בחייה האחרונות עברה לגור בבית ברט בירושלים, כשכל העת היא ממשיכה בפעילותה ההתנדבותית בעמותת "רעות" ובהמשך ביד שרה.
בשנת 1989 זכתה בתואר "יקירת תל אביב".
גרדה אוקס נפטרה בירושלים בי"ז כסלו תש"ס, 26 בנובמבר 1999.
בשנת 2002 הוקדש בית הכנסת של "בית שלום" לזכרם של גרדה ודוד אוקס.
שובו של הבן האובד
שובו של הבן האובד הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר רמברנדט ואן ריין שציור בין השנים 1661–1669 לערך. זוהי אחת היצירות האחרונות שצייר רמברנדט - הוא השלים אותה זמן קצר לפני פטירתו. היצירה מוצגת כיום במוזיאון ארמיטאז', בסנקט פטרבורג שברוסיה.
תיאור היצירה.
היצירה מתארת את משל הבן האובד מהברית החדשה ומציגה את הרגע בו האב מקבל את הבן האובד. היסטוריון האמנות קנת' קלארק סבור כי יצירה זו נחשבת על ידי רבים כ"תמונה הטובה ביותר שצוירה".
המשל מתאר את האב כשהוא מקבל בברכה את הבן שחזר בתשובה לאחר שיצא לתרבות רעה, והוא מחבק את הבן העטוי סחבות. הבן כורע ברך לפני האב, והאב מתכופף לחבק אותו ושם את ידיו על כתפי הבן. בעוד שפניו של הבן חשוכות, פני האב מוארות. לימינו של האב ניצב האח הבכור (המתנגד לסליחה שניתנת לאח הצעיר), המוצג שידיו שלובות לפני חזהו - מחווה המציגה את אי הסכמתו למתרחש לפניו והתרחקותו מגילוי האהבה שבין האב והבן הסורר.
היסטוריה.
רמברנדט צייר איורים ותרשימים רבים ואף מספר ציורים המבוססים על משל הבן האובד. הדמויות המופיעות ביצירה הופיעו ביצירות קודמות של רמברנדט:
ראטן
חסידות לנצהוט
ווילי הניג
מ. ש. גשורי
ימאהה VMAX
ימאהה VMAX (עד 2008 כונה V-Max) הוא אופנוע שיוצר על ידי חברת ימאהה היפנית בין השנים 1985—2007.
רקע.
ה-V-Max נחשף על ידי ימאהה באוקטובר 1984. מנועו התבסס על מנועו של דגם ה-"Venture Royal" שתוכנן במקור לאופנוע תיור והיה בנפח של 1,200 סמ"ק מסוג ארבע פעימות.
במהלך התכנון הציבו לעצמם המהנדסים מטרה ליצור אופנוע עתיר כוח, תוך התבססות על מנועו הקיים של ה-Venture. בתחילה הם ניסו טכניקות שונות שכללו שימוש במגדש טורבו ומגדש על, אך כל הניסיונות הובילו ליצירת אופנוע בעל ממדים גדולים מעבר לרצוי. במסגרת החיפוש אחר פתרון יצירתי שישפר את הספק ה-Venture שעמד על כ-80 כוח סוסהגו המהנדסים את ה-V-Boost. המנוע שהוצג בסופו של דבר הפיק 145 כוחות סוס.
השילוב של אופנוע קסטום עתיר כוח היה חדשני ומהפכני לאותה תקופה וכך היה ה-V-Max אחראי במידה רבה להיווצרות קטגוריה חדשה שכונתה "Power Cruisers". ה-V-Max הציג חדשנות בנושאים רבים. ביצועי מנועו היו ייחודיים בקבוצתו ואף בלטו בכלל דגמי האופנועים. עיצובו החריג לאותה תקופה, ומערכות נוספות שפותחו במיוחד בשבילו כגון V-Boost השלימו את אופיו החדשני.
V-Boost.
V-Boost היא מערכת הפותחת שסתומי "פרפר", בתוך סעפת היניקה בין צילינדרים 1 ו-2 ובין 3 ו-4 החל מ-5,750 סל"ד. שסתומים אלו נפתחים בהדרגה בהתאם לעליית הסל"ד עד לפתיחה מרבית ב-8,000 סל"ד. המערכת עובדת באמצעות קופסה שחורה קטנה שקוראת את סל"ד המנוע. מידע זה נשלח למנוע סרוו ייעודי של המערכת המחובר לשסתומים. ברגע שמנוע ה"סרוו" מקבל אות, מתבצעת פתיחת שסתומי הפרפר. מערכת V-Boost מוסיפה כעשרה אחוזים להספק המרבי בסל"ד גבוה.
נתונים כלליים בדגם המקורי.
סוג מנוע - 4V, ארבע פעימות
יחס דחיסה - 10.5:1
מספר שסתומים לצילינדר - 4
מערכת דלק - ארבעה מאיידים
שליטה על מערכת דלק - DOHC
שיטת קירור - נוזל, מים
מספר הילוכים - 5
שיטת הינע - גל הינע
מתלה קדמי - טלסקופים 40 מ"מ, בתוספת לחץ אוויר
מתלה אחורי - 140 מ"מ, שני בולמי קפיץ
מידת צמיג קדמי - 110/90-V18
מידת צמיג אחורי -150/90-V15
בלמים קדמיים - שני דיסקים
קוטר דיסקים קדמיים - 298 מ"מ, 11.7 inches
סוג בלם אחורי - דיסק
קוטר דיסק אחורי -282 מ"מ
גובה הכיסא (מהקרקע) - 765 מ"מ
גובה כללי - 1,161 מ"מ
אורך כללי - 2,301 מ"מ
רוחב כללי - 795 מ"מ
בסיס גלגלים - 1,590 מ"מ
תכולת מכל דלק - 15.4 ליטר, מעבר לרזרבי ב-3.4 ליטר
מהירות בכל הילוך.
מהירות בקמ"ש – לכל הילוך
הערות – מדוד עד לקו האדום, סל"ד ב 100 קמ"ש 3,800 סל"ד.
גרסאות על פני השנים.
לאורך השנים היו מספר רב של גרסאות: למשל בארצות הברית הותאמה גרסה לתקינה של קליפורניה בה נדרשה מערכת EPA המבקרת אדי מכל הדלק ובקרת הפליטות.
למשל לשוק היפני שוחררה גרסה שלא כללה את ה V BOOST, כללה מערכת פלטה עם מגבלות ודיאפרגמה מוגבלת, ללא ספק הגרסה ה"המקוצצת" ביותר שהופצה
כיום אופנוע ה Vmax הוא שם נרדף לקלאסיקה, לכוח, לכבוד. השילוב של אופנוע קאסטום, מנוע עתיר כוח, ותאוצה מדהימה. תצורה זו יצרה פוטנציאל עצום לשינויים והתאמה אישית של האופנוע על ידי משתמשים רבים.
חלק הסבו את ה VMAX לאופנוע ספורט של ממש כולל שדרוג מסיבי של מערכת המתלים והמנוע
חלק בחרו להסבו אופנוע קאסטום עתיר תוספות וניקלים
חלק האחר בחרו להעצים את הבשורה שהעביר המשורר מלכתחילה ובחרו לחזק את האלמנטים הקשורים ל "power crusher" או ה streetfighters"".
כך או כך, כיום ניתן למצוא מגוון עצום של הסבות ושדרוגים ברחבי העולם, כל אלו ובתוספת העובדה שמעל לשני עשורים האופנוע נחשב ל "שם דבר" – מוכיחים עד כמה החדשנות והבשורה הייתה חשובה וכמה היא השפיעה על עולם האופנועים בפרט והמוטוריקה בכלל.
Beyond Magnetic
Beyond Magnetic הוא המיני אלבום השלישי של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית מטאליקה. האלבום יצא לאור בשנת 2011 והוא וכל שיריו הוקלטו בזמן הקלטת האלבום Death Magnetic. אלבום הגיע למקום ה-32 במצעד הבילבורד 200.
פרס פולאר למוזיקה
פרס פולר למוזיקה הוא פרס מוזיקה בינלאומי המוענק בחסות האקדמיה המלכותית למוזיקה של שוודיה. הפרס נוסד בשנת 1992 על ידי סטיג אנדרסון, מפיק מוזיקלי אשר נודע בעיקר בזכות העבודה שלו עם להקת אבבא. הפרס מוענק מדי שנה לאמן עכשווי ולמלחין קלאסי. את הזוכים בוחרת ועדה המורכבת מנציג משפחת אנדרסון, איגוד המלחינים למוזיקה פופולרית בשוודיה והאגודה לשמירת זכויות היוצרים בשוודיה.
יואכים בראון
יואכים בראון (11 באוגוסט 1929, ריגה – 6 ביוני 2013, ירושלים) היה מוזיקולוג ישראלי, פרופסור באוניברסיטת בר-אילן.
חייו.
נולד בריגה בשנת 1929. משפחתו הוגלתה בשנת 1941 לסיביר וחזרה לריגה רק בשנת 1955. בין השנים 1949-53 למד בקונסרבטוריון הלאומי של לטביה, שם קיבל תואר שני בהצטיינות. בין השנים 1953-60 למד בקונסרבטוריון של מוסקבה, שם כתב עבודת דוקטורט בנושא אמנות הכינור בלטביה. הוא פרסם בשנת 1968 את הספר "Methods of Violin Playing" וכן ספר על אודות ההיסטוריה המוזיקלית של המדינות הבלטיות. בשנת 1969 ניסה לקבל ויזה לישראל, למשפחתו ובעקבות כך סולק ממשרתו ומחברותו באיגוד המלחינים של ברית המועצות.
בשנת 1972 עלה לישראל והצטרף למחלקה למוזיקולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, שם מונה בשנת 1987 לפרופסור מן המניין. בשנת 1992 שימש כראש המחלקה למוזיקה ובשנת 1997 יצא לגמלאות כפרופסור אמריטוס.
בשנת 1998 פרסם בגרמנית ספר אודות המוזיקה הקדומה בישראל, אשר תורגם אחר כך לאנגלית בשם "Music in Ancient Israel/Palestine: Archaeological, Written and Comparative Sources Bible in Its World".
בינואר 2011 נערך לכבודו כנס בינלאומי באוניברסיטת בר-אילן בשיתוף האיגוד הישראלי למוזיקולוגיה.
בראון נפטר ב-2013, בגיל 83.
חסידות בלאז'וב
חסידות בלאז'וב היא חסידות גליציאנית, ענף מחסידות דינוב. אבי החסידות היה רבי צבי אלימלך שפירא, נכדו של רבי צבי אלימלך שפירא מדינוב.
תולדות החסידות.
רבי צבי אלימלך נולד בשנת ה'תר"א לרבי דוד מדינוב. בצעירותו היה עם אביו אצל רבי ישראל מרוז'ין ואצל רבי שלום מבעלז. היה חתנו של רבי משה מרוזבדוב. היה תלמידו של רבי חיים מצאנז, ממנו קיבל היתר הוראה. כיהן בריבטיטש (אחת מהעיירות שכיהן בהן סבו) ומשנת ה'תרכ"ג בבלאז'וב. לאחר פטירת אביו בשנת ה'תרל"ד החל לנהוג באדמו"רות. בשנת ה'תר"ע עבר ליאבורניק הסמוכה לבלאז'וב. במלחמת העולם הראשונה ברח לבודפשט. בחזרתו לגליציה בשנת ה'תרפ"ג התיישב בריישא. נפטר בה' בניסן ה'תרפ"ד. חתנו היה רבי ברכיה מאויהל. מתלמידיו המפורסמים היה רבי אהרן ראטה. חיבר ספר בשם "צבי לצדיק", על התורה, על המועדים ושו"ת.
בנו רבי יהושע נולד בי' בסיוון ה'תרכ"ב. היה חתנו של דודו רבי מנדל מרופשיץ ממנה נולדו לו שתי בנותיו הגדולות ובנו רבי מאיר, ובזיווג שני נישא לבתו של רבי יעקב דוכנר מדילטין. כיהן ברבנות בריבטיטש. בשנת ה'תרמ"ה החל לכהן כרב הצעיר בבלאז'ובה. לאחר מלחמת העולם הראשונה התיישב בריישא ולאחר פטירת אביו מילא את מקומו. חיבר ספר בשם "קרן יהושע". נפטר בי"ב באדר א' ה'תרצ"ב. בניו היו:
חתניו היו בן דודו רבי מנשה מרוזבדוב, (בתו חנה) הרב משה יוסף רוקח (נכדו של רבי שלום) ורבי יצחק מברדיוב ארצות הברית, בן דודו רבי יהודה מסטוטשין, רבי צבי אלימלך מדמביץ ורבי טוביה ממיידאן.
החסידות לאחר השואה.
בנו השלישי של רבי יהושע, רבי ישראל, ניצל מהשואה והקים את החסידות בארצות הברית. נולד בחשוון ה'תר"ן. היה חתנו של רבי שלום דוד אונגר מדז'בנה. כיהן ברבנות פרוחניק. לאחר פטירת אביו התמנה כרב ואדמו"ר באיסטריק. השתתף בכנסייה הגדולה בווינה בשנת ה'תרפ"ג. משפחתו נרצחה בשואה והוא ניצל בדרך נס. שהה זמן קצר בבריסל ולאחר מכן היגר לארצות הברית בהתחלה בוויליאמסבורג ולאחר מכן בבורו פארק שם פתח בית מדרש בלאז'וב ונחשב בדורו לאחד מגדולי האדמו"רים. נישא בשנית לבראניע בת הרב משה מנחם מלכיור. כיהן בראשות כולל גליציה. נפטר בא' בחשוון ה'תש"ן ונקבר בהר הזיתים.