חקיקת חוק שיקום נכי הנפש בקהילה בישראל, בשנת 2000, באה לאחר שבסוף שנות התשעים נחקקו מספר חוקים שנגעו לזכויותיהם של חולים ואנשים עם מוגבלות, כגון: חוק טיפול בחולי נפש (1991), חוק ביטוח בריאות ממלכתי (1994), חוק זכויות החולה (1996) וחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (1998), אשר תרמו באופן משמעותי לשילובם של אנשים עם מוגבלויות שונות בקהילה. את הצעת החוק הגישה חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, כאשר היזמה הגיעה מארגוני האנשים עם מגבלה נפשית והמשפחות. החוק הוא חוק מבוסס-זכויות: כל אדם העונה לתנאים המנויים בחוק זכאי לשירותי סל שיקום, הנקבעים על ידי וועדה מקצועית (וועדת סל שיקום). המשמעות היא שלא ניתן להגביל את זכאותם של מתמודדים לשיקום משיקולים תקציביים או משיקולים לא-מקצועיים אחרים.
חוק שיקום נכי נפש בקהילה כולל מגוון כלים לשילוב אנשים עם מגבלה נפשית בקהילה, במגוון תחומים. החל מתעסוקה, דיור, חברה, פנאי, השכלה, ועד טיפולי שיניים וכדומה. המגמה לעתיד היא להתאים לכל אדם הצריך את הסיוע, את מערכת השיקום המתאימה לו. עיקר מטרת מתן סל השיקום היא לאפשר לנפגעי הנפש לעבור מטיפול מתמיד במסגרות רפואיות כמו בתי חולים פסיכיאטריים ומרפאות לבריאות הנפש, לשילוב בקהילה. בייסודו של החוק עומדת ההנחה שאנשים המתמודדים עם מחלה נפשית יכולים להשתלב בקהילה ולהגיע להחלמה ולעצמאות באמצעות שימוש הזכאי בכלים העומדים לרשותו מתוך סל השיקום.
סל שיקום.
סל שיקום הוא מערך של שירותי שיקום פסיכיאטרי אשר אותו זכאים לקבל אנשים המתמודדים עם מגבלה נפשית בישראל אשר להם שיעור נכות רפואית נפשית של 40% ומעלה. במסגרת שירותי השיקום על פי החוק צריכים להינתן בשבעה תחומים: תעסוקה, דיור, השכלה, פעילות חברתית ופנאי, עזרה למשפחות נפגעי הנפש, רפואת שיניים, ותיאום כל השירותים הניתנים לזכאים. מסגרת סל שיקום נקבעה בתוספת השנייה לחוק שיקום נכי נפש בקהילה 2000.
פניה לסל שיקום.
על המבקש סל שיקום לפנות לוועדת השיקום האזורית. ועדות אלה פועלות בכל אחד ממחוזות משרד הבריאות, במסגרת לשכת הפסיכיאטר המחוזי. ועדת השיקום האזורית מורכבת ממתאמי שיקום (בדרך כלל עובדות או עובדים סוציאליים).
לצורך פנייה לוועדה יש למלא טופס פנייה, ולצרף אליו את המסמכים היכולים להעשיר את המידע המגיע לוועדה, הטופס ממולא על ידי האדם ועל ידי הגורם המפנה היכול להיות המטפל מטעם בית החולים, התחנה לבריאות הנפש, משירותי הרווחה, ממסגרת שיקומית בה משתף או מטפל פרטי. בני משפחה יכולים גם כן להיות חלק מתהליך זה, כשותפים או כמתאמי התהליך בהסכמת האדם עצמו. הוועדה מחליטה על תוכנית השיקום המתאימה למשתקם, ומחליטה על סוג השירות הנדרש. לאחר מכן צריך לבחור את המסגרות בהן יממש את החלטות הוועדה מבין המסגרות המוצעות באזור מגוריו. מתאם השיקום יקבל את הבקשה ויזמן ועדה בה יוחלט איזה שירות יינתן ממתי וכיצד.
בסוף התהליך יקבל המשתקם או הגורם המטפל בו אישור שהוא למעשה התחייבות כספית למימון שירות הניתן למשתקם. עם אישור זה יכול המשתקם לפנות לספק שירותי שיקום בתחום השיקום המסוים עליו הוחלט בוועדה.
ניתן לפנות לוועדת סל שיקום באמצעות פורטל ייעודי הפניה אמורה להתבצע על ידי גורם מקצועי בלבד (עו"ס פסיכולוג רופא וכדומה)
פורטל סל שיקום נועד למילוי טפסים על ידי גורמים שונים לצורך הגשת בקשה לוועדת סל שיקום
תנאי הזכאות לקבלת שרותי סל שיקום.
הזכאות לקבלת שירותי סל שיקום מותנית בשלושה תנאי סף:
מי שעומד בקריטריונים הללו יוכל לקבל שירותי סל שיקום מסוגים שונים. אין זה אומר שהמשתקם יוכל לקבל כל שירות שירצה, אלא רק שקטגורית הוא זכאי לקבלת שירותים. תנאים נוספים תלויים בסוג השירות וכן במסגרת הספציפית ממנה מבקש האדם לקבל שרות ספציפי זה. כך למשל במסגרות רבות לא יתקבל אדם המכור לסמים שונים (אם יתקבל זה יהיה בתנאי שיעבור טיפול במרכז גמילה). כמו כן עשויים להידחות מי שהתנהגו באלימות במהלך אשפוזם או בזמן שהותם במסגרת שיקומית, וכן מי שביצעו עבירות פליליות שונות, או עלולים להוות סכנה לזולתם או לעצמם. דחייה אין פרושה שהאדם לא זכאי קטגורית לשירותי שיקום, אלא שהוא אישית נדחה מסיבות שונות.
תנאים נוספים וסייגים למתן שירותי שיקום:
מצבי תחלואה כפולה (שימוש בסמים, בריאות הנפש ומגבלה שכלית התפתחותית)
שימוש בסמים פוסל מתן שירותי סל שיקום כל עוד החולה לא עבר בהצלחה גמילה.
ישנם מקרים רבים בהם המגבלה הנפשית קיימת לצד מגבלה שכלית התפתחותית בולטת. כאשר אדם מסוים אובחן כסובל ממגבלה שכלית התפתחותית והוכר ככזה על ידי משרד הרווחה הוא לא יוכל לקבל שירותי סל שיקום במקרים רבים, גם אם הוא עומד לכאורה בקריטריונים המתוארים לעיל. זאת כיוון שאם אובחן כבעל מגבלה שכלית התפתחותית הוא אמור לקבל שירות ממסגרות ייעודיות לאוכלוסייה זו בלבד, הנמצאות בפיקוח של משרד הרווחה. קיימים גם מצבים הפוכים בהם אדם עם מגבלה שכלית התפתחותית והפרעה פסיכיאטרית הגיע מסיבה כלשהי לאשפוז ואובחן כסובל מהפרעה נפשית ונמצא זכאי לשירותי שיקום. אדם זה לא יוכל לקבל שירותים הניתנים לבעלי מגבלה שכלית התפתחותית. הסיבה לתסבוכת הזו היא שמדובר בשני משרדים ממשלתיים שונים: משרד הרווחה הנותן שירותים לאדם עם מגבלה שכלית התפתחותית ומשרד הבריאות האמון על שירותי סל שיקום. כל אחד מהמשרדים מתקצב את מקבלי השירותים. זכאות לשני לקבלת שירותים משני המשרדים בו זמנית משמע שאדם אחד יתוקצב משני המשרדים בו זמנית. כדי לעבור משירות של משרד הרווחה לשירות של משרד הבריאות יש צורך לפנות לוועדה בין משרדית המאשרת מעבר כזה.
"כפל שירותים": לא ניתן לקבל באותו זמן שני שירותים השייכים לאותה קבוצת שירותים (דיור, השכלה, פנאי, תעסוקה וכדומה) . לדוגמה לא ניתן לקבל בו זמנית שירות של תוכנית ליזמות תעסוקתית יחד עם שירות לווי של תעסוקה נתמכת או מפעל מוגן. כדי לפתור סוגיה זו נוצרה הקטגוריה של תעסוקה מעברית, המאפשרת למשתקם לתרגל את יכולותיו.
פירוט השירותים במסגרת סל שיקום.
תעסוקה.
בתחום התעסוקה קיימים:
דיור.
"דיור מוגן": שירותי הדיור המוגן כוללים תיאום טיפול, תוכנית שיקום ועידוד להשתלבות בקהילה.
הדייר משתתף בהוצאות שכר הדירה, המזון, המים, הגז, החשמל, הביגוד והתרופות. כשברמות הכנסה מסוימות, הדייר זכאי להנחה. בכל חדר גר דייר אחד, ובכל דירה לא יותר מארבעה דיירים. דיור מוגן מחולק לשלושה סוגים:
"הוסטל" ההוסטל הוא מבנה מגורים גדול שבו מתגוררים דיירים (בדרך כלל עד שני דיירים בחדר). בהוסטל פועל צוות קבוע המלווה את הדיירים לאורך כל שעות היממה. בחלק מההוסטלים דיירי ההוסטל ממלאים מטלות משק בית הכוללות בין השאר תורנויות בישול וניקיון במקרים אחרים (למשל כאשר מדובר בהוסטל לבעלי צרכים פיזיים נלווים) עבודות המשק נעשות על ידי צוות סמך מקצועי מיוחד. במסגרת ההוסטל מתקיימות אף פעילויות חברתיות שונות המיועדות לדיירים. סוגי ההוסטלים הם:
"קהילה תומכת". בקהילה תומכת יש הוסטל, במבנה מרכזי שבו יש צוות כל הזמן וניתנים שירותים שונים. חלק מהדיירים (לרוב העצמאים יותר והוותיקים יותר) גר בדירות שכורות במבנים בהם גרים גם אנשים שאינם זכאי סל שיקום. בדרך כלל אנשים הגרים בדירות מתגוררים בדירה גדולה יחסית בה עם מספר שותפים. הדיירים שנמצאים במצב משברי או שזה עתה הגיעו למסגרת מאשפוז גרים בדרך כלל במבנה המרכזי (ההוסטל). קהילה תומכת היא מעין יצור כלאיים המשלב בין מאפיינים של הוסטל ודיור מוגן על מנת ליצור דרגת ביניים בין הוסטל לדיור מוגן שתאפשר לדיירים הזקוקים לכך להתנסות בחיים עצמאיים יותר בלי לעזוב את המסגרת המגנה של ההוסטל.
"סיוע ברכישת ציוד ראשוני למגורים" שירות זה ניתן לאנשים הנכנסים לגור בדירה בקהילה תומכת או בדיור מוגן. הוא כולל עזרה ברכישה של ציוד בסיסי לבית: מיטה, מזרן, פלטה חשמלית, מקרר, ארון בגדים, שולחן אוכל ועוד. היקף הסיוע עומד על 3500 ש"ח. הסיוע מותנה בכך שספק הדיור לא מספק פריטי ציוד אלה לדייר. קבלת הסיוע כרוכה בפנייה לוועדת שיקום אזורית והגשת הצעות מחיר על הפריטים השונים.
השכלה.
תחום ההשכלה כולל שני סוגי שירותים:
"תיאום טיפול".
במסגרת שירות זה מקבלים הזכאים ליווי של איש מקצוע (לרוב עובד סוציאלי, מרפא בעיסוק וכדומה). תכלית ליווי זה היא לתאם בין גורמי השיקום השונים ולבנות יחד עם המשתקם תוכנית שיקום שתסייע לו להתפתח ולבסס תהליך מתמשך של שיפור באיכות החיים והחלמה אישית. שירות תיאום טיפול מתייחד בכך שהוא שירות שיקום ממוקד אדם, זאת להבדיל מסוגי שירותים אחרים של סל שיקום שבמרביתם יש מאפיין מוסדי במידה כלשהי.
"סומכות" – שרותי סומכות כוללים ליווי של המשתקם, ועזרה בתפקוד במגוון נושאים הכוללים סיוע בסינגור עצמי ומימוש זכויות שונות, הנגשה של שירותים, סיוע בחיזוק מיומנויות חברתיות ועוד. השירות ניתן לאורך תקופה מוגבלת. שירות זה מתייחד בכך שהוא לא לגמרי תעסוקה לא לגמרי דיור או כל דבר אחר. הוא מתרכז במכלול, כלומר באדם עצמו בתפקוד שלו ובצרכיו המשתנים.
מגמות ושינויים בשירותי סל שיקום.
במהלך שנות קיומו התרחב סל שיקום במידה רבה: נוספו סוגי מסגרות חדשים (למשל קהילה תומכת), והופעלו תוכניות חדשות. כמו כן ישנה שאיפה להגיע לקהל רחב יותר של זכאים במגזרים חברתיים שונים הכוללים את החברה הערבית בישראל, החברה החרדית, ועוד.
ביקורת על החוק ועל שירותי סל שיקום.
מאז תחילת פעולת שירותי סל שיקום פורסמו מספר מאמרים בכתבי עת מחקריים, המבקרים את מערך השירותים כפי שהוא ניתן כיום:
בית הכנסת החופשי ע&quot;ש סטיבן וייז