כבר מראשיתו נתקל קליגולה בקשיים. לפי ראיון שהעניק גוצ'יונה לפנטהאוז ב-1980, וידאל (שגוצ'יונה כינה "כישרון מופלא") התחיל לעשות בעיות בראיון שנתן לטיים מגזין כשהוא כינה את הבמאים טפילים שניזונים מעבודתם של סופרים, והבמאי צריך לציית להוראות שהסופר נותן בתסריט. לפי גוצ'יונה, בראס הזועם הגיב להערתו של וידאל בכך שהוא העיף את וידאל מהאולפן. גוצ'יונה נאלץ לצדד בבראס (אותו כינה "סובל משיגעון גדלות") מכיוון ש"עבודתו של גור כבר נעשתה ועבודתו של טינטו עמדה להתחיל."
בליהוק ובתכנון ובביצוע צצו בעיות. מכיוון שלא חשה בנוח עם המין והעירום בתסריט, הכוכבת הראשית שניידר התפטרה במהרה מהסרט.
בשלב מוקדם התברר ליוצרי הסרט שלוח הזמנים הצפוף שייעדו לצילומים רוסליני וגוצ'יונה הבלתי מנוסים היה בלתי אפשרי לסרט בקנה מידה כזה. דונאטי היה צריך להשליך כמה מרעיונותיו המקוריים והמורכבים לאתרי ההסרטה ולהחליף אותם בדימויים סוריאליסטיים כמו matte paintings מוזרים, שטחים מואפלים, תפאורות רקע ומסכים ממשי. הדבר גרם לשינויים משמעותיים בתסריט, כשבראס והשחקנים מאלתרים את הקטעים הכתובים כדי שיתרחשו באתרי הסרטה שונים לחלוטין, ולעיתים צילמו קטעים חדשים לגמרי (כמו הסצנה הפותחת את הסרט) על מנת להפגין התקדמות בעת שהאתרים הפגומים או שעוצבו מחדש לא היו זמינים. ההפקה עוכבה בשל חוסר הסכמה בין בראס ודונאטי לגבי כך שבראס לא השתמש בכל אתרי ההסרטה שדונאטי הרכיב, כמו גם מכך שהתגלעו חילוקי דעות בין בראס וגוצ'יונה לגבי תוכנו המיני של הסרט.
במקביל לכך בראס לא היה שבע רצון מהתסריט שכתב וידאל. "הייתה זו עבודתו של זקן סנילי. וידאל שיכתב אותו חמש פעמים, אבל הוא עדיין אבסורדי." בעזרתו של מקדואל, כתב בראס מחדש חלקים מהתסריט.
בזמן שרוב הצילומים של קליגולה הושלמו, וידאל (שנקלע לעימותים קודם לכן בשל מעורבותו בסרט הידוע -"מיירה ברקינגרידג'") היה מודאג מלהיות קשור להפקה כזו שיצאה מכלל שליטה. בחוששו שהסרט לא יצליח, וידאל שמר מרחק מהפרויקט. לגבי וידאל הסיק בראס, "אם באמת אני אכעס על גור וידאל, אני אפרסם את התסריט שלו."
הסרט הגיע לשלב שאחרי ההפקה, גוצ'יונה תפס פיקוד על קטעי הסרט, פיטר את בראס מכיוון שהוא גרם לבזבוז כספים גדול כל כך (גוצ'יונה האשים את בראס בכך שהוא צילם די סרט לכדי "פי חמישים מהגרסה המקורית של בן חור"), הוא ליהק פושעים אמיתיים כסנאטורים רומיים,
והשתמש במה שגוצ'יונה החשיב כ"נשים שמנות, מכוערות ומקומטות" בסצינות המין במקום בשפנפנות פנטהאוז. גוצ'יונה שכר את חברו ג'אנקרלו לואי על מנת שיערוך מחדש את הסרט. לואי התבקש לעצב מחדש את הסרט כדי שיהלום יותר את תסריטו המקורי של וידאל, בעודו מביע את התוכן המיני שדרש גוצ'יונה. בצעד שנוי במחלוקת צילמו השניים סצינות פורנוגרפיות נועזות כדי להחליף את הסצינות שצילם בראס.
עם קטעי סרט מאולתרים רבים, שנכתבו מחדש מהטיוטה המקורית של הסרט, לואי ערבב, חתך מחדש, ומחק סצינות בסיכומו של דבר. רבות מהתמונות המיניות המפריעות אותן צילם בראס הוסרו, והחליפו אותן כשש דקות של מין חושפני שצילמו גוצ'יונה ולואי. לסיכום, העריכה הסופית של הסרט התרחקה במידה ניכרת ממה שבראס התכוון. באופן אירוני היה לה גם דמיון מועט לתסריטו של וידאל.
בתוצאותיה הלא נעימות של המריבה, גם בראס וגם וידאל ניהלו כל אחד מסע תוכחה עצמאי ותביעות משפטיות נגד גוצ'יונה, ובכך עיכבו את יציאתו לבתי הקולנוע של קליגולה. וידאל, שקיבל $200,000 תמורת התסריט, נסוג מדרישתו ל-10% מרווחי הסרט בתמורה לכך ששמו יוסר מהקרדיטים (הכותרת המקורית הייתה אמורה להיות "קליגולה של גור וידאל" (Gore Vidal's Caligula).
ב-1981, אנה די לורנצו, ששיחקה את מסלינה, תבעה את גוצ'יונה, בטענה שהוא פגע בקריירה שלה מכיוון שהשתמש בסצינות הפורנוגרפיה הבוטה בעריכה הסופית של קליגולה בלי ידיעתה, וכך קישרו אותה עם סרט פורנוגרפי. אחרי מאבק משפטי ממושך, ב-1990, פסק לה בית משפט בניו יורק $40,000 כפיצויים נזקיים.
באוגוסט 1979, שלוש שנים אחרי שההפקה החלה, יצא הסרט קליגולה להפצה בבתי הקולנוע.
דייב סקוט
דייב סקוט (באנגלית: Dave Scott; נולד ב-4 בינואר 1954) הוא טריאתלט אמריקאי.
ביוגרפיה.
דייב סקוט גדל בדייוויס, קליפורניה, שם הוא היה שחקן כדור מים בבית הספר התיכון דייוויס, ובאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס.
דייב סקוט זכה שש פעמים באליפות העולם באיש הברזל בהוואי: 1980, 1982, 1983, 1984, 1986 ו-1987. רק יריבו, מרק אלן, הצליח להשוות את שיאו ולזכות שש פעמים בתואר, שמונה שנים מאוחר יותר. סקוט ידוע בכינוי "האיש" (The Man).
דייב סקוט שב מ'פרישה' ב-1994, בהיותו בן 40 והגיע למקום השני באליפות העולם בטריאתלון איש הברזל בהוואי. ב-1996, בגיל 42, הוא חזר לתחרות והגיע למקום החמישי. הוא רץ את מקטע המרתון ב-2.45 שעות.
סקוט החל ברצף הניצחונות שלו רק שנתיים אחרי תחרות איש הברזל הראשונה שלו. במהלך התקופה בה היה אלוף העולם באיש הברזל הוא שמר על תזונה טבעונית קפדנית. אולם, מאז 1992, הוא איננו עוד טבעוני.
סקוט עובד כמאמן טריאתלון, יועץ כושר, נואם בנושא מוטיבציה, פרשן ויועץ לתאגידים.
סקוט נשוי בשנית ולו שלושה ילדים. כיום הוא מתגורר בבולדר, קולורדו.
מרק אלן
מרק אלן (באנגלית: Mark Allen; נולד ב-12 בינואר 1958) הוא טריאתלט אמריקאי.
ביוגרפיה.
מרק אלן נולד בגלנדייל, קליפורניה, הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, שם הוא זכה ב-All-American בשחייה, וסיים תואר ראשון בביולוגיה.
לאחר שזכה אלן במדליית ארד בשנת 1983 ובשתי מדליות כסף בשנים 1986 ו-1987 באליפות העולם בטריאתלון איש הברזל, הוא זכה במדליית זהב באליפות ב-1989. הייתה זו הפעם הראשונה מבין ששה ניצחונות באליפות העולם של אלן, האחרונה הייתה ב-1995, בהיותו בן 37, ובכך היה האלוף המבוגר ביותר אי-פעם. הוא גם הצטיין במרחק האולימפי, השתתף באליפות העולם הראשונה בטריאתלון שנערכה באביניון, צרפת, ב-1989, וזכה במדליית זהב. הוא ניצח עשר פעמים, בטריאתלון ניס (אליפות העולם הבלתי רשמית בטריאתלון), ובשנים 1988 - 1990 עמד לזכותו מאזן ניצחונות ב-20 תחרויות.
במהלך הקריירה שלו, שהסתיימה ב-1996 הוא שמר על ממוצע של 90% בהגעה לאחד מבין שלושת המקומות הראשונים בתחרויות בהן השתתף. הוא הוכתר שש פעמים כטריאתלט השנה בידי Triathlete magazine, וב-1997 כינה אותו Outside magazine כאדם בעל הכושר הטוב ביותר בעולם. אלן נבחר להיכל התהילה של טריאתלון איש הברזל ב-1997.
אלן נשוי לטריאתלטית ג'ולי מוס.
ישיבת סלוצק - קלצק
ישיבת עץ חיים - סלוצק נוסדה בעיר סלוצק בשנת תרנ"ז (1897) על ידי הרב איסר זלמן מלצר, עברה לעיר קלצק בשנת תרפ"א (1921) עד שחדלה להתקיים בעת מלחמת העולם השנייה.
הישיבה בסלוצק.
בשנת תרנ"ז נעתר הסבא מסלבודקה רבי נתן צבי פינקל להפצרותיו של רב העיר סלוצק רבי יעקב דוד וילבסקי (הרידב"ז), ושלח לסלוצק חבורה של 14 מבחירי תלמידיו בישיבת סלובודקה, על מנת לפתוח את ישיבת סלוצק. יחד עמם שלח את רבי איסר זלמן מלצר שבאותה עת כיהן כאחד מראשי ישיבת סלבודקה. תוך זמן קצר רכשה הישיבה שם ומעמד כאחת מישיבות העילית של ליטא.
רבים מתלמידי הישיבה התפרסמו אחרי שנים ובהם גדולי הדור שלאחר מלחמת העולם השנייה הרב אלעזר מנחם שך והרב משה פיינשטיין.
לאחר נשואי בתו של הרב מלצר עם רבי אהרן קוטלר התמנה גם הוא לכהן כר"מ הישיבה, והרב שך התמנה ללמד קבוצות תלמידים בישיבה.
הניהול הרוחני של הישיבה הופקד בתחילה על ידי הרב שבתי שעפטיל קרמר חתנו של שרגא פייבל פרנק וגיסו של ראש הישיבה הרב מלצר, ואחר כך כיהן בתפקיד זה הרב אשר סנדומירסקי.
הי"ד החזקה.
ארבעה עשר בכירי ישיבת סלבודקה שנבחרו על ידי הסבא ונשלחו עם הרב מלצר לפתיחת ישיבת סלוצק, היו ידועים באותו הזמן כבכירי עולם הישיבות בכללותו, וגם לאחר מכן התפרסמו ברובם כמנהיגי ישיבות ידועים. בעולם התורני היה ידוע כינויים בשם הי"ד החזקה כעין שם ספרו של הרמב"ם.
בישיבה למדו, בין השאר, הרב אלעזר מנחם מן שך, הרב אריה לוין, דוד באזוב, הרב יוסף אליהו הנקין, הרב משה פיינשטיין והרב אהרון קוטלר.
הישיבה בקלצק.
עקב רדיפות השלטון הקומוניסטי, הוצרכה הישיבה לגלות בשנת 1921 מתחומי רוסיה לתחומי פולין, וכך עקרה הישיבה בראשות הרב קוטלר לעיר קלצק הסמוכה לגבול הרוסי. הרב מלצר נשאר עוד כשנתיים בסלוצק עד שעקר גם הוא לקלצק.
בשנת 1925 עלה הרב מלצר לארץ ישראל ומאז הוכר הרב קוטלר כראש ישיבת קלצק.
במשך כמה שנים כיהן הרב שך כר"מ הישיבה והניהול הרוחני של הישיבה הופקד במשך כמה שנים בידיו של הרב יחזקאל לוינשטיין.
סגירת הישיבה.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה היה מנין תלמידי קלצק כ-260 תלמידים. עד ר"ח חשוון ת"ש 1940 נשארה הישיבה בקלצק שהייתה תחת השלטון הרוסי, בר"ח חשוון עברה יחד עם אלפי בני ישיבות לעיר וילנה שעמדה תחת שלטון ליטאי. כאשר סופחה וילנה לברית המועצות פוזרה הישיבה ל-3 סניפים, סאלוק שעל יד לטביה, דושאט ודוקשט. רבי אהרן קוטלר התגורר בסאלוק והיה מבקר תכופות בשני המקומות האחרים עד לחודש שבט תש"א 1941. אז נסגרה הישיבה.
חידוש הישיבה.
בשנת 1943 הקים רבי אהרן קוטלר ישיבה חדשה בארצות הברית בשם בית מדרש גבוה היא ישיבת לייקווד עם תלמידים אחרים.
הרב צבי יהודה מלצר בנו של רבי איסר זלמן מלצר פתח את ישיבת קלצק בפרדס חנה ובהמשך ברחובות. בשנת 1956 התמזגה עם ישיבת הדרום.
ישיבת סלוצק
ישיבת קלעצק
פולה ניובי פרייזר
מארק אלן
ישיבת קלצק
איגור קורצ'אטוב
משפט המלך