המשרד לענייני מיעוטים
המשמרת הצעירה של רוסיה המאוחדת
השר לענייני מיעוטים
מוץ מטלון
החיים הקשים של אר ג'יי ברגר
החיים הקשים של אר ג'יי ברגר (באנגלית: The Hard Times of RJ Berger) היא קומדיית מצבים אמריקאית ששודרה בערוץ MTV החל מ-6 ביוני 2010 ועד ה-30 במאי 2011.
הסדרה מתמקדת בדמותו של אר ג'יי ברגר (בגילומו של פול לקונו), נער לא מקובל חברתית הלומד בבית הספר הבדוי תיכון פינקרטון שבאוהיו. חבריו הטובים של ברגר הם מיילס ג'נר (ג'ארב דופלייס) ולילי מירן (קארה טייטס). ברגר מאוהב בג'ני סוונסון (אמבר לנקסטר), שהיא חברתו של מקס אוונס (ג'ייסון בלייר), הבריון. הסדרה מציגה את תהליך התבגרותן של הדמויות.
העונה הראשונה עלתה לשידור ב-6 ביוני 2010 וכללה 12 פרקים. העונה השנייה יצאה ב-24 במרץ 2011 וכללה 12 פרקים.
הפקה.
הרעיון ליצירת הסדרה נבע מסרט קצר המבוסס על סיפור דומה בשם "הסיפור על אר ג'יי", שנכתב על ידי דייוויד קטצנברג והופק על ידי סת' גרהם-סמית'. הסרט "הסיפור על אר ג'יי" תואר על ידי עיתון הניו יורק טיימס כ"הוקרה קטנה לסרט לילות בוגי". בכירים ברשת MTV התעניינו להפוך סרט זה לסדרת טלוויזיה.
ביוני 2009 הודיעה MTV על פיתוח של מספר סדרות טלוויזיה, וביניהן סדרה זו. הסדרה תוארה כ"30 דקות שלא מפגינות כבוד כלפי גיל ההתבגרות" – שכן גיבור הסדרה הוא נער לא מקובל בן 15, ההופך להיות מושמץ כשברחבי בית הספר מתגלה "המתנה האנטומית" שקיבל בגופו. ה"מתנה" היא איבר מין גדול במיוחד.
בכל אחד מ-12 הפרקים בסדרה ישנה סצנה מונפשת דו ממדית.
באוגוסט 2011 הודיעה MTV כי הסדרה מבוטלת ולא תהיה עונה שלישית.
שחקנים ודמויות.
ריצ'רד "אר ג'יי" ברגר (פול לקונו): הדמות הראשית. חנון, מוזר מבחינה חברתית. בן 15 הלומד בתיכון. הוא ביישן וציני, מאוהב בג'ני סוונסון מאז הפעם הראשונה שראה אותה, אך הוא מפוחד מכדי להפגין כלפיה את אהבתו אליה וגם משום שהוא מפחד לחטוף מכות מהחבר שלה, מקס. בפרק הראשון של הסדרה אר ג'יי נדחף למשחק הכדורסל אחרי שקבוצתו אבדה את רוב השחקנים. הוא קיבל את הכדור מספר שניות לסיום המשחק וזרק אותו. הוא החטיא את הסל, ומכנסיו נפלו ואחריהם גם תחתוניו. כל בית הספר ראה את הפין שלו.
מיילס ג'נר (ג'ארב דופלייס): חברו הטוב ביותר של אר ג'יי. הוא שמן ואובססיבי להפוך למקובל ולהצליח עם בנות. בדרך כלל הוא נמצא עם מצלמת הווידאו שלו. כשהוא מגלה את מתנתו של אר ג'יי, הוא דוחק בו כדי להשתמש בה כדי להפוך למקובל, כדי שגם הוא יהיה מקובל. הוא סבל מבעיות במשפחה, כמו מוות אימו, התאבדות החתול שלו ואחיו המשוגעים.
לילי מירן (קארה טייטס): מוזרה חברתית המאוהבת באר ג'יי אחריו היא רודפת כל הזמן. למרות שאר ג'יי לא אוהב אותה בחזרה, היא לא מפסיקה לקוות שהוא יאהב אותה. בעלת חוש אופנה מוזר, והיא מכינה את הבגדים של עצמה. בעונה השנייה היא הפכה לחברה של ילד אחר, ונשארה ידידה של אר ג'יי בסוף העונה השנייה היא מודיעה לאר ג'יי שהיא בהריון ממנו.
ג'ני סוונסון (אמבר לנקסטר): אר ג'יי מאוהב בה. יפה, מקובלת ומעודדת. למרות שהיא מקובלת אופייה לא סנובי. היא ואר ג'יי הם שותפי למידה. בפרקים הראשונים של העונה השנייה היא ואר ג'יי חברים, עד שהם נפרדים.
מקס אוונס (ג'ייסון בלייר): יהיר, אנוכי, מגעיל, ובריון. נוהג להכות את אר ג'יי. הוא החבר של ג'ני סוונסון עד סוף העונה הראשונה מגלים בעונה השנייה שהוא הומו.
סוזן וריק ברגר (בת' ליטלפורד ולארי פוינדקסטר): הוריו של אר ג'יי, עד שהתגרשו בתחילת העונה השנייה.
ג'ריבה סינקלר (מרלון יאנג): מאמן התיכון פינקרטון. בתחילת העונה השנייה אחרי הגירושים של הוריו של אר ג'יי הוא מפתח יחסים עם אמו.
איימי (קייטלין קרוסבי): אחרי שאר ג'יי הידרדר בלימודים היא הייתה המורה הפרטית שלו, בת 17. אחרי שהוא נפרד מג'ני הם הפכו להיות חברים.
שינובה
ארז משולם
ארז משולם (נולד ב-23 באפריל 1964) הוא במאי תיאטרון, מחזאי, משורר ופעיל חברתי. מייסד "תיאטרון הכרכרה".
ביוגרפיה.
משולם נולד בכפר שלם, ולו שישה אחים.
ב-1988 ייסד את "תיאטרון הכרכרה", תיאטרון חברתי שהפקותיו נכתבות ומבוימות על ידי משולם. עד סוף 2010 יצר משולם 22 הצגות בתחומים חברתיים והצגות לילדים, וכן הרצאות בנושאים חברתיים ופרויקטים עבור נוער בסיכון, אסירים, לוקים בפיגור שכלי, ילדים חולי סרטן ומשפחותיהם ועוד.
למשולם יש שלושה ילדים מאשתו הראשונה.
אומוניה (כדורסל)
אומוניה (ביוונית: Ομόνοια) היא קבוצת כדורסל קפריסאית מהעיר ניקוסיה, המשחקת בליגת העל הקפריסאית.
היסטוריה.
אומוניה היא חלק מאגודת הספורט אומוניה ניקוסיה. מאמנה הנוכחי הוא קיריאקוס אדאמו הקפריסאי. אומוניה משחקת בצבעים ירוק ולבן. אולמה הביתי הוא אולם אלפטרייה המכיל כ-6,800 מקומות. אומוניה נוסדה בשנת 1948, אך אף פעם לא זכתה באליפות או בגביע קפריסין. למרות זאת היא סיימה כמה פעמים במקום הראשון בסיום העונה הסדירה. בשנת 2003 היא הגיעה לגמר הגביע. ובעונות 2003/04, 2005/06 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הגביע.
הקבוצה השתתפה בגביע קוראץ' בעונות 1995/96, 1996/97.
Shangó
Shangó (שאנגו) הוא אלבום האולפן ה-13 של להקת סנטנה. האלבום הגיע למקום ה-22 במצעד הבילבורד 200 של שנת 1982, הלהיט שבלט באלבום - "Hold On" זכה אף הוא במקום ה-15 במצעד הבילבורד 100 של אותה השנה.
שכבת הרירית המיוחדת
שכבת הרירית המיוחדת (בלטינית: lamina propria mucosae), או בקיצור השכבה המיוחדת (lamina propria, למינה פרופריה), היא רקמת חיבור רפה הנמצאת מתחת לרקמת אפיתל ומרכיבה יחד איתה את הרירית, רקמת הציפוי של החללים בגוף שלהם קשר עם הסביבה החיצונית – מערכת העיכול, מערכת הנשימה, מערכת השתן ומערכת הרבייה. שמה של הרקמה מעיד על כך שהיא מאפיינת את הרירית.
שכבת הרירית המיוחדת כוללת נימים ותאים לימפואידיים, והיא מזינה את האפיתל, אשר אין בו כלי דם. בשכבה זו ישנן גם בלוטות וצינורות המובילים את החומרים המופרשים אל החלל החיצוני.
למינה פרופריה
יוסף זכריה
יוסף (יוסי) זכריה (1945 – 16 בנובמבר 2017) היה ניצב במשטרת ישראל ומפקד המשמר האזרחי.
ביוגרפיה.
זכריה נולד ברומניה ועלה לישראל בשנת 1963. בשנת 1964 התגייס למשמר הגבול ושירת בגזרת חברון כמפקד מחלקה, קצין מבצעים ומפקד פלוגה ב'. בשנת 1975 עבר למשטרת ישראל והיה מראשוני השוטרים באגף המבצעים של מרחב הנגב. לאחר שירות כראש לשכת מבצעים וקצין מבצעים מונה בשנת 1981 למפקד תחנת באר שבע.
בשנת 1984 מונה זכריה למפקד נפת עזה ובשנים 1984–1987 היה מפקד מרחב לכיש. בתקופה זו הוקמה יחידת המשמר האזרחי הראשונה בקרב החסידות באשדוד. בשנת 1989 מונה זכריה לקצין המבצעים של המחוז הדרומי ובשנת 1990 לסגן מפקד מחוז מרכז. בשנת 1993 הועלה לדרגת ניצב ומונה למפקד המשמר האזרחי, בראשו עמד עד 1996. בראשות המשמר האזרחי ליווה את הקמת השלוחות הראשונות ביהודה ושומרון, כתיבת ועדכון נוהלי המשמר האזרחי והקמת זק"א.
בשנת 1998 סיים את שירותו ולאחר מכן התמנה למנכ"ל חברת אבטחה והיה חבר ועדות קרואות בלוד ובערערה.
רמת אביב הירוקה
מרדכי רביד
מרדכי (מוטי) רביד (נולד ב-1938) הוא רופא ישראלי, פרופסור אמריטוס לרפואה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. משמש כפרשן לענייני בריאות ב"ידיעות אחרונות". בין השנים 2004-2020 שימש כמנהל הרפואי של המרכז הרפואי מעיני הישועה.
ביוגרפיה.
רביד נולד בביאליסטוק שבפולין ב-1938, בן לאסתר ומשה רדזינסקי. את תקופת מלחמת העולם השנייה ושואת יהודי אירופה חווה בגטו לבוב, במחנה הריכוז ינובסקה ובמילוט מתמיד באזורים שונים בדרום פולין, ובין היתר קפץ עם אביו מהרכבת בדרך למחנה ההשמדה אושוויץ וכך נצלו. עלה לארץ ישראל עם הוריו בשנת 1947, והמשפחה השתקעה ברעננה, שם הייתה להם נחלה שרכשו בשנות ה-30. למד בבית הספר היסודי "מגד" ברעננה (כיתות ה' עד ח') ולאחר מכן בתיכון עירוני א' בתל אביב. בצה"ל שירת בחטיבה 35 (הצנחנים) והיה רופא החטיבה.
למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים ובהדסה. הוא התמחה ברפואה פנימית בבית החולים שיבא. רביד היה מורה המחזור הראשון של הסטודנטים מהפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, שהגיעו להתנסות קלינית בבית החולים שיבא (אז תל השומר). רביד העמיד דורות של רופאים אשר עשרות מהם משמשים מנהלים בבתי החולים בישראל, מורים וחוקרים. במקביל עסק במחקר של קדחת ים תיכונית משפחתית (יחד עם פרופ' יגאל קדר), והיה הראשון אשר הוכיח כי טיפול בתרופה כולכיצין עשוי למנוע את הסיבוך העיקרי של מחלה זו, הצטברות חלבון (עמילואיד) בכליות ובאיברים אחרים הגורם לאי ספיקת כליות ולמוות.
בין השנים 1972 ל-1974 שימש כמנהל בית החולים רבקה זיו בצפת. זמן קצר לאחר השלמת בניית בית החולים פרצה מלחמת יום הכיפורים. בית החולים היה, בתחילת המלחמה, המוקד הרפואי הקדמי ביותר וקלט את כל פצועי הקרבות ברמת הגולן. בסך הכל טופלו במהלך המלחמה כ-2,700 פצועים, כאשר רביד מנהל את הפינוי והטיפול בפצועים ובו זמנית את בית החולים הנמצא בשלבי הרצה. ביום הרביעי למלחמה נודע לרביד כי אחיו הצעיר נהרג בקרב בסיני, ליד תעלת סואץ. רק במוצאי השבת, בעת ההודעה הראשונה למשפחות ששכלו את בניהן נסע רביד למספר שעות לחלוק את האבל עם הוריו ברעננה ומיד חזר לצפת להמשך המלחמה.
בין השנים 1974 ל-1978 שימש כמנהל בית החולים הממשלתי ביפו (לימים, בית החולים וולפסון). עם סיום בניית בית החולים, המעבר לבניין החדש וההרצה, ביקש לסיים את פרק ניהול בתי החולים ולחזור לרפואה ולאקדמיה.