מיקמי ביקש להפיץ את אמנות הלחימה שלמד בכל רחבי העולם ולשם כך החל לטייל בעולם וללמד אחרים את מה שלמד בעצמו. תחילה נשלח על ידי ה-JKA ללמד באוניברסיטת פאר איסטן שבמנילה. לאחר שנתיים הוחזר ליפן על מנת שיוכל להתאמן ולהתחרות באליפויות שהתקיימו באותה שנה. מיקמי השתתף בשנת 1958 באחד הקרבות הזכורות ביותר בתולדות תחרויות ה-JKA. מיקמי והירוקזו קנאזאווה היו חברים לכיתה ושותפים לדירה לאורך כל קריירת הקראטה שלהם אך לא לחמו אחד נגד האחר בתחרויות הלאומיות מפני שמיקמי היה בפיליפינים. כשלחמו אחד נגד השני בסיבוב האחרון, הם השתמשו במעט מאוד טכניקות מכיוון שהכירו אחד את השני כל כך טוב. הם הקיפו אחד את האחר בחיפוש אחר פתיחות עד שתם הזמן. מסיבה זו הוחלט ששני המאמנים יהיו "אלופי הקומיטה" ב"אליפות קראטה לכל יפן" לשנת 1958. בשנה העוקבת היה מיקמי ל"אלוף הקומיטה" ול"אלוף הקאטה". ב-1961 היה "אלוף הקאטה" פעם נוספת.
מיקמי היגר לארצות הברית בשנת 1963. בתחילה פתח דוג'ו בקנזס, אך לאחר שנתיים החליט לפתוח דוג'ו חדש בניו אורלינס שבלואיזיאנה. דוג'ו זה מוכר בשם LKA (Louisiana Karate Association). מיקמי הפך את ה-LKA למטה המרכזי של All South Karate Federation שפעל תחת ה-ISKF, השייכת בעצמה ל-JKA. מאז נשאר שם כמורה וכמנהל אזורי. מיקמי הגיע לדרגה של דאן 8 - הדרגה השנייה הגבוהה ביותר מבין המאמנים שעודם בחיים
בארגון ה-JKA.
בשנת 2011 קודם לדאן 9 על ידי הנהלת ה JKA.
אלתוסר
אנגלס
לונדון סקול אוף אקונומיקס
טוטאליטריות
טרבליס
איסור ספיחין
איסור ספיחין הוא תקנת חכמים האוסרת לאכול ירקות חד שנתיים משנת השמיטה. לדעת הרמב"ם זו גזירה, וטעמה הוא שמא יזרעו בשמיטה.
מהם ספיחין.
הספיחין הם גידולים שצמחו מעצמם. זאת בשל זרעים הנופלים בשעת הקצירה, ונזרעים בקרקע מעצמם ללא כוונת מכוון. בשנה שאחרי כן, הם עולים מאליהם, ומסתפחים לתבואת השנה החדשה.
את המונח ספיחין הגדיר פרשן המשנה ר' עובדיה מברטנורא:
איסור אכילת הספיחין.
טעם האיסור.
ישנה מחלוקת בין רבי עקיבא לחכמים לגבי שורש איסור ספיחין. רבי עקיבא סובר שאיסור זה נובע מן התורה שנאמר: "את ספיח קצירך לא תקצור" ועל כן תוקפו - מדאורייתא, ואילו חכמים לומדים זאת רק כאסמכתא בעלמא ולכן זוהי גזירת חכמים כאשר לפי דין תורה מותר לאכול את הספיחין, והם קדושים בקדושת שביעית שנאמר "והייתה שבת הארץ לכם לאכלה" ().
פוסק הרמב"ם:
המקרים שבהם חל האיסור.
סוג השדה והגידולים.
איסור ספיחין נגזר ביחס לתבואה, ירקות או פרחים המיועדים לריח.
האיסור המתייחס לגידולים שגדלו בשנת השמיטה, גם אם לא זרעו אותם בשמיטה, חל רק במקרים הבאים:
מה כולל האיסור.
לכל הדעות איסור ספיחין מתייחס לאכילת הספיחין. לגבי לקיטת הספיחין ישנן שלוש דעות אם היא אסורה או מותרת:
זמן האיסור.
רש"י מחדש וטוען שאיסור ספיחין חל רק מזמן הביעור. בעלי התוספות חולקים עליו ומקשים עליו קושיות רבות (אך הם טוענים שרבנן סוברים כשיטת רש"י).
להלכה נפסק על פי רֹוב הפוסקים שחשש ספיחין מתחיל מהשנה השביעית (מזמן שיש אפשרות שהירקות נזרעו בשביעית), ועד השנה השמינית (מזמן שבטוח שהירקות נזרעו בשמינית).
היתרים.
החזון איש מתיר זריעה מוקדמת (לפני ראש השנה), והצמחים שינבטו בגשמים של מרחשוון או כסליו לא יהיו אסורים באיסור ספיחין. ההסבר להיתרו: בחקלאות יש סדר של זריעה, ויש "מחזור זרעים". כלומר, שדה שבשנה מסוימת זרעו בו חיטה, בשנה שלאחריה לא יזרעו בו חיטה, אלא צמח אחר, כדי למנוע דלדול של הקרקע. לכן הציע החזון איש, לזרוע לפני ראש השנה צמח שאינו מתאים לשדה לפי "מחזור זרעים", ואז יחשבו שדות אלה לשדות שאין רגילים לגדל בהם את אותו הצמח, לכן לא יחול על הצמחים שיגדלו שם איסור ספיחין. בפתרון זה כמה בעיות טכניות, כגון שהזרעים יכולים לנבוט מוקדם מדי ולנבול מחוסר מים, וכן כמות היבול עלולה לרדת בגלל נביטה מוקדמת. על מנת למנוע בעיה זו נעשים ניסיונות לעכב את הנביטה, כגון: כיסוי הזרעים בפלסטיק.
באפאלו בילס
גוסטבו פרדניק
גוסטבו דניאל פרדניק (בספרדית: Gustavo Daniel Perednik; נולד ב-21 באוקטובר 1956, בארגנטינה) הוא דוקטור לחינוך, פילוסוף, סופר ומרצה ישראלי.
ספריו והרצאותיו עוסקים בעיקר בפילוסופיה יהודית ואנטישמיות, תופעה שהוא מפציר לכנות בשם "יודופוביה". ספריו של פרדניק נכתבו בשפה הספרדית וחלקם תורגמו לפורטוגזית, עברית ואנגלית. בספרו "היודופוביה" שתורגם לעברית, מציג פרדניק את מאפייניה של שנאת היהודים ותולדותיה.
פרדניק עמד בראש המכינה לתלמידים מחוץ לישראל של האוניברסיטה העברית, בה נבחר כמרצה מצטיין, והרצה במאה ערים בחמישים ארצות שונות. בין יוזמותיו העיקריות התוכנית איי-טיאן להסברה יהודית בסין.
במהלך שנת 2009 יצא לאור ספרו "להרוג ללא סימן" (Matar sin que se note) בהוצאת פלאנטה. בספר מסופר איך במשך עשר שנים שלטונות ארגנטינה "טייחו" את הראיות נגד איראן לגבי הפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה.
אקווינס
ארנדט
בודריאר
עשות אשקלון
עשות אשקלון תעשיות בע"מ היא חברה העוסקת בייצור של מערכות מבוססות גלגלי שיניים, גלים למנועי סילון, ממסרות לשימושים צבאיים, תעופתיים, רכבי שטח וציוד בניה. היא מתמחה בייצור חלקי מכונות מטונגסטן, במערכות הנעה וחלקי חילוף לרכב קרבי משוריין, לצד פיתוח וייצור של מיכלולים ורכיבים לתעופה.
החברה שוכנת באשקלון ומועסקים בה למעלה מ-500 עובדים. חברת-הבת של עשות אשקלון, "Reliance Gear Corporation", שוכנת בשיקגו, ומשמשת כזרוע של "עשות אשקלון" בשוק האמריקאי. היא מתמחה בייצור גלגלי שיניים מיוחדים ובשחזור גלגלי שיניים לצורך ייצור חלקי חילוף, משרתת לקוחות מקומיים בארצות הברית ואת חברת האם.
החל מיוני 2022 החברה נמצאת בשליטת קרן פימי לאחר שקודם לכן הייתה חברה-בת של תעש מערכות.
היסטוריה.
ראשיתו של המפעל חברת קייזר אילין, שייצרה בו מכלולים למכונית "קונטסה" שהורכבה בישראל. בשנת 1967 רכשה ממשלת ישראל את הפעילות הייצורית של המפעל, ובשנת 1970 הוכנסה פעילות זו למסגרת החברה הממשלתית "עשות אשקלון תעשיות" שהוקמה לשם כך. החברה הפכה לחברה בת של תעש מערכות. בשנת 1992 הונפקו ניירות הערך של החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, אך רק כ-15% ממניות החברה נמצאו בידי הציבור.
בתחילת המאה ה-21 נקלעה החברה למשבר כספי, אך נחלצה ממנו והפכה לרווחית. ב-2007 זכתה החברה במכרזים של משרד הביטחון לייצור מערכות הנעה לטנק המרכבה סימן 4 ולנגמ"ש ה"נמר" בהיקף 46 מיליון דולר וכן במכרז למיגון נגמ"שי נמר.
החברה יועדה להפרטה ולמכירה ב-16.5 מיליון שקל לקבוצה בהשתתפות יו"ר הכנסת לשעבר אברהם בורג. בתחקיר של "ידיעות אחרונות" מספטמבר 2005 עלה החשד כי במימון הרכישה השתתפו שני אישים שהואשמו במרמה ובהונאה, ונאסר עליהם לרכוש את המפעל. בעקבות הפרסום ובהוראת מבקר המדינה, מיכה לינדנשטראוס, הוקפאה הפרטת עשות אשקלון, ומאוחר יותר אף בוטלה.
בחודש אוקטובר 2011 רכשה החברה את חברת ".Reliance Gear Corp" בארצות הברית.
בשנת 2013 החליטה הממשלה מחדש על הפרטת החברה, כחלק מהפרטת תעש מערכות.
חלק ממניות החברה היה ישירות בידי מדינת ישראל, וגם מרבית מניות החברה האם, תעש מערכות, היו בידי המדינה. בנובמבר 2018, עם מכירת תעש מערכות לאלביט מערכות, העבירה המדינה את מניותיה ב"עשות אשקלון" לתעש מערכות, ו"עשות אשקלון" חדלה להיות חברה ממשלתית.
באוקטובר 2021 רכשה קרן פימי מאלביט מערכות 85% מהבעלות בעשות אשקלון, תמורת 285 מיליון ש"ח. השלמת העסקה כפופה להתקיימותם של תנאים מתלים.
אפונסו דה אלבוקרקי
דום אפונסו דה אלבוקרקי או אפונסו ד'אלבוקרקי (בפורטוגזית מוקדמת: Afonso de Albuquerque; 1453 - 16 בדצמבר 1515) היה פידאגלו פורטוגזי, אדמירל שפעולותיו הצבאיות והמנהליות הובילו להקמת האימפריה הפורטוגזית באוקיינוס ההודי ומושל הודו הפורטוגזית השני.
אלבוקרקי נולד באלהנדרה ב-1453.
בדרך כלל נחשב כגאון צבאי וכאסטרטג מעולה. הוכתר לדוכס הראשון של גואה בידי מלך פורטוגל מנואל הראשון, זמן קצר לפני מותו. אלבוקרקי היה לדוכס הפורטוגזי הראשון שלא היה בן לשושלת מלוכה. דה אלבוקרקי ניסה לסגור את כל המעברים הימיים שבין האוקיינוס ההודי לבין האוקיינוס האטלנטי (ראו נתיב הכף), ים סוף, המפרץ הפרסי, והאוקיינוס השקט, ולהפוך בכך את האוקיינוס ההודי ל-mare nostrum (בלטינית: "הים שלנו") פורטוגזי, ולעקוף את הטורקים ואת בעלי בריתם ההודים והמוסלמים.
מת ב-16 בדצמבר 1515, בגואה.
ליאו קנר
ליאו (יחזקאל לייב) קנר (נהגה "קוֹנֶר"; Leo Kanner 13 ביוני 1894 - 3 באפריל 1981) היה רופא ופסיכיאטר יהודי אמריקאי. נודע בעקבות עבודתו הקשורה באוטיזם.
שנותיו הראשונות.
קנר נולד למשפחה יהודית אורתודוקסית בקלקוטוב (Klekotow), כפר קטן מצפון לברודי שבגליציה, אוסטריה (כיום באוקראינה). לפי מחקרים נראה כי אביו לקה בתסמונת שעשויה הייתה להיות מאובחנת כתסמונת אספרגר, אבחנה שלא הייתה קיימת בזמנו.
קנר החל לכתוב שירה כשהיה בן 10. היו לו קשיים חברתיים והוא למד תלמוד ונושאים אחרים באופן כפייתי, להוט לאסוף מידע. בשנת 1913 הוא סיים את גימנסיה סופי (Sophien-Gymnasium) בברלין, והחל ללמוד רפואה באוניברסיטת ברלין. לימודיו נקטעו במלחמת העולם הראשונה כאשר נקרא לשירות חובה בצבא האוסטרו-הונגרי. בשנת 1921, לאחר תום שירותו, חידש את לימודיו באוניברסיטת ברלין וקיבל בה תואר דוקטור לרפואה.
במהלך מלחמת העולם השנייה נורתה אמו של קנר על ידי הנאצים בעודה ישנה, ושלוש מאחיותיו ומשפחותיהן נרצחו במחנות ריכוז. מכל משפחתו שרדו רק אחותו דורה, אחיו וולף והוא עצמו.