ארפורט (בגרמנית: Erfurt; ) היא בירת מדינת תורינגיה שבמרכז גרמניה והעיר הגדולה במדינה. בעיר מתגוררים למעלה מ-200,000 תושבים, וזו העיר ה-37 בגודלה בגרמניה.
מיקום.
העיר שוכנת כמאה קילומטרים דרומית-מערבית ללייפציג, כמאה וחמישים קילומטרים צפונית לנירנברג וכ-180 קילומטרים דרומית-מזרחית להנובר.
ערים סמוכות לארפורט הן ויימאר במזרח, גותה במערב, ארנשטאדט בדרום וסמרדה (Sömmerda) בצפון. כולן שוכנות במרחק של כ-20 קילומטרים ממנה.
היסטוריה.
ארפורט נזכרת לראשונה בשנת 742 כיישוב גדול בהקשר להקמת הבישופות של ארפורט תחת השם ארפספורט (Erphesfurt) בידי בוניפציוס הקדוש. בשנת 805 הפך קארל הגדול את העיר למרכז מסחר בגבול ממלכת הפרנקים. היא המשיכה לשמש כמרכז חשוב במהלך ימי הביניים וזכתה למידה רבה של שלטון עצמי.
בשנת 1094 הוקם בית כנסת בעיר (קיים עד היום).
ב-1392 הוקמה אוניברסיטת ארפורט, שהייתה המפורסמת בזמנה אך חדלה לפעול בשנת ב-1816. מרטין לותר נמנה עם תלמידיה.
ב-1802 הפכה ארפורט לחלק מפרוסיה. אף על פי שהייתה בשטחה של תורינגיה, המשיכה העיר להישאר בשלטון פרוסי עד סוף יוני 1945.
בשנת 1906 מנתה האוכלוסייה למעלה מ-100,000 תושבים והוכרה כ"עיר גדולה".
למעלה מ-3,500 מבני העיר נהרגו במלחמת העולם הראשונה.
המשבר הכלכלי של שנת 1929 פגע קשות בכלכלת העיר.
בשנת 1938 נמנתה העיר על מרכזי הצבא החשובים בגרמניה. בליל הבדולח שרפו הנאצים את בית הכנסת הגדול של העיר.
במהלך מלחמת העולם השנייה הועסקו 10,000-15,000 נשים וגברים בעבודות כפייה במפעלים שונים בעיר.
בהפצצות האמריקאים והבריטים במהלך המלחמה נהרסו 530 מבנים (17 אחוז מסך כל הדירות), 100 מתקני תעשייה ולמעלה מ-2,500 נפגעו, כמו כן נהרגו 1,600 תושבים וכ-23,000 אזרחים איבדו את בתיהם.
ב-12 באפריל 1945 כבשה הארמייה השלישית של ארצות הברית את ארפורט לאחר קרבות בעיר ובסביבתה.
ב-3 ביולי, בהתאם להחלטות ועידת יאלטה, נכנס הצבא האדום לעיר והיא הפכה לחלק משטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה.
ב-1948 בחרה ממשלת תורינגיה בארפורט כבירת המדינה. בשנת 1952 פורקה מדינת תורינגיה ובמקומה הוקמו שלושה מחוזות, כאשר ארפורט הפכה לבירת מחוז ארפורט.
בשנת 1964 בקרבת הערי הופל מטוס חיל האוויר של ארצות הברית מדגם T-39 וכל הצוות נהרג.
במרץ 1970 הגיע וילי ברנדט לארפורט לפגישת-פסגה ראשונה מסוגה עם נשיא גרמניה המזרחית וילי שטוף (Willi Stoph), בצעד שנחשב עד אז כבלתי יאמן. תושבי העיר קיבלו את ברנדט בהתלהבות גדולה, עמדו ברחוב שמול המלון וקראו "וילי, וילי" (ברור שהכוונה הייתה לווילי ברנדט) כדי שזה ייגש לחלון חדרו במלון.
בסוף שנות ה-60 החלה הריסה מסיבית של רובע קרמפפר (Krämpferviertel), בשוליה המזרחיים של העיר העתיקה, כדי לפנות מקום לבניינים רבי-קומות סובייטיים (בני 11 עד 16 קומות). עד סוף שנות ה-70 הוקמו בקצה העיר 17,000 דירות חדשות בבניינים רבי-קומות. רובע אנדראס עתיד היה להיהרס גם הוא, אולם ההריסה בוטלה בגלל איחוד גרמניה.
לאחר האיחוד מחדש של גרמניה חזרה ארפורט לשמש בירת מדינת תורינגיה.
אוכלוסייה.
הטבלה הבאה מראה את התפתחות האוכלוסייה בעיר במהלך השנים:
אתרים בעלי עניין.
ארפורט היא מקום הולדתו של אחד מדודניו של יוהאן סבסטיאן באך, יוהאן ברנארד באך (1676-1749), והיא גם מקום הולדתו של הסוציולוג מקס ובר (1864-1920).
ב-26 באפריל 2002 רצח הסטודנט רוברט שטיינהאוזר בגימנסיית גוטנברג 13 מורים, שוטר ושני סטודנטים לפני שהתאבד
בארפורט יש שדה תעופה.
הקהילה היהודית.
לא ידוע מתי התיישבו לראשונה יהודים בעיר. מסורות מקומיות מקדימות את היישוב היהודי ל-719, אך אין עדויות היסטוריות לכך. עדות עקיפה ראשונה לישיבת יהודים בעיר היא מסמך שבועה נטול תאריך החתום בחותמת העיר ארפורט. שבועות דומות הנפיק הארכיבישוף קונראד הראשון ממיינץ, ששימש בתפקידו עד שנת 1200.
עדות כתובה לקיומה של קהילה הוא מכתב משנת 1212 מהקיסר אוטו הרביעי לארכיבישוף ממיינץ המעניק לאחרון זכויות לגביית מיסים.
היהודים לא גרו בריכוז אחד וככל הנראה עסקו במסחר. בית הכנסת הוקם ככל הנראה במאה ה-11 ונזכר לראשונה בכתובים ב-1287. המבנה עומד על תילו עד ימינו. במאה ה-12 נבנה מקווה בסמוך, ממנו נותר כיום רק הכותל הדרומי. רובו של המקווה מן המאה ה-13, שנבנה בצמוד, נשתמר עד היום.
במהלך מסע הצלב החמישי פרץ פוגרום נגד היהודים בארפורט. ב-16 ביוני 1221 (כ"ה בסיוון ד'תתקפ"א), בעקבות עלילת דם, תקפו נוצרים את בית הכנסת. ייתכן שהתוקפים היו צלבנים פריזיאנים. התוקפים השחיתו את ספר התורה ודרשו מן היהודים להתנצר. לאחר סירוב היהודים הציתו הנוצרים אש ורצחו 21–26 יהודים. על פי השערות ישב בעיר אלעזר מגרמייזא, "הרוקח"; מקובל ופייטן בשם נחמיה בן שלמה, המכונה "הנביא"; הרא"ש בתקופת כליאתו של המהר"ם מרוטנבורג. חכם נוסף בן העיר הוא רבי ישראל בר' יואל זוסלין, שחיבר על פי המשוער את הפרשנות המיוחסת לרש"י על הלכות רב אלפס לרי"ף, וכן קינה בשם "ציון אריוך" על ההרוגים הרבים עקב הרדיפות בגלל מגפת המוות השחור בשנת 1349. בין ההרוגים, שמוזכר גם בקינה, הוא הרב אלכסנדרי זוסלין הכהן.
הקהילה בעיר השתקמה באיטיות לאחר פרעות המוות השחור, ובמאה ה-15 כיהן בה הרב מאיר בן ברוך הלוי ("מהר"ם הלוי"). תלמידו, הרב הלל מארפורט, היה גם הוא מנהיג הקהילה. הרב יום טוב ליפמן מילהויזן כיהן כראש ישיבה בארפורט בסוף ימיו, ככל הנראה החל מ-1413. בשנת 1443 בערך מונה לרב העיר יעקב וייל. בשנת 1458 גורשו היהודים מארפורט וממספר קהילות אחרות בתורינגיה.
הקהילה השלישית התקיימה מתקופת המלחמות הנפוליאוניות, החל משנת 1806 ועד מלחמת העולם השנייה. בשנת 1810 זכה דוד סלומון אונגר להיות היהודי הראשון שקיבל זכויות אזרח בעיר מאז 1454. בשנת 1884 הוקם בית הכנסת הגדול, שתוכנן בידי אדריכל מפרנקפורט, נועד ל-500 מתפללים וכלל גם עוגב.
בשנת 1932 נמנו בעיר 1,290 יהודים. בעקבות עליית הנאצים לשלטון ורדיפת היהודים נותרו בה במאי 1939 רק 263 יהודים.
בית הכנסת הגדול חולל והוצת בידי בריוני האס אה בליל הבדולח, ב-1938.
את עלויות פינוי ההריסות בגובה של 6,900 רייכסמארק נאלצה הקהילה לשלם. במקביל חולל בית העלמין היהודי החדש ו-200 גברים יהודים רוכזו באולם בית ספר וגורשו לאחר מכן למחנה הריכוז בוכנוואלד.
ב-1939 רכשה העירייה את שטח בית הכנסת והקימה עליו מבנה מעץ לאחסון קוק.
קבוצה קטנה של יהודים שבה ממחנה הריכוז טרזיינשטאט לארפורט והקימה את הקהילה הרביעית בתקופת גרמניה המזרחית, שמתקיימת עד היום. ב-1952 הוקם בית כנסת חדש בעיר על שטח בית הכנסת שנשרף.
בעיר נולד גם אריק לביא.
קרן אן
קרן אן (בשמה המלא קרן אן זיידל, נולדה ב-10 במרץ 1974 בקיסריה) היא מוזיקאית ישראלית, זמרת, כותבת, מלחינה, מפיקה וטכנאית היוצרת ומופיעה בשלושה מוקדים – פריז, ניו יורק ותל אביב.
קרן אן חיה ומקליטה מזה שנים בפריז ובניו יורק, אם כי היא מחזיקה באזרחות ישראלית כמו גם הולנדית.
קורות חיים.
קרן אן נולדה בישראל וגדלה בקיסריה, כשהייתה בת 12 עברה עם משפחתה לצרפת, בעקבות עסקיו של האב דני זיידל ושם סיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר הישראלי ע"ש משה שרת, בפריז. במהלך נעוריה למדה בקונסרבטוריון, בלטה בכשרונה ואף הקימה להקה שפעלה כשלוש שנים. בגיל 9 החלה לנגן בגיטרה ובהמשך במפוחית וקלרינט. בהמשך התמקצעה בהלחנה.
בסוף שנות העשרים שלחה שיר שכתבה במיוחד לזמר הצרפתי אנרי סלוודור, שהתרשם ממנו והוציא אותו כסינגל. השיר זכה להצלחה רבה, למעלה מ-700 אלף עותקים של הסינגל נמכרו, ובאותה שנה השיר קיבל את פרס גראמי הצרפתי. בהמשך יצא לאור האלבום "Chambre avec vue" שנכתב בשנת 2000 עבור סלבדור וכולל את השיר (Jardin d'hiver), אלבום זה הוכתר כאלבום השנה בשנת 2001 בצרפת. באותה שנה קיבלה קרן אן גם את "פרס המשוררים של עיריית פריז". בעקבות כך, החלה קרן אן לכתוב ולהלחין ליוצרים נוספים, ובהמשך להופיע בעצמה.
קריירת השירה של קרן אן החלה בפריז, ושם גם צברה את עיקר המוניטין שלה. עד כה הוציאה שישה אלבומי סולו: "La Biographie De Luka Philipsen"(2000), "La Disparition"(2002), "Not Going Anywhere"(2003), "Nolita"(2005), "Keren Ann"(2007), ו-"101" (2011).
קרן אן שותפה גם בהרכב Lady &amp; Bird יחד עם בארדי ג'והנסון, השניים הוציאו אלבום הנושא את שם ההרכב ב-2003 והלחינו יחד שירים למגוון פרויקטים, ביניהם חומרים עבור The Icelandic Symphony Orchestra בניצוחו של דניאל קאוקא ב-2008. השניים הלחינו את המוזיקה לקמפיינים של TGV בשנים 2005–2007.
בשנת 2008 שיתפה קרן אן פעולה עם טיבו ג'הווי בעיצוב המעטפת המוזיקלית של ערוץ הטלוויזיה האירופאי ארטה. קרן אן כתבה מספר שירים לאמנים אחרים, שנחלו הצלחה בינלאומית.
בשנת 2004 יצרה, בשיתוף עם גאי צ'יימברס, את "The Isis Project".
המוזיקה של קרן אן ליוותה במהלך השנים מספר סדרות טלוויזיה, בהן "מתחת לאדמה", "האנטומיה של גריי", "Big Love" ו-"Deux jours à tuer". השיר "Beautiful Day" ליווה את הקמפיין של סקאיי טים ובשנת 2008 השיר "Lay Your Head Down" ליווה את הקמפיין העולמי של חברת האופנה השוודית H&amp;M.
במלחמת לבנון השנייה הגיעה קרן אן לישראל והופיעה בהתנדבות במקלטים ביישובי הצפון, בהם שהו התושבים.
בשנת 2008 הקליטה קרן אן, שאינה מרבה לשיר בעברית, גרסת כיסוי לשיר "ברחוב הנשמות הטהורות" של צוות הווי הנדסה קרבית, עבור האלבום "עבודה עברית 2", שכולל גרסאות כיסוי של זמרים שונים לרגל 60 שנים למדינת ישראל.