גולמאיו נחשב לאלוף קובה החל משנת 1862 עת ניצח את פליקס סיקרה בדו-קרב. הוא השתתף בתחרות שהתקיימה בפריז בשנת 1867 וחלק מקום 7–8 (ניצח: איגנץ קוליש). ראו את התחבולה היפה בה נוצח על ידי סם לויד.
בשנת 1864 גולמאיו ניצח את פול מורפי בדו-קרב 2–3 אם כי מורפי נתן לו יתרון של פרש, הפסיד לגוסטב נוימן 3-0 בפריז בשנת 1867, הפסיד פעמיים לוילהלם שטייניץ 2-9 בשנת 1883 ו-0–5 בשנת 1888, ניצח פעמיים את אנדראס ולקז 0–7 בשנת 1887 ו-4–7 בשנת 1890, הפסיד שלוש פעמים לג'ורג' הנרי מקנזי 6-3 ו-5.5-0.5 בשנת 1887 ו-4.5-7.5 בשנת 1888, הפסיד לג'וזף הנרי בלקברן 4-6 בשנת 1891 והפסיד לעמנואל לסקר 2.5-0.5. כל הדו-קרבות התקיימו בהוואנה.
גולמאיו היה אביהם של סלסו גולמאיו טוריאנטה ומנואל גולמאיו טוריאנטה.
תעודת ייחוס ארי
תעודת ייחוס ארי (בגרמנית: Ahnenpass, מילולית: "דרכון אבות") הייתה מסמך דמוי־דרכון אשר תיעד את אילן היוחסין הארי של האזרחים בגרמניה הנאצית.
חקר היוחסין לא היה בגדר חובה כשם שהייתה זו משימה ראשונה במעלה להתחקות אחר העותקים המקוריים של תעודות הלידה ותעודות הפטירה. רבים שנהו אחר האידאולוגיה הנאצית החלו לחקור את אילן היוחסין שלהם עוד בטרם נדרש הדבר על-פי חוק (זמן קצר לאחר עליית הנאצים לשלטון).
החוק, שנחקק ב-7 באפריל 1933 בעקבות עליית הנאצים לשלטון, נקרא חוק לשיקום שירות המדינה המקצועי. על פי חוק זה נדרשה כל הפקידות הציבורית להיות ממוצא ארי. החוק קבע לראשונה את המושג "לא ארי". העדר הגדרה ברורה למושג חייב הוספת תקנה בעניין זה. התקנה הראשונה לביצוע החוק פורסמה ארבעה ימים לאחר פרסומו, ב-11 באפריל 1933 ובסעיף 2 שלה, שכונה לאחר מכן "סעיף האריות" (Arierparagraph ) נכתב:
בהמשך, נחקקה סדרה של חוקים אשר הרחיבו את רשימת המקצועות האסורים ליהודים: עריכת דין, הוראה, רפואה – ולבסוף נדרשה תעודת הייחוס הארי אפילו לשם קבלה לבית ספר תיכון. על פי רוב, התחקו אחר אילן היוחסין ארבעה דורות אחורה.
בניגוד לסברה הפופולרית, התעודה לא תועדה ברשומה ציבורית כלשהי; נושא המסמך הציג אותו במקרים שבהם נדרש להציגו, ולאחר מכן קיבל אותו בחזרה. באופן רשמי התייחס המונח "ארי" בהקשר זה לשבטים ההודו-גרמאניים, אולם המטרה המרכזית הייתה למעשה להדיר את היהודים ובני קבוצות אתניות אחרות, כגון סלבים, שחורים ואחרים, מכל עמדה בכירה בחברה הגרמנית.
הדרישה למוצא ארי הופיעה בהבדלים מסוימים בחוקים השונים שנחקקו בתקופת השלטון הנאצי. לדוגמה: בחוקים מסוימים נדרשה עדות ל-100% מהשושלת עד שנת 1800, בעוד שלשם קבלה למשרות בכירות ב-אס אס נדרשה עדות לשושלת ארית "טהורה" החל מ-1750.
דרישות אלה הביאו לעלייה במחקר הגנאלוגי בגרמניה בימי הרייך השלישי.
טוטנהאם
טוטנהאם (באנגלית: Tottenham) היא שכונה ברובע הארינגיי בצפון לונדון, כ-13 ק"מ צפון-צפון-מזרחית לצ'רינג קרוס. ידועה במיוחד בשל מועדון הכדורגל המקומי, טוטנהאם הוטספר.
היסטוריה.
המקום היה מקום יישוב במשך אלפי שנים. בתקופה הרומית עברה במקום דרך ארנים שהובילה ליורק (Earninga Straete באנגלית עתיקה, כיום בתוואי Monument Way). לפי ספר יום הדין חיו במקום בשנת 1086 70 משפחות. בתקופת טיודור הפך המקום לאתר נופש לעשירי העיר והנרי השמיני, מלך אנגליה נהג להתגורר בטירת ברוס שבמקום כאשר יצא לצוד ביער הסמוך. בעקבות פתיחת קו הרכבת Great Eastern Railway ב-1870, ידע האזור, שהיה עד אז כפרי, פיתוח מואץ והפך לפרבר מגורים לבני המעמד הבינוני הנמוך ומעמד הפועלים. ב-1894 קיבל האזור מעמד של מחוז עירוני, שגבולו המזרחי הוא נהר לי וב-1934 קיבלה מעמד של רובע מוניציפלי (Municipal borough).
בתקופת הבליץ הגרמני במלחמת העולם השנייה ספגה השכונה הפצצות ב-24 באוגוסט 1940 ופגיעות טילי V-1 ו-V-2 ב-15 במרץ 1945. בתקופת המלחמה ביקרה במקום המלכה מרי (רעייתו של המלך ג'ורג') ובשל המחסור הוגש לה תבשיל עשוי שאריות לחם ושאריות בשר ומוצרי מזון אחרים, אותו כינתה המלכה "פודינג טוטנהאם", שם בו התפרסם מאכל המחסור ברחבי לונדון. ב-1 באפריל 1965 צורפה טוטנהאם לרובע הארינגיי.
הרכב האוכלוסייה.
השכונה מתאפיינת בקהילות מהגרים גדולות ומגוונות. ראשוני המהגרים שהשתקעו בשכונה, ואוכלוסיית המהגרים הגדולה ביותר בה היא ממוצא אפריקאי-קריבי וכן מהגרים ממערב אפריקה, המזרח התיכון ועוד. השכונה סובלת מאחוז האבטלה הגבוה ביותר בלונדון.
נכון ל-2001 מנתה אוכלוסיית השכונה 55,154, הגיל הממוצע היה 31 ואחוז בעלי תואר אקדמי 22% בלבד.
מהומות.
ב-6 באוקטובר 1985 פרצו בטוטנהאם מהומות לאחר מותה של סינתיה ג'ארט בשיכוני "החווה", אשה ממוצא אפריקאי-קריבי בעת חיפוש משטרתי. מאות תושבים התפרעו ותקפו תחנת משטרה ושוטרים, שפיזרו את ההמון תוך שימוש באמצעים לפיזור הפגנות. שוטר אחד נהרג, 24 איש נפגעו, 400 מפגינים נעצרו.
גם המהומות בממלכה המאוחדת באוגוסט 2011 פרצו בטוטנהאם, לאחר מותו של אזרח שחור בן 29, מארק דאגן, שנורה למוות מירי שוטרים בשירות הסקוטלנד יארד. מה שהחל כמחאה שקטה מול תחנת המשטרה בשכונה, התפשט במוצאי שבת, 6 באוגוסט, לפרעות בהן הוצתו במשך הלילה אוטובוס, שני בניינים, וניידות משטרה. כמו כן, התחוללו מעשי ביזה וונדליזם במספר חנויות ומרכזי קניות. הפרעות התפשטו ב-7 באוגוסט לאזורים אחרים של העיר, ולפחות 35 שוטרים נפצעו. ב-8 באוגוסט, המהומות הנרחבות התפשטו גם לחלקים אחרים בבריטניה, ונרשמו הפרות סדר חמורות ואלימות גם בברמינגהאם, ליברפול, ובריסטול. במשך היום נסגרו גם רוב החנויות ומרכזי הבילויים והמסחר באזורים אחרים בעיר, מחשש להתפשטות המהומות. עד ל-9 באוגוסט נעצרו 525 איש ונגד עשרות הוגשו כתבי אישום.
Ahnenpass
דיומיד הקטן
דיומיד הקטן או בשפת המקומיים ינאליק (שמו הקודם: אי קרוזנשטרן) הוא אי קטן ומיושב באלסקה שבארצות הברית והוא אחד מאיי דיומיד שממוקמים במצר ברינג בין אלסקה לבין סיביר שברוסיה. שכנו דיומיד הגדול שבסיביר נמצא בצד השני של קו התאריך הבינלאומי. תושבי האי דיומיד הגדול הועברו משם על ידי המשטר הסובייטי כדי למנוע קשר עם תושבי חו"ל, וכיום יש בו רק מחנה צבאי. העיירה דיומיד, או בשפת המקומיים, ינאליק, נמצאת בחופו המערבי של האי.
היסטוריה.
דיומיד הקטן מיושב למשך אלפי שנים, לפחות 3,000 לפי הערכות של ארכאולוגים שונים. בעבר נשלט העיר בידי האימפריה הרוסית עד לרכישת אלסקה, אז עבר לידי ארצות הברית. גבול ארצות הברית ורוסיה הימי נקבע להיות בין שני האיים, וכך גם קו התאריך הבינלאומי שעובר בין שתיהן.
אטימולוגיה.
איי דיומיד נקראים על שם הקדוש הנוצרי דיומיד מטרסוס, מכיוון שהיום בו התגלה על ידי המגלה הדני ויטוס ברינג, 27 באוגוסט 1728 על פי הלוח הגרגוריאני, הוא היום בו הכנסייה הרוסית האורתודוקסית מציינת את זכרו של קדוש זה.
בשפת האינופיאק המקומית, נקרא האי "ינאליק" ופירוש שם זה הוא "זה ששם", או "האחד האחר".
גאוגרפיה.
דיומיד הקטן הוא אי שממוקם כ-40 ק"מ (25 מייל) ממערב לחופי אלסקה ובאמצע מצר ברינג. הוא ממוקם כ-1 ק"מ (0.6 מייל) מקו התאריך הבינלאומי וכ-4 ק"מ (2.4 מייל) מדיומיד הגדול. לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לאי דיומיד הקטן יש שטח של כ-7.356 קמ"ר (2.84 מייל רבוע) וכל השטח הוא יבשה. רוב האי הוא הר שגובהו המרבי כ-500 מטרים, ויורד בתלילות כמעט לכל כיוון וגם לעבר מערב. בצד מזרח יש שיפולים נמוכים בגובה כמה עשרות מטרים, אך חלק זה אינו מיושב. העיר ינאליק ממוקמת במערב דיומיד הקטן.
אקלים.
האקלים באי הוא אקלים טונדרה, ET על פי שיטת קפן לסיווג אקלים. הטמפרטורה הממוצעת בחורף היא 13 מעלות צלזיוס מתחת לאפס עם כ-250 מילימטרים בממוצע של משקעים ו-76 סנטימטרים בממוצע של שלג. במהלך חודשי הקיץ בדרך כלל מזג האוויר ערפילי ומעונן. האי סובל מרוחות רבות וחזקות במהלך החורף. מיצר ברינג קפוא בין אמצע דצמבר לאמצע יוני.
דרום אפריקה 2010
רולנד אמריך
רולנד אמריך (בגרמנית: Roland Emmerich; נולד ב-10 בנובמבר 1955) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק גרמני, הידוע במיוחד בזכות סרטי האסונות והמדע הבדיוני שביים. עם סרטיו המוכרים והמצליחים ביותר נמנים "סטארגייט" (1994), "היום השלישי" (1996) "היום שאחרי מחר" (2004) ו"2012" (2009).
חייו.
אמריך נולד בשטוטגרט שבבאדן-וירטמברג שבגרמניה. ב-1984, כאשר היה סטודנט, כתב וביים את הסרט "Das Arche Noah Prinzip" ("עקרון תיבת נוח") שהוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
אמריך ביים שלושה סרטים בגרמניה, אך אף שאלו דברו אנגלית, הם לא זכו להד מעבר לגרמניה ולמדינות הסמוכות לה. פריצת הדרך של אמריך בהוליווד התרחשה כאשר נשכר לביים את סרט פעולה העתידני "חייל אוניברסלי". אחרי הצלחתו של זה המשיך אמריך לביום הסרט "סטארגייט" ומשם ללהיט "היום השלישי", "הפטריוט" (שזכה לביקורות טובות), "היום שאחרי מחר" ול"2012". אמריך עסק גם בתחומים קולנועיים וטלוויזיוניים נוספים, ואף יצר כמה סדרות טלוויזיה. ב-2001 הוצע לאמריך לביים את העיבוד הקולנועי לקומיקס "ספיידרמן", אך הוא סירב בנימוק שאינו חובב דמויות גיבורי על או קומיקס. על אף הצלחתם הקופתית של סרטיו, זכו סרטיו של אמריך לביקורת בגלל שימוש מופרז באפקטים מיוחדים, שימוש עודף בקלישאות, דמויות שטחיות ועלילה שהתפתחותה נעדרת הגיון. אמריך עצמו ביטל את הביקורת ועמד על כך שייעדם של סרטיו הוא בידורי, כמו "פופקורן" בקולנוע.