חברות קוסמטיקה טוענות שהחלבונים והברזל ממעטפת השליה מעוררים את התחדשות תאי העור ובכך מצמצמים את הקמטים, כלומר יכולים לסייע להסרת קמטים דקים בעור.
עד אמצע שנות ה-90, השתמשו בשליה בתעשיית הקוסמטיקה מתוך מחשבה שהיא מסייעת בהחלקת קמטים. בכל שנה היו נאספים כ-400 טון של שליות מבתי יולדות באנגליה, ומועברים למפעלי קוסמטיקה בצרפת. נוהג זה הופסק מאז בצרפת, אך עדיין נמצא בשימוש ביתר מדינות העולם.
שימושים בתחום הפרמצבטיקה.
מלזון פרמצבטיקה ושות' היא חברת תרופות רשומה ביפן הפועלת מאז 1956, המייצרת תמציות שליה תרופתיות משליה אנושית לשם טיפול בגיל המעבר. שימוש נוסף בתמצית שליה הוא לטיפול בצהבת כרונית.
פלוריסטם, חברה ישראלית, מפיקה תאי גזע משליית אדם לצורך פיתוח טיפולים למחלות שונות. תאי הגזע נלקחים משליות של נשים שעברו ניתוחים קיסריים והסכימו לתרום את השלייה למחקר. החברה רשמה פטנט על גידול של תאי גזע מהשלייה במתקן מיוחד. התאים גדלים על נשאים קטנים המצויים בנוזל, שמאפשר להרבות אותם בתנאים מבוקרים, באופן המדמה את המצב הטבעי בגוף האדם. שיטת הגידול מאפשרת למעשה ייצור המוני של תאים, לצורך ייצור המוני של תרופות. באופן כזה, תאים שנלקחו משלייה אחת יכולים לרפא חולים רבים. תאי הגזע מהשלייה מעוררים את הגוף לגדילה מחדשת של כלי דם ורקמות.
שימושים במזון.
צריכה ישירה.
צריכת השליה מוגדרת כ"אכילת השליה האנושית לאחר לידה, בכל עת, על ידי כל אדם, בצורה גולמית או מעובדת (מבושל, מיובש, ספוג בנוזל)". למרות ההיסטוריה הארוכה של אכילת השליה ברחבי העולם, התרחשויות בתקופה המודרנית של אכילתה הן נדירות. אולם מאז שנות השבעים, עלתה צריכת השלייה בקרב לקוחותיהם של מיילדות ומצדדי בריאות אלטרנטיבית בארצות הברית ובמקסיקו, מתוך אמונה שיש לה יתרונות בריאותיים. לדעת חלק מהאנשים, חומרי ההזנה שעברו מהאם לעובר במשך חודשי ההיריון עדיין טמונים באיבר ואסור לבזבז אותם. הם מאמינים שהשליה הגולמית יכולה לספק בדיוק את מה שהאם זקוקה לה כשהיא מתאוששת מהלידה ומתחילה להניק. יש נשים שבוחרות לשתות את השליה בתוך שייק פירות תוך שעות ספורות מרגע הלידה, ישנן המקפיאות ומעבירות אותה לייבוש והכנסה לכמוסות, או שישנן אפילו הקורעות נתח מהשליה ומניחות על יד חניכיים.
חוקרים רבים נותרו סקפטיים בשאלה אם אכילת השליה היא בעלת ערך לבני אדם. בסקירה שנערכה בשנת 2015 על 64 השנים האחרונות של מחקרי השליה, נמצא כי בעוד שמיעוט הנשים במדינות המערב רואות את השליה כמפחית הסיכון לדיכאון אחרי לידה ומשפר את ההחלמה, אין באמת שום הוכחה שזה המצב.
בתעשיית המזון.
ישנם מספר מזונות, רבים מהם משווקים כבעלי יתרונות בריאותיים, המשתמשים בשליה כמרכיב מרכזי וזה בנוסף לצריכת שליה על ידי אימהות ומשפחות בתרבויות רבות. חברת פלנטק ושות' ביפן מכינה משקה המכונה "משקה שליה" המכיל שליה. החברה טוענת כי המשקה משתמש בשליה כחומר גלם, ובנוסף שהמשקה צפוי לגרום לחילוף החומרים בגוף להיות פעיל יותר.
שימוש בשליה בחברה ובתרבויות.
במשך השנים יוחסו לשליה גם תפקידים מיסטיים וכוחות ריפוי בתרבויות שונות. ישנן תרבויות בעולם המערבי בהן שורפים את השליה בתום הלידה כסימן לסילוקה. יש שרואים בשליה כ"הזרימה חיים" לעובר במשך תשעה חודשים, ומכאן כאלמנט שיש לכבד אותו, ועל כן תסיים את תפקידה באופן שונה משקית בית החולים המיועדת לה. לכן, יש מי שקובר את השליה בחצר. בתרבויות מסוימות נחשבת קבורת השליה לחובה דתית, שמייחסים לו סגולה בהצלת האם והעובר.
שני שבט נאוואחו האינדיאני קוברים את השליה כסימן מקשר בין אדמת האבות לבין האנשים. המאורים בניו – זילנד גם קוברים את השליה. בשפתם המונחים "שליה" ו"אדמה" הם אותה המילה. בבוליביה מאמינים כי לשליה יש נשמה משלה, ולכן האב רוחץ וקובר אותה במקום סודי ומוצל. אם הדבר לא מבוצע כהלכה מאמינים כי האם או התינוק עשויים לסבול מחולי ואף למות. בפיליפינים נשים קוברות את השליה עם ספרים, בתקווה שהילד שנולד יהיה חכם. בדרום מזרח אסיה למילה "שליה" יש גם משמעות של "מעיל", מכיוון שזהו הבגד הראשון של התינוק. השליה נקברת, ולפי אמונתם, הנשמה עוברת מסע לאחר המוות, אשר מגיע לסיומו במקום בו קבור המעיל, השליה.
בתרבויות אחרות ישנו מנהג לאכול את השליה לאחר הלידה. הכנת השליה למאכל נחשבת פעולה מסורתית בווייטנאם. בסין מאמינים שעל האם להרתיח את השליה, להכין ממנה מרק צח ולשתות אותו כדי לשפר את ייצור החלב שלה.
סיכונים בשימושים בשליות.
רופאים רבים, במיוחד בתרבות המערבית, הביעו חשש כי אכילת השליה עלולה להפיץ מחלות כמו HIV, דלקת כבד, ומחלות אחרות המועברות בדם. אך חשש זה קיים רק במקרים של אכילת שליה שאינה אימהית, שם דם האם מועבר לאדם אחר. פרט לכך, סיכון קטן נוסף הכרוך באכילת השליה, כמו בכל בשר, הוא זיהום חיידקי כתוצאה מאחסון לא ראוי של השליה. במספר סוגי לידות, כמו לידת לוטוס (לידה בה לא חותכים את חבל הטבור אלא מחכים להתנתקותו הטבעית מהאם ימים לאחר הלידה), אכילת השליה אינה אפשרית מאחר שאין אחסון ראוי של השליה. עם זאת, במקרים כאלה, השלייה עשויה לשמש למטרות אחרות, כגון אומנות השליה, או טקסי הקבורה.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:רפואת נשים]]
[[קטגוריה:קוסמטיקה|שלייה]]
[[קטגוריה:תרופות|שלייה]]
[[קטגוריה:מזון|שלייה]]
[[קטגוריה:מיסטיקה|שלייה]]
פיסטולה הריונית
פיסטולה הריונית (באנגלית: Obstetric Fistula) היא בעיה רפואית אצל האישה, בה מתפתח חור בתעלת הלידה כתוצאה מהלידה. החור עלול להתפתח בין הנרתיק ופי הטבעת, שופכן או שלפוחית השתן. מחלה זו נחשבת למחלה המשייכת למדינות העולם השלישי במיוחד בשל חוסר בהיגיינה, משאבים רפואיים וחינוך והיא בעלת השפעות בריאותיות, חברתיות ופסיכולוגיות רבות.
תסמינים.
סימפטומים לפיסטולה הריונית כוללים:
ההשלכה הישירה של פיסטולה הריונית הן דליפה תדירה של שתן, צואה ודם כתוצאה מהחור שנוצר בין הנרתיק לשלפוחית השתן או לפי הטבעת. בכל ההפרשות הללו מצויה חומצה העלולה לגרום לפצעים, כוויות או כיב נרתיקי. כדי להפסיק את בריחת ההפרשות, נשים רבות מגבילות את צריכת הנוזלים והמים בפרט, דבר העלול לגרום להתייבשות. השלכה נוספת עלולה להיות כף רגל שמוטה שנגרמת כתוצאת מפגיעה במערכת העצבים של הגפה התחתונה ועלול לגרום לשיתוק ולחוסר יכולת ללכת. מעבר לכך, זיהום הפיסטולה עצמה עלול לגרום למורסה וכשני שלישים מן הנשים יסבלו מאל-וסת. בין 85% ל-100% מן הנשים שסובלות מפיסטולה הריונית יעברו לידה שאורכה ארוך מן הרגיל, העשויה לגרום למות עובר תוך רחמי. הופעת פיסטולה הריונית בהריון הראשון עלולה להוריד את הסיכויים ללידה תקינה בהריונות הבאים ונשים רבות אינן שורדות את הלידה עקב סיבוכים שנוצרו בעקבות הפיסטולה ההריונית.
השלכות חברתיות
מעבר להשלכות הבריאותיות, בתרבויות מסוימות דבקו סטיגמות מרובות לנשים אשר חוו פיסטולה במהלך הריונן. לדוגמה, בבורקינה פאסו, רוב התושבים אינם מאמינים שמדובר בבעיה רפואית, אלא בעונש שמימי או קללה עבור התנהגות לא מכבדת או בגידה. תרבויות אחרות באפריקה שמדרום לסהרה, מאמינות כי עושר המשפחה מוערך על ידי הילד וכי אישה אשר אינה מסוגלת ללדת בצורה תקינה גורמת למשפחתה להיות נחותה ברמתה הכלכלית והחברתית. דעה רווחת נוספת גורסת כי פיסטולה הריונית מועברת כמחלת מין כעונש על התנהגות מינית פסולה. כתוצאה מכך, נשים רבות מתגרשות או ננטשות על ידי בני זוגן, מורחקות ממשפחתן, חבריהן ואף על ידי עובדי מערכת הבריאות. שיעור הגירושים מנשים שסבלו מפיסטולה בהריונן הם בין 50% ועד 89%. נשים שסבלו מפיסטולה הריונית נמצאות בשיעור מוגבר לחוות משבר נפשי כתוצאה מאובדן הילד, חוסר היכולת לבצע התפקיד המוטל עליהן במסגרת משק הבית, הריח הדומיננטי שנגרם כתוצאה מהפיסטולה והנידוי החברתי.
גורמי סיכון.
במדינות לא מפותחות, פיסטולה הריונית מתפתחת כתוצאה מדיסטוציה כאשר לא ניתן לבצע ניתוח קיסרי. במהלך לידה שאורכה כשלושה עד חמישה ימים, העובר לוחץ על איבר מינה של האם, ומונע מאספקת דם תקינה להגיע לרקמות שבין הפות לפי הטבעת, או בית הפות לשלפוחית השתן. כתוצאה מכך הרקמה עוברת נקרוזה ונרקבת. פיסטולה הריונית עלולה גם להתרחש בעקבות הפלה שבוצעה באופן לא תקין, שבר באגן, סרטן, טיפולי קרינה לאזור האגן, מחלות מעי דלקתיות וטראומה בעקבות ניתוח. גורמים נוספים להתפתחות פיסטולה הריונית הם תקיפות מיניות, לידה בגיל צעיר ואונס. במדינות מפותחות, הגורם העיקרי לפיסטולה הריונית הוא לידה מכשירנית, וגורמי הסיכון הם הריונות מוקדמים או ברווחים קצרים זה מזה וחוסר גישה לשירותי רפואה דחופים.
ישנם גורמי סיכון סוציאליים, פוליטיים וכלכליים אשר גורמים לפיסטולה הריונית בעקיפין, וביניהם עוני, תת-תזונה, חוסר בחינוך, נישואים מוקדמים, אלימות מינית וחוסר בגישה לרפואת הריון ברמה גבוהה.
עוני.
עוני הוא הגורם העקיף העיקרי לפיסטולה הריונית ברחבי העולם. 8% מכלל מקרי המוות בלידה בעולם נגרמים בעקבות פיסטולה הריונית או מצירים חסומים, במדינות עניות מתרחשים יותר מקרי מוות בלידה, ובעקבות כך גם יותר מקרי מוות בעקבות פיסטולה הריונית. במדינות עניות ישנו מחסור באמצי רפואה מספקים להתמודדות עם מקרי פיסטולה הריונית, וכן מחסור באנשי מקצוע מוכשרים להתמודדות עם פיסטולה הריונית. לפי UNFPA, ההערכה היא ש 2.0-3.5 מיליון נשים חיות עם פיסטולה הריונית במדינות מתפתחות, ובכל שנה מתפתחים בין 50,000 ל 100,000 מקרים חדשים.
תת-תזונה.