כבר באולימפיאדת מינכן (1972) נערכה תחרות ראווה בבדמינטון, וטורניר דומה נערך גם באולימפיאדת סיאול (1988). באולימפיאדת ברצלונה נכלל הענף לראשונה במשחקים באופן רשמי. באותם משחקים נערכו ארבעה מקצים, לגברים ולנשים, ליחידים ולזוגות. באולימפיאדת אטלנטה (1996) נוסף מקצה חמישי, לזוגות מעורבים. חידוש נוסף שנעשה באטלנטה היה הוספת משחק על המקום השלישי, לאחר שבברצלונה שני המפסידים בשלב חצי הגמר זכו במדליית ארד.
שיטת הטורניר.
בתחרויות היחידים, כל מדינה יכולה לשלוח לכל היותר שני שחקנים. השחקנים מחולקים ל-16 בתים, שבכל אחד מהם שניים או שלושה שחקנים. מחולקים השחקנים בסיבוב הראשון לבתים שבכל אחד שניים או שלושה. 16 השחקנים שסיימו כראשי הבתים מעפילים לשמינית הגמר, והמשך הטורניר מכאן ואילך הוא בשיטת נוקאאוט. המנצח בגמר זוכה במדליית זהב, והמפסיד במדליית כסף. שני המפסידים בחצאי הגמר נפגשים למשחק על מדליית הארד.
לתחרויות הזוגות רשאית כל מדינה לשלוח שני זוגות. מספר הזוגות הכולל הוא 16, והם מחולקים לארבעה בתים. שני הזוגות שסיימו במקומות הראשונים בכל בית מעפילים לשלב רבע הגמר, בשיטת הצלבה. גם כאן, הזוג המנצח בגמר זוכה במדליית זהב, הזוג המפסיד זוכה במדליית כסף, ושני הזוגות שהפסידו בחצאי הגמר מתחרים על מדליית הארד.
מדליות.
לאורך השנים זכו שחקני בדמינטון מ-10 מדינות במדליות אולימפיות. סין נהנית מדומיננטיות בענף, במיוחד מאז אולימפיאדת סידני (2000). שחקני הבדמינטון הסינים זכו ב-16 מדליות זהב מתוך 29 שחולקו עד כה, כולל כל 5 מדליות הזהב באולימפיאדת לונדון (2012) וב-38 מתוך 91 המדליות שחולקו בכלל. גם המדינות הבאות אחריה בטבלת המדליות, קוריאה הדרומית ואינדונזיה, הן מדינות אסיאתיות. בששת הטורנירים האולימפיים שנערכו עד כה גם יחד, היה רק אלוף אולימפי אחד שלא היה אסיאתי, ורק 10 מדליות חולקו לשחקני בדמינטון שאינם ממדינות אסיה.
שחקני בדמינטון ישראלים במשחקים האולימפיים.
שחקן הבדמינטון הישראלי היחיד שהשתתף במשחקים האולימפיים, היה מישה זילברמן, שהתחרה באולימפיאדת לונדון (2012),אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) ובאולימפיאדת טוקיו (2020). בשתי האולימפיאדות הראשונות הודח בשלב הבתים סיבוב הראשון, בלונדון לאחר שני הפסדים ובריו לאחר ניצחון והפסד.
מול הים
בית מעון
בֵּית מָעוֹן הייתה עיירה יהודית גדולה, אשר שכנה בסמוך לטבריה, ואשר התקיימה לאורך תקופת בית שני, המשנה והתלמוד, ועד התקופה העות'מאנית.
העיירה נזכרת רבות בכתבי חז"ל, וכן בכתבי יוסף בן מתתיהו, בתור הפרבר העיקרי של טבריה בתקופה הרומית.
אתרה של העיירה הקדומה מזוהה בח'רבת נאצר א-דין, למרגלות תל מעון שבטבריה עילית.
תולדות היישוב.
ראשון להזכיר את העיירה בכתובים הוא יוסף בן מתתיהו, בחיבורו חיי יוסף, שם ציין כי בית מעון שוכנת כ-4 סטאדיות מטבריה (דהיינו, פחות מקילומטר), וכי שהה בה בעת שהיה מסוכסך עם הנהגת טבריה בעת המרד הגדול.
העיירה נזכרת בתלמוד כיישוב השוכן מעל טבריה במגוון הקשרים. כך, לעניין עיבור ועירוב: . כך גם לעניין השוני בין מקומות בתנאי הפועלים: .
העיירה נזכרת בתלמוד בהיותה שוכנת מעל טבריה, על מנת להדגים את היחס שהתקיים בין שילה ובין משכן שילה, ומיקומה מעל טבריה שימש את חז"ל לא אחת להדגמת היחס שבין מקום נמוך לגבוה באופן כללי: , וכן .
העיירה נזכרת גם על ידי אלעזר הקליר כאחת מערי משמרות הכהונה בגליל, שם ישבה משמרת חֻפָּה. מיישוב זה הגיע גם האמורא מהדור השני יוסי מעוניא, אשר בדרשה אחת שנשא בבית הכנסת שבעירו פגע בכבוד הנשיאות, עד שריש לקיש נדרש לפייס בעניין את יהודה נשיאה.
בית מעון נזכרת בתלמוד הירושלמי גם לעניין תושביה שנהגו לשבת על ספסלים בטבריה ולקבץ נדבות.
בית הכנסת של בית מעון.
בית הכנסת של בית מעון, הנזכר בשם "כנשיתא דמעון", נזכר רבות בתלמוד.
את בית הכנסת במקום נהג לפקוד בין היתר רבי יוחנן, גדול אמוראי טבריה, אשר הורה לאנשי בית מעון הלכות שונות:
, וכן: .
וכן מובא: , וגם: .
בנוסף נזכר בית הכנסת של העיירה לשם הדגמת היחס שבין שילה והיישוב המקראי תאנת שילה: .
רציפות היישוב ומיקומו.
היישוב היהודי בבית מעון המשיך להתקיים ברציפות אף מאות רבות של שנים לאחר תקופת התלמוד, ועדות לקיומה של בית מעון כיישוב עם קהילה יהודית מצויה עד שלהי המאה ה-16.
בראשית המאה ה-14 העיד אשתורי הפרחי בספרו כפתור ופרח כי בית מעון נמצאת במרחק של תחום שבת אחד מטבריה (כקילומטר אחד). לפי מידע זה, ועל פי התייחסותו של יוסף בן מתתיהו, מקובל לזהות את מיקומה של העיירה הקדומה בסמוך לקברו של רבי עקיבא, באתר הארכאולוגי ח'רבת נאצר א-דין שמצפון מערב לטבריה העתיקה, כאשר השם הקדום נדד ברבות השנים לראש ההר הסמוך בצורה תל מעין.
בבית מעון עברה הדרך הרומית שעלתה מטבריה לציפורי דרך בקעת יבנאל.
אליס בקאי
אליס ארמל בקאי (באלבנית: Elis Ermal Bakaj; נולד ב-25 ביוני 1987) הוא כדורגלן אלבני המשחק ברוך ברסט בעמדת הקשר התוקף ולעיתים גם כחלוץ.
קריירת מועדונים.
בקאי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פרטיזן טירנה ובגיל 15 בלבד עלה לקבוצה הבוגרת. בשנת הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת נגד מכבי נתניה במסגרת גביע האינטרטוטו. למרות זאת, את העונה הוא התחיל בקבוצת המילואים של המועדון ששיחקה בליגה השנייה ובינואר של אותה עונה חזר לקבוצה הראשונה. ב-24 במרץ 2004 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה ברבע גמר הגביע האלבני נגד אלבסני. בינואר חתם בדינמו טירנה עימה זכה באליפות המדינה בעונת .
בינואר חתם בדינמו בוקרשט הרומנית ל-5 שנים תמורת 200 אלף אירו. ב-26 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוקרשט. וב-12 באפריל 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה נגד אוניראה אורזיצ'ני. במהלך משחק הסופר קאפ הרומני נגד סטיאווה בוקרשט, הצליח בקאי להתחמק מחזיז שהושלך לכיוונו מאוהד סטיאווה. בפברואר הצטרף לצ'רנומורץ אודסה האוקראינית.
בפברואר ביקש לעזוב את המועדון בגלל המתיכות שהחלה במדינה ונענה בחיוב. לאחר שהיה קרוב לחתום בסקנדרבו קורצ'ה, אך בסופו של דבר ביוני של אותה עונה חתם בקיי אף טירנה. במאי סיכם בהפועל רעננה מליגת העל הישראלית, אך כבר באוגוסט השתחרר מהקבוצה לפי בקשתו וחזר לקיי אף טירנה.
ב-9 ביוני 2016 חתם בספליט מליגת העל הקרואטית. בנובמבר שוחרר מהקבוצה.
ב-29 בינואר 2017 חזר לאלבניה בולנזיה שקודרה בה שיחק עד סיום העונה.
ב-9 באוגוסט 2017 חתם בקוקסי.
ב-4 במרץ 2018 חתם בשחטיור סליהורסק מליגת העל הבלארוסית ששילמה עליו 120 אלף אירו.
בינואר , בקאי חתם בדינמו ברסט.
בינואר , בקאי חתם ברוך ברסט.
קריירה בינלאומית.
בקאי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלבניה ב-21 בנובמבר 2007 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2008. ב-22 במאי 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד .
בן ביטון
בן ביטון (נולד ב-3 בינואר 1991) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל.
קריירה.
ביטון נולד בבת ים לשמואל ביטון ורות לבית וקנין, ילידי מרוקו, והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. בקיץ הושאל לשנתיים לסקציה נס ציונה מהליגה הלאומית. ב-7 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 2–1 נגד הפועל בני לוד במסגרת גביע הטוטו. בעונת 2012/2013 הושאל להפועל נצרת עילית. ב-4 בפברואר 2013 קיבל כרטיס אדום ראשון בקריירה, במשחק נגד הפועל ראשון לציון.
לקראת עונת 2013/2014 חתם ביטון לארבע שנים בהפועל באר שבע. ב-30 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב הקבוצה בניצחון 2–1 על בני יהודה. בעונת הבכורה שלו בקבוצה הוא ערך 19 הופעות בליגה והיה שותף לעונה הטובה ביותר של המועדון מאז החזרה לליגת העל, שהסתיימה במקום השני. ב-9 בנובמבר 2014 האריך את חוזהו במועדון בשנה נוספת.
ב-2 בדצמבר 2014 הבקיע ביטון את שער הבכורה שלו בקריירה, במשחק מול עירוני קריית שמונה שהסתיים בתיקו 1–1, ובסיום עונת 2014/2015 הגיע עם הקבוצה למקום השלישי בליגה ולגמר גביע המדינה, בו פתח בהרכב בהפסד 2–6 למכבי תל אביב. בעונת 2015/2016 זכה עם באר שבע באליפות המדינה, וב־23 ביוני 2016 האריך את חוזהו במועדון בעונה נוספת.
בעונת 2016/2017 זכה עם הפועל באר שבע בתואר אלוף האלופים לאחר שניצחה 4–2 את מחזיקת הגביע מכבי חיפה. בנוסף, שיחק עמה במוקדמות ליגת האלופות ובשלב הבתים של הליגה האירופית. ב-28 בדצמבר 2016 זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו לאחר ניצחון 4–1 על עירוני קריית שמונה. בתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות שנייה ברציפות. בעונת 2017/2018 זכה עם הקבוצה שוב בתואר אלוף האלופים, שותף ב-20 משחקי ליגה וזכה עם הקבוצה באליפות שלישית ברציפות. בעונת 2018/2019 ערך ביטון 24 הופעות בליגת העל, והקבוצה סיימה במקום השלישי.
לקראת עונת 2019/2020, בעקבות פציעתו של מאור מליקסון, מונה ביטון לקפטן הפועל באר שבע, ובתום העונה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר שפתח בהרכב בניצחון על מכבי פתח תקווה במשחק הגמר.
ב-2 באוגוסט 2020 הושאל ביטון לעונה אחת למכבי תל אביב, עם אופציה לעוד עונה. ביטון ערך תשע הופעות בכל המסגרות במדי הקבוצה, וב-12 בינואר 2021 חזר לקבוצת נעוריו הפועל תל אביב וחתם לשנתיים וחצי במועדון. ב-22 בפברואר 2021 כבש ביטון את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב, בניצחון 4–0 על הפועל אשקלון בגביע המדינה. הפועל המשיכה עד משחק הגמר, בו הפסידה 2-1 למכבי תל אביב לאחר הארכה. ביטון פתח בהרכב ובישל את שער היתרון הזמני של הפועל.
נבחרת ישראל.