דליה נטלה חלק פעיל בקמפיין "שוברים קשירה" בהובלת ארגון בזכות - המרכז לזכויות אדם של אנשים עם מוגבלויות, ופרסמה ב'הארץ' ב-21 ביוני 2015 את המאמר "מפחדים למות קשורים למיטה" שפתח את הקמפיין. דליה ערכה את דו"ח הקשירות של בזכות מאת עו"ד שרון פרימור, היועצת המשפטית של ארגון בזכות. הדו"ח התפרסם במרץ 2016. דליה גם הופיעה על כרזות הארגון במסגרת הקמפיין.
ביוני 2018, נמנתה וירצברג-רופא ברשימת "20 הנשים שמשנות את פני הרפואה הישראלית", על פי עיתון TheMarker.
ביולי 2018 הגיש חבר הכנסת דב חנין מחדש את הצעת החוק מ-2014 (ר' לעיל) לתיקון חוק טיפול בחולי נפש כדי שתתאפשר בחירת מקום האשפוז, כפי שמתאפשר לשאר החולים בישראל.
ב-16 באוגוסט, בדיוק חודש לאחר שנציגת מל"מ דיברה בישיבת הוועדה לביקורת המדינה בעקבות הדו"ח הקשה של מבקר המדינה על מערך האשפוז בבריאות הנפש, שבו נכתב: "בביקורת נמצאו תנאי אשפוז הפוגעים באיכות חייהם של המטופלים עד כדי ביזוי ופגיעה בכבודם", הושק ארגון מל"מ - מתמודדים למען מתמודדים מחדש בישיבה חגיגית בביתה הפרטי של הפעילה הוותיקה ברטה ריינמן.
ב-16 בספטמבר באירוע רב משתתפים – הבטיחה חברת הכנסת שלי יחימוביץ' כי תתמוך ביוזמת מל"מ להקים ועדת חקירה ממלכתית, אם חברי הוועדה מהקואליציה ישוכנעו לתמוך בכך, שכן דרוש בהצבעה רוב של שני שלישים.
מושל דקוטה הצפונית
מושל דקוטה הצפונית (באנגלית: Governor of North Dakota) הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת דקוטה הצפונית, והמפקד העליון של כוחותיה המזוינים. חוקת דקוטה הצפונית קובעת כי "הסמכויות הביצועיות נתונות למרות המושל" בפרק הראשון, סעיף שביעי, שם מצוין כי "המושל הוא ראש הרשות המבצעת של המדינה, והמושל יהא אחראי לכך שענייני המדינה ינוהלו כראוי ושחוקיה ימולאו בנאמנות".
דרישות התפקיד.
על פי הסעיף החמישי של החוקה, על מנת להיבחר כמושל, למתמודד חייבת להיות זכות בחירה בדקוטה הצפונית, להיות לפחות בן שלושים שנה ביום הבחירות ולהיות תושב דקוטה הצפונית בחמש השנים שקדמו ליום הבחירות.
הבחירות.
עד 1964 היה משך כהונת המושל שנתיים. החל מהבחירות שנערכו באותה שנה, הוארכה כהונת המושל לארבע שנים.
מועדי הבחירות הכלליות למשרד המושל נקבעו על ידי בית המחוקקים של דקוטה הצפונית. באופן מסורתי, מועד הבחירות הכלליות מתקיים באופן סימולטני עם הבחירות לנשיאות ארצות הברית, כאשר אלו האחרונות נערכות ביום שלישי הראשון של חודש נובמבר בשנים קבועות כל ארבע שנים (אם יום שלישי הראשון נופל על תאריך ה-1 בנובמבר תתקיימנה הבחירות ב-8 בנובמבר).
סגן המושל.
על פי חוקת ארצות הברית, יש לבחור את המושל ואת סגן המושל בהצבעה משותפת או בפתק הצעה אחד. בדקוטה הצפונית, כל שם של מועמד לתפקיד המושל מופיע באותו פתק עם עמיתו למרוץ מאותה המפלגה. לא ניתן לבחור מועמד אחד לתפקיד המושל ממפלגה פוליטית אחת ומועמד שני לתפקיד סגן המושל ממפלגה פוליטית אחרת.
מושל אוהיו
מושל אוהיו (באנגלית: Governor of Ohio) הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת אוהיו, וכן המפקד העליון של כוחותיה המזוינים.
נכון ל-2021, 64 אנשים כיהנו כמושלי אוהיו, ב-70 תקופות כהונה שונות. המושל בעל תקופת הכהונה הארוכה ביותר הוא ג'ים רודס, שנבחר ארבע פעמים וכיהן בתפקיד במשך שש עשרה שנים בשתי תקופות כהונה לא רצופות של בנות שמונה שנים כל אחת (הראשונה בשנים 1963–1971 והשנייה בשנים 1975–1983). המושלים שכיהנו את הזמן הקצר ביותר הם ג'ון ויליאם בראון וננסי הוליסטר, אשר כל אחד מהם כיהן 11 ימים בלבד אחרי שהמושל הקודם להם התפטר על מנת להתחיל את כהונתם בסנאט של ארצות הברית; ג'ון פטיסון היה המושל הנבחר שכיהן את הזמן המועט ביותר בעקבות פטירתו לאחר חמישה חודשי כהונה.
מושל אוהיו הנוכחי הוא מייק דה ויין, המכהן מטעם המפלגה הרפובליקנית ושנכנס לתפקידו ב-14 בינואר 2019.
התפקיד וסמכויותיו.
על מנת לכהן כמושל אוהיו, המועמד לתפקיד להיות בעל זכות הצבעה ורשום בפנקס הבוחרים של מדינת אוהיו. משמעות הדבר היא כי כל מועמד למושל חייב להיות לפחות בן 18 שנים בעת בחירתו, תושב אוהיו לפחות חודשים לפני יום הבחירות, ואזרח ארצות הברית. עבריינים מורשעים ואנשים שנתפסו על ידי בתי המשפט כמי שאינם מסוגלים להצביע אינם זכאים להתמודד למשרה.
המושל הוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים של מדינת אוהיו. על המושל מוטלת החובה לאכוף את חוקי המדינה, הסמכות לאשר או להטיל וטו על הצעות חוק שהועברו בבית המחוקקים של אוהיו, הסמכות לכנס את בית המחוקקים ואת הסמכות להעניק חנינה, למעט במקרים של הדחה ובגידה.
בין סמכויותיו ותפקידיו נמנים:
אם משרתו של המושל לא מאוישת בעקבות מוות במהלך הכהונה, התפטרות או הדחה, סגן המושל יחליפו באופן מידי. אם סגן המושל לא יוכל למלא את תפקיד המושל, נשיא הסנאט יכהן כמושל בפועל. היה ואחד משני בעלי תפקידים אלו ייכנסו לתפקידים במהלך עשרים החודשים הראשונים לתחילת תקופת הכהונה של המושל לשעבר, תערכנה בחירות מיוחדות בשנה הבאה לבחירת מושל וסגנו, שרים ובעלי שררה אחרים. לפני 1851 היה יושב ראש הסנאט הראשון בסדר הירושה למושל. מאז 1978 נבחרו המושל וסגנו באותו פתק ההצבעה; לפני כן, הם יכלו להיות (ולעיתים קרובות אף היו) חברים במפלגות שונות. עד 1958 היה משך תקופת הכהונה של המושל שנתיים. שנה קודם לכן בוצע תיקון בחוקת אוהיו המאריך את משך תקופת הכהונה לארבע שנים, כאשר המושל יכול להיבחר לתקופת כהונה רצופה נוספת, ואם ברצונו להתמודד לאחר מכן שוב, עליו להישאר בתקופת צינון של ארבע שנים.
ליאופולד רוקונשטיין
הרב דוקטור ליאופולד רוֹקוֹנְשְטֶיין (בהונגרית: Rokonstein Lipót, בגרמנית: Leopold Rockonstein; 1822, פקש, האימפריה האוסטרית - 2 בפברואר 1872, בוקרשט, ממלכת רומניה) היה רב בקהילת אוראדיה, הרב הראשי השלישי של יהודי זאגרב בין השנים 1850–1858, והרב הראשי של סומבטהיי.
קורות חייו.
בין השנים 1847–1848 היה רב בקהילת אוראדיה. עבר לבוקרשט. השתתף במהפכת 1848 בהונגריה וזכה לעיטור כבוד על פועלו. לאחר הקרע ביהדות זאגרב שהוביל למינוי הרב מוריץ גולדמן תחת הרב אהרן פאלוטה חזרו הקהילות האורתודוקסית והנאולוגית לשתף פעולה, כחלק מהמאמץ המשותף להקים בית כנסת מרכזי לקהילה. הרב גולדמן שהיה אולטרא-רפורמיסט אולץ לסיים את תפקידו ובמקומו מונה ב-1850 ד"ר ליאופולד רוקונשטיין שהיה מקובל על שתי הקהילות.
מינויו נתמך על ידי יו"ר הקהילה ד"ר מאברו זק"ש והשניים שיתפו פעולה לאיחוד השורות. ב-30 במרץ 1856 הגיעו שתי הקהילות להסכמה על נוסחי התפילות והמחלוקת יושבה. ב-1858 פסקה הקהילה האורתודקסית לתפקד כקהילה נפרדת, והרב רוקונשטיין סיים את תפקידו. הוא עסק בתפקידי הוראה בנג'קניז'ה וב-1865 מונה לרב הראשי של יהודי סומבטהיי. ב-1861 ייסד את העיתון היהודי הראשון באזור הונגריה "Magyar Izraelita" אשר הופץ על ידי "החברה היהודית ההונגרית" (בהונגרית: Magyar Izraelita Egyesületet).
ב-1871 נבחר לרבנות בבוקרשט וכיהן כדרשן בית הכנסת הכוראלי של בוקרשט. ב-1872 הלך לעולמו בבוקרשט.
דניאל מט (חוקר קבלה)
דניאל חנן מט (באנגלית: Daniel Chanan Matt לעיתים נכתב: מעט) (נולד ב- 1950) הוא חוקר קבלה, מתרגם ספר הזוהר לאנגלית.
קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת ברנדייס. בשנים 1979–2000 היה פרופסור למיסטיקה יהודית ב-Graduate Theological Union בברקלי שבקליפורניה. לימד גם באוניברסיטת סטנפורד ובאוניברסיטה העברית בירושלים. הוביל את מיזם תרגום ספר הזוהר לאנגלית בשנים-עשר כרכים ("מהדורת פריצקר"), ותרגם בעצמו את תשעת הכרכים הראשונים. על תרגום שני הכרכים הראשונים קיבל בשנת 2004 את פרס קורט לספר היהודי , ואת הפרס הלאומי לספרים יהודיים.
נשוי לחנה, מרצה לדתות, ולהם בן ובת. מתגורר בברקלי, קליפורניה.
קישורים חיצוניים.
על כתביו:
בדואית
מחוז אסמאעיליה
חיים ממן
חיים ממן (נולד ב-22 באפריל 1945) הוא עיתונאי וסופר ישראלי.
ביוגרפיה.
ממן נולד ב-22 באפריל 1945 במרוקו למשפחה ציונית. בשנת 1955, בהיותו כבן 10, עלתה משפחתו לישראל והתיישבה במושב מטע, וכעבור מספר שנים עברה לירושלים.
ממן למד באליאנס ובגימנסיה "דעת". באוניברסיטה העברית למד חברה ורוח, ובתל אביב למד בבית ספר לעיתונאות ותקשורת. עם סיום שירותו הצבאי החל לעבוד במשרד החינוך בתפקידים כלכליים, ביניהם האחריות על תקציבים של מרחב ירושלים ופיקוח מינהלי במוסדות החינוך. בשנת 1976 החל לשמש כדובר ההסתדרות במרחב ירושלים. בשנת 1989 נבחר לסגן ולממלא מקום יו"ר ההסתדרות במרחב ירושלים וליו"ר האגף לחינוך ולתרבות.
ממן כתב מעל ל-1,300 מאמרים וכתבות בנושאים חברתיים, כלכליים ומדיניים, ביניהם עיתון "דבר". כמו כן כתב מאמר בספר "העולם היהודי" ("THE JEWISH WORLD"), שהופץ באנגלית ובעברית ב-103 מדינות.
כתב וערך 11 ספרים וחוברות: "מקוצ'ין לארץ ישראל", "נשים בעידן הטכנולוגי", לשכת המסחר ירושלים, "עלמה" בנושא מעמד הנשים, ארגון מושבי ההר, מ. א. מטה יהודה, "ארבע שנות עשייה בירושלים" ועוד.
שימש חבר דירקטוריון של החברה הממשלתית למדליות וחבר דירקטוריון בתיאטרון ירושלים וחבר דירקטוריון מרכז הפועל.
כן ערך מעל ל-350 מגזינים, כולל המגזין השבועי הארצי "אנשים".
משנת 2005 משמש בעלים ועורך המגזין "ירושלים שלנו", שתכניו רבים ומגוונים בנושאים רבים ובירושלים בפרט.
ממן משמש מזה כ-13 שנים יו"ר מועצת האיגוד הישראלי לעיתונות תקופתית (עורכי כתבי העת והעיתונאים בישראל), שמאגד בתוכו 300 עיתונאים.