בית הממשלה בוולינגטון שבניו זילנד משמש כמקום מגוריו של המושל הכללי של ניו זילנד. מבנה נוסף בשם "בית הממשלה" מצוי בעיר אוקלנד ומשמש כבית מגורים רשמי נוסף של המושל הכללי של ניו זילנד (עדיין ניצב על תילו בית הממשלה הישן בעיר זו.
פיג'י.
בית הממשלה ממוקם בוויקטוריה פרייד (Victoria Parade) בעיר סובה שבפיג'י. המבנה נבנה עבור מושל האיים בשנת 1928 והחליף את בית הממשלה הקודם לו שנשרף בעקבות מכת ברק. כיום משמש המבנה כביתו של נשיא פיג'י.
קנדה.
אחוזת רידו באוטווה שבקנדה משמשת כמגורי המושל הכללי של קנדה. מבנה מגורים נוסף של המושל היא מצודת קוויבק.
בכל אחת מפרובינציות קנדה מצוי מבנה המכונה "בית הממשלה" והמשמש את המשנים למושל.
בפרידריקטון ממוקם מבנה המכונה בית הממשלה הישן.
פואד מבזע
פואד מֶבּזָע (בערבית: فؤاد المبزع; נולד ב-16 ביוני 1933) הוא פוליטיקאי תוניסאי שכיהן כנשיא תוניסיה.
ביוגרפיה.
מבזע למד משפטים וכלכלה בפריז. היה חבר פעיל במפלגת הנאו-דיסטור הלאומנית של חביב בורגיבה. לאחר סיום הפרוטקטורט הצרפתי והכרזת הרפובליקה התוניסאית, בשנת 1957, מילא תפקידים מובילים באיגוד הכללי של הסטודנטים בתוניסיה (UGET) ובאגודת הסטודנטים המוסלמים הצפון אפריקאים (AEMNA) בפריס. בשנת 1961 נכנס לתפקיד עוזר בקבינט של מזכיר המדינה לבריאות הציבור והרווחה. באותה שנה הוא נבחר כחבר ונשיא הוועדה לתיאום נאו-דיסטור. בשנת 1964, עם שינוי השם של הנאו-דיסטור, ל"המפלגה הסוציאליסטית הדוריאנית" (PSD), הפך מבזע לחבר בוועד המרכזי של המפלגה שהחזיקה במונופול הפוליטי. עד סוף העשור עמד בראש הביטחון הלאומי בממשלה ושוב במחלקת הנוער והספורט. בין 1969 ל-1973 הוא החזיק בראשות עיריית עיר הבירה תוניס. בהמשך כיהן בתפקידים דיפלומטיים שונים, ובפרט כשגריר תוניסיה במרוקו בשנים 1986–1987.
הוא כיהן כיושב ראש בית הנבחרים התוניסאי מ-1997 עד 2011, והיה שר הנוער והספורט, השר לבריאות הציבור ושר התרבות והמידע.
לאחר בריחתו של הנשיא זין אל-עאבדין בן עלי מהמדינה בעקבות פרוץ המחאות האלימות בתוניסיה הוא התמנה ב-15 בינואר 2011 לנשיאה הזמני של תוניסיה על פי החלטת מועצת החוקה ובהתאם לחוקה. ראש הממשלה מוחמד ע'אנושי מינה עצמו יום קודם לנשיא הזמני, אלא שמועצת החוקה החליטה כי על פי החוקה ממלא מקום הנשיא הוא יו"ר הפרלמנט. על פי סעיף 57 של החוקה התוניסאית, בחירות חדשות חייבות להיערך בתוך 45 עד 60 יום מאז מינוי יו"ר הפרלמנט לנשיא הזמני.
נשיא תוניסיה
נשיא תוניסיה (בערבית: رئيس الجمهورية التونسية; בצרפתית: Président de la République Tunisienne) היא המשרה הבכירה ביותר בתוניסיה וראש המדינה. הנשיא נבחר על ידי העם לתקופת כהונה בת 5 שנים ויכול להיבחר לקדנציה אחת נוספת רצופה או לא רצופה. הנשיא ממנה את ראש הממשלה ואת שרי הממשל.
היסטוריה.
התפקיד נוצר ב-25 ביולי 1957 עם הכרזת כינון הרפובליקה התוניסאית. קודם לכן שלט במדינה שליט תוניסיה מוחמד אל-אמין משושלת חוסייניד. נשיא המדינה הראשון היה ראש הממשלה חביב בורגיבה, ששלט עד 1987, כשאז הודח על ידי ראש הממשלה זין אל-עאבדין בן עלי שנבחר ברוב קולות ב-1989 והודח גם הוא כעבור למעלה מ-20 שנה לאחר שפרצו מחאות אלימות.
פואד אלמבזע
נחל יתלה
נַחַל יִתְלָה הוא נחל הזורם בשמורת נחל כפירה שבהרי ירושלים ונשפך לנחל כפירה. אזור הנחל משתרע בין כביש ירושלים-ת"א לבין השטחים הבנויים של ירושלים, ומהווה בית גידול למאות זנים של צמחים וחיות בר.
הנחל נקרא על שמה של העיר יתלה, מיישובי שבט דן, המוזכרת בתנ"ך: מעל הנחל עובר התוואי של קו הרכבת המהיר לירושלים באמצעות גשר הרכבת מעל נחל יתלה. תוכנית זו זכתה להתנגדות של בשל הפגיעה האקולוגית והנופית הצפויה לשמורה.
המהפכה בתוניסיה (2011)
ההפיכה בתוניסיה או מהפכת היסמין (בערבית: ثورة الياسمين) החלה ב-18 בדצמבר 2010 כסדרה של הפגנות ומהומות רחבות היקף נגד השלטון הדיקטטורי של נשיא תוניסיה, זין אל-עאבדין בן עלי, שנמשך 23 שנים ברציפות. המפגינים מחו על השחיתות, האבטלה, תנאי החיים הקשים ודיכוי חופש הביטוי וזכויות יסוד אחרות. ההפגנות והמהומות שהפכו להתקוממות עממית ברחבי המדינה, הביאו את בן עלי ומשפחתו לטוס לערב הסעודית ב-14 בינואר 2011, ובסמוך לאחר מכן, להדחת בן עלי מתפקיד הנשיא.
חלק גדול מהפרשנים סבורים, כי במבט לאחור, ניתן לדבר על כישלון של האביב הערבי. לפי מגזין Foreign Affairs, כעשור לאחר התחלת האביב הערבי תוניסיה היא "המדינה היחידה שאפשר לומר שהצליחה להפוך מרודנות מוסלמית טיפוסית לדמוקרטיה חדשה".
מהלך האירועים.
האירועים החלו ב-18 בדצמבר 2010. במספר ערים בתוניסיה היו מחאות של סטודנטים ושל צעירים מתוסכלים שהפגינו נגד עליית המחירים, האבטלה הגואה במדינה והמשבר הכלכלי הקשה שפגע בכלכלת המדינה. בתקשורת כונו האירועים גם בשם מהפכת היסמין בניסיון לשייכם לסדרת המהפכות הקרויות "מהפכות הצבע", אך השם והשיוך הנ"ל שנויים במחלוקת. המדיה השתמשה לעיתים גם בכינוי "מהפכת ויקיליקס" לתיאור המאורעות בתוניסיה, בשל העובדה שבאתר "ויקיליקס" נחשפו, קודם לאירועים אלה, מברקים דיפלומטיים של מחלקת המדינה של ארצות הברית, בהם תואר בן עלי כאדם מושחת ביותר.
המאורעות החלו בעקבות תקרית שאירעה בעיירה סידי בוזיד, הנמצאת כ-200 קילומטרים מדרום-מזרח לתוניס הבירה. צעיר מקומי בשם מוחמד בועזיזי, בן 26, ניסה להתפרנס ממכירת ירקות ופירות בדוכן לא חוקי. הדוכן פונה על ידי השלטונות, ובתסכולו הצית את עצמו בועזיזי ומת מפצעיו. בהזדהות עם מצבו, צעירים תוניסאים רבים יצאו להפגין, והמחאות התפשטו לערים נוספות במדינה. ב-22 בדצמבר התאבד חוסיין נאג'י, אף הוא בשל חוסר יכולתו למצוא עבודה. ב-24 בדצמבר, בעיצומה של הפגנה, שוטרים תוניסאים ירו למוות במפגין, מוחמד עמארי שמו.
ההפגנות האלימות הלכו והתגברו והנשיא זין אל-עאבדין בן עלי הורה על תגבור כוחות הביטחון במטרה לדכא את ההפגנות. בד בבד עם ניסיונות הדיכוי התגברו ההפגנות ולבסוף הובילו ב-14 בינואר 2011 לבריחתו של הנשיא בן עלי מהמדינה: בליווי מטוסי קרב לוביים הוא הוברח לערב הסעודית, לאחר שצרפת סירבה להעניק לו מקלט מדיני. את מקומו על כס הנשיאות תפס ראש הממשלה מוחמד ע'אנושי, שהוחלף ביו"ר הפרלמנט, פואד מבאזע.
גם לאחר הימלטותו של בן עלי נמשכו המחאות ועל פי נתוני האו"ם, גרמו עד ה-1 בפברואר 2011 למותם של לפחות 219 איש, מתוכם 72 שנהרגו בזמן מהומות בבית סוהר.
השפעות על מדינות אחרות.
המהומות בתוניסיה פתחו את האביב הערבי, במהלכו התחוללו הפגנות ומהומות גם באלג'יריה, תימן, ירדן, סוריה, מצרים, בחריין, לוב ומדינות אחרות, בהן נערכו מחאות רחבות היקף, ולעיתים גם התקוממויות עממיות כנגד השלטונות. הפגנות המחאה הנרחבות במצרים, שהובילו אל ההפיכה במצרים (2011), היוו את גל המחאות הראשון במדינה ערבית נוספת, שהחל בעקבות ההפגנות רחבות ההיקף שהובילו להפיכה בתוניסיה.
משפטו של הנשיא בן עלי.
ב-14 ביוני 2011 הודיע ראש הממשלה הזמני של תוניסיה כי בן עלי יישפט שלא בפניו בבית דין צבאי ובבית משפט אזרחי. ב-20 ביוני פסק בית המשפט כי הנשיא ורעייתו אשמים בשורת עבירות פליליות, ודינם נגזר ל-35 שנות מאסר ותשלום קנס של כ-65 מיליוני דולרים.
לאחר המהפיכה.
ב-23 באוקטובר 2011 נערכו הבחירות הכלליות הראשונות לפרלמנט בתוניסיה, מאז שהמדינה זכתה בעצמאות, והמפלגה האסלאמיסטית "התחייה" ("א-נהדה") זכתה במירב הקולות והמושבים לפרלמנט. בתגובה לכך יצאו נציגי המפלגות החילוניות להפגנות מחשש להפיכת המדינה למדינה אסלאמית קיצונית, חרף הכרזת ראשי המפלגה כי תנסה ליישם את מודל הדמוקרטיה הטורקית.
ב-28 באוקטובר 2011 יצאו מאות מפגינים לרחובות העיר סידי-בוזיד, התעמתו עם המשטרה והציתו בנייני ממשל.
מפלגת א-נהדה הקימה קואליציה שתי מפלגות חילוניות קטנות והצהירה שתשמור על האופי החילוני של השלטון. לאחר הקמת הממשלה אירעו שתי התנקשויות במנהיגי שמאל, שעליהן הממשלה לא הגיבה, ובמחאה פרצו הפגנות ענק. בניסיון למנוע הידרדרות הקימו איגוד העובדים, איגוד המעסיקים, לשכת עורכי הדין וארגון זכויות אדם מקומי את "רביעיית הדיאלוג הלאומי", שקראה להחלפת הממשלה ויצירת חוקה, ובינואר 2014 הוקמה ממשלת מומחים עד השלמת חקיקת החוקה. במהלך שנת 2014 נערכו בחירות חדשות ולאחריהם הוקמה ממשלת אחדות בראשות מפלגת 'נידא תוניס' ובהשתתפות מפלגת א-נהדה הדתית.
המחאות האלימות בתוניסיה (2010-2011)
פואד מבאזה
בקתת פאנלינג
בקתת פאנלינג (באנגלית: Fanling Lodge; בסינית: 港督渡假別墅) הוא מבנה הממוקם באזור קאם צין שבטריטוריות החדשות שבהונג קונג, בסמוך לפאנלינג ולקוו טונג.
המבנה בן שתי הקומות נבנה בשנת 1934 כבית נופש עבור מושל הונג קונג, במטרה להחליף את בקתת ההר שניצבה בראש פסגת ויקטוריה (באתר בו ממוקם כיום גן הפסגה). המבנה משמש בתפקיד זה מאז ועד היום (למעט בתקופת מלחמת העולם השנייה). מאז שנת 1997 עת עברה הונג קונג לשליטת סין העממית הפך המבנה לבית הנופש של ראש הרשות המבצעת של הונג קונג, והוא שוהה בו בסופי שבוע.
סלנט (פירושונים)
בית הממשלה (איי פוקלנד)
בית הממשלה (באנגלית: Government House) הוא מבנה היסטורי הממוקם בעיר סטנלי שבאיי פוקלנד. המבנה משמש כביתו הרשמי של מושל איי פוקלנד מאז נבנה בשנת 1845.
המבנה מוגדר כמבנה היסטורי לשימוש.
בשנת 1982, במהלך פלישת כוחות צבא ארגנטינה לאיי פוקלנד הגנו חיילי חיל הנחתים המלכותי על המבנה בקרב ההגנה העיקרי מפני הפלישה. כניעתם בתום קרב זה הביאה לכיבוש האיים ולתחילתה של מלחמת פוקלנד.
אהרן היימן
יעקב בן-טולילה