מאז סיום המלחמה עברה הישות שינויים רבים. רבים ממנהיגיה הועמדו לדין על פשעי מלחמה למרות שלקראג'יץ' היה מעמד וכוח גם אחרי סיום המלחמה. כמה מן האזרחים הלא סרביים שבו אל בתיהם שברפובליקה סרפסקה, אחוז התושבים הלא סרבים גדל משמעותית והגיע עד ל-10 אחוזים אך בדומה לשאר המדינות הקומוניסטיות לשעבר שני הצדדים בבוסניה חוו משבר כלכלי חמור בתקופת המעבר לשוקי הכלכלה. כתוצאה מזה התפתחה שחיתות וזה מנע את התפתחותה הכלכלית של בוסניה. כמה סברו שמאחורי השחיתות עומדת הלאומניות.
האו"ם מינה נציג גבוה לעניין בוסניה והרצגובינה אשר בחלקו תרם רבות למען הפיתוח ברפובליקה סרפסקה. כמה מן הסממנים של העצמאות, כגון שם המטבע שונה. כמה מהבכירים בשלטון הועברו מתפקידיהם והודחו על ידי הנציג הגבוה בשל שחיתות, וחסימת הרפורמות והשינויים החדשים. כתוצאה ממשאל עם שנערך במונטנגרו, התרחשויות מדיניות סביב חבל אוטונומי קוסובו ומטוחייה של סרביה והתחושה המעצבת של אזרחי סרפסקה, רבים מהם ירצו לערוך משאל עם אשר יביא סופית לעצמאותה של הישות מבוסניה והרצגובינה, אך מצד שני חלק מן הקהילייה הבן-לאומית לא תאפשר זאת.
סנטה צ'צ'יליה אין טרסטוורה
בזיליקה די סנטה צ'צ'יליה אין טרסטוורה (באיטלקית: Santa Cecilia in Trastevere) היא בזיליקה מהמאה ה-5 הנמצאת ברובע טרסטוורה של העיר רומא בירת איטליה. הכנסייה קרויה על שם צ'צ'יליה הקדושה.
היסטוריה.
הכנסייה הראשונה באתר הוקמה במאה החמישית על ידי האפיפיור אורבנוס הראשון, והוקדשה לצ'צ'יליה הקדושה. על פי המסורת, נבנתה הכנסייה על ביתה של הקדושה. שרידים של כנסייה זו, ושל בית רומאי קדום יותר, התגלו באתר בו ממוקם כיום הבפטיסטריום של הכנסייה.
ב-22 בנובמבר 545 ערך האפיפיור ויגיליוס בכנסייה תפילה מיוחדת לכבוד צ'צ'יליה הקדושה, ובאמצע התפילה נלקח על ידי אנטמי סקריבונה, שליח הקיסרית תאודורה והועלה על ספינה לקונסטנטינופול בירת האימפריה הביזנטית.
בשנת 822 הורה האפיפיור פסקליס הראשון על שיפוץ הכנסייה, והעביר אל הכנסייה את שרידי הקדושה (שהיו קודם לכן מוצגות בקטקומבות קליקסטוס הקדוש).
שיפוץ נוסף בכנסייה בוצע במהלך המאה ה-18.
תיאור הכנסייה.
חזית הכנסייה נבנתה בשנת 1725 על ידי פרדיננדו פוגה. החזית נבנתה במימון הקרדינל הטיטולרי של הכנסייה פרנצ'סקו קרדינל אקוהויוה ד'ארגונה.
בין יצירות האמנות שבכנסייה ניתן לראות פרסקו שנוצר על ידי פייטרו קווליני בין השנים 1289–1293 והמתאר את "יום הדין". כמו כן הכנסייה מעוטרת בפסלי מלאכים, קדושים ונביאים. באפסיס של הכנסייה נמצא פסיפס מהמאה התשיעית המתאר את צ'צ'יליה הקדושה.
על תקרת קפלת דיי פונציאני ישנו פרסקו מעשה ידי אנטוני דל מאסארו משנת 1470 המתאר את "אלוהים עם השליחים". מזבח הכנסייה מעוטר בפרסקאות מעשה ידי לואיג'י ואנויטלי, ומרכז הכנסייה בפרסקאות המתארים את צ'צ'יליה הקדושה מעשה ידי סבסטיאנו קונצ'ה משנת 1727.
בין יצירות האמנות הידועות ביותר בכנסייה הוא פסלו של הפסל סטפאנו מאדרנו משנת 1600 המתאר את צ'צ'יליה הקדושה. הפסל מתאר את גופת הקדושה כרותת הראש, כפי (כך נטען) שנראתה הגופה עת שנפתח הקבר בשנת 1595. הפסל מתאר גופה שלא עברה ריקבון (על פי האמונה הנוצרית, גופות קדושים אינן נרקבות).
הפסל עשוי בסגנון הבארוק המוקדם, מאחר שאינו יוצר אידיליה של הדמות, אלא מתאר אותה כמו שהיא בסגנון ריאליסטי.
בזיליקת סנטה מריה די טרסטוורה
סנטה מריה אין טרסטוורה
סנטה מריה אין טרסטוורה (באיטלקית: Santa Maria in Trastevere) היא בזיליקה הנמצאת ברובע טרסטוורה של העיר רומא, בירת איטליה. הכנסייה, שנבנתה בשנת 340, היא אחת העתיקות בכנסיות רומא, וככל הנראה הכנסייה הראשונה בה נערכו טקסים דתיים נוצריים ובהם טקס המיסה בגלוי.
היסטוריה.
כנסייה זו היא החשובה בכנסיות טרסטוורה ואחת החשובות בכנסיות רומא. כתובת על כיסא הבישוף בכנסייה מציינת כי זו הכנסייה הראשונה ברומא אשר הוקדשה למרים (אולם בפועל זו הכנסייה השנייה - אחרי בזיליקת סנטה מריה מג'ורה). הכנסייה הראשונה שהוקמה במיקום זה, הוקמה בבית פרטי של משפחה נוצרית בשנת 220 על ידי האפיפיור קליקסטוס הראשון (קליקסטוס הקדוש). המבנה בו הוקמה הכנסייה ניתן לאפיפיור על ידי הקיסר הרומי אלכסנדר סוורוס בעקבות סכסוך על הקרקע בין משפחה נוצרית ובעלי טברנה שעמדה במקום ואשר שמשה מעון לחיילים שפרשו. הקיסר העדיף שיוקם במקום בית תפילה באומרו על פי הכתוב בליבר פונטיפיקליס: "אני מעדיף ש(המקום) יהיה שייך לאלה המכבדים את אלוהים, יהא פולחנם אשר יהא".
בשנת 340 הקים האפיפיור יוליוס הראשון כנסייה חדשה באתר, והוא נחשב לכהן הדת של הכנסייה - ובהתאם היא נקראה "טיטולוס יוליי". הכנסייה היא אחת מ-25 מחוזות הכנסייה המקוריים של העיר רומא, וככל הנראה בכנסייה זו נערך טקס המיסה הראשון שנערך בגלוי ולא בהיחבא בעיר רומא.
הכנסייה שופצה במאה החמישית ובמאה השמינית ונבנתה מחדש על יסודותיה המקוריים בין השנים 1140–1143 בהוראת האפיפיור אינוקנטיוס השני. בעת השיפוץ במבנה ניבנו 22 עמודי גרניט עם כותרות יוניות וקורינתיות שנלקחו מאתרים עתיקים ברחבי רומא, ובין היתר ממרחצאות קרקלה. במהלך המאה ה-19 התברר כי חלק מהעמודים כוללים עיטורים של האלים איסיס, סראפיס והרפוקרטס - ובהוראת האפיפיור פיוס התשיעי, בשנת 1870 הוסרו הדמויות הפגניות מחזית הכנסייה. השיפוץ שנערך בתקופת אינוקנטיוס שמר על צורתה המקורית של הכנסייה.
בשנת 1291 עוטרה הכנסייה בפסיפסים מעשי ידי פייטרו קווליני. הפסיפסים מתארים את חייה של מרים הבתולה. בשנת 1617 נוסף פסיפס נוסף מעשה ידי דמניקו זאמפיירי המתאר את עלייתה של מרים לשמים.
חזית הכנסייה הנוכחית נבנתה על ידי קרלו פונטנה בשנת 1702. פונטנה החליף את החזית שכללה גג רעפים (כפי שניתן לראות באיור משמאל), בחזית עם אכסדרת עמודים, וכן הציב בחזית הכנסייה מזרקה מתומנת (המזרקה שבנה פונטנה החליפה מזרקה קדומה שעמדה במקום, המופיעה כבר במפה משנת 1472.
בכנסייה מוחזקים שרידים קדושים של אפולוניה הקדושה (ובהם ראשה של הקדושה), וכן קבור בכנסייה האפיפיור קליקסטוס הראשון.
בזיליקת סנטה מריה אין טרסטוורה
בזיליקה די סנטה צ'צ'יליה אין טרסטוורה
כנסיית סנטה צ'צ'יליה אין טרסטוורה
איגרת חכמי ביתא ישראל (תרס&quot;ט)
איגרת חכמי ביתא ישראל נכתבה בחג סוכות שנת תרס"ט (אוקטובר 1908) על ידי חכמי וראשי קהילות ביתא ישראל
ונמסרה ליעקב פייטלוביץ'. האיגרת הכתובה אמהרית תורגמה לצרפתית ולאיטלקית, בתשובה לאיגרת רבני התפוצות (תרס"ז) שנשלחה בידי פייטלוביץ'. הנוסח העברי של האיגרת, המובא בספרו של פיטלוביץ מסע אל הפלשים, מתורגם מצרפתית בידי וורמברנד וסיפא של האיגרת נשמט ממנו. תרגום מתוקן ומקיף יותר מובא בספרו של פרופ' מיכאל קורינאלדי "יהדות אתיופיה - זהות ומסורת" משנת 1988. בנוסח עברי זה הסתייע פרופ' קורינאלדי ברב יוסף הדנה לפירוש האיגרת המקורית המצויה באוסף פייטלוביץ', כמו גם בתרגומה האיטלקי.
שלושים ושניים מחכמי קהילות ביתא ישראל וראשיהם במחוזות בלסה, וגרה, סמין, ארמצ'הו, טקוסה ודמביה חתמו על האיגרת. בכך בטאו ראשי ביתא ישראל הסכמה כללית להידוק הקשר עם יהדות התפוצות ככלל ויהדות אירופה בפרט.
גרמה
גרמה (טורקית Göreme; יוונית Κόραμα) היא עיירה קטנה ומרכז תיירותי בנפת נבשהיר במרכזה של קפדוקיה, ומתגוררים בה כ-2,000 איש. העיירה העניקה את שמה לפארק הלאומי ההיסטורי של גרמה (Göreme Tarihî Millî Parkı) המקיף את ליבה של קפדוקיה, וסמוך לה שוכן המוזיאון הפתוח של גרמה (Göreme Açık Hava Müzesi). במוזיאון הפתוח כמו בגרמה עצמה מקבץ של כנסיות, מנזרים וקפלות החצובים בסלע הטוף הרך. הפארק הלאומי של גרמה הוכרז בשנת 1985, יחד עם מספר אתרים נוספים בקפדוקיה, כאתר מורשת עולמית.
גאולוגיה.
נופה הייחודי של גרמה הוא תוצר של תהליכים טבעיים בני מיליוני שנים. לפני כ-60 מיליון שנה נוצרו הרי הטאורוס שמדרום לקפדוקיה, ובד בבד נחרצה אנטוליה בשקעים ובעמקים. אלה התמלאו בלבה, טוף ובתוצרים געשיים אחרים שמקורם בהרי הגעש הסמוכים, ובמיוחד הר ארג'ייס (Erciyes Dağı). העמקים החלו להיעלם באופן הדרגתי והאזור הפך לרמה. עם זאת, התוצרים הגעשיים שמילאו את העמקים נשחקו כתוצאה מהשפעת משקעים, רוחות, נגר עילי ותחתי ומשרע הטמפרטורות, ופיסלו את תצורות הנוף המכונות "ארובות הפיות" ותצורות אחרות בהן ידוע האזור.
היסטוריה.
לא ידוע מתי גורמה היה מיושב לראשונה, אך ידוע שהייתה שם התיישבות במהלך התקופה החתית, בין 1800 ל-1200 לפני הספירה.  במשך מאות שנים, המיקום היה מרכזי בין אימפריות יריבות, כמו מיתני, האימפריה החתית, האימפריה האשורית התיכונה, האימפריה הנאו-אשורית, האימפריה הפרסית האחמנית והאימפריה הסלאוקית היוונית. במהלך התקופה הרומית, האזור הפך לביתם של נוצרים שברחו מהשלטון הרומי.