באליפות ישראל שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1962 זכה לדנר במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 59.5 שניות, לפני עמית לובן מהפועל גוש זבולון (59.8 שניות) ודן קרפן מברית מכבים עתיד (1:02.1 דקות).
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1963 זכה לדנר במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 59.7 שניות, אחרי עמית לובן (59.6 שניות) ולפני דניאל פרוכטר מהפועל גוש זבולון (1:00.7 דקות).
באליפות הפועל בשחייה שנערכה בקיבוץ גבת בסוף אוגוסט 1964 קבע לדנר במשחה ל-50 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 28.5 שניות.
חודש לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה בקריית טבעון בסוף ספטמבר אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:40.4 דקות, לפני הפועל גוש זבולון (4:44.3 דקות) והפועל קריית טבעון (4:48.2 דקות), מדליות ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:50.0 דקות, אחרי אסף פורת מהפועל נוה איתן (2:37.4 דקות) ולפני אריה לוריא מהפועל גבעת ברנר (2:49.5 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 9:49.5 דקות, אחרי הפועל גוש זבולון (9:29.5 דקות) והפועל קריית טבעון (9:31.3 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.1 דקות.
במכביה השמינית שנערכה באוגוסט 1969 זכה לדנר במדליית כסף כשחקן נבחרת ישראל בכדורמים.
לדנר קיבל מלגת לימודים בברלין ושיחק בקבוצת "שפנדאו 04" הגרמנית.
נבחרת ישראל בכדורמים זכתה באליפות אסיה שנערכה בטהראן, איראן בשנת 1972 ובזכות להשתתף באליפות העולם הראשונה בשחייה שנערכה בבלגרד 1973. בטורניר עצמו הבקיע לדנר 4 שערים יותר מכל שחקן אחר בנבחרת.
חיים אישיים.
לאחר שפרש משחייה תחרותית החל לדנר לאמן את השחיינים בקבוצתו, הפועל תל אביב. בין השחיינים הבולטים שאימן היו יואב יעקובי, יואל קנדה וברוך צ'יש.
הנדריק הראשון, דוכס בראבנט
הנדריק הראשון, דוכס בראבנט (בצרפתית: Henri I de Brabant, הולנדית: Hendrik I van Brabant; 1165 - 5 בספטמבר 1235), כונה "האמיץ", היה חבר בבית רגינר ודוכס בראבנט הראשון מ-1183 / 1184 ועד מותו.
ביוגרפיה.
הנדריק נולד בשנת 1165 בלוון (לובן), לגודפרי השלישי, רוזן לוון ומרגרט מלימבורג, בתם של היינריך השני, דוכס לימבורג ומתילדה מזאפנברג. אביו גם החזיק בתואר רוזן בראבנט, דוכס לורן התחתית ומרקיז אנטוורפן. הנדריק הופיע בצעירותו כשליח של אביו. בשנת 1179 הוא התחתן עם מתילדה מפלנדריה, דוכסית בראבנט, בתם של מתיו, רוזן בולון ומארי הראשונה, רוזנת בולון, ובאותו יום קיבל את מחוז בריסל מאביו. בין השנים 1182–1184 הוא פעל כעוצר בשם אביו, שעלה לרגל לירושלים.
בשנת 1183 קיבל הנדריק את התואר של דוכס בראבנט, ועם מותו של אביו בשנת 1190, היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה אישר את תוארו על בראבנט, בעוד שביטל למעשה את דוכסות לורן התחתית על ידי יצירת התואר הריק של דוכס לותיר. הנדריק ביקש להרחיב את כוחו, ובמהרה התנגש עם בולדווין החמישי, רוזן אנו. הוא גם היה נגד המלך הגרמני, כאשר אחיו אלברט מלובין נבחר לבישוף לייז' ונרצח זמן קצר לאחר מכן.
מאוחר יותר התנגש עם היינריך השלישי, דוכס לימבורג ואוטו הראשון, רוזן חלרה, לפני שבאמצע שנת 1197 הצטרף הנדריק למסע הצלב של 1197 בהנהגת היינריך השישי כאחד ממובילי המסע. באוקטובר אותה שנה הוא השתתף בהשתלטות על ביירות ואחר כך עבר ליפו עם הצלבנים. עם זאת, לפני שהגיע לעיר הוא קיבל ידיעות על מותו של מלך ירושלים, אנרי השני, רוזן שמפאן, ובעקבות כך הוא חזר לעכו, ושימש כעוצר עד בואו של המלך החדש, אמלריך השני, מלך ירושלים.
לאחר מותו של הקיסר בספטמבר 1197, חזר הנדריק לגרמניה ותמך בבחירת המועמד מבית ולף, אוטו הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ארוסה של בתו מריה, שהתחרה עם המועמד מבית הוהנשטאופן, פיליפ משוואביה, מלך גרמניה. הוא נלחם נגד השליחים של פיליפ דירק השביעי, רוזן הולנד ואוטו, רוזן חלרה, אבל הוא החליף צדדים בשנת 1204, כאשר הוא ופיליפ השני, מלך צרפת תמכו בפיליפ נגד אוטו. בשנת 1208, לאחר ההתנקשות בפיליפ, הוצע הנדריק ליורשו על ידי המלך פיליפ השני. במלחמה שלאחר מכן הוא הגיע לבסוף לפיוס עם הקיסר אוטו הרביעי, ויחד הם נלחמו נגד המלך פיליפ בשנת 1214 בקרב בובינה, אולם שניהם הובסו בקרב.
בשנת 1213 ספג הנדריק גם תבוסה כבדה נגד הבישוף של ליאז' בקרב הערבות. משנת 1217 עד 1218 הוא הצטרף למסע הצלב החמישי במצרים.
תחת הנדריק הראשון הייתה מדיניות עירונית ותכנון ערים. תשומת לבו הופנתה לאזורים שהעניקו את עזרתם להארכת הריבונות שלו, ובכמה מקומות הוא השתמש ביצירתה של עיר חדשה כמכשיר בארגון הפוליטי של האזור. בין הערים אשר הדוכס נתן להם זכויות העיר וזכויות היתר הייתה דן בוס.
בשנת 1235 מינה פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את הנדריק לנסוע לממלכת אנגליה כדי להביא לו את ארוסתו איזבלה פלאנטג'נט, בתו של ג'ון, מלך אנגליה. לרוע המזל, אנרי חלה בדרכו חזרה ומת בקלן, ובנו הנדריק השני, דוכס בראבנט ירש את נחלותיו.
משפחתו.
בשנת 1179 הוא התחתן עם מתילדה מפלנדריה, דוכסית בראבנט, בתם של מתיו, רוזן בולון ומארי הראשונה, רוזנת בולון, ממנה נולדו לו שישה ילדים:
ב-22 באפריל 1213 התחתן הנדריק בסואסון עם מארי, נסיכת צרפת, בתו של פיליפ השני, מלך צרפת, ממנה היו להם שני ילדים:
היינריך הראשון, דוכס בראבנט
רובי לדנר
קורמורן גואניי
קורמורן גואניי (שם מדעי: Leucocarbo bougainvillii) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הקורמורניים אשר חי בחופי האוקיינוס השקט שלחופי פרו וצפון צ'ילה. חלק מהפרטים מגיעים עד לארגנטינה ולפטגוניה שלחופי האוקיינוס האטלנטי ועוד כמה נודדים צפונה לקולומביה, אקוודור ופנמה בעת זרמי אל ניניו. הוא משתייך לסוג קורמורן כחול-עין.
הקורמורן הוא עוף בינוני באורך 78 ס"מ והוא בעל נוצות אפורות-לבנות עם ראש שחור, מקור צהוב-בהיר ועיניים אדומות. הסנטר והחזה לבנים וכפות הרגליים אדומות. הקורמורן הוא מעופף גרוע יחסית אך צולל מצוין בזכות רגליו החזקות, בנן הוא חותר מתחת למים.
להקות קורמורנים מקננות במושבות צפופות לאורך חופים סלעיים ואיים מבודדים לחופי האוקיינוס השקט, שם הם מקננים ומייצרים גואנו שופע. הקורמורנים ניזונים באוקיינוס לצד עופות ים אחרים מעפייניים (אנשובי) ודגי אזרינופסידיים שהם צוללים אליהם.
כיום להקות ענקיות אלה ירדו מעט עקב הפגיעה בבית גידולם וצמצום אוכלוסיות האנשובים והדגים שהם ניזונים מהם. כיום קורמורן גואניי הוא במצב קרוב לסיכון (NT) ויש חשש שייכחד אם הדגים שהוא ניזון מהם יוסיפו להתמעט.
דקר הקלפ
דקר הקלפ (שם מדעי: Paralabrax clathratus; משמעות השם המדעי: "קרוב ללברק". שם המין פירושו: "מפוספס" עקב הפסים האדומים שלאורך הגוף) הוא מין של דג גרם בן למשפחת הדקריים אשר חי במימי האוקיינוס השקט בסמוך לאמריקה הצפונית מבאחה קליפורניה עד וושינגטון, ארצות הברית בימים ממוזגים. הדג הוא שוכן בקרבת יערות קלפ, מה שנתן לו את שמו אך גם באזורים סלעים או אף מבנים ימיים. הוא יכול לצלול לעומק 50 מטר.
מאפיינים.
דקר זה שונה מעט ממיני הדקרים האמיתיים והוא קטן בהרבה. הוא מגיע לאורך 75 ס"מ ולחיות עד ל-34 שנים. הדקר בעל ראש קטן ופחוס עם שפתיים גדולות ושיניים חדות, גוף צר בעל סנפירי גב ושת זקורים ומחודדים וזנב גבוה ומחודד. הסנפירים צהובים-תכולים והגוף בעל פסים חומים-אדמדמים ולבנים. מבנהו מצויד לתנועה זריזה במים. מבנה הדקר עוזר לו לחטוף טרף כמו דיונונים, סרטנים ודגים אחרים המסתתרים לצד אצות הקלפ העצומות וכששורצים בהמוניהם גם מלהקות פלנקטון. להקות דקרים משריצים צאצאים בים הפתוח ושם הם גדלים בתהומות.
דקר הקלפ נידוג בעבר בכמויות מסחריות למאכל. מאז 1950 הדיג המסחרי שלו יצא מהחוק אף שאפשר לדוג דגים יחידים שהגיעו לגודל של פרט בוגר. עדיין הם משמשים מזון לדייגים חובבים בודדים. כיום הדקר איננו בסכנת הכחדה.
הטירון
מלאך-ים יפני
מלאך-ים יפני (שם מדעי: Squatina japonica) הוא מין של כריש בן למשפחה מלאך-ימיים אשר מצוי על קרקעית הים שלחופי סין, קוריאה יפן ועוד כמה איים במזרח האוקיינוס השקט.
מלאך-ים זה הוא אחד הגדולים ביותר במשפחתו ומגיע לאורך 1.5-2.5 מטר, דומה למלאך-ים כנוף. הוא בעל פה רחב, סנפירים שטוחים המותאמים לשכיבה על קרקעית הים, כמה זיזי קוצניים מעל הגב וזנב דו-אונתי והוא בעל פה עצום עם שפתיים רחבות ויכולות לשאיבה של טרף חולף במהירות גדולה ובתוף פיו שורות של שיניים צרות המיועדות לתפיסת טרף. כריש זה משריץ 2–10 צאצאים חיים המגיחים מבטן אימם. הכריש הוא טורף ממארב בעודו מוסווה בצבעי חום מנומרים בכתמים בהירים, כמו הקרקעית ומחכה לטרף של סרטנים, דגים אחרים (לרבות דגי סחוס אחרים) ודיונונים. הוא מצוי עד לעומק 300 מטרים מתחת למים.
הכריש מצוי כיום בסכנת הכחדה עקב דיג למטרת אכילה וכן לשימוש בעור הכריש לחומרים קוסמטיים. כמו כן הוא נתפס ברשתות דיג שמוטלים לעבר הקרקעית. בכמה מקומות הוא גם נפגע מזיהום מים. הוא מין מוגן אך ממשיכים לצוד אותו בחופי יפן.
מרכז מורשת יהדות תימן וקהילות ישראל
מרכז מורשת יהדות תימן וקהילות ישראל נמצא ברחוב אברבנאל 7 בשכונת שעריים שבדרום העיר רחובות. המרכז נחנך בספטמבר 2017.ובראשו המנכ"ל מר חנניה קורש. המרכז נבנה בשכונת שעריים, במטרה להציג ולשמר את מורשת יהדות תימן, ולעודד את המשך חקר מורשתם.