לאחר שיצא בשאלה עבר ללמוד בגימנסיה. התנדב לארגון ההגנה ושירת בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה. במהלך "השבת השחורה" נעצר על ידי הבריטים ונאסר יחד עם חברי הגנה נוספים במחנה המעצר בלטרון. הוא ישב שם במשך חצי שנה. במלחמת העצמאות היה קצין וסייע להקמת חיל השלישות.
בתקופת הצנע שימש כעוזרו האישי של דב יוסף, שר האספקה והקיצוב, ובמקביל למד משפטים לתואר הראשון ושני אוניברסיטה העברית. במרץ 1954 קיבל רישיון לעריכת דין בישראל במחזור הראשון של הפקולטה למשפטים. לאחר מכן הצטרף לפרקליטות המדינה.
בשנת 1958, בגיל 35, מונה לשופט בבית משפט השלום. ב-1969 התמנה כשופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב, בו הגיע לדרגת סגן נשיא בשנת 1984.
באפריל 1986 פרש לגמלאות ובחודש יוני, בעקבות פרשת קו 300, שבה הודח היועץ המשפטי לממשלה יצחק זמיר, מונה חריש במקומו.
במסגרת תפקידו קבע מספר הנחיות במסגרת "הנחיות היועץ המשפטי לממשלה":
נושאים בולטים שבהם טיפל במהלך כהונתו:
כיהן בתפקידו כיועץ המשפטי לממשלה עד 1 בנובמבר 1993.
חריש היה נשוי פעמיים ונולדו לו ארבעה ילדים, בהם מנכ"ל עמותת "לשובע", גיל-עד חריש. התגורר בשכונת רמת אביב שבתל אביב.
נפטר ב-6 בנובמבר 2013 ונטמן בהר המנוחות בירושלים.
שנים עבריות א'אלפים - א'צ&quot;ט
שנים עבריות ב'אלפים - ב'צ&quot;ט
שנים עבריות ג'אלפים - ג'צ&quot;ט
שנים עבריות ד'אלפים - ד'צ&quot;ט
דיסקציה
שלומי אמוני ישראל
שלומי אמוני ישראל או בשמה המוכר יותר שלומי אמונים היא סיעה פנים מפלגתית בתוך מפלגת אגודת ישראל.
"שלומי אמונים" הוקמה על ידי מנחם פרוש, לקראת הבחירות הפנימיות שנערכו באגודת ישראל בשנת תשל"ו - 1976. הסיעה נועדה לייצג את הירושלמים בני היישוב הישן וחלק מן הליטאים בתוך המסגרת המפלגתית של אגודת ישראל. שמה של הסיעה נגזר מן הפסוק: "אָנֹכִי שְׁלֻמֵי אֱמוּנֵי יִשְׂרָאֵל" ().
באותן בחירות פנימיות זכתה הסיעה במקום השני במישור הארצי, עם כ-25% מקולות המצביעים. במישור המקומי זכתה הסיעה ברוב קולות הבוחרים במחוז ירושלים של התנועה, וקיבלה את השליטה בסניף זה.
במשך השנים שינתה "שלומי אמונים" את צביונה הירושלמי, היות שחלק גדול מחבריה אשר השתייכו לקהילות הפרושים-הליטאים, עזבו את אגודת ישראל ב'קרע הגדול' של תשמ"ט - 1988, ועברו למפלגת דגל התורה. הסיעה החלה לייצג את הקהילות החסידיות הקטנות שלא היו מיוצגות על ידי הנציגים הפוליטיים של החסידויות הגדולות גור, ויז'ניץ ובלז. בין החסידויות הקשורות בסיעה: צאנז, קרלין-סטולין, ברסלב, חסידות ערלוי, סערט-ויז'ניץ, ביאלא ובוסטון, כמו גם קהילת מתמידים. מלבד מנחם פרוש, כיהנו במהלך השנים כחברי כנסת מטעם הסיעה גם בנו מאיר פרוש ויהושע פולק.
בבחירות למועצת אלעד שנערכו באלול תשס"ד (ספטמבר 2004), התמודדו נציגי הסיעה לראשונה באופן עצמאי שלא במסגרת אגודת ישראל, והשיגו 2 מושבים במועצה המקומית.
בבחירות למועצת ביתר עילית שנערכו בחשוון תשס"ח (אוקטובר 2007), התמודדו נציגי הסיעה ברשימה משותפת עם ש"ס, ונציגם הרב מאיר רובינשטיין נבחר לראשות העיר, במועצת העירייה קבלה הסיעה 5 מושבים מתוך 9 בהם זכתה הרשימה המשותפת. לכך התוסף מושב שישי של ראש העיר שרץ למועצה ברשימה נפרדת. מצד שני איבדה הסיעה את תמיכתה של חצר גדולה שהלכה עמה כברת דרך – חסידות בויאן, שרצה במפלגה למועצת העיר בנפרד ואף זכתה בשני מושבים. בבחירות 2008 נכשל מאיר פרוש במירוץ על ראשות עיריית ירושלים. בבחירות 2013, זכו נציגי הסיעה בראשות עיריית ביתר עילית (רובינשטיין) ואלעד (ישראל פרוש). כמו כן, הסיעה התמודדה בנפרד בבית שמש.
נציגי הסיעה נבחרו גם לחברי מועצה בירושלים, בני ברק, בית שמש, מודיעין עילית, אלעד, פתח תקווה, עמנואל וגבעת זאב.
יער ראש העין
יער ראש העין הוא יער ושטח ירוק השוכנים בחלקה הצפון-מזרחי של ראש העין, לאורך יובלו של נחל רבה. היער ננטע על ידי קרן קיימת לישראל בין 1976 ו-1980 והוא מיוער בעצי אקליפטוס, אורן, ברוש, חרוב, שקד, אלה אטלנטית, שיזף מצוי, כליל החורש ועצי בוסתן. שטחו 1,050 דונם, והוא נושק לשכונות החדשות של העיר. ביער מספר אתרים ארכאולוגיים, בין היתר עזבת צרטה המזוהה עם היישוב המקראי אבן העזר וח'רבת א-דאוויר, שרידי יישוב קדום, שבסמוך לה ניצב "מצפור אילן" הצופה לנחל רבה, לשומרון ואל כביש 5.
עד פעילות קק"ל ועיריית ראש העין בנושא בשנת 2001 הוזנח היער ושימש אתר להשלכה בלתי חוקית של פסולת. המשך טיפוחו המשיך בשנת 2006 עת סולקו ממנו מיני צמחים פולשים ובוצע שיקום נופי. היער אומץ על ידי שני בתי ספר יסודיים בעיר ("אפק" בית הספר ניסוי לקיימות) ומוגדר על ידי קק"ל כ"יער קהילתי". ליער כניסה אחת לכלי רכב וכניסות נוספות להולכי רגל או רוכבי אופניים. בנוסף, מסומנים מסלולי טיול ורכיבה ביער.
הכניסה העיקרית לכלי רכב היא מרחוב קיבוץ גלויות מול רחוב נחל רבה. בחלק זה נמצא שביל מעגלי-"שביל פרחי הבר" העובר בתוך שלל פריחה ומגיע לתצפית מראש הגבעה בח'רבת א-דווייר. חלק אחר של היער נמצא בחלק הצפוני של שכונת גבעת הסלעים. בחלק זה נמצא האתר הארכאולוגי עזבת צרטה. הכניסה לחלק זה היא מקצה רחוב נתן שאול ומשם עולה "שביל אבן העזר" שנפרץ על ידי ילדי בית ספר, ומגיע לפסגה שם נמצא האתר הארכאולוגי ושלטי הסבר. כניסה נוספת נמצאת בשכונה הצבאית נווה אפק ברחוב קשת והיא משמשת הולכי רגל.
יער ראש העין, שביל פרחי הבר והשדות המקיפים אותם, ידועים בפריחה השוטפת אותם בסוף החורף והאביב. כלניות מצויות בצבעי אדום ולבן פורחות בכל שטחי היער והשדות שמסביב, ובגבעת שביל פרחי הבר פורחות גם רקפות. בשדות פורחים גם פרחי כתמה עבת-שורשים צהובים. באביב ניתן למצוא מגוון פרחים רב ביער, ובהם כלניות, צבעונים, נוריות, דבורניות.
1800 במוזיקה
קווינקוורמה
חנניה בן ישועה
רבי חנניה בן ישועה היה מגדולי חכמי תימן הראשונים. כפי הנראה חי במאה ה-13 כיוון שהוא מזכיר את הרמב"ם בין החכמים שכבר נפטרו. מכונה גם בשם "נניה בן ישוע".
הוא כתב חיבור מקיף על מסכת חולין ועל הלכות שחיטה ומאכלות אסורות במשנה תורה לרמב"ם. פירושו (בערבית הוא נקרא שׂרח) נכתב בערבית ומסודר בצורה של שאלה ותשובה. הספר מחולק לשני חלקים: החלק הראשון שהוא פירוש על התלמוד (מסכת חולין) כולל הקדמות בפרשנות סוגיות התלמוד למסכת חולין בדיני בעלי חיים הכשרים. החלק השני הוא פירוש על הלכות הרמב"ם הנ"ל, וכן פירוש מבואות. מבין מקורותיו (מלבד המקרא התלמוד והרמב"ם) נימנים גם הערוך וחיבורי הגאונים שתורתם שרדה רק בתימן. את רב אשי מחבר התלמוד הוא מכנה בתואר "סיידנא (=אדוננו) רב אשי". ישנה חשיבות רבה בנוסחאות התלמוד שלו שכן ידועים יהודי תימן בדיוק גרסאותיהם. הרב חנניה בן ישועה נמנה עם ראשוני בעלי אלשרח בתימן.
מתוך הקדמתו לפירושיו: "המטרה הכללית בספר זה לבאר בו ענייני הלכות שחיטה לאחר שנזכיר את הכללים המפורסמים ועליהם מיוסדים מה שכתב רב אשי, בלשון ערבית. ואין מנוס מלהעלות דבריו עליו השלום... וקבעתי פרקיו ארבעה עשר... וקיבצתי לך הכל ואפילו ספק ספק נבילה למען יהיה זה ברור לך... אמר התלמיד הקל חנניה בר' ישעיה רי"ת (=רוח ה' תניחנו)... לא ראיתי ללמדך אלא במה שחיבר הגאון הגדול הזה ר' משה בר' מימון ז"ל... אך אבאר בכל הלכה עניינים והלכות בתלמוד שלא הזכירם רבנו משה"...
גברת האדסון
גברת הדסון
מאדווין
חד-הורית
אייפון
אייפון (באנגלית: iPhone) היא סדרת טלפונים חכמים מתוצרת חברת אפל.
המכשיר הראשון בסדרה הוצג לראשונה ב-9 בינואר 2007 כשילוב של טלפון סלולרי, נגן מדיה נייד, ומחשב כף יד המסוגל להתחבר לאינטרנט. המכשיר הראשון זכה לתגובות נלהבות בזכות עיצובו וסגנונו, ונחשב למכשיר שהחדיר את צג המגע לתודעת הציבור. בשנים שלאחר מכן נוצרו מספר דורות חדשים. בסך הכל נמכרו למעלה ממיליארד מכשירי אייפון ברחבי העולם. בישראל, על-פי הנתונים של חברת IDC, נכון למחצית שנת 2012, כ-714 אלף ישראלים מחזיקים ברשותם מכשיר אייפון. המכשיר מופעל באמצעות מערכת הפעלה ייחודית של אפל בשם iOS וסימני ההיכר שלו היו מסך המגע המחליף את מקלדת הכפתורים בטלפונים הרגילים, כמו גם עיצוב פיזי בעל פינות מעוגלות וכפתור הפעלה פיזי יחיד בקצה התחתון של חזית המכשיר.
היסטוריה.
הדור הראשון של האייפון הוצג לראשונה ב-9 בינואר על ידי סטיב ג'ובס והועמד למכירה לראשונה בארצות הברית ב־29 ביוני 2007, ב־30 השעות הראשונות לאחר תחילת הפצתו מכרה אפל 270,000 מכשירים. בשנת 2007 מכרה החברה שבעה מיליון מכשירים בארצות הברית בלבד. בתחילה נמכר האייפון באירלנד, ארצות הברית, צרפת, גרמניה ואוסטריה בלבד, ובאופן פיראטי במדינות נוספות. לאחר שנה בשוק, דיווחה אפל שמתוך המשתמשים במכשיר: 90% שבעי רצון ממנו, 98% גלשו באמצעותו, 94% השתמשו בדוא"ל באמצעותו, 90% שלחו הודעות טקסט באמצעותו, ו־80% השתמשו ביותר מ־10 יכולות שונות של המכשיר.
ב־11 ביולי 2008 השיקה אפל את הדור השני של האייפון (אייפון 3G) ב־22 מדינות. שנה לאחר מכן, ב־11 ביוני 2009, הושק הדור השלישי של האייפון (אייפון 3GS), ממנו נמכרו מיליון מכשירים בשלושת הימים הראשונים לאחר ההשקה. ב־24 ביוני 2010 הושק הדור הרביעי של האייפון (אייפון 4). ב־11 בינואר 2011 השיקו אפל וחברת ורייזון מכשיר אייפון 4 מחודש, שהותאם לראשונה לרשתות סלולריות מסוג CDMA.
ב־4 באוקטובר 2011 הושק האייפון 4S המהווה שדרוג לאייפון 4. עיצובו של המכשיר זהה לקודמו, אך חלו בו שינויים בחומרה.
ב־12 בספטמבר 2012 הושק האייפון 5 (שישי במספרו) הכולל קישוריות דור רביעי מסוג LTE, מסך רטינה 4 אינץ' ושיפורים ובעיצוב.