הטלנובלה "לנצח נשים קטנות" מגוללת את סיפורן של חמש נשים; גבריאלה מוראלס (וירחיניה לאגו), אלמנתו של איש משטרה, ואמא ל-4 בנות: פאולה, חימנה, אלחנדרה ומריאנה הצעירה. מריאנה (ולריה בריטוס) היא הבת הצעירה שחווה תהפוכות המאפיינות כל בחורה בגילה: אהבה ראשונה, תשוקה ראשונה, אכזבה ראשונה, וכמובן הרצון לחופש לעשות הכל. אחיותיה הגדולות, אשר כולן בעלות קריירה משלהן, חיות ביחד באותו בית, ומחזיקות בתוכן מטען עצום של תשוקה, בה הן נחבטות כל יום מחדש. פאולה מוראלס (ויויאנה סקונה) מאוהבת עד עמקי נשמתה בדוקטור אדוארדו אלדר (חואן דארטס), שהוא קולגה ושותף שלה בבי"ח בו היא עובדת אך אז חוזרת לחייו של הדוקטור האקסית - קרלה לוסרו (קרינה זמפיני), היא גם עובדת באותו בי"ח בו מועסקים פאולה ואדוארדו, בתחילת הסדרה קרלה היא דמות טובה אך החל מפרק 60, הוחלט להפוך את דמותה לנבלית העיקרית של הסדרה. היא מחליטה בנחישות להטריף את הזוג ככל יכולתה, על מנת למנוע את האושר והאיחוד ביניהם. מה שאדוארדו לא יודע, זה שקרלה נושאת את ילדו ברחמה, לפני שהם נפרדו, והחליטה להסתיר זאת בהתחלה. קרלה מחליטה להחזיר לזרועותיה את אדוארדו אהובה, בכל אמצעי שרק תוכל לבצע, ולא משנה לה עד כמה אהבתו לפאולה גדולה ובלתי ניתנת להריסה. חימנה מוראלס (מגלי מורו) היא עורכת דין ומאוהבת בסבסטיאן אורקיחו (פבלו אלרקון), גבר אשר כפול ממנה בגיל. חימנה מעריצה מעומק נשמתה את העו"ד, אשר מגן עליה וגורם לה להרגיש בטוחה בכל זמן. הכל יכול היה להיות מושלם, לולא היה מעורב פה בנו של העו"ד - גסטון אורקיחו (פבלו אצ'ארי). גסטון מתאהב גם הוא בחימנה היפה, על אף היותה בת הזוג של אביו. עם הזמן חימנה מוצאת עצמה מאוהבת לחלוטין בגסטון הצעיר והמושך, ומפה הדרך חזרה, בלתי אפשרית. אלחנדרה (פאולה קרום) היא עיתונאית הנחושה לנקום את מות אביה השוטר אך האתגר האמיתי שלה יהיה כאשר היא תפגוש בדייגו (פבלו ראגו), פרח כמורה צעיר, ותתאהב בו בצורה נואשת.
דגל צה&quot;ל
אנטון ארנסקי
אנטון סטפנוביץ' ארנסקי (ברוסית: Антон Степанович Аренский, 12 ביולי 1861 - 25 בפברואר 1906) היה מלחין, פסנתרן ומורה רוסי.
ארנסקי נולד בנובגורוד שברוסיה. כישרונו המוזיקלי התגלה בגיל מוקדם וכבר בגיל 9 חיבר כמה שירים ויצירות לפסנתר. בשנת 1879 עבר עם הוריו לסנקט פטרבורג, שם למד הלחנה בקונסרבטוריון של סנקט פםרבורג אצל ניקולאי רימסקי-קורסקוב.
אחרי סיום לימודיו בקונסרבטוריון בשנת 1882, קיבל ארנסקי משרת הוראה בקונסרבטוריון של מוסקבה. בין תלמידיו שם היו אלכסנדר סקריאבין, סרגיי רחמנינוב ואלכסנדר גרצ'אנינוב.
בשנת 1895 חזר ארנסקי לסנקט פטרבורג כמנהל המקהלה הקיסרית, משרה שאליה התקבל בהמלצת מילי באלאקירב. ארנסקי פרש ממשרתו זו בשנת 1901 ואת שארית חייו עשה כפסנתרן, מנצח ומלחין.
ארנסקי מת משחפת בסאנאטוריום בפרקייארווי שבפינלנד.
המוזיקה שלו.
צ'ייקובסקי השפיע על כתיבתו המוזיקלית של ארנסקי יותר מכל מלחין אחר. ואומנם, רימסקי-קורסקוב אמר, "בצעירותו, הושפע ארנסקי ממני; בהמשך הייתה זו השפעתו של צ'ייקובסקי. הוא יישכח עד מהרה." הגישה שגרסה, כי ארנסקי חסר סגנון אישי מובהק, תרמה להזנחה ארוכת-ימים של המוזיקה שלו, אף כי בשנים האחרונות זכה מספר גדול של יצירותיו להקלטות. פופולריות ביותר הן "וריאציות תזמורתיות על נושא של צ'ייקובסקי", המבוססות על אחד משירי הילדים של צ'ייקובסקי, אופוס 54.
ארנסקי הצטיין ביותר, כנראה, במוזיקה קאמרית, סוגה שבה חיבר שתי רביעיות מיתרים, שתי שלישיות פסנתר וחמישיית פסנתר אחת.
הבלתי משוחדים
הבלתי משוחדים (באנגלית: The Untouchables) הוא סרט מאפיה דרמטי תקופתי משנת 1987 המבוסס על סדרת טלוויזיה משנת 1959 ועל ספרו של אליוט נס, המתאר את מאמציו להביא את הגנגסטר האיטלקי-אמריקאי אל קאפונה למשפט במהלך תקופת היובש בארצות הברית. במאי הסרט הוא בריאן דה פלמה והתסריטאי הוא דייוויד מאמט. הסרט משחזר את שיקגו של ראשית שנות השלושים, ומככבים בו קווין קוסטנר כאליוט נס, שון קונרי כשוטר המקוף האירי-אמריקאי ג'ים מאלון, ורוברט דה נירו כקאפונה.
קונרי זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר עבור תפקידו בסרט. הסרט הפך ללהיט, והכנסותיו בעולם היו 76 מיליון דולר. משחק מחשב המבוסס על הסרט הופץ בידי ספקטרום סינקלייר, Amstrad CPC, קומודור 64, Amiga, ולאחר מכן Nintendo Entertainment System, Super Nintendo Entertainment System.
סרט מבוא בשם "הבלתי משוחדים: עלייתו של קאפונה" (The Untouchables: Capone Rising) נמצא בשלבי הפקה בבימויו של בריאן דה פלמה. הסרט מספר את סיפור עלייתו של אל קאפונה.
עלילה.
תקופת היובש בארצות הברית הביאה לגל פשע מאורגן בשנות העשרים וראשית שנות השלושים. כנופיות שונות הבריחו כמויות גדולות של אלכוהול ושלטו על עסקיהן באמצעות אלימות וסחיטה. הבעיה הקשה ביותר הייתה בשיקגו, שם שלט מנהיג המאפיה אל קאפונה (רוברט דה נירו) כמעט על כל העיר (אפילו על ראש העיר), וסיפק אלכוהול באיכות נמוכה ובמחירים גבוהים. סוכן משרד האוצר אליוט נס (קווין קוסטנר) התמנה לעמוד בראש הפעולות ללכידת אל קאפונה והאימפריה שלו. האסטרטגיה ההתחלתית בה נקט נס הייתה עריכת פשיטות בהשתמשו ביחידות גדולות של שוטרים, אולם אלו נחלו כישלון, לרוב עקב השחיתות שפשתה במשטרה, ומידע עליהן דלף למבריחים בראשות קאפונה שדאג לסכלן.
בחפשו אחר רעיונות לשינוי טקטיקה ביקש נס עזרה מהשוטר הוותיק ג'ים מאלון (שון קונרי), אירי-אמריקאי שאינו מושחת, שייעץ לו לגייס צוות טרי ישירות מהאקדמיה לשוטרים, שכן שם הם עדיין לא נתונים להשפעות שחיתות. השניים הולכים לאקדמיה ומגייסים צוער איטלקי-אמריקאי בשם ג'ורג' סטון, במקור ג'וזפה פטרי (אנדי גרסיה), שהוא גם צלף מוכשר. אדם נוסף שהתגייס לקבוצתם הוא רואה החשבון אוסקר ואלאס צ'ארלס מרטין סמית, שהוצב לצוות מוושינגטון, וכך התגבש צוות שמסוגל להילחם בקאפונה ללא חשש שחיתות.
הם עורכים את פשיטתם המשותפת הראשונה על סניף דואר מקומי, שבו נמצא מחסן של אלכוהול בלתי חוקי. מאלון, כמו רוב השוטרים, יודע היכן נמצא האלכוהול ויודע כי אין עושים דבר בנידון מכיוון שאיש אינו מעוניין להרגיז את קאפונה וכנופייתו. הפשיטה נוחלת הצלחה וללא הרוגים. הצלחתם של הארבעה מכה הדים והם זוכים לפרסום בעיתונות. ואלאס מגלה ומדווח לנס שקאפונה לא הגיש דו"ח מס הכנסה מזה ארבע שנים, מאז 1926. בהסתמך על כך ניתן להאשימו בהעלמת מס, אם לא מתאפשר להרשיעו בדרך אחרת. בשלב מסוים מנסה אחד מפקידי העירייה המושחתים בשירות קאפונה לשחד את נס ואנשיו בסכום כסף גדול כדי שיוותרו על החקירה, אולם נס דוחה בזעם את השוחד ומשליך את האיש החוצה ביחד עם מעטפת המזומנים.
כוונותיו של קאפונה מובהרות כאשר המתנקש הראשי בשירותו, פרנק ניטי, עובר בשעת לילה מאוחרת עם מכוניתו ליד ביתו של נס ומעיר "אדם צריך להיזהר שלא יקרה דבר רע למשפחתו" וממהר להסתלק מהמקום. בהבינו שקאפונה אכן מתכוון לפגוע בו ובמשפחתו, שולח נס את אשתו ובתו למקום סתר מוגן, בעודו מדריך את צוותו לשמור על פרופיל נמוך בחקירות.
במהלך פשיטה על קבוצת מבריחים שנערכת בגבול ארצות הברית-קנדה מצליח מאלון לשבות את ג'ורג', מנהל החשבונות של קאפונה, ולשכנע אותו לספק להם הוכחות על הכנסותיו. בתום הפשיטה, משהם מגיעים לבניין מטה המשטרה, מלווה אותו וואלאס במעלית ושם יורה בהם ניטי המחופש לשוטר, והורג את שניהם. ההתנקשות מותירה את נס ללא עד וללא הוכחות כנדרש להגשת כתב אישום על העלמת הכנסות נגד קפונה. תסכולו מניע אותו לגשת לבית המלון בו התגורר קאפונה כדי להתעמת עמו לפני אנשיו, אלא שמאלון מגיע לשם בדיוק בזמן, ודוחף את נס החוצה ומציל אותו מזעמו של קאפונה.
מאלון מאיץ בנס לעכב את התובע שכבר עומד לוותר על הגשת כתב האישום, בעוד הוא ינסה לאתר את פיין, מנהל חשבונות נוסף של קאפונה. הוא אכן לומד על מקום הימצאו של פיין לאחר חילופי מהלומות עם חברו, מייק דורסט, מפקד המשטרה האירי הקשיש והמושחת. מאלון מזמין את נס לביתו כדי למסור לו את המידע, אך לפני שזה מגיע אליו, זוכה מאלון לביקורו של בריון חמוש בסכין המכונה 'בוטי', שאותו מניס מאלון באיומי אקדח. אלא שבדלת ביתו אורב לו גם ניטי ומרסס אותו בתת מקלע. נס וסטון מגיעים ומוצאים את מאלון פצוע ומדמם אנושות, ובנשימותיו האחרונות מספיק לדווח לשניים היכן ומתי בדיוק יעזוב פיין את שיקגו ברכבת.
נס וסטון מגיעים לתחנת הרכבת ומוצאים את פיין, עליו שומרים 'בוטי' וגנגסטרים נוספים. לאחר קרב יריות אכזרי (הומאז' לסצנת מדרגות אודסה מתוך הסרט אוניית הקרב פוטיומקין של סרג'יי אייזנשטיין) מצליחים השניים להרוג את בוטי ואת שאר השומרים, למעט את פיין עצמו שנותר בחיים. פיין מעיד בבית המשפט נגד קאפונה ומודה שהעביר לו במשך כשלוש שנים מעל 1.3 מיליון דולרים, בעוד נס מבחין בכך שקאפונה נינוח ואפילו מחייך, ללא חשש מתקופת המאסר הארוכה הצפויה לו עתה, ואז גם מבחין נס בניטי הנושא אקדח בתוך אולם בית המשפט. בסיוע פקיד בית המשפט מוציא נס את ניטי מהאולם וזה מגיש להם מכתב מראש עיריית שיקגו המבקש "להגיש כל סיוע לפרנק ניטי". נס שולף ממעילו של ניטי קופסאת סיגריות, בכוונה לעשן, ואז מבחין בכתובתו של מאלון רשומה בפנקס הגפרורים, ומכך מסיק שניטי הוא שרצח את מאלון.