המכתש בקוטר כ-20 מטרים, ובחלקים משמעותיים בו כוסה על ידי חולות שנעו בעקבות הרוחות במאדים, אך ניתן עדיין לראות בו מחשופי סלעים רבים שטרם כוסו.
הרובר אופורטוניטי חקר במכתש מספר עניינים מדעיים, ובהם סלע שכונה "גגרין" (על שם הקוסמונאוט יורי גגארין), וכן דגימת אדמה שכונתה לייקה.
בדרך הלוך וחזור מהמכתש התגלו מכתשים נוספים כשהגדול שבהם הוא מכתש ויקטוריה. בקרבת מכתש ווסטוק התקלקל מכשיר הספקטרומטר Mini-TES - כלי לניתוח חשיבותם המדעית של סלעים באמצעות הפליטה התרמית שלהם.
מוזיאון קרנגי להיסטוריה של הטבע
מוזיאון קרנגי להיסטוריה של הטבע (באנגלית: Carnegie Museum of Natural History) הוא מוזיאון טבע בפיטסבורג, פנסילבניה, ארצות הברית שזוכה למוניטין בינלאומי בתחום המחקר ומדורג כאחד מחמשת הטובים בתחום מבין המוזיאונים להיסטוריה של הטבע בארצות הברית. המוזיאון שהוקם על ידי אנדרו קרנגי, תעשיין מפיטסבורג, ב-1896, מציג תערוכות בנושאי טבע, ביולוגיה, פלאונטולוגיה וגאולוגיה בנוסף לעריכת מחקרים בנושא.
מבנה.
המוזיאון משתרע על שטח של 10,700 מטר רבוע ומאורגן ל-20 גלריות, מכון מחקר, ספרייה ומשרדים. הוא מכיל 22 מיליון פריטים, מהם 10,000 נמצאים בתצוגה וכמיליון מהם מקוטלגים במאגר מידע מקוון.
ב-1899 מדענים מהמוזיאון חשפו את המאובנים של מין דיפלודוקוס שנקרא "Diplodocus carnegii" לכבוד הפטרון שמימן את החפירות והמוזיאון. כיום אוסף הדינוזאורים כולל את האוסף של דינוזאורים מעידן היורה ותערוכת "Dinosaurs in Their Time" היא התצוגה השלישית בגודלה של שלדים מורכבים (כלומר: משחזרים את תנוחת הייצור) בארצות הברית (אחרי הסמית'סוניאן והמוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע). פריטים הראויים לציון באוסף הדינוזאורים של המוזיאון הם המאובן היחיד של גור אפטוזאורוס צעיר, שלד של טריצרטופס מהמין "Triceratops prorsus" בתנוחה הקרובה לתנוחתו האמיתית (עליה יש עדיין מחלוקת), הטירנוזאורוס רקס השלם ביותר נכון ל-2011 (יותר שלם מסו שנמצא במוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע בשיקגו) וכן מין חדש (ללא שם) של אובירפטור.
צוותי מחקר של המוזיאון אחראים לתגליות של מספר מינים בהם קסטרוקאודה מהמין "C. lutrasimilis", פואיג'ילה ו-"Hadrocodium wui".
תצוגות אחרות כוללות את אולם הילמן למינרלים ואבני חן, אולם Alcoa Foundation לאינדיאנים, "עולם הקוטב": אולם Wyckoff לחיים ארקטיים, אולם ולטון למצרים העתיקה, אולם בנדום לגאולוגיה ושמורת פאודרמיל שהוקמה על ידי המוזיאון ב-1956 כדי להיות תחנת מחקר שדה למחקרים ארוכי-טווח של אוכלוסיות בעלי חיים בטבע.
מחלקות האוצרות הפעילות של המוזיאון הן: אנתרופולוגיה, עופות, בוטניקה, הרפטולוגיה, פלאונטולוגיה של חסרי חוליות, זואולוגיה של חסרי חוליות, יונקים, מינרלים, רכיכות, פלאונטולוגיה של בעלי חוליות ומחלקה לשימור פריטים ותצוגות. מחלקות אלה עובדות בשיתוף פעולה תחת הדרכה של מרכזים אסטרטגיים שנוצרו כדי לתחום מחדש כיצד המוזיאון ממנף את המחקר, התצוגות ותוכניות החינוכיות כדי לעמוד באתגרים של היום.
המוזיאון מפרסם כתבי עת מחקריים וספרים, ביניהם "Annals of Carnegie Museum" המציע מאמרים שעברו ביקורת עמיתים בנושאי ביולוגיה ארגונית, מדעי כדור הארץ ואנתרופולוגיה; "Bulletin of Carnegie Museum of Natural History" המציע מונוגרפיות ואוספי מאמרים קשורים מסימפוזיונים; וכן פרסומים מיוחדים של המוזיאון המתעדים מחקרים ונושאים מיוחדים.
רבי יוסי בן דורמסקית
רבי יוסי בן דורמסקית, רבי יוסי בן דורמסקה או רבי יוסי איש דורמסקית היה תנא בדור השלישי לחכמי המשנה, תלמידו של רבי אליעזר בן הורקנוס ובר פלוגתא של רבי יהודה. המאמרים המיוחסים לרבי יוסי בתלמוד, עוסקים באגדה בלבד, והמאמר היחיד ההלכתי, העוסק בשאלה האם איסור ערלה חל גם בחו"ל, מובא על ידו, בשם רבי אליעזר הגדול, רבו.
דורמסקית.
הפרשנים והחוקרים נתנו דעתם על השם "דורמסקית". יש המפרשים (ספר יוחסין השלם), כי מדובר בשם מקום מוצאו של רבי יוסי, שהעיד על עצמו שהוא מדמשק ומשמעות דורמסקית = דמשק. לפי הסבר זה מתקבל השם "יוסי איש דורמסקית". לדעת אחרים (סדר הדורות), דורמסקית אינו שם מקום, אלא שמו של אביו של רבי יוסי. דעה נוספת היא דעת ר' בנימין זאב (וילהלם) בכר, כי דורמסקית היה שמה של אימו של רבי יוסי, וזו הייתה גיורת מדמשק.
מחלוקותיו עם רבי יהודה.
רבי יוסי שהיה מן הדור השלישי, היה כבר זקן כאשר התפלמס עם רבי יהודה שהיה בן הדור הרביעי. את פער הגילאים ביניהם אנו יכולים לשמוע מסגנון דבריו של רבי יוסי, והסמכותיות שבהם.
מכבי קהיר
מכבי קהיר (בערבית: مكابي القاهرة) הייתה אגודת ספורט וקבוצת כדורסל בפרט, שהשתייכה לארגון מכבי העולמי, והתקיימה בעבר בעיר קהיר בירת מצרים.
היסטוריה.
האגודה הוקמה בשנת 1932 וחדלה מלהתקיים בסוף שנות ה-50. היו בה מספר ענפי ספורט, והעיקרי שבהם היה הכדורסל. בשנות ה-40 הייתה הקבוצה בין הבולטות בליגה המצרית. הקבוצה התבססה על חמישה אחים בני משפחת הררי (מוריס, לאון, זוזי, דוד ואמיל), שהבולט בהם, זאכי הררי (כונה גם זוזי הררי או זאכי סאלים) היה גם שחקן נבחרת מצרים. ביחד עם אליהו עמיאל, ששימש כיושב ראש איגוד הכדורסל הישראלי בסוף שנות ה-70.
מאמן קבוצת הכדורסל שהתמודדה בליגת הכדורסל המצרית היה משה כהן, אביו של הכדורגלן אבי כהן. אחיו התאום של משה, אדוארד כהן, שימש כשחקן מוביל בקבוצה. עוד שחקן ששיחק בצעירותו במועדון היה אברהם חמו.
ב-1944 זכתה הקבוצה באליפות מצרים ובספטמבר בשנים 1945 ו-1946 ערכה מסעי משחקים בארץ ישראל. גם ב-1956 זכתה הקבוצה באליפות מצרים, לאחר שגברה על קבוצת הצבא המצרי 57:59.
בשנת 1957, לאחר רדיפות והתנכלויות מצד הממשל המצרי כלפי יהודי מצרים בעקבות מלחמת סיני, עלו חלק משחקני האגודה לישראל. כמה מביניהם היו ממייסדי קבוצות הכדורסל של הפועל באר שבע בסוף שנות ה-50 ומכבי אשדוד בתחילת שנות ה-60.
כוס שוט
כוס שוט (באנגלית: Shot Glass) ידועה גם בשם: Shooter, היא כוס המשמשת בעיקר להגשת משקאות חריפים. כוס שוט מכילה בין 50–60 מיליליטר נוזל. נהוג להגיש בה משקאות חריפים שרוצים להימנע מהטעם שלהם. לרוב, המשקאות הנלגמים מכוס שוט יהיו בעלי אחוזי אלכוהול רבים. כאשר רוצים לקבל אפקט של שכרות בזמן קצר, ניתן לצרוך כמויות גדולות של אלכוהול בצורה זו.
קיימים משחקים בהם המפסיד חייב לשתות אלכוהול מכוס שוט, למשל בהכאת כלי במשחק שחמט שתייה, איקס עיגול ועוד.
בישראל נהוג לקרוא לגרסה מוקטנת של כוס השוט "צֵ'יְיסֶר", אם כי במקור, צ'ייסר הוא למעשה משקה עם מעט אלכוהול כמו בירה ששותים לאחר המשקה הכבד כמו ויסקי או טקילה.
מאכס נורדאו
דימיטר פופוב
דימיטר אילייב פופוב (בבולגרית: Димитър Илиев Попов; 26 ביוני 1927 - 5 בדצמבר 2015) היה פוליטיקאי, עורך דין ושופט בולגרי, אשר בין 1990 ל-1991 כיהן כראש ממשלת בולגריה.
פופוב נולד בעיר קולה שבמחוז וידין (באותה עת בממלכת בולגריה) וב-1950 הוסמך למשפטים באוניברסיטת סופיה. בין 1972 ל-1990 כיהן כשופט בבית המשפט המחוזי בסופיה.
לאחר התפטרותו של אנדריי לוקאנוב נבחר פופוב לעמוד בראש ממשלת מעבר, שכונתה "ממשלת הקונצנזוס הלאומי" וזכתה לגיבוי מרבית המפלגות הפוליטיות בבולגריה. בכך היה לפוליטיקאי הראשון מאז 1946 שעמד בראש ממשלת בולגריה ולא נמנה עם חברי המפלגה הקומוניסטית הבולגרית. בתקופת כהונתו נוסחה חוקה חדשה למדינה והחל תהליך הפרטה בקרב מקצת החברות הציבוריות. ממשלתו של פופוב יזמה רפורמות נוספות שתכליתן הייתה להוביל את הכלכלה הבולגרית מריכוזיות לכלכלת שוק. חלק מיוזמות אלו יושמו על ידי ממשלו של פיליפ דימיטרוב, מחליפו של פופוב בתפקיד.
ב-1992 התמודד פופוב ללא הצלחה לתפקיד נשיא בולגריה, פרש מהחיים הפוליטיים ופתח משרד עורכי דין בסופיה. בהמשך, מילא מספר תפקידים ציבוריים ובמקביל עסק בייעוץ למשרד המשפטים הבולגרי.
שער בנימין
אזור התעשייה שער בנימין הוקם בשנת 1998 כאזור מסחר ושירותים במזרח בנימין, בשטח שיפוט המועצה האזורית מטה בנימין. כק"מ צפונית ליישוב אדם על כביש 60, במרחק של כ-7 דקות נסיעה מירושלים, ושטחו כ-600 דונם.
במתחם פועלים אולם אירועים, חנויות מזון, מאפייה, מועדון כושר, מרפאות, חנות רהיטים, חנויות בגדים, אופטיקה, חנויות למוצרי תינוקות וצעצועים, חנות למוצרי טיולים, חנויות לכלי בית, חנות נעליים, מרכז התפתחות למשפחה, פנצ'ריה ומוסך, וכן משרדי החטיבה להתיישבות של הסוכנות היהודית, מחלקת הרווחה של המועצה האזורית ונקודת משטרה. כמו כן, מוקם במקום קומפלקס אירועים על ידי חברת "אינסייט בינה", פארק טכנולוגי–תעשייתי על ידי המועצה האזורית, מרכז רפואת חירום אזורי ומתחם שכולל את כל משרדי המועצה האזורית. אזור המסחר נועד לספק את צורכיהם של אלפי התושבים באזור מזרח בנימין, ומשרת יהודים ופלסטינים.
אזור התעשייה הוקם על ידי המועצה האזורית "מִנְהֶלֶת אזורי תעשייה", והחברה הכלכלית החברה לפיתוח מטה בנימין אשר מקדמות הבאת מפעלים ופיתוח של אזור התעשייה. גם משרד התמ"ס השקיע בפיתוח האזור כ-20 מיליון ש"ח.
המקום מוגדר כאזור עדיפות לאומית א' וקיימות בו הטבות מס נרחבות, במטרה ליצור מקומות תעסוקה לתושבי היישובים היהודים והערבים באזור. אזור התעשייה משרת ערבים ויהודים כאחד, הן כמקום תעסוקה והן כמרכז קניות ושירותים, והוא צוין לחיוב כדוגמה לדו-קיום.