לויד פוגש את חבריו ואת מאסטר וו, אשר כעסו עליו על האופן שבו השתמש בנשק. וו סיפר להם שהם חייבים להשתמש בנשק האולטימטיבי לגמרי כדי לעצור את מיאות'רה מלהרוס את העיר, אשר הם נאלצים לעבור את יער הסכנות, קניון המוות ומקדש השברים. גארמאדון שמע את הדיבורים של וו על כלי הנשק ועוקב אחריהם. הוא פוגש את וו ונלחם בו, על מנת להיכלא, אולם וו הפסיד בקרב וסיפר ללויד שהוא חייב למצוא את החלק השקט שבו לפני שימחק.
הנינג'ות החליטו להמשיך הלאה, כאשר גארמאדון מנהיג אותם למרות אכזבתו של לויד. הם נתפסים על ידי צבא כרישים אשר מחפשים נקמה. הנינג'ות ניסו להילחם בהם אך ללא הצלחה. הם עזבו והשאירו את לויד וגארמאדון מאחור להיתפס. הכרישים העיפו את לויד וגארמאדון אל הר הגעש. אולם שאר הנינג'ות הצילו את המצב כאשר השתמשו בהתנגבות. כולם עבדו ביחד עם גארמאדון כדי להתחמק מצבא הכרישים כאשר הם בנו מסוק, ולויד וגארמאדון עבדו ביחד גם כן.
לפתע הם התנגשו ונפלו למטה במקדש השברים. גארמאדון סיפר שזה היה ביתו, וגם קוקו הייתה פעם לוחמת נינג'ה בעצמה. נודע גם שמשאלתו של לויד הייתה להישאר יחד איתו ועם אמו אחרי שאביו החליט לכבוש את הנינג'גו, אולם הוא לא יכול היה לשנות את העבר אז הוא נשאר מאחור. הנינג'ות מצאו את הנשק האולטימטיבי לגמרי אשר מתוארים כתכשיטים זולים שנגנבו על ידי גארמאדון אשר עדיין רוצה לשלוט בעיר. הוא רוצה שלויד יהיה המנהיג אולם לויד התנגד להצעה. מתוך זעם, כלא גארמאדון את כולם בתוך המקדש והחל בתוכנית שלו. לויד הבין שהחלק השקט אומר להוציא את הכוח שלהם והם הצליחו לעשות זאת, ויצאו מהמקדש. כאשר הם נפלו מהצוק, וו הציל אותם עם הספינה שלו, ויחד הם הולכים להציל את נינג'גו.
גארמאדון מגיע ומנסה לשלוט במיאות'רה עם כלי הנשק שלו, אולם מיאות'רה טרפה את גארמאדון במקום. לויד והחבורה הגיעו ונלחמו בצבא של גארמאדון. כאשר לויד התקרב למיאות'רה, הוא סיפר לכולם שהוא הנינג'ה הירוק, וסיפר גם שירוק משמעותו חיים, אשר הביא את כולם יחד. הוא ניחם את מיאות'רה ואמר לגארמאדון שהוא סולח לו והוא מצטער. גארמאדון בכה בדמעות אש, דבר אשר גרם למיאות'רה לפלוט אותו. אחרי שהשלימו גארמאדון עבר לגור אצל לויד וקוקו, מיאות'רה הפכה לסמל של הנינג'גו ולויד הוכתר לגיבור.
כאשר הסיפור מסתיים, מר ליו סיפר לילד שהוא יתחיל לאמן אותו כנינג'ה.
האנלי (צוללת)
בלק פריידיי
בלאק פריידי
חוסה אנטוניו פרימו דה ריברה
חוסה אנטוניו פרימו דה ריברה, הדוכס הראשון של פרימו דה ריברה, המרקיז השלישי של אסטיה (24 באפריל 1903 - 20 בנובמבר 1936) היה עורך דין, סופר ופוליטיקאי ספרדי שייסד את המפלגה הפשיסטית הפלנחה הספרדית. הוא הוצא להורג ב-1936 על ידי הרפובליקה הספרדית השנייה במהלך מלחמת האזרחים בספרד.
ביוגרפיה.
חוסה אנטוניו פרימו דה ריברה נולד ב-24 באפריל 1903 במדריד והיה בנו הבכור של מיגל פרימו דה ריברה, ראש הממשלה והדיקטטור במונרכיה של אלפונסו השלושה עשר. מאביו ירש את התואר מרקיז אסטיה (שבנווארה). הוא מעולם לא נישא.
אמו נפטרה כאשר היה בן חמש, והוא גדל אצל דודתו מצד אביו. הוא רכש השכלה באופן פרטי בבית, ולמד אנגלית וצרפתית. באוניברסיטה לא השתתף בשיעורים בשנתו הראשונה ללימודים. את חופשות הקיץ בילה פרימו דה ריברה באחוזה של דודו, שם התאמן ברכיבה על סוסים ובציד.
בשנת 1917 החל פרימו דה ריברה ללמוד תואר במשפטים באוניברסיטת מדריד. הוא נבחר למועצת הסטודנטים של תלמידי משפטים ב-1919. הוא עזר בארגון של איגוד הסטודנטים שם, "Federación Universitaria Escolar", שהתנגד למדיניות ההשכלה הגבוהה של אביו. ב-1922 השלים את התואר הראשון. לאחר /שסיים את לימודיו בחר באפשרות של "שנת התנדבות" לשירות צבאי. הוא שירת ברגימנט פרשים שהוצב בברצלונה.
ב-1925 היה לעורך דין רשום ופתח משרד במדריד.
ב-1931 הקים את "Agrupación al Servicio de la República" (האספה בשירות הרפובליקה). ב-1932 הוא נעצר לזמן קצר בעקבות השתתפותו בניסיון הפיכה של הגנרל חוסה סנחורחו.
ב-29 באוקטובר 1933 הקים פרימו דה ריברה את הפלנחה הספרדית (Falange Española), מפלגה לאומנית ששאבה השראה מהפשיזם. אספת ההקמה של המפלגה התקיימה בטיטרו דה לה קומדיה במדריד, ובמהלכה ביקר את הדמוקרטיה הליברלית. בבחירות הכלליות שהתקיימו ב-19 בנובמבר היה מועמד שרץ תחת ארגון גג של "Unión Agraria y Ciudadana". הוא נבחר לפרלמנט כנציג קדיס.
ב-11 בפברואר 1934 התאחדו הפלנחות עם התנועה של רמירו לדסמה "Juntas de Ofensiva Nacional-Sindicalista", כשאת התנועה המאוחדת בשם "Falange Española de las JONS" הוביל פרימו דה ריברה.
באישורו תקפו הפלנחות חנויות SEPU שהיו בבעלות יהודית ב-1935. יחד עם אנשי ימין נוספים האמין פרימו דה ריברה שאלימות היא לגיטימית נגד הרפובליקה שנתפסה כמושפעת מיהודים ומבונים חופשיים. בבחירות הכלליות ב-16 בפברואר 1936, זכתה מפלגתו ל-0.7% בלבד מהקולות, ולשלטון עלתה "החזית העממית" שכללה איחוד של כל מפלגות השמאל הספרדי. בעקבות חוסר היציבות השלטונית הצטרפו חברים רבים למפלגתו, וביולי היו במפלגתו יותר מ-40,000 חברים.
ב-14 במרץ 1936 הוא נעצר במדריד והואשם בהחזקה בלתי חוקית של נשק. לאחר תשעה שבועות הועבר לבית כלא באליקנטה. האבטחה בבית כלא זה הייתה רופפת, ופרימו דה ריברה הצליח לתקשר עם מורדים לאומנים. כאשר מונה מנהל חדש לבית הכלא, נעשה חיפוש בתאו, ולאחר שנמצאו שם כלי נשק ותחמושת הוא הועבר לתא בידוד. ב-3 באוקטובר הוא הואשם במרד נגד הרפובליקה והתקוממות צבאית. במשפטו הוא הגן על עצמו, וב-18 נמצא אשם ונידון למוות. ב-20 בנובמבר הוא הוצא להורג.
ב-1959 הוא נקבר מחדש באנדרטת עמק הנופלים.
צמודונים
פרס אוסקר לקול הטוב ביותר
מרי פופינס (פירושונים)
מרי פופינס (ספר)
מרי פופינס (דמות)
תהליך התרבות
TV3 (לטביה)
TV3 (לטביה) הוא ערוץ טלוויזיה לטבי המיועד לדוברי לטבית. הערוץ נמצא בבעלות Modern Times Group, קבוצת מדיה שוודית, המחזיקה גם בערוצים נוספים בלטביה: Kanāls 2, TV6, TV5, ו-+3.
הערוץ הושק ב-1998, אך לא קיבל רישיון שידור יבשתי עד שנת 2001. המתחרה העיקרי של הערוץ הוא ערוץ LNT. הערוץ הוא יורשו של ערוץ הטלוויזיה לשעבר ערוץ 31.
הערוץ משדר בעיקר תוכניות רכש, סדרות טלוויזיה, אקטואליה, ועוד. ב-2012 שקלה הנהלת הערוץ להתחיל לשדר בתשלום נוסף לצופה, אך שינתה את דעתה בהמשך.
פופולריות.
על פי נתוני קנטאר מדיה, שמודדת את נתוני הצפייה בלטביה, בחודש אוקטובר 2017 היה הערוץ הנצפה ביותר בשוודיה, עם נתח צפייה ממוצע של 11.4%, לעומת 12.2% בחודש ספטמבר אותה שנה.
יחסי דרום אפריקה–לסוטו
יחסי דרום אפריקה–לסוטו הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת דרום אפריקה לבין ממלכת לסוֹטוֹ. לסוטו מוקפת מכל צדדיה בדרום אפריקה, ותלויה בדרום אפריקה ברוב ענייניה הכלכליים, ומדיניות החוץ שלה תואמת לעיתים לזו של פרטוריה. שתי המדינות חברות בחבר העמים הבריטי, באיגוד המכס בדרום אפריקה ובקהילת הפיתוח של דרום אפריקה. לדרום אפריקה נציגות עליונה במסרו, בירת לסוטו והנציג שלה שם הוא רב ה. מ. מג'יק. ללסוטו קונסוליה ביוהנסבורג, והקונסול שלה שם הוא מופחט סיקאמאנה.
היסטוריה.
האזור המכונה לסוטו מוקף לחלוטין בדרום אפריקה. לסוטו (בעבר באזוטולנד, תחת חסות בריטית) סופחה למושבת קייפ ב-1871, אך נפרדה ממנה (כמושבת כתר) ב-1884. כאשר האיחוד של דרום אפריקה נוסד ב-1910, היו ניסיונות של בריטניה לכלול את לסוטו באיחוד. ממשלת דרום אפריקה לחצה על בריטניה על שילוב האזור לשטחה. עם זאת, באוקטובר 1966 קיבלה הממלכה עצמאות מלאה. למרות העצמאות הפורמלית, הממשלה בדרום אפריקה מילאה תפקיד מרכזי בעניינים הכלכליים והפוליטיים של השכן, כולל תמיכה בממשלת לסוטו, ראש ממשלת ליאבוואה ג'ונתן. ב-1986, דרום אפריקה תמכה בהפיכה בלסוטו שהביאה את ג'סטין לח'ניה לשלטון. בתורו גירשה ממשלת לח'ניה את חברי הקונגרס הלאומי של אפריקה וכן טכנאים מצפון קוריאה, והדבר הוביל ליחסים טובים יותר בין שתי המדינות.
בספטמבר 1998, דרום אפריקה הובילה התערבות צבאית בלסוטו בשם SADC, לאחר פרעות שלאחר הבחירות ושמועות על הפיכה אפשרית. כוחות SADC נסוגו מלסוטו בחודש מאי של השנה הבאה.
היחסים לאחר עידן האפרטהייד.
בדרום אפריקה נערכו בחירות דמוקרטיות ראשונות בשנת 1994, כאשר השתתפו בהן לראשונה אזרחי דרום אפריקה השחורים. מאז, השפעתה של דרום אפריקה על לסוטו גדלה. היא מעורבת בפרויקט המים של הר לסוטו, אספקת מים מתמשכת ופרויקט כוח הידרו. בחודש אוגוסט 2010, נשיא דרום אפריקה, ג'ייקוב זומה, הוביל קבוצה של משקיעים ופוליטיקאים ללסוטו, שם דנו בשיתוף פעולה בין שתי המדינות ובהתפתחויות פוליטיות אזוריות.
הצעות לסיפוח לסוטו.
בשל היחסים הכלכליים והגאוגרפיים של לסוטו עם דרום אפריקה, פעלו כמה פעילים בלסוטו למען סיפוח המדינה לדרום אפריקה. לסוטו (אז באזוטולנד, תחת חסות בריטית) סופחה למושבת קייפ ב-1871, אך שוב הופרדה ב-1884. כאשר האיחוד של דרום אפריקה נוסד ב-1910, היו מהלכים של בריטניה לכלול את לסוטו באיחוד, אבל אלה נדחו בידי העם.