ב-1943, אחרי שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון, גויס ולדרון לצבא והוצב בוסט פוינט. הקרבה לעיר ניו יורק אפשרה לו לראות הופעות במועדוני הג'אז ברחוב 52 ובמקומות אחרים בעיר. אחרי שנתיים בצבא חזר ולדרון לניו יורק ללימודים בקווינס קולג' אצל המלחין קרול רטהאוז והחליט באופן סופי לעבור מהסקסופון לפסנתר; החלטה שהושפעה בחלקה אחרי ששמע את הווירטואוזיות של צ'ארלי פארקר ומתחושתו שאין לו את האישיות המוחצנת הנדרשת, לדעתו, מסקסופוניסטים  אחרי שקיבל את תואר ראשון במוזיקה ב-1949 ניגן ולדרון לתקופה קצרה בלהקות רית'ם אנד בלוז שונות .
קריירה.
קריירה מוקדמת בניו יורק.
ב-1950 החל ולדרון לנגן עם הסקסופוניסט אייק קוויבק וב-1952 הקליט אתו לראשונה. במשך כחצי שנה, השניים ניגנו בקפה סוסייטי, דבר שעזר לולדרון להיחשף ולהשיג עבודות נוספות. ולדרון ניגן תכופות עם צ'ארלס מינגוס בין 1954 ל-1956, כחלק מסדנת הג'אז של האחרון. ב-1955 ניגן עם לאקי מילינדר ולאקי תומפסון  וב-1956 הקים להקה משלו עם אידריס סולימאן (חצוצרה), ג'יג'י גרייס (סקסופון אלט) ג'וליאן יואל (בס) וארתור אדג'היל (תופים), בנובמבר באותה שנה הקליט הרכב זה את אלבומו הראשון של ולדרון כמוביל "Mal-1." באפריל 1957 החל ולדרון את עבודתו כפסנתרן המלווה הקבוע של בילי הולידיי, שותפות שנמשכה עד מותה של הולידיי ביולי 1959.
בין 1956 ל-1958 היה ולדרון פסנתרן הבית של חברת Prestige Records, אליה התקבל בהמלצתו של הסקסופוניסט ג'קי מקלין  בתקופה זו ניגן ולדרון, בין היתר באלבומים של מקלין, ג'ון קולטריין, ג'ין אמונס, קני בורל ופיל וודס. ב-1957 הלחין עבור ג'ון קולטריין את יצירתו המפורסמת ביותר "Soul Eyes",  שהפכה לסטנדרט. ולדרון העריך שבתקופתו בחברת התקליטים הלחין מעל 400 יצירות.
אחרי מותה של בילי הולידיי ניגן ולדרון עם הזמרת אבי לינקולן ובעלה, המתופף מקס רואץ'. באותה תקופה נגינתו של ולדרון הפכה ל"אפלה" יותר והציגה וריאציות בסולמות מינוריים. ב-1961 ניגן ולדרון בחמישייה עם אריק דולפי ובוקר ליטל, שיתוף פעולה מבטיח, שהסתיים שנה לאחר מכן, כאשר ליטל מת בגיל 23. בנוסף, החל ולדרון להלחין מוזיקה לבלט מודרני ולסרטים עלילתיים .
התמוטטות ושיקום.
ב-1963 התמוטט ולדרון עקב מנת יתר של הרואין. בריאיון לניו יורק טיימס ב-1998 סיפר ולדרון שמוזיקאים רבים בשנות ה-50 וה-60 חשו ששימוש בסמים הכרחי להתקדמותם המקצועית  בעקבות מנת היתר ולדרון איבד את זכרונו, סבל מרעידות שלא אפשרו לו לנגן
כשנה אחרי מנת היתר השתפר מצבו של ולדרון במידה מספקת כדי שיוכל ללמוד מחדש לנגן, בין היתר באמצעות האזנה לאלבומיו שלו. במשך שנתיים נוספות חש ולדרון שחסרה לו מהירות המחשבה כדי לאלתר ולכן תכנן את הסולואים שלו מראש.
המעבר לאירופה.
החל מאמצע שנות ה-60 בילה ולדרון זמן רב בפריז, רומא, בולוניה וקלן, לפני שהשתקע סופית במינכן ב-1967. הסיבה הראשונית למעברו של ולדרון לאירופה הייתה בקשתו של הבמאי הצרפתי מרסל קרנה שילחין את סרטו "Three Rooms in Manhattan". בין הסיבות למעברו של ולדרון לאירופה היו סלידתו מ"התחרותיות חסרת הרחמים במרוץ אחר עבודה" ופערי השכר בין מוזיקאים שחורים ולבנים בארצות הברית. ודלרון המשיך להלחין לסרטים, הצגות תיאטרון ותוכניות טלוויזיה וניגן עם אמריקאים אחרים שעברו לאירופה, ביניהם בן ובסטר וקני קלארק.
אלבומו של ולדרון מ-1969 "Free at Last", היה האלבום הראשון שיצא בחברת התקליטים ECM. בתחילת שנות ה-70 שיתף ולדרון פעולה עם להקת הרוק הנסיוני הגרמנית Embryo בשני אלבומים וב-1972 הלחין את הפסקול לסרט ביוגרפי על חייה של ז'ורז' סאנד
ב-1970 הופיע ולדרון לראשונה ביפן וזכה לפופולריות שם ומ-1975 חזר להופיע בארצות הברית, בדרך כלל כסולן, אך גם ברביעיות או שלישיות.
בשנות ה-80 וה-90 ניגן ולדרון עם הסקסופוניסט סטיב לייסי, בעיקר בדואטים של פסנתר וסקסופון סופרן; השניים נגנו יצירות מקוריות שלהם ומיצירותיו של ת'לוניוס מונק. בשנות ה-80 ולדרון ניגן בעיקר דואטים, בין היתר מפני שלדבריו "ג'אז הוא כמו שיחה... ...לשוחח פנים מול פנים זו דרך רבת עוצמה, ישירה ומדויקת יותר".
ב-1986 הלחין פסקול לסרטו של הבמאי היפני הארוקי קאדוקאווה Tokyo Blues.
בשנות ה-90 עבר ולדרון ממינכן לבריסל וצמצם את כמות הופעותיו בארצות הברית בשל האיסור על עישון במועדונים. באותה תקופה הקליט כמה אלבומים עם הזמרת ג'ין לי. שתיים מהקלטותיו האחרונות היו דואטים עם סקסופוניסטים בעלי סגנון שבדומה לשלו נע בין הג'אז המלודי לג'אז החופשי, ארצ'י שפ ודייוויד מאריי. ולדרון, שהיה מעשן כבד, מת מסרטן ריאות ב-2 בדצמבר 2002, בגיל 77. הוא ניגן בהופעתו האחרונה שבועיים לפני מותו.
חיים אישיים.
ולדרון נישא פעמיים והיה אב לשבעה ילדים, שניים מאשתו הראשונה וחמישה מאשתו השנייה.בילי הולידיי הייתה הסנדקית של בתו הראשונה .איליין, אשתו הראשונה של ולדרון, שרה בכמה מאלבומיו.
סגנון.
כאשר החל לנגן עם מינגוס ולדרון הושפע מהוראס סילבר ומבאד פאוול, אך מינגוס עודד אותו לפתח סגנון משל עצמו, שהתבסס על הרמוניות בסיסיות. לפני התמוטטותו ניגן ולדרון בסגנון לירי, אך לאחריה, לדבריו, "כבר לא הצלחתי למצוא בעצמי את הליריות, אז הפכתי לנגן זוויתי מאד", והתקרב יותר לת'לוניוס מונק בנגינתו ובלחניו. אחרי מעברו לאירופה ולדרון ניגן בסגנון קרוב יותר לג'אז חופשי, אך כאשר הסיטואציה או הקהל דרשו זו, ניגן גם בסגנון מסורתי יותר. ולדרון השתמש בחזרה על מוטיבים פשוטים בודדים, בניגוד לאלתור מלודי, סגנון שגרם לו להשמע "כבד" ו"אפל" והזכיר מוזיקה מינימליסטית.
ולדרון הגדיר את סגנונו כשיקוף של אופיו: "אני אדם חסכוני מאוד ואני רוצה להשתמש בכל הוריאציות שברשותי לפני שאעבור לתוים הבאים". לדבריו, הוא הושפע מבילי הולידיי בנגינה מאחורי הקצב, ממינגוס בדגש על סגנון אישי, ממקס רואץ' בתפיסת החשיבות של מקצבים לא שגרתיים וכן מנגינת הפסנתר של דיוק אלינגטון, ת'לוניוס מונק, באד פאוול וארט טייטום
השפעה.
ולדרון השפיע על פסנתרנים רבים, ביניהם מת'יו שיפ וסטנלי קאוול וכן על אית'ן אייברסון, פסנתר להקת The Bad Plus שטען שולדרון היווה את אחת ההשפעות הגדולות ביותר עליו ושבמהלך התפתחותו המוזיקלית חיקה מאפיינים בנגינתו של ולדרון באמצעות הקשבה להקלטותיו.
משה קפלנסקי (עורך דין)
משה קפלנסקי (1937 – 10 במאי 2021) היה עורך דין ונוטריון ישראלי, בעל משרד עורכי הדין "משה קפלנסקי", מבכירי עורכי הדין הישראלים בתחום דיני ביטוח ודיני נזיקין.
ביוגרפיה.
קפלנסקי נולד בתל אביב להורים יוצאי פולין. בנערותו למד בבית הספר החקלאי "עיינות", ובגיל 18, כשסיים את לימודיו, התגייס לצה"ל כלוחם בחטיבה 5 ובמילואים שירת כסניגור מטכ"ל.
בשנת 1963 מונה כמנהל מחלקת תביעות במגדל חברה לביטוח, כאחראי על ניהול תביעות בכל תחומי הביטוח. למד בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה וקיבל תואר ראשון ב-1969.
בשנת 1966 הקים משרד שמאות אשר התמחה בהערכת נזקי גוף, תאונות דרכים, ענפי הביטוח האלמנטרי והאחריות המקצועית. בשנת 1970 מונה כנשיא איגוד השמאים בישראל, ובמקביל שימש כמרצה במכון הישראלי לביטוח ובמרכז הישראלי לניהול. בשנת 1974 הקים משרד עורכי דין בו היה פעיל עד למותו.
בשנת 1982 מונה לדיין בבית הדין הארצי המשמעתי של לשכת עורכי הדין.
קפלנסקי היה ליטיגטור בתחומי הנזיקין והביטוח ובתחום הליטיגציה האזרחית.
במשך למעלה מ-50 שנים היה שותף ליצירת תקדימים בענף הביטוח והנזיקין, ביטוח חיים וביטוח אלמנטרי, ביטוחי האחריות המקצועית, נושאי המשרה הבכירה בתאגידים והביטוח האווירי והימי.
במסגרת חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים ייצג תובעים באסון נביעות שזכייתם היוותה בסיס להלכות חדשניות והביאה לשינוי סטטוטורי בתחום.
בשנת 1996 מונה כאב בית הדין לאתיקה של מועצת העיתונות.
בשנת 2000 קיבל בהתנדבות את ייצוגה של קבוצת לוחמי שייטת 13 שחלו בסרטן וקשרו את מחלתם לזיהום בנחל קישון בפרשת הקישון, וטיפל בפרשה לאורך כ-15 שנות ההתדיינות.
ב-2001 הוצע לקפלנסקי לכהן כשופט בבית המשפט העליון על ידי שר המשפטים, מאיר שטרית ונשיא בית המשפט העליון, השופט אהרן ברק, אך הוא סירב.
בשנת 2010 נבחר מ"מנהלי המאה" המובילים אחריות חברתית מטעם עמותת "שיעור אחר" ומשרדו מדורג כאחד ממשרדי עריכת הדין הבולטים בישראל בתחום הנזיקין והביטוח.
בשנת 2017 הוענק לו פרס לשכת עורכי הדין על תרומתו לעולם המשפט.
קפלנסקי התגורר בנווה מונוסון ונפטר ב-10 במאי 2021. הותיר אחריו אישה, אתי, ושלושה ילדים. בנו, עורך הדין ד"ר קובי קפלנסקי מנהל המשרד במשך שנים רבות, ואף בתו ונכדתו מועסקות בו.
אלאדין (דיסני) - דמויות
רשימה זו מפרטת דמויות מסרט ההנפשה "אלאדין" של חברת וולט דיסני ומסדרת הטלוויזיה המבוססת על הסרט.
אלאדין.
אלאדין.
אלאדין הוא הדמות הראשית. גנב עני אבל טוב לב. נאלץ תחילה לגנוב מזון מהשוק במטרה לשרוד. התחזה לנסיך בשם "עלי אבאבווה" במטרה לזכות באהבתה של יסמין. במהלך הסרט השני הפליל ג'אפר את אלאדין ברצח הסולטאן על מנת להוציאו להורג, אבל ג'יני הציל אותו בזכות יאגו. במהלך הסרט השלישי גילה שקאסים הוא אביו, ובהמשך נישא ליסמין.
יסמין.
הנסיכה יסמין היא נסיכת אגרבה, שעייפה מהחיים בארמון המלכותי. התאהבה באלאדין כשפגשה אותו במהלך התחזות לפשוטת עם. בסרט הראשון דחתה את כל הנסיכים שרצו לחזר אחריה, ולבסוף שינה אביה הסולטאן את החוק על מנת לאפשר לה להתחתן מרצונה. בסרט השני נחטפה על ידי ג'אפר, ולבסוף ניצלה בזכות יאגו. נישאה לאלאדין בסוף הסרט השלישי.
ג'יני.