האבן שימשה כאבן הכתרה מאז הכתרתו של קנת מק'אלפין (הראשון במלכי סקוטלנד) בשנת 847. טקס ההכתרה נערך בסקון בו נשמרה האבן. ישנה מסורת לפיה לאות תודה על התמיכה האירית בקרב באנוקברן בשנת 1314 העניק רוברט דה ברוס חלק מהאבן לקורמק מקארתי, מלך מנסטר - אבן זו נקראת כיום אבן בלארני.
מנזר וסטמינסטר.
בשנת 1296 נתפסה האבן על ידי אדוארד הראשון כשלל מלחמה, ונלקחה למנזר וסטמינסטר שם היא הוכנסה לבסיסו של כיסא עץ המכונה כיסא אדוארד הקדוש, עליו הוכתרו כל מלכי אנגליה, בריטניה הגדולה והממלכה המאוחדת למעט מרי השנייה. אדוארד עשה פעולה זו כדי להראות באופן סמלי שמלכי אנגליה שולטים אף בסקוטלנד משהם מוכתרים על אבן ההכתרה של סקוטלנד.
ישנה תאוריה המכונה תאוריית אבן וסטמינסטר לפיה האבן שנלקחה על ידי אדוארד הקדוש אינה אבן ההכתרה. בשיחות השלום בין ממלכת סקוטלנד וממלכת אנגליה שערך אדוארד השלישי הציע אדוארד להשיב את האבן, אולם לבסוף השבת האבן לא הייתה חלק מהסכם נורת'האמפטון, והאבן נשארה באנגליה. כאשר הומלך ג'יימס השישי, מלך סקוטלנד ככמלך אנגליה בשם "ג'יימס הראשון", שבו למעשה מלכי סקוטלנד להיות מומלכים על האבן, ובעקבות חוק האיחוד 1707 אוחדו שתי הממלכות לממלכה אחת שנקראה ממלכת בריטניה הגדולה.
גנבת האבן ושבירתה.
ביום חג המולד, ב-25 בדצמבר 1950, איאן המילטון, גאווין ורנון, קיי מת'סון ואלן סטיוארט, קבוצה של תלמידי אוניברסיטה סקוטיים נכנסו למנזר וסטמינסטר וגנבו את האבן במטרה להשיבה לסקוטלנד. במהלך גנבת האבן נשברה האבן לשתים. הסטודנטים החביאו את החלק הגדול בקנט למספר שבועות ואז נסעו עמו לסקוטלנד, חלקה השני של האבן הובא לסקוטלנד מספר שבועות מאוחר יותר. האבן הועברה לידיו של פוליטיקאי סקוטי מגלאזגו שהעביר אותה לסתת האבן רוברט גריי על מנת שיתקנה.
ממשלת הממלכה המאוחדת הורתה על חיפוש אחר האבן, מחסומים הוצבו לאורך הדרכים בין אנגליה וסקוטלנד, אך האבן לא נמצאה. הסטודנטים הניחו את האבן על המזבח של מנזר ארברות' ב-11 באפריל 1951 (כנראה מתוך הנחה שהכנסייה של סקוטלנד לא תשיב את האבן לאנגליה), אולם עם גילוי האבן, היא הושבה למנזר וסטמינסטר.
השבת האבן לסקוטלנד.
בשנת 1996 החליטה ממשלת הממלכה המאוחדת שהאבן תושאל לשמירה בסקוטלנד ולא בארמון וסטמינסטר, ותושב לארמון לצורך טקסי ההכתרה. ב-3 ביולי 1996 הושבה האבן לסקוטלנד וב-15 בנובמבר באותה שנה נערך טקס העברת האבן בגבול בין אנגליה וסקוטלנד בנוכחות נציגי משרד הפנים של הממלכה המאוחדת ומשרד סקוטלנד, והאבן הועברה לטירת אדינבורו שם היא מוצגת כיום.
אבן הגורל
תאוריית הברבור השחור
הברבור השחור היא מטפורה המשמשת להדגמת מספר עקרונות אפיסטמולוגיים.
למטפורה שורשים היסטוריים. בעבר לא היה ידוע בעולם המערבי על קיום ברבורים שחורים ועל כן הסברה הייתה כי צבעם הוא תמיד לבן. מצב זה השתנה במאה ה-17 עם גילויים של ברבורים שחורים באוסטרליה.
דייוויד יום השתמש בדוגמה זו בספרו "מסכת טבע האדם" כדי להמחיש את בעיית האינדוקציה. ג'ון סטיוארט מיל המחיש בעזרתה את עקרון ההפרכה. קרל פופר התמקד בבעיית האינדוקציה מבחינה לוגית, בפרט באפשרות להסיק מסקנות כלליות מתוך אירועים ספציפיים. נאסים טאלב פיתח זאת ל"תאוריה" לפיה דווקא אירועים שלא היו ניתנים לניבוי הם בעלי השפעה מכרעת על השתלשלות האירועים העתידית, מה שמגביל את היכולת להבין את העולם.
תאוריית הברבור השחור של טאלב.
טאלב טוען שרוב האירועים המכוננים בהיסטוריה היו בלתי צפויים בשעתם, בעוד שבדיעבד אנו מביטים לאחור ומסבירים אותם באמצעות סיבתיות רציונלית. טאלב מגדיר ככשל לוגי את האמונה (השגויה) כי האקראיות הכאוטית בעולם האמיתי מתנהגת כמו אקראיות של משחקים המוגדרים באופן מכני וטכני (כזריקת קובייה), בעוד שהמציאות היא הרבה יותר מורכבת ומבלבלת. אמונה זו נובעת מהתפישה כי גם הבלתי-צפוי ניתן היה לצפייה מראש, באמצעות ניתוח סטטיסטי של אירועי העבר, בפרט הודות להנחה שאירועים נוטים להתפלג באופן נורמלי. טאלב מציין כי בניגוד להתפלגות נורמלית, לעיתים רבות פונקציות אחרות מתארות טוב יותר את המציאות. הפונקציות האלה מתאפיינות על ידי דעיכה אטית של ההתפלגות עבור ערכים גדולים - לכן הסתברות של חריגות גדולות מן הממוצע די גבוהה. מקובל לומר שלהתפלגויות אלה יש זנב ארוך. טאלב גם מזכיר בהקשר זה את האובייקטים שיש להם אותו המבנה (ואותה התנהגות) בסקאלות שונות - פרקטלים. הוא גם מרחיב את המושג של סקלביליות על תופעות מגוונות בחיים. לדוגמה, מקצועות - סופרת מוצלחת (כמו ג'יי קיי רולינג) לא צריכה לכתוב פי עשרה ספרים כדי להוסיף עוד אפס לסכום הרווחים שלה. חשיבותם של האובייקטים הפרקטליים במדע המודרני, כולל סטטיסטיקה ותורת האקראיות, נתגלתה על ידי בנואה מנדלברוט. מעבר לכך, הוא מדגיש כי אירועים מסוימים הם חסרי תקדים לחלוטין ולא ניתן היה להסיקם בשום אופן מתוך אירועי העבר. הסיבה לכך שבמערכות רבות (למשל, במערכת של אטמוספירה, שקובעת את מזג האוויר) מספיק לעשות שגיאה קטנה מאוד בהערכה של תנאי ההתחלה כדי לאבד לגמרי את יכולת החיזוי.
טאלב רואה הרבה מהתגליות המדעיות החשובות בהיסטוריה כברבורים שחורים, לא מכוונים ובלתי צפויים. דוגמאות אחרות של טאלב לאירועי ברבור שחור הם פיגועי 11 בספטמבר, מלחמת העולם הראשונה, פירוקה של ברית המועצות, תחילת השימוש באינטרנט והתמוטטויות בורסה שונות ואסונות טבע. למשל, גל הצונאמי המתרחש רק לאחר רעידת אדמה משמעותית הוא אירוע נדיר כל כך, שנוטים להתעלם מאפשרות התרחשותו. אלא שהשפעותיו עשויות להיות כה כבדות, עד שהתעלמות שכזו תוביל בהכרח ובוודאות של מאה אחוזים לאסון רב נפגעים, ביום שבו תתרחש רעידת האדמה. טאלב ממליץ, לפיכך, להתייחס לאפשרות של התמוטטות הרת-אסון בתחום מסוים כאל ודאות, ולהיות מוכן להתמודד איתה.
בתחילת 2020, היו שראו בהתפרצות מגפת הקורונה ברבור שחור, אך טאלב עצמו התנגד לתיאור זה וטען שהמגפה הייתה צפויה מראש.
בניטו וילגאס
בניטו וילגאס (בספרדית: Benito Higinio Villegas; 11 בינואר 1877 - 27 באפריל 1952) היה שחמטאי ארגנטינאי.
וילגאס באליפויות ארגנטינה.
וילגאס היה האלוף הראשון של מועדון השחמט של ארגנטינה בבואנוס איירס בשנים 1906-1907. לאחר מלחמת העולם הראשונה זכה וילגאס באליפות ארגנטינה בשנת 1922. בשנים 1921, 1923 ו-1931 הגיע למקום השני. (ניצח: דמיאן רקה). בשנת 1923 ניצח וילגאס בדו-קרב את מולינה קרנצה 6.5-1.5. בשנת 1924 הגיע וילגאס למקום השלישי (ניצח: ריכרד רטי), על תוצאה זו חזר גם בשנת 1928 (ניצח: ישעיהו פלצ'י). וילגאס המשיך להשתתף באליפות ארגנטינה עד שנת 1943.
תחרויות אחרות.
וילגאס השתתף מספר פעמים באליפות השחמט של דרום אמריקה. בשנת 1921/22 חלק מקום שני-רביעי בתחרות שהתקיימה במונטבידיאו (ניצח: רוברטו גראו). בשנת 1925 חלק מקום שישי בתחרות שהתקיימה במונטבידיאו ניצח: לואיס פאלאו). בשנת 1928 הגיע וילגאס למקום השביעי בתחרות מר דל פלטה (ניצח: רוברטו גראו) . בשנת 1931 הגיע וילגאס למקום ה-11 בתחרות בואנוס איירס (ניצח: קרלוס מדרנה). בתחרות מר דל פלטה בשנת 1934 הגיע וילגאס למקום העשירי (ניצח: אהרון שוורצמן) , בתחרות בואנוס איירס 1934/5 חלק וילגאס מקום 11-12 (ניצח: לואיס פיאציני), וחלק מקום 13-14 בתחרות מר דל פלטה 1936 (ניצח: ישעיהו פלצ'י).
במהלך מלחמת העולם השנייה שיחק וילגאס בתחרויות בינלאומיות במר דל פלטה. חלק מקום 8 בשנת 1942 (ניצח: מיגל ניידורף), הגיע למקום ה-14 בשנת 1943 (ניצח: גדעון סטולברג) והגיע למקום ה-16 בשנת 1944 (ניצחו: הרמן פילניק ומיגל ניידורף). בשנת 1944 הגיע למקום ה-17 בתחרות לה פלטה (ניצח: מיגל ניידורף).
מ.ס באר שבע
הוד הכרמל
שנות העשרים הרועשות
רעות (ערך)
רעות הוא מונח המסמל קשר נפשי עמוק בין שני בני אדם או בין קבוצה מצומצמת של אנשים, שאינו תלוי באינטרסים של אחד מהצדדים. הרעות יכולה להיווצר בשני אופנים מרכזיים: ידידות ארוכת שנים, היוצרת הכרות עמוקה בין הרעים, או מצב המחייב כוחות משותפים וערבות הדדית.
מבחנה הגדול של הרעות הוא במקרים בהם צריך לוותר צד אחד על האינטרסים שלו על מנת להטיב עם רעו. לדוגמה, כאשר אחד הרעים נחשד או מורשע בפלילים, נדרשים רעיו להחליט עד כמה חשובה בעיניהם הרעות - האם ימשיכו לקיימה ולהגן על הרע שחטא, או יבגדו בו.
דוגמה מובהקת נוספת היא בשדה הקרב, אז נקראת הרעות לעיתים בשם "אחוות לוחמים". במצב זה נדרשת נאמנות, אמון וערבות הדדית למען מטרת הכלל. בשם ערך הרעות נדרש הפרט לוותר על טובתו האישית, לעיתים תוך סיכון עצמי.
מחקרים שנעשו בשנים האחרונות מצביעים על התאמה בין הרעות לסיכון החיים. ככל שהסיכון עולה כך גם הרעות עתידה לעלות.
בישראל.
ערך הרעות קיבל ביטוי רשמי כאחד מערכי צה"ל בסעיף:
"רעות - החייל יפעל מתוך אחווה ומסירות לחבריו לשירות, וייחלץ תמיד לעזרתם כשהם זקוקים לו או תלויים בו, חרף כל סכנה וקושי, עד כדי חירוף הנפש".
עוד קודם לניסוח רוח צה"ל זכתה הרעות לתהילה בשיר "הרעות", מאת חיים גורי.
יש הטוענים כי בחברה הישראלית בת ימינו (נכון לשנת 2020) אבדה הרעות שהייתה קיימת בשנותיה הראשונות של המדינה, לטובת האינדיבידואליזם, ומביאים לכך דוגמאות שונות.
קורה (הלכה)