מייזליק גם מרצה בפני נשים בנושאי בישול, בריאות וחסידות.
קבוצה בלתי תלויה (אלגברה לינארית)
סאות' קוג'י
סאות' קוג'י (באנגלית: South Coogee) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית רנדוויק (City of Randwick).
גאוגרפיה.
סאות' קוג'י ממוקם כ-9 ק"מ דרום-מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני. הפרוור גובל ממזרח בים טסמן, בצפון בקוג'י, במערב ברנדוויק ובדרום במרוברה. אף על פי שהפרוור קטן יחסית לקוג'י הסמוך אליו, הוא מיושב בצפיפות. הדרך הראשית החוצה אותו מצפון לדרום היא דרך מלבר, והרחוב המקביל לה רחוב דנינג.
היסטוריה.
בשנת 1874 ניתן שטר הקניין הראשון למגורים באזור סאות' קוג'י, כחלק מהרחבת בית העלמין הקיים ברנדוויק לאתר חדש. הפרוור גדל בהדרגה יחד עם רנדוויק וקוג'י והתפתח מעבר לאזור הסובב את בית העלמין.
תרבות.
הפארק הגדול בסאות' קוג'י הוא פארק לאת'ם, ובו מגרש פוטבול, קריקט, טניס וכדורת דשא. אתר גדול נוסף בפרוור הוא בית העלמין רנדוויק, סביבו התפתח הפרוור. בית העלמין מארח בקרבו תושבים בולטים מהאזור, ביניהם ראשי עיריית רנדוויק לשעבר.
רבגף חום
רבגף חום (שם מדעי: "Tetrarthrosoma syriacum") הוא מין של רב-רגל הנפוץ במספרים גדולים עם בא גשמי הסתיו. ניזון מרקבובית וחומרים אורגניים. פולש פעמים רבות לבתי קרקע אך נעלם בזמן החורף כאשר הטמפרטורות יורדות. נפוץ בטורקיה, קפריסין, לבנון, ישראל, סוריה, ירדן ואיראן.
למת ברנסייד
ראובן גפני (חוקר בתי כנסת)
הלל בבלי
הלל בבלי (באנגלית: Hillel Bavli; ג' בניסן תרנ"ג, 20 במרץ 1893, פילווישוק, האימפריה הרוסית (ליטא) – כ"ב תמוז תשכ"א, 6 ביולי 1961, ניו יורק, ארצות הברית) היה משורר, סופר, מתרגם, פרופסור לספרות עברית באוניברסיטת קולומביה, ועיתונאי יהודי אמריקאי.
קורות חיים.
בבלי נולד בשם הלל ראשגולין (ראשיגולסקי) בעיירה הקטנה פילווישוק (ביידיש: פילווישאק) שליד קובנה, ליטא (אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית), למשפחת ראשגולין (ראשיגולסקי). אביו, זלמן דוב ראשגולין (ראשיגולסקי), יליד קלבריה שליד קובנה, היה סופר ידוע בזכות עצמו - מחבר "הגיוני לב" (1927) ו"חקרי לב" (1947) (האחרון נערך על ידי הלל בבלי עצמו, לאחר מות אביו). גם אחיו של בבלי, ראובן ראשגולין היה סופר - מחבר "אידישקייט אין אמעריקא" (1957).
שתי אחיותיו של אביו נישאו לשני אחים לבית שפירא (דוד שפירא ומשולם זלמן שפירא), בניו של חיים יעקב שפירא הראב"ד של ירושלים. הרב בן ציון שפירא, סופר, מחנך ומראשי הציונות הדתית היה בן דודו, והסופר פרופסור אדיר כהן מאוניברסיטת חיפה הוא בן אחותו, פרידה כהן.
בבלי למד בישיבת קובנה עד גיל 16, ומ-1909 גר בווילנה, בה קנה השכלה כללית. ב-1912, בגיל 19 היגר לארצות הברית ועברת את שם משפחתו ל-"בבלי" (השם ראשיגולסקי היה שיבוש של ראשגולין, שבא מהמלים "ראש הגולה", דהיינו ראש הקהילה של היהודים עוד בגולת בבל, משם מגיעה המשפחה במקורה). המשפחה כולה הגיעה אחריו לארצות הברית ב-1922.
בבלי חי שנים אחדות בבאפלו שבמדינת ניו יורק, אך עבר משם לעיר ניו יורק, בה למד באוניברסיטת קולומביה. הוא השלים את הדוקטורט שלו בספרות עברית בסמינר למורים של "בית המדרש לרבנים באמריקה", שבניו יורק, השייך לאוניברסיטה והחל מ-1937 כיהן בסמינר, כפרופסור מן המניין של אוניברסיטת קולומביה, לספרות עברית.
ב-1952 זכה בפרס הלאומי לספרים יהודיים ("National Jewish Book Award") בארצות הברית, בגין "תרומתו הכוללת לשירה העברית", וב-1956 זכה באותו פרס שוב.
היה נשוי לרחלה בר אדון (1911–1999), אמנית ומשוררת. בן אחד - ד"ר שמואל בבלי, רופא ומשורר.
נפטר בניו-יורק ב-1961 ונטמן בהר המנוחות בירושלים.
שיריו ומאמריו.
שיריו הראשונים של בבלי התפרסמו בגיל 15 בלבד, בכתבי עת עבריים, שיצאו לאור בשעתו בליטא, "הפרחים" ו"העולם", שבעריכת אלתר דרויאנוב. השירים יצאו לאור עדיין בשמו הקודם של בבלי, ראשיגולסקי. החל מ-1913 ובמשך שנים רבות, יצאו לאור שירים ומאמרים שכתב תחת השם בבלי, בעיתונים העבריים בארץ ישראל של אותה תקופה - "דבר", "הארץ", "הדואר" בעריכתו של איתמר בן-אב"י, "הדים" בעריכת יעקב רבינוביץ ואשר ברש ועוד ובמקביל גם בכתבי עת עבריים בארצות הברית.
ספריו.
תרגומיו.
בבלי היה הראשון שתרגם לעברית את ספריו של צ'ארלס דיקנס:
תרגם גם ספרים נוספים, כמו:
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
חסידות מקארוב
חסידות מקארוב הייתה חסידות אוקראינית, ענף מחסידות צ'רנוביל. אבי החסידות היה רבי מנחם נחום טברסקי בנו הרביעי של רבי מרדכי מצ'רנוביל.
תולדות החסידות.
רבי מנחם נחום נולד בשנת תקס"ד לרבי מרדכי ולפייגא בת רבי דוד לייקעס מתלמידי הבעל שם טוב. היה חתנו של רבי יוסף מטורטשין (בנו של החוזה מלובלין). לאחר פטירת אביו החל לכהן באדמו"רות במקארוב . נפטר בז' בתשרי תרי"ב.
בנו היה רבי יעקב יצחק, חתנו של רבי שמואל אבא מסלאוויטא. לאחר פטירת אביו החל לכהן באדמו"רות. בסוף ימיו התאספו אליו אלפים מחסידי צ'רנוביל מכל רחבי ווהלין. חסידיו שעלו לישראל פתחו בית כנסת בעיר העתיקה בצפת (מתפקד עד היום). נפטר בל' בניסן תרנ"ב.
חתניו של רבי מנחם נחום היו רבי אשר מסטולין (השני) (בזיווג ראשון), אחיינו רבי ישעיהו משולם זושא מצ'רנוביל ורבי מרדכי מרגליות אדמו"ר בדוביסאר בנו של רבי מנחם נחום ממאצ'יב.
הדור השלישי.
בניו של רבי יעקב יצחק היו:
מחתניו היו: קרוב משפחתו רבי ברוך מאיר מאזרניץ בן רבי מנחם נחום השני מצ'רנוביל ורבי אליהו מליניץ באפלו.
הדור הרביעי.
בנו של רבי משה מרדכי היה רבי צבי אריה מברדיטשוב, חתנו של דודו רבי יחיאל מקרילוביץ. נפטר בכ"א באייר תרצ"ח. בן נוסף היה רבי שמואל אבא ממקארוב-ויניפג, חתן דודו רבי דוד. חתנו של רבי משה מרדכי היה רבי שמואל אבא מהורודנקא.
בני רבי דוד:
בנו של רבי ישעיה היה רבי יעקב יצחק ממקארוב-שיקגו. נולד בשנת תרנ"ו. מילא את מקום אביו בעודו בחור. היה חתנו של רבי יהושע העשיל ממונסטריץ'. בשנת תרפ"ו היגר לארצות הברית והתיישב בשיקגו. נפטר בב' בסיוון תש"ה.
Island Records
יעקב ישראל טווערסקי
מסגד סלימייה (אדירנה)
מסגד סלימייה (בטורקית: Selimiye Camii) הוא מסגד עות'מאני בעיר אדירנה שבצפון-מערב טורקיה. הוא תוכנן בידי האדריכל הנודע סינאן, לפי הזמנתו של הסולטאן סלים השני ונבנה בין השנים 1569–1575. סינאן ציין שהמסגד, שקוטר כיפתו היה גדול אף מזה של כיפת איה סופיה, הוא "יצירת המופת שלי" ("ustalık eserim"). לצד המסגד עצמו (1), פעלו במתחם שתי מדרסות - האחת שימשה ללימודים דתיים מתקדמים (Darül hadis - דרול הדיס; 2), והשנייה כקולג' ללימודי הקוראן (Darül Kurra - דרול קורה; 3); בית ספר יסודי (4); שוק מקורה (Arasta; 5); בית קברות (6), ספרייה (7), וכן שכן בו "בית המפקח על המועדים" (Muvakkithane; 8). בשנת 2011 הכריז ארגון אונסק"ו על המסגד והמכלול החברתי הצמוד לו כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה.
מבנה המסגד.
המסגד הוקם ב"סריבייר” (Sarıbayır) המוכר גם כ"רחבת קאוואק" (Kavak Meydanı). במקום זה שכן ארמון הסולטאן שבנה באיזיט הראשון בזמן שאדירנה שימשה כבירת העות'מאנים. עם כיבוש קונסטנטינופול ב-1453 והעברת הבירה אליה, הפך הארמון למחנה צבאי. הסולטאן סלים השני החליט להרוס את המבנה הישן ולהקים במקומו את המסגד, ולשם כך שכר את שירותיו של האדריכל הנודע סינאן שהיה כבן שמונים באותה עת. קיים תיעוד נרחב אודות תכנון המבנה ודרישותיו של סינאן בהתאם להוראות הסולטאן, ובין היתר, זהות המחצבות מהן הורה להביא לבנים ושיש, אנשי המלאכה שביקש לשכור, מקור המים למזרקה ואריחי איזניק שביקש לרכוש. סלים השני מת ב-1574, לפני שהמסגד הושלם, ויורשו מוראט השלישי שכר את שירותיו של סינאן שוב, לאחר שברק הכה במסגד ב-1584. רעידת אדמה שהתרחשה ב-1752 גרמה לנזק קל למרפסות אחד המינרטים, סדקה את כיפת המווקיטהאנה וניפצה זכוכיות. במהלך המאה ה-19 חודשו חלק מיצירות הקליגרפיה במבנה, הותקן גג למזרקה (שפורק לימים), ובהוראת הסולטאן אבדילמג'יט הראשון כוסו עיטורי הפנים של המבנה בטיח וקירותיו עוטרו מחדש, לעיתים בסגנון הבארוק ולעיתים אגב חיקוי המקור. ב-1874 פורקו חלקי עופרת מאחת הכיפות במבנה כדי לייצר מהם כדורי רובה, וכאשר אדירנה נכבשה בידי הרוסים בראשית 1878, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית, פגע אחד הקצינים באריחים ובעיטורים בתא התפילה הקיסרי; נזק שנראה גם כיום. נזק נוסף נגרם למסגד בשנת 1913, כאשר הבולגרים שנסו מהעיר בסוף מלחמת הבלקן השנייה, נטלו עימם חלק מהשטיחים העתיקים ביותר שהיו במבנה. המבנה נפגע בשתי סערות קשות בשנים 1930 ו-1932. חרוטי הצריחים הוסרו ממקומם והושבו רק בשנות ה-50 של המאה ה-20. בהזדמנות זו הוסר הטיח שהונח בפקודת הסולטאן אבדילמג'יט, ובמהלך שנות ה-70 ושנות ה-80 של המאה ה-20 שוחזרו העיטורים המקוריים ופנים המסגד הושב למצבו המקורי. בשנים אלה עבר המבנה ניקוי ושיפוץ מקיף, סדקים שניבעו בכיפה המרכזית נאטמו, אבנים שחרגו ממקומן הוחלפו, מערכת אספקת המים ואגירתם חודשה, ומערכת החשמל הישנה הוחלפה בחדשה, תוך הקפדה על שימור מראה מנורת השמן הגדולה. עבודות השיפוץ נמשכות באופן סדיר גם בהווה.
מבני הסמך.