סיפורי איש היער הוא אסופה של מעשיות צמחים ארצישראליים מאת הסופר והתסריטאי ינץ לוי ובאיורה של ליאורה גרוסמן. באסופה, שהתפרסמה בשנת 2010, תשעה סיפורים שסופרו מחדש בידי לוי. כל אחד מהסיפורים עוסק בצמח אחד או שניים הנפוצים בישראל כמו כלנית הדס ועוד כמה. באסופה סיפורים שמקורם במיתולוגיה היוונית, במקרא, בסיפורי מדריכים ואף סיפור בהשראת סב סביון מאת לוין קיפניס. בכתיבת האסופה לקח לעצמו לוי יד חופשית בעיבודם של הסיפורים תוך נאמנות לערכים הסיפוריים היסודיים המצויים בגרסאות הקודמות.
בסוף כל סיפור מופיע דף מידע בוטאני על הצמח שבו עסק הסיפור. בספר מעשיות על הצמחים הבאים: רקפת וכלנית, הדס, זית, אלון, סרפד, קנה, חיטה, נרקיס וסביון.
הספר מלווה באתר אינטרנט שכולל מערך שיעור המציע פעילות יצירתית לתלמידי בתי הספר היסודיים. הספר הוא רב מכר. בשנת 2013 התפרסמה מהדורת טיולים של הספר "סיפורי איש היער" בשם "סיפורי איש היער - אגדות לטיולים". בשונה מהספר בצורתו המקורית, מהודרת הטיולים קטנה יותר ובכריכה רכה והיא נועדה למטיילים בישראל.
קרל יוזף אברת
Faux pas
Faux pas (צרפתית, בתרגום מילולי: "צעד שגוי"; מבוטא פוֹ-פָּה) הוא ביטוי צרפתי המקובל בשפות אירופאיות רבות, ומשמעותו היא מעשה לא מקובל, אשר מפר את הנורמות המקובלות בחברה, גם אם הוא אינו פלילי או בלתי חוקי. הביטוי מרמז על כך שהאדם המבצע את המעשה עליו הוא הובע, ייחשב כגס רוח, חריג ובלתי מתחשב. המילה הראשונה בביטוי נהגית בפ"ה רפה והמילה השנייה בפ"ה דגושה, והביטוי נהגה במלרע (כמו "או-אז").
הגדרת מעשה מסוים כ-faux pas היא פעמים רבות תלוית תרבות מסוימת, כך שדבר אשר נחשב ל-faux pas במדינה או תרבות אחת, ייחשב לעיתים כמקובל או אף כרצוי במקום אחר.
דוגמאות ל-faux pas:
פו פה
משקיפים בעצרת הכללית של האומות המאוחדות
משקיפים באומות המאוחדות הן ישויות מדיניות, ארגונים בינלאומיים, ומדינות שאינן חברות באו"ם אשר הוענק להם מעמד מיוחד בארגון האומות המאוחדות, זאת בניגוד למעמד של חברות מלאה של 193 המדינות החברות. מעמד של משקיפה ניתן על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות.
למשקיפות זכות לנאום בעצרת הכללית של האומות המאוחדות, להשתתף בהצבעות פרוצדורליות, אולם הן אינן יכולות להצביע על הצעות. זכויות נוספות כמו הזכות להגיש הצעות או הזכות להגיש מסמכים ניתנות למשקיפים מסוימים בלבד.
למשקיפים מוענקים מושבים בהיכל העצרת הכללית של האומות המאוחדות מאחורי המושבים של המדינות החברות.
מדינות שאינן חברות באו"ם.
מדינות משקיפות שאינן חברות באו"ם מוכרות על ידי הארגון כישויות מדינותיות אשר יכולות להגיש בקשה להצטרפות לארגון לפי החלטתן. שווייץ הייתה במעמד זה משנת 1948 עד לקבלתה כחברה מלאה באו"ם בספטמבר 2002. שתי המדינות במעמד זה הן הכס הקדוש, אשר משמש כריבון על קריית הוותיקן, והרשות הפלסטינית, תחת השם "מדינת פלסטין". הרשות הפלסטינית זכתה למעמד זה בנובמבר 2012, כאשר עד אז (מ-1974) הוכר אש"ף כארגון משקיף וכנציג המאמץ הלאומי הפלסטיני. נציג הרשות הנוכחי הוא ריאד מנסור.
גם למסדר הריבוני הצבאי של מלטה, אשר ריבונותו הוכרה על ידי יותר ממאה מדינות, מעמד של משקיף משנת 1993. המסדר הוא הישות העצמאית היחידה בעולם שאין לה טריטוריה כלשהי.
לאיי קוק וניווה ממשלה אוטונומית המטפלת בעניינים פנימיים בטריטוריות, אך קשרי החוץ שלהן מנוהלים על ידי ניו זילנד, ולכן הן אינן חברות באומות המאוחדות, אלא מתייחסים אליהן כאל מדינות שאינן חברות.
ישויות נוספות.
ארגונים בין-ממשלתיים.
בהם: האיחוד האפריקאי, הקרן העולמית למאבק באיידס, שחפת ומלריה, מועצת אירופה, הקהילייה המזרח-אפריקנית, הליגה הערבית, האינטרפול, איגוד המדינות הפרנקופוניות, חבר המדינות, האיחוד האירופי ועוד.
משקיפים באומות המאוחדות
אלי שילר
אלי שילר (1938 - 2 בדצמבר 2018) היה חוקר ירושלים וארץ ישראל, מורה דרך, עורך, מייסד ובעלים של הוצאת אריאל ומחברם של עשרות מאמרים.
קורות חיים.
שילר נולד בהונגריה, ואיבד את אביו בשואה. בגיל שבע עלה לארץ ישראל עם אמו ואחיו. אמו נישאה בשנית והוא ואחיו התחנכו בחברת נוער בקיבוץ שפיים. בעת שירותו הצבאי הוכשר שילר כמורה דרך. ב-1967 השתקע בירושלים, בשכונת בית הכרם.
שילר למד ארכאולוגיה ולימודי ארץ ישראל, אך פרש מלימודיו בטרם סיים תואר ראשון, עקב התנגדות להתמקצעות האקדמית הצרה. כמו כן סייר בארץ בין היתר עם מורו זאב וילנאי. כמורה דרך וכחוקר עצמאי איתר תצלומים עתיקים רבים בעיקר בירושלים ושיתף פעולה עם אספנים רבים בהם אוסף הצילומים של האקול ביבליק. את התצלומים הוציא לאור בשנת 1975 בשני אלבומים: "צילומי ירושלים הראשונים: העיר החדשה" ו"צילומי ירושלים הראשונים: העיר העתיקה". באותה שנה ייסד את הוצאת אריאל לספרים בנושאי היסטוריה וגאוגרפיה של ארץ ישראל העתיקה ומדינת ישראל. בהמשך הוציא לאור עוד עשרה אלבומי צילומים היסטוריים של ארץ ישראל. כן הוציא לאור כמאה "דפים למורי הדרך", בהם ריכז מידע שימושי למורה הדרך.
במסגרת ההוצאה ערך שילר עשרות ספרים וכתב עשרות מאמרים מקוריים בכל תחומי חקר ירושלים וערים נוספות בארץ ישראל, הגליל (בעיקר צפת), דתות ועדות בארץ ישראל ועוד. פרסומיה העיקריים של ההוצאה הם כתבי העת "קרדום" (1978–1985. גליונות 1–36) ו"אריאל" (מ-1985 ואילך. גיליון 37 ואילך), שניהם בעריכת שילר. לעיתים השתתפו בעריכת חוברות עורכים נוספים, בעיקר גבי ברקאי. כל פעילות ההוצאה התקיימה מדירתו בבית הכרם בירושלים.
שילר פרסם במסגרת ההוצאה וכתב העת "אריאל" רק חומרים מקוריים, שלא פורסמו קודם, כתובים בנוסח שווה לכל נפש ב"תפר שבין אקדמי לפופולרי, מדויק, מעמיק, אבל לא אקדמי ומתרחק". כמו כן עסק שילר באיתור, תרגום ופרסום ספרות עולי רגל ותיירים לארץ ישראל. בין היתר ערך והוציא לאור את ספר היובל לזאב וילנאי, "ספר וילנאי".
בל"ג בעומר תשע"ב 10 במאי 2012, זכה באות הוקרה ממערכת כתב העת עת-מול (מו"ל יד יצחק בן-צבי) על תרומתו להפצת ידיעת ארץ ישראל בציבור הרחב. עם זאת, על אף השתדלות ידידיו הרבים, בהם פרופסורים וזוכי פרס ישראל (גבי ברקאי, זאב גריס, אליהו הכהן, אורי שטנדל ואחרים) לא זכה שילר בפרס ישראל.
שילר נפטר ב-2 בדצמבר 2018. בשנות חייו האחרונות עסק בהבאה לדפוס של ספרים נדירים בעלי חשיבות בתולדות ארץ-ישראל.
גביע המאה למהפכת מאי
גביע המאה למהפכת מאי (Copa Centenario Revolución de Mayo) הוא טורניר הקופה אמריקה הלא רשמי הראשון שהיה טורניר הגביע לקביעת אלופת דרום אמריקה בכדורגל והוא נערך בין מאי ליולי 1910.
הטורניר נחשב ללא-רשמי, כיוון שקונפדרציית הכדורגל של דרום אמריקה, מסרבת להכיר בו כטורניר תקני.
הטורניר נערך במלאת 100 שנה למהפכת מאי שפרצה בארגנטינה, ב-25 במאי 1810.
הטורניר נערך בשיטת ליגה, בין ארגנטינה, אורוגוואי וצ'ילה והוא נערך ללא טורנירי מוקדמות קודם לכן.
עמותת ידיד
הסהר האדום הפלסטיני
הסהר האדום הפלסטיני (בערבית: جمعية الهلال الأحمر الفلسطيني) הוא ארגון סיוע ועזרה ראשונה הפועל בשטחי הרשות הפלסטינית בגדה המערבית וברצועת עזה.
פעילות.
הארגון הוקם בשנת 1968, על ידי ד"ר פתחי ערפאת, אחיו של יאסר ערפאת. הארגון עוסק בהפעלת בתי חולים, שירותי רפואת חירום ושירותי אמבולנס ומטהו נמצא ברמאללה. הארגון מפעיל כ-41 תחנות אמבולנס בשטחי הרשות וכ-122 אמבולנסים.
בדצמבר 2005 נחתם הסכם לשיתוף פעולה בין הסהר האדום הפלסטיני לבין ארגון מגן דוד אדום הישראלי. ההסכם מאפשר לסהר האדום הפלסטיני להיעזר בשירותי הארגון הישראלי, שציודו מתקדם יותר, ומסדיר טוב יותר את מעבר האמבולנסים של הסהר האדום בתקופות של מתיחות ביטחונית.
בשנת 2006 הארגון הוכר רשמית על ידי הוועד הבינלאומי של הצלב האדום (ICRC) והפדרציה הבינלאומית של אגודות הצלב האדום והסהר האדום (The International Federation of Red Cross and Red Crescent Societies).
נשיא הסהר האדום הפלסטיני הוא ד"ר יונס אל חטיב.
פעילות טרור.
ארגוני הטרור עושים שימוש באמבולנסים ובתיעוד של הסהר האדום הפלסטיני להברחת מבוקשים ואמצעי חבלה ולביצוע פעולות טרור. כמו כן, אותרו מקרים של שימוש בתיעוד רפואי, בגדי רופאים ואף גיוס הרופאים עצמם כמסייעים לפעולות טרור. הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני פרסם פוסטרים בהם הוא מתגאה בביצוע פיגוע טרור באמצעות אמבולנס עמוס חומרי נפץ.
בתקופת האינתיפאדה השנייה נתפסו מבוקשים פעילי טרור וכן אמצעי לחימה וחומרי נפץ שהוברחו באמבולנסים של הסהר האדום.
ב-27 במרץ 2002 עצר מחסום צה"ל דרומית לרמאללה אמבולנס לטיפול נמרץ. מתחת לאלונקה עליה שכב ילד חולה התגלו חגורת נפץ ומטעני חבלה. הנהג, אסלאם ג'בריל, מבוקש תנזים, עבד בסהר האדום הפלסטיני כנהג אמבולנס, והודה בחקירתו כי אמצעי הלחימה יועדו להימסר לפעילי התנזים ברמאללה. ביוני 2002 נעצר ד"ר אמג'ד עזת חסן מצטפא, רופא בבית החולים בג'נין, אשר גויס על ידי החמאס בג'נין כמבריח מחבלים מתאבדים לישראל. ב-2002 נעצר פעיל תנזים מרמאללה שהודה בחקירתו כי עסק בהברחות אמצעי לחימה באמצעות אמבולנסים. במרץ 2002 עשו מבוקשים חמושים ברמאללה שימוש באמבולנסים לשם מעבר ממקום למקום. המבוקשים לבשו בגדי רופאים וחלקם אף נהגו להסתתר במחלקות השונות בבתי החולים בעיר.
במרץ 2012 נעצרו מספר עובדים בארגון בחשד לביצוע פיגוע ירי לעבר כוחות צה"ל..