בשנת 1960 כללו שידורי רדיו פיונגיאנג 159 שעות שידור בשבוע. ב-1970 הסתכמו שעות השידור השבועיות ב-330 שעות, ובשנת 1980 ב-597 שעות שידור. החל משנת 1990 סך שעות השידור השבועיות ירדו ל-534 שעות, מגמה שהמשיכה בשנת 1994 עם 529 שעות שידור, ו-364 בשנת 1996.
בשנת 2002 שונה שם התחנה לקול קוריאה.
שידורי התחנה.
התחנה משדרת לתושבי קוריאה הצפונית באמצעות גלים קצרים, וכן למדינות שכנות באמצעות גלים בינוניים.
רוב שידורי התחנה מועברים ממשדר הממוקם כ-25 ק״מ מהעיר קוג׳אנג שבקוריאה הצפונית. שידורים נוספים מתבצעים גם מאתר שידור הממוקם בפיונגיאנג.
בעבר, התחנה נהגה גם לכלול בשידוריה הודעת מוצפנות למרגלים צפון-קוריאנים ברחבי העולם. התנהלות זו הסתיימה להלכה בשנת 2000, בעקבות הפסגה הבין-קוריאנית הראשונה שהתקיימה באותה שנה.
תוכן השידורים.
מרבית שידורי התחנה נפתחים במרווח אות, ולאחר מכן בהודעה מוקלטת: "זהו קולה של קוריאה". לאחר מכן, מנוגן המנון קוריאה הצפונית ונגינות לאומיות נוספות.
בהמשך, מועבר דיווח חדשות מטעם סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית, תוך התאמות נדרשות למדיום הרדיו.
נשף האופרה של וינה
נשף האופרה של וינה (בגרמנית: Wiener Opernball) הוא אירוע שנתי הנערך בבית האופרה של וינה.
תחילתה של מסורת הנשפים בווינה החלה בשנת 1814 כשראשי האריסטוקרטיה באירופה החלו לחפש אחר תרבות ובידור לאחר מלחמות נפוליאון. הנשף הראשון בבית האופרה נערך ב-1877, ולאחריו אורגנו נשפי מסכות.
הנשף הראשון שנקרא "נשף האופרה", אורגן ב-1935, אך בשנים אחר כך הופסק להתקיים עקב מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה חודש הנשף.
נשיא אוסטריה מגיע לנשף, והגעתו מלווה בדרך כלל בקולות חצוצרה. האירוע משודר בשידור חי בטלוויזיה האוסטרית.
אמילי ג'ויס
אמילי שאן ג'ויס (באנגלית: Emily Sian Joyce; נולדה ב-12 באפריל 1969) היא שחקנית אנגלייה המוכרת בעיקר מהופעתה בתפקיד ג'נט דוקינס בסדרה הקומית של ה-BBC "הגיבור שלי" בין השנים 1999 ל-2006.
ביוגרפיה.
ג'ויס נולדה בווליץ' שבלונדון, אנגליה. היא הצעירה במשפחה בת שלוש בנות, שכולן בעסקי השעשועים בבריטניה. אמן אהבה את התיאטרון ונהגה לקחת את הבנות להצגות. בגיל 15 החליטה ג'ויס להצטרף לתיאטרון הלאומי לנוער, ובתקופה זו עבדה במגזין ווג. בהמשך למדה משחק באקדמיית ובר דאגלס לאמנות הדרמה. בגיל 17 הקימה והייתה סולנית של להקת "In Spite of All That". היא הייתה עם הלהקה במשך שלוש שנים.
אחרי סיום לימודיה בבית הספר למשחק הצטרפה ג'ויס ללהקה השייקספירית המלכותית. הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה הייתה בדרמה "המפצח" של רשת ITV בה גילמה דמות של רוצחת. ב-1999 כיכבה בסדרת דרמה נוספת של ITV1 בשם "Grafters". ב-2003 שיחקה בתפקיד המפקדת של הבלשית הייברס בסדרה "חקירות המפקח לינלי".
ג'ויס הופיעה בסדרה הקומית הבריטית "הגיבור שלי". היא גילמה את דמותה של ג'נט דוקינס, אחות במקצועה ובת זוגו של גיבור-העל תרמומן, שאותו גילם במקור ארדל או'הנלן ואחר כך ג'יימס דרייפוס.
ב-2003 הופיעה ג'ויס בפרק בעונה השנייה של הסדרה "Ultimate Force" בתפקיד ניקי סטרונג.
עוד ב-2003 שיחקה בתפקיד רוצחת סדרתית אנה מרצ'נד / שרה הרד בדרמת הפשע בשני חלקים של ה-BBC בשם "Messiah 2: Vengeance is Mine" בכיכובו של קן סטוט.
ב-2007 הופיעה ג'ויס בפרק בסדרת הדרמה "מלון בבילון" בתפקיד אסטל. עוד שיחקה בדמות קייט בדרמה הקומית "Little Devil".
במחצית הראשונה של 2008 שיחקה ג'וס במחזה מאת לוסינדה קוקסון בתיאטרון הלאומי בלונדון. באותה שנה הופיע בדרמה קומית בת שישה חלקים של ה-BBC בשם "חברים משותפים" בה גילמה את שרה פלטשר הבוסית של מרטין (מארק וורן).
ב-2010 גילמה ג'ויס את ד"ר סנדרה פלמינג בסרט "חייל אוניברסלי - הדור הבא". באותה שנה הופיעה בתפקיד היועצת הפוליטית של ראש הממשלה, קלייר סאטון בעיבוד הבימתי של הסדרה "כן, אדוני ראש הממשלה" מאת אנטוני ג'יי וג'ונתן לין. הצגת הבכורה של המחזה הייתה במאי 2010 בפסטיבל צ'יצ'סטר, ובספטמבר 2010 הועברה ההפקה לתיאטרון גילגוד בווסט אנד הלונדוני. ב-2011 הופיעה ג'ויס בפרק בעונה השביעית של דרמת בית הספר "דרך ווטרלו" בתפקיד ה-DJ ויו או'דונל. ב-2013 השתתפה ג'ויס בפרק "Down Among the Fearful" בסדרת הדרמה של ITV "לואיס" בדמות ג'יין גרייס. ב-2011 כיכבה ג'ויס בסרט טלוויזיה, ספיישל לחג המולד, של ה-BBC בשם "לפלנד".
חיים אישיים.
ג'ויס היא אם לשני בנים שנולדו בלונדון.
שנת הקוף
שנת העכברוש
שנת השור
שנת הטיגריס
שנת הארנבת
שנת הדרקון
שנת הדרקון (פירושונים)
שנת הנחש
שנת הסוס
שנת העז
שנת התרנגול
שנת הכלב
שנת החזיר
רותה קופפר
רותה קופפר (נולדה ב-6 במרץ 1964) היא עיתונאית, בעלת טור, עורכת ומבקרת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה.
קופפר נולדה בירושלים. את רוב ילדותה עברה יחד עם משפחתה בארצות הברית, שם למדה בבית הספר היסודי. כילדה שהתה רבות באולפני אן-בי-סי בהם עבד אביה, ואהבה לצפות בטלוויזיה, דבר שלטענתה השפיע בהמשך חייה על כיוון הקריירה המקצועית שלה.
כאשר חזרה קופפר עם משפחתה לישראל למדה בבית הספר הגימנסיה העברית רחביה בירושלים.
במהלך שירותה בצה"ל הייתה קופפר קצינת ת"ש וח"ן (חיל נשים). השתחררה מצה"ל בדרגת סגן.
קופפר כתבה במשך שנים רבות בעיתונות בישראל ועבדה בכלי תקשורת גדולים: עיתון "חדשות", ערוץ 2 בראשית דרכו, הייתה בעלת מדור טלוויזיה יומי במוסף גלריה בעיתון הארץ וכן עסקה בעבודות שונות נוספות בתחומי הכתיבה והעריכה, למשל בתרגום סרטים ועוד.
קופפר החלה את דרכה העיתונאית בשנת 1985 בעיתון חדשות. כסטודנטית לתואר ראשון עבדה במשרה מלאה בדסק החוץ ולאחר מכן כעורכת בדסק החדשות, וערכה את מוסף הקומיקס.
בשנת 1987 החלה קופפר לעבוד באולפני הרצליה בתחום התרגום.
בשנת 1990 הצטרפה קופפר לצוות של ערוץ 2 הניסיוני והייתה מתרגמת ותחקירנית בשני מגזיני החדשות הטלוויזיוניים: "שבע וחצי בעולם" ו"שמונה בערב".
בשנת 1992 החלה לכתוב בעיתון "הארץ".
בשלהי העשור השני של המאה ה-21, קופפר עובדת כעיתונאית עצמאית. היא כותבת בליברל, בכלכליסט, במגזיני TheMarker ועוד.
קופפר מגישה תוכניות אירוח ופינות קבועות בתחום הטלוויזיה והקולנוע, מגישה פינה קבועה בנושא טלוויזיה ברדיו תל אביב. היא גם מגישה את ההסכת "המדריך" בתחנת הרדיו "כאן תרבות". הגישה פינה קבועה על טלוויזיה בתוכנית מועדון תרבות בכאן 11. משנת 2021 מגישה יחד עם אליחי וידל את הפודקאסט "קאש אנד טראש".
קופפר היא בעלת תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב בספרות אנגלית, ולמדה לתואר שני בתורת הספרות. במסגרת לימודים אלו זכתה קופפר למלגות לימודים באוניברסיטת סלמנקה, ובאוניברסיטת מדריד.
חיים אישיים.
קופפר מתגוררת בתל אביב, נשואה ואם לשלושה.
גורים וחברים
גורים וחברים (באנגלית: Puppy Dog Pals) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית לילדים שנוצרה על ידי הרלנד ויליאמס. הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית ב-14 באפריל 2017 בערוץ דיסני.
עלילה.
העלילה עוסקת בשני כלבים, בינגו ורולי, אשר אוהבים לטייל בשכונה שלהם כאשר הבעלים שלהם בוב עוזב את הבית.
דמויות.
נדב לוי דיבב את דמותו של בינגו בשתי העונות הראשונות.
לוסיל גראהן
לוסיל אלקסיה גראהן-יאנג (בדנית: Lucile Alexia Grahn-Young 30 ביוני 1819 - 4 באפריל 1907) הייתה הבלרינה הדנית הראשונה שהשיגה פרסום בינלאומי ואחת הרקדניות הפופולריות של תקופת הבלט הרומנטי.
ביוגרפיה.
גראהן למדה מגיל צעיר בבית הספר הדני המלכותי לתיאטרון בקופנהגן, דנמרק אצל אוגוסט בורנונביל. היא סיימה את לימודיה בתיאטרון באופן רשמי בשנת 1834, וקיבלה את התפקיד הראשי של אסטריד בבלט "ולדמאר" של בורנונביל בשנת 1835. היחסים בין בורנונביל לגראהן התחילו להחמיץ תוך זמן לא רב, משום שהיא השתוקקה לרקוד בבלט הנודע לתהילה של האופרה של פריז. בסופו של דבר ניתן לה היתר מלכותי לעזוב. לאחר יציאתה מדנמרק בשנת 1836, לא חזרה לשם שוב לעולם.
בשנת 1839 הסתיימה התקופה שאושרה לגראהן באופן רשמי, והיא הוסרה מרשימות העובדים של הבלט המלכותי הדני; היא הופיעה אז עם בלט האופרה של פריז. משנת 1839 עד 1845 הרחיבה גראהן את בסיס קהל צופיה, ורקדה בכמה ערים גדולות, בהם לונדון, סנקט פטרבורג ומילאנו. בשנת 1845, הוכר מקומה בקרב הסולניות המקובלות של זמנה, כאשר הוזנה לרקוד את "פה דה קאטר" של ז'יל פרו לצד הרקדניות, שזכו כבר לפרסום, פאני צ'ריטו, קרלוטה גריזי ומארי טליוני.
אחרי 1846, סיירה גראהן בחלק גדול מאירופה, לא רק כרקדנית, אלא גם כמפיקה של כמה בלטים, לרבות חידוש של "קטרינה" מאת ז'יל פרו, ואפילו מחזה פרי עטה, "בכחוס ואריאדנה". גראהן עברה להמבורג בשנת 1848 וגרמניה התחבבה עליה כל כך, עד שבנתה לה שם בית במינכן.
גראהן פרשה מן הריקוד בשנת 1856 ונישאה לפרידריך יאנג. היא הורתה בלט, משנת 1858 עד 1861 בלייפציג, גרמניה ומ-1869 עד 1875 באופרת החצר של מינכן. היא מתה במינכן ב-1907, וציוותה את עזבונה הנכבד לעיר.
וילי ו-וה
במיתולוגיה הנורדית, וילי (Vili) ו-וה (Vé) הם אחי האל אודין, בני בסטלה, בת בלת'ורן, ובּוֹר, בן בּוּרי.
משמעות המילה וילי בנורדית עתיקה היא רצון. המילה וה בנורדית עתיקה מתייחסת לסוג של מקדש גרמאני.
בריאה.