תמונה כוזבת (באנגלית: False Impression) הוא ספר מסוגת ספרות בלשית של הסופר ג'פרי ארצ'ר. הספר יצא לאור ב-2005 ותרגומו העברי יצא ב-2007 בהוצאת מודן.
הסיפור (בדיוני לחלוטין) מתרחש במדינות שונות וכולל מידע היסטורי אודות פיגועי 11 בספטמבר בניו יורק במגדלי התאומים, מקום ממנו נמלטה הפרוטגוניסטית אנה פטרסקו אחרי שפוטרה על ידי הבנקאי ברייס פנסטון. עלילת הספר המתפרסת ביבשות שונות סבה סביב ניסיונה של ד"ר פטרסקו לעזור לארבלה ונטוורת, ליידי בריטית, לשקם את ההון המשפחתי על ידי מכירת ציור של ואן גוך תוך התמודדות עם רוצחת שכירה ותוך שהיא נעזרת בסוכן FBI.
עלילה.
ברייס פנסטון (נולד ברומניה בתור ניקו מונטיאנו), יושב ראש בנק "פנסטון פיננסים" שלח את ד"ר אנה פטרסקו, מומחית לזרם הציור האימפרסיוניסטי לאחוזה באנגליה על מנת להעריך את שוויו של אוסף אמנות של ויקטוריה ונטוורת, נצר למשפחת אצולה בריטית מאז 1815, שירשה אחוזה עמוסת חובות. ורצתה לשעבד את האוסף כבטוחה להלוואה שתיקח מבנק פנסטון פיננסים.
ב-10 בספטמבר 2001 הגיעה ויקטוריה ונטוורת להחלטה למכור את אחד הציורים העתיקים שברשותה, ציורו של ואן גוך "דיוקן עצמי עם אוזן חבושה" אולם קרנץ, רוצחת שכירה, התגנבה לחדרה, רצחה אותה וכרתה את אוזנה השמאלית אותה היא שלחה לפנסטון. בבוקר היא התגלתה כמתה ואת ההודעה על כך קיבלה אחותה התאומה ארבלה.
ד"ר אנה פטרסקו, שהיגרה לארצות הברית מרומניה ב-1987 בהיותה בת 17, יצאה לריצת הבוקר הקבועה שלה בסנטרל פארק. את הדוקטורט על התנועה הפוביסטית כתבה באוניברסיטת פנסילבניה. ג'ק דלייני, סוכן FBI, עקב אחרי אנה פטרסקו כחלק מחקירה נגד פנסטון שהתחילה אחרי שהסתבר ששלושה בעלי חוב לבנק נרצחו ועקף אותה בזמן שרצה בפארק.
בבוקר 11 בספטמבר 2001 אנה הגיעה לעבודה ופנסטון פיטר אותה בטיעון ששלחה דו"ח לוויקטוריה ונטוורת בלי אישורו. בזמן שהמתינה למעלית פגע המטוס הראשון בקומה ה-94 של המגדל הצפוני. אנה ירדה במדרגות הבניין. פנסטון ועורך הדין קרל ליפמן יצאו עוד קודם לפגישה בוול סטריט וכשראו את ההרס במגדלי התאומים שכרו משרדים בבנין טראמפ. אנה הגיעה לביתה של טינה פורסטר, מזכירתו של פנסטון שלא הגיעה לעבודה כי תכננה ללכת לרופא שיניים. טינה סיפרה לה שפנסטון ארגן את איסוף הציור של ואן גוך מביתה של ויקטוריה.
טינה הלכה לביתה של אנה לאסוף משם את המזוודה שאנה הכינה, סוכני ה-PBI ראו אותה וג'ק הגיע למסקנה שאנה בחיים ומתחבאת אצל טינה.
אנה נסעה לקנדה והמריאה משם ללונדון. בבוקר הבא ליפמן טס במטוס פרטי ללונדון. אנה הצליחה להגיע ראשונה אל הציור ולקחה איתה לבוקרשט את התיבה שבה היה הציור. פנסטון שכר את קרנץ, הרוצחת השכירה, על מנת שתהרוג את אנה ותביא את הציור. אנה המשיכה ליפן ועל אותה טיסה היו גם ג'ק והרוצחת שעקבו אחריה, כל אחד בנפרד.
ליפן הביאה איתה כמתנה לתעשין היפני נקמורה, ציור של סטודנטית רומניה שלומדת אצל אחד מחברי העבר שלה, פרופסור אנטון תאודורסקו, ניהלה עם נקמורה משא ומתן למכירת הציור של ואן גוך וחזרה לבוקרשט. משם טסה ללונדון. וחזרה לארצות הברית. בינתיים אנטון הכין זיוף של הציור, הזיוף הגיע לניו-יורק על תקן ציור האמיתי והציור האמיתי נשאר כל אותו הזמן באחוזה באנגליה. פנסטון גילה את הזיוף ושלח את קרנץ לאחוזה.
קרנץ ניסתה להרוג את אנה, אבל נכשלה. הציור הגיע ליפן, אנה וג'ק הפכו לזוג והאחוזה ניצלה מפשיטת רגל.
ברבור מצוי
ברבור מצוי או ברבור אילם (שם מדעי: "Cygnus olor") הוא מין של ברבור, עוף מים גדול מאוד המקנן במקווי מים מתוקים.
מאפיינים.
לברבור המצוי מראה ייחודי: צווארו ארוך, ליד מקורו מעין רצועה עבה בצבע שחור. המקור כתום, עם כתם שחור קטן. נוצותיו לבנות, אורך גופו כ-150 ס"מ ומוטת כנפיו כשני מטרים. הוא אחד העופות הגדולים באירופה (בבריטניה הוא הגדול ביותר) והכבדים בעולם, משקלו של הברבור עשוי להיות יותר מ-15 ק"ג. לזוויגים מראה דומה, אך הזכר גדול במעט והבליטה במקורו בולטת יותר משל הנקבה. ניצוי הצעירים אפור-חום, מקורם אפור והוא חסר בליטה. &lt;BR&gt;
למרות כינויו, הברבור אינו אילם והוא מפיק קולות רבים בשעת חיזור והגנה על טריטוריה. גם למשק הכנפיים, בשעת המראה ותעופה, קול ברור וייחודי. הברבור האילם קיבל את שמו מכיוון שהוא פחות קולני מאשר מיני ברבור אחרים.
בעונת הרבייה מגן על קנו ועשוי לנהוג בתוקפנות כלפיי המתקרבים אליו. הזכרים מנהלים תכופות קרבות טריטוריאליים, המשלבים ריצות זה אל זה, גלישות על המים והתזות.
בני הזוג בונים קן שצורתו חרוט והוא עשוי מצמחים מקומיים, וממוקם בין קנים צף על המים הרדודים או סמוך לשפת המים. הקן משמש את בני הזוג למספר עונות. בקן מוטלות 5–7 ביצים בעלות גוון לבן עכור ומעט כחול (גודל תטולה מקסימלי הוא 12 ביצים). שני בני הזוג דוגרים, אך עיקר הדגירה נעשית על ידי הנקבה. האפרוחים בוקעים אחרי 36 ימים, הם עוזבים את הקן, אך לא את הוריהם, אשר ממשיכים לדאוג להם עד לעונת הרבייה הבאה. למידת התעופה אצל הברבורים מתרחשת מאוחר יחסית, כמה חודשים לאחר הבקיעה.
הברבור ניזון בעיקר מצמחי מים שקועים, אך גם מדגניים שונים, חרקים, דו-חיים ורכיכות. את צמחי המים השוקעים הוא אוסף כאשר הוא משקיע את כל גופו במים, ראשו למטה, ורק זנבו גלוי. בקרבת האדם, ניזון גם מלחם.
הברבור המצוי מוזכר רבות בתרבות כהתגלמות החן, היופי והרכות. מספר יצירות נכתבו על ידי מוזיקאים לאורך השנים המגלמים בתוכם את הברבורים. ביניהם אגם הברבורים מאת צ'ייקובסקי וקטע מ"קרנבל החיות" של סאן-סנס. בנוסף, מספר יצירות אמנות מתארות את הברבור, המפורסמת שבהן היא " שצויר על ידי לאונרדו דה וינצ'י. אגדות גם נכתבו על הברבורים: אגם הברבורים מקורו באגדה, וכן " שנכתבו על ידי האחים גרים.
"שירת הברבור" היא ביטוי שמתאר את היצירה האחרונה של אדם, מוזיקאי או משורר. הביטוי מקורו במיתוס שהברבור אינו שר או משמיע קול במהלך חייו, אך בגסיסתו הוא משמיע שירה ענוגה ויפהפה ואז מת.
פרדריק הולמן
פרדריק "פרד" הולמן (באנגלית: Frederick "Fred" Holman; מרץ 1885 - 23 בינואר 1913) היה שחיין בריטי, אלוף אולימפי ושיאן עולם במשחה ל-200 מטר חזה.
ביוגרפיה.
הולמן נולד וגדל בדוליש שבדבון (דרום-מערב אנגליה).
באולימפיאדת לונדון (1908) זכה הולמן במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בשיא עולם חדש של 3:09.2 דקות, לפני חברו לנבחרת ויליאם רובינסון (3:12.8 דקות) ופונטוס הנסון משוודיה (3:14.6 דקות).
הולמן נפטר בשנת 1913 ממחלת הטיפואיד.
הר ערקן
הר ערקן הוא הר ברכס הכרמל. פסגתו נמצאת ברום של 480 מטר מעל פני הים, והיא אחת מהפסגות של הכרמל התיכון.
גאוגרפיה.
הר ערקן הוא חלק מסדרת הרים בולטים בעלי פסגות מעוגלות האופיינית לכרמל התיכון. הרים אלה מבודדים על ידי עמקי נחלים או מדרגות העתק.
ההר נמצא כשני קילומטר דרומית לקיבוץ בית אורן. מצפונו של ההר זורם נחל אורן בקטע הנקרא "ואדי שלאלה". ממזרח נמצאת בקעת אלון שהיא אפיקו המורחב של נחל אורן. מדרום הר שוקף, וממערב נחל רקית, שתחילתו במורדותיו המערביים של הר ערקן והוא זורם צפונה לנחל אורן. בצידו הצפון-מערבי מעל הגדה הצפונית של נחל אורן, מתנשאת גבעה עליה נמצאת חוות משמר הכרמל.
הצמחייה האופיינית להר הוא חורש ים תיכוני שעיקרו אלון מצוי ואלה ארצישראלית. פסגת ההר עשויה מסלע גיר וקירטון עליו צומח אורן ירושלים. על מורדותיו המזרחיים מעל עין אלון פורח סחלב מנוקד שהוא צמח נדיר ביותר בכרמל.
אל מורדותיו המערביים של ההר מובילה דרך סלולה שתחילתה בכביש 721 ממשיכה דרך "חניון האגם" ועין אורן. בקצה הדרך הסלולה שוכנים בתי גבעת וולפסון. הדרך נסללה בשנת 1938 במסגרת הניסיונות לבנות יישוב באזור, ניסיון ששווק בשם "יערות הכרמל". התקפה על סוללי הדרך ארעה ב-31 במרץ 1938. בהתקפה זו נהרג "מרדכי בר". על שמו נקרא בתחילה האזור של גבעת וולפסון "גבעת מרדכי". לאחר קום המדינה נעשו ניסיונות נוספים להרחיב את ההתיישבות על ההר. הכרזת פארק הכרמל מנעה את ניסיונות ההתיישבות. ניסיון נוסף נעשה בשנות ה-80 של המאה ה-20. ניסיון זה נחסם על ידי הגופים הירוקים.
בשרפה בכרמל שהתרחשה בחודש דצמבר 2010, נשרף חלק מהצמחייה על ההר.
דוכס גדול
דוכס גדול (grand duke) או הרצוג גדול (Groß herzog) הוא תואר אצולה, שהיה קיים בעיקר באימפריה הרומית הקדושה ובאימפריה הרוסית. הפייף עליו שלט הדוכס הגדול נקרא דוכסות גדולה וניתן לדוכסים חשובים או בעלי נחלה גדולה. בפרוטוקול, מעמדו של דוכס גדול נמוך מזה של מלך וגבוה מזה של דוכס עצמאי.
בספרות הלא רוסית בדרך כלל התואר הרוסי великий князь (ויליקיי קניאז) מתורגם גם כדוכס גדול, במיוחד לגבי האחים והבנים של הצארים החל מן המאה ה-18
באימפריה הרוסית התואר ניתן לשליט של פינלנד כך שבין השנים 1809–1917 הצאר הרוסי החזיק גם בתואר הדוכס הגדול של פינלנד. גם בליטא היה דוכס גדול במאה ה-17.
שליט טוסקנה מבית מדיצ'י החל מהמאה ה-16 נקראו דוכס גדול וזאת עד ל-1860 בה טוסקנה הפכה לחלק מממלכת סרדיניה. בראשית המאה ה-19, נפוליאון העניק את התואר לרבים מבני בריתו, יחד עם שטחים נוספים ובעיקר לשליטים בקונפדרציה של הריין. לאחר תבוסתו של נפוליאון הוחלט בקונגרס וינה כי בעלי הנחלות החדשים ימשיכו לשאת בתואר דוכס גדול גם תחת שלטון הקונפדרציה הגרמנית. דוכסויות אלו נשארו עד שנת 1918 שבעקבות הפסדה של גרמניה במלחמת העולם הראשונה, פורקו הדוכסויות ואוחדו תחת רפובליקת ויימאר.
היום, התואר דוכס גדול משמש רק את המונרך של מדינת לוקסמבורג, המשמש כשליט העליון של המדינה.
1938 בגרמניה