ב-2012 עברה ואן דייק לקבוצת ספיישליזד–לולולמון הגרמנית. היא ניצחה את מרוץ "אומלופ ואן בורסל", קטע בטור אנרשיוואחט ושני קטעים במרוץ "גרסיה–אורלובה". ואן דייק נבחרה לסגל הולנד באולימפיאדת לונדון בכביש ובמסלול, במקצה האופני כביש סיימה שמינית, כשהיא מסייעת למריאנה ווס לזכות במדליית זהב, היא עצמה סיימה מחוץ למגבלת הזמן. במקצה נגד השעון, סיימה במקום ה-8, 1:18 דקות מקריסטין ארמסטרונג המנצחת. במרוצי אופני המסלול, סיימה שישית עם שאר נבחרת הולנד ברדיפה קבוצתית, במקצה הפסילות הנבחרת שברה את השיא ההולנדי בסיבוב הראשון, אך ואן דייק, שהייתה הרוכבת האחרונה שנשארה, סיימה שישית. היא ניצחה את "לוטו-דקה טור" לאחר שגם ניצחה בקטע השלישי. לקראת סוף העונה, זכתה ואן דייק במדליית זהב באליפות העולם בנגד השעון הקבוצתי, ביחד עם קבוצתה "ספיישליזד–לולולמון".
ב-2013 רשמה עונה מוצלחת מאוד, היא סיימה שלישית בטור של קטר ושישית באומלופ הט ניוסבלד. היא ניצחה את מרוץ "לה סאמין" וסיימה שנייה ברונדה ון פלנדרן וברונדה ואן דרנט, ושלישית בטרופאו אלפרדו בינדה. היא ניצחה את טור אנרשיוואחט וקטע אחד במרוץ. ואן דייק השתתפה בטור "גרסיה–אורלובה" בצ'כיה, ניצחה את המרוץ, שלושה קטעים ואת קטגוריית הנקודות. היא ניצחה את אליפות הולנד בנגד השעון, וקטע בג'ירו ד'איטליה לנשים. ואן דייק ניצחה את לוטו - בליסול טור, לאחר שגם ניצחה עם קבוצתה את קטע נגד השעון הקבוצתי. היא ניצחה את בוולס ליידיז טור. ואן דייק ניצחה את המרוץ החד יומי בצרפת "חרונו שאמפנואה". באליפות העולם שנערכה בפירנצה, ניצחה ואן דייק את אליפות העולם בנגד השעון. יומיים לפני כן, ניצחה ביחד עם קבוצתה את אליפות העולם בנגד השעון הקבוצתי.
ב-2014 עברה לקבוצת בוולס - דולמנס. היא ניצחה את הרונדה ון פלנדרן ואת קטע נגד השעון בבוולס ליידיז טור, באליפות העולם שנערכה בפונפרדה, סיימה שביעית בנגד השעון וחמישית בנגד השעון הקבוצתי. ב-2015 ניצחה את הקטע השני בטור של קטר. ואן דייק סיימה שנייה באומלופ הט ניוסבלד ושלישית ברונדה ואן דרנט. היא נבחרה לסגל הולנד למשחקים האירופיים באותה השנה שנערכו בבאקו, היא זכתה במדליית זהב במקצה נגד השעון, כשהיא מקדימה את אנה סולוויי ואת אנמיק ואן פלוטן. במקצה הכביש סיימה במקום הרביעי. ואן דייק זכתה במדליית כסף ביחד עם שאר קבוצת בוולס באליפות העולם בנגד השעון קבוצתי, במקצה האישי סיימה שביעית.
ב-2016 סיימה שלישית בטור של קטר וניצחה את הקטע השלישי. היא ניצחה שני קטעים בטור אנרשיוואחט ואת המרוץ כולו, ואן דייק ניצחה קטע גם במרוץ באיירן–רונדפארט. היא נבחרה שנית לסגל הולנד לאולימפיאדה, הפעם לאולימפיאדת ריו. במקצה הכביש סיימה במקום ה-21, 5:07 אחרי אנה ואן דר ברחן. במקצה נגד השעון סיימה רביעית, 11 שניות אחרי קריסטין ארמסטרונג. היא סיימה שנייה בטור בוולס. היא ניצחה את אליפות אירופה בנגד השעון, למעשה 2016 הייתה השנה בה מקצה העלית נוסד, לכן ואן דייק היא אלופת אירופה הראשונה. היא זכתה במדליית זהב ביחד עם קבוצת בוולס בנגד השעון הקבוצתי, וזכתה במדליית כסף במקצה האישי, כשרק חמש שניות מפרידות בינה לבין אמבר נבן שזכתה בזהב.
ב-2017 עברה לקבוצת סאנווב, היא ניצחה את טור הלט'י וקטע אחד במרוץ. הוא סיים חמישי בטור בריטניה, ואן דייק הגנה על תוארה כאלופת אירופה, לאחר שניצחה את התחרות בדנמרק. היא ניצחה קטע בטור של נורווגיה וסיימה במקום השלישי. ואן דייק ניצחה ביחד עם קבוצתה את אליפות העולם בנגד השעון הקבוצתי, כשקבוצתה מקדימה את קבוצתה לשעבר, בוולס–דולמנס. במקצה האישי, סיימה במקום ה-5, 52 שניות אחרי אנמיק ואן פלוטן המנצחת.
ב-2018 ניצחה את מרוץ אומלופ ואן הט הגלנד ואת מרוץ דווארס דור פלנדרן, שני המרוצים הם בבלגיה. היא ניצחה קטע וסיימה שני בטור לוטו - תורינגן. ואן דייק גברה על אנה ואן דר ברחן באליפות הולנד בנגד השעון ב-6 שניות וניצחה את התחרות. היא הפכה לאלופת אירופה בנגד השעון בפעם השלישית ברציפות, כשניצחה את התחרות בגלאזגו. גם הפעם גברה על אנה ואן דר ברחן, בפער של שתי שניות. היא ניצחה את הצ'אלנג' במדריד של הוואלטה אספנייה, שמהווה כתחלופה הנשית לוואלטה אספנייה. היא זכתה במדליית ארד גם בנגד השעון האישי וגם בנגד השעון הקבוצתי באליפות העולם.
ב-2019 עברה לקבוצת טרק - סגפרדו, היא ניצחה בפעם השנייה ברציפות בדווארס דור פלנדרן. היא ניצחה קטע בטור הלט'י וסיימה שנייה. ואן דייק ניצחה קטע גם בטור לוטו - תורינגן, היא סיימה שנייה וחמישית באליפות הולנד בנגד השעון ובכביש (בהתאמה). היא ניצחה בפעם הרביעית ברצף את אליפות אירופה בנגד השעון, שהתקיימה באלקמאר. במהלך הקטע הרביעי של טור בוולס התרסקה ואן דייק, ושברה את האגן ואת עצם הזרוע, בכך הסתיימה עונת 2019 שלה.
מנחם שטורמן
מנחם שטורמן (1901 – 10 ביוני 1964) היה מאנשי העלייה השנייה. למד וטרינריה בברלין, הוסמך כרופא וטרינר ושירת בתפקיד זה באגודה "החקלאית" בעמק יזרעאל ובשירותים הווטרינריים של משרד החקלאות.
ביוגרפיה.
מנחם נולד ב-1901 בעיר יקטרינוסלאב שב כבן הזקונים למשה ומנוחה שטורמן ולו 2 אחים ו-4 אחיות בוגרות. בעיר הולדתו עבד אב המשפחה כמנהל מפעל "ברוק" לייצור לבנים ורעפים.
בערב פסח 1906 עלה שטורמן, עם משפחתו, ארצה במסגרת העלייה השנייה. בנמל יפו קיבלה את פניהם הבת חיה ברשדסקי (שעלתה כבר ב-1905 עם בעלה שלמה ובנם הראשון שלום). לאחר העלייה ארצה התיישבה המשפחה ביפו בה עסק האב בניהול מטבח ציבורי "בית תבשיל". ומנחם (יחד עם אחיו זליג) נשלח ללמוד בבית ספר לבנים ביפו של חברת עזרה.
בתחילת 1908 נפטר האב אברהם משה. לאחר מותו המשיכה האם להפעיל את בית התבשיל אך בהמלצת הבן חיים החליטה האם לעלות עם משפחתה לגליל שם נמצאו כבר 3 מבנותיה. זליג נשלח ראשון אל חוות סג'רה ושאר המשפחה הגיע אחריו.
ב-1909 התיישבה המשפחה בחוות סג'רה שם כבר גרו אחיותיו שפרה ואסתר. האם הצטרפה כשותפה ב"קולקטיב" שהקימה מניה שוחט. בעקבות השביתה שפרצה במקום ב-1910 עברה המשפחה ליבנאל ואחרי תקופת מה עברו לחיפה. מנחם החל ללמוד בבית הספר הריאלי שבעיר וסיים את לימודיו ב-1919 לאחר שהשלים את בחינות הבגרות.
ב-1920 למד מנחם בקורס עוזרים לרופאים וטרינריים ביפו (בהנהלת ד"ר כספי) וב-1922 יצא ללימודי וטרינריה בברלין. בתחילת לימודיו נתקל בקשיים רבים עקב חוסר ידיעת השפה הגרמנית ואי הכרת המוסד האקדמי בתעודת הבגרות אותה הציג.
ב-1929 שב מנחם ארצה לאחר קבלת התואר רופא וטרינר, התיישב בכפר יחזקאל והחל לעבוד כווטרינר אזורי באגודת "החקלאית". במהלך עבודתו התמקד מנחם בטיפול במחלות של עדרי הפרות ובמיוחד בסוג של קדחת המועברת על ידי קרציות (קדחת הטיילריה). החיסון שהכניס לשימוש בארץ הביא למיגור רובה של המחלה בארץ. כמו כן פעל רבות להרחבת השימוש בהזרעה מלאכותית בבקר ולמיגור מחלת הפה והטלפיים.
ב-1937 עברו מנחם ומשפחתו מכפר יחזקאל לקיבוץ עין חרוד מאוחד.
ב-1948 מונה לווטרינר הראשי של אגודת "החקלאות" תפקיד אותו מילא עד 1960 אז נקרא למלא את מקומו של אברהם קמרון (שנפטר) כמנהל השירותים הווטרינריים והמכון הוטרינרי במשרד החקלאות ופיתוח הכפר. בתפקיד זה פעל עד 1963 אז חזר לתפקידו ב"חקלאית".
משפחתו.
מנחם שטורמן נישא ב-1929 לרבקה במהלך לימודיו בברלין וזאת כשרבקה הייתה פעילה בתנועת בלאו וייס. לזוג נולדו בן ובת (חיים ודליה). מנחם נפטר ב-1964 מסרטן ונקבר ב-עין חרוד מאוחד. רבקה נפטרה ב-2001 ונקברה אף היא בעין חרוד.
בני משפחתו של מנחם עסקו מאז הגיעם ארצה בהתיישבות ובשמירה:
Amanita Design
Amanita Design היא חברה עצמאית לפיתוח משחקי וידאו, אשר נוסדה בשנת 2003 ובסיסה בברנו, צ'כיה.
היסטוריה.
הסטודיו נוצר במקור כאולפן גרפי, אך עד מהרה החל להתמחות ביצירת משחקים ואנימציות. בשנת 2003 יצא המשחק הראשון של הסטודיו - Samorost, שנוצר כיצירה בית ספרית על ידי Jakub Dvorský. זה היה משחק קצר, פשוט וחינמי שהתרחש ביקום סוריאליסטי, אשר משך אליו מגוון רחב של אנשים - בעיקר בגלל מקוריותו האמנותית. בעקבות ההצלחה יצא בשנת 2005 משחק ההמשך Samorost 2, שגם הוא חינמי. בשנת 2009, הציג הסטודיו את הפרויקט הגדול ביותר שלו עד כה - Machinarium, בו השחקן נמצא בעולם המאוכלס ברובוטים. בשנת 2012, יצא המשחק Botanicula, אשר מבוסס על עולם הטבע. בשנת 2016 יצא המשחק השלישי בסדרת Samorost ובשנת 2018 יצאו המשחקים ההומוריסטיים Chuchel ו-Pilgrims. בשנת 2020 יצא משחק הפלטפורמה והפאזלים Creaks.
בנוסף לעבודותיו שלו, הסטודיו יצר גם מספר פרויקטים לפי דרישה. עם לקוחותיו נמנו ה-BBC, נייקי ו-Spree Polyphonic. נכון להיום (2019), הסטודיו מוקדש רק ליצירת משחקים ופרויקטים משלו.
לוגו החברה הוא הפטריה מסוג אמניטה מוסכריה (Amanita muscaria).
אנדור מיקלוש
אנדור מיקלוש (במקור עד 1905 ארמין קליין, בהונגרית: Miklós Andor; בודפשט, 21 בינואר 1880 – בודפשט, 2 בדצמבר 1933) היה עיתונאי הונגרי-יהודי, עורך עיתונים, הבעלים והעורך הראשי של אשט, יו"ר המו"ל ובית הדפוס הוותיק והחשוב "חברת אתניאום לספרות ודפוס".
ביוגרפיה.