לרוב העדיפו האוסטאשים שיטות רצח ידניות באמצעות פטישים, גרזנים, סכינים וכדומה. בסטארה גראדישקה התנסו גם בהשמדת אסירים המונית בגז רעיל ובהרעבה, בהשראת השיטות הנאציות. תחילה השתמשו האוסטאשים במשאיות גז, וזאת כנראה בהשראת משאית הגז שפעלה במחנה סיימישטה שהוקם בשטחי מדינת קרואטיה העצמאית. סימו קלאייץ' העיד כי נשים וילדים יהודים ננעלו במשאית משטרה ירוקה שצינור המפלט שלה חובר בצינור גומי לתא המטען, וכך נסעה סביב למחנה עד שהקורבנות נפחו את נשמתם. העד דראגוטין סקרגאטיץ' אישר זאת בעדותו לעיתונות על המשפט של דינקו שאקיץ'. בהמשך, הכניסו לשימוש תאי גז, לאחר שניסויים בגופרית חד-חמצנית עלו יפה. עדה מאשרת זאת:
והראיות עוד מרובות. תא הגז פורק ב-1943, פן תבוא משלחת של הצלב האדום, שאכן הגיעה לבסוף, ביוני 1944.
חשוב לציין, בצד אזכורם של תאי הגז, את צינוקי המרתף, בייחוד צינוק מס' 3, שעליו היה אמון אוסטאשה בשם ניקולה גאגרו, ועל שמו נקרא אותו תא נודע לשמצה כ"מלון גאגרו", ובו הוחזקו אסירים שנידונו לכליאה בבידוד והתענו בעינויים פיזיים וברעב, עד שנגאלו מייסוריהם בחנק עם חוטי תיל שנעשה על ידי גאגרו באופן אישי. קבוצה אחת שכזו שרדה 36 ימים ברעב (הצליחו להבריח להם מעט מזון) עד שבא עליהם מותם. נאמר כי הקברנים, אף הם אסירים מותשים, יכלו לסחוב אותם בזוגות, מכיוון שהיו תשושים.
המפקדים שתפעלו את מחנה ההשמדה היו סוהרים אוסטאשים מבטאליון המשמר האוסטאשי השני, שפלוגותיו שמרו על סביבותיו של מחנה III. הללו כללו את מילאן אורשקוביץ', שפיקד על המחנה במשך שנת 1942. סגניו היו אנטון וורבאן האחראי על הוצאות להורג וחיסולים בגז, וכו דינקו שאקיץ', שנתפס ב-1998 ועמד לדין על פשעיו. בהמשך פיקדו שם מירוסלאב פיליפוביץ'-מאיסטורוביץ', ועוד מפקדים העונים לשמות בושאק, סטויצ'יץ', ראקי, ניקולה גאצ'יץ' ואחרים. במחנה פעלו גם נשים אוסטאשיות צעירות: נשים ואחיות של השומרים הגברים. הללו כללו את מאיה בוז'דון, שפיקדה על הנשים, ואת נאדה לובוריץ', אחותו של וייקוסלאב לובוריץ' ורעייתו של דינקו שאקיץ'.
פינוי המחנה.
ב-1944, עם התקרבם של כוחות הפרטיזנים של טיטו, החלו האוסטאשים בפינוי אסירי סטארה גראדישקה למחנה ציגלאנה. ראשית, הוצעדו האסירים הקרואטיים, קבוצה בת כ-600 איש, מהם מתו תשעה.
בהמשך, הוצעדו קבוצות גדולות של יהודים וקרואטים. המרחק שהלכו היה כ-36 ק"מ, ואותו עשו תוך כ-10 שעות. האסירים הנותרים, יהודים וסרבים, עברו סלקציה.
רוב הסרבים הוצאו להורג, ומיעוטם, יחד עם רוב היהודים, נשלחו ברכבת דרך מחנה לפוגלאבה. סימו קלאייץ' היה בין אלו, וחבריו לקרון תכננו ניסיון בריחה, אלא שהוא לא עלה יפה, ורובם נורו או ננטשו בלב שדות מוקשים. קלאייץ' גילה כי לנוסעים בשני הקרונות האחרים, שלא ניסו כוחם בבריחה, הזעיף המזל פנים פי כמה וכמה: הקרונות הוצתו על יושביהם עם הגיעם ליאסנובאץ. המזון בסטארה גראדישקה הורע עד מאוד וכן לא היה מזון מספק לאסירים החדשים במשך שלושה ימים מהגיעם ליאסנובאץ. האסירים שבאו דרך לפוגלאבה נרצחו לאלתר.
המחנה עצמו שוחרר על ידי בעלות הברית באפריל 1945, וכל אסיריו הועברו ליאסנובאץ, שם מצאו רובם את מותם.
ברוך רוזנבלום
מיכל מירון שקד
יוסי עין דור
שתיקה כהודאה
שתיקה כהודאה הוא כלל משפטי החל בדיון אזרחי לפיה כל טענה עובדתית שנטענה בכתב התביעה ולא הוכחשה, רואים אותה כאילו הנתבע הודה בה, והתובע אינו חייב להוכיח אותה. הרציונל שעומד מאחורי הכלל מתבטא גם במתן פסק דין לטובת התובע בהיעדר הגנה או באי התייצבות הנתבע לדיון, בנסיבות מסוימות. הסנקציה העיקרית על הכחשת עובדות שראוי היה להודות בהן היא חיוב בהוצאות שנדרשו לשם הוכחת העובדות.
במשפט פלילי, יכולה הימנעות נאשם מלהעיד במשפטו או להשיב לאשמה לשמש כתוספת ראייתית לצורך הרשעה על סמך עדות יחידה, אולם לא רואים את שתיקתו כהודאה.
תקנה 83 לתקנות סדר הדין האזרחי קובעת:
מקור הביטוי.
המקור לביטוי "שתיקה כהודאה" הוא בתלמוד בבלי (יבמות פז) "שתיקה כהודאה דמיא".
במשפט העברי.
בתלמוד ובספרות הראשונים והאחרונים נידונו מקרים שונים ביחס לכלל זה: האם מי שחוטף מחברו חפץ שיש ויכוח על בעלותו והשני שותק נחשב כמודה לו. האם בדבר שיש בו עדות מוכחשת ושתק יוכל לומר ששתק כיון שסמך על העדים. בדיני ערבות דנו האם מי שהיה רגיל להיות ערב בעסקים שונים שבין שני צדדים ובאחד העסקים שתק נחשב כמתחייב, ועוד מקרים רבים.
חריגים לכלל.
ישנם מספר חריגים לכלל של שתיקה כהודאה, כגון טענה כנגד קטין או פסול דין אחר, אשר טעונה הוכחה גם בהיעדר הכחשה מצידו. כמו כן, ככלל, שיעור הנזק הנתבע נחשב לשנוי במחלוקת, אלא אם הנתבע הודה בו במפורש. הכלל אינו מפקיע את שיקול דעתו של בית המשפט, אשר רשאי לדרוש מן התובע הוכחה של העובדות.
כתובת אינטרנט
א.ש. שטיין
א. ש. שטיין
ברט פארב
ברט לורנצו פארב (באנגלית: Brett Lorenzo Favre; נולד ב-10 באוקטובר 1969) הוא שחקן עבר בפוטבול אמריקאי ששיחק בתפקיד הקוורטרבק. פארב הוא אחד השחקנים הבולטים בתולדות ליגת ה-NFL, הוא זכה שלוש פעמים בתואר ה-MVP של ה-NFL, מחזיק בשיאים רבים, בהם מספר שיא הפתיחות הרצופות לקוורטרבק, כמו כן החזיק בשיא המסירות לטאצ'דאון ובמספר יארדים הרב ביותר במסירה עד שבירתם על ידי פייטון מאנינג ובשיא הניצחונות בעונה הסדירה עד שבירתו בידי טום בריידי. בשנת 2007 נבחר פארב לספורטאי השנה של ספורטס אילוסטרייטד ובשנת 2016 נבחר להיכל התהילה של הפוטבול המקצועני.
פארב שיחק בליגת ה-NFL במשך 20 עונות, את מרבית הקריירה שלו, מעונת 1992 ועד תום עונת 2007, עשה פארב בקבוצת הגרין ביי פאקרס. בסיום אותה עונה הודיע פארב על פרישתו ממשחק פעיל, אך לאחר מספר חודשים חזר בו, ביקש שחרור מהקבוצה וחתם בניו יורק ג'טס. לאחר עונה אחת עם הג'טס הודיע פארב שוב על פרישתו, אך לקראת פתיחת עונת 2009 חתם על חוזה במינסוטה ויקינגס המשתייכת לאותו בית כמו הגרין ביי פאקרס ופרש לאחר שתי עונות.
ביוגרפיה.
נעוריו והקריירה בליגת המכללות.
פארב נולד בעיר גולפפורט שבמדינת מיסיסיפי, השני מבין ארבעה ילדים. בבית ספר התיכון שיחק בנבחרת הפוטבול במגוון תפקידים בהגנה ובהתקפה, תחת הדרכתו של אביו המאמן, אירווין פארב.
ב-1987 החל פארב ללמוד לתואר בחינוך מיוחד באוניברסיטת דרום מיסיסיפי, הוא שיחק עבור נבחרת האוניברסיטה במשך ארבע עונות ובסיומן החזיק בשיאים רבים שחלקם הגדול טרם נשבר. לפני שנתו האחרונה באוניברסיטה, היה מעורב פארב בתאונת דרכים, מכוניתו סטתה מהכביש והתהפכה כשפארב נלכד בתוכה. לאחר שחולץ, נאלצו הרופאים להסיר חלק ניכר מהמעי הדק שלו, למרות זאת פארב התאושש במהירות וכבר לאחר שישה שבועות הוביל את הנבחרת לניצחון על אוניברסיטת אלבמה.
קריירה מקצוענית.
אטלנטה פאלקונס.
פארב נבחר בסיבוב השני בדראפט של 1991 על ידי האטלנטה פלקונס, בחירה מספר 33 סך הכל. במהלך העונה לא שמר פארב על חיים ספורטיביים, נהג לשתות לשוכרה, והפגין חוסר בגרות. ניסיון המסירה הראשון שלו בליגה נחטף על ידי הקבוצה היריבה לטאצ'דאון, סך הכל שותף פארב בשני משחקים בלבד, ניסה ארבע פעמים למסור ללא אף הצלחה ופעמיים נחטף. בתום העונה בוצעה עסקה בין הפלקונס לגרין ביי פאקרס, ופארב עבר לשחק בוויסקונסין.
גרין ביי פאקרס.
התחלת הקריירה שלו בפאקרס לא בישרה טובות, הוא נכנס לראשונה כמחליף במשחק השני של העונה, שהסתיים בתבוסה 31-3 לטמפה ביי באקנירס. במשחק הבא נכנס שוב כמחליף לאחר פציעה של הקוורטרבק הפותח, פארב איבד ארבע פעמים את הכדור, אך הצליח למסור לטאצ'דאון ניצחון שניות לפני תום ההתמודדות.
את רצף הפתיחות שלו כקוורטרבק הפותח, שנעצר רק לאחר למעלה מ-18 שנה ומהווה שיא NFL, החל בשבוע הרביעי של עונת 1992, במשחק הניצחון מול הפיטסבורג סטילרס. את העונה כולה סיימו הפאקרס במאזן 7-9 ולא הצליחו להעפיל לפלייאוף, במשחקים בהם שותף מסר פארב ל-3,227 יארד ו-18 טאצ'דאונים. פארב נבחר בסיום העונה למשחק הפרו-בול הראשון בקריירה שלו.
ב-1993 הוביל פארב את הפאקרס לפלייאוף, לראשונה מאז 1982, וב-1994 חזר על ההישג, כשהוא מוסר ל-33 טאצ'דאונים במהלך העונה.
העונות בין 1995 ו-1997 היו עונות שיא בקריירה של פארב, ב-1995 סיימו הפאקרס בהנהגתו במאזן של 11 ניצחונות לעומת 5 הפסדים, ופארב הוביל את הליגה עם מסירות ל-4,413 יארד ו-38 טאצ'דאונים. בסיום העונה נבחר ל-MVP של ה-NFL על ידי סוכנות הידיעות AP, אך הפאקרס הפסידו בגמר ה-NFC לדאלאס קאובויס ולא הצליחו להעפיל לסופרבול. ב-1996 שוב היה פארב השחקן הדומיננטי בליגה, הוא רשם בה 3,899 יארד ו-39 טאצ'דאונים, ונבחר בפעם השנייה ברציפות -MVP. הפאקרס סיימו במאזן מצוין של 3-13 והעפילו לסופרבול. במשחק האליפות מול הניו אינגלנד פטריוטס מסר פארב לשני טאצ'דאונים, והבקיע אחד נוסף בריצה, הפאקרס ניצחו 35–21, וזכו בגביע וינס לומברדי. ב-1997 סיימו הפאקרס שוב במאזן 3-13 והעפילו לסופרבול אך הפעם הפסידו לדנבר ברונקוס 31-24. פארב נבחר בסיום העונה הסדירה ל-MVP בפעם השלישית ברציפות, לאחר שהשיג 4,212 יארד ו-31 טאצ'דאונים.
בין השנים 1998 ל-2007 הוביל פארב את הגרין ביי פאקרס עוד חמש פעמיים לפלייאוף. ב-2007, במה שנראה כעונת הפרישה שלו, שבר פארב שיאי NFL במספר המסירות לטאצ'דאונים לאורך הקריירה, במספר היארדים, ובמספר הניצחונות של קוורטרבק פותח. הפאקרס העפילו באותה עונה עד גמר ה-NFC אך הפסידו 23-20 לניו יורק ג'איינטס.
ניו יורק ג'טס.