שלו-כליפא נשואה לאילן, אם לשלושה ומתגוררת בהר אדר.
דויטשה פוסט
דויטשה פוסט (בגרמנית: Deutsche Post AG) הפועלת בשם המסחרי דויטשה פוסט DHL, היא שירות הדואר הגרמני וחברת שירות השליחים הגדולה בעולם. מטה החברה נמצא בבון. בתאגיד עובדים 510,000 עובדים, וחטיבת הדואר שלו מעבירה 61 מיליון מכתבים בכל יום בגרמניה, מה שהופך אותה לחברה הגדולה ביותר בתחומה באירופה. חטיבת אקספרס (DHL) פועלת ב-220 מדינות וטריטוריות.
דויטשה פוסט הוא יורשו של הדואר הגרמני דויטשה בונדספוסט, אשר הופרט בשנת 1995 והפך לחברה עצמאית לחלוטין בשנת 2000. DHL Express היא חברה בת בבעלות מלאה. מאז ההפרטה, דויטשה פוסט הרחיבה משמעותית את תחום העסקים שלה באמצעות רכישות. בסוף 2014, רכשה הקבוצה את סטריטסקוטר, יצרנית קטנה של כלי רכב חשמליים. שנתיים לאחר מכן רכשה הקבוצה את UK Mail, שירות דואר ממוקד עסקים בבריטניה, תמורת 315.5 מיליון דולר (243 מיליון ליש"ט). החברה לשעבר הפכה לחטיבה בדויטשה פוסט.
הרווחים לשנת 2016 לפני ריבית ומיסים (EBIT) של קבוצת דויטשה פוסט DHL עמד על 3.491 מיליארד אירו, עם רווח נקי של 2.64 מיליארד אירו והכנסות של 57.334 מיליארד אירו. התשואה להון, לפני מיסים, עמדה על 27.7%. דירוג האשראי של הקבוצה לטווח ארוך, בנובמבר 2016, היה BBB+ עם תחזית יציבה לפי פיץ' ריטינגס.
דויטשה פוסט נסחרת בבורסת פרנקפורט וכלולה במדד יורוסטוקס 50. בשנת 2016, 20.5% ממניות הקבוצה הוחזקו על ידי בנק KfW בבעלות המדינה; 79.5% נסחרו בחופשיות: 65.6% מוחזקים על ידי מוסדיים ו-10.8% על ידי משקיעים פרטיים.
Deutsche Post
רצח אב
רצח אב (בלטינית: parricida) הוא מעשה של רצח האב על ידי בנו או בתו. לעיתים משתמשים בכינוי זה גם לגבי התנקשות בשליטים, שרואים בהם בהשאלה את "אבי האומה".
רצח אם (בלטינית: matricidio) נדיר יותר ולא משמש בהשאלה. ההתייחסות בחקיקה לרצח הורים חמורה יותר מרציחות רגילות.
נושא רצח האב העסיק יוצרים עוד בימי קדם והוא נפוץ במיתוסים (זאוס קיצץ לחתיכות את אביו, קרונוס) ומונצח על ידי סופוקלס במחזה אדיפוס המלך והמשכיו. זיגמונד פרויד השתמש בנושא בתארו את תסביך אדיפוס.
על פי הדין הישראלי מי שגורם במזיד למותו של אביו, אמו, סבו או סבתו יואשם ברצח, גם אם לא הוכחה כוונה תחילה ובכך מבטא המחוקק דין חמור יותר מאשר בהריגות אחרות. על פי הדין ביפן נקבע להורג אביו עונש מוות או מאסר עולם, אולם ב-1968, מקרה בו בת רצחה את אביה, לאחר שזה ניצל אותה מינית, הביא לשינוי החקיקה.
Everybody Hurts
"Everybody Hurts" (כל אחד כואב) הוא שיר שבוצע על ידי להקת הרוק האלטרנטיבי אר.אי.אם., ויצא לאור בשנת 1992 כחלק מן האלבום "Automatic for the People". השיר הגיע למקום ה-29 במצעד הבילבורד הוט 100, ולמקום הראשון במצעדים בבריטניה, קנדה, אוסטרליה, צרפת, אירלנד ואיסלנד.
רקע.
השיר נכתב ברובו על ידי מתופף הלהקה ביל ברי, אף שהקרדיט באלבום נחלק בין כל חברי הלהקה. את העיבוד ערך ג'ון פול ג'ונס יוצא להקת לד זפלין.
בריאיון ל-BBC אמר באק:"באופן מודע כתיבה לצעירים חייבת להיות מאוד ישירה". המסר בשיר עוסק בשלילת התאבדויות ובמתן תקווה. בשנת 2001 האספה הלאומית של מדינת נבדה שיבחה את אר.אי.אם. על תרומתה למניעת התאבדויות בקרב בני נוער.
הוידאו קליפ לשיר צולם בסן אנטוניו, טקסס. בתחילת הקליפ חברי הלהקה נוסעים במכונית ונתקעים בפקק תנועה. המצלמה מתמקדת במה שקורה ברכב שלהם וברבים של נוסעים אחרים אשר נראים מיואשים. מייקל סטייפ סולן הלהקה יוצא מן הרכב ומתהלך ליד הרכבים העומדים. בסוף הפרק יוצאים כל העומדים בפקק ממכוניותיהם ונוטשים אותן. סצנת פקק התנועה מושפעת מן הסרט שמונה וחצי של הבמאי פדריקו פליני.
רעידת האדמה בהאיטי.
בשנת 2010 הפיק סיימון קאוול מופע מוזיקה שהכנסותיו קודש לנפגעי רעידת האדמה בהאיטי. Everybody Hurts שבוצע במופע נבחר כשיר צדקה שהכנסותיו יועברו לטובת נפגעי רעש האדמה. בהקלטת השיר השתתפו אמנים רבים בהם רוד סטיוארט, מריה קארי, ג'ון בון ג'ובי, גארי בארלו, רובי ויליאמס, קיילי מינוג ומיילי סיירוס. ההכנסות ממכירת הסינגל חולקו בין קרן שהקים עיתון הסאן הבריטי למען נפגעי האסון, לבין ועדת החירום לאסונות שסייעה לנפגעי רעש האדמה. בתוך יומיים מהוצאת הסינגל נמכרו ממנו 200,000 עותקים בבריטניה, ל-453,000 עותקים בשבוע הראשון למכירתו, ול-600,000 עותקים בסך הכל.
בגרסת כיסוי זו שיתף רובי ויליאמס פעולה עם להקת טייק ד'את לראשונה מאז עזיבתו את הלהקה בשנת 1995.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ובמקום ה-11 במצעד זה לשנת 2010. כמו כן הגיע במצעדים השבועיים למקום הראשון בסקוטלנד ובאירלנד.
דניאל לאפיין
דניאל לאפיין (באנגלית: Daniel Lapaine; נולד ב-15 ביוני 1971) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי.
ביוגרפיה.
לאפיין נולד בסידני שבאוסטרליה להורים צרפתים. הוא למד במכון הלאומי לאמנות הדרמה (NIDA) וסיים את לימודיו ב-1992. לראשונה זכה להכרה ב-1994 כשגילם את השחיין הדרום אפריקני דייוויד ואן ארקל בסרטו של פ. ג'. הוגן "חתונתה של מיוריאל". מאז הופיע ברחבי העולם בקולנוע, בתיאטרון ובטלוויזיה.
בתיאטרון הופיע לאפיין בתפקיד בסניו במחזה "הסוחר מוונציה" בתיאטרון שייקספיר גלוב לצדו של ג'ונתן פרייס. עוד בתיאטרון שיחק בתפקיד טריפ במחזה "Other Desert Cities", וגילם את איילרט לוובורג במחזה "הדה גאבלר" בתיאטרון אולד ויק, לצדה של שרידן סמית'. הוא שיחק בתפקיד לאוניטס במחזה "אגדת חורף" בתיאטרון שפילד קרוסיבל, קורט במחזה "ריקוד המוות" בטרפלגר סטודיוס, ובדמות ג'ורג' במחזה "כולם היו בניי" בווסט אנד לצדו של דייוויד סושה. בתיאטרון רויאל קורט הופיע לאפיין במחזות "Scenes from the Back of Beyond" ו-"F***ing Games" בבימויו של דומיניק קוק. באוסטרליה הופיע לאפיין עם להקת התיאטרון של סידני במחזות "המלך ליר" ו-"Les Parents terribles". עם להקת התיאטרון בל שייקספיר גילם את רומיאו במחזה "רומיאו ויוליה", והופיע במחזות "המלט" ו"ריצ'רד השלישי".
לאפיין הופיע פעמיים בסדרת הטלוויזיה הבריטית "מראה שחורה". ב-2011 הופיע בפעם הראשונה בפרק "תולדות חייך" בתפקיד מקס, וב-2017 גילם את ד"ר דוסון המזוכיסט בפרק "מוזיאון שחור".
בקולנוע שיחק לאפיין בסרטה של קתרין ביגלו "כוננות עם שחר", בסרט "הזדמנות אחרונה לאהבה" לצדם של דסטין הופמן ואמה תומפסון, ובסרט "שנגחאי" לצדו של ג'ון קיוזאק. הוא שיחק בתפקיד ראשי בסרט "The Abduction Club", ובסרט "Elephant Juice" של מירמקס. לאפיין גילם תפקיד בלתי נשכח בסרט "ארמון של סורגים" לצדן של קלייר דיינס וקייט בקינסייל. עוד השתתף בסרטים "יופי מסוכן", "חתונה פולנית" ו"גוזו".
בטלוויזיה הופיע לאפיין בכל ארבע העונות של הסדרה "קטסטרופה" של ערוץ 4 ואמזון פריים, בה גילם את דמותו של דייב, חברו הטוב של רוב. בסדרה "ורסאי" של רשת גילם את דמותו של המלך צ'ארלס השני. בשנת 2000 כיכב במיני-סדרה "הממלכה העשירית" בתפקיד הנסיך ונדל וייט. ב-2004 שיחק בתפקיד טים אלרטון בפרק "רצח על הנילוס" בסדרה "פוארו" לפי ספריה של אגאתה כריסטי בכיכובו של דייוויד סושה. ב-2009 גילם את דמותו של האסטרונאוט ניל ארמסטרונג בסרט הטלוויזיה "Moon Shot". עוד גילם את הקטור במיני-סדרה "הלנה מטרויה" לצדו של רופוס סוול. עוד בטלוויזיה השתתף בסדרות כגון "Vexed", "לואיס", "ורה", "מראה שחורה", "מלון בבילון", "ג'יין הול", "The Good Housekeeping Guide", ו-"I Saw You". באוסטרליה הופיע בסדרה "A Country Practice" ובסדרה "G.P." לצדה של קייט בלאנשט.
לאפיין כתב וביים את הסרט האוסטרלי "48 Shades". המבוסס על הרומן "48 Shades of Brown" מאת ניק ארלס. הסרט יצא לאקרנים באוסטרליה בשנת 2006.
חיים אישיים.
ב-1998 פגש לאפיין את השחקנית האנגלייה פיי ריפלי במסיבה אצל חברים משותפים. השניים נפגשו שוב בניו יורק והחלו לצאת. באוקטובר 2001 התחתנו בטקס בטוסקנה שבאיטליה. באוקטובר 2002 נולדה בתם הבכורה, פרקר. באוקטובר 2006 נולד בנם סוני.
הנאום בארמון הספורט
הנאום בארמון הספורט (בגרמנית: Sportpalastrede), מוכר גם כנאום המלחמה הכוללת (Totaler Krieg) הוא נאום שנשא שר התעמולה של גרמניה הנאצית, יוזף גבלס ב-18 בפברואר 1943 בהיכל הספורט בברלין במטרה לחזק את רוח הלחימה של העם הגרמני במהלך מלחמת העולם השנייה.
נאום זה היה למעשה ההודאה הפומבית הראשונה של ההנהגה הנאצית כי מהלך המלחמה אינו תואם את התוכניות, וכי גרמניה עומדת בפני סכנות חמורות. גבלס ביקש ללכד ולחזק את רוחו של העם הגרמני, ולהכינו לקראת העתיד הקשה הצפוי לו, על מנת להבטיח את שרידותו ושרידות אירופה כולה מפני האויב הבולשביקי.
הנאום בן 109 הדקות נחשב לדוגמה מובהקת לשילוב הרטוריקה כחלק מן התעמולה הנאצית.
רקע היסטורי.
אסטרטגית המלחמה הנאצית התבססה על עיקרון של "מלחמת בזק" כלומר הכרעה מהירה של האויב תוך שימוש מאסיבי משולב של אש ותנועה מהירה לכיבוש שטחי קרקע. היא לא הייתה ערוכה מבחינה כלכלית למצב של מלחמה סטטית וממושכת. לעומת זאת האסטרטגיה של ברית המועצות התבססה על "מלחמת התשה" הנשענת על כמויות בלתי נדלות של נשק וכוח אדם הנלחמים עד לניצחון. התפתחות המלחמה בחזית המזרחית מול ברית המועצות, לא התנהלה בהתאם לתכנון הנאצי וגרמניה מצאה את עצמה מובסת מול עוצמת התפוקה של כלי הנשק וכח האדם הסובייטי שהיו גדולים בהרבה משלה.