סלימאן נולד בנצרת למשפחה ערבית נוצרית. למד לתואר ראשון (1968) ושני (1972) בהנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון (היה אסיסטנט של פרופ' משה זכאי) ולתואר שני (1982 ושלישי (1989) בפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה. סלימאן הוא ממייסדי ומעורכי כתב העת האקדמי "Journal of Artificial Societies and Social Simulation". הוא עוסק בעיקר בפסיכולוגיה חברתית, ותחומי מחקרו כוללים מחקרי זהות, דילמות חברתיות וסימולציות ממוחשבות של תופעות חברתיות.
סלימאן הוא העורך של כתב העת בנושאי היסטוריה וסוציולוגיה פלסטינית "Palestinian Review of Society and History" בהוצאת מרכז מדה אל-כרמל. שימש כנשיא אגודת הגליל.
נירומה
נֵירוֹמַה או נוירומה (neuroma, ממילים יווניות המתארות גידול עצב) היא שם כללי לצמיחה או גידול ניאופלסטי של רקמה שמקורה בתאים של מערכת העצבים. מידע מודרני בהיסטולוגיה וציטולוגיה הביא לכך שתופעות שכונו בעבר נירומות, מכונות במונחים ספציפים יותר לפי מקורן המדויק יותר כגון גַּנְגְּלִיּוֹנֵירוֹמָה (ganglioneuroma, גידול של תאי גנגליון) או שְׁוָנוֹמָה (schwannoma, גידול של תאי שוואן). מספר הפרעות שימרו את המונח נירומה למרות שהסתבר שהן לא הולמות את ההגדרה לנירומה.
נירומות ניאופלסטיות לדוגמה הן:
נירומות לא ניאופלסטיות הן:
נוירומה
מרכז Aon
מרכז Aon (באנגלית: Aon Center) הוא גורד שחקים בלוס אנג'לס המשמש כבניין משרדים. המגדל, הנמצא בשדרות וילשייר 707, משמש את חברת הביטוח וניהול הסיכונים Aon. למבנה, שתוכן על ידי האדריכל צ'ארלס לאקמן, חתך ריבועי, עם מסכי זכוכית בצבע שחור וקו-מתאר לבן. בראשו מוצג לוגו אדום (כיום לוגו Aon, בעבר נקרא הבניין First Interstate Tower ו-Wells Fargo Tower, בין 1998 ו-2003 לא היה לוגו על הבניין). בבניין 62 קומות, שטח כל אחת מהן 1,626 מטר מרובע. נכון ל-2010 זהו הבניין השני בגובהו בלוס אנג'לס.
שיאי גובה.
בעת הקמתו, בשנת 1973, היה המגדל בן 262 המטרים הגבוה ביותר ממערב לנהר המיסיסיפי, ב-1982 זכה בתואר זה מגדל ג'יי. פי. מורגן בטקסס (נקרא גם Texas Commerce Tower). עד שנת 1990 היה המגדל הגבוה ביותר בקליפורניה עד להקמת מגדל US Bank (נקרא בעבר Library Tower) בלוס אנג'לס.
השרפה בבניין.
ב-4 במאי 1988 בשעה 10:00 בערך החלה לבעור שרפה בקומה ה-12. השרפה גברה עד מהרה וכילתה חמש קומות, היות שבבניין לא היו אמצעי כיבוי אש (התקן לא דרש זאת אז). 40 איש נפגעו, בהם עובד אחד שנהרג. השרפה כובתה רק ארבע שעות לאחר שפרצה. עלות תיקון הנזקים הכבדים שנגרמו הייתה 50 מיליון דולר והשיקום נערך במשך ארבעה חודשים. עקב השרפה בבניין שונו תקנות כיבוי אש בגורדי שחקים ונקבע שעל כולם להיות מצוידים במערכות גילוי וכיבוי אש ומתזים ("ספרינקלרים").
מרכז AON
ברוך בן יצחק
רבי ברוך בן רבי יצחק (1140 לערך - 1211) היה תלמיד חכם ופוסק, מבעלי התוספות. מכונה תדיר בעל התרומה על שם ספרו המפורסם. בשו"תי הרשב"ץ והרשב"ש, מתואר בעל ספר התרומה ככהן, וכמו כן בחידושי הרמב"ן. ויש מטילים ספק בייחוסו ככהן.
ביוגרפיה.
הרב ברוך חי ופעל בצרפת והיה תלמידו המובהק של ר"י הזקן. הוא מזכיר בספרו רבים מחכמי צרפת אך רק ארבעה מחכמי אשכנז בדברי משא ומתן שלהם עם חכמי צרפת. ספרו הולך אחר בית המדרש הצרפתי, ובניגוד לחכמי אשכנז אינו עוסק כלל במנהגי הקהילות. חכמים שבאו אחריו העידו על פעילותו בפריז ביחד עם רבי יהודה בן רבי יצחק שירליאון. לקראת פטירתו עלה לארץ ישראל, בה גם נפטר ונקבר.
כפי שגילה שמחה עמנואל, למרות היותו תלמיד חכם צרפתי, ייחסו לו חכמים מאוחרים את השם "רבי ברוך מגרמייזא", ככל הנראה בשל בלבול עם רבי ברוך אביו של המהר"ם מרוטנבורג. רבי ברוך אינו מוזכר בהתכתבויות הלכתיות בין חכמי הלכה גרמנים, ושמו לא עולה בהקשר של פסיקת הלכה בוורמיזא, ולעומת זאת הוא מוזכר רבות בהתכתבויות עם חכמים צרפתים. בן דורו הגרמני רבי אלעזר מוורמס, המרבה לצטט את ספר התרומה בספרו, ספר "הרוקח", אף כינה אותו "רבי ברוך ב"ר יצחק מצרפת".
חברו היה ר"ש משאנץ.
חיבוריו.
עיקר פרסומו של רבי ברוך היה בשל "ספר התרומה" המכיל פסקי הלכה בלשון קצרה במגוון נושאים: שחיטה, טרפות, איסור והיתר, חלה, נידה, גיטין, חליצה, עבודה זרה, יין נסך, ספר תורה, תפילין ושבת. הספר כולל גם פרק מיוחד על "הלכות ארץ ישראל", בהתאם לרוח התקופה בה העלייה לארץ ישראל הייתה עניין אקטואלי. בסוף הספר צירף המחבר מפתחות המכילים את תמצית הפרקים. את חיבורו זה סיים לכתוב סמוך לשנת 1202 וכעבור כמה שנים (כנראה ב-1208) כבר היה בדרכו לארץ ישראל.
ספר התרומה נחשב לאחד מספרי הפסיקה החשובים, ופוסקים רבים מבססים עליו את פסקיהם. קיימים 17 כתבי יד שלמים של הספר ו 63 כתבי יד חלקיים והוא נדפס במהדורות רבות. בתשס"ח הודפסו הלכות ארץ ישראל מתוך ספר התרומה במהדורה חדשה ומתוקנת על פי כתבי יד על ידי הרב יואל פרידמן ממכון התורה והארץ. בתש"ע הודפסו הלכות עבודה זרה, יין נסך, ספר תורה, תפילין, ארץ ישראל ושבת במהדורה חדשה על-פי חלק מכתבי היד, על ידי הרב דוד אברהם ממכון ירושלים. עוד חלק ממהדורה זו הודפס בתשפ"א.
בנוסף כתב הרב ברוך תוספות על התלמוד. התוספות המודפסות על מסכת זבחים הם שלו והוא גם מוזכר בהם כמה פעמים. התוספות על מסכת נידה הם תוספות טוך המיוסדות על תוספות שלו ומהר"ם מרוטנבורג מזכיר את התוספות שלו על מסכת נזיר, אך אלו לא הגיעו לידינו. יש השערות שהוא כתב תוספות על מסכתות נוספות, בין השאר על מסכתות קידושין, חולין ושבת, אך אין ראיות חותכות בעניין.
קונגריים
קונגריים (שם מדעי: Congridae), היא משפחה מסדרת הצלופחאים של דגים טורפים החיים לרוב על קרקעית הים, עד עומק של 1,000 מטר. המשפחה נפוצה בכל העולם מאקלים ממוזג ועד טרופי. אורכם הממוצע 1.2-1.5 מטר אך המין הגדול במשפחה - קונגר אירופי מגיע לאורך של 3 מטרים ולמשקל של 100 ק"ג והוא הצלופח הגדול בעולם.
כמה מהמינים כמו צלופחי הגן נשארים קרוב למאורות בקרקעית כל חייהם ונמלטים לשם מיד ברגע סכנה.
צ'רלס לאקמן
צ'רלס לקמן
ניירון
ניירומה
אדווין אבוט אבוט
אדווין אבוט אבוט (באנגלית: Edwin Abbott Abbott; 20 בדצמבר 1838 – 12 באוקטובר 1926) היה מנהל בית הספר של הסיטי של לונדון, מורה לאנגלית, סופר ותאולוג בריטי. הוא פרסם ספרים רבים, בהם שטוחלנדיה - יצירתו המפורסמת ביותר.
ביוגרפיה.
אבוט נולד ב-20 בדצמבר 1838, במרילבון שבלונדון, בריטניה, והיה לבנם בכורם של אדווין אבוט וג'יין אבוט שהיו בני דודים מדרגה ראשונה, מה שמסביר את הכפילות הנדירה בשמותיו האחרונים (השם האמצעי ושם המשפחה).
אבוט התחנך בבית הספר של הסיטי של לונדון ובמכללת סנט ג'ון של אוניברסיטת קיימברידג', שם סיים בהצטיינות לימודים קלאסיים, מתמטיקה ותאולוגיה. לאחר שב-1861 הוסמך למורה, כיהן כמורה במכללה, וב-1863 התמנה לכומר. בשל ההגבלה על נישואין שהייתה נהוגה אז במכללה, נאלץ להתפטר מתפקידיו שם כדי להינשא למרי אליבת'. לזוג נולדו בן ובת.
לאחר כהונת הוראה קצרה בבית הספר של המלך אדוארד בברמינגהאם, התמנה ב-1865 למשרת מנהל בית הספר של הסיטי של לונדון, עם פרישתו של ד"ר ג. פ. מורטימר מהתפקיד. בתפקיד זה כיהן במשך 24 השנים הבאות, ובית הספר שעוד לפני כן יצא שמו כבעל מוניטין, הגיע תחת הנהלתו של אבוט להישגים גבוהים עוד יותר. על כשרונותיו בהוראה וחינוך נכתב:
כמורה הוא מתואר: .
אבוט נפטר משפעת בביתו שבהמפסטד, לונדון, ב-12 באוקטובר 1926, ונקבר בבית הקברות של המפסטד שבמערב המפסטד בלונדון.
חיבוריו.
אבוט פרסם יצירות רבות בתאולוגיה, וגישתו הליברלית בתאולוגיה, משתקפת בספריו. כתאולוג הוא מתואר כ, וכמי ש.
עוד בעת כהונתו כמורה וכמרצה כבר התחיל לכתוב ולפרסם ספרים רבים. את ספרו הנודע ביותר, הנובלה שטוחלנדיה, פנטזיה מתמטית המבקרת בצורה סאטירית את החברה הוויקטוריאנית, פרסם ב-1884. ב-1889 פרש מתפקידיו כמורה וכמרצה, והתמסר לעיסוקיו בספרות ובתאלוגיה.
אבוט עסק גם בבלשנות, ואף פרסם ספרים שונים בנושא דוגמת "דקדוק שייקספיר", "שיעורי אנגלית עבור אנגלים" ו"כיצד לכתוב בבהירות". בנוסף לכך, כתב אבוט יצירות על מגוון רחב של נושאים.
אברהם מרגליות
אברהם מרגליות (1920, חמניץ, גרמניה – 14 במאי 1987, ירושלים) היה היסטוריון של יהדות גרמניה ושל השואה.
ביוגרפיה.
אברהם מרגליות נולד בשנת 1920 בחמניץ שבגרמניה. בשנת 1938 היה בין היהודים שגורשו לפולין, ומשם עלה לארץ ישראל בשנת 1939. היה מורה בבית הספר התיכון "אהל שם" ברמת גן. בשנת תשל"א קיבל תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים, על דיסרטציה בנושא "התגובה הפוליטית של המוסדות והארגונים היהודיים בגרמניה לנוכח המדיניות האנטי-יהודית של הנאציונלסוציאליסטים בשנים 1932–1935 (עד לפרסום חוקי נירנברג)", בהנחייתו של שאול אֵש.
היה מרצה להיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים.
נפטר בשנת 1987.
לאחר מותו ראה אור הספר "בין הצלה לאבדן", שבו התפרסמה עבודת הדוקטור שלו, לצד עוד כמה מכתביו, וכן מאמרים עליו.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
ורמס
ברוך בן יצחק (פירושונים)
בעל התרומה
ברוך מגרמייזא
ברוך מגרמיזא
ספר התרומה
ברוך מוורמייזא
ברוך מוורמיזא
ברוך מרגנשבורג
סטאווה בוקרשט
יאקובו בליני
סטרומאה