בסיוע התרומות הקים איפרגן שלוש עמותות: "ברית שלום וחסד" (כוללים לאברכים ועוד); "יד יהודית" (סיוע למשפחות במצוקה כלכלית); ו"קול יהודית" (בתי ספר לבנים ולבנות, גני ילדים וישיבה). ב-2012 הוערכה חצרו על ידי 'פורבס' בשווי של 90 מיליון ש"ח, והוא דורג כשישי בעשירים שברבני ישראל. שנה לאחר מכן עלה למקום החמישי. ב-2017 דווח שהחצר נקלעה לקשיים כספיים, בין היתר בעקבות נפילתו של נוחי דנקנר, התרחקותם של עשירים נוספים והידלדלות הקהל.
רשות המיסים קבעה שסך של 43.5 מיליון ש"ח שקיבל איפרגן בשנים 2003–2014 הוא הכנסת עבודה שלו החייב במס הכנסה. בערעור בפני בית המשפט המחוזי בתל אביב נפסק שכ-13.5 מיליון ש"ח מתוך סכום זה הועבר כתרומות לעמותות שהקים, ולכן הסכום החייב במס הוא 30 מיליון ש"ח.
סכסוך חצרות.
קברו של אביו נמצא בנתיבות, במרחק של כ-100 מטרים מקבר הבאבא סאלי, והקרבה בין שני הקברים המהווים מוקד עלייה לרגל הפכה ליריבות בין חצרו לחצר ה"באבא ברוך", הרב ברוך אבוחצירא. היריבות הובילה את נציגי החצרות לבתי משפט בתביעות בנושאי קרקעות.
הסכסוך אף הוביל לתלונה שהגישו חמש נשים כנגד הרב איפרגן בטענה שהטריד אותן מינית. החקירה הובילה למסקנה שהתלונות שקריות, ושלוש מהמתלוננות נידונו בבית משפט לעבודות שירות במסגרת עסקות טיעון. כתבי אישום הוגשו נגד מי שנחשדו כיוזמי העדויות, מחצרו של הבאבא ברוך.
בערב יום כיפור ה'תשע"ג (2012) נערך מפגש פיוס בין הרבנים איפרגן ואבוחצירא.
בבחירות המקומיות ב-2013 תמך הרב איפרגן באייל מסיקה והרב יורם אברג'ל ביחיאל זוהר. הרב אברג'ל והעבריין שלום דומרני נעצרו בחשד שהאחרון איים על הרנטגן ביוזמת הרב אברג'ל. הרנטגן מצידו הכחיש את הדברים. בהמשך נסגר התיק מחוסר ראיות.
ביקורת.
הרב עובדיה יוסף יצא נגד הרב איפרגן באומרו: "ממתי אנחנו מאמינים בכישופים ובמדורות?".
על רקע מעורבותו בבחירות המקומיות בנתיבות בשנת 2008, שבהן הריץ רשימה מתחרה לרשימת 'שס"ג' המשותפת ליהדות התורה וש"ס, חתמו רבנים ליטאים בולטים, ובראשם הרב יוסף שלום אלישיב, הרב אהרן יהודה לייב שטינמן והרב חיים קניבסקי, על גילוי דעת שבו נאמר ביחס לאיפרגן: "כל מי שיש לו קשר עמו הרי הוא בכלל הפורש מדרכי ציבור שאין לו חלק לעולם הבא". מאוחר יותר התקיימה בין הרב איפרגן לחלק מאותם רבנים פגישה, שתוארה כפגישת התפייסות.
חיים אישיים.
הרב איפרגן נשוי לרבנית רוחמה ואב לחמישה.
גם לאחיו, חיים איפרגן, היה חצר משלו בקריית אתא, וזכה לכינוי דומה - "האולטרה-סאונד". אחותו היא הרבנית ברוריה זבולוני, המכונה "הבוררת" (שדורגה בעבר בעשרת הרבנים העשירים, עם כ-20 מיליון ש"ח). אחיו דוד איפרגן, ייסד את עמותת "עולם חסד" ועוסק בדרשנות. אחייניו הם הרב יגאל שריקי, המכונה "הסי.טי", והרב נתנאל שריקי מנתיבות שחסידיו כינו אותו "רב המנהרות".
קישורים חיצוניים.
סרטים.
"יעקב ישראל איפרגן", ב"וידאופדיה" - אנציקלופדיית הווידאו של חדשות 2 באינטרנט (גם ביוטיוב)
אמנון לוי, "שומר מסך", "יעקב איפרגן "הרנטגן" - האמת מאחורי משפחת איפרגן" (חלק א', חלק ב')
צפון הקווקז
צפון הקווקז הוא חבל ארץ המשתרע על החלק הצפוני של הקווקז, שנמצא בין אסיה לאירופה. מבחינה פוליטית, כולל רכס הרי הקווקז את המחוזות והרפובליקות הרוסיות של המחוז של צפון הקווקז, וחלקים מגאורגיה.
ברוסיה כולל צפון הקווקז את:
בגאורגיה:
היסטוריה.
כיום בשליטה רוסית מלאה משנת 1861, וצפון הקווקז מורכב משבע רפובליקות קטנות ממוצא קווקזי והן: אדיגיה, קאראצ'אי-צ'רקסיה, קברדינו-בלקריה, צפון אוסטיה, אינגושטיה, צ'צ'ניה, ודאגסטן.
האימפריה הרוסית פלשה לאזור הקווקז במאה ה-18 כדי להרחיב את גבולותיה ולקבל שליטה על האזור שמחבר בין אסיה לאירופה, וכתוצאה מכך התקיימה מלחמה אכזרית ועקובה מדם בת 100 שנים בינה לבין עמי הקווקז, ושבסופה הצליחו הרוסים להכניע את כל עמי הקווקז וחלק מהעמים הוגלו ממולדתם (הצ'רקסים בארץ ישראל הם חלק מאותם עמים שהוגלו) ומאז האזור כולו בשליטה רוסית.
במהלך השנים קמו הקבוצות האתניות השונות מהאזור לדרישה לאוטונומיה וכך נוצרו הרפובליקות של צפון הקווקז.
גיניאה הצרפתית
משפט בארצות הברית
משפט אמריקני
משפט אמריקאי
רשימת מרצ-הבחירה הדמוקרטית-שח&quot;ר
דרגת חימצון
Rosoideae
Rosoideae היא תת-משפחה גדולה בתוך משפחת הורדיים. היא כוללת מספר רב של שיחים ועשבים, רובם רב-שנתיים. תת-המשפחה כוללת למעלה מ-40 סוגים.
בין הסוגים הנפוצים נכללים הוורד, תות השדה והפטל. לאור ממצאי מחקר גנטי מספר סוגים הועברו לתת-משפחות אחרות, והמחקר עדיין נמשך.
סיפורו של הטוחן
סיפורו של הטוחן (באנגלית: The Miller's Prologue and Tale) הוא השני בסיפורי קנטרברי שחיבר הסופר האנגלי בן המאה ה-14, ג'פרי צ'וסר. הסיפור מובא מפיו של טוחן מבושם על מנת "להפטר" מסיפורו של האביר. זהו 'פבליאו' (Fabliau - סיפור קצר) גס, המוני וסאטירי העומד בניגוד מוחלט לקורות אהבה הנאצלת הנשקפת מסיפורו של האביר.
הפרולוג של הטוחן.
הפרולוג של הסיפור נכתב בצורת דו-שיח הנערך בין הארי ביילי (בעלי פונדק הטאבארד בו מתאחרת החבורה) לטוחן, העונה לשם רובין. בעוד שהפונדקאי מבקש תחילה לשמוע עוד מעללי גבורה נשגבים בעקבות סיפורו של האביר, הוא ניאות לבסוף להתיר לטוחן (ולו כדי לסכור את פיו) לגולל את סיפורו.
הטוחן מתואר כשתוי וצעקני, וקולו מזכיר את זה של פונטיוס פילטוס במחזות מסתורין (שורה 16). האפסנאי מפציר בטוחן לבל ישים לצחוק את מקצועו; אך האחרון משיב כי אין בכוונתו להעליב נגרים ככלל, או לתארם כבעלים נבגדים, וממשיך בסיפורו. כך, הסיפור הבא אחריו הוא זה של האפסנאי, המנסה לאזן את סיפורו של הטוחן בטווית-עלילה ובה כמה נערים העושים צחוק מטוחן חמדן ונכלולי.
סיפורו של הטוחן.
"סיפורו של הטוחן" עוסק בצעיר העונה לשם ניקולס, המנסה לשדל את אשתו הצעירה (אליסון) של הזקן הקנאי - בעל-הבית בו הוא מתגורר, להעביר עמו את הלילה. לבסוף, מאמציו נושאים פרי והצמד מתכנן כיצד לתנות אהבים על ידי הולכת ג'ון, בעל-הבית, שולל, באמצעות מזימה מורכבת שבמסגרתה משכנעו ניקולס כי הוא גילה, בזכות הכרתו את תורת האצטגנינות, כי שיטפון בממדים תנ"כיים עומד להחריב את המקום. ביטחונם תלוי, כך מתריע בפניו ניקולס, בהעברת לילותיהם בגיגיות אישיות שתתלנה מהתקרה, ובעת שהשיטפון בוא יבוא, יהא צורך לנתקן מהחבלים. הוא מוסיף ומזהיר את בעל-הבית כי אם הלה יגלה את דבר השיטפון הממשמש ובא לחבריו, כי-אז הם יחשיבוהו למטורף (בעוד שלמעשה מטרת הדברים אינה אלא להבטיח כי איש לא יכניס טיפת שכל בקודקודו של בעל-הבית). תרמית מבדחת זו פותחת בפני אליסון וניקולס את חלון-ההזדמנויות לו ציפו בדריכות, ולאחר שקיעת-החמה, משבעל-הבית נרדם בגיגיתו, חומקים השניים אל מחוץ לגיגיותיהם ומבצעים את זממם זה בזו.
בעת שניקולס ואליסון שוכבים זו בצד זה, לבלר הקהילה הגנדרן והאיסטניסי, אבשלום (אבסולון), הנמשך לאליסון ומעריך שבעלה אינו שוהה בביתו באותה העת, מופיע וכורע ברך תחת פתח השפכים של חדר השינה ("shot-wyndowe") ומבקש את אליסון כי תנשקהו. באפלה, היא מגישה בפניו את ישבנה והוא "kiste hir naked ers ful savorly", בחודלו רק כאשר חש בשערות. הוא תופש כי נפל קורבן למתיחה אכזרית ונוטש את המקום בזעם רב. הוא שואל מחתה לוהטת מנפח משכים קום ובשובו לבית אליסון, הוא מבקשה בשנית לנשקו, בכוונתו לגרום לה כוויה. אך בפעם הזו, ניקולס, שבדיוק קם מהמיטה על מנת להטיל את מימיו ומחליט להצטרף אף הוא לחינגה, תוחב את ישבנו לאשנב ומשחרר נפיחה רמה היישר לפניו של אבשלום. המחזר הנזעם משלח את המחתה היישר "amidde the ers" וגורם לניקולס לכווייה קשה. בייסוריו, זועק ניקולס למים על מנת לצנן את הכווייה, וזעקותיו אלו מעירות את בעל-הבית ג'ון הסובר כי הנה הגיע השיטפון. הוא נתפש לפאניקה, חותך את החבל המחזיק את הגיגית באוויר, נשמט לרצפה ושובר את זרועו. כתוצאה מהבוקה והמבולקה, נעורה כל העיירה משנתה ומתגודדת במקום, וכך, מוטל בגיגית, נמצא ג'ון. הוא מנסה להסביר את מעשיו, ועד מהרה, כפי שניקולס חזה מראש, הוא נתפש כמטורף (וגם כבעל מקורנן).
אפרו
אפרו הוא תסרוקת בה השיער מתרחב מהראש בצורה של הילה, ענן או כדור. אפרו דורש שיער מתולתל מאוד. עבור אנשים רבים ממוצא אפריקאי, אפרו הוא צורת השיער הטבעית שלהם.
כל אחד מכל רקע אתני מסוגל לגדל אפרו במידה ושיערו מתולתל מאוד. אנשים ממוצא אפריקאי שתלתליהם מלופפים באופן הדוק, יכולים ליישר אותם, וכך השיער מקבל נפח ואורך נוסף, על ידי קליעת השיער והפרדת ההתפתלויות תוך שימוש ב"מכוש אפרו". מכוש האפרו הוא עיבוד של כלי סירוק אפריקאי מסורתי, שהוא מסרק צר עם שיניים ארוכות ומרווחות. באופן דומה, אפשר להוסיף נפח לשיער בעזרת מכוש אפרו בשילוב עם חום של מייבש שיער. התוצאה מכונה "התפוצצות".
מגדל נווה צדק
מגדל נווה צדק הוא מגדל מגורים בן 44 קומות השוכן בדרום שכונת נווה צדק שבתל אביב-יפו, בקרבת גשר שלוש ומושבת הטמפלרים ולהאלה ההיסטורית, אך נבדל מהשכונה מאוד באופיו ובממדיו. הבניין נקרא גם מגדל נחושתן על שם חברת "נחושתן נכסים" שהייתה בעלת המגרש ויוזמת הבנייה בשיתוף עם חברת "אלמוג ים סוף" של אלי פפושדו. המגדל תוכנן על ידי צבי גבאי, וגובהו 147 מטרים. בנייתו החלה ב-2003 והושלמה בשנת 2007.
המבנה.