לאחר שהוכרז רשמית על תוצאות הסיבוב הראשון על ידי ועדת הבחירות המרכזית, ב-2 באפריל 2019, וולודימיר זלנסקי הזמין את פטרו פורושנקו לדיבייט בשידור חי, באצטדיון האולימפי בקייב. הדיבייט שהתקיים ב-19 באפריל 2019, הוא הדיבייט הראשון מאז זה שנערך ב-2004 בין ויקטור ינוקוביץ' לוויקטור יושצ'נקו. הדיבייט נערך באצטדיון האולימפי לעיני 22,000 צופים והועבר בשידור חי.
הבחירות לנשיאות רוסיה 2024
הבחירות לנשיאות הפדרציה הרוסית יתקיימו בחודש מרץ 2024. בהתאם להוראות חוק הבחירות, הסיבוב הראשון יתקיים ביום ראשון, 17 במרץ 2024. אם בסיבוב הראשון אף מועמד לא ישיג את הרוב המוחלט (מעל לחצי), על פי החוק סיבוב שני יתקיים בדיוק שלושה שבועות לאחר מכן, ב-7 באפריל 2024.
עד 2020, מגבלת מספר הכהונות הרצופות האפשריות שנקבעה בפרק 81 לחוקת רוסיה מנעה מהנשיא המכהן, ולדימיר פוטין, להיבחר לכהונה נוספת ובחירות 2024 היו אמורות לקבוע איפוא את זהות הנשיא החמישי של רוסיה. ברם, לאחר משאל העם על התיקונים לחוקת רוסיה הותר לפוטין להתמודד בבחירות אלה, עם זאת הוא עצמו טרם הצהיר על כוונה שכזו באופן רשמי. טקס ההשבעה מתוכנן להיערך ב-7 במאי 2024.
רקע.
פוטין.
עד 2020, על פי סעיף 3 בפרק 81 בחוקת רוסיה, אדם אחד לא יכול היה להחזיק במשרת נשיא הפדרציה הרוסית יותר משתי קדנציות ברציפות. משמעות הדבר הייתה שולדימיר פוטין, שנבחר לנשיא ב-2012 ונבחר מחדש ב-2018, לא היה יכול להשתתף בבחירות לנשיאות שתיערכנה בשנת 2024, אף על פי שכמה מומחים טענו שפוטין עשוי להישאר בשלטון לאחר 2024. ההנחה מתבססת על העובדה כי פוטין עלול להתמנות למשרה אחרת ב-2024, אולי ראשות הממשלה, כפי שזה קרה מ-2008 עד 2012 ואז יוכל לשוב לרוץ לנשיאות ב-2030. עם זאת, פוטין הכחיש את האפשרות של השתתפותו בבחירות 2030 כאשר ענה על השאלה הזאת מעיתונאי ב-18 במרץ 2018. חלק מהפוליטולוגים טוענים שפוטין יישאר בשלטון לאחר 2024 באמצעות שינויים לחוקה, כמו הסרת המגבלה על מספר הקדנציות, אף שפוטין אמר שהוא לא מתכוון לשנות את החוקה בריאיון למייגן קלי במרץ 2018. ב-23 במרץ 2018, מזכיר העיתונות של פוטין, דמיטרי פסקוב חזר ואמר גם שפוטין לא ישנה את החוקה על דעת עצמו וכי אם תערך רפורמה חוקתית, זה יתבצע ללא מעורבות הנשיא. ב-25 במאי 2018, במהלך פורום סנקט פטרבורג לכלכלה, פוטין שב ואמר כי הוא לא מתכוון להחזיק בתפקיד הנשיא יותר משתי קדנציות ברציפות.
בינואר 2020 לאחר נאום לאספה הפדרלית ציין כי לא יהיה זה נכון לכהן בקדנציה נוספת כנשיא, ברם התיקונים לחוקה שהציע עודדו פרשנים לטעון כי השינוי בחוקה מאפשר לו להמשיך לכהן בראשות המדינה גם לאחר 2024.
מועמדים.
להלן האישים שהביעו עניין בהתמודדות לנשיאות:
רוסיה הוגנת.
אולג בריאצ'ק — חבר הדומה העירונית של פסקוב
הקוזאקים (ספר)
מכל (מבנה נתונים)
זולגות דמעותי, אמר השוטר
זולגות דמעותי, אמר השוטר (במקור באנגלית: "Flow My Tears, the Policeman Said") הוא רומן מדע בדיוני משנת 1974 מאת הסופר האמריקאי פיליפ ק. דיק. הסיפור עוקב אחר גֵ'ייסון טַוֶורנֶר, זמר וכוכב טלוויזיה משופר גנטית, שמתעורר יום לעולם שבו הוא מעולם לא התקיים. הסיפור מתרחש ב-1988 עתידנית, בארצות הברית שהפכה למדינת משטרה אחרי מלחמת אזרחים שנייה. בעולם זה ביקורות פתע של כוחות שיטור מתרחשות תדיר ברחובות, ואדם אשר נתפס ללא תעודות זיהוי מתאימות, נשלח למחנות עבודה או למותו. טוורנר נאלץ למצוא דרכים שונות באמצעות טיפוסים מפוקפקים שונים, לגלות מה קרה לו וכיצד להתחמק ממצב אפשרי של כליאה וגירוש למחנה עבודה. הספר היה מועמד לפרסי ההוגו (1975) ונבולה (1974), וזכה בפרס ג'ון וו. קמפבל לספר המדע הבדיוני הטוב ביותר ב-1975. הוא נחשב לאחד מספריו החשובים והמוערכים ביותר של דיק.
בי&quot;ה שמ&quot;ו
טאו-קלארג'תי במאות ה-9–11
קאודיפטריקס
קאודיפטריקס (שם מדעי: Caudipteryx; מילולית: "זנב מנוצה") הוא סוג של דינוזאור מקבוצת התרופודה שחי בתחילת הקרטיקון לפני 124 מיליון שנה. הדינוזאור התגלה ב-1997 בתצורת יישיין שבמחוז ליאונינג בסין. בחפירות התגלו 2 מינים מהסוג.
דינוזאור זה היה קרוב לאובירפטור והיה בעל כיפת גולגולת דומה. הוא הגיע לאורך 15–20 סנטימטרים. הוא אחד מבני הקבוצה "Oviraptorosauria" שנמצאו עטורי נוצות סביב הזנב ועוד כמה אזורים, מה שהוביל חוקרים לחשוב שכל בני הקבוצה היו עטויים בנוצות. מבנה גופו לא עזר לו לעוף, אך ייתכן שהנוצות שמרו על חומו או שימשו למטרות תקשורת חזותית. ליצור היו חסרות נוצות זרועות כמו של הארכאופטריקס כך שהוא לא היה יכול לעוף. כמו כן הנוצות עשויות משכבה פשוטה דמוית פלומה ולא עם אברות אמיתיות.
ייתכן שהדינוזאור חי בקרקעית היער של צפון סין והיה אוכל-כול מהיר שחי בחבורות. לעיתים הוא גם בלע גסטרוליתים כדי לעכל את מזונו. הוא חי לצד דינוזאורים תרופודים נוספים כמו האינסיסיווזאורוס והדילונג.
אילהאן עומאר
אילהאן עומאר (באנגלית: Ilhan Omar; נולדה ב-4 באוקטובר 1982 במוגדישו, סומליה) היא פוליטיקאית אמריקאית ממוצא סומלי. בנובמבר 2018 נבחרה לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת מינסוטה. כאשר נכנסה לתפקיד בינואר 2019, הפכה לחברת בית הנבחרים המוסלמית הראשונה, יחד עם רשידה טליב.
היא נחשבת לחלק מ"הסקווד", קבוצה של חברי קונגרס פרוגרסיבים הכוללת אותה ואת אייאנה פרסלי, קורי בוש, ג'מאל באומן, אלכסנדריה אוקסיו-קורטז ורשידה טליב.
בצעירותה.
עומאר נולדה ב-4 באוקטובר 1982, במוגדישו שבסומליה. היא הבת הצעירה מתוך שבעה ילדים. אמה נפטרה בילדותה, ואביה וסבה הם שגידלו אותה. אביה לימד מורים, וסבה, אקבאר, היה מנהל התחבורה הימית של סומליה. במסגרת תפקידו הוא היה אחראי על הקמת רשת מגדלורים לאורך קו החוף. המצב הכלכלי של המשפחה אפשר לעומאר לקבל חינוך פורמלי עוד מגיל צעיר. במהלך מלחמת האזרחים בסומליה ב-1991, ברחה משפחתה מסומליה ושהתה במחנה פליטים בקניה במשך ארבע שנים. בשנת 1995 הצליחה המשפחה להגר לארצות הברית, והם השתקעו במחוז ארלינגטון שבווירג'יניה, ולאחר מכן במיניאפוליס.
במהלך ילדותה, אביה וסבה הדגישו את חשיבות הדמוקרטיה, והיא הייתה מלווה את סבא שלה לפגישות בוחרים בגיל 14, כאשר שימשה בתור המתורגמנית שלו.
עומאר סיימה תואר ראשון במדעי החברה ויחסים בינלאומיים ב-2011 מאוניברסיטת המדינה של צפון דקוטה.
עומאר הייתה עמיתת מדיניות במכון האמפרי למדיניות ציבורית באוניברסיטת מינסוטה.
קריירה מוקדמת.
בין השנים 2006–2009 עומאר עבדה כמחנכת לתזונה בקהילה (community nutrition educator) באוניברסיטת מינסוטה. ב-2012 ניהלה את מסע הבחירות של קרי דז'ג'יק לסנאט של מדינת מינסוטה.
בין השנים 2012–2013 היא עבדה כמנהלת לחינוך לתזונה נכונה של ילדים במחלקת החינוך של מדינת מינסוטה. בשנת 2013, היא נהלה את מסע הבחירות של אנדרו ג'ונסון למועצת העיר מיניאפוליס, ולאחר בחירתו, שימשה כיועצת פוליטית בכירה. בפברואר 2014, במהלך פגישת בחירות עם קהל שנעשתה סוערת, עומאר הותקפה על ידי חמישה אנשים ונפצעה.
פעילות פוליטית.
בבית הנבחרים של מדינת מינסוטה.
בשנת 2016, עומאר רצה כמועמדת לבית הנבחרים של מינסוטה כנציגה של מפלגת העבודה-הדמוקרטים-חוואים של מינסוטה (DFL). היא ניצחה בבחירות המוקדמות את פיליס קאן ומוחמד נור. בבחירות הכלליות, היא נצחה את המועמד הרפובליקני האמריקני-סומלי עבד-אלמליכ אסכר, והפכה למחוקקת הראשונה בארצות הברית ממוצא אמריקני-סומלי.
בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוני 2018, עומאר הכריזה על רצונה לייצג את המחוז ה-5 של מדינת מינסוטה בבית הנבחרים של ארצות הברית. היא ייצגה את מפלגת העבודה-הדמוקרטים-חוואים של מינסוטה וזכתה בבחירות המוקדמות באוגוסט 2018. בבחירות הכלליות בנובמבר 2018 היא ניצחה והיא הנציגה לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת מינסוטה. עם כניסתה לתפקיד בינואר 2019, היא חברת בית הנבחרים המוסלמית הראשונה, יחד עם רשידה טליב.
עמדות פוליטיות.
כחברת קונגרס מתחה ביקורת חריפה על הפרת זכויות אדם על ידי ערב הסעודית גם כלפי אזרחיה, כולל רצח ג'מאל ח'אשוקג'י, וגם במסגרת המלחמה בתימן,
מחתה על היחס של סין למיעוט האויגורי, אותו הגדירה כרצח עם, והביעה תמיכה במורדים נגד השלטון הדיקטטורי של בשאר אל-אסד בסוריה.
במאי 2019, אחרי שברוניי חוקקה חוק שמאמץ את חוקי השריעה ומאפשר בין השאר הטלת עונש מוות על יחסי מין הומוסקסואליים וניאוף, הגישה הצעת חוק שתאפשר הטלת סנקציות על אנשי ממשל ברוניים שישתתפו ביישום החוק.
ביטחון.
עומאר מתחה ביקורת על רשימת החיסול של אובמה , מטרת הרשימה הייתה לאסוף ולכנס רשימה של אויבים שלטענת ממשל אובמה "היו אויבי האומה האמריקאית", למצוא אותם ולאחר מכן לחסל או להעלים אותם וטענה כי מטרתה האמיתית של הרשימה היא "להטביע מדינות ברחבי העולם.
הגירה.
במרץ 2019 פורסם באתר החדשות האמריקאי, פוליטיקו כי עומאר מתחה ביקורת חריפה על "כלובי הילדים" של אובמה שהוקמו בגבול ארצות הברית-מקסיקו, עומאר התייחסה למתקני מעצר שנבנו למהגרים על מנת למנוע משבר הגירה בארצות הברית ולאחר מכן טענה כי הנשיא ברק אובמה לא היה שונה ממחליפו, דונלד טראמפ בעניין (טראמפ כזכור, מנהיג מדיניות ההפרדה המשפחתית שחשופה להרבה ביקורת מצד פעילי זכויות אדם ואנשי המפלגה הדמוקרטית).
שיטור.
במהלך ההפגנות שנערכו בעקבות רצח ג'ורג' פלויד הכריזה עומאר כי היא תומכת בפירוק משטרת מיניאפוליס והקמת מחלקה במשטרה שתהיה אחראית על אזור העיר במקום משטרה מקומית.
שכר מינימום.
עומאר תומכת בכך ששכר מינימום יעמוד על סכום של כ-15 דולר לשעה.