בשבת, 12 באוקטובר 2019, נקלע הרכב בו נסעה ח'לף למארב בכביש M4, דרומית לעיר תל אבייד, כשהיא הייתה בדרכה הבייתה מישיבה באל-חסכה. חיילים של כוחות מורדים המשתתפים בפלישה הטורקית לצפון סוריה ירו בה ובנהג שלה, ובנוסף בעוד לפחות שבעה אזרחים ברחבי תל אבייד באותו היום. חלק מההריגות צולמו בידי הרוצחים, אך במקרה של ח'לף פורסמו ברשתות החברתיו רק צילומים חלקיים מן האירוע. התקשורת הכורדית דיווחה שח'לף ונהגה עונו ונסקלו באבנים, ושח'לף נאנסה באכזריות לפני שהוצאה להורג בירי. עם זאת, כאשר פורסמו צילומים של הרכב מחורר מירי, עלו בתקשורת המערבית תאוריות שהשניים נהרגו בתוך המכונית, ושבכל מקרה יש ספק לגבי סיבת ותנאי המוות, עד אשר הנושא ייחקר.
בתגובה לידיעה על שרשרת ההריגות, הכחישו "צבא חירות סוריה" והממשל הטורקי כל מעורבות, אך הסרטונים והתמונות שצולמו ופורסמו על ידי החיילים עצמם ברשתות החברתיו מראים את מעשיהם של המורדים הסורים.
חמישה ימים לפני הירצחה, ב-5 באוקטובר 2019, השתתפה ח'לף בכנס בעיר קמישלי, בו העבירה ביקורת על טורקיה, באומרה שנסיונותיה של טורקיה "לכבוש את ארץ זו כדי להגן על העם הטורקי אינו עולה בקנה אחד עם המציאות", מכיוון שהכוחות הסוריים הדמוקרטיים כבר ניקו את צפון סוריה מקבוצות טרור. "אנו - כל הכוחות הפוליטיים - דוחים מכל את האיומים הללו, במיוחד מכיוון שהם מונעים מהקמפיין שלנו ליצור פתרון למשבר הסורי", אמרה והוסיפה כי בגלל זה, "הקהילה הבינלאומית צריכה לתמוך באנשים החיים על אדמות סוריה כדי לשמור על הביטחון ולא לאפשר לכוחות טורקיים לכבוש את אדמות סוריה".
על פי עיתון הוושינגטון פוסט, הרצח הוא "כמעט בוודאות פשע מלחמה תחת החוק הבינלאומי".
לעומת זאת, העיתון הטורקי יני סאפאק קרא להריגתה "מבצע מוצלח" נגד פוליטיקאית המשויכת לארגון "הטרור", האיחוד הדמוקרטי העממי, המפלגה הכורדית אשר מנהלת את צפון-מזרח סוריה. העיתון אפיין את הריגתה כ"ניטרול" והביע ביטחון שמותה מהווה נזק גדול עבור הממשל הכורדי.
משרד זכויות האדם של האומות המאוחדות הצהיר ב-15 באוקטובר 2019 שהוא חוקר את הרציחות, ושטורקיה תישא באחריות בגין כל פשע מלחמה אשר בוצע על ידי שליחיה.
Harleys in Hawaii
Harleys in Hawaii (בעברית: הארלי בהוואי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית קייטי פרי. השיר יצא לאור ב-16 באוקטובר 2019, על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס כסינגל שני מתוך האלבום Smile.
רקע וכתיבה.
השיר בדומה לשאר שיריה, נכתב על ידי קייטי פרי עצמה, ביחד עם צ'ארלי פות' שהפיק אותו. השיר הוא שיר בסגנון הפופ. ב-14 באוקטובר 2019, צייצה פרי בחשבון הטוויטר שלה, כי ב-16 באוקטובר באותה השנה תוציא את השיר. בסמוך לכך, פורסמה עטיפת הסינגל.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשתות הזרמות המדיה ספוטיפיי, דיזר, ואפל מיוזיק.
ביקורת.
לכבוד יציאת השיר והקליפ הנלווה שלו, סקר אותו מגזין הבילבורד. בכתבה נאמר כי "הרנסאנס של קייטי פרי ממשיך! ביום רביעי האחרון הוציאה פרי את הקליפ לשיר הטרופי החדש שלה. נראה כי הקליפ צולם בהוואי והוא מאזכר את הקליפ לשירה "Never Really Over" ולשירה "Teenage Dream"."
באתר המוזיקה Stereogum נאמר על קליפ השיר כי "הוא שם דגש על רכיבת אופנוע בהוואי. דבר שתואם את הסגנון והאווירה של השיר עצמו".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של קייטי פרי ב-16 באוקטובר 2019, בסמוך לצאתו של השיר כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את פרי, כשהיא רוכבת על אופנוע. בהמשך, ניתן לראותה כשהיא שוהה במועדון לילה ולידה חבורת גברים מכים אחד את השני.
ארי וטנן
ארי פטי אולווי וטנן (בפינית: Ari Pieti Uolevi Vatanen; נולד ב־27 באפריל 1952 בטופובארה, פינלנד) הוא נהג ראלי פיני, שהפך לפוליטיקאי וחבר בפרלמנט האירופי משנת 1999 עד 2009. וטנן זכה בתואר אליפות העולם בראלי בשנת 1981 וניצח את ראלי פריז-דקר ארבע פעמים. מאז 2013 וטנן משמש כנשיא איגוד הספורט המוטורי האסטוני.
קריירה.
וטנן נולד וגדל באזור טופובארה שבמזרח פינלנד. אביו של וטנן נהרג בתאונה דרכים כשארי היה בן 8. וטנן היה ברכב בעת התאונה. את הופעת הבכורה בראלי עשה בשנת 1971 באליפות פינלנד ובאותה שנה ניצח במירוץ אחד. וארבע שנים לאחר מכן עשה את הופעת הבכורה באליפות העולם בראלי כשהשתתף בראלי אלף האגמים של 1974. הראלי הבינלאומי הראשון שלו היה ראלי ג'מייקה ב־1975 בו נהג בדאטסון 120Y. הוא סיים במקום ה־12 עם הנווט ג'רי פיליפס. בסוף אותה עונה הוצע לו לראשונה להשתתף כנהג מקצועי, בפורד אסקורט RS1800, בראלי בריטניה. הוא התרסק ביום השני, אך הספיק להרשים את מנהל צוות פורד, סטיוארט טרנר כדי שיוצע לו מקום בקבוצה לאליפות הראלי הבריטית בשנה שלאחר מכן. וטנן זכה באליפות, הישג שהוא חזר עליו בשנת 1980, עם הנווט דייוויד ריצ'רדס, שמאוחר יותר הפך ליו"ר המרוצים פרודרייב ואחת הדמויות המשפיעות ביותר בספורט המוטורי. בין 1977 ל־1980 התמודד וטנן גם במרוצים באליפות העולם, תחילה בקבוצת פורד הרשמית ולאחר פרישתה מהענף בסוף 1979, בקבוצת הראלי הפרטית למחצה של רות'מנס. הוא זכה בניצחון הבכורה שלו בראלי אקרופוליס ב־1980 והפך לאלוף העלום בראלי בשנת 1981.
דרכם של וטנן וריצ'רדס נפרדו לפני עונת 1982 ובשנים הבאות ישב לצידו של וטנן טרי הרימן. וטנן לא נשאר באליפות העולם להגן על תוארו בעונת 1982 ובמקום זאת התמודד באליפות בריטניה עם פורד. ב־1983 חזר להשתתף באליפות העולם באופן סדיר יותר בקבוצת אופל. האופל אסקונה והמנטה לא היו בעלות הנעה 4X4 ולכן גם לא היו תחרותית מספיק, אך עם זאת, הצליח וטנן לנצח בראלי ספארי התובעני.
בשנת 1984 חתם וטנן בקבוצת פיג'ו. עם הפיג'ו 205 T16 ניצח וטנן חמישה מרוצים ברצף, מראלי אלף האגמים של 1984 ועד ראלי שוודיה של 1985. הוא היה מועמד לזכות באליפות העולם של 1985 אך סדרת תקלות ותאונות מנעו זאת ממנו. וטנן גם עבר תאונה קשה בראלי ארגנטינה, כאשר מכוניתו התהפכה במהירות של מעל 190 קמ"ש. מושב הנהג נשבר, והוא הושלך בתוך המכונית כשהוא סובל מפגיעות קשות ברגליו ופלג הגוף העליון ודימום פנימי מסכן חיים. הוא בילה 18 חודשים בהתאוששות מהפציעות הגופניות האלו ואחר כך מדיכאון קשה. הוא התאושש באופן מוחלט וחזר לספורט המוטורי בשנת 1987 עם ארבעה ניצחונות ראלי פריז-דקר, עם פיג'ו בשנים 1987, 1989 ו־1990, ועם סיטרואן בשנת 1991. הוא היה במרכז שערורייה כשנגנבה מכוניתו תוך שהוא מוביל את הראלי בשנת 1988.
עם פיג'ו, וטנן זכה גם במירוץ טיפוס ההר פייקס־פיק שבקולורדו של 1988. פיג'ו, שפרשה מסבב אליפות העולם בראלי בשנת 1986 לאחר ביטולה של קטגוריית גרופ־B הבכירה הפיקה לקחים שנלמדו עם ה־T16 205 כדי ליצור את ה־405 T16. עם כ־600 כוחות סוס, הנעה 4X4 והיגוי בארבעת הגלגלים, וטנן טיפס עם המכונית במעלה ההר בזמן שיא, ומאמציו נלכדו בסרט הקצר עטור הפרסים "Climb Dance".
וטנן המשיך להתמודד באליפות העולם בראלי בצורה פחות או יותר פעילה עד עונת 1998. הוא נהג עבור מיצובישי ראליארט אירופה בארבעה מרוצים בעונת 1989 ובחמישה בשנת 1990. התוצאה הטובה ביותר שלו עם מיצובישי גלנט VR-4 הייתה מקום שני בראלי 1000 האגמים. מ־1992 ועד 1993, הוא התחרה עבור סובארו ב־11 מרוצים, מסיים במקום השני שלוש פעמים, כולל באירוע הבכורה של הסובארו אימפרזה בפינלנד. וטנן אף הוביל לזמן קצר לפני שהורד בדירוג על ידי זוכה האירועי יוהא קנקונן. אף על פי כן, הקבוצה ויתרה עליו בסוף עונת 1993 לטובת קרלוס סאינס.
בשנה שלאחר מכן חזר וטנן לשבת מאחורי ההגה של פורד, כעת עם האסקורט RS קוסוורת' עבור צוות פרטי למחצה, ובהמשך גם משתלב בצוות המפעל של פורד, במקום פרנסואה דלקור הפצוע. התוצאה הבולטת שלו באותה השנה הייתה סיום על הפודיום בראלי ארגנטינה, הפעם הראשונה בה התמודד באירוע מאז התאונה הקשה תשע שנים קודם לכן.
עונות 1995ו־1996 היו רגועות כשהקריירה שלו כנהג מרוצים מהשורה הראשונה אט־אט מגיעה לסיומה. עם זאת, המשיך וטנן להתמודד בכמה אירועים ובשנים שלאחר מכן, התוצאה הטובה ביותר שלו הייתה סיום על הדוכן בראלי ספארי של 1998. לאחר מכן הוא חזר לקדנציה קצרה בסובארו לראלי סיום העונה בבריטניה שהיה למירוץ המאה שלו באליפות העולם בראלי.
אף על פי שהפך פחות פעיל בראלי, הרעב שלו לספורט מוטורי המשיך לבעור ווטנן הצטרף לניסאן בפריס־דקר בשנת 2003 אותו סיים במקום השביעי. הוא הופיע גם בראלי פינלנד של 2003 עם פיג'ו 206 WRC של קבוצה פרטית וסיים במקום ה־11. בשנים 2004 ו־2005 המשיך וטנן להשתתף בדקר עבור ניסן ובשנת 2007 עשה ניסיון נוסף עם פולקסווגן אך פרש בקטע השביעי.
אף על פי שאין לו שורשים באסטוניה, בינואר 2013 הוצעה מועמדותו של וטנן לתפקיד נשיא איגוד הספורט המוטורי האסטוני על ידי מועצת האיגוד. ללא אף מועמד יריב הפך וטנן לנשיא האיגוד והיה לזר הראשון שמונה לתפקיד זה.
בספטמבר 2008, וטנן השתתף בראלי על שם קולין מקריי, שהיה חלק מסבב אליפות סקוטלנד. וטנן נהג שוב בפורד אסקורט RS1800 איתה זכה באליפות ב־1981 כשלצידו דייוויד ריצ'רדס. הוא היה אחד מכמה אלופי עולם לשעבר שהשתתפו באירוע לזכרו של מקריי, שנהרג בתאונת מסוק שנה לפני כן.
חייו האישיים.
וטנן נשוי לריטה ואב לארבעה ילדים, קים (נולד בשנת 1972), ריה (נולדה ב־1980), טואה (נולדה ב־1982) ומקס (נולד ב־1990). יש להם בתים בפינלנד ובצרפת. קים הוא המנהל של אלוף העולם בראלי סבסטיאן אוז'ייה. בשנת 2016 מקס הלך בדרכו של אביו כשנכנס לאליפות הראלי הבריטית בה עם קבוצת M-Sport והפורד פיאסטה R5.
קריירה פוליטית.