הספרים והמאמרים הרבים שהפיקו הזוג וורקמן "עדיין מועילים" לטענת מייסון, במיוחד צילומיהם ואיוריהם, אך מפותיהם "מתעתעות ולא תמיד אמינות". [80] הערכה אחת קובעת שאף על פי שהצטיינו בתיאור התנאים המטאורולוגיים, והגלציולוגיה וכיצד גבהים נישאים השפיעו על בריאות וכושר האדם, הם היו טופוגרפים ירודים. הם היו בין מטפסי ההרים הראשונים שהבינו שההימלאיה היא המקום לאתגר הטיפוס האולטימטיבי וחקירותיהם סייעו להתפתחות תחום טיפוס הרים מבילוי לספורט תחרותי רציני. בהערכתם הסופית אומרים איסרמן, וויבר ומולנאר "הם רשמו קילומטרים רבים יותר וטיפסו על יותר פסגות מכל אחד אחר. הם הפיקו חמישה כרכים של סיכומים מפוארים של המשלחות. בזכות המגדר שלה פאני קבעה תקדימים בהימלאיה שלא יסולאו בפז. אבל הזוג לא היו מטפסי הרים גדולים. במיטבם הם היו פטרונים נמרצים ומיומנים שעקבו אחרי מדריכיהם האיטלקיים." הם היו האמריקנים הראשונים שחקרו את ההימלאיה לעומק ושברו את המונופול הבריטי על טיפוס הרים בהימלאיה.
כתבים.
ספרים
מאמרים
אתר הפר
אתר הפר הוא מקום פולחן פתוח מאזור כנען, שמתוארך למאה ה-12 לפנה"ס ומקום בו נמצאה צלמית הזבו שתחילה זוהתה כשור.
מיקום.
האתר ממוקם ברכס דהרת א-טווילה שבצפון השומרון, כ-3 ק"מ מזרחית לעיירה קבאטיה, 75 מטרים מן הכביש העתיק שחיבר בין תל דותן ותרצה. מהאתר ניתן לראות את הר כרמל, הר תבור, הר מירון, הר הגלבוע והר טמון.
חשיפה.
האתר התגלה ב־1977 על ידי עופר ברושי חבר קיבוץ שמיר ששירת במקום. הוא מצא צלמית עתיקה שזיהה כשור, והביאה לקיבוצו שם הוצגה עם פריטים נוספים שנאספו בקיבוץ. הצלמית התגלתה שם על ידי הארכאולוג עמיחי מזר שהעבירה למוזיאון ישראל שם היא נמצאת מאז. על סמך התיאור שסיפק ברושי, איתר מזר את המקום בו נמצאה הצלמית והתחיל בחפירות באזור..
היסטוריית החפירה.
החפירה נערכה בין השנים 1978–1981 על ידי מזר. ממצאי החפירה הראו כי האתר יושב לתקופה קצרה פעם אחת במשבר תקופת הברונזה המאוחרת ונעזב. רוב ההערכות מתייחסות לאתר כאל מקום פולחן, אבל ממצאים של צור וחרסים מצביעים גם על שימוש לא פולחני שנעשה בו.
למרות הימצאות יישובים מאותה התקופה באזורים הסמוכים, האתר עצמו לא היה צמוד ליישוב כלשהו ומניחים כי שימש מקום פולחן ליישובים הסובבים בגלל מיקומו הטופוגרפי הגבוה. יש גם סברה שהמקום שימש בית מבודד או דיר לצאן.
צלמית הזבו.
צלמית הזבו נמצאה סמוך לקיר המערבי של האתר. היא עשויה ברונזה, אורכה 17.5 ס"מ וגובהה 12.4 ס"מ. זוהי צלמית הבהמה הגדולה ביותר שנמצאה בישראל.
לא ברור איזה אל הצלמית הזו מייצגת והיא שויכה על ידי חוקרים שונים לאל, בעל או יהוה.
יחסי גרמניה–מקסיקו
יחסי גרמניה–מקסיקו מתייחסים ליחסים הדיפלומטיים בין גרמניה למקסיקו. שתי המדינות חברות ב-G-20, הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי והאו"ם.
היסטוריה.
המאה ה-19.
אנשי דת וטכנאים גרמנים הגיעו למקסיקו הקולוניאלית במהלך השלטון הספרדי במדינה. אחד המגעים הראשונים בין גרמניה למקסיקו היה דרך משלחתו של אלכסנדר פון הומבולדט שהגיע למקסיקו בשנת 1803, ונשאר שם שנה במיפוי הטופוגרפיה המקסיקנית ובחקר תרבותה וההיסטוריה שלה. היחסים הדיפלומטיים בין מקסיקו לגרמניה כוננו ב-23 בינואר 1879 לאחר איחוד גרמניה.
במהלך האימפריה המקסיקנית השנייה ושלטונו של מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו, הובאו גרמנים למקסיקו להתיישב במדינות דרום מקסיקו, בעיקר ביוקטן. בשנת 1890 שיתפו פעולה נשיא מקסיקו פורפיריו דיאס וקנצלר גרמניה אוטו פון ביסמרק כדי להביא 450 משפחות גרמניות למדינת צ'יאפס, שם התיישבו בעיירה סוקונסקו כדי לפתח את ענף החקלאות באזור. כמה מהגרים גרמנים היגרו לצפון מקסיקו בעיקר וסייעו בפיתוח כמה עיירות כמו נמל מסטלאן ותעשיית הבישול של מקסיקו.
המאה ה-20.
במהלך מלחמת העולם הראשונה (1914-1918) מקסיקו נותרה נייטרלית. במהלך תקופה זו, מקסיקו הייתה עסוקה באותה העת במהפכה המקסיקנית. בינואר 1917, סוכנים בריטים יירטו מברק שנשלח לשגריר גרמניה במקסיקו היינריך פון אקארדט על ידי ארתור צימרמן, מזכיר המדינה לענייני חוץ של הקיסרות הגרמנית. במברק הציעה גרמניה למקסיקו שאם ארצות הברית תצטרף למלחמה, מקסיקו תהיה צריכה להצטרף לצד מעצמות המרכז. בתמורה, אם מעצמות המרכז היו מנצחות, מקסיקו הייתה מקבלת בחזרה את שטחי טקסס, ניו מקסיקו ואריזונה שמקסיקו הפסידה במלחמת ארצות הברית–מקסיקו בשנת 1848. המברק, המכונה מברק צימרמן, יורט כאשר המברק הועבר לשגרירות הגרמנית בוושינגטון די. סי. על מנת להעבירו מחדש למקסיקו סיטי. מקסיקו דחתה בסופו של דבר את המברק והמשיכה להישאר נייטרלית במהלך המלחמה.
במהלך מלחמת האזרחים הספרדית, מקסיקו וגרמניה תמכו בצדדים מנוגדים של הסכסוך, כאשר מקסיקו תמכה ברפובליקנים ואילו גרמניה הנאצית תמכה בלאומנים. זה בעקיפין העמיד את מקסיקו וגרמניה זו מול זו, ובסופו של דבר הביא לאינטראקציה שלילית ברובה בין המדינות.
ב-22 במאי 1942 הכריזה מקסיקו מלחמה על גרמניה במלחמת העולם השנייה. ההחלטה למלחמה התקבלה על ידי נשיא מקסיקו מנואל אבילה קמאצ'ו לאחר שצוללות גרמניות השמידו שתי מכליות נפט מקסיקניות במפרץ מקסיקו; הס.ס. פוטררו דל יאנו וס.ס. פאחה דה אורו, שתיהן נשאו נפט גולמי לארצות הברית. מקסיקו הייתה אחת משתי מדינות אמריקה הלטינית היחידות שתרמו חיילים במהלך המלחמה (האומה השנייה היא ברזיל). יותר חיילים מקסיקנים נלחמו בפיליפינים מאשר באירופה. עם זאת זה לא הרתיע את גרמניה מלערוך במקסיקו ביקורים דיפלומטיים במהלך המלחמה. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו מחדש ב-16 באפריל 1952.
לאחר מלחמת העולם השנייה, מקסיקו קיימה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה הפדרלית של גרמניה ועם הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית. במהלך תקופת זמן זו, מקסיקו שמרה על שגרירות בבון. לאחר איחוד גרמניה מחדש ב-1990, מקסיקו כוננה יחסים עם הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, ובשנת 2000, מקסיקו העבירה את שגרירותה למקומה הנוכחי בברלין.
ביקורים רשמיים.
ביקורי קנצלר ונשיא גרמניה למקסיקו
ביקורי נשיא מקסיקו בגרמניה
הסכמים דו צדדיים.
שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו-צדדיים כגון הסכם להגנת זכויות מחבר יצירות מוזיקליות (1954); הסכם הדדיות בסיוע משפטי (1956); הסכם תובלה אווירית (1967); הסכם לשיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי (1974); הסכם לשיתוף פעולה תרבותי (1977); הסכם לקידום והגנה הדדית על השקעות (1998); הסכם להימנעות ממיסוי כפול והעלמת מיסים במס הכנסה ומס הון (2008) והסכם לשיתוף פעולה טכני (2012).
הגירה.
קיימת במקסיקו קהילה ניכרת ממוצא גרמני המשגשגת מאוד, וביניהם פוליטיקאים, עיתונאים, אמנים ושחקנים מקסיקניים בולטים ממוצא גרמני. יש גם קהילה מנונית במקסיקו עם כמאה אלף חברים בצפון מקסיקו ממוצא גרמני בעיקר.
תובלה.
ישנן טיסות ישירות בין שתי המדינות עם חברות התעופה הבאות: קונדור, יורווינגס ולופטהנזה.
יחסי מסחר.
בשנת 1997 חתמה מקסיקו על הסכם סחר חופשי עם האיחוד האירופי (הכולל את גרמניה). בשנת 2018 הסתכם המסחר בין שתי המדינות בכ-24.8 מיליארד דולר. גרמניה היא שותפת הסחר הגדולה ביותר במקסיקו מבין מדינות האיחוד האירופי והחמישית בגודלה בעולם. במקביל, מקסיקו היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של גרמניה באמריקה הלטינית (אחרי ברזיל) וה-30 ברמה הגלובלית. הייצוא העיקרי של גרמניה למקסיקו כולל: מכונות, מכוניות, מוצרים מבוססי כימיה, מוצרים פרמצבטיים וטכנולוגיה רפואית. הייצוא העיקרי של מקסיקו לגרמניה כולל: מכוניות וחלקי רכב, וכן מוצרים מתעשיית האלקטרוניקה.
יש יותר מ-1,300 חברות גרמניות שממוקמות במקסיקו עם הון כולל של 25 מיליארד דולר. מספר חברות בין לאומיות גרמניות משקיעות ופועלות במקסיקו כמו אאודי, באייר, BMW, דויטשה בנק, מרצדס-בנץ, סימנס ופולקסווגן (בין השאר). חברות רבות לאומיות מקסיקנית כגון סמקס, Grupo אלפא, מקסיכם ו-Nemak (בין היתר) פועלות בגרמניה.
יחסים דיפלומטיים.
מקסיקו מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-5 קונסוליות בברמן, דיסלדורף, פרנקפורט, המבורג והנובר. מאידך, גרמניה מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי ו-12 קונסוליות בקנקון, צ'יוואווה, גוודלחרה, לאון, מקסיקלי, מרידה, מונטריי, אואחאקה, פואבלה, טיחואנה, וראקרוס וסיוואטנחו.
הבחירות הפרלמנטריות באסטוניה 2007
הבחירות הפרלמנטריות באסטוניה 2007 נערכו ב-7 במרץ 2007. מערכת בחירות זו היא הראשונה בעולם בה הוכנסה האפשרות להצבעה אלקטרונית מרחוק דרך רשת האינטרנט.
בבחירות מפלגת הרפורמה באסטוניה זכתה ב-31 מושבים והייתה לסיעה הגדולה ביותר בריגיקוגו.
רקע.
מפלגת המרכז, בראשות ראש עיריית טאלין הורחקה יותר ויותר משיתוף פעולה עם ראש הממשלה, ככל שהאחרון הגביר את שיתוף הפעולה עם מפלגת רוסיה המאוחדת של פוטין, והמחלוקת של חיילי הברונזה, שנחשבו כניסיון מכוון לפיצול החברה האסטונית על ידי התגרות במיעוט הרוסי.
מערכת הבחירות.
בשנת 2007 אסטוניה קיימה את הבחירות הלאומיות הראשונות שלה עם אפשרות להצביע דרך רשת אינטרנט. ההצבעה התקיימה בין התאריכים 26–28 בפברואר, ו30,275 אזרחים (3.4%) בחרו להצביע דרך רשת האינטרנט.
ההצבעה האלקטרונית באסטוניה החלה באוקטובר 2005 בבחירות לרשויות המקומיות, כאשר אסטוניה הפכה למדינה הראשונה שקיימה בחירות כלליות מחייבות מבחינה משפטית תוך שימוש באינטרנט כאמצעי להעלאת אחוזי ההצבעה והוכרזה כהצלחה על ידי פקידי הבחירות באסטוניה.
מוניקה נורקוויסט
מוניקה נורקוויסט (בשוודית: Monica Nordquist; 3 בפברואר 1941 – 24 ביוני 2017) היא שחקנית שוודית.
ביוגרפיה.