הבניין הישן של פולקובו 1 נפתח בפברואר 2015 לאחר שעבר שיפוץ מקיף והוא משרת טיסות פנים וטיסות ממדינות שכנות כפינלנד וסקנדינביה. במרץ 2014 הופסקה עבודתו של טרמינל פולקובו-2 ששימש טיסות בינלאומיות וההחלטה על שימושו העתידי נחה לפתחה של עיריית פטרבורג.
נמל התעופה משמש כנמל הבית של חברת התעופה הממלכתית "רוסיה", המעמידה את כלי הטיס הממלכתיים והנשיאותיים שמיועדים לטיסות של בכירי הממשל הרוסי. אארופלוט מבצעת כ-16% מכלל טיסותיה לנמל התעופה הזה או ממנו. נוסף לכך גם חברות התעופה אייר בלטיק, "ויבורג" ורוסיה משתמשות בפולקובו כנמל התעופה העיקרי שלהן.
ב-2015 עברו בו 13,500,000 נוסעים והוא נחשב לשדה התעופה הרביעי בגודלו ברוסיה והגדול מחוץ למוסקבה.
היסטוריה.
נמל התעופה נבנה ב-24 ביוני 1932, ותחילה שימש כשדה תעופה צבאי בשם "שוסיינאיה". ב-1933 יצאה טיסת הבכורה מלנינגרד למוסקבה וב-1941 קו לנינגרד-מוסקבה היה לקו טיסה סדיר. עם פרוץ מלחמת המולדת הגדולה שדה התעופה נקלע לחזית שדה הקרב והוא נסגר.
ב-27 בינואר 1944 חודשו הטיסות, עם הסרת המצור על לנינגרד. ב-15 בפברואר 1948 נמל התעופה שוסיינאיה החל בפעילות סדירה של מטוסים אזרחיים. בשנות ה-50 והשישים נמל התעופה התפתח והתרחב עם פתיחת טרמינל נוסף וקבלת הכרה על ידי הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית.
ב-1973 שינה נמל התעופה את שמו ל"פולקובו", החלה סלילתו של מסלול נוסף ונפתח טרמינל "פולקובו 1". בשנת 1980 הועברו לשדה טיסות שקודם היו יוצאים מנמל התעופה רז'בקה. ב-1986 נפתח טרמינל "פולקובו 2" והחלו לפעול שני מסלולי טיסה, כאשר מסלול שלישי משמש לנחיתות בלבד.
בשנות ה-90 היה נמל התעופה בבעלותן של כמה חברות פרטיות, בעיקר גרמניות. ב-2007 הולאם נמל התעופה והועבר לאחריותה של עיריית סנקט פטרבורג, באותה שנה יצאה לדרך בנייתו של טרמינל שלישי עתידי (שהפך לפולקובו-3), ובשנת 2010 הופרט נמל התעופה, ועל תפעולו המבצעי אחראי כיום תאגיד Northern Capital Gateway -
Воздушные Ворота Северной Столицы.
תוכניות המודרניזציה של נמל התעופה ובכללן בניית הטרמינל החדש מהוות דוגמה ייחודית ברוסיה לשיתוף פעולה ממשלתי עם חברות פרטיות. עיריית פטרבורג ונמל התעופה חתמו על הסכם תפעול נמל התעופה למשך 30 שנה עם חברת "שערי האוויר של הבירה הצפונית", חברה בבעלות פרטית שעד סוף 2014 השקיעה למעלה ממיליארד יורו לצורך חידוש נמל התעופה ואחזקתו. מימון שהגיע כולו מכסף פרטי. החברה התחייבה לשלם מיסים עד 11,5% מההכנסות.
מאז 2021, ישנן תוכניות לבניית טרמינל נוסף, שיאפשר לנמל התעופה לקלוט עד 40 מיליון נוסעים בשנה.
תחבורה.
ההגעה מנמל התעופה אל העיר מתבצעת בינתיים באמצעות קווי אוטובוסים ומוניות, ובעתיד מתוכננת הקמת תחנת רכבת תחתית.
קווי האוטובוסים היוצאים מנמל התעופה אל תחנת המטרו "מוסקבה" במרכז העיר הם קו 39, קו К-39 והקו המהיר 39А.
עמירם מנור
עמירם מנור (4 בפברואר 1946 - 5 ביוני 1967) היה טייס קרב בחיל האוויר שמטוסו פגע בקרקע במהלך קרב אוויר ביומה הראשון של מלחמת ששת הימים מעל סיני. נראה שהצליח להחלץ ממטוסו על הקרקע, נשדד ונרצח על ידי בדואים והוא בן 21.
קורות חייו.
עמירם מנור נולד ב-4 בפברואר 1946 בקיבוץ דליה. את לימודיו התיכוניים עשה במוסד החינוכי שבהרי אפרים. באוגוסט 1964 התגייס לצה"ל והתנדב לקורס טיס. לאחר הקורס הוצב בטייסת 105 והוכשר כטייס סופר מיסטר.
ב-5 ביוני 1967, יומה הראשון של מלחמת ששת הימים, השתתף בגל התקיפה הראשון של מבצע מוקד והוזנק כמספר 3 במבנה הראשון שהפציץ את שדה התעופה כברית שממערב לאגם המר הגדול במצרים. שדה התעופה כיברית היה גדול יחסית והיו בו גם טייסות של מטוסי היירוט החדישים מיג 21. לאחר שמבנה מטוסי הסופר מיסטר הטיל את הפצצות על המסלולים ביצעו המטוסים יעפי צליפה על מטוסים שהיו בשדה והבעירו אותם. ולאחר מכן פנו מזרחה בדרכם חזרה לישראל כמתוכנן. בדרכם חזרה ניתקלו במטוס תובלה מצרי מדגם איליושין 14. מנור וטייס נוסף במבנה הפילו אותו בצרור תותחים במשותף. בהיותם מעל לביר גפגפה בסיני, כשהם קצרים בדלק ופגזים נתקלו בזוג מטוסי מיג 21 שהחלו לרדוף אחריהם ולנסות להפילם. הטייסים הנמיכו גובה הטיסה, שחררו את מכלי הדלק נתיקים והגבירו מהירות. הטייסים הזהירו זה את זה מפני המיגים שנערכו מאחוריהם ביעפי ירוט וביצעו תמרוני התחמקות חריפים במהלכם פגעו המוביל אלכסנדר ערמון ועמירם מנור בקרקע. מטוסו של מנור נמצא שלם בחולות וגופתו לא הרחק מהמטוס, מתחת לשיח.
בדואים שכנראה הבחינו במנור לכדו אותו ושדדו ממנו את שעונו ואת ציודו, הכו אותו ורצחו אותו. בסוף המלחמה, לאחר כיבוש סיני על ידי צה"ל נמצאה גופתו היחפה שעליה סימני התעללות קשים לא הרחק ממטוסו. גופת מוביל המבנה סרן אלכס ערמון שמטוסו התרסק בסמוך לא נמצאה עד היום והוא הוכרז כחלל צה"ל שמקום קבורתו לא נודע.
השיר לזכרו.
סמוך לאחר מלחמת ששת הימים נכתב לזכרו השיר "הם ישנם" על ידי יוסי גמזו, השיר הולחן על ידי יוסי ואלד והוא בוצע על ידי יהורם גאון.
דניאל חוולסון
דניאל כוולסון
דניאל כוואלסאן
שניאור זאקס
הנס קוהן
האנס כהן
סלובודה טוזלה (כדורסל)
סלובודה טוזלה (בבוסנית: KK Sloboda Tuzla) היא קבוצת כדורסל בוסנית מהעיר טוזלה, המתמודדת בליגת העל הבוסנית.
הקבוצה הוקמה בשנת 1946 ונחשבת לוותיקה בקבוצות הליגה הבוסנית. הקבוצה השתתפה בעבר בליגה היוגוסלבית. מחזיקה ב-6 גביעי בוסניה.
ההופעה האירופאית הראשונה של הקבוצה הייתה בעונת 1994/95 בגביע קוראץ' ובהמשך בגביע ספורטה. בנוסף השתתפה הקבוצה במסגרת הליגה האדריאטית בעונת 2001/02.
את משחקיה הביתיים מארחת הקבוצה בהיכל מיידן בעיר, המכיל 5,000 מקומות ישיבה.
האנס קוהן
נחש משקפיים
נאוטילוס (SSN-571)
דב אור-נר
דב אור-נר (נולד ב- 1927) הוא אמן רב תחומי ופסל ישראלי. ממנסחיה המוקדמים של האמנות הקונספטואלית הישראלית בשנות השבעים, אמן רדיקלי הממשיך לפתח אמירות חתרניות גם היום.
ביוגרפיה.
אור-נר נולד בפריז בשם ברנרד ארנר. הוריו נספו באושוויץ והוא הוסתר במנזר. ב-1952 עלה לארץ ושרת בנח"ל. הוא חבר קיבוץ חצור מ-1955. אור-נר פעיל משנות ה-70 כאמן מושגי-פוליטי. הוא ניזון מהשראת האוונגרד האירופאי, ממורו הכריזמטי רודי להמן, שחיבר אותו למיתוסים מצריים עתיקים, ומסדנאות השתלמות קצרות שהעביר יואב בראל לאמני קיבוץ בנושא האמנות הקונספטואלית. אור-נר הוא אמן רב תחומי בעל חשיבה פורצת דרך. הוא נמנה עם אבות האמנות הקונספטואלית הישראלית בשנות השבעים. כיוצר הצליח לבסס דרך חשיבה חדשה המחברת בין אמנות, חברה ודמוקרטיה. הוא עוסק בעבודותיו בנושאים רבים ומגוונים: מיתוס ותרבות, אקולוגיה, אנרגיה סולארית, אמנות דואר ומיחזור, מוזיאון, מלחמה ושלום, חברה, אומדני מרחק וזמן, חפירה, הטמנה באדמה ועוד. אור נר ייצג את ישראל בבינאלה של סן פאולו 1980, ובבינאלה של פאריס 1972, זוכה פרס שר החינוך לשנת 1996. חבר הפורום לאמנות אקולוגית, וחבר הוועד המנהל שלו משנת 1999. בשנת 2000 חזר אור-נר אל הציור ופיתח סדרה מתמשכת של דפי רישום, שהדמות המרכזית בהם היא דמותו של היטלר, או באופן קיצוני אף יותר, דמותו שלו מחופשת להיטלר, במסווה של "בד רנורא": אמן ששמו נגזר מהיפוך האותיות של דב אור-נר. האמן החל לצייר את היטלר. "פשוט הקאתי את היטלר מתוכי" הוא אומר. כשהוא מגלם את הדמות אור-נר צובע את קרחתו בשחור ומצייר מתחת לאפו שפם קטן, ויוצא לשוטט בעולם.
אשתו, שושנה, ילידת יבניאל, נפטרה ב-2013, ולהם בן ובת.
פעילות אמנותית.
דפוס העבודה הראשוני שלו היה הפעולה: בשנת 1976 הוא הטמין קופסאות מרק עגבניות, חתומות על ידי אנדי וורהול, באלסקה ובים המלח וחפר בורות בעומק עשרים מטרים כדי להטמין שם מסמכים שאסף במוזיאון ישראל, מתוך מחשבה לייצר "ארכאולוגיה עכשווית".
מיקום מייצג
בגאולוגיה, מיקום מייצג הוא מקום גאוגרפי שבו זוהו לראשונה סלע, מאובן, מינרל או יחידה סטרטיגרפית. לעיתים קרובות הם נושאים את שם המקום.
מולאס
בגאולוגיה, מוֹלאס או משקע מולאסי הוא מושג המשמש להגדרת משקעים וסלעי משקע דוגמת אבן חול, פצלים וקונגלומרט שנוצרו אל מול רכס הרים מתרומם. סלעים אלה נוצרים בסביבה יבשתית ואגמית אך גם בסביבה ימית רדודה כתוצאה מהצטברות משקעים באגן קדמי – אגן השקעה המתפתח בקדמת הרכס המתרומם ובמקביל לו.
מקור המושג מולאס באיטלקית (molle – רך) ובלטינית (mollis), והוא גם שמו של מיקום מייצג: אגן מולאס – אגן קדמי בצפון-מערב הרי האלפים הגובל מצדו השני ברכס הרי היורה. המושג נטבע בשנת 1779 על ידי המדען השווייצרי הוראס-בנדיקט דה סאסור (Horace-Bénédict de Saussure, 1740–1799), ומאוחר יותר שימש גם להגדרת אבן חול דקת-גרגר שהתגבשה במהירות למרגלות האלפים.
משקעים מולאסיים ממלאים לעיתים כליל את קער האגן הקדמי ביוצרם משטח השקעה שטוח. הם עשויים להיות עבים מאוד סמוך למורדות קדמת הרכס ודקים בחלקים אחרים שלהם. מבנים גדולים דמויי עדשה של משקעים מולאסיים יוצרים טריז קלאסטי.
באגנים אלה עשויים לחול מעוות וקימוט מאוחרים להשקעה.
בלדה מס' 2 בפה מז'ור, 38
משקע מולאסי
תקווה עזיז
תקווה (אברהמי) עזיז (נולדה ב-6 בספטמבר 1937) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה.
עזיז נולדה ב-1937 בפתח תקווה להורים שהגיעו מעיראק.
למדה משחק בבית הספר למשחק של התיאטרון הקאמרי בתל אביב ואצל נולה צ'לטון, ולמדה מחול אצל אירנה גטרי. שירתה בלהקת פיקוד צפון.
בתיאטרון.