תקציר העלילה.
לזרו הוא בן למשפחת איכרים, בת כ-70 נפשות, המתגוררת בכפר קטן - אינויולאטה, והמתפרנסת מעבודת כפיים עבור ענקית הטבק האזורית - המרקיזה דה-לונה. בראשית הסרט רואים את בני הכפר עובדים בשדות, כשהסרט מתמקד באחד מהם - לזרו, בחור צעיר וחייכן, הממלא כל מטלה בשמחה (וכל הכפריים מסתייעים בו, ושולחים אותו לעשות מטלות בעבורם). כאשר מגיע מנהל העבודה מטעם המרקיזה, מתברר כי כל היבולים שייצרו האיכרים עוברים למרקיזה, ודמי השכירות שבני הכפר נדרשים לשלם עבור עיבוד האדמות והמגורים בכפר - עולים על שווי התוצרת, כך שחובם למרקיזה תמיד גדל. זוג צעירים מהכפר רוצה להתחתן ולעבור לעיר, אך מנהל העבודה אוסר עליהם לעשות זאת ללא אישור המרקיזה.
כאשר טנקרדי, בנה של המרקיזה, מגיע איתה לביקור בכפר, הוא מביא עימו טכנולוגיה חדשה: ווקמן וטלפון סלולרי, מה שמעורר התרגשות רבה. טנקרדי אומר לאימו שהיא צריכה לגלות את האמת לבני הכפר האריסים אותם היא מנצלת, אך היא עונה שהם אמנם בורים - אבל מאושרים, כפי שהם מצידם - מנצלים את לזרו והוא מאושר. לזרו מנסה לסייע לטנקרדי ולוקח אותו למקום המפלט הסודי שלו, ליד דיר הכבשים, בראש אחד ההרים. טנקרדי מפעיל סחטנות נגדו כשהוא מאיים שיגלה למרקיזה על המקום, ודורש מלזרו לסייע לו לסחוט כסף מאימו, כשהוא יוצר מצג שווא לפיו הוא נחטף - ודורש כופר גדול. הוא כובש את ליבו של לזרו כשהוא מספר שהוא האביר שלו, ונותן בידו קלע כנשק שבאמצעותו יגן עליו. המרקיזה מסרבת לפנות למשטרה; כל הכפריים יוצאים לחפש את טנקרדי, ולזרו - בדרכו להביא לטנקרדי אספקה - נופל מצוק גבוה, לכאורה אל מותו. בתו של מנהל העבודה מתקשרת למשטרה להודיע על החטיפה, וכאשר מגיעה המשטרה לכפר היא מגלה שתושבי הכפר משועבדים כאריסים,(על אף שהאריסות אסורה מזמן), שהילדים אינם לומדים בבית ספר (חרף חוק חינוך חובה), ושהמרקיזה לא משלמת לאיכרים שכר וכך גם מתחמקת מתשלום מיסים. בני הכפר נלקחים אל העיר, והמרקיזה מועמדת למשפט ונשלחת לכלא.
כשלזרו מתעורר (באלגוריה לסיפור תחיית אלעזר), הוא תר אחרי תושבי הכפר ולא מוצא אותם, ואז מגלה גנבים בבית האחוזה הנטוש. הם מראים לו את הדרך לעיר, ובהגיעו לעיר הוא נתקל בבני משפחתו החיים בעוני כבד מקיבוץ נדבות, מרמים וגונבים, ותמיד רעבים. הם אינם משכילים לראות שהם חיים על חלקת אדמה זרועת ירקות מאכל; הם מגלים זאת בזכות לזרו (כאלגוריה לסיפור תחיית ישו מהברית החדשה: לזרו חוזר לחיים כדי לגאול את משפחתו). בעיר, לזרו פוגש את טנקרדי (שהתבגר, ואז הצופים מגלים שעברו עשרות שנים בין הנפילה להתעוררותו של לזרו), וטנקרדי המרושש מספר לו שהבנק נישל אותו מנכסיו.
לזרו רוצה להיכנס לכנסייה לשמוע מוזיקה, אך הנזירות מגרשות אותו משם, אך המוזיקה נעלמת מהכנסייה והולכת אחרי לזרו. לזרו הולך לבנק כדי לדרוש ממנהליו להשיב לטנקרדי את כספו. כשהוא נשאל אם הוא נושא נשק - הוא משיב בחיוב, שכן הוא נושא את הקלע. פקידי הבנק חושבים שזה שוד, וכל הלקוחות מתנפלים עליו ומבצעים בו לינץ'.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
שבתי הלוי
הרב שבתי הלוי היה אב בית הדין בקושטא וממלא מקום החכם באשי של האימפריה העות'מאנית בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20.
ביוגרפיה.
חי ופעל בקושטא שבטורקיה, וכיהן תחילה כממונה איסור והיתר בעיר, סביב שנת 1894 (ה'תרנ"ד). בשנה זו, ובשנים 1897 (ה'תרנ"ז) ו-1905 (ה'תרס"ה), כיהן כחבר בוועד הרוחני של הקהילה היהודית.
בשנת 1909 (ה'תרס"ט) מונה לכהן כאב בית הדין של קושטא, וכיהן בתפקיד במשך שנה.
בחודשים מרץ–מאי 1910 החליף את הרב חיים נחום אפנדי בתפקיד החכם באשי, ופעם נוספת בחודשים מרץ–יולי ובחודש אוגוסט 1912. בשנים אלו המשיך לכהן בתפקידו גם בוועד הרוחני, עד לשנת 1918.
נמצא חתום בראש הוועד הרוחני בין השנים 1912–1918, ובראש רבני העיר על תקנות הרבנות המקומית והרבנות הראשית בשנת 1914, תחת הרב חיים נחום.
אחיו היה הרב משה הלוי, שכיהן גם הוא בתפקיד החכם באשי של האימפריה העות'מאנית.
קו העימות
קו העימות הוא אזור במדינת ישראל, המשתרע לאורך גבולה של ישראל עם לבנון, וכולל את הערים קריית שמונה, עכו ונהריה, וכן מושבים וקיבוצים רבים באזור. נמצא בחלקה הצפוני של ישראל וחופף לחלק הצפוני של הגליל העליון. גובל בחלקו הצפוני של מישור החוף הצפוני במערב, ברמת הגולן במזרח, ובדרום לבנון בצפון. נמצא בתחומי המועצות האזוריות הגליל העליון, מרום הגליל, מטה אשר, מעלה יוסף ומבואות החרמון.
היסטוריה.
קו הגבול בין ישראל ללבנון נקבע לפי הסכם שביתת הנשק עם לבנון, אחד מהסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות, אשר נחתם ב-29 במרץ 1949. צה"ל פינה את 14 הכפרים שנכבשו על ידו בתחום לבנון עד נהר הליטני, וצבא לבנון פינה את ראש הנקרה - קו הגבול המנדטורי בין ארץ ישראל ללבנון הפך לקו שביתת הנשק של ישראל עם לבנון, כחלק מהקו הירוק. סימון הקו מחדש הושלם ב-18 בינואר 1951. כתוצאה ממלחמת ששת הימים, גבולותיה של ישראל עם מצרים, ירדן וסוריה השתנו באופן כליל, אך גבול הצפון עם לבנון נותר כמעט כשהיה, אך הוא התארך בקצהו המזרחי, כתוצאה מכיבוש רמת הגולן, שבחלקה הצפוני גובלת אף היא עם לבנון. במהלך מלחמת לבנון השנייה, ישראל כבשה מחדש גם את כפר ע'ג'ר שתושביו הפכו לאזרחים ישראלים, הנמצא בשטח לבנון, ממנו נסוגה לאחרונה בשנת 2000. בעשור השני של המאה ה-21 ביצר צה"ל אזורים בגבול הצפון, באמצעות לוחות בטון מזוין, סוללות עפר, מגדלים ממוגנים ושדרוג של גדר הגבול, על מנת למנוע מחזבאללה לתקוף יישובים הסמוכים לגבול. נכון לשנת 2018, יש עדיין 13 נקודות שבהן הגבול שנוי במחלוקת.
יישובי קו העימות.
ברשימת יישובי אזור קו העימות הצפוני, שפרסמה רשות המיסים, נכללים היישובים הבאים:
הפרעות נוירו-התפתחותיות
הרי ברוס
הרי ברוס (באנגלית: Bruce Mountains) הם רכס הרים על החוף הצפוני של האי באפין, בטריטוריית נונאווט שבקנדה.
רכס ההרים מהווה תת-רכס של הקורדילרה הארקטית. ההרים נמצאים דרומית מזרחית מפיורד דקסטריטי, וצפונית מערבית מפיורד קלארק.
ההרים מגיעים לגובה של 457 מטרים מעל פני הים. שטח הרכס 4,597 קמ"ר.
הרכס הוא מוצאם של ארבעה קרחונים הזורמים אל מתחת לפני האוקיינוס הארקטי.
לקריאה נוספת.
• Gifford H. Millera, Alexander P. Wolfea, Eric J. Steiga, Peter E. Sauera, Michael R. Kaplana, Jason P. Briner, The Goldilocks dilemma: big ice, little ice, or ‘‘just-right’’ ice in the Eastern Canadian Arctic, Quaternary Science Reviews 21 (2002), PP 33–48
• Harrison, D.A., A reconnaissance glacier and geomorphological survey of the Duart Lake Area, Bruce Mountains, Baffin Island, N.W.T. Geographical Bulletin 21, 1964, P 57–70
• J.A. Dowdeswell, M. Canals, M. Jakobsson, B.J. Todd, E.K. Dowdeswell, K. Hogan, Atlas of Submarine Glacial Landforms: Modern, Quaternary and Ancient, P 89
האי מאהה, סיישל
צ'רטוול
צ'רטוול (באנגלית: Chartwell) היא אחוזת כפר בקנט שבבריטניה, אשר שימשה בשנים 1922-1965 כבית הכפר של ראש ממשלת בריטניה לשעבר וינסטון צ'רצ'יל. כיום נמצאת האחוזה בבעלות הקרן הלאומית של בריטניה ופתוחה לציבור לביקור.
האחוזה.
בית צ'רטוול ממוקם כ-25 קילומטרים מדרום-מערב למרכז לונדון. הבית הוקם במקום כבר במאה ה-16. שמו ניתן לו על שם באר מים עתיקה (Well) שמצפון לו. הבית החליף בעלים פעמים רבות. ב-1848 נרכש על ידי ג'ון קמבל קולקוהון (John Campbell Colquhoun), סקוטי שהיה חבר הפרלמנט, אשר הגדיל והרחיב את הבית. אחד מצאצאיו, ארצ'יבלד ג'ון קמבל קולקוהון (Archibald John Campbell Colquhoun), מכר את הבית לצ'רצ'יל.
תיאור האחוזה.
אחוזת צ'רטוול כוללת את בית המגורים וסביבו גנים בשטח של 80 דונם ופארק פתוח בשטח של 230 דונם נוספים. הבית ניצב בגובה של 198 מטר מעל פני הים ומשקיף על נוף מרהיב של קנט, אשר לדברי צ'רצ'יל היה המניע העיקרי לרכישתו. עיצוב ומראה הגנים כיום הוא במידה רבה על פי מעשה ידיהם של בני הזוג צ'רצ'יל, שהכניסו בהם שינויים רבים.
הבית, הבנוי מלבנים אדומות, כולל שתי קומות מגורים וכן מרתפים ועליית גג. בקומת הקרקע נמצאים חדר האוכל, חדר הציור של צ'רצ'יל וספרייה. בקומה הראשונה נמצאים חדר השינה של צ'רצ'יל, חדר השינה של אשתו וחדר העבודה שלו, שבו חיבר רבים מכתביו ונאומיו המפורסמים.
בשנת 1938, בפרסומת למכירתו, שלא יצאה אל הפועל, נאמר כי הבית הכיל חמישה חדרי אירוח, 19 חדרי מגורים והלבשה ושמונה חדרי רחצה. באדמתו נמצאו גם שלושה בתי מגורים קטנים נוספים וברכת שחייה (שאותה בנה צ'רצ'יל).
צ'רצ'יל בצ'רטוול.
וינסטון וקלמנטיין צ'רצ'יל רכשו את האחוזה בסתיו 1922 תמורת סכום של 5,000 לירות. הבית היה במצב ירוד ובמשך כשנה וחצי נעשו בו שיפוצים והוספת אגף, שעלותם עלתה בהרבה על עלות הרכישה שלו. אדריכל השיפוצים היה פיליפ טילדן (Philip Tilden). משפחת צ'רצ'יל נכנסה לגור במקום באפריל 1924.
צ'רצ'יל בילה את ימי שהותו במקום בקבלת אורחים, שאותם הוליך בגני הבית ואירח לסעודות, בציור, בבניית קירות לבנים ויצירת ברכות נוי בגנים, שבהן שיכן דגי זהב, וכן בכתיבה עד שעות הלילה המאוחרות. הוא כתב בחדר עבודתו, שבו, כפי שתיאר זאת העיתונאי אדוארד מורו הוא "גייס את השפה האנגלית ושלח אותה לקרב". ב-1927 חיבר את הראשון ממכתבי "בולטין צ'רטוול", שהיו מכתבים ארוכים לאשתו על החיים בבית, שכתב בעת שנמצאה מחוץ למדינה.