בשנת 1876 ניצח מטגר בתחרות המרכזית של קונגרס השחמט הגרמני. מטגר חלק מקום 2–4 בתחרות קלן 1877 וניצח במשחקו מול מנצח התחרות יוהנס צוקרטורט, הגיע למקום התשיעי בתחרות לייפציג 1877 (ניצח: לואיס פאולסן), הגיע שביעי בתחרות פרנקפורט 1878 (ניצח: לואיס פאולסן) וניצח בתחרויות שוורין 1883, רוסטוק 1884 וויסמר 1886.
בשנת 1884 ייסד מטגר את מועדון השחמט של קיל, והמשיך במשך 34 שנים להנהיג את המועדון. ליד המועדון פעל בית הספר לשחמט בה למדו בין היתר היינריך וגנר, אוסקר אנטצה ואלפרד ברינקמן.
מטגר חלק מקום 14–16 בתחרות פרנקפורט 1887 (ניצח: ג'ורג' הנרי מקנזי), הגיע למקום השישי בתחרות נירנברג 1888 (ניצח: זיגברט טאראש), חלק מקום 4–6 בתחרות קיל 1893 (ניצחו: קורט פון ברדלבן וקארל אוגוסט ואלברודט), הגיע למקום ה-12 בתחרות ברלין 1897 (ניצח: רודולף שארושק), ניצח בתחרות אלטונה בשנת 1897, הגיע שלישי בתחרות קיל 1900, חלק מקום ראשון בתחרות קיל 1901 וחלק מקום 23–24 בתחרות אוסטנדה 1907 (ניצחו: אוסיפ ברנשטיין ועקיבא רובינשטיין).
על שמו קרויה הסתעפות מטגר בפתיחת ארבעת הפרשים (C47).
עמדה זו מתקבלת לאחר המסעים 1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. פג3 פו6 4. רב5 רב4 5. 0-0 0-0 6. ד3 ד6 7. רז5 ר:ג3 8. ב:ג3 מהה7 9. צה1 פד8 10. ד4 פה6. מטגר החל לשחק בשיטה זו בשנת 1893.
מטגר חיבר שני ספרים Die Schachschule בשנת 1886 ו-Der achte Kongress des Deutschen Schachbundes בשנת 1894.
יום הברית
יום הברית הוא היום שבו הבהאים חוגגים את מינויו של עבד אל-בהאא' כממשיך דרכו של מייסד הדת ונביאה, בהאא אללה. יום הברית נחגג כל שנה ב-25 או ב-26 בנובמבר, תלוי מתי הנורוז חל באותה השנה.
עבד אל-בהאא' הורה כי אין לחוג את יום הולדתו שחל ב-23 במאי שכן ביום זה התרחשה גם הכרזת הבאב. עם זאת, לאור בקשת מאמיניו כי יורה על יום בו ינציחו את זכרו, הוא קבע את יום הברית החל 180 ימים לאחר עלייתו השמיימה של הבהאא אללה.
יום הברית הוא אחד מאחד עשר החגים בדת הבהאית, ואחד משני הימים הקדושים בדת הבהאית, שבו אין המאמינים צריכים לשבות ממלאכה.
צדוק שלוש
צדוק אברהם שלוש (15 באפריל 1898 – 1 בינואר 1949) היה איש עסקים וסוחר ארצישראלי, בן ל, שפעל למען היישוב היהודי בארץ ישראל בשלהי התקופה העות'מאנית ובימי המנדט הבריטי. אחת מפעולותיו החשובות ביותר היא הקמת לשכת המסחר ארץ ישראל-רומניה טרם קום המדינה - כעומד בראשה שימש כמעין שגריר של "המדינה בדרך".
ביוגרפיה.
צדוק אברהם שלוש נולד בנווה צדק, השכונה היהודית הראשונה מחוץ לחומות יפו. סבו אהרן שלוש היה בין מחדשי היישוב היהודי ביפו בסוף המאה ה-19 וממייסדי נווה צדק, ואביו יוסף אליהו שלוש היה בין מייסדי אחוזת בית, גלגולה הראשון של העיר תל אביב. צדוק שלוש התחנך בבית הספר היסודי "אליאנס" ביפו (שלימים עבר למבנה אחר בנווה צדק המשמש כיום כאחד המבנים במרכז סוזן דלל). בילדותו היה שובב, וככל הנראה סבל מסהרוריות.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה הוטלה גזירת גירוש על תושביה היהודיים של יפו, ובכללם תושבי השכונות נווה צדק ואחוזת בית. נאלצה לעקור צפונה לאזור השרון, אך צדוק נותר ביפו ושמר על הרכוש המשפחתי. הצבא הבריטי בפיקודו של גנרל אלנבי שחרר את הערים יפו וירושלים ואת דרום הארץ מידי הטורקים בסוף שנת 1917, וכך נמתח קו החזית בין העות'מאנים לבריטים לאורך קו שתי העוג'ות. משפחת שלוש נותרה ב"גלות" תחת שלטון העות'מאנים ללא אפשרות לחזור ליפו, וצדוק היה מעתה תחת שלטונות הצבא הבריטי. הוא התכלכל ממכירת חפצים בעלי ערך שהיו בבתים ובמחסנים של משפחתו. חיילים בריטיים הבחינו בגבר הצעיר מסתובב בין הבתים הנעולים בשכונות היהודיות ולוקח חפצים - הדבר עורר אצלם חשד, והוא נאסר מיד. לאחר שהסביר את מעשיו בפני המושל הצבאי הבריטי שוחרר ואף מונה לפקיד באדמיניסטרציה הבריטית ביפו וכך למד את השפה האנגלית על בוריה. על אף שמשפחת שלוש לא ידעה מה מצבו של צדוק שנותר ביפו, צדוק זכה לדיווחים על מצבה של משפחתו כשנלכדו מרגלים עות'מאניים שחצו את קו החזית.
עם סיום המלחמה נסע למנצ'סטר, אנגליה כדי להשלים את לימודיו בבית ספר למסחר. ב-1921 חזר לביקור בארץ ישראל והכיר את רוז (שושנה) אפלבוים, בת האגרונום מאיר אפלבוים (מראשוני זכרון יעקב), בקפה לורנץ בתל אביב הקטנה. כעבור שנה נשא אותה לאישה בבית אביו בשדרות רוטשילד 9, תל אביב. נישואין בין-עדתיים באותה תקופה לא היו נפוצים, אך שתי המשפחות עודדו את הזוג להינשא ולא מצאו במוצאן השונה - משפחת שלוש מאלג'יריה ומשפחת אפלבוים מרומניה - טעם לפגם. רוז וצדוק שלוש נדדו מדירה לדירה בתל אביב הקטנה - בתחילה התגוררו ברחוב נחמני, אחר כך עברו לבית קנדידוף בפינת הרחובות פינס ורוקח בפאתי נווה צדק ולבסוף השתכנו בקצה הצפוני של רחוב אחד העם. נולדו להם שני ילדים - אביעזר (נולד בקיץ 1923) ורות (נולדה באביב 1927). רוז גידלה את הילדים לפי מיטב המסורת האירופאית, וניהלה משק בית עם מיטב מכשירי התקופה (ארגז קרח, תנור נפט, טלפון ורדיו). מדי יום גם הייתה מכינה לבעלה ארוחת צהרים, אורזת אותה בסיר מיוחד ושולחת אותה באמצעות שליח למקום עבודתו.
צדוק הצטרף למפעליו של אביו יוסף אליהו שלוש - בתחילה עבד בבית החרושת לקרח "מעדן", אך המשרה לא הייתה לטעמו. אחר כך השתלב בהנהלת מפעל חומרי הבניין "האחים שלוש", אותו ניהלו אביו ודודו אברהם חיים שלוש. ב-1926 החל לבנות את עסקיו העצמאיים בארץ, לאחר שקץ בקצבה השבועית שקיבל מאביו לפרנסת משפחתו. הוא הקים בית מסחר מצליח לייצוא פרי הדר, ועם הזמן הצטרפו אליו קולונל פרדריק קיש, מנהל המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, ואחרים. בשנות ה-30 פתח משרד בבית סורסוק שביפו (כיום, רחוב רזיאל 4) הנמצא בקרבת נמל יפו ובקרבת פרדסי יפו (על אדמותיהם נבנו שכונות דרום תל אביב). בית המסחר של שלוש שימש כחוליה מקשרת בין הפרדסנים למשווקים הסיטונאיים בחו"ל - שלוש היה קונה את פרי ההדר מהפרדסנים ומייצא אותם לאנגליה, משם היו מופצים הלאה. יחד עם יצחק רוקח (בנו של שמעון רוקח) ושמואל טולקובסקי ביסס את מעמדו של ענף פרי ההדר כמרכזי בכלכלת ארץ ישראל המנדטורית. לימים הוקמה על בסיס פעילותם המועצה לשיווק פרי הדר. בשנת 1936, עם התגברות התחרות בין משווקי פרי ההדר, שלוש הבין כי הפרדסנים הארצישראליים (יהודים וערבים כאחד) לא יחזיקו מעמד מול פרדסנים אחרים בעולם (בעיקר ממרוקו ומספרד) ללא תשתית כלכלית נאותה. אמנם התפוזים הארצישראליים היו למותג בעל שם ברחבי העולם, אך לדידו נדרש יותר מכך. לכן, רשם את בית המסחר כחברה בעירבון מוגבל בשם "Anglo-Palestine Fruit Export" עם הון התחלתי של 35,000 לא"י. הוא שימש כמנהל כללי של החברה והחזיק באחוז ניכר ממניותיה.
צדוק שלוש היה פעיל בארגונים שונים של היישוב היהודי בארץ ישראל, ובהם הנהגת העדה הספרדית וארגון הספורט מכבי. במחקר היסטורי של אגודת הבונים החופשיים נמצא כי צדוק שלוש היה חבר גם בלשכת ברקאי שפעלה ביפו ואחר כך באחוזת בית.
שלוש הרחיב את עסקיו למזרח אירופה בשנת 1933. בעיניו הייתה רומניה יעד מועדף, מפני שמהעצים הרבים שביערותיה היה ניתן לייצר ארגזים למשלוח פרי הדר, ומפני שהתחבורה הימית בין עיר הנמל קונסטנצה ובין נמל חיפה הייתה סדירה ונוחה. הוא ייסד את לשכת המסחר ארץ ישראל-רומניה יחד עם עוד 25 פרדסנים, יצואנים ואנשי תעשייה ומסחר, ונבחר לעמוד בראשה. בכך עקף את המגבלה שנוסחה בסעיף 18 של כתב ייפוי הכוח שניתן לבריטניה על ידי חבר הלאומים, ובו נכתב כי ממשלת המנדט לא תפלה בין מדינות שונות בכל הנוגע לקשרי המסחר עם שטח המנדט ולא תחתום על הסכמי סחר שיעניקו הטבות לארגון כלכלי זה או אחר. ממשלת רומניה הטילה על שר המסחר והתעשייה שלה לקדם את המשא-ומתן עם לשכת המסחר. שלוש מצא פתרון לקשיי הייצוא של ממשלת רומניה שנבעו מחוסר במטבע חוץ - הוא יצר מערכת של סחר חליפין שבמסגרתה יוצאו פרי הדר מפלשתינה-א"י בתמורה לארגזי עץ שיוצאו מרומניה. כבר לאחר שנת פעילות אחת, שלוש זכה לעיטור הצטיינות מטעם הממשלה הרומנית. מדי שנה היה נוסע לרומניה ומחדש את הסכמי הסחר לקראת שנת הייצוא הבאה ומסכם את כמות האוניות הדרושה ומחירי ההובלה. היותה של ארץ ישראל שטח מנדט יצר ואקום בתחום יחסי החוץ, שאליו נשאב צדוק שלוש כמעין תחליף לשגריר. הישגיה של לשכת המסחר ארץ ישראל-רומניה היו ניכרים, ואף צוינו בדוח המלא של ועדת פיל.
בשנת 1937, ממשלת רומניה אסרה על העברת התרומות שנאספו מיהודי רומניה לקרן היסוד והקרן הקיימת, בשל החרפת המשבר המוניטרי וגם בשל התגברות האנטישמיות. הנהלת הסוכנות היהודית שלחה את צדוק שלוש לפתור את המצב בבוקרשט. שלוש השתדל אצל כל בעלי התפקידים במערכת השלטון הרומנית, והצליח לשחרר את כספי התרומות ולזכות בהערכתם של המוסדות הלאומיים ביישוב היהודי בארץ.