דליה בכר (נולדה ב-26 באוגוסט 1948) היא אמנית רב-תחומית וחוקרת אמנות. כאמנית, הציגה תערוכות יחיד והשתתפה בתערוכות קבוצתיות. בעבודותיה היא שואבת מהאוטוביוגרפיה שלה (זהות, שפה, גבולות, אובדן) ומשתמשת במבחר אמצעים (ציור, מיצב, צילום, קול) וחומרים -  חלקם נקשרים לבית ולהזנה  (אבק, קפה, אורז, צלחות), וחלקם מזוהים עם עמלנות נשית (חוטים, סיכות).
כחוקרת, מתמחה באמנות פמיניסטית. ספרה, המושתת על עבודת הדוקטור ייצא לאור בהוצאת "רסלינג".
ביוגרפיה.
נולדה בעיראק (בגדד) 1948, בת זקונים למשפחת שמש. המשפחה, בת  אחד עשר ילדים עלתה ארצה בשנת 1951 והשתכנה ברמת גן. אביה פתח חנות מכולת בחולון ואמה הייתה עקרת בית.
למדה בבית הספר היסודי "המרכז" ובתיכון "דביר" ברמת-גן.  בילדותה גילתה כישרונות משחק וכתיבה. שיחקה בתיאטרון הילדים "תליל תילון" (בניהולו של מנחם גולן) והייתה עיתונאית קטנה (ע"ק) בשבועון הילדים  "הארץ שלנו". ב-1970 נישאה למשה בכר. הם התגוררו ברמת החייל, שם ילדה את בנה תומר (1972). בשנת 1975 עברו לגור בהרצליה, שם ילדה את בתה הדס (1977). בנובמבר 2014 נפטר בנה ממחלת הסרטן.
במקביל לאומנות בכר לימדה בבתי ספר אומנות והייתה מדריכה פדגוגית במשרד החינוך עד לפרישתה מתחום ההוראה בשנת 2009.
ב־1967 למדה פיסול במכון לאמנות בבת-ים בהדרכת הפסל יעקב אפשטיין וכמה שנים מאוחר יותר המשיכה בלימודי הפיסול ב"מכון אבני" בהדרכת הפסל משה שטרנשוס. ב-1983 למדה אמנות וחינוך לאמנות ב"מדרשה למורי אמנות" ברמת השרון.
לבכר תואר ראשון באוניברסיטה העברית ותואר שני מאוניברסיטת תל אביב. ב-2014 היא סיימה את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת תל אביב. עבודת הדוקטור: "התנגדות לדימויי ונוס כמודל של יופי נשי באמנות פמיניסטית", בהנחיית פרופ' חנה נוה וד"ר רות מרקוס.
שון דאוסון
שון פאבלו דאוֹסוֹן (באנגלית: Shawn Pablo Dawson; נולד ב-12 בדצמבר 1993) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בקבוצת הפועל חולון מליגת ווינר סל ומליגת האלופות של פיב"א.
ביוגרפיה.
דאוסון נולד בישראל, אביו הוא כדורסלן העבר האמריקאי-נוצרי ג'ו דאוסן ששיחק במשך כעשרים שנה בליגות בישראל, ואמו איריס היא ישראלית-יהודייה. אחיו הצעיר טיילר דאוסון, אף הוא כדורסלן, המשחק בליגה הארצית. בילדותו התגרשו הוריו והוא התגורר עם אמו באילת עד גיל 15.5. לאחר מכן עבר להתגורר עם אביו ברחובות, למד בתיכון קציר המקומי וסייע לנבחרת בית הספר להעפיל לליגת העל לתיכונים ב-2010. הוא הצטרף לקבוצת הנוער של מועדון מכבי ראשון לציון וזכה עמה באליפות המדינה לעונת 2011/2012.
הוא קיבל פטור משירות בצה"ל עקב בעיות בריאותיות.
קריירת מועדונים.
בישראל.
מעונת שיחק דאוסון בקבוצה הבוגרת של מכבי ראשון לציון. בעונתו השנייה הפך לשחקן חמישייה, וממוצע הדקות שלו עלה מ-10.6 דקות למשחק ל-25.8. הוא קלע 10.5 נקודות ולקח 5.1 ריבאונדים בממוצע. בעונת קלע 13.2 נקודות (רביעי בין הישראלים בליגה) ולקח 5.5 ריבאונדים בממוצע למשחק. במשחק הפתיחה של סדרת הפלייאוף נגד הפועל חולון, רשם שיא קריירה בנקודות (28) ובריבאונדים (18) והוביל את קבוצתו לניצחון בהארכה. סך הכול רשם בפלייאוף ממוצע של 21.1 נקודות ו-7.4 ריבאונדים למשחק. בעונה זו נבחר לשחקן הצעיר של העונה ולחמישיית העונה.
בדצמבר 2015 נבחר דאוסון לשחקן מצטיין לחודש בליגה הישראלית. ב-9 ביוני 2016 זכה דאוסון באליפות יחד עם ראשון לציון, לאחר שבמשחק הגמר נגד הפועל ירושלים קלע 21 נקודות. במהלך העונה, שיחק דאוסון 31.7 דקות, וקלע 15.7 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר לחמישייה השנייה של העונה.
בקיץ 2016, זומן על ידי וושינגטון ויזארדס לליגת הקיץ של ה-NBA בלאס-ווגאס, במדיה העמיד ממוצעים של 5.6 נקודות, 1.3 ריבאונדים ו-0.8 אסיסטים למשחק בכ-14 דקות. באוגוסט חתם על חוזה לא מובטח לעונה אחת במדי ניו אורלינס פליקנס והצטרף למחנה האימונים של הקבוצה לקראת עונת , אולם נופה מסגל הקבוצה לפני פתיחת העונה, וחזר למכבי ראשון לציון.
ב-18 ביולי 2017 חתם דאוסון לשנתיים בבני הרצליה, שם העמיד שורה סטטיסטית של 16.2 נקודות, 5.5 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים, אך הקבוצה איכזבה ולא העפילה לרבע גמר הפלייאוף.
23 באוגוסט 2021 חתם דאוסון לשנה בבני הרצליה,
באירופה.
ב-28 ביולי 2018, חתם דאוסון לעונה בחובנטוד בדאלונה מליגת העל הספרדית
לבסוף חתם שם שלוש עונות רצופות.
בישראל.
ב-23 באוגוסט 2021 חתם דאוסון לעונה בבני הרצליה מליגת העל הישראלית בכדורסל.
ב-5 ליולי 2022 חתם דאוסון לעונה בהפועל חולון מליגת העל הישראלית ומליגת האלופות
קריירת נבחרות.
ב-2012 צורף לנבחרת העתודה של ישראל בכדורסל בהדרכתו של שרון דרוקר. באליפות אירופה דרג ב' שהתקיימה בסופיה שבבולגריה, היה משחקני המפתח שהובילו את נבחרת העתודה חזרה לדרג א'. באליפות רשם ממוצעים של 11.9 נקודות ו-5.6 ריבאונדים למשחק. באליפות אירופה עד גיל 20 שהתקיימה בטאלין שבאסטוניה ב-2014 סיימה ישראל במקום ה-15, דאוסון השיג באליפות 4.1 נקודות ו-3.6 ריבאונדים למשחק.
דאוסון נכלל בסגל נבחרת ישראל ליורובאסקט 2015 ויורובאסקט 2017.
תארים.
מכבי ראשון לציון
אליפות המדינה 2016-2015
מרטין דה בלה
פטידין
פטידין (Pethidine) או מפרידין (Meperidine) הוא משכך כאבים נרקוטי אופיאטי ממשפחת הפנילפיפרידינים. סונטז ב-1939 כתרופה בעלת פוטנציאל אנטיכולינרגי (חסימת הנוירוטרנסמיטר אצטיל-כולין ובכך עיכוב פעילות המערכת הפאראסימפטטית) על ידי הכימאי הגרמני אוטו איסליב. התכונות האנלגטיות שלו התגלו לראשונה על ידי אוטו שאומן בעת עבודתו בחברת התעשייה הכימית IG Farben בגרמניה.
פטידין משמש לטיפול בכאבים בינוניים עד קשים ומנופק בטבליות, בסירופ או בהזרקה (תת עורית, תוך שרירית או תוך ורידית). במהלך רוב המאה ה-20, פטידין היה אופיאט הבחירה בשימוש של רופאים רבים, כאשר ב-1975 60% מהרופאים רשמו אותו כטיפול בכאב אקוטי ו22% כטיפול כאב כרוני חריף.
בהשוואה לאופיאט הנפוץ מורפין (מורפיום), פטידין נחשב בעבר ליותר בטיחותי לשימוש, בעל סיכון נמוך יותר להתמכרות, והיעיל ביותר לטיפול בכאב שנגרם מחסימת דרכי המרה או מאבנים בכליות, בזכות המאפיינים האנטי כולינרגיים שלו. בהמשך כל אלו הופרכו, כאשר התגלה שהפטידין גם הוא בעל סיכון גבוה להתמכרות, ואין לו יתרונות משמעותיים לטיפול בכאבים הנ"ל בהשוואה לאופיאטים אחרים. יתרה מכך, המטבוליט שמרכיב את התרופה, נורפטידין, התגלה כרעיל יותר יחסית לאופיאטים אחרים, במיוחד בעת שימוש ממושך. הנורפטידין התגלה כבעל אפקט סרוטונרגי, ולכן הפטידין עלול, בניגוד לשאר האופיאטים, לגרום לתסמונת סרוטונין או בשמה האחר הרעלת סרוטונין (עודף סרוטונין במערכת העצבים המרכזית או ההיקפית בעקבות מנת יתר של תרופות מסוימות).
שימוש רפואי.
פטידין נמצא בשימוש נרחב בעת צירים ולידה. במדינות מסוימות, כגון ארצות הברית, מעדיפים אופיאטים אחרים, בגלל אינטראקציות לא רצויות עם תרופות אחרות (כמו תרופות סרוטונרגיסטיות) ומהמטבוליט הרעיל נורפטידין.
פטידין הוא משכך הכאבים המועדף במצבים של דיברטיקוליטיס, מכיוון שהוא מפחית את הלחץ התוך רקמתי של המעי.
בנוסף משתמשים בפטידין לעיתים בעת הכנה לקראת ניתוח או לאחר ניתוח.
השפעות שליליות.
ראשית, ההשפעות השליליות של הפטידין כוללות את ההשפעות השליליות של משפחת האופיאטיים ככלל: בחילות, הקאות, סחרחורות, דיאפורזיס (זיעה קרה), אצירת שתן ועצירות. שלא כמו אופיאטים אחרים, הוא לא גורם למיוזיס (כיווץ אישונים). מינון יתר של התרופה עלול לגרום לריפיון שרירים, דיכוי נשימתי, ערפול חושים, עור קר ולח, לחץ דם נמוך ואף קומה. במקרים של מינון יתר ניתן להשתמש באנטגוניסט נרקוטי כמו נלוקסון (נרקאן), מה שיעזור לדיכוי הנשימתי.
הרעלת סרוטונין נצפתה במטופלים שהשתמשו בנוסף בתרופות נוגדות דיכאון מסוג MAOI או SSRI. פרכוסים עוויתיים נצפו לעיתים במטופלים שקיבלו את התרופה שלא דרך הפה או המעיים באופן כרוני, בגלל הצטברות של המטבוליט נורפטידין בפלסמה. כמו כן, ישנם מקרי מוות כתוצאה ממנות יתר של התרופה.
אינטראקציות.
לפטידין יש אינטראקציות מסוכנות עם מעכבי מונואמין אוקסידאז למיניהם. מטופלים שנוטלים את שתי התרופות עלולים לסבול מסערות נפש, דליריום (הזיות), כאבי ראש, התכווצויות, היפרתרמיה. אינטראקציות קטלניות תועדו בעבר, כולל מקרה המוות של ליבי ציון (נערה שטופלה כרונית בתרופה מסוג MAOI וקיבלה פטידין מרופא במיון, דבר שגרם להרעלת סרוטונין ולמותה בגיל 18. מקרה זה עורר סערה בארצות הברית לאחר שהוריה טענו כי המקרה נגרם כתוצאה מתפקוד לקוי של הרופא, ובעקבות המקרה אף חוקק חוק שמגביל את שעות התורנות של רופאים בבתי החולים).
אם כן, הסכנה בשילוב התרופות נובעת מהסיכון לרמות גבוהות מדי של סרוטונין שיכולות להביא בסופו של דבר לדום לב.
פטידין עלול להגיב גם עם תרופות מרפות שרירים, נוגדי דיכאון, בנזודיאזפינים ואתנול.
מכניזם הפעולה.
כמו מורפין, פטידין מפעיל את השפעותיו האנלגטיות בהיותו אגוניסט לרצפטורים אופיאוידיים מסוג μ-opioid receptor (ידוע גם כMOR). הפעלה של רצפטורים אלה קשורה לשיכוך כאבים, טשטוש, אופוריה, פיתוח תלות פיזית ודיכוי נשימתי.
לעיתים פטידין ניתן לטיפול ברעד שלאחר הרדמה. המכניזם הפרמקולוגי להשפעה זו אינו ברור לחלוטין, אך הסברה היא שהוא כולל סטימולציה של רצפטורים אופיאודיים אחרים (k-opiod receptors).