שיעורם של היהודים האורתודוקסים בישראל גבוה משיעורם בקרב יהודי התפוצות, אך הם מהווים מיעוט גם במדינת ישראל. היהדות האורתודוקסית היא הזרם הדתי המרכזי בישראל, ועל כן גם חילונים ומסורתיים רבים פונים לרבנים מטעמה בנושאים כגון ברית מילה, בר מצווה, נישואים, גירושים וקבורה.
היהדות האורתודוקסית מתחלקת לשני סוגים עיקריים: דתיים לאומיים, המהווים 10% מאוכלוסיית ישראל, ולצדם החרדים, שלהם מסלול חיים שונה, המהווים 12% מאוכלוסיית ישראל.
החרדים מתחלקים לפי קווים אידאולוגיים ואתניים לשלוש קבוצות משנה:
הציבור הדתי לאומי מחזיק באידאולוגיית הציונית דתית. הוא כולל גם את הציבור החרדי לאומי ("חרד"לי"), המאופיין באדיקות דתית רבה יותר ובעמדות לאומיות ימניות.
מחוץ לישראל בולטת האורתודוקסיה-המודרנית בארצות הברית בפרט.
יוצאים בשאלה וחוזרים בתשובה.
מאפיין נוסף של היהודים בישראל הוא הדינמיות הרבה יחסית שנוקטים אנשים בהגדירם את מעמדם הדתי. בין החילוניים והמסורתיים יש הבוחרים לחזור בתשובה. נכון ל-2009, כ-200 אלף יהודים בני 20 ומעלה מגדירים עצמם חוזרים בתשובה, כרבע מהם מקיימים בפועל אורח חיים מסורתי בלבד. בישראל פועלים ארגונים אורתודוקסיים ששמו להם למטרה להחזיר יהודים בתשובה. דוגמאות בולטות הם החצרות החסידיות חב"ד וברסלב, שמתפקדות גם כתנועות חסידיות-חברתיות, שצברו פופולריות רבה בקרב חוזרים בתשובה, הארגונים "ערכים" ו"לב לאחים" שיוזמים סמינריונים ביהדות, וארגון אש התורה. ומנגד, ישראלים רבים, דתיים וחרדים, בוחרים להיפרד מסגנון החיים הדתי ולצאת בשאלה. מחקר שנערך משנת 2011 העריך כי כ-30 אחוז מבני הנוער הדתי לאומי הופכים לחילוניים בשלב מסוים, אך 75% מהם חוזרים לדת בסופו של תהליך גיבוש זהות עצמית, שנמשך לרוב עד גיל 28. מספרם של החילונים שהתחנכו במשפחות חרדיות נמוך וקשה לכימות. צעירים חרדיים היוצאים בשאלה, כלומר הופכים להיות חילוניים, מוצאים את עצמם לעיתים חסרי כל או מתקשים להשלים את הפערים הלימודיים והחברתיים. כמה ארגונים מסייעים להם, בהם ארגון הל"ל.
סטטוס קוו בין הדתיים והחרדים לחילונים.
מקור הסטטוס קוו בנושאי דת בישראל הוא במכתב הסטטוס קוו אותו כתב דוד בן-גוריון לנציגי אגודת ישראל כבר ב-1947, טרם הכרזת העצמאות. המכתב עצמו התייחס לארבעה תחומים בלבד (שבת, כשרות, חינוך ודיני אישות), אך בהשפעתו נוצרה מוסכמה לגבי תחומים נוספים הנוגעים ל"פרהסיה" הציבורית במדינת ישראל.
במהלך השנים חלו שינויים בסטטוס קוו ולעיתים נוצרו בשל כך משברים שונים. בין התחומים שנסובה סביבם מחלוקת ציבורית, בולטים בעיקר נושאי האישות ונושא השבת. בעקבות תחושת קיפוח בחלקים מן הסקטור החילוני הוקמו מפלגות חילוניות במופגן (כדוגמת מפלגת שינוי) שלחמו במפלגות הדתיות, אולם ללא הישגים פוליטיים רבים.
בנושאי האישות התעוררו שאלות שונות ונוצר פער בין הגדרת יהדות והגדרת הנישואין על ידי הרבנות לבין הגדרתו על ידי משרד הפנים והרישום במרשם האוכלוסין. הפער נוצר בעיקר בעקבות הכרה של המדינה (לעיתים בעקבות פסיקות בג"ץ) בגיורים שנעשו על ידי קונסרבטיבים ורפורמים מחוץ לגבולות ישראל ובשל הכרה של המדינה בנישואים אזרחיים שהתבצעו מחוץ לישראל.
בעיות שונות הועלו מקרב הציבור החילוני לגבי השליטה הבלעדית ולעיתים הנוקשה מצד הרבנות הראשית בדבר החתונות היהודיות, הליכי הגירושין היהודיים, תהליכי הגיור, וההחלטה מי נחשב יהודי למטרות הגירה לישראל.
מחוץ לערים החלו להיפתח מרכזים מסחריים גדולים (כדוגמת המרכז בשפיים), זאת למרות חוק שעות עבודה ומנוחה. מנגד, נוצרו מאבקים לשמירת שבת בריכוזים חרדיים, דוגמת המאבק סביב רחוב בר-אילן.
במהלך השנים, הישראלים היהודים החילוניים, התחילו לשאול אם הסטטוס קוו על סמך התנאים שנקבעו בשנות הארבעים ובשנות החמישים היו רלוונטיים עדיין לשנות השמונים, שנות התשעים, והעשור הראשון של המאה ה-21 וטענו שהייתה להם תמיכה כספית בענייני התרבות שלהם ובמוסדותיהם אשר אפשר להם לשנותו אותו בלי קשר לרלוונטיות שלו. הם קראו תיגר על השליטה החרדית בעניינים אישיים כגון נשואים וגירושין, והתרעמו על כך שאין מופעי בידור ותחבורה בימי שבת.
נוצרו מחלוקות גם סביב נושאים נוספים, כדוגמת שירות לאומי, גיוס בחורי ישיבות לצה"ל, תוכנית הליבה והאם נטל השרות הצבאי במדינה מחולק במידה שווה בין אזרחי המדינה - בשנות הארבעים היו רק 400 תלמידי ישיבות שהרוויחו מהפטור, אך עם השנים הם גדלו ל-50 אלף איש. לבסוף, קהילות היהודים המודרנית (היהדות הרפורמית) והמסורתית (היהדות הקונסרבטיבית), אף על פי שהם קטנות מאוד עדיין, החלו להפעיל את עצמם כאלטרנטיבה לשליטה החרדית בעניינים הדתיים במדינה.
אף צד לא היה מרוצה מהסטטוס קוו; החרדים ניסו להשתמש בכוח הפוליטי החדש שלהם כדי להשיג הישגים דתיים נוספים והחילונים ניסו להקטין או לסלק אותו.
הרוב היהודי החילוני בישראל טוען שמדינת ישראל, כמדינה מודרנית ודמוקרטית, לא צריכה לכפות עליהם חוקים בעלי זיקה דתית בניגוד לרצונם. מצד שני, הדתיים והחרדיים טוענים כי הפרדת הדת מהמדינה תגרום לסופה של ישראל כמדינה בעלת צביון יהודי מובהק.
כיום, על אף שמדינת ישראל מאפשרת חופש דת וחופש מדת לכל אזרחיה ותושביה בפועל עדיין קיימים מספר תחומים בהם מתקיים מונופול על שירותי הדת במדינה אשר מגביל במידה מסוימת חופש זה - המדינה לא מאפשרת לקיים טקסי נישואין אזרחיים או גירושין שלא במסגרת דתית בתוך גבולות ישראל. בשל עובדה זו ישנם ישראלים רבים, לרוב יהודים חילוניים, אשר בוחרים להתחתן מחוץ לישראל.
שפה.
תהליך תחיית השפה העברית כשפה מדוברת נפוצה במיוחד בקרב העולים היהודים מאז 1880. אליעזר בן-יהודה (יליד האימפריה הרוסית) וחסידיו יצרו לראשונה בתי ספר, עיתונים ומוסדות נוספים דוברי עברית בלבד. בעקבות עלייתו של בן יהודה לארץ, וגם בדחיפתם של אנשי העלייה השנייה (1905-1914), הפכה העברית לשפה המדוברת הרשמית של יהודי הארץ המנדטורית. עם ייסוד המדינה בשנת 1948 החשיבה הממשלה את העברית כשפה הרשמית דה פקטו, והיא יזמה מדיניות כור היתוך, לפיה כל עולה נדרש ללמוד עברית וכן לאמץ שם משפחה עברי. השימוש בשפת היידיש - המתחרה העיקרית של העברית לפני מלחמת העולם השנייה, רפתה בעידוד הממשלה ומספר דוברי היידיש פחת עם מותם של אנשי דור המייסדים, על אף שהיא עדיין בשימוש נרחב בקהילות חרדיות אשכנזיות.
כיום, השפה הילידית של רוב יהודי ישראל היא עברית מודרנית, כאשר מגוון רב של שפות אחרות עדיין מדוברות במספר מגזרים בהם עולים יהודים רבים עדיין ממשיכים לדבר בשפת ארץ המוצא שלהם. רבים ממהגרי ברית המועצות ממשיכים לדבר רוסית בעיקר בביתם, וכן רבים מיהודי אתיופיה מוסיפים לדבר באמהרית בבית. לשון הקודש נשארה השפה העיקרית בה נכתבת הספרות התורנית.
רומלו לוקאקו
רומלו מנאמה לוקאקו בולינגולי (בהולנדית: Romelu Lukaku; נולד ב-13 במאי 1993 באנטוורפן) הוא כדורגלן בלגי, המשחק בעמדת החלוץ באינטר מילאנו ובנבחרת בלגיה. לוקאקו הוא מלך השערים של נבחרת בלגיה בכל הזמנים. אחיו, ג'ורדן לוקאקו, הוא כדורגלן המשחק בעמדת המגן. אביו הוא כדורגלן נבחרת זאיר לשעבר, רוג'ר לוקאקו.
קריירה.
לוקאקו החל לשחק בקבוצת הילדים של רופל בום. לאחר ארבע שנים עבר לווינטם וכעבור שנה אחת עבר לליירסה. ב-2006 עבר לשחק בקבוצת הנוער של מועדון הצמרת אנדרלכט, במדיה שיחק בהצטיינות במשך שלוש שנים והבקיע 121 שערים ב-88 משחקים, כאשר בחלק מהמקרים הוא משחק נגד שחקנים הגדולים ממנו בארבע שנים. ב-24 במאי 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשבוע בלבד לאחר יום הולדתו ה-16.
עם תחילת עונת כבש לוקאקו את שערו הראשון בליגה הבלגית, בניצחון 0–2 על זולטה ורכם. ב-17 בדצמבר 2009, הבקיע את שעריו הראשונים במסגרות האירופיות, כאשר כבש צמד שערים בניצחון 0–3 על אייאקס אמסטרדם במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית. בהמשך הטורניר כבש שני שערים נוספים והוביל את קבוצתו עד לשמינית הגמר, בו הודחה אנדרלכט על ידי המבורג. גם בליגה הבלגית הפגין לוקאקו יכולת מצוינת ואף הוביל את אנדרלכט לזכייה באליפות עם 15 שערים ב-33 משחקים, שהקנו לו את תואר מלך השערים של הליגה.
עם תחילת עונת הבקיע לוקאקו צמד שערים במשחק הגומלין של סיבוב המוקדמות השלישי של ליגת האלופות נגד דה ניו סינטס והוביל את אנדרלכט לשלב הפלייאוף של המפעל, בו נוצחה הקבוצה על ידי פרטיזן בלגרד ונשרה לשלב הבתים של הליגה האירופית.
היכולת המצוינת של החלוץ הצעיר לא נעלמה מעיני הקבוצות הגדולות, וב-6 באוגוסט 2011 הודיעה צ'לסי כי היא רכשה את לוקאקו. בקיץ 2012 השאילה צ'לסי את לוקאקו לעונה אחת לווסט ברומיץ' אלביון.
ב-3 בספטמבר אחרי עונת השאלה בווסט ברומיץ' הושאל לוקאקו לאברטון וכעבור עונה נרכש כרכישה היקרה ביותר של אברטון. בעונת 2014/2015 היה לוקאקו מלך השערים של הליגה האירופית כשכבש שמונה שערים.
ב-10 ביולי 2017 חתם לוקאקו במנצ'סטר יונייטד לחמש שנים תמורת 75 מיליון ליש"ט.
ב-8 באוגוסט 2019 חתם לוקאקו באינטר מילאנו לחמש שנים עבור 77 מיליון אירו, ומשכורת של 330 אלף לישט לשבוע. ב-26 באוגוסט 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 4–0 על לצ'ה. לוקאקו כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה באותו משחק, ובכך הייתה זו הקבוצה הרביעית בה הוא כובש בבכורה, אחרי שעשה זאת גם במדי ווסט ברומיץ', אברטון ומנצ'סטר יונייטד.
ב-12 באוגוסט 2021 חזר לוקאקו לצ'לסי וחתם על חוזה לחמש שנים. ב-22 באוגוסט כבש לוקאקו את שער הבכורה שלו במדי צ'לסי, בניצחון 2–0 על ארסנל. בסך הכל כבש שמונה שערים בפרמייר ליג בעונת 2021/2022.