לתקנה זו קיימת הגבלה, ולפיה אם התקנה תעקור לגמרי את דין הירושה במשפט העברי ותעקור לגמרי דין תורה, ביטלו חכמים תקנתם זו.
בתלמוד נשאלת השאלה, האם כתובה אחת מהווה מותר לחברתה, כלומר אם משפחה אחת מהיורשים - בני אשה אחת מהשתיים - גובה את הכתובה, מכיוון שהאם מתה לאחר מיתת האב, ובשעת מיתתו זכתה בכתובה, זאת מלבד כתובת בנין דכרין, ועכשיו בניה יורשים אותה, ואילו בני המשפחה השנייה, אמם נפטרה בחיי האב כך שזכות כתובתה נפקעה ולכן בניה יורשים אותה רק מכח כתובת בנין דכרין, האם נחשב הסכום הנותר משתי הכתובות בני דכרין, שכל כולו - במקרה מסוים זה - נגבה לצורך הכתובה, נחשב ל"ירושה" כך שדין הירושה המקראי אינו נעקר? בפרק העשירי של מסכת כתובות הובאה ראיה מדברי המשנה, שכן זו נחשבת כ"ירושה", וממילא נותרת על כנה הכתובת בנין דכרין, אך לפי רבה מדובר במחלוקת תנאים.
בזמן הזה.
כמה גאונים כתבו שאין כתובת בנין דכרין נוהגת בזמן הזה, משום שרגילים לתת סכומים גדולים לבתו בשעת הנישואין. שיטה זו מופיעה בטור, והרמ"א הביא אותה להלכה בשולחן ערוך, וכתב על כך "וכן נוהגין במדינות אלו". גם בין חכמי המזרח קיימת שיטה זו.
מכתש איגל
מכתש איגל הוא מכתש קטן באזור מישור מרידיאני שבאדמת כוכב הלכת מאדים. השם איגל (באנגלית: עיט) ניתן לכבודה של ארצות הברית אשר סמלה הוא העיט.
רוחבו של המכתש הוא 22 מטרים ועומקו 3 מטרים. הוא נחקר בשנת 2004 על ידי הגשושית אופורטוניטי שנחתה לידו בראשית מסעה על אדמת המאדים. תוצאות המחקר על סלעי המכתש והרכבם הכימי לימדו כי ייתכן ואזור מישור מרידיאני אשר על פני המאדים, היה בעברו קרקעית אוקיינית.
אתה חי רק פעמיים (סרט)
זריקת אבנים
נזק מוחי
נזק מוחי הוא מצב פתולוגי של התנוונות או הרס של רקמת תאי עצב במוח. נזק מוחי גורם להפרעה במערכת העצבים.
סוגים.
מכלול הנזקים המוחיים מתחלק לשתי קבוצות:
גורמים.
מכלול הגורמים לנזק מוחי (נרכשים או מולדים) הוא רב. מומים, מחלות ופציעות שונות, הפוגעות ברקמת המוח או שמובילות לפגיעה ברקמת המוח, הם חלק מהגורמים היכולים להוביל לנזק מוחי. היפוקסיה מתמשכת היא גורם ישיר שכיח. פציעת טראומה שיכולה להוביל להיפוקסיה מתמשכת היא גורם עקיף לנזק מוחי. להלן כמה מן הגורמים לנזק מוחי:
תסמינים וסימנים.
בנזק מוחי נפגעת רקמה במערכת העצבים המרכזית. פגיעה זו מובילה ללקות ומכאן מכלול הסימנים והתסמינים הוא רחב. ביטוי הלקות משתנה בהתאם לחומרת הפגיעה. הופעתם של התסמינים והסימנים עשויה להיות איטית או מיידית בהתאם למשך הפגיעה. להלן כמה מן התסמינים והתסמינים לנזק מוחי:
טיפול.
אופן הטיפול באדם עם נזק מוחי משתנה בהתאם לפגיעה, אם כי לא כל המקרים הם הפיכים וברי טיפול. התייחסות מוקדמת למצב החולה, עשויה למזער את חומרת הפגיעה ולכן איבחון מוקדם ונכון של מקור הפגיעה הוא קריטי ועשוי למנוע סיבוכים והחמרה במצב החולה. בפגיעה מוחית טראומתית מירב המאמצים נסוב סביב העשרת חמצן, איזון לחץ דם ובמקרים מסוימים הסרת הגורם הפוגע או ניקוז נוזלים מהאזור הנפגע וכך גם בפגיעות הגורמות לנזק מוחי כגון התפוצצות כלי דם במוח (כתוצאה מלחץ דם גבוה), שבץ וכו'. במקרים של מחלות זיהומיות של מערכת העצבים, הטיפול הוא תרופתי.
החלמה.
כיום עומדים אמצעי טיפול מגוונים ורבים העשויים לשפר את מצב החולה. להלן חלק מאופני הטיפול הקיימים:
קושאן
מלוכה נבחרת
פאטיו
סולידריות שייח' ג'ראח
פיליפ דימיטרוב
פיליפ דימיטרוב דימיטרוב (בבולגרית: Филип Димитров Димитров; נולד ב-31 במרץ 1955, סופיה, הרפובליקה העממית הבולגרית) הוא פוליטיקאי, דיפלומט ועורך דין בולגרי, אשר בין 1991 ל-1992 כיהן כראש ממשלת בולגריה.
ראשית חייו והקריירה הפוליטית.
דימיטרוב נולד בסופיה בירת בולגריה לאם יהודייה ולאב בולגרי. ב-1977 הוסמך למשפטים באוניברסיטת סופיה. בין 1979 ל-1990 עסק בעריכת דין וב-1989 מונה למזכיר איגוד עורכי הדין והיה פעיל במפלגת איחוד הכוחות הדמוקרטיים שהוקמה כאופוזיציה לשלטונה של המפלגה הקומוניסטית הבולגרית. ב-1990 מונה ליושב ראש המפלגה, תפקיד שמילא עד 1994.
כהונת ראש הממשלה.
לאחר התפטרותו של דימיטר פופוב עלה בידי דימיטרוב להקים ממשלה שנסמכה על קואליציית מיעוט בפרלמנט הבולגרי. ממשלו של דימיטרוב פעל בתחום האחדת זכויות האזרח בקרב כל השכבות האתניות באוכלוסייה הבולגרית, תוך יצירת מנגנוני פיקוח על גורמי האכיפה. דימיטרוב גילה זיקה למערב מתוך שאיפה להיות חלק מהאיחוד האירופי וממשלו הכיר בעצמאות מקדוניה.
דימיטרוב יישם רפורמות כלכליות שבהן החל קודמו במטרה לייצב כלכלת שוק במשק הבולגרי. רפורמות אלו, שהיו משמעותיות ויושמו בקצב מהיר, הביאו לפגיעה קשה בענף החקלאות בבולגריה שלא היה ערוך לתנאי תחרות מודרניים וכפועל יוצא מכך תנובת הענף ירדה באופן ניכר ונרשמה הגירה פנימית מאזורים כפריים לערים הגדולות במדינה והגירת עבודה אל מחוץ לבולגריה. בתקופת כהונתו הותר מתן אזרחות בולגרית ליהודים שהיגרו מהמדינה. בשלהי 1992 נפלה ממשלתו של דימיטרוב בהצבעת אי-אמון.
לאחר כהונת ראש הממשלה.
ב-1997 מונה לשגריר בולגריה לאו"ם ומאוגוסט 1998 עד ינואר 2002 כיהן כשגריר בולגריה לארצות הברית. בה בעת הועסק דימיטרוב באוניברסיטה האמריקאית בבולגריה, שבה הרצה בתחומי מדע המדינה. בהמשך, כיהן דימיטרוב כחבר הפרלמנט הבולגרי וב-2005 נבחר לסגן היושב-ראש. ב-2007 כיהן כחבר הפרלמנט האירופי. ב-2008 הודיע דימיטרוב על פרישתו מהחיים הפוליטיים ובהמשך קיבל משרת מרצה אורח באוניברסיטת ניופורט ניוז שבווירג'יניה. ב-15 בספטמבר 2010 מונה לשגריר האיחוד האירופי בגאורגיה.
נאגאבוצ'י צויושי
צויושי נאגאבוצ'י (ביפנית: 長渕 剛: צויושי נאגאבוצ'י; נולד ב-7 בספטמבר 1956) הוא זמר-יוצר, משורר, מוזיקאי, שחקן, מלחין ופעיל זכויות אדם יפני. נאגאבוצ'י הוא דמות בולטת ביותר בתרבות הפופולרית היפנית. הוא מכר למעלה מ-20 מיליון תקליטים במהלך הקריירה שלו ושיחק בעשרות סרטים ודרמות טלוויזיוניות. בעולם המוזיקה הפופולרית היפנית מזוהה נאגאבוצ'י בעיקר עם זרם הפולק והפולק-רוק היפני. שירו של נאגאבוצ'י קאנפאי (乾杯 או: "לחיים" בעברית) שנכתב לרגל חתונתו של חברו הוא מהשירים המפורסמים ביפן, ומושר בדרך כלל בחתונות ובאירועים חגיגיים אחרים.
נישא לשחקנית היפנית אצוקו שיומי בשנת 1989, ולהם שלושה ילדים.
ביוגרפיה.
נאגאבוצ'י נולד ב-7 בספטמבר 1956 כבן בכור לאביו, קונִיהֲרו שעבד כשוטר ואמו מאסוקו בעיר איג'ואין במחוז קגושימה שבאי קיושו. לנאגאבוצ'י אחות הגדולה ממנו בשנתיים ואח בכור שנפטר בינקותו.
בבית הספר התיכון היה נאגאבוצ'י תלמיד מצטיין אולם לאורך הזמן ציוניו התדרדרו והוא החל להיעדר. עוד היה ידוע בכך שעבר לעיתים קרובות על חוקי ההופעה הנאותה בבית הספר עם תספורתו המיוחדת. מנהל בית הספר נהג להזהיר את שאר הילדים שלא יופיעו לכתה עם "תספורת נאגאבוצ'י".
על אף תדמיתו הגברית והמסוקסת מאוחר יותר, היה נאגאבוצ'י ילד חולני וחלש, סבל מאסתמה ואף כמעט ומת לאחר שפעת חריפה בגינה היה מאושפז.
ההשפעות המוזיקליות המוקדמות על נאגאבוצ'י היו אמני הפולק היפנים המוקדמים כיושידה טאקורו, קאגאווה ריו, מוטובה מאסאטו ואנדו קנג'י. בהיותו בחטיבת הביניים, קנה גיטרה קלאסית פשוטה ב-3000 ין (כ-30 דולר), מתח עליה מיתרי מתכת והחל לבצע גרסאות כיסוי לשירי הפולק האהובים עליו. נאגאבוצ'י ציין כי כשראה לראשונה את יושידה　בהופעה, החליט להיות זמר-כותב (Singer Songwriter).
באותן שנים הייתה סצנת הפולק היפנית פופולרית ביותר, ועל אף שנאגאבוצ'י האזין לזמרים מן המערב הוא ציין את השפעתה כחזקה ביותר.
נאגאבוצ'י החל ללמוד באוניברסיטת סאנגיו שבקיושו אך נשר כעבור זמן קצר כדי לפתח קריירה בעסקי המוזיקה. זמן קצר הופיע כחלק מצמד "טקשי וצויושי" ולאחר מכן כאמן סולו. נאגאבוצ'י סיפר מאוחר יותר כי בתחילת הקריירה שלו קהלים רבים צעקו לו בוז תוך כדי הופעותיו וזרקו עליו בקבוקים וחפצים וכי בהסתכלות לאחור, חוויה זו חישלה את רוחו.
קריירה מוזיקלית.
ב-1977 הוציא נאגאבוצ'י את סינגל הבכורה שלו כזמר, אמֵה נו אראשיאמה (Ame no Arashiyama, ביפנית 雨の嵐山. תרגום: אראשיאמה בגשם,אראשיאמה הוא אזור בקיוטו, יפן). השיר איתו זכה בתחרות יוקרתית של חברת ימאהה מעט לפני כן. למורת רוחו של נאגאבוצ'י, הסינגל הוקלט בסגנון אנקה (סגנון שירה יפני מסורתי) ונכשל מסחרית. הסינגל השני שהוציא, ג'ונרנקה (巡恋歌, בעברית: "שיר אהבה מסתובב"), הוקלט על ידו שוב ב-90' והגיע למקום הראשון במצעד היפני אוריקון (Oricon).
להיטים נוספים שהוציא נאגאבוצ'י שהפכו במרוצת השנים לקלאסיקות רוק יפניות הם ג'ונקו (順子, Junko) טונבו (Tonbo "שפירית"), ג'יפ, שאבונדאמה (Shabondama, "בועת סבון") ונאצו מאצורי (夏祭り,Natsu Matsuri, "פסטיבל קיץ").
תומאס וייאט
סר תומאס וייאט (Thomas Wyatt; 1503 - 11 באוקטובר 1542) היה משורר אנגלי. תרגומיו לסונטות של פטררקה מלטינית לאנגלית ויצירותיו המקוריות הקנו לו את הכינוי "אבי הסונטה האנגלית". בנוסף להיותו משורר היה גם שגריר ושליח של הנרי השמיני ושמו נקשר בשמה של אן בולין כאחד ממאהביה. שיריו לא פורסמו במהלך חייו. בנו, תומאס וייאט הצעיר, הנהיג מרד כנגד מרי הראשונה, מלכת אנגליה ב-1554.
תולדות חייו.
וייאט נולד בטירת אלינגטון במחוז קנט. אביו היה איש חצרו של הנרי השביעי, מלך אנגליה. וייאט למד בקולג' סנט ג'ון באוניברסיטת קיימברידג'. ב-1520 נשא לאשה את אליזבת ברוק, בנישואין ללא אהבה.