כשהוא מלווה את עצמו בגיטרה או בפסנתר חשמלי, ברנהם המשיך להוציא סרטונים ושירים אותם הוא תיאר כ"קומדיה מוזיקלית של גיל ההתבגרות", שהגדילו את כמות הצופים בסרטוניו. סרטוניו תוארו בעיתון "הבוסטון גלוב" כ"בדרך מסוימת בריאים ומטרידים, אינטימיים ומוזרים בו זמנית". ברנהם הוציא שירים על עליונות הגזע הלבן, הנכויות של הלן קלר, הומוסקסואליות ועוד. כל שיריו של ברנהם בתחילת הדרך הוקלטו לבד בתוך ובסביבת בית משפחתו בהמילטון שבמסצ'וסטס, רובם בחדר השינה שלו, והיו בכוונה בשיטת "עשה זאת בעצמך" עם הרגשה קצת מציצנית.
המוזיקה של ברנהם ניגחה נושאים כמו גזע, מגדר, זהות מינית, סקס ודת. ברנהם מתאר את דמותו הבימתית כגרסה יהירה יותר של עצמו. בשיחה עם חדשות דטרויט על העובדה שהוא שר ראפ, אמר ברנהם שכוונתו לתת כבוד לתרבות ההיפ הופ.
כשהוא מיוצג על ידי דגלאס אדלי, ברנהם הקליט הופעה בלונדון בשביל התוכנית The World Stands מבית קומדי סנטרל בינואר 2008 (שודר ב-30 ביוני 2008). הוא חתם על חוזה של ארבע שנים עם אולפני קומדי סנטרל. הם הוציאו לאור באינטרנט בלבד את המיני אלבום הראשון שלו "Bo Fo Sho" שכלל שישה שירים ב-17 ביוני 2008. האלבום הראשון שלו בשם "Bo Burnham" יצא ב-10 במרץ 2009.
ברנהם הופיע עם המוזיקה שלו בארצות הברית כולל בתוכניות "Cobb's Comedy Club" ששודרה בשידור חי מיוטיוב מסן פרנסיסקו ו-"Carolines Comedy Club" בניו יורק. בנוסף הופיע מחוץ לארצות הברית בלונדון ובמונטריאול. באוגוסט 2010 היה ברנהם מועמד לפרס מופע הקומדיה הטוב ביותר ב "Edinburgh Comedy Awards" על מופע הפתיחה שלו "of Bo Burnham: Words Words Words". בנוסף קיבל את פרס פאנל ששוויו 5,000 יורו על "המופע שהכי תפס את התחושה הקומית הפרינג'ית של שנת 2010".
ב-3 במרץ 2009, סטודנטים מקולג' וסטמינסטר (שהיו חברים במועדוני הקמפוס לשילוב קהילת הלהט"ב, הסטודנטים השחורים, סטודנטים בינלאומיים, ותרבות מגוונת) מחו על הקונצרט שלו כשהופיע שם. על המחלוקת הזו אמר ברנהם "זה ממש אירוני, כי אנשים שיוצאים נגד גייז הם האנשים שהציקו לי בתיכון ... אני מנסה לכתוב סאטירה שישימו לב אליה, אבל הכוונות חייבות להיות מוסתרות. זה לא יכול להיות מובהק לחלוטין וזה מה שגורם לזה להיות קומדיה." על אף שהודו בקולג' שהם הזמינו את בו כשהם מתעלמים מחומרי המופע, דיקן הסטודנטים ג'ון קומפורד שיבח את ההזדמנות לדו-שיח במחלוקות.
ב-21 במאי 2010, הקליט ברנהם את הספיישל קומדיה בן השעה שלו "Words Words Words" לקומדי סנטרל, הספיישל הוקלט בבניין House of Blues בבוסטון כחלק מהתוכנית של הרשת House of Comedy שכללה מספר מופעי קומדיה. התוכנית שודרה ב-16 באוקטובר 2010 והמופע יצא ב-18 באוקטובר 2010. הספיישל השני של ברנהם שנקרא ".What" יצא בנטפליקס וביוטיוב ב-17 בדצמבר 2013. הספיישל השלישי של ברנהם, "Make Happy", הופק על ידי נטפליקס ויצא לאור ב-3 ביוני 2016. לאחר התקפי חרדה שחווה, ברנהם החליט לקחת הפסקה עד מועד לא ידוע מהופעות והפסיק ליצור תוכן. בשנת 2020 חזר אחרי הפסקה ויצר את הספיישל "inside". בשל מגפת הקורונה, כל הספיישל נכתב, צולם ובוים בחדר ריק בביתו של ברנהם.
קולנוע.
ב-2008, כשהופיע בפסטיבל "Just for Laughs" במונטריאול, פגש ברנהם את המפיק והבמאי ג'אד אפאטאו. בספטמבר אותה השנה, ברנהם היה במשא ומתן עם חברת ההפקות יוניברסל על כתיבה וכתיבת המוזיקה לסרט קומי שהפיק אפאטאו, שתואר כ"אנטי-היי סקול מיוזיקל" אף על פי שברנהם התעקש שהתסריט הוא לא פארודיה על המחזמר של דיסני, אלא ניסיון לחקות את התיכון שבו למד. בתקווה לככב בסרטים שכתב, ברנהם סיפר למגזין "Wired" שהוא קרא לדמות הראשית בו בתור רמז לא כל כך מרומז שהוא רוצה להיות בסרט. בריאיון ל-Boston Weekly Dig במרץ 2009, ברנהם סיפר על עבודתו על הסרט שבו הוא לא מופיע. בזמן שהוא לא הופיע, ברנהם עבד 8 שעות ביום על כתיבת המוזיקה, ובלילות כתב את התסריט, שכבר הושלמה טיוטה ראשונית שלו. ביחד עם ברנהם כתב גם חברו מהתיכון לוק ליאקוס. בריאיון ל-MTV באוקטובר 2010, ברנהם הודה שהוא לא יודע שום דבר לגבי עתיד הפרויקט, ושלפי מה שהוא יודע, לא ידוע אם הוא יתממש. במאי 2009, התחיל להתפרסם הסרט "אנשים מצחיקים", ברנהם כיכב באחד מסרטוני הפרסום.
ברנהם כתב וביים את הסרט הראשון שלו "כיתה ח'", שהופק והופץ על ידי חברת A24, והופיע בהופעת בכורה בפסטיבל סאנדנס בינואר 2018. הסרט התקבל בתשואות אצל המבקרים והגיע לציון של 98% באתר Rotten Tomatoes, בנוסף הוא מחזיק בממוצע רייטינג של 90 מתוך 100 באתר Metacritic.
בנוסף, הוא שיחק תפקיד משני בסרט זוכה פרס האוסקר, "צעירה מבטיחה" בשנת 2021, שם הוא שיחק את 'ריאן', בן הזוג של הגיבורה הראשית בסרט.
טלוויזיה.
ב-2010 יצר ברנהם את סדרת הטלוויזיה Zach Stone Is Gonna Be Famous, שאותה כתב ובה כיכב לצידם של דן לגנה, לוקה ליאקוס ודייב בקי. הסדרה לא המשיכה לעונה שנייה, ונגמרה באופן רשמי ב-26 ביוני 2013.
חייו האישיים.
החל משנת 2013 ברנהם מנהל מערכת יחסים עם השחקנית לורנה סקפריה, הם גרים ביחד בלוס אנג'לס.
פרסים.
בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו, היה ברנהם מועמד בפרסי הקומדיה של אדינבורו וזכה בפרס פאנל ובפרס "Act Most LIkely To Make a Million Quid" על שם מלקולם הארדי. ברנהם הופיע ברשימת לשנת 2021 של מגזין פורצ'ן.
בשנת 2021 ברנהם היה מועמד ל7 פרסי "emmy" בזכות הספיישל "Inside" אשר הוא צילם, ערך, ביים, ושיחק בו, והוא זכה ב4 פרסי "emmy". ברנהם היה מועמד לפרס גראמי על הסרט המוזיקלי הטוב ביותר לשנת 2022 על הספיישל "inside" וזכה בפרס גראמי לשיר הטוב ביותר שנכתב למדיה ויזואלית לשנת 2022 על שירו "all eyes on me"
ישו בבית מרתה ומרים
נחום שמריהו ששונקין
הרב נחום שמריהו ששונקין (י"ד בתשרי תר"נ, 9 באוקטובר 1889 - י"ט באב תשל"ה, 27 ביולי 1975) היה רב הקהילה היהודית בבתומי שבגאורגיה. לאחר עלותו לארץ ישראל שימש כמשפיע של חסידי חב"ד בירושלים.
קורות חיים.
נולד בפרפויסק בשנת 1889 לאברהם ששונקין. למד בישיבות שונות, ביניהן בקרמנצ'וג, באמצ'יסלב ובקישינב. בהיותו בקישינב התקרב לרב אברהם שניאורסון, חותנו של רבי יוסף יצחק שניאורסון, ובהשפעתו נסע לישיבת תומכי תמימים בלובביץ' ולמד בה בין השנים 1906–1910. בשנת 1919 כיהן לתקופה קצרה כרב בנובוזיבקוב.
בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 נשלח על ידי הריי"צ כשליח לעיר דרבנט.
בין השנים 1923–1928 שימש כרב בעיר בתומי וייסד סניף של רשת ישיבות תומכי תמימים.
בשנת 1950 עלה לישראל והתיישב בירושלים. שימש כמשפיע של חסידי חב"ד בבית הכנסת בעל התניא בירושלים. בין תלמידיו: הרב עדין אבן ישראל והרב טוביה בלוי.
בשנת 1953 חתם על מכתב הרבנים נגד שירות לאומי לבנות.
נפטר בירושלים בשנת 1975 ונקבר בחלקת חב"ד בהר הזיתים.
האזור ההודי-פסיפי
סריול ריבוליאנה
סריול ריבוליאנה או סריול צהוב זנב (שם מדעי: Seriola rivoliana) הוא מין דג טורף ממשפחת הצניניתיים, הקרוב למין הגדול ביותר במשפחה, סריול אטלנטי. המין תואר לראשונה ב-1833 בידי החוקרים הצרפתים ז'ורז' קיווייה ואשיל ולנסיין שקיבצו את המידע בספר הכולל מינים רבים, Histoire naturelle des poissons.
מאפיינים.
אורכו של דג הסריול 90 סנטימטרים בממוצע אך נמצאו פרטים באורך 160 סנטימטרים ובמשקל 60 קילוגרם. לדג ישנו גוף פחות מוארך מרוב הצניניות, וצבעו תכלת ואפור כהה עם פס מעל ראשו וגבו בצבע זית. הבטן בהירה יותר משאר הגוף ולאורך צידי הגוף עובר פס לבן דק. הסנפירים הרחבים והזנב חומים וקצה הזנב שחור. הדג בעל גוף זרים וראש מגודל עם עיניים צהובות ופה גדול. לדג סנפיר גבי נמוך המופנה אחורה וסנפירי שת מופנים אחורה גדולים, כמו אצל דגי טונה.
הדג נודד סביב האוקיינוסים הטרופיים בחיפוש מזון והוא נמצא סביב פני הים ויצלול עד עומק 120 מטר. קבוצות סריולים ישחו לאורך שוניות אלמוגים ומדרונות וחלקם פוקדים ספינות טרופות בתדירות גבוהה. הם נפוצים באוקיינוס השקט וההודי מקניה ודרום אפריקה עד לאיי מריאנה, האי וויק, איי ריוקיו, כמה איים מצפון לניו זילנד וקלדוניה החדשה ובשטח שבין קליפורניה ופרו וכן באיי גלאפגוס. באוקיינוס האטלנטי הם יותר נדירים ונמצאים סביב בריטניה, למפדוזה ונכנסים לים התיכון.
דגים אלה הם טורפים הניזונים מדגים קטנים יותר ומדיונונים עליהם הם עטים במהירות. הדגים יתקרבו לכרישים כדי להוריד טפילים מעורם אל עורם הקשה של הכרישים ויעשו אותו דבר לצוללנים. דגים אלה מתרבים במשך כל השנה.
כביש בין-מדינתי 70 (יוטה)
כביש בין-מדינתי 70 (סימון הכביש: I-70) הוא כביש ראשי בתוואי מערכת הכבישים הבין-מדינתיים בארצות הברית. הכביש נמשך לאורך ארצות הברית החל מיוטה וכלה במרילנד. ביוטה הכביש בכיוון מערב למזרח. אורכו ביוטה כ-373 קילומטרים, והוא נמתח לאורך החלק המרכזי של המדינה.
ריצ'פילד היא העיר הגדולה ביותר על הכביש ביוטה. העיר סמוכה לכביש המהיר, אשר אינו משרת או מתחבר לאזורים עירוניים במדינה. הכביש המהיר נבנה כחלק ממערכת של כבישים המחברים את קליפורניה לצפון מזרח ארצות הברית. I-70 היה הניסיון השני לחבר את אזור דרום קליפורניה לחוף המזרחי של ארצות הברית דרך מרכז יוטה, הניסיון הראשון לבנות ציר מחבר כזה היה הניסיון לבנות את הרכבת היבשתית, אך ניסיון זה כשל. חלקים מהמהלך הראשון שימשו כבסיס להנחתו של מחדש של התוואי לכביש 70.