כששמע על הדחתו של בנדיקטוס השישי, שלח אוטו השני נציג קיסרי, הרוזן סיקו, לדרוש את שחרורו. בוניפקיוס סירב לשחררו, והורה לכומר בשם סטפנו לרצוח את בנדיקט בזמן שהיה בכלא, והלה חנק אותו למוות.
לאחר הפלתו של האנטי-אפיפיור בוניפקיוס השביעי, נבחר האפיפיור בנדיקטוס השביעי.
אדם אופל
אדם אופל (בגרמנית: Adam Opel; 9 במאי 1837 - 8 בספטמבר 1895) היה יזם וממציא גרמני, משפר ייצור מכונות תפירה, מייסד יצרנית האופניים והרכב הגרמנית אופל (החברה הייתה קרויה: Adam Opel AG).
ביוגרפיה.
אופל נולד ב-9 במאי 1837 לווילהלם, מנעולן, ברוסלסהיים במדינת הדוכסות הגדולה של הסן, בממלכת פרוסיה.
אופל למד עם אביו עד גיל 20, כאשר קיבל את תעודת ההסמכה. ההסמכה כמנעולן אפשרה לאופל להיות מנעולן המתמחה בבלגיה, בלייז', בבריסל, ומאוחר יותר בפריז שבצרפת, לשם הגיע באמצע 1859.
ייצור מכונות תפירה.
כשהתגורר בפריז, אופל התעניין בחדשנות של ייצור מכונת התפירה. בשנת 1859 התחיל לעבוד אצל יצרן מכונות תפירה כדי ללמוד את טכנולוגית מכונות התפירה. בנוסף, אחיו הצעיר של אדם אופל, ג'ורג', הגיע לפאריס כדי ללמוד את הטכנולוגיה החדשה הזאת. בשנת 1862, חזר אופל לרוסלסהיים.
דודו של אדם אופל הציע לו דוכן פרות שלא היה בשימוש ברוסלסהיים כדי להקים סדנה לבניית מכונת התפירה שלו. בשנת 1863 חזר ג'ורג' מצרפת כדי לסייע בהפקתם של המכונות. באפריל 1867 התכונן אופל לבניית מפעל חדש בן שתי קומות ליד תחנת הרכבת, כשאביו נפטר, אופל צירף בית חדש למפעל שלו והתחתן עם בתו של בעל בית-הארחה ומבשלת הבירה, סופי שלר. סופי הביאה איתה נדוניה משמעותית, שאותה השקיעה במפעל אופל. סופי שכנעה את שתי אחיותיה להשקיע גם כן, ומנוע קיטור אשר נרכש, עזר להרחיב את החברה. בשנת 1870 הוצגה מכונת תפירה חדשה בשם "סופיה", על שם אשתו של אופל.
בשנות ה-80 של המאה ה-19 זינקו המכירות של מכונות תפירה, עם התרחבות מתמדת של המפעל, ובשנת 1899 יוצרו יותר ממחצית המכונות במפעלו של אופל. בשנת 1911 הגיעו לייצור של מיליון מכונות תפירה, באותו זמן שרפה הרסה את המפעל. האחים אופל החליטו לוותר על ייצור מכונת התפירה, את מאמצי הייצור שלהם, הם החליטו לנסות לייצר את המוצרים הרווחיים יותר של אופניים ומכוניות.
ייצור אופניים ומכוניות.
לאדם ולסופי אופל היו חמישה בנים (קארל, וילהלם, היינריך, פרידריך ולודוויג), שהשתלבו בייצור מפעל האופניים והמכוניות. יחד עם סופי, שהפכה לבעלת המניות העיקרית לאחר מותו של בעלה.
בשנת 1886 ייצרו משפחת אופל אופניים משלהם, ובשנת 197 יצא הבן קארל אופל לאנגליה כדי ללמוד את רזי התעשייה החדשה ולהביא דוגמאות של העיצובים האחרונים. צעד זה הוביל לייצור רציני של דגמי אופניים, כולל "נמוך גלגל" ושלושה גלגלים (תלת אופן), עד סוף 1887.
כל אחד מהאחים אופל היה רוכב אופניים מצטיין שזכה בפרסים.
אדם אופל מעולם לא זכה לראות את המכוניות שנבנו על ידי החברה שהקים. אופל נפטר בשנת 1895. לפי צוואתו, משפחתו ארגנה מחדש את החברה, שבה אלמנתו סופי היה בעל עניין העיקרי ושני בניו הבכורים היו בעלי מניות.
המשבר הראשון של החברה נוצר כתוצאה מדפלציה פתאומית של הגאות באופניים בשנת 1898. קריסה שנגרמה על ידי התרחבות יתר, בקרב יצרני האופנים הרבים. למרות הדפלציה משפחת אופל הצליחו להמשיך. מוצרים חדשים הוצגו כי הועסקו יותר מ -1,500 עובדים, שרובם גדלו בענף עם אופל. מפעל האופניים התרחב, ובסופו של דבר הפך לגדול ביותר בגרמניה באמצע שנות ה-20 של המאה ה-20, עם קיבולת של 4,000 יחידות ביום, עם ציוד חדשני כגון הציור האוטומטי וציוד לציפוי באולמות דחוסים.
בין השנים 1909–1910 ייצרה אופל את אופל 4/8 PS. בין השנים 1922–1924 ייצרה "אופל" את דגם אופל 10/30 PS. בין השנים 1928–1929 ייצרה את דגמי אופל ריג'נט.
בין השנים 1929–1931 בשורה של עסקאות מכרה משפחת אופל את עסקיהן, לקונצרן ג'נרל מוטורס, שהפכה את "Adam Opel AG" לחברת בת.
בשנת 1936, אופל מכרה את מפעל האופניים שלה ליצרנית האופניים והמכוניות הגרמנית NSU.
הנצחה.
על שמו של אופל, הדגם אופל אדם מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל, חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, אשר מיוצרת משנת 2012 (מודל 2013).
בבריטניה משווק הדגם בשם "Vauxhall Adam", על ידי ווקסהול מוטורס.
Dark web
המונח Dark web (בתרגום חופשי לעברית: הרשת האפלה) מתייחס לתוכן של ה-World Wide Web אשר קיים ברשתות darknet המשתמשות באינטרנט הציבורי, אך ניתן לגשת אליו רק באמצעות תוכנה ספציפית או הרשאת גישה מיוחדת.
ה-Dark web הוא חלק קטן מהרשת העמוקה, אשר כולל תוכן שאינו ממופה ונגיש ממנועי החיפוש באינטרנט.
מבחינה טכנית, רוב הרשתות ב-Dark web משתמשות בטכנולוגיית peer-to-peer (כגון רשת I2P), או מספר שרתי פרוקסי (כגון רשת TOR). משום שרשתות ה-Dark web מאפשרות למשתמשים בהם לפעול באופן אנונימי, רשתות אלו יעילות במיוחד להפצה וקבלת מידע עבור אנשים שחיים במדינות בהם קיימת צנזורה הדוקה, או במשטרים עם דיקטטורה. מצד השני רשתות ה-Dark web נמצאות גם בשימוש נרחב בקרב עבריינים, אשר משתמשים בהם על מנת לסחור במוצרים לא חוקיים (כגון נשק, סמים, מידע על כרטיסי אשראי, פורנוגרפיית ילדים, וכו'). המטבע שמשמש עבריינים לביצוע מסחר בלתי חוקי ב-Dark web הוא לרוב ביטקוין, אשר מבטיח את השמירה על האנונימיות של האנשים שמעורבים בעסקות. כמו כן רשתות ה-Dark web נמצאים גם בשימוש של האקרים.
טרמינולוגיה.
לעיתים קרובות מתבלבלים בין האינטרנט האפל לאינטרנט העמוק, חלקי האינטרנט אשר אינם ממופים על ידי מנועי חיפוש. הבלבול הזה התחיל מאז 2009 לפחות.
אירוון M-57
אירית ר. קופר
אירית רומנו קופר (13 בינואר 1929 - 23 בספטמבר 2021) הייתה סופרת ישראלית. בתקופת השואה נדדה כילדה בין כפרים והגיעה למנזר בו חיה בשם מושאל. תקופה זו היא הרקע לכתיבתה לבני נוער וגם למבוגרים. במקצועה הייתה מורה ובהמשך הפכה לאשת עדות בבתי-ספר, ביד ושם, ובמכון משואה. כתבה 25 ספרים.
ביוגרפיה.
אירית ר. קופר נולדה בעיירה מינסק-מזובייצקי שבפולין בשם אירקה לוין וכונתה גם איטה או איטל'ה. בתעודת לידה שהשיגה מכומר פולני נקראה בולסלבה קובלצ'יק. בין השנים 1935–1938 למדה בבית ספר עממי כיתות א'-ג'. היו לה שלוש אחיות, משפחתה נספתה בתקופת השואה, והיא היחידה ששרדה. ב-13 בספטמבר 1939, נכנסו הגרמנים לעירה. בשנת 1940 קיבלו היהודים הוראה להיכנס לגטו. בתחילה היה הגטו פתוח ללא גדר וחומה. אמה זיסל הייתה נושאת סחורה על הגב, ומוכרת בכפרים בסביבה או בשוק. האחות הגדולה ולפעמים גם אירקה, היו יוצאות עם האם לכפרים.
באביב 1942 אמה של אירקה העבירה אותה מהגטו לאיכר פולני בהבטיחה לבוא בסתיו ולקחתה הביתה. האם לא חזרה. אירקה לא ידעה על חיסול הגטו באוגוסט 1942; היא נשארה בכפר והפולנים לא סיפרו לה. היא הייתה רועת צאן בכפר. בכפר נודע שהיא יהודייה, והמשפחה גירשה אותה. אירקה נדדה בין הכפרים, לימדה את עצמה להתפלל כמו הנוצרים, עד שהגיעה למנזר איגנצוב (7.5 ק"מ מהעיר מינסק-מזובייצקי). במנזר היא נשארה עד תום המלחמה בזהות הבדויה שהשיגה בתקופת נדודיה.
בתום המלחמה נקלטה אירקה בבית היתומים הלנובק שבלודז' שם התארגנה קבוצה לקיבוץ מעפילים, משם עברה עם הקבוצה למחנה העקורים פלדפינג שבגרמניה ליד מינכן. במחנה העקורים אורגנה קבוצה גדולה של בני-נוער לעלייה לארץ שהפליגה מנמל מרסיי באוניית המעפילים יגור כשעל סיפונה 754 עקורים מאירופה, רבים מהם בני-נוער. האונייה נתפסה על ידי הבריטים והמעפילים גורשו למחנות המעצר בקפריסין - שם שהו שלושה חודשים. לאחר מכן קיבלו הנערים והנערות אישור כניסה לארץ-ישראל ובהגיעם לנמל חיפה בשנת 1946 נשלחו לשבועיים למחנה המעצר בעתלית.
קבוצת עליית הנוער ואירית קופר בתוכה יצאה לקיבוץ דן. שם חזרה לרעות את הצאן. בשנת 1948 התגייסה לצה"ל. היא חזרה לקיבוץ אך מאחר שלא אישרו לה יציאה ללימודים עזבה את הקיבוץ בחוסר כול (קורותיה וקשייה בתקופה זו מסופרים בספרה "תרמיל וזוג נעליים"). בין השנים 1952–1953 למדה הוראה בסמינר למורים בכפר הנוער בן שמן בתקופת ניהולו של אריה סימון. לאחר מכן הקימה משפחה עם בעלה מארק רומנו והם קבעו את ביתם בהרצליה. בשנים 1971 - 1975 למדה וסיימה תואר ראשון בספרות עברית והיסטוריה של עם ישראל מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים. במשך שלושים שנה עבדה כמורה ברמת השרון ובהרצליה. בשנת 1980 פרשה מן ההוראה.
משנת 1977 הוציאה לאור 25 ספרים. רובם לבני נוער וכמה מהם רומנים למבוגרים. אירית ראתה ייעוד בכתיבה והעברת הסיפור לדורות הבאים. זו גם הסיבה שבאותן שנים החלה למסור עדות בבתי-ספר ובמכונים העוסקים בתקופת השואה. רוב שעותיה הוקדשו לכתיבה ומסירת עדות.
ספרים שכתבה.
רבים מספריה נכתבו בכתב ידה, והוקלדו בידי צביה אליאסי.
רוח הורד
בנדיקטוס השביעי
האפיפיור בנדיקטוס השביעי (בלטינית Benedictus VII; מת באוקטובר 983) היה האפיפיור מאוקטובר 974 עד מותו בשנת 983.
ביוגרפיה.
בנדיקט נולד ברומא, והיה בן של דויד או דודאטוס (אחיו של אלבריק השני מספולטו). תאריך הלידה שלו אינו ידוע בוודאות, אך ידוע כי הוא היה קשור לנסיך אלבריק השני ומחובר למשפחת קונטי. לפני בחירתו לאפיפיורות, הוא שימש כבישוף של סאטרי .