סדרת סוללות בגבול המזרחי של הפארק מסמנת את הגבול בין האזור העירוני לאזורים המוגנים, אך הפיתוח באזורים העירוניים מסכן את המערכת האקולוגית של הפארק. האוכלוסייה של פלורידה גדלה בקצב ממוצע של כ-1,000 תושבים חדשים מדי יום. גידול האוכלוסין בפלורידה גורר הקמה של בנייני מגורים, מרכזי מסחר ואזורי תעשייה. כל אלו מגדילים את הביקוש למים ומערערים את מאזן המים ואת המערכות האקולוגיות של הפארק. הערים פורט מיירס (Fort Myers), נאפלס (Naples) וקייפ קורל, השוכנות ליד הגבול המערבי של הפארק, מתפתחות וגדלות, אך אין בינן לבין הפארק סוללות המסמנות את הגבול. המגזין נשיונל ג'יאוגרפיק דירג את הפארק הלאומי אוורגליידס ואת השמורה הלאומית ביג סייפרס במקום האחרון ברשימת הפארקים שבאמריקה הצפונית (32 מתוך 100 נקודות אפשריות). הדירוג כלל רשימה של 55 פארקים שהושוו על בסיס תיירות בת קיימא, איכות היעד, וניהול הפארק. המומחים שעיבדו את התוצאות הצדיקו אותן בהצהרה "הפלישה לפארק באמצעות בנייני מגורים והתפתחות קמעונאית דחפה את המערכת האקולוגית היקרה לסחרור, ואם בני האדם לא ייסוגו, לא יוותר דבר מאחד מאוצרות הטבע המדהימים ביותר במדינה".
בעלי חיים בסיכון.
בפארק יש 36 מינים של בעלי חיים מוגנים בהגנה פדרלית, וחלקם עומדים בפני סכנת הכחדה חמורה. בית הגידול היחיד של התנין האמריקני בארצות הברית קיים רק בדרום פלורידה. בעבר צדו את התנין האמריקני בעבור עורו כמעט עד הכחדתו, אך מ-1975 הוא בעל חיים מוגן בארצות הברית. התנינים עדיין מאוימים בגלל הרס בית הגידול שלהם, ופציעה ממכוניות כאשר התנינים חוצים כבישים במטרה לעבור ממקווה מים אחד אל משנהו. כ-2,000 פרטים של תנינים חיים בפלורידה, ובפארק אוורגליידס ובפארק ביסקיין יש כמאה קנים של התנינים. מספר התנינים בדרום פלורידה עלה בהדרגה במקביל לגידול שחל במספר האליגטורים, וב-2007 שונה סיווג מצב השימור של התנינים בארצות הברית מסכנת הכחדה חמורה (endangered) לסכנת הכחדה (threatened).
פומת פלורידה היא אחד ממיני היונקים הנדירים ביותר בכדור הארץ. כ-230 פרטים חיים בטבע, בעיקר באוורגליידס ובביצת ביג סייפרס. האיומים הגדולים ביותר על פומת פלורידה כוללים הרס בתי גידול כתוצאה מפיתוח אנושי, התנגשויות עם כלי רכב, נישואי קרובים בגלל מאגר גנים המוגבל שלהם, טפילים, מחלות והרעלת כספית.
בשטחי הפארק חיים ארבעה מינים של צבי ים המצויים בסכנת הכחדה חמורה: צב ים ירוק, צב ים קרני, צב ים חום, וצב ים רידלי, ומין אחד: צב ים גלדי שמצב השימור שלו מוגדר בסכנת הכחדה. אף על פי שקשה לקבוע את מספרם, מכיוון שהזכרים והצעירים לא חוזרים למקום לידתם, הנקבות מטילות את ביציהן באותו מקום בכל שנה. אובדן בתי הגידול, הציד הלא חוקי ושיטות הדיג ההרסניות הם האיומים הגדולים ביותר על בעלי החיים הללו.
בפארק חיים שני מינים של עופות המצויים בסכנת הכחדה חמורה. הציפור מהמין "Ammodramus maritimus mirabilis" (באנגלית: Cape Sable Seaside Sparrow), מוגבלת לאוורגליידס ולביצת ביג סייפרס. ב-1981 נצפו 6,656 פרטים של מין זה בגבולות הפארק, אך בשנת 2002 תועדו בפארק רק 2,624 פרטים. הניסיונות להשיב בחזרה את מפלס המים הטבעי לפארק שנויים במחלוקת; ציפורים אלו מקננות בגובה של כ-30 ס"מ מעל הקרקע, ומפלס המים העולה עלול לפגוע באוכלוסיות העתידיות, כמו גם לאיים על אוכלוסיית דיית החלזונות המצויה בסכנת הכחדה חמורה (בשמורה). הדיות אוכלות כמעט תמיד חלזונות תפוחים, והאוורגליידס הוא המקום היחידי בארצות הברית שבו חי עוף דורס זה. ישנן עדויות שלפיהן נטען כי האוכלוסייה מצויה במגמת גידול, אך אובדן בתי גידול ומקורות מזון גורמים להערכת אוכלוסיית העופות הללו בכמה מאות בלבד.
סיווג מצב השימור של תחש הנהרות הקריבי שונה מ"סכנת הכחדה חמורה" ל"סכנת הכחדה". האיומים הגדולים ביותר עליו הם אובדן בתי הגידול והתנגשויות עם סירות.
בצורת, שריפות, שיטפונות, ומפלס המים העולה.
השרפות בפארק מתרחשות בדרך כלל לאחר סופות ברקים, אך הן גורמות את הנזק המרבי כאשר מפלס המים נמוך מדי. האזורים הפגיעים ביותר לאש הם חורשות העצים רחבי העלים הטרופיים ועצי הטקסודיון, ולחלקם לוקח כמה עשורים להתאושש. הכבול המצטבר במשך מאות שנים בביצות עשוי לגרום לשריפות ליצור צלקות עמוקות בקרקע. פרד סקלאר (Fred Sklar) ממחלקת המים של מחוז דרום פלורידה אמר ב-2007 "בצורת רצינית עשויה להיות קטלנית כמו התפרצות הר געש. היא יכולה לעצב מחדש את כל האזור. נדרשות 1,000 שנים על מנת ליצור מחדש שני אינצ'ים של כבול, ואתה יכול לאבד את שני האינצ'ים הללו בשבוע אחד". מצד שני כמות גשמים יוצאת דופן, כפי שקרה ב-2017 בעקבות הוריקן אירמה יכולה לגרום לנזקים הפוכים למערכת האקולוגית. חלקים גדולים באוורגליידס הופכים בלתי נגישים לעופות מתבוססים.
גובה פני הים מצוי בקו עליה הנגרם כתוצאה מההתחממות העולמית ומהווה איום נוסף על עתידו של הפארק. מפלס המים בקי ווסט עולה בהדרגה מאז 1932, ובסך הכל הוא עלה ב-0.2 מ'. עלייה זו עשויה להיות הרת אסון עבור אזורים נמוכים הקרובים לאוקיינוס. ההערכה היא שבתוך 500 שנים יימחקו בפארק הלאומי אוורגליידס בתי הגידול שבמים המתוקים על ידי מים מלוחים, ורק חלקו הצפוני ביותר של הפארק יוותר. ההערכות לגבי עלות הגבהת או החלפת הכביש של שביל טאמיאמי ו"סמטת האליגטור" (קטע של כביש בין-מדינתי 75) בגשרים עומדות על מאות מיליוני דולרים.
מינים פולשים.
החדרת מינים פולשים לדרום פלורידה מהווה בעיה משמעותית בפארק. אמצעי בקרה ביולוגיים כמו מזג אוויר, מחלות, וטורפים המגבילים את המינים הפולשים בסביבות המקוריות שלהם לא קיימים באוורגליידס. ועקב כך רבים מהם גדלים לממדים גדולים יותר ומתרבים הרבה מעבר למספרם הממוצע בבתי הגידול הטבעיים שלהם. בערך 26% מכל הדגים, הזוחלים, העופות ומיני היונקים בדרום פלורידה הם מינים זרים – יותר מאשר בכל חלק אחר בארצות הברית – ובאזור קיים אחד הריכוזים הגדולים ביותר של מיני צמחים זרים בעולם. בקרת מינים זרים נמצאת תחת סמכות שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית, שאספה והפיצה מידע על מינים פולשים מ-1994. הטיפול במינים פולשים עולה 500 מיליון דולר בשנה, אבל שטח בגודל 7,000 קילומטרים רבועים בדרום פלורידה נשאר נגוע.
מינים המסתגלים באופן האגרסיבי ביותר לתנאים באוורגליידס, בהתפשטות מהירה או תוך תחרות עם מינים מקומיים שלעיתים מצויים בסכנת הכחדה או בסכנת הכחדה חמורה מכונים "מינים פולשים". אלפי מינים של מיני צמחים זרים התגלו בדרום פלורידה, צמחים אלו הגיעו במקור כצמחי נוי, וצוות הפארק עסוק בחלק מזמנו בהכחדתם. בין המינים: השרך "Lygodium microphyllum", עץ המללויקה ("Melaleuca quinquenervia") גורם את רוב ההרס של מיני הצמחים, כיוון שהוא צורך כמויות מים רבות ומותיר את אזורי הביצה מיובשים. הפלפלון דמוי-אלה הובא במקור כגידול חקלאי ופלש לאזור הפארק, התחרה עם המינים המקומיים של צמחים המשמשים כמזונם של בעלי חיים, והוכיח את עצמו כקשה לסילוק.
באופן דומה, בעלי חיים שלא נתקלים בחסמים לרבייה באוורגליידס בדמות טורפים או מחסומים טבעיים כמו במקום שממנו הגיעו, ולכן מתרבים מהר וביעילות רבה יותר. לדוגמה: כנימת המגן "Paratachardina pseudolobata" שמקורה בהודו קוטלת שיחים וצמחים אחרים בחורשות העצים רחבי העלים. מין החדקונית "Metamasius callizona", שמקורה במקסיקו, הורסת ברומליים ואת המערכת האקולוגית שהם מארחים. מין השפמנון שפמנון מהלך ("Clarias batrachus") הוא דג טורף שיכול לדלל את הדגה והוא גם נושא מחלה (enteric septicemia) הפוגעת בשפמנונים.
ועדת הדגה וחיות הבר של פלורידה (Florida Fish and Wildlife Conservation Commission) מונה שמונה "זוחלים שהם מקור לדאגה", ומתירה לציידים להרוג כל חיה הנמצאת ברשימה באזורים המוגנים ולמכור את בשרם ועורותיהם. ב-2012 נאסר יבוא של הפיתון הבורמזי, שני מינים של פיתון סלעים אפריקני (צפוני ודרומי) ואנקונדה צהובה. קן סלזאר, מזכיר הפנים של ארצות הברית הודיע שמינים אלו נתגלו באוורגליידס.
הפיתון הבורמזי הוא אחד מבעלי החיים המסוכנים ביותר בפארק. נחשים אלה מסוגלים להגיע לאורך של 6.1 מ', והמבקרים בפארק צופים בהם נאבקים עם האליגטורים לעיתים תכופות. קנת' קרייסקו מהמוזיאון להיסטוריה של הטבע של פלורידה תיאר זאת כך "[הנחשים ה]אלה הם הטורפים המסוכנים והגדולים ביותר באוורגליידס. אין משהו גדול יותר". הפיתון הראשון נמצא ב-1979, ועד ל-1995 לא נמצאו פרטים נוספים; אולם, בין שנת 2001 ל-2005 נמצאו למעלה מ-230 פיתונים בתוך גבולות הפארק, והם החלו להתרבות בעצמם. הפיתונים מסולקים באופן מיידי כאשר מצליחים ללכוד אותם. הביולוגים של הפארק טוענים שסוחרי חיות אקזוטיות ובעליהן שמשחררים אותן לתוך הפארק אחראים לנוכחותם של הנחשים באוורגליידס. הביולוג סקיפ סנואו אמר "כל הפיתונים הבורמזיים שאנחנו רואים בפארק הם התוצאה של המסחר הבינלאומי בחיות". באוורגליידס ובשמורה הלאומית "ביג סייפרס התגלו גם זאבי ערבות. מנהלי הפארקים מייחסים את מספרם הנמוך של חזירי הבר לנוכחותם של זאבי הערבות. ב-2016 נלכדו מספר תניני יאור בדרום פלורידה. ככל הנראה מדובר בפליטי תרבות שהגיעו לשם בסחר לא חוקי בחיות בר וברחו משביים. קיים חשש שתנינים אלה יהפכו למין פולש עקב ריבויים וסתגלנותם הגדולה, והיותם חזקים ואגרסיביים יותר מהתנינאים המקומיים.
עוזי פיינרמן
עוזי פיינרמן (1924 – 8 באפריל 1975) היה מזכ"ל תנועת המושבים וחבר הכנסת מטעם המערך.
ביוגרפיה.