לאורך כל התקופה הביזנטית היה ההיפודרום מרכז התרבות והחברה של העיר. התחרויות שימשו כר נרחב להימורים כספיים, וכן נערכו תחרויות בין קבוצות שונות - הקבוצה הכחולה (Venetii) והקבוצה הירוקה (Prasinoi). לכל קבוצה היו אוהדים רבים. היו קבוצות נוספות (האדומים - Rousioi והלבנים Leukoi) שנחשבו ליגה נמוכה יותר. אוהדי הקבוצות השונות שנאו אלה את אלה, ואף היו מהומות בעיר בשל ניצחון של קבוצה אחת על השנייה. החמורה במהומות אלה היו המהומות של שנת 532 הקרויות מרידת ניקה בהן משערים שנהרגו כ-30,000 מהאוהדים.
במהלך ביזת העיר במסע הצלב הרביעי נהרס ההיפודרום ולא שוקם. כאשר העות'מאנים כבשו את העיר בשנת 1453 הם מצאו את ההיפודרום חרב.
אנדרטאות בשטח ההיפודרום.
על מנת לפאר את בירתו החדשה, הביא אליה קונסטנטינוס יצירות אומנות מכל רחבי האימפריה. מבין חפצי אמנות אלה היה המזבח התלת רגלי של פלטאיה. מזבח עשוי מתכת זה, ניצוק לזכר הניצחון היווני על הפרסים בקרב פלטאיה, במאה החמישית לפני הספירה. קונסטנטין הביא תלת רגל זה ממקדש אפולו בדלפי, והציבו במרכז ההיפודרום.
רוב המזבח ניזוק במהלך מסע הצלב הרביעי: נגנבו חלקים רבים מהמזבח, ונותר רק עמוד אחד מהבסיס המוצג היום בהיפודרום וידוע בשם "עמוד נחושתן".
הקיסר תאודוסיוס הראשון קנה בשנת 390 אובליסק ממצרים והציב אותו במרכז הזירה, על הגדר בין שני מסלולי המירוץ. אובליסק זה, המכונה "אובליסק תאודוסיוס", עשוי אבן גרניט ורודה, נבנה עבור מקדש כרנך בלוקסור בתקופת מלכותו של פרעה תחותמס השלישי בשנת 1490 לפנה"ס. תאודוסיוס חתך את האובליסק לשלושה חלקים על מנת להובילו לקונסטנטינופול. רק החלק העליון של האובליסק נשתמר, והוא עומד כיום באותו מקום בו עמד האובליסק.
במאה ה-10 בנה הקיסר קונסטנטינוס השביעי אובליסק שני בקצה ההיפודרום. אובליסק זה היה מכוסה בלוחות ברונזה מוזהבים, אך אלה נבזזו במהלך מסע הצלב הרביעי. לבני האובליסק נותרו עד היום.
ההיפודרום כיום.
כיום מהווה שטח ההיפודרום כיכר הקרויה כיכר הסולטאן מחמט. האזור בו היה מסלול המרוצים מוצג, אף שהמסלול עצמו מצוי שני מטרים מתחת לפני השטח של ימינו. האנדרטאות שהיו לאורך הגדר שבין מסלולי המרוצים - שני אובליסקים ועמוד נחושתן - מוצגים במלוא גובהם.
מזרקה מתומנת שנבנתה על ידי הקייזר הגרמני וילהלם השני בשנת 1898 נמצאת בפתח ההיפודרום.
בשטח ההיפודרום לא נערכה חפירה ארכאולוגית מסודרת. בשנת 1993 נערכו שיפוצים בקרבת המסגד הכחול על מנת להתקין שירותים חדשים במסגד, ואז התגלו מספר שורות של ספסלים ועמודים של ההיפודרום. עמודים אלה ומספר ראשי נחש מוצגים כיום במוזיאון לארכאולוגיה של איסטנבול.
כוכב יעקב
כוכב יעקב היא התנחלות ויישוב קהילתי דתי באזור בנימין בין העיירה א-ראם לבית אל, סמוך לעיירה אל-בירה, השייכת למועצה אזורית מטה בנימין. היישוב שוכן בגובה 810 מטר מעל פני הים ומרוחק 15 ק"מ מירושלים.
אחת משכונות היישוב הרשמיות, תל ציון, מתקיימת בפועל כיישוב חרדי עצמאי, למרות שתושביה נמנים עם אוכלוסיית כוכב יעקב. על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, כוכב יעקב הוא היישוב השלישי בגודלו בישראל שאינו בעל מעמד רשות מקומית, אחרי צור הדסה ועתלית. כיום היישוב מונה כ-2,000 משפחות ביחד עם שכונת תל ציון.
היסטוריה.
היישוב הוקם באב ה'תשמ"ד (יולי, 1984) בשם "אביר יעקב", על ידי כעשר משפחות מעדות המזרח שרובן ניסו להתקבל קודם להתנחלויות אחרות ונדחו. היישוב נקרא על שמו של הרב יעקב אבוחצירא, מגדולי רבני מרוקו, אשר היה ידוע בתואר אביר יעקב, ולווה בידי תנועת אמנה.
בשנת תשמ"ז (1987) הגיע הרב ציון ויצמן לישוב. הרב ויצמן היה פעיל רבות בקליטת משפחות חדשות, וכדי להקל את קליטתן עסק בעצמו בשיפוץ קראוונים למגורים. הוא הקים בה גרעין חדש של יוצאי מכון מאיר ושכונת נווה יעקב. הרב ויצמן שימש כרב היישוב עד לפטירתו בשנת 2005.
במאי 2000 הוקם יישוב חרדי בצמוד ליישוב בשם תל ציון, אשר באופן רשמי הוא חלק מהישוב.
חינוך.
מערכת החינוך בכוכב יעקב כוללת מעון יום, גני ילדים, צהרון, בית ספר יסודי תורני לבנים (א'–ו') בית הספר קרוי ״אור לציון״ על שם רב היישוב הראשון ע״ה, בית ספר יסודי לבנות (א'–ח') הקרוי 'אורות אדית' (על שם אדית רואה שנהרגה בתאונת דרכים), אולפנה תורנית בראשות תהילה ביטי - אולפנת צביה כוכב יעקב.
ישיבת הסדר בראשות הרב שאול דוד בוצ'קו - ישיבת היכל אליהו.
בסיס קליטה יישובי.
נפתח בשנת ה'תשנ"ט. הוא קולט משפחות עולים מארצות כמו צרפת, ברזיל, ארגנטינה, מקסיקו ואיראן, ומסייע למשפחות בשנה הראשונה לעלייתן, כולל אולפן עברית וסיוע במציאת מקום מגורים ותעסוקה.
שכונות.
התרחבות היישוב: ביישוב פועל גרעין כוכב יעקב של תנועת נחלה, בשם נוה בניה. כפעולה ממשית ראשונה הגרעין בונה שביל הליכה המחבר בין היישוב ליישוב פסגות הסמוך.
101 לפנה&quot;ס
נבחרת לטביה בכדורגל
נבחרת לטביה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של לטביה.
לטביה היא היחידה מבין המדינות הבלטיות שהעפילה לאליפות אירופה בכדורגל, והנבחרת שזכתה עד כה הכי הרבה פעמים בגביע הבלטי, עם 19 זכיות.
היסטוריה.
נבחרת לטביה שיחקה את משחקה הראשון בשנת 1922 נגד אסטוניה, במשחק שהסתיים בתוצאה 1:1.
ב-1940 לטביה הצטרפה לברית המועצות, לכן הופסקה פעילות הנבחרת, והמדינה עברה להיות מיוצגת על ידי נבחרת ברית המועצות כמו שאר הרפובליקות סובייטיות של בית המועצות.
ב-1991 התפרקה ברית המועצות, ולטביה הכריזה על עצמאות. אי לכך, חזרה הנבחרת לפעילות. לטביה שיחקה את משחקה הראשון כמדינה עצמאית לאחר פירוק ברית המועצות ב-16 בנובמבר 1991, נגד אסטוניה.
לטביה העפילה באופן מפתיע ליורו 2004, לאחר שניצחה את טורקיה, במפגש כפול על כרטיס לטורניר.
שחקנים.
נכון ל-10 בספטמבר 2021. כתב מודגש מסמל שחקן פעיל בנבחרת.
מאמץ גזירה
גוף מוצק נתון למאמץ גזירה כאשר פועלים עליו שני כוחות אשר כיוונם מקביל/משיק לפני השטח של החומר. הכוחות צריכים לפעול בכיוונים מנוגדים. בשונה ממאמץ מתיחה ומאמץ לחיצה אשר מורכבים מכוחות הפועלים בניצב לפני השטח.
מעוות זוויתי.
הגוף הנגזר עובר מעוות זוויתי כמוראה בתרשים. זווית המעוות קטנה לכן הזווית שווה, בקירוב טוב, לטנגנס הזווית.
מאמץ הגזירה בתחום הליניאריות של החומר מוגדר על ידי המכפלה:
מאמץ גזירה.
המאמץ המותר לגזירה נלקח כחלק מהמאמץ המותר למתיחה. מבחן המאמץ למתיחה הוא מבחן סטנדרטי.
מודול הגזירה.
ערך מורחב: מודול הגזירה
הקשר בין מודול האלסטיות (במתיחה) לבין מודול הגזירה נתון על ידי הביטוי: &lt;br&gt;
הערה: הערכים של מודול האלסטיות, מודול הגזירה, המעוות וערכי המאמץ בדיאגרמת מאמץ - מעוות הם ערכים התלויים ומושפעים מהטמפרטורה של החומר. מבחן המתיחה נערך בטמפרטורת סביבה מוגדרת ומבוקרת.
עמרי שרון
עמרי שרון (נולד ב-19 באוגוסט 1964) הוא פוליטיקאי ישראלי וחבר הכנסת לשעבר בכנסת ה-16 מטעם הליכוד ובהמשך מטעם קדימה, עד להתפטרותו בתחילת ינואר 2006.
ביוגרפיה.
עמרי שרון נולד בשנת 1964, בן ללילי ולאריאל שרון - אלוף בצה"ל ולימים ראש ממשלת ישראל, ואחיו של גלעד שרון.
בשנת 1982, בתחילת מלחמת לבנון הראשונה, אותה הוביל אביו כשר הביטחון, התגייס לצה"ל והתנדב לצנחנים. נכשל בגיבוש ליחידת שלדג אך לאחר טירונות בפלנ"ט צנחנים המשיך את מסלול הלוחם ביחידת שלדג. בעקבות פציעתו בתאונת דרכים הועבר לתפקיד תומך לחימה ביחידה, השלים קורס קצינים ושירת בה כקצין אמצעי לחימה. ביחידה זו שירת גם במילואים, והגיע לדרגת סגן-אלוף.
היה מנכ"ל ארגון מגדלי הבקר עד יוני 2020.
פעילותו הפוליטית.
בין יולי 1999 לפברואר 2000, שימש כמנהל מטה הבחירות של אביו לראשות תנועת הליכוד.
ב-2003 נבחר לכנסת ה-16 מטעם הליכוד. הוא כיהן כחבר בוועדות הכנסת השונות: ועדת הכנסת, ועדת החוץ והביטחון והוועדה המשותפת לתקציב הביטחון.
עומרי שרון היה ידוע כפעיל נמרץ ובולט בכנסת למען נושא איכות הסביבה, ושימש כיושב-ראש השדולה למען איכות הסביבה בכנסת. היותו ראש השדולה למען איכות הסביבה גרמה לו להתנגד להעתקת יישובי גוש קטיף לחולות ניצנים במסגרת תוכנית ההתנתקות, אך לבסוף תמך באביו ובחוק הפינוי והבנייה בחולות ניצנים.
שרון נחשב לאחד מיועציו הקרובים והמשפיעים של אביו, ראש ממשלת ישראל ה-11, אריאל שרון. עם הקמתה של מפלגת קדימה על ידי אביו, בסוף נובמבר 2005, פרש גם הוא מהליכוד והצטרף למפלגה החדשה.
ב-28 באוגוסט 2005 הוגש נגדו כתב אישום באשמת רישום כוזב במסמכי תאגיד, עדות שקר והפרת חוק מימון מפלגות. האשמות אלו מתייחסות לתקופה שבה כיהן כמנהל מסע הבחירות של אביו בליכוד. ב-15 בנובמבר 2005 הודה והורשע במסגרת עסקת טיעון.
ב-3 בינואר 2006 התפטר מחברותו בכנסת. ב-14 בפברואר באותה שנה נגזרו עליו תשעה חודשי מאסר בפועל, תשעה חודשי מאסר על תנאי וקנס בסך של 300 אלף ש"ח. שרון ערער על גזר דינו, טען כי בית-המשפט החמיר במקרה שלו מעבר לסביר וטען לאפליה חמורה. ביוני 2007 החליט בית המשפט המחוזי בתל אביב להפחית את עונשו לשבעה חודשי מאסר בפועל. שרון ערער לבית המשפט העליון, אך זה דחה את ערעורו. שרון החל לרצות את מאסרו ב-27 בפברואר 2008, ב"כלא מעשיהו". ב-25 ביוני השתחרר מהכלא, והוגדר כ"אסיר ברישיון", הוא נדרש להתייצב אחת לכמה ימים בתחנת משטרה במשך מספר חודשים, ולהצהיר על נוכחותו.
קנניסה בקלה