יותר מאוחר היא מגלה שטומי יוצא עם אחותה סיידי, מה שגורם לה להחליט לצאת עם חברה הטוב ג'יימי אנדרס שבאותה התקופה יצא עם החברה הטובה ביותר של ג'וד - קת'. ג'וד יוצאת למסע הופעות אך הדבר היחיד שהיא יכולה לחשוב עליו זה טומי.
עונה שנייה.
לאחר שג'וד חוזרת מסיבוב ההופעות שלה, היא מגלה שדריוס מנהל את G מייז'ור. ג'וד אמורה לשיר קאבר של Stupid Girl, אבל היא מחליטה במקום זאת לשיר אחד מהשירים שלה- My Sweet Time, מה שגורם לדריוס לפטר אותה.
ג'וד מבקשת מדריוס להחזיר אותה, ומסכימה לתנאים שלו שכוללים שתפרק את החברות עם ג'יימי.
כמה ימים אחרי התקרית, ג'וד צובעת את שערה לבלונדיני ונקראת בפי שדרני הרדיו 'ברבי', כבדיחה.
לאחר מכן חברתה קת חוזרת לעיר ונותנת לה תעודת זהות מזויפת כדי שזו תוכל להיכנס למועדון, בו היא פוגשת לראשונה את פטסי סוור. פטסי בין השאר פיתחה רומן עם ג'יימי וג'וד וקת תפסו אותם באמצע "התמזמזות".
במהלך הסדרה קת מפרקת את החברות בינה לבין ג'וד מפני שהיא מקנאה בג'וד ולא יכולה "להתחרות" נגד חייה הזוהרים של ג'וד. ג'וד גם יוצאת עם הגיטריסט שלה, וינסנס ספידרמן, שנקרא 'ספיד' או 'ספידרמן' ובכך יוצרת ריב בין חברי הלהקה שלה כי היא העמידה פנים שיש לה רומן עם מישהו אחר מהלהקה (וולאי) כדי לעצבן את ספידרמן; הריב נפתר כאשר כל הלהקה מגיעה לתרום ג'קט שהם עיצבו באירוע צדקה במקום שרק ג'וד ווולאי יתרמו אותו כמו שרצו אנשי יחסי הציבור. אחרי תקופה מסוימת ג'וד וספידרמן נפרדים והיא מנשקת את מייסון (כוכב הבזק השני) ומגלה שהוא הומו.
בסוף העונה טומי מציע לג'וד לצאת איתו לדייט, אבל כאשר הוא מגיע הוא מספר לה שהוא הולך ואולי לא יחזור יותר.
ג'וד בורחת למייסון במקום להיות בהשקת האלבום השני שלה, ומשתכרת במועדון בו מופיע מייסון. אחד מהאנשים במועדון צילם אותה לאחר שהשתכרה.
עונה שלישית.
ג'וד וכוכבת הבזק השלישית, קרמה, לא מסתדרות עוד מההתחלה. אבל זו לא הבעיה היחידה של ג'וד.
היא צריכה להתמודד עם מערכת היחסים עם טומי, כולל רגשותיה כלפיו.
והיא גם צריכה להתמודד עם ג'יימי, שממשיך לחזור לחייה ולהוכיח לה שאולי הוא יהיה העתיד שלה.
ג'וד פוגשת את הונטר, הרוצה להרוס כל דבר שטומי אוהב בגלל טעויות העבר.
אבל ג'וד ממשיכה כל הזמן לחזור אל טומי.
היא ממשיכה להתמודד עם מערכת היחסים עם טומי, במיוחד כאשר היא רואה את טומי מנשק את סיידי בבית המלון.
לאחר מכן היא מחליטה לפטר את טומי בגלל זה, כי אינה יכולה להמשיך לעבוד איתו.
מאוחר יותר כאשר היא מדגמנת לתצוגת אופנה שופכים עליה צבע אדום וצועקים "דם!", משתוללים ליד הבית שלה ומפגינים נגדה.
כאשר היא מקבלת מטומי פרחים עם פתק בו הוא מבקש שיפגשו וידברו, היא הולכת לבית הנטוש בו היא מבקרת הרבה. שם היא מוצאת את הונטר, שרוצה להרוג אותה כדי להכאיב לטומי משום שאחותו התאבדה אחרי שטומי אמר לה שהם לא יכולים להיות יותר ביחד.
לאחר מכן התברר שהיא נהרגה על ידי אשתו לשעבר של טומי, פורשיה, שחשבה שטומי היה במכונית.
בסוף העונה G מייז'ור נסגר. ג'יימי מציע לג'וד להיות המפיקה הראשונה בחברת ההקלטות החדשה שיקים.
טומי קונה לג'וד ולו כרטיסים לטיול תרמילאים באסיה ואומר לג'וד "אני רוצה את כולך איתי לנצח " .
עונה רביעית.
ג'וד בוחרת להענות להצעה של טומי ולא של ג'יימי, וסיידי מתכוננת לצאת לטיול עם קווסט במקסיקו אבל התוכניות של כולם משתנות כשהם מגלים שG מיז'ור ממשיכה לתפקד כי דריוס יצא מהכלא, כולם חוזרים לעבודה אבל ג'יימי מתפטר כי הוא לא יכול לראות יותר את טומי וג'וד יחד, דריוס משכנע אותו להישאר אך ג'יימי פועל בחברת הקלטות משל עצמו מאחורי גבו של דריוס ולוקח לו לקוחה. הידיעה על ג'וד וטומי יוצאת לתקשורת, מה שמקשה על הקשר ביניהם וגורם לתקרית לא נעימה של ג'וד עם אחד העיתונאים. סיידי וקווסט מנהלים מערכת יחסים יציבה עד שסיידי מגלה שהוא עוזר לדריוס במשהו שפגע בג'יימי. טומי מציע נישואין לג'וד היא מסכימה אך בסוף היא עוזבת ללונדון בשביל חברת הפקות שהציעו לה.
תל רעים
דגדוג
דגדוג היא הנגיעה בגוף באופן שגורם לעיוות או לצחוק בלתי רצוני. הרגשה כזו יכולה לגרום הנאה או ריגוש, אבל היא לפעמים נחשבת בלתי נעימה, במיוחד במקרה של דגדוג אגרסיבי.
פיזיולוגיה.
בשנת 1897, הפסיכולוגים ג' סטנלי הול וארתור אלין תיארו "דגדוג" כשני סוגים שונים של תופעות:
מחקרים.
ידוע כי בני האדם לא מסוגלים לדגדג את עצמם. מחקר שנערך ב 2018 מזהה את המנגנון במערכת העצבים שמונע את הדגדוג העצמי — וזאת על ידי ההבנה של המנגנון הנוירולוגי שמאפשר לבני אדם להבדיל בין המגע של עצמם לזה של אנשים אחרים.
אקליפס
בילה צרקבה
ג'קו אפריקני
בג&quot;ץ קעדאן
בג"ץ קעדאן הוא פסק דין של בג"ץ שקבע כי מדיניות החכרה של קרקעות ליהודים בלבד מהווה אפליה אסורה הפוגעת בעקרון השוויון.
רקע.
עאדל ואימאן קעדאן היו תושבי באקה אל-גרבייה שחפצו להצטרף לאגודה השיתופית קציר, הסמוכה למקום מגוריהם, שיכלה להציע להם איכות חיים גבוהה שאינה זמינה ביישובם. לאחר שנדחתה בקשתם להתקבל ליישוב בשל היותם ערבים, פנו בני הזוג לאגודה לזכויות האזרח, ובאמצעות עורכי הדין נטע זיו ודן יקיר מהאגודה פנו לבית המשפט הגבוה לצדק בשנת 1995, שהחליט לדון בנושא בהרכב מורחב של חמישה שופטים. עוזי פוגלמן ייצג את המדינה, ואמנון גולדנברג את הסוכנות היהודית. בעתירה התקיימו שלושה דיונים בין השנים 1996 ל-1998.
הדיון נסב על חוקיות החכרת הקרקעות מצד מינהל מקרקעי ישראל, שהוא גוף ממשלתי, לסוכנות היהודית, שכארגון יהודי לאומי, דואגת לאינטרסים של היהודים בלבד. הסוגיה שעמדה על הפרק היא האם למדינת ישראל, כמדינה יהודית ודמוקרטית, מותר להקצות קרקע ציבורית העומדת לרשותה ליהודים בלבד. המנהל הצהיר על נכונות להקצות קרקע גם להקמת יישוב קהילתי לערבים בלבד, אולם לא היו פניות כאלו, ובהתאם לתוצאה פסק בג"ץ מדובר באפליה.
הפרשה עוררה דיון ציבורי נוקב. המוסדות הציוניים – הסוכנות היהודית, ההסתדרות הציונית והקרן הקיימת לישראל – ניסו לסכל את קבלתה של המשפחה ליישוב. גם בקרב הציבור הערבי לא הייתה התלהבות רבה מהמאבק של משפחה ערבית להשתלב ביישוב יהודי, מתוך גישה שזו אינה הדרך לפתרון מצוקת הקרקעות של ערביי ישראל.
בפברואר 1998 זימן נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק, דיון מיוחד ובו הציע לכל הצדדים למצוא פתרון בדרך של פשרה לבעיה ולהימנע מהכרעה שיפוטית, שכן לדבריו, זו אחת ההכרעות השיפוטיות הקשות ביותר שנתקל בה. בעקבות דיון זה מונה מפשר שיחד עם הצדדים ערך סיור בשטח בניסיון למצוא מגרש למשפחה "מעבר לגדר", דהיינו מחוץ לשטח היישוב קציר. לאחר חודשים ארוכים של ניסיונות גישור שלא צלחו, התבקש בית המשפט להכריע בעתירה.
פסיקת בג"ץ, ותוצאותיה לעותרים.
בפסק-הדין שניתן במרץ 2000, התקבלה העתירה ונקבע כי דווקא מפני שמדינת ישראל היא יהודית, עליה לקדש את ערך השוויון ומכאן שהתרת התיישבות ליהודים בלבד היא בגדר הפרה של החוק. מתוך פסק דינו של הנשיא אהרן ברק:
שמונה חודשים לאחר מתן פסק הדין פנה קעדאן לבג"ץ בדרישה שפסק הדין יבוצע. בג"ץ הפנה את משפחת קעדאן לוועדת הקבלה של היישוב עם הוראה שעובדת היותם ערבים לא תשמש קריטריון ישיר או עקיף לסירוב. ועדת הקבלה של היישוב קציר סירבה לקבלם, בנימוק של חוסר התאמה. האגודה לזכויות האזרח פנתה שוב לבג"ץ ובשנת 2004 הודיע המינהל שבעקבות גידול היישוב קציר כבר לא מופעלת בו ועדת קבלה ועל כן יוקצה למשפחת קעדאן מגרש. באוגוסט 2007, למעלה מעשר שנים לאחר שהחלו במאבקם, קיבלו בני הזוג קעדאן את האישור לבנות את ביתם ביישוב קציר.
הסתייגות מפסק הדין.
פרופ' אליאב שוחטמן חלק על פסק דין זה, ובין נימוקיו כתב:
יוזמות לשינוי החקיקה בעקבות הפסיקה.
לאחר שניתן פסק-הדין, הוגשה הצעת חוק של חבר הכנסת הרב חיים דרוקמן שנועדה לעגן מנגנון חוקי להקצאת קרקעות להתיישבות המדגיש את הערכיות בהתיישבות יהודית. הממשלה החליטה לתמוך בהצעה, והדבר עורר סערה. השר לשעבר בני בגין יצא, לאחר שלוש שנים שלא התבטא בפומבי, בגינוי חריף ואמר כי צר לו שהגענו "למצב שבו צריך לומר את המובן מאליו, שערבי, לא רק גופו אלא גם כבודו אינם הפקר. וערבים כקיבוץ, לא רק גופם אלא גם כבודם אינם הפקר". הליכי החקיקה לא הושלמו.
ב-2007 שוב הוצע תיקון לחוק מקרקעי ישראל, שעבר בקריאה טרומית בלבד. העניין נכלל גם ב.
שיראז (זן ענבים)
שיראז או סירה הוא זן ענבים המשמש להפקת יין.
מקור הזן בהכלאה בין שני זנים צרפתיים: ו. יין השיראז הוא בעל גוף מלא, ומוגש בטמפרטורה גבוהה של כ-18 מעלות צלזיוס.
יש הנוטים לבלבל זן זה עם זן פטיט סירה, שהוא הכלאה בין זני הסירה וה.
מקור השם.
במרבית המדינות בעולם המערבי נקרא הזן בשם "סירה", אך במקומות כמו אוסטרליה, קנדה ודרום אפריקה הוא קרוי "שיראז". על פי האגדה, שלא נמצא לה ביסוס היסטורי, הזן נקרא על שם העיר שיראז באיראן, הסמוכה למקורות ייצור היין במדינה זו, והוא נטבע לפני כ-7000 שנים. לפי אחת הגרסאות של האגדה, הובא הזן משיראז לדרום צרפת על ידי פיניקים (צידונים) שהגיעו למרסיי בערך בשנת 600 לפני הספירה. על פי גרסה אחרת, הוא הובא על ידי אביר ששב ממסעות הצלב, בשם גספר דה סטרימבר (Gaspard de Stérimberg), שהפך לנזיר וגידל את כרמו על גבעה תלולה במקום מגוריו, בעמק נהר הרון; משם שמו הנוסף של הזן: הרמיטאג' (Hermitage, Hermit), שמשמעו נזיר.
היסטוריה.
במחקר שנערך באוניברסיטת קליפורניה ב-1998, נתגלה כי גפן השיראז המודרנית תורבתה באזור נהר הרון מהכלאה של זני הדורזה והמונדוז בלאנש. בשנת 2001 איששה בדיקת סמני DNA מחקר זה.