השוואה היסטורית שנעשתה באוסטרליה בנוגע לעלויות בריאותיות, מצאה יתרון כלכלי בולט לטובת גישת הפסיכוזה המוקדמת, לעומת טיפול סטנדרטי, לאחר מעקב של 12 חודשים. דוח נוסף, של Orygen Research Centre במלבורן, מסכם שהעלויות של שירותי פסיכוזה מוקדמת לא רק חסכוניות עבור הלקוחות, אלא גם עבור מערכת הבריאות והחברה. זאת ועוד, הנתונים הללו לא לוקחים בחשבון את הרווח הפוטנציאלי של פסיכוזה מוקדמת בהפחתת התאבדויות ובהשפעה חיובית בתחום התעסוקתי.
רפורמה בשירותי בריאות הנפש.
בריטניה.
בריטניה, ככל הנראה, עשתה את הרפורמה המשמעותית ביותר בשירותיה באמצעות אימוץ צוותי הפסיכוזה המוקדמת, אשר נחשבים כעת כחלק בלתי נפרד מהמערכת המקיפה של השירותים לבריאות הנפש. "המדריך ליישום המדיניות של בריאות הנפש" מתווה מפרט שירותים ומניח את הבסיס לפיתוח כלי חדש. ישנה דרישה לשירותים שיפחיתו את משך הפסיכוזות הלא מטופלות (DUP), שירותים שנמצאו כקשורים לתוצאות טובות יותר לטווח הארוך.
ההמלצות של הקווים המנחים:
אוסטרליה וניו זילנד.
מאז שנות ה-90 התפשטו השירותים מעבר להקמת ה-EPPIC המקורית במלבורן שבאוסטרליה.
ניו זילנד מפעילה צוות פסיכוזה מוקדמת בעל חשיבות רבה במשך למעלה מעשור, כאשר היא נוהגת על פי המסמך המדיני של בריאות הנפש בנוגע לפסיכוזה מוקדמת שיצא בשנת 1997. ישנו צוות מקצועי לאומי של פסיכוזה מוקדמת בשם "קבוצה מנחה להתערבות מוקדמת בפסיכוזה בניו זילנד" המארגן אירועים להכשרה ומפיק משאבים מקומיים.
סקנדינביה.
תוכניות של פסיכוזה מוקדמת המשיכו להתפתח מעבר לשירותים המקוריים של TIPS בנורווגיה ול-OPUS randomised trial בדנמרק.
אמריקה הצפונית.
לקנדה יש כיסוי נרחב על פני רוב מחוזותיה, כולל הקמת שירותים קליניים ומחקרים אקדמיים מקיפים בקולומביה הבריטית (ונקובר), אלברטה (EPT בקלגרי) ואונטריו (PEPP, FEPP).
בארצות הברית, "התקשרות ההערכה והסיוע" מטמיעה את ההתערבויות של פסיכוזה מוקדמת בכל רחבי המדינה.
אסיה.
הפגישה הראשונה של "הרשת האסייתית של פסיכוזה מוקדמת" (ANEP) התקיימה בשנת 2004. כיום ישנם שירותים מבוססים בסינגפור ובהונג קונג.
ישראל.
בישראל פועלות מספר מרפאות ומסגרות אשפוזיות, אשר שמות דגש על התערבות בפסיכוזה. "מרפאת שחר", אשר החלה את פעילותה בשנת 2001, היא יוזמה משותפת של המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר ואוניברסיטת בר-אילן. מטרתה היא זיהוי וטיפול מוקדמים בתסמינים ראשוניים של מחלות פסיכיאטריות, ביניהן פסיכוזה, בקרב צעירים, תוך ניסיון להארכת הזמן עד להתקף פסיכוטי ראשון, הקטנת העוצמה והתדירות של הישנות המחלה והקטנת תחלואה משנית בשלב הפוסט-פסיכוטי. במקביל למטרה זו, שואפת המרפאה לסייע בהקטנת העומס על מערכות תמיכה באמצעות סיוע לבני המשפחה וצמצום הפגיעה החברתית, התעסוקתית והפסיכו-סוציאלית של המטופלים. המרפאה מציעה טיפול כוללני במטופל ובמשפחתו על ידי צוות רב תחומי, כולל טיפול פסיכיאטרי, טיפול פסיכולוגי אישי, קבוצתי ומשפחתי, וטיפול סוציאלי המתמקד בתפקוד אישי ובסיוע מול מוסדות. בנוסף, מציעה המרפאה שירותים כגון קורס מחשבים, קבוצה לשיפור מיומנויות חברתיות, וקבוצה להעלאת המודעות הגופנית ושיפור הדימוי העצמי.
מרכז המחקר איימס
מרכז המחקר איימס (מאנגלית: Ames Research Center או בקיצור ARC) הוא אחד ממרכזי המחקר של נאס"א - סוכנות החלל של ארצות הברית. המרכז ממוקם בשדה התעופה הפדרלי מופט (Moffett Federal Airfield) הנמצא בעמק הסיליקון שבקליפורניה, ארצות הברית. המרכז הוקם ב־20 בדצמבר 1939 ונקרא על שמו של ג'וסף סוויטמאן איימס (Joseph Sweetman Ames), פרופסור לפיזיקה שהיה ראש אוניברסיטת ג'ונס הופקינס בשנות ה־20 של המאה ה־20 ואחד ממקימי הסוכנות הלאומית לאווירונאוטיקה (הסוכנות שקדמה לנאס"א). המרכז היה למעבדת המחקר השנייה שפעלה עבור הסוכנות הלאומית לאווירונאוטיקה. המרכז עבר לאחריות נאס"א עם הקמת נאס"א ב־1958.
מרכז איימס הוקם במקור על מנת לבצע מחקרים אודות אווירודינמיקה באמצעות מנהרות רוח על מטוסים מונעים באמצעות מדחפים, אך במהלך השנים תפקיד המרכז התפתח וכלל גם טיסות חלל וטכנולוגיית מידע וכיום המרכז לוקח חלק חשוב בתפעול משימות חלל מחשבי־על ומתמחה באסטרוביולוגיה.
משימות.
אף על פי שאיימס מוגדרת כמרכז מחקר ולא כמרכז לטיסות חלל היא הייתה והיא אחראית על מספר משימות חלל:
בנוסף למשימות אלו איימס לקחה חלק במשימות מארס פאת'פיינדר, מארס רובר, פיניקס ומארס סיינס לברטורי.
טכנולוגיית מידע.
איימס היא ביתם של מחלקות המחקר של נאס"א בתחום מחשבי־העל והבינה המלאכותית, המהוות חלק חשוב ממאמצי המחקר של נאס"א.
מנהרות רוח.
מנהרות הרוח שבמרכז איימס ידועות לא רק בשל גודלם העצום, אלא גם בגלל מאפייניהם השונים המאפשרים ביצוע סוגים שונים של מחקר מדעי והנדסי:
UPWT - קיצור של Unitary Plan Wind Tunnel היא מנהרת רוח שהקמתה הסתיימה במרכז איימס ב־1956 בעלות של 27 מיליון דולר ומאז היא מנהרת הרוח הפעילה ביותר בשימוש נאס"א. כל מטוסי הנוסעים הגדולים וכמעט כל מטוסי הקרב שנבנו בארצות הברית ב־40 השנים האחרונות נבדקו במנהרה זו. גם קפסולות המרקורי, ג'מיני, אפולו ומעבורת החלל נבחנו במתקן.
NFAC - קיצור של National Full-Scale Aerodynamics Complex הוא מתקן מנהרות הרוח הגדול ביותר בעולם וניתן להכניס לתוכו מטוסים אמיתיים ולא רק דגמים מוקטנים שלהם. המנהרה המקורית נבנתה ב־1940 והיא גלילית, גובהה 12.2 מטרים ואורכה 24.4 מטרים והיא יכולה לספק דחף אווירי במהירות של 300 קשר (560 קמ"ש). בשנות ה־80 נוספה עוד מנהרה בגובה 24.4 מטרים ובאורך 48.8 מטרים והותקנו בה מערכות אוויר חדשות. מנהרה זו היא מנהרת הרוח הגדולה ביותר בעולם והיא משמשת לבחינת האווירודינמיקה של כלי טיס שונים ולבצוע מחקרים עליהם. מנהרה זו יכולה להכיל מטוס בואינג 737 בגודל מלא וליצור דחף אוויר במהירות של עד 100 קשרים (190 קמ"ש). אף על פי ש־NFAC הוצאה משרות נאס"א ב־2003 היא מופעלת כיום על ידי חיל האוויר של ארצות הברית.
Discovery (מארז תקליטורים של פינק פלויד)
Discovery Box Set הוא מארז של פינק פלויד שיצא לאור ב-26 בספטמבר 2011, וכולל את כל 14 אלבומי האולפן בגרסת רימסטר בגרסה משופרת שנוצרה על ידי ג'יימס גאת'רי. וספר בעל 60 עמודים בשם "Graphic Tales" שעוצב בידי סטורם ת'ורג'רסון (שהיה אחראי לעיצוב מרבית העטיפות של אלבומי הלהקה). המארז הוא חלק מקמפיין שמטרתו להוציא מחדש את כל יצירות הלהקה בגרסאות משופרות.
האלבומים:
Grantchester Meadows
עמוס גרודז'ינובסקי
עמוס גרודז'ינובסקי (נולד ב-3 ביוני 1940) הוא אתלט ומאמן ישראלי בעבר, היה אלוף ושיאן ישראל בריצות למרחקים קצרים. השתתף באולימפיאדת רומא (1960) במדי נבחרת ישראל.
ביוגרפיה.
גרודז'ינובסקי נולד בתל אביב. הוא התאמן במועדון מכבי תל אביב. בתחרות אתלטיקה שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב בדצמבר 1958 הוא ניצח בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.2 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 24.0 שניות. בשנת 1959 זכה לראשונה באליפות ישראל בקפיצה לרוחק.
בתחרות מבחן שנערכה באפריל 1960 היה האתלט המצטיין לאחר שניצח ב-3 ריצות, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.8 שניות, לפני הרי קנה מהפועל ראשון לציון שקבע אותה תוצאה, בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.1 שניות, שוב לפני קנה (22.3 שניות) ובריצת 400 מטר בתוצאה של 50.3 שניות, לפני אלימלך שוחט מהרי אפרים (51.7 שניות). ב-2 במאי אותה שנה הוא קבע בקפיצה לרוחק שיא ישראלי חדש של 7.40 מטר. באליפות ישראל שנערכה ביולי אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.0 שניות, לפני הרי קנה (11.1 שניות) ומדליית כסף, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.81 מטר, אחרי דוד קושניר מהפועל רמן גן (6.92 מטר) ולפני זאב רייס מהפועל גבעת ברנר (6.70 מטר).
באולימפיאדת רומא (1960) סיים גרודז'ינובסקי במקום 44 בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.19 שניות, במקום 44 בריצת 200 מטר בשיא ישראלי חדש של 21.99 שניות ובמקום 52 בריצת 400 מטר בשיא ישראלי חדש של 49.03 שניות.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השישית שנערכו בספטמבר 1961 זכה גרודז'ינובסקי במדליית ארד, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.06 מטר, אחרי מייק הרמן מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש של 7.47 מטר ודוד קושניר מישראל (7.22 מטר).
לאחר המשחקים האולימפיים למד גרודז'ינובסקי חינוך גופני באוניברסיטת מינסוטה שבמיניאפוליס וקיבל דוקטורט בפיזיולוגיה וביוכימיה של המאמץ.
גרודז'ינובסקי לימד במכון וינגייט ואימן אתלטיקה במועדון "אס"א תל אביב", מספר אלופי ישראל בריצות למרחקים קצרים: מני רוזנברג, פרופ' יואב מקל ומוטי גרוס. בשנת 1983 פרש מאימון תחרותי.
נוסף על עבודתו במכון וינגייט עוסק גרודז'ינובסקי בשיקום חולי לב ופרסם שני ספרים העוסקים בתחום זה: "הליכה למשקל בריא" ו"הליכה ללב בריא".
תיאודור מיימן
תיאודור הרולד "טד" מיימן (באנגלית: Theodore Harold "Ted" Maiman; 11 ביולי 1927, לוס אנג'לס, קליפורניה - 5 במאי 2007, ונקובר, קולומביה הבריטית) היה פיזיקאי יהודי אמריקאי, ממציא הלייזר (Light Amplification by Stimulated Emission of Radiation).
על המצאה זו זכה מיימן בפרסים רבים ובעיטורים שונים, ואף היה מועמד פעמיים לקבלת פרס נובל לפיזיקה. כתב ספר בשם "אודיסאת הלייזר" ("The Laser Odyssey"), המתאר כיצד המציא את הלייזר.
קורות חיים.