לאחר שחרור השטח בידי הצבא האדום, משנת 1944 ועד ספטמבר 1947 נערכו עבודות שחזור שנמשכות כבר למעלה מחמישה עשורים. בשנת 1999 נחנך לציבור ארמון פיוטר הראשון בסטרלנה, לאחר שהצליחו לשחזרו.
בשנת 2003 נפתח מחדש ארמון קונסטנטין, שזמן קצר לאחר מכן הועבר לניהול הסגל הנשיאותי של רוסיה על מנת לשמש כמעונו של נשיא רוסיה בעת ביקוריו באזור. בשנת 2007 מוזיאון אוראניינבאום נקלט מחדש לניהולו של מוזיאון פטרהוף. ב-12 ביוני 2008 המוזיאון נבחר כאחד משבעת פלאי רוסיה ובנובמבר אותה שנה כל הארמונות והאובייקטים שבאחריות המוזיאון זכו לאבטחת חברת האבטחה "מגיסטרל".
הנהלה.
הנהלת המוזיאון נמצאת ברחוב רזבודנאיה בעיר פטרהוף, כאשר אוצרת המוזיאון היא ילנה קלניצקאיה. המוזיאון כפוף למשרד התרבות של רוסיה שאחראי להקצאת התקציבים למוזיאון.
S/2004 S 29
הפועל אדומים אשדוד
קוברה פיליפינית
קוברה פיליפינית המכונה גם קוברה צפון-פיליפינית (שם מדעי: Naja philippinensis) היא מין של קוברה יורקת ממשפחת הפתניים החיה רק באיי הפיליפינים. זוהי אחת מהארסיות שבקוברות.
קוברה זו מגיעה לאורך של 1.6 מטרים בממוצע אם כי כמה פרטים הגיעו לאורך שני מטרים. זוהי קוברה בעלת ראש רחב וקצר, נחיריים בולטים ועיניים גדולות ושחורות. צבעה בהיר יחסית עד חום בינוני. הצעירים בעלי גוונים כהים יותר.
הקוברה מצויה במדרונות ושטחי יערות לחים וכן בשדות חקלאיים, ג'ונגלים ובקרבת מגורי האדם והיא מחבבת במיוחד מקווי מים כמו בריכות, שלוליות וכדומה. תפוצתה בשטחי צפון הפיליפינים בלוזון, מינדורו, קאטאנדואנס, מאסבאטה ובכמה אייים קטנים יותר. דיווחים על הימצאותה בפלאוואן התבררו כשגויים. בפיליפינים ישנו מין נוסף של קוברה בפיליפינים - קוברה דרום פיליפינית ("Naja samarensis").
הקוברה ניזונה בעיקר מעכברים ושאר יונקים קטנים, מצפרדעים, לטאות ומנחשים אחרים, אותם היא הורגת בארס חזק. היא אוכלת כמעט כל טרף אפשרי, כולל נחשים ארוכים כמותה. הטורפים שלה הם אנשים, עופות דורסים, נמיות ורב-פתן מלכותי, הגדול בפתניים. לעיתים היא גם נפגעת מחולדות המגיבות על ההכשה בנשיכות לעבר הראש והעיניים, אך הדבר לא קטלני עבור הקוברה.
הקוברה ארסית מאוד ובעלת נוירוטוקסין חזק הגורם לשיתוק של איברי הנשימה ושל שאר הגוף במהירות. תסמיני ההכשה כוללים בחילות והקאות, כאבים ונפיחויות, כאבי ראש, סחרחורת ובעיות נשימה שיכולות להסתיים בדום לב או במוות בקלות. עם זאת ישנו נוגדן היכול להציל את המוכשים אם הם מקבלים בזמן. לפי מדד ה-LD50 הארס של קוברה זו הוא החזק ביותר מבין הקוברות, למעט המין קוברה כספית. ערך זה הוא 0.20 מ"ג/ק"ג או 90–100 מ"ג ארס בהכשה.
בנוסף על ארס זה הקוברה יכולה לירוק את הארס למרחק שלושה מטרים לעבר עיניו של הקורבן ולעוור אותו, אם כי לא להרוג.
קוברה יורקת פיליפינית
ארז מייזל
איי כריסטיאניה (יוון)
איי כריסטיאניה או איי כריסטיאנה (מיוונית: Χριστιανά Θήρας) היא קבוצת איים בה שלושה איים וולקניים באיים קיקליאדים שביוון.
גאוגרפיה.
האיים ממוקמים 16 קילומטרים דרומית - מערבית לקבוצת איי סנטוריני והם נחשבים חלק מהארכיפלג של סנטוריני.
קבוצת האיים מורכבת מהאיים כריסטיאני (Χριστιανή, הגדול שבהם), אשטי (Εσχάτη) ואסקניה (Ασκανιά). שטח האי כריסטיאני הוא כ- 2.35 קמ"ר.
היסטוריה.
באי כריסטיאני ישנם שרידים של התיישבות אנושית מהתקופה הנאוליתית. איי כריסטינה אינם מיושבים מאז שנות התשעים של המאה התשע עשרה. תושבי האיים עסקו בחקלאות לפני עזיבת האיים. באיים נותרו שרידים של הכפרים, הדרכים ששימשו את התושבים, ואף כנסייה אחת. כמו כן באיים שרידי יישובים מימי הביניים.
באמצע שנות השבעים, האי הגדול ביותר, כריסטיאני, נחשב על ידי נאט"ו כאתר מתאים לבסיס צבאי שנועד להכיל סילו לטילים, אך זה מעולם לא נבנה.
כיום האיים הם בבעלות פרטית והגישה הציבורית אליהם מוגבלת.
לקריאה נוספת.
• Walter L. Friedrich, Santorini: Volcano, Natural History, Mythology, P 14
S/2004 S 26
קנית חורף
קנית ביצות או קנית חורף (מכונה גם זְמִיר בִּצּוֹת; שם מדעי: "Acrocephalus palustris") היא מין ציפור מהסוג קנית שבמשפחת הסבכיים.
גודל ומשקל.
אורכה 12.4-14 סנטימטרים אורך כנפה 6.4-6.9 ס"מ ומשקלה 8–11 גרמים.
תפוצה.
תפוצה אירופית בעיקרה, הציפור חיה בשיחי ביצה ובין שיחי יער-גדות. חורפת במזרח אפריקה מדרום לסהרה ועד לארץ הכף. בארץ ישראל היא חולפת נדירה למדי באביב ושכיחה מעט יותר בקיץ.
יחסי יפן–מדגסקר
יחסי יפן–מדגסקר הם היחסים הבילטרליים שבין יפן לבין רפובליקת מדגסקר. שתי המדינות מקיימות יחסים דיפלומטיים מאז 5 ביולי 1960, עת הכירה יפן בעצמאות מדגסקר.
סחר.
בשנת 2018 הסתכם ייצוא הסחורות ליפן בשווי 26.9 מיליארד ין, ובהן ניקל, קובלט, מזון ימי וביגוד, ושווי הסחורות שיובאו מיפן למדגסקר עמד על 1.7 מיליארד עיקרן מכוניות, ציוד רפואי וצמיגים.
נציגויות.
יפן מחזיקה בשגרירות באנטננריבו, בירת מדגסקר, ואילו למדגסקר שגרירות בטוקיו, בירת יפן.
מיסרה אר איל-קביר
איי טטראד
איי טטראד (באנגלית: Tetrad Islands מילולית: איי הרביעייה) היא קבוצת איים קטנים השוכנים דרומית-מזרחית לנקודת בורג' שבנמל מיקלסן, באי טריניטי בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
היסטוריה.
גילוי האיים.
האיים מופיעים לראשונה במפה של ממשלת ארגנטינה משנת 1952.
מקור השם.
שמם של האיים ניתן להם בשנת 1960 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
השם מתאר את הקבוצה - יש בה ארבע איים.
בני מיטיב
בני (בן-ציון) מיטיב (מוטילוב) (1926 – 2005) היה ממייסדי קיבוץ נירים, סופר וקצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמושל הצבאי באזור עזה.
ביוגרפיה.
נולד בחיפה בשנת 1926, בתיכון למד בבית הספר הריאלי. היה חבר גרעין ניר של תנועת השומר הצעיר שעבר הכשרה בתל עמל. הגרעין התארגן ביולי 1946 בראשון לציון ושלח את ראשוני חבריו לגבולות. לאחר שהות של מספר חדשים במצפה גבולות יצאו חברי נירים ב-6 באוקטובר 1946 במסגרת עליית 11 הנקודות לנגב הצפוני והתיישבו על 1600 דונם במקומו הראשון של הקיבוץ, שנקרא דנגור. הוא שימש בתפקיד שומר השדות של הקיבוץ, ניהל קשרים עם הבדווים בסביבה שקיבלו את מיטיב וחבריו בלבביות, למד את שפתם ומנהגיהם, יצר קשרי ידידות ונקרא בפיהם "חוואג'ה בוני".
במלחמת העצמאות שירת כקצין מודיעין בגדוד השמיני - "הנגב הדרומי" של הפלמ"ח והשתתף בהגנת קו המים לנגב ובאבטחת יישובים. קשריו של בני עם ערביי הסביבה סיפקו מודיעין קרבי חשוב באותם ימים. ב-15 מאי 1948 השתתף בקרב נירים, בו נהרס הקיבוץ באש הצבא המצרי שהתקדם צפונה, אך מגניו נאחזו בו והמקום לא נכבש.
בשנים 1953–1956 שירת כשליח עליית הנוער בצרפת. עם פרוץ מלחמת סיני נקרא לשמש כמושל רפיח לאחר שנכבשה על ידי צה"ל ופרצו בה מהומות. היכרותו עם הבדווים עזרה לו להרגיע את הרוחות, שאף ערכו לו חפלה עם הולדת בנו.
ב-1961, לאחר טביעת הספינה אגוז שהבריחה יהודים ממרוקו, נשלח מיטיב על ידי המוסד, במסגרת מבצע יכין, לטפל בהברחתם של היהודים דרך מרוקו הספרדית לגיברלטר. בפברואר 1967 יצא לשליחות סודית מטעם המוסד לסייע לכוחות הכורדים בהנהגת מוסטפא ברזאני, שלחמו בעיראק למען עצמאותם.
לאחר מלחמת ששת הימים שוב שירת ברצועת עזה כמושל חן יונס ורפיח, ואחר כך גם עזה.
מפעל הקרונות של טבר
מפעל הקרונות של טבר (ברוסית: Тверской вагоностроительный завод, בראשי תיבות: ТВЗ) היא יצרנית קרונות רכבת הממוקמת בעיר טבר, רוסיה והיא מהווה חלק מחברת ההחזקות טרנסמאשהולדינג (Transmashholding).
היסטוריה.
מפעל הקרונות של טבר הוקם ב-25 באוגוסט 1898 בשם מפעל חומרי הרכבת וולגה העליונה. הוא נבנה ביוזמתה של חברת המניות המשותפת הצרפתית-בלגית Dyle et Bacalan בשנת 1898. בתחילה ייצר המפעל קרונות שינה עם ארבעה צירים לחברת הרכבות הבינלאומית אקספרס, רכבות נוסעים מארבעה קרונות, רכבות עסקיות עם טרקליני לימוד ותאי שינה ורכבות נוסעים למדינות בעלות אקלים חם. המפעל ייצר רכבות משא, פלטפורמות וטנדרים למקררים וייצרה גם רכבות חשמליות, רכיבים וחלקי חילוף לרכבת חשמלית. חברת מפעל הקרונות של טבר ייצרה גם רכבות צבאיות. החל משנת 1904 ייצר המפעל רכבות נוסעים עם סיפון כפול עבור מהגרים למזרח הרחוק וייצר טרקליני אוכל עם שישה צירים באורך של 26 מטרים עבור משפחת המלוכה.
במהלך ההלאמה שלאחר מהפכת אוקטובר, המפעל התמקד בייצור רכיבים עבור הצבא האדום. המפעל נפגע קשה במהלך כיבוש העיר בשנת 1941 על ידי הוורמאכט. לאחר השחרור החל שיפוץ המפעל. במקביל החלו לייצר במפעל פגזי ארטילריה, מרגמות, פצצות, ורכבות רפואיות לשימוש הצבא. באוקטובר 1943, על פי החלטת ועדת ההגנה הממלכתית, נכלל המפעל ברשימת מפעלי הביטחון הגדולים במדינה. המפעל ייצר 18 מוצרים צבאיים. הוא גם הפעיל בית מלאכה לתיקון טנקים. בשנת 1944 התחיל המפעל המשוחזר בחלקו בייצור רכבות נוסעים אזרחיות.
מאז 1951 חזר המפעל להתמקד בייצור רכבות נוסעים. בשנות השישים שך המאה העשרים, לראשונה בתחום הנדסת הרכבות במדינה, הוקם קו ייצור סיטוני במעבדות המפעל שהחל לייצר רכבות עם מערכות מיזוג אוויר ובעלי הנעה חשמלית. רכבות ראשונות אלה שירתו במרכז אסיה ובין מוסקבה ללנינגרד.
משנת 1959 עד 1969 - נוצרו רכבות חשמליות. משנת 1960 עד 1966 - ייצור סדרתי של קרונות לתחבורה בין-אזורית. בשנת 1965 - רכבת האקספרס "אורורה" במהירות מרבית של 160–180 קמ"ש יצאה את שערי המפעל.