בנוסף לאמור, ברקע להקמת הוועדה ניצבו מספר אירועים בקהילת המודיעין הישראלית. כך, ייתכן כי התפטרותו של מי שהיה ראש המוסד והממונה על השב"כ מטעם ראש הממשלה, איסר הראל, הייתה למעשה זו שהובילה להקמת הוועדה. הראל, התפטר בשל חילוקי דעות בינו לבין בן-גוריון בענייני הערכת המודיעין, וביחס לסמכות ההערכה של המוסד. בעקבות ההתפטרות שימש ראש אמ"ן, מאיר עמית, גם בתפקיד ראש המוסד. פרשייה נוספת שהדיה טרם שככו באותה העת, הייתה מה שכונה כוננות רותם, שכללה הפתעה ישראלית מכניסת כוחות צבא מצרים למרחב סיני, וגיוס המילואים בשל כך בישראל. במבט רחב יותר, ייתכן וגם פרשיית העסק הביש, ושאלת הסמכות על פעילות הארגונים החשאיים שעלו עמה, עדיין עמדה ברקע להקמת הוועדה ולעבודתה בצורה שהתבטאה גם במסקנותיה.
המלצות הוועדה ויישומן.
הנחות היסוד של הוועדה היו כי בידי ראש הממשלה הישראלי חייבת להיות תמונה מלאה של כל פעילות השירותים החשאיים בישראל, וכן חיוני שיהיו בידיו הערכות של גופים שונים המתבססות על נקודות מבט שונות.
על מנת לממש את הנחות אלו, הוועדה המליצה על חיזוק מחלקת המחקר במשרד החוץ כך שתאזן את ההערכות המתקבלות ממחלקת המחקר באמ"ן "בנושאי המזרח התיכון ובנושאים מדיניים". זאת, לצד המשך קיום תהליכי הערכה, אם כי מוגבלים, גם במוסד, בשל יכולות האיסוף החשאי המצויות בידיו.
היבט נוסף בהמלצות הוועדה, הנוגע לריכוז הסמכויות על הארגונים החשאיים בידי הממשלה, הוא מינוי יועץ מיוחד לענייני מודיעין שיסייע לראש הממשלה, וירכז את המעקב אחר פעילות השירותים החשאיים והערכתם. ליועץ יוקנו סמכויות חוקיות שיאפשרו את השקיפות הנדרשת. ניכר בראיית הודעה, מדובר בעיקר על גוף ביקורת שמטרתו לסייע לממשלה ולראשה להפיק את המירב משירותי המודיעין השונים.
דו"ח הוועדה הוגש לשולחנו של ראש הממשלה, לוי אשכול, ב-31 ביולי 1963 והובא לדיון בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת בספטמבר. עם זאת, מסקנותיו לא יושמו הלכה למעשה ומחלקת המחקר במשרד החוץ לא חוזקה. גם מינוי יועץ ראש הממשלה לענייני מודיעין לא מומש בשל התנגדויות של ראשי השירותים, ומגבלות סמכותיות שמנעו את איושו. אמנם, למעט פרק זמן של שנה אוישה המשרה, כאשר איסר הראל שימש בתפקיד, אך זה האחרון פרש בשל מיעוט הסמכויות.
היחס בין מסקנות הוועדה למסקנות ועדת אגרנט והביקורת על המלצותיהן.
קיים דמיון רב בין מסקנות ועדת ידין-שרף ומסקנותיה הארגוניות ביחס לקהילת המודיעין של ועדת אגרנט. זאת, הן בנוגע למינוי יועץ ראש הממשלה לענייני מודיעין, והן בשאלת ה"פלורליזם המחקרי" ובכללו חיזוק גופי הערכה נוספים, שהעסיקה רבות את ועדת אגרנט. ייתכן וברקע לכך ניצבת שותפותו של יגאל ידין בשתי הוועדות.
עם זאת, הדמיון הרב הוביל חלק מן החוקרים לטעון כי ועדת אגרנט לא ירדה עד לבסיס הכשל התפישתי שנחשף במלחמת יום הכיפורים, וכי המלצותיה הן בגדר "עוד מאותו הדבר". חוקר שטען כך, היה ד"ר צבי לניר בספרו "ההפתעה הבסיסית - מודיעין במשבר". לאחר שהוא טוען כי המלצות ועדת אגרנט תואמות לאלו של ועדת ידין-שרף, כמו גם לוועדות מקבילות בארצות הברית, לניר תוקף את הנחת היסוד של ההמלצה:
לדבריו, לא עוד, אלא שייתכן ובשל ריבוי גורמי ההערכה, נוצרת מערכת יחסים של כלכלת שוק בין המודיעין והצרכנים. זו מובילה לכך שגורמי המודיעין ינסו לקלוע לטעמו של מקבל ההחלטות, ובכך קטנה גם יכולתם לשנות את תפיסתו.
ג'אנו אנאנידזה
ג'אנוֹ אָנַאנִידזֶה (בגאורגית: ჯანო ანანიძე, לעיתים ז'אנו; נולד ב-10 באוקטובר 1992 בכובולתי) הוא כדורגלן גאורגי המשחק בדינמו טביליסי ובנבחרת גאורגיה בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירת מועדונים.
את תחילת הקריירה שלו עשה אנאנידזה במועדון הדגל הגאורגי דינמו טביליסי, בגיל 11. אחרי שנתיים, נרכש על ידי קבוצת הנוער של המועדון האוקראיני דינמו קייב. גם בקייב, הספיק ג'אנו לשהות רק במשך שנתיים, לפני שחתם בקבוצת הנוער של ספרטק מוסקבה.
אנאנידזה עלה לקבוצת הבוגרים של ספרטק מוסקבה באביב 2009, אחרי ששיחק בקבוצת הנוער של הקבוצה, בה כבש 4 שערים ב-12 משחקים. זה קרה במהלך פגרת אמצע העונה בליגת העל הרוסית, כאשר מאמנו ואלרי קרפין החליט לתת לו להתאמן עם הקבוצה הבוגרת, ואחר כך אף זימן אותו למחנה האימונים של הקבוצה באוסטריה. הופעת הבכורה של אנאנידזה במסגרת רשמית, הייתה ב-15 ביולי 2009, במשחק במסגרת הגביע הרוסי נגד קבוצת קרסנודאר. ב-1 באוגוסט 2009, יאנו ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת הליגה הרוסית.
ב-18 באוקטובר 2009 היה אנאנידזה למבקיע הצעיר ביותר בליגת העל הרוסית, כאשר כבש במשחק נגד לוקומוטיב מוסקבה בהיותו בן 17 שנים ו-8 ימים. אחרי סיום מוצלח לעונת הבכורה שלו כשחקן מקצועני, ארסנל האנגלית הביעה את עניינה בשחקן. ספרטק מוסקבה הצהירה מיד לאחר השמועות על גישושיה של ארסנל שהיא לא מוכנה לשחרר את יאנו משורותיה עד שימלאו לו 20.
ב-3 ביוני 2013 הושאל לרוסטוב עד סוף העונה, והבקיע שער בכורה ב-19 באוגוסט במשחק בית מול וולגה ניז'ני נובגורוד.
בינואר 2019 הושאל לקריליה סובייטוב סמרה
קריירה בינלאומית.
במרץ 2009, אתר האינטרנט הרשמי של אופ"א סימן את ג'אנו כאחד משלושת "שחקני המפתח" של הנבחרת הגאורגית הצעירה עד גיל 17, יחד עם ניקה דזאלאמידזה ואיראקלי שֶׁקִילַאדזֶה . ביולי 2009, אנאנידזה קיבל זימון רשמי לנבחרת גאורגיה הבוגרת על ידי מאמנה דאז, הקטור קופר. אנאנידזה השתתף במשחקי מוקדמות יורו 2012, והיה בה שחקן מרכזי במהלך הקמפיין של גאורגיה.
משפחת ח'ורי
משפחת סלים ח'ורי בחיפה (נכתב לעיתים כורי, ערבית: خوري) היא משפחה נוצרית עתירת נכסים מבני העדה המארונית, שבבעלותה היו במאה ה-19 קרקעות רבות בצפון ארץ ישראל. חלק גדול מקרקעות אלה נרכשו ממנה על ידי יהושע חנקין באמצעות חברת הכשרת היישוב.
מקור המשפחה הוא בביירות. ראש המשפחה, סלים ח'ורי, הגיע לחיפה בשנות השבעים של המאה ה-19. סלים ח'ורי שימש כמתורגמן בקונסוליה הצרפתית, ועסק בייצוא ובמסחר. במסגרת פעילותו המסחרית רכש שטחי מסחר ומגורים בעיר חיפה, ובנוסף רכש שטחי אדמה נרחבים באזורים רבים, בהם באזור חדרה, וכן על הר הכרמל, באזור יקנעם וביאג'ור. בעקבות עסקיו העביר את מרכז פעילותו מביירות לחיפה. בסוף המאה ה-19 מימנה המשפחה את הקמתה של כנסייה מארונית בעיר.
ח'ורי בנה בשנת 1908 לעצמו ולמשפחתו מבנה מגורים מפואר בחיפה, במקום שבו נמצא היום "מגדל הנביאים", בקצה הצפוני של רחוב הנביאים במקום חיבורו עם רחוב ח'ורי. המבנה נודע בשם "ארמון ח'ורי", נבנה בסגנון אקלקטי, והיה דו קומתי ובעל גג רעפים מעוטר. מסביב לבית השתרע גן גדול מוקף בחומה גבוהה. ניתן היה לצפות על הבית מהר הכרמל ומהעיר התחתית. לאחר ירידת המשפחה מנכסיה נמכר הבית ליהודי והושכר ל"הנהלת הרכבות פלשתינה-א"י" והוא שימש עד שנת 1948 כבניין הנהלת הרכבת של ארץ ישראל. בקרב על חיפה שכן הבית על קו התפר שבין שכונת הדר הכרמל והשכונות הערביות והוא ניזוק מאוד. שרפה שפרצה בבית כילתה את גג הרעפים והבית ננטש. בתחילת שנות ה-60 נהרס הבית ובמקומו נבנה מגדל הנביאים.
בשנת 1890 מכר ח'ורי לחנקין 30,000 דונם מאדמות חדרה של היום. חנקין שמר על קשרים הדוקים עם סלים ח'ורי ובניו. הם מכרו לו אדמות באזור חיפה. בשנת 1920 החל חנקין לנהל משא ומתן עם בנו של סלים, יוסף בק ח'ורי, לרכישת אדמות יאג'ור לשם הקמת הסינדיקט לצמנט פורטלנד בארץ ישראל. רכישה זו הושלמה ב-1924 לאחר בוררות לגבי היקף השטח שיועבר ומחירו.
בעקבות כניסת המשפחה לחובות היא נזקקה למזומנים, והאחים ח'ורי פנו לחנקין שיקנה את יתרת השטח מהעסקה המקורית. שטח זה נרכש ושימש להקמת קיבוץ יגור. רכישה זו העבירה את כל אדמת המישור שהייתה לפני כן באזור בידי משפחת ח'ורי ליהודים. בידי המשפחה נשאר שטח אדמה שנקרא "ח'רייבה" (אזור אוניברסיטת חיפה ופארק הכרמל).
בשנת 1925 מת יוסף בק ח'ורי. העסק המשפחתי עבר לידי האחים נסראללה, שחי בחיפה, ואחיו צזר, שחי בבירות. ניהולם את עסקי המשפחה הביאו לפשיטת רגל של המשפחה. במסגרת הליכי פשיטת הרגל רכשה הכשרת היישוב את אדמות קמון-קירה, שעליה הוקמה לאחר מכן המושבה יקנעם. בקיץ 1937, במסגרת משא ומתן בין היורשים והנושים של המשפחה, נרכשו 4,000 דונם אדמות "ח'רייבה" תמורת 87,000 לא"י.
בני משפחת ח'ורי חיים היום בישראל, בלבנון, ורבים מהם היגרו לאמריקה.
רחוב חורי (כורי) בחיפה קרוי על שמה של משפחת ח'ורי.
קאלאמוס
קאלאמוס (ביוונית: Κάλαμος) הוא אי הררי מבין האיים היוניים בים האיוני. האי נודע בעת העתיקה בשם קארנוס (ביוונית: Καρνος). באי מתגוררים 454 תושבים (סקר אוכלוסין משנת 2011). כמו כן באי מתגוררים תיירים רבים.
גאוגרפיה.
מבחינה מוניציפלית האי מהווה חלק מהעיירה לפקדה (עד שנות ה-70 היה האי חלק מאיתקה).
שטחו של האי 24.964 קמ"ר, ושיאו מתנוסס ברום של 745 מטרים מעל פני הים.
היישוב העיקרי באי הוא עיר הנמל הנקראת על שם האי. הנמל מקושר בשירות מעבורת למיטיקאס. יישוב נוסף באי הוא הכפר אפיסקופי, ובו 60 תושבים.
כפר נוסף שהיה באי - הכפר קפאלי (בעבר כפר זה נקרא בשם פורטו לאונה בתקופה בה היה האי חלק מהרפובליקה של ונציה), ננטש בשנת 1953 בעקבות רעידת אדמה אשר עצרה את מימי מעיין הכפר.
קארנוס
עוגת דבש
עוגת דבש (מכונה לעיתים לייקח) היא עוגה המומתקת באמצעות דבש, והנאכלת באופן מסורתי במהלך ראש השנה, בעיקר על ידי יהדות אשכנז.
מנהג אכילת עוגת הדבש התפתח בעקבות המנהג לאכול בראש השנה תפוח בדבש על מנת לסמל שנה מתוקה. מנהג נוסף הוא להגיש עוגה זו בצורה עגולה, בדומה למנהג להגיש חלה עגולה בראש השנה.