עיקר מחקריו של ארלנמייר עוסקים בכימיה תאורטית, בתחום זה שיער את הנוסחה הכימית של נפתלן ואף ניסח את "כלל ארלנמייר": כוהליים שבהם הקבוצה ההידרוקסילית צמודה ישירות לאטום פחמן בעל קשר כפול הופכת לאלדהיד או קטון.
רוב המחקרים היישומיים של ארלנמייר התמקדו בתרכובות אליפטיות. בשנת 1859 הוא סינתז חומצה אמינוהקסואית והמשיך לחקור את השפעת אלבומין בהידרוליזה. הוא פיתח שיטות לקביעת הכמות היחסית של לאוצין וטירוזין הנוצרים בעת התפרקות מספר חומרים בקבוצה זו, והיה הראשון להבין, בשנת 1860, את התכונות של גליצרול .
מחקריו האחרים כללו הפרדת חומצה גליקולית מענבי בוסר (1864), סינתזה של נתרן אוקסלי על ידי חימום נתרן פורמי (1868), הידרוליזה של אתר לכוהל (1858), סינתזה של פניל -חומצה לקטית (1880), הכנה של חומצה פירובית על ידי זיקוק של חומצה טרטרית (1881), ויצירת קרבוסטיריל מתרכובת קינולין (1885).
בשנת 1860 ארלמייר פרסם תיאור של בקבוק חרוטי הנושא את שמו.
או.פי.סי אנרגיה
או.פי.סי אנרגיה היא חברה ציבורית העוסקת בהקמה ותפעול של תחנות כוח ומתקני ייצור חשמל בישראל. החברה כלולה במדד תל אביב 125 ונמצאת בשליטת חברת קנון הולדינגס באמצעות חברת איי.סי. פאואר.
היסטוריה.
או.פי.סי אנרגיה הוקמה בשנת 2010 בשם "איי.סי פאואר ישראל בע"מ" כחברת בת של איי.סי. פאואר (אז בבעלות החברה לישראל). בשנת 2009 חתמה החברה לישראל על עסקה לרכישת 80% ממניות חברת "או.פי.סי. רותם בע"מ" מחברת "עופר (אחזקות אנרגיה) בע"מ" (הידועה גם כ-"עופר אנרגיה"). או.פי.סי. רותם הייתה בעלת הזכויות להקמת תחנת כוח של כ-400 מגה ואט במישור רותם, לאחר שזכתה בשנת 2004 במכרז שפורסם על ידי משרד התשתיות הלאומיות ומשרד האוצר. עסקת הרכישה הושלמה ב-2 בפברואר 2010
בשנת 2010 התחילה חברת או.פי.סי. רותם בבניית תחנת כוח במחזור משולב במישור רותם בעלת כוח ייצור של כ-440 מגה ואט, ובשנת 2013 הושלמה הבנייה והתחנה החלה לייצר ולספק חשמל. עם הקמתה, הייתה תחנת כוח זו תחנת הכוח הפרטית הגדולה בישראל (החל מ-2015 היא השלישית בגדולה בישראל לאחר תחנת הכוח דליה ותחנת הכוח דוראד).
באוגוסט 2015 השלימה איי.סי. פאואר את רכישת חברת Advanced Integrated Energy - המחזיקה ברישיון להקמת תחנת כוח בסמוך למפעל של נייר חדרה בהספק של כ-120 מגה ואט, ומיועדת בין השאר לשמש את צורכי החשמל והקיטור של המפעל. לתחנת הכוח, לכשתוקם, צפויה להיות נצילות אנרגיה גבוהה, עקב שימוש בטכנולוגיית קוגנרציה.
ביולי 2017, פרסמה החברה תשקיף הנפקה לציבור, שעל פיו הונפקו לציבור ונרשמו למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב ניירות ערך של החברה.
בפברואר 2018, השלימה איי.סי. פאואר את רכישת 95% ממניותיה של חברת "צומת אנרגיה" תמורת 23 מיליון דולר. חברת "צומת אנרגיה" היא בעלת זיכיון להקמת תחנת כוח סמוך לצומת פלוגות, שתפעל בטכנולוגיה של מחזור פתוח ותוקם בהשקעה מוערכת של 1.3 מיליארד שקל. התחנה תגבה את רשת החשמל הארצית בשיא הביקוש, ותאזן את התנודתיות בייצור החשמל בתחנות כוח הפועלות באנרגיות מתחדשות. "צומת אנרגיה" תקבל תשלום עבור זמינות, שאמור להניב לה תשואה של 12% על ההשקעה, וכן תשלומים עבור מכירת חשמל, שיכסו את עלות רכישת הגז.
בעלי עניין.
נכון ליולי 2018, מחזיקה חברת קנון הולדינגס באמצעות חברת איי.סי. פאואר 75% ממניות החברה, שאר המניות מוחזקות על ידי משקיעים מוסדיים והציבור.
אמיל ארלנמאייר
Go Daddy
המרכז לחדשנות בלמידה TAU Online
הלן דה פורטאלה
הלן דה פורטאלה (Hélène de Pourtalès; 28 באפריל 1868, ניו יורק, ארצות הברית - 2 בנובמבר 1945, ז'נבה, שווייץ) נולדה בשם הלן בארבי (Helen Barbey) הייתה שייטת אמריקאית-שווייצרית. האישה הראשונה שהשתתפה במשחקים האולימפיים המודרניים, והראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית (פריז 1900).
ביוגרפיה.
דה פורטאלה נולדה בניו יורק בשם הלן בארבי למרי לורילרד בארבי ולבנקאי הנרי בארבי (Henry Barbey). סבה, פייר לורילרד השלישי , היה הבעלים של חברת טבק משגשגת בשם 'Lorillard Tobacco Company' . בשנת 1891, נישאה בקתדרלה האמריקאית בפריז להרמן דה פורטאלה , קפטן במשמר הקיסרי של הצבא הפרוסי. לזוג היו שלושה ילדים. להלן הייתה אזרחות אמריקאית ושווייצרית, ולבעלה אזרחות שווייצרית וגרמנית.
שיט.
במאי 1900 השתתפה דה פורטאלה באולימפיאדת פריז בתחרות השייט בנהר סן בשלושה מקצים, על מפרשית בשם לרינה (Lerina), בקטגוריית משקל מפרשית עד שני טון, עם צוות שכלל את בעלה הרמן דה פורטאלה ואת אחיינה, ברנרד דה פורטאלה . בכך הייתה דה פורטלאה לאישה הראשונה שהתחרתה במשחקים האולימפיים. במקצה הראשון, שנערך ב-22 במאי 1900, הגיעה דה פורטאלה למקום הראשון ביחד עם צוותה, ובכך הפכה לאישה הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית (לאחר חודשיים, הטניסאית הבריטית שארלוט קופר, הפכה לאישה הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית במסגרת תחרות אישית). שלושה ימים לאחר מכן, במקצה השני, זכתה עם צוותה בתחרות השייט במדליית כסף. את המקצה השלישי היא לא סיימה.
פארידה שהיד
פארידה שהיד (באורדו: فریدہ شہید) היא סוציולוגית פקיסטנית, פמיניסטית ופעילת זכויות אדם. ב-2012, היא מונתה כמדווחת מיוחדת מטעם האו"ם בתחום של זכויות תרבות. היא עומדת בראש מרכז משאבי נשים שירקאט גאה בפקיסטן, והיא מוכרת בשל עבודתה הנרחבת בניתוח מגדר ומעמד, בפקיסטן וברחבי העולם.
קריירה.
לשהיד יש מעל 25 שנים של ניסיון פעיל במחקר ואקטיביזם, כשהיא מפעילה עדשה מגדרית ומעמדית בטיפול בנושאים כמו פיתוח כפרי, עבודה, תרבות, דת והמדינה. היא מתמקדת בקידום והגנה על זכויות תרבות באמצעות מדיניות ופרויקטים עבור קהילות מדוכאות, כולל נשים, עניים, ומיעוטים דתיים ואתניים. שהיד היא גם מומחית במשא ומתן בינלאומי, אזורי וארצי, כולל במסגרת האו"ם ובפקיסטן.
שהיד היא חברה מייסדת של רשת זכויות הנשים של פקיסטן פורום פעולת נשים (WAF), ארגון שהוקם על ידי מספר פמיניסטיות פקיסטניות, ביניהן נג'מה סדיק והינה ג'ילאני, וחברה ברשת הנשים הבינלאומית WLUML (נשים החיות תחת חוק אסלאמי).
פרסים והכרה.
ב-12 בנובמבר 2014 זכתה שהיד בפרס הבינלאומי UCLG – מקסיקו סיטי תרבות 21, עבור עבודתה בתחום מגדר, תרבות, דת והמדינה. היא זכתה קודם לכן במספר פרסים נוספים, כולל פרס מטעם ראש ממשלת פקיסטן על הספר שכתבה במשותף, "Two Steps Forward, One Step Back?" (שני צעדים קדימה, צעד אחד אחורה?).
פרסומים נבחרים.
בשנת 2010, שהיד כתבה את המאמר " Contested Identities: Gendered Politics, Gendered Religion in Pakistan "(זהויות במחלוקת: פוליטיקה ממוגדרת, דת ממוגדרת בפקיסטן) עבור המהדורה המיוחדת של Third World Quarterly.
בשנת 1998, שהיד ערכה יחד עם סוהייל אכבר ורייך, קסנדרה בלצ'ין, ועיישה גזדר את הספר "Shaping Women's Lives: Laws, Practices and Strategies in Pakistan" (עיצוב חיי נשים: חוקים, מנהגים ואסטרטגיות בפקיסטן). הוא פורסם על ידי שירקאט גאה.
ב-1987, היא כתבה את הספר "Women of Pakistan: Two Steps Forward, One Step Back? " עם חוואר מומטאז. הספר מתעד את התנועות של נשים מוסלמיות בדרום אסיה מתחילת המאה ה-20 עד שנות ה-1980.
בשנת 2004, בשיתוף עם עיישה ל. פ. שהיד, היא כתבה את הספר "Great Ancestors: Women Asserting Rights in Muslim Contexts" (אמהות גדולות: נשים שעומדות על זכויותיהן בהקשרים מוסלמים). הספר התחיל ככלי הדרכה עבור נשים פעילות זכויות אדם, יחד עם ספר מלווה שסיפק מידע היסטורי וביוגרפי. שני הכרכים יצאו לאור על ידי שירקאט גאה, ופורסמו מאוחר יותר ככרך אחד על ידי אוניברסיטת אוקספורד.
לוקמיה מיאלומונוציטית של הילדות
לוקמיה מיאלומונוציטית של הילדות (אנגלית: Juvenile myelomonocytic leukemia, מוכרת בקיצור JMML) היא סוג נדיר של מחלה המטולוגית המתרחשת בקרב ילדים צעירים. במחלה זו, תאים רבים מדי של מיאלוציטים ומונוציטים נוצרים מתאי דם לא בוגרים הנקראים בלאסטים. תאים אלו משתלטים על מח העצם ואיברים אחרים וגורמים לסימפטומים של JMML. הגיל הממוצע של המאובחנים במחלה זו הוא שנתיים.
אף שהמילה "לוקמיה" נמצאת בשם המחלה, ארגון הבריאות העולמי אינו מגדיר מחלה זו כלוקמיה. היא נכללת בקבוצת מחלות הנקראת הפרעות מיאלופרוליפרטיביות ומיאלודיספלסטיות.
סימפטומים.
הסימפטומים הנפוצים הם חיוורון, חום, זיהומים חוזרים, דימומים, עליה לא מספקת במשקל, פריחה מקולופפולרית, לימפאדנופתיה (הגדלה של קשרי לימפה, הפטומגליה מתונה (כבד מוגדל), ספלנומגליה (טחול מוגדל), אנמיה ותרומבוציטופניה.
גנטיקה.
בכ-90% מהחולים נמצאים שינויים גנטיים בתאי הלוקמיה. ביניהם:
טיפול.
הטיפול היחיד כיום למחלה זו היא השתלת מח עצם, עם שיעור הצלחה של 50%. הסיכוי לחזרת המחלה לאחר השתלה הוא גבוה. בדרך כלל חולה המאובחן במחלה יעבור השתלת מח עצם כמה שיותר מהר. גיל צעיר בהשתלה קשור לתוצאות טובות יותר.
מנדי זלצמן
מענדל (מנדי) זלצמן (נולד ב-15 בנובמבר 1952) הוא מנכ"ל חברת נמל חיפה משנת 2009. התמודד לראשות העיר חיפה בבחירות המוניציפליות של שנת 2018. בעבר כיהן כשנתיים כסגן ראש עיריית אילת (1983 - 1985) ועבד כמנכ"ל נמל אילת (1987 - 1992).
ביוגרפיה.
זלצמן נולד וגר בחיפה, כבן בכור ליהודה, יליד אוקראינה, ולדבורה, ילידת רומניה, אח לדובי וליעקב-איתן. הוא מתגורר בחיפה בשכונת רמת התשבי.
שירות צבאי ולימודים.