בסיום הקורס שב לגדוד 101 ושימש כמפקד מחלקה. לאחר מכן מונה לסגן מפקד פלוגה ובהמשך שימש כמפקד פלוגת החוד בגדוד 101. לאחר מכן מונה למפקד פלגת לוחמים ביחידת מגלן. בהמשך מונה למפקד סיירת צנחנים בין השנים 2004–2005, והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן שימש כמפקד מחזור בבא"ח צנחנים.
בספטמבר 2008 הועלה לדרגת סא"ל ומונה לראש ענף חי"ר בחטיבת ביסלמ"ח, ושימש בתפקיד בין היתר במבצע עופרת יצוקה, את תפקידו סיים ביוני 2009.
ב-15 ביולי 2009 מונה למפקד גדוד 202, והוביל אותו בין היתר בפעילות מבצעית ברצועת עזה, בתפקיד זה שירת עד אפריל 2011. לאחר מכן מונה למפקד בא"ח צנחנים בין השנים 2011–2013.
ב-18 באוקטובר 2013 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אפרים, ושימש בתפקיד עד 19 באוגוסט 2015. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ג (2016-2015). בהמשך מונה לקצין אג"ם של מפקדת העומק בין השנים 2016–2018.
בנובמבר 2016, הוגש כנגדו כתב אישום במסגרת עסקת טיעון בבית הדין הצבאי, על שנעזר בפקודיו ובקשם לסייע בטיפול ברכבו הפרטי, בניגוד לפקודות הצבא. על פי הסדר הטיעון הוא נטל אחריות על מעשיו, הועמד לדין על עבירת משמעת בלבד, והמשיך בשירותו הצבאי.
בשנת 2018 מונה לסגן מפקד עוצבת האש, ושימש בתפקיד עד שנת 2019.
ב-4 בספטמבר 2019 מונה למפקד מחוז צפון בפיקוד העורף, תפקיד אותו מילא עד 5 בספטמבר 2021. בגמר התפקיד פרש מצה"ל.
חיים אישיים.
ברגר בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול ובעל תואר שני בביטחון ישראל, הוא נשוי לסיון ואב לארבעה.
קבוצת נגב
קבוצת נגב (ידועה גם בשם "נגב קרמיקה") היא רשת ישראלית לעיצוב הבית בבעלות קרן ויולה ויריב לרנר, העוסקת ביבוא ומכירה של אריחי גרניט פורצלן ובמכירת כלים סניטריים וברזים. יו"ר הרשת הוא יריב לרנר. בקבוצת נגב מועסקים מעל 400 עובדים, בסניפים ברחבי הארץ מחיפה ועד אילת וכן במרכז הלוגיסטי ובמשרדי ההנהלה של החברה בראשון לציון.
היסטוריה.
נגב קרמיקה הוקמה בשנת 1969 על ידי משפחת פקר (בעלי פקר פלדה) כמפעל לייצור אריחי קרמיקה בעיר ירוחם. בשנת 1987 הפכה נגב קרמיקה לחברה ציבורית. בשנת 1990 נכנסה החברה לשוק הקמעונאות כשפתחה ברמת גן חנות ראשונה הפונה ללקוחות פרטיים. החברה זכתה בפרס קפלן לתעשייה על התייעלות והעלאת פריון העבודה.
בשנת 1993 נכנסה חברת אפריקה ישראל כשותפה בקבוצת פקר פלדה, ובשנת 2006 רכשה את חלקה של משפחת פקר בקבוצה, ובכך הפכה לבעלת השליטה בנגב קרמיקה. בשנת 2012 השלימה אפריקה ישראל את רכישת השליטה בנגב קרמיקה, לאחר שקנתה את המניות של חברות הביטוח מנורה והראל ומניות של מחזיקים פרטיים, ובכך הביאה למחיקת החברה מהבורסה ולהפסקת היותה חברה מדווחת.
בשנת 2000, בעקבות שינויים בשוק, הוחלט להסב את המפעל מייצור אריחי קרמיקה לייצור אריחי גרניט פורצלן. בשנת 2010 רכשה נגב מספר רשתות קמעונאיות והפכה ל"קבוצת נגב". בין הרשתות שנרכשו: רשת ויה ארקדיה, סופר קרמיק, אלגל וכן אורגל, יבואנית מוצרי חברת Grohe הגרמנית. מותג NOVO של החברה הושק בשנת 2000 והיה מיוצר במפעל נגב בירוחם, ובתוכו אריחי ריצוף, חיפוי קירות, כיורים ואמבטיות. כיום, מותג הבית נובו מיוצר באירופה.
בין השנים 2011–2014 ביצעה החברה עבירות רישום כוזב במסמכי תאגיד ועבירות דיווח לפי חוק ניירות ערך. החברה פיטרה את האחראים לכך ושכרה בודקים חיצוניים לחקירת האירועים. במרץ 2015 פוטר המנכ"ל אבי מוטולה, לאחר חוסר שביעות רצון של החברה ושל המנכ"ל. בהמשך פוטרו שלושה בכירים נוספים בחברה.
בשנת 2013 החלה החברה בהקמת מפעל חדש בירוחם שיעשה שימוש בטכנולוגיות ייצור מתקדמות. ביוני 2015 עובדי המפעל התאגדו תחת ההסתדרות וביולי 2016 נחתם הסכם קיבוצי. באפריל 2017, קרן ויולה וקבוצת משקיעים בהובלת איש העסקים יריב לרנר חתמו על הסכם לרכישת נגב. באוקטובר 2017 הודיעה הקבוצה על סגירת המפעל בירוחם ופיטורי עובדיו, ההסתדרות ביקשה צו מניעה נגד הפיטורין.
סביבתנות.
נגב קרמיקה נמנית ברשימת החברים המייסדים של "המועצה הישראלית לבנייה ירוקה". בתוך כך, השקיעה החברה בהפיכת מפעל ייצור הקרמיקה שלה בירוחם למפעל ירוק, שלא עושה שימוש בחומרים רעילים וממחזר כ-95% מחומרי הגלם שלו ומתוצרי הלוואי של תהליכי הייצור. בינואר 2014 העניק מכון התקנים הישראלי היתר לסמן את מוצרי Novo בתו ירוק, המעיד על ייצור אקולוגי. כמו כן, ב-2011 החלה החברה לייצר אריחים מסדרת נובו, שייצורם חוסך באנרגיה ובחומרי גלם. המפעל החדש של נגב קרמיקה בירוחם תוכנן ונבנה כך שיוכל לפעול כולו על גז טבעי (במקום גז בישול), מה שאמור לחסוך כ-50% מהוצאות המפעל על אנרגיה וכן למזער את הנזק לסביבה. כיום נגב קרמיקה אינה עוסקת ביצור אלא ביבוא ומסחר.
עסקאות בינלאומיות.
החברה חתמה על מספר עסקאות לאספקת אריחים לחיפוי וריצוף במוסדות שונים בחו"ל, ובהם:
אריחי הפורצלן של נגב קרמיקה שולבו בקניון אפריקה ישראל במוסקבה, באצטדיון הלאומי של רומניה, ברשת מלונות ראדיסון ועוד. במאי 2012 הודיעה החברה כי חתמה עם ענקית הפצת האריחים הקנדית "אולימפייה טייל" על הסכם להפצת אריחי NOVO של נגב בצפון אמריקה. במסגרת ההסכם צפויה נגב לייצר עבור אולימפיה מיליוני אריחים במשך חמש שנים.
צנטרל
צֶנטרָל–מרכז (בכתיב יידי: צענטראַל; בפולנית: Central) הייתה התאגדות הוצאה לאור יהודית בולטת שפעלה בשנים 1911–1914 ו-1923–1933 ומרכזה היה בעיר ורשה. הוציאה ושיווקה ספרים (בעיקר ביידיש ובעברית) ברחבי העולם היהודי (אירופה, ארצות הברית וארץ ישראל).
היסטוריה.
בשנת 1911 קמו כמה מן המו"לים היידיים והעבריים הגדולים באימפריה הרוסית והחליטו לייסד סינדיקט הוצאה לאור. התאגדות זו, "צנטרל", כללה את ההוצאה העברית תושיה (נוסדה ב-1896) של הסופר אברהם ליב שלקוביץ (בן-אביגדור), שהיה למנהל המחלקה העברית בהוצאה המאוגדת; ההוצאה היידית פּראָגרעס (פּרוֹגְרֵס) (נוסדה ב-1901) של יעקב לידסקי, שהופקד על מרבית הפרסומים ביידיש (כשהעורך תחתיו הוא דוד קָאסֶל), ועמהּ הוצאת השחר (נוסדה ב-1908) של מרדכי קפלן (קאפּלאן), שהתאחדה איתה קודם לכן, ב-1910; ב' שימין (וספרייתה "וועלט-ביבליאָטעק") (נוסדה ב-1908) של בנימין שימין; וש' שרעבערק (שרֶבֶּרק) (נוסדה ב-1902) של שלמה שרברק. כל חמשת המו"לים היו ליטאים וכולם תושבי ורשה, למעט שרברק, שישב בווילנה.
בהוצאה המאוחדת, שישבה ברח' נוֹבוֹליפּקי (Nowolipki) 7, ראו אור יצירותיהם של גדולי הסופרים, ההיסטוריונים והפדגוגים העבריים והיידיים, כמו גם סדרת ספרי ילדים, סדרת ספרי נוער וכן ספרי לימוד ומקראות. "צנטרל" הייתה ההוצאה לאור היהודית הראשונה שקשרה קשרים עם קהילות יהודיות מחוץ לרוסיה (כולל בארצות הברית), והביאה להפצת ספריה ברחבי העולם. מלבד ספרים הוציאה "צנטרל" דברי דפוס שונים, בהם לוח שנה שבו הופיעו ציורים בנושאים מקראיים, תצלומים של ארץ ישראל ואישים ידועים וכדומה, ואשר היה פופולרי ברחבי העולם היהודי במשך יותר מרבע מאה, וכן הגדות של פסח וכרטיסי "שנה טובה" אמנותיים שזכו להצלחה.
בשנת תרע"ג (1912) נוסדה במסגרת "צנטרל", ביוזמתם של בעלי "תושיה", בן אביגדור ויעקב ראמברג, חברת אחיספר להוצאת ספרים עבריים. באותה שנה הוציאה "אחיספר" את המאסף "נתיבות" ("בימה חפשית לענייני החיים והספרות").
בראשית שנת 1914 לקחה ההוצאה תחת כנפיה את הוצאת היומון היידי הנפוץ "דער פריינד" (נקרא גם "דאָס לעבן") בוורשה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914 נפסקה פעילות ההוצאה.
ביוני 1921 נפטר לידסקי, ובספטמבר הלך לעולמו גם בן-אביגדור (שלקוביץ). שרברק רכש את "תושיה" ומיזג אותה לתוך הוצאתו, ובשנת 1922 העביר את בית המסחר והוצאת הספרים שלו מווילנה לוורשה, שהייתה עתה לבירת המדינה הפולנית החדשה. בשנת 1923 התגבשו מחדש ההוצאה המאוחדת "צנטרל" והוצאת-הבת "אחיספר" בבעלותם של השותפים הנותרים: שימין, שרברק וקפלן.
הקטלוגים של הוצאת "צנטרל" מהשנים 1922–1925 מונים יותר מ-500 פרסומים ביידיש, בהם מגוון של ספרי לימוד לבתי הספר היהודיים, ספרי לימוד שפות (פולנית, אנגלית, ספרדית), מילונים, אנתולוגיות, מחזות לתיאטרון חובבים, עשרות חוברות של שירי יידיש עם תווים, כרזות, גלויות הנושאות תמונות של סופרים וידוענים יהודים, וכן לוחות שנה וכרטיסי ברכה.
עם התפתחות המו"לות היהודית במרוצת שנות ה-20, עלה הצורך לפתח שיטות הפצה חדשות. פעולה חשובה שנעשתה במטרה לחזק את מערך ההפצה של הספרים היהודיים הייתה ייסודו של הקואופרטיב "ביכער" ('ספרים') בשנת 1926 על ידי ההוצאות "צנטרל" וב. קלעצקין, בשיתוף פעולה עם הוצאות יהודיות ברחבי העולם. הקואופרטיב היה מרכז ההפצה של ספרים יהודיים החשוב ביותר בפולין. הקטלוג המאויר הגדול של "ביכער", שיצא מדי רבעון, הופץ בכל רחבי העולם היהודי, וכלל פרסומים של עשרות הוצאות לאור יהודיות מפולין, מאמריקה ומארצות נוספות של התפוצה היהודית. בקטלוג משנת 1931 נטען כי הוא מציג כ-90% מהפרסומים ביידיש שראו אור באותה שנה.
בשנת 1928 פרסמה ההוצאה מהדורה חדשה של כל כתבי מנדלי מוכר ספרים (במהדורה הקודמת נפלו כמה שגיאות). מלאכת העריכה נמסרה לנחמן מייזל, עורך כתב העת הספרותי "ליטעראַרישע בלעטער", שכתב מבוא לכל אחד מ-20 הכרכים, והוסיף שני כרכים שבהם קיבץ מאמרים על אודות הסופר.