Rage Against the Machine הוא אלבומם הראשון של להקת רייג' אגאינסט דה משין. זהו אחד מאלבומי הראפ-מטאל הראשונים מסוגם, והוא הוקלט בצורת סטריאו כך שקיים "משחק" בין הצלילים באוזניות. האלבום גם מכיל מספר רב של טכניקות גיטרה שהמציא טום מורלו והפכו לפופולריות בהמשך, ובכלל הגיטרה משחקת תפקיד משמעותי ביותר בשירי האלבום.
רקע.
את השירים לאלבום פרסמה הלהקה כבר לפני יציאת האלבום, חלק כסינגלים וחלק יצאו באלבום דמו שמכיל גרסאות ראשוניות בהקלטה במצב גרוע, שגם הוא נקרא rage against the machine. בתקופה זו הלהקה האמריקאית הצעירה רייג' אגאינסט דה משין עוד התנסתה בעשיית המוזיקה ולכן השירים מנסים מספר טכניקות ראשוניות שלאחר מכן כבר הפכו למזוהות עם הלהקה באלבום "evil empire" כמו 'דאבל באסים' (מכה כפולה על תוף הבס) ששימשה כמעברים בשיר "fistful of steel" או טכניקת הנגינה החדשנית של טום מורלו ובה הוא מבצע מספר מהלכים פורצי דרך עם הגיטרה כמו למשל טכניקת ה'רפרור' שמיוחסת לו. במהלך 'רפרור' שכזה מעלה מורלו את אצבעותיו אל המיתרים הגבוהים של הגיטרה ונותן כמה צלילים מהירים שעושים קול הדומה לצליל טלפון. האלבום עוסק בעיקר בפוליטיקה, ורובם הגדול של השירים (למעט השיר הרביעי באלבום "settle for nothing" שעוסק בסבל האישי שחווה זאק דה לה רוחה) עוסק בהתנהלות לא טובה מצד הממשל האמריקאי, שירי מחאה נגד אלימות ומלחמות, הצביעות של הממשלה ומערכת החינוך. למשל השיר "take the power back" שמופיע שלישי באלבום עוסק בסיבות שבגללן על הצבא, לדעת הלהקה, להחזיר את החיילים האמריקנים מסוריה.
עטיפת האלבום.
בעטיפת האלבום תצלום של "הקרבתו העצמית" של טיק קואנג דוק, נזיר בודהיסטי וייטנאמי בסייגון בשנת 1963, שבה הוא הדליק ושרף את עצמו. הנזיר מחה על ממשלתו של הנשיא נו דין דיים על דיכוי הדת הבודהיסטית. התצלום משך תשומת לב בינלאומית ושכנע את נשיא ארצות הברית, ג'ון פ. קנדי, לסגת מהתמיכה בממשלתו של נו דין דיים. הצילום צולם על ידי כתב סוכנות הידיעות AP, מלקולם בראון; תצלום דומה זכה בפרס צילום העיתונות העולמית בשנת 1963. הלהקה הזדהתה עם מטרותיו של טיק קואנג דוק, והאלבום מעביר מסר פוליטי מובהק, ולכן התצלום שימש נאמנה את האלבום. תמונתו המלאה של טיק קואנג דוק הופיעה על עטיפת האלבום במקור, ואילו מאוחר יותר היא נחתכה כך שרק דוק יופיע בה.
ביקורות ודירוגים.
מגזין Q סיכם את האלבום כ"תיעוד של גישה ואנרגיה אמיתיים", ואף מבקר המגזין 'לוס אנג'לס טיימס', רוברט הילברן, תיאר זאת כ"ביכורה בולטת, מודעה פוליטית" והוסיף כי דה לה רוחה "כוכב המשלב על הבמה כריזמה דמוית בוב מארלי, ונותן ראפ בסגנון צ'אק די'- והמוזיקה עצמה קשוחה ובלתי נלאית כמו אונסיו". רוברט כריסטגאו התרשם מעט פחות מהאלבום וסיכם אותו כ"מטאל לאוהבי הראפ ושונאי אופרה". הסוקר מטעם האתר AllMusic, אדוארדו ריבדביה, כתב בסקירה רטרוספקטיבית, "זה היה האלבום הראשון שמזג בהצלחה את הצלילים השונים לכאורה של ראפ ומטאל", הוא גם שיבח את ה"חרוזים משמעותיים והרשעה טעונה רגשית" שכינה אותו "חיוני".
בשנת 2001, מגזין Q הציב את Rage Against the Machine כאחד מחמישים האלבומים הכבדים בכל הזמנים. האלבום כלול בספר '1001 אלבומים שאתה חייב לשמוע לפני שתמות' בשנת 2012, האלבום דורג כמספר 365 ברשימת מגזיני הרולינג סטון של 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים ומספר 24 ברשימת המגזין "100 אלבומי המטאל הגדולים בכל הזמנים". רדיו "BBC 1 DJ Zane Lowe" הבריטי כינה את Rage Against the Machine כאחת מארבע 'יצירות מופת', והאהוב עליו, ב־2 בדצמבר 2008. באוקטובר 2011 דורג Rage Against the Machine מספר חמש ברשימת עשרת אלבומי הגיטרה של מגזין "וורלד" העולמי בשנת 1992.
תחנת קראנדירו (ספר)
"תחנת קראנדירו" (בפורטוגזית: Estação Carandiru) הוא ספר זיכרונות משנת 1999 מאת הרופא הברזילאי ומומחה האיידס דראוזיו וארלה. הסיפור מבוסס על תקופתו של ורלה כרופא שהתנדב בכלא קראנדירו בסאו פאולו משנת 1989 ועד לטבח בשנת 1992 שהותיר 111 אסירים הרוגים, אך הספר מורכב מאירועים ודמויות בדיוניות.
עם יותר מ-500,000 עותקים שנמכרו, תחנת קראנדירו הוא אחד הנמכרים ביותר בכל הזמנים בברזיל ועובד לסרט קראנדירו מ-2003 בבימויו של הקטור באבנקו (Héctor Babenco). וארלה מגולם על ידי לואיס קרלוס וסקונסלוס בסרט. הספר זכה בפרס הספרות הברזילאית פרמיו ז'בוטי בשנת 2000.
הספר, הוא הראשון בטרילוגיה, אחריו יצא "Carcereiros" ("הסוהרים") בשנת 2012 המתעד את חיי הכלא על פי עדותם של פקידי הכלא. "Prisioneiras" ("אסירות"), על כלא הנשים בסאו פאולו, שסיים את הטרילוגיה.
ארמן גיליאם
ארמן לואיס גיליאם (באנגלית: Armen Louis Gilliam; 28 במאי 1964 – 5 ביולי 2011) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1987–2000. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 13.7 נקודות, 6.9 ריבאונדים ו-1.2 אסיסטים למשחק. ביולי 2011 נפטר גיליאם, בגיל 47, כתוצאה מהתקף לב.
קריירת מכללות.
גיליאם נולד בבת'ל פארק שבפנסילבניה, ובשנת 1982 החל ללמוד ב"מכללה הקהילתית אינדבנדנס" אשר בעיר אינדבנדנס, קנזס. לאחר שנה אחת עבר ללמוד באוניברסיטת נבדה בלאס וגאס ("UNLV"), ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל ג'רי טרקניאן. בעונתו השלישית והאחרונה באוניברסיטה, 1986/1987, הוביל את קבוצתו לשלב פיינל פור טורניר אליפות המכללות לאחר שהצטיין במשחקי שמינית הגמר (38 נקודות מול אוניברסיטת ויומינג) ורבע הגמר (27 נקודות מול אוניברסיטת איווה). גם במשחק חצי הגמר מול אוניברסיטת אינדיאנה בלט גיליאם עם 32 נקודות ו-10 ריבאונדים, אך קבוצתו הפסידה בתוצאה 93–97 והודחה מהטורניר. בסיום אותה עונה זכה בתואר שחקן העונה של "מחוז ה-PCAA" ונבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American), לאחר שהעמיד ממוצעים של 23.2 נקודות ו-9.3 ריבאונדים למשחק.
אליפות העולם 1986.
בין עונתו השלישית לרביעית באוניברסיטה נבחר גיליאם להשתתף באליפות העולם בכדורסל 1986 כשחקן נבחרת ארצות הברית, לצד שחקני מכללות מצטיינים נוספים כגון דייוויד רובינסון, קני סמית' וצ'ארלס סמית'. במשחק הגמר של הטורניר גברה ארצות הברית על נבחרת ברית המועצות בתוצאה 87–85, ובכך זכתה במדליית הזהב הראשונה שלה בטורניר מאז 1954. גיליאם עצמו השתתף ב-8 מתוך עשרת משחקי נבחרתו, ותרם 6.0 נקודות ו-4.1 ריבאונדים בממוצע למשחק.
קריירת משחק ב-NBA.
בדראפט ה-NBA 1987 נלקח גיליאם על ידי פיניקס סאנס בבחירה השנייה, אחרי דייוויד רובינסון שנבחר ראשון. לאורך עונת הרוקי שלו רשם ממוצעים של 14.8 נקודות ו-7.9 ריבאונדים למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה. בעונה העוקבת קלע 15.9 נקודות למשחק וסייע לסאנס להעפיל לגמר האזור המערבי.
בדצמבר 1989, לאחר כשנתיים וחצי בפיניקס, הועבר גיליאם בטרייד לשארלוט הורנטס בתמורה לקורט רמביס. עד לסיום אותה עונה היה הקלעי המוביל של ההורנטס, כשקלע 18.8 נקודות בממוצע למשחק. בינואר 1991 נשלח בטרייד לפילדלפיה 76' בתמורה למייק ג'מינסקי. בשתיים וחצי עונותיו בקבוצה רשם ממוצעים של 14.7 נקודות ו-7.1 ריבאונדים למשחק.
לקראת עונת חתם על חוזה בניו ג'רזי נטס. עונת השיא שלו מבחינה סטטיסטית הייתה , בה קלע 18.3 נקודות והוריד 9.1 ריבאונדים בממוצע למשחק. בין השנים 1996–2000 שיחק עבור מילווקי באקס ויוטה ג'אז, בטרם פרש ממשחק.
לאחר הפרישה ממשחק.
בשנת 2001 מונה גיליאם למאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה ב"קמפוס מקיספורט" במערב המדינה, ובין השנים 2002–2005 שימש כמאמן קבוצת הכדורסל של "קמפוס אלטונה".
בשנת 2005 חזר לשחק באופן מקצועי בקבוצת "פיטסבורג אקספלוז'ן" מליגת ה-CBA, ובעונתו היחידה במדיה קלע 23.8 נקודות למשחק.
ב-5 ביולי 2011 התמוטט גיליאם בעת ששיחק כדורסל במכון כושר בברידג'וויל שעל יד פיטסבורג, פנסילבניה. לאחר זמן קצר נקבע מותו, בגיל 47, כתוצאה מהתקף לב.
ארמון גיליאם
ריצ'רד ו. ספנסר
ריצ'רד ווהן ספנסר (באנגלית: Richard Vaughn Spencer; נולד ב-18 בינואר 1954) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי. כיהן כמזכיר הצי ה-76 של ארצות הברית מאוגוסט 2017 עד נובמבר 2019. בחודש יולי 2019 שימש בו-זמנית במשך כשבוע כמזכיר ההגנה של ארצות הברית בפועל ולאחר מכן, גם כשבוע, כסגן מזכיר ההגנה של ארצות הברית. ספנסר שירת כטייס בחיל הנחתים של ארצות הברית בין השנים 1976 – 1981. לפני כניסתו לפוליטיקה היה סגן יושב הראש וסמנכ"ל כספים ראשי של חברת Intercontinental Exchange מנובמבר 2001 ועד ינואר 2008.
ראשית חייו.
ספנסר נולד בווטרברי שבקונטיקט. הוא למד ברולינס קולג' שבפלורידה, שם הוא התמחה בכלכלה. לאחר סיום לימודיו הוא התגייס לחיל הנחתים ושירת כטייס בין השנים 1976 – 1981.
קריירה.
לאחר שחרורו מחיל הנחתים בדרגת קפטן הוא עבד בוול סטריט במשך 15 שנים והחזיק במשרות בחברות גולדמן זקס; בר סטרנס; דונלדסון, לפקין וג'רנט; א.ג. בקר; פיין וובר; ומריל לינץ'. בין השנים 2009 –2015 הוא שירת ב"מועצה הביטחונית העסקית" (Defense Business Board), צוות ייעוץ של מחלקת ההגנה וכחבר בצוות הניהולי של ראש המבצעים הימיים.
מזכיר הצי.
ביוני 2017 מינה נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ את ספנסר כמזכיר הצי ה-76. המינוי אושר על ידי הסנאט ב-1 באוגוסט 2017, וב-3 באוגוסט הוא הושבע לתפקידו.