חשיבותם של מוצגים אלה היא רבה כיום, מאחר שבמקרים רבים (כגון המקרה של עמוד טראיאנוס) ניזוקו היצירות המקוריות משיני הזמן, למשל מגשם חומצי, כך שהמקום היחיד בעולם בו ניתן לראות את המוצגים והאפריזים האלה כפי שהם היו באמצע המאה ה-18 הוא במוזיאון ויקטוריה ואלברט.
מיקום.
המוזיאון ממוקם בסמוך למוזיאון ההיסטוריה של הטבע ומוזיאון המדע. תחנת הרכבת התחתית של לונדון הקרובה היא תחנת דרום קנסינגטון; דרך תת-קרקעית מחברת את המוזיאונים אל התחנה.
מוסד ללא כוונת רווח
מוסד ללא כוונת רווח (מוכר גם בראשי התיבות - מלכ"ר) הוא ארגון שמטרתו איננה צבירת רווחים לבעליו, אלא קידום מטרות שונות שאינן עסקיות. מטרתו של מלכ"ר היא לעודד, לסייע, לעזור, ולממן את המטרה לשמה הוא הוקם. השימוש במושג מלכ"ר הוא בעיקרו למטרות מיסוי: כללי המיסוי של מלכ"ר שונים מאלה של גוף הפועל למטרת רווח.
מונחים שכיחים נוספים לתיאור מלכ"ר הם אלכ"ר - ארגון ללא כוונת רווח, או המונח המקביל באנגלית - N.P.O. - Non Profit Organization.
קטגוריות עיקריות של מלכ"רים:
אף שמלכ"ר פועל ללא כוונת רווח, וכל הכנסותיו משמשות למימון פעולתו, עשוי להיווצר בו רווח (עודף של הכנסות על ההוצאות). רווח זה נצבר לנכסי המלכ"ר, ובניגוד לגוף הפועל למטרת רווח, אין לחלק רווח זה לבעלים.
בישראל.
מלכ"ר הוא סיווג של תאגידים על-פי חוק מס ערך מוסף (בנוסף לסיווגים "עוסק" ו"מוסד כספי"). ההגדרה של מלכ"ר על פי חוק זה היא:
המוצרים והשירותים שמלכ"ר מוכר פטורים ממס ערך מוסף. המלכ"ר עצמו חייב במס שכר על השכר שהוא משלם לעובדיו בשיעור כמחצית משיעור המע"מ, בהתאם לסעיף 4 לחוק מס ערך מוסף (בשנים 2014 - 2020 שיעור המס הוא 7.5%)). כאשר השכר הכולל שמשלם המלכ"ר נמוך מסף מסוים (בשנת 2020: 180,454 ש"ח לשנה), המלכ"ר פטור ממס שכר.
הקריטריונים להכרה במלכ"ר הם בין השאר כדלקמן:
אף שמשרדי הממשלה וכן הרשויות המקומיות מוגדרים בחוק כמלכ"רים, תאגיד הנמצא בבעלותם אינו נחשב אוטומטית למלכ"ר, וסיווגו נקבע לפי פעילותו ולא לפי הבעלות עליו. בהתאם לכך, רבות מהחברות הממשלתיות והחברות העירוניות הן בגדר עוסק.
רבים מהמלכ"רים הם עמותות הרשומות אצל רשם העמותות במשרד המשפטים, אך למלכ"ר ייתכנו גם צורות התאגדות אחרות, כגון חוסר התאגדות רשמית (ועד בית, למשל), או התאגדות כחברה בע"מ או חברה לתועלת הציבור (חל"צ). הסיווג של גוף כמלכ"ר נעשה על ידי רשויות מס ערך מוסף.
נכון לסוף שנת 2004, במדינת ישראל רשומים כ-40 אלף מלכ"רים. על פי נתוני החשב הכללי במשרד האוצר, מתוכם כ-3,000 מלכ"רים זוכים לסיוע מתקציב המדינה.
חשבונאות.
בישראל, מבנה הדו"חות הכספיים של מוסדות ללא כוונת רווח מוסדר בתקן חשבונאות מספר 5:
התקן קובע כי ניתן להציג את הדוח על הפעילויות ואת הדוח על השינויים בנכסים נטו במשולב, בתנאי שישמרו כל ההנחיות שנקבעו.
השלכות מס מיוחדות למלכ"רים:
עגוריים
עגוריים (שם מדעי: Gruidae) היא משפחה של עופות גדולים בעלי שתי רגליים וצוואר ארוכים.
מאפיינים.
מקור העגוריים ישר, בנוי באורכו וצורתו כיתד. אצבעותיו חסרות קרום. השלישוניות ארוכות ומגושמות ונראות כזנב (הזנב האמיתי קצר ומוסתר מתחתן). העגורים ניזונים מצמחים, דו-חיים ויונקים קטנים.
העגוריים שוכנים בשטחים פתוחים נרחבים, באדמות ביצה, טונדרה ובאדמות עשב. עם הדלדלות שטחים אלו עקב בנייה וחקלאות אינטנסיבית, חלה ירידה משמעותית במספר הפריטים בכל מין, כיום כתשעה מינים נמצאים בסכנת הכחדה או בסטטוס מאוים ופגיע (לפי IUCN - ארגון שימור הטבע הבינלאומי).
מרבית מיני העגוריים נודדים, מבנה הלהקה בנדידה הוא דמוי ראש-חץ בדומה לאווזאים שונים. אולם מבדילים ביניהם באופן מיידי על פי הרגליים המתוחות לאחור, גם קצב המעוף האיטי יותר, הגלישות הרבות, תכיפות הדאיות בעזרת תרמיקות וגובה המעוף הרב יותר. &lt;BR&gt; הם מומחים בדאייה, עפים בצוואר פתוח כחסידות.
העגוריים מתחברים עם בני המין השני לכל חייהם, וידועים בקנאותם. למינים רבים גינוני חיזור מגוונים.
הגדול במשפחה הוא עגור אדום-ראש שמשקלו 7.7-10 ק"ג לפעמים. הקטן בסדרה הוא עגור חן שמשקלו 2–3 ק"ג, ועם זאת, הוא בין העופות הגדולים ביותר בארץ ישראל.
במשפחה 15 מינים המתחלקים כך:
בעבר היו במשפחה שני סוגים נוספים, אולם הם בוטלו והמינים שבהם הועברו לסוג Grus.
עגורים בישראל.
עשרות אלפי עגורים מגיעים לישראל בחורף, בעיקר לאגמון החולה, שם הם מואכלים במאורגן על ידי בני אדם. רוב רובם של העגורים המגיעים לארץ הם עגורים אפורים. לעיתים רחוקות נצפים גם פרטים בודדים של עגורי חן. בסוף שנת 2021 אלפי פרטים מתו בישראל כתוצאה מהתפשטות מחלת שפעת העופות. הוערך כי מקור ההתפרצות היה באירופה.
העגור במקורות.
העגור נקרא בארמית כרוכיה, והביטוי "צווח ככרוכיה" פירושו קורא כעגור.
בית הלל (מושב)
בֵּית הִלֵּל הוא מושב ואגודת עובדים, מיישובי חומה ומגדל, באצבע הגליל, על הגדה המערבית של נחל שניר (חצבני), כ-5 ק"מ מקריית שמונה. המושב נקרא על-שם ד"ר הלל יפה, רופא מאנשי העלייה הראשונה. שייך למועצה אזורית מבואות החרמון.
היסטוריה.
ראשיתו של מושב בית הלל בארגון "משק משותף" שהוקם על ידי ותיקים בארץ ישראל, עולים ממדינות שונות באירופה "מברדיצ'ב עד ברלין". הארגון הוקם ביזמת יהודה סנדלר שראה אנשים רבים עוזבים את הקיבוץ בגלל רצונם לשמור על עצמאותם בחייהם האישיים והחליט להקים יישוב שיתופי באמצעי הייצור, אך עצמאי בניהול משק הבית, מודל שנודע לימים כמושב שיתופי. לאחר פרוץ המרד הערבי הגדול הקימו חברי הארגון קבוצה בחיפה להתמודדות על עבודת הסבלות בנמל חיפה. הם התיישבו ליד קריית בנימין והמתינו להקצאת נקודת קבע.
ב-4 במאי 1939 עלו עם מקימי דן ודפנה להתיישב באצבע הגליל, במסגרת תוכנית מצודות אוסישקין, אשר נועדה להקמת שישה יישובים מכל זרמי התנועה הציונית. במאי 1939 הוקצה להסתדרות הקמת שני יישובים והם העלו למקום שלושה גרעינים מתוך הסכמה שהגרעין השלישי יעבור למקום הבא שיוקצה להסתדרות באזור.
ב-3 בינואר 1940 (כ"א טבת ה'ת"ש) עבר גרעין "משק משותף" לשטח של 1200 דונם בסמוך לכפר לזאזה. על אנשי משק משותף עברו זעזועים רבים והם החליטו להפוך למושב לא שיתופי.
בפברואר 1941 מנו אנשי המקום 75 נפש והתוכנית הייתה לגדול עד ל-60 משפחות. ב-24 בינואר 1941 נהרג יהודה סנדלר בעת שמירה ונקבר במושב, במקום בו נפל. לימים נסלל במקום הכביש המרכזי (כביש 9888) וסביב קברו של סנדלר נקבעה כיכר.
באפריל 1941 הסכימו אנשי משק משותף לקרוא את יישובם על שם הלל יפה, לאחר ששני יישובים קודמים שנתבקשו לשאת את השם, לא הסכימו לכך.
במאי 1942 התגוררו במקום 24 משפחות בצריפים עלובים, ללא בתים וללא כביש גישה סלול. אחד מענפי המשק העיקריים היה גידול בוטנים.
התנאים השתפרו עם הזמן ובספטמבר 1944 כבר נבנו 24 בתי קבע וניתן אישור לסלילת הכביש.
בספטמבר 1945 נחתם חוזה להתקנת טלפונים ביישובי האזור.
באוקטובר 1947 הוקמה במקום מחלבה של תנובה.
במהלך מלחמת העצמאות, 1948, סבל היישוב מהפגזות והיה מחופר כולו.
בשנת 1949 תואר כ"עזוב למחצה ושומם" והמוסדות העבירו אותו תהליך שיקום. נוספו לו אדמות מהכפרים הערביים הנטושים, ויעד המשפחות בו הוכפל ל-120. לקראת סוף 1949 הגיעו למקום 30 משפחות חדשות ונבנו עבורם בתים. שטח המושב הוגדל ל-3,500 דונם.
היום.
כיום מתפרנסים תושבי המושב, בין השאר, מחקלאות, רפתנות ומתיירות. המושב נחשב אטרקטיבי במיוחד עבור תיירים הנופשים בצפון הארץ, בעיקר בשל מיקומו האטרקטיבי במרכז הגליל העליון (בין קיבוץ כפר בלום ובין קיבוץ הגושרים) ועל שפת נחל החצבני.
ליד היישוב יושב מחנה הקבע של צמ"ה בית הלל, יחידת ציוד מכני הנדסי של חיל ההנדסה הקרבית האחראית על אזור הצפון, אצבע הגליל, רמת הגולן והחרמון.
ירמיהו הלפרן
ירמיהו (ירמה) הַלפֶּרן
(ה' בחשוון ה'תרס"ב 18 באוקטובר 1901 – 27 באוגוסט 1962) היה איש בית"ר והתנועה הרוויזיוניסטית, ממייסדי הימאות העברית.
ראשית חייו.
נולד בסמולנסק שברוסיה, בן לשרה ומיכאל הלפרן. אביו היה ממארגני פועלי ציון, איש העלייה הראשונה ומאנשי השומר.
הלפרן עלה לארץ ישראל ב-1913, למד בגימנסיה הרצליה בתל אביב, ובבית ספר ימי באיטליה; כמו כן הוכשר כרב-חובל בבית הספר הימי לרבי חובלים ומהנדסים בלונדון. ב-1919 עבד כמלח מדרגה שנייה באונייה "החלוץ" שבבעלות החברה לאסדות וספנות חופית. הלפרן היה מפעילי ההגנה ושלישו של ז'בוטינסקי בהגנת ירושלים במאורעות תר"פ. הלפרן תיפקד כמפקד העיר העתיקה, ובמספר מקרים הרג פורעים ערבים בהשליכו פצצות עליהם.
בימי המאורעות בשנות העשרים פגש בעיר העתיקה בירושלים עולה חדשה מקווקז, רחל ברקוביץ, ונישא לה. לאחר שנתיים נולדה בתם היחידה, גלי, שנפטרה בהיותה בת שלוש. ב-1925 עבר מירושלים לתל אביב. היה צמחוני ממניעים אידאולוגיים מגיל תשע ועד סוף חייו והתנגד ל"ספורט" הציד.
הקמת מוסדות ההכשרה.
ב-1927 הוזמן על ידי ז'בוטינסקי לפריז ושם צורף לבית"ר. הוא התמנה כמפקד גדודי בית"ר בתל אביב. ב-1928 החלו בארץ רדיפות על בית"ר, והלפרן עזב עם חבריו את ההגנה והקים איתם את "ההגנה הלאומית" (שהייתה לימים בסיס להקמת האצ"ל). בפרעות תרפ"ט השתתפה בהגנה על תל אביב קבוצת בית"רים תחת הנהגתו של הלפרן, ואף ביצעה פעולת תגמול בכפר סלמה הסמוך לעיר, ממנו יצאו הפורעים. באותה תקופה פגש את אב"א אחימאיר, שעתיד להיות חברו שנים רבות.
ב-1931 השתתף בכינוס העולמי הראשון של בית"ר בדנציג, שם מונה על ידי זאב ז'בוטינסקי לאחד מקציני שלטון בית"ר. על הלפרן הוטל להקים מחלקה קבועה להכשרה ההגנתית.