טענה מרכזית נוספת שנטענה היא כי החוק אינו מבחין בין מסתננים שהם מהגרי עבודה, מסתננים שהם פליטים, מסתננים על רקע פלילי ומסתננים על רקע ביטחוני. נציגי ארגונים שונים וכמה מחברי הכנסת סברו שיש לעגן בחוק את מחויבויותיה של ישראל לפי האמנה בדבר מעמדם של פליטים, כדי להבטיח שלא יהיה בחוק כדי לפגוע בפליטים. עמדת הממשלה בעניין זה הייתה כי מעמדו של כל מסתנן מתברר בהליך מסודר, וכי מי שמוכר כפליט אינו צפוי למאסר או גירוש. הוועדה קיבלה את עמדת הממשלה בסוגיה זו.
טענה נוספת שנשמעה נגד החוק התייחסה לתקופה הממושכת שניתן להחזיק בה במשמורת את המסתננים. לפי החוק, פרט למקרים הומניטריים שבחלקם מנויים בו, רק לאחר שהמסתנן מוחזק במשמורת שלוש שנים רשאי ממונה ביקורת הגבולות לשקול לשחררו. בסעיף נוסף נקבע כי אם הוגשה לממונה ביקורת הגבולות חוות דעת מאת גורמי הביטחון המוסמכים שלפיה במדינת מושבו או באזור מגוריו של המסתנן מתבצעת פעילות העלולה לסכן את ביטחון מדינת ישראל או אזרחיה, לא ניתן יהיה לשחררו גם בתום שלוש שנים, אלא בהתקיים נסיבות הומניטריות מיוחדות. ארגוני זכויות האדם וחברי כנסת מהשמאל טענו כי החזקת אדם לתקופה כל כך ממושכת (שלמעשה אינה מוגבלת בזמן) ללא משפט מהווה פגיעה בלתי מידתית בזכות לחירות המעוגנת ב. עמדת הממשלה בהקשר זה הייתה כי ההסתננות הפכה למכת מדינה, ויש לנקוט צעדים חריפים כדי להתמודד עמה, במטרה להרתיע מסתננים נוספים. גם בסוגיה זו קיבלה הוועדה את עמדת הממשלה.
מנגד, כמה מחברי הכנסת טענו שהחוק אינו מחמיר דיו, וכי עליו להתייחס גם להיבט של החמרת הקנסות נגד מעסיקים. עמדת הממשלה, שהתקבלה בוועדה, הייתה כי היבטים אלה יש להסדיר בחקיקה נפרדת, שנדונה בוועדת חוקה, חוק ומשפט. כן נטען נגד החוק כי הוא מניעתי בעיקרו, ואינו נותן פתרון לכ-50 אלף המסתננים שכבר נמצאים בישראל.
התיקון אושר ב-9 בינואר 2012, ברוב של 37 מול 8.
הוראות התיקון.
תיקון החוק כולל סעיפים שתוקנו באופן קבוע וסעיפים שנקבעו כהוראת שעה לשלוש שנים.
שלושה תיקונים עיקריים נקבעו כהוראת קבע. תיקון ראשון שינה את הגדרת מסתנן, כך שלא תהיה תלויה עוד בכך שהמסתנן היה אזרח או תושב של מדינה ערבית מסוימת, או שביקר בה. ההגדרה החדשה קובעת כי מסתנן הוא "מי שאינו תושב כמשמעותו , שנכנס לישראל שלא דרך תחנת גבול שקבע שר הפנים לפי ". תיקון שני ביטל את מערכת בתי הדין הצבאיים לענייני הסתננות, שממילא לא היו פעילים זה עשרות שנים. ההיבטים הפליליים של החוק נדונים, לפיכך, בפני מערכת המשפט האזרחית הרגילה. תיקון שלישי ניתק את הזיקה של החוק להכרזה על מצב חירום. פירושו של דבר שהחוק יעמוד בתוקפו גם אם הכנסת תכריז על ביטול מצב החירום או שלא תשוב ותכריז על מצב חירום לתקופה נוספת.
התיקון העיקרי בחוק, שעניינו ההליכים המינהליים לטיפול במסתננים והחזקתם במשמורת, נקבע כהוראת שעה לשלוש שנים (עד ראשית 2015), כדי לבחון את השפעתו על התופעה במהלך תקופה זו. לפי ההליך שנקבע, סמכותו של שר הביטחון להוציא צו גירוש למסתנן תותנה בבחינת נסיבותיו האישיות של המסתנן ומדינת היעד לגירושו, ובכך שלא ניתנה לו אשרת שהייה בישראל. עד לגירוש, ניתן יהיה להחזיק את המסתנן במשמורת, ולממונה ביקורת הגבולות תהיה הסמכות להורות על שחרורו בערובה בנסיבות הקבועות בחוק:
בתוך כך, קובע החוק נסיבות שבהתקיימן אין הוא רשאי להורות על שחרורו של המסתנן (למעט מסתנן שהחזקתו במשמורת עלולה לסכן את בריאותו, או מסתנן שהוא קטין שאינו מלווה): אם גירושו נמנע או מתעכב בשל חוסר שיתוף פעולה מצדו, אם יש בשחרורו כדי לסכן את ביטחון המדינה, את שלום הציבור או את בריאות הציבור, או אם גורמי הביטחון המוסמכים קבעו כי במדינת מושבו או באזור מגוריו מתבצעת פעילות העלולה לסכן את ביטחון מדינת ישראל או אזרחיה.
החוק מסמיך את שר המשפטים למנות בית דין לביקורת משמורת של מסתננים, מקרב שופטי בתי הדין לביקורת משמורת, שבסמכותו יהיה לאשר את החלטת ממונה ביקורת הגבולות להחזיק את המסתנן במשמורת, או להורות על שחרורו בערובה, באותן נסיבות ומגבלות הקבועות לגבי ממונה ביקורת הגבולות. על החלטת בית הדין ניתן לערער בפני בית משפט לעניינים מינהליים.
עתירה לבג"ץ.
באוקטובר 2012 עתרו לבג"ץ חמישה מסתננים וחמישה ארגוני סיוע, בדרישה לבטל את הוראת השעה. לעתירה הצטרפה נציבות האו"ם לפליטים במעמד של ידיד בית המשפט. במרץ 2013 החל בג"ץ לדון בעתירה, והוציא צו על תנאי המורה למדינה לנמק מדוע לא תבוטל הוראת השעה. ב-16 בספטמבר 2013 קבע הרכב של 9 שופטים בראשות הנשיא אשר גרוניס פה אחד שסעיף 30א לחוק, המאפשר להחזיק במשמורת במשך שלוש שנים מסתנן שהוצא נגדו צו גירוש, אינו חוקתי, ופסל אותו.
תיקון מס' 4 והוראת שעה (2013).
ב-10 בדצמבר 2013 אישרה הכנסת ברוב של 30 נגד 15 הצעת חוק של ממשלת ישראל השלושים ושלוש שמהווה גרסה מרוככת יותר של תיקון מס' 3 מ-2012. במסגרת התיקון, ניתן להחזיק מסתננים במשמורת לשנה, ואפשרות זו חלה אך ורק על מסתננים שנכנסו לישראל החל מיום תחילתו של התיקון. עוד נקבע בתיקון שמסתנן שיש קושי בגירושו (בעיקר אזרחי אריתראה וסודאן) ניתן להחזיק במתקן שהיה ובו תנאי מחיה בסיסיים (כגון מזון, שירותי רווחה ובריאות), ובמקרה זה הוא לא יהיה רשאי לעבוד: אפשרות זו חלה גם על המסתננים הוותיקים יותר בארץ.
בהתאם לתיקון זה הוקם מתקן חולות בנגב. נגד חוקתיות התיקון הוגשה עתירה לבג"ץ וב-22 בספטמבר קבע בג"ץ כי גם תיקון זה אינו חוקתי וביטל חלק עיקרי ממנו.
הוראת שעה (2014).
בעקבות פסיקת בג"ץ אישרה הכנסת ב-8 בדצמבר 2014 הוראת שעה נוספת, שבאה להתמודד עם הליקויים שמצא בג"ץ בחקיקה הקודמת. גם נגד חקיקה זו הוגשה עתירה לבג"ץ, ונפסק כי: "בכפוף לפרשנות המוצעת צולחות הוראות החוק את מבחן החוקתיות, פרט להוראותיהם של סעיפים 32ד (א) ו-32כא – הקובעים את התקופה המרבית להחזקה במרכז השהייה – שדינם בטלות. על-פי הכרעת שופטי הרוב, תושעה הכרזת הבטלות לגבי סעיפים אלה למשך שישה חודשים. במשך תקופה זו תעמוד התקופה המרבית להחזקה במרכז השהייה הנקובה בסעיפים אלה על שנים-עשר חודשים. שוהים השוהים במרכז השהייה ביום מתן פסק דין זה שנים-עשר חודשים או יותר, ישוחררו ממנו לאלתר".
הוראת שעה בדבר הגבלת הוצאת רכוש מישראל.
ביוני 2013 אישרה הכנסת הוראת שעה נוספת, לפיה החל מ-11 בספטמבר 2013 ועד לתום הוראת השעה הקודמת, יוכל מסתנן להוציא את רכושו מישראל רק בעת עזיבתו את המדינה. בדברי ההסבר להצעת החוק נאמר: "החוק המוצע נועד לסייע בהתמודדות עם תופעת ההסתננות לישראל, באמצעות קביעת איסור פלילי על הוצאת כספי מסתנן מישראל, שמטרתו להביא להקטנת הכדאיות הכלכלית שבהסתננות ועל ידי כך לצמצם את התמריץ להסתננות לישראל, וכן לעודד מסתננים לצאת מישראל."
קריית אליעזר (חיפה)
קיק אס
קיק אס (באנגלית: Kick-Ass) הוא סרט גיבורי על וקומדיה שחורה המבוסס על קומיקס באותו שם מאת מארק מילר וג'ון רומיטה ג'וניור. הסרט בוים על ידי מתיו ווהן, שהפיק את הסרט יחד עם השחקן בראד פיט, וכתב את התסריט עם ג'יין גולדמן.
הסרט מספר את סיפורו של נער רגיל ושמו דייב ליזווסקי, היוצא להיות גיבור בחיים האמיתיים, וקורא לעצמו "קיק אס". דייב נקלע למאבק גדול יותר כאשר הוא פוגש את "ביג דדי", שוטר לשעבר.
ב-2013 יצא סרט ההמשך: קיק אס 2.
ביקורות והכנסות.
רוב הביקורות על הסרט היו חיוביות, אך נמתחה ביקורת על האלימות הפיזית והמילולית בסרט, ובמיוחד על דמותה של "היט גרל" שהוצגה כילדה קטנה ההורגת בני אדם. הסרט הגיע למקום הראשון של שוברי הקופות בארצות הברית. נכון ל-24 ביולי 2010 הסרט הכניס כ-48,071,303 דולר בארצות הברית וכ-47,960,570 דולר בחו"ל. בנוסף הכנסות הסרט ממכירות ה-DVD היו כ-17.6 מיליון דולר מה שמסכם את הכנסותיו בכ-113,643,570 דולר.
דיימנד'Z (אלבום)
"דיימנד'Z" (באנגלית: "Diamond'z") הוא אלבום הבכורה של להקת הבנות הישראלית דיימונד'ז, שיצא למכירה בשנת 2005. שם האלבום הוא למעשה שם הלהקה המקורי, לפני ששונה ב־2007. זה אלבומן היחיד באורך מלא, ולאחריו הוציאו שלושה סינגלים אינדיבידואליים בטרם פירוקן.
למרות היותו אלבום בודד, הוא עורר הדים ממגוון סיבות: ההתייחסות התקשורתית אליו ואל הדיימונד'ז, בשל מוצאן הסוציו-אקונומי של חברות הלהקה, וכן בגלל העובדה כי שיריו הפכו ללהיטי פופ בזמנם, על אף חוסר תמיכת תחנת הרדיו הגדולה ביותר בישראל, "גלגלצ".
רקע כללי.
האלבום הוקלט לאורך שנת 2004, והקלטותיו תמו זמן קצר לפני הפצתו בינואר 2005. את האלבום הקליטו ארבע חברות הלהקה: סיון אלבז, הילה הלוי, הילה עם-שלם ולימור סחייק.
זהו אלבום פופ בעל השפעות של מוזיקת פאנק. רוב שיריו עוסקים באהבה וזוגיות, מספר שירים הם בעלי תכנים פמיניסטיים העוסקים גם בעידוד נשים, כדוגמת "לא זה לא", "אהבה מטורפת" ו"כמו נחש".
בראיונות שונים שהעניקו, חברות הלהקה אמרו כי חלק משירי האלבום הם הומאז' ללהיטי פופ ידועים: "לא זה לא" הפמיניסטי נפתח בקריאת "קדימה בנות!", כמו השורה ב- ""Express Yourself" של זמרת הפופ מדונה, מאלבומה "Like a Prayer"; הוא נוצר בהשראת להיט אחר של מדונה: "Vogue"". "תעתועים" הוא שיר מחווה ללהיטים ""Beat It" ו-"Thriller" של זמר הפופ מייקל ג'קסון, המופיעים באלבומו הנמכר ביותר, "Thriller"".