ואן דייק היה שוליה של אדוארד וסטון, ובשנות ה־30 המוקדמות הקים גלריית צילומים קטנה בביתו בשם "683"(המספר של כתובת ביתו). שמה של הגלריה התייחס באופן ישיר אל שמה של הגלריה שפתח לפני כן אלפרד סטיגליץ, "291".
הגלריה הפכה למקום מפגש למספר צלמים, שמאוחר יותר היוו את גרעין קבוצת F/64.
ב־1931 הציג אדוארד וסטון גלריה במוזיאון "דה יאנג" שבסן פרנסיסקו, ובעקבות התעניינות הציבור בגלריית ואן דייק, הקבוצה הצליחה לשכנע את מנהלי המוזיאון לתת להם מרחב להציג. ב־15 בנובמבר 1932 קבוצת F/64 הציגה את תערוכתה הראשונה לקהל הרחב.
כרזה קטנה שהייתה תלויה בתערוכה הודיעה:
התערוכה הראשונה כללה 80 תצלומים. 10 של אדמס, 9 של קנינגהם, אדוארד, נוסקויאק, סוויפט, ואן דייק ואדוארד וסטון, ו־4 של הולדר, קאנאגה, לאבנסון וברט וסטון.
ההדפסים לתמונות של אדוארד וסטון עלו 15 דולר להדפס, ושל כל האחרים 10 דולר להדפס. התערוכה הוצגה במשך שישה שבועות.
היסטוריוני הצילום מסכימים כי קבוצת F/64 הייתה מאורגנת מקבוצה של 7 צלמים ראשונים, ועוד 4 צלמים שהיו משויכים לקבוצה מתוקף האסתטיקה הוויזואלית שלהם, שהייתה בסגנון חברי הקבוצה.
בשנת 1934 הקבוצה פרסמה הודעה במגזין צילום, בה הודיעה כי "קבוצת F/64 כוללת בתוכה חברים כמו אדוארד וסטון, אנסל אדמס, וילארד ואן דייק, ג'ון פול אדוארד, אימוג'ן קנינגהם, קונסולאו קאנאגה ואחרים."
אף על פי שהודעה זו מרמזת כי כל הצלמים בתערוכה הראשונה היו חברים בקבוצה, לא כל הצלמים ראו את עצמם ככאלה. בראיון מאוחר יותר בחייה, אמרה קנינגהם: "השתתפתי בתערוכה עם צלמי הקבוצה, אבל לא השתייכתי לקבוצה, ומעולם לא השתייכתי למשהו אחר. אני לא הייתי משתייכת".
שם ומטרות.
ישנם חילוקי דעות כיצד נבחר שם הקבוצה. ואן דייק סיפר כי השם הראשון שהציע היה "US 256", שהיה שם מקצועי למושג שקשור בצמצם אשר בעדשה. לדברי ואן דייק, חשב אדמס כי שם זה יהיה מבלבל לציבור, ואדמס הציע את "F/64", מספר שייצג מפתח צמצם שהיה פופולרי באותה עת.
בראיון ב־1975 טען הולדר כי הוא וואן דייק הם שהציעו את השם F/64. כך או כך, שם זה נהיה שמה המפורסם של הקבוצה.
המונח F/64 מתייחס לצמצם הסגור במצלמת פורמט גדול, שמאפשר עומק שדה מקסימלי, וחדות מרבית בכל חלקי התמונה. צמצם סגור כל כך מאלץ פעמים רבות לבצע חשיפה ארוכה, ולכן יש חשיבות גדולה יחסית גם לעצמים אשר נעים באיטיות רבה. עם זאת באור הבהיר שבקליפורניה היה זה לרוב גורם חשוב פחות, לעומת גודלן של המצלמות, שהפך את השימוש בהן למסורבל לעומת השימוש במצלמות הקטנות יחסית בהן צילמו באותה עת רוב הצלמים. דבר זה התאים מאוד לאידיאל של הצילום הישיר בו הקבוצה דגלה, בתגובה לתנועת פיקטוריאליזם, שעדיין נכחה באותה עת בקליפורניה (אף על פי שבניו יורק כבר מזמן גוועה).
בעולם הצילום העכשווי מוסכם לציין את שם הקבוצה עם קו נטוי, כפי שמצוין מספר הצמצם על העדשה, אבל בזמן שהקבוצה הייתה פעילה הם השתמשו בנקודה ("F.64").
מניפסט.
קבוצת F/64 הציגה את המניפסט הבא בתערוכה ב־1932:
אסתטיקה.
היסטוריונית הצילום נעמי רוזנבלום תיארה את חזון קבוצת F/64 כהתמקדות על
ב־1933 כתב אדמס את הדברים הבאים למגזין "קראפט קאמרה":
היסטוריה.
אחרי התערוכה הראשונה של הקבוצה בשנת 1932, מרישומים עולה כי חלק מהצלמים בקבוצה ולעיתים הקבוצה כולה הציגה תערוכות גם בלוס אנג'לס, סיאטל, פורטלנד וקליפורניה. אין פרטים מדויקים של איזה תמונות הוצגו בתערוכה.
בשנת 1934 האפקט של השפל הגדול הורגש גם ברחבי קליפורניה, ולחברי הקבוצה היו שיחות קשות על הנחות היסוד שלהם לגבי אמנות בזמנים של תקופה כלכלית קשה.
האפקט של השפל, ביחד עם עזיבה של כמה חברים מהקבוצה בסן פרנסיסקו (וסטון שעזב לסנטה ברברה כדי להיות עם בנו וואן דייק שעזב לניו יורק) הוביל לפירוק הקבוצה עד 1935. רבים מחבריה המשיכו בקריירת הצילום שלהם ונהיו חלק חשוב מהצילום במאה ה־20.
אוסף הצילומים הגדול ביותר של הקבוצה מרוכז במוזיאון סן פרנסיסקו לאומנות מודרנית.
מייקל אארטס
מייקל אארטס (בהולנדית: Maikel Aerts; נולד ב-26 ביוני 1976) הוא כדורגלן עבר הולנדי.
קריירה.
הקריירה המקצועית של אארטס החלה בשנת 1994 בהולנד, שם שיחק בשתי הליגות הבכירות במשך שש עשרה שנים. אארטס שיחק בדן בוש, בירשחוט, רוזנדל, פיינורד רוטרדם ובווילם II.
לקראת עונת 2010/11 עזב אארטס את הולנד וחתם על חוזה לשנתיים בהרטה ברלין מהבונדסליגה השנייה. אארטס החליף את שוער הקבוצה ירוסלב דרובני שעבר להמבורג עם ירידת הרטה ברלין לליגה השנייה.
אארטס הוא אחיינו של אמן הלחימה פטר אארטס.
קונטקט אייר
קונטקט אייר (בגרמנית: Contact Air), הייתה חברת תעופה גרמנית, ובסיסה נמל התעופה הבינלאומי בשטוטגרט, חברה בלופטהנזה רגיונל, והיא הפעילה טיסות פנימיות בגרמניה וטיסות בינלאומית מקומיות.
תולדות החברה.
החברה נוסדה בשנת 1974 כחברת שכר, ב-1987 החלה להפעיל טיסות סדירות. בשנת 2004 החלה לפעול תחת המותג לופטהנזה רגיונל.
Contact Air
ישיבת בית אברהם סלונים
המכון למצב מוצק (הטכניון)
המכון למצב מוצק הוא יחידת מחקר בין תחומית בטכניון העוסקת במחקר מוצקים. במכון חברי סגל מהפקולטות לפיזיקה להנדסת חשמל, לכימיה ולהנדסת חומרים.
פעילות המחקר במכון.
פעילות המחקר במכון נחלקת למחקרים שהם בסיסיים בעיקרם, למחקרי גישוש יישומיים ולמחקרים הסובבים סביב יישום חומרים מוליכים למחצה וייצור אבטיפוס של התקנים אלקטרוניים ואלקטרואופטיים. מעבדות השירות תומכות במחקר על ידי מתן שירותים לחוקרי הטכניון ולמשתמשי חוץ, תוך ניצול הציוד הייחודי הקיים במכון: מעבדת פני שטח, מעבדת השתלת יונים ומעבדת קרני רנטגן.
פסגת קמפ דיוויד
פסגת קמפ דייוויד
שער הניצחון בברצלונה
שער הניצחון (בקטלאנית: Arc de Triomf) הוא שער ניצחון בברצלונה, ספרד. המבנה נבנה לכבוד התערוכה העולמית של ברצלונה (1888), כשער כניסה המרכזי אליה על ידי האדריכל ג'וזף וילסקה אי קאסנובס ("Josep Vilaseca i Casanovas").
השער נבנה מלבנים אדמדמות בסגנון בנייה מורי. האפריז הקדמי מכיל פסל מאבן עם האמרה "Barcelona rep les nacions", שמשמעותה בקטלאנית: ברצלונה מברכת את האומות. האפריז האחורי מכיל כיתוב באבן בשם "Recompense".
השער ממוקם בין פסץ' דה לואיס קומפאניס (Passeig de Lluís Companys) ופסץ' דה סנט חואן (Passeig de Sant Joan), בקצה טיילת רחבה המובילה אל פארק המצודה (Park of the Ciutadella).
ועידת קמפ דיוויד (2000)
חסידות קוזמיר
חסידות קוזמיר הייתה חסידות פולנית. מחסידות זו הסתעפה חסידות מודז'יץ הפעילה עד היום. מייסד החסידות היה רבי יחזקאל טאוב.
רבי פנחס משה טאוב, אחיו של רבי חיים שאול טאוב ממודז'יץ, חידש את חצר קוזמיר במאה ה-21 והחל לשמש כאדמו"ר מקוזמיר.
תולדות החסידות.
רבי יחזקאל נולד לרב צבי. היה תלמידם של החוזה מלובלין ושל רבי שמואל מקארוב ותלמידו רבי יצחק מוונגרוב ולאחר פטירת רבי יצחק החל להתנהג באדמו"רות. לפי המקובל במסורת החסידות רבי שמואל ורבי יצחק הועידו את רבי יחזקאל לממשיכם . כמו כן היה אצל המגיד מקוז'ניץ, היהודי הקדוש מפשיסחה ותלמידו רבי שמחה בונים מפשיסחה. התגורר בשיננה ובקושמיר. חסידיו נאמדו באלפים. חיבר ספר בשם "נחמד מזהב". נפטר בי"ז בשבט תרט"ז. שלושת בניו כיהנו אחריו באדמו"רות מהם יצאו שושלת ענפות:
Yes stars Drama HD
אורלי בן גרטי
שמואל יצחק שור
הרב שמואל יצחק שור (תקצ"ט; 1839 – ד' באדר ב' תרס"ב; 1902) היה רבה של מונסטריץ' שבגליציה, בעל ספר שו"ת "מנחת שי".
תולדות חייו.
נולד בעיר מונסטריץ', לרב משה חיים שור שהיה רבה של העיר. מיוחס לרבי יוסף בכור שור מבעלי התוספות. מקטנותו גילה שמואל יצחק שור סימני גאונות, ובהיותו בן 11 חיבר חיבור על מסכת נזיר.
נישא לגיטל, בתו של הרב שמשון (שמאי) מרגליות מזלוזיץ, שהיה בן אחיו ותלמידו של הרב אפרים זלמן מרגליות בעל ה"בית אפרים". לאחר חתונתו עבר להתגורר ליד חמיו בזלוזיץ. לאחר מכן החל לכהן ברבנות, תחילה בטלומץ' ואחר כך בקניהניץ'.
בשנת תרנ"א (1891), עם פטירת אביו, נבחר למלא את מקומו כרבה של מונסטריץ', וכיהן בתפקידו עד מותו בשנת תרס"ב (1902). בתקופת רבנותו במונסטריץ' התפרסם ברחבי גליציה ופולין ונמנה עם חשובי הרבנים בדורו.
היה חסידו של האדמו"ר רבי דוד משה פרידמן מצ'ורטקוב.
משפחתו.
הרב שמואל יצחק שור היה נשוי לרבנית גיטל שור. לאחר פטירתו נישאה לרב שלום מרדכי הכהן שבדרון מברז'אן, בעל שו"ת מהרש"ם. על מצבתה נכתב: "אשת שני המאורות הגדולים".
ילדיו של רבי שמואל יצחק שור היו:
נפתלי לאו-לביא
נפתלי לאו-לביא (23 ביוני 1926 - 6 בדצמבר 2014, י"ד בכסלו תשע"ה) היה דיפלומט, עיתונאי ואיש ציבור ישראלי, קונסול ישראל בניו יורק. כיהן כסגן יושב-ראש הנהלת איל"ר (הארגון היהודי העולמי להשבת רכוש יהודי). יקיר ירושלים לשנת תשס"ג (2003). אחיו של הרב ישראל מאיר לאו.
ביוגרפיה.