הארגון ניסה לשכנע את הממשל הספרדי לפתוח במשא ומתן, אולם הספרדים סירבו בטענה שלא ינהלו שיחות עם ארגון שאינו מתנער מאלימות. שלטונו של פרנקו נמשך עד מותו ב-1975, שנתיים לאחר שאט"א רצחו את ראש הממשלה שמינה, לואיס קאררו בלאנקו. עוד לפני מותו, מינה פרנקו את המלך חואן קרלוס הראשון לראש המדינה בתקווה שישהה בתפקיד עד שתעלה ממשלת ימין. תקוותו של פרנקו נגוזה, כאשר חואן קרלוס הראשון מינה את אדולפו סוארס לעמוד בראש ממשלת המעבר. סוארס פעל נמרצות לפיזור הפרלמנט הדיקטטורי והנהיג רפורמות מרחיקות לכת נוספות בדרך לכינון משטר דמוקרטי. ב-1978 הוקמה מחדש האוטונומיה הבסקית, שכללה הפעם גם את מחוז אלבה אך עדיין ללא מחוז נווארה. המפלגה הבסקית הלאומית חזרה לשלטון באוטונומיה, ואט"א הקימה את מפלגת העם הבסקי (Herri Batasuna). בניגוד לציפיות, הקמת האוטונומיה לא הביאה רגיעה ופעולות הטרור של אט"א נמשכו. כיום, השפה הבסקית מוכרת כשפה רשמית ויש אוניברסיטאות שאף מלמדות בשפה הזו.
מבנה הפרלמנט הבסקי.
אט"א לא זוכה לתמיכת רוב הציבור הבסקי שסולד מפעילותיה האלימות. ביטוי לכך ניתן לראות בסקרים, בפעולות מחאה כנגד המחתרת מצד הבסקים וכמובן במבנה הפרלמנט הבסקי. ב-2001 הזרוע הפוליטית של אט"א כיום (EH) איבדה מחצית מהמושבים בפרלמנט הבסקי. המפלגה הבסקית הלאומית (PNV) היא מפלגת השלטון, וזאת מאז מיסודו מחדש של הפרלמנט ב-1979. המפלגה מעוניינת בעצמאות החבל, אך בדרכי שלום בלבד. הישגי המפלגה הם בעיקר בהעברת סמכויות מהשלטון המרכזי לאוטונומית החבל. המפלגה הפופולרית השמרנית (PP) היא מפלגה משמעותית נוספת בפרלמנט, שבעבר הייתה המפלגה השנייה בגודלה, והיא מסתייגת מהעברות סמכויות נוספות לשלטון המקומי. המפלגה השנייה בגודלה כיום, ובמרבית השנים גם שותפה קואליציונית, היא המפלגה הסוציאליסטית (PSOE) שגם היא מתנגדת לסמכויות נוספות מהשלטון המרכזי, אך פחות מהשמרנים כיום, חלוקת הפרלמנט הבסקי המורכב מ-75 מושבים היא: 29 למפלגה הבסקית הלאומית, 18 לסוציאליסטים, 15 לשמרנים, 9 לזרוע הפוליטית של אט"א ו-4 לאחרות.
ממשלת ספרד נגד הבסקים.
הגנרל-דיקטטור פרנסיסקו פרנקו ששלט בספרד מ -1939 עד 1975, פעל נגד השאיפות הלאומיות של קהילות הלשון השונות בספרד, ביניהן גם הבסקים. בשנת 1959, ממשלת פרנקו אסרה על שימוש רשמי בשפה הבסקית.
פרנקו גם הוציא מחוץ לחוק את המועצות האוטונומיות-למחצה של הבסקים ואת רשות גביית המיסים שלהן כדי להקשות על התנהלותן הכלכלית. כתוצאה מכך, תנועת עצמאות התוססת ממילא, הקימה ארגון טרור ששמו הוא-ETA, ומטרתו, להקים מדינה עצמאית וסוציאליסטית לחבל הבסקים.
ארגון ETA (מולדת בסקית וחרות) נוסד בסתר כדי להביא לעצמאות החבל.
פירוק ארגון ETA.
המחתרת הבסקית אטא (ETA) פרסמה התנצלות רשמית בחודש אפריל 2018 על קורבנות המאבק שניהלה עשרות שנים על עצמאותה מספרד, זאת ימים לפני הכרזתה הצפויה על התפרקותה הסופית. המחתרת ביקשה מחילה על מותם של אלו שלא היו מעורבים ישירות בסכסוך בן 40 השנים, שבו נהרגו כ-800 איש ונפצעו עוד אלפים.
מלוח
אוסר (כדורגל)
אוסר (שם מלא: AJ Auxerre; נכתב ומבוטא בטעות "אוקזר") הוא מועדון כדורגל צרפתי מהעיר אוסר שמשחק בליגת העל הצרפתית בכדורגל. בין השחקנים המפורסמים ששיחקו במועדון נמנים בונאוורטה קאלו, פיליפ מקסס, אריק קאנטונה, לורן בלאן וג'יבריל סיסה. את המועדון אימן במשך 44 שנה המאמן גי רו.
המועדון זכה פעם אחת באליפות הליגה הצרפתית, בעונת 1995–1996. באותה עונה כיכבו בקבוצה הבלם לורן בלאן, החלוץ ליליאן לסלאנד והקשר סברי למושי. בעונה זו גברה אוסר בליגה על יריבותיה לצמרת בראשות פריס סאן ז'רמן וזכתה בנוסף בגביע הצרפתי.
בסוף עונת ירדה אוסר לליגה הצרפתית השנייה לאחר 32 שנים ברציפות בליגת העל הצרפתית ולאחר שסיימה במקום ה-20 והאחרון בליגת העל. בתום עונת 2021/2022 היא שבה לליגה הראשונה.
בנוסף לחמישה תארים מקומיים (אליפות אחת וארבעה גביעים), אוסר ידעה גם הצלחה במפעלים האירופאיים השונים. הישג השיא של הקבוצה באירופה הוא הגעה לרבע גמר ליגת האלופות בעונת 1996/97, שם הפסידה לבורוסיה דורטמונד, שזכתה לבסוף בטורניר.
סגל הקבוצה.
(בהשאלה מבורדו)
איי אס מונקו
גניאוס פומפיאוס מגנוס
כפן שחור-פנים
כפן שחור-פנים (שם מדעי: Platalea minor) הוא מין מהסוג כפן. תפוצתו היא המוגבלת ביותר מבין כל מיני הכפנים, והוא מין הכפן היחיד שנחשב כיום כמצוי בסכנת הכחדה.
העוף בעל גודל ממוצע-קטן 76 ס"מ, הפנים והרגליים שחורות בעוד ששאר הגוף לבן. בעונת הרבייה גדלה פלומה צהבהבה באזורי הצוואר והראש.
המין מוגבל לאזורי החופים של מזרח אסיה והיה פעם נפוץ בכל אזור תפוצתו. כיום הוא מוגבל לכמה איים סלעיים מול חופה המערבי של קוריאה הצפונית ולשלושה אזורים בהם הוא חורף: בהונג קונג, טאיוואן ווייטנאם, ובכמה מקומות נוספים בהם הם נצפו בעת הנדידה.
במפקד שנערך בשנים 1988–1990 בקרב האוכלוסייה בכל אתרי החורף הידועים, מנתה האוכלוסייה העולמית כ-300 פרטים. בשנות ה-90 התאוששה האוכלוסייה בצורה ניכרת, ובמפקד שנערך ב-2003 נמנו כ-1000 פרטים. בתחילת 2005 הוערך כי התפוצה היא כ-900–1500 פרטים.
מניחים כי הגורם העיקרי להתמעטות מין זה הוא הרס של בית הגידול, בשל חקלאות, חקלאות ימית ותיעוש. נראה שגם למלחמת קוריאה (1950 – 1953) הייתה השפעה שלילית שכן העופות חדלו לקנן בקוריאה הדרומית מאז. בערך באותו זמן התמעטה מאוד אוכלוסיית העופות ביפן שהייתה לכפן שחור-הפנים אתר חורף מקובל ובשנים האחרונות לא נצפו שם יותר מחמישה פרטים במהלך חורף אחד.
כיום, המין מוגן למדי בקוריאה הצפונית והאיים עליהם הוא מקנן הוכרזו אזור מוגן והכניסה אליו מוגבלת. עדיין קיימים איומים אחדים, בייחוד באזור בהם העוף חורף. באתרי החורף בטאיוון יש ביקוש רב לקרקע עבור תעשייה, בעוד שאלה בווייטנאם מוסבים לגידול חסילונים, על אף ששטחים אלה מצויים בשמורה ולכן כפופים לכללים שנקבעו באמנת רמסר (אמונה העוסקת בשימור אזורי הביצות). בהונג קונג מפריעים דייגים ואוספי צדפים לעופות כשהללו ניזונים בזמן שפל. בנוסף, זיהום כנראה יהפוך לבעיה משמעותית בשל ההתפשטות הנמשכת של האוכלוסייה האנושית במזרח הרחוק.
מגיסטר אקוויטום
מגיסטר אקוויטום (בלטינית, magister equitum, אדון הסוסים) הוא תואר שמקורו בתקופת הרפובליקה הרומית ומציין את סגנו ומחליפו הנבחר של הדיקטטור. המונח שימש ולעיתים משמש עד היום לציון עמדה גם במדינות אירופאיות שונות.
רומא העתיקה.
ברומא העתיקה, כל דיקטטור היה חייב למנות מגיסטר אקוויטום, ולהחליף אחד כזה אם מת בעת כהונתו. לרוב ניתנה לו גם הסמכות לבוחרו, לבד ממקרים בהם היה ייעוץ סנאטוריאלי (senatus consultum) שקבע מינוי אחר. שמו שאוב מהיותו אחראי לסוסים, כמו גם מהעובדה שהתואר הרשמי של הדיקטטור היה "אדון העם" (magister populi). למגיסטר אקוויטום היה אימפריום פראיטוריאני והוא לווה בשישה ליקטורים.
תפקידו של המגיסטר אקוויטום היה לסייע לדיקטטור במילוי משימתו ולהחליפו כאשר יצא את העיר רומא. במקרים כאלו, הוא זכה לעיתים לאימפריום שווה לזה של הדיקטטור. המגיסטר אקוויטום הנודע ביותר הוא קרוב לוודאי מרקוס אנטוניוס, ששרת בתפקיד זה בזמן הדיקטטורה הראשונה של יוליוס קיסר.
המגיסטר אקוויטום במדינות אחרות.
משרת "מגיסטר אקוויטום" התקיימה במדינות שונות באירופה במהלך השנים. בצרפת, בשם "גראנד אקוּייה" (Grand Ecuyer), או בשם הנפוץ יותר Monsieur le grand, היה אחד משבעת הפקידים החשובים ביותר של הכתר, החל בשנת 1617. תפקידו היה לפקח על האורוות המלכותיות ולשמש אחראי גם על קרנות שנועדו למטרות דתיות של החצר, הכתרות, וכדומה. במותו של הריבון הייתה לו זכות לכל הסוסים והציוד שבאורוות המלכותיות. משרה זו הייתה נפרדת ממשרת הפרש הראשי (Premier Ecuyer), שהיה אחראי על הסוסים בהם השתמש הריבון אישית (La petite curie) ואשר רכב לצד הריבון. משרת הגראנד אקויה התקיימה, בהפסקות, עד תקופת נפוליאון השלישי.
באנגליה, תחת השם Master of the Horse, "אדון הסוסים", היה לו תפקיד חשוב במערכת המלוכה האנגלית, ודרגתו הייתה השלישית בחשיבותה בחצר. הוא היה חבר במיניסטריון המלוכה (לפני 1782 הייתה זו משרה בדרג קבינטי) וחבר במועצה המלכותית. תפקידו היה לנהל את כל העניינים הקשורים בסוסים וכלבי הציד של המלך, כמו גם האורוות, ההרבעה, והכלבייה. משרה זו קיימת באנגליה עד היום, ואדון הסוסים הנוכחי הוא הברון השלישי של וסטי, סמואל וסטי.
בגרמניה היה אדון האורוות (Oberststallmeister) אחד מבכירי החצר, אך משרתו הייתה טיטולרית בעיקרה, ואילו הטיפול באורוות הקייזר בוצע בפועל על–ידי האחראי על האורוות, ה-Oberstallmeister.
ויסלה קראקוב
ברטה
ברטה (איטלקית: Beretta) היא יצרנית נשק איטלקית. כלי הנשק שהיא מייצרת, לרבות האקדחים, זוכים לפופולריות גדולה בכל העולם, ונמצאים בשימוש צבאות, משטרות, כוחות ביטחון ואזרחים פרטיים.
הקמת החברה.
ברטה, אחת החברות הוותיקות ביותר בעולם, נוסדה בשנת 1526, על ידי ברתולומאו ברטה, בעיר גארדון שבאיטליה. ברטה הקים את החברה כדי לייצר 185 קנים לרובים, שהוזמנו עבור הנשקיה של העיר ונציה.
החברה כיום.
החברה נמצאת בבעלות צאצאי משפחת ברטה המקורית, עד היום. בעל השליטה הוא גוסאלי ברטה, ומנהלי החברה הם שני בניו, פרנקו ופייטרו. במהלך השנים, החברה רכשה יצרניות נשק אחרות באירופה, ומפעילה אותן כחברות-בנות.