חודש וחצי לאחר מכן, במשחקים האולימפיים עצמם שנערכו ב-18 באוקטובר היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 4:44.6 דקות ולא הצליחה לזכות בתואר, במדליית זהב זכתה וירג'יניה דנקל שקבעה שיא אולימפי חדש של 4:43.3 דקות, ובמדליית ארד טרי סטיקלס (4:47.2 דקות) שתיהן מארצות הברית. בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 4:47.7 דקות.
רמנובסקי הגיעה לביקור קצר של שלושה ימים על מנת להשתתף באופן מיוחד בתחרויות השחייה של המכביה השביעית שנערכו בבריכת גלית ביד אליהו בתל אביב באוגוסט 1965, לאחר שעזבה את המשלחת האמריקאית באמצע מסע באירופה. במכביה היא זכתה במדליית זהב, במשחה החזק שלה ל-400 מטר חופשי וקבעה שיא מכביה חדש של 4:54.4 דקות, לפני קטי קול (5:04.4 דקות) וקרול אדלר (5:09.9 דקות), שתיהן מארצות הברית.
חייה האישיים.
רמנובסקי קיבלה תואר ראשון מפומונה קולג' בבוטניקה-ביולוגיה בשנת 1969. בשנת 1972 היא סיימה תואר שני בזואולוגיה מאוניברסיטת טקסס שבאוסטין. היא קיבלה תואר דוקטור באקולוגיה ואתנולוגיה מאוניברסיטת וושינגטון בסיאטל בשנת 1982. הפוסט-דוקטורט שלה עוסק בנדידת ציפורים.
הנצחה.
ב-1988 הונצחה רמנובסקי ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
שמואל מרקוביץ
הרב שמואל מרקוביץ (נולד בכ"ד באלול ה'תש"ז, 9 בספטמבר 1947) הוא ראש ישיבת פוניבז' וחבר מועצת גדולי עולם התורה של "בני תורה".
ביוגרפיה.
נולד וגדל ברמת גן לרב צבי מרקוביץ, ראש ישיבת קרלין-סטולין וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה, ולרבקה, בתו של הרב שבתי יגל. למד בישיבת פוניבז' לצעירים אצל הרב אהרן יהודה לייב שטינמן, והחל מאלול תשכ"ב בישיבה הגדולה. היה מתלמידיהם הקרובים של ראשי הישיבה הרב אלעזר מנחם מן שך והרב שמואל רוזובסקי. בשנות ה-70 נשא את ציפורה, בתו של נשיא הישיבה, הרב אברהם כהנמן.
לאחר נישואיו סייע לחותנו בניהול הישיבה, יחד עם גיסו הרב אליעזר כהנמן. בשנת 1988 מונה הרב מרקוביץ לר"מ בישיבה, לאחר תקופה קצרה בה כיהן כר"מ בישיבת גרודנא באשדוד שלאחריה שב לישיבת פוניבז'.
לאחר פטירתם של שלושת ראשי הישיבה הוותיקים התגלע סכסוך בישיבת פוניבז'. על פי פסיקת בית דין, החל הרב מרקוביץ בחודש אייר תשס"א באמירת השיעור היומי לבני שיעור ג', ברוטציה עם ראשי הישיבה האחרים, הרב גרשון אדלשטיין והרב ברוך דב פוברסקי. בחודש מרחשון ה'תשס"ב החל באמירת "שיעור כללי" ובכך הפך למעשה לראש ישיבה.
בקיץ תשס"ד החל במסירת שיחת מוסר בישיבה מדי מוצאי שבת.
באמצע שנות ה-90, לאחר שחותנו חדל לתפקד בשל מצבו הבריאותי, החלו מאבקי ירושה חריפים בינו לבין גיסו, הרב אליעזר כהנמן. בבוררות שהתקיימה בין שני הצדדים קיבל הרב אליעזר כהנמן את הבעלות על המוסדות הפיזיים של הישיבה, ולרב מרקוביץ ניתנה סמכות רוחנית, לצד הרב אדלשטיין והרב פוברסקי. בשנת תשס"ה (2005), לאחר שנכשל יישום הבוררות, נחלקו הישיבה וכולל האברכים שעל ידה לשתי ישיבות נפרדות. בראשות האחת, המנוהלת על ידי עמותת "מסורת התורה", עומד הרב מרקוביץ. ובראשות השנייה, שבנשיאות גיסו, עומדים הרב גרשון אדלשטיין והרב ברוך דב פוברסקי. הרב מרקוביץ קיבל את תמיכת הרב יוסף שלום אלישיב ולאחר פטירתו נתמך על ידי הרב שמואל אוירבך. ברב אליעזר כהנמן תמכו הרב נסים קרליץ והרב חיים קניבסקי.
עמדותיו.
הרב מרקוביץ דוגל בהגברת התחרותיות בין התלמידים, בבחינת "קנאת סופרים תרבה חכמה", מושג שבעיניו הוא המאפיין הבולט של ישיבת פוניבז'. הוא דורש בשיחותיו את מיצוי הכוחות הרוחניים של תלמידיו, גם כאשר הדבר כרוך במאמץ ותובע מהם שעות לימוד רבות ברציפות, בפרט בימי שישי ושבת. הוא מתנגד ללימוד של בחורי ישיבה תמורת מלגות כספיות, כולל במסגרות של ישיבת בין הזמנים או מבחנים.
עומד בנשיאות של מוסדות תורה נוספים, בהם ישיבות לצעירים בירושלים ובית שמש, המסונפות לישיבת פוניבז' שבראשותו, וכן תלמוד תורה "נפש החיים" בנווה יעקב ו"תפארת יעקב" בבני ברק, וכן של רשת כוללים שהקים בין השנים תשנ"ה-תשס"א, עם סניפים בערים ירושלים, מודיעין עילית, בית שמש ואלעד. הכוללים מיועדים עבור בוגרי הישיבה המעוניינים להמשיך ללמוד במתכונת הלימוד בישיבת פוניבז'. הוא מוסר שיעורים ושיחות בבתי המדרש.
הרב מרקוביץ מזוהה עם מפלגת בני תורה שהוקמה עקב המחלוקת בציבור הליטאי ומשתתף בכינוסיה. בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2013 הורה לתלמידיו להצביע למפלגה. עם זאת, בשונה מעמדת מנהיגה הרוחני של המפלגה, הרב שמואל אוירבך, הוא מאפשר לתלמידיו להתייצב בלשכות הגיוס לצורך דחיית שירות ורובם עושים זאת.
מתגורר בבני ברק ואב לחמישה. חתנו הגדול, הרב מיכאל קופמן מונה על ידו בקיץ תשע"ו לר"מ בישיבתו.
ספרי שיעוריו ושיחותיו.
שיעוריו יצאו לאור על ידי תלמידיו. שיעורים על מסכת סנהדרין ומסכת גיטין בשנת תשנ"ז ובשנת תשס"ז, שיעורים במסכת נדרים (פרק נערה המאורסה) בשנת תשנ"ח, "סגן הכהנים" - שיעורים בסוגיא דרבי חנינא סגן הכהנים בתשע"ט. שיעורים על מסכת מכות בשנת תשפ"א.
שיחותיו יצאו לאור בקונטרסים "ליל הסדר" על חג הפסח בשנת תשס"ח, "קבלת התורה" על חג השבועות ומתן תורה בשנת תשס"ד, "לתשובת השנה" על הימים הנוראים בשנת תשס"ט, "מאה ברכות" על ענייני מאה ברכות בשנת תשע"א.
המנון פיפ&quot;א
בשנת 1994 אימצה פיפ"א כהמנון רשמי את יצירתו של המלחין הגרמני פרנץ למברט. המנון פיפ"א מושמע בפתיחת כל משחקי הידידות הבינלאומיים ומשחקים רשמיים כחלק מגביע העולם בכדורגל, גביע הקונפדרציות, גביע העולם בכדורגל עד גיל 20, גביע העולם בכדורגל עד גיל 17, גביע העולם למועדונים, גביע העולם בקטרגל, גביע העולם בכדורגל חופים, גביע העולם בכדורגל נשים, גביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 20, גביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 17 וגביע העולם למועדוני נשים.
גיטו ריגה
גוסטב השלישי מלך שוודיה
פרשת הארדן-אוילנבורג
פרשת הַארְדֶן-אוֹיְלֶנְבורג (בגרמנית: Harden-Eulenburg-Affäre), או בקיצור פרשת אוילנבורג, הייתה פולמוס שהתנהל בין השנים 1907–1909 סביב סדרת משפטים צבאיים וחמישה משפטים אזרחיים שנערכו בעקבות האֲשמה בהתנהגות הומוסקסואלית, שאליהם נלוו משפטים בסוגיות לשון הרע, שבהם כיכבו חברים בכירים בקבינט של קיסר גרמניה וילהלם השני ופמלייתו.
הפרשה נסבה בבסיסה סביב ההאשמות שהטיח העיתונאי מקסימיליאן הַארְדֶן בדבר מעשים הומוסקסואליים שנעשו בין הנסיך פיליפ מאוילנבורג, מידידיו האישיים הקרובים ויועציו הנאמנים של הקיסר, וגנרל קוּנוֹ ממוֹלְטְקֶה. ההאשמות והאשמות-הנגד הלכו והתרבו, והובילו עד מהרה לטביעת המונח "החוג הליבנברגי" (Liebenberger Kreis) – על שם מקום מושבו של הנסיך פיליפ, לִיבֶּנְבֶּרְג – לציון חוג חבריו ההומוארוטי של הקיסר וילהלם השני.
הפרשה קיבלה פרסום רב, והיא נחשבת לאחת מהשערוריות הגדולות ביותר בזירת הפְּנים של הקיסרות הגרמנית. הפרשה הובילה לאחד מהדיונים הציבוריים הראשונים בגרמניה בסוגיית ההומוסקסואליות (בדומה למשפטו המפורסם של אוסקר ויילד בבריטניה).
פרשת הרדן-אוילנבורג
פרשת אוילנבורג
קארוי הראשון, מלך הונגריה
קארוי רוברט לבית אנז'ו (Anjou), ידוע גם כקארוי רוברט, רוברט קארוי או קארוי הראשון (בהונגרית: I. Károly magyar király, באיטלקית: Carlo Roberto d'Angiò-Sicilia, קרלו רוברטו ד'אנג'ו-סיצ'יליה או Caroberto קארוברטו; 1288 נאפולי – 16 ביולי 1342, וישגרד) היה נסיך ממוצא איטלקי-צרפתי-גרמני ששלט כמלך הונגריה בשנים 1308 -1342. תארו כמלך בלטינית היה "קרולוס הראשון" - Carolus Primus rex Hungariae. נולד כקארוברטו, בן למשפחת מלכי נאפולי וסיציליה מבית אנז'ו. אביו היה קרלו מרטלו ד'אנג'ו ואמו קלמנציה לבית הבסבורג. עם מלכותו של קארוי הראשון רוברט התחיל בהונגריה שלטון שושלת אנז'ו שנמשך בין השנים 1308–1395.
רקע משפחתי.
קארוי רוברט נולד בנאפולי בשנת 1288, היה בנו של קרלו מרטלו (1271-1295), (שנקרא לפי קרוב משפחה מרוחק שלו - קארל מרטל הקרולינגי המפורסם, המנצח מפואטייה) שקיבל בשנת 1290 את התואר של מלך הונגריה, אחרי מותו ללא צאצאים זכרים של דודו, לאסלו הרביעי. למרות תמיכת האפיפיור, קרלו מרטלו לא הצליח לממש את זכויותיו, כי ההונגרים העדיפו להכתיר כמלכם את אנדראש השלישי ה"ונציאני", שהיה צאצא לענף שנחשב "לא חוקי" של .
קארוברטו היה נכדם של קרלו השני לבית אנז'ו, מלך נאפולי וסיציליה ושל מריה מהונגריה (מריה ארפד), אחת מבנותיו של אישטוואן החמישי, מלך הונגריה ואחות של המלך לאסלו הרביעי המנוח. מתוקף שורשיו קרוברטו הפך גם הוא, בעקבות אביו, קרלו מרטלו, לטוען לכתר הונגריה. מצד אמו היה ממוצא גרמני: קלמנציה לבית הבסבורג הייתה בתו של רודולף הראשון, מלך גרמניה, מייסד השושלת הבסבורג. אחרי מותו המוקדם של אביו בשנת 1295, מפאת גילו (בן 7) נשללו זכויותיו של קרלו רוברטו לרשת את כס נאפולי וסיציליה ודודו רוברטו החכם הוכרז ליורש העצר במקומו ולימים אכן הומלך בשנת 1309.
המאבק על כס מלכות הונגריה.