הסירה הראשונה ועליה זלמן אברמוב תקפה, על פי התוכנית, את ה"פארוק". בעת הפעלת חומר הנפץ והקפיצה למים המצוף ניתק מהסירה ונפל למים, אך אברמוב מצא אותו והתיישב עליו. הסירה פגעה פגיעה מדויקת בגוף הספינה באזור הדוודים. הספינה החלה לטבוע ולהעלות עשן. יעקב ורדי יועד לתקוף את המקשת זכר שנאמר למקרה ש'אל-אמיר פארוק' בתנועה יתקוף אותה גם הוא, כדי לודא טיבוע של המטרה בעדיפות. הוא הבחין ש'אל-אמיר פארוק' בתנועה ונכנס לתקיפה עליה. לאחר הפעלת המנגנון הפיצוץ התברר לו שהמצוף אינו משתחרר. ורדי החליט לבצע סיבוב פרסה וכניסה לתקיפה חוזרת תוך כדי שחרור מחבל המצוף. במהלך התנועה עבר ליד אברמוב שניסה לעלות אך הבהיר לו שהמנגנון הפיצוץ הופעל ועוד מעט יתבצע פיצוץ. אברמוב עזב את הסירה ורדי שחרר את עצמו מחבל המצוף, כיוון את הסירה וקפץ למים. סירתו פגעה סמוך לחרטום הספינה והתפוצצה. עם שני מדורים מוצפים טבעה 'אל-אמיר פארוק' במהירות והים התמלא במלחים מצרים.
שולת המוקשים גילתה את סירת האיסוף וסגרה אליה תוך כדי ירי מקלעים ותאורת זרקורים. יוחאי בן-נון יצא לתקוף את שולת המוקשים שביצעה ירי רצוף עליו. לאחר הפעלת מנגנון הפיצוץ לא השתחרר המצוף. חבל האבטחה נשאר קשור. בן-נון קפץ מהסירה ונגרר אחריה לכיוון שולת המוקשים. בטווח 50 מטר הצליח לנתק את החבל. סירת הנפץ פגעה בשולת המוקשים, הוציאה אותה מכשירות והיא נעצרה.
ברוקמן וריטוב בסירת האיסוף אספו את יוחאי וורדי מבין המלחים המצרים הטובעים. באברמוב לא הבחינו עד שצעק להם בקולו החזק . חמשת הלוחמים שבו בסירת האיסוף לאח"י מעוז (ק-24) ונאספו.
ציונים לשבח.
חמשת המבצעים הומלצו על ידי חיל הים לצל"ש - שר הביטחון דוד בן-גוריון קבע שיוענקו במהלך מלחמת העצמאות רק 12 עיטורי גבורה, כמספר שבטי ישראל, ולכן היה על חיל הים להסתפק בעיטור אחד, שהוענק ליוחאי בן-נון. ב-17 ביולי 1949 היה בן-נון אחד משנים עשר לוחמי מלחמת העצמאות שעוטרו באות גיבור ישראל.
חמשת המבצעים זכו למכתב הוקרה מראש הממשלה דוד בן-גוריון.
סיכום.
טיבועה של "אל-אמיר פארוק" היווה מכה קשה לצי המצרי שאיבד עשרות מלחים, בהם קצינים ובני אצולה המקורבים למשפחת המלוכה המצרית. לאחר אובדן "אל-אמיר פארוק" לא ניסה הצי המצרי לחדור למים הטריטוריאליים של ישראל.
צלילות לאתר הטביעה.
בשנת 1984 אתרו אנשי ילת"ם את האתר המדויק. קבוצת צוללים בפיקודו של אייל ורד הוציאו משברי האנייה תותחים שהוצבו במוזיאון ההעפלה וחיל הים.
בין ותיקי שייטת 13 התהלכה שמועה שאחת הסירות לא פגעה והיא מוצגת לראווה במוזיאון מצרי. בשנת 1998, כ-50 שנה לאחר הטבעת "אל-אמיר פארוק" יצאה לאתר הטביעה ספינה ממועדון 'צוללי הדרום' ועליה חלק ממטביעי הפארוק, בליווי צוללנים שירדו וצילמו את החורים שנפערו בגוף הספינה. צוות צילום של ערוץ 2 בראשות דב גילהר הכין כתבה ששודרה ב"אולפן שישי". בעת צלילה זו התגלו בבירור שתי פגיעות בגוף הספינה. כך זכה יעקב ורדי להכרה מחבריו בחלקו בהטבעתה של הספינה.
פתרונות למיגור עפיפוני התבערה
הרוצח מגולדן סטייט
הרוצח מגולדן סטייט הוא כינוי לרוצח סדרתי, אנס ופורץ, שביצע לפחות 13 רציחות, למעלה מ-50 מעשי אונס, ומעל ל-100 מעשי פריצה לבתים בין השנים 1974–1986 באזורים שונים במדינת קליפורניה, ארצות הברית.
עקב פעילותו באזורים שונים ותקופות שונות, יחד עם העובדה שמוקד 911 עוד לא היה קיים בתקופת הפשעים שלו, חוקרים לא שיערו שיכול להיות ש"הרוצח מגולדן סטייט" הוא אותו אדם מאחורי הפשעים השונים שביצע. לכן, שלושת סוגי הפשעים שלו הולידו בעיתונות שלושה כינויים שונים - "הבוזז מוייסייליה" (1974–1975), "EAR - האנס מהאזור המזרחי (East Area Rapist)" (1976–1979) ו"אורב הלילה המקורי" (1979–1986). הכינוי "הרוצח מגולדן סטייט" ניתן על ידי מישל מקנמרה, בלוגרית וסופרת שחקרה את הפרשה וכתבה עליה ספר. כינויו מחדש של הפושע היה חלק ממאמצי חקירה ארוכה שבעזרת טכניקות ניתוח DNA שלא היו זמינות בעת ביצוע הפשעים המקוריים, גילתה שמדובר באותו אדם.
במחוז סקרמנטו נודע כ"האנס מהאזור המזרחי" (East Area Rapist), שעל פי שיטת הפעולה שלו ביצע גם פשעים במחוז קונטרה קוסטה, בעיר סטוקטון ובעיר מודסטו. מאוחר יותר נודע הפושע כ"אורב הלילה המקורי" (Original Night Stalker), בשל פשעיו בדרום קליפורניה. התוספת "המקורי" צורפה לכינוי על מנת להבדילו מריצ'רד רמירז, שכונה אף הוא בשם זה ופעל תקופה אחריו. על פי החשד הוא החל את דרכו בתחום הפשע כפורץ שכונה "הבוזז מוייסייליה" לפני שעבר לאזור סקרמנטו, על פי ניתוח דפוס הפעולה הדומה וראיות נסיבתיות. עם זאת, חשד זה טרם אושש. בשנת 2001 לפי ממצאי DNA נקבע כי "האנס מהאזור המזרחי" ו"אורב הלילה המקורי" הם אותו אדם.
בשנת 2016 הציע ה-FBI פרס של 50,000 דולר למי שיביא ללכידתו.
באפריל 2018, עקב שימוש בטכניקה חדשנית לניתוח גניאולוגיה דרך דגימות DNA, נעצר ג'וזף ג'יימס דיאנג'לו, אזרח אמריקאי יליד 1945, זוהה כ"רוצח מגולדן סטייט". התביעה דרשה כי יגזר עליו עונש מוות, אולם בעסקה בין התביעה להגנה הוסכם לבסוף שייגזרו עליו 11 מאסרי עולם ללא אפשרות לחנינה.
פשעיו.
ראיות DNA מקשרות את הרוצח מגולדן סטייט לשמונה מעשי רצח שאירעו בגולטה, דנה פוינט, ונטורה, ואירוויין, כולם בקליפורניה. התוקף גם ביצע למעלה מ-50 מעשי אונס במחוזות שונים בקליפורניה.
"הבוזז מוייסייליה" ("Visalia Ransacker") אפריל 1974 – דצמבר 1975.
על פי ההערכות, מעשה הפשע הראשוני של הרוצח מגולדן סטייט היה בעיר וייסייליה. בשנים 1974–1975 הוא נהג לפרוץ לבתים ולגנוב מהם מזכרות אישיות כמו בולים, חפתים, מדליונים, לבוש תחתון נשי, נשק ותחמושת. חפצי ערך אחרים וכסף מזומן הוא נמנע מלגנוב בפריצותיו. בחודשים אפריל 1974 - דצמבר 1975 הוא ביצע מעל 100 פריצות ורצח אדם אחד.
לאחר מעצרו של דיאנג'לו אמר מפקד המשטרה בווייסייליה כי הם משוכנעים ש"הבוזז מוייסייליה" נתפס. עם זאת הוא הודה כי במהלך החקירות מעולם לא עלה שמו של דיאנג'לו, לא נמצאו ראיות DNA, והוא לא קושר למעשי רצח או אונס באזור שלא פוענחו. על ההתפרצויות חלה התיישנות עקב השנים הרבות שחלפו מאז שבוצעו, ולא נמצא קשר בין דיאנג'לו לבין רצח הפרופסור לעיתונות קלוד סנלינג המיוחס לפורץ מווייסייליה.
"האנס מהאזור המזרחי" ("East Area Rapist") יוני 1976 – יולי 1979.
באמצע שנת 1976 הרוצח מגולדן סטייט עבר על פי החשד לבצע פשעים באזור סקרמנטו ועבר מביצוע התפרצות לבתים לביצוע מעשי אונס, במחצית שנת 1976.
שיטת הפעולה שלו הייתה להגיע לשכונת המשתייכות למעמד הבינוני והגבוה. הוא היה חודר לבית ואונס אישה ששהתה בו, ללא נוכחות בן זוג. לאחר מכן החל האנס לחדור גם לבתים בשעה ששהה בהם בן הזוג. שיטת הפעולה שלו הייתה לחדור לבית בלילה, ולהאיר עם פנס על פני הדרים בו. באיומי נשק היה קושר האנס את הבעל, או מכריח את האשה לקשור את בן זוגה באמצעות שרוכי נעליים או חבלים. לאחר מכן היה אונס לרוב את האישה בחלק אחר של הבית. על גבו של הגבר השוכב על הרצפה היה מניח האנס כלי מטבח או חפצים אחרים, תוך איום שאם ישמע קול תזוזה הוא ירצח את הזוג. לעיתים היה שוהה התוקף בבית בו ביצע את התקיפה משך זמן רב. בזמן זה היה אוכל במטבח, שותה בירה, אונס שוב את האישה, או מאיים שוב על הקורבנות. בעת היעלמותו הקורבנות בבית לא ידעו האם התוקף כבר עזב, או שהוא עדיין שוהה בביתם. בשל כך, חששו הקורבנות לזוז ולצאת ולהזעיק עזרה.
על פי הערכת המשטרה, בעת ביצוע פשעיו היה האנס בגיל 19 עד 30. רוב הקורבנות ראו או שמעו מישהו משוטט בשטח מגוריהן לפני התקיפה, ורבים מתוכם חוו פריצות לביתם קודם לכן. המשטרה האמינה כי התוקף נהג לבצע תצפית מקדימה בבתים רבים בשכונות נבחרות לפני שבחר בית בו יבצע תקיפה. במסגרת המעקב שלו, הוא נהג להציץ בחלונות בתיהן של קורבנות עתידיות, ולשוטט בחצרות של בתיהן מספר לילות לפני שתקף. על פי ההערכות, במספר מקרים במהלך ההכנות לתקיפות, התוקף פרץ לפני כן לבתים של קורבנות עתידיים, על מנת לפתוח חלונות נעולים ולפרוק כלי-נשק המצויים בבתים. לעיתים קרובות הוא התקשר לפני התקיפות לבית הקורבנות, לעיתים גם חודשים מראש על מנת ללמוד את שגרת יומן. לפעמים היה מצלצל ומנתק ולעיתים מעמיד פנים כאילו מדובר בטעות במספר. לעיתים היה מתקשר לבית קורבנותיו על מנת לאיים עליהן בתקיפה נוספת. על פי העדויות נהג האנס לחבוש מסכת סקי לפניו כדי להקשות על זיהויו.
האנס מהאזור המזרחי פעל במחוז סקרמנטו מהתקפותיו הראשונות ביוני 1976 עד למאי 1977. לאחר שלושה חודשי הפסקה הוא תקף פעם אחת במחוז סאן חואקין בחודש ספטמבר 1977, לפני שחזר לסקרמנטו לבצע תקיפות נוספות, וביצע תקיפה נוספת במחוז סאן חואקין. במשך קיץ 1978 תקף האנס 5 פעמים במחוז סטניסלוס ובמחוז יולו ולאחר מכן פסק מפעולותיו למשך שלושה חודשים. הוא המשיך לפעול בעיקר במחוז קונטרה קוסטה מאוקטובר 1978 עד יולי 1979.
רציחות.
בחודש פברואר 1978 בריאן וקייט מאג'יורי, זוג צעיר מסקרמנטו יצאו לטיול ערב עם כלבם בראנצ'ו קורדובה שבמחוז סקרמנטו, ונרצחו על ידי הרוצח מגולדן סטייט. על פי הערכות החוקרים הזוג ניסה להימלט מן הרוצח, אך זה דלק אחריהם וירה בהם למוות. החוקרים העריכו כי הנרצחים זיהו את פניו, ועל מנת שלא להחשף הוא רצח אותם. ב-2016 דווח כי נמצא קשר ודאי בין הירצחם של הזוג מאג'ורה לבין האנס מהאזור המזרחי.
אורב הלילה המקורי "(Original Night Stalker") אוקטובר 1979 – מאי 1986.