ברובד יותר עמוק דן הספר בהשפעותיה ההרסניות של האלימות שנלוותה למהפכת אוקטובר על חיי האנשים הפרטיים.
הספר נכתב במשך עשר שנים, משנת 1945 עד שנת 1955, ונחשב לפי הערכתו של הסופר עצמו כשיא יצירתו בתור כותב פרוזה. הרומן מלווה בשירתו המתחרזת של הגיבור הראשי - יורי אנדרייביץ' ז'יוואגו. הספר נוגע בשאלות אישיות של המהות - סודות החיים והמוות, בעיות של ההיסטוריה הרוסית, יהדות ונצרות, בד בבד שהוא מציג את התמונה הרחבה של חיי האינטליגנציה הרוסית על רקע תקופה דרמטית מתחילת המאה ועד מלחמת האזרחים. הספר התקבל בצורה שלילית בקרב הקהילה הספרותית ונדחה מהוצאה לאור בשל דעתו הלא חד משמעית של הסופר לגבי מהפכת אוקטובר שנערכה בשנת 1917 ולגבי השפעתה על המשך החיים ברוסיה.
הספר עובד לסרט קולנוע על ידי דייוויד לין ב-1965, ולמספר סדרות טלוויזיה, האחרונה בהן שודרה ברוסיה ב-2005.
רקע.
על אף שהספר מכיל פסקאות שנכתבו עוד בעשור הראשון ובשנות ה-20 של המאה ה-20, הוא לא הושלם עד 1956. לאחר שפסטרנק שלח את הספר לפרסום בביטאון "נוביי מיר" הוא נדחה בגלל השקפתו הפוליטית שנגדה את השקפת השלטון. ב-1957 הבריח ג'אנג'אקומו פלטרינלי, בעל בית הוצאה לאור, עותק של כתב היד של הספר לאיטליה, שם הוא הדפיס את הספר בשפת המקור, רוסית. שנה לאחר מכן פורסמו תרגומים של הספר לאנגלית ואיטלקית, פרסומים שהביאו להכרזת פסטרנק כזוכה פרס נובל לספרות לשנת 1958. ממשלת ברית המועצות ביקשה מוועדת הפרס שלא להעניקו לפסטרנק מאחר שהספר נוגד את השקפת העולם הסובייטית, בקשה זו, ולחץ שהופעל על פסטרנק הביאו אותו לוותר על הפרס. הוא נפטר מסרטן ריאות ב-30 במאי 1960.
דוקטור ז'יוואגו התפרסם ברוסיה רק בשנת 1988, קרוב לשלושים שנים לאחר מות מחברו, בביטאון שדחה אותו לפנים, "נוביי מיר". מספר מהדורות סאמיזדאט של הספר נפוצו עוד לפני כן בברית המועצות.
תקציר העלילה.
יורי ז'יוואגו הוא אדם רגיש ופואטי, כמעט מיסטי. האידיאלים והעקרונות של יורי עומדים בניגוד לזוועות מלחמת העולם הראשונה, מהפכת אוקטובר ומלחמת האזרחים ברוסיה שבאה בעקבותיה. נושא מרכזי בספר הוא הניגוד שבין האידיאלים למימושם, בין אם על ידי הבולשביקים המורדים ובין אם על ידי הצבא הלבן. יורי עד להתפרקות החברה האזרחית ולסבלה במהלך המהומות, אפילו אהבת חייו, לריסה, נלקחת ממנו.
יורי יוצא למסע ברחבי רוסיה השסועה, על-פני סיביר וחזרה למוסקבה, על-מנת למצוא מקום אליו לא הגיעו אימי המהפכה. במהלך המסע הוא הוגה ביכולתה המפלצתית של המלחמה לגרום לבני-אדם לנהוג בחוסר הגיון, ולחברות רציונליות בדרך כלל לצאת אחת כנגד השנייה. המראות הנגלים אליו במהלך המסע מעמיקים את הניגוד בין המלחמה לנפשו של יורי שלא הושחתה על ידי האלימות. מחשבות יורי מהוות למעשה את ביקורתו של פסטרנק נגד רעיונות הלניניזם, בעיקר נגד "בניית אדם חדש".
הערך השלם
ד&quot;ר ז'יוואגו
סטומה רפואית
סטומה רפואית הוא כינוי מושאל מעולם הצומח, לתיאור פתח מלאכותי – פִּיּוֹנִית (סטומה, stoma) – הנעשה בדופן הבטן, במקרה שבו חלק מהמעי נכרת או הושבת, או במקרה בו מערכת השתן אינה פועלת. ההליך נקרא פִּיּוּם.
מטרת הסטומה.
מטרת הסטומה הרפואית היא להפנות את פסולת המעי או שלפוחית השתן לנקודת מוצא חדשה, משתי סיבות נפוצות:
במקרה של סטומה במעי, הבעיה יכולה להיות בפי הטבעת, שנפגע או זוהם, ואז הסטומה הרפואית מאפשרת לגוף להוציא פסולת מבלי שתעבור בפי הטבעת.
במקרים פתולוגיים, שבהם המעי נכרת או שנגרם נזק בלתי הפיך למערכת העיכול, משמשת הסטומה הרפואית באופן קבוע. במקרים רבים מדובר בפתרון זמני, המאפשר למעי או לפי הטבעת להחלים אחרי פציעה או פגיעה. הסרת הסטומה הרפואית כרוכה בניתוח סגירת המעי ודופן הבטן.
הרכבת הסטומה.
בעת עריכת הניתוח הראשוני שבגינו צריך את הסטומה, מוצא חלק מהמעי אל תוך חלון הנפתח אל שטח פני הבטן. לאחר החלמה קצרה מופנית כל הפסולת לחור זה תוך עקיפת המוצא הטבעי - פי הטבעת. על החולה, כמובן, להשתמש באמצעי עזר כדי לאסוף את הצואה. זהו הליך הניתן ללמידה, ויש בנמצא ציוד מתקדם הנועד להקל על משתמשי הסטומה. הציוד מתחלק לפי סוגי הניתוח והסטומה. מרבית המטופלים בישראל משתמשים בציוד המרכב משני חלקים בסיס (שגוזרים את הפתח בהתאם לגודל הסטומה, או במוצרים חדשים יותר שנקראים מולדבל moldable מעצבים ללא גזירה את הפתח). את הבסיס אין צורך להחליף כל יום או כמה פעמים ביום. השקיות שמחברים לבסיס שונות אחת מהשנייה בהתאם לצורך. אם היציאות רכות יותר או נוזליות משתמשים בשקיות פתוחות שנסגרות עם ברז או סוגר מיוחד. אם היציאות קשות יותר מומלץ להשתמש בשקיות סגורות.
קתדרלת נאנט
קתדרלת נאנט (בצרפתית: Cathédrale Saint-Pierre-et-Saint-Paul de Nantes, בברטונית: Iliz-Veur Sant-Pêr-ha-Sant-Paol Naoned) היא קתדרלה קתולית בעיר נאנט הסמוכה לברטאן שבצרפת, המוקדשת לקדושים פטרוס ופאולוס.
בנייתה של הקתדרלה הגותית החלה ב-1434, באתר בו שכנה קתדרלה רומנסקית; ונשלמה רק כעבור 457 שנים, ב-1891.
היסטוריה.
הרקע לבנייה מחדש של הקתדרלה היה השגשוג הכלכלי של נאנט וברטאן, שהוביל למיזמי בנייה גדולים. שגשוג זה נבע בין השאר ממדיניותו הדיפלומטית של ז'אן החמישי, דוכס בריטני, שניצל הזדמנויות בכישרון רב בתקופת הסכסוך עם אנגליה.
את אבן הפינה של הקתדרלה הניחו ז'אן החמישי, דוכס בריטני וז'אן דה מאלטרואה, הבישוף של נאנט (1417–1443) ב-14 באפריל 1434. האדריכל הראשון שהיה אחראי על הבנייה היה גיום דה דמרטן, שהוחלף מאוחר יותר במתורן רודיה. הבנייה החלה בהקמת החזית המערבית, הספינות המשניות והקפלות הצידיות.
לֵניוֹ ושותפיו מחלקים את הבנייה למספר שלבים.
ב-5 בספטמבר 1661 נעצר לפני הקתדרלה המדינאי ניקולא פוקה בהוראתו של המלך לואי ה-14.
יתר חלקי בית הרוחב הצפוני ובית המקהלה הושלמו תחת השגחתו של האדריכל העירוני, פליקס סֵאֶה, ובנייתם נשלמה בשנים 1840–1891, בזמן בו הנצרות הקתולית זכתה להתאוששות באירופה. זמן ההמתנה הארוך נגרם גם בשל העובדה שהקתדרלה הרומנסקית שקדמה לזו הגותית שכנה בצמוד לביצורי העיר, והיה על הבנאים להרסה לפני שהשלימו את בית המקהלה של הקתדרלה החדשה, שלמעשה כיסתה את הריסות הקתדרלה הישנה.
ב-28 בינואר 1972 ניצתה שרפה גדולה על גג הקתדרלה. הכבאים הצליחו להשתלט על האש אך מסגרת העץ ניזוקה קשות ונזקים נוספים נגרמו למבנה. בעקבות השרפה החל מפעל כביר לשחזור פנים הקתדרלה, והוא נחשב בעיני רבים לאחד השחזורים השלמים ביותר של קתדרלה בצרפת.
ב-18 ביולי 2020 פרצה שרפה בקתדרלה שהשמידה את העוגב הגדול בחזית המערבית. כעבור כשבוע הודה פליט מרואנדה, שהתנדב בכנסייה, בההצתה.
אדריכלות.
הקתדרלה מהווה דוגמה להישרדות הסגנון הגותי בצרפת, גם בתקופה שבה הוא נזנח ברובו לטובת אדריכלות הבארוק.
חוץ.
חזית קתדרלת נאנט בולטת בזכות 2 מגדליה חסרי הצריחים, שנמתחים עד למעל הטרסה. היא מציגה מספר מאפיינים ראויים לציון:
למרות זאת, החזית חסרה את האלגנטיות וההדר של מבנים גותיים אחרים מתקופתה והיא פשוטה יחסית.
פנים.
על החזית הפשוטה מפצה הגימור של פנים הקתדרלה. האבן הלבנה, שנוקתה בעבודות השחזור, ממדי הספינה הראשית והספינות המשניות (המעברים) ואפקט העמודים הפנימיים העצומים, יוצרים אווירה גותית בתוך הקתדרלה.
מבנה הכנסייה, חזיתותיה ותוכניתה הם בסגנון גותי-צרפתי מאוחר, וכוללים את המאפיינים הבאים של סגנון זה: היעדר כותרות בעמודים, בסיסי עמודים קעורים ובסיסים נפרדים לעמודונים, תחרת האבן הלוהבת (Flamboyant), ומיסוך העמודים על ידי העמודונים, ועוד.
בתוך הקתדרלה מצויים קבריהם של פרנסואה השני, דוכס בריטני (10 בתוכנית) ומרגרט דה פוי, הוריה של אן, דוכסית בריטני, שנעשו במאה ה-16 בידי מישל קולון וז'אן פריל. היא מכילה גם את הצנוטף (, סוג של אנדרטה) של גנרל דה למוריסייה (23 בתוכנית), שהוקם ב-1878.
מפלגת העם הפקיסטנית
מפלגת העם הפקיסטנית (אנגלית: Pakistan Peoples Party, ר"ת PPP; אורדו: پاکستان پیپلز پارٹی) היא מפלגת מרכז-שמאל בפקיסטן החברה באינטרנציונל הסוציאליסטי. "הפרלמנטרים של מפלגת העם הפקיסטנית" (אנגלית: The Pakistan People's Party Parliamentarians, ר"ת PPPP) נוצרה בשנת 2002 על ידי מפלגת העם הפקיסטנית כדי להתאים לחוק המפלגות הפקיסטני.
מפלגת העם הפקיסטנית נוסדה ב-30 בנובמבר 1967 על ידי זולפיקר עלי בהוטו, שהיה ליושב ראש הראשון של המפלגה. סיסמתה של המפלגה היא: "האסלאם הוא אמונתנו, דמוקרטיה היא מדיניותנו, סוציאליזם הוא כלכלתנו. הכוח כולו לעם". בתקופת השלטון הראשונה שלה, בשנת 1973, נוסחה ונחקקה החוקה הראשונה של פקיסטן. תחת מנהיגותו של זולפיקאר בהוטו הודיעה PPP על הלאמת כל התעשיות הגדולות.
מפלגת העם הפקיסטנית היא ליברלית במידה משמעותית ממפלגות אחרות במדינה וידועה במאבקה בנושאים כגון: זכויות נשים וזכויות עניים ומדוכאים. הנהגת המפלגה נחשבת למשכילה יותר מזו של מפלגות אחרות וחלק ממנהיגיה התחנכו בבולטים שבמוסדות החינוך האקדמיים בעולם: אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת קיימברידג', ועוד. המפלגה מקדמת ערכי שוויון, צדק וסובלנות ויש לה את מספר החברים הגדול בפקיסטן.
אף שבסיס הכוח העיקרי של המפלגה נמצא בפרובינציית סינד, שם היא שומרת על רוב מוצק באוכלוסייה, היא זוכה לתמיכה משמעותית אף באזורי בחירה דלילי אוכלוסין בפרובינציית פונג'אב.
אילה פננן
סתה טלוויקי אילה פננן (Säde Eila Talvikki Pennanen; 8 בפברואר 1916 - 23 בינואר 1994) הייתה סופרת ומתרגמת פינית.