טביעת האונייה ומות האדמירל השפיעו לרעה על מורל מגני הנמל הנצור. עד לסיום המלחמה הרוסים לא הצליחו למנות למפקד הצי מפקד חדש בעל מוניטין דומה.
אשרף אבו רחמה
עמרי בורברג
פרוש אי הקוקוס
פָּרוּש אי הקוקוס (שם מדעי: "Pinaroloxias inornata") הוא מין של ציפור בקבוצת פרושי דרווין. פרוש זה הוא אנדמי לאי הקוקוס, והוא היחידי מבין פרושי דרווין שלא חי באיי גלאפגוס. כמו כן, הוא היחידי מבין פרושי דרווין שלא מסווג תחת סוג הפרוש הקרקעי ("Geospiza") אלא בסוג אחר ("Pinaroloxias"). בעבר, סיווגו אותו, כמו את שאר פרושי דרווין, תחת משפחת הדרורים האמריקאיים (Emberizidae) אך מחקרים אחרונים הוכיחו כי הוא ממשפחת הטנגריים.
אורכו של פרוש שמנמן זה הוא בערך 12 סנטימטרים ומשקלו נע בסביבות 12.5 גרם. לפרוש מקור שחור מעוקל ומחודד, כאשר הזכר כולו שחור והנקבה מפוספסת חומה ובעלת בטן חיוורת. לגוזלים מראה דומה, אך עם מקור צהוב. נקבת הפרוש בונה קן מעוגל בקצוות העצים בו היא מטילה לרוב שתי ביצים בעלות נקודות חומות.
פרוש אי הקוקוס היא הציפור הנפוצה ביותר באי הקוקוס. היא ניזונה ממגוון רחב של חרקים וצמחים באי וגדלה בכל בתי הגידול שהאי מספק. פרוש זה מסווג בעל מצב שימור פגיע משום תפוצתו הקטנה, המצומצמת לאי זה בלבד.
איסאק פאסי
פרופ' איסאק סולומון פאסי (בבולגרית Исак Соломон Паси; 13 במרץ 1928, פלובדיב, ממלכת בולגריה – 13 באוגוסט 2010, פלובדיב, בולגריה), היה פילוסוף בולגרי יהודי מזרם האסתטיקה, נחשב למוביל והפורה ביותר בבולגריה בתחומו ולאורך שנות פעילותו חיבר למעלה מ-40 מונוגרפיות ו-80 ספרים.
ביוגרפיה.
פאסי נולד בפלובדיב והוא נצר למשפחת כָּלֶב, שהייתה מהמשפחות הנודעות והמכובדות בקהילה היהודית בפלובדיב. סבתו הייתה ביתו של אליעזר כלב שנחשב גיבור לאומי בולגרי, על פועלו להצלת בולגרים רבים מעלייה לגרדום וסיועו למנהיגי הכנסייה האורתודוקסית הבולגרית, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). אביו, סולומון פאסי, היה אחד מעורכי הדין הבולטים בפלובדיב ובנו סולומון פאסי כיהן בתפקיד שר החוץ של בולגריה. ב-1957 הוסמך פאסי על ידי אוניברסיטת סופיה כדוקטור לפילוסופיה וב-1971 הוענק לו תואר פרופסור. פאסי כיהן כמרצה באוניברסיטת סופיה מ-1952 ועד 1993. הוא הלך לעולמו ב-2010 והוא בן 82 שנים.
עבודתו האקדמית.
פאסי חקר את ההיסטוריה של האסתטיקה כפי שמתבטאת בספרות המערבית ובכתבי הוגי דעות מובילים בתחום. ב-1964 כתב את המונוגרפיה הראשונה שלו "דון קישוט". בהמשך כתב את סדרת הספרים "האסתטיקה באמנות" שנחשבת לאחת מעבודותיו הבולטות. פאסי תרגם לבולגרית ספרים רבים מפרי עטם של פילוסופים מובילים מהעת העתיקה ועד למאה ה-20. הוא זכה להערכה רבה על עבודתו וב-2008 העניק לו נשיא בולגריה, גאורגי פרבאנוב את אות מסדר קירילוס ומתודיוס על תרומתו יוצאת הדופן להתפתחות מדע הפילוסופיה בבולגריה. מבין כתביו הרבים ניתן לציין את:
תבנית קוביות קרח
תבנית קוביות קרח היא מתקן ביתי להכנת קוביות קרח המשמשות בעיקר לקירור משקאות ולעיתים ליצירת גלידה ביתית בצורת קוביות.
מאפיינים וגרסאות.
בתבנית קוביות קרח מספר רב של שקעים, בדרך כלל שווי גודל, המופרדים זה מזה. אל תוך התבנית נמזגים מים והיא מוכנסת להקפאה. כיום, תבנית קוביות קרח טיפוסית עשויה לרוב מחומר גמיש על מנת לאפשר את כיפופו לאחר ההקפאה ולהקל על הוצאת הקוביות המוכנות. עד להתפשטות הייצור ההמוני של מוצרי פלסטיק גמיש היו תבניות אלו מורכבות ממגש מתכת אליו נמזגו מים והונחה עליו תבנית שתי וערב שנועדה ליצור את הקוביות.
אף שיחידות הקרח מעוצבות לרוב בצורת קוביות (ומכאן שם המוצר), ישנן תבניות המאפשרות ייצור של יחידות קרח בצורות אחרות כמו חצאי-כדורים, גלילים, לבבות וכדומה.
היסטוריה.
הפטנט הראשון על תבנית קוביות קרח גמישה נרשם על ידי גאי ל' טינקהאם בשנת 1933. טינקהאם פיתח תבנית עשויה פלדת אל חלד. את הרעיון לייצר תבנית קוביות קרח מגומי הגה הממציא האמריקאי לויד גרוף קופמן. בשנת 1928, כאשר הסתובב ביער כדי ללקט שרף מעצי מייפל, הבחין קופמן שפתיתי קרח לא נדבקו למגפי הגומי שלו. בעקבות זאת החל לבצע ניסויים בהקפאת מים בכוסות גומי. הניסויים הובילו לרישום כמה פטנטים – על תבנית קוביות קרח ממתכת שבה רק ההפרדה בין הקוביות נעשית באמצעות גומי, תבנית מתכת שבתוכה כוסיות גומי, ותבנית העשויה כולו מגומי. כיום מיוצרות מרבית התבניות מפלסטיק או מגומי.
קולוני
איבן ראקיטיץ'
תחתית
תחתית היא משטח המשמש כמצע עליו מונחות כוסות משקה, במטרה להגן על השולחן שעליו הן מונחות. תחתיות משמשות לעיתים קרובות כוסות בירה בפאבים, ולכן נפוצות גם תחתיות שעליהן פרסומות למשקאות אלכוהוליים. תחתיות מיוצרות ממגוון רחב של חומרים, ובהם שעם, נייר, עיסת נייר, עץ, פלסטיק, זכוכית וכדומה.
התחתיות הראשונות יוצרו בגרמניה ב-1880 בידי פרידריך הורן, וב-1892 ייצר רופרט ספוט את התחתיות הראשונות העשויות עיסת נייר, בדרזדן. מבשלת הבירה הבריטית "ווטני" השתמשה בהן לראשונה בבריטניה ב-1920, כשפרסמה באמצעותן את מוצריה, וב-1931 החלה חברת "קווארמבי פרומושנז" לייצר אותן בהיקף רחב יותר. ייצור התחתיות בארצות הברית החל רק כמאה שנים לאחר המצאתן, ב-1978, בידי חברת "אמריקן קואסטר קומפני". במהלך השנים השתלטה על הענף חברת "KATZ" הגרמנית, שמהווה כיום מונופול בתחום. בשנת 2009 ייצרה החברה כ-75% מתוך 5.5 מיליון התחתיות שיוצרו בעולם באותה שנה, ובכלל זה כשני שלישים מהתחתיות באירופה וכ-97% מהתחתיות בארצות הברית. לחברה מפעלים בגרמניה ובארצות הברית.
עם התרחבות השימוש בתחתיות והמגוון שנוצר, הפכו התחתיות גם לפריט אספנות. אגודת אספני התחתיות הראשונה הוקמה ב-1958 בגרמניה, וב-1960 נוסדה מקבילתה הבריטית.
אוטובוס נידרפלור
משפחת מסארוה
Cannaceae
האזור הנאוטרופי
האזור הנאוטרופי (באנגלית: Neotropical realm) הוא אחד משמונת האזורים הביוגאוגרפים שמחלקים את שטח כדור הארץ.
האזור הנאוטרופי כולל את דרום ומרכז אמריקה, אזורי השפלה במקסיקו, האיים הקריביים ודרום פלורידה. האזור מוגדר על פי הדמיון בפלורה ובפאונה. הפלורה והפאונה של האזור שונים משל האזור הנארקטי (הכולל את רוב צפון אמריקה), בשל ההפרדה הארוכה שהתקיימה בין שתי היבשות. היווצרותו של מצר פנמה לפני כשלושה מיליון שנה חיברה בין שתי היבשות, והביאה לנדידת מינים ביניהן.
ברוב האזור הנאוטרופי למעט דרום ארצות הברית,צ'ילה וארגנטינה יש אקלים טרופי.
לפי תאוריית נדידת היבשות, הייתה דרום אמריקה חלק מגונדוונה, שכללה גם את אפריקה, אוסטרליה, הודו, ניו זילנד ואנטארקטיקה. האזור הנאוטרופי משתף שושלות אבולוציוניות עם יבשות אלו, כדוגמת חיות כיס והפלורה האנטארקטית (אף שלרוב צמחים אלה נחשבים לבני ממלכה אחרת - הממלכה האנטארקטית).
אמריקה הדרומית נפרדה מאפריקה לפני כ-110 מיליון שנה, ולפני כ-2-3 מיליון שנה חוברה היבשת עם צפון אמריקה על ידי מצר פנמה. החיבור שנוצר בין היבשות, הביא להגירת מינים בין היבשות: האבות הקדמוניים של אופוסום וירג'יניה והארמדיליים הגיעו לאמריקה הצפונית מהדרום, ואילו האבות הקדמוניים של הגמליים הדרום אמריקניים, בהן הלמה, מקורם באמריקה הצפונית. תהליך זה של הגירת המינים נקרא ההחלפה האמריקנית הגדולה והוא הביא להיכחדותם של מינים דרום אמריקניים רבים.
קבוצות שהתפתחו באזור הנאוטרופי.
31 משפחות של עופות אנדמיים לאזור הנאוטרופי, למעלה מפי שניים מכל אזור אקולוגי אחר. בין משפחות עופות אלו נמנים הראיים (ננדו), טינמיים, הוקיים והטוקניים. משפחות עופות שמקורן מדרום אמריקה הם הקוליבריים והגדרוניים (Troglodytidae). יונקים שמקורם מהאזור הנאוטרופי הם על-סדרת הדלשינאים (הכוללת דובי נמלים, עצלנאים וארמדילאים), קופים רחבי אף, המכרסמים מתת-הסדרה דמויי קביה (קפיבארה, שרקן, צ'ינצ'ילה), סדרת האופוסומים וסדרת חדפאי כיס. 43 משפחות ותת משפחות של דגים אנדמיים לאזור הנאוטרופי, יותר מכל אזור אקולוגי אחר. אלו כוללים למעלה מ-5,700 מינים, ובהם המינים מסדרת דגי-חשמל טרופיים, ממשפחת החריתיים (Characidae), משפחת הלוריקידיים (Loricariidae), מתת משפחת Cichlinae (תת משפחת של אמנוניים), תת-משפחת Poeciliinae (תת משפחה של גמבוזיים). דוגמאות לקבוצות נוספות בעלי חיים שעיקר תפוצתן הוא באזור הנאוטרופי: תנריים (Furnariidae), ציפורי נמלים (Thamnophilidae), טנגריים (Thraupidae), קיימנים (Caimaninae), דנדרובטיים (Dendrobatidae) ו-Gonyleptidae.
משפחות צמחים שמקורן מהאזור הנאוטרופי הם ברומליים (Bromeliaceae), קאניים (Cannaceae) והמרנטיים (Heliconiaceae). מיני צמחים שמקורם מהאזור הנאוטרופי כוללים: תפוח אדמה ("Solanum tuberosum"), עגבנייה ("Solanum lycopersicum"), קקאו ("Theobroma cacao"), תירס ("Zea mays"), שעועית ירוקה ("Phaseolus lunatus"), כותנה ("Gossypium barbadense"), מניהוט מצוי ("Manihot esculenta"), בטטה ("Ipomoea batatas"), ירבוז מזניב ("Amaranthus caudatus") וקינואה ("Chenopodium quinoa").
נאוטרופי
אולגה טוד-טאוסקי
פסטיבל המדע
מלך גרמניה
איש צבא
סלט ווטרגייט
סלט ווטרגייט או סלט פיסטוקים (באנגלית: Watergate salad) הוא סלט פירות המהווה קינוח במטבח האמריקאי.
סלט זה מורכב מפודינג פיסטוקים מוכן, מפירות משומרים (לרוב אננס משומר או קוקטייל פירות) ומקצפת. הסלט מהיר וקל להכנה וצבעו ירוק בוהק בשל פודינג הפיסטוקים. לעיתים מוסיפים לסלט מרשמלו או גבינת קוטג'.