בין השנים 1951–1969 היה חבר מפא"י. בעקבות היכרותו עם פעילותו של חותנו, אבא חושי, לשילוב בני החברה הערבית בהסתדרות - מדיניות אותה קידם לעיתים במועצת פועלי חיפה, בניגוד לעמדות הוועד הפועל בתל אביב - נרתם גם לין לקידום הנושא. בין השנים 1951–1965, לאחר שחרורו מהצבא, מונה לקדם את פעילות ההסתדרות בקרב הציבור הערבי, באמצעות ברית פועלי ארץ ישראל, באזור הגליל המערבי, מחיפה וצפונה. במהלך תקופת כהונתו בתפקיד, התלונן לין כי ראשי המחלקה הערבים ובכירים במפא"י מתנכלים לפעילותו בשל קשריו עם חושי ומדיניות השילוב אותה קידם. בישיבה בה הוחלט על סיום תפקידו נכחו ראשי המחלקה הערבית בהסתדרות - ראובן ברקת ואליהו אגסי, מזכ"ל ההסתדרות מרדכי נמיר, שרי הממשלה פנחס לבון ומשה שרת וראש הממשלה דוד בן-גוריון - שהוביל את הקו שגרס כי יש להפריד את הערבים מפעילותה הכללית של ההסתדרות.
גם לאחר פיטוריו מתפקיד זה המשיך לין את פעילותו, במסגרת המחלקה הערבית של ההסתדרות במועצת פועלי חיפה. עיקר מאמציו כוונו להשוואת שכרם של הפועלים הערבים לזה של היהודים בעירייה ובמפעלי האזור, במקביל לדרישה ממוסדות ההסתדרות לאפשר את קליטת הפועלים הערבים כחברים שווי זכויות בהסתדרות. בין השנים 1965–1969 שימש כראש המחלקה הערבית הארצית.
בשנת 1966 שימש מתאם האגודה היהודית-ערבית בישראל.
ב-28 בינואר 1967 החל לין לכהן בכנסת ה-6 מטעם המערך. בשנת 1974 נבחר לכנסת השמינית וכיהן ברציפות עד הכנסת ה-11. בשנת 1977 הקים את "התנועה למען חיפה והצפון" ואת מפלגת "לעם"; אחת הסיעות שייצרו, בהצטרפותן יחד, את תנועת הליכוד. בשנת 1982, עזב את הליכוד, יחד עם יצחק פרץ ושאר חברי "התנועה למען חיפה והצפון", והצטרף למפלגת העבודה. לין התנגד להסכם אוסלו וראה בו מספר בעיות, בהן הרעיון שביכולתו של יאסר ערפאת להצהיר על סיום הסכסוך.
בכנסת ה-11 שימש יו"ר ועדת המשנה לענייני הממשל האזרחי ביהודה ושומרון.
בשנת 1978 התמודד על ראשות עיריית חיפה, אולם הפסיד לאריה גוראל.
אחרי שפרש מהפוליטיקה המשיך להתראיין, עסק רבות בחקר הציבור הערבי-ישראלי, והזהיר מפני תהליכי ההקצנה שחלים בחברה.
התגורר בחיפה וקיבל את אות יקיר העיר. היה אב לשני בנים, פרופ׳ שי לין וד"ר רן לין אורולוג, ובת אחת – עו"ד ארנה לין.
נפטר ב־21 ביולי 2016 ונקבר בבית הקברות כפר סמיר. אשתו רות נפטרה ב-20 באפריל 2018 ונטמנה לידו.
מוחמד השישי, מלך מרוקו
מוחמד השישי (בערבית: محمد السادس; נולד ב-21 באוגוסט 1963) הוא מלך מרוקו הנוכחי, מ-23 ביולי 1999.
ביוגרפיה.
מוחמד נולד ב-21 באוגוסט 1963 בעיר רבאט בירת מרוקו, בן למלך מרוקו חסן השני. הוא קיבל חינוך דתי ושמרני בבית הספר המלכותי. סיים את לימודי התיכון בשנת 1981, ובשנת 1985 סיים לימודי תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת רבאט. בשנת 1988 השלים לימודים מתקדמים במדע המדינה ובמשפט ציבורי. בשנת 1988 נשלח לבריסל, והתמחה אצל נשיא הנציבות האירופית (הרשות המבצעת של האיחוד האירופי). בשנת 1993 קיבל דוקטורט במשפטים מאוניברסיטת ניס הצרפתית. ביולי 1994 קודם לדרגת מייג'ור-גנרל בצבא המרוקני. הוא דובר ערבית, אנגלית, ספרדית וצרפתית.
השבעתו כמלך מרוקו.
מוחמד השישי הוא מלך מכוח המונרכיה החוקתית הנהוגה במרוקו. הוא הומלך ב-23 ביולי 1999 בעקבות מות אביו, המלך חסן השני. המלך ה-22 בשושלת העלאווית המולכת במרוקו משנת 1666. נחשב למנהיג מודרני ופתוח למערב.
צעדים לכיוון הדמוקרטיה.
מלכי מרוקו הקודמים השאירו לצאצאיהם את האפשרות להכניס שינויים מודרניים בחוקה של המונרכיה החוקתית הנהוגה במרוקו. כבר בנאום ההכתרה שלו, ששודר בטלוויזיה, הבטיח להילחם בעוני ובשחיתות, ולשפר את המצב הכלכלי ואת מצב זכויות האדם במרוקו. בפברואר 2004 נכנסה לתוקף תקנה חדשה הנותנת לנשים אפשרויות רחבות להשתלב בשלטון. כצעד של רצון טוב ושינוי במדיניות, הקים ועדה שתבדוק את זכויות האדם ותלונות של תושבים שנפגעו בעת שלטון אביו חסן השני כאשר שר הפנים דריס בסרי היה יד ימינו והאיש החזק של המלך. כשלושה חודשים אחרי שעלה לשלטון, ב-9 בנובמבר 1999, בעקבות תלונות רבות של תושבים שנפגעו מהשלטון ומהשירותים החשאיים, פירק את הגוף שהיה ממונה על חקירות פנימיות בראשותו של בסרי, והדיח אותו מתפקידו, אותו מילא מ-1979. השינוי הזה התקבל על ידי העם כצעד חשוב לכיוון הדמוקרטיה.
בעקבות השינויים, בספטמבר 2000, התיר המלך בצו מיוחד את שובו של היהודי-המרוקאי אברהם צרפתי שהוגלה לצרפת.
משפחתו.
ב-21 במרץ 2002, מוחמד השישי נשא לאשה את סלמה בנאני (הנסיכה ללה סלמה, נולדה ב-1978), מהנדסת מחשבים במקצועה. בנם הראשון ויורש העצר, הנסיך מולאי חסן, נולד ב-8 במאי 2003. בתם, הנסיכה ללה ח'דיג'ה, נולדה ב-28 בפברואר 2007.
פיניקס
פיניקס (אנגלית מיוונית: Phoenix, ) היא בירת מדינת אריזונה שבארצות הברית, והעיר הגדולה ביותר במדינה זו. אוכלוסייתה מונה כ-1.6 מיליון איש, היא העיר החמישית המאוכלסת ביותר בארצות הברית, והיא העיר השישית בגודלה ועיר הבירה הגדולה ביותר בארצות הברית. בנוסף היא העיר השנייה בגודלה במערב ארצות הברית אחרי לוס אנג'לס.
פיניקס היא עיר מחוז של מחוז מריקופה ובמטרופולין שלה חיים 4.8 מיליון בני אדם נכון לשנת 2020.
פיניקס נמצאת בעמק פיניקס שבמרכז אריזונה. היא שוכנת בגובה ממוצע של 340 מטר בקצה הצפון-מזרחי של מדבר סונורה.
היסטוריה.
ממצאים ארכאולוגיים מצביעים על חיים באזור עוד לפני 1,000 שנים. האינדיאנים הקדומים חפרו מספר תעלות מים על מנת להפריח את האזור.
האב אסביו קינו האיטלקי הוא אחד האירופאים הראשונים שהגיע לאזור בשירות האימפריה הספרדית במאה ה-17. באותה תקופה השטח היה חלק ממלכות המשנה של ספרד החדשה. האב אסביו עבר לדרום אריזונה שם הקים מיסיון. שטח מרכז אריזונה ועמק פיניקס נשאר בלתי מיושב למעט שבטים אינדיאנים.
בשנת 1865 הקים צבא ארצות הברית מצודה באזור על מנת לדכא את האינדיאנים. שנתיים לאחר כן הגיע ג'ק סווילינג, אשר הגיע למערב ארצות הברית בחיפוש אחר עושר. במהלך מסעו עצר ללגום מי נהר ואז עלה במוחו הרעיון ליישב את אזור העמק השומם. סווילינג חפר מספר תעלות במקום התעלות העתיקות של האינדיאנים הקדומים.
העבודה הקשה הניבה פירות. באותה שנה הוקמה קהילה קטנה כשישה קילומטר מזרחית למקום בו ממוקמת העיר פיניקס. העיירה הקטנה נקראה בהתחלה 'פאמפקינוויל' (עיירת הדלעת) על שם גידולי הדלעת הרבים במקום. לאחר מכן שונה שמה ל'סווילינג מיל' על שמו של סווילינג. לאחר מכן שונה שמה עוד מספר פעמים. סווילינג שהיה פעם חייל בצבא הקונפדרציה רצה לקרוא לעיר 'סטונוול' על שמו של הגנרל, תומאס ג'ונתן ג'קסון. אחרים רצו לקרוא לעיר "סטאלינה". שני הצדדים לא הצליחו להגיע להסכם משותף עד שהלורד פיליפ דארל לופה הציע את השם "פיניקס" כשם המתאר עיר שקמה מחורבות של תרבות קדומה.
העיר הפכה רשמית לעיירה ב-4 במאי 1868 ונערכו בה הבחירות הראשונות לראשות העיירה. ב-15 ביוני הוקם בית דואר כאשר ג'ק סווילינג מונה למנהל. כאשר החלה העיר לגדול הוחלט לרכוש שטחים נוספים על מנת להרחיב את העיר. נרכש שטח של 1.3 קילומטר רבוע והוקמו בו בתים חדשים. מאז נהרסו רוב בתי העיר הישנה ונבנה במקום אזור עסקים מודרני עם גורדי שחקים וכבישים רחבים.
עיירות נוספות הוקמו באזור וב-12 בפברואר 1871 הרשות המחוקקת של הטריטוריה הקימה את מחוז מריקופה ופיניקס הפכה לעיר הבירה של המחוז. באותה שנה הוקמה גם הכנסייה הראשונה והחנות הראשונה בעיירה. שנה לאחר מכן הוקם בית הספר הראשון. עד 1874 נפתח בעיר משרד טלגרף, 16 ברים, ארבעה אולמות ריקודים ושני בנקים.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 חוברה פיניקס למסילת הרכבת, כלכלת העיר שגשגה ואוכלוסייתה העיר גדלה באופן ניכר. בשנת 1891 נחנכה חשמלית בעיר.
בשנת 1911 הוקם 'סכר רוזוולט' מזרחית לעמק פיניקס על מנת לווסת את המים הזורמים בעמק ולהשתמש בהם, וזאת במסגרת התוכנית "החוק הלאומי להשבחת הקרקע" של הנשיא תאודור רוזוולט. הדבר גרם להיווצרות מספר אגמים בהרים באזור אך יבש לגמרי את הנהר 'סולט ריבר' מה שגרם לעזיבת ציפורים נודדות רבות, בונים וסכרי בונים וצמחייה מיוחדת.
ב-14 בפברואר 1912 הפכה פיניקס לעיר הבירה של המדינה החדשה, אריזונה. הסיבה העיקרית למינויה של פיניקס לבירתה של אריזונה היא המיקום הגאוגרפי. פיניקס הייתה קטנה יותר מטוסון אך מיקומה במרכז אריזונה ודרכי הגישה אליה הובילו לבחירה בה.
בשנת 1947 שרפה גדולה הרסה כמעט את כל צי החשמליות של עיר. בניית תשתית חדשה ורכישת חשמליות חדשות הייתה יקרה מדי ומאז לא חודשה נסיעת החשמלית בעיר.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 חיו בעיר והעיירות סביבה כ-100,000 תושבים. עם הזמן האוכלוסייה גדלה עוד ועוד.
מאז שנת 2000, פיניקס גדלה ב-24.2% והיא המטרופולין השנייה במהירות הצמיחה שלה בארצות הברית אחרי לאס וגאס שאוכלוסייתה גדלה ב-29.2% מאז שנת 2000.
גאוגרפיה.
פיניקס שוכנת בגובה 300 מטר מעל פני הים ב'עמק סולט ריבר' הידוע בכינויי "עמק השמש" במרכז מדינת אריזונה. העיר שוכנת בחלק הצפוני של מדבר סונורה המכסה חלק נרחב של מערב-דרום אריזונה, מעט ממזרח קליפורניה וצפון-מערב מקסיקו.
נהר סולט המתחיל במזרח מדינת אריזונה עובר דרך העיר ונשפך מעט מערבית לה לנהר חילה. הנהר יבש רוב הזמן, אך מדי פעם זורמים בו מים כאשר זרימת יתר של מים מאלצת פתיחת ששת הסכרים מזרחית לפיניקס.