בשנת 1708, דמפייר עלה על האונייה ״דיוק״ (״דוכס״) לא כקברניט אלא כנווט . [19] ״הדיוק״ עשתה את דרכה אל האוקיינוס השקט דרך קייפ הורן . המסע הזה היה בפיקודו של וודס רוג'רס, והיה מוצלח יותר. המשלחת צברה 147,975 ליש"ט (שווה ערך ל -21.6 מיליון ליש"ט נוכחיים) בשווי סחורות. הרווחים היו בעיקר מלכידת הספינה הספרדית ששטה בין מקסיקו לפיליפינים, בדצמבר 1709.
בינואר 1710 חצה דמפייר שוב את האוקיינוס השקט. הם עצרו בגואם לפני שהגיעו לבטביה (ג׳אקרטה) . לאחר השיפוץ באי הורן (ליד בטביה) ומכירת אחת מספינות השלל שלהם, הם הפליגו לכף התקווה הטובה שם נשארו יותר משלושה חודשים בציפייה לשיירה. הם עזבו את הכף בחברת 25 ספינות הולנדיות ואנגליות, כשדמפייר משמש כנווט של הספינה ״אנקרנסיון״. לאחר עיכוב נוסף בהולנד, הם הטילו עוגן בתמזה בלונדון ב־14 באוקטובר 1711.
ייתכן שדמפייר לא חי כדי לקבל את כל חלקו ברווחי המשלחת. הוא נפטר בלונדון. המועד המדויק ונסיבות מותו ומקום מנוחתו הסופי אינם ידועים. צוואתו הוקראה ב־23 במרץ 1715, ומשערים שהוא נפטר מוקדם יותר באותו החודש, אולם לא ידוע על כך בוודאות. עיזבונו היה כמעט 2,000 ליש"ט.
מורשת.
דמפייר השפיע על מספר דמויות הידועות יותר ממנו:
• הוא תרם רבות לניווט, ואסף נתונים ראשונים על זרמים, רוחות וגאות בכל האוקיינוסים בעולם. נתונים ששימשו את ג'יימס קוק והוריישו נלסון.
• דניאל דפו, מחבר רובינזון קרוזו, קיבל השראה ככל הנראה על ידי הזיכרונות האמיתים של פרשת המלח אלכסנדר סלקירק, חבר צוות במסעותיו של דמפייר, שניצל לאחר שנים רבות.
• ג'ונתן סוויפט מזכיר במפורש את דמפייר במסעותיו של גוליבר .
• רשימותיו על החי והצומח בצפון מערב אוסטרליה נחקרו על ידי איש הטבע והמדען ג'וזף בנקס , שערך מחקרים נוספים במהלך המסע הראשון עם ג'יימס קוק. הדבר עזר להתיישבות והקמתה של אוסטרליה המודרנית.
• הדיווחים שלו על תפוצת פירות אקזוטיים הובילו למסעו הכושל של ויליאם בליי בספינה הבאונטי .
• התצפיות והניתוח שלו עזרו לאלכסנדר פון הומבולדט וצ'ארלס דרווין לפתח את התאוריות המדעיות שלהם.
• תצפיותיו (ואלה של מר ויליאם פוננל) במהלך משלחותיו מוזכרות מספר פעמים על ידי אלפרד ראסל וולאס בספרו הארכיפלג המלאי, והשוואה לתצפיות שערך במסעותיו מהמאה ה -19.
• הוא מצוטט למעלה מ־80 פעמים במילון אוקספורד באנגלית, בעיקר על מילים כמו "ברביקיו", " אבוקדו", "מקלות אכילה" ו"תת-מינים". זה לא אומר שהוא טבע את המילים, אך השימוש שלו בהן בכתביו הוא הדוגמה הראשונה הידועה באנגלית.
• הוא תיעד לראשונה את המתכונים עבור גואקמולה וצ'אטני מנגו.
השירות הפדרלי לשיתוף פעולה צבאי-טכני
השירות הפדרלי לשיתוף פעולה צבאי-טכני (רוסית: Федеральная служба по военно-техническому сотрудничеству ,ФСВТС России) הוא גוף ממשלתי פדרלי רוסי המפעיל בקרה ופיקוח בתחום שיתוף הפעולה הצבאי-טכני בהתאם לחקיקה של הפדרציה הרוסית. הגוף כפוף למשרד ההגנה ואחראי לשיתוף הפעולה הצבאי של רוסיה עם מדינות זרות (במובן זה הוא מקביל לאגף ליצוא ביטחוני [סיב"ט], במשרד הביטחון הישראלי).
היסטוריה.
ב-1 בדצמבר 2000 הוקמה ועדת הפדרציה הרוסית לשיתוף פעולה טכני-צבאי עם מדינות זרות (Комитет Российской Федерации по военно-техническому сотрудничеству с иностранными государствами ,КВТС России).
ב-9 במרץ 2004, במסגרת הרפורמה הפדרלית הוועדה הפכה לשירות הפדרלי לשיתוף פעולה טכני צבאי (ФСВТС России).
וולדמר מוביץ
וולדמר מוביץ (באנגלית: Woldemar Mobitz; 31 במאי 1889 - 11 באפריל 1951) היה רופא רוסי-גרמני. על שמו נקראים שני הסוגים השונים של הפרעת קצב הלב חסם הולכה עלייתי-חדרי מדרגה שנייה.
ביוגרפיה.
מוביץ נולד ב-31 במאי 1889 בסנט פטרסבורג, רוסיה. הוא למד בתיכון מקומי במיינינגן שבמדינת תורינגיה בגרמניה, שם סיים את לימודיו ב-1908. לאחר מכן למד רפואה באוניברסיטאות בפרייבורג ובמינכן, שם הוסמך לדוקטור לרפואה ב-1914. במהלך לימודיו תרם לחקר מחלת גרייבס.
לאחר סיום לימודיו החל לעבוד במחלקות כירורגיות בברלין ובהאלה ובמחלקות לרפואה פנימית בבתי החולים האוניברסיטאיים במינכן ובפרייבורג. בזכות מחקריו בנושאי חסמי הולכה לבביים הועלה מוביץ לדרגת מרצה בכיר. בשנת 1928, לאחר כהונה של 4 שנים, מונה מוביץ לראש המחלקה לרפואה פנימית בפרייבורג. ב-1943 מונה לדירקטור של בית חולים במגדבורג, תפקיד בו שימש עד לכיבוש העיר על ידי הצבא האדום ב-1945.
מוביץ עסק ברפואה פנימית עם דגש על קרדיולוגיה. עיקר פרסומו נבע מסדרת מאמרים אותם פרסם בין השנים 1924–1928, אשר עסקו בסוגים שונים של חסמי הולכה עלייתיים-חדריים. מוביץ הבדיל בין שני סוגים שונים של חסם הולכה עלייתי חדרי מדרגה שנייה וחילק אותם על בסיס מאפייניהם האלקטרוקרדיוגרפיים וההשלכות הפרוגנוסטיות שלהם. על פי החלוקה שקבע מוביץ, "חסם הולכה עלייתי חדרי מדרגה שנייה סוג 1", הוא מצב המתאפיין בהתארכות הדרגתית של מרווח PR בתרשים הא.ק.ג., עד ל"נפילה" של אחד ממכלולי ה-QRS. "חסם הולכה עלייתי חדרי מדרגה שנייה סוג 2" לעומת זאת, מתאפיין ב"נפילה" של מכלול QRS, ללא התארכות מרווח PR שקדמה לו. שני סוגי חסמי ההולכה נקראים על שמו - "מוביץ סוג 1" ו"מוביץ סוג 2".
על שמו מוענק "פרס המחקר על שם וולדמר מוביץ למחקרים בתחום הפרעות קצב לב" על ידי האיגוד הגרמני לקרדיולוגיה (Deutsche Gesellschaft für Kardiologie).
אדווין ג'רביס
הייניקס
SK Hynix
רשימת נשיאי גינאה המשוונית
יס מן
מרדכי אבריאל
מרדכי אבריאל (8 באוגוסט 1933 - 28 במאי 2018) היה פרופסור בפקולטה להנדסה תעשייה וניהול בטכניון - מכון טכנולוגי לישראל, דיקן הפקולטה בשנים 1978–1979.
ביוגרפיה.
מרדכי (מוטקה) אשר נולד בבודפשט לאם פסנתרנית ולאב בנקאי. אביו נהרג במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1949 עלה לישראל עם קבוצת עליית הנוער של השומר הצעיר על האוניה "עצמאות". בגיל 18 התגייס לנח"ל והיה בין מקימי קיבוץ להב בשנת 1952.
בשנת 1957 עזב את הקיבוץ, השלים בגרויות והחל ללמוד בטכניון מיד לאחר סיום תואר ראשון המשיך בלימודיו ובשנת 1963 קיבל תואר שני. בשנים 1963–1966 שהה עם אשתו בארצות הברית וסיים דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד. החל בניסיונות למצוא אופטימום של פונקציה יונימודלית עם משתנה אחד תוך שימוש בשיטה מקבילית. המשיך בפוסט-דוקטורט בארצות הברית.
בשנת 1968 חזר לחיפה והתקבל לפקולטה להנדסת כימיה, בה עבד עד לשנת 1974. בשנה זו עבר לפקולטה להנדסת תעשייה וניהול. בתקופה זו לימד גם באוניברסיטת תל אביב. במקביל להוראה כתב ספר בנושא תכנון לא-ליניארי.
בשנים 1974–1975 היה בארצות הברית בשנת שבתון. בתקופה זו ערך מחקר בתחום קשרי הגומלין בין משק האנרגיה למשק הלאומי בעזרת מודלים מתמטיים.
בשנים 1978–1979 היה דיקן הפקולטה להנדסת תעשייה וניהול (הוחלף על ידי מיכאל רובינוביץ). בשנים 1983–1986 היה נשיא האגודה הישראלית לחקר ביצועים. בשנות ה-80 של המאה ה-20 פנה לחקר מודלים לניתוח השוק הפיננסי. בשנת 1995 הקים בבנק הפועלים מחלקה לפיתוח אנליטי. במחלקה זו עבד עד לשנת 2010.
במהלך הקריירה המקצועית כתב שבעה ספרים ופרסם עשרות מאמרים.
נפטר ב-28 במאי 2018 והשאיר אחריו את אשתו חווה ושלושה ילדים.
מצר פיוג'ט
מצר פיוג'יט
עין חתול (סוג)
עין חתול סמיינולטוס
מעבר ג'רביס
Sans attendre
Sans attendre (באנגלית: Without Waiting, ובעברית: בלי לחכות) הוא אלבום האולפן העשרים וארבעה של הזמרת הקנדית סלין דיון. האלבום יצא לאור על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס ב-2 בנובמבר 2012. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים בסך הכול.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום הראשון במצעד האלבומים של קוויבק.
רקע והפקה.
האלבום הופק על ידי תיירי בלנצ'רד, איוון קסאר, דייוויד גגטנו, פטריק המפרטזום, קלוד למאי, סקוט פרייס, ג'וליאן שולתיס, סטניסלס וז'אק ונרוסו. סטיבן תומאס ארלוויין מ-AllMusic, הפנה כלפי האלבום ביקורת חיובית, תוך שהעניק לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול.
ב-"Ottawa Sun" הוענק לאלבום ציון של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול.
הצלחה מסחרית.
האלבום זכה להצלחה מסחרית בינלאומית כאשר כבש את פסגת מצעד האלבומים שבצרפת, תוך שנמכר שם בלמעלה מ-800,000 עותקים. בקנדה נמכר האלבום בלמעלה מ-300,000 עותקים, תוך שבפולין נמכר בלמעלה מ-10,000 עותקים. בבלגיה קיבל האלבום את תואר הפלטינה על מכירות של למעלה מ-30,000 עותקים, תוך שבמצעד האלבומים של ולוניה הגיע אל המקום הראשון. בפלנדריה הגיע אל המקום ה-19.
בשווייץ הצליח האלבום להגיע אל המקום השני במצעד האלבומים, תוך שנמכר שם בלמעלה מ-15,000 עותקים. בקוויבק זכה האלבום להצלחה גם כן, כאשר כבש את פסגת מצעד האלבומים הרשמי של הפרובינציה. בסך הכול, נמכר האלבום בלמעלה מ-1.5 מיליון עותקים ברחבי העולם.
יחסי מיאנמר–שווייץ
יחסי מיאנמר–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של איחוד מיאנמר לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה.
בין הרפובליקה של איחוד מיאנמר לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של איחוד מיאנמר לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים ידידותיים וחמים במסגרתם מתקיימים שיתופי פעולה רבים.