גינות יער עדיין נפוצות באזורים טרופיים וידועות בשמות שונים, כגון: "גינות בית" בדרום הודו, נפאל, זמביה, זימבבואה וטנזניה; "גינות יער קנדניות" בסרי לנקה ו"הגינות של העיצוב המושלם" בג'אווה. גינות יער הוכחו כמקור אוכל גדול במיוחד לאוכלוסיות מקומיות.
באקלים ממוזג.
בשנות השישים של המאה ה-20 גינון יערות אומץ ושונה בידי רוברט הארט כך שיתאים לאקלים הממוזג של בריטניה. התאוריות של הארט פותחו והועמקו בידי מרטין קרוופורד.
השיטה של רוברט הארט
רוברט הארט ביסס את השיטה שלו על העובדה כי ניתן לחלק את היער הטבעי לשכבות נפרדות. השיטה שלו המבוססת על השכבות הבאות:
אחד המפתחות להצלחת השיטה היא בחירת הצמחים. הארט בחר צמחים שאוהבים צל, כך שהחוסר בשמש לא היה בעייתי. מרבית הצמחים אשר מגודלים היום, כגון גזרים, לא היו שורדים בשיטה זאת מחוסר בשמש.
יון עמנואל פלורסקו
גיורגי מרגוולשווילי
גִּיוֹרְגִי מַרְגְּווֵלָשְׁוִוילִי (בגאורגית: გიორგი მარგველაშვილი; נולד ב-4 בספטמבר 1969) הוא פוליטיקאי גאורגי, שכיהן כנשיא גאורגיה מינואר 2014 עד דצמבר 2018.
בהכשרתו מרגוולשווילי הוא פילוסוף ומומחה במדעי המדינה וביחסי ציבור. הוא כיהן שתי תקופות כהונה כרקטור המכון הגאורגי ליחסי ציבור, בין השנים 2000–2006 ו-2010–2012. בחודש אוקטובר 2012 הוא מונה לשר החינוך והמדע בממשלת בידזינה איוואנישווילי. בפברואר 2013 הוא מונה גם לסגן ראשון לראש הממשלה. במאי 2013 נבחר מרגוולשווילי למועמדה של קואליציית החלום הגאורגי לנשיאות גאורגיה ובבחירות שהתקיימו באוקטובר 2013 הוא נבחר לנשיאות בקולות 62% מן הבוחרים.
השכלתו ודרכו באקדמיה.
מרגוולשווילי נולד בטביליסי. אביו הוא מהנדס ואמו פסיכולוגית. בשנת 1992 סיים לימודי תואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי. את לימודיו המתקדמים המשיך באוניברסיטת מרכז אירופה בבודפשט (1993–1994) ובאקדמיה הגאורגית למדעים (1994–1996). בשנת 1998 השלים לימודי דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי. בתחילת שנות ה-90 אף עבד כמדריך טיולי הרים בסוכנות נסיעות הרי הקווקז. מרגוולשווילי הצטרף כיועץ למכון הלאומי הגאורגי ליחסים בינלאומיים בשנת 1995. בעבודתו הפך מעורב בפעילות המכון הגאורגי ליחסי ציבור, שהוא מוסד אקדמי גאורגי-אמריקני, וכיהן שתי תקופות כהונה כרקטור המכון, בין השנים 2000–2006 ו-2010–2012.
דרכו כמדינאי.
מרגוולשווילי כמעט ולא היה מוכר לציבור הרחב בגאורגיה עד לשנת 2012. מעורבותו הישירה הראשונה בפוליטיקה המקומית הייתה בשנת 2003, כאשר הצטרף לגוש האופוזיציה הדמוקרטית בראשות נינו בורג'נדזה, קודם לבחירות לפרלמנט שנערכו בחודש נובמבר. הוא היה בין 10 המועמדים הראשונים של הגוש בבחירות. לאחר השינויים השלטוניים בעקבות מהפכת הוורדים פרש מרגוולשווילי מן הפוליטיקה.
בשנת 2008 מונה לאחד ממועצת יועציה של נינו בורג'נדזה. בשנת 2012 הפך לאחד ממבקרי ממשלתו של מיכאיל סאקשווילי ותמך באופן פומבי בקואליציית החלום הגאורגי של המיליארדר בידזינה איוואנישווילי, אולם לא היה מעורב במערכת הבחירות.
כהונתו כשר.
ב-25 באוקטובר 2012, לאחר ניצחונו של איוואנישווילי בבחירות הפרלמנטריות, מונה מרגוולשווילי לשר החינוך והמדע בממשלתו. בפברואר 2013 איוואנישווילי אף מינה את מרגוולשווילי לסגן ראשון לראש הממשלה, תפקיד בו החליף את שר ההגנה איראקלי אלאסניה. בתקופת כהונתו כשר חינוך תכנן מרגוולשווילי מספר שינויים במערכת החינוך במדינה, כולל מתכונת של בחינות בגרות, הגדרת תפקידם של בתי הספר ותוכנית לעצמאות כלכלית של מערכת האוניברסיטאות. במהלך תקופת כהונתו כשר ספג מרגוולשווילי ביקורת ציבורית על הכנסת שיקולים פוליטיים למערכת האקדמית, זאת לאחר שבחודש מרץ 2013 שלל את ההכרה האקדמית באוניברסיטה החקלאית בטביליסי. ההכרה באוניברסיטה זו חודשה שבועיים מאוחר יותר, זאת לאחר שלטענת משרד החינוך תוקנו הליקויים שנמצאו במוסד. בחודש אפריל 2013 ספג מרגוולשווילי ביקורת מהוצאות הספרים בגאורגיה על פגיעה בזכויות יוצרים לאחר שהכריז על תוכניתו לספק ספרים חינם לכ-650 אלף תלמידי בתי הספר במדינה. במאי 2013 היה מרגוולשווילי פעם נוספת במוקד ביקורת ציבורית לאחר שמנע שינויים מוצעים בחוקי העבודה וכינה אותם "סיוט" לבעלי העסקים.
נשיא גאורגיה.
ב-11 במאי 2013 נבחר מרגוולשווילי למועמד קואליציית החלום הגאורגי בבחירות לנשיאות שנערכו באוקטובר 2013. לטענת ראש הממשלה איוואנישווילי הבחירה הייתה פה אחד. הנשיא היוצא, מיכאיל סאקשווילי, הביע ספק במינוי והשווה את המינוי למינוי סוסו של קליגולה לסנאט הרומי. אף שלא הייתה מוטלת עליו כל חובה חוקית, מרגוולשווילי התפטר מן הממשלה בחודש יולי 2013, קודם לבחירתו. ב-17 באוקטובר, בעצת איוואנישווילי, הכריז מרגוולשווילי כי יפרוש מן המירוץ אם יהיה צורך בסיבוב בחירות שני.
ב-27 באוקטובר 2013 נבחר מרגוולשווילי לנשיא גאורגיה כשהוא זוכה ל-62% מן הקולות וגובר על מועמד התנועה הלאומית המאוחדת דוד בָּאכְּרַדזֶה בהפרש של כ-40%. לאחר בחירתו הכריז מרגוולשווילי על המשך מתן קדימות לפיתוח קשרי מדינתו עם אירופה לצד הפחתת המתח ביחסי גאורגיה-רוסיה.
מרגוולשווילי הושבע לנשיאה החמישי (כולל ממלאת מקום) של גאורגיה בחצר בניין הפרלמנט הישן של גאורגיה בטביליסי. עם השבעתו נכנס לתוקף תיקון לחוקה הגאורגית המפחית מסמכויות הנשיא ומעבירן לראש הממשלה. הנשיא היוצא, סאקשווילי, לא נכח בטקס ההשבעה. מרגוולשווילי הודיע כי לא יעתיק את מגוריו לארמון הנשיאות שנבנה בידי סאקשווילי והעדיף להתגורר במבנה צנוע יותר במתחם הנשיאות עד שישופץ עבורו מבנה מתאים אחר.
באוקטובר 2015 ביקר בישראל. בריאיון עם עיתונאים דחה את התערבותו בסיכול מועמדים לראשות המשטרה שיוחסו לו.
הוא סיים את תפקידו ב-16 בדצמבר 2018 והוחלף בסלומה זוראבישווילי.
חייו ומשפחתו.
מרגוולשווילי הקפיד לאורך שנים להצניע את חייו האישיים מעין הציבור. בספטמבר 2014, אחרי מספר שנים של חיים משותפים, נישא לשחקנית מַּקָּה צִ'יצ'וּאָה . בשנת 2015 נולד בנם המשותף - תֵיימוּרַז. מרגוולשווילי הוא אב גם לבת בשם אנה, ילידת 1993, הלומדת במסגרת המוסד הגאורגי לענייני חברה (ארגון לא-ממשלתי, המפעיל ארבעה בתי-ספר ללימודים גבוהים). כמו כן, הוא אב חורג לבתה של אשתו - מאשוֹ.
מיקה רוטנברג
מיקה רוטנברג (בספרדית: Mika Rottenberg; נולדה בשנת 1976) היא אמנית וידאו ארט ישראלית הפועלת בארצות הברית.
קורות חיים.
מיקה רוטנברג נולדה בבואנוס איירס, ארגנטינה ועלתה לישראל בשנת 1977 עם משפחתה. בשנות ה-2000, לאחר לימודים במדרשה לאמנות, עברה לניו יורק והחלה ללמוד שם אמנות.
בעבודות הווידאו של רוטנברג מופיעים ייצוגים של נשים גדולות ממדים, העסוקות בפעילויות גופניות. פעולות אלו מהוות אלגוריות למצבו של האדם בעידן הפוסט-תעשייתי. במיצב הווידאו "Cheese" (2008), לדוגמה, הציגה נשים העסוקות בפעולת של חליבה ויצירת גבינה, בעזרת מנגנון המונע על ידי תנועת שיערן של הנשים.
בשנת 2013 הוצגה תערוכת יחיד מעבודותיה במוזיאון ישראל בירושלים.
לבבות דקל
לבבות דקל (או קורא) הוא השם שניתן לחלק בעצי דקל מסוימים, הנמצא במרכז תחתית הגזע של העץ, ומשמש במטבחה של אמריקה המרכזית, כמרכיב בהכנת סלטים. בארצות המערב, מוכָּרים לבבות הדקל, בצורתם המשומרת. טעמם של לבבות הדקל מזכיר שילוב של ארטישוק (חֻרְשָׁף) ואספרגוס.
סוגי הדקלים מהם ניתן להפיק את הלבבות הם: דקל הקוקוס, דקל ג'קארה, דקל אסאי, דקל סבאל ודקל פופוניה. הלבבות נכרתים מגזע הדקל או מהחוטרים הצומחים בצד הגזע. כריתת הגזע מביאה למותו של הדקל, בעוד שכריתה מבוקרת של החוטרים, מאפשרת את המשך גידולו של העץ והפקת לבבות נוספים.
מינים מתורבתים.
עם התפתחות השימוש בלבבות הדקל למאכל ושימורם לשם יצוא, נוצר הצורך למצוא מינים, אשר אחזקתם תהיה נוחה יותר, והטיפול בהם יהיה יותר קל. החוקרים חיפשו מין שניתן יהיה לגדלו בצפיפות ושיוציא חוטרים רבים מגזעו, כדי להאריך את חיי הדקל ולהרבות את התפוקה; ושעליו יהיו פחות קוצניים ודוקרניים, כדי להקל על מלאכת הקטיף.
המין שהגיב לתירבות בצורה הטובה ביותר, היה דקל הפופוניה (שם מדעי: "Bactris gasipaes"). בניגוד למין הפראי, המין המתורבת הוא חסר קוצים, ניתן לשתול אותו בצפיפות, מגזעו יוצאים עד 40 חוטרים, וקציר סלקטיבי שלהם, שומר על חיי הדקל.
את דקל הפופוניה מגדלים בעיקר בברזיל ובקוסטה ריקה, בהן יש ללבבות הדקל ביקוש מקומי ואף חלק נכבד מהיבול משווק לחו"ל.
מעמד בהלכה היהודית.
ברכתו.
כפי הנראה, יש לזהות את לבבות הדקל עם "קורא" התלמודית: . מאחר שלב הדקל, אינו הפרי העיקרי של הדקל נחלקו האמוראים מה תהיה ברכתו, האם ברכת בורא פרי האדמה, או ברכת שהכל נהיה בדברו.
כיום נחלקו הפוסקים מה לברך על לבבות הדקל מכיוון שכיום מגדלים את עצי הפפוניה רק לשם לבבות הדקל לכן יש פוסקים האומרים לברך בורא פרי האדמה ויש מן הפוסקים שאומרים שעדיין צריך לברך שהכל מכיוון שכריתת הגזע מביאה למותו של הדקל.
שביעית.
בתלמוד הירושלמי () יש מחלוקת האם קדושת שביעית חלה על לבבות דקל, להלכה פסק הרמב"ם (שמיטה ויובל פרק ה', הלכה כ"א) שקדושת שביעית חלה על לבבות דקל.
קרלין (פינסק)
קרלין (בבלארוסית: Карлін, בעבר: קרולין) הוא פרבר של העיר פינסק, בלארוס. שטעטל יהודי, ערש הולדתה של חסידות קרלין.
היסטוריה.
קרלין (קרולין) נוסדה ב־1690 כעיר עצמאית, ונקראה על שם מייסדה, יאן קרול דולסקי. ב־1695 הקים דולסקי במקום כנסייה, המשמשת כיום כאולם קונצרטים, ואחוזה מבוצרת. הוא גם אפשר ליהודים להתיישב באזור.