מיכל צפיר (נולדה ב-25 באוגוסט 1967) היא זמרת, שחקנית, כוכבת ילדים, קריינית ומדבבת בעברה ומנחת טלוויזיה ישראלית בהווה. בעשור השני של המאה ה-21 משמשת גם מאמנת לאורח חיים בריא.
ביוגרפיה.
נולדה בשם מיכל נחמן בפתח תקווה, וגדלה בה, אמה הייתה מטפלת ואביה שוטר ולה שלושה אחים. את לימודי התיכון עשתה בתיכון אחד העם בעיר.
את שירותה בצה"ל עשתה בלהקת פיקוד צפון בשנים 1985–1987. לאחר שחרורה מהצבא, בשנים 1988–1991 הייתה חברה בלהקת הפופ "מנגו".
בשנים 1991- 1993 שיחקה בתפקיד אורח ברצועת הילדים היומית "יום יומן" (שהייתה ידועה גם בשם "צ'סטר וחגית") בערוץ 2 הניסיוני, בה שיחקה לצדו של יואב צפיר, שהפך לאחר מכן לבעלה.
בשנת 1997 סיימה את לימודי המשחק בבית צבי. מאז הפכה לכוכבת ילדים, השתתפה בלמעלה מ-19 קלטות ילדים כגון ״מחסן השטוזים של דתיה״, ״גוזל שלי״, ״חי דק וצ׳פצ׳ולה״, ״גינת השטוזים של דתיה״, ועוד. וכיכבה בתפקידים ראשיים במחזות זמר והצגות ילדים כגון ״בילבי״, ועוד. לאורך השנים השתתפה גם בדיבוב סדרות וסרטים מצוירים שונים בהם "", "בולי איש השלג" (שם שרה גם את שיר הפתיחה), "ג'ם וההולוגרמות", "פאוור ריינג'רס", "הלו קיטי", "מיצי ומימי", "ארגאי", "דיג'ימון", "ארתור", "טימותי הולך לבית הספר" ו"עומר".
בשנת 1998 השתתפה במופע "פעמוני היובל".
היא שיחקה בפרק של קומדיית המצבים שמש את התאומות מורן ושירן.
בשנים 2008–2012 כיכבה ב"מותק של פסטיבל".
שיחקה בסדרה "15 דקות" בערוץ Yes stars והנחתה את תוכנית הטלוויזיה "בואי אמא" בערוץ 2. בעשור השני של המאה ה-21, מגישה בערוץ הופ את התוכניות "עץ השירים", "זזים", "סוד השירים של מיכל" ו"סוד הקצב של מיכל".
מאוקטובר 2017 ועד סיום שידורי הבוקר במסגרת ערוץ עשר, בינואר 2019, הגישה תוכנית בוקר בנושא אורח חיים בריא בשם "לבחור נכון".
בשנת 2017 יצא לאור ספרה "ליצור את החיים שאני רוצה".
ב-2012 לאחר סיום לימודי קואוצ'ינג, החלה צפיר לאמן אנשים ומשפחות אימון תזונה המוביל לאורח חיים בריא. היא בעלת עסק בשם "כל אחד יכול", במסגרתו היא מניעה אנשים לחיות חיים בריאים דרך מגוון פלטפורמות: הרצאות, בלוגים ותוכנית הרדיו "חיים טוב יותר" ברדיו תל אביב.
חיים אישיים.
צפיר נשואה למפיק הטלוויזיה והבמאי יואב צפיר, בנו של הקומיקאי טוביה צפיר, ולזוג שלוש בנות.
מתגוררת ברמת השרון.
מיכל נחמן-צפיר
רשימת הח&quot;כים בכנסת השבע עשרה
רשימת חברי הכנסת ה-17
ויליאם הנרי גייטס
סורת אלפאתחה
לוח (פירושונים)
מארי-סופי ז'רמן
מנזר מרקוס הקדוש
מנזר מרקוס הקדוש של הסורים (בסורית: ܕܰܝܪܳܐ ܕܡܳܪܝ̱ ܡܰܪܩܽܘܣ ܕܣܽܘܪ̈ܳܝܝܶܐ, דַיְרֹא דְמֹר(י) מַרְקוּס דְסוּרֹייֶא; בערבית: دير مار مرقس, דיר מאר מרקס), הקרוי גם כנסיית סנט מרק או בית מרקוס, הוא מתחם הנמצא בעיר העתיקה בירושלים, המשמש כמרכזה של הכנסייה הסורית-אורתודוקסית בארץ ישראל. הוא משמש כמנזר, כנסייה, ומקום מושבו של הארכיבישוף הסורי-אורתודוקסי של ירושלים .
המנזר קרוי על שמו של הקדוש יוחנן-מרקוס , המזוהה עם מרקוס המבשר. על פי המסורת המקובלת בידי הכנסייה הסורית-אורתודוקסית, במקום זה היה ביתה של מרים , אמו של יוחנן-מרקוס, המוזכר בברית החדשה (מעשי השליחים, , פסוק י"ב); בנוסף הם טוענים שישו עצמו התאכסן בבית זה, ובו אירעה הסעודה האחרונה.
האתר.
הכנסייה היא מן הקדומות ביותר בעיר ולה מסורות עתיקות. היא שוכנת במבנה מימי הצלבנים, מהמאה ה-12, ובנויה על יסודות קדומים יותר, מימי הביזנטים.
שלט לשמאלה של דלת הכניסה למתחם מבשר כי המקום הוא חדר הסעודה האחרונה וביתו של מרקוס, אך בעבר התנוססה הכתובת בלונטה שמעל דלת הכניסה, שבו נראה דיוקנו של מרקוס המבשר כשהוא מוקף בשבכה שבה ארבע-עשר עלי גפן.
לצד הקיר הדרומי מצויה תחת אפיריון עץ מוזהב אייקונה של מרים ובנה ומתחת לה אגן טבילה. ע"פ המסורת האיקונה צוירה במאה הראשונה לספירה על ידי השליח לוקאס שהיה צייר. בקיר הצפוני מצויה כמו כן גומחה מוגנת בסורג ובה רליקטים של אחד הפטריארכים הסיריאנים. על אחד מעמודי הקיר הצפוני נחשפה ב-1940 כתובת באיסטרנגליון (כתב הסורי הקדום), הכתובת מספרת שזהו בית מרים - אימו של יוחנן המכונה מרקוס - אותו הנציחו השליחים בכנסייה זו שנבנתה מחדש בשנת 73 לאחר החורבן. לצד הקיר המערבי יורד גרם מדרגות אל הקריפטה שהיא לפי המסורת "החדר העליון" בו נערכה הסעודה האחרונה, בו חל הפנטקוסט (ירידת רוח הקודש על התלמידים). השער שלצד הקריפטה הוא השער דרכו הגיע פטרוס כאשר נמלט מחיילי הורדוס והפקיד כאן את מרים אם ישו שהמשיכה להתגורר כאן לאחר הצליבה. וזה גם השער המוליך לבית אימו של מרקוס. החדר העליון מצוי כיום מתחת למפלס הרחוב כיוון שמפלס הרחוב עלה עם השנים עקב שכבות חורבן. המזבח מוסתר לא על ידי איקונוסטאזיס אלא על ידי פרוכת קטיפה רקומה. הסורים טוענים שזהו גם מקום מגוריו של יעקב הקטן, אחיו הצעיר של ישו, תמונתו מופיעה לצד המזבח על-גבי כיסא מפואר מכוסה בכיפה.
לקריאה נוספת.
מאמרים
ג'ורג' פג'ט תומסון
סר ג'ורג' פג'ט תומסון (באנגלית: George Paget Thomson; 3 במאי 1892 – 10 בספטמבר 1975) היה פיזיקאי אנגלי שזכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1937 על גילוי התכונות הגליות של האלקטרון, כפי שהן באות לידי ביטוי בתופעות של עקיפה. הוא חלק את הפרס עם קלינטון דייוויסון, שעסק במחקר בתחום זה במקביל.
ביוגרפיה.
תומסון נולד בקיימברידג' שבאנגליה. אביו הוא חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1906 ג'יי ג'יי תומסון, ולרוז אליזבת' פג'ט, בתו של פרופסור לרפואה באוניברסיטת קיימברידג'. תומסון למד מתמטיקה ופיזיקה בטריניטי קולג'. בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, התגייס לחיל הרגלים המלכותי. לאחר שירות קצר בצרפת, החל לעסוק באווירודינמיקה.
בשנת 1924 התחתן עם קייטלין ביוקנן סמית', בתו של הכומר סר ג'ורג' אדם סמית'. נולדו להם שני בנים ושתי בנות. קייטלין נפטרה בשנת 1941.
קריירה.
לאחר ששירת בצבא במלחמת העולם הראשונה, התקבל כחבר סגל באוניברסיטת קיימברידג', ומשם המשיך לאוניברסיטת אברדין. הוא זכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1937 על מחקריו באברדין שהובילו לגילוי התכונות הגליות של האלקטרון. בעוד שאביו של תומסון ראה באלקטרון כחלקיק (וזכה על כך בפרס נובל), תומסון הראה שהוא יכול לעקוף כגל, תגלית שהוכיחה את עקרון הדואליות גל-חלקיק, השערה שהועלתה לראשונה בידי לואי דה ברויי בשנות העשרים של המאה העשרים, וכונתה על שמו השערת דה ברויי.
בשנת 1930 מונה תומסון לפרופסור באימפריאל קולג' בלונדון. בשנות השלושים המאוחרות ובמהלך מלחמת העולם השנייה התמחה בפיזיקה גרעינית, והתמקד ביישומים הצבאיים שלה. בין השנים 1940-1941 עמד בראש ועדת מאו"ד (MAUD), שהגיעה למסקנה שאכן ניתן ליצור פצצה גרעינית. לאחר מכן המשיך את עבודתו בתחום האנרגיה הגרעינית, אך עסק בנוסף גם באווירודינמיקה ועל הערך של המדע בחברה.
ב-1943 קיבל תואר אבירות.
תומסון נשאר באימפריאל קולג' בלונדון עד לשנת 1952, שבה עמד בראש קורפוס כריסטי קולג' שבקיימברידג'. בשנת 1964 הקולג' חנך לכבודו מבנה חדש בקמפוס לקהמפטון שלו.
עוזי עילם
עוזי עילם (במקור: טרכטנברג, נולד ב-19 במאי 1934) הוא תת-אלוף (בדימוס) בצה"ל, שימש כמנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית במשרד ראש הממשלה וכראש המינהל למחקר, פיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית (מפא"ת) במשרד הביטחון. כיום חבר הנהלה בחברת השקעות הפועלת בישראל, בסינגפור ובסין וחבר בגופים ציבוריים שונים בתחומי מחקר ופיתוח.
ביוגרפיה.
עוזי עילם נולד כעוזי טרכטנברג בקיבוץ תל יוסף בשנת 1934. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1952, והחל את שירותו בצה"ל במסגרת הגדנ"ע, הוא עבר הכשרה כמדריך בגדנ"ע וקורס קצינים בסיסי. בשנת 1953 למד שנה לימודי הנדסה במסגרת העתודה האקדמאית. בשנת 1954 התנדב לצנחנים, ומונה למפקד כיתה בפלוגה א', פלוגת קורס המ"כים של הגדוד. עילם השתתף בפעולת התגמול "חץ שחור" ברצועת עזה, וקיבל צל"ש הרמטכ"ל (שהוסב באפריל 1973 לעיטור העוז) על עוז רוחו ועל הדרך שבה לחם ופיקד במהלך הפעולה, על אף שנפצע במהלכה.
בשנת 1955 נמנה עילם עם מקימי סיירת צנחנים תחת פיקודו של מאיר הר-ציון. בהמשך שימש כמפקד פלוגה א' בגדוד. עילם שימש כקצין מודיעין של חטיבת הצנחנים תחת פיקודו של אריק שרון וכמפקד פלוגה ב' בגדוד הנח"ל המוצנח במלחמת סיני.
בשנת 1957 השתחרר מצה"ל והשלים לימודי הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון בשנת 1960. במקביל לעבודתו כמהנדס בחברת ייעוץ, המשיך את לימודיו בטכניון לתואר שני בחקר ביצועים שהוענק לו בשנת 1964. כיהן כאסיסטנט ומרצה בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1964 החל בלימודי מנהל עסקים באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה.