אינטרנשיונל פליוורס אנד פראגרנסס בע"מ (באנגלית: International Flavors &amp; Fragrances, Inc) ובראשי תיבות IFF הוא תאגיד רב-לאומי שהמטה שלו ממוקם בארצות הברית, ועוסק בייצור ושיווק חומרי-גלם לתעשיית הטעם והריח; ותערובות טעם וריח לתעשיות המזון והקוסמטיקה. התאגיד הוא אחד מ-3 החברות הגדולות בעולם בפיתוח ובייצור של טעמים וחומרי גלם לטעמים בתעשיית המזון והמשקאות. החברה היא חברה ציבורית שנסחרת בבורסה לניירות ערך בניו יורק, בבורסת Euronext שבפריז ובבורסה לניירות ערך בתל אביב (החל מ-10 באוקטובר 2018) בדרך של רישום כפול. ביום 21 באוקטובר 2020 הודיעה החברה על כוונתה למחוק את מניותיה מהרישום למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, החל מיום 20 בינואר 2021.
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 1958 בעקבות המיזוג בין החברות "פולק ושוורץ" (P&amp;S) ו"אן אמרינגן-הבלר". פולק ושוורץ הוקמה בשנת 1889 על ידי ליאופולד שוורץ, שהתעניין בתבלינים, טעמים ובשמים, וגיסו, ג'וזף פולק בעיירה ההולנדית הקטנה זוטפן. P&amp;S צמח במהירות ל-36 אתרים ברחבי העולם. ארנולד לואי ואן אמרינגן נשכר על ידי פולק ושוורץ לפתיחת משרד ארצות הברית של P&amp;S בשנת 1917. לאחר שפיטרו אותו מתפקידיו, פתח את חברת "ואן אמרינגן ושות" במנהטן. בשנת 1929, שינתה החברה את שמה ל"וואן אמרינגן-הייבלר". בשנת 1944, מנהל בכיר בחברה, קונסטנט קורנליוס (קוק) ברמר (Constant Cornelis (Cook) Brummer), סידר מקומות מסתור למשפחות פולק ושוורץ ול-200 יהודים נוספים. ברמר קיבל את אות חסיד אומות העולם מיד ושם, על כך שהוא סיכן את חייו כדי להציל אחרים מהנאצים.
בשנת 1958 הודיעו שתי החברות על מיזוג שלהן בשם "אינטרנשיונל פליוורס אנד פראגרנסס" או בראשי תיבות IFF. IFF נרשמה למסחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק בשנת 1964.
במהלך שנות ה-2000 ביצעה החברה שורה של רכישות, שהבולטות שבהן היו, רכישת חברת Bush Boake Allen במהלך שנת 2000, רכישת חברת Ottens Flavors, חברה שנוסדה ב-1884 ונרכשה על ידי IFF בשנת 2015 ומוזגה שנה אחר כך עם David Michael Co שנוסדה ב-1896 אל תוך חטיבת טעם חדשה שהוקמה בשם Tastepoint.
רכישת פרוטרום.
במאי 2018 רכשה את חברת פרוטרום הישראלית תמורת 6.4 מיליארד דולר, שהיו 10% מעל שווי השוק של החברה בעת חתימת העסקה, ולפי שווי פעילות של 7.1 מיליארד דולר, בהתחשב בחוב הפיננסי נטו של פרוטרום בסך 700 מיליון דולר. בשנת 2004, רכשה פרוטרום עצמה את פעילות חברת IFF בשווייץ, גרמניה וצרפת, בעסקה שסימנה את תחילתה של ההתרחבות הבינלאומית של פרוטרום באמצעות מיזוגים ורכישות. פרוטרום גם הוקמה, בחיפה בשנת 1933, על ידי יהודים הולנדים, יהודה ארטן, מהנדס כימי שרכש את השכלתו ואת ניסיונו התעשייתי בהולנד והבנקאי היהודי-הולנדי יעקובוס קאן. בתחילתו נקרא המפעל "תמציץ".
באוגוסט 2019, דיווחה IFF, כחלק מפרסום תוצאותיה הכספיות לרבעון השני של 2019, שבמהלך הטמעתה של חברת פרוטרום, היא נחשפה לאישומים ולפיהם שתי חברות בנות של פרוטרום שפעלו בעיקר ברוסיה ובאוקראינה שיחדו מנהלים של כמה מלקוחותיהן.
המתופפת הקטנה (פירושונים)
אצטדיון רחובות
אצטדיון רחובות הוא אצטדיון כדורגל בהקמה במתחם פארק המדע ברחובות וישרת את קבוצות הפועל מרמורק ומכבי שעריים.
האצטדיון צפוי לכלול 6,000 מושבים, חדרי הלבשה, חדרי שופטים, חדרי עיתונאים וטרקלין אירוח למכובדים, וכן שטחי מסחר ומתחם חניה. האצטדיון ימוקם בצמוד לחורשת הצופים ובניין גב-ים שמתחם פארק המדע.
האצטדיון מתוכנן כחלק מפארק נופש עירוני שישתרע על שטח 126 דונם, מתוכם כ-40 דונם יוקצו עבור שטחי האצטדיון ומגרש אימונים שיוקם בסמוך אליו.
התוכניות לבניית האצטדיון אושרו במאי 2019 וביולי 2019 החלו העבודות להכשרת השטח לבנייתו. ב-6 בדצמבר 2020 התקיים טקס הנחת אבן הפינה לבניית האצטדיון. פתיחת האצטדיון צפויה להיות במרץ 2023.
היסטוריה.
ב-2009 החליטה עיריית רחובות להקים אצטדיון עירוני חדש לצד הספורטק סמוך לשכונת רחובות ההולנדית אך בהמשך שינתה את מיקומו המיועד ליד מרכז הספורט בשכונת וייסגל ברחובות. על תכנון האצטדיון בוייסגל שנועד להכיל 5000 צופים הופקד משרד האדריכלים גולדשמידט ארדיטי בן נעים. ב-2012 החלו בעבודות הפיתוח ליישור הקרקע והכשרתה להקמת האצטדיון אך בשל התנגדות התושבים והיעדר כל אישורי הבנייה המתאימים הפרויקט נעצר בצו בית המשפט ובוטל. בהמשך הוחלט להקים במתחם וייסגל 2 מגרשי כדורגל סינתטיים לאימונים בהשקעה של כ-15 מיליון שקלים שנחנכו ב-2016. ב-2014 אישרה העירייה מיקום חדש לאצטדיון העירוני לצד פארק המדע. האצטדיון נועד תחילה להיבנות בשלבים ולהכיל 5000 צופים בסה"כ (בשלב א' רק 2500 צופים) אך תכנונו עודכן כך שיכיל 6000 מקומות וייבנה בשלמותו ולא בשלבים. גם אצטדיון זה תוכנן במשרד האדריכלים גולדשמידט ארדיטי בן נעים.
פייטון פלייס
פייטון פלייס הוא רומן משנת 1956 מאת גרייס מטאליוס. הרומן מתאר כיצד שלוש נשים נאלצות להשלים עם זהותן, הן כנשים והן כיצורים מיניים, בעיירה קטנה, שמרנית, ורכלנית בניו-אינגלנד.
עם נושאים חוזרים ונשנים של צביעות, אי שוויון חברתי ופריבילגיה מעמדית בסיפור שכתבה כולל גילוי עריות, הפלות, ניאוף, תאווה ורצח, הוא נמכר ב־60,000 עותקים בעשרת הימים הראשונים ליציאתו ונשאר ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס במשך 59 שבועות.
הרומן הוליד זיכיון שנמשך במשך ארבעה עשורים. פוקס המאה ה-20 עיבדה אותה כסרט קולנוע בשם דומה בשנת 1957, ומטאליוס כתבה אף ספר המשך שיצא לאור בשנת 1959, בשם "בחזרה לפייטון פלייס", שצולם גם הוא בשנת 1961 באותה הכותרת.
הרומן המקורי משנת 1956 עובד שוב בשנת 1964, במה שהפך לסדרת טלוויזיה בפריים טיים מוצלחת להפליא לפוקס המאה העשרים TV עד 1969, והמונח "פייטון פלייס" - הרמז לכל עיר קטנה או קבוצה המחזיקה סודות שערורייתיים - נכנס ללקסיקון האמריקאי.
רקע.
גרייס החלה לכתוב ב-1954, בגיל 30, על עיירה בניו אינגלנד השומרת בתוכה סודות אפלים. בתחילה קראה לספרה "העץ והפריחה" (The Tree and the Blossom) אך ביחד עם בעלה סברה שהשם אינו מתאים. הם חפשו לתת לספר שם של מקום שאינו קיים. הם מצאו במפה עיירה בטקסס בשם Payton, החליפו את ה-a ב-e, הוסיפו Place וקבלו Peyton Place שיכול להתאים לכל עיירה השומרת את ה"שלדים" שלה בבתים. כתב היד נדחה על ידי מספר הוצאות גדולות עד שהתקבל.
הפצת הספר החלה במסע פרסום ב-ספטמבר 1956. המבקרים קטלו אותו אבל הקהל חשב ההפך. תוך זמן קצר הוא הפך לרב-מכר, היה במשך 59 שבועות ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס ונמכר ב-20 מיליון עותקים בכריכה קשה ו-12 מיליון עותקים בכריכה דקה, כן תורגם ללשונות רבים (כולל עברית) והופץ בכל העולם.
מטאליוס כונתה תיבת פנדורה בג'ינס כחולים. השם "פייטון פלייס" הפך למושג של מקום בו יש רכילות וסודות אפלים.
הוליווד קפצה על המציאה וכבר ב-1957 הופק הסרט המצליח "פייטון פלייס" בכיכובה של לנה טרנר.
חברת הטלוויזיה ABC הפיקה אופרת סבון "פייטון פלייס" בשנים 1964 -1969.
הנסיך מוריס מבאטנברג
הנסיך מוריס ויקטור דונלד מבאטנברג (באנגלית: Prince Maurice Victor Donald of Battenberg; 3 באוקטובר 1891 – 27 באוקטובר 1914) היה בן משפחת המלוכה הבריטית ונכדה הצעיר של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת. הוא שירת כקצין בצבא הבריטי ונהרג בקרב בבלגיה בתחילתה של מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
הנסיך מוריס נולד בטירת בלמורל, הצעיר מבין ארבעה ילדים. הוא היה בנם של הנסיכה ביאטריס, בת הזקונים של המלכה ויקטוריה, ושל הנסיך הגרמני הנרי למשפחת באטנברג. משפחתו חיה בבריטניה. אביו מת כשהיה בן ארבע. מוריס היה הבן החביב ביותר על אמו. הנסיך ואחיו לאופולד היו חולי המופיליה, מחלה שהועברה במשפחתם בתורשה, אך נראה שהוא לא הניח למחלה להגביל את תפקודו. אחותו הגדולה ויקטוריה נישאה לאלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד.
הנסיך למד בפנימיית קולג' ולינגטון בברקשייר. בגיל 21 הצטרף לארגון הבונים החופשיים. הוא נודע בחיבתו למכוניות מהירות.
הנסיך למד במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט (1910-1911), התגייס לצבא הבריטי ושירת כקצין בגדוד הראשון של רגימנט חיל הרובאים של המלך (King's Royal Rifle Corps) . הוא בחר ברגימנט לכבוד בן דודו, הנסיך כריסטיאן ויקטור משלזוויג-הולשטיין , ששירת בו. גם אחיו של מוריס, הנסיך לאופולד, שירת ברגימנט זה. ב-1911 מונה הנסיך מוריס לאביר מפקד במסדר הוויקטוריאני המלכותי.
ב-1917, על רקע רגשות אנטי גרמניים בציבור הבריטי, שינה שינה המלך ג'ורג' החמישי את שמו של בית המלוכה הבריטי מהשם הגרמני בית סקסה-קובורג-גותה לבית וינדזור. בעקבות זאת החליף גם הנסיך לודוויג פון באטנברג את שם משפחת מבאטנברג למאונטבאטן. השינוי פסח על הנסיך מוריס כיוון שהוא מת לפני שהתרחש.
במלחמה.
לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, והוא קצין בדרגת סגן, השתתף הנסיך עם הרגימנט בקרבות הראשונים במערב אירופה, ניצל ממוות מספר פעמים וזכה לציון לשבח.
ב-27 באוקטובר 1914 התקדמה יחידתו ליד הכפר זונבקה (Zonnebeke), מצפון מזרח לעיר איפר שבבלגיה. אז נחת לידו פגז גרמני. הוא נפצע קשה מהתפוצצות הפגז ומת מפצעיו לאחר זמן קצר.
הידיעה על מות הנסיך הועברה במעלה שרשרת הפיקוד אל משרד המלחמה הבריטי וממנו אל משפחת המלוכה. אמו הנסיכה ביאטריס דחתה את הצעת שר המלחמה קיצ'נר להשיב את גופתו לבריטניה וביקשה שייקבר עם חייליו. הנסיך נקבר ב-31 באוקטובר בבית הקברות האזרחי של איפר. טקס זיכרון לנסיך נערך בקפלה המלכותית בארמון סנט ג'יימס בלונדון.