בשנת 1970 נמנו 525 תושבים ובשנת 2005 מנתה האוכלוסייה 510 נפשות. בקבוצה החלו לבנות שכונה קהילתית שתגדיל את מספר הנפשות במקום.
הקבוצה במאה ה-21.
כלכלת הקבוצה מתבססת על גידולי שדה כמו חיטה, אבטיחים, תלתן ואספסת. מטעים כמו תמרים, אבוקדו וגידול בננות. הקבוצה מפעילה גם רפת בקר גדולה. בעבר היו בדגניה ב' בריכות דגים. בדגניה ב' נמצאים שני מפעלים: "מרססי
דגניה", לייצור מרססים לחקלאות, ו"דגניה סיליקון", לייצור מוצרים מסיליקון. הקבוצה מפעילה גם אירוח כפרי בשם דגנית, וכן מפעל לשוקולד ופרלינים בשם "גליתא". הקיבוץ מחזיק בבעלות של א.ב מתכננים, אחת מחברות התכנון הגדולות בישראל.
עדאלה
עמותת עדאלה (בערבית: عدالة - "צדק"), או בשמה המלא עדאלה - המרכז המשפטי לזכויות המיעוט הערבי בישראל, היא ארגון זכויות אדם המגדירה את מטרותיה ב"השגת זכויות אישיות וקולקטיביות למיעוט הערבי הפלסטיני בישראל" ובהגנה "על זכויות האדם של הפלסטינים החיים תחת הכיבוש, בהתבסס על המשפט הבינלאומי ההומניטרי והמשפט הבינלאומי לזכויות אדם".
הארגון נוסד בנובמבר 1996 כארגון משפטי בלתי-מפלגתי. עם זאת, רבים מאנשי עדאלה זוהו בעבר עם מפלגת בל"ד. מייסד "עדאלה" ומנכ"ל הארגון הוא עו"ד חסן ג'בארין, בוגר תוכנית המלגאים של הקרן החדשה לישראל, שאת ראשית דרכו המקצועית עשה במחלקה המשפטית של האגודה לזכויות האזרח בישראל.
הארגון מייצג במקרים רבים ערבים ישראלים ופלסטינים שנפגעו על ידי מדינת ישראל או על ידי ישראלים.
דרכי פעולה.
האמצעים שנוקט ארגון "עדאלה" כדי להשיג מטרות אלו:
קמפיינים, מאבקים ועתירות.
בין פעולותיו של הארגון:
תקציב.
מחזור הפעילות של העמותה לשנת 2007 היה 5.3 מיליון שקל, מתוכם 4.8 מיליון שקל מתרומות. הוצאות הנהלה וכלליות היו 692 אלף שקל שהם 13% מהמחזור.
עם התורמים לעמותה נמנים האיחוד האירופי, מדינות אירופאיות, וקרנות בינלאומיות. בין השנים 2006–2010 נהנתה העמותה מתמיכה של האיחוד האירופי (6,171,211 שקלים), שווייץ (388,820 שקלים) וכן הועברה תרומה דרך המרכז לפיתוח ארגונים לא ממשלתיים (NDC) של כ-94,194 שקלים.
בין השנים 2006–2008 קיבלה העמותה מענקים בסך 1,045,292 דולר מהקרן החדשה לישראל. בנוסף, משמשת הקרן להעברת תרומות פטורות ממס מחוץ לישראל עבור העמותה. גופים נוספים שתרמו לעמותה הם: קרן פורד, קרן נחמיה ונעמי כהן, מכון החברה הפתוחה בראשות ג'ורג' סורוס וקרנות אחרות.
תיאטרון החלומות
בנימין טנא
בנימין טנא (כ"ז בכסלו תרע"ה, 15 בדצמבר 1914, ורשה – 13 באפריל 1999, תל אביב) היה סופר עברי, משורר, מתרגם, עורך וסופר ילדים.
ביוגרפיה.
נולד כבנימין טננבוים בוורשה שבפולין. אמו הייתה חילונית ואביו, אריה, היה חסיד ממשפחה מבוססת. אורח החיים בבית היה דתי-חרדי.
לטנא היו שתי אחיות: רגה שהייתה מבוגרת ממנו והפכה למנהיגה קומוניסטית בפולין ושרה (נקראה בחיבה שרנק'ה).
טנא למד בחדר ובנעוריו, לאחר פטירת אמו הצטרף, למרות התנגדות אביו, לתנועת "השומר הצעיר" והחל לכתוב יומן ושירים בעברית.
סיים לימודיו התיכוניים בגימנסיה העברית של רשת "חינוך" בוורשה.
עבר הכשרה בסלונים ועלה לארץ ישראל עם חלוצי קיבוץ אילון בשנת 1937. היה בין מייסדי הקיבוץ ועשה בו כעשר שנים. במהלך מלחמת העולם השנייה נתן טנא מחסה למשורר הפולני ולדיסלב ברונייבסקי, שהגיע לארץ עם צבא אנדרס הפולני. את ברונייבסקי הכיר טנא עוד מפולין. אביו ואחותו שרה נספו בשואה.
בשנת 1946 נסע לפולין, כשליח, להעלות לארץ ישראל ילדים יהודים שהוסתרו במנזרים נוצריים בזמן השואה. לצורך ארגון הנסיעה נעזר בוולדיסלב ברונייבסקי. הוא תכנן לשהות בפולין כשבועיים, אולם נשאר שם כשנה וחצי. במהלך שליחותו נוכח במצבה העגום של יהדות זו לאחר החורבן הגדול ובשנאת ישראל המפעפעת בקרב האנטישמים שבקרב הפולנים. הנסיעה לפולין הייתה מקור השראה לפואמה הגדולה שלו "תמולים על הסף". תרגומו הראשון מיידיש היה ספרה של הפרטיזנית רייזל (רוז'קה) קורצ'אק (מרלא) "להבות באפר" - ספר העדות הראשון של הפרטיזנים. לאחר שובו לארץ עבר לתל אביב.
בנימין טנא התמסר לעריכת עיתון הילדים משמר לילדים והיה עורכו כמה עשרות שנים. כתב סיפורים לילדים ולבני נוער על ילדותו ונעוריו בוורשה, פולין שלפני השואה. תרגם מפולנית עשרות ספרים, קלאסיקה ספרות מודרנית ספרות ילדים ונוער. מיידיש בולט תרגומו לשירי איציק מאנגר.
כמה משיריו של בנימין טנא תורגמו ללשונות זרות: אנגלית, פולנית וסלובקית.
טנא שיתף פעולה עם המאייר שמואל כץ. השניים הכירו לראשונה בקיבוץ אילון וכץ הצטרף כמאייר למערכת "משמר לילדים" בשנת 1950.
בשנת 1970 זכה בפרס קרן אלפרד יוזיקובסקי מארצות הברית על תרגומיו מפולנית.
בשנת 1975 קיבל את פרס זאב לספרות ילדים ונוער על סיפרו 'בצלו של עץ הערמון'.
טנא התגורר עם רעייתו שרה (1915-2006) ברמת אביב. לשניים נולדו הבת יעל (שנהרגה בתאונה בשנת 1992) והבן אברהם.
בנימין טנא נפטר בשנת 1999 ונקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון על ביתו ברחוב קרני 8 בתל אביב.
מתרגומיו.
בנימין טנא היה מתרגם פורה מאוד. הוא תרגם בעיקר מפולנית ומיידיש. כמה מתרגומיו יש להם חשיבות מעבר לתרגום, כגון תרגומו מכתב היד הפולני ל"להבות באפר" מאת רוז'קה קורצ'אק. "היום השמיני בשבוע", מאת מארק חלאסקו. וכן תרגומי היידיש שלו. להלן מבחר מתרגומיו:
דגניה א
דגניה ב
פפסין
פפסין (Pepsin מיוונית עתיקה πέψις - עיכול) הוא אנזים פרוטאוליטי המופרש בקיבה והוא אחד מאנזימי העיכול העיקריים במערכת העיכול של האדם ובעלי חיים רבים אחרים. פפסין התגלה בשנת 1836 על ידי הפיזיולוג הגרמני תאודור שוואן. בשנת 1929, הביוכימאי ג'ון הווארד נורתרופ בודד וגיבש אותו וקבע כי מדובר בחלבון.
האנזים נוצר על ידי פעולה של חומצה מלחית (HCl) שבמיצי הקיבה על הזימוגן (פרואנזים) פפסינוגן, המופרש ברירית הקיבה. לאחר שנוצרת כמות מסוימת של פפסין, הלה משמש כזרז להמרה נוספת של פפסינוגן לפפסין; זוהי דוגמה למנגנון משוב חיובי.
הפפסין מתחיל את פירוק החלבונים שבמזון על ידי ביקועם ליחידות קטנות יותר הנקראות פפטידים. הוא גם אחראי להפרדה של ויטמין B12 שמגיע לקיבה קשור בדרך כלל לחלבונים כדי לאפשר את ספיגתו.
pH אופטימלי: 1.5.
נבחרת קרואטיה בכדורגל
נבחרת קרואטיה בכדורגל (בקרואטית: Hrvatska nogometna reprezentacija; היא נבחרת הכדורגל הלאומית של קרואטיה. הנבחרת הוקמה בתחילת שנות ה-90, לאחר שקרואטיה הכריזה על עצמאותה עם התפרקותה של יוגוסלביה. נבחרת קרואטיה הגיעה לגמר מונדיאל 2018 ברוסיה, והיא סגנית אלופת העולם בכדורגל.
קרואטיה שיחקה בטורניר הגמר הבינלאומי הראשון שלה באליפות אירופה לאומות 1996, והגיעה לשלב רבע הגמר. כעבור שנתיים, במונדיאל 1998, הגיעה למקום השלישי, ותואר מלך השערים (נעל הזהב) הוענק לחלוץ הנבחרת דאבור שוקר. במונדיאל 2018 העפילה קרואטיה לראשונה בתולדותיה לגמר גביע העולם, שבו שיחקה נגד צרפת, וסיימה את הטורניר כסגנית אלופת העולם. קפטן הנבחרת לוקה מודריץ' נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר.
בשנים 1994 ו-1998 זכתה הנבחרת בפרס של פיפ"א עבור הנבחרת המתקדמת ביותר של השנה.
היסטוריה.
היסטוריה מוקדמת.
כדורגל שוחק בקרואטיה מאז תחילת המאה ה-20. עם זאת, עד שנות התשעים קרואטיה לא הייתה בבחינת מדינה עצמאית, כי אם אחת מהרפובליקות שהיוו יחדיו את הפדרציה הקומוניסטית של יוגוסלביה. שחקנים קרואטיים בכירים (לרבות רוברט פרוסינצ'קי, דאבור שוקר, זבונימיר בובאן ואלן בוקסיץ' ייצגו לפיכך את ממלכת יוגוסלביה (1941-1919), את המדינה העצמאית של קרואטיה (1941 - 1945) ואת הרפובליקה הסוציאל פדרלית של יוגוסלביה (1945 - 1990), במסגרת נבחרת יוגוסלביה.
לאור נסיבות פוליטיות בממלכת יוגוסלביה, זמן קצר לפני מלחמת העולם השנייה, קבוצות הספורט הקרואטיות הורשו להשתתף בתחרויות שונות תחת הדגל הקרואטי, לכן יש המחשיבים את המשחק שהתקיים ב-4 באפריל 1940 בזאגרב, בין נבחרות קרואטיה ושווייץ, כמשחק הרשמי הראשון של קרואטיה. המשחק הסתיים בניצחון 4:0 של נבחרת קרואטיה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הצטרפה המדינה העצמאית של קרואטיה לפיפ"א, ושיחקה יחד עם נבחרות מדינות הציר.
בתקופה זו, שיחקה הנבחרת שני משחקים נגד גרמניה שהסתיימו בתבוסות 5:1.
בשנת 1945 הפכה קרואטיה לרפובליקה במסגרת יוגוסלביה ולפיכך הוצאה מפיפ"א.
הקמת הנבחרת מחדש.
הנבחרת היוגוסלבית האחרונה ששיתפה כמות משמעותית של שחקנים קרואטים שיחקה נגד שוודיה ב-16 במאי 1991, מספר ימים לפני משאל העם על עצמאותה של קרואטיה. נבחרת קרואטית נוספת נוסדה באותה תקופה. היא השתתפה במשחקה הבינלאומי הראשון נגד נבחרת ארצות הברית ב-17 באוקטובר 1990 באצטדיון מקסימיר בזאגרב וניצחה 1–2. במשחק זה הציגה הנבחרת לראשונה את תלבושת המשבצות האדומות שלה.
קרואטיה עדיין נחשבה כחלק מיוגוסלביה עד להכרזת עצמאותה ב-8 באוקטובר 1991 אבל הנבחרת הזו כבר הייתה למעשה הנבחרת הלאומית שלה.
באמצע 1992 הנבחרת הצטרפה לפיפ"א ולאופ"א והטורניר הראשון בו השתתפה היה מוקדמות יורו 1996.
יורו 1996.
טורניר המוקדמות היה מוצלח מאוד עבור הקרואטים שסיימו ראשונים בבית לפני נבחרות , , , ו עם מאזן של 7 ניצחונות, 2 תוצאות תיקו והפסד אחד בלבד. גם טורניר הגמר של יורו 1996 נחשב למוצלח עבור הנבחרת. היא ניצחה את ו והפסידה ל. היא העפילה לרבע הגמר מהמקום השני בבית והפסידה ל, האלופה שבדרך, 2-1. כוכב הנבחרת היה דאבור שוקר שהבקיע 3 שערים בטורניר.
מונדיאל 1998.