את העונה הרגילה החלו ההיט עם מהומה תקשורתית סביב המשחק הראשון נגד אלופת המזרח, בוסטון סלטיקס. רבים החשיבו את ההיט כקבוצה שתשבור את שיאה של שיקגו בולס שנצחה 72 משחקים במהלך העונה הרגילה. במשחק הפתיחה של העונה שודר ברשת הכבלים TNT והציג את לברון ג'יימס וכריס בוש לראשונה במדי ההיט, היה זה למשחק הנצפה ביותר בהיסטוריה של שידורי כדורסל בכבלים.
ההיט הפסידו במשחק הפתיחה 80–88 והחלו את העונה במאזן של 8–9, פרשנים רבים ציפו כי ספולסטורה יאבד את מקומו וכי נשיא המועדון פט ריילי יחזור לעמדת המאמן הראשי. במיוחד לאחר התקרית בה ג'יימס "נתקל" בספולסטרה במהלך פסק זמן במשחק עם דאלאס מאבריקס. אך לאחר "פגישת שחקנים בלבד" החלה הקבוצה להתרומם לאחר שנצחו 12 משחקים ברציפות (10 מהם ביתרון בן שתי ספרות) והחזיקו את הקבוצה היריבה עם ניקוד של מתחת ל-100 נקודות במשחקים אלה. ב-27 בינואר 2011, דרך הצבעת אוהדים, נבחרו לברון ג'יימס ודוויין וייד לחמישייה הפותחת של נבחרת המזרח למשחק האולסטאר והפכו לצמד השני בהיסטוריה של המועדון העושה זאת (לאחר שאקיל אוניל ודוויין וייד בשנים 2006, 2007) כמה ימים מאוחר יותר, נבחר כריס בוש כשחקן מחליף לנבחרת המזרח לאולסטאר, והופך לפעם הראשונה בהיסטוריה של המועדון שנשלחו שלושה שחקנים למשחק האולסטאר בעונה אחת. ההיט סיימו את העונה במאזן 24–58, השלישי בטיבו בהיסטוריה של המועדון ודורגה שנייה בדרוג הכללי, לאחר שיקגו בולס שהייתה בעלת הדרוג הטוב ביותר ב-NBA. במשחקי הפלייאוף, הביסה מיאמי את פילדלפיה 76' בסיבוב הראשון, גברה על בוסטון סלטיקס בחצי גמר המזרח, ועל שיקגו בולס בגמר האזורי, כל הסדרות הוכרעו לאחר חמישה משחקים. ההיט הגיעו אל גמר ליגת ה-NBA לשנת 2011 לראשונה מאז שנת 2006 ופגשו שוב את דאלאס מאבריקס, ההיט הפסידו למאבריקס בשישה משחקים לאחר שכמעט הצליחו להכריע את הסדרה ולזכות בתואר אליפות שני למועדון. דוויין וייד השיג ממוצעים של 26.5 נקודות ו-7 כדורים חוזרים למשחק, הקלעי המוביל של ההיט, בעוד לברון ג'יימס קולע 17.8 נקודות בממוצע למשחק וקולט 7.1 כדורים חוזרים שהייתה לירידת הנקודות הגדולה ביותר לשחקן מהעונה הרגילה לסדרת גמר הפלייאוף בהיסטוריה של ה-NBA.
במהלך הפגרה, בחרו הבולס את נוריס קול כבחירה ה-28 (במקומה של קליבלנד), אך סדרה של עסקאות בליל הדראפט, העבירה הזכויות עליו למינסוטה, שהעבירה אותו להיט. לאחר שביתת שחקני ה-NBA הסתיימה, שיפרו ההיט את סגל השחקנים כשהחתימו את שיין באטייה הוותיק, את הסנטר אדי קרי, ואת הרוקיז המבטיחים טרל האריס ומייקל גלאדנס.
האליפויות הרצופות.
בעונת זכתה הקבוצה באליפות. לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את קבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר בחמישה משחקים. במשחק האליפות ניצחה מיאמי 106–121 בלטו במשחק מייק מילר עם שבע שלשות ולברון ג'יימס עם 26 נקודות לברון השלים במשחק טריפל דאבל ובכך היה לשחקן החמישי בהיסטוריה שקובע טריפל דאבל במהלך משחק האליפות. בעונה כולה סיים עם ממוצע של 27 נקודות למשחק וזכה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה. בפלייאוף סיים עם ממוצע של 30 נקודות למשחק וזכה בתואר MVP של סדרת הגמר. הוא הפך לאחד השחקנים הבודדים שזכה תואר ה-MVP בליגה הסדירה ובסדרת הגמר.
2012/2013.
בעונת הייתה הקבוצה ביכולת משכנעת, וניצחה במהלך העונה 27 משחקים רצופים (הרצף השני בטיבו בהיסטוריית המשחקים ב-NBA) והיא הייתה הקבוצה בעלת מאזן הניצחונות הגבוה בליגה. בפלייאוף ניצחה מיאמי בסיבוב הראשון את מילווקי באקס, בחצי הגמר האזורי את שיקגו בולס ובגמר האזורי את אינדיאנה פייסרס ועלתה לגמר ה-NBA נגד סן אנטוניו ספרס. הסדרה התעלתה לרמה מאוד גבוהה והקרב היה שקול כשאף אחת לא מחברת שני ניצחונות רצופים עד ה2 המשחקים האחרונים שבהם מיאמי חיברה. בלט במיוחד משחק מספר 6 שבו פיגרה מיאמי ב-5 נקודות, 28 שניות לסיום המשחק. אך שלשות של לברון ג'יימס ושל ריי אלן (שהגיע במהלך הקיץ מבוסטון סלטיקס) הובילו את המשחק להארכה שבה ניצחה מיאמי 100–103. ג'יימס השיג במשחק זה טריפל דאבל של 30 נקודות 12 ריבאונדים ו-10 אסיסטים ואז הסדרה המשיכה למשחק שביעי וקובע, בו ניצחה מיאמי 88–95 וזכתה באליפות. ג'יימס הצטיין במשחק זה כשהוא קולע 37 נקודות, והוא זכה שוב בפעם השנייה ברציפות בתואר ה-MVP של סדרת הגמר נוסף על היותו MVP של העונה הסדירה. דוויין וייד הצטיין גם הוא במשחק זה כשהוא קולע 23 נקודות, למרות היותו פצוע בברכו במהלך הסדרה. משחקם זכה לשבחים רבים שאף מאמן היריבה גרג פופוביץ' אמר בסיומו וייד ולברון ג'יימס שיחקו משחק שמתאים להיכל התהילה.
2013/2014 - סגנות.
עונת הייתה בינונית עבור מיאמי. לפרקים הציגה הקבוצה כדורסל נאה ומנצח אך לעיתים ספגה הפסדים רבים. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במקום השני במזרח. אחרי אינדיאנה פייסרס אך למרות זאת הגיעה לגמר ה-NBA, בפעם הרביעית ברציפות, הישג שרק עוד שתי קבוצות עשו במהלך השנים.
היא גברה בסיבוב הראשון בסוויפ על שארלוט בובקאטס בסיבוב השני על ברוקלין נטס ובגמר המזרח ניצחה את הפייסרס. בגמר נפגשו שוב סן אנטוניו ספרס ומיאמי היט, ואף על פי שלברון ג'יימס היה ביכולת גבוהה. הוא היה אף מלך הסלים של הסדרה, שאר הקבוצה הייתה ביכולת בינונית מאוד, וההיט הפסידו 1–4 בגמר.
2014 - הווה.
עונת ב-28 ביוני הודיעו דוויין וייד, כריס בוש ולברון ג'יימס על יציאתם מחוזה והפכו לשחקנים חופשיים. ב-11 ביולי לברון הודיע על חזרתו לקליבלנד קאבלירס, דוויין וייד וכריס בוש מאידך נשארו במיאמי, כשבוש הוחתם לחוזה חדש לחמש שנים. בפגרה צירפה הקבוצה את לואל דנג בחוזה לשנתיים. הקבוצה לא עלתה לפלייאוף בעונה זו.
עונת נפתחה יחסית בצורה חלשה לקבוצה, אך היא התחזקה במהלכה וסיימה את העונה המקום השלישי במזרח, על אף פציעתו של כריס בוש. בסיבוב הפלייאוף הראשון נצחה הקבוצה את שארלוט הורנטס 4-3. בסיבוב הפלייאוף השני הפסידה הקבוצה לטורונטו ראפטורס בתוצאה 3–4 והודחה. בסיום העונה עזב וייד את הקבוצה לטובת שיקגו בולס, ומשלושת הגדולים נותר רק בוש.
בעונת 2019/2020 מיאמי הגיעה עד לגמר ה NBA בהובלת ג'ימי באטלר, באם אדבאיו וטיילר הירו תוך כדי ניצחונות בפלייאוף על אינדיאנה, מילווקי ובוסטון ופגשו את לוס אנגלס לייקרס בגמר ונכנעו 2–4
יריבויות.
ניו יורק ניקס.
היריבות בין ניו יורק ניקס וקבוצת ההרחבה מיאמי היט היא תוצאה של סדרות הפלייאוף הפיזיות ולעיתים ברוטליות שהתרחשו בין המועדונים בשנים 1997–2000. כל סדרה בין שני המועדונים נגררה למספר המקסימלי של המשחקים. היריבות בין המועדונים הועצמה בשל האיבה בין פט ריילי שבתחילה היה המאמן הראשי של הניקס, בין השנים 1991–1995, ולאחר מכן המאמן הראשי של ההיט בין השנים 1996–2003 ו-2005–2008 ויורשו של ריילי בניו יורק ניקס, ג'ף ואן גנדי, מי שהיה עוזרו של ריילי בניו יורק. אחיו של ג'ף, סטן ואן גנדי היה עוזר המאמן של ריילי במיאמי. שתי השנים הראשונות עמדו תחת אלימות פיזית במהלך הסדרות, והשעיות לשחקנים שבסופו של דבר תרמו לתוצאה הסופית של הסדרות. היריבות בין ההיט לניקס היא גם חלק מיריבות גדולה יותר הקיימת בין שתי ערי החוף המזרחי, מיאמי וניו יורק.
באמצע שנות ה-2000, התרככה היריבות הגדולה, עם הדשדוש אליו נקלעו ניו יורק ניקס והחלפת רוב סגל השחקנים של ההיט. מאז ההערכות החדשה של בתי הליגה ועם התוספת של שארלוט בובקאטס, עברה מיאמי לבית החדש שנוצר הבית הדרום-מזרחי, בו הם שולטים מאז הצטרפותו של שאקיל אוניל (בטרייד מלוס אנג'לס לייקרס בשנת 2004) ועלייתו של דוויין וייד. אך, בשיאה יריבות זו הייתה מרה וסומנה על ידי שחקנים משני הצדדים שנתנו את המיטב בכל משחק. כמעט בכל המשחקים ביניהן הקבוצות היו שוות. במהלך עונת נראה היה כי היריבות מתעוררת מחדש עם עלייתה מחדש של הניקס לאחר הגעתם של אמארה סטודמאייר וכרמלו אנתוני לניו יורק.
ההיט שיחקו נגד הניקס יותר פעמים מאשר מול כל קבוצה אחרת בהיסטוריה של המועדון. המאזן בין הקבוצות הוא 39–55 לטובת הניקס (11–13 בפלייאוף). כאשר ממוצע הנקודות של ההיט עומד על 93.7 מול 96.4 של הניקס (בפלייאוף עומד הממוצע על 8304 להיט לעומת 84.6 לניקס).
שיקגו בולס.
היריבות עם שיקגו בולס החלה עם עלייתם של ההיט לפלייאוף במהלך שנות ה-90, עשור בו שלטו הבולס בליגה ושיאו של עידן מייקל ג'ורדן. במהלך אותה התקופה, הודחו ההיט שלוש פעמים על ידי הבולס, שהמשיכו וזכו באליפות ה-NBA בכל פעם. ההיט הצליחו פעם אחת לזכות ברגע של תהילה כאשר הביסו את הבולס 72–99 בינואר 1998.
לאחר עזיבתו של ג'ורדן וכישלונם של ההיט בתחילת שנות ה-2000, היריבות התקררה אך נראתה כמתלהטת מחדש לאחר שנפגשו בפלייאוף של עונת , סדרה שהסתיימה בניצחון ההיט 2–4 שהמשיכו לגמר ה-NBA. אך הבולס נקמו עונה לאחר מכן כשהביסו את האלופים המכהנים ממיאמי, 4-0 בסיבוב הראשון של הפלייאוף.
היריבות התעצמה בעונת עם עלייתם של הבולס למקום הראשון בדרוג לפלייאוף המזרח כאשר בשורותיהם משחקים דריק רוז וקרלוס בוזר בעידן שלאחר מייקל ג'ורדן. בנוסף לזה, ההיט השיגו את המקום השני כאשר בשורותיהם מככב דוויין וייד (שדחה הצעה להצטרף לעיר הולדתו שיקגו) ועם הצטרפותם של הכוכבים כריס בוש ולברון ג'יימס (שדחו הצעה להצטרף לרוז ובוזר בשיקגו). הקבוצות נפגשו בגמר המזרח של שנת 2011, כאשר ההיט מנצחים 1–4 בסיכומה של הסדרה.