החלום האפשרי הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. האלבום יצא לאור ב-11 בנובמבר 2002, על ידי חברת התקליטים IMP רקורדס. מתוך האלבום יצאו שבעה סינגלים: "סיפור קצר", "תחלום", "תגיד לי מי?", "מכת חום (איי לה דיר לה דה דה)", "החלום האפשרי", "בסוף יהיה טוב..." ו-"עד היום". שיר הנושא של האלבום עורר עניין ציבורי מסוים, בשל העובדה שהולחן על ידי אריאל זילבר, ששנתיים קודם לכן התבטא בחריפות נגד הקהילה הגאה.
האלבום זכה להצלחה בישראל, כאשר נמכר בלמעלה מ-16,000 עותקים בסך הכול.
רקע.
במהלך שנת 2002, פורסם כי דנה תוציא מיני-אלבום שיכלול שירים חדשים ועיבודים מיוחדים לשירים שכבר הוקלטו. לבסוף, הוחלט כי היא תוציא את האלבום. החלטה זו הובילה לכך שהאלבום לא זכה לתודעה ציבורית, ועל כן זכה להצלחה מינורית בהשוואה לאלבומים נוספים של אינטרנשיונל.
בתוכנית "פסקול העשור" אשר שודרה לכבוד סיום העשור הראשון של המאה ה-21, דיברה אינטרנשיונל על האלבום.
מייפל מארינדו
מייפל מארינדו (בסינית: 海锋, באנגלית: Maple Marindo, קרוי גם: SMA Huapu Haifeng) היא מכונית משפחתית המוגדרת כמכונית קומפקטית, 4 דלתות סדאן מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Shanghai Maple (שם רשמי: Shanghai Maple Guorun Automobile Co., Ltd) אשר יוצרה בין השנים 2004 – 2010 בסין.
היצרן "שאנגחאי מייפל".
שאנגחאי מייפל (באנגלית: Shanghai Maple) הייתה חברת בת של יצרנית הרכב הבינלאומית ג'ילי (שם רשמי: Zhejiang Geely Holding Group Co., Ltd).
מטה ומפעל החברה מוקמו בעיר "Fengjing" .
ג'ילי רכשה אחזקה אסטרטגית ב"שאנגחאי מייפל" בשנת 2002. בשנת 2008 "שאנגחאי מייפל" סופחה לחלוטין "לג'ילי" כמותג התקציבי שלהם.
"שאנגחאי מייפל" בוטלה לחלוטין בשנת 2010.
האלי פליקינר
האלי פליקינר (באנגלית: Hali Flickinger; נולדה ב-7 ביולי 1997) היא שחיינית אמריקאית, זוכת מדליית ארד ב (טוקיו 2020) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי, פעמיים ברציפות סגנית אלופת העולם (קוואנגג'ו 2019 ובודפשט 2022), אלופת הפאן פסיפיק (טוקיו 2018) ו-3 פעמים אלופת ארצות הברית (2015, 2017 ו-2018) במשחה ל-200 מטר פרפר.
ביוגרפיה.
פליקינר גדלה בספרינג גרוב פנסילבניה. היא התאמנה בהדרכתו של מייקל ברוקס במועדון השחייה של ימק"א יורק. משנת 2017 היא בוגרת כלכלה מאוניברסיטת ג'ורג'יה. היא מתאמנת בהדרכתו של ג'ון באוארל.
באליפות ארצות הברית שנערכה באירוויין, קליפורניה באוגוסט 2014 זכתה פליקינר במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.77 דקות, אחרי קמיל אדמס (2:07.12 דקות) וקייטי מקלפלין (2:08.74 דקות).
באוניברסיאדה שנערכה בקוואנגג'ו קוריאה הדרומית ביולי 2015 זכתה פליקינר ב-3 מדליות, זהב ו-2 ארד. מדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא אוניברסיאדה חדש של 7:53.88 דקות. מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.80 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:40.54 דקות.
באליפות ארצות הברית שנערכה בסן אנטוניו, טקסס באוגוסט אותה שנה היא זכתה ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.59 דקות, מדליות כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.18 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.93 דקות ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:10.60 דקות.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכו אומהה, נברסקה בסוף יוני 2016 זכתה פליקינר במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.50 דקות. במשחקים עצמם היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.71 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:06.67 דקות ועלתה שנייה לשלב חצי הגמר שבו קבעה תוצאה של 2:07.02 דקות ועתה מהמקום הרביעי.
באליפות ארצות הברית שנערכה באינדיאנה, אינדיאנפוליס בסוף יוני 2017 זכתה פליקינר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.60 דקות.
מדליית זהב באליפות העולם.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.89 דקות.
באליפות ארצות הברית שנערכה באירוויין ביולי 2018 זכתה פליקינר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.14 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אליפות חדש של 2:05.87 דקות.
באליפות הפאן פסיפיק שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.35 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה טובה יותר של 2:07.05 דקות.
סגנית אלופת עולם.
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו ביולי 2019 זכתה פליקינר במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.95 דקות, אחרי בוגלרקה קפש מהונגריה (2:06.78 דקות) ולפני חברתה לנבחרת קייטי דרבוט (2:07.04 דקות). היא קבעה את שתי התוצאות המהירות באליפות, בשלב המוקדמות (2:05.96 דקות) ובשלב חצי הגמר (2:06.25 דקות).
האלי פליקינג'ר
יותר ויותר
יותר ויותר הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. האלבום יצא לאור ב-2 בספטמבר 2001, על ידי חברת התקליטים אן אם סי. מתוך האלבום יצאו שבעה סינגלים: "למה כתבת לי שיר", "ניצחתי", "ואחרי הכל", "אלף ימים של אהבה (קשר)" ו-"תן לחיות".
האלבום זכה להצלחה בישראל, כאשר נמכר בלמעלה מ-23,000 עותקים בסך הכול.
רקע.
על האלבום עבדה אינטרנשיונל במשך שנה וחצי. את הסינגל הראשון מתוכו היא הוציאה כבר ביוני 2001. השיר זכה להצלחה נאה במצעדים, ואחריו הוציאה את "ניצחתי" אשר דורג במצעד העשור של ישראל, ובמצעד סוף השנה של רשת ג', שהתקיים בשנת 2001.
אלבום זה הוא הראשון של אינטרנשיונל בו לא השתתף עופר ניסים. כמו כן, אלבום זה הוא הראשון של אינטרנשיונל בו לא נכללו רמיקסים למיניהם.
פרננדו גאביריה
פרננדו גאביריה רנדון (בספרדית: Fernando Gaviria Rendon; נולד ב-19 באוגוסט 1994) הוא רוכב אופני מסלול ואופני כביש קולומביאני בקבוצת יו.איי.אי אמירטס. גאביריה הוא אלוף העולם באומניום לשנת 2015 ו-2016 ומנצח קטגוריית המאיצים בג'ירו ד'איטליה 2017 (ניצח גם ארבעה קטעים במרוץ זה).
קריירה.
קריירה מוקדמת.
ב-2012, גאביריה זכה בשתי מדליות זהב באליפות העולם לג'וניור באופני מסלול, אחת במדיסון, והשנייה באומניום. הוא ניצח גם את אליפות קולומביה עד גיל 19 באופני כביש. ב-2013, גאביריה הצטרף לקבוצת הפיתוח הקולומביאנית, קולומביה - קולדפורטס. ב-2014, הוא סיים שני בדירוג המאיצים של טור דה ל'אווניר. הוא השתתף באליפות העולם עד גילאי 23, וסיים במקום ה-20. הוא ניצח את הקטע הראשון בטור דה סאן לואיס, ואת הקטע השלישי. החל מ-1 באוגוסט, גאביריה החל לרכוב כסטאז'ר בקבוצת קוויק סטפ. תחת מדיה הוא ניצח את הקטע השני בטור של צ'כיה, וביחד עם קבוצתו את נגד השעון הקבוצתי. בנוסף לכך, ניצח את הקטע הרביעי בטור של בריטניה. גאבייריה זכה במדליית זהב באליפות העולם באומניום, לאחר שהקדים את גלן אושהאה ואת אליה ויויאני.
קוויק סטפ (2016 - 2018).
2016: ניצחון בפריז–טור.
לאחר שהרשים בתור סטאז'ר בקבוצת קוויק סטפ, הצטרף גאביריה באופן רשמי לקבוצה. קבוצתו ניצחה את נגד השעון הקבוצתי בטור דה סאן לואיס, וגאבייריה ניצח את הקטע השני. גאביריה ניצח את קטגוריית הנקודות בטור דה לה פרובנס ואת הקטע השלישי בטירנו - אדריאטיקו. הוא סיים שישי במרוץ גנט - וולגם, וניצח את הקטע ה-2 וה-4 ב. הוא ניצח את מרוץ פרימוס קלאסיק, וניצח את מרוץ פריז–טור, לאחר שהקדים את ארנו דמאר ואת יונס ואן גנצ'טן. הוא זכה שוב במדליית זהב באליפות העולם באומניום, אחרי שהקדים את רוג'ר קלוגה ואת גלן אושהאה.
2017: ניצחון בקטגוריית המאיצים וב-4 קטעים בג'ירו ד'איטליה.
עונת 2017 נחשבת לאחת העונות המוצלחות יותר בקריירה של גאביריה, זה התחיל עם ניצחון בקטע הראשון והרביעי בוואלטה סאן חואן, ניצחון בקטע הראשון בוואלטה או אלגראבה, וניצחון בקטע השישי בטירנו - אדריאטיקו, לאחר שהקדים בספרינט את פטר סאגאן. הוא סיים חמישי במילאנו - סן רמו, ותשיעי בגנט - וולגם. בחודש מאי, נבחר גאביריה לגרנד טור הראשון בקריירה שלו, לג'ירו ד'איטליה. הוא רשם מרוץ מוצלח מאוד, כאשר ניצח את קטעים 3, 5, 12, ו-13. וניצח את קטגוריית המאיצים עם 325 נקודות, מקדים ב-133 נקודות את יספר סטויבן שסיים שני בקטגוריה. גאביריה ניצח את המרוץ החד יומי, קמפיונשפ ואן פלנדרן. וסיים שמיני באליפות העולם. הוא ניצח ארבעה קטעים בטור של גואנשי, ואת קטגוריית המאיצים במרוץ עם 70 נקודות.
2018: ניצחון בשני קטעים בטור דה פראנס.
גאביריה פתח את עונת 2018 עם ניצחון בקטע הראשון של וואלטה סאן חואן, לאחר מכן, הוא ניצח את קטגוריית הנקודות ועוד שלושה קטעים ב. הוא השתתף ב, וניצח שלושה קטעים ואת קטגוריית המאיצים במרוץ. גאביריה נבחר לראשונה לטור דה פראנס, הוא ניצח את הקטע הראשון ובכך זכה ללבוש את חולצת המוביל הצהובה במרוץ, במהלך הקטע השני היה מעורב בתאונה ובשל כך לא התמודד בספרינט, בו ניצח פטר סאגאן, ואיבד גם את החולצה הצהובה לאותו סאגאן. הוא ניצח את הקטע הרביעי במרוץ, לאחר שהקדים את פטר סאגאן ואת אנדרה גרייפל, אך פרש מהמרוץ בקטע ה-12 כשהגיע המרוץ לעליות והרי האלפים.
יו. איי.אי אמירטס (2019 - היום).
2019: ניצחון בקטע בג'ירו ד'איטליה.