בעקבות מהפכת האינטרנט הרבה מההקלדה במחשבים עברה ממעבדי תמלילים לדפדפנים ותוכנות דואר אלקטרוני, וגם לאלה נוספו תכונות של בדיקת איות.
באינטרנט יש שימוש נרחב בחיפוש טקסטואלי ולכן מערכות החיפוש, ובראשן מנועי החיפוש, צריכים להתמודד עם שגיאות כתיב וטעויות הקלדה ולהציג תוצאות רלוונטיות למרות הטעות. מדען המחשב פיטר נרביג, מבכירי גוגל, הסביר על מנגנון תיקון השגיאות של מנוע החיפוש.
בעקבות מהפכת הטלפונים החכמים והמעבר למקלדות וירטואליות, הרבה תוכנות מקלדת מכילות בתוכן בודק איות המאפשר פונקציות כמו תיקון אוטומטי והשלמה אוטומטית.
ישנן חברות המפתחות שירותי בדיקת איות במתכונת של תוסף לדפדפן , למשל גרמרלי וג'ינג'ר סופטוור. לשפה העברית קיים תוסף בשם "עברי". בשנת 2020 הוציאה חברת מיקרוסופט בודק איות לדפדפן כרום, הכולל 20 שפות, ביניהן אנגלית ועברית.
השותף (סרט)
"השותף" (ברוסית: Напарник) הוא סרט קולנוע רוסי מסוגת הקומדיה, בבימויו של אלכסנדר אנדריושצ'נקו, שהוקרן לראשונה ב-14 בספטמבר 2017. הסרט קיבל ביקורות מעורבות, ששיבחו את משחקו של סרגיי גרמאש, אך ביקרו את העלילה הצפויה.
זהו הסרט הראשון בהיסטוריה של הקולנוע הרוסי, שבו יושמה טכנולוגיית לכידת תנועה, שבזכותה ניתן היה ליצור מודל מחשב של דמות, המורכבת משחקן חי (אלכסנדר פטרוב) עם קול והבעות פניו של סרגיי גרמש.
תקציר עלילת הסרט.
הסיפור מתרחש בעיר ולדיווסטוק. מייג'ור חרומוב, שרק השתחרר מהכלא, אחרי שהתעצבן על קטיה הפרקליטה, יוצא למשימה מיוחדת לחסל את מנהיג הטריאדה הסינית, המכונה "הדרקון". לאורך הדרך הוא מבקר את מגדת העתידות, שאחרי שיחה קשה איתה, היא מאיימת להטיל על חרומוב קללה, אבל הוא לא מאמין בזה. אבל בסופו של דבר, הקללה מתגשמת: חרומוב חוטף כדור תועה ובמהלך האשפוז נשמתו מועברת לתוך גוף ילד, שאמו היא קטיה.
כדי להחזיר את חרומוב לגופו המקורי, חרומוב הילד מבין שהוא חייב להשלים את המשימה בשיתוף פעולה עם אביו של הילד, אולג, שוטר מקוף כושל במשטרת ולדיווסטוק. הדבר הראשון שהם עושים, הם לוקחים בשבי זונה שלה קשרים עם "הדרקון". לאחר שהם מקבלים ממנה את כתובת המחסה שלו הם עולים על ספינת הימורים בבעלותו ושם היה נדמה שהם תפסו אותו, אבל הכל מתהפך: "הדרקון" הוא כלל לא אישיות פלילית, אלא רק שחקן שהושכר לגלם את התפקיד.
השניים מחליטים להבין מי הוא באמת "הדרקון". הם משתמשים בטלפון של "הדרקון" ויוצאים לחפש אותו. בדרכם הם מוצאים עצמם בתאונה ולמחרת בבוקר הם מתעוררים בבניין נטוש. בסופו של דבר מופיעה ארוסתו לשעבר של חרומוב, ליודה, אשר חושפת את כל המזימה: "הדרקון" מעולם לא היה קיים אלא הומצא על ידי ליודה לצורך נקמה. מסתבר שלפני 20 שנה, מייג'ור זרק אותה ומאז היא שומרת לו טינה. מיד לאחר מכן היא יורה לעצמה ברגל ומאלצת את אולג לקחת את האקדח. כוחות משטרה פורצים למקום ומגלים את ליודה הפצועה, עם אולג החמוש. חרומוב ואולג נאלצים לברוח.
הם גונבים מכונית בעוד חרומוב מאחורי ההגה, אולג דורך על דוושת הגז. כשהם מגיעים לבית החולים, מתרחש השינוי העיקרי וחרומוב מתעורר בגופו המקורי. הסרט מסתיים כשאולג וחרומוב הופכים לשותפים אמיתיים.
הפקה.
צילומי הסרט נערכו במזרח הרחוק הרוסי בעיר ולדיווסטוק.
טיסה 93 של יונייטד איירליינס
טיסה 93 של יונייטד איירליינס הייתה הטיסה הרביעית שנחטפה במסגרת חטיפות המטוסים בפיגועי 11 בספטמבר. גורלה של טיסה זו היה מעט שונה מגורל הטיסות האחרות – כמו בהן גם בה נהרגו כל הנוסעים, אך שלא כבאחרות לא הצליחו החוטפים להשתמש בה כדי לחולל הרג המוני על הקרקע.
הטיסה.
ההמראה ושיבוש התוכנית.
הטיסה הייתה אמורה להמריא בשעה 8:00 אך עקב עומס שהיה בשדה התעופה המריאה הטיסה באיחור של כ-40 דקות, בשעה 8:42. על מטוס הבואינג 757 היו ארבעה חוטפים, זיאד ג'ראח, אחמד אל-עזנאווי, אחמד אל-נמי וסעיד אל-גאמדי. בדומה לחטיפות האחרות, חלק מהחוטפים עלו גם הפעם ללא מטען אולם רק אל-עזנאווי נבחר לעבור בדיקה מדוקדקת. האיחור בהמראת המטוס פגע בתוכניותיהם של החוטפים שכן כל הטיסות האחרות המריאו בזמן קרוב אחד לשני. בעת המראת טיסה 93 תוכניתם של המחבלים כבר הייתה בעיצומה. טיסה 11 הייתה דקות ספורות לפני פגיעה במגדל הראשון של מגדלי התאומים וטיסה 175 בדיוק נחטפה. ב-9:24 התקבל בתא הטייס של טיסה 93 דיווח ממרכז יונייטד איירליינס לפיו יש לנהוג בזהירות מוגברת, מאחר שמטוסים התנגשו במרכז הסחר העולמי.
החטיפה.
ב-9:28 החלה החטיפה. שלוש הטיסות האחרות נחטפו כ-30 דקות לאחר ההמראה, ולא ידוע למה החוטפים בטיסה 93 חיכו למעלה מ-45 דקות לפני שפעלו. החוטפים דקרו נוסע, ובעת שפרצו לתא הטייס הקברניט נשמע צועק: "צאו מכאן", אך ללא הועיל. לפי ההקלטות מתא הטייס, החוטפים רצחו את שני הטייסים בסכין, בעודם צועקים לעזרה בקשר ומתחננים על חייהם. דווח גם על דיילת שנאבקה במחבלים בתא הטייס ונדקרה למוות. כעבור כמה דקות מההשתלטות התיישב ג'ראח, שהיה בעל ידע בטיסה, בכיסא הטייס וביקש מהנוסעים ברמקול שיישבו במקומותיהם. הוא גם הודיע כי יש פצצה על המטוס, שיש להם דרישות ושהם חוזרים לנמל התעופה. גם בפעם הזאת מגדל הפיקוח שמע את הודעתו של ג'ראח וכך נודע להם לראשונה כי המטוס נחטף. ג'ראח הסיט את המטוס מנתיב טיסתו וכיוון אותו לעבר וושינגטון הבירה.
ניסיון שיבוש החטיפה וההתרסקות.
באמצעות הטלפונים הניידים קיבלו נוסעי הטיסה תמונה בהירה של מה שהתרחש באותו בוקר בניו יורק, והבינו מה הולך להיות גורלה של הטיסה שלהם. באחורי המטוס הם קיימו הצבעה ובסופה החליטו להסתער על החוטפים ולהשתלט על המטוס. החלטה שיצאה לפועל ב-9:57. הנוסעים הצליחו להגיע עד לדלת תא הטייס וניסו לפרוץ פנימה. הטייס החוטף, ג'ראח, הגיב בטלטול המטוס, כדי לפגוע ביכולת הנוסעים לנוע. אחד החוטפים הורה לחסום את דלת תא הטייס, והם התלבטו האם כדאי להשתמש נגד הנוסעים בגרזן לכיבוי אש שנמצא בתא הטייס או לנתק את אספקת החמצן. ג'ראח הפסיק את טלטול המטוס בשעה 10:00. בהקלטות מתא הטייס שנמצאו נשמעים בבירור קולות של צעקות וזכוכיות מתנפצות. ג'ראח נשמע שואל חוטף אחר: "זהו? שנגמור עם זה?" וזה ענה "לא עכשיו, כשכולם יגיעו, נגמור עם זה". לאחר מכן, ג'אראח שאל שוב "זהו זה, שנוריד אותו?" ואחד החוטפים ענה לו בחיוב. הנוסעים המשיכו בניסיונותיהם לפרוץ לתא הטייס, וב-10:02 שב וצעק אחד החוטפים: "תוריד את זה. תוריד את זה" ואחר כך נשמעה צעקת "אללה אכבר". ג'ארח גילגל את המטוס על גבו, והוריד את אפו מטה. המטוס החל בצלילה חדה מאוד, ובשעה 10:03 התרסק בשדה פתוח סמוך לשאנקסוויל, פנסילבניה.
לאחר החטיפה.
יש חילוקי דעות בשאלה האם הנוסעים הצליחו לפרוץ לתא הטייס בדקות האחרונות של הטיסה, אך נראה שהם היו זקוקים לזמן קצר מאוד להשתלט על המטוס. הם לא הצליחו למנוע מהחוטפים להביא עליהם את מותם, עם זאת, הם מנעו את ריסוקו של המטוס על מטרה בבירה האמריקאית, כשהסברה היא שהכוונה הייתה לפגוע בבית הלבן או בבניין הקונגרס של ארצות הברית.
בתרבות.
רגעיהם האחרונים עוררו עניין ציבורי והפכו בתודעת הכלל לסיפור גבורה אמריקני. אחד הנוסעים, טוד בימר, קרא לגלגל עגלה במטוס ולהשתמש בה כאיל ניגוח כדי לפרוץ את תא הטייס. דבריו צוטטו שלא כהלכה כאילו אמר let's roll, נתחיל לפעול, ביטוי שהפך לסיסמה מפורסמת.
בשנים 2005 ו-2006 יצאו ארבעה סרטים שמבוססים על הסיפור האמיתי של הטיסה: בשנת 2005 יצא הסרט הטיסה שנלחמה חזרה ובשנת 2006 יצאו הסרטים טיסה 93 ופספסתי את טיסה 93 .
דוד סיבור
דוד "סוכו" סיבור (נולד ב-28 ביולי 1934) הוא מאמן ושופט שחייה לשעבר. אימן את נבחרת ישראל בשחייה לאליפות העולם (ברלין 1978) ולתחרויות שמונה האומות, יושב ראש הוועדה המיקצועית באיגוד השחייה בישראל, מזכיר איגוד השחייה בשנות ה-90, ופרשן שחייה בקול ישראל בעבר. סיבור הוא ניצול השואה. בשנת 2016 זכה עיטורי "לאיש כפועלו".
קורות חייו.
סיבור נולד וגדל בברטיסלאבה, סלובקיה בשם דוד סוכוסטבר, אותו החליף לאחר שעלה לארץ ישראל ולפני הולדת בנו בכורו. בתקופת מלחמת העולם השנייה עם גרוש יהודי סלובקיה במרץ 1942 ועד לסיום המלחמה הוא הסתתר אצל שלוש משפחות נוצריות. אמו, מלן בליפטובסקי מיקולש, נתפסה בשנת 1944 ונלקחה למחנה הרכוז טרזין שם היא פגשה את אמה ואחיה.
הוא למד בגימנסיה שנתיים והצטרף לגורדוניה מכבי הצעיר. בגיל 13 הוא שיחק הוקי קרח בקבוצת "SK Bratislava" ובמסגרת התנועה הציונית הוא שיחק כדוריד. הוא עלה לארץ במסגרת עליית הנוער ב-23 בפברואר 1949 לכפר המכבי. לאחר פתיחת בריכת השחייה בקיבוץ הוא למד לשחות בהדרכתו של יוסף טלקי.
סיבור התגייס לנח"ל ב-3 בספטמבר 1952. הוא זכה באליפות צה"ל בקליעה וסיים במקום שלישי באליפות הפועל בזריקת דיסקוס. לאחר שחרורו מהצבא הוא הקים במקלט שבקיבוץ טווח לקלעי 10 מטר ברובה זעיר ושנה לאחר מכן זכה באליפות הפועל בתרגיל חצי אולימפי.
בשנת 1956 נבחר לוועדת השחייה הארצית ולוועדת השחייה בהפועל. במסגרת זאת ארגן את קורס שופטי השחייה הראשון בישראל. בשנת 1958 החל לאמן שחייה את ילדי הפועל גוש זבולון במקביל לעבודה ברפת. בשנת 1967 החליף את שמריהו נאבל בריכוז קורס המאמנים השני במכון וינגייט. בהמשך הוא אימן את שחייני קבוצת הפועל גוש זבולון, בבריכת השחייה שבכפר המכבי.
בשנת 1971 אימן את נבחרת הנוער של ישראל בשחייה ביחד עם נחום בוך בתחרויות באירופה. בשנת 1975 אימן את נבחרת ישראל בתחרות שמונה האומות שנערכה בפאלמה דה מיורקה, ספרד.
בשנת 1977 הקים סיבור מרכז לשחיה הישגית בירושלים ואימן את שחייני קבוצת הפועל ימק"א ירושלים.