הסרט מציג את התופעה הנפוצה שבה נפגעי הטרדה מינית ותקיפה מינית נמנעים מתלונה (במשטרה או בגוף מפקח אחר) על ההטרדה או התקיפה שעברו, ומשתדלים להבליג על כך, כדי שלא להגדיל את הפגיעה בשגרת חייהם. כמפרנסת העיקרית של המשפחה, אורנה מבליגה על הנשיקה שכפה עליה הבוס שלה, ומסתפקת בשיחת הבהרה שבה התנצל על כך. היא מבליגה גם על הטרדות נוספות שלו, ואינה משתפת איש בכך. גם כאשר היא עוברת תקיפה מינית על ידי הבוס, היא אינה מתלוננת על כך במשטרה, ומשמידה את הראיות (חצאיתה המוכתמת בנוזל זרע) שהיו מסייעות לתלונה כזו. היא אינה מספרת מיוזמתה על התקיפה שעברה, ועושה זאת, תוך מסירת מידע חלקי שאינו משקף את מלוא הפגיעה בה, רק כאשר אמהּ ובעלה חשים שמצב רוחה ירוד. היא מתפטרת מעבודתה, אך אינה דורשת פיצוי על התקיפה שעברה.
מבקר הקולנוע אורי קליין עמד על הדילמה שבה נתונה אורנה:
תגובתו של עופר, בעלה של אורנה, למידע שמסרה לו אורנה, מציגה בעיה נוספת של נפגעי הטרדה מינית, והיא האשמת הקורבן. הוא אמנם כועס על המטריד, בני, אך כועס גם על אורנה על שלא סיפרה לו מיד על ההטרדה המינית שעברה והמשיכה בעבודתה חרף ההטרדה. במאית הסרט, מיכל אביעד, העירה על כך: "הוא בעל נחמד, הוא לוקח על עצמו המון, וגם נראה שהם זוג נורא אוהב, אבל כשהיא מתוודה בפניו על מה שקרה, הוא לא מסוגל להתפרק מתחושת הכבוד הגברית. הוא פשוט לא יכול, זה מושרש עמוק מדי בערכים התרבותיים שלנו".
קישורים חיצוניים.
ביקורות
ראיונות
Landwind X8
Landwind X8 הוא SUV (ראשי תיבות: Sport utility vehicle) מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Landwind (שיתוף פעולה (joint venture) בין "JMCG" , שם רשמי: "Jiangling Motors Corporation Group Co., Ltd" ויצרנית הרכב הסינית "Changan Automobile" , שם רשמי: "Chang'an Automobile (Group) Co., Ltd", שם החברה המשותפת: "Jiangling Motor Holding (JMH)") אשר מיוצר משנת 2012 ועד היום בסין.
איוואן שולה
איוואן שולה (בקרואטית: Ivan Šola; נולד ב-12 בדצמבר 1961) הוא ספורטאי עבר קרואטי, שייצג אותה ב-3 אולימפיאדות.
ביוגרפיה.
איוואן שולה נולד וגדל בספליט, קרואטיה. בגיל צעיר הוא התעניין בענפי ספורט הקשורים עם מהירות. בצעירותו הוא השתתף בתחרויות אופנוע והיה אלוף קרואטיה. באותה תקופה הוא השתתף בפרסומות לצד מיס יוגוסלביה אנה סאסו. בשנת 2003 הוא השתתף במרוצי סירות מנוע.
בשנת 1999 שולה התחיל להתאמן במזחלות ונכלל בנבחרת קרואטיה. בעקבות הצלחות בזירה הבין-לאומית הוא קיבל זכות להגיע לאולימפיאדת סולט לייק סיטי וסיים את התחרות למזחלות ל-4 אנשים במקום ה-26.
הוא המשיך להשתתף בתחרויות לרבות אליפויות העולם ותחרויות גביע העולם בתחרויות מזחלות לזוגות ול-4 אנשים. באולימפיאדת טורינו הוא סיים את התחרות למזחלות ל-4 אנשים במקום ה-23. למרות גילו המתקדם הוא היה בין מובילי הנבחרת גם באולימפיאדת ונקובר וסיים את התחרות למזחלות ל-4 אנשים במקום ה-20 - התוצאה הטובה ביותר בין שלוש ההופעות באולימפיאדות.
שולה המשיך להתחרות עד לעונת 2014.
שולה הוא גם עסקן ספורט. בשנת 2007 נבחר לנשיאות איגוד קרואטי לספורט מוטורי. החל בשנת 2011 הוא מכהן כיושב ראש של איגוד קרואטי למזחלות.
הודיה אוליאל
הודיה אוליאל (נולדה בשנת 1991) היא הרופאה הראשונה והיחידה בישראל הלוקה בשיתוק מוחין. נבחרה להשיא משואה בערב יום העצמאות ה-71 למדינת ישראל.
ביוגרפיה.
אוליאל נולדה באשדוד בשבוע ה-27 להיריון כפגה, במשקל 930 גרם, בעקבות ירידת מים מוקדמת. לאחר לידתה, אושפזה במשך 3 חודשים בפגיה, חלתה בדלקת קרום המוח, ולאחר כחצי שנה משחרורה מהפגייה, אובחנה כלוקה בשיתוק מוחין, שהתבטא בפגיעה מוטורית ברגליים, ללא נזק פרוגרסיבי למוח.
בינקותה, טופלה אוליאל על ידי הוריה. ואמה נאלצה להתפטר לשם כך מעבודתה. כשמלאו לה ארבע שנים, החלה אוליאל ללמוד בגן ילדים במסגרת חינוך רגילה. בהמשך, למדה בבית הספר היסודי דתי "שחר" באשדוד.
ב-2009 סיימה אוליאל את לימודיה באולפנה תורנית מדעית באשדוד.
אוליאל שירתה שירות לאומי בבית ספר "אסיף" בבית חולים אסף הרופא, שבו לומדים גם ילדים שסובלים משיתוק מוחין.
משנת 2001, עברה אוליאל חמישה ניתוחים אורתופדים ועשרות טיפולי פיזיותרפיה, ומאז מסתייעת בהליכתה בקב.
קריירה כרופאה.
בעת האשפוזים, הבינה אוליאל כי סיפורה האישי יכול לסייע לאחרים, ובחרה ללמוד רפואה.
בשנת 2011 החלה אוליאל את לימודי הרפואה בטכניון בחיפה. בסיום לימודיה, בשנת 2019, במעמד כל מוריה, אמר לה מנהל מערך נשים ויולדות ממרכז רפואי כרמל, פרופ' עופר לביא:
בפברואר 2019 התחילה שנת סטאז' במרכז רפואי קפלן. לדבריה, מתכננת אוליאל להתמחות ברפואת ילדים ולאחר מכן בנוירולוגית ילדים.
לאחר סיום לימודיה כתבה פוסט בפייסבוק שהפך לוויראלי ובו כתבה:
ביוני 2021, קיבלה את התואר רופאה באופן רשמי מהטכניון. ובכך עשתה היסטוריה והיא הרופאה הראשונה בארץ עם שיתוק מוחין.
ד"ר אוליאל מתמחה במחלקת ילדים במרכז הרפואי "שמיר" (אסף הרופא), שבה הייתה מאושפזת כילדה:.
הוקרה.
לקראת יום העצמאות ה-71 של מדינת ישראל, נבחרה אוליאל להשיא משואה. מנימוקי ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים שבחרה בה:
הערות שוליים.
[[קטגוריה:בוגרות אולפנות]]
[[קטגוריה:בוגרות שירות לאומי]]
[[קטגוריה:רפואה בישראל: נשים חלוצות]]
[[קטגוריה:בעלות תואר דוקטור לרפואה מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל]]
[[קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל]]
[[קטגוריה:סגל מרכז רפואי קפלן]]
[[קטגוריה:נכות: ישראלים]]
[[קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 2019]]
[[קטגוריה:רופאים נכים]]
[[קטגוריה:ישראלים הסובלים משיתוק מוחין]]
[[קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1991]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1991]]
ליז דארלי
ליז דארלי (בצרפתית: Lise Darly; נולדה ב-27 בדצמבר 1981) היא זמרת צרפתייה שייצגה את מונקו באירוויזיון 2005. סיימה במקום 24 הכללי ולא העפילה לגמר.
ביוגרפיה.
דארלי נולדה ב-27 בדצמבר 1981 בניס שבצרפת.
ב-1999 זכתה בתוכנית המוזיקה Graine de Star Tour.
בשנת 2004 הייתה דארלי מועמדת לייצג את מונקו באירוויזיון, אך דורגה במקום השני על ידי הוועדה הבוחרת.
שנה לאחר מכן, היא נבחרה לייצג את מונקו באירוויזיון 2005 שנערך בקייב עם השיר "Tout de moi" (בעברית: הכל בקשר אליי). בתחרות עצמה סיימה דארלי במקום 24 הכללי ולא העפילה לגמר.
ב-2009 הוציאה את אלבומה הראשון, Si j'avais su, écrit. ב-2012 השתתפה בגרסה הצרפתית של The Voice.
מתגוררת ועובדת כיום במונקו.
שנדישוב
פשאבורסק
גורקפור
תנועת השלושים במאי
תנועת השלושים במאי (באנגלית: The May Thirtieth Movement) הייתה אירוע מרכזי של פועלים וכוחות אנטי אימפריאליסטים באמצע תקופת הרפובליקה של סין. האירוע התחיל כאשר המשטרה העירונית הבריטית בשאנגחאי פתחה באש על מפגינים סינים בהתיישבות הבינלאומית בשאנגחאי ב-30 במאי 1925 (נקרא גם הטבח בשאנגחאי של 1925). היריות עוררו ביקורת בינלאומית והפגנות והפרות סדר ברחבי הארץ.
שורשי התקרית.
בעקבות מלחמת ז'ילי-פנגטיאן השנייה בשנת 1924, סין מצאה את עצמה בעיצומה של אחת התקופות ההרסניות ביותר מאז 1911. המלחמה התרחשה בכל אזור עירוני גדול בסין, ופגעה קשות בתשתית הכפרית. כתוצאה מהסכסוך חוסלה ממשלת ז'ילי, שנשלטה על ידי אינטרסים עסקיים אירופיים-אמריקאיים מגוונים, על ידי שר המלחמה הפרו-יפני ג'אנג דזוו-לין. הוא הקים ממשלה חדשה בראשותו של דואן צ'ירוי, הלא-פופולרי, בנובמבר 1924. למרות הניצחון, היה לראש הממשלה החדש מעט סמכות מחוץ לבייג'ינג, וקופת הממשלה המרכזית הייתה ריקה לחלוטין.
השלטון בצפון סין חולק בין ג'אנג דזוו-לין לבין פנג יו-שיאנג ג'אנג היה עם נטייה מלוכנית, והבסיס החזק שלו היה במנצ'וריה השמרנית. ג'אנג ייצג את הימין הקיצוני בפוליטיקה הסינית והיו לו תומכים מעטים. בינתיים, המפלגות הלאומנית (הקוומינטנג) והקומוניסטית ניהלו ממשל בלתי מוכר של מחוז סובייטי באזור גואנגדונג הדרומי.
לצד הצער הגדול על מותו של המנהיג הרפובליקני הסיני סון יאט-סן (12 במרץ 1925), הפיץ הקואומיטאנג תעמולה לעורר ארגונים פרו-סינים, אנטי-אימפריאליים ואנטי-מערביים בתוך ערים סיניות גדולות. קבוצות מהמפלגה הקומוניסטית הסינית היו מעורבות במיוחד בפעולות בשאנגחאי באמצעות אוניברסיטת שאנגחאי השמאלנית. הסינים ילידי שאנגחאי היו מאורגנים ומשכילים יותר, בהשוואה לערים אחרות. הם הכירו את מצוקת המונים, והיו רגישים לתלונות עובדים ולשוויון זכויות.
משפחות סיניות רבות נפגעו גם מהצעת חוק תעסוקת ילדים, שהוצעה על ידי המועצה המוניציפלית של שאנגחאי, שתאסור על ילדים מתחת לגיל 12 לעבוד במפעלים. באותה העת, בבתים רבים של מעמד הפועלים הסתמכו על שכר שהביאו ילדים. גם הסינים המשכילים נפגעו מתוכנית המועצה להחלת חוק צנזורה חדש, שאילץ את כל הפרסומים שמופצים בעיר לכלול את שמו האמיתי וכתובתו של כותב הפרסום.