
באותו אופן את חוק ההחזרה של האור (זווית ההחזרה שווה לזווית הפגיעה), ניתן להבין בכך שהאור בוחר את המסלול המהיר ביותר מנקודת ההתחלה לנקודת הסיום, בהינתן שהאור חייב לפגוע במראה בדרכו.
מכאן שבאופטיקה גאומטרית הפעולה היא פשוט משך הזמן של תנועת האור. את הפעולה, שלרוב מסומנת ב-S, ניתן גם לרשום בתור אינטגרל לאורך המסלול של פונקציה הנקראת לגראנז'יאן:
לפעולה יש יחידות של תנע זוויתי: אנרגיה כפול זמן (תנע כפול מרחק).
במקרה של אופטיקה גאומטרית הלגראנז'יאן הוא פשוט ההופכי של המהירות.
ז'וזף לואי לגראנז', שפיתח את המושגים הללו, הראה שאת חוקי הדינמיקה, כלומר את המכניקה הניוטונית ניתן להציג באופן דומה, רק שהלגראנז'יאן במקרה של מכניקה ניתן על ידי:
לגראנז' גם פיתח תורה הנקראת חשבון ואריאציות המאפשרת למצוא את המסלול שמצמצם את הפעולה. הוא הראה שהמסלול שעבורו הפעולה היא מינימלית מקיים את מה שקרוי היום משוואת אוילר לגראנז':
formula_4
פעולה במכניקת הקוונטים.
הפיזיקאי האמריקני ריצ'רד פיינמן הראה שלפעולה יש משמעות עמוקה גם במכניקת הקוונטים. פיינמן הראה שאת חוקי הקוונטים ניתן לראות באופן שההסתברות שחלקיק יגיע מנקודת ההתחלה אל נקודת הסיום נתונה על ידי סכימה של כל המסלולים האפשריים, כאשר הפאזה שניתנת לכל מסלול בחיבור נתונה על ידי הפעולה לאורך אותו מסלול. שיטה זאת קרויה אינטגרלי מסלול,
והיא הבסיס לאלקטרודינמיקה הקוונטית.
כדי להבין זאת ניתן להיעזר בדוגמה של ניסוי שני הסדקים. אור יוצא ממקור אור, עובר דרך קיר ובו שני סדקים, ולבסוף מגיע למסך. על המסך נוצרת תמונת התאבכות: נוצר סריג של נקודות מוארות ונקודות חשוכות. את ההסבר לכך ניתן לראות בכך שלאור יש שני מסלולים להגיע מנקודת ההתחלה אל נקודת הסיום: הוא יכול לעבור דרך הסדק העליון או דרך הסדק התחתון, כך שאל המסך מגיעים למעשה שני גלים. בנקודות שבהם שני הגלים מתואמים, כלומר הם באותה פאזה, הם מתחברים בצורה בונה והנקודות הופכות מוארות. כאשר הגלים מגיעים בפאזה הפוכה (אחד מקסימום והשני מינימום) אזי הם מתחברים בצורה הורסת ובנקודות אלו יש חושך.
פעולה מינימלית בקוונטים הקשר בין אינטגרלי מסלול לפעולה מינימלית, ניתן בכך שליד נקודות שבהם הפעולה מינימלית, כלומר ליד המסלולים הקלאסיים של חלקיקים, הפעולה לא משתנית הרבה ולכן המסלולים מתחברים עם פאזה דומה, ומכאן שהמשקל של המסלולים האלו הוא רב. לעומת זאת מסלולים שרחוקים מאוד מהמסלול הקלאסי, בהם הפאזה משתנה מאוד מהר ולכן המסלולים השונים מבטלים זה את זה ותרומתם לחיבור כל המסלולים יחד היא זניחה.
מערכות מידע מסוג SIS
המרד ההודי הגדול
המרד ההודי הגדול או המרד ההודי של 1857, המוכר בהודו בשם מלחמת העצמאות הראשונה (באנגלית: The Great Indian Mutiny, The Indian Mutiny of 1857; בהינדי: का प्रथम भारतीय स्वतंत्रता संग्राम) הייתה התקוממות שפרצה בשנת 1857 בקרב חיילי הסיפאהי ששירתו בחיל בנגל של חברת הודו המזרחית הבריטית, כנגד החברה.
המרד פרץ על רקע התמרמרות שפשתה בשכבות משמעותיות בין האליטות ההודיות כנגד המעורבות הבריטית בתת-היבשת ההודית. הפקעת נחלות בנימוק שלא נמצאו יורשים חוקיים, רפורמות אגרריות שהעבירו חלקות ממעמד בעלי האחוזות לאיכרים, החדרת חינוך מודרני וביטול מנהגים דתיים כמו שריפת אלמנות, כולם עוררו עוינות. החמרת תנאיהם של הסיפאהים, חיילים מקומיים שעמדו לרשות חברת הודו המזרחית, והכנסה לשירות תרמילי קליע שנטען ששומנו בחלב חזיר ופרה – האסורים באכילה, בהתאמה, באסלאם ובהינדואיזם – סיפקו את הניצוץ. באפריל-מאי 1857 התקוממו מספר גדודי סיפאהי. הם הצליחו לכבוש את דלהי, והמליכו עליהם את השליט האחרון של האימפריה המוגולית, בהאדור שאה השני בן ה-82.
המרד נמשך כשנתיים, והתפשט לחלקים נרחבים של תת-היבשת ההודית. אם כי הנסיכויות ההודיות שמרדו היו מעטות, השפעת המורדים בצבאותיהן של רבות אחרות מנעה מהראג'ות להגיש סיוע יעיל לאדוניהם הבריטים. עם זאת, יחידות צבא מקומיות ונסיכים רבים נותרו נאמנים לחברה והושיטו לה עזרה ניכרת. חוסר הארגון של המורדים והיעדר הנהגה משותפת היו בעכריה של ההתקוממות. הבריטים בודדו את המוקדים העיקריים, ומיגרו אותם בזה אחר זה.
המרד ההודי הגדול שם קץ לפעולתה של חברת הודו המזרחית הבריטית. בחוק שעבר בפרלמנט הבריטי בשנת 1858, נקבע שהחברה סיימה את תפקידה, וסמכויותיה ונכסיה הועברו לשליטת הכתר הבריטי. הוקם המשרד לענייני הודו על מנת לפקח על הטריטוריה, ובראשו המשנה-למלך ששלט בתת-היבשת. נערכה סדרת רפורמות מנהליות, שכללו שילוב של בני הקאסטות הגבוהות בשלטון, ופותח מנגנון השירות הציבורי שינהל את הודו עד לקבלת עצמאותה מידי בריטניה ב-1947.
רקע.
הקשר בין הודו לאימפריה הבריטית התחיל עוד בשנת 1600, כאשר נוסדה באישור הכתר הבריטי חברת הודו המזרחית. חברת מסחר זאת הייתה אמורה לספק מענה לתחרות שהתחילה להתעורר במהלך המאה ה-15 עם הופעת פורטוגל, הולנד ויותר מאוחר גם צרפת בזירת המסחר עם תת-היבשת ההודית. במהלך 157 השנים בין 1600 ל-1757, הנוכחות הבריטית בהודו הייתה בעלת אופי מסחרי עם נוכחות מינימלית במספר מקומות לאורך חופי הודו, כאשר המסחר התנהל בעיקר עם האימפריה המוגולית והתחרות היחידה הייתה עם הכוחות האירופאים ולרוב על רקע מסחרי.
בשנת 1757 החלה חברת הודו לשלוט בחלקים של תת-היבשת ההודית באופן ישיר. נקודת המפנה הייתה הניצחון הבריטי בקרב פלסי, בו הובס צבא השליט המקומי של בנגל מטעם האימפריה המוגולית. ניצחון זה הביא את הבריטים באופן הולך וגובר להיות הכוח השולט בבנגל, מאחר שלפחות תחילה היו שליטי המחוז שליטים מוגולים, אך עם הזמן כוחם פחת יחד עם דעיכת האימפריה המוגולית וכוחם של הבריטים גדל. במהלך סוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19, חברת הודו הרחיבה באופן משמעותי את אחיזתה בהודו בדרכים שונות, בעיקר דרך מערכות צבאיות.
צבא הודו.
'צבא הודו' היה צבא שגויס ברובו לשירות חברת הודו המזרחית, חלק נרחב ממנו גויס מהאוכלוסייה המקומית. מעבר ליחידות החברה, שירתו בהודו גם יחידות בריטיות שהוצבו לפרק זמן מסוים בהודו כחלק מסבב שירות. בכל מקרה, הרוב הגדול מהכוח הלוחם שעמד לראשות השלטון הבריטי בהודו גויס מקרב ההודים הילידים, כך שהשלטון הבריטי הסתמך באופן נרחב על שיתוף הפעולה ונאמנותם.
הצבא התחלק לשלוש ארמיות באותו אופן שהמדינה התחלקה לשלושה מחוזות שלטון; ארמיית בנגל (שמפקדתו בדלהי), ארמיית בומביי (שמפקדתו בבומביי) וארמיית מדראס (מפקדתו במדראס). הארמייה הגדולה יותר הייתה ארמיית בנגל ומפקדה היה גם המפקד העליון של כוחות צבא הודו.
הסיבות שהובילו למרד.
נושא שימון הקליעים הפך לאחת מהסיבות שהציתו את המרד משום השמועות שהסתובבו סביב שימון התרמילים, שכן הטענה הייתה שהתרמילים שומנו בעזרת שומן חזיר ופרה. חזיר נחשב טמא על ידי המוסלמים, פרה נחשבת מקודשת על ידי ההינדים. בשני המקרים, שימוש בשומן שלהם נחשב כפגיעה דתית משפילה. היה בסיס מסוים לשמועה זו משום שהשימון כמו הכנת התרמילים נעשה על ידי חברה חיצונית וללא שליטה ישירה של השלטונות הבריטיים.
מהלך המרד ההודי.
אם כי הסיבות למרד היו שונות ומגוונות, היה אירוע יחיד שהצית לבסוף את המרד עצמו. אירוע זה היה שיחה שהתקיימה במצבור התחמושת בדום-דום (צפונית לקולקטה) בין שני חיילים הודים בשירות הצבא הבריטי, האחד ממעמד נמוך (לאסקר) והשני ממעמד גבוה (ברהמין). הלאסקר ביקש לשתות מכד הנחושת של הברהמין, אך זה סירב מחשש שבן המעמד הנמוך יזהם אותו. כתגובה לעלבון ענה הלאסקר שבקרוב יאבד הברהמין את מעמדו בכל מקרה שכן השלטון הבריטי מייצר תרמילים המשוחים שומן פרה וחזיר. השמועה החלה ככל הנראה כך ונפוצה ברחבי ארמיית בנגל כמו אש בשדה קוצים.