באשר למוטציות ב-Akt, האיזופורם שעובר מוטציות בצורה התדירה ביותר הוא Akt1; המוטציה הבולטת ביותר בו היא Akt1E17K, שבה מוחלפת חומצה גלוטמית בליזין, בכיס שתפקידו לקשור ליפידים ב-Akt1. כתוצאה מכך, מתבצעת לוקליזציה פתולוגית לממברנת התא ולכן אקטיבציה קונסטיטוטיבית (קבועה) של מסלול האיתות של Akt1. מוטציה זו נפוצה בעיקר בסרטן השד, סרטן צוואר הרחם, סרטן שלפוחית השתן ובסרטן הערמונית. לעומת זאת, ב-Akt2 כמעט ואין מוטציות שגורמות לפעילות יתר שלו, לפחות על פי הידוע עד כה.
דרך נוספת שיכולה לגרום לעלייה ברמת הפעילות של Akt היא באמצעות החלבונים שנמצאים במעלה הזרם אליו ומבקרים את פעילותו, כדוגמת PTEN, PHLPP, ו-PP2A. לדוגמה, מוטציות בחלבון PTEN (בקר שלילי של Akt) הגורמות לאיבוד הפונקציונליות של PTEN, ועל כן לפעילות קבועה של Akt, נפוצות בסרטן רירית הרחם, בסרטן הערמונית ובגליובלסטומה.
פרוטאין קינאז B
אלברכט הראשון, נסיך אנהלט-צרבסט
אלברכט הראשון, נסיך אנהלט-צרבסט (בגרמנית: Albrecht I., Fürst von Anhalt-Zrebst; מת ב-17 באוגוסט 1316) היה נסיך גרמני מבית אסקניה והשליט השני של נסיכות אנהלט-צרבסט מ-1298 עד מותו.
ביוגרפיה.
אלברכט היה הבן הבכור של זיגפריד הראשון, נסיך אנהלט-צרבסט ואשתו קתרינה בירגרסדוטר מביילבו, בתו של העוצר השוודי בירגר יארל ואחותם של ולדמאר, מלך שוודיה ומגנוס השלישי, מלך שוודיה. בשנת 1290 ויתר אביו על תפקידו והפך לנזיר מטיף, ואלברכט ירש את נחלות אביו, הכוללות את הערים של דסאו וקתן. בשנת 1295 אלברכט קבע את מקום מגוריו בטירת קתן.
בשנת 1291 הוא השתתף במצור על טירת הארלי נגד היינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-גרובנהאגן מבית ולף, יחד עם קונרד, ראש המנזר של ניינבורג ובן דודו ברנהרד השני, נסיך אנהלט-ברנבורג. בשנת 1293 ביטל אלברכט את השימוש בפולביאנית (ונדית) כשפה רשמית בתחומי הנסיכות. בשנת 1307 רכש אלברכט את צרבסט מהענף הברנדנבורגי של בית אסקניה.
לאחר הרצח של אלברכט הראשון, מלך גרמניה מבית הבסבורג בשנת 1308, הוצע אלברכט על ידי גיסו ולדמאר, מרקיז ברנדנבורג למלך הרומאים, אולם לא הצליח להיבחר לתפקיד.
ב-17 באוגוסט 1316 מת אלברכט, ובניו אלברכט וולדמאר ירשו את נחלותיו.
משפחתו.
אלברכט התחתן עם ליוטגארד מהולשטיין-יצהו, בתו של הרוזן גרהרד, רוזן הולשטיין-יצהו, ממנה היו לו שני בנים:
בשנת 1300 התחתן אלברכט בשנית עם אגנס מברנדנבורג-שטנדאל, בתו של קונרד, מרקיז ברנדנבורג-שטנדאל, ממנה היו לו חמישה ילדים:
היינריך הראשון, נסיך אנהלט
היינריך הראשון, נסיך אנהלט (בגרמנית: Heinrich I., Fürst von Anhalt; 1170 – 1252), חבר בית אסקניה, ורוזן אנהלט בין השנים 1212–1218, ולאחר מכן נסיך אנהלט עד מותו.
ביוגרפיה.
היינריך נולד בשנת 1170, והיה הבן הבכור של ברנהרד, רוזן אנהלט ובריגיטה מדנמרק, בתו של קנוט החמישי, מלך דנמרק. אביו קיבל את דוכסות סקסוניה מהקיסר פרדריק ברברוסה אחרי הדחתו של הדוכס היינריך הארי מבית ולף בשנת 1180. לאחר מותו בשנת 1212, חילקו היינריך ואחיו את הנחלות: היינריך קיבל את נחלות המשפחה סביב באלנשטדט, שם הוא הקים את נסיכות אנהלט, בעוד אחיו הצעיר אלברכט ירש את דוכסות סקסוניה, שכללה את השטחים סביב ויטנברג ובלציג (מאוחר יותר דוכסות סקסוניה-ויטנברג), כמו גם את השטחים באזור לאוונבורג.
בתחילה היה היינריך תומך נאמן של בית הוהנשטאופן יורש העצר פרידריך השני, אם כי מאוחר יותר הוא תמך באופן זמני בקיסר אוטו הרביעי מבית ולף, בעקבות סכסוך עם הארכיבישופים של מגדבורג. בשנת 1215, הוא נטל לעצמו את התואר "הנסיך", ולאחר מותו של אוטו בשנת 1218 הוא קיבל את התואר באופן רשמי. משנת 1220 שימש היינריך כאפוטרופוס לבניו של בן דודו אלברכט השני, מרקיז ברנדנבורג, יחד עם הארכיבישוף אלברכט הראשון מקאפרנבורג ואחיו, אלברכט הראשון, דוכס סקסוניה.
היינריך תמך בקיסר פרידריך השני, במהלך המרד של בנו היינריך השביעי, מלך סיציליה ומלך גרמניה בשנת 1234, כמו גם במערכותיו באיטליה נגד הליגה הלומברדית, השתתפות במצור על ברשיה בשנת 1238. עם שובו לגרמניה הוא היה מעורב בסכסוך בין ארכיבישוף מגדבורג ווילברנד פון קפרנברג עם בני דודיו האסקניים, מרקיזי ברנדנבורג, שבהם נהרסו אחוזות ניינבורג על ידי חיילי אוטו השלישי, מרקיז ברנדנבורג בשנת 1242. שני הצדדים התפייסו בשנת 1245, בתיווכו של אוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, שחיתן את בתו מטילדה, אחיינית של מרקיזי ברנדנבורג, עם בנו הבכור של היינריך, היינריך השני.
לפני מותו, בשנת 1245 ציווה היינריך לחלק את נסיכות אנהלט בין בניו: היינריך השני, ירש את אשרסלבן, ברנהרד קיבל את ברנבורג, וזיגפריד ירש את צרבסט, בעוד בניו הצעירים הוסמכו לכמורה, ואכן לאחר מותו של היינריך ב-1252, חולקה הנסיכות בין בניו. צאצאיו שלטו בדוכסות אנהלט עד 1918.
משפחתו.
בשנת 1211 התחתן היינריך עם אירמגרד מתורינגיה, בתו של הרמן הראשון, רוזן תורינגיה, ממנה היו לו אחד עשר ילדים:
היינריך הראשון, רוזן אנהלט
ויינונה ארפ
ויינונה ארפ (באנגלית: Wynonna Earp) היא סדרת טלוויזיה על טבעית מערבונית אמריקאית-קנדית, שפותחה על ידי אמילי אנדראס, במבוסס על סדרת הקומיקס באותו שם מאת בו סמית'. מלאני סקרופאנו משחקת את הדמות הראשית. בכורת הסדרה שודרה בארצות הברית ברשת Syfy ב-1 באפריל 2016.
ב-23 ביולי 2016, הוכרז על חידוש הסדרה לעונה שנייה בקומיק-קון, סן דייגו. במקור תוכננו עשרה פרקים, ואז העונה הורחבה ל-12 פרקים באוקטובר 2016. ב-22 ביולי 2017 הוכרזה העונה השלישית של הסדרה, גם היא בת 12 פרקים. בקיץ 2019, בכנס הקומיק-קון, הודיעו שחקני הסדרה כי העונה הרביעית נדחתה עקב בעיות כלכליות אך מאוחר יותר חודשה ועלתה לאוויר ב-26 ביולי 2020. ב-5 בפברואר 2021 הודיעה רשת Syfy כי העונה הרביעית היא גם האחרונה, בהתחשב החלק השני של עונה 4 שעלתה ב-5 במרץ 2021.
בישראל, הסדרה ניתנה לצפייה בעבר באמצעות שירות ההזרמה נטפליקס, אך ירדה מנטפליקס ב-1 באוקטובר 2020.
עלילה.
ויינונה ארפ היא הנכדה-רבה של איש החוק האגדי של המערב הפרוע, ואייט ארפ. היא "היורשת", בת הדור הנוכחי שצריכה להילחם בשדים הקמים לתחייה מנשמותיהם של פורעי החוק שהרג ואייט. בכל דור של המשפחה יש צאצא אחד של ארפ האמון על הבסתם. היא נלחמת גם ביצורים על טבעיים אחרים המאכלסים את משולש נחל הרפאים, שטח מקולל הסמוך להרי הרוקי הקנדיים, שבה שוכנת עיירת מולדה, פרגטורי. ביום הולדתה ה-27 יום הולדת, ויינונה יורשת את הכוחות המיוחדים המאפשרים לה להחזיר את השדים למשכנם בגיהנום, בעזרת אקדחו המקורי של ואייט ארפ. היא מגויסת על ידי מחלקה מיוחדת של סוכנות ממשלתית סודית בראשותו של אקסבייר דולז אשר בסופו של דבר כוללת את דוק הולידיי האלמותי, ואחותה של ויינונה וייברלי ארפ. ניקול הוט, בת זוגה של וייברלי וסגנית השריף בפרגטורי מסייעת לצוות במסגרת תפקידה.
ביקורת.
העונה הראשונה קיבלה ציון של 85% באתר Rotten Tomatoes עם דירוג ממוצע של 6.11/10. אתר Metacritic נתן לסדרה ציון ממוצע של 68 מתוך 100. לסדרה היו כ-0.56 מיליון צופים בארצות הברית.
בעונה 2, מספר הצופים הכללי נשאר דומה, אך הייתה גדילה משמעותית של 44% בצפייה בקרב נשים בגילאי 18–34, ונשים מהוות יותר ממחצית קהל הצופים של הסדרה. העונה קיבלה ציון של 100% Rotten Tomatoes, ודירוג ממוצע של 8.33/10.
בביקורת על הסדרה, אתר "Collider" נתן ל"ויינונה ארפ" ארבעה כוכבים, וקרא לתוכנית "טיפול טרי ומוכר לסיפורי זומבים, המערב הפרוע, ותרבות האקדוחנים" ובה בעת "משהו שמרגיש שונה מכל דבר אחר שאנחנו רואים בטלוויזיה כיום, הודות לא רק לסביבת המסגרת שלה, אלא בשל דמויות הנשים החזקות והבועטות המרובות שבה."על פי "Digital Journal", הסדרה היא "חכמה" ו "מורכבת". "A.V. Club" קרא למלאני סקרופאנו "האישה הנכונה לתפקיד... בעלת נוכחות סמכותית נטולת מאמץ".
E! Entertainment Television מינה את "ויינונה ארפ" בתור התוכנית החדשה הטובה ביותר לשנת 2016, ומגזין וראיטי קרא לה "אחת מ-20 התוכניות הטובות של השנה". "Collider" זיכה את התוכנית בתואר "תוכנית המדע הבדיוני הטובה ביותר של 2016".
N.E.R.D
N.E.R.D (ראשי תיבות בדיעבד של No-one Ever Really Dies, אף אחד לעולם לא באמת מת) היא להקת היפ הופ ורוק אמריקאית, שהוקמה בווירג'יניה ביץ' שבווירג'יניה בשנת 1999.
טדי ריילי החתים את המפיקים פארל ויליאמס וצ'אד הוגו על חוזה בחברת וירג'ין רקורדס, כצמד "הנפטונז". לאחר הפקת כמה שירים לכמה אמנים במהלך סוף שנות ה-90, הצמד יצר את הלהקה עם שי היילי כפרויקט צדדי של "הנפטונז" ב-1999. אלבום הבכורה של N.E.R.D, "...In Search Of", מכר 603,000 עותקים בארצות הברית והיה לאלבום זהב בארצות הברית. האלבום השני של הלהקה, Fly or Die, מכר 412,000 עותקים בארצות הברית, אך הופץ ב-500,000 יחידות, דבר שמאשר את התואר "אלבום זהב".
בשנת 2005, החוזה של N.E.R.D עם Virgin Records הסתיים והלהקה התפרקה. שלוש שנים מאוחר יותר, הלהקה התאחדה תחת חברת Star Trak Entertainment, חברת בת של אינטרסקופ רקורדס שהוקמה על ידי ויליאמס והוגו. האלבום השלישי של הלהקה, Seeing Sounds, פורסם בשנת 2008, ונמכר רק ב-80,000 עותקים בשבוע הראשון שלו. האלבום העוקב, Nothing, יצא בשנת 2010.