התוכנית של פרדס בחיסכון נתנה הזדמנות גם למי שאמצעיו לא היו מרובים לרכוש חלקת פרדס, בתשלומים חודשיים, למשך שנים אחדות. הממשלה הדגישה כי ענף ייצוא פרי ההדר נושא רווחיות רבה. במקרים מסוימים שטח האדמה שהוחכר טרם עבר פרצלציה ועל כן נמכר לחוכרים שטח משוער ולא שטח מדויק.
התפתחות הפרויקט.
לאחר שהפרויקט יצא לדרך והחוסכים נרשמו למפעל, נרכשו קרקעות במקומות שונים ברחבי הארץ, חברות עיבוד שונות עיבדו את הפרדסים והתשואה נמסרה לחוסכים. הממשלה באמצעות משרד האוצר ומשרד החקלאות תמכו ועודדו מפעל עממי זה. בדיעבד התברר כי במקרים רבים העיבוד המשותף לא הניב את הפירות המיוחלים, והחוכרים הפסידו כסף מעסקת החכירה.
עד היום מחזיקים רבים מן האזרחים בקרקעות מכוח אותם ההסכמים, אשר יהיו תקפים על פי החוזים המדוברים לפחות עד שנות ה-50 של המאה ה-21. כבר בשנת 1968 הכניס מינהל מקרקעי ישראל לחוזי החכירה סעיף המבטל את המשך החכירה במקרה שייעוד הקרקע שונה. תביעה של קבוצת חוכרים של פרדס חסכון באזור סביון לאפשר להם להמשיך לחכור את שטח הפרדס למרות שינוי ייעוד הקרקע נדחתה על ידי בית המשפט.
לשרוד עד החופש
לשרוד עד החופש (באנגלית: Rescue Dawn) הוא סרט קולנוע של הבמאי ורנר הרצוג. הסרט שיצא לאקרנים ב-2007, מספר את סיפור חייו של דיטר דנגלר , אותו מגלם כריסטיאן בייל. סיפור זה כבר כיכב בעבר בסרט ביוגרפי של הרצוג, דיטר הקטן לומד לעוף, משנת 1997.
עלילה.
דיטר הוא טייס אמריקאי בזמן מלחמת וייטנאם, המשרת בטייסת VA-145 על נושאת מטוסים רינג'ר, מטיס מטוס מסוג A1 סקייראידר. בפברואר 1966 בעת ביצוע משימה מעל לאוס מטוסו נפגע ומתרסק לקרקע. הגם שדיטר שורד את ההתרסקות, הוא נרדף ולבסוף נתפס על ידי מיליציה מקומית.
לדיטר ניתנת הזדמנות לשחרור או לפחות להקלה בתנאי השבי על ידי המושל המחוזי (בגילומו של פרנסואה צ'או) אם יחתום על מסמך המגנה את אמריקה, אולם הוא מסרב. הוא מעונה ונלקח למחנה מאסר במעבה הג'ונגל. שם הוא פוגש טייסים נוספים, ביניהם ג'ין בראיין (ג 'רמי דייוויס) ודוויין וו מרטין (סטיב זאן), שמטוסיהם הופלו שנים קודם לכן. דיטר מתחיל לתכנן בריחה, אך נתקל בחוסר אמון של חבריו האסירים, המדוכאים באמצעות עינויים פיזיים ופסיכולוגיים של שומרי המחנה.
עם הזמן, כל האסירים מסכימים לברוח, אך הם בוחרים מסלולים נפרדים לבריחה דרך הג'ונגל. דיטר ומרטין מנסים להגיע אל נהר המקונג ולחצות את הגבול לתאילנד, אך בדרכם הם נקלעים לכפר מקומי ומרטין נהרג על ידי המון זועם מתושבי הכפר. לבסוף, דיטר מחולץ על ידי מסוק אמריקני עוד בטרם חצייתו את הגבול. במטוס, תרמילו של דיטר נבדק על ידי הטייסים לאחר שמתגלים בו תנועות חשודות, אך התרמיל מכיל רק נחש אכול למחצה ששימש לו כמזון בעת הבריחה.
בבית החולים הצבאי הוא נתון בהשגחה קפדנית בגלל מחלוקת בין הצי לחיל האוויר בנוגע לתיחקורו (חיל האוויר חילץ אותו). כל זאת עד שחבריו מן הטייסת מגיעים ו'חוטפים' אותו. הוא נלקח בחשאי בחזרה אל נושאת המטוסים שלו, שבה הוא מתקבל כגיבור על ידי הצוות כולו.
סיום
האודי ויליאם לדבטר
לד בלי
סנטרל (הונג קונג)
סנטרל (באנגלית: Central - מילולית "מרכז"; בסינית מסורתית: 中環; בסינית פשוטה: 中环) הוא אזור מרכז העסקים הראשי והמרכז הממשלתי של הונג קונג.
האזור ממוקם לחופו הצפוני של האי הונג קונג, לחוף נמל ויקטוריה ולמול אזור צים שא צוי (המצוי בחלקו הדרומי של חצי האי קאולון).
באזור ממוקמות הנהלות של תאגידים בנקאיים בינלאומיים רבים, והוא מאופיין בגורדי שחקים רבים, היוצרים את קו הרקיע המפורסם של הונג קונג.
כמו כן באזור, בגבעת הממשלה ממוקמים מבני ממשלת הונג קונג.
מבחינה אדמיניסטרטיבית האזור מהווה חלק מאזור מרכז ומערב הונג קונג.
שם האזור.
בראשיתה של המושבה בריטית נקרא האזור בסינית "צ'ונג ואן" (中環) ובאנגלית "סנטרל" מהיותו במרכז אזור "ויקטוריה סיטי" - שמה הרשמי של הונג קונג באותה עת.
השם האנגלי "סנטרל" הפך מקובל גם בסינית רק בשנות ה-80 של המאה ה-20, עם הקמת הרכבת התחתית של הונג קונג ופתיחת קו האי של הרכבת התחתית ובו תחנת רכבת בשם סנטרל.
היסטוריה.
בשנת 1841 הגיעו לאי הונג קונג החיילים הבריטיים הראשונים. בעקבות ההחלטה להקים מוצב צבאי אנגלי באזור, החלה בניית מבנים על החוף הצפוני של האי (בקרבה לנמל הטבעי הממוקם בין האי לבין חצי האי קאולון), ובאזור סנטרל נבנו מבני הצבא והמרכז האדמיניסטרטיבי של המושבה.
במהרה התיישבו בסמוך גם סוחרים בריטיים רבים, וגם סוחרים סיניים ובזאר קאנטון נבנה בין רחוב קוצ'ריין לבין רחוב גרהאם בשנת 1842. זמן קצר לאחר מכן קבעו השלטונות הבריטיים כי אזור סנטרל יועד לתושבים מערביים בלבד, והתושבים הסינים נדרשו לעזוב ולעבור להתגורר באזור שנג וואן.
האזור, שנקרא באותה עת ויקטוריה סיטי התפתח במהרה, ומספר תושביו עלה מ-5,000 תושבים בשנת 1841 ל-24,000 תושבים בשנת 1848.
בתקופה זו נבנו מבני הממשלה העיקריים על גבעת הממשלה ומושל הונג קונג עבר להתגורר בבית הממשלה שעל הגבעה.
כמו כן נבנו מחנות צבא בריטיים, קסרקטינים ובית עבור המפקד הצבאי הבריטי - בית פלגסטאף.
בין השנים 1860–1880 התפתחה העיר: נבנו בית העירייה, תיאטרון, והוקמו מוסדות פיננסיים רבים.
בשנת 1904, בשל המחסור במקום הוחלט לייבש את הים בחזית אזור סנטרל, ויובשו 240 דונמים במסגרת תוכנית פראיה.
החל משנות ה-80 של המאה ה-20 החלו להיבנות באזור גורדי שחקים רבים בשל מיעוט הקרקע ויוקרתה. בין היתר נבנו באזור מגדל הבנק של סין, מגדל ג'רדיין והבניין הראשי של HSBC.
תחבורה.
קווי מעבורות מחברים את אזור סנטרל עם מקאו, סין עם הטריטוריות החדשות ועם אזור צים שא צוי בחצי האי קאולון (ידועים הם קווי מעבורת סטאר).
כמו כן עוברים באזור קווי הרכבת התחתית של הונג קונג: קו האי, קו צואן ואן, קו טונג צ'ונג והקו המהיר לשדה התעופה.
ננסי הוגסהד
ננסי לין הוגסהד-מקר (באנגלית: Nancy Lynn Hogshead-Makar; נולדה ב-17 באפריל 1962) היא שחיינית עבר אמריקאית, אלופה אולימפית, בעלת 4 מדליות מהן 3 זהב כולל במשחה היוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי וסגנית אלופת העולם. כיום היא עורכת דין וסופרת.
ביוגרפיה.
הוגסהד נולדה וגדלה באיווה סיטי, איווה. תקופה קצרה לאחר מכן עברה משפחתה לג'קסונוויל, שבפלורידה. כבר בהיותה בת 14 דורגה במקום הראשון בעולם.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במערב ברלין, מערב גרמניה בשנת 1978 זכתה הוגסהד במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:11.30 דקות, אחרי חברתה לנבחרת טרייסי קולקינס שהשוותה את שיא העולם (2:09.87 דקות) ולפני אנדריאה פולק ממזרח גרמניה שיאנית העולם (2:12.63 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:51.49 דקות.
הוגסהד נבחרה לייצג את ארצות הברית באולימפיאדת מוסקבה (1980) שהייתה אמורה להיות הגדולה שלה, אך היא לא השתתפה בה בגלל החרם האמריקאי.
לאחר שנת לימודים ושחייה באוניברסיטת דיוק שבה קבעה 8 שיאי אוניברסיטה אחד החזיק מעמד עד בשנת 2007 וזכתה ב-4 תוארי אליפות ארצות הברית, היא הפסיקה להשתתף בתחרויות והתרכזה בלימודים.
ב-1983 שנה לפני המשחקים האולימפיים, חזרה הוגסהד לשחות תוך כדי הפיכת סגנון החופשי לסגנונה העיקרי מסגנון הפרפר.
אלופה אולימפית.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכתה הוגסהד ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בצוותא עם חברתה לנבחרת קרי סטיינסייפר בתוצאה של (55.92 שניות) לפני אנמארי ורסטאפן מהולנד (56.08 שניות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:43.43 דקות, לפני הולנד (3:44.40 דקות) ומערב גרמניה (3:45.56 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:08.34 דקות, לפני מערב גרמניה (4:11.97 דקות) וקנדה (4:12.98 דקות). מדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:15.17 דקות, אחרי קולקינס שקבעה שיא אולימפי חדש של 2:12.64 דקות ולפני מישל פירסון מאוסטרליה (2:15.92 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:11.98 דקות, המנצחת במשחה הייתה בת ארצה מרי טי מאהר שקבעה שיא אולימפי חדש של 2:06.90 דקות.
סיאנס פו
סיינס פו
מזרקת סילון המים
מזרקת סילון המים (בצרפתית: Jet d'Eau, ז'ה ד'או) היא מזרקה גדולה בז'נבה, שווייץ. המזרקה היא אחד מאתרי התיירות המפורסמים בעיר ואחת המזרקות הגדולות בעולם. היא ממוקמת על הגדה הדרומית של אגם ז'נבה, במקום בו הוא מתנקז אל נהר רון.
סילון המים הניתז מן המזרקה מתנשא לגובה רב וניתן לחזות בו מרחבי העיר ואף בתעופה בגובה 10 ק"מ מעליה. בסך הכול, 150 ליטר מים ניתזים מהמזרקה בשנייה לגובה של 140 מטרים על ידי שתי משאבות הצורכות 500 קילוואט ומופעלות באמצעות מתח של 2,400 וולט. המים יוצאים מן המזרקה במהירות של 200 קמ"ש. בזמן פעילות המזרקה נמצאים בכל רגע כ-7,000 ליטר מים באוויר, ולכל טיפה לוקח כ-16 שניות לחזור לאגם מרגע התזתה מהמזרקה. כאשר נושבת רוח חזקה, נוטה המזרקה להרטיב את סביבתה אם היא פועלת, ובעקבות שינויים בכיוון הרוח יכולים מבקרים המצויים בסביבת המזרקה להירטב בפתאומיות.
היסטוריה.