לאחר שקיבלה האימפריה העות'מאנית את הפליטים הצ'רקסים, היא שלחה אותם לאזורי ספר ששליטתה בהם הייתה חלשה. העות'מאנים הסתמכו על הצ'רקסים גם בתור לוחמים מעולים וגם בתור מוסלמים. הטורקים קיוו לחזק את שליטת האימפריה העות'מאנית באוכלוסייה המקומית בעזרת הצ'רקסים. זאת ועוד, האימפריה שלחה אותם לאזורים לא מיושבים בתקווה שיצליחו לפתחם וכך להגביר את תפוקתם הכלכלית.
רבים מהצ'רקסים שקלטה טורקיה יושבו בבלקן. בעקבות סכסוך אתני בין האוכלוסייה הנוצרית באזור ובין המוסלמים, שעיקרם הצ'רקסים, הציבו מעצמות אירופה אולטימטום לאימפריה העות'מאנית שעד אליו חייב היה להיפסק הסכסוך. לאחר שסירב הסולטאן, פלשה רוסיה לרומליה – השטחים בבלקן שהיו בשליטה עות'מאנית – וביצעה בה טיהור אתני אלים ומהיר. רוסים, בולגרים וקוזקים הרסו כפרים ועינו, אנסו וטבחו במוסלמים, בארמנים וביהודים חסרי ההגנה שניסו להימלט לשטחים העות'מאניים הבטוחים. הפליטים ששרדו נשלחו להתיישב בחלקים אחרים של טורקיה ובמזרח התיכון.
הצ'רקסים שיושבו ברחבי האימפריה ידעו עשרות שנים קשות של הסתגלות שבמהלכן חוו לא פעם סכסוכים מזוינים עם הבדואים ועם הדרוזים המקומיים, ותוך כדי כך ניסו שוב ושוב לחזור למולדתם – לצ'רקסיה. לבסוף הצליחו קהילות הצ'רקסים בתפוצות להקים יישובים משגשגים.
הכחשת האסון הצ'רקסי.
עוד במהלך ההגלייה התחילו הרוסים להסתיר ולהכחיש את השמדת הצ'רקסים. נעשה שימוש במושגים ב"לשון נקיה" כדי להסתיר את הפשעים. נפוץ השימוש במושגים כמו "טיהור", "הכנעה סופית" ו"הפחתת האוכלוסייה המזיקה". הממשל הרוסי לא דיווח לעם הרוסי על חיסול הכפרים, ההגליה ומעשי הטבח, והחדשות מהקווקז הכילו רק סיפורים על ההצלחות בהתיישבות הקוזאקית המתפתחת. לאחר שהגיעו דיווחים לצאר על המחסור במזון ותרופות במחנות הצ'רקסים שלחוף הים השחור, הוא שלח פקידים לבדוק את המצב, אלה חזרו ודיווחו שהכל בסדר. הרוסים הפיצו שקרים למעצמות ולטורקים ומנעו מהם את האמת אודות גורלם המר של הצ'רקסים.
העם הצ'רקסי הוא עם גאה, הדבק במסורת בת אלפי שנים של עמידה בכבוד ולחימה על עצמאות. האתוס המכונן את העם הוא אתוס הלוחמה וההגנה. שנים רבות בחרו הצ'רקסים לזכור את שאירע כמלחמה עקובה מדם בה עמדו בגבורה ולא כרצח עם. מכיוון שלצ'רקסים הייתה תרבות אוראלית ולא כתובה, נדירים תיעודים של פשעי המלחמה שלא נכתבו על ידי הצד הרוסי. המסמכים הרוסיים על מלחמת רוסיה-צ'רקסיה הוחזקו בארכיונים בטביליסי שהיו סגורים לציבור. במסגרת עימות פוליטי בין רוסיה לגאורגיה בראשית המאה ה-21, החליטה גאורגיה לפתוח את הארכיונים, וכך התאפשרה הגישה למסמכים ולתעודות המתעדים את הפשעים הנוראיים. פתיחת הארכיונים וההתחלה של המחקר בנושא הובילה את הצ'רקסים לדרוש שהאסון יוכר כרצח עם. בחלוף השנים, עם התעוררות התנועה הלאומית הצ'רקסית בעולם, לומדים הצ'רקסים לזכור את עברם מחדש, ולהכיר בסבל שעברו אבותיהם. המאבק להכרה התחדש רק במאה ה-21 והוא בראשית דרכו. הצ'רקסים נאבקים במאה וחמישים שנות הסתרה והכחשה. בשנת 2011 הכירה גאורגיה ברצח העם הצ'רקסי, אף מדינה אחרת לא מכירה ברצח העם.
ההכחשה ממשיכה גם היום, 155 שנה אחרי האסון. ב-2006 הגישו הצ'רקסים בקשה רשמית מרוסיה להכיר ברצח העם. בקשה זו זכתה להתעלמות מוחלטת מהקרמלין. בשנת 2007 הוחלט שרוסיה תארח את אולימפיאדת החורף של 2014 בסוצ'י, שהייתה הבירה של צ'רקסיה המערבית. מאז התגברו השניים: המודעות של הצ'רקסים לרצח העם, והמאמצים להסתיר ולהכחיש את הפשעים מצד רוסיה.
יום הזיכרון הצ'רקסי.
הצ'רקסים מציינים את גלות הצ'רקסים באמצעות יום זיכרון החל ב-21 במאי. טקסים אלו נערכים במקומות שונים בעולם בהם חיים צ'רקסים. בארץ ישראל הטקסים נערכים בכפר כמא ובריחניה.
אליזה קורנה
אליזה קורנה (צרפתית : Alizé Cornet; נולדה ב-22 בינואר 1990) היא שחקנית טניס מקצוענית מצרפת. דורגה בשיא במקום 11 בעולם (16 בפברואר 2009) וכיום (ינואר 2012) מדורגת במקום 115 בדירוג ה-WTA.
קריירה מקצוענית.
תחילת הקריירה.
בשנת 2004 החלה קורנה לשחק בכמה טורנירים בסבב ה-ITF במולדתה צרפת. ב-2005 ערכה קורנה את הופעת הבכורה שלה ברולאן גרוס. היא הצליחה להעפיל לסיבוב השני ובו הפסידה למדורגת שלישית בטורניר אמלי מורסמו. במקביל המשיכה קורנה לשחק בטורנירי ITF.
ב-2006 שיחקה קורנה לראשונה באליפות אוסטרליה הפתוחה והפסידה בסיבוב הראשון לאייקו נקמורה. ברולאן גרוס העפילה קורנה שוב לסיבוב השני ובו הפסידה לטטיאנה גארבין. בנוסף זכתה קורנה בשני התארים הראשונים בקריירה שלה, שניהם בטורנירים מסבב ה-ITF. הראשון היה בבארי (על סך 25,000 דולרים) והשני היה בפדובה (גם כן על סך 25,000 דולרים).
2007 מהווה את שנת הפריצה של קורנה. זו השנה הראשונה אותה סיימה קורנה בתוך רשימת מאה הטניסאיות הטובות בעולם. הישגי השיא של קורנה בשנה זו היו הגעה לשלב רבע הגמר בשני טורנירים מסבב ה-WTA, באקפולקו (שם החלה קורנה את דרכה במוקדמות) ובפאס. בנוסף שיחקה קורנה לראשונה בכל ארבעת טורנירי הגראנד סלאם. היא הגיעה לסיבוב הראשון באליפות אוסטרליה הפתוחה (הפסידה למדורגת 15 בטורניר דניאלה האנטוחובה) וברולאן גרוס (הפסידה למדורגת 26 בטורניר ונוס ויליאמס), לסיבוב השני בווימבלדון (הפסידה למדורגת 26 בטורניר אי סוגיאמה) ולסיבוב השלישי באליפות ארצות הברית הפתוחה (הפסידה למדורגת שלישית בטורניר ילנה יאנקוביץ'). בנוסף זכתה קורנה בתואר השלישי בקריירה שלה, בטורניר מסבב ה-ITF בדניפרופטרובסק על סך 50,000 דולרים. בחודש אוגוסט של אותה השנה נכנסה קורנה בפעם הראשונה לרשימת מאה הטניסאיות הטובות בעולם, כשהיא עולה מהמקום ה-107 הישר למקום ה-94. את שנת 2007 סיימה קורנה במקום ה-57 בעולם, שיפור של 132 מקומות מן השנה הקודמת.
בשנת 2008 המשיכה קורנה את התקדמותה המקצועית. בשנה זו היא זכתה בתואר WTA ראשון, בבודפשט, שם ניצחה את אנדריאה קלפאץ' בגמר. בנוסף הגיעה פעמיים לשלב הגמר : באקפולקו, (דרג 3; הפסידה לפלאביה פנטה) וברומא (דרג 1; הפסידה לילנה יאנקוביץ'). כמו כן הגיעה קורנה לשלושה חצאי גמר נוספים בסבב ה-WTA : באמילייה איילנד (דרג 2), שם הפסידה לדומיניקה ציבולקובה, בצ'ארלסטון (דרג 1), שם הפסידה לסרינה ויליאמס ובניו הייבן (דרג 2), שם הפסידה לקרוליין ווזניאקי. חצי הגמר בניו הייבן היה הראשון בסבב ה-WTA אליו מגיעה קורנה בטורניר שלא משוחק על משטח החימר. ברולאן גרוס הגיעה קורנה לסיבוב השלישי (התקדמות של שני סיבובים לעומת השנה הקודמת), ובו הפסידה לאגניישקה רדוונסקה. באליפות וימבלדון היא הפסידה בסיבוב הראשון. בטורניר הטניס האולימפי באולימפיאדת בייג'ינג הגיעה קורנה לסיבוב ה-3, שם הפסידה לסרינה ויליאמס. באליפות ארצות הברית הפתוחה היא הגיעה לסיבוב ה-3, ובו הפסידה לאנה-לנה גרונפלד.
באליפות אוסטרליה הפתוחה הגיעה קורנה לסיבוב הרביעי (בו הפסידה לדינארה סאפינה). בחודש פברואר הגיעה קורנה לדירוג השיא שלה עד היום בסבב ה-WTA : מקום 11 בעולם. בחודש יולי הגיעה קורנה לראשונה בשנה זו לשלב חצי הגמר בטורניר WTA. הדבר קרה בטורניר באד גאסטיין המשתייך לקטגוריה הבינלאומית. בחצי הגמר הפסידה קורנה ליואנה ראלוקה אולארו.
כמו בשנת 2009, הגיעה קורנה בחודש יולי לראשונה בשנת 2010 לשלב חצי הגמר בטורניר WTA. הדבר קרה שוב בטורניר באד גאסטיין. בחצי הגמר הפסידה קורנה ליוליה גורגס.
גביע הפדרציה.
הופעת הבכורה של קורנה בגביע הפדרציה הייתה בפברואר 2008, אז היא הפסידה לנה לי הסינית בהפסד של הנבחרת הצרפתית לזו של סין.
המאזן של קורנה בגביע הפדרציה עומד על ניצחון אחד (במשחק זוגות) מול 8 הפסדים (6 במשחקי יחידות ושניים במשחקי זוגות).
יעקב מלכין
יעקב מַלכּין (3 באוגוסט 1926 – 21 ביולי 2019) היה סופר ומחזאי, עורך, מתרגם, מבקר תרבות ומחנך ישראלי, פרופסור אמריטוס בפקולטה לאמנויות וממייסדי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. הוגה מרכזי באתיקה הומניסטית חילונית יהודית ומאז 1994 כיהן כמנהל אקדמי של מוסדות השכלת מבוגרים ומורים כגון תמורה ומיתר, ועורך כתב העת "יהדות חופשית".
ביוגרפיה.
מלכין נולד בוורשה בירת פולין, ועלה לארץ ישראל בגיל 7. אביו, דב בר מלכין, היה מרצה ומבקר ספרות ותיאטרון בעיתונות בפולין ובישראל.
מלכין למד ולימים גם הרצה באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטה העברית בירושלים, בסורבון, ובאוניברסיטת ניו יורק.
החל משנת 1944, במקביל ללימודיו, פרסם מאמרי ביקורת ספרות, תיאטרון וקולנוע בעיתונות הישראלית, ושימש עורך הירחון ”על החומה“ של תנועת השומר הצעיר (1946-1944). במלחמת 1948 שימש קצין שידורים של ההגנה וצה"ל (1948-1947) בתחנת השידור המחתרתית תלם שמיר בועז, שהפכה, עם קום המדינה, לקול ישראל.
בשנת 1949 פעל במחנות ההסגר של המעפילים בקפריסין והרצה שם (ביידיש), ומילא תפקידים בצרפת ברשת הרכש הצבאי. בשנת 1951 ניהל והרצה במכללת פורמנסקי בניו יורק ליהדות כתרבות, ובשנת 1956 ייסד וניהל אולפן לעברית בקארטייה לאטין בפריז, במקביל לעבודתו כעוזר הנספח לתרבות בשגרירות ישראל בפריז.
בין השנים 1952 ל-1956 לימד מלכין במכללת סמינר הקיבוצים בתל אביב לימודי ספרות השוואתית ותנ"ך כספרות. במקביל פעל כמנהל מחלקת הרפרטואר של תיאטרון הבימה ומרצה לדרמה בבית הספר לתיאטרון של התיאטרון הקאמרי והבימה.