בשנת 2000 ייסד אביב את חברת פרדיקס, יחד עם ד"ר סילביה נוימן וד"ר אורן בקר. החברה עסקה בפיתוח תרופות בעזרת כלי מחשוב מתוחכמים, הכוללים אלגוריתמים תלת ממדיים פרי המצאותיו של ד"ר אורן בקר.
נכון ל-2011 השקיע אביב את עיקר מרצו בחברת "הרבמד" כיו"ר וכבעל מניות עיקרי. חברת הרבמד עוסקת בתחום מוצרי מזון תומכי בריאות. המוצרים מוגשים בצורה של חטיפים ומשקאות.
לבד מפעילותו בחברת הרבמד, כיהן אביב כדירקטור ב"ידע", חברת מסחור הקניין הרוחני של מכון ויצמן, וכן כחבר בדירקטוריון של אוניברסיטת בן-גוריון ושל מספר חברות בתחום פיתוח תרופות ומכשור רפואי. אביב כיהן גם כיו"ר הוועדה הלאומית בתחום הביוטכנולוגיה, והיה חבר בוועדות נוספות בתחום זה.
בין המלצותיו העיקריות היו הקמת חברות השקעה ייעודיות בסיוע מקורות מימון ממשלתיים.
נפטר ב-13 בנובמבר 2021.
רוברטו בולאניו
חוקת רוסיה
רוסאובורונאקספורט
מודל רוגובסקי
מודל רוגובסקי הוא ניסיון לחזות עימותים פוליטיים מקומיים במדינות עם כמויות שונות של קרקע, עבודה, והון, בהתבסס על מידת חשיפתן לסחר בינלאומי. המודל מציג שני משתנים סיבתיים, הראשון הוא הפיזור של גורמי היצור בין המדינות השונות ושני הוא השוני במידת החשיפה למסחר בינלאומי.
על ידי גורמי ייצור, רוגובסקי לוקח את המונח אשר הוגדר על ידי כלכלנים קלאסיים כמו אדם סמית ודייוויד ריקארדו כקרקע (משאבי טבע), עבודה (היכולת לעבוד), והון (סחורה שהיא מעשה ידי אדם). השוני בחשיפה למסחר יכול להיות מושפע מגורמים חיצוניים שונים, כמו הוזלה של מחירי תחבורה בשל התקדמות טכנולוגית (שיפורים בניווט במאה ה-15 וה-16, מסילות ברזל ואוניות קיטור במאה ה-19, או מכליות ענק והובלה במכולות במאה ה-20), או במהופך על ידי גידול ערך התחבורה שאולי נגרם על ידי ירידה בכוחות הגמוניים אשר הופכים מסחר לפחות בטוח. בעוד שהמשתנה הראשון הוא פנימי בעיקרו, השני הוא חיצוני בעיקרו, מה שגורם לכך שהמודל הזה יוצר קישור בין כלכלה מקומית לבין כלכלה בינלאומית.
מודל רוגובסקי הוא היפותזה אשר מנתחת את ההשלכות המדיניות של משפט סטולפר–סמואלסון (Stolper-Samuelson) או של המודל של הקשר–אוהלין–ונק (Heckscher-Ohlin-Vanek) אשר מונח ביסודו.
מודל הקשר–אוהלין–ונק (Heckscher-Ohlin-Vanek).
מודל הקשר–אוהלין–ונק (HOV) תוכנן כדי לחזות את דפוס המסחר בין מדינות בהתבסס על היתרון היחסי של המדינות בגורמי ייצור (כמו רכוש ועבודה). במילים של אוהלין, ההנחה העיקרית של המודל היא כדלהלן: "אם להגיד בכלליות, משאבים תעשייתיים הנמצאים בשפע הם יחסית זולים, משאבים הנמצאים במחסור הם יחסית יקרים, בכל אזור. סחורות אשר דורשות שהייצור שלהן יהיה יותר מהראשון ופחות מהאחרון מיוצאות בחילופי סחורה אשר דורשות גורמי ייצור בפרופורציה הפוכה. לכן, בעקיפין משאבים אשר מצויים בשפע מיוצאים ומשאבים אשר מצויים במחסור מיובאים". המודל אומר ביסודו שמדינות ייצאו מוצרים אשר מנצלים את השפע שלהן ואת גורמי הייצור הזולים בעוד שייבאו מוצרים אשר מנצלים את הגורמים הנדירים של אותן המדינות.
משפט סטולפר–סמואלסון (Stolper-Samuelson).
משפט סטולפר–סמואלסון הוא כלל בסיסי של סוג תאוריית המסחר הקשר–אוהלין–ונק. וולפגנג סטולפר (Wolfgang Stolper) ופול סמואלסון (Paul Samuelson) הראו ב־1941 שמדיניוּת פרוטקציוניסטית בכל חברה נתונה תועיל לאלו שברשותם גורמי הייצור שבמחסור, ותזיק לאלו שברשותם המקדמים שבשפע ביחס לשוק העולמי. כך, ליברליזציה (או מסחר חופשי) תתגמל את המגזרים אשר נהנים מיתרון יחסי ביחס לעולם ותעניש את היצרנים אשר משתמשים בגורם ייצור נדיר באינטנסיביות.
רוגובסקי מוסיף לכללים הללו את הגורם הפוליטי, כשהוא טוען ששינויים חיצוניים ישפיעו על החשיפה של מסחר בינלאומי, ולכן יעצבו את העימותים הפוליטיים בתוך המדינה. כדי לחזות מה תהיינה התוצאות הפוליטיות של השינויים החיצוניים הללו, הוא משתמש בשלוש הנחות פשוטות:
רוגובסקי, לכן, משלב את משפט סטולפר–סמואלסון עם המודל הפשוט הזה כדי לחזות ניגוד אינטרסים בכל חברה נתונה.
התרשים הבא שרוגובסקי משתמש בו מראה את האפשרויות השונות של יחס קרקע–עבודה בין כלכלות מפותחות לבין כלכלות מתפתחות. לפי המודל הזה, ככלל כלכלה היא מתקדמת אם היא עשירה בהון.
לדוגמה, התא השמאלי העליון של התרשים מראה כלכלה מודרנית אשר יש בה עבודה בשפע אבל אדמה מצומצמת. במקרה זה הן קפיטליסטים והן עובדים (אשר אחראיים כמעט על כל הסקטור העירוני) יעשו קואליציה למען מסחר חופשי בניגוד לבעלי הקרקעות והחקלאים אשר שוכרים את האדמות הללו. אם הקואליציה מצליחה בחשיפה גדולה למסחר, אז מצופה מקפיטליסטים ועובדים להשיג השפעה פוליטית בהסתמך על גורמים פוליטיים נתונים. זה יכול להביא לעלייה באריסטוקרטיה (אצולה) ובבורגנות, או לירידה של הסובסידיות לסקטור החקלאי. זהו המקרה של בריטניה במאה ה-19 כאשר קפיטליסטים ומעמד הפועלים התאחדו במפלגה הליברלית וכפו זכות בחירה נרחבת וקיצוץ של כוח אריסטוקרטי.
אילו בכלכלה דומה קרה ההפך, כלומר בכלכלה עשירה בעבודה ובמחסור בקרקע, היה מתרחש מיד לאחר מכן קונפליקט עירוני–כפרי. הון ועבודה היו סובלים ממחסור בחשיפה בינלאומית בעוד החקלאות תרוויח מהעמדות הפרוטקציוניסטיות. כאן אנו מוצאים את המקרה של הפשיזם הגרמני שבו לבעלי האדמות הייתה השפעה גדולה הרבה יותר מאשר ברפובליקת ויימאר.
ביקורות.
פרדוקס לאונטייף.
מודל הקשר–אוהלין–ונק (HOV) קובע שכל מדינה מייצאת את הסחורה אשר משתמשת בגורם העשיר שלה באופן אינטנסיבי. תאוריית HOV התקבלה באופן כללי על בסיס אמפירי מקרית, מכיוון שלא הייתה שום טכניקה כדי לבחון אותה עד שהומצא ניתוח הקלט–פלט. הניסיון הרציני הראשון לבחון את התאוריה נעשה על ידי וסילי לאונטייף (Wassily Leontief) ב־1954.
לאונטייף הגיע למסקנה פרדוקסלית: ארצות הברית – המדינה העשירה ביותר בהון בעולם בכל קנה מידה – ייצאה סחורות עתירות עבודה (המחייבות הרבה כוח אדם) וייבאה סחורות עתירות הון. תוצאה זו נודעה כפרדוקס לאונטייף.
מסקנה.
משפט סטולפר–סמואלסון אומר שמסחר חופשי מועיל לבעלי משאבים הנמצאים בשפע אבל פוגע בבעלי משאבים המצויים במחסור. רוגובסקי מרחיב את הכלל למסקנה ההגיונית שלו, שלשינויים בחשיפה של מדינה למסחר צריכות להיות השפעות עמוקות על מאבקים פוליטיים מקומיים. לכן, גורמים בינלאומיים אשר נגרמים מבחינה מבנית (שיפורים טכנולוגיים, מלחמות, שיעורי מכס מגן של מדינה אחרת, שינויים במחירי הובלה ימית) אשר משנים חשיפה של מדינה למסחר יכולים להשפיע על פוליטיקה מקומית.
תרומה בעין
הכנסה בעין
בחשבונאות הכנסה בְּעַיִן או הטבה בְּעַיִן היא הכנסה שאינה בכסף, אלא בשירותים או מצרכים. על פי עקרונות חשבונאיים מקובלים יש להכיר בהכנסה בעין על פי שוויה המוערך.
הכנסות בעין נפוצות בגופים הפועלים במגזר השלישי, שבו חלק ניכר מהפעילות נעשית על ידי מתנדבים, שעבודתם נחשבת כהכנסה בעין.
במדינות רווחה הטבות רבות הניתנות על ידי המדינה לאזרחיה, כגון דיור ציבורי, חינוך חינם וכו' הן בגדר הטבות בעין.
תגמול עובדים נעשה גם באמצעות הטבות בעין, כגון רכב צמוד, ביגוד, מגורים וכו'. הטבות אלה הן חלק מהכנסתו החייבת במס של העובד, ובישראל המס עליהן מחושב לפי הגבוה מבין העלות למעביד או מחיר השוק.
הכנסה בעין בשוק ההון.
בשוק ההון הכנסה בעין היא אירוע שבו חברה ציבורית מעבירה לבעלי מניותיה נכס שאינו מזומן.
כאשר מדובר בדיבידנד, האירוע נקרא דיבידנד בעין (להבדיל מדיבידנד במזומנים). דיבידנד בעין נפוץ כאשר חברה ציבורית רוצה להפריד בין הפעילויות השונות שלה.
אירוע אחר של הכנסה בעין נוצר כאשר חברה שהנפיקה איגרות חוב מתקשה לעמוד בהתחייבויותיה לבעלי איגרות החוב, ומגיעה להסדר עם בעלי איגרות החוב על פיו החברה מעבירה להם נכסים שונים בתמורה לחוב, כמו איגרות חוב חדשות שהתנאים בהם שונים (בדרך כלל פריסה ארוכה יותר של החוב) או מניות של החברה עצמה או של חברה בבעלותה.
מיסוי אירוע של דיבידנד בעין זהה בדרך כלל למיסוי אירוע של דיבידנד במזומנים, ברמת בעל המניות. לחברה עצמה נקבעים כללים מיוחדים, מאחר שיש לקבוע את השווי ההוגן של המניות אשר לא חולקו בעין, כתוצאה מניכוי מס במקור, מאחר שהחברה אינה משלמת את מסיה במניות עצמן כי אם במזומן.
אוסקר איצ'זו
נתן ליניאל
נתן (נתי) ליניאל (נולד ב-1953 בחיפה) הוא מתמטיקאי ישראלי, פרופסור בבית הספר להנדסה ומדעי המחשב באוניברסיטה העברית. מחקריו עוסקים בעיקר בקשרים שבין מתמטיקה ולבין מדעי המחשב וכן בקומבינטוריקה, זוכה פרס רוטשילד לשנת 2016.
קורות חייו.
ליניאל הוא בוגר בית הספר הריאלי העברי בחיפה בשנת 1970, סיים תואר ראשון בטכניון וקיבל דוקטורט במתמטיקה מהאוניברסיטה העברית, בשנת 1978, בהנחיית פרופסור מיכה פרלס. עבודת הדוקטורט שלו עוסקת בתורת הגרפים. ליניאל למד לימודי פוסט דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ואחריהם קיבל משרת מרצה בכיר באוניברסיטה העברית.
בשנת 2008 קיבל יחד עם אבי ויגדרזון ושלמה חורי את פרס לוי קוננט של האגודה האמריקאית למתמטיקה. בשנת 2013 זכה בפרס דייקסטרה על מאמרו משנת 1992 בנושא לוקליות באלגוריתמים מבוזרים על גרפים. בשנת 2016 זכה בפרס רוטשילד.
תחומי העניין שלו כוללים קומבינטוריקה, מתמטיקה דיסקרטית, תורת הגרפים, אלגוריתמיקה ותאוריה של מדעי המחשב. בנוסף, שותף למספר מחקרים בביואינפורמטיקה, יחד עם אשתו, פרופ' מיכל ליניאל, ראש החוג לביולוגיה חישובית באוניברסיטה העברית. לליניאל מספר ארדש 1.
ליניאל חבר במועצה של הקרן החדשה לישראל. אחייניתו היא יולי נובק, מנכ"לית שוברים שתיקה.