הספר מהווה עיבוד של דרשותיו של רבי משה והוא מחולק לשני חלקים: מצוות עשה ומצוות לא תעשה. הרמב"ם היווה מקור מרכזי עבור רבי משה בכותבו את ספרו. דברי הרמב"ם מצוטטים כמעט בכל עמוד מעמודי הספר אם כי לאו דווקא באזכור שמו של הרמב"ם לצדם. כמו כן מוזכרים בספר דברי חז"ל ודברי הראשונים מצרפת ואשכנז.
מטרת החיבור.
רבי משה כותב בהקדמה לחיבורו שהרבה אנשים ביקשו ממנו לכתוב יסודות לתרי"ג מצוות. לאחר שסירב מספר פעמים ראה מראה בחלום, וכך הוא מתאר:
רבי משה מוסיף עוד בהקדמה שהוא כתב את הספר כדי לתת כלי עזר לרוצים לקיים את מצות תלמוד תורה בשלמות.
פירושים על הספר.
פירושים רבים נכתבו על ספר זה, ביניהם הערות של רבי אייזיק שטיין, ופירושיהם של הרב אליהו מזרחי ומהרש"ל, וכן הספר "ברית משה" שנכתב על יד רבי משה חיים בן רבי אברהם אהרן.
הספר המפורסם ביותר שנכתב על "ספר מצוות גדול" הוא ספר מצוות קטן שנכתב על ידי רבי יצחק מקורביל כקיצור של הספר, עם הגהות של רבנו פרץ שנדפסו איתו ואף התערבבו במקרים רבים עם גוף דבריו, וכן עם הגהות נרחבות מאת רבי משה מציריך המכונות הסמ"ק מצוריך.
קיצור ספר מצוות גדול מאת רבי אפרים בן אברהם, נדפס על ידי יהושע הורביץ בקובץ על יד תשס"ד, וכספר נפרד בהוצאת מאגנס, וכן קיצור סמ"ג אשר יצא לאור על ידי סבסטיאן מינסטר יש אומרים שהוא גם מחברו ויש אומרים שהוא רק המוציא לאור, ומחבר אלמוני או רבי אברהם סבע.
גסטון סלווטורה
גסטון סלווטורה (Gaston Salvatore) היה סופר צ'יליאני בגרמנית.
חייו.
גסטון סלווטורה הוא צאצא של משפחה איטלקית בצ'ילה, הוא אחיין של סלבדור איינדה. אחרי שלמד בצ'ילה משפטים, היגר בשנת 1965 לגרמניה. הוא למד סוציולוגיה ומדע המדינה בברלין והיה פעיל כחבר קרוב של רודי דוצ'קה בתנועת הסטודנטים של שנות ה-60 של המאה ה-20. מאז 1969 הוא חי באיטליה. סלווטורה קיבל מספר פרסים ספרותיים על יצירותיו.
מחלקת מבצעים
אזור תעשייה ניצני שלום
אזור התעשייה ניצני שלום (נקרא גם 'אזור תעשייה מסילה') הוא אזור תעשייה הממוקם בין כביש 6 לעיר טולכרם, בסמוך למחלף ניצני עוז, ובצמידות לגדר ההפרדה. אזור התעשייה הוקם בשנת 1985 ועובדים בו כ-600 פועלים פלסטינים במפעלים ישראלים.
אזור התעשייה נמצא ממזרח לגדר ההפרדה ולקו הירוק וגדר נוספת מפרידה בינו לבין העיר טול כרם. למתחם כניסה ממערב המיועדת לישראלים, וכניסה ממזרח המיועדת לפלסטינים.
כבשאר שטחי יהודה ושומרון, חוקי העבודה של ישראל אינם חלים במקום (אלא אם הוסכם אחרת, במפורש או במשתמע). פועלים פלסטינים שעבדו במקום התלוננו על תנאי עבודה גרועים, שכר מתחת לשכר המינימום, רשלנות מצד המעסיקים שמובילה לתאונות עבודה והזנחה של נפגעי תאונות עבודה.
בתחילת אירועי האינתיפאדה השנייה נשרף כליל אזור התעשייה, אך שוקם לאחר מכן. באוגוסט 2002 נרצח במקום עובד ישראלי ממושב עולש שעבד באזור התעשייה. באפריל 2008 נרצחו קצין הביטחון של אזור התעשייה ומאבטח נוסף בפיגוע ירי.
בראשית העשור השני של המאה ה־21 הועבר שטח אזור התעשייה לתחומה המוניציפלי של מועצה אזורית שומרון בצו אלוף. עם זאת, המועצה אינה מספקת שירותים מוניציפליים במקום ואינה גובה ארנונה.
בשטח מתחם אזור התעשייה שוכנים שרידי מבני תחנת הרכבת טול כרם, שפעלה ממלחמת העולם הראשונה ועד 1948, והייתה נקודת מעבר בין מסילת השומרון למסילה המזרחית (שפעלו ברוחב פסים שונים).
מנואל דה פדרולו
מנואל דה פדרולו אי מולינה (בקטלאנית: Manuel de Pedrolo i Molina; 1 באפריל 1918 – 26 ביוני 1990) היה סופר, משורר, מחזאי ומתרגם קטלאני.
היה ידוע בעיקר ככותב רומנים, אבל כתב גם מחזות, שירים ומאמרי הגות בסגנונות שונים – ריאליזם, מדע בדיוני, תיאטרון האבסורד ואחרים. כתב בשפה הקטלאנית למרות המגבלות שהוטלו על השפה בתקופת הדיקטטורה של פרנסיסקו פרנקו והביע הזדהות עם תנועות השמאל שתמכו בעצמאות קטלוניה.
ביוגרפיה.
פדרולו נולד בשנת 1918 בעיירה ארניו (l'Aranyó) אזור סגארה (Segarra) במחוז ליידה בקטלוניה. את ילדותו בעיר טארגה (Tarrega). אימו מתה כאשר היה ילד קטן. אביו חינך אותו ביד קשה וטיפח בו אופי קשוח, אך גם תמך ביצירתו ומימן את הוצאת ספר השירה הראשון שלו.
בשנת 1943 התחתן והשתקע בברצלונה. עסק בעבודות שונות, בין היתר בחנות פירות, סוכנות ביטוח וסוכנות ידיעות, אבל כבר אז החל לכתוב.
לקראת סוף שנות הדיקטטורה הגביר את קצב כתיבתו. ספרו הידוע ביותר - "כתב-מכונה של המקור השני" (Mecanoscrit del segon origen) יצא לאור לראשונה ב-1974. זהו רומן מדע בדיוני, על נערה ונער ששורדים מתקפה של חייזרים על כדור הארץ. הספר נכלל בתוכנית הלימודים של בתי ספר תיכוניים בקטלוניה וזוכה לפופולריות בקרב קוראים צעירים ומבוגרים. הספר זכה למהדורות רבות, תורגם למספר שפות ועובד לסדרת טלוויזיה.
פדרולו תרגם לקטלאנית יצירות של ז'אן-פול סארטר, ויליאם פוקנר וג'ון דוס פסוס.
בשנת 1979 הוא זכה בפרס הכבוד של הספרות הקטלאנית
פסטיבל הסרטים של ונציה
פסטיבל הסרטים של ונציה (באיטלקית: Mostra Internazionale d'Arte Cinematografica di Venezia) הוא פסטיבל הסרטים הוותיק ביותר.
פעילות.
הפסטיבל נוסד בשנת 1932 על ידי הרוזן ג'וזפה וולפי ממיזורטה (Giuseppe Volpi, conte di Misurata) ונקרא "Esposizione Internazionale d'Arte Cinematografica" ("התערוכה הבינלאומית לאומנות הקולנוע"). הפסטיבל מתקיים מדי שנה לקראת סוף אוגוסט או תחילת ספטמבר על האי לידו שבוונציה. הקרנת הסרטים נערכת בכיכר הקולנוע ההיסטורית באי. פסטיבל זה הוא בין היוקרתיים ביותר בעולם הקולנוע, והוא מהווה חלק מן הביאנלה של ונציה, אשר היא עצמה נחשבת לאחת מתערוכות האומנות העכשווית החשובות והיוקרתיות בעולם.
בפסטיבל מחולקים מספר פרסים, כאשר הבכיר מביניהם הוא פרס אריה הזהב (Leone d'Oro), המוענק לסרט הטוב ביותר שהוקרן בפסטיבל וגביע וולפי (Coppa Volpi), המוענק לשחקן ולשחקנית הטובים ביותר, ופרס אריה הכסף מוענק לבמאי הטוב ביותר ולסרט שזוכה בפרס הגדול של חבר השופטים. מעבר לכך מחלקים חבר השופטים פרסים נוספים, והחל מ-2007 מחולק גם פרס האריה הקווירי לסרט העוסק בקהילת הלהט"ב.
סרטים ישראלים בפסטיבל.
בשנת 1963 זכה הסרט "בירושלים" של הבמאי דוד פרלוב במדליית הארד.
בשנת 1979, פתח את הפסטיבל סרטו של מנחם גולן "הקוסם מלובלין", סרט המבוסס על ספרו של יצחק בשביס-זינגר "עושה הנפלאות מלובלין".
בשנת 2009, לראשונה בהיסטוריה של הפסטיבל, זכו בפרסים הגדולים שני סרטים ישראלים. הסרט "לבנון" של הבמאי שמוליק מעוז זכה בפרס הראשון של הפסטיבל, פרס אריה הזהב, והסרט "חוטא" של הבמאי מני פיליפ זכה בפרס הסרט האירופאי הטוב ביותר בקטגוריית הסרטים הקצרים.
בשנת 2012 זכתה השחקנית הדס ירון בגביע וולפי לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסרט "למלא את החלל".
בשנת 2017 זכו "געגוע" של שבי גביזון בפרס חביב הקהל ו"פוקסטרוט" של שמוליק מעוז בפרס חבר השופטים.
בשנת 2018 זכה השחקן קייס נאשף בפרס השחקן במסגרת הצד "אוריזונטי" על תפקידו בסרט "תל אביב על האש".
פסטיבל ונציה
שירות המבחן לנוער
שירות המבחן לנוער הוא שירות חברתי טיפולי חינוכי הפועל כשירות ארצי במסגרת האגף לנוער, צעירים ושירותי תקון במשרד הרווחה והביטחון החברתי.
ייחודו של שירות המבחן לנוער הוא באוכלוסייה המופנית אליו והשימוש בסמכות ככלי טיפולי.
שרות המבחן לנוער הוא חלק ממערכת הפיקוח והסדר החברתי, העוסקים בנוער עובר חוק. היא כוללת גם את מחלק הנוער של המשטרה, כחושף את העבירות וחוקר את החשודים, את התביעה המעמידה אותם לדין, ואת בית המשפט לנוער, בו נדונה האשמה ומוכרע הדין.
ברוב מדינות המערב קיימת התייחסות מיוחדת לקטינים עוברי חוק. קציני המבחן לנוער מסייעים לבית המשפט בבואו לבחון את ההיבט האישי והשיקומי של הקטין. אך בעוד שברוב המדינות ממוקמים קציני המבחן במסגרת המערכת המשפטית, בארץ פועל שירות המבחן לנוער במסגרת משרד הרווחה והביטחון החברתי הממונה על הספקת השירותים החברתיים לאוכלוסייה הנזקקת. עובדה זו מציינת את הדגש המיוחד שניתן להיבט החינוכי-טיפולי-שיקומי בהתייחסות לקטין עובר החוק.
בהמשך למגמה זו נקבע, כי ההכשרה המקצועית של קצין המבחן היא עבודה סוציאלית. מטרות העבודה הסוציאלית ועקרונות פעולתה מנחים את עבודת שירות המבחן לנוער.
הטיפול בקטינים עוברי חוק בשירות המבחן לנוער נעשה על בסיס חוק הנוער "שפיטה ענישה ודרכי טיפול" תשל"א – 1971. חוק זה נותן ביטוי לעמדה חברתית לפיה התנהגות מנוגדת לחוק אצל בני נוער היא במידה רבה תוצאה של קשיים ומצוקות אישיות, משפחתיות או חברתיות. חובתם של באי כוח החברה לאתר את הקושי והמצוקה של הקטינים הללו, לפעול כדי לסייע להם להתמודד עם בעיותיהם, לעשות את המיטב כדי להחזירם למסלול תפקודי תקין, ולספק להם את הכלים להתפתחות תקינה.
רקע היסטורי.
ההשקפה היסודית של שיטת המבחן הייתה קיימת זמן רב לפני שהוכר המבחן כשיטה לשיפוט עבריינים. רישומים שנמצאו מעידים כי בספרד במאה ה 16 ובארצות הברית במאה ה 18 השתמשו במונח מבחן לגבי שיפוט אדם לתקופת ניסיון. נראה איפה ששיטת המבחן של היום היא גלגול מודרני של רעיון ישן.
עקרונות המבחן.