באחד הימים שולח מקדונלד את שאול ללוות ביער אדם בשם מר פאטרסון, ובמהלך שהותם שם מתגלה כי הוא מחפש זהב. הוא חולק עם שאול מידע בנוגע לתחום ומלמד אותו לשטוף עפר נחלים, והם מפיקים כמות קטנה של זהב. שאול מנצל את חרדתו של פאטרסון מפני היער ומשיג ממנו את עריבת השטיפה שלו. כשבוע לאחר כן עוזב שאול את העבודה אצל מקדונלד וחוזר למשפחתו, ומנסה לשווא לשכנע אותם להצטרף אליו בחפירת הזהב. לאחר שהפיק מעט זהב חוזר שאול לעיירה כדי למכור, ושם הוא פוגש שוב את קייט שעתידה להישלח ללמוד בבית ספר מרוחק. בריב שמתפתח ביניהם היא מספרת לו שכשעזב הוא השאיר אחריו את הספר שנתנה לו, וכשזה נמצא היא נענשה ונאלצה לכתוב חמש מאות פעמים את המשפט "כל החוטבים פראים הם ומלוכלכים, הם וילדיהם".
במהלך שש השנים הבאות ממשיך שאול לחפור זהב. בהדרגה מגיעים חופרים נוספים, ושאול מוודא שלא יפגעו ביער שלא לצורך. הוא מתיידד עם כמה מהם ובאמצעותם מגיע להתרועע גם עם אנשי העיירה, באופן שהיה חסום בפניו בתור חוטב עצים בשל ההפרדה המעמדית. כשמתחילות שמועות בנוגע למרבצי זהב מגיעים למקום עוד ועוד חופרים שמשתלטים על האזור ומשחיתים את היער. שאול מסרב לקחת חלק בתעשייה ההרסנית שמתפתחת סביב מכרות הזהב, אך מסייע לחבריו בהנחיית קבוצות חופרים בתוך היער. באחת מהקבוצות הוא פוגש את קייט, שמגיעה כמורה לילדי החופרים. כששאול מגלה שהחופרים מקבלים זכויות ממשלתיות על האזור הוא מבין שהמצב עתיד להחמיר ומחליט לעזוב. בדרכו למקום מגוריו הוא ממגלה להפתעתו שקייט עוקבת אחריו, והם מתפייסים ומתוודים על אהבתם זה לזה. שאול עוזב את היער ושוכר בית בעיירה, ושם הוא ממשיך להתראות עם קייט מדי שבוע, עד שמקדונלד מגלה על כך ומסרב לקנות ממשפחתו של שאול עד שזה יעזוב את האזור. שאול עובר לעיירה קטנה בשם סוולנדם, ושם הוא מתוודע לעושה רהיטים זקן בשם אברהם סטיין, שמלמד אותו את המלאכה.
לאחר שנתיים מחליט שאול לחזור לנייסנה, ומגלה שאיש אינו מוכן למכור לו בית במקום, וכמו כן שעסקי הזהב קורסים. הוא מאבד תקווה בנוגע לעתידו בעיירה, למצב היער וליחסיו עם קייט, ומחליט להפליג מהמקום לצמיתות. שאול נמצא על סיפון האוניה העתידה להפליג מהיבשת כאשר מגיע לשם זקן כהה עור בשם מאסקה, שליווה את משפחתו של שאול במשך שנים רבות. הוא מבשר לשאול שבנו הקטן של אחיו יוסף מת לאחר שנוגח על ידי פיל. לדבריו, החוטבים מאמינים שהפיל היה זקן רגל, הפיל הגדול והמבוגר ביותר ביער, שאיתו חלק שאול קשר רגשי מאז שהיה ילד. מאסקה מספר שיוסף שכר צייד שיירה בזקן רגל. שאול יודע שלא ייתכן שזקן רגל עשה זאת, אך כיוון שמותו בלתי נמנע הוא מחליט להציל אותו מההשפלה ולירות בו בעצמו. לאחר כמה ימי הליכה בחיפושים אחרי הפיל, שומע שאול קול ירייה ומגלה ששני חופרים ירו בזקן רגל והרגו אותו. מזועזע מהמראה, הוא מאיים על החופרים ומרחיק אותם מהגופה באיומי רובה. מאסקה מגיע למשוך אותו מהמקום ואומר שקייט מחכה בעיירת החופרים שביער. בעיירה מגלה שאול את מלוא היקף הנזק שהסבו החופרים ליער. קייט מספרת לו שקנתה עבורם חלקת אדמה בעיירה, על אף שהיא לא יכולה לשלם בעבורה בלעדיו, והם מחליטים להתייצב יחד אל מול הקשיים הצפויים להם בתור זוג. שאול הולך לפגוש את יוסף והם מלבנים את המצב ביניהם ומגיעים להסכמה כששאול מגלה שהוא מתכנן לפתוח עסק לעשיית רהיטים ולשם כך יקנה עץ ישירות מהחוטבים, במזומן ובמחיר הוגן, בתנאי שאלה יהיו עצים שאושרו לחטיבה על ידי פקח יערות.
פרשנות ומסרים.
עלילת הספר כתובה בצורה לא ליניארית, כשסיפורו של שאול נחשף במבט רטרוספקטיבי מתוך סיפור המסגרת שמתרחש בהווה, בו שאול עוקב אחרי זקן רגל במטרה לירות בו.
שם הספר.
בשלב כלשהו במעקב אחרי זקן רגל מבין שאול שהפיל מוליך אותו במעגלים: שיטה ידועה של הפילים להפוך את כיוון המרדף ולהדביק את העוקב מגבו. עם זאת, שאול מרגיש שזקן רגל עשה זאת על מנת להביא אותו שוב למחוזות ילדותו ושייכותו ליער, ולהחזיר אותו לשם מתוך מצב של ביטחון ויכולת וכך שיוותר על כוונתו לעזוב.
כמו כן, ההקפות מתייחסות למעגל הסגור של הניצול במציאות חייהם של החוטבים: הם עובדים בפרך על מנת להבטיח את הישרדותם, אבל בתוך כך הורסים את היער שהוא מקור המחייה שלהם. השם בתרגום לעברית (בשונה מהמקור באנגלית, "circles", מעגלים) מתייחס גם לצורת הקנייה בתשלום דחוי, "הקפה", שהיא אופן התשלום שנכפה על החוטבים במסחר עם קוני העץ.
רומן חניכה.
הספר מלווה את הגיבור מנערות לבגרות ומתאר את התמודדותו עם קשיים וערכים סותרים עד לגיבוש דמותו ועקרונותיו, באמצעות מספר דמויות חונכות. תהליך החניכה מתבטא בשלושה תחומים: כלכלה, השכלה, חברה ופוליטיקה, כאשר לכל תחום חונך מסביבה אחרת (האב יורם בארנארד מבין החוטבים, קייט מאנשי העיירה והפיל זקן רגל מהיער). בכל התחומים עובר שאול ממצב של בורות וחוסר אונים למודעות נרחבת ורגישה, מציאת דרך ויכולת לפעול בין הקיצוניות של אטימות והרסנות ובין ויתור באמצעות עזיבה.
בסיפור זה מלווה התהליך הפנימי גם במסע פיזי, שמתרחש במהלך הימים שבהם שאול מחפש את זקן רגל ביער.
רומן מחאה פוליטית-חברתית.
הרומן עוסק בסוגיות חברתיות עליהן הוא מצביע במטרה להעביר מסר של תיקון. הקונפליקט המניע את העלילה הוא עוולות ובעיות הקיימות בחברה ובמקביל מוצעות דרכים אפשריות לפתרון. הספר עוסק במספר סוגיות, ביניהן האפליה הכלכלית והחברתית של האוכלוסייה האפריקנרית על ידי המתיישבים האנגלים; הפגיעה במאזן האקולוגי בטבע באמצעות כריתת עצים בקצב גבוה ולא מוסדר, הכחדת פילים בעבור שנהב (מצד החוטבים לצורך הישרדות, מצד האנגלים מתוך אינטרס כלכלי וחמדנות); והבערות וצרות האופקים: בחברת החוטבים ניכרת התבצרות באמונות טפלות ובדרכי חיים קבועות, ואילו החברה האנגלית המשכילה והתרבותית לכאורה, מתאפיינת בדעות קדומות ובאפליה גזענית.
פייר רוד
פייר רוד (בצרפתית: Jacques Pierre Joseph Rode; 16 בפברואר 1774 - 25 בנובמבר 1830) היה כנר, מלחין ופדגוג צרפתי.
ביוגרפיה.
רוד נולד בבורדו, אקיטן. בגיל 13 יצא לפריז והיה לתלמידו של ג'ובני בטיסטה ויוטי. ויוטי ראה בו כישרון רב, ולא גבה ממנו תשלום על לימודיו אצלו. רוד המשיך את המסורת של מורו, שהצטיינה בצליל מעודן, כיאה לסגנון האיטלקי. (לדוגמה: שימוש בטכניקת פורטמנטו, סוג של גליסנדו). בשנת 1802 הוציא רוד, יחד עם רודולף קרויצר ופייר באיו, את המתודה הרשמית של הקונסרבטואר של פריז לנגינה בכינור. במהלך תקופת המלחמות הנפוליאוניות יצא רוד לסיורים ברחבי מערב אירופה, ואף חי מספר שנים (1804 – 1809) ברוסיה, בסנט פטרבורג ובמוסקבה. בעת שהותו שם התאכסן אצל המלחין פרנסואה-אדריאן בואלדייה.
כשחזר לפריז מצא שדעת הקהל השתנתה כלפי המוזיקה שלו. לואי שפור כתב שרמת הנגינה של רוד ירדה באופן משמעותי. לפי עדויות היסטוריות אחרות נבע הדבר ככל הנראה כתוצאה מדלקת שגרמה לכשל במערכת הלימפה, ומנעה ממנו להפיק תנועות עדינות די הצורך. בטהובן הקדיש לרוד ולרודולף, ארכידוכס אוסטריה את הסונטה האחרונה שלו לכינור ופסנתר בסול מז'ור op.96. רוד והארכידוכס ביצעו את היצירה בבכורתה בשנת 1812. רוד היה ידוע בביצועיו של הקונצ'רטי של ויוטי והקונצ'רטי פרי עטו. בתקופת שהותו בברלין (1814 – 1819) כתב רוד 24 קפריצ'י לכינור סולו, ככל הנראה בהשפעת 24 קפריצ'י לכינור מאת פגניני. ב-1828 ביצע רוד את ניסיונו האחרון בהופעה בקונצרט פומבי, אשר הסתיים בפיאסקו, וייתכן שגרם להקדמת מותו. הוא נפטר ב-25 בנובמבר 1830 בשאטו דה בורבון, על יד העיירה דמאזאן, לוט וגארון אקיטן.
יצירותיו.
רוד בעיקר כתב מוזיקה רומנטית וירטואוזית לכינור: 13 הקונצ'רטי, ה-Quatuors brillants (אוסף של רביעיות מיתרים), 24 הקפריצ'יו לכינור סולו ועוד. כיום המוזיקה שלו כמעט ולא מבוצעת, אך ניכרת בה השפעתו על תלמידו לואי שפור.
תיהמת
ג'יימס מינגוס
ג'יימס מינגוס (באנגלית: James J. Mingus) הוא קצין בדרגת לוטננט גנרל, המשרת כמנהל המטות המשולבים.
ביוגרפיה.
מינגוס התגייס ב-1981 למשמר הלאומי של איווה. ב-1985 סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת המדינה וינונה , והחל קורס קציני ארטילריה. ב-1987 החל בשירות הקבע בצבא ארצות הברית וסיים קורס קציני חי"ר.
הוא שירת כקצין בדיוויזיה השלישית במערב גרמניה עד 1991. לאחר מכן פיקד על פלוגה רובאית ברגימנט החי"ר המוצנח ה-505 של הדיוויזיה המוטסת ה-82 וכמפקד פלגת הסיור של הדיוויזיה ומפקד פלוגת הסיור של הקורפוס המוטס ה-18. בשנים 1997–1999 הוא הדריך בתוכנית קצונת המילואים באוניברסיטת טנסי.
בשנת 2000 הצטרף לרגימנט הריינג'רס ה-75 ושימש קצין האג"ם של הגדוד הראשון במהלך מלחמת אפגניסטן, הוא עוטר בכוכב הארד על לחימתו במבצע אנקונדה. ב-2003 עבר לשרת בפיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. ב-2005 מונה למפקד גדוד האימונים הרביעי של הריינג'רס. ב-2007 מונה למפקד הגדוד המיוחד של הריינג'רס (סיור, מודיעין, מבצעים, הכשרה וקשר).
ב-2010 מונה למפקד צוות הקרב החטיבתי הרביעי של הדיוויזיה הרביעית אותה הוביל במלחמת אפגניסטן. בהמשך שירותו שירת בפיקוד מרכז של ארצות הברית כעוזר מפקד הפיקוד, וכקצין התכנון. הוא שירת כסגן מפקד הדיוויזיה הרביעית, ובתפקיד זה שימש קצין משימה להערכות כוחות הצבא באירופה במהלך המלחמה בדונבאס. בתפקידו הבא פיקד על מרכז פיקוד המשימה בפורט לוונוורת' תחת פיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית.
באוגוסט 2018 מונה למפקד הדיוויזיה המוטסת ה-82. באוקטובר 2020 מונה לקצין אג"ם של המטות המשולבים. ביוני 2022 מונה למנהל המטות המשולבים.