יוחנן השני קומננוס, קיסר האימפריה הביזנטית, ניסה ליצור ריבונות ביזנטית בנסיכות אנטיוכיה וברוזנות אדסה. בנוסף שיתף פעולה עם הצלבנים בניסיון פלישה לחלב.
באמצע המאה ה-13, נסיכות אנטיוכיה הפכה לחלק מהאימפריה הביזנטית. על אף שכתוצאה מכך נגזרו על שליטיה גזרות רבות, ביניהן שליחת כוחות צבא לעזרת הצבא הביזנטי, היא זכתה להגנה מפני צבאות המוסלמים של נור א-דין שאיים להחריב את העיר. חסותה של האימפריה הביזנטית על נסיכות אנטיוכיה הגיעה לקיצה עם מותו של מנואל קומננוס בשנת 1180.
הקיסר מנואל קומננוס תמך במסע הצלב השני יחד עם שליטים אחרים. מסע הצלב החל בעקבות חורבן רוזנות אודסה. היו האשמות על חלקו של הקיסר בכישלון המסע.
מנואל גם כרת ברית עם אמלריך הראשון, מלך ירושלים. המגעים בנוגע להסכם השלום נערכו כשנתיים, בעיקר בגלל דרישתו הבלתי מתפשרת של אמלריך להעברת הריבונות על אנטיוכיה לידיו. לאחר שוויתר לבסוף על דרישה זו, התאפשרה כריתת הברית, שנחוגה באופן רשמי ביום חתונתו של אמלריך עם מריה קומננה, קרובת משפחה של הקיסר. שניהם תכננו לפלוש למצרים. אירועים דומים קרו במהלך ההיסטוריה של ממלכת ירושלים.
מסע הצלב השלישי נערך כתגובה לקרב קרני חיטין, כיבוש ממלכת ירושלים וכיבוש ירושלים בידי צבאות צלאח א-דין. איסאקוס אנגלוס, קיסר האימפריה הביזנטית , התנגד למסע הצלב ולמערב וגם כרת ברית עם צלאח א-דין. לבסוף, הצליחו הצלבנים לעבור את שטח האימפריה בדרך לארץ ישראל. במקביל, קפריסין הפכה למדינה צלבנית בשם ממלכת קפריסין לאחר מאבק בין ריצ'רד לב ארי לשליט ביזנטי מקומי שהכריז על עצמו כקיסר וטען לכתר האימפריה הביזנטית.
שפת סתרים
שפת סתרים או לשון סתרים היא שיטה להפעלת מניפולציות על מילים מדוברות, כך שיהפכו בלתי מובנות לשומע בלתי מיומן. בשפות סתרים משתמשות קבוצות המעוניינות להסתיר את תוכן שיחותיהן מזרים. שפת הבי"ת היא דוגמה לשפת סתרים המופעלת על העברית. דוגמאות נוספות הן Pig Latin, שפת סתרים המופעלת באנגלית ובשפות נוספות (ההברה הראשונה מועברת לסוף המילה ומוסיפים אחריה "ay") ו-Verlan, המופעלת על צרפתית (החלפת סדר ההברות ויצירת אנגרמות).
בכל שפה כזו משתמשים בטרנספורמציה, פשוטה בדרך כלל, להצפנת השפה המקורית. דובר מיומן מסוגל לקודד את שפתו לשפת הסתרים ולפענח דיבור בה, בקצב הדיבור הרגיל. מאזינים שאינם מכירים את מפתח ההצפנה או אינם מיומנים בשפת הסתרים יקלטו רק ג'יבריש.
שפות סתרים מועברות בדרך כלל בעל פה. כתיבתן אפשרית, אך לרוב אינה מעשית, כיוון שהיא עלולה להיות מאויתת באופן בלתי אחיד, במגוון איותים.
שפות סתרים משמשות לרוב ילדים, כאמצעי ליכוד קבוצתי וכמשחק מיומנות דיבור. מילים שנוצרו בשפת הסתרים עשויות להיטמע בסלנג של שפת המקור. מילים עבריות ששוקעו בשפות היהודיות שימשו לעיתים כשפת סתרים של יהודים, למניעת הבנה על ידי גויים, כגון שפת הלכודיש בכפר שופפלוך בגרמניה.
ישנן שפות סתרים שהשימוש בהן כה נפוץ עד כי בפועל אינן יכולות לשמש למטרת הסתרה, שכן כמעט כל דובר של שפת המקור, גם אם אינו מיומן בדיבור בשפת הסתרים, מכיר את עקרון ההצפנה שלה.
לשון סתרים
ספינגוליפיד
ספינגוליפידים הם קבוצה של ליפידים הנגזרים מהאמינו אלכוהול האלפטי ספינגוזין. ספינגוליפידים הם חלק מהליפידים הבונים ממברנות ביולוגיות. הספינגוליפידים מצויים בעיקר ברקמות עצבים והם בעלי תפקיד חשוב בהעברת אותות ובזיהוי התא.
מבנה.
ספינגוליפידים בנויים משלד של ספינגוזין אשר מחובר, בצידו האחד, לקבוצות פולריות כמו אתנולאמין, סרין או כולין, ובצידו השני מחובר, בקשר אמידי, לקבוצת אציל (בדרך כלל חומצת שומן).
בנוסף לשייר ההידרופובי של קבוצת השומן, לספינגוליפידים יש קבוצה אליפטית (ולכן הידרופובית) שנייה, שמקורה מהשלד של ספינגוזין קבוצה זו תהיה קבועה לכל הספינגוליפידים, בעוד שהקבוצה שמקורה בחומצת שומן יכולה להשתנות, באורכה ובדרגת הרוויה שלה בין ספינגוליפידים שונים.
סוגי ספינגוליפידים.
ישנם שלושה סוגים עיקריים של ספינגוליפידים:
פעילות.
ספינגוליפידים מסונתזים ברשתית התוך-פלזמית (ER) ובגולג'י והם נפוצים בעיקר בממברנה הציטופלסמתית (35%-20%) ובאנדוזומים, שם הם מבצעים את רוב תפקודיהם. בנוסף, הם עוברים בין אורגנלות. העברה מתבצעת על ידי ואסיקולות ועל ידי טרנספורט מונומרי בציטוזול. הספינגוליפידים נעדרים מהמיטוכונדריה ומהרשתית התוך-פלזמית.
נוטים להאמין כי ספינגוליפידים מגנים על פני התא מפני פקטורים סביבתיים מזיקים על ידי יצירת מעטפת דו שכבתית ליפידית, המספקת הגנה כימית ויציבה מכנית. נמצא כי מספר קומפלקסים של ספינגוליפידים מעורבים בפעילויות ספציפיות כגון זיהוי התא והעברת אותות (סיגנלים). היכולת לשמש בהעברת אותות קשורה בעיקר לאינטראקציות ספציפיות של קבוצה סוכרית הקשורה לליפיד (גליקוליפיד) עם ליפידים דומים או חלבונים הנמצאים בתאים שכנים.
לאחרונה, צורות פשוטות של ספינגוליפיד כמו סרמיד וספינגוזין-1-פוספט, נתגלו כמתווכים בשרשרת מעבר האותות המעורבת בתהליך האפופטוזה (מוות תאי מתוכנן), ברבייה ובלחץ.
יום ולנטינוס הקדוש
שרשרת מקסימלית
קישור קואופרטיבי
קִישּׁוּר קוֹאוֹפֶּרָטִיבִי או קוֹאוֹפֶּרָטִיבִיוּת הוא מושג בביוכימיה המייצג, לרוב, את היכולת של חלבונים לשנות את הזיקה שלהם לליגנד (לרוב הסובסטראט) עקב קישור מוקדם של ליגנד. כלומר אפיניות הקישור של הליגנד השני לחלבון תהיה שונה מהאפיניות שבה נקשר הליגנד הראשון לאותו חלבון.
המונח מייצג גם קשת רחבה של שינויים בקינטיקה של תהליכים. לדוגמה:
הגדרה.
קואופרטיביות מתקיימת כאשר האפיניות לקשירה של מולקולה לליגנד שלה, משתנה כתלות בקישור של הליגנד אליה. קואופרטיביות היא מקרה פרטי של אלוסטריה. מולקולה המתנהגת באופן קואופרטיבי חייבת להיות בעלת לפחות 2 אתרי קישור לליגנד.
אם קישור לליגנד באתר אחד מגדיל את האפיניות לקשירת מולקולות ליגנד נוספות באתר שני מדובר בקואופרטיביות חיובית (אפקטור אלוסטרי הומוטרופי חיובי). והפוך, אם קישור לליגנד באתר אחד מקטין את האפיניות לקשירת מולקולות ליגנד נוספות באתר השני מדובר בקואופרטיביות שלילית (אפקטור אלוסטרי הומוטרופי שלילי).
כאשר קשירת הליגנד אינה משנה את האפיניות לקשירת ליגנד נוסף, מקובל לומר שאין קואופרטיביות.
דוגמה להתנהגות קואופרטיבית: המוגלובין.
החלבון המוגלובין, שתפקידו נשיאת מולקולות חמצן בדם, הוא טטרמר; כלומר הוא אוליגומר בעל 4 אתרי קישור לחמצן (אחד בכל תת-יחידה). כאשר מולקולת חמצן נקשרת בתת-יחידה אחת, עולה האפיניות לקשירת מולקולות חמצן נוספות בתת-היחידות האחרות (תהליך זה מתרחש בריאות). גם ההפך נכון: ניתוק מולקולת חמצן מיחידה אחת יעודד את ניתוק שאר מולקולות החמצן הקשורות (תהליך המתרחש ברקמות היעד, כגון בשרירים). במקרה זה, תופעת הקואופרטיביות מגדילה את יכולת ההמוגלובין לקשור חמצן בריאה ולשחררו בשריר (כושר נשיאת החמצן של המוגלובין גדולה פי 1.7 יותר חמצן מאשר חלבון תאורטי עם 4 אתרי קישור בלתי תלויים).
משוואת היל.
מקדם היל מתאר באופן כמותי את הקואופרטיביות של חלבון, והוא מופיע במשוואת היל:
כאשר:
ליניאריזציה של משוואת היל מביאה לביטוי:
ושרטוט של ביטוי זה נקרא עקום היל, כך שהשיפוע של העקום הוא מקדם היל, n.
ככל שמקדם היל גדול יותר כך גדולה יותר מידת הקואופרטיביות. מקדם היל התאורטי המקסימלי הוא כמספר אתרי הקשירה.
מודלים מתמטיים להסבר מנגנוני-מבני של תופעת הקואופרטיביות.
שני מודלים המנסים לתאר את התופעה ושניהם מתאימים לתיאור בהמוגלובין.
מודל MWC.
מודל MWC או המודל המתואם (The two-state, concerted model) פותח על ידי ז'אק מונו, ג'פרי ווימן וז'אן-פיאר שנז'ו בשנת 1965. בבסיס מודל זה עומדת הנחת היסוד שכל תת-היחידות בחלבון משנות את הקונפורמציה שלהן, ולכן גם את האפיניות, יחדיו. כלומר, שינוי מתואם בכל תת-היחידות. כל תת-היחידות ימצאו במצב T (מתוח, עם האפיניות הנמוכה) או במצב R (רגוע, עם האפיניות הגבוהה). קישור הליגנד לתת-יחידה מטה את שיווי המשקל בין המצבים T ל-R, ולכן גורם לשינוי הנצפה בחלבונים קואופרטיביים.
מודל KNF.
מודל KNF המודל הרציף (The sequential mode) פותח על ידי דניאל קושלנד ועמיתיו ג'ורג' נמתי ודייוויד פילמר בשנת 1965, מתאר את הקואופרטיביות דרך שינויים בכל תת-יחידה בנפרד, לאחר קישור הליגנד לתת יחידה זו. קישור של ליגנד מתאים לתת יחידה אחת גורם לה לשינוי קונפורמציה, ומעלה את האפיניות לקישור לתת יחידה הבאה בלבד. מודל זה דורש קבוע שונה לכל שלב קשירה.
USA 193
USA 193 (ידוע גם בשמות NRO שיגור 21, NROL-21, או L-21) היה לוויין ריגול צבאי אמריקני. הלוויין היה בבעלות ה-National Reconnaissance Office, שהיא אחת מסוכנויות הביון של ממשלת ארצות הברית. אופן פעולתו ותפקידו של הלוויין הם בגדר סוד מדינה בארצות הברית. שיגורו של הלוויין USA 193 היה השיגור הראשון שבוצע עבור ממשלת ארצות הברית בחוזה עם United Launch Alliance - ULA שהיא חברה העוסקת בשיגורים לחלל. הלוויין הושמד בהצלחה על ידי טיל של מערכת SM-3 ,שנורה מספינת מלחמה אמריקנית ממערב להוואי ב-21 בפברואר 2008.
התקלה ודעיכת המסלול.
אף ששיגור הלוויין וכניסתו למסלול היו מוצלחים, הלוויין איבד קשר עם תחנת הבקרה שעות לאחר השיגור.
דיווחים בלתי רשמיים ראשונים, ממקורות בממשל האמריקני, על לוויין ריגול אשר מסלולו הולך ודועך לקראת כניסה לאטמוספירה בתוך שבועות ספורים, התפרסמו בסוף חודש ינואר 2008. דיווח זה לא הפתיע חובבי חלל העוסקים בתצפיות על לוויינים סביב כדור הארץ, אשר עקבו אחר הלוויין.