בשנת 2009, לאחר מספר תפקידים טלוויזיוניים בין היתר בסדרות הילדים "לא מדהימה", "זואי 101", "האנה מונטנה" ו-"ICarly", היא נבחנה לתפקיד של סטלה בסדרת הטלוויזיה של ערוץ דיסני "ג'ונאס", אך לבסוף חברתה צ'לסי סטאוב קיבלה את התפקיד. לאחר שבהפקת הסדרה בוצעו מספר שינויים, הוחלט להוסיף לסטלה חברה טובה, והוצע לאנדרסון התפקיד של מייסי, מנהלת אתר המעריצים של האחים ג'ונאס.
בשנת 2011 שיחקה בסרט הטלוויזיה "ילדות רעות 2", המשכו של הסרט המצליח "ילדות רעות" מ-2004. עוד שיחקו בסרט ג'ניפר סטון, מיירה וולש וקלייר הולט.
בשנת 2012 התחילה לשחק בסדרת הטלוויזיה "היפה והחיה" של רשת The CW, שם היא גילמה את הת'ר צ'נדלר, אחותה של קאט (קריסטין קרוק). בשתי העונות הראשונות תפקידה של אנדרסון היה משני ובעונה השלישית הוכרזה כשחקנית ראשית שהמשיכה גם לעונה הרביעית והאחרונה.
בשנת 2013 החלה לשחק את התפקיד הראשי של מירנדה קולינס בסדרת הדרמה והמסתורין לנוער "רייבנסווד" ברשת ABC Family. הסדרה מהווה סדרת בת ל"שקרניות קטנות ויפות". הסדרה בוטלה בפברואר 2014 לאחר עונה אחת.
בשנת 2018 שיחקה לצד פארקר יאנג בסרט הטלוויזיה "חתונה בפעם השנייה" את דמותה של מתכננת החתונות אבי אנדרסון.
חיים אישיים.
בינואר 2018 היא נישאה לרוברטו פניאגואה. בתם הבכורה נולדה ביולי 2020.
שליטי נסיכות מולדובה
שליטי נסיכות מולדובה עד האיחוד עם נסיכות ולאכיה
לקריאה נוספת.
ברומנית:
(מרצ'ל פופה, הוריה מאתיי, אנציקלופדיה קטנה להיסטוריה עולמית, הוצאה לאור מדעית ואנציקלופדית, בוקרשט, 1983).
(קונסטנטין ג'וּרסקו, דינו ק. ג'וּרסקו, תולדות הרומנים - כרך ב, ההוצאה המדעית והאנציקלופדית, בוקרשט ,1976).
(מיכאי ציפאו, השליטים הפנרים בנסיכויות הרומניות, אנציקלופדיה קטנה, הוצאה לאור אומוניה, בוקרשט, 2008).
(ניאגו ג'ובארה, היסטוריה קצרה של הרומנים מיועדת לצעירים,הוצאת הומניטס, בוקרשט, 2008).
חרובית
פסטיבל שוטון
פסטיבל שוטון (המוכר גם כפסטיבל היוגורט) הוא פסטיבל שנתי המתקיים בטיבט, כשהאתר העיקרי שלו הוא הגנים של ארמון נורבולינגקה בלהסה, כיום בירת המחוז האוטונומי הטיבטי ובעבר בירת טיבט. במסגרת הפסטיבל מועלות הופעות של אופרה טיבטית ומתקיימים מרוצי יאק ומרוצי סוסים.
היסטוריה.
מקורו של פסטיבל שוטון הוא דתי. על פי כללי זרם הגלוג בבודהיזם הטיבטי אסורה יציאתם של נזירים מחוץ לכותלי המנזר הבודהיסטי החל בחודש הרביעי וכלה בחודש השישי על פי לוח השנה הטיבטי (סביב יוני ויולי על פי הלוח הגריגוריאני) שמא בהיותם בחוץ ידרכו מבלי משים על חרקים ויגרמו למותם. רק ביום האחרון, היום ה-30 לחודש השישי הורשו הנזירים לצאת. במאה ה-16 החל המנהג לחלוק כבוד לנזירים בצאתם מהמנזר ביום זה בכך שעמאיים קיבלו את פניהם בקערת חלב יאק חמוץ (בטיבטית "שוטון"), וביצעו עבורם קטעי אופרה טיבטית. מאמצע המאה ה-17 הפכה האופרה הטיבטית למוקד האירוע. אחרי 1642 הפך "גנדן פוטרנג" ("ארמון גן העדן") במנזר דרפונג למרכז הפוליטי, הדתי והתרבותי. ואירוע הפתיחה של הפסטיבל מתחיל בו. מ-1783, לאחר שהדלאי למה עבר להתגורר בארמון הקיץ בנורבולינגקה, עבר מוקד הפסטיבל לנורבולינגקה כשהדגש הושם על מופעי אופרה טיבטית על מגוון סגנונותיה, והמופעים נפתחו לכלל הציבור.
אירועי הפסטיבל.
התאריך בו מתקיים הפסטיבל נקבע על פי לוח השנה הטיבטי, שהוא לוח המבוסס על מחזור הירח. הפסטיבל נחגג במהלך החודש השביעי בשבעה הימים הראשונים של תקופת הירח המלא, והם חלים בחודש יולי או אוגוסט על פי הלוח הגריגוריאני.
פתיחת הפסטיבל מתרחשת ביום ה-30 לחודש השישי במנזר מנזר דרפונג למרגלות הר גבייווזה. לקול תרועות קרנות טיבטיות מוציאים כ-100 למות טנגקה (בטיבטית ཐང་ཀ་ – אומנות ייחודית לטיבט של ציור ורקמה על משי) ענק שבמרכזו דמותו של מאיטריה (הבודהה העתידי), ולצלילי הקרנות, העשן העולה ממדורות עצי תות עץ, וקולות הנזירים הקוראים פסוקים, פורשים אותו על בימה מיוחדת. באותו הרגע מושלכים אלפי סרטי משי לבן (בטיבטית "האדה" - סוג של מתנה מקובלת) לעבר התמונה. שעתיים אחר כך מקפלים הנזירים את התמונה והיא מאוחסנת עד השנה הבאה. משם נוהרים אנשים לחצר ה"גנדן פוטרנג" ("ארמון גן העדן") שבמנזר על מנת לחזות באופרה טיבטית.
אחר הצהריים באותו יום עובר מוקד הפסטיבל לנורבולינגקה למשך כשבוע. במהלך הפסטיבל מתנחלות משפחות במקום למשך מספר ימים כשהן מקימות מאהל מאולתר משטיחים ובדים צבעוניים, וצופים במופעי מחול ואופרה טיבטיים. האנשים נוהגים ללבוש בגדים חגיגיים ולהרבות ואכילה ובשתייה, כשהחלב החמוץ (היוגורט הטיבטי) הוא חובה. בני משפחה נוהגים לבקר קרובים שהגיעו לגן, ובלילה הקר של להסה להדליק מדורות.
ההופעות של "אצ'ה להמו", האופרה הטיבטית, הנערכות בגן ובמקומות נוספים בעיר, מהוות את מוקד הפסטיבל. קבוצות אופרה מפורסמות מאזורים שונים של טיבט מופיעות בגן נורבולינגקה. הופעות של אופרה החלו בטיבט במאה ה-15 כאשר בונה גשרים בשם טאנגטונג גיילופו הקים את קבוצת האופרה הטיבטית הראשונה, ובהגיע המאה ה-17 הפכה האופרה (דוֹגָרי) לסוג אומנות בפני עצמו. במהלך השנים התפתח מסגנון האופרה המסורתי, המכונה "כת לובשי המסכה הלבנה", סגנון חדשני יותר המכונה "כת לובשי המסכה הכחולה". כל סוגי אופרה אלו מבוצעים בפסטיבל שוטון.
מוקד נוסף של הפסטיבל הם מרוצי סוסים ומרוצי יאק הנערכים באצטדיון של להסה.
אומות העולם
דיק פוסברי
ריצ'רד דגלאס "דיק" פוסברי (באנגלית: Richard Douglas "Dick" Fosbury; נולד ב-6 במרץ 1947) הוא אתלט אמריקאי בעבר. הוא אלוף אולימפי בקפיצה לגובה. טכניקת הקפיצה לגובה הנהוגה כיום קרויה על שמו, "קפיצת פוסברי".
ביוגרפיה.
פוסברי נולד בפורטלנד, אורגון.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה פוסברי במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אולימפי חדש של 2.24 מטר, לפני בן ארצו אד כרותרס (2.22 מטר) וולנטין גברילוב מברית המועצות (2.20 מטר). שלושתם קפצו גבוה יותר מהשיא האולימפי.
בעוד כל מתחריו קפצו בסגנון המקובל אז, גלילת בטן (כאשר החלק הקדמי של הגוף מופנה כלפי הרף, והרגל עוברת ראשונה את הרף), קפץ פוסברי בסגנון חדש שלא נראה לפני כן - עם הגב לכוון הרף, כאשר הזרוע והראש עוברים את הרף לפני שאר חלקי הגוף. לכן נקרא הסגנון על שמו, "סגנון פוסברי".
עם השנים הפך סגנון פוסברי לסגנון השולט בענף, וגלילת הבטן עברה מן העולם.
במדיה.
בשנת 2015 אביצ'י בנה את הקליפ של שירו Broken Arrows על סיפורו.
קומיס (תואר אצולה)
קומיס (רומנית: Cómis) היה תואר אצולה או, ביתר דיוק, משרה או תפקיד ("דְרֶגַטוריה") של אציל ("דְרֶגַטור") בנסיכויות הרומניות. בוולאכיה הוא מוזכר לראשונה בשנת 1415 ובמולדובה ב-1435. ייתכן כי המילה ממקור לטיני (comes stabuli) ואחר כך יווני-ביזנטי (κόμης) עברה דרך שפות סלביות לרומנית.,
לתואר היו שלוש דרגות - הקומיס הגדול, קומיס שני וקומיס שלישי.
הקומיס הגדול, בויאר מדרגה שנייה, היה ממונה על אורוות השליט בנסיכויות הרומניות וחבר במועצת השליט. הוא פיקח על האורוות, אבזור הרכיבה, משרתי האורוות, הנפחים שפרזלו את הסוסים ויוצרי ומתקני האופנים למרכבות. כמו כן היה הקומיס הגדול אחראי על מפקד הסוסים, על הובלת הסוסים שנשלחו על ידי השליט לסולטאן העות'מאני, ממונה על כל הטקסים שבו השתתפו סוסי השליט ובמיוחד "טבלה-באשה" (Tavla başa), הסוס שהתקבל כמתנה מהסולטאן. טקסים אלה כללו את המצעדים הצבאיים המסורתיים שנערכו בחג ההתגלות או חג טבילתו של ישו, הנקרא אצל הרומנים "בובוטיאזה", וביום גאורגה הקדוש. הקומיס הגדול היה זכאי לגבות לעצמו תשלום תלת שנתי מכל טחנת קמח המופעלת בזרם מים, ועד 1812 הוא החזיק במונופול הרכישות עבור הצבא. הקומיס הגדול היה הבויאר היחיד מדרגה שנייה, שהיה זכאי לקלפאק עשוי מפרוות צובל, כמו הבויארים מדרגה ראשונה.
תחת הקומיס הגדול היו קומיס שני ("וְטוֹרי קומיס") וקומיס שלישי (טרֶטי קומיס") - הקומיס השני היה בויאר מדרגה רביעית והקומיס השלישי בויאר מדרגה חמישית, כמו כן עובדים זוטרים הקרויים "קומישל" (comişel) (ברבים comişei קומישֶי).
בין דמויות היסטוריות ששרתו בתפקיד של קומיס גדול יש לציין בשנים 1511-1510 את ניאגויה בסאראב, לימים שליט ולאכיה.
במולדובה מילא, למשל, את תפקיד הקומיס הגדול הכרוניקן מירון קוסטין.
ג'ון בזילון
רב-סמל ג'ון בזילון (John Basilone) (4 בנובמבר 1916 – 19 בפברואר 1945) היה איש חיל הנחתים, היה מגיבוריה הידועים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. הוא עוטר במדליית הכבוד של הקונגרס - העיטור הצבאי הגבוה ביותר של ארצו - על לחימתו בקרב גוודלקנל. על פעולתו בקרב איוו ג'ימה, שבו נהרג, הוענק לו עיטור צלב הצי. הוא היה איש חיל הנחתים היחיד במלחמת העולם השנייה אשר עוטר בשני העיטורים.
ראשית חייו ושירותו הצבאי.
ג'ון בזילון נולד בעיר בפאלו שבמדינת ניו יורק. הוא היה הששי מבין עשרה ילדים במשפחתו. אביו החייט והורי אמו הגיעו לארצות הברית מנאפולי שבאיטליה. הוא גדל בעיר ראריטאן שבמדינת ניו ג'רזי, למד בבית הספר עד גיל חמש עשרה ואז - בעיצומו של השפל הכלכלי הגדול - נשר מן הלימודים כדי לסייע בפרנסת משפחתו. הוא עבד כנושא כלים במועדון גולף מקומי ובעבודות אחרות עד שהתגייס לצבא ארצות הברית ב-1937, בגיל 19.
בזילון שירת שירות צבאי מלא בן שלוש שנים שבמהלכו היה מוצב בפיליפינים. בשירותו זה התגלה כבעל כושר מנהיגות, והצטיין בהפעלת מקלעים ותחזוקתם.