במהלך הלג האירופאי השני בסיבוב ההופעות "Sticky &amp; Sweet Tour" של מדונה בשנת 2009, הביצוע של "Hung Up" הושמט מרשימת השירים והוחלף בגרסה אופטימית של "Frozen". הופעה זו נכללה בקטע הרייב ("Rave") הרביעי והאחרון של הסיבוב, שם הוא נקבע בין הביצועים של "Like a Prayer" ו-"Ray of Light". תפאורות הקליפ ששימשו להופעה זו וכללו קטעים מהקליפ המקורי של השיר בבימויו של כריס קנינגהם. מדונה דגמה להופעה את הסינגל "I'm Not Alone" של קלווין האריס משנת 2009. האריס שיבח את הגרסה באומרו, "מעולם לא דמיינתי כשיצרתי אותו בחדר הסגול הקטן שלי בגלאזגו בדירה שלי שהיא תגיע רחוק כמו שהיא הגיעה – זו תמיד זכות". שש שנים מאוחר יותר, ב-1 באוקטובר 2015, מדונה ביצעה גרסה אקוסטית של "Frozen" בהופעה שאירעה בדטרויט במהלך "Rebel Heart Tour". היא ביצעה את אותה ההופעה בסן חוזה וסן אנטוניו. בסיבוב ההופעות, "Madame X Tour", מדונה ביצעה את "Frozen" כשבתה לורדס הוקרנה במסכים. צ'אק ארנולד מניו יורק פוסט כינה זאת "גולת הכותרת" של ההופעה.
גרסאות כיסוי ושימוש במדיה.
גרסת רוק לשיר הוקלטה בידי ג'ף סקוט סוטו עם להקת טליסמן עבור האלבום "Truth" משנת 1998. מבקר מוזיקה מטעם "Melodic Rock" הפנה כלפי הגרסה ביקורת חיובית וכינה אותה "גרסה בעלת מצבי רוח, עם קולות ליווי מתאימים וכלי מקלדת שמצליחים להשתלב עמם". להקת המטאל התעשייתי הפולנית Thy Disease השתמשה בחלקים מקטעי כלי המיתר וקטעי השירה המקוריים של "Frozen" בגרסה שנכללה באלבום הבכורה של הלהקה, "Devilish Act of Creation" (2001). בשנה שלאחר מכן, קבוצת היורודאנס הצרפתית/הולנדית/טורקית מאד'האוס הקליטה אותו מחדש עבור אלבום המחווה, "Absolutely Mad". להקת הרוק הבריטית ג'ין לאבס ג'זבל הקליטה את גרסת הכיסוי שלה ל-"Frozen" שנכללה בשני אלבומים, "A Tribute to Madonna: Virgin Voices" ו-"Tribute to Madonna: Like a Virgin". דום קאונטי אלקטריק צ'יר נתנו לשיר תחושה של "רוק אפל" עם הקאבר שלהם, שיצא ב-2004.
להקת הרוק האיטלקית אבסינת' אפקט הקליטה גרסת כיסוי של "Frozen" עבור אלבום הבכורה שלה שיצא לאור בשנת 2009. במאי 2013, המתמודד אולימפ ביצע את השיר בעונה השנייה של הגרסה הצרפתית ל-"The Voice: la plus belle voix", מה שאפשר לו להגיע לחצי הגמר של התוכנית. המנטורית שלו, ג'ניפר, ביקרה בחיוב את הופעתו. ג'רום ורמלין מ-"Metronews.fr" אמר "ללא פסנתר, אך עם שימוש בתפאורה מרהיבה, הזמר הצעיר מאמיין מציג את קולו הייחודי. והתוצאה הסופית? תערובת של כנות כה גדולה וטהורה. וזאת, על אף שהנוסחה עשויה להיראות חזרתית. לא קשה להישבות בה". הנאה עבדלואהד מ-"TF1" העיר כי עם הביצוע, הוא "לקח את השיר ממלכת הפופ". אף על פי שהוא לא בוצע על ידי צוות התוכנית, השיר נכלל בפרק "כוחה של מדונה" ("The Power of Madonna"), בסדרת הטלוויזיה "Glee", בשנת 2010. בשנת 2019, הושמע השיר בתחילת עונתה השנייה של "She's Gotta Have It" אשר שודרה בנטפליקס.
האשמה בפלגיאט.
בנובמבר 2005, שופט בלגי במונס קבע שהנושא הפותח בארבע התיבות של "Frozen" הוא גנבה מהשיר "Ma vie fout le camp" ("חיי לא מגיעים לשום מקום"), שהלחין סלווטורה אקווביבה. השופט הורה לאחר מכן על הפסקת מכירת יתר כל העותקים שנותרו, ואסר על המשך השמעת השיר בטלוויזיה וברדיו הבלגיים. השופט הורה לאחים וורנר, EMI וסוני להפיץ את ההחלטה בתוך חמישה-עשר ימים לכלי התקשורת, וגזר עונש בגובה 125,000 אירו בגין אי-ציות לצו בית המשפט. עורך דינו של אקווביבה, ויקטור ויסנט דהין, אמר: "ניסינו להגיע להסכם ידידותי... אך הם לא רצו לנהל משא ומתן אז תבעתי אותם בגין פלגיאט. הם גנבו שיר, אז הם צריכים לשלם על ערך השיר". לא ניתנו פיצויים בגין השיר. אקווביבה הסביר לבית המשפט שהזמרת שמעה את "Ma vie fout l'camp" במהלך טיול למוסקרון בסוף שנות ה-70. היא גויסה להיות רקדנית בסיבוב הופעות עם הזמר הצרפתי פטריק הרננדז , שתקליטוריו הופקו במוסקרון. דהין הצהיר שהתביעה היא רק הצעד הראשון, והדיון הבא יהיה על זכויות היוצרים שהשיגה מדונה עם "Frozen". לאחר מכן, השיר הושמט מרשימת הרצועות הסופית של ההוצאה הבלגית ל-"Celebration" ב-2009. עם זאת, מדונה ביצעה את השיר במהלך סיבוב ההופעות "Sticky &amp; Sweet Tour" בוורכטר, כאשר ברט ביזמן, מנהל השיווק של הסניף הבלגי של האחים וורנר, קבע כי "מדונה לא מפחדת מהתפרעות פחות או יותר". אקווביבה הגיב על המקרה:
בפברואר 2014, בית המשפט הבלגי ביטל את פסק הדין והכריז שמדונה לא גנבה מיצירותיו של אקווביבה. בית המשפט דיבר על "עבירת הון חדשה" בתיק: גם המלחין אדואר סקטו די סווצ'יו והאגודות טבאטה אטול מיוזיק ומיוזיק אין פריז הגישו תלונה בגין פלגיאט. לדבריהם, גם "Ma vie fout le camp" וגם "Frozen" מקורם בשיר "Blood Night" אותו הלחינו ב-1983. לאחר השוואה בין שלוש הרצועות בתיק, הפסיקה הסופית הייתה שהשירים "לא מספיק 'מקוריים' כדי לטעון שהתרחשה פלגיאט כלשהו". בעקבות פסק הדין הזה, בוטל העונש שהוטל על "Frozen" והוא חזר להתנגן ברדיו, כמו גם להימכר ולהיכלל באלבומים הבאים שהוציאה מדונה במהלך הקריירה שלה.
קרדיטים.
הקרדיטים מותאמים מהערות האלבום של "Ray of Light".
פנחס אבישר
פנחס אבישר (שורצמן) (15 ביולי 1895 ו' תמוז תרנ"ה - 2 במרץ 1974 ח' אדר תשל"ד) מאנשי העלייה השנייה. היה חייל בגדודים העבריים. מראשוני שופטי בית המשפט המחוזי בתל אביב. מילא בחייו שורה של תפקידים ציבוריים בישראל.
ביוגרפיה.
נעוריו.
אבישר נולד בקוריץ שבווהלין כפנחס שורצמן לאהרון שורצמן ולדבורה זיסל לבית בלובשטיין, אח ל-3 אחיות (אחת מהן פריידל (לימים שלומית)). אביו, שהיה שומר מצוות קפדן, שימש כמלמד ושו"ב בכפר השכן קמינקה בו גרו כ-15 משפחות יהודיות. אימו הייתה ליברלית ובעלת השכלה רחבה. בילדותו למד בחדר ובמקביל הרחיב השכלתו, באופן עצמאי, מעיתונות וספרים וכן למד עברית. בנעוריו היה בין מייסדי אגודת חובבי שפת עבר בקורץ וכן פעל לאיסוף תרומות לטובת ארגונים ציוניים. לאחר מספר שנים עייף האב מהמרחק והמשפחה עברה לקמינקה אך מאחר שהכפר היה מחוץ לתחום המושב נאלצה המשפחה, לאחר כשנה וחצי, לחזור לקוריץ.
במהלך פעילותו היהודית/ציונית גמלה בליבו של אבישר ההחלטה לעלות לארץ ישראל. מחשבה זו התחזקה מקריאת מכתבים שכתב דודו משה בלובשטיין שעלה ארצה ב-1907. כבר ב-1913 החל אבישר בהכנות לעלייה אולם הליכים ביורוקרטים עיכבו את קבלת הדרכון כשנה ורק ב-1914 הושלמו הסידורים.
העלייה ארצה.
ב-12 ביולי 1914 יצא אבישר מקוריץ, עבר באודסה וב-29 ביולי נחת בנמל יפו ולאחר מסע קצר הגיע לבית דודו משה בלובשטיין ברחובות. תוכניתו של אבישר להגיע לירושלים כדי להתחיל ללמוד בבית המדרש למורים העברי התעכבה עקב פריצתה של מלחמת העולם הראשונה והמגבלות שהטילו הטורקים על תנועת הנוסעים אולם בסופו של דבר החל ללמוד כמתוכנן.
במהלך המלחמה שירת בצבא האימפריה העות'מאנית במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר כיבוש ארץ ישראל על ידי בריטניה, התגייס לגדוד ה-40 של קלעי המלך.
פעילותו המשפטית.
הוא למד בבית מדרש למורים בירושלים ולאחר מכן בבית הספר המנדטורי למשפטים. משנת 1926 עבד כעורך דין בתל אביב ועסק בין השאר בפשיטות רגל. היה פעיל באגודת עורכי הדין בתל אביב ואף היה יו"ר אגודת עורכי הדין בתל אביב. כן היה חבר בית הדין לענייני שכר דירה. במקביל לימד בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה והיה חבר אגודת שוחרי האוניברסיטה העברית בתל אביב.
ב-1 בספטמבר 1948 מונה לשופט בית המשפט המחוזי. הוא כיהן, בין השאר, בבית הדין למניעת ספסרות וישב בדין במשפטם של פקידי מדינה שהואשמו בקבלת שוחד. במאי 1949 מונה ליו"ר הוועדה העליונה לבחינת פיטורי פקידים ושוטרים של ממשלת המנדט. בסוף 1949 ותחילת 1950 הוא ישב בדין בתביעת הדיבה נגד אברהם גורלי על דבריו נגד היועץ המשפטי לממשלה. אבישר קבע שגורלי אשם בדין, אך הכרעת הדין נהפכה בערעור לבית המשפט העליון.
פעילותו הציבורית.
באפריל 1965 פרש לגמלאות. לאחר פרישתו לפנסיה ישב בוועדת עררים על פי חוק הפיצויים לנפגעי הנאצים, היה יו"ר המועצה להנצחת החייל ויושב ראש בית הגדודים.
משפחתו.
אבישר נישא ב-1923 לפועה ניידיק. לזוג נולדו 2 ילדים. בנו ישראל שורצמן נהרג בקרב על משטרת צמח במהלך מלחמת העצמאות. בעקבות אירוע זה שינה פנחס את שם משפחתו לאבישר. נפטר במרץ 1974 ונקבר בבית העלמין קריית שאול.
שלומי בן מוחה
שלומי בן מוחה (נולד ב-23 באוקטובר 1978) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המשמש מפקד מפקדת אלון. קודם לכן שימש מפקד מחוז ירושלים והמרכז בפיקוד העורף ומפקד חטיבת החילוץ.
ביוגרפיה.
בן מוחה נולד וגדל במטע. התגייס לצה"ל בשנת 1996, ושובץ בחטיבת הנח"ל. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לחטיבה ומונה למפקד מחלקה. בהמשך שירת כמפקד פלוגה מסייעת בחטיבה. על פועלו כמפקד הפלוגה קיבל תעודת הצטיינות מהרמטכ"ל. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בבה"ד 1. בהמשך שימש כסגן מפקד גדס"ר נח"ל בין השנים 2007–2008. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת אפרים בין השנים 2008–2009. בסיום תפקידו יצא ללימודים בפו"ם.