פרנקל החלה דרכה כמאיירת של ספרי ילדים, ולאחר מכן החלה לחבר בעצמה סדרה של ספרי ילדים, שגיבורם הוא ילד מתולתל בשם נפתלי. "סיר הסירים", שיצא לאור בסדרה זו בשנת 1975, הפך לרב-מכר ותורגם לשפות רבות. פרנקל כתבה ואיירה למעלה מ-35 ספרי ילדים, שתורגמו לשפות רבות, ואיירה כ-40 ספרי ילדים של מחברים אחרים.
בשנת 1978 זכתה בציון לשבח בפרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על שם בן-יצחק, עבור איוריה לספר "מזבוב עד פיל ושאר החיות של ע. הלל" מאת ע. הלל (כתר 1977). בשנת 1982 קיבלה את עיטור כריסטיאן אנדרסן לספרות ילדים ונוער על איוריה בספרה "סיפור מהחיים" (1981).
ספרה הראשון למבוגרים הוא "ילדה" - ספר אוטוביוגרפי המגולל את סיפור ילדותה, אותו הגדירה פרנקל כ"ילדות של ילדה ללא זכויות". ספר זה זיכה אותה בפרס ספיר לשנת 2005. ספרה "נערה" ראה אור בהוצאת חרגול בשנת 2009. הספר השלישי בטרילוגיה זו, "אישה", יצא לאור בשנת 2012.
חיים אישיים.
בעלה, זיגי פרנקל, היה גם הוא סופר ומאייר. נישאה בשנית ליאיר לין, יוצא קיבוץ אפיקים.
אריך-נגן
אריך-נֶגֶן (אנגלית: Long-Playing (LP)) הוא המונח העברי לתקליט פטיפון המסתובב במהירות של ⅓33 סיבובים לדקה. הוצג לראשונה ב-21 ביוני 1948 על ידי קולומביה מאסטרוורקס רקורדס, חברת בת של קולומביה רקורדס, ולימים סוני קלאסיקל רקורדס.
כשמשתמשים במונח אריך-נגן הכוונה היא בדרך כלל לתקליט ויניל רגיל בקוטר 30.5 סנטימטר (12 אינץ') עם זמן השמעה ממוצע של 25 דקות בכל צד ועם מספר שירים בכל צד. התקליט עטוף בנייר דק או בניילון בתוך אריזת קרטון מרובעת. על האריזה עיצוב גרפי, תמונות, מידע על תוכן התקליט, פרוט הקטעים בכל צד, ומשך הזמן של הקטעים.
אריך-הנגן מכיל בדרך כלל מוזיקה קלאסית, ג'אז ואלבומי מוזיקה פופולרית.
בתעשיית התקליטים אריך-נגן מתייחס למהירות של ⅓33 סיבובים לדקה ולצפיפות חריצי התקליט בלבד ולא לקוטרו.
בשנות החמישים והשישים הודפסו בישראל תקליטים כאלה גם בקוטר של 17.5 סנטימטר (7 אינץ') ו-25 סנטימטר (10 אינץ').
פרטים טכניים.
התקליטים ה"עכשוויים" קוטרם - 30.5 סנטימטר (12 אינץ'), עוביים - 1.3 מילימטר (0.05 אינץ') וקוטר המדבקה עליהן - כ-10 סנטימטר (4 אינץ').
שוט קל
הדלתא של דיראק
קוריה
הקוריה (curia) ברומא העתיקה הייתה סמל לחלוקת העם הרומאי ומקום המפגש של האספה של חטיבות אלו. שורש המילה הוא ככל הנראה המילה הסאבינית curis או quiris. בהמשך המושג נכנס לכנסייה ובתחילת המאה ה-20 לתחום האימפריאלי-פרלמנטרי.
קוריות ברפובליקה הרומית.
כל אחד משלושת השבטים הרומוליאניים העתיקים: הרמנס, טיטיאס ולוקרס חולק לעשר קוריות, כך שגוף העם (populus) כולו, שהורכב מפטריקים בלבד, חולק לשלושים קוריות. כל החברים בגנטס (קלאנים) השונים השייכים לקוריה נקראו "קוריאלים".
החלוקה לקוריות הייתה בעלת חשיבות פוליטית ניכרת בתקופות המוקדמות ברומא, כי רק החברים בקוריות נחשבו אזרחים ורק הם יכלו לבחור ולהיבחר למשרות השונות. לקוריות הייתה גם חשיבות דתית, כיוון שלכל קוריה היה מקום פולחן ופולחנים משלה (שנקרא קוריה), שהתפתח בהדרגה למקום בו נפגשו הקוריאלים לדון בענייני מדינה, כספים, דת ועניינים אחרים. הטקסים הדתיים נוהלו על ידי כהן, curio, שלו סייעו פלאמן קוריאלים.
לכל אחת מהקוריות היה שם ייחודי משלה, שנטען שהוא מבוסס על שמן של הנשים הסביניות שחטפו הרומים, אף כי ברור כי חלק מהקוריות שאבו את שמן משם רבעים או גיבורים עתיקים כמו קוריה טיטיה, פאוקיה, קלברה, פוריאנסיס, רפטה, וליאנסיס, טיפאטה, ועוד. חשיבות הקוריות דעכה בהדרגה עם עליית חשיבות הפלבאים והאצולה (הנובילטס) אך הן המשיכו במילוי התפקידים הדתיים, עד שגם חשיבותם של אלו דעכה.
קוריה היה גם שמו של המקום שבו נפגש הסנאט הרומי ובמקומות אחרים לדון בחוקים ולהחליט בענייני הרפובליקה. במקומות שונים, אף כי לא ברומי, החלו עם הזמן לכנות את הסנאט הקוריה. בניין הקוריה המקורי נבנה, על–פי האגדה, על ידי המלך טולוס הוסטיליוס בפורום רומאנום לרגלי גבעת הקפיטולין. הבניין נהרס אחרי כן כדי לפנות לבניין מרשים יותר.
מבנה הקוריה היה תמיד בעל מידות מוגדרות. הוא היה רבוע או סגלגל. אם היה רבוע, גובהו היה פעם וחצי אורכו. אם סגלגל, גובהו היה חצי סכום אורכו ורוחבו, דבר שהכתיב פרופורציות חריגות במקצת. באמצעו של כל קיר, היה מדף (קורניס) שמטרתו הייתה למנוע הבלעות של הקול בתוך הבניין.
הקוריה בכנסייה הקתולית.
בכנסייה הקתולית לכל דיוקסיה יש קוריה, הכוללת את הפקידים הראשיים של הדיוקסיה. פקידים אלו מסיעים לבישוף הדיוקסיה בשליטה בכנסייה במקום. לפטריארכים וארכיאפיסקופלים של הכנסייה המזרחית אורתודוקסית ישנה אספה המכונה הקוריה הפטריארכלית, המסייעת לפטריארך או לארכיבישוף בניהול הסוי יוריס של הכנסייה. הכס הקדוש של האפיפיור משמר אספה המכונה הקוריה הרומאית, המסייעת לאפיפיור בשליטה בפטריארכיה הלטינית ובכנסייה הקתולית. לקוריות אלו תפקידים שונים מאלו של הקוריה הרומאית במאה הראשונה לפני הספירה.
קוריות בפרלמנטים של רוסיה ואוסטרו-הונגריה.
באימפריה הרוסית כך נקראו קבוצות אוכלוסייה בהתאם לכוח הבחירה שלהם לדומה (הפרלמנט הצארי). לפי מנשר הבחירה הראשון מ-6 באוגוסט 1905 הבוחרים חולקו לשלוש קוריות:בעלי אדמות, איכרים וקוריה עירונית. במנשר מ-11 בדצמבר אותה השנה נוספה קוריית פועלים. בהמשך, בחוק הבחירות לאחר פיזור הדומה מ-3 ביוני 1907 הקוריה העירונית חולקה לקוריית עירוניים בעלי נכסים גדולים וקוריית עירוניים בעלי נכסים בינוניים וקטנים.
באימפריה האוסטרו-הונגרית חלוקה לקוריות הייתה לפי לאום.
קיי אף טירנה
קיי אף טירנה (באלבנית: Klubi i Futbollit Tirana) הוא מועדון ספורט מהעיר טירנה בירת אלבניה הכולל את מועדון הכדורגל לגברים הגדול במדינה SK Tirana ומועדני ספורט של ענפים נוספים. המועדון נוסד בשנת 1920 ונחשב למועדון הטוב באלבניה לאחר שזכה במרוצת השנים ב-26 תוארי אליפות. אצטדיונה הביתי של הקבוצה נקרא "סלמן סטרמאסי" (Selman Stermasi) והוא מכיל 10,000 מקומות.
אס קיי טירנה שיחקה מספר רב יחסית של עונות במפעלים השונים באירופה. הופעת הבכורה שלה הייתה בגביע אירופה לקבוצות (ליגת האלופות של ימינו), בעונת 1965/66, אז הפסידה לקבוצת קילמרנוק הסקוטית. הקבוצה שיחקה גם נגד הקבוצה הישראלית הפועל באר שבע, בגביע אופ"א בעונת 1995/96, אז הפסידה במשחקי הבית והחוץ והודחה מהמפעל. בשנת 2017 הוגרלה טיראנה במוקדמות הליגה האירופית נגד מכבי תל אביב והפסידה 0–5 בסיכום שני המשחקים.
חבייר סביולה
חבייר פדרו סביולה (בספרדית: Javier Pedro Saviola; נולד ב-11 בדצמבר 1981 בבואנוס איירס שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטיני ששיחק בעמדת החלוץ. לזכותו 40 הופעות בנבחרת ארגנטינה. סביולה כונה אל קונחו (El Conejo) - הארנב בספרדית, זאת בשל גובהו הנמוך, הזריזות והמהירות שאפיינו אותו מתחילת הקריירה.
ב-4 במרץ 2004 נבחר סביולה על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
קריירה.
סביולה ערך את הופעת הבכורה שלו בכדורגל מקצועני במדי קבוצת ריבר פלייט הארגנטינאית כבר בגיל 16. למרות מבנה גופו הצנום, הפך סביולה לאימת ההגנות בארגנטינה, הוא חיפה על מבנה גופו בזכות זריזות ומהירות מסחררת וזכה לכינוי "הארנבון" (אל קונחיטו). סביולה שיחק עבור הקבוצה ב-86 משחקי ליגה בהם כבש 44 שערים.
בקיץ 2001, לאחר שזכה במדי הנבחרת הצעירה של ארגנטינה באליפות העולם לנוער, ובתואר השחקן המצטיין של הטורניר, הועבר סביולה לידי המועדון הספרדי ברצלונה תמורת סכום משוער של 35 מיליון אירו. בתחילה שותף סביולה במרבית המשחקים כמחליף ובעיקר במשחקי הבית של הקבוצה אך במהרה תפס מקום בהרכב הקבוצה וסיים את עונתו הראשונה עם מאזן מרשים של 17 שערים ב-32 משחקים. בנוסף, הבקיע 4 שערים ב-11 הופעות בליגת האלופות.
אחרי הגעתו של לואי ואן חאל לקבוצה בקיץ 2002, נפגע מעמדו של סביולה. ואן חאל השמרן והנוקשה התעקש להציב את סביולה בעמדה התקפית פחות וסביולה התקשה לבטא את יכולתו. רק לאחר פיטוריו של ואן חאל חזר סביולה להציג יכולת טובה וסיים את העונה עם 13 שערים ב-36 משחקי ליגה וכמו כן כבש 7 שערים ב-12 הופעות בליגת האלופות.
בקיץ 2003 החתימה הקבוצה את ההולנדי פרנק רייקארד כמאמן הקבוצה. אף על פי שזכה לשחק בהרכב הפותח של הקבוצה, ניתן היה להבחין בחוסר אמון של המאמן ההולנדי בשחקן. סביולה סיים עם 14 שערי ליגה ב-33 הופעות וכבש 3 שערים ב-7 הופעותיו בגביע אופ"א. רכישתו של סמואל אטו, משכורתו הגבוהה וכן יחסו עם המאמן גרמו להצבתו של סביולה לרשימת ההעברות אך תג המחיר הגבוה וכן משכורתו הגבוהה הרתיעו את הקבוצות שהתעניינו בשירותיו והמועדון נאלץ להשאילו.
אחרי הניסיונות הכושלים למכור את כרטיס שחקנו, פנו לקבוצה מונקו ואולימפיק ליון, שתיים מהקבוצות הבכירות של צרפת בבקשה להשאיל את השחקן. אחרי משא ומתן החליט המועדון להשאילו למונקו. סביולה עבר עונה בינונית וכבש רק 7 שערי ליגה ב-29 הופעות וכבש 4 שערים ב-7 הופעות בליגת האלופות. למרות זאת, עונתו במונקו ראויה לציון שכן סביולה שינה את סגנון משחקו במהלך העונה, הוא החל לשחק רחוק יותר מהשער והחל להיות מעורב יותר במשחק קבוצתו אם כי הדבר גם התבטא בירידה במספר השערים שהוא כבש.