במשך כ־400 שנים צרו ממלכות העלפים בבלריאנד על מעוזו של מורגות באנגבאנד. מורגות עמל במשך שנים אלו על בניית צבא אדיר, ולבסוף הפתיע את העלפים במתקפה אדירה. ראשית, עורר מורגות נהרות להבה אשר כילו את מישור ארד גלן הפורה. עלפים רבים מצאו את מותם בניסיון לברוח מהאש והעשן. צבאות הבאלרוגים והאורקים, בהנהגת גלאורונג הדרקון, פלשו בהצלחה לדורתוניון והרגו את אנגרוד ואיגנור.
בחזית המזרח נהדפו כוחותיהם של בני פאנור. פרשיו של מגלור נשרפו למוות במישור לותלן ופער מגלור נכבש, ובכך זכה מורגות למעבר לתוך בלריאנד. מגלור עצמו נסוג למבצרו של אחיו מיד'רוס בהימרינג. מעבר אגלון נפרץ, וקלגורם וקורופין נמלטו לנרגותרונד. האורקים של מורגות התפזרו ופלשו לתוך מזרח בלריאנד. קרנתיר נס לאמון ארב, היכן שהוא ואמרוד בנו מערכות הגנה. משם הצמד שחרר באיטיות את מזרח בלריאנד מהאורקים, בעוד שמגלור ומיד'רוס החזיקו בגבול הצפוני.
מינאס טירית שבשערי הסיריון במערב החזיקה מעמד תחת אורודרת, ודודו פינרוד פלגונד צעד מנרגותרונד עם צבא גדול צפונה. אולם פינרוד חש בראש צבאו ונפל למארב' ולולא התערבות ברהיר, בן האדם, היה נופל. כוחו של פלגונד חזר על עקבותיו, וברהיר המשיך להגן על דורתוניון עד שאבדו כל אנשיו. מעוזי ההרים של ארד ותרין והיתלום החזיקו מעמד, אך בקושי רב.
לכשהגיעה הידיעה בדבר האבדות הכבדות לפינגולפין, המלך העליון של הנולדור בבלריאנד, יצא המלך לבדו לאנגבנד. בשעריה קרא למורגות לדו־קרב. בשערי אנגבנד הם נלחמו, ואף שחרב פינגולפין פצעה את מורגות שבע פעמים, הוא הובס ונהרג.
בקרב נהרג גם הדור זהוב השיער, ראש בית הדור.
כך נשבר מצור אנגבנד, בני פאנור פוזרו וכוחות מורגות שוטטו בחופשיות בצפון.
מוכרים בלבד (סרט)
מוכרים בלבד (באנגלית: Clerks) הוא סרטו הראשון של הבמאי קווין סמית', שגם כתב את התסריט וכיכב בסרט. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1994. הסרט, אשר הופק בתקציב זעום (27,575 דולר), הפך במרוצת השנים לסרט פולחן, וקאסט השחקנים שלו יופיע רבות ברוב סרטיו של קווין סמית'. הסרט מתמקד בהתרחשויות שונות המתרכזות ביום אחד בחייו של גיבור הסרט, דנטה היקס, מוכר בחנות מכולת מקומית אשר אינו מרוצה מחייו ומהעובדה שהוא הגיע לעבוד ביום החופשי שלו.
עלילה.
הסרט מספר על שני זבנים. הראשון, דאנטה היקס (בריאן או'האלורן), עובד במכולת קטנה בניו ג'רזי; והשני, רנדל גרייבס (ג'ף אנדרסון), עובד בחנות להשכרת סרטי וידאו בסמוך למכולת. השניים מבלים את שעות היום בעימותים עם לקוחות מוזרים ומשונים, משוחחים על קולנוע ומשחקים הוקי רולר על גג החנות. כמו כן, הם נאלצים להתמודד עם זוג סוחרי סמים שנוהגים לשרוץ ליד החנויות בהן הם עובדים וממררים את חייהם: ג'יי (ג'ייסון מיוז) וחברו בוב השקט (קווין סמית). זהו הסרט הראשון בו מופיע הצמד ג'יי ובוב השקט, שמופיעים אחר כך בסרטים אחרים של סמית'.
סמית' נוהג להתייחס למוכרים בלבד כסרט הראשון מתוך "טרילוגיית ניו ג'רזי", הכוללת גם את "עכברי קניונים" ו"לרדוף אחרי איימי", שלושתם מתרחשים בעירו של סמית'.
בסוף של הסרט רואים את רנדל יוצא בריקוד מפתח הדלת של המכולת כשהוא מחויך לאחר שהשלים עם דאנטה, אך יש סוף שלא הוכנס לסרט שבו לאחר שרנדל יוצא מהדלת של המכולת נכנס למכולת בחור שרוצח את דאנטה ולוקח את כל הכסף מהקופה, סוף זה נחשב אירוני בגלל שדאנטה בכלל לא היה אמור לעבוד היום ולאורך הסרט הוא מתלונן מספר פעמים שזה היום החופשי שלו והוא לא היה אמור לעבוד ביום הזה. קווין סמית' ,במאי הסרט, החליט שלא להכניס את הסוף הזה בגלל שהוא הרגיש שלסרט הזה יהיה המשך (אכן יצא המשך בשנת 2006). סוף זה הופץ ברשת ובדיסק הדי וי די של הסרט.
עלות הפקת הסרט "מוכרים בלבד" (26,800$) הייתה נמוכה מהסכום שנדרש לרכישת זכויות השימוש בשירים לפסקול הסרט (27,000 $) - שירים כמו Can't even tell של Soul Asylum ו-Bezerker.
בשנת 2004 צורפה לגרסת המקור סצנה שלא נכללה בסרט המקורי תחת הכותרת "מוכרים בלבד: הסצינות האבודות".
בשנת 2006 יצא סרט ההמשך לסרט - "מוכרים בלבד 2", גם הוא בבימויו של קווין סמית', המגולל את עלילותיהן של הדמויות מספר שנים מאוחר יותר.
הרוזנת מהונג קונג
הרוזנת מהונג קונג (באנגלית: A Countess from Hong Kong) (1967) הוא סרטו האחרון של צ'ארלי צ'פלין, שאותו הוא כתב, ביים והופיע בו בתפקיד קטן. צ'פלין גם היה אחד ממפיקי הסרט וגם כתב את המוזיקה המקורית שלו.
בתפקידים הראשיים בסרט הופיעו מרלון ברנדו, סופיה לורן וסידני צ'אפלין.
את שיר הנושא של הסרט, השיר "This Is My Song", שהיה ללהיט, ביצעה פטולה קלארק.
ליידי ג'יין גריי
גבריאל טלפיר
גבריאל (יוסף) טַלְפִיר (כ"ט בתמוז ה'תרס"א, 16 ביולי 1901 - 31 ביולי 1990) היה משורר עברי, מבקר אמנות, מוציא לאור, עורך ומתרגם.
ביוגרפיה.
טלפיר נולד בשם יוסף וונדרמן בשנת תרס"א-1901 בעיר סטניסלבוב שבגליציה (אז תחת שלטון האימפריה האוסטרו-הונגרית). סיים את התיכון בעיר הולדתו, והמשיך את לימודיו באוניברסיטת וינה. לאחר לימודיו לימד בבתי ספר יהודיים בערים אחדות – וילנה, זמושץ', לבוב וורשה. הצטרף בנעוריו לתנועת הנוער הציונית "החלוץ", ועלה לארץ ישראל בשנת 1925. בשנותיו הראשונות היה פועל, ועסק בעבודות שונות במקומות שונים בארץ ישראל. משנת 1932 התמסר לעבודתו הספרותית הביקורתית והמו"לית.
שיריו הראשונים נדפסו בכתבי עת יהודיים בפולין כבר משנת 1924. לימים הוא כינס אותם בספרו "שלוש פואמות", וכלל בהן את הפואמות הגדולות שלו "לגיון" (ורשה, תרפ"ה-1925); "ג'ז בנד", פואמה ריתמית (תרפ"ז-1927); "רעב" (תרפ"ח-1928); ו"מניפסט הזרום" (תרפ"ח-1928). בשנת 1991, במלאת שנה לפטירתו של גבריאל טלפיר, יצאו כל הפואמות שלו מחדש, בהוצאת "גזית".
בד בבד עם ראשית כתיבתו השירית הוא החל לכתוב ולפרסם ביקורות אמנותיות על אמנות הציור, היהודי והכללי. בשנת 1932 ייסד את כתב העת לאמנות שלו "גזית", שהפך לגולת הכותרת של כל מפעלו האמנותי. כתב העת "גזית" היה במשך שנים ארוכות כתב העת העברי היחיד שהיה מוקדש לאמנות הפלסטית, וגבריאל טלפיר בעזרת רעייתו מרים טלפיר הקדישו לו את מרב מאמציהם ומשאביהם. לרגל יובל "גזית" ושבעים שנה לתל אביב כתב ראש עיריית תל אביב-יפו, שלמה להט, לטלפיר שאינו יכול לתאר לעצמו את העשייה האמנותית והתרבותית המקורית בעיר ללא כתב העת וללא עבודתו המסורה.
גבריאל טלפיר היה גם מתרגם, ותירגם בין השאר, ספרים משל איליה ארנבורג, אווה קירי (בתה של מאדאם קירי) ופרנץ ורפל. כן ערך הוציא ותרגם ספרי אמנות ואלבומים שהיו בבחינת אבן פינה בסוג ספרותי זה.
בשנת 1962 התאלמן טלפיר מאשתו הראשונה, מרים טלפיר לבית שלוסברג (מקודם פריד).
ב-1963 נישא לציירת רבקה טלפיר, בתו של שח"ל ואלמנתו של הצייר רפאל מוהר (1906–1962).
גבריאל טלפיר נפטר ב-1990.
ארכיון גבריאל טלפיר.
אוסף קטן מעזבונו של גבריאל טלפיר נמצא היום במרכז המידע לאמנות ישראלית במוזיאון ישראל, ירושלים. באוסף תצלומים המתעדים את המלייה החברתי והאמנותי של טלפיר. בנוסף, מכיל האוסף תצלומים שנאספו ופורסמו ב"גזית". בין הצלמים שבאוסף בולטים תצלומיהם אפרים ארדה, אברהם סוסקין, וורנר בראון ואחרים.
גדודי השהיד יאסר ערפאת
גאומטריה היפרבולית
גאומטריה היפרבולית היא גאומטריה לא אוקלידית שבה האקסיומה החמישית של אוקלידס, אקסיומת המקבילים, מוחלפת באקסיומה הבאה:
במהלך השנים שאחרי פרסום הספר "יסודות" של אוקלידס (שלימים היווה את הבסיס לגאומטריה שנקראת על שמו: "גאומטריה אוקלידית"), הייתה מקובלת התחושה שאקסיומת המקבילים (הקובעת שדרך נקודה שמחוץ לישר עובר קו מקביל אחד ויחיד) אינה 'טבעית' ומובנת מאליה כמו יתר האקסיומות של הגאומטריה. תחושה זו הביאה לניסיונות חוזרים ונשנים להוכיח את האקסיומה החמישית כמשפט גאומטרי. כל הניסיונות מסוג זה כשלו, עד שבמאה ה-19, המתמטיקאים גאוס, בויאי ולובצ'בסקי הגיעו במקביל (כל אחד בנפרד) למסקנה שהאקסיומה החמישית אינה נובעת מן האקסיומות האחרות. הם הגיעו להבנה, שניתן להחליף את האקסיומה המקובלת בזו המצוינת לעיל, ולקבל מבנה גאומטרי עשיר ומעניין, גם אם שונה מהגאומטריה האוקלידית המוכרת. אחד ההבדלים הבולטים הוא שבגאומטריה היפרבולית, סכום הזוויות במשולש קטן מ-180 מעלות.
גאומטריה היפרבולית מישורית היא גם הגאומטריה שמתקיימת על פני משטחים "אוכפיים" בכל מקום או משטחים פסאודוספיריים, דהיינו משטחים עם עקמומיות גאוס שלילית קבועה.
תכונות הגאומטריה ההיפרבולית.
ישרים.
לישרים יחידים בגאומטריה היפרבולית יש בדיוק אותן תכונות כמו קווים ישרים בגאומטריה אוקלידית. לדוגמה, שתי נקודות מגדירות ישר היפרבולי יחיד, וניתן להמשיך את הישרים (לשני הכיוונים) במידה אינסופית.
לזוג ישרים נחתכים יש בדיוק אותן תכונות כמו לזוג ישרים נחתכים בגאומטריה אוקלידית. למשל, שני ישרים לעולם לא נחתכים ביותר מנקודה אחת, הזוויות הקודקודיות שנוצרות בנקודת החיתוך שוות, וכמו כן זוויות צמודות הן משלימות ל-180 מעלות.
כאשר מוסיפים ישר שלישי אז התכונות של ישרים היפרבוליים נחתכים הופכות שונות מאלו של ישרים נחתכים בגאומטריה אוקלידית. לדוגמה, בהינתן 2 ישרים נחתכים ישנם אינסוף ישרים היפרבוליים שאינם חותכים את אף אחד מצמד הישרים הנתונים.
כל התכונות הללו אינן תלויות במודל של המישור ההיפרבולי בו משתמשים, אף על פי שהישרים עשויים להיראות שונים ביותר במודלים שונים.
ישרים לא נחתכים/מקבילים.
לישרים לא נחתכים בגאומטריה היפרבולית יש תכונות ששונות מאלו של ישרים לא נחתכים בגאומטריה אוקלידית: