לאחר שאביו התאבד, מנחם מנדל כתב ספר על "הטורפים נפשם בכפם".
סיפור אנקדוטלי אודותיו נכתב במחברתו של שאול טשרניחובסקי אשר פורסמה רק בשנת 2019, יותר ממאה שנה אחרי מות פייטלסון, בעיתון "הארץ", ובו מביע טשרניחוסקי את הערכתו לתפישתו הספרותית החדה של פייטלסון.
פייטלסון היה הראשון לדון במקומן של נשים בספרות תנועת ההשכלה, אך במאמרו "האשה המשוחררת ומקומה בתנועת ההשכלה" (פורסם ב"הזמן") לא מצא עדות לפריצת דרך שלהן, וטען שזו אשמת הגברים, אשר למרות האמנסיפציה אינם משתדלים להבין את נפש האשה וכובלים אותה עדיין במניעות וגבולות מסורתיים.
מושב נירה
Mother of Mine
"Mother of Mine" (בעברית: "אמא שלי") הוא שיר מאת ביל פרקינסון, שפורסם על ידי הזמר הילד ניל ריד. ריד שר את השיר בתוכנית כישרונות בשם "Opportunity Knocks", וזכה בתחרות שנערכה ב-13 בדצמבר 1971.
צד ב' של התקליטון שיצא בהפצה בינלאומית היה השיר "If I Could Write a Song", שאף הוא נכלל באלבום.
השיר זכה להצלחה מיידית בקרב הקהל הבריטי, וזמן קצר אחר הזכייה יצא בהפצה מסחרית בחברת התקליטים דקה רקורדס. הוא הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי, בעיקר אחר שהשיר בוצע בתוכנית הטלוויזיה "Top of the Pops".
התקליט של "Mother of Mine" נמכר ביותר מ-250,000 עותקים בממלכה המאוחדת, ויותר מ-2.5 מיליון עותקים ברחבי העולם. ביפן לבדה נמכר התקליט ביותר מ-400,000 עותקים.
השיר נכלל באלבום של ניל ריד, שנשא את שמו. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי, ובכך היה ריד הזמר הצעיר ביותר שהגיע לראש מצעד האלבומים, בגיל 12 ותשעה חודשים.
שלושה חודשים אחר כך הוציא ניל סינגל בשם "That's What I Want To Be", אבל השיר הגיע רק למקום ה-45 במצעד. הפופולריות של ניל דעכה עד מהרה, והוא המשיך להופיע במועדנים בצפון אנגליה.
שנתיים אחרי הזכייה של ניל בתחרות Opportunity Knocks, התחלף קולו והוא ויתר על קריירה מקצועית בזמרה.
בית קצמן
בית קצמן שברחוב אחד העם 35 בתל אביב הוקם בשנת 1925 כבית דירות להשכרה. האדריכל יוסף מינור שתכנן את המבנה שילב בו מספר מרכיבים ייחודיים שהפכו אותו למייצג מובהק של תקופת "בתי החלומות" בתל אביב. חזית הבית תוכננה לשימור, אולם נהרסה במהלך עבודות בנייה ושוחזרה כחלק מבית משרדים חדש שהוקם במקום.
הרקע להקמת המבנה.
בשנת 1924 החלה העלייה הרביעית לארץ ישראל, ורבים מן העולים העדיפו להתיישב בסביבה עירונית. תל אביב עברה תהליך מואץ מאוד של גידול באוכלוסייתה, כפי שכתב ארתור רופין ב-27 בנובמבר 1924:
העולים החדשים יצרו דרישה גדולה למקומות מגורים, ויזמים רבים בחרו להקים בתי דירות להשכרה. בעלי הבתים הקימו את המבנה, התגוררו ברבים מן המקרים באחת הדירות שבבית והתפרנסו משכר הדירה ששילמו הדיירים ששכרו את יתר הדירות במבנה. בתי דירות להשכרה הוקמו על כל מגרש פנוי שפותח לאורך הדרכים החדשות שנסללו, ורחוב אחד העם, המקביל לציר הראשי של שדרות רוטשילד, היה בין הרחובות הראשונים שעברו פיתוח מואץ בתחילת שנות ה-20.
בעלי הבית - משפחת קצמן.
מעט מאוד ידוע על פסיה קצמן, בעלת הבית שהקימה בשנת 1925 את המבנה ברחוב אחד העם 35. בתחילת שנות השלושים עבר המבנה לבעלותם של צמח לייב קצמן ופרידה קצמן, אשר התגוררו באחת הדירות בבית והשכירו את יתר הדירות. ככל הנראה בני משפחת קצמן לא היו אנשים עשירים, והם התחייבו למספר משכנתאות על מנת להקים את הבית שברחוב אחד העם.
האדריכל - יוסף מינור.
תכנון הבית נעשה על ידי האדריכל יוסף מינור, שזכה לפרסום על כך שתכנן ובנה את בית ביאליק. יוסף מינור נולד במוסקבה בשנת 1885, שם למד אדריכלות. בשנת 1922 נסע לגרמניה, שם הכיר בברלין את האדריכל אלכסנדר ברוולד, עבד במחיצתו והושפע מהשיטות שגיבש. בהמלצתו של ברוולד עלה מינור לארץ ישראל בשנת 1923 והשתקע בתל אביב.
עיצוב בית קצמן.
בית קצמן נבנה לגובה של שלוש קומות, שהכילו דירות מגורים שנועדו להשכרה. בקומת הקרקע נבנו שתי דירות בנות שלושה חדרים כל אחת, וכן דירה אחת מיוחדת שכללה חדר אחד שנועד למגורים וחדר נוסף שהייתה אליו כניסה נפרדת ונועד לשמש כבית כנסת. בכל אחת משתי הקומות העליונות היו שתי דירות בנות ארבעה חדרים כל אחת ושתי דירות בנות שני חדרים כל אחת. הבית נבנה בסטנדרט בנייה גבוה, שכלל שני גרמי מדרגות נפרדים לשירות המטבחים (מעבר לחדר המדרגות המרכזי), חדרים גבוהים ומאווררים וחזית מעוטרת שכללה קשתות בולטות ואריחי קרמיקה מצוירים.
בהשפעת תפיסתו של אלכסנדר ברוולד שילב יוסף מינור בעבודתו מרכיבים ארכיטקטוניים שנלקחו בהשראת אמנות הרנסאנס באירופה (דוגמת המדליונים העשויים קרמיקה מצוירת ששובצו בחזית המבנה), לצד מרכיבים ארכיטקטוניים שמקורם בעולם התוכן של המזרח התיכון (דוגמת הקשתות המחודדות שבחזית).
אריחי הקרמיקה.
אריחי הקרמיקה העגולים, ובהם דיוקנותיהם המצוירים של ארבעה מנביאי ישראל, מהווים מרכיב מיוחד במינו שלא מופיע באף אחד מן המבנים האחרים שהוקמו בישראל באותן שנים. הדיוקנאות נוצרו בבית הספר לאמנות בצלאל על ידי בוריס שץ. בנוסף ליצירות אלו שובץ בחזית המבנה שלט קרמיקה שכלל את שמו של הארכיטקט ואת שנת הבנייה. שלט זה הוסר מן המבנה ומוחזק באוסף המוזיאון לתולדות תל אביב יפו.
בית קצמן לאורך השנים.
בני משפחת קצמן המשיכו להתגורר בבית משך שנים רבות תוך שהם מתמודדים עם מצבו ההולך ומתדרדר של המבנה. השוכרים שגרו בבית הפכו בתקופת מלחמת העולם השנייה לדיירים מוגנים, ושכר הדירה הצנוע ששילמו לא הספיק לתחזוקת הבית. באמצע שנות ה-40 הפכו רבות מן הדירות בבניין למשרדים, ובחלק מן הדירות פעלו בתי מלאכה שונים.
אירוע חריג התרחש בשנת 1950, כאשר תושב תל אביב ניצול שואה עקר את גדר התיל שהקיפה את המבנה בטענה שלאחר הסבל שעבר במחנות הריכוז אינו יכול עוד לשאת את מראהו של התיל.
מצבו הפיזי של הבית המשיך להתדרדר במהלך השנים, וחלקים מן המבנה עמדו בפני סכנת התפוררות.
הריסת הבית והקמתו מחדש.
בסוף שנות השמונים נרכש בית קצמן על יד בנק הספנות במטרה להפוך אותו למבנה משרדים. הכוונה המקורית הייתה לשמר את חזית המבנה המקורי שכללה את שורת הקשתות והמדליונים העשויים קרמיקה, אולם במהלך העבודות התמוטטו הקשתות ולא ניתן היה עוד להצילן. האדריכלית עדה כרמי-מלמד שתכננה את המבנה החדש בנתה את הקשתות בבנייה חדשה תוך שמירה על צורתה המקורית של החזית המעוטרת. הקומות שמעל חזית המבנה המשוחזרת הוסתרו בקיר מסך עשוי זכוכית על מנת להבליט את הניגוד שבין שחזור המבנה המקורי ובין הבנייה המודרנית שהתווספה אליו.
גאוגרפיה ישובית
גאוגרפיה ישובית הוא ענף של גאוגרפיה אנושית החוקר את צורת היישוב האנושית. על פי הצהרת ההאומות המאוחדות שנעה בוונקובר בנושא "התנחלויות אנושיות" (1976) - "יישובים אנושיים פירושם מכלול הקהילה האנושית - בין עיר, עיירה או כפר - עם כל המרכיבים החברתיים, החומריים, הארגוניים, הרוחניים והתרבותיים המקיימים אותה ".
באופן מסורתי היא שייכת לתת-תחום של "גאוגרפיה תרבותית" ומחולקת לגאוגרפיה של יישובים עירוניים (ערים ועיירות) וישובים כפריים. בכך רואים יישובים בעיקר כאלמנטים מהנוף התרבותי שהתפתח עם הזמן. מלבד אוסטרליה, אירופה ו-הודו, המונח משמש לעיתים רחוקות בשפה האנגלית ודי נפוץ בשפות אחרות. אחד הספרים האחרונים באנגלית על גאוגרפיה של ההתיישבות ראה אור על ידי הוצאת אוניברסיטת קיימברידג' בשנות ה-90.
בגלל השינויים הנעשים בעולם והפיתוח המהיר של הערים והתרחבותן על חשבון יישובים קטנים יותר נעשה טשטוש בין הנושא של גאוגרפיה עירונית לבין זו הנקראת: "גאוגרפיה ישובית" במיוחד במדינות מתועשות ובמדינות שזה עתה בשנים האחרונות החלו בפיתוח מואץ. נקודת מבט זו נמצאת גם באסטרטגיות תכנון רבות כמו תכנון "היישוב המאוחד" מכאן שתחום זה של גאוגרפיה הרואה ביישובים העירוניים והיישובים הכפריים רצף אחיד מקבל מחדש את החשיבות שאבדה במהלך המאה ה-20.
הגדרה.
ישנן שפות בהם נקרא תחום זה בשם: גאוגרפיה כפרית כדי להבדיל בינו לבין: גאוגרפיה עירונית.
Rebel Heart Tour (אלבום)
Rebel Heart Tour הוא אלבום ההופעה החמישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית, מדונה. אלבום ההופעה יצא לאור ב-15 בספטמבר 2017, על ידי איגל רוק אנטרטיינמנט ואיגל רקורדס בשלושה פורמטים: די וי די, אודיו ובלו-ריי.
אלבום ההופעה הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים המקסיקני.
רקע.
בספטמבר 2016, אמרה מדונה כי היא סיימה לצפות ב-DVD של סיבוב ההופעות ושהוא צפוי לצאת בחודשים הקרובים. לאחר מכן, פורסם כי ב-9 בדצמבר 2016, כי הצילום של המופע ישודר בערוץ שואו-טיים האמריקאי בשם, "Madonna: Rebel Heart Tour", כאשר במהלך התוכנית יוצגו קטעי מאחורי הקלעים של המופעים באוסטרליה.
אלבום ההופעה מכיל תקליטור בונוס ובו הופעתה של מדונה באוסטרליה במסגרת מיני סיבוב ההופעות "". מיני סיבוב הופעות מיוחד שנערך עבור מעריציה האוסטרליים כביכול, כפיצוי על כך שלא הופיעה במדינה במשך למעלה מעשרים ושלוש שנים.
ביקורת והצלחה.
אלבום ההופעה קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים על השירה, הריקודים והפקת המופע עצמו. אלבום ההופעה הגיע למקום הראשון ברוב המדינות בהם דורג במצעדי DVD ואלבומי וידאו ועשירייה הפותחת במספר מדינות נוספות.
במהלך טקס פרסי דיסק הזהב של יפן, זכה אלבום ההופעה בקטגוריית "הסרטון המוזיקלי הטוב ביותר עבור אמן מערבי".
קרוטי 1918