המרכז לבנייה, שיפוץ טכנולוגיות והגנה מפני קורוזיה של מתמחה בפיתוח, יישום ותחזוקה של טכנולוגיות בנייה ותיקון צנרת, תמיכה רגולטורית ומתודולוגית להפעלת מתקני הובלת גז, פיתוח ויישום אמצעי הגנת קורוזיה למתקני ייצור והובלה. אחסון תת-קרקעי ושימוש בתעלות גז, המלווים בבנייה ותיקון צינורות גז.
ציוד המעבדה של המרכז מאפשר מחקר מקיף בתחום הגנת קורוזיה וניטור קורוזיה, ייצורהחומרים פולימריים וציפוי בידוד תרמי. מומחי המרכז משתתפים בתמיכה המדעית והמתודולוגית של ניהול המצב הטכני ושלמותם של מתקני המבנים ההידראוליים על ידי פעילויות ליבה, ניסוח מסמכי רגולציה פדרליים ובינלאומיים.
אחסון תת-קרקעי של גז.
המרכז לאחסון גז תת-קרקעי של המכון מפתח את הבסיס המדעי להקמת רשת אחסון גז תת-קרקעית עבור מערכת אספקת הגז המאוחדת של הפדרציה הרוסית ומפתח אסטרטגיה להמשך פיתוח מערכת אחסון הגז. החטיבה מפתחת מסמכי רגולציה בתחום יצירה והפעלה של מתקני אחסון גז תת-קרקעיים, טכנולוגיות להשלמה ושיפוץ בארות אחסון תת-קרקעי, הטכנולוגיות האחרונות לאחסון גז, ציוד אחסון, פיתוח שיטות טכנולוגיים של הזרקת גז וחילוץ, שימוש בטכנולוגיות אחסון תת-קרקעיות לאחסון פליטות תעשייתיות.
מומחי המרכז מעניקים תמיכה גאולוגית בחיפוש אחר מתקנים ליצירת מתקנים שכאלה, הערכת היעילות הכלכלית, התכנון הטכנולוגי ופיתוח מתקני אחסון תת-קרקעיים זמניים לגז ונפט, פיקוח גאולוגי ופיקוח על הקמה ותפעול של מתקני אחסון תת-קרקעיים.
שם קוד
סלאניק
סְלָאנִיק (ברומנית: Slănic) היא עיירת קיט בקומונה באותה שם. סלאניק שייכת למחוז פרחובה במונטניה שבדרום רומניה. 45 ק"מ צפונית לפלוישט בירת המחוז. העיירה ידועה בזכות מכרות המלח שבקרבתה, שבחלקם משמשים כיום כאתרי מרפא.
גאוגרפיה.
סלאניק נמצאת בגבעות המיוערות שלמרגלות רכס הקרפטים המזרחיים החיצוניים.
את העיירה חוצה נחל שגם שמו סלאניק.
היסטוריה.
סלאניק מוזכרת בכתובים לראשונה ב-1532. בשנת 1685 הוחל בכריית מלח. ב-1713 מיכאיל קנטקוזינו ספטאר ולאכיההעניק את העיירה ואת המכרות כמתנה למנזר קולטאה (Colțea) בבוקרשט. מאז המאה ה-19 החלו שימושים רפואיים במלח, וב-1886 הוכרה סלאניק רשמית כאתר מרפא. ב-1892 ניתן לה מעמד של עיר.
כלכלה.
בעבר כריית המלח הייתה הענף הכלי העיקרי.
כיום הענף הכלכלי העיקרי הוא התיירות.
לואיזה אולדריך בלייק
לואיזה אולדריך-בלייק
Slide Away
Slide Away (בעברית: החלק הרחק מכאן) הוא סינגל, שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס. השיר יצא לאור ב-16 באוגוסט 2019, על ידי חברות התקליטים תקליטי RCA, כסינגל שלא מתוך אלבום.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי סיירוס עם אלמה, אנדרו וויאט ומייק וויל מייד איט, והופק על ידם.
הצלחה וביקורת.
מגזין בילבורד כינה את השיר של סיירוס כ-"שלוש דקות וחצי של הרהור עצמי, הרהור עצמי שנראה שהוא הכי משקף את הדרמות הגדולות בחיים שלה".
אור ירח
אור ירח הוא ספר עלילתי על רקע היסטורי מאת מייקל שייבון.
הספר יצא לאור באנגלית בשנת 2016, ותורגם לעברית בשנת 2019 בידי מיכל אלפון בהוצאת עם עובד.
הספר הוגדר על ידי הניו יורק טיימס "רב מכר" והוכתר על ידי וול סטריט ג'ורנל, וושינגטון פוסט וניו יורק מגזין כ"רומן הטוב ביותר של השנה".
הספר.
העלילה מתוארת דרך עיניו של סופר ששמע מסבו, כאשר זה שכב על ערש דוי, תיאורים היסטוריים מטלטלים. הנכד, הסופר, קרוי בשמו האמיתי של המחבר, שמספר כי קורות חייו והסיפורים ששמע מסבו היוו את ההשראה לכתיבת הספר.
העלילה משתרעת משנת 1945 ועד 1983, מגרמניה ועד ארצות הברית. במרכז העלילה עומדת תוכנית החלל האמריקאית והחיפוש אחר פושע המלחמה הנאצי ורנר פון בראון שלבסוף גויס אליה, לצד קורותיו של הסב (סבו של המספר) ואהבתו לאשתו ניצולה השואה. ברקע האירועים עומדת הקהילה היהודית האמריקאית, הכוללת ניצולי שואה רבים, בשנים שלאחר המלחמה.
למרות השימוש ברקע היסטורי ובדמותו ההיסטורית של ורנר פון בראון, הספר אינו צמוד לקורותיו האמתיות של בראון.
דמויות מרכזיות:
קישורים חיצוניים.
על הספר
מי התהום
וולסלי 6/99
דגמי וולסלי 6/99 ו-וולסלי 6/110 (באנגלית : Wolseley 6/110, Wolseley 6/99) הם מכוניות סלון מתוצרת Wolseley Motors בבעלות קונצרן הרכב הבריטי British Motor Corporation אשר יוצרו בין השנים 1959–1968.
דגם "וולסלי 6/99" יוצר בין השנים 1959 - 1961, יוצרו 13,108 יחידות.
דגם "וולסלי 6/110" יוצר בין השנים 1961–1968, יוצרו 24,101 יחידות.
זהב צבעוני
זהב טהור הוא בצבע צהוב-אדמדם, אך ניתן לייצר זהב צבעוני בצבעים שונים אחרים.
ניתן לסווג זהב צבעוני לשלוש קבוצות:
לפי הגדרת הקראט, זהב טהור 100% (בפועל מתייחסים ל-99.9% ומעלה) הוא 24 קראט, כך שכל סוגי הזהב הצבעוני פחות טהורים מזה, בדרך כלל 18 קראט (75%), 14 קראט (58.5%), 10 קראט (41.67%) או 9 קראט (37.5%).
סגסוגות.
זהב לבן.
זהב לבן הוא סגסוגת של זהב ומתכת לבנה אחת לפחות (בדרך כלל ניקל, כסף או פלדיום). בדומה לזהב צהוב, טוהר הזהב הלבן נמדד בקראט.
תכונות הזהב הלבן משתנות בהתאם למתכות בהן נעשה שימוש בסגסוגת וליחסים ביניהן. כתוצאה מכך ניתן להשתמש בסגסוגות זהב לבן למטרות רבות ומגוונות, סגסוגת ניקל למשל היא קשה וחזקה, ולכן מתאימה לייצור טבעות וסיכות. לעומת זאת, סגסוגות כמו זהב-פלדיום הן רכות, גמישות ומתאימות לעיצובים עם אבני חן. לעיתים צורף מומחה משלב בסגסוגות זהב-פלדיום גם מתכות אחרות, כמו נחושת, כסף ופלטינה, שמוסיפות למשקל ולעמידות. המונח "זהב לבן" משמש באופן רחב בתעשיית התכשיטים לתיאור כל סגסוגת זהב בגוון לבן. תכשיטים מסחריים רבים מצופים ברודיום, ונפוצה התפיסה השגויה שצבע הרודיום הוא למעשה הצבע של זהב לבן. המונח "לבן" מכסה ספקטרום גדול של צבעים הגובל או חופף לצהוב בהיר, גוני חום ואפילו ורוד חיוור מאוד. ציפוי רודיום מאפשר ליצרני התכשיטים להסתיר את הצבעים הלא-לבנים.
בזהב לבן טיפוסי האחוז המשקלי של הזהב הוא 90%, ו-10% במשקל מרכיב הניקל. ניתן להוסיף נחושת כדי להגביר את הגמישות ולהקל על תהליך העיבוד של החומר.
שתי פאזות מעניקות לסגסוגות זהב-ניקל-נחושת את החוזק שלהן. הפאזה הראשונה היא תרכובת זהב-נחושת עשירה בזהב, והשני הוא תרכובת ניקל-נחושת עשירה בניקל.
הסגסוגות המשמשות בתעשיית התכשיטים מורכבות זהב-פלדיום-כסף או זהב-ניקל-נחושת-אבץ. פלדיום וניקל משמשים כחומרי הלבנה ראשוניים לזהב, ואבץ משמש כחומר הלבנה משני כדי לטשטש את צבע הנחושת.
הניקל המשמש בסגסוגות זהב לבן עלול לגרום לתגובה אלרגית לאורך זמן (במיוחד נפוץ עקב שעון יד). התגובה מתבטאת בדרך כלל בפריחה קלה בעור (ומכונה "ניקל דרמטיטיס"), ומתרחשת אצל אחד מכל שמונה אנשים. בשל כך במדינות רבות לא נעשה שימוש בניקל בפורמולות הזהב הלבן. ברוב המוחלט של המקרים הזהב אינו זהב טהור, גם בטרם הוספת מתכות שונות לסגסוגת ליצירת זהב לבן. לעיתים קרובות בהפקת הזהב מתקבלת סגסוגת של זהב וכספית, העלולה גם היא לגרום לתגובה אלרגית.
זהב צהוב.
סגסוגות זהב צהוב 18 קראט נפוצות כוללות:
זהב ורוד, אדום ורוז-גולד.
זהב אדום הוא סגסוגת של זהב-נחושת הנמצאת בשימוש נרחב לתכשיטים אופנתיים. זהב אדום מכונה גם זהב ורוד, או "רוז-גולד". הוא היה פופולרי ברוסיה בראשית המאה התשע-עשרה, והיה ידוע גם בשם זהב רוסי, אם כי כיום המונח הזה כמעט לא בשימוש. במאה ה-21 הפופולריות של תכשיטים עשויים זהב אדום עלתה, וטבעות נישואין, צמידים ותכשיטים אחרים בצבע הזה הפכו לאופנתיים.
בציבור השמות "זהב אדום" או "זהב ורוד" משמשים כמעט כמילים נרדפות, אם כי למעשה החומרים נבדלים זה מזה בתכולת הנחושת. ככל שתכולת הנחושת גבוהה יותר, כך הצבע האדום חזק יותר. בזהב ורוד משתמשים במעט מאוד נחושת, אחריו הרוז גולד, וזהב אדום הוא בעל תכולת הנחושת הגבוהה ביותר. סגסוגות נפוצות בגוון זה:
ניתן להוסיף עד 15% אבץ לסגסוגות עשירות בנחושת כדי לשנות את צבען לצהוב אדמדם או צהוב כהה. זהב אדום 14 קראט, שנמצא לרוב במזרח התיכון, מכיל 41.67% נחושת.
קיים גם זהב המכונה "זהב כתר" והוא נחשב לגרסה הטהורה ביותר של זהב אדום, כלומר בעל הקראט הגבוה ביותר, 22 קראט. הוא שימש במאה ה-16 לייצור מטבעות משום שהיה עמיד יחסית לזהב 23 קראט שהיה נפוץ באותה תקופה.
זהב מנצנץ.
תהליך שינוי טמפרטורה לסגסוגת זהב-נחושת-אלומיניום מקנה לה מרקם מיוחד ומראה מנצנץ. לאחר ליטוש, החפץ עובר חימום בשמן חם ל-150–200 מעלות צלזיוס למשך 10 דקות ואז קירור בטמפרטורה של מתחת ל-20 מעלות צלזיוס. התהליך אינו תלוי בקצב הקירור, ובסופו מתקבל משטח נוצץ.
הרכב אחד של סגסוגת של 76% זהב, 19% נחושת ו-5% אלומיניום מתאפיין בצבע צהוב, והרכב דומה של הסגסוגת של 76% זהב, 18% נחושת ו-6% אלומיניום מתאפיין בגוון ורוד.
זהב ירוק.
זהב ירוק היה מוכר לבני הלידיה (כיום באזור אנטליה, טורקיה) כבר משנת 860 לפני הספירה. הוא כונה אלקטרום, ולמעשה מדובר בסגסוגת הנוצרת באופן טבעי, של כסף וזהב. צבעו נע בין ירוק לצהוב. אמייל נדבק טוב יותר לסגסוגות אלה מאשר לזהב טהור.
ניתן להוסיף את המתכת קדמיום לסגסוגות זהב כדי ליצור צבע ירוק, אך בשל הרעילות הגבוהה של קדמיום השימוש מוגבל ביותר. סגסוגת שמכילה 75% זהב, 15% כסף, 6% נחושת ו -4% קדמיום מניבה גוון ירוק כהה.
זהב אפור.
סגסוגות זהב אפור מיוצרות בדרך כלל מזהב ופלדיום. בשל מחירו הגבוה של הפלדיום, קיימות גם חלופות זולות לזהב אפור, למשל סגסוגת של זהב עם כסף, מנגן ונחושת ביחסים מסוימים.
תרכובת מתכות.