הפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי העברי בחיפה היא מוסד חינוכי המכשיר ומכין בני נוער להיות מפקדים ביחידות השדה בצה"ל. בוגרי הפנימייה מיועדים לתפקידי מפקדי פלוגות ביחידות השדה של צה"ל ומתחייבים לביצוע שירות קבע של שנה ו 4 חודשים לפחות, עוד בטרם גיוסם הרשמי לצבא.
תהליך ההתחנכות בפנימייה מתחיל בכיתה י', כאשר המועמדים נדרשים לעבור סדרה של מיונים במהלך כיתה ט', על מנת להתקבל לפנימייה. החניכים, שוחרים, לומדים את כל לימודיהם התיכוניים בבית הספר הריאלי, ומסיימים את לימודיהם עם תעודת בגרות מלאה.
המוטו של הפנימייה הצבאית "בהשקט ובבטחה", המופיע על סמלה, מקורו בפסוק 15 מפרק ל' בספר ישעיהו: .
עד לתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, החלו החניכים בפנימייה את לימודיהם בכיתה ט', ובשנתם הראשונה למדו בסניף אחוזה של בית הספר הריאלי.
בשנת 2013 הוצבה בפנימייה הצבאית אנדרטה לזכר צוות "טנק הצוערים". היא הוקמה לזכר ארבעה בוגרי הפנימייה הצבאית בחיפה, בני אותו המחזור, שהכשרתם בקורס קציני שריון נקטעה עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים, והם נשלחו להצטרף ללחימה בחזית הדרומית וצוותו יחד באותו הטנק. ארבעת הבוגרים נלחמו בגבורה ומצאו את מותם יחד בקרב החווה הסינית. לאחר מותם הועלו הארבעה לדרגת סג"ם, וקיבלו את צל"ש הרמטכ"ל.
מפקדי הפנימייה בחיפה.
להלן שמותיהם של מפקדי הפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה ושנות כהונתם בתפקיד:
הפנימייה הצבאית לפיקוד תל אביב.
בשנת 1965 הוקמה פנימייה צבאית ליד הגימנסיה העברית "הרצליה" בתל אביב שפעלה עד 1984. בראשה עמד סא"ל ברוך לוי. גם פנימייה זו הייתה מוסד חינוכי המכשיר ומכין בני נוער להיות מפקדים ביחידות השדה בצה"ל. בוגרי הפנימייה היו מיועדים לתפקידי מפקדי פלוגות ביחידות השדה של צה"ל והתחייבו לביצוע שירות קבע של 3 שנים לפחות, עוד בטרם גיוסם הרשמי לצבא. למחזור הראשון שנקלט בשנת 1965 נרשמו כ־800 מועמדים והתקבלו 80. את המחזור סיימו 29 בוגרים בלבד. הרוב המכריע של הנושרים היה בעקבות אי הצלחה מספקת בלימודים העל יסודיים בגימנסיה וכישלון בעלייה לכתה הגבוהה יותר. במחזורים הבאים אחריו השתפרה תמונת המצב. למסדר הסיום של המחזור הראשון בחודש יולי 1969 הגיעה ראש הממשלה גולדה מאיר. עיתונאים רבים הגיעו למעמד זה מתוך מחשבה שרוה"מ תמסור הצהרה מדינית בעיצומה של מלחמת ההתשה עם מצרים בסיני. לבסוף היא לא עשתה זאת, ורק בירכה את הבוגרים "שיהיו בריאים". במלחמת יום הכיפורים נהרגו 6 מבוגרי המחזור (21% מהבוגרים), כולם, כמו רוב בוגרי המחזור, היו חלק משדרת המ"פים בחיל השריון ובחיל הרגלים והצנחנים. כאמור, הפנימייה צבאית שליד הגימנסיה העברית "הרצליה" בתל אביב נסגרה בשנת 1984 עקב ירידה בפוטנציאל הנרשמים לפנימיות הצבאיות לפיקוד. עם בוגריה נמנים גבי אשכנזי, יואב קוטנר, רון ארד, גל הירש ואייל זמיר.
הפנימייה הצבאית התורנית לפיקוד אור עציון.
כבר בשלהי שנות ה-60 הועלה על ידי המפד"ל הנושא של הקמת פנימייה צבאית דתית. בתחילת שנות ה-80 נענה הרב חיים דרוקמן לבקשת צה"ל ומשרד הביטחון לייסד את הפנימייה הצבאית התורנית לפיקוד בישיבת "אור עציון", בה שימש כראש ישיבה. הפנימייה הוקמה על ידי סא"ל פנחס נעמן כפנימייה צבאית דתית במרכז שפירא. בנוסף שימש פנחס כמפקדה הראשון של הפנימייה. אחריו פיקדו עליה סא"ל נתי שכטר, סא"ל אדי דגן, סא"ל אילון היימן וסא"ל ליאור פרי. בשנת 2019 עברה הפנימייה לפעול תחת משרד הביטחון, ומפקדה הוא סא"ל (מיל') דורון הלל, בוגר הפנימייה.
הלימודים בפנימייה.
החניכים, הקרויים "שוחרים", מתחילים את הלימודים בפנימיות הצבאיות בכיתה י'. החניכים בפנימייה לומדים לימודים עיוניים ככל תלמיד. מעבר ללימודים הרגילים, לומדים חניכי הפנימייה במגמה ללימודי צבא וביטחון כמקצוע מורחב לבגרות. במסגרת לימודי המקצוע כוללים תיאוריות ותורות צבאיות, היסטוריה צבאית וכן עבודת חקר רחבת היקף.
במהלך שנות הלימודים בפנימייה מושם דגש על פיתוח מנהיגות ומשמעת בחניכים, וזאת בשיעורים ועל ידי התנסות בפועל. בזמן רוב החופשות מבית הספר, למשך מחצית החופשה, יוצאים חניכי הפנימייה לאימונים צבאיים.
החניכים נדרשים להתחייב ל-שנה וארבעה חודשים שירות קבע לקראת גיוסם לצבא, כדי למלא בסופו של דבר את תפקידי המ"פ בחילות השדה.
הטבות, משמעת ותנאים.
התלמידים בפנימיות הצבאיות מקבלים תעודת חוגר וזכאים להטבות הדומות לאלו של חיילים (כגון נסיעה חינם באוטובוסים), ואף נהנים מדמי כיס חודשיים בשיעור רבע ממשכורתו של טירון. השוחרים נדרשים למשמעת נוקשה, וצפויים לעמוד למשפט בפני מפקדם במקרה ועברו על הכללים (למשל, אם הם נתפסים בידי המשטרה הצבאית כשהם משתמשים בטרמפים). משמעת זו היא אחת ממוקדי העניין שמגלים תלמידים והוריהם בפנימייה.
לאחר הפיגוע בקו 37, בו נהרג השוחר עלתה שאלת זכאות השוחרים להלוויה צבאית, ונקבע כי גם שוחר זכאי לה.
בוגרי הפנימייה.
נכון לשנת 2019, אחוז המיצוי לקצונה בקרב בוגרי הפנימיות הצבאיות עומד על 78%. בין בוגרי הפנימיות שני רמטכ"לים, 12 , 31 ו-108 אלופי משנה, ראש "המוסד", שני ניצבים במשטרת ישראל ושישה חברי הכנסת. 50 מבוגרי הפנימיות בחיפה ובתל אביב זכו לעיטורים ולציונים לשבח על פועלם בשירותם הצבאי. בין מקבלי העיטורים והצל"שים, סגן משה טל בלומנטל, שקיבל את עיטור הגבורה על לחימתו בעזה במלחמת ששת הימים. תשעה בוגרים קיבלו את עיטור העוז, עשרה בוגרים קיבלו את עיטור המופת, ו-28 בוגרים קיבלו צל"שים מרמת המח"ט עד רמת הרמטכ"ל. בנוסף, זכו שלושה מבוגרי הפנימיות בפרס ישראל, וארבעה נוספים בפרס ביטחון ישראל. 134 מבוגרי הפנימיות הצבאיות הם חללי צה"ל, מתוכם מספר שמקום קבורתם לא נודע ובוגר נוסף נעדר בקרב.
עמותת "בהשקט ובבטחה".
"בהשקט ובבטחה" היא עמותה שהוקמה בשנת 2002 על ידי בוגרי הפנימיות הצבאיות בחיפה ותל אביב. מטרותיה הן לשמר את הפנימיות הצבאיות, לספק להן מעטפת תומכת, להנציח את בוגריהן שנפלו במלחמות ישראל, ולסייע לחניכי הפנימייה ולבוגריה במהלך שרותם הצבאי ובחייהם האזרחיים במישורים שונים. שמה של העמותה נשאל מהמוטו של הפנימייה הצבאית המופיע על סמלה. חברי העמותה הם בוגרי הפנימיות הצבאיות בחיפה ובתל אביב, ומספר לא מבוטל של ידידי העמותה.
את העמותה מנהלת מנכ"לית העמותה, עו"ד ברקת שמאי, הכפופה לוועד העמותה שבראשו עומד האלוף במיל. אבי מזרחי. לצדו פועלת מועצה מייעצת שבין חבריה, נכון ל-2014, גבי אשכנזי, דורון אלמוג, הרצל בודינגר, יוסי בן-חנן, מתן וילנאי, גיורא רום, ועמרם מצנע.
לוחמת אב&quot;כ
לוחמת אב&quot;ך
אב&quot;כ
אב&quot;ך
עותמאן
דיוויד שווימר
דיוויד גרוס
דיוויד בואי
דוב נמלים
קרב חרקוב השני
קרב חרקוב השני היה קרב בעת מלחמת העולם השנייה שנערך באביב 1942, במסגרת המאמץ הסובייטי לגרש את הוורמאכט מאדמות ברית המועצות. על הצבא הגרמני פיקד בקרב פרידריך פאולוס ואילו על יחידות הצבא האדום פיקד סמיון טימושנקו. בקרב זה ספג הצבא האדום תבוסה צורבת, אשר פתחה לצבא הגרמני את הדרך דרומה לעבר הקווקז.
רקע.
לאחר הניצחון בקרב מוסקבה הסטבקה הייתה בדעה שצריך להמשיך במתקפות גם באזורים נוספים של חזית הלחימה. במהלך סוף 1941 - אביב 1942 החלו להפעיל את מפעלי התעשייה הכבדה שפונו לאזור הרי אורל וסיביר וכמות התחמושת שהגיעה לחזית גדלה. בהתאם לכך, לשנת 1942 תוכננו פעולות התקפיות במספר אזורים. בהתאם לפקודת סטבקה מס' 130 מ-1 במאי 1942 "על הצבא האדום להגיע במהלך השנה לגירוש הוורמאכט משטח ברית המועצות".
אחד המבצעים המתוכננים במסגרת זו היה מבצע לשחרור חרקוב והכנעת קבוצת ארמיות דרום.
הצדדים היריבים.
הצבא האדום.
לצורך המתקפה הוקמה מפקדה מיוחדת "הכיוון הדרום מערבי" בפיקוד של סמיון טימושנקו, מפקד המטה איוואן בגרמיאן ונציג הסטבקה ניקיטה חרושצ'וב. תחת מפקדה זו פעלו הכוחות של שתי חזיתות:
וורמאכט.
אל מול כוחות הצבא האדום עמדה קבוצת ארמיות דרום בפיקוד פדור פון בוק. בגזרה הרלוונטית הוצבו היחידות הבאות:
מהלך הקרב.
בינואר 1942 יחידות של החזית הדרום-מערבית הצליחו תוך מתקפה מוצלחת להתבסס על הגדה המערבית של הנהר סוורסקי דונץ וזה היה בסיס טוב להמשך התארגנות למתקפה לכיוון חרקוב ודנייפרופטרובסק. הגרמנים תכננו לחסל את המובלעת ותחילת המתקפה תוכננה ל-18 במאי.
אמנם, הצבא האדום החל את מתקפתו כבר ב-12 במאי. התוכנית הייתה לכתר את הארמייה ה-6 הגרמנית באזור חרקוב ולשחרר את העיר. המתקפה הייתה מוצלחת למדי ולקראת ה-17 במאי יחידות של הצבא האדום היו קרובות לפרברי העיר.
בחלק הדרומי, הארמיות ה-6, ה-9 וה-57 הסובייטיות התקדמו בשתי הגדות של סוורסקי דונץ. בחלק הצפוני של הלחימה הארמייה ה-28 הצליחה לפרוץ את קו ההגנה הגרמני ברוחב של 65 ק"מ והתקדמה לכיוון בלגורוד.
לצד ההתקדמות האיטית הורגשה גם פסיביות של חלק מהיחידות של הצבא האדום והססנות של סמיון טימושנקו לנצל עתודות שריון שהיו ברשותו. כמו כן לא היה תאום בין המתקפות של שתי החזיתות שהיו תחת פיקודו הכולל. כתוצאה מכך, הוורמאכט הצליח לסיים את ההתארגנות מחדש ולרכז את כוחות המחץ בכיווני מתקפת הנגד.