טיטאניקטיס (שם מדעי: "Titanichthys"; משמעות שמו: "דג טיטאן") הוא סוג של דג בעל שריון אשר חי באמריקה הצפונית, במרוקו ואולי גם באירופה, במרכז פולין. עם זאת מינים שונים ששויכו לסוג התבטלו בהמשך. הטיטאניקטיס היה הגדול בכל הדגים בעלי השריון והוא חי בסוף הדבון שבעידן הפלאוזואיקון. הוא סווג ב-1885 בידי החוקר ג'ון סטרונג ניוברי.
הטיטאניקטיס היה דג שהגיע לאורך 8–9 מטרים והיה בעל סנפירי חזה גדולים, סנפיר גב נמוך סנפירים קטנים יותר בקרבת הזנב וזנב רחב בעל אונה אחת בקצה. לסתות דג זה הגיעו לאורך מטר והיו בעלות לוחיות עצם רחבות שדמו לאלה של לווייתני המזיפות או של הכריש הענק ונועדו גם לתזונה בסינון של יצורי פלנקטון או קריל קטנים ואולי גם להקות דגים קטנים מתקהלים. הלסתות היו עבות ודמו לאלה של הטורף הקרוב דנקליאוסטיוס אך היו חסרות את השיניים העבות שלו אלא נועדו להיפער והיו בעלי לוחיות שמנעו מיצורים קטנים להימלט החוצה כשהפה נסגר.
מבנה גופו דמה לזה של כריש ענק או כריש לווייתני והוא חי ככל הנראה באוקיינוס הפתוח, שם חיפש יצורים קטנים שחיו בלהקות.
ארטורול התחייה
דוכיפת 3
דוכיפת 3 הוא לוויין זעיר, השלישי בסדרת לווייני דוכיפת הישראליים הנבנה במעבדת החלל במרכז המדעים הרצליה ובתיכון שער הנגב, על ידי תלמידי תיכון, כפרויקט משותף של סוכנות החלל הישראלית במשרד המדע, עיריית הרצליה, שער הנגב וקרן איקא. הלווין שוגר ב-11 בדצמבר 2019.
מהלך הפרויקט.
הלווין, השלישי בסדרת לווייני דוכיפת, נבנה במשותף במרכז המדעים הרצליה ובתיכון שער הנגב. קדמו לו דוכיפת 1 ו-דוכיפת 2, לוויינים מתוצרת קיובסאט שנבנו במרכז המדעים בהרצליה.
לצורך בניית הלוויין הוקמו שתי תחנות קרקע ושני חדרים נקיים בשני בתי הספר, ובמהלך הפיתוח נדד הלווין בין שני בתי הספר. תלמידי בית הספר שהשתתפו בפרויקט התחלקו לצוותים שונים שעסקו בתתי המערכות, ונעזרו במהנדסים בתעשייה ובאקדמיה שתמכו בהם. פיתוח הלוויין החל בשנת 2017 ונמשך שלוש שנים.
מטרת הלוויין.
ללוויין מספר מטרות, אשר הראשונה שבהן היא שימוש כפלטפורמה חינוכית לתלמידים ויצירת תמריץ ללימודי חלל. בנוסף, דוכיפת 3 הוא לוויין חישה מרחוק הנושא עליו מצלמה במטרה לצלם את כדור הארץ, לחקור אותו ולהוות פלטפורמה למחקרים מדעיים ואקולוגיים. הלוויין שוגר למסלול לווייני נמוך בגובה של 550 ק"מ. הלווין בעל יכולת טעינת תוכנה מהקרקע, וניתן לשלוח פקודות באמצעות פיקוח מהקרקע. הלווין משומש גם לתקשורת של חובבי רדיו.
מבנה הלוויין.
הלוויין בגודל של כ-34.05*10*10 ס"מ - קיובסאט בגודל 3U. למרות גודלו הקטן, הלוויין כולל את תת-המערכות ההכרחיות ללוויין רגיל, לרבות מערכת בקרת אנרגיה, מערכת שידור, מערכת קליטה ועיבוד מידע ומערכת בקרה תרמית.
שיגור.
דוכיפת 3 שוגר ב-11 בדצמבר 2019, על ידי משגר PSLV C48 של סוכנות החלל ההודית.
קישורים חיצוניים.
איתי נבו, דוכיפת 3 עפה לחלל, באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי, 11 בדצמבר 2019
אגירוקאסיס
אגירוקאסיס (שם מדעי: Aegirocassis) הוא סוג של פרוק-רגליים קדום מאוד אשר חי בתקופת האורדוביק לפני 480 מיליון שנה בימים שלחופי צפון אפריקה. המאובנים שלו התגלו ב-2015 במרוקו בידי החוקר מוחמד בן מואלה (Mohamed Ben Moula), אשר הביא אותם לחוקרים באוניברסיטה בבלגיה. המאובנים היו בעלי דפוס תלת-ממדי ייחודי והכילו שרידים של גפיים מוזרות ושל חלקי גב.
יצור זה היה אחד מהקדומים שבפרוקי הרגליים ואחד מהגדולים ביותר בבעלי החיים של האורדוביק, שהייתה תקופה בה שלטו חסרי חוליות ממגוון סוגים בימים ובאוקיינוס. יצור זה היה קרובו של האנומלוקאריס והגיע לאורך של 2 מטרים והיה ככל הנראה מסנן פלנקטון בעזרת זיפי רגליים דומים לזרועות שפעלו בדומה לרגלי סרטנים. הוא היה שטוח בצורתו ונע בצורה המזכירה דיונון מודרני במים בעזרת "גלימת סנפיר" בקצה גופו.
יצור זה היה ראשון אוכלי הפלנקטון והיה משייט במים ומשתמש בעיניו המורכבות כדי למצוא נחילים, אותם הוא אסף בעזרת רגליו הגדולות. הוא היה גדול בהרבה מרוב חסרי החוליות החיים והגדול ביותר בתקופתו.
Platyceramus
"Platyceramus" הוא סוג של צדפה קדומה אשר חיה בקרטיקון ונחשבת לסוג הצדפות הגדולות ביותר שהיו בעולם. לעיתים היא נחשבת לתת-סוג של הצדפה הגדולה Inoceramus, שחיה באותה תקופה. בסוג זה 2 מינים: Platyceramus cycloides ו-Platyceramus platinus, אשר חיו בעבר לחופי קנזס שבים הפנימי המערבי.
צדפה זו הגיע לרוחב של 1 מטר ואף ל-3 מטר בכמה ממצאים. ככל הנראה היא חיה במצולות הים, שם הייתה צריכה זימים רחבים כדי לקלוט חמצן. בתוך צדפה זו, בדומה לצדפה Inoceramus נמצאו יצורים קטנים יותר כמו בלוטי ים, סרטנים דומים ואף כמה דגים קטנים אשר השתמשו בקונכייה הרחבה אך הדקה של הצדפה כבית גידול בעודם צעירים. עם זאת חלקם נקברו והתאבנו איתה.
צדפה זו התגלתה בכמה מקרים עם פנינים בתוכן.
פיתון מים דובודינגאלה
פיתון מים דובודינגאלה (שם מדעי: Liasis dubudingala) הוא מין נכחד של פיתון מים ממשפחת הפיתוניים אשר חי בעבר בצפון אוסטרליה. המאובנים שלו התגלו בצפון-מזרח קווינסלנד ב-1992 ב"אתר בלוף דאון" . המאובנים כללו חוליות, שברי צלעות ומאובני שיניים של הנחש.
פיתון זה דמה במראהו לפיתון זית אך היה גדול בהרבה והגיע לאורך של 10 מטרים, גדול בהרבה מהנחשים הגדולים ביותר בימינו - אנקונדה כהה ופיתון מרושת על פי המדידות המדויקות. בשל גודלו הוא היה טורף-על מסוכן לכל בעלי החיים של אוסטרליה הקדומה של תחילת תקופת המיוקן. הוא חי ביערות וסבכים וכן בביצות ונהרות רדודים טרופיים ושם ארב למיני יונקים, עופות וזוחלים אחרים ואולי יכל לטרוף תנינים צעירים.
בדומה לקרוביו המודרניים הוא לא היה ארסי אלא השתמש בשריריו כדי לחנוק את הטרף. הוא הטיל ביצים ושמר עליהם כרוך סביבם כמו פיתונים חיים.
קולין מקריי
קולין סטיל מקריי (באנגלית: Colin Steele McRae; 5 באוגוסט 1968 – 15 בספטמבר 2007) היה נהג ראלי מסקוטלנד וחבר מסדר האימפריה הבריטית. מקריי נולד בעיר לאנארק, בנו של חמש פעמים אלוף בריטניה בראלי, ג'ימי מקריי, ואחיו של נהג הראלי אליסטר מקריי. קולין מקריי זכה באליפות בריטניה בראלי ב-1991 ו-1992. בשנת 1995 זכה באליפות העולם בראלי ובכך הפך לבריטי הראשון, ונכון ל-2018, לאדם הצעיר ביותר שזכה באליפות.
ביצועיו יוצאי הדופן של מקריי הביאו גם לזכייתה של קבוצתו סובארו בתואר אליפות העולם בראלי ליצרנים בשנים 1995, 1996 ו-1997. לאחר מכן עבר מקריי לקבוצת פורד בה השיג תשעה ניצחונות. ב-2003 עבר לקבוצת סיטרואן שלה, אף על פי שלא השיג ניצחונות, עזר להשיג את אליפות היצרנים הראשונה משלוש רצופות. מקריי קיבל תואר חבר מסדר האימפריה הבריטית עבור הישגיו בספורט מוטורי בשנת 1996.
מקריי נהרג בשנת 2007 לאחר שהתרסק עם מסוקו ליד ביתו. בתאונה נהרגו גם בנו ועוד שני חברים של המשפחה. בנובמבר 2008, לאחר מותו, הוכנס מקריי לרשימת היכל התהילה של הספורט הסקוטי.
חייו האישיים.
מקריי היה נשוי לאליסון, והיו לו שני ילדים, הולי וג'וני. מקריי עבר להתתגורר בנסיכות מונקו ב-1995, בין השאר בגלל ידידותו עם נהג הפורמולה 1 דייוויד קולת'ארד. עם זאת, כשמשפחתו הצעירה גדלה, הוא החל לבלות יותר זמן בביתו שבסקוטלנד.
קריירת מרוצים.
תחילת הדרך.
קולין מקריי החל בקריירה תחרותית בספורט המוטורי ברכיבת שבילי אופניים בגיל מוקדם יחסית. כשהחליף את אופניו במיני קופר החל להתחרות עם מכוניות. כשזמן קצר לאחר מכן התחרה עם הילמן אוונג'ר. ב-1986 החל מקריי להשתתף באליפות הראלי בסקוטלנד עם טלבוט סאנבים ומהר מאוד, עם המהירות וסגנון הנהיגה שלו, בנה לעצמו שם, מה שהוביל להשוואתו לאלוף העולם לשעבר, הפיני ארי וטנן שאותו מקריי תמיד העריץ. הוא זכה באליפות סקוטלנד ב-1988 עם ווקסהול נובה צנועה תוך הצגת ביצועים יוצאי דופן. מכוניתו הבאה הייתה כבר חזקה בהרבה, הפורד סיירה XR 4x4.
המירוץ הראשון של מקריי באליפות העולם היה בראלי שוודיה של 1987 עם הנובה ושנתיים מאוחר יותר עשה את הופעתו השנייה עם הסיירה. באותה שנה גם הגיע במקום החמישי בראלי ניו זילנד. ב-1990 הגיעו מקריי והסיירה למקום השישי בראלי בריטניה למרות מספר תאונות תוך כדי המירוץ. ב-1991 הפך מקריי לנהג מקצועי לאחר שהוחתם על ידי הבעלים של חברת פרודרייב, דייוויד ריצ'רדס, לקבוצת הסובארו שלו בעבור שכר שנתי של 10,000 ליש"ט. מקריי זכה באליפות בריטניה ב-1991 וב-1992 עם הסובארו לגאסי של הקבוצה וקודם בעקבות כך לקבוצת סובארו העולמית להשתתף באליפות העולם. ב-1992 השתתף מקריי גם באליפות בריטניה למכוניות סלון עם הופעה אחת מאחורי ההגה של הב.מ.וו של פרודרייב. במירוץ זה מקריי היה מעורב בתאונה.
אליפות העולם בראלי.
1993-1998: סובארו.
כשצורף לאליפות העולם באופן קבוע במהלך עונת 1993, נהג מקריי בתחילה בסובארו לגאסי של קבוצת פרודרייב לצידם של הפינים ארי וטנן, האנו מיקולה ומרקו אלן. מקריי זכה בניצחון הראשון בראלי ניו זילנד. היה זה הניצחון הראשון של קבוצת פרודרייב ושל הלגאסי לפני החלפתה בסובארו אימפרזה. בעונת 1995 זכה מקריי באליפות הנהגים תוך מאבק עיקש בבן קבוצתו ופעמיים זוכה האליפות, הספרדי קרלוס סאינס. באותה שנה, הביאו מקריי וסאינס לסובארו את אליפות היצרנים. מקריי הביא לסובארו את אליפות היצרנים גם ב-1996 וב-1997 אך הוא עצמו לא הצליח להגיע גבוה יותר ממקום שני באליפות הנהגים, אחרי הפיני טומי מקינן. ב-1998 ניצח מקריי בשלושה מרוצים נוספים והגיע שלישי בדירוג הנהגים. באותה שנה זכה בגביע מרוץ האלופים שהתקיים בגראן קנריה שבאיים הקנריים.