כיפת המסגד, אשר הייתה מורכבת משתי שכבות, הופצצה בשנת 1911 על ידי חיילים רוסים, דבר שהסב לה נזק רב. בשנות השישים של המאה העשרים, לאחר כ-500 שנים מאז בנייתה, נדמה היה שכיפת המסגד הייתה במצב אדריכלי מחפיר, עקב נזקים שנגרמו למסגד מרעידות אדמה שפקדו את האזור במהלך הזמן, ההפצצות הרוסיות של שנת 1911 וכן התקפתו של רזא פהלווי, אשר התרחשה ב-1935, במסגרת מרד גוהרשאד, שאירע באותה שנה. לאור זאת, המסגד היה צריך לעבור בנייה מחדש. במסגרת הצו המלכותי של מוחמד רזא שאה פהלווי, הוסרו בשנות השישים של המאה שעברה, אריחי הכיפה העתיקה וכן פורקה המעטפת החיצונית של בניין המסגד. כדי לטפל בסכנות המבניות שנשקפו למסגד, נבנתה מעטפת חיצונית חדשה לבניין אשר חוזקה במסגרת עשויה מברזל ואשר כוסתה במלט. לאחר מכן, הכיפה כוסתה באריחים חדשים, בסגנון דומה ונאמן לאריחים המקוריים. לצד זאת, אף על פי ששיפוצים אלו היו הכרחיים, הם שינו באופן ניכר מאוד את אופיו של הבניין, תוך שהם משווים לו זהות היסטורית אחרת לגמרי.
באותו זמן (שנות ה-60 של המאה ה-20), האיוואן שעמד בצד המזרחי של המסגד, אף הוא עבר עבודות שיפוץ. הוא נהרס עד היסוד ונבנה מחדש, תוך שהוא מחוזק בבטון ותוך שמירה על אותו סגנון אסתטי שבו נבנה האיוואן הקודם.
לאחר אירועי המהפכה האיראנית, של 1979, המשטר החדש תכנן להרחיב את שטחו של המתחם והוספה חצר חדשה אשר כונתה בשם "סאהן-י-קודס" (Sahn-e-Qods), אשר נוספה למסגד בצידו האחורי, במקום שבו עמד הבזאר ההיסטורי אשר הוביל אל המסגד.
עיצוב.
— ארתור פופ, אדריכלות פרסית: ניצחון הצורה והצבע
משולם זושא ברנדוין
Mama Was a Rock and Roll Singer, Papa Used to Write All Her Songs
Mama Was a Rock and Roll Singer, Papa Used to Write All Her Songs (בעברית: אמא הייתה זמרת רוקנרול, אבא נהג לכתוב את כל שיריה) הוא אלבום האולפן החמישי של הצמד סוני ושר. האלבום יצא לאור ב-1973, על ידי חברת התקליטים MCA רקורדס.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום ה-132 במצעד הבילבורד 200.
סם היוגן
ז'ק קנו
ז'ק קנו (נולד בבריסל, בלגיה בשנת 1938) הוא מחזאי, שחקן וסופר ישראלי. כתב שישה ספרים, ביניהם מחזות, סיפורת, נובלה וספרי עיון.
ביוגרפיה.
קנו  נולד בשנת 1938 בעיר בריסל שבבלגיה ברובע אנדרלכט למרים (לוונמייר) קנו ולאהרון קנו (כהנא).
בזמן השואה בבלגיה נמסר לאימוץ למריה ופרנסוא קנופס על ידי הכומר יאן ברוילנדטס, שפעל מיוזמתו להציל ילדים יהודים שהתגוררו בשכונתו.
יאן ברוילנדטס, ומריה ופרנסואה קנופס הוכרו כחסידי אומות העולם על ידי "יד ושם".
אחרי המלחמה שבו הוריו, אספו את בנם והיגרו לעיר רסיפה בברזיל בשנת 1947.
קנו עלה לישראל מברזיל. הוא התחנך בתנועת הנוער השומר הצעיר, ועלה במסגרת גרעין לקיבוץ גבעת עוז בשנת 1961. בנוסף לעבודתו בענפי הקיבוץ עסק בכתיבה ופרסם את מאמריו בעיתון "על המשמר", בשבועון "חותם", בירחון "הדים" (ביטאון לשאלות החברה הקיבוצית), וב"בשער" (במה לבעיות חברה ותרבות).
בשנת 1983 התיישב ביישוב ספיר בערבה התיכונה ושימש כמורה להיסטוריה ואזרחות, כמזכיר המועצה האזורית הערבה התיכונה וכמנהל מחלקת החינוך במועצה.
בשנת 1993 עבר לחיפה והחל להרצות על בעיות בסכסוך הערבי יהודי במסגרת מכללת הגליל המערבי. בשנים הבאות כתב את ספריו ועיבד מהם את המחזות שביים והציג במסגרות שונות של תיאטרון חובבים. קנו הדריך טיולים בחיפה וחיבר עם הסופר עמיקם יסעור את הספר "לסייר בחיפה בעקבות סופרים".
בשנות ה-90 המאוחרות נשלח קנו לאוקראינה ללמד עברית בהתנדבות. כשחזר ארצה החליט לעזור לתושבים להיקלט בארץ וכך במשך 20 השנים הבאות לימד בהתנדבות במרכז הקהילתי של שכונת בת גלים בחיפה, עברית, היסטוריה וספרות לעולים חדשים.
יצירתו.
קנו כתב שישה ספרים, ביניהם מחזות, סיפורת, נובלה וספרי עיון.
בין השנים 1972–1980, בתקופת היותו חבר קיבוץ, קנו פרסם מאמרים באופן קבוע בעיתון "על המשמר", ובמוסף שלו, "חותם", וכן פרסם בירחון "בשער" ובירחון "הדים".
בין מאמריו ניתן למצוא את המאמר "לדמותה המעמדית של התנועה הלאומית הערבית בארץ ישראל" (גיליון 144, אפריל 1979) בירחון "בשער". ואת המאמר "מדוע הפסקתי לבוא לשיחות קיבוץ", בירחון "הדים" (גיליון 107, 1978).
קנו חיבר שני ספרי עיון אשר דנים בפרשת הסכסוך הקרקעי בארץ ישראל בין יהודים לערבים בין השנים 1917–1990.
הספר " פרשת הסכסוך הקרקעי בארץ ישראל בין יהודים לערבים" (הוצאת המרכז ללימודים ערביים בגבעת חביבה, 1980), והספר "בעיית הקרקע בסכסוך הלאומי בין יהודים לערבים" (ספריית פועלים, 1992).
עבודות אלו מעלות את סלע המחלוקת, ואת הזכות על הקרקע של שני העמים היושבים עליה. הספרים שואפים לרכז מידע עשיר ומפורט בנושא מורכב זה. הטקסטים מתמקדים בשלוש תקופות היסטוריות עיקריות: תקופת השלטון הבריטי, התקופה שבין הקמת המדינה ומלחמת ששת הימים והתקופה שלאחריה.
אחד מהספרים ("בעיית הקרקע בסכסוך הלאומי בין יהודים לערבים", ספריית פועלים, 1992) תורגם לערבית.
בשנת 1990 חיבר נובלה בשם "המסע לעבר הצלוב" המגוללת את סיפור ההישרדות של ילד יהודי בימי השואה בבלגיה. הילד שאומץ על ידי משפחה נוצרית קתולית חמה ואוהבת, מגלה אחרי המלחמה את הוריו הביולוגיים ונאלץ להתמודד עם הבעיות שליוו אותו מאז קרע הפרידה. הספר גדוש ביסודות אוטו-ביוגרפיים, והוא תורגם לפורטוגזית בשתי מהדורות.
הספר עובד להצגה שהועלתה לראשונה ב-2001 במסגרת המפעל "פותחים מסך" של תיאטרון בית לסין. לאחר מכן העלה אותו כמחזה עם להקת שחקנים חובבים שנקראה "החצר האחורית" והיא הוצגה כ-50 פעמים, בעיקר בחיפה וסביבתה.
בשנת 2005 הוציא לאור בהוצאת פרדס את הספר "מדריך לנוסע לניו-יורק ועוד סיפורים", קובץ סיפורים קצרים, המפגיש את הקורא עם המציאות הישראלית. הדמויות פוגשות מצבים המקבלים גוון הומוריסטי-סאטירי שהופך לסוריאליסטי עד כדי אבסורד כואב. הסיפורים השונים מסוגננים במבט אירוני משעשע ובהומור.
הסיפורים נוגעים בקשת רחבה ומגוונת של החברה הישראלית העכשווית. גם בעקבות ספר זה כתב קנו מספר מחזות שהוצגו בחיפה וסביבתה. ביניהם המחזה "החלוצה מעין ירוקים" שהוצג בפסטיבל ההצגות בשכונת נווה יוסף.
שניים מהמחזות זכו למענק עיריית חיפה, שהוביל ליצירת הספר "שני מחזות קצרים" בהוצאת פרדס (שנת 2005).
בשנת 2010 הושק הספר "לסייר בחיפה בעקבות סופרים". הספר נכתב בשיתוף עם עמיקם יסעור לאחר שקנו הדריך טיולים בעקבות סופרים משוררים ואמנים בחיפה והקריות. בספר הסיורים מחולקים לפי שכונות: בת גלים, העיר התחתית, ואדי סאליב, הדר הכרמל, קריית חיים מערבית וקרית חיים מזרחית. הטקסטים השונים שהובאו בספר, נכתבו בידי סופרים ומשוררים מתוך התייחסות לאותם נופים קונקרטיים. בספר נכללות גם סקירות היסטוריות על תולדות אותן שכונות ומפות המראות את המסלולים.
יוסף שחורי הפיק במסגרת הטלוויזיה הקהילתית "זמן חיפה" סדרת סרטונים המבוססת על הספר "לסייר בחיפה בעקבות סופרים".
חיים אישיים.
קנו תושב העיר חיפה. הוא בוגר החוג להיסטוריה באוניברסיטה הפתוחה. נשוי ואב לשתי בנות ובן וסב לשישה נכדים.
מערכת תואם
תואם (ראשי תיבות: תרגול ואבחון באמצעות מחשב) היא מערכת טכנולוגית חינוכית פורצת דרך, שפותחה והוטמעה במערכת החינוך בישראל על ידי המרכז לטכנולוגיה חינוכית (מטח) החל משנת 1976, כשש שנים לאחר החלטת ממשלת ישראל להקים את מטח.
היסטוריה מערכת תואם.
בשנת 1975, כארבע שנים לאחר הקמת המרכז לטכנולוגיה חינוכית, פנה יונה פלס (מנכ"ל מטח הראשון) לפרופ' פטריק סאפיס מאוניברסיטת סטנפורד בארצות הברית.
לאחר מכן הגיע פלס לביקור בקמפוס אוניברסיטת סטנפורד שם נפגש עם מפתחים שעבדו על פיתוח של מערכות למידה שונות באמצעות מחשב. בביקורו בארצות הברית נחשף פלס ליתרונות שבפיתוח ובהטמעת ידע חינוכי בקרב תלמידים באמצעות מחשב, בדגש על היכולת להנגשה של אפשרויות תרגול וצבירת ידע לתלמידים בפריפריה הגאוגרפית והחברתית ולספק מקור ידע נוסף במקרים בהם רמתם של המורים המקצועיים אינה מספקת.
בשנת 1976 החליטו במרכז לטכנולוגיה חינוכית לייבא את הרעיון של מערכת למידה באמצעות מחשבים לישראל ולפתח על בסיס זה מערכת מקומית שנקראה בשם מערכת תואם (תרגול ואבחון באמצעות מחשב).
בראש הצוות המקצועי שעסק באפיון ופיתוח המערכת הראשונה עמדו לואיס אוסין ופלס (שכיהן אז כמנכ"ל מטח).
גרסאות המערכת.
בתחילת הדרך מערכת תואם נוצרה עבור תרגול ואבחון במקצוע החשבון בלבד ויועדה לתלמידי כיתות ב' עד ז'. היא הוטמעה בפעם הראשונה בשנת 1977, במסגרת פיילוט שנערך בבית ספר בנתיבות, ובמשך 6 שנים לוותה על ידי הצוות המקצועי של תואם למקצוע המתמטיקה, בראשותה של פרלה נשר מאוניברסיטת חיפה. הלומדה בחשבון נוצרה מתוך תוכנית האבחון והתרגול שהכינה קבוצת סטנפורד, אך בשלב מאוחר יותר התווסף לה ניסיון שהצטבר בישראל מהפעלת המערכת וממחקרים חדשים על לימוד מקצוע החשבון בבתי ספר.
במאמר שפרסם אוסין על אותן 6 שנות לימוד, ועסק בהתקדמות התלמידים במקצוע המתמטיקה, נכתב כי "השילוב בין סגנון ההוראה הפרונטלית לבין התרגול המותאם אישית במחשב, השפיע לטובה על התקדמות התלמידים: קצב התקדמות הממוצע בחשבון הוכפל".
לאחר הצלחת הפיילוט בנתיבות, הוחלט להרחיב את מערכת תואם לבתי ספר נוספים בארץ, וכן הוקמו צוותים נוספים במטח לאפיון ולכתיבת תכנים במקצועות נוספים: הבנת הנקרא, אנגלית, מיומנויות מחשב, שפות תכנות נוספות ועוד. בגרסה מתקדמת שוכללה המערכת והציעה גם משחקים ותכנות לעיבוד תמלילים ולנתונים.
כיתות המחשבים ומסופי המערכת.