בשנת 1985 הקימה חברת ישראמקו את "נגב 1 שותפות מוגבלת" בשותפות עם נפטא ועם חברות י.ו.א.ל, "דלק" חברת הדלק הישראלית, ושותפים נוספים. עד שנת 1988 ביצעה חיפושי וקידוחי נפט בהשקעה של 19 מיליון דולר ללא הצלחה ופורקה. בשנת 1989 השותפים ב"נגב 1" הקימו את שותפות "ישראמקו נגב 2" במטרה לגייס הון נוסף ולהמשיך בחיפושי נפט בישראל. לצורך כך נמכרו יחידות ההשתתפות של השותפות בבורסה לניירות ערך בתל אביב. השותפות קיבלה לחיפושי נפט וגז טבעי ימיים במדף היבשתי של מדינת ישראל. בשני קידוחים ימיים נמצא נפט, ב"ים 2" מול חופי אשדוד וב"ים יפו" מול חופי הרצליה. אולם בפברואר 1994 הודיעה ישראמקו שכמות הנפט לא מצדיקה את ההשקעה הכספית בקידוח, והציוד הטכני לא עמד בדרישות. מחיר יחידות השותפות של ישראמקו בבורסה צנח. השותפות המשיכה בחיפושי נפט וגז בים התיכון במשך כ-20 שנה עד לגילוי שדה הגז תמר בינואר 2009.
ביוני 1989 ניירות הערך של החברה נרשמו לראשונה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, כחלק מתוכנית להפריט את החברה. בהמשך מכרה המדינה בהדרגה מניות נוספות בבורסה.
בשנת 1992 קיבלה החברה זיכיון לפיתוח שלושה שדות נפט במערב סיביר, בשותפות עם חברה שווייצרית. הזיכיון התקבל במסגרת במסגרת עסקת סחר חליפין בין ישראל ורוסיה, של סחורות מישראל תמורת העברת הנפט שיופק לארץ.
בשנת 1995 הוקמה השותפות "נפטא-קונגו" לצורך חיפוש והפקת נפט בקונגו. השותפות החזיקה במניות מיעוט של כ-5% במיזם לקידוח ימי בקונגו, קידוח שננטש לאחר שלא התגלה בו נפט. בשנת 1996 רכשה רישיונות נוספים לקידוחים ימיים, והתחילה לפתח אותם בקיץ 2000. אולם בסוף השנה נטשה אותם. לאחר כישלון השותפות "נפטא-קונגו" הגישה חברה אמריקאית תביעה על תשלום עבור עבודות הקידוח שביצע, ושעבורם לא שילמה. בנוסף, חברה פנמית, שבשליטת שמואל פלאטו-שרון, גם הגישה תביעה נגד החברה. לטענת פלאטו-שרון, שכיהן כקונסול כבוד של קונגו בישראל, החברה שבשליטתו פעלה בקונגו לצורך קבלת אישור לזיכיונות נפט לחברת נפטא, אך לא קיבלה תמורה עבור השירותים. במרץ 2011 קבע בית המשפט כי נפטא תשלם לפלאטו שרון 100 אלף דולר בעבור תיווך בקונגו. מפרק חברת "נפטא קונגו" מצא כי הבעלים קובי מימון וחיים צוף נטלו מיליון דולר מקופת החברה. אחר כך הם הסכימו להחזיר לחברה את הכסף.
בשנת 1996 הפכה י.ו.א.ל. ירושלים אויל אקספלוריישין לבעלת השליטה בחברה לאחר שרכשה ממדינת ישראל כ 44.11% מההון המונפק של החברה ולאחר רכישת מניות נוספות של החברה בבורסה. י.ו.א.ל. עצמה נשלטה בידי חברת אקויטל חלק מפירמידת השליטה של אנשי העסקים קובי מימון וחיים צוף.
בשנת 1997 רכשה נפטא את "חברת הנפט הלאומית" (חנ"ל) ממדינת ישראל.
ממועד היווסדה פועלת החברה בתחום הנפט והגז. בשנת 1996 הרחיבה החברה את תחומי פעילותה והחלה לפעול גם בתחום הנדל"ן המניב בישראל. החל משנת 2000 החברה גם פעלה בתחום הנדל"ן המניב מחוץ לישראל (בגרמניה, הונגריה וצ'כיה). בספטמבר 2002 חתמה נפטא על מזכר הבנות לרכישת חברת נצבא התנחלות, החולשת על נדל"ן רבים שהיו בבעלות קואופרטיב אגד. העסקה לא יצאה לפועל לאחר שהחל מאבק של חברים וגמלאים של הקואופרטיב, שדרשו שיתקבלו הצעות מגופים נוספים, בגלל המחיר הנמוך שהציע נפטא. הצעות נוספות אכן התקבלו, והעסקה בוטלה לאחר שהתקבלה הצעה טובה יותר. 4 שנים אחר כך הצליח קובי מימון לרכוש את "נצבא" באמצעות חברה אחרת שבבעלותו "איירפורט סיטי".
בשנת 2000 רכשה החברה זכויות לחיפושי נפט בים מול אשדוד מחברת בריטיש גז. בשנת 2002 אישר הממונה על ענייני הנפט את רכישת הרישיון, אולם בקידוחים שביצע לא נמצא נפט או גז.
בשנת 2004 נכנסה החברה לעסקי התירות ורכשה ספינת נופש, באמצעות חברת הבת "ישראמקו אינק".
בשנים 2007–2008 הגדילה הקבוצה באופן משמעותי את היקף נכסי הגז והנפט בהם לקבוצה זכויות, באמצעות חברת הבת "ישראמקו אינק", על ידי רכישת זכויות בנכסי נפט וגז הכוללים בארות נפט וגז מפיקות וזכויות חיפוש, במדינות שונות בארצות הברית. לאחר ביצוע הרכישות האמורות גדלו משמעותית הכנסות הקבוצה מפעילותה בארצות הברית.
במהלך 2016 השותפויות המוגבלות "חנ"ל-ים המלח", ו"נפטא חיפושים" שהיו בשליטת "נפטא" מוזגו לתוך השותפות האחות "ישראמקו".
באוגוסט 2017, חילקה נפטא לראשונה דיווידנד, בסך של כ-300 מיליון שקל, שמקורו מרווחי שדה הנפט תמר.
במהלך 2019 נפטא ביצע הצעת רכש למחיקת מניות חברת הבת "ישראמקו אינק", העוסקת בחיפושי נפט בארצות הברית, מהמסחר בנאסד"ק. בעקבות הצעת הרכש הוגשה תובענה ייצוגית נגד החברה בטענה שההנהלה השמיטה מידע מהותי בנוגע למיזוג מהמשקיעים טרם ההצבעה על המיזוג.
באוקטובר 2021 הודיעה אקויטל כי היא פועלת למחיקת מניות נפטא מהמסחר בבורסה. ביולי 2022 חילקה נפטא את מניותיה בבעלת השליטה שלה אקויטל (13.3% מההון) כדיבידנד בעין לבעלי המניות שלה, זאת כשלב ראשון בדרך למיזוג בין החברות.
נכסי הנפט והגז של החברה.
חזקת "ערד" - החברה הייתה בעלת מלוא הזכויות בחזקת ערד, באמצעות חברת הבת חנ"ל חברת הנפט לישראל, שתוקפה פקע באוקטובר 2011. בתחום החזקה נמצא שדה גז פעיל, שדה זוהר, המפיק גז בכמויות הולכות ופוחתות במשך שנים. מאחר שמאגר ערד מספק כמויות מזעריות אך הכרחיות לתושבי ערד ולמספר מפעלים בסביבה ועד לחיבור אזור ערד לתשתית הארצית של הגז הטבעי, חתם מינהל אוצרות טבע משרד התשתיות הלאומיות, הסכם עם חברת חנ"ל להמשיך ולהפעיל את המאגר תמורות 30% מההכנסות, 70% מההכנסות לאחר ניכוי הוצאות עוברות למדינה.
עירוני פ&quot;ת
טרגובישטה (מחוז)
מחוז (אובלסט) טרגובישטה (בבולגרית: Област Търговище) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה השוכן בצפון-מזרח בולגריה. שטחו מהווה כ-2 אחוזים משטח המדינה ועיר בירתו היא טרגובישטה. במחוז 5 רשויות מקומיות ו-188 יישובים שונים.
היסטוריה.
ראשית התיישבות אנושית במחוז מתוארכת לתקופת האבן החדשה והתיישבות מאורגנת של שבטים תראקים לתקופת הברונזה המאוחרת. ברחבי המחוז פזורים שרידי יישובים מהמאה ה-4 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית ובהם נתגלו חרסים, מטבעות וכלי עבודה עתיקים. ב-681 כבש החאן אספרוך את האזור והוא נכלל בשטחי האימפריה הבולגרית הראשונה. בהמשך הוקמו במחוז מצודות אשר שרידיהן מצויים ליד היישובים טרגובישטה, אומורטאג, אופאקה וראזדלצי. בראשית המאה ה-13 היה האזור בחזקת האימפריה הבולגרית השנייה ובמחצית השנייה של המאה ה-14 נכבש על ידי האימפריה העות'מאנית. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבשו שטחי המחוז בידי צבא האימפריה הרוסית והפכו חלק מנסיכות בולגריה מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. שטחי המחוז גבלו עם שטחי המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית.
דמוגרפיה.
אוכלוסיית המחוז נמצאת במגמת קיטון בשל שיעור תמותה הגדול משיעור הילודה. בעשור הראשון של המאה ה-21 נרשם קיטון שנתי ממוצע של 5% באוכלוסיית המחוז. מבחינת התמהיל האתני של האוכלוסייה עולה כי 51.4% הם בולגרים, 40.9% ממוצא טורקי ו-7.2% הם צוענים. 57.3% מהאוכלוסייה מחזיקים בדת הנוצרית אורתודוקסית ו-42.7% הם מוסלמים סונים. 55.67% מהאוכלוסייה דוברים בולגרית כשפת אם, 36.86% טורקית ו-7.2% דוברים רומאני. אוכלוסיית מחוז טרגובישטה מהווה 1.8% מאוכלוסיית בולגריה. במחוז 3 בתי חולים המעניקים 49.1 מיטות ו-26.4 רופאים לכל 10,000 חולים.
כלכלה.
התוצר המקומי הגולמי במחוז נמוך מהממוצע הבולגרי, אך נמצא במגמת עלייה משמעותית. בין 2000 ל-2002 עלה תמ"ג המחוז ב-19.8%. 51.6% מהתמ"ג מגיעים ממגזר השירותים, 29.2% מחקלאות ו-19.2% מתעשייה. המחוז נודע בענבי המוסקט הגדלים בו ומשמשים לתעשיית היין. בין 1999 ל-2003 עלתה הצריכה הפרטית לנפש ב-45.3%. במחוז רשת כבישים מהירים המקשרים את יישוביו המרכזיים לערים וארנה, רוסה וראזגרד. כמו כן תוואי מסילת הרכבת בקו סופיה-גורנה אוריאחוביצה-וארנה חולף דרך המחוז. 13 ק"מ מהעיר טרגובישטה ממוקם נמל תעופה המיועד לתעבורת נוסעים וסחורות פנים בולגרית בהיקף קטן עד בינוני. בעשור השני של המאה ה-21 מתוכנן להרחיבו.
אל קאעידה בתימן
אל קאעידה בסעודיה
הסוכנות הלאומית לבטיחות בתעופה
הסוכנות הלאומית לבטיחות בתעופה (באיטלקית: Agenzia Nazionale per la Sicurezza del Volo, ANSV) היא סוכנות חקירות ממשלתית באיטליה שחוקרת תאונות כלי טיס שונים. הסוכנות כפופה לנשיא מועצת השרים של איטליה ומוסרת לו את המלצותיה, מסקנותיה ודו"חות מחקירת תאונות תעופה שונות.
הסוכנות הוקמה ב-25 בפברואר 1999 ונשיא הסוכנות מתמנה לתפקיד על ידי נשיא המדינה. המזכ"ל ממונה על ידי ראש הממשלה בתיאום עם שר התשתיות והתחבורה של איטליה.
בצמוד לסוכנות זו פועלת גם הסוכנות הלאומית לבטיחות הרכבות (Agenzia Nazionale per la Sicurezza delle Ferrovie) האחראית לחקירת תאונות ותקריות על מסילות הברזל האיטלקיות.
הסוכנות הלאומית לבטיחות בתעופה (איטליה)
תומאס ניומן
תומאס מונטגומרי ניומן (באנגלית: Thomas Montgomery Newman; נולד ב-20 באוקטובר 1955) הוא מלחין ומנצח אמריקאי, ממוצא יהודי. ידוע בזכות הלחנת פסקולי סרטים וסדרות טלוויזיה רבים. אחד המלחינים המוכרים בשלושת העשורים האחרונים, שבהם הלחין למעלה מ-50 יצירות מוזיקליות לסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה.
ניומן צבר בסך הכל 15 מועמדויות לפרס האוסקר, זכייה בפרס באפט"א, חמישה פרסי גראמי ומועמדות לפרס גלובוס הזהב.
משפחתו.