חציו הראשון של הפסוק, "מכסה פשעיו לא יצליח", מזהיר כי דרך ההסתרה והכיסוי לא תצלח - ויש כאן עידוד ברור להכרה בטעות ולהודאה בה. הפסוק ניתן בהוראה מפורשת "מודה ועוזב", קרי - לקבלת רחמים ומחילה, אין די בהודאה והכרה בטעות ובחטא; חייבת להתלוות אליה נטישת דרך הרע.
הביטוי בחז"ל.
בתוספתא ובעקבותיה בתלמוד מובא בהקשר זה משל על טובל ושרץ בידו:
במדרש מובא אף מטבע הלשון המוכר כיום "טובל ושרץ בידו":
הרמב"ם בספרו ההלכתי הביא את דברי חז"ל אלו .
במדרש תהילים זיהו את האימרה עם דמויות מקראיות כקין ודוד, שהודו על פשעיהם ורוחמו משמים.
יש המפרשים את העונש הקשה שקיבל דוד (מות בנו התינוק) בכך שאמנם הודה בחטאו, אך לא עזב את בת-שבע. ובכך לא ביצע את ההוראה "ועוזב", ועל כן נענש.
לכיש
מודה ועוזב
מאדהני
מתתיהו שוהם
מתתיהו משה שוהם (פוליאקביץ') (1893–1937) היה סופר, משורר ומחזאי.
חייו.
נולד בוורשה שבפולין. הוא התייתם בגיל ארבע. את חינוכו היהודי קיבל מסבו ודודו, אך הוסיף ולמד שפות זרות ולימודים כלליים באופן עצמאי. בשנת 1930 עלה לארץ ישראל, אך לא מצא עבודה ולא יכול היה לקיים את עצמו, ועל כן שנתיים מאוחר יותר שב לפולין. היה במשך שנתיים יושב-ראש אגודת הסופרים העבריים בפולין וסייע בעריכת ביטאון האגודה הדו-שבועי. כמו כן, הוא נהג להרצות במכון ללימודים יהודיים בוורשה. ב-1937 נפטר ממחלת סרטן-הכבד.
מחזותיו של שוהם עוסקים בעולם התנ"ך ומציגים אותו בצורה מיתית-אגדתית. שוהם אינו נאמן תמיד למקור התנ"כי והופך את הדמויות התנ"כיות לדמויות ארכיטיפיות המשקפות אידאות נשגבות, בין אם הן חיוביות ובין אם הן שליליות. גיבוריו של שוהם הם אינדיבידואליסטים קיצוניים, אמיצי לב וכאלו שעומדים מול החברה ומורדים בשם הערכים בהם הם מאמינים. כל זאת בניגוד לדור שבו הם חיים. שוהם גם מעניק מקום מרכזי לנשים במחזותיו, ובכך הוא נחשב ליוצא דופן בתקופתו.
מחזהו הידוע ביותר "צור וירושלים", זכה לתשבחות רבות מצד החוגים הספרותיים העבריים ואף זיכה אותו בפרס ביאליק לשנת 1933, אולם בשל שפתו המורכבת התקשה לעלות על במות התיאטרון, על אף עיבוד לטקסט שערך אברהם שלונסקי ב-1958; ב-1992 הוא עובד לתסריט בידי זיוה צחר וב-2003 הוא הועלה על ידי תיאטרון בית ליסין בבימוי יוסי יזרעאלי.
מחזהו 'יריחו' תורגם לאנגלית ב-1974 בידי ראובן בן-יוסף.
גרד מילר
גרהרד (גרד) מילר (בגרמנית: Gerd Müller; 3 בנובמבר 1945 – 15 באוגוסט 2021) היה כדורגלן גרמני ששיחק במשך רוב הקריירה שלו בקבוצת באיירן מינכן ובנבחרת גרמניה המערבית.
מילר כבש 68 שערים ב-62 הופעות בינלאומיות בנבחרת גרמניה המערבית ו-398 שערים ב-453 משחקי בונדסליגה במדי באיירן מינכן. הוא כבש 735 שערים במדי הקבוצות בהן שיחק ובמדי הנבחרת בקריירה שלו. הוא במקום השלישי בטבלת מלכי השערים בתולדות גביע העולם בכדורגל עם 14 שערים, ולפי הפדרציה הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל (IFFHS) הוא ממוקם במקום ה-7 בתולדות הכדורגל העולמי. כינוייו היו "מפציץ האומה" (Bomber der Nation) ו"מילר הנמוך והשמן" (kleines dickes Müller). מילר היה חלוץ מרכזי קלאסי, אשר ידע לנצל הזדמנויות מול השער באחוזים גבוהים. היה בעל חוש התמצאות נדיר ברחבת ה-16, יכולת בעיטה בשתי הרגליים ומשחק ראש טוב. באוקטובר 2015 דורג על ידי ה"בילד" הגרמני כשחקן הגרמני הגדול בהיסטוריה.
באיירן מינכן.
מילר נולד בנורדלינגן שבבוואריה. הוא שיחק בשורות המועדון המקומי TSV 1861 נורדלינגן בשנים 1963–1964. ב-1964 הצטרף לבאיירן מינכן, שם חבר למי שהיו עתידים להתפרסם ככוכבי הכדורגל הגרמני: פרנץ בקנבאואר וספ מאייר. המועדון היה אז בליגה השנייה בגרמניה. לאחר עונה אחת, עלתה באיירן לבונדסליגה והפכה מאז לאחת הקבוצות הבכירות בגרמניה. יחד עם גרד מילר זכה המועדון בתארים רבים בשנות ה-60 וה-70. הוא זכה ארבע פעמים באליפות גרמניה, ארבע פעמים בגביע הגרמני, שלוש פעמים בגביע אירופה ובתארים בינלאומיים רבים נוספים. מילר כבש במסגרת שלושת המפעלים לקבוצות באירופה (גביע אירופה לאלופות, גביע אירופה למחזיקות גביע וגביע ערי הירידים) 62 שערים ב-74 משחקים. במשך שנים רבות היה זה שיא כיבושים, עד 4 בדצמבר 2007, אז הבקיע פיפו אינזאגי את שערו ה-63 במסגרות האירופיות ועקף את מילר (אם כי בימי פעילותו של מילר הייתה נהוגה שיטת הנוק-אאוט בכל השלבים, כלומר, שוחקו הרבה פחות משחקים מאשר בשנות האלפיים).
נבחרת גרמניה בכדורגל.
מילר החל לשחק בנבחרת הלאומית של גרמניה ב-1966 וסיים ב-7 ביולי 1974 עם הזכייה במונדיאל 1974 במינכן. באותו טורניר הוא כבש את שער הניצחון במשחק הגמר מול נבחרת הולנד אשר הסתיים בתוצאה 1:2. ארבעה שערים בטורניר במינכן ועוד עשרה במונדיאל 1970 הפכו אותו למלך שערי גביע העולם בכדורגל, תואר אותו נשא עד מונדיאל 2006, בו שבר רונאלדו את השיא. במונדיאל 2010 השווה מירוסלב קלוזה את השיא, ובמונדיאל 2014 הפך קלוזה למלך השערים של כל הזמנים בגביע העולם.
ביורו 1972 זכה מילר עם נבחרת גרמניה בתואר וגם היה מלך השערים בטורניר כשכבש ארבעה שערים.
סיום הקריירה בארצות הברית.
לאחר סיום הקריירה שלו בבונדסליגה, עבר מילר ב-1979 לשחק בארצות הברית בליגת ה-NASL, שם שיחק שלוש עונות בקבוצת פורט לאודרדייל סטרייקרס וכבש 38 שערים. הוא הגיע עם קבוצתו פעם אחת לגמר הליגה (1980) אך קבוצתו נוצחה במשחק הגמר 3:0 על ידי ניו יורק קוסמוס.
החיים לאחר הכדורגל.
לאחר שסיים את הקריירה ב-1982, התקשה מילר לתפקד ללא התעניינות התקשורת ואור הזרקורים, והפך לאלכוהוליסט. חבריו לשעבר בבאיירן מינכן ובמיוחד אולי הנס שכנעו אותו לעבור גמילה. כשהצליח, הוא קיבל עבודה כמאמן נוער בבאיירן מינכן, שם עבד עד 2012.
באוקטובר 2015 פרסמו משפחתו ומועדון באיירן מינכן כי מילר לקה במחלת אלצהיימר והוא מאושפז. הוא נפטר ב-15 באוגוסט 2021.
פרנק גיניאי
שפות מתוכננות
מכינה קדם-צבאית בית ישראל
מכינת בית ישראל היא מכינה קדם-צבאית בראשותו של תת-אלוף במילואים הושע פרידמן בן-שלום שהוקמה בשנת תשנ"ח (1997) בקיבוץ עירוני בית ישראל בשכונת גילה שבירושלים, מתוך רצון להתמודד עם בעיות חברתיות בישראל ולחזק את ערכי התרומה והשליחות. מכינת בית ישראל היא הראשונה המשולבת לתלמידים דתיים וחילונים. מייסד המכינה והעומד בראשה הוא תא"ל (מיל') הושע פרידמן בן שלום (בנו של ישראל פרידמן בן-שלום), זוכה פרס אבי חי. עם כניסתו של הושע לתפקידו כקצין מילואים ראשי בשנת תשע"ג, מילא את מקומו כראש מכינה רן סרלין. לאחר שהושע עזב את תפקידו הצבאי, חזר לעמוד בראש המכינה. רוב הצוות החינוכי במכינה הוא חלק מקהילת בית ישראל.
תוכנית הלימודים.
למכינה מגיעים מדי שנה כ-70 צעירים וצעירות מסיימי י"ב, הדוחים את גיוסם לצה"ל בשנה. חלק מן החניכים ממשיכים לשנה ב', חצי שנה נוספת לפני גיוסם לצבא.
הלימודים במכינה מבוססים על קורסי בחירה שנתיים במקצועות כגון פילוסופיה, גמרא, היסטוריה של עם ישראל, ספרות, ציונות, מחשבת ישראל, כלכלה ועוד, וכן סדנאות כגון כתיבה יוצרת ואמנות.
מספר פעמים בשנה מוציאה המכינה לפועל סדרות שטח שאורכן 4 - 6 ימים. סדרות אלו עוסקות בקונפליקטים בחברה הישראלית: יחסי יהודים - ערבים, א"י השלמה, מדינה יהודית דמוקרטית, השכונות ועיירות הפיתוח, מרכז ופריפריה ועוד. לפני כל סדרה מתקיימת הכנה של מספר שבועות.
פעילות התנדבותית ומסלולי המשך.
חברי המכינה מתנדבים מספר פעמים בשבוע בעבודה פרטנית ובקבוצות עם ילדים ונוער החל מגילאי גן ועד כיתה י"ב בגנים ובבתי הספר הסמוכים, בחונכויות אישיות עם ילדי השכונה ובפעילויות שונות ומגוונות בשיתוף תושבי בשכונה.
בוגרי המכינה משתלבים בין היתר בפרויקט גולני - שמטרתו גיוס לגדודי החטיבה כדי להצמיח מנהיגות פיקודית המונעת מתוך מוטיבציה ערכית. חלק מבוגרות המכינה משרתות כמורות חיילות בנח"ל וכמש"קיות הוראה במחוו"ה אלון. ברוב השנים קבוצת חניכים מתגבשת כגרעין צבאי המיועד לחטיבת הנח״ל או לחיל השריון.
לאחר שירותם הצבאי הבוגרים מוזמנים לתוכניות המשך בתוכנית בית המדרש, הכוללת יום וחצי בשבוע של לימודי יהדות, ולהיות שותפים בחממה לקבוצות צעירות ובפרויקטים חברתיים בשכונה.
פיינורד
פיינורד רוטרדם (הולנדית: Feyenoord) הוא מועדון כדורגל הולנדי מהעיר רוטרדם, המשחק בליגת העל ההולנדית.
יחד עם אייאקס ופ.ס.וו. איינדהובן, פיינורד שייכת לצמרת הכדורגל ההולנדי, והן שלוש מארבע קבוצות בהולנד (יחד עם אוטרכט) ששיחקו בכל עונותיה של הליגה הבכירה בהולנד מאז נוסדו. הקבוצה זכתה ב-15 אליפויות וב-13 גביעים.
פיינורד הוא מועדון רב-ספורט, הכולל ספורט קלאב פיינורד (קבוצת כדורגל חובבנית), פיינורד אקאדמי, פיינורד כדורסל, פיינורד פוטסל ופידורד כדוריד.
היסטוריה.
השנים הראשונות.
מועדון הכדורגל וילהלמינה הוקם ב-19 ביולי 1908. בין השנים 1908, 1910, 1911 ו-1912, עבר המועדון סדרה של שינויים בשמות וצבעי הקבוצה והפך למועדון הכדורגל Hillesluise בשנת 1909, ולאחר מכן ל-RVV Celeritas. עם עלייתו לאיגוד הכדורגל הלאומי בשנת 1912, שונה שמו של המועדון ל-SC Feijenoord (על שם המחוז העירוני בו הוקמה הקבוצה), והחליף שוב את המדים ואימץ את החולצות האדומות-לבנות, המכנסיים השחורים והגרביים השחורים שהם קיבלו, אותן הם לובשים עד היום.
לאחר 18 שנים מיום הקמת המועדון ושלוש שנים בלבד לאחר שהגיעה לליגה הבכירה ביותר של הכדורגל ההולנדי, זכה המועדון באליפות ראשונה בשנת 1924. הקבוצה זכתה לשורה של הצלחות במחצית השנייה של העשור, וזכתה באליפות השנייה בשנת 1928.