רובין הוד (באנגלית: Robin Hood) הוא גיבור עממי אנגלי, פורע חוק. קשת וסייף מוכשר, אשר על פי הגרסאות בנות ימינו של סיפור עם זה, נהג לגנוב מהעשירים ולתת לעניים בעזרת חבורת פורעי חוק הידועים כ"אנשים העליזים". באופן מסורתי, מוצגים אנשי רובין הוד כלבושים בבגדים ירוקים. יש הסוברים כי מקור האגדה בפורעי חוק אמיתיים או בבלדות וסיפורים על פורעי חוק. רובין הוד הפך לדמות עממית פופולרית החל מתקופת ימי הביניים והמשיך בספרות המודרנית, סרטים וטלוויזיה. במקורות המוקדמים ביותר, רובין הוד הוא איכר חופשי, אבל לעיתים קרובות הוא מצויר כאציל שאיבד את אדמותיו באופן לא הוגן בגלל שריף חסר מצפון ונעשה פורע חוק.
סיפור העלילה.
על פי העלילה המקובלת, גורש רובין הוד מאדמותיו על ידי השריף מנוטינגהאם הנבל. השריף פועל על פי הוראותיו של הנסיך ג'ון, שמלך באנגליה מ-1199 עד 1216, בעת שהותו של אחיו ריצ'רד לב הארי במסעות הצלב. ג'ון מנסה לחזק את כיסאו על ידי הריגתם של האצילים הסקסונים.
על פי הסיפור, רובין נאלץ לברוח ליער שרווד, שם הוא פוגש את האנשים המסתתרים ביער לאחר שגורשו מבתיהם בשל אי יכולתם לשלם את המסים שהטיל עליהם המלך ג'ון. רובין זוכה באמונם בשל כישוריו בירי בחץ וקשת, והופך למנהיג אנשי היער, הנוהגים לשדוד את העשירים החוצים את היער, ולהילחם בשריף המנסה להגן על העשירים ולתפוס את אנשי היער (השריף אכן מוזכר בבלדות המוקדמות, בהן הורג אותו רובין הוד וכורת את ראשו).
רובין נלחם גם בראשי הכנסייה הקתולית המושחתים וכן בצייד גאי איש גיסבורן, אשר רובין כורת את ראשו. על פי הבלדות רובין נותן את כספי המיסים שגובה השריף לעניים (דבר זה אינו מוזכר בבלדות המקוריות).
חבורתו של רובין כוללת את: הנזיר טאק, ויל סקרלט, מאץ' בן הטוחן וג'ון הקטן.
רובין מתאהב בעלמה מריאן, אשר מספרת לו על תוכניות הנסיך ג'ון להשאיר את המלך ריצ'רד לב הארי בשבי הכופרים, ורובין ואנשיו אוספים כסף להביא לשחרורו של המלך ריצ'רד ולשובו לאנגליה. על פי חלק מהגרסאות, מריאן היא קרובה של שני המלכים, לאחר שמריאן נתפסת על ידי השריף, רובין יוצא אל טירת שרווד על מנת לשחרר אותה ממנו. הגעתו של המלך ריצ'רד מסיימת את הקרב, ומביאה לנפילתו של השריף.
מיקומם של הסיפורים.
על פי הגרסאות המודרנית של האגדה, הסיפור מתרחש ביער שרווד, במחוז נוטינגהאמשייר, באנגליה.
הבלדות המקוריות מתארות את מקום ההתרחשות בבארנסדייל, אזור שנמצא בין פונטפרקט לבין דונצ'סטר במחוז יורקשייר (כ-75 ק"מ צפונית לשרווד). מיקום זה הולם את שמו של רובין – רובין מלוקסלי, שכן לוקסלי נמצאת בשפילד, אזור בו נמצא היער המלכותי פיק, יער שכונה "המזווה המלכותי", וכן ידוע שבאזור זה התגורר בשנת 1245 איש בשם רוברט איש לוקסלי.
כיום מנסים אנשי יורקשייר להשיב את מיקומה של האגדה לאזורם, ושדה התעופה של דונצ'סטר נקרא כיום שדה התעופה רובין הוד דונצ'סטר שפילד. המחלוקת סביב מיקומה של האגדה הוא בעל חשיבות בשל המשמעות התיירותית הרבה שלו, והשפעתו על כלכלת האזורים. אחת האטרקציות העיקריות של מחוז נוטינגהאמשייר הוא האלון הגדול – עץ שעל פי המסורת המקומית התגורר תחתיו רובין הוד.
פרשנויות מודרניות.
סיפורי רובין הוד השתנו מתקופה לתקופה בהתאם לצרכים החברתיים של אותה תקופה – כך לדוגמה העלמה מריאן הפכה ממעין גבירה לוחמת ביצירות מראשית התקופה הוויקטוריאנית לדמות פסיבית וכנועה בתקופת מאבק הסופרז'יסטיות, ואחר–כך, עם עליית זרמים פמיניסטיים הפכה לדמות פעילה הרבה יותר.
רובין הוד עצמו, שהיה בסיפורים המקוריים "שודד למען בשר ציד" עם מעשי נדיבות לפרקים, אך ללא מיומנות יוצאת דופן בשימוש בחץ וקשת וללא גישה פוליטית מוגדרת, הפך למעין גיבור רב חסד, בעל קשת קטלנית המוביל קבוצה קטנה של מורדים במלחמת גרילה נגד הנסיך ג'ון, השריף מנוטינגהאם וסגנו המרושע גאי מגיסבורן לטובת המדוכאים והמלך ריצ'רד הראשון.
רובין הוד וחבורתו מככבים גם ברומן ההיסטורי של וולטר סקוט, אייבנהו, שם הם מעורבים במאבק של הסקסונים נגד האצילים/הכובשים הנורמנים.
בשנת 2010 הועלתה סברה כי רובין הוד היה למעשה מלווה בריבית ולא פילנתרופ כפי שנתפס עד אותה עת. הסברה הועלתה בספר "רובין הוד, הטמפלר הלא מוכר" (Robin Hood, The Unkown Templar) מאת ג'ון פול דייוויס (John Paul Davis). בספר גם הועלתה הסברה כי רובין הוד היה למעשה טמפלר אשר ברח מצרפת.
סרטים וסדרות טלוויזיה.
דמויות גיבורי-העל רובין והחץ הירוק המופיעים בסדרות הקומיקס באטמן והחץ הירוק, בהתאמה, מבוססים על דמותו של רובין הוד.
אור עציון
פודגוריצה
פודגוריצה (במונטנגרית: Подгорица ,Podgorica) היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר במדינת מונטנגרו שקיבלה עצמאות בשנת 2006. נכון לשנת 2011 מנתה העיר 204,877 תושבים.
העיר נוסדה בימי הביניים, ומאז השתנה שמה כמה פעמים. העיר שוכנת בדרום-מזרח מונטנגרו, במחוז פודגוריצה, ומשמשת גם כבירת המחוז. היא שימשה כקריית הממשלה המשנית של סרביה ומונטנגרו, כאשר הבירה הרשמית הייתה בלגרד.
השם.
פירושו של השם "פוֹדְגוֹרִיצה" הוא "מתחת לְגוריצה", הגבעה המשקיפה למרכז העיר. פירוש השם "גוריצה" בסרבית הוא "הר קטן". שמה של פודגוריצה השתנה פעמים אחדות במשך שנותיה הרבות. בשנותיה הראשונות, לפני המאה ה-11, נקראה העיר בירזימיניאום. בימי הביניים, הייתה ידועה העיר בשם ריבניצה, על שם הנהר ריבניצה העובר דרך העיר. שם זה שימש את פודגוריצה עד 1326, אז קיבלה את השם פודגוריצה.
ב-1946 החליף נשיא יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו את שמה של העיר, וקרא לה על שמו - טיטוגרד. השם הוחזר לפודגוריצה ב-1992 וממשיך לשמשה עד היום.
היסטוריה.
בפודגוריצה נמצאו שרידים המעידים על התיישבות מתקופת האבן המאוחרת.
העיר היא מקום הולדתו של הנסיך הסרבי סטפן נמניה (שנת 1132). ב-1136 נתנו לה את השם "פודגוריצה" והיא נהפכה לחלק מסרביה וונציה. מ-1466 עד 1878 היא הייתה חלק מהאימפריה העות'מאנית. בשנת 1874 הרגו הטורקים 22 מונטנגרים בעיר, דבר שכמעט הביא לפרוץ מלחמה בין מונטנגרו לעות'מאנים. אחר כך, בעקבות קונגרס ברלין נכללה במונטנגרו.
עם התחממות המתיחות בין האימפריה העותמאנית ומדינות הבלקן, דווח על גיוס המיליציה של פודדוצירה ביולי 1911, ידיעה שהוכחשה על ידי מונטנגרו. באוגוסט 1911 דווח שהמיליציות עוזבות את העיר. במלחמת הבלקן הראשונה התקיימו קרבות קשים בסביבות העיר ובית החולים בעיר טיפל בפצועים רביםמהמלחמה.
ב-1918 האספה הלאומית הסרבית הגדולה שהתאספה בפודגוריצה החליטה כי מונטנגרו תהווה חלק מסרביה. אולם המתנגדים להחלטה קראו לאספה "כוזבת" והתנגדו לשלטון הסרבי. בתחילת 1920 התקיימו קרבות בסביבות העיר בין כוחות סרביים לבין מורדים מונטנגרים. באוגוסט 1920 כבשו האלבנים את העיר. בדרישות של אלבניה מחבר הלאומים שהוגשו ביוני 1921 נכללה גם פודגוריצה.
בשנת 1941 פלשו אליה הפשיסטים וב-1943 הנאצים וגרמו להרס רב בתוכה. בדצמבר 1944 נכבשה העיר על ידי כוחותיו של טיטו. במהלך המלחמה נהרס 90% מהעיר ונותרו בה רק כ-3000-4000 תושבים. לאחר המלחמה השקיעו שלטונות יוגוסלביה סכומים גדולים בשיקום העיר. מבני הציבור נבנו מחדש, הוקמו בה שיכונים רבים וכן גשר רחב נבנה על הנהר מוראקה העובר בעיר.
הקומוניסטים שינו את שמה לטיטוגרד-ע"ש הנשיא טיטו והפכו אותה לעיר הבירה של מונטנגרו.
בשנת 1958 היא תוארה בעל המשמר:
בשנת 2006 הוכרזה העיר כבירת המדינה החדשה מונטנגרו. באוקטובר 2015 נערכו הפגנות רחבות היקף של אנשי אופוזיציה סמוך לבניין הפרלמנט בדרישה להתפטרות ראש-הממשלה מילו ג'וקאנוביץ' עקב האשמתו בשחיתות, האשמות אותן דחה בתוקף.
פני העיר.
פודגוריצה שוכנת במרכז מחוז פודגוריצה, בדרום-מזרח מונטנגרו. היא ממוקמת בין מישור זטה לעמק הנהר ביילופבליצ'י.
את פודגוריצה מאפיין עירוב של סגנונות אדריכליים מתקופות שונות. כחלק מהאימפריה העות'מאנית עד שנת 1878, יש בעיר דוגמאות רבות של ארכיטקטורה טורקית. בעיר העתיקה (Stara Varos), למשל, יש שני מסגדים, מגדל שעון גבוה ורחובות צרים ומתפתלים.
כאשר העיר הפכה לחלק ממונטנגרו, בסוף המאה ה-19, המרכז העירוני עבר לגדה השנייה של נהר ריבינצה, והוא היה בעל אופי אירופאי יותר עם רחובות רחבים יותר הבנויים בקווים ישרים. חלק זה של העיר משמש היום כמרכז העיר, והוא נקרא "העיר החדשה" (Nova Varos).
באזור פודגוריצה מצויים מקורות מים רבים. דרך פודגוריצה עוברים הנהרות מורכה וריבניצה, ובסביבתה של העיר נמצאים הנהרות זייט, סיג'בנה, סינטיכה ומרזה. כמו כן 15 ק"מ מהעיר נמצאת ימת שקודרה, שחציה האחד נמצא במונטנגרו וחציה השני באלבניה.
ספורט.
פודגוריצה היא אחת הערים העיקריות בספורט המונטנגרי. ענפי הספורט הפופולריים ביותר הם כדורגל וכדורסל.
לכדורגל במונטנגרו יש מסורת ארוכת-ימים. קבוצת הכדורגל המקומית זהה בשמה לקבוצת הכדורסל- בודוצ'נוסט פודגוריצה ומקיימת את משחקיה הביתיים באצטדיון פודגוריצה סיטי. שחקנים מפורסמים בכל העולם התחילו את דרכם בבודוצ'נוסט. בנוסף, הנציגה השנייה של העיר בליגת העל של מונטנגרו היא קבוצת הכדורגל זטה אשר זכתה באליפות מונטנגרו לעונת 2006/2007.
בפודגוריצה משחקת אחת מקבוצות הכדורסל הטובות במונטנגרו, בודוצ'נוסט פודגוריצה. ענף הכדורסל הפך פופולרי במיוחד בעיר עם הצלחת הקבוצה בליגה הראשונה של יוגוסלביה בשנות התשעים, וייצוגה ביורוליג. כיום שומרת בודוצ'נוסט על המקום הראשון ומשחקת באירופה בעיקר בגביע היורוקאפ.
תחבורה.