תחנת הכוח הגרעינית בצ'רנוביל על שם לנין (Черно́быльская атомная электростанция имени В. И. Ленина, ЧАЭС) הייתה תחנת כוח גרעינית להפקת חשמל בברית המועצות, שהתפרסמה בעקבות אסון צ'רנוביל שהתרחש ב-26 באפריל 1986. שמה הרשמי של התחנה הוא החברה הממלכתית המיוחדת תחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל. התחנה נמצאת באחריות השירות הממלכתי למצבי חירום של אוקראינה וב-2005 מונה איגור גרמוטקין למנכ"ל התחנה. התחנה נבנתה במאי 1970 והחלה לעבוד החל מ-26 בספטמבר 1977 ועד ל-15 בדצמבר 2000.
עבודות האחזקה והתפעול של התחנה מבוצעות בידי אנרגואטום, החברה הלאומית לאנרגיה אטומית של אוקראינה.
מיקום.
תחנת הכוח הגרעינית של צ'רנוביל ממוקמת בחלק המזרחי של פולסייה האוקראינית-בלארוסית, בצפון אוקראינה, כ-11 ק"מ מהגבול עם בלארוס, על גדות נהר פריפיאט, הנשפך לדנייפר. מערבית משם שוכנת עיר הרפאים פריפיאט. 18 ק"מ דרום מזרח לתחנה שוכנת העיר הנטושה צ'רנוביל, כאשר קייב הבירה נמצאת 110 ק"מ דרומית משם.
מבנה תחנת הכוח הגרעינית.
הבניין הראשון של תחנת הכור, כור מס' 1 נבנה בשנים 1970–1977, כאשר שאר המבנים הושלמו עד 1983. תחנת הכוח הגרעינית הגיעה ליכולת שיא של 6,000 מגה-וואט, עם ארבעה כורים גרעיניים שפעלו במלוא הכוח ובפברואר 1986 הוגדרה התחנה על ידי סבא"א כתחנת הכוח הפעילה ביותר בברית המועצות, לצד זו של לנינגרד וקורסק. התחנה הפסיקה באופן סופי את פעילותה בדצמבר 2000 ונכון להיום נעשים עבודות שיקום סביבתי ובטיחותי על ידי מומחי גרעין אוקראיניים ובינלאומיים ואנשי השירות הממלכתי למצבי חירום האוקראיני לענייני הגנה אזרחית וחיסול תוצאות אסון צ'רנוביל.
תחנת הכוח הגרעינית הורכבה משישה כורים גרעיניים:
היסטוריה.
על פי החלטת מועצת השרים הסובייטית, מה-29 ביוני 1966 הוחלט על הקמת מערכת של תחנות כוח גרעיניות להגדלת כוח התפוקה של האנרגיה הגרעינית בברית המועצות. במהלך שנות ה-70 נבנו כמה כורים גרעיניים להפקת חשמל באזור צ'רנוביל.
באפריל 1986, במהלך ניסוי במערכות הקירור של כור מס' 4, התחמם הכור והתפוצץ לבסוף, גורם לאסון האקולוגי החמור ביותר במאה ה-20. שנים לאחר מכן נמשכו העבודות במתחם הגרעיני ולאורך שנות ה-90 ממשלת אוקראינה ביצעה עבודות שיקום. ב-2005 הועבר המתחם לאחריות המשרד האוקראיני לענייני הגנה אזרחית וחיסול תוצאות אסון צ'רנוביל.
מסביב לכור מס' 4 הוקם לאחר האסון מקלט מבטון על מנת שיקלוט את שאריות הנשורת הגרעינית. עם הזמן התבלה המקלט שזכה לשם "הסרקופג", ובשנת 2016 הסתיים מבצע הנדסי אדיר להנעתו של מבנה מגן אדיר ממדים בהיקף 257 מטרים, שאורכו 162 מטרים, גובהו 108 מטרים והוא שוקל 3,600 טון לכיסוי הכור ולהגנתו למאה השנים הבאות.
במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה בפברואר 2022, כוחות רוסים תקפו כוחות אוקראינים סמוך לתחנת הכוח. באותו היום, השתלטו התוקפים על תחנת הכוח. ב-9 במרץ של אותה שנה, בשל הלוחמה באזור הכור, כבתה אספקת החשמל הסדירה לקירור הכורים, וגנרטור הגיבוי הופעל. באותו יום דיווחה הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית כי אבד הקשר עם מערכות ניטור הפסולת הגרעינית שבאתר.
תחנת הכוח הגרעינית של צ'רנוביל
תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד
תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד (ברוסית: Ленинградская АЭС ,ЛАЭС) היא תחנת כוח גרעינית במחוז לנינגרד, 35 ק"מ מערבית לסנקט פטרבורג, רוסיה, לחופי המפרץ הפיני, בעיר סוסנובי בּור. תחנת הכוח מורכבת מארבעה כורים גרעיניים שהראשון שבהם פועל החל מ-1974 והרביעי מ-1981.
מאז ה-1 באפריל 2000, התחנה נמצאת בבעלות התאגיד רוסאנרגו-אטום האחראי לתפעול תחנות הכוח הגרעיניות ברוסיה, התאגיד הוא חלק מחברת אטום-אנרגופרום שהיא חברת בת של רוסאטום, החברה הממלכתית לאנרגיה אטומית של רוסיה. כל אחד מארבעת הכורים, מגיע להספק של 1,000 מגה-וואט. ייצור האנרגיה השנתית של תחנת הכוח הוא כ-28 מיליארד קווט"ש (כמחצית מייצור החשמל בישראל). התחנה מספקת חשמל גם לפינלנד השכנה.
תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד 2.
תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד 2 הוא תחנת כוח גרעינית רוסית הנמצאת כרגע בבנייה, כאשר עד כה הושלמה בנייתם של 2 כורים. ב-25 באוקטובר 2008 חברת אטום-אנרגופרויקט סנקט פטרבורג הודיעה כי בתחנת הכוח הגרעינית לנינגרד 2 תוחל בניית היחידה הראשונה; עלות הפרויקט מוערכת ב-70 מיליארד רובלים רוסיים. היתר הבנייה שוחרר ב-22 ביוני 2009 כשעל פי התכנון הבנייה של היחידה הראשונה הייתה אמורה להסתיים ב-2015 והשנייה ב-2017. לאור הביקוש הנמוך לחשמל הוחלט לדחות את סיום העבודות ל-2018 ו-2019 בהתאמה.
מבנה התחנה.
ארבעה כורים גרעיניים פועלים בתחנה:
בראד דלסון
ברדפורד פיליפ "בראד" דלסון (באנגלית: Bradford Phillip "Brad" Delson; נולד ב-1 בדצמבר 1977) הוא מוזיקאי אמריקאי-יהודי, גיטריסט המנגן בלהקת לינקין פארק, איתה זכה ב-2 פרסי גראמי.
חייו האישיים.
בראד, בן להורים יהודים מקליפורניה, למד בצעירותו בתיכון העיר "אגורה" יחד עם חברו מילדות מייק שינודה. בראד סיים את לימודיו בתיכון בשנת 1995 וזמן מה לאחר מכן הקים יחד עם מייק ורוב בורדון את להקת Xero שהפכה מאוחר יותר את שמה ללינקין פארק.
עוד בשנת 1995 החל בראד ללמוד באוניברסיטת UCLA בלוס אנג'לס לימודי מנהל עסקים, ובתקופת לימודים זו הכיר את דייב פארל שהפך גם הוא לחבר בלהקת לינקין פארק. בראד סיים את לימודיו באוניברסיטה בשנת 1999, והפך מעורב בהיבטים העסקיים של הלהקה כאשר יחד עם אביו הוא מנהל את מכירות המרצ'נדייז של הלהקה.
בשנת 2003 התחתן בראד בחתונה יהודית עם אשתו כיום אליסה בורן, וביחד הם הביאו לעולם שלושה ילדים. הראשון מבין ילדיהם הוא ג'ונה טיילור דלסון שנולד ב-25 במרץ 2008.
קריירה מוזיקלית.
כמייסד הלהקה יחד עם מייק שינודה, בראד שותף ביצירת כל אלבומיה ושיריה של לינקין פארק והטביע את חותמו כגיטריסט המוביל של הלהקה. יחד עם הלהקה בראד זכה ב-2 פרסי גראמי - בראשון זכו עם השיר Crawling בתואר ביצוע הרוק הכבד הטוב ביותר לשנת 2003, בשני זכו יחד עם הראפר הנודע Jay-Z עם השיר Numb/Encore בתואר שיתוף הפעולה הטוב ביותר בין ראפ לשירה לשנת 2006.
מעבר להיותו הגיטריסט של לינקין פארק, בראד היה זה שהחתים את הולי ברוק (הידועה היום בשם הבמה סקיילר גריי) בלייבל Machine Shop Recordings שתחת האחים וורנר, ובנוסף הפיק רמיקס לשיר Where'd You Go של מייק שינודה בפרויקט Fort Minor והשתתף בהפקת השיר We Made It של באסטה ריימס ולינקין פארק.
לבראד גיטרות משלל המותגים המובילים בעולם, בין היתר Ibanez, Fender, Gibson ועוד. חוץ מלנגן על גיטרות וגיטרות בס, בראד מנגן גם על קלידים, סקסופון, תופים וגם משתתף בשירים בתור זמר רקע.
בשיר Until It Breaks מתוך אלבום החמישי של לינקין פארק Living Things לראשונה דלסון שר לבד בית שלם.
במה 2
משרד החינוך של רוסיה
משרד החינוך של רוסיה (ברוסית: Министерство просвещения Российской Федерации) הוא המשרד הממשלתי הפדרלי ברוסיה האחראי לעידוד ופיתוח מערכת החינוך ותמיכה במוסדות חינוך והשכלה.
היסטוריה.
המשרד לחינוך העם של האימפריה הרוסית.
גוף ממשלתי מרכזי ראשון לניהול תחום ההשכלה והחינוך ברוסיה החל לפעול לראשונה בשנת 1782 בשם הוועד להקמת מכוני לימוד עממים (ברוסית: Комиссия об учреждении народных училищ), אך ייעודה העיקרי היה סיוע להקמת מכוני חינוך ולא פיקוח והנהלה שלהם. לאחר הרפורמה הממשלתית של אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה בשנת 1802 הוחלט על הקמת משרד ממשלתי לענייני חינוך והמשרד לחינוך העם (ברוסית: Министерство народного просвещения Российской империи) נוצר לראשונה ב-8 בספטמבר 1802.
ב-1817 המשרד הפך למשרד לעניינים רוחניים והשכלת העם (ברוסית: Министерство духовных дел и народного просвещения Российской империи), בראשו עמד הנסיך אלכסנדר ניקולאייביץ' גוליצין (שקודם לכן עמד בראש הסינוד הקדוש שניהל את ענייני הדת באימפריה). אך ב-1824 הושב שמו המקורי של המשרד והמשיך לפעול כמשרד ממשלתי לענייני השכלה וחינוך עד לפרוץ מהפכת אוקטובר בשנת 1917.
קומיסריון החינוך העממי.
ב-1917 המשרד פורק והפך לקומיסריון העממי לענייני חינוך. ב-1946 נקרא משרד החינוך של ברית המועצות.
משרד ההשכלה של הפדרציה הרוסית.
ב-1990 אורגן מחדש ונקרא בשם משרד ההשכלה. בשנת 2004 בוצע רה-ארגון והרחבת המשרד תוך שילוב בו מחלקות שהיו שייכות למשרדים אחרים. במאי 2008 נקרא בשם משרד ההשכלה והמדעים והיה אחראי גם על פיתוח המדע.
משרד החינוך של הפדרציה הרוסית.
במאי 2018 המשרד פוצל למשרד החינוך ולמשרד המדע וההשכלה הגבוהה.
קטלינה (מטוס)
Ex Libris
Ex-librīs
גיידסטאר ישראל
בל-206
יוחנן הסנדלר
טייסת 125
טייסת 125, המכונה גם טייסת "המסוקים הקלים", הייתה טייסת מסוקי תובלה בחיל האוויר הישראלי. טרם סגירתה, הפעילה הטייסת מסוקים מסוג בל-206 ("סייפן") וְ- בל-206L ("סייפנית"), והייתה מוצבת בבסיס שדה דוב.
היסטוריה.
הטייסת הוקמה בשנת 1967 כטייסת מסוקים. עם הקמתה שירתו בטייסת מסוקי אלואט II. בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 רכש חיל האוויר מסוקי בל 206 שקיבלו את השם "סייפן". מסוקים אלו נרכשו מחברת אוגוסטה האיטלקית שקיבלה את הידע מחברת בל, יצרנית המסוק. דגם זה הוא דגם אזרחי. בחיל האוויר כונה המסוק סייפן א'.
בהמשך שנות ה-70, רכש חיל האוויר את סייפן ב' שהוא למעשה מסוק צבאי מדגם בל OH-58 קיואה. לאחר מכן נרכשו מסוקים מדגם ג'ט ריינג'ר ששירתו בחצרים, בבית הספר לטיסה. מסוקים אלו כונו "סייפן ג'" ובעת חירום סופחו לטייסת 125, לצורך הגדלת סד"כ המסוקים של הטייסת.