השימוש באביזר גרם לכך שרייסטלין, שהיה עם שאר האלים שלא ידעו לאן נעלם קרין, גילה את מיקום העולם שאבד להם. הם איפשרו לרייסטלין להשתמש בגדיל והאביזר על-מנת לטלוא מחדש את מארג הזמן. גדיל צפה בלורד סות' דוחה את הצעתה של מינה להוביל את צבא המתים של מינה, ולאחר מכן נשבה בידי אבירי נראקה. הוא חולץ בידי ג'רארד שהתחזה לאביר נראקה. אז עזר לג'רארד, אודילה (אבירה) והדרקון מראה למצוא את דרקוני הטוב ולשחררם מהכלא אליו השליכה אותם האלה האחת. לבסוף, הבין גדיל כי עליו לחזור לנקודת הזמן המקורית שלו, אחרת כל אשר קרה יהיה לשווא. הוא השתמש באביזר לשוב אל סוף מלחמת הכאוס, לא לפני שהשביע את ג'רארד לתקן את המנעול בקברו אשר בקבר הגיבורים האחרונים. אין זה פלא, שבמהלך עידן בני-התמותה, קנדרים רבים טענו כי יש להם "דוד גדיל".
מראה ותכונות אופי.
גדילן "מתנשא" לגובה של מעט פחות מ-1.20 מ', מבנה גופו רזה ואוזניו מחודדות ביותר, יש לו עיניים ושיער חום, אשר קשור בציצית מאחורי ראשו - אותה הוא מאוד מטפח ומחשיב (כפי שגמדים מחשיבים את זקנם ואבירי סולאמניה את שפמם). הוא ידוע בתחכומו והוא לרוב נושא חיוך גדול שגורם להופעת קמטים על פניו, ומנעד קולו נחשב לגבוה וצייצני. מראהו הוא כשל ילד בן שתים-עשרה. הוא לובש בגדים פשוטים לא תואמים בדרך-כלל. הוא נושא תיקים קטנים (פאוצ'ים) לרוב, אשר מכילים חפצים רבים (שרובם אינם שלו).
כרוב הקנדרים, גדילן עוסק בפריצת מנעולים, אך הוא מומחה גדול בכך וישנם מנעולים מעטים שאין ביכולתו לפרוץ. טענתו לפריצת המנעולים היא שאדם שלא רצה שדלתו תיפתח, היה עליו להתקין מנעול טוב יותר.
סגנון לחימה.
מפאת קומתו ומשקלו הנמוכים, גדיל משתדל לא להילחם פנים מול פנים:
גדילן קוץ-רגל הוא בדרן וחסר אחריות, כמו גם שמח ונמרץ באופן תמידי. כמו כל הקנדרים, הוא נוהג "לשאול" חפצים שאינם שלו ולתרץ לאחר מכן את המעשה בכל דרך אפשרית ותמימה לכאורה, אולם ייעלב אם יואשם בגנבה. הוא נהנה לבלות עם חבריו במהלך הרפתקאותיהם, בפונדקים ובביתם כל זאת משום שהוא קנדר טיפוסי. הוא מביט לכל עבר בשביל להבחין במשהו מעניין לתעסוקה, סקרן, ושום דבר אינו נסתר מעיניו. כל דבר הבולט לעין מעט והוא כבר יבדוק אותו. הוא נוהג להשתעמם במהירות ולכן מחפש כל הזמן תעסוקה לעצמו. דעתו מוסחת במהירות במהלך השיחה ונודדת גם לסיפור חייו למרות שלרוב, אין לאף אחד חשק לשמוע אותם. אולם שני הדברים הבאים הם מסמרי השיער ביותר שאותם יכול אדם לשמוע ממנו (או מכל קנדר אחר): "אני משועמם" ו"אופס".
במידת מה, גדילן שונה מקנדרים אחרים, בכך שהוא יודע פחד מהו, לא לעצמו כי אם לאחרים. תחושת הפחד היחידה שחווה היא בשדרת שוייקן (אשר מגן על צריח הכישוף הנעלה בפלנתאס) וכשראה את בריל הדרקונית.
גדילן הוא בעל כישורים רבים, מעבר לכישורי הקנדר הרגילים. הוא למד מאמו לבשל, בעל כישרון מיפוי בלתי רגיל, יודע להשיט סירות ולהבחין במהירות במלכודות. גדיל דובר קנדרית ואת השפה המדוברת בקרין, וכן מעט גמדאית, אותה למד מחלמיש.
מי ים
מי ים הם מים מלוחים הממלאים את הימים והאוקיינוסים. בממוצע, מליחות מי ים היא כ-3.5%; כלומר, בכל ק"ג מי ים יש כ-35 גרם מלח מומס. צפיפותם של מי הים גדולה מזו של מים מתוקים.
תכונות פיזיקליות של מי הים.
התכונות הפיזיקליות החשובות של מי הים: טמפרטורה, צפיפות ומליחות, משתנות כתלות באזור המדידה בכדור הארץ, ובשכבת המים שנמדדה. ישנם אזורים ימיים בהם ערכי הטמפרטורה, הצפיפות והמליחות של מי הים היא גבוהה יותר מהממוצע העולמי, כגון בים התיכון, ובים האדום, הסיבה לכך, היא המיקום הגאוגרפי של גופי המים הללו המאופיינים בשטפי קרינה גבוהים המביאים לאידוי משמעותי ובכך לריכוז המים, ומאידך, קצב רענון המים דרך המצרים שלהם לאוקיינוס האטלנטי וההודי (בהתאמה) הוא נמוך בשל יחס גודל הימה ומבנה המצר.
כימיה של מי הים.
הערכים המופיעים בטבלה לעיל הם ממוצעים. קיימות תופעות שונות המשפיעות על ריכוזי חומרים שונים ברמה מקומית ובפרט של החמצן והחנקן:
שתיית מי ים.
מי הים מלוחים יותר מהמים אשר בגוף האדם (תמיסה היפרטונית). כאשר אדם בולע כמות גדולה של מי ים, התאים בגופו ינסו להשוות את הלחץ האוסמוטי אשר קיים מחוצה להם, על ידי שחרור נוזלים מהתא אל עבר המרווח הבין תאי. עקב פעולה זו, התאים המפרישים את הנוזלים מתייבשים, מצטמקים ומתים. זוהי הסיבה שבשעת הישרדות בלב ים, מומלץ שלא לשתות מי-ים כדי להגדיל את הסיכויים להינצל.
טארק בן זיאד
טארִק בִן זיאד (בערבית: طارق بن زياد; בעברית נקרא גם טארק אבן זיאד וכן טאריק בן זיאד) אשר נודע בהיסטוריה של ספרד כטארק אל טוארטו (טארק בעל העין האחת), היה מוסלמי ברברי ומנהיג צבאי מבית אומיה, אשר הוביל את כיבושה של היספניה הויזיגותית בשנת 711 לספירה, תחת הוראתו של הח'ליף, וליד הראשון, מבית אומיה. לפי ההיסטוריון אבן ח'לדון, טארק היה משבט ברברי שעד ימינו קיים על גדות נהר באלג'יריה.
טארק איבן זיאד נמנה עם החשובים שבמפקדי הצבא בהיסטוריה של חצי האי האיברי. בתחילה שימש כסגנו של מוסא בן נציר בצפון אפריקה ונשלח על ידיו ככוח החלוץ בכיבוש חצי האי האיברי (המקביל לספרד ופורטוגל של היום). יש הטוענים כי הוא הוזמן על ידי ויטיזה, יורש העצר הויזיגותי, כדי שיתערב במלחמת האזרחים הוויזיגותית.
ב-29 באפריל 711 נחת צבאו של טארק בגיברלטר (השם "גיברלטר" מגיע מהשם הערבי "ג'בל טארק", אשר פירושו: ההר של טארק, או בנוסף, גיבר טארק, אשר פירושו: סלע טארק).
היסטוריונים מערביים טוענים שטארק הורה לחייליו לשרוף את ספינותיהם מיד כאשר הם מגיעים לאיבריה. בעת הגעתו לגיברלטר, היו לטארק 12,000 חיילים בעוד שלאויביו היו 100,000.
לפי ההיסטוריון המוסלמי בן המאה ה-17 אל-מקרי , עם נחיתתו בגיברלטר נשא טארק בפני חייליו את הנאום הבא, הידוע מאוד בעולם המוסלמי:
הצבאות המוּרים, תחת טארק מפקדם, שטפו את היספניה, ובקיץ של שנת 711 נחלו ניצחון מכריע כאשר המלך הוויזיגותי רודריק הובס ומת ב-19 ביולי, בקרב גואדאלטה.
לאחר מכן נעשה טארק למושל היספניה, אך לבסוף נקרא על ידי הח'ליף וליד הראשון לשוב לדמשק.
טארק איבן זיאד
רווח
ברווזון
ברווזון אוסטרלי
ברווזן אוסטרלי
סילבסטרה לה טוזל
סילבסטרה לה טוזל (באנגלית: Sylvestra Le Touzel; נולדה ב-1958) היא שחקנית בריטית, נולדה בג'רזי שבאיי התעלה.
חייה.
תפקידה הראשון בטלוויזיה היה בשנת 1968 בתפקיד אחד הילדים המטרידים את הדוקטור השני בסדרת הטלוויזיה המדע-בדיונית "דוקטור הו". עוד הופיעה על המסך הקטן במגוון תפקידים בסדרות כגון "דיקסון מדוק גרין", "משפחת ברונטה מהווארת'", "המקצוענים", "לאבג'וי", "Alas Smith &amp; Jones", "רציחות במידסומר" והסדרה הקומית "המשפחה שלי". הופעתיה בסרטי קולנוע היו מועטות, ב-2006 השתתפה בסרט "רוחות של חופש" בתפקיד מריאן ת'ורנטון.
אחד מתפקידיה הידועים ביותר הוא התפקיד הראשי, פאני פרייס, בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "מנספילד פארק" על פי הרומן של ג'יין אוסטן. ב-2007 השתתפה שוב בסרט הטלוויזיה "מנזר נורת'אנגר" על פי רומן אחר של ג'יין אוסטן, מנזר נורת'אנגר ובה גילמה את דמותה של מרת אלן. ב-2012 השתתפה במיני סדרה הטלוויזיונית "מדינה סודית" בתפקיד שרת החוץ רוז ילנד. ב-2014 שיחקה בעונה השנייה של סדרת המתח אוטופיה.
אחיה ג'ושוע לה טוזל אף הוא שחקן. סילבסטרה לה טוזל נשואה לשחקן הוולשי אוון טיל ולזוג שני ילדים.
דובוני איכפת לי
רצח המהנדס פיאטלי
רצח המהנדס פיאטלי הוא פרשת רצח משנת 1957 שהסעירה את ישראל, ובה נרצח מהנדס בשם פִידיָה פִּיאָטֶלי בעת ניסיון שוד בקולנוע "צפון" בתל אביב.
הקורבן.
ד"ר פידיה יעקב פיאטלי (Fidia Piattelli) נולד בשנת 1907 באיטליה. הוא היה מהנדס תעופה שעבד במפעלי מטוסים באיטליה הפאשיסטית. בשנת 1938 נאלץ לעזוב את עבודתו בגין חוקי הגזע, ובשנת 1940 נאסר אך שוחרר בסיוע אשתו הַיינקֶה פיאטלי (Heinke Piattelli), גרמנייה פרוטסטנטית, ובהשפעת ידידים רמי מעלה. הוא שרד את השואה, ובשנת 1945 עלה לארץ ישראל עם אשתו. בני הזוג היו חשוכי ילדים.
בשנת 1946 ייסד פיאטלי, בשיתוף עם תעשיינים אחדים וקלוב התעופה, חברה בשם "מעוף", שמטרתה הייתה לייצר דאון תוצרת ישראל. הביצוע התעכב, ובינתיים עסק פיאטלי בשיפוץ דאוני הקלוב. באביב 1948, לקראת קום המדינה, הצליח ליצור דאון זעיר בשם "תינוק". במלחמת העצמאות שירת בחיל האוויר כראש מחלקת ההנדסה של החיל. בשנת 1952 עבר לעבוד באגף למחקר ותכנון של משרד הביטחון, ובשנת 1957 נתמנה למהנדס הראשי ב"מכון הבדק" (לימים התעשייה האווירית). בשנת 1951 נמנה ד"ר פיאטלי עם מייסדי "אגודה למדעי התעופה בישראל" (שהתגלגלה לימים לאגודה למדעי התעופה והחלל בישראל).
הרצח.
ב-21 באוגוסט 1957, בשעות הערב, בזמן שהמתין לחזרתה של אשתו מרומא, יצא פיאטלי לצפות בסרטו של רובר ברסון "הנידון למוות ברח" ב"קולנוע צפון" ברחוב לואי מרשל בצפון החדש של תל אביב.
בעומדו בין הקהל בתור לקופת בית הקולנוע, אירע בקולנוע שוד מזוין; השודד, שניסה לפלס לעצמו דרך מילוט, ירה באקדח ללא הבחנה אל תוך הקהל. פיאטלי נפגע ונפצע אנושות והועבר לבית החולים הדסה, נותח על ידי ד"ר אריה אלוטין ועוזרו ד"ר מנדל סטבורובסקי, אך לאחר מספר ימים מת מפצעיו. השודד-הרוצח הצליח להימלט ועקבותיו לא נודעו. תוך כדי חקירת הרצח פרסמה משטרת ישראל קלסתרון של החשוד, שצויר על פי תיאוריהם של עדי ראייה. התמונה פורסמה בעיתונות, ואף על פי שבדיעבד התברר כי הדיוקן דומה לדמותו של הרוצח, האיש לא זוהה.
הרוצח.