בשנת 1977 החליטה ממשלת ישראל לאמץ כללי אתיקה שמטרתם מניעת ניגוד עניינים של שרים וסגני שרים, המבוססים על המלצות ועדה ציבורית בראשות השופט בדימוס שלמה אשר. בעקבות המלצות ועדה בראשות השופט מקס קנת, הוקמה בשנת 1980 הוועדה למתן היתרים, שבסמכותה לתת היתר אישי לחריגה מכללי האתיקה. הוועדה פועלת במסגרת משרד מבקר המדינה, והוא ממנה את שלושת חבריה, ובראשם שופט בדימוס. ד"ר יצחק קיסטר, שופט בית המשפט העליון בדימוס, מונה ליושב ראש הראשון של הוועדה.
החלטות הוועדה עוסקות בנושאים הבאים:
עד סוף 2018 קיבלה הוועדה כ-140 החלטות. החל משנת 2011 החלטות הוועדה מתפרסמות באתר האינטרנט שלה. החלטות בנושאים רגישים מתפרסמות באופן חלקי או תוך השמטת פרטים.
דוגמאות להחלטות הוועדה:
במהלך הדיון בהחלטה נשמעת עמדתו של השר והוועדה מתחשבת בה, ובדרך כלל החלטות הוועדה הן סופיות, כאמור בכלל 21(ב) לכללי פעולתה של הוועדה. חריג מנורמה זו היה הטיפול בבקשתו של ראש הממשלה, בנימין נתניהו, להסתייע בבן דודו, נתן מיליקובסקי ובחברו, ספנסר פרטרידג', לצורך מימון הוצאותיו המשפטיות. בשלב ראשון דחתה הוועדה את טענת נציגי נתניהו, שהחלטה בשאלה זו אינה בסמכותה. בהמשך לכך דנה הוועדה בבקשה, והחליטה לדחות אותה. בעקבות החלטה זו הגיש נתניהו לוועדה בקשה לדון מחדש בבקשתו לקבל סיוע למימון הוצאותיו המשפטיות. הוועדה החליטה לדחות את בקשתו. נתניהו עתר לבג"ץ נגד החלטות אלו, ונפסק שהוועדה תקיים דיון נוסף שבו יציג בפניה נתניהו פרטים נוספים, לשם קבלת החלטה חדשה בעניינו. ימים אחדים לפני החלטת בג"ץ התפטר מתפקידו יו"ר הוועדה, השופט בדימוס ד"ר עוני חבש, ונימק זאת ב"לחצים פוליטיים". בעקבות ההתפטרות מונה ליו"ר הוועדה השופט בדימוס שלום ברנר, שכיהן כיו"ר הוועדה גם בשנים 2001–2004. בספטמבר 2019 מבקר המדינה, מתניהו אנגלמן אישר לנתניהו לקחת הלוואה, בתנאי שוק, מספנסר פרטרידג', בנימוק שהלוואה כזו אינה מצריכה היתר של ועדת ההיתרים.
במסגרת עתירות לבג"ץ שהגישו התנועה לטוהר המידות והתנועה לאיכות השלטון הביעו שופטי בג"ץ ביקורת על ועדת ההיתרים על כך שהיא אישרה לנתניהו לקבל 270 אלף דולר למימון הגנתה של רעייתו, מבלי שדרשה חשבוניות או ראיות דומות המעידות על עלות ההליך המשפטי.
אפטורניס
אפטורניס (שם מדעי: Aptornis) הוא סוג של עוף נכחד מסדרת העגוראים אשר חי על האי הצפוני של ניו זילנד בין המיוקן להולוקן והוא הסוג היחיד מהמשפחה אפטורניים ("Aptornithidae"). סוג זה תואר לראשונה בידי החוקר ריצ'רד אוון ונכללו בו 2 מינים שעברו ענקיות איים, עם מין נוסף שבוטל. המשמעות של שמו המדעי היא: "Apteryx" - "קיווי", "ornis" - "עוף", כלומר: "עוף הקיווי".
קרוביו החיים של עגור נכחד זה הם העגוריים והרליתיים או הפסופיים. כמה חוקרים רואים בו סוג מהסדרה החדשה סופיות שמש בו 2 מינים דומים: קגו וסופית שמש. בעבר סברו שהוא קרוב יותר לדגרתליים או לקרובי עופות המואה והקיוויים שמוצאם בניו זילנד. עם זאת כיום מניחים שהדמיון לעופות הענק הוא באבולוציה מתכנסת עקב הבידוד בו חי והתגדל במשך השנים.
עוף גדול זה הגיע לגובה של 80 ס"מ ולמשקל 18 ק"ג, מה שהופך אותו לאחד מגדולי העגוראים (אך קטן יותר מהאאוגרואידיים) ודומה בגודלו לעופות המואה הקטנים יחסית. הוא היה חסר יכולת תעופה עם כנפיים מנוונות, בעל רגליים ארוכות ושריריות ובעל מקור גדול המכופף למטה בדומה למקור של עוף טוקוס. מבדיקת מבנה המקור של עופות אוכלי חרקים או צמחוניים מסתבר שעוף זה היה אוכל-כול שניזון מחרקים וגם מחסרי חוליות אחרים, לטאות, מחודקי ראש ואף מעופות קטנים.
מאובני עוף זה התגלו בשטחי שפילה והצעירים שבהם התאבנו לפני 5,000 שנה בלבד. ככל הנראה הם נכחדו בידי ציד והשמדה מהמאורים ומכלבים וחולדות שהביאו איתם, הרבה לפני בוא החוקרים האירופאים.
אפטורניים
אלברטונקטס
אלברטונקטס (שם מדעי: Albertonectes; משמעות שמו: "השחיין של אלברטה") הוא סוג של זוחל ימי מסדרת הפלזיוזאורים וממשפחת האלאסמוזאוריים. הוא חי בתור הקרטיקון לפני 73.5 מיליון שנה בחופי אמריקה הצפונית ובים הפנימי המערבי. מאובניו התגלו ב-2012 בתצורות בירפאו שבאלברטה, קנדה, על ידי תאי קובו (Tai Kubo) שהעניק לו את שמו המדעי.
האלברטונקטס היה אחד מהארוכים והגדולים שבפלסיוזאורודים והוא הגיע לאורך 11.6 מטר, כש-7 מטרים הכיל רק הצוואר. בקצה הצוואר הייתה גולגולת קטנה ושטוחה עם לסת מלאה שיניים חרוטיות דקות שיכלו להיסגר על דגים ואמוניטים בהפתעה. הוא עצמו למרות גודלו שימש לטרף לטורפים גדולים ממנו כמו המוזאזאורוס העצום.
פסולסוכוס
פסולסוכוס (שם מדעי: Fasolasuchus) הוא סוג זוחל ארכוזאור גדול שדמה במראהו לתנין יבשתי והיה טורף-על בתחומי מחייתו והוא חי בסוף הטריאס לפני 215–217 מיליון שנה מהיום. המאובנים שלו התגלו בתצורות לוס קולורדוס שבארגנטינה בידי החוקר חוסה בונפרטה ב-1981.
הפסולסוכוס היה ארכוזאור קדום מהתנינים שהיה קרובו של הפוסטוסוכוס, אך היה גדול ממנו בהרבה. לפי מדידה משוערת הוא הגיע לאורך 8–10 מטרים, ארוך גם מהזאורוסוכוס שחי באותו אזור. בניגוד לרוב קרוביו למעט הזאורוסוכוס, הוא היה בעל זנב עם טבעות בודדות של אוסטאודרם לאורך גופו והיה יכול לזקוף את גפיו. כמו קרוביו הוא היה טורף בעל לסת מעוגלת ובעלת שיניים מחודדות. כמו כן הוא היה בעל מספר חוליות המזכירות את חוליות התרופודים או הפוסטוסוכוס הצפון-אמריקאי.
ככל הנראה זוחל ענקי זה נכחד עם הכחדת הטריאס לפני 201 מיליון שנה.
סמילוסוכוס
סמילוסוכוס (שם מדעי: Smilosuchus; משמעות השם: "תנין אזמל" עקב צורת הלסתות שלו) הוא סוג של זוחל קדום ממשפחת הפייטוזאוריים אשר חי בסוף תור הטריאס. המאובנים שלו התגלו באמריקה הצפונית ב-1995 ושויכו לסוג לפטוסוכוס ("Leptosuchus"). בהמשך התברר שהמין, "L. gregorii" היה בעל מבנה שונה של ציצות וקשקשים, כך שהמין הועבר לסוג אחר. בהמשך התגלו עוד שני מינים מסוג זה.
היצור דמוי-התנין היה בעל גולגולת באורך 155 סנטימטר והגיע לאורך 7–12 מטר, מה שהופך אותו לגדול שבפייטוזאוריים. הגולגולת הייתה צרה מאוד, עם לסת עליונה שהזדקרה למעלה ונחיריים רחבות מאוד שבלטו מקצה הראש ועם עיניים בקצה העליון של הראש. הלסת הייתה שטוחה ובעלת שיניים קדמיות שנועדו לתפוס טרף ועוד כמה שיניים אחוריות שנועדו לחתוך את הבשר. התנין הסתתר במארב מתחת למים, שם חיכה לטרף גדול כמו הפלסירה.
ברינסוכוס
ברינסוכוס (שם מדעי: Barinasuchus; משמעות השם: "תנין ברינס") הוא סוג של זוחל דמוי-תנין נכחד שחי בתקופת האאוקן עד לאמצע המיוקן, לפני 37.2-11.8 מיליון שנה. מאובניו התגלו ב-2005 בארגנטינה, ונצואלה ופרו והוא תואר בידי החוקרים אלפרדו פאולינו ועומאר לינרס. קרוי על שם המדינה הוונצואלית בה התגלה, ברינס.
המאובנים הראשונים שנמצאו לתנינאי זה כללו לסתות כבדות מעוגלות ושטוחות בעל מבנה שהזכיר דינוזאור תרופוד, כך שהוא היה טורף. אורך ממצאי הגולגולת שנמצאה הגיע ל-70 ס"מ ונראה שהאורך הכולל הגיע למטר אחד. האורך הכולל של הזוחל הגיע לשישה מטרים, בדומה לתנין היאור, מה שהופך אותו לגדול התנינאים ממשפחתו.
במקור נחשב הברינסוכוס למין של סבכוס (Sebecus), תנינאי דומה ממצרים. הוא היה טורף בעל אורח חיים יבשתי שהסתתר במארב לטרף לא זהיר. מבנה הלסתות השריריות עזר להתמודד עם טרף כבד והשיניים הותאמו לחיתוך בשר.
אור אדרי (שחקן)
אור אדרי (נולד ב-10 בינואר 1988) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה.
אדרי למד משחק אצל יורם לוינשטיין. ב-2014 שיחק ב"הרחק מהיעדרו" בתפקיד אור. ב-2015 התארח בסדרות "שיחות יוצאות" ו"רוני והלהקה". ב-2016 הופיע בתפקיד עצמו ב"גב האומה". באותו השנה שיחק בסדרה "עקרון ההחלפה" בתפקיד אלירן, והתארח ב"לצבי יש בעיה". גילם את דמותו של הנער המצרי פפירוס, בסדרה עלילות ארץ גושן של ערוץ מאיר לילדים.
פריצת דרכו הייתה בתפקיד ראשי בסדרה "תאג"ד" בתפקיד בן לולו, בה המשיך לשחק גם בעונתה השנייה. ב-2018 החל לשחק בסדרה "אילת". ב-2021 שיחק בסדרה "זיגי" בתפקיד עומר צפריר.
בין השנים 2016–2017 היה בן זוגה של השחקנית אינה בקלמן.
רובה חוליות
רובה חוליות הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1979, שנכתב ובוים על ידי אילן מושנזון.
העלילה מתרחשת באייר תש"י (מאי 1950) בתל אביב, ועיקרה מאבק אלים בין שתי קבוצות נערים, הלומדים באותה כיתה, כשברקע ההורים קשי היום, שחלקם הם ניצולי השואה.
הנערים בטוחים שהמלחמה ביניהם על שליטה היא צודקת כמו מלחמתם של המבוגרים. קבוצה אחת מצטיידת בכלי נשק מסוכן, שהם מייצרים בעצמם - רובה חוליות. זה היה קרש עץ ששויף לצורת רובה, ולחלקו הקדמי חברו גומייה עבה התפוסה בהדק. בתור קליע השתמשו בחוליות מתכת ששמשו לתמיכת המזרנים של מיטות סוכנות. קליע כזה היה מסוגל לפצוע קשה או לעקור עין.
הסרט הוקרן בפסטיבל ברלין 1979 (מסגרת סרטי ילדים ונוער) ובפסטיבל לוקרנו 1979, שווייץ. התסריט זכה בפרס על שם שייקה אופיר.
תקציר העלילה.
יוני שרייבר (אריק רוזן) הוא תלמיד בן 12 בבית ספר בבית ספר של זרם העובדים. הוא נמצא בראש קבוצה הנלחמת בקבוצה שנייה בפיקודו של עדי. יום אחד הוא חוזר מבית הספר ולבדו ומותקף על ידי עדי וקבוצתו שלא לפי הכללים שאסור לתקוף יחיד. ידו נשברת ומגובסת ולהורים ולמורה הוא מספר "שנפל".