חיים מלובן גם יזם והפיק תוכניות הצדעה ליוצרים: נחום היימן("שירים עד כאן"1989)דפנה אילת ("מונה ליזה של המאה העשרים"-1990), נתן יונתן("חופים"-1991 ועוד).
וגם שידורים ממקומות שונים בארץ: "בר מצווה לאריאל" (1992),ספיישל שבועות מאילת(1989) ו"חגיגה בקטיף"(1992).
בשנת 2004, במסגרת טקס הענקת פרס האקדמיה לטלוויזיה, הוענק לו פרס מפעל חיים על תרומתו. "כבוד גדול היה לי לעשות את מה שעשיתי מתוך אהבה ורצון", אמר עם קבלת הפרס.
בתחום הקולנוע, היה חיים שותף להפקת "שתי אצבעות מצידון" (בבימויו של אלי כהן).
חיים מלובן, שהיה מעמודי התווך של הערוץ הראשון בו עבד מיומו הראשון, נפטר לאחר מחלה ארוכה וקשה ב-18 במרץ 2008.
הרובע השני (פריז)
אני חושב, משמע אני קיים
אני חושב, משמע אני קיים (מלטינית: Cogito ergo sum, קוֹגִיטוֹ אֶרְגוֹ סוּם, ובקיצור הקוגיטו) הוא משפט פילוסופי של הפילוסוף הצרפתי בן המאה ה-17, רנה דקארט, המבטא את הרעיון שאל מול החושים המתעתעים, החשיבה של האדם מעידה על קיומו.
תולדות המשפט.
המשפט הופיע לראשונה, בצרפתית, בספר "מאמר על המתודה" שיצא ב-1637. הוא הוצג בלטינית בספרו "עקרונות הפילוסופיה" שיצא לאור ב-1644.
בשנת 1641, בספרו הגיונות על הפילוסופיה הראשונית, הציג דקארט את המשפט בנוסח "אני חושב, אני קיים", כדי לבטא את נכונות המשפט ללא תלות בנכונות הלוגיקה.
לאחר דקארט היה הפילוסוף הצרפתי גסנדי שהציג את המשפט בנוסח "אני מטיל ספק, לכן אני חושב, לכן אני קיים", כדי להדגיש את אלמנט הטלת הספק.
הרחבה.
במסגרת עיסוקו של דקארט בספקנות מתודית, הוא ביקש למצוא נקודת מוצא ודאית שלא ניתן להטיל בה ספק. את תוצאות חקירתו הוא סיכם במשפט אני חושב - משמע אני קיים. בלטינית: cogito ergo sum, לכן מכנים משפט זה בקיצור הקוגיטו. משפט זה מבטא את טענתו של דקארט שמכיוון שהחושים יכולים לתעתע באדם, העדות האמינה היחידה לקיומו של האדם היא העובדה שהוא חושב, שכן אם אדם חושב, חייבת להיות ישות שהיא "אני שחושב את המחשבה". לטענתו, זה התחום היחיד בו ל"שד המתעתע" אין השפעה - שכן אינו יכול לגרום לנו להאמין כי אנו חושבים, בעוד איננו.
לדברי דקארט, ברגע שתודעת האדם מטילה ספק בעצם קיומה, היא מטילה ספק בעצם הטלת הספק (שכן הספק מוטל על ידי התודעה) וטענה זו היא בגדר פרדוקס. למעשה, גם אם אדם מטיל ספק בהטלת הספק, הוא מטיל ספק ועל כן בין כך ובין כך הוא חושב. בכך, למעשה, מוכיחה התודעה את קיומה.
ביקורות על הקוגיטו.
אחת הביקורות החשובות על הקוגיטו שאף נכתבה בזמנו של דקארט, טענה כי דקארט לא הטיל ספק בלוגיקה האנושית ואילו היה עושה זאת, היה מגיע למסקנה שההוכחה הלוגית שלו לוודאות האדם אינה נכונה, מכיוון שניתן להטיל ספק במושג "הוכחה לוגית".
דקארט השיב לביקורת זו בטענה כי הקוגיטו אינו היסק אלא אינטואיציה פנימית שאמיתותה אינה מותנית בתורת ההיגיון, ומכאן שמביטולה של האחרונה אין נובעת שלילה של הקוגיטו עצמו.
הטענה השנייה, שאותה העלה קאנט, גורסת כי "אני קיים" הוא משפט חסר תכלית מכיוון שזו היא קביעה אנליטית שבה הנושא והנשוא של הקביעה מתלכדים.
הרובע הראשון בפריז
הרובע הראשון (פריז)
קוגיטו ארגו סום
הרובע השלישי (פריז)
הרובע הרביעי בפריז
הרובע הרביעי (פריז)
הרובע ה-4 בפריז
הקוגיטו
ישראל באולימפיאדה
מסדר הציסטריאני
דניאל מונטנגרו
דניאל גסטון מונטנגרו (בספרדית: Daniel Gastón Montenegro; נולד ב-28 במרץ 1979 בבואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירה.
מונטנגרו החל את הקריירה בקבוצה הצנועה של הורקאן. הוא ערך את הבכורה ב-6 באפריל 1997 בהפסד קבוצתו מול ולס סארספילד. ב-1999 הוא נרכש על ידי אינדפנדיינטה וכיכב בשורותיה עד שנת 2000 אז נרכש כרטיסו על ידי אולימפיק מרסיי.
מונטנגרו, אז רק בן 21, התקשה להשתלב בקבוצה וערך רק 6 הופעות, הוא עבר בהשאלה לריאל סרגוסה מהליגה הספרדית עד סיום העונה וגילה יכולת בינונית ב-29 משחקיו בקבוצה בהם כבש שני שערים. בעונה שלאחריה החליטה מרסיי להשאילו, הפעם לאוסאסונה אך לא הצליח בה. מונטנגרו הושאל שוב, הפעם לקבוצת האם שלו הורקאן עד תום העונה.
ביולי 2002 החליטה אינדפנדיינטה לרכוש את כרטיסו של מונטנגרו, הודות להשקעה כספית גדולה של דניאל גרינבאנק בקבוצה. את הקבוצה אימן אז אמריקו גאז'גו ובשורותיה שיחקו שחקנים כמו גבריאל מיליטו, פדריקו אינסואה, אנדרס סילברה ולוקאס פוסינרי. אינדפנדיינטה זכתה באליפות האפרטורה כשמונטנגרו מככב.
במהלך שנת 2003, קבוצת המשקיעים החליטה למכור את כרטיסו של מונטנגרו לריבר פלייט ושיחק בה עד להעברתו לסאטורן מהליגה הרוסית כחלק ממגמה של מכירת שחקנים ארגנטינאים לקבוצות רוסיות באותם ימים. מונטנגרו התקשה להתאקלם לחיים ברוסיה ושיחק בקבוצה עונה אחת בלבד.
מונטנגרו חזר לארגנטינה לריבר פלייט והפך לכוכבה הגדול של הקבוצה אך עם תום חוזהו, עבר שוב לאינדפנדיינטה לאחר שריבר לא יכלה לרכוש את כרטיסו. ב-2009 נמכר לקבוצה המקסיקנית קלוב אמריקה תמורת 3 מיליון $. ב-2012 לאחר שלוש שנים בקלוב אמריקה חזר לקבוצה הארגנטינאית אינדפנדיינטה. בשנת 2015 חזר לקבוצת הורקאן, שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל בתום עונת 2017/2018.
למרות כישלונותיו בקבוצות מחוץ לארגנטינה, מונטנגרו נחשב לאחד מהשחקנים הטכניים והמלהיבים ששיחקו בליגה הארגנטינאים בשנים האחרונות.
הנבחרת.
מונטנגרו ערך את הופעתו היחידה במדי הנבחרת באפריל 2007 במשחק ההכנה לקופה אמריקה מול נבחרת צ'ילה. מונטנגרו נכלל אז בסגל שחקנים מהליגה המקומית שהיה אמור על פי התכנון הראשוני להופיע בטורניר.
למרות הצטיינותו בליגה, מונטנגרו לא זומן לנבחרת בשל העדפת מאמני הנבחרת לזמן בעיקר שחקנים המשחקים בליגות אירופאיות.
במדי הנבחרת הצעירה זכה מונטנגרו באליפות דרום אמריקה בשנת 1999.
תארים.
נבחרת ארגנטינה הצעירה
ריאל סרגוסה
אינדפנדיינטה
ריבר פלייט
מחלף קק&quot;ל
מחלף קק"ל (גם "מחלף קרן קיימת") הוא מחלף בנתיבי איילון הממוקם בצפון תל אביב-יפו ובנוי בתצורת מחלף יהלום. בדומה למחלפים אחרים בנתיבי איילון, גם במחלף זה נבנה הגשר בתוואי הדרך העירונית והוא חולף מעל הדרך המהירה ומסילת הרכבת. בעוד שהתנועה לאורך נתיבי איילון מתאפשרת ללא רמזורים, היציאות והכניסות למחלף ממערב וממזרח מוסדרות על ידי רמזורים. מקור שמו של המחלף בשדרות קק"ל (קרן קיימת לישראל) החוצות אותו.
מדרום למחלף נמצא צומת תל ברוך - מחלף מסילתי המקשר בין מסילת החוף למסילת הירקון (מסילת איילון מתחילה בתחנת הרכבת תל אביב מרכז ודרומה, זאת למרות שנחל איילון נמשך גם צפונה לה).
קודם להקמת המחלף עבר במקום גשר ששימש את שדרות קק"ל למעבר מעל ערוץ נחל איילון. גשר זה לא התאים לצרכים של נתיבי איילון, ולכן נהרס ובמקומו הוקם הגשר הנוכחי.
קלטניסטה (מחוז)
בלינזונה
גיא ברנע
גיא מרקוס ברנע (נולד ב-9 בספטמבר 1987), הוא שחיין עבר ישראלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל, וכיום פרשן שחייה. בעל שתי מדליות ארד מאליפות אירופה בשחייה (בודפשט 2010 ודברצן 2012) ושתי מדליות מהאוניברסיאדה, מדליית כסף בשנג'ן 2011 ומדליית ארד בבלגרד 2009. מקום שישי באליפות העולם (שנגחאי 2011) ומקום שביעי באליפות העולם (ברצלונה 2013) במשחה ל-50 מטר גב.
ברנע ייצג את ישראל באולימפיאדת בייג'ינג (2008) וב-6 אליפויות עולם (מלבורן 2007, רומא 2009, שנגחאי 2011, ברצלונה 2013, קאזאן 2015 ובודפשט 2017). אלוף ושיאן המכביה, במשחה ל-100 מטר גב.
ביוגרפיה.
ברנע נולד, גדל והתחנך בעומר. אח בכור לניר ואור, שחיינים מצטיינים גם כן. סבא שלו מצד אמו איתן פרויד היה אלוף ישראל בשחייה. מגיל 6 החל לשחות, בעידוד הוריו, שסברו שהדבר יסייע לו להתמודד עם מחלת האסתמה. במרוצת השנים היה לשחיין תחרותי במסגרת הפועל שחייני הנגב, והתמקצע בסגנון פרפר, בהדרכתו של המאמן עדי ולפמן. כשהגיע לכיתה י"א עבר לפנימיה של מכון וינגייט, ואומן בידי לאוניד קאופמן. במקביל, ייצג את קבוצת הפועל ירושלים בתחרויות. לאחר שלא הצליח להגיע להשגים משמעותיים בסגנון פרפר, ניסה את מזלו בסגנון גב. בסגנון זה, הצליח להעפיל לגמר אליפות אירופה לנוער ב-2005, מה שהקנה לו מעמד של ספורטאי מצטיין בצה"ל. בסוף אותה שנה החל ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת ברקלי, בארצות הברית.
שיאן ישראל.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2006 זכה ברנע בשתי מדליות אישיות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 26.38 שניות, לפני איליה אייזנשטוק ממכבי קריית ביאליק (26.68 שניות) ואהוד סגל מירושלים רבתי (26.92 שניות). מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 56.78 שניות, אחרי אהוד סגל שקבע שיא אישי חדש של 56.61 שניות ולפני איליה אייזנשטוק (57.90 שניות). תוך כדי משחה שליחים 4x50 מטר מעורב הוא קבע במשחה ל-50 מטר גב שיא ישראלי ושיא בינלאומי חדש של 26.09 שניות, שיפור של 11 מאיות השנייה מהשיא בן ה-6 שנים של איתן אורבך ממכבי חיפה (26.20 שניות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן ב-2007, סיים ברנע במקום ה-19 במשחה 100 מ' גב כשקבע זמן של 55.88 שניות, וכן העפיל לחצי הגמר במשחה ל-50 מטר גב בזמן של 26.24 שניות. בחצי הגמר סיים במקום ה-15 בזמן של 26.45 שניות.
במסגרת משחי גביע האיחוד האירופי שהתקיימו בצרפת באוגוסט 2007, שבר לראשונה את השיא הישראלי ב-100 מ' גב, והעמידו על 55.21 שניות, שהן שיפור של 10 מאיות השנייה לשיא שקבע איתן אורבך באולימפיאדת סידני (2000). מאז שיפר את השיא הישראלי עוד מספר פעמים.