שטיינבאואר נולדה בקלן, היא למדה בבתי ספר בברלין ובבידגושץ' ולאחר מכן עברה ללמוד בפנימייה.
היא למדה בבית ספר למתורגמנים וקיבלה דיפלומה באנגלית ובצרפתית, היא עבדה תקופה בתחום התרגום במפעל המכוניות פורד בקלן.
לקחה חלק בכתיבת שלושה ספרים שיצאו לאור.
דוגמנות.
בתחילת דרכה בדוגמנות שטיינבאואר עבדה כדוגמנית עבור צלם אופנה בקלן.
היא הצטלמה למגזין "Film und Frau" העוסק באופנה ובקולנוע.
לאחר מכן היא עבדה כדוגמנית בפריז, רומא ולונדון, היא התגוררה גם ארבע שנים בניו יורק ובמהלכן חתמה על חוזה עם סוכנת הדוגמניות איילין פורד.
הנחיית טלוויזיה.
בהיותה בניו יורק הכירה שטיינבאואר עיתונאי העובד ב-"NDR", רשת שידור ציבורית גרמנית ודרכו נכנסה לתחום הטלוויזיה.
מ-1965 ועד 1975 הגישה את מגזין הבידור "Aktuelle Schaubude".
ב-1969 ו-1970 הנחתה את אירוע המוזיקה הבוחר את נציג גרמניה לאירוויזיון.
באירוויזיון 1970 הייתה גם הפרשנית של הטלוויזיה הגרמנית.
מ-1982 ועד 1991 לקחה חלק בהנחיית תוכנית האירוח "NDR Talk Show" שזכה לפופולריות בגרמניה.
חיים אישיים.
נישאה להלמוט פרנקנברג, יזם בעסקי הקוסמטיקה וב-1957 נולדה בתם., לאחר שנה של נישואין הזוג התגרש.
מירב מורן
מירב מורן (נולדה ב-24 בדצמבר 1967) היא עיתונאית ישראלית המשמשת ככתבת לענייני תחבורה, נדל"ן ותכנון עירוני בעיתון "דה מרקר".
ביוגרפיה.
מירב מורן נולדה בקיבוץ געש כבת הצעירה מתוך ארבעה ילדים, לרמי מורן, ד"ר בתחום הבוטניקה, ולדליה מורן, אשת חינוך שניהלה לימים את ארכיון תנועת השומר הצעיר ומקימת ארכיון חיים הרצוג. אחותה היא השחקנית נטע מורן. בשנת 1970 נסעה עם משפחתה לשליחות בת 3 שנים מטעם הסוכנות היהודית ללימה בירת פרו.
בסוף שנות ה-80 שימשה ככתבת בעיתונים "חדשות" ו"על המשמר". בשנים 1990–1993 שימשה כדוברת חברת "ידע מחשבים", נציגת חברת אפל בישראל. בשנים 1994–1996 שימשה כדוברת משרד המדע בעת כהונתה של השרה שולמית אלוני.
בשנת 2000 החלה לשמש כעורכת המהדורה הדיגיטלית הראשונה של "עכבר העיר" בחברת IOL. ב-2002 מונתה לתפקיד עורכת עיתון "גלריה" באתר האינטרנט של "הארץ". בשנת 2006 החלה לשמש כעורכת המדור הפיננסי ומדור הדעות של העיתון "גלובס." בין השנים 2012–2017 שימשה כסגנית עורכת מוסף הנדל"ן של גלובס.
החל משנת 2017 משמשת מירב מורן ככתבת לענייני תחבורה, נדל"ן ותכנון עירוני בעיתון "דה מרקר".
למירב מורן תואר ראשון במדעי הרוח מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדעי הארכיונאות מהאוניברסיטה העברית.
חרדון אוסטרלי מזוקן
חרדון אוסטרלי מזוקן (שם מדעי: Pogona vitticeps) הוא מין של זוחל מהסוג חרדון מזוקן שבמשפחת החרדוניים החי במרכזה של אוסטרליה באזורי בתה, מדבריות וערבות עשב חמימות. הוא נפוץ מאוד כחיית מחמד.
החרדון הוא לטאה בינונית שמגיעה עד לאורך 60 סנטימטרים, כשמחצית מזה מהווה הזנב. לחרדון אין הבדלים בין גודל הזכר לנקבה, אך לזכרים יש זנב רחב יותר, ראשים וזקנים גדולים יותר ופתחי ביב בולטים יותר. צבעם מגוון, מחום בהיר עד אדמדם, כתום, ורדרד ולעיתים כהה יותר. החרדון מכוסה בקשקשים רחבים וקוצניים הבולטים בעיקר מתחת לסנטרו בעל שק התהודה, ומשווים לו מראה של "זקן". לצד העיניים ישנו פס חום ולאורך הצידיים ישנו רכס קוצני נוסף. הרגליים קצרות ובעלות טפרים חדים.
החרדון הוא חיית יום המנצלת את חום השמש כדי לחמם את גופה, אך בשעות הצהריים במדבר החרדון נסוג למחסה של סלעים או גזעים. לטאות אלה ניזונות בעיקר מחרקים עליהם הן מזנקות בזריזות.
חרדונים הנפגשים ביניהם מתחרים על היררכיה באמצעות מחוות ראשים מהירה ותוקפנית, ואם היריבים לא נרתעים הם יילחמו בעזרת לסתותיהם או טפריהם. הם יודעים לזנק באוויר כדי לחטוף מזון או להגיע לעמדה גבוהה יותר.
הרפתקה בשחקים
הרפתקה בשחקים הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של ליאור חפץ משנת 2019, המספר על שני ילדים בני 13, יותם (אמיר טסלר) ונועה (הילה נתנזון) שמוצאים גרוטאה של מטוס קרב היסטורי במגרש גרוטאות. בעזרתו של טייס מבוגר (אריה צ'רנר) הם מנסים להחזיר את המטוס לאוויר כנגד כל הסיכויים.
התסריט נכתב על ידי חפץ בהשראת ספרו של עודד מרום, "הרפתקה בטייסת".
הסרט זכה להפצה מסחרית רחבה בבתי הקולנוע בארץ, נמכר להפצה בינלאומית במדינות רבות ודובב לצרפתית.
תקציר העלילה.
חייו של יותם בן ה-13 אינם פשוטים: לפני שנים מעטות איבד את אביו הטייס בתאונה, יש לו נטייה להתקפי אסתמה ועכשיו אימו הדאגנית החליטה שהם פותחים דף חדש בבאר שבע. יותם מתידד עם בת כיתתו נועה, נערה דעתנית שמתעניינת בעולם התעופה. אהוד, אביה של נועה, עובד על שיפוצו המקיף של "הספיט השחור" - מטוס הקרב האגדי של מוזיאון חיל האוויר ביחד עם אחיה השחצן עופר. למרבה תיסכולה של נועה הם אינם מרשים לה להשתתף במלאכת השיפוץ.
אמו של יותם עסוקה בעבודתה החדשה רוב שעות היום, ויותם ונועה מבלים את שעות אחר הלימודים ביחד. במהלך שיטוטיהם יותם ונועה מגלים במגרש גרוטאות מטוס "מסרשמיט" - מטוס הקרב הראשון של חיל האוויר. הם מחליטים לשפץ את המטוס הנדיר ביחד. יותם ונועה חוברים למוריס כהן, קשיש מתבודד ונרגן שהיה טייס קרב בעברו, המלמד אותם על המטוס, עקרונות הטיסה, עוזר להם במלאכת השחזור והופך לדמות אב. אם יצליחו להחזיר את המסרשמיט למצב טיסה, מוריס יטיס את המטוס במפגן האווירי החגיגי ביום העצמאות.
יום לפני המפגן, מוריס מתמוטט מהתקף לב ואינו יכול יותר להטיס את המטוס, ויותם ונועה צריכים להתמודד עם הפחדים הגדולים ביותר שלהם כדי להאבק על עצמאותם.
פסטיבלים ופרסים.
בשנת 2020 הסרט זכה בפרס הראשון של חבר השופטים בפסטיבל שיקגו לסרטי ילדים, ובשנת 2021 זכה בפרס הראשון בפסטיבל הקולנוע בעיר לידס, אנגליה. בנוסף הסרט נבחר להקרנה בפסטיבלים רבים נוספים, בניהם לוס אנג׳לס, אמסטרדם, מלבורן, מונטריאול, דבלין, פוזנן ועוד.
תגובות.
במהלך הפצתו בבתי הקולנוע בארץ בחודשים יולי-נובמבר 2019, הסרט קיבל ביקורות חיוביות. ב״טבלת המבקרים״ של עיתון הארץ זכה לממוצע משוקלל של ארבעה כוכבים, ומוקם בטבלה תחת הקטגוריה ״חובת צפיה״. באותה תקופה הסרט דורג במקום החמישי בטבלת ״הסרטים המובילים - עשרת הגדולים על פי הגולשים״ של אתר ״סרט״, עם ציון ממוצע של 8.26 מתוך 10.
מבקר הקולנוע שמוליק דובדבני כתב ״בידור מהנה עם קריצה היסטורית. התעשייה המקומית מתקשה לפצח את ז'אנר סרטי הילדים ונוער, אבל "הרפתקה בשחקים" מצליח איפה שקודמיו נכשלו. עם סיפור ישראלי, דמויות חינניות ואפילו סצנה של קרב אווירי, מדובר בסרט חביב ואפילו מעשיר...התוצאה היא סרט ילדים ונוער שמספק לקהל צרכניו בידור חביב מלווה בשיעור בהיסטוריה ציונית. מלחמת העצמאות, טייסת 101, מסרשמיט מיתולוגי, מודי אלון שהפיל מטוסי קרב מצריים בשמי תל אביב, מוזיאון חיל האוויר – זהו הסרט האידיאלי לבני דור תש"ח ונכדיהם״.
נחום מוכיח נתן לסרט ארבעה כוכבים, ובביקורת באתר ״במה״ כתב: ״ביצירת סרט המיועד לקהל צעיר יש לא מעט דילמות. האם להתיילד מבחינת השפה, הגישה והפנייה? או האם לתפוס את קהל הצעירים כבוגר ולא להוריד את הרף? ואולי למצוא את האיזון בין שתי הקונספציות? נדמה לי שזה מה שעשה הבמאי ליאור חפץ... המיומנות הנרכשת שלו ניכרת ב"הרפתקה בשחקים". הסרט רהוט בשפתו הקולנועית ויש בתסריטו חלוקה מאוזנת בין דרמה והרפתקאות. העבודה עם שני גיבוריו הצעירים, וגם עם המבוגרים, מוקפדת, אמינה ומדויקת בדרך כלל, ופה ושם יש גם קומיק-רליפים (בעיקר בדמות אחיה של נועה וחברו הסטלנים). קרב האוויר שבסרט מקצועי ועוצר נשימה, ויש בו גם פטריוטיות וגאווה ישראלית במינון נכון. אבל מעבר לכל, העבודה הקולנועית הזו משדרת כנות ויושר אינטלקטואלי, ובכך היא מתעלה בעיניי בהרבה על סרטי נוסחה סדרתיים לנוער. לי הזכיר הסרט סדרות ספרים שגדלתי עליהם כנער, כמו "הספורטאים הצעירים", "הבלשים הצעירים", "השביעייה הסודית" וכו׳. נוסטלגיה."
מאירה ברנע גולדברג כתבה: ״כבר זמן רב לא ראיתי סרט ילדים/נוער ישראלי שנותן כל כך הרבה כבוד לצופים הקטנים והגדולים... פעמים רבות חזרתי הביתה מאוכזבת מהזלזול באינטליגנציה שלי ושל הבן שלי. כאן המקרה שונה. כשהסרט נגמר ראיתי שסוף סוף הבן שלי חזר לנשום. הוא ישב ופחד למצמץ כדי שלא יפסיד משהו. זהו סרט הרפתקאות מושלם לילדים בבית ספר יסודי וחטיבה, כזה שגם ההורים ישמחו להצטרף לראות... בסרט יש את כל המאפיינים הדרושים כדי לרקוח סרט נוער לקיץ: אהבה, שנאה, קנאה, מתח, אמונה ותקווה. הוא נוגע בכל הנושאים שמעניינים ילדים בגיל הרלוונטי: יחסים בין הורים לילדים, דימוי עצמי, אהבה ראשונה ועוד.״
לויס וובר
צב ענק גלאפגוס
טרר קיירי
טרר קיירי (בוולשית: Tre'r Ceiri; "עיירת הענקים") היא פסגה ומבצר גבעה מתקופת הברזל בחצי האי ל'ין שבמחוז גוויניד', צפון-מערב ויילס. מבצר הגבעה טרר קיירי נחשב לאחד ממבצרי הגבעה המרשימים והשמורים ברחבי האיים הבריטים, הוא הוקם בתקופת הברזל המאוחרת סביב אתר קבורה קדום יותר ובמהלך השלטון הרומאי בוויילס גדל לכדי התיישבות ניכרת עם 150 בתים ואוכלוסייה של כ-400.