דו בויז נחשף רבות למצב החברתי בקשר למושג הגזע בחברתו של אותם הימים. הוא היה חשוף לכך שבאותו הזמן תפישה אירופאית נפוצה הייתה כי הניאגרואיד (Negro) הוא לגזע נחות יותר מאשר הגזע הלבן. תפישה זאת הייתה נפוצה אותם הימים וקישרה תכונות מנטליות למראה חיצוני, במיוחד בהקשר של קיבולת המוח, משקל המוח ומדד הראש. הוא גם היה חשוף למוצאו שלו שהיה לאפרו-אמריקאי ולכן היו טענות אלו רלוונטיות במיוחד גם לגביו. דה בויז טען כי לפחות בשלב הנוכחי (של המדע באותה התקופה) אין יכולת לדעת אם יש השפעה למראה או למוצא בהקשרים מנטליים. עם זאת דעות אלה שהחזיק דה בויז היו זמניות בלבד מפני שבשלב מאוחר יותר בחייו הוא אכן קישר בין היסטוריה של קבוצות אוכלוסין לבין מאפייניהם הפיזיים. כך למשל הוא טען כי יש קשר בין האפרו-אמריקאים של ימיו לבין האפריקנים המקומיים כששתי קבוצות אלו נמצאות מבחינה היסטורית תחת דיכוי. הוא אף טען בספרו "החשכה של השחר" כי יש קשר היסטורי לא רק אצל האפריקנים אבל גם אצל קבוצות נוספות כמו האסייתים. הוא אף מבדיל בין שתי קבוצות, הילידים האפריקנים והילדים האסייתים על סמך מאפיינים פיזיים. השינוי שהיה לה דה בויז עבר ממצב התחלתי בו הוא האמין כי אין אפשרות או אמיתות למדע המתבסס על הפרדה גזעית של בני האדם לגישה שעל פיה אין באמת מפסיק ידע למדע כדי לענות על התשובה ומכך ייתכן שכן וייתכן שלא. בהתחלה נוסף לכל הוא סבר כי ההבדל בין האירופאים לבין האפריקנים הוא הבדל תרבותי ולא גזעי בעוד שמאוחר יותר השקפת עולם זו השתנתה (כך למשל הוא טען בפרק הראשון של החשכה של השחר כי לבני אפריקה יש תרומה לאנושות, זאת על סמך הבדלה תרבותית בין הקבוצות בעוד בהמשך יתייחס יותר אל מאפיינים פיזיים לאותה הקבוצה).
ארתור דה גובינו.
ארתור דה גובינו היה הראשון לבצע פירוש היסטורי על סמך המושג "גזע" לסיווג בני אדם. בספרו "חיבורים על אי-השוויון של גזעי האנוש" (Essays on the Inequality of Humans Races) הוא היה מראשוני המציגים של המושג "הגזע הארי" לעולם. כאשר הוא הרקע לקביעת גזע זה מתבסס על הקשר השפתי שהיה בין החיתים, הפרסים, הרומאים והיוונים בעת העתיקה. הוא סבר כי "הגזע הצהוב" מאופיין במעין רצון אל עבר שגשוג חומרי וכי בני אדם בעלי צבע עור כהה היו לבעלי אינטליגנציה נמוכה בהתחשב בשאר הגזעים אבל היו לבעלי יכולות פיזיות ייחודיות שהתאפיינו בחידוד חושים טבעיים באופן משמעותי. הוא האמין גם כי האיפויונים של הגזע אינם תלויים בתנאים סביבתיים-כך למשל ראה ביהודים כנפרדים מהגזע הקווקזי, גזע שאופיין בהצלחות מרובות בדברים מרובים עם אינטליגנציה מרובה שהתבטאה גם באישים יהודים משכילים בהיסטוריה אך עם זאת גם בסוחרים טובים.
סטיוארט צ'מברלין.
סטיוארט צ'מברלין נודע רבות בטענותיו על עליונות נורדית מבחינה גזעית והסביר כי אישים רבים מן העבר מקורם בגזע זה-רבים, וביניהם אף ישוע מנצרת.
מדיסון גרנט.
מדיסון גרנט היה לאחד מהחוקרים החשובים ביותר בתקופה זו, כאשר בספרו "חלוף הגזע הגדול" (The Passing of the Great Race) הוא מבסס עקרונות אנתרופולוגיים חשובים לאותה התקופה (אך שרבים מהם כיום אינם מקובלים יותר).
גרנט טען ש"כמות הדם הנורדי בכל אומה היא קנה-מידה נאמן למדי לכוחה במלחמה ולמקומה בציוויליזציה".
בנושא השפה סבר גרנט כי בעת שנכבשה טריטוריה מסוימת עשויה אוכלוסייתה מצד אחד לקבל את השפה של הכובש או מצד שני שיחליף הכובש את הרוב האתני במקום על ידי הגירה של תושבים ממדינת המוצא אל השטח הכבוש שיחלו להפיץ את שפתם המקורית.
רשימת מושגים נבחרים.
גזע גאוגרפי.
גזע גאוגרפי הוא מקבץ קבוצות שונות החיות במיקום פחות או יותר זהה בעלות מכנה משותף. קבוצות אלו מובדלות ביניהן לבין קבוצות אחרות גם על פי סממנים גאוגרפיים, דוגמת הרים התוחמים אוכלוסיות שונות והממעיטים התערבבות שלהן. גזע גאוגרפי הוא מושג נפוץ ביותר עקב היותו מופיע בחלוקות של מדענים היסטוריים כמו בלומבאך או קארולוס ליניאוס (ואף של מודרניים יותר דוגמת רוברט בוייד).
היברידיזציה.
היברידיזציה היא התערבבות בין גזעים שונים או קבוצות אוכלוסין שונות (גם במקרים של מיקרו-גזעים, בין גזעים מקומיים וגזעים גאוגרפים). היברידיזציה מובילה להעברת תכונות תורשתיות משני הצדדים, ובכך משפיעה על התהליך האבולוציוני, ואף יכולה להצמיח בחלוף הזמן גזעים חדשים.
הגירה והברירה הטבעית.
הגירה.
התערבבות האוכלוסייה נוצרת פעמים רבות על ידי הגירה ואין אף אוכלוסייה בעולם אשר נמצאת או נמצאה בשלב בהיסטוריה בבידוד מוחלט ללא אף קשר לעולם החיצון. ולגזעים אחרים. מאידך, ההגירה הייתה אחד הגורמים העיקריים לשינויים של גזעים במהלך ההיסטוריה. השינויים עצמם באים בעקבות אותה הגירה, ובכך גם מתבצעים שינויים ונוצרים גנים חדשים.
הברירה הטבעית.
הברירה הטבעית היא גורם חשוב נוסף בהליך ההשתנות של סטטוס הגזעים בעולם. היא למעשה מציגה כי על ידי התאמה מוגברת לסביבה יעלו הסיכויים של מין (או גזע) לשרוד. נוסף על כך היא סוברת כי כל שינוי שיש בין גזע אחד לאחר סביר להניח שלפחות בשלב אחד בהיסטוריה היה יתרון על האחר, כל זאת כי הרי המין שרד עד לימנו והרי סביר להניח כי יש סיבה הגיונית לכך.
על אנתרופולוגיה פיזית והאבולוציה.
תחילה בחקר האנתרופולוגי הפיזית פעמים רבות נחשב גזע האדם למונח קבוע וטבעי. התייחסות זאת למעשה הגדירה אותו כקבוע לאורך זמן ארוך בהיסטוריה כל עוד לא הייתה התערבבות בין שני גזעים שונים. כלומר מונחים כמו צבע עור למשל לוקחים את מקורותיהם מן תקופות קדומות ולא מתאימים את עצמם לאורך זמן על פי השפעות סביבתיות עליהם. לצורך דוגמה, אדם בעל צבע עור כהה למשל על פי התפישה הקודמת, היו אבותיו גם בעלי צבע עור כהה כל עוד לא התערבבו עם גזעים אחרים, כלומר צבע העור שלהם הוא לא דבר שהוקנה להם על ידי הסביבה אלא דבר שבא באופן תורשתי בלבד. צ'אלרס דרווין לקח חלק חשוב בשינוי התפישה עם פרסום תובנותיו על מושג האבולוציה האנושית, אשר העלה את האפשרות כי גזעי האדם הושפעו מן האבולוציה (כל זה בחיבורו Descent of Man). מאידך, חוקרים כמו בלומבאך, קאנט או בופון לא שילבו את מושג האבולוציה בתורתם והשתייכו לתפישה הקודמת (פשוט כי הם חיו לפני תרופתו של דרווין).
המדע כיום סובר כי השיפנזה המצוי והשיפנזה הננסי הם שני המינים הקרובים ביותר מבחינה ביולוגי אל האדם. על פי הערכות מודרניות לפני כ-12 מיליון שנים חיו האבות המשותפים של האדם והאורנגוטן, לפני 10 מיליון שנים האבות המשותפים עם הגורילה ולפני כ-5–8 מיליון שנים עם השימפנזה. לפני כ-15 מיליון שנה כל המינים הידועים כיום של הומינואידים חיו באזור Afro-Arabia כאשר בתחילת תקופת המיוקן האמצעית החלו לצאת מאפריקה לאסיה ואירופה מינים הומינואידים מסוימים.
קבע
קאמי סן סאנס
ג'ובאני פאיזיילו
רשימה דמוקרטית של נצרת
דה אקאדמי איז
רודי ויסנשטין
רוּדי וַיסנשטין (Rudi Weissenstein; 17 בפברואר 1910 – 20 באוקטובר 1992) היה צלם ישראלי. ידוע בעיקר בזכות התיעוד הנרחב שלו לחיי היומיום של העולים לארץ ישראל בשנות ה-30 של המאה ה-20. צילם את התצלומים היחידים של מעמד הכרזת העצמאות של מדינת ישראל ב-1948, והנציח באמצעות כרבע מיליון תשלילים את שנות הקמת המדינה, תמונות שהיו לאבני דרך בחברה הישראלית.
ביוגרפיה.
רוּדי (שמעון רודולף) ויסנשטין נולד באיגלאו, בחבל מוראביה שבצ'כיה (אז בתחומי אוסטריה) בשנת 1910. בשנים 1929–1931 למד בבית-הספר הגבוה למקצועות הגרפיקה והצילום בווינה. בשנים 1933–1934 שירת בצבא הצ'כי. בשנת 1936 עלה לארץ ישראל. הוא הגיע לנמל יפו, בידו תעודת עיתונאי וערכת מצלמות. הוא נסע לקיבוץ, שהה בו יום אחד והחליט לעבור לתל אביב. זמן קצר לאחר עלייתו לישראל, הפך ויסנשטין לאחד הצלמים המובילים בארץ. נחשב לממשיך דרכו של אברהם סוסקין, לצד אפרים ארדה.
כבר ב-1936 הספיק ויסנשטין לצלם תמונות של רחובות תל אביב ושכונותיה, הווי עירוני, המוזיאון הראשון, תעמולה לאומית, חיפוש נשק אצל ערבים בזמן ה"מאורעות", הלווייתו של מאיר דיזנגוף, שנפטר בספטמבר אותה שנה, אוניות עולים, הקונצרט הראשון של התזמורת הסימפונית הארץ ישראלית, סצינות רחוב ועוד. לצד צילום מגויס זה, רווי הלהט הציוני והרומנטי, אשר היה מסממניה של אותה תקופה ואפיין את מרבית עמיתיו למקצוע, ויסנשטין עסק גם בצילום מקצועי עבור ארכיטקטים ידועים כמו אברהם יסקי, אריה שרון ודב כרמי, תיעד טקסים רשמיים בהזמנת ההסתדרות ומוסדות אחרים, והפך לצלם הרשמי של התזמורת הפילהרמונית.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה המשיך לנסוע בארץ, לצלם ולתעד את המפעל הציוני עבור מחלקות ההסברה של המוסדות הלאומיים והקרנות. עיקר מטרתו של צילום זה היה גיוס אנשים וכספים ליישוב הציוני המתפתח, כך שהנופך ההירואי ששלט בתצלומים אלה שירת היטב את מגמותיו של הממסד. עם זאת, תצלומים רבים שערך ויסנשטין לעצמו, גם בעת שצילם מטעם, לא נתפרסמו ותוייקו בארכיונו הפרטי.
ויסנשטין צילם רפוטרטג'ות שנועדו ללוות אירועים חדשותיים מהארץ, שהופצו בעיקר בקרב הקהילות היהודיות בחו"ל על ידי הסוכנות היהודית, קק"ל, קרן היסוד, ויצו וכו', ובאמצעות סוכנים בהולנד ובארצות הברית. הוא שוטט ברחבי הארץ וצילם בין היתר יישובים חדשים שעלו לקרקע (בין היתר, את ייסודה של חניתה ב-1938, אותה צילם בשלושה מועדים שונים שציינו את תהליכי העלייה לקרקע וההתיישבות), את העלייה החמישית, ה"מאורעות" בתל אביב, את התפתחות הבנייה בעיר ובארץ כולה (בעיקר בהזמנת חברת "רסקו", שפעלה בתחילתה במסגרת הסוכנות היהודית ונהפכה בהמשך לחברת בנייה פרטית).