התאחדות הכדורגל של הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין הוקמה בשנת 1955 בתוצאה מפרישת קבוצות בעלות זיקה לאומית טורקית מתחרויות וטורנירים כלל-קפריסאיים. בשנת 1962 שיחקה הנבחרת של צפון קפריסין את משחקה הבינלאומי הראשון, מול נבחרת המדינה היחידה שהכירה בקיומה של הישות הצפון-קפריסאית - (משחק שנגמר בניצחון טורקי 5-0). באותה שנה, קיבלה הנבחרת אישור מפיפ"א המאשר לה להתחרות נגד נבחרות של מדינות קיימות החברות בפיפ"א, אך לא במסגרת טורניר תחרותי בהנהלת פיפ"א או המוכר על ידי הארגון, אישור התקף גם כיום.
השתתפותה במשחקים האיסלמיים.
צפון קפריסין השתתפה במשחקים האיסלמיים בשנת 1980 באיזמיר, הטורניר הראשון בתולדות הנבחרת. הנבחרת הפסידה 5-0 לטורקיה. שאר התוצאות היו הפסד 2-0 ל, ניצחון 2-1 על ותיקו 1-1 מול .
השתתפותה במונדיאל הנבחרות הלא-חברות בפיפ"א.
בשנת 2006 השתתפה הנבחרת במונדיאל הנבחרות שאינן מוכרות על ידי פיפ"א וזכתה בטורניר, בעונתו הראשונה מאז הקמתו. בדרך גברה הנבחרת על נבחרות , ו.
ניצחון השיא של כל הזמנים.
ב-21 בנובמבר 2006 בגביע אל"ף (גביע בו מתחרות מספר נבחרות שאינן מוכרות על ידי פיפ"א וכן נבחרות הקטרגל של קירגיזסטן וטג'יקיסטן) שיחקה הקבוצה נגד נבחרת טיבט, כאשר במשחק ניצחה צפון טורקיה בתוצאה 10-0, ובכך שברה את שיא הניצחון הגדול ביותר בתולדותיה, שעמד על ניצחון 6-2 על .
נבחרת הרפובליקה התורכית של צפון קפריסין בכדורגל
טרפלגר
ועידת השלום בפריז (1947)
אסטרואיד אפולו
אסטרואיד אטן
אום-קיס
אקדמיה ללשון
אקדמיה ללשון הוא גוף העוסק בהכוונתה ובקידומה של שפה מסוימת. פעמים רבות מוקמת אקדמיה ללשון מכוח חוק, ולהחלטותיה תוקף מחייב, במדינה שבה הוקמה האקדמיה, במידה שנקבעה בחוק זה.
אקדמיות ללשון.
האקדמיה ללשון העברית.
בישראל פועלת האקדמיה ללשון העברית, מכוח חוק המוסד העליון ללשון העברית, תשי"ג-1953. האקדמיה היא המוסד הפוסק בתחום הלשון בישראל, והחלטותיה בענייני דקדוק, כתיב, מינוח או תעתיק שנתפרסמו ב"רשומות" מחייבות את מוסדות החינוך והמדע, מוסדות המדינה והרשויות המקומיות. ההחלטות אינן מחייבות את הציבור הרחב, ולכן השפעתה על משתמשי השפה אינה רבה כל כך, בפרט בכל הנוגע לחידושי מילים, אף על פי שישנם לא מעט חידושי לשון שהתקבלו בציבור. בישראל פועלת גם האקדמיה ללשון הערבית, מכוח חוק המוסד העליון ללשון הערבית, התשס"ז-2007.
אקדמיות ללשון הערבית.
לשפה הערבית, כשפה המדוברת במדינות רבות, אקדמיות אחדות העוסקות בה. הוותיקה שבהן היא האקדמיה הערבית בדמשק, שהוקמה בשנת 1918, במהלך שלטונו של פייסל הראשון, מלך עיראק. האקדמיה הירדנית ללשון הערבית הוקמה בשנת 1924, ובשנת 1934 הוקמה האקדמיה ללשון הערבית בקהיר, לשם קידום והכוונה של השפה הערבית במצרים. בשפה הספרדית עוסקות 25 אקדמיות, במדינות השונות הדוברות שפה זו.
אקדמיות ללשונות שאינן שפות רשמיות.
גם שפה שאיננה שפה רשמית במדינה מסוימת זוכה לאקדמיה ללשון העוסקת בה. דוגמה לכך היא שפת יידיש, שבה עוסק מכון ייווא.
גדר אום-קיס
העיתונות הישראלית
Heteroptera
Auchenorrhyncha
שומרי הארז
אוסמוליט
אוסמוליט (Osmolyte) היא תרכובת אורגנית המומסת בתמיסה שבתוך תאים חיים. יש לה תפקיד בשמירה על נפח התא ואיזון הנוזלים. למשל, כאשר התא מתנפח בגלל לחץ אוסמוטי (לחץ הנוצר כתוצאה ממגמת החומר להשוות ריכוזים, היחס בין לחץ התמיסה המרוכזת לתמיסה הפחות מרוכזת), תעלות המעטפת נפתחות ומאפשרות זרימה החוצה של אוסמוליט הנושאת איתה מים כדי לשמור נפח תא נורמלי. על בסיס עקרונות פעילות האוסמוליט חושב העומק המרבי בה יכולים להיות דגים - 8,200 מטר.
דוגמאות לאוסמוליט: TMOA\TMA - Trimethylamine N-oxide
מרוניטים
יצחק זיגר
יצחק מרדכי זיגר (22 בפברואר 1936 - 5 בפברואר 1985) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם הליכוד.
זיגר נולד בחיפה. הוא למד בבית הספר התיכון בפרדס חנה וסיים לימודי כלכלה, משפטים ומדע המדינה באוניברסיטה העברית.
בשנת 1969 הצטרף לשורות המפלגה הליברלית ובמהלך השנים נבחר בה לחבר מרכז, חבר הנהלה ויו"ר המועצה הכלכלית במפלגה. כמו כן הוא כיהן כחבר הוועד הפועל של התאחדות האיכרים. בשנת 1981 נבחר זיגר לחבר הכנסת העשירית. כהונתו נמשכה עד לכנסת ה-11 ועד לפטירתו.
משפחתו.
יצחק מרדכי זיגר הוא בנו של ישראל זיגר שנבחר בשנת ה'תרס"ז, 1909, למוכתר הראשון של המושבה ראשון לציון. יצחק מרדכי זיגר נישא לדליה. לזוג שלושה ילדים: ארז ישראל (על שם הסב), אייל וימימה (על שם סבתא, אשתו של ישראל זיגר).
צבי רנר
צבי רנר (1910 - 31 במאי 1990), היה חבר הכנסת מטעם הליכוד בכנסת העשירית.
רנר נולד בבורוסקה שבגליציה. למד בישיבה ובהיותו בלבוב הצטרף לתנועת הנוער של תנועת הציונים הכלליים. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל והיה חבר קיבוץ אחווה מייסודה של התנועה. לפרנסתו עבד כפועל בניין ועבר להתגורר בתל אביב ולעבוד בשירות העירייה.
פעילותו בציונים הכלליים נמשכה לאחר פילוג המפלגה במסגרת המפלגה הליברלית. רנר נבחר לנשיאות והנהלת המפלגה, יו"ר מזכירות המפלגה ומשנת 1969 כיהן מטעמה כחבר מועצת העיר תל אביב וחבר הנהלת העירייה עם אחריות על מחלקת המנגנון. כמו כן היה גזבר המפלגה.
בשנת 1980 נבחר רנר ליו"ר איגוד העובדים הליברליים לאחר ששמואל רכטמן נאלץ לעזוב את התפקיד בגלל הרשעתו בלקיחת שוחד. שנה לאחר מכן הוא נבחר מטעם הליכוד לכנסת העשירית וכיהן כחבר הכנסת עד לשנת 1984 .
שמואל מורה
שמואל מורה (22 בדצמבר 1932 - 22 בספטמבר 2017) היה פרופסור בחוג לשפה וספרות ערבית במכון ללימודי אסיה ואפריקה באוניברסיטה העברית וחתן פרס ישראל במזרחנות לשנת התשנ"ט 1999. פרופסור מורה כתב בערבית, עברית ואנגלית.
חייו ופועלו.
נולד כסמי מועלם בבגדאד שבעיראק, וגדל בה. הדמות שהותירה עליו את חותמה יותר מכל על חייו הייתה של סבו הרב, חכם יחזקאל מאיר בן מעלם רחמים בן אברהם שלום (1939-1865, מחבר הספר "ליקוטי אמרי א-ל" בשבעה כרכים). אמו סניורה עינהצ'י, הייתה מורה לצרפתית בבית הספר אליאנס ואביו אברהם היה רואה חשבון ראשי בחברה הבריטית אנדרו וייר ליצוא ויבוא של תמרים, חיטה ויבוא מכונות חקלאיות לעיראק, אחר כך היה סוחר קרקעות וקבלן וגרף ממון רב שממשלת הבעת' החרימה לאחר עלייתו ארצה בשנת 1962. שמואל מורה למד בבית ספר עממי ערבי שבו למדו כל בני הפקידות הגבוה, כולל כמה מבני משפחת המלוכה, ובני שרים, אחר כך למד בחטיבת הביניים בבית הספר היהודי "פרנק עיני". בגיל 13 הצטרף יחד עם אחיו ריימונד למחתרת הציונית בעיראק ללימוד עברית, אך לא היו פעילים בה. בשנים 1948–1950 למד בבית הספר התיכון היהודי בבגדאד "שמאש" במגמה ראלית-מתמטית וזכה בבית ספרו בתחרות ספורים קצרים ובמדליית האגרוף. בגיל 16 החל לפרסם שירים בעיתוני בגדאד " אל-עיראק אל-יום, "אל-כרך", "אל-נבאא'". גמר בגרות ב-1950.
עלה לישראל ב-1951 בנפרד, אחרי ששלושת אחיו עלו קודם לכן, הבכור, יעקב, עלה ראשון כדי ללמוד באוניברסיטה העברית, רימונד ומרדכי שהיו מתחת לגיל הגיוס צורפו למשפחות עולים, ורק לאחר מכן עלתה אמו עם אחותו הצעירה גלאדיס. בתחילה שהתה משפחתו במחנה העולים "שער העלייה" והוא עבד עם אחיו ריימונד, שקבלו אוהל במעברת סקייה (כיום אור יהודה) בבניין, כשאחיו והוא שצברו סכום מספיק להרשמה באוניברסיטה העברית עברו לירושלים להצטרף לאם המשפחה שעלתה עם הבת הצעירה וללמוד יחד עם אחיהם הבכור יעקב. במהלך שירותו הצבאי למד לימודי ערב בבית הספר למשפט וכלכלה בתל אביב. עשה את חוק לימודיו לתואר ראשון בחוג לשפה וספרות ערבית והמזרח התיכון בזמן החדש באוניברסיטה העברית (1958), תואר שני בחוג לשפה וספרות ערבית והיסטוריה של ארצות האסלאם (1961). עבודת המאסטר שלו נערכה בהנחייתו של פרופסור דוד איילון והיא עסקה בחיבורים של ההיסטוריון המצרי עבד א-רחמן אל-ג'ברתי (1825-1753). מורה גילה אוטוגרפים של ספריו ההיסטוריים ואת הראשון משלושת כתביו אלו ועליו כתב את העבודה בציון מעולה. הוא השלים את כתיבת הדוקטורט בבית הספר ללימודי אסיה ואפריקה באוניברסיטת לונדון. בשנים 1962–1965. עבודת הדוקטורט שלו נסובה על: "שירה סטרופית, חרוז לבן, שירה בפרוזה ושירה חופשית בספרות ערבית מודרנית" והוגשה לסנט אוניברסיטת לונדון בשנת 1965. העבודה נכתבה בהדרכת פרופסור רוברט סרג'נט הבריטי, מר דוד קאוון וד"ר ואליד עראפאת.
מינואר שנת 1966 הוא שימש כמרצה בחוג לשפה וספרות ערבית באוניברסיטה העברית, עמד בראש החוג לשפה וספרות ערבית באוניברסיטה העברית (1979–1982). היה מרצה באוניברסיטת חיפה ופרופסור אורח באוניברסיטת בר-אילן, שניהם במשרה חלקית. בשנת 1983 התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת בר-אילן. שהה בשבתונים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, מרילנד שבארצות הברית, ואוניברסיטת הלסינקי, אוניברסיטת לונדון, אוניברסיטת אוקספורד (יארינגטון), אוניברסיטת קיימברידג' (חבר בקליר הול), אדינבורו, מנצ'סטר, בון, בוח'ום שבגרמניה ועוד. השתתף ברוב הקונגרסים המזרחנים באירופה, ובאמריקה הצפונית והדרומית. קבל הפרסים הבאים: פרס פרחי (ללימודי ערבית באוניברסיטה העברית), פרס סינטור (האוניברסיטה העברית), פרס המועצה הבריטית (1962–1963), פרס ידידי האוניברסיטה העברית בלונדון (1963–1965), מלגת ממשלת צרפת ((CNRS (1977), מלגת חילופי חוקרים עם ממשלת גרמניה (DAAD 1979, 1982), מלגת קרן גרמניה-ישראל (GIF) (1), מלגת האקדמיה הישראלית.