לעומת זאת, eSIM הוא כרטיסון חכם המובנה במכשיר (eUICC - Embedded Universal Integrated Circuit Card) ואינו ניתן לשליפה. כאשר משתמש מצטרף לרשת סלולרית, "מזהה המנוי" ומפתחות ההצפנה נצרבים לכרטיסון מרחוק באמצעות יישומון מתאים או על ידי סריקה של קוד QR. ניתן לצרוב מספר פרופילי מנוי שונים לאותו eSIM, מה שמאפשר למשתמש להיות מנוי במספר רשתות סלולריות בו זמנית עם אותו מכשיר סלולרי וללא צורך במספר כרטיסוני סים. בישומי תקשורת "מכונה למכונה" (M2M) בהם אין צורך להחליף את הסים, שימוש ב-eSIM חוסך את הצורך בתושבת לכרטיסון הסים. הדבר מגביר את אמינות המכשיר, משפר את אבטחת המידע ומאפשר הטמעה של תקשורת סלולרית במכשירים מאוד קטנים.
כרטיסון סים דורש מקום פיזי במכשירים, כמו גם מרחב גישה להכנסה והוצאה של כרטיסון הסים ואביזרי החזקה ואחסון של הסים (לדוגמה, מגירה קטנה שבאמצעותה מוכנס הסים למכשיר הסלולרי). כרטיסון ה-eSIM חוסך את הצורך במקום פיזי שכזה במכשיר, ובכך מאפשר ייצור של מכשירים סלולריים קטנים יותר.
eSim בשעונים חכמים.
שימוש בכרטיסון eSIM בשעונים חכמים מאפשר להם גישה לרשת הסלולרית תוך שמירה על גודל פיזי קטן של המכשיר. יכולת סלולרית שכזאת מבטלת את התלות בהחזקת טלפון נייד בקרבת שעון חכם בעת השימוש בו, ומאפשרת הוצאת שיחות, שליחת מסרונים וקבלתם (קבלת מסרונים מתאפשרת רק אם המכשיר דולק, גם רחוק מהמכשיר), ושמיעת מוזיקה.
הטכנולוגיה זכתה לקידום כשאפל הציגה את ה-Apple Watch Series 3 ועמו הציגה דגם נוסף המאפשר להשתמש ב-eSim, מה שחוסך את הצורך באייפון בסביבה.
eSim בישראל.
עד שנת 2019 ספקי הסלולרי בישראל לא סיפקו שירות למכשירים ניידים באמצעות שימוש eSIM . במחצית השנייה של 2019, החברות פלאפון ופרטנר החלו להציע שרות מוגבל בעיקר עבור מספר דגמים של שעונים חכמים, ורק למנויים שיש בידם מכשיר טלפון חכם של הספק. באמצע 2020 הצטרפה אליהם חברת סלקום והחלה לספק שרות דומה.
גביע המדינה בכדוריד
גביע המדינה בכדוריד הוא המפעל השני בחשיבותו לכדוריד בישראל, אחרי ליגת העל בכדוריד. המפעל הוא תחרות הגביע הרשמית של ישראל בענף הכדוריד, בניהול וארגון של איגוד הכדוריד בישראל.
השיטה.
משחקי המפעל משוחקים בשיטת נוקאאוט, כאשר המנצחת עולה לשלב הבא והמפסידה מודחת מהמפעל. במפעל משתתפות כל קבוצות הכדוריד הרשומות בליגת העל בכדוריד. במפעל 4 סיבובים סה"כ: סיבוב ראשון, רבע גמר, חצי גמר וגמר.
סטטיסטיקה אישית.
השחקנים המעוטרים ביותר.
במודגש שחקנים פעילים
בנימין מיד
בנימין מיד היה מייסד ארגון ההתנגדות בגטו ורשה, היה חבר בוועדה המייעצת לנשיא ארצות הברית בתחום השואה.
ביוגרפיה.
מיד נולד ב-1918 בוורשה בשם בנימין מידז'רסקי, למשפחה ממעמד הפועלים שקיימה אורח חיים דתי. בגיל 16 הצטרף ל"בונד" (האיגוד הכללי של הפועלים היהודים ברוסיה). לאחר הקמת גטו ורשה ב-1940, ברח עם הוריו בעזרת אישורים מזויפים. הוא הצטרף למחתרת (שליח של המחתרת בגטו ורשה) ופגש את אשתו לעתיד, פייגה פלטל, (שליחה של מחתרת גטו ורשה) אשר השתמשה בכינוי ולדקה.
בני הזוג התחתנו זמן קצר לאחר המלחמה, וב-1946 הם היגרו לארצות הברית ונולדו להם שני ילדים. מיד פתח עסק ליבוא וליצוא מוצלח.
פעילות בולטת.
מיד היה מנהיג תנועת הניצולים שלה הוא הקדיש את השליש האחרון לחייו. עם אשתו ולדקה וחבריו הוא ארגן את יום הכיפורים הגדול ביותר בארצות הברית ואף דאג שהניצולים לא ייוותרו לבד. בני הזוג התחתנו זמן קצר לאחר המלחמה, וב-1946 הם היגרו לארצות הברית ונולדו להם שני ילדים. הוא פתח עסק ליבוא וליצוא מוצלח. היה חבר במועצה המייעצת לנשיא ארצות הברית בתחום השואה. המועצה המליצה על הקמת מוזיאון השואה של ארצות הברית. הוא היה חבר גם בגוף המנהל של המוזיאון בשנים 1980–2004, שם כיהן בכמה ועדות מכריעות: ועדת ימי הזיכרון וועדת התוכן של המוזיאון, אשר פיקחה על יצירת התערוכה הקבועה של המוזיאון. הוא היה אחראי למיסוד הנצחת השואה בערים ברחבי ארצות הברית ובמתקנים צבאיים ברחבי העולם.
בנימין מיד גם יזם את רישום שמותיהם ותולדותיהם של קורבנות הנאצים והפיץ אלפי שאלונים בקרב משפחות ניצולי שואה. עלה בידו להשיג פרטים אישיים של 185 אלף קורבנות. לאחר הקמת מוזיאון השואה בוושינגטון, הועברו התיקים שאסף למוזיאון. אחד מידידיו אמר לאחר מותו: "בנימין מיד פעל כיד ושם של איש אחד".
מיד נפטר באוק' 2006, בניו יורק, ארצות הברית.
ברק לייכר
בֶּרֶק לַייכֶר (בפולנית: Berek Lajcher; 24 באוקטובר 1893 – 2 באוגוסט 1943) היה רופא יהודי-פולני, ממנהיגי המרד בטרבלינקה.
ביוגרפיה.
לפני השואה ומלחמת העולם השנייה.
לייכר נולד בעיר צ'נסטוחובה שבפולין, למשפחה של יהודים פולנים מתבוללים. הוריו היו שמואל וחיה לייכר, והוא היה הרביעי מבין ששת ילדיהם. שנה לאחר סיום לימודיו בבית הספר התיכון, בשנת 1915, נפטר אביו. ברק השתחרר בדרגת סרן מהצבא הפולני, עבר לבירת פולין, ורשה, ונרשם לאוניברסיטת ורשה ללימודי רפואה. הוא התפרנס כמורה במשרה חלקית. ב-1927, לאחר שנתיים של התמחות בוורשה, עבר לייכר עם משפחתו לעיר וישקוב. משפחת לייכר נותרה שם עד לפלישה הנאצית לפולין.
במהלך מלחמת העולם השנייה.
ב-4 בספטמבר 1939, ארבעה ימים לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין, גורשו היהודים, כולל משפחת לייכר, על ידי הנאצים לגטו ונגרוב במזרח פולין. כמה חודשים לאחר מכן, פנו הגרמנים ללייכר וביקשו ממנו לסייע בהקמת בית חולים. בפברואר 1941 נאסרה היציאה מהגטו, ויהודי הגטו התמודדו עם רעב כבד ומחלות. לייכר עשה כל שביכולתו כדי להקל על סבלם של יהודי הגטו. ב-26–27 באפריל 1943 חוסל הגטו. אשתו של ברק ובנם בן ה-13 נרצחו בשלב זה. תושבי הגטו ששרדו נשלחו לטרבלינקה, והגיעו למחנה ההשמדה ב-1 במאי 1943.
לייכר היה בין המעטים מתושבי ונגרוב ששרדו את ההשמדה. הנאצים הותירו להם לחיות במטרה לשמר את התשתיות במחנה. בזמן שהותו של לייכר בטרבלינקה קמה תנועת מחתרת בראשותו של ד"ר יוליאן חורונז'יצקי . חורונז'יצקי היה רופא שהתאבד בטרבלינקה באמצעות בליעת רעל ב-19 באפריל 1943. הנהגת המחתרת פנתה לברק, כדי שיתפוס את מקומו של ד"ר יוליאן חורונז'יצקי. במקביל מונה לייכר לאחראי מרפאה קטנה של חיילי האס.אס. אחרי תקופה של הכנות, הקבוצה גנבה מספר כלי נשק מהציוד שהיה במחנה והחלה במרד ב-2 באוגוסט 1943. חלק גדול מאסירי המחנה הצטרפו למרד. מבנים הובערו והאסירים שאחזו בנשק רצו אל עבר השער הראשי. כמה שומרים אוקראינים נהרגו, רוב האסירים המורדים נהרגו מאש מכונות הירייה. מתוך כ-200 יהודים שהצליחו לברוח, ידוע רק על 40 ששרדו את המלחמה. ברק, שהוביל את המרד נהרג במרד ב-2 באוגוסט 1943, בהיותו כבן 49.
דרך הנשר
דרך הנשר הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1990, אשר נכתב על ידי בני ברבש ואסי דיין ובוים על ידי אורי ברבש. בתפקידים הראשיים משתתפים אלי דנקר, נורית גלרון וגידי גוב.
תקציר העלילה.
דניאל (דני) פלד (אלי דנקר) הוא טייס במילואים בחיל האוויר ועובד כטייס ריסוס באזרחות. הוא נשוי למאיה (נורית גלרון) ואב לתום (ישי גולן) העומד לפני גיוס לצבא. תום רוצה להתגייס ללהקה צבאית אבל דני מתנגד לכך בתקיפות, דבר שיוצר מתח במשפחה.
חברו הטוב של דני מימי הטייסת הוא נוימן (גידי גוב) שכעת הוא רופא מנתח בבית חולים. דני סובל לעיתים מסחרחורת ומדווח על כך לנוימן. נוימן בודק אותו ומתרשם שישנה בעיה נוירולוגית. בבדיקה CT מאבחנת הרנטגנולוגית (מירי פביאן) שלדני יש שני גידולים במוח.
האונקולוג, פרופ' גטר (גדעון שמר) אומר לדני כי יש להתחיל במהירות טיפול בהקרנות וכימותרפיה. דני נתקף בהלם, והוא מבקש מנוימן לא לומר זאת למאיה ולתום וכי הוא מבקש להמשיך לטוס.
מאיה ותום מרגישים שהתנהגותו של דני השתנתה. כשהם מכינים לו מסיבת יום הולדת בהפתעה הוא אינו מברך את חבריו ופורש מהר לחדרו.
נוימן נותן הוראה לקרקע אותו ולהעסיקו בתפקיד פקידותי עד שיתנקה דמו מרעלי הריסוס.
לאחר מכן דני מתחיל לריב עם תום ומאיה, ונעדר מביתו יומיים, מאיה מודאגת וחברתה דפנה (עירית גדרון) מתקשרת למשטרה אך תוך השיחה דני חוזר, אורז את בגדיו ואומר למאיה שהוא עוזב את הבית כי אינו אוהב אותה ונותן לה לחשוב שהתאהב באחרת.
נוימן מגיע למאיה ומספר לה את האמת על מחלתו של דני והיא מקבלת זאת בהלם ובבכי, גם תום מקשיב לשיחה.
דני רוצה להתאבד. הוא קם בבוקר, מגיע למטוס ומניע אותו ללא אישור. הוא נוטל תרופות משככות כאבים במטרה לאבד את ההכרה אבל תום מקדים אותו ומסתתר במושב השני של המטוס, הוא מעיר אותו ובהדרכתו מצליח תום להנחית את המטוס. לאחר הנחיתה מסתבר לתום ולד"ר נוימן שנמצא על הקרקע שדני מת.
סטרי סונץ'
סטרי סונץ' (בפולנית: Stary Sącz; ביידיש: אלט-צאנז; בספרות הרבנית: צאנז-ישן) היא עיירה במחוז נובי סונץ', בפרובינציית פולין קטן שבפולין. העיר נמצאת במרחק של כ-85 קילומטרים דרומית לקרקוב, בירת הפרובינציה.
גאוגרפיה.
סטרי סונץ' ממוקמת בתחתית העמק הנקרא קוטלינה סונדצקה (Kotlina Sądecka) בין שני נהרות - דונאייץ ופופרד, בגובה של 320 מטר מעל פני הים. עדכנית ל-2010, יש בה 9,200 תושבים.
מקור השם.
עם הקמת העיר סונץ' (שכונתה אחר כך נובי סונץ', סונץ' החדשה) במרחק של כ-10 ק"מ מן המקום, כונתה סונץ' המקורית – סטרי סונץ', סונץ' הישנה.
היסטוריה.