לאחר תקופה סוערת של מאבקים פוליטיים, מקצועיים ואישיים התפצל הקונסרבטוריון: יוכבד דוסטרובסקי ניהלה את החלק "הפורש" - לימים "האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים" - וטל מונה בשנת 1948 לנהל את החלק "המקורי", תפקיד אותו מילא עד דעיכתו של המוסד בשנת 1952.
כשמצוקת המקום החריפה תרם סמואל רובין, נשיא קרן נורמן (היום "קרן התרבות אמריקה-ישראל"), סכום כסף גדול לרכישת בית זלמן שוקן ברחוב סמולנסקין. המבנה הותאם לייעודו ונחנך בשנת 1958 במעמד שרת החוץ גולדה מאיר, ראש העיר טדי קולק ואחרים. מאותו רגע נקרא המוסד "האקדמיה למוסיקה על שם רובין בירושלים".
בשנת 1960 הוקמה המחלקה למחול ושם המוסד שונה פעם נוספת ל"האקדמיה למוסיקה ולמחול על שם רובין בירושלים". הלימודים במחלקה זו התבססו על שיטתה של מרתה גרהם.
בשנת 1963 הקימה המוזיקולוגית פרופסור אסתר גרזון-קיוי, את המוזיאון לכלי נגינה באקדמיה למוזיקה, שבה כיהנה כמרצה בכירה עד צאתה לגמלאות בשנת 1976.
בשנת 1985 עברה האקדמיה לקמפוס ע"ש ספרא באוניברסיטה העברית בגבעת רם, ושוכנה בבניין ששימש לפנים את בית הספר לעבודה סוציאלית. את הבניין תכננו האדריכלים שולמית נדלר, מיכאל נדלר ושמואל ביקסון. בשנים הבאות, עם התפתחות האקדמיה למוסיקה הוסיפו האדריכלים המקוריים של הבניין (הפעם גם בשיתוף האדריכל משה גיל שהצטרף למשרד האדריכלים המקורי) אגפים חדשים ובהם בית ספר תיכון ואולמות קונצרטים. הגם שהיא אינה תלויה מבחינה אקדמית או מינהלית באוניברסיטה העברית מתקיים שתוף פעולה בין שני המוסדות, כדוגמת העמדת אולם "וייז" של האוניברסיטה לרשות האקדמיה.
מבנה ופעילות.
האקדמיה מורכבת משלושה מוסדות: קונסרבטוריון, בית ספר תיכון, והאקדמיה הגבוהה. בשני הראשונים לומדים כ-900 תלמידים, ובאקדמיה הגבוהה כ-700 תלמידים. מבנה זה נועד לאפשר הכשרה שיטתית של מוזיקאים ורקדנים מגיל 4 ועד להשלמת תואר שני. מנהל בית הספר התיכון הוא טל דברה.
באקדמיה הגבוהה ארבע פקולטות:
האקדמיה מעניקה תואר ראשון ותואר שני במגוון תחומים. בתחום המוזיקה ניתנים תוארי B.Mus. או B.A.Mus. (בשיתוף עם האוניברסיטה העברית), וכן תוארי B.Ed. Mus. בהוראת המוזיקה. בתחום הריקוד ניתנים תוארי B.Dance או B.A. Dance (בשיתוף האוניברסיטה העברית). כן מעניק המוסד תואר שני M.Mus. או M.A.Mus. (בשיתוף האוניברסיטה העברית).
האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים
מוסיאון
טדואוש ברד
ז'אק מיזס
ז'אק ז'אקוב מיזס (בגרמנית: Jacques Jakob Mieses; 27 בפברואר 1865, לייפציג – 23 בפברואר 1954, לונדון), היה שחמטאי וסופר שחמט יהודי יליד גרמניה.
חייו.
ז'אק מיזס היגר לאנגליה בשנות ה-30 של המאה ה-20 כדי להימלט מרדיפות הנאצים ונהיה לרב-אמן הבריטי הראשון בשנת 1950. הוא היה שחקן התקפה מסוכן עם מספר ניצחונות מזהירים לזכותו, כולל
ניצחון מול [[פרנק מרשל (שחמטאי)|פרנק מרשל] בתחרות מונטה קרלו בשנת 1903.]
מיזס ארגן את תחרות האמנים שהתקיימה ב[[סן סבסטיאן]] בשנת 1911 ועמד על כך שכל הוצאות האמנים ישולמו. זו הייתה התחרות הבינלאומית הראשונה בה השתתף [[חוסה ראול קפבלנקה]] ובה השתתפו מלבדו גם [[אוסיפ ברנשטיין]], [[עקיבא רובינשטיין]], [[אהרון נימצוביץ']], [[קרל שלכטר]] [[זיגברט טאראש]] ואחרים. בתחרות זו זכה קפבלנקה במקום הראשון להפתעת הכל.
מיזס כתב דווחים רבים על תחרויות, אך סגנונו נחשב ליבש למדי, וזאת בניגוד ל[[שנינות]]ו בשיחות פנים אל פנים.
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:שחמטאים יהודים גרמנים]]
[[קטגוריה:שחמטאים יהודים בריטים]]
[[קטגוריה:שחמטאים יהודים בשואה]]
[[קטגוריה:מחברי ספרי שחמט]]
[[קטגוריה:מחברי ספרי שחמט גרמנים]]
[[קטגוריה:רבי-אמנים]]
[[קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1865]]
[[קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1865]]
[[קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1954]]
[[קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1954]]
יעילות שוק
ג'ק מיזס
יעילות שוק חזקה
יעילות שוק חצי חזקה
יעילות שוק חלשה
חוזה ראול קפבלנקה
שוטרים לוהטים
שוטרים לוהטים (באנגלית: Hot Fuzz) הוא סרט קומדיית פעולה פרודי משנת 2007. את הסרט ביים אדגר רייט שגם כתב את התסריט יחד עם השחקן הראשי בו סיימון פג.
זהו הסרט השני בטרילוגיית סרטים המכונה "טרילוגיית הקורנטו" ("The Three Flavours Cornetto"), הכוללים בנוסף לסרט זה את הסרטים מת על המתים (2004) וסוף העולם (2013).
עלילת הסרט.
ניקולאס אנג'ל (סיימון פג), הוא שוטר ממושמע ומקצועי השייך למשטרת לונדון, מבצע את עבודתו כה טוב שהוא גורם לקולגות שלו להיראות רע. כתוצאה, הממונים עליו מעבירים אותו לתחנת משטרה בה הישגיו לא יביכו את שאר השוטרים בה: לכפר הפרברי סאנפורד שבמחוז גלוסטרשייר - כפר מנומנם ולכאורה חופשי מפשיעה.
כאשר הוא מגיע לראשונה הוא מצוות עם השוטר דני באטרמן- שוטר צעיר ונאיבי, בעל כוונות טובות אך נלהב בצורה מוגזמת. דני הוא בנו של מפקח המשטרה המקומי, פרנק באטרמן. הוא מעריץ נלהב של סרטי פעולה אמריקאים ועל כן הוא בעל יראת כבוד לשותפו החדש מהעיר, אשר הוא מקווה כי יספק לו את ההזמנות להתנסות בקרבות יריות או מרדפי מכוניות להם הוא כה משתוקק. אנג'ל, בינתיים, מוצא עצמו נאלץ להתאמץ להתאים עצמו לקצב נטול האירועים ואל השקט של הכפר. הוא מגלה כי תושבי העיירה והשוטרים המקומיים נוהגים לבצע שורה של עבירות קטנות ובין היתר מוצא עצמו מחרים כלי נשק ללא רישיון ומגלה כי אחת מהמשימות הבוערות ביותר שהונחתו עליו היא ללכוד ברבור שברח. לבסוף נוצר חיבור בין אנג'ל לדני לאחר שהשניים רואים יחד שני סרטי פעולה ויוצאים לשתות בפאב המקומי.
לאחר זמן מה מהגעתו של אנג'ל לכפר, סדרת רציחות מבעיתות אשר מוסוות כתאונות מטלטלת את הכפר השקט, כולן מתבצעות על ידי איש מסתורי לבוש בשחור. אנג'ל מתחיל לחשוד כי הכפר סאנפורד אינו כפי שהוא נראה וכי קורבנות התאונות למעשה נרצחו אך הוא נתקל בחילוקי דעות על העניין עם שאר קציני המשטרה המקומיים. אף על פי כן, אנג'ל מסרב להפסיק לחקור ובתחילה חושד בסימון סקינר, מנהל המרכול המקומי, כי הוא רצח את הקורבנות בגלל מעורבותם של כל הקורבנות בעסקת נדל"ן אשר הייתה אמורה להניב להם רווח גדול. העימות שלו עם סקינר רק מגלה תמימות ברורה לכאורה של סקינר אשר בהמשך גורמת לנזק באמון של אנג'ל בקולגות שלו.
הרוצח בלבוש השחור אורב לאנג'ל בחדר המלון שלו ומנסה לחנוק אותו אך לאחר התקוטטות בינם בה אנג'ל מנצח, אנג'ל מסיר את הכיסוי מפניו של הרוצח אשר מתברר כי הוא הנער אשר עוזר לסקינר במרכול שלו אשר פעל תחת הוראותיו של סקינר. אנג'ל הולך לטירה אשר ממוקמת בקרבת מקום בה הוא מגלה את האמת - המפקח באטרמן, סקינר וחברי הכפר הוותיקים הנוספים חברים בכת סודית בשם NWA, אשר תעשה הכל כדי לשמור על התואר של סאנפורד כ"כפר השנה", ועל כן הם נהגו לרצוח את כל מי שאיים לפגוע בתואר זה. פקח באטרמן מגלה שאשתו התאבדה לאחר שהכפר הפסיד את התואר לפני שנים רבות, דבר אשר הניע אותו להשתמש בשיטות קיצוניות כדי להבטיח שסאנפורד תנצח בתחרות השנתית. אנג'ל מגלה את מקום הימצאן של גופות התושבים "הבעייתיים" מהם ניסו ה-NWA להיפטר.
דני מחליט לעזור לאנג'ל וגורם לחברי ה-NWA להאמין כי אנג'ל נרצח, במקום זאת דני מסיע את אנג'ל לכפר השכן ומשחרר אותו, מתעקש על כך שהוא לא ידע שום דבר על הפעילויות האמיתית של ה-NWA. דני מאיץ באנג'ל שיברח כל עוד הוא יכול, משום שלדעתו אף אחד לא יאמין לסיפוריו על מה שבאמת מתרחש בכפר סאנפורד. אף על פי כן, בעודם בקניון שירות, אנג'ל רואה במקרה את שני סרטי הפעולה אשר הוא ראה יחד עם דני ("נקודת פריצה" ו"בחורים רעים 2") ומקבל השראה לעצור בעצמו את חברי ה-NWA. הוא נוהג חזרה לכפר ומחמש את עצמו בנשק שהחרים מתחנת המשטרה. לאחר שהוא נפגש עם דני בכפר, שניהם פותחים בסדרה של קרבות יריות מול חברי ה-NWA.
בית חולים העמק
Killing Is My Business... And Business Is Good!
Killing Is My Business... And Business Is Good! (תרגום חופשי לעברית: הריגה זה העסק שלי... והעסקים הולכים טוב!) הוא אלבום האולפן הראשון של להקת הת'ראש מטאל האמריקנית מגאדת'. האלבום יצא לראשונה ב-1985, כאשר ב-2002 שוחררה הוצאה מחודשת הכוללת 4 שירים שלא נכללו בהוצאה המקורית.
השיר "These Boots" הוא גרסת כיסוי לשיר של זמרת הקאנטרי ננסי סינטרה עם שינויים בליריקה.
רשימת שירים.
הערה: כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דייב מאסטיין אלא אם צוין אחרת.
דיוויד אלפסון
גוטפריד וילהלם פון לייבניץ
מועצת לונדון רבתי
מועצת לונדון רבתי (באנגלית: Greater London Council או בקיצור GLC) הייתה רשות הממשל המקומי שניהלה את אזור לונדון רבתי בין השנים 1965–1986. המועצה החליפה את מועצת מחוז לונדון שקדמה לה (ואשר ניהלה את מחוז לונדון - מחוז הקטן בצורה משמעותית מאזור לונדון רבתי).
הקמת המועצה.
מאז שנת 1934 הייתה למפלגת הלייבור שליטה במועצת מחוז לונדון. שליטה זו יצרה קשיים רבים לשמרנים אשר שלטו בממשלת בריטניה בשנות ה-50 של המאה ה-20. מאחר שמועצת מחוז לונדון נבחרה על ידי מצביעי אזור לונדון הפנימית אשר תמכו ברובם במפלגת הלייבור, החליטה הממשלה השמרנית להגדיל את אזור הבחירה כך שיכסה את אזור לונדון רבתי.
ועדה מלכותית שמונתה בשנת 1957, ובראשה עמד סר אדווין הרברט הגישה לממשלת בריטניה בשנת 1960 דו"ח הממליץ על יצירת 52 רבעים חדשים ללונדון. הוועדה הציעה להחליף את מועצת מחוז לונדון ברשות מרכזית חלשה יותר אשר תהא אחראית על תחבורה ציבורית, בניית דרכים, קביעת שימושי קרקע ופיתוח עירוני - ותו לא.