ליידי מילפורד מזמנת אליה את לואיזה ומציעה לה משרה כמשרתת שלה ולואיזה מסרבת. מילפורד אומרת לה שתחדל לאהוב את פרדיננד, אחרת היא תדאג לאמלל אותה. מילפורד, שמתבררים לה ממדי העושק של הנסיך בבני עמו, שולחת לו מכתב בו כתוב שאושרה של ארצו היה התנאי לאהבתה וכשהתברר לה שרימה אותה, היא עוזבת את הארץ.
פרדיננד בא לבית המילרים, הוא מציג בפני לואיזה את מכתבה למרשל ושואל אותה אם היא כתבה אותו והיא משיבה בחיוב. הוא מבקש ממנה כוס לימונדה. היא מגישה לו את הלימונדה כשעיניה אדומות מבכי וקולה רועד. בלי שהיא מבחינה בכך הוא שם רעל בכוס. הוא אומר לה שהיא מושחתת וחסרת רגש ומצווה עליה לשתות את הלימונדה. היא מתחילה לחוש ברע והוא מגלה לה ששם רעל בלימונדה. היא אומרת לו שהיא מתה על לא עוול בכפה, שתמיד הייתה נאמנה לו ותמיד אמרה לו את האמת, חוץ מפעם אחת כשכתבה את המכתב לשר החצר פון קאלב, מכתב אותו הכריח אותה אביו לכתוב. הוא המום לשמע הדברים. פון ואלטר מגיע עם וורם לבית המילרים, פרדיננד אומר לאביו שמזימותיו הניבו זוועה. האב אומר לוורם שהאחריות נופלת עליו, והלה עונה לו שהוא יגלה עליו סודות נוראיים. פרדיננד נפטר.
הנושאים.
ב-1784 פרסם שילר את עבודתו התאורטית "התיאטרון כמוסד מוסרי", שהרעיון העומד בבסיסו היה להציג טרגדיה באמצעים של תאודיציה, כאשר משימתו של התיאטרון הייתה להציג על הבמה את הצדק השמימי שחולל האל בעולם. ניתן לראות את תפישת הצדק הזו ב"מזימה ואהבה" מאחר שבסופו של דבר, בית הדין העליון שלו אינה צדק חילוני כי אם האל עצמו. שילר סבר שתפקיד נוסף של התיאטרון הוא לחנך, להביא את הקהל לידי קָתַרְזִיס במטרה להשלים את חינוכו ובכך להפוך את התיאטרון למוסד מוסרי. הוא סבר שהתפקיד החשוב ביותר שלו הוא לגשר בין החופש לצורך, ובכך להציג על הבמה גרסה אידיאליסטית של מאבקו של היחיד וניצחונו על מגבלות חברתיות, מוסריות ודתיות.
"מזימה ואהבה" שייך לעידן "הסער והדחף" ונחשב לטרגדיה בורגנית, סוגה המיוחסת לגוטהולד אפרים לסינג, שמחזהו "אמיליה גלוטי" הוא היצירה המשפיעה עליה. הטרגדיה הייתה מוגבלת בעבר לאצולה, באמצעות ה Ständeklausel (ניסיון להעביר את עקרונות הדרמה הקלאסית הצרפתית לתיאטרון הגרמני). אולם הסוגה של לסינג פתחה אותו לעולם הגרמני של המעמד הבינוני. המוטיב המרכזי ב"מזימה ואהבה" הוא העימות בין המעמד הבינוני והאצולה - גאוות המעמד הבינוני ויהירות האצולה - עם אנושיות אוניברסלית במרכזה, המביעה מחאה פוליטית גלויה. בכך, אינטרסים של יחידים, רגשות סובייקטיביים ודרישת החופש מחברה ההולכת בעקבות אילוצי המעמדות הם כוחות חזקים המופעלים על הגיבורים, המובילים לבסוף לאסון. שילר היה מודע באופן אישי לייסורי האהבה נוכח דרישות המעמד החברתי בשל אהבתו לשרלוטה פון וולצוגן (גיסתה של קרולינה פון וולצוגן – קרולינה הייתה אחותה של שרלוטה פון לנגרפלד, שנהפכה אחר-כך לאשתו של שילר).
קרל השני אויגן, דוכס וירטמברג, אסר את שילר ואסר על הצגת מחזותיו, כעונש על כך שעזב ללא רשות כדי להיות נוכח בהצגת הבכורה של מחזהו "השודדים". לכן, בספטמבר 1782 שילר נס מתחום השפעתו של הדוכס, עבר למנהיים והתחיל לעבוד על "מזימה ואהבה" כתגובה ליחס הלא הוגן בו נהגו כלפיו. ניתן לראות זאת בכמה מנושאי המחזה:
היסטוריה של ההפקה.
שילר החל לעבוד על המחזה ב-1782. בתחילה הוא קרא למחזה "לואיזה מילר" ואחר-כך שינה אותו ל"מזימה ואהבה", בעקבות הצעתו של השחקן אוגוסט פון איפלנד. הצגת הבכורה של המחזה הייתה ב-13 באפריל 1784 בתיאטרון שהוספיל פרנקפורט שבפרנקפורט, ובשנית כעבור יומיים, ב-15 באפריל 1784, בתיאטרון הלאומי במנהיים, בנוכחותו של שילר. המחזה נחל הצלחה גדולה, הציג בברלין, והוחרם בשטוטגרט. הוא ראה אור לראשונה בדפוס ב-1784 במנהיים. הוא הוצג בתיאטרון Donmar Warehouse, לונדון, ב-2011.
עיבודים.
תרגומים.
התרגום האנגלי הראשון יצא ב-1795, והתרגום הצרפתי יצא ב-1799. תרגומים מודרניים לאנגלית כוללים את "אהבה ופוליטיקה (Love and Politics) מאת כריסטופר וובר (הוצג בתיאטרון ריברסייד סטודיו'ס, לונדון), "מזימה/אהבה" (Intrigue/Love) מאת דניאל מילאר ומארק לייפאכר (Leipacher) (הוצג בתיאטרון Southwark Playhouse, לונדון, מ-8 ביוני עד ל-30 ביוני 2011).
אופרה.
האופרה "לואיזה מילר" פרי עטו של ג'וזפה ורדי, כותב הלִבְרִית היה סלבטורה קמאראנו והצגת הבכורה התקיימה בנאפולי, ב-8 בדצמבר 1849. אופרה אחרת, מאת גוטפריד פון איינם, אופוס 44, השתמש בכותרת המקורית "מזימה ואהבה" ובליברתו של בוריס בלכר וLotte Ingrisch והועלתה לראשונה ב-17 בדצמבר 1976.
הפקות בתיאטרון המקצועי הישראלי.
1. תיאטרון אהל, הצגת בכורה: 21 בדצמבר 1939
2. תיאטרון אהל, הצגת בכורה: 1949.
2. תיאטרון גשר, הצגת בכורה: 30 ביולי 1999
משה מזרחי (ניצב)
דוקסיצייקלין
מפרץ מאנדליי
מפרץ מאנדליי (Mandalay Bay) הוא מלון בן 43 קומות וקזינו הממוקם בסטריפ שבלאס וגאס ומופעל על ידי רשת "MGM אתרי נופש בינלאומיים". באחד המגדלים פועל המלון (THEhotel), בעוד בחמש הקומות העליונות של המגדל השני פועל מלון של רשת ארבע העונות.
מפרץ מאנדליי מכיל 3,309 חדרים, 24 מעליות ואולם קזינו בשטח 12,500 מ"ר. סמוך למלון נמצא מרכז כנסים מפרץ מאנדלי בגודל 93,000 מ"ר ומרכז אירועים מפרץ מאנדליי המכיל 12,000 מקומות ישיבה. הטראם של מפרץ מאנדליי מקשרת בין האתר למלונות האחיות שלו, לוקסור ואקסקליבר, שכולם נבנו על ידי חברת סירקוס-סירקוס אנטרפרייז לפני שנמכרו לרשת MGM.
ב-1 באוקטובר 2017 ביצע אדם חמוש בנשק אוטומטי ששהה בחדר בקומה ה-32 של המלון טבח כאשר הוא יורה לעבר קהל של 22,000 בני אדם בפסטיבל מוזיקת קאנטרי בסטריפ של לאס וגאס, רצח לפחות 58 בני אדם, ופצע יותר מ-515.
היסטוריה.
חברת סירקוס-סירקוס רכשה את הסיינדה (Hacienda) תמורת 80 מיליון דולר בשנת 1995. הם סגרו אותו בדצמבר 1996 והוא נהרס בראש השנה האזרחית כחודש אחר כך. ב-31 בדצמבר 1996, הוצג פרויקט עם תמה של הוואי בשם פרויקט גן-עדן בעלות של 950 מיליון דולר שיבנה במקום. ב-1 בפברואר 1998, שם הפרויקט שונה למפרץ מאנדליי.
האתר נפתח ב-2 במרץ 1999, כאשר השחקנים דן אקרויד, ג'יימס בלושי וג'ון גודמן רכבו בראש מצעד של אופנועי הרלי-דייווידסון לתוך הכניסה לחגוג את הפתיחה הרשמית.
בשנת 1999 קבוצת סירקוס-סירקוס שינתה את שמה לקבוצת אתר הנופש מאנדליי.
מרכז הכנסים התווסף בינואר 2003. בפתיחה שלו, הוא דורג כחמישי בגודלו בארצות הברית. המרכז מציע גם את האולם המרכזי הגדול במדינת נבדה בגודל 9,300 מ"ר.
ב-23 במאי 2002, קבוצת מאנדליי הודיעה על מגדל שני בעל 1,122 חדרי מלון בעלות 200 מיליון דולר. הבנייה החלה בספטמבר 2002. שם המגדל, "המלון" במפרץ מאנדליי, נבחר בספטמבר 2003. המגדל נפתח ב-17 בדצמבר 2003.
בפברואר 2005, קבוצת מאנדלי נמכרה לרשת "MGM אתרי נופש בינלאומיים" שמחזיקה באתר עד היום. הרכישה אושרה סופית ב-25 באפריל 2005.
באוגוסט 2012, MGM הודיעה על תוכניות לחידוש ומיתוג מחדש של "המלון", בשם דלאנו לאס-וגאס ב-2013, בשיתוף עם חברת המלונות של מורגנס.
המלון.
הצבע הזהוב של המלון נובע משימוש בעלי זהב על החלונות.
"המלון" - THEhotel.
הבניין השני של האתר נופש, בעל 43 קומות ו-1,120 סוויטות, מתופעל כ"מלון" במפרץ מאנדלי. כל סוויטה בגודל של 70 מ"ר לפחות. הקומה העליונה היא מסעדה ובר בשם מיקס (Mix).
מלון ארבע העונות.
חמש הקומות (39-35) של בניין המלון הראשי תפוסות על ידי מלון ארבע העונות לאס-וגאס בעל דירוג של חמישה יהלומים מ-American Automobile Association שלוש הקומות העליונות הם פנטהאוסים, עם לאונג' בקומה העליונה ביותר.
אטרקציות.
הופעות.
מאמה מיה! הייתה הפקה שרצה תקופה ארוכה במפרץ מאנדלי והסתיימה בינואר 2009. המופע הוחלף על ידי "מלך האריות" של חברת דיסני, שנפתח ב-15 במאי 2009. מלך האריות הסתיים ב-2011 ופינה מקום ל"מייקל ג'קסון: אחד", של קרקס השמש, שנפתח ב-2013.
אטרקציה פופולרית נוספת היא בית הבלוז, מיזם של מסעדה ומוזיקה חיה, עם מקום לכ-1800 צופים.
חוף מאנדליי.
חוף מאנדליי הוא אזור בגודל 44,515 מ"ר עם 3 בריכות מחוממות, בריכת גלים עם בריכה מחוברת לילדים קטנים ונהר עצל הכולל מפל קטן. בריכת הגלים מכילה מעל 6 מיליון ליטר של מים וגלים באינטרוואלים של 90 שניות בגובה הנע בין 120-60 ס"מ. אזור הבריכה זכה במשך 7 שנים ברציפות כבריכה הטובה ביותר בלאס וגאס על ידי קוראי מגזין המבקרים של לאס וגאס. בריכה אחת מכל הבריכות נשארת פתוחה גם במהלך חודשי חורף.
בריכת הכרישים.
כחלק משמירת התמה הטרופית של האתר, הוא מכיל אקווריום מים מלוחים, בריכת הכרישים, המכילה את המיכל השלישי בגודלו בארצות הברית. בריכת הכרישים מכילה מספר רב של תצוגות אחרות, בין היתר שני אקווריומים שניתן ללכת דרכם דמוי מנהרה.
מרכז אירועים מפרץ מאנדליי.
מרכז האירועים של מפרץ מאנדלי, היכל בן 12,000 מקומות ישיבה, מארח אירועים גדולים כדוגמת קונצרטים, תחרויות אגרוף ואירועי UFC. המקום אירח גם את טקס פרסי גראמי הלטיני ואת תחרות מיס עולם.
מרכז כנסים מפרץ מאנדליי.
מתקן זה בגודל 93,000 מ"ר הוא אחד ממרכזי הכנסים הפרטיים הגדולים בעולם. הוא מכיל מספר אולמות תצוגה בגדלים המגיעים עד ל-9,300 מ"ר.
קניות.
מרכז קניות בשם מאנדליי פלייס ממוקם בין מפרץ מאנדליי ללוקסור.
ג'ורג'יה או'קיף
ג'ורג'יה או'קיף (באנגלית: Georgia O'Keeffe; 15 בנובמבר 1887 – 6 במרץ 1986) הייתה ציירת אמריקאית.
ביוגרפיה.