כרם אבראהים ג'אבר (בערבית: كرم إبراهيم جابر; נולד ב-1 בספטמבר 1979 באלכסנדריה) הוא מתאבק מצרי, שזכה במדליית זהב באולימפיאדת אתונה (2004). ג'אבר, שהתחרה בסגנון יווני-רומי במשקל של עד 96 ק"ג, היה המצרי הראשון שזכה במדליית זהב אולימפית מאז 1948.
ג'אבר גדל במשפחה שעסקה במסחר, והיה הרביעי מבין שבעה ילדים. אחיו הגדולים התאמנו אף הם בהיאבקות, אך לא הגיעו לרמה מקצוענית. הוא החל להתאבק בגיל 8, במרכז נוער שבו אביו, שמת שנה קודם לכן, עסק כמאמן חובב. ב-1995, והוא בן 16, הבחין בו מאמן נבחרת מצרים, יחיא קזריאן, וצירף אותו לסגל הנבחרת.
ב-1997 התמודד ג'אבר בטורניר בינלאומי ראשון, אליפות העולם לנוער שנערכה בפינלנד, בה זכה במדליית ארד. ב-2001 זכה במדליית זהב במשחקי הים התיכון, ובאליפויות העולם שנערכו ב-2002 במוסקבה וב-2003 בקרטיי זכה במדליית הכסף.
עם שובו למצרים מהאליפות ב-2002, שבה הגיע להישג הגדול ביותר של ההיאבקות המצרית עד אז, התאכזב מהמענק שקיבל ממוסדות הספורט המצריים, בסך 25,000 לירות מצריות, מענק שהיה נמוך בהרבה מהסכומים שקיבלו שחקני נבחרת הכדורגל. ג'אבר שקל לפרוש, אך נמלך בדעתו לאחר שקיבל הצעה מהתאחדות ההיאבקות האמריקאית לקבל אזרחות אמריקאית ולהצטרף לשורותיה של נבחרתם, תמורת שכר גבוה. רק לאחר שנסע לארצות הברית, הבינו ראשי ההתאחדות במצרים שהם עלולים לאבד אותו. שרים ופקידים בכירי בממשלת מצרים גויסו לטובת השבתו למצרים, ולאחר שהוסדרו תנאי שכר, מגורים ואימון חדשים, שב ג'אבר לארצו.
באולימפיאדת אתונה, הרשים ג'אבר במשך כל הטורניר. בחצי הגמר גבר על מחמט אוזל הטורקי בתוך דקה ותשע שניות בלבד, ובקרב הגמר נזקק ל-3 דקות ו-22 שניות בלבד כדי לנצח את הגיאורגי ראמאז נזאדזה.
בשנת 2007 הורשע ג'אבר בתקיפת נהג מונית, ונידון ל-3 שנות מאסר. האירועים קטעו את הכנותיו לאולימפיאדת בייג'ינג (2008). באולימפיאדה עצמה כשל בניסיונתיו לזכות במדליה נוספת, והודח בשלב רבע הגמר.
לקראת אולימפיאדת לונדון (2012) הפחית ג'אבר ממשקלו, ובמשחקים התחרה בקטגוריית המשקל של עד 84 ק"ג. הוא זכה במדליית הכסף, לאחר שהפסיד בקרב הגמר לרוסי אלאן חוגאייב.
המפלגה הרפובליקאית
מפלגת הרפובליקנים
הפארק הלאומי לופה
קיי. אר.
קיי אר
קיי.אר.
חיית מספריים
הירוקזו קנאזווה
הירוקזו קנזאווה
הירוקזו קנזווה
גדה (פירושונים)
יצחק נח
הרב חכם יצחק נח (7 ביולי 1888–1962) היה רב ואב בית דין של קהילות יהודיות בכורדיסטן, ורב מושב אלקוש שבגליל.
ביוגרפיה.
נולד בכורדיסטן ב-7 ביולי 1888 (ראש חודש תמוז ה'תרמ"ח) לאליהו נח ולדינה, שהייתה נצר למשפחת ברזאני שהעמידה רבנים ושוחטים בקרב קהילות כורדיסטן במשך כ-400 שנים. בשנת 1893 (ה'תרנ"ג) החל ללמוד בתלמוד תורה בארביל שבכורדיסטן, שם הצטיין בלימודיו ושקידתו בלימוד התורה הפכה לשם דבר.
בשנת 1907 (ה'תרס"ז) קיבל הסמכה לשוחט ובודק על ידי דודיו הרבנים למשפחת ברזאני. תקופה קצרה לאחר מכן הוסמך גם על ידי חכם זכאי ברזאני ועל ידי מורו ורבו הרב אברהם אלכורדי, רב ואב בית דין של העיר ארביל. לאחר פטירת הרב אברהם אלכורדי בשנת 1918 (ה'תרע"ח), התמנה לרב ואב בית דין של העיר ארביל.
בשנת 1927 (ה'תרפ"ז) התמנה לרבה של כוי סנג'ק שבכורדיסטן. בעיר זו כיהן כרב עד שנת 1942 (ה'תש"ב), ומשם עבר לכהן כרבה של סולמניה שבכורדיסטן, עד עלייתו ארצה.
בשנת 1951 (ה'תשי"א) עלה לארץ ישראל יחד עם שתי נשותיו וילדיהם, ביניהם בתו יפה בן מנשה. עם עלייתו ארצה עבר בהצלחה את מבחן הסמיכה לרבנות אצל הראשון לציון בן-ציון מאיר חי עוזיאל. בתקופה זו שימש כרבה של מעברת יוחנן במשך שלוש שנים, עד שנת 1954 (ה'תשי"ד), אז החל לכהן כרב המושב אלקוש שבגליל עד פטירתו ב-2 בפברואר 1962 (י"ד בשבט ה'תשכ"ב).
כך תואר את הרב יצחק נח ובן דודו הרב יצחק ברזאני בידי אחד מבני משפחתם:
הנהגותיו.
עסק בחייו במקצועות הרבנות השונים, אך בישראל סירב לשמש כדיין. פסיקתו הונהגה בדרך כלל על פי הרב יוסף חיים, ודאג לשמר את מנהגיהם של יהודי כורדיסטן. עסק בקבלה ובקבלה מעשית כדוגמת כתיבת קמיעות, גורלות, וכדומה.
לקריאה נוספת.
הרב משה הלל, תולדות יצחק - תולדות חייהם של הרב יצחק נח והרב יצחק ברזאני, 1994
ברזאני
תאודורוס פאפאלוקאס
פרשת סטרפרלו
פרשת סטרפרלו (Stra-Perlo) הייתה פרשת שחיתות שנחשפה בשנת 1935 בצמרת המפלגה הרדיקלית של ספרד, שהייתה מפלגת השלטון באותם ימים ברפובליקה הספרדית השנייה.
מהלך הפרשה.
קבוצת אנשי עסקים בראשות איש העסקים ההולנדי, דוד שטראוס, דמות מפוקפקת שנאלצה לברוח ממקסיקו מספר שנים קודם לכן, ביקשו להשיג אישור לשימוש במשחק קזינו אלקטרוני בשם "סטרפרלו" בספרד, למרות האיסור על הימורים במדינה. באמצע 1934 נפגש שטראוס עם אווריליאו לרו, אחיינו של מנהיג המפלגה הרדיקלית אלחנדרו לרו ועם מנהיג המפלגה בקטלוניה, חוזה פיץ' או פון, והם הבטיחו לו אישור חוקי בתמורה ל-50% ממניות הקזינו. הם בקשו 400,000 פזטות כדי לשחד את ראש הממשלה ריקרדו סמפר ושר הפנים, אך קבלו רק שעוני זהב יקרים. הקזינו נפתח ב 12 בספטמבר 1934 אך נסגר תוך שלוש שעות בגלל שלא היה לו אישור. ניסיון נוסף להקים קזינו בפלמה דה מיורקה נכשל, ושטראוס דרש את כספו בחזרה תוך איום שאם לא יקבל את הכסף הוא יפוצץ את הפרשה.
בעצת מנהיג האופוזיציה, מנואל אסאניה, שלח שטראוס מכתב המתאר את פרשת השוחד לנשיא הרפובליקה אלקלה סאמורה בספטמבר 1935. הנשיא סאמורה הראה את המכתב לראש הממשלה לרו שאמר שמדובר בעניין פעוט שאינו ראוי להתייחסות. כעבור כמה ימים ניצל הנשיא הזדמנות שנקרתה לו והחליף את ראש הממשלה לרו, מהמפלגה הרדיקלית, בשר האוצר הא-מפלגתי חואקווין צ'אפאפרייטה. צ'אפאפרייטה יעץ לנשיא להניח לפרשת סטרפרלו ולתת לשטראוס, אם זה רצונו, לתבוע את כספו בבית משפט. אולם לאחר שאנשי המפלגה הרדיקלית הטיחו עלבונות בנשיא על כך שהוא הדיח את לרו, ניצל הנשיא את פרשת סטרפלו כדי לנקום בהם והעביר את המכתב לידי הפרלמנט. הפרלמנט עשה מהפרשה מטעמים ונציגי האופוזיציה סייעו לשטראוס בהצגת ההאשמות אם לא בניפוחם. הרדיקלים טענו שאם מישהו חטא יש לנהל את הדיון מולו בבית משפט, שההאשמות לא נוגעות לחברי הממשלה הנוכחית, לחברי הפרלמנט או למפלגה כמפלגה ושהרדיקלים שלגביהם הועלו ההאשמות לא אפשרו את הכנסת משחק הסטרפרלו לספרד, אך טענותיהם לא עזרו להם. הפרלמנט הקים ועדת חקירה לבדיקת הפרשה והיא הגיעה למסקנה שהעובדות ברובן נכונות, אך ראש הוועדה ציין בדיון בפרלמנט בנושא ב-28 באוקטובר 1935 שהוא לא יכול לומר באופן חד-משמעי שאכן נעברה עבירה. עם זאת, הוועדה המליצה שכל אלו כלפיהם הועלו האשמות יתפטרו והם אכן עשו זאת. למחרת הדיון בפרלמנט שני השרים הבכירים של המפלגה הרדיקלית, לרו ורושה, התפטרו מהממשלה.
ועדת חקירה שיפוטית שהחלה את עבודתה ב-6 בנובמבר מצאה שהעובדות היו נכונות והתהודה הציבורית של הפרשה הביאה ביחד עם עוד מספר פרשיות שחיתות לריסוק המפלגה הרדיקלית, מפלגת המרכז הגדולה היחידה, בבחירות שנערכו בתחילת שנת 1936. בחגיגה על הגווייה של המפלגה הרדיקלית השתתפו רוב המפלגות. ה-CEDA הימנית חשבה שתבנה מהתרסקות מפלגת המרכז ימין הרדיקלית, השמאל ביקש לרסק את מפלגות הימין והימין הקיצוני רצה לרסק את הרפובליקה בכלל.
למרות ההשלכות החמורות של פרשת סטרפרלו על הפוליטיקה בספרד, אלפונסו בלון, החוקר הראשי של הפרשה, אמר שיחסית היה מדובר על רוב מהומה על לא מאומה.
שנות ה־90 של המאה ה־20
דנ&quot;א מיטוכונדריאלי
DNA מיטוכונדריאלי
xkcd הוא קומיקס מקוון פרי עטו של רנדל מונרו. הקומיקס עוסק במגוון תחומים, לעיתים סביב הצהרות על משמעות החיים והאהבה ולעיתים סביב נושאים מתמטיים ובדיחות פנימיות מעולם המדע. סגנון הקומיקס פשטני והדמויות אינן יותר מדמויות גפרורים.
לשם xkcd אין שום משמעות. מונרו חיפש לעצמו כינוי ייחודי אשר יוכל להשתמש בו ברשת ומצא לנכון לחפש "נ.צ. במרחב ה-4 אותיות אשר ייצג אותו באופן ייחודי". אחד הקריטריונים החשובים לבחירת הכינוי היו שארבע האותיות לא יהיו מזוהות עם שום דבר ובמיוחד לא ראשי תיבות של ביטוי כלשהו.
מיסיסוגה
מיסיסוֹגה (באנגלית: Mississauga) היא העיר השישית בגודלה בקנדה ונמצאת בפרובינציית אונטריו במחוז Peel. אוכלוסיית מיסיסוגה מונה 713,443 תושבים (לפי הלשכה הקנדית לסטטיסטיקה 2012). העיר היא חלק מהמטרופולין של טורונטו.
בקרב הציבור הקנדי העיר מזוהה בזכות ראש עיריית מיסיסוגה לשעבר, הייזל מקקליון, אשר החזיקה בתפקידה משנת 1978 ועד שנת 2014 ונקראת בתקשורת ועל ידי תומכים "הוריקן הייזל" ("Hurricane Hazel"). במשך 36 שנות תפקידה, שמרה העיר על מאזן תקציבי חיובי. בשנת 2010 בגיל 89, היא נבחרה לכהונתה ה-12 הרצופה ברוב של 76% מקולות התושבים ללא ניהול מסע בחירות, בשנת 2014 בגיל 93 לאחר 36 שנים בתפקיד החליטה הייזל לפרוש והחליפה אותה בוני קרומבי.
בשנים האחרונות יש ניסיון ליצור תדמית ייחודית לעיר. בשנת 2006 נערכה תחרות ארכיטקטורה בינלאומית לעיצוב פרויקט יוקרתי של שני בנייני דירות בני 50 קומות, בעיצוב גוף אישה, אשר הוקמו בלב העיר ומשמשים כאחד מסמלי העיר Absolute World. פרויקט זה הוא חלק מהמאמץ לפיתוח אזור מרכז העיר.