אביזר נוסף המצורף בדרך כלל לערכת המשחק הוא לוח דק שגודלו 30X40 ס"מ לערך. את הלוח אוחזים ביד אחת, ובעזרתו ניתן להרים את הסביבונים מהקרקע בעודם מסתובבים ולפתח משחק מסירות בדומה למשחק מטקות. בנוסף, ניתן לבצע, בעזרת הלוח, סדרה של תעלולי זריזות וקואורדינציה בדומה לתעלולי ג'אגלינג למיניהם.
הסבר פיזיקלי.
הדריכה על קצהו של הסביבון מקנה לו תנועה סיבובית מהירה סביב ציר הסימטריה שלו. יחד עם זאת, כיוון שהדריכה מתבצעת בחלק הסביבון המרוחק ממרכז הכובד שלו, נגרמת לסביבון תנועה סיבובית נוספת סביב ציר המאונך לציר הסימטריה. שתי תנועות סיבוביות אלו יוצרות תנועה סיבובית שקולה סביב ציר שאינו מקביל לאף אחד מהצירים הראשיים של הסביבון. כאשר וקטור התנע הזוויתי של גוף איננו מקביל לאחד משלושת ציריו הראשיים אזי הגוף יבצע תנועה הקרויה פרצסיה חופשית. תנועה זו גורמת לשינוי המגמה של ציר הסימטריה של הסביבון במרחב, ומביאה אותו ממצב שבו הציר כמעט מקביל לקרקע למצב שבו הוא ניצב לה.
היסטוריה.
המשחק הומצא ופותח על ידי ממציא המשחקים והצעצועים הישראלי, דוד הירש. פיתוח המשחק החל בשנת 1981 ונמשך שנים רבות. המשחק יצא לאור לראשונה בברזיל בשנת 1989 על ידי חברת Estrela. ההמצאה הוכרה כפטנט בישראל, בארצות הברית (פטנט מס' us5122089), ובארצות נוספות.
בישראל משמש המשחק להפעלות המוניות בעיקר בתקופת חג החנוכה.
אקסוגמיה
אֶקְסוֹגַמְיָה ("נישואי חוץ") הוא מושג המתייחס לנישואין של הפרט לבן זוג אשר אינו נמנה או משתייך לאותה קבוצה של האחר. השוני בין הקבוצות השונות, מתבסס במהותו על הבדלי דת ותרבות. מונח זה מנוגד במשמעותו למונח האנדוגמיה, אשר מתאר נישואין בין בני זוג מחברה זהה. מנהג זה תומך בנישואין מעורבים, בו בני הזוג אינם מגיעים מאותה תרבות או דת. התפיסה החברתית לגבי מנהג זה חלוקה בדעתה, הסיבה היא קבלת דפוסים חברתיים שלא פעם מתנגשים עם דרכנו והשקפת עולמנו. מנהג זה מקובל בעיקר במדינות המערב אך הוא מצוי במידות שונות כמעט בכל העולם . ניתן לראות כי שינויים חברתיים נרחבים התרחשו בעולם בעקבות תופעה זו, ישנם זוגות בנישואי תערובת הטוענים כי החברה שחלוקה בדעתה למנהג זה, צריכה לשנות את תפיסותיה ולקבל "פה אחד" את השינויים החברתיים שמתחוללים.
אקסוגמיה ערכית- בניגוד לגישת "נישואי פנים" היא גישה כי אנשים שונים יעדיפו את בני זוגם לנישואין מרקע חברתי שונה.
על פי ראייה זו קיימים בעולם חברות שונות, ממעמדים שונים ולכן ההעדפה האנושית במדרג החברתי היא להכיר אדם אשר בא ממעמד אחר, גבוה יותר.
מכאן שלאנשים מסוימים בחברות שונות תהיה העדפה נוקבת לגבי בחירת בני זוגם לנישואין מחברה אחרת, אשר מעמדם החברתי שונה.
שמואל יצחק הילמן
הרב שמואל יצחק הילמן (י"ב בתמוז תרכ"ח, 2 ביולי 1868 - י"ח בסיוון תשי"ג, 1 ביוני 1953) היה הרב הראשי של גלאזגו וראב"ד לונדון, מחבר סדרת ספרי אור הישר. חותנו של הרב הראשי לישראל יצחק אייזיק הלוי הרצוג.
תולדותיו.
נולד בשאדובו, מחוז קובנה, ליטא, לרב אברהם חיים הילמן, מצאצאי הרב שמואל הילמן, רבה של מץ. אמו פיה רבקה הייתה מצאצאי הרב יחזקאל קצינאלפוגין, בעל "כנסת יחזקאל". בצעירותו למד תורה מדודיו, הרב מרדכי הילמן, אב"ד פסבאטין, והרב נח יעקב הילמן. למד בישיבת וולוז'ין והוסמך לרבנות על ידי הרב אליהו דוד רבינוביץ תאומים, הרב רפאל שפירא, הרב מאיר שמחה הכהן והרב יעקב דוד וילבסקי.
בשנת תר"נ (1890) נישא לחיה שיינה, בת יצחק צבי קמפנר. בשנת תרנ"ז (1897), כשהיה בן פחות משלושים, מונה לרב וראש בית דין ברזינו, פלך מינסק בבלארוס. בשנת תרס"ח (1908) היגר לבריטניה כדי לכהן כרב הראשי של גלאזגו שבסקוטלנד. בשנת תרע"ד (1914) התמנה לראב"ד לונדון. בתקופת כהונתו בלונדון פעל לסייע ליהודי בלגיה שהתגוררו כפליטים באנגליה במלחמת העולם הראשונה, ועל כך קיבל מדליית זהב מאת אלברט, מלך בלגיה. בשנת 1927 הוא פעל נגד פעילות של יוסף שפוצ'ניק בנושא עגונות.
בשנת תרצ"ד (1934) עלה לארץ ישראל והשתקע בירושלים. ייסד את ישיבת אוהל תורה בשכונת רחביה, ששימשה ככולל לאברכים תלמידי חכמים נודעים. בין חברי הכולל: הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב יוסף שלום אלישיב, הרב שמואל הלוי וואזנר, הרב בנימין יהושע זילבר והרב ברוך יצחק לוין.
את עיקר זמנו הקדיש לכתיבת סדרת ספריו – "אור הישר", המכילה כעשרים כרכים ובהם חידושים, הערות וציונים על כל ספרות המקרא, התנ"ך, המדרש, המשנה, התלמוד הבבלי, התלמוד הירושלמי והרמב"ם. בשנת תש"ח (1948) קיבל את פרס הרב קוק על שני כרכי "אור הישר" על התלמוד הירושלמי.
הרב הילמן נפטר בירושלים בשנת 1953, ונקבר בבית הקברות סנהדריה. ספדוהו חתנו הרב הראשי יצחק אייזיק הלוי הרצוג, הרב איסר זלמן מלצר (עמו למד בישיבת וולוז'ין), שר הדתות משה שפירא. באזכרה בלונדון נשאו דברים הרב ישראל ברודי והרב יחזקאל אברמסקי. בתו, שרה הרצוג, הייתה אשת הרב הראשי הרצוג. בנו, דוד הילמן, היה אמן בלונדון, ובין השאר עיטר אחד עשר חלונות ויטראז' בבית הכנסת היכל שלמה בירושלים.
ארכיונו מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.
שמעון משה דיסקין (לכוביץ')
הרב שמעון משה דיסקין (ט"ו באדר תרל"ב, 1872 - א' בתשרי תרצ"א, 1930) היה רבה של לכוביץ'.
תולדותיו.
נולד בעיירה שומיאץ שברוסיה, לרב יהושע זליג דיסקין, שהיה קרוב משפחתו של רבי יהודה לייב דיסקין ("ר' לייב חסיד"), מתלמידי הגאון מווילנה. נישא לשרה בת הרב אליהו בכרך מחסלוויץ, בעל שו"ת "ביכורי האביב", מצאצאי הרב יאיר חיים בכרך, בעל ה"חוות יאיר".
כשנפטר הרב יהושע לייב דיסקין בארץ ישראל, בשנת תרנ"ח (1898), ארגן הרב רפאל שפירא הספד בבוברויסק והזמין את הרב שמעון משה דיסקין להספידו, למרות שהיה אז צעיר בן 26.
בשנת תרס"ד (1904) התמנה לרב בעיירה לובני. בשנת תרפ"ב (1922) עבר לכהן כרבה של לכוביץ' שבבלארוס. נודע כדרשן, ודרשותיו כונסו בספר "מדרש שמעוני".
נפטר בליל ראש השנה בשנת תרצ"א.
צבא סוריה החופשית
ניל (צמח)
ניל הוא סוג המונה כ-700 מיני צמחים בעלי פרחים שונים. רוב המינים הם שיחים למעט מספר מינים עשבוניים ומספר עצים בגובה של מטרים ספורים. מרבית המינים משירים את עליהם בחורף. העלים מסודרים בשורות סדורות במבנה דמוי נוצה, עם עלה בקצהו.
זחליהם של מספר עשים ניזונים מעליו של צמח הניל.
שימושים בתעשייה.
שני מינים של ניל, ניל הצבעים (Indigofera tinctoria) וניל אניל (Indigofera suffruticosa) שימשו להפקת הצבע אינדיגו. הצמח הובא לאדמת דרום קרוליינה מאיי הקריביים באמצע המאה ה-18. לאחר מספר הצלבות מבוקרות נשתלו בקרוליינה שדות ניל למטרת הפקת הצבע, והגידול הפך למקור ההכנסה החקלאי השני בגודלו באזור, לאחר אורז.
ניל אניל (שנקרא לעיתים "אינדיגו בר") שימש להפקה ראשונה של אנילין, חומר בסיס למספר רב של צבעים המצוי בשימוש רצוף בתעשייה.
בישראל.
כיום גדלים בארץ ישראל בר, כנראה כפליטי תרבות, פרטים בודדים של שני מינים: ניל מכסיף (Indigofera articulata) וניל דל-עלים (Indigofera oblongifolia).
צבא נורבגיה
חברות כפולה נוגדת
דרום קוריאה
צפון קוריאה
אגם קרחוני
אגם קרחוני הוא אגם שמקורו בקרחון יבשתי שהפשיר. מסביב לאגם קרחוני נמצאות לעיתים תצורות נוף המעידות על המקור הקרחוני, כמו מורנה, אסקר וסימני שחיקה של קרחונים.
למי אגמים קרחוניים צבע טורקיז עז של אצות המתרבות הודות לריבוי המינרלים באגם שנשחקו על ידי הקרחון.
אגמים קרחוניים נמצאים באזורים היבשתיים הקרים של כדור הארץ, בעיקר בצפון ארצות הברית וקנדה, רוסיה, סקנדינביה, ארגנטינה, דרום ניו זילנד, טיבט ודרום טסמניה. הימות הגדולות בארצות הברית וקנדה הן האגמים הקרחוניים הגדולים בעולם.
יולליה הקדושה
דומרני
קלצקין
קלצ'קין
קלאצקין
בדיחות החלפת נורה
כמה אנשים צריך כדי להחליף נורה שרופה? היא בדיחה שבה שואלים כמה אנשים מבין קבוצת אנשים בעלת אפיון משותף דרושים כדי להחליף נורה שרופה. התשובה היא שורת מחץ שמבוססת על סטריאוטיפים הקשורים לקבוצה.
קיימות גרסאות רבות לבדיחה, ובהן הקבוצות החברתיות משתנות מבעלי מקצוע מסוים, קבוצה אתנית מסוימת או מאפיינים מאגדים אחרים.
גרסאות מוקדמות של הבדיחה, שצצו בארצות הברית בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, נועדו ללעוג לפולנים (הכוונה היא לריכוז הגדול של מהגרים מפולין שהיה בשיקגו).
עריכת סרטים
סוד כמוס
סוד כמוס (באנגלית: The Secret Show; מילולית: "המופע הסודי") היא סדרת אנימציה לילדים שהוקמה על ידי ה-BBC המתארת את ההרפתקאות של שני הסוכנים ויקטור ואניטה המנסים להציל את העולם, בישראל הסדרה שודרה ב-2006 בערוץ 23 וב-2011 בערוץ הילדים ולוגי.
עלילה.
ויקטור ואניטה הם צמד סוכנים מסוכסך אשר עובדים יחד עם פרופסור פרופסור ועם הצ'יף להציל את העולם מפני אנשים כמו דוקטור דוקטור.
ניל הצבעים
ניל הצבעים (שם מדעי: "Indigofera tinctoria") הוא מין של צמח בעל פרחים ממשפחת הקטניות. הצמח ידוע יותר בשם אינדיגו, והיה המקור הראשון לצבע האינדיגו. הצמח מגודל למטרות הפקת הצבע באסיה ובאפריקה זה מאות שנים, ומוצאו המקורי אינו ידוע.
מאפיינים.
ניל הצבעים הוא שיח בגובה מטר עד שניים, שעשוי להיות חד-שנתי או רב-שנתי בהתאם לאקלים בו הוא צומח. לצמח עלים אליפטיים המסודרים בצורת נוצה, עם עלה בקצה. הפרחים פרפרניים בגוון ורוד.
הפקת צבע האינדיגו.
עלי הצמח נקטפים ומותססים במים, עד שהגליקוזיד המצוי בהם, אינדיקן, הופך לאינדיגוטין. לאחר מכן התוצר מעורבב עם בסיס חזק כגון נתרן הידרוקסידי והופך למוצק. את גושי הצבע דוחסים לקעריות ומשם הם עוברים לפס הייצור.
מרד האינדיגו.