מפקד המבצע, ג'ון האוורד, לא הכיר את פרטי המבצע במלואם עד 2 במאי 1944. פקודותיו היו לתפוס את שני הגשרים שעל תעלת קן לה מאר ונהר אורן בלא שייפגעו, ולהחזיק בהם עד שיגיעו יתר הכוחות. כוח הסיוע היה בתחילה פלוגה מגדוד הצנחנים השביעי בפיקודו של האוורד. דיוויזיית החי"ר ה-3 ומפקדי חטיבת הקומנדו הראשונה היו מיועדים לנחות בחופי נורמנדי ב-06:00 בבוקר המחרת, ולאחר מכן להתקדם לגשרים אליהם הם היו צפויים להגיע ב-11:00.
בסוף מאי 1944 עזבה פלוגה D את מחנה הגדודים בבלפורד ועברה לבסיס חיל האוויר המלכותי שבראשטון. בבסיס שהיה מאובטח תדרך האוורד את כל החיילים בדבר המבצע, והציג תמונות ומודלים של האזור לחיילים. מפקד הדאונים, סמ"ר ג'ים וולוורק, אמר להאוורד שעם מטען מלא בחיילים, תחמושת, סירות תקיפה וציוד עבור המהנדסים, יהיה עומס על הדאון עד כדי סיכון. בשל כך החליט האוורד לקחת עימו רק סירת תקיפה אחת, ולהשאיר מאחור שני חיילים מכל מחלקה. ברגע האחרון, ד"ר ג'ון ווהן החליף פצוע באחת המחלקות.
ב-5 ביוני 1944 עשתה הפלוגה את ההיערכות הסופית למבצע. כל אחד מהחיילים קיבל כלי נשק אישיים ותחמושת, וכן עד תשעה רימוני יד וארבעה מקלעים מדגם ברן. לכל מחלקה הייתה גם מרגמה ומקלט רדיו. זמן קצר בטרם החיילים עלו לדאונים, הועברו הקודים: פירוש "Ham" היה כי גשר התעלה (בנוויל) נתפס ו"Jam" משמעו כי הגשר שעל הנהר (רנוויל) נתפס. תפיסה והרס של הגשר שעל התעלה סומנו ב"Jack", ו-"Lard" סימן גורל דומה לגשר שעל הנהר.
הגשרים.
גשר רנוויל חוצה את נהר אורן וגשר בנוויל חוצה את תעלת קן לה מאר למערב. הם נמצאים במרחק 8 ק"מ מהחוף, ואחראים על דרך הגישה היחידה לעיר קן. הכביש הראשי בין שתי הקומונות חוצה את הגשרים ולאחר מכן ממשיך מזרחה לנהר דייווס. בגובה 190 רגל (58 מטר) וברוחב 3.7 מטרים, הגשר על תעלת קן נפתח כדי לאפשר מעבר דרך התעלה. עומק התעלה הוא 8.2 מטרים, וברוחב של 46 מטרים, עם אדמה ומרצפות בגובה 1.8 מטרים. משני צידי התעלה ממוקמים מסלולי אספלט צרים. בין שני הגשרים ממוקמת רצועת קרקע מתפתלת ברוחב 500 מטר, המפוצלת באמצעות תעלות ונחלים קטנים. גשר רנוויל הממוקם מעל נהר אורן נמצא בגובה 110 מטר, רוחבו 6.1 מטרים, ויכול לעלות כדי לאפשר לתנועה בנהר לזרום. רוחב הנהר נע בין 49 ל-73 מטר, בעומק ממוצע של 2.7 מטרים. לנהר גדות בוץ בגובה ממוצע של 1.1 מטרים. ממערב לנהר נמצאים מספר בתים קטנים, המחוברים באמצעות מסלול ברוחב 2.4-3 מטרים, המשתרע לאורך שתי גדות הנהר.
הכוחות הגרמניים.
את הגשרים אבטחו 50 חיילים גרמנים שהשתייכו לרגימנט הגרנדירים ה-736 ולדיוויזיה ה-716. על היחידה פיקד גנרל מיור הנס שמידט, ובסיסה היה ברנוויל, 1.9 ק"מ ממזרח לנהר אורן. האוגדה ה-716 הייתה סטטית והוצבה בנורמנדי ביוני 1942. שמונת גדודי חיל הרגלים של הדיוויזיה התפרסו כדי להגן על 34 הקילומטרים של החומה האטלנטית. הדיוויזיה צוידה בנשק זר, וכללה חיילים מפולין, ברית המועצות וצרפת, בפיקוד גרמני. חייליו של שמידט קיבלו פקודה לפוצץ את שני הגשרים אם הם יהיו בסכנה.
אוגדה נוספת, דיוויזיית הפאנצר ה-21, עברה לאזור במאי 1944. אחת מהחטיבות בה, הפאנצרגרנדיר ה-125, בפיקודו של קולונל הנס פון לוק, הועברה לווימונט, מזרחה מקן. גדוד נוסף, אחד מגדודי רגימנט הפאנצרגרנדיר ה-192, מוקם בקומונה ממערב לגשרים. קולונל פון לוק אימן את הרגימנט שלו להיערך לפלישה. הוא גם איתר נקודות פלישה סבירות וסימן נתיבי התקדמות, אזורי מנוחה ותדלוק, ותותחים נגד מטוסים. דיוויזיית הפאנצר ה-21 שנבנתה על חורבות קורפוס אפריקה שהתפרק בצפון אפריקה. הדיוויזיה אף הייתה מצוידת במגוון טנקים ישנים ושאר כלי רכב משוריינים, קציני אגף ותיקים ו-2,000 חיילים מהקורפוס שירתו בה. בנוסף, במרחק צעידה באורך יום אחד מהאזור, היו גם חטיבת הפאנצר ה-12 בליוש ודיוויזיית הפאנצר להר שבשארטר.
ההגנות תפקדו בשני הגשרים. על הגדה המערבית של גשר בנוויל היו שלוש עמדות מקלעים, ועל הגדה המזרחית מקלע ותותח נ"ט. מצפון היו עוד שלושה מקלעים ותיבת בטון. מגדל מטוסים מצויד במקלעים היה דרומית לגשר. בגשר רנוויל, בגדה המזרחית שמדרום לגשר הייתה עמדת פילבוקס מצוידת בתותחי נ"ט ובאקדחים. מצפון לגשר היו שני מקלעים. בשני הגשרים הוצבו מערכות תעלות לאורך הגדה.
המבצע.
הטיסה והנחיתה.
ב-5 ביוני 1944 בשעה 22:56, שישה דאונים שנגררו על ידי מפציצי הנדלי פייג' הליפקס המריאו מבסיס RAF Tarrant Rushton. דאון ההורסה מספר אחת נשא בבטנו את האוורד וסגן דן ברדג'רידג', בדאון השני טסה המחלקה של סגן דייוויד ווד, ובדאון השלישי מחלקתו של סגן סמית'. בדאון הרביעי טסה המחלקה של סגן הופר. בחמישי מחלקתו של סגן פוקס, ובשישי מחלקתו של טוד סוויני. בכל דאון טסו גם חמישה מהנדסים.
ששת הדאונים חצו את חופי נורמנדי בשעה 00:07, ובשעה זו שוחררו לדרכם מהמפציצים. בשעה 00:16 התנגש הדאון הראשון בגדר התיל שהקיפה את הגשר. שני הדאונים הבאים נחתו כעבור דקות אחדות. הדאון השני נחצה לשניים ונעצר על שפת בריכה גדולה בקרבת מקום. אחד החיילים, פרד גרינהאלד, איבד את הכרתו לאחר הנחיתה הקשה ועף מהדאון, נפל לתוך מי הבריכה וטבע. כך, עוד בטרם החל הקרב, הפך לנפגע הראשון של המבצע. מחלקותיהם של בראדג'רידג' וסמית' פנו לגשר, שעה שהמחלקה של ווד נעה לעבר התעלות שבצדו הצפוני-מזרחי.
ההשתלטות על הגשרים.
הגרמנים ידעו כי פלישת בעלות הברית קרובה, גם אם לא ידעו היכן תהיה; למייג'ור שמידט, שהיה מפקד הגשרים, נאמר כי אלו מהנקודות החשובות ביותר בנורמנדי. עם זאת, המגינים לא היו בכוננות מלאה, ורק שני זקיפים היו בתפקיד בשעה שהדאונים נחתו. קול היריות התריע בפני שני הזקיפים שבגשרים, וכשהתקרבה המחלקה של בראדג'רידג', רצה מחלקה אחת לפרצה וצעקה "צנחנים", בעת שהשנייה ירתה על מנת להזהיר את המגינים הסמוכים. בראדג'רידג' ירה בעוד חברי מחלקה אחרים דאגו לרוקן את עמדת הפילבוקס באמצעות רימונים. בהמשך, פתחו המקלעים הגרמניים באש לעבר האנשים שעל הגשר, ופצעו את בראדג'רידג' כשהשליך רימון. הרימון הצליח לעצור את אחד המקלעים, ואחד אחר נוטרל מהאש של הברן.
מחלקה 1 חצתה את הגשר כדי לתפוס עמדת הגנה על שפת הגדה המערבית. לאחר מכן המהנדסים של דאון מספר 1 חיפשו מטעני חבלה וחתכו את חוטי הפתיל כשמצאו כל אחד מהם. מחלקתו של סמית' חצתה את הגשר השני, והחליפה יריות עם המגינים הגרמניים, בהם נפצע סמית' מרימון. אחרי חילופי היריות, המחלקות החלו לנטרל את התעלות והבונקרים באמצעות תת-מקלעים ורימונים. בשעה 00:21 נפסקה ההתנגדות הגרמנית בגדה המערבית של גשר התעלה. כאשר בדקו חייליו של בראדג'רידג' את השטח, הם גילו כי מפקדם נפצע. הוא לא הצליח להתאושש ונפטר מפצעיו כעבור זמן קצר, וכך הפך לחייל בעלות הברית הראשון אשר נהרג בהיתקלות עם אש האויב בעת הפלישה. בגדה המזרחית טיהרה מחלקתו של ווד את התעלות והבונקרים מהגרמנים. ווד נפצע ברגלו ממכונת ירייה בזמן שהורה למחלקה להסתער על ההגנות הגרמניות. כך כל שלושת מפקדי המחלקות נהרגו או נפצעו במבצע. בסביבות אותה שעה, נחתו חיילים נוספים מפלוגת המצנחים ה-22 בין נהר אורן ונהר דייבס. בריגדיר נייג'ל פואט, מפקד חטיבת הצנחנים החמישית, יחד עם קבוצה קטנה, ליווה את הכוחות המצטרפים. מבולבל אחרי הנחיתה, שמע פואט את אקדח הסטן של בראדג'רידג' ויצא לגשרים עם חייל אחד. אונטראופיצר ובר, הגרמני היחיד שהצליח לחמוק מההתקפה של מחלקה D, ברח לגשר בנוויל ועדכן כי גשר רנוויל נתפס.
הדאון של המחלקה בפיקודו של פוקס (דאון מספר חמש), היה הראשון שנחת במרחק 300 מטרים מגשר רנוויל בשעה 00:20, שעה שדאון ארבע דווח כנעדר. כאשר פתחו הגרמנים באש MG34, הגיבה המחלקה בירי מרגמת 51 מ"מ וחיסלו את המקלע בפגיעה ישירה. לאחר מכן הם חצו את הגשר ללא התנגדות נוספת. בשעה 00:21, דאון מספר שש נחת במרחק 700 מטרים מקצה הגשר. סוויני, מפקד המחלקה, השאיר את אחת הכיתות בגדה המערבית ולאחר מכן חצה יחד עם יתר המחלקה את הגשר כדי לתפוס עמדות הגנה בגדה המזרחית.
מהמפקדה החדשה שלו, בתעלות שעל הגדה המזרחית של תעלת קן, קיבל האוורד את הדיווח כי גם גשר הנהר נתפס. קפטן נילסון, מיחידות המהנדסים שצורפו לחיילים, דיווח כי אף על פי שהגשרים היו ערוכים להשמדה עצמית, המטענים לא היו מחוברים. האוורד הורה לו להעביר את המילים "Ham" ו-"Jam", המבשרות כי שני הגשרים נתפסו. אחרי העברת ההודעה, שלח האוורד את מחלקתו של פוקס מעבר לגשר התעלה, ומיקם אותם בצומת הדרכים של בנוויל וצומת לה פורט, כמחלקה הקדמית של החטיבה.
הגעת גדוד הצנחנים השביעי.
בשעה 00:50 הופיעו מטוסים שעליהם הייתה יתר הדיוויזיה המוטסת השישית, והצנחנים נחתו באתרים מסומנים. באותו זמן, החל האוורד לשרוק את האות 'V' בקוד מורס, כדי לעזור לגדוד הצנחנים השביעי להגיע אל הגשרים. הצנחנים הראשונים שהגיעו בשעה 00:52 היו בריגדיר פואט והחייל שלקח איתו. בעת התדריך שהעביר להם האוורד, הם שמעו טנקים ומשאיות נוסעים באזור בנוויל וצומת לה פורט. באזור הצניחה, רק כמאה חיילים מגדוד הצנחנים השביעי הגיעו לנקודת ההתכנסות, אולם כל ציוד הקשר, המקלעים והמרגמות היו חסרים. פיין-קופין, שידע כי הגדוד שלו הוא היחידה הבודדה שהוקצתה לעמדות ההגנה ממערב לגשרים, החליט שהוא לא יכול להמתין עוד, ובשעה 01:10 עזב את הגשרים.