מראשית צמיחתו, הוטחה ברעיון הלאומיות ביקורת, בעיקר מצד תנועות חברתיות שטענו לבכורה של עקרונות מארגנים אוניברסליים אחרים. ראשיתה של הביקורת הייתה מהכיוון הסוציאליסטי. הסוציאליסטים טענו כי הלאום הוא קבוצה חברתית מגבילה, ועל האדם להכיר בכך כי החשיבות העליונה בארגון החיים החברתיים היא של המעמד. הוגים מרקסיסטיים אף טענו כי הלאומיות היא בגדר תודעה כוזבת, המשרתת את בעלי ההון על-מנת לאפשר את שליטתם בפועלים, ולמנוע אחדות כלל עולמית, פורצת גבולות, של הפרולטריון. נגד ביקורת זו ניתן לטעון שרק בעלות משותפת על אמצעי הייצור של קבוצה מגובשת, החולקת בנוסף לכך מרקם חיים משותף, תוכל להבטיח שוויון והיעדר ניכור בין חבריה. לפיכך לאומים שונים החיים זה לצד זה באחווה ושיתוף הדדי, ולא פירוקן של מסגרות השתייכות קטנות לטובת שלטון ריכוזי שעלול להיות מנוכר לעובדים, עשוי להיות הגשמה ריאליסטית יותר של החזון הסוציאליסטי.
ביקורת נוספת על רעיון הלאומיות הגיעה מכיוונים פוסט מודרניים. לפי גישות אלו, עצם הטענה כי הלאום הוא בהכרח העקרון המארגן של החיים החברתיים היא הנחה מהותנית, המניחה את קיומו של הלאום כישות חברתית בעלת קיום אובייקטיבי, שאינו תלוי בנסיבות חברתיות, בעוד שמבקרים אלו טוענים כי הלאום הוא ישות שנוצרה בדרכים של הבניה חברתית ואין לה קיום מעבר לקיום ההיסטורי והזמני.
קישורים חיצוניים.
קישורים בתשלום וקישורים לא פעילים:
אי-שיוויון המשולש
דגל קרואטיה
דגל קרואטיה (בקרואטית: Zastava Hrvatske) או הטריקולור (בקרואטית: Trobojnica) הוא אחד מסמליה של מדינת קרואטיה. הדגל מורכב משלושה פסים אופקיים בגודל שווה בצבעים אדום, לבן וכחול. באמצעו מופיע סמל קרואטיה.
היסטוריה.
הדגל משלב את הצבעים של דגלי ממלכת קרואטיה (אדום ולבן), ממלכת סלאבוניה (כחול לבן) וחלק מממלכת דלמטיה (כחול וצהוב). שלוש הממלכות הן המדינות המכוננות ההיסטוריות של הממלכה הקרואטית.
הטריקולור המורכב מהצבעים אדום, לבן וכחול היה חלק מדגלה של קרואטיה מאז 1848, וצבעי הלאומיות הכלל-סלאבית בדגל מקושרות ללאומיות הרומנטית. בעוד שהבאנבוניה של קרואטיה הייתה קיימת בתוך ממלכת יוגוסלביה היה לה דגל דומה, אך ללא הכתר המודרני מעל המגן המשובץ. במהלך התקופה בה הייתה המדינה העצמאית של קרואטיה, הדגל היה דומה לדגל קרואטיה היום, אך ללא הכתר מעל המגן המשובץ והאות "U" הופיעה בפינה השמאלית העליונה של הדגל. כמו כן, המשבצת הראשונה בסמל המגן המשובץ של דגל קרואטיה הייתה לבנה. בעוד שקרואטיה הייתה חלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, הטריקולור שלה היה זהה, אבל הוא הכיל כוכב אדום עם קו מיתאר צהוב במקום סמל המגן המשובץ. הכוכב הוחלף על ידי המגן במאי 1990, זמן קצר לאחר הבחירות הרב-מפלגתיות הראשונות. הדגל הנוכחי וסמל המגן המשובץ אומצו רשמית ב-21 בדצמבר 1990, כעשרה חודשים לפני הכרזת העצמאות מיוגוסלביה ויום לפני חוקת קרואטיה ב-22 בדצמבר 1990.
הסמל.
הסמל במרכז הדגל, סמלה הרשמי של קרואטיה, מורכב ממגן משובץ באדום ולבן, שמעליו מוצב כתר חמשת המחוזות העתיקים של קרואטיה: קרואטיה, דוברובניק, דלמטיה, איסטריה, וסלאבוניה.
צבעים.
הצבעים הבאים מופיעים על גבי דגל קרואטיה:
היסטוריה של ספרטה העתיקה
יהודי אתיופיה
יהדות אתיופיה
יהדות אתיופיה היא שמן של כלל הקהילות היהודיות הפעילות בשטח אתיופיה של היום. היסטורית, שם זה הוא אחד מכינוייה המקובלים של ביתא ישראל. בשטח הפדרציה האתיופית התקיימו ומתקיימות מספר קהילות יהודיות; החשובה והגדולה שבהן היא "בית ישראל", או בשמה הנוסף: "יהדות חבש".
בסוף שנת 2019 מנתה אוכלוסיית יוצאי אתיופיה בישראל כ-155 אלף נפש (מהם כ-68 אלף צברים שאביהם יליד אתיופיה), המהווים כ-1.7% מאוכלוסיית ישראל.
קהילות.
ביתא ישראל.
בֵּיתֶא ישראל הן הקהילות היהודיות במדינות האתיופיות אמהרה ותיגראי. קהילות אלה חיו במנותק מתפוצות עם ישראל האחרות, ובשל כך מקצת ממנהגיהן שונים מאלה של היהדות כיום. מרבית יהודי הקהילה עלו לארץ ישראל במרוצת המאה ה-20, ורבבות נספו במהלך ניסיונות העלייה.
החל משנת 1912 הכיר הראי"ה קוק ביהדותם של הפלשים, וקרא במספר מנשרים לסייע להם ולהציל אותם.
ב-1973 יצא קול קורא של הרב עובדיה יוסף, שהכריז בעקבות הרדב"ז, הרב יעקב קשטרו, הרב עזריאל הילדסהיימר, הראי"ה קוק, והרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, על יהודי אתיופיה כעל "צאצאי שבטי ישראל שהדרימו לכוש משבט דן" וקרא "להצילם מטמיעה והתבוללות, להחיש עלייתם ארצה, ולשתפם בבניין ארצנו הקדושה".
פסק הלכה זה הסדיר את מעמדם ההלכתי, והיה הזרז לכך שממשלות ישראל החליטו להעלותם ארצה.
בשני מבצעים סודיים הועלו יהודי אתיופיה לישראל. בראשון, "מבצע משה", שהגיע לשיאו בשנים 1983 - 1985, עלו קרוב ל-20,000 יהודים. ובשני, "מבצע שלמה" בסוף מאי 1991, עלו עוד 14,087 יהודים מאתיופיה לישראל. 4,000 נוספים, שלא הספיקו להגיע למחנה ההמתנה באדיס אבבה, הועלו בחדשים שלאחר מכן.
בסוף שנת 2019 מנתה אוכלוסיית יוצאי אתיופיה בישראל כ-155 אלף נפש (מהם כ-68 אלף צברים שאביהם יליד אתיופיה).
מנהיגים משמעותיים.
אחד מהמנהיגים המשמעותיים שעלו לארץ הוא ממו אברה או בשמו העברי עזרא אברה. עזרא אברה היה סוכן מוסד שהתאמץ להעלות את כל יהודי אתיופיה מאתיופיה לסודאן ומסודאן לישראל, לשם כך הוא עשה יותר מארבעים וחמש פעמים את הדרך מאתיופיה לסודאן הלוך ושוב על מנת להעלות ארצה כמה שיותר יהודים. עזרא העלה את משפחתו לישראל כדי להמשיך את עבודתו כסוכן מוסד. במהלך הדרך תפסה המשטרה הסודנית את עזרא ועצרה אותו. לאחר שנתיים באיומים על חייו בשנה השלישית הצליח לשכנע אותם שהוא נוצרי ובבית הכלא החליטו לתת לו תעודת זהות שבעזרתה יוכל להסתובב רק בסודאן אך לאחר זמן נוסף חזר לעבוד כסוכן מוסד. משפחתו בישראל האמינה שעזרא נפטר אך המשיך בעבודתו כרגיל. כיום חי בנתניה עם אשתו וחמשת ילדיו. עד היום זכור עזרא אברה כמשפיע חברתית באותה התקופה וראוי להערכה מצידם של בני העדה האתיופית.
קהילות נוספות.
בשנת 2020 דווח על איתור קהילות בהיקף של 271,000 איש הטוענות להשתייכות לקהילת יהודי אתיופיה.
פלאשמורה.
פלאשמורה הוא כינוי שנוצר באתיופיה לפני כ-300 שנה. המילה פלאשמורה מורכבת משתי מילים - "פלאש" ו-"מורה" (פלאשה מורה - עוף דורס האוכל מכל הבא ליד) כשם שהפלאשמורה התנצרו.
כינוי זה נחשב לכינוי גנאי, ומרבית בני ביתא-ישראל נוהגים לא לכנותם בכינוי זה באופן פומבי. אולם, בישראל כינוי זה נהגה אחרת - פלאשמורה. פלאשמורה הם צאצאיהם של ביתא ישראל אשר חדלו מלקיים מצוות או המירו את דתם לנצרות החל מהמחצית השנייה של המאה ה-19, אם מרצון ואם מאונס.
הכינוי דבק בהם משום שמצד אחד ביתא ישראל ראו בהם כ"אמרה" (שמם של הנוצרים המקומיים) ומצד שני ה"אמרה" הנוצרים ראו אותם כפלאשים (פולשים או זרים - כינוי גנאי שהמקומיים נתנו לביתא ישראל).
אלו מהפלאשמורה אשר עונים על החלטה 2948 של ממשלת ישראל משנת 2003 עולים לישראל, במסגרת חוק הכניסה לישראל, ועוברים גיור מלא.
במהלך מבצע צור ישראל שנערך בין דצמבר 2020 למרץ 2021, הועלו לישראל 2,000 מבני הפלשמורה.
ביתא אברהם.
ביתא אברהם הוא שמה של קהילת צאצאי יהודים מביתא ישראל שהתנצרו, אשר חיה באזור שאווה שבאתיופיה. קהילה זו מרוכזת בעיקר באזור שאווה הצפונית שבמדינת אמהרה ואימצה את השם "ביתא אברהם".
קהילות שנוצרו בעת החדשה.
קהילות נוספות נוצרו כאשר יהודים תימנים היגרו בעת החדשה לצפון אתיופיה והתיישבו הן באריתריאה והן בשטחי קהילות ביתא ישראל שבהם הם התערבבו עם היהודים החבשים המקומיים. קהילות אשכנזיות היגרו מאירופה בייחוד בשנות ה-30 של המאה ה-20 והתיישבו בעיקר בבירה אדיס אבבה. כיום הריכוזים הגדולים של כלל היהודים הם באדיס אבבה ובבירה הקיסרית לשעבר גונדר וסביבתה.
ברנרד לו מונטגומרי
פילדמרשל ברנרד לוֹ מונטגומרי, ויקונט מונטגומרי הראשון מאל-עלמיין (באנגלית: Bernard Law Montgomery; 17 בנובמבר 1887 – 24 במרץ 1976), הנקרא גם מונטי, היה פילדמרשל בריטי שהתפרסם בזכות פיקודו במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
בצעירותו.
מונטגומרי נולד בלונדון בשנת 1887 ולמד במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט, אותה סיים בשנת 1908 במקום ה-24 מתוך 25 צוערים במחזורו. עם סיום לימודיו בסנדהרסט הוסמך כקצין בדרגת לוטננט ושובץ בגדוד החי"ר ה-1 ברגימנט ווריקשייר המלכותי, שם שימש כמפקד מחלקת חי"ר. טרם מלחמת העולם הראשונה שירת מונטגומרי בהודו, מכיוון שבא ממשפחה ענייה והחיים שם היו זולים יחסית.
מלחמת העולם הראשונה.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה נשלח מונטגומרי לחזית בצרפת כמפקד מחלקה בחטיבה 10, שהשתייכה לדיוויזיה ה-4. מונטגומרי השתתף בקרבות מונס ולה קאטו, ובאוקטובר 1914 נורה ונפצע קשה בחזהו ובברכו ואושפז בבריטניה. על גבורתו בקרב עוטר בעיטור אות השירות המצוין. בשנת 1916 הוא שב לחזית המערבית כראש מטה חטיבה, ובשנת 1918 שימש כקצין אג"ם בדיוויזיית לונדון ה-47.
בין המלחמות.