במפקד האוכלוסין של שנת 2000 נמצא כי בעיר יש כ-30,976. העיר ממוקמת מצפון לפרל הארבור. שטחה הכולל של העיר הוא כ-15.0 קמ"ר. המיקוד של העיר הוא 96782. העיר נמצאת בממוצע בגובה של 27 מטר מעל פני הים והצפיפות בעיר כ-2,399.8 לקמ"ר. במפקד האוכלוסין של שנת 2000 נמצא גם כי בעיר יש 17.24% של לבנים, 2.71% אפרו אמריקאים, 53.42% אסיאתים והשאר מאוכלוסיות אחרות.
יוחנן גליקר
מי הבוס?
"מי הבוס?" (באנגלית: ?Who's the Boss) הייתה קומדיית מצבים אמריקאית אשר שודרה ברשת ABC בין השנים 1984–1992. בסדרה כיכבו טוני דנזה, ג'ודית לייט, אליסה מילאנו, דני פינטאורו וקתרין הלמונד.
בישראל, שודרה הסדרה כל מוצאי שבת בערוץ הראשון, החל מאמצע שנות ה-80, וזכתה לפופולריות רבה. מאוחר יותר שודרה בערוץ 2 ובשידורים חוזרים בערוץ הילדים.
בשנת 2020 הוכרז כי מתוכננת סדרת המשך לסדרה המקורית.
רקע והיסטוריה.
בשנות ה-80 נשים רבות יצאו לעבוד והפכו ל"נשות קריירה" במקום עקרות בית וכך נוצרה, בעיקר בארצות הברית, מציאות חברתית חדשה. בתקופה זו, קומדיות מצבים חדשות המתבססות על נושא חדש ומקורי זה צצו כפטריות אחרי הגשם. אנשי רשת ABC שחיפשו רעיון חדש לסדרה, מצאו לנכון ליצור סיטואציה משפחתית יוצאת דופן שבמרכזה אשה מצליחה וגבר נאה המועסק כעובד משק הבית הדואג לתחזוקתו ולגידול הילדים.
עלילת הסדרה.
האלמן אנתוני מורטון "טוני" מיסלי (מגולם על ידי טוני דנזה) הוא שחקן כדור בסיס לשעבר של סנט לואיס קרדינלס אשר נאלץ לפרוש עקב פציעה בכתף. טוני מחליט לעזוב את ברוקלין על מנת למצוא סביבה טובה יותר עבור בתו הקטנה, סמנתה (מגולמת על ידי אליסה מילאנו). בסופו של דבר הוא מחליט לעבוד בעיירה היוקרתית פיירפילד שבקונטיקט כסוכן בית עבור אנג'לה באוור (מגולמת על ידי ג'ודית לייט), אשת קריירה גרושה ואמו של ג'ונתן (מגולם על ידי דני פינטאורו), ילד מפונק אותו גידלה לבדה. מיסלי עובר להתגורר בביתה של באוור יחד עם בתו. דמותה של מונה (מגולמת על ידי קתרין הלמונד), אמה של אנג'לה, הייתה יוצאת דופן בתוך המסגרת הזו אך הייתה דמות מפתח בעלילת הסדרה והוסיפה לה פיקנטריה רבה שכן הייתה פעלתנית, חצופה, דעתנית וחומדת גברים, החיה את הרגע והייתה ההפך הגמור מבתה אנג'לה. מונה יצאה באופן קבוע עם גברים שונים שבלט ביניהם מחזר עשיר במיוחד אותו גילם לזלי נילסן כתפקיד אורח במשך מספר פרקים. המצב המורכב בבית ומערכות היחסים הבלתי שגרתיות בין הדמויות היוו סיפור מסגרת אידיאלי לקומדיית המצבים אשר זכתה בתקופתה להצלחה רבה.
שם התוכנית התייחס להיפוך התפקידים הברור של שתי הדמויות הראשיות בתוכנית - האשה היא אשת קריירה מצליחה, בעוד שהגבר מועסק כעובד משק הבית הדואג לתחזוקתו ולגידול הילדים.
עיקר העלילה בסדרה סבבה סביב מערכת היחסים המורכבת בין אנג'לה וטוני שהתפתחה בהמשך גם למערכת יחסים רומנטית. הניגוד בין טוני הקליל והספונטני לבין אנג'לה המאופקת הוביל למשיכה ההדדית בין השניים. על אף שהייתה קיימת משיכה בין השניים עוד מן ההתחלה, לאורך רוב עונות הסדרה הם שמרו על יחסי ידידות בלבד ונהגו לצאת עם אחרים. לבסוף בתחילת העונה השמינית, טוני ואנג'לה מביעים את אהבתם זה לזה.
בנוסף, טוני הפך לאורך הסדרה לדמות האב שהייתה חסרה לג'ונתן, בעוד שאנג'לה (ואף מונה) הפכה לדמות האם שהייתה חסרה לסמנתה. כספורטאי לשעבר וגבר קשוח, השפיע טוני על הילד ג'ונתן שגדל עד הגעתו כילד מפונק למדי. במהלך עונות הסדרה, עם התבגרות שני הילדים שהיו בעצמם שני הפכים, נוסף רובד זה לעלילה ובעיקר התבגרותה של סמנתה הפכה נושא מרכזי בסדרה.
פולין זוטא
פולין הקטנה
תת-פולין
מאלופולסקה
מלופולסקה
מאוופולסקה
מוופולסקה
פולין-קטן
צ'חאלתה (רכס הרים)
רכס צ'חאלתָה (בגאורגית: ჩხალთის ქედი, צ'חאלתיס כֶּדי) או רכס אבחזיה (აფხაზეთის ქედი) הוא רכס הרים ברפובליקה הבדלנית של אבחזיה גאורגיה, בשיפוע הדרומי שרשרת הרי הקווקז הגדול. במדרונותיו הדרומיים זורם נהר צ'חאלתה.
בצמוד לרכס ממזרח נמצא רכס הבזיב המופרד ממנו על ידי עמק נהר הקלאסורי המגיע עד למעבר אמטקלי (ამტყელი) והוא נכלל בעמק קודורי. באזור בו נוצר נהר הקלאסורי נוצרים גם נהר הבזיב וצ'חאלתה. כל אחד מהם זורם בעמק הקרוי על שמו.
אורכו של הרכס הוא כ-60 ק"מ ופיסגתו הגבוהה ביותר היא הר צ'חאלתה בגובה 3,156 מטר מעל פני הים. הפיסגה היא בעלת מבנה תלול שאיננו ניכר כיום היות שהיא מוקפת בשלוש שכבות של קרחונים בעומק של מעל לק"מ. המדרונות הדרומיים בעלי נטייה עדינה ונחתכים בערוצי הנהר העמוקים: אמטקֶלִי גָ'אמגַלִי כּוּאבּצָ'רי ופלגיהן. באמצע ההר ישנם מספר אגמים אלפיניים הקשורים לנהר צ'חאלתה.
הרכס מורכב מסלעים מותמרים ופיריט יורי. מדרונות ההר מכוסים יערות אורן, אשוח ואשור (Fagaceae). תהליכים קארסטיים יוצרים מערות ונהרות תת-קרקעיים.
צ'חאלתה
צ'חלתה
צ'חאלטה
רכס צ'חאלתה
רכס אבחזיה
אולימפיאדת השחמט 1970
אולימפיאדת השחמט ה-19 אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בזיגן, שבגרמניה, בין 5 בספטמבר ל-27 בספטמבר 1970.
נבחרת ישראל.
באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
הנבחרת זכתה במקום ה-13.
להלן התוצאות הקבוצתיות:
בוויס מהמפטון
בוויס מהמפטון (באנגלית: Bevis of Hampton; בצרפתית עתיקה: Beuve, Beuves, Bueve או Beufves de Hanton(n)e; באנגלו-נורמנית: Boeve de Haumtone; באיטלקית: Buovo d'Antona) הוא גיבור אנגלי אגדי ונושאם של רומנים שיריים ימי-ביניימיים שונים (אנגלו-נורמניים, צרפתיים, אנגליים, ונטיים ורומנים נוספים הנושאים את שמו). הסיפור, שקיים גם בגרסת פרוזה, מצא את דרכו גם לרומניה ולרוסיה, ועובד גם לוולשית, לנורדית עתיקה ואף ליידיש.
האגדה.
בוויס הוא בנו של גאי, דוכס המפטון (סאות'המפטון) ושל אשתו הצעירה, בתו של מלך סקוטלנד. הדוכסית מבקשת ממחזרהּ לשעבר, דוּן (או דֶבוּן), קיסר אלמיין (גרמניה), לשלוח צבא חיילים שירצחו את בעלהּ ביער. המזימה עולה בידם, והיא נישׂאת לדוּן. כאשר בנהּ בן העשר מאיים כי ינקום בהּ, מחליטה הדוכסית להיפטר גם ממנו; אך הוא ניצל ממוות על ידי מדריכו הנאמן, נמכר לשודדי ים פראיים ומגיע לבסוף לחצר המלך הֶרְמִין, שממלכתו ממוקמת לעיתים במצרים ולעיתים בארמוריקה (חלק מגאליה הכולל את חצי האי ברטאן ואת השטח שבין הנהרות סן ולואר). באגדה נגללים בפרוטרוט מעשי הגבורה של בוויס, תבוסתו של הענק אזקפרט (Ascapart), אהבתו של בוויס לבתו של המלך, ז'וזיאן (Josiane), שליחתו למלך ברַאדמוֹנד מדמשק עם מכתב חתום התובע את מותו שלו, כליאתו ונקמתו הסופית באביו החורג. ואולם, לאחר שזוכה בוויס בירושתו הוא מוגלה ומופרד מז'וזיאן; בני הזוג מתאחדים בשנית רק לאחר שכל אחד מהם היה במערכת יחסים אחרת (גם אם רק באופן רשמי). בנוסף, מתייחס הסיפור למותו של הגיבור ולקורותיהם של שני בניו.
כתבים.
נראה כי הגרסה העתיקה ביותר שיש בנמצא היא "Boeve de Haumtone" – טקסט אנגלו-נורמני המתוארך למחצית הראשונה של המאה ה-13. גרסה זו כוללת 3,850 בתים הכתובים בחרוזים אלכסנדרוניים.
שירי מעללי הגבורה הצרפתיים של "Beuve d'Hanstone", שנכתבו במאה ה-13 – כולם במשקל של עשר הברות – מכילים בין 10,000 ל-20,000 בתים. כן קיימת גרסת פרוזה צרפתית, אשר נכתבה לפני 1469.
הגרסה האנגלית "Sir Beues of Hamtoun" מבוססת על כמה מן המקורות הצרפתיים, השונים קלות מאלו שנשתמרו. כתב היד העתיק ביותר שנשתמר מתוארך לתחילת המאה ה-14.
המהדורות המודפסות של הסיפור הופיעו בעיקר באיטליה, שבה היה בּוֹבוֹ (Bovo) או בּוּאוֹבוֹ (Buovo) ד'אַנְטוֹנַה (d'Antona) נושאן של מספר פואמות, ועלילת הסיפור שובצה ב-"Reali di Francia" (המהדורה האיטלקית לאגדה הקרולינגית).
מאיטלקית עובד הסיפור ליידיש – הגרסה היידית, "בבא-בוך", הפכה לרומן האבירים היידי הפופולרי ביותר.
ברוסיה זכה הרומן לפופולריות שלא הייתה כמותה, ונהיה לחלק מן הפולקלור הרוסי. העיבוד הרוסי לרומן הופיע באמצע המאה ה-16, ותורגם ככל הנראה מהגרסה הפולנית או הרותנית (סלאבית מזרחית עתיקה), שבתורן תורגמו מן העיבוד הסרבו-קרואטי לרומן האיטלקי, שנערך בדוברובניק. המעשיה שנתקבלה באופן זה, שכונתה "Повесть о Бове Королевиче" ("פּוֹבְיֶיסְט אוֹ בּוֹבָה-קוֹרוֹלְיֶיבִיצֶ'ה", סיפורו של הנסיך בּוֹבַה), נתמזגה בהדרגה אל תוך סיפורי העם הרוסיים, וגיבור הסיפור אימץ מאפיינים רבים של גיבור עממי רוסי (בוגטיר. למן תחילת המאה ה-18 ועד שנת 1918 נפוצו גרסאות שונות של הסיפור כלוֹבּוֹק (Лубок; תדפיס עממי המדגים סיפור בתמונות, בדומה לקומיקס), בעיקר בקרב המעמדות הנמוכים. יוצרים דוגמת גבריל דרז'ווין ואלכסנדר פושקין שיבחו את ערכו הספרותי של בּוֹבַה. פושקין אף השתמש בכמה מרכיבים מן הסיפור באגדות שחיבר, וניסה לחבר פואמה פנטסטית המבוססת על הרומן.
מקורות.
על אף שנראה כי הגרסה האנגלית המודרנית מתבססת על מקור צרפתי, משערים כי האגדה התעצבה על אדמות אנגליה במאה ה-10, וכי מקורה בפולשים הדנים. דמותו של דוּן עשויה להיות מזוהה עם אוטו הראשון, אשר היה בן זמנו של אדגר אתלינג, "המלך אדגר" בסיפור. זנקר הצליח לבסס הקבלה קרובה בין בוויס ובין אגדת המלט כפי שמתאר אותה סקסו גרמטיקוס בחיבורו "גסטה דנורום".