הפילוסופים האריסטוטליים בימי הביניים כתבו ביאורים וקיצורים לאורגנון. בין המפורסמים שבהם הם "מילות הגיון" של הרמב"ם, וקיצור ו"ביאור אמצעי" של אבן רושד. חלק מחיבורים אלו של אבן רושד תורגמו לעברית בימי הביניים, ויצאו לאור על ידי האקדמיה האמריקאית של ימי הביניים בשנת 1969, בעריכת חיים דוידסון.
גם רמח"ל, בראשיתה של העת החדשה, כתב תקציר משלו לאורגנון, בשם "ספר ההגיון".
שיקגו בלאקהוקס
שיקגו בלאקהוקס (באנגלית: Chicago Blackhawks) היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית משיקגו, אילינוי, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NHL בה היא חברה בבית המרכזי שבחטיבה המערבית. מכונה בקיצור "ההוקס" (The Hawks).
הקבוצה נוסדה ב-1926, והיא אחת מהקבוצות המכונות שש המקוריות (The Original Six), שש הקבוצות הקבועות שהרכיבו את הליגה בין 1942 ו-1967 והיוו את הבסיס ל-NHL המודרנית.
הבלאקהוקס זכו ב-6 גביעי סטנלי, האחרון שבהם ב-2015.
היסטוריה.
1926 - 1942: שנים ראשונות והצלחות ראשונות.
שיקגו בלאקהוקס נוסדה ב-1926 והצטרפה ל-NHL כקבוצת התרחבות בעונת 1926/27 יחד עם דטרויט קוגרס (כיום דטרויט רד וינגס) וניו יורק ריינג'רס. הקבוצה נקראה על שם יחידת חיל הרגלים בה שירת מייסד הקבוצה, פרדריק מקלפלין, במלחמת העולם הראשונה - "יחידת הנץ השחור", על שם הצ'יף "נץ שחור" משבט הסאוק, ראש שבט אינדיאני שלחם לצד הבריטים במלחמת 1812 והיה דמות ידועה בהיסטוריה של אילינוי. ואכן, שם הקבוצה השתרש כ"בלאק הוקס", בשתי מילים, כולל על ידי אנשי הקבוצה עצמם, למרות שכפי שהתברר מאוחר יותר היא נרשמה ל-NHL תחת השם "בלאקהוקס" במילה אחת.
כמו קבוצות ההתרחבות האחרות, התבססו הבלאק הוקס בתחילת דרכם על שחקנים משתי ליגות מתחרות ל-NHL שנסגרו באותה עונה. מקלפלין שאף לקדם שחקנים אמריקאים, שהיו אז נדירים למדי בליגה שהייתה כמעט כולה נחלת שחקנים קנדים, ואכן בזמנים מסוימים הבלאק הוקס הציגו סגלים שנשלטו על ידי שחקנים אמריקאים.
משחק הבכורה של ההוקס ב-NHL היה ב-17 בנובמבר 1926 מול טורונטו סנט-פטריקס (כיום טורונטו מייפל ליפס) והסתיים בניצחון 4:1, אולם העונה כולה הסתיימה בלא הצלחה מיוחדת וכך שתי העונות שאחריה.
רק ב-1930/31 הצליחו הבלאק הוקס לעלות לצמרת הליגה ולעלות לסדרת גמר גביע סטנלי, שם נוצחו על ידי מונטריאול קנדיאנס. ב-1933/34, אחרי ניצחון על הקנדיאנס בסיבוב הראשון בפלייאוף ועל מונטריאול מארונס בשני, ניצחו הבלאק הוקס את דטרויט רד וינגס בסדרת הגמר וזכו בפעם הראשונה בגביע סטנלי. כוכב הקבוצה באותן שנים היה הקפטן שלה, השוער צ'רלי גרדינר.
ב-1937/38 עלו הבלאק הוקס לפלייאוף בקושי רב, עם 14 ניצחונות ו-25 הפסדים בעונה הרגילה. בפלייאוף הפתיעו הבלאק הוקס את ניו יורק אמריקנס, ובסדרת הגמר ניצחו את טורונטו מייפל ליפס וזכו בפעם השנייה בגביע סטנלי. עד היום הבלאק הוקס של 1938 היא הקבוצה שזכתה בגביע סטנלי עם המאזן הגרוע ביותר בעונה הרגילה.
1942 - 1967: עידן "שש המקוריות".
ב-1944/45 חזרו הבלאק הוקס לגמר גביע סטנלי, ושוב נוצחו על ידי מונטריאול קנדיאנס. במהלך אותה עונה מת המייסד והבעלים, פרדריק מקלפלין, ומעזבונו קנה את הקבוצה ביל טובין, שהיה נשיא הקבוצה וגם מאמנה בשתי עונות בשנות ה-30. אולם טובין היה למעשה כיסוי לבעלות בפועל של ג'יימס נוריס, הבעלים של דטרויט רד וינגס. נוריס היה הבעלים של "שיקגו סטיידיום", המגרש הביתי של ההוקס, מאז 1936.
הבעלות הצולבת של נוריס גרמה בעיות קשות לבלאק הוקס, כאשר מרבית עסקאות השחקנים בין שני המועדונים היו למעשה עסקאות לחיזוקם של הרד וינגס על חשבון ההוקס. הקבוצה נחלשה מאוד, ובין 1945 ו-1958 הגיעה לפלייאוף רק פעמיים. בתווך מת ג'יימס נוריס ב-1952, ובמקומו נכנסו לבעלות בנו, ג'יימס נוריס הבן, וארתור וירץ שהיה גם הוא מעורב ברד וינגס. עם זאת, מדיניותם של וירץ ונוריס הבן כלפי הקבוצה הייתה שונה משל נוריס האב, והם שמו להם למטרה לשקם את הקבוצה.
עבודתם נשאה פרי במחצית השנייה של שנות ה-50, כאשר בזה אחר זה הגיעו אל הקבוצה שחקנים צעירים שהיוו את שלד הכוכבים שלה בשנות ה-60. בעונת 1955/56 הגיע המגן פייר פילוט, ולאחריו הגיעו שני כוכבי ההתקפה הנחשבים לשניים מגדולי שחקני הקבוצה בכל הזמנים - בובי האל שהגיע בעונת 1957/58 וסטן מיקיטה שהגיע עונה אחת אחריו. הם הצטרפו לכוכבים וותיקים שהגיעו מקבוצות אחרות בליגה, השוער גלן הול והחלוץ טד לינדסי.
עם הסגל המשודרג הפכו ההוקס לכוח בליגה. אחרי שני כישלונות בפלייאוף מול מונטריאול קנדיאנס ב-1959 ו-1960 הגיעה עונת 1960/61. ההוקס הדיחו בחצי גמר הפלייאוף את הקנדיאנס וניצחו בסדרת הגמר את דטרויט רד וינגס, כדי לזכות בגביע סטנלי לאחר הפסקה של 23 שנה. זו הייתה הפעם היחידה בעידן "שש המקוריות" שבגביע סטנלי זכתה קבוצה אחרת מאשר מונטריאול, טורונטו, או דטרויט.
עוד פעמיים הגיעה הקבוצה באותו עשור לסדרת הגמר, ובשתי הפעמים נוצחה. ב-1961/62 לא הצליחה להגן על תוארה מול טורונטו, וב-1964/65 - בסיוע רכש מוצלח נוסף, החלוץ פיל אספוזיטו שהובא מקבוצה מליגה משנית - עלתה שוב לגמר, ונוצחה על ידי מונטריאול. ב-1966/67, העונה האחרונה של עידן "שש המקוריות", סיימו ההוקס עם המאזן הטוב בליגה בעונה הרגילה, אך נוצחו על ידי טורונטו בחצי גמר הפלייאוף.
1967 - 2009: בצורת ארוכה ותחילת שינוי.
תקופת סוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 הייתה תקופה של סוף עידן ושינויים תכופים בקבוצה, שנאלצה להסתגל במהירות למציאות משתנה. בשל התרחבות הליגה וקיומו של דראפט התרחבות, נאלצו ההוקס לוותר על השוער המצטיין גלן הול שעבר לקבוצה החדשה סנט לואיס בלוז. עוד באותה עונה עשו ההוקס עסקה עם בוסטון ברואינס, במסגרתה עברו לברואינס החלוצים פיל אספוזיטו, קן הודג' ופרד סטנספילד. העסקה התבררה כטעות גדולה, כאשר שלושתם הצטיינו בבוסטון במשך שנים ארוכות, העלו אותה לצמרת לאורך כל אותו עשור, וזכו במדיה בשני גביעי סטנלי, בעוד ההוקס דשדשו. באותה עונה החמיצו ההוקס את הפלייאוף, בפעם האחרונה עד עונת 1997/98. עונה לאחר מכן עזב את הקבוצה גם פייר פילוט, שעבר לטורונטו.
הישועה באה ממקום לא צפוי. עם התרחבות ה-NHL לקראת עונת 1967/68 פוצלה הליגה לראשונה לשני בתים - בית מזרחי, שהכיל את שש הקבוצות הוותיקות של הליגה, ובית מערבי שהכיל את הקבוצות החדשות. מטבע הדברים הבית המערבי היה חלש בהרבה מהבית המזרחי בשנים הראשונות, והעלייה ממנו לפלייאוף הייתה קלה הרבה יותר. בעונת 1970/71 שינתה ה-NHL את הרכב הבתים, כאשר בעקבות התרחבות נוספת צורפו שתי הקבוצות החדשות בליגה, ונקובר קנאקס ובאפלו סייברס, לבית המזרחי, בעוד הבלאק הוקס עברו למערב. החיים בבית המערבי, החלש יותר, היו קלים בהרבה. ההוקס זכו בקלות במאזן הטוב ביותר במערב ועברו דרך הפלייאוף עד לגמר גביע סטנלי, כאשר בהרכבם ממשיכים לככב סטן מיקיטה ובובי האל, כשלצידם דניס האל (אחיו הצעיר של בובי) והשוער הצעיר טוני אספוזיטו (אחיו הצעיר של פיל). בהגנה כיכב הוותיק פט סטייפלטון ולצידו ביל ווייט שהגיע מלוס אנג'לס קינגס. בסדרת הגמר נוצחו ההוקס שוב על ידי מונטריאול קנדיאנס.
בקיץ 1972 ספגה הקבוצה מכה קשה. ליגת ה-WHA, ליגה שקמה על מנת להתחרות ב-NHL, הצליחה לפתות את כוכב הקבוצה בובי האל, שעזב ברעש גדול עבור חוזה ענק בויניפג ג'טס. גם בלי האל שלטו ההוקס בבית המערבי והגיעו לגמר גביע סטנלי בעונת 1972/73, ושוב נוצחו על ידי מונטריאול. בתום אותה עונה עזב גם פט סטייפלטון ל-WHA.
בהמשך העשור המשיכו ההוקס לעלות באופן קבוע לפלייאוף, אם כי לא הגיעו בו רחוק. ב-1975/76 רכשו מבוסטון את המגן האגדי בובי אור, אולם אור היה כבר מעבר לשיאו, סבל מפציעות חוזרות ונשנות ופרש ממשחק ב-1979. שנה אחריו, אחרי 22 עונות בקבוצה, פרש ממשחק גם סטן מיקיטה.
בשנות ה-80 ה-NHL הפכה לליגה קשה הרבה יותר עבור ההוקס. סגירתה של ה-WHA גרמה להתרחבות נוספת של הליגה ב-4 קבוצות שנפלטו מה-WHA, וכעת הייתה להוקס תחרות קשה גם במערב. ההוקס עלו ב-1981/82 לגמר החטיבתי, שם נוצחו על ידי ונקובר קנאקס. גם ב-1982/83 וב-1984/85 הגיעו ההוקס עד הגמר החטיבתי, ובשתי הפעמים נוצחו על ידי אחת הקבוצות המוכשרות בתולדות ה-NHL - אדמונטון אוילרס על שלל כוכביה, ובראשם וויין גרצקי. כוכב הקבוצה באותם ימים היה החלוץ הצעיר דניס סבארד.
ב-1986 עבר מישהו במשרדי ההוקס על מסמכי הרישום הישנים של הקבוצה ל-NHL, וגילה במקרה שהקבוצה נרשמה לליגה 60 שנה קודם לכן בשם "בלאקהוקס", במילה אחת. הקבוצה החליטה להיקרא מעתה והלאה בשמה הרשמי על פי המסמכים, וכך היה.
בהמשך העשור המשיכו הבלאקהוקס להגיע באופן קבוע לפלייאוף, אולם רק ב-1988/89 הצליחו להגיע שוב אל הגמר החטיבתי. הפעם עמדה קלגרי פליימס בדרכם לסדרת גמר גביע סטנלי. גם ב-1989/90 המשיך הגמר החטיבתי לרדוף את הקבוצה, כאשר שוב נוצחו שם על ידי אדמונטון אוילרס של מרק מסיה. באותה עונה מונה השוער הסובייטי האגדי ולדיסלב טרטיאק למאמן השוערים של הקבוצה, ומי שזכה להתאמן אצלו היה השוער הצעיר אד בלפור. כוכבים אחרים באותה תקופה היו החלוץ הצעיר ג'רמי רוניק והמגן כריס צ'ליוס.