יצרן מוצרי חומרה, תוכנה או תקשורת מספק לספק ענן מחשוב תשתיות הנדרשות להפעלת ענני מחשוב ושירותים נלווים, כגון: תחזוקה ושדרוג תשתיות.
דוגמאות ליצרנים ולתשתיות:
ארכיטקטורת ענן מחשוב.
ספק השירות נותן את השירותים באמצעות מרכזי מחשבים שלו. ענן המחשוב מהווה נקודת התקשרות יחידה. ממנה נעשה שימוש במרכזי המחשבים של הספק. וירטואליזציה היא טכנולוגיה מהותית במימוש ענן המחשוב במרכזי המחשבים של הספק. באמצעות וירטואליזציה הוא מספק ללקוח מערכות המוקצות לו. כמות המשאבים גמישה על פי דרישת הלקוח. התשלום נקבע על פי צריכת המשאבים על ידי הלקוח. המשתמש יכול לבחור תשתיות תוכנה כגון: מערכות הפעלה ובסיסי נתונים לשימושו במרכז המחשבים של הספק. המימוש מבוסס על סטנדרטים פתוחים ובמקרים רבים על תשתיות קוד פתוח.
הארכיטקטורה מבוססת על רכיבים המקושרים ביניהם באמצעות ממשקי אפליקציה מתוכנתים. בדרך כלל הממשקים מבוססים על Web Services והתפיסה היא תפיסה של צימוד רפוי (Loose Coupling).
הארכיטקטורה כוללת גם לקוח בתצורה של דפדפן או אפליקציות קצה המפעילות את השירותים בענן המחשוב.
ארכיטקטורה באתר ספק ענן המחשוב.
המימוש באתר המחשוב של ספק שירותי מחשוב ענן עשוי להיות באחד משני האופנים הבאים:
למימוש בתפיסה של ריבוי-דיירים יתרונות של חיסכון במשאבים ובעלויות וביעילות תפעולית.
יתרונו של מימוש בתפיסה של דייר-יחיד הוא באבטחת מידע משופרת.
ארכיטקטורה של צרכן מחשוב ענן.
מרבית הארגונים הגדולים שצורכים מחשוב ענן הם ארגונים שחלק מהמערכות שלהם נמצאות בתוך הארגון. הארכיטקטורה הכוללת שלהם עשויה להיות היברידית בתוך הארגון: ארכיטקטורות ישנות בצד ארכיטקטורת SOA. שירותי הענן יהיו בדרך כלל הרחבה של שירותי ה-SOA מעבר לגבולות הארגון. אותו ארגון עשוי לצרוך שירותי ענן שונים אצל ספקי שירותי ענן שונים.
הארכיטקטורה של ארגונים קטנים ובינוניים (SMB) עשויה להתבסס על שירותי ענן או שילוב של מערכות פנימיות ושירותי ענן.
תועלות.
תועלת מרכזית של שימוש בענן מחשוב חיצוני היא ירידה משמעותית בעלויות. הגורמים לחיסכון בעלויות הם:
היסטוריה.
הנושא של שיתוף משאבים לצרכנים שונים אינו חדש. תומאס ווטסון מייסד יבמ דיבר על חזון של מחשב אחד שיספק את שירותי המחשוב לעולם כולו.
החל משנות ה-60 של המאה ה-20 פועלות לשכות שירות שהן מרכזי מחשבים שחילקו את משאביהם בין מספר רב של לקוחות ארגוניים. מנהלי מרכזי המחשבים נתקלו בבעיות עקרוניות של ניהול ענני מחשוב: חלוקת המשאבים בין לקוחות וחיוב הוגן של צריכת המשאבים.
מגמה נוספת החל משנות ה-90 היא מיקור חוץ של תשתיות ומערכות. אף על פי שהתשתיות מותקנות במרכז המחשבים של הארגון, נעשה שיתוף של משאב כוח האדם. לספק כוח אדם מיומן וידע הנצבר ממספר רב של ארגונים המאפשר התייעלות. ללקוח חסר משאב זה. יתרון זה של הספק הוא אחד המניעים לשימוש במיקור חוץ.
החל מסוף שנות ה-90 סיפקו ספקי שירותי אינטרנט שירותי אירוח של יישומים ומידע בעיקר עבור צרכנים פרטיים או חברות קטנות.
בשנת 2002 חברת אמזון פיתחה מודל למחשוב ענן המבוסס על Web Services באמצעותם מופעלים שירותי מחשוב ענן. מאוחר יותר פיתחו חברות נוספות כמו יבמ מודלים למחשוב ענן, תוך שיתוף פעולה עם אוניברסיטאות. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 גדל השימוש בתפיסת SaaS במימוש אפליקציות מוכנות במיוחד בתחום ה-CRM. כשהחברה שהובילה את השינוי משימוש במערכות CRM בתוך הארגונים לשימוש ב-SaaS הייתה חברת Salesforce.
ב-27 באוקטובר 2008 הכריזה גם חברת מיקרוסופט על פלטפורמת מחשוב הענן שלה בשם Azure.
ביולי 2010 השיקו נאס"א וחברת Rackspace את פרויקט התשתית כשירות OpenStack.
מחשוב בענן
אוסקר איצ'אסו
אוסקר איצ'אסו (24 ביולי 1931 – 26 במרץ 2020) היה הוגה דעות יליד בוליביה, מייסד בית הספר "Arica School" אשר הוקם בשנת 1968. איצ'אסו נחשב על ידי רבים כאביה המודרני של תאוריית האניאגרם של האישיות.
איצ'אסו טען שבשנת 1954, קיבל תובנה כיצד דפוסי התנהגות מסוימים יכולים להיות מובנים במסגרת האניאגרם. הוא טען שזיהה תשע דרכים, המפורטות בתאוריה, בהן אגו של אדם פועל - אגו שמוטבע בנפש בשלב מוקדם מאוד של החיים.
נפטר ב-26 במרץ 2020.
יקבי משפחת שור
יקבי משפחת שור הם היקבים הראשונים אשר נוסדו במדינת ישראל על ידי בני משפחת שור מירושלים. היקב הראשון נוסד ב-1848 בעיר העתיקה בירושלים וממנו התפצלו לימים מספר יקבים ישראלים כמו יקב ירושלים, הכורמים, ארזה, 1848, SHORR ויקבי ציון.
היסטוריה.
אבי המשפחה, הרב מרדכי אברהם גלינא (את שם משפחתו שינה אחר כך בנו ר' יצחק המכונה 'ר' איצ'ה' ל'שור' מכיוון שלא היה לו רישיון לעסוק ביין אך לגיסו ר' ברוך שור כן היה רישיון, ומכאן שם המשפחה שור) שהיה חסיד רוז'ין, עלה בשנת 1847 מהעיר חמילניק שבאוקראינה והתיישב בירושלים. בין המפקדים של 1855 ו-1866 עבר לטבריה, ונפטר שם בסוף 1875. חוקר אחד של התולדות אהרן כתב שבזמן שרבי מרדכי אברהם שהה בירושלים כיהן כראש ישיבת תפארת ישראל. בנו, יצחק, פתח ב-1848 יקב בשם יקב אשכול בבתי ראנד בסמוך לרחוב החנויות, ברובע המוסלמי. היקב שכן בתחילה במרתף ולאחר זמן נרכשה כל החצר. קירו המזרחי של המרתף היה הכותל המערבי עצמו, לפיכך בני המשפחה נהגו במרתף היקב מנהגי קדושה והחביות לא נשענו אל הכותל. הענבים נרכשו בהר חברון והיין חלק הופנה לצריכה מקומית וחלק נשלח לקהילות היהודיות בעיקר במזרח אירופה.
שמואל, בנו של יצחק, נישא לרוזה, ילידת צפת. עד שנת 1870 נמכר חלק מהיין בחנות שהייתה שייכת למשפחת טפרברג (בעלי יקבי אפרת) אך באותה שנה פתחה רוזה בשוק הכתנים חנות לממכר יין שהייתה גם בית מרזח ומכרה גם ערק וברנדי. החנות נקראה בפי כל "חמארה רוזה" (בית המרזח של רוזה). החנות סבלה בראשיתה התנכלויות עוינות מצד מוסלמים קנאים, אך ההתקפות הוכנעו לא פעם על ידי אישיותה התקיפה של רוזה, אשר לא נכנעה ואף לא בחלה בהשבת מכות כשנדרש הדבר ולכן זכתה לכבוד רב.
ילדיהם של שמואל ורוזה, משה שלום ואברהם מאיר, אח נוסף בשם יצחק היגר לברזיל ,ירשו את היקב והחנות והפעילו אותם עד 1929, במאורעות תרפ"ט היו בעלי הבית האחרונים שנטשו את הרובע המוסלמי.
לאחר היציאה מהעיר העתיקה בשנת 1929 עבר היקב לבית ישראל ונוהל על ידי שני בניו של שמואל שור, משה שלום שור ואברהם מאיר שור ונקרא "יקבי ציון". יקב "ארזה" הוקם תחילה בשם "יקבי המלך" בתל ארזה על ידי יצחק שור בנו של משה שלום שור בשותפות עם רוזנבואום חתנו של משה שלום, ולאחר מכן השתנה שמו ל"יקב ארזה". ב-2018 השיקו יקבי ארזה מותג בוטיק חדש בשם "היוצר". יקב "הכורמים" הוקם כאמור בשנות החמישים על ידי יחיאל שור בנו של משה שלום שור. תחילה שכן בגבעת שאול ולאחר מכן עבר למוצא ומשם למישור אדומים. עם פירוק השותפות בין משה שלום שור ואברהם מאיר שור החלק ביקב שעסק ביצור עראק נוהל על ידי יונה מנדלסון חתנו של משה שלום שור. ויקבי ציון על ידי אברהם מאיר שור.
בשנים האחרונות הוקם על ידי יוסי שור בנו של משה בן ציון שור ז"ל בנו של אלישע שור ז"ל, יקב המייצר יינות בוטיק תחת המותג "1848".
היקבים כיום.
בשנות ה-80 הועברו היקבים למתחם במישור אדומים (יקב הכורמים בשנת 1980 ויקב ציון הועבר מבית ישראל בהדרגה עד סוף שנות ה-90), וכיום קיימים שם שבעה יקבים בבעלות המשפחה:
מוצרים.
במשך 150 שנה, עד 1998 יוצרו ביקבים בעיקר יינות אדומים כשרים למהדרין כיין לקידוש ומשקאות חריפים פשוטים כברנדי וערק למגזר החרדי בעיקר. אולם מאז תחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 עם התפתחות המודעות ליין בישראל החליטו בעלי היקבים, בני הדור השביעי והשמיני למשפחת שור, להשתמש בניסיון העבר ובהכרות העמוקה עם הענבים הארצישראליים לייצר יינות יבשים בסגנון ישראלי.
נעלי ואנס
יקב ציון
יקב ארזה
יקב שור
יקב הכורמים
איגרת פטרוס השנייה
איגרת פטרוס השנייה היא איגרת המהווה אחת מספרי הברית החדשה - מספרי הקודש של הנצרות. על פי המסורת הנוצרית נכתבה האיגרת על ידי פטרוס הקדוש.
כיום מרבית המומחים סבורים כי האיגרת נכתבה לאחר מותו של פטרוס ורק משויכת לו.
מחברת האיגרת.
כמקובל באיגרות התקופה ההלניסטית, המשפט הראשון של האיגרת מציין את שם מחברה: "שמעון פטרוס, משרת ושליח של ישו הנוצרי" (א' 1). בהמשך האיגרת מצוין בשנית כי מחברה הוא פטרוס (א' 14), וכי כתב קודם לכן איגרת נוספת (ג' 1) כאשר הכוונה לאיגרת פטרוס הראשונה. האיגרת מזכירה גם את השליח פאולוס (שאול התרסי) וקוראת לו "אחינו האהוב" (ג' 15).
מרבית החוקרים המודרניים בטוחים כי פטרוס לא כתב איגרת זו - בין היתר בשל ההבדלים הלשוניים הרבים לאיגרת הראשונה, אזכורים של איגרת יהודה המאוחרת, וכן אזכורים לתורות גנוסטיות שנפוצו רק באמצע המאה השנייה.
עצם האזכור של איגרות פאולוס, והתייחסות אליהם כאל איגרות הידועות לשומעי איגרת זו, מהווה רמז נוסף לכך שמדובר באיגרת מאוחרת - שכן עבר זמן מה מאז שנכתבו איגרות פאולוס ועד שהפכו נפוצות בקהילות השונות.
מומחים אחרים טוענים כי האיגרת אינה תואמת מאפיינים של פסאודואפיגרפיה - כגון שימוש בגוף ראשון - האופייני לכתבים פסאודואפיגרפים, אך לא לאיגרת.
תיארוך האיגרת.
מועד כתיבת האיגרת תלוי בזיהוי כותבה. אם פטרוס כתב את האיגרת - הרי שזו נכתבה קודם למותו בשנת 65 לערך. האיגרת מתייחסת לאיגרות פאולוס ולכן נכתבה אחריהם. מרבית החוקרים מעריכים שהאיגרת נכתבה בין שנת 100 ל-150 לספירה.
חלק מהברית החדשה.