רבי יוסף רוזנבוים (נפטר בכ"ג באב תשע"ט) בן רבי ישכר בער מסטרוז'ניץ הקים חצר בשם קאליש בארצות הברית וכיום יש לו בית כנסת בשדרה R בפלטבוש שבברוקלין ובויליאמסבורג, ותלמוד תורה לילדים וישיבה לבחורים בבורו פארק. בשנת תשע"ז קנה 'קונטרי' לחסידות בהרי הקטסקילס שבניו יורק.
מספר צאצאים של רבי יצחק מקאליש מכנים את עצמם בשם קאליש, ביניהם רבי מרדכי יצחק מנדבורנה-קאלוש (המתגורר בשכונת רמת בית שמש ג' בבית שמש), בנו של רבי אהרן יחיאל מבאניה.
גביר
פרמישלאן
וויליאמסבורג (שכונה)
ווסלוי
חסידות באניה
חסידות באניא היא חסידות רומנית, ענף מחסידות נדבורנה. האדמו"ר הראשון היה רבי דוד לייפר, בנו של רבי ישכר בער מסאטמר, בנו של רבי מרדכי לייפר מנדבורנה.
תולדות השושלת.
רבי דוד לייפר מבאניא שבמרמרוש נולד בשנת תרנ"א. כמנהג בית נדבורנא כיהן באדמו"רות. נרצח בשואה בשנת ט"ז בסיוון תש"ד עם שלושה מילדיו.
בנים נוספים:
הדור השלישי.
בניו של רבי אהרן יחיאל לייפר מצפת:
בני רבי יששכר בער מנדבורנא באניה-בורו פארק:
בני רבי מרדכי מבאניה:
מפלגת &quot;תפוח&quot;
האקלברי פין (אנימה)
האקלברי פין (ביפנית: ハックルベリィの冒険) היא סדרת אנימה יפנית בת 26 פרקים שהופקה לטלוויזיה בשנת 1976 בהשראת הספר "הרפתקאותיו של האקלברי פין" מאת מארק טוויין.
הסדרה שודרה בטלוויזיה החינוכית בין השנים 1993 -1994.
תקציר העלילה.
עלילת הסדרה מתרחשת בשנות השלושים של המאה ה-19, בעיירה קטנה בדרום ארצות הברית לפני ביטול העבדות. העלילה מתחילה זמן קצר לאחר סיום המאורעות המתוארים בהרפתקאותיו של תום סויר.
אביו השתיין של האקלברי פין חוזר לעיירה, חוטף אותו וכולא אותו. האקלברי בורח וגורם לבריחתו להיראות כאילו נרצח על ידי כנופיית פושעים. הוא שט על רפסודה לאי הקרוב לעיירתו, שם הוא פוגש את ג'ים, עבד שחור שברח מגבירתו בסיועו של טום. בשל צירוף המקרים של רציחתו של האקלברי ובריחתו של ג'ים העיירה משתכנעת שג'ים רצח את האקלברי. ג'ים והאקלברי יוצאים למסע של בריחה וגילוי עצמי על גבי רפסודה לאורך נהר המיסיסיפי ובדרכם הם עוברים הרפתקאות רבות, ופוגשים באנשים שונים.
ספריית מלאטסטיאנה
ספריית מלאטסטיאנה (באיטלקית: Biblioteca Malatestiana) היא ספרייה ציבורית בצ'זנה (Cesena) שבמחוז אמיליה-רומאניה שבאיטליה.
היסטוריה.
ספריית מלאטסטיאנה הייתה הספרייה העירונית הראשונה באירופה, קרי ספרייה בבעלות העיירה (Commune) שדלתותיה פתוחות לכל. את בניית הספרייה הזמין אדון צ'סנה, מלאטסטה נובלו (Malatesta Novello), ועל כן היא מוכרת גם בשם ספריית מלאטסטה נובלו. מתאו נוטי (Matteo Nuti) פיקח על בניית הספרייה שהחלה ב-1447 והסתיימה ב-1452.
ספריית מלאטסטיאנה היא הספרייה היחידה מסוגה בעולם אשר שימרה את המבנה, הריהוט והאביזרים, וכתבי היד המופקדים בה מיום היפתחה לפני כ-550 שנים. הכניסה לספרייה היא מעשה ידיו של אגוסטינו די דוצ'ו (Agostino di Duccio 1418–1481), ודלת האגוז המרהיבה שלה גולפה בידי כריסטופורו דה סאן ג'ובאני (Cristoforo da San Giovanni) ב-1454.
פנים הספרייה מעוצב בסגנון אופייני לרנסאנס האיטלקי המוקדם. האולם המרכזי מזכיר בעיצובו בזיליקה ובו שלושה אולמות תווך המחולקים באמצעות עשר שורות של עמודי אבן מקומית לבנים הכולאים ביניהם אחד עשר חללים פתוחים המופרדים באמצעות קמרונות. תקרת האולם המרכזי בנויה בצורת קמרון חבית ובסופה פעור פתח בצורת חלון רוזטה אשר מתחתיו ניצבת מצבת קברו של מלאטסטה נובלו. ריהוט הספרייה כולל 58 שולחנות שצידם מרופד. החלל מואר באמצעות 44 חלונות בסגנון ונציאני המספקים תאורה מספקת לקריאה.
בספרייה שמורים כ-250,000 ספרים, בהם 287 ספרי אינקונבולה, כ-4,000 ספרים בני המאה ה-16 ו-1,753 כתבי יד מהמאות ה-16 וה-17; המכסים מספר תחומי ידע בהם דת, כתבים קלאסיים ביוונית ולטינית, מדעים ורפואה. בספרייה שמורים גם למעלה מ-17,000 מכתבים וחתימות. כתב היד העתיק ביותר בספרייה הוא עותק מהאטימולוגיות מאת איזידורוס מסביליה.
בשנת 2005 נכללה הספרייה בתוכנית זיכרון עולם של אונסק"ו, העוסקת בשימור המורשת העולמית הכתובה. בספטמבר 2008 הנפיק הדואר האיטלקי בול המוקדש לספרייה כחלק מהסדרה "המורשת התרבותית והאמנותית של איטליה".
רוסיה ביתנו
רוסיה ביתנו (ברוסית: Наш дом — Россия) הייתה מפלגה פוליטית רוסית וארגון חברתי שייצג בשנות קיומו את האינטרסים של הנומנקלטורה ואת האליטה במחוזות השונים ברוסיה.
המפלגה ביקשה לפעול ביתר שאת בעד רפורמות ליברליות ונחשבה למפלגת הפקידות הבכירה. היא הוקמה ב-1995 ופורקה ב-2006, לאחר שנחלה כישלון צורב בבחירות לדומה הממלכתית ב-2003.
בראש המפלגה עמד ויקטור צ'רנומירדין. בסוף שנות ה-90 למפלגה היו 55 מושבים בדומה. בשנת 1999, בוריס ילצין הפסיק לתמוך במפלגה וכתוצאה מכך בבחירות של שנת 1999 היא קיבלה 8 מושבים בלבד.
עלים לתרופה (עלון שבת)
"עלים לתרופה מפרד"ס התורה ומשדה החסידות" הוא עלון שבת, היוצא לאור מדי שבוע לקראת שבת, ומופץ בעשרות אלפי עותקים בבתי המדרש בריכוזי היהדות החרדית ברחבי העולם.
היסטוריה.
העלון יוצא לאור מאז שנת תשנ"ה, על ידי מכון "אור הצפון" של חסידי בעלזא באנטוורפן. העלון נוסד לפי הוראת האדמו"ר מבעלז, שהורה למנהלי המכון להוציא לאור עלון שיכיל בתוכו לקט נבחר של דברי תורה, הלכה וענייני חסידות על פרשת השבוע, שיהיו נוחים לקריאה והבנה של כלל הציבור התורני, מדי שבת.
כפי שמקובל בעלונים שונים, העלון מציג בתחילתו את זמני כניסת ויציאת השבת על פי שיטות שונות, ובערב שבת מברכים את זמן מולד הלבנה.
העלון מתקיים מתרומותיהם של אנשים המנדבים עבור הוצאתו לאור, לרגל שמחה משפחתית, או לעילוי נשמת יקיריהם, ושמותיהם מתפרסמים בעמוד האחרון של העלון תחת הכותרת "תודותינו וברכותינו נתונות לאלו שנדבו הוצאות הגיליון לזיכוי רבבות מאחינו בני ישראל".
העלון, שהוא לרוב בן ארבעה עמודים בגודל A4, מכיל מדורים קבועים וכאלו שמתחלפים מעת לעת.
מדורים.
להלן רשימת המדורים בעלון:
אלבני
רילף
רילף הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית
פנחס הכהן רבין
הרב פנחס הכהן רבין (מכונה רבי פנחס 'הגדול'; סיוון ה'תקמ"ח, 1788 - כ"ט באייר ה'תרי"ח, 13 במאי 1858) היה הדיין והרב הראשי של יהדות בוכרה, וכל חבל טורקסטן, טג'קיסטן ואוזבקיסטן.
ביוגרפיה.
נולד בבוכרה, בחודש סיוון ה'תקמ"ח, לרב יצחק הכהן, אביו היה מורה צדק בבגדאד ובא לבוכרה לשמש שם רב ומו"צ. בגיל 8 הכניסו אביו לישיבתו של רבי יוסף מאמאן "המערבי", והוא היה אחד מן התלמידים הראשונים שפקדו את ישיבתו.
לאחר פטירת רבו, הרב יוסף המערבי בכ"ג בכסלו ה'תקפ"ג (1822) מונה הוא לרבה של בוכרה על פי צוואת רבו, והוא בן שלושים-וחמש שנים. במשך השנים ניהל חלופות מכתבים עם משה מונטיפיורי.
כינויו.
נחשב לבעל מופת ואודות הכינוי שהוצמד לשמו "רבי פנחס הגדול" מסופר במסורת העדה, שהאמיר - שליטה של בוכארה, היה מוסלמי קנאי. על פי דיני האסלאם אסור למוסלמי לשתות יין ומשקאות חריפים, ואף ליהודים נאסר למכור יין למוסלמים. הגיעו שמועות שהיהודים הפרו את הצו ומכרו למוסלמים יין, והשופט העליון הזמין את נשיא היהודים רבי פנחס והתרה בו שמעשים כאלו לא ישנו. לימים נתפסו מוסלמים שיכורים, ולאחר חקירה ודרישה התברר שקנו את המשקה מיהודים, מששמע על כך האמיר הוא זימן אליו את הרב ודרש ממנו למצוא את מוכרי היין ולהסגירם למלכות, רבי פנחס שחשש מן העונש הקשה הצפוי להם, סירב, והאמיר שנפגע גזר להפילו ממרומי המגדל הגבוה בעיר שגובהו 38 מטר, נפילה שכמוה כגזר דין מוות. אולם רבי פנחס קיבל עליו את הדין בגבורה. אנשי הקהילה הכריזו צום ותפילה להעביר את רוע הגזירה. במועד גזר הדין הופל הרב מהמגדל, אך התרחש נס והוא לא נפגע כלל, ולתדהמת הצופים קם מיד ועמד על רגליו. האמיר שארמונו היה במקום סמוך צפה באירוע, ובראותו את הנס נתמלא ביראה, והכיר את ערכו של הרב, ומיד ציווה להביאו אל ארמונו ונתן לו מתנות, והורה שמכאן ולהבא יש לנהוג כבוד ביהודים. מאז כונה רבי פנחס בפי הכל רבי פנחס "הגדול".
עוד סיבה לכינויו היא ייחוסו. לאביו, הרב יצחק מבגדאד, הייתה מסורת ואילן יוחסין שהגיע עד עזרא הסופר, ומשום שהיה כהן גדול מיוחס קראו לו רבי פנחס "הגדול" ולחבירו רבי פנחס "הקטן".
הרב פנחס נפטר בערב ראש חודש סיוון, כ"ט באייר ה'תרי"ח.
ספרים שהדפיס.
הרב פנחס דאג להדפיס ספרים לטובת הציבור, בין הספרים שיצאו לאור על פי בקשתו:
משפחתו.
בנו הרב יצחק חיים הכהן רבין, שימש כדיין וראש ישיבה. רבה של בוכרה וגלילותיה משנת ה'תרכ"ו ועד לפטירתו בג' בסיוון ה'תרנ"ו. נישא ליוכבד, נכדתו של הרב מאמאן, רבו של אביו, ובין צאצאיהם:
קרן וולף
בקתת הדוד תום
יוז XF-11
היוז XK-11 (באנגלית: Hughes XF-11) היה אב טיפוס של מטוס ריגול שתוכנן והוטס על ידי הווארד יוז עבור חילות האוויר של צבא ארצות הברית. כבר בטיסה הראשונה התרסק המטוס ויוז כמעט ונהרג והתוכנית לא הצליחה להתאושש מהכישלון.
תכנון ופיתוח.
המטוס תוכנן כך שיעמוד בתנאים שבהם עמד הריפבליק XK-12 שנבנה על ידי ריפבליק אוויאיישן. הדרישות היו למטוס סיור וריגול מהיר ולטווח רחוק. המטוס אמור היה להיות גרסה משופרת של היוז D-2 שמעולם לא טס אך עיצובו הסופי דמה יותר ללוקהיד P-38 לייטנינג. המטוס היה תלת-גלגלי, דו-מנועים, דו-זנבי, חד-כנפי שנבנה כולו ממתכת.
למטוס היו שני מנועי פראט אנד ויטני R-4360 כוכביים בעלי 28 צילינדרים. על כל מנוע הורכבו שני זוגות פרופלורים שהסתובבו בכיוונים מנוגדים והיו בעלי יכולת פסיעה משתנה להגברת הביצועים.