בעניין מהות הנס, הרמב"ם אינו הולך לפי שיטת חז"ל, כי הנסים תוכננו מראש, תפיסה המרחיקה התערבות אלוהית בטבע, אלא הוא מודה בהתערבות אלוהית, אם כי בסיוג: אין ההתערבות כפריצת סדרי הטבע לאחר מעשה אלא חלק מתוכנית האלוהים המקורית.
ננסי קרס
ננסי קרֵס (באנגלית: Nancy Kress; נולדה ב-20 בינואר 1948) היא סופרת אמריקאית, שעוסקת בעיקר בתחום המדע הבדיוני וספרות ספקולטיבית. מרבית ספריה נסובים סביב העתיד הקרוב וחוקרים את השלכותיהן התרבותיות של התקדמויות מדעיות שונות. תמה חוזרת בספריה היא שינויים ביולוגיים וגנטיים.
ביוגרפיה.
קרס נולדה בשם ננסי אן קונינגיזור (Nancy Anne Koningisor) בעיר באפלו שבניו יורק. היא גדלה בעיר אורורה המזרחית (East Aurura) באותה מדינה, וסיימה את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת ניו יורק שבעיר פלאטסבורג (Plattsburgh). ב-1973, בהיותה בת 25, נישאה למייקל ג'וזף קרס. לשניים נולדו שני ילדים. הזוג התגרש ב-1984, וקרס החלה עובדת בסוכנות פרסום, במקביל לפרסום ספרי מדע בדיוני. היא עברה לעבודה ספרותית במשרה מלאה ב-1990, בעקבות הצלחת הנובלה "קבצנים בספרד". בשנת 1998 נישאה מחדש לצ'ארלס שפילד, נישואים שנמשכו עד שנת 2002, אז נפטר שפילד מגידול סרטני במוחו. קרס חיה כיום (2008) ברוצ'סטר, ניו יורק, עם ילדיה הבוגרים.
קריירה ספרותית.
קרס פרסמה נובלות ורומנים, מסות וחיבורים. ספרה הראשון, The Earth Dwellers, יצא לאור ב-1976 ופורסם במגזין GALAXY, אך היא התפרסמה באופן בולט עם הוצאתו לאור של הספר קבצנים בספרד, ב-1990. ספר זה החל כנובלה שפורסמה במגזין המדע הבדיוני של אייזיק אסימוב (Isaac Asimov's Science Fiction Magazine) וזכה בפרסי נבולה והוגו באותה שנה. מאוחר יותר, הורחבה הנובלה לרומן באורך מלא, שיצא לאור ב-1993. לספר נוספו שני ספרי המשך: קבצנים ובררנים (1994) וקבצנים רוכבים (1996) - ידועים בשם "טרילוגיית חסרי השינה".
בנוסף, כתבה מספר מאמרים בנושא הוראת הכתיבה:
ספרים בולטים נוספים.
בשנת 2008 מתוכננים לצאת לאור שני ספרים נוספים: Dogs (רומן) ו-Nano Comes to Clifford Falls: And Other Stories (אסופת סיפורים קצרים).
בישראל.
כמה מספריה של קרס תורגמו לעברית בהוצאת אודיסיאה:
כמו כן, שניים מסיפוריה הקצרים פורסמו בעברית במגזין מרקורי:
קונספירציה (סרט)
תפילין (פירושונים)
הושא
איזונים ובלמים
לודוויג ון בטהובן
יוסף שריג
יוסף שריג (24 במרץ 1944 - 10 באוקטובר 1973) היה משורר ומלחין ישראלי.
ביוגרפיה.
שריג נולד בקיבוץ בית השיטה, בן לנחום שריג, מפקדה הראשון של חטיבת הנגב, ולסופרת הילדים תקוה, בתם של יוסף ולאה זליגר. אחיו הוא רן שריג, לשעבר סגן מפקד אוגדה 90.
לאחר סיום לימודיו, התגייס לצה"ל וסיים קורס קציני שריון. עם שחרורו מהצבא ב-1966, החל ללמוד מוזיקה בסמינר אורנים. לאחר מכן השתלב במשקו, כשלצד עבודה חקלאית שימש גם כמורה למוזיקה באזור עמק בית שאן.
במלחמת יום הכיפורים לחם כמפקד פלוגת טנקים בגדוד 39 בחטיבה 188 בקרבות רמת הגולן ושם נהרג. לאחר מותו עוטר בעיטור המופת, והועלה לדרגת רב-סרן.
שריג היה נשוי לנורית מורן-שריג, והותיר שני בנים. בנו אסף שריג, חבר להקת "איפה הילד", שהיה כבן חמש במות אביו, הלחין לזכרו את השיר "כנפיים, אינך שומע" שכתב אביו, וביצע את השיר "מותי בא לי לפתע", שכתב אביו כחצי שנה לפני מותו.
יצירתו.
שריג כתב שירה ושירים, פזמונים, מאמרים ומסות והלחין שירים רבים. שיריו נאספו והוצאו לאור תחת השם "עשרים שירים". כנגן אורגן ליווה ועבד עם הגבעטרון, ניגן בתזמורת הקיבוצית כשליוותה את ההצגה "מסיבה של עננים" שהעלו חברי קיבוץ עין גדי, והשתתף באירועי "ניחוחי חציר". המופעים נפתחו בדר"כ בחול המועד פסח במסגרת פסטיבל עין גב, המשיכו לאורך הקיץ בהופעות בכל רחבי הארץ, ונתנו ביטוי ליוצרים ומבצעים בתנועה הקיבוצית. בשנת 1972, לבקשתו של ראש עיריית ירושלים טדי קולק, הועלה המופע לראשונה ב-11 במאי בתיאטרון ירושלים, במסגרת חגיגות יום ירושלים, וכמחווה לעיר וליום חגה. וכך, כשנה וחצי טרם מותו, חיבר שריג את שירו הידוע ביותר "אור וירושלים", בביצועה של להקת הגבעטרון :
לדברי נעמי שמר, סיפור הולדתו של השיר, סופר לה מפי אמו של המשורר, תקווה. לדבריה, ביום חורף בשנת 1965 נסעה משפחת שריג מעמק יזרעאל לירושלים, כדי להביא למנוחות את סבתו של יוסף שריג (אם אביו), יוכבד וייספיש, אשר הלכה לעולמה. היה זה יום חורף גשום, אך עם הגיעם לאזור שער הגיא הופיעה לפתע השמש ונראתה קשת בענן. ב-1972 התבקש שריג להלחין שיר ללהקת הגבעטרון במלאת חמש שנים לאיחוד ירושלים, וכך נולד השיר, אשר הפך לאחד מנכסי צאן הברזל של הזמר העברי.
לחן מוכר אחר הוא לחנו של שריג לשיר "האסופי" (למילים של נתן אלתרמן).
ז'אן בטיסט לולי
מארק אנטואן שרפנטייה
קפאוס (קבוצת כוכבים)
קפאוס (אנגלית: Cepheus) היא קבוצת הכוכבים הנמצאת בחלק הצפוני של השמים ומייצגת את קפאוס מלך אתיופיה ואביה של אנדרומדה. הקבוצה קרובה לכוכב הצפון ולכן אינה שוקעת בישראל אף פעם. הקבוצה היא אחת מ-48 הקבוצות שהוגדרו על ידי תלמי.
כוכבים חשובים.
בסביבת קבוצת כוכבים זו ממוקם קוואזר S5 0014 +81.
מיתולוגיה.
הקבוצה מייצגת את קפאוס מלך אתיופיה וביחד עם הקבוצות אנדרומדה, קסיופאה ופרסאוס מייצגים את האגדה על אנדרומדה.
מילת קוד
מילת קוד או שם קוד היא מילה או צירוף מילים קצר המשמשים להעברת מסר סודי באמצעי תקשורת גלויים, כגון שידורי רדיו וטלוויזיה, שקל לצותת להם, כגון קשר רדיו בלתי מוצפן. מי שאינו שותף בסוד עשוי לדעת שהועבר מסר סודי, אך אינו יודע את משמעותו המדויקת. מילות קוד משמשות גם בתקשורת שאינה גלויה, אך יש חשש סביר שתיורט על ידי מודיעין אותות של האויב.
על מנת שלא לתת להן משמעות שתקל על פענוח הקוד, מילות הקוד נבחרות בדרך כלל באופן אקראי מתוך מאגר של מילות קוד. כאשר מילות הקוד נועדו לשמש כשמו של מבצע צבאי חורגים לעיתים מגישה זו, ועם חשיפתו של המבצע לציבור ניתן לו שם קוד משמעותי, שבא לתרום ליחסי הציבור של המבצע.
שימושים צבאיים.
העברת מידע סודי בתקשורת גלויה.
כאשר יש צורך להעביר מידע סודי בתקשורת גלויה, או בתקשורת שיש חשש סביר שתיורט על ידי מודיעין אותות של האויב, משמשות מילות קוד להעברת מידע שמשמעותו ידועה רק לצדדים המתקשרים, על פי הסכמה מראש ביניהם.
בצה"ל משמשות מילות קוד לגיוס פומבי של חיילי מילואים, בשעת חירום שבה נדרשת התייצבות מיידית לשירות, ואין זמן לגיוס סמוי (המצריך פנייה אישית לכל מגויס). במקרה של גיוס פומבי, ידוע לכל שומע שמדובר בגיוס פומבי, אך מילת הקוד (הקרויה בהקשר זה "סיסמה", אף שאיננה סיסמה) מסתירה את שמות היחידות המגויסות ואת היקף הגיוס. בהלה רבה נגרמה, בישראל ובמדינות ערב, ב"ליל הברווזים", שהיה תרגיל לגיוס מילואים, אך שומעיו סברו שהוא גיוס אמיתי (הסיסמאות ששודרו בתרגיל הן "להקת אמנים", "ארשת חשיבות" ו"ברווזי מים").
שתי מילות קוד נודעות בהיסטוריה של צה"ל הן "סדין אדום", שהשמעתה ברשת הקשר הצה"לית הייתה האות לתחילת המתקפה של כוחות הקרקע במלחמת ששת הימים, ו"סיר בשר", שהושמעה בתחנות הרדיו עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים ונועדה להודיע על גיוס מילואים כולל.
לשמירה על סודיות משמעותה של מילת הקוד, יש להפעילה כפנקס חד-פעמי, כלומר פעם אחת בלבד, משום ששימוש חוזר עשוי לחשוף את משמעותה. בתחילתה של מלחמת המפרץ הופתעו תושבי ישראל לשמוע את מילות הקוד "נחש צפע" ו"שרב כבד" ברדיו ובטלוויזיה, אך לאחר שימוש חוזר ונשנה בהן הוברר שהן משמשות להורות למפעילי צופרי האזעקה על הפעלתה של אזעקה עקב מתקפת טילים, וכן על הפעלתה של צפירת הרגעה לשם ביטול אזעקה זו.
דוגמה לשימוש חד-פעמי במילות קוד מופיעה במסר ששלח משה סנה אל מנחם בגין ב-1 ביולי 1946:
"הצ'יק" פירושו "מלונצ'יק" - מלון המלך דוד, "הבית של עבדך משיחך" פירושו בניין "האחים דוד", שתי מטרות לפעולות של האצ"ל והלח"י במסגרת תנועת המרי העברי.
לעיתים גולש השימוש הצבאי במילות קוד למגע של הצבא עם אזרחים, ובמקרה זה מילת הקוד משמשת להעברת מסר גלוי, שמשמעותו ידועה לכול. דוגמה לכך היא מילת הקוד "שחר אדום" (שהוחלפה במילת הקוד "צבע אדום") כאזעקה על שיגור רקטות מרצועת עזה לעבר ישראל.
שמות מבצעים.
מילות קוד משמשות לזיהוי מבצעים צבאיים בשלב התכנון שלהם, כאשר חשוב לשמור על חשאיות המבצע. לאחר עריכת המבצע, ולעיתים שנים רבות מאוחר יותר, נודע ברבים שם הקוד של המבצע. דוגמאות:
בשימוש במילות קוד למטרה זו החל צבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה, והשיטה זכתה לשימוש נרחב במלחמת העולם השנייה. במלחמה זו קבע ראש ממשלת בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל, עקרונות למתן שמות למבצעים: "אסור שהשמות יביעו יוהרה או ענווה יתרה, ויש להקפיד שהשמות לא יחשפו את אופי המבצע או ימעיטו בערכו, באופן שיקשה על אם שכולה או אלמנה להגיד שיקירן נהרג במבצע 'Ballyhoo'".
מפות קוד.
שימוש נפוץ במילות קוד הוא למתן שמות קוד לאתרים במפה, כדי לאפשר התייחסות אליהם באמצעי קשר החשופים להאזנה.
דוגמה: בפלישה לנורמנדי שימשו שמות קוד לציונם של אזורי הנחיתה:
בעקבות מלחמת יום הכיפורים נודעו שמות הקוד של מוצבי צה"ל לאורך תעלת סואץ: "בודפשט", "אורקל", "לחצנית", "מילנו", "מפרקת" ועוד.
שימושים אזרחיים.
מילות קוד משמשות גם חבורות של ילדים להעברת מסרים בין בני החבורה, ולעיתים משמשות גם מבוגרים.
לעיתים משמשת מחווה גופנית מסוימת, כגון קריצה, העוויה או רקיעה ברגל, כתחליף למילת קוד.