טיאגו ספליטר ביירנס נולד בברזיל לאם נוצרייה ולאב ממוצא יהודי-גרמני. הוא חונך כנוצרי. ספליטר החל לשחק כדורסל במספר קבוצות מקומיות בעיר הולדתו. בגיל 14, הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו, כאשר לקח חלק באליפות דרום אמריקה לקדטים עם נבחרת הנערים של ברזיל. לאחר הטורניר, סקאוט של טאו ויטוריה שנכח באליפות התרשם מיכולתו של ספליטר והציע לו לחתום בקבוצה על חוזה ארוך טווח של שבע עונות, ואכן ספליטר נענה להצעה.
בעונתו הראשונה בקבוצה, ספליטר מיעט לשחק, ועל כן הועבר לקבוצת המילואים של המועדון, ערבה גוראגו. בקבוצת המילואים ספליטר קלע 16 נקודות והוריד 5 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונה שלאחר מכן, החליטה הנהלת טאו ויטוריה להעבירו ללורבנטיה בילבאו מהליגה השלישית, על מנת שיצבור ניסיון ודקות משחק. המעבר לבילבאו סייע לספליטר, עקב דקות המשחק שצבר בקבוצה והצטיינותו בה, שהתבטאה בעלייתה של הקבוצה לליגת המשנה.
בעונה שלאחר מכן, ספליטר סייע לבילבאו להישאר בליגת המשנה והפגין יכולת גבוהה. כתוצאה מהאזרחות הספרדית שקיבל בסיום העונה, הוא עבר לקבוצה הבוגרת של טאו ויטוריה כבר בגיל 17 וחצי. בעונתו הראשונה המלאה ספליטר היה שותף בזכייתה של טאו בגביע הספרדי ובהעפלה לשלב ה"טופ 16" של היורוליג.
בעונת השתפר מעמדו של ספליטר בקבוצה, והוא הפך לסנטר הפותח שלה. מאז זכה ספליטר עם טאו בגביע הספרדי בעונת ובאליפות ספרד בעונת , וכמו כן העפיל איתה שלוש פעמים ברציפות לפיינל פור של היורוליג.
בשנת 2007, נרשם ספליטר לדראפט ה-NBA ונבחר במקום ה-28 בסיבוב הראשון על ידי קבוצת סן אנטוניו ספרס. אף על פי שנבחר בסיבוב הראשון, הוא הצטרף לסן אנטוניו רק בעונת , עקב סירובה של טאו לשחררו במחיר נמוך.
בעונת 2013/14 זכה ספליטר באליפות ה-NBA עם קבוצתו סן אנטוניו ספרס. הוא שיחק בספרס עד 2015.
ב-2015 עבר לשחק במדי האטלנטה הוקס, שבמדיה שיחק עד 2017. ב-2017 עבר לשחק בפילדלפיה 76', אך אלה העבירו אותו במשך השנה לדלאוור 87' מליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-20 בפברואר 2018 פרש ממשחק פעיל.
נבחרת ברזיל.
ספליטר החל לשחק עבור הנבחרת הלאומית של ברזיל כאשר השתתף עימה באליפות העולם 2002 בהיותו בן 17. הוא שותף עם נבחרתו בכל טורנירי אליפות אמריקה וכן באליפות העולם 2006, באליפות העולם 2014 ובמשחקים האולימפיים של 2004 ושל 2008.
הנסון
הנקוק
סיוון רהב-מאיר
או-פר
או-פר (בצרפתית: au pair; בעברית נכתב לעיתים כמילה אחת: אופר) הוא כינוי לאדם המתארח בבית משפחה במדינה אחרת לתקופה של שנתיים לכל היותר, עוסק שם בעבודות בית ומטפל בילדי המשפחה תמורת שכר.
בנוסף לשיקול הכלכלי ולעזרה בבית, הבחירה לעבוד כאו-פר או להעסיק או-פר נובעת מרצון להכיר תרבויות אחרות. בוחרות בתפקיד זה בעיקר נשים צעירות ולא נשואות.
משמעות הצירוף au pair בצרפתית היא: "שווה ל", והוא נועד להדגיש את מעמד האו-פר במשפחה המארחת כחבר שווה זכויות לבעלי הבית המעסיקים אותו ולא כמשרת, גם אם מעמד זה ניתן לזמן מוגבל וגם האו-פר לא מתפקד בפועל כעובד משק בית העובד בתמורה לשכר.
מבחינה חוקית, העסקת האו-פר צריכה להיעשות באמצעות חוזה ויש להעניק לו זכויות כמו לעובדים אחרים באותה מדינה, בעיקר בכל הנוגע לשעות העבודה וימי החופשה. האו-פר ישן בדרך כלל בחדר נפרד.
הקשרים הבין אישיים הראשונים מתחילים בגיל הינקות במסגרת המשפחה. דמויות מטפלות כמו שמרטף או או-פר יכולות להיות מקור שני לקשרים משמעותיים עם אנשים בוגרים עבור הילד ובכך לוקחות חלק בתהליך ההתפתחות החברתית והחיברות שלו.
סמור-אן-אוסווה
סמור-אן-אוסואה (בצרפתית: Semur-en-Auxois) היא יישוב במחוז קוט-ד'אור, במרכזו של חבל בורגון-פראנש-קונטה בצרפת. נכון ל-1999 מנה היישוב 4,453 תושבים ושטחו 19.14 קמ"ר. צפיפות: 232 תושבים לקמ"ר.
גאוגרפיה.
היישוב ממוקם 236 ק"מ דרומית מזרחית לפריז, על מישור של סלע גרניט ורוד המגיע עד לגובה של 423 מטר מעל פני הים. הנהר ארמנסון מתפתל סביב העיר. מפליו של נהר זה שימשו בעבר להנעת טחנות קמח ובתי מלאכה לעיבוד עורות. זרם הנהר פחת בעקבות סכר שהוקם במאה התשע עשרה כדי לספק מים לתעלת בורגון. כביש מהיר מחבר את העיר עם הערים מונבאר מצפון ואוטן מדרום.
היסטוריה.
ראשיתה של העיר ב-606, כאשר קבוצת נזירים ממנזר פלאביני הקימו כפר בשם "סן מורו" שפירושו "חומות עתיקות". ב- 1276 ניתנה לעיר מגילת זכויות על ידי רובר, דוכס בורגון. במלחמת מאה השנים החליט פיליפ השני, דוכס בורגונדיה לבצר את העיר. ב-1478 כוחותיו של לואי האחד עשר כבשו את העיר ומאז היא הפכה לנחלתו של מלך צרפת. המצור האחרון על העיר נערך ב- 1589 במרוצת מלחמות הדת בצרפת. ב-1602 אנרי הרביעי, מלך צרפת החליט להרוס את הביצורים סביב העיר.
משרתת
אריק אדאמס
גן בנימין
איתמר דוד
איתמר דוד (בלועזית: Ismar David; 27 באוגוסט 1910, ברסלאו, גרמניה – 26 בפברואר 1996, ניו יורק) היה מאייר, גרפיקאי, טיפוגרף ומעצב גופנים יהודי גרמני-ישראלי-אמריקאי, מעצב גופן "דוד" הפופולרי.
ביוגרפיה.
דוד נולד בעיר ברסלאו שבגרמניה (כיום בפולין), ועזב את בית הספר בגיל 14 כדי לסייע בפרנסת המשפחה כשוליית צייר. בגיל 18 נסע ללמוד בבית הספר לאמנות שימושית שרלוטנבורג בברלין (בית ספר שהשתייך לתנועת ה"ארטס אנד קרפטס" האירופית, שדגלה בעיצוב מוצרים אמנותי ושימושי כאחד על מנת לשמר כבוד ועצמאות לבעלי מלאכה ואומנים בעולם תעשייתי) והשתלם בעיצוב ואיור. במסגרת לימודיו ועבודתו זכה למספר פרסים בתחום העיצוב, בהם פרס על עיצוב מהדורה של ספר הזהב של הקרן הקיימת לישראל.
בשנת 1932 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. עסק בעיצוב פנים, עיצוב תעשייתי ועיצוב גופנים. בייחוד ידוע בזכות עיצוב הגופן "דוד", יחד עם משה שפיצר. הגופן נרכש לשיווק על ידי תאגיד אינטרטייפ ב-1954 והפך לאחד הגופנים העבריים הנפוצים ביותר בזכות התאמתו לדפוס המודרני. דוד עיצב גם כמה משטרות הכסף הראשונים של מדינת ישראל ובולים רבים. הוא הגיש מספר הצעות לעיצוב סמל מדינת ישראל ב-1948 – אחת מהן הייתה בין שלוש ההצעות שעלו לדיון הוועדה העליונה לבחירת הסמל.
בנוסף עיצב דוד מבני ציבור, בהם המבנה הישן של בית הספר שנקר ברמת גן, את הכתב והלוגו של מפעל המלט "נשר" וכרזות רבות של הנהגת היישוב ושל לשכת הפרסום הממשלתית.
בשנת 1953 עבר לניו יורק ופתח שם סטודיו שעסק בעיצוב פנים ועיטור בתי כנסת, עיצוב עטיפות ספרים עבור הוצאות ספרים מובילות ומוסדות דת יהודיים ועיצוב פריטי יודאיקה. מאמצע שנות ה-60 גילה עניין באדריכלות ותכנן מספר אנדרטאות ופארקים במדינת ניו יורק.
ב-1987 ייסד עם הלן ברנדשאפט סטודיו לאדריכלות ועבודות גרפיות (ABCD).
ספר תהילים פרי עיצובו משנת 1973 נחשב ליצירת מופת של פרשנות גרפית אישית וליצירת אמנות ייחודית וזכה באותה שנה בפרס מאת המכון האמריקאי לאמנויות הגרפיות. ב-1991 עיצב ברוח דומה את ספר יונה. שני הספרים יצאו לאור במהדורות מצומצמות והם פריטי אספנות מבוקשים.
איתמר דוד נפטר בניו יורק. הלן ברנדשאפט, שותפתו בסטודיו, טיפלה בעזבונו ומסרה חלק גדול ממנו ב-1997 לארכיון Cary Collection במכון הטכנולוגי של רוצ'סטר שבמדינת ניו יורק.
הערות שוליים.
באטלר
באטלר (באנגלית: Butler) הוא שם משפחה באנגלית שתרגומו משרת.
שלו מנשה
שלו מנשה (נולד ב-23 במאי 1982) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה.
מנשה החל את קריירת המשחק במחלקת הנוער של עירוני ראשון לציון. את הופעת הבכורה שלו בבוגרים ערך בקבוצה בינואר 2001. מנשה שיחק בראשון לציון שנתיים נוספות, עד אשר עבר למכבי פתח תקווה עם פתיחת חלון ההעברות בינואר 2003, והיה שותף לזכייתה של הקבוצה בגביע הטוטו.
בקיץ 2004 עבר מנשה להפועל כפר סבא (ששיחקה בליגה השנייה, הליגה הלאומית), וכבר בעונתו הראשונה בקבוצה סיימה הקבוצה במקום הראשון ועלתה לליגת העל. הוא גם היה שותף להעפלתה של הפועל כפר סבא לגמר גביע הטוטו בעונת . לאחר אותה עונה עבר מנשה למכבי הרצליה, שירדה בסיום העונה לליגת המשנה.
בקיץ 2008 חתם מנשה על חוזה לשנתיים במכבי נתניה, לאחר שמאמן נתניה, לותר מתאוס, התרשם ממנו. בסך הכל שיחק מנשה שנתיים במכבי נתניה, וכבש במדיה 15 שערי ליגה.
ב-16 ביוני 2010 חתם בקבוצת בני יהודה תל אביב לשלוש שנים, ובמדי הקבוצה כבש בתקופה זו עשרה שערי ליגה.
לקראת עונת חזר למכבי נתניה, לאחר שירדה לליגה הלאומית. בעונה זו הגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, והעפיל עמה בחזרה לליגת העל. לקראת עונת החליטה הקבוצה לשחררו בעקבות פציעה, והוא לא שיחק עד תום העונה. ב-24 באוגוסט 2015 הודיע מנשה על פרישה ממשחק פעיל לאחר שלא הצליח להתגבר על פציעתו
לזכותו של מנשה ארבע הופעות בנבחרת הצעירה של ישראל.
אחותו היא שירה רודרמן.
מרדכי זאב פיירברג
שליו מנשה
אורית (ספר)
מרדכי זאב פיארברג
מרדכי זאב פַיֶארברג (20 בספטמבר 1874, זווהיל (נובוהרד-וולינסקי), פלך ווהלין, האימפריה הרוסית – 2 במרץ 1899, שם) היה סופר עברי, חובב ציון ומשכיל.
ביוגרפיה.
אביו של פיארברג, שמעון, היה שוחט ממשפחה חסידית, וביקש ללמדו מלאכה זו, אך מרדכי הצעיר זועזע מהמלאכה (ולימים ביטא זאת בסיפורו "העגל"), וביקש מפלט מחלק ההלכה שבלימודי התלמוד. בבחרותו נמשך אחר ההשכלה. הוא אורס בשידוך בגיל 18, אך לא נישא מעולם, עקב מחלת השחפת שתקפה אותו בצעירותו, ושממנה לא החלים.