דירות איסוקון (באנגלית: Isokon Flats) הוא בניין של דירות שנבנו מבטון וממוקמות ברחוב לון (Lawn Road), בהמפסטד שבלונדון. סה"כ ישנן 36 דירות (במקור 32), שתוכננו על ידי האדריכל ולס קוטס עבור מולי וג'ק פריצ׳רד.
היסטוריה.
הבניין שוכן ברחוב מאחורי תחנת הרכבת התחתית "בלסייז פארק", בקו הרכבת הצפוני, בשכונה שבה הבניינים האופיינים הם ג'ורג'יאניים ובנויים מבלוקי חימר או מצופים בטיח לבן. בתי השכונה עם גגות רעפים, כניסות מוגבהות במדרגות מהכביש, כשמתחתן ישנן כניסות לדירות הגן. לצידם מתרוממים בנייני דירות גבוהים, שיכון ציבורי זול, שעיקרו מהתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה.
בתוך המרקם השכונתי האנגלי הקלסי הזה בולט בייחודו בניין הדירות של איסוקון בצבעו הלבן, גג שטוח, הבנוי מבטון עם מרפסות ארוכות וגרם מדרגות חיצוני, שמוליך לדירות. הבניין מזכיר בניינים שנבנו בישראל בעיצוב דומה בצבעיו וברעיונות התכנון שלו. זהו אחד מהניסיונות הארכיטקטוניים של תקופת הבאוהאוס להתנחל בלב לונדון.
הבניין נחנך ב-9 ביולי 1934 כניסוי בחיים עירוניים מינימליסטיים. ברוב הדירות היו מטבחים קטנים מאוד, כי בבניין היה מטבח משותף גדול להכנת ארוחות שהובאו אל דירות המגורים באמצעות מלצר. שירותים אחרים, כולל כביסה וצחצוח נעליים, ניתנו באתר.
הבניין כלל במקור 24 דירות סטודיו, שמונה דירות עם חדר שינה אחד, מגורי עובדים, מטבח ומוסך גדול. משפחת פריצ'רד התגוררה בדירת פנטהאוז עם חדר שינה אחד ושני בניהם ג'רמי וג'ונתן בדירת סטודיו סמוכה. לוחות עץ (דיקט) שימשו להרחבה בדירות. ג'ק פריצ'רד היה מנהל השיווק של חברת העץ האסטונית ונסטה בין השנים 1926–1936.
דיירים.
תושבים מפורסמים שהתגוררו בבניין כללו: את האדריכל הבאוהאוס ולטר גרופיוס, מרסל ברויאר, אדריכלים אגון ריס וארתור קורן; אגאתה כריסטי (1941-47) ואדריאן סטוקס. המטבח הקהילתי הוסב למסעדה ובר ב-1937, בעיצוב של מרסל ברויאר ופ. יורק. הדירות ובמיוחד הבר הפכו למרכז לחיים אינטלקטואליים בצפון לונדון. מבקרים בקביעות במסעדה היו הנרי מור, ברברה הפוורת' ובן ניקולסון.
באמצע שנות השלושים דירה מספר שבע הושכרה על ידי ד"ר ארנולד דויטש, סוכן רוסי שגייס את חמשת המרגלים בקיימברידג' ואת המרגל יורגן קוצ'ינסקי שהתגורר בבניין איסוקון תוך כדי לימוד כלכלה באוניברסיטת לונדון. האדריכל הבריטי סר ג'יימס פרייזר סטירלינג היה תושב בשנות השישים המוקדמות.
חברת איסיקון חדלה להשכיר דירות עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, אבל חזרה להשכיר מחדש בשנת 1963. בשנת 1969 הבניין נמכר למגזין "ניו סטייטסמן" (New Statesman) ואת המסעדה הסבו לדירות. בשנת 1972 הבניין נמכר לעיריית קמדן והוא הידרדר בהדרגה עד 1990, כאשר הוא ננטש ונשאר במצב זה במשך כמה שנים. בשנת 2003 שופץ הבניין על ידי חברת אדריכלים, שהתמחתה בשיפוץ מבנים מודרניים, כמו עבור אגודה הדיור בנוטינג היל. בהווה מתגוררים בבניין בעיקר חוכרים בתוכנית של בעלות משותפת המחזיקה את הבניין והדירות.
בזמן השיפוץ האחרון בנו גלריה ציבורית באזור המוסך לשעבר, והגלריה מספרת את סיפור הבניין, התושבים הבולטים שגרו בו וכן תצוגות של הריהוט המודרני שהותאם לדירות.
הבניין קיבל מעמד של בניין רשום לשימור בדרגה ראשונה, והוא נכנס לרשימת המבנים ההיסטוריים המשמעותיים ביותר מבחינה אדריכלית בבריטניה.
היפרתימזיה
היפרתימזיה (באנגלית: Hyperthymesia) היא תופעה נדירה הגורמת לאנשים הלוקים בה לזכור לפרטי פרטים, לטווח הקרוב והרחוק, אירועים שחוו בחיי היום יום. תופעה זו מופיעה לרוב בגיל ההתבגרות. ישנו הבדל רחב בין אנשים הלוקים בהיפרתימזיה לאנשים בעלי זיכרון פנומנלי או צורות אחרות שונות של זיכרון יוצא דופן המתבטא בכך שאנשים הלוקים בהיפרתימזיה נוטים לזכור פרטים אישיים כגון מספרים ומסמכים אישיים ממאורעות חשובים בחייהם.
אבחון.
את תופעת ההיפרתימזיה ניתן לאבחן באמצעות מספר בדיקות:
תסמינים.
מצב ההיפרתימזיה אינו תמיד מביא ברכה ללוקים בו, להפך, יש כאלו הסובלים ממנו. ישנם אנשים המסתדרים עם זיכרונם הטוב- הוא עוזר להם בחיי השגרה, אך אצל אחרים תופעת ההיפרתימזיה מהווה עול. תופעה זו באה לידי ביטוי כשכל מאורע חשוב בחייהם נחקק בזיכרונם ויש באפשרותם לזכור לפרטי פרטים את אשר התרחש. הם עשויים להיזכר באירוע או בתאריך מסוים מספר פעמים ביום ואין להם שליטה על כך.
קשיים.
בכל רגע אנו מוקפים בגירויים חזותיים וקוליים שאותם איננו זוכרים דקות או שעות לאחר מכן. עבור רובנו פעולת הזיכרון של חלק לא משמעותי בחיינו, היא קשה ולעיתים גם בלתי אפשרית. בהשוואה לכך, הלוקים בהיפרתימזיה יכולים לזכור פרטים שלכאורה אינם מעוררים עניין או רגש והם למעשה חסרי משמעות. לזיכרון מיוחד זה קיים גם מחיר. אנשים שניחנו ביכולות זיכרון אלו מתארים את אותו יתרון כמערים קשיים רבים, למשל במערכות יחסים. הלוקים בהיפרתימזיה זוכרים כל פרט, שיחה, אירוע שקרה לטוב ולרע, לכן כמעט בלתי אפשרי לנהל ויכוח זוגי שגרתי עם אדם שזוכר הכל. בנוסף, אנשים אלו מתארים כי עודף הזיכרון של הדברים הפחות חיוניים לחיי היום יום מעיק עליהם והופך למעמסה, מה שגורם למצב של לחץ ואי-שקט.
קשיים פסיכולוגיים.
התבצע ניסוי על מטופלת שלוקה בהיפרתימזיה. הוצע כי קידוד ראשוני של אירועים על ידי אנשים כאלה כולל עיבוד סמנטי, ולכן רמזים סמנטיים משמשים לאחזור. זה בולט במיוחד במקרה של המטופלת, היא מתארת כיצד זיכרון אחד מעורר גורם אחר, אשר בהמשך מעורר גורם נוסף וכיצד היא חסרת אונים לעצור אותו. הנחקרת העידה: "זה כמו מסך מפוצל, אני אדבר עם מישהו ואראה משהו אחר". תאוריה זו משמשת להסבר למה ליתר- היפרתימזיה יש תחושה של "ידיעה" (זיכרון סמנטי) ו"זכירה" (זיכרון אפיזודי) במהלך הזיכרון.
קשיים ביולוגיים.
מחקר ה-MRI שנערך על מטופלת מספק טיעון הגיוני על הבסיס הנוירולוגי של זיכרון מעולה. האונה הטמפורלית נמצאה מוגדלת. ההיפוקמפוס, הנמצא באונה הטמפורלית המדיאלית, מעורב בקידוד הזיכרון ההצהרתי (זיכרון לעובדות ואירועים), בעוד שהקליפה הזמנית מעורבת באחסון זיכרון כזה. הגרעין המזוהם קשור בעיקר לזיכרון פרוצדורלי, ובמיוחד להיווצרות הרגל הזיכרון, ולכן הוא קשור באופן מהותי להפרעה אובססיבית-כפייתית. במחקר שיערו כי מעגל פרוסטוסטריאלי לא תקין יכול להיות אחראי על הגירעונות לתפקוד המבצעי שנצפה בהיפרתמזיה. מעגל זה ממלא תפקיד מכריע בהפרעות נוירו-התפתחותיות. היכולות ההיפרתמזיות של המטופלת עשויות לנבוע מהפרעות נוירו- התפתחותיות שאינן טיפוסיות. מדענים צריכים כעת לברר אם וכיצד אזורים אלה במוח מחוברים ליצירת מודל נוירולוגי.
פירואט
פירואט (בצרפתית: pirouette) הוא תנועה גופנית בתחום הריקוד של סיבוב שלם של הגוף המתבצע על רגל אחת כשהרגל השנייה מורמת מהרצפה. משמעות המונח בצרפתית הוא להסתחרר או להסתובב. פירואט יכול להתבצע לשני כיוונים, כלפי פנים וכלפי חוץ: פירואט כלפי פנים מבוצע לכיוון הרגל התומכת, ופירואט כלפי חוץ מבוצע לכיוון הרגל המורמת. פירואט מתחיל בדרך כלל מעמידה רביעית, חמישית או שנייה. הרגל המורמת מהרצפה יכולה להיות בפוזיציות שונות: עראבסק, אטיטיוד, סור לה קודה פייה, פאסה ועוד.
מקור השם.
קיימים מספר הסברים למקור השם. אפשרות אחת היא שבעבר, כאשר נערכו קרבות בין בני אדם הרוכבים על סוסים, שימש המונח כסיבוב על המקום עם הסוס. בדרך זו הרוכב יכול היה למנוע מעצמו להיות מותקף מאחור מכיוון שהוא נשאר כשפניו מופנות לעבר היריב, כך הוא שלט בתנועה. שליטה בפירואט הייתה חשובה בשביל לשרוד בקרב. בתקופת הבארוק הפכה הרכיבה לאומנות ומיומנויות של סוס ורוכב הודגמו בפירואט. האפשרות השנייה היא שהמילה פירואט באה מהמילה האיטלקית "פירולו" שפירושה: יתד קטנה. הסיבוב סביב רגל אחת דומה לסיבוב של יתד.
הליך הפעולה.
לכל סיבוב נדרשת הכנת הגוף לקראת הסיבוב. בהכנה לפירואט שתי הרגליים מכופפות ב"פלייה" כששתי כפות הרגליים מנוגדות זו לזו. העקבים שוקעים אל הרצפה כדי שיהיה אפשר "לקחת" תנופה. בתנועה זו, משקל הגוף על שתי הרגליים שווה, הידיים נפתחות מעמידה שלישית לשנייה כדי לקחת תנופה. הכוח לסיבוב בא מהידיים הנסגרות מעמידה שנייה.
אופן ביצוע הפעולה.
בתנועת הפירואט מרכז הגוף צריך להיות מעל הרגל התומכת, תוך כדי החזקת הגב, הכתפיים והמותניים בקו אחד. על הגוף לנטות מעט קדימה, ואסור שיטה אחורה, הראש צריך להיות מעל הכתפיים והכתפיים צריכות להיות מורדות ולהיות בדיוק מעל המותניים. על הרלווה (עמידה על כריות כפות הרגליים כשהעקבים מורמים כלפי מעלה) להיות גבוה ככל האפשר. כאשר הרגל בפאסה (הרגל מכופפת כך שאצבעות הרגל בגובה הברך של הרגל התומכת) צריך להיזהר לא לעבור עם הרגל המורמת את קו הרגל התומכת או להשאיר מרחק גדול ביניהן. בפאסה הרגל גם צריכה להתרומם כמה שיותר גבוה. בביצוע פירואט יש צורך ב"פוקוס"- הראש נשאר במבט קדימה בזמן שהגוף מתרחק מהחזית עד שהוא כבר לא יכול להישאר באותו המצב ולכן הוא צריך להסתובב במהירות, "לרדוף" אחר הגוף ולהגיע לחזית בחזרה לפני הגוף.
שותפויות אדמונד דה רוטשילד
שותפויות אדמונד דה רוטשילד הוא ארגון ללא מטרת רווח (ע"ר) המפעיל תוכניות מנהיגות, במטרה לצמצם פערים ולהגביר שותפות בין קבוצות חברתיות שונות בישראל, על ידי יצירת עתודת מנהיגות שתשתלב בעמדות השפעה ותקדם תהליכים חיוביים בין הקהילות השונות בחברה הישראלית. הארגון הוא הזרוע החברתית של קרן אדמונד דה רוטשילד, ופועל בשותפות עם גופים ציבוריים ופרטיים בישראל ומחוצה לה, כגון משרדי ממשלה, רשויות מקומיות, ארגוני חברה אזרחית וקרנות פילנתרופיות.
היסטוריה.