העמדה משמאל היא דוגמה לבעיה רטרוגרדית (מאת אריק אנגליני, 1995). יש למצוא את המהלך האחרון של הלבן. במבט ראשון, נראה שאין לבעיה פתרון, כי ללבן מלך בלבד ולכן בתור האחרון הוא היה חייב להזיז אותו, ובכל משבצת שסביבו הוא היה בשח כפול שאי אפשר להגיע אליו בדרך רגילה. אבל בכל זאת קיים מצב שבו אפשר להגיע לשח כפול בלי להזיז אף אחד מהכלים המאיימים: הכאה דרך הילוכו. קיימת משבצת אחת שדרכה היה אפשר לבצע שח כזה: ו5. אם כך, המסעים הקודמים היו 1. ז2-ז4 ו4:ז3++ 2. מה5. אבל מה היה קודם לכן? המלך הלבן היה בשח על ידי הרץ, והרגלי הלבן היה ב-ז2. לא ייתכן שהשחור נתן שח על ידי הזזת הרץ, ומכאן שזה היה שח עקיף. אבל שום כלי שנמצא עכשיו על הלוח לא יכל לתת שח עקיף, ולכן זה חייב להיות כלי שהוכה. האפשרות היחידה היא שמלך הכה אותו כשזז ל-ה5. הכלי היחיד שיכול לנוע מ-ז4 ל-ה5 הוא פרש. לפיכך, הפתרון הוא: 1...פז4-ה5+ 2.ז2-ז4 ו5:ז4++ 3. מ:ה5.
ניתן לשאול: אם הרגלי היה ב-ז2 מתחילת המשחק, איך יכלה המלכה השחורה להגיע ל-ו3, וגם הרץ השחור ל-ח3? האם הבעיה חוקית? תשובה: הבעיה בהחלט חוקית. בבעיית ניתוח רטרוגרדי עמדת המוצא וכל המסעים חייבים להיות חוקיים, אך אין חשיבות לדרך שבה הגיעו לעמדת המוצא.
ניתוח רטרוגרדי חלקי.
לעיתים משתמשים בניתוח רטרוגרדי כדי לפתור בעיות שחמט רגילות. ניתוח כזה מכונה "ניתוח רטרוגרדי חלקי". בבעיה זו הניתוח אינו קובע חד-משמעית את ההיסטוריה של המשחק אלא מתאים פתרון לכל אפשרות. הבעיה משמאל (מאת ו. לאנגסטאף, 1922) היא דוגמה לבעיה מסוג זה. ניסיון לפתור את הבעיה בלי להתייחס למסעים הקודמים יסתיים בכישלון. אבל אם נסתכל על המסעים הקודמים, נראה שהשחור היה חייב להזיז את המלך, הצריח, או לשחק ז7-ז5 (ז6-ז5 אינו אפשרי, כיוון שזה מחייב שהלבן סיים את מסעו הקודם במצב של שח). אם כך, ניתן להסתכל על המצבים הבאים:
חדשות ארכיאולוגיות
חדשות ארכאולוגיות הוא כתב עת היוצא לאור מאז 1961 על ידי רשות העתיקות וכולל סקירות על חפירות ארכאולוגיות שבוצעו על ידי אנשי הרשות בישראל. בכתב בעת מפורסמים דו"חות ביניים ודו"חות סופיים וכן ממצאים ארכאולוגיים שתועדו בעת עבודות פיקוח. המאמרים מתפרסמים במקביל בעברית ובאנגלית. את מטרת כתב העת הגדיר אברהם בירן שיזם את הדפסת כתב העת: "לספק את דרישת חברים רבים שביקשו לקבל ידיעות מוסמכות על הנעשה בשטח המחקר הארכאולוגי בארץ".
בשנת 2004 החלו מאמרי כתב העת להתפרסם באינטרנט ומשנת 2005 הופסקה הוצאת המהדורה המודפסת. כדי לשמור על רציפות עם המהדורה המודפסת מספרי הגליונות באתר האינטרנט עוקבים למהדורה המודפסת, אולם למעשה המאמרים מתפרסמים במשך כל השנה ולא פעם אחת בשנה כמו שהיה קודם לכן. באתר האינטרנט מופיעים גם כל נושאי המאמרים של 116 הגליונות הראשונים ומחבריהם.
חדשות ארכאולוגיות
הקרב על אוסטרליה
הקרב על אוסטרליה הוא מונח היסטוריוגרפי המקובל באוסטרליה המתאר סדרת קרבות בין כוחות האימפריה היפנית ובין כוחות בעלות הברית בשנים 1942–1943 בקרבת אוסטרליה, במהלך המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה. בקרבות אלה ניסו בעלות הברית לבלום את ההתקדמות היפנית אל צפון אוסטרליה דרך דרום-מזרח אסיה. תחילה התכוונו היפנים לנתק את קווי התקשורת והאספקה בין אוסטרליה וארצות הברית, אך לאחר מכן שאפו לחזק את גבולותיהם החדשים. לאחר התבוסה בקרב מידוויי, בו איבד הצי הקיסרי היפני מספר נושאות מטוסים, והכישלון בניסיון כיבוש העיר פורט מורסבי שבפפואה גינאה החדשה, נעצרה ההתקדמות היפנית באזור דרום-מערב האוקיינוס השקט.
החל מ-2008 מצוינים אירועים אלה ב"יום הקרב על אוסטרליה," המצוין ביום רביעי הראשון בחודש ספטמבר.
פיטר סטנלי, לשעבר ההיסטוריון הראשי של האגודה האוסטרלית לזכר המלחמה, טוען שהרעיון של הקרב על אוסטרליה הוא מוטעה שכן סדרת קרבות אלה לא היוו מערכה שמטרתה כיבוש המדינה.
התפיסה המודרנית של הקרב על אוסטרליה.
מקורות התפיסה המודרנית של הקרב על אוסטרליה נעוצים בפגישה פרטית בין מייג'ור-ג'נרל דיגר ג'יימס ובין היסטוריון המלחמה באסיה ג'יימס בואן ב-1997. ג'יימס ובואן הגדירו את רעיון הקרב על אוסטרליה על מנת לתאר התנגשות המטרות האסטרטגיות של האימפריה היפנית ושל ארצות הברית, שהובילו לסדרת קרבות גדולים ב-1942 צפונית לאוסטרליה, הכוללת את קרב ים האלמוגים, את קרב גוודלקנל ואת קרב שביל קוקודה. בהקשר זה נועד המונח "הקרב על אוסטרליה" לתאר מאבק קשה ומתמשך שנועד למנוע מהיפנים להשיג את מטרתם האסטרטגית באוקיינוס השקט, והיא כיבוש אוסטרליה ומניעת ארצות הברית מלסייע לה ולהשתמש בה כבסיס לעריכת מתקפות-נגד כנגד הצבא היפני הקיסרי. ארצות הברית הייתה נחושה להגן על הגישה שלה לאוסטרליה ולטריטוריות של בגינאה החדשה גם במחיר של העמדת נושאות המטוסים שלה בסיכון. ב-19 בפברואר 1942 תקפו כ-242 מטוסים יפנים את העיר דרווין (הטריטוריה הצפונית) באוסטרליה, וגרמו למותם של 71 איש.
אך התפיסה האמריקאית רואה ב-11 במרץ 1942 היום בו פרץ הקרב על אוסטרליה, שכן ביום זה אישר המטה הכללי הקיסרי של יפן את יישום התוכנית ששאפה להכניע את אוסטרליה על ידי בידודה מארצות הברית, הטלת מצור ימי ושימוש בלוחמה פסיכולוגית. הקרב הסתיים כשהיפנים נהדפו מגינאה החדשה ב-22 בינואר ומגוודלקנל ב-7 בפברואר 1943.
היסטוריוגרפיה וזיכרון.
בנאום בשנת 2006 טען ההיסטוריון הראשי לשעבר של האגודה האוסטרלית לזכר המלחמה, פיטר סטנלי, שרעיון הקרב על אוסטרליה אינו תקף מפני שהאירועים עליהם מבוסס הרעיון קשורים במידה קלושה בלבד. סטנלי טען שרעיון הקרב על אוסטרליה השתרש בחברה האוסטרלית באופן חלקי בגלל קבוצה של אנשים בעלי תפיסה היסטורית מוטלת בספק אך בעלי רצון ראוי להערכה להכיר ולכבד את אלו שנלחמו במלחמת העולם השנייה, ושהקרב על אוסטרליה לא התקיים במובן שהיפנים לא ערכו מתקפה מאורגנת כנגד אוסטרליה. מעבר לכך, סטנלי טען שלא נעשה שימוש במונח "הקרב על אוסטרליה" עד שנות ה-90, ושהוא אינו מוכר כקרב במדינות אחרות מלבד אוסטרליה.
ג'קי חוגי
ג'קי חוגי (נולד ב-1968) הוא עיתונאי ישראלי, הפרשן לענייני ערבים של גלי צה"ל, פובליציסט, עורך ומגיש ברדיו.
ביוגרפיה.
חוגי מתמחה בסיקור מדינות ערב והזירה הפלסטינית. בפעילותו העיתונאית הוא מרבה להציג היבטים מורכבים של יחסי ישראל ושכנותיה, בהם המגעים מאחורי הקלעים בין ממשלת ישראל לחמאס בעזה, יסודות היחסים הצוננים בין ישראל למצרים וטיב היחסים בין ישראל למדינות המפרץ. כן הירבה חוגי לסקר את הזירה הפנים מצרית, ועמד על אופיו של המשטר ביחסיו עם הציבור. הוא דיווח מבירותיהן של מדינות ערביות, בהן מצרים, ירדן, איחוד האמירויות, קטאר, מרוקו וכן השטחים הפלסטיניים.
בשנת 2011 יצא לאור ספרו "אלף לילה. קום" (הוצאת מעריב), בו הניח בפני הקורא את השיח הפוליטי במדינות ערב בסוגיות של דת, פמיניזם, תקשורת, המאבק לחירויות, יחסים בין הריבון לאזרח, ועוד. ספרו תורגם לערבית בקהיר על ידי המתרגם המצרי עמר זכריא ח'ליל וחולל סערה, כאשר פעילים פוליטיים התלוננו מדוע מופיע ספר עברי ביריד הספרים הבינלאומי של קהיר. הפולמוס הוכרע בידי שר התרבות המצרי, שקרא את הגרסה בערבית של הספר והתיר להציגו ביריד.
בשנת 2005 השתתף באופן חוקי בבחירות הראשונות לפרלמנט העיראקי לאחר הפלת סדאם חוסיין. הוא הציג מסמכים רשמיים השייכים לסבו יעקב, שהונפקו על ידי הממלכה העיראקית בשנת 1951, וכך הוכיח את זכאותו לאזרחות ובהתאם לכך את הזכות להצביע.
משנת 2017 נמנה חוגי עם נבחרת כותבי עיתון סוף השבוע של מעריב, ומפרסם טור שבועי מדי יום שישי. בכתיבתו ניכרת העמקה והיא מבטאת ידע רב ויכולת ניתוח של סוגיות מגוונות הקשורות במדינות ערב והפלסטינים. פרסומיו אלה זוכים להתעניינות רבה מצד עיתונאים ומכוני מחקר במדינות ערב.
במהלך שנות עבודתו בתחנה הצבאית ערך והגיש ג'קי חוגי סדרת תוכניות דוקומנטריות, שזיכו אותו בפרסים. בתוכניות אלה הוא בחן פרשיות או אירועים גדולים, תוך מתן דגש חדשותי והקפדה על חשיפת עובדות או אירועים שטרם פורסמו. כך למשל תיאר לראשונה פרשייה היסטורית של הצלת הכפר פסוטה בגליל מגירוש בשנת 1948. קודם לכן פרסם הקלטה של לוחם המוסד אלי כהן מדצמבר 1962. הייתה זו הפעם הראשונה שבה נשמע כהן בקולו. לאחר הדחת מובארכ במצרים, גילה חוגי כי משפטיו מבוימים מראשיתם ועד סופם. הוא קבע, כי הבחירות שבהן מונה בכיר האחים המוסלמים מוחמד מורסי לנשיא מצרים בוימו והתוצאות תוכננו מראש, ולכן קיים סיכוי רב שמורסי יודח בתוך תקופה קצרה.
חוגי נולד בפתח תקווה וגדל בקריית אונו. בוגר תיכון אורט סינגלובסקי בתל אביב. בנערותו היה כתב נוער בשבועון מעריב לנוער, ואת שירותו הצבאי עשה כעיתונאי בעיתון במחנה. עם שחרורו מצה"ל, בשנת 1990, החל לעבוד ברשת המקומונים ידיעות תקשורת שאך הוקמה. הוא שימש בשורותיה כתב ואחר כך עורך חדשות. בתום שלוש שנים עזב את הרשת ועבר לעיתון מעריב, שם שימש עורך לילה בדסק החדשות. בשנת 1998, אחרי שמונה שנים בתפקידי עריכה, מונה לכתב לענייני ערבים של העיתון. 11 שנים אחר כך, ב-2009, נקרא לשמש הכתב והפרשן לענייני ערבים של גלי צה"ל.
בשנים 2013-2017 שימש חוגי כותב אורח באתר החדשות האמריקני אל-מוניטור. כן פרסם מאמרי דעה ביומון גלובס. בגלי צה"ל הוא נמנה עם הצוות הקבוע של מגישי התכנית רצועת הביטחון.
פרסי עיתונות.