וולקוט ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג בתחילת עונת , לאחר שעלה כמחליף במקום ז'ילברטו סילבה במשחק מול אסטון וילה שנערך ב-19 באוגוסט 2006. הוא ערך את הופעת הבכורה בליגת האלופות במשחק השני של סיבוב המוקדמות האחרון, שבו התמודדה ארסנל מול דינמו זאגרב. דקות אחדות לאחר שעלה כמחליף הוא ספג לראשונה כרטיס צהוב במדי ארסנל. לקראת סיום המשחק הוא אף הצליח לבשל שער למתייה פלמיני. כששיחק הוא היה בן 17 ו-129 ימים, ובכך היה לשחקן הצעיר ביותר בתולדות ארסנל שמשתתף במשחק רשמי בטורניר אירופי. הפעם הראשונה שבה פתח בהרכב הייתה במשחק הליגה הביתי מול ווטפורד ב-14 באוקטובר 2006. בזכות הישגיו בארסנל ובנבחרת אנגליה הוא זכה בתואר הספורטאי הצעיר של השנה ב-BBC לשנת 2006.
וולקוט הבקיע את שערו הראשון במדי ארסנל בגמר גביע הליגה מול צ'לסי, שנערך באצטדיון המילניום בקארדיף ב-25 בפברואר 2007. אולם, דידייה דרוגבה הבקיע שני שערים לטובת צ'לסי, שניצחה במשחק בסופו של דבר. וולקוט הבקיע את שעריו הראשונים באצטדיון האמירויות במשחק ליגת האלופות מול סלאביה פראג, שהסתיים בניצחון 0–7 לטובת ארסנל, והוסיף בישול לססק פברגאס. וולקוט הבקיע את שעריו הראשונים בפרמייר ליג בתיקו 2-2 מול ברמינגהאם סיטי ב-23 בפברואר 2008. בעונת הוא הבקיע שבעה שערים בכל המסגרות.
לקראת עונת קיבל וולקוט את חולצת המשחק מספר 14, שקודם לכן הייתה שייכת לתיירי הנרי. במהלך העונה הוא ביסס את מעמדו כשחקן הרכב ראשון, ופתח במשחקים רבים בעמדת הקשר או הקיצוני ימני. את שערו הראשון לעונה זו הוא הבקיע בניצחון 1–3 על אברטון. שלושה ימים לאחר מכן הוא הבקיע את השער השני של ארסנל בניצחון החוץ 2–5 על פנרבחצ'ה בליגת האלופות.
ב-16 במרץ 2008 (יום הולדתו ה-17) חתם וולקוט על חוזה המקצוען הראשון שלו, תמורת שכר של מיליון לירות שטרלינג.
וולקוט סבל מפריקה בכתף בזמן אימון של נבחרת אנגליה לקראת משחק הידידות מול נבחרת גרמניה. בעקבות כך הצהיר ארסן ונגר, מאמן ארסנל, כי וולקוט ייעדר לשלושה חודשים לכל הפחות. הוא חזר לשחק באפריל 2009, והבקיע את שער השוויון מול ויגאן את'לטיק. הוא פתח במשחק השני של רבע גמר ליגת האלופות מול ויאריאל, והבקיע שער בדקה ה-10. ארסנל ניצחה 1–4 בסיכום שני המשחקים.
ב-8 במאי 2009 חתם וולקוט על חוזה חדש בארסנל. ב-4 באוקטובר 2009 חזר וולקוט מפציעה, והבקיע שער בניצחון 2–6 על בלקברן רוברס.
ב-18 בינואר 2013 חתם וולקוט על חוזה חדש לשלוש שנים וחצי נוספות בקבוצה, וזכה לשדרוג בשכרו. בינואר 2014 קרע את הרצועה הצולבת, ולא חזר לשחק עד תום , במהלכה זכה עם הקבוצה בגביע האנגלי. ב-17 בינואר 2018 וולקוט עזב את ארסנל אחרי 12 שנים וחתם באברטון תמורת 20 מיליון פאונד.
את שער הבכורה שלו באברטון כבש במשחק נגד לסטר סיטי בו כבש צמד וסייע לקבוצתו לנצח בתוצאה 1–2.
ב-6 באוקטובר 2020 חזר לקבוצת נעוריו, סאות'המפטון, בהשאלה לעונה אחת.
נבחרת לאומית.
ב-8 במאי 2006 זומן וולקוט לסגל של נבחרת אנגליה לקראת מונדיאל 2006. זימון זה הפתיע רבים כיוון שהוא הועדף על פני שחקנים יותר מנוסים, וביניהם ג'רמיין דפו שהספיק לשחק פעמים אחדות במדי הנבחרת. ב-30 במאי 2006 הוא השתתף בניצחון 1–3 על נבחרת הונגריה באולד טראפורד, ובכך הפך לשחקן הצעיר ביותר שמופיע במדי הנבחרת. וולקוט לא שיחק כלל במונדיאל, אף על פי שבסגל האנגלי היו רק שני שחקנים שעמדת הטבעית היא חלוץ. המאמן סוון גוראן אריקסון הגן על החלטתו לא לשתף את וולקוט, וטען כי הניסיון שצבר יסייע לו בעתיד.
לאחר המונדיאל הוחלף אריקסון על ידי סטיב מקלארן, שהחליט כי וולקוט ישחק במדי הנבחרת עד גיל 21. ב-15 באוגוסט 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה, והיה למבקיע הצעיר ביותר בתולדותיה, לאחר שכבש בתיקו 2-2 מול נבחרת מולדובה. וולקוט הבקיע שני שערים במשחק הפלייאוף מול נבחרת גרמניה עד גיל 21, שבעקבותיו העפילה נבחרתו לאליפות אירופה לנבחרות צעירות.
ב-6 בספטמבר 2008 ערך וולקוט את הופעת הבכורה שלו במוקדמות המונדיאל במשחק מול נבחרת אנדורה, ובמשחק מול נבחרת קרואטיה שנערך ב-10 בספטמבר הוא היה לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה שמבקיע שלושער עבור אנגליה.
וולקוט לא זומן על ידי מאמן הנבחרת פאביו קאפלו למונדיאל 2010, אך היה חלק מסגל הנבחרת ליורו 2012, ואף כבש שער בתיקו 2-2 מול שוודיה. עקב פציעה שהשביתה אותו לתקופה ממושכת החמיץ וולקוט את משחקי מונדיאל 2014.
חסות.
בנובמבר 2012 חתם וולקוט על חוזה חסות עם נייקי. הוא הופיע לפרסומת עבור הנעל "Nike Green Speed II" לצד אדן הזאר, ראהים סטרלינג, סטפן אל שעראווי, מריו גצה וכריסטיאן אריקסן.
ב-2016 חתם על חוזה עם אדידס.
משפחה וחיים אישיים.
אביו של וולקוט הוא ממוצא ג'מייקני ואמו אנגלייה. משפחתו השתתפה בסרט הארי פוטר ומסדר עוף החול, אך הוא עצמו ביטל את השתתפותו בעקבות מחויבויותיו לארסנל.
וולקוט ואביו אוהדים את ליברפול. כאשר צ'לסי הציעה לו חוזה נוער הוא אמר:
וולקוט עוסק בפעילות צדקה מטעם הארגון הבריטי "Build a School".
ב-6 באפריל 2008 הוא היה הנושא הלפני אחרון של הלפיד האולימפי עבור אולימפיאדת בייג'ינג, בזמן שמצעד הלפיד הקיף את לונדון.
בן דודו ג'ייקוב וולקוט הוא שחקן נוער ברדינג, והיה חלק מסגל נבחרת אנגליה עד גיל 17 שהשתתפה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17 לשנת 2009.
יוחנן פרס
יוחנן פֶּרֶס (16 באוקטובר 1931 – 6 ביולי 2017) היה פרופסור בחוג לסוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב ופעיל פוליטי בשמאל הישראלי. עיקר עבודתו המחקרית עסקה בשסעים בחברה הישראלית, סקרי בחירות, והסוציולוגיה של המשפחה.
ביוגרפיה.
יוחנן פרס (פוזנר) נולד בשנת 1931 בברלין בירת גרמניה, וב-1938 עלה לארץ ישראל עם משפחתו על סיפון האונייה "ירושלים". אביו לודוויג (נחמן) פוזנר היה פרופסור למתמטיקה ומחנך, ואמו ד"ר יעל פוזנר הייתה לימים ראש מִנהל חינוך במשרד החינוך, בין מקימי החברה למתנ"סים וכן שירתה במוסד. בשנים 1939-1947 התיישבה המשפחה בירושלים ופרס למד בבית הספר העממי שליד הסמינר בית הכרם, הנקרא כיום על שם דוד ילין. בין מוריו היו דוד בנבנישתי ואברהם אבן-שושן. לאחר מכן למד שלוש שנים בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה העברית, ובין מוריו היו יצחק נבון וישעיהו ליבוביץ. לאחר מכן עברה המשפחה לרחובות, שם למד בתיכון על-שם דה שליט, כאשר בין מוריו היו הסופר ס. יזהר ורעייתו נעמי וולמן. אביו של יוחנן כיהן כמנהל בית הספר. עם סיום לימודיו יצא להכשרה בקיבוץ חמדיה בעמק בית שאן, לאחר שחרורו מהנח"ל הצטרף לקיבוץ צרעה ובמשך חמש שנים עבד במטעים, בענף הצאן ובהדרכת נוער.
יוחנן פרס התחיל בלימודים אקדמיים ב-1955. הוא סיים את חוק לימודיו מהתואר הראשון עד השלישי בחוג לסוציולוגיה שבאוניברסיטה העברית, כתב את עבודת הדוקטורט בהנחייתו של ד"ר שמעון הרמן. הרמן שילב את גישת הדינמיקה הקבוצתית (שאביה מולידה היה קורט לוין) בחוגים לסוציולוגיה ופסיכולוגיה שבאוניברסיטה העברית. נושא הדוקטורט היה זהות עדתית ויחסים בין עדתיים, והוא הוגש ב-1968. פרס החל ללמד כמרצה בשלוחת תל אביב של האוניברסיטה העברית. בתום הדוקטורט יצא למשך שנתיים לבתר-דוקטורט, שאותו חילק בין אוניברסיטת קולומביה לאוניברסיטת הרווארד.
ב-1971, עם שובו מההשתלמות הבתר-דוקטורית הצטרף לסגל של החוג לסוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב. ב-1995 הוענקה לו דרגת פרופסור מן המניין. פרס היה גם מרצה אורח באוניברסיטאות מישיגן ו-UCLA. בשנים 1991–1994 כיהן כנשיא האגודה הסוציולוגית הישראלית.
פרס ייסד מכון מחקר פרטי בשותפות עם פרופ' אפרים יער וגרשון קופר.
פרס היה נשוי לחנה לבית הלר. לזוג שלושה ילדים: יובל פרס, פרופסור למתמטיקה; נאוה, עורכת דין המתמחה בדיני משפחה; ונורית, עוסקת בתחום ההיי-טק.
מחקריו.
תחומי המחקר.
עיקר עבודותיו המחקריות של פרס דנות בתחומי יחסי עדות, דעת קהל, מחקרי הערכה ומשפחה.
היחס אל השואה.
מאמרו הראשון באנגלית בשיתוף עם הרמן ויער התפרסם ב-1965 ועסק ביחסם של בני נוער ישראלים למשפט אייכמן. שני הממצאים המרכזיים היו ראשית שהטראומה הלאומית בעקבות השואה הגיעה לכל הרבדים התרבותיים, הדוריים והכלכליים של העם הישראלי, אך לא במידה שווה. שנית, כאשר הושוו המשיבים לפי רמת מעורבותם בשואה התברר שככל שאדם היה מעורב יותר, כך נטה יותר להסכים עם המשפט ותוצאותיו.
זהות עדתית ויחסים בין-עדתיים.