תאי הזרע מתפתחים מתאי נבט דיפלואידיים, שעוברים בתהליך הבשלתם התחלקות מיוטית שתוצאתה היא ארבעה תאי זרע, שכל אחד מהם הוא הפלואידי - מכיל מחצית ממטענו הגנטי ההתחלתי של תא הנבט, או של תא סומטי (מספר הכרומוזומים הוא n במקום 2n). תכונה זו אופיינית לכל תאי הרבייה הבשלים, מכיוון שכך, בעת ההפריה, הזיגוטה שתיווצר תהיה דיפלואידית כמו הוריה.
מבנה, גודל ואורך חיים.
אצל בני אדם, תא הזרע מורכב משלושה חלקים בסיסיים:
תא הזרע מכוסה בחומר בסיסי על בסיס אבץ המשמש לו הגנה מפני החומציות של הנרתיק.
תא הזרע קטן פי 85,000 מהביצית, בעל כושר תנועה עצמית, ומתקיים בסביבה נוזלית. אורך חייו בסביבתו הטבעית הוא עד כ־4–5 ימים וכ-5–6 שעות בחשיפה לאוויר.
הגעה ליעד.
במהלך הפורקן המיני נפלט מגוף הזכר נוזל הזרע, שבו מאות מיליונים עד מיליארדים בודדים של תאי זרע. מספר זה משתנה ממין למין, אצל בני אדם מדובר בכ-400–500 מיליון תאי זרע שנפלטים בנוזל הזרע שנפחו בערך 5 סמ"ק. נוזל הזרע עשוי ממים, מסוכרים, ממלחים וכן מאנזימים האחראים על ביקוע קליפת הביצית ועל ההפריה עצמה. האנזימים תורמים לכך שהביצית תופרה אך ורק מזרע של זכר מאותו מין.
אצל חלק מבעלי החיים, ובכללם בני האדם, ההפריה נעשית באמצעות פליטת הזרע מהפין אל תוך איבר מינה של הנקבה (פות) וזאת כדי לאפשר לזרע להגיע אל החצוצרה ולפגוש את הביצית. ישנם בעלי חיים, כגון דגים, שמקיימים רבייה חוץ גופית, כלומר, פולטים את הביציות והזרע אל המים, שם מתרחשת ההפריה. אצל סוסוני ים ההפריה מתרחשת כך שהנקבה מטילה את ביציותיה אל תוך כיס מיוחד, דמוי רחם, הקיים אצל הזכר, שמפרה את הביציות ונושא אותן.
אצל יונקים, תאי זרע הנושאים כרומוזום Y מביאים להולדת בן, ותאי זרע עם כרומוזום X מביאים להולדת בת. תאי הזרע שנושאים כרומוזום Y שוחים מהר יותר, אך חיים פחות מאלו שנושאים במטען הגנטי שלהם כרומוזום X.
איכות זרע.
ככלל, איכות הזרע נמדדת בתנועתיות התאים, כיוון התנועה ומבנם. פחות ממחצית מתאי הזרע בכל פליטה הם פוריים (במצב תקין מדובר בכ-40% מכלל תאי הזרע בכל פליטה).
הערכת איכות זרע נעשית במעבדות של בנקי זרע, במטרה לברר בעיות של חוסר פריון, לבצע הקפאות זרע, לצורך תרומות או לשימוש עתידי, למשל, אצל זוג שבו הגבר עובר טיפולי כימותרפיה שעלולים לגרום עקרות. הקריטריונים הללו נקבעו סטטיסטית על ידי ארגון הבריאות העולמי. פליטת זרע נורמלית תהיה בנפח של מעל לשני מ"ל, בריכוז תאים של מינימום 20 מיליון תאים למ"ל של נוזל זרע, עם כמות כדוריות דם לבנות הפחותה ממיליון כדוריות למ"ל. בנוסף, בבדיקת תנועתיות התאים, זרע תקין הוא זרע שבו מעל ל-25% מהתאים נעים בצורה פרוגרסיבית, כלומר, לא במקום, ולא בצורה איטית. ברוב המקרים, כאשר איכות הזרע לקויה, הדבר נובע מתופעה הנקראת "וריקוצלה" המתוארת כתקלה מכנית במערכת הניקוז של האשכים ומהווה את הסיבה ל-90% ממקרי ירידה באיכות וכמות הזרע.
תרומת זרע.
תרומת זרע מתבצעת למטרת הזרעות או הפריה חוץ גופית לנתרמת שאינה בת זוג, או למטרת מחקר.
תרומת זרע נלקחת בדרך כלל מגברים צעירים רווקים בתמורה לתשלום. התורם נבדק למציאת מחלות מידבקות (וכיום רובם נבדקים גם גנטית), נדרש להצהיר על מצב בריאותו ולדווח על מחלות תורשתיות במשפחתו. התורם עובר מספר ראיונות/שיחות עם צוות בנק הזרע במטרה לאבחן אותו ככשיר מבחינה אישית לתרום זרע וכבעל התנהגות נורמטיבית. התורמים המועדפים הם בדרך כלל סטודנטים וזאת מתוך כוונה להתרים גברים בעלי יכולת קוגניטיבית גבוהה. לאחר אבחון ראשוני נבדקים מאפייני הזרע של המועמד להיות תורם (מאפיינים כגון: נפח נוזל הזרע בפליטה, כמות תאי זרע, התפלגות תאי הזרע הפגומים ועוד).
התרומה מתבצעת באופן הבא: הגבר פולט את זרעו באמצעות אוננות, הזרע מאוחסן באמצעות שיטת הקפאה קריוגנית בקרח יבש, בקופסאות עמידות, במכלי קירור בבנק הזרע. כאשר יש צורך בתרומה, הזרע מוצא מהבנק ומוחדר לאישה בהליך הפריה מלאכותית. כאשר אישה רוצה להרות לבן-זוגה והוא אימפוטנט, כלומר, אין באפשרותם לקיים יחסי מין תקינים בשל בעיה רפואית, ניתן לבצע הליך שבו הגבר מורדם ולפי הטבעת שלו מוחדר מוט המפיק זרמים חשמליים חלשים המגרים את בלוטת הערמונית להפיק נוזל זרע ואת האשכים ליצור תאי זרע נוספים.
אופקיות
אופקיות היא הכיוון שמקביל לאופק, להבדיל מאנכיות, שהיא הכיוון הניצב לאופק. קו אופקי משתרע משמאל לימין (או להפך) בעוד שקו אנכי משתרע מלמעלה למטה.
בקואורדינטות קרטזיות מהצורה (x,y), הציר האופקי משמש לרוב לציר ה-x, כשהמספרים החיוביים נמצאים בצד הימני של הציר. המשוואה y = c, כאשר c הוא קבוע, מייצגת קו אופקי. במישור המרוכב, הציר האופקי משמש לרכיב הממשי.
בבנייה משתמשים בפלס בנאים כדי לבנות חלקים במבנה בצורה מדויקת.
צביקה פיק
צביקה (הֶנרִיק) פיק (3 באוקטובר 1949, י' בתשרי ה'תש"י – 14 באוגוסט 2022, י"ז באב ה'תשפ"ב) היה זמר, מלחין, מוזיקאי ושחקן ישראלי. הפריצה הגדולה שלו אל תודעת הקהל הרחב הגיעה כאשר נבחר לככב בתפקיד הראשי (קלוד) במחזמר "שיער", שהוצג בישראל ב־1970. לאורך שנות ה־70 זכה להצלחה גדולה בהופעות וברדיו עם מספר רב של להיטים וזכייה בתוארי זמר השנה ובפרסים.
פיק הלחין את השיר "דיווה" בביצועה של דנה אינטרנשיונל, שזכה בתחרות האירוויזיון 1998. כזמר, התמודד בתחרות קדם-אירוויזיון שבע פעמים - יותר מכל אמן אחר - אך מעולם לא זכה.
ב-2002 הועלה בתיאטרון הבימה המחזמר "מרי לו", המבוסס על שיריו של פיק, בכיכובם של אמיר פיי גוטמן, יעל בר-זוהר ואילנה אביטל. הפקה זו זכתה להצלחה רבה והוצגה למעלה מ-400 פעמים. ב-2016 המחזמר עלה שוב בהפקה עצמאית.
בפברואר 2011 קיבל את פרס אקו"ם על מפעל חיים בתחום הזמר העברי. פיק נחשב לאמן מפתח של מוזיקת הפופ בישראל, ומהווה השראה למוזיקאים רבים בתחילת דרכם.
ביוגרפיה.
פיק נולד בעיר ורוצלב שבפולין בשם הנריק פיק, אחד מתוך שני ילדים של בוריס (בן-ציון) ופאולינה פיק. סבו ניהל קונסרבטוריון ודודו היה פרופסור למוזיקה. בגיל חמש החל בלימודי מוזיקה קלאסית ולאחר שהמשפחה עלתה לישראל בעליית גומולקה ב-29 בספטמבר 1957 באנייה "עליה", המשיך את לימודי המוזיקה בקונסרבטוריון שברמת גן. הוא למד בבית הספר היסודי רמז בעיר בני ברק.
בבקרים למד לימודים סדירים ובשעות הערב תרגל צ'ייקובסקי ובאך. כבר בגיל 15 הופיע כגיטריסט, קלידן וזמר בלהקות "טלסטאר", "השמנים והרזים" ו"השוקולדה", לאחר שהושפע עמוקות מלהקות הרוק של התקופה – הבי ג'יז, הביטלס והרולינג סטונז.
בגיל 18 שוחרר משירות צבאי על רקע נפשי, כיוון שהיה שרוי בדיכאון לאחר מות אביו, וכן עבד כדי לסייע לפרנסת משפחתו, שהייתה נתונה בקשיים כלכליים.בסוף שנות ה-60 היה פיק חבר בלהקת הקצב "השמנים והרזים" בהנהגת הסולן עוזי פוקס והבסיסט-המנג'ר, ז'ראר קמינסקי. בהמשך השתתף, יחד עם גבי שושן ושוקי לוי בהרכב שנקרא "להקת שוקולדה". ההרכב שר שירי רוקנרול, באנגלית, במועדוני לילה ברמלה וברחוב המסגר בתל אביב. שלושת חברי הלהקה התקבלו להפקה הגדולה של המחזמר "שיער", בישראל, בשנת 1970.
פיק פרץ לתודעת הקהל הישראלי כאשר נבחר לתפקיד קלוד, התפקיד הראשי במחזמר "שיער", בו הפגין את הופעתו החיצונית שנחשבה חריגה בישראל באותה עת, גינוניו הססגוניים והופעתו המינית. דמותו הארוכה (191 ס"מ) והסגפנית, עטורת השיער הארוך והעטופה במלמלות וקטיפות, בנוסח היפי, הדהימה את הקהל, את התקשורת הישראלית ואת עולם הבידור הישראלי, ויצרה סביבו דימוי של מישהו "לא מכאן". על תפקידו במחזמר "שיער" זכה בתואר "שחקן השנה".
בראשית דרכו ספג לעג מהמבקרים אך משהחל להלחין שירים שנחשבו רציניים, ובמיוחד שירי משוררים, כ"נאסף תשרי" (למילותיו של נתן יונתן), החל לזכות באהדת המבקרים.
בגיל 21, בתחילת 1971, יצא התקליטון הראשון שלו, עם לחניו ל"שני תפוחים" ו"אני הולך לאן שאן" בעיבוד אלכס וייס ובליווי הצ'רצ'ילים. במהלך השנה השלים פיק את אלבום הבכורה שלו - "זוהי הדרך שלי", שכלל את "אין מדינה לאהבה", "המנהיג", ו"זוהי הדרך שלי" (שכתב מעריץ צעיר של פיק בן 13 בשם מאיר ברקוביץ'). לאלה צורפו שני שירים מהמחזמר "שיער": "אנה אפנה", ו"יש לי חיים". האלבום יצא בפברואר 1972 בחברת "סי-בי-אס" והיו בו מרכיבים אופייניים לפיק: שילוב של פופ קליט עם מוזיקת רוק (עם הצ'רצ'ילים, "האריות" ו"הבמה החשמלית" בנגינה ובליווי קולי) לצד שירים כמו הדואט "שב בצד" עם אילנה רובינא, שהיה בסגנון של מוזיקת רוק מתקדם. האלבום הכיל גם שירים של יהונתן גפן שנאסרו לשידור בשל מיניות יתרה ("אחד ועוד אחד").
פיק - מעצם היותו יוצא להקת קצב, נזקק להוכחה מיוחדת לכישרונו. סייעו לו בכך זמרים "ממוסדים" שהקליטו מלחניו: אילנה רובינא את "שבועה", "רק אל תלך מהר" ו"אהבת אבא ואמא", עדנה לב את "בלעדיו", אושיק לוי את "שתי אחיות" וחוה אלברשטיין את "ליידי גודייבא". פיק עצמו, מתוך רצון להשתלב בברנז'ה המוזיקלית, השתתף בתחילת שנת 1972 ב"ערב שירי משוררים", שיזמה תחנת גלי צה"ל, והלחין עבור הערב את "צער אינו משאיר סימנים" (מילים: נתן זך, עיבוד: מישה סגל). תגובות רוב המבקרים היו קשות. בהמשך אותה השנה, הופיע פיק גם בפסטיבל הזמר החסידי עם השיר "שמע ישראל" שהלחין והגיע למקום השלישי.