בשנת 1960 פרסמה מאמר ביקורת על ספרו של מרטין בובר על החסידות, The origin and meaning of Hasidism ומאמר נוסף על משנתו בחקר החסידות, שם חלקה על דרכי החקירה שנקט בובר בקשר לחסידות, על שאלת מהותה של החסידות וכן על פרשנות המושג "העבודה בגשמיות". מאמרה הנ"ל על משנתו של בובר בחסידות - שתורגם מאוחר יותר גם לגרמנית ולאנגלית - זכה לתשובה מבובר עצמו וכן ממורהּ גרשם שלום. הדרך שהתוותה ש"ץ אופנהיימר במחקריה על החסידות היא־היא שהתקבלה בסופו של דבר בעולם האקדמי. עם זאת ישנם חוקרים, כגון פרופ' רון מרגולין מאוניברסיטת תל אביב, הסבורים כי הביקורת של ש"ץ אופנהיימר על בובר לא הייתה מוצדקת, ובמחלוקת בין השניים מצדדים דווקא בבובר.
גם הנחותיו של שלום בקשר לחסידות - כאילו לא הייתה החסידות זרם שיצר רעיונות חדשים ביהדות אלא היוותה המשך של זרם המיסטיקה הקודם - זכו לביקורת מצדה. היא אומנם ראתה בחסידות תנועת המשך, אך בניגוד לשלום סברה כי מדובר גם בתנועה מקורית, בעלת רעיונות מהפכניים, אשר הוסוו ונוסחו בלשון קבלית מסורתית.
בנוסף ובמקביל למחקרה על תנועת החסידות, עסקה גם במחקר של תורת הרב קוק, פרסמה מספר מאמרים בנושא, ואף ביקשה לפרסם מחדש חלק מכתביו. פרופ' אליאור סבורה כי העניין שמצאה ש"ץ אופנהיימר בכתבי הרב קוק, נבע בין היתר מהשילוב של הפילוסופיה, הקבלה והחסידות המצוי בהם, המשמעות העמוקה לדברים שכתב, יחד עם דרכו הייחודית של הרב בהתמודדות עם השאלות האקטואליות בנות זמנו. עם זאת סבורה אליאור כי התעניינותה של ש"ץ אופנהיימר בתורת הרב ודרכו לא הייתה אקדמית גרידא, אלא מדובר היה גם בהרגשת הזדהות וקרבה רעיונית שחשה ש"ץ אופנהיימר כלפי תורת הרב ודרכו. במשך מספר שנים למדה בקביעות יחד עם הרב צבי יהודה קוק, בנו של הרב קוק, שאף התיר לה לצלם כתבי יד שלא פורסמו של אביו. בתקופה מאוחרת יותר היו כתבים אלו מקור להוצאה של כתבי הרב קוק שטרם התפרסמו, כנגד דעתם של מחזיקי הכתבים המקוריים שהעדיפו להסתירם.
בהקשר זה שאלת זהותה של מדינת ישראל כמדינה יהודית העסיקה את ש"ץ אופנהיימר רבות והיא לא היססה להביע דעתה בפומבי בנושא. היא הזדהתה עם הציונות המעשית, חתמה בשנות השבעים, יחד עם כ-150 אנשי ציבור ורוח על גילוי דעת הקורא להקים את קריית חברון היהודית, וראתה בתנועת גוש אמונים תנועה התיישבותית ציונית חשובה.
ש"ץ אופנהיימר גם עסקה בנוסח של ספר הזהר. היא הקיימה את פרויקט "מפעל הזהר" במטרה להוציא לאור מהדורה ביקורתית של ספר הזהר. לשם כך היא ותלמידותיה אספו מאות צילומים של כתבי יד של ספר הזהר. עקב פטירתה הפרויקט לא הגיע לסיום, וצילומי כתבי היד הוספו לספריית גרשם שלום בספרייה הלאומית.
אחד ממאמריה הידועים עוסק ברב ישכר שלמה טייכטל, אשר עד לשואה החזיק בדעות אנטי ציוניות, אך כתוצאה מאימי השואה שינה דעתו והפך לציוני נלהב, ובדומה לרב קוק ייחס לתנועה הציונית משמעות דתית עמוקה. טייכטל לא הצליח להימלט מידי הנאצים ונרצח באושוויץ או בדרך לשם. ספרו של טייכטל "אם הבנים שמחה", שנכתב בעקבות השינוי שחל בו, הצליח לשרוד ועותקים מספר ממנו מצאו דרכם לישראל. מאמרה של ש"ץ אופנהיימר עוסק בתיאור האיש ודעותיו, כפי שהם באים לידי ביטוי בדברים שכתב בספר זה. ש"ץ אופנהיימר מתארת במאמר את השינוי שחל בטייכטל, את הבסיס הרעיוני וההלכתי לדעותיו החדשות ואת מאבקו לשכנוע המחנה החרדי לתמיכה במפעל הציוני. לאחר שיצא המאמר לאור, הוא עורר הדים במקומות רבים. בהמשך, הוא יצא במהדורה נוספת, מורחבת, שכללה בין היתר שינוי של חלק משם המאמר (טייכטל מכונה במהדורה החדשה "רב חרדי" ולא "רב חסידי"), וכן "אחרית הדבר" המתארת חלק מהתגובות למאמר, ובנוסף תורגם לאנגלית.
תחום נוסף שחקרה היה המשיחיות ביהדות, בעיקר בקרב היהודים האנוסים, כגון שלמה מולכו, אברהם מיכאל קרדוזו ומנשה בן ישראל. בנוסף לכך, ובאותו עניין, חקרה גם את תורותיהם של המהר"ל והרמח"ל וכן פרסמה מאמרים כלליים על המשיחיות. בנוסף, כתבה את הערך על יצחק לוריא (האר"י) באנציקלופדיה בריטניקה ומאמרים נוספים על הקבלה. חלק ממאמריה בנושא המשיחיות יצאו לאור לאחר מותה בקובץ המחקרים "הרעיון המשיחי מאז גירוש ספרד".
כמו כן, פרסמה ש"ץ אופנהיימר מאמרים על חוקרים ואישים חשובים, חייהם או פועלם. בין היתר פרסמה מספר מאמרים על מורהּ גרשם שלום, על שמואל הוגו ברגמן, זלמן שזר, הלל צייטלין, אפרים גוטליב, רפאל מאהלר, וכן על ישראל אלדד.
א. די-זהב
אפרים די זהב
א' די-זהב
אפרים גולדשטיין
אפרים גולדשטין
גולדשטין
די-זהב
הכרה אנושית
איב קירי
וודאפון
וודאפון (באנגלית: Vodafone Group Plc) היא חברת תקשורת בינלאומית, המבוססת בלונדון, אנגליה. וודאפון היא ספקית התקשורת הסלולרית הגדולה בעולם לפי רווחים, והספקית השנייה בגודלה בעולם לפי מספר מנויים (אחרי צ'יינה מובייל), עם כ- 341 מיליון מנויים (מבלי להתחשב בשליטה בחברות אחרות), נכון לנובמבר 2010. החברה מפעילה רשתות סלולריות במעל ל-30 מדינות ומשתפת פעולה עם רשתות הפועלות במעל ל-40 מדינות נוספות. החברה שולטת ב-45% מווריזון ויירלס, ספקית התקשורת הסלולרית הגדולה ביותר בארצות הברית לפי מספר מנויים.
השם וודאפון (Vodafone) מקורו בשילוב המילים באנגלית: voice data fone (קול מידע טלפון), שם שנבחר על ידי החברה "כדי לשקף את הספקת שירותי המידע והקול בתקשורת הסלולרית".
וודאפון רשומה למסחר בבורסה לניירות ערך בלונדון, והיא מנויה בחברות המרכיבות את מדד FTSE 100. לחברה שווי שוק המוערך ב-35 מיליארד ליש"ט נכון ל-9 במרץ 2011, מה שמציב אותה כחברה הגדולה ביותר הנסחרת בבורסה לניירות ערך בלונדון. כמו כן, לחברה רישום מסדר שני בבורסת הנסדא"ק.
ביקורת.
בספטמבר 2010 חשף השבועון הבריטי Private Eye פרטים על פעילות העלמות מס מצד וודאפון. השבועון דיווח כי וודאפון ביצעה את רכישת חטיבת התקשורת של הקונצרן הגרמני מאנסמן באמצעות חברת-בת מלוקסמבורג, וזאת במטרה להימנע מתשלומי מס על העסקה. כמו כן, דווח כי החברה המשיכה להעביר את רווחיה ללוקסמבורג גם לאחר השלמת העסקה. לאחר מאבק ממושך עם רשות המיסים של הוד מלכותה (HMRC), הוחלט לבסוף כי וודאפון תשלם קנס בסך 1.25 מיליארד ליש"ט. לעומת זאת, על סמך בחינת חשבונותיה של וודאפון, מומחים העריכו כי תשלום המס ממנו התחמקה החברה עמד על כ- 6 מיליארד ליש"ט. החדשות על פרשיית העלמות המס עוררו הפגנות זועמות, החל מאוקטובר 2010, מחוץ לחנויות וודאפון בבריטניה, תחת השם 'UK Uncut'. ההפגנות הראשונות הביאו לסגירתם הסימולטנית של מעל ל-12 סניפים, לרבות סניף הדגל ברחוב אוקספורד.
וודאפון הייתה מעורבת בדיכוי האלים של ההפגנות הפרו-דמוקרטיות במסגרת ההפיכה במצרים. ב-27 בינואר, וודאפון, האחראית על מרבית תשתית הטלקומוניקציה של מצרים, הפסיקה את כל שירותי הקול והמידע לאזרחים ועסקים במצרים, בהתאם להוראות שקיבלה מצד ממשלת חוסני מובארכ. הדיילי טלגרף הבריטי דיווח כי "לפעולתה של הממשלה המצרית אין תקדים בהיסטוריה של האינטרנט". מנכ"ל קבוצת וודאפון, ויטוריו קולאו, הסביר כי החברה הייתה מחויבת לפי חוק להיענות להוראות הממשלה המצרית.
ערוץ האוכל
ערוץ האוכל הוא ערוץ ישראלי בבעלות ענני תקשורת העוסק באוכל ותזונה ומשדר קורסים וסדנאות בישול. הוא משודר באפיק 28 ב-yes הטלוויזיה בלוויין ובערוץ 38 ב-HOT.
היסטוריה.
הקמת הערוץ החלה בסוף 2005, והוא עלה לשידור ביוני 2007 בהשקעה של כ-1.5 מיליון דולר. בין התכנים המשודרים בערוץ משולבים תכנים ממטבחים שונים: אסייתי, ישראלי, ביתי, גורמה, מהיר, בריא. באפייה, אירוח, ומשקאות, והם כוללים תוכניות מקור ישראליות ותוכניות רכש מהעולם. הערוץ עלה בתשלום חודשי של 10 שקלים לחודש, וגייס 25 אלף מנויים תוך 10 ימים.
בשנת 2010, בעקבות הצלחת תוכנית המציאות "מאסטר שף, הערוץ זכה לגידול במספר המנויים.
בספטמבר 2021 עלה אתר חדש לערוץ האוכל הנקרא "החיים הטובים - ערוץ האוכל". האתר מכיל מתכונים של השפים הגדולים בישראל, תוכניות מערוץ האוכל, טיפים לבישול ועוד.
חרישה
חרישה היא פעולה חקלאית שנעשית בעזרת מחרשה ומשמשת כשלב הראשון בעיבודי היסוד במטרה להגיע בסוף התהליך למצע זריעה. החרישה משפיעה על תכולת הקרקע, ועל הימצאותם של בעלי חיים, צמחים ואבנים. לפני המהפכה התעשייתית בוצע חריש על ידי שימוש בבהמות עבודה כמו: חמור, סוס ושור. החרישה היא פעולה קשה, ובחקלאות המודרנית נדרשים טרקטורים חזקים לשם ביצועה.
נִיר הוא כינוי לשדה שנחרש, לעיתים מדובר על התלם הנחרש.
חרישה בהיסטוריה.
במהלך ההיסטוריה האנושית חלה ההתקדמות הטכנולוגית בעבודת אדמה זו. בתקופות קדומות חרשו בכוח בני אדם, ובהמות, שהיו גוררות את כלי החרישה, ועם התפתחות הטכנולוגיה השתמשו בכוח המנוע, כגון בטרקטור.
אלון הוכדורף
אלון הוכדורף (נולד ברומא איטליה ב-15 בדצמבר 1961) היה מנכ"ל זניט מדיה ישראל במשך 11 שנים. כמו כן, הוא ספורטאי וראש ההתאחדות לכדור מים בישראל והוא עיתונאי, שמגיש פינה בתוכנית טלוויזיה.
ביוגרפיה.
אלון הוכדורף, נולד ברומא, איטליה. בשנת 1972 עלה לישראל, ושנה לאחר מכן הצטרף כשחיין לאגודת ברית מכבים עתיד. בשנת 1975 החל ללמוד בתיכון אהל שם רמת גן, ונבחר לשמש כיושב ראש מועצת התלמידים. בשנת 1977 זומן לנבחרת הנוער של ישראל בכדורמים. בסיום לימודיו התגייס לצה"ל ושירת כמפקד ספינה בחיל הים. ב-1983 כשחקן מכבי תל אביב, זומן להצטרף לסגל הבוגרים של נבחרת ישראל בכדורמים ובמסגרת זאת השתתף בטורנירים בינלאומיים.