רובה ציידים הוא רובה המשמש לציד. אין סוג אחד של רובה ציידים ומספר סוגים של רובים משמשים לציד. למעשה, כל רובה יכול לשמש לציד, אך יש רובים שתוכננו בעיקר למטרה זו. נהוג לחלק את רובי הציידים לרובה לציד בעלי חיים קטנים (vermint) ורובה לציד בעלי חיים גדולים (game). המונח "רובה ציד" בעברית משמש כשם נרדף ל-shotgun, רובה כדוריות חלק קדח שמשמש בעיקר לציד, אך גם להגנה עצמית וכוחות משטרה. למרות שאין חפיפה מלאה בין רובי ציידים לשוטגאן, תרגום זה השתרש בעברית.
סוגים של רובי ציידים:
רובה.
רובה (rifle) הוא כלי ירייה אישי בעל קנה ארוך (מעל ) שכולל לרוב קת המושענת על כתף היורה. הרובה הוא כלי הירייה המדויק ביותר וגם בעל טווח הירי הארוך ביותר. מלבד ציד הוא משמש למטרות רבות, בהן לחימה, קליעה ספורטיבית, הגנה עצמית ושימושי משטרה וצבא. ניתן לצוד ברובים גם בעלי חיים גדולים, ולשם כך מעדיפים כדור (תחמושת) "תחל מרכזי", ואילו לציד חיות קטנות משתמשים בכדורי "תחל היקפי" כגון 0.22 ארוך. רובי הציידים הם לרוב בריחיים (bolt action) שכן מכלול הבריח הוא אמין, מדויק וזול יותר ממכלול חצי-אוטומטי. מאחר שבציד לא נדרש ירי מהיר של מספר כדורים ברצף, קצב האש הנמוך יותר של המכלול הבריחי לא מהווה חיסרון משמעותי.
מאחר שחלק נכבד מהחיות שמהוות מטרה לציד יש חוש ריח טוב, התקרבות של הצייד אליהן תחשוף את נוכחותו ותביא לבריחתן. משום כך, ציידים נוהגים לצוד מהמארב ועל ידי ביצוע ירי מרחוק. לשם כך, על הרובה להיות מדויק. רובי ציידים רבים תוכננו לדיוק גבוה והירי בהם נעשה דרך כוונת טלסקופית, דבר ההופך אותם למעשה גם לרובי צלפים. בארצות הברית, רובי הצלפים של המרינס - רובה M40 - ושל הצבא - רוב"צ M24 - מבוססים שניהם על רובה רמינגטון מודל 700 אזרחי ששימש במקור גם לציד. רובי ה-M40 וה-M24 עברו התאמה לשימוש צבאי, בייחוד בכל הקשור לעמידות, אמינות ואחידות (כגון שימוש בקנה מעובה).
שוטגאן.
שוטגאן (shotgun) הוא רובה חלק-קדח שתוכנן לירות מספר קליעים בירייה אחת, ואחד מסוגי התחמושת הנפוצים שלו הם כדורים שבהם במקום קליע בודד משתחרר רסס של כדוריות עופרת. השימוש בשוטגאן ותחמושת כדוריות נעשה בדרך כלל לציד בעלי חיים קטנים, ולעיתים לציד איילים עם תחמושת שמכונית Buckshot וכוללת רסס כבד יותר. לעיתים משתמשים בהם לציד בעלי חיים גדולים, ואז במקום תחמושת רסס משתמשים פשוט בקליע יחיד, גדול וכבד הנקרא Slug. רובי שוטגאן היורים slug הם לעיתים בעלי קנה מחורק כמו רובה.
גם השוטגאן הוא בעל קנה ארוך ולרוב בעל קת עץ ארוכה המושענת על כתף היורה. ברובם הם חלקי-קדח (ללא חירוק קנה) ולכן טווח הירי שלהם קצר יותר והם פחות מדויקים מרובים רגילים. עם זאת, תחמושת הרסס מאפשרת לפגוע בבעלי חיים קטנים וזריזים כמו ארנבאים, מכרסמים ועופות קטנים בזכות הפיזור הסטטיסטי של רסס הכדוריות. טווח הירי של שוטגאן ממוצע הוא עד , גם עם תחמושת רסס וגם עם תחמושת slug. הטווח הקצר מספק יתרון בטיחותי כאשר צדים במקומות צפופים ומאוכלסים, בכל הנוגע לסכנה שמציבים יריות שהחטיאו את המטרה. לעומת זאת, קליע של רובה מחורק (rifle) יכול לנוע למרחקים של מאות ואף אלפי מטרים.
ילדי קרטוני החלב
ילדי קרטוני החלב הוא כינוי לילדים אשר תמונותיהם פורסמו על קרטוני חלב לאחר שהוכרזו כנעדרים, במטרה לסייע באיתורם. החל משנות ה-80
ועד לשנות ה-90 של המאה ה-20 המאוחרות פורסמו תמונות של ילדים אלה על קרטוני חלב בארצות הברית. לאחר מכן החליפו שיטות אחרות למציאת ילדים נעדרים את הנוהג הזה.
היסטוריה.
במהלך שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 מקרים של העלמות ילדים תפסו תשומת לב רבה בתקשורת. בין המקרים הידועים היו היעלמותו של הילד איתן פץ בשנת 1979, וחטיפתו ורציחתו של אדם וולש ב-1981.
פרסומים אלה הובילו לפאניקה מוסרית בחברה.
בספטמבר 1984 החלה לפרסם מחלבת אנדרסון אריקסון את תמונותיהם של שני נערים שעקבותיהם אבדו בשני מקרים נפרדים (1982 ושנת 1984) בשעה שחילקו עיתונים בעיר דה מוין, במדינת איווה. בעקבות פרסום זה התרחבה תוכנית לפרסום תמונות ילדים נעדרים על קרטוני חלב לעבר שיקגו ומדינת קליפורניה.
בהמשך המועצה הלאומית לבטיחות ילדים השיקה תוכנית בשם "תוכנית הילדים הנעדרים של קרטוני החלב" ברחבי ארצות הברית במסגרת פורסמו תמונות ילדים אלה על קרטוני חלב. תמונות ילדים נעדרים פורסמו גם על קרטוני פיצה, ושקיות לנשיאת מצרכים, אך קרטוני חלב היו המקום הנפוץ ביותר לפרסום ילדים נעדרים. עד שנת 1985 700 מתוך 1800 מחלבות עצמאיות פרסמו תמונות ילדים נעדרים. אין נתונים ברורים הודות כמה ילדים נמצאו בעקבות פרסומים אלה.
איתן פץ היה אחד מהילדים הראשונים שהופיעו על קרטוני חלב, ומהמפורסמים שבהם. ב-1979 במנהטן נעלם פץ בן ה-6 לאחר שהיה בדרכו לתחנת המתנה להסעה של בית ספרו. בשעה שנעדר לא הייתה קיימת בארצות הברית תוכנית לאומית לאיתור ילדים נעדרים. 38 שנים לאחר היעדרותו, הורשע אדם ברציחתו.
בתרבות.
בשנת 1990 יצא לאור הספר "The Face on the Milk Carton" (הפנים על קרטון החלב) שעובד לאחר מכן לסרט טלוויזיוני, והיה לרב מכר.
בשנת 1993 הוציאה להקת סול אסיילם את השיר Runaway Train שהוידאו קליפ שלו כלל תמונות אמיתיות של ילדים נעדרים כהשראה שהגיעה מקרטוני החלב.
משנת 2011 פעיל צמד הזמרים שנקרא ילדי קרטוני החלב
מרכז המודיעין הלאומי (מקסיקו)
מרכז המודיעין הלאומי של מקסיקו (בספרדית: Centro Nacional de Inteligencia) היא סוכנות הביון והביטחון העיקרית של מקסיקו. המרכז הוקם בפועל בדצמבר 2018 לאחר פירוק המרכז לחקירה וביטחון לאומי. הסוכנות מהווה לסוכנות אזרחית של הממשלה הפדרלית האחראית למודיעין אסטרטגי וטקטי והיא כפופה למזכירות לביטחון והגנה אזרחית, הגוף הממשלתי האחראי לביטחון פנים במקסיקו.
בין תחומי האחריות של המרכז הוא להציע אמצעים למניעה, הרתעה, השלמה והשבתה של סיכונים ואיומים, העלולים להפר את הריבונות, יציבות המוסדות הלאומיים, המשטר הדמוקרטי או את שלטון החוק במדינה. זהו גוף לאיסוף מודיעין מיוחד שמטרתו לספק הערכות לתהליכי קבלת ההחלטות הקשורים לתכנון וביצוע אסטרטגיה, מדיניות ופעולות בענייני ביטחון לאומי.
היסטוריה.
מרכז המודיעין הלאומי הוקם רשמית ב-30 בנובמבר 2018 והחליף את המרכז לחקירה וביטחון לאומי, כאשר נכנסו לתוקף הרפורמות בחוק הארגוני אודות המינהל הציבורי הפדרלי; לאחר פירוק קודמו בהצעתו של הנשיא אנדרס מנואל לופז אוברדור, הארגון החדש נטל על עצמו את תפקידיו, אך עתה המודיעין היה בפיקוחו של המזכירות לביטחון הציבור והגנת האזרח, תוך שמירה על התפקידים שנקבעו לארגון הקודם בחוק הביטחון הלאומי.
משימות.
הסמכויות ותחומי האחריות של המרכז נתמכים בסעיף 19 של "חוק הביטחון הלאומי" וכוללים:
אסותא באוהאוס וילג'
אסותא באוהאוס וילג' הוא מתחם מגורים בתל אביב, אשר נבנה במקום בו שכן בית חולים אסותא הישן שנסגר בשנת 2009. המתחם כולל את מבני הבאוהאוס אשר היו כחלק מבית חולים אסותא הישן ומגדל בן 26 קומות שבנייתו הסתיימה ב-2018.
בית החולים אסותא תל אביב.
רעיון בית החולים "אסותא" הועלה בשנת 1934 על ידי ד"ר בן-ציון הראל ובֶּנוֹ חיות, ויצא לדרך בשותפות של כ-30 רופאים, רובם עולים מגרמניה בעלייה החמישית, ביניהם היה הפרופ' מכס מרכוס, ויתרם רופאים ותיקים יותר. בית החולים לא היה חלק מהמערכות הבריאותיות המרכזיות של ההסתדרות הציונית הדסה וקופת חולים כללית שפעלו אותה עת ביישוב היהודי בארץ ישראל. בית החולים נוסד כחברת מניות פרטית, שמניותיה נמכרו לרופאים בלבד. חזון החברה היה הקמת בית החולים הפרטי המודרני הגדול הראשון בארץ ישראל.
בית החולים ההיסטורי הוקם בצפון תל אביב (לימים: רחוב ז'בוטינסקי בתל אביב), על שטח שנרכש על ידי החברה מהכפר הערבי סומייל, ששכן אז מצפון-מזרח לתל אביב. את מבנה בית החולים, שנפתח עם 74 מיטות אשפוז, תכנן האדריכל יוסף נויפלד בסגנון הבינלאומי. חנוכת בית החולים נערכה בדצמבר 1935.
הבניין שימש את בית החולים במשך 75 שנים, עד 12 במאי 2009, אז הועברה הפעילות למבנה החדש והמודרני באזור תעשייה עבר הירקון.
המתחם הנוכחי.
בניין בית חולים אסותא הישן הוגדר כמבנה לשימור יחד עם מבנה נוסף וחנות הפרחים אשר הייתה בכניסה לבית החולים.
בניית המגדל, ותוספת הקומה לבניין בית החולים הישן הושלמו ב-2018.
המתחם תוכנן על ידי משה צור אדריכלים ובוני ערים בשיתוף עם אמנון בר-אור אדריכלים, נבנה ושופץ עלי ידי חברת אלקטרה בנייה בשותפות עם אורתם סהר.
המתחם כולל את ארבעת המבנים אשר היו כחלק מבית החולים הישן, מגדל בן 26 קומות, שני חניונים תת-קרקעיים ומבנה חנות הפרחים.
המגדל.
המגדל אשר שווק כזוג מגדלים הוא מגדל מגורים בן 26 קומות אשר מחולק לשני מבנים כאשר מעבר זכוכית בו נמצאות מעליות מקשר בין שני חצאי המבנה.
בניית המגדל גררה ביקורות מטעם תושבי השכונה בטענה שגובה המגדל אינו תואם את אופי השכונה. ורעש הבוקע ממנו בדומה לתקרית עם מגדל בת'אהם אשר נמצא במנצ'סטר, אנגליה.
מבני בית החולים הישן.
המבנים אשר שימשו את בית החולים הישן שופצו והומרו ליחידות דיור. למבנה המרכזי מביניהם נוספה קומה בזמן בניית המגדל. במבנה אחר נבנה גן ילדים כחלק מהמטלות הציבוריות אשר מטילה עיריית תל אביב על היזמים.
החניונים ומבנה חנות הפרחים.
מתחת למבני הבאוהאוס והמגדל נבנו שני חניונים תת-קרקעיים.
הראשון הוא חניון ייעודי עבור הדיירים בפרויקט.