בווסט אנד שיחקה בין השאר ב-"Pal Joey", ב-ג'יג'י, ב-" A Little Night Music" ובמחזה "מרלן" בו גילמה את דמותה של מרלן דיטריך.
חיים אישיים.
בעלה הראשון של פיליפס היה דון רוי, הם נישאו ב-1956 והתגרשו ב-1959.
ב-1959 נישאה לפיטר או'טול כשהיא בהריון עם ילדם הראשון. לשניים נולדו שתי בנות: קייט, נולדה ב-1960 ופטרישה נולדה ב-1963. פטרישה עוסקת בתיאטרון וקייט היא שחקנית. בני הזוג התגרשו ב-1979, על תקופה סוערת זו בחייה כתבה פיליפס בכרך השני של האוטוביוגרפיה שלה "Public Places".
בעלה השלישי היה השחקן רובין זקס שהיה צעיר ממנה ב-17 שנה. הרומן ביניהם החל ב-1975 והם התחתנו זמן קצר אחרי הגירושים מאוטול ב-1979. השניים התגרשו ב-1991.
פיליפס היא פטרונית של בית הספר למשחק " Bird College of Dance, Music &amp; Theatre Performance" בלונדון.
האוטוביוגרפיה שלה פורסמה בשני חלקים "Private Faces" יצא ב-1999 ו-"Public Places" יצא ב-2001.
ביוני 2000 קיבלה מהמלכה אות מסדר האימפריה הבריטית (CBE).
לובורגראד
מחנה הריכוז לוֹבּוֹרְגְרָאד (בסרבו-קרואטית: Koncentracioni logor Loborgrad, בסרבית קירילית: Концентрациони логор Лоборград), היה מחנה ריכוז ועבודה אשר הוקם על ידי שלטון האוסטאשה במדינת קרואטיה העצמאית ופעל בין ספטמבר 1941 לאוקטובר 1942. המחנה אשר נוהל על ידי בני הפולקסדויטשה מאזור קרואטיה, נועד לקלוט נשים ובכלל זה נשים בהריון, ילדים ותינוקות, רובם בני יהדות יוגוסלביה וכן מקרב האוכלוסייה הסרבית. באוגוסט 1942 גורשו מרבית העצירים היהודים למחנה ההשמדה אושוויץ.
לאחר כיבוש ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית הוקמה מדינת קרואטיה החופשית בשלטון האוסטאשה שהייתה למעשה מדינת בובות של הגרמנים. עם הקמתה הוחל במבצע ל"טיהור קרואטיה מיסודות זרים", בתחילה הסרבים ובהמשך יהודי המדינה.
המחנה הוקם במימון כפוי של יהודי זאגרב ועלות ההקמה הייתה 1.3 מיליון קונות. ביוני 1941 הוחל במעצרם של יהודי זאגרב. באוגוסט הוחל באקציות בכל רחבי בוסניה ובראשית ספטמבר בסרייבו עצמה. ב-4 בספטמבר 1941 לפנות בוקר נעצרו 500 מיהודי העיר וגורשו למחנה הריכוז קרושצ'יצה. משם הועברו הגברים ליאסנובאץ, והילדים והנשים למחנה לובורגראד. יורה פראנצטיץ' פיקד על האקציה אשר בוצעה על ידי מיליציית "הלגיון השחור". ב-6 באוקטובר 1941 הגיעו הנשים והילדים שגורשו מסרייבו ללובוגראד והיה זה הטרנספורט הראשון למחנה.
מפקד המחנה היה קרל הגר וסגנו היה אחיו ולאדו הגר בני הפולקסדויטשה בקרואטיה. לפי העדויות התעללו מפקדי המחנה בעצירים ותועדו מעשי הרג ואונס. בדצמבר 1941 נמנו במחנה 1,700 עצורים, אשר חלקם גורשו בהמשך למחנה ההשמדה יאסנובאץ. באוגוסט 1942 גורשו מרבית האסירים היהודים לאושוויץ ועד אוקטובר גורשו השאר לסטארה גרדישקה והמחנה נסגר.
ג'קלין בארטון
ג'קלין בארטון (באנגלית: Jacqueline Barton; 7 במאי 1952, ניו יורק) היא כימאית יהודיה אמריקאית, פרופסור במכון הטכנולוגי של קליפורניה.
קורות חייה.
אביה היה שופט בבית המשפט העליון של מדינת ניו יורק. אמה הייתה יהודייה ילידת בלגיה.בארטון נשואה לפיטר דרבן, גם הוא פרופסור לכימיה במכון הטכנולוגי של קליפורניה. לזוג בת אחת.
השכלה ומסלול מקצועי.
סיימה תואר ראשון, בהצטיינות יתרה, במכללת בארנארד, המסונפת לאוניברסיטת קולומביה. סיימה דוקטורט בכימיה אורגנית באוניברסיטת קולומביה ב-1978. בשנים 1979 -1980 עשתה פוסט דוקטורט במעבדות בל ובאוניברסיטת ייל. הייתה פרופסור לכימיה במכללת האנטר בשנים 1980 - 1982. פרופסור לכימיה באוניברסיטת קולומביה בשנים 1983 -1989. מאז ועד היום (נכון לאוגוסט 2014) היא פרופסור במכון הטכנולוגי של קליפורניה. בארטון הינחתה מעל 100 דוקטורנטים ופוסטדוקטורנטים (נכון לקיץ 2014).בארטון חברה בדירקטוריונים של דאו כימיקלים ומעבדות בל.
פעילותה המדעית.
עיקר מחקרה הוא במשמעות הולכת אלקטרונים הופכית (transverse electron transport) לאורך סליל DNA דו גדילי. נזקי DNA ותיקונם.
בית ילדים
תיקי וידס
תיקי וידס היא במאית וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה.
וידס נולדה בירושלים. בעלת תואר ראשון מבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש.
החלה את דרכה המקצועית בטלוויזיה החינוכית. בשנות ה-80 ניהלה את יחידת הסרטים בלשכת הפרסום הממשלתית (לפ"מ). לאחר הפרישה עבדה גם בערוץ הילדים. בהמשך הפיקה וביימה פרסומות, קלטות ילדים ותוכניות טלוויזיה.
בעבר שימשה כמנהלת תוכניות, במאית ותסריטאית, בערוץ 97 של הידברות, במסגרת זו יצרה, פיתחה וערכה תכנים לתוכניות טלוויזיה שונות למבוגרים ולילדים.
ספריה.
ספרה הראשון "קולות שתמיד איתי" בהוצאת 'ספריית מעריב' פורסם ב-2004. בספר מתארת תיקי וידס את הימים הראשונים של מלחמת יום הכיפורים מזווית אישית, ייחודית, של קשרית בזמן מלחמה, מול הלוחמים והמעוזים על גדות התעלה בסיני.
ב-2008 פרסמה את ספר הילדים "לשים את הכעס בקופסה", הראשון בסדרת ספרי הילדים על רגשות. "סדרת טנתא" – (טנת"א הם ראשי התיבות של: טעמים נקודות, תגין אותיות). ספרים נוספים בסדרה: "עלבון לא בא בחשבון" ו"מה מפחיד את הפחד". הסיפורים מתארים סיטואציות מחיי היומיום של הילדים, ומקנים לילדים כלים להבין מהם רגשות ולפתח בעצמם דרכים שונות להתמודד איתם.
הספרים תורגמו לאנגלית.
בשנת 2020 יצא סיפרה "החרם ותעלומת המכונית החשודה " סיפור על קבוצת ילדים אמיצים שמחליטים לא לשתוק יותר ולהיאבק ומוצאים פתרון איך לנצח את החרם והאלימות.
נמל התעופה הבין-לאומי מורטלה מוחמד
נמל התעופה הבין-לאומי מורטלה מוחמד (באנגלית: Murtala Muhammed International Airport) הוא נמל התעופה הגדול בניגריה, ואחד מנמלי התעופה הגדולים במרכז אפריקה, ממוקם באיקג'ה שבלאגוס.
נמל התעופה משמש כבסיס פעולה מרכזי לחברות התעופה ארו קונטרקטורס, אריק אייר, מד-ויו איירליין, אזמן אייר, דנה אייר ואייר פיס. הנמל קרוי על שם מורטלה מוחמד, מושלה הצבאי של ניגריה שנרצח בהתנקשות בשנת 1976.
תולדות הנמל.
שדה התעופה באיקג'ה, נבנה לראשונה במהלך מלחמת העולם השנייה. חברת התעופה וסט אפריקן איירווייז קורפוריישן הוקמה בשנת 1947, והיא השתמשה בנמל כבסיסה המרכזי. בתחילה היו בצי החברה מטוסי דה הבילנד דאב, ששירתו יעדים פנימיים וקרובים למדינות מערב אפריקה, ובשנת 1957 התווספו לצי מטוסים גדולים יותר מדגם DC-3 דקוטה.
נמל התעופה נקרא בתחילה "נמל התעופה הבינלאומי של לאגוס", לאחר ההתנקשות במושל הצבאי מורטלה מוחמד בשנת 1976, שונה שמו לשם הנוכחי. בית הנתיבות לטיסות הבינלאומיות, נבנה בהשראת נמל התעופה סכיפהול.
בנמל התעופה שני בתי נתיבות; אחד משמש את הטיסות הבינלאומיות, והשני משמש את הטיסות הפנימיות, שני הטרמינלים מרוחקים כקילומטר אחד מהשני.
מסוף שנות השמונים ועד סוף שנות התשעים, נודע הטרמינל הבינלאומי לשמצה עקב נוהלי האבטחה הירודים שבו, ובעקבות העובדה שלא עמד בדרשות המינימליות של ארגון ICAO. כנופיות פשע ארבו לנוסעים, וכן תקפו מטוסים שהיו מחוברים לשרוול. פקידי המכס וההגירה דרשו תשלומי שוחד עבור שחרור מטענים והטבעת חותמת בדרכונים. רשות התעופה הפדרלית האמריקאית הציבה שלטים בשדות התעופה הבינלאומיים בארצות הברית, המזהירים מפני נסיעה ללאגוס. ההמלצה הרווחת לתיירים במדינה הייתה לטוס לנמל התעופה של קנו שבצפון המדינה, ומשם לנסוע דרך היבשה.
לאחר שנבחר לנשיא אולוסגון אובסנג'ו (Olusegun Obasanjo) בשנת 1999, החל המצב הביטחוני בלאגוס להשתפר. משטרת נמל התעופה תוגברה, והונהגה מדיניות של ירי לעבר כל מי שנמצא באזורים המאובטחים שסביב המסלולים. פעולות אלו נשאו פרי, ובשנת 2001 בוטל האיסור שהיה על חברות תעופה אמריקאיות לטוס לנמל. בשנת 2010, דורג הנמל בדירוג הבטיחות הגבוה ביותר של ה-FAA, דירוג המאפשר לחברות תעופה ניגריות לטוס ישירות ליעדים בארצות הברית.
קישורים חיצוניים.
מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבינלאומי מורטלה מוחמד באתר Airliners.net
תלמי, מלך גשור
הרובע היהודי בטרייביטש
נורית פלג
נורית פלג וולברג (נולדה ב-20 במרץ 1977) היא פעילת זכויות אדם וסופרת ישראלית. פלג פועלת רבות למען הנכים הפיזיים בישראל. בין היתר יזמה כנסים ואירועים למען נכים בישראל.
חייה ופעילותה הציבורית.
פלג נולדה עם מחלה גנטית בשם , המשפיעה על התפקודים הרצוניים והבלתי רצוניים של הגוף. בעלת תואר ראשון במידענות וספרות משווה, ובוגרת תואר שני במידענות בהצטיינות מטעם אוניברסיטת בר-אילן. בשנת 2005 סיימה קורס עיתונאות בבית ספר "חשיפה" מטעם האוניברסיטה הפתוחה.
בשנים 2002 – 2005 ניהלה את אתר האינטרנט של עמותת נגישות ישראל ואת פורום נכים באתר ynet. בין 2005 - 2006 הייתה מידענית ועורכת מטעם עמותת "מילבת" - עמותה ציבורית הפועלת להקל על השתלבותם של בעלי מוגבלויות בחברה. באפריל 2010 יזמה, תכננה והוציאה לפועל יום קריירה לאנשים עם מוגבלויות הראשון מסוגו שנערך בארץ. ליום זה נרשמו כ 40 חברות מתחומי תעסוקה שונים שהיו מוכנים לקלוט עובדים בעלי מוגבלויות. משנת 2010 עבדה מטעם חברת AllJobs בתור רכזת פרויקטים, ופעלה למען איתור מעסיקים והתאמה של עובדים בעלי מוגבלויות למעסיקים אלו. כמו כן, פועלת פלג ככתבת ועורכת פרילנסרית. ב-2014 החלה פלג לעבוד בחברת "שח"מ מקורות ביצוע", חברת בת של "מקורות", בתחום המידענות והמדיה.