אלנבי יזם שתי פשיטות אל מעבר לגדה המזרחית של העוג'א, במרץ-מאי 1918, שנכשלו, וסופן בנסיגת הכוחות הפושטים לעמדות המוצא בערבות יריחו. ב-19 בספטמבר נפרץ הקו כאשר הכוחות הבריטיים הסתערו על הקווים העות'מאנים בחלק המערבי (אזור רעננה של ימינו) במסגרת קרב מגידו. בהמשך הקרב כבשו כוחותיו של אלנבי את החלק הצפוני של ארץ ישראל והשלימו את כיבושה מידי העות'מאנים. כוחותיו של זאנדרס נסוגו לטורקיה עצמה. בהמשך הוכפפה למרותה של הקבוצה גם הארמייה הרביעית. ב-31 באוקטובר הוחלף זאנדס במוסטפא כמאל. בהמשך פורקו הארמיות השמינית והרביעית, ובמקום זאת קיבלה הקבוצה את הארמייה השנייה. ב-7 בנובמבר פורקה הקבוצה.
יד הבודהה
יד הבודהה (שם מדעי: Citrus medica var. sarcodactylis) או אתרוג האצבעות, או היד של הבודהה, הוא אתרוג בעל צורה חריגה בה הפרי מחולק לחלקים המזכירים בצורתם אצבעות יד אדם ועל כך שמו, המקשר אותו לידו של בודהה. הפרי נקרא יד הבודהה בסינית (佛手柑), יפנית (仏手柑), קוריאנית (불수감), ובוייטנאמית (Phật thủ).
בעברית, יש המכנים אותו אזאתרוג - הלחם של המילה והמילה אתרוג, משום זרועותיו הרבות ומראהו המפלצתי.
ישנו מגוון של צורות שונות לזנים והווריאציות השונות של אתרוג זה, החל מכאלו עם "יד פתוחה" בהן ה"אצבעות" משוכות כלפי חוץ, דרך וריאציות עם "יד סגורה", וכלה בזן בעל "חצאי אצבעות". מקורו של אתרוג זה הוא במזרח הרחוק, כנראה צפון-מזרח הודו או סין, שם מקורם של מרבית פירות ההדר המבויתים.
שימושים.
בישום.
פרי יד הבודהה ריחני מאוד והוא משמש בעיקר בסין, מלזיה ויפן בשביל לבשם חדרים ופריטים אישיים כגון בגדים.
בבודהיזם.
הפרי עשוי לשמש בתור מנחה דתית הניתנת במקדשים בודהיסטים. על פי המסורת, בודהה מעדיף את "האצבעות" של הפרי כשהן במצב של ״יד סגורה״ ולא במצב של ״יד פתוחה״, שכן ידיים סגורות מסמלות בעיני הבודהה את פעולת התפילה. בסין, פרי יד הבודהה מסמל אושר, אריכות ימים ומזל טוב. הוא מנחה למקדש וגם מתנה לכבוד ראש השנה.
ביהדות.
תלמידי ישיבת מיר אשר התגוררו בגטו שנחאי בתקופת מלחמת העולם השנייה, נאלצו לחפש תחליף לאתרוג המסורתי, זאת לאחר שעץ האתרוגים היחיד בשנגחאי נכרת עם השתלטות הצבא היפני על העיר. משלחת שנשלחה על ידי הישיבה למסע חיפוש ברחבי סין איתרה לבסוף את אתרוג יד הבודהה. לא בקרב כל הרבנים הייתה הסכמה בנוגע לכשרותו, אך מרביתם אישרו להשתמש בו כאתרוג באופן הלכתי כאחד מארבעת המינים וליטלו ללא ברכה.
הרב עבדאללה סומך נשאל על ידי הקהילה היהודית בסין האם בשעת דחק ניתן לצאת ידי חובת נטילה באתרוג ידי הבודהה, שכן היה קיים קושי בהשגת אתרוג כשר (בדרך כלל האתרוגים היו מגיעים אליהם ממצרים, אך לעיתים היו נפגמים בדרך לשם). לאחר דיון נרחב התיר הרב סומך את אתרוג האצבעות. אולם לתשובה נוסף נספח ובה חוות דעתו של תלמידו, הרב יוסף חיים, שחלק על רבו וסבר שאתרוג האצבעות אינו כשר. הטעם לפסול הוא שמדובר בפרי משונה במראה שאינו דומה לטיפוסי האתרוגים המקובלים, ובשל העדר מסורת וקבלה על כשרותו לא ניתן להתירו.
נוי.
אתרוג האצבעות מגודל כעץ נוי בגינות, ובמיכלים (עציצים גדולים) על מרפסות ובפטיו.
מזון ותרופות.
בניגוד לפירות הדר אחרים, רוב הזנים של יד הבודהה אינם מכילים ציפה (החלק הבשרני של הפרי) או מיץ. על-אף שהפרי מוערך בעיקר בזכות צורתו והארומה שלו, את פירות יד הבודהה אפשר גם לאכול (לרוב בצורת גרידה של הקליפה או כתיבול) בקינוחים, מאכלים מלוחים, משקאות חריפים (כגון וודקה) או כממתקים (פירות מסוכרים).
ברפואה עממית מסורתית קליפה של פירות לא בשלים, כשהיא פרוסה ומיובשת, ניתנת כטוניק (משקה המכיל צמחי מרפא).
תיאור.
"Citrus medica var. sarcodactylis" הוא, כמו כל אתרוג אחר, שיח או עץ קטן עם ענפים ארוכים, לא סדירים ומכוסים קוצים. עליו הגדולים והמוארכים בעלי גוון ירוק חיוור ומגיעים לגודל של כ-10 עד 15 סנטימטרים. פרחיו הלבנים הם בעלי גוון סגלגל מבחוץ, וגדלים באשכולות ריחניים. אצבעות הפרי מכילות רק את החלק הלבן של הפרי ולפעמים כמות קטנה של ציפה חומצית, אך רבים מהם חסרי מיץ לחלוטין וחלקם חסרי גרעינים (זרעים).
הצמח רגיש לכפור, כמו גם חום עז ובצורת. הוא גדל בצורה הטובה ביותר באקלים ממוזג. אזורים כגון אזור החוף של דרום קליפורניה כמו גם העמקים היבשתיים נחשבים אידיאליים לשתילה. ניתן לגדל עצים מייחורים שנלקחים מענפים בני 2–4 שנים. מאוד נפוץ להרכיבם על כנה מתאימה (ראה ערך הרכבה).
אתרוג יד הבודהה
סגנון ברנקובאני
סגנון ברנקוביאני או אומנות ברנקוביאנית (ברומנית: stilul brâncovenesc או artă brâncovenească) הוא הכינוי לזרם אומנותי באדריכלות ובאומנויות פלסטיות, שהתפתח בנסיכויות הרומניות בתקופתו של השליט קונסטנטין ברנקוביאנו (1688-1714).
היסטוריונים של אומנות מקשרים את הסגנון הברנקוביאני עם הרנסאנס המערבי, לכן משתמשים לעיתים במינוח בארוק ברנקוביאני. האדריכלות הברנקוביאנית שימשה בעיקר בבניית מנזרים וכנסיות, אך יש גם דוגמאות יפות של אומנות חילונית: ארמון מוגושואיה, ארמון פוטלוג'י, ועוד.
הסגנון הברנקוביאני, שנפוץ בנסיכויות הרומניות מן המחצית הראשונה של המאה ה-17, הוא שילוב של כמה סגנונות קדומים יותר: רומי, ביזנטיני וכן השפעות גותיות. לסגנון הברנקוביאני יש המשך משלהי המאה ה-19, פרי יוזמתו של האדריכל יון מינקו, הקרוי בשם "סגנון ברנקוביאני חדש" או "הסגנון הרומני החדש".
האיסור על עינויים במשפט הבינלאומי
עבודת דוקטור
יחסי אורוגוואי–ארצות הברית
יחסי אורוגוואי–ארצות הברית הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לבין ארצות הברית של אמריקה.
היסטוריה.
החל משנות ה-90 של המאה ה-18 ניסתה אורוגוואי לרקום קשרים עם ארצות הברית על מנת להתמודד עם הנוכחות הבריטית המשמעותית במדינה. ארצות הברית הגיבה בצורה ידידותית.
בשנת 2002 הקימו שתי המדינות ועדה משותפת לענייני סחר והשקעות (JCTI), על מנת לשתף רעיונות בנושאים שונים. עד לחתימה על הסכם אזור הסחר החופשי של אמריקה הוועדה המשותפת לשתי המדינות סיכמה על שישה נושאים שונים: הגנה על קניין רוחני, השקעות, עבודה, סביבה ומסחר. בסוף 2004 חתמו שתי המדינות על הסכם שמיים פתוחים שאושר במאי 2006. בחודש נובמבר 2005 נחתם הסכם השקעה דו-צדדי (BIT) שנכנס לתוקף ב-1 בנובמבר 2006. יותר מ-80 חברות בבעלות אמריקאית פועלות באורוגוואי.
אורוגוואי משתפת פעולה עם ארצות הברית בענייני אכיפת החוק, כגון מאמצים אזוריים למאבק בסחר בסמים ובטרור, והיא גם פעילה מאוד בתחום זכויות האדם.
מאז 1999 ועד תחילת 2003, אזרחי אורוגוואי היו פטורים מחובה לוויזה בעת כניסתם לארצות הברית במסגרת תוכנית פטור מוויזה שהובילו שתי המדינות. פטור זה בוטל ב-16 באפריל 2003.
תחת שלטון טבארה ואסקז, נשיא אורוגוואי מאז 2005, לאורוגוואי יש עמדות שונות מאוד במספר נושאים מאלה של ארצות הברית.
יחסי אורוגוואי–פורטוגל
יחסי אורוגוואי–פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האוריינטלית של אורוגוואי לבין הרפובליקה הפורטוגלית. שתי המדינות הן ריבוניות וחברות מלאות בארגונים: האומות המאוחדות, האיחוד הלטיני וארגון המדינות האיברו-אמריקאי.
היסטוריה.
עוד מאז התקופה הקולוניאלית מחזיקה פורטוגל אינטרסים באזור ריו דה לה פלאטה, מערכת היחסים שלה עם "בנדה אוריינטל" (הכינוי הפורטוגלי לחבל הארץ אורוגוואי) החלה בשנת 1680, כאשר הוקמה שם מושבה פורטוגלית - קולוניה דל סקרמנטו. במשך שנים אחדות היה האזור חלק (דה פקטו) מהאימפריה הפורטוגזית, הוא היה חלק מפרובינציית ציספלאטין.
פורטוגל ואורוגוואי נהפכו (לדברי ממשלת אורוגוואי) ל"שותפות סחר חשובות", ובהחלט הסחר בין שתי המדינות מתפתח באופן תמידי. לשם פיתוח הסחר הוקמה לשכת סחר בין שתי המדינות במונטווידאו.
בשנת 2009 חתמו שתי המדינות על הסכם חילופי מידע בנושא מס, ההסכם כלל בתוכו אמנה למניעת כפל מס.
חחח
חְחְחְ היא צורת ביטוי נפוצה בסלנג אינטרנטי עברי, המביעה צחוק, או מנגד זלזול, לעג וגיחוך. גזרון הביטוי נובע מהצליל הנשמע כאשר אדם מגחך וכיום ניתן למצוא את השימוש בו גם בעל פה בתקשורת פרונטלית. המילה "חחח" היא אונומטופיה, אחת מתוך מספר צורות שהתפתחו לתיאור הבעות גוף ממשיות בטקסט, בדומה ל"פףףף" ו"ממממ".
ניתוח.
בספרו "מילון הסלנג המקיף" משנת 2005 הגדיר הבלשן והמילונאי הישראלי רוביק רוזנטל את הביטוי כך: "חְחְחְחְ - ביטוי של לעג ובוז [...]; מקובל באינטרנט, מספר הפעמים בהם מופיעה ח' מעיד על מידת הלעג". "חחח" היא צורה או מילה דינמית, ואורכה אינו קבוע אלא משתנה: היא יכול לנוע מ"ח" בודדת המביעה גיחוך קל או עלבון, ועד "חחחחחחחח" משתלשלת ונמשכת המביעה צחוק עז במיוחד.
בוויקימילון ניתן הפירוש "מילת גיחוך או צחוק הנמצאת בשימוש בעיקר בפורומים ובצ'אטים. לרוב האות חי"ת נכתבת יותר מפעמיים." גם במילון המקוון "מילוג" ניתנו שני פירושים: קריאת זלזול והבעת צחוק בכתב.
שימושים.
הצורה "חחח" יכולה להופיע ולהשתלב בין כל איברי התחביר במשפט כהפוגה קומית בין התכנים.