בשנת 1975 עבר בן-דוד להפועל חיפה, שיחק תחת המאמן רלף קליין וקלע בממוצע של 15.1 נקודות למשחק. בשנת 1976 עבר בן-דוד לשרת בבסיס חיל האוויר בדרום הארץ והצטרף לקבוצת נעוריו - הפועל תל אביב. בקדנציה השנייה שלו בהפועל תל אביב שיחק בסך הכל 5 עונות, עד שפרש בתום עונת 1979/1980. הישגי השיא של בן-דוד בהפועל הן פעמיים העפלה לגמר גביע המדינה בכדורסל - בעונות 1976/1977 ו-1977/1978 - אך בשתיהן הפסידה הקבוצה למכבי תל אביב.
סך הכל שיחק בן-דוד 10 עונות בליגה הבכירה בישראל, בהן קלע בממוצע של 13.4 נקודות למשחק. בנבחרת ישראל השתתף בן-דוד ב-16 משחקים ולקח חלק באליפות אירופה 1973.
לאחר הפרישה, המשיך בחיל האוויר ובהמשך עבד כטייס, כקברניט בשלוש חברות ישראליות, והיה משנה למנכ"ל בחברת ישראייר. בשנת 2017 טס בן-דוד את טיסתו האחרונה, ולאחריה פרש מתחום הטיס והצטרף לאיגוד שופטי הכדורסל בישראל.
בין השנים 2006 ל 2014 שימש בן דוד כמנכ"ל בחברה לניירות אריזה ומיחזור בקבוצת נייר חדרה. בן דוד משמש כמנטור ומנחה למנהלים בכירים והנהלות בתחומי התעשייה והשירותים.
סאש
אומנויות לחימה משולבות
רכבת טיולים
איתי החיים משחק הרבה
אִתי החיים משחֵק הרבה הוא ספר מאת דויד גרוסמן, שיצא לאור במרץ 2019 במסגרת "הספריה החדשה" והקיבוץ המאוחד.
הספר מספר את סיפורה של ורה, דרך עיניהן של בתה נינה ונכדתה גילי, שנאסרה ונשלחה לאי העונשין גולי אוטוק בקרואטיה של אחרי מלחמת העולם השנייה לתקופה של שלוש שנים, בזמן שבתה נינה הייתה בת 6. הספר מבוסס חלקית על סיפורה האמיתי של אווה פאניץ'־נהיר, אסירה מפורסמת ששרדה את גולי אוטוק, שהייתה ידידתו של גרוסמן וביקשה ממנו לספר את הסיפור שלה. בסוף הספר, גרוסמן מודה לאווה ולמשפחתה על שנתנו לו את החופש האמנותי לשנות את הסיפור כראות עיניו.
עלילת הספר.
גילי ברוק, נכדתה של ורה ובתו של רפי, בנה החורג של ורה, מספרת על המאורעות שהובילו אותה לכתוב יומן, אותו אנו קוראים.
ביום הולדתה ה-90 של ורה, מופיעה לפתע בתה המנוכרת נינה, אשר גרה במשך שנים הרחק מוורה, ובפיה בשורה - יש לנינה מחלה סופנית, שתדרדר אותה בריאותית עד למותה הבלתי נמנע. לאור מצב זה, מבקשת נינה מוורה שתכין לה סרט תיעודי, שבו ורה תספר את סיפור חייהן והשתלשלות האירועים שהובילו אותן לישראל לנינה העתידית, שלא תצליח לזכור כנראה שום דבר מחייה ועברה. נינה מבקשת מרפי, אהובה לשעבר, שיצלם את הסרט, ורפי מבקש מגילי שתצטרף כבמאית. בסיטואציה הזו, גילי מחליטה להצטרף ולתעד את המסע המשפחתי ביומן ובצילומים עם המצלמה.
הרביעייה מתחילה את המסע לכיוון קרואטיה, המקום שבו ורה הכירה את בעלה הראשון ועם מסעם, נחשף סיפור חייה של ורה ושל נינה. במקביל, גילי נזכרת ברגעים שונים בחייה וחושפת את סיפור המשפחה שלה עם רפי ונינה, במהלכו אביה רפי רדף אחרי נינה למן הרגע הראשון שפגש אותה בקיבוץ כששניהם היו נערים. נינה ברחה מהקיבוץ ורפי חיפש אותה שנים עד שבסוף מצא אותה בירושלים, וחי איתה כמה שנים שם. במהלך תקופה זו גילי נולדה. 3 שנים אחר כך, נינה ברחה משניהם לחו"ל ורפי גידל את גילי לבדו, ולא הצליח להתאושש מאז ולמצוא זוגיות אחרת.
במסע עצמו, בלילה שלפני הנסיעה לגולי אוטוק, ורה מספרת לרפי ולגילי את הסוד שהיא לא סיפרה כל חייה בזמן שהם מצלמים אותה בלובי של המלון בו הם שוהים בקרואטיה - לאחר מותו של בעלה, נתנו הרשויות לוורה שתי אפשרויות: האחת, לחתום על מסמך שמוקיע את בעלה כבוגד, ולצאת לחופשי. השנייה, במידה ותסרב לחתום, היא תשלח מיידית למחנה הריכוז גולי אוטוק, ובתה הקטנה נינה תישאר ברחוב ללא אמא ואבא. ורה, בחרה להשלח לגולי אוטוק בשל אהבתה הרבה לבעלה וסרובה להשחיר את זכרו. בעקבות בחירתה זו, נותרה נינה לבדה, ודודיה גידלו אותה במשך 3 שנים בהן ורה הייתה במחנה.
בתקופה שוורה הייתה במחנה, התעללו בה בצורות יצירתיות וקשות, והיא הצליחה בכל זאת לשרוד ולהשתחרר. עם שחרורה היא חוזרת לקרואטיה ומוצאת את ביתה נינה, ושתיהן עולות יחדיו לישראל.
סודה של ורה לא מתגלה לנינה שישנה בזמן הווידוי של ורה, ורפי וגילי מחליטים שלא לספר לה בינתיים.
ביום למחרת, הרביעייה נוסעת לגולי אוטוק שם נזכרת ורה בכל הקשיים שהיא עברה שם. הקבוצה נתקעת באי בשל מזג אוויר קשה למשך לילה. במהלך הלילה, נינה מחבקת את ורה. כמה רגעים לפני כן, נינה זורקת את המצלמה והתיק עם חומרי הצילום שגילי ורפי הכינו עד כה מבלי להסביר מדוע.
המסע מסתיים עם וידויה של גילי על כך שאחרי חזרתם היא החליטה להקים משפחה עם בן זוגה, ולבת שנולדה לה הם קראו נינה.
ביקורות.
הספר זכה לשבחים על שפתו , ועל פיתוח משכנע של תמות הספר אשר דנות ב"בחירה", "הרצון להיבחר" והתמודדות עם "המשך חיים ועל המלודרמטיות ואהבת האדם הפזורה בספר.
ניסים קלדרון מסתייג מהספר מבחינת ההתעלמות של גרוסמן מהממד האידאולוגי של התקופה בה אווה חייתה ופעלה.
אד באטלר
אדוארד אדם באטלר (באנגלית: Edward Adam Butler; נולד ב-27 בפברואר 1962) הוא בריגדיר גנרל לשעבר בריטי יוצא הצבא הבריטי אשר שימש כמפקד הכוחות הבריטיים באפגניסטן.
ביוגרפיה.
לאחר שהשלים את לימודיו באיטון קולג' ובאוניברסיטת אקסטר התגייס באטלר לצבא הבריטי, התקבל לאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט והוסמך כקצין חי"ר בשנת 1984. באטלר שובץ ברגימנט המעילים הירוקים המלכותי ולקח חלק בלחימה בצפון אירלנד כמפקד מחלקה ופלוגה. לאחר מכן התנדב לשירות האוויר המיוחד ולחם בבוסניה ב-1997 ובסיירה לאון בשנת 2000. בשנים 2001–2002 שימש כמפקד שירות האוויר המיוחד, והוביל את היחידה במהלך מלחמת אפגניסטן ובמלחמת עיראק. בשנת 2004 מונה למפקד חטיבת הסער האווירי ה-16 ופיקד עליה ועל וכלל הכוחות הבריטיים בלחימה במחוז הלמנד שבאפגניסטן. בשנת 2008, לאחר ששימש בתפקיד ראש חטיבת המבצעים של הכוחות המזוינים של בריטניה בחר לפרוש מן השירות.
באטלר נשוי ואב לשניים.
מיג-8
מיג-8 (ברוסית: Микоян и Гуревич МиГ-8 "אוטקה" (ברווז)) היה מטוס ניסוי סובייטי. מטוס זה נבנה מעץ ולא מחלקי מתכת, הוא נהגה ויוצר בשנת 1945 מתוך רצון לבדוק את יכולת הטיסה של מטוס בעל סט כפול של כנפיים. למטוס היו שלושה גלגלי נחיתה קבועים שלא היה ניתן לקפלם בעת ההמראה או הטיסה, היה זה הדגם הראשון בעל תצורת גלגלים זו שהמשרד לתכנון ניסויי בחן. כמו כן, טיסות הניסוי שנערכו למטוס באו לבחון תכנונים שונים של מיצבים אנכיים וקצות כנפיים שונים.
תכנון ופיתוח.
כיניו של המיג-8 בברית המועצות היה אוטקה ("ברווז" ברוסית) שכן המטוס היה בעל סט כפול של כנפיים - סט ראשון שיצא ממרכז גוף המטוס וסט נוסף מקדמת המטוס. כמו כן, תכנון זה של מטוס בעל סט כנפיים כפול מכונה באנגלית "קנרד" ופירוש המילה בצרפתית הוא ברווז. מטוס זה היה מטוס ניסוי של המשרד לתכנון ניסויי, ייעודו היה בדיקת שליטה וטיסה במטוס מסוג קנרד וכן בדיקה של כנף קבועה המשוכה לאחור (להבדיל ממטוס רגיל לזמנו שבו הכנפיים היו מאונכות לגוף המטוס). למטוס היה יתרון על פני מטוסי סילון "רגילים", שכן תצורת הכנפיים הכפולה הורידה את כמות האוויר שנפלטה מן המנועים לעבר חלקו האחורי של המטוס. על גוף המטוס הותקן מנוע רדיאלי בעל 5 בוכנות מדגם שבטסוב M-11.
היסטוריה מבצעית.
נעשה שימוש במיג-8 כשפן ניסיונות לצורך פיתוח הכנפיים המשוכות לאחור של המיג-15, ולאחר מכן המטוס שימוש את המשרד לתכנון ניסויי כמטוס תקשורת ותובלה. מאחר שהמטוס היה עשוי בעיקר מעץ ומסיבים משקלו היה קל מאוד, על כן טיסי הניסוי חיבבו את המטוס ואת יכולת התמרון המשובחת שלו.
קו 11 (הרכבת התחתית של מדריד)
קו 11 של הרכבת התחתית של מדריד (בספרדית: línea 11) הוא קו רכבת תחתית במערכת הרכבת התחתית של מדריד. הקו, שנפתח בשנת 1998 ממלא תפקיד חשוב במערכת ומקשר בין תחנות וקווים רבים במערכת הרכבת התחתית והרכבת הפרברית. הקו נוסע ברוב מסלולו מתחת לאדמה אך בפרברים הוא נוסע במסלול עילי. המסלול של הקו מסומן בצבע ירוק ופועלות בו 6 תחנות, לאורך 5 קילומטר מקצה לקצה.
קו 11 נפתח בשנת 1998, באותה השנה שבה נפתח גם קו 8. הייתה זאת שנה של תנופה עצומה בבניית המערכת. קווים רבים וביניהם קו 4 ו-1 שופצו והורחבו רבות באותה השנה.
זהו אחד הקווים הקצרים ביותר במערכת אך במסגרת השיפוץ המקיף שנעשה בו ב-2019 מתוכנן מסלול הקו להתארך בכמעט פי שניים ותחנות נוספות להתווסף אליו.
מסלול הקו.
קו 11 הוא הקו היחיד שלא עובר כלל במרכז העיר. מסלולו מתחיל בדרום מערב מדריד ומסתיים בפרברים המערביים של העיר. הקו מקשר בין הפרברים המערביים לקו 6 משם ניתן להגיע לכל חלקי העיר במסלולו המעגלי של קו 6.
אש קודש (מאחז)
אש קודש הוא מאחז בעמק שילה, חלק מיישובי גוש שילה. זהו יישוב קהילתי חקלאי שממוקם בגובה 830 מטר בסמוך לעמק שילה, מוקף בכרמים ובשטחים חקלאיים.
היסטוריה.
היישוב הוקם בשנת 2001 במסגרת הסכם המאחזים שבעקבותיו פונה היישוב מגבעה סמוכה למיקומו הנוכחי. היישוב הוקם על ידי שלושה בחורים שהתגוררו באהל, ולאחר חצי שנה הצטרפה ליישוב משפחה ראשונה שהתגוררה אף היא באוהל. ליישוב, שנכלל במסגרת המאחזים המיועדים להסדרה במסגרת וועדת ההסדרה, תוכנית מתאר שהוכנה בשנת 2013 אולם ממתינה מאז לאישור מדיני על מנת לקבל תוקף.
מאז היווסדו התקיימו מספר סבבים של סכסוכים אלימים בין תושבי המאחז לתושבי הכפר הסמוך, קוסרה.
מקור השם.