תאוריית הצייד בעולם של חקלאים
תאוריית ה"צייד בעולם של חקלאים" הוצעה לראשונה על ידי טום הרטמן (Thom Hartmann), פסיכותרפיסט שעבד עם ילדים עם הפרעת קשב. זוהי תאוריה אנתרופולוגית המסבירה את מקורותיה של הפרעת הקשב וההיפראקטיביות במעבר של בני האדם מחיים בחברות לקט-ציד לחברה חקלאית.
על פי התאוריה, בחברות לקט-צייד יש לאנשים עם הפרעת קשב יתרון הישרדותי. הקשב של הגברים הציידים שרגיש להפרעות מהסביבה, בעיקר הפרעות רעש, היכולת לעבור למצב של התמקדות-יתר במצבים של סכנה, רמת האנרגיה הגבוהה, האימפולסיביות, הנטייה לקחת סיכונים והחיפוש אחרי אדרנלין - כל אלה הם תכונות מאפיינות של הפרעת הקשב וההיפראקטיביות. עם הזמן כשהאדם עבר לתרבויות חקלאיות, חלה הסתגלות אבולוציונית וכיום רוב האנשים חסרים את מאפייני הפרעת הקשב וההיפראקטיביות. הרטמן משער גם שבתרבות של מהגרים, כמו החברה האמריקאית למשל, שיעור האנשים עם הפרעת קשב והיפראקטיביות הוא גבוה מבחברות אחרות של יושבי קבע.
מנקודת המבט של תאוריית הצייד בעולם של חקלאים, הפרעת הקשב וההיפראקטיביות אינה לקות, אלא צורת פעילות שונה של המוח שיש לה יתרונות במצבים מסוימים. הרטמן שם דגש על היתרונות האלה ומציע לאנשים שההפרעה קיימת אצלם להכיר את היתרונות האלה ולבנות את חייהם בהתאם. למשל, בחירת מקצועות כמו כירורג, או כבאי שדורשים התמקדות-יתר תחת לחץ, עיסוק ביזמות או בשוק ההון, שבהם יש כל הזמן גירויים חיצוניים השומרים על עניין והתמקדות-יתר, ודורשים תפקוד בסביבה המשתנה כל הזמן, או ספורט שמשלב גם הוא את כל התכונות האלה.
עם פרסומה, התאוריה של הרטמן משכה תשומת לב רבה. אולם, היא לא פותחה ונזנחה. נטען גם כי התאוריה חסרה פן יישומי-טיפולי.
חזי שטרנליכט
חזי שטרנליכט (נולד ב-24 ביוני 1976) הוא עיתונאי, פובליציסט ופרשן כלכלי.
ביוגרפיה.
שטרנליכט נולד בפתח תקווה. בשנותיו הראשונות גדל בתל אביב, לאחר מכן עבר להתגורר במושב בית יהושע. את לימודיו בתיכון סיים בבית הספר הדסים בשנת 1994. לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד באקדמיה. בשנתיים הראשונות (1998–1999) באוניברסיטת בר-אילן בחוג למדעי המחשב. לאחר מכן שינה כיוון, עבר ללמוד כלכלה וקיבל תואר ראשון מבית הספר לכלכלה באוניברסיטת תל אביב בשנת 2002.
בתחילת דרכו בשוק העבודה שימש בתפקיד כלכלן ומבקר פנים באוצר השלטון המקומי. לאחר מכן פנה לעבוד בעיתונות כלכלית. בשנת 2003 החל לעבוד באתר החדשות הכלכליות ביזפורטל מקבוצת קו מנחה, תחילה ככתב שוק ההון ובהמשך כעורך הראשי של Bizportal. בשנת 2006 עבר ל"מעריב" שם שימש כתב שוק ההון. בהמשך הדרך עבד בתפקיד יועץ לקשרי משקיעים בחברת תקשורת פיננסית של נעם ילין. בתפקיד זה ייעץ לחברות ולגופים שונים בשמירת קשר עם הגופים המוסדיים בשוק ההון הישראלי. מאז קיץ 2008 ועד ל-2017 שימש בתפקיד כתב ופרשן כלכלי בעיתון "ישראל היום". בשנת 2013, פרסמה תוכנית התחקירים המקור, בערוץ 10, כיצד עמוס רגב עורך העיתון, מתערב בתכנים של כתבי העיתון ומטה אותם כך שיסקרו באופן חיובי את ראש הממשלה בנימין נתניהו. כדוגמה הביא כתבה של חזי שטרנליכט שתוכנה שונה על ידי רגב, כך שבמקום ביקורת על המדיניות הכלכלית של נתניהו היא תציג אותו באור חיובי.
בין פברואר 2018 סיקר שטרנליכט את שוק ההון, ככתב מוסף "השוק" בעיתון "כלכליסט", ומאז חודש אפריל 2022, עבר לשמש בתור כתב ופרשן שוק ההון במוסף "שוק ההון והשקעות" של העיתון "גלובס".
בחודש פברואר 2015 העניקה האגודה לזכות הציבור לדעת את הפרס לתקשורת כלכלית איכותית לשטרנליכט.
חיים אישיים.
שטרנליכט מתגורר בנתניה, הוא גרוש ואב לשניים.
ספרים.
שטרנליכט פרסם שלושה ספרים פרי עטו:
יצחק פריץ בער
י. פ. בער
י&quot;פ בער
פ&quot;י בער
פ. י. בער
הצתה (פשע)
הצתה היא פשע של הבערת אש בכוונה רעה, או כדי לפגוע במבנים, אנשים, באתרי טבע וצמחייה. הצתה לעיתים תכופות מאופיינת בהבערת אש ברכושם של אחרים, או ברכושו של המצית מתוך כוונה לתבוע תגמולי ביטוח במרמה.
הגדרות משפטיות.
המשפט המקובל.
הגדרת הצתה במשפט המקובל היא "שרפה במזיד של ביתו של אחר"
לעבירה המרכיבים הבאים:
אף יותר מכך, המבעיר אש בבית שבו הוא מתגורר כדי לתבוע כספי ביטוח אינו עובר עבירת הצתה על פי המשפט המקובל. מקורה ההיסטורי של הבחנה זו הוא בהנחה שהייתה רווחת בימי קדם באנגליה כי זכותו של אדם להשמיד את רכושו הפרטי בכל דרך שיבחר בה.
בישראל.
עבירת הצתה מוגדרת בסעיף 448 לחוק העונשין הקובע:
חוק העונשין בישראל מבחין בין הבערת אש במזיד ברכושו של אחר, שהיא פשע, לבין הבערת אש ברשלנות שהיא עבירה קלה יותר מסוג עוון והעונש הנילווה לה הוא עד שלוש שנות מאסר. עבירת ההצתה היא עבירה תלוית תוצאה, קיומה של שרפה היא מרכיב מהותי בעבירה ובלעדיה איננה מתקיימת.
בית המשפט העליון בישראל קבע, עוד בעת שהיה בתוקף עבירת הבער לפי פקודת החוק הפלילי, 1936, כי אדם המשלח אש ברכושו שלו, אינו אשם בעבירת הצתה. במקרה שהובא בערעור לבית המשפט העליון זוכה אדם מעבירת הצתה לאחר ששלח אש במזרנים ובצמר גפן בדירתו בבניין משותף המכיל כשלושים דירות באילת. השרפה גרמה נזק אך ורק לרכושו של הנאשם ולא נגרם כל נזק לשכניו. לא כך הדבר אם ההצתה נעשית בכוונת מרמה.
טרור פלסטיני.
ההצתה משמשת גם כאמצעי טרור נפוץ המתבצע על ידי מחבלים פלסטינים וערביי ישראל. המחבלים מבצעים את ההצתות באמצעות הבערת אש, שריפת צמיגים, יידוי בקבוקי תבערה, שילוח עפיפוני תבערה והפרחת בלוני תבערה ונפץ. פיגועי הצתה בעוטף עזה על ידי הפרחת עפיפוני ובלוני תבערה מרצועת עזה מתרחשת מאז 2018 והביאה לשריפת אלפי דונמים של שדות חקלאיים, שטחים פתוחים, יערות ושמורות טבע.
יצחק בער לווינזון
הלין ישרון
אבות ישרון
עזקה צבי
ציבי גבע
ציבי גבע (נולד ב-1951) הוא צייר ופסל ישראלי.
ביוגרפיה.
גבע נולד בקיבוץ עין שמר לאדריכל יעקב (קובה) גבר ולציירת פרנקה גבר. אחיו הבכור הוא האמן אביטל גבע. בגיל 16 נרשם גבע למכון אבני. בשנים 1976–1979 למד במדרשה לאמנות ברמת השרון. בשנת 1984 זכה במלגת לימודים מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל שאיפשרה לו ללמוד בשנים 1985–1987 ב"ניו יורק סטודיו סקול", בניו יורק.
משנת 1989 משמש גבע פרופסור לאמנות באוניברסיטת חיפה.
בנוסף לתצוגות המציגות את עבודותו, גבע אצר ואוצר תערוכות שונות במהלך השנים. בין התערוכות:
2006-2007 - "שפת ההר" במוזיאון חיפה לאמנות.
2014 - "עשור לתואר השני באמנות יצירה" באוניברסיטת חיפה. בין המציגים ניתן למצוא את מרב סודאי, ניר דבוראי, טליה רז, דורון וולף, שחר סריג, תמר שפר, שי עיד אלוני, אנג'לה קליין ועוד.
2019 - "פרא - תערוכת יחידה" של מרב סודאי.
2020 - "שוב לא שקט" של אורית טוכמן.
2020 - בעבודה על תערוכת ציוריו של תומר בן חורין.
גבע הוא אב לשלושה, חי ועובד בתל אביב.
גליצנשטיין
הפסטיבל הבין-לאומי לפיסול בחול
הפסטיבל הבין-לאומי לפיסול בחול (בפורטוגזית: Festival Internacional de Escultura em Areia; בראשי תיבות: FIESA) הוא הפסטיבל הגדול ביותר בעולם לפיסול באמצעות חול. הפסטיבל נערך מדי שנה, החל משנת 2004, בעיירה פֶּרה שבמחוז אלגארבה בדרום פורטוגל.
אתר הפסטיבל בעיירה כולל 15,000 מטר מרובע ובהם מוצגים מדי שנה פסלי דמויות ומבנים שונים העשויים מחול. כ-60 אמנים משתתפים בפסטיבל מדי שנה, ומשתמשים בכ-35,000 טון חול ליצירת כ-50 עבודות אמנות בחול. בימי הפסטיבל מוצגות העבודות גם בערבים, בליווי תאורה מתאימה.
בכל שנה עוסקות עבודות האמנות בחול בנושא אחר. נושאי הפסטיבל לאורך השנים:
ג'וזף ברקלי פנטלנד
ג'וזף ברקלי פנטלנד (באנגלית: Joseph Barclay Pentland; 1797 - 12 ביולי 1873) היה חוקר טבע, גאוגרף ומגלה ארצות אירי.
ביוגרפיה.
פנטלנד נולד באירלנד, התחנך בעיירה ארמה ולמד באוניברסיטת פריז. בפריז הוא נפגש עם חוקר הטבע ז'ורז' קיווייה שהתרשם מהידע שהפגין פנטלנד באנטומיה השוואתית והם הפכו לידידים.
בשנים 1826–1827 נלווה פנטלנד לחוקר הטבע הבריטי (והדיפלומט לעתיד) וודבין פאריש (Woodbine Parish; 1882-1996) במסעו בהרי האנדים של בוליביה בחלקים שאירופאים כמעט שלא ביקרו בהם. הוא ערך תצפיות נרחבות על קו שלג העד וחישב את גובהם של ההרים, מרביתם הרי געש רדומים. הוא היה ראשון למדוד את גובהם של ההרים גולטיירי (Gualtieri), ארקיפה (Arequipa), צ'ירקויבמבה (Chirquibamba), אילימני (Illimani) וסוראטה (Sorata), אם כי חוקרים שבאו אחריו סבורים כי התוצאות שאליהן הגיע גבוהות מהמספר הנכון. כמו כן הוא קבע את הגובה הממוצע של שלג העד באנדים על 16,990 רגל (5,178 מטרים), וכי רכס הרי האנדים כה גבוה עד שהגובה הממוצע של מעברי ההרים עולה על 14,650 רגל (4,465 מטרים). במהלך מסעותיו הוא מצא מאובנים מתקופת הסילור בגובה 5,180 מטרים, ואבן גיר מתור הקרבון בגובה 4,300 מטרים מעל פני הים. בביקורו באגם טיטיקקה גילה פנטלנד כי הנהר דסאגואדרו (Desaguadero) מנקז את האגם בניגוד לציון בכל המפות של תקופתו שלפיהם הוא נשפך לאגם. את מסעותיו הוא סיכם בספר "דו"ח על בוליביה" ("Report on Bolivia") שיצא לאור ב-1827.
ב-1827 התמנה פנטלנד למזכיר בקונסוליה הכללית של בריטניה בפרו, ובין השנים 1836 ל-1839 הוא שימש כקונסול הכללי של בריטניה בבוליביה. ב-1838 סייר בחלקה הדרומי של פרו, כולל הבירה העתיקה קוסקו ואת רשמיו סיכם במאמרים ובאיורים ששלח לביטאון החברה הגאוגרפית המלכותית.