ישיבת עתניאל הייתה בשנותיה הראשונות חממת גידול לתפיסות רוחניות רדיקליות, בקו המושפע מגישתו של הרב שג"ר, והייתה אחד הגורמים הבולטים במגמה "הנאו-חסידית" בציבור הדתי. נעשה בה שימוש בשיטות לימוד חדשניות בגמרא, תנ"ך, מחשבת ישראל, חסידות וקבלה. הישיבה מעודדת את תלמידיה לעסוק בתחומי תרבות, כתיבה (חלקם קשורים היום לחבורת השירה הדתית "משיב הרוח") ומוזיקה. עקב כך, בהיווסדה ספגה הישיבה ביקורת מגורמים שמרנים יותר בעולם הישיבות (בעיקר מחוגי ישיבות הקו). בין היתר ספגה הישיבה ביקורת על כך שנלמדת בה גמרא בשיטת הרבדים באופן חלקי, בפתיחות יתר כלפי העולם האקדמי, הן בלימודי תנ"ך והן בלימודי גמרא, וכלפי מגמות רוחניות ניו אייג'יות. עם השנים התמתנו המגמות הרדיקליות בישיבה והביקורת פחתה. בשנת 2018 עזב את הישיבה הרב שמואל אריאל (שלמד ולימד בה במשך שלושים שנה), לאחר שטען שבשיעורים מסוימים בישיבה, וכן במאמר שהתפרסם בעלון פנימי, נאמרים דברי כפירה.
ב-1993 הוזמן הרב רא"ם הכהן לכהן כראש ישיבה עם הרב קלמנזון. ב-1994 נרצח הרב עולמי והישיבה ספגה מכה קשה עד כדי סכנת סגירה. עם השנים הישיבה התאוששה והפכה לאחת מישיבות ההסדר הגדולות. לומדים בה כ-300 תלמידים, מהם כ-30 אברכים.
בשנת תש"ס (2000) עברה הישיבה למבנה הקבע שלה, הכולל בית מדרש גדול, כיתות וחדר אוכל, ומשקיף אל נוף הר חברון. את המבנה תכנן האדריכל ישעיהו אילן. כ-15 שנים לאחר מכן נחנך מבנה הקבע למגורי התלמידים.
בתחילת שנה"ל ה'תשפ"ג, החליף הרב אלחנן שרלו את הרב בני קלמנזון בראשות הישיבה.
הישיבה מתאפיינת בגישה פתוחה לתרבות הכללית, לשיטות לימוד חדשות המשתלבות עם הלימוד המסורתי ולדעות שונות בתוכה. קיימת בה "ספריית מחקר" שבה ספרי פילוסופיה והגות יהודית וכללית. בין השאר לימדו ומלמדים בה: הרב ד"ר יעקב נגן, הרב מנחם פרומן, הרב שמואל אריאל (שפרש ממנה, כדלעיל), הרב חיים כפרי, הרב יהושע אנגלמן, הרב שג"ר, הרב אמנון בזק, הרב יואל בן נון, הרב פדיה נגר, הרב אמנון דוקוב, פרופסור אלחנן מאיר, פרופסור אוריאל סימון, הרב מאיר ליכטנשטיין, הרב נריה מנצור, חבר הכנסת יהודה גליק, המשורר יונדב קפלון והמוזיקאי גבריאל חסון.
מדי שנה, מאות אנשים נוהגים להגיע לעתניאל לתפילות יום הכיפורים בישיבה.
חללי הישיבה.
במהלך השנים נרצחו על ידי מחבלים מספר תלמידים, בוגרים ורבנים מהישיבה והם מונצחים בה בלוח זיכרון במבואת הישיבה. בכל שנה, בכ"ד בכסלו - יום הירצחו של הרב עמירם עולמי, מראשי ומייסדי הישיבה, הישיבה מקיימת אזכרה לחלליה בהשתתפות משפחות החללים. חלק מחללי הישיבה היו אזרחים כשנרצחו וחלק מהם, כמו , נהרגו במהלך שירותם הצבאי. מנהל הישיבה מיכאל מרק נרצח ביולי 2016 בפיגוע ירי בדרום הר חברון.
הפיגוע בישיבה.
בעיצומה של סעודת ליל שבת, ב-27 בדצמבר 2002, חדרו שני מחבלים מהג'יהאד האיסלמי לחדר האוכל של הישיבה, רצחו ארבעה תלמידים ופצעו שבעה תלמידים נוספים. סמ"ר הצליח, לפני שנרצח, לנעול עצמו עם המחבלים בתוך המטבח ובכך מנע טבח גדול יותר. בעקבות הפיגוע נערך פולמוס מתוקשר על דרך השמירה בישיבה. על מסכת חייהם הקצרה, אך גדושת העשייה, של ארבעת הבחורים שנרצחו בפיגוע נעשה סרט תיעודי בשם 'על ארבעה בנים' (במאי: אשר בן-שושן, בהפקת הערוץ הראשון).
הישיבה התיכונית "אור עתניאל".
ב-2004 הקימו אברכים מישיבת ההסדר את הישיבה התיכונית "אור עתניאל". ראש הישיבה הוא הרב חברון שילה, בנו של הרב דניאל שילה. בישיבה לומדים כ-100 תלמידים. היא מאופיינת באמון בתלמידים, המחונכים לקבלת אחריות וחשיבה עצמית, ולקיום מצוות מתוך הזדהות ולא מתוך כפייה. בשנת 2010 הפכה הישיבה התיכונית לעמותה עצמאית.
הישיבה מעודדת את תלמידיה לפעילות גם מחוץ לישיבה, כגון בהדרכה בסניפי תנועת הנוער, בהתנדבות למגן דוד אדום ולכיבוי-אש, ובפעילות התנדבותית .
הוצאת הישיבה.
במשך השנים הוציאה הישיבה כמה ספרים. בשנת תשס"ז (2007) הוקמה הוצאת הספרים "גילוי". ההוצאה, המאגדת תחתיה את הפצת תורות הישיבה, מתמקדת בספרים המנסים לחבר בין הטקסטים העתיקים (מקרא, משנה ותפילות) לבין נפש הקורא המודרני.
בשנת 2013 חתמה הישיבה הסכם עם הוצאת קורן להפצת ספרי הישיבה, מאז ההסכם מודפסים חלק מספרי הישיבה עם הסמלילים של שתי ההוצאות.
בשנת 2020 זכה ראש הישיבה, הרב רא"ם הכהן בפרס הרב קוק לספרות תורנית, בקטגוריית ספרות תורנית מקורית, על סדרת הספרים בהוצאת הישיבה העוסקת בפרשנות התלמוד ובחידושים למדניים.
בין השאר הוציאה הישיבה: שנתון בשם גֻּלֹּת, הכולל מאמרים הלכתיים והגותיים ויצירות ספרותיות. ספריו של הרב רא"ם הכהן: "העלם וגילוי", "דרך שער העליון", ואת סדרת "שיעורי הרב רא"ם" על מסכתות בש"ס; ספריו של הרב ד"ר יעקב נגן: "נשמת המשנה", "מים בריאה והתגלות"; "אדם מן האדמה" - מסע רוחני הלכתי של תלמידי הישיבה בהנחיית הרב פדיה נגר; "על מה אבדה הארץ" ו"סיפורים נפלאים מרבי נחמן מברסלב" מאת הרב בני קלמנזון; "שבת וינפש" על פרשת השבוע מאת פרופסור אלחנן מאיר.
נון קאוסה פרו קאוסה
נון קאוסה פרו קאוסה (מלטינית: non causa pro causa - "לא סיבה לסיבה") היא קבוצת כשלים לוגיים רטרודוקטיביים שבה הסיבה אינה מזוהה באופן נכון.
הקבוצה מונה את הכשלים הבאים:
קרסון סיטי
קרסון סיטי (באנגלית: Carson City) היא עיר הבירה של מדינת נבדה שבארצות הברית. בעיר מתגוררים 57,701 תושבים (2006).
העיר היא עיר עצמאית ואינה שייכת לאף מחוז. העיר קרויה על שמו של איש ההרים, צייד הפרוות, והקצין האמריקני קיט קרסון.
היסטוריה.
האירופאי הראשון שעבר בסביבת העיר היה ג'ון פרימונט עם משלחת חקר בשנת 1843. בשנת 1851 הוקמה תחנת סחר באזור ששימשה גם כתחנת ביניים למטיילים. העיר עצמה נוסדה בשנת 1859 בעקבות גילוי של זהב וכסף בסביבת נבדה. בשנים שלאחר מכן נבחרה העיר כבירת הטריטוריה. כשנבדה הפכה למדינה מן המניין בשנת 1864, קרסון סיטי הפכה לבירתה. בין השנים 1861 ו- 1869 הייתה העיר בירת מחוז אורמסבי. בסוף המאה ה-19 ועד שנות ה-30 של המאה ה-20 אוכלוסיית העיר פחתה כתוצאה מפתיחת קווי רכבת רחוקים מדי מן העיר.
גאוגרפיה.
שטחה הכולל של העיר 403.2 קמ"ר מתוכם 371.3 קמ"ר שטחי יבשה ו- 31.9 קמ"ר שטחי מים (7.91%).
אוכלוסין.
נכון לשנת 2010 מתגוררים בעיר 55,000 תושבים. בעיר נמצאים 20,171 משקי בית ו- 13,252 משפחות. צפיפות האוכלוסין היא 141 נפשות לקמ"ר.
מבחינה גזעית, 81.1% מתושבי העיר לבנים, 2.4% אינדיאנים, 2.1% אסייתים 1.9% אפרו-אמריקאים, 9.6 מגזעים אחרים ו- 2.9% משני גזעים או יותר.
סיבה מורכבת
סיבה מורכבת, הוא כשל לוגי רטרודוקטיבי שבו המסובב נגרם על ידי מספר עצמים או אירועים, שהסיבה שזוהתה היא רק אחד או חלק מהם. וריאציה של כשל זה הוא "לולאת היזון", בה המסובב הוא חלק מהסיבה.
דוגמאות:
סיבתיות לא משמעותית
סיבתיות לא משמעותית הוא כשל לוגי רטרודוקטיבי שבו העצם או האירוע המזוהה כסיבה למסובב הוא סיבה אמיתית, אך בלתי משמעותית בהשוואה לסיבות אחרות לאירוע. כמובן, כשל זה אינו חל כאשר כל שאר הסיבות התורמות אינן משמעותיות אף כן. לדוגמה, אין זה כשל לומר שסייעת להביס את מפלגה א' בבחירות כאשר הצבעת עבור מפלגה ב', משום שקולך שווה לכל הקולות האחרים מבחינת משמעותו.
דוגמאות:
קארסון סיטי
דיווח יתר של העובדות
דיווח יתר של העובדות הוא כשל לוגי רטרודוקטיבי שבו מוצע הסבר ל'עובדה' שאינה קיימת, או שקיומה מפוקפק. הטוען מקבל באופן בלתי ביקורתי התרחשות אירועים אגדתיים או מיתולוגיים, שמועות או הפרזות ומידע שלא ניתן לאמת ולשחזר.
כשל "דיווח יתר של העובדות" נובע באופן טבעי מהעובדה שפריטי מידע רבים ביחס לאירועים אינם מצויים בידינו ושטווח הזכירה הישיר של האנושות מוגבל במשכו ובדיוקו. לדוגמה, היום לא ניתן ללמוד באופן ישיר מפיהם של עדים או באמצעות חומר קולנועי מצולם על אירוע כלשהו מן המאה התשע עשרה, והידע שלנו מצטמצם באופן דרמטי ככל שאנו פוסעים הרחק אל תוך ההיסטוריה. מסיבה זו, אנו נוטים לקבל דיווחים ותיאורים כאמת, גם אם הם למעשה מעוותים, מוגזמים או שקריים, במודע או שלא במודע.
מלחמה בטרור
מלחמה בטרור הוא מונח כללי המתייחס לאמצעים, דרכי פעולה, טקטיקות ואסטרטגיות שגופים ממשלתיים, צבאיים, משטרתיים, מסחריים ובינלאומיים, מאמצים כדי להילחם בטרור ובארגוני טרור באמצעות פעולות התקפיות ישירות או עקיפות.
בדרך כלל כל מדינה מרכזת את כל המאבק במלחמה בטרור שמופעל נגדה, אך המאבק לא מוגבל לישות או זרוע אחת של הממשל, אלא מקיף ישויות ביטחוניות, מדיניות ואזרחיות מכל רחבי ורמות החברה והמדינה. לדוגמה, תאגידים וגופים כלכליים פרטיים מחזיקים תוכניות ביטחון נגד טרור על מנת לשמור על נכסיהם, ומעת לעת משתפים פעולה עם הממשלה וחולקים איתה מידע. כוחות ה"תגובה הראשונית" במדינה מסוימת, משטרה מקומית, צוות משא ומתן משטרתי ויחידת השתלטות (באירוע מתגלגל), מכבי אש, וכוחות חירום רפואיים (כגון מד"א ואיחוד הצלה בישראל וארגון זק"א), פועלים במשותף, לפי ארגון תוכנית ותרחישים הקבועים מראש, על מנת להגיב במהירות וביעילות לכל אירוע חבלני והשפעותיו המידיות. צבאות יוזמים מבצעים צבאיים נגד טרוריסטים, בדרך כלל באמצעות כוחות מיוחדים, אך בנוסף גם באמצעות כוחות חיל רגלים וחיל הנדסה (מעצרי מבוקשים, ניטרול מטעני חבלה ומעבדות נפץ, פיצוץ מבנים, מנהרות ותשתיות טרור). סוכנויות ביון אוספות מידע על ארגוני טרור ועל כוונותיהם. ארגונים כלכליים ומוניטריים מבצעים פיקוח על זרימות כספים חשודות שיכולות לשמש כמקור כספי לארגוני טרור.
היסטוריה של המלחמה בטרור.