בשנת 1967, כשהיה בן 16, הכיר בבית הספר התיכון בו למד את ניטו מסטרה, ויחד הקימו את להקת סואי ג'נריס (Sui Generis). הצמד החל להופיע במקומות קטנים בבואנוס איירס. גרסיה כתב את רוב המילים של השירים והלחין את כולם. השירים, שהושפעו מהפולק הצפון אמריקאי, עסקו בנושאים אישיים ובהתבוננות ביקורתית במציאות הפוליטית והאנושית. הלהקה צברה מעריצים רבים והוציאה שלושה תקליטים שנחשבים לאבן דרך בהיסטוריה של הרוק הארגנטינאי: וידה (Vida), (Confesiones de invierno), ואינסטיטוסיונס (Instituciones). הדיסק האחרון, שיצא בשנת 1974, עסק בסיאוב והשחיתות המוסרית של מוסדות השלטון, ונתקל בצנזורה של הממשלה הארגנטינאית, וחלק משיריו נגנזו. בשנת 1975 גרסיה החליט לפרק את להקת סואי ג'נריס, כדי להתנסות בסגנונות מוזיקליים אחרים. שתי הופעות הפרידה ההמוניות תועדו בדיסק כפול בשם אדיוס סוי ג'נריס.
פורסויחייקו PorSuiGieco.
בשנת 1974, גרסיה הקים את הסופר להקה פורסויחייקו (PorSuiGieco), שאיגדה מוזיקאים פופולריים בולטים: ראול פורצ'טו, חברי להקת סוי ג'נריס, לאון חייקו ומריה רוסה ג'וריו. הלהקה הוציאה אלבום אחד, בשנת 1976, בשם של הלהקה "פורסויחייקו".
לה מקינה דה אסר פחרוס La Maquina de Hacer Pajaros.
פירוק סואי ג'נריס אפשר לגרסיה להתנסות בצורות מוזיקליות יותר מורכבות, עיבודים תזמורתיים, שימוש בסינטיסייזר, ובשירה בקולות. הוא הקים להקה בשם "לה מקינה דה אסר פחרוס" ("המכונה לייצור ציפורים"), והוציא איתה שני אלבומים "לה מקינה דה אסר פחרוס", ו"פליקולס" ("סרטים"). בשני האלבומים מאפיינים בולטים של רוק מתקדם, אך הטקסטים היו פחות "נאיביים" ויותר ביקורתיים מאלה שאפיינו את הרוק המתקדם באותן שנים.
שנות ה-80.
סרו חירן Serú Giran.
בשנת 1978 התפרקה להקת "לה מקינה דה אסר פחרוס", וגרסיה הצטרף לשלושה מוזיקאים מובילים, דוד לבון, פרדו אזנר, ואוסקר מורו, וביחד ייסדו את סרו חירן (Serú Girán), להקת הרוק המיתולוגית של ארגנטינה. סוף שנות ה-70 הם תקופה מתוחה מאוד בארגנטינה, שנמצאת תחת הדיקטטורה האכזרית ביותר בתולדותיה. למרות הצנזורה הכבדה והאיומים הקבועים על מוזיקאים, סרו חירן מצליחה להצפין בשיריה מסרים נגד השלטון ובעד חופש וצדק. בין שיריה הבולטים של סרו חירן: קנסיון דה אליסיה (Canción de Alicia), סמינרה (Seminare), דסרמה אי סנגרה (Desarma y Sangra), ויירנס 3 אמ (Viernes 3am), ועוד.
קריירת סולו.
בשנת 1982 סרו חירן התפרקה וצ'ארלי גרסיה החל קריירת סולו ענפה מאוד. אלבום הסולו הראשון, "שנדו דה לה קמה אל ליווינג", (עובר מהמיטה אל הסלון), המתאפיין בסאונד יבש ופלסטי מאוד, והוא בישר את הגעת "שנות השמונים" למוזיקה הארגנטינאית. באלבום הזה שירים אייקוניים של התקופה כמו "נו בומברדאן בואנוס איירס" ("אל תפציצו את בואנוס איירס") המתייחס בצורה ביקורתית מאוד למלחמת המלווינס, "שו נו קיירו בולוורמה טאן לוקו" ("אני לא רוצה להשתגע לגמרי"), ו"אינקונסיינטה קולקטיבו" ("תת מודע קולקטיבי"), שיר פיוטי מאוד בו משתתפת בשירה הזמרת מרסדס סוסה.
בשנת 1983, עם חזרתה של הדמוקרטיה לארגנטינה, גרסיה ערך מספר הופעות המוניות והציג את אלבומו השני כסוליסט, "קליקס מודרנוס" (קליקים מודרניים). בין השנים 1984 ו-1990 גרסיה הוציא עוד ארבעה אלבומים, שנחשבים למגובשים והיצירתיים ביותר שלו. אלבומים אלה ביססו את מעמדו כדמות הדומיננטית ביותר ברוק הארגנטינאי, וכמוביל דעת קהל. גרסיה התאפיין תמיד באמירותיו החדות מאוד בענייני פוליטיקה וחברה. הוא צבר מעריצים רבים בכל דרום אמריקה, והופיע בארצות הברית ובאירופה.
שנות ה-90.
סיי נו מור Say No More.
בשנות ה-90 הקריירה של גרסיה נכנסה לסחרור. הוא השתמש בסמים קשים, נכנס כמה פעמים למוסדות גמילה, התעמת עם עיתונאים, פוצץ הופעות, וחייו האישיים היו מלוות בשערוריות אינסופיות. סגנונו המוזיקלי הפך קאוטי יותר, פחות קומוניקטיבי ויותר אלים. חלק ממעריציו חשבו שהוא יצא משליטה ואיבד את יכולתו המוזיקלית. גם קולו נפגע והפך צרוד מאוד. הוא הוציא דיסקים מאוד לא אחידים מבחינה מוזיקלית. הקו המאפיין את התקופה הוא שימוש רב בדיסטורשן, באפקטים, מנגינות פשוטות מאוד, ועיבודים שהיו ערבוב של רוק, גראנג' ואמביינס. באותן שנים אימץ גרסיה אסתטיקה חזותית אקספרסיוניסטית, נהג להופיע צבוע בצבעים מתכתיים, צבע את שיערו בצבעים שונים, והמציא לוגו עם ראשי התיבות של אחד האלבומים מאותה תקופה "סיי נו מור" (Say no more), שמזכיר את האיקונוגרפיה הנאצית (חשוב לציין כי לגרסיה לא הייתה מעולם שום התבטאות אנטישמית, והיה באופן עקבי לצד החלשים והנרדפים). מעריציו ההדוקים אימצו את האיקונוגרפיה, והמשיכו לאהוב אותו, למרות כל השערוריות. אקורד הסיום של תקופת "סיי נו מור", היה כאשר הוא נעצר בחדרו במלון בעיר מנדוסה, וכיוון שהשוטרים לא איפשרו לו לצאת מהחדר, הוא קפץ מהקומה השישית אל תוך בריכת המלון, ויצא ללא פגע.
שנות ה-2000.
בשנת 2002 הוציא גרסיה את האלבום "אינפלואנסיה" (Influencia), בו 7 שירים חדשים, ו-6 גרסאות לשירים ישנים שלו. "אינפואנסיה" היה סימן החיים המוזיקלי הראשון של גרסיה אחרי 4 שנים של יובש אמנותי, ושערוריות אישיות. למרות שרק מחצית מהשירים היו חדשים, גרסיה הוכיח שעדיין מסוגל לכתוב ולהלחין, למרות מצבו הנפשי הבלתי יציב. שנה אחר כך יצא האלבום נוסף, "רוק אנד רול שו" ("רוק אנד רול ואני"), שביסס את חזרתו של גרסיה לסגנון הרוק החד והעוצמתי של שנות ה-80 אך עם צליל מעודכן לשנות ה-2000. את אלבומו האחרון, "קיל חיל" (Kill Gil), הפיץ גרסיה בשנת 2007 באופן מחתרתי. שיריו התפרסמו באינטרנט באתרים לא חוקיים להורדת שירים, ותוך ימים ספורים הופץ בכל רחבי ארגנטינה ומחוצה לה.
במאי 2010 קיבל גרסיה את פרס פרס לשלום והגיע לישראל לשתי הופעות.
דיסקוגרפיה.
סוי ג'נריס
פורסוי חייקו
לה מקינה דה אסר פחרוס
סרו חירן
קריירת סולו
מעבד מזון
מעבד מזון הוא מכשיר מטבח המשמש לפעולות חוזרות ונשנות בתהליך הכנת המזון. כיום משתמשים במונח, ברוב המקרים, לתיאור מכשיר חשמלי, אולם בנמצא גם מכשירים ידניים הנקראים בשם זה.
מעבדי מזון דומים במידה רבה לבלנדרים. ההבדל המרכזי הוא שבמעבדי מזון מותקנים סכינים ודיסקים הניתנים להחלפה במקום להב קבוע. בנוסף, הקערות שלהם רחבות ונמוכות יותר, בצורה המתאימה יותר לעיבוד מזון מוצק או מוצק למחצה. בדרך כלל אין צורך להוסיף הרבה נוזלים בהפעלת המעבד, בניגוד לבלנדר, הדורש כמות מסוימת של נוזלים כדי לעבד את חלקי המזון סביב להביו.
מעבד מזון מאפשר את הפעולות הבאות:
היסטוריה.
הרעיון של מכונה לעיבוד מזון נהגה לראשונה על ידי איש מכירות של חברת קייטרינג צרפתית בשם פייר ורדן. ורדן שם לב לזמן הרב שהשקיעו לקוחותיו במטבח בקיצוץ, כתישה וערבוב של מזון. הוא פיתח פתרון פשוט ויעיל, קערה עם להב מסתובב בבסיסה. ב-1960 הרעיון התפתח לחברה בשם "רובוטקופ" (Robot Coupe) שיצרה את מעבד המזון הראשון לתעשיית ההסעדה. בסוף שנות ה-60 פותח מעבד מזון עם מנוע אינדוקציה מסחרי. השוק הביתי נאלץ להמתין למעבד המזון עד 1972. מעבד המג'ימיקס הופיע בבריטניה ב-1974, עם הדגם R1,1800.
הממציא והמהנדס האמריקאי קארל סונטהמייר פיתח את מעבד המזון בארצות הברית בתחילת שנות ה-70, בהשראת העיצוב של הבלנדר התעשייתי של רובוטקופ. ב-1973, מעבד המזון הביתי הראשון שווק בצפון אמריקה תחת המותג קוסינארט (Cuisinart).
עיצוב והפעלה.
בבסיס המעבד מותקן מנוע המסובב ציר הינע אנכי. קערה, העשויה בדרך כלל מפלסטיק שקוף, מולבשת על הציר. ניתן לחבר להבי חיתוך שונים אל הציר, כך שהם מותקנים קרוב לתחתית הקערה. ניתן לחבר, לחלופין, דיסקות פריסה וגירור הפועלות קרוב לעילית הקערה. ניתן למצוא היום מעבדי מזון רבים המגיעים עם תוספות כגון מקצף, דיסקית להכנת צ'יפס, להב ערבול ועוד. על הקערה מותקן מכסה עם פתח הזנה בצורת צינור דרכו ניתן להכניס מזון למעבד.
ניתן להכניס מזון למעבד דרך פתח ההזנה בזמן קיצוץ, מעיכה או קיצוץ. הפתח משמש גם כצינור לחיתוך, או כתישה כנגד הדיסקות המתאימות. עם המעבד מגיע דוחסן המתאים בגודלו לפתח ההזנה ומגן על האצבעות.
ברוב מעבדי המזון המודרניים נמצא התקן בטיחות המונע מהמנוע להסתובב אם הקערה לא מונחת היטב במקומה או אם המכסה אינו מחובר לקערה כהלכה.
מציצה (פירושונים)
אצטדיון הפועלים
אצטדיון הפועלים (במנדרינית: 工人體育場; בפין-יין: Gōngrén Tǐyùcháng; ידוע גם בשם גוֹנג טי) הוא אצטדיון בבייג'ינג המשמש בעיקר למשחקי כדורגל, ובפרט את קבוצת בייג'ינג גואואן. האצטדיון הוקם ב-1959, כאחד מעשרה מבנים שהוקמו לציון עשור לכינון הרפובליקה העממית של סין, ושופץ ב-2004, לקראת טורניר גביע אסיה בכדורגל 2004. הוא מכיל 70,161 מקומות ישיבה.
האצטדיון שימש את משחקי אסיה שנערכו בבייג'ינג ב-1990, ונערך בו גם משחק הגמר של גביע אסיה בכדורגל ב-2004, אליו העפילה לראשונה בתולדותיה הנבחרת המקומית. בשנת 2008 נערכו בו משחקי רבע הגמר וחצי הגמר בתחרויות הכדורגל שבמסגרת אולימפיאדת בייג'ינג.
קרוליין ג'קסון
קרוליין ג'קסון (באנגלית: Caroline Jackson; נולדה ב-31 באוקטובר 1946) היא אשת ציבור בריטית.
חייה.
ג'קסון נולדה בעיירה פנזאנס שבמחוז קורנוול בבריטניה וסיימה בה את לימודיה התיכוניים. לאחר מכן היא למדה לימודים קלאסיים והיסטוריה והשלימה דוקטורט באוניברסיטת אוקספורד בנושא פוליטיקה של המאה ה-19. ג'קסון הייתה עמיתת מחקר בקולג' סנט יוז ובשנת 1984 נבחרה לראשונה לפרלמנט האירופי, בו כיהנה עד שנת 2009.