נהר המיסטיק שוכן מצפון לבוסטון וזורם במקביל לחלקים התחתונים של נהר צ'ארלס. אגן הניקוז של הנהר משתרע על פני 322 קמ"ר. הנהר זורם מהאגם המיסטי התחתון ועובר דרך קהילות אזור בוסטון במזרח בוסטון, צ'לסי, צ'ארלסטאון, אוורט, מדפורד, סומרווי וארלינגטון. הנהר מתחבר לנהר צ'ארלס ליצירת נמל בוסטון הפנימי. אגן הניקוז שלו מכיל 44 אגמים ובריכות, שהגדול שבהם הוא בריכה באזור מידלאסקס פלס (Middlesex Fells), בשטח של 124 דונם. חלקים משמעותיים מחופי הנהר נמצאים בשמורת נהר מיסטיק ומנוהלים על ידי מחלקת השימור והנופש של מסצ'וסטס, הכוללים מגוון אזורי בילוי. לנהר מיסטיק היסטוריה ארוכה של שימוש תעשייתי ובעיית איכות מים מתמשכת, ולאחרונה עבר תהליך ניקוי ושיקום נרחב כחלק מהקמת הקזינו ומתחם הבילוי "אנקור בוסטון הרבור" .
היסטוריה.
בשנת 1631, לאחר הגעת המתיישבים האנגלים לאזור מסצ'וסטס, נבנתה על חופי הנהר "ברכת המפרץ"( Blessing of the Bay) האונייה הראשונה שבנו אירופאים במסצ'וסטס. כמה שנים אחר כך (1637) נבנה הגשר הראשון; מאבק בין היישובים הסמוכים על עלויות הגשר נמשך יותר ממאה שנה.
למעלה ממאה שנה לאחר מכן, נהר המיסטיק מילא תפקיד במהפכה האמריקאית כאשר ב־1 בספטמבר 1774, כוח של בערך 260 חיילים בריטים הפליג במעלה הנהר מבוסטון לנקודת נחיתה ליד וינטר היל בסומרוויל של ימינו. משם הם צעדו כ-1.6 ק"מ לבית האבקה, שם נשמר אספקה גדולה של אבק שרפה מחוזית, ואחרי הזריחה הם הסירו את כל אבק השרפה והציתו התקוממות פופולרית המכונה "אזעקת האבקה". בשנת 1775 התרחש הקרב על צ'לסי קריק בקו המים של הנהר בחודש מאי, והבריטים תקפו דרך חוף הנהר בקרב על גבעת בונקר ביוני.
בשנת 1805 חיברה תעלת מידלסקס את נהרות צ'ארלס והמיסטיק לנהר מרימאק בלוול, ובמהלך המאה ה -19, 10 מספנות לאורך נהר מיסטיק בנו יותר מ־500 ספינות קליפר. בניית ספינות הגיעה לשיאה בשנות ה -40 של המאה ה -19 כשסקונרים וסלופים הובילו עצים ומולסה למזקקות רום בין מדפורד לאיי הודו המערביים.
עד שנת 1865, דיג יתר וזיהום כולם מלבד ביטלו את הדיג המסחרי.
עד 1909 סביבות הנהר היו מוצפות בביצות מלח. באותה שנה נבנה סכר קרדוק לוקס (Craddock Locks), הסכר הראשון על הנהר. בעקבות בנייתו הפכו הביצות לביצות מים מתוקים, דבר שאיפשר את פיתוח האזור. סכר על שם אמיליה ארהרט, נבנה בשנת 1966. יש לו שלושה מנעולים המאפשרים מעבר של סירות, והוא מצויד במשאבות לדחיפת מים מתוקים אל הנמל אפילו בזמן הגאות. מפעילי הסכר משאירים את המנעולים פתוחים לפעמים כדי לאפשר מעבר של דגים. יש סולם דגים, אך הוא מעולם לא היה פונקציונלי. הסכר סגור לקהל.
בשנת 1950 הושלמה בניית גשר מוריס ג'יי טובין, המחבר את צרלסטאון וצ'לסי.
חיות בר.
בתקופה מסוימת, נהר המיסטיק היה ביתם של מינים רבים של דגים, כולל סלמון, מספר סוגים של הרינג, בס מנומר, כחלחל, בס קטן, מגרד, באגוויל, קרפיון ועוד. אף על פי שרוב המינים הללו עדיין חיים בנהר המיסטיק, בניית זיהום וסכר פגעו קשות באוכלוסיות. זיהום הגיע מטחנות שונות ומחצר קטנה לבניית אוניות בעבר. המקור העיקרי לזיהום במאה העשרים ועד ימינו הוא מניקוז מערים ועיירות באגף המים. רבים מהרישומים של צנרת הניקוז הסמוכה אבדו, או שינויים והסחות דעת ללא תיעוד. פעם שתואר כמי שיש כל כך הרבה הרינג שאפשר לחצות את הנהר על גבם, הריצת הרינג של מיסטיק נהר היא קטנה בהרבה מכפי שהיה בתקופות היסטוריות. הזיהום העלה את רמות החיידקים והעכירות, מה שהופך את זה לדליל לחיובי.
בתרבות נפוצה.
בשנת 1844 תיארה סופרת הסרטן של מדפורד והסופרת לידיה מריה צ'ילד את מסעה ברחבי המיסטיקן לבית סבה בשיר "מעבר לנהר ודרך העץ." (בית סבא, ששוקם על ידי אוניברסיטת טופטס בשנת 1976, עדיין ממוקם ליד הנהר ברחוב דרום במדפורד.) הרומן הפופולרי של ג'ון טאונסנד טרובברידג' משנת 1882, "גאות הטחנות של האחים טינקהאם", התמקם לאורך הנהר בתקופה שבה עדיין היו מים מלוחים הגיע לאגמים המיסטיים. ברומן של דניס להיין בשם זהה, המיסטיק ריבר בבוסטון מחזיק בהתפתחות סיפורית מרכזית בתעלומה. מאוחר יותר ביים קלינט איסטווד את העיבוד הקולנועי המהולל.
בשיר "טרמפ של פול ריבר" משנת 1861 מאת הנרי ווסוורת' לונגפלו, פול רוובר לאורך גדות נהר המיסטיק.
אנדרטת בית הקברות הצבאי הארעי בבארי
אנדרטת בית הקברות הצבאי הארעי בבארי ניצבת בקרבת הכניסה לקיבוץ בארי שבנגב המערבי. היא הוקמה לזכר חללי צה"ל שנקברו במקום.
רקע.
אתר בית הקברות הוא שטח קרקע בן מספר דונמים הממוקם כ-200 מטר ממזרח לכניסה לקיבוץ בארי, בצמוד לכניסה ליער בארי. הוא ניצב על גבי "גבעת שולה" - גבעה נמוכה שנקראה על שם שולה אנגלסברג, חברת קיבוץ בארי שנרצחה על ידי מחבלים שחדרו לקיבוץ ב-25 בדצמבר 1949.
האתר הופעל על ידי חיילי הרבנות הצבאית במלחמת סיני, במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים לשם קבורה ארעית של חיילי צה"ל שנפלו בחזית הדרום. הדבר נעשה באין יכולת להוציא לפועל את קבורתם הקבועה תוך כדי המלחמה. בכל המקרים הועברו ארונות החללים מהמקום במהלך השנה שלאחר נפילתם לקבורה קבועה באתרים שנבחרו על ידי בני משפחותיהם.
בשיא השימוש באתר, במהלך מלחמת יום הכיפורים, נטמנו בו ארונותיהם של 460 חללים. בסך הכל שימש האתר בשלוש המלחמות לקבורתם של יותר מ-800 חללי צה"ל. מאז פינוי האתר בקיץ 1974 לא נעשה בו שימוש.
האנדרטה.
האנדרטה הוקמה בקצה הדרומי של שטח בית הקברות הארעי, המוקף גדר. היא ניצבת על גבי רחבה מוגבהת ומרוצפת שלרגליה רחבה גדולה יותר המורכבת ממשטחי בטון ולצידה תורן דגל. האנדרטה עצמה כוללת גוש סלע מלבני מאבן בהירה שהובא מסיני, המורכב על גבי כן בעל צלעות משופעות המצופות באבנים עגולות. על גבי פאת הסלע הדרומית נקבע שלט מתכת הנושא את כתובת הזיכרון.
האנדרטה הוקמה בשנות השבעים ביוזמת משרד הביטחון. היא תוכננה על ידי האדריכלים יצחק המבורג ואריה פטרן.
במלאת 40 שנים לפרוץ מלחמת יום הכיפורים חודשה האנדרטה ביוזמת המועצה האזורית אשכול ובשיתוף עם הקרן הקיימת לישראל.
קרון מסעדה
קרון מסעדה (באנגלית אמריקנית: Dining car, באנגלית בריטית: Restaurant car) הוא קרון רכבת, המשמש כמסעדה וכחדר אוכל. ברכבות הנוסעות למרחקים ארוכים כגון הרכבת הטרנס-סיבירית וקו הקליפורניה זפר קרון המסעדה הוא מקום הבילוי המרכזי של הנוסעים במחלקה הרגילה אשר עבורם הישיבה שם היא ברירת המחדל היחידה.
להבדיל מקרונות הבר והמזנון הפופולרים מאוד באירופה ואוסטרליה שבהם הנוסעים יכולים לקנות או להזמין אוכל ושתייה שאותם הם נושאים למקום הישיבה, קרונות המסעדה כוללים בעיקר שולחנות, כיסאות ומטבח אוכל הנמצא בקרון נפרד בדרך כלל. סוג נוסף של קרונות אוכל אשר דומים מעט לקרונות המסעדה הם קרונות הגריל: בקרונות אלו הנוסעים קונים מזון מהיר שאותו אוכלים בישיבה על ספסלי עץ הקבועים משני צידי הקרון.
היסטוריה.
לפני שהחלו לפעול קרונות המסעדה היו הרכבות עוצרות מדי מספר שעות, הנוסעים היו יורדים ואוכלים במסעדה מיוחדת הנמצאת בתחנת הרכבת ולאחר מכן היו ממשיכים בדרכם. קרונות המסעדה הראשונים החלו לפעול בסביבות שנות החמישים והיו מיועדים בעיקר לאנשי האצולה והמעמד הגבוה.
עקב הביקוש הגובר החלו בשנות ה-80 של המאה ה-20 לפעול גם קרונות מסעדה שיועדו לציבור הרחב. הפופולריות של קרונות אלו גברה מאוד ועקב כך החלו לפעול קרונות דומים במדינות רבות נוספות.
עם התגבר התחרות בין חברות הרכבות השונות החלו מחירי הארוחות לרדת ורמת השירות לעלות. באירופה, שם קרונות המסעדה היו נפוצים מאוד ירדו באותה עת המחירים עד כדי מחירי הפסד. בשנות התשעים חברות הרכבות הציעו שירותי מסעדה ברמה גבוהה יותר משל רוב המסעדות שבאותה התקופה.
פראינה
Bad as the Boys
Bad As The Boys (בעברית: רע כמו הבנים) הוא שיר של הזמרת-יוצרת השוודית טובה לו, בשיתוף הזמרת אלמה. השיר פורסם כרצועה השלישית באלבומה הרביעי, Sunshine Kitty. השיר יצא לאור ב-2 באוגוסט 2019, כסינגל השני מתוך האלבום.
רקע והפקה.
השיר נכתב על ידי טובה לו, יעקב ג'רלסטרום, לודוויג סדרברג.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
קידום.
לו הכריזה על הסינגל ברשתות החברתיות שלה ב-30 ביולי, כשהיא מציגה את עצמה שרה חלק מתוך השיר. למחרת, חשפה לו את ארבע הרצועות הראשונות מתוך האלבום שלה "Sunshine Kitty", שכלל את הסינגל "Bad as the Boys", בשיתוף אלמה.
וידאו קליפ.
טרם יצא הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה לו לערוץ היוטיוב שלה ב-2 באוגוסט 2019, בסמוך לצאתו של השיר כסינגל את האודיו שלו. באודיו ניתן לראות את לו ואלמה מבצעות תנועות ריקוד שונות.
דיק פיק
בתרבות האינטרנט דיק פיק (מאנגלית: Dick pic, שפירושו: תמונת זין) הוא ביטוי שגור המתאר צילום של איבר המין הגברי, הנשלח (לרוב על ידי המצולם) דרך מערכת שליחת הודעות, כדוגמת מסנג'ר, וואטסאפ או ברשת חברתית כדוגמת פייסבוק או סנאפצ'ט.
צילום האיבר נעשה על ידי האיש עצמו, לרוב עם כוונות מיניות כלפי הנמען. לעיתים תכופות אין הכרות מעמיקה בין השניים, ומדובר בשלבי היכרות ראשונים, בהם הצד המקבל אינו מעוניין לקבל צילום עם אופי חושפני.
תופעה זו הובילה לביקורת ממספר גורמים ולכן חלק מהרשתות, דוגמת פייסבוק הגבילו שליחת תמונות, ואף הפעילו אלגוריתמים של בינה מלאכותית המזהים איברי מין חשופים.
שליחה ללא הסכמה של תמונות של איברים מוצנעים, נחשבת להטרדה מינית.
הרי נייפייר
הרי נייפייר (באנגלית: Napier Mountains) הם רכס הרים בארץ אנדרבי, בטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית, באזור מזרח אנטארקטיקה שבאנטארקטיקה.