מדד הידרופתיות (באנגלית: Hydropathy Index), הוא השינוי באנרגיה החופשית המתרחש במולקולה כאשר היא עוברת מסביבה הידרופובית לסביבה הידרופילית, ומהווה הלכה למעשה מדד למידת ההידרופיליות או ההידרופוביות שלה. כאשר המדד שלילי, משמעות הדבר היא שהמעבר הביא לשחרור אנרגיה חופשית, או במילים אחרות, שהמולקולה מתמוססת בקלות רבה יותר בסביבה החדשה בהשוואה לסביבה הקודמת. מדד חיובי, לעומת זאת, משמעותו שכדי להעביר את המולקולה לסביבה החדשה יש להשקיע אנרגיה. המדד מיוצג ביחידות של יחידת אנרגיה ליחידה מולרית, בדרך-כלל kcal/mol.
הסבר כימי-פיזיקלי.
כל מולקולה מאופיינת במדד הידרופתיות הייחודי לה, בתנאים של סביבת מוצא, סביבת יעד ותנאים פיזיקליים מוגדרים (טמפרטורה ולחץ). ככלל, ככל שיש במולקולה קבוצות קוטביות רבות יותר, היא תאופיין במדד הידרופתיות שלילי יותר, שכן הן יוצרות קשרי מימן רבים עם מולקולות המים של הסביבה, ואילו ככל שיש למולקולה יותר קבוצות ארומטיות, מדד ההידרופתיות שלה יהיה חיובי יותר.
שימושים במחקר.
למדד ההידרופתיות חשיבות רבה במחקר ביוכימיה של חלבונים ובהנדסה גנטית, לבחינת מידת ההידרופיות או ההידרופיליות של חומצות האמינו השונות, ושל רצפים שלהן. לדוגמה, מציאת מדד הידרופתיות חיובי ברצף של כעשרים חומצות אמיניות המצוי בחלבון טראנסממברנלי, רומז לכך שהוא חוצה את קרום התא ההידרופובי מקצה לקצה במבנה של סליל אלפא, שכן זהו עוביה של הממברנה הכפולה בעולם החי, ואילו מציאת רצפים בעלי מדד שלילי, מהווה רמז להיותם ממוקמים בחלבון באזור הבא במגע עם סביבה מימית, כמו הציטופלזמה או הסביבה החוץ-תאית. הערכת ההידרופתיות של רצף חומצות האמינו של חלבון קרומי יכולה לסייע לחוקר להעריך את המבנה המרחבי שלו, ולקבל מושג על המכוונות בה הוא ממוקם בקרום. מידע זה הוא רב ערך בחקר החלבונים, ולו תועלת יישומית רבה במחקר הביורפואי בפרט והביוטכנולוגי בכלל.
אמני הציור בפה או ברגל
אמני הציור בפה או ברגל (באנגלית: Mouth and Foot Painting Artists או בקיצור: MFPA) הוא שמו של הארגון בעל מטרות הרווח הבינלאומי היחידי מסוגו, שנוסד בשנת 1956. למען אומנים אלה.
מטרות ודרכי פעולה.
הארגון מעודד אנשים בעלי נכויות לצייר ציורים בפה או ברגל. הנכים שציירו את הציורים מוותרים על זכויות הציורים ומוסרים אותם לארגון, שמוכר אותם לציבור הרחב. הארגון ממיר את הרווחים ממכירת היצירות, כדי לסייע ולהוביל אמנים חדשים בעולם וגם בישראל, ולאפשר להם ליצור ולהתפרנס בכבוד מהיצירות, ללא נדבה או תרומה.
היסטוריה.
המדינה בה לראשונה הוקם סניף של הארגון היא מדינת ליכטנשטיין, שנבחרה לכך בשל היותה נייטרלית לפני מלחמת העולם השנייה ואחריה. המדינה הייתה מדינת המטה של הארגון, עד שלימים עבר המטה המרכזי לגרמניה, והוקם בה הסניף הראשון.
כיום הארגון מונה כ-700 ציירים ברחבי העולם.
הארגון ברחבי העולם.
הארגון בארצות הברית.
הסניף הראשון של אמני הציור בפה או ברגל הוקם בשנת 1961 בבאפלו שבניו יורק. סניף נוסף הוקם באטלנטה שבפלורידה ביולי 2000.
הארגון בישראל.
הארגון פעיל בישראל מאז שנת 1965 ומטהו ממוקם בפתח תקווה. מוטו הארגון הוא "עזרה עצמית ולא צדקה". המוצרים הנפוצים של הארגון הם לוחות שנה ואגרות ברכה, בפרט אגרות שנה טובה.
בשנת 2021, יש בישראל כ-15 אמנים פעילים. בעבר, נמכרו היצירות ב-2 מועדים מרכזיים: ראש השנה ופסח, אך בזכות אתר האינטרנט של הארגון, המכירות נמשכות כל השנה, וניתן לרכוש את מוצריהם בכל עת עם משלוח עד הבית.
הארגון בקנדה.
הסניף הראשון בקנדה נפתח במקביל לפתיחת הסניף בארצות הברית בטורונטו, אונטריו.
המעגל ההרמנויטי
המעגל ההרמנויטי, או המעגל הפרשני, (The Hermeneutic Circle) הוא מושג בתורת הפרשנות. המעגל ההרמנויטי מבקש להתמודד עם פרדוקס שנוגע להבנה של מקור היסטורי, טקסטואלי או אחר. השאלה המרכזית היא: כיצד בדיוק נודע לי משהו חדש וחיצוני שלא ידעתי קודם בעצמי? המעגל מבקש לתאר את תהליך הבנתו הפרשנית של טקסט. מצד אחד, הבנה של טקסט שלם נשענת על הבנת החלקים השונים המרכיבים אותו. מצד שני, הבנה של כל חלק בטקסט נעזרת בהבנת כוונתו של הטקסט השלם. הנחת המוצא של הטיעון הזה היא שלא ניתן להבין טקסט שלם ללא הבנת חלקיו, אך גם להפך: לא ניתן להבין את חלקי הטקסט ללא הבנת הטקסט השלם. מצב זה בעייתי, שכן הוא מעגלי, שהרי כל שלב מניח את קיומו מראש של השלב האחר. אך אם כך, כיצד בכלל מתבצע תהליך ה'הבנה' של הטקסט?
לחלופין, כוונת ה'מעגל הפרשני' היא להדגיש את הטענה ולפיה מובנו של הטקסט חייב להימצא מחוצה לו ולא בתוכו: אם בהקשרו הרחב יותר של הטקסט עצמו: ההקשר התרבותי, ההיסטורי והספרותי שבמסגרתו הוא נכתב או נקרא, או בהנחותיו או ידיעותיו המוקדמות של הפרשן המבין את הטקסט.
תפיסתו ההרמנויטית של שליירמכר.
על פי תפיסתו ההרמנויטית של פרידריך שליירמכר, חיונית כאן הבנתו הסובייקטיבית של הפרשן כדי לתאר ולאפיין מהו תהליך פרשני. לתפיסתו, רק 'הבנה' פנימית כזו מאפשרת לו לפרש את הטקסט החיצוני העומד מולו. במילים אחרות, ההבנה של הפרשן איננה תוצאה של הטקסט החיצוני לבדו, אלא חיבור בינו לבין רקע של ידע אישי מוקדם יותר: ידיעת ההקשר ההיסטורי והפסיכולוגי של כותב הטקסט היא זו המאפשרת לפרשן לפענח את הטקסט.
המעגל ההרמנויטי על פי היידיגר וגדמר.
הפילוסוף הגרמני מרטין היידיגר פיתח (בשנת 1927) את מושג המעגל ההרמנויטי כדי לתאר את המכלול כמציאות הנשענת על הניסיון היומיומי של קיום הפרטים בחווייתו של היחיד. וכך, עצם מושג ההבנה האנושית תואר כהשענות על מבנים-קודמים ו'פנימיים' יותר של הבנה, ורק אלה מאפשרים לאדם לפענח (באופן ראשוני) תופעות חיצוניות בהן הוא נתקל.
אצל היידגר ההרמנויטיות מתבטאת בפרשנות הקיומית של העתיד מתוך העבר ושל העתיד את העבר. כך לדוגמה כאשר אני קורא טקסט אני כבר מגיע מראש עם פרשנות קיומית מסוימת אל הטקסט, אותה אני "משליך-קדימה" לעתיד ומבין את הטקסט לאור הציפייה הקיומית שלי ממנו. ועל אותו המשקל, כאשר קוראים את הטקסט, הטקסט פועל באופן כזה שאני נאלץ לשנות את הפרשנות הקיומית הראשונית. הטקסט, בתור מה "שכבר היה" משפיע על ההבנה את מה "שעוד לא" ובתור מה "שעוד לא" משפיע על הבנתי את "שכבר היה".
הדיון ב'מעגל ההרמנויטי' זכה לפיתוח ודיון חדש אצל תלמידו של היידגר, הנס גאורג גדמר, והגיע לשיאו ב"תאוריה הביקורתית" של שנות ה-60. בשעה שהיידיגר תיאר את ההבנה כתהליך פנימי בנפשו של היחיד, כלומר כזה הנשען על ידע פנימי א-פריורי מוקדם מראש, בא גדמר והציג מודל חלופי, הטוען להיווצרותו של מידע חדש. לדברי גדמר אמנם המידע על המכלול מגיע אלי באמצעות איסוף הפרטים השונים המצטרפים לכדי מכלול שלם, אבל זוהי הבנה שיתופית בין אישים שונים המנהלים ביניהם שיח פרשני של חילופי מידע והשוואה. שיח שיתופי כזה יוצר הסכמות משותפות על מילים מוסכמות, ואלה מתארות 'מכלול' חדש. דונלד שון דיבר על מעגל הרמנויטי שעיקרו 'שיחה' שכזו בין הפרשן לבין הסיטואציה, שיחה המולידה מידע חדש.
הגנה מודרנית
ההגנה המודרנית (ידועה גם כהגנת רובטס) היא פתיחת שחמט שבה השחור מאפשר ללבן לכבוש את המרכז עם הרגלים: ה4 ו-ד4 ואז מתחיל לתקוף ולערער את המרכז מבלי לנסות לכבוש אותו בעצמו. אנציקלופדיית פתיחות שחמט (ECO) מסמנת פתיחה זו בקודים A40 ו-B06. במהלך השנים השתמשו בפתיחה זו בעיקר רבי אמן בריטים כמו נייג'ל דייוויס וקולין מקנאב. אחד המשחקים המפורסמים ביותר שבו נעשה שימוש בהגנה המודרנית הוא לובומיר קבלק נגד דאנקן סאטלס במסגרת אולימפיאדת השחמט 1974 אשר נערכה בעיר ניס שבצרפת.
וריאציות עיקריות.
המהלך האופייני להגנה מודרנית הוא:
כאשר 2 האפשרויות המרכזיות של מהלך זה הן:
עבור אפשרות 2 - אם הלבן ממשיך עם 7. ז4, השחור יכול להגיב עם:
וריאציות משניות.
וריאציות אלו עוסקות במקרים בהם המהלך השני של הלבן איננו 2. ד4:
2. פ-ו3.
תגובות השחור הן:
2. .. ג5 (מעבר להגנה סיציליאנית)
3. .. ר-ז7
2. ג4.
תגובת השחור היא:
2. .. ר-ז7
2. פ-ג3.
תגובות השחור הן:
2. .. ג5 (מעבר להגנה סיציליאנית)
3. .. ר-ז7
הצעת פישר: 3. ח4!?
בובי פישר הציע את המהלך 3. ח4!? כניסיון לא שגרתי נגד 1. .. ז6 2. ד4 ר-ז7, כחלק מניתוח משחקו נגד פאל בנקו (בפועל במשחק עצמו, פישר שיחק 3. פ-ג3). הרעיון הוא לפתוח את צד המלך השחור על ידי ח4 או ח5 מלווה ב-ח:ז6 (...ז:ח5 יחליש מאוד את הכיסוי על המלך השחור).
תגובות לבן לא שגרתיות.
הגמישות והקשיחות של ההגנה המודרנית יכולה לעורר כמה תגובות אגרסיביות מאוד על ידי הלבן, אחת מהן היא ההתקפה בעלת השם הגס, ישבן הקוף. הרצף האופייני להתקפה זו הוא:
(גרסה מעודנת יותר היא ישבן הקוף הנדחה, שבו הלבן משחק את המהלכים ר-ג4 ו- מה-ו3 רק לאחר פיתוח פרש המלכה).
תגובות לא שגרתיות נוספות יכולות להגיע לאחר 1. ה4 ז6. אחת מהן היא הגנת ההיפופוטם אשר מאופיינת במהלכים הבאים:
הגנה נוספת היא ההגנה הנורווגית (הידועה גם כהגנת הים הצפוני), אשר מתחילה במהלכים:
אם הלבן ממשיך ב-4. ז4, השחור מסיג את הפרש עם 4. .. פ-ז7. לחלופין, אם הלבן מגיב ב-4. ר-ה2, אזי השחור יכול להסיג את הפרש או להקריב חייל (גמביט) עם 4. .. ד6!?. אם הלבן משחק 3. פ-ג3 במקום 3. ה5, השחור יכול לעבור להגנת פירץ עם 3. .. ד6 או להמשיך בצורה לא אופנתית עם 3. ..ד5!?.
שיטת אברבקה.
שיטת אברבקה עבור הגנה מודרנית מאופיינת באחת מ-2 האפשרויות הבאות (המסתיימות בתוצאה זהה):