המטה המרכזי של המכון הכולל משרדים ומעבדות נמצא בסן אנטוניו. למכון משרדים ומעבדות טכניות בבולדר, קולורדו, אן ארבור, מישיגן, וורנר רובינס, ג'ורג'יה, אוגדן, יוטה, אוקלהומה סיטי, אוקלהומה, רוקוויל, מרילנד. מיניאפוליס, מינסוטה, בייג'ינג, סין, ומיקומים אחרים. מגזין המכון "טכנולוגיה היום" יוצא לאור שלוש פעמים בשנה כדי להדגיש את פרויקטי המחקר והפיתוח הנמצאים במכון באותה עת.
מכון המחקר הדרום-מערבי מורכב מעשר מחלקות טכניות המציעות שירותים רב תחומיים, לפתרון בעיות, במגוון תחומים בהנדסה ובמדעים הפיזיקליים:
המעבדה לפיזיקה יישומית
המעבדה לפיזיקה יישומית (באנגלית: Applied Physics Laboratory, ר"ת: APL, קיצור מאנגלית: The Johns Hopkins University Applied Physics Laboratory)- מרכז מחקר מוסדי ללא כוונת רווח, המסונף לאוניברסיטת ג'ונס הופקינס, מחוז האוורד , מרילנד, ארצות הברית שנוסד בשנת 1942. המעבדה משמשת כמשאב טכני אסטרטגי של מחלקת ההגנה של ארצות הברית, נאס"א וסוכנויות ממשלתיות אחרות ומעסיקה מעל 7,200 (79% מקצועיים טכניים) עובדים. היא מספקת שרותי הנדסה, מחקר ופיתוח מערכות טכנולוגיות רבות בתחומי הגנת אוויר והטילים, לוחמה ימית ותת-ימית, אבטחת מחשבים, מדעי החלל ובניית חלליות.
רקע היסטורי.
המעבדה נוסדה בשנת 1942 במהלך מלחמת העולם השנייה תחת משרד המחקר והפיתוח המדעי כחלק ממאמץ הממשלה לגייס את המומחיות המדעית וההנדסית של האומה באוניברסיטאותיה. המעבדה הייתה מעורבת מאוד במחקר בזמן מלחמת העולם השנייה. עם סיום המלחמה, לבקשת הממשלה המשיכה האוניברסיטה לקיים את המעבדה כשירות ציבורי. בתחילת דרכה של המעבדה, היא שכנה במוסך משומש בשדרת ג'ורג'יה 8621, בסילבר ספרינג, מרילנד. המעבדה עברה ללורל החל משנת 1954, עם הקמת בניין של שני מיליון דולר והרחבת אגף של 700,000 דולר בשנת 1956. הצוות הסופי עבר למתקן החדש בשנת 1975. המקום כלל מנהרת רוח שגא קולית שהתפנתה בשנת 1963 והדמיות הטיסה הועברו ללורל.
מקור שם המעבדה במלחמת העולם השנייה, אולם נקודות החוזק העיקריות של המעבדה לפיזיקה יישומית הן הנדסת מערכות ויישומי טכנולוגיה. יותר משלושה רבעים מהצוות הם אנשי מקצוע טכניים, ו -25% הם בעלי תארים במדעי המחשב ומתמטיקה. המעבדה עורכת תוכניות במחקר בסיסי ויישומי, פיתוח חישה מרחוק מתקדם, מבחן והערכה, הנדסת מערכות ואינטגרציה.
ארגון וניהול.
למעבדה שלושה קמפוסים עיקריים; בלורל, במדינת מרילנד ובמונטפלייר במדינת ורמונט וקמפוס דרום. בנוסף לכך המעבדה מחזיקה במספר משרדים ברחבי ארצות הברית; בארלינגטון, ובפיירפקס, מדינת וירג'יניה, בפארק לקסינגטון, מדינת מרילנד, באל סגונדו, מדינת קליפורניה ובראלי, מדינת קרוליינה הצפונית.
המעבדה לפיזיקה יישומית מהווה חטיבת מחקר ופיתוח ופחות מוסד אקדמי של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס. בית הספר להנדסה של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס ותוכניות הכשרה בבולטימור-וושינגטון משמש להסמכת תארים מתקדמים בלימודי הנדסה ובמדעים יישומיים המעניק תוארי הסמכה בחמישה עשר תחומי לימוד. בבית הספר יש שבע מחלקות בהנדסה, מדעים מדויקים ומדעי הטבע. בנוסף, הוא מהווה קורת גג למכוני מחקר, תחומי הנדסה מקצועיים וחינוך.
יכולות ליבה:
בתחום האזרחי, המעבדה לפיזיקה יישומית שותפה בייזום, תכנון, בניית מיכשור מדעי, תפעול וניהול פרויקטים עתידיים של משימות למחקר מערכת השמש; הגשושית TIMED לניטור אטמוספירת כדור הארץ, שתי גשושיות ואן אלן לניטור חגורות ואן אלן, גשושית STEREO לניטור השמש, גשושית קאסיני לכוכב הלכת שבתאי, גשושית Parker Solar Probe לניטור השמש, הגשושית מסנג'ר לכוכב הלכת חמה, הגשושית ניו הורייזונס לפלוטו במסגרת תוכנית הגבולות החדשים, הגשושית לוסי והגשושית פסיכה לאסטרואידים במסגרת תוכנית דיסקברי, הגשושית קליפר אירופה במסגרת תוכנית פלאגשיפ, ובשנת 2019 נבחרה משימת הנחתת-רחפן דרגונפליי לירח טיטאן במסגרת תוכנית הגבולות החדשים של נאס"א.
במכון שנים עשר תחומים ייעודיים:
העובד הדתי
העובד הדתי הייתה מפלגה סוציאליסטית דתית וסיעה במליאת ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל. המפלגה נוסדה בשנת 1943 במטרה להחדיר להסתדרות את ערכי הדת ולהגן על זכויותיו של הפועל הדתי. בנוסף לחברות בהסתדרות, התמודדה המפלגה גם בבחירות לאספות הנבחרים ולכנסת הראשונה, אולם קיבלה תמיד מספר קולות זעום בבחירות ולא עברה מעולם את אחוז החסימה. כן התמודדה בבחירות המוניציפליות בראשית ימי המדינה. ב-1968 הצטרפה למפלגת העבודה הישראלית. בין ראשיה נמנו אינטלקטואלים כפרופסורים ישעיהו ליבוביץ, בנימין זאב פרנקל וליאו לוי.
חלק מחברי המפלגה היו פורשי אגודת ישראל ובהם חברי מושב כפר אחים עם הקמתו ב-1949.
בין 1949 ל-1954 החזיקה סיעת העובד הדתי בהסתדרות את הזרם חינוכי "הפשט הדתי" (או "זרם העובדים הדתי") במסגרת זרם העובדים. בשנת 1954, עם אישור חוק החינוך הממלכתי, אוחדו בתי הספר של תת-הזרם לתוך החינוך הממלכתי דתי.
פוטו רומן
פוטו רומן הוא סרט קולנוע ישראלי מ-1987 בבימוי טל רון לפי תסריט של אסי דיין.
עלילה.
המספרת היא תיכוניסטית המתעניינת בכתיבה ורוצה להיות סופרת, היא כותבת על חברתה לכיתה לינה, הרוצה לשפר את המראה שלה, ובעידודם של אלכס המורה להתעמלות, וסימה חברותו הקוסמטיקאית, היא נהיית יפה יותר.
היא מרגישה בודדה ובעקבות כך היא מתחילה לשגות בדמיון שלה, בכתיבתה היא מערבת דמיון ביחד עם מציאות.
החבר שלה אודי מתגייס לצנחנים, לאחר מכן לאט היא מתחילה לשכוח ממנו ומתקרבת לרוני, נער מחיפה.
עלילת הסרט נעה בין מציאות ריאליסטית לדמיון.
ביקורת.
מבקר הקולנוע מאיר שניצר אמר על הסרט שהסצינות שלו "מדשדשות ובלתי מחדשות" ושמשחקם של השחקנים אינו משכנע.
לאסלו פולגאר (מחנך)
לאסלו פולגאר (בהונגרית: Polgár László; נולד בשם פְּרוֹטיוֹבִין, ג'נג'ש, 11 במאי 1946) הוא מורה, מאמן שחמט ומנהל הונגרי-יהודי. אביהן של בנות פולגאר השחמטאיות: יהודית, סוזן (ז'וז'ה) וסופיה (ז'ופיה).
חייו.
לאסלו פולגאר נולד בשנת 1946 בעיר דינדיש, לארמין פרוטיובין ולסֶרֵן גלבמן. בשנת 1965 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון. בין 1965 לבין 1969 למד פילוסופיה, ובשנים 1969 עד 1973 למד פסיכופדגוגיה באוניברסיטת אטווש לוראנד בבודפשט בפקולטה לאמנויות. בינתיים, בין 1965 ל -1980, היה מורה. משנת 1980 היה המנהל המקצועי של בנותיו, המארגן ומנהל אימוני השחמט שלהן. הוא קיבל את התואר מאמן אמן בשנת 1993 (התואר מאמן אומן, שנוסד בשנת 1952, הוא תואר הוקרה למיטב המאמנים ההונגריים). מאז 1998 הוא חבר בוועד המנהל של איגוד השחמט ההונגרי. בין 1973 ל-1991 היה מאמן סקציית השחמט במ.ט.ק.
פולגאר התפרסם בניסוי הפדגוגי שלו עם בנותיו כדי להוכיח את ראשוניות החינוך על פני גורמים אחרים, כמו מאפייני לידה. השיטה מבוססת בהתמקדות בתחום ספציפי אחד מגיל הרך. לשיטתו ההצלחות המוקדמות בשיטת חינוך זו יביאו בהמשך גם הצלחות בתחומים אחרים. התחום המיוחד הזה עבור בנותיו היה שחמט שכן מדובר בפעילות אינטלקטואלית ובמדידה אובייקטיבית (מד כושר).
משפחתו.
הוא נשא לאישה את קלרה אַלְטבֶּרְגֶר בשנת 1967, ונולדו להם שלוש בנות; סוזן (ז'וז'ה) פולגאר (1969), סופיה (ז'ופי) פולגאר (1974) ויהודית (יודית) פולגאר (1976).
הדס בן ארויה
הדס בן ארויה (נולדה ב-14 בינואר 1988) היא תסריטאית, במאית ושחקנית קולנוע וטלוויזיה ישראלית, זוכת פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט קצפת ודובדבנים של הבמאי גור בנטביץ'.
ביוגרפיה.
נולדה וגדלה באשקלון. בת זקונים להוריה ולה שתי אחיות. אביה מהנדס ואמהּ מורה למתמטיקה ושופטת ברידג'. לסבהּ היו בתי קולנוע בדימונה והוא העסיק, בין היתר, את האחים לאון ומשה אדרי.
בן ארויה למדה בבית הספר לאמנויות באשקלון במגמת תיאטרון ופילוסופיה. בשירותה הצבאי הייתה מדריכת מרגמות.
סיימה את לימודיה בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיה עבדה בחברת סטארט-אפ שהפכה סרטונים שצולמו בסמארטפון, לסרטון שאותו ניתן לשתף במדיה החברתית. בן ארויה הייתה האחראית על תחום הקולנוע ולאחר מכן מונתה גם לאחראית המוזיקה, וניהלה עובדים במספר מדינות.
ב-2013 ביימה את הסרט הקצר "סקס-דול" בכיכובם של ג'וי ריגר ועודד לאופולד. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל סצ'ואן והוקרן בפסטיבלים רבים בעולם.
ב-2016 ביימה, כתבה, הפיקה ושיחקה בסרט הגמר שלה "אנשים שהם לא אני". הסרט שהורחב לסרט באורך מלא, היה לסרט הסטודנטים הישראלי הראשון שהוקרן בפסטיבל לוקרנו, וזכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל "מר דל פלטה" בארגנטינה. מבקר הקולנוע האמריקאי, ג'ונתן רוזנבאום, בחר אותו לסרט הביכורים הטוב ביותר של 2016.
בשנת 2018 גילמה את דמותה של עדי בסרט גאולה.
בשנת 2019 זכתה בפרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בגין גילום דמותה של בילי בסרט קצפת ודובדבנים. באותה השנה גם השתתפה בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה האחיות המוצלחות שלי.
בשנת 2021 יצא לאקרנים סרטה מישהו יאהב מישהו. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל ברלין וזכה בפרס השחקנית ובפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
בשנת 2022 החלה הפקת הסדרה ״קורדרוי״ שכתבה ומביימת בן ארויה ומיועדת לשידור ב-HOT. הסדרה תעסוק בהשפעה של תנועת metoo# על עולם מערכות היחסים ולוהקו אליה צחי הלוי, יפתח קליין, אדם גבאי, אריק ברמן, דר זוזובסקי וניב מדר.
Here Come the Aliens