הנתיב מסומן היטב עד לקו העצים. לאחר מעבר הרכס יש סימוני שבילים, כשמסלולו של השביל הראשי הוא במקביל לקו הרכס המזרחי. בנוסף, כמה קטעי שבילים חליפיים מתחילים ומסתיימים במקומות שונים על המדרון הדרום-מערבי, קטעים אלו קשים לטיפוס. קרוב לפסגה פונים קטעי השבילים לתוך דרדרת, שם הוקמו מחסות מקירות אבן נמוכים. שדות שלג משמעותיים שורדים על מדרונות ההרים אפילו בשלהי הקיץ. הזמן הכולל של הטיפוס והחזרה נע בין שלוש לשתים עשרה שעות ותלוי בגורמים רבים, כדוגמת ההתאקלמות לגובה. הסכנות האורבות למטפס כוללות סופות רעמים העלולות להתחולל לפתע בכל עת בשנה ובעטיין הופכים הסלעים לחלקלקים ומסוכנים לטיפוס, ומחלת גבהים שגם מטפסים מנוסים עלולים ללקות בה.
לאחר ההגעה לרמה שמעל לקו העצים נעלמת הצמחייה כמעט לחלוטין למעט חזזית ומעט צמחים פורחים מהמין האנדמי לסיירה נבדה " Polemonium eximium" (באנגלית skypilot) ממשפחת השלהביים. הפאונה מוגבלת לחרקים ועכבישים דוגמה החרגול השחור/חום. הנציגים היחידים של מחלקת היונקים מלבד האדם הם מרמיטה זהובת-הבטן ("Marmota flaviventris") ופיקה אמריקנית ("Ochotona minor") מסדרת הארנבאים.
מיכאל גורפינקל
מיכאִיל ארקדייביץ' גוּרְפִינְקֶל (ברוסית: Михаил Аркадьевич Гурфинкель; נולד ב-1960) הוא קלרינטן ישראלי.
קריירה.
גורפינקל נולד בדנייפרופטרובסק שבאוקראינה הסובייטית. ב-1984 סיים את לימודי הקלרינט באקדמיה הרוסית למוזיקה "גנסין" במוסקבה. מ-1985 עד 1990 ניגן בתזמורת בניצוחו של גנאדי רוז'דסטוונסקי.
ב-1990 עלה לישראל והתקבל כקלרינטן ראשון של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון. גורפינקל מנגן גם בהרכבים קאמריים בישראל ובעולם, בין השאר ניגן עם רביעיית בורודין.
גורפינקל מלמד קלרינט באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובקונסרבטוריון "אקדמא" באשדוד.
חיים אישיים.
אביו, ארקדי גורפינקל, גם הוא קלרינטן ידוע, מורה ומעבד.
שני בניו של מיכאל, התאומים דניאל ואלכסנדר, נולדו בישראל בשנת 1992 ומנגנים בקלרינט מאז שנת 2000. בשנת 2004 זכו בפרס "מאסטרו" לכישרונות צעירים ובפרס בתחרות הראשונה לנגני כלי נשיפה מעץ בישראל. בניו מרבים להופיע בארץ ובעולם, הן באולמות קונצרטים והן בשידורי רדיו וטלוויזיה. זובין מהטה הזמין אותם להופיע כסולנים בקונצרט למוזיקאים צעירים עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
אפרים ברוידא
אפרים ברוידא (Ephraim Broido; 1912, תרע"ב – 1994) היה מסאי, עורך ומתרגם ישראלי, מייסדו ועורכו של כתב-העת "מולד".
נולד בשנת 1912 בביאליסטוק, בן לבתיה ונח ברוידא. בשנים 1915–1918 התגוררה משפחתו במוסקבה. בשנים 1919–1924 למד בגימנסיה העברית בביאליסטוק.
בשנת 1925 עלה לארץ ישראל ולמד בגימנסיה הרצליה בתל אביב. לאחר מכן למד באוניברסיטאות ברלין ולונדון.
בשנים 1933–1934 היה חבר מרכז "החלוץ" בברלין, ובמסגרת זו ערך מקראה ללומדי עברית ("נתיב") ואנתולוגיה גרמנית ("ישראל, אומה וארץ"), וחיבר מילון עברי-גרמני.
משנת 1935 היה חבר מערכת "דבר". בעת מלחמת העולם השנייה היה כתב "דבר" באנגליה, וניהל את מדור קשרי העיתונות במחלקה המדינית של הסוכנות היהודית בלונדון. באפריל 1948 ייסד את כתב העת "מולד – ירחון מדיני וספרותי" וערך אותו.
משפחתו.
בנישואיו הראשונים היה נשוי לעתל ברוידא, מייסדת גלריה גורדון. נולדו להם שני ילדים, מיקי גוריון שנשואה למוזיקאי ישראל גוריון, ויונתן ברוידא שהיה מתמטיקאי והוגה דעות.
לאחר שהתגרש נישא לג'נטילה, בתו של המשורר היידי והעסקן הציוני-סוציאליסטי דניאל לייבל (וגרושתו של העיתונאי ברוך נאדל), מתרגמת חשובה מאנגלית, שנודעה בשם העט ג. אריוך.
רוב עסק על לא דבר
הסמלים הלאומיים של ישראל
יקטרינה סאבו
מעבורת החלל פת'פיינדר
מפרק שיא הכתף והבריח
מפרק שיא הכתף והבריח (TA: Articulatio acromioclavicularis. מוכר גם בראשי תיבות של שמו באנגלית: ACJ) הוא אחד ממפרקי חגורת הכתף. המפרק מסווג כמפרק סינוביאלי מסוג מפרק החלקה והוא מחבר בין עצם הבריח לבין שיא הכתף (חלק מעצם השכם). מפרק שיא הכתף והבריח כולל דיסק מפרקי (Discus articularis acromioclavicularis; Discus articulationis acromioclavicularis) לא שלם, המתחיל מהלכו מחלקו העליון של המפרק לכיוון חלקו התחתון אך לא מגיע לחלק התחתון של המפרק.
התנועות האפשריות במפרק הן סיבוב בציר האורך של המפרק של שיא הכתף על פני עצם הבריח ותנועה קדימה ואחורה. התנועות במפרק שיא הכתף והבריח מלוות תנועות של עצם השכם על פני כלוב הצלעות ותנועות במפרק החזה והבריח.
המפרק מיוצב על ידי קופסית המפרק המחוזקת על ידי רצועת שיא הכתף והבריח (Ligamentum acromioclaviculare). רצועת שיא הכתף והבריח חולפת לאורך חלקה העליון של קופסית המפרק. רצועה חזקה נוספת המכונה רצועת החרטום והבריח (Ligamentum coracoclaviculare) נמצאת מחוץ למפרק ומחברת בין חלקה הצידי של עצם הבריח לזיז החרטום של עצם השכם. לרצועת החרטום והבריח שני חלקים, הרצועה הקונית (Ligamentum conoideum) והרצועה הטרפזית (Ligamentum trapezoideum).
טאבו (ראפר)
ג'יימי לואיס גומז (באנגלית: Jaime Luis Gómez; נולד ב-14 ביולי 1975), או בכינויו טאבו (Taboo), הוא ראפר, שחקן קולנוע ודי ג'יי אמריקאי, אחד מסולניה של להקת בלאק אייד פיז. הוא שר בסגנון היפ הופ ופופ אמריקני.
ביוגרפיה.
נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה להורים ממוצא אמריקני-מקסיקני. יש לו גם שורשים אינדיאניים מצד אמו. לגומז ילד מאשתו דיזון שנישאה לו בשנת 2008.
במהלך הקריירה שלו שיתף פעולה עם אמנים רבים, כגון will.i.am, פרגי, חואנס ועוד.
בשנת 2009 שיחק בסרט "סטריט פייטר - האגדה של צ'ון לי" את דמותו של וגה, שמבוסס על סדרת משחקי הקרבות סטריט פייטר.
רבי פרידא
רבי פרידא היה אמורא בדור השלישי לאמוראי בבל. תלמידו המובהק של רבי אמי.
אריכות ימים.
רבי פרידא ידוע, בעיקר בשל סיפור הממחיש את גודל ענוותנותו וסבלנותו: אחד מתלמידיו, היה בעל מוח חלש קשה הבנה, אך רבי פרידא, למרות היותו אמורא מפורסם, ישב ללמוד איתו את הגמרא, ורק לאחר ארבע מאות פעמים שהסביר לתלמיד את ביאור המשנה הנלמדת, הוא הבין אותה. באחד מהימים, בא אדם באמצע הלימוד, ורבי פרידא אמר לו שימתין מעט, כי הוא תיכף גומר את סדר הלימוד. כאשר סיים רבי פרידא ללמוד ארבע מאות פעמים עם התלמיד, אמר לו התלמיד כי לא הבין את המשנה, מכיוון ששמע מרבו שהוא תיכף הולך להתפנות לענייניו של הלה, ומכיוון שכך לא הייתה דעתו פנויה לשמוע את דברי ההסבר, מרוב דאגה, כי כל רגע ורגע חשב בליבו, שתיכף יסתלק רבו מהמקום ויפסיק את הלימוד המשותף. כאשר שמע זאת רבי פרידא, הוא לא התרגז, אלא אמר: עכשיו אחזור על דברי ההסבר שוב ארבע מאות פעמים, תן את דעתך לשמוע כי לא אסתלק באמצע. לאחר ארבע מאות הפעמים הנוספות הוא הבין.
יצאה בת קול משמים, כי יכול רבי פרידא לבחור לעצמו אחת מהאפשרויות הבאות: לחיות במשך ארבע מאות שנה, או שהוא וכל דורו יזכו לחיי העולם הבא. רבי פרידא, בחר באפשרות השנייה, המזכה את כל בני דורו, במקום לבחור באפשרות הראשונה הקרובה יותר לליבו. כאשר שמעו זאת בשמים, גזרו שיזכה לשני הדברים גם יחד; כשכר על כך שלא דאג רק לעצמו אלא לבני דורו בשווה.
הרב ראובן מרגליות טען שמכיוון ולא שמענו עליו בדורות שלפני ובדורות שאחרי מסתבר שהגרסה הייתה ת' פעמים - ת' שנים ופענחוהו 400 אך באמת פענוחו האמיתי הוא תשעים שנים.
במסכת מגילה מסופר כי שאלו תלמידיו של רבי פרידא את רבם במה האריך ימים, ואמר להם שלוש מהמצוות עליהן הקפיד במיוחד: להיות הראשון בבית הכנסת, כיבד תמיד כהן לברך בברכת המזון -ואפילו כאשר הכהן היה תלמידו, וזהירות לא לאכול כלום מבשר בהמה שחוטה שהשוחט לא הרים ממנה מתנת הזרוע לחיים וקיבה.
השקפה.
רבי פרידא, היה מורה להסתכל בעיקר על היחוס העצמי של אדם, ולא על יחוס אבותיו. כך למשל מסופר, כי אמרו לפני רבי פרידא, שבא האמורא רבי עזרא (הכהן), שיחוסו כפול ומכופל: מלבד היותו בנו של רבי אבטולס, הוא דור עשירי לרבי אלעזר בן עזריה, שהיה דור עשירי לעזרא הסופר. נענה רבי פרידא בתרעומת: למה הינכם מאריכים כל כך? הן אם הוא תלמיד חכם מיוחס, והן אם הוא תלמיד חכם לא מיוחס, חשוב הוא אצלי, ואם מיוחס הוא ואינו בן תורה - תאכלהו אש! נענו השומעים ואמרו: בן תורה הוא, וגם מכאן חשיבותו. הריב"ש מביא ראיה מגמרא זו, כי ניתן להקל בכבודו של כהן עם הארץ, ואין לו חשיבות דין כהן, בין אם הוא כהן מוחזק ובין אם הוא כהן מיוחס.
צמיד פתיל
בהלכות טומאה וטהרה, צמיד פתיל הוא כלל יסוד, שנאמר בתורה בפרשת חוקת:
הפסוק, המדבר אודות כלים המצויים באוהל המת, קובע כי כל כלי שאין סגור בצמיד פתיל הסוגר את פתחו לגמרי, נטמא יחד עם כל אשר בתוכו. לעומת זאת, אם יש על הכלי צמיד פתיל הסוגר את פתחו באופן מוחלט, ומדובר בכלי שאינו מקבל טומאה מצדו החיצוני אלא רק מפתחו, הוא טהור. הפסוק עצמו מדבר בכלי חרס, שאינם מקבלים טומאה מגבם. אך גם כלי אבנים וכלי אדמה ודומיהם, שאינם מקבלים טומאה כלל ובכלל זה - גם לא מגבם, נכללים בדין של צמיד פתיל.
נחלקו הראשונים, האם יש צורך שיהיה ה'צמיד פתיל' ממורח ומודבק לפתח הכלי, (ייתכן שזה הוא פירוש המילה 'פתיל' שמופיעה בפסוק). או שמא גם מכסה שאינו מודבק לכלי מועיל כדי לחצוץ בפני הטומאה.
התייחסויות אקטואליות.
טיסה במטוס.