דיון זה התקיים בגגות שונים שמעל בניין אחד, לפי שיטת חכמים. דיון דומה מתקיים בין רב לשמואל, לפי שיטת רבי מאיר המחשיב את כל הגגות כרשות אחת, במקרה שישנן בניינים שונים שלהם גגות הסמוכים זה לזה. במקרה כזה קיימת מחלוקת האם מותר לטלטל בכל אחת מהגגות, אך הדעות הפוכות: רב שאסר את הטלטול במקרה הקודם ולא התיר את הטלטול מדין "גוד אסיק מחיצתא", סובר שבמקרה כזה בו מחיצות הבית גלויות וניכרות ניתן לומר גוד אסיק מחיצתא, ואילו שמואל אומר שכאן אסור לטלטל לפי רבי מאיר שמחשיב את כל הגג כרשות אחת, וממילא אנו מחשיבים את כל השטח המוקף כשטח אחד, שהוא אסור בטלטול אם יש בו שטח גדול יותר מבית סאתיים
קרפף יותר מבית סאתיים שלא הוקף לדירה
קרפף שלא הוקף לדירה הוא כלל שטבעו חז"ל אודות בית הנחשב מהתורה לרשות היחיד, שמחיצותיו לא הוקפו לשם דירה (מגורים). להלכה נפסק שאם הוא יותר מבית סאתים, אסור לטלטל בו, יותר מד' אמות והוי ככרמלית.
הכלל.
מותר לטלטל בכל שטח רשות היחיד המשמשת למגורים כגון בית, חצר ומבוי, (רחוב) אפילו הם גדולים ביותר. אולם רשות היחיד שאינה משמשת למגורים ("קרפף שלא הוקף לדירה"), כגון שדה זרוע ששטחו גדול מבית סאתים (כ-1,150 מ"ר), היא ככרמלית לחומרא, ואסור מדרבנן לטלטל בתוכו יותר מד' אמות. אף כי לעניין הוצאה והכנסה לרשות הרבים השטח נשאר כרשות היחיד, והאיסור לטלטל בין שתי הרשויות הוא איסור מהתורה.
סיבת האיסור הוא מחשש שאנשים יראו שמטלטלין במקום כה גדול ויבואו משום כך לבוא ולטלטל גם כן ברה"ר ויעברו על איסור דאורייתא משום הכי גזרו חכמים שאין לטלטל יותר מד' אמות.
איסור זה הוא דווקא על חצר שגדולה מבית סאתים, מכיוון שכל איסורי שבת נלמדים ממלאכת המשכן, וגודל המשכן היה בית סאתים ונחשב היה לרשות היחיד, ולכן לא רצו חכמים לקבוע שלבית שגודלו כבית סאתים אין דין "רשות היחיד".
שטח בית סאתיים הוא 5,000 אמות מרובעות (100 על 50 אמה), שהוא שיעור שטח חצר המשכן במדבר סיני, ושטח השדה הנדרש על מנת לגדל נפח של שתי סאות גרעיני חיטה. מכיוון שבשטח זה היה מותר לטלטל במדבר סיני, אף שלא הוקף במחיצות לצורך מגורים, שהרי המשכן לא שימש למגורים, לא אסרו חכמים לטלטל בתוך כל שטח במידה זהה או קטנה מחצר המשכן. אולם שטח שאורכו גדול ביותר מפי שניים מרוחבו – אסור לטלטל בתוכו עד שיהיה מוקף לדירה. טעם דין זה, שכיוון שבשטח זה יחסי השטחים גדולים מאשר היה בחצר המשכן, שבו היחס היה כפליים אורך על רוחב, ולכן אין השטח דומה לחצר המשכן.
משמעות המילה 'קרפף'.
לפי הסוגיות התלמודיות, מדובר על אזור בתוך העיר, שבין חצרות הבתים, כאשר "חצר" הייתה שטח שתוּחם בבתי מגורים, נועד לשימוש הדיירים והיה בבעלותם המשותפת. לעומת זאת הקרפף (מנוקד בצירה - קַרְפֵּף) הוא השטח בין החצרות או מעבר להן, שאינו לשימוש הדיירים, אך אינו דרך (לא רחוב קטן המוביל לחצרות – המכונה 'מבוי', ולא דרך ראשית המכונה 'רשות הרבים').
האחרונים התחבטו לגבי הגדרת 'הקרפף ההלכתי', שכן בתלמוד אנו מוצאים רשימה של מבנים או אזורים שנחשבים "מוקפים לדירה":
לעומתם השומרה – מקום המיועד לשמירה – אינו נחשב לבית דירה. כך גם ה"קרפף" – לפי המסורת הפרשנית – מקום שבו אוצרים עצים לימות החורף.
הביאור הלכה מסביר, כי מקום שאליו אדם נכנס ויוצא תמיד כמו דיר – שאליו נכנס האדם תמיד לחלוב ולטפל בצאן, או "סהר" – מקום שעשויים לצאת אליו להתאווררות, נחשב לדירה ראויה. כך גם פסי ביראות – מכיוון שיש ביניהם מים שראויים לשתיית אדם מקומם נחשב ל"דירה".
לעומת זאת הקרפף, שלהבנתו הוא מקום מחוץ לעיר שבו אוצרים עצים לזמן ארוך, ואין מבקרים בו באופן תמידי, אין בו מים או דבר אחר שיגדיר את המקום כדירה. כך גם ה"שומרה" אינה נחשבת לבית דירה, שכן אין לה חשיבות דירה, שכל מטרת שהיית השומר במקום היא רק לצורך דירה אחרת שעליה הוא שומר.
מוקף לדירה.
כדי ששטח יחשב כ'מוקף לדירה' מהבחינה ההלכתית, על מנת שיהיה אפשר לערב עמו ולטלטל בו, יש צורך שהמבנה עבור המגורים יהיה במקום לפני הקמת המחיצות סביבו. אולם ניתן להכשיר שטח שהוקף קודם, ורק אחר כך נתיישב, על ידי פריצת המחיצה המקיפה במשך י' אמות, ובכך פוסלים את המחיצה, ובניית המחיצה מחדש, בפירצה שנוצרה.
'דירה' לעניין זה משמעה מקום מגורים 'גמור' של אדם, ובכלל זה מקום שאדם רגיל להיכנס ולצאת אליו.
לעומת זאת, ביתן בפרדס המיועד לשומר המתחלף תדיר, וכדומה – אינו נחשב כ'דירה' לעניין זה. אך הם התנאי המינימלי לטלטול בקרפף, כי אם המקום אינו מוקף לדירה כלל ואינו משמש אף לא לשומרה – מקום לשמירה, אסור לטלטל בו גם אם הוא קטן פחות מבית סאתים.
פנים חדשות באו לכאן.
בדין זה של קרפף יותר מבית סאתיים שלא הוקף לדירה שאסור לטלטל שם, בא ליישום הכלל פנים חדשות באו לכאן. הבעיה של קרפף שלא הוקף לדירה היא בכך שהמחיצות לא הוקפו לשם מגורים. לכך יש פתרון: אם מילא את הבית בעפר, בטלו המחיצות שהרי אין הן משמשות עוד למחיצות, ולכן אם חזר ופינה את העפר נחשבות המחיצות כמחיצות שהוקפו לשם דירה בבית שדרו בו ואחר כך בנו בו מחיצות והבית מותר.
המקור הראשוני לכלל הוא בברייתא אודות דיני טומאה וטהרה. בברייתא זה נפסק, כי הדין "פנים חדשות באו לכאן" קיים גם בחפץ שהשתנה בהדרגתיות, כך למשל סנדל שנקרעה אחת מסוליותיו, וחזר ותפרה, ולאחר מכן נקרעה הסולייה השנייה ותפרה, הסנדל טהור, כי "פנים חדשות באו לכאן". בדור האמוראים דנו בהלכה זו, ואמר רבי יוחנן לחזקיה כי ניתן להסמיך להלכה זו שאלה אחרת בהלכות ערובין העוסקת באדם שפרץ חלק ממחיצת הקרפף וחזר וגדרה, פרץ חלק אחר וחזר וגדרו, עד שפרץ את כל המחיצה. כאשר שמע זאת חזקיה הוא התבטא על רבי יוחנן בהתפעלות "אין זה בן אדם, אלא מלאך!".
כך גם נפסק להלכה בשולחן ערוך סימן שנ"ח סעיף ב':
סקובי דו והאחים בו
סקובי דו והאחים בו (באנגלית: Scooby-Doo Meets the Boo Brothers) הוא סרט טלוויזיה שהופק על ידי האנה-ברברה, כחלק מסדרת הסרטים "Hanna-Barbera Superstars 10". הסרט שודר במקור ב-18 באוקטובר 1987.
עלילה.
שאגי מגלה שהדוד שלו, קולונל בורגארד, נפטר והשאיר לו את האחוזה הכפרית שלו שככל הנראה מלאה ברוחות רפאים. שאגי, סקובי וסקראפי בראשם נוסעים לדרוש את ירושתו של שאגי אך עם הגעתם למקום הם נרדפים על ידי פרש ללא ראש והשולייה שלו - רוחו של הקולונל, כביכול, שרודף אחריהם ומצווה עליהם לעזוב.
בינתיים, הם פוגשים משרת מפחיד, פרקרד, שמספר להם שאוצר עצום של תכשיטים חבוי איפשהו באחוזה אבל אין להם בשביל מה להישאר מכיוון שהוא תובע את התכשיטים לעצמו וטוען שהם שייכים לו. למרות זאת החבורה יוצאת במצוד אחר תכשיטי המשפחה למגינת לבם של פרקרד והשריף המקומי, שלדבריו הוא ספקן לגבי קיומם של התכשיטים. תוך כדי מתחולל מרדף אחר קוף קרקס שנמלט מקרון רכבת שירד מהפסים. החבר'ה הולכים בעקבות התכשיטים בעזרת כמה רמזים שהקולונל השאיר להם אבל ההתקדמות שלהם נקטעת על ידי מספר התגלויות של רוחות רפאים הכוללות שלדים חיים, גופות ערופות ראש ורוחו של הקולונל. כדי להתמודד עם הרוחות הם מזעיקים לעזרה את האחים בו, שלושה ציידי רוחות שלמרבה הפלא - הם רוחות בעצמם!
האם האחוזה באמת רדופה או שהרוחות נוצרו על ידי מישהו שמנסה להשיג את האוצר בשביל עצמו? יש הרבה מאוד חשודים כולל פרקרד והשכן של הקולונל המנוח; בילי בוב שמשפחתו הייתה יריבה של משפחת בורגארד במשך דורות.
סטיאווה בוקרשט (כדורסל)
סטיאווה טוראבו בוקרשט (ברומנית: CSA Steaua Turabo București) היא קבוצת כדורסל רומנית מהעיר בוקרשט. המתמודדת בליגת העל הרומנית וביורוקאפ.
אחרי המהפכה הרומנית, היה מועדון הכדורסל הראשון ברומניה שהפך לפרטי. למרות זאת, אחרי כמה שנים בלבד הוא פשט את הרגל. ונשארה רק מחלקת הנוער בכדורסל. בשנת 2009, התמזגה קבוצת הבוגרים עם קבוצת הכדורסל של טרגובישטה, וחזרה לליגה הבכירה. בעונת 2009/10 השתתפה הקבוצה בליגה הבלקנית ולא עברה את שלב הבתים. בעונת 2010/11 השתתפה הקבוצה בגביע היורוצ'לנג'. בעונת 2015/2016 התמודדה הקבוצה במסגרת היורוקאפ.
באז שנות-אור
באז שנות-אור (באנגלית: Buzz Lightyear) הוא דמות בדיונית ואחד משני הגיבורים הראשיים של סדרת סרטי "צעצוע של סיפור", ביחד עם שריף וודי. באז הוא מגן-חלל - צעצוע של גיבור פעולה, וכן אחד ממנהיגי חדר הילדים של אנדי.
באז הופיע בסדרת סרטי הקולנוע "צעצוע של סיפור" בשנים 1995, 1999, 2010 ו-2019. כמו כן, הופיע גם בסרט הטלוויזיה "" משנת 2000 ובסדרת הטלוויזיה "באז שנות אור ממפקדת הכוכב", אשר שודרה במשך 3 עונות בשנים 2000 - 2002.
משפט מפורסם, עליו נוהג באז לחזור לעיתים קרובות, הוא: "אל האינסוף... ומעבר לו!". את דמותו של באז בטרילוגיה הקולנועית ובסרט הטלוויזיה דיבב השחקן טים אלן. פטריק וורברטון דיבב את הדמות עבור סדרת הטלוויזיה, ופאט פריילי דיבב את הדמות עבור משחקי הווידאו והמתקנים שבפארקים של חברת וולט דיסני. את דמותו של באז דיבב לעברית השחקן אלון נוימן.
בשנת 2022 יצא הסרט "שנות אור", בדיבובו של כריס אוונס.
השראה.
בסרט "צעצוע של סיפור" קבעה פיקסאר את השם של "באז שנות-אור" בהשראת שמו של באז אולדרין. הרעיון למחווה בא מתוך רצון להוקיר את שמו של אולדרין, כאיש השני שרגליו צעדו על הירח, כאשר את רוב התהילה קיבל ניל ארמסטרונג (בהיותו הראשון שצעד על הירח). אולדרין הודה על המחווה כשהוא שלף בובת "באז שנות אור" במהלך נאום בנאס"א, לקול מחיאות כפיים נלהבות. סרטון האירוע צורף ב-DVD המתעד את החגיגות לציון יום השנה ה-10 לסרט "צעצוע של סיפור".
באז שנות אור
הקיסר קו