הנבחרת חולקת עם נבחרת הגברים את מתקן האימונים שממוקם בנובוגורסק, מחוז משנה בעיר חימקי שבמחוז מוסקבה, הכולל מגרשי אימונים, קומפלקס מגורים ומרכז רפואי צמוד.
ויקטור מנואל גרנה
ויקטור מנואל גרנה (באנגלית: Víctor Manuel Gerena; נולד ב-24 ביוני 1958 בניו יורק שבארצות הברית) הוא עבריין נמלט שהיה אחד מעשרת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI.
גרנה מבוקש בשל שוד מזוין בו היה מעורב ב-1983, במהלכו שדד שבעה מיליון דולר מחברת אבטחה בעיר וסט הרטפורד שבקונטיקט, בה היה מועסק, שוד המזומנים הגדול ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית באותה עת. הוא חשוד בכך שנטרל שני שומרים אחרים, חבריו לעבודה, כאשר כפת אותם באזיקים, והזריק להם תערובת של אספירין ומים, במטרה לטשטש אותם, מה שלא פעל. גרנה הכניס את הכסף ששדד לתא מטען של מכונית ונמלט מהמקום. גרנה חצה את הגבול למקסיקו, המריא מנמל התעופה הבינלאומי של מקסיקו סיטי בטיסה של חברת קובאנה דה אוויאסיון ונחת בנמל התעופה הבינלאומי חוסה מארטי שבקובה, בה, על פי הערכות ה-FBI, גרנה עדיין מסתתר. הפרס המוצע תמורתו או תמורת מידע שיוביל ללכידתו הוא עד מיליון דולר.
ב-15 בדצמבר 2016 הוסר שמו מהרשימה, והוא המבוקש שהופיע בה במשך הזמן הממושך ביותר, 32 שנים.
המסדר העצמאי של העמיתים יוצאי הדופן
המסדר העצמאי של העמיתים יוצאי הדופן (באנגלית: Independent Order of Odd Fellows) הוא ארגון אחווה אמריקאי הפועל למען מטרות אלטרואיסטיות. הארגון הוקם בשנת 1819, על בסיס אגודה דומה בשם "Oddfellows" שפעלה בבריטניה.
לארגון קיים ארגון לנשים בשם .
היסטוריה.
בשנת 1819 הקימו כמה מתיישבים מבריטניה את הסניף הראשון של האגודה הבריטית Oddfellows בבולטימור (Washington Lodge No. 1) שפעל כסניף חסות לסניף האם ממנצ'סטר שבריטניה. כעבור 11 שנים פעלו בארצות הברית כששת אלפים חברים ביותר מארבע מדינות. בשנת 1843 פרש הארגון האמריקאי מהחסות של הארגון הבריטי וכך קיבל את התואר "עצמאי". בשנת 1877 היו בארגון כ-456,000 חברים. שיא החברים של הארגון היה ככל הנראה בשנת 1915, עם כ-3,400,000 חברים רשומים.
פעילות.
הארגון מקיים פעילות התנדבות למען נוער וילדים בסיכון, איכות הסביבה, נכים, הנצחת נופלים, חינוך ונושאים נוספים.
נבחרת כדורגל הנשים של רוסיה
ישראל בן אמיתי
ישראל בן אמיתי (22 בנובמבר 1922 - 18 במרץ 2011) היה קצין תותחנים ראשי בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמנכ"ל הראשון של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנת 1995 זכה באות יקיר באר שבע.
ביוגרפיה.
בן אמיתי (במקור הנדין) נולד ב-22 בנובמבר 1922 בפתח תקווה, הצטרף לאצ"ל ב-1942 בעקבות אחיו מרדכי ציפורי, השתתף בפעולות רבות באזור המרכז ומילא בו תפקידי פיקוד. ב-1944 הוגלה על ידי שלטונות המנדט לסודאן, קניה ואריתריאה, הוא שהה בגלות 4 שנים, במהלכן היה ממתכנני מבצעי הבריחה ממחנות המעצר, והשתתף בבריחה הגדולה ב-1946 דרך מנהרה, עד שנתפס.
ב-1948 התגייס לצה"ל, עבר קורס קציני מרגמות ושירת במלחמת העצמאות כמפקד מחלקה בגזרת ירושלים ובמבצע חורב, ב-1949 מונה למפקד גדוד מרגמות כבדות בחטיבת שריון. ב-1952 עבר לחיל התותחנים ומונה למפקד גדוד 334, גדוד מרגמות כבדות בחטיבת גולני. ב-1956 מונה למפקד תותחנים פיקודי בפיקוד הצפון ופיקד על סדרת קרבות נגד הסורים כולל פעולת התגמול בתאופיק. ב-1960 מונה לסגן קצין תותחנים ראשי.
ב-1961 מונה לקצין תותחנים ראשי ושירת בתפקיד זה עד לאחר מלחמת ששת הימים. הוא פעל לבניית מערך תותחנים מתנייע ולקליטת תותח מתנייע 155 מ"מ שהורכב בישראל מהוביצר צרפתי 155 מ"מ מודל 50 על תובת טנק M4 שרמן. השתחרר משירות הקבע ב-1968. במלחמת יום הכיפורים שירת במילואים כמפקד התותחנים של מרחב שלמה.
לאחר שחרורו מונה למנהל הראשון של המכון להשכלה בנגב (לימים אוניברסיטת בן-גוריון בנגב) ונכנס לתפקידו במרץ 1969.
חיים אישיים והשכלה.
היה בעל תואר ראשון בכלכלה ובמדע המדינה מטעם בית הספר הגבוה למשפט וכלכלה.
נישא ליהודית מוזר, חברת האצ"ל ולזוג נולדו ארבעה ילדים. בינואר 1981 בנם הבכור, , שהיה סגן מפקד טייסת F16, נהרג בתאונת אימונים במהלך טיסת אימון לקראת הפצצת הכור הגרעיני בעיראק.
ילד 44
ילד 44 (באנגלית: Child 44) הוא המותחן הראשון של הסופר הבריטי טום רוב סמית. זהו גם הספר הראשון בטרילוגיית לב דמידוב, הספר הוא רומן היסטורי שעלילתו מתרחשת בתקופת שלטונו של סטלין בברית המועצות, ומבוססת על הפשעים שביצע הרוצח הסדרתי אנדריי צ'יקטילו.
הספר היה מועמד ל-17 פרסים בינלאומיים מהם זכה בשבעה, בהם: פרס מאן בוקר, פרס פגיון הזהב, ו-Waverton Good Read Award.
בשנת 2015 יצא לאקרנים סרט בעל אותו השם שהתבסס על עלילת הספר. בסרט מופיעים השחקנים ג'ייסון קלארק, טום הארדי, נומי רפאס, וגארי אולדמן. הסרט נפתח במשפט המייצג של הספר: "אין רצח בגן עדן".
עלילת הספר.
עלילת הספר מתחילה בינואר 1933 בכפר קטן באוקראינה בשם צ'רבוי. בחורף הכבד שרר רעב כבד, ואנשי הכפר נוטים למות לאחר שאכלו כל מה שניתן. פאבל, ילד קטן, רואה חתול חומק מאחד הבתים, ולוקח את אחיו הקטן אנדריי כדי שיעזור לו בציד. במהלך הציד פאבל מוכה בראשו על ידי גבר, כאשר המחשבה האחרונה שלו היא כי הגבר בא לצוד אותו למטרות אכילה. אנדריי קצר-הראייה לא מזהה את התוקף, ולאחר שאנדריי חוזר לביתו, אמו מסבירה לו שהאיש רצח את פאבל כדי לאכול אותו.
עשרים שנה לאחר מכן בפברואר 1953 נמצאת על פסי הרכבת במוסקבה גופתו של ילד בן חמש. לב סטיפנוביץ' דמידוב, קצין במשרד לביטחון המדינה, נשלח להרגיע את המשפחה, הטוענת שמדובר ברצח. באותם ימים רצח ילד הוא חסר משמעות אלא אם כן הוא אמר דברים בגנות המדינה. גרוע מכך, רצח יכול להצביע על כישלון המהפכה, ולכן דיווח על רצח עלול להיתפס כאקט של התרסה נגד השלטון הקומוניסטי.
לב עסוק באותם ימים בחקירת וטרינר החשוד בריגול, כיוון שפתח מרפאה בסמוך לשגרירות האמריקאית והחל לקבל לטיפולו חיות משגרירים זרים, דבר אשר, לטענת הממונים על לב במשרד לביטחון המדינה, מהווה רמז לכך שהווטרינר עוסק בריגול. בזמן שלב משוחח עם המשפחה, החשוד בורח. לב עוקב אחריו עד לכפר מרוחק שם הוא נתפס. בעת המרדף סגנו של לב ואסילי מוציא להורג את בני הזוג שעזרו לחשוד במהלך הבריחה לעיני שתי בנותיהם הקטנות, למרות פקודתו של לב שלא יעשה זאת. לאחר שוואסילי בכל זאת מוציא להורג את שני ההורים, לב מכה אותו ואומר לו שהוא ישאר באזור עד לחקירה של האירוע על ידי המליציה המקומית. לאחר שלב הולך, ואסילי חושב על דרך בה יוכל לנקום בלב, ולרשת את משרתו במשרד לביטחון המדינה. בחקירתו של הווטרינר (אשר התרחשה תחת עינויים)-בה השתתף גם ואסילי, מודה האיש, ומוסר שמות של בוגדים אחרים בהם ראיסה אשתו של לב. בשלב זה לב חושד בוואסילי אשר הוא שירבב את שמה של ראיסה לרשימת החשודים החדשה על מנת לפגוע בו. לב נשלח לרגל אחר ראיסה, ולאחר שהוא מסרב להוקיע אותה מוגלים בני הזוג לעיר וולסק ולב מצטרף למיליציה המקומית.
בעת עבודתו במיליציה הוא מגלה כי ברחבי ברית המועצות פועל רוצח סדרתי, ומכיוון שבגן העדן הקומוניסטי אין פשעים, אסור לו לחקור את האירועים.
לאחר שלב פותח בחקירה האסורה בעזרת מפקד המיליציה המקומי, הוא מגלה שהילד שנרצח במוסקבה הוא הילד מספר 44 בשרשרת. לב מגלה כי הרוצח נע על מסילת הברזל לאורך הארץ, כשמרבית הרציחות מתרחשות באזור רוסטוב על הדון.
לב נרדף על ידי המשרד לביטחון המדינה, ונעזר באזרחים שכמוהו מודאגים מהידיעה שרוצח סדרתי מסתובב חופשי. לבסוף מגיע לב שבילדותו נקרא פאבל, לביתו של אחיו אנדריי, שמסביר לו שהאופן בו ביצע את הרציחות בשיטה בה צדו בילדותם את החתול נועדה כדי שלב שאבד ימצא את אחיו אנדריי.
לבקשתו של אנדריי, לב יורה בו והורגו. לאחר מכן מציעים ללב לקבל קידום מהמשרה הקודמת שלו במשרד לביטחון המדינה, אך הוא מסרב ומבקש לפתוח מחלקה לחקירות רצח במשטרת מוסקבה באמתלא שכך יוכל למצוא גורמים אשר הורעלו תרבותית על ידי מעצמות המערב על מנת לפגוע בשמה הטוב של המהפכה הבולשביקית (כלומר, בשמה הטוב של ברית המועצות). בסוף הספר מתואר מפגש עם הילדות שאת הוריהם רצח ואסילי סגנו, ובו לב וראיסה מציעים להן אימוץ.
99 Luftballons
99 Luftballons (תרגום חופשי: 99 בלונים פורחים) הוא שיר מחאה של להקת הפופ-רוק הגרמנית "ננה".
הפקה.
בשנת 1982 השתתף הגיטריסט של להקת ננה, קרלוס קרגס, בהופעה של להקת הרולינג סטונז במערב גרמניה. במהלך ההופעה הבחין בבלונים ששוחררו וכאשר התרחקו מאוד, הם החלו להידמות בעיניו למטוס או לחללית, והוא תהה מה יקרה אם הם יגיעו בצורה זאת לגבול עם מזרח ברלין. השיר שכתב מספר על שני ילדים קטנים שקונים שקית בלונים בחנות צעצועים בברלין בתקופת המלחמה הקרה. הילדים משחררים את הבלונים לאוויר, אולם במהלך מעופם הצבא טועה בזיהוי הבלונים ומניח שהם כלי נשק, ולבסוף האירוע מוביל למלחמה גרעינית בין שתי המעצמות. בסוף המלחמה אחד הילדים נותר בעיר החרבה ומבחין בבלון אדום אחד.
את השיר הלחין קלידן הלהקה, אֻוֵה פאהרקרוג-פטרסן. השיר זכה להצלחה גדולה ולגרסה אנגלית בשם "Red Balloons 99" (בתרגום לעברית: "99 בלונים אדומים"), וכן לגרסאות ותרגומים לשפות אחרות. השיר זכה לתקליט פלטינה בארצות הברית.