את שתי העונות הבאות עשה האשק בקדנציה שנייה במדי דטרויט רד וינגס. האשק, שכבר היה בן למעלה מ-40 ובעל היסטוריה של פציעות, בעיקר במפשעתו, שיחק פחות, ולמעשה בעונת 2006/07 הקבוצה קיימה מדיניות במסגרתה מנעה ממנו מלשחק במשחקים רצופים. רק בפלייאוף התגבר קצב משחקיו, והוא עזר להוביל את הרד וינגס עד לגמר החטיבה המערבית בו נוצחו על ידי אנהיים דאקס.
בעונת 2007/08 שוב שיחק האשק בקצב מופחת תוך שהוא חולק את עמדת השוער הראשון עם שוער בכיר אחר, כריס אוזגוד. כשהגיע הפלייאוף שיחק האשק כשוער הראשון בתחילתו, אולם לאחר מספר משחקים השתלט אוזגוד על עמדת השוער הראשון והאשק שיחק מעט, ותרומתו במירוץ הפלייאוף של הקבוצה, בסיומו זכתה בגביע סטנלי, הייתה פחותה. בסיום העונה הודיע שוב על פרישה ממשחק.
החזרה מפרישה באירופה.
באפריל 2009 שוב חזר בו האשק מפרישתו וחתם על חוזה לעונה אחת בקבוצת נעוריו, שנקראה כעת איטון פרדוביצה. לאחר שהוביל את המועדון לשתי אליפויות צ'כוסלובקיה בשנות ה-80, שב האשק בגיל 45 והוביל את המועדון לזכייה באליפות צ'כיה בעונת 2009/10.
בעונת 2010/11 שיחק האשק בספרטק מוסקבה, בליגת ההוקי הקונטיננטלית. הוא גילה יכולת טובה במהלך העונה, אולם בפלייאוף ירד מאוד בביצועיו, וספרטק הודחה בסיבוב הראשון.
לקראת עונת 2011/12 בחר האשק לסרב להצעתה של ספרטק להאריך את חוזהו. לטענתו סירב כיוון שהבעלים סירב לרכוש שחקנים מובילים נוספים על מנת להתמודד על אליפות הליגה.
הפרישה הסופית ממשחק ואחריה.
האשק לא שיחק כלל במהלך עונת 2011/12, ולאחר שגם לקראת עונת 2012/13 לא מצא קבוצה שתחפוץ בשירותיו הודיע באוקטובר 2012 על פרישתו הסופית מפעילות, בגיל 47.
ב-2014 התקבל האשק כחבר בהיכל התהילה של ההוקי קרח.
בזירה הבינלאומית.
בגיל 17 כבר שיחק האשק בנבחרת צ'כוסלובקיה עד גיל 20, וב-1983, כשהיה בן 18, היה לשוער הצעיר ביותר בתולדות נבחרת צ'כוסלובקיה הבוגרת.
אולם ללא ספק, את הצלחתו המרשימה ביותר רשם האשק באולימפיאדת נאגנו (1998) כשוער נבחרת צ'כיה. זו הייתה האולימפיאדה הראשונה בה שותפו שחקני NHL במדי נבחרותיהם. בשלב הראשון שמר האשק על רשת נקייה מול פינלנד, עזר בניצחון על קזחסטן ושותף בהפסד מול רוסיה. צ'כיה סיימה את הבית המוקדם במקום השני, ופגשה את ארצות הברית ברבע הגמר. למרות יתרון אמריקאי של 39:19 במכות לשער, משחק מצוין של האשק עצר את האמריקאים על שער אחד בלבד, וצ'כיה הביסה את ארצות הברית 4:1.
בחצי הגמר פגשה צ'כיה את קנדה, המועמדת לזכייה בטורניר, על שלל כוכביה ובראשם ויין גרצקי. המשחק הסתיים בתיקו 1:1, אולם בדו-קרב חבטות העונשין עצר האשק את כל חמשת הניסיונות של נבחרת קנדה, וצ'כיה עלתה למשחק הגמר.
גם במשחק הגמר מול רוסיה הצטיין האשק, שמר על רשת נקייה, וגרם לכך ששער בודד שכבשה צ'כיה בשליש השלישי הספיק למדליית זהב היסטורית ראשונה (כולל תקופת צ'כוסלובקיה). האשק נבחר ל-MVP של הטורניר.
האשק השתתף עם נבחרת צ'כיה בעוד שתי אולימפיאדות אחרי 1998. באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) נוצחה צ'כיה עם האשק ברבע הגמר על ידי רוסיה, ואילו באולימפיאדת טורינו (2006) נפצע האשק במפשעתו כבר במשחק הפותח מול גרמניה, נטש את המשחק והחמיץ את שארית הטורניר ואת שארית עונת ה-NHL לאחר מכן. צ'כיה זכתה במדליית הארד, אולם תרומתו של האשק להישג הייתה מטבע הדברים זניחה.
סגנון משחק.
האשק נודע בסגנונו שכלל פעולות רבות שאינן נחשבות לאורתודוקסיות עבור שוער הוקי קרח. אלה כללו השתטחויות מלוא הגוף על משטח הקרח כדי לכסות את הפינות הנמוכות שנחשבות נקודות תורפה אצל שוערים רבים, פרישת הגפיים לכל עבר, התהפכויות וקפיצות על הקרח, השמטת מקל ההוקי כדי לתפוס את הדיסקית גם ביד האוחזת במקל ויציאות רחוק מהשער כדי לתקל חלוצים שפרצו מולו בהתקפה מתפרצת. הוא נודע במשטר אימונים קפדני שאיפשר לו לפתח תכונות גופניות יוצאות דופן שסייעו לו בטכניקת העמידה בשער הייחודית שלו, בעיקר את גמישותו - גם בקרב שוערים שהגמישות היא אחת מתכונותיהם החשובות, היה האשק יוצא דופן בגמישותו.
בנוסף, נודע האשק בכך שהעדיף לשחק בקסדת שוער מהדור הישן, שדמתה לקסדת שחקן שדה עם סורגים להגנת הפנים, ולא בקסדת השוער המודרנית העוטפת את הראש כולו.
חיים אישיים.
האשק עסק בענפי ספורט נוספים בילדותו ונערותו, והצליח בעיקר בטניס כשזכה במספר תארים מקומיים באזור מגוריו. כדורגל הוא ספורט נפוץ במשפחתו - בן דודו, איוון האשק, היה נשיא התאחדות הכדורגל של צ'כיה, ובעברו שחקן מקצועני ששיחק 54 פעמים במדי נבחרת צ'כוסלובקיה ופעם נוספת בנבחרת צ'כיה לאחר מהפכת הקטיפה, ומאמן שאימן את נבחרת צ'כיה בחלק ממוקדמות מונדיאל 2010 ולפני כן בצרפת ובעולם הערבי. אחיו של דומיניק, מרטין האשק, הוא כדורגלן עבר ששיחק 14 פעמים במדי נבחרת צ'כיה, וכיום מאמן כדורגל. אחיינו, שנקרא מרטין האשק אף הוא, הוא כדורגלן.
האשק נשוי ואב לבן ובת. בתו דומיניקה היא סולנית להקת We Are Domi שנבחרה לייצג את צ'כיה באירוויזיון 2022.
סטטיסטיקה בקריירה המקצוענית.
מועדונים.
מקרא: מש - משחקים; שע - שערים שספג; מכ - מכות לשערו; רנ - רשת נקייה (משחקים ללא ספיגת שער); שע\מש - ממוצע ספיגת שערים למשחק (משוקלל לדקות משחק בפועל); %ה - אחוז הצלות.
האישה מצרפת
האישה מצרפת היא דמות מקראית מסיפורי אליהו הנביא בספר מלכים א (פרק יז). הייתה זו אישה אלמנה שהתגוררה בצרפת שבצידון, ואליהו הסתתר אצלה מפני אחאב ואיזבל בזמן הרעב שהוא הטיל על הארץ.
הסיפור על האישה.
לאחר שיבש נחל כרית, שם שהה אליהו בתחילת ימי הבצורת, שלח אותו אלוהים אל האישה מצרפת. אליהו מבקש מהאישה לתת לו לחם, האישה מספרת לו בייאוש שאין לה יותר מ"מְלֹא כַף קֶמַח בַּכַּד וּמְעַט שֶׁמֶן בַצַּפָּחַת", מה שיספיק רק לארוחה אחת אחרונה לה ולבנה. בעקבות זאת אליהו מבטיח לה שאם היא תאכיל אותו אז "כַּד הַקֶּמַח לֹא תִכְלָה וְצַפַּחַת הַשֶּׁמֶן לֹא תֶחְסָר עַד יוֹם תֵּת ה' גֶּשֶׁם עַל פְּנֵי הָאֲדָמָה".
כעבור זמן מה, חלה בנה של האישה ומת, והיא פנתה אל אליהו בתלונה שהמחלה באה באשמת שהותו אצלה: "מַה לִּי וָלָךְ אִישׁ הָאֱלֹהִים, בָּאתָ אֵלַי לְהַזְכִּיר אֶת עֲוֹנִי וּלְהָמִית אֶת בְּנִי". אליהו לקח את הבן לחדרו, והשתטח ונשכב עליו שלוש פעמים. הוא התפלל לה' שישיב את נפש הבן, וכך היה, ומתוך כך הבינה האישה שאליהו הוא אכן נביא ה'.
בספרות חז"ל.
האישה מצרפת נחשבת לאחת מ-23 הנשים הצדיקות והישרות שהיו בישראל.
על פי המדרש, בנה של האישה הוא יונה הנביא. עוד נכתב, שהאישה הייתה משבט אשר ובעלה, אמיתי, אביו של יונה, היה משבט זבולון.
טיעון השפה הפרטית
טיעון השפה הפרטית הוא טיעון פילוסופי שהציג לודוויג ויטגנשטיין בעבודתו המאוחרת, בספרו "חקירות פילוסופיות". לטיעון נודעה חשיבות מרכזית בשיח הפילוסופי במחצית השנייה של המאה ה-20, והוא ממשיך להוות מוקד לדיון. מטרת הטיעון היא להראות כי רעיון של שפה שמובנת רק לאדם אחד, הוא רעיון חסר משמעות. הטיעון עצמו מבוסס על תשובתו של ויטגנשטיין לטיעון הנפש הפרטית.
ויטגנשטיין מעולם לא הציג את הטיעון בספרו "חקירות פילוסופיות" בצורה ליניארית ותמציתית כפי שמקובל. במקום זאת, הוא הציג אופנים שונים של שימוש בשפה, וביקש מהקוראים לתהות על ההשלכות של שימושים אלה. כתוצאה מכך, ישנו ויכוח ממושך הן בנוגע לטבעו של הטיעון והן ביחס לחשיבותו. בנוסף לכך, בביטוי "טיעון השפה הפרטית" מקובל להתייחס לקבוצה של טיעונים שמביא ויטגנשטיין.
היסטוריונים של הפילוסופיה מוצאים שורשים לטיעון השפה הפרטית כבר אצל הפילוסופים ג'ון לוק וגוטלוב פרגה. ג'ון לוק הוא גם מייצג בולט של הרעיון שבטיעון דרך תפיסתו כי המילים הן ייצוגים של אידאות.
חשיבות הטיעון.
טיעון השפה הפרטית הוא בעל חשיבות רבה בכל הנוגע לדיון על טבעה של השפה בפילוסופיה של השפה. תאוריה אחת בנוגע לשפה היא שטבע השפה הוא להפוך רעיונות למילים, כלומר לשפה ישנה יכולת למפות רעיונות, מחשבות, וייצוגים בנפשו של האדם. אם כך הדבר, הרעיונות שבראשו של פלוני נבדלים מהרעיונות שבראשו של אלמוני, אך ניתן להתאים את רעיונותיהם באמצעות שימוש נכון במילים בשפה משותפת. יוצא מכך, שכל אינדיבידואל מחזיק בשפה פרטית משלו (שמתאימה בין הרעיונות הספציפיים שלו לשפה שלו) והוא מתרגם אותה לשפה המשותפת על מנת לייצר משמעות משותפת במהלך שימוש בשפה. תהליך מחשבה מסוג זה מצוי, לדוגמה, ב"מסה על שכל האדם" של ג'ון לוק.
ויטגנשטיין בא להראות כי שפה פרטית מסוג זה היא חסרת משמעות. אם הרעיון של שפה פרטית הוא חסר משמעות, אזי שהשפה בבסיסה היא משותפת, כלומר, השפה היא תופעה חברתית. למסקנה זו ישנן השלכות משמעותיות על תחומים אחרים בפילוסופיה. לדוגמה, אם שפה פרטית אינה אפשרית, אז הניסיון לתאר תחושות פרטיות, התנסויות פרטיות המתארות קווליה הוא ניסיון כושל. כך גם כל רעיון הבא לתאר מצב פרטי הוא ניסיון חסר תועלת.
הטיעון בחקירות פילוסופיות.
הרעיון מוצג לראשונה בסעיף 243 שבחלק הראשון של "חקירות פילוסופיות", וממשיך להופיע מסעיף 253 והלאה.