הידיושי אף השפיע על התרבות החומרית ביפן. הוא טיפח את מוסד טקס תה היפני, לא חסך בהוצאות על אירועים חברתיים והפך לפטרונם של אמנים רבים. עם עליית קרנו של טקס התה, עלתה הדרישה בקרב המעמד העליון לכלי קרמיקה, ובמהלך הפלישות לקוריאה הוחרמו כלים רבים ואף נעצרו אמני קרמיקה קוריאנים ונכפה עליהם לעבור ליפן.
מבחינה פוליטית, הקים הידיושי מנגנון שליטה שעירב את הדאימיו החזקים ביותר שלו, אך תוך שמירה על איזון הדדי ביניהם. כהכנה להמשך השושלת שלו הוא מינה יורש, והקים מועצת עוצרים שתשלוט במדינה עד הגיעו לגיל המתאים. אף על פי כן, לאחר מותו איבדה המועצה השפעה ככל שטוקוגאווה איאיאסו צבר אותה, ובקרב סקיגהארה ב-1600 הביסו כוחות טוקוגאווה את הכוחות הנאמנים לטויוטומי ואיאיאסו הפך לשוגון.
שמות.
בשל עלייתו ממוצא נחות, ללא שם משפחה, עד לדרגת הקמפאקו - הגבוהה באצולה הקיסרית, שינה הידיושי את שמו פעמים רבות במהלך חייו. בלידתו קיבל את השם היושימארו (日吉丸). כשהגיע לגיל בגרות שינה שמו לקינושיטה טוקיצ'ירו (木下 藤吉郎). לאחר מכן הוא קיבל את השם האשיבה ואת התואר הקיסרי צ'יקוּזֶן נו קאמי, ולכן כינה עצמו האשיבה צ'יקוזן נו קאמי הידיושי (羽柴筑前守秀吉). לאחר שקיבל מהקיסר שם חדש לשבט שלו - טויוטומי - נותר עם השם האשיבה, אך חלק מהווסאלים שלו קיבלו על עצמם את שם השבט החדש.
במקורות הקתולים מאותה תקופה מכונה הידיושי בשם "הקיסר טאיקוסאמה", שזהו שילוב של התואר טאיקו (קמפאקו בדימוס) ושל תואר הכבוד היפני "סאמה."
דימינואנדו
במוזיקה, דימינואנדו (Diminuendo) הוא סימן דינמיקה שהוראתו להחליש את עוצמת הנגינה בהדרגה.
היפוכו של הדימינואנדו הוא הקרשנדו.
יש שתי דרכים לסימון הדימינואנדו:
- על ידי כתיבת .dim.
- על ידי סימון "מזלג" רחב, ההולך ונהיה צר (סימן הדימינואנדו, בדומה לתווים עצמם, נקרא משמאל לימין).
כאשר כותבים .dim, ההוראה היא לכיוון הדינמי הכללי של המשפט המוזיקלי כולו. לעומת זאת, התייחסות ה"מזלג" היא לקטעים ספציפיים קצרים: אורך ה"מזלג" כאורך הקטע המוזיקלי שמתחתיו הוא מסומן ואליו בלבד הוא מתייחס.
לדימינואנדו אותה המשמעות כמו המונח "דקרשנדו" (Decrescendo).
מגה-פלקס
מגה-פלקס (באנגלית: Megaplex) או מולטי-פלקס (באנגלית: Multiplex) הוא כינוי למתחם בתי קולנוע המכיל לרוב יותר מ-20 אולמות קולנוע ושאר מתקנים ואטרקציות שלא נפוצים בדרך כלל בבתי קולנוע קטנים.
היסטוריה.
המולטי-פלקסים בצפון אמריקה קדמו למגה-פלקסים, והופיעו לראשונה בשנות ה-60 של המאה ה-20. הם כללו מספר רב של אולמות, בין 10 ל-20, בגדלים שונים. המולטי-פלקסים אפשרו לבעלי הקולנוע להקרין סרטים לאורך זמן, גם כאשר הפופולריות שלהם לא הצדיקה הקרנה באולם גדול, על חשבון סרט אחר פופולרי יותר, אך עדיין אפשרה רווח בזכות אולמות קטנים יותר. המולטי-פלקס זולים יותר לתפעול ממספר בתי-קולנוע נפרדים, כיוון שעם צוות גדול אך במקצת מאפשרים הקרנת מספר סרטים רווחיים. הם גם מאפשרים הקרנת סרטים דלי-רווח באולמות קטנים ומיקסום קהל צופי הסרטים.
עם עליית הפופולריות של הבידור הביתי, ובפרט הטלוויזיה ומכשירי הווידאו, גדלו המולטיפלקסים יותר ויותר והחלו לשים דגש רב יותר על שיפור חוויית הצפייה והבילוי ללקוחותיהם. מספר האולמות גדל מעל ל-20 ושופרו טכנולוגיות ההקרנה והשמע וכן סידור הישיבה. דגש רב יותר ניתן לעיצוב ולתוך המתחמים נכנסו מתקני שעשוע ואף חנויות ומסעדות. ב-1988 נטבע לראשונה המונח "מגה-פלקס", לאחר שזה נפתח לקהל בבריסל שבבלגיה. ב-1995 נפתח הראשון בארצות הברית, ועם הזמן אלו פרחו.
בישראל.
המגה-פלקס הראשון בישראל הוא סינמה סיטי ברמת השרון, שנפתח בשנת 2002. לאחריו הוקמו יס פלאנט בקניון איילון שברמת גן (בשנת 2006), סינמה סיטי במערב ראשון לציון (בשנת 2010), יס פלאנט בקניון לב המפרץ בחיפה, יס פלאנט במערב ראשון לציון (בשנת 2012), סינמה סיטי בקריית הלאום בירושלים (בשנת 2014) ויס פלאנט במרכז שרובר, סמוך למתחם התחנה בירושלים (בשנת 2015).
גובה הצליל
ממלכה
סידן גופרתי
אין מחיר לחופש
אין מחיר לחופש הוא אלבום הבכורה של להקת בלוז ראש פינה, לאחר עשר שנות פעילות. האלבום יצא בחברת נענע דיסק.
הפה והטלפיים בחלל
הפה והטלפיים בחלל הוא אלבומה השני של להקת הפה והטלפיים, אשר יצא בשנת 1995.
האלבום הוקלט ברובו, כמו קודמו, ביום אחד, 3 בדצמבר 1994, בלונדון. אהד פישוף סיפר:
הצבע הדומיננטי בעטיפת האלבום – ורוד (לכל אלבומי הלהקה אותו ציור בעטיפה ורק הצבע משתנה).
לאלבום היה צליל רציני ובוגר יחסית לקודמו. הדבר התבטא בעיקר בשיר "בין הים והביצות" (שנכלל באלבום בהתאם לקוד הלהקה, שעל־פיו בכל אלבום יהיה שיר ששמו כשם האלבום הקודם) שמילותיו יצאו נגד האלימות, לכאורה, של כיבוש יהודה, שומרון ועזה: "נחזור לעיר / ונראה צעיר / ונשמח לירות / בין הים והביצות // אנחנו חכמים על הטובים / ולא מוצאים את הרעים / וחייבים לצחוק / בין הים והביצות."
גם שני השירים האחרונים היו בהתאם לקוד הלהקה: ה"שיר הסופני" היה "שיר סיום", שנכתב על ידי רוגל אלפר ובוצע לפני זה על ידי להקת "הדה בושס". השיר האחרון וה"פטריוטי" היה "הנה בא השלום" (מילים: אהוד מנור, לחן: נורית הירש) בעיבוד אלקטרוני ארוך (תשע דקות) עם רעשים אוונגרדיים.
האלבום הניב שני להיטים קטנים שגם בוימו להם קליפים: "שיר סיום" ו"קנדה". "קנדה", ומספר שירים נוספים באלבום, התאפיינו בקצב דאנס אלקטרוני עדכני, אך הסגנון, המילים והשירה הכאילו־אינפנטילית היו חורגים מאוד בנוף המוזיקה האלקטרונית הפופולרית.
את האלבום הפיצה חברת קסבה רקורדס. הודפסו 1,000 עותקים של האלבום, ורובם נמכרו. האלבום הופץ בהוצאה מחודשת בשנת 2002 במארז שכלל את כל אלבומי הלהקה עד אז.
בין הים והביצות
בין הים והביצות הוא שמו של אלבום הבכורה של להקת הפה והטלפיים.
הפקה.
האלבום הוקלט ברובו ביום אחד, 29 ביוני 1989 באולפן הפרטי של הלהקה בירושלים, ויצא על קלטת באורך של כ-22 דקות ו-58 שניות בלבד. האופי של האלבום שטותי ומגוחך והצליל משופע בגיטרות רועשות, לעיתים לא מכוונות, ושימוש במכונות תופים וקלידים פשוטים וזולים. הצבע הדומיננטי בעטיפת האלבום - צהוב (לכל אלבומי הלהקה אותו ציור בעטיפה ורק הצבע משתנה).
אסף גברון עדיין שירת בצה"ל ואחד מהשירים, "דוד אשכנזי" נכתב והוקלט יחד עם חברי "פלוגה ח'", הפלוגה שגברון היה בה. השיר הסוגר את האלבום היה ביצוע פאנקיסטי כאוטי לשיר "גבעת התחמושת" של להקת פיקוד מרכז (מילים: יורם טהר-לב, לחן: יאיר רוזנבלום). הקלטת הופצה על ידי האוזן השלישית ונמכרה בכ-300 עותקים.
האלבום הופץ בהוצאה מחודשת בשנת 2002 במארז הכולל את כל אלבומי הלהקה עד אז.
ירושלים (אלבום)
ירושלים הוא האלבום השלישי של להקת הפה והטלפיים, אשר יצא בשנת 2001.
האלבום הוקלט באולפני "עננה" ויצא בחברת התקליטים של קובי אוז "לבנטיני". הדיסק יצא מלווה בדיסק בונוס שעליו שני האלבומים הראשונים שאזלו מהחנויות. הצבע הדומיננטי בעטיפת האלבום - כסוף (לכל אלבומי הלהקה אותו ציור בעטיפה ורק הצבע משתנה).
זהו האלבום הבוגר ביותר של הלהקה מבחינת הטקסטים. השיר "יהלום" עוסק בצורה רצינית בהתמכרות לסמים: "באוטובוס בלילה בכיוון הלא נכון / קניתי לי כרטיס ישיר אקספרס לגיהנום / יורד בסוף הקו הוא מחכה לי עם שקית / אני לא רוצה להיות פה אני הגעתי לתחתית". בשיר "סטארט-אפ" מוטחת ביקורת נוקבת על חיי עובדי ההיי טק: "יומי צפוף / כמו זנב הסוס / ורק נוזלים מחממים ... / במהירות חיי עוברים ... / יומי מתיש / כמו גוש קטיף / ורק מטוס מנהלים" (בתקופת ההקלטה גברון עבד בעצמו כמנהל תוכן בחברת טלפונים ניידים). מילות השיר "הד" תורגמו משיר של אלכסנדר פושקין ואילו "אנונימי" חובר על ידי אתגר קרת.
למרות הרצינות היחסית של האלבום הפה והטלפיים הפגינו את רוח השטות שלהם בשיר הפטריוטי הסוגר - "מוכרחים להמשיך לנגן" (מילים: עודד פלדמן, לחן: יאיר רוזנבלום) שאורכו באלבום - 12 דקות והוא נשמע קקופוני; גם המילים שונו: "מוכרחים להפסיק לנגן / כי את המנגינה הזאת אי-אפשר להמשיך." כמו כן, האלבום עומד בכללים האחרים שנקבעו בקוד - שם האלבום הוא שם של מקום, השיר הסופני הוא "שיר סגירה/פיל" ויש בו רצועה הנושאת את שם האלבום הקודם "הפה והטלפיים בחלל" (רצועה אלקטרונית ללא מילים).
שוטר פושע והענק הלוחש
שוטר פושע והענק הלוחש הוא אלבומו הרביעי של המוזיקאי רמי פורטיס. לקראת יציאתו של האלבום הקים פורטיס את ההרכב האחים פורטיס, שכלל מלבד פורטיס שלושה מוזיקאי רוק צעירים, עמיר "ג'נגו" רוסיאנו (גיטרה בס, קולות רקע, קלידים), אורן קפלן (גיטרות, קולות רקע) ויובל שפריר (תופים, קלידים וקולות רקע). האלבום יצא בשנת 1994 ונחשב לאלבום המצליח ביותר של פורטיס מבחינה מסחרית ולאחד מאלבומי הרוק הישראליים הבולטים של שנות התשעים. כל השירים הולחנו על ידי ההרכב ואת המילים כתב פורטיס.
באלבום ניכרת השפעת הגראנג' והוא רועש ורוקיסטי יותר מאלבומיו הקודמים של פורטיס. שני הלהיטים הגדולים מתוכו הם צמד השירים הפותחים, "תלוי על הצלב" ו"את לא". את השיר "כחול אדמדם" הקדיש פורטיס לאביו.
בקופסה אוספורטיס מיוחסים שירי האלבום להרכב האחים פורטיס.
האסונות של נינה (פסקול)
לזוז
לזוז הוא אלבומה השני של להקת ההיפ הופ הישראלית הדג נחש. האלבום הוקלט במהלך החודשים אפריל ומאי 2002 ויצא לאור בתחילת שנת 2003. יוסי פיין הפיק את האלבום ושאנן סטריט, סולן הלהקה, היה מעורב בכתיבת המילים לכל השירים. האלבום מכר למעלה מ-30,000 עותקים וזיכה את הלהקה באלבום זהב.