העבודה עושה שימוש ברדי מייד, אולם אופנהיים משנה את החפצים על ידי הדבקת הפרווה אשר מנטרלת את התפקוד של האובייקט מן השימוש המקורי. בנוסף, מציעה העבודה התבוננות סוריאליסטית במציאות היום יומית, התבוננות המרמזת על תכנים של מיניות ומיניות נשית.
די סטפאנו
די סטפנו
מימוסיים
מִִימוֹסִיִּים או שִּׁטִּיִּים (שם מדעי: Mimosoideae) היא תת-משפחה בתוך משפחת הקטניות. המימוסיים כוללת עשרות ספורות של סוגים; זאת לעומת מאות הסוגים בפרפרניים, תת-משפחה נוספת בקטניות.
סוגי תת-המשפחה מאופיינים בפריחה בעלת עלי כותרת קטנים ואבקנים בולטים ומרובים. מחולקת על פי רוב לחמישה שבטים: Acacieae, Ingeae, Mimoseae, Mimozygantheae, Parkieae.
בארץ צומחים מספר סוגים של מימוסיים, חלקם יובאו וחלקם צומחים בר. הסוג הבולט מביניהם הוא השיטה.
אחוות הוורד
אחוות הוורד (באנגלית: Brotherhood of the Rose) היא נובלה מאת דייוויד מורל, שפורסמה בשנת 1984. היא מהווה חלק ראשון בטרילוגיה.
שני הספרים הבאים בסדרה:
תקציר עלילה.
סול וכריס, שני יתומים, מאומצים על ידי סוכן חשאי ומאומנים כרוצחים שכירים. כאשר אביהם המאמץ מנסה לגרום למותם, שניהם משתמשים בידע הרב שצברו ובנאמנותם הרבה זה לזה כדי לשרוד.
עיבוד לסרט.
בשנת 1989 נעשה עיבוד טלוויזיוני לספר. בתפקידים הראשיים כיכבו פיטר שטראוס ודייוויד מורס כסול וכריס (שנודעו גם בשם הקוד רמוס ורומולוס), רוברט מיצ'ם כג'ון אליוט וקוני סלקה כסוכנת המוסד אריקה ברנשטיין.
ביולי 2007, אולפני האחים וורנר רכשו את הזכויות ליצירת עיבוד קולנועי לספר, שייצא בשנת 2009.
בירמינגהאם (אלבמה)
הלהקה הווילנאית
הלהקה הווילנאית (ביידיש: די ווילנער טרופע) הייתה להקת שחקנים חשובה שפעלה בוורשה בשפת היידיש והעלתה הצגות בסגנון הריאליזם הבימתי של מחזאים יהודים וזרים. היא נחשבה לסמן איכות תיאטרונית והצגתה המפורסמת ביותר הייתה "הדיבוק" של ש. אנ-סקי שמרים אורלסקה משחקת בתפקיד לאה, שהועלתה לראשונה בשנת 1920, לציון שלושים יום למות מחברו ש. אנ-סקי, ורק מאוחר יותר "אומצה" על ידי תיאטרון הבימה המוסקבאי.
הלהקה חבה את שמה לעובדה כי נוסדה בווילנה בשנת 1915, באמצע מלחמת העולם הראשונה, על ידי השחקנים אלכסנדר עזרו ויעקב שרמן והבמאי לב קדישזון. אך זמן קצר מאוחר יותר היא עברה לוורשה ומשם פעלה עד שנות העשרים המוקדמות.
תחילה הציגה בעיקר מחזות "יהודיים" מאת ש. אנ-סקי, שלום עליכם ושלום אש אך תוך זמן קצר החלה להציג מחזאות מתורגמת של גדולי הסופרים העולמיים: גורקי, מולייר, איבסן ועוד. הלהקה נדדה ברחבי פולין ואף מחוצה לה, בפריז, לונדון וניו יורק. בין חבריה באותם הימים בלטו זיגמונט טורקוב, ג'וזף גרין, חנה בראץ, ליובה קדישזון, יוסף בולוף, שמואל איריס ויעקב רוטבאום אשר התפרסם מאוחר יותר כבמאי תיאטרון בניו יורק.
במסגרת מסעותיה בעיירות מזרח אירופה הלהקה צירפה לשורותיה צעירים רבים והייתה מעין בית ספר נודד לדראמה. בין אלה אשר הצטרפו בתחילת שנות העשרים בלט יוסף מאורער לימים מחשובי שחקני היידיש בארגנטינה. בשנת 1923 הלהקה הוזמנה להופיע בבוקרשט שברומניה והצלחתה שם שינתה לתמיד את התיאטרון הרומני. קשיים כלכליים אילצו את חברי הלהקה להתמזג עם התיאטרון היידי בבוקרשט וכך המשיכו להופיע עד תחילת שנות השלושים, עת רוב השחקנים בחרו להגר לארצות הברית (יוסף בולוף, ליובה קדישזון) או לארגנטינה (שמואל איריס, יוסף מאורער).
יישובי קו עימות
קרב מרג' דאבק
קרב מרג' דאבק (בערבית: معركة مرج دابق, קרב (אזור) המרעה דאבִק; בטורקית: Mercidabık Muharebesi) הוא קרב שנערך ב-24 באוגוסט 1516 בסוריה, צפונית לחלב של ימינו, ובו הכו כוחות האימפריה העות'מאנית את צבא הסולטנות הממלוכית.
הרקע לקרב.
האימפריה העו'תמאנית בימי סלים הראשון התקדמה במסע כיבוש מהיר והתפשטה הן מערבה לכיוון אירופה והן מזרחה ודרומה. הכוח החזק באותה תקופה באזור המזרח התיכון הייתה הסולטנות הממלוכית, שמרכזה היה בקהיר. בסולטנות הממלוכית שלטו שליטים ממוצא צ'רקסי והיא הייתה במצב של התדרדרות שלטונית ומדינית שנמשכה משנות ה-90 של המאה ה-15. כחלק מתפיסה צבאית שמרנית, הממלוכים סירבו להשתמש בנשק חם. הם שמו דגש על תנועת פרשים קלים ועל ירי קשתים. העות'מאנים, לעומת זאת ציינו באותה תקופה חדשנות צבאית ושיכללו את השימוש בארטילריה.
בקיץ 1516 היה ברור לממלוכים שמגמת הכיבוש של הצבא העות'מאני תהיה לכיוון מצרים. הדוקטרינה הממלוכית הייתה לצאת לקראת האיום ולא להתבצר ולהמתין לו. ואכן הכוחות הממלוכיים יצאו בחיל של כעשרת אלפי פרשים מקהיר במגמה לפגוש את הכוח העות'מאני ולעצור אותו.
הקרב.
הכוחות נפגשו באזור המרעה דאבק וניצבו אלה מול אלה. כיוון התקפה של הממלוכים היה ממזרח למערב. העות'מאנים נערכו בעמדות הגנה מולם. כוח יאניצ'רים סמוי התמקם מדרום למערך הממלוכי ופניו צפונה. בתחילה היה כוחם של הממלוכים על העליונה והם הדפו את האגף הדרומי של הטורקים אל מעבר לעמדות ההגנה שלהם, היה זה תכסיס של סלים הראשון שנועד למשוך את הממלוכים אל תוך מלכודת. כאשר התקדמו הממלוכים פרץ כוח היניצ'רים וחסם מאחוריהם את דרכי הנסיגה. או אז ניתנה הפקודה לפתוח באש תותחים. לפי כל הדיווחים נראה שהממלוכים הופתעו מאש התותחים. בעיקר הושפעו לרעה הסוסים. בקרב שורות הלוחמים הממלוכים החלה בהלה והם החלו לנוס - אולם דרכי הנסיגה שלהם היו כבר חסומות. כל זאת תוך התפרעות של הסוסים וקטל שערכו בהם הטורקים שאיגפו את הכוח הממלוכי והשמידו אותו. הניצחון העות'מאני היה מוחלט. למעשה, לא נותרה התנגדות של ממש לכוחם מסוריה ועד קהיר.
קיים בידנו תיעוד יוצא-דופן, בעברית, מאת אליהו קפשאלי בן התקופה המתאר:
ניתוח הקרב.
אין ספק שקרב מרג' דאבק הוא דוגמה לניצחונה של עדיפות טכנולוגית על פני שיטות לוחמה מיושנות ושמרניות. עוז הרוח, האומץ והנחישות הממלוכית והנכונות שלהם להסתער מול פני האויב לא עמדו להם אל מול טכנולוגיה עדיפה של סוללת תותחים.
מהידוע לנו כיום, הקטל של התותחים העות'מאנים כשלעצמם לא היה גדול. אך גורם ההפתעה, החרדה והבלבול שזרעו בשורות החיילים והשפעתם ההרסנית על הסוסים גרמו לשבירת ההתקפה ולבהלת המנוסה.
זהו אחד הקרבות הראשונים בהיסטוריה בהם תותחים שימשו ככלי הכרעה בשדה הקרב.
השלכות הקרב.
האימפריה העות'מאנית המשיכה בהתפשטותה דרומה. נערכו אמנם קרבות מגננה בח'אן יונס וליד רידניה , אך הם לא הצליחו למנוע את ההשתלטות העות'מאנית תוך זמן קצר על קהיר ועל המזרח התיכון כולו. תאריך הקרב מסמן את תחילת שלטון האימפריה העות'מאנית במזרח התיכון. שלטון שנמשך בדיוק 400 שנה (ההפסקה היחידה בשלטון העות'מאני הייתה בשנים 1831–1840, כאשר מוחמד עלי, ששלט מטעם הסולטאן העות'מאני במצרים, מרד בו בתמיכת הצרפתים וכבש את ארץ-ישראל וסוריה).
קו עימות
איי ההרפתקאות
איי ההרפתקאות של יוניברסל (באנגלית: Universal's Islands of Adventure) הוא פארק שעשועים הממוקם באתר הנופש אולפני יוניברסל באורלנדו במדינת פלורידה שבארצות הברית.
הפארק נפתח במאי 1999 יחד עם אזור הנופש הקניות סיטיווק (CityWalk) ואזור המלונות של מפרץ פורטופינו (Portofino Bay). התמה של הפארק היא מסע של גילויים באיים שונים הנמצאים סביב אגם.
בשנת 2006 ביקרו בפארק כ-5.3 מיליון מבקרים - והפארק נחשב לתשיעי בארצות הברית ול-17 בפארקים ברחבי העולם במספר מבקריו.
מבנה הפארק.
הפארק כולל שישה "איים" הנמצאים סביב אגם פנימי (המכונה "הים הפנימי") האיים, עם כיוון השעון החל מהכניסה לפארק הם:
נמל הכניסה.
נמל הכניסה מהווה אתר הכניסה אל הפארק וכולל חנויות של מזכרות ואזור מתן מידע למבקרים. התמה של אי זה הוא של בזאר ערבי.
אי גיבורי העל של מארוול.
אי גיבורי העל של מארוול (Marvel Super Hero Island) מבוסס על חוברות הקומיקס של חברת מארוול קומיקס.
באי זה ממוקמת רכבת ההרים של הענק המדהים, מתקן ההרפתקאות המדהימות של ספיידרמן, מתקן נפילת הפחד של דוקטור דום, ומתקן מאיץ המהירות של סופה המבוסס על הדמות סופה של מארוול.
באי זה יכולים המבקרים לפגוש שחקנים המחופשים לדמויות קומיקס בהם ספיידרמן, קפטן אמריקה, וולברין, סייקלופ וסופה.
לאגונת המצוירים.
אי זה מבוסס על דמויות של סינדיקט קינג פיטשורז ושל ג'יי וורד. האי נקרא "לגונה" מאחר שרוב מתקניו הם מתקני מים.
המתקנים באי זה כוללים את "מפלי דאדלי דו רייט" (Dudley Do-Right) מתקן נפילה בסירות כאשר המבקרים נופלים בזווית של 70°, ומתקן הרפסודות של פופאי ופלוטו. כמו כן באי זה הספינה "אוליב" של פופאי המשמשת גן משחקים לילדים.
פארק היורה.
"אי" זה מבוסס על סרט הקולנוע פארק היורה. המתקן העיקרי בפארק הוא הרפתקאת הנהר של פארק היורה - מתקן המדמה את הסרט בו נוסעים המבקרים בסירה, רואים את הדינוזאורים בפארק היורה יוצאים מכלל שליטה, ולבסוף נופלים במפל שגובהו 26 מטרים על מנת להימלט מטירנוזאור רקס.
כמו כן אי זו כולל רכבת הרים, אזור משחק לילדים המכונה "מחנה היורה" (Camp Jurassic), ואת מרכז המידע של פארק היורה המדמה את מרכז המידע שהופיע בסרט.
היבשת האבודה.
"אי: זה מדמה ארץ אגדתית וכולל כמה אזורים - חלק אחר מדמה באזאר ערבי, והחלק השלישי מדמה את יוון העתיקה.
בעבר כלל אי זה גם אזור דמוי עיר אירופאית בימי הביניים, אולם אזור זה שולב בעולם הקסמים של הארי פוטר.
באי זה מספר מתקנים:
מנחת סוס.
"אי" זה מיועד בעיקר לילדים קטנים ומבוסס על יצירותיו של דוקטור סוס, ודומה לציוריו. באזור זה נשתלו דקלים שהתעקמו בשל הרוחות העזות של הוריקן אנדרו על מנת שגם העצים יהיו עקומים (כפי שהם בספרים).