מרטין כתב והפיק את מספר הלהיטים הגבוה ביותר (8) שהגיעו למצעד בילבורד הוט 100 לזכותה של קייטי פרי, ובטקס פרסי גראמי לשנת 2014 קיבל מועמדות בקטגוריית שיר השנה על הלהיט שכתב לה "Roar".
לאחר מכן, השניים חזרו לעבוד לכבוד אלבומה החמישי של פרי. מרטין השתתף בכתיבה וההפקה של השיר המוביל של האלבום "Chained to the Rhythm".
פינק.
מרטין היה שותף בכתיבתם והפקתם של ארבעה אלבומים ועוד 12 שירים, מתוכם 7 סינגלים עבור זמרת האר אן בי פינק. שיתוף הפעולה הראשון בין השניים היה במסגרת אלבום האולפן הרביעי של הזמרת I'm Not Dead כאשר כתב והפיק את שני הסינגלים "Who Knew" ו-"U + Ur Hand" שהגיעו לטופ 10 במצעד בילבורד, כמו גם שיר נוסף בשם "Cuz I Can". לאחר תקופה הם חזרו לעבוד יחד במסגרת אלבום האולפן החמישי שלה Funhouse , אז היה כותב ומפיק שותף לשלושת הסינגלים "So What", שזכה בתואר פלטינה והיה לשיר הראשון שכתב לה מרטין שהגיע למקום הראשון במצעד בילבורד, "I Don't Believe You" ו-"Please Don't Leave Me". נוסף על כך הפיק וכתב שלושה שירים נוספים מתוך האלבום; "Boring", שיצא כשיר בונוס, "Whataya Want from Me", שלבסוף לא נכלל באלבום ו-"It's All Your Fault". בהמשך מרטין הפיק וכתב את שני הסינגלים "Raise Your Glass", שהגיע למקום הראשון במצעד בילבורד, ו-"Fuckin' Perfect", זאת במסגרת אלבום הלהיטים הראשון של הזמרת Greatest Hits... So Far . הסינגלים זכו בתואר פלטינה משולשת ("Fuckin' Perfect") ופלטינה מרובעת ("Raise Your Glass") לאחר מכירות של למעלה מ-3 ו-4 מיליון עותקים בארצות הברית. בהמשך כתב והפיק עבור פינק שיר נוסף "Slut Like You", שנכלל באלבום האולפן השישי שלה The Truth About Love ולא התבלט במיוחד.
טיילור סוויפט.
מרטין היה שותף בכתיבתם והפקתם של שני אלבומים ועוד 12 שירים, מתוכם 8 סינגלים עבור זמרת הקאנטרי טיילור סוויפט. העבודה על אלבום האולפן הרביעי של סוויפט Red הייתה שיתוף הפעולה הראשון בין השניים, כאשר הוא כתב והפיק במסגרתו את שלושת הלהיטים של הזמרת "We Are Never Ever Getting Back Together", שהיה לשיר הראשון שכתב מרטין לזמרת שהגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100, "I Knew You Were Trouble" שהגיע לטופ 3 במצעד והסינגל "22". כלל הסינגלים נמכרו בכ-10 מיליון עותקים ברחבי ארצות הברית, ושני הראשונים הם מבין הסינגלים הנמכרים ביותר בעולם. מרטין המשיך לשתף פעולה עם סוויפט כאשר לקח חלק בעבודה על אלבום האולפן החמישי שלה 1989 , וקיבל את הקרדיט על חמשת הסינגלים שיצאו במסגרתו; "Style", "Shake It Off", "Blank Space", "Bad Blood" ו-"Wildest Dreams", כאשר שלושת הראשונים זוכים לכבוש את המקום הראשון במצעד בילבורד. יתר על כן כתב והפיק ארבעה שירים נוספים שנכללו באותו האלבום; "All You Had To Do Was Stay", "How You Get The Girl", "Wonderland" ו-"New Romantics".
בטקס פרסי גראמי לשנת 2013 קיבל מועמדות בקטגוריית שיר השנה על הלהיט "We Are Never Ever Getting Back Together", ובמסגרת אותו הטקס לשנת 2015 קיבל מועמדות בקטגוריה זו ובקטגוריית שיר השנה על הלהיט האחר "Shake It Off".
אומנותיות.
תהליך היצירה.
כמפיק ופזמונאי, מרטין נוהג לדבר עם האומנים להם הוא כותב ולהתעניין בתחומי העניין שלהם, ברשימת ההשמעה האישית ואף טורח לצפות בהופעותיהם עוד לפני שמתגבשת דעתו על השיר אותו הוא הולך לכתוב, משום שלדבריו "אותם הנתונים יוצרים את הכימיה של השיר", ובמקביל מקליט לעיתים אינספור רעיונות מוזיקליים בעזרת דיקטפון שהוא נושא עמו, כאשר רק רעיונות מועטים זוכים להגיע לשלב הקלטת הדמו.
מאפייני היצירות.
שיריו מאופיינים בקו מנגינה ברור ויציב כך שניתן לזהות את השיר בשניותיו הראשונות. השיר יכול להתהוות לכדי שיר מקורי לחלוטין או לכדי ריף של שיר אחר, אולם בדרך זו או אחרת צריך השיר להיות מעורר מספיק כדי לגרום לאנשים לזוז.
להיטים במצעד בילבורד הוט 100.
משנת 1998 הפכו 21 שירים שמרטין כתב והיה שותף לכתיבתם ללהיטים עם הגיעם למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100, ונכון לשנת 2021 הוא ממוקם שלישי ברשימת הפזמונאים עם מספר הסינגלים הרב ביותר שהגיעו למקום הראשון במצעד, כשהוא עוקב אחרי ג'ון לנון (26) ופול מקרטני (32). נכון ל-2015 מרטין כתב את מספר הלהיטים הרב ביותר (8) לזמרת קייטי פרי.
חניכים.
אתר המוזיקה Stereogum מציין שלושה מפיקים כ"חניכיו" של מרטין; סאוון קוטצ'ה, דוקטור לוק ושלבק, כאשר השני הוא החניך "המצטיין" ביותר נכון לשנת 2015 עם למעלה מ-30 סינגלים שהגיעו לטופ 10 מאז שהשניים נפגשו.
חיים אישיים.
מרטין מתגורר במרכז סטוקהולם יחד עם אשתו ג'ני פטרסון, לה נישא בשנת 2011, ועם בתם המשותפת דוריס סנדברג שנולדה בשנת 2001 לערך.
סטיב בישיר
סטיבן לין "סטיב" בישיר (באנגלית: Steven Lynn "Steve" Beshear; נולד ב-21 בספטמבר 1944) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית. כיהן כמושל קנטקי בשנים 2007 עד 2015.
ביוגרפיה.
בישיר נולד במחוז שבמערב קנטקי למשפחה בת חמישה ילדים. אחרי שסיים תואר במשפטים באוניברסיטת קנטקי ב-1968, עבד בישיר כעורך דין. לאחר שהתחתן עבר להתגורר בניו יורק במשך כשנתיים וחצי, שם שירת בין היתר באגף המשפטי של חיל המילואים בצבא ארצות הברית ועבד בפירמת עורכי הדין White &amp; Case.
בהמשך החל קריירה פוליטית ונבחר לבית הנבחרים המדינתי של קנטקי ב-1974, ושירת בתפקיד זה עד שנבחר בנובמבר 1979 לתובע הכללי של קנטקי. הוא שירת בתפקיד זה עד דצמבר 1983, כאשר נבחר לסגן מושל קנטקי, תחת המושלת הדמוקרטית מרטה קולינס.
ב-1996 החליט לאתגר את החבר המכהן מיץ' מקונל מהמפלגה הרפובליקנית, והתמודד ללא הצלחה לסנאט של ארצות הברית.
ב-2007 נבחר למושל קנטקי, לאחר שהביס את יריבו הרפובליקני וזכה ל-58.71% ממניין הקולות. בנובמבר 2011 נבחר לכהונה שנייה באחוז דומה.
בישיר נשוי ואב לשני בנים. אחד מהם הוא אנדי בישיר, כיהן כתובע הכללי של קנטקי, ובנובמבר 2019 נבחר לתפקיד מושל קנטקי.
עונת 1955/1956 ב-NBA
עונת 1955/1956 היא העונה העשירית של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה השנייה של פילדלפיה ווריורס בתואר האליפות, לאחר שגברה בסדרת הגמר על פורט ויין פיסטונס בתוצאה 4-1 (האליפות הראשונה של הווריורס הייתה בעונת , במסגרת ליגת ה-BAA). פול אריזין הוביל את קלעי האלופה בסדרת הגמר, כשקלע 27.6 נקודות בממוצע למשחק. בתחילת העונה עברה קבוצת "מילווקי הוקס" לסנט לואיס שבמיזורי, ושינתה את שמה ל"סנט לואיס הוקס". פרס ה-MVP של העונה הסדירה, שחולק לראשונה, הוענק לכוכב ההוקס בוב פטיט לאחר שהעמיד לאורך העונה ממוצעים של 25.7 נקודות ו-16.2 ריבאונדים למשחק.
דראפט 1955.
בדראפט ה-NBA, שהתקיים ב-13 באפריל 1955 בעיר ניו יורק, נבחרו בסך הכול 95 שחקנים, מתוכם 20 שיחקו בליגת ה-NBA. לפני הדראפט נבחרו דיק גרמייקר וטום גולה כבחירות טריטוריאליות על ידי מיניאפוליס לייקרס ופילדלפיה ווריורס, בהתאמה, ובבחירה הראשונה לקחה מילווקי הוקס את דיק ריקטס. רוצ'סטר רויאלס ניצלה את הבחירה השנייה כדי לבחור את מוריס סטוקס, שבסיום העונה זכה בתואר רוקי השנה ב-NBA, ובבחירה הרביעית נבחר שחקן האולסטאר קן סירס. גולה וסטוקס הוצגו לאחר פרישתם בהיכל התהילה של הכדורסל, כמו גם הבחירה השמינית ג'ק טווימן והבחירה ה-76 קיי סי ג'ונס.
להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך 14 סיבובים):
אולסטאר 1956.
משחק האולסטאר בעונה זו נערך ב-24 בינואר 1956 ברוצ'סטר, ניו יורק. את סגלי הקבוצות בחרו עיתונאים מרחבי ארצות הברית, ואת החמישיות הפותחות בחרו מאמני קבוצות האולסטאר.
המאמנים במשחק היו ג'ורג' סנסקי מפילדלפיה ווריורס וצ'ארלי אקמן מפורט ויין פיסטונס. חמישיית המזרח כללה את בוב קוזי, דיק מקגווייר, פול אריזין, דולף שייס וניל ג'ונסטון, וחמישיית המערב כללה את סלייטר מרטין, בובי ואנזר, ג'ורג' יארדלי, מל הוטצ'ינס ולארי פאוסט. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המערב בתוצאה 108-94, ובתואר ה-MVP של משחק האולסטאר זכה בוב פטיט, שעלה כמחליף וקלע 20 נקודות עבור הקבוצה המנצחת.
פלייאוף 1956.
סגל האלופה, פילדלפיה ווריורס: פול אריזין, ניל ג'ונסטון, ג'ק ג'ורג', טום גולה, ג'ו גרבוסקי, ארני בק, ג'ורג' דמפסי, וולט דייוויס, ג'קי מור ולארי הנסי.מאמן ראשי: ג'ורג' סנסקי.
הארמייה השישית (האימפריה הגרמנית)
הארמייה השישית הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית.
היסטוריה.
מפקדה של הארמייה בתחילת הקרבות היה רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. הארמייה כללה בעיקר את יחידות הצבא הבווארי, בתוספת יחידות כלל-גרמניות. במסגרת תוכנית הפלישה הגרמנית לצרפת הוצבה הארמייה באגף השמאלי, באזור לורן. בקרב לורן שנערך באוגוסט 1914 בלמה הארמייה את המתקפה הצרפתית תוך שימוש בטקטיקת נסיגה ומשיכת הכוחות התוקפים לעמדות הגנה מוכנות מראש.
לאחר שהחזית המערבית קפאה על שמריה במלחמת חפירות ממושכת, הועברה הארמייה לאזור לוס שבצרפת, שם לחמה בקרב איפר הראשון. בהדרגה פוזרו היחידות הבוואריות בארמיות אחרות, והארמייה הפכה להיות כלל-גרמנית.
ב-24 בספטמבר 1915 הותקפה הארמייה השישית על ידי הצבא הבריטי בגז כלור. זו הייתה הפעם הראשונה במלחמה, שבה נעשה שימוש בגז כנשק התקפי. למרות האבדות הקטסטרופיות לגרמנים, לא השכילו הבריטים לנצל את יתרונם, והתקפתם נבלמה לאחר מספר ימים.
ב-28 באוגוסט 1916 מונה רופרכט למפקד קבוצת הארמיות רופרכט (שכללה את הארמיות ה-1, ה-2, ה-6, וה-7), ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל לודוויג פון פלקנהאוזן.