התגלתה לראשונה ב-1977 בקומדיה הרומנטית של הרברט רוס וניל סיימון "דירה לשניים" בה הופיעה בתור לוסי הילדה הגסה של פאולה מקפיידן (מרשה מייסון) .
כשהיא בת 10 זכתה קאמינגס על הופעת הבכורה שלה במועמדויות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב.
התפרסמה לאחר מכן בסדרת הדרמה "משפחה" בתפקיד הנערה אנני קופר אותה מאמצת משפחת לורנס.
בשנות ה-80 החליפה קאמינגס את מקצועה לסוכנת שחקנים ופרשה ממשחק באופן סופי בשנות ה-90 בשל המאס בחוסר פרטיות .
לקאמינגס ילדה אחת שנולדה בשנת 2000 עם חברה, דון דיפייטרו.
לאחר שילדה את בתה המציאה את מכשיר ההיפהאגר המאפשר לסחוב תינוקות ממקום למקום, בעקבות ההצלחה והביקוש שנוצרו פתחה קאמינגס חברה למוצר בבעלותה.
בשנת 2005 פתחה בלוג מצליח שעוסק בנקודת מבטה כאמה וכאשת קריירה.
בשנת 2009 פרסמה את ספרה "Notes From The Underwire: Adventures from My Awkward and Lovely Life".
הישיבה הגדולה ותלמוד תורה מאה שערים
הישיבה הגדולה ותלמוד תורה מאה שערים (בקיצור: ישיבת מאה שערים) הוא שמם של תלמוד תורה וישיבה קטנה בשכונת מאה שערים בירושלים. הישיבה נוסדה בשנת תרמ"ה 1885 כמרכזה התורני של שכונת מאה שערים. בדורות הראשונים לקיומה היו רוב רבני הישיבה מזוהים עם תנועת המזרחי. כיום, כמו השכונה שבה היא שוכנת, היא מזוהה עם העדה החרדית. הישיבה שוכנת במרכז השכונה, ברחוב ישועות יעקב, בקרבת שוק מאה שערים.
תולדות הישיבה.
הישיבה נוסדה בתרמ"ה, כ-11 שנים לאחר ייסוד שכונת מאה שערים, על ידי הרב שאול חיים הלוי הורוביץ, ששימש קודם לכן כרבה של דוברובנה, יחד עם בן אחותו הרב יוסף גרשון הורוביץ. אחריו כיהן הרב זרח ראובן ברוורמן, שהיה שותף בייסודה, ואחריו כיהן חתנו הרב יצחק יעקב וכטפויגל.
במקום הוקם גם תלמוד תורה לילדים ומטבח עבור התלמידים. שמה המקורי היה הישיבה הגדולה והתלמוד תורה ובית תבשיל מאה שערים פרי עץ חיים (ובקיצור: ישיבת פרי עץ חיים). בשנותיה הראשונות של השכונה, לפני ייסוד שטיבלך מאה שערים, שימשה הישיבה כמעין שטיבלאך.
בשנים הראשונות הייתה הישיבה קשורה לרב אברהם יצחק הכהן קוק שהיה מרבה לדרוש בה. הישיבה שימשה אכסניה לאנשי "המזרחי" והיו מתקיימים בה עצרות ומפגשים של התנועה. בהמשך המשיכה ישיבת מאה שערים להוות חלק ממוסדות היישוב הישן, שהזדהו ברובם עם העדה החרדית. לאחר יציאת בני היישוב הישן לערי הלוויין, ביתר עילית ובית שמש, נוסדו בהן תלמודי תורה בשם "מאה שערים".
בישיבה גם כולל אברכים ובית הוראה לדיני ממונות בראשות הרב צבי ברוורמן.
ציורי הקיר.
בישיבה ציורי קיר ותקרה של האמן יצחק בק אשר צייר אותם בתש"י (1950). הציורים, המעטרים כמה אולמות בישיבה, מתארים אירועים מן התנ"ך, מקומות קדושים בארץ ישראל ומוטיבים ממעגל השנה היהודי, כמו המזלות. בק הוסיף גם פסוקים מן המקרא. זוהי עבודתו הבולטת ביותר של בק כצייר.
בשנת 2009 קרס אחד הקירות החיצוניים של ישיבת מאה שערים בשעה שלא היו תלמידים במבנה. כתוצאה מכך נהרסו כמה מטרים מן הציורים. הישיבה לא מצאה מימון כדי לשפץ את הבניין ואת הציורים. המועצה לשימור אתרים החליטה לסייע בשימור הציורים ההיסטוריים.
האלפבית האוגריתי
מקור נטוי
הארמיה השישית
הארמיה ה-6 של הוורמאכט
אביב פתרונות מתקדמים
אביב פתרונות מתקדמים בתוכנה בע"מ היא חברת תוכנה ישראלית שהוקמה בשנת 1989 על ידי אבי בן דוד, העומד מאז בראש החברה.
בשנות התשעים עסקה החברה בפיתוח מערכת מידע פיננסית, שהוטמעה בארגונים שונים במשק. בהמשך הורחבה המערכת והפכה לפתרון ERP ישראלי שנמכר למגוון של חברות.
בשנת 2001 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 2010 נקנתה פעילות החברה על ידי בעל המניות העיקרי (אבי בן-דוד) ופעילות זו חזרה להיות במסגרת חברה פרטית, תחת השם "אביב פתרונות מתקדמים בתוכנה". השלד הבורסאי נרכש על ידי חברת "אפסווינג".
בשנת 2011 העסיקה החברה כ-60 עובדים, בהם מומחי פיתוח תוכנה, הטמעה, תמיכה טכנית ושירות לקוחות.
החל משנת 2005 הורחבה הפעילות לתחום הניהול הקמעונאי, במטרה להעמיד פתרון ERP לרשתות קמעונאות תוך התמחות במגזרים ייחודיים (כגון: אופנה, הנעלה, תכשיטים, מוצרי תינוקות).
בהמשך הוקמו חברות בנות, בהן אורגנו (העוסקת ביישום מוצרי מיקרוסופט), וחברת IT-LOG המתמחה בתחום התוכנה לעמילות מכס ושילוח בינלאומי.
לצורך יישום תוכנת ERP של החברה נמכרת חבילת הבסיס ללקוחות, תוך שנדרשים שירותים משלימים, בהם: שירותי יישום והטמעה, שירותי ניתוח מערכות ופיתוח תוכנה (לצורך התאמות תוכנה ייחודיות הנדרשות לארגונים השונים), שירותי תמיכה טכנית, התקנות, וכו'.
במשך השנים התמחתה החברה במגזרים ייחודיים שלהם הותאמו מוצריה, בהם: מגזר הארגונים הציבוריים, מגזר רשתות החינוך, רשתות קמעונאיות בתחומי האופנה, הנעלה, תכשיטים ומוצרי תינוקות, חברות לוגיסטיקה, מטענים אוויריים, שירותי קרקע.
סטפאן באטורי
סטפאן באטורי (בהונגרית: Somlyai Báthory István (שוֹמיוֹאִי באטורי אישטוואן), בפולנית: Stefan Batory, ברומנית: Ştefan Báthory, בליטאית: Steponas Batoras, בבלארוסית: Стэфан Баторы; 27 בספטמבר 1533, שימלאו סילבאניי – 12 בדצמבר 1586, הורדנה) היה וויווד טרנסילבניה (1571–1586), נסיך טרנסילבניה (1576–1586), מלך פולין, והדוכס הגדול של ליטא (1576–1586).
בנו של סטפאן באטורי השמיני ובן למשפחת האצולה ההונגרית באטורי, סטפן באטורי היה שליט טרנסילבניה בשנות ה-1570. ב-1576 הוא נשא לאישה את המלכה אנה יגיילונקה, והפך למלך הנבחר השלישי של פולין. הוא עבד בצמוד לקנצלר יאן זמויסקי. השנים הראשונות לשלטונו התאפיינו בביסוס כוחו, הבסת טוען נוסף לכתר, הקיסר הרומי הקדוש מקסמיליאן השני, ודיכוי מרד דנציג. תקופת שלטונו ארכה אמנם רק כעשור, אך הוא נחשב בעיני היסטוריונים רבים לאחד מהמוצלחים שבמלכי פולין, בייחוד מבחינה צבאית. אחד מהישגיו הבולטים היה הקמפיין המוצלח של מלחמת ליבוניה כנגד רוסיה במהלכו הוא הצליח להדוף פלישה רוסית לשטחי הגבול של האיחוד הפולני ליטאי, ולכפות הסכם שלום עם תנאים עדיפים, הסכם יאם-זאפולסקי.
רקע משפחתי ושנות צעירותו.
סטפאן באטורי או אישטוון באטורי התשיעי נולד ב-1534 כבנו של אישטוואן באטורי שומיואי האב (אישטוואן באטורי השמיני) (1534-1477), אציל הונגרי מהאזור פרטיום, ושל קטלין (קאטה) טלגדי, בתו של שר האוצר המנוח של הונגריה, אישטוואן טלגדי. אישטוואן באטורי האב שירת שנים רבות את שליט טרנסילבניה ובהמשך מלך הונגריה, יאנוש זאפויאי, עלה לדרגות הבכירות של אישפאן ושל סגן ווייווד של טרנסילבניה, ובשנים 1529–1530 מילא את התפקיד של שליט (ווייווד) טרנסילבניה. הוא נפטר כמה חדשים אחרי לידת בנו, ב-17 במרץ 1534. גם אמו מתה בעודו נער. הילד אישטוואן נמסר לחסותם של המגנט המלומד טאמאש נאדאשדי ושל הבישוף של אסטרגום פאל וארדאי שדאג לחינוכו במסגרת בית ספר שניהל בטרנבה (נאג'סומבט), בשטח ההונגרי שבשליטה אוסטרית. בשנות ה-40 של המאה ה-16 נשלח אישטוואן על ידי אחיו הבכור אנדראש באטורי להתחנך כנושא כלים בחצרו של פרדיננד הראשון, קיסר אוסטריה ומלך הונגריה, בווינה.
קיבל השכלה הומניסטית, אך קיימים ספקות גדולים לגבי לימודיו באוניברסיטת פדובה המצוינים בהרבה מהביוגרפיות שלו.
בשנת 1549 היה, יחד עם אחיו מיקלוש, חבר בפמליית בתו של פרדיננד, קטרינה, שהתחתנה במנטובה עם הדוכס המקומי, פרנצ'סקו השלישי לבית גונזגה (1550-1540). לא ידוע מתי חזרו לווינה או לטרנסילבניה.
ייתכן כי באותה תקופה למד איטלקית ואולי למד באוניברסיטה, אך המידע על כך אינו מבוסס דיו.
בימי הרפורמה, אישטוואן באטורי דווקא התחזק באמונתו הקתולית ברוח האווירה ששלטה בחצר ההבסבורגים.
הקריירה בטרנסילבניה. המאבק באוסטרים.
בשובו לטרנסילבניה נקלע באטורי אל תוך העימות שבין המחנה של פרדיננד שירש את כתר הממלכה ההונגרית אחרי מותו של יאנוש סאפויאי ובין המחנה של האלמנה, המלכה איזבלה יאגלונקה וילדה הקטן, יאנוש ז'יגמונד, שנתמכו על ידי הטורקים ושלטו בחלקים המזרחיים של הממלכה, רובם בטרנסילבניה. באטורי בחר לתמוך במלכה איזבלה ומשחזרה מפולין, ב-22 באוקטובר 1556 קיבל את פניה בשם האצילים ההונגרים וליווה אותה עד למושבה בעיר קולוז'וואר (קלוז'). בשנת 1559 התמנה על ידה מפקד של העיר נאג' ואראד (אוראדיה) והפך בדרך זו לאיש החזק של המחוז ביהאר, שהייתה לו חשיבות אסטרטגית גדולה. באותם הימים היה באטורי לגדול בעלי האחוזות בממלכה של משפחת סאפויה.
אולם אחרי מות המלכה איזבלה בנובמבר 1559 ראש צבאה, מנהרט באלאשה (Balassa Ményhert; 1568-1511), ערק למחנה של פרדיננד. אישטוואן באטורי ניסה להתנגד לכוחות התומכים בהבסבורגים, אבל ב-4 במרץ 1562 הובס על ידי באלאשה במצור המפורסם על הודוד. באטורי עצמו נפצע בקרב.
בהמשך, אחרי הסכם שביתת הנשק, שרת באטורי פעמיים כשגריר של שליט טרנסילבניה בווינה.
ב-1563 ביקש לשווא את ידה של אחת הבנות של הקיסר פרדיננד בשביל אדונו, יאנוש ז'יגמנד.
בשנת 1564 ניסה באטורי להפסיק את מה שכונתה "מלחמת הטירות" באזורי קאשה (קושיצה) וסטמאר והצליח לשחרר את אחוזות משפחתו שנכבשו על ידי באלאשה בסטמאר ובנאג'באניה (באיה מארה). הודות למאמציו ידו של בית סאפויה הייתה זמנית על העליונה.
אחרי מותו של פרדיננד, עלה על כס האימפריה הרומית הקדושה וכס הונגריה (בחלק המערבי שלה) מקסימיליאן השני לבית הבסבורג.