לפני השואה.
יצחק סמואל נולד בשנת 1902 בפרוידנבורג (Freudenburg) שבגרמניה, לשמואל ולאידה לבית וייל. למד חמש שנים בגימנסיה בעיר טריר ולאחריהן למד בישיבת שונות בפרנקפורט ובהן בישיבת הרב ד"ר דוד צבי הופמן. בהמשך למד בבית המדרש לרבנים בברלין (שכמה שנים קודם עמד רד"צ הופמן בראשו וייסדו הרב ד"ר עזריאל הילדסהיימר) והוסמך לרבנות בידי הרב יחיאל יעקב ויינברג והרב יוסף וולגמוט. ארגן בהצלחה גדולה כנס עולמי של שומרי שבת.
את פעילותו הפוליטית החל בתנועת "צעירי המזרחי" וייצגם בכמה קוגרסים ציוניים. במקביל פרסם מאמרים בביטאונים וכתבי עת שונים, ובהם "ביטאון המזרחי".
בתר"צ נבחר לכהן כרבה של יהדות נורווגיה. מיד לאחר בחירתו פעל רבות לחיזוק חיי הקהילה היהודית. הוא למד נורווגית ופרסם בעיתונות המקומית מאמרים בנושאים כמו הרפורמה והשבת. נודע כדרשן ומרצה מחונן המרתק את שומעיו.
בימי השואה.
בקיץ תש"ב (1942) הרב סמואל היה בכפר קטן בקרבת אוסלו, שבו היה גם יהודי בשם ברנשטיין שנחשד על ידי הגרמנים כמרגל. עקב כך הגסטפו חקר את כל היהודים שהיו בכפר וגם הרב סמואל נחקר מספר פעמים. באחת מהחקירות רמזו אנשי הגסטפו לרב שיעלם כדי שלא יעצרו אותו. אך הרב לא הסכים לכך בשום אופן ואמר: "אני כרב לא אטוש את עדתי בעת הרת סכנות זו".
בכ' באלול תש"ב (2 בספטמבר 1942) הוזמן שוב לחקירה ולא שב. הרב סמואל נלקח עם יהודים נוספים למחנה ריכוז סמוך לאוסלו. הקהילה היהודית באוסלו פעלה כדי לשחרר את רבה לימים הנוראים אך העלו חרס בידם.
הרב סמואל הועבר לגרמניה באניה "מונטה רוזה" יחד עם שמונה-עשר יהודים נוספים בי"א בכסלו תש"ג (20 בנובמבר 1942). הרב סמואל נספה באושוויץ בח' בטבת תש"ג (16 בדצמבר 1942), ולמעט פרט זה לא ידוע דבר נוסף מאז המעבר לגרמניה.
רעייתו, הנרייטה סמואל, ושלושת ילדיהם ניצלו עם אלף יהודים נוספים בידי המחתרת הנורווגית שהבריחה אותם לשוודיה. הנרייטה סמואל העידה במשפט אייכמן.
צאצאיו.
ילדיו:
מנכדיו:
מסעות לגילוי מקור הנילוס
משחקי הרעב - התלקחות
התלקחות (באנגלית: Catching Fire) הוא ספר הרפתקאות לנוער מסוגת ספרות ספקולטיבית שנכתב על ידי סוזן קולינס, והספר השני בטרילוגיית משחקי הרעב. כמו קודמו, רב המכר של שנת 2008 "משחקי הרעב", הוא ממשיך את הסיפור על חייה רצופי ההרפתקאות של קטניס אוורדין במדינת פאנם.
הספר פורסם באנגלית בספטמבר 2009, ותורגם לעברית ב-2011 על ידי יעל אכמון. הנושאים המרכזיים בספר כוללים הישרדות, שליטה ממשלתית, מרד ובעיקר שיעבוד כנגד עצמאות. הספר קיבל ביקורות חיוביות מאוד. המבקרים שיבחו את הספר, את סופו המפתיע ואת תחכומה של קטניס. הספר השלישי בסדרה, עורבני חקיין, יצא לאור באנגלית באוגוסט 2010, ובעברית ב-12 בינואר 2012.
רקע.
עלילת הספר מתרחשת במדינה בדיונית עתידית בשם פאנם הנמצאת בצפון אמריקה, בה שולט הנשיא סנואו ביד רמה. כעונש על המרד של אזרחי "12 המחוזות" (האזורים העניים יותר במדינה) שהתרחש כ-75 שנה קודם לתקופת הספר, על כל אחד מהמחוזות לשלוח נער ונערה אחת לשנה לזירת "משחקי הרעב", בה ילחמו כלל הנערים זה בזה, כשמטרתם להרוג זה את זה. האחרון שנותר בחיים מוכרז כמנצח. משחקי הרעב מתקיים במקום שנבנה במיוחד לאירוע מדי שנה בזירה סגורה על ידי מגן כוח חשמלי, הנשלטת על ידי צוות מהקפיטול הנקרא קברניטי המשחק.
עלילה.
אחרי שניצחו במשחקי הרעב ה-74 בספר הקודם, קטניס אוורדין ופיטה מלארק שהגיעו ממחוז 12, המחוז העני ביותר במדינת פאנם, יוצאים ל"סבב ניצחון" שיכלול ביקור בכל מחוזות פאנם וכן בקפיטול. ביום שבו קטניס ופיטה מתחילים את סבב הניצחון שלהם ברחבי המדינה, הנשיא סנואו מגיע אליה לביקור. הנשיא מסביר לה שהאיום שלה להתאבד ביחד עם פיטה במשחק הרעב ה-74, שגרם להיתר ששניהם ינצחו, היה הפרה גלויה של דברי הקפיטול, ובכך היא גרמה לדיבורים על מרד במחוזות המדינה. הוא מאיים להרוג את משפחתה וחבריה אם היא לא תצליח להוכיח לכל אזרחי פאנם שהמעשה שלה לא היה מעשה של התרסה אלא שהוא נעשה מתוך אהבה בלתי ניתנת לשליטה כלפי פיטה.
התחנה הראשונה שלהם בסיבוב הניצחון היא מחוז 11, המחוז שממנו הגיעה חברתה ובעלת בריתה של קטניס במשחקי הרעב הקודמים, רו. במהלך הטקס, פיטה נואם בקצרה על רו ות'רש, קטניס לעומתו ממעיטה בדברים ומספרת בקצרה שרו הייתה חברה טובה, ומודה למחוז 11 על המתנה שלהם אליה במשחקים. כשהיא מסיימת, אחד מאזרחי המחוז מתחיל לשרוק את המנגינה שרו השתמשה בה בזירה כדי להודיע שהיא בטוחה. השיר נגמר וכל אזרחי המחוז מצדיעים לקטניס באותה צורה שבה נפרדה קטניס מרו את פרידתם האחרונה. קטניס נלקחת משם, אבל לא לפני שהיא רואה צמד אוכפי שקט יורים בראשו של האיש ששרק. פיטה וקטניס ממשיכים את סיבוב הניצחון בכל 12 המחוזות ובקפיטול. בריאיון שלהם, פיטה מציע לקטניס נישואין בתקווה שזה מה שיְרַצֵה את הנשיא סנואו. למרות זאת, קטניס מגלה שנסיונותיהם לדכא את המרד כשלו. זמן קצר אחרי שובם למחוז 12, קטניס פוגשת באישה ונערה (בוני וטוויל) שברחו ממחוז 8 בדרכם אל מחוז 13, שידוע כי הופצץ במרד בפאנם ובו אין חיים, והן מסבירות לה את התאוריה שלהן שמחוז 13 לא הרוס, וכהוכחה אפשר לדעת, על פי עורבני-חקיין בקצה של התמונות של המחוז המשודרות בטלוויזיה, שהתמונות המעודכנות של המחוז ההרוס הן אותן תמונות כבר 75 שנה. מאוחר יותר הנשיא סנואו מודיע כי לכבוד משחקי הרעב ה-75, הגמול הרבעוני השלישי (גמול רבעוני הוא סבב מיוחד של משחקי הרעב שנערך כל רבע מאה (25 שנים) ובו נעשית תחרות מיוחדת ושונה ממשחקי הרעב הרגילים), 24 המיועדים לזירה ייאספו מתוך מאגר המנצחים משנים קודמות. קטניס והימייטץ', מנצח מלפני 25 שנים שמשמש בכל שנה כמדריכם של המיועדים למשחקי הרעב, עולים בגורל אך פיטה מתנדב להחליף את הימייטץ'. ברגע שקטניס מבינה שהיא ופיטה יהיו מתחרים בזירה בפעם השנייה, קטניס מחליטה לעשות הכל שדווקא פיטה יצא משם בחיים. קטניס ופיטה מגיעים אל מחנה האימונים ופוגשים את כל שאר המיועדים נגדם יצטרכו להתחרות. לאחר ימים ספורים, מתרחש הריאיון המסורתי עם כל מיועד, המשודר לכל פאנם ובו פיטה מכריז שהוא וקטניס כבר נישאו בטקס מסורתי של מחוז 12 ושקטניס אף בהיריון - כל זה כדי להוכיח לנשיא סנואו ולכל פאנם שאהבתם אמיתית.
במהלך המשחקים, קטניס ופיטה חוברים לצמד המנצחים משנים קודמות ממחוז 4, פיניק, גבר בן 24 ששרד את המשחקים בגיל 14, ומאגס, אישה בשנות השמונים לחייה, שהייתה המדריכה של פיניק לפני 10 שנים. מאגס הקריבה את עצמה למענם, ולאחר מותה פיטה, קטניס ופיניק חוברים לג'והאנה מייסון, אישה כבת 30 ממחוז 7, ולויירס וביטי (המכונים גם הלם וזרם), זוג אינטליגנטי ממחוז 3. ויירס מוכיחה את חוכמתה בכך שהיא הראשונה שמגלה שהזירה בנויה כמו שעון, ושכל האסונות בזירה מתרחשים בשעה שלהם ובגזרה שלהם בשעון ובכך עוזרת להם למפות את הזירה על פי גזרות. לאחר מותה של ויירס ביטי מסביר לאחרים על תוכניתו לתעל את הברק שפוגע בעץ הגבוה כל 12 שעות אל המים במרכז הזירה, בעזרת התיל שלו, וכך כל מי שבאזור יתחשמל. לקראת סוף הספר, תוכניתו של ביטי נכשלת אך קטניס נזכרת דבריו של היימיטץ' שעליה "לזכור מיהו האויב האמיתי" ויורה חץ אל שדה הכוח המקיף את הזירה, ובכך גורמת להשמדתו. רחפת של מחוז 13 מגיעה לקחת אותה משם והיא מתעלפת. כשהיא מתעוררת, קטניס מגלה שהיא ברחפת עם היימיטץ', פיניק, ביטי וגייל הות'ורן ידידה הטוב, אך היא גם מגלה שפיטה, ג'והאנה ואנובאריה, המיועדת ממחוז 2, נתפסו על ידי הקפיטול. כמו כן, מספרים לה שהתוכנית של רוב המתמודדים הייתה לפרוץ אל מחוץ לזירה, וכל מה שביטי ניסה לעשות מההתחלה היה להשמיד את שדה הכוח וגם שג'והאנה לא ניסתה להרוג אותה כמו שחשבה, אלא לעלף אותה כדי להוציא את שבב האיתור שהושתל על ידי הקפיטול בידה.
הספר נגמר בכך שגייל מגיע אל הרחפת בה קטניס שוהה ונרפאת, והוא מספר לה שאחותה ואימה בטוחות, אבל שמחוז 12 הופצץ בידי הקפיטול, כמו שקרה למחוז 13.
הסרט.
ב-27 בנובמבר 2013 יצא לאקרנים עיבוד קולנועי של הספר, בהמשך לסרט משחקי הרעב שמבוסס על הספר הראשון בסדרה. בסרט מככבים ג'ניפר לורנס בתפקיד קטניס, וג'וש האצ'רסון בתפקיד פיטה. את הסרט ביים פרנסיס לורנס.
יעקב פרבשטין
יעקב פרבשטין (1896 – 1965) היה ראש המועצה הראשון של בני ברק.
ביוגרפיה.
נולד בעיירה מלקין הסמוכה לאוסטרוב מזובייצקה, פולין. למד בישיבה המקומית בעיר בריסק אצל הרב משה סוקולובסקי, בעל "אמרי משה". לאחר מכן נסע למזריטש ולמד אצל הרב המקומי. בשנת תר"פ (1920) עלה לארץ ישראל. התיישב בתל אביב ועסק בקבלנות בניין.
בשנת תר"צ (1930) עבר להתגורר בבני ברק, שנוסדה שש שנים קודם לכן. זמן קצר לאחר בואו לבני ברק השתלב בחיים הציבוריים במושבה הצעירה. בשנת תרצ"ז (1937) הכריז מושל המחוז מטעם ממשלת המנדט הבריטי על בני ברק כעל מועצה מקומית. הוא מינה את חברי המועצה, ופרבשטין, שהיה אחד מנציגי הגוש האזרחי, התמנה לעמוד בראשה. המשרד הרשמי של המועצה המקומית היה בביתו של פרבשטין שברחוב רבי עקיבא.
בתקופת כהונתו של פרבשטין כראש המועצה סבלו תושבי בני ברק ממחסור חמור בתעסוקה. פרבשטין יזם עבודות ציבוריות בתחומי המושבה כדי ליצור מקומות תעסוקה לתושביה, אולם בשל חוסר תקציב לא יכול היה ליישם את תוכניתו. בשנת 1938 עמד בראש משלחת של חברי המועצה שנפגשה עם מושל המחוז הבריטי וביקשה את אישורו למתן הלוואה למועצה המקומית. המושל אישר את ההלוואה ובעקבות זאת חלה תנופת פיתוח של סלילת כבישים ונטיעת גנים בתחומי בני ברק. כן פעל להקמת בית ספר.