קרוב לוודאי שהלגיון הארבעה עשר היה תחת פיקודו האישי של פובליוס אוסטוריוס סקאפולה (Publius Ostorius Scapula), שהיה הנציב של בריטניה משנת 47 עד למותו במערכה בשנת 52. הלגיון הארבעה עשר נשלח להילחם נגד שבטים וולשים בווילס, והתפרס מחדש באזור לינקולנשייר, בצפון מערב גבולה של הפרובינקיה הרומית בריטניה. הלגיון שלט באזור במשותף עם הלגיון התשיעי. והוצב למשך העשור הבא כנגד השבטים הוולשים. במשך אותה תקופה הלגיון הועבר למבצר חדש ליד הגבול על הגדה המזרחית של נהר הסוורן.
בשנת 60, הלגיון הארבעה עשר פעל בתיאום עם הלגיון העשרים "ולריה" ומספר של חיל העזר של יחידות עזר ממרכז ויילס, באזור בגלוסטר. יחד הם הצליחו לדכא את המרד של המלכה בודיקיאה. על כך זכה הלגיון הארבעה עשר מטעם הקיסר נירון, בתואר הכבוד מרטיה ויקטריקס (Martia Victrix: מנצח המבורך על ידי מרס), לדעתו של הקיסר זה היה הלגיון הטוב ביותר שלו.
בשנת 64 נסוגו חיילי הלגיון מבריטניה בפקודת הקיסר נירון והוצבו על גבולות הריין שהיה מוקד למתקפות של השבטים הגרמניים.
הקיסר נירון תכנן מערכה כנגד האימפריה הפרתית והלגיון נשלח בשנת 67 למזרח, אולם המערכה בוטלה והלגיון נשאר זמן מה בבלקן. כאשר הגיעו ידיעות על התאבדותו של נירון בקיץ 68 יורשו גלבה הורה ללגיון להישאר בבלקן.
בינואר 69, פרצה מלחמת אזרחים שנקראה שנת ארבעת הקיסרים. מושל גרמניה תחתית ויטליוס מרד בקיסר גלבה. האחרון נרצח ואת מקומו ירש מרקוס סלביוס אותו. הלגיון הארבעה עשר, כמו לגיונות אחרים ששהו בבלקן העדיפו את מרקוס סלביוס אותו. לרוע המזל הלגיון לא הגיע בזמן לקרב בדריאקום הראשון (Bedriacum), ליד קרמונה, ויחידת משנה שלו לחמה למען הקיסר אותו, אולם הכוח הובס. הקיסר החדש ויטליוס שלח את הלגיון הארבעה עשר חזרה לבריטניה. בקרב בדריאקום השני שבין ויטליוס ואספסינוס הלגיון הארבעה עשר נשאר מרוחק.
בחזרה לגאליה.
בשנת 70 עזר הלגיון הארבעה עשר לכוחותיו של קווינטוס פטיליוס קריליס קייסיוס רופוס (Quintus Petilius Cerialis Caesius Rufus) לדכא את המרד הבאטאווי. הלגיון הארבעה עשר צעד מבולון-סור-מר (אז נקראה "בונוניה") דרך ארץ הנרווים לקלן, והיה שותף בקרב המכריע בקסנטן (Xanten).
הלגיון לא חזר לבריטניה אלא לבסיס במיינץ שאותו חלק יחד עם הלגיון הראשון אדיוטריקס, שני לגיונות אלו שיקמו את המבצר שנהרס במהלך המרד. הלגיון הארבעה עשר בוודאי לקח חלק במשך השנים הבאות בכל קרב שהתרחש בגדה המזרחית של הריין בשנים 73–74. באותן שנים הם גם בנו גשר על הריין, ושיקמו את המבצר בוויסבאדן. תיאורים על פעילות זו נמצאו בבית מרחץ באזור. עשר שנים מאוחר יותר הם השתתפו בקרבות שבין הדאקים לרומאים.
בשנת 89, כאשר מושל גרמניה עילית מרד בקיסר דומיטיאנוס, תמכו בו הלגיון הארבעה עשר גמינה והלגיון העשרים ואחד רפקס. כאשר המרד נכשל פירק הקיסר את הלגיון העשרים ואחת ואת הלגיון הארבעה עשר העביר לפאנוניה.
בהגנת פאנוניה.
הלגיון חנה ליד וינה ולחם כנגד הסואבים. מלחמה זו שהחלה בתקופת נירון הוסלמה אחר כך בעת שלטונו של טראיאנוס למלחמות דאקיה (101 – 106) שהסתיימה בכיבושה של דאקיה (אזור רומניה של ימינו). חיילים ותיקים של הלגיון הארבעה עשר יושבו בבירת דאקיה סארמיזגטוסה רגיה (Sarmizegetusa Regia).
אחרי השנים 117 – 118 ישב הלגיון הארבעה עשר ממזרח לווינה על גדות הדנובה, למשך שלושה עשורים. חלק מיחידותיו השתתף במלחמותיו של אנטונינוס פיוס במאוריטניה וכן לקח חלק במלחמה נגד האימפריה הפרתית.
התמיכה בספטימוס סורוס.
לאחר רצח פרטינקס בשנת 193, הלגיון הארבעה עשר היה מבין תומכיו הנאמנים של הקיסר הבא ספטימיוס סוורוס במלחמה כנגד דידיוס יוליאנוס, חלק נכבד מהלגיון לקח חלק בצעדה לעבר רומא. כן השתתפו חיילי הלגיון בדיכוי מרידה כנגד סוורוס בשנת 194 בקרב Issus באסיה הקטנה ובפריצת שערי קיליקיה. ייתכן גם שהלגיון היה שותף במערכה נגד הפרתים.
התמיכה במתחרים על כס הקיסר (מאה ה-3).
הלגיון היה כנראה פעיל במספר הזדמנויות במשך המאה השלישית, לעיתים יחד עם הלגיון העשירי גמינה, אולם חסרות עדויות שיאששו זאת. ידוע על מלחמה באזור בתקופתו של גורדיאנוס השלישי ושל פיליפוס הערבי אחריו.
ידוע גם שהלגיון הארבעה עשר תמך בקיסר גליאנוס במלחמה כנגד יריבו פוסטומוס (260 – 268) ועל פעולתו זו הוענק לו התואר:" פעם שישית מסור פעם שישית נאמן" (Pia VI Fidelis VI)). לאחר מותו של הקיסר עבר הלגיון הארבעה עשר לתמוך בשליט הגאלי מרקוס פיאנויוס ויקטורינוס (Marcus Piavonius Victorinus).
המאה הרביעית – המאה החמישית.
בין השנים 364 ו-378 אסר הקיסר ולריאנוס מלחמה כנגד המרקומנים שבה כנראה היה שותף גם הלגיון הארבעה עשר. בסוף המאה הרביעית ובתחילת החמישית ישב עדיין הלגיון לגדות הדנובה ב-Carnuntum. כנראה שהוא חדל להתקיים באמצע המאה החמישית כאשר התמוטט קו ההגנה הרומי שעל הדנובה וחיילי הלגיון נטמעו בקרב אנשי המקום. הנוטיטיה דיגינטטום מונה ברשימותיו "חיל שדה הנייד" (comitatenses) בשם הארבעה עשר, תחת פיקודו של המגיסטר מיליטום של תראקיה, וייתכן שזהו הלגיון הארבעה עשר גמינה.
מיתר עורכי דין
מיתר עורכי דין, שנקרא עד סוף 2019 בשם מיתר, ליקוורניק, גבע, לשם, טל ושות', הוא משרד עורכי הדין הגדול בישראל. הצוות המשפטי של המשרד כולל בשנת 2022 448 עורכי דין ו-64 מתמחים, ועוסק במשפט מסחרי. המשרד, השוכן בבניין עורק שברמת גן, עוסק בייצוג לקוחות ישראליים ובינלאומיים בעסקאות מיזוגים ורכישות, ליטיגציה מסחרית, היי-טק, שוק ההון, בנקאות, הגבלים עסקיים, מסים ועוד.
היסטוריה.
המשרד נוסד בשנת 1962 על ידי עו"ד צבי מיתר, שעמד בראשו עד לפרישתו בשנת 2001. יחד עם אחיו שמואל מיתר ועם מוריס קאהן היה צבי מיתר שותף החל משנות ה-90 לבניית קבוצה עסקית מהגדולות והמוצלחות שהיו במשק הישראלי – קבוצת עורק. מיתר נבחר שלוש פעמים, בין השנים 1983–1995, לכהן כיו"ר ועד מחוז ת"א של לשכת עורכי הדין וכיהן במשך 12 שנה כחבר הוועדה לבחירת שופטים.
בשנת 1994 הצטרפה למשרד כשותפה עו"ד מיה ליקוורניק, לאחר שעבדה במשרד עורכי הדין Weil, Gotshal &amp; Manges בניו יורק. ליקוורניק הודיעה על פרישתה מהשותפות בסוף 2016.
עו"ד דני גבע הצטרף למשרד בשנת 1995 כשותף לאחר שעבד במשרד עורכי הדין Skadden, Arps, Slate, Meagher &amp; Flom בניו יורק, ולאחר תפקיד בכיר באמדוקס (חברה מקבוצת עורק).
בשנת 2003 משרד מיתר ליקוורניק גבע התמזג עם משרד לשם ברנדויין, שהתמחה בליטיגציה ובשוק ההון הישראלי, ובראשו עמדו ד"ר ישראל (רלי) לשם ועו"ד דרור ברנדויין. מיזוג זה היווה את אחד המיזוגים הגדולים בענף עריכת הדין בישראל. לאחר המיזוג נקרא המשרד מיתר ליקוורניק גבע &amp; לשם ברנדויין, והפך לאחד המשרדים הגדולים בישראל.
בשנת 2007 התמזג למשרד זה משרד גלרט, פרישטיק, עם הצטרפותם של עו"ד אלון גלרט, מומחה למשפט מנהלי, ששימש יועץ משפטי של משרד ראש הממשלה בתקופת כהונתם של ראשי הממשלה אהוד ברק ואריאל שרון, ועו"ד גידי פרישטיק, מומחה בדיני איכות הסביבה, תשתיות ורשויות מקומיות.
בשנת 2010 הצטרף כשותף למשרד ד"ר יואב אסטרייכר שהקים בו מחלקת ליטיגציה בתחום הקניין הרוחני, לאחר שהיה שותף ועבד במשרדים גילת ברקת, Pryor Cashman Sherman &amp; Flynn בניו יורק ו-Robinson Bradshaw &amp; Hinson בקרוליינה הצפונית.
בשנת 2011 הצטרפו למשרד עורכי הדין יואב שדה ורמי לנדא ממשרד עורכי הדין שדה-לנדא וכן עו"ד יוסי עבאדי ממשרד כספי. עו"ד יואב שדה שימש בעבר כראש המחלקה המשפטית של קבוצת אייזנברג, ומכהן כיו"ר לשכת המסחר ישראל-סין. עו"ד רמי לנדא כיהן בעבר כיועץ המשפטי של נציגות משרד התעשייה והמסחר הישראלי בארצות הברית ועומד בראש מחלקת דיני עבודה. עו"ד יוסי עבאדי כיהן כמנהל מינהלת השידורים לציבור במשרד התקשורת וכיועץ המשפטי של רשות החברות הממשלתיות.
בשנת 2013 התמזג למשרד משרד קנטור, אלחנני, טל ושות', בראשו עמדה עו"ד דליה טל, אשר התמחה בתחומי בנקאות, נדל"ן, חדלות פרעון וליטיגציה. לאחר מיזוג זה שונה שם המשרד ל-"מיתר ליקוורניק גבע לשם טל ושות'". בנוסף, הצטרפו למשרד עו"ד אלון סהר, אלדר בן-רובי חיים גואטה ממשרד הרצוג, פוקס, נאמן ושות' יחד עם מספר עורכי-דין שכירים. סהר התמחה בהיי-טק, בן-רובי במיסוי וגואטה בתאגידים.
בשנת 2015 הצטרפה למשרד מחלקת תכנון ובניה בראשות עו"ד תמר מגדל. נכון לשנת 2015 כלל הצוות המשפטי של המשרד למעלה מ-250 עורכי דין (מתוכם 78 שותפים) ו-50 מתמחים.
בתחילת 2016 גדל מספר עוה"ד לכ-280 עם הצטרפות מחלקת הליטיגציה בראשות עו"ד איל רוזובסקי שפרשה ממשרד צלרמאיר, פילוסוף, רוזובסקי, צפריר ושות' שהתפרק, והצטרפות מחלקת מימון הפרויקטים שפרשה ממשרד ארדינסט ושות' בראשות עו"ד ג'וני פינקלשטיין
בתחילת 2017 הצטרפו למשרד 13 עו"ד (מהם 3 שותפים, עוה"ד איתי פרישמן, ד"ר שחר הדר ומירי שליט) ממשרד גרוס קלינהנדלר חודק הלוי גרינברג ושות'.
בשנת 2019 הצטרפה למשרד עו"ד כרמית בר-און העומדת בראש מחלקת המלונאות. כן הצטרף למשרד עו"ד אבי ליכט, לשעבר המשנה הכלכלי ליועץ המשפטי לממשלה. בשנת 2019 מונה המשרד כ-380 עורכי-דין ו-65 מתמחים.
בתחילת שנת 2020 שונה שם המשרד מ"מיתר ליקוורניק גבע לשם טל ושות'" לשם "מיתר | עורכי דין".
תחומי התמחות.
המשרד עוסק בכל תחומי המשפט המסחרי עם התמחות במיזוגים ורכישות, היי טק, בנקאות, ליטיגציה ושוק ההון.