גוגנהיימר החל את הקריירה שלו באוניברסיטה העברית כמרצה בשנים 1954–1956 ולאחר מכן היה פרופסור באוניברסיטת בר-אילן בשנים 1956–1959. ב-1959 היגר לארצות הברית שם הפך לאזרח ב-1965. משרתו הראשונה הייתה באוניברסיטת וושינגטון סטייט, שם הוא היה פרופסור חבר. לאחר כשנה הוא עבר לאוניברסיטת מינסוטה, שם הפך לפרופסור מן המניין ב־1962. בעודו במינסוטה כתב את ספרו "גאומטריה דיפרנציאלית" (1963), ספר לימוד המטפל ב"בעיות קלאסיות בשיטות מודרניות". לדברי רוברט הרמן בשנת 1977 "מבין המחקרים של היום, הטוב ביותר מנקודת המבט של תוכנית ארלנגן הוא "גאומטריה דיפרנציאלית" של היינריך גוגנהיימר".
בשנת 1967 פרסם גוגנהיימר את ספרו "גאומטריה מישורית וקבוצותיה" (בהוצאת הולדן דיי), ועבר לניו יורק כדי ללמד באוניברסיטה הפוליטכנית, שנקראת היום בית ספר טנדון להנדסה שבאוניברסיטת ניו יורק. בשנת 1977 פרסם את ספרו "גאומטריה יישומית: קימור גלובלי ומקומי".
עד 1995 גוגנהיימר פרסם באופן קבוע מאמרים בכתבי עת מתמטיים שונים. כמפקח על לימודים לתואר שני במינסוטה ובניו יורק, היו לו שישה סטודנטים שעברו לדוקטורט עם תזות בפיקוחו, שניים במינסוטה וארבעה בניו יורק.
גוגנהיימר תרם רבות גם בתחום מחקר מדעי היהדות. ב-1966 כתב את המאמר "בעיות לוגיות במסורת היהודית". בשנת 1992 כתב גוגנהיימר ביחד עם אשתו חוה את "שמות משפחה יהודיים ומוצאם" וב-1995 כתב גוגנהיימר הגדה לפסח, העושה השוואות בין נוסחי ההגדה השונים וכן נושאת פירוש נרחב על סדר ההגדה. בשנת 2005 פרסם גוגנהיימר תרגום ופירוש למדרש סדר עולם. בין השנים 2000 ל-2015 גוגנהיימר פרסם 17 כרכים של תרגום ופירוש מחקריים על כל התלמוד ירושלמי באנגלית בהוצאת דה גרויטר. בשנת 2018 הוציא פירוש קצר על התורה באנגלית בהוצאת כתב האמריקאית.
נפטר ב-4 במרץ 2021.
חומץ תפוחים
חומץ תפוחים הוא חומץ, העשוי ממיץ תפוחים מותסס, המשמש ברטבים לסלט, מרינדות, ויניגרט, שימור מזון וצ'אטני. החומץ נוצר על ידי ריסוק תפוחים וסחיטת המיץ מתוכם. חיידקים ושמרים נוספים לנוזל כדי לאתחל את תהליך התסיסה האלכוהולי, הממיר את הסוכרים לאלכוהול. בשלב תסיסה נוסף, האלכוהול מומר לחומץ בעזרת חיידקים מזן אצטובקטר שיוצרים חומצה אצטית, זו, יחד עם חומצה מאלית נותנות לו את הטעם החמוץ האופייני שלו.
אין הוכחות קליניות באיכות גבוהה שצריכה קבועה של חומץ תפוחים עוזרת לשמור או להוריד במשקל גוף, או יעילה בשמירה על רמת הסוכר בדם או היפרליפידמיה.
תזונה.
חומץ תפוחים מורכב מ-94% מים, אחוז אחד של פחמימות ואפס שומן וחלבון. בכמות של 100 גרם (מ"ל) הוא מספק 22 קלוריות, והערכים התזונתיים בו זניחים (כך על פי הטבלה התזונתית של ה-USDA).
רפואה עממית.
למרות ההיסטוריה של שימוש בחומץ תפוחים כמרכיב ברפואה המסורתית, לא נמצאו ראיות קליניות מוכחות התומכות בהשפעות רפואיות כלשהן (למשל, ירידה במשקל או טיפול בזיהומי עור) והשימוש בו אינו מומלץ כחלק מההנחיות הרפואיות של ארגון בריאות הציבור. כמו כן, אין ראיות מבוססות היטב לגבי השפעה חיובית שיש לחומץ תפוחים על רמת הסוכר בדם ועל רמת הכולסטרול.
בטיחות.
בליעה של חומץ תפוחים בתצורתו הנוזלית או בטבלייה כוללת סיכון לפגיעה ברקמות הרכות של הפה, הגרון, הבטן והכליות. גירוי ואדמומיות נפוצים כאשר העיניים באות במגע עם החומץ ועלול להיגרם נזק לקרנית במקרה כזה. שימוש בחומץ כתרופה לניקוי אוזניים או עיניים מסוכן מסיבה זו. בשל חומציותו, חשיפת השיניים לצריכת חומץ תפוחים לא-מזוקק עלולה לגרום לנזק לאמייל השן. על אף שכמות קטנה של חומץ תפוחים עשויה לשמש חומרי טעם וריח ייתכן שהיא איננה בטוחה לשימוש על ידי נשים בהריון או מיניקות וכן עבור ילדים. כאשר עושים שימוש בחומץ תפוחים כחומר ניקוי ביתי, יש לשים לב שלא לערבב אותו עם אקונומיקה. שילוב זה אשר עשוי לשחרר גז כלור הפוגע בדרכי הנשימה, בעיניים, באף ובגרון.
פרס באפט&quot;א לעיצוב ההפקה הטוב ביותר
פרס באפט"א לעיצוב ההפקה הטוב ביותר (באנגלית: BAFTA Award for Best Production Design) הוא פרס של האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה המוענק מדי שנה לסרטי קולנוע.
• † מציין שהסרט זכה באותה שנה גם בפרס אוסקר לעיצוב הפקה הטוב ביותר.
• ‡ מציין שהסרט זכה בשנה אחרת בפרס אוסקר לעיצוב הפקה הטוב ביותר.
זוכים ומועמדים.
שנות ה-1960.
עיצוב ההפקה הבריטי הטוב ביותר – שחור לבן
1964: דוקטור סטריינג'לאב – קן אדם
עיצוב ההפקה הבריטי הטוב ביותר – צבע
1964: בקט – ג'ון בריאן
1965: דרלינג – ריי סים
1965: תיק איפקרס – קן אדם
1966: המרגל שחזר מן הכפור – טמבי לרסן
1966: המקס הכחול – וילפריד שינגלטון
1967: הפרס לא הוענק
1967: אדם לכל עת – ג'ון בוקס
עיצוב ההפקה הטוב ביותר (ועיצוב אמנותי)
1968: – ארנסט ארצ'ר, הארי לאנג, ואנטוני מסטרס
1969: הו, איזו מלחמה נחמדה – דונלד מ. אשטון
שנות ה-1970.
1970: ווטרלו – מריו גרבוליה
1971: מוות בוונציה – פרדיננדו סקרפיוטי
1972: קברט – Rolf Zehetbauer †
1973: "The Hireling" – נטשה קרול
1974: גטסבי הגדול – ג'ון בוקס
1975: רולרבול – ג'ון בוקס
1976: באגסי מלון – ג'פרי קירקלנד
1977: קזנובה של פליני – דנילו דונטי ופדריקו פליני
1978: מפגשים מהסוג השלישי – ג'ו אלבס
1979: הנוסע השמיני – מייקל סיימור
שנות ה-1980.
1980: איש הפיל – סטיוארט קרייג
1981: שודדי התיבה האבודה – נורמן ריינולדס †
1982: בלייד ראנר – לורנס ג'. פאול
1983: לה טרוויאטה – ג'אני קוארנטה ופרנקו זפירלי
1984: דמעות של שתיקה – רוי ווקר
1985: ברזיל – נורמן גרווד
1986: זיכרונות אהבה מפירנצה – ריאן אקלנד-סנו וג'אני קווארנטה †
1987: ימי הרדיו – סנטו לוקסטו
1988: "Tucker: The Man and His Dream" – דין טאבולריס
1989: הרפתקאות הברון מינכהאוזן – דנטה פרטי
שנות ה-1990.
1990: דיק טרייסי – ריצ'רד סילברט †
1991: המספריים של אדוארד – בו ולץ'
1992: רק לרקוד – קתרין מרטין
1993: הפסנתר – אנדרו מקאלפין
1994: ראיון עם הערפד – דנטה פרטי
1995: אפולו 13 – מייקל קורנבלית'
1996: ריצ'רד השלישי – טוני בורו
1997: רומיאו וג'ולייט – קתרין מרטין
1998: המופע של טרומן – דניס גסנר
1999: סליפי הולו – ריק היינריקס ↑
שנות ה-2000.
2000: גלדיאטור – ארתור מקס
2001: אמלי – אלין בונטו
2002: הדרך לפרדישן – דניס גסנר
2003: – ויליאם סנדל
2004: הטייס – דנטה פרטי †
2005: הארי פוטר וגביע האש – סטיוארט קרייג
2006: הילדים של מחר – ג'ים קליי, ג'ופרי קירקלנד, וג'ניפר ויליאמס
2007: כפרה – שרה גרינווד וקייטי ספנסר
2008: הסיפור המופלא של בנג'מין באטן – דונלד גרהם בורט וויקטור ג' זולפו †
2009: אווטאר – ריק קרטר, רוברט סטרומברג, וקים סינקלר †
שנות ה-2010.
2010: התחלה – גאי הנדריקס דיאס, לארי דיאס, ודאג מוואט
2011: הוגו – דנטה פרטי, פרנצ'סקה לו סקיאבו †
2012: עלובי החיים – איב סטיוארט ואנה לינץ'-רובינסון
2013: גטסבי הגדול – קתרין מרטין, בוורלי דאן †
2014: מלון גרנד בודפשט – אדם סטוקהאוזן, אנה פינוק †
2015: – קולין גיבסון וליסה תומפסון †
2016: חיות הפלא והיכן למצוא אותן – סטיוארט קרייג ואנה פינוק
2017: צורת המים – פול דנהם אוסטרברי, ג'ף מלווין, שיין ויו †
2018: המועדפת – פיונה קרומבי ואליס פלטון
2019: 1917 – דניס גסנר ולי סנדאלס
אדריאן דלמאו
אדריאן דלמאו ואקר (בספרדית: Adrián Dalmau Vaquer; נולד ב-23 במרץ 1994) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בספרטה רוטרדם.
קריירה.
דלמאו נולד בפלמה דה מיורקה שבאיים הבלאריים, ובשנת 2011, בגיל 17, הצטרף למחלקת הנוער של ריאל מדריד.
בשנה שלאחריה עבר למחלקת הנוער של היריבה העירונית, ראיו ואיקאנו, וב-25 בנובמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי קבוצת המילואים הבוגרת של המועדון המשחקת בליגה הספרדית השלישית.
ב-2 בספטמבר 2013 הושאל לסמורה, גם היא מהליגה הספרדית השלישית.
לאחר תום החוזה שלו בראיו ואיקאנו, ב-8 ביולי 2014, חתם על חוזה לעונה אחת בראסינג פרול, גם היא מהליגה הספרדית השלישית. הוא כבש 8 שערים ב-38 משחקים והיה שותף בהפסד הקבוצה במשחקי הפלייאוף על העלייה לליגה השנייה.
ב-19 ביוני 2015 עבר לקבוצת המילואים אספניול ב' מהליגה השלישית.
ב-26 בפברואר 2016, לאחר שכבש 12 שערים ב-25 משחקים, הושאל לחצי עונה לנומנסיה מהליגה השנייה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-6 במרץ 2016. הוא שיחק תשעה משחקים במדי הקבוצה, בהם לא כבש.
ב-12 באוגוסט 2016 הושאל לעונה אחת למיורקה מהליגה השנייה, בה שיחק שבעה משחקים בלבד ולא כבש, ובסוף העונה ירד עם הקבוצה לליגה השלישית.
ב-15 ביולי 2017 ביטל את חוזהו באספניול, וחתם בקבוצת המילואים של ויאריאל.
ב-2018 עבר ללא תשלום להראקלס אלמלו מליגת העל ההולנדית, וחתם על חוזה לשנתיים עם אופציה לשנה נוספת. ב-16 בפברואר כבש רביעייה בניצחון קבוצתו 6–0 על פורטונה סיטארד, והפך לשחקן הספרדי הראשון שכובש רביעייה בליגת העל ההולנדית. הוא סיים את עונת 2018/2019 במקום השלישי בטבלת מלכי השערים של הליגה, עם 19 שערים ב-31 משחקים, בישל חמישה שערים נוספים וסייע לקבוצתו לסיים את העונה במקום השביעי בליגה, המוביל למשחקי מוקדמות הליגה האירופית.
ב-28 ביוני 2019 הודיע המועדון כי השחקן סירב להצטרף לתמונה הקבוצתית של שחקני הקבוצה, והודיע על רצונו לעזוב את המועדון בשל משכורתו הנמוכה, ולעבור למכבי תל אביב, אך סוכנו של דלמאו הכחיש את הטענות והסביר כי דלמאו נעדר מהתמונה משום שחש לחץ בחזה.