זמרי אוהד את קבוצת הכדורגל מכבי חיפה וכותב הרבה גם עליה, בעיקר אחרי משחקים.
לצד ההומור כותב זמרי סטטוסים ביקורתיים על התקשורת (בעיקר על "הארץ", חדשות 12, "ידיעות אחרונות" ו-"ynet") ועל השמאל בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני. הוא מרבה לבקר את ההטייה באולפן שישי של חדשות 12 ובמיוחד את הפרשנים אמנון אברמוביץ' וערד ניר. הוא מרבה לבקר גם את ערוץ 13 ואת ליאור שליין.
מידי מוצאי שבת כותב זמרי פוסט ארוך במיוחד תחת הכותרת "ידידיי שומרי השבת, להלן סיכום של כל מה שהפסדתם" ובו הוא מסכם את אירועי השבת, בעיקר הפוליטיים שבהם ותוכניות האקטואליה, עם מבט ביקורתי מזווית אישית והומוריסטית.
נסיהו
גביע דייוויס 1995
גביע דייוויס 1995 הייתה התחרות ה-84 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו 115 נבחרות.
מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ו-2 תתי-הבית התחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.
מחזיקת הגביע נבחרת שוודיה הודחה בחצי הגמר. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת רוסיה לבין ארצות הברית במוסקבה. הוא הסתיים עם התוצאה 2:3 לטובת ארצות הברית שניצחה בתחרות בפעם ה-31 בסך הכול.
משחקי הבית העליון.
העברות לקראת שנת 1996.
בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
ישראל בגביע דייוויס.
בתחרות שנת 1995, נבחרת ישראל שיחקה בבית אירופה. במשחקה הראשון היא נפגשה עם נבחרת סלובניה.
בעקבות ניצחון זה נבחרת ישראל עלתה למשחק מול נורווגיה. המנצח היה עולה למשחקי העברה לבית העליון, אך נבחרת ישראל הפסידה.
TOS-1 (ברוסית: тяжёлая огнемётная система; באנגלית: Heavy Flamethrower System) המכונה בוראטינו הוא משגר רב-קני בעל 30 קנים של 220 מ"מ. המשגר מבוסס על מרכב של הטנק T-72. הTOS-1 עוצב במטרה לפגוע בכוח רגלים של האויב הנמצא בתוך ביצורים, בשדה פתוח ובכלי רכב בעלי שריון קל. הTOS-1 השתתף בקרב לראשונה ב-1988 בקרב עמק פנז'שיר במלחמת אפגניסטן. הפעם ראשונה בה הTOS-1 נראה לציבור הרחב היה ב-1999 באומסק. אם כי TOS-1 נחשב כארטילריה, בצבא הרוסי הוא לא משמש כארטילריה.
"בוראטינו" הוא שמו של גיבור "מפתח הזהב", אחד הספרים המפורסמים ברוסיה של אלכסיי ניקולאייביץ' טולסטוי שהוא גרסה רוסית לפינוקיו.
פיתוח.
הרעיון של משגר רב קני קצר טווח המצויד בראש נפץ תרמובארי (ראש נפץ המצית אש, פצצת דלק אויר, פצצת ריק) התעורר בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-20. מערכת לחימה הכוללת כלי לחימה, רקטות ואת כלי הטעינה פותחה בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 באומסקטרנסמש (מפעל המפתח, מייצר ומעצב כלי לחימה) באומסק, הפרויקט נשאר סודי זמן רב.
הTOS-1 מיועד לפגיעה בחיל רגלים, ציוד צבאי ומבנים צבאיים (כולל מבנים מוגנים). המשגר נבנה על מרכב ושריון של טנק T-72, זאת עקב המשקל הרב של המשגר והצורך בשריון חזק ועמיד במיוחד.
כלי הטעינה, TZM, נבנה על מרכב (שאסי) משאית הקרוס קאונטרי, Kraz-225B.
ב-2001 נוצרה מערכת משודרגת, הTOS-1A, שנכנסה לשירות עוד באותה שנה. השדרוג כלל הגדלת הטווח ל-8 קילומטר ושיפור המחשב הבליסטי.
היסטוריית מלחמות.
הTOS-1 לראשונה שימש את הצבא האדום בקרב עמק פנז'שיר במלחמת אפגניסטן, לאחר מכן השתתף בקרב על גרוזני במלחמת צ'צ'ניה השנייה והמשבר האוקראיני-רוסי (2021–2022).
הTOS-1A לראשונה שימש את צבא עיראק נגד כוחות דאעש
קאס גילברט
קאס גילברט (באנגלית: Cass Gilbert; 24 בנובמבר 1859 - 17 במאי 1934) היה אדריכל אמריקאי. בין עבודותיו הידועות: בניין וולוורת', בניין הקפיטול של המדינות וירג'יניה המערבית, מינסוטה וארקנסו, בניין בית המשפט העליון של ארצות הברית, מוזיאון האומנויות בסנט לואיס, הספרייה הציבורית של סנט לואיס, מבנה האודיטוריום והגלריה של האקדמיה האמריקנית לאמנויות וספרות בניו יורק.
גילברט תכנן מבני ציבור רבים בסגנון הבוזאר מתוך "השקפה אופטימית אמריקאית הרוחשת כבוד לדמוקרטיה היוונית, החוק הרומאי וההומניזם של הרנסאנס".
דוידוף
דוידוף הוא שם משפחה.
מפלגת המתונים (שוודיה)
מפלגת המתונים (בשוודית: Moderata samlingspartiet ובראשי תיבות - M), המוכרת כמפלגה השמרנית, היא מפלגה שמרנית-ליברלית שוודית. היא המפלגה הגדולה והמרכזית בגוש המרכז-ימין בשוודיה.
המפלגה הוקמה בשנת 1904 תחת השם "ליגת הבחירות הכללית" בידי קבוצת שמרנים בפרלמנט השוודי. במהלך ההיסטוריה פעלה המפלגה תחת שני שמות אחרים: "ארגון הימין הלאומי" (1938–1952) ו"מפלגת הימין" (1952–1969). מילולית משמעות השם הנוכחי של המפלגה הוא "אספת המתונים", ומחוץ לשוודיה היא לרוב מכונה כ"מפלגה השמרנית".
לאחר מספר תפקידים זוטרים בממשלות מרכז-ימין, הפכה המפלגה למפלגה המובילה באופוזיציה מול מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה, ומאז שתי המפלגות היו למפלגות המרכזיות בפוליטיקה השוודית. ב-1991 הקים ראש המפלגה קארל בילדט ממשלת מיעוט. זו הייתה הפעם הראשונה בה מפלגת אספת המתונים קיבלה את ראשות הממשלה. לאחר הפסד בבחירות 1994 הנהיגה המפלגה במשך 12 שנים את האופוזיציה עד לחזרתה לשלטון בעקבות בחירות 2006. בבחירות 2010 זכתה המפלגה ל-30.06% מקולות הבוחרים, והפכה למפלגה המרכזית בקואליציית הימין-מרכז, הברית, שכללה את מפלגת המרכז, המפלגה העממית הליברלית והנוצרים הדמוקרטים. הקואליציה הובסה בבחירות 2014.
ב-10 בינואר 2015, נבחרה אנה קינברג בטרה ליושבת הראש של המפלגה, והחליפה את פרדריק ריינפלט, ראש ממשלת שוודיה בשנים 2006–2014. תחת הנהגתו של ריינפלט, נעו עמדות המפלגה לכיוון מרכז בפוליטיקה השוודית. המפלגה תומכת בהפחתת מסים ובליברליזם כלכלי. באוקטובר 2017 נבחר ליושב ראש המפלגה אולף קריסטרסון.
מפלגת אספת המתונים חברה ב-International Democrat Union (בר"ת IDU) וב-European People's Party (בר"ת EPP) בפרלמנט האירופי.
היסטוריה.
המפלגה נוסדה ב-17 באוקטובר 1904 בסטוקהולם, בכוונה להניע ארגון שיתמוך בקבוצת השמרנים שנוצרה בפרלמנט השוודי. במהלך המאה ה-19 השמרנים היוו חלק מהפרלמנט אולם לא הייתה מפלגה שתמכה בשמרנות. הימין השוודי אוים בשל הופעתן של מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה (הוקמה ב-1889) והמפלגה העממית הליברלית (1902). המפלגה החדשה שהוקמה נקראה "התאגדות האנשים הבוחרים" (בשוודית: Allmänna valmansförbundet).
בראשית דרכה הייתה המפלגה לאומית ושמרנית. היא הדגישה את חשיבותה של הגנה חזקה, ותמכה המונרכיה במדינה וברעיון מדינת חוק. תחילה נקטה המפלגה בגישה של פרוטקציוניזם כלפי הכלכלה - תמיכה רחבה במכס על סחורות ייבוא כמו גם התערבות בכלכלה כגון סובסידיות לענף החקלאות. במהלך משבר מדיניות ההגנה בשנת 1914, המפלגה צידדה במלך גוסטב אך לא קיבלה את ממשלת הימין שמונתה בידי המלך והעדיפה "קבינט-מלחמה" עצמאי שמרני. בסופו של דבר הוקמה ממשלה ליברלית-סוציאל-דמוקרטית.
ארביד לינדמן הפך לגורם משפיע במפלגה וכיהן כראש ממשלת שוודיה בין השנים 1906–1911 (כיהן בהמשך בקדנציה נוספת בשנים 1928–1930). בשנת 1907 הציע בפרלמנט השוודי זכות בחירה לכל הגברים ובשנת 1912 נבחר רשמית למנהיג המפלגה. עם זאת, המפלגה הצביעה נגד זכות בחירה אוניברסלית לגברים ונגד זכות בחירה לנשים. חקיקה זו עברה לבסוף כיוון שהמפלגה הייתה במיעוט ובשל תמיכת הליברלים והסוציאל דמוקטים, למרות התנגדות הימין. לינדמן והישגיו כמנהיג הוערכו כבעלי חשיבות למפלגה החדשה.
בתחילת המאה העשרים סוציאל-דמוקרטיה ותנועת העבודה החליפו את הליברליזם ככוחות העיקריים המניעים לרפורמות קיצוניות. בתקופת הנהגתו של לינדמן המפלגה הגבירה את התנגדותה לסוציאליזם. בו בזמן, סוגיות סוציאליסטיות עוררו עניין פוליטי. המפלגה קיוותה להפחית מאיומן של המגמות המהפכניות על ידי פיוס מעמד הפועלים, ובממשלות שהנהיג לינדמן נעשו מספר רפורמות לקדמה חברתית. ממשלתו של לינדמן הייתה הראשונה שהחלה בהנהגת פנסיה ציבורית של המדינה.
בשנות העשרים הימין השוודי שינה מעט את עמדתו לכיוון השקפות הליברליזם הקלאסי בסוגיות כלכליות, בעיקר בשל השפעתו של הכלכלן הליברלי גוסטב קאסל. זמן קצר לפני השפל הגדול, בבחירות הכלליות שנערכו ב-1928 זכתה המפלגה ב-29.4% מקולות הבוחרים, הצלחתה הגדולה ביותר עד אז, על בסיס מצע אנטי-סוציאלי. הממשלה שהוקמה בהמשך בידי המפלגה לא קיבלה את הרעיון של כלכלת שוק אלא המשיכה במדיניות ההגנתית באמצעות תמיכה כספית נדיבה. הממשלה גם החלה בהסדרת הרגולציה בנושא חקלאות. באותה תקופה נוסדה התאחדות היצרנים, ששמה לה למטרה לנהל את הרגולציה ולקיים מונופולים בייבוא. ממשלתו של לינדמן הופלה בשנת 1930 לאחר שהסוציאל-דמוקרטים ומפלגת האנשים חופשיי הדעת התנגדו להצעה להעלאת המכס על תבואה.