העונה הייתה אחת המותחות בתולדות הליגה כשאלופת הליגה הוכתרה רק במחזור האחרון של הליגה, זאת כשבמחזור 13, ארבע קבוצות צברו את אותו מספר נקודות: צסק"א, מוסקבה, ספרטק וזניט. בסיום העונה מוסקבה סיימה תשיעית, כאשר ספרטק מוסקבה הוכתרה כסגנית האלופה, בעוד צסק"א מוסקבה, אלופת העונה הקודמת, סיימה במקום השלישי. זניט הפכה לקבוצה הלא-מוסקבאית השנייה בתולדות רוסיה שזוכה באליפות, לאחר שקודם לכן עשתה זאת אלניה ולדיקווקז בעונת 1995.
בסיום העונה הודחו מהליגה רוסטוב וקובאן קרסנודאר.
הסופר קאפ הרוסי.
משחק הסופר קאפ הרוסי 2007 הפגיש בין אלופת רוסיה 2006 צסק"א מוסקבה ומחזיקת הגביע הרוסי בכדורגל 2006/2007 ספרטק מוסקבה. המשחק נערך ב-3 במרץ 2007 באצטדיון לוז'ניקי.
הטורניר סימן את פתיחת עונת 2006 וזכתה בו צסק"א מוסקבה לאחר שגברה על יריבתה בתוצאה 3:2.
שושי חייט
שושי חייט (25 ביוני 1947 - 17 באפריל 2011) הייתה ציירת, פסלת, משוררת וסופרת ישראלית, חברת אגודת הציירים והפסלים בישראל.
ביוגרפיה.
נולדה למשפחת גולדמן, דור שני לשואה בעיר קלוז' בטרנסליבניה, רומניה. בשנת 1950 עלתה לישראל. חיי ילדותה ונערותה היו קשים מנשוא היות שאביה נטש אותה בהיותה תינוקת ואמה התאבדה כשהייתה נערה בת 12.
ובשנת 1964 נישאה לצייר יעקב חייט. לזוג שתי בנות.
סגנון היצירה.
בחייט דבק הכינוי 'ציירת הליצנים', משום שהדמויות האנושיות בציוריה עוטות על פניהן לרוב מסכה. סימטריה, שקט, סמכותיות ושלוות צבע עבדו אצל הציירת כמין בולם זעזועים מפני רקמת המציאות הקשה. חייט אפשרה ביצירותיה למצוא גוונים רבים ולעיתים הניחה רק לשחור וללבן, הפשוטים לכאורה של העיפרון, להעניק הבעות אנושיות מגוונות כחכמה, תמימות, ערמומיות ואומללות.
בין יצירותיה הטריפטיכון, המשקף את מסכת חייה הקשים של האמנית כבר מילדותה, שהטילה אותה כהגדרתה, וכשם היצירה, אל זירת קרקס החיים של שושי. בכוח אישיותה, בדומה למסכה שביצירותיה, היא עוטה על רגשותיה מעטה בדמוי של 'רומנטיקת קרקסים', ובכך מרחיקה את הצופה מן ההליכה על חבל הזכרונות הדק האישי שלה.
אף על פי שהעיסוק בדמות הליצן מאפשר זאת, קשה למצוא בעבודותיה פארסה, בוטות או סלפסטיק לשמו, שכן דומה כי מרבית הדמויות, לרבות הפסלים שיצרה, נושאות בנטל של סבילות.
דוגמה לשימוש בלקסיקון הלולייני החזותי של היוצרת הייתה נוכחת ביצירת סדרת ציורי התנ"ך שיצרה, שבה הדמויות המסורתיות לובשות על פניהן מסכות של ליצנים. מתוך הסדרה בולט ציור בשם "טרוף טורף יוסף" (מתוך מעמד כתונת הפסים לאחר מכירתו של יוסף לישמעאלים), המהווה כמשל וכנמשל מרחשי ליבה וסיפורה האישי.
באחד הראיונות שנתנה לתקשורת הסבירה את עומק יצירתה ואת ההקשר לדמויות הליצנים:
"אני משתמשת בדמותו של הליצן כדי להמחיש את מורכבות האדם ואת הצורך שלו להסתתר מאחורי מסכות. ליצן הוא אדם שעוטה על פניו מסכה, כולנו עוטים על פנינו מסכות. רוב שעות היום אנחנו מכסים את האמת במסכות כדי להתאים את עצמנו לסביבה. הליצן הוא אני, ומזה אני לא יכולה לברוח".
הציור האחרון.
בתקופת שהותה הארוכה בבית החולים הקפידה חייט לצייר. כל ציור שיצרה נחתם וכן נרשמה על גביו שנת היצירה בלבד וללא התאריך המדויק.
את ציור הליצנית יצרה חייט בשעות הלילה המאוחרות, יום לפני שתואם לה ניתוח. דקות בודדות לפני הניתוח העניקה לבעלה יעקב חייט, לשתי בנותיה ולנכדה הבכור פתקים מקופלים ואישיים, היא בקשה שהפתקים ייקראו רק לאחר שכבר תהיה על שולחן הניתוחים, כאילו וידעה שנפרדת מהחיים ומבקשת לומר מספר מילות פרידה. לאחר מכן התברר כי גם על ציור הליצנית חתמה והוסיפה תאריך מלא ומדויק שכלל לא היה אופייני לה 4.4.2011 – הוא ציורה האחרון. לאחר הניתוח לא התעוררה ושהתה בתרדמת כשבועיים עד שהלכה לעולמה.
תערוכות.
במהלך הקריירה האמנותית שלה הציגה שושי חייט 27 תערוכות יחיד ועוד 36 תערוכות קבוצתיות בישראל ובעולם.
תערוכות יחיד והשקות ספרים.
תערוכות קבוצתיות נבחרות:
רבות מיצירותיה של חייט מוצגות בגלריות ובקרב אספני אומנות בישראל וברחבי תבל.
מודו (פירושונים)
גלאי סינטילציה
גלאי נצנוץ
דעיכת בטא פלוס
דעיכת בטא מינוס
מורסים
טלטול מן הצד
ג'מה וילן
ג'מה אליזבת וילן (באנגלית: Gemma Elizabeth Whelan; נולדה ב-23 באפריל 1981) היא שחקנית וקומיקאית אנגלייה, הידועה בעיקר מהופעתה בדמות יארה גרייג'וי בסדרת הפנטזיה "משחקי הכס".
ביוגרפיה.
וילן נולדה בלידס שבאנגליה. בנוסף להיות שחקנית וקומיקאית היא גם רקדנית מקצוענית המתמחה בסגנונות ריקוד של סטפס וג'אז וילאן היא חברה בלהקת המחול Beaux Belles שבסיסה בלונדון. היא למדה גם בבית ספר לתיאטרון מוזיקלי ולה קול מצו-סופרן. וילן מתגוררת בלונדון.
קריירה.
ב-2010 זכתה וילן בפרס "האישה המצחיקה" (Funny Women) על הופעת סטנד-אפ. היא מרבה לגלם בהופעות סטנד-אפ דמות שנקראת צ'סטיטי באטרוורת'. ב-2014 הקליטה פיילוט של תוכנית אירוח ברדיו 4 של ה-BBC בשם "המופע של צ'סטיטי באטרוורת'".
על המסך שיחקה וילן בתפקיד משנה במספר סרטי קולנוע ובסדרות טלוויזיה. ב-2010 הופיעה בסרט "מסעות גוליבר" ובסרט "איש הזאב". היא השתתפה בסדרות קומיות כגון "Upstart Crow", "הדוד", ו-"The Agency".
באוגוסט 2011 לוהקה וילן לתפקיד יארה גרייג'וי בסדרת הפנטזיה של HBO "משחקי הכס" והופיעה בתפקיד קבוע החל מהעונה השנייה והלאה.
בשנת 2018 גילמה את הבלשית יוניס בסדרת הטלוויזיה סוף הפאקינג עולם.
חתך (גאומטריה)
בגאומטריה ובמדעים, חתך הוא החיתוך של עצם, בדרך כלל במרחב התלת-ממדי, עם מישור העובר דרכו. במקרה שהעצם הוא גוף גאומטרי, החתך יהיה צורה דו-ממדית. במקרה שהעצם הוא משטח, החתך יהיה עקומה. השימוש העיקרי בחתכים הוא במתן מידע הנוגע לאלמנטים פנימיים מוסתרים, או לקוי המתאר של גוף או משטח. דוגמה ידועה לשימוש גאומטרי בחתכים היא חתכי חרוט. בנוסף לשימושים בגאומטריה, לחתכים קיימים שימושים בתחומים רבים נוספים, לרבות תיכון הנדסי ואדריכלי, רפואה, גאולוגיה, גאוגרפיה ועוד.
דוגמה: חתכי חרוט.
חתכי חרוט הם הצורה הגאומטרית המתקבלת כאשר מישור חותך חרוט. צורת החתך תלויה בזווית שבה המישור חותך את החרוט.
אם α היא הזווית שבין ציר החרוט לקו היוצר שלו ו-β היא הזווית שבין ציר החרוט למישור החותך, אזי:
חתכים בענפי מדע אחרים.
חתכים מקובלים בענפי מדע אחרים, בהם אנטומיה, רפואה, גאולוגיה וגאוגרפיה, לשם הצגת ממבנהו הפנימי של עצם.
בשרטוט טכני של עצמים נהוג להציג שלושה חתכים של העצם בשלושה מישורים מאונכים זה לזה.
מעמד הר גריזים והר עיבל
מעמד הר גריזים והר עיבל או מעמד הברכה והקללה הוא אירוע מקראי שאירע בהר גריזים והר עיבל שבשומרון, סמוך לכניסת עם ישראל לארץ ישראל בראשית תקופת ההתנחלות, בתום ארבעים שנות הנדודים במדבר. הציווי על קיום המעמד מופיע בספר דברים וקיומו בפועל מתואר בספר יהושע.
המעמד כלל בניית מזבח בהר עיבל והקרבת קרבנות עולה ושלמים עליו, כתיבת חלקים מספר התורה על גבי אבנים, ברכת הלויים לשומרי מצוות ה' וקללתם על עוברי מצוותיו. בסיום המעמד, קרא יהושע בן נון באוזני העם את הברכות והקללות הכתובות בפרשת כי תבוא.
הציווי בתורה.
מהותו של המעמד היא כריתת ברית בין עם ישראל לה' על קיום המצוות הנזכרות בספר דברים בפרשות ראה, שופטים, כי תצא ותחילת כי תבוא, ולא נכללו בברית שנכרתה קודם להן בספר ויקרא, בפרשת בחוקותי. מצוות אלו מורות לעם ישראל כיצד עליהם לנהוג בבואם לארץ ישראל ובישיבתם בה, לכן מצווה משה את ישראל על קיום הברית בסמוך לכניסתם לארץ.
לאור זאת, הציווי על קיום המעמד נזכר בתורה בספר דברים בשני מקומות, לפני פירוט מצוות הארץ, בפרשת ראה:
ומיד לאחר סיום פירוט המצוות, בפרשת כי תבוא:
עיתוי המעמד.
בספר דברים נאמר שמעמד זה יתבצע . בפועל תיאור המעמד מופיע בספר יהושע פרק ח, לאחר מלחמת העי השנייה. בדברי חז"ל מובאת דעה שאכן ביום מעבר הירדן הגיעו להר גריזים והר עיבל בדרך נס, ואז עשו את המעמד. וישנה דעה נוספת בחז"ל שביום מעבר הירדן עשו שתי 'גבשושיות' סמוך לגלגל וקראו להן 'הר גריזים' ו'הר עיבל', ושם עשו את המעמד. דעה שלישית בנושא היא דעתו של רבי ישמעאל, המסביר כי המעמד נעשה לאחר השנים בהם כבשו וחילקו את ארץ ישראל.
המזבח וכתיבת התורה.
כחלק ממעמד הברכה והקללה נאמר בספר דברים שיש לבנות מזבח מאבנים שלימות בהר עיבל שעליו יקריבו קרבנות עולה, וכן קרבנות שלמים שאת בשרם יאכלו שם ויחגגו את כניסתם לארץ וכריתת הברית עם ה'. פרופ' אדם זרטל זיהה את המזבח עם אתר ארכאולוגי בצפון-מזרח הר עיבל אותו חפר בשנים 1982–1989. זיהוי זה לא התקבל על דעת רוב הארכאולוגים המקראיים, אך כן התקבל על חוקר ארץ ישראל זאב ארליך והרב יואל בן נון.
נאמר בספר דברים שיש להקים אבנים גדולות בהר עיבל, לסוד אותן בסיד ולכתוב עליהן את 'דברי התורה הזאת'. בספר יהושע נאמר שכתבו על האבנים את 'מִשְׁנֵה תּוֹרַת מֹשֶׁה אֲשֶׁר כָּתַב לִפְנֵי בְּנֵי יִשְׂרָאֵל'.
יש אומרים שמה שנכתב על האבנים אלו מצוות התורה בזו אחר זו בקצרה, כפי שנכתבו בספרי מוני המצוות. ויש אומרים שכל התורה הייתה כתובה על האבנים, והיה זה בדרך נס או שהיו אלו אבנים גדולות מאד. ודעת חז"ל שכתבו עליהן את דברי התורה בשבעים לשונות.
לדעת רש"י בהסבר אחת הדעות בתלמוד, לאחר המעמד פורקו אבני המזבח והועברו לגלגל.
אמירת הברכה והקללה.