I Talk to the Wind הוא השיר השני באלבום. השיר מתחיל מיד אחרי סוף השיר 21st Century Schizoid Man. בניגוד מוחלט לקודמו, זהו שיר שליו עם לחן נעים ושקט, שכולו מלווה על ידי חליל. המוזיקה נכתבה על ידי איאן מקדונלד והמילים נכתבו על ידי פיטר סינפילד. השיר הוא משיריה המפורסמים ביותר בישראל של הלהקה, ובשנות ה-2000 הוא היה כלול ברשימת ההשמעה של גלגלצ. השיר גם בוצע בהופעות של פריפ וגרג לייק ב-2010. לשיר קיימות מגוון גרסאות כיסוי, ביניהן גם ישראלית, בביצועו של האמן עוזי נבון ו"אנט".
Epitaph.
Epitaph הוא השיר השלישי באלבום. השיר מציג שימוש כבד במלוטרון, וכמו השיר הראשון באלבום, 21st Century Schizoid Man, למילות השיר יש תחושה מובהקת של דיסטופיה. שם השיר שימש לשם אלבום הופעה של הלהקה שנקרא Epitaph. אמרסון, לייק ופאלמר שילבו חלק מהשיר בביצוע החי של השיר Tarkus מהאלבום Tarkus. ב-1976, יצא לאור השיר כסינגל כצד א' והצד השני של הסינגל הוא 21st Century Schizoid Man.
Moonchild.
Moonchild הוא השיר הרביעי באלבום. השיר מחולק לשני קטעים: The Dream ("החלום") ו-The Illusion ("האשליה").
The Dream הוא בלדה משופעת בצלילי מלוטרון שנמשכת כשתיים וחצי דקות. לאחר מכן המוזיקה הופכת לאלתור אינסטרומנטלי של הלהקה בעל צורה חופשית (נקרא The Illusion) אשר נמשך עד סוף השיר. השיר הוא יצירה משותפת של כל חברי הלהקה - סינפלד כתב את הטקסט והוא הולחן על ידי כל חברי הלהקה. בגרסת רימאסטר של האלבום שיצאה בשנת 2009 בעריכתם של רוברט פריפ וסטיבן וילסון (מנהיג להקת פורקיופיין טרי), נחתכו מתוך השיר כשתיים וחצי דקות, בין היתר עם קטע שבו פריפ מנגן את השיר "The Surrey with the Fringe on Top" מתוך המחזמר "Oklahoma!" מאת רוג'רס והאמרסטין. המהדורה כוללת את העריכה המקורית בתור רצועת בונוס.
The Court of the Crimson King.
The Court of the Crimson King הוא השיר החותם את האלבום. השיר יצא לאור כסינגל כשהוא מחולק על פני שני הצדדים של התקליטון.
השיר הגיע למקום ה-80 במגזין הבילבורד. יחד עם Heartbeat, אלו שני השירים היחידים שנכללו במצעדים בארצות הברית. בשיר שולט ריף הנשמע במלוטרון. החלק הראשי של השיר מורכב מארבעה בתים המחולקים ביניהם באמצעות קטע אינסטרומנטלי בשם The Return of the Fire Witch ("שובה של מכשפת האש"). שיאו של השיר נשמע בדקה השמינית אולם אחריו מגיעה רפריזה זעירה בת שתי דקות בשם The Dance of the Puppets ("מחול הבובות"). השיר מסתיים בסוף פתאומי חסר משקל מוזיקלי. לשיר הוקלטו גרסאות כיסוי רבות, בין היתר על ידי שניים מחברי הלהקה לשעבר איאן מקדונלד וג'ון ווטון לצד חבר ג'נסיס, סטיב האקט באלבום ההופעה של האקט. השיר הופיע במספר סרטים.
עטיפת האלבום.
עטיפת האלבום, מהידועות בתעשיית המוזיקה המערבית, עוצבה על ידי בארי גודבר, מתכנת מחשבים במקצועו שהיה ידיד של חבר הלהקה פיטר סינפילד. סינפילד ביקש מגודבר שיצייר דיוקן עצמי שלו, והתוצאה הפכה לעטיפת האלבום . גודבר נפטר בפברואר 1970 בגיל 24 מהתקף לב, זמן קצר אחרי יציאת האלבום. זו הייתה עטיפת האלבום היחידה שצייר והיא נמצאת כיום בבעלותו של מנהיג הלהקה רוברט פריפ. פריפ אמר על גודבר:
"פיטר הביא את הציור והלהקה אהבה אותו. השבתי לא מזמן את המקור מהמשרדים המקוריים של EG כי הם החזיקו אותו במקום שבו נחשף לאור בהיר והיה סיכון שייהרס, אז לקחתי אותו משם בסופו של דבר. בעטיפת האלבום החיצונית מופיע האיש הסכיזורפני (21st Century Schizoid Man) ובפנים נמצא מלך הארגמן (The Court of the Crimson King). אם מכסים את החיוך, אפשר לראות בעיניים עצב מדהים. מה אפשר להוסיף? הוא משקף את המוזיקה."
אם מכסים את החיוך של מלך הארגמן שנמצא מבפנים לתקליט, כמו שפריפ אמר, ניתן לראות כי הוא עצוב, אך יש שמספקים פירוש שונה ודווקא חושבים שהוא תחת השפעת סמים. טענה זו נובעת מהעיניים האדומות, שמעידות על שימוש בסמים, אך דבר זה יכול לנבוע גם מבכי.
מהדורות תקליטור.
זמן מה לאחר השלמת האלבום התברר כי ראשי ההקלטה במכשיר ההקלטה שבו השתמשו כדי ליצור את הקלטת המקור הסטריאופונית לא היו מיושרים כהלכה. דבר זה גרם לאבדן של תדרים גבוהים והוסיף דיסטורשן לא-רצוי. ניתן להבחין בכך בחלקים מסוימים של האלבום, בייחוד בשיר 21st Century Schizoid Man. בהמשך לכך, בניסיון לתקן את הבעיות שהתעוררו, הוכן עותק מיוחד משופר של המאסטר הסטריאופוני לשם הפצתו הראשונה של האלבום באמריקה. (הכנת עותק אנלוגי כרוכה לרוב בירידה באיכות). המאסטרים הסטריאופוניים המקוריים אורכבו מיד לאחר עריכת המיקס המקורי ב-1969. כל המהדורות של האלבום שיצאו על גבי ויניל, תקליטור או קלטת בין השנים 1969 ו-2003 התבססו על אותו עותק דור-שני "משופר". דבר זה גרם להיעדר שקיפות ולרחשי טייפ גבוהים במיוחד. במהלך השנים יצאו תקליטורים בגרסאות רימאסטר שונות אשר ניסו לשפר את הצליל של המאסטר המקורי.
ב-2003 נתגלו מחדש בְּכספת אחסון המאסטרים המקוריים, שנחשבו עד אז כאבודים. ב-2004 ראתה אור גרסה חדשה של האלבום על גבי תקליטור HDCD בחברת התקליטים של רוברט פריפ (Discipline Global Mobile). גרסה זו מכילה צליל משופר בהרבה בהשוואה למהדורות תקליטור קודמות הודות לשימוש בטכנולוגיה מודרנית לתיקון בעיות בתדרים הגבוהים שנוצרו במהלך יצירת המיקס המקורי.
סטיבן וילסון, בשיתוף פעולה עם רוברט פריפ, ערך מיקס מחודש של סלילי המאסטר המקוריים בני 8 הערוצים ויצר גרסת סראונד בת 5.1 ערוצים אשר יצאה לאור ב-2009 בתור מהדורת לרגל 40 שנה לצאת האלבום.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1969]]
[[קטגוריה:אלבומי קינג קרימזון]]
[[קטגוריה:אלבומים באנגלית]]
[[קטגוריה:אלבומי חברת אטלנטיק רקורדס]]
פרשת בלק
פָּרָשַׁת בָּלָק היא פרשת השבוע השביעית בספר במדבר. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה ב ומסתיימת ב. בחוץ לארץ, בשנים שבהן יום טוב שני של שבועות חל בשבת קוראים את פרשת בלק ביחד עם פרשת חוקת. לפי מנהג התימנים המקורי, גם בארץ ישראל נוהגים שבמקום לחבר את מטות ומסעי, מחלקים את פרשת חוקת לשניים ומחברים את חציה הראשון (עד פרק כ', פסוק כ"א) לפרשת קרח, ואת חציה השני, "פרשת ויסעו מקדש" (משם ואילך), לפרשת בלק.. הדרדעים שימרו את מנהג הקדום הנ"ל שמקורו מהגאונים, אך היום יותר נפוץ בקהילות התימנים לחבר חוקת ובלק, ויש נוהגים בהשפעת שאר הקהילות לחבר מטות ומסעי.
הפרשה עוסקת בעיקרה בסיפור נבואותיו של בלעם בן בעור, שזומן על ידי בלק מלך מואב כדי לקלל את עם ישראל. בסוף הפרשה מופיע גם חטא בעל פעור ופעולת הקנאות של פנחס. לרוב קוראים את הפרשה בשבת שלפני שבעה עשר בתמוז.
נושאים בפרשה.
משלחת בלק אל בלעם.
בלק מודאג מבואם של בני ישראל לתחום ארצו ושולח שליחים להזמין את בלעם לקלל את ישראל. בלעם מסרב לשליחים בטענה שאלוהים מתנגד ללכתו איתם. בלק שולח שליחים נוספים ובלעם עונה להם: לבסוף יוצא בלעם לארץ מואב לאחר שקיבל את התנאי שהציב לו אלוהים באותו לילה, לפיו יאמר רק את אשר ישים אלוהים בפיו.
אתונו של בלעם.
בדרך למואב מופיע מלאך הניצב בדרכו של בלעם. המלאך אוחז חרב בידו במטרה להרוג אותו אך בלעם אינו רואה אותו וממשיך לרכב לכיוונו. אתונו לעומת זאת רואה את המלאך ומפחדת, כתוצאה מכך היא סוטה מהדרך. בלעם, שאינו מבין את פשר התנהגותה המוזרה, מכה אותה כדי להשיבה אל הדרך.
המלאך מוסיף וחוסם את דרכו שוב, גם בפעם השנייה והשלישית האתון מנסה להתחמק ובלעם מוסיף להכותה.
בפעם השלישית מתרחש מחזה ניסי כאשר אלוהים פותח את פי האתון אשר מסבירה לבלעם את פשר התנהגותה המוזרה.
שיחת האתון ומפגש בלעם עם המלאך כפי שמופיעה בתורה:
המלאך שולח את בלעם לדרכו ומזכיר לו לומר רק את דברי אלוהים.
משלי בלעם.
בלעם נפגש עם בלק ומורה לו לבנות שבעה מזבחות ולהקריב עליהם שבעה פרים ושבעה אילים, כדי שרוח הנבואה תשרה עליו. למורת רוחו של בלק ובניגוד לתוכניותיו, בלעם מרעיף על עם ישראל נבואות ברכה ושבח במקום לקללם. לאחר שבלק מביע תרעומת, בלעם מודיע שוב ושוב על כוונתו לומר רק את הדברים שאלוהים שם בפיו. התרחשות זו חוזרת על עצמה שלוש פעמים. לאחר שבלק מצהיר על אכזבתו בפעם השלישית, מוסיף בלעם עוד נבואה שעיקרה תחזיות על עתיד העמים באזור.
חטא בעל פעור וקנאת פינחס.
בסיום הפרשה מתואר חטא בעל פעור: בני ישראל חוטאים בקשרים לא רצויים עם בנות מואב ואף משתחווים לאלוהי מואב. בעקבות כך פורצת מגפה בעם. פנחס מקנא לאלהים ודוקר ברומח מנהיג ישראלי שזנה עם מדיינית לעיני העם, ובעקבות כך נעצרת המגפה.
מבנה הפרשה.
בפרשת בלק יש 104 פסוקים, אשר מאוגדים בפרשיה אחת פתוחה ועוד אחת סתומה. הפרשה מכילה 3 סדרים, כאשר הפרשה מתחילה בתחילת סדר ומסתיימת בסוף סדר וזאת בניגוד לכך שהיא מתחילה באמצע פרק ומסתיימת באמצע פרק לפי החלוקה לפרקים.
תאריכי הקריאה.
השבת בה קוראים את פרשת בלק יכולה לחול בשבעה תאריכים שונים:
הפטרה.
ההפטרה היא בספר מיכה, מ (האיטלקים מתחילים ב) עד . מיכה מזכיר בנבואתו את פרשת בלעם:
עמנואל עמירן
עמנואל עמירן-פּוּגָצ'וֹב (8 באוגוסט 1909 - 18 בדצמבר 1993) היה מלחין ישראלי.
ביוגרפיה.
עמנואל פוגצ'וב נולד בוורשה בשנת 1909, להורים ילידי אוקראינה. אביו, שניאור זלמן פוגצ'וב, הקים וניהל בוורשה בית ספר עברי ראשון.
ב-1914 חזרה המשפחה לרוסיה, שם המשיך האב בעבודתו החינוכית-עברית, ביסדו את בית ספר "תרבות" במוסקבה.
השפה העברית, התנ"ך ויסודות התרבות היהודית היוו את המהות החינוכית של בני המשפחה משחר ילדותם.