במקביל להסתערות חיל הרגלים המצרי על מעוזי קו ברלב, לאחר חציית התעלה, הצליח חיל ההנדסה המצרי לבנות בסמוך לגשר פירדאן גשר צף. הגשר היה בעל יכולת נשיאה של 60 טון והושלם ביום המלחמה הראשון בשעה 20:35. שני המעוזים הותקפו באש ארטילרית ובהסתערות של חיל רגלים מצרי.
בליל שבין 6 ו-7 באוקטובר נעו שתי פלוגות טנקים של חטיבה 14 הישראלית כדי לחלץ את אנשי מעוזי "חיזיון" ו"פורקן". שתי הפלוגות עלו על מארבי נ"ט ונסוגו לאחר שספגו אבדות כבדות. במקביל, החל חיל האוויר הישראלי לבצע גיחות הפצצה על הגשרים שהקימו המצרים לאורך כל תעלת סואץ ובהם גם על הגשר באזור פירדאן.
במתקפת הנגד של 8 באוקטובר תקפו כוחות מאוגדה 162 את אזור הגשר. בהתקפה הראשונה הצליחו להגיע הטנקים הישראלים עד כ-150 מטר מקו המים, בסמוך לגשר, אך נקלעו למארב נ"ט של טילי סאגר ורקטות RPG ונסוגו תוך ספיגת אבדות כבדות. ניסיון ישראלי שני, שנערך אחר הצהריים באותו יום, נחל גם הוא כישלון מוחץ. גדוד השריון הישראלי ספג אבדות קשות ומפקדו, אסף יגורי נלקח בשבי.
מעוז "חיזיון" נכבש על ידי המצרים ב-09:00 בבוקר 9 באוקטובר ונהרגו בו 13 חיילי צה"ל ונשבו 8. מעוז פורקן הצליח להתפנות בשעה 02:30 ב-9 באוקטובר וכל חייליו נחלצו.
בקרב השריון של ה-14 באוקטובר, בו תקפו המצרים את קו ההגנה הישראלי, נותרה דיוויזיה 2 המצרית בעמדותיה באזור פירדאן בעוד שחטיבת השריון שסופחה אליה, חטיבה 24, היא שהשתתפה בהתקפה ונבלמה על ידי חטיבה 274 הישראלית.
למצרים הייתה במהלך המלחמה תוכנית לבנות בסמוך לגשר פירדאן, גשר עפר קבוע שיוקם במשך 10 ימים, החל ב-18 באוקטובר. חציית התעלה על ידי הישראלים במבצע אבירי לב דחתה את תחילת הביצוע והגשר הושלם רק ב-1 בדצמבר. אזור הגשר נותר בשליטה מצרית עד תום המלחמה וגם לאחר הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל למצרים.
מדליית המלחמה 1939–1945
מדליית המלחמה 1939-1945 (באנגלית: War Medal 1939–1945) היא מדליה אשר הוענקה לחברי הכוחות המזוינים הבריטיים וכוחות הביטחון של חבר העמים הבריטי אשר שירתו במהלך מלחמת העולם השנייה. המדליה הוענקה לחברי כוחות הביטחון או הצי הסוחר על שירות פעיל של לפחות 28 ימים בתקופה שבין ה-3 בספטמבר 1939 לבין ה-2 בספטמבר 1945.
תיאור.
המדליה מורכבת מדיסק עשוי כסף בקוטר 36 מ"מ. בצידו האחד מתואר ראשו של המלך ג'ורג' השישי (המלך המכהן בתקופת המלחמה) כאשר סביבו נכתב; GEORGIVS VI D:G:BR:OMN:REX ET INDIAE:IMP, תוארו המלכותי של המלך. מצידה השני של המדליה מאויר 'האריה הבריטי' כשהוא ניצב מעל דרקון בעל שני ראשים, הראש האחד הוא העיט (מסמל את מדינות הציר באירופה) והשני הוא ראש הדרקון (מסמל את מדינות הציר באסיה).
המדליה תלויה על סרט שבמרכזו פס אדום דק שמאוגף על ידי שני פסים לבנים דקים, אלו מאוגפים על ידי שני פסים כחולים עבים ולבסוף בקצוות הסרט, שני פסים אדומים עבים. תצורה זאת היא זו הנהוגה גם באות העיטור (גרסה מוקטנת של העיטור אשר נענדת לא באירועים פורמליים). למדליית המלחמה ניתן להוסיף אבזמי ציון לשבח בצורת 'עלי אלון' עשויים מארד לציון אזכור בלונדון גזאט, או עשויים מכסף לציון "ציון המלך לגבורה".
קונרד גסנר
קונרד גסנר (בגרמנית: Conrad Gesner; 26 במרץ 1516 - 13 בדצמבר 1565) היה הומניסט, מורה, רופא, ביבליוגרף וחוקר טבע שווצרי, מחלוצי הביולוגיה החדשה. מחבר ספרי מדע משל עצמו, ומהדיר ספרי קדמונים. נודע בתור "אבי הביבליוגרפיה".
סוג הצמח Gesneria ומשפחתה Gesneriaceae נקראים על שמו. גם סוג העש Gesneria נקרא על שמו.
ביוגרפיה.
נולד בציריך, שווייץ. אביו, שהיה מוכר פרוות עני, שלח אותו ללמוד אצל דודו שאסף וגידל צמחי מרפא לפרנסתו.
בבית הספר, הוא הרשים את מוריו עד כדי כך שכמה מהם לקחו אותו תחת חסותם כדי שיוכל לקדם את החינוך שלו באוניברסיטאות כגון שטרסבורג. אחד ממוריו אף שימש לו כאב אומן לאחר מות אביו בקרב קאפל. לאחר מות אביו, עזב את ציריך ועבר ללמוד באוניברסיטת שטרסבורג, שם למד עברית. ב-1535, תסיסה דתית הובילה אותו חזרה לציריך, וחבריו באו שוב לעזרתו ואפשרו לו ללמוד באוניברסיטת בזל בשנת 1536.
גסנר פרסם את הספר "Bibliotheca universalis" בשנת 1545, אשר הייתה הביבליוגרפיה הראשונה מסוגה. הספר הוא קטלוג המונה כ-3,000 סופרים וכ-10,000 כותרים בני התקופה, הממוינים לפי סדר אלפביתי, וכולל גם הסברים קצרים על הסופרים. הספרים בקטלוג כללו כותרים בלטינית, יוונית ועברית. גסנר לא השמיט סופרים או ספרים על פי איכותם, אלא שאף לכלול את כל הידע שהיה זמין באותה תקופה ולהשאיר את הביקורת לקוראים. לאחר כשנתיים הוציא ביבליוגרפיה נוספת, "Pandectarum sive partitionum universalium libri XXI", אשר פיצל את רשימת הסופרים והספרים ל-21 כרכים המחולקים לפי נושאים. בזכות מאמצים אלו בתחום קטלוג הספרות, זכה גסנר לכינוי "אבי הביבליוגרפיה".
נפטר בשנת 1565 כתוצאה ממחלת הדבר.
אוליסה אלדרובנדי
אוּלִיסֶה אַלדְרוֹבַנְדִי (באיטלקית: Ulisse Aldrovandi בלטינית: Aldrovandus, 11 בספטמבר 1522, בולוניה איטליה - 4 במאי 1605). בן למשפחת אצילים איטלקית, רופא, חוקר טבע ופילוסוף איטלקי. מקים הגנים הבוטניים בבולוניה, מראשוני הגנים הבוטניים בעולם. קרולוס ליניאוס וז'ורז'-לואי לקלר דה בופון כינו אותו "אבי ידיעת הטבע".
תולדות חייו.
נולד בבולוניה למשפחת אצולה, אמו הייתה אחייניתו של האפיפיור גרגוריוס השלושה עשר. למד משפטים ומדעי הרוח (פילוסופיה ולוגיקה) באוניברסיטאות פדובה ובולוניה.
ב-1549 הואשם בכפירה והוגלה לרומא, שם שהה מספטמבר אותה שנה ועד אפריל 1550. בעת גלותו חבר למלומדים מקומיים והחל לגלות עניין בבוטניקה, זואולוגיה וגאולוגיה.
ב-1553 השלים את לימודי הרפואה וב-1554 קיבל גם תואר בלוגיקה מאוניברסיטת בולוניה. ב-1559 התמנה לפרופסור לפילוסופיה וב-1561 קיבל משרת פרופסור לידיעת הטבע.
בשנת 1568 חנך בבולוניה גן בוטני ציבורי.
ב-1575 הסתכסך עם מרפאים ורוקחים עממיים, ועקב סכסוכיו הושעה מכל פעילות ציבורית למשך חמש שנים. עונשו בוטל עקב התערבות האפיפיור גרגוריוס השלושה עשר, בן משפחת אמו, שאלדרובנדי היה גם רופאו.
עבודתו.
אלדרובנדי הביע עניין רב בצמחים ובעלי חיים ועבודתו כוללת 3,000 איורים של פירות, פרחים, צמחים ובעלי חיים (בעיקר ציפורים).
הניח את היסודות למדע האורניתולוגיה המודרנית. מפעלו הגדול היה עריכת אנציקלופדיית תולדות הטבע בעלת 14 כרכים, כששלושה מהם על עופות, שפורסמה מ-1599 ועד 1603. האורניתולוגיה שלו לבדה כוללת 2,000 דפים ובהם היבטים רבים, כגון מחקר מפורט של תרנגול הבית וטכניקות ביות עופות.
אלדרובנדי היה אספן נלהב של דוגמאות מתוך המגוון הביולוגי, שהובאו אליו מכל רחבי אירופה והעולם החדש. בפרט אסף בריות משונות ומוזרויות של הטבע ובכלל זה עוברים מעוותים של בני אדם ובעלי חיים. את רישומיו בנושא זה, הכוללים רישומים מדויקים, תיאורים מפורטים וקטעי פולקלור כינס בספר "Monstrorum historia cum Paralipomenis historiae omnium animalium " ("היסטוריה של מפלצות עם השלמות להיסטוריה של כל בעלי החיים") שראה אור בדפוס רק ב-1642. במסגרת זו תיעד, בין השאר, את התאומים הסיאמיים מוונציה שנולדו בגטו ונציה ב-1575. חלק מאוספו הציג אלדרובנדי בחדר פלאות.
רוב החיבורים שחיבר ראו אור רק לאחר מותו.
מצב האוסף.
אלדרובנדי ציווה את אוסף הדוגמאות הביולוגיות והמינרליות העצום שלו לאחר מותו לסנאט של בולוניה. במהלך המאה ה-19 התפזר האוסף באתרים ומוסדות שונים. ב-1907 נערך מאמץ לרכז את האוסף מחדש ולשכנו בפלאצו פוג'י (Palazzo Poggi) בבולוניה. בשנת 2005, לרגל יובל 400 שנה למותו נערכה תערוכה של האוסף במוזיאון בולוניה.
פייר בלון
פייר בֶּלון (בצרפתית: Pierre Belon, 1517 - אפריל 1564) רופא, חוקר טבע ותייר צרפתי.
חייו.
בלון נולד ב-1517 בסֶרָאן-פוּלְטוּרְט בקרבת לה מאן, צרפת. קיבל תואר דוקטור לרפואה לאחר לימודיו בפריז. בהמשך היה תלמידו של וולריוס קורדוס באוניברסיטת וויטנברג, ונסע איתו לגרמניה. כשחזר לצרפת קיבל את חסותו של פרנסואה דה טורנון, קרדינל ודיפלומט ידוע; הוא מימן את מסעו המדעי של בלון בשנים 1546-1549 לאזורים של יוון, טורקיה של היום, מצרים, חצי האי ערב וארץ ישראל. כשחזר פרסם בלון את ממצאיו, בליווי תרשימים שונים, בספרו "Observations", ב-1553. הוא פרסם מספר ספרים ידועים נוספים, בהם "L'Histoire de la nature des oyseaux", בו עסק בין השאר בהשוואת האנטומיה של ציפורים ובני אדם, ובכך היה לאחד המדענים הראשונים שעסקו באנטומיה השוואתית.
בלון היה דמות מוערכת אצל מלכי צרפת בתקופתו, אנרי השני ושארל התשיעי.
ב-1564 נרצח בלון במהלך סיור ערב שערך ביער בולון שבפריז.
ינס לקמן
ינס מרטין לקמן (בשוודית: Jens Martin Lekman; נולד ב-6 בפברואר 1981 בגטבורג, שוודיה) הוא זמר, מלחין ומוזיקאי שוודי הידוע ביצירת מוזיקת פופ גיטרות רוויה בסימפולים וכלי מיתר, עם מילות שירים הנוטות להיות שנונות, רומנטיות ומלנכוליות. שיריו של לקמן מושפעים ממוזיקאים כמו מוריסי, ג'ונתן ריצ'מן ובל וסבסטיאן, ולעיתים קרובות הוא מושווה לסטפין מריט (סולן מגנטיק פילדס), דייוויד ביירן וסקוט ווקר.
קריירה מוזיקלית.