ב-1983, עוטר קופר במדליית השירות הנכבד של מושל קנטקי בידי המושל ג'ון בראון הבן, בנו של מי שהיה יריבו של קופר בבחירות לסנאט ב-1946 וב-1966. מאוחר יותר באותה שנה, הסנאטורים וולטר הדלסטון מקנטקי והווארד בייקר מטנסי הגישו הצעת חוק לשינוי שם "אזור הנופש הלאומי ביג סאות' פורק" ל"אזור הנופש הלאומי קופר" לכבודו של קופר, בשעה שחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של קנטקי האל רוג'רס נתן את חסותו לאותה הצעת חוק. כסנאטור, היה קופר גורם מרכזי בהשגת הסכמת הקונגרס להקמת ביג סאות' פורק. מתנגדי ההצעה הן בקנטקי והן בטנסי (מאחר שאזור הנופש הלאומי השתרע על שתי המדינות) פירטו מגוון סיבות לשמירת השם הישן, ובסופו של דבר ההצעה בוטלה לפי בקשתו של קופר.
ב-1985, היה קופר השלישי שזכה בפרס גביע אוקספורד, פרס שזכו חברים מוערכים לשעבר באחוות בטה ת'טה פאי. כמו כן, באותה השנה, הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד ממכללת קאמברלנד (Cumberland College) שבוויליאמסבורג, קנטקי. קבוצה לא-מפלגתית בראשותו המשותפת של לארי פורגי, שהיה מועמד המפלגה הרפובליקנית למושלות קנטקי בעבר, גייסה 60 אלף דולר אמריקני למען הצבת שני פסלים של קופר בציבור. פסל ראש ארד בגודל-טבעי של קופר, שפוסל בידי הפסל ג'ון טוסקה הוצב בקפיטול מדינת קנטקי ב-1987. פסל שני, שהיה גם הוא פסל ראש ארד בגודל-טבעי, פוסל בידי הפסל בארני ברייט, הוצב בכיכר פאונטיין שבסאמרסט.
קופר פרש מעיסוק בחוק ומשפט בשנת 1989. ביוני 1990, זכה קופר להקרנה חגיגית בערב גאלה של סרט תיעודי על חייו בשם של "הג'נטלמן מקנטקי", בהפקת הטלוויזיה החינוכית של קנטקי, במרכז ג'ון קנדי ​​לאמנויות הבמה בוושינגטון הבירה. ב-21 בפברואר 1991 הלך קופר לעולמו מאי ספיקת לב בבית אבות בוושינגטון. אשתו השנייה, לוריין, הלכה לעולמה לפניו ב-3 בפברואר 1985. ב-26 בפברואר 1991, נשאו הסנאטורים של קנטקי מיץ' מקונל וונדל פורד נאומים במליאת הסנאט ושיבחו את קופר על פועלו, ובסנאט נעלו את הישיבה כשמתייחדים לזכרו. קופר נטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון בארלינגטון שבווירג'יניה.
מיקל ראים
מיקל ראים (באסטונית: Mihkel Räim; נולד ב-3 ביולי 1993) הוא רוכב אופני כביש אסטוני, הוא רכב בקבוצה הישראלית Israel Start-Up Nation בין 2016 ל-2020. בשנת 2021 רכב בקבוצה הקונטיננטלית הפולנית HRE Mazowsze Serce Polski וב-2022 הוא רוכב בקבוצה הקונטיננטלית הספרדית Burgos-BH .
ניצחונות.
קטעים 1,2,4 וניצחון כללי בTour De La Région De Lodz
קטע 5 בBaltic Chain Tour
קטעים 1,3 בגראנד פרי שנטל בייה ו (חולצת הספרינטר)
קטע 1 ו (ניצחון כללי) ב טור של הונגריה
אליפות אסטוניה באופני כביש
קטע 1 ו4 בטור דה בק
קטע 1 בColorado Classic
קטע 1 בטור של סלובקיה
קטע 1 בטור של אזרבייג'ן
מרוץ הזיכרון של המלחמה הגדולה
אליפות אסטוניה באופני כביש
קטע 2 בטור של קוריאה
קטע 4 בטור של יפן
קטע 2 בוואלטה קסטיליה ולאון
ב-24 באוגוסט 2018 ראים השיג את הניצחון הגדול בקריירה שלו עד לתאריך זה.
ניצחון יוקרתי במהדורה הראשונה של הקלאסיקה הבלגית מרוץ הזיכרון של המלחמה הגדולה. במירוץ השתתפו קבוצות מדרג ה-UCI World Tour הבכיר, כמו קוויק-סטפ פלורס, לוטו סודאל, וקבוצת BMC (אופניים), אחרי ראים הגיע במקום השני פאוול ברנאס מקבוצת CCC הפולנית ובמקום השלישי הגיע פרבן ואן הקה מקבוצת Sport Vlaanderen - Baloise שניהם פיגרו ב-4 שניות אחרי ראים.
Rock The Casbah
Rock The Casbah (בתרגום לעברית: רוק בקסבה) הוא סרט דרמה קומית צרפתי-מרוקאי באורך מלא שביימה וכתבה ליילה מרקשי והפיקה סטפני קארראס. הסרט מספר על משפחה שמתאבלת על מות האב במתאם למסורת האסלאם, אך כאשר הבת הצעירה של המשפחה מגיעה הגיבוש המשפחתי משתנה.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של אנגולה שבצרפת ב-23 באוגוסט 2013, ולאחר כך בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו שבקנדה ב-6 בספטמבר 2013. שפת הסרט היא צרפתית, ואורכו כ-100 דקות.
זהו תפקידו האחרון של עומר שריף בקולנוע. הסרט היה מועמד בשנת 2014 לפרס בפסטיבל הסרטים בסידני.
תקציר העלילה.
הסרט מתרחש בעיר טנג'יר שבמרוקו במהלך עונת הקיץ. בסרט, מתכנסת משפחה כדי להתאבל על מות האב שנפטר מהתקף לב, בהתאם למסורת האסלאם. הגיבוש המשפחתי משתנה כאשר באה למשפחה הבת הצעירה, סופיה, שיש לה קריירת משחק בניו יורק, אך היא תמיד מגלמת טרוריסטיות. הגעתה ונוכחותה מעוררים ריבים ישנים בינה לבין אחותה, מה שגרם למשפחה לריב ולקרוס.
אפרופוטוריזם
אפרופוטוריזם (באנגלית: Afrofuturism) היא תרבות אסתטיקה, פילוסופיה של המדע, ופילוסופיה של ההיסטוריה, אשר בוחנת את התפתחותה של התרבות האפריקאית בתפוצות ביחס לעולם המערבי ולטכנולוגיה המערבית. האפרופוטוריזם משלבת בתוכה אלמנטים של מדע בדיוני, פנטזיה, אפרוסנטריזם וריאליזם עם קוסמולוגיה א-מערבית על מנת לבקר הדילמות של אנשים שחורים, וכדי לחקור ולבחון מחדש אירועים היסטוריים בהקשר של תרבות שחורה. מונח זה הוטבע לראשונה על ידי מארק דרי ב-1994, ונחקר והופץ בהמשך על ידי אלונדרה נלסון. האפרופוטוריזם נוגע בתמות וסוגיות של אפריקאים בתפוצות דרך העדשה של מדע בדיוני עדשה, על מנת למצוא מכנה משותף ותחומי עניין משותפים לאמנים ויוצרים אפריקאים. אחת מהיצירות אשר מתבססות על אפרופוטוריזם והמפורסמות שבהן היא סרט הקולנוע ההוליוודי הפנתר השחור.
היסטוריה.
תחילת המאה ה-20.
אף על פי שהמונח אפרופוטוריזם נטבע בשנת 1993, מרבית החוקרים נוטים להסכים כי המוזיקה, האמנות והטקסט האפרוטוריסטיים נפוצו כבר בסוף 1950. הגישה האפרוטוריסטית הראשונה בתחום המוזיקה הוצגה לראשונה על ידי סאן רה, יליד אלבמה, מוזיקאי אשר יצירותיו התפרסמו באמצע שנות ה-50 בעיר שיקגו.
בשנת 1970, לאחר נחיתת האדם על הירח, בוצעה היצירה האפרופוטורית "Whitey on the Moon", ובשנת 1975, פורסמו יצירות אפרוטוריסטיות על ידי ג'ורג' קלינטון ולהקתו ה-".
מוזיקאים נוספים אשר השופעו מאפרופוטוריזם היו זמרים כמו זמר הרגאיי המפורסים לי סקראץ' פרי ואמני היפ-הופ כמו אפריקה במבטה וטריקי.
ביקורת תרבותית בשנות ה-90.
בתחילת 1990, מבקרי תרבות, פרסמו מאמרי דעה שעסקו באפרופוטוריזם אחד הבולטים שבהם הוא מארק דרי שפרסם את חיבורו הידוע "Black to the Future"" בשנת 1994, ובו הוא מתאר את קווי הדמיון המשותפים למדע הבדיוני של יוצרים אפרו-אמריקאים.
רעיונות אפרוטוריסטיים הלכו ופותחו על ידי מלומדים כמו אלונדרה נלסון, גראג טייט, טריסיה רוז וקודוו אשון. בראיון שנערך עמו הסביר החוקר, אלונדרה נלסון את משמעות המונח אפרופוטוריזם ככלי אשר באמצעותו ניתן להתבונן על ה"אחר" השחור ועל מיקומם של שחורים בעולם בהקבלה לחייזרים במדע הבדיוני ובסרטי הפנטזיה. בנוסף, נלסון מציין כי הדיונים סביב גזע וטכנולוגיה לעיתים קרובות מחזקות את הביקורת על הפער הדיגיטלי בין העולם המערבי לתרבות האפריקאית.
המאה ה-21.
דור חדש של אמנים החל לאמץ אל תחומי המוזיקה והאופנה שלו רעיונות אפרוטוריסטיים במאה ה-21. אמנים כמו סולאנג' נואלס, ריהאנה וביונסה, ולאחר מכן, מסורת זו המשיכה ואומצה על ידי אריקה באדו, מיסי אליוט וג'אנל מונה.
ג'אנל מונה עשתה מאמץ רב מודע כדי לשחזר את הקוסמולוגיה האפרוטוריסטית ולהחדירה אל המוזיקה המודרנית העכשווית. אחת מיצירותיה המפורסמות בהקשר הוא הקליפ "Prime Time" , ו-"Many Moons", אשר עוסק בעולמות של עבדות וחירות דרך העולם של ה-cyborgs ותעשיית האופנה. יצירותיה מאופיינות ככאלה המושפעות מפאנק אפרוטוריסטי ונאו-אפרוטוריזם כמו גם מסרטים כגון מטרופוליס, בלייד ראנר ומלחמת הכוכבים.
שיקגו ידועה כביתם של קהילת האמנים האפרוטוריסטיים התוססים ביותר וביניהם ניק קייו, ראשיד ג'ונסון ועוד. בשנת 2013 פרסמה יטאשה וומאק, תושבת שיקגו, את המחקר" Afrofuturism: The World of Black Science Fiction and Fantasy" ובאותה שנה פרסם בחור צעיר בשם ויליאם הייאשי את הטרילוגיה הספרותית שלו "Darkside Trilogy" אשר מגוללת את הסיפור של אפרו-אמריקאים אשר חיים בחצר האחורית של הירח טרם נחיתתו של ניל ארמסטרונג האסטרונאוט. חוקרים נוספים כגון כריסטה פרנקלין מאוניברסיטת שיקגו חוקרים את הקשר בין אפרופוטוריזם לבין מראה חיצוני בקרב שחורים
תנועת האפרופוטוריזם צברה תהודה ופופולריות בינלאומית בתחום האמנות. הקהילה האפרוטוריסטית נוסדה על ידי אוצרת המוזיאון גיה המילטון מניו אורלינס. חברים ואמנים נוספים הידועים כמשתייכים לקהילה האפרוטוריסטית הם אמנים כמו דמטריוס אוליבר מניו יורק, סיירוס קאבירו מניירובי, לינס איריס ויקטור מליבריה. כמו גם ואנארי קהיו מקניה אשר יצירותיה מושפעות רבות מהאפרופוטוריזם.
ספרות.
היווצרות המונח אפרופוטוריזם בשנת 1990 נעשה במטרה לקטלג ספרות פנטזיה ומדע בדיוני של יוצרים אפרו-אמריקנים משאר היוצרים האמריקאים ולהבחין אותם כתת-ז'אנר בתוך ז'אנר. אבל עד מהרה התרחב השימוש והוחל על יוצרים וסופרים אפריקאים בתפוצות מעבר לגבולותיה של ארצות הברית.