בעקבות נפילתה של מדינת ישראל, בעלת האוריינטציה החילונית והחופשית, השורדים מבין תושבי המדינה מתלכדים מאחורי קצין צה"ל צעיר בשם יהועז, שנוקט יוזמה ומארגן מחדש את שרידי הצבא על מנת להגן על אזור ארץ ישראל ההררי, הכולל את ירושלים וסביבותיה. בעקבות הלהט הדתי-משיחי, הנובע מההלם בו מצויים השורדים כתוצאה מנפילת מדינת ישראל, מצליח יהועז להגן על אזורים אלו, ואף לכבוש מחדש את אזור יהודה ושומרון, וחלקים מאזור הגליל, ולגרש באופן שיטתי את תושביהם הערבים. בהמשך, ובתגובה למחאה העולמית שמתעוררת בעקבות הגירוש, מתלכדים אנשיו של יהועז סביבו, מכתירים אותו כמלך החדש של ממלכת יהודה, שזה עתה קמה לתחייה, ומקימים את בית המקדש השלישי. ממלכה זו מתנהלת בפועל כתיאוקרטיה יהודית.
לאורך הספר מתברר בהדרגה כי חרף ניצחונה במערכה, לכאורה, של ממלכת יהודה, היא נאלצת להתמודד עם חרם כלל עולמי מקיף, הנובע מאקט גירוש הערבים המתואר לעיל. כתוצאה מהחרם, וכן בשל האוריינטציה הדתית-משיחית של הממלכה החדשה, אשר שמה דגש על לימודי דת במקום לימודי מדע וטכנולוגיה, מצבה הכלכלי של הממלכה הולך ומתדרדר, כאשר הפער בין שכבת האצולה החדשה, החיה בעושר יחסי, ובין חלק הארי של נתיני הממלכה, החיים חיי עוני, הולך וגדל בהדרגה.
עלילת הספר.
העלילה מורכבת מתיאור זיכרונותיו של הנסיך יהונתן, בנו של מלך יהודה יהועז, אשר נלכד על ידי הפולשים ה"עמלקים", בעקבות נפילתה של ממלכת יהודה באירועים העתידיים המתוארים בספר. יהונתן, אשר מופקד על ניהולו השוטף של בית המקדש השלישי, המשמש כמרכז החיים בממלכת יהודה, נדרש להתמודד עם קונפליקט הולך וגובר בין אמונתו המשיחית באלוהים, ובין נאמנותו לממלכה ולמלך, אביו. בסופו של דבר, יהונתן יידרש לנקוט עמדה, חרף המחיר הכבד אותו יאלץ לשאת.
הגביע הצ'כי
השלישי
האוסף של אתניקס
האוסף של אתניקס הוא אלבום האוסף הראשון של להקת אתניX המסכם חצי עשור של פעילות. באלבום נכללו 3 שירים חדשים: "שיר ישן" שהוקלט בהופעה ששודרה באותה שנה בערוץ 1, "אם את יכולה" ו"לחיות בניו זילנד", שנכתב על ידי זאב נחמה, ומבוסס על טקסט שנכתב על ידי טומי לפיד. כמו כן נכלל באוסף השיר "אגדת השמש והירח" - דואט של הלהקה עם הזמרת ריטה. השיר נכתב על ידי אהוד מנור ובוצע במסגרת הפסטיגל בשנת 1990.
לאלבום צורף ספר הכולל את מילות השירים ותמונות של הלהקה.
צ'ומו לונגמה
מעשה רוקם
פרקסילה
פְּרַקְסִילָה (ביוונית: Πράξιλλα) הייתה משוררת לירית יוונייה שפעלה באמצע המאה החמישית לפני הספירה בסִיקִיוֹן, מדינה בצפון חצי האי הפֶּלוֹפּוֹנֶסִי.
משירתה שרדו רק חמישה קטעים (פרגמנטים) קצרצרים.
מעבר לכך לא ידוע עליה דבר, פרט לכמה הערכות סותרות על שירתה, שנכתבו מאות שנים אחריה.
אלן וסט
אלן ברנרד וסט (באנגלית: Allen Bernard West, נולד ב-7 בפברואר 1961) הוא פוליטיקאי אמריקאי, לשעבר יושב ראש המפלגה הרפובליקנית במדינת טקסס. בעבר פרשן פוליטי שמרן ברשת הטלוויזיה האמריקאית פוקס ניוז. בעבר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם פלורידה (2011–2013) ולוטננט קולונל (בדימוס) בצבא ארצות הברית. היה אחד הנציגים האמריקאים-אפריקאים הבודדים של המפלגה הרפובליקנית באחד משני בתי הקונגרס האמריקאי.
קורות חיים.
וסט נולד ב-1961 באטלנטה שבג'ורג'יה, בנם השני של הרמן וסט (1920–1986) ואליזבת (לבית תומאס) (1931–1994). האב שירת בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה, האם הייתה עובדת אזרחית בחיל הנחתים של ארצות הברית, אחיו הבכור שירת במרינס במלחמת וייטנאם וגם סבו של וסט היה בשעתו בצבא האמריקאי.
סיים בית ספר תיכון באטלנטה, למד מדע המדינה באוניברסיטת טנסי, שם סיים ב-1983 תואר ראשון ואז התגייס לצבא ארצות הברית. בתקופת שירותו בצבא למד וסיים תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת קנזס ובמקביל גם תואר שני נוסף בקולג' של הצבא.
ב-1989 נישא לאנג'לה (לבית גרהם), דוקטור לכלכלה וחינוך ונולדו להם שתי בנות.
שירת בצבא ארצות הברית 21 שנים (1983–2004), רוב הזמן התקדם בדרגות הקצונה בתותחנים, אף כי קיבל במהלך השירות גם כנפי צניחה. לחם הן במלחמת המפרץ (1991) והן במלחמת עיראק (2003) והשתחרר מהצבא בדרגת לוטננט קולונל, ב-2004. במהלך תקופת שירותו בצבא קיבל מספר רב של עיטורי אומץ ושירות מצוין, לרבות כוכב הארד.
שימש במשך כשנתיים יועץ אזרחי לצבא אפגניסטן במלחמתו בטליבאן בקנדהר.
ב-2008, עם חזרתו לארצות הברית הצטרף וסט למפלגה הרפובליקנית ורץ לראשונה כמועמד מטעמה בבחירות של אותה שנה לקונגרס. וסט הפסיד בבחירות אלה למועמד הדמוקרטי המכהן, רון קליין, אך שנתיים מאוחר יותר הצליח לנצחו ולרשת את מקומו כאחד מנציגי פלורידה בבית הנבחרים. הוא היה בכך לנציג הרפובליקני האפרו-אמריקני הראשון של פלורידה בקונגרס מזה 135 שנים.
כיהן בבית הנבחרים האמריקאי במשך שנתיים בלבד. בבחירות 2012, במירוץ שתואר כיקר ביותר לבית הנבחרים האמריקאי מאז ומעולם, הצליח פטריק מרפי הדמוקרטי לנצח אותו בהפרש של כחצי אחוז בלבד ולרשת את מקומו.
החל ממאי 2013 וסט משמש כפרשן פוליטי ברשת הטלוויזיה האמריקאית השמרנית פוקס ניוז והחל מינואר 2015 הוא גם המנכ"ל של מכון המחקר השמרני "National Center for Policy Analysis" (NCPA), שמושבו בטקסס. ביולי 2020 החל בתפקידו כיו"ר המפלגה הרפובליקנית במדינת טקסס, אותו מילר במשך שנה עד ליולי 2021.
דעותיו בנושאי חוץ ויחסו לישראל.
וסט דוגל במדיניות חוץ ניצית והגדלת כוחה הצבאי של ארצות הברית וטוען שהתרבות המערבית מתגוננת כיום כנגד איומי האסלאם. הוא מגלה יחס אוהד מאוד כלפי ישראל וסמוך לתחילת כהונתו בקונגרס הצטרף לחברת הקונגרס הרפובליקנית מפלורידה אליאנה רוס-לאטינן בהתנגדות למתן אישור להנפת הדגל הפלסטיני בוושינגטון. באמצע 2011 שלח מכתב פומבי לנשיא ברק אובמה ובו בקשה לשחרר את המרגל הישראלי ג'ונתן פולרד, ובאוגוסט 2015 הביע את התנגדותו התקיפה להסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית.
אליסיה קארה
אליסיה קראצ'אלו (באנגלית: Alessia Caracciolo; נולדה ב-11 ביולי 1996) המוכרת בשם הבמה אליסיה קארה (Alessia Cara) היא זמרת-יוצרת קנדית מהעיר ברמפטון שבאונטריו, קנדה. מוכרת בעיקר מהשיר "Here", סינגל הבכורה שלה. קארה החלה את דרכה בביצוע של שירים מוכרים בגרסאות אקוסטיות ביוטיוב.
ביוגרפיה.
נולדה ברמפטון, פרבר של טורונטו שבאונטריו, קנדה. היא ממוצא איטלקי. כילדה היא כתבה שירים ועסקה בתיאטרון. בגיל 10 למדה שיעורי גיטרה במשך חודשים ספורים, ולאחר מכן לימדה את עצמה לנגן בגיטרה. בגיל 13 פתחה ערוץ יוטיוב משלה, ופרסמה בו את גרסאות הכיסוי שלה לשירים מוכרים.
קריירה.
קארה החלה בקריירה שלה בגרסאות כיסוי אקוסטיות ביוטיוב, והופיעה בתחנות רדיו שונות בצפון אמריקה. עם הגיעה לגיל 18 היא חתמה חוזים עם חברות ההקלטות אי פי אנטרטיינמנט ודף ג'ם הקלטות. קארה הוציאה לאור את סינגל הבכורה שלה "Here". השיר נכתב בהשראת מסיבה שאליה הלכה בהיותה בת 16 בה הרגישה לא בנוח. בשיר אליסיי'ה פונה לסוג האנשים שמרגישים לא בנוח במסיבות. השיר יצא לאור ב-26 במאי 2015. השיר זכה להצלחה רבה והגיע למקום החמישי במצעד הבילבורד האמריקאי. השיר הופיע במגזין המוזיקלי "הפאדר" וקיבל מעל 500,000 האזנות בשבוע הראשון. ב-29 ביולי 2015 קיימה קארה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה, בתוכנית הלילה של ג'ימי פאלון.
ב-2 בפברואר יצא לאור השיר, "Wild Things", שנכלל כסינגל השני באלבום הבכורה שלה. לאחר מכן ביוני 2016, יצאה לאור גרסת לשיר "Wild", של טרוי סיון שבו קארה השתתפה.
קארה הוציאה מיני-אלבום בשם Four Pink Walls, ואלבום שלם בשם Know-It-All. בשנת 2016 היא הוציאה את השיר "Scars to Your Beautiful" שזכה להצלחה והגיע למקום השמיני במצעד האמריקאי בילבורד הוט 100.
בשנת 2017 המפיק זד הוציא את השיר "Stay" שאליסיה משתתפת בו בתור זמרת שנייה. השיר זכה להצלחה והגיע בין היתר למקום ה-7 במצעד האמריקאי בילבורד הוט 100. בנוסף, היא הוציאה את הסינגל "How Far I'll Go", שנמצא גם בפסקול של הסרט מואנה.
ב-28 באפריל 2017, יצא לאור "1-800-273-8255". השיר הוא שיתוף פעולה עם קאליד ולוג'יק. בשיאו הגיע השיר למקום ה-3 במצעד הבילבורד הוט 100, והפך למצליח ביותר של שלושתם במצעד זה.
ב-28 בינואר 2018 זכתה בפרס גראמי לתגלית השנה. באותה השנה הוציאה עם אלק בנג'מין את הלהיט "Let Me Down Slowly". באותה השנה ביצעה גם גרסת כיסוי ללהיטו של אלטון ג'ון "I Guess That's Why They Call It the Blues", גרסת כיסוי שנכללה באלבום ההוקרה "Revamp: Reimagining the Songs of Elton John &amp; Bernie Taupin" .
ב-3 במרץ 2019 התחילה בסיבוב הופעות עם שון מנדס "Shawn Mendes The tour" כמופע חימום.
בשנת 2020 דיבבה בסרט המקורי של נטפליקס "משפחת וילובי".
קולות (ארגון חברתי)
קולות היא "עמותה הפועלת ליצירת חברה ערכית באמצעות מפגש בין הנהגה ישראלית בכירה ללימוד בית מדרשי". קולות נוסדה ב-1997 והיא עוסקת, בין היתר, בפיתוח מנהיגות יהודית פלורליסטית בישראל. הארגון מפעיל קבוצות לימוד עבור דמויות בעלות השפעה בחברה הישראלית, מלווה בכירים בתהליך אישי ומלווה צוותים של ארגונים, קהילות ופרויקטים. הארגון משדר גם פודקאסט בשם "קולות של רוח" בהגשת ליאור טל שדה, סמנכ"ל התוכן של קולות.
בקבוצות הלימוד השתתפו כ-2,700 איש, בהם בכירים בשלטון המקומי, אנשי חינוך, ביטחון ותרבות. העמותה חברה באיגוד ההתחדשות היהודית.
היסטוריה.