תנאי הסדרה, למעט התנאי ההתחלתי, מתקיימים גם בסדרה אחרת, סדרת פרין,
...,0,2,3,2,5,5,7,10,12,17,22,29,39, שאיבריה מובעים גם על ידי
אנדרטה לזכר ההומואים והלסביות שנרדפו בשואה (תל אביב)
האנדרטה לזכר ההומואים והלסביות שנרדפו בשואה היא אנדרטה שהוקמה בגן מאיר, בקרבת המרכז העירוני לקהילה הגאה, המנציחה את זכרם של הומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים שנרדפו ונרצחו במהלך מלחמת העולם השנייה עקב נטייה מינית או זהות מגדרית. האנדרטה הוקמה על ידי עיריית תל אביב, וביוזמת האגודה למען הלהט"ב, חבר המועצה מטעם מרצ תל אביב-יפו ערן לב, ופעילי להט"ב נוספים.
היסטוריה.
רקע היסטורי.
עם עליית הנאצים לשלטון, הוחמרה האכיפה של סעיף 175 לחוק העונשין הגרמני הפלילי, שאסר על יחסים אינטימיים בין גברים, משום שעל פי התפיסה הנאצית נחשבה ההומוסקסואליות לפגיעה ב"בריאות העם". הוקמה יחידה מיוחדת בגסטפו לצורך מאבק בהומוסקסואלים, וה-"מרכז למאבק בהומוסקסואליות והפלות" ניהל רשימות חשאית של מאה אלף הומואים. עשרות אלפים שהוזהרו ונחשד ש-"חזרו לסורם" נשלחו למחנות ריכוז, שם סומנו בטלאי משולש ורוד. רובם עוקרו בכפייה, ובין 10,000 ל-15,000 איש, נרצחו במחנות. בין השאר שימשו הקרבנות גם לניסויים רפואיים שנועדו ל-"ריפוי מהומוסקסואליות". גם לסביות שנחשבה "מוחצנת" הוגדרה כסיבה למעצר במחנה הריכוז לנשים ראוונסבריק.
הקמה.
האנדרטה בתל אביב היא השביעית בעולם שהוקמה לזכר להט"ב שנרדפו ונרצחו בשואה. אנדרטאות נוספות קיימות: פרנקפורטר אנגל בפרנקפורט (האנדרטה הראשונה שהוקמה, 1994), אנדרטה לזכר ההומואים והלסביות קורבנות הנאציזם בקלן (1995) אנדרטת ההנצחה להומואים שנרדפו על ידי הנאצים בברלין, פארק המשולש הוורוד בסן פרנסיסקו, אנדרטת ההומואים והלסביות בסידני, והומומונומנט באמסטרדם.
טקס חנוכה.
חנוכת האנדרטה נערכה ב-10 בינואר 2014, בנוכחות ראש העיר רון חולדאי, שגריר גרמניה בישראל אנדריאס מיכאליס, ואישי ציבור נוספים.
אנדרטה זו היא ראשונה מסוגה בישראל המנציחה קרבנות שואה שאינם יהודים. יש בכך סגירת מעגל היסטורי, לנושא שלא התקבל בעבר בישראל. בנאומו של פרופ' משה צימרמן, במהלך טקס חנוכת האנדרטה, הוא אמר:
השחתה.
ב-25 באוקטובר 2018 הושחתה האנדרטה. במקום רוססה כתובת נאצה עם כיתוב בשפה האנגלית, בו נרשם "death to LGBT", בתרגום לעברית: "מוות ללהט"ב". זהות המשחיתים אינה ידועה.
מראה האנדרטה.
האנדרטה הוקמה בגן מאיר בתל אביב, בקרבת המרכז העירוני לקהילה הגאה. היא תוכננה על ידי האדריכל אבי לוי, ואדריכלית הנוף פרופ' יעל מוריה.
האנדרטה כוללת שלושה משולשים:
אנדרטה לזכר קרבנות השואה הגאים (תל אביב)
האנדרטה לזכר ההומואים והלסביות שנרדפו בשואה (תל אביב)
ראמז ג'רייסי
תמר בורר
תמר בורר (נולדה ב-26 באוקטובר 1965 בניו יורק) היא רקדנית וכוריאוגרפית ישראלית.
ביוגרפיה.
בורר למדה בלט קלאסי בתיאטרון הבלט האמריקאי בניו יורק, מחול מודרני ויצירה ב"תיאטרון מחול רנה שינפלד", מחול באלינזי אותנטי באינדונזיה, ריקודי טראנס במקסיקו, ומחול נשמה-בוטו עם קזואו אונו מייסד הבוטו ביפן. החל משנת 1988 יוצרת, רוקדת ומופיעה במופעי סולו, דואטים ועבודות לאנסמבל על במות בארץ ובעולם. עשייתה האמנותית זוכה לשבחי הביקורת.
בשנת 1990 עברה תאונת דרכים קשה שהותירה אותה משותקת בשתי רגליה. עם זאת, ממשיכה בורר לרקוד, ליצור, להופיע וללמד.
בורר הוזמנה לפסטיבלי מחול רבים וביניהם: "הרמת-מסך" (ישראל), פסטיבל מונפלייה למחול בצרפת, "festival cross over” באיטליה, פסטיבלים בגרמניה, נורווגיה, ניו זילנד ועוד. כמו כן זכתה בפרסים רבים וביניהם: פרס אמן מבטיח מטעם קרן בוכמן-היימן, פרס אמן נבחר מטעם קרן בלט מאסטר אלברט נאובייר (הולנד-שווייץ) ועוד.
במקביל לפעילותה האמנותית, מקיימת בורר מפגשים שמטרתם חיזוק והעצמה של אוכלוסיות ייחודיות, כגון: נשים מוכות במקלטים, נכים קשים במעונות, נשים עם מוגבלויות, נפגעי נפש, ועוד. מפגשים אלה מיועדים לעורר את כוח החיים, הרצון להשתקם ולהיבנות, ואת האמון ביכולות הטמונות בכל אדם. בזכות פעילותה זו, זכתה בורר באות החסד על שם ויליאם טראמפ, בשנת 2002, ושם נאמר: "אות החסד מוענק בזאת לתמר בורר על התמודדות עם נכות גופנית בדרך ייחודית ויצירתית, המשמשת דוגמה לאנשים עם נכויות ולקהילה כולה בישראל ובעולם. כרקדנית ויוצרת במחול, שנותרה משותקת ברגליה לאחר תאונה, השכילה תמר בורר לצמוח ולהתעלות מתוך המוגבלות הגופנית אל שיאים אמנותיים ורוחניים חדשים". בשנת 2008 יצרה, יחד עם הבמאית איבון מיקלוש, סרט תיעודי בהשראת המשוררת הפינית סירקה טורקה, העוסק במצבו של השונה בחברה האנושית ומתמקד בשני מיעוטים: הבדואים בנגב והלאפים בצפון פינלנד.
הערות שוליים.
טומשוב לובלסקי
טומשוב לובלסקי (בפולנית: Tomaszów Lubelski, באוקראינית: Томашів) היא עיר בדרום מזרח פולין ובה 19,991 תושבים (2009). היא נמצאת בפרובינציית לובלין (מ-1999). לפני כן הייתה בפרובינציית זמושץ (1975- 1998). היא בירתו של מחוז טומשוב לובלסקי.
היסטוריה.
העיר נוסדה בסוף המאה ה-16 על ידי יאן זמויסקי (Jan Zamoyski; 1605-1542) בשם יליטובו (Jelitowo). היא ידועה בשמה הנוכחי מ-1613 כאשר נקראה על שם בנו, טומאש זמויסקי (Tomasz Zamoyski; 1638-1594). היא קיבלה את כתב הזכויות שלה ב-1621. באזור סביב העיר התחולל קרב קשה ב-1914 בזמן מלחמת העולם הראשונה.
במלחמת העולם השנייה העיר הופצצה ומצאה עצמה תחת כיבוש גרמני אחרי הפלישה לפולין.
השכלה.
בעיר נמצאות שתי פקולטות של האוניברסיטה הקתולית של לובלין (משפטים וכלכלה). יש שני בתי ספר תיכוניים, שלוש מכללות טכנולוגיות, שתי גימנסיות ושני בתי ספר יסודיים.
קהילה יהודית.
לאורך קיומה כעיר הייתה בה קהילה יהודית גדולה שמנתה יותר מ-5,000 איש ב-1939 עם פרוץ מלחמת העולם השנייה שהיוו כמחצית מתושבי העיר. בעיר פעלו רבי מנחם מנדל מורגנשטרן, אבי חסידות קוצק, רבי יוסף מיאריטשוב וצאצאיו שכיהנו ברבנות ואדמו"רות במקום, אדמו"רי שושלת חלם ממשפחת פרישרמן, שכיהנו ברבנות בעיר ורבי אריה לייביש רובין מגזע גלגוב-צישינוב שכיהן כרב ואדמו"ר בעיר. כמו כן כיהן ברבנות בעיר רבי משה רויגנפיש, בנו של רבי פישל רבה של קונסקובולה. בעיר נולדו רבי מרדכי יוסף ליינר, אבי שושלת איזביצה, ויהודה לייב פינסקר.
בזמן השואה העבירו הגרמנים, בתחילה, את היהודים לגטו שהוקם בעיר ואחרי כן השמידו אותם ב-1942 במחנה השמדה בלז'ץ שמוקם קילומטרים ספורים דרומית לעיר.
נאוה כגן
נאוה כגן (נולדה בשנת 1956) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל בשחייה 3 פעמים ברציפות (1974-1972) במשחים ל-100 מטר חזה ול-200 מטר חזה. בעלת שתי מדליות, כסף וארד מהמכביה התשיעית (1973).
ביוגרפיה.
כגן גדלה בקיבוץ שמיר והתאמנה בקבוצת השחייה של הקיבוץ בהדרכת מיכה שטראוס.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה באוקטובר 1971 זכתה כגן בשתי מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:27.0 דקות, אחרי שלומית ניר מהפועל איילת השחר (1:23.9 דקות) וציפי שמיר מהפועל בת ים (1:26.7 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:04.1 דקות, אחרי שלומית ניר (2:59.4 דקות) ונורית שני מברית מכבים עתיד (3:03.6 דקות).
אלופת ישראל.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט בסוף ספטמבר 1972 זכתה כגן ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:24.6 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:59.7 דקות. מדליית ארד, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 6:18.7 דקות.
מדליות כסף וארד מהמכביה.
בתחרויות השחייה של המכביה התשיעית שנערכו בבריכת השחייה "גלי גיל" ברמת גן ביולי 1973 זכתה כגן בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, ביחד עם תמר שמיר, רעיה צורף וענת וייס בתוצאה של 4:59.1 דקות, אחרי הרביעייה האמריקאית שקבעה שיא מכביה חדש של 4:27.4 דקות ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:23.0 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה בספטמבר אותה שנה הגנה כגן על תאריה לאחר שזכתה שוב בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:23.3 דקות, לפני תמר מייסנר (1:24.2 דקות) ונוגה גרנוב (1:26.0 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:00.0 דקות, לפני גרנוב (3:04.9 דקות) ומייסנר (3:06.9 דקות).
משחקי אסיה.
בתחרות מבחן למשחקי אסיה שנערכה בבריכת השחייה של מכון וינגייט בתחילת אוגוסט 1974 קבעה כגן את מינימום ההשתתפות במשחה ל-200 מטר חזה (2:55.2 דקות), לאחר ששחתה תוצאה של 2:54.4 דקות, 6 עשיריות לפני תמר מייסנר ובכך הבטיחו שתי השחייניות את מקומן במשלחת הישראלית. חודש לאחר מכן, במשחקים עצמם שנערכו בטהראן שבאיראן בתחילת ספטמבר, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:21.45 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:56.15 דקות.
חודש לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת מכון וינגייט הגנה כגן פעם נוספת על תאריה לאחר שזכתה שוב בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:23.0 דקות, לפני תמר מייסנר (1:23.9 דקות) ונוגה גרנוב (1:24.6 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:56.3 דקות, לפני מייסנר (2:59.5 דקות) וגרנוב (3:04.4 דקות).
רובוט MOTOMAN SDA10
MOTOMAN SDA10 הוא רובוט דמוי אדם, שמיוצר על ידי חברת Yaskawa Motoman שהיא חברת בת של Yaskawa Electric Corporation. לרובוט יש שתי זרועות ו- 15 מפרקים, והוא מסוגל לבצע עשרות פעולות פשוטות וגם מסובכות יותר.