בסדרת הסרטים של וולט דיסני, דמותו של ינשוף יותר מתרוננת וידידותית. הוא מדבר במבטא חזק האופייני לדרום אנגליה. הוא נהנה לספר סיפורים על קרובי משפחתו, כולל בן דודו דקסטר, בכל עת שמתרחש משהו שמזכיר לו אותם, אך רבים מסיפוריו הם חסרי תכלית ומגוחכים. בסרט פו הדב ביום סגריר הוא עובר להתגורר כאמור בביתו של חזרזיר, אך אירועים אלו לא זוכים להתייחסות החל מהסרט פו הדב ויום ההולדת של איה. בסדרה חבריי טיגר ופו דמותו לא מופיעה.
דמותו של ינשוף דובבה על ידי האל סמית' בין השנים 1966–1991, על ידי אנדרה סטויקה בין השנים 1997–2007 והחל משנת 2011 הוא מדובב על ידי קרייג פרגסון. בגרסאות העבריות לסרטי פו הדב הוא מדובב על ידי יעקב בוך.
The D.O.C.
פרס באפט&quot;א לטלוויזיה לשחקן המשנה הטוב ביותר
פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה מוענקים על ידי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (BAFTA). הם ידועים בשם פרסי באפט"א לטלוויזיה.
הפרסים מוענקים החל משנת 1954.
בין השנים 1968 ל-1997 נערך טקס יחיד שבו הוענקו פרסי הקולנוע והטלוויזיה יחד. החל מ-1988 נערכים טקסים נפרדים לקולנוע ולטלוויזיה. טקס הענקת פרסי הקולנוע מתקיים בפברואר, שבועיים לפני טקס הענקת פרסי אוסקר בארצות הברית. טקס הענקת פרסי הטלוויזיה נערך בסוף מאי. פרס באפט"א לטלוויזיה בבריטניה מקביל לפרס אמי בארצות הברית.
הפרסים לשחקן המשנה הטוב ביותר ולשחקנית המשנה הטובה ביותר הוענקו לראשונה בשנת 2010.
ניטסיפאטי
מפרץ דופרה
מפרץ דופרה (באנגלית: Duperré Bay) הוא מפרץ שרוחבו 6 קילומטרים, הנמצא צפונית מערבית לחצי האי הולו, בקצהו הדרום מערבי של האי בראבנט, בחצי האי פאלמר שבאנטארקטיקה.
היסטוריה.
המפרץ התגלה על ידי המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה (אשר חקרה את האזור בין השנים 1903 - 1905), בהנהגתו של ז'אן-באטיסט שארקו, אשר קרא למפרץ על שם סגן אדמירל שארל דופרה מחיל הים הצרפתי.
Let's Talk About Love World Tour
Let's Talk About Love World Tour הוא סיבוב ההופעות השמיני של הזמרת סלין דיון אשר נועד לקדם את אלבומה ה-15 ואלבומה ה-5 בשפה האנגלית Let's Talk About Love ואת אלבומה ה-12 בצרפתית S'il suffisait d'aimer וה-16 שלה בכללי.
במהלך סיבוב ההופעות הופיעה הזמרת באמריקה הצפונית, אסיה ואירופה וזכתה להצלחה רבה כך שאפילו האריכה את סיבוב ההופעות לאור ביקוש רב. במהלך סיבוב ההופעות גרפה 91.2 מיליון דולר מ-69 יעדים ואף הייתה מועמדת ל-2 פרסים בטקס פרסי Pollstar Industry בקטגוריות "סיבוב ההופעות המרכזי של השנה" ו"ההפקה היצירתית ביותר".
רקע.
במסגרת מסיבת עיתונאים שנערכה במסגרת הזכייה שלה בפרס AMA דיון הודיעה כי היא עתידה לצאת לסיבוב הופעות בקיץ של 1998 ובפברואר של 1998 הדבר אושר רשמית. במקור סיבוב ההופעות היה אמור להתחיל בבוסטון אך לבסוף החליטה הזמרת להתחיל אותו במונטריאול מכיוון שהיא רואה בעיר כ"קמע מזל שלה".
סיבוב ההופעות נערך בחסות התאגידים פרוקטר אנד גמבל ואריקסון ובחסות חברת אייבון אשר יזמו קמפיין אגרסיבי לקראת סיבוב ההופעות כאשר הם הציגו פרסומות של סיבוב ההופעות באמצעות הטלפונים הניידים שלהם ואף כל מי שרכש טלפון של חברת אריקסון קיבל במתנה סרט מיוחד של מאחורי הקלעים של סיבוב ההופעות. סיבוב ההופעות זכה להצלחה אדירה במכירות הכרטיסים והכרטיסים נמכרו במהירות רבה. רשימת השירים של סיבוב ההופעות הייתה מורכבת מלהיטים של הזמרת, שירים חדשים ואף שירים בצרפתית.
עם תחילת סיבוב ההופעות ב-1999 בעלה של דיון אובחן כחולה בסרטן העור ולכן דיון נאלצה לדחות חלק מהתאריכים של סיבוב ההופעות בארצות הברית וגם את הלג האירופאי. דיון חידשה את סיבוב ההופעות באמצע יוני והודתה למעריצים על תמיכתם בתקופה קשה זו. במהלך סיבוב ההופעות דיון הצהירה כי זהו הולך להיות סיבוב ההופעות האחרון שלה מכיוון שהיא רוצה להתמקד בלהיות אמא. אך בשנת 2008 חזרה שוב להופיע בחו"ל במסגרת סיבוב ההופעות "Taking Chances World Tour".
קישורים חיצוניים.
סיבוב ההופעות על פי, goodreads
גוראן איבניסביץ'
פרוטוצרטופסיים
פרוטוצרטופסיים (שם מדעי: Protoceratopsidae) היא משפחה של דינוזאורים צרטופסים שחיו בתור הקרטיקון לפני 71–85 מיליון שנה.
יצורים אלה היו מאבותיהם של הצרטופסיים הגדולים כמו הטריצרטופס אך לא היו להם קרניים על אפם והעטרה שלהם הייתה קטנה מאוד אך היה להם מקור קרני. מאובניהם התגלו רק באסיה ובייחוד בסין ומונגוליה.
הם היו קטנים בהרבה מהצרטופסיים ואורכם הגיע ל-1–2.5 מ' בממוצע.
סוגים.
חלק מהסוגים במשפחה הועברו למשפחה נפרדת, בגצרטופסיים ואחרים למשפחת הלפטוצרטופסיים.
פיאסק
בלי משפחה
יעקב עדיני
יעקב יוסף עדיני (אִדֶל) (1898 – 11 באוגוסט 1968) היה מתרגם, עורך ומסאי ישראלי, ולפני עלייתו לארץ פעיל ציוני ומחנך בעירו רובנה.
ביוגרפיה.
יעקב אדל נולד בשנת 1898 בעיר רובנה שבווהלין, רוסיה (בעקבות מלחמת העולם הראשונה בפולין; כיום באוקראינה), בנם של אסתר פייגה לבית חלֶמֶר ושמואל אדל, סוחר למדן, ונינו של הרב יהודה ליב הלוי אדל, המגיד מסלונים, בעל "אפיקי יהודה". קיבל חינוך עברי וציוני. היה מפעילי תנועת "החלוץ" ברובנה. באביב 1919 הוקמו ביוזמתו בווֹליה (האזור הצפון-מערבי של העיר) בית מחסה ליתומי המלחמה והפרעות באוקראינה ובית ספר עממי קטן, אשר סונפו לרשת החינוך העברי "תרבות". עדיני היה מנהלו הראשון של בית הספר, עד עלייתו לארץ ישראל כעבור יותר משנה.
ב-5 באוקטובר 1920, בראשית ימי של העלייה השלישית, עלה לארץ ישראל בעקבות אחיו אברהם וקבוצה מעירו כחלוץ ועבד בכבישים ובניין. עד סוף העשור הצטרפו אליהם שאר בני המשפחה – הוריהם ואחותם ואחר כך אחיהם הבכור, המלחין והמורה יצחק אדל.
בשנת 1923 נסע לברלין בירת גרמניה, שם עבד בהוצאת הספרים העברית "עת לבנות" שנוסדה שם אז על ידי ישעיהו פיסרבסקי (ספריאל). ב-1924 שב ארצה, עבד בעבודות ספרותיות שונות, ולמד בירושלים ובאנגליה. שימש בתפקיד המנהל האדמיניסטרטיבי של האופרה הארצישראלית.
במשך שנים פעל כמתרגם בהוצאת נ' טברסקי, ואחר כך בהוצאת יזרעאל. היה מעורכי ה"אנציקלופדיה כללית יזרעאל". תרגם כעשרים ספרים, בהם רומנים חשובים – "הייעוד הגדול" לפויכטוונגר, הכרך האחרון של "האחים קרמזוב" לדוסטויבסקי, "הבלתי מנוצח" מאת הווארד פאסט, "אבות ובנים" של טורגנייב, "באין משפחה" מאת הקטור מלו ו"ילדי הגטו" לישראל זנגוויל, ולצדם תרגם את זיכרונותיו של מייסד האופרה הארצישראלית, מרדכי גולינקין, ומונוגרפיה של חוקר ספרות יידיש סול ליפצין על אליקום צונזר. תרגם וערך ספרים לילדים (ז'ול ורן, אריך קסטנר, הנס כריסטיאן אנדרסן ועוד). ערך שלושה ספרי יזכור.
נישא לסוניה לבית קריגר ולאחר מכן לאדלה (אדל) לבית צווימן והיה אב לבן, אריה עדיני. התגורר בתל אביב
יעקב עדיני נפטר בשנת 1968, בגיל 70. הותיר את אשתו ובנו. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
יעקב אדל
יעקב יוסף אדל
יעקב יוסף עדיני
הסנאט (מצרים)
במצרים, הסנאט (לשעבר מועצת השורא, בערבית مجلس الشورى בתעתיק לעברית מַגְלֵס א-שוּרא) הייתה המועצה המייעצת לנשיא מצרים ותפקדה כבית עליון כחלק מהפרלמנט המצרי. ב-5 ביולי 2013 פורקה המועצה, וכתוצאה ממשאל העם במצרים בשנת 2019 הוחזרה.
היסטוריה.
מועצת השורא הוקמה בשנת 1980 באמצעות תיקון חוקתי. המועצה הורכבה מ-264 חברים מתוכם 176 חברים נבחרו ישירות על ידי הציבור כחלק מהבחירות ו-88 מונו באופן אישי על ידי נשיא הרפובליקה לתקופה של כ-6 שנים. אך כל 3 שנים חצי מחברי המועצה התחלפו.
במשך השנים עלה לדיון ציבורי דבר חוקיות המועצה והדבר גרם לדיון משפטי בנוגע לחוקתיות של מועצת השורא, הדיון המרכזי בנוגע למועצת השורא היה אמור להתקיים ב-2 בדצמבר 2012 על ידי בית המשפט החוקתי הגבוהה אשר היה אמור להכריז אם לבטל את המועצה או להכשיר את הקמתה, אך בית המשפט דחה את פסק הדין בתגובה למחאות ההמוניות כנגד צעדיו של הנשיא מורסי לאחר פיטורי התובע הכללי, זאת לאחר ההכרזה החוקתית של הנשיא מוחמד מורסי שפורסמה בנובמבר 2012 אשר מונעת את פירוקה של מועצת השורא על ידי הרשות השופטת, בכך מנע מורסי מבית המשפט לבטל את המעמד של מועצת השורא. בית המשפט החוקתי הגבוהה החליט להפנות את התביעה לבית הנציבות של המדינה, שהוא המועצה המייעצת והסמכות הבכירה של בית המשפט החוקתי הגבוה. ב-15 בינואר 2013 מועצת המנהלים של בית הנציבות החלה לבחון את התביעה, ב-10 בפברואר 2013 לאחר שעורכי דין הגישו את המסמכים הדרושים, מועצת המנהלים יצרה דו"ח על המעמד החוקי של חוק הבחירות והחוקית של מועצת השורא. הדו"ח התקבל ב-22 באפריל 2013. ההחלטה הסופית של בית הנציבות היא שהקמתה של מועצת השורא היא בניגוד לחוקה. ביולי 2013 במקביל להפיכה הצבאית התפטרו 30 חברים ממועצת השורא, ב-5 ביולי 2013 פורקה מועצת השורא ובוטל הבית העליון בפרלמנט.
מבנה המועצה וסמכות.
מועצת השורא מנתה כ-264 חברים, שני שלישים (176) מהם נבחרו בהצבעה ישירה, והשליש הנותר מונה על ידי נשיא הרפובליקה. על מחצית מכל החברים נדרש להיות חקלאים או עובדים.
תנאים.
תקופת כהונתה של מועצת השורא הייתה שש שנים. עם זאת בחירות מחודשות ומינוי של 50% מכלל החברים נדרשו כל שלוש שנים, ובחירה מחדש ומינוי מחדש היו אפשריים עבור אותם חברים שתוקף חבורתם פג.
החוקה סיפקה ערבויות רבות להגנה על המועצה, ובכלל זה:
קריטריונים ותנאי סף.
בהתאם לחוק, כל מועמד שרצה להיבחר למועצת השורא היה צריך לעמוד בתנאים הבאים:
סמכות.