אילן אור (נולד ב-1941) היה מראשוני שייטת הצוללות של חיל הים ומנהל נמל אשדוד ונמל חיפה.
ביוגרפיה.
את שירותו הצבאי עשה בצוללת "אח"י רהב". בוגר אוניברסיטת חיפה בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה ולמד ניהול נמלים בארצות הברית.
עבד כ-25 שנים ברשות הנמלים. בתקופה זו מילא מגוון תפקידים כולל מנהל נמל אשדוד (בשנים 1983–1988) ומנהל נמל חיפה (בשנים 1988–1992). בין 1992 ל-1995 ניהל חברה ישראלית בארצות הברית העוסקת בתחום הלוגיסטיקה. החל משנת 1995 הוא הבעלים והמנכ"ל של חברת "אילן אור פיתוח עסקי ויועצים בע"מ".
מרצה בנושאי נמלי ים ולוגיסטיקה באוניברסיטת חיפה, במכללה האקדמית גליל מערבי, ובהשתלמויות למנהלים מארצות מתפתחות.
סול קריפקי
סול (שאול) אהרון קריפקי (באנגלית: Saul Aaron Kripke; נולד ב-13 בנובמבר 1940) הוא פילוסוף יהודי-אמריקאי, פרופסור במרכז ללימודים מתקדמים ב-CUNY ופרופסור אמריטוס באוניברסיטת פרינסטון.
קורות חיים.
סול הוא הבכור מבין שלושת ילדיהם של הזוג דורותי (לבית קארפ) והרב מאיר סמואל קריפקי. אביו היה רב בית הכנסת בית-אל, הקהילה הקונסרבטיבית היחידה באומהה, נברסקה; אמו כתבה ספרי חינוך יהודיים לילדים. הוריו נודעו בשנותיהם המאוחרות כפילנתרופים, לאחר שנעשו מיליונרים באמצעות השקעה מוקדמת אצל וורן באפט. סול ושתי אחיותיו, מדלין ונטע, למדו בבית הספר היסודי דאנדי ובתיכון סנטרל אומהה. קריפקי תואר כילד פלא, לימד את עצמו עברית מקראית בגיל שש, קרא את יצירותיו השלמות של שייקספיר עד גיל תשע, ושלט ביצירותיהם של דקארט והחל לעסוק בבעיות מתמטיות מורכבות עוד בטרם סיים את בית הספר היסודי. הוא כתב את משפט השלמות הראשון שלו בלוגיקה מודאלית בגיל 17, והוא פורסם שנה לאחר מכן. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון בשנת 1958, למד קריפקי באוניברסיטת הרווארד וסיים בהצטיינות בשנת 1962 תואר ראשון במתמטיקה. במהלך שנת הלימודים השנייה שלו בהרווארד, הוא לימד קורס לוגיקה לבוגרים ב-MIT הסמוך. עם סיום הלימודים זכה קריפקי במלגת פולברייט, ובשנת 1963 מונה לאגודת העמיתים. לימים אמר קריפקי, "הלוואי שיכולתי לדלג על הלימודים באוניברסיטה. הכרתי אנשים מעניינים אבל אני לא יכול להגיד שלמדתי דבר. כנראה שבכל מקרה הייתי לומד את הכל רק מלקרוא בעצמי".
לאחר שלימד בקצרה בהרווארד, בשנת 1968 עבר קריפקי לאוניברסיטת רוקפלר בעיר ניו יורק, שם לימד עד 1976. בשנת 1978 קיבל פרופסורה באוניברסיטת פרינסטון. בשנת 1988 קיבל את פרס בהרמן של האוניברסיטה על הישגים יוצאי דופן במדעי הרוח. בשנת 2002 החל קריפקי ללמד במרכז הבוגרים של CUNY, ובשנת 2003 מונה לפרופסור מן המניין לפילוסופיה שם.
קריפקי זכה בתוארי כבוד מאוניברסיטת נברסקה באומהה (1977), אוניברסיטת ג'ונס הופקינס (1997), אוניברסיטת חיפה בישראל (1998) ואוניברסיטת פנסילבניה (2005). הוא חבר באגודה האמריקאית לפילוסופיה ועמית נבחר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים, ובשנת 1985 היה לעמית של כבוד באקדמיה הבריטית. הוא זכה בפרס רולף שוק בלוגיקה ופילוסופיה בשנת 2001.
קריפקי היה נשוי לפילוסופית מרגרט גילברט. הוא בן-דוד רחוק של הבמאי והמפיק הטלוויזיוני אריק קריפקי.
עבודתו.
מאז שנות ה-60 קריפקי הוא דמות מובילה בתחומים רבים בפילוסופיה, ובהם: פילוסופיה של הלשון, לוגיקה, מטאפיזיקה, אפיסטמולוגיה ותורת הקבוצות.
בין תרומותיו העיקריות:
על-פי סקר שנערך בין פילוסופים, קריפקי נבחר כאחד מבין עשרת הפילוסופים המשפיעים ביותר ב-200 השנה האחרונות.
עמיר עקיבא סגל
עמיר עקיבא סגל (נולד ב-1980 בציפורי) הוא משורר, פעיל חברתי, מבקר ספרות, וסוציולוג ישראלי.
ביוגרפיה.
עמיר עקיבא סגל (נולד ב-1980 בציפורי) הוא משורר, סוציולוג, מבקר ספרות ופעיל חברתי. פרסם מאמרים ומחקרים בנושאי תעסוקה, הגירה וספרות עברית. חי בירושלים עם אשתו אניה ושלושת ילדיהם. שיריו ויצירותיו התפרסמו בכמה כתבי עת: עיתון 77, מעין, מטעם, שבו, מאזניים, זוטא, שבילים, הליקון, פסיפס, משיב הרוח ואחרים. ספר שיריו "בשובי מן המילואים" יצא בשנת 2008 בהוצאת גוונים. על ספרו זה זכה במלגה למשוררים צעירים על שם רפי פרבמן. בפברואר 2014 יצא לאור ספר שיריו השני "ארץ אחרת מאד" בהוצאת עיתון 77. הרומן "שיר על אמריקה" שכתב התפרסם בשנת 2017 בהוצאת עיתון 77 לאחר שפורסם בהמשכים באתר "המוסף" של בית אבי חי במהלך שנת 2013. בשנת 2014 זכה כתב היד במקום הראשון בתחרות הספרותית על שם הרי הרשון באוניברסיטה העברית. בשנת 2020 יצא לאור ספר שיריו השלישי של סגל לשוב ולאכול בשר בהוצאת עיתון 77 ולאחר שזכה בפרס רחל נגב לשירה. סגל הוא דוקטורנט לסוציולוגיה באוניברסיטה העברית וחוקר הגירה.
פעילות ספרותית.
שיריו ויצירותיו התפרסמו בכמה כתבי עת: עיתון 77, מעין, מטעם, שבו, מאזניים, עתר, הליקון, פסיפס, משיב הרוח ואחרים.
סגל הגיש יחד עם שלומי בן-עטר את תוכנית הרדיו שירת מחאה בתחנת כל השלום, התוכנית עסקה בשירי מחאה, בשירים חברתיים ופוליטיים עבריים.
משנת 2010 ועד 2015 שימש כמבקר וסוקר ספרות ברשת א'.
משנת 2014 ועד שנת 2018 שימש כחבר בוועדת סל תרבות ארצית בתחום הספרות.
משנת 2013 ועד 2015 שימש כמבקר ספרי השירה של עיתון קו למושב. כונה על ידי אילן ברקוביץ' "מבקר השירה החשוב ביותר של הזמן האחרון".
מתחילת שנת 2014 כותב מאמרים על שירה עברית בכתב העת עיתון 77 בטור בשם "שירה יכולה". אחד ממאמריו בכתב העת נמצא בשימוש במערך שיעור של משרד החינוך על מחאה ביצירות אומנות.
שיריו הופיעו בתערוכת פוטופואטיקה 6 בגלריית מוסררה בירושלים בשנת 2016, וכן בתערוכת פוטופואטיקה 10 בגלריה החברתית של מוסררה בשנת 2021.
שימש כעורך ומנחה סדרת ערבי "שיר כאב" שעסקה בשירי מחאה בישראל בבית אבי חי בירושלים.
עורך אורח "הכיוון מזרח" 25, "למוזיקה מזרחית ולא רק...", חורף תשע"ד,2013.
עורך אורח "עיתון 77" גיליון 385 "שירה בתרמילו של החייל" אוקטובר-נובמבר 2015.
פרסם עד כה שלושה ספרי שירה ורומן.
פעילות ציבורית.
בזמן לימודיו לתואר הראשון שימש כיו"ר תא הסטודנטים של מפלגת העבודה באוניברסיטה העברית, שימש כחבר הנהלת האגודה לזכויות האזרח בישראל ופעל כחבר ופעיל בארגון אמנסטי אינטרנשיונל ישראל, כן שימש כיו"ר סניף מרצ בירושלים והיה מועמד ברשימת מרצ למועצת עיריית ירושלים בבחירות המוניציפליות בשנת 2018. שימש כסגן יו"ר ארגון הסגל הזוטר באוניברסיטת בן-גוריון בבאר-שבע. שימש מנהל מערך תעסוקה לצעירים ונוער בסיכון בחטיבה לקידום נוער וצעירים בעיריית ירושלים. שם שימש כמנהיג התארגנות העובדים של עובדי חברת אריאל ויו"ר ועד הפעולה טרם הקמת ועד העובדים. בשנת 2017 נחתם ההסכם הקיבוצי של ועד העובדים של עובדי חברת אריאל, לאחר מאבק מתמשך של כמה שנים. סגל פעיל בתחומי הרווחה והתעסוקה, בעבר מייסד ומנכ"ל עמותת עובדים. שימש כמפתח משאבים עבור עמותות שונות בהן הטלוויזיה החברתית וכן המועצה האזורית לכפרים הלא מוכרים בנגב, בין לקוחותיו בעבר היו גם האקדמיה ללשון העברית וכן האוניברסיטה העברית ובית חולים הרצוג. ביולי 2021 נבחר כחבר הנהלת המנהל הקהילתי בית הכרם בירושלים, כנציג שכונת יפה נוף (ירושלים).
מחקר בתחום ההגירה.
סגל הוא חוקר הגירה, תלמיד דוקטורט במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית וחוקר את העלייה לישראל מצפון אמריקה כהגירה טרנסנשיונלית. עבודת התזה למוסך שלו עסקה בנושא זה, בהנחיית נביל חטאב בשנת 2015. את תוצאות המחקר הציג בכנס השנתי של האגודה הישראלית לסוציולוגיה בשנת 2020, ומאמר בעקבות העבודה פורסם בכתב העת הגירה. בשם "תעסוקה כחלק מתהליך ההגירה של עולים מארצות הברית לישראל". רומן שכתב בשם שיר על אמריקה ופורסם בשנת 2017 בהוצאת עיתון 77 עסק בחוויות ההגירה של ישראלי בארצות הברית כמו גם תובנות לגבי מהותה של הגירה.
אלכס קינן
אלכסנדר (אלכס) קינן (במקור קוֹצְנוֹק) (18 בפברואר 1921 – 7 במאי 2012) היה מיקרוביולוג ישראלי, ממייסדי המכון למחקר ביולוגי בישראל.
ביוגרפיה.
אלכסנדר קוצנוק נולד ב-1921 בקייב שבאוקראינה לאפרים קוצנוק (1883–1963), תעשיין, איש ביטוח ופעיל ציוני, ולרחל לבית דוּנִיץ. בשנת 1930 הגיע לארץ ישראל. למד בגימנסיה הרצליה ובגיל 15 הצטרף ל"הגנה". הוא החל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים, ובסוף שנת הלימודים כבר קורס מפקדי מחלקות בכפר מנחם. לאחר הקורס מונה לסגנו של אפרים קצ'לסקי, שהיה מפקד פלוגת חי"ש בירושלים.
בשנת 1945 קיבל תואר מוסמך במיקרוביולוגיה מהאוניברסיטה העברית. ב-1950 קיבל תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית, על עבודה, בהדרכת ד"ר מנפרד אשנר, בנושא "מחקרים ביולוגיים וביוכימיים ב-"Clostridium botulinum"), ובמקביל שירת במחלקה המדעית של "ההגנה". בשנת 1948, עם הקמת צה"ל, עבר לחיל המדע ובשנת 1952 היה ממייסדי המכון למחקר ביולוגי בנס ציונה ומנהלו הראשון. שימש מנהל מדעי ראשי של המכון ומנהל המחלקה במכון לבקטריולוגיה.
בשנת 1964 מונה ליו"ר המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח. בשנת 1967 מונה לראש המכון למדעי החיים על שם אלכסנדר סילברמן באוניברסיטה העברית. בתקופה זו היה גם חבר הוועדה לאנרגיה אטומית. עד פרישתו לגמלאות בשנת 1990 היה חבר סגל האוניברסיטה העברית, משנת 1977 כפרופסור מן המניין. הוא השתתף בקידום ההשכלה הגבוהה. בשנות השישים היה חבר בוועדה ציבורית לחינוך גבוה, בתחילת המאה ה-21 מונה ליו"ר ועדת ההיגוי לנושא מחקר ביוטכנולוגי בעידן הטרור, ובשנת 2011 היה יועץ לנשיאת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
בשנת 2006 זכה בפרס בובליק.