אשתו השנייה של אריסטיד, ברנדה, היא צעירה ממנו בהרבה, והייתה רקדנית בקזינו בלאס וגאס. בני המשפחה חושדים בה שהיא הרגה את אריסטיד, במיוחד רוג'ר, שמאשים אותה בהיותה רודפת בצע. היא זו שהכינה את זריקת האינסולין שגרמה למותו. כמו כן היה לה רומן עם לורנס בראון, המורה הפרטי של ילדי לאונידס. כשנפתחת הצוואה של אריסטיד מתברר שהיא איננה חתומה, ולכן ברנדה היא היורשת של כל רכושו.
הפקה.
הדרמה מבוססת על רומן באותו שם מאת אגאתה כריסטי. שלב הצילומים החל בספטמבר 2016. חלק מהצילומים נעשה בספריית מוהן שבקינגס קולג' לונדון. חלקים אחרים מהסרט צולמו בטינטספיד ליד בריסטול. מיינלי מנור שליד פליט בהמפשייר שימש לצילומי החוץ של הסרט. מעצב ההפקה של הסרט היה סיימון באוולס.
את המוזיקה המקורית כתב הוגו דה צ'ייר.
קבלה וביקורת.
באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט דירוג של 56% המבוסס על 25 ביקורות עם ציון ממוצע של 5/10. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון ממוצע של 59 מתוך 100, המבוסס על 8 מבקרים.
פול סרבנס
טל בן-צבי
ויואן דנון
פרשת מחמוד קטוסה
פרשת מחמוד קטוסה החלה בתלונה על אונס ילדה בת 7 באחת מההתנחלויות במועצה האזורית מטה בנימין, שבעקבותיה נעצר חשוד בשם מחמוד קטוסה, פלסטיני תושב הכפר דיר קדיס. קטוסה שוחרר ממעצר לאחר 55 ימים, לאחר שהפרקליטות הצבאית ומשטרת ישראל חזרו בהם מכתב האישום. הפרשה עוררה הדים רבים בישראל.
התפתחות הפרשה.
ילדה חרדית בת 7 מהתנחלות במועצה האזורית מטה בנימין סיפרה להוריה כי נאנסה על ידי אדם שהכירה בבית הספר. תאריך המאורע לא ידוע, אך התרחש בין פברואר לאפריל 2019. הוריה פנו לרב חיים קניבסקי, בשאלה מה נכון להם לעשות, והוא הורה להם לפנות למשטרה. התלונה במשטרה הוגשה ב-16 באפריל 2019.
ב-1 במאי 2019 נעצר חשוד במעשה, אב הבית של בית הספר. החשוד, מחמוד קטוסה, פלסטיני בן 47, פלסטיני תושב דיר קדיס. לבקשת המשפחה הוטל צו איסור פרסום על המקרה, והאירוע לא דווח למשרד החינוך. ב-16 ביוני 2019 פורסם כתב האישום שהגישה הפרקליטות הצבאית בבית המשפט הצבאי בבית הסוהר עופר נגד קטוסה. הוא הואשם באונס בנסיבות מחמירות, תקיפה וחטיפה. משפחתה של הילדה טענה באמצעות עורך דין מארגון "חננו" כי קטוסה פעל ממניע לאומני. על פי כתב האישום, הילדה הובלה לבניין הסמוך לבית ספרה, ונאנסה באכזריות כאשר שני אנשים נוספים אוחזים בה. שמו ותמונתו של קטוסה, שנחשד במעשה, פורסמו למחרת בהבלטה בעיתונים. השר לביטחון פנים גלעד ארדן קרא לחקור את המקרה כאירוע לאומני.
פרסום כתב האישום עורר זעם ברשתות החברתיות, ופוסטים וציוצים של אושיות רשת, בהם יבגני זרובינסקי, תקפו את "התקשורת השמאלנית" שהתעלמה כביכול מאירוע אונס לאומני. גם באתר האינטרנט "כיפה" נטען שכלי התקשורת מתעלמים כביכול מהמקרה. מאידך, בכלי תקשורת ימניים התייחסו לחשוד כאל אנס מורשע ונאמר שמדובר בוודאות בפשע על רקע לאומני. בנצי גופשטיין ופעילי ארגון להב"ה הפגינו בכניסה לכפר דיר קדיס נגד טרור "לְאוּמִינִי", כהגדרתם. ההפגנה פוזרה על ידי המשטרה, וגופשטיין אמר: "בתל אביב מאפשרים לחסום כבישים על כל שטות והמשטרה מכילה את האירוע, אבל לחסום את הכניסה לכפר בו גרים חיות האדם שאנסו את אחותנו, את זה המשטרה לא מוכנה לקבל. בושה וחרפה." בעקבות ההד הציבורי איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל ערך הפגנה נגד אלימות מינית בערד, והפגנה דומה נערכה בבת ים.
שחרור קטוסה.
הנאשם, מחמוד קטוסה, הוא בעל היתר כניסה לישראל, עבד בבית הספר שנים רבות, והוא ללא עבר פלילי או ביטחוני.
יוסי אלי, כתב חדשות 13, היה הראשון שפקפק בכתב האישום, ופרסם בטוויטר רשימת מחדלים חמורים בחקירה. אלי ציין שבכתב האישום לא צוין מועד האירוע, ולא ברור גם היכן התרחש. הילדה לא נבדקה על ידי רופא מומחה, אין DNA בזירה, ואין ראיות פורנזיות. עקב דבריו קיבל שיחות טלפון ובהן איומים על חייו. גם בכתבה במקור ראשון שפורסמה זמן קצר לאחר מכן הובע ספק לגבי פרטי האירוע. ב-18 ביוני 2019 ראש אגף החקירות במשטרה, ניצב גדי סיסו, החליט בצעד חריג לבדוק מחדש את תיק החקירה. על פי כתבה בעיתון הארץ, בחומרי החקירה נאמר שבעדותה סיפרה הילדה כי אמה היא זו שאמרה לה כי אב הבית בבית הספר הוא שפגע בה. טענה זו לא נבדקה על ידי חוקרת ילדים. במאמר נוסף התגלה שבדיקות הפוליגרף שנערכו למחמוד קטוסה היו בעברית, אף ששפת אמו היא ערבית.
ב-25 ביוני 2019 הודיעו הפרקליטות הצבאית והמשטרה על חזרה מכתב האישום נגד מחמוד קטוסה, לאחר בחינה נוספת של חומר החקירה ובעקבות כשלים שעלו בחקירה. כתב האישום בוטל ובאותו יום שוחרר קטוסה ממעצר. עם שחרורו אמר: "משפחת הילדה יודעת שהכל שקר. הם יודעים שאין שם מילה נכונה. אם חס וחלילה קרה כזה דבר לילדה. אני עם הילדה והמשפחה שלה. אין לי נגדם כלום. אבל השאלה החשובה היא מי אמר לילדה שתצביע עלי".
לאחר פרסום המקרה פיטרה משפחת הילדה את עורך הדין מארגון "חננו" שייצג אותה.
ריקארד אולסון
ריקארד אולסון (בשוודית: Rickard Olsson; נולד ב-7 בפברואר 1967) הוא מנחה טלוויזיה שוודי.
ביוגרפיה.
אולסון ביבלה, הוא למד לימודי תרבות באוניברסיטת ארברו.
קריירה.
אולסון החל את הקריירה שלו ברדיו של יבלבורג.
מ-2005 ועד 2008 הנחה את תוכנית הלוטו "Bingolotto".
ב-2005 שיחק במיני סדרה "Medicinmannen" באותה שנה זכה בפרס מטעם המגזין "Se &amp; Hör" בקטגוריית האישיות הטלוויזיונית הטובה ביותר.
ב-2006 הנחה את טקס חלוקת הפרסים הטלוויזיוני "Aftonbladets TV-pris" באותה שנה הופיע ככתב טלוויזיה בסרט "When Darkness Falls".
ב-2007 הנחה את טקס חלוקת פרסי הטלוויזיה השוודית "Kristallen" עבור ערוץ TV4 וביצע זאת פעם נוספת ב-2009 כמנחה יחיד.
ב-2008 החל להגיש את תוכנית חידות הטריוויה "Vem vet mest?", באותה שנה גם הופיע בהפקה בתיאטרון Göta Lejon בסטוקהולם של הצגה המבוססת על ספר ילדים.
ב-2009 היה מועמד ל-"Stora radiopriset", פרס רדיו שוודי.
ב-2010 הנחה את משחק הטלוויזיה "Bubblan" בערוץ SVT1, בשנה זו גם דובב את קן בדיבוב השוודי של צעצוע של סיפור 3.
ב-2011 הנחה את תחרות המלודיפסטיבלן ביחד עם מרי סרנהולט.
ב-2012 החל להנחות את תוכנית המציאות לילדים "Wild Kids".
חוף לארס כריסטנסן
חוף לארס כריסטנסן (באנגלית: Lars Christensen Coast) הוא חוף באנטארקטיקה, הממוקם בין מונולית מוריי לבין ראשו של מדף הקרח אמרי.
היסטוריה.
גילוי החוף ומקור שמו.
אזור זה של חוף אנטארקטיקה התגלה על ידי ציידי לווייתנים נורווגיים שהיו מועסקים על ידי לארס כריסטנסן, מסאנדאפיורד שבנורווגיה. כריסטנסן עצמו השתתף בחלק מהמשלחות וחקר את האזור בין השנים 1937–1926.
חקר ומיפוי של הצד הדרומי-מערבי של מדף הקרח הושלמו על ידי משלחות חקר אוסטרליות במהלך שנות החמישים של המאה ה-20.
זוגות (חשש)
החשש מזוגות הוא אמונה יהודית המופיעה בתלמוד הבבלי, ולפיה יש להימנע מעשיית דבר מספר זוגי של פעמים מחשש שהעושה כן יוזק על ידי שדים, או כשפים. לפי ההלכה אין צורך להקפיד על כך.
מקורות.
המקור המרכזי לחשש מזוגות נמצא בתלמוד בבלי במסכת פסחים:
איסור זוגות מוזכר גם במסכת ברכות דף נ"א. ואינו נמצא כלל בתלמוד הירושלמי.
התלמוד הבבלי משייך את מקור האיסור לתקופה התנאית ומצטט שתי ברייתות בנושא זה, אולם ברייתות אלה אינן נמצאות בידינו וייתכן שאלה אכן ברייתות אמוראיות ולא תנאיות.
טעם החשש.
בדברי התלמוד מבואר כי החשש הוא מהיזק שדים או כשפים, חלק מהפרשנים הוסיפו כי יש חשש שהאוכל או שותה "זוגות" יימשך לאמונה בשניות, במקום האמונה היהודית הדוגלת במונותאיזם. הסבר זה מתאים לעובדה שבארץ ישראל לא חששו לזוגות: היהודים בארץ ישראל לא חיו בשכנות לזוראוסטרים שדגלו בשניות, ולכן לא היה חשש שיימשכו אחר אמונה זו, וממילא לא הייתה סיבה לגזור שם.
המאירי כתב כי חששות אלו הם .
הגבלות.
החשש מ"זוגות" הוא רק כאשר אוכל או שותה זוג בבת אחת ובהחלטה אחת, לכן מי שכוונתו הייתה לאכול אחד ולאחר מכן החליט לאכול עוד, או שיצא לשוק בין אכילה לאכילה אינו צריך לחשוש.
בסוגיית התלמוד מובאות דעות של כמה אמוראים לפיהם במספרים מסוימים אין חשש "זוגות". עולא סובר כי בעשר אין חשש, רב חסדא ורבה בר רב הונא סבורים כי גם בשמונה אין חשש, רבה ורב יוסף מוסיפים כי גם בשש אין חשש, ולפי אביי ורבא גם בארבע אין חשש זוגות. הגבלות אלו הם רק מחשש שדים, אך החשש מכשפים קיים גם במספרים אלו.
בתלמוד מובאת דעת רב דימי כי חשש זוגות באכילת ביצים, קישואים, אגוזים ודבר נוסף, מקורו בהלכה למשה מסיני, ומדרבנן הוסיפו את כל שאר הדברים כיוון שלא ידעו מהו הדבר הנוסף. לדעה זו, החשש בשאר הדברים הוא רק מכח ספק וחומרתו פחותה.
לדעת רב נחמן אין לחשוש ל"זוגות" בשתיית ארבע כוסות בליל הסדר מכיוון שבלילה זה יש שמירה מהמזיקים. בספר הזוהר נאמר כי אין לחשוש ל"זוגות" במצוות לחם משנה מכיוון ש"שלוחי מצווה אינם ניזוקים".
בהלכה.
בעלי התוספות כתבו כי למעשה אין נוהגים לחשוש ל"זוגות", מאחר שאין אותה "רוח רעה" שורה בארצותינו. הטור העתיק את דברי התלמוד כי אין לאכול ולשתות זוגות, אך בבית יוסף הקשה עליו מדברי התוספות שאין לחוש לכך. בשולחן ערוך ובמשנה תורה אין אזכור לחשש זוגות. הפוסקים נסמכים גם על דברי התלמוד כי מי שלא מקפיד בכך אין השדים מקפידים איתו.