באזורים הרריים שימשו בעלי חיים, חלקם אנדמיים כגון יאק הבית או למה, כדי לשנע אספקה. הפרדות נשארו בשימוש צבאי עד עצם היום הזה באזורים הרריים שאליהם לא יכולים להגיע כלי רכב.
בעלי כנף.
יונים שימשו בתור שליחים מהעת העתיקה ועד העת החדשה. המסרים שהעבירו יוני הדואר היו חשובים לתפקוד הכוחות ולא פעם היו הקשר היחיד של המבצר הנצור עם העולם החיצון.
במלחמת העולם השנייה היה ניסיון להשתמש בעטלפים על מנת לפזר פצצות תבערה מעל יפן, אך רעיון פצצת העטלף נגנז לאחר פיתוח פצצת האטום. פרויקט מוזר יותר היה פרויקט יונה: פיתוח טיל המונחה באמצעות יונים, אך למרות שזה הצליח יותר מקודמו, גם הוא לא נכנס לשירות מבצעי.
בצה"ל נבחנו אווזים כמתריעים על התקרבות לגדרות בסיסים ובזים כמתריעים על התקרבות אדם לכוח שאורב בשטח. הניסויים היו מוצלחים מאוד אך לאחר ש"המשוגע לדבר" השתחרר הם הופסקו.
ביולי 2018, בז שלרגלו נקשר חוט שבקצהו חומר בעירה, שימש את תושבי רצועת עזה להצתת דליקה בעוטף עזה.
פיל מלחמה.
פיל מלחמה הייתה חיית המלחמה האימתנית ביותר של העת העתיקה. החיה העצומה רמסה את האויב שעמד מולה והטילה מורא בלב חייליו. הפחד לו גרמו הפילים היה עצום: רוב הצבאות, למעט הממושמעים ביותר, ברחו למראה פילי מלחמה בשורות האויב.
מקרה מפורסם הוא מותו של אלעזר המכבי באחד הקרבות של מרד החשמונאים, על ידי פיל שמחץ אותו למוות.
חזירי מלחמה.
בעבר השתמשו הרומאים בחזירי מלחמה. חזירים יכולים להשמיע קולות חזקים מאוד, קרוב לרעש שמפיק מטוס שממריא. כשהיו צבאות האויב מתקרבים לשדה הקרב יחד עם פילי מלחמה, היו החזירים שבשרות הרומאים מרעישים ומבהילים את הפילים, שבתגובה, רמסו את חיילי האויב. פליניוס הזקן מתאר זאת בספרו תולדות הטבע.
איתור חומרי נפץ.
בעלי חיים יכולים לאתר חומרי נפץ בזכות חוש הריח המחודד שלהם, הרגיש במידה בלתי רגילה לחומרים כימיים וחזק אלפי מונים מזה של האדם.
השימוש בכלבים לאיתור חומרי נפץ ואמצעי לחימה הוא הנפוץ ביותר מבין בעלי החיים השונים. יכולות ההרחה של הכלבים, כושרם הגופני ויכולת הביות הקלה יחסית שלהם מהווים סיבות מרכזיות לשימוש בכלבים למשימות איתור חומרי נפץ.
כרגע משתמשים בבעלי החיים הבאים על מנת לרחרח אחרי חומרי נפץ:
בעלי חיים ימיים.
חיל הים האמריקני משתמש בדולפינים ואריות ים על מנת לאתר ולפרק מוקשים ימיים.
ויטוריה
ויטוריה, ששמה המלא הוא ויטוריה-גאסטייס (בספרדית: Vitoria-Gasteiz) היא עיר בצפון ספרד, בירת אזור אלאבה (Álava) שבתוך האוטונומיה הבסקית הספרדית.
אוכלוסייתה מונה מעל 200,000 תושבים, נכון לשנת 2004. השפה המדוברת בה היא הבסקית.
בניגוד לשתי הערים המרכזיות הנוספות, בחבל הבסקים: בילבאו וסן סבסטיאן, ויטוריה מוקפת הרים ואינה בעלת גישה לים. העיר משמשת מרכז פוליטי ואדמיניסטרטיבי לחבל ומקום מושבה של הממשלה הבסקית.
העיר נוסדה בשנת 1181 על ידי סאנצ'ו השישי מלך הבסקים, ובשנת 1200 נכבשה על ידי המלך אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה.
ויטוריה מדורגת כעיר השנייה בספרד מבחינת איכות החיים, בנוסף למספר גדול של פארקים והקפדה על איכות הסביבה.
בוויטוריה קיימות תעשיות יוקרתיות, כדוגמת מפעל המכוניות מרצדס-בנץ.
העיר מפורסמת בפסטיבל הג'אז המתקיים בה בחודש אוגוסט בכל שנה. בנוסף היא מפורסמת גם בקבוצת הכדורסל שלה, סאסקי בסקוניה, שהגיעה מספר פעמים למקומות עליונים ("פיינל פור") במשחקי היורוליג.
כמו כן, ידועה העיר בקבוצת הכדורגל דפורטיבו אלאבס, המשחקת כיום בליגה הראשונה.
יהדות ויטוריה.
הייתה בעיר קהילה ענפה עד גירוש יהודי ספרד ב-1492, שבעקבותיו הועבר בית העלמין לרשות השלטון בתמורה לכך שלא יבנה ולא יחפור בשטח. רבים מהיהודים עקרו אז לבאיון הקרובה שבדרום צרפת, והסיכום נשמר במשך 460 שנים, עד שב-1952 נעתרו צאצאיהם לבקשת תושבי החבל הבסקי לאפשר לבנות בבית העלמין - בתנאי שהעצמות מהקברים ייאספו למצבה שתספר את סיפורה של הקהילה הנכחדת. עד היום עומדת המצבה הזו ב'חודימנדי' (הר היהודים). היהודי האחרון שהתגורר בוויטוריה היה הרופא הפרטי של שליטי האזור, ובמסגרת הגירוש ב-1492 הוא התבקש לעזוב כמו כל בני העם. השלטונות פנו לממלכה וביקשו שלא יגורש, והוא אכן נשאר כאן עד יומו האחרון. שאר היהודים ברחו או המירו את דתם. כך שרבים מתושבי המקום, אף שאינם מודעים לכך, הם צאצאים של יהודים מומרים (בשימוש במושג מומרים יש להתייחס לספרד / בשימוש במושג אנוסים יש להתייחס לפורטוגל).
כיום כמעט שלא חיים יהודים בעיר.
חימום (פירושונים)
טראנסלוקציה
טרנסלוקציה
צוואת אברהם
צוואת אברהם הוא אחד מן הספרים החיצוניים, המתאר את צוואתו האחרונה של אברהם אבינו, אחד משלושת אבות האומה. כמו יתר הספרים החיצוניים, הוא לא נתקבל על ידי חכמי היהדות לאורך הדורות, ועל כן כמעט ואבד. כפי הנראה, נכתב הספר בידי יהודים פרושים או איסיים - כת נזירים שחיה במדבר יהודה. הספר נכתב בשפה העברית, אך לא שרד אלא בתרגום יווני וחבשי.
הספר אינו כלול באסופת הספרים החיצוניים של אברהם כהנא.
תוכן הספר.
הספר מספר על יומו האחרון של אברהם ומציג בצורה פואטית את אברהם הצדיק הנאבק מצד אחד נגד גזרת המוות, ומצד שני נהנה, בעודו בחיים, מהזכות לחזות בעולם כולו.
אלוהים שולח אל אברהם הזקן את המלאך מיכאל כדי שיכין אותו לקראת המוות המתקרב. מיכאל מגיע אל אברהם בדמותו של הלך ומתקבל על ידי אברהם בהכנסת האורחים הידועה שלו. בדרכם, שומע אברהם, שידע להבין את שפת העצים, את שירו של האשל (אשר לו 331 ענפים, כמנין השם "אשל" בגימטריה - מה שמעיד על היכרות של המחבר עם עברית) השר על אסון מתקרב.
דמעות ממלאות את עיני אברהם כשהוא רוחץ את רגליו של המלאך מיכאל, ומיכאל בוכה עמו. דמעותיו של מיכאל הופכות לפנינים ואברהם ממהר להסתירן תחת מעילו.
בשעת בין הערביים, השעה בה שרים מלאכי השרת בשבחו של האל, מיכאל יוצא מבית אברהם לזמן מה. מיכאל אינו רוצה לבצע את המטלה שהוטלה עליו, מאחר שאין צדיק כאברהם בכל העולם כולו. אלוהים מבטיח למיכאל כי ישלח ליצחק חלום נבואי בו יבשר לו על מות אביו הקרב ובא. עוד בעיה מתעוררת - כיצד יוכל מיכאל, יצור שמיימי שכמותו לסעוד את ליבו אצל אברהם מכניס האורחים. אלוהים מבטיח למלאך כי ישלח אליו, בשבתו לשולחן, "רוח מאכלת" שתגרום לכך שיחזה כמי שסועד את ליבו.
מיד לאחר חצות, חולם יצחק על מות אביו. האב ובנו בוכים יחדיו.
מבצע עלי זית
מסרשמידט BF 109
אוקטבה (שירה)
אוקטבה - מלשון octo - שמונה בלטינית - שיר בן שמונה שורות בעל מבנה החריזה הבא: אבאבאבגג. מצוי גם המבנה אבבא אבבא הזהה לזה של שני הבתים הראשונים של סונטה פטררקית. בשירה האנגלית, משקלה של כל שורה הוא פנטמטר יאמבי.
בשירה המודרנית האוקטבה כמעט ואינה בנמצא. דוגמה חריגה היא הפואמה של המשורר הרוסי אלכסנדר פושקין "גראף נולין", הכתובה באוקטבות.
טרצינה
טרצינה - בשירה, בית בן שלוש שורות של הנדקסילאבים או מבנה לכתיבת שירה שהיה פופולרי באיטליה של ימי הביניים והרנסאנס, מכונה גם "טרצה רימה".
מבנה החריזה של טרצה רימה הוא כדלקמן: אבא, בגב, גדג, דהד, וכן הלאה. בכל בית שלוש שורות ומכאן השם - tertius = שליש/שלישי (לטינית). הטרצינות ננעלות בשורה בודדה נוספת, אשר חורזת עם השורה האמצעית מהבית האחרון.
ב"אוטאבה רימה" (מבנה לכתיבה בן שמונה שורות) משמשות שתי טרצינות (על פי הפירוש הראשון) ואחריהן שתי שורות החורזות זו עם זו, כלומר, כתיבה בפורמט הבא: אבא-באב-גג.
הפואמה הנודעת "הקומדיה האלוהית" של דנטה כתובה בטרצינות/טרצה-רימה.
קטרן
קטרן (מלשון quatro = ארבע בלטינית), שיר או בית בן ארבע שורות.
בעבר היה הקטרן שימושי הרבה יותר כיחידה בשירים ופואמות מאשר כיום. נבואותיו של נוסטרדמוס כתובות בקטרנים.
לקטרן שלוש צורות חריזה:
אימיול
דויד הראשון מלך סקוטלנד
מלקולם השלישי
האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי
האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי (באנגלית: The International Astronomical Union, בראשי תיבות: IAU) הוא ארגון גג אסטרונומי בין-לאומי, לא-ממשלתי המאגד איגודים אסטרונומיים לאומיים, אנשי מחקר מקצועיים וחובבי אסטרונומיה מרחבי העולם. מטרת האיגוד היא לקדם את מדע האסטרונומיה על כל היבטיו, באמצעות שיתוף פעולה בין-לאומי והובלת התיאום העולמי של האסטרונומיה. פעילות הארגון כוללת חינוך, תקשורת, מחקר ופיתוח, פרסומים, הנגשת מדע האסטרונומיה לאוכלוסיות שונות בעולם באמצעות הקמת משרדים ייעודיים, ייזום פרויקטים, כנסים והרצאות. פעילות הליבה של ה־IAU היא ארגון מפגשים מדעיים. מדי שנה האיגוד נותן חסות לתשעה סימפוזיונים בין-לאומיים ובכל שלוש שנים, האיגוד מקיים אספה כללית שבו מתקימים שישה סימפוזיונים, כ־15 פגישות מיקוד, ופגישות עסקיות ומדעיות אינדיבידואליות של החטיבות, הוועדות וקבוצות העבודה. לאיגוד ארבעה שותפים ונציגים בשלושים וארבעה ארגונים בין-לאומיים ובנוסף חבר במועצת המדע הבין-לאומית המאחד גופים מדעיים ברמות שונות בכל מדעי החברה והטבע. ארבעת שותפי האיגוד הם: המרכז הבין-אוניברסיטאי לאסטרונומיה ואסטרופיזיקה (באנגלית: Inter-University Centre for Astronomy and Astrophysics, בראשי תיבות: IUCAA), פיתוח אפריקה באמצעות רדיו-אסטרונומיה (באנגלית: Development in Africa with Radio Astronomy), החברה המלכותית לאסטרונומיה , והמועצה המייעצת לדור החלל.