על פי המסורת יש להניח כי כל הכניסות של האבות ושל עם ישראל לארץ ישראל היו בדרך זו.
המקום הראשון אליו הגיע אברהם בבואו מחרן לארץ ישראל היה שכם: . במסלול זה הלך גם יעקב בשובו מחרן, כפי שנאמר: . גם כשנכנסו בני ישראל לארץ ישראל בזמן יהושע בן נון הם עברו בדרך מבוא השמש, ככתוב בציווי לעיל.
משמעות השם.
במקרא משמעות הביטוי "בוא השמש" היא שקיעת השמש, כי לשם השמש באה, דוגמאות לכך במקרא:
"וְזָרַח הַשֶּׁמֶשׁ וּבָא הַשָּׁמֶשׁ וְאֶל־מְקוֹמוֹ, שׁוֹאֵף זוֹרֵחַ הוּא שָׁם"
"וַיִּפְגַּע בַּמָּקוֹם וַיָּלֶן שָׁם כִּי־בָא הַשֶּׁמֶשׁ"
הדרך נקראת דרך מבוא השמש משום שזאת דרך רוחבית ההולכת ממזרח למערב.
מרדכי טווערסקי
מרדכי טוורסקי
המגיד מצ'רנוביל
המגיד מטשרנוביל
צ'.פ.ר. קלוז'
צ'.פ.ר. קלוז' (ברומנית: CFR Cluj, מבטאים: צֶ'ה-פֶה-רֶה קלוז') הוא מועדון כדורגל מהעיר קלוז'-נפוקה שבצפון-מערב רומניה (בטרנסילבניה), אשר הוקם בשנת 1907. מעונת משחקת הקבוצה בליגת העל הרומנית.
היסטוריה.
צ'.פ.ר. קלוז' הוקם בשנת 1907 בימי השלטון האוסטרו-הונגרי בטרנסילבניה, כמועדון של עובדי רשות הרכבות. באותה תקופה שם המועדון היה הונגרי (בגלל הרוב ההונגרי באוכלוסיית העיר דאז) ולכן שמו היה בהונגרית
Kolozsvári Vasutas Sport Club ("קולוז'ווארי ואשוטאש שפורט קלאב"). אחרי איחוד טרנסילבניה עם רומניה בשנת 1918 שונה שם המועדון לרומנית צ'.פ.ר. ("צ'ה-פה-רה"), שהוא ראשי התיבות של "מסילות הברזל הרומניות".
בעונת העפילה הקבוצה לליגת העל הרומנית בכדורגל לאחר עונה ללא הפסד. בעונת זכתה הקבוצה בטרבל בפעם הראשונה בתולדותיה.
בעונת העפילה הקבוצה לראשונה לליגת האלופות, שם פגשה בשלב הבתים את צ'לסי, רומא, ובורדו, וסיימה במקום האחרון.
בסוף אותה עונה סיימה צ'.פ.ר. קלוז' במקום הרביעי בליגת העל הרומנית בכדורגל. בעונת לקחה הקבוצה דאבל בפעם השנייה בתולדותיה.
בעונת העפילה הקבוצה בפעם השנייה לליגת האלופות, שם התחרתה בשלב הבתים נגד באיירן מינכן, רומא ופ.צ. בזל, וסיימה אחרונה עם 4 נקודות בלבד. בסוף עונה זו סיימה הקבוצה במקום ה-10 של ליגת העל הרומנית בכדורגל. בעונת 2011/2012 זכתה הקבוצה באליפות רומניה בפעם השלישית.
בעונת הקבוצה הגיעה לגמר הגביע הרומני. בעונה זו הודחה קלוז' בסיום שלב הבתים בליגת האלופות ועברה לשחק בליגה האירופית. בשלב 32 האחרונות הפסידה לאינטר מילאנו והודחה מהטורניר. בעונת זכתה הקבוצה באליפות ברביעית בתולדותיה.
קלוז' נפוקה (כדורגל)
קלוז' נאפוקה (כדורגל)
המרכז לבריאות הנפש גהה
יוהאן גוטפריד מיתל
יוהאן גוטפריד מיתל
(בגרמנית: Johann Gottfried Müthel, בלטבית: Johans Gotfrīds Mītels; 17 בינואר 1728 - 14 ביולי 1788) היה מלחין ונגן עוגב וצ'מבלו גרמני. בשלושת העשורים האחרונים לחייו התיישב בליבוניה. יחד עם קארל פיליפ עמנואל באך היה נציג של הסגנון הסער והפרץ באמנות ההלחנה.
עד כמה שידוע, היה הראשון שהשתמש במילה "פורטפיאנו" כלומר פסנתר, בפרסום של עבודה מוזיקלית, בכותרת הדואט שלו לשני קלאוויקורדים, לשני צ'מבלי או שני פורטפיאנו (1771), דבר ששיקף את העלייה בפופולריות של הפסנתר (פורטפיאנו) באותה תקופה.
ביוגרפיה.
יוהאן גוטפריד מיתל נולד במלן (Mölln), 30 ק"מ מדרום לעיר ליבק, בדוכסות לאונבורג, (כיום בשלזוויג-הולשטיין, גרמניה) כילד החמישי מבין תשעה ילדים. אביו, כריסטיאן קספאר מיתל (1696 - 1764) היה נגן עוגב בכנסיית סט. ניקולאי Nikolaikirche בליבק וידיד של המלחין טלמן.
למד מוזיקה אצל אביו ויותר מאוחר אצל יוהאן פאול קונצן בעיר ליבק. בגיל 19, בשנת 1747 היה לנגן עוגב וצ'מבלו של חצר הדוכס כריסטיאן לודוויג השני (1683 - 1756) של מקלנבורג-שוורין, בעיר שוורין.
בשנת 1750 מיתל קיבל חופשה על מנת להשתלם אצל יוהאן סבסטיאן באך בלייפציג. הוא היה לתלמידו האחרון של באך, שלשה חודשים לפני מות המוזיקאי הגדול. באותם הימים הוא רשם כמה מהעבודות האחרונות של המורה שהתעוור, בהן פנטזיה כרומאטית וחלקים מהספרון לעוגב.
לפי הביוגרף של באך, פיליפ שפיטה, מיתל עמד על יד באך בעת ששכב על ערש דווי ומילא את מקום המנוח למשך תשעה שבועות.
לאחר מכן המשיך לימודיו בעיר נאומבורג, זאלה, אצל יוהאן כריסטיאן אלטיניקול, שהיה גם כן תלמידו של באך.
במסעותיו לאחר מכן הכיר מיתל גם אמנים אחרים, כמו יוהאן אדולף האסה בדרזדן, והחשוב מכולם - קארל פיליפ עמנואל באך, שחי באותה תקופה בחצרו של פרידריך הגדול בפוטסדם. מיתל נשאר עם ק.פ.ע. באך בקשר ידידות ומכתבים כל שאר חייו.
ב-1751 חזר לחצר הדוכס של מקלמנבורג-שוורין ונשאר שם עוד שנתיים, עד שהוחלף על ידי אחיו הצעיר.
בשנת 1753 התיישב בעיר ריגה, בליבוניה, (כיום חלק מלטביה), אז בשליטת האימפריה הרוסית, בעקבות אחד מאחיו שעבר לגור שם. בריגה פרסם את עבודותיו הראשונות בשנת 1756. בעת חייו פרסם יצירות ספורות. החל משנת 1755 עבד כמנצח (Kapellmeister) של תזמורת פרטית, ומאוחר יותר, בשנת 1767, מונה נגן העוגב של כנסיית פטר הקדוש בריגה, משרה שהחזיק עד מותו בשנת 1788.
נפטר בגיל 60 ביננהוף Bienenhof, על יד ריגה, כיום בישומויז'ה Bišumuiža בליבוניה, לטביה של היום, (אז בשליטת רוסיה).
פרסומו כווירטואוז של כלי המקלדת וכמלחין.
למרות המרחק בין ריגה ובין שאר המרכזים המוזיקליים באירופה וחרף מיעוט יצירותיו, שמו של מיתל הלך לפניו במיוחד בגין אמנות נגינתו הווירטואוזית. זכה להערכה רבה מצד היסטוריון המוזיקה האנגלי בן זמנו, צ'ארלס ברני ומצדו של המשורר ונגן העוגב כריסטיאן פרידריך דניאל שובארט שציין כי המבינים בדבר ששמעו את נגינתו לא יכלו שלא לשבח את הזריזות, הדיוק והקלילות שבהן התגבר על הרים של מכשולים". יש סבורים שהייתה לו גם יכולת אלתור מרשימה בכלי המקלדת, כולל הצ'מבלו, שנראה כי היה הכלי המועדף בעיניו.
להערכתו של מלקולם בויד, חלק מיצירתו מושפעת על ידי באך, בעוד ביצירות אחרות הפגין "מקוריות כמעט רצונית",
יצירות.
רוב יצירותיו של מיתל לא פורסמו בחייו ועדיין כמה מהן לא הוצאו לאור במהדורה רשמית. אף יצירה שלו לעוגב, שהיה כלי נגינתו העיקרי, ואף אחת מעבודותיו לכלי נגינה שלא ממשפחת כלי המקלדת לא פורסמה בעת חייו
עבודות לכלי מקלדת.
כוללות 7 קונצרטים, 9 סונאטות ועבודות קצרות רבות.
עבודות קוליות.
"Auserlesene Oden und Lieder von verschiedenen Dichtern" 45
קוסטקה נגרוצי
קונסטנטין (קוסטקה) נגרוצי (ברומנית: Constantin (Costache) Negruzzi; 1808 - 24 באוגוסט 1868) היה פוליטיקאי, מתרגם וסופר רומני.
נגרוצי נולד בכפר טריפשט (Trifești) שבמחוז יאשי, נסיכות מולדובה, כבנו של הפחרניק דינו נגרוצי. הוא למד יוונית בילדותו ממלמד יווני ידוע בתקופתו ולמד רומנית בכוחות עצמו מקריאה בספרים. ב-1821, כשאלכסנדר איפסילנטי וצבא הפיליקי אטריה השתלטו על מולדובה, נמלטה המשפחה כולה לבסרביה, שם, בקישינב, למד צרפתית ממהגר צרפתי ופגש את פושקין, שעורר את תאבונו לספרות. ניסיונותיו הספרותיים הראשונים, Zăbavele mele din Basarabia în anii 1821, 1822 ("ההתמהמהויות שלי בבסרביה בשנים 1821, 1822") הם מאותה תקופה.
ב-1823 שבה המשפחה ליאשי וב-1826 מת אבי המשפחה. קוסטקה נגרוצי עבד במשרות מנהלתיות תוך התקדמות מתמדת. ב-1835 תרגם מצרפתית את הספר שלושים שנות חיים או חייו של קלפן. ב-1836, בכתב העת "המוזאון הלאומי", בגיליונות מס' 36 ו-37, התפרסמה ההתכתבות שלו עם יון-חליאדה רדולסקו. ב-1837 תרגם כמה דרמות של ויקטור הוגו ופרסם את הפואמה "Aprodul Purice" (אפרודול פוריצ'ה) שמקור השראתה באגדה של יון נקולצ'ה. בשנה הזאת נבחר לאספה המחוקקת מטעם העיר יאשי. בהמשך פרסם נובלה מקורית בשם Zoe ותרגום של הפואמה של פושקין, "הצעיף השחור". הוא המשיך לפרסם יצירותיו בכתבי עת שונים וב-1840 הצטרף למיכאיל קוגלניצ'אנו ולוסילה אלכסנדרי בייסוד כתב העת הספרותי דאצ'יה ספרותית ("Dacia literară") וגם פרסם בו מיצירותיו. השלישייה הזאת, קוגלניצ'אנו, אלכסנדרי ונגרוצי, מרכיבה גם את הוועד המנהל של התיאטרון הלאומי ביאשי ומייסד למעשה את התיאטרון בשפה הרומנית. בתחום הפוליטי-מנהלי, ב-1840 נבחר להיות ראש עיריית יאשי. מהשיתוף פעולה של נגרוצי עם קוגלניצ'אנו נוצר ב-1841 גם ספר בישול: "200 reţete cercate de bucate, prăjituri şi alte trebi gospodăreşti" (200 מתכונים שנוסו של מאכלים, עוגות ומעשי בית אחרים).
נגרוצי המשיך לתרגם ולכתוב יצירות מקוריות ועיבודים ולפרסם אותם בכתבי העת של התקופה. בהיותו שמרן בדעותיו, לא השתתף במהפכת 1848 במולדובה, התרחק מהפעילות הפוליטית וב-1850 מונה להיות המנהל הכללי של משרד האוצר במולדובה. עבודתו הספרותית נמשכת וב-1853 ייסד את כתב העת "Săptămâna" ("השבוע"). ב-1857, כשהיה שופט, נקרא להיות חבר במועצת השליט ותחת שלטונו של קוזה מונה למנהל משרד האוצר הרומני.
נגרוצי מת ב-1868 ונקבר בחצר הכנסייה בכפר הולדתו.
קונסטנטין נגרוצי
נינה פקרמן
נינה פקרמן (נולדה ב-28 בספטמבר 1977) היא טריאתלטית ישראלית מקצוענית (פרו), אלופת העולם באיש ברזל לגילאים 30–34 לשנת 2010, אלופת אירופה באיש ברזל לגילאי 30–34 בשנת 2011, 5 פעמים אלופת ישראל בטריאתלון (2007-2004 ו-2009), 4 פעמים אלופת ישראל בתחרות ישראמן (2010, 2012, 2013 ו-2014), 4 פעמים אלופת ישראל בתחרות חצי ישראמן (2009, 2013-2011) ואלופת המכביה בטריאתלון (2005).
ביוגרפיה.