כיום מפותחים בעולם רכבים מסוג FFV - flex-fuel vehicles, בהם המנוע מתאים למספר סוגי דלק ולתערובות שלהם. בישראל, התקן מאפשר שימוש של עד 3% מתנול בדלק, ברכב רגיל, אך תחנת דור אלון מבצעת ניסיונות לשימוש בדלק המכיל 15% מתנול ו- 85% דלק.
פרופסור אפלויג יו"ר חבר הנאמנים שבחר את הזוכים, אמר לגבי הבחירה בזוכים הראשונים בפרס, כי הצעתם מבוססת מדעית והוכחה כבעלת פוטנציאל ליישום. מדובר לדבריו בטכנולוגיה שיכולה להביא לשינוי משמעותי בשוק הדלקים לתחבורה. הפרופסורים אולה ופרקש מציעים לדעתו, מגוון טכנולוגיות שהיישום שלהם יכול להפחית את התלות בדלקים לתחבורה וגם להפחית את כמות הפחמן הדו-חמצני באוויר.
הפרס עצמו הוענק לזוכים הראשונים ב-12 בנובמבר 2013, במסגרת ועידה בינלאומית לתחליפי נפט, שהתקיימה במלון הילטון בתל אביב ואשר קידמו אותה הממשלה וקרן היסוד והשתתפו בה אנשי ממשל מהעולם, מומחים בינלאומיים ומשקיעים בכירים, פורום שמטרת כינוסו הייתה גיבוש מדיניות בינלאומית בתחום תחליפי נפט ומיצוב ישראל כמרכז תעשייה וידע מוביל.
הזוכים בפרס ב-2014:
פרופסור מיכאל גרצל הוא ראש מעבדת הפוטוניקה במכון השווייצרי. הוא פיתח סוג חדש של תא סולארי, "תא Grätzel", אשר נחשב לתא הסולארי היעיל והזול ביותר הידוע כיום. תא גרצל מבוסס על חלקיקי צבע רגישים, המחקים את תהליך הפוטוסינתזה, כלומר, הוא יודע להפוך אנרגיית אור, לאנרגיה חשמלית, כמו עלי הצמחים בטבע. האנרגיה החשמלית הנוצרת כך, יכולה לשמש, הן ישירות במנוע חשמלי והן, לחלופין, לפירוק מים למימן וחמצן, שני גזים, אשר ניתן להשתמש בהם כתחליפים לדלק לתחבורה. כלומר, מימוש המצאתו יאפשר לייצר מכוניות חשמליות, שיוטענו על ידי אור, או לחלופין, שייסעו על מים במקום על בנזין.
פרופסור תומאס מאייר, מהאוניברסיטה של צפון קרולינה הוא ראש המרכז הלאומי לדלקים מבוססי שמש, בארצות הברית. מחקריו הבסיסיים על תהליכי העברת האלקטרונים, בעקבות חשיפה לאור שמש, איפשרו להבין איך ניתן להמיר אנרגיית שמש לאנרגיה חשמלית ובעצם, איך ניתן יהיה לבצע "פוטוסינתזה מלאכותית". על בסיס ההבנה הזו ניתן היה לעבור לפיתוחים הטכנולוגיים של תאים כמו "תאי גרצל", העושים "פוטוסינתזה המלאכותית" ויוכלו בעתיד להניע כלי רכב על אור או על מים, במקום על בנזין.
הזוכים לשנת 2015 הם:
הזוכים לשנת 2016 הם:
הזוכים לשנת 2017 הם:
הזוכים לשנת 2018 הם:
הזוכים לשנת 2019 הם:
פרס למחקרים פורצי דרך:
פירוק נשק ביולוגי
פירוק נשק ביולוגי היא פעולת עיקור המתבצעת על ידי השמדה או דנטורציה של פתוגנים ורעלנים. בסיומה, לא ניתן להשתמש בנשק ונגזרותיו לצורך הפצת מחלות.
דרכי פירוק מקובלות הן:
ארצות הברית השתמשה בטיפול בקיטור חם בשילוב עם פורמלדהיד.
ברית המועצות השתמשה בסידן היפוכלוריט לריסוס קירות ובערבוב עם אדמה כדי לטהר ציוד וחומרים אחרים. באופן זה נקברו באדמה טונות של בקטריות אנתרקס אשר מאוחר יותר עורבבו עם סידן כלורי וצמנט.
בריטניה השתמשה בתמיסת פורמאלדהיד מדוללת במי ים כדי לטהר את האי גריניארד (אשר שימש כאתר ניסוי נשק ביולוגי) בריסוס אווירי. באזורים מזוהמים במיוחד, הוסרה השכבה העליונה של האדמה.
איתי לב (סופר)
איתי לב (נולד ב-1976) הוא סופר ומוזיקאי ישראלי.
ביוגרפיה.
איתי לב נולד בירושלים. בצבא שירת בלהקת פיקוד מרכז כזמר ושחקן. לאחר שהקים אולפן יחד עם אלון פרימן, הפיקו השניים אלבום שנגנז לבסוף. בשנת 2012 הפיקו השניים אלבום בשם "נקודות" ובו שרו זמרים שונים, ביניהם גורי אלפי, אמיר דדון ואלרן דקל. כיום מתגורר לב במודיעין עם אשתו וארבעת ילדיהם.
מערכות מיקרו אופטו-אלקטרו-מכניות (MOEMS) הן מערכות הנדסיות ממוזערות בקנה מידה של מיקרונים בודדים, הקולטות ומעבדות אותות אופטיים.
מערכות אלו הם התקנים המשלבים פונקציות מכניות, אלקטרוניות ואופטיות על שבבים של מוליך למחצה (בעיקר צורן). התקנים אלו מיוצרים בדומה לייצורם של רכיבי מיקרואלקטרוניקה בתעשיית המוליכים למחצה המיוצרים בייצור המוני.
היסטוריה.
במהלך 1991–1993, ד"ר מ. אדוארד מוטמדי (M. Edward Motamedi), חדשן לשעבר מרוקוול אינטרנשיונל בתחום מערכות מיקרו-אלקטרו-מכניות (MEMS) ובתחום המיקרו-אופטיקה, השתמש בראשי התיבות של MOEMS למערכות מיקרו אופטו-אלקטרו-מכניות מתוך מטרה להבחין בין MEMS ל-MOEMS.
בשנת 1993, ד"ר מוטמדי הציג באופן רשמי MOEMS בפעם הראשונה, כשילוב רב עצמה של MEMS ומיקרו אופטיקה בכנס SPIE של טכנולוגיה בסן דייגו.
רקע.
מערכת מיקרו-אופטו-אלקטרו-מכניות (MOEMS) היא MEMS המשולב מיקרו אופטיקה. למעשה MOEMS הוא התקן או מערכת משובצי מערכות מיקרו מכניות, אופטיות, וחשמליות הפועלות באופן אינטגרטיבי (דבר זה לא נכון, ברוב המקרים, עבור MEMS האופטי שיכול לכלול אופטיקה בתפזורת)
התקני MOEMS הם בדרך כלל חיישנים אופטיים או מעבדי אותות אופטיים המיוצרים באמצעות טכנולוגיות ייצור סטנדרטיות של תעשיית המיקרואלקטרוניקה תוך שימוש בחומרים כגון צורן (סיליקון), דו תחמוצת הצורן, סיליקון ניטריד וגליום ארסניד.
רכיבי MOEMS הם מבנים תלת-ממדיים עם קורות תלויות או ממברנות חופשיות. באמצעות תנועותיהן ניתן לבצע מדידות פיזיקליות או פונקציות מכניות מגוונות. בנוסף, צמוד אליהן שבב עיבוד מיקרואלקטרוני מקובל (כמו ASIC). הרכיב המאוחד יכול להתמיר תנועה או גודל פיזיקלי מסוים לאות חשמלי, או בכיוון ההפוך – להתמיר אות חשמלי לתנועה. בדרך זו ניתן לקבל מערכת מורכבת שלמה, כשהשאיפה האולטימטיבית היא "מערכת על שבב" הכוללת אינטגרציה של פונקציות חישה, הנעה, חישוב, אופטיקה ותקשורת במיקרו-מערכת אחת. כדי לייצר רכיבים אלו פותחו מספר טכנולוגיות ייחודיות לייצור, וכן שיטות תכן ייחודיות. טכנולוגיות אלו צעירות הרבה יותר מטכנולוגיות המיקרואלקטרוניקה, ורובן הגיעו לבשלות רק לפני עשור ופחות. כיום ניתן למצוא את רכיבי ה-MOEMS בטכנולוגיה כדוגמת תקשורת, טלפונים חכמים, סורקים, ג'יירוסקופים ועוד.
תחומי מחקר ב-MOEMS.
מיקרו-מראות.
אחד מרכיבי MOEM השימושיים ביותר הוא מראת הבוכנה הממונעת אלקטרוסטטית. מכשיר זה מנצל את עקרון הייצור הפלאנרי של תעשיית המוליכים למחצה כדי ליצור מבני לוחות מקביליים. הלוח העליון של המבנה ניתן לציפוי במתכת כדי ליצור מראה. כאשר מתח חשמלי מופעל בין שני הלוחות, כוח משיכה אלקטרוסטטי המנוגד לכוח המכני של החומר ממנו עשויים הלוחות מתפתח בין הלוחות. בתהליך זה ניתן לשלוט על כיפוף המראה אשר בלוח העליון. הפאזה של האור הנכנס המאופנן על ידי הסטת הראי יכולה להישלט על ידי מתח המופעל בין שתי אלקטרודות. תפקודי המראה כוללים תיקון עיוותים אופטיים בעקבות טורבולנציות באטמוספירה או בחלל החופשי ומיושמים במערכות תקשורת אופטיות.
סריג אופטי.
אורכי גל ארוכים יותר (אדום) עוברים יותר דיפרקציה (עקיפה) אך נשברים פחות מאשר אורכי גל קצרים יותר (סגול).
סריג אופטי הוא אלמנט אופטי נוסף שיכול להיות מיוצר בקלות במשטח פוליסיליקון. הסריג האופטי הוא רכיב המשמש לאפנון מחזורי של פאזה או משרעת של הגל הפוגע. מבנה הסריג גורם לתופעת העקיפה באורך גל בזווית מסוימת. הסריג מוזז בניצב למישור המצע כדי לשנות יחס הפאזה בין האור המוחזר מהסריג למצע. הסריג מתוכנן כך שיוכל לאפנן עצמה אופטית מסדרי העקיפה 0 ל-1±
התקן ה-MOEMS שולט באור על ידי תהליך העקיפה. בדרך כלל התקן כזה מורכב ממערך של קרניים מקבילות שבו מאפייני העקיפה תלויים בצורה, במרווח והמיקום של הקרניים. ההבדל בין סריג אשר ב-MOEMS וסריג סטנדרטי הוא שאלמנטי העקיפה (קרני האור) ניתנים לעירור בנפרד או כקבוצה. משמעות דבר היא שכל מאפייני סריג העקיפה – תלות באורך גל, יעילות זוויתית – ניתנים לכוונון כרצוננו.
עדשות פרנל.
עדשת פרנל מורכבת ממערך של טבעות מעגליות פוליסיליקון הגדלות בקוטר ובמרווח לכיוון המרכז. עדשת פרנל על מצע יכולה לשמש לרכז אור לייזר מדיודת לייזר. עקב השימוש בחומרים עם עובי שכבה אחיד, קשה לייצר עדשות בעלות עקמומיות: לעומת זאת, ניתן לייצר עדשות פרנל בקלות.
קישורים חיצוניים.
http://www.nectec.or.th/NTJ/No6/papers/No6_tutor_1.pdf
http://www.kodak.com/ek/US/en/Science_Technology/Nano_Micro_Scale_Devices/MEMS_amp_MOEMS.htm
http://www.lboro.ac.uk/microsites/mechman/research/ipm-ktn/pdf/Technology_review/an-introduction-to-mems.pdf
http://www.youtube.com/watch?v=OBw7K1bxeik
https://www.youtube.com/watch?v=dkrbR_6_Jx4
מוטי בירן
מוטי בירן (בורנשטיין) (נולד שנת 1946) היה קצין המשטרה הצבאית הראשי (הקַמצָ"ר) הארבעה-עשר של צה"ל (1991–1995) וראש מטה פיקוד המרכז.
ביוגרפיה.