גרסה נוספת גורסת שהיהודים הראשונים התיישבו בעיירה ירמיץ' בראשית המאה ה-18. הם הקימו נמל על גדות הנהר ומחסני סחורות. ב-1806 חיו בירמיץ' 108 יהודים, ובסוף המאה ה-19 חיו בה 258 יהודים, כ-30% מכלל העיירה. חלק מהילדים היהודים בעיירה התחנכו "בחדר" וחלק בבית הספר הרוסי הכללי אשר הוקם בה בראשית המאה ה-20, ובו למדו גם יהודים מעיירות אחרות בסביבה. היהודים בעיירה התפרנסו ממסחר זעיר ורוכלות, מעטים מהם התפרנסו מעבודת כפיים ומשקים חקלאיים. אנשי העיירה ירמיץ' היו בקשרים טובים עם טורץ העיירה הסמוכה, שאף היוותה עבורם מקום לשיווק ולמסחר עסקיהם. לעיירה ירמיץ' היה רב ובית כנסת. בית הכנסת נשרף בדלקה גדולה בשנת 1908 עם בתי מגורים רבים. באותו מקום שבו עמד בית הכנסת נבנה בית כנסת אחר. בירמיץ' שבין שתי מלחמות העולם פעלו מספר תנועות נוער ציוניות. תנועת "השומר הצעיר" פעלה משנת 1930 ואחריה ב-1932 הוקם קן "גורדוניה". תקופה זאת הוגדרה כתקופה של "חלומות לציון, לעבודה ולחלוציות".
הקהילה היהודית בזמן מלחמת העולם השנייה.
לקראת תחילת מלחמת העולם השנייה היו בעיירה כ-110 יהודים (20% מכלל האוכלוסייה). ירמיץ' נכבשה בספטמבר 1939 על ידי הצבא האדום על פי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. כעבור שנתיים, בסוף יוני 1941, העיר נכבשה על ידי כוחות גרמניה הנאצית במסגרת מבצע ברברוסה.
הגרמנים הוציאו צווים מיוחדים ליהודים, הורו להם לשים טלאי צהוב, לשמור מרחק מהלא יהודים וחלקם נשלחו לעבודות כפייה. היהודים שנשלחו לעבודות הכפייה סבלו מהתעללות בדרכים שונות. באוגוסט באותה שנה כמאה יהודים הועברו לגטו שנוצר באזור בית הכנסת המקומי, בו הם סבלו מרעב. כעשרים יהודים נשדדו ונורו למוות בכיכר השוק. זמן קצר לאחר מכן, לפי חלק מהמקורות ב-4 בנובמבר 1941, נלקחו היהודים האחרונים באמצעות משאיות ליער הקרוב ושם הם נורו למוות. רק מעטים הצליחו לברוח, להצטרף לפרטיזנים ולהינצל. חלק מהניצולים הגיעו לאיטליה ומשם הפליגו לארץ ישראל באוניית מעפילים.
העלייה מצרפת
עלייה של יהודי צרפת לישראל התקיימה לכל אורך קיומה של מדינת ישראל. אין מדובר בעליה המונית או גדולה בממדיה; ועם זאת, מתחילת העשור השני של המאה ה-21 ואילך, העלייה מצרפת היא הגדולה ביותר במספר העולים, ביחס למדינות מוצא אחרות, ומאפייניה והשפעתה על החברה הישראלית ניכרים. מתחילת קום המדינה ועד שנת 2018 עלו לישראל מעל כ-210,000 יהודים מצרפת.
יהדות צרפת.
בצרפת קיים הריכוז הגדול באירופה, והשלישי בעולם, של יהודים (אחרי ישראל וארצות הברית). לפני תחילת מלחמת העולם השנייה היו בצרפת 300,000 יהודים. כ-25% מהם נרצחו בשואה. לאחר השואה, הייתה צרפת המדינה היחידה ביבשת אירופה אליה היגרו יהודים במספרים גדולים. כ-80,000 עקורים ממזרח אירופה ומרכזה התיישבו בה מיד לאחר מלחמת העולם השנייה. בשנות ה-50 הגיעו לצרפת כ-19,000 יהודים ממצרים עם הרעת מצב היהודים שם. בשנים 1956–1967, סיום הקולוניאליזם הצרפתי בצפון אפריקה כמו גם מלחמת ששת הימים הביאו להגירה המונית של כ-235,000 יהודים מתוניסיה, אלג'יריה ומרוקו. בכך הפכו יהודי צפון אפריקה לרוב בקהילה היהודית בצרפת. הקהילה היהודית המורחבת, שכוללת בני זוג של יהודים, מונה כ-600 אלף איש, וזכאי חוק השבות מונים כ-700 אלף.
מניעים לעליה.
יהודי צרפת השתלבו היטב בצרפת, נהנים מחופש דת מצד אחד, ומכל הזכויות של השתייכות לרפובליקה הצרפתית מצד שני. עליה של יהודי צרפת לישראל אמנם התקיימה מתקופת קום המדינה, אך בממדים קטנים. עם זאת, היו מספר אירועים שגרמו להגדלת מספר העולים באופן ניכר. בתקופת האינתיפאדה השנייה בתחילת שנות ה-2000, ובהמשך במהלך המבצעים והמלחמות שניהל צה"ל בארגוני טרור מוסלמים, חלה לסירוגין עלייה בתקריות האנטישמיות כנגד יהודים בצרפת, שהתבטאה בהשחתת בתי קברות ובתי כנסת לצד תקיפות אלימות כנגד יהודים, בעיקר מצד מוסלמים. התקריות החמורות ביותר בתקופה זו היו חטיפתו ורציחתו באכזריות של אילן חלימי בידי כנופיית מהגרים מוסלמים בשנת 2006, רציחתם של מורה ושלושה תלמידים בבית הספר בטולוז בידי צעיר מוסלמי בשנת 2012, ורציחת ארבעה יהודים בפיגוע במרכול יהודי בפריז בשנת 2015.
התנכלויות אלו הובילו לגלי הגירה של יהודי צרפת, חלק גדול מהם פנו לארצות הברית, בריטניה, קנדה, וחלקם, בליווי עידוד גורמים ציוניים ופרו-ישראלים שונים עלו לישראל ובחרו להתיישב על פי רוב במרכזי הערים הגדולות בהם כבר הייתה קיימת אוכלוסייה מיוצאי צרפת, בעיקר: רעננה, נתניה, אשדוד, אך גם בירושלים ממניעים דתיים.
מאפייני העלייה מצרפת.
העלייה מצרפת אינה עליה "המונית". במסגרת העלייה מצרפת הגיעו לישראל משנת 2001 עד שנת 2012 בממוצע כ-2,000 עולים בשנה. רובה כולל צעירים בעלי מקצוע (כמחציתם בעלי תואר אקדמי), מונעי לאומיות מוצהרת, או מוטיבציה דתית, עם רצון לגדל ילדים במדינה יהודית. זאת, לצד דאגתם מההתנכלויות נגד יהודים כמו גם שיקולים כלכליים וחשש מאבטלה. משנת 2013 מגיעים לישראל כ־4000 עולים צרפתים בשנה, פחות מאחוז מכלל יהדות צרפת. עליה זו מודעת לעצמה ולזכויותיה, וניתן להגדירה כ"עליית יש ברירה",
מאחר שמדובר בעלייה של יהודים בעלי אמצעים ומקצועות בעלי יכולת לתרום, וציפיות לתנאי קליטה ומחייה ראויים. עקב זאת, חלק ניכר מהעולים עוזבים. כ-10% מהם שבים לצרפת במהלך שלוש השנים הראשונות שלהם בארץ, בעיקר בשל קשיי קליטה ושפה, קשיי תעסוקה, יוקר המחיה בישראל השונה ממה שהורגלו אליו בצרפת, וקיומה של אלטרנטיבה אטרקטיבית.
סנאי אדום אמריקני
סנאי אדום אמריקני (שם מדעי: Tamiasciurus hudsonicus) הוא מין של סנאי אדום פרווה שתחום תפוצתו בצפון אמריקה הצפונית. סנאי זה מזכיר במראהו את הסנאי האדום המוכר, אך למעשה שייך לסוג נפרד. שני המינים חיים באזורים אחרים ואינם חופפים, מה שמפחית את התחרות ביניהם.
אורכו של הסנאי 28–35 סנטימטרים ומשקלו 200–250 גרם. הוא בעל פרווה אדמדמה עם זנב בעל גוון אדום עז וקצוות שחורים, בטן וחזה לבנים ועיניים שחורות מוקפות בטבעת אפורות בהירות. הסנאי הוא יונק מותאם לטיפוס על עצים והוא מסתייע בזנב הארוך והשעיר שלו ובכפות רגליו הגדולות.
תפוצת הסנאי היא ביערות מחטניים על עצים כמו אורנים או אשוחים. הסנאי נפוץ באזורים בהם יערות מחט משגשגים כמו במרבית קנדה, דרום אלסקה, צפון-מזרח ארצות הברית, לאורך הרי הרוקי וסביב הימות הגדולות. הוא אינו מצוי סביב המישורים הגדולים ובמרבית דרום ארצות הברית, שם אין מספיק עצי מחט, אם כי אוכלוסייה הררית מתקיימת באריזונה. כמו כן הוא אינו מצוי לחופי קולומביה הבריטית ואזור הפסיפיק נורת' וסט, בהם מצוי קרובו סנאי דאגלס ("Tamiasciurus douglasii").
הסנאי הוא אוכל-כול הניזון בעיקר מזרעים שונים, אצטרובלים, פירות יער וגרגרים, פטריות לרבות רעילות, ביצים, חרקים קטנים ואף מגוזלים או מצעירי ארנבת השלג כאשר הם זמינים ביותר. לסנאי טורפים רבים ביניהם שונר צפוני ומצוי, זאבים, קויוטים, שועלים, סמוריים שונים ועופות דורסים.
אפולודון
מרמיטה שעירה
מרמיטה שעירה (שם מדעי: Marmota caligata) היא מין של מרמיטה ממשפחת הסנאיים החיה בצפון-מערב אמריקה הצפונית. היא מכונה באנגלית: "the whistler" - "השרקנית", עקב קריאות האזהרה הרמות שלה.
תיאור.
מרמיטה זו היא מהגדולות שבבני משפחת הסנאיים, אם כי בממוצע היא קטנה יותר מהמרמיטה האלפינית ודומה לגודל של מרמיטה אולימפית ("Marmota olympus") או של מרמיטת ונקובר ("Marmota vancouverensis"), אשר לעיתים נכללות במין זה. המרמיטה מגיעה לאורך של 62–82 סנטימטרים עם זנב באורך 17–25 סנטימטרים. המרמיטות בעלות דו-צורתיות זוויגית בולטת והזכרים גדולים בהרבה מהנקבות במרבית תת-המינים. משקלה של המרמיטה משתנה לאורך השנה עקב תרדמת החורף הקשה שהיא עוברת. באזור מאי, כאשר הם מתעוררים הם יכולים לשקול 3.75 ק"ג, אך עד לספטמבר הם יכולים לשקול עד 7 ק"ג. מספר פרטים יכולים להגיע למשקל של 10 ק"ג והשיא שנמדד הגיע למשקל 13.5 ק"ג.
למרמיטה זו פרווה ארוכה אפורה כהה-חומה כהה ולעיתים שחורה אך הפנים בהירות יותר בגווני אפור-אפור בהיר והאף והשפתיים מוקפים באזור לבן מוקף בפס שחור. המרמיטה היא מכרסם מגושם יחסית ובעל רגליים רחבות, גוף עגלגל, אוזניים קצרות וזנב רחב ושטוח.
הן חיות לאורך מורדות הרים עד גובה 2,500 מטר מאלסקה עד לדרום נהר היוקון שבדרום קנדה וגם בוושינגטון, מונטנה ואיידהו שבארצות הברית. המרמיטות חיות במחילות באדמה בהן הן נחות ואוכלות. הן חיות ביחידות משפחתיות קטנות וישנות יחדיו במשך החורף.
McDonald's
Burger King
ענת ציפקין אביבי
ענת ציפקין אביבי (נולדה ב-14 בינואר 1971) היא אשת ציבור ישראלית ועיתונאית לשעבר ב"כלכליסט", מכהנת כחברת מועצה אזורית חוף כרמל. לקראת הבחירות לכנסת ה-21 שובצה במקום ה-17 ברשימת הימין החדש בראשות נפתלי בנט ואיילת שקד, אולם הרשימה לא עברה את אחוז החסימה.
לקראת הבחירות לכנסת ה - 22, שובצה במקום 21 של ימינה.
ביוגרפיה.
נולדה כענת פלד וגדלה בקריית קריניצי, שברמת גן. בשנת 1984, לקראת סיום בית הספר יסודי, נסעה משפחתה לשליחות בניו יורק בעקבות עבודתו של האב שקיבל את ניהול כל סניפי בנק לאומי בניו יורק. ציפקין אביבי סיימה את תיכון בליך ברמת גן בשנת 1989, התגייסה לצבא והשתחררה כקצינה בדרגת סגן בשנת 1992 לאחר שירות קבע קצר. לציפקין אביבי שתי אחיות צעירות ממנה.