היקף אירועי הספורט בארצות הברית הוא גבוה מאוד בהשוואה למדינות אחרות בעולם. אירועי כדורסל ופוטבול בבתי ספר תיכוניים, ובמיוחד במכללות, זוכים לפופולריות רבה מאוד ויש בכוחם למשוך קהל עצום לאצטדיונים. קבוצות פוטבול בולטות בבתי ספר תיכוניים מחזיקות לעיתים באצטדיונים עם למעלה מעשרת אלפים מושבים. אליפות הכדורסל של המכללות, שנערכת בחודש מרץ וידועה בכינוי "השגעון של מרץ" (March Madness), היא אחד האירועים החשובים בלוח השנה של הספורט האמריקאי ומשחקיה משודרים ברשתות הטלוויזיה הארציות. ענף הספורט הוא מקור הכנסה משמעותי עבור מוסדות הלימוד הנחשבים בארצות הברית. כתוצאה מכך, הדרישות האקדמיות מתלמידים ספורטאים נמוכות לעיתים קרובות מהדרישות מיתר התלמידים, אם כי גם התלמידים הספורטאים נדרשים לעמוד בתנאי סף מינימליים.
שמונה אולימפיאדות נערכו בארצות הברית, ארבע של קיץ וארבע של חורף. נכון ל-2004 זכו נציגי ארצות הברית ב-2,191 מדליות באולימפיאדות הקיץ, יותר מכל מדינה אחרת, ו-216 מדליות באולימפיאדות החורף, מספר שרק נורווגיה הצליחה להתחרות בו. ספורטאים אמריקאים רבים זכו להכרה עולמית, וחלקם נחשבים לטובים בתחומם בכל הזמנים. שחקן הבייסבול בייב רות', המתאגרף מוחמד עלי, הכדורסלן מייקל ג'ורדן, שחקן הגולף טייגר וודס ומחליק הסקייטבורד טוני הוק, הם רק כמה מהספורטאים האמריקאים החשובים ביותר.
התרבות הפופולרית.
קולנוע.
הקולנוע האמריקאי הוא בין המפותחים והמצליחים ביותר בעולם, והיקף תעשיית הסרטים בו עצום: הוליווד מפיקה כיום כ-300 סרטים בשנה. אף כי לא כל הסרטים האמריקאים מופקים בהוליווד, הפך המחוז המפורסם בלוס אנג'לס לשם נרדף לתעשיית הקולנוע המקומית. לקולנוע האמריקאי נודעת השפעה עצומה ברחבי העולם.
טלוויזיה.
הטלוויזיה היא אחד מאמצעי התקשורת העיקריים בארצות הברית. מקלטי טלוויזיה קיימים כיום ב-99% לפחות מהבתים בארצות הברית, ובמרבית הבתים קיים יותר ממקלט טלוויזיה אחד. שידורי הטלוויזיה האמריקאית מנוהלים על ידי חברות מסחריות, ומעולם לא פעל בארצות הברית ערוץ ציבורי. אף על פי כן, פועלת בארצות הברית רשת של תחנות לא מסחריות בשם PBS, הממומנת על ידי תרומות.
תחנות הטלוויזיה העיקריות בארצות הברית, כמו גם תחנות הרדיו, פועלות במסגרת חברות גלובליות האחראיות על קביעת לוח השידורים המוצג בתחנות מקומיות בבעלות עצמאית. חמש הרשתות הגדולות ביותר בארצות הברית הן NBC (בבעלות תאגיד NBC Universal), ABC (בבעלות חברת וולט דיסני), CBS (בבעלות תאגיד CBS), FOX (בבעלות תאגיד חדשות) ו-The CW (בבעלות משותפת של תאגיד CBS וחברת טיים וורנר). בנוסף לרשתות אלו קיימים ערוצי כבלים ולוויין.
מוזיקה.
תעשיית המוזיקה האמריקאית כוללת מגוון רב של סגנונות ומשקפת את אוכלוסייתה המגוונת של ארצות הברית. רוק אנד רול, בלוז, קאנטרי, רית'ם אנד בלוז, ג'אז, מוזיקת פופ, טכנו, והיפ הופ הם כמה מהז'אנרים המוזיקליים האמריקאיים הפופולריים ביותר, שזכו להצלחה בינלאומית. תעשיית המוזיקה בארצות הברית היא הגדולה בעולם, ונודעת לה השפעה עצומה על הזירה המוזיקלית העולמית.
ייצוא.
מותגים ומונחים שמקורים בארצות הברית הפכו למקדמי מכירות למוצרים אמריקאיים רבים אשר הופצו בעבר ומופצים כיום ברחבי העולם.
ארצות הברית מייצאת כיום כמות עצומה של תוכני בידור לשאר העולם, במיוחד סדרות טלוויזיה, סרטי קולנוע ומוזיקה. תוכני תרבות אמריקאים רבים מופקים כיום תוך מחשבה על קהלי יעד נרחבים בכל העולם.
במדינות רבות בעולם מתקיימים כיום למעשה שתי תרבויות: התרבות המקומית והתרבות הגלובלית/הפופולרית-אמריקאית. משום כך רבים רואים בדומיננטיות של התרבות האמריקאית איום ממשי לזהות התרבותית המקומית הייחודית.
ביקורת.
השפעת התרבות האמריקנית על שאר העולם מכונה "אמריקניזציה", והיא מזוהה לעיתים קרובות עם תהליכי הגלובליזציה ומעוררת בקרב ציבורים שונים ביקורת חריפה. מתנגדי האמריקניזציה מוחים על החלשותן של התרבויות המקומיות ברחבי העולם כתוצאה מהדומיננטיות של התרבות האמריקאית ורואים בהתפשטותה המהירה ביטוי לאימפריאליזם תרבותי. נוסף לכך, רבים מבקרים את התרבות האמריקאית עצמה, ורואים בה תרבות שטחית, ממוסחרת וצעירה מדי. המצדדים באמריקניזציה ובתרבות האמריקאית טוענים מצדם שהיא מקדמת את ערכי החופש ואת האחריות האישית.
בראור
תרבות אמריקנית
ראשית צמיחת גאולתנו
"ראשית צמיחת גאולתנו" הוא ביטוי המשקף את היחס המשיחי של חלקים בציונות הדתית למדינת ישראל, הרואה בה אתחלתא דגאולה - תחילת תהליך הגאולה. הביטוי מופיע לראשונה בתפילה לשלום המדינה, אשר חוברה ככל הנראה על ידי הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג. היו שהשמיטו את הביטוי הזה, או ששינו את הנוסח ל"ברך את מדינת ישראל שתהיה ראשית צמיחת גאולתנו".
מקור הביטוי.
היו שייחסו את הביטוי לרב אברהם יצחק הכהן קוק, אך לשון זהה אינה נמצאת בכתביו. המקום הראשון הידוע שבו נעשה שימוש בביטוי, הוא בתפילה לשלום המדינה: .
שאלת מחברה של התפילה הייתה שנויה במחלוקת שנים ארוכות, כשהיו שייחסו אותה לרבנים הראשיים של ימי קום המדינה, הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל והרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג. היו גם שייחסו את טביעת הביטוי הזה לבדו לש"י עגנון, שהכניס אותו לתפילה שהכינו הרבנים הראשיים. על פי ד"ר יואל רפל, שהדוקטורט שלו עוסק בנושא זה, התפילה חוברה בידי הרב הרצוג, ועברה שינויים סגנוניים קלים בלבד בידי עגנון. עדות ברורה בנוגע למקור הביטוי נמצאת במאמר שפרסם הרב הרצוג בשנת ה'תשי"ז, שבו כתב: .
המחלוקת סביב הביטוי בשיח הדתי.
אף על פי שהביטוי נאמר ברובם הגדול של בתי הכנסת שרוב מתפלליהם שייכים לציבור הדתי לאומי, ישנם בציבור זה אנשים המפקפקים ביחס לקביעה שהמדינה היא אכן "ראשית צמיחת גאולתנו", כלומר חלק מתהליך הגאולה.
ביטחון גמור ברעיון שמייצג ביטוי זה מופיע במאמרו של הרב משה דב קספר, המסתיים במילים:
יוסף שפירא, מראשי תנועת בני עקיבא והמפד"ל, הביע את דבקותו ברעיון שמייצג ביטוי זה בטקס השבעתו כשר בממשלת ישראל, כשהתחייב בהצהרתו לשמור אמונים "למדינת ישראל, ראשית צמיחת גאולתנו, ולחוקיה", ובכך שינה מן הנוסח הרשמי (לאחר מספר דקות נתבקש לשוב ולהצהיר מחדש).
גם השר אפי איתם הדגיש דבקותו ברעיון שמבטא ביטוי זה, באומרו "אלו הם מעמד ומועד ראויים מאין כמותם לנשיאת נאומי הראשון בכנסת ישראל, סמל ההתחדשות של מדינת ישראל, ראשית צמיחת גאולתנו, כאן בבירתנו, בירת הנצח שלנו, ירושלים עיר הקודש, במעמד של ישיבה חגיגית מיוחדת זו, לציון 100 שנותיה של הציונות הדתית".
לעומת גישתו של המחנה הדתי-לאומי, ציינה "ועדת טל" את גישתו השונה של המחנה החרדי:
הפקפוק בקרב הציבור הדתי לאומי, בהיותה של מדינת ישראל ראשית צמיחת גאולתנו, התעצם בעקבות השבר בעקבות הסכמי אוסלו וביצוע תוכנית ההתנתקות שפגעו בחזון ארץ ישראל השלמה. בעקבות תוכנית ההתנתקות אמר הרב שאר ישוב כהן, רבה של חיפה כי שינה לעצמו את הניסוח בתפילה לשלום המדינה לניסוח "שתהיה ראשית צמיחת גאולתנו", והיו שקראו בציניות למדינה "ראשית צניחת גאולתנו", ביטוי שיש המייחסים את טביעתו לרב יוסף קאפח, שהתבטא כך לאחר הסכמי אוסלו.
חלק מהרבנים הציוניים רואים במדינה לא "ראשית צמיחה" של הגאולה, אלא גאולה, גם אם לא שלמה, בין היתר על פי האמורא שמואל הקובע ש"אין בין העולם הזה לימות המשיח אלא שעבוד מלכויות בלבד". על פי שיטה זו עצם העצמאות המדינית של מדינה יהודית בארץ ישראל היא ההגדרה הבסיסית של הגאולה, ללא תלות במדיניותה של המדינה.
הוקון הטוב
קלוד הדוכס מגיז
וודי שו
וודי הרמן שוֹ השני (באנגלית: Woody Herman Shaw II; 24 בדצמבר 1944 – 10 במאי 1989) היה חצוצרן ומלחין ג'אז אמריקאי.
חייו.
שו גדל בניוארק שבניו ג'רזי והחל את לימודי המוזיקה שלו בגיל 11. בתחילת הקריירה שלו שו הושפע מהחצוצרנים דיזי גילספי, קליפורד בראון, לי מורגן, פאטס נבארו, פרדי האברד ובוקר ליטל. כמו כן נגני הסקסופון ג'ון קולטריין ואריק דולפי, עמו הוא גם ניגן והקליט בראשית שנות השישים, השפיעו בצורה משמעותית על פיתוח סגנונו הייחודי.
בשנות השישים הוא ניגן עם שליחי הג'אז של ארט בלייקי בתקופה שנחשבת לאחת התקופות הטובות בתוך שנות היובש של ההרכב. כמו כן הוא היה החצוצרן בהרכב של מקס רואץ' ושל הוראס סילבר. במתקופה זו ניגן באלבומים של אנדרו היל, ג'קי מקלין, מק'קוי טיינר, צ'יק קוריאה ואחרים.
בראשית שנות השבעים הוא החל לנגן כמוביל בעצמו. הייתה זו תקופה חלשה עבור הג'אז ובעוד נגנים רבים החלו לעסוק בפיוז'ן שו המשיך בהארד בופ ולאחר מכן בפוסט בופ. בעשור הזה, לאחר שעבר להקליט עבור קולומביה זכה להכרה, אך מבחינה מסחרית מעולם לא הצליח באופן משמעותי. אלבומו "United" מ-1974 היה מועמד לשני פרסי גראמי וזכה לתואר אלבום השנה בסקר הקוראים של העיתון דאון ביט. באותו סקר הגיע שו למקום הראשון ברשימת החצוצרנים הטובים ביותר ולמקום הרביעי ברשימת מוזיקאי הג'אז הטובים ביותר.
במהלך שנות השמונים המשיך להוביל הרכבים בהצלחה נכבדת, וכן עבד בכמה פרויקטים משמעותיים עם הסקסופוניסטים דקסטר גורדון וקני גראנט, וכן עם החצוצרן פרדי האברד.
ב-27 בפברואר 1989 שו נפגע בתאונה בתחנת רכבת תחתית בברוקלין לאחר שנפל במורד גרם מדרגות עד לפסים. הגורמים לתאונה נותרו לא ידועים, ידוע רק שלשו היו בעיות ראייה קשות, וכן שככל הנראה במשך שנים רבות הוא סבל מבעיות בריאותיות הקשורות בשימוש בסמים.
ב-10 במאי באותה השנה נפטר שו מאי-ספיקת כליות.
אל באהג'ה
טריו מיתרים אראטו