וואנג גם מגלה לטינטין שהוא שלח את השליח להודו, ומיצוהיראטו הוא היריב הראשי שלהם: סוכן חשאי יפני ומבריח סמים. טינטין מצליח לאתר את מיצוהיראטו והוא צופה בו בעודו מפוצץ את קווי הרכבת (אירוע המבוסס על תקרית מוקדן). אף אחד לא נהרג והנזק הוא מינורי, אבל הפיצוץ מתואר בהצלחה על ידי הממשלה היפנית כאירוע טרור סיני גדול שבו רבים נהרגו, ומשמש כתירוץ לפלישה היפנית למנצ'וריה. טינטין נתפס על ידי מיצוהיראטו העומד להזריק לו את רעל השגעון, אך הוא ניצל על ידי אחד החברים ב"בני הדרקון", שחדר לביתו של מיצוהיראטו קודם לכן והחליף את הרעל למים צבועים.
לאחר שהושגה מבחנה של רעל הטירוף, בעזרת החבר בבני הדרקון, טינטין חוזר לשנחאי, אשר כעת כבר נכבשה על ידי הצבא היפני. הוא מנסה ליצור קשר עם דוקטור פאנג הסי-יינג, מומחה לאי שפיות, מתוך תקווה שהוא יצליח לרפא את בנו של וואנג. אבל הרופא נחטף על ידי קרטל הסמים, ככל הנראה כדי למנוע ממנו לפתח תרופה נגד הרעל. פתק שהותיר החוטפים דורש סכום כופר שיש לשלם במקדש עתיק בעיר הוקו.
בינתיים, טינטין נעצר על ידי דוסון ומוחזר לאזור שבשליטה היפנית, בגלל שאין לו מסמכים המתירים לו להיות בשטח הבינלאומי. הוא כלוא בשנחאי על ידי הצבא היפני, ומסרב להצעה של מיצוהיראטו להצטרף אליהם. מר וואנג חופר מנהרה אל מתחת לכלא, וטינטין בורח לילה לפני היום שנקבע להוצאתו להורג. הוא נוסע ברכבת להוקו כדי לבקר במקדש בו נדרש הכופר, אבל שיטפון חוצה את הפסים, וכל הנוסעים מוכרחים לרדת מהרכבת. טינטין מציל נער צעיר, צ'אנג צ'ונג-חן, מטביעה בנהר היאנגצה. הם הופכים להיות ידידים טובים, וצ'אנג מציל את טינטין מתומסון ותומפסון, שעוצרים אותו בחוסר רצון בהוראת דוסון (שמשתף פעולה עם מיצוהיראטו כדי ללכוד את טינטין). לאחר מכן הם נוסעים לאזור שבו הכופר אמור להיות משולם. צלם מציע להם את שרותיו, ואז מתגלה כמתנקש כאשר מצלמתו יורה על טינטין. טינטין ניצל והם משתלטים על הצלם, וזה נאלץ לספר להם שדוקטור פאנג נחטף בהוראתו של מיצוהיראטו.
טינטין וצ'אנג חוזרים לשנחאי, אבל בינתיים וואנג ומשפחתו נחטפו על ידי מיצוהיראטו. כדי למצוא אותם, טינטין נוסע ללוטוס הכחול, מועדון סמים, שבו הוא שומע על משלוח סמים האמור להגיע לנמל שנחאי. הוא מסתתר באחת מהחביות שנפרקו מהאונייה, אבל מתברר שהבחינו בו, וכשהוא יוצא הוא נלכד על ידי מיצוהיראטו החמוש באקדח, ועד מהרה מוצא את עצמו אסיר לצד וואנג ומשפחתו. אז מתברר שהבוס של קרטל הסמים הוא מפיק הסרטים רסטאפופולוס (ראה הסיגרים של פרעה לסיפור רקע). טינטין מזועזע לגלות, שאדם שהוא חשב אותו לחבר הוא למעשה מנהיג הקרטל, ורסטפופולוס מראה לו את סמלו של קי-אוסק החקוק על זרועו. למרבה המזל, לפני שאנשי הקרטל מספיקים להרוג את טינטין וואנג, בני הדרקון, שהשתלטו על הבריונים של מיצוהיראטו והחביאו את עצמם בחביות האחרות (בתכנונו של טינטין עצמו), מגיחים לפתע, ומיצוהיראטו ורסטאפופולוס מוכרחים להיכנע. עם מעצרו של רסטאפופולוס, קרטל הסמים קורס סוף סוף, ומיצוהיראטו מתאבד. פאנג הסי-יינג מוצא נוגדן לרעל השגעון, ובנו של וואנג נרפא (לא מצוין בספר האם הקורבנות האחרים של הרעל נרפאו). הנשורת הפוליטית שהתפתחה בעקבות גילוייו של טינטין אודות הקרטל והריגול יפני, מובילה ליציאתה של יפן מחבר הלאומים. הסיפור מסתיים כאשר צ'אנג מאומץ על ידי המשפחה של וואנג, וטינטין בדרכו חזרה לאירופה.
שינוי השיטה.
עד לכתיבתו של הלוטוס הכחול, הסתפק ארז'ה בתיאורים חובבניים לארצות אליהם שלח את טינטין. החל מהלוטוס הכחול, הקפיד ארז'ה על עריכת מחקר מקדים לכל ספר. ארז'ה עצמו אמר: "זה היה הזמן בו חייבתי את עצמי למחקר ולהתעניינות מוקדמת באנשים ובמדינות אליהם אני שולח את טינטין, מתוך תחושה של אחריות לקוראים שלי".
סילביה סידני
סילביה סידני (באנגלית: Sylvia Sidney; 8 באוגוסט 1910 – 1 ביולי 1999) הייתה שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון יהודיה-אמריקאית זוכת פרס גלובוס הזהב. הייתה מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1973 על הופעתה בסרט "משאלות קיץ, חלומות חורף".
ביוגרפיה.
נולדה בשם סופיה קוסוב (Sophia Kosow) ברובע הברונקס שבניו יורק, לרבקה, מהגרת יהודיה מרומניה ולויקטור קוסוב, מהגר יהודי מרוסיה. הוריה התגרשו כשהייתה בת חמש וסידני גדלה לצד אמה ואביה החורג, רופא השיניים זיגמונד סידני. הוריה עודדו אותה ללמוד ריקוד ומשחק כדרך להתמודדות עם ביישנותה.
למדה משחק בבית הספר של אגודת התיאטרון בניו יורק והופיעה בהפקות תיאטרון, שם זכתה לשבחי מבקרים על הופעותיה. בגיל 16 התגלתה על ידי צייד כישרונות מהוליווד.
קריירת משחק.
לאחר השתתפות בשני סרטים נשכחים בשנות העשרים, החלה סידני את דרכה המשמעותית בקולנוע בשנת 1931 בסרט הפשע "רחובות העיר" ובדרמה "סצנת העיר".
ב-1936 כיכבה בתפקידים ראשיים בדרמת הפשע "זעם", סרטו האמריקאי הראשון של פריץ לאנג, בתור קת'רין ארוסתו של ג'ו וילסון (ספנסר טרייסי), ובמותחן הריגול של אלפרד היצ'קוק "חבלה".
ב-1937 הופיעה בסרט הפשע של ויליאם ויילר "מבוי סתום" בתור דרינה אחותו של טומי גורדון מנהיג כנופיית הרחוב "ילדי מבוי סתום". באותה שנה כיכבה גם ב"אתה חי רק פעם אחת" של פריץ לאנג, לצד הנרי פונדה.
בשנות השלושים הייתה סידני אחת מהשחקניות המרוויחות ביותר בהוליווד. שכר העבודה השבועי שלה עמד על 10,000 דולר. (שווה ערך לכ-200,000 דולר כיום). במקביל פיתחה מוניטין של שחקנית שקשה לעבוד איתה. החל מסוף שנות השלושים החלו להידלדל תפקידיה בקולנוע והיא העדיפה להופיע על בימות התיאטרון.
ב-1945 שיחקה בדרמת המלחמה של פרנק לויד "דם על השמש" בתפקיד אייריס הילרד בה מתאהב העיתונאי ניק קונדון (ג'יימס קאגני). החל מתחילת שנות החמישים ועד שנותיה המאוחרות הופיעה בתפקידי אורח בסרטי ובסדרות טלוויזיה רבים.
בשנת 1973 חזרה למסכים לאחר היעדרות ארוכה ונתנה את אחת מהופעותיה הקולנועיות הטובות בקריירה בדרמה "משאלות קיץ, חלומות חורף", בתפקיד גברת פיטצ'ט, אמה המתנשאת של עקרת הבית ריטה וולדן (ג'ואן וודוורד). סידני הועמדה על התפקיד לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א.
ב-1986 זכתה סידני בפרס גלובוס הזהב והועמדה לפרס אמי על הופעתה בסרט הטלוויזיה "חורף מוקדם".
היא שיחקה לאחר מכן בסרט האימה "סימן משמיים 2", בקומדיה הרומנטית "אנשים משומשים" בתור ביבי, אמה של פרל ברמן (שירלי מקליין) ובסרטיו של טים ברטון "ביטלג'וס", בתור ג'ונו העובדת הסוציאלית של הזוג אדם (אלק בולדווין) וברברה (ג'ינה דייוויס) מייטלנד ו"הפלישה ממאדים", סרטה האחרון, בתור סבתו של הנער ג'ימי שמצליח לחסל את החייזרים הפולשים.
ב-1982 הוענק לה הפרס ע"ש ג'ורג' איסטמן על תרומתה לאמנות הקולנוע.
חיים אישיים.
סידני הייתה נשואה שלוש פעמים במהלך חייה: למוציא לאור בנט סרף (1935–1936), לשחקן לותר אדלר (1938–1946; ממנו לסידני היה ילד בשם ג'ייקוב, שנפטר ממחלת ה־ALS) ולמפיק קרלטון אלסוף (1947–1951).
במהלך שנות ה-70 הוציאה לאור שני ספרים שעסקו בתפירה.
בשנת 1999 נפטרה סידני כשהיא בת 88 ממחלת סרטן הגרון.
על שמה של סידני מצוי כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
ונטספילס (כדורסל)
מועדון הכדורסל ונטספילס היא קבוצת כדורסל לטבית מהעיר ונטספילס, המתמודדת בליגת העל הלטבית, בליגת האלופות והליגה הבלטית.
היסטוריה.
הקבוצה נוסדה בשנת 1994, המועדון הגיע לגמר אליפות הליגה פעמיים (1998, 1999). הקבוצה זכתה ברצף של שבע אליפויות ליגה (2000 - 2006). הקבוצה השתתפה גם בצ'מפיונס קאפ בעונת 2002/03 ובגביע יול"ב בעונת 2003/04. הקבוצה זכתה באליפות הליגה הלטבית בפעם השמינית בשנת 2008/09. כמו כן, סיימה הקבוצה במקום הרביעי (2004/05), במקום השלישי (2006/07) ובמקום הרביעי (2009/10) בליגה הבלטית. בעונת 2012/13 זכתה הקבוצה באליפות הליגה הבלטית לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת רדופיס פרינאי בסיכום שני מפגשים. בעונת 2013/14 זכתה הקבוצה באליפות התשיעית שלה לאחר ניצחון בסדרת הגמר 1-4 מול קבוצת ואף ריגה.
תנועה פוליטית
תנועה פוליטית היא תנועה חברתית הפועלת בזירה הפוליטית. תנועה פוליטית עשויה להיות מאוגדת סביב מגזר, רעיון, או דת. לעומת מפלגה, תנועה פוליטית לא פועלת לתפוס את השלטון ולא מחויבת בכללים ובחוקים המושתים על מפלגות, אך חבריה עשויים להתארגן כמפלגה, בהמשך לפעילותם בה. חלק מהתנועות הפוליטיות הופכות לבסוף למפלגות או מתמזגות לתוך מפלגות קיימות.
תנועות פוליטיות יכולות לפעול ברמה מקומית, אזורית, לאומית או בינלאומית. יש שמטרתן לשנות את מדיניות הממשלה בתחומים חברתיים מגזריים כגון שוויון זכויות לנשים, נכים, הומוסקסואלים וקבוצות מיעוט באוכלוסייה, יש המייצגות אידאולוגיות חברתיות כמו מדיניות סביבתית, סולידריות חברתית, אנטי קפיטליזם, סוציאליזם וקומוניזם, ואחרות פועלות להגשמת שאיפות דתיות, אנטי דתיות, לאומיות ולאומניות.
דרכי הפעולה של התנועות כוללות בדרך כלל הפצה רחבה ונמרצת של משנתם הפוליטית, ושל תפיסת העולם בה דוגלים חברי התנועה; הן יוזמות פעולות ציבוריות ובכלל זה פעולות מחאה והפגנות נגד המשטר או הממשלה, או בעדן, במטרה ליצור לחץ על מקבלי ההחלטות.
כיוון שתנועות לא משתתפות בבחירות ולא נכללות בסקרים פוליטיים יש קושי בהערכה של מספר התומכים בהן.
תנועה חוץ-פרלמנטרית
אוסטר
פעילות חוץ פרלמנטרית
פוליטיקה חוץ-פרלמנטרית
פוליטיקה חוץ פרלמנטרית
שנגחאי שארקס
מוזיאון שנגחאי
י.ל. מטמן
י&quot;ל מטמן
י. ל. מטמן
A. M. Luncz
A.M. Luncz
פרידסטינציה
95 התיזות
תל זהרה