ברחבי העולם יחס החברה משתנה בכל הנוגע למין מזדמן - בעוד שבחברות מסוימות קיימים השקפות שמרניות למדיי בכל הנוגע למין מזדמן כאשר במקרים הקיצוניים ביותר לקיחת חלק ביחסי מין מחוץ לנישואים הטרוסקסואלים יכולים אף להוביל למאסר או לעונש מוות, מנגד ישנן חברות בהם ההשקפות הליברליות נפוצות למדיי כאשר התפיסה הקיצונית ביות בחברות אלו היא תנועת האהבה החופשית .
במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 בארצות הברית "מסיבות ליטופים" (Petting parties), בהן משחק מקדים הייתה האטרקציה העיקרית, הייתה פופולרית בקרב דור הפלאפר. משום שהבעלות על כלי רכב גדלה באופן מהותי בעשורים הבאים ומספר האפשרויות למקומות לצאת בהם לדייט גדלו במיוחד - כגון בתי הקולנוע, אולמות ג'אז, וכו', מעורבות ההורים בתהליך החיזור החלה לדעוך. בעקבות כך מקרים של מין מזדמן הפכו שכיחים יותר בתקופה זו בקרב בני נוער ובוגרים. בשל כך, באותה התקופה מכוניות זכו לעיתים לכינוי "בתי בושת על גלגלים" שכן הם עוררו שאלות רבות על המוסר המעוות של הדור הצעיר.
במסגרת המהפכה המינית שאירעה בארצות הברית ובאירופה בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, חל שינוי מהותי בעמדות החברתיות לנושא המין. המצאת הגלולה למניעת היריון וצורות אחרות של אמצעי מניעה, התנועה לשחרור האשה, והלגיטימציה של הפלות במדינות רבות גרמו לכך שרבים יותר מבעבר לקחו חלק בקיום יחסי מין מזדמנים. הדבר נבע בין היתר מכך שהדור הצעיר דכה את מהאידיאלים של הנישואין שהיו קיימים בקרב דור ההורים, ובעקבות צמיחת תרבות המסיבות במכללות. בתגובה למרדנות זו, במהלך בשנות ה-60 במקומות מסוימים בארצות הברית נשים לא נשואות לא יכלו לרכוש גלולות למניעת הריון.
בארצות הברית מין מזדמן בין סטודנטים במכללות גדלים בהדרגה לאורך השנים - קרוב ל-70% מהאנשים בקבוצת גיל זו לקחה חלק במין מזדמן לפחות פעם אחת בעיקר כתוצאה מכך שלראשונה יש להם חופש לחקור את המיניות שלהם.
סוגיות משפטיות.
החוקיות של ניאוף וזנות משתנה ממדינה למדינה. במדינות מסוימות קיימים חוקים האוסרים או מגבילים יחסי מין מזדמנים.
בחלק גדול מהמדינות המוסלמיות, כמו סעודיה, פקיסטן, אפגניסטן, איראן, כווית, האיים המלדיביים, מרוקו, עומאן, איחוד האמירויות הערביות, סודאן, תימן - כל צורה של פעילות מינית מחוץ לנישואין אינה חוקית.
יחס הדת למין מזדמן.
יחס היהדות.
בהלכה היהודית נפסק שקיום יחסים מחוץ לנישואין, הוא איסור מהתורה, של זנות. מלבד איסור זה, ישנו איסור בחומרת כרת, של בעילת נידה, ועל פי תקנת הראשונים, נאסר על רווקות לטבול.
יחס הנצרות.
מין מחוץ למערכת נישואין נחשב על פי הזרמים הנוצריים השמרנים להתנהגות לא מוסרית. התגובות למקרים של מין מחוץ למערכת נישואין מעורבות - החל מדרישת כפרה על המעשה ועד לנידוי מוחלט של אנשים שעשו זאת.
יחס האסלאם.
לפי האסלאם הדבר הגדול ביותר שגורם להרס הצניעות הוא קיום יחסי מין מחוץ למערכת נישואין, ועל כן זה נחשב לאחד מהחטאים הגדולים ביותר על פי האסלאם.
במקרים מסוימים, אף נרצחות נשים על מעשים כאלה, לרוב בידי בני המשפחה.
אתרים/יישומים מסחריים שמקדמים מין מזדמן.
שירותי היכרויות מקוונים רבים מספקים שירותים לאנשים המחפשים מין מזדמן בלבד מבלי לכלול קשר רגשי או מחויבות ארוכת טווח. האתרים, היישומים והפורמים שמתמחים בכך מספקים לאנשים שקרובים יחסית מבחינה גאוגרפית אך נמצאים בחוגים חברתיים שונים ליצור קשר.
טינדר הוא נכון ל-2019 יישום ההיכרויות הפופולרי ביותר בעולם עבור iOS ואנדרואיד. ישנם מגוון שימושים לאפליקציה, אשר אחד מהם הוא מין מזדמן.
רוזנות פורטוגל
רוזנות פורטוגל (בפורטוגזית: Condado de Portugal) הייתה רוזנות שהתקיימה באזור צפון פורטוגל בין השנים 868–1071, ושוב בין השנים 1096–1139, ואשר היוותה את הבסיס להקמת ממלכת פורטוגל.
היסטוריה.
הקמה ראשונה.
המורים השלימו את כיבוש הבזק של חצי האי האיברי תוך שנים ספורות. לנוצרים, מאידך, נדרשו 500 שנים להשלמת הרקונקיסטה, מעת שהחלו להשיב מלחמה שערה. תהליך הדרגתי זה הביא להקמתן של ממלכות נוצריות קטנות, שהלכו והתעצמו ככל שהתקדמו הנוצרים דרומה, במהלך הרקונקיסטה. הראשונה מבין ממלכות אלה אשר קמו, אסטוריאס, נחלקה בין בניו של המלך אלפונסו השלישי, עם מותו. כך קמו בנוסף הממלכות קסטיליה ולאון. מאוחר יותר הופיעו בזירה גם ממלכת נווארה, ממלכת אראגון וממלכת גליסיה.
בשנת 868 כבש וימרה פרס את אזור פורטו, במהלך מלחמות הרקונקיסטה, וקיבל את השליטה באזור כרוזנות מאלפונסו השלישי, מלך אסטוריאס. במהלך השנים לאחר מכן התרחבה הרוזנות, אשר הייתה כפופה לממלכת ליאון, ובחלק מהזמן לממלכת גליסיה, אולם בשנת 1071 ביטל גרסיה השני, מלך גליסיה את הרוזנות, בעקבות קרב פדרוסו, שבו הביס את הרוזן נונו מנדס, ושטחיה שולבו בממלכתו, תוך שהוא מוסיף לתאריו את התואר "מלך פורטוגל".
הקמה שנייה.
בשנת 1096 מסר מלך לאון וקסטיליה אלפונסו השישי את השליטה על דוכסות פורטוקלה לחתנו אנרי מבורגונדי. רוזנות זו, שנהנתה ממידה נדיבה של אוטונומיה, אף כי הייתה כפופה לממלכת לאון, הייתה הגרעין העוברי לממלכת פורטוגל. אנריקה הנהיג את החבל מתוך שאיפה לזכות באוטונומיה מלאה. עם מותו בשנת 1112, רוזנות פורטוקלה נהנתה מעצמאות רבה יותר. עתה, שלטה הלכה למעשה אלמנתו, תרזה מלאון, רוזנת פורטוגל על רוזנות פורטוקלה. היא שימשה כעוצרת, בהיות בנה אפונסו אנריקש קטין. מדיניותה של תרזה דמתה לזו של בעלה: חיזוק מרקם החיים ברוזנות וחתירה לעצמאות מלאה. תרזה עיטרה עצמה בתואר "מלכה", תוך שהשתדלה להתמודד עם המשברים הדיפלומטיים החריפים אליהם נקלעה הרוזנות. השפעתם של האצילים הגליסיים בענייני הרוזנות הייתה רבה ואלה גרעו ממעמדה, צמצמו את כושר השפעתה, ובמידה רבה הכתיבו לה את אופן האצלת הסמכויות בניהול ענייני הרוזנות. עם הגיעו של אפונסו אנריקש לגיל 14, הוא עוטר כאביר וסיגל לעצמו מנהגים מלכותיים. מעמדם המועדף של האצילים הגליסיים אצל תרזה, כשברקע אדישותם המופגנת של האצילים ואנשי הכנסייה ברוזנות, הכשירו את הזירה למרד ברוזנות, בהנהגתו של בנה אפונסו אנריקש.
מלחמה פרצה בין אפונסו אנריקש לאמו הרוזנת תרזה. בשנת 1128, הובסו חילותיה של תרזה בקרב סאו מאמדה, והיא נאלצה לגלות מהאדמות בהן שלטה במשך 15 שנים. בעיתוי זה, הכריז אפונסו אנריקש על עצמאותה של רוזנות פורטוקלה ועתה הפכה זו לממלכה עצמאית.
מלך לאון וקסטיליה אלפונסו השביעי לא השלים עם אובדן השליטה על פורטוקלה. אי לכך, נאלץ אפונסו אנריקש להמשיך בלחימה נגד חילותיו של אלפונסו ובמקביל ניהל גם מערכה נגד המורים בדרום.
ב-25 ביולי 1139, הביס אפונסו אנריקש את המורים בקרב אוריקה. בגיבוי ההנהגה בנסיכות, הוא הכריז על עצמאותה של פורטוגל כממלכה והוכתר למלך תחת השם אפונסו הראשון. כך, נוסדה רשמית ממלכת פורטוגל, תחת מלכות השושלת הראשונה של הענף הפורטוגזי של בית בורגונדי הצרפתי.
תחנת הרכבת שינג'וקו
תחנת הרכבת שינג'וקו (ביפנית: 新宿 駅) היא תחנת רכבת גדולה ברובע שינג'וקו שבטוקיו, יפן. התחנה משמשת כאמצעי התחבורה במטרופולין טוקיו ואף מחוץ לעיר. בתחנה פעילים רכבות בין עירוניות, רכבות פרווריות, וקווי רכבת תחתית. על פי ספר השיאים של גינס התחנה היא מרכז התחבורה הגדול והעמוס ביותר בעולם, עם ממוצע של 3.64 מיליון איש ליום. בתחנה עצמה יש 36 רציפים כולל רציפי הרכבת התחתית של טוקיו, ועוד 17 רציפים אליהם ניתן לגשת דרך מעברים תת־קרקעיים המקשרים ל־5 מבנים נוספים ללא פתח כניסה נפרד. בבניין התחנה הראשי יש מעל 200 יציאות אל הרחובות סביב התחנה.
היסטוריה.
תחנת הרכבת שינג'וקו נפתחה בשנת 1885 על ידי חברת "Akabane-Shinagawa". באותה העת שינג'וקו הייתה עיר קטנה וגודל התחנה היה בהתאם. מה שהוביל להגברת התנועה בתחנה היה פתיחתם של הקווים: קו צ'ו (1889), קו קיו (1915) וקו אודאקיו (1923). בשנת 1993, בעקבות הצורך בהרחבת התחנה התקשרה הממשלה עם המהנדס העירוני היפני, קנסבורו קונדו על מנת לתכנן את המבנה. תוכניותיו שכללו בניית חזית חדשה ומפוארת בצד המערבי הושלמו ב־1941. תוכניתו של קונדו הייתה גם להאריך את קו טוקיו טוהקו למסוף תת־קרקעי חדש בצד המערבי של התחנה ובניית מבנה תת-קרקעי בצד מזרח־מערב של התחנה שישרת את קו סיבו ואת הקווים של חברת טוקיו קוסוקו (כיום: מטרו טוקיו), ואילו קווי קיו ואודאקו ישתמשו במסופי קרקע שממערב לתחנת ג'יי אר. תוכניות אלה הושעו עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, אך השפיעו על הבנייה הנוכחית של אזור התחנה. שירות הרכבת התחתית החל בסופו של דבר בשנת 1959 במפלס התת־קרקעי של התחנה.
ואגאשהוטה
ואגאשהוטה (בהונגרית: Vágáshuta) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-120 תושבים בשנת 1990 עד ל-76 תושבים בלבד בשנת 2018 (ירידה של כ-36%).
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים ובמקום קיימות מצבות יהודיות.
החזית העממית לשחרור פלסטין - מבצעים חיצוניים
החזית העממית לשחרור פלסטין - מבצעים חיצוניים (בערבית: الجبهة الشعبية لتحرير فلسطين - العمليات الخارجية) או מבצעים מיוחדים (ערבית: العمليات الخاصة) או קבוצת המבצעים המיוחדים (ערבית: مجموعة العمليات الخاصة) היו שמות לארגון הטרור שהקים ודיע חדאד, לאחר שסולק מהחזית העממית לשחרור פלסטין בשנות ה-70 המוקדמות.
היווצרות.
חדאד היה ממנהיגי החזית העממית לשחרור פלסטין מאז הקמתה. אולם, לאחר חטיפת המטוסים לשדה דוסון, שנתפסה כגורם משמעותי לאירועי ספטמבר השחור, נאסר על חדאד לארגן פיגועים כנגד לא-ישראלים.