בדרך כלל ממשק המשתמש רץ על גבי מחשב אישי או תחנת עבודה, ועושה שימוש בממשק משתמש גרפי סטנדרטי. עיבוד הלוגיקה העסקית של היישום יכול להתבצע על גבי מודול אחד או יותר שרצים על גבי תחנת עבודה או שרת יישומים. מערכת לניהול בסיס נתונים טבלאי (RDBMS) על גבי שרת בסיס נתונים (database server) או מחשב מרכזי, מכילה את הנתונים ואת הלוגיקה לאחסון הנתונים. השכבה האמצעית (שכבת עיבוד הנתונים) יכולה להיות מורכבת ממספר שכבות בעצמה, ובמקרה כזה הארכיטקטורה הכוללת נקראת "ארכיטקטורת n-שכבות").
ארכיטקטורת שלוש שכבות מורכבת מהשכבות הבאות:
שכבת תצוגה (presentation tier)
זוהי השכבה העליונה של היישום. שכבת התצוגה מציגה מידע הקשור לשירותים כדוגמת דפדוף בין מוצרים, מידע אודות הקנייה ותוכן עגלת הקניות. השכבה מתקשרת עם שכבות אחרות באמצעות העברת פלט התוצאות לדפדפן או לתוכנת לקוח אחרת, ולכל יתר השכבות ברשת.
שכבת היישום (application tier)
נקראת גם "שכבת הלוגיקה העסקית", "שכבת הגישה לנתונים" או "השכבה האמצעית". שכבה זו שולטת בפונקציונליות של היישום על ידי ביצוע עיבוד הנתונים הפרטני.
שכבת הנתונים (data tier)
שכבה זו מורכבת משרת בסיס נתונים אחד או יותר. מכאן המידע נשלף ומאוחסן. שכבה זו שומרת על הנתונים עצמאיים ובלתי תלויים בשרתי היישומים ובלוגיקה העסקית. אחסון הנתונים בשכבה נפרדת משפר גם את הסילומיות והביצועים של היישום.
השוואה עם מודל ה-MVC.
ממבט ראשון, מודל שלוש השכבות נראה דומה לתבנית העיצוב Model-View-Controller. עם זאת, מבחינה טופולוגית הם שונים. כלל יסוד בארכיטקטורת שלוש השכבות הוא שהלקוח לעולם אינו מתקשר ישירות עם שכבת הנתונים; במודל שלוש השכבות כל התקשורת חייבת לעבור דרך השכבה האמצעית, ולכן מבחינה רעיונית, ארכיטקטורת שלוש השכבות היא ליניארית. לעומת זאת, ארכיטקטורת MVC היא משולשת: המבט (view) שולח עדכונים לבקר (controller), הבקר מעדכן את המודל (model), והמבט מתעדכן ישירות מהמודל.
מנקודת מבט היסטורית, ארכיטקטורת שלוש השכבות התפתחה בשנות ה-90 של המאה ה-20 מתצפיות על מערכות מבוזרות (כגון יישומי ווב), שבהן שכבות הלקוח, התווכה והנתונים רצו על גבי פלטפורמות נפרדות פיזית. לעומת זאת, מודל ה-MVC פותח עשור קודם לכן (עבודה ב-Xerox PARC בשנות ה-70 המאוחרות ותחילת שנות ה-80 של המאה ה-20), והפיתוח התבסס על תצפיות על יישומים שרצו על גבי תחנת עבודה גרפית יחידה. תבנית ה-MVC יושמה ליישומים מבוזרים בשלב מאוחר יותר בהיסטוריה שלה.
שימוש בפיתוח ווב.
בתחום פיתוח הווב (web development), ארכיטקטורת שלוש השכבות משמשת באתרי אינטרנט, בדרך כלל באתרי מסחר אלקטרוני הנבנים בשלוש שכבות:
שיקולים נוספים.
העברת הנתונים בין השכבות היא חלק מהארכיטקטורה. לצורך כך יכול להיות שיהיה שימוש באחד או יותר מהפרוטוקולים הבאים:
SNMP, CORBA, Java RMI, .NET Remoting, Windows Communication Foundation, sockets, UDP, Web services
או פרוטוקול סטנדרטי או קנייני אחר. לעיתים קרובות משתמשים בתווכה כדי לחבר בין השכבות הנפרדות. השכבות הנפרדות לעיתים קרובות רצות על גבי שרתים פיזיים נפרדים, וכל שכבה יכולה בעצמה לרוץ על גבי אשכול מחשבים.
ארכיטקטורה רב שכבתית
ארכיטקטורה תלת-שכבתית
ארכיטקטורת שלוש שכבות
טיבוע בני אדם
טיבוע בני אדם הוא התהליך בו סימן, לרוב סמל או תבנית קישוטית, נצרב על העור של בן אדם מתוך כוונה
שהצלקת תתקבע על העור ולא תמחה. הפעולה מבוצעת לרוב על ידי ברזל לוהט במיוחד או ברזל המצונן לטמפרטורה נמוכה במיוחד. הטכניקה מבוצעת בדומה לטכניקת הטיבוע המבוצעת על בעלי חיים. הפעולה יכולה להתבצע הן כשלב בטקס מעבר והן כהכרזת בעלות על עבד או כענישה. סגנון נוסף אשר התקבע בשנים האחרונות הוא טיבוע וצריבת העור כאלמנט קישוטי בדומה לקעקועים. לעיתים הפעולה מעידה על שייכותו לכנופיה מסוימת.
שימושים היסטוריים.
סימונם של חסרי הזכויות.
המקור ההיסטורי לטיבוע בני אדם הוא ככל הנראה היחס העתיק אשר ניתן בעבר לעבדים כרכוש אשר מחזיק האדון בנוסף למקנה שלו.
צריבה כפעולת עונש.
במשפט פלילי, צריבת מתכת מלובנת הייתה צורת ענישה שהראתה שהפושע הופחת במעמדו למעמד של חיה מתוייגת ובאופן כללי על הפחתה במעמדו של הנצרב. סימני צריבה שימשו גם כענישה לפושעים מורשעים, ענישה אשר שילבה עונש פיזי של כאב וכן השפלה ציבורית אם הצריבה נעשית במקום חשוף ונראה לעין. הצריבה היא גם רישום פלילי שלא ניתן למוחקו. שודדים כמו גם עבדים נמלטים סומנו על ידי הרומאים באות F בשעה שפושעים אשר נידונו לעבודות פרך במכרות ומורשעים אשר נידונו להילחם כלודרים סומנו על מצחם כסימן זיהוי. תחת שלטונו של קונסטנטין הראשון אסור היה להשחית את הפנים עד שיהיו מעוותים כל כך ולכן הצריבה בוצעה על גב כף היד, הזרוע או על אחורי הקרסול.
בראשית ימי הנצרות, מתועדים מקרים אשר בהם הנוצרים הראשונים קיבלו צריבה של צלב בין עיניהם ועל לחיים. העינויים מתועדים לתקופתו של טראיאנוס ונערכו בשטחי האימפריה הפרתית. עינוי זה היה אחד מני רבים וניתן לנוצרים בשל סירובם להקריב קורבנות ביחד עם עובדי האלילים.
במאה השש עשרה אנבפטיסטים גרמנים נצרבו על מצחם בשל סרובם לדחות את אמונתם ולהצטרף לכנסייה הקתולית.
בתקופת התיישבות הפוריטנים בצפון אמריקה במאה השבע עשרה, נשים וגברים נשפטו על בגידה בהטבעת האות A על גופם כקיצור למילה האנגלית Adultery. בשעה שהאות הוטבע בגברים על חזם, על הנשים הוטבע האות על האגן.
בתקופות מאוחרות יותר, הצריבה גם סימנה את מהות הפשע של הנושא אותה. כך לדוגמה, בכלא של הצבא הקנדי, D סימן עריקה ו-BC סימן אופי רע. רוב הנצרבים נשלחו גם למושבות עונשין. לתקופה מסוימת שימשה הצריבה גם בצבא האיחוד במלחמת האזרחים האמריקאית. המנתח והמילונאי ויליאם מיינור, (מכותבי מילון אוקספורד) נדרש לצרוב עריקים בתקופת קרב Wilderness לערך.
המשפט הקאנוני עודד את הפעולה ובצרפת לדוגמה, בתקופת המלוכה, מפירי חוק רבים נשאו על גופם את הצריבה בצורה של פלר דה ליס. בנוסף, עבדים אשר נידונו לעבודות פרך על ספינות משוטים סומנו ב GAL שלוש האותיות הראשונות במילה galley ספינת משוטים בצרפתית. בשעה שהוחלפו העונשים של עבודות פרך על הספינות במושבות עונשין הוחלפה צריבת העור ב-TF ראשי התיבות בצרפתית לכח עבודה. או לעיתים ב-TFP כח עבודה לחיים. עונש זה יושם בצרפת עד 1832. בגרמניה, ענישה זו נאסרה. במשך הזמן נאסרה הפעולה במקביל לאיסור על הטלת מומים אחרים במסגרת החוק (בניגוד למשל לחוק השריעה אשר מיושם בחלק מארצות האסלאם ומאפשר כריתת איברים והטלת מום).
בניגוד לעונשים פיזיים כגון הצלפה בשוט או בקנה, עונשים אשר נועדו לחנך את הפושע בלבד מבלי להשאיר לו מום גופני, נזנחה הצריבה כצורת ענישה בשלב מוקדם יחסית.
צריבה בבריטניה.
העונש אומץ על ידי האנגלו-סקסים והחוק העתיק בבריטניה התיר את השימוש בו. בתקופת המלך אדוארד השישי, הוטל על נוודים וצוענים להיצרב עם האות V בגדול על חזם כאשר אזרחים עם נטייה להסתבך בקטטות, נצרבו עם האות F אשר ייצגה את המילה "fravmaker". עבדים אשר נמלטו משביים נצרבו באות S על לחיים או על מצחם. החוק בוטל באנגליה ב-1550.
אבני שקדים
אבני שקדים, טונסילוליתים או טונסילוליטים (Tonsillolith) הן אבנים קטנות ומסוידות שעלולות להיווצר בשקערוריות שעל החגורה הלימפטית על שם ולדייר. משקלן נע בין 300 מיליגרם ל-42 גרם, והן מורכבות בעיקר מסידן, אך מכילות גם מינרלים אחרים כגון זרחן, מגנזיום, אמוניה ופחמה. אבני השקדים משרות תחושה של גושים תקועים בתעלת השקדים. הן עלולות להוות מטרד, במיוחד לאור העובדה שקשה להוציאן. עם זאת, לרוב, אבני השקדים אינן מזיקות.
הסיבה המדויקת ליצירתן של אבני השקדים אינה ידועה.
סימנים ותסמינים.
לא בהכרח יופיעו סימנים. עם זאת, אבני השקדים עלולות לגרום לבאשת, ואף כאב דוקר בזמן בליעה. הן נפוצות יותר בקרב מבוגרים מאשר בילדים. סימנים נוספים שעשויים להיות הם תחושה של טעם מתכתי בפה, חסימת הגרון, התקפי שיעול וחנק. אבני שקדים גדולות יותר יכולת להביא לתופעה חוזרת של ריח רע מהפה שמצביעה פעמים רבות על זיהום שקדים. נוסף על כך, עלול להיווצר קושי בבליעה, טעם רע בפנים הגרון וכאב אוזניים.
במחקר שנערך ב-2007 נמצא קשר בין אבני שקדים לריח רע מהפה אצל מטופלים שסבלו מתופעה חוזרת של סוג מסוים של אבני שקדים. בקרב הסובלים מריח רע, ל-75% היו אבני שקדים, ורק ל-6% מבעלי רמת ריח פה תקינה היו אבני שקדים.
בזמן פליטתן, אבני השקדים פולטות ריח רע, עז וחריף. למרות זאת, הן אינן הגורם המרכזי לבאשת, ככל הנראה בגלל גודלן הקטן יחסית.
פתופיזיולוגיה.
אף על פי שסיבת היווצרותן של אבני השקדים אינה ידועה, נראה כי הן נוצרות כתוצאה מהצטברות של חומר בתוך תעלות השקדים יחד עם חיידקים ופטריות, לעיתים בשילוב עם דלקת שקדים מוגלתית. חיידק שנמצא במצב של השהיית הפעילות המטבולית מהווה מקור זיהום קבוע. אזור זה, אינו חדיר לנוזלים ולפיכך חסין לאנטיביוטיקה.
טיפול.
לרוב אין צורך בטיפול, משום שכאמור במרבית המקרים אין תסמינים.
פליסיטי ג'ונס
פליסיטי רוז האדלי ג'ונס (באנגלית: Felicity Rose Hadley Jones; נולדה ב-17 באוקטובר 1983) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלייה.
ג'ונס היא מועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 2014 על הופעתה בתפקיד ג'יין הוקינג בסרט "התאוריה של הכול".
ביוגרפיה.