אם הציסטה מתפוצצת, הכאב עלול להתגבר, ותיתכן התנפחות של השוק. התפוצצות הציסטה עלולה לגרום גם לחבלות מתחת למדור הקדמי של השוק (סימן סהר). במקרים נדירים המצב יכול להתלוות עם תסמונות מחלקת תיירים, נוירופתיה פריפרית, איסכמיה או תסמונת המדור.
גורמים.
בקרב מבוגרים, ציסטה בברך על שם בייקר בדרך כלל "מתעוררת" מכל סוג של דלקת מפרקים או קרע של הסחוס. בילדים, ציסטה על שם בייקר אינה מצביעה על דלקת מפרקים. הציסטה מתפתחת בין הגידים של הראש המדיאלי של שריר הסובך (ידוע גם כשריר התאומים) והשריר החצי קרומי. הם נמצאים מאחור למפרק הברך.
השק הסינוביאלי של מפרק הברך יכול, תחת נסיבות מסוימות, לייצר בליטה אחורית לתוך המרווח הפופליטאלי (המרווח מאחורי הברך). כאשר הבליטה הזו נעשית מספיק גדולה, היא נעשית מוחשית וציסטית. רב הציסטות על שם בייקר נותרות בקשר ישיר עם החלל הסינוביאלי של הברך, אך לפעמים, הציסטה החדשה מתנתקת. ציסטה על שם בייקר יכולה להתפוצץ ולייצר כאב אקוטי מאחורי הברך ובשוק והתנפחות של שרירי השוק.
אבחנה.
לרוב יאובחן המצב בבדיקה גופנית במהלכה יעריך הרופא את מצב מפרק הברך. הרופא יברר האם המטופל סובל מדלקות מפרקים שעלולות לגרום להתפתחות מצב זה.
לעיתים תידרשנה בדיקות נוספות על מנת לאשר את האבחנה. אלו עשויות לכלול סריקת אולטרה סאונד של מפרק הברך או בדיקת דימות בתהודה מגנטית של הברך (MRI).
טיפול.
הגישה הטיפולית תלויה בגודל הציסטה ובסימפטומים הנלווים להימצאותה: אם מדובר בציסטה קטנה יחסית שגורמת לכאב מינימלי ללא הפרעה משמעותית בתנועה, הטיפול המומלץ הוא טיפול פיזיותרפי תמיכתי או הזרקת סטרואידים. אם מדובר בציסטה גדולה המלווה בהפרעה משמעותית לתנועה או בכאב עז, מומלץ לטפל בגישה הניתוחית. ניתן להקל על הכאב הנגרם עקב המצב באמצעות קירור המקום, נטילת משככי כאבים ושימוש בחבישה מתאימה.
ליגמנט פריודונטלי
ליגמנט פריודונטלי (בעברית: רצועת מסב-שן; באנגלית: periodontal ligament, המצוין לרוב בראשי התיבות PDL), הוא קבוצה של רקמות חיבור, שמחברות בין השן ולבין העצם האלבאולרית מקום מושבה של השן. גבולותיו הן מצד אחד בצמנטום שנמצא על שורש השן ומצידו השני בעצם האלבאולרית.
מבנה.
ליגמנט פריודונטלי מורכב ממספר סיבים עיקריים, רקמות חיבור משוחררות, אוסטאובלסטים, אוסטאוקלסטים, סיבי אוקסיטלן ושארי תאי אפיתל של מלאסז.
ליגמנט אלבאולרי.
הסיב העיקרי המרכזי הוא הליגמנט האלבאולרי, המכיל 5 תתי קבוצות סיבים: סיבי הרכס האלבאולרי, סיבים אופקיים, סיבים אלכסוניים, סיבים פריאפיקליים וסיבים בין שורשיים בשיניים רב-שורשיות. סיבים עיקריים נוספים מלבד הליגמנט האלבאולרי הם סיבים טרנספטליים.
סיבים אלו מסייעים לשן לעמוד בכוחות הדחיסה הטבעיים הנוצרים על השן בזמן פעולה הלעיסה על ידי פיזור הלחץ עליה והשארות השן מקובעת לעצם. קצות הסיבים העיקריים בין אם בצמנטום או עצם האלבאולרית נחשבים כסיבי שארפי (Sharpey's fibers).
רקמת חיבור משוחררת.
רקמת חיבור משוחררת מכילה סיבים, מטריצה חוץ-תאית, תאים, עצבים וכלי דם. המטריצה החוץ תאית מורכבת מקבוצות סיבי קולגן מסוגים 1,3 ו-5 המקובעות בחומר הבין תאי. סיבי הקולגן של הליגמנט הפריודונטלי מחולקים לפי האוריינטציה שלהם ומיקומם לאורך השן. התאים כוללים פיברובלסטים, תאי הגנה ותאים מזנכמליים בלתי מבודלים.
שאר תא אפיתל של מלאסז.
קבוצה זו של תאי אפיתל מתמקמת בליגמנט הפריודונטלי לאחר התפוררות מעטפת הרטויג בתהליך היווצרות שורש השן. קבוצה זו יוצרת מקלעת המקיפה את השן. שאר תא אפיתל של מלאסז עלול לגרום להיווצרות ציסטות בקרב אנשים מבוגרים.
סיבי אוקסיטלן.
סיבי אוקסיטלן הם ייחודיים לליגמנט הפריודונטלי וגמישים במצבם הטבעי. סיבים אלו מתחברים לצמנטום וממנו מתפצלים לשני כיוונים, במקביל ובאלכסון לשטח הפנים של שורש השן. יש הסבורים כי תפקידם של סיבי אוסיטלן הוא למנוע את סתימת כלי הדם עקב לחץ הנגרם כתוצאה מהצמדת השיניים העליונות והתחתונות, עם זאת, יש צורך בקיום מחקר נוסף לאישוש תפקיד סיבי האוקסיטלן.
הרכב.
הליגמנט הפריודונטלי מורכב מכ-70% מים, דבר זה הוא אחד המרכיבים המאפשרים לשן לעמוד בלחצים יחסית גדולים. שלמות וחיוניות הליגמנט הפריודונטלי היא הכרחית לתפקוד תקין של השן.
רוחבו של הליגמנט הפריודונטלי נע בין 0.15 לבין 0.38 מ"מ, כאשר החלק הדק ביותר של הליגמנט הוא השליש המרכזי של שורש השן. רוחב הליגמנט הפריודנטלי יורד הדרגתית עם השנים.
הליגמנט הפריודונטלי הוא חלק מהפריודונטיום של השן האחראי על חיבור השן לעצם האלבאולרית המקיפה את השן דרך הצמנטום.
בצילומי שיניים הליגמנט הפריודונטלי יופיע כמרווח שחור בעובי של בין 0.4 לבין 1.5 מ"ל בין שכבת הדורה של העצם האלבאולרית ולבין הצמנטום, עקב כך שהליגמנט מאוד חדיר לקרני הרנטגן.
התפתחות.
תאי הליגמנט הפריודונטלי מיוצרים בזקיק השן לאחר שהתפתחות כתר השן הושלמה ושורש השן מתחיל את התפתחותו. תאים אלו יעצבו מחדש את זקיק השן ויהפכו אותו לליגמנט הפריודונטלי.הליגמנט הפריודונטלי יחל את היווצרותו בנקודת הפיצול בין האמייל ולבין הצמנטום ומשם ימשיך לכיוון שיא שורש השן.
תפקידים.
תפקידי הליגמנט הפריודנטלי הם תמיכה, תחושה, הזנה ועיצוב.
תמיכה.
הליגמנט הפריודונטלי הוא חלק מהפריודונטיום של השן האחראי על חיבור השן לעצם האלבאולרית המקיפה את השן דרך הצמנטום. סיב הליגמנט הפריודונטלי לוקחים גם חלק בחלוקת העומסים בין השן ולבין העצם האלבאולרית, הסיבים סופגים מחלקים את העומסים הנוצרים במהלך הלעיסה בין השן ולבין העצם האלבאולרית ובכך מסייעים לקיום לעיסה תקינה ללא פגיעה בשיניים.
תחושה.
הליגמנט הפריודנטלי הוא מעוצבב מאוד, תוך שהוא מורכב קולטני חישה המגיבים לגירויים מכניים וגירויי כאב, ורפלקסים. קולטני החישה המגיבים לגירויים מכניים הנמצאים בליגמנט הפריודונטלי שולחים מידע בנוגע לגירויים בשן, ובנוגע לגודל וכיוון הלחצים המופעלים על השן.
הזנה.
הליגמנט הפריודנטלי שומר על החיוניות של התאים המקיפים אותו. הליגמנט הוא אזור משיק משמעותי וישנם 3 סוגי של כלי דם אשר הוא אחראי לתפקודם התקין והם: כלי דם אפיקליים (apical vessels), כלי דם נקביים (perforating vessels) וכלי הדם של החניכיים (gingival vessels). מקורם של כלי הדם האפיקליים בכלי דם המספקים את מוך השן. כלי הדם הנקביים יוצאים משכבת הדורה ומזינים את מכתש השן. מקורם של כלי הדם שח החניכיים ברקמת החניכיים. שכבות חיצוניות של כלי דם בליגמנט הפריודונטלי עשויות לתמוך ביציבות השן במקומה, בעוד שכבות כלי הדם הפנימיים בליגמנט יתמכו בתאים המקיפים את הליגמנט הפריודונטלי.
עיצוב.
ישנם תאי אם בליגמנט הפריודונטלי אשר עשויים להפוך להיות אוסטאובלסטים לשם שמירה על הפיזיולוגיה של העצם האלבאולרית, ייתכן גם כי שינוי זה עשוי לעזור לתיקון עצם אלבאולרית.
עמל סיעודית
ליל הארדין ארמסטרונג
ליל הארדין ארמסטרונג (באנגלית: Lil Hardin Armstrong; 3 בפברואר 1898 – 27 באוגוסט 1971) הייתה פסנתרנית ג'אז, מלחינה, זמרת ומובילת להקה אמריקאית. היא הייתה אשתו השנייה של לואי ארמסטרונג, שאיתו שיתפה פעולה בהרבה הקלטות בשנות ה-1920.
היא הלחינה מספר להיטים הכוללים את "Just for a Thrill" (שנהייה להיט כשריי צ'ארלס ביצע אותו מחדש בשנת 1959) ו"" (שהפך ללהיט של רינגו סטאר בשנת 1978). ארמסטרונג הוכנסה אל היכל התהילה של המוזיקה של ממפיס בשנת 2014.
רקע.
היא נולדה בממפיס, טנסי, בשם לילאן הארדינג. שם גדלה בביתה עם סבתה, פריסיליה מרטין, אמה לשעבר מהעיר השכנה אוקספורד מיסיסיפי. למרטין היה בן אחד ושלוש בנות, כשאחת מהן היא דמפסי, אמא של ליליאן. פריסיליה מרטין אז העבירה את משפחתה אל ממפיס כדי לברוח מבעלה, דרך שכלל חברי המשפחה עשו בכרכרה רכובת חמור. אמה של ליליאן נישאה לוויל הארדן, וליליאן נולדה ב-3 בפברואר 1898. אביה של ליליאן, וויל, נפטר כשהיא הייתה בת שבע ואימה נישאה לאחר מכן בשנית.
בצעירותה ליליאן למדה למדה לנגן בפסנתר בעיקר המנונים, מזמורים נוצריים ומוזיקה קלאסית. לאחר מכן נמשכה למוזיקה הפופולרית ולבלוז.
השכלה מוקדמת ומנטורים.
הארדין קיבלה לראשונה שיעור פסנתר מהמורה שלה בכיתה ג', ויולט וויט. לאחר מכן, אמה רשמה אותה לאוניברסיטת פיסק, מכללה בנאשוויל הנועדה עבור אפרו-אמריקאים, שם למדה גישה שונה ונעימה יותר עבור נגינתה בפסנתר. היא קיבלה את התעודה שלה מפיסק וחזרה לממפיס ב-1917. באוגוסט 1918 היא עברה עם אמה ואביה החורג לשיקגו. בזמן זה, הארדינג התמקצעה בקריאת תווים והשיגה עבודה כמדגימת פרטיטורה בחנות מוזיקה.
כשהחלה לעבוד בחנות, לורנס דאו, מוביל להקה בזמנו, פנה אל הארדין והציע לה להצטרף ללהקתו תמורת סכום כסף רב יותר מששילמו לה בחנות. מהידיעה שאמה לא תאשר את החלטתה לעבוד בלהקה, היא שיקרה לאמה ואמרה לה שמשרתה החדשה היא נגנית פסנתר בבית ספר לריקוד. שלושה שבועות לאחר מכן הלהקה התקדמה ועברה בין בתי קפה ומועדונים עד שנשכרה לנגן בבר "דרימלנד" ("Dreamland)" בשיקגו. שם הופיעו אמנים רבים כגון אלברטה האנטר וקינג אוליבר. כשקינג אוליבר ולהקתו החליפו את הלהקה של דאו, אוליבר ביקש מהארדין להישאר לנגן איתו. היא ניגנה עם אוליבר ב"דרימלנד" בשנת 1921 כאשר הציעו ללהקה לנגן במשך שישה חודשים בסן פרנסיסקו, ולאחר מכן הארדין חזרה לשיקגו ושאר חברי הלהקה המשיך ללוס אנג'לס.
לאחר מכן היא למדה במכללת ניו יורק למוזיקה, והשלימה לימודים מתקדמים בשנת 1929.
נישואין וגירושין.