במאמרים אחרים הוא הציע לבצע רפורמות יסודיות בחינוך. אחת מהן כללה ביטול תוכנית הלימודים הנהוגה כיום בבתי הספר והנהגת לימוד של שלושה מקצועות בלבד: תלמוד, מתמטיקה ופיזיקה. השנייה, הייתה רפורמה בדרך הכשרת הרבנים, על ידי יצירת מסלולי התמחות במקצועות ספציפיים של ההלכה. המסלולים ותוכנית הלימודים בכל מסלול יקבעו על ידי ועדה מיוחדת שתהיה מורכבת מגדולי התורה, אנשי חינוך וחוקרים בתחום המדעים.
ריאליזם פילוסופי
גיפו (מחוז)
מחוז גיפו (ביפנית: Gifu-ken ,岐阜県) הוא אחד ממחוזות יפן. המחוז, שבירתו היא העיר גיפו, נמצא באזור צ'ובו שבמרכז האי הונשו, האי המרכזי של יפן.
בזכות מיקומו המרכזי באזור יפן, שיחק המחוז תפקיד משמעותי בדרכי יפן, כמחבר בין המזרח למערב. במהלך תקופת סנגוקו, נודעה האמירה על גיפו - "השולט בגיפו, שולט ביפן".
היסטוריה.
חבל הארץ המוכר כיום כמחוז גיפו, נהפך לחלק מחצר יאמטו באמצע המאה הרביעית לערך. בשל מיקומו המרכזי במרכז האי הונשו, המחוז היה מוקד בקרבות רבים בהיסטוריה של יפן, כאשר הבולט מבין המוקדמים הוא מלחמת ג'ינשין ב-672, אשר הובילה לביסוס הקיסר טמו כקיסר ה-40 של יפן.
אזור המחוז מכיל את הפרובנציות הישנות של הידה ומינו, כמו כן חלקים קטנים יותר מאהיזן ושיננו. השם של המחוז נובע מעיר בירתו, גיפו, אשר שמה ניתן לה בידי אודה נובונאגה במהלך הקמפיין שניהל לאיחוד כל יפן, ב-1567. האות הראשונה באה מההר האגדי קישין (岐山), אשר ממנו אוחדה כמעט כל סין והאות השנייה באה מצ'ופו (曲阜), העיר בה נולד קונפוציוס. נובונאגה בחר באותיות אלו כיוון ששאף לאחד את כל יפן, וקיווה להיתפש כדמות גדולה וחשובה בראי ההיסטוריה. המחוז היווה את מרכז יצור החרבות ביפן. בעקבות כך נודעה העיר סקי אשר במחוז, כמקום בו מייצרים את החרבות הטובות ביותר ביפן. בשלבים מאוחרים יותר, בלטה העיר בתעשיית האופנה שלה, במיוחד בעיר גיפו.
ב-28 באוקטובר 1891, העיר המודרנית מוצו הייתה מוקד רעידת אדמה של הרעידה ההמינו-אוורית, אשר עוצמתה מוערכת ב-8 בסולם ריכטר. הרעידה השאירה סדק ענק באדמה, אשר עדיין ניתן לצפייה.
גיפו
גיפו (ביפנית: 岐阜市, "גיפו-שִי") היא בירת מחוז גיפו בחבל צ'ובו שביפן. לאורך ההיסטוריה של יפן נודעה העיר בחשיבותה בזכות מיקומה במרכז המדינה. במהלך תקופת סנגוקו, מצביאים רבים, כולל אודה נובונאגה, השתמשו באזור כבסיס לניסיון לאחד ולשלוט בכל יפן. גיפו המשיכה לשגשג גם לאחר איחוד יפן, כשאקובה (עמדה על דרך סחר בימי אדו), ומאוחר יותר כאחד ממרכזי האופנה הבולטים ביפן. לפני שהפכה לעיר מודרנית, הייתה גיפו חלק מנפת אצומי, אך במאה ה-20 הוגדרה מחדש כעיר ליבה לאומית.
העיר שוכנת על מישור הסחיפה של נהר הנאגרה.
פרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על שם בן יצחק
פרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים ע&quot;ש בן יצחק
פרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים ע&quot;ש בן-יצחק
קסטייחה
קסטייחה (שם מדעי: "Castilleja"), הידוע בכינויו באנגלית Indian Paintbrush, היא סוג המכיל כ-200 מינים של צמחים עשבוניים רב-שנתיים. הצמח נפוץ במערב אמריקה, מאלסקה ועד הרי האנדים, צפון אסיה, ומין אחד בחצי האי קולה בסיביר. הסוג קרוי על שמו של הבוטנאי הספרדי דומינגו קסטייחו.
המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
המזכיר הכללי של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות (ברוסית: Генера́льный секрета́рь Центра́льного комите́та Коммунисти́ческой па́ртии Сове́тского Сою́за או בקיצור הרשמי Генеральный секретарь ЦК КПСС) היה התפקיד החשוב ביותר במפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, ובמשך רוב שנות קיומה של ברית המועצות היה מנהיג המדינה בפועל. המשרה נקראה לסירוגין גם בשמות "המזכיר הטכני" (1917–1918), "יושב ראש המזכירות" (1918–1919), "המזכיר האחראי" (1919–1922) ו"המזכיר הראשון" (1953–1966).
בשנים הראשונות לקיומו נשא התפקיד סמכויות מנהליות בלבד, אולם מינויו של יוסיף סטלין למזכיר הכללי באפריל 1922 העלה את התפקיד לרמת ההשפעה הגבוהה ביותר במפלגה. תחת פיקוחו של סטלין הפכה המזכירות למנגנון ביורוקרטי גדול, ששלט על בחירת הנציגים לקונגרס המפלגה ועל איושי משרות מפתח בגופים המפלגתיים הבכירים, כגון הוועד המרכזי והפוליטביורו. עיקרון הצנטרליזם הדמוקרטי שעליו הושתתה המפלגה אפשר לו למעשה לקבוע מראש את ההחלטות שהתקבלו. בהדרגה הפך סטלין לשליטה דה פקטו של המפלגה ושל המדינה כולה. בקונגרס המפלגה ב-1934 התפטר סטלין ממשרת המזכיר הכללי והפך לחבר רגיל במזכירות, אולם המשיך לשלוט בה בפועל.
בראשית שנות החמישים נתן סטלין בידי גאורגי מלנקוב, יורשו המיועד בהנהגת המדינה, את הפיקוח על המזכירות, ובאוקטובר 1952 ביטל רשמית את משרת המזכיר הכללי (שלא הייתה מאוישת קודם לכן). בעת מות סטלין ב-5 במרץ 1953 היה מלנקוב לחבר המשפיע ביותר במזכירות, אך אולץ להתפטר מהתפקיד ב-14 במרץ. את מקומו כחבר החשוב ביותר בארגון תפס ניקיטה חרושצ'וב, שנבחר ל"מזכיר הראשון" על ידי הוועד המרכזי ב-14 בספטמבר. במסגרת כהונתו של חרושצ'וב המשיך התפקיד להיות בעל חשיבות עליונה, דבר שאפשר לו לסלק ממוסדות ההנהגה את יריביו המרכזיים.
ב-1964 הודח חרושצ'וב על ידי הוועד המרכזי ובמקומו מונה ליאוניד ברז'נייב, ששינה בחזרה את שם התפקיד ל"מזכיר הכללי" ב-1966. בתקופתו של ברז'נייב ירד מעמדו של המזכיר הכללי כשליט יחיד, וחברי הנהגה נוספים יכולים היו לקחת חלק חשוב בקבלת ההחלטות. התפקיד התאפיין בצורה דומה גם בתקופות שלטונם הקצרות של קונסטנטין צ'רניינקו ויורי אנדרופוב. מיכאיל גורבאצ'וב שלט מתוקף תפקיד זה עד ל-1990, עת איבדה המפלגה הקומוניסטית את שליטתה המלאה במדינה. הוא המשיך להנהיג את ברית המועצות בתור "נשיא המדינה", משרה שנוצרה במיוחד. לאחר הפוטש של אוגוסט התפטר גורבאצ'וב מתפקיד המזכיר הכללי ובמקומו מונה ולדימיר איוושקו, שכהונתו נמשכה ימים ספורים בטרם הוצאה המפלגה על ידי בוריס ילצין מחוץ לחוק.
מזכ"לי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
מנהיגי המפלגה החזיקו גם באחת המשרות הלא מפלגתיות הבכירות במדינה, כך למשל, לנין (מ-1923) וסטלין (מ-1941) עמדו גם בראשות הממשלה - הסובנרקום. סטלין הפך למזכ"ל המפלגה ב-3 באפריל 1922 והנהיג את המפלגה עד אוקטובר 1952.. בשנת 1990 מיכאיל גורבצ'וב ייסד את תפקיד נשיא ברית המועצות במקביל לכהונתו כמזכ"ל.
פסל הנפת החרמש
כלי חרס בספרות התלמוד
כלי החרס בספרות התלמוד
אקשן פיגר
אקשן פיגר (באנגלית: Action figure; בתרגום חופשי: "דמות פעולה") הוא סוג של בובה המעוצבת בדרך כלל בדמות אדם מפורסם או דמות בדיונית, בדרך כלל על פי ספר, סרט, משחק וידאו או חוברת קומיקס. ייחודה הוא שניתן לשנות את תנוחת הבובה עצמה, ובדרך כלל רוכשים אותה עם אביזרים נלווים (בדרך כלל כלי נשק קטנים) שניתן להרכיבם על הבובה.
הראשונה לייצר אקשן פיגר הייתה חברת הסברו ב-1964, כשייצרה את סדרת ג'י. איי. ג'ו ("כוח המחץ" בישראל). בניגוד לבובות שמשחק בהם נתפס כנשי, בובות פעולה משווקות בעיקר לבנים ולא נחשבות לבובות (ומכאן שמם באנגלית - Action figures) בחלוקה המגדרית המקובלת של צעצועים.
אקשן פיגרים בדרך כלל עשויים מפלסטיק, מלווים במגוון כלי נשק קטנים ובעלי יכולת תנועה מוגבלת. לעיתים נוספים לדמויות גם כלי רכב (כגון מכוניות, רכבי שטח, טנקים ומטוסי קרב) עם פטנטים אינטראקטיביים וכלי נשק. אקשן פיגרים רבים הם בדמויות גיבורי-על (למשל: באטמן, ספיידרמן, אקס-מן, צבי הנינג'ה או הפאוור ריינג'רס). לצידם יש גם נבלי-על מאותם הזיכיונות (כדי שיהיה לטובים נגד מי להילחם). לעיתים מופיעה סדרת אקשן פיגרים של דמות יחידה, שנבדלת רק בעיצוב ובאמצעי הלחימה והטכנולוגיות אותן היא נושאת.
האקשן פיגרים מהווים חלק נכבד מתעשיית המוצרים הנלווים של עולם הקולנוע, בייחוד עבור סרטי פעולה, גיבורי-על, פנטזיה ומדע בדיוני. לעיתים הכיוון הוא הפוך, סדרת אקשן פיגרים הופכת לזיכיון הכולל סדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע שמטרתם לשווק את סדרת הצעצועים. דוגמאות לכך הם "רובוטריקים", "ג'י. איי. ג'ו" ו"הי-מן ושליטי היקום".
בעוד שבובות רגילות נתפסות בדרך-כלל כצעצועים המכוונים לבנות יותר משהם מכוונים לבנים, הרי שבובות המבוססות על גיבורי פעולה נתפסות כצעצועים "הולמים" לבנים. סוגי בובות נוספים המכוונים לקהל של בנים הם דגמי רובוטים (ובפרט הרובוטריקים), ובובות חיילים (ופרט חיילי פלסטיק ירוקים) המשמשות למשחקי צבא. עם זאת, הורים ומחנכים רבים טוענים שיש לעודד ילדים לשחק בבובות "רגילות" ולא בצעצועים בעלי הקשר צבאי או "גברי".
קראק (שליט פולני)
קרָאק (בפולנית: Krak, גם גראך, קראקוס (Krakus)) היה נסיך פולני אגדי, מייסדה של קרקוב והשליט של שבט הלחיטים (האבות הקדמונים של הפולנים). מיוחסת לו גם בנייתו של טירת ואוול הגותית שבקרקוב.
קראק מוזכר לראשונה בכרוניקה "Chronica seu originale regum et principum Poloniae" (היסטוריה של פולין), טקסט לטיני משנת 1190 המתאר את ההיסטוריה הפולנית. בכתב נאמר שקראק הביס את הצבא הרומי אשר תקף מהדרום.
ההיסטוריון הפולני י' בנשקביץ מצביע על שורשי השם במילה "קראקולה", שמשמעותה "מטה השופט", וצורות שונות שלה היוו את הבסיס לשמות רוסיים וצ'כיים. לעומת זאת, היסטוריונים אחרים מציעים אטימולוגיה שונה לשם, וטוענים כי השם "קראק" פירושו הוא עץ האלון, אשר נחשב לעץ קדוש והוא סמל לאילן יוחסין.