סמואלי ואחרים הקימו יחידת טרור שכינתה את עצמה נערי-לנין. קבוצת טרור זו שיתפה פעולה לעיתים קרובות עם המשמר האדום, שהנהיג יוז'ף צ'רני, כחטיבת טרור. הם נסעו ברחבי המדינה ברכבות המשוריינות הידועות לשמצה שלהם (כדוגמת הרכבת המשוריינת של טרוצקי ברוסיה), והופיעו בכל מקום שחשדו שיש בו תנועות מאיימות על המערכת של הרפובליקה הסובייטית. מספר קורבנות הטרור האדום בהונגריה מוערך בין 300 ל 600 איש על פי מקורות שונים. ד"ר אלברט וארי, "קרבנות השלטון האדום בהונגריה" 1922 מתעד בספרו 590 מקרי מוות. דו"חות שרדו מאותה תקופה על פשעים רבים.
מותו.
לאחר נפילת הדיקטטורה הפרולטרית, ב־2 באוגוסט סמואלי חצה את הגבול לאוסטריה ב- (בעזרת מבריח). על פי הדיווחים הרשמיים פטרול אוסטרי עצר אותו ב וסמואלי ירה בעצמו באקדחו, לאחר שהורו לו על ביצוע חיפוש בבגדיו. אף על פי שהועבר לבית חולים בוינר נוישטאדט הרופאים לא הצליחו להציל את חייו. מצאו אצלו מזומנים, ארבעה חפתים מקושטים ביהלומים, שעון אומגה כסוף ודרכון אוקראיני מזויף ועליו תצלום של סמואלי והשם פרנץ קראוזה. לאחר זיהויו של סמואלי, הסכימו משמר הגבול האוסטרי וההונגרי כי יש לקבור את גופתו בשטח הונגריה. העובדה שהקהילה היהודית בווינר נוישטאדט התנגדה לקבורתו בבית הקברות היהודי מילאה גם היא תפקיד מרכזי בכך. לכן, שרידיו הועברו לצד הונגריה (ל-באד זאוארברון שהיה אז בשטח הונגריה), שם הוא נקבר לצד בית הקברות היהודי. המנהל המשפטי של האוצר ההונגרי פתח בתביעה נגד יורשיו בגין נזקים שגרם טיבור סמואלי, וזכה בתביעה בשלוש הערכאות. לפיכך, חפצי הערך שנמצאו בסמוך למנוח הפכו לרכוש האוצר ההונגרי. על פי התנגדותה של ממשלת הונגריה ובשל התנגדותם גם של תושבי Bad Sauerbrunn, ב־14 באוגוסט 1919 גופתו הוצאה מהקבר ונקברה בקבר לא מסומן ליד הכפר. עובדת התאבדותו מאושרת גם על ידי יוז'ף בולוני ולאסלו הובאי בכרכי הספרים שנכתבו על ידם בשם "ממשלות הונגריה 2004-1848".
עם זאת, התאבדותו של קומיסר העם האימתני אינה מתקבלת על ידי כולם, ונסיבות מותו מדווחות בדרכים שונות. על פי האנציקלופדיה הביוגרפית ההונגרית, למשל, סמואלי נרצח.
קישורים חיצוניים.
ארכיון האינטרנט על טיבור סמואלי
מורורואה
מורורואה הוא אטול בארכיפלג איי טואמוטו בפולינזיה הצרפתית שבמרכז דרום האוקיינוס השקט. הוא ידוע בהיותו אחד משני אתרי הניסויים בנשק גרעיני של צרפת באוקיינוס השקט, שנערכו בשנים 1966 עד 1996.
האטול.
מורורואה ממוקם בשוליו הדרומיים של ארכיפלג טואמוטו, כ-1,250 קילומטר מדרום-מזרח לאי טהיטי וכ-30 קילומטר מצפון לאתר הניסויים הגרעיניים הצרפתי השני באטול פנגטאופה (Fangataufa). אורכו של מורורואה הוא 28 קילומטר ורוחבו המקסימלי 11 קילומטר. שטח הקרקע שבו הוא 15 קילומטר רבוע ושטח הלגונה שלו הוא 148 קילומטר רבוע.
אין כל עדות לכך שבמורורואה התגוררו אי פעם תושבי קבע. הביקור המתועד הראשון בו של נוסע אירופי היה של קומנדר פיליפ קרטרה (Philip Carteret) הבריטי באונייה Swallow בשנת 1767, ימים אחדים לאחר שגילה את אי פיטקרן. בשנת 1792 נטרפה במקום אוניית ציד הלווייתנים הבריטית מטילדה. בעקבות זאת ניתן למקום הכינוי "צוקי מטילדה".
הניסויים הגרעיניים.
בשנת 1962 נבחרו מורורואה ושכנו פנגטאופה לשמש כאתרי ניסויים של תוכנית הגרעין הצרפתית, ניסויים שהתקיימו לפני כן במדבר אלג'יריה. החל ב-1963 הוקמה באטול תשתית לצורך עריכת הניסויים. אטול האו (Hao), כ-450 קילומטר מצפון-מערב למורורואה, נבחר לשמש כבסיס הסיוע של הניסויים הגרעיניים.
חרף התנגדותם של 30 מחברי אספת פולינזיה הצרפתית נערך הניסוי הגרעיני הראשון במורורואה ב-2 ביולי 1966. היה זה ניסוי אטמוספירי שלו ניתן השם אלדברן (Aldebaran). לטענת ארגון גרינפיס התפזרה הנשורת הרדיואקטיבית מניסוי זה לרוחב האוקיינוס השקט, מפרו ועד ניו זילנד. עד לשנת 1974 נערכו במקום עוד 40 ניסויים גרעיניים אטמוספיריים. בשלושה מניסויים אלו מוקמו המתקנים הגרעיניים על גבי אסדות, בשלושה ניסויים אחרים הוטלו המתקנים ממפציצים, והיתר נערכו באמצעות תליית המתקנים הגרעיניים מתחת לכדורים פורחים שמולאו בהליום. רוב הניסויים נערכו בעברו המערבי של האטול. כמה מהם, קטנים יותר, נערכו בצפונו.
הניסויים עוררו מחאות בינלאומיות והביאו ללחץ בינלאומי על צרפת להפסיקם. ממשלת ניו זילנד בראשותו של נורמן קירק שלחה כמחאה לאטול ביולי 1973 את הפריגטות אוטאגו וקנטרברי. ב-1974 נטשה צרפת את הניסויים האטמוספיריים ופנתה לעריכת ניסויים תת-קרקעיים במורורואה. המתקנים הגרעיניים הורדו לפירים שנקדחו בסלע הגעשי שמתחת לאטול ופוצצו שם. המחאה נגד ניסויים אלו התמדה בחשש לערעור יציבות הסלעים ("תסמונת ההר העייף") ולהימלטות שרידי החומר הרדיואקטיבי מתוכם אל מימי האוקיינוס וזיהומם עקב כך. ב-25 ביולי 1979 גרם ניסוי תת-קרקעי במורורואה לתקרית חמורה: מתקן גרעיני שנתקע במחצית הדרך לתחתית הפיר בן 800 המטרים שאליו הורד הופעל שם וגרם למפולת תת-ימית ברכס הדרום-מערבי של האטול. המפולת גרמה לצונאמי שפגע במורורואה ופגע בעובדים שם. הפיצוץ חולל סדק באטול ברוחב של 40 סנטימטרים ובאורך של שני קילומטרים.
ב-1995 החליט נשיא צרפת ז'אק שיראק לערוך סדרה נוספת של ניסויים במורורואה, שנה בלבד לפני פתיחתה לחתימה של האמנה למניעת ניסויים גרעיניים. החלטה זו עוררה מחאה בינלאומית נרחבת ומהומות בפולינזיה. הניסוי הגרעיני האחרון נערך במורורואה ב-27 בינואר 1996. מאז נשמר עדיין האטול על ידי הכוחות המזוינים של צרפת. בסך הכל נערכו במורורואה ובפנגטאופה ביחד 175 או 181 ניסויים גרעיניים, אשר 41 מהם היו ניסויים באטמוספירה.
טלסקופ אופטי
טלסקופ אופטי הוא מכשיר לצפייה בעצמים רחוקים. טלסקופ אופטי אוסף ומרכז אור בעיקר מהתחום הנראה של הספקטרום האלקטרומגנטי, ישנם טלסקופים שעובדים בתחום התת-אדום והעל סגול, בצורתו הפשוטה ביותר הטלסקופ הוא צינור שבכל אחד מקצותיו עדשה מרכזת. טלסקופים עובדים בכל אורכי הגל של הקרינה האלקטרומגנטית (למשל: רדיו טלסקופ).
סוגי טלסקופים אופטיים.
טלסקופים אופטיים נחלקים לשלושה סוגים:טלסקופ קטדיופטרי עובד באמצעות שילוב של עדשות ומראות. טלסקופ מחזיר-אור עובד באמצעות סידור של מראות. סוג זה קל מהאחרים לבנייה בגודל גדול, ולכן הוא היחיד המשמש בטלסקופים אסטרונומיים גדולים. טלסקופ שובר-אור עובד באמצעות סידור של כמה עדשות.
שימושים במילה טלסקופ.
המילה טלסקופ במקור שימשה לתיאור כלי הנועד לצפייה בתחום האור הנראה באמצעות העין האנושית ומטרתו הייתה להגדיל זוויתית את העצם או העצמים שעליו אנו צופים ובכך להפוך אותם לגדולים (זוויתית).בנוסף, נעשה שימוש במילה טלסקופ בשביל לתאר מכשירים הצופים בקרינה חלקיקית (למשל טלסקופ ניוטרינו).
ריצ'רד שאול וורמן
ריצ'רד שאול וורמן (באנגלית: Richard Saul Wurman; נולד ב-26 במרץ 1935) הוא אדריכל ומעצב גרפי אמריקאי. וורמן כתב, עיצב ופרסם כ-90 ספרים, ויצר את ועידת TED, וכן את ועידת TEDM.
וורמן היה יו"ר ועידת IDCA בשנת 1972, ועידת העיצוב הפדרלית הראשונה בשנת 1973, ועידת המכון האמריקני לאדריכלים (AIA) בשנת 1976.
ביוגרפיה.
וורמן קיבל את שני תאריו האקדמיים B.Arch. ו- M.Arch. מאוניברסיטת פנסילבניה, וסיים את התואר הראשון בשנת 1959, בהצטיינות הגבוהה ביותר; הוא זכה במדליית הזהב של ארתור ספייד ברוקס. הוא זכה במספר תואר דוקטור לשם כבוד, מלגות גרהאם, גוגנהיים ומענקים רבים מהארגון הלאומי לאמנויות וכן הפרופסור הנכבד באוניברסיטת נורת'-מזרח. הוא זוכה בפרס מפעל חיים מטעם קופר יואיט, מוזיאון העיצוב של סמיתסוניאן. וורמן זכה גם במדליית הזהב השנתית מטעם מכללת טריניטי, דבלין, מדליית זהב מטעם AIGA וקיבל את פרס המוזיאון למדע בוסטון החמישים השנה בברדפורד וושבורן באוקטובר 2014, בנוסף הוא עמית מטעם ה-AIA.
הוא ממשיך לעבוד עם Esri ו-RadicalMedia ביוזמתו הקרטוגרפית ההשוואתית למיפוי הגדרות עירוניות, 19.20.21, שתגיע לשיאה ביצירת רשת של מצפים עירוניים חיים ברחבי העולם.
וורמן יצר ועמד בראש כמה ועידות: TED משנת 1984 עד 2003, TEDMED משנת 1995 ועד 2010, ועידת WWW.
וורמן תומך גם ב-SENS Research Foundation, ארגון ביוטכנולוגיה ללא מטרות רווח, המבקש לתקן את נזקי ההזדקנות ולהאריך את תוחלת החיים הבריאה.
חיים אישיים.
וורמן ממשפחה יהודית ששורשיה באוקראינה, מתגורר בגולדן ביץ', פלורידה עם אשתו הסופרת גלוריה נגי ושני כלבי המחמד שלהם. יש להם ארבעה ילדים וששה נכדים.
רפובליקה פדרלית חוקתית
רפובליקה פדרלית חוקתית היא רפובליקה פדרלית, המבססת את המערכת הפוליטית שלה על חוקה.
הר אדרד
הר אדרד (באנגלית: Mount Edred) הוא הר נישא המכוסה קרח, המהווה את הקצה הדרומי של רכס דאגלס באי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם במרחק 16 קילומטרים מקו החוף, של מפרץ ג'ורג' השישי.
גובהו של ההר 2,195 מטרים מעל פני הים. ההר הוא ההר התשיעי בגובהו בארץ אלכסנדר (הר קאלה גבוה ממנו, והר ספיבי נמוך ממנו).
היסטוריה.
גילוי ההר.
ההר נצפה לראשונה על ידי לינקולן אלזוורת' במהלך טיסתו הטרנס-אנטארקטית ב-23 בנובמבר 1935.
ההר מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו בטיסה זו על ידי ו. ל. ג'י. ג'וארג (W.L.G. Joerg).
הצד המזרחי של ההר נסקר לראשונה על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בשנת 1936, ונסקר בשנית על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1949.