החברה הוקמה ביוני 1969 וחתמה על חוזה שיתוף טכנולוגי עם מיצובישי מוטורס בשנה שלאחר מכן. ב-12 בדצמבר 1973 "CMC" פתחה את מתקן הייצור הראשון שלהם ביאנגמי . תחילת ייצור הרכב היה בקצב של 300 כלי רכב בחודש, אך בזכות הצמיחה המהירה ופיתוח מתקן צביעה מתקדם, ייצר המפעל את 100,000 הרכבים שלו בשנת 1983.
במקור "China Motor Corporation" ייצרה רק כלי רכב מסחריים, אך מאז הרחיבו את פעילותם, והפיקו יותר ממאה אלף כלי רכב בשנה. נכון לעכשיו החברה מפעילה שלושה מפעלי ייצור.
בשנת 2005 קיבלה החברה אישור מממשלת סין, וחתמה על הסכם עם "דיימלר קרייזלר" לייצור מיניוואנים לשוק היבשת.
13.97 אחוז מהחברה בבעלות מיצובישי. כל הדגמים של "CMC" הם ממוצא מיצובישי מוטורס, המותאמים להתאמה לשוק הטאיוואני.
איגוד ערים לאיכות הסביבה גליל מערבי
יחסי ברוניי–שווייץ
יחסי ברוניי–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין סולטנות נגרה ברוניי דארוסלאם לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה.
בין סולטנות נגרה ברוניי דארוסלאם לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי אתר משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין סולטנות נגרה ברוניי דארוסלאם והקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים חמים וידידותיים, אך יחסי המסחר שבין שתי המדינות מוגבלים מאוד.
שווייץ הכירה לראשונה בעצמאותה של ברוניי מהממלכה המאוחדת בסוף 1983, עוד לפני שנהפכה עצמאית, וכוננה עמה יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1984, שנת עצמאותה. ב-2001 ביקר החבר במועצת הברית של שווייץ פסקל קושפן בברוניי וזה היה הביקור הראשון של חבר ממשלה שווייצרי במקום. מפגשים מיוחדים שנערכו בין שתי המדינות התקיימו במרץ 2011 ובאפריל 2016 בבנדר סרי בגוואן עם נציגים זוטרים מצד שווייץ.
יחסים כלכליים.
היחסים הכלכליים שבין שווייץ לברוניי הם יחסים צנועים ומוגבלים מאוד. הכלכלה של הסולטנות תלויה באופן כמעט בלעדי בגז טבעי ובנפט. על מנת לחזק את הכלכלה, יצאה ברוניי בתוכנית בשם "Brunei Vision 2035" ב-2008. מטרתה המרכזית של התוכנית היא לגרום לברוניי להפוך להיות מאחת מעשר המדינות בעלות התמ"ג לנפש הגבוה ביותר בעולם. בעקבות התוכנית ברוניי הגבירה את ההשקעה בחינוך, פיתוחים טכנולוגיים ותשתיות. שווייץ תומכת בתוכנית.
ברוניי מציעה הזדמנויות עסקיות למשקעים שווייצריים, בעיקר בתחומים העיקריים של כלכלת המדינה, הגז הטבעי והנפט.
שווייצרים בברוניי.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2016 התגוררו בברוניי ארבעה עשר אזרחים שווייצרים.
אגם אונימאסי
שעון Watchdog
Watchdog הוא טיימר חומרה שמשולב במעגלים אלקטרוניים, ונועד לאושש מערכת במקרה שהתוכנה נתקעת בלולאה אינסופית בגלל באג. כשהטיימר פוקע הוא לרוב מאתחל חומרתית את המערכת.
דרך פעולה.
בפעולה תקינה המערכת המערכת מאתחלת טיימר פנימי יורד שכאשר הוא מגיע לאפס מתריע או מטפל בתקלה, בדרך כלל על ידי אתחול כלל המערכות. כל עוד המערכת בה נמצא ה-Watchdog תקינה, היא אמורה לאתחל את השעון לערך ההתחלתי שלו כל כמה זמן כדי למנוע את אתחול המערכות, פעולה זו מכונה לעיתים האכלה של ה-Watchdog ולעיתים בעיטה ב-Watchdog.
Watchdog תוכנתי.
ניתן לממש Watchdog גם בתוכנה על ידי יצירת תהליכון שמתעורר כל כמה זמן ובודק שהוא 'אותחל' מאז הפעם הקודמת שהוא נקרא.
מימושים.
לינוקס.
בלינוקס קיימת אפשרות להריץ תהליכון ברקע, שבודק את תקינות המערכת כגון זמינות של משאבים ועומס העבודה של המעבד, על מנת למנוע קיפאון והרעבה, וכל פעם שהוא מופעל הוא מאתחל את ה-Watchdog, שיכול להיות חומרתי או תוכנתי.
קישורים חיצוניים.
Introduction to Watchdog Timers בלוג באתר embedded.com
מלחמת המלך ג'ורג'
מלחמת המלך ג'ורג' (באנגלית: King George's War) הוא השם שניתן למבצעים צבאיים בצפון אמריקה שהיוו חלק ממלחמת הירושה האוסטרית (1740–1748). זו הייתה השלישית מארבע מלחמות צרפת והאינדיאנים. האירוע התרחש בעיקר בפרובינציות הבריטיות של ניו יורק, מפרץ מסצ'וסטס (שכלל את מיין ומסצ'וסטס באותה תקופה), ניו המפשייר (שכלל גם את ורמונט באותה תקופה), ונובה סקוטיה. הפעולה המשמעותית ביותר הייתה משלחת שאורגנה על ידי מושל מסצ'וסטס ויליאם שירלי, אשר צר על מצודת לואיסבורג הצרפתית ובסופו של דבר כבש אותה, באיי קייפ ברטון בנובה סקוטיה, בשנת 1745. בצרפתית היא ידועה בשם המלחמה הבין-קולוניאלית השלישית.
הסכם אקס לה שאפל סיים את המלחמה בשנת 1748 והחזיר את לואיסבורג לצרפת, אך לא הצליח לפתור סוגיות טריטוריאליות חשובות.
הרקע.
מלחמת "אוזנו של ג'נקינס" (על שם תקרית שקרתה ב-1731 בה מפקד ספרדי חתך את אוזנו של סוחר הבריטי רוברט ג'נקינס ואמר לו לקחת אותו למלכו, ג'ורג' השני, פרצה בשנת 1739 בין ספרד לבריטניה, אך הייתה מוגבלת לים הקריבי ולסכסוך בין פלורידה הספרדית למחוז ג'ורגיה הבריטי השכן. "מלחמת הירושה האוסטרית", שהייתה מאבק על הלגיטימיות של הצטרפותה של מריה תרזה לכס המלכות האוסטרי, החלה בשנת 1740, אך בתחילה לא היו מעורבות בה בריטניה וספרד מבחינה צבאית. בריטניה נמשכה דיפלומטית לסכסוך ההוא בשנת 1742 כבעלת ברית של אוסטריה וכמתנגדת לצרפת ופרוסיה, אולם פעולות איבה גלויות ביניהן לא התרחשו עד 1743 בדטינגן.
מלחמה לא הוכרזה רשמית בין בריטניה לצרפת עד מרץ 1744. מסצ'וסטס לא הכריזה מלחמה נגד קוויבק וצרפת עד 2 ביוני.
מהלך המלחמה.
הידיעות על הכרזת מלחמה הגיעו לראשונה למבצר הצרפתי בלואיסבורג, ב-3 במאי 1744, והכוחות שם החלו במעשי האיבה. בדאגה לקווי האספקה היבשתיים שלהם לקוויבק, הם פשטו על נמל הדייג הבריטי קנסו ב-23 במאי, ואז ארגנו מתקפה על אנאפוליס רויאל, בירת נובה סקוטיה. אולם הכוחות הצרפתים התעכבו בצאתם מלואיסבורג, אבל בני בריתם המקומיים, יחד עם האב ז'אן-לואי לה לוטר, החליטו לתקוף בעצמם את פורט אן בתחילת יולי.
החדשות על הכרזת המלמה הגיעו לאנאפוליס, והכוחות הבריטיים לא היו מוכנים מספיק כאשר הכוחות המקומיים שתמכו בצרפתים, החלו במצור על פורט אן. בהיעדר אמצעי לחימה כבדים, נסוגו הכוחות האלה לאחר מספר ימים. ואז, באמצע אוגוסט, הגיע כוח צרפתי גדול יותר לפורט אן, אך גם הוא לא הצליח לכבוש או לגרום למצור יעיל נגד חיל המצב. המבצר קיבל אספקות וחיזוקים ממסצ'וסטס.
בשנת 1745, הכוחות הקולוניאליים הבריטים כבשו את מצודת לואיסבורג לאחר מצור של שישה שבועות. כנקמה, הקונפדרציה של עמים מקומיים באזור פתחה את המבצע של החוף צפון-מזרח (1745) נגד ההתנחלויות הבריטיות בגבול אקדיה בצפון מזרח מיין. צרפת שלחה משלחת גדולה לשקם את לואיסבורג בשנת 1746. הודות לסערות, מחלות ולבסוף גם מותו של מפקד המבצע הצרפתי, חזרו ניצולי המשלחת לצרפת מבלי שהשיגו את מטרתם.
המלחמה התרחשה גם בגבולות בין המושבות הצפוניות הבריטיות ל"צרפת החדשה". לכל צד היו בעלי ברית בין הילידים האמריקאים, ואלה פשטו על כפרים מרוחקים ולקחו אנשים בשבי לצורכי כופר, או לעיתים סיפחו אותם לשבטים שסבלו מאובדן אוכלוסייה עקב מחלות או הלוחמה. כתוצאה מהפשיטות התכופות על הגבול הצפוני, הורה המושל ויליאם שירלי לבנות שרשרת מצודות על הגבול המשתרעת מערבה מניו יורק.
ב-28 בנובמבר 1745, הצרפתים עם בני בריתם האינדיאנים פשטו והרסו את הכפר סראטוגה שבניו יורק, הרגו או לקחו בשבי יותר ממאה מתושביו. לאחר מכן נטשו הבריטים את יישוביהם בניו יורק צפונית לאולבני, עיר מסחר מרכזית. ביולי 1746 התכנס כוח בריטי ואינדיאני בצפון מדינת ניו יורק למתקפה נקמה נגד הכוחות הקנדיים.
כשתגבורת כוחות הבריטיים הצפויים, מעולם לא הגיעה, הקרבות הופסקו. כוח גדול (יותר מ-1,000 איש) של הכוחות הצרפתים ותומכיהם במקום לפשוט בעמק נהר ההדסון העליון בשנת 1746, פשט בעמק נהר הוסאק, וביצע התקפה על פורט מסצ'וסטס (צפון אדמס, מסצ'וסטס). הפעולה היה כנקמה על הריגתו של מנהיג אינדיאני בתקרית קודמת. פשיטות אחרות כללו את הפשיטות הצרפתיות ב-1747 על גרנד פרי, נובה סקוטיה; ופשיטה בשנת 1748 על ידי בנות הברית הצרפתית-אינדיאנית על שנקטאדי, ניו יורק.
לאחר המלחמה.
המלחמה גבתה מחיר כבד, במיוחד בצפון המושבות הבריטיות. אובדן הגברים של מסצ'וסטס בלבד בשנת 1745–1746 הוערך כ־8% מאוכלוסיית הגברים הבוגרים של המושבה.
על פי הסכם אקס לה שאפל, מצודת לואיסבורג הוחזרה לצרפת כעבור שלוש שנים, בתמורה לעיר מאדרס בהודו שנכבשה על ידי הצרפתים מהבריטים. החלטה זו גרמה לזעם של תושבי ניו אינגלנד, ובמיוחד מתיישבי מסצ'וסטס, אשר תרמו הכי הרבה למבצע הצבאי (מבחינת מימון וכוח אדם). בסופו של דבר ממשלת בריטניה הכירה במאמץ של מסצ'וסטס בתשלום של 180,000 ליש"ט פיצויים לאחר המלחמה. המחוז השתמש בכסף זה כדי להדפיס את מטבע הנייר המוערך שלו.
הסכם השלום, שהחזיר את כל הגבולות הקולוניאליים למעמדם לפני המלחמה, לא עשה הרבה כדי לסיים את האיבה המתמשכת בין צרפת, בריטניה למושבות שלהם, ואף לא פתר שום מחלוקות טריטוריאליות. מתחים נותרו גם בצפון אמריקה וגם באירופה. הם פרצו שוב בשנת 1754, עם תחילת מלחמת צרפת והאינדיאנים בצפון אמריקה, שהתפשטה לאירופה שנתיים לאחר מכן כמלחמת שבע השנים.
בין 1749–1755 באקדיה ונובה סקוטיה נמשכה הלחימה במלחמתו של האב לה לוטר.
דוד אלחיאני
סברין (פירושונים)
אינגרון הלגרד מוקל
אינגרון הלגרד מוקל (בגרמנית: Ingrun Helgard Möckel 1941- אוקטובר 1977) הייתה דוגמנית גרמנייה, מיס אירופה לשנת 1961.
ביוגרפיה.
מוקל גדלה בבאדן-באדן, בהיותה סטודנטית נבחרה ב-1960 למיס גרמניה.
בתחרות מיס תבל 1960 עלתה לשלב חצי הגמר.