ערים תאומות.
לאדלייד מספר ערים תאומות:
קליפ
מלחמות מיתרידטס
מלחמות מיתרידטס היו שלוש מלחמות שנערכו בין מיתרידטס השישי, מלך פונטוס לבין הרפובליקה הרומית במהלך המאה ה-1 לפנה"ס. הסיבה לפרוץ המלחמות האלה היא הרצון המשותף הן של רומא והן של פונטוס להרחיב את גבולותיהם ולהגדיל את השפעתם באזור. בסופן של המלחמות האלה איבדה פונטוס את עצמאותה והפכה לממלכת חסות ובהמשך לפרובינקיה רומית מאוחדת ביחד עם ביתיניה.
ספר (פירושונים)
Poales
בית הספר הימי בחיפה
החבל הימי לישראל
החבל הימי לישראל (חי"ל) היה אגודה להכשרה ימית ולהעמקת התודעה הימית שנוסדה בתקופת היישוב בשנת 1936.
החי"ל, בשיתוף עם הסוכנות היהודית הקים את בית הספר הימי ליד הטכניון בחיפה (בבסמ"ת). עם הנהלתו והנהלת בית הספר הימי של אגודת יורדי ים זבולון ותנועות נוער ימיות נוספות, ניהל בתקופת המנדט פעולות הדרכה ימית לנוער בחופי נהריה, שבי ציון, עתלית, כפר ויתקין, הרצליה, דגניה א', טבריה ותל אביב.
החי"ל פרסם חוברות הדרכה ימיות והקים מועדון בשם "בית יורדי ים" ברחוב המלכים בחיפה (כיום דרך העצמאות), עבור ימאי צי הסוחר והימאים העבריים ששירתו בצי הבריטי. היה מעורב מדי שנה בארגון אירועי יום הים, יום חג לימאות העברית. עם הקמת חברת השיט הארצישראלית "צים" ביום 7 ביוני 1945 על ידי הסוכנות היהודית, היא הותירה אצלה 44% מהון המניות, ומסרה לחבל הימי 11% ולהסתדרות 45%. לאחר הקמת מדינת ישראל הפך החי"ל למוסד גג של אגודות הספורט הימי, עד שפורק בשנת 1997.
אלת המסטיק
אלת המסטיק (שם מדעי: "Pistacia lentiscus") היא שיח ירוק עד ממשפחת האלתיים, נפוץ במיוחד בחורשים באזורים ים תיכוניים נמוכים. כיום הוא גדל בעיקר בדרום-מערב האי היווני כיוס באזור הנקרא מסטיקוחוריה (כפרי המסטיק ביוונית) וממנו מייצאים את שרף אלת המסטיק הנקרא "מסטיקא" המשמש כיום לצורכי מזון ותעשייה ובעבר שימש בעיקר לצורכי רפואה. גידולים נוספים ישנם בטורקיה וסוריה מהם מכינים גלידות.
מאפיינים.
הצמח גדל באזור אגן הים התיכון למרגלות הרים ממזרח ומערב, בעיקר עד גובה 300 מטר, הוא מלווה את החרוב ומאכלס מספר רב של קרקעות וסלעים. גובהו של השיח כ-0.5 עד 2 מטר.
העלים והצמח מכילים שרף ריחני הנוטף לאחר פציעה. הפירות נאכלים על ידי ציפורים, המפיצות את הזרעים למרחק. לבני-אדם הם גורמים לשלשול.
שימושים.
בימי קדם היו מכינים מהשרף חומר לעיסה (מכאן מקור השם "מסטיק" שהוא ביוונית "מסטיכה", Μαστιχα וגם בפיניקית משמעו "לעיסה" או "ללעוס", באנגלית "Mastic" או "Mastix").
ברפואה.
כיום משמש החומר מקור לסם מרפא לתעשיית התרופות העוזר לנשים הרות, חיזוק הרחם והסדרת המחזור החודשי; מסייע לעצירת דימום מחזור הווסת, עצירת פצעים בגוף, מונע זיהומים בבטן; עוזר נגד הצטננות בחורף, וחומר חיטוי נגד חיידקים, לחניטה של מתים, לייצור משחות שיניים וסתימת חורים זמנית בשיניים.
באתיופיה נהוג ללעוס את העלים של אלת מסטיק כדי לנקות את השיניים ואת הפה.
בבישול.
שרף אלת המסטיק משמש גם בתור תבלין ובתור חומר קשירה או חומר מייצב להכנת ממתקים או קינוחים מזרחיים כגון רחת לוקום או גלידה מסטיק. מתאים להכנת פודינג או סחלב (משקה) וגם להסמכה של ריבה ועוגה, ומשמש גם בתור תחליף לקורנפלור וג'לטין. החומר יכול להחליף את החומר הנקרא אבקת C.M.C המשמש לייצוב גלידות. חיקוי סינתטי של החומר ללעיסה משמש כמרכיב מרכזי במסטיק.
בתעשייה.
ישנם עוד שימושים רבים ונוספים לשרף אלת המסטיק לתעשייה בתור ציפוי לחומרים שקופים כגון זכוכית, ופלסטיק ולייצור של ציפוי ורנית ודבק, ולצורכי קוסמטיקה לייצור בושם, שמנים וקרמים לגוף. בבתי מרקחת ובתי טבע השרף של עץ אלת המסטיק ביחד עם שרף עץ הלבונה נקראים בשם "מסטיק ערבי" או "מסטיק תימני". גזע העץ משמש לתעשייה קלה של רהיטים.
בארץ ישראל.
החוקר יוסף ברסלבי: "לדברי הגאוגרף פליניוס הזקן, שחי בסוף ימי הבית השני (מת 79 אחר ספיה"נ), נחשב המסטיק הארצישראלי כחומר הלעיסה הטוב ביותר בזמנו, ואף יהודי ארץ-ישראל בתקופת המשנה היו משתמשים בו לרפואה, או להרחקת ריח רע מן הפה, ככתוב בתוספתא שבת י"ב ח' : "אין לועסין מסטיכי בשבת. אימתי? - בזמן שמתכון לרפואה, אם מפני ריח הפה מותר". בשל ריחו הטוב ובשל עזרתו לנקיון השנים ילעסוהו אנשי המזרח עד היום הזה, ואף בתעשיית אבקה או משחה לשנים ישתמשו בו, כי הוא מחזק את החניכיים. ריחו הנעים של שרף האלה גובר ומתפשט, כשהוא נתון על גבי גחלים לוחשות, על כן נוהגים להוסיפו על אבקות קטורת, ואולי משום כך הירבו להקטיר תחת האלה ריח ניחוח בתקופת התנ"ך".
מאט דיימון
מת'יו פייג' "מאט" דיימון (באנגלית: Matthew Paige "Matt" Damon; נולד ב-8 באוקטובר 1970) הוא שחקן קולנוע ותסריטאי אמריקאי. זוכה פרס האוסקר ו-2 פרסי גלובוס הזהב.
ביוגרפיה.
דיימון נולד בקיימברידג', מסצ'וסטס שבארצות הברית. הוריו הם קנט וננסי דיימון. לו אח, קייל, שהוא פסל ואמן. בגיל צעיר החל להשתתף בהצגות בבית ספרו, עליהן זכה במספר פרסי דרמה בתחרויות ארציות.
התחיל ללמוד באוניברסיטת הרווארד בסתיו 1988, אך עזב את השיעורים כדי לפתח את קריירת המשחק שלו בלוס אנג'לס.
קריירה.
תפקידו הראשון של דיימון בסרט היה ב-1988 בקומדיה הרומנטית "מיסטיק פיצה". זכה בפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר יחד עם חברו מבית הספר בן אפלק עבור "סיפורו של ויל האנטינג" (1997), והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר עבור אותו סרט.
יחד עם אפלק ייסד את פרויקט גרינלייט שמטרתו למצוא ולממן יוצרי סרטים מתחילים ומבטיחים. שיחק גם בסרטו של סטיבן ספילברג "להציל את טוראי ריאן" – בתור ריאן; בסרט "זהות כפולה" וסרטי ההמשך ב"זהות במלכודת", "זהות אבודה" ו"ג'ייסון בורן". כמו כן שיחק בסרט "מוריד הגשם", על-פי ספרו של ג'ון גרישם, בתור עורך דין צעיר מממפיס התובע חברת ביטוח גדולה. שיחק גם ב"אושן 11", ב"אושן 12" וב"אושן 13".
בשנת 2009 שיחק בסרט "אינוויקטוס" עליו קיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנת 2015 קיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר וזכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט קומי או מיוזקל על גילום דמותו של מארק וואטני בסרט המדע הבדיוני "להציל את מארק וואטני" בבימויו של רידלי סקוט. הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר.
בשנת 2017 שיחק בסרט הפנטזיה "החומה הגדולה". באותה שנה השתתף בסרט "".
חיים אישיים.
דיימון כתב את התפקיד הראשי של סקיילר בסרט "סיפורו של ויל האנטינג", שיצא ב-1997, על חברתו סקיילר סטנשטיין (שנישאה כמה שנים מאוחר יותר למתופף של להקת מטאליקה לארס אולריך), איתה יצא בתקופת האוניברסיטה.
במהלך צילומי הסרט "תקועים לנצח" ב-2003, דיימון פגש את הארגנטינאית לוסינה בוזן ברוסו במיאמי, שם עבדה כברמנית. הם התחתנו בטקס אזרחי-פרטי ב-9 בדצמבר 2005 בניו יורק. דיימון היה לאביה החורג של בתה של בוזן מנישואיה קודמים. לזוג נולדו שלוש בנות.
הארי פוטר והאסיר מאזקבאן (משחק)
מרכז המידע למודיעין וטרור
נחום
נַחוּם הָאֶלְקֹשִׁי הוא נביא מתקופת התנ"ך. הספר המתאר את קורותיו הוא השביעי בתרי עשר, וממוקם בין ספר מיכה לבין ספר חבקוק. הוא מנבא את חורבן נינוה ומצטיין בתיאורים בהירים ומלאי חיים של מושאי נבואתו.
נחום האיש.
על נחום לא ידועים פרטים רבים מן התנ"ך עצמו; מן הפסוק הראשון בספרו: "מַשָּׂא נִינְוֵה: סֵפֶר חֲזוֹן נַחוּם הָאֶלְקֹשִׁי" ניתן ללמוד שהיה אלקֹשי, ושניבא, כנראה, לעתיד (מבחינת תקופתו). הסברא המקובלת היא, שאלקֹש הוא שם עירו. עיר זו לא נזכרת במקרא, וישנן מספר שיטות באשר למקומה. על פי חלקן נמצאת אלקוש בארץ ישראל (ביהודה או בגליל), ולפי שיטה אחרת אלקוש היא עיר הנמצאת מספר ימי הליכה מנינוה (באזור צפון-עיראק, שם נמצאת עיר בשם זה ועל שמה נקראים רבים מיהודי האזור בשם קאשי). על פי האחרונה, היה נחום אחד מגולי עשרת השבטים. (על זמנו ושליחותו ראו בהמשך).
השם נחום.
השם נַחוּם מופיע בתנ"ך הופעה יחידה, בפסוק הפותח את ספר נחום. שם דומה (נְחוּם) מופיע כשמו של אחד מן העולים מן הגולה בתקופת עזרא ונחמיה (). ישנם עוד שמות רבים נוספים הנובעים מן השורש נ.ח.מ בתנ"ך, וכמו כן נמצא השם נחם (ללא ניקוד) פעמים מספר בטביעות חותם בחפירות ארכאולוגיות.
ישנה הנחה בקרב מספר חוקרים, ששם כזה מרמז על אסון במשפחה (או אסון לאומי) שאירע בטרם לידת הילד (רעיון דומה ניתן למצוא ב).
השם נחום מופיע פעמים רבות במשנה ובתלמוד, בתקופות מאוחרות יותר.
ספר נחום.
הספר מדבר על שני נושאים עיקריים. בתחילתו מתוארת עוצמת ה', ומובא עידוד ליהודים הכורעים תחת עול אשור, ובהמשכו מתואר חורבנה המוחלט של נינוה בבהירות ובפירוט, תוך שימוש בדימויים ובאמצעים אמנותיים מגוונים. בספר נחום אין שמץ תוכחה לעם ישראל.
לא ניתן לקבוע בבירור האם בספר יש נבואה אחת, או מספר נבואות שנאמרו בהפרשי זמן. על כל פנים, מגמת הספר היא אחת: תיאור עוצמת ה' המובילה לחורבנה של נינוה.
כמו כן, לא ברור האם נכללו כל דבריו של נחום בספר זה. ייתכן שנתנבא עוד דברים רבים שלא נכתבו (תוכחה?), על פי הכלל החז"לי: "נבואה שהוצרכה לדורות נכתבה ושלא הוצרכה לא נכתבה" (בבלי, מגילה יד.).
חלוקה.