מֶרָבּ אֶלאשווילי (בגאורגית: მერაბ ელაშვილი; ברוסית: Мераб Елашвили; נולד ב-9 ביוני 1974) הוא איש עסקים רוסי מצליח ממוצא יהודי גאורגי, הפעיל בתחום המזון ברוסיה ומחוצה לה. בשנת 2008, הוא התמודד על רכישת רשת בורגראנץ' בישראל.
חייו.
אלאשווילי נולד וגדל בעיירה קולאשי שבאימרתי גאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה). את חוק לימודיו סיים בחוג לכלכלה במכללה ללימודים תעשייתיים בטביליסי ולאחר מכן למד במוסד לניהול ובמכון ללימודי משפטים שליד האקדמיה לכלכלה במוסקבה.
בהיותו בגיל 18, עקב אי הסדר הפוליטי בגאורגיה, הוא עבר להתגורר במוסקבה יחד עם אחיו שהתקבל ללימודים בעיר. כבר עם הגיעו החלה פעילתו העסקית. הוא פתח חברה לשיווק סחורות שונות. מבין הסחורות ששיווק הייתה ביצת קינדר רוסית. תוך שנתיים התרחב העסק ששיווק מוצרי מזון ומוצרים לבית, שהעסיק כ-200 עובדים. תוך זמן קצר הפך אלאשווילי להיות מיליונר ועסקיו התרחבו לעיסקי דלא ניידי. ב-31 בדצמבר 1997 הוא פתח את המסעדה הראשונה שלו של רשת סבארו בזכיינות, ובכך נפתחה דרכו לייסוד רשת סבארו האיטלקית בכל רחבי הפדרציה הרוסית הכוללת כיום 102 מסעדות ברחבי רוסיה. המסעדה בזכיינות נפתחה בתקופה בה הכלכלה הרוסית לא היוותה פוטנציאל עבור עסקי הזכיינות למיניהם. כיום, מפעילה החברה גם שלוש רשתות מסעדות נוספות: "בוסטופיווי בזאר" (Восточный Базар) הכוללת כ-33 מסעדות, "בש-נה-בש" (Баш-на-Баш) הקיימת משנת 2002 וכוללת שתי מסעדות. תפריט המזון שלה הוא ים תיכוני והכנסתה השנתית הממוצעת היא כ-25–30 מיליון דולר, ו"ביאג'יו איטליאנו" (Виаджио Итальяно), שהיא רשת של שבע מסעדות למזון איטלקי הקיימת משנת 2005 וכל אחת מהמסעדות שלה מעוצבת כעיר באיטליה. הכנסתה השנתית הממוצעת עומד על 22–28 מיליון דולר בשנה.
בסוף שנות התשעים הוא נישא לחיה (במקור תֶתרוּאשווילי), בתו של איש עסקים ישראלי יהודי גאורגי שהתגורר באנטוורפן שבבלגיה.
בשנת 2007 החל אלאשווילי לפעול מחוץ לרוסיה באמצעות חברת G.M.R. WorldWide Hospitality Limited, חברה רוסית הרשומה בקפריסין. כבעלי החברה רשומים גיאה או גיאורגי, אחיו (G), מרב עצמו (M) וגיסו, רומן שאמילשווילי, הבעל של אחותו (R). החברה מפעילה מעל ל-160 מסעדות ברחבי רוסיה, אוקראינה, קזחסטן וצ'כיה ומייצגת את רשת סבארו באותן מדינות.
בשנת 2008 העריכו עיתונים ברוסיה כי הונו של אלאשווילי מגיע לכ־2-2.5 מיליארד דולר ומחזור המכירות השנתי של החברה בכ-150 מיליון דולר בשנה. כאשר הכנסות החברה בשנת 2006 עמדו על 69 מיליון דולר בלבד וב-2007 111 מיליון דולר.
בספטמבר 2008 הגישה החברה הצעה לרכישת רשת בורגראנץ' בישראל, שנקלעה לקשיים כלכליים, תמורת 17 מיליון ש"ח. ב-24 בספטמבר ביקשו מפרקי בורגראנץ' לאשר את מכירת הרשת לאלאשווילי. אולם מתחריו של אלאשווילי במכרז, רשת ההמבורגרים המתחרה, ברגר קינג, העלתה ביום למחרת את הצעתה לכדי 25 מיליון ש"ח וקיבלה למעשה אישור בית המשפט לעסקה בכפוף לאישור העסקה על ידי הממונה על ההגבלים העסקיים, שפסל עסקה דומה של רכישת בורגראנץ' על ידי ברגר קינג, שנים קודם לכן.
מרב אלשווילי
מרב אלשוילי
מרב אלאשוילי
קוואלריה רוסטיקנה
וורו (מחוז)
מחוז וורו (אסטונית: Võru maakond) הוא אחד מבין 15 מחוזות אסטוניה. הוא ממוקם בחלקה הדרומי של המדינה וגובל במחוז פילבה ואגם פיחקווה בצפון (שידוע גם בשמו הרוסי – אגם פסקוב), מחוז ולגה במערב, לטביה בדרום וברוסיה במזרח. המחוז משתרע על 2,773 קמ"ר ומתגוררים בו 2.3% מכלל אוכלוסיית אסטוניה.
היסטוריה.
בעקבות מרד פוגצ'וב חוקקה הצארינה יקטרינה הגדולה חוק חדש ששינה את אופן ניהול המחוזות באימפריה הרוסית. החוק שינה את חלוקת המחוזות באימפריה. בליבוניה הוחל ביישומו בשנת 1783 תוך הקמת מחוז חדש בדרומו של מחוז טרטו (שהיה אז חלק ממחוז ריגה). מחוז וורו הוקם בשנת 1784 והורכב מ-8 נפות (Kihelkonnad):
אורבאסטה, הארגלה, ואסטסלינה, פילבה, קארולה, קאנפי, ראוגה ורפינה.
אחוזת וורו (Võru mõis), ששכנה אז על הגדה הצפונית של אגם טאמולה הוגדרה באותה השנה כבירת המחוז. באותה השנה הוקמה גם העיר וורו, שהפכה מאוחר יותר לבירת המחוז.
רק בשנת 1888 זכה המחוז לעצמאות מלאה ממחוז טרטו.
בשנת 1920 הוקם מחוז ולגה ואליו הועברו הנפות המערביות הארגלה (נקרא כיום נפת טהבה) וקארולה.
ב-1925 הועבר חלק מנפת רפינה למחוז טרטו.
בשנת 1961 הוקם מחוז פילבה על שטח הנפות הצפוניות של המחוז: פילבה, קאנפי ורפינה.
עד 2017 המחוז חולק ל-12 נפות.
גאוגרפיה.
פני השטח במחוז מאופיינים בגבעות מתונות ומספר רב של אגמים.
במחוז שוכנות שתי רמות - רמת האניה (Haanja kõrgustik), שפסגתה סור מונאמגי מזדקרת לגובה של 318 מטרים, היא הגבוהה ביותר בכל הארצות הבלטיות ורמת קארולה Karula kõrgustik, שפסגתה, גבעת טורני (Tornimägi) מגיעה לגובה של 137 מטרים.
בנפת ריאוגה שוכן האגם העמוק ביותר באסטוניה "האגם הגדול של ריאוגה" (Rõuge Suurjärv) שעומקו מגיע ל-38 מטרים ושטח פניו 13.5 הקטאר.
שני האגמים הגדולים ביותר במחוז נמצאים בנפת וורו וסמוכים זה לזה - ואגולה (Vagula) ששטח פניו 518,7 הקטאר וטאמולה (Tamula) ששטח פניו 231,3 הקטאר.
דמוגרפיה.
לפי נתונים מ-2006 הרכב האוכלוסייה במחוז הוא כדלהלן:
שפה.
השפה המדוברת במחוז היא שפת וורו אשר מדוברת גם במחוז פילבה וחלקים ממחוזות ולגה, וטרטו. מבחינה בלשנית השפה היא ניב של האסטונית, אך רוב המקומיים מתייחסים אליה כאל שפה עצמאית.
בנפת סטומאה מתגורר מיעוט הסטו (Setu), שמוכר באסטוניה כמיעוט לאומי. לסטו תרבות ייחודית ושפה משלהם, שפת סטו. החוקרים חלוקים בשאלה האם זו שפה בפני עצמה או ניב של שפת וורו כיוון ששתיהן דומות מאוד זו לזו.
ממשלת המחוז.
בראש כל מחוז עומדת ממשלת המחוז (באסטונית: maakonnavalitsus) הנשלטת בידי מושל (maavanem), אשר ממונה בידי ממשלת אסטוניה לקדנציה בת חמש שנים.
נפות.
בעקבות הרפורמה המנהלית באוקטובר 2017 כולל המחוז נפה עירונית אחת ו-4 נפות כפריות:
נפות עירוניות (linn) :
נפות כפריות (vallad):
נפות כפריות לשעבר:
סלאבים מזרחיים
סלאבים מזרחיים או סלווים על פי כללי התעתיק של האקדמיה ללשון עברית הם קבוצה אתנית בקרב העמים הסלאבים, שבניה דוברים את השפות הסלאביות המזרחיות. מן הסלאבים המזרחיים, שבימי הביניים היו תושבי רוס של קייב, התפתחו במאה ה-17 הרוסים, האוקראינים והבלארוסים.
היסטוריה.
מקורות.
באופן יחסי, ידוע אך מעט על קורות הסלאבים המזרחיים שלפני שנת 859 – שממנה מתחילה "הכרוניקה הרוסית הראשונה". עם הסיבות לכך נמנים היעדר שפה כתובה (הכתב הקירילי נוצר רק בסביבות שנת 863), וכן ריחוקן של ארצות הסלאבים המזרחיים. המעט שידוע, מקורו בחפירות ארכאולוגיות, דיווחיהם של נוסעים זרים בארץ רוס, וניתוח בלשני השוואתי של השפות הסלאביות.
נתגלו רק מסמכים רוסיים מקומיים מעטים המתוארכים לזמן שלפני המאה ה-11 (ואף לא אחד המתוארך לזמן שלפני המאה ה-10). כתב היד הקדום ביותר הכולל מידע על ההיסטוריה של רוס הוא "הכרוניקה הרוסית הראשונה", שנכתבה במהלך המאות ה-11 וה-12. כרוניקה זו מונה את שנים עשר האיחודים השבטיים אשר התיישבו עד למאה ה-9 באזור שבין הים הבלטי והים השחור. שבטים סלאבים אלה היו הפולאנים, הדְרֶבלְיַאנִים, הדרגוביצ'ים, הרַדימיצ'ים, הוויאטיצ'ים, הקריביצ'ים, הסלאבים האִילְמֶנִים, הדוּלֶבִּים (שבהמשך נודעו כווֹהליניאנים ובּוּזַ'אנִים), הקרואטים הלבנים, הסֶבֶריאנים, האוליצ'ים והטיברצים.
הגירה.
אין קונצנזוס בקרב החוקרים ביחס לזהות מולדתם הקדומה של הסלאבים. סביר לשער כי באלף הראשון לספירה, באו המתיישבים הסלאבים במגע עם קבוצות אתניות אחרות שנדדו בערבות מזרח אירופה במהלך נדידת העמים. בין המאה ה-1 והמאה ה-9 לספירה, עברו עמים רבים בערבה הפונטו-כספית בנדידתם מערבה: הסרמטים, הגותים, הבולגרים הסלאביים, ההונים, האלאנים, הבולגרים הטורקיים והמדיארים. על אף שכמה מהם יכלו לשעבד את הסלאבים שנמצאו באזור, הרי שבפועל שבטים זרים אלו כמעט שלא הותירו עקבות בארצות הסלאבים. בראשית ימי הביניים התפשטו העמים הסלאבים, ופיתחו התמחות בחקלאות, בדבוראות, בציד, בדיג, ברעיית צאן ובהנחת מלכודות. עד למאה ה-8, הפכו הסלאבים לקבוצה האתנית הדומיננטית בערבות מזרח אירופה.
בראשית המאה ה-6 כבר התפצלו הסלאבים מבחינה לשונית לסלאבים דרומיים (דוברי שפות סלאביות דרומיות), לסלאבים מערביים (דוברי שפות סלאביות מערביות) ולסלאבים מזרחיים (דוברי שפות סלאביות מזרחיות). הסלאבים המזרחיים שטפו את אירופה בשני גלים: קבוצה אחת של שבטים התיישבה לאורך נהר דנייפר, באזור אוקראינה של היום; לאחר מכן הם התפשטו צפונה לצפון עמק הוולגה, מזרחית למוסקבה של ימינו ומערבית לאגני הנהרות דניסטר והבוג הדרומי, באזור מולדובה ודרום אוקראינה של היום. קבוצה נוספת של סלאבים מזרחיים נדדה מפומרניה לכיוון צפון-מזרח, שם פגשו בוורנגים של קגנאט רוס, וייסדו מרכז אזורי חשוב בנובגורוד. אותה האוכלוסייה הסלאבית התיישבה גם באזור מחוז טבר של ימינו וכן באזור בלוזרסק (Белозе́рск). לכשהגיעו לארצות המֶרְיַה, ליד רוסטוב, הם חברו לקבוצה שהתיישבה קודם לכן בדנייפר.
התקופה הטרום-קייבית.
במאות ה-8 וה-9, נאלצו השבטים הסלאבים המזרחיים להעלות מיסים לכוזרים, עם ממוצא טורקי שקיבל עליו את היהדות בסביבות ראשית המאה ה-9, ושישב באזורי דרום הוולגה והקווקז. בערך באותה העת, נשלטו הסלאבים האילמנים והקריביצ'ים על ידי הוורנגים של קגנאט רוס, אשר שלטו בנתיבי המסחר שבין הים הבלטי והאימפריה הביזנטית.