וגם שתי אחיות של דומיטרו סטנילואייה הפכו לנזירות. בגיל 12 התחיל דומיטרו ללמוד בתיכון הדתי הרומני ע"ש אנדריי שאגונה' (1914–1922) בעיר הולדתו. מגיל 13 זכה למלגה של הקרן "אמנואיל גוז'דו". בתום לימודי התיכון המשיך, בעזרת מלגת מחקר, לימודים אקדמיים באוניברסיטת צ'רנאוץ אך עזב בשנה הבאה, מאוכזב באותו רגע מרמתם של הקורסים ושל ספרי הלימוד שם. בין השנים 1923–1924 למד, במשך שנה, ספרות באוניברסיטת בוקרשט.
חזר לאחר מכן לפקולטה לתאולוגיה של אוניברסיטת צ'רנאוץ וסיים בשנת 1927 עבודת גמר שדנה ב"הטבלת הילדים", תחת הדרכת הפרופסור וסילה לויקיצה. בסתיו 1928 נבחן על עבודת הדוקטורט שלו, שכתב בעת שהותו ביוון - "חייו ופעלו של הפטריארך דוסיטאוס של ירושלים וקשריו עם הארצות הרומניות".
בשנת 1931 הוסמך סטנילואיה כדיאקון, ב-1932 ככומר ובשנת 1940 עלה לדרגת פרוטופופ סטברופור. נבחר לאספה האפרכיאלית של הארכיבישופות של סיביו וליועץ של הארכיבישוף.
בשנים הבאות השתלם בסיביו, עם מלגה מיוחדת, בתחום הדוגמטיקה. נשלח עם מלגה מטעם המיטרופוליט של טרנסילבניה, ניקולאיה בלאן, להשתתף בקורסים לדוגמטיקה ולתרבות ביזנטית, באוניברסיטת מינכן. בין השאר שמע שם הרצאות של אוגוסט הייזנברג (אביו של הפיזיקאי ורנר הייזנברג). כמו כן עשה השתלמויות נוספות בדוגמטיקה באתונה ובברלין. בשנים 1929 ו-1931 חקר מסמכים שנגעו בחייו ופעלו של גרגוריוס פאלאמס הנמצאים בברלין, פריז ואיסטנבול. פרי מחקרים אלה היה הספר "חייו ותורתו של הקדוש גרגוריוס פאלאמס" שהושלם בשנת 1936.
פעילותו במישורי התאולוגיה והעיתונות ברומניה.
בגיל 26, ב-1929 התמנה פרופסור באקדמיה לתאולוגיה בעיר סיביו. שם לימד דוגמטיקה (משנת 1929 כפרופסור ממלא מקום ובמשרה זמנית, אחר כך כראש קתדרה - בין השנים 1935-1946), אפולוגטיקה, (בין השנים 1929–1932 ו-1936-1937), תאולוגיה פסטורלית (בין השנים 1932–1936 והשפה היוונית (בין השנים 1929-1934).
בשנת 1930 התחתן עם מריה ג'נציאנה וכעבור שנה נולדו לזוג שני תאומים לא זהים - מריה ודומיטרו. הבן, דומיטרו, מת זמן קצר אחרי הלידה, ומריה שרדה עד גיל 15 ומתה באפריל 1946.
ב-8 באוקטובר 1931 סטנילואיה הוסמך כדיאקון וב-25 בספטמבר 1932 ככומר אורתודוקסי. בשנת 1933 לכומר הטרי נולדה בת בשם לידיה.
בו זמנית עם פעילותו בתחום ההוראה והתאולוגיה, החל מ-1 בינואר 1934 האב דומיטרו היה לעורך בעיתון הדתי "טלגראפול רומֶן" וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1945. בעת העבודה בעיתון שיתף פעולה והתיידד עם הסופר וההוגה הלאומני ניקיפור קראיניק.
ביוני 1936 התמנה לרקטור האקדמיה התאולוגית "אנדריאנה" בסיביו.
הצטרך להתפטר מניהולה בשנת 1946, אחרי שרומניה נכנסה לספירת ההשפעה הסובייטית והוקם בה משטר קומוניסטי.
המשיך ללמד שם עוד שנה וב-1947 הועבר כפרופסור ללימודי אסקזה ומיסטיקה בפקולטה לתאולוגיה בבוקרשט. ב-1948 עם הפיכת הפקולטה לתאולוגיה למכון תאולוגי נפרד מהאוניברסיטה, שם משרתו שונה לפרופסור ראש קתדרה לתאולוגיה דוגמטית וסימבולית.
קבוצת "הסנה הבוער" ומאסרו בימי השלטון הקומוניסטי.
החל משנת 1950 האב דומיטרו התחיל להשתתף, במפגשים של קבוצה שנקראה Rugul aprins "הסנה הבוער". זאת הייתה קבוצה שהוקמה עוד בשנת 1940 מיוזמת המשורר סנדו טודור וכללה את הנזירים ההיירומונאכים איוואן קוליגין, בנדיקט גיס וסופיאן בוגיו, המשורר והרופא וסילה ווֹיקוּלסקו, פרופ' אלכסנדרו מירונסקו, האדריכל קונסטנטין ז'וז'ה, הכומר אנדריי סקרימה והסופר יון מרין סדוביאנו.
הם היו מתכנסים במנזרים צ'רניקה ואנטים ופעילותם תרמה לריענון החיים הנוצרים האורתודוקסיים בבוקרשט תחת השלטון הקומוניסטי שדיכא את הדתות.
בשנת 1958 דווקא אחרי שהשיג את נסיגת כוח המצב הסובייטי מארצו, המשטר של גאורגה גאורגיו-דז' פתח במערכה של רדיפות מחודשות נגד קבוצות אנשים בעלי עבר פוליטי או תרבותי "עוין" או "לא בריא" בעיניו. עם הנעצרים נמנו גם חברי קבוצת "הסנה הבוער" וגם דומיטרו סטנילואיה כאחד שהשתתף במפגשים שאורגנו על ידי הקבוצה. הוא נעצר ב-5 בספטמבר 1958 ודיוני משפטו התחילו ב-4 בנובמבר אותה שנה.
סטנילואיה הורשע בגין "קנוניה נגד מדינת הפועלים" ונידון ל-15 שנות מאסר. אחרי מעבר בין כמה בתי כלא, משנת 1959 נשלח לכלא איוד. לקראת שחרורו מהכלא הוחזק כמה חודשים בתא בתנאי בידוד.
שנותיו האחרונות.
אחרי יציאתו לחופשי בינואר 1963 חידש את פעילותו כפקיד של הסינוד של הכנסייה האורתודוקסית הרומנית והחל מאוקטובר 1963 ועד הוצאתו לגמלאות בשנת 1973 לימד כמורה בתיכון. בשנת 1965 על רקע מאמצי השלטון הקומוניסטי לשפץ את תדמיתו בעיני המערב, הורשה שוב לפרסם מאמרים. כמו כן הותר לו לנסוע לחו"ל על מנת להשתתף בכנסים דתיים.
בשנת 1968 לפי הזמנתו של פרופ' פאול מירון ביקר במסגרת סדרת הרצאות באוניברסיטאות פרייבורג אם בריסגאו והיידלברג בגרמניה. באותה שנה הירצה באוניברסיטת אוקספורד בבריטניה. ב-1971 היה חבר במשלחת הכנסייה האורתודוקסית הרומנית בוותיקן.
בשנת 1973 יצא לגמלאות אך המשיך ללמד כפרופסור יועץ.
בשנת 1991 נבחר כחבר לשם כבוד של האקדמיה הרומנית.
דומיטרו סטנילואיה הלך לעולמו בגיל 90 בשנת 1993. הוא נקבר בבית הקברות של מנזר צ'רניקה על יד בוקרשט.
כתביו.
דומיטרו סטנילואיה תרגם כ-90 ספרים של אבות הכנסייה, חיבר 30 מונוגרפיות, מעל 200 מאמרי מחקר ומעל אלף מאמרים בעיתונות.
סטנילואיה עבד במשך 45 שנה - בין (1947-1992) על התרגום מיוונית לרומנית של "הפילוקאליה של האבות הנפטים", הידועה כ"פילוקאליה". העבודה כוללת 12 כרכים.
מדובר באנתולוגיה ביזנטית שנכתבה על ידי ניקודמוס מאגיון אורוס בשלהי המאה ה-17 על ההר אתוס. הגיע לכתבי היד של היצירה הודות לכומר רומני אחר, ארסניה בוקה (1910-1989), שהשיג את טקסטים בהר אתוס. בדומה לבישוף (מטרופוליט) הרוסי מטמבוב, פאופאן המתבודד, דומיטרו סטנילואיה לא הסתפק במלאכת התרגום בלבד, אלא העשיר את הקובץ בטקסטים נוספים כמו למשל "מסכת הסולם" מאת יואנס קלימאקוס.
(תאולוגיה דוגמטית אורתודוקסית לשימוש המכונים התאולוגיים, 3 כרכים, בוקרשט 1978) - הנחשבת כאחת מתרומותיו החשובות לחשיבה הדוגמטית האורתודוקסית. תורגמה, בין השאר ,לגרמנית
בסיוען של הכנסייה האוונגלית והכנסייה הקתולית מגרמניה.
מאמרים היסטוריים
Lupaș la împlinirea vârstei de 60 de ani", București, 1943, p. 826-833;
(המאבק והדרמה של אינוצ'נציו מיקו קליין, בכתב העת "ביסריקה אורתודוקסה רומנה" השנתון LXXXVII
(למ"ה אנחנו [הרומנים] אורתודוקסים ?)" 1991
הערות שוליים.
[[קטגוריה:כמרים רומנים]]
[[קטגוריה:עיתונאים רומנים]]
[[קטגוריה:כמרים אורתודוקסים]]
[[קטגוריה:חברי האקדמיה הרומנית]]
[[קטגוריה:מורשעים בעבירות על רקע אידאולוגי ברומניה]]
[[קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1903]]
[[קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1993]]
ארתורס סיט
ארתורס סיט (מאנגלית: Arthur's Seat – מושבו של ארתור) הוא פקק געשי, שריד להר געש כבוי המצוי בפארק הולירוד במרכז אדינבורו, סקוטלנד. שריד זה הוא הנקודה הגבוהה ביותר בפארק ומהווה חלק ממתחם געשי שנוצר בקרבון לפני כ-340 מיליון שנים, הכולל הרי געש, שפכי לבה ומחדרים פלוטוניים.
מקור השם.
אף שלמקום אין שם מסורתי בשפה הגאלית סקוטית, רבים סבורים כי הוא נובע משמו של המלך ארתור האגדי. עם זאת, קיימת טענה כי השם הוא שיבוש של Àrd-thir Suidhe – "גובה החצים", שהפך ל-Archer's Seat – "מושב הקַשָּׁת", ואחר כך ל-Arthur's Seat – מושבו של ארתור. במקום אחר נטען כי מקור השם הוא Àrd-thir Suidhe, שפירושו "מקום גבוה": Ard – גבוה, thir או tir – אדמה, suidhe – מקום.
מאפיינים.
ארתורס סיט הוא פקק געשי – סלע שנקרש ממאגמה בזלתית בתום הפעילות הגעשית. אף שפסגתו מתנשאת לגובה של כ-250 מעל העיר אדינבורו, הוא נוח לטיפוס ומהווה אתר תיירות פופולרי ונקודת תצפית פנורמית על העיר וסביבתה. הפסגה מכונה "ראש הארי" (Lion's Head), מאחר שמכיוון מצפון נראה המתחם כולו כאריה שרוע.
פקק געשי זה נמצא כ-1.6 ק"מ מזרחית לטירת אדינבורו, הבנויה מעל פקק געשי אחר – "צוק הטירה".
רקע גאולוגי והיווצרות.
בסוף הדבון נמצאה סקוטלנד סמוך לקו המשווה, בקרקעיתו של ים רדוד. בסביבה זו הושקעו בה שכבות אבן גיר ואבן חול מכילות פחם.
בתחילת הקרבון התרחשה התכנסות של לוחות טקטוניים, שקימטה שכבות משקע אלה. בעקבות העלייה בטמפרטורה ובלחץ הותכו סלעים למאגמה. השכבות נמתחו ונבקעו באמצעות העתקים גדולים, שאיפשרו את חדירת המאגמה לתוכן. לפני 340 מיליון שנים החלה המאגמה להזין געשיות, שהותירה שרידים בדמות הרי געש רבים. בהר הגעש של ארתורס סיט החלה התפרצות געשית מבעד לשני צינורות הזנה: תחילה מבעד ל"ראש הארי" ומאוחר יותר מבעד ל"ירך הארי" (Lion's Haunch), עובדה ההופכת את ארתורס סיט להר געש מורכב. התפרצות זו יצרה הר געש שכבתי המורכב מ-13-19 שכבות בעוביים שונים שנוצרו לסירוגין: מטוף בעת התפרצויות מתפוצצות ומזרמי לבה בתקופות שקטות יותר. שכבות אלה השתלבו בשכבות דקות של סלעי משקע שהמשיכו להיווצר בים הרדוד במהלך הפוגות געשיות, ונראות בצוקים התלולים המקיפים את ארתורס סיט.
הגעשיות הפעילה נמשכה פחות מ-10 מיליון שנים, וכאשר החלה לדעוך נדחפה המאגמה אל בין השכבות העמוקות והותירה בהם סילים. מאגמה שנותרה בצינור ההזנה התגבשה לסלע, והלוע התמלא באגלומרט – הצטברות של טיפות געשיות בגדלים שונים.
תהליכים טקטוניים המשיכו לקמט את האזור והיטו את שכבות הסלע ב-20 מעלות כלפי מזרח. בסוף הקרבון הוצף האזור, והרבדה נוספת של סלעי משקע כיסתה את שרידי הגעשיות.