לא ידוע בבירור האם לוחמים משבטים גרמאניים וקבוצות אתניות שהרומאים כינו ברברים גויסו לחילות העזר. אף על פי שיש מעט עדויות לכך לפני המאה ה-3 ה גמה השתנתה באופן ברור החל ממשבר המאה ה-3, אז החלו להופיע במקורות מספר יחידות שחייליהן ממוצא ברברי כחלק מתהליך מורכב שעבר על צבא האימפריה הרומית וידוע לעיתים במחקר כ"ברבריזציה של הצבא הרומאי"
היררכיה של שכר בין סוגי היחידות בחיל העזר קבעה כי פרשים קיבלו שכר גבוה יותר מחיל רגלים. אחת ההערכות האחרונות היא שבתקופת אוגוסטוס, מבנה השכר השנתי היה כדלקמן: פרשים מובחרים ביחידות ה"אלה" (eques alaris) קיבלו שכר של 263 דנאריוס, פרשים בקוהורטות מעורבות 225 דנאריוס, חיילי רגלים בקוהורטות 188 דנאריוס נראה כי הבדלים אלו נקבעו בתקופת דומיטיאנוס. השכר היה כפוף לניכויים עבור מזון, ביגוד, מגפיים ומזון לבהמות המשא. לא ברור אם גם עלות השריון והנשק נוכו משכר החיילים. הניכויים הותירו לחייל שכר נטו של 78 דנאריוס. בשנת 84 לספירה דומיטיאנוס הגדיל את שכר הליגיונרי הבסיסי ב-33% (מ-225 ל-300 דינרים): תוספת דומה ניתנה ככל הנראה לאנשי עזר, והגדילה את הכנסתם נטו ל-140 דינרים. החייל בחילות העזר היה פטור ממס גולגולת (capitatio) ולא שילם עבור מגורים.
אין ראיות לכך שהחיילים בחילות העזר קיבלו את הבונוסים ( לטינית: "donativum") שניתנו ללגיונרים עם הצטרפותו של קיסר חדש ובאירועים אחרים. אף על פי שהם ניתנו על בסיס של אירועים מיוחדים, התשלומים הללו (כל אחד בשווי 75 דינרים ללגיונר מצוי) היו בממוצע אחת ל-7.5 שנים בתחילת המאה ה-1 וכל שלוש שנים לאחר מכן. הטבה חשובה מאוד ששולמה ללגיונרים הייתה מענק השחרור (פרמיה) ששולם עם סיום 25 שנות השירות המלאות אך אין כל אינדיקציה לכך שמעהקים לחיילי חילות העזר מענק שחרור, עבורם מענק השחרור היה הענקת אזרחות רומית, שמשמעותה הייתה פטורים חשובים ממס.
דרגות פיקוד זוטרות.
מתחת לדרגת קנטוריון, קצינים זוטרים בצבא הרומי נודעו בשם פרינציפלס (לטינית: principales). הדרגות של חיל העזר עזר היו זהות לדרגות כמו בלגיונות. אלה היו, בסדר עולה: "טסרריוס" (לטינית: tesserarius "קצין המשמר"), "סימניפר" (לטינית:signifer נושא דגל לקנטוריה), "אופטיו" (לטינית: optio סגנו של קנטוריון), וקסילאריוס (לטינית: vexillarius נושא דגל לכל הגדוד). בטורמה של קוהורטות מעורבות, השני בפיקודו של הדקוריון נשא את הדרגה "קורטור" (לטינית:curator), האחראי על סוסים ועלהציוד לסוסים. כמו בלגיונות פרינציפלס סווגו בשתי דרגות שכר: sesquiplicarii "אנשי שכר של אחד וחצי" ו-duplicarii "אנשים בשכר כפול". בנסף לבעלי הדרגות התקיים מעמד של "מומחים" שסיפקו שירותים כתומכי לחימה והיו במעמד של "חיילים פטורים", דהיינו פטורים מחובות של חיילים פשוטים. דירוג המומחים כללו את המדיקוס (לטינית: medicus רופא גדוד), וטרינריוס (לטינית: veterinarius) שהיה רופא וטרינרי, האחראי על הטיפול בסוסים ובהמות משא. "שומר השריון" (לטינית: custos armorum) והקורניקולריוס (לטינית: cornicularius) פקיד הממונה על כל רישומי הגדוד.
קצינים.
העדויות המצומצמות על קנטוריונים ודקורוניונים בחילות העזר הן שניתן למנות קצינים אלו ישירות מזרועות אחרות של הצבא וגם לקדם אותם מתוך יחידות חיל העזר. נראה שרבים הגיעו מאצולההמקומית של הפרובינציות בהן נערך הגיוס. בתקופה היוליו-קלאודית הקנטוריון והדקוריון גויסו מקרב אזרחים רומאיים ופרגריני אם כי מאוחר יותר אזרחים הפכו לדומיננטיים עקב לאחר מתן האזרחות למשוחררים מהצבא ומשפחתם. תפקידם החברתי של הקצינים הרומאיים היה רחב הרבה יותר מאשר קצין צבאי מודרני. בנוסף לחובותיהם הצבאיות, קנטוריונים ביצעו מגוון רחב של משימות אדמיניסטרטיביות, שהייתה הכרחית בהיעדר בירוקרטיה נאותה לתמיכה במושלי פרובינציה. הם גם היו עשירים יחסית, בשל שכרם הגבוה.
שלא כמו מפקד הלגיון נראה שהפריפקט מפקד יחידה בחיל העזר לא נהנה מתמיכתם של קציני מטה. היוצא מן הכלל האפשרי הוא קצין ששימש כ"בנפיקאריוס" (לטינית: beneficiarius "סגן"), שייתכן שהיה השני בפיקודו של הפריפקט לשדרת הפיקוד צורפו גם צורפו גם נושאי נס היחידה ונושאי הקרנות - כלי נשיפה ששימשו לקריאה.
מפקדים בכירים.
במהלך המאה ה-1, הרוב הגדול (65%) של המפקדים הבכירית של יחידות עזר היו ממוצא איטלקי, מספרם ירד בהתמדה, ל-38% במאה ה-2, ו-21% במאה ה-3.] מתקופת הקיסר קלאודיוס רק אצילים רומיים היו כשירים להחזיק בפיקוד על גדוד עזר. מעמד זה יכול להתקבל מלידה או על ידי קידום צבאי אלו היו בעיקר הקנטוריונים הראשיים (centurio primus pilus) שזכו להיות מקודמים למעמד ה"פרשים" על ידי הקיסר לאחר השלמת שנה בתפקיד.
קצינים שנולדו לתוך מעמד הפרשים היו מתחילים בדרך כלל את הקריירה הצבאית שלהם בגיל 30. מי ששירת בחילות העזר נאלץ לעשות 25 שנות שירות לפני שהצטרף לצבא. התפקידים הפיקודיים התנהלו בתהליך קבוע מראש, כל אחד מהם נמשך 3–4 שנים: מפקד יחידה בכוח עזר קודם להיות טריבונוס מיליטום בלגיון ולבסוף מפקד יחידת "אלה" בחיל העזר. כמו קצינים בדרגת סנאטור, קצינים ממעמד הפרשים החזיקו בתפקידים אזרחיים לפני ואחרי עשור השירות הצבאי שלהם, בעוד שקצינים שקודמו מתוך קרירה צבאית וללר מעמד אזרחי נטו להישאר בצבא, ופיקדו על יחידות שונות במחוזות שונים. עד המאה ה-3, רוב הפריפקטים בחילות העזר היו בעלי קריירות צבאיות בלבד.
שכרו של פרפקטוס של גדוד עזר בתחילת המאה ה-2 הוערך בלמעלה מ-50 פעמים מזה של מייל (חייל פשוט). הסיבה לפער העצום בין החלק העליון והתחתון של הפירמידה היא שהחברה הרומית הייתה הרבה יותר היררכית מאשר מודרנית. פרפקטוס לא היה רק קצין בכיר. הוא היה גם אזרח רומי וכחבר במסדר הפרשים היה גם, אריסטוקרט. הפער החברתי בין הפריפקטוס לחייל פרגרינוס היה אפוא אדיר, והפרש השכר שיקף עובדה זו.
רננה רז
רננה רז (נולדה ב-29 ביולי 1978) היא רקדנית, כוריאוגרפית, שחקנית וזמרת ישראלית.
קריירת המחול.
רז נולדה בפתח תקווה לאם מורה לתנ"ך ולאב שעוסק בשיווק. היא החלה לרקוד בגיל 5 אצל המורה למחול מרים קופמן ולמדה בבית הספר התיכון לאומנויות על שם תלמה ילין, רז לא התגייסה לצבא. היא למדה ריקוד ב'בת דור', ורקדה בקבוצת המחול של נעה דר ובלהקתו של עידו תדמור. משנת 1999 היא פועלת כיוצרת עצמאית בתחום המחול.
יצירותיה הוצגו ביפן, ברזיל, גרמניה, פולין והולנד. בשנת 2001 השתתפה בביאנלה של ונציה בעבודתו של אהד פישוף והאמן אורי קצנשטיין. כמו כן, יצרה כוריאוגרפיות לתיאטראות הבימה, הקאמרי והחאן.
קריירת המשחק.
רז למדה תיאטרון ב'תיאטרון החדר - המעבדה לתיאטרון' של אמיר אוריין, לימדה ב"בצלאל", מלמדת בחוג לתיאטרון באוניברסיטת חיפה ומעבירה סדנאות בכל הארץ.
השתתפה בהצגה 'סיפורו של איש בודד' מאת עופר עמרם ובבימויו בתיאטרון צוותא, ו'אשת' מאת אלית ובר ובבימויה בתיאטרון גבעתיים.
ב-2003 גילמה את ציפורה רוטנברג בטלנובלה החסידית "החצר", ב-2004 גילמה את קרן בטלנובלה "אהבה מעבר לפינה"; גילמה את ענבל בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה היומית "ראש גדול"; וגילמה את אפרת בסדרת הטלוויזיה "מעורב ירושלמי". ב-2005 השתתפה בסרטו של סטיבן ספילברג "מינכן". ב-2007 גילמה את גאיה בסדרת הטלוויזיה "אולי הפעם"; וגילמה את נעמה בסדרת הטלוויזיה "האקס המיתולוגי". ב-2008 גילמה את ענת בן טובים, התפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "המקום". בשנת 2011 השתתפה בסדרה החברים של נאור. רז משחקת גם בסרט זוכה פרס אופיר "למלא את החלל" (2012) ובתפקיד ראשי בסרט הקצר "ערומים" של יורם זקס לצד דני גבע (2015). ב-2019 שיחקה בסרט "מראות שבורות".
משנת 2015 היא משחקת בהצגה "השימוע" אותה יצרה, ועוסקת בפרשת פיטוריו של המורה אדם ורטה.
רז השתתפה במספר פרסומות עבור חברת החשמל. כמו כן, רז היא פרזנטורית בקמפיין של לשכת הפרסום הממשלתית לחיסכון במים, מטעם רשות המים.
בעקבות אישור "חוק הלאום" בכנסת כתבה רז בטוויטר: "אני פנויה גם לקמפיין 'ישראל מתביישת' אם מישהו בעניין" ועוררה סערת במערכת הפוליטית זעמו על כך אך חזרה בה. חבר הכנסת אורן חזן אף תקף את רז וקרא לרשות המים לחדול מלהעסיקה.
בשנת 2022 שיחקה בסדרה "מיוחדת" של כאן חינוכית את אורלי דהאן.
חיים אישיים.
רז נישאה בטקס נישואים רפורמי עם אור מורן, אנימטור ומעצב גרפי במקצועו. את הטקס ערכה אמה של רז, מירה רז, רבה רפורמית בהכשרתה.
לקראת הבחירות לכנסת ה-19, חשפה רז כי היא מצביעה למפלגת מרצ.
אינטראקציית יוקאווה
הרעם, תבונה מושלמת
"הרעם", המכונה גם "תבונה מושלמת", היא פואמה שנתגלתה בין כתבי היד הגנוסטיים בנגע חמאדי שבמצרים בשנת 1945.
הפואמה כתובה כמונולוג חידתי מתמשך, שבו מגוללת הדוברת־הגואלת סדרה של אמירות פרדוקסליות באשר לטבע האלוהות הנשית. היגדים פרדוקסליים אלה מזכירים את חידות הזהות של יוון העתיקה – צורה פיוטית שהייתה נפוצה באזור הים התיכון.
זמן חיבורהּ של הפואמה אינו ידוע, אך יש הסכמה על כך שבמקור היא נכתבה ביוונית, אם כי עד לימינו אנו שרדה רק גרסה קופטית בספריית נגע חמאדי. פרופ' אן מקגווייר (McGuire) מקולג' האברפורד בפנסילבניה כותבת כי הפואמה "קיימת רק בגרסה הקופטית שנמצאה בנגע חמאדי (NHC VI 2:13, 1-21 ,32). אין יודעים את זהות מחברהּ או את תאריך ומקום יצירתהּ, אך מתקבל על הדעת כי נוצרה באלכסנדריה בסביבות המאה ה-2 או ה-3. מכל מקום, ברור כי הטקסט נכתב במקור ביוונית לפני אמצע המאה ה-4, שאז בערך נוצר כתב היד הקופטי". כיום שמור כתב היד במוזיאון הקופטי שבקהיר.