ב-1890 עיבד קוסמן את שר היער של פרנץ שוברט לצ'לו סולו ומסר אותו בכתב-ידו לשימוש בלעדי של תלמידו היינריך קיפר שכבר קיבל ממנו לפני כן את יצירתו "חמישה אטיודים קונצרטיים חדשים". קוסמן סבר, שבכישרון גדול כשלו יוכל קיפר לחקור את האפשרויות הטמונות ביצירה ולהוציאן מן הכוח אל הפועל; קיפר אכן למד את העיבוד של מורו ל"שר היער" ויצר עותק נוסף, בשינויים רבים. עותק זה שמור כיום באוסף פרטי.
ברנהרד קוסמן מת בפרנקפורט.
תותח נ&quot;ט
עוזי קרן (צלם)
עוזי קרן (נולד ב-7 באפריל 1944) הוא צלם עיתונות ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד בקיבוץ גן שמואל, גדל בתל אביב והיה חבר בתנועת הנוער "מחנות העולים" כבר אז גילה כישרון מיוחד בצילום. את השכלתו כצלם רכש תוך כדי עבודה כשוליה של צלם תל אביבי. בין השנים 1964-1967 עסק בצילום אירועים.
עם פרוץ מלחמת ששת הימים (1967) הצטרף לצוות צלמי השבועון "העולם הזה". החל משנת 1968 עבד כצלם עיתונות עצמאי גם עבור עיתון ידיעות אחרונות וגם עבור סוכנויות צילום.
בשנת 1977 הפך להיות הצלם הראשי של העיתון "הארץ". בו עבד ברציפות עד 1999.
במהלך עבודתו שימש כצלם צבאי במילואים של "במחנה" וגם כצלם עבור סוכנויות צילום בחו"ל ובהן Getty Images.
בשנת 1986 ליווה את אחת מקבוצות התלמידים הראשונות במסע לפולין (תלמידי תיכון מקיבוץ בארי).
בעקבות מסע זה הוצגה תערוכת יחיד שלו באכסדרת בניין עיריית תל אביב; תערוכה זו עברה אחר-כך למרכזים עירוניים וקהילתיים בכל רחבי הארץ.
עוזי קרן השתתף גם במספר תערוכות קבוצתיות:
צילומים רבים משלו מופיעים בספר "מעשה מדינה" בעריכת אריאלה אזולאי, שיצא לאור בעברית ובאיטלקית, 2009.
עוזי קרן זכה בפרס הצילום בפרויקט "ילדים לומדים" של מכון ברנקו וייס. קרן מתגורר בקריית אונו. הוא נשוי לד"ר נילי קרן, חוקרת השואה, הוראתה ועיצוב זיכרונה, אב לבת וסב לארבעה נכדים.
קרוקומבוש
חוות דעת מומחה
חוות דעת משפטית
הכוכב האדום בלגרד (כדוריד)
הכוכב האדום בלגרד היא קבוצת כדוריד קבוצת כדוריד סרבית מעיר הבירה בלגרד, אשר נוסדה בשנת 1948. הכוכב האדום בלגרד משחקת בליגה הסרבית הראשונה בכדוריד היא חלק מאגודת הספורט הכוב האדום בלגרד, וכמו רוב קבוצות הכוכב האדום בלגרד היא משחק בצבעים אדום ולבן. משחקי הבית של הכוכב האדום בלגרד מתקיימים באולם שומיצה המכיל כ-4000 מקומות. הכוכב האדום בלגרד זכתה בהכי הרבה אליפות בסרביה-7 אליפות (את התואר חולקת הכוכב האדום בלגרד עם פרטיזן בלגרד). הישג השיא של הכוכב האדום בלגרד באירופה הוא הגעה לחצי גמר גביע המחזיקות בעונת 1995/96.
מיקי פדרמן
מיכאל (מיקי) פדרמן (נולד ב-1943) הוא איש עסקים ומיליארדר ישראלי אשר מחזיק בחברת "מפעלי פדרמן" שמחזיקה בתורה את השליטה בחברת מלונות דן ובחברת אלביט מערכות.
ביוגרפיה.
פדרמן נולד בחיפה לבלה ויקותיאל (קסיל) פדרמן, אח לאירית פדרמן-לנדאו. נשוי לליאורה, האחראית על העיצוב ברשת המלונות. אב לדוד, לגידי, ולדניאל (שב-2011 נישא לשרונה פיק).
עם גיוסולצה"ל התנדב לשרת בסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה וכן הכשרה כמפקד כיתה בצוות עליו פיקד אהוד ברק.
בשנת 1996 העניקה לו האוניברסיטה העברית תואר דוקטור לשם כבוד. בשנת 2005 הוענק לפדרמן פרס התעשייה בקטגוריית האלקטרוניקה.
פדרמן דורג במקום ה-7 ברשימת 100 העשירים של ישראל של העיתון מעריב לשנת 2010 עם הון בשווי 6.5 מיליארד שקל.
הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ומדע המדינה ותואר שני במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית.
בחודש יוני 2014 זכה לתואר CBE "מפקד מסדר האימפריה הבריטית" (Commander of the Most Excellent Order of the British Empire) ברשימת המכובדים של יום הולדתה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, לשנת 2014, לאור תרומתו למסחר בין ישראל ובריטניה ולכלכלת בריטניה
גראן בואנוס איירס
גראן בואנוס איירס (בספרדית: Gran Buenos Aires; מילולית: "בואנוס איירס הגדולה") היא המטרופולין של העיר בואנוס איירס. מלבד העיר עצמה, כוללת המטרופולין עוד 24 פארטידוס (נפות) בפרובינציית בואנוס איירס, המשתרעים בעיקר דרומית ומערבית לה (מצפון-מזרח תוחם את העיר ריו דה לה פלאטה), ושטחו כ-2,750 קמ"ר. 24 הפארטידוס כוללים 88 ערים. בשנת 2001 התגוררו במטרופולין כ-13 מיליון תושבים, שהם כשליש מתושבי ארגנטינה.
מתוך 24 הפארטידוס המשויכים למטרופולין, 14 עירוניים לחלוטין, וב-10 יש עדיין יישובים כפריים יותר. שבעה פארטידוס נוספים, שאינם חלק מהמטרופולין, מקיימים עמה קשרי גומלין הדוקים, ועם המשך התרחבותה הם צפויים להפוך לחלק ממנה.
ז'אן-ז'ורז' קליין
ז'אן-ז'ורז' קליין (Jean-Georges Klein ; נולד ב-27 באוקטובר 1950) הוא שף צרפתי והוא השף והבעלים של מסעדת "ל'ארנסבורג" (L'Arnsbourg), המחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום.
ביוגרפיה.
מסעדת "ל'ארנסבורג" נמצאת מזה שלושה דורות בידי משפחת קליין, היא שוכנת בהרי הווז', בצפון-מזרח צרפת, במרחק של 4 ק"מ מהכפר בארנתאל.
בסביבות 1900 שימשה המסעדה כפונדק ואכסניה לכורי הפחם וחוטבי העצים שעבדו בסביבה. סבתו, רוז דוננוירת, הסבה את המקום לפונדק. אמו, לילי, הסבה את המקום למסעדת גורמה.
ז'אן-ז'ורז' קליין נולד באינגווילר, צרפת. הוא למד בבית הספר למלונאות בשטרסבורג בשנים 1969-1967 ואפיה אצל לנוטר. עבד בתפקידים שונים במסעדה המשפחתי ל'ארנסבורג בבארנתאל בשנים 1986-1970, החל מ-1987 הוא השף והבעלים. המסעדה זכתה בכוכב ראשון במדריך מישלן האדום ב-1987, היא זכתה בכוכב שני ב-1998 והיא זכתה בכוכב שלישי ב-2002, עליו היא שומרת מאז ועד היום (2011). המסעדה חברה ברשת רלה א שאטו ובצידה יש מלון. קליין מנהל אותם ביחד עם אחותו קתי, מעצבת המסעדה ואחראית על חדר האוכל ורעייתו ניקול.
קליין הוא שף אוטודידקט, שהושפע במיוחד בטכניקות הבישול מפייר גאנייר ופראן אדריה. בישולו הוא חדשני והוא מבוסס במידה רבה על הגסטרונומיה המולקולארית והוא עורך ניסויים יומיומיים בשילובי טעמים חדשים. הוא מגיש תפריטים שונים, בהם תפריט טעימות של 30 מנות קטנות.
במסעדה 60 מקומות ישיבה ובה עובדים 30 אנשים. קליין עובד על פיתוח מנות חדשות עם בצוותא מושיק רוט, השף הישראלי העובד בהולנד.
קייזרוואלד
קייזרוואלד (Kaiserwald) היה מחנה ריכוז נאצי בפרברי ריגה בלטביה בשנים 1943–1944.
המחנה נבנה במרץ 1943, בסמוך לשכונת הוילות מז'פארקס (Mežaparks) בצפון העיר, בתקופה שבה הייתה לטביה חלק מאוסטלנד, תחת כיבוש גרמני. מאפריל 1943 ועד פינוי המחנה שימש קצין האס אס אלברט זאואר כמפקדו.
העצורים הראשונים של המחנה היו נאשמים גרמניים בעבירות שונות. בעקבות השמדת הגטאות של ריגה, לייפאיה, ודאוגבפילס הועברו היהודים המגורשים למחנה זה. אלה הצטרפו ליהודים ששרדו את חיסול גטו וילנה. בתחילת שנת 1944 כמה מחנות קטנים שסביב המחנה היו לחלק מתחום השיפוט של מחנה קייזרוואלד. לאחר כיבוש הונגריה בידי הנאצים גורשו יהודים מהונגריה למחנה זה והצטרפו למגורשים נוספים מלודז', פולין. במרץ 1944 המחנה הכיל 11,878 עצורים, מתוכם 6,182 גברים, 5,696 נשים מהם רק 95 לא היו יהודים.
לקייזרוואלד היו כ-15 מחנות-חוץ בריגה וסביבתה ומחנה אחד בליטא.
בשונה ממחנה אושוויץ וטרבלינקה, הוא לא היה מחנה השמדה והעצורים בו עבדו בעבור חברות גרמניות שונות, כמו חברת החשמל הכללית של גרמניה (Allgemeine Elektricitäts-Gesellschaft), שעשתה שימוש נרחב בנשים העצורות במחנה על מנת לייצר מוצרי אלקטרוניקה כסוללות.
ב-6 באוגוסט 1944 הצבא האדום, הלם בורמאכט והתקדם מערבה, אל תוך לטביה. אז החלו הגרמנים להעביר את עצורי קייזרוואלד בספינות אל מחנה הריכוז שטוטהוף בפולין. כל האסירים מתחת לגיל 18 ומעל גיל 30 - יהודים חשודים בהתנגדות למשטר במחנה ואלה שהיה חשד שלא ישרדו את המסע מלטביה לפולין - נורו. בספטמבר 1944 כבר הועברו כל אסירי קייזרוואלד אל מחנה שטוטהוף.
הצבא האדום שחרר את המחנה ב-13 באוקטובר 1944.
אלברט זאואר עבר לשמש כסגן מפקד מחנה ראוונסבריק בתחילת 1945. הוא מת בנסיבות בלתי ברורות ב-3 במאי 1945 בעיר פאלקנזה השוכנת מזרחית לברלין.
מחנה החוץ לנטה (Lenta).
המחנה הוקם באוגוסט 1943 כסדנה של האס דה בשטח מפעל האריגים "לנטה" (המפעל קיים עד היום), במרחק של כ-10 קילומטרים דרומית-מערבית לקייזרוואלד. למעשה, סדנת האס דה הוקמה כבר בקיץ 1941 בכיכר וושינגטון (Vašingtona laukums) בעיר.
מפקד לנטה היה אדוארד רושמן, שעבר מגטו ריגה לאחר חיסולו. מנהל הסדנה היה איש האס אס פריץ שרוויץ.
לאחר ההקמה הצליח שרוויץ לגייס בנוסף לצוות הסדנה המקורי כמות מכובדת של עובדים נוספים. בשיא הועסקו בלנטה כ-1100 עובדי כפייה, רובם המכריע גברים.
בזכות שרוויץ זכו עובדי הסדנה ליחס אנושי ולתנאים שנחשבו טובים באופן משמעותי ביחס לעצירים בקייזרוואלד.
בסוף יולי 1944 פונה הציוד ורוב עובדי הסדנה בספינה לשטוטהוף.
ב-25 בספטמבר הועברו במשאיות כ-40 עובדי סדנת הרכב ועוד כ-60 עד מאה עובדי לנטה, עם שרוויץ בראשם, לעיירה סקרונדה, צפונית ללייפאיה.
כיומיים לפני שהצבא האדם כבש את ריגה, ב-11 באוקטובר 1944 החלו הגרמנים, בשיטת "אדמה חרוכה", לפוצץ שורה שלמה של מבנים אסטרטגיים בעיר, ביניהם גם את לנטה. מן המבנה נותרו רק הקירות החיצוניים.
גסטון מספרו