בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב נכנס הצבא הסובייטי לעיירה ב-17 בספטמבר 1939. ביוני 1941 (מבצע ברברוסה) נכנס הוורמאכט לעיירה ושלט בה עד קיץ 1944, אז חזר אליה הצבא האדום.
עם כניסת הצבא הגרמני לאיזבלין, ריכזו הגרמנים את יהודי העיירה בנוסף ליהודים רבים מוולקוביסק הסמוכה שנמלטו לאיזבלין בעקבות הרס העיר בהפצצות הכבדות שבתחילת מבצע ברברוסה, הם הקימו מחנה עבודה בפאתי איזבלין שם העסיקו בכפייה חלק מהצעירים היהודים בכריית כבול. ב-2 בנובמבר 1942 נשלחו יהודי איזבלין עם יהודי וולקוביסק למחנה ההשמדה באושוויץ.
רבני העיירה.
כמה מרבני איזבלין התפרסמו בעולם היהודי:
איישישקי
ולדימיר יפיפאנצב
ולדימיר גאורגייביץ' יפיפאנצב (ברוסית: Влади́мир Гео́ргиевич Епифа́нцев; נולד ב-8 בספטמבר 1971, במוסקבה) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע, במאי ומנחה טלוויזיה רוסי.
ביוגרפיה.
יפיפאנצב סיים את לימודיו בפקולטה למשחק במכון לתיאטרון על שם בוריס שצ'וקין (1994, קורס של ולדימיר איבנוב), למד באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון במחלקת הבימוי.
בשנים 1997–1998 הוא יצר והוביל את הפקת תוכנית הטלוויזיה "סנדמן" בערוץ TV-6. בשנים 1998–1999 כיכב בסרט הידוע לשמצה "הפיל הירוק", שהיה החוויה הראשונה שלו בקולנוע. בהמשך הוא שיחק פעמיים בסרטים בבימויה של סבטלנה בסקובה, "חמישה בקבוקי וודקה" (2001) ובסרט "לחיי מרקס..." (2012). בשנת 2017 הודיע על תחילת הפקת סרט ההמשך לפיל הירוק, "מבצע ZS".
בשנת 2007 הוא השתתף בתוכנית הטלוויזיה "מלך הטבעת". בשנת 2009 הופיע בתוכנית "רוקדים עם כוכבים: עונת 2009" בערוץ רוסיה-1 בצמד עם אנסטסיה נובוז'ילובה.
בשנת 2012 כיכב בדרמת הפשע הטלוויזיונית, "קרמן", שבה הוא גילם את אנדריי שמנוב, מייג'ור במודיעין הצבאי שמנסה להילחם בטרוריסטים. בשנת 2012, יחד עם אשתו אנסטסיה וודנסקיה, השתתף בתוכנית הטלוויזיה "פוליגלוט" בערוץ תרבות מבית VGTRK.
בשנת 2016 הוא כיכב בקליפ לשיר "ריח הגברים" של להקת "2rbina 2rista".
תומאשוקסליה
תומאשוקסליה (שם מדעי: "Thomashuxleya") הוא סוג של יונק נכחד מסדרת הנוטונגולאטויים, שחי באמריקה הדרומית בתחילת האאוקן, לפני 48.6 עד 48 מיליון שנים מזמננו. מאובניו נתגלו בפטגוניה, ארגנטינה בידי משלחת של המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע בראשות הפלאונטולוג ג'ורג' גיילורד סימפסון, אשר מצא שלד שלם של היונק. מאובנים אלה הוגדרו ב-1901 בידי החוקר פלורנטינו אמגינו , אשר קרא להם על שם החוקר האנגלי תומאס הנרי האקסלי. בסוג נכללו שני מינים.
התומאשוקסליה היה יונק קרוב לטוקסודון, אך היה קטן יותר ובעל מראה דמוי חזיר או פקארי, עם רגליים בעלות מעין פרסות על כל רגל. הוא הגיע לאורך 1.3 מטר ולמשקל 113 קילוגרם בממוצע. הגולגולת שלו הייתה ארוכה יחסית ובלסתות המוארכות 44 שיניים, לרבות ניבים גדולים דמויי חטי חזיר בר, אשר שימשו כנראה לחפירת שורשים. על אף מראהו המאיים, ככל הנראה היה התומאשוקסליה צמחוני.
התומאשוקסליה היה מראשוני בני קבוצת הטוקסודונים, אשר התפתחו למיני היונקים הגדולים באמריקה הדרומית לאחר האאוקן.
אתאיסטים
אבולוציה ניסויית
אבולוציה ניסויית היא שימוש בניסויים במעבדה או בתנאי שדה מבוקרים כדי לחקור דינמיקה אבולוציונית. אבולוציה נצפית במעבדה כאשר אנשים או אוכלוסיות מסתגלים לתנאים סביבתיים חדשים על ידי ברירה טבעית.
ניסויים באבולוציה.
קיימות שתי דרכים להראות הסתגלות אבולוציונית באופן ניסויי: האחת היא כאשר אורגניזם יחיד משיג מוטציה מועילה חדשה, והשנייה היא איתור שינויים בתדירות של האללים בתוך מגוון גנטי שכבר קיים באוכלוסייה נתונה של יצורים. כוחות אבולוציוניים נוספים חוץ ממוטציה וברירה טבעית, כמו סחף גנטי וזרימת גנים, יכולים גם הם למלא תפקיד או להשתלב במחקרים של אבולוציה ניסויית. האורגניזם או האוכלוסייה המשמשים לניסוי נקבעים על ידי הנסיין בהתאם להשערה שיש לבחון: הסתגלות באמצעות מוטציה או שינוי בתדירות האללים.
ניסויים באבולוציה באמצעות מוטציה מתבצעים עם נגיפים או אורגניזמים חד-תאיים שתחלופת הדורות אצלם מהירה, כמו חיידקים ושיבוטי שמרים אל-מיניים, משום שדרושים דורות רבים כדי שתתרחש מוטציה מסתגלת. אוכלוסיות פולימורפיות של שמרים מיניים ואל-מיניים ותאי אאוקריוטים כמו דרוזופילה, יכולות להסתגל לסביבות חדשות באמצעות שינוי תדירות האללים בווריאציה גנטית קבועה. אף על פי שהם יותר יקרים, נערכו גם ניסויים עם אורגניזמים שתחלופת הדורות אצלם איטית. מחקרי מעבדה עם שועלים ועם מכרסמים הראו כי הסתגלויות ראויות לציון יכולות להתרחש בתוך 10–20 דורות בלבד, וגם בניסויים עם דגי גופי נצפו הסתגלויות בתוך דורות ספורים.
לאחרונה נעשה שימוש בריצוף הגנום השלם כדי לנתח אורגניזמים או אוכלוסיות שהתפתחו בניסויים, שיטה המכונה Evolve and Resequence (E&amp;R). שיטה זו יכולה לזהות מוטציות שמובילות להתאמה אצל פרטים משובטים או לזהות אללים שתדירותם השתנתה בתוך אוכלוסיות פולימורפיות, על ידי השוואה בין רצפי הפרטים או האוכלוסיות לפני ההסתגלות ואחריה. ההשוואה מאפשרת לאתר את האזור בתוך רצף ה-DNA בו אירע השינוי שהביא להסתגלות. אופי ההסתגלות ומחקרי מעקב עשויים להוביל לתובנה לגבי השפעת המוטציה או האלל על פנוטיפ.
היסטוריה.
ביות וטיפוח סלקטיבי.
בני אדם ביצעו ניסויים באבולוציה מבלי לדעת שהם עושים זאת, מאז שהחלו לביית צמחים ובעלי חיים. גידול סלקטיבי של צמחים ובעלי חיים הוביל לזנים ששונים באופן דרמטי מאבותיהם המקוריים שחיים בטבע. דוגמאות לכך הן זני הכרוב, תירס, או המספר הגדול של גזעי כלבים שונים. יכלתו של הטיפוח הסלקטיבי בידי אדם ליצור זנים עם הבדלים קיצוניים ממין בודד כבר הוכר על ידי צ'ארלס דרווין. למעשה, הוא התחיל את ספרו "מוצא המינים" בפרק על שונות בבעלי חיים ביתיים, בו הוא דן בפרט ביונים:
ניסויים מוקדמים.
אחד הראשונים שביצעו ניסוי מבוקר באבולוציה היה ויליאם דלינגר, שטיפח בסוף המאה ה-19 אורגניזמים חד-תאיים קטנים במשך שבע שנים (1880–1886) באינקובטור שנבנה במיוחד לצורך הניסוי. דלינגר העלה אט אט את הטמפרטורה של האינקובטור מ-15 עד 70 מעלות צלזיוס. התרבויות המוקדמות הראו סימני מצוקה ברורים כבר בטמפרטורה של 23°C, ובוודאי שלא היו מסוגלים לשרוד ב־70°C. לעומתם, האורגניזמים שהתפתחו באינקובטור לקראת סוף הניסוי חיו בלי בעיה ב-70°C, אך לא הצליחו לשרוד יותר ב-15°C. דלינגר הגיע למסקנה כי מצא ראיה להסתגלות דרוויניסטית, וכי האורגניזמים הסתגלו לחיים בסביבה בטמפרטורה גבוהה. האינקובטור של דלינגר נהרס בטעות בשנת 1886, ודלינגר לא יכול היה להמשיך את כיוון המחקר הזה.
משנות השמונים של המאה ה-19 עד 1980, התנהלו מדי פעם ניסויים באבולוציה, על ידי מגוון ביולוגים אבולוציוניים, כולל תאודוסיוס דובז'נסקי שהשפיע רבות על התחום. בדומה למחקרים אחרים שנערכו בתקופה זו בביולוגיה אבולוציונית, חלק ניכר מניסויים אלה לא שוחזרו באופן נרחב ונמשכו רק תקופות קצרות יחסית לזמן אבולוציוני.
ניסויים מודרניים.
אבולוציה ניסויית בפורמטים שונים משמשת להבנת תהליכים אבולוציוניים בסיסיים במערכת מבוקרת. אבולוציה ניסויית בוצעה על אורגניזמים רב-תאיים ועל אאוקריוטים חד-תאיים, פרוקריוטות, וירוסים. ניסויים דומים בוצעו גם באמצעות אבולוציה מכוונת של אנזימים, ריבוזים וגנים משכפלים.
כנימות.
בשנות החמישים ערך הביולוג הסובייטי ג'ורג'י שפושניקוב על כנימות מסוג . הוא העביר את הכנימות לצמחים שלא מתאימים להן, ובכך הכריח אוכלוסיות של צאצאים פרתנוגנטיים להסתגל למקור המזון החדש, עד כדי בידוד רבייתי מהאוכלוסיות הרגילות של אותו המין.
זבובי פירות.
אחד הראשונים בגל החדש של ניסויים שהשתמשו באסטרטגיה זו היה המעבדה "קרינה אבולוציונית" של אוכלוסיות של תסיסנית המחקר, שהחל מייקל רוז בפברואר 1980. המחקר התחיל עם עשר אוכלוסיות, חמש מתוכן תורבתו בגילים מאוחרים יחסית וחמש תורבתו בגילים צעירים. מאז נוצרו יותר מ -200 אוכלוסיות שונות, כאשר הברירה מוכוונת למספר מאפיינים. חלק מהאוכלוסיות המובחנות שנוצרו נבררו גם "לאחור" או "הפוך", על ידי החזרתן למשטר התרבות של אבותיהם. מאות אנשים עבדו עם אוכלוסיות אלה במשך כמעט שלושה עשורים. חלק גדול מהמסמכים שנכתבו במהלך ניסוי זה נאספו בספר "זבובי מתושלח".
הניסויים המוקדמים בזבובים היו מוגבלים לחקר פנוטיפים, אך לא ניתן היה לזהות את המנגנונים המולקולריים, כלומר את השינויים ב-DNA שגרמו לשינויים בפנוטיפים. מצב זה השתנה עם הופעת טכנולוגיית הגנומיקה. בהמשך, תומאס טרנר טבע את המונח Evolve and Resequence (E&amp;R), גישה שמספר מחקרים השתמשו בה בהצלחה מעורבת. אחד ממחקרי האבולוציה הניסויים המעניינים יותר נערך על ידי הקבוצה של גבריאל חדד באוניברסיטת סן דייגו. חדד ועמיתיו סיגלו זבובים לסביבות עם רמות חמצן נמוכות, מצב הידוע גם בשם היפוקסיה. לאחר 200 דורות, הם השתמשו בגישת E&amp;R כדי לזהות אזורים גנומיים שנבחרו על ידי הברירה הטבעית בזבובים המותאמים להיפוקסיה. ניסויים עדכניים יותר עוקבים אחר תחזיות המחקר והפיתוח עם ריצוף RNA והצלבות גנטיות. מחקרים אלה, המשלבים E&amp;R עם אימות בניסוי, אמורים לתת כלים רבי עוצמה לזיהוי הגנים שמווסתים את ההסתגלות בזבובים.
חיידקים.
לחיידקים יש דורות קצרים, גנומים בעלי רצף קל וביולוגיה מובנת היטב, לכן הם נפוצים במחקרים ניסויים של אבולוציה.
ניסוי אי-קולי של לנסקי.