בין היתר הוא מלמד במרכז הרצוג, בבית הספר לקולנוע "מעלה", במכללת עלמא, במכללת אפרתה, במכללת יעקב הרצוג, בבית אבי חי, בסינמטק ירושלים, בסינמטק תל אביב, בבית שמואל, בבית הספר לחינוך של יד ושם, במכון ון ליר, במכון שכטר למדעי היהדות, במרכז זלמן שזר ובתיכון הימלפרב. בעבר גם לימד באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה.
ריבלין נולד בירושלים, ולמד בישיבת נתיב מאיר ובבית מורשה. בהמשך למד ספרות והיסטוריה באוניברסיטה העברית, וסיים את לימודי המוסמך בחוג להיסטוריה של עם ישראל, לאחר שכתב תזה בנושא "דפוסים של לימוד תורה בחסידות פשיסחא". בין השנים 1999 ו-2001 לימד כתיבה והוראת קולנוע במכון למדעי היהדות באוניברסיטה העברית.
מאז שנת 1993 הוא מרכז את מגמת הקולנוע והתקשורת בתיכון הימלפרב בירושלים, ובבית הספר פלך, החל משנת 2008.
בין השנים 2003 ו-2006 שימש ריבלין מבקר הקולנוע של העיתון מקור ראשון, ומאז עוסק בביקורת קולנוע במסגרת אתר האינטרנט של בית אבי חי. בנוסף, פרסם מאמרים רבים בתחומי קולנוע וזהות יהודית, בספרים שונים ובכתבי העת "דעות", "ארץ אחרת", "תכלת", "נתיב", "דווקא" ועוד.
כתיבתו.
ריבלין מתמחה בניתוח השפעת הזהות היהודית על יצירות שונות בקולנוע בארצות הברית ובישראל. במוקד כתיבתו לרוב לא עומד הקולנוע כשלעצמו, אלא ככלי היסטורי ומחשבתי בעל חשיבות, החושף את השאלות והשינויים החלים בתודעתו של הקולקטיב היהודי.
בשנת 2009 יצא בנושא זה ספרו "העכבר ששאג: על זהות יהודית בקולנוע האמריקני והישראלי", בהוצאת טובי, בשיתוף מרכז יעקב הרצוג. בספרו הוא מתחקה אחר היצירה היהודית-אמריקנית והישראלית מתחילת המאה עד ימינו. במסגרת זו הוא מנתח את יצירותיהם של במאים יהודים, כגון סטיבן ספילברג, האחים כהן, וודי אלן ועוד, ומדגים כיצד הזהות היהודית של יוצרי הסרט משפיעה ומתבטאת ביצירתם, ועל יחסם האמביווילנטי לרוב, כלפי המטען התרבותי היהודי. זהו ספר המחקרים הראשון המתפרסם בעברית, העוסק בזהות יהודית בקולנוע האמריקני. לצד נושא זה הספר גם בוחן את הנראטיב שמייצרים סרטים ישראלים אל מול תהליכי ההתעצבות שעברה דמותו של היהודי בקולנוע האמריקאי, בוחן את ייצוג סרטי השואה, מיתוס היהודי כנווד נצחי אל מול סרטי צ'ארלי צ'פלין, הקולנוע הדתי בישראל ועוד. הספר זכה להתייחסות רבה בעיתונות המודפסת וברשת, ב־ynet, ישראל היום, nrg, וואלה!, אתר כיפה, עניין מרכזי, כתב העת אקדמות ועוד.
קישורים חיצוניים.
האזנה להרצאותיו:
ולדימיר אסטיקוב
ולדימיר אסטיקוב(מכונה גם ולדקו; נולד ב-21 בדצמבר 1971 בעיר ורנה, בולגריה) הוא שחקן ומאמן כדוריד .
ביוגרפיה.
אסטיקוב שיחק מגיל 11 ועד לגיל 18 בקבוצת לוקומוטיב וורנה, ובמקביל בנבחרות הנוער של בולגריה.
בין השנים 1992–1996 שיחק בקבוצת National Sport Academy בסופיה בירת בולגריה.
בשנת 1996 עבר לישראל, ומאז הוא שיחק בישראל, ברציפות עד עונת 16–2015.
בשנה הראשונה להיותו בישראל שיחק בקבוצת עירוני פתח תקווה, ולאחר מכן שיחק מספר שנים במועדון כדוריד חולון.
במקביל, הוא אימן את בוגרי חולון בליגת העל.
בעונת 2009–2010 עבר לקריית אונו, והצליח להעלות את הקבוצה המקומית לראשונה בתולדותיה לליגת העל.
אסטיקוב שימש כמאמן במחלקות הנוער של האגודה ובשנים האחרונות היה המנהל המקצועי של מחלקת הנוער של אגודות הפועל קריית אונו, ובסביון.
אסטיקוב שיחק משנת 1991, במשך 18 שנים ברציפות, בנבחרת הלאומית הבוגרת של בולגריה. כמו כן אימן את הנבחרת הלאומית.
משחק הפרישה שלו ממדי נבחרת בולגריה היה בישראל (בקריית מוצקין), במרץ 2009, במפגש מול נבחרת ישראל.
בשנת 2014 קיבלו הוא ובני משפחתו מעמד של תושבים ישראליים.
עד לקבלת מעמדו החדש, אסטיקוב הוא השחקן הזר ששיחק במשך הזמן הארוך ביותר בישראל־18 שנים.
בחודש ספטמבר 2017 אסטיקוב מונה למאמן נבחרות הנערים של ישראל בכדוריד, במסגרת איגוד הכדוריד בישראל, מינוי שהוא עדכני גם להיום ואמור להימשך עוד מספר שנים.
במקביל לכדוריד, אסטיקוב עובד כמורה לחינוך גופני בבתי ספר יסודי, במסגרת משרד החינוך.
עדכני לעכשיו - אסטיקוב הוא המורה לחינוך גופני של בית הספר היסודי חיים חפר בפתח תקווה
כולנגיטיס
צבאות ה'
יהודה נחשוני
יהודה נחשוני (רזמיבש) (כ"ח בשבט תרע"ה, 12 בפברואר 1915 - ג' בחשוון תשמ"ב, 20 באוקטובר 1982) היה מראשי פועלי אגודת ישראל, עיתונאי, סופר ואיש הגות. שימש כעורך היומון שערים.
ביוגרפיה.
נולד במחוז מרמורש שבטרנסילבניה (כיום רומניה). בעל השכלה תורנית. פרסם בחו"ל ספר שירים, וכמו כן חיבר ספרים ביוגרפיים על השל"ה והבעל שם טוב.
עלה לישראל בשנת 1950. עם בואו החל בפעילות פוליטית במסגרת פא"י והיה חבר מזכירות המפלגה. בשנות ה-50 שימש סגן העורך של ביטאון התנועה "שערים", ומשנות ה-60 ועד פטירתו, במשך כעשרים שנה, שימש כעורך העיתון.
היה בעל השקפה לאומית-חרדית. פרסם בקביעות מאמרי הגות והשקפה על מכלול הנושאים שעל סדר יומה של היהדות הדתית והחרדית בישראל. לא נמנע מלהתעמת עם דעותיהם של גדולי התורה של אגודת ישראל, ועקב כך ספג ביקורת מצד חרדים.
במשך שנים פרסם מעל גבי העיתון דברי הגות ופרשנות על פרשיות התורה. לימים הוציא את מאמריו בסדרת הספרים "הגות לפרשיות השבוע" שזכתה לתפוצה רבה.
לאחר מותו הנציחה עיריית בני ברק את זכרו בקריאת רחוב על שמו בשכונת נוה אחיעזר שהקימה פא"י, ובראשיתה הוא עצמו היה מתושביה. בית הכנסת המרכזי של פא"י במרכז העיר נקרא על שמו - "נר יהודה" (נ"ר - ראשי התיבות של שם משפחתו: נחשוני-רזמיבש).
חיים אישיים.
התגורר בבני ברק.
בניו הם הרב משה נחשוני, רב שכונה בראשון לציון וראש מחלקת הכשרות בעיר, והעיתונאי יצחק נחשוני.
המשרד לביטחון הציבור של קנדה
ביטחון הציבור של קנדה (אנגלית: Public Safety Canada) הוא המשרד הממשלתי בקנדה האחראי להגנת אזרחי המדינה ולביטחון החברה הקנדית. שמות הארגון היו מחלקת מוכנות חירום ובטיחות הציבור והמחלקה למוכנות חירום וביטחון הציבור של קנדה.
הארגון הוקם בדצמבר 2003 כחלק מלקחים שהופקו בעקבות פיגועי 11 בספטמבר וזוהי המקבילה הקנדית למשרד לביטחון המולדת של ארצות הברית. זוהי מחלקת ביטחון והזרוע הממשלתית לתיאום וניהול מצבי חירום בקנדה. למעשה, זוהי המקבילה הקנדית לפיקוד העורף והמשרד לביטחון הפנים.
מרכז יעקב הרצוג
מרכז יעקב הרצוג ללימודי יהדות הוא מוסד חינוכי הנמצא בקיבוץ עין צורים, העוסק בלימוד מקורות ישראל מנקודת מבט פלורליסטית.
היסטוריה.
המרכז הוקם בשנת 1989 על ידי תנועת הקיבוץ הדתי, על שמו של הרב ד"ר יעקב הרצוג, משפטן ודיפלומט ישראלי, "נוכח ריבוי תופעות של ניכור תרבותי וחברתי שאיימו ושעדיין מאיימות לפורר את הרקמה החברתית בישראל". המרכז מצהיר כי הוא "אחד המוסדות האורתודוקסיים היחידים בישראל שעוסק בלימוד דיאלוגי ופלורליסטי של מקורות ישראל", ורואה את העיסוק במקורות התרבות היהודיים לגוניהם כמנוף לפיתוח שיח איכותי בחברה הישראלית.
מרכז הרצוג מקיים שיעורים, הרצאות, סדנאות ובתי מדרש לקהל הרחב, נשים וגברים, חילונים ודתיים כאחד. כ-4,000 משתתפים לוקחים חלק בתוכניות לימוד ואירועים מיוחדים מדי שנה. המרכז מדגיש בפעילותו את בני הנוער, ובכל שנה מאות בני נוער וצעירים משתלבים בתוכניות המרכז העוסקים בכינון זהות יהודית-ישראלית. בין היתר מפעיל המרכז את תוכנית "מנהיגי העתיד", המיועדת לטיפוח נוער בדרום הארץ. כמו כן המרכז מפעיל מספר תוכניות להכשרת מורים והשתלמויות בנושאי יהדות. מבנה המרכז נמצא בצמוד למבנה ישיבת הקיבוץ הדתי בעין צורים.
מאז שנת 2005 מתקיימת במרכז תוכנית "אופק", המיועדת לסטודנטים עולים מברית המועצות לשעבר.
בשנת 2007 הקים המרכז את מכינת "צהלי", המכינה הקדם צבאית הראשונה לבנות דתיות. הבנות לומדות, מתנדבות ופעילות באזור שנה שלמה לפי הגיוס לצה"ל. בשנת 2015 פתחה צהלי שלוחה נוספת בעין צורים, סמוך למרכז הרצוג. המכינה על שתי שלוחותיה מונה 75 חניכות וקרויה על שמה של תמר אריאל, הנווטת הדתיה הראשונה.
החל משנת 2014 החל מרכז הרצוג להפעיל את בית מדרש דרומא באוניברסיטת בן-גוריון כחלק מבתי מדרש לסטודנטים בדרום הארץ שהוא מפתח. בשנת 2022 זכה המרכז בפרס לחינוך יהודי על שם ד"ר חיים קונסטנטינר מטעם בית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב.
פרסומים.
המרכז הוציא עד היום לאור מספר פרסומים בנושאי יהדות ומודרנה, והחל משנת 2004 שותף עם תנועת נאמני תורה ועבודה בהוצאת כתב העת "דעות".
בין הפרסומים ניתן למנות:
שיתופי פעולה וסגל.
המרכז חבר ב"ברית חושך לגרש" למאבק בגזענות בישראל (הוקמה בספטמבר 2009 על רקע פרסום הספר תורת המלך), יחד עם עוד כ-14 ארגונים דתיים וחילוניים.
בראש המרכז עמדה עד אוקטובר 2008 ד"ר גילי זיוון, אז הוחלפה בידי ד"ר נח חיות. נכון לשנת 2019 עומדת בראש המכון שרה עברון. בין שאר חברי הסגל והמרצים נמנו לאורך השנים טובה אילן, מייסדת המרכז, חוקר הקולנוע יובל ריבלין, הרב אילעאי עופרן, חגית ברטוב, דרורית וייס, ד"ר מיכל וולף, ד"ר גבי ברזילי, ד"ר ירון זילברשטיין, ד"ר שמואל פאוסט, פרופסור נחם אילן ועוד.
המרכז נתמך על ידי הקרן החדשה לישראל וחבר באיגוד ההתחדשות היהודית “פנים״.
מרכז יעקב הרצוג ללימודי יהדות
מרכז הרצוג
AllJobs