בשנת 1992 כאשר השלום היה עדיין רחוק, צ'ארלס טיילור ו - יורמין גונסון ניצלו את הזמן  כדי להתחזק. ארגון ECOMOG הכריז על ממשלת ביניים של אחדות לאומית (IGNU) עם עמוס סוייר כנשיא שלהם בתמיכתו של יורמין גונסון. ב -15 באוקטובר 1992, החלה תקיפה על הבירה מונורביה שכונתה בשם "מבצע תמנון". המבצע בהובלתם של מתנגדי ליבריה, שנתמכו על ידי שכירי החרב  של החזית הלאומית הפטריוטית של ליבריה (NPFL) בראשות הנשיא לשעבר צ'ארלס טיילור,  הוציאו לפועל את  "מבצע תמנון" אשר מטרתו העיקרית הייתה  להדיח את העומדים בראשות מונרוביה ולהכניס לתפקיד את האספה הלאומית לפליטים מחדש (NPRAG). מבצע האוקטופוס (המכונה כמבצע תמנון), נמשך קרוב ל -120 ימים והתפרסם לאחר שורה של חילופים פוליטיים וכלכליים חריפים של נשיא הביניים- עמוס סוייר, הנשיא לשעבר- צ'ארלס טיילור, והמנהיג לשעבר של החזית הלאומית הפדרלית הלאומית של ליבריה (הנסיך) יורמין ג'ונסון
UNOMIL
החלטת 886 של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה פה אחד ב -22 בספטמבר 1993, החליטה כי מעורבותה של האו"ם תתרום באופן משמעותי ליישום יעיל של הסכם השלום בליבריה.
Unomil, משלחת האומות המאוחדות בליבריה, הוקמה בהנחייתו של המזכיר הכללי באמצעות נציגו המיוחד לתקופה של שבעה חודשים, לאחר מכן הוקמה קרן שדרכה יוכלו המדינות החברות לתרום למשימה.
המשלחת כללה משקיפים צבאיים ואנשי רפואה, הנדסה, תקשורת, תחבורה, אנשי בחירות אשר תמכה במאמצי הקהילה הכלכלית של מדינות מערב אפריקה ובממשלת המעבר הלאומית הליברלית ליישום הסכמי שלום, חקירת הפרות לכאורה של הפסקות אש, סיוע בשמירה על הרכבה ושחרור לוחמים, סיוע הומניטרי, חקירת הפרות זכויות האדם, סיוע לארגוני זכויות האדם, בחינת אימות הבחירות וכו'.
ההחלטה קראה לצדדים בליבריה לפרק את הנשק ולהשמידם.  החלטתם להקים ממשלה זמנית התקבלה בברכה על ידי המועצה, ונדרשה לחתום על הסכם של שליחות בתוך שישים יום מהמתקין של Unomil.
ההכנות לוועדת הבחירות נתבקשו להסתיים כדי שארגון הבחירות עד מארס 1994 יוכל להתחיל כפי שנקבע בהסכם השלום. לבסוף הם נקראו יחד כדי לעבוד על ההפצה הבטוחה של חומרי הסיוע ולהגן על אנשי Unomil ועל הצוותים ההומניטריים.
הפסקת האש (1995)
באוגוסט 1995 חתמו הסיעות העיקריות על הסכם שנכתב ברובו על ידי נשיא גאנה ג'רי רולינגס. בכינוס של ארגון אקוואנס, האו"ם, ארצות הברית, האיחוד האירופי וארגון האיחוד האפריקאי, צ'ארלס טיילור הסכים להפסקת אש וללוח הזמנים שנקבע בהסכם לפירוק כוחותיו.
בתחילת חודש ספטמבר 1995, שלוש הדמויות השולטות העיקריות של ליבריה (צ'ארלס טיילור, ג 'ורג' בול ו אלחיי קרומה)- עשו כניסות תיאטרליות לתוך מונרוביה. המועצה השולטת אשר מנתה שישה חברים והייתה תחת האזרח ווילטון ג 'ס סאנקוולו, ביחד עם שלושת ראשי הפלגים צ'ארלס טיילור, ג'ורג' בול ו אלחי קרומה, השתלטו על המדינה כהכנה לבחירות שהיו מתוכננות במקור להתקיים ב־1996.
הלחימה במונרוביה (1996)
הלחימה הקשה פרצה שוב באפריל 1996.  הדבר הוביל לפינוי רוב הארגונים הלא-ממשלתיים הבינלאומיים ולהרס של רוב מונרוביה.
באוגוסט 1996 הסתיימו הקרבות הללו כאשר נחתם הסכם אבוג'ה בניגריה. כמן כן, סוכם על פירוק הנשק בשנת 1997 ועל קיום בחירות ביולי של אותה שנה. מתאריך ה-3 בספטמבר 1996 ועד ל־2 באוגוסט 1997 שירתה רותי פרי כיו"ר המועצה השולטת.
צ'ארלס טיילור ובחירות 1997.
צ'ארלס טיילור נולד, ב-28 בינואר 1948, הוא פוליטיקאי ליברי שכיהן כנשיא ורודן ליבריה בשנים 1997–2003.
במהלך מלחמת האזרחים הליברית בשנות ה-90 המוקדמות, היה צ'ארלס טיילור מפקד ומצביא בולט. כמו כן, בערב חג המולד 1989 פלש צ'ארלס טיילור לליבריה, מלווה בתומכים משבט גיו ומאנו (Gio) בנוסף לחיילים סדירים מבורקינה פאסו וליברים שהוגלו מארצם. במהלך הפלישה הם התקדמו אל עבר הבירה מונרוביה ובשנת 1990 כבש טיילור את מונרוביה בעזרתו של פרינס ג'ונסון  שחטף והרג את סמואל דו. טיילור סחף אחריו המון רב לא רק בזכות היותו אדם כריזמטי אלא גם משום שקודמו, סמואל דו, דיכא את האוכלוסייה הליברית, רדף אחר משכילים והגלה אותם. בנוסף רצח טיילור בברוטליות חברים בשבט קרהן שתמכו בדו.
ביולי 1997 התקיימו בחירות לנשיאות ולאסיפה הלאומית בתנאים שאינם מאפשרים תנועה חופשית וביטחון לאזרחים. בבחירות אלו זכה צ'ארלס טיילור והמפלגה הלאומית הפטריוטית שלו לניצחון מוחץ נגד 12 מועמדים אחרים. באמצעות הפחדה נרחבת, טיילור לקח 75 אחוזים מהסקר הנשיאותי (אף מועמד אחר לא זכה ביותר מ -10 אחוזים). מפלגת ה-NPP זכתה בחלק דומה של מושבים בשני החדרים הפרלמנטריים. על אף שהבחירות נחשבו לאמינות יחסית ונכחו בהן כ-500 משקיפים בינלאומיים, הן היו שנויות במחלוקת מכיוון שנעשה שימוש בהפחדת האזרחים. כמו כן, רבים מהאזרחים עייפו מהמלחמה ופחדו מחידוש ההרג אם טיילור לא ייבחר ולכן בחרו בו.
ב-2 באוגוסט 1997, רותי פרי העבירה את השלטון לנשיא ה-21 הנבחר צ'ארלס טיילור. כאשר טיילור עלה לשלטון הוא ניסה ליצור רושם של אדם טוב לב, סולידרי ובעל ערכי משפחה וזאת בניגוד לקודמו סמואל דו. הוא הציג עצמו כנוצרי פרוטסטנטי מאמין שאינו מעשן ואינו שותה משקאות חריפים.
השפעות המלחמה.
השפעות המלחמה בתוך ליבריה היו עצומות. האזרחים היו קורבנות למעשי אלימות קיצוניים שכללו אונס, עינויים, הרג וחטיפות ללא אבחנה. "ועדת האמת והפיוס" (TRC) העריכה כי מלחמת האזרחים הליברית הייתה אחת ממלחמות הדמים הגדולות באפריקה שבמהלכה נגבו חיהם של למעלה מ-250,000 בני אדם על ידי העימותים.
לאחר שיא הצמיחה בשנת 1987 ,בכלכלה הליברית החלה ירידה מתמדת בשל ניהול כושל כלכלי בעקבות ההפיכה בשנת 1980.ירידה זו גברה עם פרוץ מלחמת האזרחים ב -1989 שבמהלכה  התוצר המקומי הגולמי הופחת ב -90% בין השנים 1989 ל -1995, אחד הירידות המהירות בהיסטוריה. בשנת 2010, 13 שנה לאחר סיום המלחמה מדורגת ליבריה במקום ה-162 מתוך 169 מדינות, על פי מדד "Human development", מה שהופך אותה לאחת המדינות העניות בעולם כאשר רוב תושביה עוסקים בחקלאות.
מלחמת האזרחים גבתה את חייהם של אחד מכל 17 בני אדם במדינה והרסה את התשתית הכלכלית של המדינה. כמו כן, בתחילת שנות ה -90 הסכסוך התפשט גם לשכניה של ליבריה, סכסוך זה תרם להאטת הדמוקרטיזציה במערב אפריקה ואף גרם ליציבות באזור שהיה ידוע באי יציבותו.
היראצ'יוס
היראצ'יוס (שם מדעי: Hyrachyus; מיוונית עתיקה: "שפן חזיר") הוא סוג של יונק נכחד שדמה במראהו לסוס או לקרנף קדום אך היה קטן מהם בהרבה. הוא חי בתקופת האאוקן באמריקה הצפונית, אירופה ואסיה. ייתכן שנמצא אפילו באי ג'מייקה. המאובנים תוארכו לסביבת 40 מיליון שנה מהיום.
ההיראצ'יוס נחשב לאביו הקדום של הקרנף, דמה מעט לטפיר מודרני אך היה קטן בהרבה. הוא הגיע לאורך 1.5 מטר ולמשקל 45–90 ק"ג והוא היה בעל מבנה רגליים דקות יחסית אך בעל צורת שיניים המעידה שהוא קרוב לקרנפיים המודרניים. יצור זה היה שוכן יערות שניזון מעשבים וצמחייה דומה.
ייתכן שהיה קרוב לפלאותריום שהיה בעל מבנה גוף דומה והיה כבר מאבות הסוסיים החיים.
מינים.
בסוג זה היו שבעה מינים:
אסקימוסים בגליל
אסקימוסים בגליל הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת דרמה קומית משנת 2007 בבימויו של יונתן פז לפי תסריט של יהושע סובול המבוסס על סיפור של יונתן פז.
העלילה היא על סופו של קיבוץ ותיק ומבודד במרומי הגליל, שנקלע לחובות כבדים, הוכרז כפושט רגל וננטש על ידי חבריו בין לילה. 12 קשישים חברי הקיבוץ ננטשים לגורלם לבדם בבית האבות בקיבוץ כמו אסקימוסים קשישים הננטשים למות.
הסרט צולם בקיבוץ יחיעם.
תקציר העלילה.
12 קשישים הנמצאים ביחד בבית אבות בקיבוץ בגליל, קמים בבוקר אחד ונוכחים לדעת שאין חשמל, אין מים, אין אוכל ואין עיתונים. הם מסתכלים החוצה ורואים שהקיבוץ נטוש. חברי הקיבוץ נקלעו לחובות של עשרות מיליוני שקלים ונטשו את המקום עם רכושם מפחד המעקלים. במקום נשאר רק פועל סיני אחד. הקשישים מחליטים להתארגן בעצמם. הם מתרחצים במים שנותרו בברכת השחייה.
ברקה (אילן תורן) ויוסקה (גבי עמרני) מגיעים בקלנועית למטבח ומרוקנים אותו מן המזון שנשאר בו. פייבל (שמואל שילה) מוצא פרה שנשכחה, חולב אותה ומביא את החלב לקשישים.
הם מוצאים את מקום הבאר הישנה, פותחים את השיבר ומים מתחילים להגיע לבית האבות. רזניק החשמלאי (הוגו ירדן) מצליח להפעיל את הגנרטור ולספק חשמל.
לקיבוץ מגיע הליקופטר ומתוכו יורדים יזם הנדל"ן שפילמן (דביר בנדק) מזכירתו לימור (עדי גילת) והבנקאי אזולאי (עופר זוהר). שפילמן מבקש לקנות את הקיבוץ מהבנק, בעל הנכס, להרוס אותו ולבנות על השטח כפר נופש עם צימרים, ספא וקזינו. הוא בטוח שאין אנשים במקום אבל להפתעתו הוא נפגש עם קבוצת הקשישים. בתחילה הוא זועם על אזולאי, ורוצה להסתלק, אך מזכירתו הערמומית לימור (עדי גילת) מציעה לו "קומבינה" - הם יעבירו את הקשישים לבית אבות מחוץ לקיבוץ וידאגו לכל מחסורם לכל ימי חייהם, ואת ההוצאות הם יקזזו ממחיר הנכס. לבנקאי אין ברירה והוא מסכים לתנאים אבל הקשישים ובראשם יולק (שמעון ישראלי) מתנגדים ואומרים שלא יזוזו משם.
פייגה (חנה רוט) אשתו של יולק מארגנת שיחת חברים כמו שנהגו בקיבוץ ומבקשת הצבעה אם לקבל את הצעת שפילמן או לא. התוצאה היא תיקו.
מונדק (מוסקו אלקלעי) הסובל מדמנציה קלה, מטפס על מגדל הסילו לחרדתם של הקשישים, עד שברקה ויוסקה מצליחים לטפס ולהוריד אותו משם.