בזמן החיזור הזכר מנקה את גופו ומשמיע קולות שריקה. אחרי החיזור הזכר והנקבה בונים את קינם על עצים זקנים יחסית, בני מאה פחות או יותר. לעיתים יש קרב על החור בעץ עם חיות אחרות. הקקדו בונה את קינו מעצי במבוק, אקליפטוס, ערבה ושיטה. הנקבה מטילה ביצה אחת פעם בשנתיים ודוגרת על הביצים 30 יום. הזכר מביא לה אוכל. הביצים מתחילות להיסדק אחר כך ועד הבקיעה יישארו 2-3 ימים. אחר כך בוקעים הגוזלים, שלהם הזכר מביא מזון. כשהקקדו גדל, הזכר והנקבה מביאים לו אוכל יחד. עזיבת הקן מתבצעת לאחר כ-100 ימים, תקופת השגחה ארוכה מאוד בשביל תוכים.
תוחלת חייו של קקדו זה, מגיעה לשנים רבות. ידועים קקדואים שהצליחו להגיע בשבייה לגיל 90. אין עדויות לתוחלת החיים של הקקדו בטבע.
לאנגדוק
רודריגו דה לה סרנה
רודריגו דה לה סרנה (ספרדית: Rodrigo de la Serna; נולד ב-18 באפריל 1976) הוא שחקן ארגנטינאי.
חייו.
דה לה סרנה נולד וגדל בבואנוס איירס, והחל להתעניין במשחק מגיל צעיר. ב-1995 השתתף לראשונה בסדרת טלוויזיה, "Cybersix", של רשת Telefe. בהמשך השתתף במספר סדרות טלוויזיה ארגנטינאיות נוספות, ונהנה מפופולריות בארצו לאחר השתתפותו בסדרה "Okupas" (2000). מאז 1999 גילם תפקידים שונים גם בקולנוע, ותפקידו הראשי הראשון היה בסרט "Gallito Ciego" (2001), שהקנה לו את פרס קונדור הכסף (המוענק על ידי התאחדות מבקרי הקולנוע הארגנטינאים) בקטגוריית תגלית אותה שנה.
בשנת 2004 זכה דה לה סרנה להכרה בינלאומית ולשיא הצלחתו, כשגילם את דמותו של אלברטו גרנאדו בסרט הקולנוע דרום אמריקה באופנוע, המתאר את מסעם של גרנאדו ושל צ'ה גווארה (בגילומו של גאל גארסיה ברנאל) בדרום אמריקה בראשית שנות ה-50. בעקבות השתתפותו בסרט זכה במספר פרסים, בהם פרס קונדור הכסף לשחקן הטוב ביותר, ופרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן החדש הטוב ביותר. כן היה מועמד לפרס באפט"א בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנים הבאות המשיך דה לה סרנה והשתתף בסרטים ובסדרות טלוויזיה שונות, בהן סדרת הטלוויזיה Hermanos y Detectives (2006) וסרט הטלוויזיה Revolución: El cruce de los Andes, העוסק בחציית האנדים בידי צבא האנדים, בו גילם את דמותו של מפקד הצבא, חוסה דה סן מרטין.
ביולי 2019 עלתה לאוויר העונה השנייה של הסדרה המצליחה בית הנייר בנטפליקס, בו הצטרף לחבורת השודדים בתור פאלרמו האחראי על השוד בתוך הבנק המרכזי בספרד.
בובלהד
בובת בּוֹבְּלְהֵד (באנגלית: bobblehead) היא סוג של צעצוע, שמקובל כפריט אספנות. ראש הבובה, שלעיתים קרובות גדול יחסית לממדי הגוף, מחובר אל גוף הבובה בקפיץ, כך שטפיחה קלה על ראשה גורמת לראש להתנועע, ומכאן מקור השם ("bobble" באנגלית היא תנועת ראש חדה).
בובות בובלהד נעשות בדמותן של דמויות מתחומים מגוונים. בארצות הברית הבובות מזוהות בעיקר עם ספורטאים, בייחוד שחקני בייסבול. בארץ נפוצות בובות בובלהד לרכב, לרוב בצורת בעלי חיים.
במהלך השנים יוצרו הבובות מחומרים שונים, שהחליפו האחד את רעהו משיקולים שונים. הבובות המודרניות יוצרו בראשונה מעיסות נייר, בהמשך מקרמיקה וכיום נהוג להכין אותן מפלסטיק. כמו כן, חלו לא מעט עליות וירידות בפופולריות שלהן במהלך השנים.
היסטוריה.
ככל הנראה האזכור הראשון לבובות אלו הוא בסיפור הקצר "האדרת" מאת ניקולאי גוגול מ-1842, שבו נכתב על הצוואר של הדמות הראשית כי הוא "נראה מופלג באורכו... ממש כצווארם של חתולי הגבס הקטנים, המטלטלים ראשם לעשרותיהם על ראשי הרוכלים הנוכרים שברוסיה". בהמשך יוצרו גם בגרמניה בובות בובלהד מקרמיקה בצורת חיות, בגדלים הנעים בין 15 ל-20 ס"מ.
בשנות ה-20 יוצרה בובת בובלהד בדמות כדורסלן של הניו יורק ניקס, והתגלה עניין מחודש בבובות אלו. עם זאת בשנות ה-30 העניין בבובה דעך שוב, ומתקופה זו עד שנות ה-50 יוצרו פריטים בודדים בלבד. בשנת 1960 החלה ליגת הבייסבול MLB להפיץ סדרה של בובות בובלהד שהוכנו על בסיס של עיסת נייר, כאשר לכל קבוצה בובה משלה וכאשר כל הבובות נעשו באותה דמות. במהלך סדרת הוורלד סיריס שנערכה באותה שנה נמכרו לראשונה בובות בובלהד בדמותם של שחקנים ספציפיים, שחקני הבייסבול רוברטו קלמנטה, מיקי מנטל, רוג'ר מאריס ווילי מייז. עדיין לכל הבובות היו אותם פנים, אך הן נבדלו במדי הקבוצות. מאחר שגם בובות אלו נוצרו על בסיס עיסת נייר, נותר אך קומץ של פריטים שמורים היטב מסדרת בובות אלו. בשנות ה-70 החלו לייצר בובות בובלהד מקרמיקה, במקום מעיסת נייר, ואז יוצרו גם בובות בדמות ספורטאים מתחומי ספורט אחרים וכן כאלו בדמותן של דמויות מצוירות. סט בובות של הביטלס, שיוצר באותה תקופה, נחשב לאחד מפריטי האספנות הנדירים והידועים בתחום זה. עם זאת, באמצע שנות ה-70 קרנן של בובות הבובלהד ירדה שוב, ויוצרו פריטים בודדים בלבד.
רק בשנות ה-90 חזרו הבובות להיות פופולריות. שיטות ייצור חדשות אפשרו לייצר את הבובות מפלסטיק במקום מקרמיקה, ובכך הפחיתו משמעותית את עלויות הייצור ומורכבותו. ב-9 במאי 1999 חילקה קבוצת הבייסבול סן פרנסיסקו ג'איינטס, במהלך משחק של הקבוצה, 35,000 בובות בובלהד בדמותו של וילי מייז, שהיו להיט גדול בקרב אוהדים ואספנים. בתקופה זו עלתה הפופולריות של בובות הבובלהד במהירות ושוק בובות הבובלהד התרחב. נוצרו בובות רבות, גם בדמותן של אושיות תרבות לא ידועות במיוחד. בשנות ה-2000 נוצרו סוגים חדשים של הבובה, למשל בובות מוקטנות בשם "מיני-בובלהד", שגודלן נע לרוב בין 5 ל-8 ס"מ, שהופצו בקופסאות דגני בוקר. כמו כן, מוצעים למכירה מוצרים נוספים בצורת בובת בובלהד, כמו מטהרי אוויר וקופות חיסכון, ואף בובות בובלהד בהתאמה אישית.
ממשלת מריונטות
הזהר
הרפובליקה המרכז-אפריקאית במשחקים האולימפיים
הרפובליקה המרכז-אפריקאית השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968). היא נעדרה משלוש האולימפיאדות הבאות, ומאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) היא משתתפת במשחקים ברציפות. הופעותיהן של המשלחות המרכז-אפריקאיות במשחקים היו סמליות בעיקרן, ואיש מהספורטאים שייצגו את הרפובליקה לא זכה במדליה אולימפית.
הרפובליקה המרכז-אפריקאית מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
Everybody's Fool
Everybody's Fool (בעברית: השׁוֹטֶה של כולם) הוא הסינגל הרביעי והאחרון באלבום האולפן Fallen של להקת הרוק האמריקאית אוונסנס. הסינגל יצא ב-7 ביוני 2004.
השיר נכתב על ידי חברי הלהקה איימי לי ובן מודי. בריאיון ל-MTV אמרה לי שהשיר נכתב על מפורסמים שמתפשטים ומוכרים את הגוף שלהם.
רקע.
הסינגל יצא ב-7 ביוני 2004 לאחר שבן מודי עזב את הלהקה. היו מספר שמועות שטענו שהשיר "Imaginary" של הלהקה ייצא בתור הסינגל הרביעי מכיוון שהוא אחד מהשירים הוותיקים של הלהקה, וכן בגלל שהוא היה השיר האהוב ביותר על המעריצים בליטל רוק, ארקנסו, שם גרו חברי הלהקה כשהקימו אותה. אולם לבסוף הוחלט כי השיר Everybody's Fool יהיה הסינגל הרביעי של הלהקה בעוד Imaginary ייצא בתור סינגל רדיו בספרד באוקטובר 2004.
איימי לי כתבה את השיר על כוכבי פופ כמו בריטני ספירס וכריסטינה אגילרה מהן היא קיבלה את ההשראה לכתיבת השיר. לי אמרה שאחותה קארי שהייתה אז בת 8, החלה להתלבש כמוהן וזה הכעיס אותה מכיוון שהן יוצרות תדמית שקרית. נושא כתיבת השיר לא הובן כראוי ורבים חשבו שהוא מעביר מסר נגד האמונה הנוצרית מכיוון שבעבר הכחישו חברי הלהקה שהלהקה היא נוצרית.
גרסת דמו של השיר הוקלטה בשנים 2001 - 2002, בה יש מנגינה שונה וכן פזמון שונה לחלוטין. צולמה גם גרסה אקוסטית של השיר, אותה ניתן לראות ב"מאחורי הקלעים" ב-DVD של הלהקה Anywhere but Home.
רשימת השירים.
בחלק הקדמי של עטיפת הסינגל מופיעה תמונה של חברי הלהקה, ביניהם בן מודי שעזב את הלהקה לפני שהסינגל יצא לאור. בחלק האחורי של עטיפת הסינגל מופיעה רשימת השירים בסינגל עם מידע לגבי כל שיר.
קליפ.
הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי פיליפ סטוצל והוא צולם בלוס אנג'לס, קליפורניה במהלך חודש אפריל 2004. הקליפ הפך במהרה לאחד הקליפים האהובים ביותר על המעריצים.
בקליפ מגלמת לי דמות של דוגמנית כשהיא מקדמת מספר מוצרים של חברה בדיונית בשם "שקרים" (ביניהם בושם, פיצה, משקה אנרגיה ובובה קטנה). הקליפ מתמקד במאבק של הדוגמנית כשהיא מתמודדת עם הסבל שיש בקריירת הדוגמנות ובסגנון החיים הנלווה לזה. לדוגמה, ניתן לראות בקליפ, במהלך הגשר בשיר, שתי נשים שצוחקות על המראה של הדוגמנית ואומרות שהיא נראית הרבה יותר מבוגרת ממה שהן חשבו שהיא באמת. בקטע נוסף בקליפ מראים את הדוגמנית כשהיא שוברת מראה ביד חשופה, דבר שגורם לה להתחיל לדמם ללא שליטה. בסצנה האחרונה בקליפ הדוגמנית עומדת במרפסת של בניין כשהיא בוכה וצועקת על פוסטר שלה שנמצא על אחד הבניינים: "את לא אמיתית ולא יכולה להציל אותי", ושכולם מתעלמים מאיך שהיא באמת חיה ("את יודעת ששיטית בכולם").
בסוף הקליפ היא חושפת חרטה עמוקה על כך שהיא פרסמה שקרים מלכתחילה.
זהו הקליפ היחיד של הלהקה, ביחד עם הקליפ Good Enough, בו לא ניתן לראות את חברי הלהקה מנגנים. חברי הלהקה מופיעים בקליפ, אותם ניתן לראות בתור רוכבי אופנוע בפרסומת למשקה האנרגיה "שקרים". טרי בלסאמו מופיע לראשונה בקליפ של אוונסנס.
דמות תנ&quot;כית
יואב מרדכי
יואב (פולי) מרדכי (נולד ב-25 במרץ 1964) הוא אלוף במילואים בצה"ל, כיהן כמתאם פעולות הממשלה בשטחים, כראש המנהל האזרחי וכדובר צה"ל.
ביוגרפיה.