"שאריות שלג על הגשר השבור" (斷橋殘雪, בפין-יין "Duàn qiáo cánxuě") הוא אתר המשתרע על שטח של 26 דונם סמוך לגשר המכונה "הגשר השבור" (גשר דְווָאן) בקצה המזרחי של סוללת באי (בָּאי) בצפון האגם (). סוללת באי מקשרת בין האי הר גושן (הגבעה הבודדה) לבין הפינה הצפון מזרחית של גדת האגם, והיא מחלקת את האגם לחלק צפוני ודרומי. אורכה 987 מטרים, רוחבה 33 מטרים, והיא מרוחקת 500 מטרים מהחוף הצפוני של האגם וכ-2,000 מטרים מהחוף הדרומי. מיקומו של הגשר השבור מאפשר צפייה על החלקים הצפונים והדרומיים של האגם, כשהזמן המומלץ לצפייה הוא בחורף כשהאגם מכוסה שלג.
מקור שם הגשר אינו ידוע, ייתכן כי הוא קרוי על שם משפחה מקומית בשם דְווָאן או בשל העובדה שהפשרה חלקית של שלג על הגשר יוצרת את האשליה שהוא שבור. הגשר הוא אחד האתרים הידועים ביותר באגם המערבי בעיקר משום ששימש רקע לאחת מארבע אגדות העם הידועות ביותר בסין, אגדת הנחש הלבן. הגיבור והגיבורה באגדה נפגשו בפעם הראשונה על גשר זה. הגשר נבנה לראשונה בתקופת שושלת טאנג (לפני המאה ה-7) ועבר שיפוצים רבים מאז. הגשר הנוכחי בנוי מאבנים. אורכו 8.8 מטרים, רוחבו 8.6 מטרים והוא נשען על קשת חצי עגולה שמפתחה 6.1 מטרים.
האלמנטים הנופיים באתר זה כוללים את הגשר השבור, ביתן האסטלה והאסטלה שבתוכה, הביתן שעל שפת המים בקצה הצפוני של הגשר שנבנה בתקופת קאנגשי, דרך שְׁהָאן, שהייתה פעם הדרך העיקרית בין האגם לעיר, סוללת באי וגשר גִ'ינְדָאי (Jindai), וכן הצמחייה באתר הכוללת עצי אפרסק וערבות על הסוללה ולוטוס באגם. מהאתר נשקף נוף האגם דרומית (האגם החיצוני) וצפונית (האגם הפנימי הצפוני) לסוללה, הר גושן והר גֶלִינְג (Geling).
צורת ביתן האסטלה משושה בעל גג מחודד וגובהו 4.6 מטרים. בתוך הביתן מוצבת על בסיס ריבועי אסטלת אבן, שחזור מ-1977 של האסטלה המקורית. בחזית האסטלה חרות בכתב ידו של הקיסר קאנגשי משושלת צ'ינג התיאור "שאריות שלג על הגשר השבור".
סוללת באי (白堤, בפין-יין: "Bái Dī") הוקמה בתקופת שושלת טאנג, והייתה הדרך היחידה שחיברה בין הר גושן וחוף האגם. שמה הנוכחי ניתן לה בתקופת שושלת צ'ינג לזכרו של המשורר ומושל העיר האנגג'ואו בָּאי ג'וּ'יִי. אורכה הנוכחי של הסוללה 987 מטרים, רוחבה 33 מטרים ולאורכה שתולים לסירוגין 450 עצי אפרסק וערבה בוכייה.
גשר גִ'ינְדָאי הוא הגשר בקצה המערבי של סוללת באי. הגשר הראשון שנבנה במקום היה קרוי גשר הָאנְבִּי, והוא הוקם בתקופת שושלת סונג. בתקופת הקיסר ואן-לי משושלת מינג (המאה ה-16) נבנה גשר עץ שכונה גשר גִ'ינְדָאי (אבנט הברוקד). בתקופת הקיסר קאנגשי (המאה ה-17) נבנה הגשר באבן על מפתח קשתי. הגשר הנוכחי נבנה ב-1941 וחופה בלבנים בשנות ה-50 של המאה ה-20.
צפייה בדגים באגם פרחוני.
"צפייה בדגים באגם פרחוני" (花港觀魚, בפין-יין: "Huāgǎng guānyú") הוא אתר המשתרע על שטח של 2.5 דונם מערבית לחלקה הדרומי של סוללת סו בין גשר יִינְגְבָּוֹ לגשר סְווֹלָאן (). בתקופת שושלת סונג הדרומית היה האתר חווילה של הסריס לוּ יוּ'נְשֶׁנְג (Lu Yunsheng) והשם הפיוטי מתייחס לבריכה מוקפת הפרחים בחווילה ולמיני הדגים הנדירים שבה. האתר הוזנח בשלהי תקופת שושלת סונג הדרומית, ושופץ בעקבות ביקורו של הקיסר קאנגשי במקום ב-1699. נבנו ביתנים, מסלעות ובריכת נוי ובה דגים.
האלמנטים הנופיים באתר זה כוללים את הגן, בריכת הדגים, המסלעות, ביתן הסחלבים (牡丹亭) וביתן האסטלה והאסטלה שבתוכה, כולם נבנו בתקופת הקיסרים קאנגשי וצ'יינלונג, וכן כמה אלפי דגי קרפיון צבעוני בבריכה והצמחייה באתר, הכוללת צמחי מים ועצי אפרסק. לציון מיוחד ראוי גן פרחי האדמוניות, הנחשב לאתר הראשון במעלה מסוג זה באזור. מהאתר נשקף נוף האגם הפנימי המערבי, ההרים שמדרום לאגם וסוללת סו הנטועה עצי אפרסק וערבות בוכיות.
אל האתר מוביל גשר שטוח מסוללת סו. הבריכה שוכנת בצפון האתר. אורכה 30 מטרים, רוחבה 23 מטרים ושטחה 708.4 מטרים רבועים. צורת ביתן האסטלה ריבועית, ובתוכו מוצבת על בסיס ריבועי אסטלת אבן, שחזור מ-1980 של האסטלה המקורית. בחזית ובגב האסטלה חרות בכתב ידו של הקיסר קאנגשי משושלת צ'ינג התיאור: "צפייה בדגים באגם פרחוני".
זהבנים שרים בערבי הנחל.
"זהבנים שרים בערבי הנחל" (柳浪聞鶯, בפין-יין: "Liǔlàng wényīng") הוא אתר המשתרע על שטח של 5.4 דונם, 50 מטרים צפונית למקדש המלך צְ'ייֵן במזרח הגדה הדרומית של האגם (). בתקופת שושלת סונג הדרומית היה האתר גן ג'וּ'גִ'ינְג (聚景园, בפין-יין "Jù jǐng yuán",- גן אוסף הנופים), גן שנבנה בהוראת הקיסר שְׂיָאודְזונְג (孝宗, בפין-יין "Xiàozōng", שלט 1189–1194) מחוץ לשער צִ'ינְגְבָּוֹ (清波门, בפין-יין "Qīngbō mén"), אחד מהשערים במערב העיר. מקור השם בשירת ציפורי השיר ממשפחת הזהבניים בערבות הבוכיות שבגן. האתר הוזנח בשלהי תקופת שושלת סונג הדרומית, ושופץ בעקבות ביקורו של הקיסר קאנגשי במקום ב-1699.
האלמנטים הנופיים באתר זה כוללים את ביתן האסטלה והאסטלה שבתוכה, כולם נבנו בתקופת הקיסרים קאנגשי וצ'יינלונג, הצמחייה באתר הכוללת ערבות, וציפורי השיר. מהאתר נשקף נוף האגם החיצוני וההרים שמדרום, מצפון וממערב לאגם.
ביתן האסטלה שוכן כ-60 מטרים מהבריכה שבחזית מקדש המלך צְ'ייֵן. צורתו ריבועית, ובתוכו מוצבת על בסיס ריבועי אסטלת אבן, שחזור מ-1980 של האסטלה המקורית. בחזית ובגב האסטלה חרות בכתב ידו של הקיסר קאנגשי משושלת צ'ינג התיאור "זהבנים שרים בערבי הנחל". התקופה המומלצת לביקור באתר היא באביב שאז מלבלבות הערבות הבוכיות ונשמעת שירתם של הזהבנים. בלילות הקיץ נערכים במקום מסיבות שירה וריקודים.
שלוש בריכות משקפות את הירח.
"שלוש בריכות משקפות את הירח" (三潭印月, בפין-יין: "Sāntán Yìnyuè") הוא אתר המשתרע על שטח של 76.7 דונם באי "יִינְגְג'וֹאוּ הקטן" (小瀛洲, בפין-יין: "Xiǎo yíng zhōu") בדרום מערב האגם החיצוני ובמים שמדרום לאי (). מקור השם בשלוש פגודות מתקופת שושלת סונג שהוקמו במטרה לסמן אזור אסור בשתילה והשם התייחס לבבואתן במים באור הירח. הפגודות הוזנחו והתמוטטו. בעקבות מיזמים של דליית הטין מהקרקעית בתחילת המאה ה-17, בתקופת שושלת מינג, נקבעו תצורת האי כגן על פני המים בדמות התו הסיני "田" (טיאן, מילולית "שדה"), בתוספת שלוש הפגודות במים מדרום לאי. שם האי משקף את שמו של אי מיתולוגי שמלומדים מתקופת ממלכת צ'י (תקופת המדינות הלוחמות) האמינו כי קיים בים מזרח סין. המקום עבר שיפוץ משמעותי בתקופתם של הקיסרים קאנגשי וצ'יינלונג משושלת צ'ינג ונשמר מאז. ייחודו של האתר במבנה האי היוצר "אגמים בתוך אגם", הצמחייה העשירה הכוללת ערבה בוכייה, לוטוס, אדר והיבסקוס ("Hibiscus mutabilis"), והפגודות שבשעת לילה נוהגים להדליק בהם נרות, ושיחד עם הירח המלא המשתקף במים יוצרים אפקט מיוחד.
האלמנטים הנופיים באתר זה כוללים את האי "יִינְגְג'וֹאוּ הקטן", המגדלים, המרפסות, הביתנים, הגשרים אסטלות האבן ואלמנטים נוספים השייכים לגן, והצמחייה והדגים שבבריכות הפנימיות והפגודות במים שמדרום לאי. מאתר נשקפים האגם החיצוני, האיים האחרים שבאגם, סוללת סו והר גושן.
האי בנוי בדמות התו הסיני "田" כאשר אורך הסוללה החיצונית 928 מטרים ורוחבה 26 מטרים. במרכז מצוי אי סגלגל בשטח של 2,446 מטרים רבועים. הציר העיקרי הוא מצפון לדרום ולאורכו המבנים שעל האי, כאשר הציר ממזרח למערב הוא סוללה מחברת ברוחב של 5.8 מטרים ובאורך 232 מטרים.
מכלול המבנים על האי הבנוי על הציר צפון דרום ובמים הוקם לראשונה בשלהי תקופת שושלת מינג (תחילת המאה ה-17) ושופץ בתקופת הקיסר יונגג'אנג משושלת צ'ינג (תחילת המאה ה-18). המבנים על האי מדרום לצפון הם:
שתי פסגות חודרות מבעד לעננים.
"שתי פסגות חודרות מבעד לעננים" (雙峰插雲, בפין-יין: "Shuāng fēng chā yún") מתייחס לשתי הפסגות הגבוהות ביותר, הצפונית (בֵּייגָאו - 北高峰, בפין-יין: "Běi gāofēng") בגובה 314 מטרים, והדרומית (נָאנְגְאָו - 南高峰, בפין-יין: "Nán gāofēng"), בהרים שממערב לאגם ונקודת התצפית עליהם מגשר חונְגְצ'וּן (Hongchun) (). המרחק בין שתי הפסגות הוא 5 קילומטרים, ועל כל פסגה הייתה פעם פגודה מתקופת שושלת סונג הדרומית. בימים מעוננים או מעורפלים אפשר היה לצפות מהאגם כיצד קצות הפגודות מציצות מעל לעננים ומכאן שם האתר. שתי הפגודות התמוטטו בתקופת שושלת צ'ינג. הקיסר קאנגשי ביקר במקום ב-1699 ולכבוד הביקור הוצבה במקום אסטלה עם שם האתר בתוך ביתן.
הנוף הכלול באתר הוא נוף ההרים הנשקפים מכמה נקודות באגם: גשר חונְגְצ'וּן, גשר וָאנְגְשָׁאן בסוללת סו והר פֶנְגְחְוָאנְג ונוף האגם הנשקף מפסגות ההרים.
14 מטרים מגשר חונְגְצ'וּן הוצבה ב-1980 אסטלת אבן המשחזרת את האסטלה המקורית מתקופת הקיסר קאנגשי ובה הכתובת "שתי פסגות חודרות מבעד לעננים". האסטלה הוצבה בתוך ביתן מבטון בעל גג משושה בסגנון שושלת צ'ינג.
פגודת לֵייפֶנְג בזוהר השקיעה.
"פגודת לֵייפֶנְג בזוהר השקיעה" (雷峰夕照) הוא אתר המשתרע על שטח של 132 דונם בסמוך להר שִׂיגָ'או בחוף הדרומי של האגם המערבי (). מקור השם בצללית הפגודה הבולטת על הפסגה בשעת הדמדומים על רקע השמים האדמדמים, במיוחד כפי שהיא נצפית מגשר צָ'אנְגְצְ'יָאו (Changqiao). האתר מפורסם ברחבי סין כרקע לסיפור האהבה "סיפורו של הנחש הלבן", אחת מאגדות העם הידועות ביותר בסין.