אנרי דה מונטרלאן ניתח את הפסיכולוגיה של האישה בסדרה בת ארבעה רומנים בשם "הנערות" (1936 - 1939), שנמכרה במליוני עותקים. ברומנים אלה ניתח את היחסים שבין גבר ואישה בפתיחות רבה. יש כאלה הרואים בגישתו לנושא האישה אגואיזם ושנאת נשים.
אחרי מלחמת העולם השנייה הקדיש את זמנו לכתיבת מחזות שבהם הצביע על אומללותם של גברים ונשים הנקרעים על ידי תשוקותיהם ולעיתים קרובות הופכים לנבגדים ולאבודים. במחזה "המלכה מתה" (1942) העמיד את האהבה נגד הכבוד. ב-1960 נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית.
ב-1968 הותקף והוכה ברחובות פריז, נפצע קשה ואיבד את הראיה באחת מעיניו. פייר ספיריו - עיתונאי צרפתי שהיה ביוגרף של אנרי דה מונטרלאן, כתב כי מונטרלאן ניהל חיים כפולים, הסתיר את חייו הפרטיים ואת הסיבות האמיתיות לפציעתו. פייר ספיריו הוסיף כי בחודשים האחרונים לחייו מונטרלאן נהג לקיים יחסי מין עם נערים בני 9 עד 14 שנה. ב-1972, אנרי דה מונטרלאן, שאיבד את הראיה גם בעינו השנייה, התאבד באמצעות יריית אקדח בפיו, אחרי שבלע גלולה של ציאניד. הסופר ז'וליאן גרין כתב על אודותיו: "הוא המציא את הטיפוס של הגיבור הזוהר וסיים את חייו ככזה." ידידיו פיזרו את אפרו במקדש פורטונוס ברומא, בפורום של רומא ועל פני הנהר טיבר.
מליסה בלוט
מליסה לואיז בלוט המלין (באנגלית: Melissa Louise Belote-Hamlin; נולדה ב-16 באוקטובר 1956) היא שחיינית עבר אמריקאית, אלופה אולימפית בעלת 3 מדליות זהב, אלופת עולם ושיאנית עולם שהתמחתה בסגנון גב.
ביוגרפיה.
בלוט נולדה בוושינגטון די. סי.
שיאנית עולם.
במבחנים האמריקאים למשחקים האולימפיים שנערכו בשיקגו, אילינוי בתחילת אוגוסט 1972 הפתיעה בלוט במשחה ל-200 מטר גב את שיאנית העולם סוזי הטווד כשקבעה שיא עולם חדש של 2:20.64 דקות.
אלופה אולימפית.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה בלוט ב-3 מדליות זהב. במשחה ל-100 מטר גב בשיא אולימפי חדש של 1:05.78 דקות, לפני אנדריאה גיארמטי מהונגריה (1:06.26 דקות) ובת ארצה הטווד (1:06.34 דקות). בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אולימפי חדש של 1:06.08 דקות, במשחה ל-200 מטר גב בשיא עולם חדש של 2:19.19 דקות, לפני הטווד (2:20.38 דקות) ודונה-מארי גור מקנדה (2:23.22 דקות) בשלב המוקדמות היא קבעה שיא עולם חדש של 2:20.58 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש נוסף של 4:20.75 דקות, לפני מזרח גרמניה (4:24.91 דקות) ומערב גרמניה (4:26.46 דקות).
אלופת עולם.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1973 זכתה בלוט במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:20.52 דקות, לפני אניט בריגיטה מהולנד (2:22.15 דקות) וגיארמטי (2:22.48 דקות) ובשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.11 דקות, אחרי אולריקה ריכטר ממזרח גרמניה (1:05.42 דקות) ולפני ונדי קוק מקנדה (1:06.27 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:25.80 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 4:16.84 דקות ולפני מערב גרמניה (4:26.57 דקות).
במסגרת תחרויות השחייה של כינוס הפועל שנערכו בבריכת השחייה בת גלים בחיפה בתחילת מאי 1975 זכתה בלוט במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:08.2 דקות.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) סיימה בלוט במקום חמישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:17.27 דקות.
בלוט פרשה משחייה תחרותית בשנת 1979.
עמית יבמ
המשרד לחקירת תאונות ימיות (צרפת)
המשרד לחקירת תאונות ימיות (בצרפתית: Bureau d'enquêtes sur les événements de mer או BEAmer) הוא סוכנות ממשלתית צרפתית המופקדת על ניהול חקירות טכניות בעת אירועים ימיים או תאונות בין אוניות ועל קביעת סטנדרטים, עריכת מחקרים והפצת מידע בתחום פעולתה, במטרה להגביר את הבטיחות הימית. הסוכנות איננה עוסקת בקביעת אחריות פלילית לאירועים ימיים.
המשרד הוקם ב-1997 ומהווה זרוע של משרד האקולוגיה, הפיתוח בר הקיימא, התחבורה והשיכון הצרפתי.
סמכות המשרד משתרעת על אירועים שבהם היו מעורבים כלי שיט אזרחיים הרשומים בצרפת וכן על אירועים ללא מעורבות של כלי שיט צרפתיים, שהתרחשו במים הטריטוריאליים של צרפת. בנוסף מוסמך המשרד לחקור אירועים שאינם בגדר המנויים לעיל, אך גרמו לפגיעה גופנית באזרח צרפתי, או היה בהם כדי לגרום פגיעה חמורה בתשתית או בסביבה שלצרפת יש סמכות שיפוט עליהם.
המשרד פועלת באמצעות צוות קבוע של חוקרים השוכן במטה הראשי בפריז, באמצעות נציגים אזוריים ובסיוע יועצים חיצוניים ששירותיהם נשכרים לפי הצורך. למשרד יש גם מועצה מדעית מייעצת לענייני בטיחות.
מאז הקמתה טיפלה הסוכנות ב-3,000 אירועים מדי שנה בממוצע. ביחס לכ-200 אירועים בשנה בממוצע נפתחת חקירה טכנית מלאה, והמשרד מפרסם דו"ח רשמי בנוגע לכ-40 מהם. מרביתם הם אירועים המערבים ספינות דיג והיתר נוגעים לספינות סוחר וכלי שיט לנופש ופנאי.
המשרד לחקירת תאונות תחבורה יבשתית (צרפת)
המשרד לחקירת תאונות תחבורה יבשתיות (בצרפתית: Bureau d'Enquêtes sur les Accidents de Transport Terrestre, BEA-TT) הוא ארגון חקירות ממשלתי בצרפת הכפוף לממשלת צרפת ועוסק בחקירת תאונות יבשתיות ותאונות בדרכי מים (כגון תעלות).
היסטוריה.
המשרד הוקם ב-26 בינואר 2004. קודם להקמת המשרד כל חקירת התאונות היבשתיות נעשו באמצעות ועדות חקירה זמניות שנתמכו על ידי המועצה הראשית להנדסה אזרחית (Conseil général des ponts et chaussées - ארגון ותיק שקיים כבר מה-25 באוגוסט 1804). בשל כך הוחלט להקים ארגון חקירות עצמאי שיעסוק בחקירת תאונות יבשתיות וב-2002 יצא לדרך חוק על חקירות טכניות בפרלמנט הצרפתי והמשרד קיבל סמכויות גישה לכל תחום שהוא על מנת לחקור גורמים לתאונות יבשתיות והנפקת המלצות בטיחות.
השולחנות הגדולים בעולם
השולחנות הגדולים בעולם: מסורת ואיכות (בצרפתית: Les Grandes Tables du Monde: Traditions &amp; Qualité) הוא ארגון שנוסד ב-1954 בידי קבוצת מסעדנים פריזאים במטרה לקדם את תחום הגסטרונומיה. הארגון מצרף לשורותיו את המסעדות המובילות בתבל ומוציא לאור מדי שנה מדריך הכולל את המסעדות החברות בארגון.
המסעדנים שהקימו את הארגון הם רמון אוליבר ממסעדת לה גראן ופור, קלוד טראי ממסעדת לה טור ד'ארז'אן, רנה לאסר ממסעדת לסר, אנדרה ורינה ממסעדת טייוואן, ז'אן ברנאגו ממסעדת פרונייה ולואי וודאבל ממסעדת מקסים.
ב-1957 החלו לקבל חברים חדשים, ב-1959 ז'אן קוקטו צייר תרנגול על מפת שולחן בלה גראן ופור, והציור נהפך לסמל הארגון.
נכון ל-2010 חברות בארגון 144 מסעדות מ-23 ארצות ברחבי תבל. הקריטריונים לקבלה הם שמים בבחירתם דגש על מסורת, הכוללת יציבות עסקית, מספר שנות פעילות, רוח המקום, שמירה על רמה אחידה במהלך השנים ויכולת הקולינארית. חלק נכבד מהמסעדות הן בעלות שניים ושלושה כוכבים במדריך מישלן האדום. פעם בשנה נערך כנס של כל המסעדות החברות בארגון. המדריך מופץ בחינם על ידי המסעדות החברות בארגון ב-150,000 עותקים.
נשיא הארגון הנוכחי הוא מארק אברלין.
מסעדת מול ים מישראל חברה במדריך החל משנת 2003.
נשיאי הארגון
Tracfin
הטיפול המודיעיני כנגד מסלול החשאיות הפיננסית (בצרפתית: Traitement du Renseignement et Action contre les Circuits FINanciers clandestins, בראשי תיבות: TRACFIN) הוא השם הרשמי לארגון הצרפתי למאבק בהלבנות הון, שהוא למעשה היחידה הצרפתית למודיעין פיננסי. זוהי סוכנות ביון שעוסקת באיסוף מידע כלכלי.
הארגון הוקם ב-1990 כחלק מן המינהל הראשי למיסים ומכס (Direction générale des douanes et droits indirects), של משרד האוצר הצרפתי והוא משתף פעולה עם סוכנות של DGSE שנאבקת במימון טרור וגופים מקבילים כמו FINTRAC הקנדי.
רייסטלין
הסטת סחר
הסטת סחר (באנגלית: Trade diversion) היא שינוי בדפוסי סחר בין מדינות כתוצאה מתהליכי אינטגרציה כלכליים. הסטת סחר באה לידי ביטוי כאשר הסחר מוסט ממקור ייצור יעיל יותר הנמצא מחוץ לאזור הסחר החופשי למקור ייצור יעיל פחות בתוך אזור הסחר החופשי.
התפתחות המושג.
מושג הסטת סחר נטבע לראשונה בשנת 1950 על ידי הכלכלן היידוע ג'ייקוב וינר (Jacob Viner) בספרו "The Customs Union Issue". וינר טוען בספרו כי איחוד מכסים בין שתי מדינות יכול לגרום ליצירת סחר או הסטת סחר. עוד נטען על ידי וינר, כי יצירת סחר מגדילה את הרווחה במדינה שבה היא מתרחשת, לעומת הסטת הסחר אשר גורמת לירידה ברווחה. ההבחנה של וינר הייתה היסוד לניתוח ההשלכות על הרווחה כתוצאה מאיחוד מכסים.
במשך השנים התאוריה של וינר שונתה והורחבה על ידי כלכלנים שונים שאחד הבולטים שבהם הוא ריצ'רד ליפסי (Richard G. Lipsey). בשונה מהניתוח של וינר טען ליפסי כי הסטת הסחר יכולה לגרום גם לירידה ברווחה אך גם לעלייה ברווחה וזאת אם משכללים את השפעות הצריכה בחישובי הרווחה.
כיצד נוצרת הסטת סחר.