לואי אלתוסר רואה את הסובייקט כמכונן על ידי ה'אידאולוגיה' אותה הוא מגדיר כמסגרת קונספטואלית הכרחית דרכה אנשים מבינים, מפרשים וחווים את יחסם אל התנאים החומריים בהם הם חיים. המקור העיקרי לאידאולוגיה הוא מנגנוני המדינה והחברה הפועלים באופן של שכנוע (בניגוד למנגנוני המדינה הדכאניים), כגון המשפחה, בתי הספר, אמצעי התקשורת ועוד. האידאולוגיה גורמת לאדם להאמין שמה שהוא חושב ועושה נובע מתוכו ומעצמיותו, בעוד שלמעשה הוא תוצר של פעולת האינטרפלציה (בעברית - מעינה) - הקריאה, או ההזמנה המציעה לאדם לתפוס עמדה מסוימת. לאינטרפלציה יש כוח לגרום לסובייקט להאמין שהפנייה היא אישית אליו ומבטאת את הייחודיות שלו, גם אם באותו רגע הוא אחד מקבוצה של נמענים. כך האידאולוגיה מעניקה לאדם זהות ומטרה בתוך המערכת.
הסובייקט ה"מפורק" - פוסט-סטרוקטורליזם.
מגמת ההתרחקות מהסובייקט האחדותי והאוטונומי נמשכת גם בחשיבה הפוסט-סטרוקטורליסטית - זרם תרבותי שתחילתו בשנות ה-60 של המאה ה-20. זרם זה מערער על הנחות היסוד של הסטרוקטורליזם. ז'אק דרידה, אחד מנציגי הפוסט-סטרוקטורליזם, טוען כי המבנה האוניברסלי אותו מחפשת החשיבה הסטרוקטורליסטית הוא חזיון תעתועים שאינו יכול להכיל את הריבוי האנושי באמצעות מודלים אוטונומיים סגורים. טיעון נוסף הוא שהזהות הגרעינית האחידה של הסובייקט האוטונומי ובעל חופש הבחירה שטופחה בידי דורות של הוגים מסווה את מערכי השליטה והכוח שייצרו אותה ואשר הציגו אותה כ"טבעית" ו"אובייקטיבית". בעקבות כך תפיסת הסובייקט מקבלת תפנית בתהליך ארוך הנמשך לאורך המחצית השנייה של המאה ה-20 והופכת להיות מקוטעת ונשלטת על ידי קודים תרבותיים משתנים. הסובייקט הוא בסך הכל עמדה או מצב זמני ודינמי בתוך המציאות מרובת הפנים וחסרת האחדות, ואין ביכולתו לתפוס את המרכז או לכונן לו מרכז. הסובייקט הוא תהליך המתקיים כמעבר בין אפשרויות חברתיות-פוליטיות ואסתטיות שונות.
הסובייקט מול "האחר".
מקורו של מושג "האחר" הוא בפילוסופיה של גאורג הגל לפיה המחשבה האנושית, כמו גם ההיסטוריה, מתפתחות בצורה דיאלקטית, דהיינו בדרך של מאבק בין ניגודים וסתירות. על פי הגל גם התודעה העצמית של האדם מתפתחת כתהליך של מאבק בין שתי תודעות התובעות הכרה אחת מהשנייה. המאבק מוביל ליחסי אדון ועבד - מנצח ומנוצח, בהם העבד נדרש להכיר בעליונותו של האדון. מושג "האחר" תופס מקום מרכזי בתפיסות פוסט-סטרוקטורליסטיות, פמיניסטיות, קוויריות ופוסט-קולוניאליות המצביעות על הגדרת האחר כחריג, נחות או פגום, וזאת לצורך יצירת ניגוד התומך באופן בו הסובייקט רוצה להגדיר את עצמו - אוטונומי, שלם, רציונלי וחופשי. מישל פוקו מראה כיצד תהליכים היסטוריים ופוליטיים, כגון הבניית הניגוד בין התבונה לשיגעון או הניגוד בין ההטרוסקסואליות להומוסקסואליות, יצרו את האחרות כניגוד לדמות הסובייקט. המעקב אחר תהליכים אלה מוכיח כי האופן בו הסובייקט רואה את עצמו אינו טבעי ומובן מאליו, אלא הוא תוצאה שלהם.
בניסיון לצאת מהתפיסה הניגודית והאלימה של יחסי הסובייקט-האחר של הגל, עמנואל לוינס מבחין בין המושג של האחר כמי שמוגדר על ידי הסובייקט כמנוגד לו, ובין המושג של האחר האתי שהוא בלתי תלוי בסובייקט. אחר זה הוא הזולת האנושי, הייחודי והחד-פעמי שאינו ניתן להגדרה מצמצמת כלשהי. אחר זה אינו משרת את האחדות המדומיינת של הסובייקט ואינו דומה לו. הסובייקט אינו יכול להכיר, לדעת או לייצג אחר זה, אך דווקא בשל אחרות רדיקלית ובלתי נגישה זו לוינס תובע מהסובייקט אחריות והיענות. לוינס משתמש במושג האחר כדי להמשיג מחדש את מושג הסובייקט - הסובייקט של לוינס משועבד למחויבות אינסופית לזולתו ונידון לאחריות כלפיו ממנה אינו יכול להשתחרר לעולם.
קונדום נשי
קונדום נשי מוכנס לתוך הנרתיק לפני קיום יחסי מין והוא אחד מהאמצעים למניעת היריון היעילים ביותר מפני הידבקות במחלות מין כמו איידס. הוא גם יכול למנוע היריון: הקונדום הנשי שואף להבטיח יעילות דומה, ואף גבוהה מזו של הקונדום הגברי.
תיאור.
הקונדום הנשי זהה באורכו לקונדום הגברי, אך הוא רחב יותר וגם נראה גדול יותר. הסיבה לכך היא התאמתו למבנה האנטומי של האישה: הקונדום נועד לרפד את הנרתיק מבפנים, ואמור לבצע תפקיד זה גם בעת התרחבות הנרתיק בזמן קיום יחסי מין. המבנה הייחודי של הקונדום אינו יוצר לחץ על הפין (דבר שכן עשוי להופיע בעת שימוש בקונדום הגברי. בחלקו הפנימי של הקונדום הנשי (בקצה הסגור) ישנה טבעת גמישה המסייעת בעת החדרתו של הקונדום לנרתיק ואמורה להבטיח את מיקומו בנרתיק בעת קיום יחסי מין. בחלקו התחתון (הקצה הפתוח) ישנה טבעת נוספת שמיועדת להישאר מחוץ לנרתיק ולכסות את שפתי הפות, ובכך למנוע את הכנסת הקונדום לנרתיק בעת היחסים ולהגן גם על שטחו החיצוני של הפות. בטיחותו ויעילותו של קונדום נשי מקבילות פחות או יותר לאלה של הדגם הגברי.
גרסאות וחומרים.
הגרסה הראשונה של הקונדום הנשי הומצאה בסוף המאה ה-20, בארצות הברית, הקונדום היה עשוי מפוליאוריתן, החומר הזה השמיע קולות ציוץ בעת שימוש. המחיר של כל קונדום היה גבוה יחסית, והשימוש בו לא היה פרקטי. ב-2009 הוא הוחלף על ידי הגרסה השנייה של הקונדום הנשי (FC2) שעשוי מגומי שנקרא ניטריל שהוא גם יעיל ובטוח לשימוש, המחיר שלו נמוך יותר מאשר הגרסה הראשונה.
ה-FC2 מיוצר על ידי החברה לבריאות האישה (The Female Health Company), הגרסה הזאת אושרה על ידי ארגון הבריאות העולמי (WHO) לשימוש. הוא נמכר תחת כל מיני שמות כמו "Reality", "Femidom Dominique", "Femy", "Myfemy", "Protectiv and Care".
הוראות שימוש.
1.בעת החדרת הקונדום לנרתיק, יש לאחוז בטבעת הנמצאת בתוך הקונדום, ולהכניסה לעומק הנרתיק, עד היצמדותה לצוואר הרחם (האישה אמורה להרגיש שהטבעת גולשת פנימה). אם הטבעת מונחת במקום הנכון – האישה לא תרגיש בה. טבעת שאינה מונחת במקומה עשויה לגרום לאישה כאב בצוואר הרחם והגבר עשוי להרגיש אותה בזמן היחסים.
2.בעת הכנסת הקונדום הנשי, הטבעת הנמצאת בחלקו התחתון תישאר מחוץ לנרתיק, ותכסה את שפתי הפות (2–3 ס"מ מהקצה הפתוח של הקונדום נשארים מחוץ לנרתיק).
3.בפעמים הראשונות לשימוש, יש לכוון את הפין לתוך פתח הקונדום וזאת על מנת שלא יכנס בטעות ברווח שבין דופן הקונדום לדופן הנרתיק.
4.בניגוד להוראות השימוש בקונדום הגברי- אין חובה להוציא את איבר המין מיד עם תום היחסים. בעת הוצאת הקונדום יש לסובב את הטבעת החיצונית (כדי למנוע דליפת זרע) ולמשוך את הקונדום בעדינות.
שימוש בישראל ובעולם.
מכירות הקונדום הנשי הן נמוכות במדינות מפותחות, אף על פי שמדינות מתפתחות משתמשות בהן יותר ויותר. סיבות אפשריות למכירות גרועות הן שהכנסת הקונדום הנשי היא מיומנות שיש ללמוד, והוא יכול להיות יקר פי 2–3 ביחס לקונדום הגברי. בנוסף, אנשים דיווחו על קול שנגרם מהקונדום במהלך היחס המיני ועל כך שהטבעת החיצונית נשארת מחוץ לנרתיק. הקונדום משווק בישראל בשם ."LA LUNA" ניתן להשיגו בבתי-המרקחת וברשתות הפארם.
מודעות ונגישות.
לאחרונה, מספר יוזמות בוצעו על ידי ארגונים בינלאומיים בין ממשלתיים כדי להרחיב את הנגישות לקונדום הנשי. בשנת 2012, ועדת האו"ם למוצרי הצלת חיים לנשים ולילדים אישרה את הקונדומים הנשיים כאחד מ -13 מוצרי הצלת החיים שלה, מזרזת את המאמצים הבין-ארגוניים להתגבר על כמה מחסומים שמעכבים נשים במדינות מתפתחות מלהשיג את התוצר.
המחיר היה אחד המכשולים העיקריים בהרחבת הגישה לקונדומים אלו ברמה בינלאומית. העלות בממוצע נעה בין $ 2-4, בהתאם לגורמי השוק המקומי. בפסגת תכנון המשפחה לשנת 2012 בלונדון (The 2012 Family Planning Summit), התחייבה חברת בריאות האישה (The Female Health Company) להגדיל את הגישה לקונדום הנשי של "FC2" עבור המדינות העניות ביותר בעולם, והודיעה על הסדר תמחור פרוספקטיבי המבוסס על רכישות מצטברות ו-5% סחורות חינם על בסיס רכישות של השנה הקודמת, יחד עם הסכם רב שנתי לספק 14 מיליון דולר הכשרה והדרכה על ידי חברת בריאות האישה במשך שש השנים הבאות.
לקריאה נוספת.
Boston Women's Health Book Collective (2005-04-19). Our Bodies, Ourselves : A New Edition for a New Era. New York, NY: Touchstone
מקס פלדר
מקס פלדר (בגרמנית: Max Felder; נולד ב-8 באוקטובר 1988) הוא שחקן ומדבב גרמני.
ביוגרפיה.
פלדר נולד במינכן, ב-1999 הופיע לראשונה בסרט בהפקה של פצפונת ואנטון המבוססת על ספרו של אריך קסטנר, על תפקיד זה הוא זכה ב-Goldener Spatz, פרס גרמני עבור קולנוע וטלוויזיה לילדים בקטגוריית "השחקן הטוב ביותר".
ב-2002 שיחק בתפקיד הראשי בסדרה "טים טאלר" המבוססת על ספר ילדים גרמני.
ב-2009 שיחק בסרט "Factor 8" על טיסה המותקפת בנגיף מסתורי.
ב-2010 שיחק את הנסיך בסרט גרמני המהווה עיבוד לאגדה המפורסמת סינדרלה של האחים גרים.
ב-2009 ו-2013 התארח בשני פרקים של קומדיית המצבים המורה.
כמדבב הוא לקח חלק בדיבוב הסרט טרזן ב-1999 כטרזן הצעיר, הוא דיבב את השחקן רופרט גרינט כרון ויזלי בדיבוב הגרמני של סדרת סרטי הארי פוטר ובמספר סרטים נוספים, בנוסף הוא דיבב בגרמנית את טיילור לאוטנר בסדרת סרטי דמדומים ובסרטים כגון "החטיפה".
הבלתי נתפסים (סרט, 2015)
הבלתי נתפסים (ברוסית: Неуловимые) הוא סרט הרפתקאות רוסי בבימויו של אלכסיי אקסיוננקו. הקרנת הבכורה התקיימה ב--26 במרץ 2015. באותה שנה יצא המשכו — "הבלתי נתפסים: הגיבור האחרון".
תקציר עלילת הסרט.
הסרט מגולל את קורותיה של קירה שחוברת לכנופיה של חברים במטרה לתבוע צדק מאוליגרך שהיה מעורב בתאונת פגע וברח ומסרב לקחת אחריות על מעשיו.
ביקורת.