ב-2005 יצא אלבומו של ליאור נרקיס "חתול רחוב", לו כתב והלחין חיטמן את שיר הנושא.
ב 2008 יצא אלבומו "קרוב ללב" של חיים משה ושם היה את אחד השירים האחרונים שכתב חיטמן "מהשנייה הראשונה".
בשנת 2009, ארבע שנים וחצי לאחר מותו, יצא לאור האלבום "אשא עיני", אותו הקליט בטרם מותו. האלבום הורכב משירי תפילה מן המקורות היהודיים. חלק מהשירים הולחנו בידי חיטמן עצמו, וחלקם גרסאות מחודשות ללחנים עממיים המושרים בבתי הכנסת, וכן ללחנים של הרב שלמה קרליבך.
במסגרת מיזם "עבודה עברית", בשנת 2011 יצא האלבום "שרים עוזי חיטמן", ובו ביצועים של שיריו בפי זמרים מהז'אנר המוזיקה הים תיכונית. הדיסק הצליח מאוד והגיע למעמד אלבום זהב.
ביולי 2012 זמן קצר אחרי מה שהיה אמור להיות יום הולדתו השישים של חיטמן, הוציאה משפחת חיטמן שני סינגלים חדשים בקולו של עוזי, "קרן אור", ו"לפני ואחרי", שנכתב לרון שובל.
במאי 2015 הולחן מחדש שירו "אני העבד" בידי המוזיקאי הראל טל.
במאי 2016 הוכרז במצעד הזמרים הכי ישראליים של אתר האינטרנט "וואלה!" כי חיטמן הוא המוזיקאי החמישי "הכי ישראלי".
הערכת פועלו.
חיטמן היה יוצר פורה בעל מנעד רחב: שירי ארץ ישראל, מוזיקה מזרחית, מוזיקת פופ, שירי ילדים, בלדות, שירים מתורגמים מיוונית, מוזיקה חסידית ושירים פוליטיים העוסקים בשלום ובמחאה. חיטמן גם שיתף פעולה עם אמנים מסגנונות רבים. חיטמן השתתף בכתיבה של למעלה משש מאות וארבעים שירים עבריים. אחדים מהשירים המוכרים ביותר כמעט בכל סגנון המושר בעברית הם מפרי עטו, לכן אפשר לכנות את סגנונו בשם "סגנון ישראלי". בשנת 2001 קיבל את פרס "נוצת הזהב" של אקו"ם לשנת תשס"א על מפעל חיים - מלחין בזמר העברי. ועדת הפרס נימקה את החלטתה בעובדה שחיטמן הלחין למעלה מ־600 שירים, וסגנונו הייחודי מגשר בין מזרח למערב, בין דתיים לחילוניים ובין ילדים למבוגרים.
חיטמן דגל בסובלנות ושיתף פעולה עם כל המגזרים בישראל. אף כי הצהיר על היותו איש שמאל-מרכז, הופיע בהתנחלויות.
נמליים
נמליים (שם מדעי: Formicidae), או בשמן היומיומי נמלים, היא משפחה בסדרת הדבוראים.
תפוצה ושונות.
הנמלים חיות בכל היבשות פרט לאנטארקטיקה. רק במספר מועט של איים גדולים, כמו גרינלנד, איסלנד, חלק מפולינזיה ואיי הוואי, אין אוכלוסייה מקומית של נמלים. הנמלים ממלאות תחום רחב של נישות אקולוגיות, ומסוגלות לנצל תחום רחב של מזונות. רוב מיני הנמלים הם אוכלי-כל, אך לא כולם.
ההצלחה של הנמלים מתבטאת גם בביומסה שלהן - המסה הכוללת של חומר שנמצא בנמלים חיות. לפי הערכות שבוצעו בסביבות שונות, הביומסה הכוללת של הנמלים מהווה 10% עד 30% מהביומסה הכוללת של כל החיות היבשתיות, שיעור שעולה על זה של כל החולייתנים יחד. ההצלחה של הנמלים מיוחסת לארגון החברתי המפותח שלהן, וכן ליכולתן לשנות את מקום המגורים שלהן, לנצל משאבים מסוגים שונים, ולהגן על עצמן. חברות של נמלים מתאפיינות בחלוקת עבודה, תקשורת בין פרטים, ויכולת לפתור בעיות מורכבות.
הנמלים פיתחו מערכות יחסים מורכבות עם מינים אחרים, וביניהן חיקוי, שיתוף פעולה וטפילות.
גודלן של הנמלים נע בין 0.75 ל-52 מילימטר. המינים הגדולים ביותר הם של פועלות מהסוג Dorylus ששייכות לנמלי הגדוד הציידות. הגדולה שבכל הנמלים מעולם הייתה הטיטאנומירמה שהגיע לאורך 6 ס"מ ולמוטת כנפיים באורך 15 ס"מ. צבעיהן משתנים: רובן אדומות, חומות או שחורות, יש גם כמה מינים ירוקים או צהובים, וכמה מינים טרופיים מתאפיינים בברק כמו מתכתי. בימינו ידועים יותר מ-12,000 מינים (הערכה גבוהה יותר אומרת שישנם כ-14,000), כאשר הגיוון הגדול ביותר נמצא באזורים טרופיים.
קיימים מאגרי מידע מקוונים על מיני נמלים, המסייעים לחוקרים לעקוב אחרי המינים הידועים והמינים החדשים שמתגלים מפעם לפעם. הקלות היחסית שבה ניתן ליצור מנמלים קבוצות-דגימה גרמה לכך שהן משמשות כמין מייצג במחקרים על שונות ביולוגית.
אחד הסוגים הבולטים בארץ ישראל הוא נמלת קציר, שבארץ מצויים כ-15 מינים ותת-מינים שלה.
נמליים בארץ ישראל.
נכון ל-2020 ידועים בישראל 398 מינים ותת-מינים ב-46 סוגים שונים.
מבנה גוף.
לנמליים גוף המורכב משלושה חלקים: ראש, חזה ובטן. לנמליים שלושה זוגות רגליים. זוג רגליים היוצא מהחלק העליון של החזה, ושני זוגות רגליים היוצאות מהחלק התחתון של החזה. בראשן ישנו זוג מחושים המאפשרים להן:
בנוסף למחושים יש לנמליים גם זוג צבתות (מנדיבולות) המשמשות אותן לאחיזת מזון וללחימה. נמליים הן מיוחדות בצורתן המורפולוגית מחרקים אחרים בזוג
המחושים בראשן, וכן בהצרה מאוד בולטת של חלק הבטן השנייה שלהן למפרק דמוי מפרק הגוף
ראש, חלק הגוף "מסוסומה", וחלק הגוף "מטסומה", שלושת המגזרים המובהקים בחלקי הגוף. הפטוטרת יוצרת מותניים צרים בין המסוסומה (חזה פלוס הקטע הראשון של הבטן שמאוחד איתה) (הבטן פחות חלקי הבטן בפטוטרת). הפטוטרת יכולה להיווצר על ידי מפרק אחד או שנים (השני לבד או החלק השני והשלישי של החלקים הבטניים).
כמו לחרקים אחרים, לנמלים יש שלד חיצוני, כיסוי חיצוני שמספק מעטפת מגן סביב הגוף ונקודת חיבור לשרירים, בניגוד לשלד הפנימי של בני אדם ושאר בעלי החוליות. לחרקים אין ריאות; חמצן וגזים אחרים, כגון פחמן דו-חמצני, עוברים דרך השלד החיצוני באמצעות שסתומים זעירים בשם "ספירקל" . לחרקים גם אין מערכת דם סגורה; במקום זאת, יש להם צינור מנוקב ארוך ודק לאורך החלק העליון של הגוף (נקרא "אבי העורקים הדורסלי") שמתפקד כמו הלב, ושואב "המולימף" (נוזלים המקבילים לדם ברוב חסרי החוליות) לכיוון הראש, וכך מניע את זרימת הנוזלים הפנימית. מערכת העצבים מורכבת מחוט עצבים בטני שרץ לאורכו של הגוף, עם מספר גרעינים וענפים לאורך כל הדרך לקצוות הגפיים.
הראש.
הראש של הנמלה מכיל הרבה אברי חישה. כמו רוב חרקים, לנמלים יש שעשויות מהרבה עדשות זעירות שמחוברות ביחד. עיני הנמלה טובות בזיהוי תנועה חדה, אבל לא מאפשרים רזולוציית תמונה גבוהה. יש להם גם שלוש עיניות קטנות על החלק העליון של הראש לגלוי רמת האור והקוטביות. לעומת בעלי החוליות, לרוב הנמלים ראייה נמוכה עד בינונית וחלק מהמינים התת-קרקעיים עיוורים לחלוטין. עם זאת, לכמה מהנמלים, כגון נמלת הבולדוג האוסטרלית, יש ראייה מצוינת והן יכולות לזהות את המרחק והגודל של אובייקטים שזזים מטר מהם.
שתי אנטנות ("מגששות") מחוברות לראש; איברים מזהים כימיקלים, זרמי אוויר ותנודות; הם גם משמשים כדי לשדר ולקלוט אותות באמצעות מגע. בראש יש שתי חזקות, הלסתות, משמשות לשאת מזון, לתפעל אובייקטים, לבנות קינים, ולהגנה. במינים מסוימים, כיס קטן (חדר אינפרבוכל) בתוך הפה משמש לאחסון מזון, כדי שזה יוכל להיות מועבר לנמלים אחרות או לזחלים שלהם.
הרגליים.
כל שש הרגליים מחוברות למסוסומה ("חזה") ומסתיימות מכופפות ל.
כנפיים.
רק לנמלים שמתרבות, והזכרים, יש . מלכות משילות את הכנפיים לאחר , משאירות קטם גלוי, תכונה ייחודית של מלכות. בכמה מינים, נוצרות מלכות בלי כנפיים () וזכרים.
מטאסומה (הבטן).
ב ("הבטן") של הנמלה יש איברים פנימיים חשובים, כולל אלו של מערכת הרבייה, הנשימה (קנה הנשימה), ועל מערכות ההפרשה. לפועלות של מינים רבים שונה מבנים לעוקץ המשמש להכרעת טרף והגנה על הקנים שלהם.
פולימורפיזם (רב צורתיות).
במושבות של כמה מיני נמלים, ישנם גדלים פיזיים מובהקים בין סוגי קסטות - פועלות, קטנות, בינוניות ופועלות גדולות. לעיתים קרובות, לנמלים גדולות יש ראשים גדולים יותר באופן לא פרופורציונלי, ובהתאמה חזקות יותר. נמלים כאלו נקראים לפעמים "חיילות" משום שהלסתות החזקות יותר הופכות אותן ליעילות יותר בלחימה, אף על פי שהן עדיין פועלות שיש להן "חובות". בדרך כלל הן לא משתנות מפועלת קטנה לבינונית. בכמה מינים, אין פועלות בינוניות, מה שיוצר פיצול חד בין קטנות לגדולות. , למשל, יש חלוקת גודל מובהקת. כמה מינים אחרים מראים וריאציה רציפה בגודל הפועלות. בין הקטנות ביותר והגדולות ביותר נראה הבדל של כמעט פי-500 במשקל החומר היבש. הפועלות לא יכולות להזדווג; עם זאת, בגלל בנמלים, פועלות של מספר מינים יכולות להטיל ביצים לא מופרות ההופכות להיות זכרים הפלואידים פוריים. תפקיד הפועלות עשוי להשתנות עם הגיל שלהם וגם בכמה מינים, כגון , הפועלות הצעירות מוזנות עד שהגסטר שלהם נפוחים, ומתנהגים כמו מיכל אחסון מזון חי. פועלות אחסון מזון אלה נקראות רייפלטס. למשל, פועלות רייפלטס האלה מתפתחות בזן נמלי הדבש בצפון אמריקה. בדרך כלל הפועלות הגדולות ביותר במושבה מתפתחות לרייפלטס; ואם אלה יוסרו מן המושבה, יהפכו פועלות אחרות לרייפלטס. זה מדגים את הגמישות של הזה. חשבו שפולימורפיזם זה במורפולוגיה והתנהגותן של הפועלות נקבע על ידי גורמים סביבתיים כגון תזונה והורמונים שהוביל לנתיבי התפתחות שונים; עם זאת, נמצאו הבדלים גנטיים בין עובדי הקסטות שונות באסירומירמקס (מין של נמלים חותכי עלים). הפולימורפיזם הזה נגרם על ידי שינוי גנטי קטן יחסית; הבדלים ברמת גן יחיד של סולנופסיס אינויסטה (נמלת האש האדומה) יכול לקבוע אם במושבה תהיה מלכה אחת או מספר מלכות. (מירמסיה פילודולה) יש רק זוג אחד של כרומוזומים (לזכרים יש רק כרומוזום אחד מכיוון שהם הפלואידים), המספר הנמוך ביותר הידוע עבור כל חיה כלשהי, מה שהופך אותו לנושא מעניין ללימודי גנטיקה והתפתחות ביולוגית של חרקים חברתיים.
מחזור החיים.
הנמלה מתפתחת בגלגול מלא: מביצה לזחל, ההופכת לגולם ואחר כך לנמלה בוגרת.
הנמלה מתחילה את חייה כביצה. אם הביצה מופרית, הצאצא יהיה נקבה; אחרת, הוא יהיה זכר (ראו פלואידיות).