תוכניות הלימודים.
האוניברסיטה למדעי הגסטרונומיה מציעה תוכנית לתואר ראשון בת שלוש שנים (תואר ראשון במדעי הגסטרונומיה, בן 180 שעות לימוד אקדמיות), שתי תוכניות לימודים בנות שנה אחת כל אחת לתואר שני (גסטרונומיה ותיירות איטלקית, תרבות ותקשורת המזון, כל תוכנית בת 60 שעות לימוד אקדמיות), ותוכנית לתואר שני בת שנתיים (תואר שני בקידום וניהול המורשת התיירותית והגסטרונומית, בת 120 שעות לימוד אקדמיות).
פרט לתוכנית בת השנתיים, הסטודנטים לומדים במשולב מדעי הרוח (היסטוריה של האוכל, אסתטיקה של המזון), מדע וטכנולוגיה של האוכל (בכלל זה מדעי התזונה, עקרונות מולקולריים של המזון, אגרואקולוגיה, חקלאות אורגנית ואתנוביולוגיה), אנתרופולוגיה, סוציולוגיה, תקשורת וכלכלה של האוכל. בנוסף לשיעורים בכיתה ובבית, הסטודנטים נדרשים להשתתף במחקר שדה ברחבי אירופה והעולם. במהלך הלימוד הסטודנטים פוגשים חוואים מקומיים, יצרני מזון, ופרופסורים שמסבירים לעומק על כל מוצר, מסורתו ודרך יצורו. הסטודנטים גם שוהים ומבקרים באזורי יצור המזונות, נוכחים בפרקטיקות מקומיות ומסורתיות וטועמים מגוון רחב של מאכלים ומשקאות אזוריים. כך הם משלבים עבודה תאורטית ומעשית כאחד.
בעוד שכמה מהקורסים ניתנים באנגלית, מעודדים את הסטודנטים להיות בעלי ידע טכני רחב באיטלקית ובאנגלית גם יחד.
פעילויות חוץ לימודיות.
האוניברסיטה למדעי הגסטרונומיה עורכת בחודש אוקטובר כנס "טרה מדירה" (Terra Madre - רשת של קהילות אוכל, שכל אחת מהן מוקדשת להפקת מזון איכותי ובר-קיימה) דו-שנתי במסגרת אירועי "סלון דל גוסטו" בטורינו. מעודדים את כל הסטודנטים לקחת חלק ולהשתתף בסדנאות ובסמינרים הרבים המעניינים אותם. פעילות נוספת מחוץ לתוכנית הלימודים היא כנס ה-Slow Fish הדו-שנתי בג'נובה באביב.
זאב דובנוב
זאב וולף (ולדימיר) דוּבְּנוֹב (ברוסית: Вольф (Владимир) Маркович Дубнов; תרי"ח, 1858, – ת"ש, 1940), היה פעיל חברתי ומורה, שנמנה עם חברי ביל"ו שעלו לארץ ישראל בשלהי המאה ה-19. אחיו הצעיר היה ההיסטוריון הנודע שמעון דובנוב.
קורות חיים.
נולד בעיר מסטיסלב שבפלך מוהילב של האימפריה הרוסית. קיבל חינוך מסורתי. בעקבות הפרעות בדרום רוסיה הצטרף לתנועת ביל"ו ועלה לארץ ישראל בתאריך ח' בתשרי תרמ"ג 1883.
אחרי העלייה לארץ עבד עם קבוצת חברי ביל"ו בבית ספר "מקוה ישראל". בעקבות קשיים רבים נענו הביל"ויים, ובהם דובנוב, להזמנתו של יחיאל מיכל פינס, שהפך לפטרונם ביישוב, לעלות לירושלים ללמוד מלאכות, כגון נגרות; הקבוצה נקראה "שיבת החרש והמסגר".
כמו רבים מחבריו, הוא חלה בקדחת (מלריה) ונאלץ לעזוב את ארץ ישראל ולחזור לרוסיה בשנת 1885.
כאשר היה בארץ ישראל וגם אחרי חזרתו לרוסיה התכתב עם אנשים שונים (בהם אחיו).
באגרותיו ומאמריו פרש את חזונו המדיני, אשר ייצג את דעותיהם של רבים מחבריו. כך למשל, באיגרת שנשלחה אל אחיו, שמעון דובנוב:
הוא כתב כחמישים מכתבים מרוסיה לארץ ישראל; חלקם פורסמו בכתב העת "ווסחוד השבועי", תחת הכותרת "מיומנו של מהגר חוזר" בספטמבר 1882, וחלקם בירחון "מימים ראשונים" בעריכתו של אלתר דרויאנוב; חלקם מאוזכרים בהיסטוריוגרפיה הישראלית כמייצגים את חזונם של אנשי העלייה הראשונה וכציון דרך בתולדות הציונות והיישוב.
חיבר ספר קצר על יוספוס פלביוס בשפה הרוסית.
נפטר בברית המועצות, כנראה, ב-1940.
מרכז גולדסטון לתקשורת חלל עמוק
מרכז גולדסטון לתקשורת חלל עמוק (באנגלית: Goldstone Deep Space Communications Complex; בראשי תיבות: GDSCC), שנקרא בדרך כלל מצפה גולדסטון, הוא מרכז תקשורת רדיו ורדיו־טלסקופים הנמצא במדבר מוהאבי בקליפורניה. המרכז מופעל על ידי תאגיד ITT עבור המעבדה להנעה סילונית (JPL) ומשמש בעיקר למעקב ותקשורת עם משימות חלל. המרכז משמש כחלק מרשת החלל העמוק של נאס"א, ונחשב אחד משלושה מרכזים מסוגו בעולם (השניים האחרים הם מרכז מדריד לתקשורת חלל עמוק סמוך למדריד ומרכז קנברה לתקשורת חלל עמוק סמוך לקנברה).
האנטנות במרכז גולדסטון שימשו גם כרדיו־טלסקופים למיפוי קוואזרים ומקורות רדיו שמימיים נוספים; מיפוי רדארי של כוכבים, הירח, שביטים ואסטרואידים; איתור שביטים ואסטרואידים העלולים לפגוע בכדור הארץ; וחיפוש אחר אינטראקציות של נייטרינו בירח על ידי שימוש באנטנות.
במרכז קיימות 5 צלחות:
מכלול התקשורת גולדסטון לחלל העמוק
מרכז התקשורת גולדסטון לחלל העמוק
חסן יוסף ח'ליל
שייח' חסן יוּסֶף ח'ליל (בערבית: حسن بن يوسف بن خليل; נולד ב-1955 באל ג'אנייה) הוא מבכירי חמאס ביהודה ושומרון.
תולדות חייו.
חסן ח'ליל נולד ב-1955 בכפר אל ג'אנייה הסמוך לרמאללה (שהייתה אז תחת שלטון ירדני). אביו היה האימאם והמואזין של הכפר. בגיל צעיר נשלח בידי אביו לירושלים ללמוד שריעה, ובגיל 18 התמנה לאימאם ברמאללה. בהמשך נשלח לירדן ללימודי אסלאם מתקדמים, ושב לאזור רמאללה. בשנת 1977 התחתן, ובשנת 1985 עבר עם משפחתו לאל בירה, והפך לאימאם של מחנה הפליטים אל-אמערי.
לדברי בנו מסעב חסן יוסף, ב-1986 השתתף ח'ליל בישיבה המייסדת של ארגון חמאס (אם כי מקורות אחרים טוענים שהארגון הוקם מאוחר יותר). ב־1989 נעצר ונכלא בפעם הראשונה. בשנת 1992 גורש ללבנון, יחד עם מנהיגי ארגוני טרור רבים, בעקבות חטיפת נסים טולדנו ורציחתו. לאורך השנים נעצר פעמים רבות נוספות, בין השאר במהלך שתי האינתיפאדות ולאחר חטיפת שלושת הנערים. במצטבר ישב 17 שנה בכלא הישראלי. בתקופת האינתיפאדה השנייה שימש דובר החמאס, ונחשב לאחד ממנהיגיו הרוחניים של הארגון. ב־2006, בעודו במאסר, נבחר למועצה המחוקקת הפלסטינית מטעם החמאס.
יוסף נחשב כמתון יחסית בין אנשי החמאס. בשנת 2004 אמר כי חמאס יהיה "מוכן למדינה פלסטינית בגבולות 1967 עם הפסקת אש לטווח ארוך". הוא הסביר כי "פירושה של הפסקת אש בשבילנו הוא ששני צדדים לוחמים חיים זה בצד זה בשלום וביטחון לתקופה מסוימת, שמתאימה להתחדשות. פירוש הדבר, שחמאס מקבל שהצד השני יחיה בשלום ובביטחון". בראיון עמו בשנת 2006 אמר כי אם יזכה החמאס בבחירות יתנהל משא ומתן עם ישראל.
משפחתו.
יוסף נשוי לסבחה, ולהם תשעה ילדים. בנו הבכור, מסעב חסן יוסף, שימש כסוכן שב"כ, וניצל את מעמדו כבנו של מנהיג רוחני בכיר בחמאס כדי להעביר לכוחות הביטחון מידע רגיש, ולמנוע פיגועים רבים. מאוחר יותר מסעב התנצר, עבר לארצות הברית, ופרסם את קורותיו בספר. השייח' יוסף הכחיש שבנו היה חבר בחמאס והודיע כי אינו מכיר בו עוד.
חסן יוסף
חסן יוסוף
חסן יוסוף חליל
מרס פת'פיינדר
קיקה (חברה)
קיקה (בגרמנית: kika) היא רשת רהיטים בינלאומית שמרכזה בסנקט פלטן שבאוסטריה. קבוצת קיקה מונה מעל 70 חנויות, רובן באירופה.
הרשת נוסדה בשנת 1973 על ידי איש העסקים האוסטרי הרברט קוך (Herbert Koch; נולד 1941), לאחר שהחל לנהל את רשת הרהיטים ליינר (Leiner) שבבעלות משפחתו מאז 1910. החנות הראשונה של קיקה הוקמה בווינה בשיטת "שלם וקח", וזכתה להצלחה רבה. מאז הרשת הלכה והתפתחה וחנויות רבות נפתחו באוסטריה. במאי 2010 מנתה קבוצת קיקה באוסטריה לבדה 32 חנויות תחת המותג קיקה, ועוד 17 חנויות תחת המותג הוותיק יותר ליינר.
החל משנת 2000 התרחבה הרשת למדינות מזרח אירופה - הונגריה, צ'כיה, סלובקיה, קרואטיה, סרביה, רומניה. באמצעות זכיינים מקומיים, נפתחו גם חמש חנויות ברוסיה ובעבר גם שתי חנויות בערב הסעודית (שנסגרו).
סניף ישראלי נפתח ב-6 בספטמבר 2011 באזור התעשייה נתניה (בסמוך לסניף של רשת איקאה) על ידי איש העסקים יהודה פורת יחד עם סלומון בטיטו, אולם הסניף נתקל בקשיים כלכליים, לאחר שרשם הפסדים בשנת 2011, ונסגר כעבור כחצי שנה, ב-10 במאי 2012; ונפתח מחדש למכירת חיסול עד 15 ביולי 2012. תוכניות לפתיחת סניף נוסף בחיפה לא יצאו לפועל.
פאת'פיינדר
מארס פת'פיינדר
יותם אוטולנגי
יותם אוטולנגי (נולד ב-14 בדצמבר 1968) הוא שף ומסעדן ישראלי-בריטי.
שנותיו הראשונות.
יותם אוטולנגי נולד בירושלים, ב-14 בדצמבר 1968, בנו של מיכאל, פרופסור לכימיה באוניברסיטה העברית בירושלים ורות, מנהלת תיכון. הוא גדל בשכונת רמת דניה בירושלים. בתום שירותו הצבאי למד פילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. ב-1997, עבר לבריטניה ולמד בבית הספר קורדון בלו בלונדון. אוטולנגי חי במערב לונדון עם בן זוגו, קרל אלן, ולהם יש שני בנים, מקס ופלין.
קריירה קולינרית.
אוטולנגי עבד כשף קינוחים במסעדת "דה קפיטל" בנייטסברידג'. משם עבר למסעדת "קנזינגטון פלייס" ולבסוף נעשה שף קינוחים ראשי ב"בייקר אנד ספייס" בצ'לסי, לונדון. ב-2002 הקים את "אוטולנגי דלי" (Ottolenghi deli) ביחד עם סמי תמימי ונועם בר.
נכון ל-2010, אוטולנגי הוא הבעלים של מסעדות בארבעה אזורים שונים בלונדון: בנוטינג היל, בקנזינגטון, בבלגרביה ובאיזלינגטון. סניף איזלינגטון מתפקד כמסעדה בלבד, בעוד הסניפים האחרים מתפקדים כמעדניות טייק אוויי וכבתי קפה.
בפברואר 2011 פתחה החברה שבבעלותו את "נופי" (NOPI), מסעדה ברחוב וורויק בסוהו, לונדון.
אוטולנגי כותב טור אוכל שבועי במוסף סופשבוע של המגזין הגארדיאן שמכונה בשם "הצמחוני החדש" (The New Vegetarian)
ב-2011 התרחב הטור וכלל גם מתכונים שאינם צמחוניים. אוטולנגי כתב שני ספרי בישול רבי-מכר: "ספר המתכונים", אותו כתב ביחד עם סמי תמימי (הספר תורגם לעברית וראה אור בהוצאת כנרת בשנת 2010) והספר Plenty, שזכה בפרס הספר הלאומי של גלקסי לשנת 2010, בקטגוריית מזון ומשקאות.
פסיכולוגיית מעמקים