שטיינהיים החל לעסוק בפילוסופיה של הדת היהודית במענה למשבר שבניה היו נתונים בו בשליש הראשון של המאה ה-19. הדור הראשון של יהודים צעירים ומשכילים שיצאו אל החברה הגרמנית נתקל בהשפעתו של הכומר פרידריך שליירמאכר, שהצליח להעמיד את הנצרות הלותרנית על בסיס אידאולוגי מוצק וליישבה עם הרומנטיקה שרווחה אז. במקביל הותקפה היהדות כשריד מיושן ומאובן לעידן שחלף זה מכבר. הצעירים היהודים איבדו כל הערכה לדתם והתנצרו בהמוניהם: לפי הערכות שונות, חצי מאלה שהתגוררו בברלין נטבלו. שטיינהיים הונע על ידי הצורך למצוא גם לדתו שלו תשתית פילוסופית כזו ולהתאימה לחשיבה של בני דורו, וככל הנראה החל במפעלו לאחר שידידים ניסו לשכנעו להתנצר. ב-1835 החל במשימת חייו, כתיבת ספרו בן ארבעת הכרכים "ההתגלות האלוהית לפי עקרונות בית הכנסת" ("Die Offenbarung nach dem Lehrbegriffe der Synagoge"), שחלקו האחרון הושלם רק ב-1865. שטיינהיים לא רכש חינוך מסורתי כמו רבים מהיהודים בני זמנו, והושפע ככל הנראה בעיקר מקאנט. שטיינהיים תמך בדיעבד בהיכל בהמבורג, אך לימים תקף את ראשוני הרפורמים. הגותו הייחודית, אף שזכתה לפרסום רב וזיכתה אותו בכינוי 'טרטוליאנוס היהודי', הייתה בעלת השפעה מועטה. ההתעניינות בה התעוררה שוב במאה ה-20.
ארכיונו האישי של שלמה לוי שטיינהיים מופקד במחלקת הארכיונים של הספרייה הלאומית בירושלים.
הגותו.
שטיינהיים הושפע והגיב להגותו של קאנט. הוא התנגד לחלוטין לשפינוזה ולדאיזם וביקר גם את משה מנדלסון. לדעתו, הבסיס האמוני האמיתי של היהדות היה ההתגלות האלוהית העל-טבעית שחשפה אמיתות כמו בריאת העולם יש מאין וטבעו האחדותי של הבורא, המנוגדים למה שהאדם היה יכול לתפוס בשכלו. בכך יצא במוצהר נגד שליירמאכר, שהדגיש את מקור האמונה כהרגשה פנימית של תלות מוחלטת באלוהים. בעקבות מהפיכת ההכרה של קאנט שהפכה לבלתי אפשרית את ההנחה כי תבונת האדם מסוגלת לקלוט מבחוץ התגלות של האל, הציג שטיינהיים את העובדה כי בכל זאת חווינו התגלות, כהתרחשות ניסית שאינה יכולה להיות מוסברת על ידי התבונה. העובדה האמפירית הזו היא ההוכחה לכך שההתגלות אכן באה ממקור ניסי אלוהי חיצוני, שכן אחרת אי אפשר להסבירה.
הוא ראה ביהדות את דת האמת היחידה, וסבר שהיא עתידה יום אחד להחליף את הנצרות, שלה בז כדת חצי-פגנית המנסה לפשר בין האמת היהודית לטבע הברברי של הגויים המאמינים בדת טבעית גשמית ונחותה. במקביל לא ראה בתנ"ך ספר המכיל את ההתגלות בלבד, וסבר שעבודת הקורבנות וחוקים רבים אחרים אינם קשורים אליה, יחד עם מרבית היסודות הטקסיים ביהדות. לדעתו, היהודים מחויבים לשמר את נפרדותם כל עוד הפגניות שוררת בחוץ, אך גם בידול זה סופו להיעלם ביום בו יכיר העולם כולו באמיתות דתם. הוא ביקר את הטקסיות היתרה של היהדות, והתמקד בליבה המוסרית-דתית הכרוכה ברעיון ההתגלות, שעיקריה היו האמונה באחדות האל, החירות והצדק, שמקורם על-טבעי.
אלימות שוטרים
המכון הדמוקרטי
המכון הדמוקרטי (בשמו המלא: המכון הדמוקרטי – חברה וחינוך, עד 2018: המכון לחינוך דמוקרטי) הוא ארגון חברה אזרחי ללא כוונת רווח, הפועל מאז שנת 1998 לקידום תרבות דמוקרטית בישראל.
מנכ"לי המכון משנת 2022 הם ליאור טל שדה וסיגל וסר, שהחליפו בתפקיד את מיכל גלבוע-אטר ויותם טרון.
תרבות דמוקרטית.
תרבות דמוקרטית רואה באחריות הקהילה להביא את ייחודיותו של כל אדם (חוזקות, צמיחה ודעה) לידי ביטוי, מקדמת שותפות ודיאלוג בין בני אדם, מטפחת יחסי גומלין בין היחיד לקהילה ולסביבה, ובדרך זו שואפת ליצירת חברה שוויונית, הוגנת, צומחת ובת קיימא.
תרבות דמוקרטית, על פי תפיסת המכון, מבוססת על 4 עקרונות:
פעילות המכון.
המכון רואה בחינוך ובתהליכים קהילתיים וחברתיים כלים מרכזיים לקידום מטרותיו. רבים מהמיזמים שהקים זוכים להצלחה רבה ומשפיעים ברמה ארצית ומקומית על החינוך והחברה בישראל.
המכון מפעיל מספר רב של תוכניות ותחומים, אשר המרכזיים שבהם הם:
בנוסף, מלווה המכון מספר מסלולים אקדמיים המקדמים תרבות וחינוך דמוקרטיים:
התנהלות דמוקרטית.
המכון מתנהל בעצמו על פי עקרונות דמוקרטיים הכוללים, בין היתר, תהליכי קבלת החלטות שיתופיים בכל רמות הארגון. בין המנגנונים הפועלים במכון ניתן למנות את "פורום תנאי העסקה" – פורום משותף, הכולל עובדים, המוסמך לקבל החלטות הנוגעות לתנאי ההעסקה של כלל העובדים במכון, מנגנון בחירת מנכ"לים בשיתוף עובדי המכון, גיבוש תוכנית אסטרטגית רב-שנתית על ידי כלל עובדי המכון ועוד.
בשנת 2018 זכה המכון בתו תקן עולמי מטעם ארגון Worldblu, כארגון עבודה מבוסס חופש ואמון. המכון הוא הארגון הראשון, והיחיד עד כה, אשר זכה בתו תקן זה במזרח התיכון.
פסיק.
המכון מוציא לאור את המגזין המקוון "פסיק", הדן בדילמות ופרקטיקות מעולם התרבות הדמוקרטית, דוגמת רב-תרבותיות, השתתפותיות, דיאלוג ועוד.
עד כה יצאו לאור 8 מגזינים מקוונים:
משל הלבנה
לימודי סרק
עזריאל הורוביץ
נחום רז
נחום רז (בריזמן) (1936 - 16 בפברואר 2011) היה יקיר העיר תל אביב וחבר מועצת העיר תל אביב-יפו. היה מעורב בפרויקטים רבים בעיר, ביניהם הקמת קריית עתידים בתל אביב.
ביוגרפיה.
נחום רז נולד בזמברוב שבפולין. בגיל שלושה חודשים עלה לארץ ישראל עם משפחתו והם השתקעו בתל אביב. למד בבית הספר היסודי ביל"ו ובתיכון מקס פיין. בשנות נעוריו התקבל כחניך למשרד הביטחון, שם החלה היכרותו הקרובה עם שר הביטחון וראש הממשלה דוד בן-גוריון. לאחר ששירת בצבא בחטיבת גבעתי, חזר למשרד הביטחון.
בשנות השלושים לחייו החל לעסוק בפעילות ציבורית הן ברמה הארצית והן בעירו, תל אביב. בשנת 1959 שימש ראש אגף הצעירים של מפא"י במחוז תל אביב.
הוא הוקיר מאוד את יחסי הידידות שלו עם דוד בן-גוריון ושמר במשך כל השנים על תחלופת מכתבים ביניהם, שנגעו בנושאים פוליטיים, אידאולוגיים ועוד. ב-1968 התחתן עם זהר אוריין קריינית קול ישראל.
הוא שימש עוזר למנכ"ל מפעלי נייר חדרה, וב-1969 היה יו"ר מועצת המנהלים של היכל הספורט ביד אליהו. בעקבות "נס בדאלונה" של ראשית 1967, שבו השיגה מכבי תל אביב ניצחון על יריבתה הספרדית, גבר באחת העניין בכדורסל, והוחלט לשדרג את האולם ביד אליהו (שנקרא אז על שם יוסף בורשטיין, וכיום היכל מנורה מבטחים). בהובלתו של רז, ובתכנונם של האדריכל זאב פורת ואינג'ינר אשר מילשטיין, הוגדל המקום וקורה בתקרת מתכת, והפך לאולם כדורסל בינלאומי.
ב-1973 הוא התמנה למנכ"ל מרכז הספורט הלאומי ת"א שהקים וניהל את אצטדיון האתלטיקה ואת מגרשי הטניס בהדר יוסף וב 1974 ביקש ממנו ראש העיר יהושע רבינוביץ' לנהל - גם את חברת "עתידים".
בהנהלתו של רז נבנתה קריית עתידים ברמת החיל, המשותפת לעירייה ולאוניברסיטת תל אביב, שנועדה לפתח מקורות תעסוקה ולהשביח את צפון מזרחה של תל אביב. הוא שימש כמנכ"ל "עתידים" עד לפרישתו ב-2003.
בין היתר, כיהן גם כיו"ר ועדת הכספים של חברת "אתרים", ופעל להחזרת המרינה לרשות החברה; וכיו"ר האגודה לתרבות הדיור, הקים את סניף תל אביב.
בראשית שנות ה-80, קרא ראש העיר דאז, שלמה להט, לרז לנהל את "מרכז הירידים" שהיה שרוי אז במצב כלכלי קשה, רז הצליח לייצב את המרכז, להפריד בו עסקים מפוליטיקה ולמסור אותו כשהוא שוב איתן למחליפו.
תוך כדי כך תרם תרומה נוספת לתל אביב, כשב-1985 גילה יצירה אבודה של נחום גוטמן. רז גילה כי "ימים ראשונים", יצירה ענקית שצייר גוטמן לתערוכת היובל של תל אביב, מוטלת באחד המחסנים, מפורקת ומוזנחת, וחלקים ממנה אפילו נוסרו. היצירה הועברה למוזיאון תל אביב, שם שקד המשחזר דורון לוריא להחזיר עטרה לישנה, בסיוע חמי גוטמן, בנו של הצייר.
נחום רז נפטר ב-2011, הותיר אישה, קריינית קול ישראל לשעבר, זהר אוריין, שתי בנות ו-6 נכדים.
דייוויד פיטרסון
דייוויד פיטרסון (באנגלית: David J. Peterson; נולד ב-20 בינואר 1981) הוא בַּלְשָׁן ומתכנן שפות אמריקאי. בוגר אוניברסיטת קליפורניה בברקלי בה למד אנגלית ובלשנות לתואר .B.A בין השנים 1999–2003. כמו כן בוגר תואר .M.A בבלשנות מאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו בה למד בין השנים 2003–2006.
פיטרסון התפרסם בעיקר כיוצר השפה הדות'ראקית והשפה הולריאנית בעבור סדרת הטלוויזיה משחקי הכס (משנת 2009) של רשת הטלוויזיה האמריקאית HBO.
פיטרסון תכנת את השפה הקסטיטנית והשפה האירת'יאנית המיועדות לתוכנית הטלוויזיה Defiance ("התנגדות") עבור ערוץ Syfy האמריקאי (משנת 2011).
כמו כן, בעבור הסרט (משנת 2013) פיטרסון תכנת את השפה בה מדברים האלפים האפלים.
בשנת 2007, יחד עם עוד 9 מתכנתי שפות, יִסֵּד את "החברה ליצירת שפות" (באנגלית: The Language Creation Society), ארגון ללא מטרות רווח שתכליתו קידום תכנות השפות וכמו כן איגוד ותמיכה במתכנתי שפות. היה לנשיא הארגון בין השנים 2012–2014.
נחום בריזמן
פרס יצחק שדה לספרות צבאית
פרס יצחק שדה לספרות צבאית הוא פרס המוענק ליצירה מקורית-ישראלית בשפה העברית בתחום הספרות הצבאית.
הפרס מוענק מדי שנה על ידי העמותה להענקת פרס לספרות צבאית ע"ש יצחק שדה ליצירה שראתה אור לראשונה במהלך השנה הקודמת למתן הפרס ועוסק באחד מהתחומים הנ"ל:
אמא נמרה
דוד ניב
ארבעה מופלאים (סרט, 2015)
ארבעה מופלאים (באנגלית: Fantastic Four) הוא סרט גיבורי על אמריקאי משנת 2015 מבית פוקס ומארוול קומיקס. במאי הסרט הוא ג'וש טראנק ומככבים בו ג'יימי בל, קייט מארה, מיילס טלר, מייקל בי. ג'ורדן וטובי קבל.
הסרט מבוסס על חוברות הקומיקס "ארבעת המופלאים" אשר נוצרו על ידי סטן לי וג'ק קירבי ואינו מהווה המשך לסרטי "ארבעת המופלאים" ו-"", אלא סרט אתחול שמספר את סיפור החבורה מחדש.