התפרסם ברמה בינלאומית בזכות תפקידו כ"סיק בוי" המשתמש הכבד בהרואין וחברו של "רנטון" (יואן מקגרגור) בדרמת הקאלט "טריינספוטינג" . המשיך את התנופה שלו באמצע שנות ובסוף ה-90 כשגילם את איש העסקים היאפי ג'פרי באיירון בדרמה "אהבה שאחרי", את הפושע קפטן ג'יימס פלנקט בסרט הפעולה התקופתי "פלנקט ומקלין", את אדמונד ברטראם בעיבוד הקולנועי לרומן "מנספילד פארק" ואת חייל פגוע ההלם בילי פריור בדרמת המלחמה "התחדשות".
בשנת 2000 שיחק מילר במותחן הערפדים "דרקולה 2000" את סיימון שאפרד בן טיפוחיו של צייד הערפדים אברהם וא הלסינג (כריסטופר פלאמר).
ב-2004 הופיע במותחן האימה הפסיכולוגי "ציידי המחשבות" בתור מתלמד האף.בי. איי לוקאס הרפר ובדרמה הקומית של וודי אלן "מלינדה ומלינדה" בתור האומן הניו יורקי לי. ב-2005 שיחק מילר בסרט הפעולה הבדיוני "איאון פלקס" בתפקיד אורן אחיו של טרבור גודצ'יילד (מרטון קסוקס) מושל העיר העתידנית ברגנה. ב-2006 גילם מילר את רוכב האופניים גרים אוברי בדרמת הספורט הביוגרפית "הסקוטי המעופף".
ב-2007 שיחק בדרמה הפוליטית הבריטית "סוף המשחק".
מחוץ לקולנוע התפרסם מילר בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה הקומית "איליי סטון" בתור עורך הדין המצליח איליי סטון, בעונה החמישית של סדרת הדרמה הפופולרית "דקסטר" בתור הנואם הכריזמטי ג'ורדן צ'ייס, במיני סדרה המבוססת על הרומן "אמה" בתור מר ג'ורג' נייטלי ובסדרת הפעולה "סמית'" בתור חברו הקרוב של הפושע בובי סטיבנס (ריי ליוטה). ב-2012 החל להופיע בתפקיד ראשי בסדרה "אלמנטרי" כשרלוק הולמס.
בשנת 2017 שב לגלם את "סיק בוי" בדרמה של דני בויל "טריינספוטינג 2", המשך לסרט משנת 1996.
חיים אישיים.
מילר התחתן בשנת 1996 עם השחקנית האמריקאית אנג'לינה ג'ולי, שנה לאחר שהשניים כיכבו ביחד בסרט "מרדף ממוחשב", הם נפרדו לאחר למעלה משנה של זוגיות ולבסוף התגרשו ב-1999. ב-2008 התחתן מילר עם הדוגמנית-שחקנית האמריקאית מישל היקס, ובאותה שנה נולד בנם. ב-2018 הם התגרשו.
מילר מקפיד להשתתף במרתונים עירוניים, ב-2008 השתתף וסיים בהצלחה את מרתון לונדון.
יחסי החרדים לציונות
קנזס סיטי ויזרדס
בנימין ברלאי
בנימין ברלאי היה ניצב במשטרת ישראל.
ברלאי עלה לישראל זמן קצר לאחר קום המדינה והצטרף לשורות המשטרה. עד 1961 היה מפקד יחידת סיור בנפה הדרומית של מחוז תל אביב. לאחר מכן התמנה לשמש דובר המחוז ובשנת 1962 החל לעמוד בראש לשכת הסיור בנפה הצפונית של המחוז. מאוחר יותר עמד בראש מפלג הנוער במחוז תל אביב ובהיותו בתפקיד זה הועלה בשנת 1967 לדרגת רב פקד. מאוחר יותר היה סגן מפקד מרחב יפו. ב-1970 מונה לסגן ראש ענף תנועה במחוז תל אביב וב-1972 מונה למפקד הענף.
בתפקידיו הבכירים האחרונים בשורות המשטרה היה מפקד מרחב ירקון, סגן מפקד מחוז תל אביב, ראש אגף אפסנאות (1980–1981) וראש אגף משאבי אנוש בשנים 1981 עד 1985.
נפתלי בן-מנחם
נפתלי בן מנחם (בלועזית: Naftali, or Naphtali Ben Menachem, or Ben Menahem; נולד בשם נפתלי פריעד (Fried, קרי: פְרִיד; י"ג בטבת, תרע"א, 13 בינואר 1911 – י' באדר תשל"ד, 4 במרץ 1974) היה חוקר ספרות עברית, ביבליוגרף, ביבליופיל ואספן ספרים. פרסם מאות רשימות ביקורת על ספרים ומחבריהם, עמד בראש מפעל הביבליוגרפיה העברית במשך חמש עשרה שנה (עד ליום מותו), וכן היה חבר בהנהלת מוסד הרב קוק וחבר ההנהלה הראשונה של גנזך הציונות הדתית.
על מאמריו הראשונים חתם בשם נפתלי פריעד או פריד, על חלק אחר חתם בשם נפתלי אילון ועל חלק א. אמיתי, אך על מרבית מאמריו ועל כל ספריו חתם בשם נפתלי בן מנחם.
חייו.
נפתלי פריד, בן מנחם מנדל, נולד בשנת 1911, בכפר פוינילה דה סוב מונטה (Poienile de sub Munte, או Havasmező), שבהונגריה (כיום בשטחה של רומניה). אביו היה חתנו של הרב נפתלי הכהן שוורץ ממאד, מחבר שו"ת בית נפתלי, מחשובי רבני הונגריה.
בתקופת נעוריו למד בישיבות שונות, וכבר אז התבלט במידת הסקרנות והידע שלו. שתי תשובות לשאלות ששאל את רבו, רבי דוד שפרבר, התפרסמו בספרו של הרב (שאלות ותשובות אפרקסתא דעניא, חלק א').
חיבורו הראשון, "שִטה תלמודית" (על ביאור ב), נדפס בשנת תרפ"ח 1928 בירחון הבחור, כשהיה בן 17 בלבד. את החיבור כתב בעיר סיגט שבמחוז מרמורש בהונגריה (כיום בשטחה של רומניה), שעבר להתגורר בה זמן קצר לפני כן. מאוחר יותר פרסם על העיר מאמרים רבים.
שהותו בסיגט לא ארכה זמן רב, כי החליט ללכת ללמוד בישיבת הרב ד"ר יעקב הופמן , בפרנקפורט שבגרמניה. בביקוריו התכופים בספרייה העירונית שם פגש את פרופ' אהרן פריימאן, מי שהיה מנהל המחלקה היהודית של הספרייה. תחת הדרכתו עשה את צעדיו הראשונים בתחום הביבליוגרפיה העברית. משהוכיח את בקיאותו הרבה בספרים, נשלח על ידי פריימאן לרומא, לשם קִטלוג כתבי היד העבריים שבספריית הוותיקן. אולם עבודתו בוותיקן הופסקה, בין היתר, משום שנקרא לשירות צבאי בארץ מולדתו. חלק מממצאיו בספרייה זו פרסם במאמרו "הספרייה העברית בוואטיקן" בכתב העת דרכנו, תרצ"ב, ומספר שנים אחר כך גם בכתב העת סיני ובספר נפרד, מגנזי ישראל בוותיקן (תשי"ד).
תחנתו הבאה הייתה העיר טימישוארה (Timişoara) שבהונגריה (כיום ברומניה), שם פגש והתיידד עם יהודה לייב (ליפוט) פליישר, חוקרו המפורסם של אברהם אבן עזרא (ואביו של פרופ' עזרא פליישר, חוקר הפיוט והגניזה הנודע וחתן פרס ישראל לספרות יפה לשנת תשי"ט). בהשפעתו של י"ל פליישר החל גם בן מנחם לחקור את אבן עזרא וספריו, ומאז ובמשך כל חייו פרסם עשרות מאמרים עליו ועל יצירתו (מאמרו הראשון על אבן עזרא, "מאמר קשה ההבנה בדברי אבן עזרא", פורסם עוד בשנת תר"ץ בכתב העת מזרח ומערב, כרך ה'. בשנת תרצ"ב פרסם מאמר ביקורת על הספר שהוציא פליישר, "ספר המאורות לרבי אברהם אבן עזרא"). כוונתו של בן מנחם הייתה להוציא לאור בצורה מדעית מסודרת את כל כתבי אבן עזרא ובפרט את שיריו ואת פירושו למקרא. הוא החל לאסוף כתבי יד ודפוסים ראשונים משל אבן עזרא ואף החל במלאכת ההוצאה לאור של חלק משיריו, אך מעולם לא סיים אותה. בשנת תש"א הוציא לאור את ספרו הראשון, ספר הטעמים של אבן עזרא, על-פי כתבי יד שבבית הספרים הלאומי בירושלים ובספריית הוותיקן. בשנת תש"ג אסף מספר אגדות עם על אבן עזרא ופרסמן כספר. בשנת תש"י פרסם ספר נוסף על בנו של אברהם אבן עזרא, יצחק, ושיריו. בהמשך פרסם מאמרים רבים על אבן עזרא, ובשנת תש"ל הוציא לאור מהדורות צילום של שניים מספריו, עם מבואות והערות: יסוד מורא ושפה ברורה. לאחר מותו של בן מנחם כינסה אלמנתו בלהה (בסיוע יצחק רפאל ואברהם מאיר הברמן) את מרבית מאמריו ומחקריו על אבן עזרא, בספר ענייני אבן עזרא.
החל משנת תרצ"ב החל לפרסם רשימות על היהודים בהונגריה. רשימתו הראשונה בנושא (וכן הרשימות הבאות) עסקה ביהודי מרמורש, ופורסמה בההד.
בשנת תרצ"ו עלה בן מנחם לארץ ישראל והתגורר בירושלים. הוא החל לעבוד במערכת עיתון ההד ולפרסם מאמרי ביקורת על סופרים ועל ספרים שיצאו לאור באותו הזמן. שנה מאוחר יותר הצטרף גם למערכת הצופה, שם פרסם ידיעות ורשימות על ענייני השעה וכן מאמרי ביקורת. עם זאת, לא הצטמצם במסגרות אלו בלבד ורשימותיו התפרסמו גם בכתבי עת ועיתונים אחרים, כגון, "אוצר החיים", "אוצר יהודי ספרד", "אור המזרח", "", "הדאר", "דבר", "הדרום", "חדשות אחרונות", "ידיעות אחרונות", "לשוננו", "מחניים", "המעין", "מעריב", סיני", "ספונות", "העולם", "קריית ספר", "תגים", "תלפיות", "תרביץ" ועוד. בנוסף, היה פעיל בהסתדרות ישורון, חבר בוועדת הספרייה וחבר מערכת טורי ישורון ופרסם מספר מאמרים במסגרת זו.
כאספן ספרים וביבליופיל לא חסך ביקורתו מהוצאות ספרים שנהגו להוציא לאור ספרים במהדורות צילום, לדבריו, כדי "להגדיל הכנסות... ולמעט בהוצאות". הוא פרסם מספר רשימות בנושא ועל רשימה אחת כמעט ונתבע לדין. כחלק ממלחמתו בתופעה זו, החל להוציא לאור בעצמו, בשנת תש"ל (בהוצאת תשבי), ספרים וכתבי עת עתיקים או נדירים, במהדורות צילום מהודרות, בתוספת מבואות והערות.
בן מנחם נפטר בשנת תשל"ד, במהלך ישיבת עבודה במפעל הביבליוגרפיה העברית בירושלים.
עבודתו ונושאים מרכזיים במחקריו.
תחומי התעניינותו של בן מנחם היו נרחבים. מחוץ למחקריו על אברהם אבן עזרא וספריו, הוא הקדיש מזמנו כאמור גם לחקר יהדות הונגריה, רבניה והספרות שנדפסה בה, וכן גם לחקר החסידות. לנושא הראשון הקדיש מאמרים רבים ואת הספר מספרות ישראל באונגאריה (=הונגריה), ולנושא השני פרסם את מגלת סתרים לרבי יצחק יהודה יחיאל ספרין ומספר מאמרים וספרים על אחדים מרבני החסידות וספריהם.
בנוסף, בן מנחם כתב מספר רב של ערכים על אישים ורבנים, באנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל שבעריכת מ' מרגליות, בהאנציקלופדיה של הציונות הדתית שבעריכת יצחק רפאל וגאולה בת יהודה, וב-"Encyclopaedia Judaica".