כדי שהאמצעי התרמי יוכל לקלוט את הקרינה ולהציג תמונה המבוססת על הבדלי הטמפרטורה שבין הגופים השונים דרוש גלאי מתאים. כפי שישנם גלאים ש"רגישים" לקרינה בתחום האור הנראה (למשל גלאי ה-CCD במצלמות המבוססים על צורן), ישנם גלאים אחרים הרגישים לקרינה בתחום התת-אדום, ובהם נעשה שימוש באמר"לים תרמיים (המבוססים על אינדיום-אנטימוניד, InSb או כספית-קדמיום-טלוריד, HgCdTe). עד שנות התשעים של המאה ה-20 לא הייתה יכולת לבנות מערכים של גלאים כאלה, ולכן אמצעי התצפית התרמיים כללו אז רק גלאי יחיד, שקורר לטמפרטורות קריוגניות, בדרך כלל על ידי התפשטות גז. התמונה נוצרה על ידי מערכת אופטו-מכנית של מראות ומנועים מהירים שסרקו את פני השטח בקצב גבוה. מערכת אלקטרונית בנתה אות וידאו מהאות במוצא הגלאי, בשילוב תזמון עם מערכת הסריקה המכנית. מערכות אלה הן יקרות מאוד ומסורבלות. במשך שנות התשעים פותחו מערכי גלאים ששימוש בהם מאפשר להיפטר מהסריקה המכנית, והם מקוררים לטמפרטורות נמוכות פחות על ידי מקררים תרמואלקטריים. ישנם גם אמר"לים תרמיים לא מקוררים, שהם ניידים וקלים יותר שכן אינם זקוקים למערכת קירור, אך ביצועיהם נחותים בדרך כלל .
ישנם אמר"לים המיישמים את שתי השיטות (הגברת אור כוכבים וחישה תרמית), ובהם עשויה להתקבל תמונה ברורה ביותר, קרובה לזו שנצפית באור יום.
אפשרות נוספת היא להשתמש באמצעי תצפית תרמי אקטיבי. במערכות אלו סורקים את פני השטח באמצעות קרן לייזר (בדרך כלל לייזר CO2). מערכת אופטית אוספת את הקרינה מהשטח באופן זהה למערכת תרמית פסיבית, אך האות הנקלט מעובד באופן שונה. מכיוון שקרן הלייזר נסרקת בקצב גבוה, היא גורמת ליצירת אות בתדר הסריקה. ניתן אם כן לקבל שני אותות: אות קבוע (DC) ואות חילופין (AC). האות הקבוע נגרם מפליטת פני השטח, והוא זהה לאות שקולטת מערכת תרמית פסיבית. אות החילופין נגרם מהחזרת קרן הלייזר מהשטח. שני האותות משלימים זה את זה: עיבוד משולב שלהם מאפשר יצירת תמונה ובה פרטים נוספים, או קונטרסט משופר בהשוואה למערכת תרמית פסיבית. כך למשל, טנק שנמצא בטמפרטורה דומה לטמפרטורת האדמה שסביבו עשוי לפלוט כמות חום דומה, אך ההחזרה ממנו תהיה שונה מאוד. במצב זה, תמונה שתפיק מערכת פסיבית תהיה בעלת פרטים מעטים וניגודיות גרועה בהשוואה לתמונה שתפיק מערכת אקטיבית, שכן זו מודדת את ההחזרה של פני השטח. מכיוון שהמערכת שולחת פולסי לייזר קצרים מאוד ניתן גם למדוד באמצעותה את זמן המעוף של הפולס עד חזרתו מהשטח, וכך לחשב את הטווח אל השטח, בדומה למד טווח לייזר.
המערכות האקטיביות הן יקרות ומורכבות בהרבה מהמערכות הפסיביות בגלל מערכת הלייזר, מערך הסריקה המכני ועיבוד מורכב של אותות ותמונות. כמו כן ישנה בעיה בטיחותית בהפעלת לייזרים כאלה, שפגיעתם בעין עלולה לעוור. לכן משתמשים באמצעים תרמיים אקטיביים בעיקר במערכות מוטסות או במקרים מיוחדים.
לימוזינה
לימוזינה (מכונה גם מכונית סלון) היא מכונית פאר ארוכה. את הלימוזינה מסיע לרוב נהג שכיר שזו עבודתו, והחלק האחורי בו יושבים הנוסעים כולל בדרך כלל מושבי עור מפוארים, בר משקאות ופינוקים נוספים. הלימוזינה, שמגיעה כמעט תמיד בצבעים שחור או לבן, נחשבת לרכב יוקרתי במיוחד. היא נמצאת בבעלותן של חברות פרטיות (לצורך הסעת מנהלים בכירים), מדינות וארגונים (לצורך הסעת פוליטיקאים ואורחים חשובים), וכן חברות להשכרה המיועדות לקהל הרחב, ומציעות נסיעה ברכב הפאר תמורת תשלום עבור שעות או ימים. לימוזינות נמצאות גם בבעלותם של אנשים פרטיים, לצרכיהם האישיים.
המילה Limousine באנגלית שימשה במקורה ככינוי לסוג מסוים של מכונית בתחילת המאה ה-20, שבה תא הנוסעים מופרד ומקורה, אך תא הנהג פתוח, בדומה לכרכרות ישנות; היא נקראה על שם מחוז לימוזן (Limousin) בצרפת, שבירתו היא העיר לימוז', על שום דמיונן של אותן מכוניות לכובעים שחבשו המקומיים (גלימות מקומיות, על פי גרסאות אחרות). בשנות ה-30 של המאה העשרים כבר מופיעה המשמעות של "מכונית מפוארת" באופן כללי, והחל משנות השישים הצטמצמה המשמעות למשמעות של רכב פאר, ארוך מן הרגיל.
אמצעים לראיית לילה
לייריה
לייריה (בפורטוגזית: Leiria) היא עיר ורשות מקומית בפורטוגל במחצית הדרך בין ליסבון לפורטו. העיר היא בירת מחוז לייריה.
אקלים.
לייריה קרובה לאוקיינוס האטלנטי, לכן בחודשי האביב והקיץ יש בה בדרך כלל שמש רבה והטמפרטורה גבוהה מאוד ביולי-אוגוסט, שנעה מעל 30 מעלות ולעיתים נדירות מגיעה לטווח ה-40 מעלות. הסתיו והחורף הם גשמיים כרגיל, ויש גם רוח חזקה, אך למרות זאת ישנם גם ימי שמש לא מעטים באותן העונות. הטמפרטורה בחורף ובסתיו לעיתים רחוקות יורדות מטווח ה-5 מעלות, כאשר לרוב הן בסביבות ה-10 מעלות. האקלים של לייריה נכלל בקטגוריית האקלים האטלנטית-ים תיכונית.
דמוגרפיה.
נכון לשנת 2001, אוכלוסיית העיר מונה 50,200 איש. העיר מחולקת ל-6 קהילות, והאוכלוסייה של כל המחוז מונה 119,970 תושבים, הנמצאים ברחבי 29 קהילות.
היסטוריה.
ללייריה יש היסטוריה עתיקת יומין, כאשר עוד הייתה ידועה בימי האימפריה הרומית בשם קוליפו.
אחרי שהייתה תחת שליטתם של המורים, השתלט עליה המלך אפונסו הראשון במאה ה-12. ב-1254, המלך אפונסו השלישי ניהל קורטס (פרלמנט) בעיר. במאה ה-14, המלך דיניס השיב לעיר את הטירה הישנה שלה, שנבנתה במקור עוד במאה ה-12, על מנת לשמש כמשכן לאצילים. הטירה, ממוקמת על גבעה במרכז העיר, נותרה מבנה בולט בנוף העיר עד היום.
בשנת 2004 אירחה פורטוגל את משחקי הגמר של אליפות אירופה בכדורגל, יורו 2004. באצטדיונים רבים ברחבי המדינה שוחקו המשחקים, לרבות האצטדיון בלייריה - "אצטדיון דוקטור מגאלייש פסונה", הממוקם בפאתי גבעת הטירה, אירח שני משחקים במהלך הטורניר.
כלכלה.
ללייריה יש מערכת כלכלית המבוססת על ריכוז השירותים הכלכליים. נמצאות בה גם מספר תעשיות העוסקות בין היתר בפלסטיקה ומודולים.
תחבורה.
לייריה מחוברת לפרבריה ולשאר פורטוגל באמצעות מערכת כבישים מהירים. יש שני כבישים מהירים העוברים בעיר A1 ו-A8.
ספורט.
העיר לייריה ידועה בשל קבוצת הכדורגל המקומית, אוניאו דשפורטיבה דה לייריה המשחקת בליגת הכדורגל הבכירה בפורטוגל. קבוצה זו ידועה לאוהדי הכדורגל בישראל בשל העובדה שהקבוצה המקומית שיחקה בעונת 2007/08 במוקדמות גביע אופ"א מול קבוצת מכבי נתניה הישראלית, כאשר בסיכום המשחקים ניצחה לייריה 1-0 ועלתה לסיבוב הראשון של גביע אופ"א.
מתנות עניים
על פי ההלכה, מתנות עניים הם חיובים להשאיר חלק מהיבול לעניים או למוסרו לעניים. רוב החיובים במתנות עניים חלים על בעלי השדות.
יש הכוללים במתנות עניים גם את מעשר עני וצדקה, ויש המצמצמים את הביטוי רק למצוות הנוגעות להשארת יבול בשדה. לדיון ב"מעשר עני" ו"צדקה" ראו ערכים אלה.
הפסוקים בתורה.
מתנות עניים מוזכרות בתורה בשלושה מקומות:
המקורות בדברי חז"ל.
פירוט הדינים של מתנות עניים מופיע במשנה במסכת פאה. במשנה תורה לרמב"ם מופיעות הלכות מתנות עניים בספר זרעים ובשולחן ערוך מופיעות ההלכות בחלק יורה דעה.
פירוט מתנות העניים.
פאה.
פאה או פאת השדה היא כמות של תבואה בסוף השדה אשר בעל השדה צריך להשאיר לעניים ולא לקצור. אין חובה מהתורה לגבי כמות התבואה שיש להשאיר בסוף השדה, אולם חז"ל תקנו להשאיר אחד משישים.
חל על בעל השדה איסור לשמור פאה עבור עני מסוים אלא עני הקודם לקחת זוכה בפאה. אין באפשרותו של עני הרוצה בכך לשמור לעצמו על ידי פריסת בגד על הפאה וסימון הפאה כפאה "שלו" ואם עשה כן מותר לעני אחר ליטול ממנו.
פירוט דיני פאה מובא במסכת פאה בארבעת הפרקים הראשונים.
לקט ופרט.
לקט מתייחס לכמות קטנה של שיבולים הנופלת מיד הקוצר בעת הקצירה. לפי ההלכה, שיבולת אחת או שתיים שנופלות על בעל השדה להשאיר לעניים, אך אם נפלו שלוש שיבולים ומעלה אין על השיבולים דין לקט, ומותר לבעל השדה לקחת את השיבולים שנפלו.
אם בעל השדה עבר על האיסור לקחת את הלקט ולקחו וטחנו ואפילו אפה אותו, הוא מחויב לתת אותו לעניים.
במגילות רות מסופר כיצד רות הלכה ללקט שיבולים בשדה של בעז: "אלכה נא השדה ואלקטה בשיבולים". בעז דואג שרות תוכל ללקוט כמות גדולה ומצווה על נעריו להפיל שיבולים בכוונה: "ויצו בעז את נעריו לאמר גם בין העומרים תלקט ולא תכלימוה. וגם שול תשולו לה מן הצבתים ועזבתם ולקטה ולא תגערו בה".
פירוט דיני לקט מובא במסכת פאה פרקים ד'-ה'.
פרט - בדומה ללקט, רק הלקט תקף לגבי תבואה ואילו פרט תקף לגבי ענבים בכרם.
שכחה.
שכחה היא תוצרת חקלאית שנשכחה במקום גידולה אשר התורה מצווה להשאירה לעניים. על פי ההלכה, השכחה מתייחסת לעד שתי אלומות (או שאר אוספים של גידולים) אשר נשכחו בשדה ולא היו נמצאות על ידי בעל השדה אלא אם בעל השדה היה מבצע סריקה מיוחדת לצורך כך. על כן, כל אלומה מיוחדת אשר מקומה, צורתה או תוכנה היו מזכירים לבעל השדה את השכחה אינם נחשבים לשכחה ובעל הבית לא חייב להשאירם לעניים.
פירוט דיני שכחה מופיעים במסכת פאה מסוף פרק ה' עד התחלת פרק ז'.
עוללות.
העוללות הם ענבים אשר גדלו ללא אשכול, ואף אותם חובה להשאיר לעניים.פירוט דיני עוללות מובא במסכת פאה בפרקים ז-ח.
העוללות בתנ"ך.
כאשר גדעון מבקש לרצות את בני אפרים הוא אומר להם: , כלומר: מה שאפרים לא טורחים לבצור יותר טוב ממה שמשפחת אביעזר בוצרים. בנבואת עובדיה מוזכרות העוללות כענבים אשר הבוצרים משאירים ואינם לוקחים: גם בנבואת ישעיהו אומר הנביא כי לאחר הפורענות יישארו מעם ישראל רק מעטים – כמו עוללות:
עקרונות משותפים.