לצביעה עם צבעני ראקטיב יש 3 שלבים ברורים: אחד, קליטה של הצבע לתוך הסיב, שתיים, קיבוע של הצבען על הבד ושלוש, שטיפה של כל הצבע שלא נקלט באריג. הצביעה מצריכה שני מסייעים, הראשון מלח שיכול להיות גם נתרן כלוריד או מלח גלאובר (בצבעים כחול וירוק ). המלח פועל כמוליך שמצמצם את המסיסות בצביעה. מצב זה גורם למולקולות לנוע בחופשיות במהלך הצביעה ולחפש מקום שבו יוכלו להיקלט הכי טוב. אם הפיזור של הצביעה נשלט בצורה זו לאחר תקופה מסוימת יותר צבענים יתפסו את מקומם בבד. הצבע יותר יקלט לתוך הסיבים בקצב יציב. המסייע השני- פעיל צבען ראקטיב כחומר מסיס בסיסי פחמת נתרן (קרבונט- בשמו הידוע) תפקידו לעלות את דרגת ה-ph באמבט הצביעה, מצב זה מאפשר למולקולות הסיב להגיב ולשנות את הצבע הסיב. הכמות של המלח או החומר המסיס הבסיסי תלויה בגוון הרצוי. על מנת לקבל בדים בעל גוון בהיר יש להשתמש בפחות מלח וחומר מסיס בסיסי ועל מנת לקבל צבע כהה יש להשתמש משני החומרים.
צבענים חומצתיים.
צבעני חומצה כוללים מספר סוגים שונים של צבענים שמסוגלים לצבוע בשיטת צביעה רטובה. השם חומצה מרמז על כך שדרושים תנאים חומצתיים על מנת שהצבע יקלט בסיבים. רוב צבעני החומצה צובעים צמר, משי ועוד סוגים שונים של סיבי פרוטאין ופוליאמיד. תוצאות הצביעה בצבענים אלו צפויים בצורה טובה והם זמינים במגוון רחב של צבעים.
צבענים טבעיים.
צבענים טבעיים הם היחידים שהיו זמינים עד שהצבענים הסינתטיים התגלו באמצע המאה ה-19. צבענים אלו הושגו ממגוון צמחים, בעלי-חיים או מינרליים.
צבענים מבעלי חיים.
אחת מהחיות הידועות בתור ספקית צבען בתקופה הקדומה הייתה הרכיכה (בעל חיים חסר שלד פנימי), ממנה הופק צבעה הסגול שמכונה "Tyrian purple". תושבי פיניקיה הקדומה השתמשו בחיה זו להפקת צבע לפני 1500 שנים לפני הספירה . וכדי ליצור את צבע האדום וגווניו ייבושו גופות של חיפושיות ותולעי שני ומהם הפיקו מגוון צבענים.
צבענים מצמחים ועצים.
צבענים שהופקו ממגוון רחב של עצים, משיח או עץ קטן קוצני ממרכז ומערב אמריקה הופקו מגוון רחב של צבענים מכחול, ורוד, אפור, סגול עד שחור, תלוי בחומר המקבע שהשתמשו. מצמח החזיזית הפקו צבעים של צהוב, כתום, ורוד, חום ושחור.
צבענים טבעיים יכולים לצבוע כל סיב אורגני, אך שיטת צביעה זו מתאימה בעיקר לסיבי פרוטאין וצלוליזים. רוב הצבענים הטבעיים לא מתאימים לסיבים סינתטיים. על סיבים סינתטיים, הצבענים הטבעיים זמניים ולא נשארים מקובעים בבד.
צביעה מסורתית.
טכניקות שונות לצביעה קיימות ברחבי העולם:
ג'אני אניילי
ג'ובאני (ג'אני) אניילי (באיטלקית: Giovanni (Gianni) Agnelli; 12 במרץ 1921 - 24 בינואר 2003) היה תעשיין איטלקי ונשיא חברת ההחזקות המשפחתית של משפחת אניילי, אשר כללה בעלות על חברת הרכב פיאט, קבוצת הכדורגל יובנטוס, העיתון לה סטמפה ועוד. אניילי נחשב לאיטלקי העשיר ביותר בהיסטוריה המודרנית של איטליה ואיש שכונה "המלך הבלתי מוכתר" של איטליה, עקב השפעתו על חיי הכלכלה, החברה והפוליטיקה במדינה.
אניילי נולד בשנת 1921 בעיר טורינו. הוא נקרא על שם סבו ג'ובאני, שהיה ממייסדי תעשיית הרכב "פיאט" ובעל השליטה המרכזית בחברה, אך כדי להבדיל בין השניים, הוא נודע בשם הפרטי ג'אני. אניילי הוכשר מאז ילדותו להיות היורש של נכסי המשפחה. בשנת 1966 התמנה אניילי להיות נשיא תעשיית הרכב "פיאט". במהלך נשיאותו הרחיב ג'אני אניילי את פעילותה העסקית של החברה. חברת "פיאט" החלה להקים מפעלים מחוץ לגבולות איטליה, בעיקר בארצות אמריקה הלטינית וברוסיה. במהלך משבר הנפט העולמי בתחילת שנות ה-70 נאלץ אניילי למכור חלק ממניות "פיאט" לחברת השקעות לובית, בבעלות מועמר קדאפי. מאוחר יותר רכש אניילי בחזרה מניות אלה.
במהלך שנות ה-80 כאשר באיטליה התרבו השביתות הכלליות הצליח אניילי לשבור את כוח הוועדים בחברת "פיאט" וגרם לכך שמפעלי החברה שבראשותו ימשיכו לתפקד כרגיל. צעדו של אניילי גרם לכך שהוא ומנהלי החברה הפכו יעד להתנקשויות מצד ארגון הטרור הבריגדות האדומות. בשנת 1991 מונה אניילי על ידי נשיא הרפובליקה האיטלקית לכהן בסנט האיטלקי כסנאטור לכל חייו. לאחר התאבדותו של בנו היחיד ומותו ממחלה של אחיינו החליט אניילי להוריש את חברת ההחזקות שבבעלותו לנכדו ג'ון אלקן. אניילי מת בשנת 2003 מסרטן הערמונית.
שאל בני ונענע
מאיר כרמון
מאיר כרמון (נולד ב-31 בדצמבר 1947) הוא סופר ישראלי, מרצה בכיר במחלקה למדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן ובמחלקה לקרימינולוגיה במכללה האקדמית אשקלון.
ביוגרפיה.
כרמון, קצין משטרה לשעבר, כיהן, בין היתר, כראש המשרד ללוחמה בפשיעה במחוז תל אביב ועסק בחקירתם של פשעים חמורים. נמנה עם חוקרי פרשת חטיפתו של אורון ירדן בראשית שנות ה-80. בוגר אוניברסיטת תל אביב ובהמשך רכש תואר שני באוניברסיטת בר-אילן ודוקטורט בחינוך.
ספריו.
עד כה יצאו לאור שלושה עשר מספריו וספר אחד שותף בעריכה.
בספר "חוקרים ונחקרים - משחק המוחות" דן המחבר באפשרות לבסס את החקירה הפלילית על כלים מדעיים ובכך למנוע הפללת חשודים חפים מפשע.
בספרו "שקיעתה של האמת - מוסר האמת והשקר" ניתח את הדילמה העומדת בפני המין האנושי, באיזה עולם אנו חיים. האם זהו עולם המבוסס על ערכים של 'אמת' ו'צדק' או עולם הנע בין 'שקר קדוש' ל-'שקר נתעב'. הספר מנתח את התפיסות הפילוסופיות, תאולוגיות ומשפטיות המתמודדות עם דילמה זו.
בספרו "השמונה ביוני" חוזר המחבר אל שנות השמונים של המאה ועשרים ומעלה על הכתב, כסיפור מתח הנוגע ללב, את אחת הפרשות שזעזעו מדינה שלמה.
בספרו "שגעון מחפש משמעות" דן המחבר, בתפיסתה של החברה את המשוגע, את החריג, ממיני זוויות ראייה: סוציאלית, פילוסופית, רפואית ומשפטית.
ד"ר כרמון היה שותף בעריכת הספר "הרשעות שווא" קובץ מאמרים הדנים בליקויים במערכת אכיפת החוק, דבר שהביא להרשעתם של חפים מפשע.
בספרו "ארץ הילדים הבודדים" מציג המחבר את סיפורם של חמישה ילדים קטנים שנשלחים לחיות ב"בית הילד" בפרדס חנה של שנות החמישים, בלי הורים ובלי בני משפחה, עזובים ובודדים. הם נאחזים זה בזה באהבה, בצחוק ובנאמנות אין-קץ.
בספר "לא רוצה להיות אלוהים" מעלה המחבר את שאלת קיומו של אלוהים השולט באדם ובאתני הטבע. נער סקרן, המלווה בקיפוד, נחש, שועל, ינשוף, נשר ועגור, הנלחם באיתני הטבע, ברוחות רעות, חוצה אגמים והרים מושלגים, עד שהוא מגיע אל מקום משכנו של האין סוף-שרואה בו את מחליפו.
בספר "הזקן עם המטאטא", מתאר המחבר קשר בלתי אפשרי הנרקם בסמטאותיה הצבעוניות של מרקש, בין מקס, הבחור היהודי המופנם, לבין סרינה, ילדת הסהרה המוסלמית היפהפייה.
הספר "הזקן עם המטאטא", תורגם לצרפתית Le Vieux Au Balai.
שני עולמות המשתלבים בעלילה אחת. עולמה של סרינה המותירה אחריה שובל של דם כחלק מחיפושיה אחר אביה הביולוגי, מחד, לבין עולמו של מקס השזור במעשי גבורתם של לוחמי המחתרת היהודית באלג'יר, שסייעו לכוחות האמריקניים לפלוש לאלג'יריה במלחמת העולם השנייה ולסיפור עלייתם של יהודי המגרב בשנות החמישים של המאה ה-20.
בספרו "רצח בבעל בק" חושף המחבר את סיפורן של 'הנזירות' אן מרי המוסלמית ונדין עשראווי היהודיה, שפעלו בשליחות מדינת ישראל שאך קמה על רקע מלחמת קדש והעלאת יהודי פורט סעיד.
בספרו האחרון "רצח פקיד השומה" מעלה המחבר את סיפורה של משפחת אבולעפיה שאחד מבניה שימש כפקיד שומה ובחקירת הרצחו נחשפו בידי חוקרים פרטיים מקריי רצח נוספים של בני המשפחה.
רשימת ספריו.
"חוקרים ונחקרים-משחק המוחות" גרסה שלישית, מעודכנת. 'מסדה' שנת 2020
"רצח בבעל בק", כפר סבא, 2020
"רצח פקיד השומה", כפר סבא, 2021
מסלול לווייני בינוני
מסלול לוויני בינוני (באנגלית: MEO - Medium Earth Orbit) הוא אזור החלל מסביב לכדור הארץ, שנמצא מעל למסלול הלווייני הנמוך (שגובהו עד 2,000 קילומטר) ומתחת למסלול הגאוסטציונרי (שגובהו 35,786 קילומטר).
הלוויינים הנפוצים בעיקר באזור זה הם לווייני ניווט כמו לווייני ה-GPS (בגובה של 20,200 קילומטר), GLONASS (בגובה של 19,100 קילומטר) וגלילאו (בגובה של 23,222 קילומטר). לווייני תקשורת שמרחפים מעל הקוטב הצפוני והדרומי גם כן נמצאים במסלול זה.
זמן ההקפה של לוויינים הנמצאים באזור זה נע בין שעתיים ל־24 שעות.
מסלול פולארי
שמואל שמעון בן-ציון
שמואל שמעון בן-ציון (13 בספטמבר 1894 - 20 באוגוסט 1954) היה רב, פעיל ציוני ועסקן ציבור בארצות הברית ובארץ ישראל, מבוני ארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, מייסד שכונת כרם משה בתל אביב ושכונות "בן-ציון" בירושלים ובחיפה. נרצח ב-20 באוגוסט 1954.
ביוגרפיה.
בן-ציון נולד בירושלים למרדכי בן-ציון, שהיה בנו של משה-אלתר בן-ציון, ממייסדי מאה שערים, וחתנו של יהושע שטמפפר, ממייסדי פתח תקווה. בקטנותו גדל בבית סבו מצד אמו, ובגיל 9 נסע עם הוריו לארצות הברית והתגורר בפרובידנס שברוד איילנד. ב-1919 קיבל תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטה בניו יורק. הוסמך לרבנות בבית המדרש לרבנים באמריקה.
קריירה.
שימש רב בקליבלנד, בפילדלפיה ובניו יורק. היה חבר הוועד הפועל של ההסתדרות הציונית באמריקה וניהל מגביות עבור הקרן הקיימת, קרן היסוד וקרן ארץ ישראל של המזרחי. היה ציר בקונגרס הציוני ה-12. פרסם מאמרים בשבחה של ארץ ישראל בעיתונות היהודית בארצות הברית.
בשנת 1923 שב לארץ ישראל עם משפחתו והתיישב בתל אביב. היה שותף לאביו בייסוד "בנק אמריקה - ארץ ישראל" בתל אביב וכיהן בו כיו"ר ומנהל. כמו כן היה יו"ר הסתדרות עולי אמריקה. בשנת 1924 נבחר כחבר מועצת עיריית תל אביב.