גאלוס נולד בשנת 325 בעיר מאסה מריטימה שבאיטליה. מעט מאוד ידוע על ילדותו. ככל הנראה הוא היה תחת חסותו של אוסביוס מניקומדיה ביחד עם יוליאנוס הכופר בעיר ניקומדיה ולאחר מכן בקונסטנטינופול עד למותו של אוסביוס בשנת 341. ביחד עם יולינוס הוא נשלח לחינוך בחצר המלכותית בקפדוקיה.
עם מותו של קונסטנטינוס הגדול בשנת 337 ערכו בניו ויורשיו קונסטנטיוס השני, קונסטנטינוס השני וקונסטנס טיהור מהיר ואכזרי בקרב בני המשפחה. אחיו של גאלוס ובני משפחתו נרצחו ורק הוא, אחיו יולינוס ובן דודם נפוטיאנוס נותרו בחיים. ככל הנראה גילם הצעיר של הניצולים ומעמדם השולי בהיררכית הכוח הרומאית מנעו את הצורך להוציאם להורג.
משהתגבשה אחיזתם בשלטון קונסטנטיוס האחים נפגשו בעיר סירמיום זמן קצר לאחר מכן וסיכמו על חלוקת שטחי האימפריה ביניהם. קונסטנטיוס קיבל את הפרובינציות המזרחיות ובהן תרקיה, סוריה ומצרים וקבע את מושבו בקונסטנטינופול. קונסטנטינוס השני קיבל את השליטה על בריטניה וגאליה היספניה והיה עוצר לקונסטנס שרשמית שלט על איטליה אפריקה איליריקום פאנוניה ומקדוניה.
מינוי לקיסר.
בשנת 350 החלה האימפריה להתפורר בידי היורשים של קונסטנטין הגדול בתסריט שדומה להתפוררות הטטררכיה השנייה. קונסטנטינוס השני נהרג בעת עימות עם אחיו קונסטנס וזמן קצר לאחר מכן נהרג קונסטנס בידי מפקד צבאו מגנינוטיוס שהכריז על עצמו אוגוסטוס ושלט למעשה על הפרובינציות של גאליה היספניה ובריטניה. קונסטנטיוס השני נותר הצאצא והיורש היחיד שנותר בחיים לאחר שאחיו ושותפיו לשלטון מתו ואת מקומם תפסו מורדים שהכריזו על עצמם כאוגוסטוס והיו איום ישיר על שלטון השושלת שבית קונסטנטינוס. מהלכיו של מגנינוטיוס דחקו את קונסטנטיוס השני לפינה, הוא נאלץ להפסיק את המערכה במזרח מול האיום של האימפריה הסאסאנית על מנת להגן על כס השלטון. אך לא פנה מיד להילחם במורדים אלא פעל לבסס את שלטונו בשטחים שנותרו תחת השפעתו. כצעד ראשון הוא מינה את קונסטנטיוס גאלוס לשליט המזרח וחיתן אותו עם אחותו הבכורה קונסטנטינה מתוך מטרה לקשור אותו לצידו, להבטיח את נאמנותו ולפקח על צעדיו.
תקופת שלטונו.
בעוד קונסטנטיוס מנקה את ההתנגדות לשלטונו במערב ומביא את הלגיונות תחת מרותו הוא נאלץ להפנות את תשומת לבו למזרח. גאלוס שמונה לקיסר ואמור היה לשלוט בפרובינציות המזרחיות לשמור על השקט לאורך הגבולות ובתוך הפרובינציות נכשל במשימותיו ומאידך גילה התנגדות עיקשת עד כדי מרדנות כנגד פקודות קונסטנטיוס.
בשנת 351 בסמוך לכניסתו לתפקיד הקיסר ועל רקע אי היציבות באימפריה הרומית במהלך מרידתו של מגנינוטיוס והעימותים התכופים עם האימפריה הסאסאנית שעירערו את הסמכות השלטונית הרומאית בפרובינציות המזרחיות, פרץ מרד בקהילות היהודיות של ציפורי וטבריה ("מרד גאלוס"). המורדים הצליחו תחילה להשתלט על שטחים משמעותיים בארץ ישראל וניצלו את דלילות הכוחות הצבאיים הרומאיים על מנת לכבוש את ירושלים. תגבורת רומאית בפיקודו של המצביא אורסיקינוס מנאמניו של קונסטנטיוס צעדה מאנטיוכיה אל תוך הגליל ודיכאה את המרד במהירות ויעילות.
גאלוס התקשה להתמודד עם אתגרים נוספים ובהם פשיטות של הסאסאנים ומרדנות של הפרובינציות אך איבד את השליטה כאשר תנאי רעב וקשיים כלכליים הביאו אותו לכל עימות עם האצולה המקומית, שורה של חוקים לא פופולריים שמטרתם איסוף מיסים ומשפטים מבוימים שמטרתם הכנעת ההתנגדות בקרב האוכלוסייה המקומית הביאו להתמרמרות שהגיע לאוזני קונסטנטיוס. שליחים שנשלחו על מנת לעמוד על מהות האירועים במזרח נאסרו והוצאו להורג בפקודת גאלוס.
גאלוס שנדחק לפינה המשיך את העימות וערך מסע טיהורים בקרב האצילים וקציני הצבא של הפרובינציה, בפקודתו נאסרו אזרחים ואנשי צבא שהואשמו בבגידה והוצאו להורג בהליך מקוצר. היסטוריונים רומאיים בני התקופה מתארים את גאלוס כאדם חלש שהיה חותמת גומי לשאפתנות ובעיקר לאכזריות וחוסר המעצורים של אשתו קונסטנטינה שפעלה מאחרי הקלעים. צעדים אלו עירערו את מעמדו של גאלוס במזרח הרומאי וגם דחפו את קונסטנטיוס לכלל מסקנה כי נדרשת פעולה דרסטית.
הדחתו ומותו.
קונסטנטיוס זימן את גאלוס לפגישה. גאלוס שחשד כי סר חינו בחצר האוגוסטוס שלח את אשתו קונסטנטינה על מנת ליישר את ההדורים אך תוכניתו עלתה על שרטון כאשר קונסטנטינה מתה ממחלה בעת המסע חזרה לאיטליה, בשלב זה נותר גאלוס ללא תמיכה מול קונסטנטיוס והתבצר באנטיוכיה אך התפתה לצאת לפגישה עם קונסטנטיוס במערב משנרמז או הובטח לו כי הוא יתמנה לאוגוסטוס לצידו של קונסטנטיוס.
בהגיעו לאיטליה נאסר גאלוס והוצא להורג בפקודת קונסטנטיוס.
היסטוריונים רומאיים בני התקופה מספרים כי גורלו של גאלוס נחרץ משהאשים את אשתו קונסטנטינה בתכנון וביצוע מעשים שהיו פסולים בעיני קונסטנטיוס, עם זאת משיצאה הפקודה להוצאתו להורג ניחם קונסטנטיוס על הפקודה וניסה להמתיק את גזר הדין אך אחר את המועד.
בת אל הבתולה
בת אל הבתולה היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת דרמה קומית שהופקה על ידי חברת ההפקות דורי מדיה דרסט עבור חברת HOT ומבוססת הסדרה מהווה עיבוד חופשי של הטלנובלה הוונצואלית "ג׳יין הבתולה" שנוצרה ב-2002 על ידי פרלה פריאס. כמו בגרסה האמריקאית, הסדרה מביאה את סיפורה של צעירה שנכנסת למשולש אהבה לא צפוי אחרי שהיא מגלה שנכנסה להריון בטעות מהפריה מלאכותית. בגרסה הישראלית הדמות הראשית נקראת בת אל אלפונטה ומגולמת על ידי משי קלינשטיין.
הסדרה עלתה לשידור ב-18 במרץ 2019 בערוץ HOT בידור. עם זאת, שני פרקי הבכורה היו זמינים עוד קודם לכן ב-HOT VOD.
תקציר העלילה.
כמו ב, הסדרה מגוללת את סיפורה של בת אל אלפונטה, צעירה אשדודית בת 23 שמרנית וקפדנית שחונכה כל חייה על ידי סבתה לשמור את בתוליה לגבר אליו היא תינשא, אך כאשר היא נכנסת בטעות להריון כתוצאה מהפריה מלאכותית על ידי הגיניקולוגית שלה, היא נכנסת למשולש אהבה לא צפוי בין מיכאל, שוטר במקצועו וארוסה, לבין גברי, הבוס שלה ואביו הביולוגי של התינוק אותו היא נושאת.
מזוצ'ט
שארושפאטאק
כשאן
קאשאן
ארלדו פצ'י
ארלדו פצ'י (באיטלקית: Eraldo Pecci; נולד ב-12 באפריל 1955) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה.
במהלך קריירת המועדונים שלו הוא שיחק עבור מועדוני כדורגל מהסרייה א' כמו בולוניה, טורינו, פיורנטינה ונאפולי. הוא זכה ביחד עם טורינו באליפות הליגה בעונת 1975/76, וביחד עם בולוניה בגביע האיטלקי בעונת 1973/74.
פצ'י שיחק עבור המדים הלאומיים של נבחרת איטליה שש פעמים בין השנים 1975 ל-1978. הוא היה חלק מהסגל שלה למונדיאל 1978, שבו היא סיימה במקום הרביעי.
יאלו (כפר)
יאלו (בערבית: يالو‎) היה כפר ערבי ששכן עד שנת 1967 באזור מובלעת לטרון. הכפר נכבש במלחמת ששת הימים, תושביו פונו ובתי הכפר נהרסו על ידי צה"ל, מאוחר יותר הוקם במקום פארק קנדה. חלק מהתושבים גורשו לירדן וחלקם התיישב בכפרים אחרים ביהודה ושומרון.
היסטוריה.
בתקופת הברונזה המאוחרת בארץ ישראל היה הכפר היישוב הגדול באזור והוא מוזכר במכתבי אל עמארנה (המתוארכים לאמצע המאה ה-14 לפנה"ס) כיישוב החולש על צומת הדרכים הראשית בין השפלה להר. מקורו של שם העמק "אילון" הוא בשם היישוב "יאלו". ב-1968, במסגרת הסקר הארכאולוגי של ישראל, נמצאו מממצאים שמהם עלה כי היה מיושב החל מתקופת הברונזה. כמו כן, נזכר ברשימת הערים שהחריב שישק הראשון במסעו לארץ ישראל בשנת 925 לפנה"ס לערך. בתקופה הרומית והביזנטית כונה היישוב במקום בשם "אלוס" או "יאלו".
בשנת 1133 הקים פולק מאנז'ו את מבצר "קסטלום ארנולדי" (Castellum Arnoldi) בראש התל, וזה חלש על הדרך העולה לירושלים דרך בית חורון. המבצר חרב בשנת 1187 בידי צלאח א-דין. שרידי החומה הצלבנית המערבית וחלק מהחומה הדרומית עדיין עומדים על תילם במקום.
בשנת 1863 ביקר בכפר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן וכתב שגרו בו כ-400 תושבים "שבתיהם נבנו על גבעה בין שני עמקים. במבנים גדולים ומודרניים, בכפר ניתן לראות שרידי חומרי בניין עתיקים יותר המשולבים במבנים וישנם גם בורות קדומים."
בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1882 מתואר הכפר כ"כפר על גבעה המוקף במטעי זיתים. אספקת המים לכפר מגיעה מבורות מים".
בשנת 1873 ערך הארכאולוג וחוקר ארץ ישראל הצרפתי שארל קלרמון-גנו חפירות בכפר, וגילה שרידי כנסייה גדולה מימי הביניים.
בתקופת המנדט הבריטי.
בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת רמלה. במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, מנתה אוכלוסיית יאלו 811 תושבים, כולם מוסלמים. במפקד 1931 מנתה האוכלוסייה 963 תושבים, ששכנו ב-245 בתים.
על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל הוערכה אוכלוסיית הכפר בסך של כ-1,220 תושבים, ושטחו הוערך בסך של כ-14,992 דונם טורקי, מתוכם כ-15 דונם שטחים ציבוריים.
ב-27 בדצמבר 1947 תקף ארגון ההגנה את הכפר ופוצץ שלושה בתים, כתגובה על תקיפת שיירות בדרך לירושלים.
בתקופת השלטון הירדני.
ב-2 בנובמבר 1950 נורו שלושה ילדים תושבי הכפר, שניים מהם למוות, בידי חיילי צה"ל ליד הכפר דיר איוב שבמובלעת לטרון, כ-400 מטר בתוך השטח הירדני. האירוע הכה גלים בירדן ובבריטניה, וירדן עשתה בו שימוש במטרה לגרום לשינוי באופן התנהלותה של ישראל במסתננים, אולם שינוי כזה לא התחולל בעקבות האירוע.
ב-29 בינואר 1951 תקפה מחלקה של צה"ל בית בכפר ואחד מתושביו נפצע מהטלת רימונים. הפשיטה על הכפר נערכה בתגובה לפעולות קטלניות של מסתננים אלימים.
ב-20 במאי 1953 ערך גדוד 890 של צה"ל פשיטה על הכפר והרס מבנים ורכבים, כחלק מפעולות התגמול.