בשנת 1874 עיבד ליסט אותן שש הרפסודיות לדואט של שני פסנתרים (S. 621). בשנת 1882 הלחין דואט פסנתרים לרפסודיה מס' 16 (S. 622), ובשנת 1885 - דואט פסנתרים לרפסודיות ה-18 (S. 623) וה-19 (S. 623A). בנוסף, ליסט גם עיבד את הרפסודיה התשיעית לפסנתר, כינור וצ'לו, וקרא לה בשם "קרנבל בני-הבליעל" (S. 379). הכותרת מיוחסת לעיתים גם לגרסת פסנתר הסולו של הרפסודיה מס' 9.
הרפסודיה מס' 14 היוותה השראה ל"פנטסיה ההונגרית" של ליסט - יצירה לפסנתר ותזמורת, S. 123. חלק מן רפסודיות ידועות יותר מהאחרות, אך הרפסודיה המפורסמת ביותר היא הרפסודיה השנייה בדו דיאז מינור.
הרפסודיות ההונגריות לפסנתר ידועות במיוחד באתגר שהן מציגות לפסנתרן (ליסט היה פסנתרן וירטואוז בנוסף להיותו מלחין).
אייזק הייס
ב' בחשון
ג' בחשון
ד' בחשון
ה' בחשון
ו' בחשון
ז' בחשון
ח' בחשון
י' בחשון
י&quot;א בחשון
י&quot;ב בחשון
י&quot;ג בחשון
י&quot;ד בחשון
ט&quot;ז בחשון
י&quot;ז בחשון
י&quot;ח בחשון
י&quot;ט בחשון
כ&quot;א בחשון
כ&quot;ב בחשון
כ&quot;ג בחשון
כ&quot;ד בחשון
כ&quot;ה בחשון
כ&quot;ו בחשון
כ&quot;ז בחשון
כ&quot;ח בחשון
כ&quot;ט בחשון
אירוויזיון 1959
תחרות אירוויזיון 1959 היא ההפקה הרביעית של תחרות הזמר השנתית של רשת השידור "אירוויזיון" מטעם איגוד השידור האירופי.
התחרות נערכה ב-11 במרץ 1959 באולם הפסטיבלים שבקאן, לאחר שצרפת ניצחה שנה קודם לכן עם השיר "Dors, mon amour" (תישני, אהובתי) בביצוע הזמר אנדרה קלאבו.
בתחרות לשנה זו, אותה הנחתה ז'קלין ז'ובר, נקבע חוק חדש אשר הבטיח כי מחברים או מלחינים מקצועיים לא יורשו להיות חלק מצוותי השיפוט. כל צוות שיפוט היה מורכב מעשרה חברים, וכל אחד מהם נתבקש להעניק נקודה אחת לשיר המועדף עליו.
11 מדינות השתתפו בתחרות, בהן מדינה שהייתה זו השתתפותה הראשונה בתחרות, מונקו.
הולנד, שיוצגה באותה שנה על ידי טדי סחולטן (Teddy Scholten), זכתה במקום הראשון עם השיר "Een beetje" (מעט).
מדינה זו ניצחה בפעם השנייה, והפכה למדינה הראשונה בתחרות שזוכה פעמיים.
כמו כן, וילי ון המרט, אשר חיבר את מילות השירים הזוכים לתחרות זו ולאירוויזיון 1957, היה למעשה הפזמונאי היחיד שזכה פעמיים באירוויזיון.
בעיתונות נכתב כי איטליה וצרפת נתנו יותר נקודות להולנד כיוון שאף אחת משתיהן לא רצתה שהשנייה תנצח. טענה זו מעולם לא אומתה. בתחרות זו קרה דבר שלא חזר על עצמו מאז באירוויזיון - יותר ממדינה אחת הורשתה לשיר בסוף התחרות. השירים שהגיעו למקומות השני והשלישי, בריטניה וצרפת (בהתאמה), הורשו לעלות לבמה בסוף הערב ולהופיע שוב עם השיר איתן הן התמודדו לאחר הופעת ההדרן של השיר המנצח.
היערכות המדינות לתחרות.
איטליה.
רשת השידור של איטליה, RAI, החליטה גם בשנה זו לבחור את הנציג שלה לאירוויזיון באמצעות פסטיבל סן רמו. את כל השירים בתחרות שרו שני זמרים שונים, והקהל הצביע לשיר המועדף עליו. לאחר שנבחר השיר הזוכה, בחרה ועדה פנימית בזמר שיבצע את השיר באירוויזיון. דומניקו מודוניו נבחר לייצג את איטליה באירוויזיון בפעם השנייה ברציפות, הפעם עם השיר "".
בלגיה.
בלגיה ערכה תחרות קדם אירוויזיון בשם Eurosong כדי לבחור את הנציג שלה. התחרות נערכה במתכונת של שני חצאי גמר והגמר עצמו. חצי הגמר הראשון נערך בתאריך 1 בפברואר 1959, חצי הגמר השני נערך ב-8 בפברואר והגמר עצמו נערך בתאריך ה-15 בפברואר. בכל חצי גמר התמודדו 9 משתתפים כאשר רק המנצח עולה לשלב הגמר.
בריטניה.
בריטניה ערכה תחרות קדם בשם A Song For Europe איתה היא בחרה את השיר לאירוויזיון 1959. התחרות נערכה במתכונת של שני חצאי גמר וגמר והנחה אותה פיט מורי.
חצי גמר ראשון(2 בפברואר 1959)
חצי גמר שני(5 בפברואר 1959)
הגמר(7 בפברואר 1959)
גרמניה.
בבחירת השיר לקראת אירוויזיון 1959 נקטה רשת השידור של גרמניה בשיטה חדשה ממה שהיא נהגה לעשות עד כה. בשנתיים הראשונות להשתתפותה בתחרות בחרה גרמניה את הנציג לאירוויזיון באמצעות קדם לאומי רב משתתפים, אולם הפעם החליטה רשת השידור לבחור בחירה ישירה בזמרות אליס ואלן קסלר עם השיר "Heute Abend wollen wir tanzen geh'n".
דנמרק.
דנמרק בחרה את הנציג שלה לאירוויזיון 1959 באמצעות קדם לאומי בשם Dansk Melodi Grand Prix. התחרות נערכה ב-12 בפברואר 1959 והנחה אותה סייר וולמר-סורנסן. 2 זמרים ו-2 זמרות לקחו חלק בתחרות כאשר כל אחד מהם שר שיר אחד ומבצע דואט עם מתמודד נוסף, ובסך-הכל 6 שירים. השיר הזוכה נבחר על ידי צוות שופטים שהורכב מ-4 אנשים, ורק שלושת המקומות הראשונים הוכרזו.
הולנד.
הולנד ערכה תחרות קדם רבת משתתפים על-מנת לבחור את הנציג שלה לאירוויזיון 1959. התחרות נערכה ב-17 בפברואר 1959 באולם AVRO TV שבהילברסום והנחתה אותה קארין קראיקאמפ. 8 שירים ו-7 זמרים השתתפו בקדם, כאשר כל שיר מוצג פעמיים, בכל פעם על ידי זמר שונה ובלחן שונה - עם תזמורת מלאה או בלחן יותר איטי. קורי ברוקן, שייצגה את הולנד בכל שנות השתתפותה בתחרות ואף זכתה באירוויזיון 1957, התמודדה שוב בתחרות הקדם.
השיר הזוכה נבחר על ידי הצבעות של שופטים שחולקו על-פי אזור, ולאחר-מכן צוות שופטים מומחה בחר מי מבין מבצעי השיר יישלח לאירוויזיון בקאן ועם איזו גרסה. לאחר שהשיר "Een beetje" נבחר, צצות השופטים בחר בסחולטן ובגרסת התזמורת המלאה.
שוודיה.
רשת השידור של שוודיה, SR, בחרה בזמרת בריטה בורג שתייצג אותה באירוויזיון 1959. השיר איתו היא התמודדה נבחר בתחרות המלודיפסטיבלן שהחלה את דרכה באותה השנה כדי לבחור את השיר לאירוויזיון. התחרות נערכה ב-29 בינואר 1959 באולם סירקוס שבסטוקהולם, והנחתה אותה ת'ורה ארלינג. התחרות נערכה במתכונת של 8 חצאי גמר וגמר, והיא שודרה ברדיו כשערב הגמר שודר גם בטלוויזיה. כ-200 שירים הוגשו לרשת השידור מתוכם היא סיננה את השירים שהשתתפו לבסוף בתחרות. הזמרת הזוכה בתחרות לא התמודדה עם השיר באירוויזיון כיוון שרשת השידור כבר בחרה בזמרת אחרת.
שווייץ.
שווייץ ערכה תחרות קדם בה התמודדו מספר משתתפים.
אלכסנדרייה
סוואני
קונסטנטין מלך גאורגיה
סארייבו
קווי שדה
קו שדה הוא קו, המוגדר על ידי שדה וקטורי ונקודת התחלה. שדה וקטורי קובע כיוון מסוים לכל נקודה במרחב, וקו שדה הוא מעקב אחרי דרך בכיוון השדה.
משתמשים בקווי שדה כדי להציג שדות וקטוריים, כחלופה להצגת חצים בנקודות נבחרות במרחב. דוגמה קלאסית לשדה המתואר היטב בזכות קווי שדה הוא שדה מגנטי שיוצר מגנט.
הצורה הגאומטרית של קווי השדה מתארת את "כיוון" השדה הווקטורי. "גודל" השדה הווקטורי מתואר דרך צפיפותם של קווי השדה, כך שמספר קווי השדה ביחידת נפח פרופורציונלי לגודל השדה המתקיים בה.
קווי שדה שכיחים באנליזה וקטורית; דיברגנץ או רוטור ניתנים לתיאור באמצעות צורות גאומטריות על-פני קווי השדה.
בתחום סגור במרחב ייתכנו שלושה סוגים של קווי שדה:
טנק צנטוריון
אלכס ריידר (סרט)
אלכס ריידר - בלב הסערה (באנגלית: Stormbreaker) הוא סרט נעורים המבוסס על הראשון מסדרת הספרים בשם "אלכס ריידר" שכתב הסופר אנתוני הורוביץ. הסרט "בלב הסערה" מספר אודות ילד בן ארבע עשרה המגויס ל"מטה למבצעים מיוחדים" של סוכנות הביון הבריטית, ה-MI6 בעקבות מות דודו איאן ריידר (יואן מקגרגור). הילד מתבקש לעצור מדען מיליונר פסיכוטי המתכנן לחסל מיליוני תלמידי בית ספר.
עלילת הסרט.