הוא קשור לפרה עליזה אותה הוא מלווה מאז היוולדה, חולב אותה ומחלל לפניה.
במושב נערכת תחרות הפרה המצטיינת. דני מביא את עליזה אך השופט חמור הסבר (רפאל קלצ'קין) מסלק אותם מהתחרות.
יש חוסר במזון לפרה והיא מפסיקה לתת חלב. דני מנסה להעביר מזון מהגדי לעליזה אך נתפס על ידי אביו שמוליק (זלמן לביוש). מזכיר המושב (רודי ויסנשטיין) אומר לשמוליק כי יש לשחוט את עליזה. שמוליק מזמין את השוחט וקובע כי יגיע מחר בבוקר לקחת את עליזה לשחיטה.
דני נוסע לירושלים במאמץ להציל את עליזה ורואה שבאטליזים תלויות הודעות שאין בשר.
הוא מנסה להתקבל במשרדי ראש הממשלה, הביטחון, המסחר, הבריאות ועוד אך מכולם הוא נדחה עם ערימת טפסים שעליו למלא. לבסוף הוא מתפרץ עם הטפסים לישיבה של משרד החקלאות. שר החקלאות (מיכאל גור) משוחח איתו ומסביר את המצב הכלכלי הקשה בארץ וכי חובה לשחוט את הפרה שאינה מניבה חלב.
דני חוזר למשק במשאית עמוסה שקי גרעינים ביחד עם אברהם (נתן כוגן) ממשרד החקלאות. החקלאים במושב מתנפלים על המשאית ועל אברהם שמודיע להם שכמות הגרעינים קוצצה בגלל המצב. דני מצליח להגניב גרעינים לעליזה, הוא יודע שזמנה קצוב וכי השוחט עומד להגיע ומשמיע לה בחליל מנגינה עצובה. להפתעתו עליזה מתחילה לתת חלב. עליזה ניצלה ולקול צהלתו של דני מתקהלת המשפחה סביב הפרה והסבתא אומרת כי עליזה היא פרה יהודייה ולכן אוהבת מנגינות עצובות...
אידיאל היופי הנשי באפריקה
אידיאל היופי הנשי במסורת האפריקאית הוא הבניה חברתית, לפיה משיכה פיזית היא אחד הנכסים החשובים ביותר של האישה, אשר כל הנשים צריכות לשאוף להשיג ולתחזק. אידיאל היופי הנשי, המתייחס בין היתר גם לגוף האישה, משתנה מתרבות אחת לאחרת.
רקע.
נרטיבים קדומים בתקופה הקולוניאליסטית הגדירו את האפריקאים כנחותים במדרג ההיררכי האבולוציוני של ההומו-סאפיינס. בשנת 1798 תיארה האנציקלופדיה "בריטניקה" את דיוקן בני האדם כהי העור כבעלי "לחיים מעוגלות, עצמות לחיים גבוהות, מצח מורם, אף קצר, דחוס ושטוח, שפתיים עבות, אוזניים קטנות, כיעור כללי, צורת גוף בלתי רגילה. אצל נשים הדגישה האנציקלופדיה אחוריים רחבים בצורת אוכף". כהי העור שאפו לשנות את התדמית שהוצמדה להם על ידי האדם הלבן ולהצגת האישה האפריקאית כיפה, אימהית ודואגת, אך היררכיה גזעית והדרה גזענית בקונטקסט פוליטי, משפיעה על אידיאל הגוף ויופי עד לימים אלו. אם כי במהלך השנים השתנה אידיאל היופי הנשי האפריקאי ונמצא עדיין בתהליך שינוי.
במסורת האפריקאית גוף מלא נחשב לאטרקטיבי ומשפחות רבות מעודדות משקל גוף כבד. נשים בעלות משקל עודף נתפסות כבריאות ופוריות, וכן בני זוג של נשים מלאות נתפסים ככאלו שדואגים להן ומספקים את צורכיהן. בעבר, ברפובליקה האסלאמית של מאוריטניה (מדינה בצפון מערב יבשת אפריקה), משקל גוף עודף היווה סמל לשגשוג. החל מגיל 7 נשלחו ילדות לחוות השמנה בהן עודדו אותן לאכול על מנת להעלות במשקל, כך שהגיעו נשים משקל ממוצע בין 60–100 ק"ג.
ביטויים למסורת נמצאים גם בשפה המדוברת. למשל, בקרב אנשי היורובה קיימים ביטויים המבטאים את חשיבותם של אחוריים רחבים אצל נשים, למשל: "Plump rounded beautiful woman" הנחשב לתיאור של אישה יפה ואסתטית. הדמות המסורתית של האישה השופעת והעגולה כמודל יופי מעידה על קורלציה של יופי נשי עם פונקציות של רבייה בתודעה האפריקאית, כך שביטוי זה מתקשר לכך שהאישה יותר משויכת לטבע. כלומר, אידיאל היופי הנשי האפריקאי מעניק חשיבות למבנה הביולוגי של האישה, כחלק מתפקידה הטבעי להעמיד צאצאים. מקורות אחרים מציינים כי מלבד ההקשר לפוריות ולטבע, ניתן לראות את חשיבות האסתטיקה בדמות האישה באמצעות מיתוסים מרכזיים במסורת הניגרית האפריקאית, המתארים את האישה האידיאלית כאשה שטרם ילדה, אך בעלת אותו מבנה גוף שופע ועגול.
בעת הנוכחית, בשונה מהמצופה ומהמתואר עד כה, נמצא כי בקרב אפריקאים ישנה העדפה לפרצופים רזים יותר. העדפה זו מרמזת על השפעתו של העולם המערבי ואוניברסליות גוברת בקרב מדינות עולם שלישי. עם זאת, הדבר נפוץ יותר בקרב האליטות האפריקאיות מאחר שהן זוכות לשירותי בריאות טובים יותר, תנאי מחיה טובים יותר, הכנסה גבוהה יותר ונהנים מנגישות גבוהה למדיה המערבית. כלומר, משיכה לתווי פנים צרות יותר אינה קונסיסטנטית עם הערכים והמסורת האפריקאית, אלא מייצגת את אידיאל הגוף האפריקאי החדש התואם לאידיאל המערבי. בהתאמה, באזורים כפריים יותר של היבשת אשר נחשפים פחות לשינויים פוליטיים וכלכליים לא נמצאה העדפה זו.
בריאות.
במספר מחקרים שנעשו בקייפטאון נמצא כי נשים אפריקאיות בעלות עור כהה מאובחנות יותר בהפרעות אכילה מאשר נשים בעלות גוון עור בהיר. במחקר אחר שנערך בעיר זו, עלה כי 18% מקרב הסטודנטיות האפריקאיות בעלות גוון עור כהה, הלומדות בשנתן הראשונה באוניברסיטה מאובחנות בעודף משקל, וכ-6.5% מאופיינות בהשמנת יתר. חשיבות הנושא של הפרעות משקל בקרב צעירות בעלות גוון עור כהה במהלך התבגרותן עלה על סדר היום לאור ריבוי מקרי השמנת יתר, אשר בהדרגה הפכו לבעיית בריאות כללית.
במחקר שנעשה בקרב נשים שחורות מדרום אפריקה ומארצות הברית נמצא כי על אף שנשים היו בעלות משקל עודף ובעלות סיכונים להשמנת יתר, הן החשיבו את עצמן כאטרקטיביות. תפיסה זו נובעת מהשוואה שלהן לחברותיהן יותר מאשר לאידיאלים שונים או סטנדרטים של בריאות. כמו כן, בנות שאופיינו בהשמנת יתר היו שלמות עם מצב זה, עקב האמונה כי שומן מעניק כוח, מהווה סמל לכבוד ומעיד על בריאות תקינה.
מחקר שנערך בגמביה הראה כי דורות שונים תופסים השמנת יתר בצורה שונה. נשים מבוגרות יותר היו פחות מודאגות לגבי משקלן, אלא אם היו במשקל עודף (BMI=27.8). לעומתן, נשים צעירות יותר היו מודאגות לגבי משקלן ללא תלות במשקלן. עוד נמצא כי דורות צעירים יותר מושפעים יותר מהרעיונות המערביים מאשר הדורות הקודמים.
בעיר קאייליטשה ליד קייפטאון נערך סקר בקרב 240 צעירות כהות עור בגילאים 10 - 18. רוב תושבי העיר כהי עור ומגיעים מאזורים שבטיים. במחקר עלה כי 75% זיהו רזון עם מחלות, בעיקר איידס. כמו כן, ישנה הסתכלות שלילית אודות השמנת יתר אשר עלו מסקר זה. לדוגמה, 75% מהמשתתפות חשו כי אנשים שמנים לא מקובלים על ידי חבריהם וחלק חשבו שהם אף מסריחים. כשליש מההורים של הבנות המוגדרות בעלות עודף משקל חשבו שהן יפספסו הזדמנויות אם יישארו שמנות. במאמר זה לא הוסבר השילוב של התייחסויות שליליות לרזון ולהשמנה באותו הזמן.
בקרב גברים אפריקאים, ישנו מתאם חיובי גבוה בין משיכה פיזית והערכת בריאות של בת הזוג הפוטנציאלית. במחקר שנערך נמצא כי מראה צעיר, צבע עור צהבהב, הומוגניות העור ושומן פנים מנבאים באופן מובהק ובלתי תלוי משיכה לפנים של נשים אפריקאיות.
ההסברים הפיזיולוגיים לאטרקטיביות הנוגעים בין היתר להורמוני המין ולקרוטאנואידים מהווים הסברים של כותבי המאמר כניסיון להעניק לממצאים הסבר אבולוציוני הישרדותי.
השפעת המדיה על תפיסת הגוף.
הסברה הרווחת היא כי הפרעות אכילה מיוחסות לתרבויות מסוימות. כלומר, לאור תרבותן, נשים כהות עור נתונות ללחץ מתון יותר לרזון מאשר נשים בעלות עור בהיר. לכן, נהוג להאמין כי הן חסינות יותר מפני פיתוח הפרעות אכילה. קרי, בקרב קבוצות מיעוט אתניות, שכיחות הפרעות האכילה נמוכה יותר מאשר בקרב האוכלוסייה המערבית. בארצות הברית, נשים בעלות גוון עור בהיר מדווחות יותר על אי שביעות רצון ביחס לגופן, מאשר נשים בעלות גוון עור כהה. מנגד, נמצא כי סטודנטיות אפריקאיות בדרום אפריקה, דיווחו על יותר הפרעות אכילה ודחף לרזות מאשר מקבילותיהן בהירות העור. נתון זה יכול להיות מוסבר על ידי כך שייתכן כי בדרום אפריקה נשים אפריקאיות נתונות ללחץ להיות רזות.
הלחץ להשגת אידיאל היופי המוצג באמצעות המדיה החברתית בשילוב עם לחץ חברתי להרזיה הוא גורם סיכון לפיתוח הפרעות אכילה בקרב צעירות בעלות גוון עור בהיר. המדיה החברתית מציגה רזון בלתי ניתן להשגה עבור בנות אלה.
במחקר שנערך בארצות הברית ובדרום אפריקה, נבחן דימוי הגוף האידיאלי כפי שהוא משתקף בנתוני ה-BMI הממוצע של דוגמנים ודוגמניות המוצגים במדיה. בחישוב מדד מסת גוף של דוגמניות אפריקאיות-אמריקאיות ומדרום אפריקה, נמצא כי בארצות הברית, דוגמניות כהות עור היו בעלות BMI גבוה יותר משל בעלות העור הבהיר. על אף שלא נאמר בפירוש, ה-BMI של הדוגמניות מהווה מצג למה מצופה מהאישה האמריקאית. המדיה יוצרת מצג אידיאלי של יופי ולכן ישנו לחץ רב יותר על נשים בעלות עור בהיר מאשר על נשים אפריקאיות-אמריקאיות. בהתאמה, יש יותר הפרעות אכילה אצל נשים אלה בהשוואה לנשים אפריקאיות.
בסתירה לכך, נמצא במחקר שנערך בדרום אפריקה כי נשים בעלות עור בהיר היו בעלות BMI גבוה יותר משל נשים אפריקאיות כהות. נתון זה הפתיע חוקרים שכן המסורת האפריקאית מעודדת גוף מלא. נראה כי הלחץ של המדיה החברתית משפיע במידה רבה על כלל האוכלוסייה וכי ייתכן כי דווקא כהות העור הן אלה שהושפעו יותר מהמדיה ומאידיאל היופי המערבי.
אטרקטיביות נתפסת וסמלי יופי.
בשבט שבאתיופיה צלקות נחשבות לאטרקטיביות הן בקרב נשים והן בקרב גברים. גברים פוצעים את עצמם ויוצרים צלקות שיעידו על כך שהם הרגו אויבים משבטים אחרים. נשים בעלות צלקות נחשבות לחושניות ואטרקטיביות. הצלקות יכולות לסמל את המעמד החברתי של האישה, את תפקידה הפוליטי או הדתי, את השושלת המשפחתית שלה ואת המעבר מילדות לבגרות אשר בסופו היא רשאית להינשא.