פוליה נולד בבודפשט שבהונגריה לאנה דויטש וליאקאב פויה (מקודם יעקב פולאק) שנה לאחר שהזוג הצעיר המיר את דתו מיהדות לנצרות קתולית. בדומה למשפחות רבות ממוצא יהודי באותה תקופה אביו שינה את שם המשפחה פולאק לשם בעל צליל הונגרי - פויה. לימודיו הבסיסיים היו בתחומי הספרות, הבלשנות והפילוסופיה, ובמהלכם הוא שהה בבודפשט, אך לצורך הדוקטורט שלו בהסתברות גאומטרית הוא בילה שנתיים בווינה שבאוסטריה. לאחר שהגיש את עבודת הדוקטורט שלו ב-1911 בילה שנתיים באוניברסיטת גטינגן, ולאחר מכן עבר למכון הטכנולוגי של ציריך בשווייץ. באותם הימים, עקב סירובו מסיבות פציפיסטיות להתגייס למלחמת העולם הראשונה, איבד פוליה את יכולתו לחזור לאדמת מולדתו (בדומה לאנשי מדע אחרים, כדוגמת פאול ארדש). ב-1940, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, ובהיותו ממוצא יהודי, ברח פוליה לארצות הברית, שם הצטרף לסגל אוניברסיטת סטנפורד שבקליפורניה, ושם גם כיהן כפרופסור למתמטיקה עד סוף ימיו.
פעילות מדעית.
פוליה עסק בתחומים רבים של המתמטיקה, ובהם סדרות, תורת המספרים, אנליזה, אלגברה, גאומטריה, קומבינטוריקה והסתברות. בין תרומותיו בתחומים אלו ניתן למנות את התפלגות פוליה (), את השערת פוליה לגבי זוגיות מספר המחלקים של כל המספרים הקטנים ממספר נתון (והוכחה כלא נכונה ב-1958), וכן את אי-שוויון פוליה-וינוגרדוב בתחום השאריות הריבועיות ומשפט המנייה של פוליה.
פועלו הרב ביותר היה בתחום החינוך המתמטי, והוא שיתף פעולה עם מתמטיקאים נוספים בכתיבת ספרים פורצי-דרך מבחינה פדגוגית. בין שיתופי הפעולה שלו ניתן למצוא את הספר "בעיות ומשפטים באנליזה" (בגרמנית: Aufgaben und Lehrsätze aus der Analysis) שכתב ב-1925 יחד עם גאבור סגה (בהונגרית: Szegő Gábor) וכן את "אי-שוויונים", שכתב עם הארדי וליטלווד ב-1934.
כיצד פותרין?
על אף כל פרסומיו המתמטיים, ספרו המפורסם ביותר אינו עוסק במתמטיקה עצמה אלא בגישות כלליות לפתרון בעיות, ובפרט - בעיות מתמטיות. "כיצד פותרין?" נכתב ב-1945, וקהל היעד שלו כולל מורים למתמטיקה, תלמידים למתמטיקה, וכל אדם אחר המעוניין בפתרון בעיות. ובעיקרו הוא מציג שיטה בת ארבעה שלבים, בהם יש לגשת כדי לפתור כל בעיה מתמטית: הבנת הבעיה, תכנון הפתרון, הוצאה לפועל ובחינת הפתרון. במידה והבעיה לא נפתרת מציע פוליה גישה חלופית, לפיה "אם יש בעיה שאינך יכול לפתור, אזי קיימת בעיה קלה יותר שגם אותה לא פתרת. מצא אותה!". הספר, שהיה לרב-מכר ותורגם ל-17 שפות, יצא לאור בעברית בהוצאת "אוצר המורה" בשנת 1961 בתרגומו של ארנון בן-נחום ובעריכתו של ד"ר ש. פ. קלעי.
באדן (מדינה)
באדן (בגרמנית: Baden) הוא אזור ומדינה היסטורית בדרום מערב גרמניה. באדן בתור מרקיזות, דוכסות גדולה ורפובליקה התקיימה בצורות שונות בין שנת 1112 עד לתבוסת גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה וחלוקתה בין בעלות הברית. כיום אזור באדן ושטחי המדינה ההיסטורית נמצאים בצד המערבי של מדינת באדן-וירטמברג לאורך הגבול עם צרפת.
מדינת באדן נוסדה בשנת 1112 בתור מרקיזות באדן, כתוצאה מפירוק דוכסות שוואביה. במהלך ימי הביניים, סבלה באדן ממלחמות רבות באזור בעיקר משום מיקומה על גבול צרפת. בשנת 1806 קיבלה באדן את התואר דוכסות גדולה והמשיכה לשמר את עצמאותה גם במהלך הרפורמציה שהנהיג נפוליאון לאחר שכבש את גרמניה. בקונגרס וינה בשנת 1814 הוכרה באדן כיישות מן המניין בקונפדרציה הגרמנית.
בשנת 1919, עם הקמתה של רפובליקת ויימאר, חדלה באדן מלהיות דוכסות גדולה והפכה לרפובליקת באדן. באדן איבדה את זהותה הטריטוריאלית עם סיום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945, ולבסוף אוחדה בשנת 1952 עם וירטמברג והוהנצולרן לכדי המדינה באדן-וירטמברג בגרמניה.
ראו גם.
קהילת יהודי באדן
החבורה הציקלית
ג'ון ג'יימס אודובון
ג'ון ג'יימס אודובון (באנגלית: John James Audubon; 26 באפריל 1785, לה קאיה, האיטי - 27 בינואר 1851, ניו יורק) היה חוקר ציפורים ומאייר אמריקאי ממוצא צרפתי. יצירתו המרכזית היא הספר "הציפורים של אמריקה". אודובן נחשב לצפר הראשון בעולם החדש; בנוסף עסק בתיאור של מספר מיני צמחים.
שנותיו הראשונות ומסעי המחקר.
אודובון נולד במטע בלה קאיה כבנו של רב חובל צרפתי קריאולי. נקרא על שם אמו, ז'אן רבין, אשר נפטרה שישה חודשים לאחר הלידה. מאוגוסט 1788 אודובון גדל אצל אמו החורגת אן מוינה בנאנט. בחודש מרץ 1789 אומץ באופן רשמי ונקרא ז'אן ז'אק פוגר אודובון. לאחר אימון שקיבל לכאורה אצל הצייר ז'אק-לואי דויד, עובדה שמידת נכונותה נותרה שנויה במחלוקת, הוא הגיע בשנת 1803 לאמריקה עם דרכון מזויף שאביו הוציא עבורו.
בן ה-18 רצה ככל הנראה להימנע משירות בצבא נפוליאון. זמן קצר לאחר המעבר הוא לקה בצהבת והוחזק בבית חולים שנוהל על ידי הקווייקרים, שם הוא למד אנגלית ופגש את אשתו לעתיד, לוסי בייקוול (Bakewell). לאחר התאוששותו נסע לאחוזת המשפחה במיל גרוב שליד פילדלפיה, שהפך לבית החדש של "ג'ון ג'יימס אודובון" - השם האמריקאי בו כינה את עצמו כעת. את מגוריו בבית זה הגדיר כגן עדן; הוא חי כצייד, סוחר, ומפחלץ. בשנת 1808 נשא לאישה את לוסי בייקוול.
במיל גרוב ביצע החוקר הצעיר את מה שנחשב לטיבוע העופות הראשון בצפון אמריקה: הוא סימן ציפורים עם טבעות ומצא כי מדי שנה הן חוזרות אל אותו מקום קינון. עסקיו הובילו אותו למערב, מדינות פנסילבניה וקנטקי. בסופו של דבר הוא פתח חנות כללית בהנדרסון, שם ככל הנראה נפגש בשנת 1810 עם אלכסנדר וילסון, חוקר ציפורים אמריקאי ידוע מאותה תקופה.
אשתו של אודובון ילדה בעת הזו שני בנים, ויקטור גיפורד וג'ון וודהאוז, ובת, אך זו מתה בגיל צעיר. כפי שנהג בעבר בצרפת, אודובון עסק בשעות הפנאי באיורי ציפורים רבים. אולם לאחר מספר הצלחות, מצבו העסקי החל להדרדר בשנת 1819 והוא הגיע לכדי פשיטת רגל ושהה למשך זמן קצר בכלא.
ככל הנראה תוך כדי שהותו במעצר, הוא הגה תוכנית שאפתנית לקטלוג של כל מיני הציפורים בצפון אמריקה, וזמן קצר לאחר מכן הוציא אותה לפועל, כאשר החל במסע לאורך נהר המיסיסיפי יחד עם עוזרו הצייר ג'וזף מייסון (שלא קיבל קרדיט על עבודות הציור שעשה עבור אודובון ופורסמו בספרו הנודע). באביב 1821 הגיע לניו אורלינס, שם התגורר מספר חודשים. בקיץ שלאחר מכן חזר אודובן במעלה הנהר ללואיזיאנה, שם עבד כמורה לציור אצל משפחה בעלת מטע וחקר את חיי הציפורים המקומיות. במהלך נסיעותיו נשארה אשתו באזורים מיושבים ועסקה לפרנסתה בהוראה פרטית. אודובון עצמו הרוויח גם מציור דיוקנאות שהוזמנו אצלו מפעם לפעם.
אודובון פעל תמיד על פי אותו דפוס כאשר צייר ציפורים: ראשית, הוא ירה בחיות בזריקה טובה ומדויקת מאוד, ונהג לשמור על נזק קטן ככל האפשר לגוף. לאחר מכן השתמש בחוטים כדי להחזיק את הפגר בעמדה טבעית למראה עבור הציור. דפוס התנהלות זה עם הטבע הרים את קרנו של אודובון על פני המאיירים המדעיים האחרים באותה עת, והניח את היסודות להצלחתו בעתיד. מתוך דוח שחיבר החוקר עצמו על עבודתו עולה שירה בלמעלה מ-100 ציפורים ביום.
הצלחה עם "הציפורים של אמריקה".
אודובון ניסה תחילה למצוא מו"ל בפילדלפיה לציורים שלו, אולם ניסיונו לא צלח, בין היתר, משום שנתקל בסכסוכים טכניים עם הקהילה המדעית המקומית. בשנת 1826 נסע לאנגליה עם היצירה שלו שהושלמה באופן חלקי. כ"פרש אמריקאי", וכבעל שרטוטים מופתיים של עולם הציפורים, הוא זכה מהר מאוד לפופולריות ומצא מדפיס עבור הציפורים של אמריקה, שהודפס ביותר מ-1,000 עתקים, והציג 435 איורים צבעוניים עבודת יד.
הספר היה להצלחה גדולה, ואף המלך ג'ורג' הרביעי התלהב מהציורים. במהלך ביקור באדינבורו הדגים אודובון את שיטת התיל שלו לייצוב הציפורים המתות. באחת ההרצאות השתתף בקהל סטודנט בשם צ'ארלס דרווין שמאוחר יותר ציטט אותו בעבודותיו.
יחד עם הצפר הסקוטי ויליאם מקגיליברי, כתב אודובון ספר עם מעין "קורות חיים" (ביוגרפיות אורניתולוגיות) של מיני הציפורים. הביוגרפיות וארבעת הכרכים של הציפורים של אמריקה יצאו לאור בין השנים 1827 ו-1838. גם לאחר ההצלחה הכלכלית, אשר נבעה במידה לא פחותה גם מהפופולריות האישית שזכה לו, אודובון לקח על עצמו מספר מסעות נוספים ברחבי צפון אמריקה, ולאחר מכן התיישב בניו יורק באחוזה על ההדסון, שקרויה על שמו "פארק אודובון". בשנת 1842 יצאה לאור מהדורה אמריקאית של הציפורים של אמריקה.
אודובון לקה בשנותיו האחרונות בשיטיון שהלך וגבר. את נסיעתו המחקרית האחרונה ערך בשנת 1843. העבודה שנוצרה כתוצאה ממסע זה, "היונקים של צפון אמריקה" (Viviparous Quadrupeds of North America), הושלמה ברובה על ידי בנו וחברו, הכומר הלותרני ג'ון בכמן, שבתו נישאה לאחד מבניו של אודובון. ג'ון ג'יימס אודובון קבור בבית הקברות טריניטי בניו יורק.
תהודה.
ללא קשר לתועלת הזואולוגית שהביאה "הציפורים של אמריקה", האמנות של אודובון זכתה לתהילה משל עצמה. היצירה נחשבת גם כיום כאבן יסוד עבור ציירי טבע. עותק של "הציפורים של אמריקה" נמכר במכירה פומבית של כריסטי'ס במרץ 2000 ביותר מ-8,800,000 דולר אמריקאי. בדצמבר 2010 נרשם שיא כאשר מהדורה של הספר נמכר ב-7,321,250 פאונד במכירה פומבית בסות'ביס, והפך בכך לספר המודפס היקר ביותר של כל הזמנים. בלוגו של גוגל הוצג ציור מיוחד ב-26 באפריל 2011 לכבוד יום הולדתו ה-226. הספר "בינתיים הכל בסדר" של גארי ד' שמידט עוסק בספרו "הציפורים של אמריקה".
אגודות אודובון.