ב-2007 נרכש גז'ארדו על ידי קבוצת הפאר הצרפתית פריז סן-ז'רמן, הצרפתים קיוו לאפקט דומה כמו שהיה לגז'ארדו על מונקו ולחזור להתמודד בצמרת הליגה אחרי שנים קשות אך גז'ארדו אכזב והקבוצה המשיכה להיאבק בתחתית. בתום העונה עזב גז'ארדו את הקבוצה והצטרף לפריס סן ז'רמן, איתה זכה בגביע הליגה הצרפתית, וב-2008 הוא עבר לדי. סי. יונייטד, שם זכה בגביע ארצות הברית הפתוח. ב-2009 הוא שב לריבר פלייט, כשאת הקריירה הוא מסיים ב-2011 בנסיונל, איתה זכה באליפות אורוגוואי.
במדי הנבחרת.
גז'ארדו זכה יחד עם נבחרת הנוער הארגנטינאית במונדיאל הנוער ב-1997. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת ב-1994 במשחק מול נבחרת צ'ילה תחת הדרכתו של דניאל פסארלה.
ב-1995 זכה עם ארגנטינה במשחקים הפאן-אמריקאיים ושנה מאוחר יותר במדליית הכסף באולימפיאדת אטלנטה (1996). גז'ארדו היה בסגל ארגנטינה למונדיאל 1998 בצרפת ולמונדיאל 2002 ביפן וקוריאה הדרומית.
כמאמן כדורגל.
עם פרישתו ממשחק פעיל מונה למאמן בנסיונל וזכה איתה באליפות של שנת 2012.
ב-2014 הוא מתמנה למאמן ריבר פלייט וזוכה איתה בשנה זו בגביע הסודאמריקנה, ובשנה העוקבת ברקופה סודאמריקנה, בגביע ליברטדורס ובגביע סורוגה בנק. בראשית 2016 נבחר על ידי הפדרציה הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל (IFFHS) למקום החמישי ברשימת המאמן הטוב בעולם לשנת 2015, אחרי לואיס אנריקה, פפ גוארדיולה, אונאי אמרי ומסימיליאנו אלגרי. באוגוסט 2016 זכתה שוב קבוצתו ברקופה סודאמריקנה, ובכך רשם גז'רדו תואר בינלאומי חמישי, שיא מועדון למאמן. תחת הדרכתו זכה גם המועדון בגביע ארגנטינה בשנים 2016 ו-2017 ובסופר קאפ הארגנטינאי (מהדורת 2017). בשנת 2018 זכה בפעם השנייה בגביע ליברטדורס לאחר שריבר גברה בגמר על בוקה ג'וניורס. במאי 2019 זכה בשלישית עם ריבר ברקופה סודאמריקנה, ובכך הפך לבעל שיא הזכיות כמאמן עם ריבר, עשר במספר. בדצמבר 2019 זכה המועדון בהדרכתו בפעם השלישית בגביע ארגנטינה, ובמרץ 2021 זכה שוב בסופר קאפ הארגנטינאי (מהדורת 2019). בסוף אותה שנה זכה לראשונה בליגת העל הארגנטינאית ובטרופאו דה קמפאונס. מלבד שתי הזכיות בליברטדורס, הגיעה הקבוצה פעמיים נוספות לחצי הגמר ופעם אחת לגמר (מול פלמנגו), שנשמט מידה בדקה האחרונה. גז'ארדו נבחר למאמן השנה בדרום אמריקה בשנים 2018, 2019 ו-2020.
דניאלה מאניני
דניאלה מאניני (Daniele Mannini; נולד ב-25 באוקטובר 1983 בעיירה ויארג'ו, איטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בקבוצת פונטדרה האיטלקית.
קריירה.
בשנותיו הראשונות שיחק מאניני בקבוצת הכדורגל של עיר הולדתו ויארג'ו. ב-2003 הצטרף לפיזה בה שיחק עונה אחת בטרם עבר לקבוצת ברשה ששיחקה באותם ימים בסרייה א'. בעונתו הראשונה כבש מאניני 3 שערים ב -30 משחקים אך ברשה ירדה בתום העונה לסרייה ב'. מאניני הפך לאחד מכוכבי הקבוצה.
בינואר 2008 רכשה קבוצת נאפולי את כרטיס השחקן שלו תמורת 7.5 מיליון אירו. מאניני הצטרף בכך למארק האמסיק ופביאנו סנטקרוצ'ה שהגיעו לנאפולי גם כן מברשה.
מאניני, שיכול לשחק בשני האגפים, השתלב היטב בקבוצה. מאניני שיחק בשורות הנבחרת עד גיל 21 בין השנים 2004-2005.
אגף האפסנאות
פביאנו סנטקרוצ'ה
פביאנו סנטקרוצ'ה (באיטלקית: Fabiano Santacroce; נולד ב־24 באוגוסט 1986 בקמאסארי, ברזיל) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת וירטוס ורנה מהליגה השלישית באיטליה. סנטקרוצ'ה הוא בן לאב איטלקי ואם ברזילאית.
קריירה.
סנטקרוצ'ה החל לשחק במסגרת מקצוענית בקבוצת קומו ושיחק בשורותיה שתי עונות. בשנת 2005 עבר לברשה. בעונתו הראשונה שיחק רק 2 משחקים אך בעונתו השנייה בברשה הפך לשחקן הרכב חשוב. יכולתו הגבוהה הביאה לצירופו לנבחרת עד גיל 21 של איטליה ולרכישת כרטיס השחקן שלו בינואר 2008 על ידי נאפולי תמורת 5.5 מיליון אירו. הוא הצטרף למארק האמשיק ודניאלה מאניני שעברו גם הם מברשה לנאפולי באותה העונה. בתחילת עונת 2011/2012 הושאל לקבוצת פארמה ושימש כמגן. בעונת 2012/2013 נרכש על ידי הקבוצה באופן קבוע ושוחרר מנאפולי. בעונת הושאל לפדובה מהסרייה ב' ובתום העונה שב לפארמה, וממנה שוחרר בתום עונת .
נאפולי.
סנקרוצ'ה הובא לקבוצה כדי לפתור את בעיית ההגנה ממנה סבלה נאפולי וכחלק מבניית סגל של שחקנים צעירים כדוגמת אסקיאל לאבסי ומארק האמסיק. סנטקרוצ'ה הפך לשחקן הרכב משמעותי ואף כונה "אלסנדרו נסטה הבא".
נבחרת.
סנטקרוצ'ה שיחק בנבחרות הצעירות של איטליה. ב-5 באוקטובר 2008 זומן בפעם הראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת יחד עם חברו לקבוצה כריסטיאן מאג'ו.
התוצא הפוטואלקרטי
יהודה עדס
הרב יהודה עדס (נולד בט' בסיוון ה'תרצ"ז, 19 במאי 1937) הוא ראש ישיבת קול יעקב בירושלים, חבר לשעבר במועצת גדולי התורה של דגל התורה, וחבר לשעבר בנשיאות ועד הישיבות.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים, בן למשפחת רבנים שמקורה בחלב שבסוריה. אביו, הרב יעקב עדס, היה ראש ישיבת פורת יוסף, חבר בית הדין הרבני הגדול וחבר מועצת הרבנות הראשית. אמו הייתה אסתר חיה, בת הרב עזרא הררי רפול. למד בתלמוד תורה מגן דוד, בישיבת קול תורה בירושלים אצל הרב שלמה זלמן אויערבך, ובישיבת פוניבז' שם התקרב לראשי הישיבה ואף למד מספר שנים בחברותא עם ראש הישיבה הרב שמואל רוזובסקי. בשבט תשכ"ב (1962) נישא לביילה-רחל, בתם של הרב דב כהן - הרב הראשון של חיל האוויר, וזהבה לבית רקובר.
לאחר נישואיו שימש מספר שנים כר"מ בשיעור א' בישיבת קול תורה.
לאחר פטירת אביו הקים על שם אביו, יחד עם אחיו הרב דניאל עדס, את ישיבת קול יעקב בשכונת בית וגן בירושלים, והוא מתגורר בסמוך לה. במשך שנים נודעה הישיבה במתכונת הייחודית שלה, שבה נחלקה הישיבה לתלמידים ממוצא אשכנזי וספרדי, אך החל משנת תשע"א הישיבה מתפקדת כישיבה ספרדית לגמרי.
בשונה מהנהגותיהם של שאר ראשי הישיבות, הרב עדס ממעט למסור שיעורים כלליים בישיבה וכמעט שאינו יושב בבית המדרש של הישיבה בזמן הסדרים. עם זאת הוא מוסר שיחות מוסר ומעורב בהנהגות הישיבה.
הרב עדס היה אחד ממכווני דרכו של ארגון מרביצי תורה, המאגד אברכים ספרדים בעלי זיקה לעולם התורה הליטאי. הוא מקימה ומורה דרכה של מפלגת קד, מפלגה ספרדית חרדית מוניציפלית, שב-2013 התמודדה בבחירות לעיריית בני ברק וזכתה לשני מושבים ולאחר מכן הצטרפה למפלגת דגל התורה. הרב עדס היה חבר נשיאות בוועד הישיבות.
בכ"ו באב ה'תשע"ב צורף כחבר במועצת גדולי התורה של דגל התורה ביחד עם עוד שמונה חברים נוספים. כעבור עשרה חודשים פרש מהמועצה ומתפקידיו בוועד הישיבות מסיבות בריאותיות. על רקע המחלוקת בציבור הליטאי, הורה הרב עדס לבני ישיבתו: "מרן ראש הישיבה הרב שטיינמן הוא מנהיג הדור, הצידקות שלו מפורסמת ואחריות הדור נופלת על כתפיו ורק לו אנו מחויבים לשמוע".
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות 2018 פרסם הרב עדס מכתב שבו כתב: "אני נאלץ לפרוש מהנהגת הציבור על כל המשתמע מכך וזה מחמת שתי סיבות: א. מחמת הבריאות, ב. העול הכבד המוטל עלי בישיבה שאף בזה כמעט ואינני עומד מחמת הבריאות".
משפחתו.
סבו של הרב עדס הוא המקובל הרב אברהם חיים עדס. אחיו: הרב עזרא, היה דיין במנצ'סטר ורב בהרצליה; הרב משה יוסף עדס, היה ראש ישיבת פורת יוסף; הרב דניאל, שותפו בהקמת ישיבת "קול יעקב" ומנהלה.
גיסיו הם הרב צבי כהן (רב מערב בני ברק ומחבר הספר "הגעלת כלים" ועוד עשרות ספרים), הרב שמחה כהן - מראשי ישיבת נתיבות עולם וארגון ערכים, והדיין הרב יקותיאל כהן - אב"ד באשדוד ומהדיר ספרי ראשונים. אחיינו הוא העיתונאי יעקב ריבלין.
בנו של הרב עדס הוא המקובל הרב יעקב עדס. בתו היא מאירה לוי, מחברת הספר "אני ערב לו". חתניו הם הרב עקיבא כהן - ר"מ בישיבת קול יעקב, הרב יהושע אסטנבולי - מחבר הספר "נחלת יהושע", הרב משה ברכה - ר"מ בישיבת קול יעקב, ויצחק גרינוולד - מנהל הישיבה.
הסכם השלום בין ירדן לישראל
כור תרבית
כור תרבית (או כור דוגר) הוא כור גרעיני המייצר איזוטופים בקיעים בכמות גדולה או שווה לכמות שהוא צורך. איזוטופים אלה יכולים לשמש דלק להפעלת כורים חדשים.
כור תרבית צריך להיות מתוכנן באופן כזה שתגובת השרשרת מייצרת נייטרונים עודפים בכמויות גדולות. בגרעין הכור או מסביבו צריכים להימצא איזוטופים בני-תרבית כגון אורניום-238 או תוריום-232. איזוטופים אלו הופכים על ידי בליעת נייטרונים לאיזוטופים הבקיעים פלוטוניום-239 ואורניום-233, בהתאמה, שיכולים לשמש כדלק גרעיני או לבניית פצצות גרעיניות. בנוסף לעודף נייטרונים, דרישות נוספות הן שהנייטרונים יפגעו בחומרים בני-התרבית במהירות האופטימליות בשביל להגדיל את הסיכויים לבליעה וכן שלא יבלעו יותר מדי נייטרונים במבנה הכור, חומרי הקירור, מוטות בקרה וכדומה. תגובות דומות מתרחשות בכל כור גרעיני אולם הכמות של חומר בקיע חדש שמיוצר בדרך כלל קטנות, יחסית.
בשל האחוז הנמוך של האיזוטופ הבקיע אורניום-235 באורניום טבעי הדעה השלטת בשנות השישים והשבעים הייתה שכורי תרבית הכרחיים על מנת לספק מספיק דלק לכורים גרעיניים עתידיים על ידי הפיכת האיזוטופ הנפוץ אורניום 238 לדלק גרעיני (פלוטוניום). לשם כך הושקעו משאבים רבים בפיתוח כורי תרבית. לאחר שבניית כורים גרעיניים חדשים כמעט נעצרה בשנות השמונים עקב השינויים בדעת הקהל נגד אנרגיה גרעינית, צריכת הדלק הגרעיני ירדה. מקורות האורניום הקיימים בתוספת חומרים בקיעים מפצצות גרעיניות שפורקו לאחר סוף המלחמה הקרה מספיקים לעת עתה. השימוש העיקרי של המספר הקטן של כורי תרבית שפעלו או פועלים בעולם הוא ייצור פלוטוניום לצורך בניית נשק גרעיני.