האס. דה. ודנקר ניצלו מצב זה למנות בראש הוועדה המתאמת יהודים שחשבו שישתפו אתם פעולה. עובדה זו, יחד עם גל המאסרים גרמו לכך שחלק מנציגי היהודים המהגרים הפסיקו לשתף פעולה עם הוועדה המתאמת וחלק הצטרפו לארגון "סולידריות" הקומוניסטי שמראש לא היה חבר בוועדה. במאי 1941 פרש ארגון "רחוב אמלו" מהוועדה, מכאן שהוועידה ייצגה למעשה רק את האיזראליטים.
מטרתו הרשמית של האוז'יף הייתה: "להבטיח את ייצוגם של היהודים לפני הרשויות הציבוריות, בענייני סעד, רווחה ומעמד חברתי".
מאבק יהודי כנגד הקמת האוז'י"ף.
אחד מהארגונים החשובים שייצגו את המהגרים היה "הסתדרות החברות היהודיות של צרפת" שנוסד בשנת 1923 וייצג את הפליטים היהודים ממזרח אירופה שהשתקעו בצרפת.
בנוסף לו היו ארגוני סיוע נוספים שהוקמו על ידי ועבור המהגרים.
ארגוני המהגרים התנגדו לכל שיתוף פעולה עם הגרמנים ולכן היו נגד הקמת אוז'י"ף שמראש שם לו כמטרה שיתוף פעולה כזה.
נקודת התנגדות נוספת של ארגוני המהגרים הייתה ההגדרה כי רק אזרחי צרפת יוכלו להיות חברים בהנהלת הארגון החדש, הגדרה שדחקה את רגליהם של כל נציגי המהגרים. גם הקונסיסטואר (ועד קהילות יהודי צרפת) התנגד להקמת אוז'"ף, בעיקר היות שהקמת הארגון התבססה על שלילת השוויון של יהודי צרפת, שוויון שהושג במאמץ רב.
פעולות הארגון.
האוז'י"ף בכל שטחי צרפת היה נתון למרותה ופיקוחה של הקומיסריה לעניינים יהודיים שהייתה בעצמה תחת פיקוח הגרמנים והשלטון הצרפתי.
על אף שבחוק להקמת האוז'י"ף נקבע כי הוא יפעל כגוף אחד בכל רחבי צרפת, בפועל הפעילות של האוז'י"ף בשטח הכבוש הייתה נפרדת מפעילות האוז'י"ף בשטח שבשליטת וישי.
האוז'י"ף בדרום תיפקד כארגון גג לכלל ארגוני הסיוע היהודים וכל ארגון שמר על אוטנומיה חלקית בפעולתו ובהנהגתו בעוד שבצפון היה האוז'י"ף הארגון המרכזי של הפעילות ומולו עמדו רק מעט ארגוני פורשים.
ג'ולייט שטרן פעלה במסגרת הארגון אך למעשה הייתה "סוכנת כפולה" ופעלה להצלת ילדים יהודים רבים.
אברהם פאהן
אברהם פאהן (8 באוגוסט 1916 - 19 בפברואר 2012) היה פרופסור ישראלי לבוטניקה וחתן פרס ישראל למדעי החיים.
ביוגרפיה.
אברהם פאהן נולד בווינה שבאוסטריה להוריו אשר ושרה פאהן אשר היו פליטים מגליציה במלחמת העולם הראשונה. מאוחר יותר חזרו איתו ועם אחיו, משה חייםֿ, לעיירה האליץ׳ שבפולין. בשנת 1935 עלה לישראל.
בין 1942-1945 לימד ביולוגיה בתיכון החקלאי ״בית ירח״ שבעמק הירדן. הוא סיים את לימודי הדוקטורט באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1948.
בזמן מלחמת העצמאות שירת בצבא ההגנה לישראל. ב-13 באפריל באותה שנה, התחתן עם נחמה אקהייזר. בחתונתם, הצילו את חברי מחלקת הבוטניקה שהיו אמורים לעלות בשיירת הר הצופים באותו היום, אך במקום זאת, נכחו בחתונה. לשניים נולדו שלוש בנות: ד״ר מרים פאהן, נעמי פאהן-שטיינמץ ואשרת-דפנה שנקטפה באיבה ביום א׳ טבת תשט״ז.
ב-1952 הוא הצטרף לסגל האוניברסיטה והיה מרצה במחלקה לבוטניקה. בשנים 1952–1953 היה פאהן עמית מחקר באוניברסיטת קיימברידג' וב-1956 באוניברסיטת הרווארד.
בשנת 1960 קודם פאהן לדרג פרופסור חבר ובשנת 1965 לפרופסור מן המניין. באותה עת הוא שימש דיקן הפקולטה למדע (1964–1966).
בשנים 1969–1970 הוא החזיק בתפקיד הפרו-רקטור. לאחר מלחמת ששת הימים ואכלוס הקמפוס של האוניברסיטה העברית בהר הצופים, החל פאהן בסיועם של מיכאל אבישי ומאיר שאואט, בשיקום הגנים הבוטניים האוניברסיטאיים. כמו כן הוא עמד תקופה ארוכה בראש ענף היער של מכון ווֹלקני.
בנוסף, שימש פאהן כחבר באגודה הלינאית של לונדון, האגודה הבולטת בעולם לחקר מיון עולם הטבע, וכחבר של כבוד באגודה הבוטנית של Botanical Society of America.
פאהן פרש לגמלאות בשנת 1985. לאורך השנים הוא היה פרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון והמכון הטכנולוגי של ציריך.
ספריו בתחום האנטומיה של הצמח היו למקור ידע בסיסי בתחום וצוטטו רבות במחקרים אקדמיים.
בשנת 1963 הוענק לפאהן פרס ישראל במדעי החיים.
בשנים 1995–1999 הוא שימש סגן נשיא האגודה הבינלאומית לחוקרי צמחים.
ספריו.
אברהם פאהן פרסם מספר ספרי מדע: "אנטומיה של הצמח" 1962 (תורגם לאנגלית, ספרדית. אינדונזית, סינית), "Secretory Tissues in Plants", והיה שותף לכתיבת הספרים: Wood Anatomy and the Identification of Trees and Shrubs of Israel and Adjacent Regions (1986); Xerophytes (1992); The
ו-"מגדיר לצמחי התרבות בישראל" שפורסם ב-1998.
קתדרה (נצרות)
קתדרה (בלטינית: Cathedra, כיסא; במקור מיוונית: καθέδρα, מושב) היא כס הבישוף שנמצא בקתדרלה. הקתדרה היא סמל להיותו של הבישוף מורה רוחני בכנסייה הרומית-קתולית ובכנסייה האורתודוקסית. ניתן לעיתים למצוא קתדרות גם בכנסייה האנגליקנית ובכנסייה הלותרנית. המילה "קתדרה" פירושה בלטינית כס או כיסא עם מעקות לידיים, ובקונוטציה עם הקיסרות הרומית מרמזת לסמכות השמורה לקיסר. מנהג הקתדרה אומץ על ידי בישופים במאה ה-4 לספירה, במובן זה היא לפעמים נקראת "כס הבישוף" או "מושב הבישוף". כנסייה שבה יש קתדרה או מושב בישוף נקראת "כנסייה קתדרלית" (Cathedral Church) או בקיצור "קתדרלה" (Cathedral). תחום השליטה של הכנסייה בראשותו של הבישוף נקרא "דיוקסיה".
קתדרה פטרי.
דוגמה טובה לקתדרה היא "ניצחון קתדרה פטרי" שתוכננה בידי ג'ובאני לורנצו ברניני ב-1657, והושלמה והותקנה בבזיליקת פטרוס הקדוש ב-1666. עוד מהמאה ה-8, כיסא עץ עתיק ניצב מעל לוח שנהב המתאר את 12 המטלות של הרקולס וחלק מסימני גלגל המזלות ונחשב לכיסא של פטרוס עצמו. למעשה, זהו כס ביזנטי העשוי מעץ שיטה מוקפת בקליפת עץ אלון ומחוזקת ברצועות ברזל. מספר טבעות סייעו לנשיאתו בזמן תהלוכות. האפיפיור אלכסנדר השביעי הזמין אצל ברניני כס שיביע מונומנט מפואר שיציג את שריד הקודש בצורה הולמת. הכס שתכנן ברניני עשוי מברונזה מצופה זהב, מקושט בעושר רב בתגליפים ומכסה את השריד קדוש. ב-17 בינואר 1666, הוא הותקן בכובד ראש מעל המזבח בבזיליקת פטרוס הקדוש בותיקן. ארבעה פסלים גדולים מגובהו של אדם של מורי הכנסייה הוצבו כעין משמר כבוד, הפסלים כוללים את אמברוזיוס, אתנאסיוס (משמאל), ואת יוחנן כריסוסטומוס ואוגוסטינוס (מימין).
ב-22 בפברואר נחגג, בהתאמה עם לוח השנה של הקדושים, פסטיבל קתדרה פטרי שחוגג את ייסוד הכנסייה ברומא ומודה לעבודתו של פטרוס.
קתדרה אוגוסטיני.
קתדרה אוגוסטיני, או "כס אוגוסטינוס", מייצג את אחת מהקתדרות העתיקות ששרדו ועדיין נמצאות בשימוש. הקתדרה נקראת על שם הארכיבישוף הראשון של קנטרברי, אוגוסטינוס הקדוש מקנטרברי. הקתדרה עשויה משיש פרבק או שיש בתסדה (גווינדד) ומתוארכת למתישהו בן המאה ה-6 והמאה ה-12. אלה שטוענים בזכות תאריך מוקדם יותר מציעים שהקתדרה הייתה בשימוש בהכתרת מלכי קנט. קתדרלת קנטרברי, בה נמצאת הקתדרה, טוענת שהכיסא היה פעם חלק מריהוט המקדש של תומאס בקט לפני שפורק. מאז שנוצרה, הייתה הקתדרה מקום הכתרתם של הארכיבישופים של קנטרברי. הארכיבישוף יושב בכס שנמצא בבית המקהלה כבישוף דיוקסי, ובבית מועצת הקתדרלה כאב מנזר טיטולרי, ובקתדרה אוגוסטיני כ"פרימאט של כל אנגליה". זהו האירוע היחידי בו הקתדרה נמצאת בשימוש. קתדרה נוספת נמצאת בשימוש כאשר הארכיבישוף נוכח.
אקס קתדרה.
המונח "אקס קתדרה" פירושו "מהכס" והוא משמש לציין הצהרות של האפיפיור כאשר הוא נושא דרשה בפני כל העולם הקתולי. מאחר שכס או כורסה מסמלים בנצרות את הכוח ללמד, ה"קתדרה" במקרה זה מתייחסת לסמכות ההוראה של האפיפיור כלפי כל הכנסייה ולא לכיסא ממשי כלשהו. לפי הדוגמה הרומית-קתולית הצהרות האפיפיור "אקס קתדרה" הן חסינות מטעויות. בכנסייה האנגליקנית, דרשות אפיסקופליות מותנות בסינוד, כך שהבישוף לא יכול לדרוש אקס קתדרה בדרך זאת, למרות שחלקם טוענים שכן.
מיקום.
המיקום המסורתי של הקתדרה היה באפסיס, מאחורי המזבח הראשי, שהייתה עמדת השופט באפסיס של הבזיליקה הרומית, שהיוותה מודל לבזיליקות נוצריות קדומות. בימי הביניים, שבהם המזבחות הונחו קרוב לקיר האפסיס, המנהג למיקום הקתדרה באחד הצדדים (בדרך כלל שמאל) נהפך לסטנדרטי.
כנסיות מערביות.
בכנסייה הקתולית מאז ועידת הוותיקן השנייה, המזבח ניצב בחופשיות ופונה כלפי הקהל, כך שלפי תומכיו, הכומר והקהל מתפללים בדיאלוג הדדי סביב "שולחן האדון"; בקתדרלות שנבנו או חודשו אחרי הרפורמות של הוועידה השנייה, הקתדרה ממוקמת מאחורי המזבח, כמו בבזיליקות רומיות עתיקות.
בכנסייה האנגליקנית, הקתדרה ממוקמת באחד הצדדים של בית המקהלה, למרות שלפי המנהג המודרני, היא מונחת בצד ה"בשורה" של מזרח הקתדרלה, משמאל למזבח כאשר מביטים מקדימה.
כנסיות מזרחיות.
בקתדרלות אורתדוקסיות מזרחיות הקתדרה נמצאת מאחורי המזבח, עם מושבים לכמרים לצד הכס הראשי. מיקום זה נקרא "High Place" (מיקום גבוה) ומייצג את נוכחות ישו המשגיח על התפילות, אפילו כשהבישוף לא נוכח. מסיבה זו, במיקום הגבוה יש איקונין של ישו מעל כס הבישוף. הבישוף יעלה במיקום הגבוה רק בזמן ליטורגיה שמיימית, בטריסגיון (בזמנים אחרים, אם הוא יושב במקדש, מושב אחר בצד יוכן עבורו). מסיבה זו, הכתרת בישופים מתרחשת בזמן הטריסגיון, כדי שהם יוכלו לשבת במיקום הגבוה לראשונה כבישופים בזמן הליטורגיה.
בספינה הראשית יהיה כס נוסף עבור הבישוף:
שטיחי עיט או "Orlet" בדרך כלל יונחו הן במקום הגבוה והן בכס שנמצא בספינה הראשית. שטיחי העיט מסמלים את סמכות הבישוף, והוא עומד עליהם בזמן תפילות, אפילו אם הוא איננו חוגג או מעיינן. שטיח עיט נשמר ב"קפדרה" הרוסית, אפילו כאשר הכיסא איננו נמצא שם.