חברת קודאק Kodak הייתה בעלת המותגים המובילים בעולם הצילום. לחברה היו הרבה חידושים טכנולוגים והצלחה ממושכת. ב-1975 פותחה המצלמה הדיגיטלית הראשונה במעבדות קודאק, וב-1986 פותח בחברה החיישן הדיגיטלי הראשון ברזולוציה של 1.4 מגה פיקסל. כיוון שעסקי הליבה של החברה התבססו על סרטי צילום, החברה חששה שמוצרים אלו יהוו תחרות למוצרי החברה העיקריים, ולכן החברה לא פיתחה את המוצר. כך, כאשר התרחש המהפך בצילום ורבים מהמשתמשים עברו לצילום הדיגיטלי, Kodak התעכבו במעבר זה. כתוצאה מכך ב-2004 נמחקה החברה ממדד הדאו ג'ונס, ב-2010 נמחקה החברה מ S&amp;P500. ב 2012 החברה הגישה בקשה לפשיטת רגל .
חברת קודאק שנשענה על מסורת של כ-130 שנות הובלה בתחום, לא השכילה להעריך בזמן את השינוי בטעמי הלקוחות ואת הצורך לעדכן את מגוון המוצרים שלה, ולפתח מוצרים חדשים. כאשר החלה לעשות זאת, והחלה להתפשט לתחומים אחרים ולבצע רכישות של טכנולוגיות חדשות (החל משנת 2003 לערך), זה היה מאוחר .
דוגמה זו ממחישה את השפעת הטכנולוגיה החדשה, צילום דיגיטלי, על העלמות המוצרים שהתבססו על הטכנולוגיה הקודמת, סרטי צילום. יחד עם סרטי הצילום דעכה גם הסביבה התומכת בטכנולוגיה זאת, כגון מערכות פיתוח לסרטי צילום והעברתם לתמונות. עם הזמן גם דעך הביקוש לפיתוח תמונות (שנעשו תחילה מתוך המקור הדיגיטלי), שכן המשתמשים חדלו להדפיס תמונות והחלו להעבירן באמצעות דואר אלקטרוני, אתרי שיתוף קבצים, או Facebook. חנויות הצילום נאלצו לעבור הסבה ולהתבסס על מוצרים חדשים.
פולארויד.
Polaroid היא חברה שהתפרסמה בזכות מצלמות המדפיסות את התמונה מיד לאחר הצילום, טכנולוגיה שהייתה מהפכנית בזמנה. עם זאת ב-2001 החברה פשטה את הרגל ונעלמה. בדומה לקודאק, הטכנולוגיות החליפיות הפכו את המוצר ללא רלוונטי מבחינת המשתמשים.
מושגים קשורים.
תהום "Chasm".
תהום הוא אחד המכשולים העיקריים במהלך הטמעת טכנולוגיה חדשה בשוק, מאחר שקיים קושי רב בהבהרת היתרונות והערך שהטכנולוגיה החדשה מקנה למשתמש. קושי זה מונע מהמוצר לפרוץ לשוק הרחב. מתואר בספרו של ג'ופרי א. מור "לחצות את התהום".
מחזור חיי מוצר "PLC".
מחזור חיי מוצר הוא התהליך שעובר המוצר משלב החשיפה לשוק ועד לדעיכה. במוצרים טכנולוגיים פרק הזמן בין החשיפה (מוצר מוכן ליצור) ועד לדעיכה הוא פרק זמן קצר ביחס לזמן הפיתוח. לדוגמה פיתוח של דגם טלפון סלולרי חדש לוקח כשנה, וזמן החיים של דגם חדש מעת השקתו ועד להחלפתו בדגם אחר הוא כשלושה חודשים.
יתר על כן לעיתים קורה מצב בו מוצר לא מספיק להשלים את המחזור עקב הופעת טכנולוגיה חדשה המשבשת את המחזור של המוצרים המבוססים על הטכנולוגיה הקיימת. לדוגמה טלפונים סלולריים מבוססי תקשורת לוויין דעכו במהירות ונותרו כמוצרי גומחה (נישה), בעקבות ההתפשטות המהירה של רשתות התקשורת הסלולרית הקרקעית. לפיכך, כדי להאריך את חיי המוצר יש צריך לכלול חדשנות במוצר, בתהליכים ובתוכנית העסקית.
מחזור חיי טכנולוגיה "TLC".
מחזור חיי טכנולוגיה עוסק בזמן ובעלות פיתוח הטכנולוגיה, ציר הזמן של העלאת התאוששות ואופני הפיכת הטכנולוגיה לרווחיות ביחס לעלויות והסיכונים הכרוכים בכך. ניתן להגן במהלך המחזור חיי הטכנולוגיה באמצעות פטנטים או סימנים מסחריים על מנת להאריך את המחזור וכדי למקסם את הרווח ממנו.
Ecosystem.
המונח העסקי אקו-סיסטם (באנגלית () קיצור של מערכת אקולוגית) הוא מושג שאול מתחום הביולוגיה, המתייחס לסביבה העסקית הקשורה במוצר או בטכנולוגיה. בסביבה זאת נכללים הספקים, המשווקים, הלקוחות, נותני השירות (מתקינים, יועצים), ואף חברת פינוי הפסולת הקשורים למוצר ולטכנולוגיה. מוצר חדש יוצר סביבו עולם עסקי שלם התלוי במוצר. כך לדוגמה הטלפונים הסלולריים יוצרים מערכת בה כלולים ספקי התקשורת הסלולרית, יצרני מוצרים לספקי רשתות סלולריות, ספקי תמיכה ברשתות, יצרני טלפונים סלולריים, רשתות אספקה, יצרני וספקי ציוד נלווה, ספקי שירותים, ספקי תוכן סלולרי, יצרני תוכנה ואפליקציות לסלולר ועוד.
ג'רלד שטיינברג
ג'רלד (גרשון) מ. שטיינברג (באנגלית: Gerald M. Steinberg, נולד ב-1952) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה למדעי המדינה באוניברסיטת בר-אילן, ראש העמותה "מכון לחקר ארגונים לא-ממשלתיים" המפעילה את אתר NGO Monitor.
יועץ לממשלת ישראל, חבר בוועדת ההיגוי למלחמה באנטישמיות במשרד ראש הממשלה, פובליציסט ועמית מחקר במרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה ובמרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים. חבר המועצה המייעצת של "Israel Law Review International".
קורות חיים.
נולד בלונדון וגדל בסן פרנסיסקו, קליפורניה, ב"בית ציוני מאוד". לישראל הגיע לראשונה ב-1971, כסטודנט. ב-1973 סיים תואר ראשון בפיזיקה ולימודי המזרח הקרוב מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-1975 סיים תואר שני בפיזיקה מאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, ב-1978 תואר שני במדעי המדינה בתחום הממשל מאוניברסיטת קורנל, שם גם השלים דוקטורט בממשל ב-1981. אחרי גמר לימודיו בארצות הברית עלה לארץ ב-1982.
החל מאותה שנה הוא מרצה באוניברסיטת בר-אילן ושם גם התמנה לפרופסור למדעי המדינה. בבר-אילן ייסד את התוכנית לניהול סכסוכים ומשא ומתן. מתמחה ביחסים בינלאומיים, אסטרטגיה, הגבלת תפוצת אמצעי לחימה (בפרט פירוז ותוכנית הגרעין האיראנית), דיפלומטיה אזורית ומשא ומתן בתהליך השלום, "עוצמה רכה", פוליטיקה של זכויות אדם וארגונים לא-ממשלתיים (NGO).
שטיינברג הוא פובליציסט ב"ג'רוזלם פוסט", ובנוסף, לעיתים קרובות מפרסם מאמרים גם בעיתונים אחרים בהם ה"פיננשל טיימס", "אינטרנשיונל הרלד טריבון" ואחרים. הוא גם משמש כפרשן מומחה עבור CNN, BBC, NPR וכלי תקשורת אחרים.
גר בירושלים, נשוי ואב לארבעה.
פעילות ציבורית.
שטיינברג הוא המייסד והנשיא של מכון לחקר ארגונים לא-ממשלתיים המפעיל את מיזם NGO Monitor העוקב אחרי ארגונים לא-ממשלתיים שונים - בהם ארגוני זכויות אדם וארגוני שמאל בישראל - ומנתח את פעילותם, ובפרט את יחסם לישראל. לטענתו, ארגונים רבים מסווים פעילות אנטי-ישראלית תחת רטוריקה של זכויות אדם.
שטיינברג היה גם:
עוג'ה א-תחתא
עוג'ה א-תחתא (ערבית: العوجا) היא עיירה השוכנת כ-10 ק"מ מצפון ליריחו, בגובה של 230 מטרים מתחת לגובה פני הים. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, מנתה העיירה כ-5,214 נפשות באמצע שנת 2016.
שם הכפר.
היישוב שוכן במוצא ואדי עוג'ה ונקרא על שמו. עוג'ה בערבית המתפתל, א-תחתא בערבית הוא תחתית להבדיל את הכפר מעוג'ה אל-פוקא (בערבית עלית), כפר האם במעלה הוואדי.
היסטוריה.
תקופת הברזל.
לפי עדויות ארכאולוגיות האזור היה מיושב החל מתקופת הברזל II. בחירבת עוג'א אל פוקא, הממוקמת כקילומטר ממערב למיקומו הנוכחי של היישוב, נמצאו שרידי חומות ומגדלים מתקופה זו.
התקופה הרומית והביזנטית.
ככקילומטר מצפון ממוקמת חרב'ת אל-ביודאת, המזוהה עם היישוב ארכילאיס על שם בנו של הורדוס, ארכילאוס. הורדוס חילק בצוואתו את ארץ ישראל בין שלושת בניו ובין אחותו. את אזור יריחו הוריש לבנו ארכילאוס, שהקים את היישוב במקום. האתר נזכר בכתבי יוסף בן מתתיהו ובכתבי פליניוס הזקן ומתואר במפת מידבא. העיר קיבלה את מימיה מאמת מים שהגיעה מעין עוג'ה והמשיכה מצפון לכביש המוביל לעוג'א א-תחתא (כביש 90). את שרידי אמות המים מהמעיין ניתן לראות עד היום מצידו המערבי של הכביש. יוסף בן מתתיהו מתאר את הטיית מי מעין עוג'ה ליישוב, ומעדותו, עולה שבתקופה זו, שגשגה באזור חקלאות גידולי התמרים:. בחפירות שנערכו במקום נחשפו שרידי מגדל שמירה מאבני גזית (שכנראה התנשא לגובה עשרה מטרים). המגדל, מתוארך למאה ה-1, הוא כנראה המבנה הקדום ביותר מבין הממצאים. למגדל, ששימש לשמירה ותצפית, לא היו חדרים פנימיים וטיפסו אליו בסולם, דבר שמקל על זיהוי העיר, כיוון שבמפת מידבא מופיע מגדל שמירה עם סולם לצד הכיתוב ארכילאיס. כמו כן נחשפו שרידי כנסייה מהמאה ה-4, התקופה הביזנטית בארץ ישראל, פריטים ארכיטקטוניים רבים, כלי חרס ושעון שמש חצוב בחוליית עמוד אבן. מנזר ביזנטי נוסף, מלחקא אל ודיאן, נחשף ממערב לעוג'ה.
התקופה המוסלמית המוקדמת.
בתקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל שימש האזור שמדרום ליישוב, המכונה חירבת א-סמרא, כאתר מחצבות שסיפק אבני בניין לבניית הארמון בח'רבת אל-מפג'ר ("ארמון הישאם") שבצפון יריחו.
התקופה העות'מאנית.
היישוב הנוכחי הוקם בסוף המאה ה-19, כפרבר חקלאי של יריחו. תחילה על המדרון שבמוצא ואדי עוג'ה ואחר כך בעמק. במלחמת העולם הראשונה ואדי עוג'ה היה הגבול בסוף 1917 ותחילת 1918 בין הטורקים לבריטים. הבריטים ישבו מדרומו והטורקים מצפונו. קו החזית בין הבריטים והטורקים בארץ ישראל השתרעה בין הירקון (שגם קרוי עוג'ה בערבית) ממערב לואדי עוג'ה ממזרח. קו זה כונה "קו שתי העוג'ות". ב-21 בפברואר 1918 נכבשה יריחו על ידי צבאו של הגנרל אלנבי. ב-8 במרץ 1918, החלה פעולה, שתוכננה להתבצע בו זמנית במספר גזרות, לכיבוש האזור שמצפון ליריחו, אל מעבר לוואדי אל-עוג'ה העשיר במים והשתלטות על רכס הגבעות שמצפון לוואדי. הכוח התרכז בתל א-סולטן ונעה בשעות החשיכה לואדי אל עוג'ה. לאחר הרעשה ארטילרית החלה ההתקפה הבריטית ממערב על רכס אבו תולול, שנבלמה לזמן מה, כוח אחר תקף את הרכס מדרום מזרח ובשעות אחר הצהריים המוקדמות של 9 במרץ הושלמה ההשתלטות על ואדי אל עוג'ה ועל הרכס החולש עליו מצפון, מזרחה משם, כוח בריטי קטן תפס את שפך ואדי עוג'ה אל נהר הירדן.
בתקופת המנדט הבריטי.