המונח תת-פעילות "תת-מעבדתית" (sub-laboratory) ניתן לתיאור המצב בו בדיקות הדם תקינות, אך למרות זאת קיימים תסמינים אופייניים של תת-פעילות, אשר נפתרים בעזרת טיפול הורמונלי בבלוטה. סוג זה לא נחשב כתת-פעילות מסוג אחר, אלא פשוט מראה את חוסר האמינות שבבדיקות הסטנדרטיות לתת-פעילות, במיוחד בדיקת ה-TSH. נמצא שבחלק מן המקרים, הטיפול בהורמונים ממקור טבעי (תמצית של בלוטת תריס מבעלי חיים) היה טיפול אפקטיבי יותר מהטיפול בהורמונים סינתטיים (שלעיתים לא השפיעו כלל). הטיפול פתר תסמינים שמגוון רחב של טיפולים קונבנציונליים ואלטרנטיביים לא הצליחו לטפל בהם, כגון דיכאון, היפוגליקמיה ראקטיבית, עייפות כרונית, אובדן פוריות, תסמונת שחלות פוליציסטיות, אלרגיות, נזלת, בעיות עור כגון פסוריאזיס וסרפדת, לחץ דם גבוה, אסתמה, כולסטרול גבוה ומחלות לב, אובדן חשק מיני ועוד. . לציין שהמקור הנ"ל אינו מבוקר ואין במאמר זה השוואה עם אינבו (פלצבו) ולכן יש לקחת את תוצאותיו בעירבון מוגבל.
טיפול רפואי.
מיקסדמה טופלה לראשונה בהצלחה בשנת 1891, כאשר ג'ורג 'רדמיין מוריי אבחן אישה בת 46 הסובלת מהמחלה. הוא טיפל בה בעזרת תמצית מבלוטת התריס שנלקח מכבשה.
הטיפול ברפואה הקונבנציונלית הוא באמצעות מתן הורמון תירוקסין (T4) סינתטי (תחת השם המסחרי Eltroxin או Euthyrox לדוגמה). הורמון זה נועד להחליף את ההורמון הטבעי שמיוצר בשגרה על ידי הבלוטה. המינון הנפוץ למתן ההורמון הוא 1.6 מיקרוגרם לקילוגרם גוף ביום.
טיפול ברפואה האלטרנטיבית.
באופן כללי ניתן לומר כי כל אסכולה אלטרנטיבית (כגון רפואה סינית, נטורופתיה, איור ודה, הומאופתיה) תתייחס לתת-פעילות של בלוטת התריס בדרך שונה, ע"פ התאוריות השונות שעומדות בבסיסן, אך בכולן ינסו להחזיר את הבלוטה למצב תקין, ללא שימוש בתירוקסין סינתטי (באמצעות שינויי תזונה, תוספי מזון, פורמולות, דיקור, טיפול נפשי וכו').
במקרה של פגיעה אנושה בבלוטה, כגון בשלב הסופי של מחלת השימוטו, אין ברירה אלא להשתמש בתירוקסין הסינתטי, כיוון שהבלוטה כבר ניזוקה ללא אפשרות שיקום.
עייפות (פירושונים)
תשישות כרונית
בלוטת התירואיד
רבד
רֶבֶד הוא המצע העליון עליו מונחת מסילת רכבת. הרבד נמצא גם מסביב ועל האדנים של המסילה ומשמש לתמיכת המסילה וליצובה, לשיכוך זעזועים ופיזור העומס, לניקוז מי גשמים ולמניעת צמיחת צמחייה על המסילה. על פי רוב עשוי הרבד מחצץ שהוא החומר בעל התכונות המתאימות ביותר לשימושים אלו.
תכונות החומר.
רבד צריך להיות חזק, עמיד לשחיקה, שומר על צורתו תחת עומס, יציב, מחלחל, קל לניקוי, נוח לעבודה, זמין וזול. שימוש בחומרים שלא עונים על דרישות אלו גורם בסופו של דבר לפגיעה במסילה ולפעמים גם במבנים סמוכים לה בעקבות העומסים והרעידות בקרקע שנגרמים ממעבר של רכבות כבדות ומהירות.
רבד מאיכות טובה עשוי מסלע גרוס לחצץ בגודל של 28 מ"מ עד 50 מ"מ. חצץ קטן יותר פוגע בכושר החלחול וגורם להצטברות מים וחצץ גדול יותר גורם לחלוקת עומס לא שווה על האדנים. חצץ בעל זוויות עדיף על חצץ מעוגל מכיוון שאבניו נתפסות זו בזו תחת העומס והרבד נהיה יציב יותר. החצץ צריך להיות מאבן קשה שלא סופגת מים, אחרת עם הזמן הרבד מתפורר ונחלש.
הכנת הרבד למסילה.
בשלב האחרון בהכנת הקרקע להנחת מסילה, מפזרים את הרבד על תוואי המסילה, מהדקים אותו ומיישרים אותו. העובי של שכבת הרבד תלוי בגודל ובצפיפות של אדני המסילה, כמות הרכבות שאמורות לעבור עליה וסוג הרכבות (רכבות משא, רכבות מהירות). עובי שכבת הרבד צריך להיות לפחות 150 מ"מ כאשר במסילות לרכבות מהירות עובי הרבד עשוי להגיע עד לחצי מטר. שכבת רבד דקה מדי גורמת לעומס גדול על הקרקע מתחת לרבד ועלולה להביא לשקיעת המסילה וכן הרעידות הנגרמות מתנועת הרכבת עוברות לקרקע ועלולות לגרום נזק למבנים סמוכים.
מתחת לשכבת הרבד יש בדרך כלל שכבה מחומר עדין יותר שמהווה שכבה אוטמת נגד עלייה של מים מהקרקע אל תוך הרבד ונותן תמיכה לשכבת הרבד. לפעמים מוסיפים מחיצה מחומר גמיש בשביל להפחית עוד יותר את הרעידות.
לאחר הנחת המסילה יש להוסיף רבד עד שיכסה את האדנים ובפרט את קצותיהם, כדי לספק להם תמיכה מהצדדים ולמנוע תזוזה אופקית שלהם. רוחב שכבת הרבד עד מעבר לקצות האדנים צריך להיות לפחות 150 מ"מ ובדרך כלל כ-450 מ"מ. פיזור הרבד על המסילה נעשה באמצעות קרונות רבד מיוחדים בעלי פתחי פיזור בתחתיתם. לאחר מכן מבצעים הידוק של הרבד באמצעות מבטשה ומיישרים אותו באמצעות מווסת רבד.
תחזוקת הרבד.
כאשר הרבד מתמלא בוץ, לכלוך ורסיסים המתפרקים ממנו, הוא מאבד את תכונות החלחול ובלימת הזעזועים שלו. מסיבה זאת יש צורך לשמור בקביעות על נקיונו. בדרך כלל מספיק לנקות את השכבה העליונה של הרבד ולשם כך קיימות מכונות ניקוי המבצעות עבודה זו ביעילות ובמהירות יחסית, מבלי שיש צורך בפרוק המסילה והוצאת הרבד לשם ניקויו או החלפתו.
אם הרבד לא מנוקה בתדירות גבוהה מספיק, הלכלוך מחלחל עמוק יותר אל מתחת למסילה ואז יש צורך להחליף את הרבד. דבר זה ניתן לעשייה על ידי פיזור שכבת רבד נקי והרמת המסילה מעליו או על ידי שאיבת הרבד מתחת למסילה, החלפתו והידוקו מחדש באמצעות מבטשה. המבטשה משמשת גם לתיקון שכבת רבד שנעשתה לא אחידה עקב שחיקה.
עם הזמן שכבת הרבד העליונה עשויה להתפזר ולהקטין את התמיכה במסילה מפני תזוזות אופקיות ולכן יש להוסיף מדי פעם רבד לשכבה העליונה, להדק אותו ולישר אותו, כמו אחרי הנחת המסילה. פעולות התחזוקה עשויות לפגוע ביציבות הרבד ולהגביל את מהירות הרכבות הנעות על המסילה באופן זמני, עד שהרבד יתייצב מחדש.
מבטשה
מבטשה או מהדק רבד היא ציוד מסילה נייד המיועד לטיפול ברבד עליו מונחת מסילת רכבת. הרבד הוא מצע החצץ שעליו מונחת המסילה ושמכסה את האדנים שלה, והוא תומך ומייצב אותה. לשם כך על הרבד להיות דחוס ומהודק כך שהמסילה תהיה יציבה ולא תזוז או תשקע בזמן שרכבת עוברת עליה. בעבר בוצע הידוק הרבד באופן ידני, אך כיום המסילות והאדנים כבדים בהרבה ולא ניתן לבצע זאת ללא מיכון.
המבטשות הראשונות הרימו את המסילה והידקו את הרבד מתחתיה, כיום העבודה מתבצעת בלי להזיז את המסילה כאשר חלק מהמבטשות המודרניות גם מיישרות את המסילה תוך כדי עבודה ומתקנות סטיות שנוצרו במרחק שבין הפסים, כך שהנסיעה ברכבת נעשית חלקה ונוחה יותר.
אופן העבודה.
המבטשה מונעת עצמאית (בדרך כלל על ידי מנוע דיזל) ויכולה לנוע על המסילה אל המקום בו יש צורך להדק את הרבד. במרכז המבטשה נמצאת יחידת ההידוק הכוללת 16 זרועות הידוק ומנועים הידראולים המשמשים להנעת הזרועות ולהפעלת רטט. העבודה מתבצעת במחזור בן שלושה שלבים:
במבטשות הכוללות יחידת ישור מסילה יש חוגונים מיוחדים המודדים את המרחק בין הפסים ואת הפרש הגבהים ביניהם ומתקנים אותו אם יש בכך צורך.
הידוק הרבד מתבצע לאחר הנחת מסילה חדשה ופיזור הרבד מסביבה וכאשר יש צורך בתחזוקה של הרבד עקב שחיקה לאחר תקופה של שימוש במסילה.
מהדק רבד
אוכל בשר
אינדיין קי
מווסת רבד
מווסת רבד הוא ציוד מסילה נייד המיועד ליישור הרבד עליו מונחת מסילת רכבת ולקביעת גובהו ופיזורו מסביב למסילה. הרבד הוא מצע החצץ עליו מונחת המסילה והוא מכסה את האדנים ונמצא מסביבם על מנת לתת להם תמיכה ולמנוע מהם תזוזה אופקית בזמן שרכבת עוברת על המסילה. בעת הנחת מסילה חדשה מפוזר עליה רבד ועל מנת ליצור כיסוי אחיד בגובה ובעובי המתאימים משתמשים במווסת רבד.
אופן העבודה.
מווסת רבד מצויד בזרועות הידראוליות מלפניו ומצדדיו הניתנות להרמה והורדה. על הזרועות מורכבות כנפי פלדה המיישרות את הרבד לגובה אחיד מסביב למסילה ולאדנים. בצידו האחורי מורכב מטאטא מסתובב המנקה את פסי המסילה מרבד שהועף עליהם. ניתן לשלוט על ההגבהה של הזרועות ועל מרחקן של זרועות הצד מן המסילה ובכך לקבוע את גובה שכבת הרבד ואת עוביה מסביב לאדנים. הרבד צריך לכסות את האדנים, אך לא את הפסים, ולהגיע ולהמשיך אל מעבר לאדנים למרחק של 150–450 מ"מ.
ויסות הרבד מתבצע לאחר הנחת מסילה חדשה ופיזור הרבד מסביבה וכאשר יש צורך בתוספת של רבד עקב שחיקה לאחר תקופה של שימוש במסילה.
קישורים חיצוניים.
מווסתי רבד - אתר חברת Kershaw.
חיוויאי
חִוְיַאי (שם מדעי: "Circaetus") הוא סוג של דורס יום ממשפחת הנציים המתמחים באכילת נחשים.
מאפיינים.
אורך גופו של החיוויאי נע בין 62 ל-70 ס"מ, מוטת כנפיו כ-190 ס"מ ומשקלו 1.1 עד 1.6 ק"ג. ראשו גדול ורחב ועיניו קבועות בחזית הפרצוף, כך שמראהו מזכיר דורס לילה. כנפיו הארוכות והרחבות משמשות אותו לדאייה על זרמי אוויר חמים. בזמן הדאייה סורק החיוויאי את נחלתו בחיפוש אחר טרף. ביכולתו לרפרף זמן ארוך באותו מקום אם יש לו צורך בכך.
מקור שמו של החיוויאי הוא במילה הארמית "חיויא", שמשמעותה נחש, שכן זהו טרפו העיקרי: בעונה אחת יכול חיוויאי לטרוף מאות נחשים. החיוויאי נוחת על הנחש בשתי רגליו, קוטל אותו במכת מקור ומתחיל לבלעו מהראש. ידועים מקרים שבהם הנחש המתגונן נשך בחוזקה חיוויאי או נכרך על צווארו וחנק אותו למוות. נחשים גדולים במיוחד נוהג החיוויאי לשמוט מגובה רב ולאכלם רק אחרי מותם. בנוסף לנחשים אוכל החיוויאי זוחלים אחרים.
החיוויאי בונה את קנו במקומות שיש מהם תצפית נרחבת. הזכר נושא את חומרי הקינון והנקבה בונה מהם את הקן. חלקו החיצוני של הקן בנוי מחומרים גסים כמו ענפים וזרדים, חלקו הפנימי מרופד בעלים. בתטולה ביצה אחת, עליה דוגרת בעיקר הנקבה. שני ההורים דואגים למזון הגוזל.
החיוואי מצוי בדרום אירופה, צפון אפריקה ואסיה. הוא נודד מעל ישראל בסתיו ובאביב ומקנן בה בקיץ.