משנת 1996 עד נובמבר 2003, פארקר הייתה בזוגיות עם השחקן בילי קרודופ. פארקר הייתה בחודש השביעי להריונה עם בנם, וויליאם אטיקוס פארקר, יליד 2004, כאשר קרודופ סיים את מערכת היחסים שלהם בכך שעזב את פארקר עבור השחקנית קלייר דיינס. הסנדקית של וויליאם היא השחקנית סוזן סרנדון.
בדצמבר 2006, פארקר החלה לצאת עם השחקן ג'פרי דין מורגן, אותו פגשה על הסט של "העשב של השכן". ב-12 בפברואר 2008, פארקר ומורגן הודיעו על אירוסיהם, אך השניים נפרדו חודשיים לאחר מכן.
בספטמבר 2007, פארקר אימצה תינוקת מאתיופיה, קרוליין אברש פארקר. בין השנים 2009-2012 יצאה עם הזמר והמשורר צ'ארלי מארס.
מרי לואיז פרקר
אולם תווך
מערך הקברים של קוגוריה
המחזמר הגאה הגדול
המחזמר הגאה הגדול או ביג גיי מיוזיקל (באנגלית: The Big Gay Musical) הוא סרט קומי-מוזיקלי אמריקאי משנת 2009, שנכתב על ידי פרד מ. קרוסו, שביים אותו יחד עם קספר אנדרס. הסרט עוקב אחר תקופה קצרה בחייהם של שני שחקנים צעירים המככבים במחזמר להט"בי באוף ברודוויי; האחד הומוסקסואל גלוי, שנאבק בשאלה האם לחיות בהפקרות מינית או לחפש שותף מונוגמי לחיים, בעוד האחר הוא ארוניסט המתלבט אם עליו לצאת מהארון כהומוסקסואל בפני הוריו הדתיים השמרנים.
הסרט משלב בתוכו מספר קטעים מוזיקליים, הכוללים מלאכים הרוקדים סטפס, סיפור בראשית, ומחאות מצד דתיים שמרנים התומכים בטיפולי המרה. הסרט מסתיים כאשר הדמויות מבינות שחייהם יהיו טובים יותר אם הם פשוט יקבלו את עצמם כמו שהם.
__תוכן_עניינים__
עלילה.
פול (דניאל רובינסון) ואדי (ג'ואי דדינג) מתחילים בחזרות למחזמר בשם: "אדם וסטיב - בדיוק כפי שאלוהים ברא אותם" ("Adam &amp; Steve: Just the Way God Made Them"). החיים שלהם תואמים לחיים של הדמויות שהם מגלמים על הבמה - פול בחיפושו אחר בן זוג, ואדי שמבין כי דתו מעלה דילמות עם היותו הומוסקסואל. לאחר תקופה של פגישות כושלות מחליט פול לחיות את חייו כחיי הפקרות, ואדי מחליט לצאת מהארון בפני הוריו. אדי יוצא מהארון בפני משפחתו, שלא מקבלת את הדבר, ופול לא מצליח למצוא אפילו סטוץ הולם.
הפקה.
הבמאים בחרו ללהק לכל התפקידים המרכזיים בסרט שחקני ברודוויי הומואים גלויים. שלב הצילומים של הסרט החל ב-24 באוקטובר 2008. בסרט מופיע צוות השחקנים הכולל מספר רב של שחקני תיאטרון ותיקים, בהם ליז מק'קרטני, ג'ים ניומן, ג'ואי דודינג, מרטי תומאס, אנדרה וורד, דניאל רובינסון, ג'ף מטזלר, בריאן ספיטולניק, ג'וש קרוז, לנה הול וסטייב הייז, וכן כוריאוגרפיה מאת שי סאליבן עם שירים שכתב ריק קרום. עבור שני השחקנים הראשיים, דניאל רובינסון וג'ואי דודינג, סרט זה היה סרט הקולנוע באורך מלא הראשון בו השתתפו. בתחילה, השניים חששו מלקחת חלק בסצינות המין שבסרט, ורובינסון אף דחה את התפקיד שהוצע לו. הוא צוטט כאומר: "זה היה קצת יותר מדי בשבילי, לא היה לי נוח עם סצינות הסקס והעירום, זה היה עירום מדי והומואי מדי עבורי", והוא הרחיב: "הסיבה המרכזית שבגללה סירבתי לתפקיד בתחילה הייתה משום שאני לא רוצה להיראות כמו 'שחקן הומו', ו-'ביג גיי מוזיקל' היה כמו לשים קעקוע על הגוף שלי". בסופו של דבר הוא החליט שהסרט הוא הזדמנות טובה, ובדיעבד הודה כי סצנת המין הייתה "קשה יותר לקריאה מאשר לבצע". חששותיו הראשונים היו חששות לגבי הנצחת גופו העירום והחשוף על סרט. רובינסון ודודינג אמרו שההיבט הקשה ביותר עבור היה לגלם שתי דמויות שונות עם קווי עלילה וסיפורים שונים בתוך אותו סרט.
תגובות וביקורות.
המגזין וראייטי פרסם ביקורת לסרט המתייחסת למספר קטעים בו, ובפרט - לקטע העוסק בבריאת העולם, תוך ציון העובדה ש-"נדיר הוא שחילול קודש כל כך משעשע, ואילו פרד מ. קארוסו היה מסוגל לשמור על רמה כזו של שנינות ... הסרט היה צריך לדבוק בהצגת המופע הבימתי שבו". כמו כן צוינו מספר פגמים בסרט, בכך ש-"הקטעים העוקבים (לקטע על בריאת העולם) היו ארוכים מדי, לרבות הקריקטורה הלא מוצלחת של תמי פיי מסנר והקטע אודות טיפול המרה, שאוזנו באמצעות צוות שחקנים גברי נעים למראה, לבושים במכנסיים קצרים ובכנפיים של מלאכים". לזכותו של הסרט נכתב כי "הבמאים התעקשו ללהק לתפקידים הראשיים רק שחקני ברודוויי שהם הומואים גלויים, ובכך המירו את הליהוק הרגיל של שחקני הדרמות היומיות של לוס אנג'לס בטאלנטים אמיתיים בעלי יכולות שירה וריקוד". לסיכום, נכתב כי הסרט "יותר מראוי לצפייה ב-פסטיבלי קולנוע וב-DVD".
באתר האינטרנט AfterEllen.com נכתב כי לסרט יש מבנה "קצת יוצא דופן" בכך שלאחר סיקוונס הפתיחה ישנו "קטע מוזיקלי ארוך המציג הופעת הרצה של מחזמר בימתי בשם "אדם וסטיב - בדיוק כפי שאלוהים ברא אותם" ("Adam &amp; Steve: Just the Way God Made Them") המספר את סיפור התנ"ך מתוך פרספקטיבה הומוסקסואלית". באתר נכתב כי מדובר ב-"סרט רומנטי נעים להפליא", וכי "למחזמר הגאה הקטן הזה צפויים חודשיים של הופעות הרצה ללא כל דופי!".
המבקר פרנק ג'יי. אוולה ("New York Cool") כתב כי התגובה הראשונית שלו הייתה שלילית, אבל כאשר הוא קרא על מעורבותו של קספר אנדריאס בפרויקט הוא התעניין יותר בסרט ולמד שבניגוד לרושם הראשוני שלו, "אף אחד לא פורץ בשירה ללא סיבה טובה". אוולה התמקד במיוחד כיצד הסיפור עוסק בשחקני המחזמר "אדם וסטיב - בדיוק כפי שאלוהים ברא אותם" ("Adam &amp; Steve: Just the Way God Made Them"), הפקה מוזיקלית בתוך הסרט עצמו המציגה את סיפור הבריאה המתואר בספר "בראשית" מנקודת מבט הומוסקסואלית. הוא כתב כי "באופן עקבי ומתוחכם הסרט חוזר שוב ושוב אל ההצגה הבימתית, ומשתמש בו ככלי מסגור" על מנת להבליט את הסיפור הרחב יותר של הסרט של קבלה עצמית. לסיכום, המבקר מציין כי "ערכי ההפקה נהדרים והאנסמבל הוא, על פי רוב, ראוי להערצה". כמו כן כתב שדניאל רובינסון היה "די מרשים" וכי השיר שביצע ("I Wanna Be a Slut") סחף את הקהל, וכי ג’ואי דאנינג, שגילם את דמותו של אדי "ברגישות ובמתיקות" ריגש את הקהל בכך שגילם בצורה כנה דמות של גבר הומוסקסואל שנמצא על סף יציאה מהארון.
הפצה.
הסרט הוקרן לראשונה ב-20 ביולי 2009, בפסטיבל הסרטים Q Fest שבפילדלפיה, והתאריך הרשמי של יציאתו לאקרנים היה 9 באוגוסט 2009, בפרובינסטאון, מסצ'וסטס. לאחר מכן, הסרט הוקרן במספר פסטיבלי קולנוע להט"ביים במהלך 2009 ו-2010.
פסקול.
הפסקול של הסרט היה אמור לצאת ב-14 ביולי 2009. הדיסק כולל את כל השירים המקוריים מהסרט, וכן כמה שירים עכשוויים שהוצגו גם בסרט.
בג&quot;ץ 4541/94 אליס מילר נגד שר הביטחון
אדולף שמידל
הרב ד"ר אדולף אברהם שְמִידְל (Adolf Abraham Schmiedl; פרוסניץ, מוראביה, 26 בינואר 1821 – 14 בנובמבר 1913, וינה) היה רב ומלומד אוסטרי.
נולד למשפחה רבנית וותיקה במוראביה. התמנה לאב"ד בגֵוִויטְש (כיום Jevíčko שבצ'כיה) בשנים 1846–1849, ובמהלכן כתב עבור כתבי העת "כוכבי יצחק" ו"דער אוריינט" ("המזרח"). בשנת 1849 נקרא לכהן כרב המחוז בצ'שין שבשלזיה האוסטרית, שם כיהן עד 1853. בהמשך החזיק במשרת הרבנות בביאליץ, בפרוסניץ, בזכהאוס (Sechshaus; 1869–1894), וכרב ודרשן ליברלי בבית הכנסת טמפלגאסה שברובע השני של וינה, לאופולדשטאדט. שימש במשרתו עד פטירתו ב-1913, בגיל 93.
שמידל נחשב לבן הדור הראשון של הרבנים המודרניים במוראביה, שאחרי ליב שוואב.
אחותו, פאני שמידל נוֹיְדָא (1819–1894), נישאה לרב אברהם נוידא, ולאחר התאלמנותה פרסמה את קובץ התחינות "Stunden der Andacht" ("שעות התפילה"), שזכה לפופולריות רבה.
פרסומיו.
לצד המאמרים הרבים שפרסם בכתבי העת, פרסם שמידל גם:
לילה דאונס
לילה דאונס (בספרדית: Lila Downs; נולדה ב-19 בספטמבר 1968 באואחאקה, מקסיקו) היא זמרת-יוצרת ושחקנית מקסיקנית. שרה בשפות שונות, בעיקר ספרדית ואנגלית.
היא החלה את הקריירה האמנותית שלה בגיל 8. קיבלה תואר באנתרופולוגיה באוניברסיטת מינסוטה, ומאוחר יותר חזרה למקסיקו ושם שרה במועדונים של אואחאקה.
במהלך הקריירה שלה שיתפה דאונס פעולה עם אמנים נוספים, ביניהם נינה פסטורי, סולדד פסטורוטי, חואנס ועוד.
1999 בארצות הברית
1999 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 223 שנה מיום היווסדה.
9 מ&quot;מ
1998 בארצות הברית
1998 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 222 שנה מיום היווסדה.
סטפי גראף
היתר מצטרף לאיסור
היתר מצטרף לאיסור הוא סטטוס הלכתי בשיעורים ההלכתיים, האומר שכאשר היתר ואיסור מעורבים יחד בחתיכה אחת שיש בה שיעור כזית, ואדם אוכל אותה, נחשבת האכילה לאכילת איסור, ולמרות שבחלק האיסור לבדו אין כזית, נחשבת האכילה לאכילה הלכתית שיש בה כזית מכיוון שבכל החתיכה יש כזית.
רבי יוחנן, פוסק, כי למרות שבכל התורה כולה אין היתר מצטרף לאיסור, בהלכות נזיר היתר מצטרף לאיסור. הוא לומד זאת מפסוק בתורה העוסק באיסורים המוטלים על הנזיר ובו כתוב בין השאר: שפירושה, שמלבד האיסור על נזיר לשתות יין, קיים גם איסור על הנזיר לאכול דבר שנשרה ביין, כלומר, אם לחם שרוי ביין והוא אוכל אותו, הוא עבר על איסור מיוחד שעל הלחם עצמו, מכיוון שהוא שרוי ומעורב עם היין, אסור לו לאכול אותו, ובשיעור האכילה האסור נכלל גם היין.
זעירי מוסיף ופוסק, שאף באיסור הקטרת שאור ובחמץ על גבי המזבח קיים איסור זה, לפי שיטת רבי אליעזר בכל הש"ס שניתן לדרוש מילת "כול" הכתובה בתורה, ואם כן יש לומר שהפסוק "כי כל שאור וכל דבש לא תקטירו ממנו אשה לה'", בא לרבות גם הקטרת שאור אם הוא מעורבב עם דבר אחר.
קישורים חיצוניים.
מתוך הספר "אנציקלופדיה תורנית מרוכזת"
דקדוק חופשי-הקשר