הביולוג הרוסי ניקולאי מיקלוהו מלקלאי (Николай Николаевич Миклухо-Маклай) היה ככל הנראה האירופאי הראשון שהגיע לאזור בשנת 1871. הוא שהה באזור 15 חודשים והיו לו יחסים טובים עם התושבים המקומיים עד שעזב עקב מחלת המלריה.
ב-1884 הגיעו לאזור נציגיה של חברת גינאה החדשה הגרמנית (Deutsche Neuguinea-Kompagnie) וניסו להקים בסיס לפעילותם בכמה אתרים, כולל במיקומה הנוכחי של מדנג, אך הם הוכו שוב ושוב במלריה. בסופו של דבר הם התמקמו ברבאול.
ב-1942, במלחמת העולם השנייה, כבשו היפנים את מדנג ללא קרב. בספטמבר 1943 ניסו כוחות צבא אוסטרליה לשחרר את מדנג ואת סביבתה בקרב רכס פיניסטר ונכשלו. העיירה שוחררה לבסוף ב-24 באפריל 1944. במהלך הקרב העיירה נהרסה כמעט לגמרי ונבנתה מחדש לאחר מכן.
ארגונים חוץ-ממשלתיים.
מדנג מהווה בסיס לפעילותם של ארגונים חוץ-ממשלתיים רבים שפועלים בפפואה גינאה החדשה. בין הארגונים הללו ניתן למנות את קוסו אינטרנשיונל (Cuso International), שירות המתנדבים מעבר לים, (Voluntary Service Overseas), ארגון הצילו את הילדים (Save the Children), הקרן העולמית לשימור חיות הבר וארגונים נוספים.
כלכלה.
התעשייה והחקלאות במדנג מתפתחים בהתמדה, בעיקר לייצוא. הגידולים העיקריים הם קוקוס, הל, קקאו וקופרה.
אקלים.
האקלים במדנג הוא טרופי. הטמפרטורה היומית הממוצעת היא כ-30 מעלות צלזיוס, והטמפרטורה הלילית הממוצעת היא 23 מעלות צלזיוס. משקעים יורדים בכל השנה.
Meddle Tour
סיבוב ההופעות של 1971, שנודע בשם Meddle tour, היה סיבוב קצר של הופעות מידי להקת פינק פלויד. הסיבוב התחיל באוקטובר 1971 והסתיים חודש לאחר מכן, בנובמבר 1971. הסיבוב נועד לקדם את מכירות אלבומם החדש של הלהקה Meddle בארצות הברית. חומרים רבים מהאלבום כבר נוגנו בידי הלהקה בהופעות קודמות לפני צאת האלבום, מנהג ידוע של פינק פלויד, שנהגו לבחון באותה תקופה ולעבד את שיריהם באולפן ובהופעות במקביל. רשימת השירים בהופעות השתנה במקצת מהופעה להופעה, ונוגנו חומרים רבים מאלבומים קודמים של הלהקה (חלקם לא נוגנו עוד בהופעות לאחר סיבוב זה).
רשימת השירים.
רשימת שירים אופיינית במהלך ההופעות של "Meddle" כללה את:
הדרן:
כרימה בת עמאר
כרימה בת עמאר (ידועה גם בשם התואר: אל-וּחשה אל-דלאלה) הייתה אשת עסקים יהודייה אמידה מפוסטאט (קהיר העתיקה) במאה ה-11. קורות חייה ועצם קיומה נלמדו מתוך ממצאי גניזת קהיר.
נשים רבות מוזכרות בממצאי גניזת קהיר בהקשרים שונים, לרבות במסמכים משפטיים, כלכליים ומסחריים, אולם לפי שעה כרימה היא האישה היחידה שהתגלו עליה די ממצאים בגניזת קהיר כדי לשחזר חלק ניכר מקורות חייה. מן הכתוב עולה תמונה של אישה עצמאית ואסרטיבית שלקחה חלק פעיל בחיים הקהילתיים של יהודי פוסטאט.
ביוגרפיה.
המסמכים הקשורים לכרימה בת עמאר בגניזת קהיר מתוארכים בין השנים 1095–1104. מי שזוהה בתור אביה מכונה במסמכי הגניזה "עמאר (=עמרם) בן עזרא "ראש הקהל" האלכסנדרי". על פי שלמה דב גויטיין, ניתן להסיק מכך כי אביו של עמאר (סבה של כרימה) היה כנראה ראש העדה היהודית באלכסנדריה. עמאר עצמו התגורר בפוסטאט ועסק בבנקאות מסורתית.
במסמכי גניזת קהיר שמזכירים אותה, כרימה מכונה לרוב "אלווחשה אלדלאלה". משמעות השם אל-וחשה הוא "זאת שעורגים לה", בעוד אל-דלאלה הוא שם תואר שמעיד על עיסוקה המקצועי - מתווכת. כרימה ניהלה פעילות עסקית מסחרית ענפה ביחד עם אחיה, אבו נסר, מסוחרי הודו, וכן עם אנשי ונשות עסקים אחרים. במיוחד עסקה כרימה במתן הלוואות. בשלב מסוים בחייה נכנסה כרימה לסכסוך משפטי-מסחרי סוער עם השותף של אחיה, יוסף בן לבּדי, שנידון באריכות בפני בית הדין היהודי המקומי ונגרר למשך שנים. למרות זאת הונה של כרימה היה נכבד, ובצוואתה הוא נאמד בלפחות 700 דינאר, סכום גדול עבור התקופה, וכן בתכשיטים ורכוש מסוגים שונים. היא מופיעה ברשימות רבות של נותני צדקה לבתי הכנסת ומוסדות הקהילה היהודית.
כרימה הייתה נשואה לזמן קצר ליהודי חסר אמצעים מסיציליה, בשם אריה בן יהודה, שהיגר לפוסטאט. מנישואים אלו, שהסתיימו בשנת 1095, הייתה לכרימה בת אחת בשם גזאל. מעט לאחר מכן ילדה כרימה את בנה היחיד, אבו סעד, ממאהב יהודי בשם חסון שהגיע לפוסטאט כפליט מאסקלאן (אשקלון), בעקבות פלישת הצלבנים. השניים לא נישאו בפני בית דין יהודי, ככל הנראה היות שלחסון הייתה אישה באשקלון שסירבה לקבל ממנו גט, אך ייתכן שנישאו בפני בית המשפט המוסלמי המקומי. אפשרות אחרת היא שהשניים לא נישאו בפני אף בית דין, גם לא המוסלמי, וטענת זאת הועלתה כדי להעניק לקשר ביניהם לגיטימציה. כאשר בנה של כרימה רצה להינשא לאישה יהודייה, הוא תושאל בפני בית הדין היהודי על זהות אביו, וכרימה ככל הנראה חששה שחסון מאהבה לשעבר יתכחש לכך שהוא האב ולכן הביאה עדויות שיגבו את טענתה. בהקשר זה התגלתה בגניזת קהיר עדות של שתי שכנות של כרימה בפני בית הדין היהודי, המעידות כי אכן חסון הוא האב של אבו סעד וממנו כרימה הרתה.
כרימה כנראה מעולם לא השלימה עם מאהבה לשעבר. בצוואתה, שהתגלתה גם היא בגניזת קהיר, היא הורתה במפורש שלא יינתן לחסון דבר מרכושה. אולם היא כן הסכימה לוותר על חוב של 80 דינאר שהיה חייב לה. את שאר רכושה תרמה לאחיה, אחיותיה, ילדיה, מוסדות הקהילה היהודיים בפוסטאט ולעניי הקהילה. כמו כן הורתה לדאוג לחינוכו המסורתי של בנה, אבו סעד, על ידי מלמד לו היא הקציבה משכורת.
כרימה נזכרת בממצא מהגניזה הקהירית גם שנים רבות לאחר פטירתה. במכתב המתוארך ליולי 1150 אישה המארגנת תיקונים ושיפוצים עבור ביתה בפוסטאט מזדהה בתור "בתה של בתה של אל-וחשה".
אלוחשה אלדלאלה
גורוקה
גורוקה (Goroka) היא עיירה בפפואה גינאה החדשה, בירת מחוז הרמה המזרחי. אוכלוסייתה של העיירה מנתה 16,700 תושבים בשנת 2011. העיירה שוכנת בגובה של 1546 מטרים מעל פני הים על הכביש הראשי של אזור הרמה של פפואה גינאה החדשה במרחק 285 ק"מ מלאה ו-90 ק"מ מהעיירה הסמוכה קאינאטו (Kainantu). האקלים מתון והוא ידוע כ"אביבי נצחי"
בעיירה פועלים ארגונים לאומיים שונים כמו תחנת רדיו נוצרית, המכון למחקר רפואי של פפואה גינאה החדשה, מכון הקולנוע הלאומי, המכון המלנזי, תיאטרון והאוניברסיטה המקומית. כמו כן פועלים בעיירה כמה ארגונים חוץ-ממשלתיים כמו ארגון אוקספם וארגון הצילו את הילדים (Save the Children). בעיירה פועל בית מלון. גורוקה היא גם מרכזם של שבט אנשי הבוץ (Asaro).
הענף הכלכלי העיקרי הוא גידול קפה. תעשיות נוספות הם חוות גידול דגי טרוטה, גידול חזירים, דבוראות גידול אננס וגידול ירקות.
בחודש מאי מארחת גורוקה את פסטיבל הקפה הלאומי. בחודש ספטמבר, בתקפות יום העצמאות של פפואה גינאה החדשה (16 בספטמבר), מארחת גורוקה התכנסות רב-שבטית גדולה שמתקיימת כבר מאמצע שנות החמישים.
אדווין בלאק
אדווין בלאק (באנגלית: Edwin Black; ) הוא סופר, עיתונאי בעל טור יהודי אמריקאי. מפיק ומגיש תוכנית טלוויזיית אינטרנט שבועית - "The Edwin Black Show". כתב אחד עשר ספרים, שרובם הפכו לרבי מכר ותורגמו ל-14 שפות לפחות וכן מאות מאמרים, שפורסמו בחלק גדול מהעיתונים החשובים בארצות הברית ובמקומות נוספים בעולם. אחד הכותבים העיקריים באתר "The Cutting Edge News".
קורות חיים.
בלאק נולד בתחילת שנות החמישים בשיקגו, להורים יהודים פולנים, ניצולי השואה. אמו, את'ל כץ, הייתה ב-1943 בדרכה בקרון סגור למחנה ההשמדה טרבלינקה. בהיותה צנומה במיוחד הצליחה להימלט דרך צוהר קטן בקרון. הנאצים ירו על הבורחת והשאירוה קבורה בשלג, בחושבם שמתה. יהודי שהסתתר ביער הציל אותה אחרי שהרכבת נעלמה והשניים הסתתרו יחדיו ביערות פולין במשך שנתיים, עד לתום המלחמה. המציל הוא מי שיהיה בעתיד בעלה ואביו של בלאק, והשניים היגרו יחדיו לארצות הברית לאחר גמר מלחמת העולם השנייה.
בלאק חי תקופה מסוימת בקיבוץ בישראל. הוא נשוי, אב לבת, וגר בוושינגטון.
כתיבתו.
הטור של בלאק מופיע כיום בכמאה עיתונים ומגזינים שונים ברחבי העולם. מאות מאמריו הופיעו בחלק גדול מהעיתונים החשובים בארצות הברית ובבריטניה, וכן התפרסמו בעיתונות ברחבי העולם, לרבות בג'רוזלם פוסט בישראל. בפרס הראשון שלו זכה עוד בשנות העשרים לחייו, בגין מאמר שכתב בעקבות ראיון שקיים ב-1978, עם פרקליט יהודי שייצג נאצים ותירץ בפני בלאק את ייצוגם, בטענות לחופש הדיבור והבעת הדעה.
ספרו הראשון, "The Transfer Agreement: The Untold Story of the Secret Agreement Between the Third Reich and Jewish Palestine" יצא לאור ב-1984 בהוצאת "MacMillan Publishing Company", עורר סערה כלל עולמית ויהודית וזכה בפרס קרל סנדברג. הספר עסק בהסכם העברה - ההסכם שנחתם באמצע 1933 בין הסוכנות היהודית לבין שלטונות גרמניה הנאצית. ההסכם איפשר לכחמישים אלף מיהודי גרמניה לצאת ממנה, יחד עם חלק מרכושם, בשווי כמאה מיליון דולר של אז (מעל למיליארד וחצי דולר של היום) ותמורת זה בוטל החרם שארגנו יהודי העולם נגד המשטר הנאצי בשנתו הראשונה.
ספרו השני של בלאק, "Project C", ספר מתח מדע בדיוני יצא לאור כעבור חמש עשרה שנה בהוצאת Dialog, ותורגם לכמה שפות, בהן עברית. לאחר ספר זה החלו ספרי בלאק להתפרסם לעיתים קרובות יותר, ומדי שנה-שנתיים יצא לאור ספר חדש שלו. כמעט כול ספריו עוררו סערה ומחלוקת וכמעט כולם הפכו רבי מכר.