[[קטגוריה:חברי האספה הלאומית הגדולה של רומניה]]
[[קטגוריה:חברי הפרלמנט הרומני]]
[[קטגוריה:שגרירי רומניה]]
[[קטגוריה:רומנים במלחמת האזרחים בספרד]]
[[קטגוריה:ילידי 1900]]
[[קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1976]]
[[קטגוריה:יהודים במלחמת האזרחים בספרד]]
סינית מנדרינית
סינית קנטונזית
זכויות להט&quot;ב באיידהו
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) במדינת איידהו שבארצות הברית התקדמו במאה ה־21. עם זאת, להט"בים באיידהו עדיין עשויים לחוות מספר קשיים שהטרוסקסואלים אינם חווים מבחינת החוק. נישואים חד־מיניים חוקיים במדינה מאוקטובר 2014. אפליה על רקע זהות מגדרית אינה חוקית באיידהו בהתאם להחלטה של בית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים של ארצות הברית, אך חוקי המדינה אינם אוסרים אפליה על רקע נטייה מינית, וההערכה היא שבערך 31,800 עובדים להט"בים באיידהו עשויים להיות חשופים לאפליה בתחום העבודה.
מעמדם של הומוסקסואלים ושל לסביות בחוק.
פעילות מינית של אנשים מאותו המין חוקית בפועל באיידהו משנת 2003, כשבית המשפט העליון של ארצות הברית ביטל את חוקי מעשי הסדום בכל המדינות שבהן היו חוקים כאלה בפסק דין לורנס נגד טקסס.
הכרה בזוגיות חד־מינית.
בנובמבר 2006 אזרחי איידהו אישרו במשאל עם שינוי לחוקת המדינה, שקבע שהמדינה תכיר בנישואים בין גבר ואישה בלבד. משאל העם עבר ברוב של 63%–37%, מה שגרם להחלת איסור חוקתי על נישואים חד־מיניים במדינה. בתי המחוקקים של איידהו חוקקו הגבלות דומות על נישואים חד־מיניים בשנות ה־90. ב־13 במאי 2014 בית משפט מחוזי במדינה קבע שהאיסור על נישואים חד־מיניים אינו חוקתי. מדינת איידהו ערערה על קביעה זו בבית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים של ארצות הברית.
ב־7 באוקטובר 2014 בית המשפט לערעורים אישר את החלטת בית המשפט המחוזי, שלפיה האיסור על נישואים חד־מיניים באיידהו אינו חוקתי. פקידים בממשל המדינה ניסו לעכב את המימוש של החלטת בית המשפט המחוזי כדי להכין ערעורים נוספים, אך ניסיונות אלה כשלו והמושל בוץ' אוטר הודיע שמדינת איידהו לא תסרב יותר להעניק זכויות נישואים לזוגות חד־מיניים. ב־15 באוקטובר 2014 כ־100 זוגות חד־מיניים קיבלו רישיונות נישואים במחוז אדה.
אימוץ והורות.
איידהו מתירה לכל אדם מבוגר לאמץ ילדים. חוקי המדינה אינם אוסרים על זוגות חד־מיניים לאמץ ילדים, ואין איסור על אימוץ ילד של בן או בת הזוג.
ב־11 בפברואר 2014 בית המשפט העליון של איידהו קבע פה אחד שהורה מאמץ אינו חייב להיות נשוי. קביעה זו ביטלה החלטה של בית משפט תחתון, שמנעה מאישה לסבית לאמץ את שני בניה של בת זוגה.
הגנה מפני אפליה.
חוקי מדינת איידהו אינם אוסרים אפליה על רקע נטייה מינית, ואינם אוסרים באופן מפורש אפליה על רקע זהות מגדרית. כתוצאה מכך, בשנת 2010 הוקם הארגון "Add The Words, Idaho", שפועל להוספת המילים "נטייה מינית" ו"זהות מגדרית" לחוק זכויות האדם של המדינה.
עם זאת, בערים הבאות ישנן תקנות האוסרות אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית: איידהו פולס, בויסי, בלוויו, דריגס, היילי, ויקטור, לואיסטון, מוסקו, מרידיאן, סנדפוינט, פוקטלו, קור ד'אלן וקטצ'ום.
בנוסף, בעיר טווין פולס החוק אוסר אפליה על רקע נטייה מינית במקומות עבודה ציבוריים, ובמחוז לאטה החוק אוסר אפליה כזו על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית.
ב־8 בנובמבר 1994 אזרחי איידהו דחו במשאל עם הצעה שנועדה למנוע מהמדינה ומרשויות מקומיות להעניק להומוסקסואלים מעמד של קבוצת מיעוט.
ב־10 בפברואר 2012 ועדת הסנאט לענייני מדינה דחתה הצעת חוק שנועדה לאסור אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בעבודות, בדיור, במוסדות חינוך ובשירותים ציבוריים. החל מאפריל 2014, התקיימו מספר מחאות של קבוצות התומכות באיסור אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית, ומוחים רבים נעצרו.
ב־20 במאי 2014 אזרחי העיר פוקטלו דחו במשאל עם הצעה שנועדה לבטל את התקנות האוסרות אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בתעסוקה, בדיור ובשירותים ציבוריים.
ב־15 בינואר 2015 בתי המחוקקים באיידהו הסכימו לקיים דיון על הצעת חוק שנועדה להוסיף איסור אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית לחוק זכויות האדם של המדינה. בכל אחת מתשע השנים שקדמו לכן, בתי המחוקקים סירבו לקיים דיון בסוגיה. ב־29 בינואר 2015 הצעת החוק נדחתה ברוב של 13–4.
הגנה מפני אפליה על רקע זהות מגדרית.
ב־29 בפברואר 2000 בית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים של ארצות הברית (שתקף באורגון, באיי מריאנה הצפוניים, באיידהו, באלסקה, באריזונה, בגואם, בהוואי, בוושינגטון, במונטנה, בנבדה ובקליפורניה) פסק לטובת אישה טרנסג'נדרית שטענה שהופלתה משום שהיא "לא מתנהגת כמו גבר". כתוצאה מכך, אפליה על רקע זהות מגדרית הפכה לבלתי חוקית באיידהו, אף על פי שחוקי המדינה אינם אוסרים אפליה כזו במפורש.
פשעי שנאה.
חוק פשעי השנאה של איידהו אינו כולל פשעים שנעשו על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית. עם זאת, חוק פשעי השנאה הפדרלי של ארצות הברית כולל פשעים כאלה החל משנת 2009.
טרנסג'נדריות ושינוי מגדר.
עד 2018, איידהו הייתה אחת מארבע המדינות היחידות בארצות הברית שלא אפשרו לטרנסג'נדרים לשנות את מגדרם בתעודת הלידה (המדינות האחרות שלא אפשרו זאת הן אוהיו, טנסי וקנזס). במרץ 2018 שופטת פדרלית קבעה שאיסור שינוי תעודת הלידה אינו חוקתי. החל מ־6 באפריל 2018, טרנסג'נדרים באיידהו מורשים לשנות את סעיף המגדר בתעודת הלידה שלהם, כך שיתאים לזהותם המגדרית. פעילים לזכויות טרנסג'נדרים ראו את קביעת בית המשפט כ"ניצחון ענק", לאחר שבשנת 2017 הגישו תביעה משפטית נגד החוק דאז. לדברי השופטת שקבעה את פסק הדין, טרנסג'נדרים מתמודדים עם רמות גבוהות מאוד של אפליה, וחוסר ההתאמה בין זהותם המגדרית לבין סעיף המגדר בתעודת הלידה שלהם הוא ארכאי, לא מוצדק, מפלה ועלול לגרום לסכנות בבריאותם ובביטחונם.
דעת קהל.
סקר שנערך בשנת 2017 על ידי המכון הציבורי לחקר דת (PRRI) מצא ש־56% מתושבי איידהו תומכים בנישואים חד־מיניים, בעוד ש־32% מתנגדים ו־13% לא בטוחים או מחזיקים בעמדה נייטרלית.
אותו הסקר מצא ש־68% מתושבי איידהו תומכים בחוקים האוסרים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית, בעוד ש־24% מתנגדים לחוקים כאלה. זאת ועוד, הסקר מצא ש־51% מהתושבים סבורים שאין לאפשר לעסקים לסרב להעניק שירותים להומוסקסואלים וללסביות מטעם אמונה דתית, בעוד ש־40% סבורים שיש לאפשר לעסקים לעשות זאת.
מיס אל-ג'בל
מיס אל-ג'בל (בערבית: ميس الجبل) הוא כפר לבנוני בנפת מרג' עיון, מחוז א-נבטיה שבדרום לבנון, במרחק 114 ק"מ מביירות.
היסטוריה.
בשנת 1596 היה הכפר תחת שלטון האימפריה העות'מאנית, מחוז משנה של תבנין, במחוז צפת. באותה שנה היו במיס אל-ג'בל 75 משקי בית. כל האוכלוסייה הייתה מוסלמית. תושבי הכפר שילמו מס קבוע של 25% על מוצרים חקלאיים כגון חיטה, שעורה, וגידולי קיץ. האוכלוסייה התפרנסה מגידול עצי זית, ירקות, גן פירות, וגידול עיזים.
בית הספר של מיס אל-ג'בל, שהיה קרוי "אל-דין", שגשג לאחר הידרדרות בית הספר ג'זין. הוא נוסד על ידי שייח' עלי בן עבד אל-מיסי, שנפטר בשנת 1526, ונקרא על ידי האימאם שייח' זיין אלדין בן עלי אל-דין.
בשנת 1881 ערכה הקרן לחקר ארץ ישראל מיפוי ארכאולוגי באזור הכפר. נמצאו בכפר שרידי עתיקות שכללו בית עתיק. בצד המזרחי של הכפר נתגלו שני סרקופגים. בנוסף, נחשפה ליד הכפר בריכה, ושלושה מעיינות בצפון הכפר, בנוסף למספר בורות מים.
הנרי בייקר טריסטראם, במסעותיו בשנים 1863–1864 בלבנט, ציין שמיס הוא אתר אהוב על תיירים. וכאן לראשונה זכתה משלחתו לראות את אייל הכרמל, שהוחרד מרבצו פעמיים, עד שלא יכלו לטעות בזיהויו.
בשנת 1932 נערך מפקד אוכלוסין רשמי, שהצביע על 1,800 תושבים.
בכפר קיים מקדש שיעי לחברו של הנביא אבו ד'ר אלע'פארי. מקדש שיעי נוסף לאבו דאר נמצא באזור שרידי העיר צרפת.
במאה העשרים.
לאחר הבחירות לפרלמנט בשנת 1960, הוקמה מועצת עיריית מיס אל-ג'בל. ב-1964 הובילו המאמצים של מועצת העיר לחלוקת העיר לשכונות מזרח ומערב.
בשנת 1972 הכפר חולק מנהלית לארבע שכונות, כל אחת לשכונה נבחרת. בשנת 2001 נבחר מיס אל-ג'בל למועצה עירונית של 18 חברים ושש נשים.
עד שנת 1962 ההוראה בבתי ספר של הכפר הייתה מוגבלת לשפה הערבית ולכלליה, לימוד הקוראן ודקלום. בין התלמידים שהתגלו בחינוך בבתי הספר הללו נמצאים שייח' אבראהים חבהב, שייח' עאכיל חמדני, מוחמד איברהים קארוט ושייח' מוחמד חמדני שנפטר בשנת 1963. מותו היה עד לסוף סוג זה של חינוך, וגם נוסד בשנת 1978 בית ספר פרטי בשם "בית הספר לחינוך המודרני".
המשפחות החשובות ביותר בכפר הם: אל עמאר, שאקיר, קבלאן, וחמדאן. משפחת אל עמאר מונה 1,779 נפש, משפחת שאקיר מונה 1,539 נפש, משפחת קבלאן מונה 1,269 נפש ומשפחת חמדאן מונה 1,211 נפש.
בכפר מתגוררים יותר מ-20,000 תושבים.
אתרים בכפר.
מסגד אימאם עלי נמצא ברובע המערבי (נהרס לחלוטין במלחמת לבנון השנייה) ונוסף מסגד בשם "מר פטימה זאהרה".
היה בכפר בית חולים פרטי שנסגר על ידי צה"ל והוא נמצא תחת תיקונים. קיים גם בית החולים הממשלתי הממוקם מצפון לכיוון העיירה חולא, אשר יכול להכיל כ-60 מיטות. ישנן שתי מרפאות המנוהלות על ידי הצלב האדום ועל ידי משרד הרווחה הלבנוני.
נכון ל-2006 יש בכפר שלושה בתי ספר, שניים ציבוריים (בהם 435 תלמידים) ואחד פרטי (בו 114 תלמידים).
פעילות צבאית ומבצעים בשטח הכפר.
ב-23 בנובמבר 1948 הפציצו מטוסי חיל האוויר הישראלי את הכפר, וב-25 בדצמבר 1948 פוצצו כוחות צה"ל מספר בתים בשטח הכפר.