לראות ללב הדברים, זה המאפיין העיקרי של שירת וורדסוורת'. הוא התבונן בנחלים ובנהרות, בהרים ובגבעות, בעננים ובערפילים, באגמים ובמעיינות, בחורשים ובשדות, בעצים ובצפורים ובפרחים; מתפעל מיופיים, משוחח אתם, ולומד מהם כללים מוסריים. הוא השגיח בילדי ובילדות טבע פלאיים שנפטרו בילדותם והותירו עקבות הגלויות רק לעינו של המשורר. הוא התבונן בגילויי אהבה ורחמים ונאמנות: באם הדואגת היוצאת באמצע הלילה לחפש את בנה ברחבי הכפר; בנער המחפש בעת סערה טלה תועה ומוצא אותו על אי בלב נחל שוטף, ובאביו, רועה-צאן, שברגע האחרון מגיע ומציל את בנו; בכלב שבמשך ימים רבים לא מש מגופת בעליו. הוא הביט אל לבם של אנשים שחרב עליהם עולמם: מייקל רועה-הצאן הזקן והאיתן שבנו יחידו יצא לתרבות רעה, האיש הזקן המתהלך לבית החולים להיפרד מבנו הגוסס שנפצע אנושות במלחמה, מרגרט שמשפחתה ובקתתה הולכות ונהרסות מפגעי העוני, רות שנינטשה על ידי בעלה, האשה ההודית שהותירוה לגסוס בדד והייתה שמחה לו רק ילדה היה לצדה. הוא סקר את התרומה המבורכת של קבצנים לחברה שמדינאיה בזים להם. הוא הקשיב לדבריהם עתירי הניסיון של רועי-צאן והלכים זקנים, המתהלכים ממקום למקום, ומיושבים להפליא בדעתם. כל הדמיויות הללו, ועוד רבות אחרות, גם אם התבססו על בריות ממשיות, היו ילדי רוחו, יצירות של עולמו הפנימי. הוא התבונן בשכלו ובלבו, מנסה להבין היאך צמח להיות משורר, ומה כל אדם יוכל ללמוד מזה.
הפשטות של שירת וורדסוורת' אין משמעה ששיריו פשטניים. הוא לא היה בן כפר צר-מוחין, כפי שטען בזמנו איזה מבקר, שוכח שוורדסוורת' ידע בעל-פה ולמד בעיון את היצירות של מילטון, ספנסר, שייקספיר, וצו'סר; גם הכיר את שירת דריידן ופופ, ואת זו של תומסון וקאופר, כל שכן את התנ"ך, את השירה הקלאסית, ומהשירה האיטלקית. אלא שלוורדסוורת הייתה דרכו שלו המקורית לחשוב על האדם, על לב האדם, ועל החיים האנושיים. העולם השירי של וורדסוורת' אינו העולם הדתי המופשט של מילטון העוסק במאבק ביצר הרע, ולא העולם האידיאלי היפה של ספנסר בו גיבורים מתקנים את מידותיהם במעשים הירואיים, גם לא העולם הריאליסטי העמוק והקסום של שייקספיר או של צ'וסר; אלא רעיון של עולם ארצי, המשקף את המרחק, גדול או קטן, בין החיים והעולם כפי שאמורים להיות - פשוטים וטהורים ושמחים ותמימים - לבין המציאות כפי שחש אותה. וורדסוורת' ידע היטב שהאדם, כל אדם, הוא בר חלוף בעולם הזה, ושבכל זאת המעשים הטובים ורגעי החסד והמחשבות הטובות והמילים הטובות נשארים. כחכם הוא הפיק לקחים למען דורו והדורות הבאים, וייעד את שיריו "להנאה הצרופה של מעט לבבות טבעיים, ובחיבה גדולה יותר בעבור משוררים צעירים שבקרב אותן גבעות יהיו האני השני שלי לאחר לכתי".
על מנת לקרוא כראוי את שירת וורדסוורת', ללמוד מה שחפץ להורות, נדרש להאזין לשיריו ממש כפי שהאזין לשירת תור:
יצירותיו.
"בלדות ליריות ושירים אחרים" (ארבע מהדורות: 1798, 1800, 1802, 1805)
"שירים בשני כרכים" (1807)
"מדריך לאגמים" (חמש מהדורות: 1810, 1820, 1822, 1823, 1835)
"הטיול" (1814)
"לאודמיה" (שתי גרסאות: 1815, 1845)
"האיילה הלבנה של ריילסטון" (1815)
"פיטר בל" (1819)
"הנחל דאדן: סדרת סונטות" (1820)
"סונטות דתיות" (1821)
"שירים, בעיקר משנים מוקדמות ואחרונות" (1842)
"האקדמה" (שתי גרסאות עיקריות: 1805, 1850)
"שירים / היצירות הפיוטיות של וורדסוורת'" (בעריכת המשורר: 1815, 1827, 1836-7, 1845, 1849-50, בעריכת דאודן: 1892, בעריכת נייט: 1896, בעריכת האצ'ינסון: 1904. בעריכת סלינקורט ודארבישייר: 1940)
הנח לעשות
סרייבו
סָרָיֶיבוֹ (בבוסנית: Sarajevo, בקירילית: Сарајево) היא הבירה, והעיר הגדולה ביותר במדינת בוסניה והרצגובינה ובפדרציה של בוסניה והרצגובינה, אחת משתי הישויות הפדרליות של בוסניה והרצגובינה לצד רפובליקה סרפסקה.
העיר היא אחת הערים החשובות בהרי הבלקנים, מאז נוסדה על ידי העות'מאנים בשנת 1461. בעיר נרצח הארכידוכס פרנץ פרדיננד מאוסטריה - האירוע שהוביל לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. כמו כן נערכו בעיר משחקי החורף האולימפיים של 1984.
סרייבו מהווה את קנטון סרייבו - אחד מעשרות הקנטונים של בוסניה והרצגובינה.
רוב תושבי סרייבו הם בוסניאקים-מוסלמים.
גאוגרפיה ואקלים.
גאוגרפיה.
סרייבו ממוקמת במרכז בוסניה והרצגובינה. שטח העיר הוא 142 קמ"ר ומרכזה נמצא במרכז עמק סרייבו, בגובה 500 מטרים מעל פני הים. נהר מיליאצקה חוצה את העיר בזורמו ממזרח למערב ומקורותיו של נהר הבוסנה נמצאים בקרבת העיר.
סביב העיר נמצאים חמישה הרים בהם ישנם אתרי סקי רבים:
אקלים.
האקלים בסרייבו הוא אקלים ממוזג, המשלב בין האקלים היבשתי האירופי לבין האקלים הים תיכוני. בסרייבו הקיצים חמים (טמפרטורות עד 35 מעלות צלזיוס) והחורפים קרים, בעיקר בשל גובהה של העיר.
החודש החם בשנה הוא חודש יולי, בו טמפרטורה ממוצעת של 19 מעלות צלזיוס. החודש הקר בשנה הוא ינואר, עם טמפרטורה ממוצעת של מעלה אחת מתחת לאפס.
הטמפרטורה הממוצעת השנתית היא 10 מעלות צלזיוס.
בסרייבו כמות משקעים שנתית ממוצעת של 905 מ"מ. בחודש אוקטובר, החודש הגשום בשנה, כמות המשקעים הממוצעת היא 89.4 מ"מ. החודש היבש בשנה הוא פברואר, ובו כמות המשקעים הממוצעת יורדת ל-61.4 מ"מ.
היסטוריה.
במקום בו שוכנת העיר סרייבו, הייתה התיישבות החל מתקופת האבן. במקום היו התיישבויות איליריות אשר נכבשו על ידי האימפריה הרומית בשנת 9 לפנה"ס. בתקופה הרומאית נקראה העיר אקווה סולפורה.
התאריך המקובל של ייסוד העיר הוא 1461, כשהמושל העות'מאני של בוסניה, איסה בק איסקוביק, הפך את הכפר שהיה במקום לעיר הבירה האזורית ובנה בה מסגד, באזאר מקורה וסראייה (ארמון מושל), שעל שמו קרויה העיר. בתקופת המושל גאזי הורסב בק במאה ה-16 גדלה העיר. רוב העיר מתקופה זו השתמר עד ימינו ומהווה את העיר העתיקה של סרייבו.
במאה ה-17 הייתה סרייבו העיר השנייה בחשיבותה בבלקנים, אחרי איסטנבול.
בשנת 1697 כבש את העיר הנסיך אויגן מסבויה ושרף אותה. העיר נבנתה מחדש אך לא שבה לגדולתה, ועיר הבירה של בוסניה הועברה לטרבניק. בשנת 1878, סופחה העיר על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית, והחל תהליך תיעושה.
ב-28 ביוני 1914 נרצחו הארכידוכס של אוסטריה פרנץ פרדיננד ואשתו בעת ביקור בסרייבו על ידי הלאומן הסרבי גברילו פרינציפ. "הרצח בסרייבו" היה הניצוץ שהצית את האש במלחמת העולם הראשונה.
לאחר מלחמת העולם, משהוקמה ממלכת יוגוסלביה הפכה סרייבו לבירתה של דרינסקה בנובינה - אחד המחוזות החשובים בממלכה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, הפכה סרייבו למרכז תעשייתי עיקרי ביוגוסלביה.
בשנת 1984 נערכו בעיר משחקי החורף האולימפיים.
ב-6 באפריל 1992 צרו כוחות סרביים על העיר ותקפו אותה. המצור על העיר נמשך עד שנת 1995 והוביל להרס מרביתה. בשנת 2003 הסתיים שיקומה של העיר, מלבד כמה אתרים קטנים במרכז העיר שטרם שוקמו.
דמוגרפיה.
במפקד אוכלוסין שנערך ביוני 2010 נמצא כי מתגוררים בסרייבו 310,605 תושבים, ובמטרופולין מתגוררים כ-436,572 תושבים.
צפיפות האוכלוסין בעיר היא 2157.2 תושבים לקמ"ר. בשכונת נובו סרייבו (הצפופה בשכונות העיר) 7524.5 תושבים לקמ"ר ובשכונת סטארי גראד (הכי פחות צפופה משכונות העיר) 742.5 תושבים לקמ"ר.
חלוקה אתנית.
הקבוצה האתנית הגדולה בסרייבו היא בוסנים - 77.4% מתושבי העיר (230,000 תושבים). הקבוצה השנייה בגודלה היא המיעוט האתני הסרבי המהווה 35,000 תושבים (12% מהתושבים). הקבוצה השלישית בגודלה היא המיעוט הקרואטי - 9,283 תושבים (3.1% מהתושבים).
היתרה (7.5% מהתושבים) הם צוענים, יהודים ממוצא ספרדי ופועלים זרים (בעיקר סינים).
כלכלה.
סרייבו היא המרכז הכלכלי של בוסניה והרצגובינה. בעיר מיוצרים מוצרי טקסטיל, רהיטים, מכוניות, תרופות, אלכוהול וסיגריות.
חלוקה אדמיניסטרטיבית.
סרייבו מחולקת לארבע רשויות מקומיות (בבוסנית: "Općina"):
תיירות.
אחד ממקורות ההכנסה העיקריים של העיר סרייבו, הוא ענף התיירות, ובעיקר תיירות החורף (סקי).
בעיר מעל 50 מלונות גדולים, ומספר רב של בתי הארחה.
תחבורה.
בעיר 7 קווי רכבת קלה, 4 קווי חשמלית, ומספר קווי אוטובוסים.
נמל התעופה הבינלאומי סרייבו ממוקם בקרבת העיר. בזמן מלחמת האזרחים השתמשו בנמל התעופה בעיקר עבור טיסות של האו"ם.
תרבות.
בסרייבו מספר רב של תיאטראות. בניין התיאטרון הלאומי של בוסניה אשר נבנה בשנת 1919.
המוזיאון הלאומי של בוסניה והרצגובינה הוא החשוב והגדול במוזיאונים במדינה. המוזיאון הוקם בשנת 1888, ומוצגת בו "הגדת סרייבו". מוזיאנים נוספים הנמצאים בעיר הם:
המוזיאון האולימפי שתיעד את המשחקים האולימפיים נהרס במהלך מלחמת האזרחים.
בעבר הייתה קיימת ספרייה לאומית גדולה בעיר, אולם היא נהרסה מאש תותחים סרביים ובמקומה, נבנה בניין חדש לשכן את הספרייה הלאומית.
השכלה.
האוניברסיטה הראשונה שנבנתה בעיר היה בית ספר לפילוסופיה סופית - אוניברסיטה זו נבנתה על ידי גאזי הוסרב בק בשנת 1531.
אוניברסיטת סרייבו נוסדה בשנת 1887.
ספורט.
כדורגל.
בעיר סרייבו ישנן שתי קבוצות כדורגל מרכזיות, ז'לייזניצ'אר סרייבו ומועדון הכדורגל סרייבו, שניהם מועדונים מכובדים מאוד, עוד בתקופת יוגוסלביה ומאוחר יותר עם עצמאותה של בוסניה והרצגובינה הפכו לשניים מהמועדונים המובילים במדינה.
כדורסל.
בעיר קיימת קבוצת כדורסל, בוסנה סרייבו, שזכתה בעבר באליפות אירופה וממוקמת בצמרת בליגת הכדורסל הבוסנית.
הקהילה היהודית.