דודה אמנם הכחיש כל חייו את הטענות כי הוא מחקה את דיקנס, קשה להתעלם מהדמיון הבולט ברוח ובסגנון בין השניים. דודה היה חבר קרוב של יוצרים ידועים נוספים - אדמון דה גונקור, גוסטב פלובר ואמיל זולא ויחד איתם נחשב לחלק מהאסכולה ה"נטורליסטית" בסיפורת הצרפתית. חוויותיו האישיות, סביבתו והאנשים שבאו איתו במגע, כולם שיחקו תפקיד זה או אחר באמנותו וזכו לחיי נצח ביצירותיו. הספר L'Immortel הוא מתקפה כואבת על האקדמיה הצרפתית (Académie française) שאליה דודה לא השתייך מעולם.
בשנת 1886 הלווה דודה כספים לאדוארד דרימון, שייסד לימים את הליגה האנטישמית הצרפתית, לצורך מימון מנשר אנטישמי שזה פרסם בשם: "צרפת היהודית". בפרשת דרייפוס תמך דודה במחנה שהיה נגד דרייפוס.
באפריל 1895 נפגש דודה עם תיאודור הרצל, שתרגם את אחת מכתבותיו. דודה, שהודה בפני הרצל כי הוא אנטישמי, התרשם מאוד מרעיונותיו של הרצל והציע לו לכתוב אותם כספר, דבר שהוביל את הרצל לכתוב את הספר מדינת היהודים.
דודה כתב, בין השאר, מספר סיפורי ילדים, ביניהם "La Belle Nivernaise", סיפור על סירה ישנה וצוותה. ב-1867 נישא אלפונס לג'וליה אלארד, שהייתה סופרת אף היא.
לקראת סוף חייו סבל דודה מנדודי שינה ומחלות רבות, ובראשן העגבת בה נדבק בגיל 17. דודה נפטר ב-16 בדצמבר 1897 בפריז, כתוצאה ממחלת העגבת ונקבר בבית הקברות פר לשז.
בקו
אוניברסיטת קיימברידג'
אוניברסיטת קיימברידג' (באנגלית: The University of Cambridge) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית הממוקמת בעיר קיימברידג' שבאנגליה. היא מהקדומות ומהגדולות שבאוניברסיטאות העולם, והשנייה שנוסדה בעולם דובר האנגלית (אחרי אוניברסיטת אוקספורד). סיפור עם מספר כי האוניברסיטה הוקמה בשנת 1209 על ידי קבוצת מלומדים שנאלצו להימלט מאוקספורד לאחר ריב עם המקומיים.
אוניברסיטת קיימברידג' נמנית עם שורת האוניברסיטאות היוקרתיות ביותר בעולם. חוקרי האוניברסיטה זכו ב-90 פרסי נובל - יותר מכל מוסד אקדמי אחר. קיימברידג' מוליכה בדרך כלל את טבלת דירוג האוניברסיטאות באנגליה, ומדורגת אקדמית בין האוניברסיטאות הטובות בעולם.
בין אוניברסיטאות אוקספורד וקיימברידג', המכונות באנגליה אוקסברידג', שוררת יריבות היסטורית שמקורה במאבק על תואר האוניברסיטה הבכירה בממלכה המאוחדת. שיעור ניכר מקרב מדעניה, סופריה ומדינאיה של בריטניה הם בוגרי האוניברסיטאות הללו.
מידע כללי.
31 הקולג'ים המרכיבים את אוניברסיטת קיימברידג' מהווים, למעשה, מוסדות עצמאיים: הקולג' רשאי לקבוע אילו סטודנטים יתקבלו ללימודים, ולהחליט באופן עצמאי על מינוי מרצים וחוקרים, בכפוף לתקנון האוניברסיטה. בנוסף, הקולג'ים הם האחראים על סידורים פנימיים ומנהליים, על רווחת הסטודנטים (רוב הסטודנטים חיים, גרים ולנים בתחומי הקולג' במהלך לימודיהם) ועל ארגון קבוצות למידה קטנות. בכל קולג' ישנם ספרייה ומתקני ספורט, מועדונים ואחוות שונות. הלימודים מתנהלים הן במחלקות הקולג'ים והן במחלקות האוניברסיטה, כאשר האוניברסיטה היא שמעניקה את התארים.
אוניברסיטת קיימברידג' חברה במספר ארגונים: חברה בקבוצת קוימברה (GC), בברית הבינלאומית לאוניברסיטאות מחקר (IARU), באיגוד של אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי (ACU), בליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר (LERU), בפורום מנהיגי האוניברסיטאות העולמי (GULF), באיגוד האוניברסיטאות האירופאיות (EUA), בקבוצת ראסל, באוניברסיטאות בריטניה (UUK), בקבוצת G5, חברה מייסדת של מכון אלן טיורינג בלונדון ומשויכת לקבוצת אוניברסיטאות לא רשמית הנקראת "משולש הזהב".
בראש האוניברסיטה עומד נגיד (chancellor), אולם זהו תפקיד ייצוגי בעיקרו. הנגיד הנוכחי של האוניברסיטה הוא הלורד סיינזברי מטורנוויל, הבעלים של רשת המרכולים סיינזברי'ז. הנשיא (vice-chancellor), ומי שעומד למעשה בראש האוניברסיטה, הוא פרופ' סטיבן טופ (Stephen Toope).
היסטוריה.
הקולג' הראשון של אוניברסיטת קיימברידג' הוא פיטרהאוס קולג', שהוקם בשנת 1284 על ידי יו בלשאם (Hugh Balsham), בישוף אילי (Ely). רבים מהקולג'ים נוסדו במאות ה-14 וה-15, אולם קולג'ים נוספים הוקמו במהלך המאות הבאות, עד לזמננו אנו. הקולג' החדש ביותר הוא הומרטון קולג', מוסד שמקורו במאה השבע עשרה, אבל הוכר כקולג' בשנת 2010. בשנת 2004 דווח כי קיימברידג' מתכננת להגדיל את מספר הסטודנטים שלה על ידי בניית שלושה קולג'ים נוספים, אולם דוברי האוניברסיטה הכחישו זאת.
בימי הביניים, המניע העיקרי להקמת קולג'ים היה צבירת מתפללים רבים ככל האפשר - בדמותם של התלמידים, שהיו ברובם אנשי כמורה - על מנת שיתפללו למען נשמותיהם של מייסדי הקולג'ים. מסיבה זו כללו קולג'ים רבים כנסיות וחדרי תפילה, והכנסיות אף התוו את עיקרי תוכנית הלימודים: דקדוק, לוגיקה, רטוריקה, וכן לימוד סכולסטי של אריתמטיקה, מוזיקה, גאומטריה ואסטרונומיה. עיקר הדגש, עם זאת, היה על לימודי דת ותאולוגיה. במהלך פירוק המנזרים באנגליה ציווה המלך הנרי השמיני על מורי האוניברסיטה לסגור את הפקולטה ללימודי החוק הקאנוני ולחדול לאלתר מלימודי סכולסטיקה. הדבר הביא לשינוי במוקדי תוכניות הלימודים של הקולג'ים: לא עוד לימודי דת ותאולוגיה, כי אם קלאסיקה, פרשנות הביבליה ומתמטיקה.
קרנה של אוניברסיטת קיימברידג' עלתה עם המצאת הדפוס, שאפשרה לחוקריה לפרסם פרסומים מדעיים בתפוצה רחבה החל משנת 1534, עת רכשה האוניברסיטה מספר מכבשי דפוס. במאה ה-17 הגיעה העשייה האקדמית בקיימברידג' לאחד משיאיה הרבים, כאשר אייזק ניוטון (1643-1727), שהיה פרופסור למתמטיקה בטריניטי קולג' פרסם לקראת סוף המאה ה-17 את מחקריו אודות חוקי התנועה והכבידה. הישגים אקדמיים בולטים נוספים היו פרסום "מוצא המינים", עבודתו המהפכנית של צ'ארלס דרווין על האבולוציה, וכן ביקוע האטום בשנת 1932 על ידי ג'ון קוקרופט וארנסט וולטון.
בחינת הגמר לקבלת התואר "Bachelors of Arts" - התואר הראשון העיקרי המוענק בקיימברידג' בתום לימודי מדעי הרוח, מדעי החברה ומדעי הטבע - ידועה בשם טרייפוס (Tripos). הגם שהאוניברסיטה מציעה כיום לימודים במגוון תחומים, עד ראשית המאה ה-19 עיקר הדגש היה על לימודי מתמטיקה, שהיו אז בבחינת לימודי חובה לצורך סיום התואר. לימודי המתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג', ובעיקר הטרייפוס במקצוע זה, היו תחרותיים ביותר, ובזכותם הופיעו כמה מגדולי המדענים האנגלים. עם זאת, היו מי שהביעו סלידה מהשיטה הנהוגה בקיימברידג', כמו גודפרי הרולד הארדי אשר טען כי היא גורמת לרוב התלמידים להתעניין יותר בציוניהם מאשר בנושאים הנלמדים. אף על פי שכיום המחקר בקיימברידג' הוא רב-תחומי, עיקר חוזקה נותר לימודי המתמטיקה: מרכז אייזק ניוטון, המשתייך לאוניברסיטה, נתפס באנגליה כמכון המחקר הלאומי לחקר המתמטיקה והפיזיקה התאורטית.
הקולג'ים הראשונים לנשים היו גירטון קולג' (1869) וניונהאם קולג' (1872). הסטודנטיות הראשונות נבחנו בשנת 1882, אולם רק בשנת 1947 שולבו נשים במערך המחקר וההוראה של האוניברסיטה, 20 שנים אחרי שילובן באוניברסיטת אוקספורד.
מתוך 31 הקולג'ים הקיימים כיום, שניים מיועדים לנשים בלבד (מורי אדווארדס קולג' וניונהאם קולג'), וחמישה - לתלמידים מתקדמים בלבד (הלומדים לתואר M.A לפחות) (קלייר הול קולג', דרווין קולג', וולפסון קולג', סיינט אדמונד קולג' ויוז הול).
קבלה ללימודים.
בעבר, קבלה לאוניברסיטת קיימברידג' הייתה על בסיס ידיעת לטינית ויוונית, שנלמדו בבתי הספר הפרטיים בבריטניה (המכונים Private Schools). פירוש הדבר היה, על פי רוב, שרובם המכריע של הסטודנטים באוניברסיטה השתייכו לעלית החברתית הבריטית. החל משנות השישים הסתמן שינוי, שבמסגרתו התקבלו סטודנטים בעיקר על סמך כישוריהם והישגיהם האישיים. המועמדים נדרשים להיות בעלי הציונים הטובים ביותר האפשריים בתעודות סיום התיכון שלהם, וכן לעבור ראיון אישי קפדני. בשנים האחרונות, מועמדים המעוניינים להתקבל לתחומים טכניים שונים, כמו מתמטיקה, נדרשים גם לעבור סדרת מבחנים הידועה כמבחני STEP. עם זאת, הוויכוח אודות מידת ההוגנות הקיימת בשיטת הקבלה לקיימברידג' ולאוקספורד עודו מתנהל בבריטניה.
כמעט כל הקולג'ים מקבלים סטודנטים עבור כל המקצועות הנלמדים באוניברסיטה, אך ישנם מספר קולג'ים אשר שמים דגש על מקצוע מסוים. לדוגמה, מכללת גונביל וקיז מכילה מספר רב של תלמידי רפואה.
תלמידים מתקדמים מתקבלים לקיימברידג' בהתאם לשיקולי המחלקה או הפקולטה שבה הם מתעתדים ללמוד, ורק לאחר מכן הם משויכים לקולג' זה או אחר.
ספורט ופנאי.
בקיימברידג' קיימת מסורת ארוכה של השתתפות סטודנטים בפעילויות ספורט ופנאי. החתירה פופולרית במיוחד, וישנן תחרויות בין הקולג'ים ונגד אוניברסיטת אוקספורד עצמה. ישנן משחקי יריבות מול אוקספורד במגוון תחומי ספורט, ביניהם רוגבי, קריקט, ושחמט. הקיימברידג' יוניון הוא מרכז להתדיינויות פוליטיות בין סטודנטים. ישנם מועדני דרמה וקומדיה, וכן עיתוני סטודנטים רבי השפעה.
אגדות ומיתוסים.
מספר מיתוסים התפתחו סביב אוניברסיטת קיימברידג' וההיסטוריה שלה. אחד מהם עוסק בגשר המתמטי הסמוך לקווינס קולג', שעיצב, כביכול, אייזק ניוטון עצמו באופן שיאפשר לו להחזיק מעמד ללא ברגים ובריחים. מסופר על חבורת סטודנטים ספקניים שפירקו את הגשר אך לא הצליחו להרכיבו מחדש לאחר מכך. הסיפור הוא בדיה, שכן הגשר נבנה 22 שנים לאחר מותו של ניוטון.