דו"חות לשנת 2016 של מחלקת המדינה של ארצות הברית עבור המדינות עיראק וסוריה קובעות כי:
מחוז מנהטן
שומר ראש במבצע
שומר ראש במבצע (באנגלית: Drillbit Taylor) הוא סרט קומדיית התבגרות אמריקאי משנת 2008 שבוים על ידי סטיבן בריל, והופק בידי סוזן ארנולד, דונה ארקוף, וג'וד אפאטו. הסרט עוקב אחרי שלושה נערים מתבגרים ששוכרים שומר ראש במטרה להתגונן מפני בריונים.
עלילה.
ביום הראשון של התיכון, וייד (נייט הארטלי) וראיין (טרוי גנטיל) עדים להתקפה של שני בריונים, פילקינס (אלכס פרוסט) ורוני, שתוקפים את אמיט (דייוויד דורפמן) ודוחפים אותו לתוך הארונית שלו. וייד מנסה למנוע מהשניים להמשיך לתקוף את אמיט ומתערב, אך בסופו של דבר פיליקנס ורוני עוברים לתקוף את וייד וראיין. לאחר מכן, אמיט מתיידד עם וייד, אך מתקשה להסתדר עם ראיין.
בעקבות כך, השלושה מפרסמים מודעה באינטרנט על כך שהם מחפשים שומר ראש, ולאחר שנפגשו עם כמה יוצאי צבא ומאבטחים בכירים, הם בוחרים לבסוף בדרילביט טיילור (אוון וילסון), היחיד שעמד בתקציב שלהם.
דרילביט מתיימר להיות מומחה לחימה מוסמך, אך בפועל מדובר בקבצן חסר בית שמתכנן לשדוד אותם ולהשתמש בכסף בקניית כרטיס טיסה לקנדה. דרילביט מנסה לגרום לבנים לא לחתור לאלימות ולנסות למצוא כמה תחומי עניין משותפים, ראיין מאתגר את פילקינס לקרב ראפ אך נסחף ומשפיל אותו, ובסופו של דבר וייד חוטף אגרוף לאחר שהוא מתעמת עם פילקינס, תוך כדי שהוא מתנסה באחת הטקטיקות שדרילביט הציע לו. הבנים כועסים על כך שמה שדרילביט מלמד אותם לא מסייע להם באמת, לכן דרילביט מחליט לעבור להיות קרוב יותר אליהם ולהסתנן לבית הספר שלהם כמורה מחליף. בחדר מורים הוא פוגש מורה בשם ליסה, והשניים מתחילים קשר רומנטי.
בנסיעה בבית ספר, רוני ואמו מבחינים בדרילביט מתקלח על החוף ואמו מסבירה לו מי הוא באמת. רוני מספר את זה לפילקינס והאחרון מכה את דרילביט בבית ספר. מאוחר יותר, בביתו של וייד, חבריו ההומלסים של דרילביט שודדים את ביתו של וייד, ודרילביט נאלץ להתוודות מי הוא באמת, ומספר ששמו האמיתי הוא בוב. הבנים מפטרים את דרילביט. דרילביט מצליח להחזיר את הציוד הגנוב מאוחר יותר, לפני שאמא של וייד ושאר המשפחה יחזרו. הבנים ופילקינס נמצאים בפגישה אצל מנהל בית הספר בנוכחות ההורים של שלושת הבנים, פילקינס מצליח להעמיד פנים והוא יוצא ללא פגע או עונש. לאחר מכן, פיליקנס מעליב את ברוק, בחורה שוייד מאוהב בה, ובתגובה וייד מאתגר את פילקינס לקרב. אמיט לא מסכים לעזור לראיין ולוייד לאחר שהראשון מעליב אותו.
וייד וראיין מתאמנים לקראת הקרב שלהם נגד פילקינס. הם מגיעים למסיבה בביתו ובהתחלה מפילים אותו, אך הוא מתגבר עליהם. הקרב שהחל ברחבי הבית, התגלגל לחצר. אמיט חוזר במפתיע וכמעט ומצליח להכניע את דרילביט, אך רוני מתערב ומכניע אותו. דרילביט מופיע במפתיע ופילקינס מכה אותו, דרילביט מסרב להגיב כי הוא חושב שפילקינס קטין. אך אז מתברר שזה לא כך, ודרילביט מכניע את פילקינס בקלות ובמהירות. פילקינס מתאושש מהמכות שחטף מדרילביט, וכשהוא מתעורר הוא משליך חרב סמוראי על וייד וראיין, אך דרילביט תופס את החרב אך מאבד חלק מהזרת שלו תוך כדי כך.
פילקינס נשלח חזרה להוריו שגרים בהונג קונג. וייד אוזר אומץ ומזמין את ברוק לצאת איתו, וראיין מקבל את אמיט כידיד. דרילביט נשלח לכלא אך משוחרר אחרי שלושה שבועות מתאחד עם ליסה והבנים.
בסצנה שאחרי הכתובית שואל דרליביט (שכעת הוא אח בבית ספר) ילד עם אף מדמם אם הוא זקוק לשומר ראש.
אולפני ההנפשה מלניצה
אולפני ההנפשה מלניצה (ברוסית: Студия анимационного кино «Мельница», "מלניצה" משמעותו "טחנת רוח" ומכאן גם סמל האולפנים) הוא אחד מאולפני האנימציה הגדולים ברוסיה. זהו גם אולפן האנימציה המצליח ביותר ברוסיה. דויטשה ולה כינה את האולפן "וולט דיסני של סנקט פטרבורג". לצד פרויקטי האנימציה שלה, מלניצה עוסקת גם ביצירת אפקטים מיוחדים דיגיטליים הן לפרויקטים של אנימציה והן לסרטי פעולה.
היסטוריה.
האולפן יונק את שורשיו ממספר פרויקטים להנפשה מסוף שנות התשעים, כולל פרסומות טלוויזיה, הסרט הקצר "Die Hard" מאת קונסטנטין ברונזיט (שזכה בגרנד פרי של פסטיבל הסרטים לאנימציה הבינלאומי Annecy, משנת 1998), וסדרת האנימציה "הצלת גלובלית של דובים" ו"טכנולוגיה", שנוצרו עבור מפיצי הסרטים של פוסיידון בע"מ.
בשנת 1999 הוקמה מלניצה רשמית ביוזמתו של סרגיי סליאנוב מחברת CTB Films ולמנהלה מונה אלכסנדר בויארסקי. חברת CTB Films שומרת על נתח של 50% ממניות האולפן. הפרויקט הראשון של האולפנים היה "הרפתקאות בארץ עוץ" (Приключения в Изумрудном Городе) עבור חברת סרטי NTV (ברוסית: НТВ-кино), סדרת אנימציה בת ארבעה חלקים שיצאה בשנת 2000.
בשנת 2001 הוציאה מלניצה את הפרויקט הראשון שלה בהנפשת תלת-מימד: הסרט הקצר "בוקר טוב" (С добрым утром) מאת דניס צ'רנוב. בשנת 2002 מלניצה הוציאה שני סרטים קצרים של האנימטור והבמאי קונסטנטין ברונזיט: "היה הייתה זקנה" עבור Scholastic Entertainment וסרט התלת-מימד "האל" (שזכה במספר פרסים בפסטיבלים בינלאומיים).
בשנת 2000 החל מלניצה לעבוד על סרט אנימציה עלילתי באורך מלא בשם 'קרליק נוס' (Карлик Нос) בבימויו של איליה מקסימוב, המבוסס על סיפור האגדה של וילהלם האוף. הסרט הוקרן בבכורה ב-20 במרץ 2003, והפך, לפי הדיווחים, לאחד מסרטי האנימציה העלילתיים הרוסיים הראשונים שיצאו לבתי הקולנוע מזה 40 שנה.
ב-23 בדצמבר 2004 שוחרר הסרט העלילתי "אליושה פופוביץ' וטוגרין זמיי" (Алёша Попович и Тугарин Змей) בבימויו של קונסטנטין ברונזיט. הסרט הושלם בתקציב של 4 מיליון דולר והרוויח כ־1.7 מיליון דולר בקופות. הסרט סימן את תחילת זיכיון "שלושת הבוגאטירים" של מלניצה.
בינואר 2005, במהלך הפסטיבל הרוסי הפתוח העשירי לסרטי אנימציה בסוזדאל, הסרט הקצר החדש של קונסטנטין ברונזיט הוקרן בבכורה, הוא נקרא "חתול ושועל" (Кот и Лиса). העבודה עליו הסתיימה בנובמבר 2004. סרטו של ברונזיט, המבוסס על סיפור לאומי רוסי, היה חלק מהפרויקט הענק בחסות הממשלה על ידי אולפן 'פיילוט' ממוסקבה בשם "גורה סמוצבטוב" (Гора самоцветов). הפרויקט, בסופו של דבר, יכלול 52 סרטים בני 13 דקות המבוססים על סיפורי אגדות מכל הלאומים ברוסיה.
ב-15 במרץ 2006, יצא הסרט השני בסדרת "שלושת הבוגאטירים", שנקרא 'דובריניה ניקיטיץ' וזמיי גוריניץ' (בבימוי: איליה מקסימוב). אחריו יצא לאקרנים שובר הקופות המונפש "הנסיך ולדימיר", ששוחרר ב־22 בפברואר 2006.
לונטיק, סדרת אנימציה שהושקה בשנת 2007, אספה בסך הכל למעלה מ-2 מיליארד צפיות ביוטיוב, שם שודרה.
הסרט השלישי בסדרת הבוגאטירים, 'איליה מורומץ והזמיר השודד' (Илья Муромец и Соловей Разбойник), יצא לאקרנים ב-7 ביולי 2007, כשהוא מכניס 10 מיליון דולר לעומת תקציב של 2 מיליון דולר בלבד ובכך קבע שיא לתעשיית האנימציה המקומית ברוסיה, לאחר מכן הופק סרט ההמשך שלושת בוגאטירים בחופים מרוחקים שהרוויח 26 מיליון דולר בשנת 2012 והרוויח 31.5 מיליון דולר. שחרורו של הסרט המצודה בשנת 2015 הוביל למחלוקת מסוימת בפולין, שכן הוא מתאר קרב מהמאה ה-17 בין צבאות רוסיה לפולין.
הסרט הקצר של האולפנים "Lavatory - Lovestory" היה מועמד לפרס האוסקר לסרט האנימציה הקצר הטוב ביותר, ולאחר מכן היה מועמד לפרס הסרט "אנחנו לא יכולים לחיות בלי החלל" באותה קטגוריה בטקס פרסי אוסקר ה-88 בשנת 2016.
גופן ברוחב קבוע
רדיפת להט&quot;ב במדינה האיסלאמית
Russian World Studios
Russian World Studios (ברוסית: Всемирные русские студии; מילולית: "אולפני העולם הרוסי") הוא שמם של אולפני קולנוע וטלוויזיה רוסיים שנוסדו בשנת 1984 על ידי יורי סאפרונוב ואנדריי סמירנוב והוא כיום אחת מחברות ההפקה הגדולות ברוסיה.
בשנת 1992 החברה כבר הפיקה 400 סדרות וסרטי קולנוע והיא עובדת בשיתוף פעולה עם Sony Pictures Television International, Hallmark Entertainment, HBO Films, וחברת Beacon Pictures. האולפנים עוסקים בהפקה ובהפצת סרטים. לחברה אולפנים במוסקבה ובסנקט פטרבורג.
בסוף 2007 החברה הפכה לחלק מתאגיד "סיסטמה", חברת החזקות הגדולה ביותר ברוסיה. שותפות חדשה זו אפשרה ל-RWS להתמקד בשלושה תחומי צמיחה עיקריים: מתקני אולפן, הרחבת האולפן החדש בסנט פטרסבורג; הפקה, הרחבה ושימוש יעיל בספריית התוכן העצמאית והפצת תוכן על פני פלטפורמות מדיה קיימות וחדשות.
הפצה.
מחלקת ההפצה של RWS הוקמה בשנת 2005 כדי להפיץ פרויקטים בכל הפלטפורמות התפעוליות והמתפתחות. קטלוג RWS כולל מוצרים מז'אנרים ופורמטים שונים כולל סדרות טלוויזיה, סרטים עלילתיים באורך מלא וסרטי טלוויזיה. בנוסף, ערוצים רוסיים ובינלאומיים רכשו זכויות להעלות חלק מהתכנים שלהם, כמו ערוץ הראשון (רוסיה), CTC (הפדרציה הרוסית), 1+1 (אוקראינה), פוקס לייף וערוץ 9 (ישראל).
אולפני הקולנוע של סברדלובסק
סטודיו לקולנוע סברדלובסק (ברוסית: Свердловская Киностудия) הוא אולפן קולנוע רוסי שבסיסו ביקטרינבורג (לשעבר סברדלובסק). זהו סטודיו מרכזי אזורי וצעיר ביותר ברוסיה, שהוקם ב -9 בפברואר 1943 בעיצומה של מלחמת העולם השנייה. שנה לאחר מכן, בשנת 1944, הפיק האולפן את סרטו הראשון "סילבה" - קומדיה מוזיקלית, המבוססת על האופרטה האוסטרית "סילבה". זו הייתה אחת המהדורות הפופולריות ביותר בברית המועצות באותה השנה.
בסטודיו זה, השוכן בלב רוסיה, צולמו יותר מ-210 סרטים באורך מלא ו-600 סרטים תיעודיים, מאות סרטי "מדע פופולרי", יותר ממאה סרטי הנפשה ולמעלה מ-4,500 יומני קולנוע.