את המקורות של ריקוד הטוורק אפשר למצוא בזרמים שונים של ריקוד קאריבי ואפרו-אמריקאי שהתפתחו מאז שנות ה-80. גם סגנון הדאנס-הול רגאיי הג’מייקני נחשב להשפעה על התפתחות הטוורקינג. קיים דמיון גדול לריקוד האפריקאי השבטי מאפוקה, שהתפתח במערב אפריקה. הריקוד מכונה "ריקוד האחוריים" ובסוף שנות ה-90 נאסר בחוף השנהב על ביצוע בציבור של הגרסה המודרנית של הריקוד, שכוללת תנועות משגל ולבישת תחתוני חוטיני.
בארצות הברית הריקוד החל לחדור לתרבות השוליים, ונצפה לראשונה בשנת 1982 בתוכנית המוזיקה "Top Of The Pops" בהופעה של להקת הניו-וייב הבריטית הייזי פנטייזי. לאורך שנות ה-90 והאלפיים המוקדמות קליפי היפ-הופ מניו-אורלינס ואטלנטה הפיצו את הריקוד. בסוף שנות ה-90 חשף הראפר ג'ובינייל את הסגנון לקהל רחב יותר. הוא פרסם את הקטע "Back That Azz Up" ב-MTV ובו רקדניות הדגימו ריקודי נענוע ישבנים בסגנון מוקדם של הטוורקינג. בתחילת שנות האלפיים ליל ג'ון ונלי החדירו לתודעה עוד יותר את תנועות הריקוד כשכללו בקליפים שלהם חשפניות מאטלנטה שביצעו אותו. המקור המובהק להתפחות הריקוד הוא סצנת הבאונס בניו-אורלינס. הבאונס הוא חלק מתרבות ההיפ-הופ האפרו-אמריקאי, מורכב לרוב מראפ בסיסי ויושב על קצב מהיר הדומה לטכנו. הבאונס וריקודי הטוורק, זכו לחשיפה עולמית עם מפיקים כמו דיפלו שאימצו את הסגנון לתוך המוזיקה שלהם.
הריקוד זכה לפרסום במרץ 2013 כאשר כוכבת הנוער, מיילי סיירוס, העלתה לרשת וידאו בו היא לבושה בחליפת חד קרן, ורוקדת לצלילי היפ-הופ כשהיא מנתרת ומנענעת את הישבן. באותה שנה "twerk" היה הסיפא הפופולרית ביותר בגוגל לשאלה "What is".
Twerking
להט&quot;בופוביה
Your Arsenal
Your Arsenal הוא אלבום הסולו השלישי של המוזיקאי הבריטי מוריסי. האלבום יצא ב-27 ביולי 1992 על ידי הלייבל HMV.
רקע.
מוריסי החל בחזרות עם נגנים חדשים טרם הוצאת האלבום, שבו הייתה הבכורה של ההרכב החדש. האלבום הופק על ידי הגיטריסט והמפיק מיק רונסון, שהתפרסם כנגן הגיטרה שליווה את דייוויד בואי במחצית הראשונה של שנות ה-70, ועיבד מוזיקלית את האלבומים של בואי שהוקלטו באותה תקופה. האלבום הוקלט באולפני אוטופיה שבגבעת פרימרוז ובאולפני וול האל (Wool Hall) שבכפר בקינגטון, אנגליה, במהלך החודשים פברואר ומרץ 1992.
תוכן.
האלבום מייצג שינוי ברור בקו המוזיקלי של מוריסי: מעבר מסגנון אינדי פופ לסגנון יותר רוקיסטי, עם אלמנטים של רוקבילי. בשירי האלבום ניתן לשמוע גם השפעות של הגלאם רוק, תוצר של מעורבותו של מיק רונסון בהפקת האלבום. בשירים "Certain People I Know", "Glamorous Glue" ו-"I Know It's Gonna Happen Someday" ניתן לזהות השפעות של שיריו של דייוויד בואי מתקופת זיגי סטארדסט. באלבומו משנת 1993, "Black Tie White Noise", דייוויד בואי ביצע גרסת כיסוי לשיר "I Know It's Gonna Happen Someday".
חלק משירי האלבום עוררו מחלוקת בשל תוכנם. לגבי השיר "Glamorous Glue" נטען שהוא אנטי-אמריקאי, לגבי השיר "We'll Let You Know" נטען שהוא מעודד חוליגניות בקרב אוהדי הכדורגל, ולגבי השיר "The National Front Disco" נטען שהוא מהלל את תנועת הימין הקיצוני הבריטית "החזית הלאומית", כשהוא כולל בתוכו את המשפט השנוי במחלוקת "אנגליה לאנגלים".
הוצאה.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "We Hate It When Our Friends Become Successful", יצא ב-27 באפריל 1992 והגיע למקום ה-17 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום השני במצעד הרוק המודרני האמריקאי.
האלבום עצמו יצא ב-27 ביולי 1992 על ידי הלייבל HMV. כמו בשני אלבומי הסולו הקודמים, גם בזה מוריסי עצמו מופיע על עטיפת האלבום.
מוריסי שר וכתב את המילים לכל שירי האלבום, ואת רוב שירי האלבום הלחין אלן וייט, למעט שני שירים שהולחנו על ידי מארק אי. נבין. וייט גם היה זה שניגן על הגיטרה בשירי האלבום, ועוד השתתפו בו גם בוז בורר, שניגן אף הוא על גיטרה, גארי דיי שניגן על גיטרה בס וספנסר קוברין שניגן על התופים.
בבריטניה הגיע האלבום בשיאו למקום הרביעי במצעד האלבומים. בארצות הברית הוא הגיע בשיאו למקום ה-21 במצעד האלבומים ומכר כ-360,000 עותקים. האלבום היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית אלבום המוזיקה האלטרנטיבית הטוב ביותר.
בבריטניה יצאו מהאלבום בהמשך גם הסינגלים "You're the One for Me, Fatty", שהגיע למקום ה-19 במצעד הסינגלים, ו-"Certain People I Know", שהגיע למקום ה-35 במצעד. בארצות הברית יצאו בהמשך הסינגלים "Glamorous Glue", שהגיע למקום ה-13 במצעד הרוק המודרני, ו-"Tomorrow", שהגיע למקום הראשון במצעד הרוק המודרני.
ביקורות.
האלבום זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. המגזין רולינג סטון העניק לאלבום ציון מקסימלי של חמישה כוכבים. באתר AllMusic העניקו לאלבום ארבעה וחצי כוכבים מתוך חמישה וכתבו עליו: "האלבום הכי רוקיסטי של מוריסי עד היום, אלבום הסולו הטוב ביותר שלו ויצירתו הטובה ביותר מאז 'The Queen Is Dead'". במגזין וילג' ווייס הגדירו את האלבום כ"קונסיסטנטי ביותר של מוריסי עד היום" ונתנו לו ציון של -A. ציון זהה קיבל האלבום מהמגזין אנטרטיינמנט ויקלי. המגזין NME ואתר המוזיקה פיצ'פורק העניקו לאלבום ציון של 7 מתוך 10. המגזין Q העניק לאלבום ציון של חמישה כוכבים מתוך חמישה, ובחר באלבום כאחד מ-50 האלבומים הטובים ביותר של שנת 1992.
רבנוס מאורוס
רבנוס מאורוס (Rabanus Maurus) או הרבנוס מאורוס (Hrabanus Maurus; 780 לערך – 4 בפברואר 856) המכונה "מגנטיקוס" (Magnentius) היה נזיר בנדיקטיני פרנקי. אחד המלומדים הנודעים ביותר של הרנסאנס הקרולינגי. תאולוג, משורר, אנציקלופדיסט והוגה דעות בתחומים רבים בהם צבא ומלחמה, דקדוק, פרשנות המקרא ועוד. כיהן כארכיבישוף מיינץ. מחברה של האנציקלופדיה "De rerum naturis" ("על טבע הדברים").
תולדות חייו.
מעט ידוע על ילדותו וגם שנת לידתו אינה ודאית. ידוע שנולד במיינץ למשפחת אצולה. בשנת 801 היה לנזיר במנזר פולדה. ב-803 למד אצל אלקווין בעיר טור ושב לפולדה. רבנוס הפך את מנזר פולדה לאחד המרכזים החשובים באירופה ללימוד והוצאת ספרים. בין היתר ספרי דקדוק לטיני ופרשנות מקראית. ב-814 הוסמך לכמורה וזמן קצר לאחר מכן עזב את מנזר פולדה. ב-817 שב רבנוס לפולדה. בעבר הבינו היסטוריונים בטעות אמירה הנמצאת בפירושו לספר יהושע לפיו כביכול עלה לרגל לארץ ישראל והסבירו בכך את שנות היעדרותו, אך ברור שלא היה זה הוא אלא אוריגנס, אותו הוא מצטט. ב-822 היה רבנוס לאב המנזר. הוא התפטר ממשרתו ב-842 על מנת להקדיש עצמו ללימוד ולכתיבה. בשנת 847 הוכתר כארכיבישוף מיינץ.
עבודות.
כל עבודותיו ראו אור (לא במהדורה מדעית) ב-1864 במסגרת הסדרה Patrologia Latina (בעריכת J.P. Migne) כרכים 107-112. כרך איגרותיו ראה אור ב-1898 בעריכת Ernst Dümmeler.
לצורך פירושיו למקרא ולברית החדשה, עשה רבנוס שימוש נרחב בתרגום הלטיני לחיבורו של יוסף בן מתתיהו "קדמוניות היהודים", ולדבריו אף השתמש בחיבור יהודי שנכתב בתקופה הקרולינגית. חוקרים מזהים את החיבור היהודי הזה עם החיבור האנונימי "שאלות עבריות על ספרי מלכים ודברי הימים" (Quaestiones Hebraicae in libros Regum et Paralipomenon), הדן במסורות היהודיות של פירוש ספרי מלכים ודברי הימים, ועורך השוואה בין הטקסט העברי לתרגום הוולגטה, אולם חיבור זה ככל הנראה נכתב בידי נוצרי שהתייעץ עם יהודים.
טוורקינג
ישיבת נתיבות
ארל לויד
ארל פרנסיס לויד (באנגלית: Earl Francis Lloyd; 3 באפריל 1928 – 26 בפברואר 2015) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין העונות –. נודע כשחקן האפרו-אמריקאי הראשון שהשתתף במשחק NBA. בעונת זכה באליפות ה-NBA כשחקן סירקיוז נשיונלס, ולאורך קריירת המשחק העמיד ממוצעים של 8.4 נקודות, 6.4 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק.
בשנת 2003 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל כ"תורם לכדורסל".
נעורים ומכללות.
לויד נולד וגדל בעיר אלכסנדריה שבוירג'יניה, ולמד בבית ספר מופרד. ככדורסלן מצטיין קיבל מלגת לימודים מאוניברסיטת המדינה של וירג'יניה המערבית, בה למד בין השנים 1946–1950. כשחקן קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה זכה בשתי אליפויות "מחוז ה-CIAA" של ליגת המכללות השנייה, בעונות 1948 ו-1949. בעונת 1950 רשם ממוצעים של כ-14 נקודות וכ-8 ריבאונדים למשחק, וקבוצתו הפסידה בגמר הטורניר המחוזי.
קריירת משחק.
בעונת היה לויד אחד משלושת השחקנים האפרו-אמריקאים הראשונים בליגת ה-NBA, לצד צ'אק קופר ונת'ניאל קליפטון. בעוד קופר היה הראשון מבין השלושה שנבחר בדראפט ה-NBA (בחירה 14), וקליפטון היה הראשון שחתם על חוזה רשמי, לויד זכור כאפרו-אמריקאי הראשון שהשתתף בפועל במשחק NBA. על אף שנלקח על ידי וושינגטון קפיטולס בבחירה ה-108 בלבד של דראפט ה-NBA 1950, זכה לויד למקום בסגל הקבוצה, ולקח חלק במשחק פתיחת העונה מול רוצ'סטר רויאלס. באותו משחק, שהתקיים ב-31 באוקטובר 1950, קלע לויד 6 נקודות עבור קבוצתו.
ב-9 בינואר 1951, לאחר שבעה משחקים בעונת 1950/1951, התפרקה וושינגטון קפיטולס, ולויד התגייס לצבא ארצות הברית. לקראת עונת חזר לשחק כדורסל, וחתם בקבוצת סירקיוז נשיונלס בה שיחק ב-6 העונות הבאות. בעונת רשם שיאי קריירה של 10.2 נקודות, 7.7 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים בממוצע למשחק, וזכה עם הנשיונלס באליפות ה-NBA. בכך היה האפרו-אמריקאי הראשון שזוכה באליפות ה-NBA, לצד חברו לקבוצה ג'ים טאקר.
בעונות ו- שיחק עבור דטרויט פיסטונס, בטרם פרש ממשחק בגיל 31.
לאחר הפרישה ממשחק.