בתחילת עונת הצטרף לצוות האימון של אייברי ג'ונסון בניו ג'רזי נטס, ולאחר כעונה וחצי החליף אותו כמאמן הראשי של הקבוצה. עד לסיום עונת רשמו הנטס מאזן חיובי 35–19 תחת קרליסימו (לאחר פתיחת עונה של 14–14), והעפילו לפלייאוף לראשונה מזה 6 עונות. בסיבוב הפלייאוף הראשון הודחה הקבוצה על ידי שיקגו בולס, ובסיומו עזב קרליסימו את הקבוצה.
פי. ג'יי. קרלסימו
פי ג'יי קרליסימו
פי ג'יי קרלסימו
פי.ג'יי. קרליסימו
בודהה של מקדש האביב
ריצת מרתון במשחקים האולימפיים
ריצת מרתון היא ענף במשחקים האולימפיים מאז המשחקים הראשונים (1896). קטגוריית הנשים בתחרות נוספה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).
היסטוריה.
ריצת המרתון המודרנית נוצרה ועוצבה בעקבות המשחקים האולימפיים. מישל בריאל, הוגה רעיון ריצת המרתון, הציע לחברו פייר דה קוברטן, יוזם המשחקים המודרניים, להוסיף את המירוץ לאולימפיאדה המודרנית הראשונה באתונה בשנת 1896. המירוץ נועד להנציח את השליח היווני פידיפידס, שעל פי האגדה העממית, רץ מהעיר מרתון לאתונה, כדי לבשר על הניצחון היווני. הריצה החלה בעיר מרתון והסתיימה באצטדיון פאנאתינאיקו שבאתונה, מרחק של 40 ק"מ. את הריצה ניצח ספירידון לואיס, מחלק מים יווני, שקבע זמן של שעתיים, 58 דקות ו-50 שניות.
באולימפיאדות הראשונות מרחק הריצה נע בין 40 ל-42 ק"מ, בהתאם למרחק שהיה קיים בין 2 נקודות עליהם החליטו המארגנים. באולימפיאדת לונדון (1908) הוצג סטנדרט חדש לריצה ונקבע מרחק של 42.195 ק"מ. המרחק, הנחשב היום למרחק הסטנדרטי לריצת מרתון התקבל באופן רשמי רק באולימפיאדת פריז (1924).
ריצת המרתון במשחקים האולימפיים זכתה לפופולריות רבה ובעקבותיה נוצרו מספר תחרויות מרתון במקומות שונים בעולם כולל מרתון בוסטון (1897), מרתון פריז (1902), מרתון יונקרס בניו יורק (1907) ומרתון פוליטכניק בלונדון (1909). תחרויות אלה הובילו להתפשטות ענף ריצות הכביש במהלך המאה העשרים.
עם השנים התפתחה מסורת על פיה ריצת המרתון היא האירוע הסוגר את תחרויות האתלטיקה במשחקים האולימפיים, והיא מתקיימת ביום האחרון למשחקים. קו הסיום בריצה נמצא, בדרך כלל, בתחומי האצטדיון האולימפי. טקס הענקת המדליות למנצחים משולב בטקס הסיום של המשחקים.
השיא האולימפי בריצה עומד על 2:06:32 שעות. השיא נקבע על ידי סמואל ואנג'ירו באולימפיאדת בייג'ינג (2008). השיא לנשים הוא 2:23:07 שעות ונקבע על ידי טיקי גלנה באולימפיאדת לונדון (2012). אבבה ביקילה, וולדמר סירפינסקי ואליוד קיפצ'וגה הם שלושת הרצים היחידים שזכו פעמיים במדליית זהב.
נונאטאקי ניומן
נונאטאקי ניומן (באנגלית: Newman Nunataks) הם קבוצה של נונאטאקים בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה.
הנונאטאקים מצויים 19 קילומטרים מערבית לפסגות אקר, ו-26 קילומטרים מערבית מהר אלקינס.
גובה הנונאטאקים 1,691 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
גילוי הנונאטאקים.
הנונאטאקים התגלו בתצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, בשנת 1956 ובשנת 1960.
מקור השם.
הנונאטאקים נקראים על שמו של א. ג'י. ניומן (A.J. Newman), מכונאי דיזל בכיר בתחנת מוסון בשנת 1961.
לקריאה נוספת.
• Darcy Broughton, The potential for mineral exploration and extraction in Antarctica, P 6
מדינות מלזיה
מירגה גרז'ניטה-טילה
מירגה גרז'ניטה-טילה (בליטאית: Mirga Gražinytė-Tyla נולדה ב-2 באפריל 1986) היא מנצחת ליטאית, מכהנת בהווה כמנהלת המוזיקלית של התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם שבאנגליה. טילה צפויה לסיים את תפקידה בשנת 2022.
חייה.
ילדות, נעורים ולימודים.
גרז'ניטה-טילה נולדה בוילנה למשפחה של מוזיקאים. אביה, רומואלדס גרז'ניס, הוא מנצח מקהלה בווילנה. אמה, זיגוטה גרז'ינינה היא פסנתרנית וזמרת. סבתה הייתה כנרת, דוד-אביה היה נגן עוגב ודודת-אביה הייתה מלחינה. היא הבכורה בשלושה אחים.
כילדה, קיבלה גרז'ניטה-טילה הדרכה ראשונית בצרפתית ובציור ולמדה בבית ספר לאמנות בווילנה. בגיל 11, החליטה שהיא רוצה ללמוד מוזיקה, והבחירה היחידה שעמדה לפניה בתחום זה הייתה ניצוח מקהלה. ההכשרה וההשכלה המוזיקליות שקיבלה לא כללו אפוא שום כלי נגינה. לראשונה ניצחה על מקהלה בגיל 13. לאחר מכן המשיכה בלימודי מוזיקה באוניברסיטה למוזיקה ולאמנויות הבמה בגראץ, וסיימה את לימודי התואר בשנת 2007. לאחר מכן למדה ניצוח בבית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג אצל אולריך וינדפוהר ובקונסרבטוריון למוזיקה בציריך. גרז'ניטה בחרה להוסיף את המילה "טילה", שפירושה "דממה" בליטאית, ליצירת שם הבמה שלה.
קריירה.
גרז'ניטה-טילה הייתה לקאפלמייסטר שני בתיאטרון היידלברג בעונת 2012-2011. בשנת 2012 זכתה בתחרות למנצחים צעירים של נסטלה וזלצבורג. בעונת 2013–2014 התמנתה לקאפלמייסטר ראשונה באופרה של ברן. היא הייתה למנהלת מוזיקלית של "קאפלמייסטרין לנדסתיאטר" בעונת 2015–2016, בחוזה התחלתי לשתי עונות. היא סיימה את כהונתה בתיאטרון של זלצבורג לאחר עונת 2017-2016.
בארצות הברית, הייתה גרז'ניטה-טילה עמיתת-ניצוח לצד גוסטאבו דודאמל על התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס לעונת 2012–2013. ביולי 2014, התמנתה לעוזרת מנצח של התזמורת, בחוזה לשנתיים.
ביולי 2014 הופיעה גרז'ניטה-טילה לראשונה כמנצחת אורחת על התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם. בהמשך הוזמנה לקונצרט נוסף עם התזמורת בינואר 2016. בפברואר 2016 מינתה אותה תזמורת ברמינגהאם למנהלת המוזיקלית הבאה שלה, החל בספטמבר 2016, בחוזה התחלתי לשלוש שנים. היא ניצחה לראשונה על התזמורת כמנהלת מוזיקלית ב-26 באוגוסט 2016 בברמינגהאם ובערב הבא, 27 באוגוסט 2016, הופיעה לראשונה בפרומס. גרז'ניטה-טילה היא המנצחת הראשונה שהתמנתה למנהלת מוזיקלית של תזמורת ברמינגהאם. במאי 2018 הודיעה התזמורת על הארכת החוזה שלה כמנהלת מוזיקלית עד עונת 2020–2021.
בפברואר 2019 חתמה גרז'ניטה-טילה על חוזה הקלטות בלעדי לטווח ארוך עם דויטשה גרמופון. היא המנצחת הראשונה שחתמה חוזה כזה עם דויטשה גרמופון.
חיים אישיים.
גרז'ניטה-טילה ובן-זוגה הם הורים לבן, שנולד ב-26 באוגוסט 2018. המשפחה מתגוררת בזלצבורג.
ג'רום קרסי
ג'רום קרסי (באנגלית: Jerome Kersey; 26 ביוני 1962 – 18 בפברואר 2015) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1984–2001. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 10.3 נקודות, 5.5 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים למשחק. בשנותיו הראשונות ב-NBA נחשב לאחד המטביעים המרשימים בליגה, והשתתף 4 פעמים בתחרות ההטבעות. בפברואר 2015 נפטר קרסי, בגיל 52, כתוצאה מתסחיף ריאתי.
קריירת משחק.
קרסי נולד בעיר קלארקסוויל שבווירג'יניה, ובין השנים 1980–1984 למד באוניברסיטת לונגווד אשר בפארמוויל הסמוכה. ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 17.0 נקודות ו-11.3 ריבאונדים למשחק.
בדראפט ה-NBA 1984 נלקח קרסי בבחירה ה-46 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, אשר בחרו באותו הדראפט גם את סם בואי (לפני מייקל ג'ורדן). לאחר 3 עונות כשחקן ספסל, פרץ קרסי בעונת עם שיאי קריירה של 19.2 נקודות ו-8.3 ריבאונדים בממוצע למשחק. בשנים הבאות היה אחד השחקנים הבולטים של הקבוצה, לצד קלייד דרקסלר, טרי פורטר, באק ויליאמס וקווין דאקוורת', אשר הובילו אותה למעמד גמר ה-NBA בעונות ו-. החל מעונת ועד לסיום הקריירה שימש בעיקר כשחקן מחליף. בעת עזיבתו את הטרייל בלייזרס בשנת 1995 ניצב במקום השני בתולדות המועדון במספר משחקים (831), בריבאונדים (5,078) ובחסימות (622), וכן במקום השלישי בנקודות (10,067) ובחטיפות (1,059).
בדראפט ההרחבה של שנת 1995 נבחר קרסי על ידי טורונטו ראפטורס, אך שוחרר ממנה לפני תחילת העונה וחתם על חוזה בגולדן סטייט ווריורס. בעונת שיחק עבור לוס אנג'לס לייקרס, ובעונה העוקבת עבר לסיאטל סופרסוניקס.
לקראת עונת המקוצרת הצטרף לסן אנטוניו ספרס, וסייע לה לזכות באליפות ה-NBA כמחליפו מהספסל של שון אליוט. בעונת העפיל לגמר האזור המזרחי כשחקן מילווקי באקס, ובסיום העונה פרש ממשחק, בגיל 38.
לאחר הפרישה ממשחק.
בעונת שימש קרסי כעוזר מאמן במילווקי באקס, תחת טרי פורטר עמו שיתף פעולה כשחקן בפורטלנד. לאחר עונה אחת בלבד עזב את התפקיד.
ב-18 בפברואר 2015 נפטר קרסי במפתיע, בגיל 52, כתוצאה מקריש דם אשר נסחף לריאותיו וגרם לתסחיף ריאתי.
המרכז הראשי לתקשורת מיוחדת
המרכז הראשי לתקשורת מיוחדת (ברוסית: ФГУП «Главный центр специальной связи», בראשי תיבות: ФГУП ГЦСС) הוא גוף פדרלי ברוסיה של סוכנות התקשורת הפדרלית המהווה שירות שליחויות האחראי להעברת ומסירת פריטים חשאיים ובעלי ערך, תרופות, נשק וסחורות מסוכנות, לרבות מזומנים. שירותים אלה מתבצעים באמצעות מתן שירותי אבטחה ובשל כך הגוף מזוהה בציבור עם המכוניות המשוריינות המובילות מזומנים בין סניפי בנקים ומוסדות פיננסיים ברוסיה ועובדיה מסתובבים בנשק שלוף בעת העברת הכספים.
רקע.
המרכז מהווה לממשיך דרכו של שירות התקשורת המיוחד של קומיסריון הפנים העממי של ברית המועצות והיה מנגנון תקשורת השליחויות של המשטרה החשאית של ברית המועצות משנת 1939. בשנת 1988, במסגרת השירות, הוקם המרכז הראשי לתקשורת מיוחדת. ב-28 בדצמבר 1991 אורגן מחדש במתכונתו הנוכחית כגוף ממשלתי של הפדרציה הרוסית.