תאריך ייסוד העיר שנוי במחלוקת, מספר היסטוריונים טוענים כי היישוב נוסד על ידי גאיוס ליוויוס סלינטור, בשנת 207 לפנה"ס, ואילו אחרים טוענים כי היישוב נוסד מאוחר יותר, בתקופתו של יוליוס קיסר בשנת 88 לפנה"ס.
בימי הביניים.
לאחר קריסת האימפריה הרומית המערבית, עברה העיר לשליטת אודואקר וממלכת האוסטרוגותים. מסוף המאה השישית ועד לשנת 751, הייתה העיר בשליטת ההגמוניה של רוונה שבאימפריה הביזנטית. במהלך תקופה זו ניסו הלומברדים לכבוש את העיר מספר פעמים: בשנת 665, 728 ו-742. בשנת 757 התאגדה העיר במדינת האפיפיור, כחלק ממתת פפין.
במאה התשיעית הוקמה פורלי כעיר מדינה עצמאית, ובשנת 889 הפכה לרפובליקה. במאבקי הגואלפים והגיבלינים, צידדה העיר בגיבלינים. כאמצעי לשימור עצמאותה, תמכה פורלי בכל קיסרי האימפריה הרומית הקדושה.
העיר תמכה בפרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה במאבקו באפיפיור גרגוריוס התשיעי, ובמלחמתו בעיר היריבה, פאנצה. כהכרת הטוב, הוענק לתושבי פורלי מגן בית הוהנשטאופן.
לאחר נפילת בית הוהנשטאופן בשנת 1257, נאלץ סגן הקיסר, גווידו דה מונטפלטרו לתפוס מחסה בפורלי, מעוזם האחרון של הגיבלינים באיטליה. דה מונטפלטרו קיבל מעמד של "קפיטן דל פופולו" (מפקד העם), והוביל את פורלי לניצחונות בולטים נגד אויביה, בהם בולוניה, ופירנצה.
בעת החדשה.
השליט המפורסם בתולדות העיר היה פינו השלישי לבית אורדלאפי. פינו היה שליט אכזר, ששלט בעיר משנת 1466 עד מותו בשנת 1480 בחשד להרעלה. בתקופתו הועשרה פורלי בשלל מונומנטים, והאומנות פרחה בה. לאחר מותו בגיל ארבעים, נלחמו זה בזה הפלגים השונים בעיר, עד שהאפיפיור סיקסטוס הרביעי הכתיר את אחיינו ג'ירולמו ריאריו שהיה נשוי לקתרינה ספורצה, "הגבירה מפורלי", כשליט העיר.
בשנת 1488 תפסו בית ויסקונטי את השלטון בעיר. בשנת 1499 תפס צ'זארה בורג'ה את השלטון, והחזיק בו עד מותו בשנת 1507. לאחר מות בורג'ה, הייתה פורלי כפופה באופן ישיר יותר לאפיפיור.
ביוני 1796, במהלך המהפכה הצרפתית, נכנסו כוחות צרפתים לעיר. נפוליאון בונפרטה הגיע לפורלי ב-4 בפברואר 1797. במרץ 1831 מת בפורלי נפוליאון לואי בונפרטה לאחר שחלה בחצבת.
במאה התשע עשרה הייתה פורלי חלק מאיחוד איטליה. תושבי העיר הצטרפו בהמוניהם לצבאו של ג'וזפה גריבלדי במסע האלף.
במלחמת העולם הראשונה התחוללו בקרבת העיר מספר קרבות, בעקבות זאת קיבלה מדליית זהב "Fulcieri Paolucci De' Calboli". בניטו מוסוליני לימים ראש הממשלה, נולד בכפר קטן סמוך לפורלי. במלחמת העולם השנייה, נהרסו מספר מונומנטים ככנסיית סן ביאג'יו שבה היו ציורי קיר מעשה ידי מלוזו דה פורלי (Melozzo da Forlì) שחי במאה החמש עשרה. לאחר המלחמה חוותה העיר התאוששות כלכלית מהירה.
יהודי פורלי.
רבי הלל בן שמואל מוורונה, התגורר בפורלי בסביבות שנת 1290, ובה כתב את חיבורו "תגמולי הנפש". הוא מכונה לעיתים על שמה, רבי הלל מפורלי. בתקופה זו, הייתה קהילה קטנה, ורבי הלל הרגיש בה בגלות.
ב-18 במאי 1418, התכנסה בעיר "אספות שלוחי קהילות איטליה", אשר החליטה לשלוח לאפיפיור מרטינוס החמישי מתנה יקרה. על מנת לאסוף את הכסף הדרוש, הוטל מס בסך דוקאט וחצי לכל 1,000 דוקאטים בכסף ובנדל"ן שהיו בבעלות המשפחה. המשלחת שהופיע בפניו בקשה כי יסיר את הגזרות שהוטלו עליהם על ידי קודמו, האנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר, ויחזיר להם את הזכויות שהיו להם בעבר. השליחות הצליחה, וליהודי איטליה הייתה תקופת רווחה.
האספה קבעה מספר תקנות הנוגעות לעניינים הפנימיים של הקהילות, התקנות נועדו להגביר את מוסריות היהודים, ולהימנע מלמשוך את תשומת לב האוכלוסייה הנוצרית. בין התקנות שנקבעו; איסור לשחק במשחקי קלפים וקוביות, איסור על לבישת בגדים ותכשיטים מנקרי עיניים, איסור להתקהל ברחובות במספרים גדולים, ואיסור על עריכת אירועים מפוארים. כמו כן, גינו בחריפות את העריות. גזירות אלו היו בתוקף עד שנת 1426, כל הפרה שלהם נענשה בקנסות או בנידוי, והגברים היו אחראים על נשותיהם. הגזירות נחתמו על ידי יהודי פורלי ונציגי הקהילות.
בשנת 1428, נגזרה גזירת הים ונאסר על רבי החובלים להסיע יהודים לארץ הקודש.
גורל הקהילה לא ידוע, בשנת 1569 גורשו יהודי מדינת האפיפיור, ומרביתם נקלטו במדינות האימפריה העות'מאנית.
ערים תאומות.
לפורלי חמש ערים תאומות:
הפרעה נוירו התפתחותית
ביהמ&quot;ש
חה&quot;כ
נשיא מקדוניה הצפונית
נשיא מקדוניה הצפונית הוא ראש המדינה של רפובליקת מקדוניה הצפונית.
התפקיד בצורתו הנוכחית החל עם הכרזת העצמאות של הרפובליקה המודרנית, ב-8 בספטמבר 1991. קודם לכן, הראשון לכהן בתפקיד היה קירו גליגורוב. התפקיד טקסי במרביתו, וראש ממשלת מקדוניה הצפונית משמש הלכה למעשה כפוליטיקאי הבכיר במערכת השלטונית של מקדוניה הצפונית.
על הנשיא להיות אזרח מקדוניה הצפונית, מעל גיל 40 ולהתגורר במקדוניה הצפונית לפחות 10 שנים ב-15 השנים האחרונות.
מעונו הרשמי של הנשיא הוא וילה וודנו (Вила Водно, מילולית: בית המים) בסקופיה.
הנשיא הראשון של מקדוניה הצפונית היה קירו גליגורוב, משנת 1991 עד 1999, אז הוא הוחלף על ידי בוריס טרג'קובסקי. ב-2004 עלה לנשיאות ברנקו צרבנקובסקי שכיהן עד 2009. באותה שנה נבחר מועמד מפלגת VMRO-DPMNE, גיורגה איוואנוב, לנשיאות. בשנת 2019 נבחר לתפקיד סטבו פנדרובסקי.
סרטן הגרון
סרטן הגרון הוא גידול ממאיר המתפתח ב"בית הקול" (לרינקס) – האזור שמתחיל בעצם הלשון ומסתיים מעל הגבול העליון של קנה הנשימה. רוב סרטני הגרון יופיעו במיתרי הקול והגלוטיס (סדק הקול) כאשר היתר יוצגו מעליהם ולעיתים נדירות מתחתם. סוג הגידול הראשי והעיקרי בתחום (95% מהמקרים) הוא קרצינומה של תאי קשקש (SCC – Squamous Cell Carcinoma), שמקור שמו בתאים הקשקשיים המצפים את קירות הגרון. סרטן הגרון יכול להתפשט על ידי גרורות לבלוטות לימפה צוואריות או על גבי זרם הדם לאיברים מרוחקים יותר (האתר השכיח ביותר להופעת גרורות – הריאות). סימנים מוקדמים להופעת המחלה יכולים להיות צרידות ממושכת, תחושה של גוף זר, כאבים בלעיסה ובבליעה שעלולים להקרין לאוזן או הפרעות בבליעה. חולה שאובחן אצלו גידול יזדקק לבדיקות אשר יגדירו את גבולות הגידול ואת מאפייני רקמת הגידול, כדי לתכנן את הטיפול המיטבי בעבורו.
תסמינים.
תסמיני סרטן הגרון תלויים בגודל ובמיקום הגידול ובתגובה הדלקתית של הגוף (כחלק מתגובת המערכת החיסונית המנסה להגיב נגד הגידול). מנעד התסמינים אמנם תלוי בגידול הספציפי, במיקומו בגרון ובמצב הרפואי הכללי של החולה, אך הם יכללו בדרך כלל אחד או יותר מהבאים:
אפידמיולוגיה (שכיחות באוכלוסייה).
יחסית לסוגי סרטן אחרים, כמו סרטן הריאה, השד, הערמונית והמעי, שבכל אחד מהם נרשמים אלפי חולות וחולים חדשים בישראל בשנה (כ-4,000 בסרטן שד, כ-2,500 בסרטן ערמונית וכך הלאה) – הרי שהתחלואה בסרטן גרון שכיחה הרבה פחות. בישראל, בשנת 2010, היו כ-200 חולים חדשים בסרטן הגרון.
המחלה אמנם נדירה, אך שכיחה יותר בקרב גברים לעומת נשים. בקרב האוכלוסייה היהודית בישראל, שיעור היארעות סרטן הגרון בקרב גברים הוא כ-4 ל-100,000 ואצל נשים – כ-0.63 ל-100,000. באוכלוסייה הלא- יהודית בישראל, שיעור היארעות המחלה בקרב גברים מעט גבוה יותר ועומד על כ-6 ל-100,000.
בארצות הברית שיעור ההיארעות של המחלה הוא 5 ל-100,000 (12,500 מקרים חדשים לשנה). מספר החולים הנמוך, יחסית (פחות מ-200 אלף איש באמריקה בשנה) אף הביא אותו להיכלל ברשימת המחלות של המשרד למחלות נדירות של הסוכנות הלאומית לבריאות (ORD of National Institute of Health).
בשנת 2013 נפטר השחקן והקומיקאי הישראלי ספי ריבלין מהישנות (חזרה של המחלה, לאחר הפוגה וריפוי זמני) של סרטן הגרון, לאחר תקופת התמודדות ממושכת שבמהלכה אף נאלץ לעבור ניתוח כריתת גרון מלאה.
בשנת 2004 נפטרה מסרטן הגרון יהודית נאות, פרופ' למיקרוביולוגיה בפקולטה לרפואה של הטכניון, ח"כ ושרה בממשלת ישראל ה-30.
פתופיזיולוגיה (אופן התפתחות המחלה).
גידולים ממאירים של הגרון עלולים להשפיע על פיזיולוגיית הגרון (צורת ומבנה האיבר) כתלות במיקום הסרטן וגודלו. גידולים מעל הגלוטיס (החלק האמצעי של הגרון, שבו נמצאים מיתרי הקול) עשויים שלא להשפיע על תפקוד הגרון עד שהם מתפתחים לגודל גדול יחסית. במצב זה, שינוי גוון הקול, הפרעות בבליעה וכאבי בליעה עלולים להיות התסמינים הראשונים.
לעומת זאת, גידולים בגלוטיס משנים את איכות הקול עוד בשלבים המוקדמים של התפתחותם ולכן מאובחנים בדרך כלל בשלבים מוקדמים של המחלה עקב צרידות מתמשכת.
התפתחות הגידולים הממאירים של הגרון ושגשוגם מתרחשים ברמה המולקולרית וההיסטולוגית. בעוד שהמנגנון המולקולרי עדיין איננו ברור במלואו, המנגנון ההיסטולוגי ידוע ומתרחש במספר שלבים: החל מרקמת מוקוזה (רירית) נורמלית, דרך מוקוזה דיספלסטית, קרצינומה לא פולשנית (in-situ) ועד קרצינומה פולשנית. התקדמות זו מבוססת על מוטציות גנטיות, המובילה לגידולים בגרון. ההתקדמות לא מופיעה בהכרח בכל חולה, וחולים מסוימים מתגלים לראשונה עם שלב אחרון של התקדמות סרטנית זו (דהיינו סרטן חודרני).
גורמי הסיכון.
גורמי הסיכון לסרטן הגרון אינם ידועים במלואם וההערכה היא כי ישנם מספר גורמים התורמים במשולב להתפתחות המחלה. עם זאת, ישנם מספר גורמים שנמצאו כי מעלים את שכיחותה: