משרד ההתיישבות היפני החל לבצע שימוש במעבורות מאאומורי להקודאטה בהוקאידו ב-1872. בספטמבר 1891 חוברה אאומורי לטוקיו בידי רכבת כחלק מפתיחת רכבת טוהוקו המרכזית. רכבת או המרכזית נפתחה בדצמבר 1894. הפיתוח המודרני של אאומורי נבע בעיקר ממעמדה כבירת המחוז. המחלקה השמינית של הצבא היפני הקיסרי הוצבה באאומורי החל מ-1896. בשנת 1902 נעלמו 199 חיילים מתוך 210 חיילים במזג האוויר הקר במהלך תרגיל צבאי כאשר הם ניסו לעבור את הרי האקודה, דבר שנודע כתקרית הרי האקודה.
חלק גדול מהעיר נשרף בשרפה גדולה שהתרחשה ב-3 במאי 1910. למרות זאת העיר המשיכה להתפתח וב-1924 הורחבו שירותי הנמל. ב-1926 החלו לעבור בעיר אוטובוסים. מטוסים החלו לבצע טיסות מהעיר ואליה בשנת 1937.
לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, ב-28 ביולי 1945, הופצצה אאומורי בידי הצבא ארצות הברית. התקפה זאת בוצעה נגד החיילים באאומורי וכן נגד האזרחים אשר גרו בעיר. ההתקפה גרמה ל-1,767 הרוגים, והרסה 88% מהעיר.
בתקופה שאחרי מלחמת העולם השנייה, נבנתה אאומורי כמרכז פוליטי וכמרכז פרסום. העיר חוברה לטוקיו בידי כביש מהיר ב-1979. ב-1 באוקטובר 2002 הוכרזה העיר כעיר ליבה, דבר שזיכה אותה באוטונומיה יחסית.
ב-1 באפריל 2005 אוחדה העיירה נאמיוקה לתוך אאומורי, אך אאומורי איבדה חלק מנאמיוקה לטובת פוג'יסאקי ב-1 בספטמבר 2007.
ספורט.
אאומורי אירחה מספר משחקי קרלינג בינלאומיים, שניים ב-2003 (בהם גם משחקי החורף האסייתים).
ערים תאומות.
לאאומורי יש ברית ערים תאומות עם הערים:
1980 במדע
עמק מדריאו פרפיטה קלארור
עמק מדריאו פרפיטה קלארור (קטלאנית Vall del Madriu Perafita Claror) הוא עמק קרחוני בהרי הפירנאים המכסה שטח של 42.47 קמ"ר, כעשירית משטחה של אנדורה. העמק המבודד והבלתי מפותח משתרע בדרום-מזרחה של המדינה והוא אגן הניקוז השני בגודלו בתחומיה. הוא מנקז את נחל מדריאו הזורם מערבה לאורך 11.5 ק"מ ומגובה של 2905 מטר ועד לגובה של 1055 מטר. כמו כן זורם בעמק היובל החשוב ביותר של המדריאו, נחל הקלארור אי פרפיטה (Claror i Perafita). העמק מוקף הרים משלושת צידיו ונפתח רק בצידו המערבי, מקום בו הוא מתחבר לעמק המרכזי במדינה.
האקלים והצמחייה בעמק מושפעים מהפרשי הגבהים והחשיפה לשמש המתחייבים ממיקומו. עד לגובה של 1700 מטר הצמחייה היא הררית ומתאפיינת בחורש אורנים ובכרי מרעה. מגובה של 1700 מטר ועד 2200 מטר צומח בעמק יער של עצי מחט תת-אלפיני, ומעל לגובה זה משתרעים בו כרי מרעה אלפיניים.
חשיבותו של העמק והסיבה לכך שהוכרז על ידי אתר אונסק"ו כאתר מורשת עולמית נעוצה בכך שהאדם לא חיבל בנוף ובמרקם החיים הטבעי בעמק, וגם כיום ניתן להגיע אליו ברגל בלבד. הבתים, השבילים, שדות הטרסות ושרידי עיבוד הברזל שנעשה על גדות נחל מדריאו עד 1790, מלמדים על אורח החיים במדינה החל באמצע ימי הביניים ולאורך 700 שנים. בעמק שוכנים שני יישובים קטנים, אנטרמסאיגס (Entremesaigues) ורמיו (Ramio), שהיו מיושבים באורח קבע עד לפני 50 שנה. מאז הם נושבים רק בעונת הקיץ. בסך הכל ישנם ביישובים אלה 12 בתים עשויים אבן גרניט מקומית ומכוסים בגגות שיסט. לצידו של כל בית שוכן אסם תבואה וסביב היישובים שדות ערוכים בטרסות ששימשו לגידולי חיטה ושעורה, אך כיום הם משמשים בעיקר למרעה. עד המאה ה-19 השתמשו המקומיים בעצי העמק על מנת להפיק מהם פחם עץ, אך כיום הולכים העצים ומתפשטים וחורש משתלט על שטחי השדות הגבוהים בעמק. בשדות המרעה רעו פרות, כבשים וסוסים, והרועים התגוררו בבקתות עם גגות טוף במשך עונת המרעה.
כיום משמש העמק כאזור קיט ותיירות המאפשר פעילויות של ציד, דיג וטיול וטיפוס אלפיני. מי הנחלים אחראים על חמישית מאספקת המים של המדינה ועל 11% מצריכת החשמל שלה.
אאומורי
סבב ה-ATP
אריניות
אומנידיות
סבב ה-WTA
פוריות
אאומנידות
אומנידות
אאומנידיות
אונג סן
הגנרל אונג סן (בבורמזית: ဗိုလ်ချုပ် အောင်ဆန် ; 13 בפברואר 1915 - 19 ביולי 1947) היה מהפכן, לאומן, גנרל ופוליטיקאי בורמזי. הייתה לו תרומה מכריעה במאבק להשגת עצמאותה של בורמה, אך נרצח על ידי מתנקשים שישה חודשים בטרם הושגה במלואה.
ביוגרפיה.
בשנות מלחמת העולם השנייה שיתף פעולה עם היפנים והקים בחסותם את "הצבא העצמאי של בורמה" (Burma Independence Army - BIA) וסייע בכיבוש בורמה על ידם כקולונל ב"צבא ההגנה לבורמה" (Burma Defense Army - BDA) כפי שנקרא הצבא בהמשך, ואף זכה לאות מסדר השמש העולה מידי קיסר יפן. מ -1 באוגוסט 1943 נתמנה לשר המלחמה בממשלת בובות שהקימו היפנים במדינה. אונג סן נוכח שאין כוונת היפנים להעניק עצמאות אמיתית ועל כן יחד עם מנהיגי המפלגה הקומוניסטית הבורמזית יצר קשר עם הבריטים בהודו וב־27 במרץ 1945 הוביל את "הצבא הלאומי של בורמה" (Burma National Army - BNA) כשמו אז, למרד נגד היפנים וסייע לשחרורה מהכיבוש היפני על ידי הבריטים.
ב-12 בפברואר 1947, חתם אונג סן על הסכם בכינוס פנגלונג השני, עם מנהיגים מקבוצות לאומיות שונות, ובו ביטאו הזדהות ותמיכה בהקמת מדינה בורמזית מאוחדת. באפריל אותה השנה, מפלגת ה-AFPFL זכתה ב-196 מבין 202 מושבים בבחירות לאספה המכוננת. ביולי, אונג סן כינס סדרה של התוועדויות בוילה סורנטה שבראנגון על מנת לדון ברהביליטציה של בורמה.
ב-19 ביולי 1947, בסביבות השעה 10:37 בבוקר, כנופיה של אנשי-מיליציות חמושים פרצה למבנה המזכירות בראנגון תחתית במהלך פגישה של המועצה המבצעת (ממשלת הצללים שהוקמה על ידי הבריטים כהכנה לקראת העברת השליטה במדינה) והתנקשה בחיי אונג סן ושישה משרי הקבינט שלו, ובהם בכור אחיו בא וין. מזכירה בקבינט ושומר-ראש נהרגו גם הם בחילופי האש. ההתנקשות בוצעה לכאורה בפקודותיו של יו סואו, יריב פוליטי, שהועמד לדין ונתלה כתוצאה מכך.
ברם, ישנם נדבכים במשפטו של יו סואו שמעלים ספקות. היו שמועות על קונספירציה בה היו שותפים הבריטים - וריאציה של תאוריה זו זכתה לתחייה מחודשת בסרט תיעודי רודף-סנסציות אך רב-השפעה שהפיק ה-BBC לציון 50 שנה להתנקשות, בשנת 1997.
הנצחתו.
בשנת 1966 הונצח אונג סן על 3 מטבעות של מיאנמר, אז בשם בורמה. הערכים: 5 פיא, 10 פיא, 25 פיא נפוצו במחזור.
חיים אישיים.
בתו, אונג סן סו צ'י, היא מנהיגת מפלגת הליגה הלאומית למען הדמוקרטיה, וכלת פרס נובל לשלום לשנת 1991.
בארי האריס
בארי האריס (באנגלית: Barry Harris; 15 בדצמבר 1929 – 8 בדצמבר 2021) היה פסנתרן ג'אז שהתמחה בסגנון הבי בופ וכתב יצירות רבות וחשובות בסגנון. האריס נולד בדטרויט מישיגן, הוא הושפע מאוד מארט טאטום, באד פאוול צ'ארלי פארקר ות'לוניוס מונק. גם בהקשבה שטחית אפשר היה לשמוע את ההשפעה החריפה של באד פאוול על נגינתו. יש המשווים את הדמיון בין השניים לדמיון בין סאני סטיט לצ'ארלי פארקר. ב-1960 האריס עבר לניו יורק. האריס ניגן עם מקס רואץ', דקסטר גורדון קנונבול אדרלי, קולמן הוקינס, אילינוי ג'אקט ורבים אחרים. בתור אמן מוביל הוא הקליט 14 אלבומים.
בסוף שנות השבעים האריס חי עם מונק ומשפחתו, כך שהיה לו תפקיד חשוב בסרט התיעודי שהפיק קלינט איסטווד על הפסנתרן.
נפטר ב-8 בדצמבר 2021 מסיבוכים של מחלת הקורונה.
אונג סאן
אאונג סאן
ישו ותומא הקדוש
ישו ותומא הקדוש (באיטלקית: Incredulità di san Tommaso; 1467-1483) הוא פסל ברונזה מאת הפסל האיטלקי אנדריאה דל ורוקיו.
הפסל תוכנן עבור הגומחה ה-14 בצדה המזרחי של כנסיית אורסנמיקלה ("גן מיכאל הקדוש") בפירנצה. הגומחה בכנסייה תוכננה בידי דונטלו עבור פסלו "לואיס הקדוש מטולוז" (St. Louis of Toulouse) משנת 1413. אולם, בעקבות מכירת הגומחה שבקיר הכנסייה לגילדת הסוחרים בעיר, הועבר פסלו של דונטלו לבזיליקת סנטה קרוצ'ה ואת מקומו תפס פסלו של ורוקיו, בהזמנת הגילדה. הסכום הכולל ששולם עבור הפסל היה 800 פלורינים. הדמויות הוצבו בגומחה ב"צום יוחנן המטביל", ב-21 ביוני 1483.
הפסל מתאר את המפגש בין ישו לבין תומאס הקדוש, אחד משנים-עשר השליחים. על פי המתואר בבשורה על-פי יוחנן (20, 24-29), תומא פקפק בתחייתו של ישו ונזקק למשש את פצעיו כדי להאמין בכך. בחירת נושא כזה היוותה חידוש בפיסול שבכנסייה זו, בהציגה נושא בצורה נראטיבית וסיפורית. הדמויות בפסל נוצקו ללא גב, כיוון שהן מיועדות לצפייה רק מן החזית. אופן עשיית הדמויות מדגים את השפעת הפיסול הקלאסי בעיצוב בגדי הדמויות ובתיאור המוחשי של ההתרחשות. היחס שבין הדמויות מצביע על חוש מפותח לתיאור תנועה ועלילה. בעוד תומא מתואר כשהוא מתבונן ומתרכז בגופו של ישו, כשהוא מושיט את ידו אל עבר הפצע, הבעת פניו של ישו נראית כבוהה ונמצאת במישור רוחני יותר. ידיו של ישו, שסימני הצליבה מופיעים עליהן, הבעתיות מאוד בתנועה ובהדגשה האנטומית והריאליסטיות שלהם.
כריסטיאן בייל
כריסטיאן צ'ארלס פיליפ בייל (באנגלית: Christian Charles Philip Bale; נולד ב-30 בינואר 1974) הוא שחקן קולנוע אנגלי זוכה פרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב ופרס גילדת שחקני המסך על תפקידו בדרמת האגרוף "פייטר", מוכר גם בזכות סרטיו "חלום אמריקאי", "" ובתפקיד באטמן בטרילוגיית הסרטים "באטמן מתחיל", "האביר האפל" ו"עלייתו של האביר האפל". בייל הוא שחקן "שיטת המשחק" שניחן גם ברב-צדדיות כשחקן, הכוללת בין היתר כישרון כחקיין של מבטאים שונים של השפה האנגלית, משטרים נוקשים של השמנה והרזיה הבולטים בעיקר בסרטיו "פייטר", "המכונאי" ו"באטמן מתחיל", וכן הטמעה מלאה של הדמות אותה הוא משחק.
ביוגרפיה.