בין יוני לספטמבר, הנהר הזורם במצרים היה פורץ את גדותיו ומציף את האדמות המישוריות הסמוכות. לכשנסוגו המים, בין ספטמבר לאוקטובר, הם השאירו מאחוריהם אדמת סחף שחורה ועשירה. ההצפות," אח'ט" ("akhet") במצרית עתיקה היוו את אחת משלוש העונות עימם בני מצרים העתיקה חילקו את השנה. (ראו לוח השנה המצרי).
קשה להפריז בחשיבות ההצפות השנתיות על התרבות המצרית. גאות מתונה הייתה חיונית למחזור החקלאות; אולם, גאות נמוכה יותר הייתה עלולה לגרום לרעב וגאות גבוהה מדי יכלה לגרום לאסונות, בסוחפה את התשתיות ותעלות ההצפה במישורי ההצפה. רשומות מתקופת הפרעונים הראו שבאחת מכל חמש שנים בממוצע הייתה גאות טובה שלא הציפה מדי את האדמות ולא החסירה מהן מים.
היכולת לחזות את כמות ההצפות הייתה חלק מהמסתורין של הכהנים. אך כמובן שיחקה תפקיד פוליטי ומנהלי, כיוון שאיכות ההצפה קבעה את רמת המיסים שהשליטים יכלו לגבות מאיכריהם. כאן נכנס לתפקיד הנילומטר, כשהכהנים מדדו את הגובה היומיומי של הנהר והכריזו על הגאות הצפויה בקיץ.
מתקן הנילומטר הפשוט ביותר הוא עמוד הניצב בתוך מימי הנילוס, עם סימנים במרווחים קבועים הקובעים את עומק המים. במתקן שכזה, השוכן בתוך מבנה משוכלל ומקושט, עדיין ניתן לחזות באי רודה שבמרכז קהיר. למרות שנילומטר זה מתוארך לשנת 861 לספירה כשנבנה על פי הזמנת הח'ליף אל-מתוכל הראשון לבית עבאס, הרי שהוא נבנה על גבי נילומטר קדום יותר.
תכנון מתקדם יותר של הנילומטר כולל גרם מדרגות היורד לתוך המים, עם סימנים עומק לאורך הקירות. הדוגמה הידועה ביותר נמצאת באי יב אשר באסואן. המיקום הלז היה בעל חשיבות מיוחדת, משום שלאורך רוב ההיסטוריה המצרית, יב סימנה את הגבול הדרומי של מצרים ולכן זהו המיקום הראשון בו הבחינו בהצפות השנתיות.
הדגם המתקדם ביותר כלל תעלה שהובילה מגדת הנהר - ולעיתים למרחקים ארוכים במיוחד - עד לסיומה בבור מים, מכל מים או באר. בורות הנילומטר הללו היו ממוקמים לרוב בתחום מקדשים, להם רק לכהנים ולשליטים הייתה גישה. ניתן לראות דוגמה נאה, עם באר גלילית עמוקה, ותעלה פתוחה בחומה המקיפה, במקדש קום אומבו צפונית לאסואן.
בעוד שהנילומטרים הראשונים מוצאים עוד בימי הפרעונים, הם שימשו גם את שאר התרבויות ששלטו במצרים. במהלך המאה ה-20 נמדדו ההצפות השנתיות של הנילוס לראשונה בצורה קפדנית, אך מדידות אלה הופסקו עם בניית של סכר אסואן, שהביא להפסקת הצורך בנילומטרים.
נילומטר מופיע בארץ בכמה רצפות פסיפס: בבית הנילוס בציפורי, בכנסיית הלחם והדגים בטבחה ובבית לאונטיס אשר בבית שאן (כיום במוזיאון ישראל).
התמונה למעלה של הנילומטר מציגה את גובה הנילוס 17 (כ-8.5 מטר). IZ מייצג י"ז, 17: האות העשירית ביוונית עתיקה הנה  iota I, והאות השביעית  Ζ zêta.
טאליב קוולי
טאליב קוולי גרין (באנגלית: Talib Kweli Greene) (נולד ב־3 באוקטובר 1975) הוא ראפר ומשורר אמריקאי. קוולי מתואר על ידי רבים כ"ראפר חברתי" (Conscious Rapper), ורבים משיריו עוסקים בנושאים חברתיים ופוליטיים.
אודות.
קוולי נולד בברוקלין שבניו יורק למשפחה משכילה. אמו, ברנדה גריין היא פרופסור לאנגלית באוניברסיטת ניו יורק ואביו עבד באוניברסיטת אדלפי. אחיו הצעיר, ג'מאל, הוא פרופסור למשפט חוקתי באוניברסיטת קולומביה. בנעוריו התעניין בראפ בעל גוון אפריקאי כמו של ההרכב דה לה סול. הוא למד תיאטרון באוניברסיטת ניו יורק.
בשנת 1995 החל להופיע ולהקליט בשיתופי פעולה יחד עם אמנים אחרים. בשנת 2002 יצא אלבומו הראשון, Quality.
בשנת 2009 התחתן עם האמנית Dj Eque ולזוג ילד אחד.
בית דין רבני חב&quot;ד בארץ הקודש
האווי מורנז
האוורד ויליאם "האווי" מורנז (Howard William "Howie" Morenz; 21 בספטמבר 1902 - 8 במרץ 1937) היה שחקן הוקי קרח קנדי מקצועני בעמדת חלוץ מרכזי, ששיחק 14 עונות בליגת ה-NHL, רובן במונטריאול קנדיאנס. נחשב לדעת רבים לגדול שחקני ההוקי קרח של תקופתו ולכוכב העל הראשון של ה-NHL.
מורנז הוביל את הקנדיאנס ל-3 זכיות בגביע סטנלי. הוא היה המבקיע המצטיין של הקבוצה במשך 7 עונות רצופות, וזכה 3 פעמים בגביע הארט כ-MVP של הליגה.
מורנז מת בגיל 34 בלבד, כתוצאה מסיבוך של פציעה אותה ספג במהלך משחק. כשנפתח היכל התהילה של ההוקי קרח ב-1945 היה מורנז אחד מ-12 האנשים הראשונים שהתקבלו כחברים בו.
שנים ראשונות.
מורנז החל לשחק הוקי קרח בגיל 8, כשוער, אולם ספג שערים רבים והועבר לשחק כמגן. בגיל 14 שיחק בקבוצת נערים, כאשר גם שם החל כשוער, אולם עד מהרה הבחין מאמנו שמורנז ניחן במהירות החלקה יוצאת דופן על הקרח. כדי לנצל את מהירותו, הוציא אותו מאמנו מהשער והפך אותו לחלוץ.
כשמשפחתו עברה לסטרטפורד, עיר קטנה סמוכה לעיירת הולדתו, החל מורנז שהיה אז בן 18 לשחק בקבוצת הצעירים המקומית, בה שיחקו שחקנים עד גיל 20, והוביל אותה לגמר אליפות הצעירים של קנדה. אף על פי שהצטיין גם בסדרת הגמר וכבש שלושער במשחק השני בה, נוצחה קבוצתו בסדרה ולא זכתה באליפות. הצטיינותו הביאה לו מקום בקבוצה הבוגרת של העיר, ובעונת 1921/22 הוביל את שתי הליגות - הבוגרים והצעירים - בשערים, אסיסטים ונקודות.
הצטיינותו בטורניר בו השתתפה קבוצתו ב-1922 צדה את עינו של אחד השופטים בטורניר, שהיה ידידו של ליאו דנדורנד, הבעלים של קבוצת ה-NHL מונטריאול קנדיאנס. השופט שכנע את דנדורנד להגיע לסטרטפורד ולצפות במורנז, ולאחר שצפה בו השתכנע דנדורנד והחליט להחתים אותו. לאחר מסע שכנועים, ולאחר שהתלבט בין הקנדיאנס לבין יריבתה הגדולה טורונטו סנט-פטריקס, חתם מורנז ביולי 1923 על חוזה ה-NHL הראשון שלו בקנדיאנס, בשכר שנתי של 3500 דולר ומענק חתימה של 1500 דולר - סכום גבוה לרוקי באותם ימים.
קריירה מקצוענית.
מונטריאול קנדיאנס.
ב-26 בדצמבר 1923 ערך מורנז את הופעת הבכורה שלו בקנדיאנס במשחק מול אוטווה סנטורס, וכבש בו את שערו הראשון בליגה. הוא סיים את עונתו הראשונה עם 13 שערים ו-3 אסיסטים ב-24 משחקים. בפלייאוף של ה-NHL מול הסנטורס כבש מורנז בשני המשחקים, והקנדיאנס ניצחו בסדרה וזכו באליפות ה-NHL. באותם ימים התחרו על גביע סטנלי שתי ליגות נוספות, כך שהקנדיאנס פגשו את אלופות שתי הליגות האחרות בטורניר על הגביע. שלושער של מורנז מול האחת ושער נוסף שלו מול השנייה סייעו לקנדיאנס לנצח בשני המשחקים ולזכות בגביע סטנלי.
עונה אחת לאחר מכן, 1924/25, כבר היה מורנז אחד החלוצים הטובים בליגה. הוא סיים רביעי בטבלת ההבקעה של הליגה, עם 28 שערים ו-11 אסיסטים ב-39 משחקים, והצטיין במיוחד בפלייאוף עם 7 שערים ב-6 משחקים. הקנדיאנס זכו שוב באליפות ה-NHL, אולם הפסידו בגמר גביע סטנלי לאלופת ליגה מתחרה.
מורנז המשיך להיות המבקיע המצטיין של הקנדיאנס, ואחד המצטיינים בליגה, באופן קבוע בשנים הבאות. בעונת 1927/28 היה לשחקן הראשון בתולדות ה-NHL שמסיים עונה עם יותר מ-50 נקודות - 33 שערים ו-18 אסיסטים, ובסך הכל 51 נקודות. הוא זכה בגביע ארט רוס כמבקיע המצטיין של העונה, ובגביע הארט כ-MVP של הליגה.
מורנז המשיך לככב בצמרת המבקיעים של הליגה, כאשר בעונת 1929/30 כבש 40 שערים, כולל חמישה במשחק אחד מול ניו יורק אמריקנס. בפלייאוף כבש את השער המסיים של סדרת הגמר מול בוסטון ברואינס, שהביא לקנדיאנס זכייה נוספת בגביע סטנלי.
עונת 1930/31 הייתה מצוינת עבור מורנז, שהשווה את שיאו עם 51 נקודות וזכה שוב בגביע ארט רוס ובגביע הארט. בפלייאוף שיחק מורנז פצוע וביצועיו ירדו מאוד. הוא כבש שער אחד בלבד לכל אורך הפלייאוף - אולם שוב היה זה השער האחרון של סדרת הגמר, הפעם מול שיקגו בלאק הוקס, והקנדיאנס זכו בגביע סטנלי בפעם השנייה ברציפות.
עונת 1931/32 הייתה עוד עונה מוצלחת עבור מורנז מבחינה אישית, עם 49 נקודות וזכייה נוספת בגביע הארט - הראשון בתולדות ה-NHL שזכה בגביע בפעם השלישית. באותה עונה רשם את הנקודה ה-334 בקריירה, והפך למבקיע המצטיין בתולדות ה-NHL עד אז. למרות זאת, לא הצליחו מורנז והקנדיאנס להגן על תוארם.
בתקופת השפל הגדול החמיר מצבה הכספי של הקבוצה, ובמקביל סדרת פציעות גרמו לירידה ביכולתו של מורנז. לאחר גל שמועות שנמשך זמן רב, נמכר מורנז במסגרת עסקה לשיקגו בלאק הוקס בתום עונת 1933/34.
שיקגו וניו יורק.
מורנז שיחק בבלאק הוקס את כל 48 המשחקים של עונת 1934/35, כבש 8 שערים בלבד, אך מסר 26 אסיסטים. את אחד השערים כבש במונטריאול, מול הקנדיאנס, ואוהדי הקנדיאנס שקיבלו בתחושות קשות את העברתו הריעו לו. ההוקס העפילו לפלייאוף והודחו בסיבוב הראשון.
עונת 1935/36 הייתה רעה עבור מורנז, שירד ברמתו והזמן שלו על הקרח הלך וירד. לאחר 23 משחקים הועבר לניו יורק ריינג'רס.
בריינג'רס שיחק מורנז בשארית אותה עונה, כבש 2 שערים ומסר 4 אסיסטים. בסך הכל, בשתי הקבוצות, סיים את העונה עם 21 נקודות.
באותו קיץ התחלפו הבעלים וצוות האימון בקנדיאנס, הבעלים והמאמנים החדשים שמו להם למטרה להחזיר את מורנז לקנדיאנס, וכך היה.
בחזרה במונטריאול.
בקדנציה השנייה שלו בקנדיאנס הספיק מורנז לשחק 30 משחקים, לכבוש 4 שערים ולמסור 20 אסיסטים, תפוקה טובה יותר משתי העונות הקודמות בהן שיחק בקבוצות אחרות, תוך שהוא מדגים לפרקים את היכולת והמהירות שאפיינו אותו בשנותיו הגדולות. המשחק ה-30 היה גם המשחק האחרון בחייו, בו נפצע פציעה קשה שהובילה לבסוף למותו.
משחקו האחרון, פציעתו ומותו.