בשנות העשרה שלה כיכבה באדלי בהצגות מוזיקליות ובקומדיות פנטומיים (Pantomime) רבות. בגיל 18 פרשה ממשחק לזמן מה.
אחרי שהות באוסטרליה בסיבוב הופעות חזרה באדלי וביססה את הקריירה שלה כשחקנית תיאטרון פופולרית. בתחילת שנות השלושים של המאה העשרים הופיעה בשני סרט קולנוע, האחד "The Speckled Band" מסיפורי שרלוק הולמס מ-1931, בו כיכב ריימונד מאסי בדמות הבלש של ארתור קונאן דויל; והסרט השני "The Ghost Train" שוב ב-1931, היה עיבוד קולנועי של מחזה מצליח. בהמשך אותו עשור, ב-1938, שיחקה באדלי בסרט "The Citadel", עיבוד לרומן מאת ארצ'יבלד ג'וזף קרונין בבימויו של קינג וידור. בשנות הארבעים של המאה העשרים גילמה דמויות של נשים חזקות במחזות שונים בתיאטרון בהן מיס פרו במחזה "Love for Love" ונורה ב-"The Winslow Boy".
ב-1958 שיחקה באדלי במחזה "פריקלס" בהפקת טוני ריצ'רדסון בתיאטרון שייקספיר ממוריאל. היא גילמה את מיסטרס קוויקלי בפרקים אחדים בסדרה "An Age of Kings" על פי המחזות ההיסטוריים של שייקספיר. אחותה הרמיוני שיחקה בסדרה בתפקיד דול טרשיט. בשנים 1971 עד 1975 גילמה באדלי את דמותה של גברת ברידג'ס בסדרת הדרמה התקופתית "על אדונים ומשרתים". גברת ברידג'ס הייתה הטבחית בבית משפחת בלאמי באיטון פלייס מס' 165. בסיום הסדרה הטבחית התחתנה עם רב המשרתים אנגוס הדסון. ספין אוף של הסדרה תוכנן שבו מתוארים חיי הנישואים של גברת ברידג'ס ומר הדסון ואיתם חיה משרתת המטבח רובי פינץ', אבל באדלי נפטרה לפני שהתוכנית יצאה אל הפועל. באדלי החליפה את הרמיוני גינגולד בהפקה המקורית בלונדון של המחזמר "מוזיקת לילה זעירה" מאת סטיבן סונדהיים.
חיים אישיים.
בעלה הראשון היה סטיבן תומאס איתו היה לה בת אחת. ב-8 ביולי 1929 התחתנה עם השחקן ובמאי תיאטרון גלן ביאם שו. לבני הזוג נולדו שני ילדים, בן ובת.
ב-1975 הוענק לבאדלי תואר מפקדת מסדר האימפריה הבריטית (CBE). באדלי נפטרה בגריישוט הול בשנת 1976 מדלקת ריאות. היא נקברה לצדו של בעלה גלן ביאם שו בכנסיית סנט מרי בוורגרייב שבברקשייר.
באדלי הייתה סבתו של צ'ארלס הארט, שכתב של המילים למחזמר "פנטום האופרה" של אנדרו לויד ובר.
בננות (אתר)
פונטיאק סאן-פייאר
פונטיאק סאן-פייאר (באנגלית: Pontiac Sunfire) היא מכונית משפחתית קומפקטית, אשר יוצרה על ידי חברת פונטיאק, מבית ג'נרל מוטורס בין השנים 1994–2005.
הדגם יוצר גם בגרסאות קופה וקבריולה.
בננות Blogs
מרכז חינוך לשואה (יפן)
מרב לוין
מרב לוין (נולדה ב-29 בפברואר 1972) היא מנחת טלוויזיה, זמרת ומרצה.
ביוגרפיה.
נולדה וגדלה בשכונת נווה שאנן בחיפה ולמדה בתיכון עירוני ג'. בשנות הנעורים שלה, לקחה חלק בלהקת הנוער הרשמית של חיפה, "מפגשים ברכס", שהופיעה בישראל ומחוצה לה, והתפרסמה בעיקר בזכות הופעתה בתוכנית הטלוויזיה "זהו זה!".
את שירותה הצבאי עשתה בלהקת פיקוד דרום.
ב-1994 נבחרה להנחות את השעשועון "גלגל המזל" כ"נערת הגלגל" הראשונה לצידו של ארז טל בשידורי קשת. בשנת 1995, פרשה לבקשתה מהתוכנית. לוין השתתפה באותה תקופה במספר פרסומות.
בשנים 1996–1999 הנחתה בערוץ 2 את תוכניות הנוער "אהבה ראשונה", "ג'ונגל הסיפורים" ו"יש בעיר מסיבה", לצידו של תומר יוסף. בהמשך השתתפה בסדרת הדוקו-ריאליטי "אופטימיות קוסמית".
בשנת 2001 הוציאה את האלבום "המסע הגדול" ובו שירים אישיים שחלקם היו בהלחנתה ובהפקתו המוזיקלית של רמי פוקס, וחלקם היו שיתופי פעולה עם כותבים ואומנים אחרים. נכללו בהם ארקדי דוכין ומיכה שטרית, שכתבו והלחינו את השיר "תהום", אריאל זילבר, שהלחין את השיר "תשבץ" ואורנה בנאי, שהקריאה טקסט בשיר "הבל הבלים". השיר "תקוות הקיץ" מתוך התקליט, נבחר על ידי ynet כאחד מעשרת השירים הטובים ביותר של שנת 2001.
משנת 2002 היא הבעלים של "בראשית הפקות", העוסקת בייזום אירועי תרבות ומוזיקה והפקתם וכן, ריכוז וצילום וידאו וחדשות, לצד הדרכה בתחומי אומנויות במה.
משנת 2017 החלה להופיע עם הרצאה-מופע יחיד בשם "גלגל ענק".
לוין היא בעלת תואר במדעי הרוח והחברה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. נשואה ואם לשתיים.
התקיפה האמריקאית בסוריה (2017)
ב-7 באפריל 2017 תקף צי ארצות הברית באמצעות טילי שיוט את בסיס חיל האוויר הסורי א-שעיראת (בערבית: الشعيرات) ליד חומס, בתגובה למתקפה הכימית בח'אן שייח'ון שביצע צבא סוריה יומיים קודם לכן.
רקע.
שימוש פומבי בולט ראשון בנשק כימי במלחמת האזרחים בסוריה נעשה ב-2013 על ידי משטר אסד במתקפה הכימית בע'וטה, בה נהרגו מסארין למעלה מאלף אזרחים. נשיא ארצות הברית דאז ברק אובמה איים בפעולה צבאית אך הסתפק בסופו של דבר בהסכם בין סוריה למעצמות בדבר פירוק הנשק הכימי הסורי.
ב-2014 הכריזו האו"ם ונשיא ארצות הברית ברק אובמה, כי כל או כמעט כל הנשק הכימי שהיה בסוריה הושמד על פי ההסכם הנ"ל. גם ישראל הייתה שותפה בפועל להכרזה זו, ואף הפסיקה בעקבות זאת לחלק מסכות אב"כ לתושביה וצמצמה את ייצורן. ישראל גם עדכנה בעקבות זאת את אופן היערכות צה"ל למול איום בנשק כימי.
בניגוד לכל אלה, כבר ב-2014 וביתר שאת בשנתיים שלאחריה, ככל שמלחמת האזרחים הסורית נמשכה, הסתבר שמשטר בשאר אל-אסד הפר את הסכם פירוק הנשק הכימי והחביא יכולות כימיות שיוריות, עליהן לא דיווח ובהן השתמש מפעם לפעם במסגרת מלחמת האזרחים ולמרות הכחשותיו.
המתקפה הכימית בח'אן שייח'ון.
ב-4 באפריל 2017 הפציצו מטוסי חיל האוויר הסורי את העיר ח'אן שייח'ון שבמחוז אידליב שבסוריה, הנשלטת על ידי ארגון המורדים תחריר א-שאם שמוכרז בארצות הברית כארגון טרור. ההפצצה כללה גם גז רעיל, ככל הנראה סארין, וכתוצאה ממנה נהרגו כ-87 בני אדם ונפצעו מעל 400.
נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, האשים את המשטר הסורי בביצוע המתקפה הכימית, ואמר כי "העולם המתורבת לא יכול להתעלם" מן המעשה. מזכיר המדינה האמריקני, רקס טילרסון, אמר כי "כל מי שמשתמש בנשק כימי כדי לתקוף את בני עמו מראה התעלמות בסיסית מההגינות האנושית והוא חייב לתת דין וחשבון".
לעומתם, סגן שגריר רוסיה לאו"ם, ולדימיר ספרונקוב, הזהיר את ארצות הברית מההשלכות השליליות העלולות להיות לתקיפה צבאית שלה בסוריה, אם תתבצע והוסיף כי "האחריות תהיה על כתפי אלה שייזמו פעולה טראגית שכזאת".
בתוך הממשל האמריקאי התנהל ויכוח בין שני אגפים שונים בנוגע לתגובה הנדרשת. הפלג המכונה "לאומני" ובפועל בדלני, בראשות סטיב באנון התנגד לפעולה צבאית, בעוד הפלג המכונה "דמוקרטי" ובפועל גלובליסטי, בראשות ג'ארד קושנר תמך בה. פלג אחרון זה הוא שניצח בוויכוח הפנימי.
התקיפה.
יומיים בערך לאחר התקיפה הכימית הסורית הורה נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על תגובה צבאית. הוראה זו נעשתה בניגוד לעמדתו בשנת 2013 לאחר המתקפה הכימית בע'וטה, כשהסתייג מהפצצה אמריקאית אפשרית ודרש אישור מהקונגרס לפעילות כזאת. ההוראה לתקוף גם עמדה בניגוד להתנהלותו בנסיבות דומות, של קודמו בתפקיד ברק אובמה, הן בעצם הפגיעה בסוריה באמצעים צבאיים, והן בכך שניתנה זמן כה קצר לאחר התקיפה הכימית הסורית.
ב-7 באפריל 2017, בסביבות השעה 4:00 לפנות בוקר (שעון סוריה), שתי משחתות של הצי השישי של ארצות הברית במזרח הים התיכון, המשחתות "רוס" ו"פורטר", ירו 59 טילי טומהוק לעבר בסיס חיל האוויר הסורי "א-שעיראת" שליד חומס, הבסיס ממנו המריאו המטוסים שביצעו יומיים וחצי קודם לכן את המתקפה הכימית. זו הייתה הפעם הראשונה שהבית הלבן הורה בגלוי ובפומבי על מתקפה צבאית נגד כוחות של צבא אסד.
בתקיפה האמריקאית נפגעה קשות אחת משלוש הטייסות של חיל האוויר הסורי החונות דרך קבע בשדה התעופה המותקף. בין 9 ל-14 (תלוי במקור) מטוסי קרב-הפצצה סוריים מדגם סוחוי (ככל הנראה סוחוי 25) הושמדו, יחד עם מגדל הפיקוח ומחסן תחמושת, ונפגעו מסלול טיסה ושורת מטרות נוספות בשדה התעופה ובסביבתו. משרד ההגנה הרוסי מסר כי הושמדו שישה מטוסי מיג 23, אך לא ברור אם הכוונה היא רק או בנוסף למטוסי הסוחוי. מזכיר ההגנה של ארצות הברית, ג'יימס מאטיס, אמר שבתקיפה הושמדו כ-20 אחוז מכלי הטיס המבצעיים בסוריה, ונפגעה היכולת להשתמש בבסיס שהותקף.
כחצי שעה או קצת יותר לפני ביצוע התקיפה דיווחה ארצות הברית לרוסיה על כוונותיה (הדיווח לאחדות מבעלות בריתה הרלוונטיות, ובהן ישראל נעשה קודם לכן). בשל הדיווח המוקדם וגם בשל מיקוד התקיפה באזורים ספציפיים בשדה התעופה ולא באחרים, נהרגו בה רק שישה מאנשי צבא אסד ואף לא רוסי אחד, אף על פי שגם הצבא הרוסי השתמש באותו שדה תעופה סורי.
תגובות.
בעקבות התקיפה ביקשה רוסיה לזמן כינוס דחוף של מועצת הביטחון של האו"ם לדון בעניין, השעתה את התיאום האווירי עם ארצות הברית בסוריה, וטענה כי מדובר בהפרת החוק הבינלאומי. גם בוליביה, איראן וקוריאה הצפונית גינו את התקיפה. בקרב ערביי ישראל, מפלגת חד"ש גינתה את התקיפה האמריקאית.
מנגד, ישראל, ערב הסעודית, איחוד האמירויות הערביות, בריטניה, טורקיה, האופוזיציה הסורית וגם האופוזיציה הדמוקרטית בארצות הברית תמכו בתקיפה ושיבחו את ביצועה, וצרפת וגרמניה הטילו על משטרו של אסד את האחריות לתקיפה האמריקאית, בשל המתקפה הכימית שלו בח'אן שייח'ון. בתוך זמן קצר הצטרפו מדינות מערביות רבות נוספות לתמיכה בתקיפה.