בעת שחרור הניצרה מוחזק הנוקר אך ורק על ידי המנוף (ידית אחיזה קפיצית). עם זריקת הרימון משתחרר המנוף על ידי קפיץ והנוקר מסתובב ונוקר את הפיקה. הפיקה מדליקה ניצוץ קטן שמדליק פתיל ההשהיה שזמניו משתנים לפי סוג הרימון. (ברימון רסס צה"לי תקני מס' 26 משך ההשהיה הוא 4 שניות שמתוכן חצי שנייה הוא משך הזמן שלוקח לנוקר לפגוע בפיקה ועוד 3.5 שניות משך דליקת פתיל ההשהיה). מתחת לפתיל ההשהיה נמצא הנפץ. הנפץ הוא חומר נפץ רגיש ולכן כשפתיל ההשהיה הדולק פוגע בו הוא מתפוצץ ומפוצץ את המאיץ שיוצר פיצוץ גדול יותר שגורם לפיצוץ כל חומר הנפץ ברימון. ההדף שנגרם על ידי הפיצוץ מעיף את הרסיסים שנמצאים במעטפת וגורם נזק לכל סביבת הרימון.
ברימונים שאינם רימוני רסס מוחלף החלק האחרון בתהליך ברכיבים אחרים. לדוגמה, במקום חומר נפץ ישנו גז או חומר הגורם לרעש חזק, בדומה לרימון הלם.
רצה מצוירת
רצה מצוירת (שם מדעי: "Graphipterus serrator") היא חיפושית ממשפחת הרצניתיים.
אורכה מגיע ל-25 מ"מ, היא שחורה עם 14–30 כתמים לבנים ועגולים על כנפי החפייה. פעילת יום, טורפת חרקים ובעיקר נמלים גדולות. אזור המחיה המועדף עליה הוא קרקעות חוליות.
קרבוס
קרבוס או רצה (שם מדעי: "Carabus") היא סוג של חיפושית גדולות יחסית ממשפחת הרצניתיים. בעולם ידועים כ-1000 מינים מתוכם קיימים בישראל עשרה.
רוב המינים בסוג גדולים יחסית כ-12–50 מילימטר, רובם חסרי כנפי תעופה ולכן אינם יכולים לעוף. במינים רבים כנפי החפייה מלוכדות וצבעוניות, אם כי בישראל נפוצות חיפושיות בצבע שחור בלבד. את הזכר ניתן לזהות על פי ארבעת פרקי פיסת הרגל הקדמית המורחבים. חיפושיות אלו פעילות בעיקר בלילה וניזונות בעיקר משבלולי יבשה. במהלך היום הן נמצאות מתחת לאבנים.
בישראל ידועים עשרה מינים וקל לזהותם על פי אורך גופם (מעל 15 מילימטר) וצבעם השחור, ביניהם רצה סגלגלה שנפוצה מאוד בישראל (נוצצת וחלקה).
יקרוניתיים
יקרוניתיים (שם מדעי: Cerambycidae) הם משפחת חרקים מסדרת החיפושיות, בעלי גלגול מלא.
מאפיינים.
המשפחה מונה 30,000 מינים ונפוצה בעיקר באזורים טרופיים. בישראל יש 120 מינים, ביניהם מזיקים הפוגעים בעצי יער, במטע ובעץ תעשייתי (יקרונית הרהיטים, לדוגמה).
אורך הגוף 4–80 מ"מ, והוא מוארך ושטוח במקצת. מחושים ארוכים בעלי 11 פרקים ולעיתים (במיוחד אצל הזכר) ארוכים יותר מהגוף. ביצים לבנבנות, מוארכות; צורת הזחל גלילית.
משך התפתחות הזחל וגודל החיפושית שתתפתח ממנו תלויים במידה רבה בלחות העץ ובערכו התזונתי.
ההתגלמות נמשכת 2–4 שבועות. ברוב המינים הבוגר חי 1–4 שבועות.
יקרונית הרהיטים
יקרונית הרהיטים (שם מדעי: "Stromatium unicolor" או "Stromatium fulvum"), המכונה באופן עממי (ובטעות) תולעת עץ, היא מין של חיפושית ממשפחת היקרוניתיים.
אורך הגוף של יקרונית הרהיטים הוא כ-20 מ"מ וצבעה חום בהיר. היא נפוצה בבתים, פוגעת ברהיטים ובמשקופים (במקרים קיצוניים עלולה לגרום להתפוררותם).
התפתחות הזחל נמשכת 2-7 שנים, בעלי גלגול מלא. הזחלים הם שגורמים לנזק ברכוש כאשר הם ניזונים בעיקר מהעמילן שנמצא בעץ, אפשר לשמוע קול כרסום מהעץ הנגוע.
רצניתיים
רצניתיים (שם מדעי: Carabidae) היא משפחה של חרקים מסדרת החיפושיות. הרצניתיים, ככל סדרת החיפושיות, הם בעלי גלגול מלא.
בעולם ידועים כ-25,000 מינים. בישראל ידועים כ-400, רובם בצבע שחור.
הרצניתיים בעלי לסתות מפותחות. רובם טורפי חרקים, חלזונות ושבלולי יבשה, שלשולים ועוד. בזמן הטריפה הם מפרישים על הטרף רוק המכיל תססי עיכול. הביצים מוטלות לרוב אחת אחת בתוך האדמה. הזחל הוא זחל ראשוני, זריז וטורף כמו הבוגר.
פרטים הנמנים במשפחה: רצה מצוירת, רצה, רצנית אוליביה, מפציצנית מרעישה, גדיתים ורבים אחרים.
מארין 1
מארין 1 (באנגלית: Marine 1) הוא אות הקריאה של כלי טיס בשירות חיל הנחתים האמריקני, בשעה שנשיא ארצות הברית נמצא בו. כאשר כלי טיס של חיל הנחתים מטיס את סגן נשיא ארצות הברית, הוא מכונה "מארין 2".
השימוש במסוקים ככלי תחבורה נשיאותי החל בשנת 1957 בתקופת כהונתו של דווייט אייזנהאואר. מסוק ה-H-13 Sioux (גרסתו הצבאית של ה-Bell 47), חסר היה את אביזרי הנוחות, כגון מיזוג אוויר ובית שימוש, שבהם צוידו מסוקי הנשיא המאוחרים יותר. בשנים שלאחר מכן הוחלפו המסוקים בהדרגה לדגמים חדישים יותר.
עד לשנת 1967 חלק חיל הנחתים את האחריות להובלתו של הנשיא במסוקים עם צבא ארצות הברית. כאשר הוטס הנשיא במסוקי הצבא נקרא המסוק "Army 1".
כלי הטיס העיקריים שמשמשים בתפקיד זה כיום הם תשעה עשר המסוקים הנשיאותיים שמפעילה טייסת HMX-1, המשמשים את הנשיא וצוותו לטיסות קצרות. הטייסת מפעילה מסוקים מדגמי VH-3D סי-קינג (משנת 1962) ו-VH-60N בלק-הוק (משנת 1988).
תפעולו של צי מסוקי מארין 1 נעשה בידי למעלה מ-800 נחתים, המרוכזים ברובם בבסיס חיל הנחתים קוונטיקו בווירג'יניה. בכל מקום שבו נוחת "מארין 1", ממתין לנשיא על הקרקע לפחות נחת אחד במדים ייצוגיים מלאים.
גרין דיי
גרין דיי (באנגלית: Green Day; בתרגום חופשי: "יום ירוק") היא להקת פאנק רוק אמריקנית, הפועלת משנת 1987. חברי הלהקה הם הסולן והגיטריסט בילי ג'ו ארמסטרונג, הגיטריסט המוביל ג'ייסון וייט (בהופעות), הבסיסט מייק דירנט והמתופף טרה קול. רוב שירי הלהקה עוסקים בסמים, שפיות, אמונה, פוליטיקה, ביקורת כלפי החברה, פרשות הדרכים שבחיים ויחסים רומנטיים. מאז אלבומה השביעי הלהקה עברה שינוי תדמיתי אשר כלל בין היתר איפור עיניים, לבישת עניבות ובעיקר מעבר חלקי מסוגת הפאנק רוק לסוגת הרוק האלטרנטיבי.
באלבום ה-12 שלה, חזרה הלהקה למקורותיה ולמוזיקת הפאנק.
בראשיתה הייתה הלהקה חלק מסצנת הפאנק המקומית של העיר אוקלנד. המיני אלבומים המוקדמים של הלהקה, שהוצאו בחברת התקליטים העצמאית Lookout! Records, יצרו את גרעין המעריצים שלה. בשנת 1994, הפך אלבום השלישי של הלהקה, "Dookie", לאלבום הפריצה שלה, ונמכרו ממנו מעל 10 מיליון עותקים בארצות הברית ו-16 מיליון ברחבי העולם. שלושת האלבום הבאים של גרין דיי היו: "Insomniac", "Nimrod." ו-"". שלושתם לא הצליחו להשיג הצלחה מסיבית כמו של "Dookie", אך הם עדיין הצליחו בביקורות ובמכירות, ושניים מהם הגיעו לפלטינה כפולה ו-"Warning:" הגיע לאלבום זהב. בשנת 2004 גרין דיי הוציאה את האלבום השביעי שלה, "American Idiot", שהצית מחדש את הפופולריות של הלהקה עם הדור הצעיר, ונמכר בחמישה עשר מיליון עותקים בארצות הברית. אלבום הלהקה השמיני, 21st Century Breakdown, יצא לאור בשנת 2009, והיה לאלבום אופרת הרוק השני של הלהקה, אחרי "American Idiot".
גרין דיי מכרה מעל ל-65 מיליון אלבומים ברחבי העולם ו-22 מיליון בארצות הברית לבד. כמו כן הם זכו בארבעה פרסי גראמי: אלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר - "Dookie", אלבום הרוק הטוב ביותר - American Idiot, הקלטת השנה - "Boulevard of Broken Dreams", ואלבום הרוק הטוב ביותר, בפעם השנייה - "21st Century Breakdown".
בשנת 2007 חברי הלהקה הופיעו כדמויות מצוירות בסרט של "משפחת סימפסון" שם הם ערכו הופעה לכבוד יום הניקיון בספרינגפילד על האגם המזוהם, אך כשהם רצו לדבר על ניקיון כדור הארץ, מיד כולם זרקו עליהם דברים כך שגרין דיי טבעה באגם המזוהם וכל חברי הלהקה מתו.
בשנת 2009, אלבום הלהקה השביעי, "American Idiot", עוּבד למחזמר, בשם "American Idiot: The Musical", שהוצג בברודוויי ב-20 באפריל 2010; המחזמר כלל סיפור מורחב עם דמויות חדשות, והציג את הסיפור שמספרים שירי האלבום. בילי ג'ו, סולן הלהקה אף כיכב ב-50 מההופעות של המחזמר. בשנת 2010, הופץ המשחק "Green Day: Rock Band". שבו השחקן צריך להופיע כחברי הלהקה.
במהלך 2012–2013 הוציאה הלהקה שלושה אלבומים ברצף: ¡Uno!, ¡Dos! ו-¡Tre! ובהמשך יצא אלבום הדוקומנטרי Quatro.
בשנת 2016 הוציאה הלהקה את האלבום ה-12 שלה - "Revolution Radio", אשר זכה להצלחה רבה והגיע למקום הראשון במספר ההורדות לאותה שנה ב-19 מדינות, וביניהן ארצות הברית.
בשנת 2020 הוציאה הלהקה את האלבום ה 13 שלה - "Father of All Motherfuckers".
היסטורית הלהקה.
הקמת הלהקה ו-Lookout! (1987 - 1993).
בשנת 1987 החברים בילי ג'ו ארמסטרונג ומייק דירנט, בני ה-15 באותו הזמן, הקימו להקה בשם Sweet Children (בתרגום חופשי: ילדים מתוקים). המופע הראשון של הלהקה התקיים ב-17 באוקטובר 1987 בחנות קטנה בקליפורניה, שם אמו של ארמסטרונג, אולי (Ollie), עבדה. בשנת 1988, החלו ארמסטרונג ודירנט לעבוד עם שון יוז וג'ון קיפמאייר, הידוע גם בשם אל סוברנטה. שון יוז שימש כבסיסט של הלהקה, וקיפמאייר שימש כמתופף של הלהקה ומנהל העסקים שלה, טיפל בהזמנות ועזר להקים בסיס מעריצים ללהקה.
לאחר עזיבתו של יוז מגרין דיי בשנת 1989. לארי ליברמור, הבוס של חברת התקליטים Lookout! Records, ראה את הלהקה מנגנת בהופעה והחתים אותם לחברה שלו. בשנת 1989, גרין דיי הקליטה את המיני-אלבום הראשון שלה, שנקרא "1,000 Hours". לאחר שהמיני אלבום, "1,000 Hours", הופץ, החליטה הלהקה לשנות את שמה מ-Sweet Children ל-Green Day. את הביטוי "Green Day" (בתרגום חופשי: יום ירוק) שמע ארמסטרונג מחברים שלו ב"בית הגידול" שלו במרתף של אוניברסיטת ברקלי. פירושו של הביטוי הוא יום שבו מה שעושים כל היום זה לעשן מריחואנה. אם כי חלק אומרים כי השם נבחר בשל חיבתה של חברי הלהקה למריחואנה. בנוסף לזה ארמסטרונג כתב שיר בשם "Green Day", השיר מספר על הפעם הראשונה שעישן.