זכרי האלמנה האמריקאית נודדים בחיפוש אחר נקבה. בתקופה זו, הם לא נושכים או אוכלים. ראשית, הזכר מכרכר ברשתו, ולאחר מכן משאיר את זרעו על הרשת. אחר כך הוא לוקח את הזרע לתוך כלי קיבול מיוחדים על הקצוות של הפדיפאלפים שלו. לאחר מכן הוא מחפש נקבה, כך הוא יכול להזריע את הנקבה. לאחר התהליך, הנקבה מטילה צרורות של ביצים, המכילות כ-750 ביצים. צרור של ביצים דבוק לרשת, כך שלא נגרם נזק לפני שהביצה פוקעת. קוטרה של ביצה אחת היא כסנטימטר. צבען של שקיות הביצים הוא בדר"כ שזוף או לבן ומרקמה כנייר. במהלך הקיץ, הנקבה מטילה בין ארבע לתשע שקיות ביצים. הדגירה נמשכת כ-14 ימים בערך, והעכבישים הצעירים יהיו קניבלים. רק אחד ועד 12 עכבישים מכל שק זוכים לחיות עד 30 ימים. הזכרים מתים מספר חודשים לאחר בגרותם בין השאר מכיוון שהנקבות אוכלות את הזכרים לאחר תהליך הרבייה.
האלמנה במגע עם האדם.
האלמנה מצויה בקרבה לאדם, אך מקרי מוות כתוצאה מנשיכת האלמנה או כל עכביש מסוג כלשהו הם נדירים, בנוסף לכך, רק לנקבה יש בלוטות ארס גדולות מספיק כדי לגרום נזק בנשיכה עד כדי צורך בטיפול רפואי.
תפוצה וסביבת מחיה.
האלמנה האמריקאית מצויה באזוריה החמים של ארצות הברית. הזן מצוי בכל ארבעת המדבריות הדרומיים-מערביים של אמריקה מתחת לסלעים, צמחים וסוגים שונים של חורבות ואף ביבשה.
יום האסתמה העולמי
יום האסתמה העולמי (באנגלית: World Asthma Day) הוא מועד בינלאומי המצוין מדי שנה ביום שלישי הראשון של חודש מאי.
היסטוריה.
יום האסתמה העולמי הראשון התקיים בשנת 1998.
היום נקבע משום שנראתה מגמת עלייה עולמית בתחלואה באסתמה.
עלייה זו ניכרת בפרט במדינות בהם התפתחה תעשייה גבוהה. שכיחות מחלת האסתמה בקרב ילדי ישראל נעה בין 8% ל-10%.
מטרות.
היום מאורגן על ידי היוזמה הגלובלית לאסתמה , לשיפור המודעות לאסתמה ולטיפול בה ברחבי העולם.
בכל שנה יש ליום זה נושא מיוחד, כשבשנת 2012, לדוגמה, הנושא היה "אתה יכול לשלוט על האסתמה שלך", ומטרתו לעודד התייחסות אופטימית ואקטיבית כדי להתמודד עם מחלה זו ולשלוט בה.
כמו כן, יום זה מנוצל על מנת לנפץ מיתוסים הקשורים למחלה זו, כמו: "חולי האסתמה צריכים לנוח ולהימנע מפעילות גופנית", מכיוון שלהפך, פעילות גופנית רצויה ואף חשובה בקרב חולי האסתמה ולחולים במחלות נשימה אחרות. היא עוזרת לחולים לתפקד, מקילה את הקושי בנשימה, מפחיתה התקפים ומשפרת את תפקודיו של הריאות. מחקרים מראים שחוסר בפעילות גופנית מעלה את הסיכון להתקף אסתמה.
מיתוס נוסף שהארגון מבקש לנפץ הוא שמחלת האסתמההיא מחלה פסיכוסומטית הנובעת ממצבים נפשיים. למעשה, הוכח סטרס יכול להיות אחד מהגורמים הרבים (עשן, פיח באוויר, וירוסים, אלרגיות) להתקפי אסתמה אבל הוא לא אחד מגורמי המחלה. האסתמה היא קודם כל מחלה דלקתית כרונית בדרכי הנשימה המובילים אוויר אל הריאות.
צחיחנית החרמון
צחיחנית החרמון (שם מדעי: "Eremophila alpestris") היא ציפור שיר ממשפחת העפרוניים, בעלת שתי ציצות בולטות המזכירות קרניים. לרוב מצויה בטרשים או בשטחים מסולעים.
תיאור המין.
צחיחנית החרמון שייכת למשפחת ציפורי שיר ממשפחת העפרוניים. גודלה נע בין בינוני עד גדול. לכל הצחיחניות יש שתי קרניים בולטות. לצחיחניות מראה דומה, אך אם נסתכל טוב נבחין שהזכר מעט גדול יותר מהנקבה וקרניו ארוכות יותר וגבו מחוספס פחות מגבה של הנקבה. צבעה החום-אפור עוזר לה להסתוות בסביבה שהיא חיה בה. אורך גבה של הצחיחנית מגיע ל-16–19 ס״מ, וגודלה מגיע עד 500 גרם.
מאפייני המין.
בית הגידול המועדף על הצחיחנית הוא אדמת טרשים הצחיחנית נודדת בצורה חלקית למרחקים קצרים. היא מצויה מעונת הקיץ בארץ, ומקוננת בנוף הררי, בעיקר על הקרקע. הצחיחניות צדות מן הקרקע את מזונן: חסרי חוליות וצמחים.
תפוצה ומגמות אוכלוסין.
הצחיחנית נפוצה בחצי הכדור הצפוני בעיקר בצפון אמריקה, אירופה ואסיה. בחרמון הסורי ובהרי הלבנון דוגרת צחיחנית שהיא תת-מין מקומי בעלת שוני מהותי בצורה ובעלת שתי קרניים, ואילו בישראל אפשר למצוא אותה בחרמון בלבד מגובה 1,900 מטר ומעלה. בתוצאות הסקר שנערך בשנת 2013 גילו כ-50 זוגות דוגרים בחרמון בארץ ישראל.
גורמי סיכון.
הצחיחניות נפגעות מפעילות האדם, כמו הכשרת מסלולי סקי ופיתוח מתקנים שונים. בעקבות כך הן יכולות להיות בסכנת הכחדה בעתיד. כדי למנוע את הסכנה וכדי למזער את הפגיעה בבתי הגידול הטבעיים מומלץ לצמצם את עבודות הפיתוח המבוצעות בחרמון ולפקח עליהן.
פפיון המים
פפיון המים (שם מדעי: "Anthus spinoletta") היא ציפור גדולה למדי מהסוג פפיון שבמשפחת הנחליאליים. אורך הפפיון נע בין 15.5-17 ס"מ. משקלו: 18-24 גרם. צבעו חום אפור, חום בהיר. זנבו עם כתמים לבנים וצבע רגליו כהה.
בקיץ ראשו אפור שחור, מקורו שחור וחזהו ורוד ללא פסים, ובחורף ראשו חום, מקורו שחור עם בסיס צהבהב והחזה שלו בצבע לבן עם פסים ברורים.
לרוב הפפיונים לבוש חום, לעיתים צהבהב או חום-זיתי. הוא עשיר בפספוס - בעיקר על החזה ועל הגב, אך פפיון המים שבארץ נבדל משאר הפפיונים בלבוש האחיד ביותר ללא פיספוסים ובחזה מקושט במעט פספוסים דהויים ומצומצמים לחזה העליון. הוא גם היחיד בישראל עם רגליים שחורות ועבות.
פירוש שמו.
תחילת השם - "Anthus" = ציפור של שדות ומישורי עשב שהוזכרה על פליניוס בספרו "תולדות הטבע". ציפור קטנה וצבעונית, לכן מתאים מאוד לנחליאלי (נראה שהכוונה לנחליאלי צהוב).
הסיומת - "spinoletta" היא שם מקומי פלורנטיני לפפיון. באיטליה מכנים אותו השם החביב Spipolleta - ספיפולטה.
תפוצה.
בחורף, הוא נמצא בעיקר בבתי גידול לחים: שולי ברכות, גדות נחלים, אך גם בשדות חקלאיים לחים.
מספר מינים דוגרים באירופה ובאסיה. המין העיקרי המופיע בישראל הוא "coutellii" שדוגר בטורקיה וקווקז.
בישראל, פפיון המים נפוץ בעיקר בחורף, בדרך כלל מתחילת אוקטובר, ונמצא בעיקר בעמקי הצפון והמרכז, לרוב בקבוצות קטנות.
התאמה לסביבת החיים.
הפפיונים מבלים את רוב יומם בקרקע ומעטים מהם בעמידה על ענפים. על מנת שיוכלו להתקדם ביעילות על הקרקע ובין העשבים הם מצוידים ברגליים ארוכות ובטופר אחורי ארוך וישר.
השוני בין הנקבה לזכר.
צבע הנוצות זהה בשני המינים, אך הנקבות הן יותר חומות באזורי הכתר והאוזניים בהשוואה לזכרים.
לזכרים כנפיים ארוכות יותר מ-91 מ"מ ולנקבות כנפיים קצרות יותר מ-87 מ"מ.
יום האושר הבין-לאומי
יום האושר הבין-לאומי הוא מועד בין-לאומי המצוין כל שנה ב-20 במרץ והוא נקבע על ידי האו"ם. ביום זה השמחה יותר נפוצה ויותר מוקרנת בכל רחבי העולם.
היסטוריה.
יום האושר הבינלאומי נחגג כל 20 במרץ. את "יום האושר הבינלאומי" חוגגים על פי סעיף 2 של החלטת האו"ם 66/281.
יום האושר הבינלאומי מזמין את כל המדינות, המשתייכות לארגון האומות המאוחדות וכן ארגונים בינלאומיים ואזוריים אחרים, והחברה האזרחית, כולל ארגונים לא ממשלתיים ואנשים פרטיים, לקיים את יום האושר הבינלאומי בפעילויות הגברת המודעות המתאימה.
מאז 2013 מציין האו"ם את יום האושר הבינלאומי ומכיר בכך בחשיבות האושר בחיי בני האדם ברחבי העולם. ובשנת 2015 השיק האו"ם את 17 היעדים המבקשים לשים קץ לעוני, להפחית את אי-השוויון ולהגן על העולם שלנו - שלושה היבטים מרכזיים שמובילים לרווחה ולאושר. האו"ם מזמין כל אדם בכל גיל, ארץ, עסקים וממשל להצטרף לחגיגה של "יום האושר הבינלאומי". אלפי יוזמות התפתחו בכל רחבי העולם כדי לחגוג ולקדם את ערך האושר.
דירוג מדד האושר.
פעם בשנה האו”ם מפרסם את מדד האושר, המדרג את המדינות בתחום זה. המדד אינו בוחן היכן חיים האנשים המאושרים ביותר, אלא באיזו מדינה קיימים התנאים המרביים הסביבתיים לתמיכה ברווחת אזרחיה. במדד האושר 2017 הגיעה ישראל למקום ה-11 מתוך 155 מדינות שנבדקו.
קרן האומות המאוחדות וזוכה בפרס מוזיקאי, פארל ויליאמס, התחברו לוזמה כדי לעודד אנשים לפעול למען יצירת עולם מאושר יותר לאנשים בכל מקום.
יום הילדה הבין-לאומי
יום הילדה הוא מועד בין-לאומי, המצוין כל שנה ב-11 באוקטובר, ומוכר על ידי האומות המאוחדות משנת 2011. המטרה המרכזית של יום זה היא להעלות את המודעות לגבי הילדות בכל העולם ולהראות את חשיבותן.
רקע לקביעת היום.
בשנת 2011 החליטה עצרת האומות המאוחדות לחגוג את יום הילדה ב-11 באוקטובר תוך כדי הדגשה שיש יום לאמהות ולמשפחה אבל אין יום לילדות ושצריך להיות יום כזה במיוחד לאור כך שישנן בעיות רבות איתן מתמודדות ילדות כיום, כגון זנות, מסחר ואי שוויון.
היסטוריה.
ההחלטה לציין יום זה התחילה כרעיון שהגו הארגון למען זכויות האדם שנקרא " plan international" בקנדה. נציגי החברה פנו לממשלה הקנדית במטרה לערב את הא"ום. התוכנית להקמת יום זה הוצעה בעצרת הכללית של האומות המאוחדות. ב-11 באוקטובר 2011 החליט האו"ם להעביר רעיון זה כיום גלובלי.
ההחלטה קובעת כי "יום הילדה" נועד להכיר בהעצמתן והשקעתן של בנות, בחשיבותן בשינוי התפיסה הלאומית והכלכלית, בהשגת כל יעדי הפיתוח של המילניום, ובכלל לחיסול העוני הקיצוני ולקידום השוויון בין שני המינים.
הנושאים במהלך השנים
בכל שנה נבחר נושא ליום הילדה:
חגיגות היום ברחבי העולם.
ישנם אירועים שונים לציון "יום הילדה" בכל העולם. המימון של אירועים אלה הוא שונה: חלקו מהאו"ם חלקו ממובאי.