כבר בעת העתיקה היה מזוהה קאטו כמי שדחף להשמדתה של קרתגו ובעידן המודרני הוא זכור בעיקר בשל כך. יש המצדיקים את פועלו הזה בטענה שקרתגו הייתה במסלול עליה, ואם לא היה נעשה כל דבר נגדה היא הייתה פותחת במלחמה חדשה כנגד רומא, אולם יש הסבורים, כגון תאודור מומזן שקרתגו בעצם הייתה במסלול השתלבות במערך הרומאי של מדינות לווין והשמדתה מעידה על צרות אופקיו של קאטו.
מלבד הקריירה המדינית שלו קאטו הרים תרומה נכבדת לתרבות הרומאית, כראשוני הסופרים והרטוריקנים שכתבו ודיברו בלטינית ולמרות שנעדר את הרהיטות של הדורות הבאים הוא פרץ את הדרך לממשיכיו כדוגמת קיקרו.
משפחתו.
קאטו נשא לאשה את ליקיניה בשנת 194 לפנה"ס לערך. היו אלו נשואים פוליטיים לאשה ממשפחה סנאטורית מבוססת ודבר זה תרם לחדירתו של קאטו למעמד הנוביליטאס. בנו נולד בשנת 192/191 לפנה"ס, הוא שירת בהצטיינות תחת פיקודו של לוקיוס אמיליוס פאולוס ובשנת 161 לפנה"ס לערך נשא את בתו. הוא נבחר לכהונה כפראיטור בשנת 152 אולם נפטר זמן קצר לפני כניסתו למשרה.
קאטו התחתן בשנית בסביבות שנת 155 לפנה"ס עם סלוניה שהייתה בתו של אחד ממזכיריו לשעבר, שככל הנראה היה עבדו המשוחרר, והיא ילדה לקאטו בן. צאצאיו של קאטו כיהנו משך מאות בשנים במספר רב של מגיסטראטות, כולל מספר כהונות כקונסולים. צאצאו המפורסם ביותר היה מרקוס פורקיוס קאטו אוטיקנסיס, הידוע כ"קאטו הצעיר", שהיה מגינה של הרפובליקה יריבו המושבע של יוליוס קיסר. צאצאו האחרון שכיהן כמגיסטראט היה מרקוס פורקיוס קאטו ששימש כקונסול מחליף בסוף שנת 36. ילדיו היגרו לאתונה ובנו אומץ על ידי אחד מנכבדי העיר.
קאטו הזקן
קטו הזקן
מונדיאל 1974
מונדיאל 1974 נערך בגרמניה המערבית מ-13 ביוני עד 7 ביולי. בתואר זכתה הנבחרת המארחת, נבחרת גרמניה המערבית, שניצחה במשחק הגמר את נבחרת הולנד בתוצאה 2–1.
מונדיאל זה היה הראשון שבו העניקו לנבחרת המנצחת את הגביע הנוכחי, גביע העולם של פיפ"א. הגביע הקודם, גביע ז'יל רימה, הוענק לנבחרת ברזיל לצמיתות מכיוון שזכייתה במונדיאל 1970 הייתה השלישית בתולדותיה. בנוסף, היה זה המונדיאל הראשון בו נעשה שימוש בכרטיס האדום. זה נשלף כבר במשחק הפתיחה, בו הורחק קרלוס קאסלי הצ'יליאני.
מבנה הטורניר היה שונה מזה שהיה נהוג בטורנירי הגביע העולמי שקדמו לו. 16 נבחרות העפילו לטורניר לאחר טורניר מוקדמות, וחולקו לארבעה בתים של 4 קבוצות בכל בית. שתי הנבחרות עם המאזן הטוב ביותר בכל בית העפילו לסיבוב השני, שבו היו שני בתים של 4 נבחרות בכל אחד. שתי הנבחרות שסיימו את הבית במקום הראשון העפילו למשחק הגמר ושתי הנבחרות שסיימו במקום השני התמודדו ביניהן במשחק על המקום השלישי.
הסיבוב הראשון של הטורניר הפגיש שתי נבחרות למפגש פוליטי טעון, כשנבחרות מערב ומזרח גרמניה שיחקו ביניהן בהמבורג. גרמניה המזרחית הפתיעה וניצחה בתוצאה 1:0, אך נשרה מהטורניר בסיבוב השני.
במשחק הגמר של הטורניר, הראשון שנקלט בשידור ישיר בישראל, כבשו הגרמנים פול ברייטנר וגרד מילר שני שערים מול שער אחד של ההולנדי יוהאן ניסקנס, והובילו את גרמניה המערבית, בהנהגת הקפטן פרנץ בקנבאואר, לניצחון על הולנד בתוצאה 2:1 ולזכייה שנייה בגביע.
אף על פי שנבחרת הולנד הפסידה במשחק הגמר וסיימה את הטורניר במקום השני, כוכבם יוהאן קרויף ושיטת הכדורגל הטוטאלי הדהימו רבים, מה גם שהייתה זו נבחרת אלמונית למדי עד לאותו מועד, והיא הפכה לנבחרת הבולטת והאהודה ביותר מחוץ לגרמניה באותו טורניר. בישראל זכתה הנבחרת ההולנדית לאהדה נרחבת במיוחד על רקע תמיכתה המדינית של הולנד בישראל בעת משבר האנרגיה העולמי ב-1974, שהביא לדרדור מצבה המדיני של ישראל בעולם. עוד בלטו לטובה פולין, שסיימה שלישית, עם צמד חלוציה החדים גז'גוז' לאטו ואנדז'יי שארמאך (Szarmach), הקשר קז'ימיז' דיינה (Deyna) והשוער יאן טומשבסקי (Tomaszewski). כן בלטה גם שוודיה עם שוערה רוני הלסטרום וחלוציה רולאנד סנדברג וראלף אדסטרום (Edström). היא סיימה שלישית בשלב הבתים השני.
לעומת אלה, אכזבו נבחרות איטליה וברזיל, שהופיעו בגמר של 1970. איטליה נשרה כבר בשלב הבתים הראשון, ואילו ברזיל, אף על פי שסיימה רביעית, הציגה כדורגל פושר יחסית, ולא מצאה תחליף להיעדרו של פלה, שפרש מהנבחרת בתחילת שנות השבעים. גם אורוגוואי, רביעית ב-1970, איכזבה, ולא העפילה משלב הבתים הראשון. אכזבה יחסית היוותה גם הופעתה של ארגנטינה, שעלתה בקושי רב משלב הבתים הראשון, וסיימה אחרונה בביתה בשלב הבתים השני.
הפולני גז'גוז' לאטו סיים כמלך השערים של הטורניר לאחר שכבש לזכות נבחרתו שבעה שערים.
מצטיינים.
נבחרת הטורניר:
במונדיאל זה נבחרו 14 שחקנים בנבחרת הטורניר
הספר הלבן (1922)
הספר הלבן, הנקרא גם הספר הלבן של צ'רצ'יל (באנגלית: Churchill White Paper), הוא ספר לבן (הראשון מבין שלשה) שפורסם בחודש יוני 1922 על ידי שר המושבות של בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל, ותיאר את הכוונות המדיניות של בריטניה בנוגע לעתידה של ארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי. ב-24 ביולי 1922 קיבלה מועצת חבר הלאומים את נוסח כתב המנדט המתוקן - הספר הלבן הראשון, ובכך היה למסמך בינלאומי מחייב.
שמו של הספר נגזר מכינויו באנגלית: "White paper" - כינוי למסמך המוצג בפני הפרלמנט, לשם אישור המדיניות המפורטת בו. את התואר "ראשון" קנה לו הספר הלבן מפאת היותו הראשון מבין שלושה מסמכים אשר פורסמו בנושא.
רקע.
בתחילת שנות העשרים של המאה ה-20 גברה ההתנגדות בקרב ערביי ארץ ישראל לשלטון המנדט הבריטי וליחס המועדף כראייתם אל תושביה היהודים של הארץ. התסיסה בקרב ערביי הארץ הגיעה לשיאה בחודש מאי של שנת 1921 עם פרוץ מאורעות תרפ"א לאחר ביקורו של צ'רצ'יל באזור, ביקור בו דרשו הערבים לבטל את הצהרת בלפור ולהפסיק את עליית היהודים לארץ. הבריטים, שנחפזו לשגר כוחות צבא להחזרת הסדר אל כנו, חיפשו פתרון קבע למצב הבעייתי באזור אחריותם. הספר הלבן הראשון מהווה למעשה התייחסות פרטנית לארץ ישראל, התייחסות המהווה חלק מתוכנית שלמה להסדר פוליטי חדש במזרח התיכון. כחלק מהסדר זה התכוון צ'רצ'יל להעניק את עיראק של ימינו לאמיר ההאשמי פייסל איבן חוסיין בעוד בארץ ישראל המזרחית - עבר הירדן המזרחי, תוקם מדינה ערבית אותה יקבל אחיו של פייסל עבדאללה.
תוכן המסמך.
בספר הלבן הראשון מובאות מספר נקודות עיקריות:
התגובות לספר.
לפני אישור המסמך בפרלמנט, העבירו אותו הבריטים לאישור ראשי ההסתדרות הציונית וכן לידיה של משלחת מנהיגים ערבים אשר שהו באותה העת בלונדון. מנהיגי ההסתדרות, ובראשם הדוקטור חיים ויצמן, התחבטו בינם לבין עצמם על אישור המסמך אשר "גוזל" חלק מהאדמה אשר הובטחה ליהודים. מטעמים אלה התנגד זאב ז'בוטינסקי לספר הלבן ואף ביקר בחומרה את הנטייה של ההסתדרות הציונית לאשרו. אישור הספר הלבן אף היה אחד הגורמים המרכזיים לפרישתו ולהקמת ברית הציונים הרוויזיוניסטים.
היישוב היהודי הגיב לספר הלבן בהרחיבו את ארגון "ההגנה" מארגון מקומי של יודעי סוד לארגון כלל-ארצי אשר משתף נציגים מכל רחבי הקשת הפוליטית ואשר ישמש כמעין נציגות רשמית ליישוב היהודי בארץ ישראל. מתוקף כך הקימו אנשי היישוב את ועד ההגנה הארצי - "מרכז ההגנה" אשר שימש כמכלול הנציגים של הארגון המורחב. פעולה נוספת שננקטה בקרב היהודים בארץ היא תחילתן של הכנות צבאיות מקיפות אשר כללו אגירת נשק והסלקתו וקיום אימונים צבאיים, וזאת לאחר שהבינו כי בדעת הערבים להשיג את מבוקשם באמצעות פרעות קשות ביהודים.
הערבים, מצידם, לא הסכימו להתפשר על רעיון מתן חלקת ארץ ליהודים והחזירו אותו לבריטים תוך שהם משיבים את המשלחת חזרה אל המזרח התיכון.
נוסח המנדט, מיולי 1922 כלל התייחסות לכך כי עבר הירדן המזרחי ינוהל בנפרד שלא במסגרת המנדט (סעיף 25 בכתב המנדט ).
קוני איילנד
קוני איילנד (באנגלית: Coney Island) הוא חצי אי הסמוך לברוקלין, ניו יורק, שבעצמו מהווה חלק מהאי לונג איילנד. קוני איילנד ידוע היום בעיקר בזכות חופי הרחצה שלו, עד שנות החמישים היה ידוע בעיקר כאתר השעשועים של העיר ניו יורק ומספר פארקי שעשועים פעלו בו. עם פתיחת דיסניוורלד בפלורידה ופתיחת פארקי שעשועים נוספים בחוף המזרחי ירדה קרנו של האי כאתר שעשועים ורובם נסגרו. אתר נוסף מפורסם באי היא מסעדת הנקניקיות "ניית'נ'ס פיימוס" שפועלת עד היום, ובה נערכת תחרות אכילת נקניקיות מפורסמת בכל 4 ביולי.
מדיסון סקוור גארדן
מדיסון סקוור גארדן (באנגלית: Madison Square Garden), ידוע גם בקיצור בתור "הגארדן", הוא היכל ספורט ובידור הממוקם בעיר ניו יורק, ברובע מנהטן בצומת השדרה השביעית ורחוב 33 מעל תחנת הרכבת "פנסילבניה" (פן סטיישן) והוקם במקום המבנה העילי ששימש תחנה זו בעבר. האולם הנוכחי הוא הרביעי במספר הנושא שם זה לאחר ששני האולמות הראשונים מוקמו בכיכר מדיסון (ומכאן שמו) והשלישי היה קיים בצומת השדרה השמינית ורחוב 50 עד לפתיחת האולם הנוכחי. האולם הנוכחי מוכר באופן לא רשמי כ"אולם המפורסם בעולם", ונחשב לאולם השני הישן ביותר ב-NBA אחרי האורקל ארנה, ולאולם הוותיק ביותר ב-NBA. הבעלים של הגארדן היא משפחת דולן השולטת על חברת כייבלוויז'ן. בנוסף לגארדן, החברה היא גם הבעלים של אולם המוזיקה רדיו סיטי המפורסם הצמוד למרכז רוקפלר במרכז מנהטן.