הסרט מספר על האנשים שעבדו לאחר אסון צרנוביל ובמחיר חייהם מנעו אסון בקנה מידה עולמי. הסרט מתמקד בכבאי, ליקווידטור, המשתתף במבצע החילוץ וחיסול השלכות האסון בתחנת הכוח הגרעינית בצ'רנוביל, באפריל 1986. הדמויות הראשיות הן הכבאי אלכסיי, המהנדס ולרי והצולל הצבאי בוריס. לקבוצה יש משימה קטלנית: המים במיכל שמתחת לכור מתחממים יותר ויותר וצריך לרדת לגיהנום הזה ולמנוע את התרחיש הגרוע ביותר, שעלול להפוך את יבשת אירופה כולה למדבר לא מיושב.
עלילה.
אפריל 1986. הכבאי, קפטן אלכסיי קרפושין פוגש את חברתו האהובה אולגה סבוסטינה בעיר פריפיאט אותה עזב לפני עשר שנים. לאולגה יש בן, אליושה, קרפושין חושד שזה בנו. הוא מבקש העברה מהממונים עליו למחוז אחר ומתכונן לעזוב את פריפיאט. בלילה אליושה וחבריו עולים על אופניים לתחנת הכוח הגרעינית ועדים לפיצוץ הכור. אליושה מצלם את המתרחש במצלמת LOMO שקיבל קודם במתנה מאלכסיי ומקבל מנת קרינה. קרפושין לא מפוכח, הוא נוסע מפוחד מציפורים שנופלות לפתע מהשמיים, גורמות לו להתרסק עם המכונית במורד. הוא רואה טור של מכוניות כיבוי אש ומבקש להצטרף לאחד הצוותים. בהתלקחות הוא מוצא את חברי חולייתו לשעבר, שהגיעה לשם ראשונה: הם נשלחו לגג, שם הבטון נשרף והומס. החברים במצב קשה, הם מקיאים, עורם נשרף מקרינה. קרפושין לוקח שני חברים לאמבולנסים שהגיעו. הוא מפונה גם לבית החולים, אבל הוא יורד עם מנה קטנה של קרינה.
קרפושין מעורב בעבודת הוועדה, המסקנות מאכזבות: מתחת לחסימת החירום יש מאגר מלא מים, אם הדלק החם יישפך לשם, פיצוץ תרמי חדש יתרחש וכתוצאה מכך פליטה רדיואקטיבית עלולה לכסות לא רק את קייב, אלא גם להגיע למוסקבה. מתקבלת החלטה לשלוח לשם קבוצת מהנדסים על מנת להתחיל באוטומציה ולשאוב מים או, במקרים קיצוניים, לפתוח את השסתום באופן ידני. גורם בכיר אומר כי יישמרו מושבים למשתתפי המבצע במטוס שטס לשווייץ, שם ממתינים לגיבורים במרפאה מיוחדת לטיפול בהשפעות הקרינה. קרפושין, שעבד בשירותי הכבאות, מכיר היטב את התחנה מרגע הקמתה ומציע מעבר נסתר אל היעד, אך מסרב ללכת בעצמו. כשהוא מגיע לאולגה, הוא מגלה שאליושה חולה מאוד. כל התושבים מפונים באוטובוסים ומצבו של אליושה מחמיר. קרפושין יורד מהאוטובוס וממהר לחזור. הוא מנהל משא ומתן עם הפקיד לשלוח במקום זאת את אליושה לשווייץ.
שלושה אנשים: קרפושין, המהנדס ולרה וקולונל בוריס יורדים למרתף המוצף של יחידת הכוח של הכור הגרעיני בתחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל. הם מצליחים למשוך את החוט וברגע האחרון לפני שמתחילים את המתח להפעלת לוח הבקרה. עם זאת, שאיבה אוטומטית למטה לא עושה את עבודתה. בוריס, רואה את האור הבוהק, עושה את דרכו דרך האש ונכנס לאולם ובו דלק לוהט, לאחר שקיבל מינון קטלני של קרינה. אליושה נשלח לשווייץ. קרפושין וולרה הולכים בפעם השנייה ופותחים את הבולם, מים זורמים מהמיכל, המשימה הושלמה. ולרה מבוהלת שובר את הכבל, בעוד קרפושין ממהר אחריו.
אולגה הולכת לבית החולים, שם אומרת הרדיולוגית כי קרפושין נשלף על ידי כוחות ההצלה לאחר שהמים נוקזו. מצבו כה קשה עד שהרופאים לא מעזים להעבירו, הוא עצמו מהווה מקור לקרינה. אולגה ממהרת לתא הבידוד, שם היא מוצאת את קרפושין שנכווה ומעורר פלצות. שלושה חודשים לאחר מכן, אליושה חוזר לקייב לאחר טיפול בשווייץ ופוגש את אולגה לבדה.
הפקה.
הסרט נכלל ברשימת 14 סרטי קולנוע שזכו לתמיכת קרן הקולנוע הרוסי. מרבית צילומי החוץ נערכו בבודפשט, הונגריה. אתרי צילום נוספים כללו את מוסקבה ופרבריה ואתרים נוספים ברוסיה.
שחרור.
יציאתו לאקרנים תוכננה ל-8 באוקטובר 2020, במאי 2020 דווח שיציאת הסרט נדחתה ל-22 באוקטובר. באוגוסט 2020 פורסמה כרזה חדשה ובהמשך יציאתו לאקרנים נדחתה ל-15 באפריל 2021. ב-3 ביוני 2021, הסרט הופץ לצפייה דיגיטלית על גבי שרתי Premier וביולי אותה שנה עלה גם לצפייה בנטפליקס.
ביקורת.
הסרט זכה לביקורות מעורבות ממבקרי הקולנוע הרוסיים, הדעות לגבי הסרט היו חלוקות. מבקרים רבים ראו בסרט "תשובה" רוסית למיני סדרה מבית HBO והשוו ביניהם, לרוב לטובת הסדרה.
בביקורת למהדורת Afisha סבר יגור בליקוב כי "הסרט כאמצעי תקשורת עם הקהל נוטה יותר להיכשל... אך עם זאת, זהו סרט עשוי בחריצות שיכול גם לרתק" ניקולאי קורנאצקי במגזין "אמנות הקולנוע" העריך מאוד את עבודתם של הצלמת קסניה סרדה ודנילה קוזלובסקי כבמאי: "במאי אחר נולד בצ'רנוביל, ובמאי בעל איכויות נדירות למדי - שיודע לעשות סרט של שחקן". אנטון דולין, שכתב באתר "מדוזה", הסכים איתו: "האישה החזקה ביותר בצ'רנוביל מתגלה כקסניה סרדה בת ה-26 שצילמה את הסרט". טימור אלייב מעיתון 2x2 כינה את הסרט "מלודרמה חסרת ערך ללא פנים אנושיות" ש"נכשל[ת] בכל חזיתות הקולנוע". ואדים בוגדנוב, מאתר Intermedia.ru מאמין כי "הסרט בהחלט איכותי. סגנון חזותי חזק, עבודת משחק משכנעת של קוזלובסקי ואקינשינה, פסקול בלתי נשכח, עבודה רבה שנעשתה על אביזרים, תפאורות ואפקטים" בעוד סרגיי אובולונקוב מ-Kino.mail.ru טען ש"לא הבמאי וגם לא התסריטאים עצמם הבינו איזה סרט הם עושים: מלודרמה טלוויזינית, שובר קופות עם אפקטים מיוחדים, או הפקה שנועדה להזכיר את האירועים הנוראיים שקרו לפני 35 שנה". בבטאון הממשלה רוסייסקאיה גאזטה פורסמו שני טקסטים של מחברים עם דעות הפוכות: אלכסיי ליטובצ'נקו סבר כי "בהחלט לא ניתן לקרוא לסרט אמיתי יותר או יעיל יותר" (בהשוואה לסדרה של HBO) ואנדריי מקסימוב אמר: "דנילה קוזלובסקי שולט. הוא שחקן נפלא ובמאי שמנסה ללכת בדרך עצמאית."
יחסי גבון–צ'ילה
יחסי גבון–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הגבונית לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הגבונית לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין גבון לצ'ילה כוננו באופן רשמי בספטמבר 1978.
בשנת 1984 פתחה צ'ילה שגרירות בליברוויל, בירת גבון, זו פעלה עד 1989.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בגבון אינם נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן, אלא אשרה אלקטרונית (eVisa). לעומת זאת, אזרחי גבון שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן.
יחסי סאו טומה ופרינסיפה–צ'ילה
יחסי סאו טומה ופרינסיפה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין סאו טומה ופרינסיפה לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-5 במאי 1989.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בסאו טומה ופרינסיפה אינם נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן, אלא אשרה אלקטרונית (eVisa). לעומת זאת, אזרחי סאו טומה ופרינסיפה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן.
תולעי שיער-סוס
תולעי שיער-סוס (שם מדעי: Nematomorpha, מכונות גם Gordiacea, "תולעים גורדיות") הן אחת מכ-40 המערכות של ממלכת בעלי החיים, הדומות במורפולוגיה שלהם באופן שטחי לתולעים נימיות, ומכאן מקור השם המדעי. גודלם של מרבית המינים נע בין 5 ל-10 סנטימטרים, וקוטרם בין מילימטר ל-3 מילימטרים. ניתן למצוא תולעי שיער-סוס במקווי מים מתוקים, שקתות השקיה, בריכות שחייה, נחלים, שלוליות ובורות מים, וגם בים. התולעים הבוגרות עצמאיות, אבל הפגיות הן טפילות של פרוקי-רגליים, כדוגמת חיפושיות, תיקנאים, גמלי שלמה, חגבאים, וסרטנאים. ידועים 351 מינים החיים במים מתוקים, והערכה שמרנית משערת שיש כ-2,000 מינים של מים מתוקים ברחבי העולם. מקור הכינוי "תולעים גורדיות" הוא מאגדת הקשר הגורדי. השם מתייחס לעובדה שתולעי שיער-סוס מתכנסות לעיתים קרובות בצורת קשר, בייחוד בזמן הזדווגות.
תיאור וביולוגיה.
אורכם של מרבית המינים נע בין 5 ל-10 סנטימטרים, במקרים קיצוניים מגיע לאורך של 2 מטרים, וקוטרם בין מילימטר ל-3 מילימטרים. בחתך רוחב גופן של תולעי שיער-סוס הוא גלילי, והוא דומה לשפופרת המכוסה בקוטיקולה חיצונית ללא ריסונים. הקוטיקולה עבה ובנויה מסיבי קולאגן בשכבות סליליות. על פני השטח של מרבית המינים יש בליטות שמהן יוצאים קוצים. הגוון של התולעים נע בין חום-שמנת בהיר ועד כמעט שחור. אפידרמיס דק מכסה על גוף ובו שריר אורכי עבה יחסית ומעיים בלתי מתפקדות. אין בגופן של התולעים מערכות עיכול, נשימה או מחזור דם. מערכת העצבים כוללת טבעת עצבים סמוך לחלק הקדמי של בעל החיים, וסיב עצב גחוני (ventral nerve cord) לאורך כל הגוף (למינים החיים בים יש בנוסף גם סיב עצבי גבי).