בשנים הראשונות של המאה ה-20 הרקדנית הגרמניה אולגה דזמונד, במופע "בערבים של יופי" (Schönheitsabende), הופיעה בעירום וחיקתה יצירות אמנות קלאסיות כתמונות חיות. פסל חי הופיע בסצנה של הסרט הצרפתי של מרסל קרנה וז'אק פרוור ילדי גן העדן (Les du Paradis enfants ) משנת 1945. בין החלוצים של מופעי הפסלים החיים היו צמד האמנים גילברט וג'ורג' שהופיעו בשנות ה-60 בלונדון.
נס הנסיך
בנימין אדר
בנימין (בנקו) אדר (1934, יוגוסלביה - 1986, ישראל) היה עיתונאי ועורך העיתון "על המשמר". היה ממייסדי חוג אורנים.
ביוגרפיה.
נולד ביוגוסלביה ובשנת 1944 עלה לארץ ישראל ללא הורים ביחד עם אחותו. הוא התחנך בקבוצת "אורן" בקיבוץ עין שמר. למד היסטוריה בסמינר אורנים ואחר כך לימד בתיכון "מבואות עירון".
היה עיתונאי בעיתון "על המשמר" ועורכם של השבוע בקיבוץ הארצי, המוסף לתרבות והמוסף "חותם". כתב את הספר "מפלגה אחת ושתי דרכים", שלא יצא לאור בחייו.
היה אב לחמישה ילדים.
אלקטרוניק ארטס
שוהרה אקדשלו
אניטה בריאנט
אניטה ג'יין בריאנט (באנגלית: Anita Jane Bryant, נולדה ב-25 במרץ 1940) היא זמרת אמריקאית, מלכת יופי לשעבר ופעילה חברתית נגד זכויות להט"ב. קריירת השירה שלה נסקה בשנות ה-50 וסוף שנות ה-60 כאשר שיריה הובילו במצעדי הפזמונים בארצות הברית.
היא קיבלה הכרה נרחבת בשנות ה-70 עת הקימה את הארגון "הצילו את ילדינו" (Save Our Children) עמו היא מזוהה, כחלק מקמפיין בולט שיצא נגד הומוסקסואליות במטרה למנוע חקיקה שתאסור אפליה על רקע נטייה מינית במחוז מיאמי-דייד שבפלורידה. פעילותה הציבורית בנושא הביאה לבסוף לירידה בפופולריות שלה ולדעיכת קריירת השירה שלה.
ראשית חייה.
בריאנט נולדה בעיר קטנה בשם בארנסדאל (Barnsdall) במחוז אוסאג' שבאוקלהומה, ארצות הברית. זמן קצר לאחר הולדת אחותה הוריה התגרשו. אביה הצטרף לצבא ארצות הברית ואמהּ החלה לעבוד והשאירה את הילדות להתגורר באופן זמני אצל סבן וסבתן. כשבריאנט הייתה בת שנתיים לימדו אותה הסבים לשיר את מזמור הנוצרי הנפוץ, "Jesus Loves Me". היא שרה לראשונה על הבמה בגיל 6 ביריד מקומי באוקלהומה והמשיכה לשיר מדי פעם בתוכניות רדיו וטלוויזיה. כאשר תוכנית הכישרונות של ארתור גודפרי הגיע לעיר בה התגוררה, רשמו אותה הוריה לאודישן, זאת על אף שאביה התנגד לכך בתחילה. כשהייתה בת 18 זכתה בתחרות "מיס אוקלהומה", תחרות שהזוכה בה מייצגת את המדינה בתחרות מיס אמריקה, ובזו התמודדה שנה לאחר מכן בשנת 1959 וזכתה במקום השני מיד לאחר סיום לימודיה. במהלך השנים היא החלה להופיע בתוכניות טלוויזיה ברשת הארצית NBC.
בשנת 1960 נישאה בריאנט לבוב גרין, די ג'יי ממיאמי ולזוג נולדו ארבעה ילדים. ב-1980, בריאנט התגרשה מגרין. כנוצרייה אדוקה, גירושיה של בריאנט גררו ביקורת מצד קבוצות נוצריות שטענו לצביעות במעשיה לאור ערכי הנישואים הנוצריים האדוקים שהציגה תדיר, ודבריה כנגד "התדרדרות המשפחה" והטפותיה בנושא.
קריירה מוקדמת.
בריאנט הפכה לזמרת פופ מצליחה, ושבעה משיריה נכנסו למצעד "U.S. Hot 100" האמריקאי. ובין השנים 1959 - 1964 היא הוציאה מספר אלבומים בחברות התקליטים קולומביה רקורדס וקרלטון, חלק מהסינגלים מתוכם הגיעו למקומות גבוהים יחסית במצעדי בילבורד. בשנת 1969 היא מונתה לתפקיד דוברת חברת המיצים "Florida Citrus Commission", הופיעה בפרסומות החברה בטלוויזיה הארצית והפכה מזוהה עמה. במקביל היא הופיעה בפרסומות לחברות נוספות כגון קוקה-קולה, הולידיי אין, קראפט וטאפרוור. בריאנט שרה את המנון ארצות הברית בסופרבול בשנת 1969, ואת "מזמור הקרב על הרפובליקה" בטקס הקבורה של נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון בשנת 1973. במאי 1978 היא התראיינה למגזין פלייבוי.
פעילות פוליטית.
בשנת 1977 עברה במחוז מיאמי-דייד שבדרום פלורידה תקנה מקומית האוסרת אפליה על רקע נטייה מינית. בריאנט, כמובילה של הקואליציה "הצילו את ילדינו", השתתפה בקמפיין מתוקשר שנועד להביא לביטול אותה תקנה. ב-7 ביוני 1977 הצביעו תושבי דרום פלורידה לביטול התקנה הזו ברוב של 69 אחוזים, אל מול 31 אחוזים בלבד שתמכו בהשארה. באותה שנה פעלו אניטה בריאנט ו"הצילו את ילדינו" לקידום חוק אחר שעבר בפלורידה ואסר על אימוץ להט"בי. בשנת 1998 העביר בית המחוקקים של המחוז חוק דומה האוסר אפליה על רקע נטייה מינית, והוא אושר ברוב של 7 מול 6. בשנת 2002 היה ניסיון נוסף של קבוצות נוצריות להביא לביטול של התקנה, ניסיון זה לא צלח.
הצלחתה הפוליטית של בריאנט במאבקה נגד קהילת הלהט"ב עוררה תגובות חריפות בקרב מתנגדיה. בשנת 1977, למשל, בעת שהופיעה בתוכנית טלוויזיה בדה מוין, הוטחה בפניה עוגת פאי בתור אקט של מחאה. בריאנט הגיבה באומרה "לפחות היה זה פאי פירות" (באנגלית המילה "פרי" - Fruit, היא מילת סלנג ל"גיי"). בעוד היא מכוסה בשאריות העוגה, פצחה בריאנט בתפילה ופנתה לאלוהים בבקשה שיסלח לאותו אדם על "סגנון חייו הסוטה" והחלה לבכות, כל זאת אל מול המצלמות שהעבירו שידור חי של המקרה. מקרה זה היה יריית הפתיחה לקרב פוליטי שהתרחש בין בריאנט לבין פעילים למען זכויות להט"ב, שהחלו באותה העת בקמפיין נרחב להחרמת חברה "מיצי התפוזים של פלורידה" שבריאנט הייתה הפרזנטורית שלה. אל הפעילים הצטרפו ידוענים רבים כגון ג'יין פונדה, פול ויליאמס, ברברה סטרייסנד, ג'ון ווטרס, בט מידלר, מרי טיילר מור וקרול או'קונור. מתנגדיה של בריאנט האשימו אותה כי היא פועלת ממניעי קנאות דתית והומופוביה. מאבקה של בראינט זכה לסיקור נרחב בכלי התקשורת ותוכניות רבות עסקו בו.
התדרדרות הקריירה ופשיטת הרגל.
נציבות פירות ההדר של פלורידה (Florida Citrus Commission) החליטה בשנת 1979 שלא לחדש את חוזה העבודה של בריאנט עמם לאחר המחלוקת הציבורית בה הייתה מעורבת, ובשל פרסום שלילי שגרר הקמפיין שלה והחרם על חברת המיצים שנלווה אליו. בתקשורת סומן המהלך כתחילתו של סוף הקריירה שלה שנחשבה למזהירה. בהמשך פתחה את "אחוזת המוזיקה של אניטה בראיינט" בטנסי, מקום בו הייתה מופיעה עם הלהיטים מתחילת הקריירה שלה בשילוב עם "חלקים ארוכים בהם הטיפה בנושא אמונתה הנוצרית". למרות המקום העצמאי, נוכחות המבקרים בו הייתה דלה ורבים מעובדי המקום לא קיבלו משכורות. אניטה הגיבה לכך שעליהם לקוות שאלוהים ישלח משקיעים חדשים למקום. לאי-תשלום המשכורות היו השלכות קשות על העובדים שנכסיהם עוקלו, ורבים כעסו על כך שבזמן זה בראינט התגוררה בבית בשווי 350,000 דולר בשכונה אמידה. "אחוזת המוזיקה" הגישה בקשה לפשיטת רגל בשנת 2001 ובריאנט שהגישה בקשה דומה כבר שלוש שנים קודם לכן בארקנסו, נודעה בכישלון עסקיה המסחריים במדינות חגורת התנ"ך בהן פעלה.
בראינט חזרה בשנת 2005 לעיר מולדתה שבאוקלהומה לרגל חגיגות 100 השנים לעיר, ובעיר קראו את אחד הרחובות על שמה. בשנת 2007 היא הופיעה בטקס מוזיקה בבית הספר בו למדה כנערה. היא מתגוררת בעיר אדמונד ועוסקת בפעילויות צדקה.
טקוואנצ'יפ
טאקוונצ'יפ הוא שבב (צ'יפ) אלקטרוני המשמש להזנת נתוני פגיעה במגיני טאקוונדו אלקטרוניים, כחלק ממערכת ה-Truescore System של חברת DaeDo.
עם כניסת המגינים האלקטרוניים לשימוש (החל מעונת התחרויות של 2011) מוזנים נתוני עוצמת הפגיעה למערכת הניקוד דרך הטאקוונצ'יפ שמחובר למגן על ידי כבל חשמלי הנמצא בתוך כיס פנימי במגן. הכיס ממוקם באזור השכמות של המתחרה.
על מנת לבדוק האם ישנה קישוריות טובה בין הצ'יפ למערכת הניקוד, ועל ידי כך לוודא שכל פגיעה נכונה במגן תיתן נקודה, מקובל לערוך לפני כל קרב בחינה של רגישות המגן למגע, על ידי בעיטת ניסיון במגן היריב.
מלבד הצ'יפ שנמצא במגן הגוף -שהוא רגיש למגע- על מערכת הניקוד משפיעים גם הגורמים הבאים: מגיני כפות הרגליים (המצוידים באלקטרודות מובנות, שגורמות ליצירת הנקודות על ידי פגיעתן במגן הגוף ובאלקטרודות שבו), מגיני הראש בהם גם מצויות אלקטרודות (ואשר לא נמצאים בשימוש בישראל - החלו להיכנס לשימוש בשנה האחרונה), והג'ויסטיקים שבידי שופטי הפינה. ייתכנו מצבים בהם מלבד אישור הפגיעה במגן על ידי הציוד האלקטרוני, תצטרך הבעיטה לקבל אישור גם על ידי לחיצה מתאימה בג'ויסטיקים. (לדוגמה, בבעיטות בסיבוב או בעיטות לראש), כמו גם במקרים של הרמת כרטיס מצד המאמן.
באליפות ירושלים הפתוחה (עונת 2010), ולאחר מכן באליפות ישראל (עונת 2011), נעשה שימוש שוטף במערכת ה Truescore System, כשאת הטאקוונצ'יפ מחבר למגן האלקטרוני אדם שהוסמך לכך, סמוך לזמן העלייה לקרב.
כיום, כל תחרויות הטאקוונדו המובילות משתמשות במיגון אלקטרוני. השימוש במגינים אלקטרוניים היא אופציה החוסכת את כמות השופטים, ולמעשה מנטרלת את התחרויות מטעויות אנוש ומשחיתות.
רוב מורו
רוברט אלן מורו (באנגלית: Robert Alan Morrow; נולד ב-21 בספטמבר 1962) הוא שחקן ובמאי טלוויזיה וקולנוע יהודי-אמריקאי, התפרסם בזכות תפקידיו הראשיים בסדרות הטלוויזיה "מספ7ים" ו"חשיפה לצפון".
ביוגרפיה.
מורו נולד בניו רוצ'ל שבניו יורק לדיאן פרנסיס ולמאורי מורו. הוריו התגרשו כאשר היה בן שמונה והוא גדל במיאמי ולמד ב"תיכון סאסנט", אך נשר בשנתו הראשונה בתיכון על מנת לפתח קריירה מקצוענית כשחקן.
מורו השתתף לראשונה בסרט ב-1985, בקומדיית הנעורים "שטח פרטי" לצידו של ג'וני דפ. ב-1990 קיבל את התפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "חשיפה לצפון", בה גילם את הרופא הצעיר ג'ואל פליישמן במשך כ-5 שנים, בהן היה שלוש פעמים מועמד לפרס גלובוס הזהב ופעמיים לפרס אמי בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.