הקישור המתואר גורם לשינוי הרצפטור וגורם לו לחשוף אתר קישור לחלבון G (ה G-protein). חלבוני הG (נקראים על שם מולקולות ה-GDP וה-GTP שנקשרות אליהן) קשורים בקשר קוולנטי לממברנה הפנימית של התא, אלו הם חלבונים הטרוטימרים, המורכבים משלוש תתי יחידות: אלפא, בטא וגמא.
עם קשירת חלבוני הG לרצפטור הם מסוגלים להחליף GDP (גואנוזין דיפוספאט) שנמצא על תת-יחידה אלפא שלו למולקולת GTP ( גואנוזין טריפוספאט). עם החלפה זו תת-היחידה אלפא משתחררת מהטרימר, משנה אפיניות וקונפורמציה ומשתחררת מתתי היחידות בטא וגמא. כעת אלפא נמצאת חופשייה ונעה לאורך הממברנה התוך תאית כאשר היא מאוקטבת ויכולה להעביר מידע. בסופו של דבר אלפא נקשרת לחלבון אפקטור שעם הקישור מתחיל ביצירת שליחים שניוניים.
השליחים השניוניים יאקטבו מולקולות חלבוניות נוספות ויגרמו לפעילות.
כיבוי האות.
התא זקוק לרמת פעילות וייצור מסוימת לכן כאשר התא קבל את האספקה הדרושה לו יש לעצור את התהליך על מנת שלא יהיה בזבוז של אנרגיה וחומר שלא לצורך.
הפסקת פעילות הסיגנלים נעשית על ידי אנזים, כדוגמת GTpase, בעל פעילות הידרוליזה איטית שיגרום לקשירת הGDP מחדש לחלבוני הG ובכך בהדרגה לכיבוי והפסקת כל השלבים המעורבים בתהליך.
מחלות סרטן שונות רבות נובעות מתאים סרטניים שהשתלטו על מנגנון כיבוי הסיגנלים וגורמים לחוסר בוויסות פעילותם. בעיות שיכולות לנבוע מכך למשל: אי הפסקת חלוקה של תא, הגברת תהליכים כמו הגליקוליזה ועוד. ניתן להשתמש בתרופות המכילות מעכבים שונים לאחד התהליכים שתוארו לעיל על מנת לטפל.
אפקט הגברת התגובה.
ניתן לראות בתהליך העברת הסיגנלים אמפליפיקציה, הגברה של תגובה, מספיק לתא מעט מאוד סיגנל ראשוני שיקשר לתא על מנת שתגובה תוגבר. עם ההקשרות ישנו שינויי מבני, אקטיבציה של חלבונים ומאותה כמות קטנה של סיגנל ראשוני ייווצרו הרבה מאוד סיגנלים שניוניים.
אסוציאטור
באלגברה, האסוציאטור הוא פונקציה בת שלושה מקומות, המוגדרת באלגברה לא אסוציאטיבית על-פי הנוסחה formula_1. בדומה לקומוטטור, המודד עד-כמה שני איברים רחוקים מלהתחלף, האסוציאטור מודד עד-כמה רחוקים שלושה איברים מלקיים את חוק האסוציאטיביות.
יש מחלקות רבות של אלגברות לא אסוציאטיביות שאפשר להגדיר על-פי זהויות על האסוציאטור. למשל, אלגברה אסוציאטיבית היא אלגברה המקיימת את הזהות formula_2. הזהויות formula_3 מגדירות את האלגברות האלטרנטיביות, בעוד ש-formula_4 היא הזהות הגמישה.
האסוציאטור מקיים זהויות שונות מעצם הגדרתו; החשובה שבין אלה היא הזהות formula_5. באלגברות קומוטטיביות, מתקיים formula_6.
קבוצת ארמיות ויסלה
קבוצת ארמיות ויסלה (בגרמנית: Heeresgruppe Weichsel), הייתה קבוצת ארמיות בוורמאכט שהוקמה בינואר 1945, במטרה להגן על אזור ברלין מכוחות הצבא האדום שהתקדמו מכיוון נהר הויסלה.
קבוצת הארמיות כללה בשיאה כ-500,000 חיילים בשתי ארמיות חיל רגלים וארמיית פאנצר, שהופרדו מקבוצת ארמיות מרכז. מפקדה הראשון מינואר 1945 היה מפקד האס אס היינריך הימלר, ומחליפו ב-20 במרץ 1945 היה גוטהרד היינריצי. קבוצת הארמיות לחמה במבצע מפנה השמש, ולאחר מכן בקרב על ברלין עד לכניעת גרמניה הנאצית, ב-8 במאי 1945.
סיגנל שניוני
קארל לוין
קארל מילטון לוין (באנגלית: Carl Milton Levin; 28 ביוני 1934 – 29 ביולי 2021) היה פוליטיקאי יהודי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, שכיהן כסנאטור מטעם מדינת מישיגן משנת 1979 ועד לשנת 2015, תקופת הכהונה הארוכה ביותר בהיסטוריה של מדינת מישיגן. היה גם הסנאטור הבכיר (הוותיק) המייצג את מישיגן, ועם פרישתו הפכה דבי סטייבנו לסנאטורית הבכירה. הוא שימש בין היתר כראש "החטיבה היהודית" במפלגה הדמוקרטית וכיושב ראש ועדת הכוחות המזוינים בסנאט.
ראשית חייו.
לוין נולד בדטרויט, מישיגן, להורים יהודים, בס לוינסון וסול ר. לוין. משפחתו פעילה שנים רבות בפוליטיקה של מדינת מישיגן. אחיו הבוגר, סנדר לוין, מייצג את המחוז ה-12 של מישיגן בבית הנבחרים של ארצות הברית מאז 1983. בנו של סנדי, אנדי לוין, היה האנליסט של הסתדרות העובדים האמריקאית AFL-CIO ומאוחר יותר הפסיד במרוץ לסנאט מטעם מישיגן. דודו של קארל, תיאודור לוין, כיהן כשופט ראשי בבית המשפט הפדרלי של המחוז המזרחי של מישיגן. בן דודו, ג'וזף לוין, היה מועמד לבית הנבחרים.
לוין למד בבית הספר הציבורי של דטרויט וסיים תואר ראשון בקולג' של סוורתמור ב-1956 ודוקטור למשפטים בבית הספר למשפטים שבאוניברסיטת הרווארד ב-1959. לאחר קבלת התואר במשפטים הצטרף ללשכת עורכי הדין של מישיגן ופתח בקריירה משפטית, במסגרתה שימש בין השאר בתפקיד עוזר לתובע הכללי במדינה ויועץ כללי לוועדת הזכויות של מישיגן בין השנים 1964–1967. כמו כן שימש כעוזר מיוחד של התובע הכללי של מדינת מישיגן וסנגור ציבורי ראשי לערכאות ערעור בעיר דטרויט בין השנים 1968–1969 וחבר מועצת העיר דטרויט בין השנים 1969–1977, מהן בארבע האחרונות כנשיא המועצה.
בסנאט של ארצות הברית.
בחירות.
לוין נבחר לראשונה לסנאט האמריקאי ב-1978, בהביסו בבחירות את הסנטור המכהן מהמפלגה הרפובליקנית ומצליף המיעוט בסנאט, רוברט פ. גריפין. במערכת הבחירות של 1984 הוא ניצח את האסטרונאוט ג'ק ר. לוסמה, בארבעה אחוזים בלבד, אולם בהמשך הביס את חבר הקונגרס ביל שוטה ב-1990, ונבחר מחדש ב-1996 וב-2002 עם התנגדות רפובליקנית מינימלית. ב-2002 גרף 61 אחוזים מהקולות כנגד המועמד הרפובליקני אנדרו "רוקי" רקובסקי, למרות הפופולריות הרבה (דאז) של הנשיא הרפובליקני ג'ורג' ווקר בוש והבחירות הצמודות למושל מישיגן באותה שנה. ב-4 בדצמבר 2006 הודיע על כוונתו להתמודד על כהונה שישית בבחירות 2008 ואף זכה בבחירות עצמן ברוב גדול של קרוב ל-63%. למרות זאת, במרץ 2013 הוא הודיע שהייתה זו מערכת הבחירות האחרונה שלו והוא לא ירוץ לבחירה מחדש ב-2014. את מקומו בסנאט ירש הדמוקרט גרי פיטרס.
מדיניות וחוקים.
ועדת הכוחות המזוינים.
לוין כיהן מ-2007 עד 2015, כיושב ראש ועדת הכוחות המזוינים של הסנאט. הוא שירת כחבר הוועדה הבכיר מטעם המפלגה הדמוקרטית מאז ה-7 בינואר 1997 ובתוקף בכירותו זו כיהן כראש הוועדה בכל עת בה היוו הדמוקרטים רוב בסנאט, כמו בשנים 2001–2003 (המושב ה-107 של הקונגרס האמריקני) ועוד.
מלחמת עיראק.
עמדתו של לוין כלפי מלחמת עיראק, כמעט עד שהחלה במרץ 2003, הייתה חיובית ותומכת. בתוכנית "המהדורה המאוחרת" ב-CNN, ב-16 בדצמבר 2001, הוא אמר: "המלחמה נגד הטרור לא תסתיים כל עוד סדאם חוסיין בשלטון" וכשנה לאחר מכן, כראש הוועדה לכוחות החמושים, הוא אמר במהלך שימוע ציבורי ב-19 בספטמבר 2002, "אנחנו מתחילים באמונה המשותפת שסדאם חוסיין הוא דיקטטור ואיום לשלום וליציבות של האזור".
עם זאת, בהצבעה בסנאט, חודש בלבד אחרי כן, באוקטובר 2002, כמעט חצי שנה לפני הפלישה עצמה לעיראק, הוא שינה את טעמו והצביע נגד האישור לשימוש בכוח מול עיראק. ובשנים שלאחר הפלישה האמריקאית למדינה זו במרץ 2003, הוא אף חזר פעמים רבות על הקריאה לממשל בוש, לספק לוח זמנים לנסיגת הכוחות, ועשה כמיטב יכולתו להסרת הסיווג הביטחוני סביב מסמכים מסווגים של המודיעין האמריקאי, שטענו לקשרים בין עיראק לבין אל-קאעידה. הוא טען בתקופה זו, שהמלחמה בעיראק היא הסחה מהמלחמה בטרור. בריאיון ל-CNN ב-14 בנובמבר 2005, הוא הצהיר ש"לפני המלחמה, הנשיא טען כי לא ניתן להפריד בין סדאם חוסיין ועיראק. למעשה, הוא אמר זאת לעיתים כל כך קרובות, וניסה לקשר בין סדאם חוסיין לבין המתקפה עלינו ב-11 בספטמבר, שהעם האמריקני חשב ברובו המכריע, סדאם חוסיין השתתף בהתקפה עלינו ב-11 בספטמבר, אף שזה לא היה נכון. זאת הייתה הולכה שולל. זה היה בבירור מידע שגוי. והייתה לזה השפעה עצומה על העם האמריקני".
למרות עמדתו זו, ב-2007, שנים לאחר שארצות הברית כבר הייתה שקועה בעיראק, נרשמה התבטאות מעניינת של ראש ממשלת עיראק נורי אל-מאלכי, שהצביעה על מעורבותו הרבה של לוין במלחמה זו. בתגובה לפוליטיקאים בכירים שקראו להדחתו, סימן אל מאלכי את הסנאטורים הילרי קלינטון וקארל לוין, כמי שמתנהגים כאילו עיראק הייתה "הרכוש שלהם" וטען ושהם צריכים "לחזור לעשתונותיהם" ו"לכבד את הדמוקרטיה".
חינוך.
לוין היה תומך נלהב של הקמת משרד החינוך. לאורך השנים הוא הציע חוקים ותיקונים שונים לשיפור החינוך, כולל תיקון שהוריד באופן ניכר את גודל הכיתות כדי לעזור למורים להתרכז יותר בצרכי התלמידים באופן פרטני. לוין גם תמך, אף אם בהיסוס בחוק "שום ילד לא נשאר מאחור" (No Child Left Behind Act), לאחר שהתאכזב מהטיוטה האחרונה של חוק זה, שחתכה חלק ניכר מהמימון לילדים עם מוגבלויות שהובטח בטיוטה ההתחלתית.
אנרגיה.
הסנאטור לוין הורה לתת-הוועדה לביטחון פנים וענייני ממשל בנושא חקירות, לחקור האם המשרד למדיניות אנרגיה גרם לעלייה במחיר של הנפט הגולמי. כמו כן הוביל חקירה ב-2001, בניסיון לעלות על הגורם לדירבון עליית מחיר הבנזין באותו קיץ. עם זאת, לוין התנגד להעלאת יעילות הדלק לרכב.
קארל לוין והקונגרס עבדו על העברת חוק אנרגיה מקיף קרוב לשלוש שנים. בשנים האחרונות הוכח שיש קושי לסנאט ולבית הנבחרים להסכים על חוק אנרגיה שיאזן את הצורך לאנרגיה הניתנת למימון ואמינה, עם מחויבות להגן על הסביבה והבריאות הציבורית. ב-2005 הקונגרס העביר את חוק "מדיניות אנרגיה 2005". החוק מעלה את ההשקעה הפדרלית בטכנולוגיה מתקדמת לכלי רכב, המכוונת לשפר את כלכלת הדלק, אוסר על שפיכת דלק באגמים הגדולים, מעודד צעדים לשיפור האמינות של השימוש במכוניות חשמליות, והופך את שימור ויעילות האנרגיה למרכיב מרכזי של האסטרטגיה של האנרגיה הלאומית.