בנאום בפני מועצת הביטחון של האו"ם ב-24 ביוני 2017, שגריר ישראל דני דנון, יחד עם אורן אלמוג, אחד מקורבנות פיגוע ההתאבדות במסעדת מקסים, דרשו מהרשות להפסיק לתמרץ את הטרור באמצעות תשלום קצבאות למחבלים.
ביולי 2018 אישרה הכנסת את חוק להקפאת כספי טרור, לקיזוז סכום הכסף שהרשות נותנת למחבלים ובני משפחותיהם מהמיסים והתעריפים שישראל גובה עבור הרשות. ביולי 2021 קיזזה ישראל 597 מיליון שקל לשנת 2020 מכספי המיסים שישראל גובה מטעם הרשות. מימון הרשות עמד על 517.4 מיליון שקל בשנת 2019.
גרמניה.
גרמניה בודקת תשלום סיוע חוץ לרשות לאור השימוש בכספים אלה לתמריץ טרור.
הולנד.
בנובמבר 2019 קיצצה הולנד את 1.5 מיליון הדולר לשנה ששילמה ישירות לרשות הפלסטינית על תשלומים שהיא מבצעת למשפחות של חמושים שנהרגו, נפצעו או נכלאו על ידי ישראל.
ארצות הברית.
מדיניות פלסטינית זו עוררה כעס רב בקרב גורמי ממשל וחברי קונגרס בארצות הברית
בעקבות רצח הלל יפה אריאל , אזרחית ארצות הברית, איימה ארצות הברית לנכות את הסכומים ששולמו למחבלים מהכספים שהיא מעניקה לרשות.
ב-23 במרץ 2018, נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ חתם על חוק טיילור פורס , שיקצץ כשליש מתשלומי סיוע החוץ של ארצות הברית לרשות הפלסטינית עד שהרשות הפלסטינית תפסיק לשלם קצבאות לטרוריסטים ולמשפחותיהם.
בפסיקה בישראל.
בפברואר 2019 דחה בית הדין האזורי לעבודה בירושלים את תביעתו של תושב מחנה הפליטים שועפאט לקבלת גמלת הבטחת הכנסה, בנימוק שהכנסתו כוללת תשלום קבוע מהרשות הפלסטינית בגין בנו המרצה עונש מאסר של 11 שנים בכלא הישראלי בגין ניסיון לרצח יהודים.
באפריל 2022 פסק בית המשפט העליון כי תשלום כספים על ידי הרשות הפלסטינית לאסירים ביטחוניים ולבני משפחותיהם, מהווה אשרור של פעולות הטרור שביצעו האסירים ומשכך, בהתאם לפקודת הנזיקין, הרשות הפלסטינית שותפה לעוולות שביצעו האסירים-המפגעים וחבה באחריות נזיקית כלפי הקורבנות. בית המשפט סייג זאת וקבע שהרשות הפלסטינית תהיה חייבת בתשלום פיצויי נזיקין אך לא פיצויים עונשיים. בנוסף קבע בית המשפט העליון שלא ניתן לקבל פיצויים גם מאוצר המדינה (מכח חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה) וגם מהרשות הפלסטינית, ורק מי שיוותר על תגמולי המדינה יהיה זכאי לתבוע פיצויים מהרשות הפלסטינית. כך למעשה, פסק הדין מטיל אחריות הצהרתית על הרשות הפלסטינית אך ללא משמעות מעשית.
מירזא אקא ח'אן כרמאני
מירזא עבד אל-חוסין, הידוע בשם מירזא אקא ח'אן כרמאני (בפרסית: میرزا آقاخان کرمانی; 1864–1896/7) היה אינטלקטואל ורפורמטור איראני מתנועת הבאביזם. הוא מן הדמויות המפורסמות ביותר במהפכה החוקתית באיראן. מירזא אקא ח'אן ניצב בשורה אחת עם פתח-עלי אח'ונדזאדה, ממייסדי הלאומיות המודרנית באיראן. הוא ושותפיו לרעיון, שיח' אחמד רוחי ומירזא חסן ח'אן ח'יר אל-מולכ, הוצאו להורג בתבריז, וראשם נערף.
תולדות חייו.
מירזא אקא ח'אן היה בן לאחת המשפחות הנכבדות בכרמאן. הוא נולד במשיז, כפר קטן ליד כרמאן, ושם התחיל ללמוד. את המשך לימודיו עשה כבר בכרמאן, שם למד את כל המקצועות הראויים למעמדו: משפט אסלאמי, פילוסופיה, מדעי הקוראן, ספרות ובלשנות. המורה המפורסם ביותר שלו באותה תקופה היה מולא מוחמד ג'עפר כרמאני שיח' אל-עולמא, שנחשד מאוחר יותר בהשתייכות לדת הבאבית. בזכות לימודיו אצל מולא ג'עפר ואצל בנו שיח' אחמד רוחי, נחשף מירזא אקא ח'אן לאסכולה השיח'ית ונטה לכיוון הדת הבאבית. הוא היה מתומכי סובח-י אזל.
כשהיה כבן שלושים, אקא ח'אן ואחמד רוחי עזבו את כרמאן ועברו לאספהאן. בשנים 1884–1886 נדד בערים שונות והגיע עד איסטנבול, בין היתר כדי להתחמק מבקשת הסגרה שפורסמה נגדו. בשנת 1886 הוא ביקר בקפריסין, שם נפגש עם סובח-י אזל והתחתן עם בתו. לאחר מכן חזר להתגורר באיסטנבול לתקופה ארוכה.
ב-1890 התחיל התכתבות ענפה עם מירזא מלכום ח'אן, שניסה לעורר התחדשות מחשבתית ומדינית באיראן. מירזא אקא ח'אן הושפע מרעיונות אלו ועזר בהפצתם באיראן. הוא גם פעל יחד עם ג'מאל א-דין אל-אפגאני כדי לקדם רפורמות שונות. פעילויות אלה הטרידו את הממשל הפרסי אף שלא ישב בתחומי פרס. ב-1896 הוסגר מירזא אקא ח'אן יחד עם שניים משותפיו לרעיון לאיראן; הם הואשמו בבגידה ובניסיון לרצח והוצאו להורג ביולי של אותה שנה.
כתביו.
מירזא אקא ח'אן כרמאני הרבה לכתוב בעיתונות האיראנית והעותמאנית, בין היתר בכתבי העת "קאנון" ו"אח'תר". כמו כן, הוא כתב דברי הגות ושירה, מאמרי תאולוגיה ופוליטיקה. נטייתו הבאבית-אזלית נוכחת בחיבוריו. להלן רשימה חלקית:
יורם פוגל
יורם פוגל (נולד ב-17 ביולי 1945) הוא אדריכל, מתכנן אורבני ואמן ישראלי.
ביוגרפיה.
פוגל נולד בתל אביב לבתיה קוהן, בת למייסדי זכרון יעקב, ולאברהם פוגל, חלוץ ומוזיקאי.
לאחר שירותו הצבאי למד אדריכלות ובינוי ערים בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים של הטכניון בחיפה.
במסגרת לימודיו עבד במשרד ציבורי הולנדי לתכנון אזור הפולדרים. כמו כן עבד במשרד האדריכלים "ואן דן ברוק ובאקמה" ("VAN DEN BROEK &amp; BAKEMA") שברוטרדם. ב-1972 זכה ב"פרס הפקולטה לתכנון על שם יונתן יחיל". הוא סיים את לימודיו בטכניון במאי 1972.
קריירה.
בתום לימודיו עבר לירושלים, שם עבד במשך חמש שנים במשרדו של האדריכל דוד רזניק. היה שותף לתכנון תוכנית המתאר והבינוי של קריית הממשלה בירושלים (1974-1971), אך התוכנית לא יצאה לפועל.
ב-1976 פתח משרד אדריכלות עצמאי, בו עסק בתכנון ועיצוב אורבני, תכנון שכונות מגורים ותכנון מבני ציבור. ב-1990 הצטרפה אליו, כשותפה לתכנון, האדריכלית רות חן. בין השנים 1974–1980 היה מרצה ב"מחלקה לעיצוב סביבתי" (הנקראת כיום "המחלקה לארכיטקטורה") בבצלאל.
בעקבות תחקיר על "חללים מוגנים" שנערך עבור משטרת ישראל, לימד את הנושא בפקולטה לאדריכלות בטכניון 1992.
ב-1978–1979 השתתף בתחרות רעיונית לתכנון רובע עירוני משולב במגדל העמק בשיתוף האדריכל דוד שגיא. הפרויקט זכה במקום הראשון, יחד עם האדריכל פרופסור ליאופולד גרסטל.
פוגל פעל בוועדת התחרויות של אגודת האדריכלים וכנציג האגודה בוועדה המקומית לתכנון של עיריית ירושלים. בשנים 1991–1995 היה פעיל, יחד עם האדריכלים יונתן שילוני ודוד גוגנהיים, ב"קבוצת ירושלים לפיתוח חשיבה רעיונית לעיצוב העיר".
חיים אישיים.
פוגל נשוי לנתי גיל פוגל, בוגרת המחלקה לקרמיקה בבצלאל. לזוג 4 ילדים: ענבל (צורפת, בוגרת שנקר), מעין (מעצב תעשייתי, בוגר שנקר), אלינור
(סטודנטית לתואר שני), ושון (עורך סרטים). מ-2008 מתגורר בתל אביב, אליה עבר עם משפחתו מירושלים.
חד-תחמוצת הפחמן
פיג'ו DMA
פיג'ו DMA (בצרפתית: Peugeot DMA) היא משאית מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו שיוצרה בין השנים 1941–1948.
סך הכול יוצרו 23,355 יחידות, מהן 15,309 ממרץ 1941 עד 1944, ו-8,049 יחידות לאחר מלחמת העולם השנייה.
בתקופת כיבוש צרפת, דגמי "פיג'ו DMA" יוצרו לשימוש הוורמאכט.
Ofra Haza
Ofra Haza (בעברית: עפרה חזה) הוא אלבומה השבעה עשר והאחרון של הזמרת-יוצרת הישראלית עפרה חזה. האלבום יצא לאור ב-24 בנובמבר 1997, על ידי חברת התקליטים ברטלסמן מיוזיק גרופ. מתוך האלבום יצאו הסינגלים: "Show Me" ו-"Give Me a Sign".
האלבום כולל בתוכו שירים בשלוש שפות; אנגלית, עברית וצרפתית.
רקע והפקה.
בשנת 1994 עזבה חזה את חברת התקליטים וורנר מיוזיק גרופ, חברת התקליטים שהפיקה את אלבומיה הבינלאומיים וביניהם את האלבום Kirya, שהיה מועמד לפרס גראמי 1993 בקטגוריית אלבום השנה במוזיקת העולם. במקביל החליטו חזה ואלוני למתן את הקריירה הבינלאומית לאחר שבע שנות קריירה, לחזור לארץ ולהקליט את האלבום הישראלי "כל הנשמה".
עם החתימה בחברת התקליטים BMG, החלו חזה ובצלאל אלוני לעבוד על האלבום הבא Queen in Exile. במרץ 1995, יצא הסינגל הראשון "Mata Hari" שזכה להצלחה ב-MTV, אך בשלהי אותה השנה החליטה חזה לגנוז את האלבום. עם גניזת האלבום החלה חזה להקליט את האלבום Ofra Haza.
את האלבום הפיק פרנק פטרסון (מי שאחראי בין השאר על להקת "אניגמה" ועל הפקה אלבומיה ושיריה של שרה ברייטמן). רוב האלבום הוקלט בהמבורג שבגרמניה וכן באולפני אבי רוד בלונדון. עפרה חזה השתתפה בכתיבת כמה שירים מתוך האלבום כדוגמת השירים "You", "Amore", "My Ethiopian Boy" וכדומה.
הלחן של "Sixth Sense" נכתב לראשונה ב-1995 כג'ינגל לתוכנית הרדיו השבועית של חזה ברדיוס 100FM, "החוש השישי".
חזה הקליטה מחדש את "Im Nin'alu" ואת "You've Got a Friend" של קרול קינג עבור האלבום. האלבום יצא לאחר נישואיה ומיד לאחר יום הולדתה ה-40. לאור השינוי בחייה האישיים, קידום המכירות של האלבום התמקד בעיקר בישראל. לאחריו חזה התמסרה לחיי הנישואין והמשפחה והתרחקה מהעין הציבורית עד למותה בפברואר 2000.
בעת עבודה על האלבומה של הזמרת הבריטית שרה ברייטמן Harem, המפיק פטרסון שילב מספר סקיצות שהקליטה עפרה בעת עונת ההקלטות של האלבום הזה באלבומה של ברייטמן. ברייטמן שימשה אף כזמרת ליווי של חזה בשיר "No Time to Hate".
הפצה.
בהפצתו הראשונה הופץ האלבום בישראל על ידי חברת הד ארצי, אך עם סיום הזיכיון שלה להפיץ את אלבומי חברת BMG בישראל, לא היה האלבום זמין בארץ למשך תקופה ארוכה עד שהופץ האלבום מחדש בישראל על ידי חברת הליקון.
גרלין גילכריסט
גרלין גילכריסט (באנגלית: Garlin Gilchrist; נולד ב-25 בספטמבר 1982) הוא פוליטיקאי ופעיל פוליטי אמריקאי המכהן כסגן מושלת מישיגן מטעם המפלגה הדמוקרטית.
ביוגרפיה.