הית' לדג'ר
הית' אנדרו לדג'ר (באנגלית: Heath Andrew Ledger; 4 באפריל 1979 – 22 בינואר 2008) היה שחקן קולנוע ובמאי וידאו קליפים אוסטרלי. היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "הר ברוקבק", וזכה לאחר מותו בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בתור הג'וקר בסרט "האביר האפל".
ביוגרפיה.
לדג'ר נולד בפרת' שבאוסטרליה המערבית. הוריו הם סאלי לדג'ר (לבית רמשואו), מורה לצרפתית, וקים לדג'ר, נהג מרוצים ומהנדס מכרות. לדג'ר למד בבית הספר היסודי מריס מאונט שבגוסברי היל, ולאחר מכן בבית הספר התיכון גילדפורד.
בגיל 17 עזב לדג'ר את לימודי התיכון כדי להפוך לשחקן.
קריירה.
לדג'ר עבר לסידני אולם שב לפרת' על מנת לשחק בסדרת הטלוויזיה "Sweat" בה גילם תפקיד של רוכב אופניים הומוסקסואל. בשנת 1997 הופיע בסרט האוסטרלי "Blackrock" ובסדרת הפנטזיה הטלוויזיונית "Roar". בשנת 1999 השתתף בקומדיה "10 דברים שאני שונאת אצלך" ובסרט הדרמה "Two Hands".
בשנים 2000–2001 שיחק בסרטים "הפטריוט", "מונסטר בול" ו"סיפורו של אביר". בשנת 2001 זכה בפרס ShoWest על תפקידו בסרטים "הפטריוט" ו"סיפורו של אביר".
בשנת 2005 זכה לדג'ר בפרס גלובוס הזהב, בפרס מעגל המבקרים של ניו יורק ובפרס מעגל המבקרים של סן פרנסיסקו על משחקו בסרט "הר ברוקבק", שבו שיחק את דמותו של אניס דל מאר - בוקר הומוסקסואל, כמו כן היה מועמד לפרס האוסקר על תפקיד זה. בנוסף על כך, בשנה זו שיחק גם בתפקידים ראשיים בסרטים "קזנובה" ו"האחים גרים". בהמשך אותה שנה שיחק בדרמה שמספרת על תרבות הסקייטבורד, "שליטי דוגטאון" בבימויה של קתרין הארדוויק.
ב-2007 שיחק בסרט "אני לא שם" לצד כריסטיאן בייל ושארלוט גינסבורג.
בנוסף ב-2007, לוהק לדג'ר לתפקיד הנבל הג'וקר בסרט "האביר האפל" (סרט ההמשך של "באטמן מתחיל"). עם ליהוקו עלו ביקורות כנגד הליהוק שבאותה עת נחשב לחריג, אך עם זאת ב-2008 השתתף לדג'ר בצילומי הסרט.
חיים אישיים.
בשנים 2004–2007 היה בזוגיות עם השחקנית האמריקאית מישל ויליאמס, שאותה פגש בצילומי "הר ברוקבק". הם אף התארסו, וב-2005 נולדה להם בת משותפת בשם מטילדה רוז. הם נפרדו בספטמבר 2007.
לאחר מותו, צצו טענות שלדג'ר הותיר אחריו גם בת סודית מקשר רומנטי שהיה לו בגיל 17. אולם טענות אלו הופרכו בכתבי העת על ידי דודיו של לדג'ר ועל ידי הוריה של הנערה.
מותו.
ב-22 בינואר 2008, סמוך לסיום צילומי הסרט "האביר האפל", נמצא לדג'ר בדירתו בסוהו ללא רוח חיים, עקב הרעלה משילוב של תרופות מרשם וכדורי שינה.
לאחר מותו זכה משחקו של לדג'ר לתשבחות ביקורתיות עבור גילום "הג'וקר" ב"האביר האפל", וב-11 בינואר 2009 זכה לדג'ר על תפקידו זה בפרס גלובוס הזהב. במאי הסרט, כריסטופר נולאן, קיבל את הפרס בשמו. ב-22 בפברואר 2009 לדג'ר זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקיד הג'וקר. אמו, אביו ואחותו עלו לבמה לקבל את הפרס בשמו. הג'וקר של לדג'ר נרשם ברשימת הנבלים הקולנועיים הגדולים ביותר בכל הזמנים. התשבחות שקיבל על תפקיד זה היו הודות למשחקו ועל הפיכת הדמות לכל כך מרושעת.
מספר שבועות לפני מותו החל לדג'ר להצטלם לסרטו של טרי גיליאם, "מופע הפלאים של דוקטור פרנסוס". מאחר שהסרט מתרחש בעולם פנטזיה, לאחר מותו הפתאומי הוחלט ללהק מספר שחקנים נוספים לתפקיד שגילם (ג'וני דפ, ג'וד לאו וקולין פארל), ולהוסיף לדמותו את היכולת לשנות את צורתה. הסרט יצא לאקרנים במהלך שנת 2009.
לאחר מותו גופתו נשרפה ואפרו פוזר סמוך לקברי סביו בבית העלמין קראקאטה שבמערב אוסטרליה.
הית לדג'ר
לביאה הון
לביאה הון (נולדה בשנות ה-30 של המאה ה-20) היא מלהקת וסוכנת שחקנים ישראלית, שהקימה את הסוכנות הראשונה בישראל העוסקת בתיווך בין שחקנים לבין גורמי הפקה בקולנוע בטלוויזיה ובתיאטרון. הון קיבלה את פרס אופיר על מפעל חיים.
ביוגרפיה.
לביאה הון נולדה בתל אביב, גדלה והתחנכה בקיבוץ בית אלפא. שרתה בצבא כאלחוטנית, שם הכירה את בעלה הראשון עמו עברה להתגורר בירושלים. לאחר חמש שנים התגרשה ועברה להתגורר בתל אביב, עבדה במשרד הכרטיסים "לאן" ושימשה מזכירת הלהקה בצל ירוק, וכן עבדה עם אברהם דשא (פשנל) במועדון החמאם ביפו.
ב-1966 פגשה את מנחם גולן שהציע לה לעבוד כמנהלת הפקה של הסרט "פורטונה", ותפקיד זה היא מילאה בסרטים ישראליים וזרים שנוצרו באותה התקופה, כמו: "ארבינקא" (בבימויו של אפרים קישון), "עם ישראל חי" (בבימויו של אסי דיין), "פוטו רומן" (בבימויו של טל רון).
ב-1968 החלה לפעול כסוכנת שחקנים. ניסיונה בתחום הקולנוע והתיאטרון, והיכרותה עם שחקנים ידוענים ואנשי בוהמה, הביאו אותה לטווית קשרים ביניהם ובין גורמי ההפקה של סרטים, וקשרים אלה שימשו לה את הבסיס להקמת הסוכנות הראשונה בישראל העוסקת בתחום זה. הון פעלה בקרב חבורת לול, ובין השחקנים של אותה התקופה אותם ייצגה היו: אריק איינשטיין, ג'וזי כץ, עדנה לב, רבקה מיכאלי, אסי דיין, גילה אלמגור, ששי קשת, יונה אליאן, גדי יגיל, עליזה רוזן
ושלמה בר-שביט. בהמשך ייצגה שחקנים רבים אחרים ובהם: אקי אבני, שרון אלכסנדר, מיכל זוארץ, מוחמד בכרי, חלי גולדנברג, שרגא הרפז, מרגלית אנקורי, ניצה שאול, מיקי ורשביאק, אמל מורקוס, ג'וליאנו מר ורבים אחרים.
הסוכנות של לביאה הון ליהקה כ-50 סרטים, ובהם של הבמאים: אורי זוהר, חיים טופול, אסי דיין, משה מזרחי, עמוס קולק, ג'ורג' עובדיה, עמוס גיתאי. במאים זרים עימם עבדה: קוסטה גברס, דושאן מקבייב, ג'ון יוסטון, בוב מיסיורובסקי. כמו כן השתתפה בליהוק סדרות טלוויזיה, בהן: "רמת אביב גימל", "פיק אפ" ו"בטיפול".
ב-2005 קיבלה את פרס אופיר של האקדמיה הישראלית לקולנוע על מפעל חיים.
בחודש פברואר 2017 נישאה הון לבנצי צבעוני, לאחר 17 שנות זוגיות.
ב-2019 בן זוגה בנצי נפטר.
לה בוהם
לה בוהם (באיטלקית: La bohème) היא אופרה בארבע מערכות מאת ג'אקומו פוצ'יני לליברית מאת ג'וזפה ג'אקוזה ולואיג'י איליקה, המבוססת על ספרו של אנרי מירז'ה "תמונות מחיי הבוהמה". הופעת הבכורה של "לה בוהם" מאת פוצ'יני התקיימה ב-1 בפברואר 1896 ב"תיאטרו רג'ו" בטורינו, תחת שרביטו של המנצח ארתורו טוסקניני.
בן זמנו של פוצ'יני, המלחין רוג'רו לאונקוואלו, חיבר אף הוא אופרה בשם "לה בוהם" המבוססת על אותו הסיפור, אך לליברית משלו. אופרה זו, המתמקדת יותר ביחסיהן של הדמויות מרצ'לו ומוזטה (בניגוד לזו של פוצ'יני המתמקדת ביחסי רודולפו ומימי), הועלתה לראשונה בשנת 1897. אף כי "לה בוהם" מאת לאונקוואלו זכתה בשעתה להצלחה, האפילה עליה יצירתו של פוצ'יני, ואכן כיום, בעוד ש"לה בוהם" מאת פוצ'יני היא אחת האופרות המבוצעות ביותר בעולם האופרה, את יצירתו של לאונקוואלו אין מבצעים כמעט כלל.
תקציר העלילה.
מערכה ראשונה - בעליית הגג של ארבעת הבוהמיאנים, ערב חג המולד.
הצייר מרצ'לו העסוק במלאכתו ורודולפו המביט החוצה מן החלון נמצאים בדירתם הקטנה ומתלוננים על הקור העז. לבסוף מחליט רודולפו כי על מנת להתחמם ישליכו לאש את המחזה שכתב. קולינה, ידידם הפילוסוף נכנס ומתרעם על כך שבערב חג המולד לא הסכימו לקבל ממנו ספרים כמשכון. נכנס אז שונאר, המוזיקאי שבחבורה, ובידו מאכלים ושאר מצרכים מכל טוב. שונאר מנסה לספר לחברים על מקור עושרו (עסקה מוזרה עם לורד אנגלי), אך אלה אינם שועים לסיפורו ומתנפלים על האוכל שהביא עמו. שונאר גוער בהם ואומר כי את האוכל ישמרו לימי מחסור וכעת ילכו לחגוג את חג המולד בבית הקפה "מומיס" שברובע הלטיני.
בעודם שותים, נכנס בעל הבית בנואה, ודורש מהם לשלם את שכר הדירה שהבטיחו לו זה מכבר. בדברי חנופה ותוך מזיגת יין לבנואה כוס אחר כוס, משכרים החברים את בעל הבית וגורמים לו לפצוח בסיפורי כיבושיו הרומנטיים. משנודע לחבורה מפיו כי הוא אדם נשוי, הם מגרשים אותו מביתם, "מזועזעים" כביכול מחוסר מוסריותו, ובכך נמנעים פעם נוספת מתשלום שכר הדירה.
החברים מתכוננים לצאת לבית הקפה, אך רודולפו אומר כי עליו לסיים לכתוב עוד כמה שורות במאמר לעיתון, ומבטיח להצטרף אליהם תוך רגע קט. בעוד רודולפו מנסה להשלים את מלאכתו, נשמעת דפיקה בדלת, ונכנסת מימי, תופרת שגרה בסמוך אליהם. זו מספרת כי אין לה גפרורים וכי נרה כבה ומבקשת מרודולפו, שבינתיים שם לב כי אינה חשה בטוב, להדליק לה אותו. עוד לא מספיקה היא לצאת וכבר חוזרת בהיזכרה כי השאירה את מפתחותיה. בעוד השניים מחפשים אחר המפתחות, כבים שני הנרות, ובעלטה נתקלים רודולפו ומימי זה בזה. רודולפו אוחז בידה ופוצח באריה "Che gelida manina", ובה מספר למימי עליו ועל אורח חייו. באריה משלה ("Sì. Mi Chiamano Mimì") משיבה מימי ומספרת בתורה על חייה. קריאות החברים המחכים לרודולפו למטה קוטעות את האווירה האינטימית. רודולפו מציע למימי להישאר עמו בבית במקום לצאת, אך זו מעדיפה להתלוות אליהם. השניים פוצחים בדואט אהבה סוחף ("O soave fanciulla").
מערכה שנייה, ברובע הלטיני.
הרחובות הומים מאדם. רוכלים מכריזים בקול על מרכולתם ("Aranci, datteri! Caldi i marroni" - "תפוזים, תמרים! ערמונים חמים!"). מופיעה החבורה המהלכת בין ההמון העליז. רודולפו קונה למימי מצנפת, אנשים מתמקחים על מחירי סחורות, ילדים רצים לראות מה הביא עמו פרפיניול, מוכר הצעצועים. החמישה נכנסים לבית הקפה "מומיס".