הרשות האמריקאית למסחר בניירות ערך החלה לנקוט בהליכים משפטיים כנגד החברה, הליכים שהובילו לסגירתה בשנת 1996. בלפורט הועמד לדין בגין סעיפי מרמה והונאה בניירות ערך ובגין הלבנת כספים.
הוא נידון ל-22 חודשי מאסר במתקן הכליאה בקליפורניה לאחר הסכם טיעון שחתם מול ה-FBI. סיבת המאסר הייתה הרצת המניות וכל מעשי ההונאה שהובילו להפסד כספי המשקיעים בשווי כולל של 200 מיליון דולרים. בית המשפט הורה לבלפורט להחזיר 110.4 מיליון דולרים לאנשים שהונה. הוא חלק את תא המאסר שלו עם טומי צ'ונג בזמן שהמתין לפסק הדין, וצ'ונג שכנע אותו לכתוב ספר שבו יספר על חוויותיו כסוחר בבורסה. השניים שמרו על קשר גם לאחר תום ריצוי מאסרם, ובלפורט ציין את צ'ונג כמי שהשפיע עליו לפנות לדרך אחרת ולהתפרנס מכתיבה ומהרצאה בפני קהל. באחת מהרצאותיו, הרצאה שנערכה בדובי ב-19 במאי 2014 הוא סיפר לקהל:
אנשי התביעה במשפט חלקו על דברים אלה ואמרו: "סטראטון אוקמונט לא הייתה חברה אמיתית בוול סטריט, מכל צד המשתמע מכך".
אחרי המאסר.
במשפט של בלפורט, נקבע שעליו להחזיר 50% מהונו ל-1,513 אנשים שאותם הונה בעוקץ המניות שלו, סכום שנאמד בכ-110 מיליון דולרים.
מאז שחרורו מהכלא, החל לשלם את חובותיו לנושים בסכומים הבאים: 382,910 דולרים בשנת 2007, 148,799 דולרים בשנת 2008 ו-170,000 דולרים בשנת 2009. לבסוף, הוא הגיע להסכם עם ממשלת ארצות הברית ועם מערכת בתי המשפט, בו נקבע שהוא ישלם 10,000 דולרים בחודש לשארית חייו.
הזאב מוול סטריט.
צילום הסרט על חייו של בלפורט, "הזאב מוול סטריט", החל באוגוסט 2012 והוא יצא לאקרנים ב-25 בדצמבר 2013. על פי מגזין טיים, רוב המוצג בסרט תואם את הספר אותו בלפורט כתב, וכן את מה שפורסם עליו במגזין פורבס. את דמותו של בלפורט גילם לאונרדו דיקפריו, שזכה בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר, וכן היה מועמד לפרס אוסקר לאותה קטגוריה. בלפורט עצמו מופיע בסרט בתפקיד קטן לקראת סיומו, כמנחה כנס אנשי מכירות בניו זילנד המציג את ג'ורדן בלפורט (הדמות בגילומו של דיקפריו) כדובר המרכזי בכנס.
פרידריך כריסטיאן, מרקיז מייסן
פרידריך כריסטיאן, מרקיז מייסן (בגרמנית: Friedrich Christian von Sachsen; 31 בדצמבר 1893 - 9 באוגוסט 1968), היה בנו של פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה וראש בית וטין בין השנים 1932–1968.
ביוגרפיה.
פרידריך כריסטיאן נולד ב-31 בדצמבר 1893 בדרזדן לפרידריך אוגוסט, נסיך סקסוניה, וללואיזה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של פרדיננד הרביעי, הדוכס הגדול של טוסקנה ואליצ'ה, נסיכת פארמה.
בשנת 1903 התגרשו הוריו, ופרידריך כריסטיאן יחד עם שאר אחיו נשאר יחד עם אביו. באותה שנה קיבל פרידריך כריסטיאן דרגת לוטננט ברגימנט משמר הגרנדירים ה-100 (הסקסוני המלכותי ה-1). בשנת 1904 מת סבו גאורג, מלך סקסוניה, ואביו עלה לשלטון במקומו כפרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה.
בשנת 1913 הצטרף פרידריך כריסטיאן לאקדמיה הצבאית בדרזדן, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה שירת במטה הכללי בחזית המערבית, ואף קיבל כמה עיטורים על אומץ לב. בנוסף היה לו כושר רטורי מדהים, ומשום כך שלח אותו אביו לשליחויות דיפלומטיות לאלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, מהמט החמישי, סולטאן האימפריה העות'מאנית וקרל הראשון, קיסר אוסטריה.
ב-13 בנובמבר 1918 התפטר אביו מתפקידו, בעקבות התבוסה של האימפריה הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. פרידריך כריסטיאן הוביל את הצבא הסקסוני מבלגיה וצרפת לגרמניה, שם הם שוחררו בפולדה.
לאחר המלחמה החל פרידריך כריסטיאן בלימודי משפטים באוניברסיטאות קלן, פרייבורג, ברסלאו ווירצבורג, ואת עבודת הדוקטורט שלו עשה על ניקולאוס קוזאנוס, שתרם רבות לפיתוח המשפט הקנוני בימי הביניים המאוחרים.
במהלך לימודיו בווירצבורג נפגש פרידריך כריסטיאן עם אליזבת הלן, נסיכת טורן וטקסיס, בתם של אלברט, נסיך טורן וטקסיס השמיני ומרגרטה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה, וב-16 ביוני 1923 התחתנו השניים ברגנסבורג.
לאחר שסיים את לימודיו הפך פרידריך כריסטיאן למורה להיסטוריה של האמנות, ובערך באותו זמן, אביו ביקש ממנו לקחת את הניהול של נחלות המשפחה בסקסוניה ובשלזיה.
בשנת 1923 ויתר אחיו הבכור גאורג, נסיך הכתר של סקסוניה על זכויותיו לכתר סקסוניה, והצטרף למסדר הישועים. בעקבות כך הפך פרידריך כריסטיאן לראשון בסדר הירושה של בית וטין, ולאחר מות אביו פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה בשנת 1932 ירש פרידריך כריסטיאן את תאריו.
בשנת 1933 עלתה הצעה שפרידריך כריסטיאן ימונה למלך פולין, בשל העבר המשותף של נסיכות הבוחר מסקסוניה וממלכת פולין, אולם בשל עליית היטלר לשלטון והידרדרות היחסים בין גרמניה הנאצית לפולין לפני מלחמת העולם השנייה, לא יצאה ההצעה אל הפועל.
פרידריך כריסטיאן ומשפחתו התגוררו בבמברג, ובשנת 1937 עברו לגור בטירת ואכוויץ על ידי דרזדן, והתגוררו בה עד לשנת 1945. הטירה שרדה את הפצצת דרזדן על ידי בעלות הברית בשנת 1945, ופרידריך כריסטיאן אף שיכן בה פליטים רבים מהעיר. בסוף המלחמה עברו בני המשפחה דרך הוף ורגנסבורג לברגנץ שבאזור הכיבוש הצרפתי, שם שהו ילדיהם הצעירים משנת 1940. בשנת 1955 עבר פרידריך כריסטיאן להתגורר במינכן על יד בניו הגדולים, וב-9 באוגוסט 1968 מת בסאמדן שבשווייץ.
משפחתו.
ב-16 ביוני 1923 התחתן פרידריך כריסטיאן עם אליזבת הלן, נסיכת טורן וטקסיס, בתם של אלברט, נסיך טורן וטקסיס השמיני ומרגרטה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
נית' פורט טלבוט
נית' פורט טלבוט (באנגלית: Neath Port Talbot; בוולשית: Castell-nedd Port Talbot) הוא מחוז עירוני ואחד ממחוזות ויילס הממוקם במערב המדינה. נית' פורט טלבוט הוא המחוז התשיעי בדירוג האוכלוסייה בוויילס והשלישי מבין המחוזות העירוניים. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2011 גרים במחוז 139,812 תושבים. אזורי החוף הם בעיקר דוברי אנגלית, אם כי ישנם אוכלוסיות רבות דוברות ולשית באזור העמקים בצפון המחוז.
המחוז גובל ממזרח במחוזות ברידג'נד ורונד'ה קינון טף, פוויס וקרמרת'נשייר מצפון וסוונסי ממערב. הערים הגדולות במחוז הן פורט טלבוט, נית' ופונטרדווה.
גאוגרפיה.
שטח המחוז משתרע מהחוף ועד לגבולות הפארק הלאומי ברקון ביקונס. רוב הקרקע בעלת אופי הררי או הררי למחצה, ו-43% מכוסים ביער כאשר האזורים ההרריים מאופיינים בעיקר בעצים מחטניים. רוב הקרקע השטוחה היא באזור החוף, סביב פורט טלבוט. מערכת דיונות מכסה את רוב אזור החוף ונשברת על ידי שפך נהר ואזורי פיתוח. אזורי ההרים נחתכים על ידי חמישה עמקים: עמק נית', עמק דולה, עמק עפאן, עמק סוונסי ועמק עמאן.
דפוסי ההתיישבות המודרנית משקפים את ההיסטוריה התעשייתית של האזור, עם פיתוח עירוני בשטחים המישוריים בעמקים ולאורך חלקים מהחוף. העיר הגדולה ביותר במחוז היא נית', עם אוכלוסייה של כ-47,020 אנשים, ואחריה פורט טלבוט (35,633), בריטון פרי (7,186), פונטרדווה (5,035) וגליניית' (4,368). רוב האוכלוסייה גרה באזור מישור החוף, באזור העיר פורט טלבוט, וסביב נהר נית', באזור העיר נית'. רוב הערים הגדולות במחוז שוכנות בסביבות האוזר העירוני של סוונסי.
דמוגרפיה.
האוכלוסייה במחוז הגיעה לשיאה בשנות השלושים. מפקדי אוכלוסין הראו אוכלוסייה של כ-151,563 אנשים בשנת 1931. האוכלוסייה הראתה ירידה מתמדת לאורך המשך המאה ה-20. בשנת 2001 האוכלוסייה עמדה על כ-134,471 אנשים. בשנות ה-90 רוב האזורים במחוז נפילה קטנה או שינוי קל באוכלוסייה כאשר היוצאים מהכלל היו דרום ברינקוך ומרג'ם, שם האוכלוסייה עלתה ב-47.29% ו-41.36% בהתאמה. הערכות המועצה המקומית הראו כי אוכלוסיית המחוז עלתה בשנות האלפיים.
ממשלה ופוליטיקה.
נית' פורט טלבוט נוצרה מן המחוזות הישנים של נית', פורט טלבוט וחלק מעמק ליו ב-1 באפריל 1996 בשם נית' ופורט טלבוט. המחוז שינה את שמו ביום למחרת, ה-2 באפריל 1996. בזמן הארגון מחדש, מקומיים רבים ציפו כי המחוזות נית' ופורט טלבוט יהפכו לרשויות עצמאיות נפרדות, והיו מחאות כאשר הרשות החדשה הוכרזה.
ממשלה מקומית.
האזור השלם של נית' פורט טלבוט היה בעבר חלק ממחוז מערב גלמורגן, שבעבר היה חלק מהמחוז ההיסטורי של גלמורגן. מאז שממשלה מקומית אורגנה מחדש בשנת 1996, מחוז נית' פורט טלבוט נשלט מועצת המחוז העירוני של נית' פורט טלבוט.
מחוז נית' פורט טלבוט נאמן למפלגת הלייבור, שהייתה בשלטון מזמן קצר לאחר הקמת המחוז, ב-1997, ועד לשנת 2010.
פוליטיקה וולשית.
ציבור הבוחרים לאספה הלאומית של ויילס במחוז מחולק לשני אזורים, אשר שולחים כל אחד נציג:
כלכלה ותעשייה.
בשנת 1991 נית' ופורט טלבוט היה אזור אליו היו מגיעים אנשים רבים הגרים בסביבה למטרות עבודה, ללא מגורים באזור, באופן מובהק (אם כי עם גבולות שונים מגבולות המחוז הנוכחי), אבל בשנת 2001 התקיים מיזוג של האזור למפרץ סוונסי, אליו החלו להגיע אנשים רבים לעבודה..
ביוני 2008 הפעילות הכלכלית ושיעורי התעסוקה בנית' פורט טלבוט היו מתחת לממוצע בוויילס. למרות זאת, ההכנסה של עובדים במשרה מלאה הייתה גבוהה יותר מהממוצע הוולשי או הבריטי.
חשבונות ייצור עבור יותר מ-22% ממקומות העבודה במחוז נמוכים מ-14% בכל ויילס. כמעט 70% מהמשרות הן של מתן שירותים, לעומת הממוצע הוולשי העומד על 80%. קבוצת טאטא היא המעסיקה הגדולה ביותר עם בערך 3,000 אנשי צוות (אם כי בשנת 1979 היא העסיקה כ-12,600 אנשי צוות). מעסיקים גדולים אחרים הם ג'נרל אלקטריק, HI-LEX, חברת TRW בע"מ שנסגרה בשנת 2002, Envases UK בע"מ, Crown Food UK &amp; Ireland, טויודה קוקי, סופידל, קורנליוס אלקטרוניקה, Excel Electronics Assemblies וטדקו.