הפעם דודו החליט שיש לגמול אותו מן החלומות המיסטיים והחליט לשלוח אותו לעיר הקרובה, טמשוואר, כיום טימישוארה, כדי ללמוד שם כשוליה את מלאכת הבורסקאות. עם זאת בשעות הפנאי כשבית המלאכה היה סגור המשיך דימיטריה לקרוא בעיון רב על חיי הקדושים ועל נסיהם.
מנזר הופובו.
יום אחד בקיץ 1757, יחד עם חניך אחר בשם ניקולה פוטין, עזב דימיטריה את בית המלאכה ושניהם יצאו עם שלושה גרושים בכיס, שבקושי הספיק להם לקנות לחם, למסע רגלי לאורך נהר הבגה. המסע נמשך ארבעה ימים, דרך היישוב סטארי סלאנקמן עד שהגיעו ב- 31 ביולי (לפי הלוח הגרגוריאני: 13 באוגוסט 1757, למנזר האורתודוקסי נובו חופובו, שנמצא 97 ק"מ מערבה מטימישוארה, בפרושקה גורה באזור סרם. הם הצטרפו למנזר מתוך כוונה להישאר שם כנזירים.
במנזר למד דימיטריה לימודי דת, כולל את השפה הסלבית הכנסייתית העתיקה ויוונית. ב-17 בפברואר 1758 קיבל רשמית על עצמו את עול הנזירות תחת השם דוסיטיי. הוא אימץ את השם דוסיטיי - שמו של הקדוש דוסיתאוס שגם הוא, בגיל 10, ברח מבית הוריו למנזר. ביום החמישי הגדול ב-16 באפריל 1758 הוסמך דוסיטיי כדיאקון על ידי המיטרופוליט של קרלובצי, פבלו ננאדוביץ'. בהתחלה נודע הנזיר הצעיר באדיקותו ובתחנוניו אל אלהים למען רווחת הילדים והנוער. שאף להיות אחד ה"יורודיווים", אותם "נביאים משוגעי האל" בהם התפרסמה המסורת הדתית הפרבוסלבית. אולם דווקא האגומן של המנזר, תאודור מילוטינוביץ', איש ואלייבו ביקש לצנן את הלהט המיסטי של הנזירים הצעירים ועודד אותם לקרוא ספרות כללית ומדעית. דוסיטיי התוודע באותה תקופה לספרי תאולוגיה פולמוסית והגות רציונליסטית, גם למשלי איסופוס, ול"זקוניק של הקיסר דושאן".אחרי שקרא אחד מספרי צ'זארה ברוניו הוקסם דוסיטיי על ידי חקר ההיסטוריה והתחיל לפקפק בחלק מהסיפורים על חיי הקדושים שהלהיבו את ילדותו.
דוסיטיי עבד תקופה ככומר בקרלובצי. בסופו של דבר, מאוכזב מהחיים במנזר, הגיע למסקנה כי שאיפתו להרחבת אופקים אינה מסופקת בהם דיה. שלוש שנים ושלושה חודשים אחרי כניסתו למנזר, בשנת 1760 החליט אוברדוביץ' לעזוב ולצאת לעולם הגדול.
שנות הנדודים והשלמת הלימודים.
אוברדוביץ', ששמר על שמו החדש מן המנזר, דוסיטיי, יצא למסעות וללימודים בעולם.
הוא ביקר כמעט בכל הבלקן ובאסיה הקטנה, אחר כך באיטליה, גרמניה, צרפת, אנגליה, אוסטריה ורוסיה.
תחנתו הראשונה הייתה למעשה זגרב, בירת קרואטיה הקתולית, שהייתה אז תחת שלטון אוסטרי. הגיע לשם ב-2 בנובמבר 1760 וניצל את שהותו שם לשם לימוד השפה הלטינית. מזגרב נסע אוברדוביץ' לדלמטיה, באזור מיושב בסרבים שנמצא בשליטת הרפובליקה של ונציה. התקבל בחמימות על ידי התושבים והכמרים הסרבים של קנין מינו אותו למורה בכפר גולוביץ'. אוברדוסיץ' התחבב על הכפריים וזכה לחיות שם ימי שלווה ונוחות. ניצל את שהותו בדלמטיה גם כדי ללמוד את השפה האיטלקית. בשנת 1764 הוא עבר למונטנגרו, ביקר במפרץ קוטור והתארח למשך חודשים אחדים במנזר פודמיינה. המשיך את נדודיו דרומה אל תחומי האימפריה העות'מאנית - באלבניה, יוון, בירת האימפריה קונסטנטינופול ואחר כך לאסיה הקטנה.
בכל תחנה פירנס את עצמו משיעורים פרטיים.
בזאדאר, טריאסטה וונציה. משם עבר לווינה, בה שהה למשך שש שנים
למשך שלוש שנים למד יוונית ופילוסופיה בבית הספר התאולוגי של היירותאוס דנדרינוס בסמירנה, אחר כך השתלם ביוונית באי קורפו. בשנת 1787 עקב פריצת
המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792) נאלץ לעזוב את יוון.
והתעמק בשפה ובספרות הגרמנית. לאחר מכן נסע לעבוד כמורה בסרמסקי קרלובצי ובגאלאץ וביאשי בנסיכות מולדובה.
משם שם שוב פעמיו אל מרכז אירופה והשתלם בפילוסופיה באוניברסיטת האלה ובלייפציג.
בשנת 1783 הוציא לאור את ספרו הראשון "חיים והרפתקאות".
השיבה למולדת.
בשורת תחילת המרד הסרבי הראשון פגשה אותו בטריאסטה.
הוא ארגן את ההתרמה הראשונה לטובת המורדים ואחר כך ביצע מטעם הנהגת המרד מספר שליחויות חשאיות שמטרתן הייתה להבטיח את תמיכת האימפריה הרוסית בעניין הסרבי. לבסוף השתקע בשנת 1807 בנסיכות הסרבית שקמה תחת הנהגתו של קאראג'ורג'ה פטרוביץ' והיה למזכיר ויועץ אישי של המנהיג. בנוסף היה מורו הפרטי של בנו של קאראג'ורג'ה, אלקסה. כאדם המשכיל ביותר בסרביה התמנה דוסיטיי אוברדוביץ' כשר החינוך הראשון של הנסיכות.
בשנת 1808 הקים אוברדוביץ' את בית הספר הגבוה בבלגרד, שעמד להפוך בעתיד לאוניברסיטת בלגרד ובשנת 1810 הוא הקים את הסמינר התאולוגי הראשון במדינה.
דוסיטיי אוברדוביץ' הלך לעולמו בשנת 1811 בבלגרד. בנוגע לרצונו בנוגע למקום שבו ייטמן אחרי מותו קיימות כמה גרסאות. אף על פי שרצה להיקבר על יד מזרקת היידוצ'נקה שבשכונת קושוטניאק של בלגרד, הובא בסופו של דבר לקבורה בחזית הקתדרלה מיכאיל הקדוש.
פעמיים היו צריכים להזיז את קברו: בשנת 1837 כהשלטון החליט להרוס את הקתדרלה הישנה ולבנות במקומה כנסייה חדשה, וב-1897 כשנקבר לצידו ווק קרג'יץ' שגופתו הועברה מווינה לבלגרד.
כתביו.
המהדורה הראשונה של כל כתביו הופיעה בשנים 1833–1845 במכון הדפוס המלכותי הסרבי בבלגרד ובקרגויבאץ.
הכרך הראשון (1783) משתמש בשפה הקרובה לסרבית המדוברת של זמנו, הכרך השני (1788) - יותר שפה הקרובה יותר לרוסית ולסלבית הכנסייתית העתיקה (Fischer W)
סוגיות מוסריות במסע בין כוכבים
אחת הסיבות לפופולריות של סדרת המדע הבדיוני "מסע בין כוכבים" על שלל תת-סדרותיה (כגון: "מסע בין כוכבים", ", " ו"") היא העלאתן של סוגיות מוסריות.
הסכסוכים והממדים הפוליטיים המוצגים בסדרה הם לעיתים תכופות משלים למציאות התרבותית המודרנית: הסדרה המקורית עסקה בסוגיות מהותיות משנות ה-60 של המאה ה-20, כשם שלאחר מכן סדרות הבת של הסדרה שיקפו את הסוגיות הבוערות מהתקופות השונות בהן הופקו הסדרות השונות. הנושאים שתוארו בסדרה כוללים מלחמה ושלום, אוטוריטריזם, אימפריאליזם, מלחמת מעמדות, כלכלה, גזענות, זכויות אדם, סקסיזם, פמיניזם ותפקידה של הטכנולוגיה. ברבים מפרקי הסדרה ותתי-הסדרות שלה עומדת במרכז העלילה בעיה בעלת השלכות מוסריות, ופתרונה מושג דרך התקדמות העלילה.
הצו העליון.
ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", הצו העליון (באנגלית: The Prime Directive), ההוראה הכללית מספר 1 של צי הכוכבים, הוא העיקרון המנחה הבולט ביותר של פדרציית הכוכבים המאוחדת. הצו העליון קובע כי אין להפריע להתפתחויותיהן הפנימיות של תרבויות זרות.
לצו העליון יש השלכות מיוחדות עבור תרבויות שטרם פיתחו את הטכנולוגיה לטוס לחלל בין-כוכבי ("פרה-עיוות"), מאחר שאין להעניק או לחשוף תרבויות פרימיטיביות לכל מידע על טכנולוגיה מתקדמת זו, או על קיומן של תרבויות זרות, פן חשיפה זו תשנה את ההתפתחות הטבעית של אותה ציוויליזציה.
ישנן מסקנות שונות באשר למטרת עיקרון אי-ההתערבות. אחת היא שהמטרה אינה מקדשת את האמצעים. לא משנה כמה טובות היו הכוונות, להגעה ולביצוע שינוי יכולות להיות תוצאות הרות אסון. מסקנה נוספת היא אמונה שלאבולוציה יש "תוכנית", המניעה מינים לכיוון יעדם. ההפרעות אפוא חייבות להיות לא טבעיות, בכך שהן דוחפות לכיוון המנוגד למה שאמור לקרות.
דמויות מסוימות ראו בצו העליון כמדיניות שלילית, משום שהוא מונע כניסת טכנולוגיה (בעיקר טכנולוגיה רפואית), תרבות ומשאבים שעשויים לשפר את איכות החיים. הוא גם נחשב גישה של פחדנות מוסרית על ידי המבקרים של הפדרציה - שהצו העליון נותן תירוץ שלא לפעול.
שימוש בצו.
ישנן מספר דוגמאות מובהקות לשימוש בצו:
הפרת הצו.
עם כל האמור לעיל, הצו העליון הופר לא מעט פעמים, בהתאם לחשיבות האסטרטגית של כוכב לכת כזה או אחר, או בהתאם לנסיבות שבהן צוות ספינת החלל מצא את עצמו. כמה דוגמאות בולטות להפרת הצו הן:
מוסר מלחמה.
כיבוש לעומת טרור.
אחד מקווי העלילה המרכזיים ב"" מתייחס לסיפור הכיבוש הקרדאסי של באג'ור. בשנת 2328, האיחוד הקרדאסי, אשר עליו השתלטה דיקטטורה צבאית, פלש לבאג'ור, וכבש אותו למשך ארבעים שנה, שבמהלכן נאלצו רבים מהבאג'ורנים המשועבדים לעבוד בעבודות פרך, בעיקר במתקני כרייה שונים. כתוצאה מכך, באג'ורנים רבים נאלצו לברוח ולחיות במחנות פליטים, הרחק מאזורים הנמצאים תחת שליטה קרדאסית, ואילו באג'ורנים אחרים היו מעורבים בתנועת ההתנגדות, וביצעו פיגועי טרור נגד מטרות קרדאסיות. הפדרציה לא הייתה יכולה להתערב במצב, בשל שיקולי הצו העליון. מאחר שבאג'ור קשרה עצמה באופן רשמי אל האיחוד הקרדאסי זמן מה לפני כן, כיבוש באג'ור נחשב לעניין פנימי בין האיחוד הקרדאסי לבין כוכב לכת החבר באיחוד. הדבר גרם לטינה כלפי הפדרציה מצד חלק מאנשי באג'ור, במיוחד כאשר הפדרציה הוזמנה לנהל את תחנת החלל חלל עמוק 9 בסיום הכיבוש.
בשנת 2369, הרשויות האזרחיות הקרדאסיות הורו לצבא קרדאסיה לסגת מבאג'ור. לאחר מכן, הממשלה הזמנית של באג'ור הזמינה את הפדרציה המאוחדת של כוכבי הלכת להתבסס בתחנת חלל אשר קודם לכן תיפקדה כתחנה כרייה קרדאסית בשם "טרוק נור", וששמה שונה ל"חלל עמוק 9". כמו כן, הממשלה הזמנית הגישה להצטרפות להצטרפות כחברה בפדרציה.
הדילמה המוסרית הנובעת מסיפור זה היא האם אכזריות הכיבוש הקארדסי הצדיקה את פעולות הטרור הבאג'ורניות. בפרקים שונים מובא נושא זה:
פשעי מלחמה.
ישנן מספר דוגמאות למעשים מפוקפקים או לא מוסריים במסגרת מלחמה הבאים לידי ביטוי בפרקים שונים:
הכיבוש הקרדאסי ככיבוש נאצי.
במספר פרקים ב" מוצג הכיבוש הקרדאסי של באג'ור ככיבוש אכזרי המעלה סוגיות מוסריות בעלות דמיון לאלו שעלו כתוצאה מהכיבוש הנאצי של אירופה:
המדרון החלקלק.