הברס לא הצליחו להעפיל לסופרבול נוסף עד 2006, אז הפסידו בגמר לאינדיאנפוליס קולטס בתוצאה 29-17.
עכן חרטומים
עֲכַן חַרְטֻמִּים (שם מדעי: "Cerastes cerastes") הוא נחש ארסי בסוג עכן ממשפחת הצפעיים המצוי במדבריות של צפון אפריקה וחלקים במזרח התיכון, ובכלל זה בארץ ישראל, לרוב באזור הנגב המערבי. הוא ניתן לזיהוי בקלות על ידי נוכחותם של זוג קרניים מעל עיניו, למרות שקיימים פרטים החסרים את הקרניים הללו. ידועים לפחות שני תת-מינים למין זה.
עכן החרטומים הוא קרוב משפחתו של העכן הגדול והעכן הקטן, באזורים מסוימים מצוי הנחש בסכנת הכחדה.
תיאור.
האורך הממוצע של עכן החרטומים נע בין 30 ל-60 ס"מ, עם אורך מרבי של 85 ס"מ. הנקבות גדולות מן הזכרים. אחד המאפיינים הבולטים ביותר שלו הוא צמד "קרניים" היוצאות מעל עיניו, אחת מעל כל עין. אולם, ייתכנו פרטים בהם הקרניים יהיו קטנות או חסרות לחלוטין. העיניים בולטות ונמצאות בצידי הראש.
ישנו הבדל ברור בין המינים, כאשר לזכרים ראש ועיניים גדולות משל הנקבה. בהשוואה לעכן גדול, הראש גדול יותר וקיים סיכוי רב יותר להימצאות הקרניים מעל העיניים (48% לעומת 13% בלבד אצל העכן הגדול).
צבעו חום בהיר-צהבהב עם כתמים בצבע חום כהה, ראשו משולש, הגחון לבן והזנב, שייתכן ויהיה לו קצה שחור, דק לרוב.
תפוצה ואזור מחיה.
הנחש נפוץ מצפון אפריקה (מרוקו, מאוריטניה, מאלי, מזרחה דרך אלג'יריה, תוניסיה, ניז'ר, לוב, צ'אד ועד למצרים, סודאן, אתיופיה, סומליה) דרך סיני ועד לצפון הנגב בישראל. בחצי האי ערב הוא נפוץ בתימן, כווית, ערב הסעודית וחלקים מקטר.
עכן החרטומים מעדיף אזורים יבשים, חוליים בעלי מחשופי סלע מועטים. מדי פעם ניתן למצוא אותם בנאות מדבר ובגבהים של עד 1,500 מטרים.
התנהגות ותזונה.
הנחש פעיל בלילה. הוא נע בדרך כלל בתנועה צדית, המזכירה את האות S, תוך כדי שהם לוחצים את משקלם לתוך החול או האדמה היוצר מראה מרשים. יש לנחש מזג יציב, אך אם הוא מרגיש מאוים, הוא עשוי להתקבץ לצורת C ולחכך את קשקשיו זה בזה, דבר היוצר רעש מאיים. בטבע הם אורבים לטרף שלהם, שכובים מתחת לחול, תחת סלעים או תחת צמחייה. כאשר הטרף מתקרב הוא מכיש במהירות רבה, ומחזיק בטרף עד להשפעת הארס. הוא ניזון בעיקר ממכרסמים ולטאות.
מין זה מטיל ביצים, הנקבה מטילה כ-20 ביצים הבוקעות לאחר 45–60 יום. תוחלת החיים של נחשים אלו הוא כ-14 שנה.
ארס.
ארסו של עכן החרטומים אינו רעיל מאוד, למרות שהוא דומה לארסו של האפעה. הכשה גורמת בדרך כלל לנפיחות, דימום, נקרוזה, בחילות, הקאות והמטוריה. רעילות הארס מוערכת ברמה של 3.0 במדד LD50.
הערות שוליים.
Aziz Subach, Arik Dorfman, Bar Avidov, Adi Domer, Yehonatan Samocha and Inon Scharf. 2022 Foraging behaviour, habitat use and population size of the desert horned viper in the Negev desert. Royal Society Open Science https://doi.org/10.1098/rsos.220326
Movement ecology and foraging behavior of the Saharan horned viper in the Negev Desert – an outline for research
Www.google.com
שיקאגו ברס
אנדריי ארשאבין
אנדריי סרגייביץ' ארשאבין (ברוסית: Андрей Сергеевич Аршавин; נולד ב-30 במאי 1981) הוא כדורגלן עבר רוסי.
ארשאבין החל את דרכו כקשר ועד לפרישתו שיחק כחלוץ ולעיתים כקשר התקפי. ארשאבין נחשב לתקופה לכדורגלן הפופולרי ביותר ברוסיה בזכות כישרונו הרב, והעובדה שהוביל את קבוצתו ואת הנבחרת להישגים מרשימים.
ארשאבין היה לאחד מהשחקנים המובילים בזניט סנקט פטרבורג וזכה להצלחה גדולה שהפכה אותו לאחד מגדולי הכדורגלנים ברוסיה. הוא הוביל את זניט לשני הישגי שיא בתולדות המועדון – זכייה באליפות רוסיה ב-2007 וזכייה בגביע אופ"א ב-2008. הוא אף כיהן לפרקים בתפקיד קפטן הקבוצה, וכבש במדיה 71 שערים ב-310 הופעות. בתום תשע שנים בזניט, עבר ארשאבין לארסנל. ב-2016 שיחק במדי קאיראט אלמטי הקזחית, בה שיחק במשך 3 עונות, בנובמבר 2018 הסתיים חוזהו בקבוצה והוא הודיע על פרישתו ממשחק. לאחר הפרישה מונה לתפקיד ניהולי במועדון זניט.
ארשאבין שיחק עבור הנבחרת הלאומית של רוסיה משנת 2002 עד 2012, והוא היה אחד משחקניה המרכזיים. הוא הוביל את הנבחרת להעפלה ראשונה בתולדותיה לחצי גמר יורו 2008. ארשאבין נודע בעל יכולת כדרור טובה, מהירות גבוהה ויכולת לארגן את המשחק של קבוצתו, וכמו כן נחשב למבשל שערים מצטיין, ולכזה שמשתלב היטב בקבוצה בעלת סגנון משחק התקפי.
קריירת המועדונים.
ראשית הקריירה והתקדמות.
ארשאבין נולד בלנינגרד (כיום סנקט פטרבורג). הוא החל להתעניין בכדורגל ולשחק את המשחק כבר בגיל 7, ולמד באקדמיית הכדורגל "סמנה". מאתר כישרונות שעקב אחר משחקיו באקדמיה המליץ על ארשאבין למועדון הבכיר בעיר, זניט סנקט פטרבורג, והוא הצטרף לקבוצת הנוער של המועדון ב-1999. בשלב המוקדם בקריירה שלו שיחק בעמדת הקשר, ואת הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת ערך במשחק מול ברדפורד סיטי בגביע האינטרטוטו בשנת 2000.
בעונת השתלב ארשאבין באופן קבוע בקבוצה הבוגרת של זניט והבקיע את שעריו הראשונים, תוך שהוא נעזר בחלוץ הבכיר, אלכסנדר קרז'אקוב, עמו יצר שיתוף פעולה פורה בשנים הבאות. הוא הבקיע באותה עונה ארבעה שערים ב-29 משחקים וסייע לקבוצה לסיים במקום השלישי בליגת העל הרוסית. בעונת שותף בכל שלושים משחקי הליגה של זניט והבקיע ארבעה שערים. הקבוצה נחלה כישלון באותה עונה וסיימה במקום העשירי בלבד בליגה, אולם העפילה לגמר הגביע הרוסי שבו הפסידה לצסק"א מוסקבה. בעונת 2002/2003 השתתף ארשאבין לראשונה יחד עם זניט בגביע אופ"א.
במהלך 2003 הוסט ארשאבין לעמדת החלוץ השני, תפקיד שחלקו ההתקפי גדול יותר. הוא הצטיין באופן ניכר בעקבות השינוי בתפקידו והגיע לעונת שיא מבחינתו לאותה עת, עם חמישה שערים ועשרה בישולים. הוא היה שותף בכיר למאבקיה של זניט על הזכייה באליפות, אולם הקבוצה סיימה במקום השני אחרי צסק"א. באותה שנה זכה עמה בגביע הליגה הרוסית, טורניר שהתקיים באופן חד-פעמי, לאחר ניצחון על צ'רנומורטס נובורסייסק.
ארשאבין קיבל את תפקיד קפטן המשנה של זניט ב-2004. העונה הבאה, , הייתה מוצלחת ביותר עבורו מבחינה אישית – הוא סיים כמלך השערים של קבוצתו עם תשעה כיבושים ותשעה בישולים – אולם זניט סיימה שישית בלבד בטבלת הליגה.
במהלך עונת השעה המאמן דיק אדבוקאט את ארשאבין מסגל הקבוצה והעביר אותו לקבוצת המילואים, כעונש על כך שבילה בלילה שלפני משחק חשוב מול ספרטק מוסקבה. אף על פי כן, הוא הוחזר לסגל במהרה וביסס את מעמדו כשחקן המוביל של הקבוצה. באותה עונה הצטיין עם שבעה שערים ו-13 בישולים, וזכה בפרס כדורגלן השנה ברוסיה מטעם העיתון "ספורט אקספרס".
ההצלחה בזניט.
בעונת חבר לארשאבין פאבל פוגרבניאק בחוד ההתקפה של זניט, ויחד הם יצרו שילוב מצטיין שהצעיד את הקבוצה להצלחותיה הגדולות זה שנים. הוא ענד את סרט הקפטן לראשונה בעונה זו, אם כי לא בעדיפות ראשונה. במהלך העונה הבקיע ארשאבין עשרה שערי ליגה ובישל 11 נוספים, ובכך זכה בתואר מלך הבישולים של הליגה. הוא הוביל את זניט לזכייתה הראשונה באליפות מאז 1984 (עוד בעידן הליגה הסובייטית) – הקבוצה הובילה את טבלת הליגה לאורך מרבית העונה, והבטיחה את זכייתה בתואר במחזור האחרון בתום מאבק צמוד עם ספרטק מוסקבה. הזכייה הבטיחה את השתתפותה של זניט בליגת האלופות לראשונה בתולדותיה.
בהמשך עונת הצעיד ארשאבין את זניט לזכייה היסטורית בגביע אופ"א. לאורך הטורניר הוא תרם לקבוצתו ארבעה שערים ו-10 בישולים, והופעותיו המרשימות הביאו לחשיפתו הראשונה בפני קהל האוהדים בכל אירופה. במשחק הגמר מול גלאזגו ריינג'רס, שבו ניצחה זניט בתוצאה 0:2, בישל לאיגור דניסוב את השער הראשון ונבחר לשחקן המצטיין. בעקבות הישג זה, בצירוף עם הצטיינותו ביורו 2008 שבו הוביל את נבחרת רוסיה להעפלה לחצי הגמר, הוא הגיע למקום השישי בבחירות לפרס כדור הזהב של "פראנס פוטבול". בפתיחת עונת השתתף ארשאבין בכל משחקיה של זניט בשלב הבתים של ליגת האלופות, אולם לא עזר לקבוצתו, שסיימה במקום השלישי, להעפיל לשלבי הנוק-אאוט.
במהלך 2008 זכתה זניט גם בסופר קאפ הרוסי ובסופר קאפ האירופי, לאחר ניצחון על מנצ'סטר יונייטד החזקה. אולם, בליגה המקומית נחלה הקבוצה אכזבה כשסיימה במקום החמישי בלבד ואיבדה את אליפות. לקראת סוף השנה היה ארשאבין מבוקש על ידי קבוצות בכירות רבות מרחבי אירופה שהבחינו בכישרונו, כדוגמת ברצלונה, ארסנל וריאל מדריד. על אך שארשאבין עצמו שאף לשחק בברצלונה, זו ירדה מן הפרק עקב הסכום הגבוה שדרשה עבורו זניט - כ-22 מיליון אירו. בעקבות הקשיים שהערימה הנהלת הקבוצה נקלע ארשאבין לסכסוך עמה, ובתקופה מסוימת נראה היה שייאלץ להישאר בה.
ארסנל.
בתום משא ומתן מתמשך בין הנהלות המועדונים, חתם ארשאבין בתחילת פברואר 2009 בארסנל האנגלית, ששילמה תמורתו למעלה מ-16 מיליון לירות שטרלינג – סכום שיא בתולדות המועדון עבור העברות שחקנים. תוקף החוזה היה לשלוש וחצי שנים, ועל אף שהסיכום הגיע בתום מועד ההעברות בפרמייר ליג, אישרה הנהלת הליגה את המעבר. הוא קצר שבחים ממאמן הקבוצה ארסן ונגר על כך שיתרום לה רבות.