אחרי המלחמה, הגיעו שירים נוספים, ובאופן רשמי עלתה התוכנית הנח"לאים באים הנח"לאים באים. יאיר רוזנבלום היה אחראי על העיבודים וההדרכה המוזיקלית, דני ליטאי היה אחראי על בימוי הפזמונים, ויוסי בנאי, בוגר הלהקה, היה אחראי על בימוי המערכונים. שלומית חבינסקי (שולה חן), ששון קוסובסקי (ששי קשת), מוטי פליישר, מנחם זילברמן, ושלום חנוך עמדו כולם בחשיכה עטורי כפפות לבנות, ובאור זרחני שהפך את ידיהם לכנפיים שרו את "אילו ציפורים" (ז'אן ברוסול/ז'אן קלבה/נעמי שמר). בין הלהיטים הנוספים שהושרו בתוכנית היו גם "גשם בוא" (תרצה אתר/אלונה טוראל), "ישנן בנות" (יורם טהרלב/יאיר רוזנבלום), "הייתי נער" (דוד עתיד/יאיר רוזנבלום) ו"הללויה" (יאיר רוזנבלום/יאיר רוזנבלום). אחד המערכונים הזכורים היה "גבר ואשה" שנכתב על ידי ניסים אלוני, אותו ביצעו מנחם זילברמן ויעל "בוצי" בסיס.
סמוך לשחרור רוב חברי המחזור הנוכחי, הקליטה הלהקה את "כל הכבוד לנח"ל", אלבום לכבוד 20 שנה למדינה, שכלל ביצועים חדשים לשיריה לאורך השנים. אחדים מהם שימשו כפסקול לקליפים הראשונים של להקת הנח"ל שצולמו לטלוויזיה.
יאיר רוזנבלום ודני ליטאי היו אחראים גם לתוכניתה ה-21 של להקת הנח"ל, "קרנבל בנח"ל" עם שירים שהפכו ללהיטים, עם חברים שחלקם ותיקים וחלקם חדשים בלהקה, ועם במאי מערכונים מיוצאי הלהקה - יהורם גאון. התוכנית הוכנה בזמן שיא של כמה שבועות ספורים, במקום התוכנית הפרוטה והירח שביימה נעמי פולני שנגנזה לאחר הצגת הבכורה בכנס הנח"ל בגני התערוכה. קהל הנחלאים של אחרי מלחמת ששת הימים לא התחבר לכוריאוגרפיה הפיוטית ופיצץ את ההופעה בצעקות. התוכנית ירדה, ודני ליטאי הוקפץ מחופשה כדי להציל את הלהקה. רבים זוכרים את התוכנית בשם קרנבל בנח"ל, על שם הלהיט הגדול ממנה, אך היו בה להיטים נוספים כמו "שלווה" (אבי קורן/יאיר רוזנבלום), "בשמלה אדומה" (רות ספרוני/יאיר רוזנבלום) ו"החיים היפים" (ירון לונדון/יאיר רוזנבלום). לתוכנית זו הכניס רוזנבלום צלילי אורגן (של יובל חבצלת האקורדיוניסט הווירטואוז שהתמודד עם הכלי האלקטרוני החדש בהצלחה) וגיטרה חשמלית (של דני סנדרסון), שהחליפו את האקורדיון הישן וסימנו עידן חדש בלהקה, של מוזיקת פופ המתחברת יותר למגמה המוזיקלית בעולם. על חברי הלהקה נמנו גם עמוס טלשיר (מפקד הלהקה), מנחם זילברמן, אופירה גלוסקא ומירי אלוני, שקיבלה לראשונה שורות סולו בשיר "קרנבל בנח"ל"(לאה נאור/יאיר רוזנבלום). בזמן החזרות לתוכנית, המשיכה אופירה גלוסקא, ששירתה קודם לכן בצוות הווי הנח"ל, להופיע במסגרת הצוות עם הלהיטים "חורשת האקליפטוס" (נעמי שמר), "זמר שכזה" (יעקב רוטבליט/נורית הירש) ו"באביב את תשובי חזרה" (שארל אזנבור/אבי קורן).
מירי אלוני הייתה כוכבת התוכנית ה-22 של הלהקה, "שא לשלום" ("היאחזות הנח"ל בסיני") (1969), עם קטעי הסולו שלה ב"הבן יקיר לי", של משפחת החזנים לבית מלבסקי, "אנחנו ואתם", "שיר הטלפון" ו"שיר לשלום" (יעקב רוטבליט/יאיר רוזנבלום) אשר גרם לוויכוחים לא מעטים. ההתנגדות לשיר באה בעיקר מצד אלוף פיקוד המרכז, רחבעם זאבי, שטען כי הוא שיר תבוסתני המחלל את זכר המתים ועלול להוריד את המוטיבציה של החיילים. הוא אסר על הלהקה להופיע בשיר זה במרחבי פיקוד המרכז ובהופעות בהן נכח, אך לאור הפופולריות המואצת שהשיר תפס, שרו אותו חברי הלהקה כהדרן. שירים נוספים בתוכנית היו "בהיאחזות הנחל בסיני", גם כן סולו של אלוני, שלווה בקליפ אשר צולם בהיאחזות נח"ל סיני ובו מופיעים חברי הלהקה, "שיר רחוב" (אבי קורן/יאיר רוזנבלום), "טרנטלה" (יורם טהרלב/יאיר רוזנבלום), "סלח המפקד", "ננס וננסת" ו"שיר הש.ג". חברי הלהקה בתוכנית זו היו עמוס טלשיר, גידי גוב, ירדנה ארזי, אפרים שמיר, יובל חבצלת, רותי הולצמן, לאה לופטין, דני סנדרסון, אלון אולארצ'יק, תמי עזריה, מאיר פניגשטיין, אמוץ ברונטמן, טלי גולדברג, שמעון ויצמן, יצחק בן-מלך, ויובל דורי. שלושת האחרונים : יובל, איציק וויצמן היוו שלישייה במילואים בתום שירות המילואים הארוך עם חבריהם ללהקה במלחמת יום הכיפורים. הרכב זה של הלהקה היווה את הבסיס ממנו נוצרה ממנו נוצרה מאוחר יותר להקת "כוורת", כאשר חמישה מתוך שבעת חברי "כוורת" נפגשו למעשה בשורותיה והיווה את הבסיס ממנו נוצרה מאוחר יותר שלישית "שוקולד מנטה מסטיק" - ירדנה ארזי, רותי הולצמן ותמי עזריה, ולאחר מכן לאה לופטין.
במאי 1972 עלתה תוכניתה ה-23 של הלהקה, "הפלנחניק" (צירוף המילים פלמ"ח ונח"ל), הפקה גרנדיוזית במונחי הימים ההם, שהוקדשה למלאת 30 שנה לפלמ"ח. קצין החינוך של הנח"ל, סא"ל זאב פלג, כתב בתכניה:
בני נגרי על ההדרכה המוזיקלית ודני ליטאי על הבימוי והכוריאוגרפיה היו אחראים על "הפלנ"חניק", שהורכבה למעשה משני חלקים. החלק הרציני, שהוקדש לימי הפלמ"ח, וכלל את השירים "בלדה על יצחק שדה" (חיים גורי/יאיר רוזנבלום), "הרעות" (חיים גורי/סשה ארגוב), "הפרוטה והירח" (חיים חפר/עממי), "נאום תשובה לרב חובלים איטלקי" (נתן אלתרמן/יאיר רוזנבלום) ומחרוזת משירי להקת הפלמ"ח -הצ'יזבטרון. החלק הקליל, שעסק באגדות ילדים בהומור וסאטירה, כלל את השיר "מי היה החולם" (עלי מוהר/יאיר רוזנבלום) וביצוע הומוריסטי לסיפור "שלושת הדובים" בסגנון הגשש החיוור. על חברי הלהקה נמנו שמעון ויצמן (מפקד הלהקה), אפרים שמיר, גידי גוב, ירדנה ארזי, יצחק בן-מלך, ענת מיבר (גוב), יהודה עדר, דורית פנדריך (שדה), ראובן גבירץ, נעמי כפרי, יובל דורי, מוטי מורל, דני פאר, ריבה שכטר, צבי בומס, יצחק (איקה) שדה וחיה פיק. "הפלנ"חניק" הייתה התוכנית הגדולה האחרונה של הלהקה, שחתמה את תקופת הזוהר שלה.
שנות ה-70 המאוחרות.
מלחמת יום הכיפורים עצרה את הפעילות הסדירה של הלהקה. אל המחזור הטרי של הלהקה הצטרפו משוחררים טריים וותיקים שלה, ביניהם שלישית שוקולד מנטה מסטיק ולהקת כוורת שהרכיבו יחדיו דיויזיית בידור שהופיעה לאורך המלחמה.
בשנת 1974 הועלתה תוכניתה "הגדולה" האחרונה של להקת הנח"ל, "סיפורה של להקה" (תוכנית 24) שסיפרה את תולדותיה של הלהקה וחגגה חצי יובל להקמת הנח"ל. אסתר אלעד, מיכל (מיקי) קם, איציק גייר, גורי סגל, התזמורת: יהודה עדר (שלימים גם הפך לבעלה של מיקי קם), אריק רודיך, איתן גדרון, רון פיש, שגיא קרפ ואחרים עשו כמיטב יכולתם תחת הדרכתו של דני ליטאי, והעלו תוכנית שזכתה לשבחים רבים, אך נשכחה במשך השנים. השיר הזכור ביותר מהתוכנית הוא חידוש ללהיט הלהקה משנות החמישים, "ויויו גם", בביצוען של אסתר שמיר, מיקי קם, אפרת וייל ומלי מאיו, ולצד זה גם השירים "מה בעצם קרה", "סיפורה של להקה", וגידי שחם ששר סולו את "הבנות שעל שפת הנח"ל" ו"חיידק במה", אותו הוא גם כתב.
להקת הנח"ל המשיכה להופיע בהרכב מצומצם עד שנת 1978, ולהעלות תוכניות שהתבססו בעיקר על להיטי הלהקה משנות החמישים והשישים. בנוסף נכתבו שירים חדשים, שהוקלטו ע"ג סינגלים שלא זכו להצלחה רבה. בין חברי הלהקה באותן שנים ניתן היה למצוא את שלומית הגואל (טריגר), אפי בן ישראל, רחלי חיים, מילי מירן, ענת טופול וחני נחמיאס. שיר שהפך במפתיע ללהיט היה "נח"ל נח"ל" שבוצע בתוכנית "בצל ירוק" מ-1978 ושהוקלט ע"ג סינגל. תוכניות נוספות שהועלו בסמוך פירוק הלהקה היו: "שלושים שנות זמר" (1978), ו"חדש וגם ישן" (1977).
ההופעה האחרונה של להקת הנח"ל התקיימה ב-29 באוקטובר 1978 בבית הצנחן, במסגרת התוכנית "בן-גוריון".
שנות השמונים - התחדשות.
על פי החלטת הרמטכ"ל רפאל איתן, פורקו בשנת 1978 כל הלהקות הצבאיות, בהן להקת הנח"ל. הלהקה חזרה לפעול ב-1985, כשהוחלט בצה"ל להחזיר את הלהקות במתכונת מלאה. היא העלתה את התוכנית "התחדשות", בה בלטו הלהיטים "שרית הספרית" (שמואל צ'יזיק/אריאל זילבר ושמואל צ'יזיק), "התחדשות אחרת" (נעמי שמר/יובל דור), "שיר הסלנג" (קובי לוריא) ו"אל הנחל" (יורם טהרלב/נורית הירש). במסגרת שידורי ה"שירותרום" של גלי צה"ל, הקליטה הלהקה עם ירדנה ארזי את השיר "דרישת שלום", שהצליח גם הוא. בין חברי המחזור היו דפנה דקל, פזית נוני, ראובן לביא ואילן ליבוביץ.
תוכניתה הבאה של הלהקה שנקראה "תל אביב אינה מודאגת" מ-1987, הציגה את חבריה החדשים של הלהקה כמו יואב צפיר, אילה אשרוב, אביטל פסטרנק, שי זורניצר ומומי לוי והמשיכה לשחרר להיטים כמו: "שש עשרה שבע עשרה" (אהוד מנור/רמי קלינשטיין) ו"תל אביב אינה מודאגת" (אהוד מנור/מתי כספי). שירי התוכנית הזאת והתוכנית הקודמת, הועלו על גבי תקליטים וזכו להצלחה.
בין התוכניות הבאות שהעלתה הלהקה היו "התחלות" (88') ו"נח"ל 90" (90'). "התחלות" כללה שירים של המחזאי חנוך לוין והלהיט הזכור ממנה הוא השיר "דג מלוח ותה" שביצע יואב צפיר ללחן של קורין אלאל. שנה לאחר מכן, בתוכנית "נח"ל 90", ביצעה הלהקה את "בנייך מרחוק" (מן המקורות/נעמי שמר), שיר השירותרום של אותה שנה. השיר זכה להצלחה ואף הופק לו קליפ, שבחלקו צולם בשדה התעופה, עם העולים החדשים שהגיעו ארצה.
להקת הנח"ל הפיקה תוכנית נוספת ב-1993 שכללה שירים חדשים לצד קאוורים לשירי הלהקה ולשירים ידועים שונים.
בשנת 2003 הוקמה להקת הנח"ל מחדש על ידי מושיק אביב שהיה באותה העת ראש מדור נח"ל במפקדת קצין החינוך והנוער הראשי ולימים פיקד על הלהקות הצבאיות בצה"ל.
חברי הלהקה, נכון לשנת 2021-2022, הם הודיה לוי,יובל קפלן, זוהר קרמן,אלמוג פדידה, נוי וקנין, אנדי לוי, גיא יחזקאל, יובל קראפט, איתי דן כרמלי.
חברי להקת הנח"ל.
בין חברי הלהקה הידועים לאורך השנים נמנים: