רשלנות: חובת הזהירות בין בני זוג כבר הוכרה על ידי בתי-המשפט לענייני משפחה ככוללת חובה לנהוג בבן-הזוג בכבוד, בהגינות, באנושיות וברגישות, לא לצער אותו ולא להתעלל בו נפשית ובאופן שלא יאפשר לו ניהול של אורח חיים תקין וסביר. סרבנות הגט הוכרה בתנאים מסוימים כהפרת אותה חובת זהירות מתוך שהיא מפרה את החובות הללו, שכן רשלנות חלה, על-פי הפסיקה הישראלית, אף על מעשים מכוונים.
הפרת חובה חקוקה: עוולת הפרת חובה חקוקה רלוונטית בייחוד באשר להפרת החובה הפלילית שבסעיף 287 לחוק העונשין, "הפרת הוראה חוקית", אם מדובר במקרה שבו חויב הבעל לתת גט על ידי בית-הדין הרבני בתביעת הגירושין וסירב לעשות כן. שאלת הפרת הוראה חוקית פלילית זו נמצאת במחלוקת בין שופטי בית המשפט לענייני משפחה, מסיבות שונות, בין היתר עקב אופייה הפלילי ושאלת מטרת חקיקתה. בחלק מפסקי-דין הייתה מוכנות לקבל גם הפרת חובה חקוקה של סעיפים ב, אם כי הדבר לא נעשה לאחר דיון מעמיק במהלך זה.
דליפת זכרון
זכרון מטמון
בנדיקטוס הראשון
בנדיקטוס הראשון (בלטינית: Benedictus I) היה אפיפיור בין השנים 575–579.
בנדיקטוס היה בנו של בוניפצ'ה, שקרוי על-ידי היוונים בונוסוס. על מוצאו, שנת הולדתו וראשית חייו לא ידוע דבר. ידוע כי קיבל אישור מהאימפריה הביזנטית לעלות לכס האפיפיורות אחד עשר חודשים אחרי מותו של יוחנן השלישי, בשנת 575. בתקופת שלטונו עסק בעיקר בפיתוח מנזר סטפן. בשנת 579 פקד רעב את הלומברדים, ולכן הטיחו בו סיפורים המתארים אותו כאדם רע לב ושהרעב בא באשמתו. בנדיקטוס לא יכול היה להחזיק מעמד בקשיים אלו ונפטר באותה שנה.
מאפיה (פירושונים)
דרמוט נאנגאל
דרמוט של הזרים
אורלוגין
אורלוגין הוא כתב עת ספרותי עברי שראה אור בשנות החמישים. מייסדו, עורכו והכותב העיקרי בו היה אברהם שלונסקי. גיליון ראשון של "אורלוגין" יצא לאור בדצמבר 1950. גיליון אחרון נדפס בפברואר 1957. במהלך שנים אלה יצאו לאור 13 חוברות.
השם "אורלוגין", שעון, בא להעיד על כוונותיו של שלונסקי: שכתב העת יהיה מעין שעון מעורר לסופרים ולקוראים, וכן שיעיד על ממד הזמן, כלומר שיהיה שופר למודרניזם בספרות העברית והעולמית. "אורלוגין" היה בעל זיקה חזקה לשמאל הישראלי של אז, ובעיקר למפלגת הפועלים המאוחדת ולמועדוני "התרבות המתקדמת" שלה. וכך כתב שלונסקי במכתב לנתן שחם:אם "עתים" הוא הזמן במרוצו הקל, המהיר, השוטף מיום ליום, בחינת לפ"ק; הרי אורלוגין הוא הזמן בהילוכו הגדול, באורך-רוח, - בחינת לפ"ג.כתב העת היה בעל זיקה חזקה לזרם הספרותי המכונה "ריאליזם סוציאליסטי", ובעיקר לספרות הסובייטית והמזרח אירופית.
ב"אורלוגין" השתתפו סופרים ומשוררים שמאליים מדורו של שלונסקי אבל גם יוצרים צעירים רבים מדור הפלמ"ח וגם דליה רביקוביץ, וכן השתתפו סופרים משוררים ומבקרים שלא השתייכו למחנה הפוליטי המוגדר שהוציא את כתב העת. "אורלוגין" יצא לאור בהוצאת הספרים של מפ"ם, "ספרית פועלים", שגם עסקה בהפצתו.
תרומתו העיקרית של "אורלוגין" הייתה בהבאת תרגומי מופת מספרות העולם, שתורגמו בידי שלונסקי, לאה גולדברג, רפאל אליעז ויצחק שנהר.
כתב העת מופתח במלואו על ידי אוניברסיטת בר-אילן במסגרת המפתח למאמרים בעברית.
אימייל
עין עצלה
עין עצלה (אמבליופיה - Amblyopia, ביוונית: ἀμβλύς, אמבליס = "שחוק", "קהה"; אופס, ὄψ = "עין") היא לקות ראייה בה מרכז הראייה במוח איננו מתפתח כראוי עקב חוסר בגירוי ויזואלי תקין מהעיניים בשנות החיים הראשונות.
מהות הליקוי.
מרכזי הראייה במוח מתחילים להתפתח מיד לאחר יציאת התינוק לאוויר העולם, בעקבות קבלת אותות חשמליים הנוצרים בעיניים. אותות אלה נוצרים בצורה תקינה רק אם על רשתית העין נוצרת תמונה תקינה וחדה. כאשר לא נוצרת תמונה תקינה וחדה בתוך העין עקב סיבות שונות, כמו ליקוי בתשבורת (צורך במשקפיים) או עכירות של העדשה (קטרקט – יָרוֹד), האותות המגיעים אל המוח הם לא תקינים ועקב כך גם התפתחות תאי המוח הופכת ללא תקינה. אפשרות אחרת היא כאשר ישנה פזילה, וכל עין משדרת תמונה אחרת אל המוח. במצב זה המוח פשוט מתעלם מהאותות המגיעים מאחת העיניים כדי להימנע מראייה כפולה. גם במצב כזה לא יתפתח מרכז הראייה במוח בצורה תקינה. שלושת חודשי החיים הראשונים הם קריטיים להתפתחות מרכז הראייה במוח.
אם לא מגיעים אותות מן העין למוח כלל באותה תקופה, למשל עקב חסימה מוחלטת של ציר הראייה על ידי ירוד (קטרקט), יכול להיווצר נזק בלתי הפיך ולעולם לא תהיה ראייה תקינה.
מרכז הראייה מתפתח בדרך כלל במשך שבע השנים הראשונות לחיים. אם לא מגיעה תמונה ברורה אל המוח באותן השנים, נוצר נזק קבוע למרכז הראייה. קשה עד בלתי אפשרי לתקן נזק זה בהמשך החיים.
אבחון וטיפול.
האבחון נעשה על ידי רופא עיניים או אופטומטריסט באמצעים שונים. בדיקה אפשרית פשוטה כרוכה בחסימת קו הראייה של עין אחת (לא כיסוי) - אם הנבדק מזיז את ראשו על מנת לראות מה נעשה מולו, יש חשד שהעין שלא כוסתה היא עין עצלה. מעבר לכך יש לבצע בדיקה של חדות הראייה בכל עין. בילדים, הדבר אפשרי באמצעות תמונות.
הטיפול בעין עצלה כולל תיקון הגורם לירידה באיכות הראייה כמו למשל מתן משקפיים או ניתוח להסרת ירוד (קטרקט). טיפול אפשרי אחר הוא ניתוח לתיקון פזילה.
בנוסף לכך, יש להכריח את המוח להשתמש בעין העצלה על ידי כיסוי העין הבריאה בעזרת רטייה או טשטוש הראייה בעין הטובה על ידי טיפות מטשטשות מבוססות אטרופין, דבר המאלץ את המוח לעבוד עם המידע המגיע מהעין החלשה. ניתן לטפל בעין עצלה לפני הידרדרות למצב עיוורון, המתרחש לאחר גיל שבע. סיכויי ההצלחה של הטיפול עולים ככל שמטפלים בבעיה מוקדם יותר.
בשנים האחרונות הוכח במספר מחקרים כי ניתן לשפר את הראייה בעין העצלה גם בגיל מבוגר.
גורדון אולפורט
גורדון ו. אולפורט (באנגלית: Gordon W. Allport; 11 בנובמבר 1897 - 9 באוקטובר 1967) היה פסיכולוג אמריקני. אולפורט הדגיש את היסודות הבריאים בנפש האדם, בניגוד לפרויד, והיה בעל השפעה על הפסיכולוגיה של האישיות.
חייו.
את התכונות חילק אולפורט לשלושה סוגים: אלו אשר מקרינות על האישיות כולה (למשל הסאדיזם עבור אישיות סאדיסטית), אלו בעלות השפעה רחבה על מגוון מצבים, אם כי ייתכנו מצבים שבהם אינן דומיננטיות (למשל חביבות, תקיפות ועוד) ואלו אשר מופיעות במצבים מוגבלים בלבד. תדירותה ועוצמתה של תכונה ומספר המצבים שבהם היא ניכרת קובעים את חשיבותה באישיות.
אולפורט הרבה לעסוק במחקר אידיוגרפי, מחקר הממוקד באדם אחד. הדגש אינו על השוואה בין תכונות של בני אדם, אלא על בחינת האופן שבו מאורגנות ומובנות התכונות באותו אדם. לדעתו, תכונות רבות הן ייחודיות לאחד ועל כן מדע כללי של השוואת תכונות כמעט בלתי אפשרי.
מושג מרכזי אחר במשנתו של אולפורט הוא אוטונומיה פונקציונלית. מושג זה מתאר מצב שבו התנהגות שמקורותיה בדחפים מרמה נמוכה הופכת למופנמת. למשל, התנהגות טובה שמטרתה השגת אהבת הורים יכולה להימשך ולעבור הפנמה, גם לאחר שסיבתה הראשונה כבר אינה רלוונטית.
גורדון יצר כמה סולמות ערכים. בספרו הקלאסי "הפרט ודתו" (1950) מדגים אולפורט כיצד אנשים יכולים להשתמש בדת בצורות שונות, ומודד את ההיבטים הללו של הדת ב"סולם האוריינטציה הדתית" (אולפורט ורוס, 1967). ההגדרה הקלאסית של דעה קדומה מקורה בעבודתו של אולפורט, "טבעה של דעה קדומה" משנת 1954. לפי גורדון, יש לדעה קדומה שני מרכיבים, יחס ואמונה, והיא באה לידי ביטוי ברמות הולכות וגדלות של אינטנסיביות; הוצאת דיבה, הימנעות, אפליה, אלימות והרס פיזיים, (ראו סולם אולפורט). כמו כן בספר זה הוא פירט את התייחסותו ל"השערת המגע".
לאולפרט הייתה ביקורת על הפסיכואנליזה. כאנקדוטה הוא תיאר מפגש שלו עם פרויד, שבו הציג לפניו מקרה שמצא בו עניין על ילד שסבל מחרדת לכלוך. פרויד תהה מיד: "והילד הזה הוא אתה?", למורת רוחו של אולפורט הנבוך. אולפורט הציג סיפור זה כדוגמה ללהיטותה של הפסיכואנליזה לשייך כל דבר אל הנסתר והחולני (שאלתו של אולפורט כביטוי למצוקה נפשית) ולא אל הגלוי והבריא (שאלתו כביטוי לסקרנות מדעית).
ספריו.
בתרגום לעברית:
פרויד
בורמזי (חתול)
בורמזי הוא גזע של חתול הבית שמקורו במזרח אסיה.
היסטוריה.
ישנה סברה כי חתולים אלו שמרו על המקדשים הבודהיסטים בבורמה העתיקה. הבודהיסטים האמינו כי חתולים אלו משמשים תחנות מעבר לנשמות של מתים ושהם מגנים על בעליהם מפני הרוע.
מאמינים כי הבורמזיים הם צאצאיהם של החתולים החומים שהוחזקו בארמונות ומקדשים בבורמה העתיקה (כיום מיאנמר).
בשנת 1930 רכש ד"ר ג'וזף טומפסון מסן-פרנסיסקו גורת חתולים חומה מבורמה וקרא לה וונג מאו. כאשר וונג מאו גדלה, מצאו כי היא הכלאה של סיאמי עם גזע חדש, כהה פרווה.
באמצעות תוכנית גידול בררנית שכללה חתולים סיאמיים, הצליחו לבודד את הגזע החדש וניתן לו השם "בורמזי" הודות למוצאה של וונג מאו.
מזג.
חתול אינטליגנטי מאוד, שופע חיבה, חברותי וקשור מאוד לבני המשפחה. אנרגטי, אוהב מאוד לשחק וטוב עם ילדים, ובעלי חיים אחרים. בעל קול עמוק ורועם, ולא מהסס להשמיע אותו.
מבנה.
בעל עיניים גדולות ועגולות. מבנה גוף שרירי, עם משקל גדול ביחס לממדי גופו. הפרווה קצרה ודלילה יחסית וצבעה חום, שחור פלטינה ודבש.
בריאות.
הגזע לא סובל ממאגר גנים מצומצם, ולרוב הוא חסון ובריא. עלולה להופיע בעיה בקרנית - חתיכת עור ושערות שמחוברות לקרנית, בדרך כלל ליד זווית העין - שניתן לטפל בה באמצעות ניתוח.
יציאה מהארון