כאשר נמחק קובץ הנמצא בין מקטעי זיכרון אחרים או שגודלו משתנה נוצר אמנם מקטע זיכרון פנוי אך הוא קטן מכדי להיות שימושי. לדוגמה אם ניקח מערכת בעלת 15MB המסודרת כך: קובץ של 2MB, קובץ של 1MB ועוד קובץ של 2MB וכן הלאה לסירוגין, כאשר ימחקו הקבצים האמצעיים ונרצה להקצות 3MB לא נוכל לעשות זאת מכיוון שהמקטע הגדול ביותר הוא בן 1MB (אא"כ נחלק את ההקצאה לחלקים כפי שנראה בהמשך).
בהשוואה לקיטוע חיצוני, התקורה והקיטוע הפנימי אחראים לכמות קטנה מאוד של זיכרון מבוזבז. קיטוע חיצוני יוצר את רוב הנזק למערכת, הוא מוגדר כ:
formula_1
כלומר: אחד פחות גוש הזיכרון הגדול ביותר הפנוי חלקי כלל הזיכרון הפנוי.
קיטוע חיצוני הוא ערך בין 0 ל-1. קיטוע של 100% (כאשר ערך הנוסחא שווה ל-1) מצביע על כך שאין במערכת זיכרון שמיש פנוי, בעוד קיטוע של 0% (כאשר ערך הנוסחא הוא 0) מצביע על כך שכל הזיכרון נמצא בגוש אחד גדול.
לדוגמה, הקיטוע הוא 90% כאשר 100MB של זיכרון קיים במערכת, אבל הגוש הגדול ביותר של זיכרון פנוי הוא בגודל 10MB.
קיטוע מידע.
קיטוע מידע מתרחש כאשר פיסת מידע מחולקת למספר חלקים על הדיסק, לדוגמה בדוגמה שהובאה לעיל – הקובץ אותו ניסינו לשמור יחולק לשלושה מקטעים של מגה אחד. דבר זה מאט את המערכת הצריכה לנוע בין מקטעי הקובץ על מנת לגשת אליו. לרוב, קיטוע מידע הוא תוצאה של מערכת שעברה קיטוע חיצוני.
הידרדרות ביצועים כתוצאה מקיטוע.
בעיית קיטוע הזיכרון היא אחת מהבעיות הקריטיות איתן מתמודדים מנהלי מערכות. לאורך זמן, היא מובילה לירידה בביצועים, כאשר בסופו של דבר קיטוע עלול להוביל לאובדן מוחלט של זיכרון פנוי.
בעיית קיטוע הזיכרון היא בעיה תכנותית ברמת הגרעין (kernel). היא נעשית קריטית כאשר היא מגיעה לרמות גבוהות, לדוגמה, מערכות זמן אמת (real time) מגיעות באופן תדיר לקיטוע של 99%. רמה כזו של קיטוע מתרחשת שניות לפני קריסת המערכת, דבר המקשה על מניעתה מכיוון שקשה לצפות את הנקודה הקריטית בה עולה הקיטוע. על פי מחקר שהתבצע ב International Data Corporation, ירידה בביצועים מתרחשת לרוב בשל קיטוע חיצוני, כאשר זמן החיים של שרת מתקצר ב-33% בשל קיטוע חיצוני בלבד, דבר המוביל לעליה של 33% בתקציב השנתי לשדרוג חומרה. לקיטוע זיכרון יש אפוא השפעה לא רצויה לא רק על שימוש הזיכרון ומהירות העיבוד אלא גם על רכיבי חומרה ועלות פרויקטים מחשוביים.
קיטוע (פרגמנטציה)
אשר ברנבלום
אשר ברנבלום (23 במרץ 1926 – 13 בפברואר 1995) היה מתאגרף וכדורגלן ישראלי, מוותיקי קבוצת בית"ר ירושלים.
ביוגרפיה.
ברנבלום נולד בירושלים למשפחה דתית בת 10 אחים ואחיות בשכונת מקור ברוך, ובגיל 16 הצטרף לקבוצת האיגרוף של אגודת הפועל ירושלים. בצעירותו היה חבר האצ"ל, ובמלחמת העצמאות לחם בשייח' ג'ראח.
בנערותו שיחק בקבוצת מג"ל (מועדון גוגנהיים למשחקים). בשנת 1943, כשקבוצת בית"ר ירושלים חידשה את פעילותה לאחר חמש שנות הפסקה, הצטרף לקבוצה יחד עם עמיתו אהרון חסון. הצטיין בתפקיד קשר ואף שימש כקפטן מספר משחקים. חיזק את בית"ר תל אביב במשחקיה הבינלאומיים, וביחד עם סימון אלפסי השתתף בניצחון בית"ר על היידוק ספליט בשנת 1945. היה שותף לעלייה של הקבוצה לליגה הבכירה בעונת 1953/1954, והמשיך לשחק בה עד שנת 1956. בשלוש עונותיו המתועדות בבית"ר ירושלים שותף ב-46 משחקים, ולאחר מכן שיחק בבית"ר נתניה ובית"ר רמלה.
במקביל עסק ברנבלום באיגרוף, השתתף ביותר מ-150 קרבות רשמיים, והיה לאלוף ישראל באיגרוף במשקל חצי-בינוני.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל אימן את קבוצת הכדורגל של בית"ר תל אביב ואת נבחרת ישראל באגרוף מספר שנים.
היה נשוי לשרה, מורה, ולהם בן ובת. נפטר ב-13 בפברואר 1995.
מרחב פתרונות
באלגברה ליניארית, מרחב הפתרונות, מרחב האפסים או הגרעין של מטריצה formula_1 הוא קבוצת כל הווקטורים שפותרים את המשוואה formula_2. כלומר זהו אוסף הפתרונות של מערכת המשוואות הליניאריות ההומוגונית המיוצגת על ידי formula_1. את מרחב הפתרונות מסמנים formula_4. מרחב הפתרונות הוא תת-מרחב וקטורי של המרחב הווקטורי formula_5, כאשר F הוא השדה שמעליו מוגדרות המשוואות, ו-n הוא מספר העמודות ב-formula_1 (שהוא מספר הנעלמים במערכת המשוואות). זאת משום שסכום פתרונות הוא פתרון, וכפל בסקלר של פתרון הוא פתרון.
אם formula_7 היא העתקה ליניארית שמיוצגת על ידי מטריצה formula_1 לפי בסיס סדור formula_9 של התחום של formula_7, אז formula_4 הוא מרחב וקטורי הקואורדינטות של הגרעין formula_12 לפי formula_9, ושני המרחבים איזומרפיים.
הממד של formula_4 נקרא האפסיות של formula_1 ומסומן formula_16. לכל מטריצה formula_1 עם n עמודות מתקיים formula_18, כאשר formula_19 הוא דרגת formula_1. המשפט המקביל להעתקות הוא formula_21, כאשר formula_22 הוא התחום של formula_7.
לפי הגדרתו מרחב הפתרונות של מטריצה הוא מרחב הווקטורים העצמיים השייכים לערך עצמי 0. אם המטריצה היא מטריצה הפיכה מרחב הפתרונות מתנוון וכולל רק את וקטור האפס. מרחב פתרונות לעולם אינו ריק כי הוא תמיד כולל את וקטור האפס. באופן כללי, המרחב העצמי של ערך עצמי formula_24 של מטריצה formula_1 הוא formula_26.
דירוג מטריצות מבוסס על הפעלת פעולות אלמנטריות על מטריצה שמשנות אותה, אך שומרות על מרחב הפתרונות שלה. שיטת הלכסון של גאוס מתבססת על כך לשם פתרון מערכות של משוואות ליניאריות; מביאים את המטריצה שמייצגת את המערכת למצב מדורג קנוני ממנו קל לקרוא את מרחב הפתרונות, שהוא אוסף הפתרונות למערכת.
דוגמה.
נבחן את המטריצה formula_27. מערכת המשוואות המתאימה היא:
שפתרונה formula_29, כאשר t פרמטר הנבחר בחופשיות. על כן מרחב הפתרונות הוא הישר במרחב התלת ממדי העובר דרך formula_30 והראשית. formula_31, שכן ישר הוא חד-ממדי.
מערכת משוואות ליניארית אי-הומוגנית.
נתונה מערכת משוואות ליניאריות formula_32. בהינתן שני פתרונות למערכת formula_33, ההפרש ביניהם מקיים:
כלומר formula_35. באופן דומה אם formula_36 פתרון של המערכת האי-הומוגנית ו-formula_37 פתרון של המערכת ההומוגנית אז:
צירוף שתי העובדות יחדיו מוביל למסקנה שבהינתן פתרון של המערכת formula_32, אז כל פתרון אחר מתקבל ממנו על ידי חיבור פתרון של formula_40. בניסוח אחר, אם formula_41 הוא פתרון כלשהו של formula_32, אז קבוצת הפתרונות של formula_32 היא formula_44. זהו מרחב אפיני.
מרחב הפתרונות
מרחב אפסים
מרחב האפסים
פרגמנטציה
חידת כובעים
קונצרט השנה החדשה בוינה
משה אביגל
משה אביגל (מקודם משה אהרן בֵּיגל, נכתב גם בייגיל; 1886, אדר תרמ"ו - 28 באוקטובר 1969, ט"ז בחשוון תש"ל, תל אביב) היה מורה, מחנך ומשורר, מראשי זרם העובדים בחינוך. דגל בשיטה העמלנית.
ביוגרפיה.
משה אביגל (משה אהרון בייגל) נולד בשנת 1886 במושבה החקלאית היהודית הקטנה ניצ'יובקה שבפלך יקטרינוסלב, האימפריה הרוסית (אוקראינה). ב-1903 הוסמך כמורה בבית ספר עממי.
ב-1911 התקבל לקורסים הפדגוגיים של "חברת מפיצי ההשכלה" בגרודנה בהנהלת אהרן כהנשטם ובהשפעתו של שלום יונה טשרנו. שם גילה את שיטת החינוך העמלנית והחל לתמוך בהּ.
בשנת 1916 פרסם את מאמרו הראשון בנושא הגישה העמלנית: "התורה והעבודה", בקובץ "דרכנו" שבאודסה. במאמרו קרא לחינוך התלמיד לעבודה גופנית והפיכת העבודה לגורם אקטיבי בנוסף ללימוד הרגיל.
בהמשך נסע לפולין וניהל את המשרד הפדגוגי של רשת מוסדות החינוך העבריים "תרבות" בוורשה. בכתב העת הפדגוגי "מסילות", שהשתייך ל"תרבות", הציג את משנתו לגבי הצורך באנשים מחושלים ומחוסנים, שיוכלו לעמוד בתנאים הקשים שבארץ ישראל. לדמות אידיאלית זו קרא "איש המחרת", ותיארהּ כדמות חסונה, שאינה מפונקת באוכל או במשקה, אדם היודע לרכוב על אופניים, לשחות ולהשיט סירה ויהיה מסוגל לשחות בים גם בשעת סופה.
ב-1924 עלה לארץ ישראל והפך לאחד מראשי זרם העובדים. פרסם ספרי הדרכה, מאמרים וחוברות למורים למלאכת יד.
משנת 1931 עבד כמפקח על בתי-הספר של הסתדרות העובדים, ואחר-כך כמפקח ראשי לבתי הספר של זרם העובדים וחבר מחלקת החינוך של כנסת ישראל.
לאחר הקמת משרד החינוך בשנת 1949 התמנה למנהל מחלקת הפרסומים של המשרד.
בשנת 1962 זכה בפרס יוסף אהרונוביץ של ההסתדרות, על מפעל חייו החינוכי.
אביגל נפטר לאחר מחלה קצרה בסתיו 1969, בגיל 83. נקבר בבית עלמין הדרום בחולון.
היה נשוי לשפרה לבית נרדי (נרודייצקי). הותירו בת נשואה, כרמלה עמיר.
כתביו.
מאמרים:
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
משה אהרון ביגל
החתול של שרק (דמות)
מכינה קדם צבאית לבנות דתיות
אמטראסו
אָמָטֵרָאסוּ (ביפנית: 天照), או בשמה המלא אָמָטֵרָאסוּ אוֹמִיקָאמִי (天照大神), אשר נקראת גם אוֹהִירוּמֶה נוֹ מוּצִ'י נוֹ קָאמִי (大日孁貴神), היא קאמי בדת השינטו וישות אלוהית מרכזית במיתולוגיה היפנית. היא אלת השמש והיקום, ושמה נגזר מהמילה היפנית ל"זורח בשמיים". ישנה אמונה לפיה קיסר יפן הוא צאצא ישיר של אמטראסו.
מיתולוגיה.
הסיפורים הקדומים ביותר הנקשרים עם אמטראסו מגיעים משני כתבים עתיקים: קוג'יקי וניהון שוקי. אלה הם הכתבים המתועדים העתיקים ביותר בנושא ההיסטוריה היפנית, והם מתוארכים למאה ה-8.
אמטראסו נולדה מאיזאנגי, עת טיהר עצמו לאחר כניסתו ליומי, השאול, בה ניסה להציל את איזאנמי. בעת שטיהר עצמו, אלים החלו להיווצר מגופו: מפניו נפלו האלים החשובים ביותר, לרבות אמטראסו שנוצרה מעינו השמאלית. אמטראסו הפכה לשליטת השמש והשמיים, יחד עם אחיה ובעלה, צוקויומי, אל הירח ושליט הלילה.