סדרות רוחניות של פסלים ו"אינסטלציות"
י: אמנות מונומנטלית:
לקריאה נוספת.
Ilinca Nicodim-Gèze "Ion Nicodim", monografie, Editura Humanitas 2012
מונוגרפיה דו-לשונית רומנית-צרפתית
קישורים חיצוניים.
Aurelia Mocanu "In memoriam -Ion Nicodim - Inorog sub ţărână", România literară, nr.12, 2007
נחיצ'יבאן
הפירמידה האדומה
הפירמידה האדומה (באנגלית: The Red Pyramid) הוא רומן פנטזיה המבוסס על המיתולוגיה המצרית. הוא יצא באנגלית ב-4 במאי 2010 ובעברית באותה השנה. הפירמידה האדומה הוא הספר הראשון בסדרת משפחת קיין והאלים המצריים שכתב ריק ריירדן. הספר מתאר את נסיונותיהם של האחים סיידי וקרטר להציל את העולם מידי האל הרשע סת.
עלילה.
הספר עוסק באח ובאחות ממשפחת קיין, בשם קרטר וסיידי, שמתראים באופן קבוע פעמיים בשנה. קרטר התלווה אל אביו, הארכאולוג ג'וליוס, בנסיעותיו וסיידי גרה עם סבה וסבתה. באחת הפעמים בהן נפגשו, ב-24 בדצמבר, לקח אותם אביהם למוזיאון הבריטי כדי לפוצץ את אבן רוזטה, ולשחרר את אוסיריס מהדואת (עולם מיתולוגי שבו נמצאים האלים שמתו) כדי להפוך לגוף המארח של אוסיריס (לקבל על עצמו את אחת הישויות שלו ). אביהם משחרר בטעות מהדואת חמישה אלים, במקום אחד. חמשת האלים האלה נולדו בחמשת הימים שנות השיגה מחונסו לאחר משחק, על מנת להוסיף לשנה במיוחד כדי לעקוף את שבועתה לא ללדת בימי השנה. חמשת הימים האחרונים בשנה, 27-31 בדצמבר, נקראים "ימי השדים".
אחד מהאלים שהשתחררו, סת', אל המדבר הרשע, שמנסה להחריב את העולם, כלא את ג'וליוס, ואת אוסיריס כדי שהוא לא ישעבד אותו, בסרקופג, וברח יחד איתו כדי שלא ייתפס, למצרים, שם הוא מתחיל לבנות פירמידה שצבעה הוא אדום שתהווה את מקור הכוח שלו- ביום הולדתו, יום השדים השלישי (29 בדצמבר). קרטר וסיידי מחליטים לצאת לפירמידה האדומה כדי להציל את אביהם, יחד עם אלת החתולים המצרית, בסתת (ג'וליוס ורובי הם שהוציאו אותה מהדואת כדי לשחררה לפני שאפופיס ינצח אותה ובתמורה היא משגיחה על סיידי בתור החתולה שלה מאפין. אמם של סיידי וקרטר הקריבה את עצמה כדאי לסגור את היציאה מהדואת).
בדרכם, תוקפות אותן מפלצות משונות, שנשלחו על ידי סת' על מנת להרוג את קרטר וסיידי. לאחר שקרטר וסיידי ניצחו אותם בעזרת כוחותיהם, יחד עם בסתת, הם נלחמים באלה הלביאה סחמת', שדז'רדן שלח כדי לעצור אותם. הם מביאים לה משקה חריף העשוי מרוטב סלסה, המזכיר בצבעו דם, שבו היא חושקת. וכשהיא שותה אותו, בדומה למסופר במיתולוגיה המצרית (בה נעשה שימוש במיץ רימונים ובירה) שבה להיות האלה חתחור, אלת היופי בעלת קרני הפרה שנרגעת מזעמה. לאחר מכן, הם נלחמים באל התנין סובק, והוא מצליח לנצחם ולהחזיר את בסתת לדואת.
בדרך לפירמידה האדומה הם מבקרים בביתו של אל הידע תחות, ששולח אותם לארץ המתים כדי להשיג את נוצת האמת לכישוף. שם הם פוגשים גם את אנוביס - אל המוות, הוא מגלה להם שכדי לנצח את סת' עליהם להגיד בקול את שמו הסודי בכישוף שישמיד אותו ויחזיר אותו לדואת. קרטר וסיידי מבקרים בנום הראשון, כדי לקבל כלים ללחימה בסת'. הנום הראשון הוא מעין אוניברסיטה של חרטומים, שם הם לומדים לשלוט בכוחותיהם. לאחר שמצווים להוציא את קרטר וסיידי להורג- הם בורחים, וכשהם מגיעים לפירמידה, הם מגלים שאביהם כבר אינו בחיים. כשהם נפגשים עם סת', נפתיס אשתו מגלה להם את שמו האמיתי: יום הרשע (ככינוי ל-29 בדצמבר). הם גורמים לסת לחזור לצד הטוב, על ידי כך שהם אומרים לו שיגרשו אותו לדואת בעזרת שמו הסודי, אם ימשיך להחזיק את אביהם, ולנסות להחריב את העולם. בזמן שהם בפירמידה האדומה, קרטר וסיידי תופסים שד מרושע, שמספר להם שאפופיס, אל הנחש ואדון הכאוס, מתכנן לבלוע את השמש, ושאפופיס הוא אויבם האמיתי.
בסוף הספר, כשקרטר וסיידי חושבים שאביהם כבר אינו בין החיים, הם נשלחים לביקור בדואת, שם הם פוגשים את ג'וליוס. הוא מספר להם שאל המוות המצרי, אוסיריס, בחר בו בתור הגוף המארח שלו, ולכן ג'וליוס ימשיך לחיות ולעזור לקרטר ולסיידי מהדואת. לאחר הביקור, הם מגיעים לביתו של דודם, איימוס, ומגלים שם שבסתת חזרה מהדואת כמתנה מהאלים .
הכל אבוד
הכל אבוד (באנגלית: All Is Lost) הוא סרט קולנוע אמריקאי בבימויו של ג'יי. סי. צ'נדור. השחקן הראשי והיחידי בסרט הוא רוברט רדפורד. זהו סרטו השני של צ'נדור לאחר "התמוטטות" משנת 2011. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-2013 וזכה לביקורות מהללות.
עלילה.
אי שם באוקיינוס ההודי, הדמות הראשית המגולמת על ידי רוברט רדפורד מקריאה: "אני מצטער. אני יודע שזה בעל משמעות מועטה כרגע, אבל אני באמת מצטער. ניסיתי. אני חושב שתסכימו שניסיתי. ניסיתי להיות אמיתי, להיות חזק, להיות אדיב, לאהוב ולהיות צודק. אבל לא הצלחתי. הכל אבוד".
שמונה ימים קודם, מתעורר הגיבור ביאכטה "ורג'יניה ג'ין" המוצפת במים. הוא עולה לסיפון ומגלה שבספינתו נפער חור כתוצאה מהתנגשות במכולה תועה. הוא מרחיק את הספינה מהמכולה ומתקן את הנזק על ידי הדבקת חתיכות עץ לחור. לאחר מלאכת התיקון, הוא מגלה שמערכת הניווט נהרסה. הוא עולה על התורן כדי לחבר מחדש את מערכת התקשורת. אך חרף ניסיונתיו הוא לא מצליח להפעיל את המכשיר לאורך זמן.
מאוחר יותר מתחילה סערה והוא מנסה בכל כוחו להשאיר את הספינה במסלולה הנוכחי. במהלך ניסיונותיו הוא מועף מהסיפון אל האוקיינוס, ורק לאחר מאבק ממושך הוא מצליח לעלות חזרה לספינה. לאחר שהסערה שוככת, הוא מגלה את הנזק המרובה שנגרם לגוף הספינה. הגיבור מחליט לנטוש אותה לטובת סירת הצלה מתנפחת. הוא אוסף מהספינה ההרוסה ציוד חירום, ומיד לאחר עזיבתו היא שוקעת.
הגיבור מנסה ללמוד איך לתפעל את מכשיר הניווט סקסטנט, הוא מעריך שסיכויו להימצא יגדלו כאשר הוא יגיע לנתיב הספינות המסומן במפה. במהלך מסעו הספקתו מתמעטת, והוא מגלה שהמים שהוא לקח מהספינה אינם ראויים לשתייה. הוא מאלתר ומצליח לאדות חלק מהמים תוך שימוש ביריעת פלסטיק.
כשהוא מגיע לנתיב, שתי ספינות סוחר חולפות על פניו למרות ניסיונותיו לאותת להם באמצעות נורים. הוא נסחף מחוץ לנתיב כשההספקה שלו הולכת ואוזלת. במהלך היום השמיני לתאונה הוא כותב מכתב (אשר הוא הקריא בתחילת הסרט), ומכניס אותו לצנצנת שאותה הוא זורק לאוקיינוס.
באותו הלילה הוא מבחין באור קלוש, נראה של ספינה הנמצאת במרחק. ללא נורים נוספים הוא מדליק אש בתוך סירת ההצלה. האש יוצאת במהרה משליטה ומתפשטת בסירת ההצלה. הסירה נהרסת והוא נאלץ לקפוץ למים. הגיבור שאיבד כל תקווה מניח לעצמו לשקוע למצולות, אולם לאחר רגעים ספורים הוא מבחין שהספינה התקרבה אליו ושוחה לפני המים, שם הוא אוחז ביד המושטת לעברו.
תגובות.
הסרט זכה לביקורות מהללות. האתר "Rotten Tomatoes" נתן לסרט ציון של 94% בהתבסס על 156 ביקורות.
האתר "Metacritic" נתן לסרט ציון של 87 מתוך 100 על בסיס של 43 ביקורות.
הסרט זכה להשוואות לסרט "חיי פיי" (2012) שגם כלל סט צילום מצומצם והתרחש ברובו בלב ים. השחקן רוברט רדפורד והמלחין אלכס איברט זכו לביקורות מהללות על חלקם בסרט. כאשר הסרט הוקרן בפסטיבל קאן רדפורד זכה ל"קימת כבוד".
קוואנטית
אדוארד האריגן
אדוארד האריגן (באנגלית: Edward Harrigan; 26 באוקטובר 1844 - 6 ביוני 1911) היה שחקן אמריקאי, מחזאי, מנהל תיאטרון ומלחין. האריגן וטוני הארט, שנודעו כצמד "האריגן והארט", יצרו את שיתוף הפעולה המפורסם הראשון בתיאטרון המוזיקלי האמריקאי. השילוב בין מוזיקה, מחול וסיפור אנושי, שהוגשם באופן מלא בקומדיות המוזיקליות של האריגן והארט, הוכיח את עצמו כוותיק, האהוב והמושך ביותר בז'אנר המופעים המוזיקליים עד ימינו.
קריירה.
תחילת הדרך.
האריגן נולד בניו יורק לשושלת אירית. בשנת 1867, כשהיה 22, הוא עשה את ההופעה הראשונה שלו כזמר קומי אירי במסבאה בסן פרנסיסקו. לאחר הופעות במשך מספר שנים, הוא חזר לשיקגו.
האריגן והארט.
בשיקגו יצר האריגן שותפות במה עם טוני הארט (1855–1891), ששמו האמיתי היה אנתוני ג'יי קנון. למרות שהאריגן היה תמיד המוח מאחורי הדמויות והעלילות של מופעי הצמד, הקסם והפיתוי של הארט שיחקו תפקיד גדול בהצלחתה של השותפות. שניהם החלו את הקריירה המקצועית בניו יורק ב-1872–1873 ועד מהרה הצטרפו אל "תיאטרון הקומיק" של ג'וש הארט. במשך ארבע שנים הם הצליחו בהצגת דמויות איריות וגרמניות ורוטינות קומיות. "האריגן והארט", כפי שנודעו, זכו להצלחה גדולה בהצגת דמויות קומיות שבאו מקרב המעמדות הנמוכים ומחיי היומיום ברחובות ניו יורק, ובמיוחד בתיאור ה"מיליציות" האתניות שבשכונה. האריגן החל עם מערכוני וודביל פשוטים, עיבד אותם בהדרגה למחזות, ופה ושם הכניס שירים, שהפכו לפופולרים על ידי דוד ברהם. ב-1872, יצר האריגן מופע שנקרא "מוליגן גארד", שבמובנים רבים הוכיח את עצמו במרכז פעילות הצמד בשנים הבאות.
ב-1878 התיישבו האריגן והארט בברודוויי, ובשבע השנים הבאות השתתפו ב-17 מופעים שיצרו בסדרת "הפיקניק של מוליגן גארד". במופעים שהעלו, למרות שעדיין היו עממיים ומגוחכים, המוזיקה החלה להשתלב יותר עם הקו הסיפורי ויחד עם הדיאלוג והמחול, הם החלו להידמות לקומדיה מוזיקלית מודרנית (מה שכיום נקרא מחזמר). האריגן כתב את המחזות והשירים ורהם כתב את המוזיקה.