לאור הצלחה זו, בחודש יוני 2011 מונה למאמנה של קבוצת צ'לסי, תפקיד בו כיהן כשמונה חודשים עד לפיטוריו במרץ 2012, והחלפתו בעוזרו, רוברטו די מתאו. לאחר הפיטורים, האשים בואש את בעלי צ'לסי, רומן אברמוביץ', בכך שלא נתן לו מספיק גיבוי, ולראייה כי הקבוצה שבנה בואש זכתה בסוף העונה בגביע האנגלי ובליגת האלופות.
ביולי 2012 מונה בואש למאמנה של טוטנהאם הוטספר לשלוש שנים.
בואש מסומן בכלי התקשורת כ"יורש" של המאמן הפורטוגלי ז'וזה מוריניו, בזכות אופיו ויכולותיו הרטוריות, וכן בזכות התקדמותו המהירה אשר מזכירה מאוד את התקדמותו של מוריניו, מעבר מפורטו לצ'לסי לאחר זכייה בתואר אירופי.
ב-16 בדצמבר 2013 פוטר וילאש בואש מטוטנהאם הוטספר לאחר יכולה רעה של הקבוצה, ובשיאה התבוסה 0–5 לליברפול.
במרץ 2014 מונה למאמנהּ הראשי של קבוצת זניט סנקט פטרבורג הרוסית. ב-10 בספטמבר 2015 הודיע וילאש בואש כי יעזוב את הקבוצה בתום העונה, לאחר שזכה עם הקבוצה באליפות ליגת העל הרוסית בכדורגל ובגביע הרוסי בכדורגל. במאי 2016 עזב וילאש בואש את הקבוצה והודיע שלא ייאמן עד סוף שנת 2016 וכי הוא לוקח שנת שבתון.
בנובמבר 2016 חתם וילאש בואש על חוזה לשנתיים בקבוצת שאנגחאי SIPG מהליגה הסינית הראשונה, בנובמבר 2017 הוא עזב את תפקידו כמאמן הקבוצה.
ב-28 במאי 2019 וילאש בואש מונה למאמנה של אולימפיק מרסיי מהליגה הצרפתית.
ב-2 בפברואר 2021 הודיע במהלך במסיבת עיתונאים הודיע שהוא מציע את התפטרותו בשל חוסר שביעות רצונו ממדיניות המועדון לאחר שהוחתם שחקן במועדון ללא אישורו. כעבור מספר שעות הודיע ​​המועדון על השעייתו באופן מיידי.
קריירה כנהג מוטורי.
ב-28 בנובמבר נודע בכלי התקשורת שוילאש בואש יתחרה במירוץ דקר ראלי 2018 כאשר הוא נוהג ב"טויוטה הילוקס" ומונע על ידי האופנוען לשעבר "רובן פאריה". הוא פרש מהתחרות לאחר שהראלי שלו התרסקה בדיונה.
ב-16 וב-17 במרץ 2018 הוא השתתף במירוץ שטח אחר כאשר הוא נוהג ב"מאבריק".
אי גיוס בישראל
מְיַאכְקִי זְנַאק (סימן רך) (אות גדולה: Ь, אות קטנה: ь) היא אות באלפבית הקירילי המסוגלת לרכך כמעט כל עיצור הנמצא לפניה (לרוב נמצאת בסוף מילה).
צורתה היא כשל האות B קטנה באלפבית הלטיני. ברוסית היא מרככת כל אות בסוף המילה מלבד התנועות והאותיות Г ,Ж ו-Ш.
מלכה רוקח
מלכה רוקח (נפטרה בח' באלול ה'תרי"ג - 1853) הייתה רבנית מפורסמת, אשתו של רבי שלום רוקח, מייסד חסידות בעלז, ואמו של רבי יהושע רוקח, האדמו"ר השני בשושלת.
חייה.
הרבנית מלכה נולדה לרבי ישכר דוב רמר"ז, אב בית הדין של סוקאל. כאשר רבי שלום רוקח, בעלה לעתיד, ובן דודה מצד אמו, נשלח על ידי אמו ללמוד בישיבתו של אחיה - רבי ישכר דוב, בחר בו רבי ישכר דוב כחתן לבתו מלכה.
לפי דברי בעלה, היא הייתה שותפה להתמדתו בתורה, והדרגות הרוחניות הגבוהות להן זכה. כך לדוגמה מסופר, כי בתקופה שהיה רבי שלום מתגורר בסוקאל, הייתה הרבנית משלשלת אותו באפילת הלילה בחבל מבעד לחלון, כדי שיוכל להתגנב וללכת ללמוד חסידות, בניגוד לרצונו של חמיו רבי ישכר דוב רמר"ז שלא ראה זאת בעין יפה. בעניין זה התפרסמה אמרה של האדמו"ר רבי מאיר מפרמישלאן, שקרא עליה את הפסוק ופירשו בדרך מליצית: בגלל ש"מלכי" - הרבנית מלכה, "צדק" - צדקת, "מלך שלם" - מלך רבי שלום וזכה לרבנות.
לרבנית הייתה השפעה מיוחדת על הנעשה בחצר בעלז, והיא אף התערבה ישירות בניהולה. כמו כן הייתה הרבנית מבשלת אוכל לחסידים אשר הסתופפו בצל רבי שלום, ואף הייתה עומדת ומחלקת את התבשיל לחסידים במו ידיה.
נפטרה בח' באלול בשנת ה'תרי"ג. גם כיום, לרבנית שמור מקום של כבוד בחצר חסידות בעלז. את יום ההילולא שלה מציינים בחסידות בעלז כיום מיוחד, ואף מדליקים נרות לעילוי נשמתה (בשונה משאר הרבניות לבית בעלז).
בשנים האחרונות נתגלתה מצבת קברה, לאחר ששקעה מתחת לפני הקרקע במהלך השנים, בסמוך לקברי בעלה, ונכדיה האדמו"רים בעיירה בלז.
על שמה רשת בתי הספר לבנות של חסידות בעלז "בית מלכה", בארץ ישראל וברחבי העולם.
אחיה היה רבי צבי הירש חותנם של (בזיווג ראשון) נכד אחותו, רב סנדר רוקח (בן רבי אלעזר) ו(בזיווג שני) של רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם.
שלמה גל (שוטר)
אהרן שלוש (שוטר)
אבי כהן (שוטר)
ישראל אפרת (שוטר)
יעקב רז (שוטר)
בילבורד הוט 100 (1970–1979)
ערך זה עוסק במצעדי הפזמונים האמריקניים השבועיים Billboard Hot 100 שנערכו משנת 1970 עד שנת 1979.
מצעד הבילבורד הוט 100 הוא מצעד הפזמונים המרכזי של תעשיית המוזיקה האמריקאית המתעדכן מדי שבוע על ידי מגזין המוזיקה בילבורד. במצעד משוקללים נתוני המכירות בארצות הברית ונתוני זמן האוויר שמקבל הסינגל בתחנות הרדיו האמריקאיות.
שירים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
♪  – הסינגל הנמכר ביותר בארצות הברית באותה השנה
ראו גם.
__noTOC__
X Window System
חומות טבריה
חומות טבריה הן החומות שהקיפו את טבריה וקבעו את גבולה עד תחילת המאה ה-20. שרידי החומות הקיימים כיום, הם שרידי החומות שבנה דאהר אל עומר, שליט הגליל, במהלך המאה ה-18. חומות אלו נפגעו מאז מספר פעמים ברעשי אדמה, במלחמות ובחילופי שלטון. החומות, והמבנים הקבועים בהן, כדוגמת המצודה והמגדל הנטוי, מהוות סמל ויזואלי לטבריה, ואף מופיעות בסמלה הרשמי של העיר.
ביצורים שקדמו למאה ה-18.
הראשון שביצר את טבריה היה יוסף בן מתתיהו שהיה מפקד הגליל בעת המרד הגדול. חומה זו לא עמדה למבחן, מכיוון שבשנת 67 לספירה, כאשר הגיע אספסיאנוס לטבריה, נכנעה בפניו העיר ללא קרב. כאשר רצה אספסיאנוס להיכנס לעיר, היה צבאו כה רב, עד שנאלץ לפרוץ פתח בחלקה הדרומי של החומה כדי שהצבא יוכל להיכנס לעיר. עם זאת השאיר את יתר החומה על כנה, כדי שתוכל לשמש את המלך אגריפס השני.
בחפירות שנערכו בשנת 1973 על ידי גדעון פרסטר התגלה שער המכונה "השער הרומי", אך שער זה לא היה חלק מהחומה המוכרת לנו. שרידים לחומה שאותו שער היה חלק ממנה, טרם התגלו. נראה כי חומות העיר נבנו מחדש או שופצו במהלך המאה השלישית, שכן על פי התלמוד הבבלי, הטיל רבי יהודה נשיאה שבימיו עברה הסנהדרין לטבריה, את בניית החומה על החכמים.
במהלך המאה ה-6 ביצר הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון את טבריה בחומה. חומה זו הקיפה את מתחם המגורים בעיר, סמוך לכנרת, אך עלתה גם במעלה ההר עד להר ברניקי, שם שכנה כנסיית העוגן, שהגנתה הייתה חשובה לקיסר הנוצרי. שרידים מחומה זו התגלו בחפירות ארכאולוגיות, וניתן לצפות בהם ליד השער הרומי ובאזור הר ברניקי. רוחב החומה היה 2.5 מ' וגובהה בין 8 ל-10 מ'. אורכה של החומה היה כ-2.8 קילומטרים.
בשנת 1099 נכבשה טבריה על ידי הצלבנים, ששבו וביצרו את חומתה, אך בתוואי צפוני לתוואי העיר הקודמת ולחומה הביזנטית. בתקופה זו הייתה טבריה בירת נסיכות הגליל הצלבנית. בשנת 1187 נערך בסמוך לעיר קרב קרני חיטין בו הובסו הצלבנים, והעיר ירדה מגדולתה.
ניסיונות להחזיר את ימי זוהרה של העיר נערכו במהלך המאה ה-16. בשנת 1540 שיקם הסולטאן העות'מאני סולימאן הראשון את חומות העיר, אך אלו נהרסו בשנת 1546 ברעידת אדמה. ניסיון נוסף כאשר דונה גרציה וחתנה דון יוסף נשיא חכרו את העיר מידי הסולטאן סולימאן. דונה גרציה ודון יוסף גאון הקימו מחדש את החומה, והרחיבו אותה אף מעבר לתוואי החומה הצלבנית.
חומתו של דאהר אל עומר.
תוואי החומה המוכר כיום, נבנה על ידי שליט הגליל דאהר אל עומר, כנראה בתוואי החומה הצלבנית וחומת דונה גרציה. דאהר, ובנו צ'ולייבי, בנו את חומת טבריה בין השנים 1737–1738. הבנייה כללה חומה שהקיפה את העיר משלושת צידיה הפונים ליבשה, מצודה גדולה הקבועה בצפון מערב החומה, וכן את בית הסראייה.
חומה זו עמדה במבחן בשנים 1742 ו-1743 עת עמדה טבריה במצור על ידי שליט דמשק סולימאן אל-עדאם, שהחליט להרוס את בסיס כוחו של דאהר. בשנת 1742 צר סולימאן על טבריה במשך 83 יום, ולא יכול היה לפרוץ את חומותיה, על אף שהביא עמו כלי מצור. בשנת 1743 עלה שוב על טבריה, אך כאשר הגיע לכפר לוביה (כפר) הסמוך מת מוות טבעי ממחלת מעיים.
בשנת 1759 פגעה שוב רעידת אדמה בחומה. החומה בוצרה שוב בשנת 1833 על ידי אבראהים פאשא, אך ברעש האדמה בשנת 1837 נהרסו חלקים רבים ממנה ולא שוקמו. בתחילת המאה ה-20 התחילה בנייה מחוץ לחומות. לאחר מלחמת העצמאות נהרסו חלקים רבים מאוד של החומה. מהחומה נותרו אך שרידים, במיוחד באזור החומה הדרומית, ובצפון מערב באזור בו שכנה המצודה. מקטעים מבודדים מן החומה ומגדלים שרדו במקומות שונים בעיר.
תוואי החומה.
החומה נבנתה בעיקרה מאבנים ששרדו מחומות העיר העתיקות, ששולבו באבני בזלת. עובי החומה היה למעלה משלושה מטרים, וגובהה היה כשישה מטרים. בדרום התחילה החומה באזור המגדל הנטוי הקיים עד היום ומהווה סמל ויזואלי של טבריה. מהמגדל הנטוי המשיכה החומה מערבה, עד למקום בו מצויה כיום הכנסייה היוונית-קתולית מלכיתית. חלק זה של החומה עודו עומד. משם פנתה צפונה לאורך התוואי בו מצוי כיום רחוב הגליל, בו נמצאים שרידי חומה נוספים. משם פנתה החומה מזרחה עד למקום בו מצוי כיום מפגש הרחובות אלחדף והירדן, ובו עדיין עומד מגדל ממגדלי החומה על אי תנועה. משם המשיכה החומה מעט צפונה עד לאזור המצודה. באזור המצודה המשיכה החומה דרומה, עד לחוף הים מעט צפונית לטיילת, מקום בו עדיין עומד מגדל על החוף. אורך החומה היה כקילומטר וחצי.
המצודה.