הוא יצר וכתב מספר סדרות טלוויזיה ישראליות, בהן סדרת הנוער "כפולה" בהשתתפות נועה קירל, שלום אסייג ועפר שכטר, "חיות פשע" בהשתתפות מאור כהן, גל זייד ויובל שגב, "נויורק" בהשתתפות אושרי כהן, יובל שרף ואיתי תורג'מן, "פאנץ'" בהשתתפות צחי גראד, מאור שוויצר ודר זוזובסקי ו"אבודים באסיה" בהשתתפות רותם סלע, עידן רפאל חביב, מעיין בלום וצחי גראד, אשר זכתה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה למיני סדרת הדרמה הטובה ביותר לשנת 2013. עידן הוא גם יוצר הסדרה הקומית "זה לא הגיל" בהשתתפות מירי מסיקה, גפן ברקאי, רמי הויברגר ורבקה מיכאלי וכתב את הסדרה בשיתוף עם התסריטאית רז יובן.
כמו כן שימש כמעצב ראשי בסדרה "DJ &amp; the Fro" אשר שודרה ב-MTV ארצות הברית בשנת 2009.
הוא הגיש פינת פארסה בשם "מבוא לכלכלה עם רועי עידן" בתוכנית "היום שהיה" בהנחיית גיא זהר. בשנת 2018 השתתף עם אשתו בעונת הזוגות של תוכנית הריאליטי "בואו לאכול איתי" ששודרה בכאן 11.
ב-2020 יצר את סדרת המתח "מנאייכ" שמשודרת בערוץ כאן 11, אותה ביים אלון זינגמן. את הרעיון לסדרה קיבל עידן כשהתנדב כשוטר סיור במשטרת לב תל אביב. בנוסף, עידן מופיע בסדרה בהופעת אורח בפרק הראשון של הסדרה וגם בפרקים הראשון והשמיני של עונה 2. הסדרה זכתה בפרס סרטי האקדמיה לסדרת הדרמה הטובה ביותר לשנת 2020
עידן זכה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה על התסריט לסדרת דרמה, לשנת 2020.
קולנוע.
בשנת 2016 כתב את תסריט סרט הקולנוע "ארבע על ארבע" בבימוי שי כנות ובהשתתפות אושרי כהן, עוז זהבי, אליאנה תדהר ושלומי קוריאט.
קליפים.
עידן יצר קליפים לאיה כורם ולהקת ג'ירפות.
עיתונות.
עידן כתב טור פרשנות פוליטי-סאטירי באתר nrg. שימש בעבר כפרשן ביומן הבוקר של גלי צה"ל ובתוכנית "המטה המרכזי" של ערוץ עשר.
הוא שידר פעם בשבוע בתוכנית של אראל סג"ל ב-103fm עד ליולי 2020.
משנת 2020 הוא נמנה עם מגישי הפינה "פערים של אחרים" בתוכנית "מהצד השני עם גיא זהר" בערוץ כאן 11.
משדר תוכנית שבועית ברדיו גלי ישראל בימי חמישי ביחד עם איתמר פליישמן.
קמפיינים פוליטיים.
בשנת 2013 ניהל את קמפיין "עלה ירוק - הרשימה הליברלית" ואף שובץ ברשימה אשר התמודדה לכנסת, ובשנת 2015 שימש כתסריטאי קמפיין הליכוד בבחירות שנערכו באותה שנה. בשני סבבי בחירות 2019 שימש כתסריטאי ואיש קריאייטיב בקמפיין "כחול לבן".
חיים אישיים.
עידן מתגורר במבשרת ציון, נשוי ואב לשתי בנות. אביו של עידן הוא ד"ר - יזם וממציא, ממקימי חברת גיוון אימג'ינג.
סילנו
רבי סילנו (סוף המאה התשיעית) היה פייטן יהודי איטלקי קדום, שחי בונוסה שבדרום איטליה. סילנו הוא כנראה אחד הפייטנים הראשונים באירופה בכלל. הפיוטים הידועים לנו ממנו הם מספר סליחות ושירים לחתונה. עיקר המידע על חייו שאוב ממגילת אחימעץ.
פיוטיו.
ידועות שתי סליחות מפרי עטו: אחת הפותחת "אנקת מסלדיך" שנקלטה במחזורי אשכנז, ובית אחד מתוכה אף נאמר בתפילת נעילה ביום הכיפורים. סליחה שנייה פותחת "אָלֹה וְכַחֵשׁ, רָצֹחַ וְנַחֵשׁ". בסליחה זו הוא כותב שעברו מאז חורבן בית שני "יתר משמונה מאות", מה שמוכיח כי זמנו בסוף המאה התשיעית. בנוסף, ידועים ממנו שלושה פזמונים, המיועדים כנראה לחתונה.
במגילת אחימעץ.
במגילת אחימעץ מסופר עליו כדלהלן. תלמיד חכם מארץ ישראל (כנראה מישיבת גאון יעקב) הגיע לוונוסה ושהה שם מספר שבועות. בכל שבת, נשא החכם האורח דרשה ורבי סילנו שימש כמתורגמן עבורו. פעם אחת נתגלעה מריבה בין אנשי העיר, והם הכו אלו את אלו במקלות. רבי סילנו שרצה להוכיח אותם על מעשה זה החליט לעשות מעשה שובבות. הוא לקח את נוסח הדרשה שהיה בידיו ושינה אותו כך שיתייחס למריבה. בשבת, כאשר החכם דרש הוא קרא את הנוסח "המתוקן" של הדרשה ורבי סילנו ביאר לציבור שהחכם מדבר על המריבה שהייתה באותו השבוע. הרב התבייש מאוד, וכאשר שב ארצה, סיפר לראשי ישיבת ארץ ישראל והם נידו את סילנו.
לאחר מספר שנות נידוי, עלה רבי אחימעץ הזקן לירושלים וגרם בחכמתו להתרת הנידוי. רבי אחימעץ הגיע לירושלים בעשרת ימי תשובה, וחכמי הישיבה כיבדוהו להיות שליח ציבור. רבי אחימעץ התחיל באמירת סליחות ובחר לומר את סליחתו של סילנו, "אלה וכחש". כאשר הגיע לשורה השביעית, במקום , שינה את נוסח הסליחה ואמר , כך שהשתמע מהסליחה שבח לרבנים ולתלמידי החכמים ובוז לצדוקים ולקראים (ולמינים בכלל). חכמי ארץ ישראל שהיו בתקופה זו במאבק עם הקראים שמחו מאוד על הסליחה המשבחת אותם ומבזה את הקראים, וכאשר אמר להם רבי אחימעץ שהמחבר הוא סילנו המנודה, התירו את הנידוי.
בנימין קלאר למד ממעשה זה על הקשרים ההדוקים שהיו בין הקהילה הקדומה באיטליה למרכז הארץ-ישראלי, אולם ראובן בונפיל טען כי הוא מבטא דווקא את המעבר מהשפעה ארץ-ישראלית באיטליה להשפעה בבלית.
תומאס סטפורד
תומס סטפורד
אליפות ישראל בשחמט 2004
אליפות ישראל בשחמט 2004 הייתה האליפות ה-27 של ישראל בשחמט, היא אורגנה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט והשתתפו בה 36 שחמטאים.
האליפות התקיימה בשיטת השווייצרית וכללה 9 סיבובים. היא נערכה ברמת אביב בין 18 בספטמבר ל-29 בספטמבר 2004.
שופטי התחרות היו: אברהם (אבי) דורנר, רווה קליינר ויבגני צודיקביץ'.
בתחרות זכה רב-האמן סרגיי ארנבורג, שצבר 6.5 נקודות מ-9 אפשריות והקדים בהתרת שוויון הנקודות את רב-האמן ויטלי גולוד.
פייטון ריד
פייטון טאקר ריד (באנגלית: Peyton Tucker Reed; נולד ב-3 ביולי 1964) הוא במאי קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. בין סרטיו הידועים נמנים "לגמור עם אהבה", "יס מן", "מעודדות צמודות" ו"הצד שלו, הצד שלה". כמו כן, ריד ביים את סרט גיבור-העל "אנטמן" ושני סרטי ההמשך, "אנטמן והצרעה" ו"".
ביוגרפיה.
ריד נולד בראשית יולי 1964 בראלי, בירת קרוליינה הצפונית, הצעיר מבין שלושת אחיו. לרגל חג המולד ב-1977, קיבל ריד בן ה-13 מצלמת קולנוע סופר 8 , אז התחיל לכתוב ולביים סרטים בכיכובם של חבריו ובני משפחתו. עד מהרה נמשך ריד אל עולם הבימוי והקולנוע ועם גבר לימודיו התיכוניים המשיך ללימודי קולנוע באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. עם תום לימודיו הגבוהים ב-1987, השתכן ריד בלוס אנג'לס, שם נכנס לראשונה לתעשיית הקולנוע הטלוויזיוני כעוזר מפיק ברשת הטלוויזיה ABC.
יצירתו הקולנועית הראשונה הייתה סרט קצר בשם "כמעט גמור" (Almost Beat) ב-1989. בשנים 1990–2001 עסק ריד בעיקר בבימוי תוכניות טלוויזיה, ואף ביים פרק בסדרת האנימציה בחזרה לעתיד". אל תעשיית הקולנוע האמריקאי נכנס עם בימוי סרטו הראשון, "מעודדות צמודות" בכיכובן של קירסטן דנסט ואלייזה דושקו. עם עלייתו לאקרנים נהפך הסרט מיד לשובר קופות ועם הזמן התקבע מעמדו כסרט פולחן. לאחר מכן ביים את הסרט "לגמור עם אהבה" בכיכובם של רנה זלווגר, יואן מקגרגור, דייוויד הייד פירס ושרה פולסון. בין שאר סרטיו נמנים "הצד שלו, הצד שלה" בכיכובם של וינס ווהן וג'ניפר אניסטון ו"יס מן" בכיכובו של ג'ים קארי.
ב-2015 ביים את הסרט "אנטמן" המבוסס על דמות איש הנמלה מחוברות הקומיקס של מארוול, ושגרף כ-520 מיליון דולר אמריקני בקופות. הוא הוסיף לביים את סרט ההמשך של אנטמן, "אנטמן והצרעה", אשר עלה לאקרנים ביולי 2018.
בשנת 2020 החל לעבוד על הסרט "" שמהווה המשך לקודמיו, והוא עתיד להיות מוקרן במהלך 2022.
ריד מתגורר בלוס אנג'לס יחד עם רעייתו השנייה שלייה, לה נישא ב-2013. בשנים 1998–2006 היה נשוי לבת' למור.
יחסי סודאן–פקיסטן
יחסי סודאן-פקיסטן הם היחסים בין הרפובליקה של סודאן לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן. מבחינת שתי הממשלות, היחסים בין המדינות הם לבביים, חמים וקרובים. פקיסטן וסודאן חולקים את אותה הדת וכן את אותו שלטון קולוניאלי בעבר. שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות והארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
היחסים בין המדינות התחזקו לאחר שסודאן הכריזה על תמיכתה בפקיסטן במלחמות הודו-פקיסטן. כמו כן, פקיסטן תומכת בסודאן בסוגיות הגבול שלה עם מצרים ודרום סודאן. פקיסטן תרמה רבות לשמירת השלום בסודאן, עם מעל 1,542 אנשי צוות ו-92 משקיפים במהלך מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה.
אלא לפי מזכרי הבנות שונים, המדינות משתפות פעולה בתחומי החקלאות, הבריאות והחינוך. פקיסטן מסייעת לממשלת סודאן לפתח את מערכת החינוך במדינה. בנוסף, מעל 500 סטודנטים לומדים השכלה גבוהה באוניברסיטאות שונות בפקיסטן, מספר סטודנטים זה מהווה את מספר הסטודנטים הסודאנים הגדול ביותר במדינה זרה. סודאן העניקה סיוע צנוע במהלך רעידת האדמה בפקיסטן בשנת 2005 ובמהלך השיטפונות בשנת 2010. גם ממשלת פקיסטן נוהגת לשלוח סיוע לסודאן במהלך בצורות ורעב המוני במדינה.
ממשלת פקיסטן מחזיקה מספר בתי חולים באזורים המרוחקים של סודאן. בשנת 2009, טופלו בבתי חולים אלה מעל 1,500 חולים סודאנים. בשנת 2016, נפתחה אגודת פקיסטן-סודאן במטרה לקידום הזדמנויות המחקר בחינוך, החקלאות, הבריאות, העסקים, המסחר, התיירות והנוער הסודאן. אוכלוסיית הפקיסטנים בסודאן מוערכת בכ-2,000 בני אדם שרובם מפעילים עסקים קטנים במדינה.
שתי הממשלות מנהלות דיאלוגים קבועים במהלך ועידות ה-OIC (ארגון לשיתוף פעולה אסלאמי) על מנת לשפר את היציבות הפוליטית במזרח התיכון ובעולם האסלאמי. בשנת 2014, נשיא פקיסטן, ממנון חוסיין, הציע לקיים את החלק שלישי של ועידת השרים המשותפת של פקיסטן וסודאן על מנת להגביר את שיתוף הפעולה בענפי המסחר, הכלכלה והביטחון. בשנת 2016, נערך החלק הרביעי של ועידה זו.
פיטר ויקטור הובס
פיטר ויקטור הובס (31 במאי 1936 - 2005) היה פרופסור למטאורולוגיה ממוצא בריטי, והמנהל של קבוצת המחקר "Cloud and Aerosol" באוניברסיטת וושינגטון.