בשטחי יו"ש, יכול כל מפקד אזור וכן כל מפקד צבאי שהוסמך לכך על ידי מפקד אזור, להוציא צו מעצר מנהלי. תוך 8 ימים ממועד ביצוע המעצר המנהלי צריכה להיערך ביקורת שיפוטית על ידי שופט של בית משפט צבאי, בכל צו חדש שמוצא על הצו הקודם על שופט צבאי לדון מחדש במעצר. העציר רשאי לערער על החלטת השופט בביקורת השיפוטית בפני שופט של בית המשפט הצבאי לערעורים. החלטת בית המשפט הצבאי לערעורים בעניין זה כפופה לביקורת בית המשפט הגבוה לצדק.
הן בשטחי מדינת ישראל והן בשטחי יו"ש הצו תקף לתקופה של עד שישה חודשי מעצר כשלאחר תקופה זו נדרש חידוש הצו על ידי הסמכות המתאימה.
מעצר מנהלי במשפט הבינלאומי.
המעצר המנהלי נחשב לחוקי על פי המשפט הבינלאומי, בכפוף למגבלות הבאות:
מעצר מנהלי תחת כיבוש.
אמנת ז'נבה הרביעית המתייחסת בין השאר לניהולו של שטח כבוש על ידי המדינה הכובשת קובעת בסעיף 78 כי .
הפרשנות המקובלת לסעיף זה היא שהוא מתיר מעצר מנהלי.
סעיף 6 באמנה קובע: , ולכן, לכאורה, קיימת טענה משפטית לפיה מעצר מנהלי בשטחי יהודה ושומרון אינו חוקי. עם זאת, טענה זו לא נשמעת ממספר סיבות. אחת הסיבות היא כי הסמכות להחזיק אדם במעצר מנהלי איננה נובעת מאמנת ז'נבה הרביעית. האמנה איננה מעניקה את הסמכות להפעלת סנקציות, אלא מגבילה את הסמכות. סיבה נוספת היא כי מדינת ישראל סבורה כי אין לאמנת ז'נבה הרביעית כל תחולה בשטחים המוחזקים על ידי צה"ל, ועל כן לא ניתן כלל לטעון שהמפקד הצבאי שואב את סמכויותיו מכוח האמנה או מפר את תנאיה. סיבה אחרת להימנעות מלהעלות את הטענה היא שמאחר והאמנה איננה מעניקה סמכויות אלא רק מגבילה את סמכויותיו של הכובש ומעניקה זכויות לאוכלוסיית האזור הנמצא תחת שלטון צבאי, העלאת טענה לפיה אין תחולה לאמנה רק תפגע באוכלוסיית האזור המצוי תחת שלטון צבאי. יחד עם זאת, צה"ל מצהיר כי אימץ את ההוראות ההומניטריות של האמנה, ופועל על-פיהן הלכה למעשה. כמו כן, מקובל שבג"ץ יראה באמנה אמת מידה לבדיקת סבירות פעולותיו של המפקד הצבאי.
סינדרלה
סינדרלה, או לכלוכית בשמה העברי, היא המעשייה הנפוצה בעולם. ל'סינדרלה' קיימות מאות רבות של גרסאות מעמים ומתרבויות שונות. מקור המעשייה איננו ידוע בבירור; יש המחשיבים את הסיפור היווני על רודופיס (המאה ה-7 לפני הספירה) לגרסה הקדומה ביותר של הסיפור שהועלתה על הכתב. המעשייה הפכה עם השנים למפורסמת ולאחת המעשיות הקלאסיות והאהובות ביותר. הגרסאות הכתובות הראשונות שפורסמו ונודעו היו מאת: ג'מבטיסטה בזילה (1634), שארל פרו (1697) והאחים גרים (1812). הסיפור עובד לשלל סרטים לאורך השנים, בהם הגרסה המצוירת של דיסני. האגדה היא אבטיפוס של סוג מוטיב עלילתי 510A בסיווג ארנה-תומפסון.
עלילת הסיפור על פי שארל פרו.
הסיפור מספר על נערה יפהפייה וטובת לב ששמה אלה שהתייתמה מאמהּ כשהייתה ילדה קטנה. אביה האציל נשא בנישואים שניים אישה יהירה וגאוותנית. לאישה זו היו שתי בנות בגילה של אלה שדמו לאִמן בכול.
בתום טקס הנישואים התגלה פרצופה האמיתי של האם החורגת. היא ושתי בנותיה המרושעות הפכו את אלה למשרתת שלהן: היא זו שקרצפה את המדרגות, ניקתה את חדריהן של העלמות ודאגה לארוחותיהן. בתום עבודתה הייתה מתיישבת בתוך האפר, לכן דבק בה הכינוי "סינדרלה" ( באנגלית cinder-Ella). סינדרלה לא העזה להתלונן על מצבה בפני אביה משום שאשתו שלטה בו לחלוטין (בחלק מהגרסאות אביה של סינדרלה הורעל על ידי האם החורגת).
התפנית בסיפור סינדרלה.
התפנית בחייה של סינדרלה מגיעה כשהנסיך מכריז על נשף ריקודים. גם בני משפחתה של סינדרלה מוזמנים לנשף משום שהשתייכו למעמד האצולה. במשך כל היום האחיות מטפחות עצמן לקראת הנשף ואף קוראות לסינדרלה כדי שתייעץ להן, כיוון שזו נודעה בטעמה הטוב. סינדרלה נותנת להן עצות ואף מסרקת אותן במו ידיה. האחיות מתבדחות ושואלות אותה אם הייתה רוצה להצטרף אליהן אך היא מסרבת. בערב, בני הבית יוצאים לנשף, ורק אז פורצת סינדרלה בבכי. הסנדקית שלה, הפיה הטובה, עוזרת לה להגיע לנשף בעזרת קסם: את בגדי המשרתת הבלויים של סינדרלה היא הופכת לשמלת נשף מרהיבה מכסף וזהב, את נעליה המרופטות - לנעלי זכוכית, שש לטאות היא הופכת למשרתים אישיים, בעצת סינדרלה, חולדה היא הופכת לרַכָּב, דלעת פשוטה, אשר זה עתה רוקנה, היא הופכת לכרכרה מפוארת ועכברים - לסוסים אבירים. הפיה מזהירה את סינדרלה שבדיוק בשעת חצות, לאחר שהאורלוגין ישמיע שנים עשר צלצולים, יפוג הקסם והכל יחזור להיות כפי שהיה. סינדרלה, שאינה יודעת כיצד להודות לפיה הטובה, ממהרת אל הנשף שבארמון.
כאשר מגיעה סינדרלה לארמון, כל הנוכחים מוקסמים ממנה, והנסיך מבחין בה מיד, מוביל אותה לריקודים, נותן לה לימונים ותפוזים ומושיב אותה במושב הכבוד. סינדרלה מעניקה את הלימונים והתפוזים לאחיותיה, שכלל אינן מזהות אותה. רבע שעה לפני חצות עוזבת סינדרלה את הנשף. האחיות חוזרות אל ביתן ומספרות לסינדרלה על הנסיכה היפהפייה והמסתורית שפגשו בנשף. סינדרלה שואלת את אחת האחיות אם היא תוכל לתת לה את השמלה הפשוטה שלה כדי שגם היא תוכל לבוא לחזות בנסיכה, אך זו מסרבת. נשף נוסף נערך בארמון וסינדרלה יוצאת גם אליו מעוטרת אף יותר משהייתה בפעם הקודמת. הנסיך אינו מניח לה ומרעיף עליה מילות אהבה מתוקות. סינדרלה שוכחת את עצמה והשעון מקיש חצות. היא נמלטת מהארמון ומרוב חיפזון נשמטת מרגלה נעל זכוכית ונותרת על מדרגות הארמון. הנסיך מרים אותה בעדינות, מביט בה ושוקע בעצבות גדולה.
לאחר מכן שולח הנסיך את אציליו לחפש את הנערה בעלת הנעל הקטנה. כל אצילות הממלכה מוזמנות למדוד את הנעל, אך היא לא מתאימה לאף אחת מהן. האצילים מגיעים לביתה של סינדרלה והאחיות מנסות בכוח להכניס את רגלן לנעל הזכוכית הקטנה. סינדרלה, שצופה מהצד, מצחקקת ושואלת אם גם היא יכולה למדוד את הנעל. האחיות לועגות לה, אך האציל הממונה על המדידות, מבחין ביופייה ואומר שהנעל נמדדת לכל נשות הממלכה, לא משנה מעמדן. סינדרלה נועלת את הנעל התואמת את כף רגלה כאילו יצקו אותה במיוחד למידותיה. אז מופיעה הפיה הטובה ובמגע קסם הופכת את בגדיה של סינדרלה לנאים ומפוארים אף יותר מאשר הבגדים שלבשה בשני הנשפים הקודמים. עתה מזהים כולם את הנסיכה מהנשף. האחיות כורעות ברך לפניה ומבקשות את סליחתה על כל הרע שעוללו לה. סינדרלה מקימה אותן וסולחת להן.
סינדרלה מובלת אל הארמון בבגדיה היפים. הנסיך רואה אותה, מוקסם ממנה וכעבור ימים מעטים נושא אותה לאישה. סינדרלה, בטוב לבה, מזמינה את אחיותיה להתגורר בארמון ומשיאה אותן לאצילי החצר.
מסר הסיפור.
מעשיית סינדרלה באה למחות על היחסים בין אדם לאדם ועל העובדה שאנשים משתמשים בכוח שיש להם לרעה. המסר שהיא מבקשת להעביר הוא, שאם אין אדם זוכה למגיע לו מיד אדם, יזכה לו בדרך הנס והקסמים. מוטיב זה מופיע גם במעשיות-עם רוסיות, בהן זוכה תמיד הבן השלישי, הכסיל טוב הלב, באוצר, ביד הנסיכה היפהפייה ובכס המלוכה, הודות ליושרו, תומתו וטוב-לבו. היכולת להתמיד בתקווה, באהבת-אדם ובאמונה שאינה אומרת נואש עתידה, על פי הגישה המוסרית הזאת, להנחיל לסובל על לא עוול בכפו את הגמול המלא והשלם בהגיע העת.
המונח סיפור סינדרלה מוכר עד היום כמשל לסיפור חיים של אדם שחייו היו אומללים אך מקבלים תפנית ובסופו של דבר הם הופכים למוצלחים ומאושרים.
המונח סינדרום סנדרלה מתייחס לתופעה של פסיביות נשית ולהמתנה נעדרת יוזמה למהפך בחיים באמצעות אהבה רומנטית שתתקיים לעולמי עד.
בסיפור שזורים מספר מוטיבים ספרותיים. אחד מהם הוא מוטיב הבית. בתחילת הסיפור אביה של סינדרלה נישא לאישה חדשה לאחר מות אמהּ, ככל הנראה מתוך אינטרס כלכלי. בהמשך הסיפור, האב מת גם הוא, מה שנותן לסינדרלה תחושה כי כל עולמה בכלל וביתה בפרט "מתמוטטים עליה", תחושת חוסר יציבות "ביתי-משפחתי". במהלך הסיפור נחשפים להתעללות מצד אמהּ ואחיותיה החורגות של סינדרלה, מה שמוסיף לתחושת חוסר היציבות שלה ושהיא אינה חלק ממשפחתה. סינדרלה חשה שביתה ששייך למשפחתה דורות רבים "נגזל ממנה" על ידי אימה החורגת ואחיותיה המתייחסות אליה כשפחה, היא סובלת וחשה עצב רב, ולמרות הכל מחליטה שטוב ליבה, נדיבותה והאופטימיות שלה יובילו לשינוי במצב הנוכחי.
עלילת הסיפור לפי האחים גרים.
בגרסה המקורית של האחים גרים, נקראת סינדרלה במקור אשנפוטל (בגרמנית: Aschenputtel), אמהּ של הגיבורה חולה במחלה אנושה, ולפני לכתה מן העולם היא מפצירה בבתהּ שתשמור על טוב לבה ועל חביבותה לבריות. לאחר שבתה מבטיחה לה שכך תעשה היא נופחת את נשמתה. הילדה מבקרת את קבר האם שלוש פעמים ביום וזוכרת את הבטחתה כל הימים.
עם בוא האביב, נושא האב האלמן אישה שנייה ולה שתי בנות יפהפיות אך רעות לב כאמן. אחיותיה החורגות של הנערה לועגות לה, דוחפות אותה למטבח, מלבישות אותה חלוק אפור ומאז עליה לעבוד מהבוקר עד הערב בעבודות המטבח הקשות. בלילה היא נאלצת להצטנף ולישון ליד האח. על כן תמיד נראים פניה מפויחים והכינוי "סינדרלה", דבק בה. האחיות החורגות נוהגות להציק לה ולשפוך חופן של עדשים לאפר התנור כדי שיהיה עליה לברור אותן מחדש. יום אחד נוסע האב הטרוד בעסקיו ליריד. סינדרלה מבקשת ממנו שיביא לה ממסעו את הענף הראשון שייתפס בכובעו בדרכו חזרה, לעומתה מבקשות אחיותיה החורגות מתנות יקרות. כשחוזר אביה של סינדרלה ממסעותיו הוא מביא לאחיות את מבוקשן ולסינדרלה הוא מעניק ענף של עץ אגוז. סינדרלה נוטעת אותו על קבר אמה, והוא גדל והופך לעץ פלאי. על אחד מענפיו מופיעה ציפור לבנה פלאית וממלאת אחר משאלות לבה של סינדרלה.