בשנות ה-50 של המאה ה-20, במהלך העלייה הגדולה שלאחר קום מדינת ישראל, התרחבה עפולה צפונה ומזרחה. שכונת עפולה עילית נוסדה בשנת 1950 לרגלי ההר ממערב, ואילו שכונת "גבעת המורה" נוסדה בשנת 1955 על שיפולי ההר עצמו, וכיום היא תופסת חלק משטחו המערבי. עפולה העיר, שנוסדה בשנת 1925 בלב עמק יזרעאל (המכונה בפי תושביה "עפולה תחתית"), מרוחקת כ-4 ק"מ מן השכונות עפולה עילית ו"גבעת המורה", שבינה לבינן מפרידים שדות וכן בית החולים העמק. שלושת חלקי העיר האלה נכללים בתחום השיפוט של עירית עפולה. בשנת 2006 החל פרוזדור זה להבנות ועירית עפולה הכינה תוכנית לבינויו המלא בשכונות מגורים, גנים ומתקני פנאי ונופש. הכוונה היא להגדיל את מספר תושבי עפולה, העומד בשנת 2006 על כ-45,000 איש, על ידי בינוי ואכלוס פרוזדור זה ל-80,000 איש, ולהביא לרצף אחד את שלושת חלקי העיר.
בנוסף לשכונותיה של עפולה, שוכנת על ההר, מצפון לשכונת גבעת המורה, שכונת הווילות "רוממה", שהוקמה בשנות ה-70 על אדמת מינהל מקרקעי ישראל בשיטת "בנה ביתך". בצמוד לשכונה זו נמצא כפר של אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית בשם "בית אורי", הפועל ברוח הפילוסופיה האנתרופוסופית. בסמוך לפסגת גבעת המורה שוכן הכפר הערבי "דחי" השייך למועצה אזורית בוסתאן אל מרג', ועל מורדותיה הצפון-מערבים ניצב הכפר הערבי נין (כפר), השייך גם הוא לאותה מועצה אזורית. כפר נוסף שנמצא למרגלות ההר הדרומיים הוא הכפר הערבי סולם, אשר שוכן בחלקו על התל בו שכנה "שונם" המוזכרת במקרא ובמכתבי אל-עמארנה. מכפר זה באה אבישג השונמית.
כפר נוסף שהיה במורדות הצפוניים של ההר, הוא אִנְדוּר, שהתפנה במהלך 1948 והיום עומד בחורבותיו. ישוב זה מיוחס לעין-דור המקראית, מקום בו חייתה בעלת האוב שהעלתה באוב לשאול המלך את שמואל הנביא, (אם כי כיום מקובל לחשוב שעין-דור הייתה מעט צפונית ליישוב הנטוש).
ירידת שלג בהר.
לא בכל חורף יורדים פתיתי שלג בהר, אך בגלי קור קיצוניים יורד לעיתים שלג בפסגת ההר ובכפר דחי, אם כי לעיתים רחוקות יורד גם בשכונת גבעת המורה בגובה של 200–300 מטרים. בחורף 1991–1992 ירד שלג שהצטבר לגובה של מעל ל-50 ס"מ בהר. בחורף 2014–2015 ירדו שלגים פעמיים: פעם אחת בגל הקור אשר אירע ב-9 בינואר 2015, אז ירדו פתיתים שהצטברו על הקרקע בפסגה בלבד ופתיתים שלא נערמו בשכונות ההר, ובפעם השנייה ב-20 בפברואר 2015, אז ירד שלג כבד בפסגת ההר שנערם לכמה ס"מ.
מונדיאל 1982
מונדיאל 1982 נערך בספרד בין ה-13 ביוני ל-11 ביולי. ספרד נבחרה על ידי פיפ"א לארח את המונדיאל כבר ביולי 1966.
נבחרת איטליה זכתה בטורניר זה, לאחר שגברה על נבחרת גרמניה המערבית במשחק הגמר בתוצאה 3 - 1. הייתה זו זכייתה השלישית במונדיאל, לאחר הזכיות במונדיאל 1934 ובמונדיאל 1938, והיא השתוותה לברזיל במספר הזכיות. איטליה פתחה את הטורניר בצורה פושרת, בדומה ל-1970, ובקושי עלתה לשלב הבתים השני, אליו העפילה עקב שער זכות עודף על . מאז ואילך, שוב, בדומה למונדיאל 1970, הייתה זו נבחרת אחרת לחלוטין, חדה ונמרצת. נבחרת בולטת אחרת הייתה , המבשרת של זוכת אליפות אירופה ב-1984. , שהעפילה לגמר בשני המונדיאלים הקודמים, לא העפילה לטורניר. אנגליה, שלא השתתפה ב-1974 וב-1978, העפילה לראשונה מזה 20 שנה דרך שלב המוקדמות (ב-1966 היא השתתפה כיוון שאירחה את הטורניר, ב-1970 עלתה אוטומטית כמחזיקת הגביע).
היה זה הטורניר הראשון שבו השתתפו 24 נבחרות לאומיות, לאחר שבמונדיאלים הקודמים התקן היה 16 נבחרות. באותו טורניר, טרם זינוקו הגדול של הכדורגל האפריקני, ובמידה פחותה, זינוקו של הכדורגל האסיאני והצפון-מרכז אמריקני, הביא הדבר להשתתפותן של מספר נבחרות לא ראויות.
האיטלקי פאולו רוסי נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר (כדור הזהב), וזכה בתואר מלך השערים (נעל הזהב) לאחר שהבקיע 6 שערים לזכות נבחרתו, שזכתה לבסוף בגביע. בטורניר זה הוכרע לראשונה משחק בבעיטות מ-11 מ', לצורך קביעת המנצחת בשלבי ההכרעה.
הנבחרות ושיטת המשחקים.
24 הנבחרות חולקו לשישה בתים בגודל שווה. שתי הנבחרות שסיימו במקומות 1 ו-2 בכל בית העפילו לסיבוב השני, בו הוגרלו לארבעה בתים שווי גודל. הנבחרות שסיימו במקום הראשון בכל בית העפילו לחצי הגמר. היה זה המונדיאל היחיד שבו השתמשו בשיטה זו.
שלב הבתים.
בית ב'.
אחרי שנוצחה במשחק הפתיחה 2:1 על ידי נבחרת אלג'יריה, ידעה גרמניה המערבית שרק ניצחון בתוצאה 1:0 במשחק הסיום של הסיבוב הראשון על נבחרת אוסטריה יעלה את שתיהן לסיבוב הבא, על חשבון אלג'יריה שכבר שיחקה את משחקה השלישי. מרגע שהגרמנים כבשו שער יתרון, הם התמסרו ביניהם והעבירו את הזמן עד לסיום המשחק, שהסתיים בתוצאה 1:0. אירוע זה כונה בתקשורת הגרמנית ״חרפת חיחון״.
שלב הנוק-אאוט.
חצי גמר.
אחד המשחקים הבלתי נשכחים בטורניר היה משחק חצי הגמר בין נבחרות גרמניה המערבית וצרפת. במהלך המשחק ארעה תקרית חמורה, כשהשוער הגרמני, הראלד שומאכר, תיקל בחריפות את שחקן ההתקפה הצרפתי פטריק בטיסטון, שהיה בדרכו לכיבוש שער בטוח, ואיבד את הכרתו בעקבות התיקול. הצרפתים נדהמו מהעובדה, כי השופט אפילו לא פסק לזכותם בעיטה חופשית, בנוסף לעובדה שלא הרחיק את השוער הגרמני מהמשחק. בסיום 90 הדקות הייתה התוצאה 1:1.
הצרפתים הבקיעו שני שערים בהארכה, ועלו ליתרון 3:1, אך הגרמנים לא נכנעו והבקיעו אף הם שני שערים ואיזנו את תוצאת המשחק. ההארכה הסתיימה בתוצאה 3:3, ובסיום דו-קרב פנדלים, הראשון בתולדות המפעל, ניצחה נבחרת גרמניה בתוצאה 5:4.
מצטיינים.
נבחרת הטורניר:
Nannospalax ehrenbergi
וויליאם איש אוקאם
תומאס יאנג
תומאס יאנג (באנגלית: Thomas Young; 13 ביוני 1773 - 10 במאי 1829) היה מדען אנגלי ואיש אשכולות, שנחשב בעיני רבים כ"אדם האחרון שידע הכול", כלומר, הוא היה בקיא בכל תחומי האקדמיה המערבית בתקופתו.
קורות חיים.
יאנג נולד ב-13 ביוני 1773 בעיירה מילברטון שבמחוז סאמרסט, כצעיר מבין עשרה ילדים. בגיל 14 דיבר לפחות חמש שפות, ובהמשך ידע שתים עשרה שפות בהן עברית, יוונית, לטינית, צרפתית, איטלקית, ערבית, טורקית, פרסית, אמהרית ושפות נוספות.
ב-1792 החל ללמוד רפואה בלונדון. ב-1794 עבר לאדינבורו, ובשנת 1795 עבר לגטינגן ולמד באוניברסיטת גטינגן. ב-1796 קיבל תואר דוקטור לרפואה. משיכתו של יאנג לרפואה נבעה מהעובדה שהיה חולה מאוד בתקופת ילדותו.
ב-1797 התקבל לעמנואל קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'. באותה שנה מת דודו הגדול, ריצ'רד ברוקלסבי, והירושה שחררה אותו מדאגות כלכליות. ב-1799 ביסס את מעמדו כרופא בלונדון.
ב-1801 התמנה למרצה למדעי הטבע במכון המלכותי (Royal Institution). במשך השנתיים ששהה שם הרצה 91 הרצאות. הרצאות אלו, אשר יצאו לאור בשנת 1807 בשם "Course of Lectures on Natural Philosophy", נושאות בחובן את הבסיס לתאוריות רבות שפיתח לאחר מכן. בינתיים התמנה, ב-1802, למזכיר לענייני חוץ של החברה המלכותית (Royal Society), אליה התקבל כחבר עוד ב-1794.
ב-1803 פרש מהמכון המלכותי, מחשש שחובותיו למוסד יתערבו בעבודתו הרפואית. החל מ-1811 עבד כרופא בבית החולים סיינט ג'ורג'. ב-1814 היה חבר בוועדה שבדקה את הסכנות שבשימוש הציבורי בגז בישול בלונדון, שהחל אז.
בשנים האחרונות לחייו עבד גם כיועץ וכרופא בשירות חברת ביטוח חיים וכתב חיבור על אקטואריה. ב-1827 נבחר כאחד משמונת החברים הזרים באקדמיה הצרפתית למדעים.
הישגים מדעיים.
יאנג נודע במיוחד בשל עבודתו בתחום האופטיקה. הוא חיבר סדרת מחקרים שעזרו לבסס את התאוריה כי האור הוא גל, ולא חלקיק כפי שקבעה התאוריה הניוטונית. ניסוי שני הסדקים שערך ב-1801 עזר לבסס את ההנחה על האופי הגלי של האור (כיום מקובלת ההנחה כי האור הוא דואלי במהותו). עוד תרומה שלו לפיזיקה היא המצאת מודול יאנג.
כמו כן נחשב יאנג לאבי האופטיקה הפיזיולוגית. ב-1793 הסביר שהעין מתאימה את עצמה לראיית מרחקים שונים באמצעות שינוי הקימור של עדשת העין. ב-1801 תיאר את תופעת האסטיגמטיזם. בהרצאותיו הניח את הבסיס לתאוריה שעל פיה העין קולטת את הצבעים באמצעות שלושה סוגי עצבים (המכונים כיום "קונוסים"), שמגיבים בהתאמה לשלושת צבעי היסוד. יאנג פרסם מאמרים רבים נוספים בנושאי רפואה.
תחום נוסף שבו הרים יאנג תרומה משמעותית הוא הבלשנות. הוא היה אחד הראשונים שפענחו בהצלחה הירוגליפים מצריים, בהתבסס על אבן רוזטה, הישג שאף העניק לו הכרה כאגיפטולוג. המפתח לפענוח היה ההכרה כי רוב סימני הכתב ייצגו הברות ולא מושגים. כמו כן הוא היה זה שטבע את המונח הקולקטיבי שפות הודו-אירופיות, ב-1813. כמו כן, הייתה לו תרומה מסוימת לתחום ההרמוניה המוזיקלית.
סלאקוור
סלאקוור (Slackware) היא הפצת גנו/לינוקס שנוצרה על ידי פטריק פולקרדינג. סלאקוור היא אחת מהפצות הלינוקס המוקדמות, וכעת ההפצה הוותיקה ביותר אשר עדיין מתוחזקת. סלאקוור שואפת ליציבות, לפשטות ולדמיון רב למערכות UNIX.
שם ההפצה.
ההפצה החלה כפרויקט קטן ופרטי ללא מטרות רציניות. על מנת להקנות להפצה שם קליל, נתן לה פולקרדינג את השם "סלאקוור", שדבק בה גם לאחר שהפכה להפצה רצינית.
היסטוריה.
מקורותיה של סלאקוור נובעים מהפצת SLS שבאותם ימים הייתה הפצת הלינוקס הפופולרית ביותר. פולקרדינג החליט ליצור הפצה חדשה, נגזרת של SLS עם שינויים שעשה בעצמו. להפצה החדשה קרא סלאקוור. הגרסה הראשונה של סלאקוור, 1.00, יצאה ב-16 ביולי 1993. קובצי ההפצה התאימו לתקליטון ½3 אינץ' והיו זמינים להורדה באמצעות שרת FTP אנונימי. במהלך השנים תפסה סלאקוור את מקומה של SLS כהפצה הדומיננטית.