קומרוב (ברוסית: Комаро́в) הוא שם משפחה.
קומארוב
גביע הזהב 2007
גביע הזהב של CONCACAF 2007 נערך בין ה-6 ל-24 ביוני 2007 בארצות הברית, והיה הטורניר התשיעי של גביע הזהב, והמהדורה ה-19 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני והוא נערך בפעם התשיעית ברציפות בארצות הברית. בפעם השלישית נערך הטורניר ללא נבחרות אורחות מקונפדרציות אחרות.
הנבחרת המארחת זכתה בטורניר בפעם הרביעית בתולדותיה, לאחר שגברה על במשחק הגמר, ובכך הבטיחה את השתתפותה כנציגת CONCACAF בגביע הקונפדרציות 2009.
משחקי הטורניר.
12 הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשלושה בתים. שתי הנבחרות במקומות הראשונים בכל בית העפילו אוטומטית לשלב רבע הגמר, ואליהן הצטרפו שתי הנבחרות שסיימו במקום השלישי עם המאזן הטוב ביותר. שלב רבע הגמר, והשלבים הבאים אחריו, התנהלו בשיטת נוקאאוט במשחק בודד.
שלב הנוקאאוט.
משחק הגמר
ברתולד בייץ
ברתולד בייץ (Berthold Beitz; 1913–2013) היה תעשיין וחסיד אומות העולם מגרמניה. בייץ הגיע ביולי 1941 לעיר בוריסלב שבגליציה המזרחית כמנהל מסחרי בחברה להפקת נפט והיה עד לאקציות ולרצח יהודים. בייץ יצא נגד מעשי הרצח ודרש מאנשי אס אס לשחרר יהודים בתואנה שהם עובדים מקצועיים חיוניים. בייץ הציל מאות יהודים באמצעות תעודות עבודה מזויפות.
ביוגרפיה.
בייץ החל את הקריירה שלו כבנקאי בשטרלזונד. בשנת 1938 החל לעבוד עבור אחת מחברות הבת של תאגיד האנרגיה של בהמבורג.
קורותיו בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1941, עם פלישת גרמניה לברית המועצות ולשטחים שברית המועצות כבשה מפולין בשנת 1939, הוצב בייץ בסניף של החברה בבוריסלב שבפולין הכבושה בידי הגרמנים (כיום בשטח אוקראינה). עקב חשיבותם של שדות הנפט למשק המלחמה הגרמני, הוסמך בייץ לגייס עובדים כדי לתרום למאמץ המלחמה. באזור בוריסלב הייתה אוכלוסייה יהודית גדולה, ורבים מיהודי העיר היו מועסקים בתחומי הכימיקלים, ההנדסה, המכניקה והעבודה בהפקת נפט. באוגוסט 1942 היה בייץ עד לאקציה שבה נלקחו נכים, לאקציה שביצע האס אס בבית ילדים בבוריסלב, ולרצח יהודים בירי, והחליט לפעול להצלת יהודים. על ידי שימוש במעמדו הבכיר בכלכלת האזור הצליח בייץ לקבל מידע מקדים על אקציות צפויות והזהיר יהודים מפניהן. בזכות מעמדו יכול היה לבחור עובדים מתאימים מקרב היהודים למטרות תעשיית הנפט, ובחר מקרב אלה שעמדו בפני גירוש למחנות ריכוז. הוא הוציא 250 נשים וגברים יהודים מרכבת שעמדה לנסוע למחנה ההשמדה בלז'ץ. בין היהודים שהציל בייץ היו גם יהודים שלא היו עובדים מומחים בתחומי התעשייה של בייץ - חייטים, ספרים ומלומדים ביהדות. הוא נתן לכולם תעודות לפיהן הם היו עובדים מומחים בתעשיית הנפט וכך הציל את חייהם.
עם אשתו אלזה הסתיר בייץ יהודים בביתו. הוא הנפיק אישורי עבודה מזויפים על מנת להציל יהודים אחרים ממחנות ההשמדה. בשנת 1943 כמעט נחשפו מאמציו של בייץ לאחר ששתי נערות שנעצרו הציגו תעודות מזויפות שקיבלו מבייץ. הגסטפו חקר את הנושא, ובייץ גויס לוורמכט במרס 1944.
בסך הכל הציל בייץ כ-800 יהודים.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה היה בייץ מנהל חברת ביטוח. בשנת 1953 נשכר על ידי אלפרד קרופ והיה מנהל תאגיד הפלדה קרופ. הוא סייע בתיעושו מחדש של חבל הרוהר ובהפיכתה של גרמניה מחדש למעצמת תיעוש. בשנות התשעים ניהל את מיזוג קרופ עם חברת טיסן ויצירת חברת טיסנקרופ (ThyssenKrupp). בייץ היה גורם מרכזי בפעילות הרווחה והצדקה של קרן שהקימה החברה. כמו כן היה חבר הוועד האולימפי הבינלאומי ובשנות השמונים (1984–1988) היה סגן נשיא הוועד האולימפי דאז חואן אנטוניו סמראנש.
הנצחה.
בשנת 1973 הכיר יד ושם בבייץ כחסיד אומות העולם. בייץ קיבל את אות הכבוד האזרחי הפולני הגבוה ביותר. בשנת 2000 קיבל בייץ את אות לאו בק, אות הכבוד הגבוה ביותר שמעניקה המועצה המרכזית של יהודי גרמניה. בייץ קיבל עשרות אותות כבוד, רובם ככולם מערים גרמניות.
מאשה קלינובה
מאשה קלינובה (נולדה ב-18 בנובמבר 1968, אודסה) היא שחמטאית ישראלית-אוקראינית בדרגת אמן בינלאומי, חברת נבחרת ישראל לנשים בשחמט, פעמיים אלופת ישראל לנשים (1992 ו-2010). שופטת ומאמנת שחמט.
השיגה את הדרגה רב אמן לנשים בשנת 1996, ובשנת 2002 את הדרגה אמן בינלאומי (דרגה המוענקת לגברים ולנשים, ובכירה יותר מדרגת רב-אמן לנשים).
החל מ-2012 שפטה באליפויות נוער בינלאומיות ובשנת 2014 קיבלה תואר של שופט בינלאומי מטעם פיד"ה. בנוסף, היא בעלת דרגת מאמן פיד"ה.
ייצגה את ישראל 12 פעמים באולימפיאדות השחמט.
חברה בארגון מקצועני השחמט (ACP).
לאחר שנים רבות בהן התגוררה בישראל היגרה חזרה לעיר הולדתה אודסה.
גביע הזהב 2005
גביע הזהב של CONCACAF 2005 נערך בין ה-6 ל-24 ביולי 2005 בארצות הברית, והיה הטורניר השמיני של גביע הזהב, והמהדורה ה-18 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני והוא נערך בפעם השמינית ברציפות בארצות הברית. בטורניר השתתפו שתי נבחרות אורחות, ו.
הנבחרת המארחת זכתה בטורניר בפעם השלישית בתולדותיה, לאחר שגברה על במשחק הגמר, שהוכרע בדו-קרב פנדלים.
בטורניר זה שונתה השיטה מטורנירים קודמים, ובמקום שלב בתים של ארבעה בתים, חולקו הנבחרות לשלושה בתים בלבד. הטורניר התאפיין בהיעדרם של שחקנים בולטים רבים, ביניהם כמחצית משחקני ההרכב הקבועים של ארצות הברית ו, וכן שחקנים בולטים אחרים. מספר משחקים מבית א' של הטורניר, שנערך כולו במיאמי, נאלצו להידחות עקב "הוריקן דניס" שפקד את העיר.
משחקי הטורניר.
12 הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשלושה בתים. שתי הנבחרות במקומות הראשונים בכל בית העפילו אוטומטית לשלב רבע הגמר, ואליהן הצטרפו שתי הנבחרות שסיימו במקום השלישי עם המאזן הטוב ביותר. שלב רבע הגמר, והשלבים הבאים אחריו, התנהלו בשיטת נוקאאוט במשחק בודד.
שלב הנוקאאוט.
משחק הגמר
ז'ואן דה נובה
ז'ואן דה נובה (בצרפתית: Île Juan de Nova) הוא אי נמוך לא מיושב במצר מוזמביק בשלטון צרפת. האי הוכרז כשמורת טבע על ידי צרפת.
היסטוריה.
האי התגלה על ידי האדמירל הספרדי בשירות פורטוגל חואן דה נובה שגילה אותו בשנת 1501, ומכאן שמו. צרפת שולטת באי מאז 1897.
כריית גואנו באי החלה בתחילת המאה ה-20 ונסתיימה ב-1970. במהלך מלחמת העולם השנייה האי ננטש והמתקנים שבו הוחרבו כדי שלא יפלו בידי הגרמנים. צוללות של גרמניה הנאצית נהגו לעגון באי.
באי מסלול נחיתה שאורכו 1,300 מטרים.
גאוגרפיה ואקולוגיה.
אורכו של האי הוא 6 קילומטרים ורוחבו כקילומטר. מסביב לאי ישנן שוניות אלמוגים בשטח של 40 קמ"ר. פני השטח שלו מיוערים ושטוחים.
האי, זוהה כאזור חשוב לציפורים (Important Bird Area). באי, מושבה של כ-100,000 שחפיות כהות. באי ישנה מושבה קטנה יותר בת 100 שחפיות צהובות מקור.
בני אדם.
היישוב האנושי באי החל בתחילת המאה ה-20 לכריית הגואנו. במלחמת העולם השנייה האי ננטש ומתקניו שכללו האנגר, קווי רכבת ובתים הוחרבו כדי שלא יפלו לידי הגרמנים. היישוב באי ננטש ב-1970 עת הופסקה כריית הגואנו.
כיום אין באי תושבי קבע, אך ישנו חיל מצב צרפתי קטן ותחנה מטאורולוגית (המידע מהתחנה נגיש ברשת האינטרנט).
רפיניה
שחמט במכביות
הקשר של היהודים למשחק השחמט התחיל כבר בימי קדם ובולטות היהודים בתחום הביאה לכך שהמשחק כונה, כבר ב-1905 בשם "המשחק היהודי הלאומי", על ידי כתב העת "ניו ארה אילוסטרייטד", לכן גם במכביות, תחרויות הספורט הכלל יהודיות, רק טבעי היה שישולבו תחרויות שחמט.
במכביה השנייה, ב-1935, נערכו לראשונה תחרויות שחמט במסגרת המכביה. בתחרות השחמט זכה האמן היהודי פולני משה בלאס, מי שהיה בעברו אלוף ורשה וחבר במשלחת האולימפית הפולנית. בלאס צבר 7 וחצי נקודות מתוך 9 אפשריות והקדים את יוסף פורת ואת דוד אנוך, שצברו שבע נקודות כל אחד. הזכייה הקנתה לבלאס תואר לא רשמי של אלוף ארץ ישראל. אחרי המכביה השנייה חלו שינויים גדולים בעם היהודי בגלל השואה והקמת מדינת ישראל ועם חידוש המכביות במכביה השלישית השחמט לא נכלל בין התחרויות. חידוש תחרויות השחמט במכביות התחיל ב-1977, במכביה העשירית ביוזמתו של אלמוג בורשטיין. במכביה זו התחרו שחמטאים יהודים מ-15 מדינות שונות.
המכביה ה-10.
תחרויות השחמט במכביה העשירית נערכו באולם "בני ברית" בתל אביב ולקחו חלק בהן 64 שחקנים. נערכה תחרות בין עשר נבחרות של מדינות מוצא, כשישראל מציגה שתי נבחרות, הנבחרת השנייה מורכבת משחקני נוער. הנבחרת הישראלית הראשית זכתה בתחרות עם 31 נקודות מתוך 36 אפשריות. למקום השני הגיעה נבחרת יהודי בריטניה עם 29,5 נקודות ולמקום השלישי-רביעי משותף הגיעו נבחרת הנוער של ישראל ונבחרת יהודי הולנד. השתתפו גם נבחרות יהודי ונצואלה, ארגנטינה, בלגיה, דרום אפריקה, איטליה וצ'ילה. נערכה גם תחרות נוער בה זכו במשותף מייקל רוד מארצות הברית ומרדכי שרנצל מישראל.
המכביה ה-11.
תחרויות השחמט במכביה ה-11 נערכו בבית מלון "אוויה" ביהוד במתכונת דומה לתחרויות השחמט במכביה הקודמת. בתחרות הקבוצתית לקחו חלק רק ארבע מדינות, ישראל, ונצואלה, ארגנטינה ודרום אפריקה ששיחקו סיבוב כפול - ישראל ניצחה עם 19,5 נקודות. באליפות הבזק זכה ישראל גלפר ובתחרות הנוער זכה עופר ברוק.
המכביה ה-12.
תחרויות השחמט במכביה ה-12 נערכו בבית מלון "סיני" בתל אביב. בתחרויות לקחו חלק 36 שחמטאים, שהתחרו ביניהם ב-9 סיבובים לפי השיטה השווייצרית. מנצח התחרות היה משה כנען, שגבר בשובר שוויון על רונן לב - שניהם השיגו 7,5 נקודות כל אחד מתוך 9 אפשריות.
המכביה ה-13.