יום אחד, קיבלה ניקי טלפון ממעבדות רוברטסון שהודיעו לה כי הזרעונים הועברו אל הפנטהאוז כשם שביקשה. ניקי נדהמה כשהבינה שדיאן עומדת מאחורי זה ונחרדה מהמחשבה כי היא עלולה להשתמש בזרעונים כדי להיכנס להריון. מצוידת בתיק שחור גדול, מיהרה ניקי אל הפנטהאוז ולמזלה הדלת הייתה (כמו תמיד) פתוחה. לאחר שנכנסה ומצאה את המקפיא והדגימות התכוננה לברוח מן המקום אך אז ראתה אותה דיאן. ניקי הסבירה כי הדלת הייתה פתוחה והצליחה לכסות את עקבותיה. כמה ימים לאחר מכן, גילתה דיאן כי דלת החדר בו הוחזקו הזרעונים איננה נעולה, המקפיא מנותק מהחשמל והזרעונים נעלמו!
גם ג´ק משאיר זרעונים (2000)
עוד התפתחות עלילתית שדי הוסתרה מן הצופים הייתה הבדיקה שעבר ג´ק כאשר היה חשש כי יש לו סרטן באשכים. למרבה המזל, הבדיקה הראתה כי ג´ק אינו חולה במחלה, אך הוא החליט לקחת את האירוע כסימן אזהרה. ג´ק השאיר דגימות זרע במעבדה, כדי שאם תהיה בעיה בעתיד עדיין יוכל להביא ילדים לעולם.
משנה מקום - משנה מזל (2000)
ניקי נעזרה בג´ק שנתן לה מספר של אדם שהעביר את הזרעונים למעבדה אחרת. היא הייתה משוכנעת שהצליחה לסכל את תוכניתה של דיאן, אך דיאן עוד לא אמרה את המילה האחרונה. לא לקח לה הרבה זמן להבין שניקי גנבה את הזרעונים מדירתה ולכן שכרה את שירותיו של חוקר פרטי כדי לאתר אותם. הזרעונים חזרו שוב למעבדות רוברטסון ודיאן החליטה כי הפעם היא לא מתכוונת לצאת בידיים ריקות מהסיפור - היא הולכת להשתמש בהם!
דיאן בהריון - אבל מי האבא (2000-2001)
דיאן הייתה המאושרת בנשים כאשר גילתה כי היא אכן בהיריון ונושאת תינוק של ויקטור ברחמה. עם התקדמות ההיריון, דיאן גילתה לוויקטור כי הוא עומד להיות אב. ויקטור רתח מזעם והבטיח לה כי היא עוד תשלם על זה. לאחר שהתינוק נולד, קראה לו דיאן כריסטיאן (שמו הראשון של ויקטור). ניקי שכנעה את ויקטור לערוך בדיקת DNA לתינוק ולתדהמתה של דיאן הבדיקה הוכיחה כי ויקטור איננו האב! דיאן הנסערת עזבה את העיר עם בנה הקטן.
דיאן חוזרת לג´נואה סיטי (2001-2002)
לאחר תקופת היעדרות מסוימת, שבה דיאן אל העיר, נחושה לפתוח דף חדש עם בנה קייל (היא שינתה את שמו). אז התברר, כי ניקי הייתה האחראית לכך שקייל איננו בנו של ויקטור. ניקי נעזרה בג´ק כדי לשכור אדם שפרץ למעבדות רוברטסון והחליף את דגימות הזרע של ויקטור באחרות. ניקי אמנם הצליחה למנוע מדיאן ילד מוויקטור - אך נדהמה לגלות כי ג´ק הוא אביו הביולוגי של קייל! מסתבר כי שתי הדגימות היו קרובות זו לזו והן היו אלה שהוחלפו במעבדה.
אבי היא בתו של ויקטור (2002-2004)
ניקי נדהמה לגלות כי אשלי הרתה מהזרע של ויקטור ואבי היא למעשה בתו. לאחר מכן, השתיים הסכימו כי ויקטור לעולם לא יגלה את האמת. אולם, ככל שעבר הזמן - השמירה על הסוד הפכה מסובכת יותר. אוליביה גילתה והכריחה את אשלי לגלות לבראד, שרון גילתה ועמדה לגלות זאת לוויקטור. ההפלה הנוספת שעברה אשלי גרמה לה למשבר נפשי חמור ולאחר שחזרה לעצמה החליטה כי היא מוכרחה להתוודות בפני ויקטור. ניקי התחננה בפניה שהיא תהיה זו שתספר לו, אך אבי הקטנה הקדימה את כולם כשאמרה לוויקטור: "Momma says you are my daddy". ויקטור התעמת עם אשלי, בראד וניקי והבין כי זו אכן האמת.
אתניות
אתניות (או: עֲדָתִיּוּת) נקבעת על פי מוצא משפחתו של אדם. היא מבוססת על המאפיינים התרבותיים המקושרים לקבוצה חברתית מובחנת ומגובשת של בני אדם.
קבוצה אתנית.
קבוצה אתנית היא קבוצת אנשים, המזדהים זה עם זה, או המזוהים על ידי אחרים, על בסיס של גבולות, לעתים מוּלדים, המבחינים אותם מקבוצות אחרות. גבולות אלה יכולים להופיע במספר צורות כגון: מוצא, היסטוריה, גבולות של שפה, כלכלה, תרבות, דת, פוליטיקה וכדומה. עקב גבולות אלו, ישנן קבוצות שמבחינה ביולוגית החברים בהן קרובים יחסית, אך אין כל מתאם הכרחי בין כך להיווצרות אתניות מובחנת. אתניות היא תופעה מורכבת ביותר, ורק לעתים נדירות היא מופיעה בצורה "טהורה": על פי רוב, היא קשורה במבנים חברתיים, דתיים פוליטיים ומשפטיים היוצרים תודעה אתנית.
אתניות לעומת גזע.
לעיתים רחוקות, אתניות שאינה מדויקת תהא חופפת גם למושג הכזב "גזע", שכן היא נסמכת על מוצא משותף רחב יותר של הקבוצה התרבותית (דוגמה: לבן/אסייתי/לטיני/מזרח-תיכוני/אפריקאי).
בעוד אתניות וגזע הם מושגים קרובים, המושג אתניות נעוץ ברעיון של קבוצה חברתית, אשר חולקת זהות לאומית, שבטית או דתית, ובעלת מאפיינים משותפים, כגון שפה ומסורת תרבותית כרקע. בניגוד לאתניות, גזע הוא מונח מסַוֶג בו נעשה שימוש לחלוקת האנושות לקבוצות בעלות זיקה של מוצא משותף נרחב יותר, לרוב על בסיס מאפיינים פנוטיפיים (מראה חיצוני) מובחנים, כמו צבע עור. בעקבות השפעתן ההרסנית של תורות גזע שונות, השימוש במונח "גזע" הופרך עקב מחקרים מדעיים המצאו כי הוא משקף תהליך היסטורי של הבניה חברתית בלבד. דהיינו, החלוקה לגזעים היא מלאכותית, ומסתמכת על מאפיינים חיצוניים חסרי חשיבות, כך שלגזעים בבני אדם אין ממשות מדעית או ביולוגית, אלא הם נוצרו ככאלה כתוצאה מתהליכים חברתיים, תרבותיים והיסטוריים. בעקבות כך, המונח המדעי "אתניות" (המבוסס על מדע הגנאלוגיה) החל להחליף באופן נרחב את השימוש במונח הפסאודו-מדעי (מדע-כזב), "גזע".
לאומיות אתנית.
במאה ה-19 החלה להתפתח האידאולוגיה הפוליטית של לאומיות אתנית, שהיא צורה של לאומיות שבה המדינה שואבת לגיטימציה פוליטית מאתניות, להבדיל מלאומיות אזרחית הנשענת על קריטריונים כמו אזרחות או תרבות גבוהה פתוחה. כך, המושג המעורפל "גזע" נקשר יחד עם לאומיות. מדינות לאום רבות הוקמו על בסיס טענה למוצא אתני משותף: לעתים קרובות, היסטוריונים ומלומדים אחרים היו צריכים לעמול קשות כדי למצוא או להמציא את המאפיינים של אותו מוצא, ולעתים קרובות לא פחות, התגבשותן של אומות אלו הייתה כרוכה בגירוש ואף ברצח עם של קבוצות אתניות אחרות.
מטאבוליזם
מסיסות
מסיסות היא מדד למידה שבה חומר אחד יכול להתערבב עם חומר אחר וליצור תערובת הומוגנית. חומר נקרא מסיס אם חלקיקי החומר (מולקולות או יונים) יכולים להתפזר בחומר אחר – המֵמֵס – כאשר אלה מוקפים כולם במולקולות הממס ואינם יוצרים צברים קולואידיים (תחליב או תרחיף) או הפרדת פאזות (משקע או שכבת נוזל נפרדת). החומר המפורק נקרא המומס והשני (המצוי בדרך כלל בעודף) נקרא ממס. יחד, הממס והמומס יוצרים תמיסה. התהליך כולו נקרא המסה (solvation), או הידרציה (hydration) כאשר הממס הוא מים.
קיימים חומרים מסיסים במצבי צבירה שונים (בטמפ' החדר) במצבם הטהור והם לא בהכרח מוצקים, כגון: חומצה כלורית מסיסה במים, כאשר במצבה הטהור היא גז.
רמת מסיסות.
רמת המסיסות של החומר היא המידה שבה החומר יכול לעבור המסה בחומר אחר. חומר בעל רמת מסיסות גבוהה מכונה "קל תמס", וחומר בעל מסיסות נמוכה מכונה "קשה תמס". רמה זו תלויה בהיווצרות קשרים בין-מולקולריים בין חלקיקי הממס למולקולת המומס, בטמפרטורה ובשינוי האנטרופיה של החומר בתהליך ההמסה.
תמיסה בשיווי משקל כימי שאינה יכולה להכיל עוד מומס, נקראת תמיסה רוויה (saturated). קיימים גם תנאים מיוחדים שבהם תמיסה יכולה להכיל יותר מומס מהמקסימום בתנאים הרגילים (רווית יתר) ואז אומרים שהתמיסה היא רוויה בעודף (supersaturated).
ממסים קוטביים ולא-קוטביים.
הממסים מסווגים לרוב לממסים קוטביים (פולאריים) ולא-קוטביים. ממס קוטבי לרוב מסוגל לְהָמֵס תרכובות יוניות, חומצות ובסיסים ותרכובות מולקולריות שיכולות לעבור יינון. ממס לא-קוטבי, מסוגל להמס לרוב חומרים שאינם קוטביים. לדוגמה, מלח שולחן, שהוא תרכובת יונית (NaCl), מסיס מאוד במים, בעוד שאינו מסיס כלל בשמן. המים והממסים הלא-קוטביים אינם מתערבבים יחד - אינם מתמוססים אחד בשני. כך למשל, מים ושמן אשר אינם מתערבבים. בגלל אי-המסה זו, נוצרות מיצלות.
מסיס
מומס
מלח שולחן
יומו של הטנטקל
יומו של הטנטקל (ידוע גם בתור: "אחוזת המטורפים 2" אנגלית: Day of the Tentacle) הוא משחק מחשב הומוריסטי מסוגת משחקי ההרפתקאות, שיצא לאור בשנת 1993 על ידי חברת Lucas Arts. הוא היה המשחק השמיני שהשתמש במנוע SCUMM של החברה. במשחק נאבקים הגיבורים נגד זרוע תמנון (טנטקל).
המשחק הופץ בגרסת דיסקטים (Floppy) ובגרסת התקליטור (CD-ROM) שכללה דיבוב מלא.
המשחק פותח על ידי דייב גרוסמן וטים שפר.
ניתן לשחק במשחק על מחשבים חדישים באמצעות המנוע ScummVM.
בשנת 2016 יצאה גרסה מחודשת של המשחק, בעלת גרפיקה טובה יותר בשם Day of the Tentacle Remastered אשר פותחה בידי חברת Double Fine ומעצב המשחקים טים שייפר .
משחקיות.
יומו של הטנטקל הוא משחק הרפתקה דו ממדי בממשק "הצבע והקלק" (עם העכבר), והוא המשכו של המשחק "אחוזת המטורפים" (Maniac Mansion).
המשחק הוא השמיני שהשתמש במנוע SCUMM, בממשק זה השחקן מדבר עם דמויות ואוסף פריטים שיתבררו כחיוניים להמשך המשחק.
במשחק 3 דמויות שניתן לשלוט באחת מהן כל פעם וניתן לעבור בין דמות לדמות בכל זמן נתון. הדמויות גם יכולות להעביר פריטי ציוד מהאחת לשנייה.
ב"אחוזת המטורפים" (המשחק הקודם בסדרה), ניתן היה להיהרג בדרכים רבות ואף להיתקע במשחק (בדומה לרוב משחקי סיירה). לוקאס ארטס החלו באידאולוגיה חדשה למשחקים, שאי אפשר יהיה להיתקע משום שהשחקן שכח לקחת חפץ חיוני להמשך המשחק או להיהרג, ובשנת 1990 יצא "הסוד של אי הקופים" שהחל את האידאולוגיה שנמשכה עד שנת 2000 עם הוצאת משחק ההרפתקאה האחרון של החברה, "הבריחה מאי הקופים".
עלילה.