הנסיך פהד, שהיה אף הוא למלך ערב הסעודית, היה שר החינוך הראשון בממלכה. לאחר ישיבת מועצת השרים הראשונה הכריז פהד על תוכניתו להקים אוניברסיטה סעודית ראשונה אשר תהיה משכן לתרבות ולמדע, זאת כחלק ממשימתו לקדם השכלה גבוהה בממלכה. בשנת 1957, בהתאם לצו מלכותי מס' 17, הכריז הנסיך פהד על היווסדה של אוניברסיטת המלך סעוד, וזאת במטרה "להפיץ ולקדם ידע בממלכתנו כדי להרחיב את בסיס המחקר המדעי והספרותי, ולמען לימוד ומעקב אחר ההתפתחות באומות אחרות בתחום המדעים והאומנות וכדי לתרום יחד עימן לתגליות ולחדשנות..."
בית הספר למדעי הרוח החל קולט תלמידים בשנת הלימודים 1958-1957. בין השנים 1958 ו-1960 נפתחו בית הספר למדעים ובית הספר למנהל עסקים וכן בית הספר לרוקחות. בשנת 1961 הכיר המלך באוניברסיטה, בצו מלכותי מס' 112, כגוף משפטי עצמאי, המקיים תקציב נפרד, האחראי להשכלה גבוהה, מקדם מחקר אקדמי ופועל למען קידום המדעים והאומנויות בממלכה. הצו קבע כי שר החינוך ישמש כנשיא האוניברסיטה, וכן קבע כי באוניברסיטה אף יהיו סגן נשיא ומזכיר כללי, וכי בראש כל בית ספר יעמדו דיקן, סגן דיקן, ומועצה. בשנת 1965 נוסד בית הספר לחקלאות וכן האוניברסיטה קיבלה שליטה בבית הספר להנדסה ובית הספר לחינוך, אשר היו עד לאותה עת בשליטה ישירה של משרד החינוך בשיתוף עם אונסקו.
אוניברסיטת ריאד.
בשנת 1967 קבע צו מלכותי מספר M/11 את חוק אוניברסיטת ריאד, אשר ביטל חקיקה ותקנות קודמות. החוק החדש קובע כי לאוניברסיטה תקום מועצה להשכלה גבוהה. במועצה מכהנים שני נשיאי אוניברסיטה, בהווה ובעבר, שני חברי סגל אקדמי שהחזיקו במשרות אקדמיות מחוץ לממלכה, או שני אינטלקטואלים מובילים מן הממלכה. המועצה להשכלה גבוהה כי הרשות הניהולית העליונה באוניברסיטה ובידה לקבוע מדיניות, כולל מטרות האוניברסיטה, תקציבים, שכר אנשי סגל, ומלגות.
בשנת 1972 קבע צו מלכותי מספר M/6 על ביטול החוק משנת 1967 ותחתיו נקבע חוק חדש המרחיב את הרכב המועצה להשכלה גבוהה. בשנת הלימודים 1970-1969 נוסד בית הספר לרפואה. בשנת הלימודים 1975-1974 נוסד המכון לשפה הערבית. בשנת 1976 נוסד בית הספר לרפואת שיניים ובית הספר למדעי רפואה ישומיים. באותה שנה אף נפתח קמפוס נוסף לאוניברסיטה באבהה שבמחוז עסיר ובו בית ספר לחינוך. בשנת 1977 נוסד בית הספר ללימודים מתקדמים לצורך ריכוז הטיפול בתוכניות לתארים מתקדמים בבתי הספר השונים באוניברסיטה.
בשנת 1979 נוסד בקמפוס אבהה בית ספר לרפואה וזאת בהתאם לצו מלכותי. לימודי הרפואה בקמפוס אבהה נפתחו בשנת הלימודים 1981-1980. בשנת 1980 נוסד קמפוס נוסף לאוניברסיטה בבוראידה שבמחוז אל-קסים ובו שלושה בתי ספר: לחקלאות, רפואה וטרינרית, כלכלה ומנהל. הלימודים בקמפוס זה החלו בשנת הלימודים 1981-1980.
אוניברסיטת המלך סעוד.
בשנת 1981 ציינה אוניברסיטת ריאד 25 שנה להיווסדה ושמה שונה לאוניברסיטת המלך סעוד, לכבוד מייסדה, וזאת בהוראת המלך ח'אלד. בית החולים האוניברסיטאי על שם המלך ח'אלד נחנך באותה שנה. בשנת 1983 נוסדו בית הספר למדעי המחשב והמידע ובית הספר לאדריכלות ותכנון. בשנת 1990 נוסד המכון לשפות ולתרגום, מכון שהפך ארבע שנים אחר כך לבית ספר לשפות ולתרגום. בשנת 1996 החליטה המועצה להשכלה גבוהה באוניברסיטה על יסודו של המרכז לייעוץ ולמחקר על שם המלך עבדאללה. בשנת 1997 נפתח בית הספר למדעים בקמפוס אל-קסים. בשנת 2003 הפך קמפוס אל-קסים של האוניברסיטה למוסד אקדמי עצמאי.
בשנת 2010 סטודנטים ועובדי האוניברסיטה סיימו תכנון רכב KSU Gazal-1 שהיה מתוכנן לעבור לייצור סדרתי.
קמפוס האוניברסיטה.
בקמפוס המרכזי של האוניברסיטה פועלות 18 ספריות, המשמשות מוקד ללימודים ולמחקר. הספרייה המרכזית של האוניברסיטה, השוכנת בבניין בן שבע קומות, נוצרה כתוצאה מאיחודן של תשע ספריות. בספריה המרכזית מקומות ישיבה ל-4,000 קוראים.
דירוג אקדמי.
בשנת 2013 דורגה אוניברסיטת המלך סעוד במקומות 200-151 בעולם בדירוג אקדמי של אוניברסיטאות בעולם, ביבשת אסיה דורגה האוניברסיטה במקום ה-17 ובעולם הערבי במקום הראשון. בדירוג QS של אוניברסיטאות בעולם לשנת 2013 דורגה האוניברסיטה במקום 253 בעולם, במקום 33 באסיה ובמקום הראשון בעולם הערבי.
עמק הטכנולוגיה של ריאד.
עמק הטכנולוגיה של ריאד הוא מיזם שנוצר כתוצאה משיתוף פעולה של אוניברסיטת המלך סעוד עם גופים ציבוריים ופרטיים בשטח כלכלת הידע. המיזם הוא חלק מהחלטה של ממלכת ערב הסעודית לאמץ אסטרטגיה ארוכת-טווח המסיטה את המוקד לעבר פיתוח כלכלה המבוססת על ידע. אוניברסיטת המלך סעוד נוטלת חלק בשינוי אסטרטגי זה באמצעות הקמתו של פארק מדע בתחום הקמפוס בריאד.
אלגוטריידינג
אברהם תעיזי
אברהם בר-עז
אברהם בר עז
בתולת מגן
בתולת מגן (בנורדית עתיקה: skjaldmær) הוא כינוי לאישה לוחמת במיתולוגיה הנורדית ובפולקלור הסקנדינבי.
רקע כללי.
בתולות מגן מוזכרות בסאגות שונות וגם בגסטה דנורום ובסיפורים עממים אחרים מן התרבות הגרמאנית. דמות הוולקיריה המיתולוגית התבססה גם היא ככל הנראה על דמותה של בתולת מגן.
בסאגות הנורדיות מזוהות מספר בתולות מגן בשמן הפרטי כגון ברינהילד, הרבור, הנסיכה השוודית תורנביורג ועוד. בחלק מן הסאגות מוזכר כי נשים ששימשו כבתולות מגן עסקו כבר מילדותן בפעילות שנחשבה "גברית" כגון פשיטות ושוד של עוברי אורח ביערות כאשר הן לבושות בבגדי גברים, והן לחמו ונהרגו בקרבות.
בחלק מן הסאגות מתוארות בתולות מגן אשר משלבות את פעילותן כלוחמות עם תפקידים נשיים "מסורתיים" במשק הבית או כאלה החוזרות לגמרי לתפקידים ה"נשיים" לאחר סיום תפקידן כלוחמות. לטענת החוקרות ג'ודית יש וג'ני יוכנס (Judith Jesch, Jenny Jochens), יש בכך עדות לתפקיד שהן ממלאות כדמויות בפנטזיות של גברים ונשים, ומסמלות את הסיכון שבנטישת התפקוד המגדרי המסורתי.
אטימולוגיה.
המילה "בתולה" במושג נובעת מכך שהדמויות הן לרוב של נשים צעירות ושל נשים שמסרבות להינשא או שמושאות בניגוד לרצונן. התמות המרכזיות באבטיפוס של "בתולות לוחמות" מכל סוג בפולקלור הן חתירה לקרב (לרוב מתוך נקמה), חוסר נכונותה של הדמות להינשא והיעלמותה של הדמות ברגע בו היא מתחתנת. בתולות מגן אמנם מקיימות יחסי מין ומתחתנות עם גיבורים, אולם לאחר שהן עושות כן - הן מפסיקות להיות בתולות מגן והופכות להיות פשוט נשים "נשיות", זאת משום שבתולות מגן לא יכולות להיות נשואות. לדוגמה: אודין העניש את בתולת המגן ברינהילד בכך שכפה עליה להתחתן, וברגע שהיא התחתנה - היא חדלה להיות בתולת מגן.
עדויות היסטוריות.
בחברה הנורדית של ימי הביניים כמו בחברות רבות אחרות הייתה קיימת הבחנה ברורה בין תפקידי הגברים ותפקידי הנשים. על אף זאת, בתקופה שקדמה לנצרות היה מעמדן החברתי של הנשים שווה לזה של הגברים באזורים אלה: הן יכלו לבחור לעצמן את בני זוגן לנישואין וגם להתגרש מהם.
נשים לוחמות לא היו ככל הנראה תופעה רחבה, אולם ברור כי היא התקיימה במקרים מסוימים, וניתן לקשר אירועים מן המציאות לתיאורי האגדות העממיות. התופעה נעלמה לחלוטין עם התבססות הנצרות כדת השולטת באזור.
ממצאים ארכאולוגיים מן התקופה, בה נקברו נשים כמקובל בתקופה זו, ביחד עם חניתות ומגנים, מוכיחים כי ככל הנראה גם הן השתתפו בקרבות ונהרגו בהם, אם כי יש צורך בבדיקות נוספות על מנת לאשר עובדה זו באופן מוחלט.
קיימות מספר עדויות אמינות כי בתקופה הוויקינגית שימשו גם נשים כלוחמות. ההיסטוריון הביזנטי יואניס סקיליציס (ביוונית: Ἰωάννης Σκυλίτζης) טען כי נשים השתתפו בשנת 971 בקרב בו תקף סוויאטוסלב, נסיך קייב את הביזנטים בבולגריה. כאשר הובסו הורנגים בקרב דורוסטולון, התברר כי בקרב ההרוגים נמצאו נשים חמושות רבות. נטען כי אחותו למחצה של לייב אייריקסון נטלה חלק בקרב נגד ילידים אמריקנים בוינלנד כאשר היא הרה, ונלחמה חשופת חזה וחמושה בחרב. לדברי סקסו גרמטיקוס לחמו בשנת 750 שלוש מאות בתולות מגן מן הצד הדני בקרב ברוולה (Bråvalla) בין מלך שוודיה ומלך דנמרק באזור גוטלנד. הוא מזכיר בין היתר את בתולת המגן לאגרתה, אשתו של רגנאר לודברוק, אשר הצילה אותו מתבוסה בקרב, כאשר עמדה בראש מתקפה לעזרתו.
דב (בוריה) שלונסקי
דוב שליונסקי
בוריה שליונסקי
בוריה שלונסקי
ליביש מסרי מישורי
חצר גשר הישנה
חצר גשר הישנה הוא אתר בעמק בית שאן בו התיישבו מקימי קיבוץ גשר לראשונה. בתקופת מלחמת העצמאות הותקף היישוב וכמעט חרב לחלוטין. לאחר המלחמה עבר המשק למיקומו הנוכחי והחצר הנטושה שופצה ומשמשת כיום כמוזיאון מורשת להיסטוריה של המקום. המוזיאון הוכר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.
שם היישוב.
במהלך השנים ניתנו ליישוב מספר שמות (ראו בהמשך) שבכולם נכללה המילה גשר וזאת לאור סמיכותו לשלושת הגשרים העתיקים שעל הירדן.
היסטוריה.
אדמות האזור נרכשו כבר בתחילת המאה ה-20 על ידי יק"א מידי משפחת סורסוק אולם השלטונות הטורקיים הפקיעו חלקים גדולים מקרקעות אלו לצרכים ציבוריים (למשל פסי רכבת ותחנות). רק לאחר הקמת המנדט הבריטי בוטלו ההפקעות וניתן היה לחדש את ההתיישבות באזור.
כבר ב-1920 עלתה למקום קבוצה של חלוצים בשם "בשקירים" שהייתה מורכבת ממשוחררי הגדודים העבריים ומאנשי גדוד העבודה. חברי הקבוצה קראו למקום "גשר נחלים", ובחרו להתיישב בחאן ממלוכי חרב בקרבת הגשרים. קבוצה זו סבלה מתנאי החיים במקום והחזיקה מעמד 3 שנים. הם הוחלפו ב-1924 על ידי קבוצה ירושלמית ששינתה את שם המקום ל"משק גשר". גם קבוצה זו עזבה (ב-1934) את המקום והקימה צפונית לנקודה את קיבוץ אשדות יעקב.