הוא מצוי הן על קרקעית הים והן בשחייה במים, אך לא קרוב מדי לפני הים, שם שורצים טורפים רבים. הוא ניזון מסרטנים, דיונונים ודגי גרם שהוא בולע במהירות. אין למין טורפים רבים, אך הכריש קמוט-שפה ("Dalatias licha") נצפה בציד של בטאי אחד. לעיתים דגים אותו דייגים, אך לא נשקפת למין סכנה גדולה.
בטאי תהומות
השער לנגב
גביע לייבר
גביע לייבר (באנגלית: Laver Cup) הוא טורניר ראווה שנתי קבוצתי בטניס, בו משחקות "נבחרת אירופה" (באנגלית: Team Europe), המורכבת מטניסאים ממדינות אירופה, ו"נבחרת העולם" (באנגלית: Team World) המורכבת מטניסאים ממדינות בשאר יבשות העולם.
הטורניר נוסד ב-2017 ונערך מדי שנה בסוף חודש ספטמבר, שבועיים לאחר אליפות ארצות הברית הפתוחה. הוא נקרא על שם טניסאי העבר האוסטרלי רוד לייבר, שנחשב בעיני רבים לאחד מגדולי הטניסאים בהיסטוריה. לייבר עצמו נוכח בטורנירים כאורח כבוד, ומעניק בסיומו את הגביע לנבחרת המנצחת.
מארגני הטורניר הם טניס אוסטרליה - איגוד הטניס האוסטרלי, טניסאי העבר ואיש העסקים הברזילאי ז'ורז'ה פאולו למאן, ו-TEAM8, חברת הניהול של הטניסאי רוג'ר פדרר.
נבחרת אירופה זכתה בכל ארבעת הטורנירים שנערכו עד היום.
פורמט הטורניר והרכבי הנבחרות.
הטורניר נערך במתכונת של 12 משחקים מקוצרים על פני שלושה ימים. בכל יום מתקיימים שלושה משחקי יחידים ומשחק זוגות אחד. משחק הזוגות נועל את שני הימים הראשונים, ופותח את היום השלישי. הניקוד הקבוצתי על ניצחון בכל משחק עולה ככל שהטורניר מתקדם – ניצחון ביום הראשון מעניק נקודה אחת, ביום השני שתי נקודות, וביום השלישי והמסיים – שלוש נקודות.
מיקום הטורניר משתנה מדי שנה בין עיר באירופה לעיר ביבשת אחרת.
בכל נבחרת שישה טניסאים פעילים ועוד טניסאי שמובא כמחליף למקרה של פציעה. כללי הטורניר קובעים שכל ששת הטניסאים חייבים לשחק לפחות משחק יחידים אחד, אך לא יותר משניים, במהלך הטורניר. כמו כן, לפחות ארבעה מששת הטניסאים חייבים להשתתף לפחות במשחק זוגות אחד.
לכל נבחרת ממונים קפטן וסגן קפטן, כשהקפטן יושב לצד שחקן נבחרתו במהלך ההפסקות בין המשחקונים, בדומה לנהוג במשחקי גביע דייוויס. שחקני הנבחרות רשאים לשבת לצד המגרש, לעודד את חבריהם לקבוצה ואף לתת להם עצות אימון במהלך המשחק.
המשחקים – הן ביחידים והם בזוגות – הם מקוצרים, מועתקים מהפורמט הנהוג במשחקי זוגות במרבית הטורנירים המקצוענים. שתי המערכות הראשונות הן מערכות מלאות, ובמידה וכל שחקן ניצח מערכה אחת – מתקיים במקום מערכה שלישית שובר שוויון מורחב, שבו על שחקן לצבור 10 נקודות עם יתרון של שתי נקודות לפחות, על מנת לנצח.
פרסים כספיים.
לכל טניסאי מובטח שכר כספי הנגזר ממיקומו בדירוג העולמי. כמו כן משולם מענק קבוע וזהה לכל שחקני הנבחרת המנצחת.
כיוון שהטורניר הוא טורניר ראווה, הוא אינו מעניק נקודות דירוג בסבב ה-ATP.
הטורנירים.
גביע לייבר 2017.
הטורניר נערך בין ה-22 ל-24 בספטמבר 2017 בפראג שבצ'כיה, באולם O2 ארנה.
נבחרת אירופה גברה על נבחרת העולם 9:15 וזכתה בגביע.
גביע לייבר 2018.
הטורניר נערך בין ה-21 ל-23 בספטמבר 2018 בשיקגו, אילינוי שבארצות הברית, באולם יונייטד סנטר.
נבחרת אירופה גברה על נבחרת העולם 8:13 וזכתה בגביע.
גביע לייבר 2019.
הטורניר נערך בין 20 ל-22 בספטמבר 2019 בז'נבה שבשווייץ, במרכז הכנסים פלקספו.
נבחרת אירופה גברה על נבחרת העולם 11:13 וזכתה בגביע.
גביע לייבר 2021.
הטורניר נועד בתחילה להיערך בין 25 ל-27 בספטמבר 2020 בבוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית, באולם טי די גארדן. עקב התפרצות מגפת הקורונה נדחה הטורניר, והוא נערך בין 24 ל-26 בספטמבר 2021, באותו המקום.
נבחרת אירופה גברה על נבחרת העולם 1:14 וזכתה בגביע.
גביע לייבר 2022.
גביע לייבר 2022 מיועד להיערך בלונדון, באולם O2 ארנה, בין 23 ל-25 בספטמבר 2022.
גביע לייבר 2017
גביע לייבר 2017 (באנגלית: ) הוא המהדורה הראשונה של טורניר גביע לייבר בטניס, המפגיש את "נבחרת אירופה" (Team Europe) מול "נבחרת העולם" (Team World) המייצגת את יתר יבשות העולם.
הטורניר נערך באולם O2 ארנה בפראג, צ'כיה, בין ה-22 ל-24 בספטמבר 2017.
נבחרת אירופה גברה על נבחרת העולם 9–15 וזכתה בגביע.
משחקים.
ניצחון במשחק ביום הראשון העניק לקבוצה המנצחת נקודה אחת, ביום השני - שתי נקודות, וביום השלישי - שלוש נקודות.
גביע לייבר 2018
גביע לייבר 2018 (באנגלית: ) הוא המהדורה השנייה של טורניר גביע לייבר בטניס, המפגיש את "נבחרת אירופה" (Team Europe) מול "נבחרת העולם" (Team World) המייצגת את יתר יבשות העולם.
הטורניר נערך באולם יונייטד סנטר בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית, בין ה-21 ל-23 בספטמבר 2018.
נבחרת אירופה גברה על נבחרת העולם 8–13 וזכתה בגביע בפעם השנייה ברציפות.
משחקים.
ניצחון במשחק ביום הראשון העניק לקבוצה המנצחת נקודה אחת, ביום השני - שתי נקודות, וביום השלישי - שלוש נקודות.
ירון הראל
ירון הראל (נולד ב-27 באפריל 1959) הוא היסטוריון, פרופסור מן המניין במחלקה לתולדות ישראל ויהדות זמננו באוניברסיטת בר-אילן. דקאן הפקולטה למדעי היהדות באוניברסיטה 2018-2021. ראש המחלקה לתולדות ישראל ויהדות זמננו בין השנים 2012–2015, והחל משנת 2014 מופקד הקתדרה לחקר תולדות הרבנות בדורות האחרונים. תחומי התמחותו העיקריים הם היסטוריה פוליטית, חברתית ותרבותית של היהודים בארצות האסלאם בעת החדשה, בדגש על יהדות סוריה.
פועלו האקדמי.
הראל השלים את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת בר-אילן בשנת תשמ"ה, במחלקות לתולדות ישראל וליהדות המזרח. לאחר מכן המשיך במסלול ישיר לדוקטורט והגיש את עבודת הדוקטורט בשנת תשנ"ג, בנושא "תמורות ביהדות סוריה בתקופת הרפורמות העות'מאניות 1880-1840", בהנחיית הפרופ' שמעון שוורצפוקס.
החל משנת 1988 החל לעבוד במחלקה לתולדות ישראל ויהדות זמננו עד היום. בשנים 2012–2015 שימש כראש המחלקה לתולדות ישראל ויהדות זמננו ובמקביל לכך היה יו"ר הוועדה האקדמית של מרכז דהאן. נוסף לעבודתו באוניברסיטת בר-אילן לימד במכללת עמק הירדן, במכללת צפת, במכון שכטר וב-Yeshiva University.
הראל זכה במלגות ובפרסים רבים: מלגת וולפסון לפוסט-דוקטורט במדעי הרוח, מטעם האקדמיה הישראלית למדעים, בשנת 1994; פרס עמינוח לשנת תש"ס על הספר "ספרי אר"ץ"; פרס מטעם המרכז לחקר מחשבת החינוך בהגות היהודית בשנת תשס"א; פרס בן צבי לשנת תשס"ד על הספר 'ב"ספינות של אש״ למערב - תמורות ביהדות סוריה בתקופת הרפורמות העות'מאניות 1880-1840'; פרס פרנקפורטר מטעם אוניברסיטת בר-אילן על החיבור "הרב יצחק אבולעפיה: מוביל המהפכה החינוכית בדמשק 1895-1864", בשנת תשס"ז; פרס שז"ר לשנת תשס"ט על הספר "בין תככים למהפכה - מינוי רבנים ראשיים והדחתם בקהילות בגדאד, דמשק וחלב 1744–1914, פרס נשיא המדינה לשנת 2010 ופרס ראש הממשלה לשנת 2020.
נוסף על כך הראל זכה במענקי מחקר רבים, ביניהם: קרן המחקר של הוועדה האקדמית-המדעית של המרכז העולמי למורשת ארם צובא, יד טבנקין, הוועדה לקידום המחקר של אוניברסיטת בר-אילן, הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו, קרן איהל, מרכז ריבלין לחקר ארץ ישראל ויישובה, המרכז הבינלאומי לחקר האנטישמיות של האוניברסיטה העברית.
במקביל לעבודתו כחוקר וכמרצה באוניברסיטת בר-אילן, שימש הראל בתור חבר ועדת ההקצבות של משרד הדתות למכונים תורניים לשנת תשס"ג, יו"ר ועדת המקצוע להוראת היסטוריה ממ"ד במשרד החינוך תשע"ב-תשע"ד וכסגן יו"ר החברה ההיסטורית הישראלית.
הראל ממלא תפקידים נוספים בשדה האקדמי, חבר מערכת בכתבי עת שונים ובהוצאות ספרים אקדמיות; חבר מועצת האיגוד העולמי למדעי היהדות והחברה ההיסטורית הישראלית, ובוועדות אקדמיות שונות העוסקות במזרח התיכון וביהודי ארצות האסלאם.
הראל פרסם מספר ספרים ועשרות מאמרים בכתבי עת מובילים בישראל ובעולם. מאמריו מתמקדים בעת החדשה ונוגעים לחיי החברה, התרבות והרוח של קהילות סוריה, עיראק, כורדיסטן, תימן, בוכרה, יוון, לבנון, ארץ ישראל, מצרים, האימפריה העות'מאנית.
אזרניתיים
1910 במוזיקה
דינוביץ
הושצ'ה
בלארוס באירוויזיון למוזיקאים צעירים
בלארוס השתתפה בתחרות האירוויזיון למוזיקאים צעירים פעמיים בלבד, ב-2010 וב-2012.
באגסי מאלון
באגסי מלון
באגסי מאלון (באנגלית: Bugsy Malone) הוא סרט גנגסטרים קומי-מוזיקלי אמריקאי-בריטי משנת 1976 שכתב וביים אלן פארקר. סרט זה הוא סרט הביכורים של פארקר. כל שחקני הסרט הם ילדים, ביניהם ג'ודי פוסטר, סקוט באיו, ג'ון קסיסי ומרטין לב בתפקידים הראשיים. הסרט מספר את סיפור עלייתו של באגסי מלון על רקע מאבקי הכוחות בין שני גנגסטרים יריבים - "סם השמן" ו-"דנדי דן".
הסרט, שעלילתו מתרחשת בניו יורק, הוא פארודיה על סרט גנגסטרים בו כל התחמושת של הרובים והאקדחים עשויה קצפת. העלילה מבוססת על אירועים שהתרחשו במציאות בניו יורק ובשיקגו במהלך תקופת היובש, בפרט בדמויותיהם האמיתיות של אל קפונה ובאגס מורן. עם זאת, פרקר עידן במידה ניכרת את העלילה עבור קהל הצופים הצעיר שאליו יועד הסרט, והוא קיבל דירוג "G" בארצות הברית ("מתאים לכל הגילאים").
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-1976, שם התחרה על פרס דקל הזהב. הסרט עלה לאקרנים בבריטניה ב-26 ביולי 1976 בהפצת , בעוד בארצות הברית הסרט הופץ על ידי סרטי פרמאונט. הסרט היה להצלחה מסחרית בבריטניה, אך לא באזורים אחרים. הסרט זכה לשבחים מהמבקרים על התסריט, הקטעים המוזיקליים, הנרטיב הייחודי והמשחק (במיוחד של פוסטר).