מוצב ברוש היה הצפוני שבמוצבי צד"ל, על גבעה למרגלות רכס ג'בל רפיע (Jabal er Rafiaa) עליו יושב מצפון הכפר סוג'וד . למוצב הייתה חשיבות אסטרטגית שכן חלש על הפתחה שמצפון מזרח אליו - בין רכס עלי טאהר לרכס של סוג'וד, וצפה בעין על הכפר ערב סלים וכן על העמק שמצפון למוצב, שבו שוכנים הכפרים: א-לואייזה , מליח וג'ר'גוע (כולם כפרים שזוהו עם פעילות של החזבאללה).
במוצב הייתה מוצבת מחלקת חי"ר של צה"ל אך גם כוחות צד"ל. באופן שוטף היה המוצב מאויש במחלקה מגדוד 90 (דמשקיה) של צד"ל. לאנשי צד"ל היו שני נגמ"שים במוצב. היו תקופות שצה"ל לא אייש את המוצב כיוון שהמוצב בהגדרתו היה מוצב צד"ל.
איוש המוצב בכוחות השונים התבצע על פי התראות מודיעיניות ומבצעים מתוכננים של צה"ל. במוצב היה כוח שריון אשר כלל טנק אחד ולעיתים שני טנקים, שאחד מהם שימש כחיפוי אחורי. כמו כן הוצבה במוצב מערכת תותחי M61 וולקן שהופעלה כסיוע על ידי מערך הנ"מ של חיל האוויר אל מטרות קרקעיות וסייעה רבות.
ב-23 בינואר 1993 כוח שיצא ממוצב עישייה ושימש ככוח אבטחה לכוח אחר שסרק את מורדות ג'בל רפיע, התמקם במוצב ברוש. ביציאתו מהמוצב לחבירה עם הכוח הסורק נפגע ממטען צד בסמוך למוצב. מהמטען, שהופעל בשלט רחוק, נפגע הנגמ״ש הראשון בשיירה, ובאירוע נהרגו סמל חי קלומיטי וסמל אמיר שייך, ונפצע מפקד המחלקה לביא זמיר, שלושתם מפלוגה רובאית א׳ מגדוד שחם בחטיבת הנח״ל.
ב-23 בדצמבר 1994 היה ניסיון לכבוש את המוצב. באירוע נהרגו נתי רוזנטל מפלוגת עורב גולני וגיא סודאי מיחידת תצ"מ 5707. עוד שבעה חיילי גולני נפצעו.
Cornu aspersum
מכון ידעיה
מכון ידעיה הוא ארגון תורני ללא מטרת רווח אשר נועד לגבש ולבחון את תפיסת העולם היהודית והדתית בעת המודרנית וכך באופן אגבי אף להשפיע ולצמצם את אחוזי היציאה בשאלה בציבור הדתי לאומי.
היסטוריה.
הארגון הוקם כעמותה בשנת 2017 על ידי הרב אליסף ליבי והרב דני לביא מתוך מטרה לגבש ולהציג הגות ותפיסת עולם יהודית מודרנית רציונלית ורלוונטית, המייצרת משמעות. זאת תוך הלימה לרעיונות מן המחקר, המדע, המוסר והפילוסופיה המודרנית. באופן אגבי, מתוך כל אלו מנסה המכון אף להשפיע על אחוזי החילון בקרב הנוער בציבור הדתי לאומי.
חברי הארגון.
הארגון פועל בשיתוף פעולה עם רבנים, מחנכים וחוקרים, בהם: הרב יעקב אריאל, הרב אורי שרקי, הרב ד"ר מיכאל אברהם, הרב יובל שרלו, הרבנית רחלי פרנקל, הרב ד"ר משה רט, הארכאולוג ד"ר יצחק מייטליס, פרופסור שלום רוזנברג, הרבנית ד"ר שולמית בן שעיה, פרופסור שלמה זלמן הבלין, פרופסור יואל אליצור, פרופסור ג'פרי וולף, הרב שבתי רפפורט, הרב ד"ר יואל בן נון, הרב חגי לונדין והרבנית ד"ר מיכל טיקוצ'ינסקי.
בשנת 2019 הצטרפה להובלת הארגון יועצת ההלכה ד"ר חני פרנק, חברת ארגון רבני בית הלל.
פעילות הארגון.
המכון עורך מחקרים בתחומי מחשבת ישראל, פילוסופיה כללית, אתאיזם, מדעי החברה, פילוסופיה של המוסר, פרשנות, ביקורת המקרא, פמיניזם ומגדר, ארכאולוגיה, תורה ומדע ומדעי היהדות, אשר מטרתם לבחון תחומים אלו מן היסוד ואף לייצר שילוב של חלקם (במידת האפשר) בתמונת העולם היהודית. בתחומים המחקר והפילוסופיה, המכון שואף לקיים מחקרים אלו תוך שמירה על יושר, סטנדרט אקדמי והתייחסות לדעות השונות תוך שהוא שואף לאתגר ולבדוק ביושר גם את הדעות המקובלות בנושאים אלו בציבור הדתי עצמו.
המכון הקים ומתחזק את האתר "לדעת להאמין" בו מתפרסמים מאמרים וכמה מן המחקרים אשר התבצעו על ידי אנשי הארגון במגוון התחומים בהם מתעסק המכון. עוד מכיל האתר ביקורות על ספרים ומאמרים שונים בנושאי אתאיזם וביקורת על הדת אשר נמצאים ברחבי האינטרנט. אתר המכון פונה בדווקא לתוך ציבור הדתי, ואיננו מיועד להשפעה אף על הציבור הכללי.
המכון מאמין בהידברות ובהשמעת דעות שונות, ומתוך כך יוזם ומארגן ימי עיון וכנסים בנושאים מרכזיים הנמצאים על סדר היום הציבורי הדתי. במסגרת זו נערכו כנסים בנושאים כגון - פמיניזם ומגדר, יהדות ולהט"ב, חקיקה דתית, אמונה ורציונליות, תופעת החילון בציבור הדתי ועוד. בכנסים משתתפים רבנים, חוקרים, מחנכים ואנשי ציבור מכלל גוני הציבור הדתי ואלו מהווים קבוצות חשיבה לגיבוש תפיסת עולם עדכנית בנושאים אלו.
בתוך כך, הוציא המכון בשנת 2019 נייר עמדה בנושא חקיקה דתית בו קראו להחליף את החקיקה הדתית במשא ומתן כנה עם הציבור החילוני. נייר עמדה זה, אף על פי שנתמך על ידי רבנים מרכזיים בציבור הדתי, ספג ביקורת.
נוסף לאלו המכון עסק, ועודנו עוסק במגוון פעילויות כגון: הוצאת ספרים; העברת הרצאות בכנסים; קהילות, מוסדות השכלה גבוהה ומוסדות חינוך דתיים.
בנוסף, עוסק המכון ביצירת קורסים להורים; הפקת סרטונים בעלי תוכן אקטואליים אשר מטרתם להנגיש (כפי שהן) את הדעות הרבניות המרכזיות בנושאים אלו; פרסום מאמרים בעלונים וכתבי עת; ייעוץ להורים ובני נוער אשר מתלבטים לגבי תפיסת עולמם הדתית ופעילויות נוספות.
חוסה איראראגורי
חוסה איראראגורי אלו (בספרדית: Jose Iraragorri; 16 באפריל 1912 – 27 באפריל 1983) היה כדורגלן ספרדי, ששיחק בעמדת הקיצוני שמאלי.
ביוגרפיה.
איראראגורי נולד בבסאורי שבספרד בשנת 1912. קבוצתו הראשונה הייתה אתלטיק בילבאו, שם היה חלק מההתקפה עם גיירמו גורוסטיסה, באטה, צ'יררי השני ולפואנטה. במהלך תקופתו באתלטיק זכה עימה ב-4 תוארי אליפות, ארבע פעמים ברצף בגביע הספרדי וב-5 אליפויות אזוריות (חבל הבסקים). הקריירה שלו נעצרה עקב מלחמת אזרחים שהייתה בספרד באותו זמן, והוא וקבוצתו קיימו משחקי ידידות ברחבי אירופה בתור הקבוצה מחבל הבסקים. הם גם שיחקו במקסיקו בקבוצה שנקראה בשם דפורטיבו אוזאקי.
לאחר מכן עבר איראראגורי לשחק בארגנטינה במועדון סן לורנסו שמבואנוס איירס, שם שיחק יחד עם השחקנים הבסקים איסידורו לנגרה ואנחל זובייטה. אחרי ששיחק במשך שנתיים בקבוצה חזר לשחק במקסיקו בקבוצה אספניה, ואחר כך חזר לספרד לקבוצה בה התחיל את הקריירה, אתלטיק בילבאו.
בנבחרת ספרד ערך 7 הופעות בהן כבש 2 שערים, כששניהם נכבשו נגד ברזיל במונדיאל 1934. שערו הראשון בעצם היה גם לשער הראשון בהיסטוריה של הנבחרת בטורניר המונדיאל.
לאחר פרישה ממשחק היה איראראגורי למאמן קבוצת אתלטיק, וזכה עימה בגביע הספרדי בשנת 1950. הוא גם אימן עוד כמה קבוצות ספרדיות, אך לא נשאר בהן לאורך זמן רב.
המלחמה על הכוח
המלחמה על הכוח (באנגלית: The Current War) הוא סרט דרמה היסטורי אמריקאי משנת 2019, בהשראת התחרות מהמאה ה-19 בין תומאס אדיסון לג'ורג' וסטינגהאוס, על השימוש במערכת אספקת חשמל בארצות הברית (המכונה לעיתים קרובות "מלחמת הזרמים"). הסרט בוים על ידי אלפונסו גומז-רחון ונכתב על ידי מייקל מיטניק, מככבים בו בנדיקט קאמברבץ' כאדיסון, מייקל שאנון כווסטינגהאוס וניקולאס הולט בתפקיד ניקולה טסלה, לצד טום הולנד, קתרין ווטרסטון, טאפנס מידלטון, מת'יו מקפדיין ודמיאן מולוני. מרטין סקורסזה וסטיבן זאיליאן שימשו כמפיקים בפועל.
גומז-רחון הוכרז במאי 2012. קאמברבץ', שאנון והולט הצטרפו לצוות השחקנים עד אוקטובר 2016 והצילומים החלו באנגליה בדצמבר. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-9 בספטמבר 2017.
הסרט שהופץ על ידי חברת ויינסטין בנובמבר 2017, נגנז ונמכר בעקבות ההאשמות כנגד הארווי ויינסטין. הסרט נקנה בסופו של דבר על ידי Lantern Entertainment (היורש של TWC), שמכרה אז את זכויות ההפצה לאולפני 101. לאחר שגילה סעיף הרשאות קיצוני בחוזה של סקורסזה, גומז-רחון שכנע אותו לאפשר ביצוע צילומים מחודשים ולקצץ עשר דקות מהגרסה המקורית, והביא לכך שהסרט יצא לאור בסופו של דבר לבתי הקולנוע. הסרט יצא בבכורה בארצות הברית ב-25 באוקטובר 2019.
עלילה.
בשנת 1880 תומאס אדיסון חשף את הנורה החשמלית שלו והחליט שזרם ישר (DC) הוא זול ונקי יותר מאור הגז אף על פי שהוא מוגבל בטווח ויקר. ג'ורג' וסטינגהאוס איש עסקים וממציא בעצמו, מבקש ללמוד עוד ומזמין את אדיסון לארוחת ערב. לאחר שנדחה על ידי אדיסון, ווסטינגהאוס מתכוון להוכיח כי זרם חילופין הוא הטכנולוגיה הטובה יותר מכיוון שהיא יכולה לעבוד במרחקים גדולים יותר ובעלות נמוכה משמעותית. אדיסון ו-ווסטינגהאוס מתחרים כדי לגרום לערים ברחבי ארצות הברית להשתמש במערכת שלהם. הממציא המבריק ניקולה טסלה מגיע לארצות הברית ומתחיל לעבוד עם אדיסון, אך מאוכזב מאי-נכונותו של אדיסון לשקול מחדש את רעיונותיו ולהגשים את מה שטסלה חשב כהבטחה כספית שאדיסון פטר כסתם בדיחה. לאחר מכן טסלה עוזב את הצוות של אדיסון. אדיסון שומר בתוקף על הפטנטים שלו ותובע את ווסטינגהאוס.
אדיסון מציע כי זרם חילופין מסוכן ויוצא במלחמת פרסום, ואילו ווסטינגהאוס עומד מאחורי היתרונות הטכניים של זרם החילופין. כאשר אדיסון נאבק למצוא דרכים להפוך את הזרם הישר ליותר נוח, וסטינגהאוס מנסה לגרום למערכת זרם חילופין מתח גבוה שיעבוד עם מנועים. אשתו של אדיסון נפטרת, ווסטינגהאוס נפגע גם בטרגדיה אישית כאשר חברו פרנקלין לאונרד פופ מת בתאונת חשמל. שניהם מתמודדים עם סיכון פיננסי משמעותי. כדי לייצר כספים אדיסון מוכר באופן מסחרי את מכונת הדיבור שלו "הפונוגרף". כדי לפגוע במוניטין של זרם חילופין, אדיסון מראה כיצד זו בקלות מחשמלת חיות, ובסתר עובד כדי לסייע ליצרני המכשור של הוצאת להורג בכיסא חשמלי, למרות ההתנגדויות הקודמות שלו לייצור נשק או מכונות אחרות של מוות. האדם הראשון שמת בהתחשמלות הוא ויליאם קמלר ועיתונים מכנים את האירוע כ"גרוע בהרבה מלהיתלות". ווסטינגהאוס מגלה את מעורבותו של אדיסון וחושף זאת לעיתונות.