הביקורת של קרל מרקס במסגרת הכלכלה הפוליטית וניתוחיו המרקסיסטים עוקבים אחרי אופן הייצור הקפיטליסטי בהתייחסות למערכות לארגון הייצור וההפצה בחברה קפיטליסטית. עשיית כסף פרטית בצורות שונות (השכרה, בנקאות, סחר סוחר, ייצור למטרות רווח וכן הלאה) קדמה להתפתחות של דרך הייצור הקפיטליסטית ככזו. אופן הייצור הקפיטליסטי התקין, שהתבסס על עבודת שכר ובעלות פרטית על אמצעי הייצור ועל הטכנולוגיה התעשייתית, החל לצמוח במהירות במערב אירופה החל מהמהפכה התעשייתית, שהשתרעה אחר כך לרוב העולם.
אופן הייצור הקפיטליסטי מאופיין בבעלות פרטית על אמצעי הייצור, מיצוי עודף הערך על ידי מעמד הבעלים לצורך צבירת הון, עבודה מבוססת שכר, ולפחות בכל הקשור לסחורות - היותה מבוססת שוק .
תקציר.
" אופן הייצור " (גרמנית: "Produktionsweise" ) פירושו פשוט "דרך הייצור הייחודית", שניתן להגדיר אותה במונחים של אופן ההתארגנות החברתית שלה ובאילו סוגים של טכנולוגיות וכלים משתמשים. תחת הייצור הקפיטליסטי:
מצב הייצור הקפיטליסטי יכול להתקיים בתוך חברות עם שונות במערכות פוליטיות (למשל דמוקרטיה ליברלית, חברתית ודמוקרטיה, פאשיזם, מדינה קומוניסטית לבין הצאריזם ) ולצד שונים מבנים חברתיים כגון שבטי, את שיטת הקסטות, גידול חקלאי מבוסס בחברת איכר, עירוני תעשייתי בחברה ו -פוסט תעשייתי.
אף על פי שהקפיטליזם היה קיים בצורה של פעילות סוחרים, בנקאות, השכרת קרקעות וייצור בקנה מידה קטן בשלבים קודמים של ההיסטוריה, זה היה בדרך כלל במסגרת פעילות מינורית יחסית ומשנית לצורות הדומיננטיות של ארגון וייצור חברתיים עם מערכת הרכוש השלטת.
הגדרת קריטריונים מבניים.
מרקס מעולם לא סיפק הגדרה מלאה של אופן הייצור הקפיטליסטי כתמצית קצרה, אם כי בכתבי ידו הוא ניסה לעיתים.
במובן מסוים זוהי היצירה של מרקס, "הקפיטל" (1867–1894; לעיתים ידועה בכינויה הגרמני, "Das Kapital" ), כשלם המספק את "ההגדרה" שלו לאופן הייצור הקפיטליסטי. עם זאת, ניתן לסכם את המאפיינים העיקריים המגדירים את אופן הייצור הקפיטליסטי כדלקמן:
בבחינת ביטויים מסוימים של אופן הייצור הקפיטליסטי באזורים ובתקופות מסוימות, ניתן למצוא חריגים לקריטריונים המגדירים העיקריים הללו, אך החריגים מוכיחים את הכלל במובן זה שעם הזמן הנסיבות החריגות נוטות להיעלם.
דיהוו FX212 סופר קרוזר
דייהו טיקו
דייהו טיקו (באנגלית: Daewoo Tico) היא מכונית סופרמיני מתוצרת 4 חברות: יצרנית הרכב דייהו - Daewoo Motors אשר יוצרה בין השנים 1991–2000 בדרום קוריאה, יצרנית הרכב הרומנית Automobile Craiova (קרויה משנת 1997 "Daewoo Automobile Romania") אשר יוצרה בין השנים 1998–2001 ברומניה, יצרנית הרכב הפולנית Fabryka Samochodów Osobowych אשר יוצרה בין השנים 1996–2001 בפולין, ויצרנית הרכב האוזבקיסטנית Uz-DaewooAuto אשר יוצרה בין השנים 1996–2001 באוזבקיסטן.
חברת האם היה תאגיד וקונצרן הרכב דייהו.
יחסי סומליה–שווייץ
יחסי סומליה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית של סומליה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה.
בין הרפובליקה הפדרלית של סומליה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ של שווייץ, סומליה היא אחת מהמדינות המועדפות בקרן אפריקה לשיתופי פעולה. שווייץ הכירה לראשונה בעצמאותה של סומליה מהממלכה המאוחדת ואיטליה מיד לאחר שזכתה בה - 1 ביולי 1960. שווייץ מעורבת במיזמי פיתוח במדינה ומספקת סיוע הומניטרי.
בסומליה מתקיים תהליך של הקמה מחדש של המדינה לאחר עשרים שנים של לחימה במלחמת האזרחים בסומליה (שלפי רבים תמה ב-2006). שווייץ מעמיקה את היחסים שלה עם סומליה ומינתה לה שגריר היושב בשגרירות שווייץ בניירובי. שווייץ עובדת עם הממשל הפדרלי הסומלי במוגדישו ותומכת גם בשכנותיה של סומליה. סוכניות האומות המאוחדות, ארגונים לא ממשלתיים וארגונים אזוריים כמו האיחוד האפריקאי הם פרטנרים של שווייץ במעורבותה בסומליה.
הסיוע ההומניטרי של שווייץ עזר לסומלים רבים שסבלו. שווייץ תומכת בתהליך בניית השלום במדינה.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2015 התגוררו בסומליה עשרים אזרחים שווייצרים, מהם אחד הוא בעל אזרחות כפולה - דרכון סומלי ודרכון שווייצרי.
קרחון צ'מברלין (גרינלנד)
קרחון צ'מברלין (באנגלית: Chamberlin Glacier) הוא קרחון בצפון-מערב גרינלנד.
הקרחון ממוקם מצפון לבסיס האוויר ת'ול.
הקרחון הוא אחד מארבעת הקרחונים הגדולים המזינים את פיורד וולסטנהולם; (הקרחונים האחרים הם: קרחון סולסברי, קרחון קנוד ראסמוסן, וקרחון האראלד מולטקה).
קרחון צ'מברלין הוא הארוך מבין ארבעת הקרחונים - אורכו של קרחון צ'מברלין הוא כ-8 קילומטרים, ורוחבו הוא כ-800 מטרים.
לקריאה נוספת.
• Steven J. Mock, Fluctuations of the terminus of the Moltke Glacier, Cold Regions Research and Engineering Laboratory (U.S.), P 2
• Greenland Ecosystem Monitoring, ANNUAL REPORT CARDS 2018
גבעת מקלאוד (אנטארקטיקה)
גבעת מקלאוד (באנגלית: McLeod Hill) היא גבעה עגולה, מכוסה קרח, בחלק הדרומי של מישור המימונט, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
גובהה של הגבעה 1,790 מטרים מעל פני הים.
הגבעה נמצאת כ־2 קילומטרים מזרחית למוצאו של קרחון נורת'איסט.
היסטוריה.
גילוי הגבעה.
הגבעה מופתה באופן חלקי בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם.
הגבעה מופתה שנית על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית בין השנים 1939–1941.
הגבעה מופתה בשנת 1946 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
מקור השם.
הגבעה נקראת על שמו של קנת' א. מקלאוד (Kenneth A. McLeod), תצפיתן מטאורולוגי שהיה חלק מצוות סקר שטחי חסות איי פוקלנד, וביולי - דצמבר 1947 שהא עם אנשי משלחת החקר האנטארקטית רון בתחנה המטאורולוגית, המצוייה כ-2 קילומטרים מזרחית לגבעה זו.
העיר העתיקה של צפת
העיר העתיקה בצפת היא האזור העירוני העתיק ביותר בצפת, הבנוי מסביב להר צפת. ישנם ממצאים המעידים על קיומו של יישוב כנעני בעיר העתיקה עוד בתקופת הברונזה התיכונה (סביבות 1500–2000 לפני הספירה). ההתיישבות היהודית במאה ה-16 נחשבת לתור הזהב של המקום, ובאזור זה התמקדה פעילות היישוב היהודי עד הקמת מדינת ישראל ב-1948. החל מאמצע המאה ה-17 ועד אותה שנה, היה המקום מחולק לשני רבעים: הרובע היהודי (היה נקרא בפי הערבים: חארת אל-יהוד - حارة اليهود והיה אף הוא מחולק לשני רבעים: רובע החסידים ורובע המקובלים, כיום ידוע גם כרובע בתי הכנסת, בשל שלושים ושניים בתי הכנסת הממוקמים בו) והרובע הערבי.
היסטוריה.
תקופת הברונזה ועד למאה ה-16.
הזמן הקדום ביותר לגביו נמצאו ממצאים המעידים על קיומו של יישוב כנעני בעיר העתיקה בצפת הוא תקופת הברונזה התיכונה, תקופה המתוארכת בשנים 2,000–1,500 לפנה"ס. הממצאים נמצאו בספטמבר 2012, בחפירות שבצעה רשות העתיקות במדרון המזרחי של מצודת צפת ובהן נתגלו שרידי כלי חרס מתקופות הברונזה התיכונה, הברזל (המאה ה-8 לפנה"ס), הרומית המאוחרת והתקופה הממלוכית. ממצא נוסף התגלה בכתובת בנייה ששולבה במסגד אל ג'כאנדר (אסכנאדר), המרוחק 150 מטר צפונית למיקום החפירה, והיא מיוחסת למושל צפת האמיר סיף א-דין בכתמור אלג'וכנדאר אל-מנצור אל-אשרפי, שמשל בצפת בשנים 1309–1311 ובנה מה מבנים רבים.
מצודת-צפת עצמה - מצודה עתיקת יומין הממוקמת בראש העיר העתיקה - הוקמה על-פי הערכת רשות העתיקות במאה ה-12 על ידי הצלבנים, חודשה והורחבה על ידי הממלוכים במאה ה-14 והייתה למצודה הגדולה ביותר במזרח התיכון באותה תקופה. יש הטוענים שמקורה של המצודה עתיק עוד יותר והיא נבנתה בזמן המרד הגדול של היהודים ברומאים (המאה ה-1), אז החליט יוסף בן מתתיהו לבנות מספר מבצרים במקומות אסטרטגיים בגליל העליון והתחתון. בחיבורו מתאר יוסף את בניית המבצרים ומספר כי הוא ביצר את "סלע עכברה, את ספף ואת ימנית ואת מירון". על פי הערכת היסטוריונים, "ספף" היא מצודת צפת. עם זאת, עיקר בניית מצודת צפת נעשה בתקופת הצלבנים.
לאחר כיבושה של ארץ ישראל מידי המוסלמים ב-1099, הקימו בה הצלבנים שורה של מבצרים ומצודות במטרה לבסס את מעמדם ושלטונם בארץ. בגליל, הם החליטו לבנות מצודה בעיר המרכזית צפת, אותה כינו "מפתח הגליל". ב-1140 הורחבה המצודה באופן משמעותי בהוראתו של מלך ירושלים פֿוּלְק החמישי מאַנז'וּ, ונוספו בה מבצרים ועמדות קרב. ב-1168 מסר מלך ירושלים אמלריק את המצודה לידי מסדר הטמפלרים אשר הוסיפו לבצרה, זאת כחלק ממטלתם להגן על הממלכה הצלבנית, אלא ששליטתם במקום לא ארכה זמן רב.
ב-1179 נפלה צפת בידי כוחות המוסלמים בפיקודו של צלאח א-דין. מיד עם כיבוש העיר, נסו הטמפלרים לעבר המצודה וקיוו לתפוס בה מחסה, אך לאחר חמשת ימי מצור שערכו המוסלמים סביבה ונפילת המגדל הראשי במצודה בעקבות הוראתו של צלאח א-דין לכרות מנהרה מתחת למגדל הראשי במצודה ולגרום לקריסתה, פרצו כוחות המוסלמים למצודה, כבשוה ופירקוה לחלוטין. עם-זאת, שלטון המוסלמים בצפת לא החזיק זמן רב, וזמן מועט לאחר מכן חזרה העיר לידי הצלבנים שהחלו לשחזר ולבנות מחדש את המצודה. ב-1188, הושמד הצבא הצלבני על ידי צלאח א-דין בקרב קרני חיטין, והמצודה חזרה לשליטת המוסלמים. א-דין פיקד באופן אישי על המצור שהביא לכיבושה. מצור זה הסתיים רק לאחר כחמישה שבועות ובסופו נכנעו הצלבנים.