בקרב החוקרים עלתה ההשערה שישו בן חנן זה הוא הדמות ההיסטורית שהיוותה בסיס לישו הנוצרי באוונגליון. לפי ההשערה, סיפורי הנצרות שימרו את ההאשמה העיקרית כנגד ישו, הפגיעה בכבוד המקדש, ואת משפטו בפני הנציב הרומאי, אך החליפו את שם הנציב ובכך הקדימו את זמנו של ישו בדור אחד.
לפי איל רגב, המקרה של ישוע בן חנניה מחזק את הסברה כי הסיבה להוצאותו להורג של ישו קשורה ליחסו לבית המקדש. בברית החדשה מסופר שבמהלך משפטו הראשון של ישו תחת ניהולו של הכהן הגדול יוסף בר קיפא, הוטחה בו האשמת שווא כי הוא מתכוון להרוס את בית המקדש, אך לא ניתן היה להוכיח זאת כי עדי השקר סתרו אחד את השני, ודינו נגזר לאחר שהודה כי הוא מתיימר להיות המשיח ובן האלוהים. לאחר מכן, ישו נמסר לנציב הרומי פונטיוס פילטוס, שאישר את גזר הדין והורה לצלוב אותו. לטענת רגב, ההאשמה במשיחיות שקר היא תוספת מאוחרת, ודי היה בחשד בכוונת פגיעה במקדש כדי להביא להתערבות השלטון הרומי, כמו במקרה של בן חנניה שגם כן נמסר למשפט אצל הנציב הרומי לאחר שדיבר על חורבן המקדש.
שלמה קור
שלמה קור (21 בינואר 1921 – 6 ביוני 2008) היה ממנהיגי בית"ר בשארית הפליטה באירופה, איש הליכוד, מבכירי העיתון "מעריב" ומשנה פעיל ליו"ר רשות השידור בשנות ה-80.
חייו.
קור נולד בריגה, בירת לטביה. הוא למד במוסדות חינוך של הפועל המזרחי, הושפע מתפיסת עולמה של התנועה הרוויזיוניסטית, והצטרף כילד לתנועת הנוער בית"ר. ביקורו של זאב ז'בוטינסקי בריגה, כשקור היה בן 11, הותיר בו רושם עמוק.
הוריו ואחיו של קור נרצחו בשואה. הוא עצמו הועסק בעבודות כפייה בנמל ריגה, הרג קצין נאצי וברח, אך נתפס. אחרי השחרור פעל בארגון שארית הפליטה על אדמת גרמניה, ועלה לארץ באוניית מעפילים.
עם קום המדינה שרת קור בצה"ל והגיע לדרגת סרן. בהמשך עבד 34 שנים בעיתון "מעריב", והיה מנהל מחלקת המודעות שלו עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1986.
היה חבר מרכז הליכוד. בשנות ה-80 מונה, כנציג הליכוד, כחבר בוועד המנהל של רשות השידור, ונבחר כמשנה ליושב ראש הרשות. בשנת 2005 סירב לקבל את אות "יקיר הליכוד" מידי ראש הממשלה אריאל שרון, כמחאה על מדיניותו.
לקור ולאשתו שרה (נפטרה בה'תשפ"א, 2020) נולדו שלושה ילדים: ד"ר אבשלום קור,מירי תירוש וזורח(זורי) קור.
קור נפטר בן87 תל אביב ונטמן בבית העלמין ירקון.
משפחת כיאט
משפחת כַֿיָאט (בערבית: خَيَّاط) היא משפחה ערבית נוצרית-יוונית-קתולית עשירה מחיפה. מוצא המשפחה מצור בלבנון, והיא יושבת בחיפה מסוף המאה ה-19. בני המשפחה עוסקים, בין השאר, במסחר ובמקרקעין ולהם נכסים וקרקעות רבים בעיר. בני משפחה שונים נושאים בתואר דיפלומטי מטעם ספרד.
לבני המשפחה היו זיכיונות להפעלת ארבעה קווי אוטובוס בחיפה וסביבתה, שניים אל חוף-הים שבבעלותם. הקווים הפסיקו לפעול במלחמת העצמאות ובשנת 1960 הם העבירו את הזיכיון לידי אגד תמורת פיצוי.
בני המשפחה.
חביב.
חביב (נולד ב-1848 בחאצביא). ב-1860 בזמן , ברח עם אמו ואחיו הצעיר לצור. עבד כסנדלר. אב לשלושה בנים ובת. נפטר ב-1954.
עזיז.
עזיז (חביב) כיאט (נולד ב-1 בינואר 1875 בצור) בנו השני של חביב. ב-1887 סיים את לימודיו והחל לעבוד לפרנסת המשפחה. את שם המשפחה כיאט אימץ עקב מקצועו של אביו. ב-1892, כשהיה בן 17 בלבד, היגר לארצות הברית ופתח גלריה לעתיקות במנהטן. עסק בחיפוש, איסוף וסחר בינלאומי בעתיקות מהמזרח התיכון, עם התמחות בחפצי זכוכית. ביצע חפירות במאות אתרים בסביבות צור, נצרת וחיפה, וכן בסוריה ובמצרים, עם מאות פועלים בכל אתר.
ב-1896 נישא למֶרי והשתקע בחיפה, אך המשיך את עסקיו בניו יורק. בנה בחיפה את המרכז המסחרי "בתי כיאט", וב-1932 את "בית חברת הנפט" (כיום מוסד סיעודי "נוף הגפן"). עשרות פועלי בניין הכריזו על שביתה בדרישה לקיצור יום העבודה מ-12 וחצי שעות לשמונה שעות; כולם פוטרו ונמצא להם מחליף. בשנת 1936 הקים את בוסתן כיאט שבנחל שיח, כמקום נופש למשפחתו.
אב ללוסי, סוזט, מָרי, ויקטור, פרד (פואד), ליליאן, אליזבת ואוולין. נפטר ב-9 באוקטובר 1943 בחיפה. אחרי מותו התגלע סכסוך ירושה בין בנותיו לבין בניו.
ויקטור.
ויקטור (עזיז) כיאט (נולד ב-1901 בניו יורק) בנו של עזיז, הצטרף אליו בביצוע החפירות. היה מהסוחרים העשירים בחיפה. ב-1944 היה לסגן קונסול של כבוד מטעם ספרד בחיפה וצפון הארץ.
נבחר ב-1947 לראש "האגודה הנוצרית" בחיפה. היה חבר בוועד הערבי הזמני בחיפה. היה ראש הוועדה הלאומית הערבית בחיפה בזמן מלחמת העצמאות, ותיווך בין היהודים והבריטים בעניין ההגנה על ערביי חיפה, ועזיבתם את העיר לבסוף. לאחר מכן כיהן בוועדת אספקה לשעת חירום עבור ערביי חיפה שנותרו בעיר.
הקים יחד עם אחיו הצעיר פרד שותפות עסקית: "אחים כיאט", ובהמשך הצטרפו אליה בני משפחה נוספים. מטרת השותפות היא: "לנהל, לחכור ולהשכיר כל נכסי דניידי ודלא ניידי בחיפה ובסביבותיה; להלוות כספים, להתעסק בעבודות בניין, הובלה, שירות אוטובוסים וכל עסק אחר...".
נישא לקלותילד חבש. אב לד"ר עזיז ויקטור, סלים, ג'ון ו'. מת מהתקף לב ב-10 בספטמבר 1962.
סלים.
סלים ר' כיאט (14 בנובמבר 1930 - 2020), בנו של ויקטור, היה איל-נדל"ן. נמצא בין 500 האנשים העשירים בישראל בשנת 2008. סגן קונסול של כבוד מטעם ספרד.
נשוי לפאולה. אב לטניה, אדגר וכריסטינה.
אתרים על-שם המשפחה.
בתקופת המנדט הבריטי היה בבעלות המשפחה חוף רחצה - חוף כיאט, אותו פתחה, באזור בו היום בנויים "מגדלי חוף הכרמל". החוף נקרא כיאט ביץ' Khayat Beach; ולאחר הקמת מדינת ישראל נמכר לחברה יהודית והופעל כחוף בתשלום. שם זה השתמר בשמו של בית הקברות הצבאי הבריטי הממוקם שם. על שמה של המשפחה נקרא רחוב כיאט בעיר התחתית של חיפה, הסמוך למתחם "בתי כיאט" המקיפים את "כיכר כיאט". למרכז לקידום למידה בחיפה קיימת שלוחה ערבית ע"ש כיאט (לזכר חביב כיאט).
עזיז ח'יאט
משפחת ח'יאט
בזיליקת סנטה מריה דלה סאלוטה
החזית העממית הכל-רוסית
החזית העממית הכל-רוסית או חזית העם הכל-רוסית (ברוסית: Общероссийский народный фронт) היא תנועה על מפלגתית, שהוקמה ב-2011 על ידי ראש ממשלת רוסיה ולדימיר פוטין, שכיהן באותה העת כיו"ר מפלגת רוסיה המאוחדת. מטרת הקמת החזית הייתה להכליל בתוך רשימה אחת מועמדים עצמאיים יחד עם רשימת רוסיה המאוחדת לקראת בחירות הפרלמנטריות ברוסיה בדצמבר 2011.
הקמת החזית נתפסת כניסיונה של מפלגת השלטון ברוסיה (רוסיה המאוחדת) לצבור פופולריות לקראת הבחירות הפרלמנטריות, לאחר הנסיגה בתמיכתה בבחירות לשלטון המקומי שנערכו ב-13 במרץ 2011, אף שנותרה המפלגה הפופולרית ביותר ניכרה נסיגות בתמיכת האזרחים בה.
את ההצעה להקים חזית עממית עבור תומכי מפלגת השלטון שאינם חברי המפלגה באה מפיו של ראש הממשלה פוטין, בעת הכינוס האזורי של המפלגה בוולגוגרד, ב-6 במאי 2011. עוד באותו היום, דובר ראש הממשלה הרוסי, דמיטרי פסקוב, הבהיר את עקרונות הסיעה ולפיה:
יש המשווים את החזית לחזית עממית אחרת, החזית הלאומית של מזרח גרמניה - שאיגדה שורת מפלגות וארגונים שתמכו במפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה, אחרים טוענים כי החזית היא קורפורטיזם בדמות איטליה הפשיסטית.
ב-7 במאי 2011, בעת פגישת פוטין עם מנהיגי הארגונים החברתיים בנובו-אוגריובו שלאחר מכן היו לחברים בחזית החדשה, הוכרזו עקרונות הסיעה וב-13 במאי אותה שנה כבר פורסמה הצהרת ההקמה של התנועה.
כבר מיום ההכרזה להקמת התנועה הכריזו ראשי המפלגות הגדולות ברוסיה (רוסיה הוגנת, המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית) כי לא יתמכו בתנועה החדשה, מאחר שמטרת החזית היא לשמור על הרוב של רוסיה המאוחדת בפרלמנט וכי החזית נשענת במידה רבה על פולחן האישיות של ולדימיר פוטין עצמו.
בתגובה להקמת החזית, הקימו תנועות האופוזיציה ברוסיה, מקבילות משלהן; כך למשל, הלאומנים הקימו איחוד המעצמה של רוסיה, המאגד 13 ארגונים לאומניים. ב-22 במאי 2011 מפלגות השמאל הרוסיות הקימו את הוועד להצלה לאומית (Комитет национального спасения), קואליציה של ארגונים פוליטיים אופוזיציוניים, כשבראשן תנועת רוסיה אחרת, בהנהגת אדוארד לימונוב, לשעבר מנהיג המפלגה הנציונל בולשביקית. ב-5 ביוני הכריז גם גנאדי זיוגאנוב - מנהיג המפלגה הקומוניסטית - על הקמת חזית יריבה לזו שהקים פוטין.
החזית העממית הכלל-רוסית
Wired Equivalent Privacy
WEP (באנגלית: Wired Equivalent Privacy), הוא אלגוריתם אבטחה לרשתות נתונים אלחוטיות העומדות בתקן IEEE 802.11. מטרת פיתוחו של האלגוריתם הייתה, לספק פרוטוקול אבטחה לרשתות אלחוטיות באותה רמת אבטחה שסופקה לרשתות נתונים קוויות. תפישת הפעולה מתבססת על הצפנת הנתונים לצורך העברתם בצורה מאובטחת. כשלי אבטחה שנתגלו בפרוטוקול הקריפטוגרפי הובילו בהמשך לפיתוח ה-WPA. השמועה גורסת שארגון ה-NSA הוא זה שהתערב במטרה להחליש את WEP במכוון למרות שאין עדויות לכך. ממסמכים שנחשפו בעקבות פרשת סנודן עולה שבמקרה הטוב הם ידעו על החולשות הקיימות בפרוטוקול והסתירו זאת מנימוקים השמורים עמם.
המפלגה הנציונל בולשביקית
האריה של פיגארו
פנו דרך לָעושה כול (איטלקית: Largo al factotum; נקרא גם האריה של פיגארו) היא אריה מתוך האופרה הספר מסביליה שכתב המלחין ג'ואקינו רוסיני. את האריה שר פיגארו בהופעתו הראשונה באופרה.
"עושה כול" הוא המשרת, העוסק בכל העניינים, נקרא לטפל בכל נושא ולפתור כל בעיה, ומתוך כך רואה עצמו ראש וראשון, איש שאין לו תחליף. פירוש המילה factotum בלטינית הוא "עושה הכול".