יישוב מתקופת האימפריה הרומית בשם טוּרֶנוּם הסמוך לעיר המודרנית טראני מצוין במפת פויטינגר. בהמשך, נשלטה העיר על ידי הלומברדים והביזנטים. האזכור הראשון לשם טראני הוא מהמאה ה-9. בתקופת מסעי הצלב התפתחה העיר, והנמל שבה הפך לאחד החשובים בנמלי הים האדריאטי. במהלך המאה ה-13, בתקופת שלטונו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בוצרה ופותחה העיר והגיעה לשיא פריחתה. בהמשך, נכללה העיר בשטחה של ממלכת נאפולי. בשלהי המאה ה-15 פלש לאזור צבאו של שארל השמיני, מלך צרפת, אך בראשית המאה ה-16 סולקו הצרפתים על ידי צבא ממלכת אראגון. בעת המלחמות הנפוליאוניות ידעה טראני תקופת אי שקט ונסיגה כלכלית. לאחר איחוד איטליה, נכללה טראני בשטחה של ממלכת איטליה.
הקהילה היהודית.
התיישבות יהודים רומניוטים באזור החלה ככל הנראה עוד בתקופה הרומית. במאה ה-12 תיעד בנימין מטודלה קהילה בת 200 נפשות בעיר. במחצית השנייה של המאה ה-15 החלו רדיפות יהודים באזור דרום איטליה אשר פגעו קשות בקהילה היהודית במקום. בראשית המאה ה-16 לאחר השתלטות ממלכת אראגון על העיר גורשו יהודי טראני או אולצו להתנצר והקהילה פסקה מלהתקיים. שמות המשפחה די-טראני ומטראני מיוחסים לבני הקהילה וצאצאיהם.
פונוקול
פונוקול (לשעבר ליטרטון-חיפה) היא חברת תקליטים ישראלית.
החברה נוסדה כ"ליטרטון חיפה". עם האמנים שתקליטיהם יצאו בלייבל "PHONODOR" נמנים אריק איינשטיין, אושיק לוי, שלישיית לא אכפת להם, דני ליטני ושלמה גרוניך. בשנת 1982 שינתה את שמה ל"פונוקול".
עם האמנים שהוציאו תקליט ב"פונוקול" נמנים אדם, דיקלה, ירדנה ארזי, עפרה חזה, חלב ודבש, אילנית, מתי כספי, גלי עטרי, יפה ירקוני, מיקי גבריאלוב, עוזי חיטמן, דידי ארז, אתניX, משינה, שפיות זמנית ואלישע בנאי, ובז'אנר הטראנס את אסטרל פרוג'קשן וCalifornia Sunshine בארץ. בנוסף מייצגת פונוקול את חברת התקליטים הבינלאומית "Spinnin Records" שעובדת עם אמנים בינלאומיים בז'אנר הדאנס והטראנס: טייסטו, ארמין ואן ביורן, פול אוקנפולד.
בשנת 2012 נרכשה "פונוקול" על ידי חברת "יוניסל" ושמה שונה ל"פונוקול החדשה 2012 בע"מ".בשנת 2020 נרכשה פונוקול על ידי קבוצת MUSIC 972 ושמה שונה ל "פונוקול מוזיקה בע"מ".
הגרלת איברים
הגרלת איברים (The survival lottery) הוא ניסוי מחשבתי שהציע ג'ון האריס , בדבר תרומות איברים. הניסוי מציע הצעה, שעל כל קבוצה של אנשים הנזקקים להשתלה הורגים מישהו ותורמים את כל איבריו. הנושא מעלה שאלות בנוגע לבחירה, ורצון חופשי למול מקומה של אקראיות, או גורל. זאת אחת הסוגיות העולות בנושא של מזל מוסרי.
הניסוי.
האריס מציע את המהלך הבא: כאשר יש קבוצה של אנשים הנזקקים להשתלה, עורכים הגרלה בקרב הציבור הרחב. את האדם שנבחר הורגים, ותורמים את כל איבריו. בעולם מסוג זה, הסיכוי להינצל גדול בהרבה מהסיכוי לעלות בגורל (כיוון שכל הגרלה מצילה מספר אנשים, בעוד שהורגת רק אדם אחד). האריס שואל האם יש הבדל בין להרוג מישהו, לבין להניח לו למות (להניח לגורל להרוג אותו). הוא מניח שאין בעיית התאמה בין תורם לנתרם, ושהגורם שפגע בנתרם לא יתרחש פעם נוספת. הנחות אלה מאפשרות לניסוי המחשבה להתנהל כסדרו. האריס שואל אם עולם שנוהג בצורה המתוארת בניסוי נוהג בצורה אתית.
הרחבת הניסוי.
חלק מההתנגדות להגרלת האיברים היא בכך שנבחר אדם "חף מפשע". האריס טוען לעומתם כי גם אלו הזקוקים להשתלה הם חפים מפשע, וכל אשמתם היא שהגורל בחר בהם למות. אבל כדי להתמודד עם השאלה הזאת, הוא הציע שהגרלה יכולה להיות על מאגר מסוים של אנשים (למשל חולים או אסירים). במקרה כזה האם ההתנגדות תהיה זהה? האם מותר לאנשים לתת לאנשים למות, אם יש ביכולתם דרך להציל אותם? כל אלה שאלות העולות מהניסוי.
סוגיות באתיקה.
התנגדות אחת לניסוי עסקה בפחד, "הדפיקה בדלת" שכולם יחששו ממנה. האריס לא מתייחס לטענה זו, כיוון שהניסוי לא מתקיים במציאות אלא בעולם תאורטי. בעולם כזה, מדובר בשגרת חיים מצילת חיים. ולכן הפחד הזה יהיה חלק משגרת החיים, כמו כל פחד אחר.
ההתנגדות הגדולה ביותר לניסוי מגיע מכיוון האתיקה הרפואית. האתיקה קובעת כי לכל אדם יש בחירה מוחלטת על בריאותו. במקרה כזה יש הבדל גדול מאוד בין להרוג משהו, לבין לתת לו למות, והעולם בו מתקיים הניסוי אינו מוסרי.
הורם סולטאן
הורם סולטאן (בטורקית: Hürrem Sultan; 1500 – 18 באפריל 1558), הידועה גם בשם רוקסלנה (Roxelana), או אלכסנדרה, הייתה בת זוגו הראשית ואשתו החוקית של הסולטאן העות'מאני סולימאן המפואר. היא הפכה לאחת הנשים החזקות והמשפיעות ביותר בהיסטוריה העות'מאנית ודמות בולטת ושנויה במחלוקת בתקופה המכונה סולטנות הנשים.
הורם (אלכסנדרה) נולדה ברוהאטין (אז אזור מזרחי של ממלכת פולין), נחטפה על ידי הטטרים של קרים במהלך מלחמה.
הורם השיגה כוח והשפיעה על הפוליטיקה של האימפריה העות'מאנית באמצעות בעלה, ושיחקה תפקיד פעיל בענייני האימפריה. היא שימשה כיועצת הראשית של הסולטאן, התכתבה בענייני מדינה עם המלך זיגמונט השני אוגוסט מפולין, ומימנה עבודות ציבוריות חשובות (שכללו את מתחם ההאסקי סולטאן ובית המרחץ הורם סולטאן). כמו כן הקימה בית תפילה גדול הכולל מדרשות ובית תמחוי לנזקקים.
הורם נפטרה בשנת 1558 באיסטנבול ונקברה במאוזוליאום בתוך מתחם מסגד סולימאנייה.
שמותיה.
שם הלידה של הורם אינו ידוע. לסלי פ. פירס כתבה שייתכן שמדובר באנסטסיה, או באלכסנדרה ליסובסקה. בקרב העות'מאניים היא נודעה בעיקר בשם האסקי. משמעותם של הורם או חוראם היא "העליזה" בפרסית.
מוצא.
מקורות מראים כי הורם סולטאן היה במקור מרוהאטין, שהייתה אז חלק מממלכת פולין. היא נולדה בעיירה רוהאטין 68 ק"מ דרומית-מזרחית ללבוב, עיר מרכזית של פרובינציית רותניה שבממלכת פולין. על פי מקורות של סוף המאה ה-16 ותחילת המאה ה-17, כמו המשורר הפולני סמואל טוארדובסקי (נפטר בשנת 1661), שחקר את הנושא בטורקיה, הורם נולדה לכאורה לאדם המכונה ליסובסקי, שהיה כומר אורתודוקסי ממוצא רותני. שפת האם שלה הייתה רותנית.
בשנות ה-1510, הטטרים הקרימאים חטפו אותה במהלך אחת מפשיטות העבדים של קרים במזרח אירופה. ייתכן שהטטרים לקחו אותה לראשונה לעיר קפה, עיר מרכזית בסחר העבדים העות'מאני, לפני שהיא נלקחה לאיסטנבול. באיסטנבול בחרה הוולידה האפסה סולטאן בהורם כמתנה לבנה סולימאן. מאוחר יותר הצליחה הורם להפוך להאסקי סולטאן של הארמון הקיסרי העות'מאני. מיכאלו ליטואנוס כתב במאה ה-16 כי ""אשתו האהובה ביותר של הקיסר הטורקי הנוכחי - אמו של הבן אשר ישלוט אחריו, נחטפה מארצנו"."
שייח' קוטב אל-דין אל-נחראוולי, דתי ממכה, שביקר באיסטנבול בסוף שנת 1557, ציין בזיכרונותיו כי הורם סולטאן ממוצא רותני. היא הייתה משרתת בביתה של הנג'רלי פאטמה סולטאן, נכדתו של הסולטאן באיזיט השני. היא הוצגה בפני סולימאן כשהיה עוד נסיך.
חייה עם הסולטאן.
רוקסלנה, שנקראה על ידי העות'מאניים הורם סולטאן, נכנסה כנראה לארמון בסביבות גיל חמש עשרה. השנה המדויקת בה נכנסה לארמון אינה ידועה, אך החוקרים סבורים שהיא הפכה לפילגשו של סולימאן בסביבות הזמן שבו הפך לסולטאן בשנת 1520.
עלייתה חסרת התקדים של הורם משפחה בארמון לאשתו החוקית של סולימאן ו"מלכת האימפריה העות'מאנית" משכה קנאה וחוסר נחת לא רק מיריבותיה בארמון, אלא גם מהאוכלוסייה הכללית. עד מהרה היא הפכה לאחת מבנות הזוג הבולטות ביותר של סולימאן לצד מאהידווראן סולטאן. אמנם קיימת מחלוקת על התאריכים המדויקים ללידת ילדיה, אך קיימת הסכמה אקדמית כי לידות חמשת ילדיה - שהזאדה מהמט, מיהרימה סולטאן, שהזאדה עבדאללה, הסולטאן סלים השני ושהזאדה באיאזיד - התרחשו במהירות בארבע עד חמש השנים הבאות. ילדם האחרון של סולימאן והורם, שהזאדה ג'יהאנגיר, נולד גיבן, אך אלה שלפניו נולדו בריאים וזה הבטיח את עתיד השושלת העות'מאנית.
רוחה העליז ומזגה השובב זיכו אותה בשם חדש, הורם, מחוראם הפרסי, "העליזה". בארמון באיסטנבול, הורם הפכה ליריבה למאהידווראן והשפעתה על הסולטאן הפכה במהרה לאגדית. הורם הורשתה ללדת יותר מבן אחד, דבר שהיווה הפרה מוחלטת של עקרון הארמון הקיסרי הישן, "אם פילגש אחת - בן אחד". היא ילדה את רוב ילדיו של סולימאן. הורם ילדה את בנה הראשון מהמט בשנת 1521 (שנפטר בשנת 1543) ולאחר מכן ארבעה בנים נוספים, והרסה את מעמדה של מאהידווראן כאם לבנו היחיד של הסולטאן. אמו של סולימאן, האפסה סולטאן, דיכאה חלקית את היריבות בין שתי הנשים. על פי הדיווח של ברנרדו נבגרו, כתוצאה מהיריבות המרה פרץ מאבק בין שתי הנשים, כשמאהידווראן הכתה את הורם, מה שהכעיס את סולימאן. לדברי נקדד סאקאוגלו, היסטוריון טורקי, האשמות אלה לא היו אמיתיות.