המוקד בשלב זה הוא בהעברת המטען הגנטי, הולדת הדור הבא, בטיפול ודאגה לו. הקונפליקט הוא בין היצירה והפריון (בבית, בעבודה, בחברה) לבין העדר היצירה (תחושת קיפאון התנוונות וחד גוניות).
הכישלון עלול להיות בריחה לאינטימיות כוזבת שכלולים בה רגעים של סלידה הדדית, בה אין לאדם הבוגר עניין עוד במסגרות החברתיות בעיסוקו ואף לא בהולדה וטיפוח של צאצאים - מה שנקרא לפעמים גם 'משבר אמצע החיים'. פתרון חיובי של שלב זה יגרום לאדם להיות אכפתי ודואג לסביבתו.
שלב הבגרות המאוחרת - "אחדות האני"-שלמות לעומת יאוש (החל מגיל 50).
זהו שלב הזיקנה, ובעצם השלב האחרון בחיים, והתחושות החיוביות או השליליות שיתעוררו בו יעלו כתוצאה מההתבוננות הרטרוספקטיבית בחיים. בשלב זה האדם משלים את תפקידו כאחראי לעצמו וילדיו, בסיכום כל השלבים הקודמים שנטל בהם חלק. אריקסון כינה שלב זה "תמות האני".
בשלב זה נערך סיכום של הישגים וכישלונות בחיים, וכאשר האדם יגיע לסיפוק מחייו, יחוש אחדות האני. כלומר, הוא מקבל בסיפוק והשלמה את חייו, על הטוב והרע בהם, וחש שחייו בעלי משמעות וחשיבות, ואף משלים עם עובדת המוות כסיום החיים המספקים ומשביעי הרצון. מצב נפשי זה כולל קבלה מוחלטת של ההיסטוריה האישית ושל מעגל החיים האישי כדבר הכרחי מבלי אלטרנטיבות. נוצר ביטחון בכושר האישי לסדר ומשמעות. להשלמת מעגל זה, אריקסון סובר כי הכרחי גם אימוץ דמויות מופת בחברה וחיבור אליהם, או השתתפות בהליכה אחרי מנהיגות או בנטילת אחריות של מנהיגות בחברה.
לעומת זאת, ייאוש ופחד מפני המוות, מתרחש כאשר אין השלמה וקבלה של החיים בעבר ובהווה, אלא האדם חש החמצה, מרירות, חרטה ואי שביעות רצון. תחושה כזו עלולה ליצור אצלו קושי להשלים עם סיום החיים, והוא ייסוג לתלות ילדותית.
במידה ושלב זה נפתר באופן חיובי, האדם יחווה תבונה, שמשמעותה היכולת לתחושת השלמות של האני. הבנה עמוקה של החיים וקבלתם ללא רגשות של חרטה ותסכול.
אריקסון מציין שהשלב הראשון של מעגל החיים נעוץ בסופו, שכן האמון שהתינוק נדרש אליו בשלב הראשון, מוגדר במילון ובסטר, "כהסתמכות אומן על תמותו ושלמותו של האחר", ולכן הוא מגיע למסקנה כי "ילדים בריאים לא יפחדו מפני החיים, אם שלמות הוריהם מספקת שלא לפחד מפני המוות".
סכמה.
ניתן לראות איך משלב לשלב מתרחב מעגל ההשפעה על הילד והאדם נחשף ליותר ויותר אנשים, ואיך משלב לשלב גדלה עצמאותו. בארבעת השלבים הראשונים פתרון הקונפליקט תלוי יותר בחברה הסובבת את הילד מאשר בילד עצמו. גם לאחר מכן, בשלבים שבהם נראה כי האדם נוקט בהחלטות עצמאיות, הן עדיין במידה רבה נגזרות של כל התהליך שעבר.
התאוריה במחקר.
מרבית המחקרים שעסקו בבדיקת התאוריה של אריקסון, התמקדו בשלבי גיל ההתבגרות. כך למשל התקבלה תמיכה לתאוריה במחקריו של ג'יימס מרסיה, שאף הרחיב את נושא רכישת הזהות ותיאר דפוסים שונים של זהות שהושגה במהלך גיל ההתבגרות: טשטוש זהות, זהות ידועה מראש, מורטוריום בזהות, והשגת זהות.
כמו כן, נמצאה עדות מחקרית לכך שאנשים שמפתחים מושג עצמי קוהרנטי בתום שלב הזהות מול בלבול תפקידים, הם בעלי סיכוי גבוה יותר לפתח יחסים אינטימיים תקינים עם אחרים בשלב הבגרות המוקדמת.
מאידך, מבקרי התאוריה טוענים כי שלבי התאוריה לאו דווקא מתקיימים ברצף אותו הציע אריקסון, או בגילאים אותם הציע. בעיקר עולה הטענה כי אנשים עוסקים בקונפליקט השגת הזהות מול בלבול התפקידים לא רק בגיל ההתבגרות, אלא גם בהמשך חייהם הבוגרים.
אירוויזיון 2006
אירוויזיון 2006 הייתה התחרות ה-51 במניין תחרויות האירוויזיון.
בשנה זו, נערך חצי גמר התחרות ב-18 במאי, וב-20 במאי 2006, התקיים גמר התחרות. שני המופעים, חצי הגמר והגמר, נערכו באולם האולימפי באתונה, יוון, המכיל 18,989 מקומות ישיבה. בתחרות ניצחה פינלנד בפעם הראשונה בתולדותיה, לאחר שלהקת המטאל "לורדי" זכתה במספר שיא של 292 נקודות עם שירה "".
בתחרות השתתפו 37 מדינות שהציגו את שיריהן לאורך התחרות. מספר זה נקבע לאחר פרישתן של אוסטריה והונגריה שהשתתפו בתחרות בשנת 2005, הצטרפותה של ארמניה ופרישתה של סרביה ומונטנגרו ברגע האחרון כתוצאה ממחלוקות פנימיות במדינה.
בדומה לשנתיים שקדמו לתחרות, גם ב-2006 התחרות חולקה ל-2 חלקים: בחלק הראשון, חצי הגמר, השתתפו 23 מדינות שהתחרו על מיקום בין 10 הראשונות שהעפילו לשלב הגמר. בשלב הגמר הצטרפו לשירים מחצי הגמר 14 שירים - 10 המדינות שסיימו במקומות הראשונים בשנה שעברה וכן "4 הגדולות" (בריטניה, גרמניה, צרפת וספרד). סה"כ השתתפו בגמר - 24 מדינות.
לוגו.
הסמליל הרשמי של התחרות המשיך במסורת שהתחילה בתחרות ה-49 בשנת 2004, כשבכל שנה משתנה הדגל בתוך ציור הלב, על פי המדינה המארחת. הפעם נקבע גם לוגו משני שיוצר עבור הטלוויזיה היוונית על ידי חברת Karamela. הלוגו התבסס על דיסק הפאיסטוס (Phaistos Disc) המסמל את יוון העתיקה. על פי החברה מפיקת התחרות ERT, הלוגו נוצר בהשראת הרוח, הים, בהירות השמש וזוהר החול. כהמשך לשנים האחרונות, גם ב-2006 נקבע סלוגן לתחרות - "Feel The Rhythm" (הרגש את הקצב). כותרת זו הייתה גם הבסיס לגלויות השירים שהופיעו במהלך התחרות, שהציגו את עברה המרשים של יוון, יחד עם המודרניות של המדינה כיעד תיירותי מוביל.
המנחים.
את התחרות הנחו הזמר המקומי המפורסם סאקיס רובאס, שייצג את יוון באירוויזיון 2004 כשהגיע למקום השלישי עם השיר "Shake It", ועמו השחקנית/עיתונאית האמריקאית ממוצא יווני מריה מנונוס. הלנה פפאריזו, זוכת אירוויזיון 2005 שהביאה את התחרות לארצה הפעם, השתתפה בתחרות הן בהנחיה מאזור ה"גרין רום" והן בהשתתפות במופעי הביניים.
הענקת הנקודות.
בעקבות הכוונה לקצר בזמן התחרות, הוחלט בתחרות זו להציג את חלוקת הנקודות בצורה מקוצרת, כך שבמהלך הגמר חלוקת הנקודות 1–7 של כל מדינה הוצגה מיידית על לוח הניקוד וכך מקריאי הנקודות של המדינה הכריזו רק על 3 השירים שזכו במירב הנקודות וקיבלו 8, 10 ו-12 נקודות. כדי לשמור על המתח ברגעי ההכרעה, הוחלט שמקריאי הנקודות של שלוש המדינות האחרונות על פי סדר הקראת הניקוד במהלך הערב יציגו את מלוא חלוקת נקודותיהם, כפי שבוצע בשנים האחרונות. למרות זאת, ההחלטה לא באה לידי ביטוי בתחרות עצמה, כנראה מפני שבשלב זה הפער לטובת הזוכה, פינלנד, היה כל כך גדול, שלא היה צורך ביצירת אווירת מתח מלאכותית.
השיר ה-1,000.
במהלך התחרות הופיע השיר ה-1,000 שהוצג על במת האירוויזיון מאז היווסדו. השיר שזכה לכבוד הוא השיר השמיני על פי הסדר בחצי גמר התחרות, שירה של אירלנד, שגם מחזיקה בתואר המדינה העטורה ביותר בתחרות עם שבע זכיות עד היום, לרבות ההישג המכובד בשנות ה-90' של ארבע זכיות בחמש שנים. השיר ה-1,000 בתולדות התחרות הוא "Every Song Is A Cry For Love" (כל שיר הוא זעקת אהבה) של הזמר בריאן קנדי. השיר העפיל לגמר הגדול, וסיים במקום העשירי, מה שמבטיח לאירלנד "כרטיס כניסה" אוטומטי לגמר הגדול בהלסינקי 2007.
אמנים מוכרים בתחרות.
בין משתתפי התחרות בשנת 2006, ניתן למצוא מספר שמות שהיו מוכרים עוד קודם לכן, הן בעולם האירוויזיון והן בזירה הבינלאומית:
המדינות המשתתפות בתחרות.
בתחרות השתתפו 37 מדינות:
אוקראינה - איסלנד - אירלנד - אלבניה - אנדורה - אסטוניה - ארמניה - בולגריה - בלגיה - בלארוס - בוסניה והרצגובינה - בריטניה - גרמניה - דנמרק - הולנד - יוון - ישראל - לטביה - ליטא - מולדובה - מונקו - מלטה - מקדוניה - נורווגיה - סלובניה - ספרד - פולין - פורטוגל - פינלנד - צרפת - קפריסין - קרואטיה - רומניה - רוסיה - שוודיה - שווייץ - טורקיה
מדינות שהשתתפו בשנה שעברה והשנה אינן משתתפות:
הונגריה - פרשה כתוצאה משיקולים תקציביים.
אוסטריה - פרשה כתוצאה מחוסר שביעות רצון ממיקומה בשנים האחרונות.
סרביה ומונטנגרו - פרשה כתוצאה ממחלוקת פנימית על השיר הזוכה במדינה, אך למרות זאת השתתפה בשלב ההצבעה בתחרות.
משתתפי הגמר.
ארבע עשרה מדינות העפילו אוטומטית לגמר התחרות, כשאליהן הצטרפו 10 השירים שיזכו במקומות הראשונים בחצי הגמר:
הערה: (#) המדינה עלתה מחצי הגמר.
משתתפי חצי הגמר.
השירים שסיימו ב-10 המקומות הראשונים עלו לגמר התחרות:
דרכון
דַּרְכּוֹן הוא תעודה ציבורית המונפקת על ידי מדינה או רשות אוטונומית עבור אזרחיה, אשר משמשת בעת מעבר גבולות בין-מדינתיים. הדרכון מעיד על המחזיק בו כי יש לו מעמד של אזרח במדינה שהנפיקה את הדרכון, והוא כולל פרטים אישיים על אודותיו לשם זיהויו בפני רשויות מדינתיות.
הנפקת דרכונים ואופן השימוש בהם מוסדרים באמנות בינלאומיות. כיום מקובל שכל אזרח בכל גיל חייב לשאת דרכון בעת מעבר גבול בין מדינה אחת לאחרת. כשמבקשים להיכנס לתחומן, מדינות רבות דורשות ויזה. כדי להשיג את אותה ויזה, הקרויה גם אשרת כניסה, יש לעיתים צורך להגיש תרגום דרכון מלווה באישור נוטריוני.
אטימולוגיה.
דרכון נקרא בלעז "פַּסְפּוֹרְט", מילה שמקורה בצרפתית: Passeport. מילה זו נוצרה מהלחם המילים בצרפתית שפירושן "מעבר" ו"נמל". המילה העברית "דרכון" נגזרה מהמילה "דרך". בעבר היה מקובל גם התחדיש "דַרְכִּיָּה", אולם כיום היא אינה בשימוש עוד.
שפה.