המועצה הארצית יזמה תיקון לחוק פקודת העיריות שהוריד את גיל הבחירות ברשויות המקומיות מ-18 ל-17 ואפשר לנציגות של המועצות הרשותיות לקחת חלק בוועדות עירוניות. המועצה הארצית הייתה מעורבת במספר שינויים בחקיקה הנוגעים לקבלת רישיונות נהיגה ונהגים צעירים, כמו הורדת תקופת המלווה וחתימה על אמנות שיתוף פעולה עם מרכז השלטון המקומי ועם משטרת ישראל.
בשנת 2011 עבר בכנסת חוק החינוך הבלתי פורמלי שמסדיר ומחייב את פעילות מחלקות הנוער ברשויות המקומיות ובנוסף להם גם מועצות תלמידים ונוער עירוניות. החוק קודם בשיתוף מועצת התלמידים והנוער הארצית.
בנוסף, בשנת 2011 הצליחה המועצה הארצית למנוע את ביטול חוק זכויות התלמיד.
השפעה על הפסקת עיצומים.
ב-13 בינואר 2014 הודיע ארגון המורים על עיצומים ב-15 בינואר. באותו יום הודיעה המועצה כי גם היא תשבית את הלימודים בחטיבות ובחטיבות העליונות. יום למחרת, ב-14 בינואר, ארגון המורים הודיע כי העיצומים בוטלו. יו"ר ארגון המורים, רן ארז, אמר לעיתונות "אני מבין את התלמידים שכואב להם. משרד האוצר לא פותר בעיות שהיה אמור לפתור ולא מאפשר למשרד החינוך לפתור את זה. גם התלמידים מבינים את זה. יכול להיות שאם נפעל ביחד נצליח להשיג משהו".
בדצמבר 2014 הודיע יו"ר ארגון המורים שוב על עיצומים במסגרתם לא יצאו המורים לטיולים השנתיים (בעקבות מקרה שבו מורה ומנהל נתבעו על כך שתלמיד נהרג בטיול שנתי), העיצומים נועדו להסיר את האחריות הפלילית מהמורים בטיולים שנתיים. ב-23 בדצמבר הודיעה המועצה על כך שתקיים שביתת תלמידים ארצית ב-14 בינואר אם לא יימצא פתרון או התקדמות משמעותית עד אז; באותו יום בערב, לאחר ש-700,000 בני נוער לא הגיעו ללימודים, הודיע ארגון המורים על ביטול העיצומים, ובעקבות כך הודיעה המועצה על ביטול המשך השביתה.
באפריל 2016 הודיע יו"ר ארגון המורים שוב על עיצומים במסגרתם לא יצאו המורים לטיולים השנתיים (בהמשך גם לכל שאר הפעילויות החוץ בית ספריות). במקביל התקיימה שביתת בוחני הנהיגה, שהשפיעה על תלמידים לומדי נהיגה רבים בתיכונים. בתגובה השביתה מועצת התלמידים את הלימודים ב-3–4 במאי 2016. השביתה הופסקה על מנת לכבד את אירועי יום השואה והמשיכה לאחר מכן במתכונת של שביתה נודדת שבמסגרתה הושבתו חמש רשויות בכל יום, לאחר שלושה ימים במתכונת זו, בית הדין לעבודה הוציא צווי מניעה לעיצומי ארגון המורים והמועצה הקפיאה את השביתה.
באוקטובר 2016 הודיע יו"ר ארגון המורים כי הוא פותח פעם נוספת כי הוא יפעיל את העיצומים במסגרתם המורים לא יצאו לפעילויות חוץ בית ספריות, הפעם בהמשך למאבק המורים על שכרם ולא בקשר לנושא האחריות הפלילית שיש על המורים בטיולים השנתיים. בתגובה המועצה פתחה בגל מחאות עצום שבו התקיימו עשרות הפגנות בבתי ספר ברחבי הארץ בטענה שארגון המורים נפגש עם המועצה והבטיח לה כי יצמצם את העיצומים אך לא עמד בהבטחתו ואף הרחיב את העיצומים. ב-16 בנובמבר הודיעה המועצה כי אם העיצומים לא יבוטלו, היא תנקוט בצעדים נוספים, ואכן ב-30 בנובמבר הכריזה המועצה כי יום למחרת הלימודים יושבתו עד השעה 10:00, בעקבות הודעה זו, לאחר כשלוש שעות נפגשו יו"ר המרכז לשלטון מקומי, חיים ביבס ויו"ר ארגון המורים, אלו הגיעו להסכמות בנושא והודיעו על ביטול העיצומים, בעקבות כך הודיעה המועצה על ביטול השביתה שהייתה מתוכננת.
נוכחות בוועדות הכנסת.
כמו כן, ב-25 בינואר 1999, נחתמה אמנת שיתוף פעולה בין המועצה לכנסת ונציגי המועצה נוכחים באופן שוטף בישיבות של וועדות הכנסת השונות, לרבות ועדת החינוך, התרבות והספורט.
הדלקת משואות יום העצמאות.
שלוש פעמים הודלקה משואה בטקס יום העצמאות על ידי אדם מטעמה של מועצת התלמידים והנוער הארצית: ביום העצמאות ה-54 על ידי יו"ר המועצה קובי צורף, ביום העצמאות ה-60 על ידי מנחת המועצה הדרה רוזנבלום וביום העצמאות ה-66 על ידי יו"ר המועצה גל יוסף .
ביטול אמנת הילדים והנוער.
"אמנת הילדים והנוער" הייתה מסמך שהושק בישראל בשנת 2010 לקראת יום זכויות הילד הבינלאומי, המהווה התחייבות הדדית בין הילדים והנוער לבין הרשות המקומית בתחומה הם חיים. המסמך נכתב על ידי פרופסור אסא כשר מטעם עיריית תל אביב-יפו, ואומץ לאחר מכן על ידי עיריות נוספות, בהן עיריות חיפה, ראשון לציון, הרצליה, חדרה, נתניה, רחובות, רעננה, באר שבע ואשדוד. בעקבות ביקורת ציבורית שהובלה על ידי תלמידים, משרד החינוך אסר להחתים תלמידים על האמנה, כחודשיים מיום השקתה.
יושבי ראש המועצה לדורותיהם.
בכל שנה נבחר יו"ר חדש למועצה הארצית. היו"ר נבחר בבחירות דמוקרטיות על ידי הנציגים במועצה הארצית, אשר נבחרו באופן דמוקרטי וערכי לייצג את התלמידים והנוער במועצה הארצית.
אלו הם יושבי הראש של המועצה הארצית מאז הקמתה:
עמותת בוגרי המועצה.
בשנת 2006 הקימו מספר בוגרי מועצת התלמידים והנוער הארצית את עמותת במתנ"ה - בוגרי מועצת התלמידים והנוער הארצית. העמותה היא עמותה רשומה ברשם העמותות, ומטרתה היא קידום מנהיגות צעירה באמצעות מועצות התלמידים והנוער, באמצעות: חניכת בעלי תפקידים במועצות, ארגון ימי עיון וסמינרים, בניית תכנים, תמיכה במועצת התלמידים והנוער הארצית, קרן מלגות לחברי מועצות התלמידים והנוער ועוד. העמותה מסייעת לפעילותן של מועצת התלמידים והנוער הארצית ומועצות התלמידים והנוער המחוזיות באופן שוטף ומקיף.
סמל ומיתוג המועצה.
הסמליל הראשון של המועצה שיצא בשנת 1993 היה זהה לסמל של מינהל חברה ונוער במשרד החינוך, כשמעליו הוטבע הכיתוב "מועצת התלמידים והנוער הארצית". מאז הסמל עבר חידוש ועדכון מס' פעמים בשנים: 2007, 2010 ו-2015.
בפברואר 2006 מועצת התלמידים והנוער הארצית יצאה בקריאה לבני נוער לעצם סמל חדש ועליו לכלול את ארבעת העקרונות של מועצות התלמידים. הסמלים הנבחרים עלו להצבעה בוועידה הארצית של מועצות התלמידים והנוער אך אף סמל לא נבחר וכך המועצה נשארה עם הסמל הקיים.
בשנת 2007 לאחר שמועצת התלמידים והנוער הארצית השביתה את הלימודים כמחאה על הקיצוץ בתקציב, הועלתה ביקורת על כך שסמל המועצה כולל את הכיתוב "משרד החינוך – מינהל חברה ונוער" המועצה הארצית החליטה להוריד את הכיתוב מסמלה ולהשאיר רק את כיתוב המועצה מעל.
בשנת 2009–2010 החל תהליך של בחינת תדמית המועצה בקרב בני נוער פעילים. התהליך הארצי הובל על ידי דובר המועצה, נחמן בוגוסלבסקי. לאור הרחבת פעילות המועצה וקשרים עם גופים בינלאומיים הוכנס בשנה זו כיתוב נוסף ללוגו המועצה באנגלית.
בשנת 2012 המועצה החלה בתהליך מיתוג רחב היקף שהובל על ידי דובר המועצה הארצית, גיא גריאני, בשיתוף עמותת במתנ"ה. ועדת הדוברות עברה תהליך הכשרה לבניית אסטרטגיה מותגית ובשיתוף משרד החינוך נערכו קבוצות מיקוד בכל הארץ על תדמית, ערכי ומיתוג המועצה.
שיא התהליך הגיע בשנת 2015 עם בחירת לוגו חדש כתוצר מתהליך המיתוג מחדש. הלוגו עוצב על ידי דובר המועצה, נתנאל בן עמי. הסמל מייצג את הסיסמה "מחברים את הנוער" שאומצה על ידי המועצה. בסמל ארבע דמויות יוצרות מעין חיבוק קבוצתי כאשר דמות אחת יוצאת מן הכלל. הדמות הזו פונה קדימה כשאיפה להתרוממות הישגים ומובילה אחריה את השאר. הדמויות יוצרות מסגרת לחלקיק פאזל המוקף במסגרת אפורה במרכז הסמל, ומייצג את הדרך בה המועצה מחברת בין נוער לנוער ועוד. הדמות העליונה והתחתונה ממחישות את צבעי הדגל ויוצרות את הפסים שבדגל ישראל. הצבע הצהוב מסמל חכמה וחמימות. הצבע הירוק מסמל איזון, ומייצג את ערכי שמירה על הטבע.
מועצת התלמידים
פאראצלסוס
פיליפוס אאורליוס פאראצלסוס (Paracelsus, Philippus Aurelius) (1493 - 24 בספטמבר 1541) היה אלכימאי ידוע שם, רופא ואסטרולוג שווייצרי.
נולד בשם פיליפ פון הוהנהיים (Phillip von Hohenheim), ואימץ בבגרותו מספר שמות נוספים. כך למשל הוסיף לשמו את השם "תיאופרסטוס", על שמו של הרופא היווני, תלמידו של אריסטו, ואת השם פאראצלסוס: הלחם של התחילית "פארא" (לצד או מעל) והשם צלסוס (שמו של רופא רומאי בן המאה הראשונה לפנה"ס). שמו המלא הפך לפראצלסוס תיאופרסטוס פיליפוס אאורליוס בומבסטוס פון הוהנהיים (Paracelsus Theophrastus Philippus Aureolus Bombastus von Hohenheim).
פאראצלסוס נחשב לאחד ממייסדי הרפואה המודרנית בכך שדחה מסורות רפואיות עתיקות שלא היו מבוססות על גישה ניסויית.
קורותיו.
פאראצלסוס נולד בעיירה איינזידלן (Einsiedeln) שבשווייץ לאב שוואבי ואם שווייצרית. הוא גדל באוסטריה, ובצעירותו עבד כמנתח-חומרים במכרה סמוך למקום מגוריו. בגיל 17 סיים את לימודיו לתואר ראשון ברפואה באוניברסיטת וינה. ישנה השערה לפיה המשיך את לימודיו באוניברסיטת פרארה, וקיבל שם את התואר דוקטור.
פאראצלסוס נסע למצרים, חצי האי ערב, ארץ ישראל וקונסטנטינופול בחיפוש אחר אלכימאים שמהם יוכל ללמוד. עם חזרתו לאירופה, התפרסם כמומחה בטיפולים אלכימיים. הוא נטש את דרך הטיפול המסורתית בפצעים, שהייתה צריבתם בשמן רותח, או - במקרה של פציעה בגפה - המתנה להופעת נמק וכריתתה של הגפה. למרות שרעיון זה היה נחשב אז למגוחך, הוא האמין שהפצעים יוכלו להרפא מעצמם אם ייבשו אותם ויגנו עליהם מזיהום. פאראצלסוס היה גם בין הראשונים שדחו את הקזת הדם, שנחשבה מאז ימי היפוקרטס לדרך יעילה לריפוי מחלות.
פאראצלסוס עסק רבות גם בתורת הנסתר, בקבלו את המסורות ההרמטיות, הנאופלטוניות והפיתגוראיות. פאראצלסוס דחה את הרעיונות הגנוסטים, ועם זאת, המרכיב החזק של התאוריה האריסטוטלית בגישה ההרמטית, עיקר דחייה זו במידה רבה מתוכנה. פאראצלסוס דחה במפורש את תאוריות הכישוף של בני זמנו היינריך קורנליוס אגריפה וניקולס פלמל.