הקורווה נשאר בזיכרון הקולקטיבי העכשווי כסמל לשעבוד האיכרים על ידי הסניורים הפאודלים ועל ידי המונרכיות, בדומה למס המעשר החקלאי (בצרפתית - dîme, בגרמנית - der Zehnte, ברוסית - דסיאטינה, באנגלית tithe) והגאבלה (צרפת) (המס על מלח)
באזורים אחדים במדינות מסוימות הוכרחו התושבים לבצע עבודות ציבוריות ללא תשלום, כדוגמת פינוי שלגים, בניית אסמים וכו'.
עבודות חובה ציבוריות ללא תשלום נכפו על ידי ממשלות מסוימות, כמו המשטר הצבאי במיאנמר
בשנת 2004 ממשלת ז'אן-פייר רפרן בצרפת קבע יום עבודה בחג ללא תשלום - כ"יום סולידריות עם הקשישים".
כיום מדינות רבות שמרו את העבודות הציבוריות הכפויות רק למסגרת השירות בצבאי או למסגרות בתי הסוהר או מחנות עבודה לאסירים.
השלטון הנאציונל-סוציאליסטי (נאצי) בגרמניה כפה עבודות כפייה לאזרחי גרמניה ולתושבי הארצות הכפויות. עבודות פרך נכפו על ידי הנאצים על המוני אסירים מקבוצות אתניות, דתיות, חברתיות או פוליטיות שנועדו לדיכוי או להשמדה (כמו היהודים). גם השלטון הקומוניסטי בברית המועצות, בסין העממית ובארצות אחרות יזם עבודות כפויות ציבוריות על התושבים לעיתים קרובות במסווה של "עבודה התנדבותית" (לצד עבודות התנדבותיות אמיתיות) או ייעדו אותם לאסירים כולל אסירים פוליטיים, ולאוכלוסיות שנועדו ל"חינוך מחדש".
קישורים חיצוניים.
הלקסיקון האנציקלופדי ברוקהאוס-אפרון (רוסית) כרך ג, 1891
וילן
במערכת הפיאודלית, וילן (באנגלית: villein) הוא צמית או חבר במעמד הצמיתים, המוצמת לאדמתו. הווילן אינו עבד אך הוא מוגבל על–פי חוק ואינו אדם חופשי. המילה צמחה מן המונח הלטיני "villanus", שמשמעותו "קשור/מועסק באחוזה" (וילה כפרית רומית). למונח הוצמדו גם משמעויות שליליות רבות, כפי שניתן לראות מהמילה הצרפתית שעברה לאנגלית "villain" המשמשת גם להגדרת נבל או אדם שלילי. מעמדו של הווילן הוא הווילנאז' (villenage).
אנטונסקו
ליגת הזהב
ליגת הזהב (באנגלית : Golden League) הייתה סדרה של שש תחרויות גדולות שמארגנת התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (IAAF) כל שנה בחודשי הקיץ.
הליגה החלה בשנת 1998 ובעונה הראשונה התחרויות התקיימו בשש ערים: אוסלו, רומא, מונקו, ציריך, בריסל וברלין. ב-1999 פריז הצטרפה לתחרויות וב-2003 מונקו הפסיקה לארח את תחרות ליגת הזהב (במקומה נערכת במונקו תחרות הגמר העולמי בסיום עונת התחרויות). האתלטים צריכים להופיע בכל ששת המפגשים ולנצח בהם כדי לזכות בפרס הגדול - מטילי זהב בשווי מיליון דולר. הפרס מתחלק בין כל המנצחים לכן ככל שיש פחות מנצחים הפרס של כל אחד גדל.
החל משנת 2006, החליטו המארגנים להעניק חצי מיליון דולר לאתלט שזוכה בחמש מתוך שש התחרויות, ולאתלט שזוכה בכל שש התחרויות להעניק מיליון דולר.
בשנת 2010 מותגה מחדש הליגה בשם "ליגת היהלום" תחת חסות של סמסונג תוך פיזור תחרויות הגראנד פריקס במדינות נוספות בעולם, בעיקר מחוץ לאירופה.
חומצות אמינו
פליקס סאנצ'ס
פליקס סאנצ'ס (בספרדית: Félix Sánchez; נולד ב-30 באוגוסט 1977) הוא אתלט מניו יורק ארצות הברית המייצג את הרפובליקה הדומיניקנית. הוא זכה פעמיים בתואר אלוף אולימפי (אתונה 2004 ולונדון 2012) ופעמיים ברציפות בתואר אלוף העולם (אדמונטון 2001 ופריז 2003) בריצת 400 מטר משוכות.
ביוגרפיה.
סאנצ'ס נולד וגדל בארצות הברית, אולם מייצג את הרפובליקה הדומיניקנית, בין השאר כיוון שהוריו נולדו בה. הוא לומד באוניברסיטת דרום קליפורניה פסיכולוגיה.
באולימפיאדת סידני (2000) סיים סאנצ'ס במקום 20 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 49.69 שניות.
אלוף עולם.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 זכה סאנצ'ס במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 47.49 שניות, לפני פבריציו מורי מאיטליה (47.54 שניות) ודאי טאמסו מיפן (47.89 שניות).
בשנת 2002 זכה סאנצ'ס בתחרות "ליגת הזהב".
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 זכה סאנצ'ס במדליית זהב בפעם השנייה ברציפות בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 47.25 שניות, לפני ג'וי וודי מארצות הברית (48.18 שניות) ופריקליס יקובקיס מיוון (48.24 שניות).
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה סאנצ'ס במדליית זהב, הראשונה אי פעם לזכות הרפובליקה הדומיניקנית בתוצאה של 47.63 שניות, לפני דני מקפרליין מג'מייקה (48.11 שניות) ונמה קטה מצרפת (48.26 שניות).
בין השנים 2004-2001 ניצח סאנצ'ס ב-43 מרוצים ל-400 מטר משוכות.
מאז 2004, סבל סאנצ'ס מפציעות חוזרות ונשנות, ומתקשה לשחזר את יכולות העבר שלו.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכה סאנצ'ס במדליית כסף בתוצאה של 48.01 שניות, אחרי קירון קלמנט מארצות הברית (47.61 שניות) ולפני מארק פלאווגו מפולין (48.12 שניות).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 סיים סאנצ'ס במקום שמיני בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 50.11 שניות. הוא עלה מהמקום הרביעי לגמר לאחר שקבע תוצאה של 48.34 שניות.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה סאנצ'ס במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 47.63 שניות, לפני מייקל טינסלי מארצות הברית (47.91 שניות) וחאווייר קולסון מפוארטו ריקו (48.10 שניות).
כריסטיאן אולסון
כריסטיאן אולסון (בשוודית: Christian Olsson, נולד ב-25 בינואר 1980) הוא אתלט שוודי. הוא אלוף אולימפי, אלוף עולם ושיאן העולם הנוכחי באולם (17.83 מטר) בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה.
אולסון נולד בגטבורג שבשוודיה.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 זכה אולסון במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.47 מטר, אחרי ג'ונתן אדוארדס מבריטניה (17.92 מטר) ולפני איגור ספסווקודסקי מרוסיה (17.44 מטר).
אלוף עולם.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בברמינגהאם, בריטניה במרץ 2003 זכה אולסון במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.70 מטר. באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת בסוף אוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.72 מטר, לפני יוהנדרי בטנדוס מקובה (17.28 מטר) וליוון סאנדס מבהאמה (17.26 מטר).
שיאן עולם.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בבודפשט, הונגריה במרץ 2004 הגן אולסון על תוארו וזכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בהשוואת שיא העולם בתוצאה של 17.83 מטר.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה אולסון במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא אישי ושוודי חדש של 17.79 מטר, לפני מריאן אופריאה מרומניה (17.55 מטר) ודניל בורקניה מרוסיה (17.48 מטר). אותה שנה הוא זכה גם ב"ליגת הזהב" בצוותא עם טוניק ויליאמס-דרלינג מבהאמה וזכה בפרס כספי של 500,000 דולר.
שטפן היים
שטפן היים (בגרמנית: Stefan Heym; 10 באפריל 1913 – 16 בדצמבר 2001) היה סופר יהודי גרמני. מן הבולטים בסופריה של גרמניה המזרחית.
ביוגרפיה.
שטפן היים הוא שם העט של הלמוט פליג. היים נולד בקמניץ שבגרמניה למשפחה יהודית. למד באוניברסיטת ברלין עיתונאות ספרות ולשון גרמנית. עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 ברח לצ'כוסלובקיה, ומשם היגר לארצות הברית. בניו יורק ערך שבועון גרמני-אמריקני בשם "הד העם הגרמני". עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס להצבא האמריקני כחלק מתוכנית נערי ריצ'י, ונלחם עם בעלות הברית על אדמת אירופה. הוא היה חייל מצטיין ואף זכה לכמה עיטורים וציונים לשבח; השירות הצבאי העניק לו גם אזרחות אמריקנית.
היים סיים את לימודיו האקדמיים בארצות הברית והתפרסם שם כסופר, ספרו הראשון "נושאי צלב-החופש", רומן תיעודי על חייהם של החיילים האמריקנים באירופה, היה לרב-מכר.
אחר כך כתב רבי-מכר נוספים, "עיני התבונה" ו״גולדסבורו", ורומן נוסף - ״בני הערובה״ - שחברת סרטי פרמאונט הפכה לסרט. בעקבות מלחמת קוריאה. היים עבר משבר של אכזבה עמוקה מדרך החיים האמריקנית, ובתוך גלי הלהט הפטריוטיים ששטפו את אמריקה, החליט להחזיר לנשיא דווייט אייזנהאואר את המדליות והעיטורים שזכה בהם במלחמת העולם. ב-1953, בשיא המלחמה הקרה, הוא שב לגרמניה והחליט להשתקע בברלין המזרחית.
במזרח גרמניה, קנה לו היים עד מהרה שם של אחד מחשובי הסופרים. בסך הכל כתב היים 15 רומנים, בעיקר רומנים היסטוריים. הנושאים שבהם עסק לא היו לרוחם של השלטונות; הוא כתב על הברחות וסחר לא חוקי בין מזרח ומערב גרמניה, על צנזורה ועל המהפכה הגרמנית, מלחמת האזרחים היחידה שהתרחשה אי־פעם בגרמניה. השלטונות ראו בכך ביטוי לביקורת על נוקשותם הדוגמטית. ב-1965 אף הוקיע אותו בפומבי מנהיג המפלגה הקומוניסטית, אריך הונקר, כבוגד ברעיון הסוציאליסטי. ספריו נאסרו להפצה במזרח־גרמניה, אבל מצאו את דרכם למערב, שקיבל אותו כאחד הקולות האותנטיים ביותר שנשמעו מן העבר השני של מסך הברזל. בשנת 1972 פרסם את הספר "דוח המלך דוד", אלגוריה על שכתוב ההיסטוריה בידי מנהיגים ומלחכי הפנכה שלהם. בספר שלמה המלך מבקש לכתוב את הסיפור הרשמי על אביו דוד, בלי האכזריות, הנשים, מעשי הכפירה, המניפולציות הפוליטיות, ובלי יהונתן.
בשנות השמונים הרשו לו השלטונות חופש פעולה מסוים. הוא הירבה להופיע בטלוויזיה המערב־גרמנית, ואף ביקר בישראל לרגל צאת ספרו "אחשורוש מלך היהודים" לאור. במהלך אירועי נפילת חומת ברלין,ב-4 בנובמבר 1989 נאם לפני מיליון איש בברלין. ב-1994 נבחר לפרלמנט הגרמני (הבונדסטאג), אך שנה מאוחר יותר התפטר מהפרלמנט במחאה על החלטת הצירים להעלות לעצמם את המשכורות.
בשנת 1993 הוענק להיים פרס ירושלים בספרות.
היים נפטר בגיל 88, בעת ששהה בישראל בוועידה בינלאומית לרגל יום השנה ה-200 להולדת המשורר היינריך היינה, ונקבר בבית הקברות היהודי בוייסנזה בברלין.
שטפאן היים
סטפן היים
סטפאן היים