דוגמה: סטודנט לבן פונה לסטודנט שחור ואומר לו: "כשאני מדבר על השחורים, אני לא באמת מדבר עליך, אתה לא כמוהם, אתה שונה, הלוואי והיו יותר מהם כמוך, אני לא חושב עליך כשחור".
משפט זה פוגעני כלפי שחורים אך איננו מהווה גזענות ישירה כיוון שאיננו מדכא/מפלה את הסטודנט הספציפי.
החוקר Davis טוען כי פעולות גזעניות אלו הן אוטומטיות ולפעמים בלתי מודעות, שנוצרות מתוך תחושת העליונות של הלבנים על השחורים ויוצרות את המערכת המדכאת את השחורים ומנציחה את היותם נחותים בחברה האמריקאית. בנוסף הוא טוען כי הלבנים מביעים גזענות זו מתוך "הרגל קוגניטיבי" (הסכמות הקוגניטיביות כלפי קבוצת השחורים בארצות הברית עקב התרבות וההיסטוריה בין שתי הקבוצות).
השלכות הסטריאוטיפ בחיי היומיום.
ההשלכות של סטריאוטיפ מעין זה חמורות מאוד, החוקר Payne מצא כי כשאמריקאים נדרשו להחליט "מהר" (פחות משנייה) האם האדם שמולם אוחז אקדח או כלי עבודה. הם עשו יותר טעויות מסוג ראשון (אמרו שהאדם אחז אקדח כשזה היה כלי עבודה) במקרים בהם האדם היה שחור לעומת כשהאדם היה לבן. מחקר זה מעלה את החשש כי שוטרים/רשויות החוק עלולים לפגוע באזרחים חפים מפשע, רק על בסיס הסטריאוטיפ האתני והשלכותיו.
כמו כן, גם החוקר Armenta מוסיף כי מספיק שאדם ישתייך לקבוצה אתנית בעלת סטריאוטיפ ושרמזים לסטריאוטיפ יהיו זמינים (לדוגמה הוא יקרא כתבה על הסטריאוטיפ) על-מנת שאותו אדם יראה התנהגות התואמת לסטריאוטיפ של קבוצתו (אמריקאים אסייתים שהצליחו יותר במתמטיקה ואילו לטיניים אמריקאים שהצליחו פחות) או במקרה אחר, אפרו-אמריקאים שיראו התנהגות עבריינית.
סטריאוטיפים על מגדרים.
המחקר המדעי מראה כי באופן חוצה תרבויות קיימים סטריאוטיפים מגדריים שמציגים את האישה כיותר: שיתופית - חסרת-אגו ומתחשבת באחר. ואילו את הגבר כיותר: בעל-אג'נדה - ממוקד בעצמו ובעל מוטיבציה לשלוט.
סטריאוטיפ זה מהווה מעין בסיס למגוון סטריאוטיפים קטנים יותר. לדוגמה:
במטרה להבין ממה סטריאוטיפ זה נוצר, המחקר המדעי בחן שתי אבחנות עיקריות בין גברים לנשים בתרבות ובחברה:
המחקר מצא כי בגלל אותם הבדלים נצפים בין המינים (נשים רווחות יותר כעקרות בית ופחות בעמדות מפתח) והאופי של אותם תפקידים: אופי עקרת הבית שיתופי יותר ומתחשב באחר לעומת אופי תפקידי כוח בשוק העבודה שיותר תחרותי ושתלטן - התפתח הסטריאוטיפ.
על-אף שעם השנים נשים עשו צעד גדול בכניסתן לשוק העבודה וניכר כי הפערים הצטמצמו, עדיין יחס הנשים בעמדות מפתח קטן יחסית לגברים. הסיבה טמונה בין היתר בכוחו של הסטריאוטיפ על החברה ככלל (גברים ונשים) ועל הנשים בפרט. Heilman הסביר כי הסטריאוטיפ גורם למנהלים-גברים להטיות בהערכות ובקבלת ההחלטות שלהם, כשהם מעריכים נשים לקבלת תפקיד חשוב/קידום בחברה. בכך הם מעכבים את התפתחותם והעצמתם של נשים בשוק העבודה ומנציחים את הסטריאוטיפ.
סטריאוטיפים על מאפיינים חיצוניים.
סטריאוטיפ על שמנים.
בהתאם לתרבות המערבית של העשורים האחרונים שמעודדת את אידיאל הרזון, נמצאה גזענות כלפי אנשים שמנים כבר אצל ילדים בגן (גיל 3–5), הם הגדירו שמן כ"רע" מעבר לכל מיני תכונות אחרות (מין, מוצא וכדומה). בנוסף, נמצא כי הילדים השמנים עצמם, האמינו בסטיגמה זו יותר מילדים רזים, ממצא המדגיש את החשיבות של מיגור הסטריאוטיפ עוד מגיל ילדות.
ואכן, הסטריאוטיפ החברתי-מערבי עושה את הקישור בין אנשים שמנים ומגוון תכונות שליליות. הדבר בולט בעיקר כשמדובר בנשים והמחקר מצא עדויות לסטריאוטיפ המקשר בין נשים שמנות ועמדות שליליות גם באופן נשלט (מבוקר, איטי ומתוך מודעות) וגם באופן אוטומטי (מהיר ובלתי מודע). לדוגמה, מחקרם של Bessenoff and Sherman הראה כי דעות שליליות אוטומטיות הן חזקות יותר כלפי נשים שמנות לעומת כלפי נשים רזות עד כדי כך שמספיק לראות תמונה של אישה שמנה על-מנת שיעלו לזיכרון ולמודעות תכונות שליליות כגון: אגואיסטית, אלימה וכדומה.
סטריאוטיפ על צבע שיער.
המחקר המדעי מראה כי צבע השיער של האישה משפיע על הסטריאוטיפ שיוצמד לה. כך למשל בנות שיער אדום נתפסות כמעין "חמומות מוח" או "בעלת מזג" גם בעיני גברים וגם בעיני נשים, בעוד נשים בלונדיניות נתפסות כ"טיפשות" בעיני גברים בלבד.
מחקר נוסף שבחן את ההשפעה של סטריאוטיפ ה"בלונדינית-טיפשה" על ביצוע של נשים במבחן ידע מצא כי כשמטרימים (מעלים לזיכרון) לנבדקות את היותן "ייחודיות/שונות מהכלל" אין השפעה לסטריאוטיפ על הביצועים (ואף הביצועים עולים) לעומת מקרה בו מטרימים לנבדקות את היותן "כמו כולן/חלק מהכלל" ואז הביצועים יורדים משמעותית במבחן הידע בעקבות הכרת הסטריאוטיפ על כלל הבנות הבלונדיניות ה"טיפשות".
סטריאוטיפ על חרדים.
במדינת ישראל קיים סטריאוטיפ על חרדים כמי שמהווים נטל על הכלכלה, ואינם שותפים שווים בנשיאה בנטל הכלכלי החברתי והביטחוני. וכן אופי הסיקור התקשורתי על חרדים אשר חשודים בביצוע עבירות והדגשת עצם היותם חרדים תורם ליצירת והנצחת סטריאוטיפ שלילי על חרדים
סטריאוטיפים על בעלי השקפות או נטיות מסוימות.
על-אף הקדמה והתפתחותן של תנועות למען האזרח, יחס גזעני וסטריאוטיפי כלפי בעלי נטייה מינית שונה (הומואים/לסביות/ביסקסואלים) עודנו שכיח בתרבויות רבות. בשנות ה-70 החל המחקר לעסוק בנושא:
סטריאוטיפ על הומואים.
Madon רצה לגלות האם דעת הרוב מייחסת להומואים יותר תכונות חיוביות נשיות (סטריאוטיפ יותר חיובי) או התנהגות המפרה כללי יסוד של גבריות (סטריאוטיפ יותר שלילי) ומצא כי דעת הרוב מחזיקה בסטריאוטיפ השלילי באופן יותר חזק מהחיובי. ממצא שניתן לשער כי משפיע על הפעילות הפוליטית הנוקשה והאפליה החברתית כלפי הומואים.
סטריאוטיפ על לסביות.
לפי "תיאורית ההתהפכות המגדרית" (Gender Inversion theory) נשים לסביות נתפסות כלא-נשיות, כחסרות באינטואיציה אימהית ובעלות התנהגות והרגלים גבריים מוגברים
הסטריאוטיפ על לסביות כולל בין היתר: התרברבות והתפארות, אופי "גברי" והתנהגות מרובה של פיתוי נשים הטרוסקסואליות.
עין הוד
עֵין הוֹד הוא כפר אמנים הרשום כאגודה שיתופית להתיישבות, ושוכן בדרום הכרמל, כ-14 ק"מ מהעיר חיפה.
היסטוריה.
על אדמות הכפר התקיים במקור כפר ערבי בשם "עין חוד", ממנו ברחו תושביו במהלך מלחמת העצמאות. לאחר המלחמה הופקעו האדמות והבתים וחלק מהתושבים הערביים הקימו בסמוך כפר באותו השם - עין חוד. הממשלה הביאה למקום עולים מאלג'יריה, שלאחר מכן עזבו אותו והקימו את היישוב צרופה. ב-1953 התיישבו בבתים קבוצת אמנים, ובהם מרסל ינקו והקימו כפר אמנים. הכפר הוגדר כיישוב לעוסקים בכל תחומי האמנות: אמנות פלסטית, מוזיקה, ספרות ותיאטרון.
ינקו, שהיה גם אדריכל, שימש באותה עת ממונה מטעם הקרן הקיימת לישראל על איתור שטחים עתידיים להקמת פארקים לאומיים. הוא הצליח למנוע את הריסת הכפר ולשכנע את הממונים במחלקת התכנון, את אריה שרון (האדריכל הראשי של מחלקת התכנון) ואת שר הפנים לאפשר לו להקים כפר אמנים במקום. הפנייה נעשתה באמצעות אגודת הציירים והפסלים וההרשאה להתיישבות ניתנה בתנאי שיתחילו ביישובו של הכפר תוך שבועיים. ינקו עבר לגור בין הריסות הכפר והחל לשפץ את הבתים בעצמו. הוא שכנע אמנים נוספים לעבור למקום, ובתחילה הם היו מגיעים בעיקר בסופי שבוע לעזור בעבודת השיקום. לאחר שנתיים הצטרפו לינקו תושבים נוספים באופן קבוע. התושב השני בכפר היה הצייר והפסל איצ'ה ממבוש, שעסק גם בניהול ענייני היישוב מול הרשויות. בעזרתו של ראש עיריית חיפה אבא חושי חובר היישוב לרשת המים והחשמל, ונסלל כביש גישה. חלק מהמבנים מתוארכים לימי הביניים. בבתים רבים נמצאו קשתות ואבני בניין מכורכר, שנלקחו על ידי תושבי עין חוד הערבים מהמבצר הצלבני העתיק בעתלית.
הכפר מנוהל על ידי ועד האגודה, הכפוף לתקנון ולאסיפה הכללית. המוסד העליון של הכפר הוא האספה הכללית של החברים, הבוחרת את הוועד, ועדת הביקורת וועדת הקליטה.
ב-2 בדצמבר 2010 פונה הכפר כתוצאה מהשרפה בכרמל. כ-40 מבתי הכפר נפגעו מן האש.
אמנות ותרבות בעין הוד.
בכפר חיים ופועלים ציירים, פסלים, מעצבים, מוזיקאים, אדריכלים, שחקנים, זמרים, משוררים, רקדנים ועוד, בהם עשרה זוכי פרס ישראל. ברחבי הכפר פזורים עשרות פסלי חוצות ויצירות אמנות שיצרו אמני עין הוד.
עם השנים הוקמו בעין הוד גלריה מרכזית וגלריות פרטיות של אמני הכפר, סדנאות, אמפיתיאטרון ומוזיאון ינקו דאדא. בגלריית האמנים המרכזית מוצגות תערוכות מתחלפות של אמני עין הוד ואמנים אורחים. ב-2021 נוספה "גלריה שתיים" המציגה אמנות עכשווית. מנהל הגלריה והאוצר הראשי הוא ניר הרמט.
אחד המיצגים המיוחדים ביותר שמוצג בגלריה זו הוא קטע מחומת ברלין שהובא במיוחד ארצה, וכמו שנהוג בכל שאר קטעי החומה-הוא עוטר בציורים על ידי אומני הכפר.
בכפר עין הוד שוכן גם מוזיאון ניסכו לתיבות נגינה מכניות, ובו אוסף תיבות נגינה עתיקות וכלי מוזיקה מכנים.
טאו
גן בוטני
גן בוטני הוא גן בו מגודלים צמחים בראש ובראשונה למטרות מחקר מדעי. גן כזה נבדל בדרך כלל מגנים אחרים הן במגוון הרחב מאוד של צמחים המגודלים בו, בשילוט המאפשר זיהוי קל של צמחים שדומה לשילוט בגן חיות וברמת הארגון של הגן הדומה לזו שבספרייה. גן בוטני עשוי לשמש, לצד מטרות המחקר, גם מגוון מטרות רחב כגון תיירות, חינוך וטיפולים פארא-רפואיים בעזרת גידול צמחים.
מבנה.