לקראת לימודיו האקדמיים הודיע לוורט כי בחר ללמוד באוניברסיטת אוהיו, אך מאוחר יותר שינה את דעתו ובחר ללמוד באוניברסיטת מישיגן לאחר שהצטרפו אליה ה המבטיחים גלן רובינסון, ניק סטאוסקאס ומיץ' מקגרי. בעונתו הראשונה במישיגן קלע לוורט ממוצע של 2.3 נקודות ב-10.7 דקות למשחק בלבד, וקבוצתו העפילה עד גמר טורניר אליפות המכללות בו הפסידה לאוניברסיטת לואיוויל בתוצאה 76–82.
בעונה העוקבת עזבו את מישיגן שחקניה המובילים טריי ברק וטים הארדווי, ואת הקבוצה הובילו לוורט, רובינסון וסטאוסקאס למעמד רבע הגמר ("Elite Eight") בטורניר אליפות המכללות. לוורט עצמו נבחר באותה עונה לחמישייה השנייה של העונה במחוז ה-Big Ten, לאחר שקלע 12.9 נקודות בממוצע למשחק. בשתי עונותיו האחרונות במישיגן המשיך לוורט להציג יכולת טובה עם כ-15.6 נקודות למשחק, אך הוא נעדר ממשחקים רבים בשל פציעות שונות בכף רגלו השמאלית, בה נותח שלוש פעמים.
קריירה מקצועית.
ברוקלין נטס.
לוורט נלקח בבחירה ה-20 של דראפט 2016 על ידי אינדיאנה פייסרס, ומיד נשלח לברוקלין נטס בתמורה לת'דאוס יאנג. לוורט החמיץ את 20 המשחקים הראשונים של קבוצתו בעת שהחלים מניתוח ברגלו, וב-57 המשחקים בהם השתתף קלע 8.2 נקודות בממוצע למשחק. הנטס סיימו את העונה במקום האחרון במחוז המזרחי, עם מאזן 20–62 (24.4%). בעונתו השנייה ב-NBA שיפר לוורט את תפוקתו ל-12.1 נקודות למשחק, אך ברוקלין המשיכה להיות אחת הקבוצות החלשות בליגה כשרשמה מאזן 28–54 (34.1%).
במשחק הראשון של עונתו השלישית () קבע לוורט שיא קריירה של 27 נקודות במשחק קבוצתו מול דטרויט פיסטונס, וכבר במשחק העוקב שיפר את שיאו האישי כשקלע 28 נקודות בניצחון מול ניו יורק ניקס בתוצאה 107–105. באותו משחק קלע את סל הניצחון מול חברו לקבוצה לשעבר במישיגן, טים הארדוויי, כשנותרה שנייה אחת לסיום המשחק. ב-12 בנובמבר 2018, במשחק ה-14 של העונה, נפצע לוורט ברגלו הימנית בצורה קשה ופונה מהמגרש באמצעות אלונקה ישירות לבית חולים. על אף החששות הכבדים לפגיעה חמורה ברגלו של לוורט, נמצא כי הוא סובל מפריקה בלבד בכף רגלו, וכבר ב-8 בפברואר 2019 חזר לוורט למשחק פעיל לאחר שהחמיץ 42 משחקים. בפלייאוף 2019 הוביל לוורט את קלעי קבוצתו עם 21.0 נקודות בממוצע למשחק, אך הנטס הודחו מול פילדלפיה 76' בסיבוב הראשון (1–4).
באוגוסט 2019 חתם על הארכת חוזה בברוקלין, שתיכנס לתוקף החל מעונת , ל-3 עונות נוספות עבור כ-52.5 מיליון דולר. בעונת "ניצל" את פציעותיהם של כוכבי הקבוצה קיירי אירווינג (שותף ב-20 משחקים) וקווין דוראנט (לא שיחק כלל), על מנת לקחת חלק משמעותי יותר בהתקפת הקבוצה, והציג יכולת מצוינת עם ממוצעי שיא של 18.7 נקודות ו-4.4 אסיסטים למשחק. ב-3 במרץ 2020 קבע שיא קריירה חדש של 51 נקודות, בניצחון הנטס מול בוסטון סלטיקס.
אינדיאנה פייסרס.
בינואר 2021 הועבר לוורט לאינדיאנה פייסרס, כחלק מטרייד מרובע במסגרתו קיבלה ברוקלין את ג'יימס הארדן (מיוסטון).
כריס לברט
ברוס פרנץ'
ברוס פרנץ' (באנגלית: Bruce French; נולד ב-4 ביולי 1945) הוא שחקן קולנוע אמריקאי.
ביוגרפיה.
פרנץ' נולד בעיר ריינבק שבאיווה ולמד תיאטרון באוניברסיטת איווה. מאז 1991 הוא נשוי לזמרת והשחקנית איילין בארנט.
הוא הופיע לראשונה 1974 בסרט "Man on a Swing" והופיע במגוון סרטים במשך 30 שנה.
הוא שיחק את הכומר האב לוניגאן, בסדרה תשוקות של רשת NBC ששודרה עד 2008. הוא שיחק גם בסדרה העשירים בתור בעלה של נינה (מרגו מרטינדייל).
הוא קיבל על עבודותיו את הפרס "Ovation Awards" בשנת 2010 על משחקו את אנדרו קרוקר-האריס בהצגת התיאטרון "The Browning Version".
ארמיית האוויר הראשונה
ארמיית האוויר הראשונה (ברוסית: воздушная армия я-1) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
היחידה הוקמה ב-10 במאי 1942 בהתאם לפקודת שר ההגנה של ברית המועצות. היחידה הוקמה על בסיס יחידות חיל האוויר שהיו מוצבות בגזרת החזית המערבית. היא השתתפה בכל המבצעים של החזית לרבות קרבות מגננה במהלך שנת 1942 ו-1943, מבצע קוטוזוב, מבצע בגרטיון ומבצע פרוסיה המזרחית. החל משנת 1943 בין יחידות הארמייה הייתה יחידה צרפתית נורמנדי-ניימן.
במהלך ימי המלחמה טייסי הארמייה ביצעו 290 אלף טיסות.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, הארמייה הייתה ממוקמת בבסיסים שונים בשטח בלארוס הסובייטית. לאחר התפרקות ברית המועצות היא הייתה בסיס להקמת חיל האוויר של בלארוס.
פרסי הבידור של ניגריה 2013
טקס פרסי הבידור של ניגריה 2013 התקיים במרכז לאמנויות הבמה סקירבול בניו יורק. מארח האירוע היה Basketmouth.
צוגה הררית
צוגה הררית (שם מדעי: Tsuga mertensiana, באנגלית: Mountain hemlock) היא עץ מחטני ירוק-עד השייך לסוג צוגה. העץ נפוץ בהרים לאורך רצועה בת 4,000 קילומטרים בחוף המערבי של ארצות הברית וקנדה, כשגבול התפוצה הצפון-מערבי בחצי האי קינאי באלסקה, והגבול הדרום-מזרחי במחוז טולארי בקליפורניה. בית הגידול הטבעי של העץ הוא באזורים המושלגים ביותר באמריקה הצפונית שבהם יש עונת גידול קצרה מאוד. אין לעץ ערך כלכלי, למעט שימוש מועט כצמח נוי. השם המדעי של המין ("Mertensiana") מנציח את קרל היינריך מרטנס (Karl Heinrich Mertens; 1796–1830), בוטנאי גרמני שאסף את הדגימות הראשונות כחבר במשלחת מחקר רוסית בשנים 1826–1829.
תיאור.
צוגה הררית היא עץ מחטני ירוק-עד הגדל לגובה שבין 20 ל-40 מטרים, ובמקרים נדירים עד 59 מטרים, וקוטר של עד 150 סנטימטרים בגובה חזה. בעצים צעירים הנוף צר, חרוטי כשהענפים מוטים כלפי מטה, והוא הופך לגלילי בעצים מבוגרים. בכל גיל העץ מתאפיין בקצוות ענפים מטלטלים. בסמוך לקו העצים באלסקה ובסיירה נבדה נוף העץ קטן והוא דומה לשיח. לעצים בודדים עתיקים מאוד יש נוף בלתי סדיר, גס ולעיתים מפוצל. קליפת הגזע של עצים צעירים חלקה וגונה אפור עד אפור בהיר, כשהעץ מתבגר הופכת קליפת הגזע לקשה, אפורה-חום, עובייה בין 2.5 ל-3.8 סנטימטרים, והיא מתולמת. העצה קשה כאשר עצת הירך כמעט לבנה לגמרי ועצת הגלעין אדומה עד חומה בהירה. מערכת השורשים רדודה ומתפשטת לרוחב.
לנצרים יש גוון חום-אדמדם, ובשנתיים שלוש הראשונות הם מכוסים בשערות באורך מילימטר. הניצנים סגלגלים-מחודדים באורך עד 5 מילימטרים, גונם חום-אדמדם והם מכוסים בקשקשים מחודדים מעט. ניצני הפרחים הנקביים ארוכים ב-3 מילימטרים מניצני העלים, ושניהם מכוסים ב-25 קשקשים. הקשקשים החיצוניים בהירים ומכוסים פלומה, הפנימיים בגוון חום-כהה מבריק. ניצני הפרחים הזכריים הם באורך 2 מילימטרים מכוסים ב-10 קשקשים, החיצוניים בגון חום-בהיר ומעט מעובים, והפנימיים דקים יותר ולבנים.
העלים רכים, דמויי-מחט רחבה, צומחים לאורך הענף, כשהריכוז הגדול ביותר בקצהו. אורכם בין 0.5 ל-2.5 סנטימטרים ורוחבם בין 1 ל-1.2 מילימטרים, כשהמחטים מכופפים מעט כלפי מעלה וקצה המחט קהה. גוון העלים בין ירוק-כחול ללבן-כסוף. בחלק התחתון של המחט יש שני קווי פיוניות. הם שונים ממיני צוגה אחרים בכך שיש להם פיוניות גם בחלק העליון. אורך החיים של המחטים בין שלוש לארבע שנים.
הצוגה היא צמח חד-ביתי שמגיע לבגרות מינית אחרי 20 שנה בערך. האצטרובלים הנקביים גדלים בשליש העליון של נוף העץ והזכריים בחלקו התחתון. גון האצטרובלים הזכריים סגול. האצטרובלים קטנים (אם כי גדולים בהרבה מכל מין אחר של צוגה). האצטרובלים הנקביים גדלים ישרים בקצה ענפים צעירים וקשקשיהם דקים וגמישים באורך בין 8 ל-18 מילימטרים בגוון סגול מבריק, לעיתים רחוקות בגוון ירוק-צהוב וצורתם גלילית מוארכת כשבשני הקצוות הם מחודדים. כאשר האצטרובל מבשיל באמצע ספטמבר צבעו הופך לחום. אורכו אז בין 3 ל-8 סנטימטרים ורוחבם בין 8 ל-10 מילימטרים כשהם סגורים, ונפתחים לרוחב בין 12 ל-35 מילימטרים. האצטרובלים בנויים מ-80 עד 100 קשקשים בצורת מניפה שבכל אחד שתי ביציות. הקצה של הקשקשים דק, משונן או מרופט במקצת. תקופת הפריחה מתחילה ביוני (עד יולי באזורים הצפוניים). ההאבקה מתרחשת בתחילת אוגוסט, כשהאצטרובלים הזכריים הריקים נשארים על העץ עוד כמה חודשים. הקשקשים הקיצוניים ביותר בדרך כלל לא מייצרים זרעים. בדרך כלל נוצרים 70 זרעים לאצטרובל, שמתוכם כ-30 בשלים לנביטה. הם משתחררים מהאצטרובלים באמצע אוקטובר, כאשר הקשקשים מתכופפים אחורה, ואז נסגרים כאשר יורד גשם. אצטרובלים ריקים יכולים להישאר על העץ למשך שנה נוספת. גוון הזרעים חום-אדמדם באורך בן 2 ל-3 מילימטרים כשאליהם צמודה כנף דקה מלבנית בגוון חום-ורוד בהיר באורך 8 מילימטרים. הם מופצים ברוח ונובטים מעל לקרקע.
תפוצה ואקולוגיה.
תחום התפוצה הטבעי של צוגה הררית משתרע מצפון לדרום על פני רצועה בת 4,000 קילומטרים החל מדרום אלסקה, דרך קולומביה הבריטית בקנדה וצפון-מערב ארצות הברית עד קליפורניה. תחום התפוצה מוגבל למרחק של פחות מ-100 קילומטרים מחוף האוקיינוס השקט, למעט אוכלוסיות מבודדות בהרי הרוקי בדרום-מזרח קולומביה הבריטית, צפון איידהו ומערב מונטנה. האוכלוסיות בפנים הארץ נוצרו כנראה עם סיום עידן הקרח ונמצאות במרחק של למעלה מ-200 קילומטרים מהאוכלוסיות סמוך לחוף. גבול התפוצה הדרומי שוכן בפארק הלאומי קינגס קניון בדרום רכס סיירה נבדה בקליפורניה. צוגה הררית גדלה לעיתים קרובות ברמות התת-אלפיניות של הרי החוף, רכס קסקייד והרי סיסקיו. חורשות עשירות במיוחד שוכנות בפארק הלאומי קרייטר לייק. בית הגידול של העץ נע מחוף הים באלסקה ועד גובה 3,000 מטרים בסיירה נבדה. בקנדה העץ גדל בגבהים שבין 750 ל-1,800 מטרים.