ב-2014, היא השתתפה בתפקיד עצמה בסרט "רחוב ג'אמפ 22".
ב-2017, היא דיבבה את דמותה של פריצה בסרט ההנפשה "". בשנת 2018 שיחקה בסרט "נשוי בהפתעה", קומדיה רומנטית לצדו של השחקן המקסיקני יוג'יניו דרבז.
חיים אישיים.
בין 2004–2007 הייתה נשואה לשחקן בן איינדרה. ב-2007, הכירה את השחקן כריס פראט בצילומי הסרט "קחי אותי הביתה". הם נישאו ב-2009. ב-25 באוגוסט 2012, נולד בנם. באוגוסט 2017, הם נפרדו. באותה שנה היא החלה לצאת עם צלם הקולנוע מייקל ברט. בפברואר 2020 הם התארסו וביולי 2021 נישאו.
ג'ינינג
גִ'ינִינְג (בסינית מפושטת: 济宁; בסינית מסורתית: 濟寧/濟寗; בפין-יין: Jǐníng; מילולית: "חציית נהר רוגע") היא נציבות עירונית במחוז שאנדונג שבמזרח הרפובליקה העממית של סין. ג'ינינג היא כיום העיר הצפונית ביותר אליה אפשר להגיע בהפלגה על התעלה הגדולה של סין. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה 8,357,897 תושבים, מתוכם 2,120,634 בשטח האורבני.
היסטוריה.
לנציבות גִ'ינִינְג יש היסטוריה ארוכה. על פי אחת המסורות נולדו בה שניים משלושת השליטים המיתולוגיים של סין, פו שי, ונוּ'וָה, ושניים מחמשת הקיסרים הראשונים: חואנג די ויורשו שָׁאו הָאו (少昊).
היא הייתה חלק ממדינת זֶ'ן בתקופת שושלת שיה (1600-2100 לפנה"ס), וממדינת לוּ בתקופת שושלת ג'ואו (112-256 לפנה"ס). את שמה הנוכחי קיבלה משום שבשל גובהה יחסית לסביבה הייתה חסינה יחסית מהצפות.
בתקופת האביב והסתיו הייתה ג'ינינג לערש הקונפוציוניזם. בתקופת קצרה נולדו בשטח הנציבות חמשת הפילוסופים המכונים "חמשת הקדושים": קונפוציוס (551 – 479 לפנה"ס) - אבי תורת הקונפוציוניזם נולד בצ'ופו, חלק מנציבות ג'ינינג, מנזיוס (289-372 לפנה"ס) פילוסוף סיני, הפרשן העיקרי של הקונפוציוניזם. נולד לא רחוק מצ'ופו. כמו גם ממשיכי דרכם: יֵנְדְזְה, דְזֶנְגדְזְה וקוֹנְגגִ'י.
ג'ינינג נחשבת כמקום בו נולד סגנון הוו-שו המכונה חְווָאצְ'וֵ'אן (HuaQuan 華拳 מילולית "אגרוף סין"). על פי הסיפור נולד הסגנון כאשר בתקופת הקיסר שׂוֵ'אנְדְזונְג (Xuanzong) משושלת טאנג (שלט 712–756) נמלט אביר בשם צָאי מָאו משיאן לג'ינינג לאחר שהרג אדם ממשפחת אצילים וחשש מנקמת משפחת ההרוג. בזמן ששהה בג'ינינג היא עסק בשכלול יכולות הלחימה שלו שנודעו מאז בשם חְווָאצְ'וֵ'אן.
גאוגרפיה.
ג'ינינג משתרעת על פני 11,114 קמ"ר בדרום-מערב מחוז שאנדונג וגובלת בנציבויות ממערב, ו ממזרח ו מצפון, במחוזות חנאן וג'יאנגסו מצפון-מערב ומדרום בהתאמה ומרוחקת כ-145 ק"מ דרום-מערבית לבירת המחוז ג'ינאן. הנציבות מצויה בין קווי האורך 117.06º-115.54º מזרח וקווי הרוחב 35.55º-34.25º צפון. חלקה המזרחי של הנציבות הררי וחלק המערבי, הנמוך יותר, הוא מישור המוצף מדי פעם. מרכז האזור מכיל סדרה של אגמים רצופים: אגם נָאנְיָאנְג, אגם דוּשָׁאן, אגם גָ'אויָאנְג ואגם וֵיישָׁאן היוצרים את אגם המים המתוקים הגדול, אגם וֵיישָׁאן. האגם המשתרע על שטח של 1,260 קמ"ר הוא אחד מעשרת אגמי המים המתוקים הגדולים ביותר בסין, גם כמות מי התהום בג'ינינג גדולה בצורה משמעותית. סך כל כמות המים המתוקים בנציבות מהווה כשישית מכלל כמות המים המתוקים במחוז שאנדונג.
אקלים הנציבות הוא אקלים ממוזג יבשתי שבו יש ארבע עונות שנה מובחנות. כמות המשקעים השנתית הממוצעת נעה בין 597 ל-820 מ"מ והטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 14.1ºC-13.3ºC.
חלוקה מנהלית.
הנציבות העירונית של ג'ינינג שולטת על 11 אזורים ברמת נפות, הכוללים 2 מועצות, 2 נפות עירוניות ו-7 נפות. נתונים נכונים למפקד 2020.
כלכלה.
חקלאות.
מוצרי החקלאות העיקריים בג'ינינג כוללים חיטה, אורז (בייחוד הזן המכונה אורז צ'ופו), תירס וכותנה, בוטנים, פירות, גידול בעלי חיים ומוצרי דיג.
אוצרות טבע.
נציבות ג'ינינג עשירה במחצבים, בייחוד ברזל, נחושת, שיש, גרניט ובייחוד פחם. שטח האזור המכיל פחם הוא כ-3,400 קמ"ר בנפות יֵנְג'וֹאוּ, צ'וּפֿוּ, דְזוֹאוּצֶ'נְג, וּוֵיישָׁאן (כ-35% משטחה היבשתי של הנציבות). רזרבות הפחם באזורים אלו נאמדות ב-25 מיליארד טון, ואזור זה בג'ינינג הוא בין שמונה אגני הפחם הגדולים בסין. הפחם משמש להפעלת תחנת כוח גדולה בג'ינינג.
תעשייה.
בעיר ג'ינינג יש תעשייה מפותחת של מטלורגיה, מכונות, מוצרי אלקטרוניקה, כימיקלים, תרופות ומוצרי טקסטיל. העיר ידועה בסין באיכות המוחמצים המיוצרים בעיר, מוצרי עור ועבודות יד.
תיירות.
הנציבות מנצלת את היותה מקום הולדתם של אבות הקונפוציוניזם, קונפוציוס ומנזיוס, והאתרים הקשורים בהם, על מנת לפתח את תעשיית התיירות. הוקמו מספר מלונות, פותחו אזורי תיירות והנציבות מארחת פסטיבלים ואירועי תרבות. ב-2004 זכתה העיר בתואר "עיר תיירות מצטיינת בסין". בנציבות יש ארבעה אזורי תיירות עיקריים: "אזור התיירות התרבותי של קונפוציוס ומנזיוס", "אזור התיירות של גיבור השְׁווֵיהוּ", "אזור התיירות של התעלה הגדולה בייג'ינג-האנגג'ואו", ו"אזור התיירות של נופי אגם ויישאן". בולט בהם מקדש קונפוציוס, אחוזת קונפוציוס וקבר קונפוציוס בעיר צ'וּפֿוּ שהוגדרו על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. בשנת 2004 ביקרו בנציבות מעל ל-10 מיליון תיירים סיניים ומעל ל-100,000 תיירים זרים.
תחבורה.
העיר ג'ינינג היא כיום העיר הצפונית ביותר אליה אפשר להגיע בהפלגה על התעלה הגדולה של סין. דרך העיר עוברים מסילות הברזל המחברת בין בייג'ינג להונג קונג ובין בייג'ינג לשאנגחאי שכיוונם מצפון לדרום, ומסילות הברזל יֵנְג'וֹאו-שְׁאגְ'יוֹ, וג'ינינג-שִׂינְשְׂיָאנְג. הכביש המהיר הלאומי מס' 140 חוצה את הכביש המהיר הלאומי מס' 327 בנציבות. משדה התעופה של ג'ינינג יש טיסות פנים לבייג'ינג, ג'ינאן, צ'ינגדאו, שאנגחאי וגואנגג'ואו.
אוניברסיטת הומבלדט של ברלין
דון ולש
סאל
סאל (בפורטוגזית: Sal) הוא אי המצוי תחת שלטון כף ורדה.
האי סאל מצוי בקבוצת האיים בארלאוונטו, הצפוניים מבין איי כף ורדה. האי התגלה לראשונה בהיסטוריה המערבית המתועדת ב-3 בדצמבר 1460 ונקרא "לאנה" עד שנמצאו בו מאגרי מלח שהביא לקביעת שמו הנוכחי (Sal הוא מלח בפורטוגזית). על פי בדיקות גאולוגיות, האי הוא הוותיק ביותר מבין איי כף ורדה והוא נוצר כתוצאה מהתפרצות הר געש לפני כ-50 מיליון שנים.
אורכו של האי כ-30 קילומטרים ורוחבו כ-12 קילומטרים ומתקיימת בו רשות מקומית אחת ששמה כשם האי, סאל. האקלים חם לאורך כ-350 ימים בשנה והוא מאופיין בחופיו החוליים. הנקודה הגבוהה באי היא בגובה 406 מטרים, ב-Monte Grande.
חנה מייזל-שוחט
סופרן קולורטורה
שערוריית רקרוט
שערוריית רקרוט (ביפנית: リクルート事件) הייתה שערוריית מידע פנים ושחיתות אשר אילצה פוליטיקאים יפניים בולטים להתפטר ב-1988. רקרוט הייתה חברת משאבי אנוש בטוקיו. היו"ר שלה, הירומאסה אזואה, הציע מניות בחברת בת שלה, Cosmos, למנהיגים עסקיים ופוליטיקאים בכירים מעט לפני שהאחרונה הונפקה לציבור ב-1986.
על אף שרק 17 חברי פרלמנט היפני היו מעורבים בשערוריית מידע הפנים, 30 נוספים נאשמו מאוחר יותר שקיבלו טובות הנאה מהחברה. בין הפוליטיקאים המעורבים בפרשה היה ראש הממשלה דאז נובורו טקשיטה, ראש הממשלה לשעבר יאסוהירו נאקאסונה, ויו"ר הקבינט המדיני טאקאו פוג'ינאמי. בנוסף על חברי הממשלה הליברלית-דמוקרטית, חברי המפלגות הדמוקרטית והסוציאלית נמצאו מעורבים בפרשה. כתוצאה מכך, נאלץ הקבינט להתפטר, על אף שחלק מחבריו חזרו לכהן בתפקידים פוליטיים בכירים בהמשך (בכללם ראשי הממשלה העתידיים קיאיצ'י מיאזאווה וקייזו אובוצ'י). גם יו"ר חברת הטלפונים והטלגרף היפנית, יו"ר העיתון Yomiuri Shimbun ויו"ר העיתון The Nihon Keizai Shimbun היו מעורבים בפרשה.
הפרשה התפרשה על-פני הקשת הפוליטית, אך הנפגעת העיקרית הייתה המפלגה הליברלית-דמוקרטית. רבים רואים בפרשה את הסיבה העיקרית לניצחונו של מוריהירו הוסוקאווה בבחירות ב-1993, אשר סיים תקופת שלטון בת 38 שנים של המפלגה הליברלית-דמוקרטית.
המשלחת הכלל-גרמנית
המשלחת הכלל-גרמנית (גרמנית: Gesamtdeutsche Mannschaft) ייצגה הן את גרמניה המזרחית והן את גרמניה המערבית במשחקים האולימפיים שנערכו בין 1956 ל-1964. באולימפיאדת מלבורן (1956) נכללו במשלחת גם ספורטאים מחבל הסאר, שהיה באותה עת אזור אוטונומי בצרפת.
רקע.
לאחר מלחמת העולם השנייה חולקה גרמניה, וב-1949 הוקמו גרמניה המזרחית באזור הכיבוש הסובייטי וגרמניה המערבית באזורי הכיבוש של ארצות הברית, בריטניה וצרפת. לאחר הקמתן הקימה כל אחת מהן ועד אולימפי משלה, אך הוועד האולימפי הבינלאומי הכיר רק בזה של גרמניה המערבית. לפני אולימפיאדת אוסלו (1952) ואולימפיאדת הלסינקי (1952) דרש הוועד האולימפי הבינלאומי כי שתי המדינות ייוצגו במשלחת אחת. גרמניה המזרחית סירבה לכך, ובמשחקים השתתפו ספורטאים מגרמניה המערבית בלבד, תחת השם "גרמניה".
לקראת המשחקים שנערכו ב-1956, אולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו ואולימפיאדת מלבורן, סיכמו שתי המדינות על משלחת משותפת, היא המשלחת הכלל-גרמנית. כך התנהלו הדברים עד 1964. ב-1968 הכיר הוועד האולימפי הבינלאומי בוועד האולימפי של גרמניה המזרחית, והחל מאולימפיאדת גרנובל (1968), הן יוצגו במשלחות נפרדות. במשחקים אלה ובאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) שתיהן השתמשו באותו ההמנון ובאותו הדגל, המשלחת המערב-גרמנית בשם "גרמניה" והמשלחת המזרח-גרמנית בשם "גרמניה המזרחית". הפילוג הושלם ב-1972.
מאז איחוד גרמניה ב-1990 מייצגת את גרמניה משלחת אחת.
סמלים.
מאחר שלשתי המדינות היו המנונים שונים, כאשר זכה ספורטאי מהמשלחת במדליה, נוגנה האודה לשמחה, מתוך הפרק הרביעי והאחרון של הסימפוניה התשיעית של בטהובן.