כאמור, פיגועי 11 בספטמבר החמירו את המיתון הכלכלי. שוק המניות נסגר למספר ימים לאחר ההתקפות, והבורסה של ניו יורק לא נפתחה מחדש עד 17 בספטמבר. ביום הפיגוע, מדד הדאו ג'ונס התעשייתי (DJIA) רשם את הירידה הגדולה ביותר בתולדותיו שהתרחשה ביום אחד, וירד ב-684.81 נקודות או 7.5% בערך מכלל רווחיו. כדי לסיים את המיתון, הנשיא החדש ג'ורג' ווקר בוש (הושבע לתפקידו בינואר 2001) החל לעבוד עם הקונגרס להפחתת מיסים מיד עם כניסתו לתפקיד. ב-7 ביוני 2001, הנשיא בוש חתם על חוק הצמיחה הכלכלית וההקלה במיסוי של 2001 (EGTRRA), אשר קיצץ במס הכנסה והעניק הקלות למשפחות בחקיקה למפרע עד ינואר של אותה שנה. EGTRRA הורידה את שיעור המס המרבי של האזרחים מ-39.6% ל-35%. EGTRRA הרחיבה גם את תתחום הזיכוי ממס הרווחה. החקיקה הוסיפה להעניק קיצוצי מס עבור זוגות נשואים והכפילה את סכום זיכוי המס למשפחות עם ילדים מ-$500 עבור כל ילד ל-$1,000.13.
קיצוצי המיסים הללו על ידי ממשל בוש אפשרו למשלמי המיסים לשמור נתח רחב יותר מכספם. המשק חזר לצמוח ברבעון האחרון של 2001. גם המדיניות המוניטרית המורחבת של הפדרל ריזרב תרמה לסיום המיתון. הפדרל ריזרב החל להוריד את הריבית בינואר 2001, והמשיך להוריד אותה בכחצי אחוז מדי חודש, כך שהריבית הייתה נמוכה מ-2% עד דצמבר 2001. החלטה זו התקבלה מתוך מאמץ לעורר את הכלכלה על ידי הגופים הפדרליים.
הבועה בישראל.
ישראל, שבמהלך שנות ה-90 ביססה את מקומה כמרכז עולמי של חברות הזנק (סטארט-אפ) בתחומי האינטרנט והטלקומוניקציה, ספגה את התפוצצות הבועה במלוא העוצמה. המשבר הביא לנפילת מאות חברות שבתקופה מסוימת נראו כנושאות את בשורת העתיד הכלכלי של מדינת ישראל, הוסיף רבים למעגל האבטלה, והביא קץ לחגיגת הצריכה של המגזר הטכנולוגי שהצטמק מאוד. בשנת 2002 נכנס המשק הישראלי לתקופת השפל הארוכה ביותר מאז קום המדינה. התוצר המקומי הגולמי לנפש ירד ב-3%, התוצר העסקי ירד ב-3.1%, האבטלה עלתה ל-10.3% ומדד המחירים קפץ ב-6.5%. בתקופה זו החלה התאוששות בכלכלה העולמית, בניגוד למשק הישראלי שהמיתון בו גבר. הפתרון הגיע מצד ארצות הברית, שהסכימה למתן ערבויות כתנאי לקיום רפורמות כלכליות במשק הישראלי.
שר האוצר בנימין נתניהו, שנכנס לתפקידו ב-2003 במינויו של ראש הממשלה אריאל שרון, הכין תוכנית להפחתת הגירעון הציבורי בשם "חומת מגן כלכלית", שעזרה בקבלת חלק מהערבויות שממשלת ישראל ביקשה מהאמריקאים לצורך יציאה מהמיתון. נתניהו נקט מדיניות שוק חופשי, שאוששה את הפעילות העסקית במשק, הקטינה את המעורבות הממשלתית, כך שכלל הפרמטרים הראו התאוששות כלכלית רחבה ביניהם חידוש הצמיחה, צמצום האבטלה, החזרת השקעות-חוץ בישראל ורמת אינפלציה כמעט אפסית. מנגד, מדיניותו של נתניהו גרמה לעלייה משמעותית באי השוויון במשק, וישראל הגיעה למקומות הראשונים בעולם המערבי במדד ג'יני. במהלך כהונתו הייתה עליה חדה במדדי העוני היחסי והפערים החברתיים הורחבו. ועדת בכר שפרסמה את מסקנותיה בשנת 2004 הביאה לצמצום הריכוזיות בשליטה בהון הציבורי במדינה, על ידי כך שהוציאה את קרנות הנאמנות וקופות הגמל משליטת הבנקים, ובנוסף הפרידה בין הרישיון לייעץ על פנסיות לבין הרישיון למכור קרנות פנסיה.
ציווי (פירושונים)
אלישבע ז'ירקובה-ביחובסקי
אלישבע ז'ירקובה ביחובסקי
פייר ל. ואן דר ברגה
פייר ל. ואן דר ברגה (Pierre L. van den Berghe; נולד בשנת 1933- 6 בפברואר 2019) הוא פרופסור לסוציולוגיה ולאנתרופולוגיה באוניברסיטת וושינגטון שם עבד מאז שנת 1965.
ואן דר ברגה נולד בקונגו הבלגית להורים בלגים, ובילה את שנות מלחמת העולם השנייה בבלגיה הכבושה על ידי הנאצים. רקע זה הביא לעניינו של ואן דר ברגה בסכסוכים אתניים ובגזענות, שהובילו אותו לקריירה אקדמית שעסקה בנושאים של יחסים בין קבוצות אתניות, בה הפך לאחד המומחים המובילים בעולם בנושא. ואן דר ברגה ביצע עבודות מחקר בשטח בדרום אפריקה, מקסיקו, איראן, לבנון, ניגריה, פרו וישראל. ואן דר ברגה היה תלמידו של טלקוט פרסונס באוניברסיטת הרוורד, שם קיבל את תואר הדוקטור בשנת 1960, אך עבודתו מתרחקת מגישת הפונקציונליזם הסטרוקטורלי, וניתן לומר כי הוא חלוץ בתחום הגישה הסוציוביולוגית לתופעות סוציולוגיות.
סין
הנחת המבוקש
קאזאן (פירושונים)
הרג
אוסטתיוס הקדוש
אֶוּסְטַתְיוּס ("היציב") או אֶוּסְטַכיוס הוא קדוש נוצרי אגדי, שלכאורה מת כמרטיר בשנת 118 לערך. בכנסייה הקתולית קיים קדוש ומרטיר בשם זה, אך הכנסייה קבעה כי הסיפור אגדי לחלוטין, ולפיכך הוא נמחק מלוח ימי הקדושים וחגיהם בכנסייה הקתולית.
למרות זאת הוא נחשב לאחד מארבעה-עשר הקדושים המסייעים ונחשב למסייע בסכסוכים משפחתיים. בנצרות האורתודוקסית הוא עדיין נחשב לקדוש ויום חגו נחגג ב-2 בנובמבר בכנסיות המזרחיות (בכנסיות המערביות: 20 בספטמבר).
על פי האגדה, אוסטתיוס היה גנרל רומי בשם פלקידוס עד שהחליט להמיר את דתו עקב חיזיון שראה. תחת הקיסר אדריאנוס הוא הוצא להורג יחד עם אשתו ובניו. את ההגיוגרפיה שלו פרסם פרנסואה קומבפי בפריז בשנת 1660 לערך. נחשב לפטרונם של הציידים, הכבאים, ולוכדי החיות.
קוברה מלכותית
שוש קירח
שוש קירח (שם מדעי: "Glycyrrhiza glabra"; מכונה גם אקסוס, ליקוריץ) הוא צמח עשבוני רב שנתי בעל פרח פרפרני, ופרי תרמיל שטוח המכיל עד שבעה זרעים. הצמח מתפשט באמצעות מערכת של קני שורש המסתעפים בקרקע.
שמו המדעי מגיע מהמילים היווניות מתוק - glykys ושורש - rhiza. מקור השם העברי הוא בארמית, ומוזכר ב.
שימושים.
מתמצית השורשים המתוקים של הצמח מכינים באגן הים התיכון משקה קר ומתוק הקרוי בערבית: "שראב ערק סוס شراب عرق السوس", בעבר היו נוהגים ערביי ארץ ישראל להסתובב עם קנקן ובתוכו המשקה בעיקר לאחר סוף צום הרמדאן. בארצות רבות ובעיקר במדינות אנגלו-סקסיות מקובל להכין ממנו סוכריות ליקריץ הנקראות גם: "במבליק". בארץ ישראל גדל הצמח בבתי גידול לחים בשפלת החוף ובגולן.
לשורש שוש קירח מגוון שימושים נוספים, בעיקר בתעשיית הטבק ובתעשיית התרופות. לאחר מיצוי השורש משתמשים בשארית כמייצב קצף עבור חומרים לכיבוי אש. גבעול מיובש של שוש קירח, הקרוי "מקל שוש", משמש במטבח בתור תבלין לתיבול משקאות. אצל יהודי מרוקו נהוג להכניס את המקלות המיובשים לתוך משקה הערק בתוספת של פלחי אתרוגים, ובכך להטעים אותו.
זהירות במינון.
גליצריזין יכול לגרום לרמות האשלגן בגוף לצנוח. כשזה מתרחש, חלק מהאנשים עלולים לחוות עלייה בלחץ הדם, הפרעות קצב לב, בצקות ואי ספיקת לב. לכן, מוצרים משורש הליקוריץ המכילים גליצריזין - לרבות ממתקי ליקוריץ שחור ותה ליקוריץ - עלולים להיות מסוכנים בצריכה גבוהה ובמיוחד לאנשים עם רקע של מחלות לב או יתר לחץ דם.
קפאי
טיבור רובין
טיבור "טד" רובין (באנגלית: Tibor "Ted" Rubin; פאסטו (עיר), 18 ביוני 1929 - גרדן גרוב, קליפורניה, 5 בדצמבר 2015) היה ניצול שואה יהודי-הונגרי וגיבור מלחמה אמריקאי שעוטר במדליית הכבוד על פעולותיו במלחמת קוריאה.
במשך השנים הוגשו המלצות רבות להעניק לרב"ט טיבור רובין מדליות ועיטורים, המלצות אלו זכו להתעלמות ממניעים אנטישמיים. "לפי תצהירים שתמכו בהמלצות, סיפרו חבריו ליחידה של רובין, שהסמל שלהם היה אנטישמי שנתן לרובין משימות מסוכנות בתקווה שייהרג", נכתב בוושינגטון פוסט.
ב-23 בספטמבר 2005 העניק נשיא ארצות הברית ג'ורג' ו. בוש את מדליית הכבוד לרב"ט טיבור רובין.
טיבור רובין התגורר בגרדן גרוב, קליפורניה.
ילדותו בהונגריה.
טיבור רובין נולד בפאסטו, עיירה הונגרית קטנה שחיו בה 120 משפחות יהודיות. אביו היה סנדלר והוא היה אחד מתוך שישה ילדים. בגיל 13 הוא נשלח למחנה הריכוז מאוטהאוזן באוסטריה. לאחר שנתיים שוחרר מחנה הריכוז על ידי חיילים אמריקאים. הוריו ואחת מאחיותיו של רובין נרצחו בשואה.
הגירתו לארצות הברית.
ב-1948 היגר רובין לארצות הברית והתיישב בניו יורק, הוא עבד כסנדלר ומאוחר יותר כקצב.
ב-1949 ניסה רובין להתגייס לצבא ארצות הברית, בין השאר כדי לקצר את הדרך לקבלת האזרחות האמריקאית, וגם משום שרצה ללמוד בבית הספר הצבאי לקצבים. מכיוון שכמעט ולא ידע אנגלית, הוא נכשל במבחן השפה, אך ניסה שוב ב-1950 ועבר הודות לעזרתם של שני נבחנים אחרים.
אנטישמיות בצבא.
ביולי 1950 מצא את עצמו טוראי ראשון טיבור רובין נלחם בחזית המלחמה בקוריאה כחלק מפלוגה "I", ברגימנט השמיני של אוגדת הפרשים הראשונה. שם הוא נתקל בסמל ארטיס ו. ווטסון, אנטישמי ש"נידב" את רובין באופן קבוע למשימות ולסיורים המסוכנים ביותר. עובדה זו אושרה באמצעות תצהירים מפורטים שהוגשו על ידי כתריסר אנשים ששירתו תחתיו, בעיקר על ידי אנשים שתיארו את עצמם כ"אנשים מאזורי הכפר" מהדרום והמערב התיכון של ארצות הברית.
באחד המקרים האלו, על פי עדותם של חבריו לפלוגה, הגן רובין לבדו על גבעה במשך 24 שעות כשהוא נלחם בגלים של חיילים צפון קוריאנים, כדי לחפות על ציר נסיגתה של הפלוגה. בעבור מעשה זה וגילויים אחרים של אומץ לב המליצו שניים מקציניו הממונים של רובין, שלוש פעמים, להעניק לו את מדליית הכבוד. שני הקצינים נהרגו בקרב אך לפני מותם הורו לסמל ווטסון להכין את הניירת הדרושה להמלצה על הענקת המדליות לרובין. חלק מחבריו לנשק של רובין היו נוכחים כשהקצינים הורו לווטסון לעשות את ההכנות הנדרשות, והם כולם משוכנעים שהוא התעלם מהפקודה בכוונה. בתצהיר שאושר על ידי נוטריון רב"ט הרולד ספיקמן, נכתב: "אני באמת מאמין, בליבי, שסמל ראשון ווטסון היה מסכן את ביטחונו האישי לפני שהיה עוזר, לא משנה באיזו דרך, להעניק את המדליה לאדם ממוצא יהודי".
במחנה השבויים הסיני.