נאסרי החל לשחק באולימפיק מרסיי כשהיה בן 9. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית בעונת 2004/2005, בגיל 17, ובאותה עונה הוא פתח בהרכב ב-13 משחקים ועלה כמחליף ב-11 נוספים. במשחקים אלו הוא הבקיע שער אחד. בעונה שלאחר הוא השתתף בגביע האינטרטוטו (משחק ושער) ובגביע אופ"א (10 משחקים ללא שערים). שערו הראשון בעונת 2006/2007 הובקע רק ב-29 באפריל 2007, לאחר שפתח בהרכב במשחק מול סושו וסייע למרסיי לנצח 4 - 2. בזכות הניצחון העפיל המועדון למקום הרביעי כשנותרו ארבעה מחזורי ליגה לסיום. נאסרי שיחק בהפסד לפריז סן-ז'רמן בגמר הגביע הצרפתי של 2006, ולסושו בגמר הגביע של 2007. ב-20 במאי 2007 הוא זכה בתואר שחקן שנה של ליגת העל הצרפתית, והקדים את ז'ימי בריאן וקרים בנזמה. הוא נבחר גם לתואר שחקן השנה של מרסיי במשאל שנערך בקרב האוהדים.
ב-11 ביולי 2008 הוא חתם בארסנל על חוזה לטווח ארוך תמורת סכום של כ-12 מיליון לירות שטרלינג. הוא ערך את הופעת הבכורה במשחק הידידות מול שטוטגרט ב-30 ביולי. ב-16 באוגוסט 2008 הוא הבקיע את שער במשחק מול וסט ברומיץ' אלביון, והיה זה שערו הראשון במסגרת הפרמייר ליג. ב-27 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה בליגת האלופות במשחק השני של סיבוב המוקדמות האחרון מול טוונטה אנסחדה, והבקיע שער בדקה ה-26. ב-8 בנובמבר 2008 הוא הבקיע את שני השערים בניצחון 2 - 1 על מנצ'סטר יונייטד. נאסרי הבקיע שערים בניצחונות החוץ מול האל סיטי (17 בינואר) וניוקאסל יונייטד (21 במרץ). הוא סיים את עונת עם שבעה שערים וחמישה בישולים. ב-9 במרץ 2010 הבקיע את השער הרביעי בניצחון 5 - 0 על פורטו בשמינית גמר ליגת האלופות, לאחר שהתגבר על השמירה של שלושה משחקני פורטו ובעט בכדור לכיוון הפינה השמאלנית והרחוקה של השער. ארסנל ניצחה בסיכום שני המשחקים בתוצאה 6 - 2.
נאסרי נפצע בברכו במהלך התיקו מול ליברפול בתחילת עונת , וחרף תחזיות אנשי המועדון שייעדר לחודש הוא נעדר לשלושה משחקים בלבד, וחזר להרכב בניצחון הביתי 6 - 0 על ספורטינג בראגה בליגת האלופות. בדרבי של צפון לונדון מול טוטנהאם הוטספר בגביע הליגה הבקיע נאסרי שני פנדלים בסיום המשחק, שסייעו לארסנל לנצח 4 - 1 ולהעפיל לשמינית הגמר.
ב-24 באוגוסט 2011 חתם נאסרי במנצ'סטר סיטי על חוזה ל-4 שנים תמורת סכום של כ-25 מיליון לירות שטרלינג.
ב-13 במאי 2012 זכה נאסרי בתואר הראשון שלו בפרמייר ליג כאשר מנצ'סטר סיטי זכתה באליפות הליגה של שנת 2011/2012.
בתחילת עונת 2012/2013 נאסרי החליף את מספר החולצה שלו מ-19 ל-8.
בעונת הליגה של 2013/2014 כבש נאסרי את הגול השני בגמר גביע הליגה בניצחון של מנצ'סטר סיטי על סנדרלנד 1-3.
ב-11 במאי הוא כבש את הגול הפותח במשחק נגד וסטהאם שהסתיים בתוצאה 0–2 ובסיומו זכתה סיטי באליפות הליגה השנייה בתוך שנתיים.
ב-31 באוגוסט 2016 הושאל לסביליה לעונה אחת. ב-21 באוגוסט 2017 חתם נאסרי לשנתיים באנטליהספור הטורקית, אך בשל סכסוך עם הנהלת הקבוצה שוחרר כעבור פחות משנה. בפברואר 2018 קיבל נאסרי עונש השעיה של חצי שנה מכדורגל בשל שימוש בחומרים אסורים, באוגוסט 2018 ההשעיה הוארכה עד לסוף 2018. ב-31 בדצמבר 2018 חזר נאסרי לפרמייר ליג וחתם בווסטהאם יונייטד.
ב-5 ביולי 2019 חתם באנדרלכט מליגת העל הבלגית.
ב-26 בספטמבר 2021 חשף נסרי כי מאז ששוחרר מאנדרלכט ב-2020 החליט לפרוש מכדורגל.
נבחרת צרפת.
נאסרי שיחק ברוב שכבות הגיל המייצגות את צרפת במשחקים בינלאומיים. הוא נכלל בסגל הנבחרת עד גיל 17 לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17 לשנת 2004, והבקיע את שער הניצחון במשחק הגמר. נאסרי ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת צרפת במשחק הידידות הביתי מול נבחרת אוסטריה ב-28 במרץ 2007. במשחק זה הוא בישל את שער הניצחון לקרים בנזמה. שערו הראשון בנבחרת הובקע בניצחון 1 - 0 על נבחרת גאורגיה במסגרת מוקדמות יורו 2008. נאסרי גם נכלל בסגל של ריימון דומנק לקראת הטורניר, ובגיל 20 היה לאחד השחקנים הצעירים ביותר שנכללים בסגל הנבחרת לטורניר היורו. בטורניר עצמו הוא עלה כמחליף פעמיים, ובסך הכל שיחק 32 דקות.
ב-12 בספטמבר 2014 הודיע על פרישה מהנבחרת.
אודי מרפי
אודי לאון מרפי (באנגלית: Audie Leon Murphy; 20 ביוני 1925 - 28 במאי 1971) היה גיבור מלחמה אמריקאי, החייל המעוטר ביותר בתולדות הכוחות המזוינים של ארצות הברית נכון לעת סיום שירותו, ושחקן קולנוע פופולרי.
ביוגרפיה.
ילדותו.
מרפי נולד וגדל בחווה חקלאית בצפון טקסס, אחד משלושה עשר אחים ואחיות, בגיל צעיר אביו נטש את המשפחה ומרפי עזב את לימודיו כדי לעבוד ולפרנס את בני ביתו. הוא הועסק בעבודות חקלאיות מזדמנות כגון קטיף כותנה ורכש מיומנות ירי בזמן שצד בעלי חיים לקיום משפחתו. בשנת 1941 מתה אימו ואחיו הצעירים הועברו לבית יתומים ולמשפחות אומנות.
תקופת השירות הצבאי.
מרפי ניסה להתגייס לצבא בעקבות המתקפה על פרל הארבור והצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, אך לאור גילו הצעיר נדחתה בקשתו. מרפי זייף את תעודת הלידה שלו אך בקשתו להתגייס לחיל הנחתים נדחתה, בשל היותו נמוך וצנום מדי (גובהו של מרפי באותה עת היה 1.65 מטר בלבד). ביוני 1942, מעט אחרי יום הולדתו ה-17, גויס לצבא ארצות הברית.
לאחר טירונות בסיסית בת 13 שבועות בבסיס צבאי בטקסס, עבר אימון מתקדם במרילנד ובמרץ 1943 הוצב בדיוויזיית חיל הרגלים מס' 3 ונשלח לקזבלנקה שבמרוקו. את טבילת האש הראשונה שלו עשה בפלישת בעלות הברית לסיציליה. מרפי הצטיין בלחימה עם יחידתו. עד מהרה התקדם בדרגות, ולאחר שפיקד על סיור בו השתלט על כוח גרמני עדיף מונה לדרגת סמל. ב-2 במרץ 1944 הוענק למרפי עיטור כוכב הארד עם סימול V לאומץ לב לנוכח פני האויב, היה זה הראשון מבין שורה ארוכה וחסרת תקדים של עיטורים ואותות בהם זכה מרפי לאורך שירותו הצבאי.
מרפי זכה לעיטור השירות למופת על פעולתו ב-15 באוגוסט 1944, תחילת מבצע דרגון. חברו הטוב נהרג מאש מקלע גרמני, מרפי השתלט לבדו על עמדת הירי, והפנה את האש לכיוון הגרמנים. ב-2 באוקטובר חיסל לבדו עמדת מקלע גרמנית נוספת, וב-5 באוקטובר התנדב לסחוב מכשיר קשר עד לסמוך לכוחות האויב ולכוון משם את הארטילריה האמריקאית. על כל אחת מפעולותיו אלו זכה מרפי לעיטור כוכב הכסף, וקודם לתפקיד קצין בפועל ומפקד המחלקה.
במהלך המלחמה נפצע מרפי מספר פעמים, וזכה על כך בשלוש מדליות לב הארגמן, באחת התקריות נפגע בירכו ואושפז בשל כך בבית חולים צבאי. בטרם התאושש לחלוטין, עזב מרפי את בית החולים והצטרף ליחידתו.
ב-25 בינואר 1945, ימים ספורים לאחר חזרתו לשדה הקרב, מונה מרפי למפקד הפלוגה, שסבלה מאבדות כבדות ומנתה פחות מ-30 חיילים כשירים. פקודת הקרב שקיבל הייתה להתקדם לקצה יער רידוייר (Riedwihr) בצרפת, להתבצר ולהחזיק את הקו לקראת מתקפה גרמנית. האדמה הקפואה מנעה מהחיילים אפשרות להתחפרות אפקטיבית, ומרפי שלח את חייליו לאחור, נותר בכך לבדו בחזית עם תחילת המתקפה ב-26 בינואר בשעה 14:00.
הגרמנים תקפו עם כוח של כ-250 חיילים ושישה משחיתי טנקים מסוג יאגדפנתר. משחית טנקים אמריקאי מסוג M10 וולברין נפגע וצוותו נטש אותו, מרפי טיפס על גבי משחית הטנקים הבוער שעמד להתפוצץ, והחל לירות במקלע הכבד שהיה מוצב על גג המשחית לעבר חיילי האויב. במהלך הלחימה נפגע מרפי ברגלו אך המשיך לירות במקלע ובמקביל לכוון בקשר את הארטילריה, אף על פי שסיכנה גם אותו. פעולתו הניסה את הגרמנים ששרדו את ההפצצה והוא ארגן את מתקפת הנגד האמריקאית. על פעולתו זו זכה מרפי ב-2 ביוני במדליית הכבוד, העיטור הגבוה ביותר המוענק לחיילים בכוחות המזוינים של ארצות הברית. באותו טקס הוענק לו גם אות לגיון ההצטיינות על שירותו לאורך התקופה.
סך הכול זכה מרפי ל-33 עיטורים אמריקאים, חמישה עיטורים מצרפת, ביניהם אות לגיון הכבוד בדרגת אביר, צלב המלחמה (Croix de guerre) מצרפת ועיטור צלב המלחמה מבלגיה. לזכותו נזקפות 241 הריגות של חיילים גרמנים במלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה.
ביוני 1945 חזר מרפי למולדתו והתקבל במצעד ססגוני בטקסס. מגזין לייף פרסם ביולי את תמונתו של מרפי על גבי שער העיתון, מה שהקנה לו הכרה בינלאומית ופרסום רב. למרות שסבל ממה שידוע כיום כהפרעת דחק פוסט-טראומטית, הצטרף מרפי לכוחות המשמר הלאומי, עם פרוץ מלחמת קוריאה ב-1950. יחידתו לא נקראה לחזית והוא שירת במשמר הלאומי עד 1966 עת השתחרר בדרגת מייג'ור.
מרפי התחתן לראשונה ב-1949 עם השחקנית ונדה הנדריקס, ממנה התגרש כעבור שנתיים, והתחתן בשנית עם פמלה ארצ'ר. לזוג נולדו שני ילדים הקרויים על שם חבריו של מרפי שנפלו בקרב. מרפי החל לפתח את קריירת העסקים שלו, בתחום גידול סוסי מרוץ והרבעה, כתב ב-1949 אוטוביוגרפיה ונכנס לעסקי הבידור.
קריירה בעסקי הבידור.
שחקן הקולנוע ג'יימס קאגני שראה את תמונתו של מרפי על שער מגזין LIFE, הזמין את מרפי להוליווד כדי שישתלב בתעשיית הקולנוע המקומית. חלפו מספר שנים עד שקיבל את תפקידו הגדול הראשון, בסרט "ילד רע" (Bad Boy).
ההצלחה הגדולה ביותר של מרפי הייתה בגילום תפקיד עצמו, בסרט שנעשה ב-1955 על בסיס האוטוביוגרפיה שלו ונקרא באותו השם, "לגיהנום ובחזרה" (To Hell and Back). הסרט שהופק על ידי אולפני יוניברסל הפך לשובר הקופות מספר אחד של האולפנים עד לאותה עת.
מרפי הוחתם על חוזה ארוך טווח ביוניברסל וסך הכול שיחק ב-44 סרטים רובם מערבונים אך גם סרטי עלילה אחרים כגון מבצע קהיר שצולם בחלקו בישראל. על פועלו בתעשיית הקולנוע זכה לכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
ב-1959 שיחק במערבון "הפראים והתמימים" לצידה של סנדרה די.