בשנת 1996 ליידי בוי שהיא סטודנטית לחינוך רצחה אישה צעירה. הדבר אירע לאחר סיקור שלילי של ליידי בוי בעיתונות התאילנדית; אחד ממכללות ראג'בהאט (Rajabhat) (קולג' הכשרה למורים) סגר לאחר מכן את שעריו לכל הליידי בויז. החלטה זאת בוטלה לאחר מחאות של קבוצות גאים, לסביות, ופמיניסטיות.
מקרה נוסף שקרה ב-1996 הוא שקבוצת כדורעף המורכבת ברובה מגאים ומליידי בויז שנודעה בשם "נשות הברזל" (The Iron Ladies), שעליה נעשו שני סרטים תאילנדיים, זכתה באליפות הלאומית של תאילנד. הממשלה התאילנדית שהייתה מודאגת מדימויה של הארץ, אסרה אז על שתי ליידי בויז מלהצטרף לנבחרת הלאומית ולהתחרות בעולם.
נונג טום היא אחת הליידי בויז המפורסמות ביותר בתאילנד, היא מתאגרפת תאילנדית לשעבר שתפשה את עין הציבור בשנת 1998. היא לבשה בגדי נשים ולקחה הורמונים כבר בהיותה מתאגרפת פופולרית; היא נכנסת לזירה בשיער ארוך ואיפור, לפעמים מנשקת את היריב המובס. היא הכריזה על פרישתה מאיגרוף מקצועי ב-1999 - עברה ניתוח להתאמה מגדרית, בעודה ממשיכה לעבוד כמאמנת וכעבודה צדדית שיחקה ודיגמנה. היא שבה לאיגרוף ב-2006.
ב-2004 בית הספר לטכנולוגיה של צ'אנג מאי הקצה בית שימוש נפרד לליידי בויז, ובו שזורים סמלים נשיים וגבריים על הדלת. 15 הסטודנטיות הליידי בויז נדרשות ללבוש בגדי גברים בבית הספר אולם מותר להן להתאמן בבגדי נשים. בחדרי השירותים ארבעה תאים, אולם אין אף משתנה.
בעקבות המהפכה הצבאית בתאילנד של 2006 מקווים הליידי בויז כי מין שלישי חדש יתווסף לדרכונים ולמסמכים רשמיים אחרים בהצעת חוק מוצעת
ב-2007, נעשו מאמצים משפטיים על מנת להתחיל להתיר לליידי בויז לשנות את מינן החוקי אם הם עברו ניתוח להתאמה מגדרית. הגבלה אחרונה זו נידונה בציבור והיא שנויה במחלוקת.
תרבות.
סקירה וקבוצות מוזיקליות.
בעקבות קבוצות דומות שקמו בקוריאה הדרומית, נוצרה הקבוצה המוזיקלית הראשונה של ליידי בויז בתאילנד. היא קרויה Venus Flytrap ומקבלת חסות מקבוצת המוזיקה של Sony BMG. אחת החברות המייסדות של הלהקה היא יולאדה "נוק" סואניוט, אשר בהמשך הפכה לפוליטיקאית.
"הליידי בויז של בנגקוק" (The Lady Boys of Bangkok) הוא מופע מוזיקלי של ליידי בויז שהוצג בפסטיבל אדינבורו בשנים 2006 ו-2007 וגם בערים אחרות ברחבי הממלכה המאוחדת.
אמריקנה
אמריקנה הוא מושג המתייחס, בפירושו הרחב ביותר, למכלול הדברים (גשמיים או מופשטים) המזוהים באופן מובהק ובלעדי עם ארצות הברית (ולעיתים גם קנדה), תרבותה, מאפייניה הפיזיים וההיסטוריה שלה. בפירוש המקובל מדובר על תרבות המזוהה באופן חד-ערכי עם ארצות הברית של אמריקה.
הגדרות שונות.
המושג נפוץ כיום בעיקר בתחומי האומנות והלימודים האמריקאים ויכולים להיות לו פירושים שונים התלויים בהקשר. בין היתר, ההגדרות השונות למושג כללו או כוללות:
דוגמאות.
דוגמאות לדברים הנחשבים כחלק מהאמריקנה:
מוזיאון הכיבוש הסובייטי (טביליסי)
מוזיאון הכיבוש הסובייטי (בגאורגית: საბჭოთა ოკუპაციის მუზეუმი) הוא מוזיאון להיסטוריה, בטביליסי בירת גאורגיה, המתעד את שבעת העשורים בהם שלטו הסובייטים בגאורגיה, בין השנים 1921-1991, ומוקדשים לקורבנות הדיכוי הסובייטי של אותה תקופה. המוזיאון נוסד .
תצוגה.
המוזיאון ממוקם בשדרה הראשית של טביליסי, שדרות רוסתוולי, ומנוהל כחלק מהמוזיאון הלאומי הגאורגי. המוזיאון הוא השלישי מסוגו בכל רחבי המדינות הפוסט-סובייטיות, והקמתו הייתה, לפחות חלקית, בהשראת המוזיאונים הקודמים מסוגו שהוקמו בטאלין ובריגה. הפתיחה הרשמית של המוזיאון חלה ביום העצמאות הגאורגי, ב-26 במאי 2006. המימון הראשוני ניתן על ידי קרן נשיאותית, המפקחת על תקציב המוזיאון ישירות. שטח התצוגה הוא 700 מ"ר ומספר הפריטים המוצגים הוא מעל ל-3,000.
המוזיאון מציג מסמכים ארכיוניים תמונות וקטעי ווידאו המתייחסים לתקופת הרפובליקה קצרת המועד של גאורגיה, בשנים 1918-1921, ועד לדיכוי הסובייטי בעצרת התמיכה בדמוקרטיה של שנת 1989 ועד להצהרת העצמאות הגאורגית בשנת 1991. מוצגים נוספים כוללים פרוטוקולים של חקירות דיסידנטים, צווי הוצאות להורג ותווי הגליה, תיקים אישיים של עצורים ואביזרי עצירים מתאי המעצר. כמו כן כולל המוזיאון את ארכיון הק.ג.ב. בגאורגיה וארכיון המפלגה הקומוניסטית בגאורגיה, ששרד לאחר שהוצא מגאורגיה עם התפוררות ברית המועצות. המאגר, שסופק על ידי ארגונים ציבוריים וצאצאי הדיסידנטים מאותה תקופה, כולל מסמכים וחומר ויזואלי. המוזיאון מוציא לאור אוספים תמטיים בקביעות ומזמין היסטוריונים כדי לעביר הרצאות לקהל הרחב על ההיסטוריה של גאורגיה במאה ה-20.
תגובות.
הסימבוליזם והעיתוי של פתיחת המוזיאון הרגיז מספר פוליטיקאים ברוסיה, שגינתה את פתיחתו וכינתה אותו "תעמולה לאומנית מוחלטת". נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, התלונן בפני הנשיא הגאורגי, מיכאיל סאקשווילי, בעת פגישתם בסנקט פטרבורג ביוני 2006, כשהוא מצביע על כך שרבים ממנהיגי ברית המועצות, כמו יוסיף סטלין ולברנטי בריה, היו ממוצא גאורגי. על פי אחד מהמקורות הציע הנשיא הגאורגי בתגובה לפתוח במוסקבה "מוזאון הכיבוש הגאורגי". מכל מקום התגובה הרשמית הייתה כי פתיחת המוזיאון לא כוונה כנגד רוסיה של היום אלא כנגד השלטון הסובייטי.
במרץ 2007, ביקר נשיא אוקראינה, ויקטור יושצ'נקו, שהציע באותו מעמד לפתוח מוזיאון דומה באוקראינה. בסוף מאי של אותה שנה נפתח מוזיאון הכיבוש הסובייטי בקייב.
מוזיאון הכיבוש הסובייטי
פשמישל
פְּשֶׁמִישְׁל (בפולנית: Przemyśl, ביידיש: פשעמישל ובכתבים הרבניים: פרעמיסלא) היא עיר בגליציה, כיום בדרום-מזרח פולין. העיר קרויה על שמו של המלך פשמישל השני (מלך בשנים 1295–1296), משושלת המלוכה לבית פְּיאסְט. בעת מלחמת העולם השנייה הייתה בעיר קהילה יהודית גדולה ולאחר מכן נבנה בה גטו גדול, ובו יותר מ-20,000 יהודים, שרבים מהם נספו בשואה.
היסטוריה.
התיישבות באזור מוכרת עוד מהמאה ה-9. ידוע שבשנת 981 היישוב נכבש על ידי רוס של קייב. במשך השנים עבר השטח מרוס של קייב לפולין ובחזרה. בשנת 1340 העיר עברה לפולין עד 1772. במסגרת חלוקת פולין הראשונה העיר עברה לשליטה של אוסטרו-הונגריה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה היו קרבות קשים סביב מבצר העיר, שהצליח לעצור את הכוחות הרוסים העדיפים מספרית, זמן רב. בסופו של דבר הצבא הרוסי כבש את העיר ויותר ממאה אלף חיילים אוסטרים נשבו. במתקפת נגד שנה מאוחר יותר העיר נכבשה בחזרה בידי הצבא הגרמני והאוסטרו-הונגרי. אביגדור המאירי בספרו השגעון הגדול השתתף בקרבות בגזרה זו, ומתאר את השתתפות היהודים בקרבות אלו, ובמיוחד את גבורתה של יחידה יהודית במוצהר.
עם תום מלחמת העולם הראשונה קמה ממשלה מקומית עם נציגי הלאומים השונים בעיר: פולנים, יהודים ואוקראיינים. אך קבוצת מורדים אוקראינים כבשו את חלקה המזרחי של העיר, ועצרו וכלאו את ראש הממשלה המקומית ושריו. בצד המערבי שלטו פולנים, ועם הקמת פולין לאחר מלחמת העולם הראשונה, הצבא הפולני הגיע לעיר, ולאחר אולטימטום כבש גם את חלקה המזרחי.
במלחמת העולם השנייה בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב חלקה המזרחי עבר לברית המועצות. במהלך מבצע ברברוסה העיר נכבשה בידי הגרמנים.
החל משנת 1945 היא חלק של פולין.
הקהילה היהודית.
נותרו עדויות על התיישבות יהודית בפשמישל כבר בסוף המאה ה-11.
התקפות, עלילות דם והשריפה הגדולה.
בשנת 1628 (ה'שפ"ח) רחוב היהודים הותקף. בית החולים היהודי וחנויות של יהודים נבזזו. זאת בעקבות שני עשורים של טענות נגד הסוחרים היהודים בידי ה"בורגרים" - סוחרים ממעמד ביניים ממוצא גרמני בעיר.
שנתיים לאחר מכן אשה נוצרייה העידה בבית המשפט שיהודי בשם משה (מושקו) שמוקלר פיתה אותה לגנוב ולהביא לו מלחם הקודש הנוצרי. האשה והיהודי הועלו על המוקד בכ"ד בניסן, ויום זה נקבע לתענית בקהילת פשמישל לדורות, לזכר אירוע זה.
בשנת 1678 (ה'תל"ח) הרובע היהודי בעיר נשרף, והאציל (סובייצקי) דחה את מועד פרעון החובות של היהודים, על מנת להקל עליהם להשתקם.
בשנת 1759 (ה'תקי"ט) נערך בפשמישל משפטם של שישה יהודים, בהם אשה אחת, המואשמים בעלילת דם, שרצחו ילד נוצרי על מנת להשתמש בדמו לאכילה עם מצות בפסח. האשה הושלכה לכלא והגברים נידונו למוות, ונהרגו.
מלחמת העולם הראשונה ואחריה.
המצור הרוסי והמצודה תחת השלטון האוסטרי.
במלחמת העולם הראשונה כ-8000 יהודים נותרו בעיר בעת המצור הרוסי הראשון על העיר, רבים מהם סייענים אזרחיים לצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית. בי"ג באלול תרע"ד, ה-3 בספטמבר 1914, מפקד הגרמנים באזור, הגנרל קונרד, העביר את מפקדתו מפשמישל לנובי שץ, על פי פקודות המטה הגרמני, לאחר שאלו הזהירוהו שלא יצליחו לספק לו סיוע. הגרמנים הצליחו להדוף את ההתקפות והמצור הוסר בהושענה רבה, כ"א בתשרי תרע"ה ה-11 באוקטובר 1914.
המצור הרוסי השני.
חודש פחות יום אחר כך, החל מצור שני, כאשר שש אוגדות רוסיות מקיפות את המתחם.
דואר היה מגיע עם יוני דואר, בעזרת בלוני מימן ובהטלה ממטוסים. לעיתים הדואר נפל בשטח הרוסי. אלו בדקו אותו והעבירו אותו לחיילי הצבא האוסטרו-הונגרי לאחר צינזור.