הפגוניה הערבית (שם מדעי: Fagonia arabica) היא בן-שיח ממין פגוניה ממשפחת הזוגניים, הגדל בעיקר בערוצים חוליים במדבר. היא נפוצה בצפון אפריקה ועד מערב אסיה. הפגוניה הערבית פורחת מאפריל עד יוני. יש לה ענפים זקופים וירוקים, המתנשאים לגובה של 18–27 ס"מ, ושחלה מחומשת שהופכת לפרי. הפרח שלה הוא בעל חמישה עלי כותרת סגולים, ובמרכז הכותרת יש עשרה אבקנים צהובים. עליה תלתניים והגבעול עגול. הפגוניה הערבית אחרי הפגוניה הרכה, היא השכיחה מבין מיני הפגוניה במדבר.
מקומות ותנאי גידול.
שמו של הצמח מעיד על יחסו למדינות ערב, מקום הגידול שלה. היא שכיחה בכמה בתי גידול במדבר, ונחשבת לצמח חולות. הפגוניה גדלה על אדמה שהיא חול מיוצב או על שדות חול מעורבים בלס או על אבני גיר, במקומות הרריים ובדרום הארץ. תפוצתה העולמית משתרעת במדבריות צפון אפריקה ואסיה כגון פקיסטן, אפגניסטן והודו.
הפגוניה הערבית בישראל.
מקומות תפוצותיה בארץ הם בעיקר בצפון הנגב, בהרי אילת, מדבר יהודה, בקעת ים המלח והערבה. פריחת הפגוניה בארץ היא בעונות המעבר, האביב והסתיו.
שימושים.
לפי הרפואה העממית הנהוגה באישורים מסוימים באסיה ובאפריקה, הפגוניה הערבית משמשת כתרופה למספר מחלות, החל מבעיות בקיבה ועד לטיפול בסרטן. רפואה זו מייחסת לצמח זה מגוון יכולות מרפא, כאשר כל חלק בפרח משמש כתרופה לבעיה רפואית אחרת. עלי הפגוניה הערבית יכולים לשמש כפלסטרים ולחיטוי הפצע, בנוסף לכך היא חומר משתן, תרופה מכייחת בטיפול נגד חום, אסתמה, שיעול, הפרעות בכבד ובמחלות קיבה. יתרה על כך מייחסים לפגוניה סגולות בטיפול ברקמות, בקירור העור ובטיפול בתשישות. צמח זה כמעט אינו בשימוש בישראל.
מחקרים.
מאות מחקרים נעשו על הפגוניה הערבית, החל מקדחת ועד לסרטן, כולם מוצאים את הריפוי בצמח המרפא הזה. הודות למחקרים שנעשו מספר שנים, החוקרים הגיעו למסקנות בנוגע לסגולותיו של צמח והיום יש מידע רב על הצמח ופרטים על היכולות השונות שלו. יתרה על כך מפני שהצמח נעשה שימושי מאוד בקרב אנשים רבים, המחקרים נהיו נרחבים, והמדענים אשר מגלים כל יום דבר חדש על היכולות שלו מאמינים שצמח המרפא הוא העתיד.
פפיון ארוך רגליים
פִּפְיוֹן אָרֹךְ רַגְלַיִם (שם מדעי: "Anthus Richardi") היא הציפור הנודדת הגדולה ביותר מבין הציפורים השייכות לסוג פיפיון במשפחת הנחליאליים. השם "Anthus" מגיע מהשפה הלטינית ופירושו ציפור מרעה קטנה, והשם "Richardi" נוסף על שמו של חוקר הטבע הצרפתי צ'ארלס ריצ'רד (1745–1835), שגילה אותה.
תיאור המין.
הפפיון ארוך הרגליים הוא הגדול ביותר ממשפחת הנחליאליים, בעל עמידה זקופה, זנב ארוך, רגליים ארוכות ומקור חזק. גופו בצבע חום ובדרך כלל בעל חזה מנוקד קלות. גבו מפוספס יותר מגבו של הפפיון הצהוב, הדומה לו בצבעי גופו הצעיר. צבע ראשו של הפפיון ארוך הרגליים מודגש, וקדמת העין בהירה. סימן זה לעיתים קשה להבחנה, והדבר תלוי בזווית התצפית. הטופר האחורי של הפפיון ארוך מאוד. אורך גופו נע בין 17 לבין 20 סנטימטרים ומוטת כנפיו בין 29 לבין 33 סנטימטרים. קריאת התעופה של הפפיון דומה לשל ציפור הדרור אך חזקה מאוד.
תפוצה.
הפפיון ארוך הרגליים נוהג להתרבות בדרום סיביר, במונגוליה, בחלקים של מרכז אסיה, בצפון, במרכז ובמזרח סין. הציפור נודדת דרומה בחורף בגבולות תת-היבשת ההודית ובדרום-מזרח אסיה וניתן למצוא אותה מדרום לסרי לנקה, בסינגפור ובצפון בורנאו. חלק קטן מאוכלוסיית הפפיון עובר במערב בעונת הסתיו, ופרטים נצפו במדינות אירופה, במזרח התיכון ובצפון אפריקה. הציפור נצפית מדי שנה בעיקר בין חודש ספטמבר לחודש נובמבר באזור החוף של בריטניה, הולנד וסקנדינביה ומדי פעם עשויה להופיע באביב. בתקופה שאחרי החורף, ניתן לצפות בה גם במדינות כמו ספרד, פורטוגל ומרוקו.
תזונה והתנהגות.
התזונה של הפפיון ארוך הרגליים מבוססת בעיקר על חסרי חוליות הנמצאים בצמחייה, בקרקע ובסדקים שבסלעים. לעיתים הוא תופס חרקים מעופפים על ידי קפיצות או תוך כדי טיסות קצרות.
ציפור זו נמצאת בעיקר באזורים פתוחים, במיוחד בשטחי שפלה נמוכים. היא שוכנת בארץ יבשה, באזור הערבה, ומעדיפה בתי גידול פוריים ולחים יותר. בדרך כלל הפפיון מתועד כשהוא לבדו או כשהוא נמצא בקבוצות קטנות.
קינון, דגירה ורבייה.
עונת הקינון של הפפיונים נמשכת במהלך כל השנה, אך מתרחשת בעיקר בין חודש אוגוסט לבין חודש דצמבר. הקינים בנויים מעשב בצורת קערה עמוקה עם שבבי עצים ודשא רך או טחב על הקרקע. נקבת הפפיון מטילה בין שתים לחמש ביצים, והיא דוגרת במשך 13 ימים.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-56
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-56 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך ב-23 בפברואר 2003 הוענקו לסרטים הטובים ביותר של שנת 2002.
הסרט "הפסנתרן" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר לרומן פולנסקי. דניאל דיי-לואיס זכה בפרס השחקן הטוב ביותר על הסרט "כנופיות ניו יורק", וניקול קידמן זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר על הופעתה בסרט "השעות". כריסטופר ווקן זכה בפרס שחקן המשנה על הסרט "תפוס אותי אם תוכל", וקתרין זיטה-ג'ונס זכתה בפרס שחקנית המשנה על הסרט "שיקגו". הסרט "The Warrior" בבימויו של אסיף קפדיה נבחר לסרט הבריטי המצטיין של שנת 2002.
חלוקת פרסים.
זכיות מרובות
מועמדויות מרובות
מקסוס G50
מקסוס G50 (באנגלית: Maxus G50) הוא מיניוואן קומפקטי, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Maxus (שם רשמי: SAIC Maxus Automotive Co., Ltd) חברת בת של סאיק מוטור אשר מיוצר מאפריל 2019.
חיים קריו
חיים קָריוֹ (נולד בשנת 1954) הוא גיטריסט ישראלי ומעבד מוזיקלי. בין היתר ניגן בגיטרות אקוסטיות וחשמליות עם רותי נבון, דני ליטני, אריק איינשטיין, שלום חנוך, יגאל בשן, מני בגר, יוסי בנאי ואחרים ובהרכבים שליוו תוכניות טלוויזיה.
תולדות חייו.
נולד בטורקיה ועלה לישראל עם משפחתו בגיל 3. התגורר בחולון. בגיל 10 החל לנגן בגיטרה. במלחמת יום הכיפורים בשנת 1973, שובץ לצוות הווי ובידור והופיע בפני חיילים במוצבים עם המתופף מאיר ישראל, יוני נמרי, רותי נבון ולהקת אף אוזן גרון. שנה לאחר מכן הוקלט לראשונה כנגן בשירה של רותי נבון "גשם בעיתו". באותה עת ניגן מדי שבוע בתוכנית "מפגש אמנים" עם אהוד מנור ששודרה בטלוויזיה הישראלית, דבר שהפך אותו למזוהה בציבור.
על סמך הופעותיו אלה הזמין אותו מיקי גבריאלוב לנגן ולעבד את תפקידי הגיטרה באלבום ובמופע "סע לאט" של אריק איינשטיין בשנת 1974.
בשנת 1975 הצטרף קריו ללהקת הפלטינה. עוד באותה שנה ניגן בהקלטות אלבומו של אריק איינשטיין "שירים".
ב-1976 הצטרף כחבר ללהקת "שמיים" שליוותה את דני ליטני באלבומו בשם זה (עם אהרלה קמינסקי בתופים, אוהד אינגר בבס, אלונה טוראל בקלידים וריקי מנור בכלי הקשה וקולות), הופיע עם יגאל בשן וניגן בהקלטות אלבומו של איינשטיין "ילדים".
ב-1977 ניגן בתקליטו של שלום חנוך "אדם בתוך עצמו" ובמסע ההופעות שליווה תקליט זה (שכלל הופעה בפסטיבל נביעות 1978), שתיעוד שלו ראה אור ב-1978 בתקליט "שלום חנוך בהופעה חיה". עוד ב-1977 השתתף עם חבריו הנגנים ללהקת "שמיים" בהקלטות אלבומו של צביקה פיק "קליידוסקופ".
כן השתתף קריו כנגן אולפן ונגן הרכב ליווי בפסטיבל הזמר והפזמון, פסטיבל שירי הילדים וכנגן בתוכנית האירוח של ירון לונדון "עלי כותרת" וביצע את אות הפתיחה של התוכנית עוד להיט עם אילן מוכיח.
ב-1978 השתתף בהקלטות אלבומו של יגאל בשן "מכת שמש". עוד באותה שנה ניגן סולו גיטרה בלוזי מלא עוצמה בהקלטת השיר "מה יהיה בסופנו", שהופיע באלבום הבכורה של נורית גלרון.
ב-1979 השתתף בהקלטות אלבומו של שלמה ארצי "דרכים" והופיע עם אריק איינשטיין ושלום חנוך במסע ההופעות המשותף שלהם, שתועד בתקליט אריק איינשטיין ושלום חנוך בהופעה משותפת. כמו כן השתתף בנגינה ב-2 שירים באלבום הבכורה של דייוויד ברוזה, שהבולט בהם היה "סניוריטה".
ב-1980 השתתף במופע ובתקליט של יוסי בנאי אני וסימון ומואיז הקטן, בתקליטו של אריק איינשטיין , וניגן בהקלטת השיר "בלדה על אדון כמעט וגברת כבר" מתוך אלבומה השני של יהודית רביץ "גלוי ונעלם".
ב-1981 ניגן בהקלטות אלבומי הרוק של גלי עטרי "קח אותי הביתה", ובאלבום הבכורה של מני בגר "רוק תל אביב" (שכלל את הלהיט "זה היה ביתי", בו גיבש קריו צליל ליווי רוקיסטי חדש).
ב-1982 השתתף בהקלטות אלבומה הרוקי של הזמרת שרי "פסיעה אחת קדימה", באלבומו של אריק לביא "קרוב לפנות בוקר", וכן נערך להשתתפות במחזמר בשם "אברהם אחד" עם אריק סיני, ריקי גל ודודו זר, אך המופע כשל עקב פרוץ מלחמת שלום הגליל.
ב-1983 השתתף בהקלטות אלבומה המצליח של להקת הכל עובר חביבי - "לעבור את הגבול"', ובהקלטות אלבומו של איתן מסורי "לפני שנה".
ב-1985 עזב את הארץ לארצות הברית. תחילה לניו יורק ולאחר מכן ללוס אנג'לס. בלוס אנג'לס ניגן במועדון הישראלי "הללויה" עם מתי סרי, שרית ברוך, אלי דנקר ואחרים והיה בעל חנות שייבאה מוזיקה וספרים מישראל, עבור הקהילה הישראלית בלוס אנג'לס.
מקסוס D60
מקסוס D60 (באנגלית: Maxus D60) הוא SUV (ראשי תיבות: "Sport utility vehicle") מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Maxus (שם רשמי: SAIC Maxus Automotive Co., Ltd) חברת בת של סאיק מוטור אשר מיוצר משנת 2019.
נסיך החלומות (שיר)
נסיך החלומות (ידוע גם בשם ולנטינו) הוא שיר שכתבה שמרית אור, הלחין ועיבד קובי אשרת ובוצע על ידי גלי עטרי. השיר יצא לאור בשנת 1978.
רקע.