מבחינה טכנולוגית, הממלכות הנשכחות לא דומה בשום צורה לכדור הארץ, ובמובן הזה דומה יותר לתקופה הטרום-תעשייתית של המאה ה-13 או ה-14. עם זאת, הנוכחות של הקסם מוסיפה אלמנט נוסף של עצמה לקהילות ולתרבויות בעולם.
ישנן מספר מדינות לאום והרבה ערי-מדינה, ביניהם נוצרו בריתות צבאיות, קשרי מסחר והשפעות תרבותיות.
השפה המדוברת בפי רוב אוכלוסיית העולם היא שפת הסחר על שני ניביה הדומים זה לזה.
הדת מהווה מרכיב משמעותי בממלכות הנשכחות, כאשר אלים ומאמיניהם הם חלק מרכזי בעולם. לכל אחד מהאלים יש תחום השפעה ואידאולוגיה. כוחו של האל תלוי במספר מאמיניו, אם אל מאבד את מאמיניו הוא מת. כל בני התמותה חייבים להאמין באל על מנת להבטיח כניסה לעולם הבא לאחר מותם. הפנתאון של הממלכות הנשכחות מכיל מאות אלים דגולים, פחותים, חצאי אלים, שליחים ונסיכי שדים. מספר רב של תוספות ספרים מתעדים את האלים.
חלק נרחב של היסטוריית הממלכות המתואר ברומנים וספרי פנטזיה מתרכז באלים ובשליחיהם כמו אלמיניסטר, פזול צ'מבריל, חצות (לימים אלת הקסם החדשה - מיסטרה) ושבע האחיות.
מעל כל האלים נמצא האדון העליון "או" (Ao). או מתקיים ללא מאמינים ומרחיק עצמו מבני התמותה, תפקידו העיקרי הוא לשמר את הסדר בממלכות ולדאוג שהאלים יבצעו את תפקידם כראוי. למרות שאינו נוהג להתערב בנעשה, הדוגמה הטובה ביותר לכוחו הייתה כאשר החליט להעניש את האלים על מעשיהם ולזרוק אותם מהשחקים עד אשר יכפרו על חטאיהם. אירוע זה יצר את האסון שנודע כ"עת-הצרות" (Time of troubles). מאז שחזרו האלים, מקפיד או להיעלם מהזיכרון של בני התמותה.
אלים מסוימים (כמו מיליקי וליות) מסוגלים להחזיר לגילגול מאמינים שלהם. כפי שנראה עד כה בספרים הדמות החדשה של הנשמה נראית כמו המקור (ברונור, ייבונל, רג'יס ועוד).
אלים בולטים.
מיתולוגיית האלפים האפלים:
גאוגרפיה.
הגאוגרפיה של הממלכות תוארה בפירוט ובהרחבה בספרים רבים. הממלכות נחשבות לעולם-המערכה המגוון ביותר המכיל שטחים נרחבים של מדברים, יערות, חופים, ערבות ולמעשה כל סוג של אקלים או פני קרקע מההרים הגבוהים ביותר ועד העמקים הנמוכים.
העולם של אבייר-טוריל מכיל מספר יבשות גדולות, וביניהם גם פיירון, עיצוב החלק המערבי של היבשת הושפע קלות ממראה היבשת האירו-אסייתית בכדור הארץ. שאר היבשות כוללות את קארא-טור (אשר מדמה את המזרח הרחוק הקדום), זקהארה, מזטיקה (אשר מדמה את אמריקה הפרה-קולוניאלית) ואזור יבשה גדול עליו לא ידוע כמעט דבר.
בנוסף ישנו גם עולם תת-קרקעי נרחב המכונה לרוב "עולם המעמקים"' בו גרים ננסים, אלפים אפלים וגמדי מעמקים. במערה שנוצרה מכישוף אפל כשל ישנה בריכת חומצה ענקית ובאזורים מסוימים ישנם פטריות רדיואקטיביות.
מעבר לעולם טוריל, הממלכות מציגות קוסמולוגיה המיוחדת להן - כוכבי-לכת שונים, חוקי פיזיקה אחרים ואף מישורי קיום נפרדים (השאול, תשעת מדורי הגיהנום, המישור האסטרלי, מישור האש, מישור הצללים, מישור המים ועוד).
פקודת הסמים המסוכנים
"פקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], התשל"ג-1973" היא פקודה (חקיקה שמקורה בתקופת המנדט) המגבילה את העיסוק בסמים במדינת ישראל.
נושאים בולטים בפקודה:
העונש המרבי על הפרת סעיפים אלה הוא עשרים שנות מאסר או קנס גבוה מאוד.
החזקת שימוש בסם לצריכה עצמית בלבד, דינו מאסר שלוש שנים או קנס מקביל. העונש הקבוע להדחת קטינים לשימוש בסמים הוא עד עשרים וחמש שנות מאסר.
הפקודה מתייחסת לעבירות הנוגעות לסמים: החזקת סם, שימוש בסם, סחר בסמים, ייבוא סמים והדחת קטינים לשימוש בסם. רשימת החומרים המוגדרים כסמים מסוכנים נמצאת בתוספת הראשונה לפקודה. הפקודה מתירה שימוש בחומרים מסוימים מתחת לכמות מוגדרת וכן שימוש רפואי.
בפקודת הסמים המסוכנים של ישראל, בניגוד לחוקים דומים במדינות כמו ארצות הברית ובריטניה, אין חלוקה של הסמים לרמות מסוכנותם. יחד עם זאת, הפסיקה והציבור בישראל, עושים הבחנה בין "סמים קלים" (למשל החשיש והקנאביס) ל"סמים קשים" (למשל הרואין וקוקאין). עם זאת, פקודת הסמים המסוכנים מבדילה ומחריגה סמים בעלי שימוש רפואי, אשר ייצורם, שיווקם ואחזקתם מותרים בפיקוח ורופא יכול לרשום אותם למטופליו.
היא רשימת החומרים שהוגדרו "סמים מסוכנים".
מנויות כמויות הסמים, אשר הימצאות סם בכמות שמעבר להן, משמעותה עבירת סחר.
כמה מהחומרים או הסמים הפסיכואקטיביים המוגדרים ב"פקודת הסמים מסוכנים" ככאלה הם נמכרים באופן חוקי, תוך פיקוח, בבתי מרקחת, ובשימוש חוקי בידי רופאים כתרופות משככות כאבים ובמטרות רפואיות אחרות בענפי רפואה שונים, בעיקר רפואת הכאב והרפואה הפליאטיבית (למשל תמצית אופיום, מורפין, פטידין, קודאין, פפברין, כו'), מתילפנידאט (ריטלין) וכמה נגזרות של אמפטמין - בשימוש בהפרעות שינה מסוימות (נרקולפסיה) ובהפרעת קשב וריכוז, קנאביס רפואי הנרשם לפי הוראות מפורטות בהתוויות רפואיות מסוימות.
הספשלז
הספשלז, להקה בריטית שהוקמה ב-1977 והייתה חלק מגל הפאנק שהפך דומיננטי במוזיקה הבריטית בסוף שנות ה-70. הלהקה אחראית במידה רבה לתחייה המחודשת של סגנון הסקא, שנודע גם בכינוי טו טון, כשם חברת התקליטים שהפיצה את תקליטי הספשלז ולהקות נוספות. הלהקה, שהייתה בעלת מודעות פוליטית וחברתית גבוהה, התייחסה בשיריה לבעיות הדור הצעיר באנגליה, כששיריה מטיפים, בין היתר, לאחווה בין גזעית.
שבעת חברי הלהקה היו: ג'רי דאמרס (קלידים), טרי הול (שירה), רודי רדיאשן (גיטרה), ג'ון ברדבורי (תופים), סר הוראס ג'נטלמן (גיטרה בס), לינבאל גולדינג (גיטרה) ונויל סטייפלס (שירה וכלי הקשה).
היסטוריה.
הלהקה נוסדה בעיר קובנטרי על ידי ג'רי דאמרס שהיה כותב השירים העיקרי והחבר הדומיננטי בלהקה. בתחילה היא נקראה "קובנטרי אוטומטיקס" ולאחר מכן נקראה "Special AKA". את פרסומם הראשון קנו כאשר נגנו כלהקת חימום בסיבוב ההופעות של הקלאש בקיץ 1978. בתחילה הלהקה ניגנה בסגנון הפאנק כאשר בחלק מהשירים שולבו גם סגנונות הרוקסטדי והסקא שמקורם בג'מייקה. בעקבות הופעות אלו פנו מספרת חברות תקליטים אל הלהקה בהצעות לחוזה, אך דאמרס העדיף להקים חברת תקליטים שתפעל לא רק על פי שיקולים מסחריים והקים את "טו טון" (Two Tone). השם "טו טון" שיקף גם את האחווה הבין גזעית שאפיינה את הלהקה כלהקה מעורבת ואת תוכני שיריה וגם את חליפותיהם של האמנים הג'מייקנים שיצרו את סגנון הסקא בשנות ה-60. הלוגו של החברה עוצב על פי תמונה של הזמר הג'מייקני פיטר טוש והפך לסמל של סגנון ואופנת ה"טו טון" שכבשו את אנגליה בתחילת שנות ה-80. אופנה זו כללה גם חליפות בגווני שחור לבן עם עניבות פרפר ומגבעות.
ביולי 1979, תחת הדרכתו של מפיק הקלאש ברני רודז, יצא להיטם הראשון "Gangsters" והגיע למקום השישי במצעד הבריטי. הסגנון החדש נקלט היטב ו"טו טון" המשיכו להנפיק להיטים דומים של להקות הביט, סלקטר ומאדנס. באוקטובר 1979 הוציאה הלהקה את אריך הנגן הראשון שלה, שנשא את שם הלהקה, אותו הפיק אלביס קוסטלו. האלבום הצליח מאוד, הגיע למקום השביעי במצעד האלבומים הבריטי ושירים מתוכו הגיעו לראשות מצעד הלהיטים. אחד מהשירים שהגיעו למקום הראשון היה "Too Much Too Young" שנאסר להשמעה ב-BBC מאחר שמילות השיר הטיפו לשימוש באמצעי מניעה.
לא רק בשיר "Too Much Too Young" הטיפה הלהקה לצעירים. ברבים משיריה קיימת קריאה לבני הנוער לקחת את חייהם בידיהם ולגלות אחריות. שירים אחרים עוסקים בפחד מפני הפצצה הגרעינית, באפליה הבין גזעית ובעיקר בחיי הצעירים הסובבים סביב חוסר העבודה, חוסר התקוה והבילוי במועדונים.
באוקטובר 1980 יצא אלבומם השני "More Specials". האלבום, שהיה מגוון יותר מבחינה מוזיקלית מאלבומם הראשון, הצליח יפה והגיע למקום השמיני במצעד הבריטי. בהמשך, השתתפה הלהקה בסרט הדוקומנטרי "Dance Craze" שתיעד את הופעותיהן של להקות הסקא של "טו טון" בבריטניה. גם הסרט וגם הפסקול שלו נחלו הצלחה מסחרית. ב-1981, בעת מהומות שהתרחשו בבריקסטון ובליברפול על רקע האבטלה המתגברת ומתיחות בין גזעית, יצא לשוק להיטם המפורסם ביותר "Ghost Town" שמתח ביקורת חריפה על מדיניות הממשלה השמרנית. גם שיר זה נאסר לשידור ב-BBC ולמרות זאת הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי. הצלחה זו סימנה, למעשה, את תחילת סופה של הלהקה.
בפברואר 1981, בעת יציאתו של הסרט "Dance Craze" אל המסכים, אופנת הסקא כבר הייתה בתהליך של דעיכה ובמקביל, נקלעה גם חברת "טו טון" לקשיים פיננסיים. בקיץ 1981, מיד לאחר הצלחתו של הלהיט "Ghost Town", הודיע טרי הול, הזמר המוביל של הספשלז, על פרישתו מהלהקה. אל הול הצטרפו שני חברים נוספים מהלהקה, גולדינג וסטייפלס, שהיו גם הם זמרים וביחד הם הקימו את להקת "Fun Boy Three". הספשלז צירפו זמר שחום-עור חדש ללהקה, סטן קמפבל (אולי כדי לפצות על חסרונם של גולדינג וסטייפלס שפרשו והיו שני שחורי העור היחידים בלהקה המקורית). הלהקה חזרה לשמה הראשוני - "Special AKA" והמשיכה להופיע. ב-1984 יצא אלבום נוסף ללהקה, "In The Studio" ובו שני שירים שהצליחו "Racist Friend" ו-"Free Nelson Mandella" (הקורא לשחרורו של נלסון מנדלה). האלבום לא זכה להצלחה גדולה וג'רי דאמרס הודיע על פירוק הלהקה ופנה לעיסוק מוגבר בעניינים חברתיים ופוליטיים.
באמצע שנות ה-90, עם תחייתו של הגל השלישי של סגנון הסקא, התאחדו מחדש הספשלז (ללא ג'רי דאמרס) והוציאו שלושה אלבומים חדשים. חלק גדול ממעריצי הלהקה הוותיקים התאכזבו מהאיחוד המחודש שחסר את הלהט והרעננות שאפיינו את הלהקה 20 שנה קודם לכן.