כאשר גרמניה הנאצית פלשה לברית המועצות ב-22 ביוני 1941, פטרוב לא היה יכול לחזור לאשתו וביתו בביתם בלטביה. הוא נשאר איפוא ברוסיה, ונעצר ב-31 באוגוסט 1942 תחת סעיף 58 בגין מתיחת ביקורת על ירידת רמת החיים בלטביה מאז הסיפוח הסובייטי. פטרוב נידון לעשר שנות מאסר במחנה עבודה. גורלו התברר רק בשנת 1989, עת נודע כי מת בקוטלאס ב-26 באוגוסט 1943 מדלקת ריאות.
השתתפות באולימפיאדות.
פטרוב שיחק בנבחרתה האולימפית של לטביה בשבע אולימפיאדות רשמיות ובאחת בלתי רשמית (מינכן 1936).
התוצאות של פטרוב בשנת 1939 מרשימות במיוחד: הוא סיים 19 משחקים בלוח הראשון ללא הפסד. בין המשחקים תיקו מול אלוף העולם אלכסנדר אלכין, תיקו מול אלוף העולם לשעבר חוסה ראול קפבלנקה ותיקו מול הכוכב העולה פאול קרס, וניצחונות מול ולדאס מיקאנס, רוברטו גראו, סבלי גריגורייביץ' טרטקובר ומשה צ'רניאק.
ניקולס רוסולימו
ניקולס רוסולימו (באנגלית: Nicolas Rossolimo; ) היה שחמטאי אמריקאי-צרפתי-יווני-אוקראיני בדרגת רב אמן. זכה בתואר אמן בינלאומי בשנת 1950 ובדרגת רב-אמן בשנת 1953.
רוסולימו נולד באוקראינה ועבר לפריז עם אמו בשנת 1929. סיים במקום השני אחרי חוסה ראול קפבלנקה בתחרות פריז 1938.
הוא היה אלוף פריז 6 פעמים - 1934, 1936, 1937 ובנשים 1947-1949 (בשנת 1935 ניצח לאון מונוסון שהיה גם סגנו של רוסולימו ב-1936 ו-1937).
בשנת 1947 שיחק בתחרות האזורית, שם ניצח בין היתר את קונל יו אודונל אלכסנדר.
רוסולימו ניצח באליפות צרפת בשנת 1948 והיה אלוף פריז בשחמט שמונה פעמים. סיים בתיקו שני דו-קרבות עם סבלי גריגורייביץ' טרטקובר, בשנים 1948 ו-1949. בשנת 1948 ניצח גם בתחרות הייסטינגס, להלן ניצחונו על וינטר, באותה שנה ניצח בתחרות סאוסי (לפני סבלי גריגורייביץ' טרטקובר ולודק פאכמן, בתחרות באד גסטיין חלק מקום 2–3 עם פאל בנקו עם 14.5/19 (ניצח: אריק לונדין). להלן ניצחונו המהיר מול מולר בתחרות זו
, ניצחונו מול הנרי גרוב
, ניצחונו מול ויליאם פיירהורסט, הנחלת תבוסה ב-12 מסעים לקוטנאור וניצחונו על אריק לונדין.
בשנת 1949 סיים במקום השני בתחרות הייסטינגס אחרי לאסלו סאבו.
באותה שנה שיחק גם בתחרות אולדנבורג, להלן ניצחונו על יפים בוגוליובוב.
שיחק בתחרות ונציה בשנת 1949,להלן ניצחונו על טרטקובר
ועל הארי גולומבק
בשנת 1950 סיים במקום השני בתחרות הייסטינגס (ניצח: וולפגאנג אונציקר). בתחרות ונציה הגיע למקום השלישי, אחרי אלכסנדר קוטוב ווסילי סמיסלוב.
שיחק בתחרות אמסטרדם, להלן ניצחונו על הארי גולומבק.
בשנת 1953 עבר רוסולימו לארצות הברית כדי להיות עם אביו היווני.
באותה שנה ניצח את מקס אויבה, אלוף העולם בעבר וזכה בקורוס (ויק אן-זהה).
שיחק בתחרות הוליווד בשנת 1954, שם ניצח את לארי אוונס
בשנת 1955 ניצח רוסולימו באליפות ארצות הברית הפתוחה, לפני שמואל רשבסקי. בתחרות זו השתתפו 156 שחקנים. בין היתר ניצח את לארי אוונס
הוא עבד כנהג מונית, נגן אקורדיון וכזמר ובו בזמן ניהל מועדון שחמט כדי להתפרנס. הוא מת בניו יורק מפציעה בראשו לאחר תאונה.
הופעותיו באולימפיאדות.
רוסולימו השתתף באולימפיאדות כחבר של נבחרת צרפת וארצות הברית.
על התוצאה באולימפיאדה התשיעית שהתקיימה בדוברובניק קיבל רוסולימו מדליית כסף אישית, על התוצאה באולימפיאדה השלוש עשרה שהתקיימה במינכן קיבל רוסולימו מדליית ארד אישית. באולימפיאדות של 1960 ו-1966 קיבל מדליית כסף קבוצתית.
הסתעפות רוסולימו.
אחד מחידושיו של רוסולימו בתיאורית הפתיחות היא ההסתעפות של ההגנה הסיציליאנית שנושאת את שמו. 1. ה4 ג5 2. פו3 פג6 3. רב5 בשעה ששומרים מרחק מזיקוקי די נור טקטיים האופייניים לסיציליאנית הפתוחה, הסתעפות רוסולימו (כמו גם הסתעפות מוסקבה הסגורה) מציעה יתרון קל ללבן בשלב הפתיחה ומאפשרת ללבן להתחמק מכמויות הענק של התאוריה הקיימות בסיציליאנית הפתוחה.
ההסתעפות של ההגנה הסיציליאנית הקרויה על שמו של רוסולימו. השחור יכול לשחק 3...ז6, ד6 או ה6.
דן מכמן
דן מכמן (נולד ב-28 ביוני 1947) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה לתולדות ישראל וראש המכון לחקר השואה ע"ש ארנולד וליאונה פינקלר באוניברסיטת בר-אילן, ומכהן כראש המכון הבינלאומי לחקר השואה ביד ושם. בין השנים 2000–2011 כיהן כהיסטוריון הראשי של יד ושם.
חייו ופועלו.
דן מכמן נולד באמסטרדם להורים ניצולי שואה, שהם נצר למשפחות ותיקות בהולנד. אביו ד"ר יוסף מכמן-מלקמן היה מראשי התנועה הציונית בהולנד, ולאחר עלייתו לישראל כיהן כמנהל כללי של יד ושם, ואחר כך כראש היחידה לתרבות במשרד החינוך (במסגרת זאת ייסד את המכון לתרגום ספרות עברית ואמנות לעם). דן מכמן למד במשך ארבע שנים בבית הספר היסודי היהודי ראש פינה באמסטרדם. עלה לישראל עם הוריו במאי 1957 והמשיך את לימודיו היסודיים בבית הספר היסודי בית הילד ובתיכון ליד האוניברסיטה העברית בירושלים; בצבא שירת בחיל התותחנים.
השכלה.
מכמן החל ללמוד ב-1967 לתואר ראשון בלימודי לשון עברית והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית, ואחר כך המשיך במסלול ישיר לדוקטורט. עבודת הדוקטורט שלו הייתה בנושא: "הפליטים היהודים מגרמניה בהולנד בשנים 1940-1933", והתואר הוענק לו ב-1978. לצורך המחקר לעבודה זאת שהה בהולנד בשנים 1972–1976 ולימד במקביל עברית חדשה וספרות עברית חדשה באוניברסיטת אמסטרדם, ועברית מקראית והיסטוריה יהודית ב"סמינר היהודי ההולנדי" (בית המדרש לרבנים). הדוקטורט עסק במדיניות הממשלתית ההולנדית, וביחס הציבור הכללי והציבור היהודי, לפליטים שבאו מגרמניה אחרי עליית היטלר לשלטון. נתח נכבד מן הדוקטורט דן בדרכי הקליטה והפעולות למען היהודים ולפעמים נגדם, והוא כלל גם את סוגיית השפעת הפליטים על יהדות הולנד. הדוקטורט התמקד בתקופה שעד 1940, מועד כיבושה של הולנד על ידי הגרמנים, אך רומז גם על ההשלכות לתקופת השואה.
קריירה.
בשנות השבעים חלה התפתחות של המערכת האוניברסיטאית בישראל, ובנוסף, הייתה בהן עליה כללית של ההתעניינות בנושא השואה בישראל ומחוצה לה. צירופם של שני הדברים הביא להרחבה ניכרת של לימודי השואה. אוניברסיטת בר-אילן הייתה האוניברסיטה הראשונה בעולם בה הוקמה קתדרה לחקר השואה, עוד בשנת 1959. מכמן החל ללמד במחלקה לתולדות ישראל בבר-אילן ב-1976 עוד לפני סיום הדוקטורט. החל משנת 1998 הוא משמש גם כפרופסור מן המניין. מכמן הרחיב וקידם את התוכנית הלימודית ומאז שנת 1983 הוא עומד בראש המכונים לחקר השואה על שם ארנולד וליאונה פינקלר ולחקר תפוצות ישראל בזמן החדש, וגם מופקד על הקתדראות לחקר השואה על שם אברהם ואדיתה שפיגל והרב פנחס ברנר. השנים 1980–1992 עמד בראש צוות פיתוח קורס מקיף על השואה באוניברסיטה הפתוחה, "בימי שואה ופקודה". מאוקטובר 2000 עד אפריל 2011 כיהן כהיסטוריון הראשי של יד ושם, ומאז - כראש המכון הבינלאומי לחקר השואה ובעל הקתדרה ע"ש ג'ון ניימן לחקר השואה בה. בשנים 1991–1992 לימד כפרופסור אורח לנושא השואה באוניברסיטת טורונטו, וכך גם בחודשים אוגוסט-ספטמבר 2011. מלבד זאת הוא עומד בראש המועצה האקדמית הבינלאומית של מרכז "תקומה" בדניפרופטרובסק באוקראינה. הוא חבר בוועדות ומועצות מדעיות רבות בישראל ומחוצה לה. בשנים 1996–2000 היה חבר הנהלת החברה ההיסטורית הישראלית וחבר הנהלת הארכיון המרכזי לתולדות העם היהודי (במשך שנה שימש גם כממלא מקום היושב ראש של הארכיון), ומכהן כחבר במועצה האקדמית של מכללת אורות ישראל, חבר ועדת ההיגוי של לימודי השואה במכללת אפרתה, חבר הוועדה המייעצת למענקי מחקר של ועידת התביעות, חבר המועצה האקדמית של מכון ז'בוטינסקי (כיהן כשנתיים כיושב ראש שלה). עוד שימש כיועץ לאגף הולנד של מוזיאון בית לוחמי הגטאות ולהכנת ספרי לימוד אחדים בהיסטוריה במרכז לטכנולוגיה חינוכית.
בשנים 2001 עד 2005 היה חבר בוועדת היסטוריונים בינלאומית לחקר מדינת ליכטנשטיין בתקופת הנאציזם ומלחמת העולם השנייה. הוא חבר היום בוועדה האקדמית של הסמינר היהודי ההולנדי – Nederlands-Israëlitisch Seminarium (שלימד בו בתקופת לימודי הדוקטורט שלו), הוועדה המדעית הבינלאומית של מכון ויזנטל בווינה, והעמותה לחקר יהדות הולנד שליד האוניברסיטה העברית. כמו כן הוא מכהן כיו"ר ועדת המקצוע להיסטוריה בחינוך הממלכתי-דתי. היה חבר מערכת בכתב העת הקנדי לחקר הדתות "Studies in Religion" וחבר היום במערכת המדעית (המצומצמת או המורחבת) של כמה כתבי עת: "יד ושם - קובץ מחקרים", כתב העת הגרמני לחקר ג'נוסייד "Zeitschrift für Genozidforschung, Holocaust and Genocide Studies".
מכמן נשוי לברוריה לבית גולדשמידט מקיבוץ סעד ולו שישה ילדים. תושב אלקנה מאז 1979.
מחקריו.
תיאור מחקריו.
בתחילת דרכו עסק דן מכמן בתולדות יהודי הולנד והאמנציפציה במאות ה-19 וה-20. מכאן הגיע תחילה לחקר הפליטים היהודים מגרמניה בהולנד, ואחר כך - מאז שמונה למרצה על השואה - הפנה את עיקר מחקרו לסוגיה זאת. עיסוקו בשואה הוא כולל, לא לפי ארץ מסוימת, אם כי הארצות שזכו לתשומת לב מיוחדת במחקריו הן הולנד ובלגיה. במהלך השנים פיתח כמה כיווני מחקר: ניתוח ההיסטוריוגרפיה של השואה, חקר הדת היהודית והיהדות הדתית בתקופת השואה, היווצרות והתפתחות היודנראטים, הסיבות להקמת הגטאות, הקשר בין השואה להקמת המדינה, וניתוח הפוסט-ציונות בכלל ויחסה לשואה בפרט.
חקר ההיסטוריוגרפיה של השואה.