דיין הורה לאיני לפעול על פי הוראותיו הישירות וקבע איתו מפגש שבועי מדי יום חמישי בביתו בצהלה. עבאדי הגיע לרצועת עזה פיקד על הלחימה במחבלים, החל יחד עם מנחם אבירם להקים לרצועה חטיבה מרחבית (64), נפגש מדי שבוע עם דיין ומדי יום בחצות הלילה השתתף בדיון מטה בלשכתו של אריק שרון בבאר שבע.
על רקע המצב ההומניטרי הקשה בעזה הגיע עבאדי לעימות עם אריק שרון וצידד בעמדתו של יצחק פונדק.
לימודים אקדמאיים.
במסגרת לימודיו, עבאדי למד שלוש שנים אסלאם במסגד אל-אזהר בעזה והשתלם יחד עם מייסד חמאס, שייח' יאסין, בפסיקת הלכה אצל ראש הממסד ההלכתי העליון של האסלם הסוני, המופתי של מצרים מוחמד סייד טנטאווי.
עבאדי בוגר תואר ראשון באוניברסיטת חיפה בערבית, מזרח תיכון ובהיסטוריה כללית ועם ישראל, תואר שלישי במזרח תיכון וערבית.
לאחר השירות הביטחוני.
עבאדי כתב תוכנית לימודים לילדי ישראל "עולם הערבית והאסלאם" שבנויה על בסיס 16 כרכים ופועלת בכ-50 בתי ספר.
תוכנית הלימודים שפיתח עבאדי מצטיינת בצביון "מזרחני" קלאסי: דגש כבד על היסטוריה ודת האסלאם, על מיעוטים לאומיים ודתיים במדינות ערב, על יחסי הגומלין בין היהדות לאסלאם, על ספרות ואמנות מוסלמית. ההיסטוריה של הסכסוך הישראלי-הערבי מגיעה עד לשנת 1982 (השלום עם מצרים) וכוללת התייחסות מעטה (על פי בחירת המורה בלבד) ללאומיות הפלסטינית ולסכסוך הישראלי-הפלסטיני. ההתייחסות למעמדם של ערביי ישראל שולית, וגם היא נלמדת על פי בחירת המורה
עבאדי מלמד בשלוחות אוניברסיטאות ומכינות קדם צבאי על האסלאם ועל סוגיות ביחסי ישראל-ערב
עבאדי מכהן כחבר הוועדה העליונה המקצועית של משרד החינוך לערבית, ועולם הערבים והאסלאם
אמיטבהה
טיסה 103 של בודהה אייר
טיסה 103 של בודהה אייר הייתה טיסת סיור בשמי נפאל לצד הרי ההימלאיה שהתרסקה בגבעת קוטאדה בסמוך לקטמנדו, נפאל, ב-25 בספטמבר 2011. כל 19 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו. המטוס המעורב בתאונה היה מסוג ביצ'קראפט 1200D של חברת בודהה אייר בשירות טיסה בשמי נפאל לצד הרי ההימלאיה. המטוס התרסק בגבעה סמוכה לנמל התעופה הבינלאומי טריבהוואן כשניסה לנחות בתנאי מזג אוויר לא נאותים.
זו הייתה התקרית היחידה של החברה בה נהרגו נוסעים.
16 הנוסעים על גבי המטוס, כללו 10 הודים, יפני אחד, 2 אמריקאים ו-3 נפאלים. כולם נהרגו בזירת התאונה, מלבד אחד שחולץ אך מת בדרכו לבית החולים.
ממצאי החקירה.
מתוך ממצאי חקירת האירוע עלה כי המטוס מסוג ביצ'קראפט 1900D היה בן 13 שנה. חקירות ראשוניות העלו כי המטוס טס טיסת VFR וכי כ-2 דקות לפני הנחיתה הוא נכנס בתוך עב ענן, מה שהגביל את תנאי הראות של הטייסים והתרסק בגובה של 1,645 מטר. פקחי הטיסה וחברי צוות החקירה טוענים כי הסיבה להתרסקות הייתה שגיאת טייס.
בוסתנאות
יוסי ניסן
יוסי (יוסף) ניסן (נולד בשנת 1969) הוא ראש המועצה המקומית להבים.
ביוגרפיה.
ניסן גדל בשכונה ה' בבאר שבע. הוא בנו של אריק ניסן שהיה סגן ראש העיר באר שבע, ומזכיר מועצת הפועלים. הוא בוגר תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון.
ניסן מתגורר ביישוב להבים משנת 2002. בשנת 2003 התמודד לראשונה בבחירות, ועמד בראש סיעת "להבים שלנו" שהשיגה שני מושבים. בבחירות אלה התמודד גם על ראשות המועצה המקומית וקיבל 33% מהקולות.
בבחירות בשנת 2008 בחר שלא להתמודד על ראשות המועצה והמשיך לכהן לאחריהן כחבר מועצה. בבחירות 2013 התמודד על ראשות המועצה ושוב זכה ב-33% מהקולות, שני לראש המועצה הנבחר אלי לוי שזכה ב-41% מהקולות.
בשנת 2017 הגישו נגדו גילי ויואל עזריה וחברות שבשליטתם תביעת דיבה שבה דרשו פיצוי בשך שני מיליון ש"ח, עקב פוסט שפרסם בפייסבוק בעניינם. בית המשפט דחה את התביעה על הסף, קבע שזו תביעת השתקה, וחייב את התובעים בהוצאות משפט בסך 100,000 ש"ח.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018 זכה ניסן לתמיכת מפלגת העבודה ונבחר לתפקיד ראש המועצה ברוב של 63 אחוזים.
בתפקידו האחרון שימש ניסן כמנהל הרשות לנהיגה ספורטיבית מיום הקמתה. לפני כן היה יועץ כלכלי לשר התחבורה ודירקטור מטעם המדינה במכון וינגייט.
בעבר היה שחקן כדורסל בליגות הנמוכות. הוא שיחק בהפועל באר שבע, מכבי באר שבע, בית"ר באר שבע ובנס ציונה.
ניסן נשוי לאורלי ואב לשלושה.
רכב אמפיבי
יעקב לומרנץ
יעקב (ג'קי) לומרנץ (10 בינואר 1937 – 13 ביוני 2021) היה פרופסור בבית הספר למדעי הפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב, מייסדו של מכון הרצג לחקר ההזדקנות והזיקנה באוניברסיטת תל אביב ומנהלו הראשון בשנים 1992–1997, פסיכולוג קליני ומפקח מוסמך. הקים גם את המסלול לתואר שני בפסיכולוגיה קלינית-גרונטולוגית במרכז האקדמי רופין ועמד בראשו בשנים 2015–2017.
ביוגרפיה.
יעקב-אנוך לומרנץ (שכונה ג'קי) נולד בלייפציג שבגרמניה. הוריו היגרו לגרמניה מפולין ב-1929, מתוך תקווה לבנות חיים חדשים, אולם בעקבות עליית הנאצים לשלטון, ציפיותיהם ירדו לטמיון. ב-1939, חודשיים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, נמלטו הוריו עם בנם היחיד מגרמניה והפליגו לשאנגחאי שבסין. משפחות אביו ואמו נספו בשואה.
במשך קרוב לעשר שנים התגורר לומרנץ כילד בשאנגחאי, בין אלפי יהודים שנמלטו מאירופה, שם הייתה להוריו מסעדה. הוא למד לימודים כלליים בשפה האנגלית בבית ספר היהודי "כדורי" ובהמשך למד גם ב"חדר" – יהדות, גמרא וחומש. שאנגחאי שהייתה נתונה לשלטון יפני, הופצצה על ידי בעלות הברית והיהודים שם היו נתונים בתנאים קשים. המשפחה החליפה מקומות מגורים כמה פעמים.
השתלטות הקומוניסטים של מאו דזה-דונג על סין, אילצה את היהודים לברוח למקומות חדשים. בעיצומה של מלחמת העצמאות, היגר לומרנץ ביחד עם הוריו לישראל.
בתחילה התגוררו במעברה ואחר-כך בשכונת סלמה בתל אביב. אביו של לומרנץ, שהתקשה למצוא עבודה, נפטר מהתקף לב בגיל 54. ג'קי לומרנץ נאלץ לפרנס את המשפחה, עבד בעבודות שונות, מה שמנע ממנו להשלים את התיכון. העבודה בה התמיד יותר מכל הייתה בבנק, תחילה כנער שליח ומדביק בולים ועד לתפקיד סגן מנהל סניף. מכיוון שהעבודה לא סיפקה אותו, פנה ללימודים. הוא השלים את הבגרויות בלילות תוך שמונה חודשים.
לומרנץ היה בוגר תואר ראשון בהצטיינות בפסיכולוגיה ובפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב (1965). נמנה עם המחזור הראשון של החוג לפסיכולוגיה שהוקם באוניברסיטת תל אביב ב-1961, בקמפוס הראשון שלה באבו כביר, שבראשו עמד פרופסור הנס קרייטלר. היה עוזר ההוראה הראשון בחוג והראשון שנשלח מטעמם ללימודים בחוץ לארץ.
עשה מסלול ישיר לדוקטורט באוניברסיטת דיוק בקרוליינה הצפונית - חוג ראשי פסיכולוגיה קלינית וחוג משני פסיכולוגיה חברתית. קיבל את הדוקטורט ב-1971, נושא העבודה היה: "משתנים ברגישות חברתית של אימון ומפגש: תפישה, שיטה והתערבות" והיא נעשתה בהדרכת הפרופסורים מ. לאקין, ה. שיפמן ומ. וואלך. בתקופת לימודיו עבר התמחות קלינית בילדים בבית החולים דורהם ואחר-כך בבית החולים מקלין. אחר-כך הדריך במכון לתפוקה בעבודה (1970–1973).
ב-1970 התמנה למרצה במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב. ב-1975 התמנה למרצה בכיר, ב-1983 לפרופסור חבר וב-1996 לפרופסור מן המניין. ב-2004 פרש לגמלאות מהאוניברסיטה כפרופסור אמריטוס. כיהן כעמית חוקר באוניברסיטת בוסטון (1976–1977) ובמכון לחקר ההזדקנות באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו (1985–1986).
מאז שובו לישראל ועד למותו עסק בפסיכותרפיה באופן פרטי. ב-1972 התמנה למפקח במחלקה לפסיכותרפיה בבית הספר לרפואה, תפקיד אותו הוא מילא עד לפרישתו. ייסד וניהל את היחידה לנוירופסיכולוגיה של השיקום והמחקר במרכז הרפואי שיבא (1973–1976). היחידה הוקמה מטעם החוג לפסיכולוגיה בשיתוף אגף השיקום במשרד הביטחון וטיפלה בעיקר בהלומי קרב ממלחמת יום הכיפורים.
הקים את הענף הקליני במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב ועמד בראשו, פיתח תוכנית לימודים לבגרות ובאוניברסיטה בנושא ההזדקנות.
ב-1992 הקים את היחידה לבגרות והזדקנות במחלקה לפסיכולוגיה, ומאוחר יותר ייסד וניהל את מכון הרצג לחקר הזיקנה באוניברסיטת תל אביב. המכון היה הראשון מסוגו בישראל. לומרנץ שימש עד למותו כחבר הוועדה המדעית ופורום ההנהלה של המכון. המכון עורך מחקרים בנושאי הזדקנות וזיקנה, ימי עיון לציבור הרחב וארגן כנסים לבעלי מקצוע בגרונטולוגיה וקורסי הכשרה לעבודה עם זקנים.
במסגרת מכון הרצג ארגן ב-1998 בשפיים את הכנס הבינלאומי להזדקנות ולבריאות נפשית. המאמרים התפרסמו כספר הדרכה בעריכתו של לומרנץ.
הקים מרכז לטיפול פסיכולוגי בבתי אבות, שפעל במשך חמש שנים. הפרויקט נערך בשני בתי אבות של רשת "משען" והוכר על ידי משרד הבריאות כמוסד התמחות בפסיכולוגיה קלינית. כיהן כחבר בוועדה האקדמית המייעצת בקרן לרווחת נפגעי השואה בישראל, וכיו"ר הוועדה "לעיטור האור", אות המוענק מטעמה של הקרן לרווחת נפגעי השואה בישראל כהבעת הוקרה למצטיינים בעשייה לרווחת ניצולי השואה בישראל. לומרנץ כיהן כראש קרן המחקר פרנקל לחקר ניצולי שואה באוניברסיטת תל אביב והיה חבר במועצת המנהלים של 'עמך'- המרכז הישראלי לתמיכה פסיכולוגית של ניצולי השואה והדור השני. ניהל תוכנית להזדקנות יצירתית ב"אשל - האגודה לתכנון ולפיתוח שירותים למען הזקן בישראל" (2007-2005).
כיהן כיו"ר האגודה הישראלית לגרונטולוגיה מינואר 2000 ועד דצמבר 2004.
כיהן במשך כשלוש שנים כממלא מקום נשיא המכללה האקדמית לחברה ואמנויות, שהשתייכה לקולג' האמריקאי לסלי.
ב-2015 הקים במרכז האקדמי רופין את המסלול לתואר שני בפסיכולוגיה קלינית גרונטולוגית המוכר על יד המל"ג.