כהכנה למשחקים האולימפיים התאמן קריינזלין באנגליה וזכה באליפות בריטניה בריצת 120 יארד משוכות ובקפיצה לרוחק. באולימפיאדת פריז (1900) זכה קריינזלין ב-4 מדליות זהב: בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.0 שניות, לפני ג'ון טוקסברי חברו לנבחרת (7.1 שניות) וסטנלי ראולי מאוסטרליה (7.2 שניות); בריצת 110 מטר משוכות בשיא עולם חדש של 15.4 שניות, לפני ג'ון מקלין (15.5 שניות) ופרדריק מולוני (15.6 שניות) שניהם מארצות הברית (בשלב המוקדמות הוא קבע שיא עולם חדש של 15.6 שניות); בריצת 200 מטר משוכות, בשיא אולימפי חדש של 25.4 שניות לפני נורמן פריצ'רד מהודו (26.6 שניות) וטוקסברי; ובקפיצה לרוחק בשיא אולימפי חדש של 7.185 מטר, 1 ס"מ לפני מאיר פרינסטיין חברו לנבחרת (7.175 מטר, תוצאה אותה קבע במוקדמות ולא השתתף בגמר בגלל שהיא נערכה ביום ראשון) ופטריק ליאיי מבריטניה (6.95 מטר). בינו לבין פרינסטיין היה הסכם לא כתוב שלא להתחרות ביום ראשון, אך קריינזלין בכל זאת התחרה ושיפר את תוצאתו מהמוקדמות ולכן ניצח בתחרות. התנהגותו זו עוררה את כעסו של פרינסטיין שכנראה תקף והכה אותו.
לאחר המשחקים האולימפיים פרש קריינזלין מתחרויות וסיים את לימודיו ברפואת שיניים.
בשנת 1902 החל קריינזלין לעבוד כרופא שיניים ולנהל את איגוד האתלטיקה של מילווקי. בשנת 1906 התמנה למאמן האתלטיקה באקדמיה של מרסרסבורג. בין היתר אימן את רלף קרייג פעמיים אלוף אולימפי בריצות ל-100 ול-200 מטר באולימפיאדת סטוקהולם (1912).
בשנת 1913 חתם על חוזה בסך $50,000 להכין את נבחרת גרמניה באתלטיקה לאולימפיאדת ברלין (1916) אך זו התבטלה עקב מלחמת העולם הראשונה. במלחמה עצמה שרת בצבא ארצות הברית כמאמן כושר. לאחר המלחמה עבד כמאמן ראשי באוניברסיטת פנסילבניה שבה למד עד שלקה בפליאוריטיס ממנה נפטר בשנת 1928 בווילקס בר, פנסילבניה.
קונסטנטין ק. ג'ורסקו
קונסטנטין ק. ג'ורסקו (ברומנית: Constantin C. Giurescu, 26 באוקטובר 1901 פוקשאן - 13 בנובמבר 1977) היה היסטוריון רומני, אחד מהחוקרים החשובים של תולדות העם הרומני. היה פרופסור באוניברסיטת בוקרשט וחבר האקדמיה הרומנית. בן לשושלת של היסטוריונים, אביו היה ההיסטוריון קונסטנטין ג'ורסקו ובנו, דינו ק. ג'ורסקו הוא מומחה מוערך באותו תחום מחקר.
קורות חיים.
קונסטנטין ג'ורסקו נולד בשנת 1901 בעיר פוקשאן כבן של ההיסטוריון קונסטנטין ג'ורסקו שהיה בעל התואר דוקטור לספרות הראשון של אוניברסיטת בושקרט בשנת 1909. מקור משפחת אביו היה בכפר קיוז'ד במחוז בוזאו. בין ה/שנים 1903-1906 המשפחה שהתה בווינה בגלל לימודי ההיסטוריה של האב באוניברסיטה הוינאית. את לימודיו בבית הספר היסודי ובתיכון סיים קונסטנטין ק. ג'ורסקו בבוקרשט. בהמשך למד לתואר ראשון, שני (1922) ולתואר דוקטור לספרות (1925 "דוצנט" להיסטוריה) באוניברסיטת בוקרשט. לאחר מכן השתלם בפריז.
בשנים 1920-1926 עבד כמדריך במוזיאון הלאומי לעתיקות בבוקרשט ולפרק זמן קצר כמורה להיסטוריה בבית ספר תיכון בעיר הולדתו, פוקשאן.
בשנים 1923 -1926 עבד גם בחבר הסגל של המכון הרומני בצרפת, ב-1 במרץ 1927 קיבל תעודה של professeur agrégé.
בין השנים 1926-1948 ג'ורסקו לימד היסטוריה בפקולטה ללימודי ספרות במסגרת מחלקה שהפכה לפקולטה להיסטוריה.
בין השנים 1927 -1930 כיהן כמנהל של הקרן ע"ש יון ברטיאנו.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 נכנס לפוליטיקה במסגרת הסיעה הלאומית ליברלית של ג'ורג'ה י. ברטיאנו וייצג אותה בפרלמנט בשנים 1932-1933. באותה תקופה בשנת 1933 ניהל את ה"רביסטה איסטוריקה רומנה" - ("כתב העת ההיסטורי הרומני").
שנות הדיקטטורות.
בשנות הדיקטטורה המלכותית של קרול השני מילא את התפקיד של נציג מלכותי בחבל "הדנובה התחתונה" (פברואר 1939) ואחר כך כיהן בין 28 בספטמבר 1939 ל-4 במרץ 1940 כשר בממשלה, שר מזכיר המדינה האחראי על תיק "החזית הלאומית של התחייה" FNR, התנועה הפוליטית החוקית היחידה שהייתה אמורה להוות בסיס למשטר המלכותי החדש, ולאחר מכן שר התעמולה בין מרץ-יולי 1940.
בשנות הדיקטטורה הצבאית-פאשיסטית של יון אנטונסקו הקדיש ג'ורסקו עצמו להקמת המכון להיסטוריה לאומית (1941). בנסיבות התפניות במהלך המלחמה נגד ברית המועצות ובעלות הברית, ג'ורסקו נמנה גם עם הדיפלומטים שהתבקשו בשנים 1943-1944 על ידי מ"מ ראש הממשלה ושר החוץ מיכאי אנטונסקו לנהל משא ומתן עם בעלות הברית המערביות לצורך חיפוש דרכים להפסקת האש והשלום. ג'ורסקו נשלח לצורך כך לאיסטנבול הנייטרלית.
אחרי הדחתו של הרודן אנטונסקו באוגוסט 1944, ג'ורסקו נבחר כחבר בפרלמנט מטעם המפלגה הלאומית-ליברלית של גאורגה טטרסקו.
אחרי עליית הקומוניסטים לשלטון סולק ג'ורסקו ממשרתו כפרופסור באוניברסיטת בוקרשט, וב-6 במאי 1950, "ליל הנכבדים", נעצר. נשפט במשפט ראווה של מנהיגים פוליטיים מהעבר ונאסר למשך חמש שנים בכלא סיגט.( 7 במאי 1950- 5 ביולי 1955).בשנתיים הראשונות נכלא בתא לבד, בהמשך הועבר לתא אחר ביחד עם אסירים נוספים. בעת הכליאה בתנאים קשים הוא ואסירים אחרים הירצו ביניהם הרצאות על נושאים שונים.
אחרי שחרורו מהכלא ב-5 ביולי 1955 עבר למאסר בית בכפר מֶזֶרֶן, במחוז בראילה עד סוף אותה השנה.
החזרת זכויותיו והמשך פעילותו כהיסטוריון.
עם התחזקותו בשלטון נקט הממשל הקומוניסטי אמצעים להחזרת זכויותיהם של חלק מהאקדמאים שרדף אותם בגלל השתייכותם לאליטות של פעם. אישים אלה ידעו שמכאן ואילך עליהם לשתף פעולה פחות או יותר עם המשטר. בין השנים 1956 -1963 קיבל ג'ורסקו רשות לעבוד מחדש במקצועו כחוקר ראשי ב"מכון להיסטוריה בבוקרשט" (הקרוי כיום המכון ע"ש ניקולאיה יורגה).
החל משנת 1963 ועד מותו חזר להיות פרופסור באוניברסיטת בוקרשט.
המשטר הכיר והוקיר, במיוחד תחת שלטונו של צ'אושסקו, בזכויותיו של קונסטנטין ג'ורסקו כהיסטוריון דגול והעניק לו מספר פרסים ועיטורים. בשנת 1971 קיבל את התואר "מדען מצטיין" ובשנת 1970 התקבל כחבר באקדמיה הרומנית, שנקראה באותם הימים - אקדמיית הרפובליקה הסוציאליסטית רומניה. ג'ורסקו קיבל רשות לנסוע לחו"ל על מנת להשתתף בכמה כנסים בינלאומיים ומשימות מדעיות באוסטריה, יוון, איטליה, ספרד, צרפת, בריטניה, ארצות הברית וכו'.
מחקריו ההיסטוריים נגעו בכל תקופות ההיסטוריה של רומניה ושל הרומנים - מימי קדם, ימי הביניים, ההיסטוריה המודרנית והתקופה בת זמננו, כמו כן בתחום גאוגרפיה היסטורית, טופונימיה, ונושאים הקשורים למשפטים, ספרות, אמנות ומתודולוגיה היסטורית.
קונסנטין ק. ג'ורסקו נפטר בבוקרשט בנובמבר 1977.
היה נשוי למריה, בת של הגאוגרף סימיון מהדינץ, שהיה חבר באקדמיה הרומנית. לזוג היו שלושה ילדים: דינו -,היסטוריון שהמשיך במסורת המשפחה, דן ומונה.
ספריו.
ג'ורסקו כתב כ-350 עבודות וספרים היסטוריים, ביניהם ידועים מאוד ספריו המקיפים על "תולדות הרומנים" בארבעה כרכים ו"תולדות בוקרשט". להלן מבחר מכתביו:
נמרוד טישמן
נמרוד טישמן (נולד ב-12 במאי 1991 ברמת גן) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בקבוצת מכבי ראשון לציון. טישמן משחק בעמדת הרכז, וגובהו 1.97 מ'.
קריירה.
טישמן החל לשחק כדורסל כילד בקבוצת הפועל תל אביב, עבר להפועל גבעתיים, ובהמשך שיחק בקבוצות הנערים והנוער של מכבי תל אביב, עמה זכה באליפות המדינה בעונת . בעונת המשיך לשחק במדי קבוצת הנוער של מכבי, ואף התאמן עם הקבוצה הבוגרת. במקביל, שיחק גם בקבוצת הכדורסל של תיכון עירוני ט'. בסוף העונה עבר לאוניברסיטת פלורידה, ושיחק את עונת 2009/2010 במדי ה"גייטורס" אך לאחר שלא זכה להזדמנויות רבות שב לישראל. בעונת הצטרף לקבוצת הבת של מכבי תל אביב, הפועל יוקנעם/מגידו מהליגה הלאומית.
בעונת 2011/2012 הצטרף להפועל גלבוע גליל מליגת העל. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה מיעט לשחק, אך בעונת 2013/2014 היה לאחד השחקנים המובילים בה, ואף מונה לקפטן הקבוצה. בהמשך עבר לקבוצות תחתית וביניהן מכבי ראית גת ומכבי אשדוד. בעונת 2018/2019 עבר למכבי ראשון לציון.
טישמן היה חבר בסגל נבחרת הקדטים של ישראל שסיימה במקום ה-11 באליפות אירופה שנערכה בכרתים ב-2007, אך לא זכה לדקות משחק רבות. בשנת 2009 הוביל את נבחרת הנוער באליפות אירופה שנערכה במץ עם ממוצע של 18.3 נקודות למשחק, שדירגו אותו במקום הרביעי באליפות כולה. כן הוביל את הנבחרת במספר החטיפות (2.3 למשחק, שני באליפות כולה) והאסיסטים (2.3 למשחק). טישמן הוסיף גם 4 כדורים חוזרים למשחק. במשחקו הבולט ביותר, מול נבחרת רוסיה, קלע 26 נקודות, כולל סל ניצחון בשניות הסיום. בשנת 2010 שיחק טישמן במדי נבחרת העתודה באליפות אירופה דרג ב' שנערכה באוסטריה. הנבחרת סיימה במקום החמישי וכשלה בניסיונה לשוב לדרג א', וטישמן העמיד ממוצעים נמוכים מבעבר. כן השתתף באליפות אירופה דרג ב' שנערכה בשנת 2011 בסרייבו, בה סיימה הנבחרת במקום ה-11,
החל מעונת 2022/23 חזר לשחק במכבי ראשון לציון בליגה הלאומית.
מוחמד ע'אנושי
מוחמד ע'אנושי (בערבית: محمد الغنوشي, תעתיק מדויק: מחמד אלע'נושי; נולד ב-18 באוגוסט 1941) הוא ראש ממשלת תוניסיה לשעבר בשנים 1999–2011 וחבר הפרלמנט התוניסאי מטעם מפלגת החוקה הדמוקרטית. בעקבות המהפכה בתוניסיה, מילא ע'אנושי בפועל את מקום נשיא תוניסיה במשך יומיים מ-14 בינואר עד ל-15 בינואר 2011.
ע'אנושי הוא כלכלן. בשנים 1992–1999 היה השר לשיתוף פעולה בינלאומי ולהשקעות חוץ, והיה שותף פעיל בביסוס קשריה של תוניסיה עם האיחוד האירופי ועם קהילת העסקים של צרפת.