בליל ה-23 בדצמבר התלונן סטנטון על כאבים בראשו, בצווארו ובעמוד השדרה שלו. רופאו, הרופא הראשי של הצבא, ג'וזף ברנס, נקרא אליו. כפי שאירע בלילות רבים לפני כן, גרמה האסתמה ממנה סבל סטנטון לקשיים בנשימתו. ריאותיו וליבו הגיעו למצב של התכווצויות ולצד מיטתו שהו כל העת רעייתו, ילדיו וברנס. מצבו של סטנטון החל להשתפר בחצות עד אשר הוא החל "[להתנשם בכבדות] במאמצים כה רבים עד אשר אחד הנוכחים יצא בבהילות להזעיק את הכומר של הכנסייה האפיסקופלית וזמן קצר לאחר הגיעו איבד סטנטון את הכרתו". בשעה 3 לאחר חצות לערך, בדק ברנס את הדופק ואת הנשימה של סטנטון ולא חש דבר. אדווין סטנטון מת ב-24 בדצמבר 1869, חמישה ימים לאחר יום הולדתו ה-55.
גופתו של סטנטון הונחה בארון מתים שחור בחדרו שבקומה השנייה של ביתו. הנשיא גרנט ביקש שתערך לו הלוויה ממלכתית, אך אלן סטנטון ביקשה שיערך לו טקס הלוויה פשוט ככל האפשר. אף על פי כן, הנשיא הורה שכל המשרדים הציבוריים ייסגרו ושהבניינים הפדרליים ילבשו חזות של אבל. בכמה ערים ראשיות הורדו הדגלים לחצי התורן ומטחי כבוד נורו במתקני צבא ברחבי ארצות הברית. ב-27 בדצמבר נישא ארונו של סטנטון על ידי אנשי חיל התותחנים לחדר האורחים של ביתו. הנשיא גרנט, סגן הנשיא סקיילר קולפקס, חברי הקבינט, כל שופטי בית המשפט העליון, סנאטורים, חברי בית הנבחרים, קציני צבא ופקידי ממשל, השתתפו בטקס ההלוויה. לאחר נשיאת הספד הונח הארון על עגלת תותחים ונגרר על ידי ארבעה סוסים לבית הקברות אוק היל שבוושינגטון במסע הלוויה באורך של קילומטר וחצי.
סטנטון נטמן לצד קבר בנו, ג'יימס הטצ'ינסון סטנטון, שמת בינקותו כמה שנים קודם לכן. ארונו נישא למקום מנוחתו האחרון על ידי חברי קבינט, גנרלים, שופטים וסנאטורים. אחד הפרופסורים שאצלם למד סטנטון בקניון קולג' ניהל את הטקס בבית הקברות ומטח כבוד נורה לסיום הטקס.
הנצחתו.
סטנטון היה האמריקאי השני שלא היה נשיא שדמותו הופיעה על בול דואר של ארצות הברית. הראשון היה בנג'מין פרנקלין שבול עם דמותו הוצא ב-1847. הבול היחידי עם דמותו של סטנטון הוצא ב-6 במרץ 1871 והיה גם הבול היחידי שהונפק באותה שנה בארצות הברית.
דמותו של סטנטון הופיעה גם על שטרות כסף שהונפקו ב-1890 וב-1891 וכיום שטרות אלו מהווים פריט אספנות נדיר. הם נחשבים על ידי רבים כאחת הדוגמאות הטובות ביותר לחריטה מדויקת על גבי שטרות. השטר בעריך של דולר אחד מדורג במקום ה-83 ברשימת "מאה שטרות הכסף האמריקאים הגדולים ביותר". דמותו הופיעה גם על מעות נייר בעריך של 50 סנט.
בוושינגטון, במרחק של ארבעה רחובות מהקפיטול משתרע פארק סטנטון הקרוי על שמו, בנוסף לפורט סטנטון שבעיר. על שמו נקרא מחוז בנברסקה, שכונה בפיטסבורג והרחוב הראשי שלה.
על שמו קרויים בתי ספר תיכון בג'קסונוויל, פלורידה ובהמונדסוויל, אוהיו ובית ספר יסודי בפילדלפיה. בית ספר יסודי בוושינגטון נקרא על שם בנו.
ב-1862, עוד בחייו, נקרא לכבוד מינויו כמזכיר המלחמה קטר קיטור בשם "E. M. Stanton".
טקטיקה עירונית
טקטיקה עירונית הוא מונח בתכנון ערים ואזורים השייך לענף של עיצוב עירוני וגם נלמד, נחקר ומתבצע בתחום של: "עירוניות חדשה - New Urbanism" הבא לתאר את "שיתוף הציבור" בתהליך העיצוב העירוני ותכנון העיר עבור הצרכים של הולכי הרגל. לפי הטרמינולוגיה של מונח זה ישנם שינויים זמניים בסביבה הבנויה בעלות נמוכה, בדרך כלל בערים, שנועדו לשפר את השכונות המקומיות ואת מקומות ההתכנסות בעיר. טקטיקה עירונית מכונה בדרך כלל גם בכינויים שונים כגון: "עירוניות גרילה (guerilla urbanism)", "עירוניות קופצת (pop-up urbanism)", או "תיקון העיר (city repair).
טרמינולוגיה.
מונח זה היה פופולרי כמה שנים לאחר שנת 2010 כדי להתייחס למגוון של טכניקות קיימות על פיה תוכנית "שיתוף הרחוב" מגדירה "טקטיקה עירונית" כגישה לשינוי עירוני הכוללת את חמשת המאפיינים הבאים:
מונח זה פורסם לראשונה בזמן התרגום לאנגלית משנת 1984 של הספר "תרגול חיי היומיום" על ידי המדען הצרפתי מישל דה-סרטו אשר השתמש במונח זה. מונח זה התייחס גם לאירועים שהתרחשו בפריז בשנת 1968 במהלך הפגנות הסטודנטים. הטקטיקה העירונית שתיאר דה-סרטו בספרו התנגדה אל המונח: "עירוניות אסטרטגית" שהוטבע על ידי מתכנן הערים והאזורים האמריקאי מייק ליודן המתאר את תהליך העיצוב ותכנון העיר בידי אנשי מקצוע ולא על ידי אזרחים מן השורה.
סוגי טקטיקה עירונית.
פרויקטים של עירוניות טקטית משתנים משמעותית בהיקף, בגודל, בתקציב ובתמיכה ממקום למקום. הפרויקטים מתחילים לרוב כהתערבות קהילתית ומתפשטים לערים אחרות, ולעיתים אף מאומצים על ידי העיריות כשיטות עבודה מומלצות. להלן סוגי השינויים הנפוצים ביותר:
חסימה.
שינויים זמניים של רחובות מסחר על ידי הצבת עגלות מזון, שולחנות על המדרכות, שבילי אופניים זמניים והצרת רחובות.
הפצצת כיסאות.
שימוש בחומרים קיימים לבניית מקומות ישיבה ציבוריים. מקומות אלה ממוקמים באזורים שקטים או חסרי מקומות ישיבה נוחים.
הסרת גדרות.
הורדת גדרות במטרה לצמצם את המחסומים בין השכנים, לייפות את השכונות ולעודד את תחושת הקהילתיות.
צמצום מדרכות.
ביטול מדרכות לא נחוצות כדי להפוך את השבילים והחניה לשטחים ירוקים שיקלטו את מי הגשמים וייפו את השכונות.
משאיות אוכל.
מיקום עגלות ומשאיות אוכל בשטחים שאינם מנוצלים מושכות קהל וכן מציעות הזדמנויות עסקיות קטנות ליזמים.
גינון גרילה.
גינון בקרקע שאין לגנן זכות חוקית לנצל, דוגמת אתרים נטושים, חלקות שאינן מטופחות או ברכוש פרטי.
רחוב פתוח.
רחובות בערים שונות דוגמת ניו יורק מספקים באופן זמני מרחבים בטוחים להליכה, רכיבה על אופניים, החלקה ופעילות חברתית; מקדמים פיתוח כלכלי מקומי ומעלים את המודעות להשפעת המכוניות על המרחב הציבורי.
הפיכת מדרכה לכיכר.
בשינוי שפופולרי בניו יורק, מדרכות מומרות לכיכרות עירוניות. סגירת כיכר הטיימס (טיימס סקוור) לתנועת כלי רכב והפיכתה בעלות נמוכה לרחבת הולכי רגל היא דוגמה לרחבת מדרכה. דוגמה נוספת היא סגירה זמנית של השאנז אליזה בפריז לתנועת כלי רכב פעם בחודש.
פופ-אפ קפה.
פטיו או טרסה זמניים שנבנו כדי לספק מקומות ישיבה לבתי קפה סמוכים או לעוברים ושבים. הדבר נפוץ בעיקר בערים שבהן המדרכות צרות ושאם לא כן אין בהן מקום לאזורי ישיבה או אכילה בחוץ.
פופ-אפ פארק.
פארק פופ-אפ הוא סגירה זמנית או קבועה של מקומות שאינם בשימוש לאזורי התכנסות עירוניים.
פופ-אפ מסחר.
חנויות קמעונאות זמנית המוקמת בחנות או נכס פנויים.
נתיבי אופניים מוגנים.
הצבת עציצים או מחסומים פיזיים אחרים כדי לגרום לנתיבי אופניים צבועים להיות בטוחים יותר. לעיתים אין מסלול אופניים מוגדר מראש, וההגנה הפיזית היא הסימן היחיד לנתיב.
נס הדגים
נס הדגים או נס ריבוי הדגה הוא שמם של שני ניסים שביצע ישו בכנרת, ושבמהלכם פגש את השליחים לאחר שאלה לא הצליחו בדיג, הורה להם להשליך את רשתותיתהם אל מי האגם ואלה נמלאו דגים באורח ניסי. על אף הדמיון בין שני הניסים, הם נבדלים זה מזה בעיקר בכך, שהראשון אירע בעת משרתו של ישו עלי אדמות, והשני לאחר קומו מן המתים. באמנות נבדלים שני הניסים בכך, שבראשון יושב ישו בסירה בעוד שבשני הוא ניצב על החוף.
הנס הראשון.
הנס הראשון התרחש סמוך לכפר נחום, בעת שישו נשא דברים בפני העם, ובעקבותיו חברו אליו השליחים והלכו אחריו:
כנסיית פטרוס הקדוש בטבריה מוקדשת לנס זה.
הנס השני - לכידת 153 דגים.
בפרק 21 החותם את הבשורה על-פי יוחנן, מסופר כי השליחים יצאו לדוג בכנרת בלילה, אך לא לכדו דבר עד אור יום. ישו אשר קם מן המתים נגלה להם על החוף בבקר אך הם לא הכירוהו. ישו צעק לעברם מן החוף, האם הצלחתם לדוג דגים כלשהם? כאשר הם ענו בשלילה מגיב ישו: "השליכו את הרשת לצדה הימני של הסירה ותמצאו". לאחר שעשו זאת, הם העלו ברשתם שלל גדול מאוד של 153 דגים גדולים וכבדים, עד כדי כך שהם לא הצליחו לגרור את הרשת מרוב הדגים. לפי המסורת הנוצרית זהו אחד הנסים של ישו שאירעו לאחר צליבתו ותקומתו מן המתים. המסורת מזהה את התרחשותו של נס זה בכנסיית הבכורה של פטרוס בעין שבע שבצפון-מערב הכנרת.
סיפור הנס.