העקרון הבסיסי הוא שימוש בעובדה שערוצים בודדים חווים רמות שונות של דעיכה והתאבכות. גרסאות שונות של אותו האות יכולות להיות משודרות ו/או נקלטות, אשר בסופו של דבר מסתכמות באלגוריתם עיבוד האות במקלט. לחלופין, ייתור קוד המשמש כ FEC (ראשי תיבות של Forward Error Correction) יכול להתווסף להודעה המשודרת. . טכניקות גיוון עשויות לנצל  את תופעת ריבוי הנתיבים שאופן טבעי מפריעה לשידור כדי להפיק תועלת המכונה "שבח גיוון" (Diversity Gain) הנמדד בדרך כלל בדציבלים.
סוגי גיוון נפוצים.
נפוצות המחלקות הבאות של סכמות גיוון:
גיוון בזמן.
גרסאות מרובות של אותו האות משודרות ברגעים שונים. או לחלופין, ייתור קוד המשמש כ FEC והמסר "נמרח" בזמן בטכניקות של חילופי ביטים (bit-interleaving), לפני השליחה. לפיכך, שגיאות מתפרצות מופחתות משמעותית, עקב פיזור השגיאה לאחר ההרכבה מחדש במקלט, וכך הליך תיקון השגיאות נעשה יעיל.
גיוון בתדירות.
האות מועבר באמצעות מספר ערוצי תדר או משתרע על פני ספקטרום רחב המושפע ע"י דעיכה סלקטיבית בתדר. בשנים המאוחרות של המאה ה-20 קווי ממסר גלי מיקרוגל  השתמשו לעיתים קרובות במספר קבוע של ערוצי  פס רחב, וערוץ הגנה אחד לשימוש אוטומטי על ידי ערוץ הנמצא בדעיכה. דוגמאות מאוחרות יותר כוללות:
גיוון מרחבי.
האות מועבר דרך כמה נתיבים שונים במרחב. במקרה של קווי תמסורת,  ניתן להשגה על ידי שידור באמצעות מספר חוטים. במקרה של שידור אלחוטי, זה יכול להיות מושגת על ידי גיוון באנטנות באמצעות מספר אנטנות במשדר ו/או במספר אנטנות של המקלט. במקרה האחרון, טכניקת שילוב מיושמת לפני עיבוד האות. אם האנטנות רחוקות דיין, לדוגמה תחנת סלולריות שונות, או נקודות גישה שונות ל-WLAN, זה נקרא גיוון-מאקרו גיוון אתרים (site diversity). אם את האנטנות במרחק בסדר גודל של אורך גל אחד, זה נקרא גיוון-מיקרו. מקרה מיוחד הוא אנטנת מערך מופע, אשר יכול לשמש גם עבור עיצוב אלומה, ערוצי MIMO וקידוד מרחב–זמן (STC).
גיוון בקיטוב.
מספר גרסאות של אות מועברים ומתקבלים באמצעות אנטנות עם קיטוב שונה. טכניקת שילוב מוּחלת בצד המקלט.
גיוון משתמשים.
מתקבל על ידי תזמון משתמשים אופורטוניסטי במשדר או במקלט. בכל זמן נתון, המשדר בוחר את המשתמש הטוב ביותר בין המקלטים המועמדים על פי התכונות של כל ערוץ בין המשדר לבין כל מקלט. מקלט חייב להזין בחזרה את איכות ערוץ המידע למשדר, על מנת ליישם גיוון משתמשים.
לונילובו
יעקב טמרקין
יעקב דוידוביץ טמרקין (ברוסית: Я́ков Дави́дович Тама́ркин, 11 ביולי 1888 – 18 בנובמבר 1945) היה מתמטיקאי יהודי, רוסי-אמריקאי שנודע בשל פעילותו בתחום האנליזה המתמטית.
ביוגרפיה.
טמרקין נולד בצ'רניהיב, שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) למשפחה יהודית עשירה. אביו, דוד טמרקין, היה רופא ואמו סופי קרסילסקיקוב הייתה ממשפחה של בעל קרקעות. הוא עבר לסנט פטרבורג כילד, ושם גדל. בגימנסיון המקומי התיידד עם אלכסנדר פרידמן, קוסמולוג, שעמו כתב את הפרסום הראשון במתמטיקה בשנת 1906, ונשאר ידידו הקרוב עד מותו הפתאומי של פרידמן ב-1925.
ולדימיר סמירנוב היה חבר אחר מאותו גימנסיון, ושנים רבות לאחר מכן חיברו במשותף את ספר הלימוד הפופולרי "קורס במתמטיקה גבוהה".
בשנת 1925, עקב דאגה ליציבות רוסיה, החליט להגר לארצות הברית. לימים סיפר כי הזיכרון החביב עליו היה בחינה שנאלץ לעבור בגאומטריה אנליטית בידי קונסול אמריקאי בריגה, כאשר הוא ניסה להוכיח את זהותו. בארצות הברית, היה למרצה בדארטמות' קולג'. בשנת 1927, טמרקין קיבל פרופסורה באוניברסיטת בראון, שם הוא נשאר עד פרישתו בשנת 1945, לאחר שעבר התקף לב. הוא מת מאוחר יותר באותה שנה בבת'סדה, מרילנד, פרבר של וושינגטון.
עבודתו של טמרקין התפרסה על פני מספר תחומים, לרבות תורת המספרים, משוואות אינטגרליות, טורי פורייה, אנליזה מרוכבת, בעיות תנאי שפה ומשוואות דיפרנציאליות. הוא היה מייסד-שותף ועורך של "Mathematical Reviews" (אשר היה יצא לאור בבראון באותו זמן), יחד עם אוטו נאוגבאואר וויליאם פלר. הוא היה גם תומך פעיל של האגודה האמריקאית למתמטיקה, חבר המועצה מתחילת 1931, וסגן נשיא בשנים 1942–1943. היו לו מעל עשרים דוקטורנטים באוניברסיטת בראון, כולל דורותי לואיס ברנשטיין, נלסון דנפורד, ג'ורג' פורסיית' ודריק להמר.
טמרקין היה נשוי להלן וייקרדט (1888–1934), שבאה ממשפחה עשירה ממוצא גרמני. בנם, פול טמרקין (1922–1977), היה פיזיקאי במכון ראנד.
לואיזה, ארכידוכסית אוסטריה
לואיזה, ארכידוכסית אוסטריה-טוסקנה (בשמה המלא: לואיזה אנטוינטה מריה תרזיה יוזפה יוהנה לאופולדינה קרולינה פרדיננדה אליס ארנסטינה פון הבסבורג-לותרינגן, ארכידוכסית אוסטריה-טוסקנה, בגרמנית - Luise Antoinette Maria Theresia Josepha Johanna Leopoldine Caroline Ferdinande Alice Ernestine Luise von Österreich-Toskana; 2 באוקטובר 1870 - 23 במרץ 1947), הייתה בתו של פרדיננד הרביעי, הדוכס הגדול של טוסקנה ואשתו של פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה.
ביוגרפיה.
לואיזה נולדה ב-2 באוקטובר 1870 בזלצבורג לפרדיננד הרביעי, הדוכס הגדול של טוסקנה ולאליצ'ה, נסיכת פארמה, בתם של קרלו השלישי, דוכס פארמה ולואיז מארי תרז, נסיכת ארטואה.
בהיותה בת 17 חוזרה לואיזה על ידי כמה מחזרים, בהם פדרו אוגוסטו, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה ופרדיננד, נסיך בולגריה, אך איש מהם לא מצא חן בעיני לואיזה המפונקת. לבסוף נפגשה לואיזה בקיץ 1887 עם פרידריך אוגוסט, נסיך סקסוניה, וב-21 בנובמבר 1891 התחתנו השניים בטקס מפואר שעלה 20,000 מארק.
עד מהרה נפוצו שמועות על לואיזה, כי היא מנהלת רומן עם רופא שיניים בשם אובריאן, ועם המורה הצרפתי של ילדיה, אנדרה גירון. ב-9 בדצמבר 1902 ברחה לואיזה מדרזדן בעודה בהריון, יחד עם שתי משרתותיה מריה וזידוניה ביגר, בנותיו של האדריכל המלכותי אדוארד ביגר. לואיזה ברחה לכיוון אגם ז'נבה, שם חיכו לה אנדרה גירון ואחיה לאופולד פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, בעוד משפחתה חשבה בתחילה שהיא יצאה לנופש. ב-11 בפברואר 1903 הכריז חמיה גאורג, מלך סקסוניה על גירושיה מבעלה, אולם זמן קצר לפני הכרזת הגירושים נפרדה לואיזה מאנדרה גירון, אף על פי שכבר הופיעו קודם לכן בפומבי.
ב-4 במאי 1903 ילדה לואיזה את בתה אנה, נסיכת סקסוניה, אולם למרות דרישותיו של חמיה לשלוח את הבת לדרזדן, סירבה לואיזה לכך בכל תוקף. עם זאת, בשל קביעתו של רופא החצר שאנה היא בתו של פרידריך אוגוסט, הכיר בה פרידריך אוגוסט כבתו, ודאג לה לצרכיה.
בתחילה התגוררה לואיזה בטירת ונטנור באי וייט, משם עברה לטירה על יד ליון, ולאחר מכן עברה לטירה בחופי אגם קונסטנץ, ולבסוף התיישבה בפירנצה. בשנת 1904 ניסתה לואיזה לפגוש את ילדיה הגדולים, אולם המשטרה חסמה בפניה את הכניסה למקום מגוריהם.
ב-25 בספטמבר 1907 התחתנה לואיזה עם המוזיקאי האיטלקי אנריקו טוזלי, ממנו נולד לה בן אחד. בשנת 1908 נשלחה בתה אנה לחצר המלוכה בדרזדן, שם גדלה יחד עם שאר אחיה ואחיותיה, ובשנת 1912 התגרשה לואיזה מטוזלי, שלקח עמו את בנם המשותף.
לאחר פירוק האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1918, קראה לואיזה לעצמה "אנטואנט מארי, רוזנת ד'איזט". לאחר שהתגוררה תקופה במיורקה אצל דודה לודוויג סלבטור, ארכידוכס אוסטריה, עברה לואיזה להתגורר בבריסל, שם חיה בעוני וחסרת כל כמוכרת פרחים, עד מותה ב-23 במרץ 1947.
משפחתה.
ב-21 בנובמבר 1891 התחתנה לואיזה עם פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה. ממנו היו לה 7 ילדים:
ב-25 בספטמבר 1907 התחתנה לואיזה עם המוזיקאי האיטלקי אנריקו טוזלי, ממנו נולד לה בן אחד:
סטטיק ובן-אל תבורי
סטטיק ובן-אל תבורי היו צמד מוזיקלי ישראלי. חברי ההרכב היו הזמרים סטטיק ובן-אל תבורי, והמפיק המוזיקלי שלהם היה ג'ורדי.
היסטוריה.
שלושת היוצרים, לירז רוסו (המכונה "סטטיק"), בן-אל תבורי וירדן פלג, (המכונה ג'ורדי) שיתפו פעולה לראשונה ב-2015 בשיר "#דוביגל" של הראפר רון נשר (סקיי). מאז עיבד והפיק ג'ורדי שירים נוספים של הצמד שהיו ללהיטים. הסינגל הראשון של הצמד נקרא "ברבי", יצא בנובמבר 2015 וזכה להצלחה רבה ברשת. כעבור שלושה חודשים יצא הסינגל השני שלהם, "כביש החוף", המתאר את הנסיעות הרבות של השניים בכביש זה, שנבעו מהעובדה כי רוסו גר בחיפה ותבורי בתל אביב.
שירם השלישי "סלסולים", שיצא ביוני 2016, זכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשע"ו, והגיע למקום הראשון בטקס נבחרי הילדים. במצעד גלגלצ לאותה שנה הוכתרו כ"פריצת השנה" וגם וכ"אנשי השנה". באותו זמן שבו יצא, נודע כי צמד האלבניות מורנה טאראקו ואאידה דוצ'י לקחו את פזמון השיר ללא כל רשות מפיקיהם וסוכניהם של סטטיק ובן-אל. על פי כתבה שפורסמה בערוץ היוטיוב של גיא פינס, נמסר כי עורך דינם עתיד לטפל בעניין.
בינואר 2017 פרסמו את הסינגל "זהב", אשר מאופיין במוזיקה בסגנון שנות ה-70.
החל מהעונה הרביעית עד העונה התשיעית של תוכנית המציאות "הכוכב הבא" סטטיק ובן-אל תבורי היו חלק מצוות השיפוט של התוכנית.
ב-2017 זכו השלושה בפרס אקו"ם בקטגוריה הישג השנה על-שם ענבל פרלמוטר. בנימוקי הוועדה נכתב:
ב־2016 וב-2017 השתתפו סטטיק ובן-אל תבורי בפסטיגל. בשנה זו הופיעו גם בקמפיין של חברת האופנה "קסטרו". ב-3 במאי 2017 חיממו את הזמר ג'סטין ביבר בהופעתו בישראל מול קהל של כ-50 אלף צופים.