ניקולס רידלי (באנגלית: Nicholas Ridley; 1500 לערך - 16 באוקטובר 1555) היה בישוף לונדון והכומר האישי של הנרי השמיני, מלך אנגליה. היה מבין ראשי הכנסייה האנגליקנית והוצא להורג בעוון כפירה ובגידה על ידי מרי הראשונה, מלכת אנגליה הקתולית. מרטיר (קדוש מעונה) של הכנסייה האנגליקנית.
תולדות חייו.
רידלי היה נצר למשפחה מיוחסת מנורת'מברלנד שבצפון אנגליה. ב-1518 החל ללמוד בקולג' פמברוק שבאוניברסיטת קיימברידג'. ב-1526, לאחר קבלת תואר מוסמך אוניברסיטה, עבר ללמוד בסורבון ובאוניברסיטת לוון. עם שובו התמנה לאחד ממשגיחי האוניברסיטה (פרוקטור) ולאחר מכן היה לכומר האוניברסיטה. ב-1534 חתם על גילוי דעת של כמרי האוניברסיטה המכריז על חוסר הסמכות החוקית של האפיפיור באנגליה. הוא נודע כמטיף, נואם ואיש ויכוח מוכשר. ב-1537 זכה לתואר בתאולוגיה ומונה על ידי הארכיבישוף מקנטרברי, תומאס קרנמר לאחד מעוזריו. ב-1541 התמנה לכומר האישי של המלך הנרי השמיני ולקאנון של קנטרברי. ב-1547 התמנה לבישוף רוצ'סטר וסייע לקרנמר בהשלמת ספר התפילות של הכנסייה האנגליקנית. ב-1549 התמנה לבישוף לונדון.
בתפקידו כבישוף לונדון חתם ב-9 ביולי 1553 על ההצהרה הכנסייתית לפיה, כיוון שהן נישואיו של הנרי השמיני לקתרין מאראגון, אמה של מרי והן נישואיו לאן בולין, אמה של אליזבת הוכרזו כמבוטלים, הרי שהן מרי והן אליזבת הן ממזרות ואינן ראויות לרשת. לפיכך היורשת החוקית של הכתר לאחר מות אדוארד השישי, מלך אנגליה היא הליידי ג'יין גריי. ב-10 ביולי הוכתרה ג'יין גריי כמלכה ומרי נמלטה, אך תשעה ימים לאחר מכן חזרה מרי ללונדון ותפסה את הכס. ג'יין ורידלי נתפסו ונכלאו במצודת לונדון.
ב-1554 נכלאו יחד עם רידלי גם בישוף ווסטר, יו לטימר והארכיבישוף מקנטרברי, תומאס קרנמר, תחילה במצודת לונדון ולאחר מכן בכלא פוקסום באוקספורד. השלושה הואשמו בכפירה (עקב אמונתם הפרוטסטנטית) ובבגידה (עקב תמיכתם בהכתרתה של ג'יין גריי למלכה) ועברו עינויים. ב-16 באוקטובר 1555 הוצאו לטימר ורידלי להורג על ידי העלאה על המוקד ברחבה שלפני קולג' באליוול באוקספורד (כיום נמצאת במקום אנדרטה ויקטוריאנית לזכרם). הם קרויים "המרטירים מאוקספורד" (כחצי שנה לאחר מכן הצטרף אליהם גם תומאס קרנמר) וב-16 באוקטובר מצוינת הכנסייה האנגליקנית את זכרם.
ג'ון דאדלי, דוכס נורת'מברלנד
ג'ון דאדלי, הדוכס הראשון מנורת'מברלנד (באנגלית: John Dudley, 1st Duke of Northumberland; 1504 - 22 באוגוסט 1553), אביר מסדר הבירית היה גנרל ואדמירל אנגלי. שירת כלורד הראשון של האדמירליות וכמנהיג מפלגת הרפורמה הדתית בחצרו של הנרי השמיני, מלך אנגליה והיה אחד המקורבים אליו ביותר בימיו האחרונים. לאחר מות הנרי, שימש כאפוטרופסו של המלך-הילד אדוארד השישי, מלך אנגליה והוביל את ממשלתו בין השנים 1550–1553 בהן הנהיג למעשה את הממלכה. בשל יוזמתו להכתיר את ליידי ג'יין גריי למלכת אנגליה, לאחר מות אדוארד, הואשם בבגידה חמורה, נדון למוות והוצא להורג בעריפת ראש. לפני מותו חזר באופן פומבי לאמונה הקתולית. בזיכרון הפופולרי נחרט דאדלי כפוליטיקאי מוכשר ויצירתי, תככן ואופורטוניסט שהצליח לעטוף את שאיפתו לשררה, עושר וכבוד באצטלה של עשייה למען ממלכתו. בנו רוברט דאדלי, רוזן לסטר, היה מועדף בחצר המלכה אליזבת הראשונה.
תולדות חייו.
נעורים וקריירה צבאית.
אביו של ג'ון דאדלי, אדמונד דאדלי, היה שר האוצר של הנרי השביעי, מלך אנגליה. אולם הוא נאשם בבגידה כאשר ג'ון היה בן ארבע או חמש ונכלא במצודת לונדון. ב-7 ביולי 1510 הוצא להורג בעריפת ראש. ב-1512 לקח אותו אדוארד גילפורד תחת חסותו. דאדלי שגדל מאז בבית המשפחה נשא בהיותו בן 20 את ג'יין בת ה-16, בתו של גילפורד, לאשה.
בשל המגבלות שהוטלו על משפחתו עקב בגידת אביו, לא יכל דאדלי להתקבל למשרה מלכותית ופנה לקריירה של איש צבא, בה עשה חיל, התקדם בשירות הצי הבריטי וצבר ממון. שני אנשי מפתח בחצר הנרי השמיני, תומאס וולסי ותומאס קרומוול, התרשמו מיכולותיו של הצעיר ושכנעו את המלך לבטל את המגבלות, דבר שאיפשר לו להמנות על אנשי החצר. ב-1532 השתתף בתפקיד טקסי בעת חתונתו של הנרי לאן בולין. ב-1537 רכש מבן משפחה את טירת דאדלי בסטפורדשייר והפך לבעל רכוש שיאפשר לו לקבל תואר אצולה. ב-1543 מונה על ידי הנרי השמיני ללורד האדמירליות ושנה לאחר מכן הוביל מסע מלחמה מוצלח מול סקוטלנד. ביו יוני לאוגוסט 1545 ארגן את המגננה לאורך תעלת למאנש אל מול איומי הפלישה של צרפת במסגרת המלחמות האיטלקיות, ששיאה היה בקרב סולנט. שירותו הצבאי הקנה לו שם של קצין ומפקד מעולה והקנה לו בשנת 1547 את תואר רוזן ווריק ואת תפקיד הלורד צ'מברלין. הוא הכניס רפורמות רבות בצי, ארגן וצייד אותו באופן מודרני והפך אותו למודרני ולמצויד ביותר באירופה. כמו כן התעניין דאדלי במסעות גילוי ארצות ושיט רחוק-טווח ופעל לגיוסו של מגלה הארצות סבסטיאן קבוט לשירות הבריטי. במקביל לתפקידו הצבאי פעל דאדלי, בשנותיו האחרונות של הנרי השמיני, בנחישות במועצה המלכותית למען רפורמות דתיות וזכה בחיבת המלך ואמונו. קידומו של דאדלי היה מקביל לקידומו של אדוארד סימור, דוכס סומרסט. יחסיו עם סימור ידעו עליות ומורדות. באחת מן ההתקרבויות ביניהם (ביוני 1550) נשא בכורו של דאדלי, ג'ון, את אן, בתו של סימור, לאשה.
בתקופת אדוארד השישי - שליט למעשה של אנגליה.
לאחר מות המלך הנרי השמיני התמנה סימור לאפוטופסו של המלך-הילד אדוארד השישי בעוד דאדלי התמקד בתפקידי הגנה, אבטחה, מודיעין וביטחון. שיא המהלכים המלחמתיים באותה תקופה היה קרב פיקני בסקוטלנד בשלהי 1547, בו נרשם הניצחון לזכותו של דאדלי. נאמנותו לכתר הוכחה כאשר דיכא את מרידת קט במזרח אנגליה בקיץ 1549. בפעולות אלו ואחרות זכה דאדלי לתדמית של איש צבא וביטחון מקצועי הרותם את יכולותיו ואת האמביציה שלו לטובת הממלכה, זאת בניגוד לסימור, שפעולתו כפוליטיקאי ואיש חצר קנתה לו אויבים רבים. בפברואר 1550 קודם דאדלי למשרת הלורד נשיא המועצה ובאוקטובר 1551 זכה בתואר דוכס נורת'מברלנד. עלייתו של דאדלי סימנה את שקיעתו של סימור, שנאסר מספר ימים לאחר שדאדלי קיבל דוכסות בעוון בגידה וניסיון לבצע הפיכה בחצר המלך. דאדלי הפך רשמית לאפוטרופוס המלך הצעיר ולאיש החשוב ביותר בממלכה. בינואר 1552 הוצא סימור להורג.
תארו הרשמי של דאדלי החל מ-1552 היה לורד סטיוארט, המשרה הגבוהה ביותר בחצר ובעל סמכות ריבונית במועצה המלכותית, שנייה רק לזו של המלך. כיוון שכאשר מלאו למלך 14 הוא היה משוחרר מחובת אישור המועצה על החלטותיו, הקפיד דאדלי לשמש לו כחבר ויועץ קרוב ואכן, המלך התייעץ עם דאדלי בכל ונטה לקבל את החלטותיו. כפי שהיה רפורמטור בארגון הצבאי, היה דאדלי רפורמטור גם בארגון הממשלתי והציבורי. הוא הנהיג קיצוצים נרחבים, ביטל כפילויות ובזבוזים ויזם חוקים שביססו שמרנות פיננסית. יחד עם זאת ניסה ליצור מערכת מחירי-מקסימום ליצרנים שתאפשר מחייה לעניים. אך מערכת המחירים שנקבעה הייתה בלתי-ריאלית וגרמה למצב בו לחקלאים היה משתלם יותר שלא למכור תוצרת במחיר הנמוך שנקבע וכך נגרם מחסור. מחאות העניים שפרצו דוכאו ביד קשה.
דאדלי הגיע למסקנה שמצב המלחמה בו נמצאה אנגליה מול צרפת וסקוטלנד מהווה נטל כבד על אוצר הממלכה, מכניס אותה לחובות ומהווה איום על חוסן המטבע. לפיכך, ערך מספר צעדים לכיון שלום. הוא המליץ לאדוארד להשתדך לאליזבת דה ולואה, נסיכת צרפת והגיע להסכם במסגרתו נסוגו האנגלים מהמצור הממושך על בולון בתמורה לכופר בסך 150,000 ליש"ט. במסגרת הסכם השלום המהפכני עם סקוטלנד, נקבע לראשונה בהיסטוריה גבול מדיני מוסכם בין שתי ישויות. הסכמי השלום גובו בכוחות אנגליים שהגנו על המעוז בקאלה ועל הגבול המדיני עם סקוטלנד. בסכסוך בין צרפת לאימפריה הרומית הקדושה הוביל דאדלי למדיניות של נייטרליות.
ההרפתקנות הפיננסית היחידה בה תמך דאדלי הייתה בתחום מסעי גילוי הארצות. הוא תמך במימון ישיר של הכתר במשלחת שניסתה להגיע לסין דרך "המעבר הצפון-מזרחי" ובמסעות למרוקו ולסיירה לאון.
מבחינה דתית המשיך דאדלי את הקו בו נקט אדוארד מתחילת שלטונו ואף החריף את הצעדים להלאמת אדמות המינזרים וחלוקתן, להסרת כל העיטורים מן הכנסיות ולשימוש בספר התפילות של תומאס קרנמר כחוק מדינה.
הכתרת ג'יין גריי.
במאי 1553 חש דאדלי שמצבו הבריאותי של אדוארד לא יאפשר לו לחיות עוד זמן רב. מתוך חשש שעם מות המלך תעלה על הכס מרי הקתולית שבלי ספק תשים קץ לקריירה שלו, החליט לסכל את עלייתה לכס המלכות. הוא זיהה את ליידי ג'יין גריי, נינתו של הנרי השביעי כיורשת החוקית והשיא לה את בנו הרביעי, גילפורד דאדלי. את אחותה, קתרין, השיא לבעל בריתו, רוזן פמברוק ואת בתו קתרין השיא לחבר אחר במשפחה, רוזן הנטינגטון. כך טווה רשת של נאמנות בינו לבין משפחת הטוענים לכתר. במקביל, שכנע את אדוארד לחתום על מסמך לפיו, כיוון שהן נישואיו של הנרי השמיני לקתרין מאראגון, אמה של מרי והן נישואיו לאן בולין, אמה של מרי ואליזבת הוכרזו כמבוטלים, הרי שהן מרי והן אליזבת הן ממזרות ואינן ראויות לרשת. לפיכך היורשת החוקית של הכתר לאחר מותו תהיה הליידי ג'יין גריי. דאדלי החתים על המסמך גם את בישוף לונדון, ניקולס רידלי.