במפגש שדרת פארק עם רחוב 42 הקים את ה"דיפו", התחנה המרכזית של רכבות ניו יורק שהייתה גם התחנה האחרונה בקווי ניו יורק סנטרל, ורכבת ניו יורק וניו הייבן. ב-1871 נבנתה בדיפו תחנת גרנד סנטרל, תחנת הרכבת הגדולה ביותר בניו יורק הקיימת עד היום. אחד משערי התחנה ואולם תצוגה במרכזה קרויים של שמו של ואנדרבילט.
אחרית ימיו.
לאחר מות אשתו עבר ואנדרבילט לקנדה, שם נישא ב-21 באוגוסט 1869 לאחייניתו מאלבמה, פרנק ארמסטרונג קרופורד (Frank Armstrong Crawford). הוא היה בן 75 והיא בת 32. משפחת אשתו החדשה שכנעה את ואנדרבילט לתרום לשיקום דרום ארצות הברית. ואנדרבילט תרם מיליון דולר להקמת אוניברסיטה על שמו בנאשוויל שבטנסי, היא אוניברסיטת ואנדרבילט.
במותו, בגיל 82, הוערך הונו ב-100 מיליון דולר. לפי היחס בין הון זה לבין התל"ג האמריקאי ב-1877 והשוואתו לתל"ג בימינו, הוערך הונו של ואנדרבילט במונחי ימינו בכ-143 מיליארד דולר. עובדה זו מציבה אותו כאמריקאי השני (לאחר ג'ון ד. רוקפלר) או השלישי (לאחר רוקפלר ואנדרו קרנגי) בעושרו בהיסטוריה האמריקאית.
לוואנדרבילט הוענקה מדליית הזהב של הקונגרס. ממשיך דרכו ומי שירש את רוב הונו, היה בנו, ויליאם הנרי ואנדרבילט.
פתהוללה גולאן
חיים שלמה לייבוביץ
יואל מגדל
יואל שמואל מגדל (נולד ב-1 באפריל 1945) הוא פרופסור ללימודים בינלאומיים וללימודי ישראל באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל.
ביוגרפיה.
מגדל סיים תואר ראשון בהצטיינות מאוניברסיטת ראטגרס בשנת 1967, ואחר כך תואר שני (1968) ודוקטורט (1972) מאוניברסיטת הרווארד. בשנים 1972–1974 היה מרצה באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1974 מונה למרצה בכיר. בשנת 1976 היה לעמית מחקר באוניברסיטת הרווארד ובין השנים 1975–1980 היה פרופסור חבר לממשל באוניברסיטת הרווארד. בשנת 1980 החל ללמד באוניברסיטת וושינגטון ובשנת 1982 מונה לפרופסור מן המניין. בין השנים 2002–2003 היה עמית ליידי דייוויס באוניברסיטה העברית בירושלים. בין השנים 2005–2007 שימש כנשיא האגודה ללימודי ישראל.
יחד עם הסוציולוג הישראלי ברוך קימרלינג כתב את הספר "פלסטינים: עם בהיווצרותו, למן המרד נגד מוחמד עלי ועד לכינוי הרשות הלאומית", אשר תורגם למספר שפות.
במחקריו עוסק מגדל בהיווצרות מדינות וחברות ללא מדינה בעולם השלישי, וכן בחברה והפוליטיקה של הפלסטינים.
נשוי ואב לשלושה.
מספריו.
Books, 1979).
יואל שמואל מגדל
מוסיה ארד
מוסיה ארד (נולדה בשנת 1945) היא משפטנית ישראלית. ארד כיהנה כנשיאת בית המשפט המחוזי בירושלים משנת 2005 ועד פרישתה ב-2012.
ביוגרפיה.
נולדה בישראל לשופט אליהו מני ולצפורה גמזו, אחותו של ד"ר חיים גמזו. למדה בגימנסיה העברית בירושלים. בשנות ה-60 למדה משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, ולאחר מכן הוסמכה כעורכת דין. בשנת 1970 החלה לעבוד במשרד המשפטים בתפקידים שונים, בין השאר הייתה עוזרת בכירה ליועצים המשפטיים מאיר שמגר ואהרן ברק. בסוף שנות ה-70 החלה לעבוד בפרקליטות המדינה והתמנתה כעוזרת בכירה לפרקליט המדינה גבריאל בך.
בשנת 1982 מונתה לשופטת בית משפט השלום בירושלים, וב-1990 מונתה לשופטת של בית המשפט המחוזי בירושלים. בשנת 2001 מונתה לסגן נשיא של בית המשפט המחוזי בירושלים, וכעבור ארבע שנים, ביולי 2005, מונתה לנשיאתו וכיהנה בתפקיד זה עד נובמבר 2012. פרשה לגמלאות ב-3 ביוני 2013.
נשואה לפרופ' אילן ארד, מנהל מחלקת ילודים ופגים בבית החולים הדסה הר הצופים בירושלים. למוסיה ולאילן ארד שלושה בנים, והם מתגוררים בשכונת רמות בירושלים.
משפטים בולטים.
בשנת 1999 ישבה ארד בהרכב שהרשיע את אריה דרעי בקבלת שוחד.
בשנת 2002 פרסמה פסק דין תקדימי שבו הורתה למדינה לשחרר 35 סינים שנכלאו והוצאו נגדם צווי גירוש, ודרשה לעשות מאמץ למצוא להם מקומות עבודה ולאפשר להם לעבוד בישראל לפחות למספר חודשים.
בשנת 2007 ישבה בהרכב בית הדין למשמעת של שופטים שדן בעניינה של שופטת בית המשפט לעניינים מקומיים בחיפה הילה כהן, שהואשמה שערכה פרוטוקולים של דיונים שכלל לא התקיימו. ארד הייתה בדעת מיעוט וסברה שעל כהן לסיים את תפקידה כשופטת.
באותה שנה עלה שמה של ארד לכותרות לאחר שהתערבה בשחרורה של עובדת זרה מן הפיליפינים שטיפלה בעבר בהוריה ונעצרה בידי משטרת ההגירה. במשטרה טענו שארד ניצלה את מעמדה כדי להגן על העובדת ואף הטיחה בנציג משטרת ההגירה דברים שאינם הולמים את תפקידה. ארד טענה כי מילאה את חובתה להגן על החלש והכחישה את הטענה על התבטאויות שאינן הולמות.
ארד הייתה שופטת בהרכב שזיכה את אהוד אולמרט בפרשת מעטפות הכסף, אבל בית המשפט העליון הרשיע את אולמרט בפרשה.
אילן ארד
אילן ארד (נולד בשנת 1943) הוא רופא ילדים ישראלי, מנהל מחלקת ילודים בבית החולים הדסה הר הצופים.
ביוגרפיה.
נולד בישראל למנחם והלה סנטו. בשנות ה-60 למד רפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
לאחר מכן התמחה ברפואת ילדים בבית החולים הדסה עין כרם ובמספר אוניברסיטאות בארצות הברית. היה נטולוג בכיר ואחראי על היחידה לטיפול מיוחד בילוד בבית החולים הדסה עין כרם ולאחר מכן בהדסה הר הצופים.
שימש מנהל היחידה לטיפול נמרץ בילוד הדסה הר הצופים, וכעבור זמן התמנה למנהל מחלקת ילודים של בית חולים זה. פרופ' ארד מרצה בתחום מחלות ילדים בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית.
ארד נשוי לנשיאת בית המשפט המחוזי בירושלים (בדימוס) מוסיה ארד. הם הורים לשלושה בנים ומתגוררים בשכונת רמות בירושלים.
הווארד רולינס
הווארד אלסוורת' רולינס הבן (באנגלית: Howard Ellsworth Rollins, Jr; 17 באוקטובר 1950- 8 בדצמבר 1996), היה שחקן קולנוע ותיאטרון אמריקאי. היה מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולשני פרסי גלובוס הזהב על תפקידו בסרט "רגטיים".
ביוגרפיה.
רולינס נולד בבולטימור שם למד תיאטרון ב"אוניברסיטת טווסון", עזב את לימודיו כדי להשתתף באופרת סבון מקומית.
רולינס נסע לניו יורק שם הופיע במחזות בברודוויי ובסדרת הטלוויזיה האפרו אמריקאית "שורשים: הדורות הבאים".
תפקיד הקולנועי הראשון של רולינס היה ב-1981 בדרמה של מילוש פורמן "רגטיים", בסרט גילם את ראש המשרתים ווקר ג'ר. היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ופעמיים לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפריצת השנה.
ב-1984 כיכב בתפקיד הראשי בדרמת הגזענות הצבאית "סיפורו של חייל" בדמותו של הקצין השחור קפטן דבנפורט החוקר רצח של סמל יחידת שחורים בארצות הברית בשלהי מלחמת העולם השנייה.
תפקידו הבא של רולינס היה של ורג'יל טיבס בסדרה "כחום הלילה" המבוססת על סרט משנת 1967, אחרי 99 פרקים רולינס נזרק מהסדרה בשנת 1993 לאחר שנעצר והורשע בהחזקת הרואין.
רולינס נפטר בסוף שנת 1996 ממחלת הסרטן לימפומה בה אובחן כחודש לפני פטירתו.
התייר (סרט)
התייר (באנגלית: The Tourist) הוא מותחן אמריקאי משנת 2010 של הבמאי פלוריאן הנקל פון דונרסמארק. מככבים בו ג'וני דפ ואנג'לינה ג'ולי. הסרט הוא עיבוד מחודש לסרט הצרפתי "אנתוני זימר" משנת 2005.
תקציר העלילה.
אליס (אנג'לינה ג'ולי), אישה בריטית המתגוררת בפריז, נתונה במעקב משטרתי צמוד של המשטרה המקומית, שפועלת בהנחיות הסקוטלנד יארד, המעוניינת לשים ידיה על אלכסנדר פירס, אהובה של אליס החשוד בהעלמת 744 מיליון ליש"ט. פירס שולח לאליס מכתב, ומנחה אותה לעלות על רכבת מפריז לוונציה, ושם לחבור לאדם כלשהו הדומה לפירס, מבחינת תווי פניו, גובהו ומבנה גופו, וזאת על מנת להטעות את הסקוטלנד יארד ולגרום להם לחשוב שזהו פירס. במהלך הנסיעה, אליס מתיישבת מול פרנק (ג'וני דפ), שמציג עצמו כמורה למתמטיקה במכללה בוויסקונסין שבארצות הברית, שיצא לטייל באירופה כדי להתאושש מפרידה מבת זוגו. מה שלכאורה התחיל עבורו כאהבה ממבט ראשון בעיר חלומית - הופך במהרה למרדף מסתורי ומסוכן.
הפקה.
הסרט הוא גרסה מחודשת של המותחן הצרפתי "אנתוני זימר" משנת 2005, אותו ביים וגם כתב ז'רום סאל, והשתתפו בו השחקנים סופי מרסו ואיוואן אטאל בתפקידים הראשיים. תפקיד הבמאי יועד במקור ללאסה הלסטרם, אך הוא נטש את ההפקה בגלל אי-התאמות בלוחות הזמנים. במקומו הגיע בהראט נאלורי, אולם הוא עזב לאחר מכן. לאחר שאנג'לינה ג'ולי קיבלה את תפקידה בסרט, הצטרף להפקה הבמאי פון דונרסמארק, אשר נטש לזמן מה את הפרויקט בעקבות "חילוקי דעות אומנותיים". התפקיד הראשי הגברי יועד במקור לטום קרוז. קרוז הוחלף בסאם וורת'ינגטון אשר הוחלף אף הוא, ולבסוף מילא את התפקיד ג'וני דפ. לתפקיד הראשי הנשי לוהקה בשלב מסוים שרליז ת'רון ורק לאחר מכן הוחלפה בג'ולי.
צילומי הסרט החלו עם אנג'לינה ג'ולי בפריז בפאלה רויאל בפברואר 2010, ועברו במרץ אותה שנה לערים ונציה וטרוויזו שבאיטליה, שם הצטרף לצילומים ג'וני דפ. השניים נפגשו לראשונה בחייהם במהלך העבודה על הסט. בהפקת הסרט השתתפו החברות Spyglass Entertainment, GK Films, ו-Studio Canal, וזכויות ההפצה שמורות לאולפני קולומביה, חברת בת של סרטי סוני.
על רקע הדמות של "האדם הרגיל" שהוא מגלם בסרט אמר דפ: "ההתעניינות העיקרית שלי הייתה לשחק את האיש הרגיל האולטימטיבי, האנשים שנתפסים כ'נורמלים' הם אלה שאני מוצא אותם הכי מוזרים, באמת: יש להם טיקים ופגמים וגינונים מוזרים. זהו בחור שלא עשה הרבה בחייו, ולכן זה היה אתגר גדול לגלם את דמותו כהיפר-נורמלי".
ביקורות ותגובות.