המחרשה המסחרית המצליחה הראשונה העשויה מברזל הייתה "מחרשת הרותרהאם" אשר פותחה על ידי ג'וסף פולאם ברותורהאם, בריטניה בשנת 1730. היא הייתה יציבה וקלה והונדסה לפי הבסיס המתמטי של ג'יימס סמול, אשר עיצב מגרופית שתוכל לחתוך ולהרים ולהפוך את רצועות האדמה. יצוין שהרכיבים העיקריים שהיוו את מחרשת הרותרהאם כבר היו ידועים בסין - הפצה של הטכנולוגיה הסינית, כנראה על ידי ההולנדים, היא דבר בהחלט מתקבל על הדעת.
מחרשות מפלדה פותחו לראשונה בזמן המהפכה התעשייתית והפכו לקלות יותר ויציבות יותר מאלו הבנויות מברזל ועץ. המחרשה "מחרשת הפלדה" פותחה על ידי הנפח האמריקאי ג'ון דיר בשנות ה-1830. כעת החיבור לבעל החיים הגורר את המחרשה היה מתכוונן בעזרת גלגל המחובר לחלקה הקדמי של המחרשה ונשא את חלק ממשקלה. למחרשות הפלדה הראשונות היו שתי ידיות אשר אפשרו לחורש מידה מסוימת של שליטה על העומק והמיקום של התלמים לפני שנוצרו. החורש בדרך כלל גם שלט בבעלי חיים שגרר את המחרשה. מאוחר יותר פותחו מחרשות עם גלגלים ומושב למפעיל ובדרך כלל יוצרו עם יותר מסכין-מחרשה אחת.
סוס אחד יכול היה בדרך כלל לגרור מחרשה בעלת מגרופית אחת בתוך אדמה קלה ונקייה, אך היה צורך בשני סוסים לחרישת אדמה קשה. המחרשות האירופיות של המחצית השנייה של המאה ה-19 היו בעלות שתי מגרפיות מהפכות (המחרשה הומצאה על ידי רודולף סק ב-1870 נקראה "ביסוק") ולמשיכתן היה צורך בשניים או יותר סוסים, כאשר סוס אחד או יותר נאלץ ללכת בתוך האדמה החרושה ומלאת העשב, דבר אשר הקשה עליהם. נהוג היה לתת לבעלי־החיים מנוחה של 10 דקות עבור כל חצי שעת עבודה. במחרשה כזו ניתן לחרוש ביום אחד שטח גדול יותר מאשר במחרשה בעלת יתד אחת. לפיכך חייבו פקידי הברון רוטשילד את המתיישבים במושבות הברון לרכוש ולהתמחות בחריש במחרשת ביסוק, אשר זכתה בארץ ישראל לפיתוחים רבים כגון משפך זרעים מובנה על ידי האיכר ראובן גולדמן ממייסדי כפר תבור, פיתח והוסיף למחרשה מערכת זריעה חדשנית בארץ ישראל, זאת בתחילת המאה ה-20, כפי שמתואר בספרו של שמואל אביצור, "ממציאים ומאמצים".
מחרשת ה"גזע-מדלג" היא המצאה אוסטרלית משנת 1870 אשר עוצבה במיוחד לטיפול בשדות שבהם פזורים גזעי עצים וסלעים, שלא היה כדאי כלכלית לסלקם. המחרשה משתמשת במשקולת ניידת על מנת להחזיק את המגרופית במקומה. כאשר נתקלה המחרשה במכשול הייתה המגרופית "קופצת" ומיד חוזרת למקומה על ידי המשקולת.
מערכת פשוטה יותר פותחה יותר מאוחר והיא משתמשת בדיסק קעור (או שניים) המכוון לפנים בזווית גדולה. כאשר הדיסק נתקל במכשול, הוא חודר לקרקע וזורק את האדמה שעל המכשול הצידה. המחרשה הזו אינה עושה עבודה טובה כמו המגרופית, אך היא כן מפנה את המכשולים ביעילות.
מחרשות מודרניות מחוברות לטרקטורים. הן יכולות להחזיק מספר מגרופיות בדרוג, והן קצרות יותר ומשתמשות במערכת הזרועות של הטרקטור על מנת להרים את הכלי בסוף התלם. המפעיל צריך עדיין לכוון את המחרשה על מנת לשמור על העומק והכיוון של התלמים. מחרשות לעיבוד שדות גדולים הן בדרך כלל מחרשות מתהפכות, כלומר בעוד סט אחד של מגרופיות פולח את הקרקע, סט שני נמצא באוויר, מעל הסט העובד. כאשר מגיע הטרקטור לקצה החלקה, מניף נהג הטרקטור את המחרשה והופך אותה (תוך כדי תנועה) ואז שב ומנמיך אותה, תוך כדי החדרת סט המגרופיות השני אל הקרקע. מחרשות מודרניות רבות מצוידות במנגנון הבטחת חנקן. מנגנון זה מאפשר למפעיל לכוון את מידת ההתנגדות של המגרופיות כך שכאשר הכלי נתקל במכשול תת-קרקעי כמו אבן למשל המגרופית מתקפלת לאחור ומדלגת מעליו מבלי לגרום לשבר.
חלקי המחרשה.
במחרשות המודרניות ובמספר מחרשות ישנות, מכשיר הגירוף הוא חלק נפרד מסכין-המחרשה וממתקן השליטה, המאפשר החלפת חלקים אלו ללא החלפת מכשיר הגירוף עצמו. שחיקה מקלקלת בסופו של דבר את כל החלקים הבאים במגע עם הקרקע.
המחרשה ביהדות.
על פי המסופר במדרש רבה (בראשית ה, כח) וכן במדרש תנחומא, נח היה זה שהמציא את המחרשה, ולכן אביו אמר עליו "זה ינחמנו... מן האדמה אשר אררה ה'".
ג'נרל מוטורס
ג'נרל מוטורס (באנגלית: General Motors, ובקיצור GM) היא יצרנית רכב בינלאומית שבסיסה בארצות הברית. החברה נוסדה בשנת 1908 על ידי ויליאם דוראנט. המותגים הבולטים שבבעלות החברה הם, בין היתר, ביואיק, קדילאק, שברולט, ו-GMC. חטיבת אולדסמוביל פורקה בשנת 2004, חטיבת פונטיאק פורקה בשנת 2010.
חלק ממותגי החברה נמכרו או נמצאים בתהליך של מכירה, במסגרת הליכי פירוק. ביוני 2009 הגישה ג'נרל מוטורס בקשה להליך פירוק (צ'פטר 11) לאחר שחובותיה הגיעו לסך של כ-172 מיליארד דולר אמריקני. כתוצאה מכך, החברה הולאמה למעשה על ידי ממשלת ארצות הברית בהשקעה של 45 מיליארד דולר שמהווה למעשה 61 אחוז ממניות החברה בידי ממשלת ארצות הברית.
בשנת 2013 ממשלת ארצות הברית מכרה את המניות בחברה בשווי של 39 מיליארד דולר בלבד.
הנהלת החברה נמצאת בעיר דטרויט שבמדינת מישיגן. החברה מעסיקה מעל 200 אלף עובדים, והייתה יצרנית הרכב הגדולה בעולם מ-1931 עד 2007. יו"ר החברה הוא פרדריק אנדרסון ומנכ"ל החברה היא מרי בארה. מניות החברה נסחרות בבורסה של ניו-יורק (NYSE).
תולדות החברה.
החברה הוקמה בפלינט שבמישיגן על ידי ויליאם דוראנט שהיה מנהלה של ביואיק והפך אותה ליצרנית הרכב הגדולה בארצות הברית. דוראנט צבר הון רב והחליט בשנת 1908 ליצור חברת החזקות שהייתה חברת האם של ביואיק ויצרנים נוספים. הוא פתח במסע רכישות ובאותה שנה רכש את חברת אולדסמוביל מיידי מייסד החברה רנסום אולדס. בשנת 1909 רכש את קדילאק וחברות נוספות, אך ב-1910 נקלע לחובות גדולים ואיבד את השליטה בחברה לבנקים. דוראנט נאלץ לפרוש והקים עם לואי שברולה את חברת שברולט. ב-1916 פרש דוראנט משברולט עקב חילוקי דעות ובעזרת פייר דופונט, מבעלי דופונט, קנה בחזרה את השליטה בג'נרל מוטורס. כעבור שנה גם שברולט נרכשה על ידי ג'נרל מוטורס.
במהלך שנות העשרים והשלושים, החברה ייסדה חברת אוטובוסים מצליחה, ועודדה את המעבר מנסיעה ברכבות לנסיעה באוטובוסים. בשנת 1930 החברה רכשה מפעל לייצור מנועים לקטרים, והפכה ליצרנית הגדולה ביותר של מנועי דיזל לקטרים. בשנת 1953, נשיא החברה צ'ארלס וילסון מונה למזכיר ההגנה של ארצות הברית. בשנת 1955 החברה הייתה לחברה האמריקנית הראשונה, שהכנסותיה השנתיות עלו על מיליארד דולר.
בשנת 1985 רכשה החברה את קבוצת יוז תעופה, תמורת כ־5 מיליארד דולר. יוז כללה חברות בתחומי התעופה, אלקטרוניקה, תקשורת ולוויינים. רוב החברות נמכרו במהלך שנות ה-90. חברת החלל והתקשורת נמכרה לבואינג בשנת 2000 וחברת האלקטרוניקה, שעסקה בעיקר בשידורי טלוויזיה דיגיטליים, נמכרה לחברת ניוז קורפ.
בשנת 2004, מכרה החברה כ־8.2 מיליון כלי רכב, והרוויחה כ־2.8 מיליארד דולר. הכנסותיה עמדו על כ־193.5 מיליארד דולר (עלייה של 4.1 אחוז בהשוואה לשנה הקודמת).
לאחר הפסדים בשנת 2005 ו-2006 מכר התאגיד את החזקותיו בחברות איסוזו וסובארו היפניות. ביוני 2009 הגישה ג'נרל מוטורס בקשה לפשיטת רגל (צ'פטר 11) לאחר שחובותיה הגיעו לסך של כ-172 מיליארד דולר. באותה העת היה שווי השוק של החברה בבורסה כ-510 מיליון דולר, לעומת כ-57 מיליארד דולר בתחילת העשור. בשנות השיא העסיקה ג'נרל מוטורס כ-350 אלף עובדים.
מותגים בולטים בעבר או בהווה.
ביוני 2009 הגישה ג'נרל מוטורס בקשה לפשיטת רגל (צ'פטר 11). החברה סגרה או מכרה כמה ממותגיה בשנים לאחר מכן. השינוי האחרון הגיע עשור אחרי פשיטת הרגל עם מכירת המותגים אופל ווקסהול, וסגירת המותג הולדן.
מותגים שנסגרו או נמכרו.
מכירת וסגירת החברות אמורה להשאיר בידי ג'נרל מוטורס את המותגים הרווחיים ביותר.
במרץ 2011, בהוראת בית משפט לפשיטות רגל הוקמה קרן "RACER Trust" שמטרתה למכור נכסים ומתקנים של ג'נרל מוטורס, לשקמם או להחזירם לשוק למטרות פיתוח מחדש והסבת ייעוד. עם הקמת הקרן היו בבעלותה 44 מיליון רגל רבועים (13.4 קמ"ר) של שטחי תעשייה ב-14 ממדינות ארצות הברית, בעיקר במערב התיכון ובאזור צפון-מזרח ארצות הברית (מדינות "חגורת החלודה")
צבי יעבץ
צבי יעבץ (Yavetz; 26 באפריל 1925 – 8 בינואר 2013) היה היסטוריון ישראלי שהתמחה בהיסטוריה של רומא העתיקה, ממייסדי הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב ופרופסור בה, חתן פרס ישראל במדעי הרוח לשנת 1990.
תולדות חייו.
תחילת דרכו.
יעבץ נולד בשם צבי צוּקֶר בצ'רנוביץ שבצפון בוקובינה, אז חלק מרומניה, בן לעמליה ואריה צוקר. סבו מצד אמו, הרב משה (מוישה) יעבץ, היה פקיד ראשי במבשלת בירה בצ'רנוביץ. סבו מצד אביו, נחמיה, היה בעל בית חרושת לטקסטיל, שאותו ירש אביו (בית החרושת קיים עד היום).