מערכת אמצעי נגד כיווניים אינפרה-אדומים (באנגלית: Directional Infrared Counter Measures; בקיצור: DIRCM) היא מערכת להגנת מטוסים מפני טילים. המערכת עובדת כך שהיא משבשת באמצעות קרן אינפרא-אדום את התבייתות טיל כתף המשוגר לעבר המטרה. המערכת קלת משקל, ניידת, קטנה ומיועדת להפחית את סיכון פגיעת הטיל במטרה.
המונח DIRCM הוא מונח כללי הנועד לתאר כל אמצעי נגד הפועל באמצעות קרן אינפרא-אדום המשוגרת אל עבר מקור האיום, כדוגמת מערכת מגן רקיע המיוצרת על ידי אלביט מערכות ומערכות נוספות המיוצרות על ידי נורת'רופ גראמן, BAE מערכות ותאגיד ITT.
יובל שפריר
יובל שפריר (נולד ב-9 באפריל 1963) הוא מתופף ומפיק מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה.
בילדותו למד מוזיקה ותיפוף. למד קומפוזיציה ונגינה בבית הספר רימון וכן אצל מורים רבים ביניהם אהרלה קמינסקי, דייוויד ריץ' ואילן מוכיח. בשנותיו הראשונות כמוזיקאי בילה בהרכבי ג'אז עם גיטריסטים. התחיל לעסוק באופן מקצועי בנגינה בשנות ה-80 עם יוני רכטר ופורטיסחרוף.
הפיק ועיבד מוזיקלית אלבומים לאמנים שונים ביניהם ירמי קפלן, ערן צור, יהודית רביץ, דנה ברגר, פורטיסחרוף, איפה הילד וגידי גוב.
היה חבר כנגן תופים, קלידים וכלי הקשה בלהקות פורטיסחרוף, שונרא, האחים פורטיס, הזבובים וכנסיית השכל, ומלווה כיום את גידי גוב.
בשנת 1998 הלחין והפיק מוסיקלית פסקול מגוון לסדרה הישראלית "חלומות נעורים" ולגרסה שנמכרה לצרפת כשנה לאחר מכן, ("Face Caméra") כשבין היתר שירים מקוריים באנגלית, "Down below" ו"When you're alone girl" שבוצעו על ידי סער בדישי ונכתבו על ידי דן תורן.
בשנת 2002 הוציא אלבום סולו ראשון, "Shafrir".
עסק גם במוזיקה לפרסומות: הלחין עם שמואל נויפלד את ישראל מחכה לרבין ב-1992 כמו גם קמפיינים של מותגים מובילים בישראל,
בין היתר הפיק את גרסת הכיסוי ל־creep של radiohead עבור הפרסומת הראשונה של קאסטרו בעידן הטלוויזיה המסחרית בישראל.
היה חבר בקבוצת "ג'ינגל קואלישן" (בשיתוף עם רן שם טוב ומוטי דיכנה) שפעלה בין השנים 2003–2007 והפיקה מוזיקה לפרסומות של מותגים מובילים כגון סלקום, טובורג ועוד.
הקים ב 2016 את viewmusic, שמטרתה לחבר בין מוזיקה של יוצרים עצמאיים לבין יוצרי סרטים.
הקים ומנהל לייבל מוזיקה עצמאי בשם "דינמו".
יובל שפריר מתגורר כיום בתל אביב.
פרסים.
זוכה פרס אופיר על פסקול הסרט "עפולה אקספרס" בשנת 1997, וב-1998 בפרס אקו"ם למעבד השנה על עיבוד השיר "גשם" בביצועו של אלי לוזון.
באסט דוסט
גביע דייוויס 1990
גביע דייוויס 1990 הייתה התחרות ה-79 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו 84 נבחרות.
מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ותת-הבית התחתון תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.
נבחרת שוודיה שהייתה המנצחת התחרות בשנתיים הקודמות הודחה כבר בסיבוב הראשון. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת ארצות הברית לבין נבחרת אוסטרליה בסיינט פיטרסברג. הוא הסתיים עם התוצאה 2:3 לטובת ארצות הברית שניצחה בתחרות בפעם ה-29 בסך הכול.
משחקי הבית העליון.
העברות לקראת שנת 1991.
בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
ישראל בגביע דייוויס.
בתחרות שנת 1990, נבחרת ישראל המשיכה להיות מוצבת בבית העליון. במשחקה הראשון היא נפגשה עם נבחרת ארגנטינה.
לאחר הפסד זה, נבחרת ישראל שיחקה נגד נבחרת סין על הזכות להישאר בבית העליון וניצחה אותה.
סנט ג'וזף (מיזורי)
סנט ג'וזף (באנגלית: St. Joseph; לעיתים מקוצר לסנט ג'ו) היא בירת מחוז ביוקנן במדינת מיזורי בארצות הברית. העיר שוכנת על גדות נהר המיזורי, על הגבול עם מדינת קנזס בצפון-מערב מיזורי. בעיר מתגוררים 76,780 תושבים (נכון ל-2010), ובמטרופולין שלה מתגוררים 127,329 תושבים (נכון ל-2010).
היסטוריה.
סנט ג'וזף נוסדה ב-1843 על ידי סוחר הפרווה המקומי ג'וזף רובידו (Joseph Robidoux). כעבור זמן קצר סנט ג'וזף הפכה לעיירת ספר הומה, והיא הייתה הנקודה המערבית ביותר בארצות הברית לפני המערב הפרוע. בהתאם לכך רבים עצרו בה להצטיידות לפני שעברו את נהר המיזורי כדי להמשיך מערבה בנתיב אורגון.
בין 1860 ו-1861 סנט ג'וזף הייתה אחד הקצוות של הפוני אקספרס, שירות דואר שקישר בין מערב ארצות הברית ומזרחה.
חינוך.
בעיר נמצאת אוניברסיטת מיזורי וסטרן סטייט (Missouri Western State University).
תחבורה.
במרחק של חמישה קילומטרים צפון-מערבית לעיר נמצא נמל התעופה רוזקרנס ממוריאל, המשמש לתעופה כללית ולמטרות צבאיות.
סנט ג'וזף נמצאת על מסלול כביש בין-מדינתי 29, המקשר בין העיר קנזס סיטי דרומית לסנט ג'וזף והגבול של ארצות הברית עם קנדה במדינת דקוטה הצפונית.
פרדריק סאונד
פרדריק סאונד (באנגלית: Frederick Sound, וגם Prince Frederick Sound) הוא מצר ים בארכיפלג אלכסנדר שבאלסקה פאנהנדל (Alaska Panhandle), ארצות הברית, המפריד בין יבשת פאנהנדל והאי אדמירליות (Admiralty Island) מצפון לבין האיים קופריאנוף (Kupreanof Island) וקויו (Kuiu Island) מדרום (וגם בין חופו המזרחי של האי קופריאנוף ממערב לבין יבשת פאנהנדל ממזרח). המצר מקשר בין מצר צ'טהאם (Chatham Strait) שממערב לו לבין דראי סטרייט (Dry Strait) שמדרום-מזרח לו.
מפליגות בו מעבורות של שירות המעבורות של אלסקה (Alaska Marine Highway) וספינות תענוגות, והוא נחשב למקום צפייה פופולרי בלווייתנים (בעיקר הלווייתן גדול-הסנפיר) בעתות הקיץ.
הסאונד נקרא על ידי ימאי אנגלי ומגלה ארצות ג'ורג' ונקובר על שמו של הנסיך פרדריק, בנו של המלך ג'ורג' השלישי.
בורשצ'יב
בורשצ'יב (באוקראינית: Борщів, בפולנית: Borszczów, בורשצ'וב, ביידיש: באָרשטשיוו) היא עיר במחוז טרנופול אוקראינה.
היסטוריה.
האזכור הראשון של העיר מתייחס ל-1456, אז העיר השתייכה למשפחת דודינסקי. ב-1629 העיר קיבלה זכויות מגדבורג. בין 1672–1683 העיר השתייכה לטורקים. אחרי חלוקת פולין העיר עברה לידיה של האימפריה האוסטרו-הונגרית.
בין 1809–1815 הייתה העיר חלק מן האימפריה הרוסית, ואז חזרה לידיה של אוסטריה. ב-1810 נמנו בעיר 317 משפחות, 286 בתים ו-1054 תושבים.
בזמן מלחמת העולם הראשונה, בין השנים 1914–1917, נכבשה העיר על ידי הרוסים, ולאחר מכן הייתה זמן קצר חלק מהרפובליקה העממית של מערב אוקראינה. עד ספטמבר 1939 הייתה חלק מפולין, ואז נכבשה על ידי הצבא האדום.
יהודים.
תולדות הקהילה.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיר הוא מסוף המאה ה-17. מהמחצית השנייה של המאה ה-19 התפתחה הקהילה בעיר, וישבו בה חסידויות שונות.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הגיעו לעיר מאות פליטים יהודים מיישובי הסביבה.
ארגונים ציוניים פעלו בעיר מסוף המאה ה-19, ובשנת 1909 הוקם בה בית ספר עברי מרשת שפה ברורה. בין מלחמות העולם פעלו בעיר תנועות נוער ציוניות.
בשואה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו לעיר פליטים יהודים ממערב פולין, והקהילה המקומית התגייסה לעזרתם. ב-17 בספטמבר 1939 נכנס לעיר הצבא האדום, ומוסדות הציבור היהודיים במקום נסגרו.
ב-7 ביולי 1941, לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכנסו לעיר כוחות צבא הונגריה. באותה עת הובאו לעיר מאות פליטים יהודים מאזור הקרפטים, והועד המקומי התגייס לסייע להם. עם העברת השלטון בעיר לידי הגרמנים, צוו יהודיה לשאת סרט עם מגן דוד על זרועם, ובני 14 עד 60 חויבו בעבודות כפייה. כמו כן, הוגבלה תנועת היהודים בעיר, ומונה בה יודנרט, אשר נצטווה להעביר לגרמנים תשלומי כופר וחפצי ערך. ראש היודנרט הראשון בעיר, וולף הס, נרצח לאחר שהגרמנים סברו שאינו צייתן דיו.
בחורף 1942-1941 נחטפו צעירים יהודים מהעיר למחנות עבודה באזור טרנופול, שם הועבדו במחצבות, ונרצחו בסופו של דבר.
באפריל 1942 הוקם באזור העני של העיר גטו, בו רוכזו היהודים בצפיפות. לגטו הועברו יהודים רבים מיישובי הסביבה, ומעת לעת אירעו בו מעשי רצח בידי הגרמנים. ב-26 בספטמבר 1942 בוצעה בגטו אקציה ראשונה, במהלכה כ-100 יהודים, רובם קשישים וחולים, נרצחו במקום, וכ-800 יהודים שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. קבוצת צעירים הועברה למחנה ינובסקה, שם נרצחו.
לאחר אקציות שנערכו ביישובי בסביבה, הועברו לגטו בעיר יהודים נוספים רבים מהאזור, ואלו סבלו במהלך חורף 1943-1942 מרעב וממגיפות. יהודים רבים שניסו להימלט מהגטו נתפסו, ונרצחו.
ב-3 במרץ 1943 שולחו כ-400 יהודים נוספים מהגטו למחנות ההשמדה, וב-19 באפריל, ערב פסח, אספו שוטרים גרמנים ואוקראינים כ-800 יהודים מהגטו, ורצחו אותם בבית העלמין היהודי בעיר.
ב-5 ביוני 1943 נרצחו כ-700 יהודים נוספים בבית העלמין בעיר. ב- 9 ביוני 1943 החלה אקציה נוספת, בת חמישה ימים, במהלכה נרצחו כ-1,800 יהודים נוספים בבית העלמין בעיר, והעיר הוכרזה רשמית כ"נקייה מיהודים". קבוצה של כ-60 יהודים הושארה בעיר לצורך סידור רכוש הקורבנות.
ב-14 באוגוסט 1943 נרצחו כ-360 יהודים שהסתתרו ביערות הסביבה, והתפתו להודעות הגרמנים כי אם יסגירו עצמם לא יאונה להם כל רע. המצוד אחר יהודים מסתתרים נמשך עד לתום תקופת הכיבוש הגרמני ב-27 ביולי 1944.