כל יתר המפליגים, בלא הבדל דרגה, חויבו לעבור את כל שלבי הטקס מריחה בשמן, צביעה בצבע, טבילה במקווה המים המזוהמים ובסוף שטיפה במי ים בלחץ. ב-5 במרץ הוכנה הבריכה ולמחרת ב-6 במרץ בשעה 15:15 חצתה 'משגב' את קו המשווה. שרון מפקד ה'משגב' העביר את סמכות הפיקוד לטוביה סער בתחפושת נפטון והטקס החל.
הטקס נמשך עד הערב במהלכו ה'משגב' מתקדמת. קודם הוטבלו הקצינים ואחריהם כלל המפליגים. עוברים משיכה בשמן ובקמח מרבץ במי שיפולים ושטיפה בזרנוקי מי ים עד שכולם היו ראויים וקיבלו את תעודת "אביר הים" שהוכנה לו. לאחר הטקס האנייה מתקדמת ב-12 קשר. הצוות והחובלים במשמרות ועבודות תחזוקה.
דרום אפריקה.
האנייה הקדימה את התוכנית ושרון חשב לבצע עגינת מנוחה לטיפול חיצוני לפני הכניסה החגיגית לקייפטאון. הכניס את המשגב למפרץ סאלדנה 70 מיל ימי צפונית לקייפטאון. מייד עם העגינה הופתע לשמוע שבמקום יש בסיס אימונים של הצי הדרום אפריקני. קצינים הוזמנו למועדון בחוף שם פגשו גם יהודים מהמקום.
קייפטאון.
בבוקר יום ה' 17 במרץ התקרבה משגב לנמל קייפטאון. הנוף המרהיב של ההרים עברה בין שוברי הגלים לרציף. שם חיכה לה קהל רב נציגי השלטונות, אנשי הצי הדרום אפריקאי ראשי הקהילה היהודית וציר ישראל בפרטוריה מר צ. ס. היימן ורעייתו.
האנייה הוצפה במבקרים היום הראשון נערכו ביקורים רשמיים של מפקד האנייה: המושל הכללי, שר ההגנה של דרום אפריקה ארסמוס. החשובים באו לביקור ב'משגב' והתקבלו בשריקת כבוד.
הצוות שמח לביקורם של ילדי בתי הספר היהודים שנהנו מיום חופש והובאו לבקר באנייה. הילדים קיבלו מהצוות מתנות קטנות מטבעות כסף ובולים ישראלים.
מזכיר המועצה הציונית מר אברהמסון הביא תוכנית לארבעת ימי השהייה בנמל. גדושה באירועים מסיבות נשפים וטקסים. הערב המוצלח ביותר היה נשף ריקודים תחת כיפת השמיים שנערך באחד הגנים הציבוריים הגדולים. צלי בשר כיבוד בשפע ובנות חמודות.
אירוע מיוחד אחר היה מצעד ברחובות העיר והנחת זר על "קבר החייל האלמוני" על ידי מפקד ה'משגב'. משם המשיכו לבית הכנסת ולטקס מסירת מפתח חיפה לראש העיר קייפטאון.
במשך כל ימי הביקור צבאו אלפי מבקרים שבאו לעלות על אנייה ישראלית ולחוש תחושת מולדת. האורחים התפעלו מהאנייה נקייה המטבח ללא רבב והתותחים המצוחצחים.
לצוות היו הרבה חוויות והנאה רבה כתום ארבעה ימי ביקור. יצאו להמשך הדרך ביודעם שבתוכנית לשוב בעוד שבועיים.
באוקיינוס ההודי.
ב-22 במרץ בוקר ערפילי, יצאה 'משגב' מקייפטאון הפליגה דרומה הקיפה את כף התקוה הטובה ופנתה ל. מגמת פניה הייתה לנמל לורנצו מרקס במוזמביק.
ההפלגה מזרחה וצפונה לאורך החוף הירוק של דרום אפריקה עברה בים שקט והייתה מהנה.
לורנצו מרקס התגלתה כעיר יפה ומטופחת אך יקרה יחסית. לפורטוגל לא היו אז יחסים דיפלומטיים עם ישראל. ומאידך גם לא היו נתונים ללחץ מדינות ערב. השלטון הפורטוגלי היה מסודר והפגין מקצועיות. אפשרויות הבילוי היו מועטות. נפגשו עם ישראלי נציגה של חברת צים במקום. ולאחר יום יצאה ה'משגב' דרומה לנמל דרבן (דרום אפריקה).
ביקור ביוהנסבורג.
יוהנסבורג נחשבה למרכז הכלכלי של דרום אפריקה. בעיר התרכזה קהילה יהודית חזקה מנתה כ-40,000 נפש. חלקם אמידים. התארגנו לאירוח הצוות שכרו מטוס ו-42 מאנשי הצוות הוטסו מדרבן ליוהנסבורג והתארחו בבתי משפחות יהודיות. למשך ארבעה ימים.
הימאים צעדו ברחובות העיר עם תזמורת. כל יום נערכו מפגשים ואירועים שונים. כדי ליצור יותר הזדמנויות למפגשים נחלקו לשלוש קבוצות תיור וביקרו בפרטוריה, קרוגרסדורפ ובן-אוני. התברר להם כי יישובים רבים בדרום אפריקה נקראו בשמות עבריים.
הביקור ביוהנסבורג שגרם הנאה רבה לאנשי הצוות שהשתתפו בו הסתיים בנשף התרמה של המגבית הציונית שנערכה בעולם העירייה הגדול. נוכחות הימאים הישראלים דרבנה את יהדות דרום אפריקה שהייתה ידועה בנדיבותה לתרומות רבות יותר.
דרבן פורט אליזבט קייפטאון.
הקבוצה שחזרה בטיסה מיוהנסבורג הספיקה להשתתף במצעד פרידה ברחובות דרבן (דרום אפריקה)|דרבן. ולמחרת עברה 'משגב' לפורט אליזבת. שם נערך מצעד משותף עם תזמורת חליליות בגנון סקוטי. ילדי המקום קיבלו בלבביות את האורחים שבאו מרחוק.
ההפלגה לקייפטאון הייתה בהרגשה של סיפוק ובצפיות למקום שכבר היו בו. הצוות התקבל שוב בזרועות פתוחות. התוכנית שונתה במקום יום אחד לאספקה ודלק לשלושה ימי נמל. כך שחג הפסח נחגג במקום. מרבית המפליגים הוזמנו למשפחות בעיר והתורנים נערך ליל הסדר באנייה על ידי הרב הצבאי סג"ם מנחם כהן.
ביום ה-52 להפלגה בשעות הערב נפרדו אנשי הצוות מהידידים הרבים, והנערות הנאות. השאירו לא מעט לבבות שבורים והפליגו חזרה צפונה.
מונרוביה ליבריה.
ה'משגב' שייטה צפונה והחום גבר היעד הבא נמל מונרוביה בליבריה. מעבר קו המשווה מדרום לצפון נעשה בשקט. כל המפליגים היו כבר במעמד "אבירי הים". ליבריה הייתה מדינה עצמאית באפריקה והביקור הוגדר כ"ביקור רשמי" מצב המחייב נקיטת כל הצעדים המתחייבים לגבי הופעת האנייה הצוות והטקסים השונים.
אף כי מפקד ה'משגב' אדוארד שרון היה ידוע כקפדן המקפיד על כל תג בפרוטוקול. הקדים והגיע במיוחד סרן ד"ר מיכאל סימון בתפקידו כראש הטקס במשרד החוץ כדי לודא ביצוע נאות.
ביקור הנשיא - בעת כניסת ה'משגב' נורו מטחי כבוד. נשיא ליבריה ויליאם טאבמן הגיע והתקבל במסדר כבוד של 24 חניכי קורס חובלים. תזמור ה'משגב' ניגנה את שני ההמנונים. הנשיא ביקר בחלקי הפריגטה ודיבר עם הקצינים. האורח הוזמן על ידי מפקד האניה לארוחה. הייתה זו הפעם הראשונה שראש מדינה התארח באניית מלחמה ישראלית.
למחרת היום נערך מצעד ברחובה הראשי של מונרוביה במשותף עם יחידות של הצבא הליברי. הנשיא קיבל את המצעד ממרפסת ארמונו כשלידו אדוארד שרון מפקד ה'משגב' והביע את שביעות רצונו.
באותו ערב נערכה מסיבת קוקטייל בה הגיש ראש הטקס מיכאל סימון שי לנשיא ורעייתו מגש כסף עם סמל מדינת ישראל.
במשחק כדורגל שנערך מול אלפי צופים הביסה נבחרת הכדורגל של ליבריה את קבוצת 'משגב' 7:1. הדבר לא פגע בהרגשה הכללית הטבה בשני הצדדים.
כפועל יוצא מביקור זה הוזמן אדוארד שרון מאוחר יותר לפקד על היאכטה הנשיאותית הליברית.
דקר בסנגל.
הנמל האחרון לביקור ביבשת אפריקה היה דקר בסנגל בשלטון צרפתי. היחסים עם הצרפתים היו אז ברמה גבוהה ביותר. נספח צה"ל בפריז עמנואל נשרי הגיע במיוחד ויחד עם שרון מפקד ה'משגב' וארבעה חובלים נתקבלו על ידי מושל אפריקה המשוונית הצרפתית לארוחת צוהרים.
בעת שהות ה'משגב בנמל ביקרו בה האדמירל וקצינים בכירים של הצי הצרפתי. קציני המשגב והחובלים ביקרו בשדה התעופה של אוויריית הצי.
נערכה תחרות כדורסל שהסתיימה בניצחון נבחרת 'משגב'. ביום ה-76 למבצע יצאה אח"י משגב (ק-30) את מונרוביה כשעל הרציץ תזמורת מנגנת המנוני "התקווה" וה"מסייאז"".
גיברלטר וחזרה לים התיכון.
לאחר מספר ימי הפלגה ללא אירועים מיוחדים הגיעה 'משגב' לגיברלטר במגמה להצטייד במים ודלק. מכרים מהביקור הקודם קיבלו את פני הצוות שירד לחופשת חוף. גיברלטר נחשבה לאחת הערים הזולות בעולם נהנית מכך שאין מכסים. אך הצוות כבר היה בחסרון כיס.
משגב יצאה מגיברלטר ושמה פניה אל ליבורנו באיטליה, הנמל האחרון בתוכנית ההפלגה. בניווט חופי שנעשה על ידי החובלים בהדרכתו של רמי לונץ עברו ליד האיים הבליאריים – מיורקה ומינורקה. בדרך נערכו אימוני ירי בלונים פורחים ותרגול עמדות נטישה. יום לפני הנמל נקלעו לסערה קשה שהצוות התגבר.
איטליה.
ב-20 במאי 1955 נכנסה 'משגב' לנמל ליבורנו כאורחיה של האקדמיה הימית של הצי האיטלקי. ה'משגב נקשרה בשיטה המקובלת בים התיכון עם עוגן בחרטום וירכתיים לרציף. לפריגטה הגיעו אליהו ששון ציר ישראל ברומא עם אל"ם שלמה אראל בתפקידו כנספח צה"ל ברומא.
האדמירל מימבלי מפקד האקדמיה ביקר בפריגטה. והתקבל במשמר כבוד ערוך על הרציף בפיקוד סגן קליין.
לצוות יצא לטיולים באיטליה לכיוון פיזה עם המגדל הנטוי ופירנצה עם אוצרות האמנות בה.
חזרה לחיפה.
מליבורנו הפליגה 'משגב' דרומה דרך תעלת מסינה ופנתה מזרחה לכיוון הבית. בים האיגאי נפגשה בפריגטות האחרות. בשעות אחר הצהרים של 2 ביוני 1955 נכנסו הספינות לנמל חיפה. טקס קבלת הפנים נערך מול בית העירייה בנוכחות מפקד חיל הים שמואל טנקוס ואבא חושי ראש העיר המאמצת.
בריאות הצוות.
כנהוג למקרים של הפלגות ארוכות צורף לצוות ה'משגב' רופא ד"ר הרי חיימוביץ. המשגב הייתה צפויה לעבור באזורי מזג אוויר ים תיכוני לטרופיים וחזרה. ולבקר במדינות ברמת תברואה שונה ובחלקם גם נמוכה יחסית.
מחלת הים - מחשש למחלת הים הצטייד הרופא בכדורי דרמאמין תרופה שהייתה מקובלת אז למניעת מחלת הים. כבר ביציאה מחיפה נתקלה 'משגב' בים סוער. שוב לפני גיברלטר בים התיכון ובאוקיינוס האטלנטי לפני דרום אפריקה. במיוחד סבלו החדשים בצוות. הטיפול היה עידוד ויצירת מוטיבציה להתגבר על הקשיים. אוורור על הסיפון העליון ומיעוט באכילה ובשתייה.
להערכת הרפא הייתה השפעת הדרמאמין יותר פסיכולוגית ממהותית. בסופה של ההפלגה התברר כי נעשה שימוש בכמות קטנה של כדורי דרמאמין.
תזונת ירקות – התברר כי באזור קו המשווה כמו בפריטאון ומונרוביה היו הירקות הטריים במחסור. לא נעשה מספיק שימוש בפירות שהיו מצויים בשפע.
מי שתייה - בהפלגות בין הנמלים היו ארוכות יחסית בעיית אספקת המים הטריים הייתה קשה. החום חייב שתייה רבה וגם לשטיפת הגוף במקלחת. יכולת ייצור המים במכונה של האנייה הייתה מוגבלת. קצין המכונה הצליח לספק מים לשתייה באפן קבוע ואפילו שעברו צינון. לגבי רחצה הונהג קיצוב בהתייעצות בין קצין המכונה לרופא.