עמדה ציון המשיך במסעותיו והקים מחנה, המוסלמים תקפו אותו ואת צבאו פעמיים לפני רדת החשכה. המוסלמים תקפו פעם נוספת, הפעם במשך הלילה, עם מספר גדול של חיילים שהגיעו מ-"שבעת ערי האם" (מחוזות) של סולטנות אדאל, גאבאלה, לאבאקאלה, מורה, פגאמה וטיקו. במשך הקרב, עמדה ציון הותקף אישית אך הרג בחניתו את האויב. צבאו של עמדה ציון ניצח את המוסלמים, הרג אותם בחרב והעלה הרבה שלל. מושל יפאט, ג'מאל א-דין הראשון שמונה על ידי הקיסר עמדה ציון הצטרף גם הוא לצבאות המוסלמים יחד עם סולטאן אדאל. צבאות המוסלמים תקפו את עמדה ציון ובקרב דאס צבא אתיופיה הביס את המוסלמים. לאחר מכן עמדה ציון הוליך את צבאו לבירת אדאל, העיר טלאג שם הוא הכניע את מושל אדאל ובני משפחתו, לאחר מכן הקיסר הביס צבא מוסלמי נוסף וחזר לעיר באקולזר שביפאט, הקיסר הרס את יפאט פעם נוספת ומינה את נאסיר א-דין אח נוסף של סאבר א-דין הראשון למושל יפאט. לאחר שסיים את המערכה ביפאט, הקיסר הוליך את צבאו לעיר גואט והשמיד אותה, לאחר מכן הקיסר הביס את הערים הארלה ודילהויה ומשם המשיך לערים דאגווי, ווארג'יה ושארקחה שגם אסר את המושל שלה יוסוף (אזורים אלו נמצאים כיום בסומלילנד). כיבושיו אלו של עמדה ציון הרחיבו את שליטתה של האימפריה האתיופית-נוצרית בפעם הראשונה מעבר לנהר האוואש ושליטה ראשונה במדינות המוסלמיות דאווארו, בלה ומדינות מוסלמיות אחרות.
מסחר ותרבות.
תחת עמדה ציון המסחר פרח. חקירות ארכאולוגיות כיום בעיקר בכנסיות ומנזרים הראו שבזמן זה הוטבעו מטבעות, הטקסטיל פרח ושגשג כמו כן ישנם הוכחות למסחר עם האימפריה הביזנטית. טאדסה טמרת כותב שלעמדה ציון היה יועץ ממשפחה סורית-נוצרית שהגיע מדמשק וייעץ לו בנושאים על המזרח התיכון. הספרות האתיופית בזמן זה פרחה אחד מהספרים הידועים הוא הכברה נגסט, שתורגם מערבית על פי בקשתו של מושל ינדראטה יאביקה אגזי. עבודות אחרות מתקופה זו כוללים את הספר המסתורי של השמיים והארץ שנכתב על ידי גיורגיס מסאגלה וההיסטוריה של אלכסנדר הגדול רומן המספר על אלכסנדר הגדול שנהפך לקדוש נוצרי, החוקר אדוורד אלאנדורף כותב שבזמן זה תרגום התנ"ך לשפת הגעז תוקן (עבר הגהה). שירים רבים שנכתבו על הקיסר בזמן זה הם הגרסה המוקדמת ביותר של השפה האמהרית. עמדה ציון הוא הקיסר הראשון שתרם ספרי קודש לקהילה הנוצרית-אתיופית בירושלים.כמו כן הוא הקיסר שהתחיל את מסורת כתיבת הכרוניקות של הקיסרים הסולומונים
קבוצת ה - 131 (ילדי קובנה)
פליפה החמישי, מלך ספרד
פליפה החמישי, מלך ספרד (בספרדית: Felipe V de España; 19 בדצמבר 1683 - 9 ביולי 1746) היה מלך ספרד בין השנים 1700 ל-1746.
ביוגרפיה.
בצעירותו.
פליפה החמישי, הידוע גם כפיליפ דוכס אנז'ו, היה המלך הספרדי הראשון לבית בורבון. פליפה נולד בורסאי ב-19 בדצמבר 1683 ללואי, הדופן הגדול, בנם של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת ומריה תרסה, נסיכת ספרד, בתו של פליפה הרביעי, מלך ספרד. אמו הייתה מריה אנה ויקטוריה, דוכסית בוואריה, בתם של פרדיננד מריה, הנסיך הבוחר מבוואריה, ואנריקטה אדליידה, נסיכת סבויה. עם לידתו קיבל פיליפ את התואר דוכס אנז'ו, שם שליווה אותו תכופות טרום היותו למלך.
הטענה לכתר ומלחמת הירושה הספרדית.
עם מותו בשנת 1700 של מלך ספרד קרלוס השני ללא יורשים, צפה ועלתה שאלת הירושה. כנכדה של אחות המלך, מריה תרסה, הייתה לפיליפ עדיפות בקבלת הירושה, אך גם קרל, ארכידוכס אוסטריה, בנו של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, נעשה טוען לכתר.
בנסיבות אלו פרצה ב-1701 מלחמת הירושה הספרדית, בה השתתפו צרפת, בריטניה ומדינות נוספות. המלחמה הסתיימה ב-1713 בהסכם אוטרכט. פיליפ הוכתר כפליפה החמישי מלך ספרד, אך נשללה ממנו הטענה לכתר צרפת, וכך נפתרה סוגיית איחוד צרפת וספרד שאיימה על חלק מהמדינות באירופה.
ספרד גם ויתרה על האי מנורקה ועל מצר גיברלטר לטובת בריטניה. ארצות השפלה הדרומיות, נאפולי וחלק מדוכסות מילאנו נמסרו לקיסרות האוסטרית, וסרדיניה וחלק אחר מדוכסות מילאנו נמסרו לבית סבויה. כך נחלשה אחיזתה של ספרד באירופה, והאיום הפוטנציאלי על בריטניה ופורטוגל פחת.
בערוב ימיו.
פליפה, שלקה בהתקפי מניה דיפרסיה ודיכאון, ויתר על כתרו ב-1724 לטובת בנו לואיס, אך חזר לכהן כמלך עקב מותו של זה באותה שנה. מחלתו של פליפה מנעה ממנו לתפקד, ובשנים אלה דאגה רעייתו השנייה, אליזבטה פארנזה מפארמה, לנהל את הממלכה, כמו גם לתארים מלכותיים לילדיה, קרלוס (דוכס פארמה בין השנים 1732–1735, ואחר כך מלך נאפולי וסיציליה), פליפה (דוכס פארמה מ-1735), ומריאנה ויקטוריה (מלכת פורטוגל).
בתקופתו הייתה ספרד מעורבת במלחמת הירושה הפולנית בשנים 1733 עד 1738, שבעקבותיה קיבל בנו, הדוכס קרלוס, לימים קרלוס השלישי, מלך ספרד, את השליטה בנאפולי ובסיציליה.
בתקופתו של פליפה פרצה גם מלחמת אוזנו של ג'נקינס, מלחמה שנערכה באיים הקריביים בין בריטניה לספרד בשנים 1739 ו-1742, ונפסקה עקב מלחמה גדולה יותר שפרצה באירופה - מלחמת הירושה האוסטרית. פליפה מת ב-1746, בעיצומה של מלחמה זו. אחריו עלה לשלטון בנו, המלך פרננדו השישי.
המלך העדיף את המסחר של ספרד עם רכושו האמריקאי. במהלך סחר אטלנטי זה הופיע דמויות חשובות של ההיסטוריה הימית של ספרד, ביניהם אמארו פרגו. המלוכה נהנתה לעיתים קרובות מהפרטינר בפשיטותיו המסחריות.
משפחתו.
ב-2 בנובמבר 1701 התחתן פליפה עם מריה לואיזה, נסיכת סבויה, בתו של ויטוריו אמדאו השני, דוכס סבויה ואן מארי ד'אורליאן, ממנה היו לו 4 ילדים:
ב-24 בדצמבר 1714 התחתן פליפה עם אליזבטה פארנזה, בתו של אודוארדו פארנזה, נסיך הכתר של פארמה ודורותיאה סופיה, רוזנת פפאלץ-נויבורג, ממנה היו לו 6 ילדים:
GSLV - Geosynchronous Satellite Launch Vehicle ,משגר לוויינים מפיתוח וייצור הודי, מופעל על ידי הארגון ההודי לחקר החלל (ISRO).
המשגר מיועד לשגר לוויינים למסלול גאוסטציונרי, בגובה 36,000 ק"מ מעל קו המשווה של כדור הארץ. הדגם Mark II, המצוי בשירות מסוגל לשגר מטע"ד בעל מסה של 2,450 ק"ג למסלול זה.
תצורה.
GSLV הוא משגר לוויינים תלת שלבי, בעל ארבעה מאיצים המונעים בדלק נוזלי. שיפור ניכר בביצועי המשגר על פני המשגר ההודי PSLV מושג על ידי שימוש במנוע קריוגני (השורף מימן נוזלי וחמצן נוזלי) לשלב השלישי.
שלב ראשון.
השלב הראשון מכיל דלק במשקל של 129 טון. בנוסף, ארבעה מאיצים ניתקים המונעים בדלק נוזלי היפרגולי (ניצת במגע) מקיפים את השלב הראשון.
שלב שני.
השלב השני מופעל על ידי דלק נוזלי במשקל של 37.5 טון. הדחף המיוצר על ידי שלב זה הוא כ־720 קילו-ניוטון.
שלב שלישי.
השלב השלישי מונע על ידי מנוע קריוגני השורף מימן נוזלי וחמצן נוזלי. המשגרים ראשונים עשו שימוש במנועים מפיתוח רוסי, אולם הארגון ההודי לחקר החלל מקדיש מאמץ ניכר לרכישת יכולת ייצור עצמית של מנועים קריוגניים, שישולבו בשיגורים הבאים של המשגר.
שיגורים שבוצעו.
נכון ל־12 באוגוסט 2021, משגרים ממשפחת ה־GSLV (Mk I ו־Mk II) ביצעו 14 שיגורים, והביאו ל־8 הצלחות, ארבעה כישלונות ושני כישלונות חלקיים. כל השיגורים התרחשו ממרכז החלל סאטיש דהוואן (SDSC) בסריהריקוטה. רשימה זו אינה כוללת שיגורים של Mark III. תאריכי השיגור מפורטים ב־UTC.
GSLV Mark III.
משגר חדש וכבד המכונה GSLV Mark III פותח והוא מיועד לשגר מטע"ד של 4,000 ק"ג למסלול גאוסטציונרי. דגם זה עושה שימוש בשני מאיצים גדולים המונעים בדלק מוצק, שהחליפו את ארבעת המאיצים המונעים בדלק נוזלי שבשימוש GSLV Mark II. תצורת המשגר החדש דומה למשגר הלוויינים האירופי אריאן 5. נכון לשנת 2021, המשגר ביצא ארבעה שיגורים מוצלחים.
Reign in Blood
Reign in Blood הוא אלבום האולפן השלישי ואלבום הבכורה בחברת תקליטים גדולה של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית סלייר. האלבום, שיצא ב-7 באוקטובר 1986, מהווה את שיתוף הפעולה הראשון של הלהקה עם המפיק המוזיקלי ריק רובין, שתרומתו השפיעה רבות על התפתחות צלילה של הלהקה. "Reign in Blood" ("מלוכה בדם" באנגלית) זכה להצלחה מרובה בקרב מבקרים ומעריצים כאחד, ומשך אל סלייר את תשומת לבו של קהל הזרם המרכזי של המטאל. המגזין "קראנג!" תיאר את האלבום כ"אלבום הכבד ביותר בכל הזמנים", וכפורץ דרך בתחום הת'ראש מטאל.
יציאתו לאור של "Reign in Blood" התעכבה על רקע עטיפתו והתיאורים הכלולים בטקסטים שלו, שתוארו כ"גרפיים". רצועת הפתיחה, "Angel of Death", המתייחסת אל יוזף מנגלה ומפרטת פשעי מלחמה שבוצעו במחנה הריכוז אושוויץ, עוררה האשמות בנאציזם. מאידך, הלהקה הדגישה מספר פעמים כי היא איננה מעודדת נאציזם, אך חבריה מגלים התעניינות בנושא. האלבום היה הראשון של סלייר שנכנס לרשימת 200 האלבומים הנמכרים ביותר של בילבורד; הוא הגיע למקום ה-94, וב-1992 הגיע בארצות הברית למעמד של אלבום זהב.
הקלטה.
בעקבות הצלחתו של אלבומה הקודם של סלייר, "Hell Awaits", הבחין מפיק הלהקה בריאן סלייגל בפוטנציאל של הלהקה לעליית מדרגה בעזרת אלבומה הבא, וניהל משא ומתן עם מספר חברות תקליטים, ביניהם דף ג'אם רקורדס של ריק רובין וראסל סימונס. בסופו של דבר התחברה הלהקה עם ריק רובין, שהגיטריסט ג'ף הנמן התרשם מעבודתו עם אמני ההיפ הופ אל אל קול ג'יי וראן די אם סי.