במאמרו זה מ-1983, כותב אריה גרטנר על סחר בנשים יהודיות שהתרחש בתקופת ההגירה הגדולה לארצות הברית. הוא כותב על פעילות אינטנסיבית של סחר בנשים, הללו שוכנעו להגיע לארצות הברית, לא תמיד הללו ידעו לשם מה הן מהגרות. הקהילה היהודית באנגליה נרתמה לפעול כנגד פעילות זו. אנגליה שימשה כארץ מעבר להביא זונות לארצות הברית, ארגנטינה, דרום אפריקה.
גרסה מקוצרת של עיקרי הדברים ניתן למצוא במאמרו בעברית.
מחקריו האחרונים.
ספר נוסף שאותו התעתד גרטנר להוציא הוא אוסף מכתבים של סאלו בארון וזכרונות מערוב ימיו, אך העבודה עליו לא הושלמה טרם פטירתו.
ספרים שכתב.
The history of the Jews of Milwaukee / Louis J. Swichkow and Lloyd P. Gartner; Philadelphia : Jewish Publication Society of America, 1963
אבאשה
אֲבָּאֲשָׁהּ (בגאורגית: აბაშა) היא עיירה במערב גאורגיה, משמשת כמרכז המנהלתי של נפת אבאשה במחוז סמגרלו וסוואנתי עילית. אוכלוסייתה מונה 4,941 איש, והיא ממוקמת בין נהר אבאשה לבין נהר נוֹרְ'לָה בגובה 23 מטר מעל פני הים, וכ-283 ק"מ מערבית לטביליסי. בשנת 1964 קיבלה העיר מעמד של ישוב עירוני. מטה האיפרכיה של צ'קונדידי של הכנסייה הגאורגית האורתודוקסית נמצאת באבאשה.
ההיסטוריה המודרנית של אבאשה קשורה בראש ובראשונה לניסוי הכלכלי של התקופה הסובייטית שהונהג על ידי המזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית בגאורגיה , אדוארד שוורדנדזה, בשנות ה-70 של המאה ה-20. בשנת 1971, קיבץ שוורדנדזה את המוסדות החקלאיים המחוזיים, כולל את הקולחוזים, לתוך תאגיד אחד תחת הנהלה אחת. באותו הזמן, קיבלו אלה שעבדו את האדמה העדפה בחומרי הגלם ובסיוע פיננסי. הצעד קידם את היוזמה המקומית והתאום והוביל להגברת הייצור החלקאי בנפה שהייתה עניה עד לאותו הזמן. זו הייתה היוזמה הפרטית הראשונה ברחבי ברית המועצות מאז ימי לנין. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, הורחב "ניסוי אבאשה", שהצליח בדרגות שונות במקומות האחרים.
מאמא מיה!
קרואטים
הקרואטים (בקרואטית: Hrvati) הם עם סלאבי דרומי, החי בעיקר בשטחי קרואטיה שהיא מדינת הלאום הקרואטי וכן בבוסניה והרצגובינה ובמספר מדינות סמוכות, שגם בהן הם נחשבים לקבוצה אוטוכטונית. בבלקן כולו מתגוררים כ-6 מיליון קרואטים, מהם 4.265 מיליון בקרואטיה עצמה (2001).
מספרם של דוברי הקרואטית כשפת אם בכל העולם מגיע ל-6.2 מיליון. מחוץ לבלקן קיימות קהילות גדולות של קרואטים בבוסניה והרצגובינה שם הם מונים למעלה משליש האוכלוסייה, בארצות הברית, גרמניה, אוסטרליה, ארגנטינה, קנדה, צ'ילה, אוסטריה, שווייץ ובאיטליה. הקרואטים דוברים את השפה הקרואטית שנקראה לפני פירוק יוגוסלביה בשם סרבו-קרואטית, והם בעיקרם נוצרים קתולים.
מקורם של הקרואטים.
מוצאם המדויק של השבטים הקרואטים לפני ההגירה הגדולה של הסלאבים אינו ידוע בוודאות, ואף שברור שהם שייכים לקבוצת העמים הסלאבים, קיים מידע מועט בלבד על יחסי הגומלין שלהם עם עמים אחרים השייכים למשפחת העמים הזו, או על מידת השפעתם המדויקת בשטחים שיישבו לאחר גלי ההגירה הגדולים.
רוב החוקרים מחזיקים בדעה שהקרואטים היגרו מהשטחים שמצפון להרי הקרפטים וממזרח לויסלה אל שטחי יוגוסלביה לשעבר במאה ה-7. קרואטים "לבנים" יישבו את צפון דלמטיה והונגריה של ימינו, וקרואטים "אדומים" התיישבו בדרומה.
בתקופת התחייה הלאומית הקרואטית בתחילתה של המאה ה-19 הועלו תאוריות לפיהן מקורם של הקרואטים הוא במערב הבלקן, אך באמצע המאה ה-19, תאוריות אלה נזנחו ואף הועלו תאוריות חדשות לפיהן חלקם היחסי של השבטים הקרואטים המוקדמים בעיצוב הזהות הקרואטית המודרנית היה שולי יחסית, וכי זו הושפעה בעיקר מהשבטים האילירים שישבו באזור קודם לגלי ההגירה.
משפט ברטראן
משפט ברטראן בפיזיקה, דן בתנאים לקיומם של מסלולים סגורים יציבים עבור תנועת גוף בהשפעת פוטנציאל מרכזי. על פי המשפט, הפוטנציאלים היחידים עבורם המסלולים החסומים סגורים עבור כל תנאי התחלה הם הפוטנציאל הגרביטציוני/אלקטרוסטטי formula_1 או הפוטנציאל ההרמוני formula_2.
המשפט הוצג בידי הפיזיקאי הצרפתי ז'וזף ברטראן בשנת 1873.
הגדרות.
נתון גוף, הנע בהשפעת כוח הנגזר מפוטנציאל מרכזי - formula_3.
מסלול הגוף (כלומר פתרון משוואות התנועה) כפונקציה של הזמן הוא formula_4. כיוון שהגוף נע בהשפעת כוח מרכזי, מסלול תנועתו מוגבל למישור וניתן לתאר אותו על ידי שימוש בקואורדינטות פולריות formula_5.
מסלול הגוף הוא חסום אם קיים formula_6 כך ש formula_7 לכל זמן t (כלומר הגוף אינו מתרחק לאינסוף, אלא נשאר בסביבת מקור הכוח).
מסלול הגוף הוא סגור אם קיים formula_8 כך formula_9 (במקרה זה הגוף מבצע תנועה מחזורית עם זמן מחזור formula_8).
התנאים לקבלת מסלול סגור.
מסלולים מעגליים.
המסלול הסגור הפשוט ביותר הוא מסלול בצורת מעגל, עבורו formula_11. מסלול כזה קיים עבור כל כוח מושך, והוא מתקבל כאשר הכוח הפועל על הגוף מתקזז בדיוק עם ה"כוח הצנטריפוגלי", כלומר כאשר:
formula_12
כאשר formula_13 הוא התנע הזוויתי. בנוסף, עבור מסלול מעגלי, האנרגיה של הגוף שווה למינימום של הפוטנציאל האפקטיבי formula_14 (ציור 3).
לסיכום, ניתן לקבל מסלול מעגלי סגור עבור כל כוח מרכזי מושך, אך על מנת לקבל מסלול שכזה יש צורך בתנאי התחלה מיוחדים. הסעיפים הבאים ידונו בקיום מסלול סגור במקרים בו התנאים הנ"ל אינם מתקיימים.
סטיות קטנות ממסלול מעגלי.
כדי לבחון את המתרחש עבור מסלול שאינו מעגלי, יש להשתמש במשוואת המסלול שפתרונה נותן את צורת המסלול formula_15. את משוואת המסלול נוח לכתוב עבור המשתנה formula_16:
formula_17
עבור, סטייה קטנה ממסלול מעגלי formula_18, ניתן לבצע ליניאריזציה של המשוואה ולקבל כי הפתרון הוא מן הצורה formula_19, כלומר אוסצילציות קטנות סביב המסלול המעגלי [ציור 1 (2)]. המסלול יהיה סגור אם ורק אם formula_20 הוא מספר רציונלי. ניתוח של משוואת המסלול מראה כי formula_20 רציונלי יתקבל רק עבור כוח מן הצורה:
formula_22
כלומר, רק עבור כוחות מן הצורה הנ"ל, כאשר formula_20 רציונלי, סטייה קטנה מן התנאים למסלול מעגלי תוביל אף היא למסלול סגור (דוגמת זה המופיע בחלק 2 של ציור 1).
סטיות גדולות ממסלול מעגלי - משפט ברטראן.
כאשר הסטייה ממסלול מעגלי אינה קטנה לא ניתן להסתפק בגרסה הליניארית של משוואת המסלול אלא יש צורך בניתוח מעמיק יותר. מניתוח זה עולה כי הכוחות היחידים עבורם מתקבל מסלול סגור עבור תנאי התחלה כללי (לאו דווקא קרוב למסלול מעגלי) הם:
בשני המקרים הנ"ל צורת המסלול המתקבלת היא אליפסה.
דיון.
משפט ברטרנד שופך אור על הייחוד של אופי המסלולים בשתיים מן הבעיות החשובות במכניקה - בעיית קפלר ובעיית האוסצילטור ההרמוני. העובדה כי בבעיות אלו מתקבלים מסלולים סגורים אינה טריביאלית והיא תלויה בצורה המיוחדת של הכוח הפועל בבעיות אלו. ניתן להראות כי בבעיות אלו קיימים גדלים שמורים ייחודיים, בנוסף לגדולים השמורים הקיימים בכל בעיית כוח מרכזי (אנרגיה ותנע זוויתי). קיום הגדלים הנ"ל גורם לכך שהמסלולים המתקבלים סגורים. כך לדוגמה, בבעיית קפלר וקטור לפלס-רונגה-לנץ הוא וקטור שמור המצביע בכיוון הציר הראשי של האליפסה. העובדה כי זהו וקטור קבוע, שומרת על האליפסה קבועה, מונעת ממנה לבצע פרצסיה ולפיכך מתקבל מסלול סגור. כאשר ישנן סטיות מן הכוח הריבועי ההפוך הווקטור הנ"ל כבר אינו שמור, האליפסה מבצעת פרצסיה (ציור 2) והמסלול המתקבל כבר אינו סגור. סטיות כאלו, אמנם קיימות עבור תנועת כוכבי הלכת במערכת השמש (כתוצאה מתיקונים יחסותיים והשפעות הדדיות בין כוכבי הלכת) והדבר אכן גורם לפרצסיה במסלולם.
את היחוד של בעיית קפלר ובעיית האוסצילטור ההרמוני, ניתן להציג בדרכים נוספות:
יקונו אמלאכ
פרנקופנים
הפרנקופנים (קרואטית Frankapani; הונגרית Frangepán; טורקית Frangipani) היו משפחת אצילים קרואטית ידועה ורבת השפעה בסוף המאה ה-14 ועד אמצע המאה ה-17.
שמם של הפרנקופנים נזכר לראשונה בשנת 1133 כשליטיו של האי קרק ושל חלק מהחופים הסמוכים לו בצפונה של קרואטיה של ימינו. הם פרסמו ב-1287 את ספר החוקים של וינודול (Vinodol), הנחשב לאחד העתיקים באירופה. למרות שהשטחים שהיו בשליטתם היו נתונים להתקפות ולפלישות מצד צבאות שונים, צברה המשפחה כוח והשפעה, ושלטה על שטחים נרחבים שהגיעו במאה ה-17 עד לקרלובץ במזרח. הפרנקופנים באו בבריתות נישואין עם בני בית זרינסקי (Zrinski), ושתי המשפחות נחשבו לחשובות בקרואטיה, גם בעיני בתי האצולה והמלוכה מחוץ למדינה.
לאחר קנוניית בית זרינסקי והפרקופנים (Urota zrinsko-frankopanska) במהלכה מרדו שתי המשפחות בלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בין השנים 1664-1670, הוצא מנהיג המשפחה באותה עת, פראן קרסטו פרנקופן (Fran Krsto Frankapan), להורג ב-1671 בווינה. בכך נגדע הענף המשפחתי העיקרי של המשפחה, והנותרים גורשו ממקומות מגוריהם ורכושם הוחרם או נהרס.
חלק מטירות הפרנקופנים ניצבות עד היום ברחבי האי קרק ומחוז פרימוריה-גורה בקרואטיה.
אורווה
אורווה היא מבנה המשמש לשיכון חיות משק, בדרך כלל סוסים, אך גם למשל פרדות או חמורים. האורווה מחולקת לתאים לכל חיה (לעיתים גם עם דלת נפרדת). בנוסף, אורוות משמשות ושימשו לאחזקת הציוד לסוסים ולרכיבה עליהם, כמו מרכבות ועגלות, ולמעשה שימשו את חיל הפרשים.
בתנ"ך מוזכר כי המלך שלמה החזיק באורוות: . בתקופת ימי הביניים והבארוק החלו באירופה לקשט אורוות ולהוסיף להם "אולם אבירים", שבו האבירים יוכלו לנוח ולסעוד. באורוות מודרניות קיים לעיתים גם אולם רכיבה, שבו ניתן להתאמן ברכיבה.