מדינת ישראל נוקטת במדיניות של עמימות בכל הנוגע לתוכנית הגרעין שלה, והיא אחת המדינות הבודדות שלא חתמה על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני.
בשנת 2018 הוצעה הצעת חוק על ידי חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, חנין זועבי וג'מעה אזברגה בה נאמר כי על ישראל לחתום על האמנה הבינלאומית בדבר מניעת הפצת נשק גרעיני, ולאפשר פיקוח בינלאומי על הכור בדימונה.
גורגריינד
הגלריה הלאומית
מגנזיט
מגנזיט הוא מינרל שהרכבו הכימי הוא פחמת המגנזיום, MgCO3. המגנזיט שייך לקבוצת הקלציט ויוצר עם הקלציט (בו יש קטיון סידן במקום המגנזיום) ועם הסידריט (שבו ברזל בצורת Fe+2 מחליף את המגנזיום) שורה איזומורפית. מנגן, קובלט וניקל יכולים אף הם להחליף את המגנזיום בכמויות קטנות. כמעט שלא ניתן להבדיל בין המגנזיט והמינרל דולומיט – Mg,Ca)CO3). כמו כל חבר בקבוצת הקלציט, המגנזיט מתגבש במערכת הטריגונלית (בתצורת מעוינון וסקלנוהדרון) והוא בעל פצילות מעולה לאורך שלושה מישורים היוצרת מעוינונים. כמו לקלציט יש לגבישים הבודדים השקופים של המגנזיט שבירה כפולה חזקה. מקור שם המינרל בהרכבו הכימי.
אופן היווצרות ותפוצה.
מגנזיט מופיע בעורקים והוא תוצר של התמרת מגע של מגע והתמרה אזורית בתנאי לחץ אחיד וחום גבוה של סלעים אולטרה-מאפיים דוגמת הסרפנטיניט וסלעים אחרים העשירים במגנזיום. גבישי המגנזיט הנוצרים באופן זה הם לעיתים קרובות זעירים ביותר (קריפטוקריסטלים) ומכילים סיליקה בצורת אופאל או חלמיש.
מגנזיט מופיע גם בתוך רגוליט מעל סלעים אולטרה-מאפיים כפחמה משנית בתוך הקרקע ובתת־הקרקע, שם הוא מושקע כתוצאה מפירוק של מינרלים המכילים מגנזיום על ידי פחמן דו-חמצני המצוי במי התהום.
מגנזיט יכול להיווצר במטאסומטיזם של פרידוטיט וסלעים אולטרה-בסיסיים אחרים. מגנזיט נוצר בעזרת פחמון של אוליבין בנוכחות מים ופחמן דו-חמצני והתהליך מתבצע בצורה הטובה ביותר בטמפרטורות ולחץ בינוניים האופייניים לפציאס (מכלול תכונות הסלע) של צפחות ירוקות.
מגנזיט יכול להיווצר כתוצאה מפחמון של סרפנטין המכיל מגנזיום (ליזרדיט) באמצעות התגובה הכימית הבאה:
התמרה של אוליבין עשיר במגנזיום (פורסטריט) גורמת לייצור מגנזיט מפרידוטיט. התמרה של אוליבין עשיר בברזל (פייליט) גורמת לייצור של תרכובות המכילות סיליקה-מגנטיט-מגנזיט.
מגנזיט יכול להיווצר גם במטאסומטיזם של אבן גיר דולומיטית היוצרת את סלעי סקרן, ותוצריה, בנוסף למגנזיט, הם: וולאסטוניט, טלק ופריקלאס (MgO).
מגנזיט קיים גם בים המלח. המגנזיט נוצר מהתאדות התמיסות המרוכזות שבבריכות המלאכותיות של מפעלי ים המלח והוא אחד התוצרים המתקבלים יחד עם ברום בשלב שלאחר שקיעת הקרנליט.
מקומות בהם מוצאים דגימות מגנזיט מעולות כוללים את אוברנדורף שבשטיריה וסנט גוטהארד שבעמק צילרטאל (Zillertal) שבטירול, שני המקומות באוסטריה, וברומאדו (Brumado) שבמדינת באהיה שבברזיל, שם נתגלו גבישי מגנזיט שקופים, נדירים מאוד ולכן יקרי ערך, הדומים מאוד בתכונותיהם ל"פצלת איסלנדית" (סוג קלציט שקוף). מקומות נוספים בהם יש מגנזיט הראויים לציון כוללים קוריאה, סין, ומדינות מערב ארצות הברית (קליפורניה, נבדה ואריזונה).
באזורנו נמצא מגנזיט בעורקים הידרותרמיים בוואדי טר שבדרום מזרח חצי האי סיני והוא נפוץ במסיבים הסרפנטיניים של קפריסין וטורקיה.
שימושים.
ניתן להשתמש במגנזיט בתוספת סיד לשם יצירת סיגים בתנורי יצור פלדה. ניתן להשתמש במגנזיט כזרז וכתוסף בייצור גומי סינתטי, בהכנה של דשנים וחומרים כימיים המכילים מגנזיום, ובייצור סוגי מלט מיוחדים.
בדומה לייצור סיד חי, ניתן לשרוף את המגנזיט בנוכחות פחם על מנת להפיק את תחמוצת המגנזיום (MgO), הידועה גם כפריקלאס, פריקלאס הוא רכיב חשוב במוצרים חסיני אש כדוגמת לבנים חסיני אש לתנורים.
השרייה
מרי דוכסית בורגונדי
מרי מבורגונדיה
מארי דוכסית בורגונדי
מרי קרי
אבחון
תסמינים
חבורת הסימטרייה
סימטרייה מעגלית
הומורליזם
הומוריזם
ג'ייהאן (נהר)
נהר ג'ייהאן (טורקית Ceyhan; ערבית ג'יחאן جيحان; בעבר ביוונית פירמוס Πύραμος) הוא נהר בדרום טורקיה. הנהר נובע בהרי הטאורוס וזורם לאורך 509 ק"מ בכיוון כללי דרומה, עד שהוא נשפך בדלתה גדולה במרכזו של מישור צ'וקורובה אל מימי מפרץ איסכנדרון שבים התיכון. לאורך הנהר הוקמו מספר סכרים וסכר מנזלט (Menzelet Barajı) מצפון לעיר קהרמאנמרש הוא הגדול שבהם. הסכר גרם להיווצרות אגם בשטח של 42 קמ"ר.
החל בשנות ה-90 התקיימו מגעים בין טורקיה לישראל כמו גם עם ירדן וערב הסעודית בדבר יצוא מים מטורקיה למדינות אלה. הפרויקט אשר יועד להזרים את מי הג'ייהאן והסייהאן הסמוך לו בצינור או באמצעות מכליות אל מדינות אלה זכה לשם "נהר השלום" (Barış Suyu), אך הוא לא יצא לבסוף אל הפועל, בין היתר בשל עלותם הגבוהה של המים.
הנהר נזכר על ידי סטראבון שטען כי הוא נושא כמות כה גדולה של בוץ עד שהקרקע שהוא משקיע בשפכו תגיע יום אחד עד לאי קפריסין ותחבר אותו ליבשה. אגדה טורקית מספרת כי שמו של נהר ג'ייהאן ושמו של הנהר הסמוך לו סייהאן באו משמם של שני אחים אשר שלטו בעבר באזור.
סייהאן
נהר סייהאן (טורקית Seyhan; ובעבר ביוונית סארוס (Σάρος)) הוא נהר בדרום טורקיה, הנובע בגובה של כ-1,500 מטר בהרי הטאורוס כ-90 ק"מ דרומית-מזרחית לעיר קייסרי. הנהר זורם דרומה לאורך 560 ק"מ, חוצה את מישור צ'וקורובה ואת העיר אדנה אותה הוא מחלק לשני חלקים - סייהאן וייראיר (Yüreğir). הסייהאן נשפך לים התיכון כ-20 ק"מ מדרום לעיר טרסוס. ב-1956 הוקם בפאתיה הצפוניים של אדנה סכר על הנהר הנושא את שמו והמשמש להפקת חשמל, השקיה ולבקרת הצפה.
החל בשנות התשעים התקיימו מגעים בין טורקיה לישראל כמו גם עם ירדן וערב הסעודית בדבר ייצוא מים מטורקיה למדינות אלה. הפרויקט אשר יועד להזרים את מיי הסייהאן ונהר ג'ייהאן הסמוך לו בצינור או באמצעות מכליות אל מדינות אלה, זכה לשם "נהר השלום" או "מיי השלום" (Barış Suyu), אך לא יצא לבסוף אל הפועל, בין היתר בשל עלותם הגבוהה של המים.
אגדה טורקית מספרת כי שמו של נהר סייהאן ושמו של הנהר הסמוך לו ג'ייהאן מקורם בשמם של שני אחים אשר שלטו בעבר באזור.
1940 במדע
גאוגרפיה.
פין רון (Finn Ronne) וקרל אקלונד ( Carl Eklund) מן השירות האנטארקטי של ארצות הברית מוכיחים כי ארץ אלכסנדר הוא אי נפרד מיבשת אנטארקטיקה עצמה.
קליפר (חללית)
קליפר (ברוסית: Клипер) היא סוג של חללית רוסית, שנועדה להחליף את החלליות מסדרת "סויוז", הנמצאות בשימוש מאז 1967. החללית קליפר תוכננה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זוהי חללית לשימוש רב פעמי, וניתן לכנותה גם "מעבורת חלל" קטנה.
ב-2006 חדלו להגיע דיווחים על התקדמות כלשהי בפיתוח המיזם. בשנת 2009 הוחלט על סגירת המיזם ומעבר לפיתוח חללית אחרת - "רוס". מיזם זה צפוי להשתמש ברוב המערכות שפותחו לחללית קליפר.
יישומים.
לחללית קליפר היו מתוכננים שני דגמים עיקריים:
תאגיד "אנרגיה" פרסם מספר תרחישי משימות, בהן נעשה שימוש בחללית זו לצורך שיגור צוות אל הירח, למאדים, ואף מעבר לו, לחגורת האסטרואידים.
שיתוף פעולה עם סוכנות החלל האירופית.
סוכנות החלל האירופית שקלה לשגר צוותים של אסטרונאוטים מטעמה, באמצעות החללית קליפר, מבסיס החלל האירופי קורו. בנוסף, פורסמו מספר איורים המציגים חיבור בין החללית הרוסית לחללית המטען האירופית ATV.
ב-2006 סוכנות החלל האירופית הודיעה כי לא תיקח חלק בפיתוח החללית קליפר.
שימוש למטרות תיירות חלל.
רוסיה היא החלוצה בשיגור תיירי חלל. תוכנן כי עם הכנסת החללית קליפר לשירות, היא תוכל להציע מקומות רבים יותר לתיירי חלל, דבר שיוסיף הכנסות רבות לסוכנות החלל הרוסית ולתאגיד "אנרגיה".
אופן השיגור לחלל.
החללית קליפר הייתה מתוכננת לטיסות חלל תוך שימוש במספר משגרים, ובהם המשגר הוותיק "סויוז" (סויוז-3 המשודרג או "אונגה"), והמשגר העתידי של רוסיה, המכונה "אנגרה", שעתידו אינו ברור בשלב זה, בשל בעיות מימון. קיימת אפשרות להתאים את החללית לשיגור באמצעות המשגר "זניט", מתוצרת אוקראינה.
שילוב עם החללית "פארום".
החללית קליפר הייתה מתוכננת להתחברות בחלל עם החללית הבלתי מאוישת פארום. שילוב כזה יכול להקנות לה יכולת פעולה ממושכת של עד חצי שנה במסלול סביב כדור הארץ, ולאפשר מרחב מחיה מספק לצוותה. אם תופעל החללית קליפר עם החללית פארום, ניתן יהיה להשתמש במנועי הפארום על מנת להאיץ את החללית למסלול שיביא אותה לטיסות סביב הירח, ובעתיד אף אל מאדים.
צ'וקורובה
מגדיר צמחים
מגדיר צמחים (בלועזית: פלורה, flora) הוא ספר עיון (מודפס, אלקטרוני או מקוון) המתאר צמחים, בעיקר לצורך זיהויים.
סוגי מגדירים.
מגדירי צמחים מתחלקים לקטגוריות של מגדירים מקצועיים, המיועדים לתלמידי וחוקרי בוטניקה, ולמגדירים עממיים, המיועדים לקהל הרחב. הסוג הראשון מנחה את המשתמש בשיטה מדעית: לפי טקסונומיה (משפחות, סוגים, וכדומה), ולפי מורפולוגיה של הצמחים. דוגמה למגדיר כזה היא "מגדיר חדש לצמחי ישראל". מגדירים עממיים נוקטים בגישה פשוטה יותר, כגון זיהוי לפי צבע הפרחים. דוגמה למגדיר כזה היא "מדריך פרחי הבר בישראל".
חלוקה נוספת היא לפי סוגי הצמחים – למשל, מגדירים לצמחי בר, כגון השניים הנ"ל, או מגדירים לצמחי תרבות כגון "צמחי התרבות של ארץ ישראל".
הנסיכה והצפרדע (סרט)