מאפיין חוזר שנשמר ביצירותיה של סלונים על אף השינוי בסגנון הציור נותר בשימושה בפרטים מועטים ורבים, אך גם בכך ניכרו שינויים ושיפורים. ב-1947 התייחסה לכך מבקרת האמנות ד"ר קלר לכמן וכתבה כי "הבעיה החוזרת בכל עבודותיה היא: לצמצם את המרחב הגדול במסגרת הבד, אולי מתוך עיבוד מדויק יותר של הפרטים". ב-1954 כתבה בעניין זה כי "הטובות ביצירותיה הן אלו שיש בהן מיעוט של פרטים ... לעומת אלו יש יצירות המשופעות פרטים רבים והן חוזרות לעולם התוהו או קמלות בדרכן לניסוח הבהיר". תהליך זה, על פי סיקוריה של לכמן את יצירותיה של סלונים הושלם כעבור עשור, אז ביקרה וכתבה כי "הדבר הבולט בתמונותיה רבות הרושם הוא כשרונה במיצוי הנושא באמצעים מועטים. לפנינו הרבה תמונות מופשטות השואבות השראתן מן הטבע אולם משוחררות מעומס הפרטים שבמציאות. רב כוחה של הציירת במיזוג הצבע והצורה מתוך איזון הרמוני של כתמים וקווים. יכולתה זו נתגלתה בה עוד לפני עשרים שנה, אולם עתה הגיעה לריכוז ולשלמות".
אולם, יצירתה עברה תהליך של הפשטה רק בשנות החמישים. קודם להשלמתו של תהליך זה נכתב אודותיה כי " פועלת הרגשה אינטואיטיבית יותר מאשר מחשבה מכוונת; אך אולי דווקא משום שהביטוי הוא חסר צחצוחי ליטוש, נטול מגמתיות מלאכותית, - הריהו טבעי יותר ומשכנע בפשטותו. לא סתירות, לא קפיצות ביצירתה של סימה סלונים. לבה לא הלך שבי אחר האבסטרקציה". ב-1962 תוארה יצירתה ככזו אשר " פנתה אל המופשט, אבל שמרה על קו רב תנופה, על קומפוזיציה בהירה ועל חום צבעיה". עדות לשינוי בסגנונה ניתן למצוא בהזדמנויות שונות וב-1955 נכתב על כך שהיא "זנחה, כנראה, את צבעי השמן הכבדים והסמיכים והריהי משתעשעת בציורי חטף בעפרון בקלמוס וברישומים צבעוניים".
לכמן שסיקרה את יצירותיה של סלונים במשך עשורים, העידה במהלך שנות החמישים על חלק מאותו תהליך. ב-1958 התייחסה לכך שציוריה קרובים לסגנון הקוביסטי. שנה מאוחר יותר כתבה: "סימה סלונים נוטה כעת לצורה האבסטרקטית, אמנם עדיין אפשר להכיר את הנושא הריאליסטי. היא מציגה תמונות יפות בהרמוניה של צבעים חמים ובקומפוזיציה ברורה."
"שינוי גדול חל בעבודותיה מאז תערוכתה האחרונה ב-1962", העידה ב-1964 העיתונאית תמר אבידר וקשרה זאת בכך שסלונים "גילתה את עצמה ואת דרכה בציור". "מורגש כי בכל תמונה יש אצלה חיפוש מחדש של דרך הביטוי האמנותי, דרך הנקבעת לפי מצב הרוח וההשראה". על כך העידה סלונים עצמה בתשובה לשאלותיה של אבידר:
יצירותיה המאוחרות הציגו מבנה רישומי מהודק מבעבר וניכרה בהם התחזקות השימוש בצבעים, על כך נכתב ב-1970: "לכאורה בולטת לעין האינטנסיפיקציה של מערך צבעיה. גוונים חיים של צהוב וכתום, אשר קודם לכן היוו ניגוד בלבד לבסיס צבעוני שקט, עולים כעת אף לתפקיד דומיננטי ביצירות אחדות כגון "ירושלים של זהב". לעומת זאת דומה, כי מבנה תמונותיה הוא כעת סטטי יותר בהשוואה עם עבודותיה הקודמות".
עלאא אבו סאלח
עלאא אבו סאלח (בערבית: علاء أبو صالح; נולד ב-25 ביוני 1987) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי, המשחק בעמדת הבלם. אבו סאלח הוא קרוב משפחה של הכדורגלן חוסאם אבו סאלח.
בעל תואר ראשון מהקריה האקדמית אונו.
קריירה.
אבו סאלח החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בני סכנין. ב-13 בדצמבר 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 3–4 למ.ס. אשדוד במסגרת גביע הטוטו. במחזור האחרון של עונת ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול מכבי חיפה שהסתיים בתיקו 2-2. בעונת החל להתאמן עם הקבוצה הבוגרת באופן קבוע, וב-30 בדצמבר 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 3–0 נגד הפועל נצרת עילית.
בעונת רשם 14 הופעות בליגה, רובן כמחליף, ובעונה שלאחר מכן שותף ב-13 משחקים. בעונת תפס מקום בהרכב הפותח של המועדון ורשם 25 הופעות, ובעונת רשם 31 הופעות, וגם הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–3 למכבי נתניה. בפברואר התגלו סדק ושני נקעים בקרסולו, והוא נדרש לתקופת החלמה ארוכה.
ביולי חתם אבו סאלח בקבוצת שבאב אל-ח'ליל מליגת העל הפלסטינית, ובעקבות כך זומן לנבחרת פלסטין וערך את הופעת הבכורה שלו ב-6 בספטמבר 2016 בתיקו 1-1 נגד .
ב-10 ביולי 2017 חזר לקנדציה שנייה בבני סכנין, וחתם לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת.
ב-22 ביוני 2018 חתם בהפועל אכסאל מהליגה הלאומית.
אינגה
בית החולים מאונט סיני
בית החולים הר סיני (הר סיני; באנגלית: Mount Sinai Hospital) במנהטן, הוא בית חולים אוניברסיטאי מהגדולים והוותיקים ביותר בארצות הברית.
בית החולים נוסד בשנת 1852, בשם "בית החולים היהודי". הוא ממוקם על גבולו המזרחי של הסנטרל פארק, על השדרה החמישית ברובע מנהטן שבעיר ניו יורק. בפועל כולל בית החולים קמפוסים במספר מקומות במטרופולין ניו יורק.
בית החולים הר סיני
המרכז הרפואי מאונט סיני
המכונית
המכונית (באנגלית: The Car) הוא מותחן משנת 1977, שבוים על ידי הבמאי אליוט סילברסטיין, בכיכובם של ג'יימס ברולין, קת'לין לויד, ג'ון מארלי ורוני קוקס. הסרט מתמקד במכונית מסתורית שרוצחת תושבי עיירה קטנה.
עלילה.
הסרט מתרחש בגרסה הבדיונית של העיר יוטה שבארצות הברית. הסרט נפתח כאשר שני רוכבי אופניים רוכבים בקניון, ומכונית שחורה מסתורית נוסעת בעקבותיהם. כשהם מגיעים לגשר, המכונית מתנגשת בשניהם מאחור ומעיפה אותם מהגשר, דבר שהורג אותם מיד.
השריף המקומי אוורט פק (ג'ון מארלי) מגיע לחקור את המקרה הראשון בסדרת רציחות פגע וברח, שככל הנראה נגרמו על ידי אותה המכונית המשופצת וחסרת לוחית הרישוי, דבר שמקשה על הזיהוי. השריף מוצא כיוון לאיתור המכונית כאשר הוא מקבל את עדותו של עמוס קלימנס (אר. ג'יי. ארמסטרונג) לאחר שהמכונית דורסת קורבן נוסף. לאחר שהמכונית מחסלת את השריף שהופך לקורבן הרביעי שלה, החקירה מגיעה לאחריותו של השריף וייד פרנט (ג'יימס ברולין), במטרה שיעצור את הרציחות. במהלך החקירה, עד ראייה נוסף טוען שאין במכונית נהג.
למרות שהשריף וייד מציב מחסום משטרתי סביב האזור, המכונית נכנסת לעיירה ותוקפת את תזמורת בית הספר בזמן שהיא עסוקה בחזרות לקראת המופע המקומי. המכונית רודפת אחרי המורים והתלמידים, וביניהם החברה של וייד - לאורן (קת'לין לויד). המכונית רודפת אחריהם אל תוך בית קברות. למרות שלאורן מתגרה בנהג המסתורי שעדיין לא נראה, המכונית לא נכנסת לשטח בית הקברות. המכונית משמידה שער לבנים ונוסעת. המשטרה רודפת אחרי המכונית בכביש המהיר במדבר עד שהמכונית תוקפת אותם, משמידה מספר רכבים ורוצחת חמישה מהשוטרים האחרים. וייד מתעמת עם המכונית ונדהם לגלות שאף אחת מהיריות שפגעו במכונית לא הסבו לה שום נזק. לאחר שהוא מנסה לפתוח את הדלת ומגלה שלדלתות אין ידיות, וייד נפצע והמכונית נמלטת.
המרדף אחר המכונית הופך לאישי לאחר שהיא רוצחת את לאורן באמצעות נהיגה ישירות דרך הבית שלה בזמן שהיא מדברת עם וייד בטלפון.
השותף של וייד, לוק ג'ונסון (רוני קוקס), מעלה תאוריה שלפיה המכונית נקמה בלאורן על כך שהתגרתה בה בבית הקברות. וייד מכין תוכנית לעצירת המכונית על ידי השמדתה בעזרת פיצוץ מבוקר בקניונים שבמדבר שמחוץ לעיירה. לאחר שהוא מגלה את המכונית אורבת לו בחניה שלו, הוא נאלץ להוציא את התוכנית לפועל במהירות האפשרית. המכונית רודפת אחריו אל תוך הקניון בו הכינו את המלכודת, והעימות האחרון עם המכונית מסתיים כאשר לאחר הפיצוץ נראית דמות שד בתוך העשן והאש שלאחר הפיצוץ, דבר שמזעזע את השוטרים.
בסצנה האחרונה בסרט וייד מסרב להאמין במה שראה, למרות שג'ונסון מתעקש על אמיתיות המקרה. הסרט מסתיים כאשר המכונית נוסעת ברחובות לוס אנג'לס, בלתי פגועה לחלוטין.
דיוגו קאצ'ובה
דיוגו קאצ'ובה (בפורטוגזית: Diogo Kachuba; נולד ב-16 בפברואר 1990) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר בדפורטיבו סן פדרו.
קריירה.
קאצ'ובה התחיל את הקריירה שלו בסנטקרוזנסה מהליגות הנמוכות של ברזיל. ב-1 ביוני 2011 חתם בקריסיומה מהליגה השנייה. הוא עבר גם באמריקנו, אמריקה פוטבול קלוב (נאטאל) וגרמיו קטנדוונסה דה פוטבול אך לא זכה לדקות משחק רבות.
בינואר החליט לנסות את מזלו מעבר לים כאשר חתם בהפועל ירושלים. ב-20 בינואר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בירושלים בהפסד 2-1 להכח עמידר רמת גן. לאחר שעזר לקבוצה במאבקי הירידה, נשאר במועדון גם בסיום העונה. ב-19 באוגוסט 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בישראל בהפסד 5-2 להפועל ראשון לציון במסגרת גביע הטוטו. את שער הבכורה שלו בליגה הבקיע בתיקו 1-1 נגד מכבי אחי נצרת. ב-10 בנובמבר 2014 הבקיע צמד בניצחון 2-4 נגד עירוני טבריה.
בינואר חתם בבני סכנין מליגת העל עד לסיום העונה עם אופציה לשנתיים. ב-7 בפברואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בהפסד 2-0 נגד מכבי פתח תקווה. ב-11 באפריל 2015 הבקיע את שני שערי הבכורה שלו ואף בישל את השער השלישי בניצחון 2-3 נגד הפועל כפר סבא.
ב-29 ביוני 2016 חתם בהפועל כפר סבא לעונה אחת. באוגוסט חתם בהפועל בני לוד.
את עונת פתח כשחקן חופשי, וב-4 בינואר 2019 חתם באורואה מליגת העל הבוליביאנית.
ב-21 בספטמבר 2020, קאצ'ובה חתם בדפורטיבו סן פדרו מליגת העל הגואטמלית.
אורנגאוטן סומטרה
המרכז הרפואי הר סיני
אורנגאוטן בורנאי