ב-1863 מתה אם-סבתה, וכן מת אחיה למחצה ג'ורג', שהיה חייל הקונפדרציה. קייט הפסיקה את לימודיה ושקעה יותר בעולם של ספרים. ב-1865 חזרה קייט ללמוד בבית־ספר "Sacred Heart Academy", וסיימה את לימודיה ב-1868. היא לא התבלטה בלימודיה, אך הצטיינה כמספרת מעשיות.
קייט הופיעה בחברה הגבוהה בסנט לואיס, היא הייתה ידועה בזכות שנינותה, והקדישה את זמנה למוזיקה. כשהייתה בטיול בניו אורלינס לואיזיאנה, הכירה והושפעה מאשה עצמאית שהייתה זמרת ושחקנית. חוויותיה בניו אורלינס היוו את הבסיס של ""Emancipation: A Life Fable". בתקופה זו התחילה להטיל ספק בסמכותה של הכנסייה הקתולית.
היא הכירה את אוסקר שופן, איש הקהילה הקריאולית בסנט לואיס. הם התחתנו ב-1870, ובילו את ירח הדבש שלהם בגרמניה, שווייץ וצרפת, עם פרוץ מלחמת צרפת–פרוסיה הם נאלצו לחזור לאמריקה.
קייט ואוסקר חיו בניו אורלינס במשך 10 שנים, הוא היה מתווך בעיסקי כותנה. אוסקר היה בעל סובלני יחסית לסטנדרטים שהיו נהוגים באותה תקופה, הוא העריץ את אופייה המיוחד, ועודד את עצמאותה. קייט ילדה חמישה בנים ובת, והמשיכה להיות מעורבת בחיי החברה בעיר. עצמאותה הלכה וגברה, היא הייתה מטיילת בעיר ללא לווי, באופן שהיה חסר תקדים. היא הייתה עדה לעימותים על רקע גזעני, ולהתנכלויות לשחורים בעיר.
ב-1879 כשלו עסקיו של אוסקר, והם נאלצו לעבור לקלוטרויל לואיזינה, שם ניהלו מטעים ובית מסחר. כאן ספגה הרבה מהנושאים ששימשו רקע לכתיבתה מאוחר יותר.
אוסקר מת ב-1882 מקדחת הביצות, וקייט נשארה עם חוב של 12,000$. היא ניסתה להמשיך לנהל את המטעים בעצמה, אך ללא הצלחה. האלמנה הצעירה עוררה עניין ורכילות בעיר, במיוחד כשהיה לה רומן סוער עם בעל חווה עשיר.
לאחר הפצרות רבות של אמה, חזרה קייט עם ילדיה ב-1884 לסנט לואיס והשתקעה שם, שנה אחרי כן מתה אמה. קייט סבלה מהתמוטטות עצבים, ורופא יעץ לה לכתוב כדי להרגע. היא קיבלה את עצתו וגילתה מחדש את כישוריה כמספרת סיפורים.
ב-1889 פורסמו הסיפורים הראשונים שלה, אחרי שנה פרסמה את הרומן הראשון "At Fault"". בסיפוריה הקצרים היא הושפעה מהסופר הצרפתי בן התקופה גי דה מופאסאן. קייט כתבה סיפורים קצרים, מאמרים, ותרגומים שהופיעו בכתבי עת שונים.
ב-1899 הופיע הרומן השני שלה "היקיצה" ("The Awakening"), הספר התקבל בביקורתיות רבה על חוסר המוסר שבו, והתעלמות מערכו הספרותי. זו יצירתה הידועה ביותר, מסופר בה על אישה שאינה מרוצה מתפקידה כרעיה וכאם, ומגלה את המיניות שבה. הספר תורגם לעברית בידי מירי קרסין וראה אור בהוצאת כתר בשנת 2010.
ההתייחסות לרומן ריפתה את ידיה, היא המשיכה לכתוב ולפרסם בכתבי עת בעיקר סיפורים קצרים, אך בקצב איטי יותר. ב-1904 התמוטטה בעת ביקור בתערוכה העולמית של סנט לואיס, היא מתה יומיים אחר כך בגיל 54.
מריה שראפובה
מריה יורייבנה שראפובה (רוסית: Мария Юрьевна Шарапова, ; נולדה ב-19 באפריל 1987) היא טניסאית עבר רוסייה, זוכת חמישה תוארי גראנד סלאם. זכתה בכל אחד מארבעת טורנירי הגראנד סלאם, האישה העשירית שזכתה בהישג זה, והשישית מאז החל העידן הפתוח בטניס. דורגה בעבר במקום ראשון בעולם בדירוג ה-WTA. סגנית אלופה אולימפית ליחידות (לונדון 2012). זכתה ב-35 טורנירים בסבב ה-WTA וב-37,546,423$, שנייה בכל הזמנים (אחרי סרינה ויליאמס), בחישוב של רווחים ישירים בלבד - ללא חסויות ופרסומות. במרץ 2016 הושעתה מפעילות ספורטיבית למשך שנתיים בשל אמרוץ. באוקטובר התקבל חלקית ערעורה, ועונש ההשעייה הופחת ל-15 חודשים. ב-2018 חזרה לשחק טניס ולאחר סדרת ניצחונות, היא חזרה לטופ-30. פרשה ממשחק פעיל בגיל 32 ב-26 בפברואר 2020.
קריירה מקצוענית.
תחילת הקריירה.
שראפובה נולדה בניאגאן שבסיביר בשנת 1987, כשנה לאחר שהוריה עזבו את העיר הומל שבבלארוס בגלל אסון צ'רנוביל. שנתיים לאחר מכן עברה המשפחה לסוצ'י. בסוצ'י התחבר אביה של שראפובה עם אלכסנדר קפלניקוב, שבנו יבגני קפלניקוב גדל להיות אלוף גראנד סלאם. קפלניקוב האב היה זה שהעניק לשראפובה את מחבט הטניס הראשון שלה בגיל 4, וכתוצאה מכך החלו שראפובה ואביה באימונים קבועים בפארק המקומי. בגיל 6 שראפובה התאמנה במועדון טניס במוסקבה שנוהל על ידי מרטינה נברטילובה, שציינה ששראפובה מוכשרת אך זקוקה לאימון מקצועני. נברטילובה המליצה על אקדמיית הטניס של ניק בולטיירי בפלורידה. שראפובה ואביה עברו לפלורידה בשנת 1994, כאשר האם הצטרפה רק כעבור שנתיים עקב הגבלות ויזה. שראפובה התפתחה במהירות באקדמיה והחלה לשחק בתחרויות נוער.
בשנת 2001 החלה שראפובה בקריירה של שחקנית טניס מקצוענית. ב-2002 נכנסה לראשונה לשתי הגרלות ראשיות של טורנירים מסבב ה-WTA באמצעות כרטיס חופשי. באחת מהן (אינדיאן וולס מאסטרס) היא אף הצליחה להגיע לסיבוב השני (שם הפסידה למוניקה סלש), וכל זאת כשהיא לא מדורגת בסבב העולמי וכשהיא בת 14 ו-10 חודשים בלבד. כמו כן היא זכתה בשנה זו בשלושה טורנירים בסבב ה-ITF (גונמה, יפן על סך 10,000 דולרים וונקובר ופיצ'טרי סיטי, ארצות הברית, שניהם על סך 25,000 דולרים). בנוסף הייתה שראפובה לשחקנית הצעירה ביותר שהגיעה לגמר אליפות אוסטרליה הפתוחה ואליפות וימבלדון לנוער.
ב-2003 נכנסה לראשונה לרשימת 50 המדורגות הבכירות בסבב ה-WTA, כבר בעונתה המלאה הראשונה בסבב. בשנה זו זכתה שראפובה בשני תוארי יחידות ראשונים בסבב ה-WTA, באליפות יפן הפתוחה בטניס הנערכת בטוקיו (דרג 3, ניצחה בגמר את אניקו קאפרוש) ובטורניר בל צ'אלנג' הנערך בקוויבק סיטי (דרג 3, זכתה ללא משחק לאחר שמילאגרוס סקוארה פרשה בעקבות פציעה). בנוסף הגיעה שראפובה לשני חצאי גמר נוספים, בברמינגהאם (דרג 3, שם ניצחה את המדורגת 1 בטורניר ילנה דמנטייבה לפני שהפסידה לשינובו אסאגואה) ובאליפות לוקסמבורג הפתוחה (הפסידה לקים קלייסטרס). כמו כן הופיעה שראפובה לראשונה בכל ארבעת טורנירי הגראנד סלאם, ואף הגיעה לסיבוב הרביעי בווימבלדון, שם הפסידה למדורגת 33 בטורניר סבטלנה קוזנצובה בשלוש מערכות. שראפובה זכתה בשנה זו גם בתואר רביעי בסבב ה-ITF (סי איילנד שבארצות הברית, על סך 25,000 דולרים) ובשני תוארי WTA לזוגות (טוקיו ואליפות לוקסמבורג הפתוחה מדרג 3. שניהם עם טמארינה טנאסוגארן). את שנת 2003 סיימה שראפובה במקום ה-32 בדירוג ה-WTA, שיפור של 154 מקומות לעומת השנה הקודמת.
ב-2004 זכתה שראפובה בטורניר הגראנד סלאם הראשון בקריירה שלה, בווימבלדון, וזאת כשהיא משחקת בטורניר בפעם השנייה בקריירה. בדרך אל התואר ניצחה שראפובה את לינדזי דבנפורט בחצי הגמר ואת סרינה ויליאמס (שזכתה בתואר בשנתיים הקודמות) בגמר. שראפובה זכתה בשנה זו בארבעה טורנירים מסבב ה-WTA, בברמינגהאם (ניצחה בגמר את טטיאנה גולובין; זכתה גם בזוגות עם מריה קירילנקו), אליפות האנסול קוריאה הפתוחה (ניצחה בגמר את מרטה דמוחובסקה), אליפות יפן הפתוחה בטניס, (דרג 3, ניצחה את מאשונה וושינגטון בגמר) ובאליפות סבב ה-WTA (ניצחה את סרינה ויליאמס בגמר). כמו כן הגיעה שראפובה לגמר אחד נוסף (ציריך, דרג 1, הפסידה לאלישיה מוליק) ולשלושה חצאי גמר - ממפיס (דרג 3, הפסידה לורה זבונרבה), בייג'ינג (דרג 2, הפסידה לסבטלנה קוזנצובה) ופילדלפיה (דרג 2, פרשה לפני המשחק מול אמלי מורסמו בעקבות פציעה). ברולאן גרוס הגיעה שראפובה עד לשלב רבע הגמר, ובשני טורנירי הגראנד סלאם האחרים (אליפות אוסטרליה הפתוחה ואליפות ארצות הברית הפתוחה) הגיעה עד לסיבוב השלישי. בשנה זו השיגה שראפובה 7 ניצחונות ראשונים על שחקניות המדורגות בין עשר הראשונות בדירוג ה-WTA, חמישה מתוכם על שחקניות מתוך רשימת 5 הטובות ביותר. שראפובה הגיעה בנובמבר 2004 (לאחר אליפות סבב ה-WTA) לדירוג השיא בקריירה שלה נכון לאותו זמן - מקום 4 בדירוג העולמי. שראפובה הרוויחה בשנה זו מעל 2.5 מיליון דולרים.
בחודש אוגוסט 2005 דורגה שראפובה לראשונה בקריירה במקום הראשון בעולם. שראפובה הייתה הרוסיה הראשונה שמגיעה לפסגת הדירוג העולמי, ואחת משתי שחקניות בלבד שהיו בדירוג הזה בכל אותה שנה (השנייה הייתה לינדזי דבנפורט). שראפובה שהתה במקום הראשון שבעה שבועות (לא רצופים). שראפובה הגיעה לשלב רבע הגמר לפחות בכל 15 הטורנירים בהם שיחקה ב-2005, ומתוכם זכתה בשלושה - טוקיו (דרג 1, ניצחה את לינדזי דבנפורט בגמר), אליפות קטר טוטאל הפתוחה (דרג 2, ניצחה את אלישיה מוליק בגמר) וברמינגהאם (דרג 3, ניצחה את ילנה יאנקוביץ' בגמר). שראפובה הגיע גם לגמר טורניר נוסף (מיאמי מדרג 1, שם ניצחה את ז'וסטין הנין וונוס ויליאמס לפני שהפסידה לקים קלייסטרס) ולשבעה חצאי גמר נוספים, שלושה מתוכם בטורנירי גראנד סלאם - באליפות אוסטרליה הפתוחה (שם הפסידה לסרינה ויליאמס), בווימבלדון (שם הפסידה לוונוס ויליאמס) ובאליפות ארצות הברית הפתוחה (שם הפסידה לקים קלייסטרס). ארבעת חצאי הגמר האחרים היו באינדיאן וולס שבארצות הברית (דרג 1, הפסידה ללינדזי דבנפורט), רומא (דרג 1, הפסידה לפטי שנידר), בייג'ינג (דרג 2, פרשה לפני המשחק מול מריה קירילנקו עקב פציעה) ובאליפות ה-WTA (הפסידה לאמלי מורסמו).