ברית המועצות עשתה שימוש בגלדיאטורים ליטאיים ולטביים לאחר שפלשה למדינות הבלטיות ביולי 1940. הלופטוואפה בתורו השתמש בגלדיאטורים שנתפסו מהרוסים בזמן מבצע ברברוסה וככל הנראה גם מהנורווגים לאחר המערכה בנורווגיה, בתור מטוסי אימון לגוררי דאונים בין 1942 ל-1943 ויצאו משימוש בסוף אותה שנה, כתוצאה ממחסור בחלקי חילוף.
מטוסי הגלדיאטור של פורטוגל הועברו מתפקידם כמטוסי קו ראשון בסוף 1943, ושימשו כמטוסי אימון מתקדם עד 1953.
גרסאות.
גלדיאטור סימן I
גלדיאטור סימן II
סי גלדיאטור גרסת ביניים (Sea Gladiator Interim)
סי גלדיאטור (Sea Gladiator)
שירות.
הגלדיאטור שירת במדינות הבאות:
מכתב מר סבא
הבשורה הסודית על-פי מרקוס
ר' חיים שמואלביץ
חיים לייב שמואלביץ
הרב פנחס הורוויץ
יואל מוישה סלומון
ועד הרבנים לענייני צדקה
ועד הרבנים לענייני צדקה בארץ הקודש (בקיצור: ועד הרבנים) הוא ארגון צדקה ישראלי חרדי ארצי התומך במשפחות חרדיות במצוקה. בעבר איגד הארגון עשרות רבני ערים וקופות עירוניות שהיו כפופות לו. כיום הוקמו עשרות קופות צדקה עצמאיות וכוחו של הארגון נחלש. מחזור הפעילות של הוועד בשנת 2010 היה כ-49 מיליון ש"ח. לדברי הארגון, ראשיו אינם משתכרים מקופתו.
בבדיקת עומק שנערכה בארגון ב־2016 על ידי רשם העמותות נמצאו ממצאים קשים שהובילו להמלצה על פירוק העמותה ולפתיחת חקירת משטרה ורשות המיסים על פעילותה, לאחר שעוד קודם נשלל ממנה אישור 'ניהול תקין'.
ראשי הארגון.
הארגון נוסד בשנת ה'תשנ"ב (1992) על ידי הרב שלמה זלמן אוירבך והרב יוסף שלום אלישיב והם שימשו יחד בנשיאות הארגון עד לפטירת הרב אוירבך.
יושב ראש הארגון הוא הרב עזריאל אוירבך (בנו של הרב שלמה זלמן אוירבך, וחתנו של הרב אלישיב). מנכ"ל הוועד היה חיים יוסף גפנר. בשנת תש"ע החליפו משה מינצברג.
דפוסי פעולה.
הארגון עורך מגבית כללית קבועה בכמה מועדים קבועים: לפני חג הפסח (קמחא דפסחא), לפני שבועות ("סגולת רבי חיים פאלאג'י"), לפני ראש השנה ויום הכיפורים ("לזכות בדין"), לפני סוכות, לפני חנוכה ולפני פורים (מתנות לאביונים).
בנוסף למגביות הקבועות נערכות מגביות חד-פעמיות, בדרך כלל אלו מגביות לאלמנות ויתומים טריים. הארגון מפרסם את שמם ולעיתים גם תמונות, בהסכמתם. כאשר מדובר בחולה נזקק או בחתן וכלה נצרכים, המדיניות היא לא לפרסם את שמם.
נזקק הרוצה ליהנות מסיועו של ארגון צריך לפנות תחילה לרב מוכר על ידי הארגון כדי שיאשר את עובדת היותו נזקק. לאחר מכן עליו להעביר להנהלת הארגון דו"חות של הוצאות והכנסות וכדומה.
כמו גופים דומים, אנשי הארגון מתחייבים לקיים תפילות במקומות קדושים עבור המתחייבים לתרום סכום מסוים. מקומות אלה כוללים את הכותל המערבי, קבר הרשב"י, קבר רחל, מערת המכפלה בחברון, קבר אסתר ומרדכי בהמדאן, קבר הגר"א בווילנה ועוד.
בשנת 2012 עמדו הוצאות הפרסום והמשרד של הארגון על כ-10 מיליון ש"ח, כ-20 אחוז מהיקף מחזור הפעילות בשנה זו.
תוכנית הערבים.
במטרה למנוע את עוגמת הנפש הכרוכה בחשיפה לציבור במגביות הנערכות בעקבות פטירת אחד מהורי המשפחה, השיק הארגון בשנת 2008 תוכנית בשם "כל ישראל ערבים" (על שם מאמר חז"ל כל ישראל ערבים זה לזה), במקביל לתוכנית דומה של "קופת העיר בני ברק". תוכנית זו היא מעין ביטוח חיים הדדי, שבמסגרתו כל שותף שמת זכאית משפחתו לגבייה כללית מכל חברי הקרן לאיסוף סכום קבוע לכל ילד שהשאיר אחריו, עבור ההוצאות הכספיות הנלוות לחתונתו. כל 12,500 משפחות נרשמות כ'יחידה'. כאשר מת אחד מהזוגות הרשומים מתבצעת העברה בנקאית אוטומטית מכל שאר החברים באותה יחידה, על פי שני עקרונות: א) עבור כל יתום נאספים 50,000 דולר, שהוא מקבל לקראת נישואיו. ב) חשבון חברי הקרן אינו מתחייב בחודש אחד ביותר מ-16$, סכום שנקבע בהמשך כ-64 ש"ח, וכאשר יש צורך בסכום נוסף הוא נגבה בחודש הבא.
הבטחתי ונושעתי.
בשנת 2008 ובשנת 2009 פרסם הארגון שני ספרים בשם "הבטחתי ונושעתי", ובהם סיפורים של אנשים שנתקלו בבעיות שונות ונושעו לאחר שהבטיחו לתרום לארגון. כדי ליצור אמינות צורף לכל סיפור מספר טלפון של בעל המעשה. הספרים חולקו חינם בריכוזים החרדיים בעשרות אלפי עותקים.
תאוריית שדה הליגנד
בן-ציון נתניהו
אפיסטמולוגיה פמיניסטית
חיים פינטו
הרב חיים שמעון פינטו הוא רב הערים אשדוד וקריית מלאכי, ונשיא מוסדות "שובה ישראל" שהקים בנו, הרב יאשיהו פינטו.
ביוגרפיה.
נולד לרב משה אהרן פינטו ואחיו של רבי דוד פינטו. הוא נצר לשושלת רבנים מקובלים ממרוקו. נשוי לבתו של רבי מאיר אבוחצירא, בנו של הבאבא סאלי.
בשנות השבעים התמנה לתפקיד רבה של קריית מלאכי, במקום הרב יוסף עזרן שהתמנה להיות רבה של ראשון לציון. עם זאת הוא המשיך לגור גם בעיר אשדוד. לאחר מינויו הוא עורר סערה ואת זעמה של העדה החרדית כשהודיע שהעלה לקבורה בקריית מלאכי ארבעה קברי צדיקים מסוריה וממרוקו, ורמז ששניים מהם הם הרב חיים ויטאל והרב חיים פינטו (הראשון). הוא עורך מדי שנה הילולה גדולה לכבוד רבי חיים ויטאל בסמוך לאחד הקברים.
בשנות התשעים ייסד בנו, הרב יאשיהו פינטו, את מוסדות "שובה ישראל" באשדוד.
לאחר פטירת הרב גרשנטקורן, רבה האשכנזי של קריית מלאכי, בשנת 2000, גברה מעורבותו בענייני הדת במקום, והוא החל לעבוד בתחום הכשרות כשהוא מפקח באמצעות חתנו הרב שמואל אוחנה על הכשרות של העיר ומוציא עיתון בנושא כשרות.
בשנת 2010 נבחר ברוב של 46 מתוך 48 לשמש כרבה של העיר אשדוד. באישור מועצת הרבנות הראשית הוא ממשיך לשרת גם כרב של קריית מלאכי, עד שיימצא לו מחליף.
בשנת 2010 הקים בקריית מלאכי בית דין, והוא עומד בראשו יחד עם הרב יצחק יהודא ירוסלבסקי, רב שכונת חב"ד בעיר.
קרל פון פפלאנצר באלטין
מעון K-4
בעל ההפלאה
יוחי בריסקמן
יוחי בריסקמן (נולד ב-1965) הוא מפיק מוזיקלי, מנצח, מעבד ומוזיקאי חסידי בולט. חי בארצות הברית ומופיע בישראל.
קורות חיים.
נולד בשם יוחנן בריסקמן, בשכונת ויליאמסבורג שברובע ברוקלין בעיר ניו יורק, להורים חסידי קרלין.
קריירה.
למד לנגן על מגוון רחב של כלים והחל להופיע באירועים של חסידות קרלין כאורגניסט. הקים להקות נגנים אשר הופיעו עמו בהופעות ציבוריות. משמש גם כמתופף, בין השאר בשמחת בית השואבה של חסידות קרלין.
אלבומיו הראשונים כללו ביצועים אינסטרומנטליים.
באלבומיו האחרונים השתתפו זמרים כליפא שמלצר ושלוימי דסקל. בריסקמן הפיק סדרת אלבומי מיקס עצמאית בשם פרויקט איקס.
זמרים שהפיק את אלבומם:
פרויקט רילקס.
במקביל להפקת אלבומים לזמרים, הפיק את פריוקט "רילקס", פרויקט שעיקרו שירי רגש ונשמה בביצועים של זמרים שונים.
חיים מיכאל דוב וייסמנדל
רפאל הכהן כ&quot;ץ
הרב רפאל בן יקותיאל זיסקינד הכהן כ"ץ (רפאל המבורגר או רפאל הכהן; כ"ד בחשוון תפ"ג, 1722 - כ"ו בחשוון תקס"ד, 1803) היה רב העיר המבורג בגרמניה (קהילות אה"ו), מחבר הספר תורת יקותיאל ושו"ת ושב הכהן.
תולדות חייו.
נולד בשנת תפ"ג (1722) לרב יקותיאל זיסקינד הכהן, אב"ד מחוז ליבוניה (ליפלנד) ובירתה העיר ריגה (כיום בלטביה). בצעירותו למד אצל דודו רבי אריה לייב גינצבורג - מחבר הספר "שאגת אריה", שכיהן אז כרב וכראש ישיבה בעיר מינסק.
בשנת 1735 נשא את תמר, צאצאית הרב יהושע פלק כץ. לאחר נישואיו למד שש שנים בישיבה במינסק, ובגיל 19 התמנה לראש הישיבה במינסק במקום דודו. בהמשך כיהן כרב בערים רקאווי (תק"ה), וילקומיר (תק"ז), מינסק (תקי"ז), פינסק (תקכ"ג) ופוזנן (תקל"ב).
בשנת תקל"ו נבחר לשמש כרב בשלוש הקהילות אלטונה, המבורג וואנדסבק (אה"ו), תפקיד אותו מילא במשך כ-23 שנים. לעת זקנותו הודיע לאנשי קהילתו על רצונו לפרוש מתפקידו כרב העיר מחמת גילו. לאחר פרישתו שלח לו המלך פרנץ השני מכתב תודה על עבודתו למען הקהילה היהודית.
נפטר באלטונה בכ"ו בחשון תקס"ד.
אישיותו.
מלחמתו בתנועת ההשכלה.
הרב רפאל הכהן היה מהלוחמים הגדולים בתנועת ההשכלה. הוא היה מהראשונים שהחרימו את פירושו של משה מנדלסון על התנ"ך, ואף נפגש עמו ודיבר איתו קשות. אף נפגש עם הרב שלמה מדובנא, ושכנעו שלא להשתתף בהדפסת פירושו של מנדלסון על התנ"ך. בשנת 1789, לאחר הדפסת ספרו תורת יקותיאל, בו כתב דברים חריפים נגד המשכילים, כתב שאול ברלין, תחת שם העט "עובדיה בן ברוך מפולין", את הספר "מצפה יקתאל", שבו ציין ביקורת נקודתית וחריפה נגד פסיקות רבות בספר.
יחסו לתנועת החסידות.
רבי רפאל היה תלמיד קרוב של הגר"א, ותלמידו של השאגת אריה, ועל כן יחסו אל תנועת החסידות היה מורכב.
כאשר פורסם כתב החרם נגד תנועת החסידות לא הסכים לחתום עליו, ואף אמר על המגיד ממזריטש שרוח הקודש מתנוססת בבית מדרשו. אף לאחר שאמרו לו ש"הרב הדומה למלאך השם צבאות" (הגר"א) חתם על החרם, אמר שמסיפור עקידת יצחק רואים שכשהקב"ה אמר לאברהם לשחוט את יצחק הוא הודיע לו את זה בעצמו, אך כשאמר לו לא לשחוט הודיעו על ידי שליח, מלאך. ומכאן שכדי להציל אדם מספיק שליח, אך לשחוט אדם זאת רק על ידי הקב"ה בעצמו, ואפילו לא על ידי מלאך.
יחסו החיובי לתנועת החסידות נולד בעקבות שליחות שהטיל המגיד ממזריטש על תלמידו רבי זושא מאניפולי, שהביא את רבי רפאל אל רבו הרב המגיד, ושם התוודע רבי רפאל לגדלותו הרוחנית של הרב המגיד. לאחר שובו אל רבו הגר"א אמר לו הגר"א שהשוחד יעוור עיני חכמים ושלא יוסיף לנסוע למזריטש. רבי רפאל נענה לו ולא הוסיף לנסוע למזריטש משום כבוד רבו, אך גם לא הוסיף לנסוע אל רבו רבי אליהו. בשנותיו האחרונות כשנכנסו אצלו אנשים ביקש שלא ידברו בביתו אודות שום איש.
מחיבוריו.
ועוד כתבים שונים שנשארו בכתב יד.
מצאצאיו.
קרוב משפחה שלו:
כף שרידן