פרננדו נברו
Armored Saint
ארמורד סיינט (Armored Saint) היא להקת הבי מטאל אמריקאית מלוס אנג'לס שבארצות הברית.
היסטוריה.
השנים הראשונות.
להקת ארמורד סיינט נוסדה בשנת 1982 על ידי האחים פיל וגונזו סנדובל והגיטריסט דייוויד פריצ'רד, שלמדו כולם באותו בית ספר תיכון בפסדינה. הבאים שהצטרפו היו הסולן ג'ון בוש והבסיסט ג'ואי ורה - שלמדו אף הם באותו בית הספר. שם הלהקה נבחר לאחר שחמשת החברים צפו בסרט אקסקליבר תחת השפעת סמים בבית קולנוע, וגונזו הציע את השם "Armored Saint" - קדוש משוריין.
הלהקה הקליטה דמו של חמישה שירים, שלושה מביניהם נכללו בהקלטה הראשונה שלה - המיני אלבום "Armored Saint", שיצא בשנת 1983 דרך חברת התקליטים Metal Blade Records. שנה לאחר מכן עזבה הלהקה את Metal Blade וחתמה על חוזה עם חברה אחרת בשם Chrysalis.
ארמורד סיינט הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה, "March of the Saint", בשנת 1984, ושנה אחריו את האלבום "Delirious Nomad", שאחריו עזב פיל את הלהקה. את האלבום השלישי, "Raising Fear", הקליטו ארבעת החברים הנותרים. עקב חוסר שביעות רצון של חברי הלהקה מחברת Chrysalis שאיתה עבדו, הלהקה חזרה לפעול דרך Metal Blade בשנת 1988, והוציאה את אלבום ההופעה הראשון שלה, "Saints Will Conquer", זמן קצר לאחר מכן. באותה השנה הגיטריסט ג'ף דאנקן הצטרף ללהקה כנגן גיטרה נוסף, והוא חבר בה עד היום.
בזמן ההקלטות לאלבום הבא, פריצ'רד אובחן כחולה לוקמיה, ונכנע למחלה עוד לפני השלמת ההקלטות. לאחר הפסקה קצרה, הגיטריסט פיל סנדובל (אחד מהגיטריסטים המקוריים של ההרכב) חזר ללהקה כדי להחליף את פריצ'רד וההקלטות נמשכו. התוצר הסופי של ההקלטות, האלבום "Symbol of Salvation", זכה להצלחה משמעותית. כמה חודשים לאחר מכן, הזמר ג'ון בוש קיבל הצעה לתפקיד הסולן בלהקת המטאל המצליחה אנתרקס. בוש הסכים לתפקיד וארמורד סיינט התפרקה רשמית.
האיחוד והמשך הקריירה.
בשנת 1999 בוש החליט לנסות ולהקים מחדש את ארמורד סיינט. ההרכב כולו גויס מחדש ובשנת 2000 האלבום "Revelation" יצא לאור. זהו האלבום הראשון של הלהקה שמכיל שיר שמילותיו בספרדית - השיר "No Me Digas".
שנה לאחר מכן הלהקה הוציאה אלבום אוסף חדש - "Nod to the Old School", אוסף של כמה שירים חדשים ומספר דמואים ופריטים נוספים. אחרי האלבום חזר בוש ללהקת אנתרקס וארמורד סיינט חזרה לאי פעילות.
בשנת 2004 גם ג'ואי ורה הצטרף לאנתרקס - צירוף שאמור היה להיות קבוע, אך בתחילת 2005 סקוט איאן מאנתרקס הכריז שהלהקה חוזרת להרכבה הקלאסי, דבר שהטיל את המשך החברות של ורה ובוש בלהקה בספק. בוש הצהיר שמעורבותו באנתרקס הסתיימה ועזב את הלהקה, ובשנת 2008 ארמורד סיינט התאחדה רשמית והחלה לעבוד על אלבום חדש בשם "La Raza" שיצא במרץ 2010. מאז הקליטה הלהקה אלבום נוסף שנקרא "Win Hands Down", שעתיד לצאת לאור ב-2 ביוני 2015.
חברי הלהקה.
הרכב נוכחי
חברים לשעבר
הסנדלר
הסנדלר (באנגלית: The Cobbler) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2014 בבימויו של טום מקארתי ובכיכובם של אדם סנדלר, דסטין הופמן, דן סטיבנס, סטיב בושמי ואלן ברקין. הסרט עוסק בסנדלר שנתקל בחפץ קסום שמאפשר לו ללבוש את דמותם של לקוחותיו.
תקציר העלילה.
הסרט נפתח בלואר איסט סייד של ניו יורק בשנת 1903. קבוצת גברים יהודים חסידיים נאספים בחנותו של סנדלר כדי לדון בבעיה שמעסיקה אותם, אדם בשם גרגמן מטריד אותם ואת בני משפחותיהם. החסידים מוסרים את זוג הנעליים של גרגמן לסנדלר, פנחס סימקין (דוני קשוורץ). פנחס לוקח את הנעליים למרתף של החנות שלו ומשתמש במכונת תפירה מיוחדת כדי לעבוד על הנעליים. בנו הצעיר הרשל (איתן חודישמן) נכנס, ופנחס מסביר לו את החשיבות של המכונה.
בימינו, מקס סימקין (אדם סנדלר) עובד כסנדלר בחנות. השכן שלו הוא ג'ימי (סטיב בושמי), שפועל במספרה הסמוכה. אישה צעירה בשם כרמן הררה (דיאז מלוני) מגיעה ומספרת למקס כי היא עובדת עם הקהילה של לואר איסט סייד כדי למנוע מקבלני בניין נחשבים להרוס את החלקים של השכונה, כדי לבנות מגדל משרדים ענק במקומם. לא נראה שלמקס אכפת מכל מה שקורה לחנות.
בריון מקומי בשם ליאון לודלאו (מטאוד מן) נכנס לחנות של מקס כדי להחליף את הסוליות בנעליו, אך מכונת התפירה של מקס מקולקלת. מקס מחליט להשתמש באחת המכונות הישנות שמשפחתו השתמשה בעבר. מתוך סקרנות, הוא בודק מה מידת הנעליים של לודלאו ורואה שהוא נועל נעליים בגודל 10.5 כמו מקס. מקס מנסה את הנעליים, ולהפתעתו, הוא ממש הופך להיות לודלאו. הוא לוקח נעליים אחרות ומשתמש במכונה עליהן, ומבין מה שהוא יכול לעשות עם המכונה הישנה של משפחתו.
לאחר שמקס מגלה מה הוא יכול לעשות עם המכונה הישנה של משפחתו הוא משתמש ביכולת החדשה, נועל נעליים של אנשים שונים ומתחיל לחיות חיים של אנשים אחרים. באחת הפעמים הוא הולך לצ'יינה טאון כאיש סיני סתם כדי ליהנות מהיום. בפעם אחרת, הוא הולך למסעדה כגבר אחר ויוצא בלי לשלם עבור הארוחה שלו. ופעם אחת, הוא לוקח את הנעליים של גבר בריטי בשם אמיליאנו (דן סטיבנס) אחרי שחברתו טיירן (קים קלוטייר) הביאה לו אותם לתיקון. כאמיליאנו, מקס מגלה איפה אמיליאנו חי ורואה את טיירן חברתו מתקלחת, והיא מזמינה אותו להצטרף אליה. הוא בשקיקה מתחיל להוריד את בגדיו עד שהוא מבין שברגע שהוא מוריד גם נעל אחת, הוא כבר לא יהיה אמיליאנו, כך שהוא עוזב.
מקס חי בבית עם אמו החולה שרה (לין כהן). שניהם מתפללים ומקווים שהם יוכלו לראות את אביו של מקס עוד פעם אחת. באחת מהפעמים מקס מחליט לגרום לאמו להיות מאושרת על ידי שימוש בנעליים שהיו שייכת לאביו אברהם (דסטין הופמן). הוא קובע איתה לארוחת ערב ומעניק לה לילה אחד של אושר.
במהלך הסרט מקס עובר הרפתקאות שונות בגופם של אחרים וכך לומד על עצמו, משפחתו ואביו. ההרפתקאות שהוא עובר מחוללות בו שינוי, אכפת לו מעתידו של העסק המשפחתי ובדרכו, הוא מנסה לעזור לכרמן למנוע את הריסת המבנים.
ארמורד סיינט
שוד הרכבת הגדול בבריטניה (1963)
שוד הרכבת הגדול התרחש בבריטניה ב-8 באוגוסט 1963. כנופיה בת 17 אנשים עצרה רכבת של הדואר המלכותי כ-90 קילומטרים מצפון-מערב ללונדון ושדדה ממנה שקי שטרות כסף בסכום של כ-2.6 מיליון לירות שטרלינג (כ-48 מיליון לירות במחירי 2013). מרבית השודדים נתפסו במהרה על ידי המשטרה, אך רוב הכסף שנגנב לא נמצא. היה זה ממעשי השוד הגדולים בהיסטוריה הבריטית ואחד ממעשי הפשע הידועים בבריטניה במאה העשרים.
השוד.
השוד תוכנן במשך חודשים על ידי כנופיית השודדים בהנהגתו של ברוס ריינולדס (Bruce Reynolds). היא כללה כעשרים איש שכללו את גורדון גודי, באסטר אדוארדס, צ'רלי וילסון, רוי ג'יימס, ג'ון דאלי, ג'ימי וייט, טומי ויסבי, ג'ים חוסי, בוב וולץ', רוג'ר קורדרי ורוני ביגס ונוצרה על ידי שיתוף פעולה בין שתי כנופיות של העולם התחתון מדרום לונדון, שאחת מהן הייתה בעלת ניסיון בשוד רכבות. המידע אודות הרכבת שהייתה יעד לשוד ומטענה סופק לשודדים על ידי אחד מעובדי הדואר המלכותי. הכנופיה קנתה לצורך מסתור ומילוט חווה מוזנחת (Leatherslade Farm) כ-40 קילומטרים מאתר השוד המיועד. כמשתתפים בפעולת השוד עצמה נקבעו 17 מאנשי הכנופיה.
הרכבת יצאה מגלאזגו בשעת ערב של ה-7 באוגוסט 1963 בדרכה לתחנת יוסטון בלונדון. היו בה קטר דיזל/חשמל, 12 קרונות וצוות של 72 עובדי הדואר, שעסקו במיון הדואר תוך כדי הנסיעה. הרכבת אספה ומסרה שקי דואר לאורך נתיב נסיעתה. שטרות הכסף נמצאו בקרון השני שלאחר הקטר. בדרך כלל לא נישא ברכבת סכום שלמעלה מ-300 אלף לירות, אך באותו ערב היה מטען הכסף גדול באופן חריג.
בשעה 3 לפנות בוקר עצר נהג הקטר את הרכבת במעבר סירס (Sears Crossing) ליד הכפר מנטמור (Mentmore) שבבקינגהאמשייר () לנוכח אור איתות אדום על המסילה. האור האדום הודלק על ידי השודדים באמצעות סוללות כשבמקביל הם כיסו את האור הירוק. עוזר הנהג יצא מהקטר וניסה להתקשר למוקד בקרה בטלפון מסילתי, אלא שחוטי הטלפון נחתכו על ידי השודדים. בדרכו חזרה לקטר נתפס והוכנע על ידי השודדים, שלבשו ברדסים על פניהם. נהג הקטר ניסה למנוע מהשודדים לעלות על הקטר והוכה בראשו באלת מתכת (אנשי הכנופיה לא נשאו נשק חם). פציעה זו סיימה את הקריירה שלו כנהג קטר.
הכנופיה ניתקה את הקטר ושני הקרונות שאחריו מיתר הקרונות שברכבת. אחד השודדים היה נהג קטר בעל ניסיון, שנכלל בכנופיה כדי שיסיע את הרכבת אל הנקודה שבה התכוונה הכנופיה לפרוק ממנה את שקי הכסף. ברגע האמת התברר שהוא איננו יודע לנהוג בקטר שבראש הרכבת. בכל זאת הצליחה הכנופיה להסיע את הקטר ושני הקרונות לנקודת הפריקה - מעל גשר על כביש (Bridego Bridge) במרחק של 800 מטרים דרומית לנקודת העצירה של הרכבת (). שם הם פרצו אל קרון הכסף, שבו נמצאו חמישה עובדי דואר ללא שומר חמוש או נשק. הם הוכנעו במהירות, נהג הקטר ועוזרו צורפו אליהם וכולם נכבלו והושכבו כשפניהם למטה בפינת הקרון. אחד השודדים הורה להם שלא לנוע במשך חצי שעה לאחר שייעזבו (בדיעבד התברר שהייתה זו טעות, שכן המשטרה הסיקה מכך שהשודדים יימלטו למסתור במרחק של 30 דקות נסיעה מאתר השוד).
השודדים יצרו שרשרת אנושית והעבירו את שקי הכסף מהקרון אל משאית שחיכתה במקום. כיוון שראש הכנופיה קבע לפעולה כולה מגבלת זמן של 30 דקות הספיקו השודדים להוציא מהקרון רק 120 מתוך 128 שקי הכסף שהיו בו. לאחר מכן הם עזבו את המקום במשאית ובשני כלי רכב אחרים.