שימוש נוסף בחבילות עץ חג המולד הוא לצורך התקפות מניעת שירות, כיוון שהטיפול בחבילות מידע מיוחדות מצריך לרוב זמן עיבוד רב יותר ביחס לחבילות מידע רגילות.
חבילות עץ חג המולד ניתנות לגילוי בקלות באמצעות מערכת לגילוי חדירות או חומת אש.
פרהליקופריון
פרהליקופריון (שם מדעי: Parahelicoprion; מילולית: "קרוב להליקופריון") הוא סוג של דג סחוס נכחד מהסדרה אאוגנאודונטים שדמה להליקופריון וקיבל את שמו על שם הדמיון ביניהם. מאובניו נמצאו בהרי אורל ובבוליביה והוא חי באוקיינוסים של הפרם לפני 295–298 מיליון שנה.
כמו קרובו ההליקופריון, הוא היה בעל לסת בעלת קצה דמוי-קונכייה גדולה שבלטה כלפי חוץ. שיניים אלה היו מעט יותר שטוחים משל שיני ההליקופריון, אך דמו להם. ייתכן שהוא ניזון מחיתוך של רכיכות כמו דיונונים או של דגים שונים, אך לא של רכיכות חזקות שריון כמו צדפות. שיעור אורך של הדג מראה שהוא מגיע לאורך 12 מטר ואף מתחרה בהליקופריון, אף שממבנה המאובנים כנראה היה יותר קטן ודק מהאחרון. בעבר סברו שהוא הגיע לאורך 30 מטר אך סברה זו בוטלה.
דג זה היה מטורפי-העל הראשיים של מימי הפרם והוא טרף דגים ורכיכות רכות באמצעות לסתותיו איתם הוא ביתר את הטרף.
חבילת עץ חג מולד
Xmas scan
דודג' וייפר
דודג' וייפר (באנגלית: Dodge Viper) היא מכונית ספורט דו-מושבית מתוצרת דודג' שיוצרה בין השנים 1991 עד 2017, למעט הפסקה קצרה בין השנים 2010–2013. הייצור של המכונית החל במפעל ניו מאק אסמבלי פלאנט בשנת 1991 ועבר למפעל קורנר אבניו אסמבלי פלאנט באוקטובר 1995.
למרות שקרייזלר שקלה להפסיק את ייצור הדגם בעקבות קשיים כלכליים אליהם נקלעה, ב-14 בספטמבר 2010, הודיע המנכ"ל סרג'יו מרקיונה על הצגת דגם חדש של הרכב בשנת 2012. ב-2014, הוויפר הגיעה למקום העשירי ברשימת "המכוניות הכי אמריקאיות" כאשר 75% או יותר מחלקיה יוצרו בארצות הברית.
רקע.
היוזמה לייצור דגם הוויפר הגיע בשלהי 1988 בסטודיו לעיצוב מתקדם של קרייזלר. בפברואר אותה שנה הציע נשיא קרייזלר, בוב לוץ, ראש מחלקת העיצוב, טום גייל, לשקול לייצר דגם "קוברה מודרני", בדומה ל-AC Cobra. כמה חודשים לאחר מכן גייל הציג ללוץ דגם אבטיפוס. המכונית הופיעה כמכונית קונספט בתערוכת המכוניות הבינלאומית של צפון אמריקה בשנת 1989. התגובה הציבורית הייתה נלהבת עד כדי כך שהמהנדס הראשי, רוי סיוברג, הונחה לפתח אותה בייצור תעשייתי.
סיוברג בחר 85 מהנדסים והקים את "צוות וייפר". הפיתוח החל במרץ 1989. הקבוצה ביקשה ממי שהייתה אז חברת הבת של קרייזלר, למבורגיני, שתיצוק בלוק אלומיניום לשימוש בווייפר. ייצור הגוף הושלם בסתיו 1989 ואבטיפוס של השלדה היה מוכן כבר בדצמבר. אף על פי שבבדיקות הראשוניות נעשה שימוש במנוע V8, מנוע ה-V10 אשר היה אמור להיות במכונית מלכתחילה, היה מוכן בפברואר 1990. אישור רשמי מנכ"ל קרייזלר", לי איאקוקה, הגיע במאי 1990. שנה מאוחר יותר, קרול שלבי נהג ברכב הווייפר הטרומי במירוץ אינדיאנפוליס 500. בנובמבר 1991, המכונית שוחררה לבוחני רכב והמשלוחים ההקמעונאיים הראשונים החלו בינואר 1992.
דגמים.
הדור הראשון (SR I:1991–1995).
האבטיפוס הראשון נבחן בינואר 1989. בינואר 1991 יצאו לראשונה שני דגמים טרומיים אשר השתתפו במירוץ אינדיאפוליס 500. הווייפר החליפה את הדודג' סטלת', רכב המרוצים של דודג' אשר יוצר ביפן, לאחר שזכתה לביקורת רבה מאנשי איגוד עובדי הרכב האמריקאי, והחלה להימכר בינואר 1992 בשם RT/10 רודסטר. למבורגיני האיטלקית, אשר נשלטה אז על ידי קבוצת קרייזלר, עזרה לעצב את מנוע ה-V10 של הוויפר, אשר התבסס על מנוע LA V8 של קרייזלר. תורם עיקרי להתפתחות הוויפר עוד מראשיתה היה דיק וינקלס, מהנדס החשמל הראשי, אשר בילה חלק ניכר מזמנו באיטליה.
תחילה הוויפר עוצבה כדי להיות מכונית ביצועים. לא היו ידיות חיצוניות בדלתותיה, לא היה לה מנעול צילינדר או מיזוג אוויר, כמקובל במכוניות פרטיות. עם זאת, בדגמים מאוחרים יותר הוצעה האפשרות לבקרת אקלים והתקנה פוטנציאלית של מיזוג אוויר. הגג היה עשוי בד, והחלונות היו עשויים ויניל, כדי לפתוח ולסגור אותם נעשה שימוש ברוכסנים, בדומה לרכב אחר של החברה, הג'יפ דודג' ורנגלר. עם זאת, הוויפר עדיין צוידה עם כמה אלמנטים פנימיים, דוגמת מערכת סטריאו, מושבי עור מתכווננים ושטיחים. חישוקי האלומיניום היו בעלי קוטר גדול יותר בעקבות הגודל המשמעותי של הבלמים. גוף הרכב נבנה מפיברגלאס קל משקל עם גג קשיח, אך במודלים מאוחרים הוצע גם גג בד. לא היו כריות אוויר ברכב מתוך ניסיון לחסוך במשקל הרכב. לרוב דגמי הוויפר הוצע גם מתלים מתכוונים לצורך ביצועים טובים יותר.
הדור השני (1995-2002:SR II).
מנוע.
מנוע V10 שמספק כ-415 כ"ס.
בהמשך השנים הכוח סוס הועלה ל-450 כ"ס.
בהמשך השנים הייתה אפשרות לוייפר עם פסים מתחילת מכסה המנוע עד לסוף החלק האחורי כשהפסים נמצאים באמצע.
הדור השלישי (2002-2007:ZB I).
מנוע.
מנוע V10 שמספק כ-500 כ"ס.
שיפורים.
כשהוייפר דור שלישי יצא הוא יצא עם שיפורים נוספים בצורה, בעוד שבדור הקודם החלק הקדמי היה ארוך הפעם הוא היה קטן יותר.
הדור הרביעי (2007-2010: ZB II).
מנוע.
V10 שמספק כ-600 כוח סוס ב-6,100 סל"ד.
שיפורים.
וייפר דור רביעי יצא קצת שונה מקודמו (הדור השלישי) כאשר קיבל כוח סוס יותר גבוה ותיבת הילוכים חדישה.
הדור החמישי והאחרון (2013-2017:VX I).
ביצועים.
הוייפר (VX I) מופעל על ידי מנוע V10. המנוע מייצר 640 כ"ס ב-6,150 סל"ד. בשנת 2015 ההספק הועלה ב-5 כ"ס.
הוייפר יכול להאיץ בין 0–100 קמ"ש תוך 3.5 שניות ויכול להגיע למהירות מרבית של 335 קמ"ש.
שיפורים.
יצא בשני דגמים: SRT ו-GTS.
ה- GTS הוא דגם הפרמיום המציע נוחות יתר וה- SRT יותר בסגנון ספורטיבי.
במשטרת דובאי.
דגם "דודג' וייפר" מופעל כניידת משטרה במשטרת דובאי.
מכונית נשיא ארצות הברית קדילאק DTS
כללי מניעת ניגוד עניינים
רום כרמל 1301
רום כרמל 1301 הייתה מכונית משפחתית, בנויה מפיברגלס מתוצרת אוטוקרס ("תעשיות רום כרמל") אשר יוצרה והורכבה בטירת כרמל דרומית לחיפה בין השנים 1979–1981.
היסטוריה.
דגמי "רום כרמל 1301" יוצרו לאחר סיום הייצור של "רום כרמל 1300". כקודמתה הדגם קרוי על שם רום כרמל שהיא הנקודה הגבוהה ביותר בהר הכרמל בגובה 546 מטר מעל פני הים.
כדי למקם את המנוע בשלדה הוארך המרכב, ונוסף חיזוק בחזית הרכב. מבנה השאסי היה זהה לדגם ה-"רום כרמל 1300". בוצע שינוי בתמוכות הרדיאטור”. הארכת המרכב ושינוי החזית הפכה את ה"רום כרמל 1300" הפונקציונלית-אך-אלגנטית לכעורה במיוחד. זה לא הפריע ל”ברכב”, עיתון הרכב הישראלי היחיד דאז, לכתוב כי “החרטום המוארך משווה לה חן מסוים”.
כמעט כל דגמי הסדאן נמכרו לצה"ל ובחלקם שימשו רכב שרות לקצינים בדרגת סא"ל. כ-40 יחידות נמכרו בשוק האזרחי
דגמי הטנדרים היו להצלחה גדולה במושבים ובקיבוצים ולחברות פרטיות.
שר הכלכלה והתעשייה דאז, גדעון פת, התלונן כי מנהל הרכב הממשלתי מתקשה לשווק את ה"רום כרמל 1301" לעובדי המדינה הזכאים לרכב כזה.
בלחץ הנהלת "כלל" (בעלי המפעל שהיה קרוי "תעשיות רום כרמל") ומועצת פועלי חיפה אישרה ועדת הרכב הבין-משרדית להשאיר על כנה את ההטבה במס קניה על "רכב מייצור מקומי עם מרכב פיברגלאס" עד שנת 1981 מה שהביא למכירות הגדולות (לתקופה) של דגמי הטנדר והסטיישן (1,625 יחידות).
החרם הערבי.
כתוצאה מהחרם הערבי קונצרן פורד הפסיק לספק ל"תעשיות רום כרמל" מנועים. בסוף 1977 פנתה "תעשיות רום כרמל" ל"לקרייזלר בריטניה" ורכשה 4,500 מנועים ותיבות הילוכים מתוצרת קרייזלר בריטניה. העסקה הייתה מעשית וטובה לשני הצדדים: לאוטוקרס שנשאר במלאי עם מאות ספורות מנועים בלבד, לא הייתה כל ברירה, ואילו קרייזלר החליטה להיפטר ממלאי מנועים שיוצר שנתיים קודם לכן. הרכש, בוצע ישירות ממשרדיה של קרייזלר בלונדון, בלי ידיעתה של החברה-האם בארצות הברית וכמובן בניגוד לדרישותיו של ועד החרם הערבי. ברגע שהדבר נודע לאמריקאים, פוטר הבריטי שמכר לישראל את המנועים.
נחל עישרון
צ'ורנה
צ'ורנה (בהונגרית: Csorna, ביידיש: טשארנא) היא עיירה קטנה במחוז גיור-מושון-שופרון, הונגריה, בת כ-10,000 תושבים, השוכנת ליד הגבול עם אוסטריה. בצ'ורנה נולד גם נשיא הונגריה מאז 2012 יאנוש אדר.
יהודים החלו להתיישב בצורנה במחצית השנייה של המאה ה-18. בראשית התיישבותם היו כ-27 תושבים יהודים בעיירה, אך במהלך השנים נוספו לה כמה מאות יהודים נוספים ובשנת 1930 גרו בה 795 אנשים. מאות מהתושבים היהודים שגרו בצורנה נרצחו בשואה ולא ידוע על יהודים המתגוררים בה כיום.
היסטוריה.
עדויות לאכלוס אזור צ'ורנה קיימות עוד מהתקופה הפרהיסטורית, זאת על סמך ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בעיר. לדעת החוקרים נזנחה ההתיישבות באזור מספר פעמים במהלך השנים, אך מאז המאה העשירית הוא מאוכלס ברציפות.
לאחר חציית השבטים ההונגריים את הדנובה ותחילת כיבוש מחוז פאנוניה לשעבר צ'ורנה וסביבותיה נשלטו בידי המפקד "סור" ומשפחתו מבית ארפאד. בכתב יד אנונימי מאותה תקופה נכתב: "ראשו של ארפאד ואציליו פגעו במחנה למרגלות הר סנט מרטין, וכשהם טיפסו על ההר הם שמחו מאוד לראות את היופי של אדמתה של פאנוניה".
הרשומה הכתובה הראשונה על העיר היא מתוארכת לשנת 1226 בתעודות של ארפאד, שם מופיע שם העיר במספר וריאציות: צ'ורנה, צ'ורנה, סרנה. יש כמה השערות לגבי מקור השם: האחד נובע משמו של הכובש "סור", והשני הוא מהשפה הסלאבית ומשמעותו "שחור".
במוזיאון הלאומי של הונגריה ניתן לראות ממצאים מאזור זה מהתקופות השונות דוגמת פסלים, תכשיטי זהב ועוד.
קהילה יהודית.
לפני השואה.