מת'יו סטאטון "מאט" בומר (באנגלית: Matthew Staton "Matt" Bomer; נולד ב-11 באוקטובר 1977) הוא שחקן אמריקאי, זוכה פרס גלובוס הזהב ומועמד פרס אמי על תפקידו בסרט של HBO; "הלב הרגיל". פרסומו העיקרי היא מסדרת הטלוויזיה "צווארון לבן" בתור ניל קאפרי, פושע שנתפס ועוזר ל-FBI לתפוס פושעי צווארון לבן.
ביוגרפיה.
נולד בשם מת'יו סטאטון בומר בשכונת הפרוורים וובסטר גרובס בעיר סנט לואיס, מיזורי, לאליזבת' מייסי (לבית סטאטון) ולג'ון אוניל בומר הרביעי. אביו, נבחר דראפט של קבוצת הפוטבול דאלאס קאובויס, שיחק בקבוצה מ-1972 עד 1974. לבומר יש אחות בשם מייגן בומר, ואח בשם ניל בומר, שהוא מהנדס. הוא בן דוד רחוק של הזמר האמריקאי ג'סטין טימברלייק. משפחתו של בומר היא ממוצא אנגלי, ולשי, סקוטי, אירי, שווייצרי-גרמני וצרפתי.
בומר גדל והתחנך ביישוב ספרינג, טקסס, ולמד בתיכון קליין; הוא היה חבר לכיתה של השחקנים לי פייס ולין קולינס. בתיכון הלך בומר בדרכו של אביו. הוא שיחק בקבוצת הפוטבול של התיכון בעמדת וייד רסיבר (קולט מרוחק) ומגן אחורי, כל זה לפני שהחליט להתרכז במשחק. ב-1999 עבד בומר כברמן בזמן שבילה שנה בגאלווי, אירלנד.
בגיל 17 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבמה המקצועית כאספן צעיר בהפקה של המחזה "חשמלית ושמה תשוקה" מאת טנסי וויליאמס שהוצגה על ידי תיאטרון הסמטה במרכז העיר יוסטון. הוא גם הופיע בהפקה משנת 1998 של "יוסף וכתונת הפסים המשגעת" מאת טים רייס שהוצגה בפסטיבל שייקספיר בסידר סיטי, יוטה.
בומר למד באוניברסיטת קרנגי מלון עם חברו השחקן ג'ו מנגניילו, וסיים תואר ראשון באמנויות הבמה ב-2001.
קריירה.
בספטמבר 2016 יצא סרט הפעולה "שבעת המופלאים" בה הוא מככב לצידם של דנזל וושינגטון, אית'ן הוק, כריס פראט והיילי בנט.
בשנת 2019 לוהק לעונתה השלישית של סדרת הפשע "החוטאים" של רשת USA, בתפקיד ג'יימי. העונה עלתה במהלך 2020.
חיים אישיים.
ב-2011 בומר התחתן עם היחצן סיימון הולס; הנישואים התפרסמו בתקשורת רק ב-2014. בראיון שדן בנישואיו, אמר בומר שטקס החתונה שלהם היה אירוע קטן מאוד בעיר ניו יורק: "זה היה מאוד קריר ומאוד קטן - רק הקרובים והיקרים שלנו נכחו בו." לזוג יש שלושה ילדים שנולדו באמצעות פונדקאות: קיט הולס (2005), והתאומים, ווקר והנרי הולס (2008)
בומר יצא בפומבי כהומו ב-2012, כאשר הודה להולס ולילדיהם במהלך נאום קבלת הפרס ההומניטרי שלו על שם סטיב צ'ייס. כמו כן בשנת 2012, הוענק לבומר פרס השראה על עבודתו כתומך זכויות להט"ב, בין היתר עבור תרומתו לארגון GLSEN.
אבצס חצוצרתי-שחלתי
אבצס חצוצרתי-שחלתי (באנגלית: Tubo ovarian abcess) הוא תהליך זיהומי אשר נגרם בחצוצרה ובשחלה כתוצאה ממספר גורמים, ביניהם מחלה דלקתית של האגן אצל נשים ועוד. אבצס זה גורם לכאבים בבטן התחתונה ולכאבי אגן, בחילות, הקאות, חום וטכיקרדיה בחלק מן המקרים, כאשר במישוש האגן ניתן לחוש במסה רגישה למגע.
באופן כללי, אבצס יכול להתרחש כתוצאה מדלקת חצוצרות חריפה הנגרמת על ידי חיידק הזיבה (גונוריאה) או חיידקים נוספים המקושרים למחלות מין. עם זאת, לרוב אבצס מתהווה כאשר יש כבר זיהומים חוזרים באזור בחצוצרה בו הרקמה ניזוקה באופן כרוני, כלומר התהליך הפתוגני הוא תהליך בו נזק לשכבת האפיתל יחד עם מעורבות חיידקית מאפשרת גם לחיידקים אנארוביים לחדור לאזור זה ולהתרבות.
התהליך יכול להביא לשינויים אנטומיים, הכוללים הידבקויות לאיברים אחרים. מעורבות של השחלה, לרוב באזור בו מתרחש הביוץ, יכול להביא לאזור בו יתרחש האבצס עצמו. לחץ על האבצס יכול להביא לקריעת המעטפת שבו ולמצב מסכן חיים בו תוכן האבצס מתפזר בבטן ומביא לפריטוניטיס מפושט.
גורם סיכון נוסף ליצירת אבצס הוא התקן תוך רחמי, כאשר אחד הפתוגנים המביאים ליצירתו הוא הפתוגן Actinomyces israelii, אשר נמצא בכ- 8% עד 20% מהנשים עם התקן תוך רחמי.
תסמינים קליניים.
לרוב, מתהווה אבצס חצוצרתי שחלתי אצל בחורה צעירה עם היסטוריה של זיהומי אגן חוזרים. עם זאת, אבצס כאמור יכול להתהוות גם בקבוצות גיל אחרות. משך התסמינים הקליניים הוא בקירוב שבוע, כאשר התחלת הכאבים מתרחשת כשבועיים או יותר לאחר הווסת. זאת בניגוד לדלקת אגנית המתייצגת ברוב המקרים מיד לאחר הווסת או מיד לפניה.
התסמינים הקליניים הם כאבי אגן ובטן תחתונה, חום, בחילה והקאות וכן טכיקרדיה. תיתכן רגישות בכל הבטן ואף guarding (ממצא פיזיקלי בבדיקת בטן המדגים רגישות בעת לחיצה על אזורים בבטן).
קיים קושי לבדוק את האגן לאור רגישות רבה באזור, אולם ניתן למשש לעיתים מסה באגן המהווה את האבצס עצמו. אם האבצס נקרע, הסימנים הקליניים דומים למצב של כאבי בטן חריפים ("בטן חריפה"), ועלולים לכלול צמרמורות, תת-לחץ דם, מתן שתן מופחת וסימנים נוספים של שוק.
מעבדה והדמיה.
לתוצאות המעבדה ערך מועט יחסית באבחנה של אבצס חצוצרתי שחלתי. ספירת הדם הלבנה יכול לנוע מספירה נמוכה ועד ספירה גבוהה מאוד, תרבית שתן אך היא לא חייבת לקדם באבחנה הקלינית. מדדים עיקריים שמכוונים לתהליך של אבצס הם שקיעת דם מוחשת ורמת CRP גבוהה.
צילום בטן בגבול האגן יכול להדגים ממצאים של Dynamic ileus.
בדיקת אולטראסאונד היא בדיקת הבחירה לצורך האבחנה.
עם זאת באבחנה מבדלת לאבצס יש לשקול ציסטה שחלתית, גידול, היריון חוץ רחמי ולמעשה כל מחלה בטנית אשר יכולה להביא לתסמינים של כאבי בטן כאמור, לרבות מצבים הקשורים במערכת העיכול.
טיפול.
באבצס שלם שאינו קרוע, ושאינו סימפטומטי (ללא תלונות קליניות) הטיפול המקובל הוא מתן טיפול אנטיביוטי ארוך טווח ומעקב צמוד. אם המסה לא נעלמת בתוך 15-21 ימים, או נעשית גדולה יותר, יש לבצע ניקוז. הניקוז יכול להתבצע תחת הדמיה או בניתוח, כאשר לעיתים אין מנוס מלבצע כריתת רחם, שחלות וחצוצרות. עם זאת לעיתים ניתן להסתפק בכריתה חד צידית של השחלה והחצוצרה או סלפינגוטומיה (ביצוע חתך בחצוצרה וניקוז מלא).
אם האבצס שלם ואינו קרוע, אולם קיימות תלונות קליניות, יש לבצע אשפוז מיידי של החולה, להורות על מנוחה מוחלטת ולעקוב באופן הדוק אחר סימנים חיוניים ותפוקת השתן. יש לתת טיפול אנטיביוטי אינטנסיבי למשך 2-3 ימים אשר יכלול קלינדמיצין או מטרונידזול לאור פעילותם נגד חיידקים אנארוביים המעורבים ביצירת האבצס. אם הטיפול ההתחלתי מצליח, יש לתת אנטיביוטיקה למשך 10-14 ימים נוספים (טטרציקלין למשל). אם האבצס לא מתפוגג, כפי שקורה במקרים רבים, יש לפנות לניתוח כאמור לעיל.
כאשר האבצס נקרע, מדובר במצב מסכן חיים אשר עלול להיות קטסטרופלי. מצב זה מחייב ניתוח דחוף בו מתבצע חתך בבטן וכל הנוזל המוגלתי מנוקז, מתבצעת כריתה מלאה של רחם, שחלות וחצוצרות.
מיה בנגל
מיה בנגל (נולדה ב-10 בנובמבר 1971) היא עיתונאית ישראלית, יועצת התקשורת של יאיר לפיד. שימשה כיועצת לשרת המשפטים ציפי לבני לנושאים מקצועיים, פוליטיים ותקשורתיים. ייעצה לארגוני זכויות אדם, בהם ארגון "שוברים שתיקה" וארגון "יש דין". היא מרצה לתקשורת פוליטית.
ביוגרפיה.
בנגל נולדה בירושלים. את שירותה בצה"ל עשתה כקצינה בקורס למדריכות חי"ר בבית הספר למ"כים ומקצועות החי"ר. היא בוגרת האוניברסיטה העברית במשפטים.
עבדה כמאבטחת במשרד ראש הממשלה ולאחר מכן כמאבטחת במשרד המשפטים. את דרכה המקצועית החלה בשנת 1998 כעוזרת פרלמנטרית לחברי הכנסת חגי מרום ממפלגת העבודה, זהבה גלאון, יו"ר מפלגת מרצ, ואופיר פינס, מזכ"ל מפלגת העבודה. בהמשך שימשה בנגל כדוברת מפלגת העבודה בין השנים 2002–2003. לאחר חמש שנות עבודה פרלמנטרית, הצטרפה בנגל למקימי יוזמת ז'נבה כחברת צוות ויועצת תקשורת פנימית. בנגל ליוותה את יוזמת השלום במשך כשנתיים, שלאחריהן החלה את דרכה כעיתונאית והמשיכה להרצות על השלום בתקשורת הישראלית.
בין השנים 2005-2012 עבדה בעיתון "מעריב" בתקופתם של העורכים אמנון דנקנר, דורון גלעזר, רותי יובל, אבי משולם וניר חפץ. בנגל שימשה בתפקידי עריכה והייתה כתבת פוליטית בעיתון, לאחר כשנה בעיתון החלה לשמש גם כפרשנית פוליטית ומדינית. בשנת 2008, במקביל לעבודתה בעיתון מעריב, החלה להגיש את תוכנית האקטואליה הוותיקה "ערב חדש" לצד דן מרגלית. היא הייתה חלק מצוות ההגשה עד שנת 2011. עד שנת 2010, שידרה בנגל תוכנית הבוקר של רדיו 99FM יחד עם עמנואל רוזן ומאותה שנה החלה להגיש את תוכנית רדיו בימי שישי עם חיים יבין ותוכנית ערב ביחד עם בן כספית ברדיו ללא הפסקה.
בשנת 2012, כאשר נרכש עיתון מעריב על ידי שלמה בן צבי, התפטרה בנגל מתפקידה בעיתון. מיד עם עזיבתה הצטרפה בנגל לקמפיין הבחירות של מרצ כיועצת אסטרטגית תקשורתית. עם תום הבחירות והרכבת הממשלה ה-33 עברה בנגל לעבוד במשרד המשפטים בתפקיד יועצת בכירה לשרת המשפטים ציפי לבני. החל מ-2016 עבדה כיועצת התקשורתית של ארגונים למען זכויות אדם, ביניהם ארגון "שוברים שתיקה" וארגון "יש דין". החל משנת 2019 מרצה לתקשורת פוליטית.
בשנת 2021 סיפרה שהקימה מגמת תקשורת בתיכון החברתי בתל אביב והיא עומדת בראשה, במטרה להצמיח עיתונאים צעירים מחויבים.
בנגל מתגוררת בתל אביב עם בת זוגה, כתבת הקולנוע נירית אנדרמן. השתיים מגדלות ביחד את שני ילדיהן.
רם רוטברג
רם רוטברג (נולד ב-2 במאי 1964) הוא אלוף בצה"ל (במיל'), שכיהן, בין היתר, כמפקד חיל הים, כמפקד יחידת דובדבן, כמפקד שייטת 13, כראש מספן המודיעין וכמפקד בסיס חיפה של חיל הים.
ביוגרפיה.
רוטברג נולד וגדל בכפר הס. הוא השני מבין ארבעת ילדיהם של זאב ודרורה רוטברג, ילידי ארץ ישראל. רוטברג גדל והתחנך בבית הספר היסודי תל-מונד, ובחטיבת הביניים והתיכון 'רופין'.