ב-13 בינואר 2019 פתח ואלוורדה לראשונה בהרכב במשחק של ריאל מדריד נגד ריאל בטיס.
ב-9 בנובמבר 2019, כבש ואלוורדה את שערו הראשון במדי ריאל מדריד כאשר כבש שער בניצחון נגד אייבר 4-0 במסגרת הליגה הספרדית.
ב-12 בינואר 2020, זכה וואלוורדה יחד עם ריאל מדריד בסופר קאפ הספרדי, בנוסף, זכה וואלוורדה בפרס השחקן המצטיין של הגמר. קרוב לסיום ההארכה, בדקה ה-115, כשהתוצאה עדיין 0–0 ואלוורדה הקריב את עצמו, וקיבל כרטיס אדום בכך שביצע עבירה על מוראטה ובעצם מנע ממנו הזדמנות לכבוש באחד על אחד נגד טיבו קורטואה. בעונה זו, קיבע את מעמדו כשחקן הרכב בקבוצה.
קריירה בינלאומית.
פדריקו ואלוורדה זומן לראשונה לנבחרת אורוגוואי במהלך הטורניר, אליפות העולם בכדורגל עד גיל 20 שנערכה ב-2017. ואלוורדה זכה בסוף הטורניר בכדור הכסף אף על פי שנבחרתו, סיימה במקום הרביעי בטורניר.
ב-5 בספטמבר 2017, ערך ואלוורדה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של אורוגוואי, ואלוורדה אף כבש את שערו הראשון כבר בהופעת הבכורה שלו מול נבחרת פרגוואי.
במאי 2018, זומן ואלוורדה על ידי מאמנו לסגל מונדיאל 2018 שנערך ברוסיה. ואלוורדה אף זומן לקופה אמריקה 2019, שנערך בברזיל.
אברהם קופלוביץ'
ג'יימס אדני
גסאגון ג'יימס אדני (באנגלית: Segun James Adeniyi; נולד ב-20 בדצמבר 1992) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בטוזלספור בעמדת החלוץ.
קריירה.
אדני התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ביליס באלש האלבנית, אליה הצטרף בינואר . ב-23 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל האלבנית בהפסד 0–1 לקוקסי. 3 ימים לאחר מכן, אדני הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–2 נגד טרבוני פוקה.
בינואר אדני הושאל לטומורי בראט עד לסיום העונה. ב-10 בפברואר 2013, אדני ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–1 לקיי אף טירנה.
בקיץ , אדני חתם בלאצ'י. ב-3 ביולי 2014, לאצ'י ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד רודאר ולנייה, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה. ב-24 באוגוסט 2014, אדני ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במסגרת הליגה בתיקו 1-1 נגד פרטיזן טירנה. אדני היה שותף לזכייה של לאצ'י בגביע ובסופר קאפ.
ב-1 בפברואר 2016, אדני חתם לשלוש שנים בסקנדרבו קורצ'ה. ב-7 בפברואר, אדני ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–3 נגד קוקסי, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה. ב-4 במאי, אדני רשם שלושה בישולים וכבש פעמיים בניצחון 1–6 נגד לאצ'י. את העונה סיים עם 15 שערי ליגה ו-23 בכל המסגרות. ב-25 באפריל 2016 רשם את משחקו ה-100 במסגרת ליגת העל האלבנית.
ב-26 ביוני 2018 אדני חתם לשלוש שנים בגבאלה מליגת העל האזרית תמורת 200 אלף אירו ו-25% ממכירה עתידית.
ב-9 ביולי 2019 אדני הושאל לעירוני קריית שמונה מליגת העל. בסיום העונה, חזר לגבאלה.
ב-5 ביוני 2021 חתם אדני לעונה אחת במכבי פתח תקווה. בסיום העונה, עזב את המועדון וחתם בטוזלספור מהליגה הטורקית הראשונה.
אליזה רקלוס
ז'אק אליזה רקלוס (בצרפתית: Jacques Élisée Reclus; 15 במרץ 1830 - 4 ביולי 1905) היה גאוגרף, סופר ואנרכיסט צרפתי בעל מוניטין. הוא יצר את יצירת המופת בת 19 הכרכים, La Nouvelle Géographie universelle, la terre et les hommes ("גאוגרפיה אוניברסלית"), במשך תקופה של כמעט 20 שנה (1875 - 1894). בשנת 1892 הוענקה לו מדליית הזהב של החברה הגאוגרפית בפריז על עבודה זו, אף על פי שגורש מצרפת בגלל האקטיביזם הפוליטי שלו.
ביוגרפיה.
רקלוס נולד בסאנט-פי-לה-גרנדה (ז'ירונד). הוא היה בנם השני של כומר פרוטסטנטי ואשתו. ממשפחה של ארבעה-עשר ילדים, כמה אחים נעשו גאוגרפים עמיתים אונסים ואלי רקלוס, ואחרים המשיכו את המוניטין המשפחתי ככותבים, פוליטיקאים או חברי אקדמיה.
רקלוס קבל את השכלתו בפרושיה רניש והמשיך בלימודים גבוהים במכללה הפרוטסטנטית במונטאובן. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת ברלין, שם עבר מסלול ארוך של לימודי גאוגרפיה אצל קארל ריטר.
הוא עזב את צרפת עקב האירועים הפוליטיים בדצמבר 1851, כבחור צעיר הוא בילה בשש השנים הבאות (1852 –1857) בנסיעות ועבודה בבריטניה, ארצות הברית, מרכז אמריקה וקולומביה. כשהגיע ללואיזיאנה בשנת 1853, עבד רקלוס כשנתיים וחצי כמורה לילדיהם של בן דודו שהייתה להם חווה גדולה שנמצאה כ -80 קילומטרים במעלה הנהר מניו אורלינס. הוא כתב על המעבר שלו דרך דלתת נהר מיסיסיפי והתרשמותו מניו אורלינס ולואיזינה בספר שפרסם בשנת 1855.
עם שובו לפריז תרם רקלוס לטור דו מונד ולכתבי-עת אחרים, מספר גדול של מאמרים המגלמים את תוצאות עבודתו הגאוגרפית. בין שאר העבודות מתקופה זו היה הספר הקצר Histoire d'un ruisseau, בו התחקה אחר התפתחותו של נהר גדול ממקור עד לדלתה. במהלך 1867 ו- 1868 הוא פרסם כתבים גאוגרפים ראשונים.
במהלך המצור על פריז (1870–1871 ), השתתף רקלוס בפעולות בעזרת ספינות אוויר שניהל פליקס נאדר. הוא שירת גם במשמר הלאומי. הוא פרסם מניפסט עוין נגד ממשלת ורסאי בתמיכה בקומונה של פריז בשנת 1871.
המשך שרותו במשמר הלאומי, נחשב אז למרד גלוי. הוא נלקח בשבי ונכלא ב־5 באפריל. ב־16 בנובמבר נידון לגירוש לכל החיים. בגלל התערבותם של תומכים מאנגליה, גזר הדין שונה בינואר 1872 לגירוש תמידי מצרפת.
לאחר ביקור קצר באיטליה, רקלוס התיישב בקלרנס שבשווייץ, שם חידש את עבודתו הספרותית - כתב סקירה רגיונלית על כל חלקי העולם - "בחינה של כל יבשת ומדינה מבחינת ההשפעות שהיו לתכונות גאוגרפיות כמו נהרות והרים על אוכלוסיות אנושיות - ולהפך,"[2] חיבורים אלה הודגמו בהרחבה באמצעות מפות, תוכניות ותחריטים. עבודתו זו זכתה להוקרה גדולה, והביאה לו את מדליית הזהב של האגודה הגאוגרפית בפריס בשנת 1892. מהדורה אנגלית פורסמה במקביל, גם ב -19 כרכים. כתביו של רקלוס התאפיינו ברמת דיוק גבוהה שהעניקו להם ערך ספרותי ומדעי גבוה.
על פי קירקפטריק סאל: "עבודתו הגאוגרפית, שחקרה ביסודיות ומדעיות הציגה תמונה של קשרים בין הטבע-והאנושי שאנו מכנים היום ביורגיונליזם. הוא הראה, בפירוט רב יותר מכל אחד אחר, כיצד האקולוגיה של מקום קבעה את סוגי החיים והפרנסה שיהיו לתושביו, וכן כיצד אנשים יוכלו לחיות כראוי באזורים ביולוגיים שקשורים אליהם ולהגדיר בעצמם ללא התערבות ממשלות גדולות ומרכזיות. ממשלות אלה תמיד מנסות לבצע הומוגניזציה של אזורים גאוגרפיים מגוונים."
בשנת 1882 יזם רקלוס את התנועה נגד נישואין. בהתאם לאמונות אלה ולנוהג האגודה ליברה ("איגודים חופשיים"), שהיה נפוץ בקרב צרפתים ממעמד הפועלים באמצע עד סוף המאה ה-19. , רקלוס איפשר לשתי בנותיו לחיות עם בני זוגן ללא טקסי נישואין אזרחיים או דתיים, פעולה שגרמה למבוכה לרבים מאוהביו. בשנת 1882 הוא כתב בעלון האיגודים החופשיים, אשר פירט את התנגדויותיו האנרכיסטיות והפמיניסטיות לנישואים. ממשלת צרפת יזמה תביעה בבית המשפט של ליון, ועצרה אותו ואת פיטר קרופוטקין כמארגני ההתאחדות הבינלאומית וגזרו על האחרון מאסר של חמש שנים. רקלוס נמלט מעונש כשנשאר בשווייץ.
לרקלוס היו דעות מוצקות על נטוריזם ועל יתרונות העירום. הוא טען שחיים בערום הם יותר היגייניים מללבוש בגדים. הוא האמין שבריא יותר לעור להיחשף במלואו לאור ולאוויר כך שיוכל לחדש את "חיוניותו ופעילותו הטבעית" ולהיות גמיש ומוצק יותר באותו זמן. הוא גם טען שמבחינה אסתטית העירום הוא טוב יותר - אנשים עירומים הם יפים יותר. התנגדותו העיקרית לבגדים הייתה, לעומת זאת, מוסרית -הוא הרגיש שקיבעון עם בגדים גורם להתמקדות מוגזמת במה שמכוסה.
בשנת 1894 מונה רקלוס ליושב ראש המחלקה לגאוגרפיה ההשוואתית באוניברסיטת בריסל, ועבר עם משפחתו לבלגיה. אחיו אלי רקלוס היה כבר באוניברסיטה ולימד דת. אליזה רקלוס המשיך לכתוב, תרם כמה מאמרים וחיבורים חשובים לכתבי עת מדעיים בצרפתית, גרמנית ואנגלית.
הוענקה לו מדליית הזהב בשנת 1894 של החברה הגאוגרפית המלכותית.
בשנת 1905, זמן קצר לפני מותו, השלים רקלוס את L'Homme et la Terre, במסגרתו סיכם את עבודותיו הקודמות בהדגשת התפתחות האנושות ביחס לסביבה הגאוגרפית.
הוא מת בטורוהוט, ליד ברוז', בלגיה.
מורשת.
רקלוס נערץ על ידי רבים מההוגים הבולטים במאה ה -19, ביניהם אלפרד ראסל וואלאס, ג'ורג 'פרקינס מארש ופטריק גדס, הנרי סטפנס סולט, ואוקטבה מירבו. ג'יימס ג'ויס הושפע מספרו של רקלוס "La civilization et les grands". דעותיו השפיעו על קביעת דרכה של אלכסנדרה דויד ניל, הסופרת והחוקרת של הבודהיזם הטיבטי, שהייתה בקשר איתו דרך אביה בסוף המאה ה-19.
רקלוס דגל בשמירת הטבע והתנגד לאכילת בשר ואכזריות כלפי בעלי חיים. הוא היה צמחוני. כתוצאה מכך, ישנם היסטוריונים שרואים ברעיונותיו בסיס לתפיסה האקולוגית החברתית המודרנית ותנועות לזכויות בעלי החיים.
תהילים י&quot;ט
תהילים י"ט הוא המזמור התשעה עשר בתהילים (מזמור י"ח בנוסח תרגום השבעים ובוולגטה). המזמור חתום בידי דוד, והוא עוסק בשני נושאים: עוצמת הבורא כפי שהיא משתקפת מהבריאה, והרצון לדבוק בתורה. בלטינית ידוע מזמור זה בשם: "Caeli enarrant gloriam Dei" (הַשָּׁמַיִם מְסַפְּרִים כְּבוֹד אֵל).
מבנה המזמור ותוכנו.
פסוקים ב-ז: תהילה לה' על הבריאה.
פסוקים ח-יא: תיאור יופייה של התורה.
פסוקים יב-טו: בקשת המשורר להצליח לדבוק בתורה ולהימנע מעבירות, ושתפילותיו יתקבלו.
מאחר שאין זיקה ישירה בין חלקו הראשון של המזמור לחלקו השני, יש שסברו כי המזמור זה מורכב משני מזמורים מקוריים שאוחדו מאוחר יותר. חלקו הראשון הוא המנון הודיה לה' אשר השמים מספרים את כבודו, ובחלקו השני משבח המשורר את תורת ישראל ואף שומר על מצוותיה.