מרבית שלטונו לוותה במלחמה ארוכה בתקופה המאה העשירית בין שתי משפחות שבט הקאליטה. וסילי איבד את כסאו מספר פעמים, נלכד וסונוור, לכן קיבל את הכינוי "האפל". עם זאת, בסופו של דבר הוא הצליח לצאת מכל הסכסוך האזרחי כמנצח, לחזק את מדינת מוסקבה וכמעט לחסל את התלות באורדה. תחתיו קיבלה הכנסייה הרוסית עצמאות יחסית מן הפטריארכיה של קונסטנטינופול. אחרי נפילת האימפריה הביזנטית נותרה המדינה הרוסית המעצמה האורתודוקסית היחידה.
איוואן ואסילייביץ' (הגדול).
איוון השלישי השלים את תהליך איחוד הארצות הרוסיות בחסות נסיכות מוסקבה, וחיסל את התלות באורדה. רוסיה נכנסה לזירה הבינלאומית כמעצמה אירופית גדולה, הפכה ליורשת האימפריה הביזנטית והייתה לעמוד התווך של האורתודוקסיה. איוואן השלישי יזם את יצירת ספר החוקים הראשון - קוד החוקים הרוסי הראשון אחרי "האמת הרוסית". הוא בנה מחדש את הקרמלין במוסקבה עם חומות לבנות וקתדרלות אבן. סיפח את נובגורוד לנסיכות מוסקבה. כבש את אדמות פרם והפיץ את השפעתו עד להרי אורל. הנשר הדו-ראשי הפך לסמל המדינה של רוסיה והופיע תואר חדש - הדוכס הגדול של מוסקבה הפך לריבון רוסיה כולה.
פרק 8.
איוואן ואסילייביץ' הרביעי (האיום).
השליט הרוסי הראשון, הנושא את התואר "צאר", איוואן הרביעי הרחיב משמעותית את גבולות המדינה, לאחר שסיפח את אדמות קאזאן וח'אנות אסטרחאן לרוסיה, כמו גם את מערב סיביר. תחתיו, כונס הזמסקי סובור הראשון, נוצר קוד חוקים חדש, בוצעו רפורמות בשירות הצבאי ובמערכת המשפט של הממשל הציבורי. הוא החל במלחמה על הגישה לים הבלטי, הביס את המסדר הליבוני וכבש חלק מהמדינות הבלטיות, אך מדינות אחרות בצפון אירופה טענו גם לאדמות הללו, ובסופו של דבר, המלחמה בלבון הסתיימה בתבוסה. כישלונות במדיניות החוץ עוררו שינוי בפוליטיקה הפנימית של איוואן הרביעי: הוא הציג את האופריצ'נינה, הביס את חמולות הנערים הישנות, הפך את כוחו האוטוקרטי של הצאר לעריצות גלויה ולקראת סוף שלטונו, המדינה ששגשגה והייתה חזקה בעבר, נפגעה משלטון הטרור והמלחמה והייתה על סף אסון. הריגתו של המלך את בנו הבכור איוואן שללה גם את עתידה של השושלת כולה.
פיודור יוהאנוביץ'.
הבכור מבניו שנשארו בחיים של איוואן האיום, היה ההפך הגמור מאביו: הוא היה מאוזן, טוב לב ואדוק מאוד. פיודור סלח על חטאי אביו כל חייו. הוא כמעט לא התערב בענייני המדינה, והפקיד אותם לגיסו - הבויאר בוריס גודונוב. פיודור מת בגיל צעיר ולא הותיר אחריו יורש. אחיו הצעיר, הצארביץ' דמיטרי, מת בנסיבות מעורפלות. שושלת רוריק נקטעה. בוריס גודונוב תפס את השלטון, לאחר שהבטיח כי הזמסקי סובור בחר בו להיות למלך. כעבור כמה שנים החלה סערה במדינה, שכמעט הרסה כליל את המדינה הרוסית.
אלכס איי אהרונס
אלכסנדר אלפרד אהרונס או אלכס איי אהרונס (באנגלית: Alexander A. Aarons או Alex A. Aarons, 15 במאי 1890 פילדלפיה, פנסילבניה -12 במרץ או 14 במאי 1943 לוס אנג'לס) היה מפיק תיאטרון ומחזות זמר יהודי-אמריקאי. נודע בשיתוף הפעולה שלו עם המפיק וינטון פרידלי, שהוליד את הקמת התיאטרון אלווין שבבעלותם ועם ג'ורג' גרשווין ואחיו איירה גרשווין שיצרו בהפקתו תשעה מחזות זמר בשנות ה-1920 ושנות ה-1930 המוקדמות, וכן עם פרד אסטר ואחותו, אדל אסטר.
קורות חיים.
ראשית חייו.
אלכסנדר איי אהרונס נולד בשנת 1890 בפילדלפיה כאחד משלושת ילדיהם של מפיק התיאטרון והמלחין ממוצא יהודי אלפרד א. אהרונס ושל אשתו, השחקנית ג'וזפין (ג'וזי) הול (Hall) (1920-1865). הוא גדל במילייה התיאטרוני שעיצב את אישיותו וחידד את חושיו ואת כשרונותיו. למד בכמה בתי ספר בניו יורק. בהתחלת הקריירה ניהל עסק לאופנת גברים במנהטן.
שנותיו הראשונות כמפיק בברודוויי.
עיסוקו בהפקות תיאטרון התחיל בשנת 1919 בתקופה שאביו תכנן הפקת המחזמר La La Lucille ("לה, לה, לוסיל") שעמד להתבסס על לחנים של ויקטור הרברט. אולם אלכסנדר, שהיה אז בן 29 התלהב כל כך משירי המלחין הצעיר ג'ורג' גרשווין ששכנע את אביו להעסיק את גרשווין במקומו של הרברט ולקח על עצמו את האחראיות על ההפקה. המופעים זכו להצלחה אבל הופסקו מהר בגלל שביתה שהכריז באותם הימים האיגוד המקצועי של השחקנים - Actors' Equity Association. אהרונס הבן הוביל בהמשך סיור של המחזמר מחוץ לברודוויי.
גם אחרי ההפקה של "The hole in the Wall" בשנת 1920 המשיך אלכס אהרונס לנהל גם את עסק האופנה שלו .
בהשראת סדרות המופעים של גאי בולטון, ג'רום קרן ופ. ג'. וודהאוס בתיאטרון המוזיקלי פרינסס בניו יורק, אימץ גם אהרונס את נוסחת הקומדיות המוזיקליות שהתמקדו בגבורים רגילים של חיי היום יום, שנקלעים למצבים מצחיקים, דיאלוגים שנונים בשפה פשוטה עכשווית, ללא "מספרים" כבדים מדי של הכוכבים ושירים הקשורים לעלילה ולגבורים, כמו כן שימוש במקהלות גדולות ובכוכבים צעירים.
ברוח זו הפיק אהרונס תחילה בתיאטרון קטן בפילדלפיה מחזמר בשם "Oui Madame" של ויקטור הרברט בעזרת וינסנט יומנס כפסנתרן חזרות. עבור ההפקה הבאה - For Goodness' Sake גייס אהרונס את האחים פרדי ואדל אסטר. אסטר סיפר שאחרי כישלון של המופע "Love Letter" ביקר בחנות כדי לקנות עניבה והמוכר (שהסתבר שהיה אלכס אהרונס עצמו) שאל אותו על תוכניותיו. אהרונס הציע לפרד אסטר ולאחותו לעבוד יחד עם האחים גרשווין. הצגת הבכורה של For Goodness' Sake התקיימה ב-22 בפברואר 1922 ב Lyric Theatre בניו יורק
במקור כלל המחזמר רק שלושה לחנים של ג'ורג' גרשווין וששה פזמונים מאת איירה גרשווין בגלל התחייבויות אחרות של השניים. בסופו של דבר הפיק אהרונס את אותו המחזמר גם בלונדון בשם "Stop flirting" הפעם עם 4 לחנים נוספים של ג'ורג' גרשווין. בסך הכל הועלה מופע זה 455 פעמים, יותר מכל מופע תיאטרון אחר של פרד אסטר.
העבודה עם וינטון פרידלי.
אהרונס נהג לארח מסיבות קוקטייל במשרדו . עם חוג חבריו ואורחיו נמנו נואל קאוורד, פול וייטמן, פלורנץ זיגפלד, פאני ברייס, צ'ארלי צ'פלין, ואחרים. כדברי המלחין רוג'רס היה אהרונס "גבר קרח, ממושקף, חובב בדיחות ובעל אהבה אדירה למוזיקה".
החל משנת 1923 התחיל שיתוף פעולה פורה בין אלכס אהרונס למפיק וינטון פרידלי (1969-1891). הוא השתתף קודם כשחקן במחזמר For Godness' sake. השניים הכירו מקרוב ומצאו שפה משותפת כצוות. לאהרונס היה חוש מיוחד למוזיקה ופרידלי דאג לפן העסקי.. עבודתם המשותפת הראשונה הייתה המופע "The new Poor " שהוצג בינואר - פברואר 1924 בתיאטרון פלייהאוס
להפקה הבאה שלהם - המחזמר ! Oh, Lady Be Good גייסו את האחים גרשווין ואת האחים אסטר. זה הפך להצלחה כלכלית אדירה. אפילו הטייקון אוטו קאהן ראה את השקעתו בתיאטרון בחזרה. האחים גרשווין הפכו למלחין ובהתאמה, פזמונאי הבית של אהרונס ופרידלי עד שנת 1927. הפקותיהם הבאות של צמד המפיקים כללו את: Tell me more, Tip-Toes, !Oh, Kay ו- Funny Face .
גם !Oh Kay הייתה הצלחת ענק, שבה הופיעה לראשונה באמריקה הכוכבת האנגלייה גרטרוד לורנס.
החל משנת 1927 ניהלו אהרונס ופרידלי כבעלים את תיאטרון אלווין ששמו נוצר מהלחם שמותיהם הפרטיים: אלכס ווינטון, ושהכיל 1428 מושבים.
ב - "Funny Face " שיחקו בתפקידים הראשיים פרד ואדל אסטר. המחזמר הראשון שהפיקו אהרונס ופרידלי ללא השתתפותם של האחים גרשווין היה ב-1928 Here's Howe על מוזיקה של רוג'ר וולף כאהן וג'וזף מאייר (1987-1894) על טקסט מאת ארווינג סיזר. השיר " Crazy Rhythm " מתוך מופע זה הפך ללהיט ג'אז ידוע.
ב-1928 הוצגו גם ! Hold Everything ו Treasure Girl מאת ג'ורג' ואיירה גרשווין, כשהמופע האחרון היה כישלונם הראשון בעבודתם עם אהרונס ופרידלי. ב-1929 הופקו "Spring is here" ו !Heads up על לחנים של ריצ'רד רוג'רס ופזמונים של לורנץ הארט. השפל הכלכלי שפרץ ב-1929 הביא לצמצום ההפקות למשך שנה. ב-14 באוקטובר 1930 הייתה " Girl crazy ההצלחה המשותפת האחרונה של האחים גרשווין עם אהרונס ופרידלי.
עקב הפסדים כספיים בימי המשבר הכלכלי נאלצו אהרונס ופרידלי למסור את התיאטרון אלווין לנושיהם. המשיכו לעבוד יחד באותו תיאטרון ובתיאטראות אחרים. ההפקותיהם המוזיקליות האחרונות יחד עם האחים גרשווין - Singin' the Blues (1931) ו Pardon my English ב-1933 היו גם הפקותיהם המשותפות האחרונות של אהרונס ופרידלי עצמם. הם מכרו את התיאטרון אלווין שהקימו בתקווה גדולה בשנת 1927.
אהרונס לא הצליח להתאושש מההפסדים הכספיים האחרונים וסגר את עסקיו בתחום התיאטרון. הוא נמלט להוליווד, היה מעורב בכמה תוכניות להפקות תיאטרון שלא יצאו לפועל ועבד בתפקידים שונים בתעשיית הסרטים.
בהוליווד.
בהמשך חיפש אהרונס את מזלו בהוליווד ללא הצלחה יתרה.
ב-1935 פעל כעוזר מפיק ב-Broadway-Melodie 1936. ייעץ בהכנות לסרט המוזיקלי הביוגרפי על חיי ג'ורג' גרשווין "הרפסודיה בכחול".
אלכס אהרונס היה נשוי לאלה מאליגן. לזוג לא נולדו ילדים.
אהרונס נפטר בשנת 1943 בגיל 53 בבוורלי הילס, לוס אנג'לס, מהתקף לב. הלווייתו התקיימה במשרפת המחוז לוס אנג'לס בבויל הייטס.
מבחר הפקות.
בלט בו הלהיט Nobody but you (מילים מאת ארתור ג'יי ג'קסון ובאדי דה סילבה) ההצגות הופסקו בגלל שביתת שחקנים.
מספרים שאת את הלהיט Fascinating Rythm הרחיב גרשווין בעידודו של אהרונס שהתלהב מגרסתו הקצרה.
Maybe, Clap Yo'Hands, Do, Do, Do ו- Someone to watch over me.
להיטים:S'Wonderful ,My one and only, Funny Face
השחקנים הראשיים היו וילי הווארד, ג'ינג'ר רוג'רס ואתל מרמן שהופיעו לראשונה בברודוויי.
תיאטרון אלווין.