ייסד את מיזם שבת 'והדרת', בה בקש לציין בארץ ובעולם את שבת פרשת 'קדושים', שבה קוראים את הפסוק 'והדרת פני זקן', ולהקדיש אותה למתן דגש על זקני הקהילה. אשתו פנתה בשנת 2021, לשרה לשוויון חברתי וגמלאים, מירב כהן, שהתגייסה לעניין עם משרדה, וכמו כן פנתה בעניין זה לגופים שפועלים ביהדות התפוצות.
חיים אישיים.
בשנת 2012 אובחנה בגופו מחלה המטולוגית. בראשית 2015, במהלך התמודדותו מחדש בפריימריז לרשימת המפלגה, אושפז אורבך בעקבות התדרדרות במצבו הבריאותי. אורבך נפטר ב-16 בפברואר 2015, כ"ז בשבט ה'תשע"ה.
כשר מכהן, נקבר בהלוויה ממלכתית, בבית הקברות במודיעין. הספידוהו, בין היתר, נשיא המדינה ראובן ריבלין וראש הממשלה בנימין נתניהו.
למחרת פטירתו שידרו ארבעה מחבריו לתוכנית הרדיו "המילה האחרונה" תוכנית מיוחדת לזכרו.
היה נשוי למיכל, מורה ועורכת לשון במקצועה ואב לארבעה ילדים. התגורר במודיעין.
גל אלקטרומגנטי
ברקוד
בַּרְקוֹד (מאנגלית: Barcode; בעברית: קוֹד קַוִּים) הוא קוד מסחרי שבאמצעותו מיוצגות ספרות או אותיות בדמות סדרת קווים ישרים ומקבילים. הקוד מוטבע על מוצרים ומכיל בתוכו רצף של ספרות, אותיות או סימנים. את הברקוד ניתן לקרוא באמצעות סורק ברקוד ייעודי שמתרגם את הקווים למספרים או אותיות שהמחשב מכיר. סורק הברקוד הוא אמצעי קלט למחשב בדיוק כמו מקלדת ונועד לחסוך בהקלדות ולמנוע טעויות הקלדה. את רוב סורקי הברקוד ניתן לחבר גם למכשירים ניידים כגון מסופונים שלפעמים מגיעים עם סורק ברקוד מובנה. המידע המתקבל מסריקת הברקוד מגיע מהתוכנה המותקנת במחשב או מסופון שלפי הקוד המוזן מהסורק שולפת את המידע הרלוונטי.
הברקוד הומצא על ידי ג'וזף וודלנד וברנרד סילבר בשנת 1948, ועל בסיסו פותח בשנת 1971, על ידי ג'ורג' לורר מחברת IBM, קוד המוצר האוניברסלי המופיע על מוצרי צריכה רבים.
כאמור הברקוד הומצא כדי לחסוך בהקלדות חוזרות של של קודים ארוכים ובכדי למנוע טעויות הקלדה. לרוב משתמשים בברקודים בעמדות מכירה בחנויות, במחסנים ובזיהויי מספרי מסמכים (כמו מרשמי תרופות). הברקוד משמש גם מערכות אוטומטיות ממוחשבות במחסני ענק לזיהויי מוצרים ומיקומם.
סוגי ברקוד.
יש חלוקה לשני סוגים עיקריים של ברקוד:
כל סוג ברקוד מאופיין על ידי תקן המגדיר את ה"שפה" בה כתוב הברקוד.
תקנים נפוצים הם: code 39 ,code 128 ,EAN ,UPC, ועוד.
תקן EAN נפוץ מאוד בתחום הקמעונאי (חנויות), ומאפשר לשמור על מספור ייחודי לכל פריט ופריט בכל העולם.
ברקוד EAN.
מבנה EAN.
בשיטה EAN (ר"ת European Article Number) אין אותיות, אלא רק 12 קבוצות של קווים המייצגים ביחד 12 או 13 ספרות.
משני צידי הברקוד ישנם שני זוגות קווים תוחמים, שמטרתם להבהיר לקורא הברקוד היכן הברקוד מתחיל והיכן מסתיים כך שניתן גם לסרוק את הברקוד כשהוא הפוך. באמצע הברקוד ישנו זוג קווים תוחמים נוסף שמטרתו לחצות את הברקוד לשני חלקיו המקודדים בצורה שונה.
כל ספרה מיוצגת על ידי רצף של שבעה קווים לבנים או שחורים. לכל ספרה קיימות שתי אפשרויות (שני רצפים שונים) לקידוד ובנוסף הקידוד מימין ומשמאל לקווי האמצע שונה (למעשה הקידוד בכל צד מהווה כעין כתב ראי לצד שכנגדו).
משמעות המספרים בקוד EAN.
השיטה האירופית (EAN13) מורכבת מ-13 ספרות: 3 ספרות לזיהוי מדינה, 5 ספרות לזיהוי יצרן, 4 לזיהוי המוצר וספרה נוספת לביקורת. זו השיטה הנהוגה בישראל, והקוד של מדינת ישראל הוא '729'.
השיטה האמריקנית (UPC-A) מורכבת מ-12 ספרות ואם קוראים אותה בצורה האירופית אזי מתקבל קוד בעל אורך של 13 ספרות כשהספרה הראשונה היא '0'.
כללים בהדפסת קוד EAN.
מכיוון שתקן ברקוד זה פותח לשימוש רשתות השיווק, הוא כולל גם כללים בנוגע לקריאות שלו לתועלת קוראי הברקוד בחנויות.
1. רוחב הברקוד: רוחבו של הברקוד נובע מעובי הקווים. רוחב הקו הבסיסי הוא 0.33 מ"מ וניתן להקטינו עד פי 0.8 ולהגדילו עד פי 1.15. כיווץ או מתיחה מעבר לכך אינם תקינים ויגרמו לבעיות בקריאה.
2. גובה הברקוד: הגובה שנקבע לברקוד עם רוחב קו בסיסי (לעיל) הוא 25.9 מ"מ. כאשר מכווצים או מותחים את הברקוד יש לשמור על הפרופורציות שלו.
3. שטח "שקט": משני צידי הברקוד יש להשאיר שטח נקי מהדפסה. רוחבו של שטח זה אמור להיות פי תשעה מרוחב הקו הבסיסי של הברקוד.
הקצאת קודים EAN.
כדי למנוע כפילויות, הקצאת מספרי ברקוד לחברות נעשית על ידי ארגוני תקינה - אמריקאי ואירופי. מועצת הקוד האחיד - UPC בדייטון שבאוהיו - אחראית להנפקת קודים בארצות הברית ובקנדה, והתקשרות המספור האירופית, ה-EAN שבבריסל, אחראית להנפקת קודים ב-98 מדינות ברחבי העולם (נכון ל-2004), באמצעות שלוחות מקומיות. השלוחה הישראלית של EAN היא "האגודה לקידוד המוצר".
קוד QR.
קוד QR (מאנגלית: Quick Response Code) הוא בר-קוד ריבועי, שבו מקודד מידע טקסטואלי בצורה גרפית-ויזואלית. הקוד הומצא ביפן, בשנת 1994, על ידי דנסו, חברה בת של קונצרן טויוטה, כקוד לפיענוח מהיר, ושימש תחילה לקידוד חלפים, לשם פיענוח על ידי רובוטים בפסי ייצור. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 נפוץ השימוש בקוד בכל העולם, וטלפונים חכמים הפכו לאמצעי הקלט העיקרי של הקוד. טלפונים חכמים קוראים את הקוד באמצעות המצלמה הנכללת בהם.
קוד QR בנוי כריבוע שבשלושה צדדיו נראים בבירור שלושה ריבועים קטנים המשמשים כעוגנים. בין הריבועים עובר קו מקווקו הקשה לזיהוי בעין אנושית, וריבוע נוסף קטן יותר מצוי פנימה יותר בקוד מול שלושת הריבועים. אמצעים גרפיים אלו מאפשרים למכשיר שסורק את הקוד לזהות את הקוד, ואת כיוון קריאתו. בצמוד לריבועים הגדולים מקודדת גרסת הקוד. מספר הגרסה משליך על מספר השורות בקוד ועל כמות המידע שניתן לקודד בו.
לקוד QR תכונות מיוחדות נוספות, לעומת ברקוד רגיל:
QRPedia.
QRPedia זו מערכת שקוראת קוד QR, מזהה את השפה של המכשיר הסלולרי הקורא, ומציגה אוטומטית את דפי ויקיפדיה בשפה של המכשיר.
קריאה (סריקה).
בגלל הטכנולוגיה ש"קוראת" ברקוד, הפעולה נקראת גם "סריקה". ישנם שלושה סוגים של קוראי ברקוד:
הדפסה.
אף שישנן תוכנות ייעודיות להדפסת תוויות ברקוד, כיום ניתן להדפיס בקלות תוויות ברקוד באמצעות פונט ברקוד, שממיר רצף ספרות ואותיות לברקוד. וזאת כל עוד ומדובר בברקודים מסוגים "פשוטים", אשר בהם כל תו, ספרה, או זוג ספרות מיוצגים תמיד על ידי אותו רצף של תווים, לדוגמה קוד 39 או INT25.
בברקודים כדוגמת EAN13 וקוד 128 (שנחשב לקוד היעיל והאמין ביותר) יש צורך להשתמש בנוסחאות המרה בין המידע שרוצים לקודד לרצף התווים בפונט. בנוסף יש צורך בחישוב ספרת ביקורת בקוד EAN, ובחישוב (מסובך אף יותר) של תווי בקרה ומעבר בקוד 128.
סון יאט סן
אינויאשה
אינויאשה (ביפנית: 犬夜叉; "אינו" – כלב ו"יאשה" – שֶׁד) היא סדרת מאנגה שנוצרה על ידי רומיקו טקהאשי אשר פורסמה ביפן במגזין היפני "Weekly Shōnen Sunday" בין ה-13 בנובמבר 1996 עד ה-18 ביוני 2008. עלילת הסדרה מתמקדת בחצי שד, בתלמידת תיכון, בנזיר תאוותן, בשד שועל ובמחסלת שדים, אשר חוברים יחדיו במהלך תקופת הסנגוקו ומנסים לאתר את כל רסיסי תכשיט ארבע הנשמות על מנת למנוע מהם להגיע לידי נבלי הסדרה. בפרט עוסקת הסדרה בדמותו של הנבל הראשי נאראקו.
בעקבות הצלחת סדרת המאנגה, הופקה סדרת אנימה אשר התבססה על עלילת המאנגה. הסדרה שודרה מה-16 באוקטובר 2000 עד ה-13 בספטמבר 2004 ברשת הטלוויזיה היפנית Yomiuri TV והכילה 167 פרקים. בישראל, שודרה הסדרה במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 בערוץ הילדים, בגרסה היפנית המקורית, עם כתוביות בעברית וללא צנזור תכנים פרובוקטיביים.
מלבד סדרת האנימה, הופקו גם ארבעה סרטי קולנוע באורך מלא וסרט OVA (סרט קצר אשר יצא ישירות ל-DVD). כמו כן, לאורך השנים הופקו גם משחקי וידאו שונים לסדרה.
צוות הסדרה כולל שמות כמו מאסאמי האטה, המוכר בזכות עבודות כמו הפעמון של צ'ירין, וסוסומו נישיזאווה, הבמאי של היקארו נו גו.
הסדרה המקורית הסתיימה. לאחר שידור האנימה המקורית, הופק המשך לאנימה הנקרא "InuYasha: The Final Act", המבוסס על המשך המאנגה מכרך 66 עד 56.
תקציר העלילה.
שנים רבות לפני עלילת הסדרה, כוהנת קדומה ושמה מידוריקו, כולאת את נשמתה ואת נשמתם של שדים מרושעים בתוך אבן המכונה "אבן ארבע הנשמות" (שִיקוֹן נוֹ טַאמַה, ביפנית: 四魂の玉). האבן מתגלגלת מיד ליד כאשר כולם רוצים לנצל את כוחה העצום למטרותיהם האישיות: שדים ובני אנוש כאחד.
בתקופת הסנגוקו, התקופה בה מתרחשת עלילת הסדרה, האבן מגיעה לידי מספר כפריים שחוששים מהכוח שמידוריקו טמנה בה. היא נמסרת לאמתחתה של קיקיו, כוהנת שינטו צעירה ובעלת כוחות רוחניים חזקים מאוד, זאת על מנת שתשמור על האבן ותטהר אותה. קיקיו הורגת את השדים הרוצים להניח את ידיהם על האבן באמצעות חץ וקשת, ובו בזמן משמשת גם כרופאת בני הכפר. השמועה על האבן ועל קיקיו מגיעה לאוזניו של שד למחצה (הֵאנְיוֹ, ביפנית: 半妖) ששמו אינויאשה. אינויאשה, השואף להפוך לשד מלא, רואה את הפוטנציאל שבאבן ומנסה לגנוב אותה כדי להפוך לשד מלא אך קיקיו מסכלת את ניסיונותיו פעם אחר פעם. היא מצליחה לקרוא אותו כספר פתוח והשניים מתחילים להיפגש זה עם זה על מנת לדבר בלבד. השניים מתאהבים, וקיקיו מציעה לאינויאשה להפוך לבן אנוש - כיוון שכאשר הדבר יקרה, האבן "תיעלם" לעד וקיקיו תוכל להיות אישה רגילה, ובכך הם יוכלו לחיות יחד לנצח. אינויאשה, שתחילה תיעב את היותו בן-אדם, מסכים להצעתה של קיקיו, ומתחיל להראות צדדים אנושיים בו.