ויליאם אלן נולד בעיר הנמל ויימות' במחוז דורסט, אנגליה. התגייס לצי המלכותי ב-1805, וכצוער חובלים השתתף במצור על הדרדנלים ב-1807 . אלן שירת על הפריגטה 'לֶדָה' ב-1811 בעת תפיסת ה'ג'אווה' מידי הצרפתים, וכן השתתף ביוני 1813 במתקפה על בסיס שודדי הים בבורנאו. ב-1815 הועלה לדרגת לפטננט. ב-1832 לקח חלק במשלחת הבריטית במעלה נהר ניז'ר במערב אפריקה וב-1836 הועלה לדרגת קומודור.
ב-1841 יצא שוב במשלחת לניז'ר שבה פיקד על ספינת הקיטור 'וילבֶּרפֿוֹרס' . המשלחת הורכבה משלוש ספינות של הצי הבריטי והיא נועדה לקדם את השליטה הבריטית בנתיבי המסחר ולבלום סחר עבדים. במהלך פעולתה חלו בקדחת כמעט כל אנשיה, כשליש מהם מתו בתוך זמן קצר והספינות הוחזרו לבסיסן במלאבו שבחוף האטלנטי. אלן הועלה ב-1842 לדרגת קפטן, אך בשובו לאנגליה הוצב בשירות מילואים במשכורת מופחתת . יחד עם עמיתו למשלחת של 1841 בניז'ר, הרופא וחוקר הטבע תר"ה תומסון , פרסם אלן ספר בן שני כרכים שבו תוארו קורותיה.
במהלך מסעותיו צייר אלן מראות שנקרו בדרכו. ב-1835 פורסם ספר ציוריו של האי אסנשן, שהיה בסיס הצי הבריטי באוקיינוס האטלנטי. ב-1840 פורסם ספר ציוריו ממסעו ב-1832 במערב אפריקה.
ב-1849 יצא אלן למסע למזרח שבמהלכו ביקר במלטה, באיי יוון, בדרום-מערב טורקיה, בסוריה ובארץ ישראל. בדרכו עיין בהשמשת מעגנים עתיקים ובירר את האפשרויות למימוש החיבור בין הים התיכון לים סוף כדרך קיצור ימית להודו וחלופה לרעיון תעלת סואץ.
ויליאם אלן פרש משירותו בצי ב-1862 בדרגת אדמירל-משנה והלך לעולמו בעיר הולדתו שנתיים לאחר מכן. הוא היה עמית בחברה הגאוגרפית המלכותית, בחברה הזואולוגית של לונדון ובחברה המלכותית של לונדון לשיפור הידע במדעי הטבע, וכן היה פעיל בתנועה לביטול העבדות.
תעלת ים המלח.
ויליאם אלן היה הראשון שבדק היתכנות לחיבור הים התיכון וים סוף דרך ארץ ישראל. הוא הציע כרייה של תעלות מתאימות לשיט ספינות בעמק זבולון ובעמק יזרעאל בצפון ובערבה בואכה עקבה בדרום, ובכך להביא להצפת שטחי בקע הירדן ושלוחותיו הנמוכים מפני הים. לנתיב המים המוצע קרא בשם "תעלת ים המלח". תוכניתו של אלן נועדה לשמש חלופה להצעה לכריית תעלה במצר סואץ. אלן הסתמך בבירוריו על נתונים שהעלו חוקרי ים המלח בעבר, בעיקר על מחקריו של איש הצי האמריקאי ויליאם פרנסיס לינץ' ב-1847–1848, שבהם נמדדו לאשורם גובהי בקע ים המלח. ב-1850 כבר הובהר לחלוטין שמפלס ים המלח נמוך בכ-400 מ' מתחת לפני הים. אלן פרסם את הצעתו לחיבור שלושת הימים בהרצאות ובמאמרים בכתב העת של החברה הגאוגרפית המלכותית והרחיב בכך בספרו מ-1855, "ים המלח – נתיב חדש להודו". הוא צירף להצעתו מפה של סוריה וארץ ישראל שבה סומנו האזורים המועדים להצפה, ובהם יישובים רבים, כולל העיר טבריה. בשנת 1863 שיגרה ממשלת בריטניה משלחת לבדוק את הצעתו של אלן, וזו הגישה חוות דעת שלילית בשל אורך התעלה המוצעת וכן משום שתעלת סואץ הייתה על סף הפעלתה. ספרו של אלן על ים המלח הושתת על היומן שניהל במסעו, ומלבד הפרקים המוקדשים לנושא תעלת הימים יש בו תיאורי אתרים היסטוריים וחוויות אישיות, כמקובל בספרות הנוסעים למיניה.
קישורים חיצוניים.
Willian Allen with Thomas Richard Heywood Thomson, "A Narrative of the Expedition sent by H.M.'s Government to the River Niger in 1841 under the command of Captain H.D. Trotter ",
London: Richard Bentry, 1848 –
כרך ראשון, כרך שני
William Allen, "The Dead Sea, a New Route to India" with other Fragments and Gleanings in the East, London: Longman, Brown, Green, and Longmans, 1855 – כרך ראשון, כרך שני
שבר באגן
שבר באגן הוא שבר במבנה העצמות באגן. זהו שם כולל לשברים בעצמות האגן, עצם העצה ועצם הזנב.
סימנים וסימפטומים.
הסימנים לשבר באגן כוללים בעיקר כאב מקומי, המתעצם בהליכה או בהזזת הרגליים. ייתכנו גם נפיחות או אדמומיות באזור השבר.
סימנים נוספים יכולים לכלול:
סיבוכים.
סיבוכים יכולים להתרחש במקרה של שבר פתוח, כאשר ישנו אובדן דם משמעותי, פגיעה עצבית או ניקוב של איבר מסוים.
מצבים אלה עלולים להוביל להלם או להקרנה של הכאב לאזורים שנפגעו.
הפגיעות הנפוצות הן בכבד, בטחול, בשלפוחית השתן ובצינור השופכה.
פתופיזיולוגיה.
היכרות עם מבנה האגן ופעולתו בתמיכת הגו והרגליים מסייעת בהבנת ההשפעות של שבר באגן.
האגן מורכב משלוש עצמות - כסל (ilium), שת (ischium) וחיק (pubis), אשר מתחברות לשני צדי עמוד השדרה ולעצם העצה בחלק האחורי ויוצרות מבנה טבעתי בעל שקעים היוצרים את מפרקי הירך.
האגן הוא מרכיב עיקרי בגוף בשמירה על יציבה ותנועה, והוא צריך להיות חזק מספיק בשביל לעמוד בלחצים ובאנרגיה המופעלים עליו.
החיבור לעמוד השדרה הוא חשוב בוויסות הכוח המופעל על הגו והעברתו אל הרגליים בעת תנועה. ישנם מספר שרירים שגם להם תפקיד חשוב בשמירה על יציבות האגן.בשל המבנה הטבעתי של האגן ובשל כל הכוחות המעורבים, לשבר בנקודה אחת יכולים להתלוות שבר או פגיעה באיברים בנקודה אחרת במבנה הטבעתי או בסמוך לו. לשבר עלול להתלוות גם דימום קשה בשל אספקת הדם הנרחבת לאזור.
ישנם מספר דפוסים שכיחים לשברים באגן, התלויים בכיוון הפגיעה ובעוצמתה. דרך פשוטה לסיווג השברים היא לפי יציבותם. ניתן לחלק את השברים היציבים והלא יציבים לשברים פתוחים (בהם שברי העצם יוצאים דרך העור) ולשברים סגורים (בהם שברי העצם לא חדרו את העור). שברים פתוחים הם מסוכנים במיוחד כיוון שהם חשופים יותר לזיהומים.
שבר יציב.
בשבר מסוג זה, ישנו לרוב שבר בודד בטבעת האגן וקצות העצם השבורה יחסית מסודרים. שברים בגיל המבוגר, שנגרמים מפגיעה חלשה יחסית, הם לרוב שברים יציבים.
שבר לא יציב.
בשבר מסוג זה, ישנם לרוב שני שברים או יותר בטבעת האגן, וקצות העצמות השבורות אינם מסודרים, אלא זזו ממקומם. שברים אלה נגרמים בעיקר מפגיעות באנרגיה גבוהה.
סיווג שברים.
הכוחות השונים המופעלים על האגן מתבטאים בסוגים שונים של שברים. ניתן לסווג שברים באגן בשתי שיטות לפי דפוס השבר, המאפשרות לקבוע את יציבות טבעת האגן לפי דרגות חומרה.
שתיים מהשיטות המקובלות הן סיווג טייל וסיווג יאנג-בורגס .
סיווג טייל.
מבוסס על המכלול של עצם העצה והכסל.
סיווג יאנג-בורגס.
מבוסס על מנגנון הפגיעה.
אבחנה.
לרוב נאבחן שבר באגן כאשר יש רגישות בעצם, כשיש קושי בהליכה ובתנועה או כשישנה פגיעה בפעילות העצבית בחלקו התחתון של הגוף. ייתכנו גם פגיעות באיברים בתוך טבעת האגן, כמו מעיים, כליות או שלפוחית השתן.
צילום רנטגן פשוט יוכל להראות שבר.
בדיקת CT של אזור האגן או הבטן תיערך פעמים רבות כדי לקבל תמונה טובה יותר של השברים. כתלות בחומרת השברים, ייתכנו גם בדיקות דימות נוספות, כגון בדיקת AP שנחשבת ליעילה במיוחד באיתור שברים.
טיפול.
שברים באגן יכולים להיות שברים מסובכים יחסית, והטיפול בהם יכול להיות ממושך ומלווה בכאב. לרוב בשברים פשוטים לא יהיה צורך בהתערבות כירורגית, ואז יבחרו באפשרויות של קיבוע השבר ושיקום האזור. במקרים בהם השבר מסובך ויש צורך בניתוח, יש חשיבות רבה להתאמת סוג הניתוח לסוג השבר על מנת שלא לפגוע באיברים פנימיים. ההליך הניתוחי צריך להיות כמה שפחות פולשני.
קיבוע.
מקבעים את האגן באמצעות מכשיר מיוחד, או באמצעות קיבוע מאולתר. החשיבות היא בייצוב וקיבוע האגן. ייצוב טבעת האגן מסייע בהפחתת איבוד דם מסיבי מכלי הדם באזור.
שיקום.
במקרים מסוימים, שברים פשוטים שאינם דורשים ניתוח יטופלו באמצעות מנוחה ללא תנועה. ברגע שהשבר החלים מעט, ניתן להתחיל ולבצע שיקום בעזרת פיזיותרפיסט - הכולל עמידה, הליכה באמצעות הליכון, ובהמשך הליכה בעזרת מקל הליכה.
בתהליך השיקום ישתמשו לעיתים גם בתרופות כגון נוגדי קרישה או משככי כאבים.
ניתוח.
פעמים רבות, בעיקר בשברים בלתי יציבים באגן, יש צורך בניתוח. ישנן מספר שיטות לייצוב האגן באמצעות ניתוח:
פרוגנוזה.
ייצוב מוקדם של שבר באגן מפחית דימום ומשפר את זמן החלמתו של השבר.שיעורי התמותה באנשים בעלי שברים באגן הוא בין 7 ועד 19 אחוזים, אך מקרי המוות הם תוצאה בעיקר של פגיעה באיברים אחרים בעקבות טראומה. תמותה משבר באגן יכולה להיגרם בשל סיבוכים הקשורים לשבר - דימום חמור שגורם להגדלת נפח האגן, או לחץ חיצוני שגורם להקטנת נפח האגן.
שבר באגן שנגרם בעקבות נפילה בגיל המבוגר לרוב אינו מסכן חיים, ופעמים רבות מתאחה ללא התערבות כירורגית.
אפידמיולוגיה.
שברים באגן מהווים כ-3% מכלל השברים בעצמות השלד.
כמחצית מהשברים הם יציבים, והשאר אינם יציבים בדרגות שונות. שברים פתוחים באגן הם נדירים.
שכיחות שברים באגן גבוהה בגילאים 20–40 ומעבר לגיל 65.
בצעירים, פציעות שנגרמות מתאונות דרכים הן הסיבות הנפוצות ביותר לשברים באגן (60% מהמקרים). אחריהן נפוצות פגיעות בעקבות נפילות מגובה רב (30% מהמקרים).
אמנם שיעורי המוות משברים באגן ירדו בשנים האחרונות, אך היארעות השברים באגן נמצאת במגמת עלייה בשל עלייה בכמות תאונות הדרכים.
טריסטאן דה קונה
טראוויס סקוט
ז'אק ברמן וובסטר השני (באנגלית: Jacques Berman Webster II; נולד ב-30 באפריל 1991), ידוע בשם הבמה טראוויס סקוט (Travis Scott), הוא ראפר, זמר, כותב שירים ומפיק מוזיקלי אמריקאי.
ביוגרפיה.