רדניצ'קי בלגרד (בסרבית: КК Раднички Београд) היא קבוצת כדורסל סרבית מהעיר בלגרד. המתמודדת בליגת המשנה הסרבית בכדורסל.
היסטוריה.
רדניצ'קי בלגרד (הכינוי "הצלבנים") הוקמה בשנת 1945, והשתתפה בליגת העל היוגוסלבית, בה זכתה להצלחה גדולה בשנות ה-70. בין ההשגים היו: הזכייה באליפות (1973) ובגביע (1976), לאחר ניצחון בגמר מול רבוטניצ'קי סקופיה. בגמר הגביע של 1978 הפסידה לקבוצת בוסנה סרייבו.
בעונת 1983/84 ירדה לליגה השנייה ולא חזרה. עד שהוקמה (1992) "הליגה של סרביה ומונטנגרו", בה שובצה בליגה הראשונה. בסיום עונת 2001/02 ירדה לליגה השנייה. הקבוצה העפילה בסיום עונת 2010/11 לליגת העל הסרבית, בה תשתתף בפעם הראשונה.
במסגרת האירופאית, הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר גביע אירופה לאלופות בעונת 1973/74 והפסידה לקבוצת איניס וארזה מאיטליה בסיכום שני מפגשים.
בעונת 1976/77 הגיעה לגמר גביע ספורטה והפסידה לקבוצת פורסט קאנטו. בעונת 1999/00 השתתפה בפעם האחרונה בגביע ספורטה.
באב אל-עזיזיה
בּאבּ אַל-עזיזיה (בערבית: باب العزيزية, שמשמעותו "השער הנוצץ") הוא מתחם מבוצר בפאתי דרום טריפולי, בירת לוב, המורכב ממחסומים צבאיים ומתחם ממשלתי ששימש כמעונו הרשמי של שליט לוב, הקולונל, מועמר קדאפי ב-42 שנות שלטונו (1969–2011).
גדוד מוחמד אל-מכריף הוא היחידה הצבאית שהייתה אחראית על אבטחת המתחם, אלא שעם פרוץ המורדים למתחם באוגוסט 2011, במסגרת ההתקוממות בלוב (2011) התפרק הגדוד מנשקו.
המבנה.
שטח המתחם הוא 6 קילומטרים מרובעים. מיקומו בדרום טריפולי קרוב לקצה הצפוני של הכביש המהיר המוביל אל נמל התעופה הבינלאומי של טריפולי. המתחם, מורכב ממבני ממשל ובניינים אשר שירתו את משפחת קדאפי. בנוסף, במתחם שוכן בית "א-סומוד" (בית העמידה האיתנה), ששימש כבניין מגוריו הרשמי של קדאפי, וממבואות תת-קרקעיים.
היסטוריה.
המתחם היה נתון כמה פעמים להתקפות אוויריות, לראשונה בשנת 1986, ולאחר מכן בשנת 2011 במסגרת התקיפה הצבאית הבינלאומית בלוב.
ההפצצות ב-1986.
באב אל-עזיזיה היה מוקד ההפצצות של ה-15 באפריל 1986 כאשר מטוסי חיל האוויר האמריקני הפגיזו מטרות בלוב, בהוראת נשיא ארצות הברית רונלד רייגן, כתגובה לפיצוץ הדיסקוטק בברלין זמן-מה קודם על ידי סוכנים חשאיים לובים, כשבדיסקוטק שהו חיילים אמריקניים.
בעקבות התרעות מצד ראש ממשלת מלזיה קרמנו מיפסוד בוניצי וראש ממשלת איטליה בטינו קראקסי, משפחת קדאפי הספיקה לעזוב את המתחם ממש לפני שהופצץ. על פי הדיווחים, מועמר קדאפי עצמו ושניים מבניו נפצעו, אך בתו חנה נהרגה בהתקפה.
במשך זמן רב המתחם לא שוקם ושופץ ומשפחת קדאפי עברה להשתכן אחר כך במבנים צבאיים בתוך המתחם. בעקבות המתקפה הוצבה אנדרטה במתחם המציגה אגרוף קפוץ מזהב סביב מטוס אמריקני, באזור ששימש את מועמר קדאפי רבות בעת נאומיו בפברואר-מרץ 2011.
ההפצצות ב-2011.
ב-20 במרץ 2011 המתחם הופצץ על ידי כוחות הקואליציה של ברית נאט"ו, על מנת לפגוע בפיקוד הצבאי הבכיר של לוב שמשתכן במתחם.
למחרת הייתה כוונה לבצע הפגזה נוספת, אך כיוון שהמתחם היה מוקף באזרחים, המבצע בוטל והטלוויזיה הלובית הציגה פסטיבלים שנערכו סביב המתחם. ב-24 באפריל כוחות נאט"ו יצאו שוב לפשיטה אווירית, לאחר שהזהירו את אזרחי לוב והם הפציצו שוב את מתחם באב אל-עזיזיה. במהלך ההפגזות הופצצו אולפני הטלוויזיה הלובית ומבני צבא, אך הטלוויזיה הלובית הציגה 19 גופות בבתי החולים וטענה כי אלה אזרחים שנהרגו בהפגזות נאט"ו, כך למשל גם טען דובר ממשלת קדאפי, מוסא איברהים.
ב-25 במאי חמישה טילים נורו על המתחם, סמוך למקום שהותו של הקולונל קדאפי. דובר ברית נאט"ו טען כי שלטון קדאפי עשה שימוש במתחם כמטה ליחידות צבאיות ורכבים משוריינים שביצעו התקפות על אזרחים, מה שחייב את התערבות כוחות נאט"ו, כאשר מנגד המשיכו דובריו של קדאפי לטעון כי כוחות נאט"ו מנסים לחסל את קדאפי בכל מחיר. ב-28 במאי הופגז באב אל-גאשיר, מתחם סמוך לבאב אל-עזיזיה וכוחות נאט"ו טענו כי הפציצו רכב אספקה שהיה בדרכו אל המתחם של קדאפי.
מועמר קדאפי החזיק במעון רשמי נוסף בעיר בנגזי, אך זה נהרס בעת התקפות המורדים.
ב-21 באוגוסט 2011 דווח כי כוחות המורדים נכנסו אל העיר טריפולי משני כיוונים, בדרכם ללכוד את מועמר קדאפי במעונו. בהמשך היום דווח כי המורדים פרצו למתחם באב אל-עזיזיה והחלו בחיפושים קדחתניים אחרי המנהיג הלובי במבואות התת-קרקעיים של המתחם המבוצר, שגודלו כפרבר שלם.
מועמר קדאפי החזיק במעון רשמי גם בעיר הולדתו, סירת.
בעת שהתבצר בארמונו, במהלך ההתקוממות, קדאפי - הידוע כחובב שחמט מושבע - הזמין אליו את קירסאן איליומז'ינוב, יו"ר פיד"ה, למשחק שחמט משותף. ב-23 באוגוסט 2011, כאשר כוחות המורדים ביצעו חיפושים אחריו, הועלו השערות כי קדאפי נמלט, אך קירסן אילומז'ינוב טען כי שוחח בטלפון עם קדאפי וזה הצהיר באוזניו כי הוא עדיין בטריפולי ואינו מתכוון לעזוב. חרף החיפושים הקדחתניים אחריו, קדאפי לא נמצא והועלו השערות כי הוא נמלט במנהרה תת-קרקעית אל מעונו בסירת.
ארנסט פלשיג
פודבה
טגו ארגנטיני
רישיון עיסוק באמצעי הצפנה
רישיון עיסוק באמצעי הצפנה ניתן בהתאם לצו ולהכרזת הפיקוח על מצרכים ושירותים (עיסוק באמצעי הצפנה), התשל"ה - 1974 והתיקונים לצו ולהכרזה משנת 1998 שנחקקו על ידי מדינת ישראל. אדם העוסק באמצעי הצפנה צריך לקבל לשם כך רישיון ממשרד הביטחון.
מטרת החקיקה היא לאפשר לתעשייה לפתח אמצעי הצפנה, תוך שמירה על האינטרסים הביטחוניים של מדינת ישראל.
קיימים 3 סוגי רישיונות:
3. רישיון מיוחד: רישיון לעיסוק ספציפי. ניתן להגיש בקשה לרישיון מיוחד, כאשר מבקשים אישור לחרוג ממגבלות הקיימות ברישיון המוגבל.
חוט דנטלי
חוט דנטלי (על פי האקדמיה ללשון העברית: חוּט לְשִׁנַּיִם) הוא חוט ממשי או חומר פלסטי כגון טפלון או פוליאתילן, המשמש לניקוי המרווחים בין השיניים, ומסיר מהן שאריות מזון ופלאק. שימוש בחוט דנטלי מאפשר גישה לדפנות השן, וגם לאזורי החיבור והמגע בין השן לחניכיים. הצפיפות של החוט היא בסדר גודל של מאות דנייה.
היסטוריה.
המצאת החוט הדנטלי מיוחסת לרופא השיניים פארמלי (Levi Spear Parmly) מניו אורלינס, שהמליץ למטופליו להשתמש בחוט משי לצורך ניקוי שיניהם ב-1815.
ב-1882 החל יצור ושיווק מסחרי של חוט דנטלי עשוי משי.
ב-1889 רשמה חברת ג'ונסון אנד ג'ונסון פטנט על החוט הדנטלי מתוצרתה.
השימוש בחוט דנטלי כאביזר לניקוי שיניים לא השתרש בציבור עד למחצית המאה העשרים בערך. בתקופה זו חשף רופא השיניים באס (Charles C. Bass) את הפיתוח שלו לחוט דנטלי העשוי מניילון, שהיה נוח יותר לשימוש בשל עמידותו לשחיקה והאלסטיות שלו.
המוצר המודרני.
חוט דנטלי משווק בדרך כלל בתוך קופסה המאפשרת שחרור מדוד על פי העדפת הנוחות של המשתמש לאורכו. החוט כרוך בגליל באורך 5 עד 100 מטרים בתוכה, ומגיח ממנה בקרבת להב חיתוך זעיר שגם אוחז בקצהו כהכנה לשימוש הבא.
קיים מגוון רחב של חוטים דנטליים הנבדלים ביניהם בתכונות כגון עובי, חוט יחיד או שזור, מצופה בשעווה או חסר ציפוי, ספוג בטעמים (למשל מנטה) או ללא טעם. המגוון מאפשר לצרכנים לבחור את החוט המועדף עליהם כתלות במבנה הפה (צר או רחב), מבנה השיניים (צמודות מאוד או בעלות מרווחים), עמידות החוט כתלות באופי השימוש (עדין או אגרסיבי), ונוחות וטעם האישיים.
אביזרים נלווים.
התרחבות השימוש בחוט דנטלי כאבזר חיוני לשמירה על בריאות השיניים הביאה לפיתוח אביזרי עזר נלווים להקלת השימוש במוצר והגברת יעילותו. המוצר המקורי דורש את אחיזת החוט באצבעות, דבר המקשה על הגישה לחלקים הפנימיים בחלל הפה, כלומר השיניים הטוחנות ושיני הבינה. פיתוח ידיות עזר שהחוט הדנטלי כרוך עליהן, מאפשר גישה נוחה ושימוש יעיל גם בשיניים האחוריות ומשטחי הצד שלהן.
קיימות ידיות אחיזה לשימוש רב פעמי בהן המשתמש כורך את החוט לפני השימוש, וכן ידיות אחיזה חד פעמיות, המגיעות מוכנות עם החוט הדנטלי.
קיימים גם מוצרים מורכבים יותר, בהם בידית האחיזה מותקן מנוע קטן (בדומה למברשות שיניים חשמליות וסכיני גילוח חשמליים), המרעיד את החוט הכרוך עליה ובכך תורם לשיפור כושר הניקוי שלו את פני משטחי השן ואזור החניכיים.
שימוש.
על פי המלצת איגוד רופאי השיניים האמריקני, מומלץ להשתמש בחוט דנטלי לפחות פעם ביום. לא קיימת התייחסות לסדר המועדף בין השימוש בחוט דנטלי לצחצוח בעזרת מברשת שיניים, אך ההערכה היא כי צחצוח לאחר שימוש בחוט דנטלי מאפשר חדירה נוחה יותר של הפלואוריד שבמשחה אל משטחי השן שעברה טיפול מקדים בחוט הדנטלי.
כדאי לעבוד מול מראה.