הגולשים, שהבינו כי פיתוחו של המקום יפגע בהם ובתנאי-הטבע שאיפשרו את עיסוקם, היו לחוד החנית של המאבק האזרחי נגד המרינה, שפרץ בסוף שנות ה-90. תנועות וארגונים שהתייצבו לצדם מנו את פורום בת גלים, החברה להגנת הטבע, אדם טבע ודין, "חוק הטבע", אדריכלים, מתכנני ערים ומדענים מהטכניון ומאוניברסיטת חיפה, סטודנטים ואמנים וכן חברי האופוזיציה בעיריית חיפה ואנשי המשרד להגנת הסביבה. במהלך למעלה מעשור בין השנים 1995 ו-1997 דנו ערכאות שונות בבתי המשפט במספר עתירות שהוגשו מטעמם של המתנגדים לתוכנית המרינה, כאשר על כל פסיקה נגד הפרויקט הוגשה עתירה מטעם העירייה, בניסיון להאריך את משך הדיונים ולמרוט את משאביהם של המתנגדים. ועדות של משרד הפנים התכנסו לאורך התקופה, ובהן התלהטו דיונים בין אנשי העירייה לבין אנשי הסביבה והספורטאים. הפעולות כללו גם הפגנות שנערכו בחופי הארץ. בסוף נובמבר 2005 קיבלה המועצה הארצית לתכנון ובנייה החלטה שלא לאשר את המשך קידום פרויקט המרינה במערב בת גלים. יום זה צוין ברחבי הארץ כ"ניצחון מוחץ של התנועה הסביבתית" ועם זאת, היה ברור לחוגגים כי מאבקם לא הושלם. יונה יהב, ראש העיר שנכנס לאחר עזיבת מצנע, ביטא את מחויבותו למרינה במיקומה המקורי, ונותר כך גם שנה וחצי לאחר מכן, כששוב הפסיד בוועדה דומה. השופטים וראשי הוועדות הדגישו כי עיריית חיפה הפרה את תוכנית האב לחופים, כך גם במקרה המגדלים בחוף נווה דוד; וכי לא עצם המרינה פסול אלא המיקום שנבחר עבורה. החלופות שהועלו - החוף המזרחי של בת גלים, ונמל הקישון, שַבו ונדחו בידי עותרי העירייה, שכן באתרים אלה נדרש פינוי של בסיסי צבא, מה שיחייב כמות רבה יותר של משאבים וזמן.
במפנה העשור השני של המאה ה-21 נדמה כי עתידה של המרינה בחיפה הוא תלוי של זהות ראשי העיר שייבּחרו בה. ב"סקירה משפטית בנושא חופים" של המשרד להגנת הסביבה מ-2003 נאמר - .
מחלף אלנבי.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 החלה עיריית חיפה בהקמת מחלף אלנבי, המחבר את שכונת בת-גלים לכביש 4, על בסיס תוכנית מתקופת המנדט הבריטי לגשר, זאת כחלק מתוכנית המרינה בבת גלים. בזמן שנבנה המחלף עתרו ארגוני איכות הסביבה לבית המשפט המחוזי בבקשה שיורה על הפסקת העבודות כיוון שעל פי טענתם הוא נבנה ללא היתרי בניה, מאחר שתוכנית העירייה מנוגדת לתוכנית המתאר הארצית לחופים (תמ"א 13), האוסרת על בנייה במרחק של 100 מטר מקו המים. בית המשפט המחוזי קיבל את טענתם ועצר את המשך הבניה. בתגובה עתרה עיריית חיפה לבית המשפט העליון בטענה כי לאחר שהושקעו רוב הכספים שיועדו לשם הקמת המחלף ורובו כבר נבנה מחייב האינטרס הציבורי להשלימו. בית המשפט העליון קיבל את עמדת העירייה וביטל את פסק הדין של בית המשפט המחוזי, אך חייב אותה להכין תוכנית חדשה להשלמת המחלף שתהיה כפופה להיתרי בנייה תקפים. משנת 2002 נותר המחלף ללא החיבור החשוב לשכונת בת גלים. באמצע שנת 2012 החל פרויקט השלמת המחלף שבמסגרתו הוקם גשר שמאפשר את החיבור לשכונת בת גלים, על פי תכנון חדש בהיקף צנוע יותר, שלא כלל יבוש שטח מהים.
תוכנית המרינה 2020.
תוכנית המרינה שהוצעה בשנת 2020 שונה במידה רבה מתוכנית המרינה שהוצעה בשנות ה-90. מיקום התוכנית הוא בין החוף השקט, לבסיס ההדרכה של חיל הים שעתיד להתפנות, ולא באזור שמול מחלף אלנבי. במקום כבר הוקמה טיילת, אך אין בו חוף רחצה אלא שובר גלים. התוכנית הראשונית שקידמה עיריית חיפה כללה הקמת מעגנה לפעילות של מועדוני שייט בחוף השקט (כולל פינוי מועדון חתירה חיפה, צופי ים חיפה ואגודת יורדי ים זבולון מנמל הקישון), והקמת חוף רחצה חדש מול בית חולים רמב"ם. ובשלב השני, עם פינוי בסיס ההדרכה של חיל הים, הקמת מרינה בשטח שמולו שאינו נגיש כיום לציבור. בנובמבר 2021 דחתה ועדת המשנה לנושאים תכנוניים עקרוניים (ולנת"ע) את התוכנית.
חלופת הנמל המערבי.
חלופה נוספת להקמת מרינה בחיפה, שעלתה כבר בשנת 2009, היא בתוך חלקו המערבי של נמל חיפה. אולם חיל הים התנגד לתוכנית, בגלל קרבתה לבסיס חיפה. באוגוסט 2017 אישר קבינט הדיור את תוכנית חזית הים העירונית של חיפה (תמ"א 13/3/א), שמטרתה העיקרית היא לפתוח את חלקו המערבי של הנמל באמצעות הקמת חזית עירונית, אך ללא הקמת מרינה במקום.
זוראב נור'אידלי
זוּראבּ נוֹר'אידֶלי (בגאורגית: ზურაბ ნოღაიდელი; נולד ב-22 באוקטובר 1964) הוא פוליטיקאי בדימוס ואיש עסקים גאורגי שכיהן כראש ממשלת גאורגיה מפברואר 2005 עד התפטרותו, עקב בעיות בריאות, בנובמבר 2007.
שנותיו הראשונות ותחילת הקריירה.
נור'אידלי נולד בכובולתי שבאג'ריה, גאורגיה. בשנת 1988 סיים את לימודיו באוניברסיטת מוסקבה עם דיפלומה בפיזיקה. לפני שנכנס לפוליטיקה בגאורגיה, בין השנים 1988–1992, עבד במכון לגאוגרפיה של האקדמיה הגאורגית למדעים. במקביל הדריך במכון לגאולוגיה באקדמיה האסטונית למדעים.
פרלמנט.
הוא החל את הקריירה הפוליטית שלו בתחילת שנות התשעים, יחד עם חברו זוראב ז'ווניה, במפלגת הירוקים הגאורגית. בשנת 1992 הוא נבחר לנציג בפרלמנט של גאורגיה. בתקופה בה הודח הנשיא זוויאד גמסחורדיה מתפקידו. הוא מונה ליושב ראש הוועדה הפרלמנטרית להגנה על איכות הסביבה ואוצרות הטבע של גאורגיה (1992-1995). הוא המשיך והיה חבר בפרלמנטים הבאים של גאורגיה בין השנים 1995–1999 ובין השנים 1999–2000. בתקופה זו כיהן כיושב ראש הוועדה למיסים על ההכנסה.
שר האוצר.
במאי 2000 הוא הצטרף לממשלתו של שוורדנדזה בתפקיד שר האוצר של גאורגיה. הוא החליף את דוד אוֹנוֹפּרישווילי, שכיהן בתפקיד שנתיים קודם לכן (לפניו כיהן מיכאיל צ'קוּאסֶלי, מושל גוריה עד אז, במשך שנה אחת בלבד). במהלך כהונתו הוא נחשב לחבר בקבוצה הפוליטית בראשות זוראב ז'ווניה ומיכאיל סאקשווילי והוכיח עצמו כשר יעיל למדי.
בשנת 2001 הוא עזב את מפלגתו של הנשיא המכהן, איחוד האזרחים של גאורגיה, שאליה הצטרף ב-1995. ב-14 במאי 2002 הוא פוטר ללא הסברים, כיוון שברור היה כי כוונתו להתפטר במחאה על השחיתות ההולכת וגוברת במינהל ציבורי תחת שוורדנדזה, לאחר ששנה לפני כן התפטר מיכאיל סאקשווילי, מתפקיד שר המשפטים של גאורגיה באותה עילה. תחתיו מונתה מיריאן גוגיאשווילי לתפקיד.
תקופה קצרה, בין השנים 2002–2003, הוא היה מעורב ביוזמות עסקיות בבנקאות והשקעות, לאחר נישולו של שוורדנדזה ממשרת נשיא גאורגיה במהפכת הוורדים, 23 בנובמבר 2003, הגיש גוגיאשווילי, ב-25 בנובמבר של אותה שנה, את התפטרותו מתפקיד שר האוצר, לאחר שיחה עם הנשיאה הזמנית של גאורגיה, נינו בורג'נדזה. יומיים לאחר מכן, ב-27 בנובמבר של אותה שנה, אושר מינוי של נור'אידלי לתפקיד שר האוצר. תחת ממשלתה הזמנית של נינו בורג'נדזה. בפברואר 2004, הוא המשיך לכהן בתפקידו, הפעם תחת הנשיא מיכאיל סאקשווילי. בממשל זה כיהן חברו זוראב ז'ווניה בתפקיד ראש ממשלת גאורגיה.
ראש הממשלה.
עקב מותו הפתאומי של זוראב ז'ווניה, ב-11 בפברואר 2005, מינה סאקשווילי את נור'אידלי לראש ממשלת גאורגיה. ב-17 בפברואר של אותה שנה אישר הפרלמנט את המינוי ברוב גדול (175 מול 24). ולרי צֶ'צֶ'לאשווילי, השגריר הגאורגי ברוסיה, החליף אותו בתפקיד שר האוצר. נור'אידלי לא חבר בשום מפלגה ונחשב כטכנוקרט בעל גישה קשוחה לשחיתות שפשתה בכלכלה הגאורגית.
על פי שבועון פיננסי גאורגי, העניקו לו הבנק העולמי והסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי את תואר "הרפורמטור הסביבתי הטוב ביותר לעסקים לשנת 2007". נור'אידלי הוביל רפורמות שהזניקו את גאורגיה ממקום 112 למקום 37 בדירוג הבנק העולמי של רגולציה וקלות עשיית עסקים.
התפטרות.
ב-16 בנובמבר 2007 הודיע נור'אידלי על התפטרותו עקב בעיות בריאות, לאחר שבאפריל אותה שנה עבר ניתוח לב פתוח בארצות הברית. לאחר התפטרותו, פרש מפוליטיקה והצטרף ל"קלה קפיטל קומפני" שבבעלות כוכב הכדורגל הגאורגי קאחה קאלדזה, כיושב ראש. מיוני 2008 הוא יושב ראש הוועדה העסקית של בית הספר הבינלאומי לכלכלה של האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי.
יער הנשיא
אנטנאס וינוליס
אנטנאס וינאוליס (בליטאית: Antanas Vienuolis; 7 באפריל 1882 - 17 באוגוסט 1957) היה סופר ליטאי, אשר כתב בסגנון דרמה והיה ידוע כאחד הכותבים הריאליסטיים ביותר.
חייו.
וינוליס נולד בשם אנטנאס ז'וקאוסקאס, באוז'אוז'ריאי שהייתה אז תחת שלטון האימפריה הרוסית. הוריו, ז'וליונאס ז'וקאוקאס ורוזאליה בארנאוסקאיטה, היו איכרים אמידים שבבעלותם היה שטח של 25 אקר. אנטנאס היה ילדם הצעיר ביותר והבן היחיד במשפחה, ואח צעיר לחמש בנות.
בשנת 1894 עבר לגור באז'ופייצ'יאי , שם למד בבית הספר של אניקשט, בו כל החומר נלמד בשפה הרוסית. ז'וקאוקאס היה תלמיד מצטיין בבית ספרו. בשנת 1895 עבר לגור בליפאיה שבלטביה, שם למד בגימנסיה המקומית. במקום זה הכיר את הסופר הליטאי הנודע יונאס ביליונאס.
וינאוליס כתב בחייו הרבה אגדות, נובלות, ספרי זכרונות ודרמות.
נפטר כתוצאה מפקקת בחלקי המוח, ונקבר בחצר שעל יד ביתו.
לנגדוק
דני רופ
דני רופ (נולד ב-12 באוגוסט 1965) הוא חזאי ומגיש טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה.
דני רופ נולד כבן הבכור למרים ואלן רופ במשפחה בת שלושה ילדים, וגדל בירושלים. למד בתיכון רנה קסין והמשיך להתגורר בירושלים עד 1993. אביו, גאולוג במקצועו, עלה לישראל מדרום אפריקה והמשיך לעסוק בחקר אבני חן. בהמשך שימש כגאולוג הראשי של חברת "שפע ימים", העוסקת בחיפוש יהלומים בקרקעית נחל קישון.