בשנים 1992–1993 ניהל את מכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל. בתקופת ניהולו הרחיב המכון את מחקריו ועיסוקיו מעבר לגרנטולוגיה ולבריאות ועסק גם בילדים בסיכון ובעולים חדשים.
בשנים 1998–2005 היה מנכ"ל אשלים – העמותה לפיתוח ותכנון שירותים למען ילדים ובני נוער בסיכון ולמשפחותיהם שהוקמה בשיתוף ג'וינט ישראל וממשלת ישראל. בתפקיד מנכ"ל אשלים קידם את התפיסה ההוליסטית ששמה דגש על הסתכלות על הילדים ומשפחותיהם כמקשה אחת וכן את התפיסה הטיפולית המדגישה את המרכיב הקהילתי כמוקד התערבות מרכזי.
בשנים 2005–2012 עמד בראש תב"ת – תנופה בתעסוקה, פרויקט שהוא יוזמה משותפת של ג'וינט ישראל וממשלת ישראל במטרה לתת מענה לעוני בישראל ולקדם מוביליות חברתיות באמצעות פיתוח וקידום תוכניות תעסוקה לאוכלוסיות חלשות. תב"ת הוקמה כדי לתת מענה בעקבות השינוי האידאולוגי שחל במדיניות הממשלה – עידוד יציאה לשוק העבודה של אוכלוסיות שלא משתתפות בשוק העבודה (כמו חרדים, מיעוטים ואנשים עם מוגבלות), על פני מתן קצבאות.
בשנים 2012–2014 היה מנכ"ל אשל – האגודה לתכנון ופיתוח שירותים למען הזקן בישראל. אחד מן התחומים עליהם הושם הדגש בשנים אלו הוא גישת הטיפול המשולב – גישה שפותחה כמענה לתופעת פיצול השירותים הניתנים לזקנים ומקשה עליהם לקבל את הטיפול המתאים. תחת ניהולו התמקדה אשל הפיתוח תוכניות להתמודדות עם מצוקת הבדידות של אנשים זקנים, בפיתוח תוכניות למניעת אלימות ובהרחבת התוכניות לניצולי שואה.
בשנת 2014 מונה למנכ"ל ג'וינט ישראל עד שהוחלף על ידי ד"ר סיגל שלח.
שירות חובה בצה&quot;ל
שירות בצה"ל הוא בגדר חובה לאזרחי ישראל ומוסדר בעיקר באמצעות חוק שירות ביטחון (נוסח משולב), התשמ"ו-1986. כן חלות על המשרתים בצה"ל פקודות מטכ"ל (פ"מ) והוראות הפיקוד העליון (הפ"ע). שירות זה מתחיל עם הגיוס לצה"ל, של תושב ישראל שהגיע לגיל 18 שנה. עם סיום השרות מקבל המשתחרר תעודת שחרור משירות צבאי.
משך שירות החובה.
שירות חובה בצה"ל הוחל על פי חוק שירות ביטחון, שהתקבל בכנסת ב-8 בספטמבר 1949. על פי החוק המקורי שירות הגברים היה לשנתיים (בין גיל 18 ל-49) ולנשים שנה (בין גיל 18 ל-34). ב-1952 הוכנס תיקון לחוק שהאריך את תקופת השירות בשישה חודשים, וב-10 בינואר 1968 גדל לפי הוראת שעה מספר חודשי שירות החובה בשישה חודשים נוספים כך שעמד על שלוש שנים לגברים ושנתיים לנשים.
למתגייסים עד 30 במאי 2015 תקופת השירות הייתה 36 חודשים לגברים (שמורכבים מ-30 חודשי חובה על פי החוק ועוד 6 חודשים חובה על פי תקנות חירום) ו-24 חודשים לנשים. בעקבות אישור המלצות ועדת שקד, למתגייסים החל מ-1 ביוני 2015 משך השירות לגברים קוצר בארבעה חודשים ועומד על 32 חודשים. על פי תיקון 22 לחוק שירות ביטחון, למתגייסים החל מיולי 2020 קוצר השירות בחודשיים נוספים ועומד על 30 חודשים, ביולי 2021 הוחלט להחזיר את אורך השירות ל-32 חודשים ולדחות את הקיצור לשנת 2024.
תקופות שאינן חלק מהשירות.
ימי המאסר של חייל שנכנס לכלא הצבאי בעת שירותו אינם נמנים עם תקופת השירות ולמעשה תאריך שחרורו נדחה בהתאם.
לתפקידים מסוימים יש הכשרות קדם צבאיות (קד"צ) אשר לא נספרות כחלק מהשירות והמלש"ב מתגייס לצבא לאחר השלמתן. עם זאת, הצבא עשוי להכיר בדיעבד בתקופה זו כחלק משירות החובה ולקצר את השירות בהתאם.
הארכת משך השירות.
בתפקידים מסוימים המתגייס נדרש להאריך את שירותו (חתימה על שס"ן-שירות סדיר נוסף), לרוב בשל מסלול הכשרה ארוך. ברוב המקרים מדובר בנשים משום שתקופת השירות שלהן קצרה משל הגברים.
קיצור שירות.
במקרים מסוימים ניתן לקבל קיצור שירות, למשל בשל בעיות ת"ש או קבלה ללימודים גבוהים במוסד אקדמאי, כאשר תאריך פתיחת שנת הלימודים קרוב למועד השחרור והשלמת השירות המלא יכולה לפגוע בקבלה למוסד.
פטורים משירות חובה.
חובת השירות חלה על כל אזרח או תושב שהגיע לגיל 18, ופטורים ממנו אלה ששוחררו עקב חוסר התאמה, ומגוון פטורים המעוגנים בחוק. לבני מיעוטים, להוציא דרוזים וצ'רקסים, הגיוס הוא בהתנדבות.
שירות חובה לתלמידי ישיבה המצהירים ש"תורתם אומנותם" נדחה כל עוד הם לומדים. בישיבות גבוהות ציוניות, רוב התלמידים מתגייסים בשלב זה או אחר לשירות צבאי מקוצר, האורך כ-17 חודשים, אך יש גם שמתגייסים לשירות צבאי מלא. ברוב הישיבות החרדיות בפועל התלמידים לא מתגייסים כלל (נושא זה מעורר מחלוקת ציבורית רחבה, והניסיונות לשנות את המצב הקיים נכשלו עד כה).
נשים יכולות לקבל פטור באמצעות טענה על אורח חיים דתי.
נשים יכולות לקבל פטור משירות עקב נישואין או הריון.
פטור נוסף משירות חובה הוא לבעלי פרופיל 21 (פטור מטעמי בריאות).
גיוס חובה לבני מהגרים וזכויות לנמנעים ממנו.
בן מהגרים הוא בעל אזרחות ישראלית המיועד לשירות צבאי (מלש"ב), שעזב את ישראל עם הוריו לפני גיל 16, או נולד בחו"ל להורים ישראלים ומשפחתו לא חזרה להתגורר בישראל. בן מהגרים זכאי לדחיית השירות הצבאי תחת הגבלות מסוימות. בקשה לקבלת מעמד של "בן מהגרים" מוגשת לקונסול בחו"ל או לאגף כוח האדם בישראל.
אם הבקשה תאושר, ידחה גיוסו של המלש"ב לצה"ל. לאחר קבלת ההודעה בדבר קבלת המעמד של בן מהגרים, יוכל המלש"ב לבקר בישראל בכל שנה קלנדרית למשך 4 חודשים, מבלי שידרש ממנו להתגייס לצבא, ונוסף על כך אם עזב לפני גיל 13 על הוריו לשהות גם הם בארץ עד 180 יום בשנה עד אשר יגיע לגיל 18, ובמידה ועזב לפני גיל 16 על הוריו לשהות בארץ עד 180 יום בשנה עד אשר יגיע לגיל 20. באופן חד-פעמי במהלך חייו, יוכל המלש"ב לשהות בישראל במשך שנה שלמה. על מנת לנצל זאת, יצטרך המלש"ב לשהות בחו"ל חודשיים לפני ואחרי שנת השהייה בארץ. לעומת זאת להוריו אין שנה כזו בה הם יוכלו לשהות בארץ באופן רצוף. הסדר זה ישאר בתוקף כל עוד מרכז חייו של המלש"ב הוא מחוץ לישראל והמלש"ב עומד בתנאי ההסדר.
בנוסף הצבא יכול להכיר במלש"ב כמהגר במידה ונכנס לארץ לאחר גיל 16 ושהה בארץ פחות משנתיים או שהגיע לאחר גיל 20 ושהה בארץ פחות מ-3 שנים.
שכר והטבות.
בתקופת שירות החובה מקבל החייל דמי קיום. תשלום זה נמוך במידה ניכרת משכר המינימום, ואינו מהווה שכר עבודה. בעקבות עבודת מטה בצה"ל וכן עבודת ועדה משותפת למשרדי האוצר, הביטחון והמשפטים, ב-2016 הועלה שכר חיילי החובה ב-50% בשתי פעימות והוצמד מדי שנה למדד המחירים לצרכן.
בשלהי שנת 2021 החליט שר הביטחון בני גנץ על העלאה נוספת של 50 אחוז בשכר חיילי החובה.
בנוסף מוענקות למשתחררים הטבות שונות בנוסף לתגמול הישיר שהם מקבלים מצה"ל. בהטבות:
שינויים בתנאי השירות וסוגיות חברתיות-כלכליות.
לאורך השנים נבחנו אפשרויות שונות לעריכת שינויים בתנאי שירות החובה בדגש על קיצור משך השירות והעלאת שכר חיילי החובה:
בין השיקולים בעריכת השינויים במשך השירות ושכר החובה אפשר להתייחס להשפעה על הוצאות כוח אדם בצה"ל, על מידת ההסתמכות על משרתי המילואים, על מענקי השחרור וחזרה לשוק העבודה. סוגיית קיצור משך השירות נקשרה גם למודל צבא העם אל מול מודל צבא מקצועי.
ב-2020 תוקנה הפקודה העוסקת בשעות שינה, כך שמספר שעות השינה המטכ"ליות עלו ל-7 במקום ל-6.
התנאה על משך שירות החובה.
במסגרת מסלול העתודה האקדמית, המתגייס חותם על מסמך דמוי חוזה, שלאחריו יוצא לתקופת דחיית שירות לצורך לימודיו.
בבג"ץ 1799/21 אברמוף, העלו כ-109 עתודאים טענה לפיה מלשונו של חוזה העתודה עליו חתמו, עולה כי התחייבו לשרת תקופת שירות כפי שתיקבע על-פי חוק שירות ביטחון ביום חזרתם לשירות. לו הייתה מתקבלת טענתם, הרי שהיו חייבים לשרת כ4–6 חודשים פחות, בהתאם לשינויים במשך שירות החובה שנקבעו החל משנת 2015.
בית המשפט העליון קבע כי לא השתכנע מטיעוני העותרים, והמליץ להם למשוך את עתירתם, כפי שעשו. בית המשפט קבע כי אין נפקות להיבט ההסכמי. לכן, בית המשפט לא נדרש לטענותיהם של העותרים לעניין פירוש המסמך עליו חתמו, אלא למעשה קבע כי אף אם היה כתוב בו ברחל בתך הקטנה כי קיצור השירות צריך לחול עליהם, אין בכך כדי להועיל. בתוך כך, העיר השופט פוגלמן כי לשיטתו אין לצבא כלל סמכות לשנות את משך שירות החובה בהסכם.
מנגד, חיילים שהתגייסו לאחר תיקון משך השירות שנקבע ביולי 2020 נדרשו לחתום על מסמך לפיו אם יתארך משך שירות החובה עד חזרתם לשירות, הרי שאלה ידרשו לשרת את התקופה הארוכה יותר.
חנ&quot;ז
קרסטנס בורכגרווינק
אבו אלפראג'
בוב סיימון
רוברט (בוב) דייוויד סיימון (באנגלית: Robert David "Bob" Simon; 29 במאי 1941 - 11 בפברואר 2015) היה עיתונאי וכתב טלוויזיה יהודי-אמריקאי.
קורות חיים.
בוב סיימון נולד למשפחה יהודית ברובע הברונקס של ניו יורק. הוא בוגר אוניברסיטת ברנדייס, ומ-1964 עד 1967 פעל בשירות החוץ של ארצות הברית. מ-1969 עד 1971 עבד במשרד הלונדוני של חדשות CBS. מ-1971 עד 1977 פעל מהמשרד הלונדוני והמשרד של סייגון ככתב מווייטנאם. מ-1977 עד 1981 עבד במשרד של CBS בתל אביב. מ-1981 שימש ככתב לענייני מחלקת המדינה של ארצות הברית בוושינגטון, וב-1987 שב לישראל בתפקיד הכתב הראשי של CBS במזרח התיכון. בתקופה זו התגורר בהרצליה פיתוח. הוא סיקר את מלחמת המפרץ הראשונה ונפל בשבי עיראקי יחד עם צוותו, שבי ממנו שוחרר כעבור 40 ימים, רק לאחר התערבות של מיכאיל גורבצ'וב. במהלך עבודתו ככתב הוא סיקר מלחמות וסכסוכים מזוינים נוספים, בצפון אירלנד, מלחמת פוקלנד, המאבקים ביוגוסלביה המתפרקת, שוב בעיראק ועוד.