בזמן השלטון הישראלי בסיני (1980-1967), נערכו במקום חפירות ארכאולוגיות על ידי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב בראשות אליעזר אורן. בסקר נמצאו 21 אתרים בסמוך לביר אל-עבד ונתגלו בהם ממצאים מתקופת הברזל. בחפירות באתר המרכזי שהשתרע על שטח של 50 דונם נמצאו שרידי תחנת דרכים, שבה נמצאו שרידי מצודה מתקופת הממלכה החדשה, ארבעה אסמים גדולים שעל רצפת שלושה מהם התגלו גרגירי תבואה. במקום התגלו גם סימנים לבריכת אגירה. שרידים אלה מעידים על תפקידה של תחנה בדרך הים:
בממצאים נכללו חרפושיות וכן ידיות של קנקני אגירה ועליהן טביעת חותם של סתי הראשון.
בעת החדשה.
ב-9 באוגוסט 1916, כחלק מהמערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה, נערך קרב ביר אל-עבד בין הצבא העות'מאני ובין כוחות מחטיבת אנזא"ק והחטיבה החמישית הרכובה שהשתייכו לחיל המשלוח המצרי. הכוח הטורקי נסוג לביר אל-עבד, לאחר שנוצח בקרב רומני שלושה ימים לפני כן, והתארגן להגנה על המתחם. כוח אנזא"ק שהמשיך בהתקדמותו מזרחה, נהדף בביר אל-עבד על ידי הכוח הטורקי ונגרמו לו האבדות הבאות: 73 הרוגים, 243 פצועים ו-6 נעדרים. לאחר יומיים נוספים בהן החזיק הכוח הטורקי בנקודה, הוא נסוג מזרחה וכוחות האימפריה הבריטית השתלטו על המתחם.
בהסכם השלום בין ישראל למצרים מ-1979, נקבע קו A שממזרחו רשאית מצרים להכניס רק כוחות שיטור. ביר אל-עבד נמצאת בצפון הקו הזה והוא ממשיך ממנה דרומה, דרך ביר גפגפה ועד ראס מוחמד.
ב-24 בנובמבר 2017, בזמן תפילות יום שישי במסגדים, התרחש הפיגוע במסגד א-ראודה הממוקם כ-32 ק"מ מזרחית לעיירה. בפיגוע המשולב, שכלל פיצוץ מטעני חבלה וירי, נרצחו לפחות 305 אנשים, ומאות נוספים נפצעו.
דמוגרפיה.
האוכלוסייה הבדווית באזור כוללת שלושה מטות:
איסוזו
איסוזו (ביפנית: いすゞ自動車株式会社, באנגלית: Isuzu Motors Ltd) היא חברה יפנית לייצור כלי רכב ומנועי דיזל. החברה נוסדה בשנת 1916. המטה שלה נמצא בטוקיו, ומפעלי הרכבה וייצור בפוג'יסאווה, טוצ'יגי והוקאידו. השם איסוזו ניתן לכבוד אחד הנהרות של יפן.
מאז הקמתה יצרה החברה למעלה מ-23 מיליון מנועי דיזל הנמצאים בשימוש בכלי רכב ברחבי העולם.
בישראל.
יבואנית איסוזו בישראל היא חברת יוניברסל מוטורס ישראל, שהחלה ביבוא לישראל בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. בתחילת שנות ה-2000 מכר המותג כ-2,500 רכבים בישראל מדי שנה, אך מאז חלה ירידה במכירות.
נתוני מכירות.
על פי נתוני קארזון (עיבוד מאגר רכבים פרטים ומסחרים עד 3.5 טון):
ראשים מדברים
יחסי יפן–מרוקו
יחסי יפן–מרוקו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין ממלכת מרוקו.
היסטוריה.
המגעים הראשונים בין יפן לסולטנות מרוקו האוטונומית במרוקו הצרפתית התרחשו במחצית השנייה של המאה התשע עשרה במהלך שלטונו של הסולטן מולאי חסן הראשון. המגעים המשיכו לאורך תחילת המאה העשרים אך לא היו יותר ממגעים בין שתי המדינות.
בשנת 1956 עם עצמאותה של מרוקו, הכירה האימפריה היפנית בעצמאותה של המדינה וכוננה איתה יחסים דיפלומטיים. המדינות החלו לקיים שיתופי פעולה בשנות השישים של המאה העשרים, אך היחסים החלו להתקרב במיוחד רק בעשור הראשון של המאה העשרים ואחת.
על פי משרד החוץ היפני, בין משפחת המלוכה המרוקנית לבין משפחת הקיסרות היפנית יש קשרים מצוינים ופוריים בתחומים שונים. בין היתר באים היחסים לידי ביטוי בפגישות משותפות וביקורים רשמיים, כדוגמת ביקורו של מוחמד השישי, מלך מרוקו, בטוקיו בנובמבר 2005. מאז 2009, פגישות של הוועדה המשותפת המרוקאית-יפנית מאורגנות על בסיס קבוע. מיקום הפגישה הוא ביפן או במרוקו (הפגישה הראשונה התקיימה באוקטובר 2009 בטוקיו, הפגישה השנייה התקיימה במרץ 2011 ברבאט), במהלכן של הפגישות משוחחים ונואמים המנהיגים על נושאים עם אינטרסים לשתי המדינות בהן, כגון המצב במזרח התיכון או בכלל באסיה.
במרץ 2012, ביקר ד"ר סעד דיין אל עות'מאני, שר החוץ ושיתוף הפעולה המרוקני ביפן במסגרת ביקור רשמי בהזמנת משרד החוץ של יפן. בחודש יוני 2013, ד"ר סעד דיין אל עות'מאני נסע ליוקוהמה כדי להשתתף בכנס הבינלאומי בנושא פיתוח אפריקה, שנערך מ-1 ביוני עד 3 ביוני. בימים הנותרים לביקור ביפן נפגש השר עם מספר שרים יפניים, בהם פומו קשידה, שר החוץ של יפן.
בחודש מרץ 2014, שר החוץ של יפן, נובו קישי, ביקר במרוקו ונפגש עם שר החוץ ושיתופי הפעולה המרוקני, הפגישה התקיימה בחסות הוועדה המשותפת המרוקאית-יפנית.
סמי הולצקן
שמואל "סמי" הולצקן (נולד ב-15 בפברואר 1969) הוא קצין צה"ל לשעבר בדרגת תת-אלוף, שירת כקצין משאבי האנוש הראשי וראש חטיבת הנפגעים באגף כוח האדם.
ביוגרפיה.
הולצקן שימש מפקד לשכת הגיוס בתל השומר. ב-2008 מונה לקצין השלישות של פיקוד הצפון, ב-2012 מונה לראש מחלקת כוח אדם סדיר בזרוע היבשה וב-2014 לראש מחלקת מופ"ת של אגף כוח האדם. באוגוסט 2016 מונה ליו"ר חבר.
בספטמבר 2017 מונה לקצין חיל משאבי האנוש ראשי. ב-3 באוגוסט 2020 הוחלף על ידי תת-אלוף צחי חפץ וסיים את שירותו הצבאי.
השכלה וחייים אישיים.
הולצקן בעל תואר ראשון במדע המדינה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, בעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה והמכללה לביטחון לאומי. נשוי ואב לשלושה.
יחסי הפיליפינים–צ'כיה
יחסי הפיליפינים–צ'כיה הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת הפיליפינים לבין הרפובליקה הצ'כית.
סקירה כללית.
היחסים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1973.
הפיליפינים וצ'כיה חתמו על הסכם לשיתוף פעולה בתחומי התרבות, החינוך, המדע והספורט בשנת 2013. סגן ראש הממשלה קארל יוהנס פון שוורצנברג ביקר במנילה וחתם על ההסכם, בעת ביקור חגיגי המציין 40 שנים ליחסים הדו-צדדיים הרשמיים בין המדינות.
ב-26 במאי 2014 משרד ההגנה הלאומי הפיליפיני חתם עם הרפובליקה הצ'כית על ברית הגנה הכוללת ועידה משותפת של שתי המדינות.
צ'כיה היא המייצאת העשרים וארבעה בגודלה לפיליפינים בעולם והשמינית בגודלה באירופה עם סחר דו-צדדי רשמי בהיקף של 300 מיליון דולר אמריקאי מינואר עד נובמבר בשנת 2011.
אינבר
אינבר (באנגלית: Invar) היא סגסוגת ניקל-ברזל אשר ידועה בשל מקדם ההתפשטות התרמית הנמוך שלה. מקור השם אינבר הוא במילה האנגלית invariable (בלתי-משתנה) אשר מתייחס לאופן שבו הסגסוגת כמעט ואינה מתכווצת או מתרחבת בעת שינויי טמפרטורה.
הסגסוגת הומצאה בשנת 1896 על ידי הפיזיקאי השווייצרי שארל אדואר גיום. הוא זכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1920 בשל המצאה זו, אשר הייתה בעלת השפעה משמעותית על מכשירים מדעיים מדויקים ועל נורות להט.
מאפיינים.
בדומה לסגסוגות ניקל-ברזל אחרות, גם אינבר היא תמיסה מוצקה; כלומר זו סגסוגת בעלת פאזה יחידה, המורכבת מכ- 36% ניקל ו- 64% ברזל (אחוז משקלי).
שימושים.
אינבר היא סגסוגת שימושית כאשר נדרשת יציבות ממדית גבוהה: במכשירי מדידה מדויקים, שעונים, מדי זחילה סייסמית, שסתומי מנועים, ושעונים אנטי-מגנטיים .
חיים ויסבורג
חיים ויסבורג (נולד ב-27 בנובמבר 1892–1959) היה ממנהיגי יהדות טרנסילבניה בראשית המאה ה-20.
קורות חייו.
נולד בכפר דישפאלווה בהונגריה (כיום ברומניה). אביו היה בעל אחוזה חקלאית. בעת שלמד משפטים ומדעי המדינה באוניברסיטת בודפשט, היה מראשי הפעילים באגודת הסטודנטים הציונים "מכביאה", ונשלח מטעמה לקונגרס הציוני ה-11 שהתקיים בווינה בשנת 1913. שנה לאחר מכן ביקר לראשונה בארץ ישראל במסגרת משלחת של סטודנטים יהודים ציונים מאוסטריה ומהונגריה. הוא שרת כקצין במלחמת העולם הראשונה ונפל בשבי הרוסי ממנו הצליח לברוח.
בעת השתלטות הרומנים על טרנסילבניה מידי ההונגרים, ומעבר השליטה במקום לידי הרומנים, עורר ויסבורג את לאומיותם של יהודי המקום. הוא הגיע אל העיר הגדולה קלוז' שבחבל טרנסילבניה ופתח בה לשכה לפעילות ציונית בקרב יהודי המקום. בזמן זה קיבל תואר ד"ר למדעי המדינה מאוניברסיטת קלוז'. בעקבות הפעילות הציונית החלה עלייה לארץ ישראל בקרב יהודי החבל. ויסבורג היה בין מקימי אגודת הספורט היהודית הגיבור קלוז'.
כמנהל הנציגות היהודית הלאומית פעל מול השלטונות הרומנים למען יהודים שנרדפו על ידם. ביוזמתו הוקמה בטרנסילבניה הסתדרות ציונית שאיחדה את כל הזרמים הציונים תחת קורת גג אחת. בתחום החינוך הוקמו גימנסיה לבנים ובנות ששפת ההוראה בהם הייתה עברית, בוצעו השתלמויות למורים להוראת העברית וקורסים כלליים לעברית, והוקמה רשת בתי ספר עבריים כלליים. ביוזמתו הוקמו אגודות ספורט המסונפות למכבי העולמי, לשכות ארציות לקרן קיימת לישראל ולקרן היסוד, הוקמה תנועת צופים ציונית, ובוצעה הכשרה חלוצית ומשרד ארצישראלי לשרותי עלייה. כן הוקם עיתון יומי בשפה ההונגרים "אוי קלט". הוא ייצג את ציוני טרנסילבניה
בוועידת לונדון בשנת 1920 ובקונגרסים הציוניים בשנת 1921 ובשנת 1923 שהתקיימו בקרלסבאד, בקונגרס ב-1925 בווינה, ב-1929 וב-1931 בבזל, והיה חבר בוועד הפועל הציוני הגדול. כמו כן ארגן יהודים כפריים להתיישבות חקלאית בארץ ישראל, וארגן בעלי הון לרכישת קרקע בארץ ישראל המיועדת להתיישבות עירונית, וביקר בארץ ישראל לשם כך. כתוצאה מפעולותיו נוסד המושב כפר גדעון בעמק יזרעאל, על ידי יהודים מטרנסילבניה. בפעולה אחרת ארגן בעלי הון יהודים לשם קניית אדמות באזור עמק זבולון באמצעות עמותת "צור שלום", בו על פי התוכנית המקורית הייתה אמורה לקום עיר בעבור יהודי טרנסילבניה. לאחר עיכובים, קיבלו הקונים את חלקותיהם, באזור בקריות הסמוך לכביש לעכו, ונוסדה שכונת צור שלום שסופחה בהמשך לקריית ביאליק.