הוולקונסקואיט משמש כפיגמנט טבעי ירוק בציורים, ובעבודות קרמיקה. בעבר נעשה בו שימוש לצביעת דמויות איקונין למשל של "פטרוס ופאולוס" בקתדרלת סופיסקי בנובגורוד. פבלו פיקאסו אהב את הגוון הירוק של הוולקונסקואיט ונהג להזמין את הפיגמנט מברית המועצות. כך לדוגמה הוא השתמש בוולקונסקואיט בציורו הידוע "קבצן זקן וילד" המצוי כיום במוזיאון פושקין במוסקבה. ניתן להשתמש בוולקונסקואיט כפיגמנט ללא טיפול מיוחד לאחר טחינתו, אבל כיוון שלמינרל יש נטייה להידבק נוהגים להוסיף לו כמות קטנה של קוורץ בעת הטחינה. הפיגמנט שנוצר הוא קבוע, אינו מושפע מחשיפה לשמש והוא אינו משפיע על פיגמנטים אחרים או על חומרי בסיס הצבע. חיסרון קל שלו שהוא רעיל במידת מה ויש להימנע משאיפת אבק הפיגמנט.
תפוצה ומקור.
הוולקונסקואיט הוא מינרל נדיר למדי. מקומות בהם ניתן למצוא את המינרל כוללים את הר אפימיאטסקיה, סמוך לכפר אפימיאטי, נהר קאמה, אוחנסק (Оха́нск), מחוז פרם הרי אורל בפדרציה הרוסית (שם נמצא המינרל לראשונה והוא נכרה ממנו עד היום); באזור אקרמן בחבל בודג'אק (דרום בסרביה) שבאוקראינה; ובהרי פירין סמוך לגוצה דלצ'ב במחוז בלגואבגרד שבבולגריה.
בישראל ניתן למצוא וולקונסקואיט בתצורת חתרורים בבקעת חתרורים מזרחית לערד וגם בדרך מעלה אדומים. וולקונסקואיט מופיע כעורקים ירוקים בתוך אבן שחורה-חומה (שרובה ספוריט) שנחצבה בבקעת חתרורים ושווקה, תחת השם "שיש ערד", כאבן בניין ששימשה לציפוי מבנים, מטבחים וכאבן מרצפת.
תהליך יצירת המינרל מגוון. באתר המקורי בו נתגלה הוולקונסקואיט ברוסיה הוא מינרל אפיגנטי בסלעי משקע קלאסטיים כדוגמת אבני חול וקונגלומרטים כשהוא ממלא חללים מהתפרקות של חומרים אורגניים. בגוצה דלצ'ב בבולגריה הוא תוצר בליה של סרפנטין. בתצורת חתרורים בישראל המינרל נוצר כאשר תהליך מטאסומטיזם (התמרה בשל פעולת מים חמים) ממצה את המתכת כרום ומרכז אותה לתוך סדקים שבהם היא מתגבשת.
הדגל האדום של ניו אינגלנד
הפליטים הסודאנים בישראל
מארק פרדקין
מארק גריגורייביץ' פְרַדְקִין (ברוסית: Марк Григорьевич Фрадкин; 4 במאי 1914 – 4 באפריל 1990) היה מלחין יהודי-סובייטי נודע, שכתב שירים רבים שהתפרסמו במהלך המאה ה-20 והלחין פסקולים לסרטים.
קורות חיים.
מארק פרדקין נולד בויטבסק לזוג רופאים, גריגורי קונסטנטינוביץ' פרדקין ויבגניה מירונובנה שאגאלובה. אביו נהרג במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה. לאחר סיום בית הספר התיכון התקבל ללימודים בבית הספר לטכנאים העירוני. הוא עבד כמה שנים במפעל וב-1934 נסע ללנינגרד, שם למד הלחנה. לאחר חזרה למינסק למד בקונסרבטוריון; הפרופסור ניקולאי אלאדוב היה למורהו. ב-1938-1939 עבר בתיאטרון העירוני. בשנת 1939 גויס לצבא. בתקופת מלחמת העולם השנייה היה המנצח של תזמורת צבאית, אז גם החלה השותפות שלו עם המשורר יבגני דולמאטובסקי. ב-1944 היה חבר באיגוד המלחינים הסובייטי ועבר למוסקבה.
מארק פרדקין כתב שירים עבור למעלה מ-50 סרטי קולנוע. השירים שלו זכו לפופולריות רבה ובוצעו על ידי לב לשצ'נקו, אדיתה פייכה, ליודמילה זיקינה, ולנטינה טולקונובה וזמרים ידועים נוספים. אחד משיריו המפורסמים הוא "זורם נהר הוולגה" שבוצע במשך שנים רבות על ידי הזמרת ליודמילה זיקינה. הוא זכה בפרסים רבים, בהם פרס המדינה הסובייטי בשנת 1979 ותואר אמן העם של ברית המועצות ב-1985.
באפריל 1990 הלך לעולמו במוסקבה והוטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
קולורדו אוולאנש
קולורדו אוולאנש (באנגלית: Colorado Avalanche) היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מדנוור, קולורדו, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NHL בה היא חברה בבית המרכזי שבחטיבה המערבית.
הקבוצה נוסדה בעיר קוויבק תחת השם קוויבק נורדיקס (Quebec Nordiques) ב-1972, והייתה בין מייסדות ליגת ה-WHA שניסתה להתחרות ב-NHL. עם סגירתה של ה-WHA ב-1979 התקבלו הנורדיקס כקבוצת התרחבות ל-NHL והחלו לשחק בה בעונת 1980. ב-1995, עקב קשיים כלכליים ושוק קטן בקוויבק, עברה הקבוצה לדנוור ושינתה את שמה לשמה הנוכחי.
האוולאנש זכו בגביע סטנלי 3 פעמים, האחרונה שבהן ב-2022, והקבוצה היא אלופת ה-NHL ומחזיקת גביע סטנלי הנוכחית. הזכייה הראשונה, ב-1996, הייתה כבר בעונה הראשונה שלהם בדנוור. בכך הפכו לקבוצה היחידה בתולדות ה-NHL הזוכה בגביע סטנלי בעונה הראשונה לאחר מעבר לעיר חדשה.
היסטוריה.
1972 - 1979: ימי קוויבק נורדיקס ב-WHA.
קוויבק נורדיקס הייתה אחת הקבוצות המקוריות של ה-WHA, ליגה שקמה ב-1972 כדי להתחרות ב-NHL. למעשה הייתה אמורה הקבוצה לקום בסן פרנסיסקו ולהיקרא "סן פרנסיסקו שארקס", אולם בעיות פיננסיות וחוסר באולם מתאים גרמו לזיכיון להימכר לקבוצת משקיעים מהעיר קוויבק. אולמה הביתי היה "קוליסה דה קבק" (בצרפתית: Colisée de Québec).
המאמן הראשון של הקבוצה היה מוריס רישאר, מהשחקנים הגדולים בכל הזמנים שכיכב במדי מונטריאול קנדיאנס. אולם כבר לאחר שני משחקים - הפסד וניצחון - החליט רישאר לעזוב את הקבוצה ואת מקצוע האימון בכלל. הכוכב הראשון של הקבוצה היה ז'אן-קלוד טרמבלה, מגן שהגיע אף הוא מהקנדיאנס. כוכבים אחרים באותה תקופה היו ריאל קלוטייה וסרז' ברנייה, חלוצים שהחלו את הקריירה מקצוענית שלהם בקבוצה, ומרק טרדיף שהגיע ל-WHA ממונטריאול קנדיאנס ועבר שלוש קבוצות לפני שהגיע לנורדיקס.
הנורדיקס זכו פעם אחת באליפות ה-WHA, ב-1977, והגיעו פעם נוספת לסדרת הגמר שלה ב-1975. מאז 1975 ועד סגירת ה-WHA ב-1979 הגיעו הנורדיקס ברציפות לפלייאוף של הליגה.
1979 - 1995: ימי קוויבק נורדיקס ב-NHL.
עם סגירת ה-WHA ב-1979 התקבלו הנורדיקס, יחד עם שלוש קבוצות נוספות (ויניפג ג'טס, אדמונטון אוילרס וניו אינגלנד ויילרס) ל-NHL, והחלו לשחק בה בעונת 1980. בכך חזר ה-NHL לקוויבק אחרי הפסקה של 60 שנה, מאז שקוויבק בולדוגס, ממייסדות הליגה, עברה להמילטון.
כחלק מתהליך המיזוג עם ה-NHL נאלצו הנורדיקס לוותר על מרבית הסגל הקיים שלהם, והקבוצה שקעה לתחתית הליגה וסיימה אחרונה את עונת ה-NHL הראשונה שלה.
בעונת 1981 חל שיפור משמעותי בקבוצה בעיקר כתוצאה מצירופם של האחים פטר ואנטון שטיאסטני, שחקני נבחרת צ'כוסלובקיה שערקו מארצם למערב. פטר שטיאסטני צבר 109 נקודות וזכה בגביע קאלדר כרוקי העונה ב-NHL, האח אנטון צבר 103 נקודות משלו, והנורדיקס עלו לראשונה לפלייאוף ה-NHL, שם נוצחו בסיבוב הראשון על ידי פילדלפיה פליירס.
לקראת עונת 1982 צירפה הקבוצה את מריאן שטיאסטני, האח הצעיר של פטר ואנטון, שערק גם הוא מצ'כוסלובקיה. פטר שטיאסטני הוביל את הקבוצה עם 139 נקודות, וריאל קלוטייה צבר 97 נקודות. הנורדיקס סיימו את העונה בפעם הראשונה במאזן חיובי, והחלו את דרכם בפלייאוף במפגש מול יריבתם הטבעית והנציגה הוותיקה של פרובינציית קוויבק, מונטריאול קנדיאנס. בהתאם לחוקי הליגה של אז, הסיבוב הראשון שוחק בשיטת "הטוב מ-5 משחקים", והסדרה הגיעה למשחק חמישי ומכריע במונטריאול פורום, אותו ניצחו הנורדיקס בהארכה כדי לזכות בניצחון ראשון בסדרת פלייאוף ב-NHL. גם בסיבוב השני מול בוסטון ברואינס, שכבר היה בשיטת "הטוב מ-7 משחקים", הצליחו הנורדיקס להשיג ניצחון מפתיע במשחק המכריע בבוסטון, ועלו לגמר "חטיבת נסיך ויילס" (כיום החטיבה המזרחית), מול אלופת שתי העונות הקודמות, ניו יורק איילנדרס. האיילנדרס העדיפים הביסו את הנורדיקס בארבעה משחקים.
הנורדיקס עלו לפלייאוף גם ב-1983 אך נוצחו בסיבוב הראשון על ידי בוסטון ברואינס. בשתי העונות הבאות השיגו הנורדיקס תוצאות זהות בפלייאוף - ניצחון בסיבוב הראשון על באפלו סייברס והפסד בסיבוב השני מול היריבה הגדולה מונטריאול קנדיאנס. הסדרה בין השתיים ב-1984 זכורה בעיקר בעקבות קטטה המונית במשחק השני בסדרה, שהתקיים ביום שישי הטוב של אותה שנה, ונודעה בכינוי "טבח יום שישי הטוב". הקנדיאנס ניצחו במשחק לאחר שפטר שטיאסטני ודייל הנטר, שניים מכוכבי הנורדיקס, הורחקו בעקבות הקטטה.
עם עונה טובה מאוד של פטר שטיאסטני והחלוץ הוותיק מישל גולה, זכו הנורדיקס ב-1986 בפעם הראשונה באליפות הבית שלהם, "בית אדמס". בפלייאוף, למרות יתרון ביתיות, הופתעו הנורדיקס על ידי הרטפורד ויילרס. הנורדיקס נקמו בוויילרס בסיבוב הראשון בפלייאוף של עונת 1987, אולם בסיבוב השני נוצחו בשבעה משחקים בעוד סדרה סוערת מול מונטריאול קנדיאנס.
שתי העונות שלאחר מכן היו עונות של הידרדרות בקבוצה, כאשר הנורדיקס סיימו אחרונים ב"בית אדמס" ב-1988 ואחרונים בליגה כולה ב-1989, למרות בחירת דראפט שהתבררה כמוצלחת בדמותו של החלוץ ג'ו סאקיק.
ב-1990 הגיע לקבוצה אחד מגדולי כוכבי ה-NHL בכל הזמנים, גי לפלר, שעשה את מיטב שנותיו וצבר תארים רבים במדי הקנדיאנס. לפלר בן ה-38 הגיע מניו יורק ריינג'רס כדי לסיים את הקריירה בקוויבק, אולם הוא היה הרבה מעבר לשיאו ואיכזב ביכולתו. העונה הסתיימה שוב במקום האחרון בליגה עם מאזן גרוע של 12 ניצחונות לעומת 61 הפסדים ו-7 תיקו - המאזן הגרוע ביותר של הקבוצה אי פעם, כולל התקופה הנוכחית בדנוור, למרות הופעה מצוינת של ג'ו סאקיק שצבר 109 נקודות. לאחר העונה הסתיים עידן בקבוצה כאשר פטר שטיאסטני ומישל גולה עזבו.
לאחר עוד עונה קשה ב-1991 שגם בה סיימו הנורדיקס אחרונים בליגה זו הפעם השלישית ברציפות, פרש גי לפלר מפעילות.