חברה CSCEC זכתה במכרז חפירת מקטע התת-קרקעי של 4 ק"מ של הקו הירוק.
ב-15 בספטמבר 2020 נסגר שלב הגשת ההצעות במכרז להקמת הקו הסגול והקו הירוק. היקף המכרז הוא כ-15 מיליארד שקל. חמש קבוצות הגישו הצעות להתמודדות במכרז:
שנת 2021.
במהלך שנת 2021 החלו העבודות להקמת הקו באזור תל אביב במספר מוקדים.
באוקטובר 2021 החלו העבודות להקמת תחנת רבין, והוקם מעבר תת-קרקעי מתחת למסילת הירקון עבור הרכבת הקלה. המעבר מבטון במשקל 460 טון נבנה מראש בסמוך והונף למקומו לאחר שקו הרכבת נסגר לעשרה ימים. בנוסף דווח כי פתיחת הקו נדחתה לשנת 2028, עקב חילוקי דעות ועיכובים בפינוי תשתיות בתוואי הקו.
בנובמבר 2021 החלה הקמתה של תחנת ארלוזורוב מערב, כאשר נהרס מבנה ברחוב אבן גבירול 103, לטובת הקמת אחת הכניסות לתחנה התת-קרקעית.
ליפתא (מעיין)
ליפתא הוא מעיין שכבה בשמורת הטבע מי נפתוח במערב ירושלים. המעיין מזוהה עם המעיין הקדום "מעיין מי נפתוח" המוזכר במקרא בספר יהושע כנקודת גבול בין שבט יהודה לבנימין. יש סברה שמקור השם הוא בשיבוש השם "מרנפתח", שמו של מלך מצרי שערך בשנת 1220 לפנה"ס מסע כיבוש בכנען.
המעיין וסביבתו.
המעיין נובע בניקבה שאורכה כ-30 מטר וגובה המים בניקבה נע בין 5 ס"מ ל-25 ס"מ. בסוף הניקבה המים זורמים לבריכה המנקזת את הניקבה, גובה המים בבריכה מטר וחצי. מי הבריכה זורמים כ-10 מטר לנאספים בבריכה נוספת שגובהה כחצי מטר. מהבריכה השנייה המים זורמים באפיק הטבעי ותורמים לפוריות האדמה. סביב המעיין נטועים עצי תאנה, עצי שקד ושיחי סברס, חרוב וכן צמחיית מים - עצי ערבה, ערברבה שעירה, גרגיר הנחלים ועוד.
משנות ה-70 ואילך.
ב-1983 התגוררו ליד המעין חברי "כנופיית ליפתא", הם אף טבלו במעיין לפני שיצאו כדי לנסות לפוצץ את מסגדי הר הבית בליל ה-26 בינואר 1984.
ב-1985 הוכרז השטח הכולל את המעיין כשמורת טבע עירונית "מי נפתוח", אך העדר תקציב גרם להפסקת עבודות השיקום והשימור שלו.
ב-2004 צולמו במעיין סצינות לסרט "מישהו לרוץ איתו".
ב-2006 נכלל המעיין בשביל ירושלים.
ב-2010 אושרה הקמת מלון מעל המעיין.
ב-2017 אזור המעיין מקבל הכרה רשמית כ"שמורת טבע מי נפתוח".
בערבי שבת בריכת המעיין משמשת כמקווה למאות דתיים שטובלים בו. בעבר התעוררה מחאה ציבורית על רקע דיווחים על כך שהטובלים מתרחצים בעירום ומסלקים נשים מהמקום בזמן הטבילה.
בית תפילה ישראלי
בית תפילה ישראלי בתל אביב הוא עמותה להתחדשות יהודית בישראל.
כללי.
בית תפילה ישראלי הוקם ביוני 2004 בתל אביב על ידי אסטבן גוטפריד ורני יגר, במטרה לספק מסגרת קהילתית ורוחנית בקרב חילונים ומסורתיים בישראל. מטרתו של בית תפילה ישראלי היא בניית חיי קהילה עירוניים המבוססים על המיזוג בין התרבות הישראלית העכשווית לבין המסורת היהודית, ויצירת מודלים של פרקטיקה יהודית מותאמים להקשר הישראלי, כגון יצירת טקס תפילה יהודי-ישראלי של הבדלה בין יום הזיכרון ליום העצמאות והוצאה לאור ב-2007 של סידור הבדלה בין יום הזיכרון ליום העצמאות, שאומצו גם על ידי קהילות אחרות, בעיקר מרשת הקהילות להתחדשות יהודית או מהתנועה הרפורמית בארץ ובארצות הברית.
סידור תפילת ערב שבת של בית התפילה שיצא לאור בקיץ 2011 אומץ על ידי 6 קהילות נוספות (קהילת שכוני"ה בחיפה, קיבוץ המעפיל, קהילת קודש וחול בחולון, מעיין - גן יבנה, ובבית אורן). באופן ניסויי יצר בית תפילה ישראלי "שפה ליטורגית יהודית-ישראלית חדשה", המשלבת את סידור התפילות המסורתי עם שירה, ספרות מודרנית, ותפילות אישיות. במסגרת קבלת השבת אף מרצים אורחים שונים על פרשת השבוע או נושאים התואמים את מדיניות בית התפילה, כמו המציאות החברתית בישראל, הפרטת שירותים חברתיים או בעיית הפליטים מאסיה ומאפריקה. בית התפילה נתמך כלכלית על ידי קרן שוסטרמן, הפדרציה היהודית של סן פרנסיסקו, קרן סטולמן, הקרן החדשה לישראל, עיריית תל אביב-יפו ודמי חבר.
העמותה חברה באיגוד ההתחדשות היהודית.
פעילות.
קבלת שבת.
בית התפילה מקיים את רוב הפעילות בלב תל אביב. בעשר שנותיו הראשונות רוב הפעילויות התקיימו בבניין של מכללת עלמא ברחוב בצלאל יפה: ביניהן - קבלת שבת, קבלת שבת לילדים, בתי מדרש, אירועי חג, טקסי חיים ופעילות חברתית. לאחר עשור עבר מוקד הפעילות למבנה אולפן "גורדון" ברחוב לסל. בית תפילה גם מארגן קבלת שבת והבדלה באולמות שונים בעיר. משנת 2007 בית תפילה ישראלי מקיים בחודשי הקיץ קבלת שבת במתחם נמל תל אביב בהן משתתפים למעלה מ-700 איש מדי שבת. החל משנת 2010 בית תפילה ישראלי מקיים קבלת שבת מוזיקלית לפי המודל שפיתח, לקורסי צוערים של צה"ל במסגרת "שבת בתל אביב" של בינ"ה.
אירועי חג.
בית תפילה ישראלי קיים אירועי חג נוספים במרחב הציבורי, כמו "סדר פסח לפליטים אפריקאים בתל אביב", "קריאת מגילת אסתר בדיזנגוף סנטר", "ברכת החמה במנחת המסוקים של מגדל עזריאלי" ו"קריאת מגילת איכה בשד' רוטשילד".
מקורות השראה.
האופי המקומי של בית תפילה ישראלי בא לידי ביטוי בשילוב של יהדות ליברלית שאינה שואבת את שפתה התרבותית ממודלים שהתעצבו בתפוצות אלא מבקשת להיות מעוגנת באופן עמוק בהוויה הישראלית והתל אביבית, ומתימרת להמשיך את תורתו התרבותית של ח.נ. ביאליק אשר ייסד בתל אביב בשנות ה-30 של המאה ה-20 את מוסד "עונג שבת".
כך, בפתח כל מהדורות סידורי התפילה של בית תפילה ישראלי, מופיע ציטוט ממכתב שח.נ. ביאליק כתב לדוד אומנסקי מקיבוץ גניגר במרץ 1930:
Apocalyptica
בנסון (סדרת טלוויזיה)
בנסון (באנגלית: Benson) היא קומדיית מצבים טלוויזיונית אמריקאית ששודרה במקור ברשת ABC בשנים 1979–1986. הדמות הראשית בסדרה, שגולמה על ידי רוברט גיום, היא בנסון דובואה, מנהל משק הבית של המושל יוג'ין גטלינג, שדמותו גולמה על ידי . הסדרה מתמקדת בעימותים ובמערכות היחסים בבית המושל, כשבנסון השמיע בדרך כלל את קולו העוקצני של ההיגיון. במהלך הסדרה גילמו תפקידי משנה השחקנים , מיסי גולד, , אית'ן פיליפס ורנה אוברז'ונואה.
הסדרה הייתה ספין אוף של הסדרה בועות, שבה דמותו של בנסון הופיעה כמשרת השנון והמיושב בדעתו של משפחת טייט שסבלה מחוסר תפקוד. דמותו של בנסון עברה מאופרת סבון זו לקומדיית המצבים בעלת המבנה הקונבנציונלי יותר, בה הוא מתקדם כדמות הראשית החל מתפקיד מנהל משק הבית של מעון המושל ועד לתפקיד סגן המושל. הסדרה נוצרה על ידי סוזאן האריס והופקה על ידי חברת ויט-תומאס-האריס הפקות. ב-1985 זכה גיום בפרס אמי לבידור בפריים טיים בקטגוריה שחקן ראשי מצטיין בסדרה קומית על תפקידו בסדרה.
בישראל הסדרה שודרה במחצית הראשונה של שנות השמונים, במקביל לשידורה בארצות הברית.
עלילה.
בנסון דובואה (רוברט גיום) נשכר לשמש כמנהל משק הבית של המושל האלמן יוג'ין גטלינג (ג'יימס נובל) ושל בתו קייטי (מיסי גולד). המושל גטלינג היה דודן של ג'סיקה טייט (קתרין הלמונד) מהסדרה בועות.
בנסון מתמודד עם הדילמות כמנהל משק הבית ועם הטבחית ממוצא גרמני גרטשן וילומינה קראוס (אינגה סוונסון) ועם ג'ון טיילור (דייוויד הדיסון ומאוחר יותר לואיס ג'. סטדלן), שמשמש כראש הסגל של המושל. לאחר העונה הראשונה הועבר תפקידו של טיילור לקלייטון אנדיקוט השלישי (רנה אוברז'ונואה).
מזכיר העיתונות של המושל, פט דאוני (אית'ן פיליפס), מופיע בסדרה החל מהעונה השנייה, ומזכירתו של בנסון, דניס סטיבנס (דידי קון), מופיעה החל מהעונה השלישית. בהמשך השניים נישאו, ובעונה החמישית נולד להם ילד. בעונה החמישית נעלמו דמויותיהם של השניים, והסיבה שניתנה לכך הייתה קבלתה של דניס לעבודה בנאס"א.
במהלך הסדרה מתקדם בנסון בתפקידים שונים, החל מתפקיד מנהל התקציב של המדינה, ועד למשרת סגן המושל. בסופו של דבר מתמודד בנסון על משרת המושל נגד גטלינג.
פרק הסיום.
בסיום הסדרה מתמודד המושל גטלינג על תקופת כהונה נוספת כמועמד עצמאי מול בנסון, שמתמודד כמועמד מפלגתו לשעבר של גטלינג.
בפרק הסיום, בנסון וגטלינג, שיחסיהם הפכו למתוחים בשל ההתמודדות, מתפייסים איש עם רעהו וצופים יחדיו במשדר ליל הבחירות, שהיו צמודות. ברגע בו שדר הטלוויזיה מתחיל להודיע שסוף כל סוף יש מועמד שניצח, מסתיים הפרק בהקפאת תמונה ומשאירים את הסדרה בקליף האנגר מבלי לדעת מי המושל הנבחר.
ב-2007 אמר המפיק הראשי של הסדרה, בוב פרייזר, שהסדרה הסתיימה באופן זה לבקשת הרשת. לאחר שעלה לאוויר פרק סיום זה, ירדה הסדרה מהאקרנים. פרייזר ציין שאם הסדרה הייתה ממשיכה, הכוונה הייתה שגטלינג ינצח בבחירות כמושל ובנסון ייבחר כסנאטור.
לדבריו של גארי בראון, שביים את פרק הסיום ועשרים פרקים נוספים בסדרה, צולמו שלוש גרסאות לפרק ההמשך, כשבראשונה ניצח בנסון, בשנייה גטלינג, ובשלישית נוצר תיקו בין השניים. הכוונה הייתה שבמהלך פגרת הקיץ יוחלט איזו גרסה תשודר. בראון גם ציין, שללא קשר לגרסה שתיבחר, הכוונה לטווח ארוך הייתה שבעונה הבאה יהיה בנסון בסופו של דבר המושל.
צעד היקש
צ'נסטחוב
יוהאן רוזנמילר
יוהאן רוזנמילר, או "יוהנס רוזנמילר" ידוע באיטליה כג'ובאני רוזנמילר (בגרמנית: Johann Rosenmüller או "Johannes Rosenmüller", או באיטלקית: Giovanni Rosenmüller, 24 באוגוסט 1617, אלסניץ - 12 בספטמבר 1684, וולפנביטל) היה מלחין גרמני, מורה ונגן עוגב וטרומבון. נציג בולט של המוזיקה הבארוקית, נמנה, לצידם של דיטריך בוקסטהודה ויוהאן פכלבל עם חשובי היוצרים של הקנטטות הכנסייתיות בגרמניה. פעל בעיקר בלייפציג ובוונציה, והפרה את המוזיקה הכלית הגרמנית בהשפעות מהאסכולות האיטלקיות.
קורות חייו.