לאחר שחרורה פרסמה יששכר פוסט תודה בפייסבוק בו הודתה באופן כללי לכל אלה שעזרו לשחרורה, אך לא ציינה במפורש את שמו של בנימין נתניהו. היא ננזפה על ידי מנהל לשכת ראש הממשלה שהבחין בכך. עקב זאת מחקה את הפוסט ופרסמה פוסט חדש תחתיו.
דיון ציבורי.
באמצעי התקשורת בישראל הייתה הסכמה כללית שהעונש שנגזר על נעמה יששכר אינו מידתי. העיסוק הרב של אמצעי התקשורת (שבאחדים מהם הוקדשו לפרשה כותרות ראשיות) ושל ראש ממשלת ישראל בגורלה של נעמה יששכר עורר דיון ציבורי בהתנהלות בישראל בנושא זה.
באתר "mako" כתב רועי שוורץ תיכון כי "עם כל הצער, כל הכאב וכל ההזדהות, הסיפור של נעמה הוא דוגמה מדהימה להתמקדות השיח הציבורי בטפל".
מבקר הטלוויזיה רוגל אלפר כתב ש"התקשורת מאחדת את הציבור סביב יששכר, מעוררת הזדהות עמוקה עם מצוקתה ואחווה עם משפחתה, ומייצרת מתח כוסס ציפורניים לקראת רגע שחרורה — מן הטעם הפשוט שרגשנות פטריוטית צדקנית ודביקה וקריאה לאחדות מגבירות רייטינג".
אריה מינטקביץ פרסם מאמר שבו אמר שהוא מתבייש בהתנהלותה של ישראל בפרשה זו ובהתנהלותו של נתניהו "שהפך את פרשת נעמה יששכר קרדום לחפור בו והזדמנות לקושש אהדה ציבורית לקראת הבחירות".
העיתונאי בן כספית מתח ביקורת על התנהלותם של נתניהו ושל אמצעי התקשורת בפרשה זו. כן דיווח על הקשר המשפחתי בין יששכר לאחד מנהגי ראש הממשלה.
הפרשן עמית סגל, בטורו בעיתון "ידיעות אחרונות" ובדף הפייסבוק שלו, מתח ביקורת חריפה על יחסה של ישראל לפוטין בפרשה זו, ובין השאר כתב: "ישראל פרשה השבוע שטיחים אדומים בפני ראש ארגון חוטפים, מנהיג משטר פשע ורשע שבעיניו צדק הוא שם של כוכב, לא חלילה עיקרון מוסרי. פוטין זרק צעירה תמימה ממדינה ידידותית להירקב בכלא שנים ארוכות רק כי הוא יכול, ואחר כך סחר בה ללא בושה כמו מיליציה מזרח תיכונית, רק בסגנון מעונב ובמחירים גבוהים יותר."
הקישור בין שחרור נעמה לבין המחוות לטובת רוסיה לא אושר על ידי ממשלת ישראל. ישנם פרשנים שטוענים שהמחוות נועדו לשיפור היחסים עם רוסיה, שנקלעו למשבר במחצית השנייה של 2019 שחשיבותם גדולה עקב מעורבות רוסיה במזרח התיכון.
הפרשנית סימה קדמון כתבה ב"ידיעות אחרונות" שהיחסים עם רוסיה התדרדרו מאז החזרת גופתו של זכריה באומל על ידי הרוסים, כאשר הם נענים בשלילה לבקשותיהם מישראל. לדבריה המחוות כלפי הרוסים לא היו במסגרת עסקה כלשהי אלא כניסיונות כלליים לרצות את הרוסים, מבלי שהובטחה תמורה כלשהי. הסיכוי לשחרור נעמה הוא פועל יוצא של שיפור היחסים. לדבריה אף אחד בממשלת ישראל לא ידע מה ייתן הנשיא פוטין בנוגע לפרשת נעמה, בביקורו בישראל. כמו כן היא כותבת שלא היו מחוות ביטחוניות או מדיניות כלשהן, אלא דברים פעוטים ברמה של הקלות בארנונה. היא מסכמת שאלו מחוות שלא משנות כלום לציבור בישראל וחשובות מאוד לרוסים, ולפיכך היא מצדדת בפעולות שבוצעו.
בשאלת התמורה לרוסיה בגין שחרורה של יששכר כתב הפרשן הפוליטי של "הארץ", יוסי ורטר שהשחרור יושג "בתמורה לוויתורים מרחיקי לכת, שבירושלים מנסים ועוד ינסו להסתיר". לעומתו פרסם העיתונאי אריאל כהנא ב"ישראל היום" כי "גורם המעורה בפרטים דחה את הטענות על מחיר גבוה שישראל שילמה כביכול כדי להביא לשחרור נעמה יששכר. לדבריו, הבקשות שהעלו הרוסים היו צנועות יחסית לתמורה, ולכן לרובן לא היה קושי להיענות."
מפרץ היל
מפרץ היל (באנגלית: Hill Bay) הוא מפרץ רחב במזרח האי אונוור, בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של המפרץ 9 קילומטרים ורוחבו 4 קילומטרים.
המפרץ משרע בין נקודת ספלנצאני, לבין נקודת מיטשל.
אל המפרץ נשפכים הקרחונים גריגורוב, לאנק ומיטב.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי המפרץ.
המפרץ מופה באופן חלקי על ידי היחידה ההידרוגרפית של האדמירליות של הממלכה המאוחדת, בין השנים 1951–1952.
מקור השם.
שמו של המפרץ ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
המפרץ נקרא על שמו של לנארד סי. היל (Leonard C. Hill), שהשתתף במשלחות המחקר דיסקברי, כיהן כקצין בספינת המחקר המלכותית ויליאם סקורסבי בינואר – פברואר 1931 ובספינת המחקר המלכותית דיסקברי II בין השנים 1931 - 1939.
בישר אל-ח'סאונה
בישר אל-ח'סאונה (בערבית: بشر الخصاونة; נולד ב־27 בינואר 1969 בעמאן) הוא דיפלומט ופוליטיקאי ירדני המכהן כראש ממשלת ירדן. בעבר שימש כיועצו של המלך עבדאללה השני לתקשורת ותיאום בבית הדין המלכותי להאשמי. הוא היה שר המשפטים בין השנים 2017–2018, שר חוץ בין השנים 2016–2017 ושגריר.
ביוגרפיה.
אביו של אל-ח'סאונה, האני, היה מנהיג מפלגת הבעת'. דודו, עומאר אל-ח'סאונה, כיהן בדיוק בעבר כיועץ בכיר למלך, שגריר וראש ממשלה.
הוא קיבל דוקטורט במשפטים מבית הספר לכלכלה ומדעי המדינה בלונדון. עבודת הדוקטורט שלו, משנת 2007, עסקה בהערכת זכות השיבה והפיצוי של אזרחים ירדנים ממוצא של פליט פלסטיני וזכותה של ירדן, על פי המשפט הבינלאומי, להגיש תביעות הנוגעות לכך, בשמם נגד ישראל במטרה לבקש פיצוי כמדינה מארחת מאז הסכם השלום בין ישראל לירדן משנת 1994 "." הוא עבד מרצה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת ירדן והמכון הירדני לדיפלומטיה.
כדיפלומט, אל-ח'סאונה היה שגריר לשעבר של ירדן במצרים, צרפת, קניה, אתיופיה, האיחוד האפריקני, ליגת המדינות הערביות ואונסק"ו. כמו כן עבד כמתאם הכללי ומנהל לשכת תהליך השלום והמשא ומתן בירדן.
ב-28 בספטמבר 2016 הוא מונה לשר החוץ. ב-15 בינואר 2017 הוא מונה לשר המשפטים. אל-ח'סאונה הושבע כשגריר ירדן בצרפת ב-31 באוגוסט 2018.
ב-23 באפריל 2019 הוא מונה ליועץ לתקשורת ותיאום למלך עבדאללה השני בחצר המלכותית ההאשמית. ב-18 באוגוסט 2020 הוא מונה כיועץ של המלך למדיניות.
עם מינויו לראש ממשלה ב-8 באוקטובר 2020 המלך עבדאללה השני הנחה אותו לשפר את יכולות המדינה במגפת הקורונה בירדן. הוטל עליו גם לפקח על הבחירות לפרלמנט בנובמבר 2020. ממשלתו, בו הוא כיהן גם כשר הביטחון, הושבעה ב-12 באוקטובר 2020.
אל-ח'סאונה הצהיר שהוא רוצה לשנות את כלכלת ירדן, תוך התמקדות בפיתוח רשת ביטחון ציבורית ותכנון של תקציב ממשלתי ריאלי. במהלך שנתו הראשונה, הוא עסק בעיקר בבעיות היומיום של אזרחי המדינה: מים, מזון, משבר מורים בבתי הספר (שדרישתם לקבל העלאות שכר נדחתה בתקיפות) ואבטלה. בנוסף, עסק במשברים בבית המלוכה: האשמת הנסיך חמזה בניסיון לערער לכאורה את שלטון המלוכה וחשיפת נכסים סודיים של המלך במסמכי פנדורה.
בתחילת כהונתו, יחסי ירדן–ישראל היו מתוחים. באמצע שנת 2021, הם התחממו. משבר נוסף התרחש באפריל 2022. לאחר שפרצו מהומות אלימות בהר הבית, הפגינו אלפים ברמת עמון בקריאה לבטל את הסכם השלום עם ישראל. אל-ח'סאונה שיבח את המתפרעים בהר הבית, שלדבריו "משליכים אבנים על הציונים שמטמאים את אל-אקצא", כנראה ביוזמת המלך.
הוא נשוי לאשת התקשורת רנא סולטן, שהייתה כוכבת מפורסמת בתוכניות טלוויזיה, בעיקר תוכניות לילדים, ושיחקה בהצגה הירדנית המצליחה "קפטן אבו רעד". בני הזוג הורים לשני בנים ובת.
נקודת מיטשל (אנטארקטיקה)
נקודת מיטשל או נקודת מיטצ'ל (באנגלית: Mitchell Point) היא לשון יבשה, בחוף המזרחי של האי ברבנט, בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
נקודת מיטשל מהווה את הקצה הדרומי של הכניסה למפרץ היל.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי לשון היבשה.
הנקודה צולמה מן האוויר על ידי האנטיג אירוסרוויירס בע"מ בין השנים 1956 –1957, ומופתה בהתבסס על תצלומים אלה בשנת 1959.
מקור השם.
שמה של הנקודה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הנקודה נקראת על שמו של המנתח האמריקני סילאס וייר מיטשל שנחשב לאבי ענף הנוירולוגיה בארצות הברית; וזאת בדומה לאתרים רבים באזור זה אשר ניתנו להם שמות של חלוצים בתחום הרפואה.
קרב איליפה
קרב איליפה היה קרב שהתרחש בשנת 206 לפנה"ס במהלך המלחמה הפונית השנייה, בין צבא קרתגי בפיקוד עזרובעל גיסקו ומאגו ברקה, לבין צבא רומי בפיקוד פובליוס קורנליוס סקיפיו אפריקנוס. הקרב התרחש ליד העיר ליד איליפה, כ-14 ק"מ צפונית למסֶוויליה שבדרום היספניה (ספרד), והסתיים בניצחון רומי מבריק ששבר סופית את אחיזתה של קרתגו בחצי האי האיברי.
רקע.
המלחמה הפונית השנייה פרצה בשנת 218 לפנה"ס בספרד, כאשר חניבעל ברקה, המפקד הראשי של צבא קרתגו, תקף את העיר סגונטו, שהייתה בעלת בריתה של רומא. חניבעל תכנן להעביר את המלחמה לאיטליה, ולכן יצא במסע נועז דרך גאליה והרי האלפים, בעודו מפקיד ביד אחיו עזרובעל את הפיקוד על הצבא הקרתגי בחצי האי האיברי. בסתיו 217 לפנה"ס, לאחר שהובס בידי חניבעל בקרבות טיקינוס וטרביה, יצא הקונסול פובליוס קורנליוס סקיפיו וחבר אל כוחותיו של אחיו גנאיוס קורנליוס סקיפיו קאלבוס בצפון ספרד. השניים פלשו דרומה והגיעו עד סגונטו.
שנתיים לאחר מכן, בשנת 215 לפנה"ס, הביסו השניים את עזרובעל בקרב דרטוסה. קרתגו שלחה לספרד צבא נוסף תחת פיקודו של מאגו, אחיו הצעיר של חניבעל. בשנת 214 לפנה"ס נקרא עזרובעל לאפריקה לדיכוי מרד נומידי, והאחים הרומים ניצלו זאת והרחיבו את התפשטותם דרומה. עזרובעל שב לספרד כשלצידו צבא קרתגי שלישי בפיקודו של עזרובעל גיסקו, וכוח פרשים נומידי בהנהגת הנסיך מסיניסה.