ביולי 2019 עלתה העונה השנייה של "אנחנו על המפית", שבה נפגש יחזקאלי עם שפים ישראלים שעושים מטבח ישראלי בחו"ל.
בספטמבר 2020 עלתה העונה השלישית של "אנחנו על המפית", שבה נפגש יחזקאלי עם שפים ישראלים במקומות שונים ישראל.
ב-2020 מנחה את תוכנית הבישול "ארוחת ארבע" בכאן 11, בה הוא מארח שף ישראלי בכל פרק לשיחה עמוקה.
ב-2022 יחזקאלי שימש שופט אורח בתוכנית הבישול "המסעדה הבאה" לצד השפים יוסי שטרית, אסף גרניט ומושיק רוט.
במאי 2022 עלתה העונה הרביעית של "אנחנו על המפית", שבדומה לעונה השלישית, יחזקאלי נפגש עם שפים ישראלים במקומות שונים ישראל.
חיים אישיים.
נשוי ואב לשלושה ילדים.
ה'תרח&quot;ץ
שרגא פייבוש הגר (זלישטשיק)
הרב שרגא פייבוש הגר (ה'תרל"ה - י"ג בטבת ה'תרח"ץ, דצמבר 1937) כיהן כאדמו"ר בזלישטשיק ואחר כך בטשרנוביץ.
תולדותיו.
נולד ב-1875 בערך, לרבי ברוך הגר מויז'ניץ. בנערותו התפרסם כמתמיד, בשעה שלוש לפנות בוקר כבר היה יושב רכון על ספריו. ב-1892, עם פטירת אביו, הוכתר לאדמו"ר בזלישטשיק, והוא בן שמונה עשרה שנים בלבד.
התפרסם כפועל ישועות, ומאות היו מגיעים לשבות אצלו. בימים הנוראים היו בונים אוהל גדול לקליטת כל המתפללים.
היה מפורסם כ"בעל צדקה". היה שולח את בנו בעודו בן עשר לאסוף כספים לצדקה מתושבי הסביבה. גם חסידיו שהיגרו לאמריקה היו משגרים לו כספים ששימשו אותו לתמיכה במשפחות נצרכות.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה התגורר אצל חותנו רבי משה הגר האדמו"ר מקוסוב, בגרוסוורדיין. בתקופה זו הסתופף בצילו של אחיו הגדול רבי ישראל הגר מויז'ניץ, אותו החזיק לרבו. אחר המלחמה קבע את מושבו בטשרנוביץ, שם הקים מחדש את חצרו.
בתקופת מגוריו בטשרנוביץ היה מנהל דיני תורה, לעיתים היה מצרף אליו את אחיינו השארית מנחם מווישווא.
נפטר בתרח"ץ (1937) ונקבר באוהל של אביו וסבו בעיירה ויז'ניצא.
יחסו לציונות.
היה מתנגד חריף לתנועה הציונית. נהג לומר: "קיים חוק בינלאומי, כי מי שיש לו פטנט על איזה דבר, אסור לשני לחקותו - לעשות כמוהו, לו היה לי כח, הייתי תובע את התנועות הציוניות למשפט, על כי גונבים הם פטנט של אחרים - הם לקחו את המלה הקדושה "ציון" שלנו, וחיללוה בתור מושג חילוני שלהם".
משפחתו.
בזיווג ראשון היה חתנו של רבי חיים מנחם מזינקוב, בזיווג שני חתנו של רבי משה הגר מקוסוב, בעל לקט עני.
צאצאיו:
רודולף פון בינאו
רודולף פון בינאו (בגרמנית: Rudolf von Bünau; 19 באוגוסט 1890 - 14 בינואר 1962), היה מפקד בכיר בצבא גרמניה הנאצית שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
פון בינאו נולד ב-19 באוגוסט 1890 בשטוטגרט, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1909 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הגרנדירים ה-119 (וירטמברג ה-1 - המלכה אולגה), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה כמפקד פלוגה. ב-22 במרץ 1915 הוא הועלה לדרגת אובר לויטננט, וב-22 במרץ 1918 הוא הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון בינאו לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1931 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1933 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-13 (וירטמברג) באולם. ב-1 ביולי 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 באוקטובר 1934 הוא מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-35. ב-1 באוגוסט 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-10 בנובמבר 1938 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-133.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה היה פון בינאו מפקד רגימנט הרגלים ה-133, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-45, ופיקד עליו במהלך הפלישה לפולין ובמהלך המערכה על צרפת. ב-15 באוגוסט 1940 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 בספטמבר 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 בנובמבר 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-177, וב-1 בנובמבר 1941 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-73. ב-1 בספטמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט, וב-23 בינואר 1943 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-25 בנובמבר 1943 הוא מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-47 באוקראינה, וב-1 בפברואר 1944 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-52. ב-1 באפריל 1944 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-11, וב-1 במאי 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-5 במרץ 1945 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובתחילת אפריל 1945 הוא מונה למפקד ההגנה של וינה. מה-16 באפריל 1945 הוא הוביל את צוות הקרב "בינאו", כחלק מארמיית הפאנצר השישית בשטיריה, ועם כניעתו ב-8 במאי 1945 הוא נפל בשבי האמריקני.
לאחר המלחמה.
ב-9 באפריל 1947 שוחרר פון בינאו מהשבי, ולאחר שחרורו התגורר בקירכהיים, שם חי עד מותו בתאונת דרכים ב-14 בינואר 1962.
נמל התעופה של קלגנפורט
נמל התעופה של קלגנפורט (בגרמנית: Flughafen Klagenfurt) הוא נמל תעופה בינלאומי ליד קלגנפורט, העיר השישית בגודלה באוסטריה. הוא ממוקם ברובע אנביכל, 2.8 קילומטרים צפון-צפון-מזרחית ממרכז העיר קלגנפורט.
היסטוריה.
ראשית דרכו.
שדה התעופה נבנה ב-1914 כשדה תעופה צבאי במלחמת העולם הראשונה. פתיחתו האזרחית של שדה התעופה התרחשה ב-17 במאי 1925. עד מהרה החלו לפעול משדה התעופה טיסות לוונציה, לליובליאנה ולווינה.
הוא חזר לפעול כנמל תעופה צבאי בשנת 1938, בהפעלת הלופטוואפה של הוורמאכט ושימש ככזה במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, בשנת 1951, שב לפעילות אזרחית. הרחבתו החלה ב-1958: נבנו מסלולי בטון באורך 1,800 מטר וברוחב 45 מטרים, הוקצו אזורי חנייה, ונבנו בניין הטרמינל ומגדל הפיקוח. השיפוץ רחב ההיקף נגמר ב-1964. עם זאת, כבר בשנה שלאחר מכן הוארך פעם נוספת משטח הנחיתה לאורך של 2,400 מטרים.
בשל המספר ההולך וגדל של תיירים שהגיעו לאזור נבנה ב-1971 טרמינל הנוסעים הראשון בנמל התעופה. ב-1981 נעשה שיפוץ נוסף במסלולי הנחיתה, והם הוארכו לאורכם הנוכחי, 2,720 מטרים. ב-1984 עברו בנמל התעופה 100,000 נוסעים, והמספר הלך וגדל בשנים הבאות. הוא חובר לכביש המהיר A2 בשנת 1996. ב-2005 היה מספר העוברים בנמל 522,000 איש.
בשנים 1926 עד 1938, פעלו שבע חברות תעופה משדה התעופה. מדינות כמו גרמניה, איטליה וסלובניה הפעילו מטוסים שנחתו בשדה התעופה; כמו כן התקיימו טיסות לכל הערים המרכזיות באוסטריה. לאחר 1950, חובר נמל התעופה למדינות כמו ברזיל, ישראל, ונצואלה, הולנד, גרמניה, בריטניה ואחרות.
שנות ה-2010.
באביב 2014 הודיעה אוסטריאן איירליינס, חברת התעופה הראשית של נמל התעופה, על סגירת שירותי הכרטוס שלהם בשדה התעופה עקב ביקוש נמוך. שירותים נוספים מסופקים במקום זאת בדלפקי הצ'ק-אין. בחודש אפריל 2015 הודיעה אוסטריאן איירליינס כי היא מתכננת לסגור את מסלול טיסותיה מקלגנפורט לווינה, בהתבסס על סיבות כלכליות. באותה שנה, ממשלת אוסטריה הודיעה על כוונותיה למכור את חלקה בשדה התעופה למשקיעים פרטיים.
בעוד נמל התעופה סובל מירידה גדולה במספר הנוסעים, הוצעו תוכניות להקים במקום מרכזי לוגיסטיקה ומטענים, שמהם ישונעו החבילות לנמלים הקרובים של הים האדריאטי. שדה התעופה כבר בעל מסילות רכבת שיכולות לשמש לתכלית זו. עם זאת, אוסטריאן איירליינס הצהירה מאוחר יותר כי לא ניתן לבצע בנמל התעופה פעולות אלו, בשל תלונות על הרעש שהן יוצרות.
מבנים.
נמל התעופה קלגנפורט מורכב מטרמינל נוסעים קטן שבו כמה חנויות ומסעדות. רחבת החניה כוללת מטוסים בגודל בינוני כמו איירבוס A320, כמו גם כלי תעופה קטנים יותר. משום שאין גשרי עלייה למטוס, אוטובוסים משמשים לעלייה למטוס.
חברות תעופה ויעדים.
חברות התעופה המוצגות מפעילות טיסות לנמל התעופה קלגנפורט:
נמל התעופה הגדול הקרוב ביותר הוא נמל התעופה ליובליאנה יוז'ה פוצ'ניק בסלובניה, כ-70 קילומטרים מדרום לשדה התעופה.
תחבורה אל הנמל וממנו.
רכבת.
מרחקה של תחנת הרכבת "קלגנפורט-אנביכל" (Klagenfurt-Annabichl) הוא 5–10 דקות (750 מטר) הליכה מהטרמינל. תחנת הרכבת כוללת רכבת פרברים לכיוון זנקט פייט, לתחנה המרכזית של קלגנפורט, לכפרים לאורך אגם ורטרזה ולכיוון פילאך.
כביש.
משדה התעופה ישנה יציאה לכביש המהיר A2, המוביל מצד אחד לווינה ומצדו השני לאיטליה. אוטובוס מקשר את נמל התעופה עם מרכז העיר והתחנה המרכזית של קלגנפורט. ישנו גם קישור אוטובוסים בין נמל התעופה של קלגנפורט לבין נמל התעופה ליובליאנה יוז'ה פוצ'ניק, שיוצא משדה התעופה כמה פעמים ביום.
טקס פרסי אוסקר ה-51
טקס פרסי אוסקר ה-51 (באנגלית: 51st Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 1978 נערך בדורותי צ'נדלר פביליון שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-9 באפריל 1979. הקומיקאי ג'וני קרסון הנחה את הטקס בפעם הראשונה מתוך חמש הנחיות שלו.
סרט המלחמה "צייד הצבאים" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, וכן בפרסי הבמאי הטוב ביותר, שחקן המשנה הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר והסאונד הטוב ביותר.
במהלך הטקס הוענקו פרסי אוסקר לשם כבוד לשחקן לורנס אוליבייה, לבמאי קינג וידור, לאנימטור וולטר לאנץ ולמוזיאון לאמנות מודרנית. כמו כן הוענק פרס לפעילות הומניטרית ליושב ראש חברת סרטי קולומביה, ליאו ג'אפי. פרס אוסקר להישגים מיוחדים הוענק לסרט "סופרמן", בגין האפקטים החזותיים יוצאי הדופן שהוצגו בו.
סרטים עם מספר זכיות ומועמדויות.
width="20px"|
יפו א' (דקר)