עם זאת, המינוח כבר מצא את דרכו למיינסטרים, ומדריכי כתיבה, ביניהם "American Heritage Guide to Contemporary Usage and Style", ומדריך הסגנון של בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת סטנפורד, ומוסדות אחרים להשכלה גבוהה ממליצים על השימוש במונח "people of color" על פני חלופות אחרות. שלא כמו "צבעוני" ("colored"), אשר מתייחס רק לשחורים (בארצות הברית - בדרום אפריקה, למשל, השימוש הוא עדיין לאנשים ממוצא מעורב), ונחשב בדרך כלל כפוגעני, "אדם של צבע", על גרסאותיו, מתייחס לכלל העמים הלא-אירופיים – לעיתים קרובות עם הרעיון שיש בסיס לסולידריות פוליטית ביניהם – ו"כמעט תמיד נחשב כמונח של גאווה וכבוד".
משפחת ברונטה
שבור השלישי
קרייזלר וליאנט VK
קרייזלר וליאנט VK (באנגלית: Chrysler Valiant (VK היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב קרייזלר אוסטרליה ("Chrysler Australia" ) (שם רשמי: "FCA Australia",שם מלא: "Chrysler Australia Ltd / FCA Australie"), חברת בת של קבוצת קרייזלר, אשר יוצר בין אוקטובר 1975 - אוקטובר 1976.
סך הכול יוצרו 20,555 יחידות.
ג'ויס אורון
ג'ויס אורון (נולדה ב-1954) היא אדריכלית ישראלית. תכננה מאות פרויקטים בישראל, הכוללים מבנים ציבוריים, לרבות מבני חינוך, שכונות מגורים, ותוכניות בינוי ערים. תוכנית פיתוח נוף פרי תכנונה, שדרת התקוות בגני תקווה, זיכתה אותה בפרס פרויקט השנה בקטגוריית נוף לשנת 2011 מטעם המגזין "אדריכלות ישראלית".
חייה.
אורון נולדה בשנת 1954 בניו יורק, ובשנת 1960, עברה עם משפחתה לאורוגוואי. בשנת 1972, בעקבות המתיחות הגדולה באורוגוואי, עלתה לישראל.
בשנת 1978, השלימה את לימודי האדריכלות בפקולטה לאדריכלות בטכניון, ובמשך שש שנים עבדה במשרד האדריכלים לופנפלד-גמרמן. בשנת 1985 פתחה את משרדה העצמאי 'ג'ויס אורון אדריכלות ובניין ערים', בו היא פועלת עד היום. משרדה מתמחה בתכנון מבני ציבור, לרבות מבני חינוך, שכונות מגורים ותכנון ופיתוח עירוני.
החל מ-1996 שימשה כמנחה אורחת בפקולטה לאדריכלות בטכניון, ומ-1999 גם בפקולטה לאדריכלות באוניברסיטת תל אביב.
רחל (רוחל'ה) זיו
רחל (רוחל'ה) זיו (נולדה בשנת 1938) היא ציירת, מעצבת ואוצרת תערוכות ישראלית, ממייסדי העיר ערד, המתגוררת בתל אביב.
ביוגרפיה.
נולדה וגדלה בכפר סירקין להורים יוצאי ליטא. אביה, דב סטוקליסקי, היה איש כפיים, שהכין במו ידיו רהיטים מקוריים לבית ועסק במלאכות שונות. רחל ספגה ממנו את חדוות היצירה והכישרונות האמנותיים. אחותה, אורה סטוקליסקי, הייתה ציירת; אחיה, עמוס תמיר, היה צלם; ואחותה, גילה אלישר-סטוקליסקי, היא פסלת.
ב-1960 נישאה לאלי זיו, שאותו הכירה במהלך שירותה הצבאי בנח"ל, וב-1963, כשמונה חודשים לאחר לידת בנם הבכור, רן, עברה המשפחה לערד, כאחת מ-40 משפחות המייסדים. שם גם נולדו שני ילדיה הנוספים, טל ואורית. ב-1966, הקימה ביחד עם אלי את העיתון המקומי כידוד והייתה המעצבת הגרפית שלו כמעט לאורך כל 23 שנות פעילותו.
דרכה האמנותית.
רוחל'ה היא אמנית, המציירת בצבעי מים, באקריליק, בשמן ובטכניקות מעורבות. היא חברה ב"אימפקט" - הארגון המקצועי של האמנים הפלסטיים בישראל, באגודת אמני נתניה ובאגודת אמני חולון.
ב-1968, החלה לצייר בהדרכת פיני בן סירא מקיבוץ אפיקים ובהמשך אצל הציירת כרמלה גור, אף היא מערד. ב-1973 הפיקה והשתתפה בתערוכה הראשונה של אמני ערד, "יצירון 73'", והמשיכה להפיק את תערוכות האמנים בעיר גם ב-1978 וב-1983.
ב-1976, הוסמכה כמורה בכירה להוראת ציור ואמנות במדרשת קיי בבאר שבע, ובאותה השנה, החלה להורות ציור ואמנות לבגרות בתיכון המקיף בערד.
ב-1977, למדה ציור ורישום במרכז לאומנות חזותית בבאר-שבע ואמנות הוויטראז' בגלריה שאלתיאל בעין-הוד.
ב-1980, השתתפה בסדנת הדפס (קולוגרפיה) אצל דן קריגר בבית האומנים בתל אביב, ובעקבות הסדנה רכשה והציבה מכונת הדפס בחצר ביתה, שם החלה ליצור הדפסים מגוונים, תוך שימוש בחומרים מהטבע, כגון עלים, ענפים ועוד.
ב-1982, הציגה את תערוכת היחיד הראשונה שלה, בגלריה לירז בבאר שבע. באותה השנה, השתתפה כנציגת ישראל בתערוכה הבינלאומית Arteder'82, במוזיאון Muestra International de Obra Grafica בבילבאו, ספרד.
ב-1984, הציגה תערוכת יחיד בבריסל, בלגיה.
ב-1990, עברה להתגורר בתל אביב ועסקה בעיקר בהוראה.
ב-1994, הוזמנה לארגן ולהפיק תערוכה רטרוספקטיבית גדולה לצייר יגאל תומרקין, ב"לופט" בנמל יפו. התערוכה הוצגה בהצלחה במשך חצי שנה.
ב-2000, החלה להשתתף בסדנת הציור השבועית של ברוריה הסנר בגבעתיים, והשתתפה מדי שנה בתערוכות הקבוצתיות של הסדנה.
ב-2005, הציגה לראשונה תערוכת יחיד בשם "ציור ללא מכחול", שכל העבודות בה נעשו בטכניקה ייחודית בשם זהה, שפיתחה רוחל'ה מתוך הפעילות בסדנה של ברוריה הסנר. התערוכה הוצגה בבית התנ"ך בתל אביב, וכעבור שנה, הוצגה פעמיים נוספות - במשכן לאומנויות הבמה ברעננה ובהיכל התרבות בכפר-סבא. וכך כתבה עליה האוצרת זהבה קלמן בדברי ההקדמה לתערוכה:
ב-2007, השתתפה רוחל'ה בתערוכה קבוצתית בגלריה בן אורי, במוזיאון לאמנות יהודית בלונדון.
ב-2008, השתתפה עבודתה "מנחה לפרפר" בתערוכה בינלאומית במוזיאון השואה ביוסטון.
מעת לעת, היא ממשיכה להשתתף בתערוכות שהיא עצמה אוצרת ובתערוכות נוספות.
פעילותה כאוצרת.
יכולותיה המוכחות בתחום ההפקה ורצונה להוביל עשייה משמעותית בשדה האמנות הישראלי, הובילו את רוחל'ה להשתלם באוצרות ולפתח את פעילותה בתחום זה. בשנת 2006, למדה קורס "תערוכות בעידן העכשווי" אצל תמי כץ-פרימן בבית אמני הקיבוץ בתל אביב, וכעבור שנה, למדה אוצרות אצל חגי שגב באותו המקום.
התערוכה הראשונה בכובעה החדש כאוצרת נפתחה בפברואר 2007 בבית התנ"ך בתל אביב - "גם למראה ישן יש רגע של הולדת" של האמן יעקב פורת. מאז ועד היום הפיקה ואצרה עשרות תערוכות מדי שנה, בהשתתפות עשרות אמנים. בין הבולטות שבהן:
קיווית צ'יליאנית
קיווית צ'יליאנית או קיווית דרומית (שם מדעי: "Vanellus chilensis") היא מין עוף ממשפחת החופמיים החי באמריקה הדרומית ובחלק מאמריקה המרכזית. זוהי הציפור הלאומית של אורוגוואי.
אורכה של הקיווית 32–38 סנטימטרים ומשקלה 250–425 גרם. היא בעלת נוצות חומות בהירות על הכנפיים עם גוון ירקרק וצוואר ופנים אפורות. הלחיים לבנות, המקור ורוד והעיניים אדומות. האזור שבין המצח ועד החזה שחורים ומתחתיו הבטן הלבנה. כמו להרבה קיוויות גם לקיווית זו ישנה ציצה שחורה מאחורי הראש.
היא מעדיפה סביבה פתוחה אך לחה בקרבת מקווי מים, ולעיתים גם בערים כמו בריו דה ז'ניירו. היא מתרחקת מיערות גשם, אך נפוצה במורדות האנדים, בגדות נהר האמזונאס ובביצות כמו הפנטנל שבברזיל. היא מדרימה עד לפטגוניה והיא הקיווית הדרומית ביותר.
היא מחפשת בין עשבי הערבות והביצות חרקים וחסרי חוליות נוספים. בעונת הרבייה הקיווית מקננת סביב העשב הגבוה ומסווה את קינה.
קיווית דרומית
סאן חואן דה גאסטלוגאצ'ה
גאסטלוגאצ'ה
סן חואן דה גאסטלוגאצ'ה
גסטלוגצקו דוניין
אוולין סמואל
אוולין סמואל (באסטונית: Evelin Samuel, נולדה ב-13 במאי 1975) היא זמרת אסטונית.
ביוגרפיה.
סמואל נולדה בטאלין, היא החלה לשיר בילדות והקליטה שירים באולפנים של הרדיו האסטוני בגיל מוקדם, בסוף שנות השמונים היא הצטרפה לתיאטרון מוזיקלי לילדים שבמסגרתו הופיעה בפסטיבל רוסקילד, פסטיבל מוזיקה שנתי הנערך בדנמרק.
ב-1993 היא הגיעה למקום הרביעי בתחרות לזמרים מתחילים שאורגנה על ידי הטלוויזיה הציבורית האסטונית (ETV) ובאותה שנה היא זכתה במקום הראשון בתחרות שירים בלטית. ב-1997 שימשה כזמרת ליווי באירוויזיון לזמרת מריה ליס אילוס וב-2002 יצא אלבומה הראשון. מאז הצטרפות אסטוניה לאירוויזיון היא ניסתה מספר פעמים להיכנס לתחרות עד שב-1999 הצליחה עם השיר "יהלום של לילה", באירוויזיון שנערך בירושלים הגיעה למקום השישי. לאחר מכן היא ניסתה שוב פעם ללא הצלחה לייצג את מדינתה בתחרות. ב-2000 ו-2006 הכריזה על תוצאות הניקוד האסטוני באירוויזיון.
ב-2001 לוהקה לתפקיד פונטי במחזמר עלובי החיים שהועלה בטאלין אך ביטלה את השתתפותה מסיבות אישיות במהלך החזרות. ב-2003 שיחקה את ננסי במחזמר אוליבר! ועל תפקידה זכתה לסיקור חיובי מהתקשורת ובנוסף היא שיחקה במחזה מיס סייגון בהלסינקי.
היא כתבה מספר שירים לילדים וב-2008 יצא ספר הפנטזיה שכתבה "פעם שירד גשם" (Ükskord, kui sadas vihma). ב-2010 החלה לשמש כעורכת האחראית של מגזין הבריאות "בריאות פלוס".
קולין ביוקנן (שחקן)
קולין ביוקנן (באנגלית: Colin Buchanan; נולד ב-1966) הוא שחקן סקוטי הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד הבלש פיטר פסקו בסדרת הטלוויזיה "דיאל ופסקו" החל ממרץ 1996 ועד יוני 2007.
ביוגרפיה.
ביוקנן נולד וגדל בדנדי שבסקוטלנד. הוא למד משחק ב"דרמה סנטר לונדון" וסיים את לימודיו ב-1991.
פריצת הדרך שלו טלוויזיה הייתה ב-1994 כשגילם את השוטר אוסטין בפרקים אחדים של הסדרה הבלשית "A Touch of Frost". ב-1996 החל ביוקנן לגלם את סמל הבילוש פיטר פסקו בסדרת הטלוויזיה "דיאל ופסקו". עוד הופיע ביוקנן בסדרת הדרמה קומית "All Quiet on the Preston Front", הסדרה המשטרתית "The Bill", "בין השורות", "דיינג'רפילד", "בקצב הלב", "Space Island One", ובסדרה "Brief Encounters".