הפרסום הרב שלה, כמו גם המוניטין המפוקפק שלה, החלו להיות לה לזרא. באחת הפעמים כאשר ביקרה במוזיאון הלובר, נהרו כל כך הרבה אנשים לראותה עד שהיא נאלצה להימלט מהמקום. ב-1805 היא החליטה לנסות ולהתמסד מחדש ולהשיב את כבודה האבוד, ונישאה ב-22 באוגוסט של אותה שנה לפרנסואה-ז'וזף-פיליפ דה ריקט הרוזן מקרמן, שהפך ב-1804 לנסיך שימאי. היא חילקה את זמנה בין פריז לאחוזותיו של בעלה בבלגיה. היא ילדה לו שלושה ילדים. הם ניהלו חצר מכובדת, והזמינו אליה מוזיקאים רבים. היא נפטרה באחוזותיה ב-15 בינואר 1835.
חרבת קושט
חרבת קושט הוא שמו של אתר ארכאולוגי במערב הגליל התחתון, בו נתגלו שרידי עיירה יהודית מתקופת התלמוד.
החורבה ממוקמת על רכס ביער אלונים, כקילומטר מדרום ליישוב נופית ומדרום לנחל ציפורי.
בשנת 1969 נתגלו בחורבה שברי לוח שיש עם תבליט מנורת שבעת הקנים, המתוארך למאה החמישית או השישית לספירה. בסקר ארכאולוגי שנערך לאחר מכן אותר בחורבה מבנה ציבור גדול, ייתכן בית כנסת, וכן אותרו מערות קבורה מדרום לו. עיקר הממצאים בחורבה הם מהתקופה הרומית והביזנטית.
בחפירות שנערכו באתר בשנת 2008 בידי רשות העתיקות נמצאו בו מספר מחצבות קירטון ובורות מים, ובהם אותרו עשרות כלי חרס שלמים, האופייניים ליישובים היהודיים בגליל בתקופה הרומית, מטבעות, וכן ריכוז גבוה של שברי כלי זכוכית.
סאמוש
מארוש
טנלי אולברייט
טנלי אולברייט (באנגלית: Tenley Albright; נולדה ב-18 ביולי 1935) היא מחליקה אמנותית בעברה ומנתחת אמריקאית. בשנת 1956, הייתה לאישה האמריקאית הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית בענף החלקה אמנותית ליחידות באולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו.
ביוגרפיה.
אולברייט נולדה בניוטון מסצ'וסטס, והחלה להחליק בילדותה. בגיל 11 לקתה במחלת שיתוק ילדים שהגבילה את תנועת גבה, רגליה וצווארה ואיימה על המשך פעילותה בהחלקה. בעצת רופאיה, המשיכה להחליק כדרך שיקום פזיותרפית, התחזקה ובגיל 13 כבר החלה להשתתף בתחרויות. בגיל 14 זכתה באליפות הנוער להחלקה של מזרח ארצות הברית.
קריירה.
בשנת 1952, השתתפה באולימפיאדת אוסלו וזכתה במדליית כסף. בשנת 1953, החלה ללמוד במכללת רדקליף. באותה השנה, השתתפה באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח והייתה לאישה האמריקאית הראשונה לזכות במדליית זהב. שנה לאחר מכן, זכתה במדליית כסף באליפות זו, ובשנת 1955, זכתה בשנית באליפות העולם בהחלקה אמנותית. בשנת 1956, השתתפה באולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו, אולם שבועיים לפני התחרות סבלה מפציעה: במהלך אימונים, להב המחליק השמאלי נתקע בחריץ בקרח וחתך את כף רגלה הימנית כמעט עד העצם. אביה, מנתח במקצועו, טס אליה ותפר את החתך שלה. ביום התחרות, אולבייט הצליחה להתחרות, זכתה במדליית זהב והייתה בכך לאישה האמריקאית הראשונה לזכות במדליית זהב אולימפית בענף החלקה אמנותית ליחידים.
בשנת 1956, פרשה אולברייט מספורט תחרותי. בשנת 1959, סיימה לימודי רפואה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד והחלה לעסוק ברפואת ספורט. בשנת 1976, הייתה הרופאה הראשית של המשלחת האמריקאית לאולימפיאדת אינסברוק.
חיים אישיים.
בשנת 1958 נישאה לג'רלד בלייקלי. לזוג שלושה ילדים.
הרפובליקה הברזילאית הראשונה
דגל אזאד קשמיר
דגל אזאד קשמיר (באורדו: پرچم آزاد کشمی) הוא דגל מדינה המייצג את הטריטוריה העצמאית של אזאד קשמיר בפקיסטן. הדגל בעל רקע ירוק, ארבעה פסים לבנים אופקיים לבנים, כוכב וסהר על צדו העליון הימני וקנטון מוזהב בצדו העליון השמאלי.
הדגל אומץ ב-24 בספטמבר 1975, באמצעות פקודה שאושרה על ידי מייסד הטריטוריה, מוחמד אבראהים קאן . הדגל תוכנן על ידי עבדול חאק מירזה, סגן-אלוף פקיסטני. הדגל מסמל היבטים שונים של הטריטוריה. לדברי ממשלת אזאד קשמיר, הרקע הירוק מייצגת את רוב האוכלוסייה המוסלמית באזור, קנטון הזהב מייצג את המיעוטים הדתיים, הפסים הלבנים מייצגים את ההרים המושלגים של המדינה, הפסים הירוקים מייצגים את עמק קשמיר והכוכב והסהר הם סמל לאומי המופיעים גם על גבי דגל פקיסטן.
ברזית
בִּרְזָיִת הוא שמו של יישוב מתקופת המקרא ובית שני, הנזכר בתנ"ך ובכתבי יוסף בן מתתיהו.
היישוב נזכר בתנ"ך באופן יחידאי ברשימת אבות וערי שבט אשר שבספר דברי הימים: .
בספרו של יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, נזכר על ידו יישוב בשם Birzetho, ללא הצבעה על מיקומו.
הצעת זיהוי אחת ליישוב קדום זה היא בח'רבת בִּרְזָה שבגליל המערבי, במעלה נחל כזיב, בין המושבים צוריאל ואלקוש. אתר זה, השוכן בנחלת שבט אשר, תועד בידי הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל, ולאחר קום המדינה ניתן לו השם הרשמי "חרבת ברזית", ולמעיין הסמוך אליו ניתן השם "עין ברזית".
הצעת זיהוי אחרת ליישוב הקדום היא בעיירה ביר זית הסמוכה מצפון לראמאללה. זאת, הן לאור שימור השם המושלם, והן לאור זהות שמות בין חלק מאבות שבט אשר ובין חלק מאבות שבט אפרים, שבתחום נחלתו נמצאת העיירה, ייתכן בשל התיישבותם של בני שבט אשר באזור זה בתקופה מסוימת.
אלן הנזל
אלן הנזל (באנגלית: Ellen Ford Hansell; 28 בספטמבר 1869–1937) הייתה טניסאית אמריקאית. בשנת 1887 הייתה האישה הראשונה שזכתה באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס.
ביוגרפיה.
הנזל נולדה בפילדלפיה, ארצות הברית לעקרת הבית, ג'ין מרטין הנזל ולרפד , סמואל רוב הנזל. בילדותה, סבלה מאנמיה, ורופאיה המליצו על פעילות גופנית. בגיל 13, הנזל שיחקה טניס ובגיל 16 הצטרפה למועדון הטניס בלמונט (Belmont Club) בו שיחקו גם לואיז אלדריס (Louise Allderdice), ברטה טאונסנד ומרגרט בלרד . ארבעתן התיידדו ונודעו כ'ארבעת הגדולות'. חברות במועדון הטניס לא הייתה יקרה במיוחד, אולם עבור משפחתה של הנזל מדובר היה בעול כלכלי (10 דולרים לשנה), והנזל נהגה לחסוך בהוצאות באמצעות הליכה למועדון ברגל (2.4 ק"מ לכל כיוון) במקום לשלם ניקל להסעה.
קריירה.
בשנת 1886, כשהייתה בת 17, התקיים טורניר הטניס הראשון לנשים בארצות הברית, אולם הנזל לא השתתפה בו. בשנת 1887, השתתפה באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס הראשונה לנשים. חברתה למועדון, ברטה טאונסנד, הייתה אמורה להשתתף גם היא, אולם עקב מוות במשפחה נאלצה להיעדר מהתחרות. הנזל הביסה בגמר את לורה נייט (Laura Knight), וזכתה בחגורת אליפות כסופה. שנה לאחר מכן, השתתפה שוב באליפות ארצות הברית הפתוחה, העפילה לגמר אולם הובסה על ידי ברטה טאונסנד. בשנת 1889 פרשה מעולם הספורט.
חיים אישיים.
בשנת 1890, התחתנה עם טיילור אלדרדיס (אחיה של לואיז אלדריס). לזוג נולדו ששה ילדים ואת כולם הנזל לימדה לשחק טניס. בשנת 1937, נפטרה בפיטסבורג.
מנזס
מנזס או דה מנזס (בפורטוגזית: de Menezes) הוא שם משפחה.
מנזש
דה מנזס
פשקו
פשקו (Fěşko, Peskó, Peszko) הוא שם משפחה.
לוקה יוביץ'
לוקה יוביץ' (בסרבו-קרואטית: Luka Jović, בסרבית-קירילית: Лука Јовић, נולד ב-23 בדצמבר 1997 בביילינה שבבוסניה והרצגובינה) הוא כדורגלן סרבי, המשחק בעמדת החלוץ בפיורנטינה ובנבחרת סרביה.
קריירת מועדונים.
יוביץ' נחשב עוד כילד ככישרון גדול, והבקיע שערים בכמויות גדולות בקבוצות ילדים בבוסניה והרצגובינה. כנער שיחק יוביץ' במועדון הכוכב האדום בלגרד, וסגנון המשחק שלו הושווה לא מעט לדרקו פאנצ'ב ולרדאמל פלקאו. במאי 2014 ערך יוביץ' את הבכורה שלו בכוכב האדום בלגרד, במשחק מול וויבודינה נובי סאד. במשחק זה הבקיע יוביץ' שער, ושבר את שיאו של דיאן סטנקוביץ' ככובש הצעיר ביותר בתולדות המועדון. יוביץ' הבקיע שער זה כשנכנס כמחליף. המשחק הסתיים בתוצאה 3-3, והתיקו הזה הכתיר את הכוכב האדום בלגרד כאלופה. באוקטובר 2014, כשהיה בן 16 שנים, תשעה חודשים ו-25 ימים, הפך יוביץ' לכדורגלן הצעיר ביותר שהשתתף בדרבי של בלגרד אי פעם. בהמשך העונה הבקיע יוביץ' שישה שערים, אך קבוצתו סיימה רק במקום השני בליגת העל הסרבית. את סיום העונה החמיץ יוביץ' בגין פציעה. במאי 2015 האריך יוביץ' את חוזהו עד לסוף עונת 2017/18. בנובמבר 2015 יוביץ' עבר ניסיון לסחיטה באיומים על ידי אדם שתבע ממנו לשלם לו כסף, אחרת ישבור את שתי רגליו. החשוד במעשה נתפס. את עונת 2015/16 החל יוביץ' היטב, והבקיע חמישה שערים ב-19 הופעות. בפברואר 2016, עזב יוביץ' את הכוכב האדום בלגרד, וחתם על חוזה בבנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית עד לשנת 2021. עם זאת, ליוביץ' היה חלק בזכייתה של הכוכב האדום בלגרד באליפות, על אף שלא סיים את העונה בקבוצה זו.
את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבכירה של בנפיקה ליסבון ערך יוביץ' בניצחון החוץ 0–1 על בואבישטה, בו נכנס כמחליף. הייתה זו הופעתו היחידה של יוביץ' בקבוצה הבכירה, שזכתה באליפות בעונה זו. במקביל יוביץ' ערך הופעות בעיקר בקבוצת המילואים, ששיחקה בליגת המשנה הפורטוגלית. גם בעונת 2016/17 ערך יוביץ' רק הופעה אחת בקבוצה הבכירה של בנפיקה, שגם בעונה זו זכתה באליפות, ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים.
בקיץ 2017 הושאל יוביץ' לאיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה. יוביץ' רשם עונת בכורה מוצלחת במיוחד באיינטרכט פרנקפורט, 2017/18, בה הבקיע שמונה שערי ליגה ושיתף פעולה בהתקפת הקבוצה עם אנטה רביץ'. בסיום עונה זו, זכה יוביץ' עם איינטרכט פרנקפורט בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 1–3 בגמר על באיירן מינכן, על אף שיוביץ' ישב על הספסל ולא שותף במשחק זה. יוביץ' נשאר בפרנקפורט עונה נוספת, ובמחזור השמיני של עונת 2018/19, הבקיע חמישייה לרשת של פורטונה דיסלדורף בניצחון 1–7, והיה לשחקן הצעיר ביותר בתולדות הבונדסליגה שמבקיע חמישייה, בגיל 20 שנים ו-200 יום.
בחודש אפריל 2019 החליטה פרנקפורט לממש את אופציית הרכישה של יוביץ' והחתימה אותו לחוזה עד סוף עונת 2023.