לאחר הופעת הבכורה הרשמית של האלבום בסטרימינג, המשיך וסט לבצע שינויים ועדכונים באלבום, כולל מיקסים חלופיים ושינויים במילות השירים. האלבום זכה בעיקר לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה ואף נבחר לאחד מהאלבומים הטובים ביותר של 2016 על ידי מגזינים ועיתונים רבים. בעוד שיצא לאור בסטרימינג בלבד, הצליח האלבום להגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, ובכך הפך לאלבום הראשון שהגיע לצמרת המצעד בעקבות סטרימינג בלבד, ואף קיבל את תואר הפלטינה הכפולה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. כמו כן, הגיע האלבום לצמרת המצעד של נורווגיה, ולעשירייה הפותחת של המצעדים של קנדה, דנמרק, פינלנד, הולנד ושוודיה.
רקע והפקה.
בנובמבר 2013 החל וסט לעבוד על אלבום האולפן השביעי שלו, ששמו היה אמור להיות "So Help Me God", והוא היה אמור לצאת בשנת 2014. כמו כן, הוכרז כי את האלבום הפיק וסט יחד עם ריק רובין וקיו-טיפ, בעוד הראשון היה אחד המפיקים באלבום האולפן השישי של וסט, Yeezus, שיצא לאור בשנת 2013. בסופו של דבר, האלבום נדחה. בשנת 2015 הודיע וסט על שמו החדש של האלבום, "SWISH", אם כי בו זמנית הבהיר כי ייתכן וישנה את שמו. בינואר 2016 הודיע וסט כי האלבום ייצא לאור ב-11 בפברואר, ובאותו החודש הוציא את השיר "Real Friends", המהווה כסינגל השיווקי הראשון מתוך האלבום. ב-26 בינואר, חשף כי שינה את שמו של האלבום ל-"Waves".
בשבועות שקדמו לצאת האלבום, הוציא וסט מספר איטרציות משתנות של רשימת הרצועות, בעוד שהוא הסתבך בכמה מחלוקות ברשת החברתית טוויטר. מספר ימים לפני צאת האלבום, ב-9 בפברואר, שינה וסט את שמו בשנית ל-"The Life of Pablo". ב-11 בפברואר, תאריך היציאה המקורי של האלבום, הציג וסט גרסה מוקדמת של האלבום בהיכל "מדיסון סקוור גארדן", במסגרת הצגת קו הביגוד שלו, "Yeezy Season 3". לאחר הצגת האלבום, הודיע וסט כי ישנה בשנית את רשימת הרצועות לפני צאת האלבום, ועיקב את הוצאתו פעם נוספת על מנת לסיים את הקלטת השיר "Waves", עקב בקשתו של אחד מכותבי השיר, הראפר צ'אנס הראפר. בסופו של דבר, האלבום יצא לאור ב-14 בפברואר. לפני יציאתו של האלבום, צייץ וסט בטוויטר כי מדובר באלבום היפ הופ, כמו גם באלבום גוספל.
הקלטה.
מפגשים ראשוניים.
האלבום הוקלט בין השנים 2013–2016, אם כי הקלטת השיר "No More Parties in LA", יחד עם קנדריק לאמאר, החלה בשנת 2010, במהלך מפגשי ההקלטות של האלבום My Beautiful Dark Twisted Fantasy. על פי דיווח המוזיקאי האמריקאי טיי דולה סיין, מפגשי הכתיבה וההקלטה לאלבום התרחשה במקסיקו בספטמבר 2014, תוך שהוא נזכר שהיו נוכחים בהם גם המוזיקאי הבריטי פול מקרטני והזמרת הברבדית ריהאנה. הראפרים האמריקאים פושה טי וקונסקוונס אישרו כי הם סיימו לעבוד עם וסט על מוזיקה שתצא על ידו מתוך האלבום.
במרץ 2015, במהלך ראיון עם MTV, דיבר הראפר ביג שון על מיקומי ההקלטות המרובים בהם הוקלט האלבום, תוך שהוא מציין את מקסיקו והוואי, ומקדם את אלבום האולפן השלישי שלו, "Dark Sky Paradise", שיצא באותה השנה. ב-27 בינואר 2016 חשף וסט את רשימת הרצועות הסופית של האלבום בחשבון הטוויטר שלו, שחשף שיתופי פעולה פוטנציאליים שלא הוכרזו באופן רשמי, שכללו, בין היתר, את דה-דרים, טיילר, דה קריאייטור, אייסאפ רוקי, קיד קאדי, ליל עוזי ורט, דרייק ופרנץ' מונטנה. בסופו של דבר, חלק ניכר מהאמנים שנחשפו לא השתתפו באלבום.
עדכונים לאחר צאת האלבום.
לאחר צאת האלבום, וסט הכריז על כוונתו לשנות את השירים, והכריז על האלבום כ"נשימה חיה שמשנה ביטוי יצירתי". ב-13 במרץ 2016, כחודש לאחר צאת האלבום, העלה וסט גרסה מעודכנת של השיר "Famous", תוך שהוחלפו המילים "She be Puerto Rican day parade wavin", ל"She in school to be a real estate agent", וכן חלו מספר שינויים במיקס של השיר. שלושה ימים לאחר מכן, עדכן את רשימת הרצועות של האלבום ברשת הזרמת המדיה טיידל, תוך שהוסיף גרסה מעובדת מחדש לשיר "Wolves", שכללה קולות רקע נוספים של הזמר ויק מנסה, שהוסרו במקור מתוך השיר, וסיום השיר, אותו מבצע פרנק אושן, פוצל לרצועה נוספת, בשם "Frank's Track". ב-30 במרץ, קיבל האלבום עדכון גדול, בו כ-12 רצועות הופיעו בצורות משתנות. העדכונים כללו תוספות קוליות בולטות, מילים חדשות ומיקסים ששונו. חברת התקליטים דאף ג'אם אישרה זאת כ"גרסה שעודכנה, שודרגה ושוחזרה מחדש", והבהירה כי האלבום ימשיך לקבל עדכונים וגרסאות חדשים, וכינתה את האלבום כ"תהליך מתמשך". ב-14 ביוני, עודכן האלבום, תוך שכלל רצועה נוספת בשם "Saint Pablo", יחד עם שינויים שונים ומגוונים בשירי האלבום.
הוצאה וקידום.
ב-31 בדצמבר 2015 הוציא וסט את הסינגל השיווקי הראשון מתוך האלבום, "Facts". גרסה חדשה של השיר היא זו שפורסמה באלבום, בשם "". ב-8 בינואר 2016 הודיעה אשתו של וסט, קים קרדשיאן, באמצעות טוויטר, על יציאתו של הסינגל השיווקי השני, "Real Friends", כחלק מיוזמתה של חברת התקליטים של וסט GOOD Music, להוציא שיר בכל יום שישי. השיר יצא לאור ב-SoundCloud של וסט במקביל להכרזה על תאריך צאת האלבום. בשבוע שלאחר מכן, הוציא את הסינגל השיווקי השלישי, "No More Parties in LA", בהשתתפותו של קנדריק לאמאר. ב-28 במרץ, כחודש לאחר צאת האלבום, יצא הסינגל הראשון מתוכו, "Famous", בהשתתפותה של ריהאנה. ב-7 ביוני יצא הסינגל השני, "Father Stretch My Hands", וב-9 בספטמבר יצא הסינגל השלישי, "Fade".
באוגוסט 2016, יצא וסט לסיבוב הופעות באמריקה הצפונית על מנת לקדם את האלבום, בשם "Saint Pablo Tour".
ביקורת.
האלבום קיבל בעיקר ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. ב-Metacritic, קיבל האלבום ציון ממוצע של 75 מתוך 100, בהתבסס על 35 ביקורות. אתר ביקורות המוזיקה AnyDecentMusic? נתן לאלבום ציון של 7.4 נקודות מתוך 10. אתר ביקורות האלבומים Album of the Year נתן לאלבום ציון של 77 נקודות מתוך 100, על סמך 35 ביקורות.
ג'ון קרמניקה ממגזין הניו יורק טיימס הצהיר כי וסט "שכלל את אמנות הבריקולאז' האסתטי והאינטלקטואלי, משתנה בזמן אמת וסומך על המאזינים באופן תמידי". ג'ייסון גריני מפיצ'פורק אמר כי שירי האלבום מאופיינים ב"חוש הומור מטורף", וטען כי לאלבום יש "תנועה חופשית" ו"אנרגיה מדביקה וייחודית לדיסקוגרפיה של וסט", והמשיך לשבח את האלבום באומרו כי האלבום הוא "הכי עמוק" של וסט. רוברט כריסטגאו מ-Vice תיאר את האלבום כ"סתמי וקל על האוזניים", וכתב כי "בניגוד ל-Yeezus, הוא לא יופיע ברשימות רבות של 2016 - הוא לא מושלם מדי, לא ממוקד מדי, אבל זה גם הקסם של זה, ואני מעדיף את זה". גרג טייט מ-Spin כתב כי "גם אם מר וסט מרגיש (לעת עתה, לפחות) שהשנים הטובות ביותר שלו כסופרסטאר ראפ עומדות מאחוריו, עדיין יש פעימות נהדרות של הללה המשוטטת בנוגין ההומה והמבולבל לאורך האלבום", ותיאר את האלבום כ"ארוך בביטחון מוזיקלי וקצר על פסוקים מעוררי השראה". פטריק ראיין מ-USA Today טען שאף על פי שהאלבום "עשוי לא לספק את הבטחתו של וסט להיות "אלבום החיים", אין ספק כי מדובר ביצירתו של אחד האמנים הדוחפים את גבולות המוזיקה ביותר".
ריי רת'מן מאנטרטיינמנט ויקלי התלהב פחות, תוך שכינה את האלבום "אלבום שאפתני שמגלה שהראפר נאבק לדחוס את זהויותיו הרבות לכדי שלם אחד מוזר". הוא פירט כי "בדומה לוסט עצמו, האלבום הוא רגשי, מתפרץ, בלתי צפוי ומרגש ללא ספק". אלכסיס פיטרידיס מהגרדיאן טען כי האלבום "מטושטש, כאוטי, עמוק למעורר רוח, נועז בצורה מרשימה ומרגיז לחלוטין", וכי האלבום נשמע כאילו "הושלכו רעיונות אליו עד שהוא מרגיש מבולגן ובלתי קוהרנטי", אף על פי שהסיק כי "האלבום אכן טוב מאוד". נייל מקורמיק מדיילי טלגרף העניק לאלבום ביקורת מעורבת: "האלבום בהחלט עשיר בהיקף מוזיקלי עם רעיונות מעוררי השראה", אך גם הרגיש שהאלבום הוא "כל כך מעורב בעצמו שהוא עובר לאשליה עצמית, המסומנת בהיעדר כה מוחשי של פרספקטיבה ואובייקטיביות".
המוזיקאי הישראלי מיכאל כהן, בביקורת על האלבום במאקו, אמר כי "האלבום הזה בעייתי, אבל באותה העת הוא עדיין מדהים ועדיין ראוי להיכנס לרשימה המכובדת של האלבומים שהגיעו לפניו, גם אם הוא לא עקבי ומחושב כמוהם. גם אם לא קיבלתי מקבץ של סינגלים מושלמים או אלבום קונספט מושקע, קיבלתי כאן הצצה לעולמו של האיש המשפיע ביותר בהיפ הופ כיום, וכמה רגעים מוזיקליים בלתי נשכחים. ושיר של קניה וסט, קנדריק לאמאר ומאדליב. בסופו של דבר האלבום הזה מוכיח שכמו במבחן במתמטיקה, גם בהיפ הופ לפעמים הדרך חשובה יותר מהתוצאה, וכמו בחיים, התוצאה היא בעצם הדרך עצמה". עמי פרידמן מ-ynet העניק לאלבום ביקורת חיובית, תוך שהגדיר אותו כ"אסון מרהיב לשמיעה" ו"רכבת הרים מרתקת, לא קוהרנטית ובוטה של אדם שהאגו שלו יצא מכלל שליטה", המשיך ואמר כי "בכל זאת, בזכות עושר הצלילים, הרעיונות וההפקה - הבלאגן הזה דווקא עובד היטב ומאתגר שוב ושוב את האוזן בכל האזנה". מבקר המוזיקה מתן שרון העניק למגזין Time Out תל אביב ביקורת חיובית גם הוא, באומרו כי האלבום הוא "ויזואלי, אסתטי, כלכלי, רוחני – ושואף להציג אותו באופן האותנטי ביותר כפי שהוא תופס אותו".
האלבום דורג על ידי מגזינים ועיתונים רבים כאלבום הטוב ביותר של שנת 2016, בהם הניו יורק טיימס וטיים אאוט לונדון. בין המגזינים שדירגו את האלבום בעשירייה הפותחת של האלבומים הטובים ביותר של השנה, היו בילבורד, הגרדיאן, NME ופיצ'פורק.
הצלחה מסחרית.