החל משנת 1994 עומד בראש המשרד עו"ד פנחס רובין, ובשנת 1999 התמזג משרד גורניצקי עם משרד רוזנצוויג ושות', משרד בוטיק בתחום דיני המיסים. בשנת 2000 התמזג המשרד עם משרד אפרת, סמית ושות', ועקב כך פתח סניף בהרצליה פיתוח, בנוסף לסניף המרכזי בתל אביב. בשנת 2005 שינה המשרד את שמו מ-י. גורניצקי ושות' ל-גורניצקי ושות'. נכון לשנת 2020, חברי הנהלה הנוספים לצד עו"ד רובין הם מוריאל מטלון, יו"ר ועדת ניהול; ליאור פורת וכפיר ידגר, שותפים מנהלים; עדי נחמיאס, מנכ"לית.
נכון לשנת 2020, המשרד מונה למעלה מ-220 עורכי דין, מהם 65 שותפים. בסך הכול מעסיק המשרד מעל 350 עובדים.
בין עורכי הדין הבולטים שצמחו במשרד גורניצקי - שר המשפטים פרופ' יעקב נאמן, שופט בית המשפט העליון חנן מלצר, ד"ר אמנון רפאל ועו"ד ריצ'י רוברטס, וכן ראש השב"כ לשעבר אברהם אחיטוב, ועוד.
תחומי פעילות ותיקים בולטים.
המשרד עוסק במרבית תחומי המשפט המסחרי, ועם לקוחותיו נמנות רבות מהקבוצות העסקיות הגדולות בישראל, בהן חברות בקבוצת האחים עופר, קבוצת אריסון ושיכון ובינוי, שטראוס גרופ, מליסרון בע"מ, דן תחבורה, חברת נמלי ישראל ועוד. בין לקוחות המשרד ניתן למצוא עוד את אסם, הפניקס אחזקות, מנורה מבטחים החזקות, וכן את בנק הפועלים והבנק הבינלאומי. במרוצת השנים ייצג המשרד גם את משה דיין, נחום גולדמן וזלמן שוקן.
בשנות ה-70 של המאה העשרים ליווה המשרד את הקבלן אריה פילץ בהקמתם של פרויקטי נדל"ן מוכרים בתל אביב, כדוגמת דיזנגוף סנטר, התחנה המרכזית החדשה של תל אביב ובית אל על.
בתחום מימון הפרויקטים והתשתיות היה המשרד מעורב בפרויקטים גדולים כדוגמת הקמת מתקן ההתפלה הראשון בארץ באשקלון, מתקן התפלה חדרה שהוא הגדול בעולם, כביש 6, הרכבת הקלה בתל אביב, מנהרות הכרמל ומרכז ההדרכה הארצי של משטרת ישראל. בין תחומי העיסוק הייחודיים של המשרד - תחום האנרגיה, בו ייצג המשרד, בין היתר, את קבוצת האחים עופר בעסקה לרכישת גז טבעי ממצרים, את קבוצת דלק וחברות בקבוצת סימנס, תחום המלונאות, בו מייצג המשרד את רשת מלונות פתאל וכן בעלי מלונות בהתקשרויות לניהול בתי מלון עם חברות בינלאומיות כדוגמת הילטון, שרתון וקמפינסקי, וייצוג לקוחות פרטיים בעלי הון.
במהלך השנים ייצג המשרד לקוחות בתיקים שזכו לחשיפה תקשורתית רבה והביא לפסקי דין תקדימיים רבים, בהם:
אהרל'ה ויסברג
אהרן (אהרל'ה) ויסברג (נולד ב-1981) הוא עיתונאי ישראלי, ראש דסק כדורסל באתר וואלה! ספורט ובמגזין "שישבת" של עיתון ישראל היום ובעל טור בעיתון שביעי. הוא משמש פרשן כדורסל בתחנת הרדיו כאן רשת ב', ומרצה בבית הספר לתקשורת באוניברסיטת בר-אילן ובקורס כתבי ספורט "קול הספורט". בעל בלוג כדורסל ברשת פייסבוק בשם "אהרל'ה ויסברג - מאחורי הקַלָּעים".
קריירה.
ויסברג, בוגר תואר ראשון במדעי המדינה ותקשורת ציבורית באוניברסיטת בר-אילן, הוא אחד המראיינים הבולטים בתקשורת הספורט הישראלית, ובמהלך השנים נפגש עם כמה מכוכבי הכדורסל המרכזיים בעולם, ובראשם: יאניס אדטוקומבו, ריק פיטינו, ז'ליקו אוברדוביץ', דינו מנגין ודיאן בודירוגה.
הוא אחראי לכמה חשיפות מרכזיות בעיתונות הספורט בישראל, ובראשן מינויו של עודד קטש למאמן פנאתינייקוס, חזרתו של פיני גרשון למכבי תל אביב בתפקיד עוזר המאמן ופרישתו המפתיעה של מוני פנאן ממכבי תל אביב.
בגיל 16 ייסד את האתר של הכדורסלן עודד קטש. ב-1999 התגייס לצה"ל ושימש ככתב לענייני צבא בעיתון במחנה. לאחר שחרורו, שימש במשך כשנתיים כעורך במדור הספורט של מעריב, במקביל לעבודתו כעורך מדור הספורט וסגן ראש מערכת החדשות של במחנה.
ב-2005 כתב יחד עם ערן סלע את הספר "היכל התהילה" ובו בחרו את 50 הכדורסלנים הגדולים בתולדות ישראל (הוצאת מודן). בשלהי אותה שנה מונה לראש דסק כדורסל באתר ynet. ויסברג כיהן גם כעורך הראשי של ירחון הספורט PLAY, והשיק שם את טורו הפרשני בנושאי כדורסל בשם "מאחורי הקַלָּעים".
ב-2010 עבר לידיעות אחרונות במטרה להחליף בעתיד את הכתב הוותיק רפאל נאה, אולם כעבור תקופה קצרה עזב את העיתון. מאז פברואר 2011 עובד ויסברג בעיתון ישראל היום כעורך וכתב במוספי שישבת וישראל השבוע ובדסק החדשות ובעל טור במדור הספורט.
החל מסוף שנת 2015 עובד כראש דסק כדורסל בוואלה! ספורט. לאורך עונת המשחקים 2016/2017 שימש כפרשן בשידורי הכדורסל של ערוץ 20, שליוה את משחקי הפועל ירושלים עד לחצי גמר היורוקאפ, לצד השדר עמית הורסקי.
כלל הופמן
כלל הופמן מתייחס לתגובת אלימינציה אשר יוצרת אלקן.
הכלל מייחס חשיבות להפרעה הסטרית ולהשפעתה על התוצר העיקרי באלימינציה.
לפי הכלל בעת ביצוע התגובה התוצר העיקרי יהיה האלקן הפחות מותמר, בניגוד לכלל זייצב. הכלל תקף בכל האלימינציות התוך מולקולריות ובאלימינציית הופמן.
הכלל נקרא על שם אוגוסט וילהלם פון הופמן.
יוחנן מרוז
יוחנן מרוז (Yohanan Meroz; 11 באפריל 1920 – 25 באפריל 2006) היה דיפלומט ישראלי, מראשוני שירות החוץ הישראלי ושגריר בגרמניה המערבית בין השנים 1974–1981.
ביוגרפיה.
יוחנן מרוז נולד בברלין בירת גרמניה של ויימאר בשם האנס רֶנָאטוּס מַרְקוּזֶה (Hans Renatus Marcuse), בנו של הרופא מכס מרקוזה וקרוב משפחה רחוק של הפילוסוף הרברט מרקוזה. עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 ברח מגרמניה עם אביו לארץ ישראל ולמד בגימנסיה הרצליה.
בין השנים 1938–1940 למד בלשנות שמית והיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים, ולאחר שסיים את לימודיו החל לעבוד בעבור שלטון המנדט הבריטי. בשנת 1950 הצטרף לשירות החוץ במחלקת חבר העמים הבריטי. אז הוא עיברת את שמו למרוז. הוא היה מזכיר ראשון בצירות ישראל באנקרה בין השנים 1951–54, ואחר כך יועץ מדיני בוושינגטון הבירה בין השנים 1954–9. בשנים 1959–1960 היה סגן ראש משלחת השילומים בקלן.
בשנים 1960–1963 שימש ראש לשכתה ויועצה המדיני של שרת החוץ גולדה מאיר.
בין השנים 1968-1963 היה ציר בשגרירות ישראל בפריז. במלחמת ששת הימים קיבל מרוז את ההודעה על אמברגו הנשק הצרפתי. כשחזר מפריז היה מרוז הסמנכ"ל לענייני אירופה במשרד החוץ, שגריר בגרמניה המערבית ושגריר בשווייץ עד לפרישתו משירות החוץ בנובמבר 1985.
ב-1986 פרסם מרוז בגרמנית את ספרו "In schwieriger Mission" ("בשליחות לא-פשוטה"), שבו גולל את חוויותיו כשגריר ואת הקשיים ביחסים בין ישראל לגרמניה; בשנת 1988 יצא הספר בעברית, בשם "האם היה זה לשווא?". באותה שנה שימש כמעניק פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית לזיגפריד לנץ.
אגודת בני ציון
נפת טולכרם (המנדט)
נפת טולכרם (באנגלית: Sub-district of Tulkarm) הייתה נפה במחוז שומרון בימי המנדט הבריטי בארץ ישראל על שם העיר טולכרם.
לפי תוכנית החלוקה יועד שטח מערב הנפה למדינה היהודית ומזרחה למדינה הערבית.
לאחר מלחמת העצמאות והסכמי שביתת הנשק של 1949 התחלק שטח הנפה בין מדינת ישראל לממלכת ירדן. מערב הנפה הפך לנפת השרון במחוז המרכז ומזרח הנפה הפך לחלק מיהודה ושומרון.
אוכלוסייה.
לפי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל שערכו רשויות המנדט היה סך האוכלוסייה בנפה 86,140 בני אדם שהתפלגו כדלקמן:
יש להתחשב בעובדה שהנתונים האלה לא נבעו ממפקד אוכלוסין, אלא התבססו על מפקד האוכלוסין המנדטורי האחרון של 1931 בתוספת הגידול המחושב באוכלוסייה ונתוני ההגירה היהודית והערבית, (שהיו חלקיים בלבד).
שטח.
בשנת 1945 היה סך שטח הנפה 835,355 דונמים. התפלגות השטח הייתה כדלקמן:
שושלת אור 3
עזרה בדרך
עזרה בדרך הוא אלבומו השני של נעם רותם שיצא בשנת 2007. האלבום זכה לביקורות חיוביות ונבחר על ידי גלי צה"ל לאחד מחמשת אלבומי העשור.
עזרה בדרך הוא אלבום קונספט הנוגע בנושא של מוות, שכול וחולי. השירים נוצרו בעקבות מחלת הסרטן של אשתו. כל השירים בתקליט, למעט השיר חרב דמוקלס (תרגום של שירו של לו ריד) והשיר עולה ויורד שנכתב בהשראת השירים I Hung My Head ו-Hurt של ג'וני קאש (במקור של סטינג וניין אינץ' ניילז, בהתאמה), נכתבו והולחנו על ידי רותם עצמו.
טופו השישי, מלך טונגה
טופו השישי (שמו המלא: אהואטו אונואקיאוטונגה טוקוהאו; נולד ב-12 ביולי 1959) הוא מלך טונגה. כיהן כראש ממשלת טונגה וכשר בממשלת טונגה. מ-2008 ועד 2012 מונה אהואטו לנציב העליון של טונגה באוסטרליה ומתוקף תפקידו עבר לקנברה ובנוסף שימש בשנים 2010–2012 כשגריר לא-תושב ביפן.
משפחת המלך.
טופו הוא בנו השלישי והצעיר של מלך טונגה טאופאאהאו טופוו הרביעי. אחיו הבוגרים יותר הם המלך ג'ורג' טופו החמישי והנסיכה שלוט. הוא נשוי לבת דודתו מדרגה שנייה, הנסיכה ננסיפאו, ביתו של הברון ויאה, ראש ממשלת טונגה לשעבר, ויש להם 3 ילדים:
תאריו באוניברסיטה.
בשנת 1977 סיים לימודים בקיימברידג' שבאנגליה ובשנת 1982 הצטרף לזרוע הימית של שירותי ההגנה של טונגה. הוא התקדם בתפקידי קצונה ותוך כדי שירות למד לימודי אסטרטגיה בארצות הברית ואוסטרליה. בשנים 1990–1995 פיקד על אוניית הסיור VOEA Pangai ועל מבצעי אכיפה בבוגנוויל. לאחר מכן למד באוסטרליה והשלים תואר שני בלימודי הגנה באוניברסיטת ניו סאות' ויילס (1997) ותואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת בונד (1998).
בממשלה.
בשנת 1998 פרש משורות הצבא ועד 2004 שימש שר הביטחון והחוץ בממשלת טונגה. בשנת 2000 מונה לתפקיד ראש הממשלה וכיהן בתפקיד עד 2006, במקביל אליו כיהן בשורת תפקידים ועמד בראש משרדים שונים: משרד התעופה האזרחית, משרד התקשורת, משרד העבודה והרווחה ומשרד לענייני הנמלים. בשנת 2006 הודיע במפתיע על התפטרותו מהממשלה, חודשים אחדים לאחר הפגנות עממיות שדרשו מעורבות פחותה של משפחת המלוכה במוסדות הממשל.
מלכותו.