מחקר מ-2012 בחן הקשרים תלויי מין בין קוגניציות טראומה, תשוקה לאלכוהול והשלכות של צריכת אלכוהול אצל אנשים עם אבחון כפול של PTSD ותלות באלכוהול (AD). המשתתפים נכנסו למחקר טיפולי בשל PTSD ותלות באלכוהול; הבדלים מגדריים נבחנו תוך ביקורת על חומרת ה-PTSD. התוצאות הראו כי קוגניציות שליליות על העצמי היו קשורות באופן מובהק לתשוקה לאלכוהול אצל גברים אבל לא אצל נשים, ושהשלכות בין-אישיות של תלות באלכוהול קשורות באופן מובהק לאשמה-עצמית אצל נשים אבל לא אצל גברים. ממצאים אלה מעידים שעבור אנשים עם תחלואה משולבת של PTSD ותלות באלכוהול, התערבויות פסיכותרפויתיות המתמקדות בהפחתת הקוגניציות הקשורות בטראומה, עשויות להפחית את התשוקה לאלכוהול בקרב גברים ואת הפגיעה ביחסים בינאישיים בקרב נשים.
היינריך, נסיך בוואריה (1922–1958)
היינריך, נסיך בוואריה (בגרמנית: Heinrich von Bayern, 28 במרץ 1922 - 14 בפברואר 1958) היה בנו של רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה.
ביוגרפיה.
היינריך נולד ב-28 במרץ 1922 בלנגריז, לרופרכט, נסיך הכתר של בוואריה ולאנטוניה, נסיכת לוקסמבורג, בתם של וילהלם הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ומריה אנה, נסיכת פורטוגל. בתקופת השלטון הנאצי עברו בני המשפחה לאיטליה, ולאחר מכן עברו להונגריה. לאחר כיבוש הונגריה בשנת 1944, כלאו הנאצים את בני המשפחה בזקסנהאוזן ובאפריל 1945 הם הועברו לדכאו, זמן קצר לפני שחרור המחנה, ולבסוף שוחררו על ידי צבא ארצות הברית.
ב-31 ביולי 1951 התחתן היינריך עם אן מארי דה לוסטראק, בתם של הברון ז'אן דה לוסטראק והלן רייד, אולם לא היו להם ילדים. ב-14 בפברואר 1958 מת היינריך בבארילוצ'ה בהרי האנדים, ובשנת 1999 נהרגה אלמנתו בתאונת דרכים במילאנו, איטליה.
גלריה ברוורמן
"גלריה ברוורמן" היא גלריה לאמנות בתל אביב-יפו.
הגלריה הוקמה בשנת 2004 בחלל שמוקם ברחוב יהודה הלוי מס' 81 בתל אביב-יפו. בשנת 2008 עברה הגלריה לאזור התחנה המרכזית הישנה ובשנת 2020 לרחוב אילת. הגלריה מרבה להציג תערוכות צילום ווידאו ארט. בין האמנים המיוצגים בגלריה נימנים נירה פרג, אנה ים, גלעד רטמן, דוד עדיקא, עילית אזולאי ועוד.
גלית יובל
גלית יובל (נולדה ב-1971) היא פרופסור לפסיכולוגיה ומדעי המוח, החוקרת זיהוי פרצופים, בבית-הספר למדעי הפסיכולוגיה ובית הספר למדעי המוח באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
יובל החלה את דרכה האקדמית בלימודי תואר ראשון בפסיכולוגיה ובפילוסופיה באוניברסיטת ת"א. קורס אחד בלימודי התואר הראשון שלה, שעסק בקשר בין פסיכולוגיה לפיזיולוגיה, תרם לה לגיבוש כיוון ההתמחות שבחרה. היא עשתה תואר שני ושלישי באוניברסיטת שיקגו בתחום מדעי המוח הקוגניטיביים, ובשנת 2001 סיימה את לימודי הדוקטורט גם כן במוסד זה, בהנחייתה של מאוניברסיטת שיקגו ו Ken Paller מאוניברסיטת Northwestern. במסגרת עבודת הדוקטורט, בהתחלה חקרה את ההבדל בין ההמיספרה הימנית להמיספרה השמאלית בתפיסה הוויזואלית, ואז התמקדה במחקר על פרצופים. לאחר מכן, היא השלימה פוסט־דוקטורט ב־MIT במחלקה למדעי המוח והקוגניציה בהנחייתה של Nancy Kanwisher. שם התמחתה בהדמיה מוחית באמצעות MRI של מערכת הראייה ובעיקר במערכת המוחית שאחראית על עיבוד פנים.
בשנת 2005 פרופ׳ יובל שבה לארץ והצטרפה כחברת סגל בבית הספר למדעי הפסיכולוגיה ובבית הספר סגול למדעי המוח, באוניברסיטת תל אביב. שם הקימה מעבדה לחקר הבסיס המוחי והקוגניטיבי לזיהוי פרצופים. היא התמקדה בעבודה עם אנשים הסובלים מפרוסופגנוזיה התפתחותית (כשל מולד בזיהוי פנים) ובמקרים ספציפיים של קושי בזיהוי פנים (כמו פנים מגזע אחר, וכיוצא בזה). במחקריה היא משתמשת בשיטות מחקר שונות כמו fMRI, TMS ו־EEG, על מנת לבחון את התגובה של המוח לגירוי של פרצופים ולמפות את האזורים הרלוונטיים לתהליך. נוסף על כך, במעבדתה היא חוקרת, בין היתר, כיצד מנגנוני עיבוד פנים וגוף פועלים כדי ליצור דימוי של אדם? מה התפקיד של תנועת גוף בזיהוי אנשים? מהו תפקידו של מידע תפיסתי מול מידע קונספטואלי או סמנטי בזיהוי פנים? מהם המאפיינים הקריטיים המשמשים לזיהוי פנים? ומהם המנגנונים המשמשים לזיהוי פרצופים מוכרים וכיצד הם נבדלים מאלו המשמשים לפנים לא מוכרים?
בשנת 2016, במסגרת עידוד מחקר למציאת פתרונות ביומטריים חדשים, שיזמה היחידה להזדהות וליישומים ביומטריים, במערך הסייבר הלאומי, חקרה יובל את מידת ההצלחה של זיהוי פנים כשלב אחרון לזיהוי, בשימוש בתוצאות מפולטרות של מנוע ביומטרי לזיהוי פנים.
יובל גם מרצה בבית הספר למדעי הפסיכולוגיה. בעבר לימדה את הקורסים "פסיכולוגיה פיזיולוגית" ו"שיטות מחקר", וכיום מלמדת את הקורס "מבוא למדעי הפסיכולוגיה" לתלמידי תואר ראשון. את תוכני הקורס אותו מלמדת יובל, "מבוא למדעי הפסיכולוגיה" ניתן גם למצוא באתר קמפוס - המיזם הלאומי ללמידה דיגיטלית של המשרד לשיווין חברתי.
נולדה בחולון וכיום גרה בת"א, נשואה ואם לתאומים (בן ובת).
פרסים.
קיבלה את פרס רקטור אוניברסיטת תל אביב להצטיינות בהוראה חמש פעמים ובשנת 2017 זכתה בפרס ע"ש מיכאל ברונו.
Mecistops
טיפולי החלפת ניקוטין
טיפולי החלפת ניקוטין (באנגלית: Nicotine replacement therapy) הם דרכים מאושרות רפואית לצרוך ניקוטין שלא דרך טבק. המטרה של הטיפולים היא לעזור למטופל בתהליך הגמילה מעישון או הפסקת הרגלי לעיסת מוצרי טבק. הטיפול נעשה דרך מדבקות, מסטיקים ללעיסה, תרסיסי אף ומשאפים. בישראל ניתן לרכוש מוצרים אלו בבתי מרקחת ללא מרשם רופא, אך המכירה אסורה למי שטרם מלאו לו 18 שנים, בשל הימצאות ניקוטין במוצרים.
שימושים רפואיים.
טיפולי החלפת ניקוטין, בעזרת מגוון מוצרים הכוללים מסטיקים, טלאים, תרסיסי אף או משאפים משפרים באופן ניכר את הסבירות שמטופל יצליח להיגמל מצריכת מוצרי טבק. מחקרים שנערכו מוכיחים שהשימוש בטיפולים אלו יעילים באותה מידה כמו השימוש בתרופות בהיגמלות מעישון למשך תקופה של כ-6 חודשיים. כמו כן מחקרים אלו מראים שאין הבדל בין סוגי הטיפול השונים, אך כן נמצא שוני בסבירות שמטופל יקפיד בטיפול בהתאם לסוג הטיפול אותו הוא עובר. שימוש במספר טיפולים בעת ובעונה אחת מגביר באופן ניכר את הסבירות שמטופל יצליח להיגמל משימוש בטבק. בנוסף לכך, לווי מקצועי במהלך הטיפול הוכח כגורם המגביר את אחוזי ההצלחה.
טיפולי החלפת ניקוטין יעילים במיוחד בקרב מעשנים כבדים, זאת אומרת אנשים אשר מעשנים למעלה מ-15 סיגריות ביום. לעומת זאת אין מחקרים אשר מוכיחים יעילות בקרב מעשנים קלים, כאלו המעשנים פחות מעשר סיגריות ביום.
נעשה שימוש במוצרי החלפת ניקוטין גם בטיפול בקוליטיס כיבית.
יעילות.
מחקרי יעילות, המתבצעים באמצעות ניסויים קליניים אקראיים, אינם מצליחים לשקף בצורה יעילה את האפקטיביות של המוצרים בעולם האמיתי.
מחקרי יעילות אשר נערכו על ידי ארגוני בריאות על מנת לקבוע את רמת היעילות של טיפולי החלפת ניקוטין הגיעו למסקנות צנועות יותר לגבי יעילות המוצרים בהשוואה למחקרים קליניים מבוקרים אשר נערכו על ידי התעשייה עצמה או מחקרים שנעשו על ידי גופים עצמיים שקיבלו מימון מהתעשייה.
הטענות שהטיפולים יעילים מאוד וכדאים מבחינה כלכלית עדין לא נמצאו כחד משמעים על ידי מחקרי יעילות עולמיים. מחקריים כן מראים שהסיכוי של אדם להפסיק לצרוך מוצרי טבק כחודש אחרי תחילת הטיפול הם גבוהים ועומדים על כ-53% אך לאחר תקופה נוספת של כ-11 חודשיים נמצא כי רק כ-15% מהמטופלים לא חזרו לצרוך מוצרי טבק, לכן עולה השאלה האם המוצר יעיל בטווח הארוך או רק בטווח הקצר. לעומת זאת ישנם מחקרים אחרים המציגים נתונים יותר חיובים כלפי יעילות המוצרים המראים כי הטיפולים מעלים את הסיכוי של המטופל להיגמל מצריכת טבק בכ-50%-70%. שימוש במספר מוצרים בעת ובעונה אחת משפר באופן משמעותי את אחוזי ההצלחה של הטיפול.
בישראל, האגודה למלחמה בסרטן כן ממליצה על שימוש במוצרי החלפת ניקוטין כדרך להיגמל מצריכת טבק. בשנת 2010 ניכנסו תרופות גמילה כמו ורניקלין לסל הבריאות אך כיון שמוצרי החלפת ניקוטין אינם מוגדרים כתרופות הן אינן מסובסדות על ידי קופות החולים.
תופעות לוואי.
ישנם מספר תופעות לוואי אשר מטופלים עלולים לחוות בהתאם לסוג המוצר בו הם משתמשים ומשך הזמן בו הם משתמשים במוצר זה. תופעות לוואי נפוצות בקרב לועסי מסטיק כוללים בחילה, שיהוקים, גירוי של חלל הפה, דימומים מהחניכיים, הפרשת יתר של רוק, הפרעות במערכת העיכול, שיהוקים, נפיחות של הפה ובחילות. תופעות לוואי שכיחות בקרב המשתמשים במדבקה כוללות גירוי בעור ויובש בחלל הפה בעוד המשאף בדרך כלל גורם לשיעול, נזלת, גירויים בפה, בגרון וכאבי ראש. תרסיסי האף עלולים לגרום לגירוי באף, לדמיעה מהעיניים ושיעול. כמו כן כל סוגי הטיפול עלולים להוביל להרעלת ניקוטין או להתמכרות.
ישנם ראיות מעטות לכך ששימוש לטווח ארוך במוצרי החלפת ניקוטין עלול להעלות את הסיכוי של המטופל לחלות בסרטן.
הריון.
צריכת ניקוטין במהלך ההריון הוא מעשה מסוכן עבור העובר ומומלץ להימנע מכך. לאחר שהניקוטין נספג בגוף הוא עובר דרך השליה וכתוצאה מכך ישנו ריכוז גבוהה של ניקוטין בחלב אם של נשים מעשנות וכאלה אשר חשופות לעישון פסיבי. קיים חשש שנזק עלול להיגרם לתינוק אם אמו עוברת טיפול להחלפת ניקוטין במהלך ההריון. נשים בהריון ואלה המניקות הרוצות לעבור טיפול להחלפת ניקוטין צריכות להתייעץ עם רופא לפני התחלת הטיפול.