ֿחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - נתוני תקשורת), התשס״ח-2007 המכונה ״חוק נתוני תקשורת״ או ״חוק האח הגדול״ מאפשר למשטרה או לרשות חוקרת לקבל מבית המשפט צווים לקבלת נתוני תקשורת אשר באמצעותם ניתן להתחקות אחר פעולותיו של אדם וכך אף ניתן לחשוף מקור עיתונאי. (על פי סעיף 4(ב') לחוק נתוני תקשורת קצין משטרה מוסמך לאפשר קבלת נתוני תקשורת לתקופה של עד 24 שעות אף ללא צו שופט במקרים ״דחופים״, קרי לשם מניעת פשע או לצורך הצלת חיי אדם). החוק אמנם מכיר באופן מסוים בחיסיון העיתונאי בכך שנקבעה בו הוראה מגבילה, לפיה כשהבקשה היא בנוגע לבעל מקצוע שלגביו חל חיסיון (לרבות חיסיון שהוא יציר הפסיקה, כגון חיסיון עיתונאי) אזי בית המשפט יתיר את העברת הנתונים רק לאחר ששוכנע כי יש יסוד שהעיתונאי עצמו מעורב בעבירה שבזיקה אליה התבקש הצו. עמדתו של ישגב נקדימון היא שהשיפורים והשינויים הטכנולוגיים לצד החקיקה והפסיקה החדשה, מביאים למסקנה כי הסיכון של המקור להיחשף גדל עם התפתחות ועשיית שימוש בטכנולוגיה הקיימת.
תלאתאת
ת'לאת'את (כנראה מערבית: ثلاثات, מהמילה שמשמעותה שלוש) הן לבני אבן קטנות יחסית (אורך 54 ס"מ, גובה 27 ס"מ, עובי 27 ס"מ) ששימשו בתקופת פרעה אחנתון לבנייתם של המקדשים לאל אתון בכרנך ועמארנה.
כאשר אחנתון רצה לבנות מקדשים רבים במהירות, לא היה לו הזמן הדרוש לחצוב, להוביל ולהציב גושי אבן גדולים כמקובל באותה תקופה. לכן בנה קירות מצופים בלבני ת'לאת'את, אותם גילפו בצורות שונות וציירו ציורים שונים להאדרת המלך והאל. לבנים אלו היו קלות לייצור וקלות לניוד והצבה.
חלק ניכר מהלבנים פורקו בתקופה מאוחרת יותר (תקופתם של חרמחב ורעמסס השני) ושימשו שימוש משני כחומר מילוי וכחומר לבניה. פירוק הקירות גרם לאבדן הציורים ומאחר והלבנים בגודל זהה קשה לאתר לאיזה ציור הם שייכים ולשחזר ציורים אלו, אם כי אגיפטולוגים הצליחו לשחזר את הפאזל של ציורים אחדים.
ת'לאת'את
ארון קריקסטיין
ארון קריקסטיין (באנגלית: Aaron Krickstein; נולד ב-2 באוגוסט 1967 באן ארבור, מישיגן, ארצות הברית) הוא טניסאי עבר יהודי-אמריקאי, ששיחק כמקצוען בסבב ה-ATP מ-1983 ועד 1996. נחשב לאחד מהטניסאים היהודים הגדולים בכל הזמנים. בשיאו דורג במקום השישי בסבב ה-ATP.&lt;br&gt;
קריקסטיין מחזיק עד היום בשני שיאים עולמיים בסבב ה-ATP – הזוכה הצעיר ביותר בטורניר ATP (שיא שקבע בטורניר רמת השרון) והטניסאי הצעיר ביותר שדורג בעשיריה הראשונה בדירוג ה-ATP. היה מוכר בסבב ה-ATP כשחקן בעל כושר גופני וסיבולת מעולים שסייעו לו רבות במשחקים ארוכים, וזאת אף על פי שנאלץ להתגבר על סדרת פציעות בשלב קריטי בקריירה שלו.
תחילת דרכו.
קריקסטיין החל לשחק טניס בגיל 6. הוא התבלט בטורנירים של בתי ספר בארצות הברית, וכבר בגיל 16 זכה באליפות ארצות הברית עד גיל 18 כאשר הוא גובר על שחקנים מבוגרים ממנו. מיד לאחר מכן הפך למקצוען.
קריירה מקצוענית.
טורניר ה-ATP הראשון שבו זכה קריקסטיין היה טורניר ריקליס-אייזנברג ברמת השרון כאשר גבר בגמר שנערך ב-15 באוקטובר 1983 על כריסטוף זיפף מגרמניה. בכך הפך קריקסטיין לזוכה הצעיר ביותר בטורניר ATP בגיל 16 ו-74 ימים – שיא בו הוא מחזיק עד היום. הוא הגן על תוארו ב-1984 כשגבר בגמר על שחר פרקיס.&lt;br&gt;
ב-13 באוגוסט 1984, כאשר היה בן 17 ו-9 ימים בלבד, נכנס קריקסטיין לראשונה לעשיריה הראשונה בדירוג ה-ATP, כשדורג במקום התשיעי בעולם. בכך קבע שיא נוסף בסבב ה-ATP כטניסאי הצעיר ביותר שדורג בעשיריה הראשונה בעולם. גם בשיא הזה הוא מחזיק עד היום.&lt;br&gt;
באמצע שנות ה-80, כאשר היה בשלב של נסיקה בקריירה המקצוענית שלו, סבל קריקסטיין מסדרה ארוכה של פציעות שעיכבו את התקדמותו ודירדרו את דירוגו. בין השאר נפגעו בפרק זמן קצר כפות רגליו, ברכיו ומפרקי ידיו, ובנוסף נדרס על ידי מונית בניו יורק ב-1987.&lt;br&gt;
למרות כל זאת, חזר קריקסטיין לצמרת הגבוהה של הסבב ונודע כ"איש ברזל" בעל סבולת עילאית. הוא חזר 10 פעמים מפיגור 2:0 במערכות כדי לנצח ב-5 מערכות (שיא ATP נוסף, בו הוא מחזיק במשותף עם בוריס בקר, רוג'ר פדרר ואנדי מארי), ובסך הכל ניצח ב-27 מתוך 35 משחקים בקריירה שלו שנמשכו 5 מערכות. סגנון המשחק שלו התבסס על מהלכים ארוכים ומכות מדויקות מהקו האחורי.&lt;br&gt;
הישגיו הגדולים ביותר בטורנירי גראנד סלאם היו חצאי הגמר באליפות ארצות הברית הפתוחה ב-1989 ובאליפות אוסטרליה הפתוחה ב-1995.
גביע דייוויס.
קריקסטיין שיחק בנבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית בין השנים 1985 ו-1987, וכמו כן שיחק בנבחרת ב-1990 שם סייע לנבחרתו לעלות לחצי הגמר עם שני ניצחונות ביחידים על שחקני נבחרת צ'כוסלובקיה. ארצות הברית המשיכה וזכתה בגביע דייוויס, ללא קריקסטיין.
קרנק
עמוד ספרים
בארצות אירופה, צפון אמריקה ובמדינות נוספות, עמוד סַפָּרִים (באנגלית: Barber's Pole) הוא סמל שנהוג להציגו מחוץ למספרה והוא מצביע על קיומה, בתפקיד זהה לשלטים של חנויות אחרות.
תיאור השלט.
עמוד ספרים מורכב לרוב ממוט לבן, עליו מצויר פס אדום המסתלסל כלפי מטה מסביב להיקף המוט. בארצות הברית נהוג להוסיף לפס האדום גם פס כחול. ברוב המקרים העמוד תחום בשני קצוותיו בעיטור מתכתי הנראה כקערה או ככדור. חלק מהעמודים מסתובבים על צירם בעוד אחרים הם סטטיים. בחלק מעמודי הספרים תלויה קערה מתחת לעמוד.
המקור ההיסטורי לשלט.
בתקופות קדומות הספר, בגלל היותו בעל מלאכה המתעסק יום-יום בתער וסכינים, עסק לא רק בקיצוץ שיער-ראש וזקנים אלא גם בפרוצדורות כירורגיות שונות כגון הקזת דם, טיפול בעלוקות ואפילו עקירות שיניים וקטיעות איברים. זאת גם הסיבה העיקרית מדוע הלבוש המסורתי של ספרים זהה לזה של רופאים - חלוק לבן. מכיוון שאמצעי אלחוש לא היו קיימים הכאב היה רב והייתה חשיבות מכרעת למהירות ולדיוק.
לפני שהחיידקים והנגיפים זוהו כגורמי מחלות, היפוקרטס (אבי הרפואה המערבית) קישר בין מחלות לבין חוסר איזון בין ארבע ליחות בגוף. לשיטתו, מחלות רבות נגרמות עקב דם "רע" או עודף בדם (אחת מהליחות) ולכן אחת התרופות המקובלות שהומלצו על ידי רופאים (ובוצעו על ידי ספרים) הייתה הקזת דם או טיפול בעלוקות. הלקוח היה יושב על כיסא כאשר ידו פשוטה קדימה ואוחזת במוט בחוזקה; הן על מנת לקבע את היד וכן כדי להבליט את הוורידים. המוט עמד בתוך קערת מתכת שהייתה מונחת על הרצפה (הקערה גם שימשה כנראה להחזיק את העלוקות בזמן שלא היו בשימוש). הספר היה מבצע את החתך והדם היה זורם במורד היד והמוט לתוך קערת מתכת. בסיום הטיפול הספר היה מצמיד תחבושות לפצע עד לעצירת הדימום.
מכיוון שמראה הדם מסוגל לעורר תחושת חולשה באנשים, נהגו לצבוע את המוט בצבע אדום (כדי שהדם הזורם במורד המוט יתמזג עם צבעו של המוט).
בין טיפול לטיפול המוט היה מוצא מחוץ לחנות והקערה נשטפה והונחה הפוכה בראש המוט בעוד התחבושות נקשרו לקצהו העליון להתייבש (התחבושות מוחזרו מכיוון שמושג הזיהום והסטריליות לא היה קיים). משבי רוח גרמו לתחבושות להתלפף סביב המוט וכך נוצר המראה של מוט בעל פסים אדומים ולבנים ובראשו קערת מתכת.
בשלב מסוים החלו להפריד בין מקצוע הספרות למקצוע הרופא המנתח.
כפועל יוצא הוגדר שהספרים יסמנו את חנותם במוט לבן בעל פסים כחולים בעוד שמנתחים יסמלו את חנותם במוט לבן בעל פסים אדומים.
בארצות הברית "עמוד ספרים" הוא בעל שלושה צבעים: אדום, כחול ולבן; כנראה כאות הזדהות פטריוטי עם דגל המדינה.
משמעויות אחרות.
בחלק מהמדינות באסיה (למשל קוריאה הדרומית) "עמוד ספרים" בתצורתו האמריקאית (לבן/אדום/כחול) יכול לסמל גם בית בושת.
שימושים נוספים במושג.
תולעת "עמוד הספרים" ("Barber pole worm; "Haemonchus contortus) היא תולעת טפילית הגורמת לאנמיה עד כדי מוות בעיזים וכבשים באזורי אקלים חמים ולחים. התולעת נצמדת לרירית הקיבה וניזונה מדם המאכסן. התולעת זכתה לשם זה בגלל המראה שלה - פסים לבנים ואדומים הנוצרים מהשחלות המלאות בביצים המתפתלות סביב המעי הגדוש בדם.
נמל התעופה חורחה ניוברי
נמל התעופה חוֹרְחֶה נְיוּבֵּרִי (בספרדית: Aeroparque Jorge Newbery) הוא נמל תעופה המשמש לטיסות ליעדים פנימיים ואזוריים של אזור המטרופולין של בואנוס איירס בארגנטינה.
נמל התעופה נפתח בשנת 1947 על קרקע שיובשה מהריו דה לה פלאטה. הוא נמצא כ-2 ק"מ ממרכז העיר בואנוס איירס בשכונת פלרמו, משתרע על שטח של 1,380 דונם ויש בו מסלול טיסה באורך של 2,100 מטרים וברוחב של 40 מטרים. הוא נמצא בבעלות ממשלת העיר בואנוס איירס ומתופעל בידי חברת "אארופוארטוס ארחנטינה 2000".
בנמל התעופה ממריאות ונוחתות מעל 350 טיסות יומיות לערים שונות בארגנטינה, ברזיל, צ'ילה, פרגוואי ואורוגוואי, וכן טיסות פרטיות, מוניות אוויר וטיסות שכר ליעדים מקומיים ובינלאומיים שונים. טיסות בינלאומיות ואזוריות אחרות ממריאות ונוחתות בנמל התעופה הבינלאומי מיניסטרו פיסטריני בעיר אסייסה (Ezeiza), הנמצא 38 ק"מ מנמל התעופה ניוברי. בשנת 2008 עברו בנמל 5.68 מיליון נוסעים.
הנמל קרוי על שם חלוץ התעופה הארגנטינאית, חורחה ניוברי.
הנבחר (ספר, שלמה קאלו)
הנבחר הוא רומן היסטורי מאת שלמה קאלו שבו הדמות הראשית מבוססת על פרשנותו של קאלו לדמות הנביא דניאל. ברומן מתאר קאלו את גלות בבל בדרך של שזירת דמויות ועלילה. הספר יצא לאור בעברית בהוצאת דע"ת, יפו, בארבע מהדורות והדפסות, הראשונה ב-1994 והחדשה ביותר ב-2011 ותורגם לאנגלית ולקוריאנית.