המשקל הוא מורפמה (צוּרָן) שנוצר בדרך גזירה מסורגת. לתוך תבנית המשקל משבצים את אותיות השורש לשם יצירת שמות עצם ותארים. אותיות השורש מיוצגות במשקלים באותיות ק-ט-ל (בשונה מייצוג אותיות השורש בפעלים שנעשה באותיות פ-ע-ל). נהוג לחלק את המשקלים לדגושים עם דגש תבניתי ב-ע' הפועל, וללא דגושים.
גם תבניות שמות הפעולה בבניינים השונים מכונות משקלים (לדוגמה: קְטִילָה - שְמִירָה, שם פעולה בבניין קל), וכן גם צורת הבינוני בבנייני הפועל השונים (לדוגמה: קוֹטֵל - שׁוֹמֵר, בינוני בבניין קל).
בדרך כלל המשקל קובע את משמעותה של המילה. כך למשל, המשקלים מַקְטֵל, מַקְטֵלָה, ומִקְטֶלֶת מציינים לרוב מכשיר או כלי, לדוגמה: מחשב, מצלמה ומקלדת. המשקלים מִקְטָל, מַקְטָל ומִקְטָלָה מציינים מקומות: מגרש, ומדרכה. המשקל קַטֶּלֶת מציין בדרך כלל מחלות כגון אדמת, חצבת, עקמת, אך גם כלים ומכשירים כמו קלטת ורתכת, וכן קבוצות ואוספים כגון רכבת, טייסת, שייטת, כוורת, כספת (שייך גם ל"כלים"), ועוד.
קיימות עשרות בודדות של משקלים נפוצים, ועוד הרבה משקלים נדירים יותר.
המשקל הוא תבנית לשונית קבועה של שם העצם שלתוכה יוצקים את אותיות השורש. האותיות הנוספות המשמשות חלק קבוע בתבנית המשקל נקראות "מוספיות" (תחיליות / תוכיות / סופיות).
שני ספרי עזר מרכזיים בעברית בנושא המשקלים הם: 'לוח השמות השלם' של שאול ברקלי, ו'היכל המשקלים' של יצחק אבינרי.
רשלנות פושעת
חצי אוטומטי
פגר
נבלה, או פגר, היא גופת בעל חיים מת. זהו מקור מזון חשוב עבור טורפים גדולים ואוכלי-כל במרבית המערכות האקולוגיות. הניזונים מנבלות נקראים אוכלי נבלות או אוכלי פגרים.
נבלה מתחילה בתהליך הריקבון, החל ממותו של בעל החיים. היא מושכת חרקים ומתרבים בה חיידקים, וכתוצאה מכך מתפשט ריח עז ואופייני בקרבת הנבלה. פטריות וצמחים אחדים "מחקים" ריח זה, במטרה למשוך אליהם חרקים מפרים ומאבקים.
ישנם חיות כמו האופוסום המידמות לפגר כדי להינצל מטורפים שלא אוכלים נבלות.
נבלות הן כר פורה למחוללי מחלות שונים.
Gsh-18
gsh-18 הוא אקדח תוצרת רוסיה שפותח על ידי וסילי גריאזב וארקדי שיפונוב במפעל לנשק קל בטולה עבור היחידות המיוחדות של המשטרה והצבא. עם סיום הפיתוח והבדיקות משנת 2001 החל יצור סדרתי של האקדח.
הנשק שוקל 470 גרם בלבד ובעל קיבולת של 18 כדורים למחסנית. העיתון טיימס טען, לאחר תערוכת נשקי הימ"מ באנגליה, כי מדובר באחד האקדחים המדויקים בעולם. האקדח בעל מערכת של שלוש נצרות (אחת במרכז ההדק ושתיים על ידית האחיזה). מערכת זו מאפשרת ליורה להחזיק את האקדח במצב דרוך, וכן אפשרה למהנדסים ליצור הדק רך יותר מכיוון שישנה סכנה פחותה לכך שהאקדח יירה בטעות. הקליע של הנשק (7n31) חודר בקלות מטווח 25 מטר שכבה של 10 מ"מ טיטניום תרמי (ומגנים שונים למיניהם קלים, בינוניים, ואפילו כבדים), כדור ה-7N21 הנפוץ יותר חודר שכבה של 8 מ"מ מתכת ממרחק 20 מטר.
הכוחות המיוחדים ברוסיה משתמשים בו באופן נרחב והוא גם נכנס לצבא הרוסי.
גשר שייח' חוסיין
גשר שייח' חוסיין (או גשר מעוז) הוא גשר הרוס על נהר הירדן, בעמק בית שאן ליד הקיבוץ מעוז חיים ומכאן שמו בעברית. מקור שמו בערבית הוא בקבר קדוש מוסלמי בשם זה שהיה בעבר מצפון לגשר. לאחר החתימה על הסכם השלום עם ירדן בשנת 1994, הוסב שמו ל"גשר נהר הירדן".
היסטוריה.
לכל אורך ההיסטוריה שימש האתר כמעברה בין מזרחה למערבה של ארץ ישראל:
הגשר ההרוס נבנה על ידי העות'מאנים בשלהי המאה ה־19 ופוצץ לראשונה על ידם בשנת 1918 בעת נסיגתם מפני הצבא האוסטרלי במלחמת העולם הראשונה. לאחר כיבוש הארץ בידי הבריטים הוצב דרומית לו גשר עץ זמני שפינה את מקומו לגשר ברזל קבוע שהוצב במקום בשנת 1925.
ב־17 ביוני 1946 פוצצו לוחמי הפלמ"ח מהגדוד הראשון בפיקוד ברוך אקסלרוד את הגשר במהלך מבצע ליל הגשרים. לאחר תקופה קצרה הוקם במקום גשר ביילי.
ב-14 בפברואר 1948 יצאו אנשי הפלמ"ח עמיקם אלון וצבי משה פרוצל למבצע לפיצוץ מכונית תופת על הגשר, במטרה להביא לקריסת הגשר ובכך למנוע חדירת כוחות אויב מהגבול המזרחי. השניים הצליחו לפרוץ את המחסומים ולפוצץ את המכונית על הגשר. אלון הצליח לקפוץ מהגשר לנהר הירדן ולהינצל. פרוצל, שהיה החבלן שהפעיל את המטען, נהרג מכדורי חיילי הלגיון הערבי.
בשנת 1967, מיד לאחר מלחמת ששת הימים נהרס הגשר סופית, הפעם גם מצידו הירדני בידי הצבא הירדני שחשש שצה"ל ימשיך להתקדם מזרחה מעבר לנהר הירדן. עם חתימת הסכם השלום עם ירדן ב־1994, הוצב במקום גשר ביילי חדש על ידי נציגי צה"ל וצבא ירדן וזמן קצר אחר כך נפתח מעבר נהר הירדן בין שתי המדינות.
החל משנת 1998, ניצב במקום גשר ביילי גשר כפול מבטון אשר נבנה בצידו הישראלי על ידי מע"צ ובצידו הירדני בידי הירדנים בסיועה של ממשלת יפן.
רשת פלאים
רשת הפלאים (בלטינית: Rete Mirabile, וברבים: Retia Mirabilia) היא מבנה של עורקים וורידים הנמצאים קרוב מאוד אחד לשני. רשתות פלאים נמצאות בחלק מבעלי החוליות. פעולת רשת הפלאים מבוססת על כך שדם זורם בתוכה בכיוונים מנוגדים. היא מאפשרת העברת חום, יונים וגזים דרך דפנות כלי הדם, כך שזרימות הדם המנוגדות זו לזו בכיוונן בתוך הרשת שומרות על הפרש טמפרטורה קבוע, או על ריכוזים קבועים של גזים ומומסים. העקרון ההנדסי נקרא מנגנון זרימה נגדית.
יעילות הרשת נקבעת בעיקר לפי הקלות שבה יכולים חום, יונים וגזים לעבור בין כלי הדם. הרשת יעילה ביותר בהעברת גזים וחום. יעילות ההעברה פוחתת עבור יונים קטנים, וקטנה בהרבה עבור חומרים אחרים כתלות בגודלם: מולקולות קטנות יותר יעברו בקלות יתרה ממולקולות גדולות.
דוגמאות לרשת הפלאים בטבע.
בציפורים בעלות קרומי שחייה בין אצבעות הרגליים, קיימת רשת פלאים ברגליים ובכפות הרגליים המעבירה חום מהדם החם הזורם בעורקים אל הדם הקר הזורם בוורידים. כתוצאה מכך, הטמפרטורה הפנימית של כפות הרגליים דומה יותר לטמפרטורה המקיפה את כפות הרגליים, ובכך נמנע איבוד חום מכפות הרגליים. בדוגמה זו רשת הפלאים מתפקדת כמחליף חום ביולוגי.
בצוואר הכלב, רשת הפלאים מגינה על המוח כאשר הגוף מתחמם יתר על המידה.
באשכים של יונקים קיימת רשת פלאים העוזרת לקרר את האזור. האשכים פוריים יותר בטמפרטורות נמוכות ולכן זקוקים להחלפת חום קבועה.
בדגי טונה, טמפרטורת הגוף צריכה להישמר גבוהה יותר מזו של המים הקרים שבהם הם חיים, ורשת הפלאים מסייעת בכך.
בפינגווינים קיימת רשת פלאים ברגליים, בסנפירים ובאזור החוטם, על מנת להגביל את איבוד חום הגוף לסביבה הקרה שבה הם חיים.
בחלק מן הדגים, ממלאת רשת הפלאים את שלפוחית השחייה בחמצן, בעזרת מערכת חילוף בין זורמים, שבה רמות החומציות (PH) השונות גורמות לחמצן להינתק מההמוגלובין בדם ולצאת מהתמיסה שבה הדם רווי ביתר, אל השלפוחית.
בג'ירף קיימת רשת פלאים בצוואר, ובעזרתה מתאזן לחץ הדם כאשר החיה מתכופפת כדי לשתות.
ביונקים קיימת רשת פלאים עדינה בעורקיקים המוציאים (עורקיקים המהווים חלק ממערכת הכליה בבעלי חיים רבים) שבנפרוני הכליה. חשיבותה בשמירה על ריכוז מומסים גבוה בלשד הכליה (החלק הפנימי של הכליה); ריכוז המומסים בלשד הכליה מאפשר ספיגה חוזרת של מים בעזרת אוסמוזה מצינורות האיסוף הכלייתיים כאשר הם יוצאים מהכליה. כך מתאפשרת הפרשת שתן מרוכז והפחתה של איבוד מים מהגוף לשתן.
בעופות ים (קורמורנים, שקנאים, שחפים ועוד) יש בלוטה ליד הנחיריים, ל"התפלת מים". הבלוטה מרכזת מלח מומס במים, מתוך הדם, במנגנון זרימה נגדית. העוף "מתעטש" ומוציא את המים המלוחים אל הים. הבלוטה מאפשרת לעופות לשתות מי ים לצמאונם, כאשר אין בסביבה מים שפירים לשתייה.
רשת הפלאים בהיסטוריה של הרפואה.
הרופא הקדום גלנוס סבר - בטעות - שגם לבני-אדם יש רשת פלאים בצוואר. אבחנתו זו הייתה כנראה מבוססת על ניתוח כבשים ובלבול של התוצאות עם סינוס הקרוטיד של בני אדם. כתוצאה מכך מדע הרפואה האמין שסינוס הקרוטיד בבני-אדם הוא בעל תכונות רפואיות חשובות. רק במאה ה-16 הפריך וסאליוס את הטענה.
יחסי ישראל–סוריה
יחסי ישראל–סוריה מתאפיינים מראשיתם בעוינות שאף הביאה לשלוש מלחמות בין המדינות. העמדה הסורית הבסיסית שוללת את הרעיון הציוני ורואה במדינת ישראל נטע זר במזרח התיכון שיש לעוקרו מן השורש. מאז הקמתה הייתה סוריה חלוצת ומובילת המאבק המדיני והצבאי ביישוב היהודי ומדינת ישראל. למרות ניסיונות חוזרים ונשנים מאז ראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 להגיע להסכם שלום, מתקיים עד היום מצב לוחמה רשמי בין המדינות. יחסים אלו הושפעו ממעורבות של גורמים זרים (ברית המועצות, איראן ועוד) וכן מיחסיה של סוריה עם מדינות ערביות אחרות (מצרים, ירדן, לבנון והפלסטינים).
לפני הקמת מדינת ישראל.
עד לימי המנדט הבריטי היו ארץ ישראל, סוריה ולבנון חלק מן האימפריה העות'מאנית. עוד במהלך מלחמת העולם הראשונה פעלו המעצמות לחלוקת השטח ביניהן. על פי הסכם סייקס–פיקו בין הבריטים לצרפתים משנת 1916, נועדה ארץ ישראל להתחלק בין אזורים שבשליטה בריטית ישירה - עבר הירדן המזרחי, הנגב ומובלעת באזור בין מפרץ עכו למפרץ חיפה, הגליל העליון וחלקו הגדול של הגליל התחתון, לבין ליבת הארץ שתהיה תחת חסות משותפת של מעצמות ההסכמה. גבולו הצפוני של השטח בארץ ישראל המערבית, שנועד להיות תחת חסות משותפת - השטח שלימים נודע כליבתה של פלשתינה-א"י, נקבע מעט צפונית לעכו באזור אכזיב וירד דרומה עד לכנרת, באזור טבחה ואילו גבולו הדרומי נמתח בין עזה לחברון.
המאבק על אצבע הגליל.