בין תפקידיו הציבוריים: היה ממייסדי "ברית חיילי האצ"ל", כיהן כחבר הוועד הפועל של ההסתדרות הכללית וכחבר הדירקטוריון של קופת חולים כללית ובמשך שנים היה חבר מועצת עיריית גבעתיים כנציג הליכוד, יו"ר ועדת הביקורת המרכזית של שירותי בריאות כללית ויו"ר דירקטוריון רשת הדיור המוגן "משען". בעקבות אהבתו למוזיקה קלאסית נמנה עם מייסדיו של הקונסרבטוריון העירוני של גבעתיים ולימים הפך ליו"ר הדירקטוריון שלו.
בשנת 2012 הוציא לאור את ספרו "פרקים אוטוביוגרפיים לאור דרכם של אבות הציונות הלאומית" שבו סקר את מהלך חייו העיתונאיים והציבוריים, סיפורים וראיונות כפי ששמע מפיהם של מנהיגים לאורך יותר מיובל שנים של כתיבה בעיתונות הלאומית. ראיונות וסיפורים אלו קשורים לנושאים בחייהם המדיניים והפוליטיים של כמה ממנהיגי הציונות: בתנועת העבודה, מבן-גוריון, ברל כצנלסון ומשה שרת ועד משה דיין, שמעון פרס ופנחס לבון. מהמחנה הלאומי: מזאב ז'בוטינסקי, מנחם בגין ואריה בן אליעזר ועד אורי צבי גרינברג, אייזיק רמבה ועוד עשרות רבות ממנהיגי וראשי המחתרות.
לרות ומשה נולדו שתי בנות.
משה בן-שחר נפטר בספטמבר 2014 והובא למנוחות לצד אשתו, רות, בחלקת לוחמי האצ"ל בבית העלמין סגולה בפתח-תקווה.
עיריית גבעתיים קראה על שמו כיכר (מעגל תנועה) בצומת הרחובות גולומב ובראשית.
גאבור מטה
גאבור מטה (בהונגרית ובאנגלית: Gabor Maté; נולד ב-6 בינואר 1944) הוא רופא יהודי-קנדי. גאבור עסק ברפואת משפחה ואחר כך התמחה בהתפתחות גופנית בינקות ובטראומה נפשית, ובהשפעות הפוטנציאליות שלהם לכל החיים על הבריאות הגופנית והנפשית, כולל מחלות אוטואימוניות, סרטן, הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות, התמכרויות ומגוון רחב של מחלות אחרות.
מאז שפרש מהפרקטיקה הקלינית, הוא נוסע ומרצה בהרחבה על נושאים אלו, בצפון אמריקה ומחוצה לה. ספריו יצאו לאור ברחבי העולם בלמעלה מעשרים וחמש שפות. גישתו של מאטה להתמכרות מתמקדת בטראומה שסבלו מטופליו, ומטפל בה כחלק מתהליך התאוששותם. גישותו כוללת התייחסות מיוחדת לאוכלוסיות ילידות ברחבי העולם והטראומות שהם סובלות. בספרו "In the Realm of Hunger Ghosts: Close Encounters with Addiction", הוא דן בסוגי הטראומה שסובלים מהם מכורים וכיצד הדבר משפיע על קבלת ההחלטות שלהם בשלב מאוחר יותר בחיים.
מאטה זכה להכרה נרחבת בזכות נקודת המבט שלו על הפרעת קשב וריכוז, ואמונתו הנחושה בקשר בין הנפש לבריאות הגוף. הוא חיבר ארבעה ספרים בנושאי הפרעות קשב וריכוז, מתח נפשי, פסיכולוגיה התפתחותית והתמכרויות. בנוסף הוא כותב טורים בעיתונים הקנדיים "הוונקובר סאן" ו"הגלוב אנד מייל".
חיים אישיים וקריירה.
מטה נולד בבודפשט שבהונגריה בינואר 1944 והוא ניצול שואה. במאי 1944, סבו וסבתו מצד אמו, ד"ר יוסף לוי וחנה לוי, שבאו מהעיר קושיצה בדרום סלובקיה, נשלחו לאושוויץ, ודודתו נעלמה בזמן המלחמה. אביו הועסק בעבודת כפייה במחנה נאצי ונעדר מהבית 14 חודשים.
ביוני 1944 מאטה ואמו, והנותרים מקהילת יהודי בודפשט, רוכזו בבנייני הטלאי הצהוב במרכז הבירה ההונגרית. בדצמבר אותה שנה, מאטה ואמו חיפשו מחסה באחד הבתים המוגנים שניהלה שגרירות שווייץ, בניסיון להציל יהודים מהנאצים והפשיסטים ההונגרים. כדי להגן עליו מפני הסכנות של גטו בודפשט באותה תקופה, אמו של מאטה מסרה אותו לידי אישה זרה, שהסכימה לקחת אותו לביתם המוגן של קרובי משפחה. הניתוק מאמו נמשך שלושה שבועות, והותיר את מאטה בתחושה עמוקה של נטישה.
בשנת 1956 הוא היגר עם משפחתו לקנדה וסיים עם תואר בוגר באוניברסיטת קולומביה הבריטית בוונקובר. לאחר מכן עבד מספר שנים כמורה לאנגלית וספרות בבית ספר תיכון ומאוחר יותר חזר לספסל הלימודים כדי ללמוד רפואה. סיים התמחות ברפואת משפחה ב-1977.
בשנת 1969 התחתן מאטה עם האמנית רה מאטה. יש להם שלושה ילדים כולל העיתונאי אהרון מאטה .
מטה ניהל מרפאה לרפואת משפחה במזרח ונקובר במשך יותר מעשרים שנה. היה גם המתאם הרפואי של היחידה לטיפול פליאטיבי בבית החולים של ונקובר למשך כשבע שנים. במשך 12 שנים שימש כרופא ב"מעון פורטלנד", מעון ומרכז עזרה לתושבי מרכז ונקובר. הרבה ממטופליו סבלו ממחלות נפש, התמכרות לסמים, איידס ובמקרים מסוימים שלושתם יחדיו. בספרו "In the Realm of Hungry Ghosts" תיאר את חוויותיו בעבודתו עם אנשים הסובלים מהתמכרויות.
מטה עורר עניין בתקשורת כשהגן על הרופאים העובדים ב-, מרפאה חוקית להזרקה סמים תחת פיקוח. שר הבריאות הפדרלי של קנדה טוני קלמנט, יצא במתקפה על כך שדבריו של מטה אינם מוסריים.
ב-2010 מטה התחיל להתעניין ברפואה המבוססת על הצמח האמזוני המסורתי איוואסקה והפוטנציאל שלו לטיפול בהתמכרויות. הוא חבר למטפל שאמאני פרואני והחל להוביל טיפול בהתמכרויות, עם קבוצת ילידים מהאומות הראשונות במזרח קנדה, שהיוו נושא לתצפית מחקרית של חוקרים מאוניברסיטת ויקטוריה ואוניברסיטת קולומביה הבריטית. למרות המגבלות על מחקר בתחום, התוצאות של מטה הראו שהטיפול באמצעות הצמח יעיל, ושהוא סייע לשיפור ניכר בחיי המטופלים ולהפחתה בשימוש בחומרים ממכרים בעייתיים. עם זאת, כשמשרד הבריאות הקנדי גילה את עבודתו של מטה, הוא איים על מטה במעצר אם לא יפסיק מייד את עיסוקיו, עם מה שהם הגדירו סם מסוכן ובלתי חוקי. עם זאת, מחקרי משרד הבריאות הקנדי על איוואסקה ב-2008 הראו שהסיכון לשימוש ממושך בסם נמוך מאוד, ושקיים ערך רב וניכר בשימוש למטרות רוחניות ומימוש עצמי.
כתיבה ודעות.
הנושא שחוזר על עצמו רבות בספריו של מטה הוא ההשפעה של ילדות האדם על הבריאות הנפשית והפיזית דרך מנגנונים נוירולוגיים ופסיכולוגיים, שהוא מקשר גם להתפתחות חברתית.
בספרו In the Realm of the Hungry Ghosts, מטה מציע גישות חדשות לטיפול בהתמכרויות, כגון מקומות להזרקה בטוחה של סמים, בהתבסס על ההבנה של השורשים הביולוגיים והסוציואקונומיים של בעיית ההתמכרות. הוא מתאר את התפקיד המשמעותי של "מצוקה מוקדמת" כגון מתח נפשי, יחס לקוי, ובפרט התעללות בילדות כגורמים המעלים את הרגישות להתמכרויות. לדבריו מנגנון ההשפעה של המצוקה המוקדמת קשור בפגיעה בהתפתחות נוירוביולוגית, פגיעה במעגלים מוחיים המעורבים בהתמכרות, תמריץ ומוטיבציה. הוא טוען שהמלחמה בסמים למעשה מענישה אנשים על זה שחוו התעללות ומקבעת את ההתמכרות עמוק יותר. לטענתו, לחץ ומתח נפשי הם הגורמים החזקים ביותר להתנהגות וחזרתיות התמכרותית.
לפי מטה המערכת שדוחקת לשוליים ומנדה אנשים למתקנים למיניהם, ללא דאגה וגישה בטוחה לסמים, רק מחמירה את הבעיה. הוא טוען גם שהגורמים הסביבתיים של התמכרות לסמים מעידים על הצורך בשיפור המערכות של רווחת ילדים (למשל, בארצות הברית קיימים חוקים שמכריחים אמהות חד הוריות למצוא עבודות בשכר נמוך שרחוקות מהבית ומהילדים). ועל הצורך בתמיכה טובה יותר במשפחות, מכיוון שרוב הילדים בצפון אמריקה נמצאים מגיל צעיר הרחק מהוריהם, בשל נסיבות כלכליות. הוא קורא לשינוי המדיניות שפוגעת בקבוצות מיעוט מסוימות, גורמת להגברת המתח הנפשי, ובכך מגדילה את הסיכויים להתמכרויות בצורה משמעותית.
בספרו "When the Body Says No: Understanding the Stress-Disease Connection" מטה מציין, שלחוויות מוקדמות יש תפקיד חשוב ביותר בעיצוב תפיסות העולם של אדם ויחסיו לאנשים אחרים, משתנים המשפיעים על בריאות האדם בשלב מאוחר יותר. הוא אומר שדפוסים רגשיים מושרשים בילדות, חיים בזיכרון התאים והמוח ומופיעים באינטראקציות בינאישיות. מטה מתאר את ההשפעות של "חוויות מצוקה בילדות" על אורח חייהם של אנשים וסיכוייהם לנטייה התמכרותית כמו על נטייה למחלות פיזיות ונפשיות. טענה זו מבוססת על מחקרים לגבי חוויות מצוקה בילדות שנערכו בארצות הברית. המחקרים מצאו שככל שמספר החוויות המצוקתיות עולה, כך גם עולים סיכויי האדם להיות מכור בשלב מאוחר יותר. למשל, ילד עם 6 חוויות מצוקתיות מגביר את סיכוייו ב-4600% להיות מכור בעתיד. חוויות מצוקה בין היתר גם מגבירות באופן אקספוננציאלי את הסיכויים למחלות פיזיולוגיות, כגון מחלת הסרטן, לחץ דם גבוה, ומחלות לב. חוויות מצוקה מגבירות גם את הסיכויים להתאבדות ומוות מוקדם.
מטה טוען שלפיכך מטופלים צריכים להבין את חוויות הילדות שלהם והשפעותיהן על התנהגותם כבוגרים. הוא טוען שיש תועלת מנקיטת אמצעים וגישות הוליסטיות לטיפול בבעיות פיזיות ונפשיות.
כמו כן הוא כתב על בריונות, הפרעות קשב וריכוז, והפרעות נפשיות אחרות המושפעות מתנאים חברתיים. לתפיסתו אחת הבעיות היא שאנו חיים בחברה שבה לראשונה בהיסטוריה, ילדים מבלים את רוב זמנם הרחק מהוריהם וממבוגרים מטפחים. הוא טוען שמבוגרים מטפחים נחוצים ביותר להתפתחות תקינה של המוח.
ב-2014, בעת מבצע צוק איתן, מטה מתח ביקורת על ממשלת ישראל ועל ההרג של פלסטינים חפים מפשע ברצועת עזה. במאמר דעה שהתפרסם בעיתון "טורונטו סטאר" הוא כתב שמגיל צעיר היה ציוני, ושהוא מאמין בזכותה העקרונית של ישראל להגן על עצמה, אך מזכות זו לא נגזרת הזכות להרוג חפים מפשע, וכיום מותר להתאבל על כך ש"החלום היפה של ישראל הפך לסיוט".