כפי שצוין, מצויים פערים רבים בין החוק הפנימי של לבנון לבין המשפט הבינלאומי המנהגי בהגדרת הטרור. תחילה, בעוד המשפט הבינלאומי המנהגי מגדיר כי פעולת טרור תוגדר כך רק כאשר עומדת מאחוריה מחשבה פלילית מאחורי הפעולה המבוצעת, הרי שהמשפט הפנימי בלבנון לא מסתפק בכך ומציין כי הפעולה צריכה להיות ב"נסיבות מחמירות". מכאן, על בית הדין לא להסתפק רק בעיקרון הכוונה (כלומר, הפעולה בוצעה מתוך כוונה תחילה), אלא להוכיח כי הפעולה הייתה רציונלית. שנית, החוק הפנימי של לבנון מצמצם את עקרון ההפחדה הטמון במשפט הבינלאומי המנהגי ומגדיר את אלמנט הסכנה. במילים אחרות, לא די שפעולת תיצור את אפקט הפחד בציבור אלא שסוג האמצעים בהם ישתמשו המבצעים יהוו סכנה ממשית לציבור. אמנם, חוקת בית הדין מחייבת להתייחס להוראות המשפט הפנימי בלבנון, אך בהכרעת בית הדין ניתן לראות כי השופטים הסתייגו לקבל את אלמנט הסכנה כפי שהוא מוכתב באחרון. למעשה, בית הדין נמנע מלראות בשימוש בנשק חם כתנאי להגדיר פעולה כפעולת טרור. מכאן ניתן לראות כי במקום להכריע על הגדרת הטרור על סמך ההוראות בתוך הדין הפנימי בלבד, בית הדין אכן נשען במידה רבה על נורמות בינלאומיות שונות הטמונות בתוך המשפט הבינלאומי המנהגי. להלן הקביעה:
אמנון בן עמי
אמנון בן עמי (נולד ב-10 בדצמבר 1960). הוא מנכ"ל קק"ל. בעבר שימש כראש הועדה הקרואה של תל מונד, כמנכ"ל רשות האוכלוסין וההגירה, ממלא מקום מנכ״ל משרד הפנים ומשנה למנכ״ל משרד ראש הממשלה.
קורות חייו.
בינואר 2010 החל בן עמי לכהן בתפקיד מנכ"ל רשות ההגירה והאוכלוסין, אותו מילא עד לסוף דצמבר 2016.
ב-6 בספטמבר 2016 מונה על ידי שר הפנים אריה דרעי לתפקיד ראש הועדה הקרואה של תל מונד במקומו של רוני גולן, בעקבות המלצת מנכל"ית משרד הפנים לפזר את המועצה ולפטר את גולן, לאחר שכשלו באישור תקציב המועצה לשנת 2016.
בעקבות סיום כהונתו של מאיר שפיגלר כמנכ"ל קק"ל בינואר 2017, החל הליך לבחירת מחליפו. בין המועמדים לתפקיד היו בן עמי ואלכס חפץ, אשר הודיע על הסרת מועמדותו ב-22 בפברואר 2017. בעקבותיה הפך בן עמי למועמד היחיד לתפקיד.
ב-28 בפברואר 2017 הוקפא הליך מינויו של בן עמי לתפקיד, בעקבות חשיפת אתר "TheMarker" בנוגע לדו"ח אשר תוכנן היה להתפרסם על ידי מבקר המדינה במאי 2017 ואשר עוסק בתפקודה של רשות האוכלוסין בתקופת כהונתו של בן עמי כמנכ"ל הרשות. כמו כן, נחשפו קיומם של דוחות נוספים קודמים של משרד מבקר המדינה, בהם מפורטים ליקויים בנושא כוח האדם ברשות ההגירה והאוכלוסין, וכן ליקויים בטיפול הרשות בעובדים זרים.
בעקבות המידע שהועבר ממשרד מבקר המדינה, הוחלט בדירקטוריון קק"ל על בדיקה בנוגע למינוי אותה ביצע היועץ המשפטי של הקרן, השופט בדימוס יוסף אלון. אלון הודיע לוועדת האיתור לבחירת מנכ"ל קק"ל כי פרטי הדו"ח אינם מונעים את מינויו של בן עמי לתפקיד. גורמים בקק"ל ובקרב הציבור יצאו בביקורת, לפיה חלקים מהותיים מדו"ח השופט אלון לא הובאו לידיעת חברי הדירקטוריון והציבור וכי לאור ממצאי דוחות מבקר המדינה לא היה ראוי לאשר את מינויו של בן עמי לתפקיד.
ב-26 במרץ 2017, אישר דירקטוריון קק"ל את מינויו של בן עמי לתפקיד מנכ"ל הקרן, לאחר שוועדת האיתור של הקרן אישרה את מועמדותו בתחילת חודש מרץ. בן עמי נכנס לתפקידו ב-1 באפריל 2017.
בן עמי הוא בעל תואר שני במנהל ציבורי ותואר ראשון ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית. מתגורר עם אשתו במבשרת ציון. לזוג שלושה ילדים.
ואשילישוק
יחסי גאורגיה–שוודיה
יחסי גאורגיה–שוודיה הם יחסי החוץ בין גאורגיה לבין שוודיה. לגאורגיה יש שגרירות בסטוקהולם, ולשוודיה יש שגרירות בטביליסי.
לאחר המלחמה בדרום אוסטיה ב-2008, אשר נערכה בין גאורגיה לבין כוחות של דרום אוסטיה ואבחזיה בגיבוי רוסיה וכוח שמירת השלום שלה באזור זה, שוודיה הצטרפה לגאורגיה באי-הכרתה בדרום אוסטיה ואבחזיה כישויות עצמאיות. ב-12 באוגוסט 2008 הפגינו שוודים וגאורגים מחוץ לשגרירות רוסיה בסטוקהולם, כנגד התקיפה הצבאית והמדיניות האגרסיבית של הרוסים כנגד הגאורגים במשך השנים האחרונות.
מעמד הנשים באלג'יריה
יחסי סרביה–שוודיה
יחסי סרביה–שוודיה הם יחסי החוץ בין סרביה לבין שוודיה. לסרביה יש שגרירות בסטוקהולם ולשוודיה יש שגרירות בבלגרד. שתי המדינות הן חברות מלאות של מועצת אירופה ושל הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE).
יחסי סרביה-שבדיה
יחסי שבדיה-סרביה
יחסי שוודיה-סרביה
יחסי גאורגיה-שבדיה
יחסי שבדיה-גיאורגיה
יחסי שוודיה-גיאורגיה
פסק דין קיובל נגד רויאל דאץ'
פסק דין קיובל נגד רויאל דאץ' פטרוליום (Kiobel v. Royal Dutch Petroleum) הוא פסק דין שניתן בבית המשפט העליון של ארצות הברית ובו נדונה תחולת חוק נזקי זרים (ATS - Alien Tort Statute) ונקבע כי אין החוק מקים סמכות שיפוט אקסטריטוריאלית.
רקע היסטורי לפסק הדין.
בשנת 1956 נתגלו מרבצי נפט עשירים באזור דלתת נהר הניז'ר אשר בניגריה במה שמכונה היום שדה הנפט אולויבירי. האזור היה מיושב על ידי מספר שבטים אשר באופן קולקטיבי כונו "אוגוני" והמהווים מיעוט אתני בניגריה, מדינה המורכבת מערב רב של מיעוטים אתניים שביניהם פערים גדולים. על פי כתב התביעה, החברות הנתבעות, Royal Dutch Petroleum ועוד מספר חברות השייכות לקונגלומרט של, החלו לשאוב את הנפט באזור תוך גרימת נזק סביבתי ונישולם של בני האוגוני מהרווחים שנבעו מאדמתם לאחר שהאחרונים הפסידו במלחמת ביאפרה.
לפי טענת התובעים, בשנים 1993–1994, כאשר ניסו בני האוגוני להתארגן ולהתנגד לניצול אדמתם ולנזק הכבד שנגרם לסביבה, העבירו החברות הנתבעות לכוחות הצבא בניגריה כסף, מזון, ואמצעי תחבורה על מנת שאלה ימנעו בכוח הזרוע את ההתארגנות נגד זיהום מקורות המים שנגרם מבארות הנפט שבבעלותן. עוד נטען, כי הצבא הניגרי דיכא באכזריות את המחאה, רצח, אנס, וכלא את תושבי הכפרים באזור וכמו כן בזז את רכושם, והכל, כך נטען בכתב התביעה, בשירות ענקית הנפט של.
רקע משפטי לפסק הדין.
אחדים מבני האוגוני ביקשו לזכות בסעד נזיקי בבית משפט אמריקני פדרלי בגין פעולות הנתבעות. על מנת להיכנס בדלתותיו של בית המשפט תבעו האוגוני את הנתבעות על פי חוק נזקי זרים או "חוק הזרים" (ATS - Alien Tort Statute).
ה-ATS נחקק ב-1789 וקובע כדלקמן:
במהלך 167 לאחר חקיקת ה-ATS היה החוק ללא שימוש. אלא שבשנת 1980 נוער האבק מעל ה-ATS כאשר בני משפחה מפרגוואי תבעו בארצות הברית את מפכ"ל משטרת פרגוואי לשעבר (שחי בארצות הברית באותה התקופה) בגין עינויים ורצח של בנם בפרגוואי. בהליך זה, פסק דין פילרטיגה נ' פנה-איראלה, קבע בית המשפט לערעורים שה-ATS מעניק לבתי משפט פדרליים סמכות שיפוט על תביעות נזיקין שיוגשו על ידי אזרחים זרים, אפילו אם הנזק נגרם מחוץ לשטחה של ארצות הברית. על פי פסק הדין, המגבלה היחידה המוטלת על הפעלת הסמכות מכוח ה-ATS היא הדרישה שהנזק נגרם עקב הפרה של המשפט הבין לאומי המחייב את ארצות הברית.
פסק הדין - ערכאה הראשונה.
קיובל הגישו במהלך שנת 2002 תובענה ייצוגית נגד החברות (אשר תוקנה במהלך שנת 2004) בטענה שהחברות סייעו באופן פעיל לממשלת ניגריה להפר את המשפט הבינלאומי. הם הדגישו את ההפרות הבאות: 1. הוצאות להורג ללא משפט של התושבים המתנגדים. 2. פשעים נגד האנושות. 3. עינויים ויחס אכזרי. 4. מעצר שרירותי וכליאת שווא. 5. הפרה של הזכות לחיים, חופש, ביטחון והתאגדות. 6. הגליה בכפייה. 7. הרס רכוש ופגיעה בקניין.
בשנת 2006 דחה בית המשפט בהתאם לבקשת הנתבעים את מרבית עילות התביעה מאחר שסבר שהן אינן מוגדרות באופן מספיק ספציפי במשפט הבינלאומי. עם זאת סירב בית המשפט לדחות את התביעה על סמך יתר העילות ובהן: סיוע למעצרים שרירותיים, פשעים כנגד האנושות, עינויים ויחס לא אנושי אכזרי ומשפיל. בשלב זה הוגשו ערעורי ביניים מטעם שני הצדדים לבית המשפט לערעורים.
פסק הדין - בית המשפט לערעורים.