זמן מה לאחר אירועי הסרט הקודם, אנדי מתכונן לצאת למחנה הבוקרים עם וודי, אך תוך כדי משחק קורע את זרועו של וודי. מפני שאינו יכול לקחת איתו את וודי למחנה, אימו של אנדי מניחה את וודי על המדף. למחרת מוצא וודי את בובת הפינגווין ויזי, שננטש על המדף מפני שהצפצפה שלו נהרסה. וודי מפחד שגורלו יהיה כשל ויזי, במיוחד כשאמו של אנדי לוקחת פריטים מהחדר, כולל את ויזי, למכירת חיסול. וודי יוצא להציל את חברו ויזי בעזרת הכלב של אנדי, באסטר, אבל מוצא עצמו נעול בקופסה על השולחן אחרי שהציל את ויזי.
אל מקויגן, אספן צעצועים כפייתי, מוצא את וודי ותחילה מנסה להתמקח עליו עם אמא של אנדי, אך לבסוף גונב אותו. באז שנות-אור מנסה להציל את וודי, אך לא משיג את מכוניתו של אל. לאחר מכן משתמש באז באותיות לוחית הרישוי של הרכב ובנוצה שעפה מתוכו כדי לזהות שזה אל מ"חוות הצעצועים של אל". באז, מר תפוד, רקס, סלינקי והאם, יוצאים להציל את וודי ולהחזיר אותו לפני שאנדי יחזור הביתה.
אל לוקח את וודי לדירה שלו, שם וודי פוגש צעצועים אחרים: בוקרת שעושה יודל בשם "ג'סי", סוס בשם "עין השור", ואת "פיט המסריח" שכורה זהב (פריט אספנים שעדיין בתוך הקופסה המקורית). וודי לומד משאר הצעצועים שהוא בובת אספנים בשם "שריף וודי", ושהוא כוכב של סדרת טלוויזיה לילדים שבוטלה בשם "וודי הכוכב". וודי מבין כי הוא הצעצוע האחרון שאל צריך כדי למכור את הצעצועים ולמיין את פריטי האספנות למוזיאון לצעצועים ביפן. בהתחלה נדהם וודי מההצגה, ומסרב לנסוע ליפן ולנטוש את אנדי. הוא משתכנע לבסוף לאחר שג'סי מספרת לו על אמילי, ילדה שאהבה אותה כשהייתה קטנה, אך כשהתבגרה, תרמה אותה לנזקקים, ואותו דבר יכול לקרות עם אנדי. אל מזמין את משחזר הצעצועים כדי שיתקן וינקה את וודי לפני הנסיעה.
באז ושאר הצעצועים עושים את דרכם לחוות הצעצועים של אל, שממוקמת מול הדירה של אל. כשכולם מחפשים בחנות, באז מתחיל לריב עם "באז שנות-אור" משוכלל יותר. באז החדש נלקח בטעות על ידי הקבוצה, ובאז האמיתי נשאר תקוע בקופסת תצוגה. הקבוצה מוצאת את אל במשרדו ונכנסת לתוך תיק הבד שלו, בעודו לוקח את התיק לדירתו. באז האמיתי מצליח להיחלץ מקופסת התצוגה וחוצה את הכביש במהירות, אך משחרר בטעות את הצעצוע של קיסר הרשע זורג, המוגדר כאויבו של באז, שמתחיל לעקוב אחריו. הצעצועים האחרים נשארים במכונית של אל, ומגיעים דרך פיר המעלית לדירה של אל. וודי אומר להם שהוא לא רוצה לחזור, ומתעקש לנסוע עם חבריו החדשים ליפן, מפני שהוא פריט אספנים עכשיו. באז האמיתי מגיע אל הדירה ואומר לוודי שהוא צעצוע שנועד שישחקו בו, ולא יוצג לראווה במוזיאון. על פי עצתו של באז, מתחרט וודי על הנסיעה ליפן, ומזמין את שאר חבורת "וודי הכוכב" להיות הצעצועים של אנדי. ג'סי ועין-השור מסכימים, אבל פיט המסריח, ששונא צעצועי חלל כמו באז שגורמים לצעצועים כמותם לצאת מהאופנה, יוצא מהקופסה שלו ונועל את וודי, ג'סי ועין-השור בחדר. פיט אומר שהטיול ליפן הוא הצ'אנס הראשון שלו, מאחר שהוא מעולם לא נמכר, והוא לא מוכן שוודי יהרוס לו את זה. אל נכנס לחדר ואורז את הצעצועים לפני שבאז והקבוצה באים לעזור להם, ונוסע לשדה התעופה.
באז האמיתי ושאר הצעצועים גונבים רכב של משלוחי פיצה ונוסעים לשדה התעופה. באזור המזוודות הם מוצאים את התיק עם חבורת "וודי הכוכב" ומצילים את וודי ועין-השור מידי פיט המסריח שמנסה לעצור אותם; הצעצועים שולחים את פיט המסריח עם בובת ברבי צבועת פנים, ונותנים לו לרכוש ניסיון עם ילדים. עם זאת, הקבוצה לא הספיקה להציל את ג'סי, מפני שהתיק כבר הועמס על המטוס. וודי, באז, ועין-השור דוהרים בעקבות המטוס ומצליחים להציל אותה לפני שהמטוס ממריא, אך וודי קורע את זרועו שוב במהלך ההצלה.
לאחר מכן, הצעצועים חוזרים לחדרו של אנדי, בדיוק כשאנדי חוזר מהמחנה; הצעצועים הגיעו בעזרת נושאת מטען משדה התעופה, שאותה הם החנו בחצר של השכנים. אנדי מופתע לגלות את ג'סי ואת עין-השור, חושב שהם מתנות מאימו, וניגש לתקן את וודי בזהירות; ג'סי ועין-השור מאושרים לחזור להיות צעצועים של מישהו. הצעצועים מגלים שאל פשט את הרגל מפני שלא הצליח לשלוח את הצעצועים למוזיאון. וודי מודה לבאז שהוא יודע שיום יבוא ואנדי ינטוש אותו, אבל אז באז יהיה שם איתו כדי שלא ישעמם לו, "עד האינסוף ומעבר לו".
אניס
כַּמְנוֹן האניס (שם מדעי: "Pimpinella anisum") או כַּמְנוֹן ירוק, לעיתים קרובות רק אָניס הוא צמח עשבוני חד-שנתי בסוג כמנון.
מקור שמו מן השפה השומרית, בהגיית: 'אַנישׁ' (ANIŠ) (באנגלית: anise; בצרפתית: anis vert; ביוונית: אָנִיסוֹן; בערבית: ينسون, יַנְסוּן), הוא צמח תבלין ממשפחת הסוככיים, אשר גדל בר במזרח אגן הים התיכון ובדרום-מערב אסיה.
יש המזהים את הכמנון עם הצמח הנקרא בתלמוד "אכרוע".
כמנון האניס גדל לגובה של כמטר. עלי האניס בקרבת בסיס הצמח פשוטים, באורך 2–3 ס"מ; בעוד שעלים גבוהים יותר מנוצים ומחולקים למספר עלעלים. פרחי כמנון האניס לבנים, בקוטר 3 מילימטר, ומופקים בתפרחת צפופה. הפרי מלבני ויבש, באורך 3–5 מ"מ.
לפירות האניס שימוש נרחב ברפואה הקדומה והטבעונית; ובבישול והכנת משקאות חריפים. &lt;br&gt;הצמח משמש למאכל זחלים של חלק מסוגי הפרפראים, במיוחד עשיים.
לשימוש במאכלים.
צמח האניס משמש להכנת משקאות חריפים (משקאות אניס) בארצות הנמצאות מסביב לים התיכון כגון ערק, ראקי, אוזו, פאסטיס ואבסינת.
בנוסף משמשים "תמצית אניס" או "שמן אניס" לייצור של ממתקי ליקריץ.
גרגרי האניס משמשים כתבלין לאפייה של לחם, עוגות או עוגיות וגם כתה או כתוספת לקפה.
אניס משמש כתבלין במטבח ההודי, ובמטבחים נוספים.
1976 במדע
1977 במדע
1978 במדע
אהבת הפירט
אהבת הפירט (באנגלית: A Pirate's Love) הוא ספרה השני של הסופרת האמריקאית ג'והנה לינדסי שפורסם לראשונה באוקטובר 1978. הוא הפך להצלחה מסחררת ושבעה חודשים לאחר מכן יצאה מהדורה נוספת שלו. סך הכול יצאו 7 מהדורות של הספר בין השנים 1978–1997. הספר הפך לרב מכר והגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. בישראל יצא הספר לאור בשנת 1999 בהוצאת שלגי רמדור.
תקציר.
בטינה ורלן נשלחת על ידי אביה החורג, אנדרה, להפלגה לאי מבודד כדי לפגוש את ארוסה שאותו לא פגשה מעולם. על אף חששותיה, לבטינה יש תקווה ורצון למערכת יחסים טובה עם ארוסה לעתיד, הרוזן דה פייר. בעודה על האונייה בדרכה אל הרוזן, נחטפת בטינה יחד עם מדלן עוזרתה על ידי ספינת פירטים. בין טרסטין, קפטן הספינה ובטינה, מתפתח קרב טעון רגשות ובטינה עושה כל שביכולה על מנת לברוח מהפיראט האנגלי.
עלילה.
בתחילת הסיפור מוצג אנדרה כאביה של בטינה, ששמר כלפיה טינה מאז שהייתה ילדה כיוון שנולדה כנקבה ולא כזכר. בהמשך מתברר כי בטינה מעולם לא הייתה בתו. אשתו ז'וזל כבר לא יכלה להביא ילדים לעולם ולכן אנדרה התעלם מבטינה.
בטינה נולדה כילדה מאושרת וחייכנית אך ככל שהזמן חלף החלו כעסים ומרדניות כלפיה אביה להופיע ולכן היא נשלחה על ידיו לפנימייה במנזר סגור, שם למדה לרסן את אופייה הזועף.
במלוא גיל 16 בטינה היפהפייה ארוסה בנישואי הסכם מצד אביה לרוזן דה פייר שנמצא במרחק של אלפי קילומטר מאמה על אי נידח. אומנם מטרת הנישואים היה בעיקר כסף, אך בטינה משלימה עם גורלה ועולה על "ספינת הרוח" עם מדלן, המטפלת שלה.
באמצע ההפלגה מותקפת "ספינת הרוח" על ידי אונייה בשם "הגברת האצילה", שהייתה אונייה של פיראטים. "הגברת האצילה" לא סתם תקפה את "ספינת הרוח", הייתה לכך סיבה. אחד מאנשיו של טרסטין, הקפיטן של הספינה, תיאר לפניו את מראה של בטינה ולכן החליט טרסטין לתקוף את הספינה ולקחתה בשבי.
בטינה נלקחת יחד עם מדלן, שטוענת שבטינה אינה יודעת אנגלית ורק צרפתית (במטרה להגן עליה), אך לאחר שטרסטין ובטינה נמצאים לבד בחדר הדבר מתגלה כשקר. פרט, לאנגלית ידעה בטינה גם צרפתית (בהמשך הסיפור מתברר שגם טרסטין ידע צרפתית)
הליידי הצרפתייה, בטינה, אינה יכולה לשמור על מצב רוח קריר, בעיקר לא לאחר המקרה בו גילתה כי טרסטין שיקר לה על קיומם של אנשי "ספינת הרוח" ועל התעללות שעלולה לקרות להם אם לא תשכב עמו (ולכן התפשרה). כאשר גילתה כי היה זה שקר, מצאה עצמה זורקת עליו כלי מתכת עד התעלפותו על הרצפה. היא כמעט שנרצחה על ידי שוט אם טרסטין לא היה חוזר להכרה ונחשב כבר ללא מת.
מרדנותה של בטינה גורם לה להתעמת עם טרסטין, לגרום לו לגלח את זקנו, לברוח ממנו ועוד. עם זאת, לבסוף, מאמציה נמצאים לשווא כיוון שתמיד חזרה לזרועותיו אם או אם לא רצתה.
במהלך ההפלגה טרסטין מחליט לשנות את מסלול ההפלגה - במקום ישר אל ארוסה של בטינה, אל ביתו שנמצא קרוב יותר, על אי. באי טרסטין מפגיש אותה עם אדם בשם קייסי, שבהמשך מתגלה כאביה לאחר שפוגש את אמה. בו בזמן, אביה של בטינה נפטר ואמה ז'וזל מפליגה אל פייר, להיות עם בתה ולספר שאינה חייבת עתה להינשא (באותה זמן בטינה ברחה מטרסטין) וכך באותו לילה שנפגשו נחטפו שיניהן – עתה לטריסטין שתי בעיות.