ביוון יש מודל ייחודי באירופה למצב ובו יש מחלוקת בין מה שנקבע בבית המשפט העליון רגיל ובין מה שנקבע במועצת המדינה, והוא, כינוס כללי – מורכב ביה"ד מיוחד הכולל שופטים משני בתי הדין, המיישבים את הסתירה. הפתרון המקובל באירופה הוא ביה"ד לחוקה (פתרון האופייני לשיטות המשפט הקונטיננטלי להבדיל משיטות המשפט המקובל).
הקודיפיקציה באיטליה.
מאפייני הקודקס האיטלקי.
הקודקס האיטלקי הראשון, מדגיש את הפנדקטיסטיקה, ואת הגישה הצרפתית (כאשר ההשפעה הגרמנית גוברת).
הקודקס המודרני משלב את הצרפתי והגרמני (הרמוניזציה), הוכן על ידי בניטו מוסוליני, אך ללא מרכיבים פשיסטים.
הקודיפיקציה בישראל.
עם הקמתה של מדינת ישראל ירשה המדינה את המשפט של המנדט הבריטי ואף את המג'לה, תרומת השלטון העות'מאני. בתחומים מסוימים, כגון משפט העבודה, הייתה זו ירושה דלה, שחייבה תהליך של קודיפיקציה ליצירת חקיקה יש מאין. בתחומים אחרים, כגון דיני העונשין נתנו השליטים הקודמים בסיס רחב וטוב, אך גם תחומים אלה עברו תהליך של המרת חוקים אלה בחקיקה ישראלית מקורית. אחת מתוצאותיו של תהליך זה הוא ביטול המג'לה בשנת 1984 (58 שנה לאחר שבוטלה בטורקיה עצמה). בשנת 1968 החלו צעדים ליצירת קודקס של הדין האזרחי, ברוח הקודיפיקציה הקונטיננטלית. למיזם הצטרפו אנשי אקדמיה רבים שיצרו לבסוף את הצעת חוק דיני ממונות, אך חקיקה זו נותרה עד היום בשלב מקדמי ורחוקה מהשלמה.
יהודי מומר
טירת דבלין
טירת דבלין (באנגלית: Dublin Castle, באירית: Caisleán Bhaile Átha Cliath) היא טירה הממוקמת בדבלין שבאירלנד. הטירה הייתה מושב השלטון של בריטניה והממלכה המאוחדת משנת 1171 ועד לשנת 1922. תאריך הקמת הבניין עצמו מתוארך למאה ה-18, למרות שטירה עמדה באתר מאז ימי ג'ון הראשון.
בין המבנים שקיימים בימינו בטירה ניתן למנות את:
הטירה מילאה מספר תפקידים לאורך ההיסטוריה. תפקידה הראשון והבולט ביותר היה לשמש כמגורים מלכותיים, ששימשו את המשנה למלך של אירלנד, נציג המלך או המלכה הבריטים. מגורי המשנה למלך (שכיום נקראים מגורי המדינה) מהווים עד היום את אחד מהאתרים המרשימים בדבלין, ומשמשים כאתר בו נערך טקס המינוי הרשמי של נשיא אירלנד. הטירה שימשה גם כמשרדו של המזכיר הכללי הבריטי של אירלנד, שהיה האדם השני בחשיבותו בשלטון הבריטי באירלנד. במהלך השנים הפרלמנט האירי ובתי המשפט נהגו להתכנס בטירה עד לבנייתם של מבנים ייעודיים למטרות אלה. הטירה שימשה גם כבסיס צבאי. הטירה שימשה גם לשמירתם של יהלומי הכתר האיריים, עד לגנבתם ב-1907.
כיוון שהטירה שימשה כמרכז הכוח האנגלי בדבלין, השתרש המונח "קתולי של הטירה", בהקשר לקתולים אירים שנחשבו כתומכי הממשל הבריטי באירלנד.
במהלך מלחמת העצמאות האירית הייתה טירת דבלין מרכז העצבים של הבריטים במאמציהם לדכא את המרידה האירית. במהלך המאבק, מנהיג הIRA מייקל קולינס גייס בלש ממשטרת המטרופולין של דבלין, שעבד בטירה, כסוכן של המחתרת האירית. באמצעותו הצליח קולינס לחדור לתיקים של סוכני המודיעין של בריטניה באירלנד, ובכך לחשוף אותם ולנטרל את תועלתם.
הטירה הפסיקה לשמש למטרות ממשלתיות של בריטניה עם הקמתה של מדינת אירלנד החופשית ב-1922. הטירה שימשה מספר שנים כבית הזמני של מוסדת המשפט האירים. לאחר שבתי המשפט עברו ממנה, שימשה הטירה למטרת טקסיות. איימון דה ואלירה, בתוקף תפקידו כנשיא המועצה המבצעת של אירלנד, קיבל, בשמו של המלך ג'ורג' החמישי כתבי מינוי של שגרירים בשנות ה-30 של המאה העשרים. בשנת 1938 מונה דאגלס הייד לתפקיד נשיאה הראשון של מדינת אירלנד החדשה בטקס רשמי בטירה זו. טקסים מינוי אלה חזרו על עצמם במינוים הבאים של נשיאי אירלנד בשנים: 1945, 1952, 1959, 1966, 1973, 1974, 1976, 1983, 1990, ו-1997. הלווייתו הממלכתית של אמון דה ואלירה נערכה בטירה בשנת 1975.
כיום (2005) לאחר שיפוצים נרחבים, משמשת הטירה כמרכז ועדות, ואתר תיירותי עיקרי בדבלין. במהלך כהונתה של אירלנד כנשיאת האיחוד האירופי, שימשה הטירה כמקום התכנסותה של המועצה האירופית. חלקים מהכנסייה המלכותית של טירת דבלין משמשים כיום כמרכז אומנות, והטירה עצמה מארחת לעיתים הופעות רוק בשטחיה. הטירה פתוחה לציבור הרחב בדרך כלל, חוץ במקרים בהם היא משמשת למטרות רשמיות של מדינת אירלנד.
הטירה מתוחזקת על ידי המשרד האירי לעבודות ציבוריות, ומאוכלסת על ידי רשויות המס של אירלנד.
אמצעי לחימה במלחמת העצמאות
אמצעי הלחימה במלחמת העצמאות היו מגוונים ורבים. להלן רשימת האמצעים העיקריים שהיו בשימוש הצבאות השונים.
רקע.
עקב מחסור חמור בנשק בינוני וכבד, מקלעים תותחים קלים וכבדים, טנקים ומטוסי קרב, בראשיתה של מלחמת העצמאות, ניסו ההגנה והאצ"ל ובהמשך צה"ל להשיג נשק מכל מקום שרק יכלו. הם רכשו נשק מכל הבא ליד בשוק העולמי שהיה רווי בעודפי נשק עם תום מלחמת העולם השנייה. מלבד זאת הם ייצרו באמצעות התע"ש נשק קל, חומרי נפץ, תחמושת, פצצות ותת-מקלעים מסוג "סטן" ו"תמ"ת". כתוצאה מכך היו בידיהם רובים, מקלעים ומרגמות מעשרות סוגים שונים - לרבות בריטיים, רוסיים ואפילו גרמניים. כן היו בידיהם משוריינים שנבנו בארץ על גבי שלדות של משאיות וכונו "סנדביצ'ים".
צה"ל אף קנה מספר טנקים מיושנים ממגוון צבאות וחלקם לא נכנסו לשימוש בגלל תקלות שונות.
הערבים לעומת זאת, היו מצוידים היטב (אם כי גם בערב רב של כלי נשק) ועלו על צה"ל בכמות הנשק הכבד שלהם באופן ניכר. ב-15 במאי 1948 היו לערבים כ-40 טנקים, כ-300 תותחים ו-47 מטוסי קרב, לעומת טנק אחד, כ-30 תותחים וקומץ מטוסי סיור של צה"ל.
להשוואה: מאזן הכוחות ב-15 במאי 1948, כפי שהובא מספרו של יהודה ואלך, "לא על מגש של כסף":
בהמשך המלחמה, בייחוד בתקופת ההפוגה הראשונה, כמות הנשק התאזנה בעקבות עסקאות רכש גדולות מצ'כוסלובקיה, ביניהן רכישת מטוסי קרב, וכן הברחת מפציצים מארצות הברית וכלי שריון ממקורות שונים. לאיזון תרמה גם השמדת ציוד ערבי, ולקיחת חלק ממנו כשלל.
התרומה של הרכש מצ'כוסלובקיה הייתה משמעותית מאוד, ולא הייתה מתאפשרת ללא תמיכת ברית המועצות (כשבראשה לשנים 1924–1953 יוסיף סטלין), מנהיגת הגוש הסובייטי שאליו השתייכה צ'כוסלובקיה. כמות הרכש משם הייתה כה גדולה, שכשליש מהכנסות צ'כוסלובקיה באותה תקופה במטבע חוץ היו ממכירת הנשק למדינת ישראל. אלמלא רכש זה, לא הייתה מצליחה מדינת ישראל, כפי שהצליחה, לפרוץ מעבר לקווי הפסקות האש הראשונות ולהגיע להישגים במלחמה.
רודי פלר
רודולף "רודי" פלר (גרמנית: Rudolf "Rudi" Völler; נולד ב-13 באפריל 1960) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בהצלחה רבה במועדונים כמו מינכן 1860, ורדר ברמן, רומא, אולימפיק מרסיי ובאייר לברקוזן בעמדת החלוץ. פלר הבקיע מאות שערים בקריירה, ונחשב לאחד מגדולי החלוצים בגרמניה בכל הזמנים. לפלר 90 הופעות ו-47 שערים במדי נבחרות גרמניה המערבית וגרמניה, כאשר הוא השתתף בשישה טורנירים גדולים, ובאחד מהם, מונדיאל 1990, אף זכה עם נבחרת גרמניה המערבית. בין השנים 2000 ו-2004 אימן פלר את נבחרת גרמניה, והגיע עמה לגמר מונדיאל 2002. כיום פלר הוא המנהל הספורטיבי של קבוצת באייר לברקוזן.
קריירת מועדונים.
קיקרז אופנבך ומינכן 1860.
פלר החל בשנת 1977 את קריירת הבוגרים בקיקרז אופנבך, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה, לאחר ששיחק כנער במועדון 1860 הנאו ובקיקרז אופנבך. פלר שיחק שלוש עונות במועדון זה, כשהמוצלחת שבהן הייתה עונת 1978/1979, אז הבקיע 11 שערי ליגה. לקראת עונת 1980/1981 עבר למינכן 1860 ששיחקה אז בבונדסליגה, ועל אף שהבקיע תשעה שערים בעונה זו, הקבוצה ירדה ליגה. עם זאת, בעונת 1981/1982 פלר ערך את הפריצה שלו, כאשר הבקיע 37 שערי ליגה והיה למלך השערים של הבונדסליגה השנייה, אך מינכן 1860 סיימה רביעית ולא העפילה לבונדסליגה.
ורדר ברמן.
הצלחתו של פלר במינכן 1860 לא נעלמה מקבוצות הבונדסליגה, ולקראת עונת 1982/1983 הצטרף לורדר ברמן ב-1982 מהבונדסליגה. הצלחתו של פלר בורדר ברמן הייתה מיידית, כאשר כבר בעונתו הראשונה בקבוצה הבקיע 23 שערים, והיה למלך השערים של הבונדסליגה, וקבוצתו ורדר ברמן סיימה במקום השני בבונדסליגה, ולא זכתה באליפות רק בגין הפרש שערים נחות משל האלופה המבורג. בתום עונה זו, נבחר פלר ככדורגלן השנה בגרמניה לשנת 1983. בעונת 1983/1984 פלר הבקיע 18 שערים וברמן סיימה חמישית. בעונת 1984/1985 פלר שיפר את שיא ההבקעות שלו בבונדסליגה כאשר הבקיע 25 שערים, שער אחד פחות מקלאוס אלופס שהיה מלך השערים בעונה זו. ורדר ברמן סיימה שוב את העונה במקום השני, מרחק ארבע נקודות מהאלופה באיירן מינכן. בעונת 1985/1986 סבל פלר מפציעות וערך רק 13 הופעות ליגה, בהן הבקיע תשעה שערים, ולמרות זאת, קבוצתו סיימה שוב במקום השני, עם מספר נקודות זהה והפרש שערים נחות משל באיירן מינכן. בעונת 1986/1987 חזר לכושרו הקודם, הבקיע 22 שערי ליגה, שניים פחות ממלך השערים אובה ראן, אך ברמן סיימה חמישית בלבד. לאחר חמש עונות בורדר ברמן, בהן שיתף פעולה בהתקפת הקבוצה עם שחקנים כמנפרד בורגסמולר, פרנק נויבארט, פרנק אורדנוויץ ומירקו ווטאבה, והבקיע 97 שערי ליגה ב-137 הופעות, עזב פלר את ורדר ברמן בתום עונת 1986/87, וחתם ברומא.
רומא.