ליודביט גאי עיצב את האלפבית הלטיני הקרואטי לפי הדגם הצ'כי ופחות - הפולני. הוא המציא את האותיות הדיגפים lj nj dž. בשנת 1830 הוא פרסם בבודה את הספר "Kratka osnova horvatsko-slavenskog pravopisanja" (קיצור היסודות של האורתוגרפיה הקרואטית - סלבונית) שהיה ספר האורתוגרפיה הקרואטית הראשון.
גאי לקח דוגמה מפאבאו ריטר ויטזוביץ' ומהאלפבית הצ'כי, כשייצג כל צליל בשפה על ידי אות אחת מן האלפבית הלטיני.
האלפבית שלו תאם את האלפבית הסרבי הקירילי שגרסת הסטנדרט שלו נקבעה על ברפורמה של ווק קרג'יץ' שנים אחדות לפני כן.
ג'ורו דאניצ'יץ' הציע בספרו -Rječnik hrvatskoga ili srpskoga jezika "המילון של השפה הקרואטית או השפה הסרבית", שפורסם בשנת 1880 שהדיגרפים של גאי ⟨dž⟩, ⟨dj⟩, ⟨lj⟩ ⟨nj⟩ יוחלפו על ידי אותיות יחידות:: ⟨ģ⟩, ⟨đ⟩, ⟨ļ⟩ ו- ⟨ń⟩ . בסופו של דבר הגרסה החדשה של האלפבית מיסודו של גאי אימצה מתוך אלה רק את האות ⟨đ⟩ במקום dj.
האלפבית של גאי בשפה הסלובנית.
משנות ה-1840 הלכו והשתמשו באלפבית של גאי גם בשפה הסלובנית. תחילה מחברים סלובנים, כמו סטאנקו וראז, שראו בסלובנית וריאנט של השפה הסרבו-קרואטית. גישה זו לא הייתה מקובלת על רוב הכותבים בסלובנית. ב-1845 חלה פריצת דרך כשהמנהיג השמרני הסלובני יאנז בלייוויס התחיל להשתמש באלפבית של גאי ("גאיצה") בעיתון שלו - Kmetijske in rokodelske novice (ידיעות בתחום החקלאות והמלאכות) שמשך קהל גדול של קוראים. בסביבות 1850 הפך האלפבית של גאי לאלפבית הרשמי של השפה הסלובנית. הוא החליף שיטות כתיב ששימשו את תושבי הארצות הסלובניות החל משנות ה-1830: זו של אדם בוחוריץ' - הקרויה "בוחוריצ'יצה" (bohoričica) ואלו שהוצעו על ידי פטאר דאינקו ("דאינצ'יצה" dajnčica) ועל ידי פרנץ שרפין מטלקו ("מטלצ'יצה" metelčica)
Slobodan Milošević, Zoran Đinđić . לעומת זאת שמות סלובנים המסתימים בצליל ץ' נכתבים בעזרת האות Zlatko Zahovič : č ,
Mile Ačimovič .
האלפבית של גאי והשפה המקדונית.
הגרסה המקדונית של האלפבית הלטיני של גאי המשמשת ל"רומניזציה" של הכתיב המקדוני היא שונה במקצת מהגרסה הסרבו-קרואטית. אינה משתמשת ב אותיות ć ו- đ אלא בצורות ḱ ǵ. שאר האותיות הלטיניות תואמות את האותיות הקיריליות. המקדונית משתמשת גם באות dz שאינה קיימת במלאי הפונמי של הסרבו-קרואטית.
השוואה לאלפבית של השפות הסלאביות המערביות.
גם בשפות הסלאביות המערביות האלפבית מבוסס על האלפבית הלטיני.
באלף בית של גאי האותיות Š, Ž ו- Č הן כמו באלפבית של השפות צ'כית וסלובקית. Ć קיים באלפבית הפולני. כמו כן הדיגרף dž
קיים גם בסלובקית ובפולנית כתוב dż.
הצליל ח מסומן באלפבית של גאי על ידי האות H h, בעוד שבשפות הסלאביות המערביות משתמשים בצמד ch.
האות l L מסמנת באלף בית של גאי את ה"ל" הקשה (לעומת "Ł" "ł הפולניות)
הצלילים הרכים לְי- ונְי- משתמשי בדיגרף הכולל את האות j, להבדיל מהשפות הסלאביות המערביות ומ"ווקוביצה", שבהן משתמשים בשתי אותיות נפרדות.
לקריאה נוספת.
N. Stančić:"Grafija i ideologija: hrvatski narod, hrvatski jezik i hrvatska latinica Ljudevita Gaja 1830. i 1835. godine"
פירמן
בננות (סרט, 1971)
בננות (במקור: Bananas) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1971 בבימויו של וודי אלן, אשר מככב בסרט לצד לואיז לאסר. את התסריט כתבו אלן ביחד עם מיקי רוז.
תקציר העלילה.
העלילה מתארת את הרפתקאותיו של פילדינג מליש (וודי אלן), בודק מוצרים מניו יורק שמנסה להרשים פעילה חברתית בשם ננסי (לואיז לאסר) באמצעות יצירת קשר עם המורדים ברפובליקת בננות דמיונית "סן מרקוס" באמריקה הלטינית. מליש מבקר ברפובליקה ופוגש בדיקטטור השולט בה, גנרל אמיליו מולינה ורגאס (קרלוס מונטלבאן), אשר מורה לכוחותיו להתנקש בחייו של מליש כשהם מחופשים למורדים כדי להטות את מדיניות ארצות הברית לטובתו. מליש ניצל מניסיון ההתנקשות בעזרת הכוחות המורדים, אליהם הוא נאלץ להצטרף עד להצלחת ההפיכה נגד ורגאס. כאשר ההפיכה נגד ורגאס מצליחה, מנהיג המורדים, אספוזיטו (ג'אקובו מוראלס) מאבד את שפיותו והמורדים מציבים את מליש כמנהיג החדש של הרפובליקה.
מליש נוסע לארצות הברית, שם זהותו נחשפת. הוא עומד לדין על עבירות של הונאה, ניסיון להפיל את ממשלת ארצות הברית ושימוש במילה "ירכיים" בנוכחות נשים. מליש מורשע ונגזר עליו מאסר אך גזר הדין מושעה בתנאי שלא יעבור לגור בשכונה בה מתגורר השופט. לאחר המשפט מליש מתחתן עם ננסי והשניים מבלים את הלילה הראשון שלהם יחד.
ביקורות ותגובות.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות ולציון 88% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 25 ביקורות.
קרולינה, נסיכת הסן-הומבורג
קרולינה, נסיכת הסן-הומבורג (בגרמנית: Caroline von Hessen-Homburg; 19 במרץ 1819 - 18 בינואר 1872), הייתה נסיכה גרמנייה ואשתו של היינריך העשרים, נסיך רויס-גרייץ.
ביוגרפיה.
קרולינה נולדה ב-19 במרץ 1819 בבאד הומבורג, לגוסטב, רוזן הסן-הומבורג וללואיזה, נסיכת אנהלט-דסאו, בתם של פרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו ואמליה, רוזנת הסן-הומבורג.
ב-1 באוקטובר 1839 התחתנה קרולינה בבאד הומבורג עם היינריך העשרים, נסיך רויס-גרייץ, ממנו היו לה חמישה ילדים. בשנת 1859 מת בעלה, ובנה היינריך העשרים ושנים, נסיך רויס-גרייץ ירש את נחלותיו ותאריו. מכיוון שהיה קטין שלטה קרולינה כעוצרת הנסיכות עד לבגרותו. קרולינה, שהייתה בתו של גנרל אוסטרי ואשתו של קצין אוסטרי, שנאה את פרוסיה, ובשל כך הצטרפה במלחמת אוסטריה–פרוסיה לצד אוסטריה. עד מהרה נכבשה נסיכות רויס-גרייץ על ידי הצבא הפרוסי, ונשארה תחת כוחות כיבוש עד לאחר תשלום של 100,000 טאלרים. בשנת 1867 תפס בנה את השלטון, וב-18 בינואר 1872 מתה קרולינה בגרייץ.
משפחתה.
ב-1 באוקטובר 1839 התחתנה קרולינה בבאד הומבורג עם היינריך העשרים, נסיך רויס-גרייץ, ממנו היו לה חמישה ילדים:
צינור עורקי פתוח
צינור עורקי פתוח (בלועזית: Patent ductus arteriosus, PDA) הוא מום לב מולד בו הצינור העורקי לא נסגר ונשאר פתוח לאחר הלידה. צינור עורקי פתוח נחשב לאחד ממומי הלב הנפוצים ביותר ונגרם כאשר הצינור העורקי לא נסגר כפי שנעשה ברוב המקרים לאחר הלידה. מצב זה משבש את פעילות מערכת הובלת הדם בגוף וגורם להובלת דם מאבי העורקים לעורק הריאה. מצב רפואי זה עלול לגרום לסיבוכים שונים לטווח הקצר והארוך בילוד. אבחון מתבצע על ידי תסמינים אופייניים ובדימות, בעיקר על ידי אקוקרדיוגרפיה. הטיפול במום נע בין טיפול שמרני ועד לניתוח לסגירת הפתח.
אפידמיולוגיה וגורמי סיכון.
מוערך כי צינור עורקי פתוח קורה אחת לכל 2000 לידות ומהווה 5%-10% מכלל מומי הלב המולדים, אם כי מוערך כי כולל צינור עורקי פתוח "שקט" (לא מאובחן), שיעור ההארעות הוא אחת לכל 500 לידות. צינור עורקי נמצא ב-65% מהלידות של פגים וילודים במשקל נמוך מאוד (מתחת ל-1 ק"ג). המום נפוץ פי 2 יותר בבנות מאשר בבנים. המצב נפוץ גם אצל סובלים ממצוקה נשימתית של הילוד (IRDS), ילודים עם תסמונות גנטיות כמו תסמונת דאון או תינוקות שאימם חלתה באדמת במהלך ההריון. צינור עורקי פתוח נפוץ גם בתינוקות עם מומי לב מולדים אחרים. למחלה גם מאפיינים תורשתיים מסוימים ונמצא כי ישנו סיכוי של 5% של הופעת המחלה אצל אח של ילד שנולד עם המום וכי לתאומים זהים סיכוי גבוהה יותר למום אצל שני הילודים מאשר בתאומים לא זהים.
פתופיזיולוגיה.
הצינור העורקי הוא כלי דם המשמש כמעקף לריאות של הדם מעורק הריאה ישירות אל אבי העורקים. לאחר שולד נולד ומתחיל לנשום חמצן, אין כל שימוש לצינור העורקי והוא נסגר ב-90% מהוולדים תוך 48 שעות. מצב בו הוא לא נסגר תוך כמה שבועות נקרא צינור עורקי פתוח והוא מוביל לזרימת דם לא תקינה מאבי העורקים לעורק הריאה. במצב זה כמות רבה של דם מגיעה לריאות ובכך מעמיסה על הלב והריאות וגורמת לגודש ריאתי. מצב זה עלול לגרום לירידה בזילוח ולעודף מעבר של הדם לריאות. מום זה עלול לגרום לאי-ספיקת לב עם גודש ריאתי, דימום מוחי תוך-חדרי, דלקת מעי נמקית, מחלת ריאות כרונית, התפתחות לא תקינה של הריאות והסמפונות ואף מוות. בפגים שנולדו מוקדם במיוחד, נחשב גורם זה כגורם משמעותי לתחלואה ומוות.
אבחון.
תסמינים של צינור עורקי פתוח לא מופיעים לרוב בשלב מוקדם. בצינור עורקי פתוח קטן ולא משמעותי לרוב לא נוכל לראות תסמינים למעט איוושה סיסטולית חלשה. תסמינים נפוצים כוללים לחץ דם נמוך, איוושה סיסטולית, תסמונת אייזנמנגר, טכיפניאה וטכיקרדיה. צילום חזה יכול להראות סימנים של הרחבה של הצד השמאלי של הלב ועודף זרימת דם לריאות. האבחון הטוב ביותר נעשה על ידי בדיקת אקוקרדיוגרפיה, אך היא מתקשה להעריך בצורה אמינה את משמעותיות הנפח של העורק הפתוח. לאחרונה התגלו מרקרים בדם כמו BNP ו-NTpBNP שיכולים להעיד על המצאות צינור עורקי פתוח.
טיפול ופרוגנוזה.