הכוחות המזוינים מורכבים מכוחות יבשה, צי, חיל אוויר וחיל צנחנים. הצי מפעיל גם חיל נחתים וכוחות אוויר עצמאיים. משמר החופים האוקראיני פועל בכפיפות למשמר הגבול האוקראיני ואינו כפוף לצי. כתוצאה מהמעורבות הרוסית במלחמת האזרחים באוקראינה הנשיא הנחה את מושלי המחוזות להקים יחידות מתנדבות במסגרת תוכנית ממשלתית בשם "הגנה טריטוריאלית". יחידות אלה ממומנות מהתקציבים המחוזיים ומסתמכות על תרומות. בנובמבר 2014 יחידות אלה הועברו לאחריות המשמר הלאומי של אוקראינה, ככוח רזרבי של הצבא.
בעקבות הסכסוך הצבאי במזרח אוקראינה, מצבת כוח האדם בצבא גדלה ל-204,000 חיילים ב-2014, לא כולל את חיילי משמר הגבול (53,000) והמשמר הלאומי (60,000). הצבא האוקראיני מתקרב בגודלו לזה של צרפת, שבו משרתים 229,000 חיילים והוא הצבא הגדול באירופה, למעט רוסיה. דווח שהצבא האוקראיני גדל ל-280,000 איש שמשרתים בו, זאת בעקבות גלי גיוס מסיביים והמשך שירותם של חיילים ותיקים.
חיל השריון של אוקראינה הוא מהגדולים בעולם והשני באירופה כשרוסיה הראשונה באירופה ובעולם בכלל.
הצבא האוקראיני משתתף בקביעות בתמרונים בינלאומיים. רובם כחלק מתוכנית "שותפות לשלום" של ברית נאט"ו.
מאז יוני 2016 הותר לנשים לשרת ביחידות הקרביות של צבא אוקראינה.
רקע.
הצבא הוקם במתכונתו הנוכחית ב-12 בדצמבר 1991 כיורש יחידות הצבא הסובייטי ששהו באוקראינה.
עם התפרקות ברית המועצות ב-1991, כ-780,000 מחיילי הצבא הסובייטי וגם כ-350 ספינות, 1,500 מטוסי קרב, וכ-1,272 ראשי קרב אסטרטגיים גרעיניים שהו באוקראינה, לאחר הסכם מול רוסיה הושמדו מרבית כלי הנשק הגרעיניים או הועברו לידי רוסיה ומצבת כח האדם קוצצה.
ב-24 באוגוסט 1991 אישר הפרלמנט האוקראיני את הקמת הכוחות המזוינים האוקראיניים במסגרת משרד ההגנה האוקראיני. תהליך הקמת הצבא המקומי היה נתון להחלטות פוליטיות של ההנהגה האוקראינית, שהתווכחה בנוגע למעמדה הלא-גרעיני הבינלאומי של המדינה. במסגרת זאת, אושררה האמנה על הכוחות המזוינים הקונבנציונלים באירופה (CFE) ואוקראינה ויתרה על הנשק הגרעיני שנותר בתחומה מהתקופה הסובייטית. הצבא וכוחות הביטחון, כולל הכוחות המזוינים של אוקראינה שהיו בתחילה שורה של יחידות צבאיות עצמאיות תחת פיקודו של נשיא אוקראינה, הוכפפו לפיקוח ועדה פרלמנטרית קבועה של הפרלמנט האוקראיני. עד עלייתו של ויקטור יושצ'נקו לנשיאות, האסטרטגיה הצבאית האוקראינית לא הייתה שונה מזו הסובייטית ותחת שלטונו נוּסחה מדיניות של עצמאות והיפרדות מפני תלות רוסית, ובכך ניסה לשלב באופן מלא את מדיניות הצבא עם המערב, ובמיוחד נאט"ו.
יחידות הצבא האוקראיניות משתפות פעולה עם ברית נאט"ו והאיחוד האירופי, והן השתתפו במשימות שמירת שלום באפריקה ובעיראק. ב-2010 נשיא אוקראינה ויקטור ינוקוביץ' שאף להצטרף לברית נאט"ו, אך הפרלמנט האוקראיני, הראדה העליונה, קיבל הצעת חוק ולפיה ייאסר על אוקראינה להצטרף לכל ברית צבאית בעתיד.
היסטוריה.
הקמה.
ב-16 ביולי 1990 הראדה העליונה של אוקראינה קיבלה את תוכן הכרזת הריבונות של אוקראינה שהכריזה על עצמה כרפובליקה עצמאית.
ב-24 באוגוסט 1991 נתקבלה החלטה על הפיכת יחידות הצבא הסובייטי שבשטחי אוקראינה לחלק צבא אוקראינה החדש כחלק ממשרד ההגנה האוקראיני. באותה עת כמות החיילים עמדה על 700 אלף חיילים והצבא הורכב מ-14 חטיבות ממונעות, 4 חטיבות שריון, 3 חטיבות ארטילריה, 8 גדודים ארטילריה, 4 גדודים של הכוחות המיוחדים, 2 גדודי חיל הצנחנים, 9 גדודי נ"מ, 7 גדודי מסוקים קרביים, 3 ארמיות אוויריות (בהם כ-1,100 מטוסי קרב) וארמייה נפרדת של הגנה אווירית.
עד 1 ביולי 1996 אוקראינה החזיקה בארסנל גרעיני שהורכב מ-176 טילים בליסטיים ביניבשתיים וכ-2,600 יחידות טקטיות של נשק גרעיני.
סך הכל החזיק הצבא האוקראיני בשנות ה-90 של המאה ה-20 כמות של 8,700 טנקים, 11,000 נגמ"שים, 4 ארמיות אוויריות, 10 חטיבות תעופה, 49 גדודי אוויר ו-2,800 כלי טיס.
לאחר התפרקות ברית המועצות בוצע קיצוץ מאסיבי בכוח האש של הצבא ושינוי מבני שלו.
בשנת 1994 מצבת כוח האדם בכוחות המזוינים האוקראיניים עמדה על 517 אלף חיילים.
רפורמה.
בשנת 2015 צו נשיאותי של פטרו פורושנקו קבע כי על כל הצבא לשנות את שמות היחידות הצבאיות הנושאת שם סובייטי ולשנותן לשמות חדשים.
בשנת 2016 משרד ההגנה האוקראיני החל ברפורמה משמעותית למודרניזציה בצבא.
משימות צבאיות.
הצבא האוקראיני נטל חלק במשימות שמירת שלום ברחבי העולם. מ-1992 השתתפו למעלה מ-30,000 חיילים מצבא אוקראינה במשלחות צבאיות למדינות יוגוסלביה לשעבר, למזרח התיכון (בדרום לבנון, כווית, עיראק) וליבשת אפריקה (אנגולה, סיירה לאון, ליבריה).
מ-1997 פועל צבא אוקראינה בשיתוף פעולה הדוק עם נאט"ו, ובפרט עם צבא פולין. יחידות אוקראיניות התפרסו בעיראק, כחלק מהכוח הרב-לאומי בעיראק תחת פיקוד הפולנים. חיילים אוקראינים היו פרוסים גם במסגרת גדוד אוקראינה ופולין (UKRPOLBAT) בקוסובו.
הקרב הראשון של הכוחות המזוינים האוקראיניים, במסגרת משימות לשמירת שלום, אירע ב-6 באפריל 2004 בעיראק, כאשר כוח שמירת שלום אוקראיני הותקף על ידי חמושים של צבא המהדי. האוקראינים השיבו אש, ובכך הסתכם האירוע.
מבנה.
הכוחות המזוינים באוקראינה מורכבים ברובם מחיילים סדירים. סד"כ הצבא האוקראיני כולל כ-159,000 חיילים, בהם גם 41,000 עובדים אזרחיים. הפיקוד על הצבא הוא מתפקידי המטה הכללי האוקראיני.
צבא היבשה.
כוח האדם בזרוע היבשה עומד על 73,300 חיילים.
צבא היבשה (Сухопутні війська) הוא הזרוע העיקרית של הצבא האוקראיני ובה משרתים מרבית החיילים.
הצבא מחולק לארבעה פיקודים מבצעיים:
צבא היבשה מורכב ממספר חילות לרבות:
חיל האוויר האוקראיני.
חיל האוויר האוקראיני (Повітряні сили) אחראי להגנת שמי המדינה ונכון לשנת 2016 שירתו בו 45 אלף חיילים והוא כלל 207 כלי טיס קרביים ו-45 מטוסי תובלה.
חיל האוויר כולל את היחידות הבאות:
הצי האוקראיני.
חיל הים האוקראיני (Військово-морські сили) הוא הזרוע הימית של הכוחות המזוינים. הצי נועד להגן על גבולותיה הימיים של אוקראינה והוא המרכיב הקטן ביותר מבין שלושת מרכיבי הצבא.
הצי כולל:
הצי כולל פיקוד, שייטת ספינות, בסיס הצי העיקרי באודסה, גדוד אווירי של הצי, גדוד משמר חופים, יחידות מיוחדות, יחידות רפואיות ותמיכה עורפית, מרכזי מדע ומחקר.
נכון לתחילת 2013 שירתו בצי 14,7 אלף איש וכלל 26 ספינות וסיירות, 4 מטוסי תקיפה ו-8 מסוקי תקיפה. הצי האוקראיני פועל במימי ים אזוב, הים השחור (שעד 2014 בסיסו היה ממוקם בסבסטופול שבחצי האי קרים), נהרות דונאי, דניסטר ודניפר.
המשטרה הצבאית.
ב-19 באפריל 2002 הוקם חיל אכיפת החוק שהיווה גוף אכיפת החוק של הצבא ופועל כמשטרה צבאית.
שירות פסיכולוגי.
22 באפריל 1992 הנחיה של משרד ההגנה האוקראיני הביאה להקמת שירות פסיכולוגי שמטרתו לסייע לתת מענה פסיכולוגי למשרתים בצבא. בנוסף מפעיל השירות את הביטאון הצבאי.
בשנת 2011 התקבלה השקפה כללית לפעילויות החינוכיות של הצבא ופרסום עלונים חינוכיים ופטריוטיים.
הכוחות המיוחדים.
הכוחות למבצעים מיוחדים של צבא אוקראינה (Сили спеціальних операцій Збройних сил України) הוקמו במסגרת הרפורמה הצבאית ב-5 בינואר 2016 כיורשי הספצנאז.
השכלה צבאית.
החינוך הצבאי באוקראינה ניתן על ידי אוניברסיטת חיל האוויר ע"ש איוואן קוז'דוב בחרקוב והאוניברסיטה האוקראינית לביטחון לאומי.
ראשי המטה הכללי.
תפקיד רמטכ"ל צבא אוקראינה נוצר בשנת 1992 כאשר הצבא הסובייטי אורגן מחדש והמחוז הצבאי של קייב בראשות קולונל גנרל ויקטור צ'צ'וואטוב סירב להישבע אמונים לצבא האוקראיני.
נשק גרעיני.
בעקבות התפרקותה של ברית המועצות, אוקראינה ירשה שתי חטיבות של כוחות אסטרטגיים שאבטחו את מלאי הנשק הגרעיני. אוקראינה ויתרה מרצון על מאגר כלי הנשק הגרעיניים. זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה שמדינה ויתרה מרצון על שימוש בנשק גרעיני אסטרטגי.
באוקראינה יש כמויות גדולות של אורניום מועשר, שבארצות הברית רצו לקנות ממכון חרקוב לפיזיקה וטכנולוגיה. באוקראינה גם שני מפעלי כרייה ועיבוד של אורניום, מפעל מים כבדים, טכנולוגיה לייצור מכשירים אלקטרוניים לקביעת ההרכב האיזוטופי של חומרים בקיעים.
בדצמבר 1994 חתמה אוקראינה על מזכר בודפשט, שבו המדינה הסכימה לוותר על כל הנשק הגרעיני שברשותה, והצטרפה לאמנה למניעת הפצת נשק גרעיני. החל מ-1 בינואר 1996 לא נותרו בשטח אוקראינה ציוד או חומרים גרעיניים למטרות צבאיות.
ב-13 במאי 1994, ארצות הברית ואוקראינה חתמו על מזכר הבנות על העברת ציוד וטכנולוגיית טילים. בהסכם זה התחייבה אוקראינה לפקח ולבקר את טכנולוגיית הטילים שברשותה.
הכוחות המזוינים האוקראיניים
אתלטיקה באולימפיאדת אנטוורפן (1920)
אולימפיאדת אנטוורפן (1920) נערכה באנטוורפן, בלגיה. תחרויות האתלטיקה נערכו בין ה-15 באוגוסט לבין ה-23 באוגוסט 1920. נערכו 29 תחרויות באתלטיקה במשחקים אלו, בהשתתפות 509 משתתפים מ-25 מדינות.
אירועים בולטים.
לראשונה במשחקים האולימפיים נבחרת פינלנד () זכתה ב-9 מדליות זהב כמו נבחרתה של ארצות הברית ().
האתלטים הבולטים.
פאבו נורמי () שזכה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ומדליית כסף אחת. צ'ארלי פדוק () שזכה ב-3 מדליות מהן שתי מדליות זהב כולל בריצה היוקרתית ביותר ל-100 מטר ומדליית כסף אחת. אלברט היל () שזכה ב-3 מדליות מהן 2 מדליות זהב בריצת 800 מטר ובריצת 1500 מטר ומדליית כסף אחת. בוויל ראד ( דרום אפריקה) שזכה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. אוגו פריג'ריו ( איטליה) שזכה בשתי מדליות זהב בהליכה.