ב-1888 נחנכו ברחוב מִייֶה קוֹבָאצֶ'בִיץ' (בסרבית לטינית: Mije Kovačevića) שני בתי עלמין עבור יהודי בלגרד, האחד אשכנזי והשני ספרדי והם ניצבו בשני צידי הרחוב. בית העלמין הספרדי הוא גדול יותר, ונכון לראשית המאה ה-21 היה מתוחזק והכיתוב על המצבות היה בעברית, בלאדינו ובסרבית. בבית העלמין האשכנזי נמצאות 200 מצבות שהכיתוב עליהן הוא בעברית, בסרבית, בהונגרית ובגרמנית. ב-1925 סופחו שני בתי העלמין לשטח בית הקברות החדש. באמצע שנות ה-20 של המאה ה-20 הוקמה בשטח בית העלמין אנדרטה לזכר 132 יהודי בלגרד שנפלו במלחמות סרביה ממלחמת הבלקן הראשונה ועד מלחמת העולם הראשונה. ב-1928 הועברו מצבות רבני הקהילה מבית העלמין הישן לבית העלמין החדש. בבית העלמין קיימת גניזה בה הוחל ב-1894 ועבורה נקבעה מצבה ב-1931. בבית העלמין קיימת גם אנדרטה לזכר קרבנות קלאדובו-שאבאץ.
פונקציית הפסד
פונקציית הפסד (באנגלית: Loss function) או פונקציית עלות (באנגלית: Cost function) היא פונקציה הממפה מאורע או ערכים של משתנה אחד או יותר למספר ממשי המייצג "עלות" של מאורע. בבעיות אופטימיזציה מנסים למזער את פונקציית ההפסד. פונקציות הפסד או עלות נמצאות בשימוש נרחב במגוון תחומים בהם אופטימיזציה מתמטית, סטטיסטיקה, אקונומטריקה, תורת ההחלטות ולמידת מכונה. בתחומים מסוימים מתייחסים לפונקציית מטרה שעשויה להיות פונקציית הפסד או הפונקציה הנגדית שלה שאותה רוצים למקסם (למשל פונקציית תועלת ופונקציית כשירות).
בסטטיסטיקה נעשה שימוש בפונקציית הפסד באמידת פרמטרים, כשפונקציית ההפסד אומדת את הסתברות המאורע של תצפיות הנתונים על פי הפרמטרים הנאמדים.
דוגמאות.
פונקציה ריבועית.
שימוש בפונקציית הפסד ריבועית נפוץ בין היתר בבעיות רגרסיה ליניארית למשל בשיטת הריבועים הפחותים. אחד היתרונות של פונקציה ריבועית ביחס לפונקציות הפסד אחרות הוא הסימטריות שלה - שגיאה של הערכה מעל המטרה או מתחת למטרה יתנו הפסד דומה.
כאשר ערך המטרה הוא t ניתן להציג פונקציית הפסד ריבועית כך:
כאשר C הוא קבוע (שאותו אפשר גם להגדיר כאחד).
פונקציית הפסד 0-1.
בסטטיסטיקה ובתורת ההחלטות אחת מפונקציות ההפסד המוכרות היא פונקציית הפסד 0-1:
כאשר formula_3 הוא פונקציה מציינת.
Hinge.
אחת מפונקציות ההפסד הנפוצות בלמידת מכונה היא פונקציית הפסד Hinge המוגדרת:
כאשר formula_5 מייצג את המטרה, ו formula_6 הוא הפרדיקציה.
פונקציית עלות
פונקציית מטרה
איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי
איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (באנגלית: British Phonographic Industry) ידוע גם כ-BPI, הוא ארגון סחר שמייצג את תעשיית ההקלטות בבריטניה. באיגוד חברים חברות הקלטות ומפיצים. המטה של BPI נמצא בבניין המחוז, לונדון.
BPI הוקם ב-1973. המשימה המקורית שלו הייתה לטפל בבעיית זכויות יוצרים, לעבוד עם איגודים מקצועיים ולעשות מחקרים על תעשיית ההקלטות ועל תקנות ממשלתיות. BPI לוקחת חלק בניהול זכויות קולקטיביות של הקלטות קול, נוסף לכך האיגוד אחראי להכתרת אלבומי/סינגלים כסף, זהב או פלטינה בבריטניה.
רקע.
איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי הוקם בשנת 1973. מטרתו הראשית של הארגון היה להילחם בהפרות של זכויות יוצרים למיניהם. בנוסף לכך, הייתה מטרה לקידום המוזיקה הבריטית ולהענקת תוארי כסף, זהב ופלטינה עבור מכירות של סינגלים ואלבומים.
בשנת 2007, שונה שם החברה מ-.
תעודה על מכירות.
ה-BPI מפעיל מערכת של הענקת פרסים לאלבומים שמכרו מספר רב של עותקים. המערכת החלה ב-1973, כאשר סינגלים ואלבומים שנמכרו בסכום מסוים זכו לתואר של זהב, כסף ופלטינה. תואר הכסף ניתן על אלבום שנמכר בכ-60,000 עותקים ושיר שנמכר בכ-200,000 עותקים. תואר הזהב ניתן על אלבום שנמכר בכ-100,000 עותקים ושיר שנמכר בכ-400,000 עותקים. תואר הפלטינה ניתן על אלבום שנמכר בכ-300,000 עותקים ושיר שנמכר בכ-600,000 עותקים.
התואר הראשון שניתן על סמך אתר האינטרנט של ה-BPI, הוא תואר הכסף לגארי גליטר על שירו "Hello, Hello, I'm Back Again". התואר נרשם ב-30 ביוני 1973.
ריק לאציו
אנריקו אנתוני לאציו (באנגלית: Enrico Anthony Lazio; נולד ב-13 במרץ 1958) הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1993–2001, מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת ניו יורק. לאציו התפרסם ברמה הלאומית בעקבות היותו מועמד המפלגה הרפובליקנית בבחירות לסנאט של ארצות הברית בניו יורק ב-2000, בהן הובס בידי מועמדת המפלגה הדמוקרטית והגברת הראשונה של ארצות הברית,הילרי קלינטון.
ביוגרפיה.
לאציו נולד בעיירה אמיטוויל שבמחוז סאפוק שבמדינת ניו יורק. הוריו היו אוליב (לבית כריסטנסן) ואנתוני לאציו. אביו היה הבעלים של חנות חלקי חילוף לרכב. אביו היה ממוצא איטלקי וסביו מצד אמו היגרו לאמריקה מדנמרק. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בתיכון איסליפ ב-1976. ב-1980 היה לבוגר מכללת ואסאר, ואת התואר הראשון שלו במשפטים (Juris Doctor) קיבל ממכללת המשפטים של וושינגטון באוניברסיטה האמריקאית שר שוכנת בוושינגטון הבירה. לפני שנבחר אל הקונגרס של ארצות הברית, לאציו מונה לעוזרו הביצועי של התובע המחוזי במחוז סאפוק ב-1987, ובשנים 1990–1993 כיהן בבית המחוקקים של מחוז סאפוק.
לאציו ייצג את מחוז הקונגרס השני של מדינת ניו יורק בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית. הוא נבחר לראשונה לבית הנבחרים ב-1992 כשניצח בבחירות את חבר בית הנבחרים המכהן תומאס דאוני, שייצג את מחוז הקונגרס השני בבית הנבחרים זה שמונה עשרה שנים. לאציו כיהן בבית הנבחרים במשך ארבע תקופות כהונה בשנים 1993–2001.
בקונגרס, לאציו שימש כסגן מצליף הרוב, עוזר מנהיג הרוב, וכיושב ראש ועדת המשנה לדיור והזדמנות קהילתית של ועדת הבנקאות של בית הנבחרים. לאציו נחשב לרפובליקני המתון המשפיע ביותר בהנהגה הרפובליקנית השמרנית. מימיו הראשונים בקונגרס, לאציו הפך את נושא הדיו לאחד מהנושאים העיקריים בהם התעסק. כמנהיג ועדת המשנה לדיור הוא גיבש את חוק איכות השיכון והאחריות לשנת 1998, המהווה את החקיקה המשמעותית ביותר בחקיקת הרפורמה בדיור זה 60 שנה. כאשר הנשיא ביל קלינטון חתם על החוק, אמר לאציו כי הנשיא הפך את נקודת הציון ברפורמת הדיור למציאות. ההישגים החקיקתיים של לאציו בתחום הדיור כללו גם את חוק סיוע השיכון לעמים ילידים ביבשת אמריקה ב-1996. מכוח החוק נוצרה חטיבה חדשה במחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית, אשר שילבה מספר תוכניות קיימות לתוכנית-על אחת המעניקה מחויבות לשיכון עמים ילידים.
כמו כן, לאציו פעל להענקת מדליית הכבוד לנשיא ארצות הברית לשעבר תאודור רוזוולט על חלקו בקרב גבעת סן חואן במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד. הקונגרס העביר בסופו של דבר חקיקה המפצירה בנשיא לעטר את רוזוולט המנוח במדליה, והנשיא קלינטון העניק לו את המדליה בינואר 2001. לאציו נתן את חסותו לחוק משנת 2000 המנחה את התובע הכללי של ארצות הברית לבחון מחדש את מעצרים של איטלקים באמריקה על פעולותיהם במלחמת העולם השנייה. נוסף על חברותו בוועדת השירותים הפיננסיים של בית הנבחרים, היה לאציו חבר בוועדת האנרגיה והמסחר, ובוועדה הנשיאותית המייעצת לנכסי השואה.
ב-2000, לאחר שראש עיריית ניו יורק רודי ג'וליאני הודיע על פרישתו מהמירוץ לסנאט של ארצות הברית לשם החלפתו של דניאל פטריק מויניהאן הפורש, הודיע לאציו על התמודדותו מטעם המפלגה הרפובליקנית ובבחירות הכלליות הפסיד לגברת הראשונה של ארצות הברית, הילרי קלינטון. מסע הבחירות משך ועורר תשומת לב ודיונים לאומיים. במהלך עימות הבחירות שנערך בספטמבר-13 בספטמבר 2000, עשה לאציו טעות מטופשת שהרסה את סיכוייו להצליח בעימות לאחר שדומה היה שפלש למרחבה האישי של קלינטון ודיבר אליה בגסות. הוא ביקר בחריפות את קלינטון על כספי מימון הבחירות הנרחבים שהוזרמו אל הוועדה הדמוקרטית הלאומית, וקרא לה לאסור על המטה שלה לקבל המחאות גדולות של המפלגה הדמוקרטית. הילרי ניסתה להשיב לדבריו, אך לאציו קטע את דבריה שוב ושוב ונפנף במסמך נייר שאותה כינה "אמנת ניו יורק נגד מימון בחירות עקיף". הוא נטש את דוכן הנואמים שלו, צעד אל עבר קלינטון ודחף את הנייר לעברה, אך הילרי סירבה לחתום עליו. בשלב זה לאציו התקרב להילרי עוד יותר, הצליף במסמך לנגד עיניה וצעק: "כאן, תחתמי מיד!". לאציו הוסיף למאן ללחיצת היד של הילרי, ויממה לאחר העימות העיתונות קבעה שקלינטון ניצחה בעימות. לניצחונה של הילרי בעימות תרמה העובדה כי בוחרות רבות סלדו מהדרך הברוטלית בה בחר לאציו להופיע בעימות.
הוא סיים את כהונתו בבית הנבחרים בראשית ינואר 2001, ומאז החל לעבוד במגזר הפרטי. ב-2010 התמודד למועמדות המפלגה הרפובליקנית לתפקיד מושל ניו יורק, אך הפסיד לקארל פאלדינו. מאז 2012 עוסק לאציו בעריכת דין.
הבלט הישראלי
הבלט הישראלי היא להקת בלט, המבצעת יצירות בלט קלאסי ונאו-קלאסי. היא נוסדה בשנת 1967 על ידי ברטה ימפולסקי והלל מרקמן, שניהלו אותה במשך 45 שנים. הלהקה מעלה לעיתים קרובות יצירות בכוריאוגרפיה חדשה ונוסף לכך, היא להקת הבלט המקצועית היחידה בישראל, שמעלה יצירות מן הרפרטואר הקלאסי הבינלאומי. להקת הבלט הישראלי יוצאת בקביעות לסיורים ברחבי העולם.
הלהקה שוכנת במרכז החדש לבלט ישראלי בתל אביב, המצויד באולם החזרות הגדול ביותר בישראל, שבו 250 מקומות ישיבה.
הבלט הישראלי מייצג את ישראל בסיורים ברחבי העולם ובפסטיבלים חשובים באירופה, אסיה ואמריקה.
היסטוריה.