מחקרים מצאו כי הקהילה הטרנסג'נדרית השחורה מתמודדת עם אפליה ברמה גבוהה יותר משאר הקהילה הטרנסג'נדרית, הנובעת משילוב גזענות וטרנספוביה. מחקר מצא כי הקהילה חווה רמה גבוהה יותר של עוני, ניסיונות התאבדות והטרדות, בעוד שההשפעות של מחלת HIV וסירוב לטיפולי בריאות בשל טרנספוביה או גזענות גדולות יותר משאר אוכלוסיית הלהט"ב.
ארגון "צוות המשימה הלאומי של קהילת הלהט"ב" ערך סקר בנושא עבור הבחנת מגמות אלה בקרב הקהילה הטרנסג'נדרית השחורה עם הקהילה הטרנסג'נדרית הכוללת. הסקר מצא כי בקרב המשיבים השחורים 49% דיווחו שניסו להתאבד בעוד ממצאים נוספים היו שקבוצה זו דיווחה כי 26% הם מובטלים ו-34% דיווחו על הכנסה שנתית של פחות מ-10,000 דולר בשנה. 41% מהנשאלים דיווחו על חוסר בית בשלב כלשהו בחייהם, שהם פי 5 משיעור האוכלוסייה הכללית בארצות הברית. כמו כן, הדו"ח גילה כי הקהילה הטרנסג'נדרית השחורה או הקונפורמציה המפורסמת במגדר דיווחו כי 20.23% חיים עם HIV וכי מחצית מהנשאלים שלמדו בבית ספר אשר הביעו את זהותם הטרנסג'נדרית או אי התאמה מגדרית דיווחו על הטרדה מהסביבה. 27% מבני הנוער הטרנסג'נדרים השחורים דיווחו על תקיפה פיזית, 15% הותקפו מינית ו-21% עזבו את בית ספרם עקב מקרי אלו של הטרדה.
טרנספוביה במערכת החינוך.
בבתי הספר בארצות הברית, מתבגרים טרנסג'נדרים חווים התעללות ולא מקבלים טיפול ראוי במסגרות החינוכית. לאלימות בבתי הספר יש השלכות שליליות הן על הקורבן והן על כלל אוכלוסיית בית הספר. התעלמות מאלימות כלפי המתבגרים טרנסג'נדרים משדרת מסר של לגיטימציה לאלימות כלפי קבוצות שונות. "בני נוער טרנסג'נדרים מדווחים לעיתים קרובות על פחד וחרדה מפני שימוש בשירותים וחדרי הלבשה בבית הספר, משום שהם חוו הטרדה מצד שני בני גילם ומבוגרים בעת השימוש בהם". למעלה מ -80% מבני הנוער הטרנסג'נדרים מדווחים על חוסר ביטחון בסביבה בית ספרית, 40% דיווחו על התעללות גופנית, ומעל 65% דיווחו כי הם מציקים להם באינטרנט או ברשתות החברתית
טרנספוביה בשוק העבודה.
מעסיקים רבים נוטים שלא לשכור אנשים בעלי חזות החורגת מן הנורמה המגדרית. לפיכך אנשים טרנסג'נדרים מוצאים עצמם פעמים רבות מתקשים למצוא עבודה. אלימות ואווירה טרנספובית עשויות להתגלות גם תוך כדי העבודה במקום העבודה, ולעיתים אנשים טרנסג'נדרים אשר רק מתחילים את תהליך השינוי המגדרי שלהם מוצאים עצמם מפוטרים מעבודתם בעקבות זאת. מקומות עבודה המעסיקים אנשים טרנסג'נדרים ומונעים היווצרות אווירה טרנספובית מכונים "טרנספרנדליים".
בשנת 2013 מרינה משל, טרנסג'נדרית אשר עבדה כמתרגלת מתמטיקה בבית ספר דתי לנערות בפתח תקווה, טענה שפוטרה מעבודתה בשל סירובה להסתיר את זהותה המגדרית. תביעה תקדימית שהגישה משל לבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב נדחתה ברוב דעות, ונקבע בפסק הדין שהיא פוטרה מסיבות מוצדקות שאינן קשורות לזהות המגדרית שלה. ב-2019 הוקם מרכז סיוע לטרנסג'נדריות להשתלבות בשוק העבודה.
על רקע האפליה בשוק העבודה, כשליש טרנסג'נדריות בישראל מובטלות. סקר משנת 2022 לימד כי כרבע מהמעסיקים אינם מוכנים להעסיק אנשים מהקהילה הטרנסית, וכשליש מהישראלים אינם מעוניינים לעבוד או ללמוד לצד אנשים מהקהילה.
פמיניזם וטרנספוביה.
עמדות פמיניסטיות מסוימות נחשבות טרנספוביות. לקבוצת העמדות הזו ניתן השם TERF, ראשי תיבות של Trans Exclusionary Radical Feminism , פמיניזם רדיקלי מדיר טרנסים. חלק מהפמיניסטיות מערערות על הטענה כי בהתאמה מגדרית וניתוחים לשינוי מגדר הם בחירה אישית וטענות כי זוהי המצאה רפואית. וכן ערעור האם נשים טרנסיות הן נשים במובן המקובל של המילה, ועל כן מה מקומן במרחבים לנשים בלבד. בשנות השבעים של המאה הקודמת, היו מספר אירועים בארצות הברית בהן נשים טרנסיות לא התקבלו בברכה בכנסים לסביים ובכנסים פמיניסטיים. פמינסטיות רדיקליות, טענו כי השינוי הגופני אינו משנה את התפיסות החברתיות של גברים ונשים ושמגדר אינו חלק מהזהות אלא חלק ממעמד חברתי. כלומר, התפקידים החברתיים של נשים וגברים המוטבעים בנו לא משתנים בטיפול רפואי וגברים ימשיכו להיות מדכאים ונשים מדוכאות.
הסופרת האקטיביסטית הטרנססקסואלית, סנדי סטון , הגיבה לטענות של פמיניסטיות רדיקליות במניפסט (The "Empire" Strikes Back: A Posttranssexual Manifesto) שכתבה. שם היא טוענת שהן המערכת הרפואית והן הפמיניזם הרדיקלי השתמשו בכלים אינטלקטואלים שווים על מנת להסביר, להסדיר ולנרמל את המערכת של מין ומגדר ולנהל את הגוף הטרנססקסואלי.
בזמן מצעד הגאווה בלונדון ב-2018, קבוצה קטנה של לסביות שקראה לעצמה "להוציא את ה- ל" (Get the L Out) הפגינו בזמן המצעד. המפגינות טענו שהפוליטיקה של קהילת הלהטב"ק אינה מייצגת יותר נשים לסביות וגורמת למחיקת הזהות הלסבית בשעה שהקהילה כוללת בתוכה קבוצות שהן למעשה הטרוסקסואליות. הן קראו להוריד את הל' מראשי התיבות של הקהילה משום שהאות ל' אינה מייצגת לסביות, בשעה שהקהילה מאפשרת לגברים לקרוא לעצמם לסביות (אמרה שהייתה מכוונת לנשים טרנסיות לסביות).
אנדריאה דבורקין, סופרת פמיניסטית רדיקלית, כתבה בספרה משנת 1974, "שנאת נשים: הסתכלות רדיקלית על מיניות", שיש לתמוך בטרנסקסואלים ולכל טרנסקסואל יש את הזכות לקיום בתנאים שהם בוחרים. כלומר, כל טרנסקסואלית זכאית לניתוח להתאמה מגדרית, במימון הקהילה. עם זאת, דבורקין גם ציינה שתופעת הטרנסקסואליות עלולה להיעלם בחברה חופשית, שיהיו בה אופנים חדשים של זהות והתנהגות מינית.
תפיסות פמיניסטיות אחרות כמו טרנס-פמיניזם, הן פרספקטיבות טרנסג'נדריות על פמיניזם, או פרספקטיבות פמיניסטיות בסוגיות טרנסג'נדריות המצביעות על הקשר בין אפליית נשים למקומם של טרנסים בחברה המערבית. טרנס-פמיניזם טוען שיש צורות רבות של סקסיזם, שלעיתים קרובות קשורות זו לזו ולצורות אחרות של דיכוי.
הקהילה הגאה וטרנספוביה.
קהילת הלהט"ב נתפסת לעיתים כמונוליתית, כאילו לכל הקבוצות, המיוצגות בראשי התיבות, יש סדר יום משותף ואינטרסים דומים. עם זאת, כמו רוב התופעות החברתיות, המצב הרבה יותר מורכב. ראשי תיבות עצמם, מציגים מצג שווא, כאילו הומואים ולסביות וביסקסואלים וטרנסג'נדרים הן קטגוריות ברורות המופרדות בצורה ברורה זו מזו. ג'יליאן טוד וייס, טוענת כי הטרנספוביה של הומוסקסואלים ולסביות קשור, במקור, לרתיעה וחוסר הקבלה של פמיניסטית רדיקליות כלפי טרנסים וכן למאבק של הומואים ולסביות לקבלת הכרה תחת הטענה כי הם דומים לחברה ההטרוסקסואלית ("אנחנו כמוכם"), למעט ההיבט של הזוגיות בת אותו המין. טרנסג'נדרים וטרנסקסואלים פגעו לטענתה, ביכולת ההשתלבות של הומואים ולסביות בחברה הכללית. אמי סטון, טוענת על בסיס ראיונות עם הומואים ולסביות אקטיביסטים שהעידו כי יש בקרבם תחושה שטרנסים "נדחפו" לתוך הקהילה ופוגעים בהישגים שהושגו עד כה.
יומני החנונית
יומני החנונית (באנגלית: Dork Diaries) היא סדרת רבי מכר אשר נכתבה ואויירה על ידי הסופרת רייצ'ל רנה ראסל. הגרסה העברית של הסדרה הוצאה לאור בשנת 2012 בהוצאת ספר לכל בתרגום של תומר קרמן ואורית יואב ובעריכת הילה לזרוביץ-שרמן. בספר מסופר על דמות בשם ניקי ג'יי מקסוול, שאמא שלה קנתה לה יומן כדי שתכתוב את כל תחושותיה והרגשותיה. סדרת הספרים מזכירה את הספרים "יומנו של חנון" של ג'ף קיני.
תקציר הספרים.
בספרים, ניקי מתמודדת עם המבוכה שהיא קיבלה מלגה לתיכון מכיוון שאביה מדביר שם, עם בעיות שהאויבת המושבעת שלה מקנזי, יוצרת לה, עם הצרות שאחותה הקטנה בריאנה עושה, ועם הקשיים שלה לספר לברנדון שהיא מחבבת אותו. אבל לא הכל אפל בחיים שלה, כי תמיד היא מוקפת בחברותיה הטובות קלואי וזואי.
תקציר ספר ראשון - סיפורים מהחיים הלא-ממש מדהימים.
ניקי מפחדת שאביה יעזוב את עבודתו בבית הספר והיא תאבד את המלגה. למזלה היא מצאה פתרון: בבית הספר מתקיימת תחרות אומנות שהמנצח בה יזכה בחמש מאות דולר, בדרך היא חווה הרבה בעיות.
תקציר ספר שני - סיפורים מחיים של ילדת מסיבות לא כל כך מקובלת.
ניקי הולכת למסיבת יום ליל כל הקדושים של וק"ד ומנסה להיות בשלושה מקומות במקביל ו מאוהבת בברנדון
תקציר ספר שלישי - סיפורים מחיים של כוכבת רוק לא ממש מוכשרת.
ניקי וחבריה משתתפים בתחרות להקות, שהפרס אליה היא אודישן לתוכנית טלוויזיה אך בדרך נתקלים בבעיות עם מקנזי והלהקה שלה.
תקציר ספר רביעי - סיפורים של נסיכת קרח לא ממש מלכותית.
בבית הספר יש תחרות החלקה על הקרח וניקי וחברותיה משתתפות בה.
לתחרות צריך למצוא ארגון צדקה שאליו יוכלו לתרום את הכסף, הבנות מחליטות שיתרמו לכלבייה "גן גורים" של בטי ופיל-סבו וסבתו של ברנדון שעובדים בכלבייה, ואם לא יוכלו להשיג מספיק כסף הכלבייה תיסגר וברנדון לא יוכל להישאר בוק"ד וייאלץ לעבור לגור במדינה אחרת.
במהלך הסיפור ניקי וחברותיה קלואי וזואי נתקלות בבעיות אך מצליחות להתגבר עליהן בדרכים שונות.
תקציר הספר "סיפורו של יומן".
ניקי מאבדת את יומנה וחושדת במקנזי שאולי היא גנבה לה אותו. רייצ'ל מסבירה איך לכתוב יומן ומחלקת עצות במהלך הספר. ספר זה הוא סיפור וחלקי כתיבה שונים שבהם ניתן לכתוב בהם.
בסוף הספר ישנם עמודים לכתיבת יומן.
תקציר ספר חמישי - גברת - הכל יודעת - לא ממש חכמה.
ניקי מצטרפת למערכת העיתון כדי לראות אם מקנזי מלכלכת עליה, וכותבת טור עצות בשם העט "גברת-הכול-יודעת".
תקציר ספר שישי - סיפורים מהחיים של שוברת לבבות לא ממש שמחה.
ניקי הולכת לנשף יום האהבה. רוצה להזמין את ברנדון אך מקנזי אומרת לה שכבר הזמינה אותו. אך אינה יודעת אם אמר לה כן או לא.
העלילה מסתבכת כשניקי מקבלת הודעות מוזרות ומעליבות מברנדון.