אף שההתיישבות הקדם-עירונית בסראזם החלה במחצית הראשונה של האלף ה-4 לפנה"ס, ייתכן שהיישוב נוסד במקום בו שכן קודם לכן כפר חקלאי מתקופת האבן החדשה. הממצא המוקדם ביותר הנושא חשיבות של ממש ומעיד על קיומו של יישוב בעל מעמד מרכזי, הוא מעגל קבורה המתוארך לסביבות שנת 3500 לפנה"ס. בתקופה זו החלו מגעים כלכליים בין רועים נוודים מהאזור ההררי לבין החקלאים אשר ישבו בטראנסאוקסאניה. האזור ההררי בסביבת סראזם עשיר במינרלים ובעפרות מתכת, ועמקי הנחלים ומעברי ההרים מאפשרים גישה אליהם במשך עונת הקיץ. נתונים אלה הביאו לכך שסראזם זכתה, כבר בתחילת האלף ה-4 לפנה"ס, למעמד של מרכז מסחרי בו נסחרו לא רק תוצרת מקומית, אלא גם טובין שהגיעו אליה ממרחקים, בעיקר ממישורי טורקמניסטן שבמערב ומהערבות השוכנות צפונית-מערבית לה, כיום באוזבקיסטן ובקזחסטן. ממצאים שונים, בעיקר כלי קרמיקה, מראים כי סראזם עמדה בקשר עם תרבויות קדם-עילם, עם בלוצ'יסטן ועם עמק האינדוס; והיא הייתה המרכז הראשון במרכז אסיה, ככל הנראה כבר בתחילת האלף ה-3 לפנה"ס, אשר קיים מגעים תרבותיים ומסחריים בהיקף גאורפי כה נרחב. בין היתר הגיעו קשרי המסחר של היישוב עד סיביר, מסופוטמיה, הינדו-כוש וחופי האוקיינוס ההודי. במהלך האלף ה-3 לפנה"ס, התקיים ביישוב מרכז חשוב לסחר בבדיל, נחושת, עופרת ובארד, וכן לייצור חפצים שונים, בעיקר מקרמיקה. בנקום התקיים גם מסחר בצמר ובעור, וכן באבני חן דוגמת לפיס לזולי, אגט וטורקיז. במהלך תקופת הברונזה, הייתה סראזם למרכז קדם-עירוני חשוב, והוקמו בה בתים מרובי חדרים ומבנים מעוטרים מונומנטליים. לכלכלה המקומית שהתבססה בעיקר על חקלאות ומרעה ועל עיבוד מינרלים ומתכות, נוספו עיסוקי משנה נוספים רבים. נתונים אלה יצרו את הכר הנחוץ להתפתחות עירונית. בשיאו השתרע היישוב על-פני כ-500 דונם, והתגוררו בו כ-3,000 תושבים.
סראזם החלה לשקוע במחצית השנייה של האלף השלישי לפנה"ס מסיבות לא ברורות לחלוטין, שכן היא לא נכבשה ולא חרבה, אלא ננטשה. ייתכן שהדבר נבע מהגירה או ממגפה, או כתוצאה מאיום צבאי על היישוב ששכן בעמק בלתי מוגן.
האתר.
היישוב לא הוקם לפי תוכנית ברורה, והתפשט אל כיוונים שונים. הוא לא הוקף בחומה ועד היום טרם התגלו עדויות לתיחום השטח ההיקפי בדרך כלשהי. במקום אופיינו ארבע שכבות של התיישבות קבע: מ-3500 עד 3300 לפנה"ס, מ-3200 עד 2900, מ-2900 עד 2700 - שכבה המייצגת את שיאו של היישוב - ומ-2700 עד שנת 2000 לערך. הממצאים שנותרו באתר כוללים בתי מגורים, בתי מלאכה, אזורי אחסון וממגורות ומבני דת. כל המבנים נבנו מלבני טיט לא שרופות הנוחות מאוד לחיתוך ולעיבוד. גגות המבנים שטוחים ונתמכו על גבי קורות עץ שעליהן הונחו ענפים, קנים ושכבת חרסית. הדלתות והחלונות שנמצאו בסראזם מראים כי לתושבים הייתה הבנה בתאורה ובאוורור. מבני הציבור בסראזם נחלקים לפי ייעודיהם לשלושה: ממגורות שיתופיות, מבני דת ומבנים דמויי ארמון.
בתי המגורים הורכבו ממספר חדרים שנערכו סביב חלל מרכזי, ולהם שימושים מוגדרים. מבנים נוספים הוקמו מחוץ למבנה המרכזי והחצר הוקפה בגדר. החצר שימשה לפעולות מלאכה שונות, ובמתחם התגוררה משפחה מורחבת. בין המתחמים הוקמו רחובות וכיכרות או אזור שיועד לגידול בקר, ומאגרי מים נחפרו בתחום האזור הבנוי. בתקופת ההתיישבות השנייה נהגו התושבים לערוך טקסי דת בחדר בתוך הבית, שבמרכזו הוצב מזבח בצורת תנור. בתקופת היישוב השלישית, המתחם הדתי גדל ולעיתים נבנה במבנה נפרד מבית המגורים, וקירותיו עוטרו.
מערכת ההשקיה ביישוב נמנית עם המתוחכמות שבמערכות ההשקיה בתקופה הכלקוליתית ובתקופת הברונזה. האזורים בסמוך לגדת הנהר הושקו ישורות ממימיו, והוקמה מערכת תעלות שהשקתה את החלקות הגבוהות יותר באמצעות מי גשמים שזרמו מן ההרים.
בסראזם הוקמו מתחמי קבורה מעוגלים שבהם נקברו גבר, ילד ואשה. על גופה וסביבה נמצאו אלפי תשורות מאבני חן וממתכת.
כלי הקרמיקה נצבעו ביד, ובתקופה הרביעית הופיעו אובניים לייצורם ולעיבודם. במקום נמצאו עדויות לעיבוד אבני חן ומתכות. תנור אפייה בן שתי קומות שהתגלה בסראזם, מקדים תנורים דומים במרכז אסיה בכמעט 1000 שנים.
Tha Doggfather
Tha Doggfather הוא אלבום הסטודיו השני של הראפר האמריקאי, סנופ דוג. האלבום עוקב אחר אלבום הבכורה של סנופ, Doggystyle, ראה אור כ-3 שנים אחריו, בשנת 1996, תחת חברת התקליטים Death Row Records והוא האלבום האחרון של הראפר שיצא בה. האלבום הופץ מחדש ביולי 2005. אמנם האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, כשמכר מעל 478,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו, אך הוא לא הצליח להגיע להצלחה המסחרית של "Doggystyle", רבים טוענים שזה בשל חוסר מעורבותו של ד"ר דרה בהפקת האלבום. האלבום ראה אור בסה"כ כשבוע לאחר צאת האלבום "", האלבום הראשון של הראפר טופאק שאקור, שיצא לאחר מותו, אשר הגיע גם למקום ה-1 במצעד הבילבורד 200 בשבוע צאתו. למרות חוסר הצלחתו המסחרית ביחס ל-"Doggystyle" (מכר 2 מיליון עותקים לעומת 6 מיליון), האלבום זכה לביקורות חיוביות ברובן.
יכולת שימור
תפיסת שימור
מבחן פיזה
סאראזם
סרזם
קרב סגאלה
קרב סגאלה התרחש ב-27 באוקטובר 1916 ובו הובסו תומכיו של הקיסר אייאסו החמישי. ההפסד של תומכי הקיסר, הבטיח את הצלחת הפיכת החצר שהושיבה במקומו את דודתו זאודיתו על כס הקיסרות האתיופית. איש ה-CIA, ההיסטוריון פול הנץ מציין ש"סגאלה היה הקרב הגדול ביותר באתיופיה מאז עדווה."
איל פלד
איל פֶּלֶד (נולד ב-8 בנובמבר 1959) הוא מנחה טלוויזיה ומדריך טיולים לשעבר ישראלי.
ביוגרפיה.
איל פלד נולד ב-1959 בירושלים, בן לאיש התקשורת עוזי פלד ולד"ר ציונה. בנעוריו עבד כעוזר תאורן וכסבל בהפקות של "טלעד".
פלד הגיש בין השנים 1994–2006 את תוכנית הטיולים "מסע עולמי" בערוץ 2 תחת זכיינית השידורים "טלעד" שנוהלה על ידי אביו, עוזי פלד, את עונתה האחרונה בין השנים 2006–2007 בערוץ 10. בתקופת השידור הכוללת של "מסע עולמי" ערך והגיש כ-100 תוכניות שצולמו במקומות שונים בארץ וברחבי העולם. כיום משודרת התוכנית בשידורים חוזרים במסגרת ערוץ 23.
מלבד הפקות הטלוויזיה, עסק בשעות הפנאי באיסוף ושיפוץ מכוניות עתיקות ונדירות, היה חבר פעיל במועדון החמש ושימש כעורך ביטאון המועדון, "האבטומוביל", בשנים 2004–2007.
ב-8 באפריל 2008 לקה פלד בשבץ מוחי חמור בו נקבעו לו 100% נכות והוא איבד את יכולת הדיבור והכתיבה. ב-2009 פרסם מעריב ראיון לכאורה עם פלד. הוריו זעמו על הראיון שהציג את בנם כאילו השתקם אף על פי שלא כך היה המצב. ב-26 בדצמבר 2012, לראשונה לאחר האירוע המוחי ולאחר שהצליח להשתקם חלקית, שודר ראיון עמו בתוכנית "פנים אמיתיות" עם אמנון לוי בו סיפר פלד על המקרה, תהליך השיקום, ואיך הוא מסתדר היום. הוא העניק ריאיון דומה גם לתוכנית "אנשים" עם דרור גלוברמן בערוץ 2, ב-2015. בין השאר הוא מתמודד עם אפאזיה.
ב-2013 השתתף בהתנדבות בפרסומת ל"יד שרה".
בתחילת 2018 יצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים ספרו האוטוביוגרפי "מסע אל עולמי", אותו כתב בסיוע אמו ציונה.
ב-2018 השתתף בתוכנית "החיים על פי דביר" עם דביר בנדק שם סיפר על ההתמודדות עם הדיבור לאחר השבץ.
רנו טוויזי
רנו טוויזי (.Renault Twizy Z.E) הוא שמו של דגם ניסיוני של מכונית מיקרו עירונית, חשמלית, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו, אשר הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות בפרנקפורט בשנת 2009. הזמנות ראשונות התקבלו במאי 2011, והמסירות החלו במרץ 2012. עד דצמבר 2019 נמכרו 29,118 כלי רכב מדגם זה.
תיאור הרכב.
רנו טוויזי מציגה עיצוב ייחודי וחדשני של תנוחת נסיעה בכלי רכב ארבע גלגלי המיועד לשני נוסעים. למעשה מדובר בשילוב מהפכני של אופנוע, אשר בו יושבים הנוסעים זה מאחורי זה, (לעומת מכונית רגילה בה יושבים זה לצד זה), בתוך מרכב "קופסתי" סגור המאפיין כלי רכב ארבע גלגלי.
הנוסע יושב מאחורי הנהג בתנוחה הדומה לאופנוע אולם מערכות השליטה של הנהג הן כמו של מכונית רגילה הכוללת הגה ודוושות. השימשה הקידמית נמשכת לאורך הגג ומאפשרת מבט סביבתי בגזרה רחבה במיוחד. הדלתות נפתחות בסגנון "כנפי שחף".
מאפיינים טכניים.
הנעה.
רנו טוויזי מוצעת בשתי גרסאות של יחידת הכוח, האחת בעלת הספק של 20 כוחות סוס והשנייה בהספק של 5 כוחות סוס אשר במדינות מסוימות באירופה אינה מחייבת ברישיון נהיגה.
הסוללה מסוג ליתיום-יון ממוקמת מתחת למושב הקידמי. החלפת הסוללה הריקה מתבצעת בנוחות מכיוון שהיא מחוברת למנוע באמצעות כבל ספירלי מכיוון חזית הרכב, שם ממוקמת גם נקודת הטעינה. הסוללה ניתנת להטענה ממתקני טעינה בדרכים, כולל מן הרשת הביתית, וזמן הטעינה המרבי הוא כ-3.5 שעות.
בטיחות.
מבנה המרכב של המכונית מעניק הגנה מרבית לנוסעים מכיוון שבנוסף לגמישותו המקנה לו יכולת ספיגת זעזועים, הרי שמיקום הגלגלים הבולט החוצה ממנו, וחיבורם לקורות הרוחב של השילדה, מעניק הגנה נוספת מפני פגיעות צד.
אביזרי בטיחות נוספים כוללים כרית אוויר לנהג, חגורות בטיחות הננעלות בארבע נקודות עגינה לנהג, ובשלוש נקודות עגינה לנוסע היושב מאחור. המכונית מספקת יציבות דינמית גבוהה הודות למרכז כובד נמוך במיוחד ומערכת בלימה חזקה הכוללת בלמי דיסק בכל אחד מארבעת הגלגלים.
ממדים וביצועים.
מחירו של הדגם הבסיסי של המכונית באירופה הוא כ-7000 אירו, ועליו יש להוסיף את עלות השכירות החודשית של הסוללה החשמלית כ-45 יורו נוספים.
חטמ&quot;ר 406
מערכת אופטית
מערכת הדמיה אופטית היא מערכת שמכוונת אור לצורך יצירת דמות של הסביבה, ולרוב גם חיישנים אשר קולטים את הדמות. דוגמאות למערכות אופטיות נפוצות הן עדשה, מצלמה והעין.