בתנ"ך, יָקְטָן היה בנו של עֵבֶר, אחיו של פֶּלֶג, ואביהם של 13 בנים: אַלְמוֹדָד, שֶׁלֶף, חֲצַרְמָוֶת, יֶרַח, הֲדוֹרָם, אוּזָל, דִּקְלָה, עוֹבָל (או: עיבל), אֲבִימָאֵל, שְׁבָא, אוֹפִר (אופיר), חֲוִילָה ויוֹבָב. שמות אלה מתאימים לעמים שחיו בדרום חצי האי ערב.
על פי מדרש בראשית רבה (נח, פרשה לז, ז), פירוש שמו של יקטן הוא משום "שהיה מקטין את עצמו ואת עסקיו", ובכך מרמז הכתוב שאם הקטן מקטין את עסקיו וזוכה להעמיד 13 משפחות, גדול שמקטין את עסקיו על אחת כמה וכמה.
הפירוש על תרגום יונתן מוצא בשמות בניו של יקטן לשון נופל על לשון, ומדגים זאת על השמות אלמודד – שמדד הארץ בחבלים (אלמודד מלשון מדידה), ושלף – שמשך מי הנהרות ודקדק בשמן.
יקטן מוזכר בספר בראשית:
כמו כן, הוא מוזכר בדברי הימים א' .
רעו
רְעוּ הוא השישי ברשימת האנשים המנויים בתנ"ך בעשרת הדורות שבין נח לאברהם (בראשית יא יח; יא כא; דברי הימים א א כה), בנו של פלג ואביו של שרוג. הוא נולד בשנת א'תשפ"ז לבריאת העולם (1974 לפנה"ס) ומת בשנת ב'כ"ו (1735 לפנה"ס).
שם חיצוני לאשתו הוא אורה בת חור או ערב בת בן כשד.
מקור השם.
השם רעו לא נתפרש בתנ"ך. אולם מקבילות לו, כנראה שמות ארמיים, מופיעות בכתבים נאו-אשוריים מנינוה (המאה ה-7 לפנה"ס) בצורות Ra’u וגם Ra’unanu. השם מופיע באלף הראשון לפנה"ס בכתבים עבריים חוץ-מקראיים, וגם באמורית, פיניקית (פונית), ובמיוחד באכדית בתקופות רבות.
עיצורי השם – רע"ו – אולי מקבילים לצורה רע"ה שבשפה השמית המערבית, שבין משמעויותיו: "לרעות" (בשדה), "להתחבר" (לאדם), וגם להיות שבע או שלו. לכן משמעותו כשם תואר יכולה להיות "רועה", "ידיד", "איש נעים" (כלפי אחרים), וגם "נעים" כתואר.
שם זה יכול להתחבר גם אל שמות האל כמאפיין לתוארי האל, או במקרה של השם "אל" גם לתאר את האדם שנושא שם זה כ"ידיד האל" (בדומה לשם "ידידיה"), כמו בשם המקראי המקביל "רעואל". ייתכן גם ש"רעו" המקראי מהווה קיצור של "רעואל".
שנותיו של רעו.
רעו נולד לפלג כאשר אביו היה בן שלושים שנה (), וזה הגיל הכתוב גם באבי סבו ().
רעו הוליד את שרוג כאשר היה בן שלושים ושתיים שנה, וחי עוד 207 שנה, סה"כ 239 שנה, כמספר שנותיו של אביו, פלג.
לפי משה דוד קאסוטו (מנח עד אברהם, עמ' 174–175, 180-181), כל המספרים ברשימות היחס ("תולדות") שבספר בראשית משתמשים, כמו בכרונולוגיות מספוטומיות, בשיטת מספרים "משמעותיים", והם תמיד כפילויות והוספות של מספרי יסוד. במקרה של רעו:
שרוג
בתנ"ך, שְׂרוּג היה בנו של רעו ואביו של נחור.
על פי המסורת היהודית, שרוג חי 230 שנה, משנת א'תתי"ט לבריאת העולם (1942 לפנה"ס) ועד לשנת ב'מ"ט (1712 לפנה"ס). בנו, נחור, נולד בהיות שרוג בן 30, ואחריו בנים ובנות נוספים ().
בספרות החיצונית, בספר קדמוניות המקרא המיוחס לפילון האלכסנדרוני, בפרק ד פסוק ט"ז נאמר כי בעוד יושבי הארץ החלו לעסוק בעכו"ם ולהעביר את בניהם ובנותיהם באש שרוג ובניו לא הלכו בדרכם.
יש הטוענים כי מוצאם של השמות נחור, תרח ושרוג מתייחס למקום מוצאם. יישובים, שנמצאו באזור הם בעלי שמות זהים. השם סרוג הוא שם הקיים גם היום, כשם עיירה בטורקיה, ȘURAC.
שם חיצוני לאשתו הוא מלכה בת נהר או בת חבר.
נחור
בתנ"ך, נָחוֹר היה בנם של שרוג בן רעו ואביו של תרח אבי אברהם.
נחור חי 148 שנה – משנת א'תתמ"ט לבריאת העולם (1912 לפנה"ס) ועד לשנת א'תתקצ"ז לבריאת העולם (1764 לפנה"ס). בנו, תרח, נולד לו בגיל 29, הגיל הצעיר ביותר שמוזכר עד אליו בתנ"ך. לפי עדות המקרא, היו לו בנים ובנות נוספים ().
בשמו נקרא נכדו, נחור בן תרח.
השם נחור מוכר מן הכתובות שבחרן וקשור בעבודת הירח שהייתה נהוגה שם. בתעודות אשוריות מהמאה ה-13 והשביעית לפנה"ס אוזכרה עיר בשם Til-Nahiri או Nahuru שמיקומה מזרחית לעיר חרן, מערבית לנהר חבור. על בסיס תעודות אלה העריכו חוקרים, כי שם העיר הוא אפונים המשקף דמות היסטורית הקשורה לנחור המוזכר במקרא.
שם חיצוני לאשתו הוא ישגב בת ישחוב, יסכה בת ניסה או יסכה בת נסתג.
טכומטר
טכומטר (מד-מהירות, מיוונית: טאכוס - מהירות, מטריין - מדידה) הוא מכשיר מדידה המשמש למדידת המהירות של גוף או חומר נע. הצורה הנפוצה ביותר של טכומטר היא זו שמודדת את המהירות של ציר מסתובב, כמו במנוע או מכונה אחרת. הפלט של הטכומטר בא בדרך כלל בצורה של תצוגה אנלוגית; עם זאת, בזמן האחרון תצוגות דיגיטליות הופכות לנפוצות יותר.
טכומטרים של מכוניות מראים את מהירות הסיבוב של גל הארכובה של המנוע, אך למעשה הם נעזרים בקצב ההצתה כדי למדדו. יחידות המידה המקובלות הן סיבובים לדקה. ידיעת מהירות סיבוב המנוע אמורה לסייע לנהג לקבוע את ההילוך המתאים ביותר לנסיעה, על-מנת להוריד מהמנוע עומס מיותר.
ככלל, בטכומטרים המשמשים בכלי תחבורה ישנו סימון של המהירויות שבהן לא מומלץ להפעיל את המנוע, וזאת משום שבמהירויות גבוהות יתר על המידה המנוע מתבלה מהר ועלול לספוג גם נזקים נוספים. בטכומטרים אנלוגיים האזור המסוכן מסומן בדרך כלל בצבע אדום.
ברפואה משתמשים בטכומטרים על-מנת למדוד את מהירות זרימת הדם בנקודה מסוימת; לטכומטר כגון זה קוראים המאטכומטר.
מילכה
מִלְכָּה היא דמות מקראית, בתו של הרן, אחי אברהם, ואשת נחור אחי אברהם. נולדו להם 8 בנים והם: עוּץ, בּוּז, קְמוּאֵל אֲבִי אֲרָם, כֶּשֶׂד, חֲזוֹ, פִּלְדָּשׁ, יִדְלָף, וגם בְּתוּאֵל אבי רִבְקָה.
אברהם הוא גם דודה (אחי אביה) וגם גיסה (אחי בעלה).
נכדתה רבקה נישאה ליצחק, בן דודה של מילכה וגם בן דודם של ילדיה (סבם המשותף הוא תרח).
נינה יעקב נישא לנינותיה לאה ורחל.
במדרש מיוחס הריונה של מילכה לשרה. מילכה תוארה כאמם של כל נביאי אומות העולם.
נבחרת דנמרק בכדורגל
נבחרת דנמרק בכדורגל (בדנית: Danmarks fodboldlandshold) היא נבחרת הכדורגל הלאומית של דנמרק. החל מאמצע שנות ה-80 משתתפת הנבחרת באופן קבוע בתחרויות כדורגל רשמיות.
הישג השיא של נבחרת דנמרק היה זכייתה בטורניר יורו 1992. תחילה לא הצליחה נבחרת דנמרק להעפיל לטורניר, לאחר שסיימה במקום השני אחרי יוגוסלביה בשלב המוקדמות.
בעקבות מלחמת יוגוסלביה הוחלט להטיל סנקציות בינלאומיות על המדינה, שכללו את ביטול השתתפותה בטורניר יורו 1992. נבחרת דנמרק זכתה מן ההפקר וקיבלה את הכרטיס לטורניר, ובסופו של דבר גם זכתה בתואר לאחר שניצחה במשחק הגמר את גרמניה בתוצאה 2:0.
דנמרק עשתה את הופעת הבכורה שלה בטורניר גביע העולם בכדורגל ב-1986, כשהפתיעה את העולם, לאחר שניצחה בכל שלושת משחקי שלב הבתים שלה, שכוללים ניצחון מוחץ על נבחרת אורוגוואי בתוצאה 6:1, וניצחון 2:0 על סגנית אלופת העולם לשעבר גרמניה המערבית. בשלב שמינית הגמר הובסה דנמרק על ידי ספרד בתוצאה 5:1 וסיימה את דרכה בטורניר.
אוהדי הנבחרת, הידועים כאיכותיים ותרבותיים, מכונים רוליגאנס. האוהדים קיבלו מספר פרסים מפיפ"א ומאופ"א, על שילוב בין מסירות קיצונית לנבחרתם לבין אופי שקט ורגוע.
כמו כן, שיחקו בשורות נבחרת דנמרק זוכה פרס נובל לפיזיקה, נילס בוהר ואחיו, המתמטיקאי הארלד בוהר שאף זכה עם הנבחרת הדנית במדליית הכסף בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת לונדון (1908).
היסטוריה.
השנים החובבניות.
דנמרק זכתה שלוש פעמים במדליית הכסף במשחקים האולימפיים שנערכו בשנים 1908, 1912 ו-1960, וכן זכתה במדליית הארד באולימפיאדה בשנת 1948. כמו כן השתתפה באליפות המדינות הנורדיות בכדורגל וזכתה בה ב-1928. הישג השיא של הנבחרת היה המקום הרביעי ביורו 1964, שאליו הגיעה בעיקר בזכות הגרלה נוחה במיוחד בשלבים הראשונים שהועידה לה יריבות חלשות כדוגמת , ו. בחצי הגמר הובסה דנמרק על ידי בתוצאה 0–3, ובמשחק על המקום השלישי הפסידה 1–3 ל אחרי הארכה. עד שנות ה-80 של המאה ה-20 לא הגיעה הנבחרת להישגים חשובים נוספים. עם זאת זכתה בפעם השנייה באליפות המדינות הנורדיות בכדורגל ב-1978 וב-1985.
שנות ה-80.
הפריצה של נבחרת דנמרק החלה בשנות ה-80. דנמרק העפילה במפתיע ליורו 1984 כשהיא מקדימה בבית המוקדם את נבחרות , , ו. במהלך המוקדמות הרשימה דנמרק כאשר ניצחה 0–1 את אנגליה באצטדיון ומבלי משער של אלן סימונסן. דנמרק פתחה את טורניר הגמר בהפסד 0–1 ל, אך בהמשך הרשימה כאשר הביסה את 0-5 וניצחה את 2-3, כאשר היא חוזרת מפיגור בן שני שערים. דנמרק העפילה לחצי הגמר מהמקום השני בבית, אחרי צרפת. בחצי הגמר הובילה דנמרק על 0-1 משערו של סורן לרבי בדקה השביעית, אולם הספרדים השוו ולאחר שגם ההארכה הסתיימה בתיקו 1-1 התייצבו שתי הנבחרות לבעיטות הכרעה. פרבן אלקיאר לארסן החמיץ את הבעיטה החמישית לדנים, והם הפסידו 4–5. אף על פי שלא העפילה לגמר, נחשב הטורניר כהצלחה גדולה לנבחרת דנמרק. המבקיע הבולט של הנבחרת בטורניר היה פרנק ארנסן עם שלושה שערים. פרבן אלקיאר לארסן הבקיע שני שערים. כוכבי הנבחרת היו אלן סימונסן, פרבן אלקיאר לארסן ומורטן אולסן.