במסגרות של החינוך המיוחד, פועלת בשנים האחרונות תוכנית חינוך יחידנית. כאשר בונים תוכנית כזו יש להתחשב בפן הדינמי שלה, מפני שהיא נתונה לשינויים בעקבות יכולותיו של התלמיד ובעקבות ההתפתחות בטכנולוגיה (מהרשק, 1980). במשרד החינוך, דואגים לכך שילדי שילוב יזכו גם הם ללמוד בתוכנית חינוך יחידנית. עבודה בתוכנית זו, דורשת את הסכמת ההורים. תוכנית הלמידה היחידנית, מתבססת על הדרכה אישית ועל החלטה בין: המורה, ההורה והתלמיד, כדי שיוכלו לקבוע מטרות ויעדים משותפים. תפקיד המורה לעזור לילד לפתח תחושת ביטחון עצמי, לבנות לתלמיד אסטרטגיה של תכנון זמן כדי שהתלמיד יחשוב בצורה יעילה יותר ויוכל לתת משוב ללמידה שלו ולפתח את מיומנויות הלמידה. נוסף לכך על המורה לחשוף את הילד להשלכות של למידה זו על עתידו (אתר משרד החינוך).
ישנו ניסיון לתת גם מענה אישי לכלל האוכלוסייה דרך פיתוח מסגרות לימוד מקוונות. אחת המסגרות הללו היא תוכנית נחשון שפותחה על ידי המרכז לטכנולוגיה חינוכית (מט״ח) בשיתוף האגף לחינוך על- יסודי במשרד החינוך. מטרת תוכנית זו לסייע לתלמידי תיכון בלימוד מקצועות הליבה על ידי שיעורים מקוונים סינכרוניים שניתנים על ידי איש מקצוע ומשתתפים  בהם שניים-שלושה תלמידים. מסגרת נוספת היא בית הספר הווירטואלי אביב שהוקם על ידי רשת אורט. בית ספר זה מציע קורסי הכנה לבגרות במקצועות החובה.
היאשי
יאסברן
יאסברן (בהונגרית: Jászberény) היא עיר במחוז יאס-נאג'קון-סולנוק בהונגריה, על נהר זאג'בה, יובל של הנהר טיסה, כ-80 ק"מ ממזרח לבודפשט.
היסטוריה.
ממצאים ארכאולוגיים מהאזור שסביב יאסברן מקורם בעם נוודים מתקופת האבן והם מתוארכים ל-18,500 שנה לפני זמננו. בחפירות באזור, שנועדו להתחקות אחר ממצאים שהשתייכו לציידים-לקטים מתקופת האבן התיכונה באירופה, נמצאו שרידי יישובים. בתקופה זו החלה התחממות אזורית והצמחייה עברה אבולוציה והפכה מיערות מחטניים ליערות נשירים. בתקופה זו ומאוחר יותר, וייתכן שעקב לחצי הסביבה, הפכו הנוודים ליושבי קרקע וחקלאים. הם נטעו צמחייה ובייתו בעלי חיים. יש המשערים שהם מהראשונים באירופה שעשו זאת.
לפני כ-8,000 שנה כבר התקיימו יישובי קבע לאורך הנהר זאג'בה. לפני כ-5,000 שנה החלו להתיישב באזור מתיישבים ששלטו באמנות יציקת הברונזה. יש עדויות להתיישבות של קלטים באזור במאות ה-4 וה-3 לפני הספירה. ביצורים מתקופת האימפריה הרומית (מהמאה הראשונה והשנייה לספירה) נמצאים באזור. האזור היה חלק מהלימס הרומי בצפון מזרח אירופה.
יישובו מחדש של המקום החל ב, בתקופת שלטונו של המלך בלה הרביעי. לפי מחקרים בלשניים, בקרב תושבי האזור היו השפעות הודו-איראניות וטורקיות. במאה ה-15 נבנתה במקום כנסייה, ובמאה ה-16 היה האזור נתון להתקפות האימפריה העות'מאנית, שאף שלטה באזור היישוב יאסברן עד תחילת המאה ה-18. אז עבר האזור לשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית, שאפשרה למסדר הטבטוני לשלוט במקום. השלטון האוסטרו-הונגרי נמשך גם בעת המרד הכושל של פרנץ ראקוצי בתחילת המאה ה-18. לאחר מכן קנו תושבי האזור מהמלכה מריה תרזה זכויות יתר בתחומי המסחר והדיור.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 הואץ פיתוחה התעשייתי של יאסברן, שעד אז התאפיינה בתוצרת חקלאית. עקב כך התפתחו המסחר והתעסוקה בעיר, ועלתה רמת החיים של תושבי העיר.
ספורט.
בעיר משחקת קבוצת הכדורסל יאסברני KSE שמשחקת בליגת העל ההונגרית בכדורסל.
הקהילה היהודית.
בינואר 1941 נמנו ביאסברן 574 תושבים יהודים, רובם נאולוגים.
ב-1938 התחזקו הציונים בעיר עקב החקיקה ההונגרית האנטישמית, וגברה הפעילות הציונית. ב-1942 גויסו יהודים לשירות העבודה ורבים מהם נספו בטרנסניסטריה ובבור. במרץ 1944 כבש הצבא הגרמני את הונגריה, ובמאי רוכזו יהודי העיר וסביבתה, ביניהם גם יהודי יאסלדאן בגטו שהוקם ביאסברן. ביוני הועברו יהודי הגטו לנקודת איסוף ושילוח, משם נשלחו, עם 8,000 יהודים אחרים, למחנה ההשמדה אושוויץ.
מסלול הייאשי
מסלול הייאשי (באנגלית: Hayashi track) הוא יחס בין אוריות (luminosity) לבין טמפרטורה לאורך התפתחות של קדם-כוכב במסה הקטנה מ-3 מסות שמש לפני הגעתו לסדרה הראשית. בדיאגרמת הרצשפרונג-ראסל שמתארת אוריות כפונקציה של טמפרטורה, מסלול זה נראה כקו ישר כמעט אנכי. מסלול התפתחות זה קרוי על שמו של האסטרופיזיקאי היפני צ'ושירו הייאשי שפיתח את המודל בשנות ה-60 של המאה ה-20.
תיאור המסלול.
לאחר שקדם-כוכב מגיע לשלב כוכב T בשור הוא מאופיין בהארה גבוהה מאוד. הארה זו הולכת ויורדת עם הזמן, תוך כדי התכווצותו. התהליך הוא תהליך איזותרמי בקירוב מכיוון שקיים מנגנון הדואג לסלק את האנרגיה החוצה בהקרנה ובכך לשמור על טמפרטורה פחות או יותר קבועה. משמעות הדבר היא שתנועתו של כוכב צעיר על פני דיאגרמת HR היא קו ישר אנכי היורד לכיוון כוכבי הסדרה הראשית. קדם-כוכב מגיע לסדרה הראשית ברגע שמחילה בו נוקליאוסינתזה כוכבית, כלומר היתוך גרעיני היוצר גרעינים חדשים. והחל מאותו הרגע הוא למעשה מהווה כוכב.
הצורה המדויקת והמיקום של המסלול בדיאגרמת HR תלויים בהרכב הכימי ובמסה ההתחלתית של הקדם-כוכב. עבור כוכבים במסת שמש אחת, המסלול נמצא בטמפרטורה של כ-4000 מעלות קלווין.
מסלול היאשי
בור (מחנה ריכוז)
בור (בסרבו-קרואטית: Bor) היה מחנה ריכוז באזור מכרות בור שבסרביה, מחנה שהקים ארגון טוט הגרמני בתקופת מלחמת העולם השנייה כדי לנצל את מכרות הנחושת באזור. בין יולי 1942 לאמצע 1944 פעלו במקום מכרות אליהם הביאו בכפייה האוסטשה היוגוסלבים וכן ההונגרים והגרמנים כ-6,000 פועלי כפייה מיוגוסלביה ומהונגריה, רובם יהודים ומיעוטם עדי יהוה. בין היהודים שהובאו למקום היו פועלי שירות העבודה ההונגרי. ביניהם היה המשורר מיקלוש רדנוטי.
רוב העובדים נספו במהלך העבודה, חלקם נרצחו בידי השומרים וחלקם נספו במחלות, בקור וברעב.
שר ההגנה וילמוש נאגיבצון שפעל להגנה על היהודים במקום הוכר כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
א-סואמיר
א-סואמיר או סואמיר (בערבית السوامير; תעתיק מדויק: אלסואמיר) היה כפר ערבי בנפת חיפה, שהיה ממוקם כ-22 קילומטר דרומית לעיר חיפה, בסמוך לכפר עין ע'זאל. הכפר קיים לפחות מאז סוף המאה ה-16. במפקד האוכלוסין העות'מאני של 1596 נמנו בו 17 תושבים.
במפקד האוכלוסין של 1931 נמנו תושבי הכפר ביחד עם תושבי הכפר הסמוך עין ע'זאל מספר התושבים ביחד היה 1,439. הכפר לא מופיע בנתוני סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל. בסקר הכפרים הוערך מספר תושבי עין עז'אל כ-2,170 תושבים.
הכפר פונה ונהרס ב-1948 כנראה במהלך מבצע שוטר. לא נותרו במקום מבנים עומדים, אך ישנם שרידים של מבנים, קברים ובאר.
ב-1950 הוקם מושב עופר השוכן בחלקו על אדמות אלסואמיר ובחלקו על אדמות עין ע'זאל.
Xperia Z2
וולונגונג
וולונגונג (באנגלית: Wollongong, בשפת האבוריג'ינים: "ימי הדרום") היא עיר חוף במדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. העיר שוכנת על רצועת חוף צרה בין מתלול אילאווארה (Illawarra) לבין האוקיינוס השקט, 82 ק"מ מדרום לבירת המדינה סידני. אוכלוסיית העיר מנתה 268,944 תושבים במפקד 2011 ובכך היא העיר השלישית בגודלה בניו סאות' ויילס והעשירית בגודלה בכל אוסטרליה.
וולוגונג ידועה בתעשייתה הכבדה המפותחת, בנמל שלה ובמבנה הפיזי המיוחד שלה. בעיר קיימות שתי קתדרלות, כנסיות מזרמים רבים והמקדש הבודהיסטי הגדול ביותר בחצי הכדור הדרומי. לעיר היסטוריה ארוכה של פעילות תעשייתית ושל כריית פחם. היא מקור משיכה לתיירים רבים הפוקדים אותה מדי שנה והיא המרכז של ענף הדייג באזור. באוניברסיטת וולונגונג לומדים כ-22,000 סטודנטים והיא זכתה להכרה בינלאומית.
היסטוריה.
האזור היה מיושב בשבטים אבוריג'ינים. האירופאים הראשונים שביקרו במקום היו מתיו פלינדרס וג'ורג' בס (George Bass) שנחתו באגם אילאווארה (Illawarra ) ב-1796. המתיישבים הראשונים באזור היו חוטבי עצים בראשית המאה ה-19, שאחריהם הגיעו ב-1812 איכרים. ב-1815 הוקמה במקום בקתת נוקדים ראשונה. ב-1830 הוקם מחנה צבאי ליד הנמל. מתיישבים נוספים הגיעו בהמשך וב-1834 הוקמה העיירה. הרחוב הראשי נסלל על ידי נידונים ב-1835-1836. ב-1856 מנתה אוכלוסיית וולוגונג 864 תושבים.
ב-1858 נבנה בית משפט. ב-1862 חוברה העיירה לקו טלגרף וב-1865 החלה העיירה לקבל אספקת גז. ב-1868 הורחב הנמל, ב-1871 הושלמה בנייתו של המגדלור וב-1883 נסללה מסילת ברזל שהובילה פחם לנמל. העיר הוארה בתאורת גז ב-1883 וב-1885 הוקם בניין בית המשפט. כמו בתי משפט רבים באוסטרליה הוא הוקם בסגנון אדריכלות נאו-קלאסית וכיום הוא מוכר בתור אתר מורשת לאומי. ב-1886 הוקם בניין העירייה.
ב-1902 אירע פיצוץ במכרה הפחם הסמוך לעיר במאונט קמבלה (Mount Kembla) ונהרגו בו 94 כורים בנוסף לשניים שנהרגו בניסיונות החילוץ. ב-1908 הוקם בעיר בית החולים וב-1916 נפתח בית הספר התיכון של העיר.
תעשייה כבדה הייתה חלק נכבד מכלכלת העיר עקב זמינותו הקרובה של הפחם. ב-1928 הוקם מפעל פלדה בפורט קמבלה, ק"מ ספורים מדרום לוולונגונג. תעשיית הפלדה בעיר התפתחה והפכה למשמעותית בקנה מידה עולמי. תפוקת הפלדה הייתה בהיקף של 5 מיליוני טונות בשנה. תעשיות נוספות שהוקמו באזור התעשייה של פורט קמבלה היו מפעל לייצור דשנים, מפעל להתכת נחושת, בית מלאכה לקטרים, מסוף ליצוא פחם, מסוף לייצוא דגנים ומפעל לייצור גזים תעשייתיים.
ב-1937 הושלמה בנייתו של מגדלור חדש. ב-1942 הוכרזה וולונגונג כעיר. ב-1954 אוכלוסיית העיר מנתה 90,852 תושבים. ב-1961 הוקמה בעיר אוניברסיטה וב-1963 נפתח בית מדרש למורים. ב-1985 חושמלה מסילת הברזל המובילה לוולונגונג.