לצביר דרגת בהירות נראית 7.4 וקשה לצפות בו באמצעות משקפת. מיקומו הוא כ-1.75 מעלות מדרום-דרום-מזרח לכוכב σ בעגלון. כוכב הצביר הבהיר ביותר הוא ענק צהוב מדרגת בהירות 8.0, שניתן לראות בקלות באמצעות משקפת, אך רק באמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין שמדובר בצביר. במרחק של כ-2.3 מעלות מדרום מזרח ל-M38 נמצא הצביר M36.
מאפייני הצביר.
קוטרו של M38 הוא כ-25 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-4,200 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-21 דקות קשת, כשני שלישים מקוטרו של הירח המלא. הצביר מכיל כ-70 כוכבים בדרגות התפתחות שונות, כך שגילו של הצביר מוערך בכ-200 מיליוני שנים והוא כולל גם ענקים. כוכביו הבהירים של הצביר יוצרים מעין צורת ח'.
ב.ל.ה דואגת
ז'וזף ליוביל
ז'וזף ליוביל (בצרפתית: Joseph Liouville; 24 במרץ 1809 – 8 בספטמבר 1882) היה מתמטיקאי צרפתי שתרם רבות במגוון תחומים במתמטיקה כולל אנליזה מרוכבת, תורת המספרים וגאומטריה דיפרנציאלית וגם לפיזיקה ולאסטרונומיה.
ביוגרפיה.
אביו של ליוביל שירת כקצין בצבאו של נפוליאון. את נעוריו בילה בעיר טול שבחבל לורן.
ב-1827 סיים ליוביל את לימודיו באקול פוליטקניק וב-1838 מונה לפרופסור במוסד. ב-1850 מונה לפרופסור למתמטיקה בקולז' דה פראנס וב-1857 מונה לפרופסור למכניקה בפקולטה למדעים של המוסד.
ב-1836 ייסד ליוביל את כתב העת האקדמי למתמטיקה "Journal de Mathématiques Pures et Appliquées" ("כתב עת למתמטיקה טהורה ושימושית") שפועל עד היום. ליוביל היה הראשון שהבין את החשיבות של תגליותיו של אווריסט גלואה ובשנת 1843 השקיע מספר חודשים בבחינת כתביו והבנת רעיונותיו ומילא חורים בהוכחותיו. ב-1846 פרסם בכתב העת שלו את ממצאיו של גלואה על פתרון משוואות באמצעות רדיקלים וחשף לעולם את תורת גלואה.
ליוביל פיתח קריירה פוליטית קצרה. הוא היה חבר באספה המכוננת של הרפובליקה הצרפתית השנייה ב-1848, אך פרש מפוליטיקה לאחר הפסד בבחירות ב-1849.
ב-1851 נבחר כחבר זר באקדמיה המלכותית השוודית למדעים. על שמו נקרא מכתש ליוביל בירח.
עבודתו המתמטית.
תרומתו המוכרת ביותר של ליוביל לאנליזה היא הוכחת גרסה מוקדמת של משפט ליוביל באנליזה מרוכבת, תוצאה בסיסית בתחום.
ליוביל היה הראשון שהוכיח את קיומם של מספרים טרנסצנדנטיים בכך שהוכיח את משפט ליוביל לקירובים דיופנטיים שממנו עולה שמספרי ליוביל הם טרנסצנדנטיים. למשפט חשיבות באנליזה דיופנטית בשל החסם שהוא קובע על הסדר של קירוב דיופנטי של מספר אלגברי.
ליוביל השתמש בכלים אלגבריים (במה שידוע כיום כאלגברה דיפרנציאלית) כדי להוכיח לראשונה שקיימות פונקציות אלמנטריות שהפונקציה הקדומה שלהן אינה אלמנטרית. בפרט הוא הראה שפונקציית השגיאה אינה אלמנטרית. תוצאתו הבסיסית בתחום ידועה גם היא בשם משפט ליוביל.
יחד עם שארל שטורם פיתח את תורת שטורם-ליוביל שהיא כלי מקובל בפתרון משוואות דיפרנציאליות חלקיות כגון משוואת החום.
בגאומטריה דיפרנציאלית הגיע לתוצאות חשובות בחקר העתקות קונפורמיות.
בסך הכול כתב כ-400 מאמרים, מתוכם כ-200 עסקו בתורת המספרים, רבים מהם על הדדיות ריבועית.
דעיכות מסוג ריילי
בהנדסת מערכות תקשורת, דעיכות מסוג ריילי (באנגלית: Rayleigh fading) הוא מודל סטטיסטי המתאר התפשטות של גל אלקטרומגנטי של מכשיר אלחוטי. מודל זה נקרא על-שם הפיזיקאי האנגלי לורד ג'ון ויליאם סטראט ריילי. מודל דומה הוא דעיכות מסוג רייס. ההנחה בדעיכה מסוג ריילי היא שמשרעת האות שעבר בערוץ התקשורת תסבול מניחותים ומדעיכות אקראיים.
ניתן להשתמש במודל של ריילי לדעיכות באופן האפקטיבי ביותר כאשר אין קו ראות ישיר בין המשדר למקלט.
פילוג משרעת הקליטה:
formula_1
כאשר:
ז'וזה ליניארס
ז'וזה ליניארס (בפורטוגזית: José Linhares; 28 בינואר 1886 - 26 בינואר 1957) היה עורך דין, שופט ופוליטיקאי ברזילאי. הוא כיהן כנשיא ברזיל במשך שלושה חודשים וחמישה ימים בין 29 באוקטובר 1945 ו-31 בינואר 1946.
ב-24 בדצמבר 1937 נהיה ליניארס שופט בית המשפט העליון הברזילאי. ב-26 במאי 1945 התמנה לנשיא אותו המוסד. מתוקף תפקיד זה, התמנה לנשיא ברזיל באופן זמני בעקבות הדחתו של ז'טוליו ורגאס וכיהן עד לבחירת נשיא חדש.
ליניארס הבטיח קיום הבחירות באופן חלק ונקי ובמהלך כהונתו הקצרה הספיק להקים קרן לאומית לפיתוח כבישים במדינה, אך ספג בקורת על ריבוי המינויים הפוליטיים מקרב בני משפחתו.
ביוגרפיה.
ליניארס נולד בעיר גוארמירנגה, מחוז סיארה, האימפריה הברזילאית, בשנת 1886 להוריו פרנסיסקו אלבש ליניארס ויוספה פליציה קראקס. ליניארס השלים את לימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטת סאו פאולו בשנת 1908. ז'וזה ליניארס התכוון להתמסר לקריירה בשירות הרשות השופטת, ולכן לא ציפתה לו קריירה פוליטית עתידית. בשנת 1932, עם הקמת מערכת האכיפה המשפטית של טוהר הבחירות, הפך ז'וזה ליניארס לשופט בבית המשפט העליון (TSE) של ברזיל.
בשנת 1937, עם תחילתה של מדיניות "המדינה החדשה" של הדיקטטור הברזילאי, ז'טוליו ורגאס, הוכרז על סגירת מערכת אכיפת טוהר הבחירות המשפטית (שכן ורגאס ביטל את הבחירות הכלליות) וז'וזה ליניארס מונה על ידי ז'טוליו ורגאס לתפקיד שר בית המשפט הפדרלי העליון (STF) בממשלה, והפך לסגן נשיא ובהמשך לנשיא בית המשפט הפדרלי העליון של ברזיל תחת ממשל ורגאס. ז'וזה ליניארס נשאר בתפקיד נשיא בית המשפט הפדרלי העליון עד לסיום מדיניות "המדינה החדשה".
בשנת 1945 החל להתוות תהליך של ליברליזציה במשטר הדיקטטורי של המדינה החדשה מתוך לחץ של בעלות הברית. לפיכך ננקטו הצעדים הבאים בידי ורגאס וליניארס: נקבעה חנינה כללית לפעילים באופוזיציה כולל שחרורם של אסירים פוליטיים, הסתיימה צנזורת העיתונות וארגנו מפלגות פוליטיות חדשות. לתבוסה הקרבה של מדינות הציר במלחמת העולם השנייה הייתה השפעה על הפוליטיקה הלאומית של ברזיל, שכן לחימה של חיילים ברזילאים נגד משטרים דיקטטורים באירופה לא תאמה את העובדה כי בבית, משטר ורגאס היה דיקטטורי בשם עצמו. בדרך זו, הצעדים לאימוץ המשטר הליברלי החלו בשנת 1945.
על תהליך זה היה ז'וזה ליניארס אחראי, יחד עם משפטנים אחרים, על ניסוח חקיקת הבחירות החדשה. כדי להכין אותה, הגדיר שר המשפטים אגמנון מגאלאהס ארבעה צרכים עיקריים: הצורך בשופטי טוהר הבחירות להיות עצמאיים מדעות פוליטיות, הקמת מפלגות פוליטיות לאומיות, גיוס מסיבי של אזרחים מרחבי המדינה להצביע וספירת הצבעה מיידית לאחר הבחירות. מפלגות לאומיות נוצרו והתארגנו מחדש. האיחוד הדמוקרטי הלאומי (UDN) המתנגד לז'טוליו ורגאס הוקם בתור מפלגה ליברלית. מפלגת העבודה הברזילאית (PTB) והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית (PSD) פעלו יחדיו בשותפות. והמפלגה הקומוניסטית של ברזיל (PCB) אורגנה מחדש.
הבחירות לסגנים פדרליים, לסנטורים בקונגרס הלאומי של ברזיל ולנשיא הרפובליקה נקבעו ל-2 בדצמבר 1945. המפלגות פתחו במועמדות לנשיאות המדינה. האיחוד הדמוקרטי הלאומי, בתמיכת העיתונות, קידם את המועמד אדוארדו גומס. קואליציית מפלגת העבודה והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית תמכו יחדיו במועמדותו של הגנרל במילואים, גספאר דוטרה. והמפלגה הקומוניסטית הגישה את מועמדותו של יושב ראשה, יידו פיוזה. ז'וזה ליניארס הבטיח כי המועמדים ייבחרו בהצבעה ישירה. עם זאת, הבחירות נפגעו בהפגנות פופולריות שרצו שז'טוליו ורגאס יישאר בשלטון.
באוקטובר 1945 אימץ ורגאס סדרת צעדים שנחשבו על ידי האופוזיציה לתמרונים שנועדו להשאירו בנשיאות. ב-3 באוקטובר התקיימה עצרת גדולה של תנועת תומכיו העממית. כעבור שבוע הועברו הבחירות לעירייה ולמדינה לאותו היום בו נערכו הבחירות הארציות. ו-28 באוקטובר מונה אחיו של ז'טוליו ורגאס, בנג'מין ורגאס, למפקד המשטרה במחוז הפדרלי של הבירה ריו דה ז'ניירו. עוד לפני הבחירות, מחשש לפעילות אישית של האופוזיציה נגד חייו, ורגאס ירד מהנשיאות. מכיוון שלא נבחר נשיא חדש בבחירות, נקבע כי ליניארס, מתוקף תפקידו כנשיא בית המשפט הפדרלי העליון, יירש את תפקיד נשיא ברזיל הזמני.
ז'וזה ליניארס משל בברזיל במשך שלושה חודשים בלבד, עד שהנשיא הנבחר, דוטרה, הקים קואליציה והחליף אותו בתפקיד נשיא ברזיל. בתקופת נשיאותו היה על ליניארס להבטיח את קיום הבחירות הדמוקרטיות ולנהל את המדינה עד לאותן בחירות. באותה תקופה נותרה חוקת 1937 בתוקף על מנת להימנע מבעיות בעלות אופי משפטי, מכיוון שז'וזה ליניארס כבר דן כנשיא בית המשפט העליון בהתאם לאותה חוקה ורק לפיה היה יכול לשמור על התפקיד ובוא בזמן לכהן גם כראש הראשות המחוקקת. כדי להקים את הפרלמנט הלאומי החדש, נקראו הבחירות לקונגרס הלאומי, שיתקיימו באותו מועד בו נבחרו הבחירות לנשיאות הרפובליקה, ב-2 בדצמבר 1945. בבחירות אלה היה המועמד גספאר דוטרה בעל הקולות הרבים ביותר והפך לנשיא המדינה ב-31 בינואר 1946.
ליניארס פרש בהמשך מהקריירה הפוליטית והמשפטית כאחד ויצא לגמלאות. הוא נפטר בקשאמבו, מדינת מינאס ז'ראיס, בשנת 1957, בעודו בגיל 70.
סטניסלבה ואלשביץ'
סטניסלבה ואלשביץ' ידועה גם בשם סטלה וולש (בפולנית: Stanisława Walasiewiczówna באנגלית: Stella Walsh; 3 באפריל 1911 - 4 בדצמבר 1980) הייתה אצנית אמריקאית ממוצא פולני, אלופה אולימפית ושיאנית העולם בריצת 100 מטר. ואלשביץ' נרצחה במהלך שוד. ואלשביץ' נולדה כאדם אינטרסקס ועובדה זו התגלתה רק לאחר מותה בנתיחה שלאחר המוות.
ביוגרפיה.