מועדון הכדורגל "ויטיאז" פודולסק (ברוסית: Футбольный клуб «Витязь» Подольск) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר פודולסק שבמחוז מוסקבה, המשחק בליגה הרוסית השלישית.
עד עונת 2017/2018 התמודד במסגרות המקצועניות והישג השיא שלו היא ההעפלה לשלב שמינית גמר הגביע הרוסי בעונת 2008/2009 והגעה למקום 11 בליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה.
היסטוריה.
אוונגרד פודולסק.
אוונגרד פודולסק היה מועדון כדורגל שהוקם ב-1947 ולאורך השנים שיחק בליגה השנייה והשלישית בלבד כשהישגי השיא שלו הם העפלה לשמינית גמר הגביע הרוסי (2009/10) והזכייה באליפויות העיר פודולסק 3 פעמים רצופות (2003, 2004, 2005). ב-3 בדצמבר 2010 מנכ"ל הקבוצה יורי פוליאקוב הכריז על מיזוג הקבוצה עם קבוצת ויטיאז פודולסק בשל קשיים פיננסיים.
ויטיאז.
קבוצת ויטיאז פודולסק הוקמה על ידי יו"ר ועדת הספורט הרוסית ושר הספורט הרוסי, בוריס איוואניוצ'נקו שהקים את אגודת הספורט ויטיאז פודולסק ב-1996, שבמסגרתה החלה לפעול גם קבוצת כדורגל שנקראה בתחילה "קרסנאיה-גורקה ויטיאז" והתמודדה באליפות מחוז מוסקבה כשבסיום העונה היא זוכה בגביע מחוז מוסקבה.
בשנים 2008–2009 הקבוצה התמודדה בליגת המשנה הרוסית. הישגי השיא של הקבוצה הם ההעפלה לשלב שמינית גמר הגביע הרוסי בעונת 2008/09 וההגעה למקום 11 בליגה הראשונה. ב-2010 היא התאגדה עם קבוצת אוונגרד פודולסק.
בעונת 2017/2018 סיימה אחרונה בטבלה האזורית באליפות הליגה הרוסית השנייה ונשרה לליגה החובבנית, בה סיימה במקום הרביעי באליפות המחוז בעונת 2018.
החיים שאחרי
החיים שאחרי (באנגלית: After.Life) הוא סרט אימה אמריקאי בכיכובם של כריסטינה ריצ'י, ליאם ניסן, ג'סטין לונג, שיצא לאקרנים בשנת 2009 על פי התסריט ובבימויה של אגנייסקה ווצוביץ'-ווסולו.
הסרט.
אנה טיילור (כריסטינה ריצ'י), מורה בחטיבת ביניים, אינה מרוצה מחייה. אם שלא אוהבת, ובן זוג שאינו מצליח להבין אותה (ג'סטין לונג). לאחר מריבה סוערת עם בן זוגה היא נוהגת בגשם סוער ונהרגת בתאונת דרכים. מעתה והלאה היא למעשה נמצאת בבית הקברות המקומי בניהולו של אליוט דיקן (ליאם ניסן) אשר טוען כי ביכולתו לדבר עם המתים. דיקן מנסה להוכיח לאנה כי נפטרה ומתפקידו להכין אותה לקראת הלוויה שתתקיים בעוד מספר ימים. מנגד, בן זוגה מסרב להשלים עם מותה והוא מאמין כי היא חיה, נושמת וכלואה בבית הקברות.
עמוס פרומקין
עמוס פרומקין (נולד ב-20 בפברואר 1953, ו' באדר תשי"ג) הוא פרופסור מן המניין במכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בירושלים. פרומקין הקים את המרכז לחקר מערות בישראל, יסד וערך את כתב העת לחקר מערות 'נקרות צורים' והניח את התשתית למחקר המדעי של מערות בישראל. חוקר את הגאולוגיה ותנאי הסובב בעבר לפי נתוני מערות ותהליכים קרסטיים. חוקר ופרסם גם בתחומי הגיאו-ארכאולוגיה ומפעלי מים קדומים.
חייו.
עמוס פרומקין נולד בתל אביב, בן לחיים יעקב פרומקין ורות לבית אלרן. הוא נין לרב אריה ליב פרומקין, חוקר ירושלים, ממייסדי פתח תקווה ומניח התשתית לחינוך העברי המודרני.
בשנת 1975 השתתף בהקמת היישוב עפרה ובית ספר שדה עפרה במסגרת החברה להגנת הטבע. באותה תקופה חקר אתרים באזור ההר שמצפון לירושלים. הקים את המרכז לחקר המערות בישראל (מלח"ם) בשנת 1981, ומנהל אותו מאז. במסגרת זו מתקיים שיתוף פעולה רב-תחומי פורה בין מדענים ממוסדות מגוונים לבין אנשי שטח להבנת המרחב התת-קרקעי. פרומקין מרכז את סקר המערות בישראל במסגרתו המערות עוברות איתור, איסוף מידע בסיסי, מיפוי, קיטלוג, מיחשוב, ומחקר מתקדם. הוא פועל לשימור המערות החשובות ולהגנה עליהן מפני פגיעה.
למד לתואר ראשון הנדסה גאודטית בטכניון, לתואר שני גאוגרפיה פיזית באוניברסיטה העברית, ולדוקטורט - גאולוגיה באוניברסיטה העברית. בעבודת המוסמך חקר קמינים קרסטיים (מערות אנכיות), ובעבודת הדוקטורט – מערות מלח בהר סדום. במסגרת בתר-דוקטורט באוניברסיטת מקמסטר בקנדה חקר את האקלים הקדום של ארץ ישראל לפי משקעי מערות. הוא איש סגל אקדמי באוניברסיטה העברית מאז 1995, והדריך סטודנטים לתואר שני ושלישי. הוא פעיל בזירה הבינלאומית בגופי מחקר שונים, ארגון כנסים ועריכת כתבי-עת, ומשמש נציג ישראל בארגון הבינלאומי לספלאולוגיה.
מחקריו.
תחום מחקריו הכללי של עמוס פרומקין עוסק בגאולוגיה וגאומורפולוגיה של קרסט (תהליכי המסה) ומערות, על מרכיביהם השונים, כמחוונים לסובב הקדום, התפתחות הנוף הפיסי ופעילות האדם, לרבות ארכאולוגיה וסביבה של מערות. הכניס לישראל את הטכניקה של מיפוי תלת-ממדי של מערות כאמצעי בסיסי להבנתן. הוא משתמש במערות קרסטיות כמלכודות מוגנות לסוגים שונים של משקעים המסייעים לשחזור ותיארוך הסובב הטבעי והאנושי בעבר. פרומקין משתמש בשיטות של מדעי הטבע ושיטות גאו-ארכאולוגיות גם למחקר פעילות האדם במרחב התת-קרקעי ומערכות קדומות לאספקת מים. מחקריו מחברים בין דיסציפלינות מדעיות מגוונות, דוגמת גאולוגיה, ארכאולוגיה וביולוגיה. המחקרים בוצעו בעיקר בישראל, בירדן, באיחוד האמירויות ובבולגריה, בשיתוף עם צוות המלח"ם וחוקרים מישראל, קנדה, ירדן, ומקומות נוספים.
פרומקין פרסם כמאה וארבעים מאמרים שעברו שיפוט מדעי, וכן כתב וערך ספרים וקובצי מאמרים. בין השאר ערך את כתב העת הישראלי לחקר מערות 'נקרות צורים', ואת כרך הגאומורפולוגיה הקרסטית בעבודת היסוד הבינלאומית בגאומורפולוגיה: Treatise on Geomorphology בהוצאת Elsevier.
מערות מלח.
פרומקין הניח בסיס למחקר מערות מלח בעולם, מחקר שבוצע במחדר המלח של הר סדום. הוא גילה וחקר עשרות קילומטרים של מערות, וגילה את מערת המלח הגדולה בעולם (שהיא גם הארוכה במערות ישראל), המכונה מערת מלח"ם.
הציע מנגנון להיווצרות המערות בהמסה מהירה של מלח בנחלים תת-קרקעיים. מיפוי מקיף של המערות ואגני הניקוז שלהן הראה כי באזור צחיח קיצון דרוש אגן ניקוז של 200 מ"ר לפחות להיווצרות מחילת מלח. משנוצרת מחילה כזו, היא מתחתרת בסלע המלח המסיס והרך בקצב גבוה מאוד לעומת מערות גיר. ההתחתרות נפסקת עם הגעת מוצא המחילה אל בסיס הניקוז, שהוא לרוב ים המלח, ומכאן שוחזר מפלס ים המלח באלפי השנים האחרונות, ואף הושווה לנתוני התנ"ך. במחקר נמצא כי נציב המלח המכונה 'אשת לוט' אינו אלא מערה שהתמוטטה בתקופת האבות.
בעקבות ניסיונו במערות המסה במלח, הראה עם שותפיו כי הבולענים לחוף ים המלח נוצרו כתוצאה מהמסה תת-קרקעית של מלח והתמוטטות השכבות שמעליו, ואף קידם מחקר בשיתוף פעולה ישראלי/ירדני של תת-הקרקע בשני צידי ים המלח באמצעות שיטות גיאופיזיות מתקדמות לאיתור הבעיה ומניעתה.
מפלט, מטמונים ותעודות.
פרומקין גילה בשנת 1979 את מערת אביאור (כתף יריחו) שבה נחשפו תעודות שהשאירו פליטים יהודים מתקופת מרד בר כוכבא. בכמה מן המערות המסועפות והגדולות ביותר במדבר יהודה (מערת ערק נעסנה, מערת מכוך, מערת הגיא) התגלו על ידי פרומקין ושותפיו מטבעות ממרד בר כוכבא שרמזו בין השאר שהמרד פרץ בעקבות הקמת איליה קפיטולינה על חורבות ירושלים. ממצאים אלה הובילו את פרומקין ושותפיו לבצע בראשית המאה ה-21 מחקר מערות רב תחומי במצוק ההעתקים של ים המלח. במסגרת המחקר התגלו מערות מפלט חדשות של מרד בר כוכבא, ובהן תעודות פפירוס (מערת הר ישי) כלי נשק (מערת הרומח, מערת התאנים) ומטבעות (מערות צבר, מערת הר ישי, מערת המטבע, מערת הדינר). מערת חג המולד ש"אבדה" במהלך השנים, התגלתה מחדש.
הוברר כי חלק מן המערות נוצרו לפני התפתחות בקע ים המלח, ובתוכן נמצאו ממצאים נדירים המעידים על פעילות האדם בתקופות היסטוריות ופרהיסטוריות נוספות ועל שינויים סביבתיים דרמטיים שהתחוללו באזור במערת האיגרות גילה פרומקין משקעים בני למעלה משלושה מיליון שנה המעידים על אגם קדום שחדר למערה.
במאי 2022 פרומקין, יחד עם בועז זיסו מאוניברסיטת בר-אילן, מטבע כסף, הנחשב לנדיר וראשוני מבחינת מיקומו, מתקופת מרד בר כוכבא במערה בנחל תקוע. צדו האחד של המטבע נושא חזית של בית המקדש, וצדו הנשי נושא את השם ״שמעון״, על שם מפקד המרד נגד הרומאים. ממצא זה מעיד, לפי פרומקין ושותפיו, על פעילותם של המורדים היהודים באזור המערה. טענה זו מתכתבת עם הקשר בין המורדים למבצר הרודיון, השוכן בסמוך נחל תקוע, ששימש כמקום שלטוני עבור פקודיו של בר כוכבא.
בניגוד לדעה שהייתה מקובלת כי מערות המפלט מוגבלות למדבר יהודה בלבד, מצאו פרומקין ושותפיו במערות מערב הרי יהודה (מערת התאומים, מערת טור צפא) ושומרון (דוגמת מערת עבוד) מטמונים וממצאים רבים, המעידים כי יהודים התחבאו במערות טבעיות בסוף מרד בר כוכבא גם באזור זה.
פעילות האדם הקדמון ושינויי אקלים בישראל.
פרומקין גילה מערות פרהיסטוריות חשובות במערב השומרון, ביניהן מערת נחל קנה ומערת קסם, והיה שותף למחקרן, ששינה תפיסות מקובלות לגבי האדם בתקופות פרהיסטוריות. הוא משתמש בזקיפים, ענפי עצים, מפלסי ים המלח ואף במבנה המערה כדי לשחזר את האקלים הקדום. מערות נטיפים שהתגלו ותוארכו על ידי המלח"ם בנגב ובמדבר יהודה הוכיחו כי גם באזורים צחיחים אלו האקלים היה לח יותר בעבר. במרכז הארץ ובצפונה התרחשו התקופות הלחות במקביל לתקופות הקרח, ואילו במרכז הנגב ודרומו היו דווקא התקופות הבינ-קרחוניות לחות יחסית.
ממצאים אלה, בתוספת מידע על הצטמצמות מדבר סהרה בתקופות בינ-קרחוניות, הובילו את פרומקין ושותפיו להצעה שהאדם המודרני (מן הטיפוס הארכאי) ניצל את שינוי האקלים לנדידה מאפריקה לישראל, ואילו הניאנדרטל חדר לישראל מאירופה עם פרוץ תקופת הקרח האחרונה.
מערות ארוכות, עמוקות ובעלי חיים נדירים.