לאחר יציאת האלבום, ובסמוך לסיום מלחמת ששת הימים, זכתה הלהקה להצלחה רבה והיא הוזמנה להופעות בישראל ובעולם. השלושה הקליטו עוד שירים אחדים, בהם "פגישה במילואים", "כמה נעים" ו"בואו ונרים כוסית" (השניים האחרונים הוקלטו עוד קודם, כניסיון לקידום הקריירה הבינלאומית שלהם, לתקליטון שיצא באנגלית וכלל את השירים: "Maybe someday" ו-"Your eyes"). שניים משירי הלהקה, "אל אל ישראל" ו"חייל של שוקולד", יצאו בתקליטון בגרסאות בצרפתית, ובהופעה באולימפיה שבפריז בסוף 1967, ביצעה הלהקה ארבעה שירים, שהופיעו מאוחר יותר בתקליט "The Grand Music Hall Of Israel". חילוקי הדעות המקצועיים, בעיקר בין איינשטיין לקראוס, על המשך הפעילות וקידום הלהקה בעולם החזירו את איינשטיין לישראל. בשנת 1968, אחרי כשנתיים של פעילות, התפרקה הלהקה.
החלונות הגבוהים (ההרכב המחודש).
בשנים 1973–1974 חידשו כץ וקראוס את "החלונות הגבוהים" עם אלי מגן. הם הופיעו בשירי השלישייה המקורית ואף הקליטו שירים חדשים: "אצלי הכול בסדר" ו"אלישבע מה נחמדת". עם השיר "אלישבע מה נחמדת", הם הופיעו בפסטיבל שירי משוררים לילדים, בו שרה כץ שיר נוסף "אמנון ותמר", מאת א. א. מילן ובלחנו של קובי אושרת.
מעמדה של הלהקה בתרבות.
בינואר 2012 התפרסמו לראשונה שני סרטונים מהופעת הלהקה מסוף שנת 1967 ב"אולימפיה" שבפריז, צרפת. קטעי הווידאו, שעלו ביוטיוב, היו לתיעוד הווידאו היחיד שהתפרסם מהופעות הלהקה.
בפברואר 2018 העלו שלומי שבן, אסף אמדורסקי ויעל קראוס (אחייניתו של שמוליק קראוס) מופע מחווה לשיריה של הלהקה. המופע היה מתוכנן לעלות באופן חד פעמי בחג הפורים במועדון "זאפה" הרצליה, אך בגלל הביקוש הם החליטו להמשיך להופיע איתו גם במקומות נוספים ברחבי ישראל.
קישורים חיצוניים.
לציון 40 שנה לאלבום
לציון 50 שנה לאלבום
ארוטיקה
ארוטיקה (מיוונית - ארוס שמשמעו תשוקה) היא התעסקות כלשהי במיניות האדם, בצורה ישירה או עקיפה.
מוסכמה חברתית מקובלת היא, שנושאים ארוטיים שייכים לצנעת הפרט, ועל כן הם בדרך כלל אינם נדונים בפומבי, או שנדונים במרומז, ואין מקובל לעסוק בהם בצורה פומבית וישירה.
פורנוגרפיה היא מסגרת שבה (למרות הטאבו החברתי), קיים עיסוק ישיר, ולעיתים בוטה או חסר רגשות, במיניות האדם.
ההקשרים שבהם הארוטיקה יכולה לבוא לידי ביטוי:
ניב (סיווג שפה)
נִיב, דִּיאָלֵקְט או לַהַג הוא וריאציה נבדלת של השפה המשמשת קבוצה מסוימת באוכלוסייה.
הבחנה בין ניב לשפה.
כאשר שתי אוכלוסיות נחשבות לדוברות של שני ניבים שונים של אותה שפה, הן נחשבות לאוכלוסיות המצויות במצב ביניים בין שימוש בשתי שפות שונות לבין שימוש באותה השפה.
הגבול שבין לשונות נפרדות לשני ניבים של אותה השפה הוא מטושטש, ולא קיימת הגדרה בלשנית מקובלת. ההבדל תלוי לעיתים קרובות בגורמים חוץ-לשוניים (פוליטיקה, חברה וכדומה); על־כך קיים הביטוי "שפה היא דיאלקט שיש לו צבא וצי" (הופיע לראשונה במאמר מאת חוקר היידיש מקס ויינרייך).
הבנה הדדית בין דוברים של ניבים שונים (Mutual Intelligibility) יכולה להוות קריטריון בלשני לכך ששני ניבים שייכים לשפה אחת, אולם לעיתים קרובות הדוברים עצמם אינם משתמשים בקריטריון הזה. לדוגמה, הינדי ואורדו יכולות להיחשב כניבים של שפה אחת לפי קריטריון ההבנה ההדדית, אולם הדוברים רואים אותן כשפות נפרדות מטעמים היסטוריים, תרבותיים ופוליטיים. לעומת זאת דובר ערבית מרוקאית יתקשה להבין דובר ערבית עיראקית, אף כי שניהם יאמרו כי הם דוברי ערבית.
פרופ' בלשן מאוניברסיטת קולומביה בשם ג'ון מקוורטר טען כי אין הבדל מהותי בין שפה ובין ניב. לדבריו, הצורה הפשטנית להבדיל בין שפה ובין ניב תהיה מושתתת על הבנה. הוא הסביר שאם אדם יכול להבין את השפה האחרת ללא הכשרה, הרי שהיא נחשבת לניב של השפה שלו. אם הוא לא, הרי שהיא שפה אחרת.
הגדרה חלופית.
מערכת דיבור א' תחשב לניב של שפה ב' אם יתקיימו שלושת התנאים הבאים:
על פי הגדרה זו, ערבית-עיראקית וערבית-מרוקאית הן ניבים של ערבית-ספרותית וגרמנית-שווייצרית היא ניב של גרמנית. אולם, יידיש אינה ניב של גרמנית אלא שפה עצמאית. חסרונה של הגדרה זו הוא באי-הגדרת היחס בין שפותיהן השונות במעט והנכתבות של אוכלוסיות שונות. הגדרה זו גם אינה שמה גבול ברור בין סלנג מקומי לבין ניב.
ניבים והאבולוציה של השפה.
כיום, מדוברות ברחבי עולם כ-10,000 שפות אנושיות ואין ספור ניבים מקומיים.
ניבים נוצרים בדרך כלל כאשר שפה מתפצלת למערכות לשוניות אחדות עקב התפצלות הקהילה הדוברת אותה לקהילות-משנה.
גורמים אפשריים לפיצול קהילות הדוברות שפה מסוימת:
השפעה גאוגרפית על היווצרות ניבים.
פיצול של קהילה הדוברת שפה מסוימת לקהילות משנה יכול להתרחש עקב התפשטות האוכלוסייה על פני אזור גאוגרפי גדול יותר, והיווצרות נתק בין חלקיה השונים. בשל הניתוק מתפתחים הבדלים בהגייה של צלילים מסוימים, נוצרות מילים חדשות שאינן מוכרות לאוכלוסייה אחרת שדוברת את השפה וכך הלאה.
התחום הגאוגרפי שבו מדובר ניב מסוים, או הגבול בין שני תחומים כאלה, מכונה איזוגלוסה (למונח זה יש גם משמעויות נוספות בבלשנות). גבול-איזוגלוסה ידוע הוא האוקיינוס האטלנטי - התיישבות האירופים ביבשת אמריקה, הביאה להתפשטות שפות אירופיות כגון אנגלית, צרפתית, ספרדית ופורטוגזית ביבשת אמריקה, אולם כיום הניבים המדוברים באמריקה שונים במידה ניכרת ממקביליהם באירופה.
באנגלית למשל מבחינים בהבדלים באוצר המילים (למשל: "מדרכה" נקראת Pavement באנגליה ו-Sidewalk באמריקה), בפונולוגיה (למשל: אופן הגיית העיצור /r/), ואף בכתיב (המילה "צבע" נכתבת colour באנגליה ו-color בארצות הברית).
ניב תקני/רשמי של שפה.
בשפות רבות, שבהן יש הרבה ניבים, קיים ניב מסוים, שמוכר על ידי השלטונות המנהליים ועל ידי מערכת החינוך כניב הרשמי או התקני של אותה השפה. חלק מהסיבות לכך הן טכניות לחלוטין. קשה לנהל מדינה, כאשר המסמכים הרשמיים כתובים באופן בו אזרחים מאזורים שונים עשויים להבין את המסמכים באופן שונה. קשה גם להדפיס ספרי לימוד בגרסאות רבות על פי הניבים המקומיים. על כן, טבעי להכריז כניב הרשמי של השפה על ניב המקיים אחת (או יותר) מהדרישות הבאות: הניב הוא הנפוץ ביותר, הוא הקל ביותר להבנה על ידי דוברי ניבים אחרים, הוא הניב בו נכתבו יצירות הספרות החשובות של אותה שפה או שהוא הניב המקובל באזור עיר הבירה. לדוגמה, ניב האיטלקית של פירנצה מוכר כניב הרשמי של השפה הן על ידי ממשלת איטליה והן על ידי ממשלת שווייץ (כעשירית מאזרחי שווייץ הם דוברי איטלקית), על אף שרבים מאזרחיהן דוברי האיטלקית מדברים ניב אחר של איטלקית בחיי היום יום.
דיאלקט
הארוורד
רשות השידור
רשות השידור הייתה רשת השידור הממלכתית של מדינת ישראל. רשות השידור פעלה מתוקף חוק רשות השידור התשכ"ה שנחקק בשנת 1965, אשר מאפשר שידור ציבורי ממלכתי בטלוויזיה וברדיו. המנכ"ל הראשון של רשות השידור היה חנוך גבתון.
עד שנות ה-90 של המאה ה-20 הייתה רשות השידור הגוף היחיד בישראל שהפעיל ערוץ טלוויזיה בהיקף נרחב והגוף העיקרי ששידר שידורי רדיו. מאז הוקמו גופי שידור רבים נוספים, והרשות מצאה את עצמה כגוף שידור אחד מני רבים ובתחרות קשה עם גופי תקשורת מסחריים.
ב-29 ביולי 2014 אישרה הכנסת את חוק השידור הציבורי, התשע"ד-2014, ובו פרק המורה על סגירת רשות השידור והקמת תאגיד שידור חדש בשם "תאגיד השידור הישראלי". בהתאם לחוק רשות השידור הפסיקה את שידוריה ב-14 במאי 2017, ולמעשה כבר ימים אחדים קודם לכן נפסקו מרבית שידורי האקטואליה של הרשות.
היישות המשפטית של רשות השידור צפויה לפעול לפחות עד שנת 2022 במסגרת החזרת חובות האגרה לקופת המדינה.
פעילות הרשות.
רשות השידור הפעילה את שידוריה בטלוויזיה וברדיו, ובהמשך גם באינטרנט. מתוקף היותה רשות השידור הציבורית היחידה בישראל, היא הייתה החברה הישראלית היחידה באיגוד השידור האירופי, ומתוקף כך נהנתה מההסכמים להחלפת חומרים טלוויזיוניים הקיימים בין כל גופי השידור האחרים החברים באיגוד.
על פי חוק רשות השידור, ועדת גלי צה"ל של מליאת הרשות אחראית לפקח על השידורים הלא צבאיים של תחנות גלי צה"ל. שידורים אלה מהווים למעלה מ-90% משידורי גלי צה"ל. במאה ה-21, בשל מצבה הרעוע של הרשות, לא התכנסה ועדה זו באופן סדיר.
רשות השידור הייתה כפופה לביקורת של מבקר המדינה ובמסגרת פעילות הממשלה ממונה שר שתפקידו לפקח על ביצוע חוק רשות השידור.
תחנות הרדיו.
תחנות הרדיו של קול ישראל:
חוק רשות השידור.
לפי חוק רשות השידור התשכ"ה הרשות "תקיים את השידורים כשירות ממלכתי". החוק קבע את תפקידיה, ובהם שידור תוכניות חינוך, בידור ומידע בשטחי המדיניות, החברה, הכלכלה והמשק, התרבות, המדע והאמנות במגמה לשקף, בין השאר, את חיי המדינה, מאבקה, יצירתה והישגיה ואת חייהם ונכסי תרבותם של כל חלקי העם. לפי החוק, על הרשות להבטיח כי בשידורים יינתן מקום לביטוי של ההשקפות והדעות השונות הרווחות בציבור.
מימון, עלויות ומשכורות.
מימון רשות השידור נעשה באמצעות גביית אגרת הרדיו והטלוויזיה, שידור פרסומות, שידור חסויות, שידור תשדירי שירות ובהשלמה תקציבית של הממשלה.
אגרת הטלוויזיה הוטלה על כל משק בית בעל מקלט טלוויזיה, ונגבתה באמצעות אגף הגבייה של רשות השידור. אגרת הרדיו הייתה מוטלת על כל משק בית שבו רדיו, ובהמשך צומצמה רק לבעל רכב מנועי ונגבתה באמצעות אגרת הרישוי לרכב. בשנת 2014, גובה אגרת הטלוויזיה היה 345 ש"ח לשנה וגובהה של אגרת הרדיו הוא 136 ש"ח לשנה. שנת 2014 הייתה השנה האחרונה שבה נגבתה אגרת הטלוויזיה ונכון לשנת 2016 גובה אגרת הרדיו עמד על 153 ש"ח.