קיטל הצטרף לקבוצת סקיל שימאנו, מדרג הפרו קונטיננטל. בעקבות כך מניין מרוציו עלה באופן חד, והוא ניצח בקטע ה-3 של הטור דה לנגוואקי. הוא השתתף באומלופ הט פולק, במה שהפך לקלאסיקה הראשונה בקריירה שלו, אך לא סיים את המרוץ. הוא סיים במקום השני במרוץ הרונד אום קלן, ו4 קטעים במרוץ ארבעת הימים של דנקרק. ניצחון במרוץ החד יומי, פרורייס ברלין וקטע בטור של דלטה זילאנד. בנוסף לכך ניצח קיטל 4 קטעים בטור של פולין. באוגוסט קיטל נבחר לראשונה לגראנד טור, הוואלטה אספנייה, ואף ניצח את הקטע ה7. אך לא התחיל את הקטע ה13 ובכך פרש מהמרוץ. בהמשך העונה הוסיף לעצמו ניצחונות בקאמפיונשאפ ון פלנדרן, בספארקאסן מינסטרלנד ג'ירו, ובשני קטעים בטור של הראלד סאן.
קיטל פתח את העונה עם ניצחון בקטע השני של מרוץ אטיו דה באסאז'.
והוסיף 2 ניצחונות בשני קטעים בטור של עומאן, וסיים 3 בקטגוריית המאיצים. הוא השתתף בפריז - ניס, אך לא הגיע לתוצאות בולטות ופרש לפני הקטע ה8. הוא הגיע שני בקלאסיקה של הנדזמה, וניצח בקטע השני של דרידאסז'ה דה פאנה. הוא ניצח במרוץ החד יומי, סכלדפרייס. וניצח שני קטעים וזכה בקטגוריית המאיצים בסטר זי.אל.אמ. הוא ניצח בקטע הרביעי והראשון של אנקו טור, וניצח במרוץ האומלופ ואן הט האוטלנד. וניצח בפעם השנייה ברצף בספארקאסן מינסטרלנד ג'ירו.
ב-2013, ניצח את הקטע בטור של עומאן.
ואת הקטע השני בפריז - ניס, בנוסף לכך ניצח שנית במרוץ סכלדפרייס. ב, הוא ניצח בשלושה קטעים וסיים שני בקטגוריית המאיצים בטור של טורקיה. הוא הוסיף למאזנו עוד שני ניצחונות בטור דה פיקארדיה. ניצחון במרוץ גראמין פרו, וניצחון בקטע ה3 בסטר זי.אל.אמ. הוא נבחר לטור דה פראנס, בפעם הראשונה ואף ניצח בארבעה קטעים וסיים רביעי בקטגוריית המאיצים. בנוסף לכך ניצח במרוץ האומלופ הט ואן האוטלאנד.
קיטל ניצח בשלושה קטעים בטור של דובאי, ואת קטגוריית המאיצים. הוא ניצח בפעם השלישית בסכלדפרייס וזינק לג'ירו ד'איטליה, מנצח את הקטע ה-2 וה-3, אך לא זינק לקטע ה-4 ובכך פרש מהמרוץ. הוא ניצח בקטע הראשון של סטר זי. אל.אמ, וזינק שנית לטור דה פראנס וניצח שוב ארבעה קטעים. קיטל סיים רביעי בקטגוריית המאיצים במרוץ. בהמשך העונה, ניצח את הקטע הראשון והאחרון בטור של בריטניה.
קיטל ניצח את הקטע הראשון של טור פולין ואת קטגוריית המאיצים, וסיים 6 במרוץ הרונד אומ קלן, אך מעבר לזה לא רשם תוצאות בולטות.
קוויק סטפ (2016–2017).
קיטל עזב את קבוצת סאנווב והצטרף לקבוצת קוויק סטפ בשנת 2016, והספיק בשנה זו לנצח 2 קטעים בטור דובאי ואת הדירוג הכללי ואת קטגוריית המאיצים. קיטל ניצח בעוד שני קטעים בוואלטה של אלגראבה, וניצח את קטגוריית המאיצים. הוא ניצח את הקטע השלישי של שלושת הימים של ברוז'-דה פאנה ואת מרוץ סכלדפרייס בפעם הרביעית בחמש שנים. בנוסף לכך ניצח את הקטע הראשון של טור דה רומאנדי, ושני קטעים בג'ירו ד'איטליה. הוא סיים 3 באליפות גרמניה, ובטור דה פראנס ניצח את הקטע ה4 וסיים 2 בקטגוריית המאיצים. הוא ניצח את המרוץ החד יומי, ג'יפי דה פורמייה. והיה חלק מסגל קבוצתו, קוויק סטפ, שזכתה באליפות העולם לנגד שעון קבוצתי.
קיטל ניצח בשלושה קטעים נוספים בטור של דובאי, ואת קטגוריית המאיצים ואת הדירוג הכללי. הוא ניצח את הקטע השני של טור אבו דאבי, ואת הקטע השלישי של דרידאסז'ה דה פאנה. הוא ניצח בפעם החמישית בסכלדפרייס ובכך הפך לשיאן הניצחונות במרוץ. קיטל הוסיף לרזומה שלו גם ניצחון בקטע הראשון של טור קליפורניה. בנוסף לכך, ניצח את הקטע החמישי בסטר זי.אל.אמ. לטור דה פראנס, קיטל הגיע בכושר שיא וניצח 5 קטעים. הוא גם הוביל בקטגוריית המאיצים עד לפרישתו במהלך הקטע ה-17.
קטיושה (2018–2019).
קיטל חתם בקבוצת קטיושה ועזב את קוויק סטפ לאחר שנתיים.
הוא ניצח בשני קטעים בטירנו - אדריאטיקו, אך מעבר לזה לא בלט.
קיטל ניצח במרוץ טרופאו פלמה, במה שהפך להיות הניצחון האחרון בקריירה שלו. מרוץ שלדפרייס, בו ניצח כ5 פעמים, היה המרוץ המקצועי האחרון בקריירתו בו השתתף.
פרישתו.
ב-23 באוגוסט 2019, הודיע קיטל על פרישה לאחר תחושת מיצוי ואיבוד מוטיבציה כבד לדבריו. בחודשים שקדמו לפרישה, קיטל הודיע שהוא לוקח פסק זמן מרכיבה מקצועית, אבל לא היה ברור אם לצמיתות או רק זמנית. אך כאמור, באוגוסט, הודיע רשמית על פרישה.
רב שמואל הנגיד
תסמונת דנדי-ווקר
פטרישה וטיג
טיפול בחיות פלא
פושצ'ה-וודיציה
פושצ'ה-וודיציה (באוקראינית: Пуща-Водиця) היא שכונה כפרית של קייב, השוכנת בפארק מיוער באותו שם. השכונה נמצאת בפינה הצפון-מערבית של שטח השיפוט של העיר קייב, ברובע אובולון, ומתאפיינת בבנייה נמוכה צמודת-קרקע ונפרדת משאר העיר. המקום מאכלס מספר בתי הבראה, פנימיות ודאצ'ות (וילה או בית קיץ לעשירים ובכירי שלטון). הפארק מיוער בעצי אורן ואלון, אשוח ואדר ומכיל אגמים, בהם גם חופי רחצה עירוניים.
שם המקום.
פושצ'ה הוא אזור מיוער. וודיציה מתייחס לנחל שזרם באזור עד המאה ה-19 ואינו קיים יותר כיום.
היסטוריה.
השטח המיוער השתייך למנזרים. בהוראת פיוטר הגדול מ-1724 הוגדר המקום כאזור ציד מלכותי. ב-1793 הועבר לרשות העיר קייב והתיישבות כפרית במקום מתועדת מן השנים 1794–1798. העברת השטח לרשות העיר שמה קץ לסכסוכים בין המנזרים על הבעלות על השטח וחלוקתו. חלקות נמכרו לבורגני העיר לשם הקמת בתי קיץ.
באמצע המאה ה-19 חלה תנופת פיתוח עם הקמת בתי מרגוע ובתי הבראה לחולי שחפת (סנטוריום). ב-1893 תוכננה תוכנית הכפר בשטח 2,700 מטר מרובע, עם שבעה רחובות אורך, אותם חוצים 16 רחובות רוחב ממוספרים ברוח הרעיון של "עיר גנים". הבעלות על הקרקע נותרה בידי מועצת העיר, שהחכירה מגרשים לתקופות ארוכות לבודדים.
דרך אזור זה פרצו כוחות הצבא האדום ב-6 בנובמבר 1943 אל עבר העיר קייב, במסגרת קרב דנייפר.
ב-1981 קיבל הכפר מעמד של יישוב עירוני וב-2002 הוכלל בשטח רובע אובולון של קייב.
הפארק.
הפארק המיוער מקיף 11.73 דונם ובו שני אגמים לאורך ערוץ הנהר קוטורקי. בפארק גני שעשועים, חופי רחצה ומתקני ספורט. יער פושצ'ה-וודיציה משתרע מעבר לגבולות הפארק המוכרז.
תחבורה.
באופן יוצא דופן לעיר קייב, רחובות הכפר מסודרים ברשת רחובות שתי וערב, הכוללת שבע שדרות אורך אותן חוצים 16 רחובות רוחב, כאשר רחובות הרוחב הקצרים ממוספרים.
את המקום משרת קו החשמלית הוותיק ביותר בקייב שעדיין פעיל, קו 12. המסילות הונחו ב-1900 והמערכת חושמלה ב-1904. הקרוניות האדומות, בעלות המראה העתיק הייחודי, נעות בקצב של אחת ל-10–30 דקות ומחברות את פושצ'ה-וודיציה לאזור פודיל. כן מחובר הכפר בשירות אוטובוסים לתחנת הרכבת התחתית של קייב "אקדמצ'ייקו".
כנסיית סרפים הקדוש מסרוב.
במרכז הכפר ניצבת כנסיית סרפים הקדוש מסרוב (Церква св. Серафима Саровського). ראשיתה בתהארגנות בעלי הווילות מ-1903. הכנסייה נבנתה מעץ לפי תכנונו של האדריכל ולדיסלב גורודצקי בין השנים 1908 ל-1910. הכנסייה שוקמה ב-1992, לאחר שסבלה הרס ממלחמת האזרחים ברוסיה דרך שנות השלטון הקומוניסטי ומלחמת העולם השנייה. ב-2007 נערך במקום שיפוץ מקיף.
האביב של מיס ברודי (סרט)
האביב של מיס ברודי (באנגלית: The Prime of Miss Jean Brodie ) הוא סרט דרמה בריטי משנת 1969, בבימויו של רוברט ניים עם מגי סמית' בתפקיד הראשי.
התסריט מבוסס על הרומן רב המכר "אביבה של מיס ברודי" של מיוריאל ספארק שיצא לאור ב-1961. הספר עובד למחזה על ידי ג'יי פרסון אלן שכתבה גם את התסריט לסרט.
בגרסת הבמה המקורית משנת 1966 בלונדון כיכבה ונסה רדגרייב ולצידה אוליביה האסי הצעירה. בהפקת ברודוויי-1968 כיכבה זואי קלדוול, שעבור תפקיד זה זכתה בפרס טוני.
ב-1978 הופקה סדרת טלוויזיה על אותו ספר עם ג'רלדין מקיואן בתפקיד הראשי.
בסרט מוזכרת האנה סנל שהתחפשה לגבר והתגייסה לצבא הבריטי כאישה שהייתה מוכנה "לשרת, לסבול ולהקריב".
תקציר העלילה.
אדינבורו, 1932, בית הספר לנערות Marcia Blaine, המחנכת מיס ג'ין ברודי (מגי סמית') הרווקה בת חמישים וחושבת שהיא נמצאת כעת בשיא פריחתה. היא מתמרדת בתוכנית הלימודים הקשוחה של בית הספר מרכזת סביבה ארבע נערות בנות 12 המכונות "קבוצת ברודי": מוניקה (שרלי סטידמן), מרי (ג'יין קאר), ג'ני (דיאן גרייסון) וסנדי (פמלה פרנקלין). מיס ברודי מעבירה לילדות שיעורים הכוללים סיפורים על חיי האהבה שלה, מסעותיה בעולם, אמנות, היסטוריה, לימודים קלאסיים, ופשיזם. מיס ברודי היא מעריצה של בניטו מוסוליני ופרנקו שהשליטו סדר במדינתם. תחת הדרכתה, ארבע הנערות האלה מתחילות להתבלט. היא לוקחת אותן לתיאטרון ולפיקניקים בטבע.
המנהלת, מיס מקיי (סיליה ג'ונסון) מסתייגת משיטות הלימוד של מיס ברודי ומנסה בכל הדרכים לפטר אותה, אבל לברודי יש ותק וקביעות והיא מכריזה בפני תלמידותיה כי מיס מקיי תוכל להיפטר ממנה רק אחרי שתרצח אותה...
שני גברים ממלאים את חייה של ברודי, המורה לאמנות טדי לויד (רוברט סטיבנס) והמורה למוזיקה מר לאות'ר (גורדון ג'קסון). לויד הוא צייר נאה ושרמנטי, נשוי עם ששה ילדים ומנסה לחזר אחרי מיס ברודי, אך היא מסרבת בגלל מצבו המשפחתי. לעומת זאת היא שולחת אליו את ג'ני שתדגמן מולו ואת סנדי שתבלוש אחריה. סנדי מדגמנת בעירום מולו והוא מצייר אותה עם פנים של ברודי. היא מנתקת קשר איתו לאחר שהוא מנסה לנשק אותה.