וול סטריט הוא סרטו של אוליבר סטון בנושא שוק ההון משנת 1987, ובהפקתה של חברת פוקס. הסרט מספר על ברוקר צעיר שמנסה להתעשר ואת הקונפליקטים שהוא חווה בדרך. כוכב הסרט, מייקל דאגלס, זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
עלילה.
באד פוקס הוא ברוקר זוטר שנואש להתעשר ולהרשים את אביו, טכנאי מטוסים.
בעזרת מידע ששמע מאביו הוא משיג עבודה נחשקת אצל מיליונר בשם גקו, שמלמד אותו את דרכו להתעשר - עבירה על החוק. בעידודו של באד גקו קונה את חברת המטוסים שבה עובד אביו, אך לאחר שהוא חוזר בו מהבטחתו לבאד - שלא לפרק את החברה, באד עוזר להפליל את גקו, שנשלח לכלא.
וול סטריט 2.
לסרט יצא בשנת 2008, סרט המשך, שנקרא "וול סטריט 2 - הכסף מדבר", אשר בוים גם הוא כמו קודמו על ידי אוליבר סטון. הסרט ממשיך את הסיפור, כשגקו יוצא מהכלא לאחר שאשתו נפטרה ובתו הפנתה לו עורף והוא מנסה לשחזר את הצלחת העבר הגדולה שלו. בתסריט ישנם קווי דמיון לסרט הראשון והוא מנסה להראות איך הגורל חוזר על עצמו כאשר שוב, ברוקר צעיר אחר - הארוס של בתו מנסה אף הוא לעשות את הכסף הגדול.
סדרת הסרטים היוותה השראה לסוחרים בשוק ההון והצביעה על הפוטנציאל העצום של הרווח ומצד שני ההפסדים העצומים האפשריים. כמו כן, הסרט מדגיש את הקונפליקט של בני האדם, בין רגשות של נאמנות ויושר לברק המפתה של הכסף.
בוס
צ'ינזאנו (אפרטיף)
וול סטריט (פירושונים)
המונח Wall Street משמעו "רחוב החומה", והוא משמש במשמעויות שונות.
שחייה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932)
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) נערכה בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית. תחרויות השחייה נערכו בין ה-6 באוגוסט 1932 ל-13 באוגוסט 1932. 11 משחים נערכו במשחקים אלו (5 לנשים ו-6 לגברים), בהשתתפות 128 משתתפים (44 נשים ו-84 גברים) מ-20 מדינות.
התחרויות נערכו בבריכת השחייה האולימפית הסמוכה לאצטדיון האולימפי, שכללה 10,000 מושבים. הקהל היה נלהב. המים היו צלולים ואיכותם הייתה משופרת לעומת המשחקים הקודמים.
נשים.
נבחרת השחייה של ארצות הברית () לנשים זכתה ב-4 מדליות זהב מתוך 5.
השחיינית הבולטת.
הלן מדיסון () שזכתה ב-3 מדליות זהב.
גברים.
נבחרת השחייה של יפן () לגברים זכתה ב-5 מדליות זהב מתוך 6 וב-11 מדליות בסך הכל מתוך 16 מדליות אפשריות.
השחיין הבולט.
יאסוג'י מיאזאקי (), היחידי שזכה בשתי מדליות זהב. יושיוקי צורוטה () הגן על תוארו במשחה ל-200 מטר חזה.
Wall Street
ססק פבראגס
אלכסנדר פיצ'ושקין
אלכסנדר יורייביץ' פּיצ'וּשְקין (ברוסית: Александр Юрьевич Пичушкин; יליד מיטישצ'י, מחוז מוסקבה, ב-9 באפריל 1974) הוא רוצח סדרתי רוסי שנידון למאסר עולם באוקטובר 2007 בגין ביצוע 48 מעשי רצח ושלושה ניסיונות רצח נוספים. הפשעים בוצעו בפארק ביטצבסקי, השני בגודלו במוסקבה. הוא נודע בכינוי "רוצח השחמט" בגלל כוונתו לרצוח 64 איש, כמספר המשבצות בלוח השחמט. ברוסיה זכה לכינוי "המטורף מביטצבסקי".
ילדותו.
אביו, יורי פיצ'ושקין, עזב את המשפחה, כשלאלכסנדר מלאו 9 חודשים בלבד. הבן גדל עם אמו, וסבו נטל חלק גדול בחינוכו. ב-1976 עבר להתגורר עם אמו מעיר הולדתו מיטישצ'י לשכונת זוזינו שבמוסקבה. אלכסנדר לא היה מופרע ואופיין כנער ביישן ומתבודד שאהב לשחק שחמט.
הביטוי הראשוני להתנהגותו המוזרה המם את כל מקורביו: הייתה לו תאונה - הוא נפל מנדנדה במגרש משחקים וסבל מפגיעת ראש קשה. אחרי שהובהל לבית החולים, התברר כי הוא חווה זעזוע מוח ומתקשה לדבר - הוא היה מבולבל, הגה "ש" במקום "ס" והחל לכתוב בשגיאות כתיב. לכן אמו החליטה לרשום אותו לבית ספר מיוחד אצל קלינאי תקשורת. בתום לימודיו שם התקבל למכון טכני וניסה להתמקצע בנגרות.
פשעיו.
סדרת רציחות.
את הרצח הראשון שלו אלכסנדר ביצע בגיל 18, ב-1992, הוא חנק סטודנט בשם מיכאיל אודֶייצ'וּקה, בן כיתתו, והשליך את גופתו לבאר מים. הגופה מעולם לא נמצאה. 14 שנים לאחר מכן הוא ציין בחקירתו בפני בלשי משטרת מוסקבה כי:
פישצ'וקין הקדיש מחשבה רבה לרצח הראשון שלו. כעבור זמן חש תשוקה לבצע רצח נוסף - הבנה שחדרה בו לאחר הכרזת גזר הדין של אנדריי צ'יקטילו ב-1994. הוא הודה בחקירתו במשטרה כי הוא קינא בו וביקש להתעלות עליו במספר הרציחות. הוא הכין את עצמו ביסודיות, כאשר הוא הופך את צ'יקטילו למודל לחיקוי עבורו - הוא החל ללבוש חולצות משובצות, כפי שנהג צ'יקטילו, ואסף כל כתבה אפשרית בעיתון אודות צ'יקטילו.
במהלך ביצוע סדרת הרציחות בשנים 2001–2006 הוא התגורר עם אמו, נטליה אלמוראדובנאיה ברחוב חרסון במוסקבה, לא הרחק מפארק ביטצבסקי. עד שנת 2006 הוא עבד כמאבטח בסופרמרקט מקומי ולאחר מעצרו הודה כי הוא ביקש להרוג לפחות 64 אנשים, כך שמספר הקורבנות ישתווה למספר משבצות לוח השחמט. לאחר כל רצח שביצע, הוא נהג להדביק מטבע על כל משבצת בלוח השחמט התלוי בקיר חדרו. עם זאת, באחת החקירות, אמר כי לאחר מילוי כל המשבצות היה קונה לוח חדש. רק שלושה מקורבנותיו הצליחו להישאר בחיים, לאחר שניסה לרצוח אותם. בתחילה ניסה להרוג אלכוהוליסטים, חסרי בית, ואנשים מנודים חברתית וכאלה, שלדעתו, לא הייתה להם זכות לחיות. בתוך זמן קצר הוא החליט לנתק קשר עם כל חבריו, בטענה כי "הריגת מישהו שאתה מכיר היא תענוג גדול".
באותן שנים, הגיעו דיווחים לתחנת משטרת מוסקבה בדרום מערב העיר, כי קיים חשד לסדרת רציחות ביער ביטצבסקי, בעקבות חשיפת גופות קשישים. בתחילת שנת 2006 דבר הרציחות החל להתפרסם בתקשורת הארצית ברוסיה והוחלט להציב פטרול קבוע בפארק.
החקירה.
ב-19 בפברואר 2006 נעצר בפארק ביטצבסקי בן אדם שניסה להימלט כשנדרש להציג תעודות. השוטרים פתחו לעברו באש ופצעו אותו בירך. מאוחר יותר התברר כי לעצור לא היה כל קשר לרציחות בפארק. העיתונות דנה בשתי אפשרויות למניעים להתנהגות החריגה שלו. לפי גרסה אחת, האיש נעצר על ידי בלשים שלא היו במדים, והאיש חשב כי אלה ניסו לשדוד אותו. לפי הגרסה השנייה, האיש היה חמוש בסכין להגנה עצמית (כתוצאה מהשמועות הרווחות על הרציחות בפארק), וכאשר משך את תשומת לבם של החוקרים, הוא חשש כי הוא עלול לשאת באחריות פלילית על אחזקת סכין.
ב-13 במרץ נעצר באותו הפארק גבר הלבוש כאשה, אשר למראה השוטרים ניסה להימלט בריצה. בתיק שנמצא בחיקו, השוטרים גילו פטיש, מממצאי החקירה התברר כי לעצור יש אליבי מוצק.
ב-14 ביוני נרצחה מרינה מוסקאלייבה, שהחקירה העלתה כי היא הייתה חברתו של אלכסנדר פיצ'ושקין. מרינה הלכה לפגישה עם פיצ'ושקין, כשהיא משאירה לבנהּ את מספר הטלפון הנייד שלה. פיצ'ושקין שהיה מודע לעובדה זו, החליט בכל זאת להרוג אותה. יומיים לאחר מכן פיצ'ושקין נעצר לראשונה והתוודה באוזני החוקרים כי הוא "המטורף מביטצבסקי", אך החקירה נמשכה, מאחר שהחוקרים לא שללו אפשרות ל"הפללה עצמית", נטילת אחריות על פשעים שלא ביצע למעשה. זמן מה לאחר מכן, פיצ'ושקין העיד על פשעים אחרים שבוצעו בפארק ביטצסקי.
באפריל 2007 פסיכיאטרים משפטיים מצאו אותו כשפוי חלקית, מה שאִפשר להטיל עליו עונש מאסר עם טיפול פסיכולוגי חובה, שהוחלט לערוך החל מדצמבר 2006 במכון המחקר לפסיכיאטריה משפטית ע"ש ולדימיר סרבסקי במוסקבה.
משפטו.
ביוני 2007 התיק הפלילי של פיצ'ושקין הושלם תוך הכללת רצח 52 איש בכוונה תחילה, הרציחות שבוצעו בעיקר בפארק ביטצבסקי.
ב-13 באוגוסט 2007 החל בית המשפט העירוני של מוסקבה בשימוע הראשוני בעניינו של פיצ'ושקין שהואשם ברצח 49 בני אדם ובניסיון לרצוח עוד שלושה נוספים. הוא הואשם על פי סעיף 105 של החוק הפלילי הרוסי "רצח שני אנשים או יותר במודע שהם במצב חסר אונים, באכזריות קשה." התובע במשפט, היה התובע הכללי של מוסקבה, יורי סמין, שחזה כי גזר הדין יינתן בתוך חודשיים לפחות. במהלך המשפט השתתפו 41 מבני משפחות הקורבנות ו-98 עדי תביעה. בית המשפט קיבל את עתירת הנאשם, שביקש כי חבר המושבעים ידון בעניינו והכריז כי ההליך המשפטי יהיה פתוח לתקשורת.
לדברי החוקרים ממשטרת מוסקבה, ביצע פיצ'ושקין את פשעיו בשנים 1992–2006 והיה הכי פעיל בשנים 2005–2006 בפארק ביטצבסקי בדרום מוסקבה. עורך דינו של הנאשם היה פאבל איוואניקוב, שאמר כי מרשו מודה באשמה במלואה. עד היום לא ידוע המספר המדויק של הנרצחים, אף שבריאיון לטלוויזיה עורך הדין הצהיר כי פיצ'ושקין רצח 61 איש. מקורות אחרים טענו כי רצח 63 אנשים. בריאיון לטלוויזיה, הודה פיצ'ושקין כי רבים מקורבנותיו היו חבריו, הוא הביא אותם באמתלות שונות לפארק ביטצבסקי, שם הכה באחורי ראשם במהלומות פטיש, וקבר את גופותיהם. בעת שחזור הרציחות בפני המשטרה חשף פיצ'ושקין אתרי קבורה רבים ובהם קורבנותיו. אנשי משרד הפנים הרוסי הודו שאכזריותו של פיצ'ושקין אפילו עלתה על זו של הרוצח הסדרתי הנודע אנדריי צ'יקטילו, שהוצא להורג ב-1994 בעוון רצח 53 איש. הם גם הוסיפו כי ללא ספק, לו לא היה נעצר, היה פיצ'ושקין ממשיך ברציחות.
ב-24 באוקטובר, החליט חבר המושבעים פה אחד להוציא כתב אישום. פיצ'ושקין הורשע ברצח 48 איש ועוד שלושה ניסיונות לרצח ולמחרת הצהיר בפני בית המשפט כי הוא אינו מתחרט: "כל הזמן הזה אני רציתי משהו, אתם לא... במשך 500 הימים שאני עצור, וכל הזמן הזה, כל אחד מכם מחליט על הגורל שלי - השוטרים, השופטים והתובעים. אבל אני חרצתי את גורלם של 60 אנשים. אני הייתי השופט, התובע, והתליין ... ועשיתי לבדי את כל התפקידים שלכם ... "