בשנת 2019 המכללה המלכותית של אוסטרליה לרופאים (RACP) וסנט וינסנט הבריאות האוסטרלי קראו לממשלת ניו סאות' ויילס לפרסם בפומבי את ממצאי הוועדה המיוחדת לחקירה על אי-הפללת שימוש הסמים, באומרם כי אין "שום תירוץ" לעיכוב. הדו"ח היה שיא של חודשים של עדויות מצד מומחים בתחום הבריאות והשיפוט, כמו גם משפחות וקהילות שנפגעו מחומרים מסוג אמפטמין ברחבי ניו סאות' ויילס. הדו"ח העלה 109 המלצות שנועדו לחזק את תגובת ממשלות ניו סאות' ויילס בנוגע לתרופות מבוססות אמפטמין כגון קריסטל. המלצות עיקריות כללו חדרים המשמשים לשימוש בסמים, תוכנית להחלפת מחטים ומזרקים, בדיקות חומרים בפיקוח קליני כלל-מדיני, כולל בדיקת גלולות ניידות בפסטיבלים, אי-הפללה של סמים לשימוש אישי והפסקת השימוש בכלבי גילוי סמים. הדו"ח קרא גם לממשלת ניו סאות' ויילס לאמץ מדיניות מקיפה של סמים ואלכוהול, כאשר מדיניות הסמים והאלכוהול האחרונה פגה לפני למעלה מעשור. נציב הדיווחים אמר כי גישת המדינה לשימוש בסמים הייתה לקויה ביותר ואמרה כי הרפורמה תדרוש "הנהגה פוליטית ואומץ". והוסיף כי החוקים הנוכחיים "מאפשרים לנו אישור להעלים עין מהגורמים המניעים את השימוש בסמים הבעייתיים ביותר הכוללים התעללות בילדים, אלימות במשפחה ומחלות נפש". ממשלת ניו סאות' ויילס דחתה את ההמלצות העיקריות בדוחות ואמרה כי תשקול את ההמלצות האחרות שנותרו. מנהל התוכנית המדיניות למדיניות של סמים (DPMP) במרכז המחקר למדיניות חברתית של סידני באוניברסיטת UNSW אמר כי ממשלת ניו סאות' ויילס החמיצה הזדמנות לבצע רפורמה בתגובת המדינה לסמים על סמך ראיות. ממשלת ניו סאות' ויילס טרם הגיבה לחקירה באופן רשמי החל מנובמבר 2020, הודעה שפורסמה מהממשלה המציינת את כוונתה להגיב עד סוף 2020.
בטריטוריית הבירה האוסטרלית, לאחר שהתקבלה הצעת חוק ב-25 בספטמבר 2019, נכנסו לתוקף חוקים חדשים ב-31 בינואר 2020 שאפשרו להחזיק עד 50 גרם חומר יבש, 150 גרם חומר רטוב וגידול של שני צמחים לאדם ועד ארבעה צמחים למשק בית. ובכך, הפך לחוקי החזקה וגידול של קנאביס במסגרת ACT. עם זאת, מכירה ואספקה של קנאביס וזרעי קנאביס עדיין אינם חוקיים, כך שההשפעות של החוקים מוגבלות והם גם סותרים את החוקים הפדרליים. עדיין לא חוקי לעשן או להשתמש בקנאביס במקום ציבורי, לחשוף ילד או צעיר לעשן קנאביס, לאחסן קנאביס במקום בו ילדים יכולים להגיע אליו, לגדל קנאביס באמצעות הידרופוניקה או גידול מלאכותי, לגדל צמחים שאליהם ניתן לגשת הציבור, לשתף או לתת קנאביס במתנה לאדם אחר, לנהוג עם כמות קנאביס במערכת הדם, או החזקה וגידול של קנאביס לאנשים מתחת לגיל 18. ההחזקה והגידול האישי של כמויות קטנות של קנאביס נותרו למטרות שאינן רפואיות אסורות בכל רישום אחר באוסטרליה אך עם אי-הפללה בצפון ודרום המדינה.
ונואטו.
קנאביס בונואטו אינו חוקי למטרות פנאי אך חוקי למטרות רפואיות ותעשייתיות. דו"ח חדשות משנת 2018 ציין כי מערכת הבריאות הלאומית של ונואטו שוקלת ניסויים קליניים בתרופה מבוססת קנאביס לטיפול בסוכרת. ב-20 בספטמבר 2018 הוציאה מועצת השרים של הממשלה החלטה המאפשרת הקמת תעשיות לייצור קנאביס רפואי.
ניו זילנד.
שימוש בקנאביס רפואי חוקי במדינה מאז 2018. באוגוסט 2018 "Hikurangi Cannabis" הפכה לחברה הניו זילנדית הראשונה שהוציאה רישיון לגידול קנאביס למטרות רפואיות. גוף בתעשיית הקנאביס הרפואי, המועצה לקנאביס רפואי בניו זילנד הוקם בספטמבר 2018.
ב־18 בדצמבר 2018 הודיעה הממשלה בראשות מפלגת הלייבור של ניו זילנד על משאל עם ארצי ומחייב על חוקיות הקנאביס לשימוש אישי למטרות פנאי, שייערך במסגרת הבחירות הכלליות בניו זילנד 2020. זה היה תנאי של המפלגה הירוקה שנתנה אמון ואספקה לממשלה. ב-7 במאי 2019 הודיעה הממשלה כי משאל העם של קנאביס בניו זילנד יערך ב-2020 ויהיה שאלה של כן / לא לחקיקת חקיקה שטרם נוצרה. למרות ההתחייבות הקודמת, משאל העם היה לא היה מחייב, והיה צורך להכניס את הצעת החוק של לגליזציה ולבקרה בקנאביס לפרלמנט ולהעבירו כמו כל חקיקה אחרת. לפיכך, הממשלה לא הייתה קשורה למעשה לתוצאות משאל העם. התוצאות הרשמיות לבחירות ולמשאל העם פורסמו ב-6 בנובמבר 2020. משעל העם נכשל בהפרש צר של 50.7% מנגדים מול 48.4% תומכים.
אפריקה.
ברחבי יבשת אפריקה מתוך 54 כלל המדינות החברות בה, שימוש בקנאביס רפואי או למטרות פנאי איננו חוקי ויכול להוביל לקנסות ועונשי מאסר ב-46 מדינות בהן: אלג'יריה, אנגולה, בנין, בוטסואנה, בורקינה פאסו, בורונדי, קמרון, כף ורדה, הרפובליקה המרכז אפריקאית, צ'אד, קומורו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקת קונגו, ג'יבוטי, מצרים, גינאה המשוונית, אריתריאה, אסוואטיני, אתיופיה, גבון, גמביה, חוף השנהב, קניה, ליבריה, מאלי, מדגסקר, מרוקו, ניגריה, רואנדה, סנגל, סיירה לאון, סומליה, סודאן, טנזניה, טוגו, תוניסיה, מזומביק, ניז'ר, דרום סודאן, סאו טומה ופרינסיפה, מאוריציוס, גינאה ביסאו, לוב, גינאה, מאוריטניה ונמיביה.
כבר בשנת 1996 דיווח "Nairobi Standard" כי אנשי מלחמה בסומליה מטפחים קנאביס לתמיכה בפעולות צבאיות, בהיקף קציר שנתי של 160 טון בשווי 272 מיליון דולר. במהלך ועדת האמת והפיוס של סיירה לאון בשנת 2003, הצהיר רפוא מקומי כי "קנאביס נמצא בשימוש או שימוש לרעה כל כך בסיירה לאון... כך שאני לא חושב שאנשים רואים בזה פשע יותר להשתמש בו... כפי שאתה יכול לראות, הוא גדל כמעט בכל מקום במדינה כיום. אתה יכול להשיג אותו בכל עת ובכל מקום, בחינם או בתשלום נמוך".
ברואנדה, בשנת 2010 שר הבריאות הציע חוק שיאפשר שימוש בקנאביס למטרות רפואיות במדינה. בתחילת 2019 הציע מושל מדינת אנדו בניגריה, רוטימי אקרדולו, לגליזציה של גידול קנאביס במדינתו לשימוש רפואי. הוא חזר על הבקשה בתחילת 2020. קנאביס במדגסקר אינו חוקי, אך מיוצר ונצרך מבתים באופן רחב. בשנת 2017, קבוצת חברי פרלמנט הודיעה כי לגליזציה של קנאביס באסוואטיני עשויה להוסיף למשק 1.63 מיליארד דולר, מה שעלול להכפיל את התוצר המקומי הגולמי. בשנת 2001 דיווחה רשת השידור הבריטית BBC כי קמרון תיזום לגליזציה של קנאביס מרפא, ותייבא את אספקתה מקנדה.
אוגנדה.
באוגנדה שימוש בקנאבביס למטרות פנאי אינו חוקי בעוד ייצואו לצורכים רפואיים אושר על ידי משרד הבריאות בינואר 2020, שקבע בין היתר כי על כל יצואני הקנאביס להיות בעלי הון מינימלי של 18.3 מיליון שילינג אוגנדי או 5 מיליון דולר. בנוסף, "Industrial Hemp Uganda", חברה פרטית הממוקמת בהימה, מחוז קסזה, כבר ייצאה קנאביס מרפא לגרמניה וסין.
גאנה.
קנאביס אינו חוקי למטרות פנאי בגאנה בהיותו הסם הבלתי חוקי הפופולרי ביותר במדינה. שימוש רפואי מותר תחת תנאים מגבילים. גאנה מדווחת כאומה הגבוהה ביותר בשימוש בקנאביס באפריקה, והשלישית בעולם. בשנות התשעים התפשט הקנאביס שהיה בעבר תופעה אורבנית בברים ובמועדוני לילה גם לאזורים כפריים. קנאביס נקשר לבני נוער המעורבים בתרבות הרסטפארי, ולסטודנטים שהאמינו כי השימוש בקנאביס ישפר את יכולתם ללמוד. קנאביס מגאנה מועבר למדינות אחרות במערב אפריקה, כמו גם לאירופה. קנאביס רפואי במדינה חוקי לאחר רישיון של שר הבריאות ועבור שימוש עם תוכלת THC של פחות מ-0.3%.
דרום אפריקה.
בבית המשפט החוקתי בדרום אפריקה, צריכה עצמית של קנאביס על ידי מבוגרים באופן פרטי עברה אי-הפללה. בטרם בוטל האיסור על הצמח בשנת 2018 לחצו התומכים על הממשלה לשנות את חוקיה, שהגבילו לראשונה את הקנאביס בשנת 1922, כדי לאפשר פטורים לשימוש רפואי, מנהגים דתיים ומטרות אחרות. סביר להניח שקנאביס הוחל באפריקה על ידי סוחרים ערבים מוקדמים או הודים, והוא היה כבר בשימוש פופולרי במדינה על ידי הילידים קויקוי ובנטו לפני ההתיישבות האירופית בשנת 1652, והוא שימש באופן מסורתי על ידי קבוצות סוטו כדי להקל על לידה.
מחקרים של המועצה למחקר רפואי (MRC) מדווחים כי מספר המשתמשים בקנאביס בדרום אפריקה היה 2.2 מיליון בשנת 2004, ו-3.2 מיליון בשנת 2008. בשנת 2003, אינטרפול דירגה את דרום אפריקה כיצרנית הקנאביס הרביעית בגודלה בעולם, והמכון למחקרי אבטחה דיווח כי מרבית הקנאביס שבממלכה המאוחדת ושליש בעולם מקורו בדרום אפריקה. בשנת 2014, דוח של הברית למלחמה בסמים בדרום אפריקה טען כי הפללת קנאביס "יצרה קורבנות ולא פתרונות", והמליצה על לגליזציה. האיחוד לזכויות האזרח במשטרה ובתי סוהר המליץ מאז 2009 להכשיר קנאביס במדינה בטענה כי הדבר יפנה את המשטרה לעבודה אחרת, ויאפשר לממשלת דרום אפריקה להנות מקנאביס על ידי מיסוי מכירותיו.
לאחר שהכריזו על החלטתם להכריע בעניין, חבר השופטים המלא התכנס ב-18 בספטמבר 2018 בבית המשפט החוקתי ביוהנסבורג עם השופט הראשי ריימונד זונדו שקרא את מה שהוא תיאר כהחלטה פה אחד. בפסק דינו נאמר:
הוא לא הציב מגבלות על כמויות שמבוגרים יורשו לשאת, לצרוך או לגדל ואמר כי יהיה זה על הפרלמנט להחליט ברגע שגיבוש הצעת חוק שתתאים לשינויים המומלצים הללו. לממשלה ניתנה תקופה של 24 חודשים ליישום ממצאי פסיקת הדרך.
זימבבואה.
באפריל 2018 זימבבואה הפכה למדינה האפריקאית השנייה שמאפשרת לגליזציה של קנאביס למטרות רפואיות ומדעיות, עם כי נשאר לא חוקי למטרות פנאי.