קלייבורן נולד בסאמטר שבקרוליינה הדרומית, בנם של הכומר הפונדמנטליסטי אנוס לויד קלבורן ורעייתו אלמטה (לבית דיזלי), קוסמטיקאית במקצועה. קרוב משפחה רחוק שלו היה ג'ורג' מארי , מנהיג בארגון "ברית החקלאים הצבעוניים" (CFA), שנבחר לבית הנבחרים בשלהי המאה ה-19. מארי ופוליטיקאים אפרו-אמריקאים אחרים התנגדו נחרצות חוקת קרוליינה הדרומית של 1895, שביסודה שללה זכויות אזרח מאפרו-אמריקאים אחרי תקופת השיקום, מצב שנמשך במדינה במשך יותר מחצי מאה עד לחקיקת חוק זכויות האזרח בשנות ה-60 של המאה ה-20.
קלייבורן למד באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הדרומית (שנקראה אז מכללת קרוליינה הדרומית), מוסד להשכלה גבוהה עבור אפרו-אמריקאים באורנג'בורג. הוא השתייך לאחוות "אומגה פסי פי" וסיים לימודי תואר ראשון בהיסטוריה. קלייבורן החל מעורבותו בפוליטיקה של ארצות הברית במהלך השביתה בבית החולים בצ'ארלסטון ב-1969. לאחר שסייע ליישוב ההפגנות באוניברסיטה הרפואית בדרום קרוליינה, היה קלייבורן מעורב במסע הבחירות של ג'וליאן דיוויין למושב במועצת העיר של צ'ארלסטון ב-1969. לאחר שכשל בניסיונו להיבחר אל בית המחוקקים של קרוליינה הדרומית, עבר קלייבורן לקולומביה כדי להצטרף לסגל של מושל קרוליינה הדרומית ג'ון וסט ב-1971. וסט התקשר לקלייבורן והציע לו להיות יועצו לאחר שקרא את תגובתו של קלייבורן להפסדו בבחירות בעיתון.
בעקבות הטבח באורנג'בורג ב-1968, בו נהרגו סטודנטים שהפגינו נהרגו בידי המשטרה של קרוליינה הדרומית, מינה המושל וסט את קלייבורן לנציב שירותי האנוש של המדינה. הוא כיהן בתפקיד זה עד 1992, אז פרש להתמודד בקונגרס. בשנה זו נבחר לבית הנבחרים מטעם מחוז הקונגרס השישי של קרוליינה הדרומית, והוא נבחר מחדש לבית הנבחרים כל שנתיים מאז. קלייבורן נבחר לסגן יו"ר הסיעה הדמוקרטית בבית הנבחרים ב-2003, הוא התמנה ליו"ר הוועידה הדמוקרטית לאחר מינויו של יו"ר הוועידה המכהן בוב מננדז לסנאט של ארצות הברית. לאחר שהדמוקרטים זכו ברוב המושבי בבית הנבחרים בבחירות 2006, נבחר קלייבורן פה אחד למצליף הרוב. לאחר בחירות 2010, איבדו הדמוקרטים את הרוב בבית. יו"ר בית הנבחרים היוצאת ננסי פלוסי, התמודדה על תפקיד מנהיג המיעוט, וקלייבורן הודיע כי יתמודד נגד סטני הוייר בבחירות לתפקיד מנהיג המיעוט. בסופו של דבר גישרה פלוסי בין הוייר וקלייבורן והאחרון פרש מההתמודדות. ב-28 בנובמבר 2018 נבחר קלייבורן לכהונה שנייה כמצליף הרוב בבית הנבחרים.
קליברן מתנגד להגברת קידוחים ימיים לשם הפקת נפט או גז טבעי. במקום זאת, הוא בעד את השימוש באנרגיה גרעינית כחלופה לדלק מאובנים, הזולה יותר מאנרגיית רוח או אנרגיה סולארית. בינואר 2017 הצביע קלייבורן נגד החלטת בית הנבחרים לגנות את החלטה 2334 של מועצת הביטחון של האו"ם, שקבעה כי ההתנחלויות ב"שטחים הפלסטינים הכבושים" שבגדה המערבית היא הפרה בוטה של החוק הבינלאומי ומכשול גדול לתהליך השלום הישראלי-פלסטיני.
קלייבורן היה נשוי לספרנית והפעילה הפוליטית אמילי אינגלנד-קלייבורן משנת 1961 עד למותה בשנת 2019. נולדו להם שלוש בנות ואחת מהן, מיגנון קלייבורן, מונתה לנציבת רשות התקשורת הפדרלית בידי הנשיא ברק אובמה.
עמנואל אונגרו
עמנואל אונגרו (בצרפתית: Emanuel Ungaro; 13 בפברואר 1933 – 21 בדצמבר 2019) היה מעצב אופנה צרפתי, שייסד את בית האופנה הנושא את שמו "עמנואל אונגרו" בשנת 1965.
ביוגרפיה.
אביו האיטלקי של אונגרו, התגורר בפרנקבילה פונטנה שבנפת ברינדיזי, והגיע לצרפת כשנמלט מאימת הדיקטטורה הפשיסטית באיטליה. אונגרו האב, חייט במקצועו, העניק לבנו עוד בצעירותו את מכונת התפירה הראשונה שלו.
בגיל 22 הגיע אונגרו לפריז, וכעבור שלוש שנים החל לעבוד כמעצב אופנה עבור בית האופנה בלנסיאגה, שם עבד שלוש שנים. לאחר מכן עבד כמה שנים אצל המעצב אנדרה קורוז' , וב-1965 פתח אונגרו בפריז, בית אופנה משלו.
הוא השיק את קולקציית בגדי הגברים הראשונה שלו בשנת 1973, ועשר שנים לאחר מכן את הבושם הראשון שלו "דיווה". בשמים אחרים שלו: סנסו (1987) ואונגרו (1991).
ב-1997 הקים בשותפות עם בולגארי ופראגאמו את עמנואל אונגרו פרפומ'ס, חברה זו הפיקה את הבשמים "Fleur de Diva" (1997); "Desnuda" (2001) ו"Apparition" (2004).
בשנת 2005 פרש אונגרו מבית האופנה שלו ומכר את המותג ליזם האינטרנט אסים עבדוללה תמורת 84 מיליון דולר.
ב-21 בדצמבר 2019 נפטר עמנואל אונגרו בפריז, והוא בן 86.
נפת ברינדיזי
קבוצת XT
אקס.טי. הולדינגס בע"מ (באנגלית: XT Holdings; לשעבר: "עופר הולדינגס גרופ") הידועה כ"קבוצת XT" היא חברה פרטית ישראלית, שנוסדה בנובמבר 2007 ועוסקת בהשקעות והחזקת חברות.
לחברה משרדים בפארק מת"ם שבחיפה, ובתל אביב. יושב ראש דירקטוריון החברה והמנכ"ל שלה הוא איש העסקים אודי אנג'ל.
בעלי השליטה בחברה הם אנשי העסקים אודי אנג'ל ועידן עופר אשר כל אחד מהם מחזיק בכ-50% ממניות החברה.
היסטוריה.
חברת "אקס.טי. הולדינגס" הוקמה בנובמבר 2007 תחת השם "עופר הולדינגס גרופ". בדצמבר 2007 רכשה כ-15.3% בחברת הנדל"ן חבס.
עד שנת 2012 החברות שבקבוצה נקראו על שם משפחת עופר. הן מותגו מחדש בשם XT על מנת למנוע בלבול באמצעי התקשורת עם חברות אחרות מקבוצת "עופר השקעות" שנמצאת בשליטתה של אשת העסקים ליאורה עופר.
ב-27 במרץ 2018 מכרה החברה כ-2.25% (מלוא החזקותיה) ממניות החברה לישראל.
אוליגוקיפוס
אוליגוקיפוס (שם מדעי: Oligokyphus; משמעות השם: "חיה מעוקלת קטנה") הוא סוג של דמוי-יונק מתת-סדרת הקיינודונטיים, אשר התקיים במהלך סוף הטריאס והיורה התחתון. סוג זה הוגדר לראשונה ב-1922 בממצאים בתצורת קיינטה באריזונה. ממצאים נוספים התגלו בגרמניה, בריטניה וסין. בסוג נכללים 4 מינים.
דמוי-יונק זה היה אוכל צמחים על פי מבנה לסתותיו ושיניו והוא דמה מאוד ליונק אמיתי למעט כמה הבדלים בעצמות הגולגולת. הוא הגיע לאורך של 50 סנטימטרים בממוצע ודמה במראהו לסמור גמיש ומוארך. השיניים שלו הכילו בליטות מהלסת העליונה והתחתונה שיחד עוצבו לחתוך בעוצמה יחסית. עם זאת הוא ניזון מצמחייה והשיניים לא היו ארוכות וחדות בצורתם ורובם נעו לאורך הלסת בדומה ללסתות סוסים או פרות, אך בקדמת הלסת היו חותכות גדולות דומות לאלה של בונה. הצוואר ומפרקי הלסת היו גמישים והרגליים קצרות. ייתכן שהוא כוסה בפרווה או בשיער גס.
מעריכים שהוא התקיים בדומה למכרסם או ארנבת מודרנית וחי תחת שליטת זוחלים גדולים כמו דינוזאורים טורפים או דמויי-תנינאים. ככל הנראה הוא נכחד עם שגשוגם של צמחים בעלי פרחים, שהיו קשים מדי לעיכול עבורו.
זהריר
זהריר (שם מדעי: "Lamprotornis") הוא סוג של עוף במשפחת הזרזיריים, הבולטים בגווני הנוצות הצבעוניים והבוהקים שלהם. הזהריר נפוץ באפריקה שמדרום לסהרה, אך התפשט כמין פולש גם למקומות אחרים, בהם ישראל. המין הוגדר ב-1820 על ידי הזואולוג קונראד יעקב טמינק.
צבעיו העזים והבוהקים של הזהריר, בייחוד גוני הכחול או הירוק בחלקיהם העליונים, מקורם בגרנולות מלנין חלולות המסודרות בשכבה אחת מעל סריגי הנוצה. סידור ייחודי זה הוביל להעברת מספר מינים מהסוג "Spreo" לסוג זהריר, מאחר שגם להם מאפיין ייחודי זה. החלקים התחתוניים של הזהריר לא בוהקים אך כן צבעוניים, בגווני כחול, סגול, ירוק או כתום-חום. לרוב מיני הזהריר יש קשתיות צבעוניות בגווני צהוב או אדום וחלקם יש נוצות זנב ארוכות.
הזהרירים מצויים במגוון בתי גידול, מיערות, שטחים פתוחים וגינות. הם מקננים בחורים בעצים (הן טבעיים והן כאלה שבנו עופות אחרים דוגמת נקר) והן במבנים מעשה ידי אדם. רוב המינים חיים בלהקות למעט בעונת הרבייה. הזהרירים הם אוכלי כל וניזונים על גבי הקרקע (גרגירים, זרעים ופרוקי-רגליים) אך לעיתים גם מפירות הגדלים על עצים.
מינים.
בסוג זהריר ידועים כיום כ-23 מינים:
יחסי קנדה–רוסיה
יחסי קנדה–רוסיה הם היחסים דו-צדדיים בין קנדה לרוסיה.
ככל שמדינות הצפון הרחבות, קנדה ורוסיה חולקות אינטרסים מסוימים ומדיניות שיתופית. עם זאת, המערכת הפוליטית הפתוחה והדמוקרטית של קנדה מנוגדת למערכת הרוסית הסגורה, כפי שהיה בתקופה הקומוניסטית.
היחסים בין קנדה לרוסיה התדרדרו באופן פוליטי במידה רבה כתוצאה ממשבר קרים 2014. קנדה גינתה בתוקף את מעשיה של רוסיה, מה שהביא את קנדה להחזיר את שגרירה מרוסיה. היחסים הכלכליים והתרבותיים בין השניים נמשכו.
על פי סקר פרויקט עמדות גלובליות של Pew לשנת 2017, 27% מהקנדים הם בעלי השקפה חיובית על רוסיה, כאשר 59% מביעים עמדה שלילית.
רקע כללי.
כחלק מהאימפריה הבריטית, ובהמשך כחברת חבר העמים, קנדה לא הקימה משרד חוץ עד 1909 ופיתחה מדיניות חוץ עצמאית לאחר המהפכה הבולשביקית של 1917 והקמת ברית המועצות. היחסים בין שתי המדינות נקבעו סופית ב-12 ביוני 1942 בהקשר של מלחמת העולם השנייה, לאחר הפלישה הגרמנית לברית המועצות, כשקנדה הצטרפה לבריטניה ולשאר המדינות הדמוקרטיות המערביות בברית עם ברית המועצות נגד גרמניה הנאצית. במהלך המלחמה הקרה הייתה קנדה חלק מהגוש המערבי הדמוקרטי וחברת נאט"ו, בניגוד לגוש הקומוניסטי שהיה בראשות הסובייטים (ברית ורשה).
בהשוואה לארצות הברית ובריטניה, המדיניות הקנדית כלפי ברית המועצות הייתה פחות עימותית, בין היתר מכיוון שקנדה לא הייתה מעצמה גרעינית או מנהיגת המדינות הדמוקרטיות. עם זאת, בשנת 1991 הייתה קנדה המדינה המערבית הגדולה הראשונה שהכירה בעצמאותן של המדינות הבלטיות ואוקראינה, מה שעזר לבסס את הלגיטימיות הבינלאומית שלהן ולמסד את סיום ברית המועצות. קנדה ורוסיה הפוסט-סובייטית כוננו יחסים בשנת 1992.
יחסים דיפלומטיים.