מחלות אוטו-אימוניות
שחייה באולימפיאדת סנט לואיס (1904)
אולימפיאדת סנט לואיס (1904) נערכה בסנט לואיס, מיזורי, ארצות הברית. תחרויות השחייה נערכו בין ה-4 בספטמבר 1904 ל-6 בספטמבר 1904. 9 משחים לגברים נערכו במשחקים אלו, בהשתתפות 32 משתתפים מ-5 מדינות.
תחרויות השחייה נערכו באגם מלאכותי. בפעם היחידה בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים נמדדו המשחים ביארדים.
השחיינים הבולטים.
צ'ארלס דניאלס () שזכה ב-5 מדליות, מהן 3 מדליות זהב, אמיל ראוש ( גרמניה) זכה ב-3 מדליות, מהן 2 מדליות זהב וזולטאן הלמיי ( הונגריה) שזכה ב-2 מדליות זהב.
גונזו (החבובות)
גונזו הגדול (אנגלית: Gonzo the Great) או בקיצור גונזו, הוא דמות מסדרת הטלוויזיה "החבובות" שנוצרה על ידי ג'ים הנסון. גונזו מגלם דמות של יצור מוזר, ככל הנראה חייזר, שעובד בתור פעלולן.
גונזו בוצע במקור על ידי דייב גולז והופעתו הראשונה הייתה בשנת 1970 בפרק "סנטה קלאוס הגדול".
היסטוריה.
בניגוד לרוב הדמויות הראשיות בסדרה, גונזו הוא לא בן אדם או בעל חיים מוכר (אף על פי שבחבובות בחלל נחשף שהוא חייזר). הוא יצור המכוסה בפרווה כחולה, נוצות סגולות על ראשו ואף ארוך.
גונזו מוצג בסדרה כאמן ביצועים ופעלולן נועז מציג את עצמו בשם "גונזו הגדול". גונזו מאוהב בתרנגולת בשם קמילה והוא חבר של כל התרנגולות. בהופעותיו הראשונות, גונזו התלונן על כך שלא מעריכים את האמנות שלו.
במהלך פרקי הסדרה התעסקו המבקרים והצופים רבות במינו של גונזו. ג'ון קליז תיאר את גונזו: "קצת מכוער ומגעיל אשר תופס כדורי תותח". בהחבובות קרמיט שאל אותו: "מה מינך, גונזו? הוא דומה קצת לתרנגול הודו" וגונזו השיב: "כן, קצת כמו תרנגול הודו אבל לא הרבה". בסרט "החבובות בחלל" גילה גונזו שהוא חייזר.
במשחק "Monsters, Inc. Scare Island", הופיע גונזו בתור מפלצת אשר עוזרת לחפש אחרי גנב היהלומים,
בנוסף לכך, גונזו הופיע בסדרה משפחת סימפסון בפרק 5 של עונה 8.
גבי ללוש
גבי ללוש (1948 – 19 באוגוסט 2011) היה איש ציבור ישראלי, שכיהן כראש עיריית דימונה בשנים 1989–2003.
גבי ללוש נולד בקזבלנקה שבמרוקו בשנת 1948. בנעוריו היה פעיל בתנועת "דרור" הציונית.
בשנת 1961, כשהיה בן 13, עלתה משפחתו לישראל והתיישבה בדימונה. מגיל צעיר היה חבר בתנועת בית"ר ובתנועת החֵרוּת. עד שנת 1977 עבד ללוש כמנהל חשבונות ב"בנק קרדיט" ומאוחר יותר בחברת "עמידר".
החל משנת 1977, לאחר עליית הליכוד לשלטון בישראל, החל לעסוק בתפקידים ציבוריים שונים, ובהם מנכ"ל חברת "אפרידר" לפיתוח אשקלון (חברה ממשלתית באותה עת טרם הפרטתה) ומנכ"ל חברת "חלמיש", חברה לשיכון, בינוי ושיקום תל אביב-יפו.
בשנת 1979 נבחר כחבר מועצת עיריית דימונה מטעם מפלגת הליכוד. בשנים אלו מילא תפקידים שונים בליכוד כגון חבר מרכז, חבר מזכירות וגזבר סיעת "תכלת-לבן" בהסתדרות העובדים הכללית. בשנת 1989 נבחר לתפקיד ראש עיריית דימונה.
ב-1996 הורשע בהפעלת אתר פסולת בלתי חוקי. ב-2003 הורשע בהזרמת ביוב גולמי לנחל ערוער ונקנס ב-2000 ש"ח.
בבחירות המוניציפליות בשנת 2003 הפסיד למאיר כהן.
נפטר ב-19 באוגוסט 2011.
בנו, אריאל ללוש, עורך דין במקצועו, מכהן כסגן ראש העיר דימונה.
ברווז עצים
ברווז עצים (שם מדעי: "Aix sponsa"), הידוע גם בשם ברווז קרולין, הוא מין של ברווז בסוג מנדרין הנפוץ בצפון אמריקה. זהו אחד מעופות המים הצבעוניים ביותר בצפון אמריקה.
תיאור.
גודלו של ברווז מבוגר ממוצע 47–54 ס"מ עם מוטת כנפיים באורך של 66–73 ס"מ. הוא חולק גנים עם מנדרין סיני.
לזכר בוגר נוצות ייחודיות וססגוניות וצבע עיניים אדום, והחלקה לבנה במורד הצוואר. הנקבה צבעונית פחות, היא בעלת עיניים לבנות וגרון לבן.
כאשר הם שוחים, מזיזים ברווזי העצים את ראשם קדימה ואחורה בתנועת טלטול, מה שהופך אותם לקלים לזיהוי.
התנהגות.
אזור הרבייה ובית הגידול שלהם הוא ביצות מיוערות, אגמים רדודים, בריכות טבעיות ונחלים במזרח צפון אמריקה, בחוף המערבי של ארצות הברית ובמערב מקסיקו. בדרך כלל הם מקננים בחללים שבעצים הקרובים למים. הנקבות מרפדות את הקן בנוצות וחומרים רכים אחרים, ומרכיבים אותו בראש העץ כדי לספק הגנה מטורפים. בניגוד לברווזים אחרים, לברווז העצים יש טפרים חדים על מנת לאפשר התיישבות על עצים.
גודל התטולה נע בין 7 ל-15 ביצים, עליהן דוגרת הנקבה במשך כשלושים ימים. עם זאת, אם תיבות הקינון ממוקמות קרובות זו לזו, היא עשויה להטיל ביצים בקנים שכנים. כתוצאה מכך, עשויים הקנים להכיל 30 ביצים, ולהוביל לדגירה כושלת (התנהגות זו מכונה "הטלת קן").
לאחר הבקיעה, ברווזונים קופצים מהקן שבעץ, ועושים את דרכם אל המים. הקן יכול להיות עד 140 מטר מקו החוף.
הם ניזונים בעיקר מפירות יער, בלוטים, זרעים, וגם חרקים, מה שהופך אותם לאוכלי כל.
תפוצה.
ברווזי העצים בכל ימות השנה נפוצים במגוון מקומות בדרום אמריקה, אבל רוב האוכלוסייה נודדת לצפון לקראת החורף. הם נודדים בחורף מעל דרום אמריקה מעל האוקיינוס האטלנטי. 75% מהברווזים שבאוקיינוס השקט לא נודדים.
שימור.
בסוף המאה ה-19 קטנה משמעותית אוכלוסיית ברווזי העצים כתוצאה של אובדן בתי גידול, ומציד שלהם לשימוש כמזון ולשימוש בנוצות לשוק כובעי הנשים באירופה. בתחילת המאה ה-20 אוכלוסיית ברווזי העצים נעלמה כמעט לחלוטין, ולא ניתן כמעט למצוא ברווזי עצים כמו בעבר. בתגובה לכך נחתמה ב-1916 אמנת הציפורים הנודדות, וב-1918, חוקק חוק נגד ציד ברווזי עצים. אוכלוסיית ברווזי העצים החלה להתאושש באיטיות רק בשנת 1920. פיתוח תיבות הקינון המלאכותיות בשנת 1930, סייע להתפתחות אוכלוסיית ברווזי העצים.
בעלי קרקע, כגון מנהלי פארקים ושמורות טבע יכלו לעודד רביית ברווזי עצים על ידי בניית תיבות קינון ליד אגמים, ביצות, בריכות ונחלים. העיר פולדה שבמינסוטה אימצה את ברווז העצים כקמע רשמי, ולכן ניתן למצוא תיבות קינון רבות באזור.
הגידול באוכלוסיית הבונה בצפון אמריקה לאורך כל טווח סייע גם כבית גידול אידיאלי וביצה עבור ברווזי העצים.
אוכלוסיית ברווזי העצים גדלה במידה רבה בשנים האחרונות כתוצאה מהגדלת כמות תיבות הקינון וההגבלות על הציד. ברווז העצים הפך להיות הברווז השני הנפוץ ביותר בצפון אמריקה, אחרי ברכייה.
מיכל אורון
מיכל אורון (22 באוקטובר 1939 – 23 במאי 2022) הייתה פרופסור בחוג לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב. תחום עיסוקה היה מיסטיקה יהודית, ספרות הקבלה וסיפורת חסידית.
ביוגרפיה.
אורון נולדה בישראל, אביה היה הסופר שמעון קושניר ואמה לאה הייתה אחותו של הווטרינר פרופ' אברהם קמרון.
מחקריה עסקו ביצירה המיסטית-קבלית ובקשרים הקיימים בין המיסטיקה היהודית והספרות העברית החדשה. את עבודת הדוקטורט שלה, "ה'פליאה וה'קנה' - יסודות הקבלה שבהם, עמדתם הדתית חברתית ודרך עיצובם הספרותית", כתבה בהדרכתה של פרופ' רבקה ש"ץ אופנהיימר, והגישה לסנט האוניברסיטה העברית באדר תש"מ.
אורון הייתה חברת ועדת פרס נשיא המדינה לספרות וכן חברת ועדת פרס ס. יזהר מטעם מכללת לוינסקי לחינוך.
בשנת 2009 השתתפה בכנס שדרות לחברה בנושא זִקנה יהודית.
היא הייתה נשואה לסופר וחתן פרס ישראל לספרות לשנת 2010 חנוך ברטוב ואם לבן מנישואיה הקודמים. אחיה היו הבוטנאי טוביה קושניר, שנהרג במלחמת העצמאות בהיותו חלק ממחלקת הל"ה, וכן ד"ר אורי קושניר.
מיכל אורון-ברטוב נקברה בבית העלמין בקיבוץ עין החורש ליד בעלה הסופר חנוך ברטוב.
אויגן, ארכידוכס אוסטריה
אויגן, ארכידוכס אוסטריה (; 21 במאי 1863 - 30 בדצמבר 1954), היה מפקד בכיר בצבא אוסטרו-הונגריה במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
אויגן נולד ליד ברנו במוראביה לקרל פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה ולאליזבת פרנציסקה, ארכידוכסית אוסטריה מבית הבסבורג. בשנים 1883–1885 למד באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בוינר נוישטאדט. לאחר מכן הצטרף למטה הכללי והתקדם בהדרגה בדרגות ובתפקידים. ב-1896 מונה למפקד הדיוויזיה ה-25, וב-1900 התמנה למפקד הקורפוס ה-14 באינסברוק. ב-1901 הפך הקורפוס שבפיקודו בו זמנית גם פיקוד ההגנה בטירול. בשנת 1906 המליץ אויגן על קונרד פון הצנדורף לתפקיד ראש המטה הכללי, ובשנת 1909 מונה אויגן למפקח הצבא ולמפקד הכללי של הכוחות בטירול. בשנת 1911 פרש אויגן מהצבא עקב בעיות בריאות.
בנוסף שימש אויגן בין השנים 1894–1923 גם כראש המסדר הטבטוני בווינה.
מלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה חזר אויגן לשירות פעיל, ובדצמבר 1914 נשלח לפקד על הארמייה החמישית שכללה את כל כוחות הצבא בבלקן, כשלצידו מונה לראש המטה אלפרד קראוס. ב-22 במאי 1915 הוא הועלה לדרגת גנרל-אוברסט ויומיים לאחר מכן הוא התמנה למפקד החזית הדרום-מערבית נגד איטליה.
במהלך המתקפה האוסטרו-הונגרית הגדולה ביוני 1916 (קרב אסיאגו) הוא פיקד על הארמיות השלישית וה-11. בתחילה הצליחה המתקפה, אך האיטלקים פתחו במתקפת נגד והוא נאלץ לסגת לקו החזית הקודם.
ב-23 בנובמבר 1916 הוא הועלה לדרגת גנרל-פלדמרשל. הוא השתתף בקרב קפורטו אך ב-18 בדצמבר 1917 פיטר אותו קרל הראשון, קיסר אוסטריה שהיה המפקד העליון של הצבא.
אחרית ימיו ומותו.
לאחר המלחמה התיישב בלוצרן בשווייץ. ב-1934 התיישב בווינה והמשיך בתפקידו כראש המסדר הטבטוני עד שהמסדר פוזר על ידי הנאצים. לאחר האנשלוס התיישב בבית שניתן לו בהתערבות הרמן גרינג, ובו גר בשנות מלחמת העולם השנייה. ב-1945 ברח לטירול שם קיבל בית לגור בו מכוח הכיבוש הצרפתי.
אויגן נפטר במראנו, בדרום טירול, ב-30 בדצמבר 1954 בגיל 91 ונקבר באינסברוק.
ארכידוכס אויגן מאוסטריה
קרונדה