המשלחת הראשונה של טונגה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שני ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט. המשלחת לא הגיעה להישגים וסיימה במקומות האחרונים בענפי הטאקוונדו והרמת משקולות. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג הייתה המשלחת הגדולה ביותר ששלחה טונגה עד כה. המשלחת מנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפים. גם משלחת זו לא הגיעה להישגים וסיימה במקומות האחרונים בענפי ההרמת משקולות, הקשתות והשחייה.
מיקרונזיה במשחקים האולימפיים לנוער
מיקרונזיה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער מיקרונזי לא זכה במדליה אולימפית לנוער והשתתפותה במשחקים היא בעיקר סמלית.
השתתפות במשחקים.
משחקי הקיץ.
המשלחת הראשונה של מיקרונזיה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שלושה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט. המשלחת לא הגיעה להישגים וסיימה במקומות האחרונים בענפי האתלטיקה והשחייה. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג הייתה המשלחת הגדולה ביותר ששלחה מיקרונזיה עד כה. המשלחת מנתה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפים. גם משלחת זו לא הגיעה להישגים וסיימה במקומות האחרונים בענפי האתלטיקה, ההרמת משקולות והשחייה.
מעבר לכוכבים (סרט, 2017)
מעבר לכוכבים או הליכה בחלל (ברוסית: Время первых; בתרגום מילולי: עידן החלוצים) הוא סרט קולנוע רוסי שיצא לאקרנים בשנת 2017. הסרט מבוסס על סיפורו של אלכסיי ליאונוב, האיש הראשון בעולם שביצע הליכת חלל. בסרט מככבים יבגני מירונוב בתפקיד ליאונוב וקונסטנטין חבנסקי בתפקיד שותפו לטיסה, הקוסמונאוט פאבל בלייב.
הסרט לא זכה להצלחה מסחרית משמעותית ובסוף השבוע הראשון להקרנתו הכניס 12 מיליון רובל רוסי בלבד לעומת תקציב של 400 מיליון רובל רוסי, אם כי הסרט כיסה את תקציבו ובסך הכל הכניס סכום של 557.74 מיליון רובלים.
עלילה.
ב-18 במרץ 1965 ביצע אלכסיי ליאונוב את "הליכת החלל" הראשונה בהיסטוריה, כאשר יצא אל מחוץ לחללית ווסחוד 2 לטיול שנמשך 12 דקות ו-9 שניות. בתום ההליכה, נתקל ליאונוב בקושי להיכנס חזרה לחללית, משום שלחץ האוויר בחליפת החלל שלבש ניפח אותה עד כדי כך שהיא לא התאימה לפתח הקפסולה. בסופו של דבר, הצליח ליאונוב להידחק חזרה בקושי רב, לאחר ששיחרר מהאוויר שבחליפה לחלל. בעקבות התקלה, התארכה המשימה, שהייתה מתוכננת להימשך 12 דקות, לכמעט 24 דקות.
בחזרתם לאטמוספירה ארעה תקלה נוספת, במערכת ההנחיה האוטומטית, שחייבה את הטייס פאבל בלייב לנווט את החללית באופן ידני. כתוצאה מכך, נחתו הקוסמונאוטים כאלף ק"מ מהיעד המתוכנן ונאלצו לבלות יומיים בקור המקפיא של הרי אורל. למעשה, הם שהו בהרים זמן ארוך יותר מאשר בחלל.
הפקה.
בשנת 2015 הסרט קיבל את תמיכת קרן הקולנוע ותחילה אולפני Bazelevs, האחראים להפקת הסרט, ליהקו את סרגיי בודרוב לביים את הסרט והסרט תוכנן לצאת בסתיו 2016, לפני שמונה יורי ביקוב לביים את הסרט. הצילומים החלו ב-1 ביולי 2016 ונמשכו עד ספטמבר 2016. במהלך הצילומים הוחלף במאי הסרט ובמקום יורי ביקוב מונה דמיטרי קיסליוב.
פרננדו סן אמטריו
פרננדו סן אמטריו לארה (בספרדית: Fernando San Emeterio Lara; נולד ב-1 בינואר 1984 בסנטנדר, קנטבריה, ספרד) הוא כדורסלן עבר ספרדי ששיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
עונת השיא בקריירה של סן אמטריו הייתה במדי קאחה לבוראל ויטוריה, בעונת , שבה זכה במדי ויטוריה בתואר ה-MVP של הליגה הספרדית, ונכלל בחמישיות הכלל-עונתיות של הליגה ושל היורוליג. על אף הישגיו האישיים של סן אמטריו באותה עונה, ויטוריה הגיעה רק עד שלב חצי הגמר בליגה ועד שלב רבע הגמר בפלייאוף היורוליג.
קריירת משחק.
קריירת מועדונים.
סן אמטריו החל לשחק באופן מקצועני בקבוצת ויאדוליד, ששיחקה בליגת העל הספרדית, בעודו בן 17. סן אמטריו שיחק בקבוצה במשך 5 עונות, שבהן הפך אט אט לשחקן מוביל בקבוצה. בשנת הצטרף סן אמטריו לקבוצת ז'ירונה מהליגה הבכירה, שם שיתף פעולה עם ויקטור סאדה, וזכה עם הקבוצה בעונתו הראשונה בגביע היורוצ'לנג'. בעונה הבאה השתתף עם ז'ירונה בגביע יול"ב, שבו הפסידה בגמר לקבוצת חובנטוד בדאלונה, שבה הצטיין רודי פרננדס. אחרי שתי עונות אלו, בהן הגיע עם הקבוצה פעמיים ברציפות לשלב רבע הגמר בפלייאוף הליגה ובגביע המלך, עזב את ז'ירונה ועבר לטאו ויטוריה.
בעונתו הראשונה בקבוצה סיים איתה במקום הראשון בעונה הסדירה בליגה, והגיע איתה עד לגמר, שבו הפסידה לברצלונה. הקבוצה זכתה בעונה זו בגביע ובסופרקופה והגיעה לשלב ההצלבה ביורוליג. בעונה הבאה זכה סן אמטריו עם ויטוריה באליפות עם ממוצעים של 10.9 נקודות, 4 ריבאונדים ו-3.2 אסיסטים, כאשר בפלייאוף ממוצעיו היו 10 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים. במדי ויטוריה חווה סן אמטריו את התקופה הטובה בקריירה שלו, כאשר עונת הייתה עבורו עונת שיא: הוא זכה בתואר ה-MVP של הליגה ונבחר לחמישיות העונה של הליגה ושל היורוליג. בעונה זו העמיד ביורוליג מדד יעילות של 19.1 למשחק ב-33.4 דקות בממוצע.
בעונה שלאחר מכן הגיעה קבוצתו לחצי גמר הפלייאוף בליגה ובגביע, ובשלוש העונות שאחריהן הגיעה רק עד סדרת רבע הגמר בליגה. ביורוליג הישג השיא של הקבוצה בארבע השנים הללו היה הגעה לשלב ההצלבה, בעונת . אחרי עונת עזב סן אמטריו את ויטוריה, אחרי ששימש בה כקפטן במשך מספר עונות. מאז עונת משחק סן אמטריו בולנסיה. בעונתו הראשונה בקבוצה הגיע איתה לחצי גמר הפלייאוף בליגה. בעונת נבחר לחמישייה השנייה של העונה ביורוקאפ, אחרי שהוביל את קבוצתו לגמר המפעל בו הפסידה למאלגה, כאשר היא מנצחת את הפועל ירושלים בסדרת חצי הגמר בתוצאה 2:1.
ב-1 ביולי 2021 הודיע סאן אמטריו על פרישתו ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית.
סן אמטריו זכה עם הנבחרת הצעירה של ספרד במדליית ארד במשחקי הים התיכון , שנערכו על אדמת מולדתו. הוא היה חבר בנבחרת ספרד הבוגרת בין 2010 ל-2015, ושיחק במדיה בשישה טורנירים גדולים: אליפות העולם בכדורסל 2010, יורובאסקט 2011, טורניר הכדורסל של אולימפיאדת לונדון 2012, יורובאסקט 2013, יורובאסקט 2015 ויורובאסקט 2017. בטורנירים אלו הוא זכה בשתי מדליות ארד (יורובאסקט 2013 ו-2017), מדליית כסף (אולימפיאדת 2012) ובשתי מדליות זהב (יורובאסקט 2011 ו-2015).
בסך הכל שיחק סן אמטריו במדי נבחרתו 42 פעמים בטורנירים גדולים והעמיד ממוצעים של 3.4 נקודות, 1.2 אסיסטים ו-1.9 ריבאונדים ב-14.2 דקות (נכון ל-2016).
ויקטור טיחונוב
ויקטור וסילייביץ' טיחונוב (ברוסית: Виктор Васильевич Тихонов; 4 ביוני 1930 - 24 בנובמבר 2014) היה שחקן ומאמן הוקי קרח סובייטי/רוסי, הנחשב למאמן המצליח בהוקי קרח הבינלאומי ואחד המאמנים הגדולים בהיסטוריה של הענף.
לאחר שזכה כשחקן ב-4 אליפויות רצופות של ברית המועצות, החל את קריירת האימון שלו ב-1964. ב-1977 התמנה במקביל למאמן צסק"א מוסקבה ונבחרת ברית המועצות. את צסק"א הוביל ל-12 אליפויות ברית המועצות ברצף, ואת הנבחרת הוביל לשתי מדליות זהב אולימפיות, ל-8 זכיות באליפות העולם ולזכייה בגביע קנדה.
לאחר פירוק ברית המועצות אימן את נבחרת חבר המדינות והוביל אותה למדליית זהב אולימפית, ואחרי פירוק חבר במדינות אימן את נבחרת רוסיה והוביל אותה לזכייה אליפות העולם.
קריירה כשחקן.
טיחונוב שיחק בעמדת המגן, וכשחקן בוגר בחל לשחק ב-1949 בקבוצת וו"ס מוסקבה - הקבוצה הייצוגית של חיל האוויר הסובייטי. במדי וו"ס זכה 3 פעמים ברציפות באליפות ברית המועצות (1951 - 1953) ובגביע ברית המועצות ב-1952, בטרם עבר לקבוצת דינמו מוסקבה וזכה איתה באליפות נוספת, ב-1954, שעבורו הייתה אליפות רביעית ברציפות באופן אישי. בסך הכל שיחק בליגה העליונה של ברית המועצות 296 משחקים, וכבש מעמדת המגן 35 שערים.
ב-1963 פרש ממשחק.
תחילת קריירת האימון.
ב-1964 התמנה טיחונוב לעוזר המאמן במועדון בו שיחק, דינמו מוסקבה. ב-1968 קיבל תפקיד ראשון של מאמן ראשי, בקבוצת דינמו ריגה, אותה אימן עד 1977 תוך שהוא מוביל אותה מהליגה השנייה אל צמרת הליגה הראשונה.
שנות השיא.
ב-1977 התמנה טיחונוב במקביל למאמן מועדון הפאר הגדול ביותר בברית המועצות, צסק"א מוסקבה, ולמאמן נבחרת ברית המועצות בהוקי קרח, שהיוותה כוח מרכזי בהוקי קרח הבינלאומי. הוא הנהיג בקבוצה ובנבחרת משטר אימונים נוקשה, לפיו שהו השחקנים ביחד במחנות אימונים למשך תקופות ארוכות בכל שנה. כיוון שצסק"א הייתה הקבוצה הטובה ביותר בברית המועצות ותרמה את מרבית השחקנים לנבחרת, בילה טיחונוב עם חלק גדול מחניכיו באימונים כמעט לאורך השנה כולה.
טיחונוב חיזק את שליטתה של צסק"א בהוקי קרח הסובייטי, ובמהלך שנותיו כמאמן צסק"א זכה איתה 12 פעמים ברציפות באליפות ברית המועצות בין 1978 ל-1989. הוא המשיך לאמן את צסק"א עד שפרש מאימון ב-1996, אך לא זכה להצלחות לאחר פירוק ברית המועצות.
גם עם נבחרת ברית המועצות זכה להצלחה מיידית, כאשר זכה עם הנבחרת פעמיים ברציפות באליפות העולם ב-1978 ו-1979 לאחר שנתיים בהן נושלה ברית המועצות מהתואר. עם זאת, באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) ספגו טיחונוב והנבחרת כישלון צורב, כאשר נוצחו בידי נבחרת ארצות הברית במשחק ה"נס על הקרח" ונאלצו להסתפק במדליית הכסף. במהלך המשחק החליף טיחונוב את שוער הנבחרת ואחד מכוכביה, ולדיסלב טרטיאק, במהלך מעורר מחלוקת שעורר עליו את חמתו של טרטיאק וביקורת ענפה מכל עבר. שנים לאחר מכן הודה טיחונוב שהמהלך היה טעות גדולה.