בעוד היריבות היא חד צדדית לטובת פדרר, כמה מהמשחקים היו צמודים מאוד. ברבע גמר ווימבלדון 2014, פדרר ניצח בארבע מערכות, ובטורניר סוף השנה באותה עונה פדרר ניצח בשלוש מערכות לאחר שהציל ארבע נקודות משחק. לקראת סוף המשחק ואוורינקה טען שאשתו של פדרר, מירקה, התגרתה בו במהלך המשחק, וטען כי היא עשתה זאת בגם במפגש בווימבלדון. זה היה מאורע דרמטי בעיקר מכיוון שזמן קצר לאחר מכן שווייץ התמודדה בגמר גביע דייוויס. אך פדרר וואוורינקה יישרו את ההדורים והמשיכו לזכייה בגביע דייוויס כאשר ואוורינקה אמר במסיבת עיתונאים "רוג'ר, אני עדיין אוהב אותך". ואוורינקה ניצח את פדרר ב-2015 ברבע הגמר של אליפות צרפת הפתוחה 4-6 3-6 6-7 בדרכו לזכייה בתואר, אך פדרר רשם ניצחון יוקרתי בחצי גמר אליפות ארצות הברית הפתוחה באותה שנה. משחקים צמודים אחרים כוללים את 2012 בשאנגחאי מאסטרס ואת אינדיאן וולס ב-2013, בשניהם ניצח פדרר בשלוש מערכות, ואת חצי גמר אליפות אוסטרליה הפתוחה ב-2017, בו פדרר ניצח בחמש מערכות. למרות היריבות שלהם על המגרש, הם חברים מחוץ לו, והם שיחקו זוגות יחד בהזדמנויות רבות, כאשר הישגי השיא שלהם הם זכייה בזהב האולימפי הזוגות באולימפיאדת בייג'ינג 2008, ובנוסף במהלך הזכייה של שווייץ בגביע דייוויס 2014 הם שיחקו בזוגות.
שיאים והישגים.
מוצגים בזאת מספר שיאים והישגים בעידן התחרויות הפתוחות בהם מחזיק רוג'ר פדרר.
חייו הפרטיים.
ילדות.
פדרר נולד בבזל שבשווייץ. אביו, רוברט פדרר, הוא גרמני-שווייצרי מברנק בקנטון סנט גאלן, ואמו, לינט פדרר (שם נעורים דוראנד), היא אפריקנר מקמפטון פארק, ממחוז חאוטנג שבדרום אפריקה. לפדרר יש אחות גדולה, דיאנה, אם לתאומים. מכיוון שאמו דרום אפריקאית, הוא מחזיק אזרחות שווייצרית ואזרחות דרום אפריקאית. פדרר היה מביא-כדורים בטורניר בזל, "סוויס אינדורס", ב-1992 וב-1993.
כמו כל אזרח שווייצרי, פדרר היה נדרש לשירות חובה בצבא השווייצרי. עם זאת, בשנת 2003 הוחלט לשחררו בשל "חוסר התאמה". במקום זאת, הוא שירת בכוח ההגנה האזרחית והיה חייב לשלם 3% מהכנסתו החייבת במס. הוא אוהד את פ.צ. בזל ואת נבחרת שווייץ בכדורגל. פדרר טוען שקואורדינציית העין-יד היא בין השאר בזכות מגוון רחב של ענפי ספורט ששיחק בילדותו, כולל בדמינטון וכדורסל.
במרץ 2022, במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, הודיע כי יתרום 500,000 דולר לרווחת ילדים שהושפעו מהלחימה באוקראינה.
משפחה.
באולימפיאדת סידני הכיר פדרר את מירוסלבה (מירקה) פדרר (שם נעורים ואורינק), שחקנית WTA לשעבר שפרשה מהסבב בשנת 2002 בגין פציעה בכף רגלה. ב-11 באפריל 2009 הזוג התחתן באולם נשפים (Villa Wenkenhof) ברייהן שליד בזל, מוקפים בקבוצה קטנה של חברים קרובים ובני משפחה. מירקה משמשת כמנהלת האישית שלו ביחד עם הוריו. ב-23 ביולי 2009 נולדו לזוג שתי בנות תאומות זהות ששמותיהן מילה רוז ושרלין ריבה. ב-6 במאי 2014 נולדו להם שני בנים תאומים זהים ששמותיהם לאו ולנרט.
פדרר דובר גרמנית, צרפתית ואנגלית באופן שוטף, אך מגדיר את השפה הגרמנית השווייצרית כשפת האם שלו.
טיבר
הטיבר (באיטלקית: Tevere, בלטינית: Tiberis; בשפה העממית נקרא "הנהר הבהיר") הוא נהר באיטליה המזרחית, השלישי באורכו מכל נהרות איטליה.
גאוגרפיה.
אורכו של הטיבר 405 ק"מ. הוא יוצא מהמדרונות הדרומיים של הר פומאיולו (ואז הוא בגובה של כ-1,250 מטרים). שם הוא זורם במדרון צר, אך לאחר כמה מאות קילומטרים, הוא עובר לזרימה במדרון רחב ומתון.
לאחר שהוא מתנקז באגן וממשיך לרמת לאציו, הוא מתפתל ומתמזג עם יובל הנרה. הטיבר מגיע לרומא, עובר דרכה בפרברים הנקראים אוסטיה (בדרום), ופיומיצ'ינו (בצפון), כ-35 ק"מ לפני שנשפך לים הטירני, דרך מישור מרובה ביצות. לפני שהוא נשפך, הוא מתפלג לשתי זרועות, שנשפכות ביחד לים הטירני.
בחלקו הדרומי של עיקול נהר הטיבר ברומא, נמצא אי הטיבר.
הנהר נושא איתו כמויות עצומות של סחף, ולכן מימיו כה דלוחים, והסחף גם מרחיב את היבשה שסביב הנהר ב־2-3 מטרים כל שנה. ספינות נהר קטנות, בעלות משקל כולל של עד 150 טון, יכולות להפליג במימי הנהר, אפילו לכמה עשרות קילומטרים מעבר לרומא.
סביר להניח שהשם טיבר הוא שם טרום לטיני (כמו השם שנתנו הרומאים לפרבר האיטלקי שליד רומא ששמו בעברית הוא טיבולי - Tibur). טיברינוס היה מלך אגדי של אלבה לונגה, וככל הנראה, טבע בנהר האלבולה, שלאחר מכן הוחלף שמו לטיבר. לנהר ערך היסטורי הקשור לייסודה של רומא. נאמר כי האחים רמוס ורומולוס ננטשו בנהר, עד שהזאבה הידועה הצילה אותם ממוות.
נהר הטיבר היה חשוב מאוד בתקופה שלאחר המלחמות הפוניות, בשעה שהנמל של אוסטיה נהיה לבסיס ימי מפתח. אך הנמל נסתם בסחופת, והתחילו לבנות דרך חדשה, ה-via Portuense, שנבנתה במאה ה-1 לספירת הנוצרים, וזאת כדי להתחבר לרומא על ידי נמל מלכותי ששמו היה פיומיצ'ינו, שם עבר נהר הטיבר.
זרוע נהר הטיבר שחוצה את פיומיצ'ינו היא תעלה שנבנתה בתקופת שלטונו של הקיסר הרומאי קלאודיוס, ושופרה לאחר מכן בתקופת שלטונו של הקיסר הרומאי טראיאנוס.
בשנת 1612 נסתם נהר הטיבר בסחופת, ולכן היה בלתי יעיל לשיט, אך בתקופת האפיפיור פאולוס החמישי הוא נפתח שוב לשיט.
נהר הטיבר שימש את הרומאים למערכת הביוב שלהם, ובעזרת ערוצים ותעלות תת-קרקעיות הצליחו להביא מי שפכים אפילו מאמצע העיר. סוללות האבנים המודרניות החלו בשנת 1876.
שיטפונות מתועדים בנהר הטיבר התרחשו בשנים 1519, 1870 ובשנת 1900.
מוסוליני, שחי בעיר רג'ו אמיליה, הסדיר את קו הגבול בין טוסקנה לרג'ו אמיליה כך שנהר הטיבר ישכון בשטח של רג'ו אמיליה.
נהר הטיבר
פרנץ רוזנצווייג
פְרַנְץ רוֹזֶנצְוַויְיג (בגרמנית: Franz Rosenzweig; 25 בדצמבר 1886, קאסל, הקיסרות הגרמנית – 10 בדצמבר 1929, פרנקפורט, גרמניה של ויימאר) היה פילוסוף יהודי-גרמני, מחנך ומתרגם.
הפילוסופיה הדתית שפיתח היא דגם לחידוש המחשבה הפילוסופית מתוך עמידה נוכח מקורות היהדות. ייחס שוויון ערך ושותפות ליהדות ולנצרות והניח בכך תשתית לדיאלוג בין-דתי. היה שותף למרטין בובר בתרגום התנ"ך לגרמנית, ובתרגומם, התייחסו השניים למילה המנחה בסיפור המקראי.
ביוגרפיה.
רוזנצווייג גדל כבנם היחיד של גאורג רוזנצוויג, תעשיין וחבר מועצת העיר קאסל, ושל אשתו אדלה. משפחת רוזנצווייג הייתה אמידה, ושררה בה רוח של התבוללות, תוך זיקה מסוימת ליהדות הליברלית. את הקשר ליהדות חיה וממשית ייצג עבורו אחי סבו, אדם-אברהם רוזנצווייג, שהתגורר עם המשפחה. בהשפעת אדם רוזנצוויג פיתח פרנץ הצעיר שאיפה לחיים דתיים ועניין ביהדות. כך ביקש (וקיבל) כמתנת בר-מצווה שיעורים בעברית, וכך היה היחיד מבני משפחתו שנכח בבית הכנסת ביום הכיפורים ("כדי להיות עם אחיי היהודים", כפי שהעיד). ב-1905, בהיותו בן 18, החל בלימודי רפואה באוניברסיטת גטינגן, במינכן ובפרייבורג, במטרה לרצות את אביו העסקן. רוזנצווייג למד רפואה במשך כחמישה סמסטרים, ואף ניגש לבחינות ברפואה על אף שלא רצה להמשיך בלימודים אלו. בשנת 1907 בחר לשנות את תחום לימודיו ולמד היסטוריה ופילוסופיה בפרייבורג ובברלין, אצל הפרופסורים פרידריך מיינקה והיינריך ריקרט. כחלק משיטת הלימוד דאז, למד רוזנצווייג שפות אירופאיות, לימודים קלאסיים ואף את הגות אבות הכנסייה והברית החדשה. רוזנצווייג העריך מאוד את המשורר הגרמני גתה, ואת הפילוסופים קאנט וניטשה. בשנת 1908 התוודע לראשונה לכתבי הפילוסוף הגרמני הגל, ובמשך ארבע השנים הבאות עסק במשנתו, ובפרט בכתביו שפורסמו לאחר מותו. בשנת 1912 השלים עבודת דוקטורט בנושא "הגל והמדינה", בהנחיית פרופ' פרידריך מיינקה.
בקיץ 1913 הכריע רוזנצווייג הכרעה כפולה: ראשית, לדבוק בחיים דתיים; שנית, לעשות זאת דרך טבילה לנצרות הפרוטסטנטית, וזאת בהשפעת חברים וקרובי משפחה שהתנצרו לפניו, ובמיוחד ידיד המשפחה אויגן רוזנשטוק ובן דודו של פרנץ, רודולף אהרנברג. ההכרעה הראשונה עיצבה את חייו באורח מעמיק וההשתרשות בחיים הדתיים הייתה גורם מכריע בהגותו. ההחלטה השנייה, להתנצר, נראתה לו מלכתחילה כקשה ומזעזעת, ורוזנצווייג אף עמד בגינה על סף התאבדות. לאחר שלושה חודשי התלבטות קשים, שאפשר שלחוויית תפילת יום הכיפורים בבית כנסת אורתודוקסי מפואר בברלין היה בהם חלק, הכריע רוזנצווייג לחזור בו מהבטחתו להמיר את דתו. ההתנצרות לא נראתה לו עוד הכרחית כדי לדבוק בדת חיה וממשית, ולכן גם נהייתה בלתי אפשרית בשבילו. הוא פנה להעמיק בלימודי המקורות היהודיים והמיר את התעניינותו בהיסטוריה, בהתעמקות הולכת וגוברת בשאלות פילוסופיות ותאולוגיות. מספר חודשים למד אצל הפילוסוף הרמן כהן בברלין, והקשר ביניהם היה משמעותי מאוד לשניהם. בשנת 1914, בברלין, פגש לראשונה את מרטין בובר ונקשרה ידידות עמוקה ביניהם.