באותו זמן, פגי התכוננה לאירוח ארוחת הבוקר לכבוד הגנרל וושינגטון והצוות שלו. פגי שכנראה הספיקה לשוחח עם בעלה לפני שברח, העמידה פני נדהמת כאשר שמעה מהגנרל על בגידת בעלה וניסתה לשכנעו שאין לה יד בדבר. העיכוב אשר נגרם כתוצאה משיחתה עם הגנרל וושינגטון אפשר לארנולד לברוח תוך שהוא משאיר מאחור את פגי ואת בנם הפעוט. פגי שחששה לביטחונה נסעה למשפחתה שבפילדלפיה. כאשר נשאלה על בעלה, הכחישה כל קשר לפרשה והגיבה בתדהמה. לרוע מזלה, שלטונות פילדלפיה מצאו זמן קצר לאחר מכן מכתב שנשלח מאנדרה לפגי והחשיבו זאת כהוכחה לכך שפגי הייתה מעורבת גם היא בבגידה של בעלה. כתוצאה מכך, המועצה העליונה של פנסילבניה החליטה לגרש את פגי מפנסילבניה. בנובמבר 1780, אביה של פגי ליווה אותה ואת בנה הפעוט לשפת נהר ההדסון, שם עלתה על סירה לניו-יורק בדרכה להצטרף לבעלה ארנולד.
בסיומו של משפט צבאי שהתנהל נגד רב-סרן אנדרה, הוא נידון למוות באשמת ריגול והוצא למוות על ידי תליה בטאפאן, ניו-יורק. מאוחר יותר הוא נקבר מחדש במנזר ווסטמינסטר בלונדון.
לאחר המהפכה.
נראה כי העוינות שככה בצפון אמריקה אחרי כניעת קורנווליס ביורקטאון באוקטובר 1781, ועזיבת הארנולדים ללונדון ב-15 דצמבר 1781.
פגי ובעלה התקבלו בחום באנגליה. היא הוצגה בחצר המלכותית בפני המלכה ב-10 פברואר 1782 על ידי ליידי אמהרסט. המלכה שרלוט העניקה לה סכום של 100 לירה שטרלינג לטובת טיפול בילדיה. המלך ג'ורג' השלישי גם כן העניק לה 350 לירות שטרלינג בעבור "שירותיה, אשר היו ראויים לציון" לדבריו. לזוג נולדו שני ילדים בשנים 1783 ו-1784 ומתו בינקותם בעוד משפחת ארנולד התגוררה בלונדון.
ארנולד עזב למען הזדמנות עסקית ב-1784 והזמין את שלושת בניו להצטרף אליו בסנט ג'ון ניו ברנזוויק. במהלך שהותו בניו ברנזוויק, פגי ילדה את סופיה מטילדה ארנולד, וב-1787 הפליגה לסנט ג'ון כדי להצטרף לבעלה, בעוד שני ילדיה הבוגרים נשארו בלונדון. ב-1787 פגי ילדה את בנה ג'ורג' בסנט ג'ון וב-1794 ילדה את ילדם האחרון ויליאם פיטץ' עם חזרתם ללונדון.
ב-1789, היא חזרה לתקופה קצרה לפילדלפיה, יחד עם בנה הצעיר ג'ורג', לביקור משפחתי. תושבי פילדלפיה התייחסו אליה בקרירות למרות השפעתו הרבה של אביה. פגי הפליגה בחזרה לניו ברנזוויק עם ג'ורג' הצעיר באביב 1790, ומשם שבה לאנגליה עם ארנולד בסוף שנת 1791. עזיבתם לוותה באנשים שהתאספו סביב ביתם ומחו כנגדם, בעודם מכנים אותם "בוגדים".
אחרי מותו של ארנולד ב-1801, פגי הציעה למכירה פומבית את תכולת ביתם, את הבית עצמו ופריטים אישיים רבים כדי לשלם את חובותיה. היא נפטרה בלונדון בשנת 1804, לפי פרסומים בעקבות מחלת הסרטן, ונקברה עם בעלה בכנסיית סנט מארי בבטרסי ב-25 אוגוסט 1804.
נראה כי העוינות שככה בצפון אמריקה אחרי כניעת קורנווליס ביורקטאון באוקטובר 1781, ועזיבת הארנולדים ללונדון ב-15 דצמבר 1781.
פגי התקבלה בחום תחילה באנגליה, כך גם בעלה. היא הוצגה בחצר המלכותית בפני המלכה ב-10 פברואר 1782 על ידי ליידי אמהרסט. המלכה שרלוט העניקה לה קצבה של 100 לירה שטרלינג לטובת טיפול בילדיה. המלך ג'ורג' השלישי גם כן העניק לה 350 לירה שטרלינג "הושג בעבור שירותיה, אשר היו ראויים לציון". שני ילדים נולדו בשנים 1783 ו-1784 ומתו בינקות בעוד הארנולדים חיו בלונדון.
תפקידה בקונספירציה.
היסטוריונים מסכימים פה אחד על היותה שותפה לפרשת הריגול - והיא אף קיבלה פרס הוקרה עבור שירותיה ממלך אנגליה. למרות זאת משפחתה בפילדלפיה הכחישה את הפרשה. כותב הביוגרפיה של ארנולד, נתניאל פילבריק מתווכח:
לפגי שיפן הייתה תפקיד חשוב בפרשה. היא היוותה השפעה חזקה על בעלה ארנולד ואף שכנעה אותו להיכנס לפרשת הריגול. פגי מגיעה ממשפחה לויאליסטית בפילדלפיה; היו לה קשרים רבים לבריטים. היא הייתה צינור המידע לבריטים.
ג'יימס פרטון, כותב הביוגרפיה של ארון בור, פרסם תיאור במאה ה-19, לאחר שכל המשתתפים בפרשה מתו, הרומז שפגי שיפן ארנולד שכנעה בעוצמה את בנדיקט. הבסיס לטענות אלו היו ראיונות שנערכו עם תאודוסיה פרווסט, אלמנתו של ג'קוס מרקוס פרווסט, ניוג'רזי. על פי פרטון, פגי שחררה עצמה מהמועקה אצל פרווסט, בטענה שהיא "הייתה עייפה מכל הצגות החובבנים שהיא הייתה מציגה" בהתייחסות להתנהגות התיאטרלית בבסיס הצבאי בנקודה המערבית (West Point).על פי הערותיו של בור, שיפן ארנולד הצליחה בסופו של דבר להביא את הגנרל להסכים להכניע את הבסיס ווסט פוינט (West Point)."
כאשר האשמות אלה פורסמו לראשונה, משפחת שיפן התריסה כנגדן והאשימה את בור בהתנהגות בלתי הולמת. הם טענו שבור נסע עם פגי שיפן ארנולד בכרכרה לפילדלפיה אחרי שהייתה עם גברת פרווסט, ושהוא פברק את ההאשמות משום שהיא סירבה למקדמה שניסה לתת לה במהלך הדרך. הביוגרף של ארנולד ויליאם שרטן רנדל טען שגרסתו של בור נשמעת יותר אותנטית: בור חיכה עד שכל משתתפי הפרשה ימותו לפני שפרסם את גרסתו, נוסף על כך בור לא היה בכרכרה בנסיעה לפילדלפיה. רנדל מציין שראייה חזקה נוספת היא שמאז התגלה שלפגי שיפן ארנולד תפקיד פעיל בבגידה. מסמכים אנגליים משנת 1792 מראים שלגברת ארנולד שולם 350 ליש"ט עבור ניהול העברת מידע סודי.
Bed (שיר של ניקי מינאז')
Bed (בעברית: מיטה) הוא סינגל של הראפרית הטרינידדית ניקי מינאז' מתוך אלבומה הרביעי Queen. השיר יצא לאור ב-14 ביוני 2018 לאחר הסינגל הראשון "Chun-Li" מתוך האלבום. השיר הוא שיתוף פעולה יחד עם אריאנה גרנדה, וזהו שיתוף הפעולה הרביעי ביניהם.
השיר הגיע למקום ה-42 במצעד האמריקאי בילבורד הוט 100, והגיע לטופ 20 במצעדים ברחבי העולם כגון: אוסטרליה, סקוטלנד ובריטניה.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי ניקי מינאז' ביחד עם סופה דופס והופק על ידי סופה דופס גם כן. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-500,000 עותקים במדינה, תוך שאיגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי העניק לו את תואר הזהב גם כן.
ב-29 ביוני 2018, נשלח השיר לרדיו השירים העכשוויים שבאיטליה, שם יצא כסינגל.
Inoceramus
Inoceramus (מילולית: "סיר חזק") הוא סוג של צדפה עתיקות מתת-מחלקת Pteriomorphia, בה מצויה גם משפחת המסרקיים (Pectinidae). צדפות אלה היו קיימות במהלך תורי היורה והקרטיקון לפני 66–189 מיליון שנה עד להכחדת הקרטיקון הגדולה.
חלק ממיני צדפות אלה הגיעו לממדים גדולים, עד לרוחב של 3 מטרים, כנראה בשל זימים גדולים מאוד שאיפשרו להם לחיות במים חסרי או מעוטי חמצן. עם זאת, היו מרבית המינים קטנים בהרבה ודומים לצדפות של ימינו. הם היו בעלות קונכייה עבה ו"מרוצפת" בעלת קלציט שנתן לפנינה שלהם צבע של ברק כאשר חיו. ייתן שניזונו משיירים או שסחפו יצורים קטנים במשאבות קטנות לתוך פיהם. ייתכן שהיה לצדפות יחסי גומלין עם כמה מיני דגים שחיו בסביבתם, כגון הלפטקודון והקפרובריקס.
מינים אלו נמצאו בכל העולם באזורים שונים אך בעיקר בארצות הברית שם חיו בתוך הים הפנימי המערבי או באי ונקובר.
מינים.
ישנה מחלוקת על מספר המינים בסוג, כשחלק מהמינים לעיתים נכללים בתוך מין אחר. חלק מהמיונים משייכים לפה גם את הצדפה הנכחדת "Platyceramus", שבאותה משפחה שהייתה הצדפה הגדולה ביותר מעולם:
הארמייה ה-42 (ברית המועצות)
הארמייה ה-42 (ברוסית: армия я-42) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
היחידה הוקמה באוגוסט 1941 על בסיס היחידות של חזית לנינגרד. יחידות הארמייה ה-42 לקחו חלק פעיל בבלימת המתקפה הגרמנית לכיוון לנינגרד ובהגנת העיר במהלך מצור לנינגרד. יחידות הארמייה ה-42 החזיקו בקו ההגנה שהתייצב בספטמבר 1941 עד לינואר 1944. לאחר פריצת המצור, הארמייה ה-42 החלה בהתקדמות מערבה דרך שטחי מחוז פסקוב. היא נכללה ביחידות של החזית הבלטית השנייה ונכנסה לשטח לטביה הסובייטית. לאחר שחרור ריגה היא לחמה בחלקים המערביים של לטביה עד לסיום המלחמה.
לאחר סיום הלחימה, ביוני 1945 הארמייה ה-42 פורקה.
קוסטס קוצאנאס
קוסטאס קוצאנאס (ביוונית: Κώστας Κοτσανάς, נולד ב-1963 באיגריה שבחבל אכאיה בפלופונסוס שבדרום יוון) הוא מהנדס, ארכאולוג והיסטוריון יווני של המדע וטכנולוגיה.
ביוגרפיה.
קונסטנדינוס (קוסטס) קוצאנאס למד הנדסה מכנית באוניברסיטה הפוליטכנית בפטרס. הוא מקדיש את חייו לחקר תרבות יוון העתיקה, ובעיקר לטכנולוגיות עתיקות שהיו בשימוש ביוון הקלאסית .
הוא הקים מוזיאונים המוקדשים לטכנולוגיה, לכלי נגינה ומוזיקה, ולצעצועים מהתקופה העתיקה. הוא פרסם ספרים בנושאים אלה, והוא מארגן ומפיק תערוכות ניידות בנושאים אלו ברחבי העולם.
מוזיאונים.
קוצאנאס ייסד ביוזמתו ומכספו שלו מספר מוזיאונים ביוון.
מוצגים.
כ 500 דגמים עובדים מוצגים במוזיאונים האלו. הם מראים עד כמה הטכנולוגיה שהייתה קיימת ביוון העתיקה לפני קריסתה, הייתה ברמה דומה לטכנולוגיה שעדיין הייתה בשימוש בסוף ימי הביניים, למעלה מ-1500 שנה מאוחר יותר.
בין המוצגים הרבים ניתן למצוא:
שעון מעורר של אפלטון; שעון הידראולי; שעונים למיניהם; מנגנון אוטומטי לפתיחה וסגירת דלתות; מנוע קיטור; משרת אוטומטי (הרובוט הראשון); מד מרחק; מנופים ימיים; מנופי בנייה; קטפולטות; מכונות מלחמה; ספינות משוטים; תקשורת דיגיטלית
תערוכות ניידות.
תערוכות ניידות זמניות של המוצגים הוצגו ברחבי העולם במוזיאונים, אוניברסיטאות, ספריות וכדומה.
ספרים.
קוצאנאס פרסם שישה ספרים אודות הטכנולוגיות היווניות. הם פורסמו ביוונית, אנגלית, צרפתית וגרמנית. ביניהם:
פרסים.
הוא זכה בפרסי הוקרה, ביניהם
קישורים חיצוניים.
https://www.dimitrisvlaikos.co
https://archimedesmuseum.gr/en/home
לפטקודון