בשנת 2007, לאחר לחץ ציבורי רב מצד הציבור וגופי מחקר מובילים החליטה הוועדה הבין-לאומית המפעילה את ה-ITS על פתיחת הארכיון לקהל הרחב. בשנת 2011 נחתם הסכם חדש המתווה את פעילותו של ה-ITS ונחתם על הסכם שיתוף פעולה עם ארכיון המדינה הגרמני. בשנת 2012 וויתר הצלב האדום על ניהולו של ה-ITS לנוכח השינוי באופיו של המוסד. כיום מתמקד הארגון בהמשך הביצוע של מטלות הליבה שלו בתחום האיתור והמענה לפניות, כמו גם על שיפור הגישה לתיעוד הארכיוני ופעילות בתחום המחקר.
בשנת 2014 התקבל ה-ITS כשותף קבוע בכוח המשימה הבין-לאומי להנצחת זכר השואה (IHRA).
פעילות.
מענה לפניות.
בירור גורלם של נרדפי המשטר הנאצי, חיפוש קרובים ומענה לפניות של ניצולים וקרוביהם בנוגע לגורלם של בני משפחותיהם הן מטלות הליבה של הארגון. למעלה מ-70 שנים מתום מלחמת העולם השנייה ממשיך הארגון לקבל למעלה מ-1,000 פניות מדי חודש מכל קצוות תבל. מרבית הפניות הן של בני הדור הצעיר, אשר מבקש מידע אודות גורלם של בני משפחותיהם בתקופת מלחמת העולם השנייה. לצד מידע פרטני אודות גורלם של בני המשפחה והעתקים של התיעוד הרלוונטי המצוי בארכיון ה-ITS, מספק השירות גם אודות הרקע ההיסטורי. ניתן לפנות בבקשת מידע לאיתור גורלם של בני משפחה באתר האינטרנט של ה-ITS.
שירות האיתור של הארגון, אשר פועל זה למעלה מ-70 שנים מאחד כ-30 משפחות מדי שנה. השירות מאפשר מפגש בין קרובי משפחה שלא זכו להכיר זה את זה בשל צעדי רדיפה כשילוח לעבודות כפייה או הגירה. בתחום איחוד המשפחות פועל ה-ITS בשיתוף פעולה צמוד עם משרדי האיתור המקומיים של ארגון הצלב האדום, הסהר האדום ומגן דוד אדום.
ה-ITS מספק מידע אודות קבוצות נרדפי הנאצים הבאות:
גישה למסמכי ה-ITS.
ה-ITS החל בדיגיטציה של כלל התיעוד בארכיון כבר בשנת 1998. הזרז העיקרי לפרויקט הדיגיטציה היה זירוז הטיפול בפניות, כמו גם שמירה על התיעוד המקורי וביטול הצורך להשתמש בו לצורך העבודה היומיומית. חלקים רבים מהארכיון נגישים דיגיטלית. ה-ITS מנצל כיום את הדיגיטציה הנרחבת כדי לאפשר גישה קלה ככל היותר לאוסף המסמכים העצום שברשותו.
מאז פתיחתו של הארכיון בשנת 2007 ושינוי אופיו של ה-ITS משירות איתור למרכז תיעוד אודות פשעי הנאציונאל-סוציאליזם עמל הארכיון לגוון את דרכי הגישה לתיעוד המצוי ברשותו, אשר אורכב לצרכיו הפרטניים של שירות איתור העוסק בגורלם של פרטים.
במאי 2019 הועלה לראשונה לאינטנרט מאגר של עשרה מיליון מסמכים הכולל תיעוד ממחנות ריכוז וטרנספורטים, כולל רשימות מתים וניצולים. בהמשך יועלו תיקי חיפוש קרובים ורשימות עקורים ועובדי כפייה.
מחקר.
ה-ITS יוזם ותומך בפעילות מחקרית, סדנאות מחקר, אוצר תערוכות ומפרסם מחקרים ומאמרים בתחום העסוק שלו. עובדי מחלקת המחקר של הארגון עונים לפניות של חוקרים ומדריכים חוקרים המבצעים מחקר במטה הארגון בבד-ארולזן. פניות מחקריות ל-ITS ניתן להגיש באופן מקוון.
חינוך.
ה-ITS מפתח תוכניות לימוד לבתי ספר, מוסדות הנצחה ומוסדות חינוך אחרים. נדבך משמעותי בעבודת החינוך של ה-ITS מההות סדנאות העבודה שמתקיימות בו מעת לעת, בהם נוטלים חלק משתתפים ממוסדות מגוונים. ה-ITS מפרסם חומרים חינוכיים מגוונים.
ארכיון ה-ITS.
אוספי הארכיון: ארכיון ה-ITS הוא אחד מהאוספים הגדולים ביותר של תיעוד אודות הקרבנות האזרחיים של השלטון הנאצי. האוסף כולל יותר מ-30 מיליון מסמכים, חלקם מהשנים 1933–1945 וחלקם מהשנים שלאחר המלחמה. המסמכים מנכחים את ממדי הרדיפה והרצח שבוצעו על ידי השלטון הנאצי, ואת היקף ניצול כח העבודה של אזרחי הארצות שנכבשו על ידי גרמניה במהלכה של מלחמת העולם השנייה.
את הבסיס לאוספי הארכיון מהווים מסמכים שהעבירו אליו בעלות הברית לאחר כיבושה של גרמניה. מסמכים אלה כוללים רבים מהמסמכים ששרדו ממחנות ריכוז, גטאות ובתי כלא. בארכיון ה-ITS תיעוד מקורי רב ממחנות הריכוז דכאו, בוכנוולד, פלוסנבורג ומחנות נוספים, כמו גם העתקים רבים מתיעוד שצולם במספר רב של ארכיונים ומחנות ברחבי אירופה. היקף הניצול של עובדי כפייה מתועד גם הוא על ידי ספרי עבודה, מסמכי ביטוח, תיקים רפואיים ותיעוד רשמי נוסף. בין אוספי הארכיון מצויים גם תיקים של ארגונים נאציים כלבנסבורן (Lebensborn), ארגון טודט (Organisation Todt) ותיקים של הגסטפו והאס אס (SS).
לאוספי הליבה של הארכיון מצטרפים מסמכים רבים המתעדים את פעולות האיתור כמו גם את הטיפול בעקורים לאחר המלחמה. מקום של כבוד בין אוספי הארכיון שמור לכרטסת השמות המרכזית המכילה כ-50 מיליון כרטיסים אשר מתייחסים לכ-17.5 מיליון איש. עד להקמתו של מאגר המידע הדיגיטלי, הייתה הכרטסת- כלי העבודה העיקרי של שירות האיתור.
אוסף ייחודי נוסף בין אוספי ה-ITS הוא אוסף החפצים שלו, הכולל חפצים שנלקחו מאסירים במחנה הריכוז דכאו ומחנות ריכוז אחרים (רוב רובם של החפצים הם של אסירים לא יהודים). ה-ITS עמל על איתורם של בעלי החפצים ויורשיהם, על מנת להשיב להם את החפצים. גרסה דיגיטלית של אוסף זה הועלתה במלואה לארכיון המקוון של ה-ITS.
בישראל.
בישראל מופעל השירות על ידי יחידת האיתור הבין-לאומית של מגן דוד אדום בשיתוף עם יד ושם. במסגרת היחידה הוכשרו קציני איתור בקורס שנערך בהשתתפות הצלב האדום הבין-לאומי, אשר מגן דוד אדום הוא חלק ממנו. שירות האיתור הבין-לאומי שימש כאחד ממקורות המידע עבור המדור לחיפוש קרובים של הסוכנות היהודית.
ביקורת ומחלוקת.
במהלך השנים נמתחה כלפי השירות ביקורת על כך שאינו פותח את גנזכיו לציבור. השירות, בגיבוי הממשל בגרמניה, הסתמך על חוק הארכיבים הגרמני, המחייב תקופה של מאה שנים לפני שחרור רשומות, ממניעים של צנעת הפרט. המבקרים משיבים מנגד, כי הארגון הוקם על ידי הצלב האדום ומצוי באחריותו ועל כן אינו כפוף לחוק הגרמני.
הועלתה אף טענה כנגד גרמניה ושירות האיתור הבין-לאומי כי אינם פותחים את הארכיבים על מנת להסתיר מידע אודות השואה. המבקרים מצטטים את העובדה כי כל אחת עשרה המדינות החברות בוועדה המפקחת על השירות אישרו את הצהרת סטוקהולם מינואר 2000, הכוללת קריאה לפתיחת ארכיונים מתקופת השואה. הודעה לעיתונות של מוזיאון השואה האמריקאי מ-7 במרץ 2006 האשימה כי "בפועל, שירות האיתור הבין-לאומי והצלב האדום סירבו בעקביות לשתף פעולה עם מועצת הוועדה הבין-לאומית והותירו את הארכיב סגור".
בתחילת 2006 מספר מאמרי עיתונים העלו תהיות לגבי טיב הניהול של השירות ולגבי המניעים לפיגור שנצבר בטיפול בפניות, בהציגן טיעונים כי התנהלות זו נובעת ממניעים של הכחשת השואה.
החל משנת 2007 נפתח הארכיון לקהל הרחב ואוספיו מונגשים בחלקם באופן מקוון, בכך הפכו הטענות על סגירות נחלת העבר.
ארכיוני ארולסן - מרכז בינלאומי אודות רדיפות הנאצים
קוסמוס ארנה
ביואיק Y ג'וב
ביואיק Y ג'וב (באנגלית: Buick Y-Job) היא מכונית קונספט בתצורת קבריולה מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית ביואיק, חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס אשר הוצגה בשנת 1938 ב-ארצות הברית
יצירת מכונית הקונספט הראשונה בתעשיית הרכב הייתה יצירתו של המעצב הראשי של ג'נרל מוטורס Harley Earl שנבנתה על גבי שלדת ביואיק משנת 1937.
Harley Earl ביקש לשלב את חזון הרכב שלו עם טכנולוגיות ותכונות חדשות כדי ליצור אמת מידה לעיצובים עתידיים. מאפיינים כמו פנסים נסתרים, ידיות דלתות סומרות, וחלונות המופעלים על ידי חשמל, כל אלה מצאו את דרכם למכוניות ייצור.
בשנת 1939 העיתונות דיווחה כי Y-Job הייתה יותר ממכונית קונספט, היא הייתה "מכונית העתיד".
פרנסיסקו דה טולדו
פרנסיסקו אלברז דה טולדו (בספרדית: Francisco Álvarez de Toledo; 10 ביולי 1515- 21 באפריל 1582) היה אריסטוקרט ואיש צבא בממלכת ספרד וכיהן כמשנה למלך בפרו. צוין כ"טוב שבמושלי פרו", למרות ההשפעה ההרסנית של כמה ממעשיו על האוכלוסייה הילידית. הוא הביא יציבות לאזור סוער של ספרד וחוקק רפורמות אדמיניסטרטיביות אשר שינו את אופי השלטון הספרדי ואת מערכת היחסים עם הילידים באנדים.
טולדו העביר בכוח חלק גדול מהאוכלוסייה הילידית בפרו ובבוליביה ליישובים חדשים כדי להקל על התנצרותם וכדי לייעל גביית מיסים וגיוס עובדים מקרב האינקה לעבודה במכרות ובמפעלים ספרדיים אחרים.
הוא מילא את תפקיד המשנה למלך החל מה-30 בנובמבר 1569 ועד ה-1 במאי 1581, בסך הכל אחת-עשרה שנים וחמישה חודשים. הוא זכה לשבחים כ"המארגן העליון" של הסדר במדינה, והעניק לה מבנה משפטי הולם וחיזוק מוסדות חשובים שניהלו את המושבה הספרדית במשך למעלה ממאתיים שנה. הוא קיבל ביקורת על צמצום האוכלוסייה הילידית, הרחבת עבודת הכפייה והוצאה להורג של טופאק אמארו, מנהיג האינקה האחרון של מדינת נאו-אינקה בווילקבמבה.
ראשיתו.
פרנסיסקו דה טולדו נולד ב־15 ביולי 1515 באורופסה, קסטיליה השייכת למשפחת האצולה אלווארז דה טולדו. אמו נפטרה בגיל צעיר. דודותיו מרי ואליזבת' היו אחראיות לגידולו. הוא היה הילד הרביעי והאחרון של הרוזן השני מאורופסה. בגיל שמונה עבר לחצר המלך קרלוס הראשון מספרד, כדי לשמש משרת למלכה ליאונור ואיזבל. הוא למד לטינית, היסטוריה, רטוריקה ותאולוגיה, מוזיקה, ריקודים, נימוסים ואדיבות.
בשירות המלך קרלוס החמישי.
פרנסיסקו דה טולדו היה בן חמש עשרה כאשר בשנת 1530 המלך קרלוס הראשון מלך ספרד קיבל אותו לשרת בביתו. הוא ליווה את המלך עד ימיו האחרונים בנסיבות המגוונות ביותר של שלום ומלחמה כאחד. קשר אישי זה עם המלך, שאימץ את המדיניות הנכונה, "מקיאווליזם" והנטייה לחפש איזונים בין שותפיו, ישמשו קו אופי מועיל להמשך עבודתו.