לרוב משתמשים בביטוי "שלום קרתגו" בקשר לחוזה ורסאי שנערך בסוף מלחמת העולם הראשונה. ניתן למצוא נקודות דמיון רבות בין שני ההסכמים. כמו כן לעיתים הוא משמש בהקשר של תוכנית מורגנטאו, שהייתה אמורה להיות מיושמת על גרמניה בסוף מלחמת העולם השנייה.
אילונה אריאל
אילונה אריאל (נולדה בשנת 1958) היא במאית סרטים ישראלית. סרטיה זכו בפרסים בפסטיבלים בינלאומיים. בין יצירותיה הקולנועיות הסרט "אגף הוויפאסנה", שזכה בפרסים ותורגם לשפות רבות.
ביוגרפיה.
אילונה אריאל נולדה ברמת גן. בשנת 1978 עזבה את ישראל לתקופה בת 18 שנה, מתוכם שהתה תשע שנים בניו יורק, שם עסקה בצילום ובמוזיקה.
היא בוגרת בית הספר הניו-יורקי לצילום: "Germain School Of Photography" ובית הספר הניו-יורקי למוזיקה: "Drummer’s Collective". החל משנת 1987 התגוררה אריאל במשך תשע שנים באסיה. בנפאל התוודעה למדיטציית ויפאסנה על פי שיטתו של ס.נ. גואנקה, ולאחר תקופה עברה לחיות בטאיוואן וביפן. אריאל שהתה במשך השנים הללו תקופות ארוכות של מחקר ומדיטציה בבורמה, תאילנד והודו.
ב-1991 הגיעה לישראל וייסדה את העמותה לוויפאסנה בישראל. ב-1995 חזרה להתגורר בישראל והקימה את חברת ההפקות סרטי קארונה בע”מ בשיתוף עם איילת מנחמי. סִרטן התיעודי, "אגף הוויפאסנה" ((1997) Doing Time Doing Vipassana), מתאר את השימוש בשיטת מדיטציה זו בשיקום אסירים בכלא בהודו. הסרט הוצג בפסטיבלים רבים וזכה במספר פרסים חשובים, ביניהם NCCD Pass Award מטעם המועצה האמריקנית למניעת פשע ועבריינות, ועוד.
סרטים תיעודיים נוספים שעשו יחד, "זמני" ((2001) It's About Time), על מושג ותפיסת הזמן הישראלי, זכה בפרס וולג'ין בפסטיבל הקולנוע ירושלים בשנת 2001, וב"פרס יפן" (NHK Japan Prize) בשנת 2002. סרט על הברון רוטשילד, "מעבר לגנים", מוקרן מדי יום במרכז המבקרים של רמת הנדיב.
ב־2012 הצטרפה למיזם התרבותי "הוסטר" שעסק בקידום מפגשים חיים בנושאי אמנות, תרבות וחינוך בבתים פרטיים. מ-2014 ועד 2019 ניהלה אילונה את מחלקת הקולנוע והטלוויזיה במשרדו הבינלאומי של פרופ' יובל נח הררי והייתה המפיקה האחראית לאדפטציה הקולנועית של "קיצור תולדות האנושות", בניצוחו של רידלי סקוט ובבימויו של זוכה פרס האוסקר, אסיף קאפדיה. מאז 2019 יוזמת פרויקטים אומנותיים עם אומנים רב תחומיים.
משה יצחק אביגדור
רבי משה יצחק אביגדור (תקס"א או תקס"ב, 1801 - כ"ג באב תרכ"ה, 15 באוגוסט 1865) היה רב ופוסק ליטאי, רבן של קובנה, שקלוב וערים נוספות. נודע על שם ספרו "פרדס רימונים" על הלכות נידה.
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1801, לרב שמואל מבריסק ולאמו שהייתה אחות אמו של רבי צדוק הכהן מלובלין. בצעירותו למד אצל רבי ליב חסיד, אביו של רבי בנימין דיסקין, רבה של וולקוביסק, וסבו של מהרי"ל דיסקין. נישא לשיינא אסתר בתו של הרב יהודה לייב דבוטן-בוטינסקי רבה של מוהילב תחילת דרכו ברבנות הייתה בשנת תקפ"ט, אז התמנה כדיין בסלונים; בסוף שנת תקצ"ד התמנה לרבנות ואשילישוק, בה כיהן שלוש עשרה שנים.
בסביבות שנת תר"ז (1847) התמנה לרבנות סייני שבפולין, הקים בה ישיבה במתכונתה של ישיבת וולוז'ין, אך הישיבה נסגרה בעקבות הלשנה. הוא נחקר וספרייתו הוחרמה, כששוחרר מהמעצר נאסר עליו להתגורר בפולין וספרייתו לא הוחזרה לו.
בשנת תרי"ד (1854) לאחר פטירת רבה של קובנה ואב בית הדין הראשון בה, רבי אריה לייב שפירא, התמנה לרבנות קובנה. מתלמידיו בעיר זו: הרב הלל דוד הכהן טריווש. בחודש שבט תרכ"א (1861) עזב את קובנה לטובת רבנות שקלוב, ובה נפטר ונקבר בכ"ג באב תרכ"ה, 15 באוגוסט 1865.
בנו היחיד רבי אברהם שמואל הדפיס את ספרו לאחר פטירתו.
ספריו.
ספרו "פרדס רימונים" הנחשב לאחד מספרי היסוד העוסקים בהלכות נידה, יצא לאור לאחר פטירתו בווילנה (תרכ"ט), במהדורת וילנא נדפס רק חלקו הראשון של הספר והוא הושלם רק במהדורת ירושלים תשס"ז. ספרו "גליוני קדש" נדפס בניו יורק (תרס"ט), בידי נכדו יוסף בוטה, והוא כולל את הערותיו לספרים רבים כפי שרשמם על גליונות הספרים שבספרייתו. מלבד ספריו אלו כתב שאלות ותשובות הלכתיות רבות, ורובן המוחלט אבד. תשובות בודדות נדפסו בספרים שונים. ספרו "נטעי אביגדור" בכתב יד נמצא בבית הספרים הלאומי בירושלים.
לוך ניי
לוך ניי (Lough Neagh) הוא אגם מים מתוקים הגדול בצפון אירלנד, כ-51.5 קילומטרים מערבית לבלפסט. זהו האגם הגדול ביותר באי האירי, בממלכה המאוחדת ובאיים הבריטיים. הוא משתרע על פני שטח של 396 קמ"ר. משקעים עתיקים במפרץ טומה, הכניסה לאגם בחופו הצפוני-מערבי, הניבו את הממצאים האנושיים הוותיקים ביותר שתועדו באירלנד. שרידים ארכאולוגיים אחרים נמצאו באי קוני.
שמו של האגם האגם ניתן לו בעקבות שמו האירי של האל דגדה (Dagda), ומשמעותו "האגם של דגדה".
אביגדור (פירושונים)
חשיבה עיצובית
חשיבה עיצובית היא מתודולוגיה המתארת מכלול פעולות קוגניטיביות וביצועיות המיושמות במהלך תהליך עיצוב ומיושמת בפיתוח פתרונות חדשניים.
מבוא.
חשיבה עיצובית התפתחה להגדרה של שילוב אמפתיה להקשר של בעיה, יצירתיות בהפקת תובנות ופתרונות, ורציונליות בניתוח והתאמה של מגוון פתרונות אל ההקשר של הבעיה. על פי טים בראון, מנכ"ל ונשיא IDEO, המטרה של חשיבה עיצובית היא "אסטרטגיה עסקית של התאמת פתרונות טכנולוגיים אפשריים לצרכיהם של אנשים". הוראת חשיבה עיצובית מבוססת על הוראת הדרך לגשת אל פתרון מוצלח לבעיות מורכבות ורב-ממדיות, על לימוד מתודות אפקטיביות של רעיונאות, בחירה וביצוע של פתרונות, באמצעותם אנשים בודדים, ארגונים ועסקים יוכלו לשפר את תהליכיהם ומיומנויותיהם בפתרון בעיות. בנוסף, ישנו עניין אקדמי רב בהבנה כיצד מעצבים חושבים ומהי קוגניציה עיצובית. כנס המחקר האקדמי הרשמי הראשון בחשיבה עיצובית התקיים בשנת 1991 באוניברסיטת דלפט לטכנולוגיה, הולנד, ומאז התפתח לכנס שנתי קבוע.
מקורות המונח.
הרעיון של עיצוב בתור "דרך החשיבה" במדעים ניתן לייחוס לספרו של הרברט א. סימון משנת 1969 The Sciences of the Artificial (המדעים של המלאכותי), ובספר "Experiences in Visual Thinking (חוויות בחשיבה חזותית) "של רוברט מק'קים משנת 1973. רולף פייסט (Rolf Faste) הרחיב על עבודתו של מק'קים בסטנפורד בשנות ה-80' וה-90', בהוראת "חשיבה עיצובית" כשיטת פעולה יצירתית. ספרו של פיטר רואו (Peter Rowe) משנת 1987 "חשיבה עיצובית" תיאר שיטות וגישות בהן נעשה שימוש על ידי אדריכלים ומתכנני ערים, היה שימוש מוקדם משמעותי של המונח בספרות המחקר בעיצוב. "חשיבה עיצובית" הותאמה למטרות עסקיות על ידי עמיתו של פייסט באוניברסיטת סטנפורד דייוויד מ. קלי (David M. Kelley), שייסד את חברת IDEO בשנת 1991. מאמרו של ריצ'רד ביוקנן משנת 1992, שכותרתו "בעיות קשות בחשיבה עיצובית", הביע מבט רחב יותר של "חשיבה עיצובית" כמענה לבעיות אנושיות בלתי פתירות באמצעות עיצוב.
חשיבה מבוססת פתרון.
חשיבה עיצובית היא שיטה מעשית ויצירתית לפתרון בעיות, מתוך כוונה לתוצאה עתידית עדיפה. בהקשר זה, זוהי צורת חשיבה מוכוונת פתרון. תהליך חשיבה המתחיל ביעד (מצב עתידי משופר) במקום בפתרון בעיה ספציפית. באמצעות התחשבות בנתונים של המצב הקיים ושל המצב העתידי, פתרונות אפשריים עשויים להתגלות סימולטנית. נייג'ל קרוס טען שצורת חשיבה זו מתרחשת בהקשר של סביבה מעשה ידי אדם (או חפצים).
גישה זו שונה מהשיטה המדעית האנליטית, שמתחילה בהגדרה מקיפה של כל הפרמטרים בבעיה על מנת ליצור פתרון. חשיבה עיצובית מזהה וחוקרת את ההיבטים הידועים והמעורפלים של המצב הנוכחי, כדי לגלות פרמטרים נסתרים ונתיבים חלופיים שעשויים להוביל אל היעד. מכיוון שחשיבה עיצובית היא אופן חשיבה חזרתי (איטרטיבי), "פתרונות" ביניים הופכים להיות נקודות התחלה אפשריות של נתיבים חלופיים, כולל הגדרה מחדש של הבעיה הראשונית.
חשיבה עיצובית כתהליך לפתרון בעיות.
שלא כמו חשיבה אנליטית, חשיבה עיצובית היא תהליך שכולל צבירה ובניה של רעיונות, ללא הצבת גבולות במהלך שלב סיעור מוחות (brainstorming). כאשר אין גבולות מוגדרים, המשתתפים חוששים פחות מכישלון וביקורת מעמיתיהם, ומעודדים השתתפות רב-תחומית ושימוש במקורות מידע מגוונים ככל שמתאפשר. הביטוי "לחשוב מחוץ לקופסה" מתאים לתיאור שלב סיעור המוחות, שייעודו לגלות אלמנטים נסתרים ולא ברורים במצב הקיים, ולגלות את הנחות היסוד המוטעות.
אחת הגרסאות של חשיבה עיצובית כוללת שבעה שלבים: "הגדרה, מחקר, הגייה, אב-טיפוס, בחירה, יישום, ולמידה". במסגרת שבעת השלבים הללו, ניתן לנסח בעיות, לשאול שאלות נכונות, ליצור יותר רעיונות, ולבחור את הטובות שבתשובות. השלבים אינם תהליך ליניארי, ויכולים להתרחש בו-זמנית ואף בחזרה עליהם.
למידה.
אף על פי שעיצוב מושפע תמיד מהעדפות אישיות, השיטה של חשיבה עיצובית חולקת מאפיינים מוסכמים, בעיקר: יצירתיות, חשיבה מרובת מיומנויות, עבודת צוות, תפיסת המשתמש במרכז, סקרנות ואופטימיות.
חשיבה עיצובית והוראה.
חשיבה עיצובית הוצעה לשימוש במערכות חינוך במגוון דרכים הקשורות לתוכניות לימודים, כמו גם בעיצוב של מרחבי למידה ומערכות הוראה בבתי-ספר. חשיבה עיצובית בהוראה נראית לרוב בשלוש צורות: עזרה לגופים מנהלתיים בפתרון בעיות מנהלתיות, עזרה למורים בפיתוח מערכי שיעור יצירתיים, ויצירת מיומנויות של חשיבה עיצובית אצל תלמידים. מחקרים רבים מבוצעים בשנים האחרונות לבדיקת המפגש בין חשיבה עיצובית והוראה.