זיתונה הייתה חברה בוועדות התיאום המקומיות (בערבית: لجان التنسيق المحلية في سوريا) שהוקמו באפריל 2011. מאז 2004 כתבה עשרות כתבות ודו"חות בעיתונים, בנושא זכויות האדם בסוריה וחופש הביטוי.
גורלה.
בספטמבר 2013 דיווחה זיתונה לעיתון המקוון הלבנוני "NOW Lebanon" שהיא מקבלת כל הזמן איומים מגורמים אסלאמיים כדי שתפסיק לכתוב את דוחותיה. האיומים היו מקבוצות אנונימיות חמושות בעיר הסורית דומא. ב-9 בדצמבר 2013, בשעות הערב המאוחרות, הותקף מרכז תיעוד העבירות שניהלה, על ידי קבוצה אנונימית וחמושה. הם חטפו את זיתונה ואת עמיתיה למרכז התיעוד (בעלה ואאל חמאדה, סמירה ח'ליל, ונאזם חמאדי). דובר ארגון VDC מסר שמעריכים כי החטיפה בוצעה על ידי צבא האסלאם (סוריה), ארגון מורדים ערבי ג'יהאדיסטי הפועל בסוריה ופעיל באזור.
באפריל 2014 הבהירה משפחתה בהצהרה שפרסמה כי היא מאשימה את הקבוצות החמושות הנמצאות בדומא בחטיפת זיתונה ועמיתיה.
חמישים ושבעה ארגונים העוסקים בזכויות האדם יצאו בהצהרה הדורשת לשחרר את רזאן זיתונה וחבריה שנחטפו ב-2013, בהם הארגונים: "H.R.W" ,"Freedom House"
ו-"Syrian Observatory for Human Rights".
"רזאן היא אישה חזקה ומקריבה את עצמה למען עזרה לאחרים, היא שקדנית ועקשנית, היא אישה עם פוטנציאל, כתבה הרבה סיפורים קצרים גם בילדותה וכל חייה שאפה להשיג צדק וכבוד למען בני עמה." כך ספרה אחותה רים זיתונה לתקשורת.
עמיתיה החטופים.
שלושת העמיתים שנחטפו עם זיתונה, שהיו אף הם פעילים במרכז שהקימה, הם:
משה לזרוביץ'
אמפיביה (פירושונים)
תלמ&quot;ה
י&quot;א הנקודות
יהושע צפריר
יהושע צפריר (22 במרץ 1927 – 22 בפברואר 2015) היה אמן ומשורר ישראלי.
קורות חייו.
יהושע צפריר נולד בקרקוב שבפולין בשנת 1927, והיה הבן השלישי מתוך שבעה ילדי המשפחה. בשעה שפולין נכבשה על ידי גרמניה הנאצית היה יהושע בן 12. בעקבות הכיבוש עברה משפחתו בשנת 1941 להתגורר בגטו קרקוב. עם חיסול הגטו, במרץ 1943, נשלח יהושע למחנה הריכוז אושוויץ, משם הועבר למחנה אושוויץ מונוביץ, ממנו נשלח בצעדת מוות לכיוון צ'כיה, ולבסוף למחנה בוכנוואלד, ממנו שוחרר על ידי הצבא האמריקני ב-11 באפריל 1945. יהושע איבד את כל משפחתו בשואה. בתום מלחמת העולם השנייה שהה חודשים אחדים בצרפת וממנה עלה ארצה, באביב 1946, באניית המעפילים "תל-חי". לאחר שנתפסה האנייה נכלא במחנה עתלית. עם שחרורו מעתלית הצטרף לגרעין "מצודת בורכוב" בכפר סבא, שעלה להתיישבות במשמר הנגב במוצאי יום הכיפורים תש"ז, במבצע י"א הנקודות.
כשבועיים לאחר שעלו לקרקע, התנדב יהושע לעבוד מפעל המלח בסדום. בגיל מאוחר יחסית השלים בכוחות עצמו את לימודיו התיכוניים ואחר כך למד באוניברסיטה העברית בחוגים: לשון עברית ולשון וספרות אנגלית. במשמר הנגב הקים יהושוע את משפחתו ונולדו לו ארבעה ילדים: אורי, אסף, אורה ואיריס. במרוצת שנות חברותו בקיבוץ עבד בחקלאות, בדיר, במסגריה, בהוראה, בזגגות, במכבסה והיה פעיל בחיי התרבות ביישובו. היה מדריך ב"נוער העובד", כתב ב"למרחב" בדרום וחבר מערכת "הקיבוץ". יהושע הוא גם צייר.
בחורף 2013 גילו ילדיו של יהושע כי שינדל אחותו לא נספתה בשואה כפי שחשב, היא ניצלה, עלתה לארץ וחיה בחיפה עד שנפטרה ב-1973. הם איתרו את ילדיה והמשפחה התאחדה שוב לאחר 70 שנים של נתק.
נפטר בשנת 2015, ונקבר בקיבוצו משמר הנגב לצד אשתו שרי, שנפטרה שש שנים לפניו.
יצירותיו.
יהושע כתב שירה עברית חדשה הדומה במאפייניה לשירת דור תש"ח. קומץ משיריו ומסיפוריו פורסמו ב"משא", ב"מבפנים" וב"שדמות". הוציא לאור שלושה ספרי שירה ותרגם ספרים לעברית. שירתו של יהושע צפריר הולחנה על ידי כמה מגדולי המלחינים בישראל, ביניהם: אלכס כגן ודוד זהבי. כך למשל שירו ""ליל בא" שהולחן על ידי דוד זהבי, התפרסם והושמע ברדיו פעמים רבות ואף בוצע על ידי גבי ברלין בפסטיבל הראשון לשירי ילדים (1970). שירו "הבית "" נכנס לתוכנית הלימודים של גילאי יסודי במשרד החינוך.
שלושת ימי הגבלה
מגלשת חירום
מגלשת חירום היא מגלשה מתנפחת, המשמשת לצורך פינוי מהיר מכלי הטיס בעת מצוקה. מגלשת חירום נדרשת בכל המטוסים המסחריים המובילים נוסעים, אשר דלת המטוס נמצאת בגובה שאינו מאפשר לנוסעים להתפנות מהמטוס מבלי להיפצע. תקנות רשות התעופה הפדרלית של ארצות הברית קובעות כי מגלשת חירום תותקן בכל מטוס שבו דלת המטוס נמצאת בגובה של 1.6 מטר ומעלה מפני הקרקע.
מגלשת החירום ארוזה בתוך הדלת עצמה, היא ממוקמת בחלק התחתון הבולט כלפי פנים של דלת המטוס. רוב מגלשות החירום משמשות גם כסירת הצלה במקרה של נחיתה במים.
יציאת חלון.
בכל המטוסים המסחריים הגדולים יש מגלשות חירום בדלתות הראשיות, אך לחלקם אין מגלשות בדלתות שמעל הכנפיים. הסיבה לכך היא שכאשר המדפים מונמכים במלואם, הכנפיים נמוכות מספיק על מנת שהנוסעים יוכלו לרדת מהן בביטחה. חלק מהדגמים בהם אין מגלשה במיקום זה הם: בואינג 707, בואינג 717, בואינג 727, בואינג 737 ואמבראר E170. יחד עם זאת, מטוסים אחרים מצוידים במגלשה מיוחדת מעל הכנף על מנת להבטיח שהנוסעים יוכלו להגיע לקרקע בביטחה ובמהירות, לדוגמה: בואינג 767, בואינג 757 ואיירבוס A320. באופן כללי מגלשת החירום שמעל הכנף אינה ניתנת לניתוק מהדלת, ולכן לא מתאימה לשימוש במצב של נחיתה במים.
יציאת חלון מגיעה בדרך כלל בשתי תצורות:
היסטוריה.
מגלשת החירום הראשונה פותחה על ידי אייר קרוזר, הפטנט על עיצוב המגלשה נרשם בשנת 1956. כיום מספקת אייר קרוזר מגלשות חירום למעל 65% מהשוק. לפני המגלשות המתנפחות, נעשה שימוש בבד כמגלשה, אך הדבר הצריך זמן רב לפריסה על ידי צוות המטוס, כיום ניתן עדיין למצוא מגלשות בד בכמה מטוסים רוסיים.
מאפיינים.
מגלשת חירום יכולה לשמש כמגלשה או כמתקן ציפה במקרה של נחיתה במים. לרוב המגלשה מצוידת בציוד עזר כמו סותמי דליפות אוויר וזיקוקים. המגלשה יכולה להיות בעלת נתיב אחד או שני נתיבים, בהתאם לגודל היציאה. מגלשה בעלת שני נתיבים יכולה לפנות מספר גדול יותר של נוסעים בו זמנית.
ניתן לנתק את המגלשה מהמטוס, לרוב תהליך הניתוק מופיע באדום על המגלשה עצמה. ברגע שהמגלשה הופרדה מהמטוס, היא ממשיכה להיות מחוברת אליו באמצעות היקשרות, ההיקשרות תקרע במידה והמטוס יתחיל לצלול לקרקעית הים או באמצעות סכין או ידית ניתוק.
הפעלה.
לפני ההמראה, דייל האוויר מעביר את כל דלתות המטוס למצב "חמוש" (אוטומטי). אם נדרש פינוי חירום והדלתות נפתחות כשהן במצב "חמוש", תהליך פתיחת הדלת מושך את המגלשה מהמקום בו היא מאוחסנת. מכיוון שמשקל המגלשה והדלת עצמה הוא גדול, ברוב המטוסים המודרניים מופעל מסייע חשמלי או באמצעות גז דחוס, על מנת שצוות המטוס יוכל לפתוח את הדלת. ברגע שהדלת פתוחה מספיק, המגלשה תתגלגל מטה מכוח המשיכה ותהליך יגרום למשיכת פין במגלשה, מנקודה זו המגלשה תתנפח על ידי גז דחוס. במידה וההליך נכשל, צוות המטוס יכול לנפח את המגלשה במצב ידני, על ידי משיכה בידית מתאימה במגלשה. במידה וגם תהליך זה כושל, התקנות מנחות את צוות המטוס לפנות את הנוסעים דרך פתח יציאה בו יש מגלשה תקינה.
המגלשה משתמשת בגז אינרטי שאינו דליק. תקנות רשות התעופה הפדרלית מחייבות פינוי של מטוס תוך 90 שניות, תוך שימוש ב-50% מיציאות המילוט. על מנת לעמוד בדרישות אלו, כל מגלשות החירום צריכות להיות מנופחות תוך פחות מ-10 שניות.
אירועים.
לעיתים מגלשות החירום מופעלות לא בזמן פינוי חירום, אלא בגלל תקלה או בגלל טעות אנוש:
לוק וילקשייר
לוק וילקשייר (נולד ב-2 באוקטובר 1981) הוא כדורגלן עבר אוסטרלי ששיחק בעמדת המגן ימני.
קריירת מועדונים.
וילקשייר שיחק בצעירותו בקבוצות הנוער של אלביון פארק ווית' איגלס, סאות' קואסט וולבס ובמכון הספורט של אוסטרליה. בגיל 17 הצטרף למחלקת הנוער של מידלסברו. לאחר שעלה לבוגרים, לא הצליח לבסס את מעמדו כשחקן הרכב ועבר לבריסטול סיטי מהליגה השנייה.
לאחר מונדיאל 2006 עורר עניין בקרב מועדונים כמו אייאקס אמסטרדם ופ.ס.וו. איינדהובן אך בסופו של דבר חתם בטוונטה. בהופעת הבכורה שלו בטוונטה הוא הורחק. בסיום עונת זכה עם המועדון באליפות הראשונה בתולדותיו.
ב-26 באוגוסט 2008, וילקשייר חתם בדינמו מוסקבה תמורת 6 מיליון אירו. ב-31 באוגוסט 2008, ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון נגד פ.צ. מוסקבה. ב-27 בספטמבר 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון נגד קריליה סובייטוב סמרה.
ב-31 ביולי 2014 סיים את חוזהו במוסקבה וחתם בפיינורד רוטרדם, ובסוף 2015 חתם באחמט גרוזני.
ב-31 באוגוסט 2016 חזר לקדנציה שנייה בדינמו מוסקבה שירדה מהליגה השנייה.
בסוף יולי וילקשייר חזר לליגת העל האוסטרלית כאשר חתם לעונה בסידני.
ב-11 במאי 2018 וילקשייר חתם בוולונגונג וולבס. בסיום עונת הודיע על פרישה מכדורגל.
קריירה בינלאומית.
וילקשייר השתתף עם נבחרת הנוער של אוסטרליה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת . בשנת זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-14 בנובמבר 2009 וילקשייר הבקיע את שער הבכורה שלו לנבחרת בניצחון 1-2 נגד במסגרת מוקדמות גביע אסיה. מאז כניסתו של אנג'ה פוסטקוגלו לתפקיד מאמן הנבחרת וילקשייר ממעט לשחק ומעמדו בנבחרת ירד.
מתן בראשי
מתן בראשי (נולד ב-6 במאי 1988) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם.
קריירה.
בראשי החל לשחק כדורגל כשהיה בן שמונה בקבוצת הילדים של בית"ר ירושלים. ב-28 באוקטובר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 3-2 לבני יהודה תל אביב במסגרת גביע הטוטו.