פִּפְיוֹן (שם מדעי: Anthus) הוא סוג של ציפורי שיר ממשפחת הנחליאליים בעלי תפוצה כלל-עולמית למעט באנטארקטיקה. זהו הסוג היחיד במשפחה שחי ביבשת אמריקה כששלושה מינים חיים באמריקה הצפונית ועוד שבעה באמריקה הדרומית. שאר הסוגים חיים באירופה, אסיה, אפריקה ואוסטרליה. חלק מהמינים חולפים בנדידה מעל ישראל וחלקם עוצרים לנוח בה.
הפיפיון מזכיר במראהו נחליאלי או עפרוני והוא בעל נוצות צהובות בהירות עד אפורות בהירות עם שרטוטים חומים עליהן. ראשו גדול, מקורו קצר וזנבו ארוך. הזכר משמיע קריאות גבוהות, בעיקר בבקרים.
מיני הפיפיון חיים רוב הזמן על הקרקע וגם מקננים עליה, בין העשבים. כמו רוב העופות הם מונוגמיים והזוג יתקוף משיגי גבול.
פיפיון (סוג)
פרויקט Y-12
בית מובילשט
בית מובילשט (ברומנית: Movilești או בני מובילה או מוגילה (ברומנית: Movilă או Moghilă, בפולנית: Mohyła, בכתב קירילי:Могила, בהיגוי אוקראיני: מוהילה) היו משפחת בויארים רומנים מחבל מולדובה, שנקשרו ביחסי נישואין עם בית מושאט, שושלת של שליטי מולדובה, וכן עם משפחות מגנטים פולנים.
השם.
ברומנית משמעות המילה "מובילה" היא "תל". המילה היא ממקור סלאבי ושמשמעותה המקורית "מוגילה" הייתה "קבר".
לפי האגדה, המסופרת בספרו של יון נקולצ'ה "שורה של דברים" שם המשפחה קשור לדמות ה"אפרוד" (נושא כלים) פוריצ'ה, בויאר זוטר בימי השליט שטפן הגדול של מולדובה (1504-1457). בזמן קרב נגד ההונגרים עזר האפרוד פוריצ'ה לשליט שטפאן שאיבד את סוסו, לרכב על סוס חדש. פוריצ'ה כרע ברך והתכופף כדי שהשליט, שהיה נמוך קומה, יטפס עליו ויוכל לרכב על הסוס.
אחרי שניצח בקרב, שטפאן העניק לפוריצ'ה אחוזות רחבות ידיים, את התפקיד "ארמאש" ופסק ששם משפחתו של פוריצ'ה (שמשמעותו היה "פרעוש") אינו מתאים והוא ישונה ל"מובילה", כלומר "תל".
היסטוריה.
משפחת מובילה הגיעה לגדולות בסוף המאה ה-16. חלק מבניה תמכו בברית עם האיחוד הפולני-ליטאי, יצרו קשרי נישואים עם משפחת פוטוצקי הפולנית ומאימת הפלישות העות'מאניות מצאו מקלט בדרום פולין.
במהלך השנים מנציגים של משפחה זו עלו לשלטון בנסיכויות הרומניות - מולדובה ווולאכיה, בעזרת תמיכה פולנית. אחרי שנת 1634 הם נעלמו מהתחרות על כס המלכות בנסיכויות אלה ושרדו בחברי השלאכטה הפולנית. למשפחתם היה סמל אופייני לאצולה הפולנית.
נציגים.
שליטים.
בנסיכות מולדובה:
היו לו שלוש בנות:
בוולאכיה:
טטרה 700
טטרה 700 (בצ'כית: Tatra 700) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית טטרה (באנגלית: Tatra company) אשר יוצרה בין השנים 1996–1999.
מקום לאהבה
מקום לאהבה (באנגלית: The Bachelors) הוא סרט דרמה קומית אמריקאי משנת 2017, שבוים ונכתב על ידי קורט וולקר. בסרט מככבים ג'יי קיי סימונס, ג'וש ויגינס, ז'ולי דלפי ואודיה רש.
הסרט עוסק בביל, אלמן השרוי בדיכאון כבד מאז מות אשתו ג'יני, היוצא למסע יחד עם בנו ווס. יחד הם עוברים להתגורר בלוס אנג'לס, שם הם פוגשים שתי נשים מיוחדות, שעוזרות להם לחזור לחיות ולאהוב.
עלילה.
ביל, שהתאלמן זמן קצר קודם לכן, מחליט לעזוב את ביתו הישן, ולעבור לגור בלוס אנג'לס יחד עם בנו ווס. שם הוא מתחיל לעבוד כמורה לחשבון ובנו תלמיד בבית הספר הפרטי. עד מהרה מתברר שביל עדיין בדיכאון קשה, ולא קל לו במקום החדש. בבית הספר הוא פוגש את קרין רוזל, מורה לצרפתית המלמדת גם את בנו, שמנסה לפתח עמו קשר רומנטי. בחזרה לבנו, המורה לצרפתית מטילה על ווס להיות בן זוגה לשיעורי הבית של לייסי ווסטמן, תלמידה בכיתתו של ווס, ואשר ניסתה להתאבד בשל המצב הרעוע של ביתה. השניים יוצרים במהלך הסרט קשר, שהולך ומתחזק לכדי קשר רומנטי. בעצת מנהלו, ביל מתחיל ללכת לטיפול. כמו כן, טרם תחילת הטיפול, ווס חש שלייסי בגדה בו כשהלכה עם מייסון, תלמיד אחר בבית הספר, והשתכרה.
זמן מה לאחר שמתחילים לטפל בביל בנזעי חשמל, בנו כועס עליו על כך שהוא "לא איתו" ומבקש ממנו לקבל החלטה, מוות או חיים. הדבר מזעזע את ביל, שמחליט להמשיך לחיות. הוא זורק את כל חפציה של אשתו שנפטרה, ומגיע לתחרות הריצה של בנו, שניצח. לאחר התחרות, הולך ווס לביתה של לייסי, והם משלימים. לאחר מכן משלים ביל גם עם קרין, אחרי שאמר לה שהוא לא רוצה להמשיך בקשר עמה. בסוף הסרט נראים הארבעה נוסעים במכונית ואוכלים גלידה.
הפקה.
ב-3 בנובמבר 2015 הוכרז כי קורט וולקר יביים סרט דרמה-קומית המבוסס על התסריט שכתב, בכיכובו של ג'יי קיי סימונס כאלמן. ב-8 בפברואר 2016, ז'ולי דלפי לוהקה לסרט. ב-9 במרץ 2016 לוהקו גם ג'וש ויגינס ואודיה רש לסרט. מפיקי הסרט הם מתיו באר, ג'ורג' פארה, יחד עם ג'וזף מקלהיר וביל קיילי. הפקת הסרט מומנה על ידי חברת Windowseat.
צילומי הסרט החלו ב-14 במרץ 2016 בלוס אנג'לס, קליפורניה.
אולג אטקוב
אולג יורייביץ' אטקוב (ברוסית: Олег Юрьевич Атьков; ) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל כחבר צוות תחנת החלל סאליוט 7.
קורות חיים.
אולג אטקוב נולד בכפר חבורוסטיאנקה במחוז קויבישב. בשנת 1966 הוא סיים בית הספר בעיר חרסון, והחל ללמוד רפואה בסימפרופול. במהלך הלימודים הוא התחתן, עבר למוסקבה וסיים בה לימודי רפואה בשנת 1973. במקביל לעבודה כרופא הוא עסק במחקרים שונים וסיים פוסט דוקטורט.
ב-1975 החל אטקוב לעבוד במרכז הכנת הקוסמונאוטים, ואף הוצע לו להתחיל בהכנות לטיסה, אך הוא סירב. בשנת 1982 הוחלט לשלוח לחלל את קונסטנטין פאוקטיסטוב, שכבר היה בן 56 ובצמוד אליו לשלוח רופא. בעקבות כך החל אטקוב בהכנות לטיסה. לבסוף בוטלה טיסתו של פאוקטיסטוב עקב הרעה במצב בריאותו.
ב-1983 שוגר אטקוב לחלל בחללית סויוז T-10 לצד לאוניד קיזים וולדימיר סולוביוב. הם התחברו לתחנת החלל סאליוט 7. אטקוב שהה בתחנת החלל מעל ל-263 ימים וחזר בחללית סויוז T-11. במהלך תקופה זו הוא ביצע מספר רב של מחקרים.
לאחר חזרה מחלל, חזר אטקוב לעסוק במחקרים בתחום הרפואה ובמקביל החל ללמד.
ב-2002 החל לכהן בתפקידי ניהול במערכת מסילות הברזל הרוסית. הוא סיים עבודה בתחום זה בשנת 2015.
זיוה שמרת
זיוה שמרת היא דוגמנית עבר ישראלית. נבחרה לסגנית שנייה, בתחרות מיס עולם 1959.
ביוגרפיה.
שמרת נולדה בקריית חיים, בתחרות מלכת היופי 1959 הייתה לסגנית שנייה, בתחרות מיס עולם באותה שנה נבחרה לסגנית שנייה. במסגרת ההכנות לתחרות בלונדון לקחה חלק באירוע למען מכון וינגייט שנערך במועדון ספורט לאומי בלונדון העיר בה נערכה בתחרות.
לאחר מכן נהייתה לדוגמנית מובילה ובין התצוגות שהופיעה בהן נמנות תצוגת שמלות כלה של מעצבים מובילים בתל אביב, תצוגת אופנה ישראלית ביריד ניו יורק, תצוגה של חברת אקרילן, ושל בית האופנה "גליה מודל" ותצוגה של הקונגרס הבינלאומי לפרוונים שנערכה בתל אביב,
ב-1972 לקחה חלק במשלחת ישראלית לארצות הברית במסגרת שבוע ישראל,
ריצ'רד קורדרי
ריצ'רד קורדרי (באנגלית: Richard Cordery) הוא שחקן אופי בריטי המופיע בקולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון.
קריירה.
קולנוע וטלוויזיה.
בטלוויזיה הופיע קורדרי בין השאר בתפקיד דניס דודס בסדרה "דוק מרטין", בדמות ג'ורג' קולייר בסדרת הדרמה "וייטצ'אפל", בתפקיד סר סמפסון רייט בפרק בסדרה "Garrow's Law", ובתפקיד ד"ר ג'ון קול בסדרה "רציחות במידסומר". הוא גילם את דוק דה ראגוס בסרט "עלובי החיים" משנת 2012. בסדרה המבוססת על דמויות מספריו של צ'ארלס דיקנס, "עלילות דיקנס" שיחק קורדרי בתפקיד סר לסטר דדלוק.
ב-2013 הופיע קורדרי בסרט "כל הזמן שבעולם" בתפקיד הדוד דזמונד, "חביב אבל מאותגר שכלית", דודו של הפרוטגוניסט טים.
תיאטרון.
חלק גדול מהקריירה של קורדרי הייתה בתיאטרון. הוא הופיע בתפקידים שייקספיריים רבים כגון בטרגדיה "רומיאו ויוליה" (1991), בטרילוגיה "הנרי השישי" (2000), בדרמה "ריצ'רד השלישי" (2001), במחזה "מקבת'" (2004), ובקומדיה "אגדת חורף". ב-2002 גילם קורדרי את מנניוס בהפקה של תיאטרון סוואן למחזה "קוריולנוס" מאת שייקספיר. עוד באותה שנה הופיע בתפקיד פלסטאף במחזה שייקספירי נוסף "נשות וינדזור העליזות". ב-2005 שיחק קורדרי בתפקיד מלווליו בהפקה של תיאטרון רויאל שייקספיר למחזה "הלילה השנים עשר".
ב-2008 שיחק קורדרי בתפקיד ראסל בלקבורו במחזה "Waste" בתיאטרון אלמיידה. בשנה לאחר מכן הופיע במחזמר "האביב מתעורר" בתיאטרון ליריק. ב-2011 גילם קורדרי את הכומר קאנון צ'זיובל בהפקה של המחזה "חשיבותה של רצינות" בתיאטרון רוז שברובע קינגזטון בלונדון. הדיילי טלגרף שיבח את הופעתו במחזה.
חיים אישיים.
קורדרי היה בעבר מורה שלימד בבית ספר תיכון בלונדון.
המגפר
המגפר היה מפעל ישראלי לייצור מוצרי גומי ונעליים, שפעל תחת שם זה משנות ה-30 של המאה ה-20 עד שנות ה-80.
המגפר נוסד ב-1935 במפרץ חיפה כמפעל קואופרטיבי לייצור מוצרי גומי, בפרט גיפור צמיגים, תהליך המקנה למוצר קושי, גמישות ועמידות. מפעולת הגיפור נגזר שמו של המפעל. במהלך מלחמת העולם השנייה התרחבה פעילותו לשיפוץ צמיגים לצבא הבריטי.
בשנות ה-40 נרכש המגפר על ידי ההסתדרות ושולב בקבוצת סולל בונה, בניהולו של יוסף טייכר. בהמשך התמקד המגפר בייצור נעליים. בתחילה ייצרו נעלי צבא. ב-1954 בעקבות הסכם עם חברה קנדית, החלו לייצר נעלי עבודה מעור ומגפי גומי. בשנות ה-50 וה-60 ייצר המפעל כ-50 דגמי נעליים שונים. הנעליים יוצרו על פי פטנט, שאיחד בין עור הנפה והגומי בעודו רך, ללא תפר או סרט מאחד. המגפר ייצרו גם נעלי ספורט לפי הסכמי ידע עם החברות האמריקאיות Welco ו-Ro-search. ב-1968, בעקבות הסכם ידע עם חברת "סלמנדר" האירופאית, החל המפעל לייצר את המותג "יגואר", נעל חצאית אלגנטית, שזכתה לפופולריות רבה.