במקרים בהם הפשיעה נוגעת ליותר ממדינה אחת או שפושע עובר למדינה אחרת ייתכן שיתוף פעולה בין המשטרות השונות ואף מעורבות של האינטרפול.
תשאול.
החוקרים מקבלים הכשרה מתאימה לגביית עדויות, ובמשך הזמן גדלה מיומנות התשאול שלהם. מטרת התשאול היא השגת תשובות אמינות מהנשאל. יש לקבל תשובות אמינות גם מנשאלים שיש להם סיבה טובה שלא לתת מידע או לשקר. מתשאל מיומן אמור לשאול שאלות שפשוט להבין ולקבל תשובות שפשוט להבין. זאת כדי לא לשגות בשל אי הבנות פשוטות וכדי לעמוד בדרישות של דיני הראיות.
דרישה אחרת ממתשאל מיומן היא הבנת גבולות הלחץ הפסיכולוגי שכדאי להפעיל על הנשאל. לצורך הפעלת לחץ כזה מותר למתשאל לשקר לנשאל או להציג לו מצג שווא. לחץ פסיכולוגי רב מדי או מועט מדי עשוי להפיק תשובה לא אמינה. מעבר לזאת, לחץ רב מדי עשוי לגרום לנשאלים לבעיות בריאות שעשויות אפילו להסתיים במותו או בהתאבדותו של הנשאל וכך באיבוד נאשם או עד ובחוסר יכולת להמשיך את החקירה.
סיום חקירה משטרתית.
חקירה משטרתית מסתיימת בדרך כלל מהסיבות הבאות:
חקירות שנועדו לאתר נעדרים או רכוש או בעליהם של רכוש, נפסקות עם איתורם או כאשר החוקרים מחליטים שמיצו את המידע שעמד לרשותם.
חקירה משטרתית שנסגרה עשויה להיפתח מחדש בגלל השתנות נסיבות (הופעת עד חדש או גילוי ראיה) או שינוי מדיניות.
הסדרת החקירה המשטרתית.
בישראל מוסדרת חקירה משטרתית באמצעות חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים), תשס"ב-2002, שבו נקבע:
היסודות המתמטיים של פילוסופיית הטבע
מכללת אוהלו
המכללה האקדמית אוהלו בקצרין היא מכללה אקדמית המתמחה בהכשרת מורים וגננות לקראת תואר ראשון בחינוך בתחומים שונים, השוכנת בקצרין שברמת הגולן. בנוסף, מתקיימים לימודים לקראת תואר שני בניהול וארגון מערכות חינוך. נכון ל-2017, לומדים במכללה כ-2,500 סטודנטים, מהם 60% סטודנטים במקצועות החינוך והוראה, והיתר לומדים לתוכניות המשך.
היסטוריה.
בשנת 1945 הוחלט להקים מרכז חינוכי אזורי בשם "אוהלו של ברל", לזכרו של ברל כצנלסון, במקום בו קבע את אוהלו בזמן שעבד בחצר כנרת. המבנים הראשונים במקום הושלמו במהלך השנים 1946 עד 1947, עת נפתח במתחם תיכון בית ירח. בנוסף נבנה במקום אולם כנסים אזורי. בשנת 1964 נפתחה במתחם מכללה להכשרת עובדי הוראה, על ידי משרד החינוך והתרבות ומרכז החינוך והתרבות של ההסתדרות. תחילה הציעה המכללה תוכניות חד-שנתיות ודו-שנתיות להכשרת מורים וגננות. בהמשך, תחת ניהולו של ד"ר צבי קרניאל, הוסיפה המכללה תוכניות לימוד בנות ארבע שנים, כולל בחינוך גופני ובחינוך מיוחד.
בעקבות החלטת ממשלה לחזק את ההתיישבות ברמת הגולן, המכללה עברה בסוף שנת 1997 לקצרין. כדי להסיר את התנגדות של המרצים והסטודנטים להעברת המכללה, הסכימה הממשלה לשלם עבור טיסות של מרצים ממרכז הארץ לקצרין ולסבסד כמעט באופן מלא את התשלום למעונות עבור הסטודנטים. תחילה שוכנה המכללה במבנים זמניים, וב-1999 החלה הקמתם של מבני הקבע עבור כ-1,000 תלמידים, בעלות של כ-30 מיליון שקל, ו-25 מבני מעונות מגורים בשטח כ-40–45 מ"ר, עבור כ-100 סטודנטים.
משנת 2000 המכללה מכשירה תלמידים לתואר ראשון בחינוך, ומשנת 2001 המכללה מוכרת כמוסד להשכלה גבוהה.
בשנת 2005 הוכרז על הקמת "אוניברסיטה בגליל", בעקבות הצהרתו של איש העסקים ארנון מילצ'ן, על כוונתו לתרום 100 מיליון דולר לטובת הקמתה. האוניברסיטה הייתה אומרה לקום כתוצאה ממיזוג של שש מכללות בצפון, כולל "מכללת אוהלו", אך התוכנית לא יצאה לפועל. בשנת 2021 הוכרז על מיזוג "מכללת אוהלו" עם מכללת תל חי, כאשר "אוהלו" תנוהל כשלוחה של מכללת תל-חי בקצרין.
מתחם למידה ביופילי.
בשיתוף קרן אדליס (Adelis) הוקם מתחם ביופילי לצורך הוראת המדעים לגיל הרך, לבתי הספר היסודיים והעל יסודיים. המתחם משמש כמעבדה לחי ולצומח. סטודנטים יכולים לתרגל באמצעותו פתרון בעיות ולעבוד את המידע בסביבה ממוחשבת. האלמנטים המשולבים בו משיקים לתוכניות הלימודים במדעים בגילאים השונים כדי לאפשר לסטודנטים להתנסות בתכנים הנלמדים.
תוכניות לימוד.
המכללה האקדמית לחינוך "אוהלו" מציעה מגוון מסלולי לימוד לתואר ראשון בחינוך והוראה, תוכנית ללימודי תואר שני בניהול וארגון מערכות חינוך וכן תוכניות לימוד ללימודי המשך והשתלמויות. בנוסף, במסגרת לימודי החוץ במכללה ניתן ללמוד בבית הספר להכשרת מאמנים ומדריכים בספורט, בבית הספר ללימודי תעודה או בבית הספר למקצועות הכרם והיין.
לימודים לתואר ראשון בחינוך ולתעודת הוראה
שותפויות בינלאומיות.
החל מסוף שנות ה-80 מדי שנה מתקיימים חילופי משלחות תלמידים בין מכללת אוהלו למכללת אליס סלומון שבהנובר, גרמניה. מטרת חילופי המשלחות היא להפגיש נוער גרמני עם נוער ישראלי יהודי כדי לפתח דו-שיח בנושא השואה. בנוסף לנושא זה מתעניין הנוער הגרמני גם ביחסים שבין ישראלים לערבים בכלל וביחסים שבין ישראלים לפלסטינים בפרט.
קצח
קֶצַח (שם מדעי: "Nigella" בערבית: חָבָּא סוּדָא. וקָחטָה מכונה גם: כמון שחור ושומשום שחור הוא סוג במשפחת הנוריתיים, הכולל כ-14 מינים של צמחים חד-שנתיים.
מקור הקצח באגן הים התיכון ובדרום-מערב אסיה. זרעים של קצח נמצאו בקבר של תות ענח' אמון במצרים (1325 לפנה"ס), ומתקופת הברזל באתר דיר עלא שבירדן. נראה שהוא בוית מהמין הגדל בר באזור זה.
מבנה הצמח.
הקצח צומח לגובה של 20 עד 90 סנטימטרים. בתקופת הפריחה מעלה הקצח פרח בודד לכל גבעול. צבעי הפרח הם לבן, צהוב, ורוד, כחול בהיר או סגול בהיר. לכל פרח 5 עד 10 עלי כותרת. ההאבקה של הפרחים נעשית על ידי חרקים. הפרי הוא נרתיק המורכב ממספר תאים, כשבכול תא כמה זרעים.
חלוקה למינים.
המין קצח תרבותי ("Nigella sativa") מתורבת וזרעיו משמשים הן כתבלין והן למטרות רפואיות. מין זה לא גדל בר בישראל, שאר המינים משמשים למטרות נוי.
בצמחיית הבר של ארץ ישראל ניתן למצוא 5 מינים:
מינים מוכרים נוספים:
בגלל המראה המיוחד, לצמח מספר שמות באנגלית: השטן בשיח (Devil in the bush) והשטן בכלוב (Devil-in-a-cage).
הקצח במקורות היהדות.
הקצח נזכר 3 פעמים בספר ישעיהו לצד הכַמֹּן כצמח שנזרע בהֲפָצָה, ונדוש במקל ולא בחָרוּץ. .
רש"י מתאר את הקצח בפירושו המלמד על אי-ודאות בזיהויו: "רבותינו מפרשים נייל"א (niele), אבל אני שמעתי מין זרעים שזורעים אותו בארץ ישמעאל".
הקצח מוזכר רבות במשנה. בגמרא, בברכות, מופיע שריחו רעיל אבל טעמו טוב והוא בריא ללב. .
שימושים למאכל.
זרעיו משמשים כתבלין. במטבח הערבי נהוג להכין ממנו ממרח: "טחינת קצח" בתור "עוגת קצח" הנקראת: קיזחה או עבור קינוחים או בתוספת עבור תערובת זעתר. במטבח הסורי נהוג להכין ממנו "עוגת קצח". במטבח התימני מוספים הזרעים למאפים כמו כובנה ופיתות הסַלוּף.
במטבח של ערביי ארץ ישראל.
במטבח של ערביי ישראל נהוג להכין מטבל על ידי ערבוב קצח טחון עם סילאן או סירופ חרובים או סירופ ענבים.
ישראל ברטל
ישראל ברטל (נולד ב-1946) הוא היסטוריון ישראלי, פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים ולשעבר דקאן הפקולטה למדעי הרוח. משנת 2016 הוא חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. תחומי מחקרו: תולדות עם ישראל בארצות מזרח אירופה במאות הי"ח והי"ט; השלטון העצמי היהודי במרחב התרבות האשכנזית; תנועת ההשכלה היהודית; זרמים דתיים ותרבותיים ביהדות מזרח אירופה; צמיחת האורתודוקסיה במזרח אירופה; "מבשרי הציונות"; הלאומיות היהודית המודרנית וראשית הציונות; היישוב היהודי בארץ ישראל בשלהי התקופה העות'מאנית; צמיחת התרבות העברית החדשה בארץ ישראל; ספרות והיסטוריה.
ביוגרפיה.
ישראל ברטל גדל בשכונת בורוכוב בגבעתיים, והיה מדריך בתנועת הנוער "התנועה המאוחדת". הוא שירת בנח"ל בצה"ל. בשנות השישים החל את לימודיו בחוג להיסטוריה של עם ישראל ובחוג לספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. שם עבודת הדוקטור שלו שהוגשה בתשמ"א 1980 הוא: "הלא-יהודים וחברתם בספרות עברית ויידיש במזרח אירופה בין השנים 1856-1914".
ברטל הוא תלמידם של ההיסטוריונים שמואל אטינגר ויעקב כ"ץ, והכיר מקרוב את חבר המלומדים של האסכולה הירושלמית אשר התפתח בין כותלי המכון למדעי היהדות של האוניברסיטה העברית בירושלים.
הוא היה מראשוני סגל האוניברסיטה הפתוחה ומכותבי הקורסים במדעי היהדות בה. הוא מראשוני החוקרים שפעלו ביד יצחק בן צבי. נמנה עם מייסדי כתב העת קתדרה, רבעון לחקר תולדות ארץ ישראל ויישובה (1976) והיה אחד מעורכיו משך שנים רבות.
בשנים 1995 -2003, שימש ברטל יושב ראש "ועדת התוכנית" בהיסטוריה מטעם משרד החינוך לחטיבה העליונה של החינוך הממלכתי ("ועדת ברטל") שחיברה את תוכנית הלימודים המשמשת כיום בבתי-הספר התיכוניים בישראל. תוכנית זו הותקפה מחד על ידי גורמים המזוהים עם הימין (כגון ד"ר יורם חזוני) אשר טענו כי היא מטשטשת את תפקידה ואת חשיבותה של הציונות; ומאידך על ידי גורמים מחוגי השמאל הבלתי-ציוני שקבלו על היותה 'ציונית' מדי. בתשובה לביקורות טען ברטל כי מקצוע ההיסטוריה, מעצם טיבו ומהותו, מרגיז את כולם - אך במיוחד הוא מאיים על שלמות תפיסת עולמם החד-ממדית של כל האוחזים באידאולוגיות טוטליטריות.
ברטל התפלמס ארוכות עם מסכת הטענות שהציג שלמה זנד בספרו מתי ואיך הומצא העם היהודי? (2008). זנד טען כי עם ישראל הוא "המצאה", שכן הוא מורכב מקבוצות אתניות שונות שהסתפחו זו אל זו במרוצת הדורות. ברטל חלק על טענותיו וייחס אותן לתפיסה פוליטית.