טרוור הווארד (באנגלית: Trevor Howard; 29 בספטמבר 1913 - 7 בינואר 1988) היה שחקן קולנוע ותיאטרון בריטי.
ביוגרפיה.
הווארד נולד בקליפטונוויל שבמחוז קנט באנגליה. אביו, ארתור, היה סוכן ביטוח בלוידס של לונדון. הוא החל לללמוד במכללת קליפטון, ועזב כדי ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, והחל לשחק בתיאטרון הבריטי בתפקידים קטנים. ב-1936 כיכב בהצגה הלונדונית "צרפתית ללא דמעות".
במלחמת העולם השנייה שירת מספר שנים בחיל הקשר המלכותי של הצבא הבריטי, בדרגת לוטננט שני, עד ששוחרר ב-1943. נפוצו מספר סיפורי גבורה על תקופת שירותו, בפרט בקרבות מול השלטון הנאצי בנורווגיה ובפלישת בעלות הברית לסיציליה, אך מסמכים רשמיים מעידים כי שוחרר בשל חוסר יציבות נפשית.
קריירה קולנועית.
לאחר ששיחק בהצגה "קצין הגיוס" ב-1943, החל הווארד לשחק בסרטים. תפקידו הראשון היה בסרט "הדרך קדימה" (1944).
ב-1945 גילם הווארד את דמות הרופא בסרט "פגישה מקרית", וזכה להכרה בעקבותיו. בהמשך שיחק במספר מותחנים בריטיים, וב-1947 הוזמן על ידי לורנס אוליבייה לגלם את דמותו של פטרוצ'יו בסרט השייקספירי "אילוף הסוררת". ב-1949 גילם את תפקידו של הבלש קאלאויי בסרטו הקלאסי של קרול ריד "האדם השלישי". אחד מתפקידיו המהוללים היה כקצין המיוסר סקובי בסרטו של ג'ורג' פארל "לב העניין", על פי הרומן הנודע של גרהם גרין. סרטים נוספים בהם כיכב היו "המרד על הבאונטי", "ירוק לסכנה", "מנואלה", "הפרג אינו פרח", "בית הבובות", "הצייד אחר השמש", "המפתח" ועוד.
ב-1958 זכה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי על משחקו בסרט "המפתח", וב-1960 היה מועמד לפרס האוסקר על משחקו בסרט "בנים ואוהבים". ב-1963 שיחק בסרט "אדם בתווך" בכיכובו של רוברט מיצ'ם וזכה בפרס אמי על גילום ראש ממשלת בריטניה, בנג'מין דיזראלי, בסרט "The Invincible Mr Disraeli". ב- 1964 שיחק בסרט "אבא אווז" לצידם של קארי גרנט ולסלי קארון. ב-1965, שיחק בסרט "מוריטורי" לצידם של יול ברינר ומרלון ברנדו וב"מבצע חץ מקשת". הווארד גילם בסרטים רבים את דמות הקצין הבריטי, למשל בסרטים "פון ראיין אקספרס", "הדו-קרב הארוך", "הסתערות חיל הפרשים" ועוד.
ב-1970, שיחק בסרט "בתו של ריאן" בכיכובה של שרה מיילס.
בערוב ימיו שיחק במספר תפקידי משנה, בסרטים "האפיפיורית יוהנה", "סופרמן" (1978), "גנדי" (1982), ותפקידו האחרון היה בשנה בה נפטר, בסרט "The Dawning" (1988).
חייו האישיים.
כשחזר לתיאטרון ב-1943, שיחק בהצגה "The Recruiting Officer", שם הכיר את השחקנית הלן שרי. הם נישאו ב-8 בספטמבר 1944 ונותרו נשואים עד מותו של הווארד. הווארד ניהל, עם השנים, פרשיות אהבים קצרצרות עם נשים רבות. ב-1950 עמדו נישואיו פעם אחת ויחידה בסכנה של ממש עקב רומן עם הצרפתייה אנוק איימה (שהייתה בת 18 אז, ונשואה לבעלה הראשון אדוארד צימרמן) ששיחקה לצדו, באחד מתפקידיה הראשונים, בסרטו של רונאלד נים "הסלאמאנדר המוזהב".
הווארד התמודד כל חייו עם בעיית שתיית משקאות חריפים מרובה. הוא נפטר בינואר 1988 משחמת הכבד.
הפנל הבין-ממשלתי על שינויי אקלים
חואן מירו
תחכמוני (דמות מקראית)
תַּחְכְּמֹנִי הוא דמות מקראית, שהיה מראשי הגיבורים של דוד המלך. לפי מדרש חז"ל, היה גם ראש הסנהדרין. השילוב של אִישׁ חַיִל עם תלמיד חכם עשתה אותו לדמות מופת ולסמל לשילוב בין לימוד תורה לחיי המעשה. בשל כך, בתי ספר ומוסדות חינוכיים רבים הדוגלים בשילוב כזה קראו לעצמם על שמו – תחכמוני.
ברשימת הגיבורים אשר לדוד המלך כתוב: .
דוד המלך.
בתלמוד הבבלי במסכת מועד קטן, מובאת דעה שונה: תחכמוני מיוחס לדוד המלך. וכך כתוב: "אלה שמות הגבורים אשר לדוד יושב בַּשֳּבֳת וגו'". אמר רבי אַבָּהוּ הכי קאמר (כך אמר) : "ואלה שמות גבורותיו של דוד: "יושב בַּשֳּבֳת" - בשעה שהיה יושב בישיבה לא היה יושב על גבי כרים וכסתות (כמו שנוהג אדם חשוב), אלא על גבי קרקע (כאחד התלמידים). דכל כמה דהוה רבייה עירא היאירי קיים הוה מתני להו לרבנן על גבי כרים וכסתות (שכל הזמן שהיה רבו של דוד "עירא היאירי" קיים, היה עירא מלמד להם לתלמידים כשהוא יושב על גבי כרים וכסתות) כי נח נפשיה הוה מתני דוד לרבנן והוה יתיב (כאשר נחה נפשו -נפטר עירא, היה דוד מלמד לחכמין והיה יושב) על גבי קרקע. אמרו ליה ליתיב מר אכרים וכסתות לא קביל עליה (אמרו לו: ישב אדוני על כרים וכסתות ולא קבל עליו, מחמת ענוה, שלא להראות עצמו כרבם של ישראל. תחכמוני - אמר רב אמר לו הקב"ה הואיל והשפלת עצמך - תהא כמוני: שאני גוזר גזרה ואתה (בצדקתך) מבטלה. ראש השלישים - תהא ראש לשלשת אבות (שדוד נמנה בתפילה כאחד משלושת האבות. הוא "עדינו העצני" (מרמז:) כשהיה יושב ועוסק בתורה היה מעדן עצמו כתולעת) ובשעה שיוצא למלחמה היה מקשה עצמו כעץ ("העצני" ומתחזק). (ומה נאמר) על שמונה מאות חלל בפעם אחת שהיה זורק חץ ומפיל שמונה מאות חלל בפעם אחת ." (דף ט"ז, עמ' ב).
מראשי הגיבורים.
הרד"ק סבור כי "תחכמוני " בדומה ל"עדינו העצני" הם מראשי הגיבורים של דוד המלך, וכינויו בא להעיד על חכמתו, שנוספה על גבורתו, "והיה יושב בשבת סנהדרין... והיה ראש להם". אף "תחכמוני" ו"בן חכמוני" עניין אחד הם: בן חכמה.
בן חכמוני.
עליו כתוב בדברי הימים א' "וְאֵלֶּה רָאשֵׁי הַגִּבֹּרִים אֲשֶׁר לְדָוִיד, הַמִּתְחַזְּקִים עִמּוֹ בְמַלְכוּתוֹ עִם-כָּל-יִשְׂרָאֵל לְהַמְלִיכוֹ--כִּדְבַר יְהוָה, עַל-יִשְׂרָאֵל. יא וְאֵלֶּה מִסְפַּר הַגִּבֹּרִים, אֲשֶׁר לְדָוִיד: יָשָׁבְעָם בֶּן-חַכְמוֹנִי, רֹאשׁ השלושים (הַשָּׁלִישִׁים)--הוּא-עוֹרֵר אֶת-חֲנִיתוֹ עַל-שְׁלֹשׁ-מֵאוֹת חָלָל, בְּפַעַם אֶחָת".
לפי סברה זו, מדובר בשני אנשים שונים ואף הוא נמנה עם גיבורי דוד.
פרשנות אחרת.
יש הגורסים, כי לא מדובר בשני אנשים שונים, כי אם באותו אדם, אשר הגרסה עליו בספר שמואל ב' השתבשה, וכי הנוסח המתואר בספר דברי הימים א', הוא הנכון והיחיד. לדעתם, טענה זו אינה מצריכה את ההסברים שלעיל.
ימת טאנה
אורומיה (אמהרה)
מחוז ילובור
ילובור היה מחוז בחלק המערבי של אתיופיה, עם בירתה שלה גור ואחרי 1978 הבירה עברה לעיר מאטה. השם ילובור מגיע משתי מילים משפת האורומו, "ילו" שהוא שם של מקום ו"אבבורה" שהוא שם של אדם כלשהו ולכן אפשר לתרגם ש "ילא שייך לאבבורה".
ילובור גבלה במערבה בסודאן, ובין המחוזות האתיופים מחוז מחוז וואלגה בצפון ומחוז קאפה בדרום.
היסטוריה.
עד לשנת 1889 ריבונות על השטח היה בידי ממלכה עצמאית שנכבשה על ידי אתיופיה.
עם האימוץ של החוקה החדשה בשנת 1995 ילובור נחלקה בין המחוזות האתניים החדשים, החצי המערבי של המחוז הפך להיות מחוז גמבלה החדש והחלק המזרחי התחלק לשניים באזור שהתיישבו בו בני האורומו סופח למחוז אורומיה ונקרא נפת ילובור ומה שנשאר מהמחוז נכלל במחוז מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום.
המלך אלברט השני
המלך אלברט הראשון
אביבה אבידן
אביבה אבידן (נולדה ב-18 במרץ 1953) היא זמרת ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה בשם אביבה שמואלי וגדלה בשכונת הבוכרים שבירושלים; אביה, שהיה סדרן בקולנוע אוריון היה ממוצא כורדי, ואמה עקרת בית עלתה מסוריה והיא ממוצא אורפלי. אביה דיבר בניב הנאש דידן. ב-1964 בגיל 11 שרה במקהלת "פינת הילד" בקול ישראל.
את הקריירה המוזיקלית החלה בשנת 1972 כסולנית בלהקת פיקוד דרום, בתוכנית "מדרום תפתח הטובה" לצידם של ציפי מור, חנה לסלאו, ברייני ויינשטוק, איציק עוקב ויונית שוהם. בתוכנית ביצעה את תפקיד הסולנית בשיר "אלעד ירד אל הירדן" ובתוכנית "חול בקפה" לצידם של חיים צדוק, שמעון ברק, חנה לסלאו, ציפי מור ועוד, שם ביצעה את שירו של שלמה ארצי "אבשלום".
קריירה.
באמצע שנות ה-70 שימשה כזמרת ליווי בלהקת פיאמנטה, שהוקמה על ידי האחים יוסי ואבי פיאמנטה.
בשנת 1982 הייתה בלהקת הליווי של אבי טולדנו בתחרות האירוויזיון 1982 עם השיר "הורה" אשר הגיע למקום השני. באמצע שנות ה-80 חזרה להופיע כזמרת סולנית בשיתוף פעולה עם היוצר והמוזיקאי יוני רועה.
ב-1991 הוציאה את אלבום הבכורה שלה "יהיה בסדר", שכלל להיטים כמו שיר הנושא (מילים ולחן: אבי מוסקוביץ'), "איש יקר שלי" (מילים: חמוטל בן זאב, לחן: יוני רועה), "ימות המשיח" (מילים: נועם נתנאל, לחן: יוני רועה), ואת "פרי גנך", שנכתב והולחן גם כן על ידי רועה, בעקבות מוות של חברו בצה"ל מספר שנים קודם לכן. השיר הפך לאחד משירי הזיכרון הידועים בישראל. מאוחר יותר הקליטה אבידן את השיר, בדואט עם אלי לוזון. המוזיקאי ואיש הסאונד יהודה (יוג'י) גבאי עיבד והפיק מוזיקלית את כל שירי האלבום, ולצידו השתתפו בהקלטות גם אבי סינגולדה, ומשה בן-מוש בגיטרות, וחיים רומנו בבוזוקי.
בסוף 1993 הוציאה אבידן את אלבומה השני "פילפל", שזכה להצלחה יחסית, ובלטו בו "רגש מעורב" ללחן של המוזיקאי היוגוסלבי גוראן ברגוביץ', שיר הנושא (מילים: אהוד מנור, לחן: יוני רועה), "דרך עולם" (מילים ולחן: יוני רועה) וכן הלהיט הגדול ביותר מתוכו - הדואט "כותל המזרח" (מילים: דודו ברק, לחן: יוני רועה) עם דקלון. אריה ברקוביץ' עיבד את מרבית שירי האלבום, ובנוסף אליו לקחו חלק בעיבודים גם יהודה (יוג'י) גבאי ומשה בן-מוש.
ב-1994 הוציאה את אלבומה השלישי "אוהבת לאהוב", שכלל חידושים לשירים 'ישראליים' ידועים, דוגמת "מי ההולך", "הבלדה על חדוה ושלומיק", "הביתה לחזור", ו"לך איתה". האלבום שהופק מוזיקלית על ידי יהודה (יוג'י) גבאי לא זכה להצלחה גדולה כמו קודמיו.