המועדון הראשון בקריירה של קיריצ'נקו היה לוקומוטיב-קמב. בקבוצה שאז הייתה נמצאת בליגה השלישית הוא שיחק 24 משחקים אך לא הבקיע אף שער. באיסקרה שאליה עבר בעונה הבאה הוא לא שיחק בכלל. כישרונו להבקיע נגלה רק בטורפדו טגאנרוג, שם הוא הבקיע בעונתו הראשונה 7 שערים, ובעונה הבאה - 32. את עונת 1998 הוא כבר התחיל במדי רוסטלמאש, את שערו הראשון בקבוצה הוא הבקיע במחזור השמיני מול פ.צ. טיומן בדקה ה-30, אז המשחק הסתיים 4:0 לזכות הצהובים-כחולים. במחזור ה-11 קיריצ'נקו כבש את הצמד הראשון שלו מה שעזר לקבוצתו לנצח במוסקבה את דינמו. את העונה ההיא סיים עם 5 שערים ואת העונה שאחריה עם 6.
בעונת 2000 כבש 14 שערים ובעונת 2001 - 13. בעונת 2002 עבר לצסק"א מוסקבה, את העונה ההיא הוא סיים עם 15 שערים, 3 מהם הוא כבש במשחק מול קבוצתו הקודמת וסטוב. בעונת 2003 כבש 5 שערים וזכה באליפות רוסיה. בעונת 2004 מספר שעריו היה 9, הוא התחיל להיכנס למשחק יותר כמחליף, לכן הוא החליט לעבור ב-2005 למועדון הכדורגל מוסקבה.
בעונות 2005-2006 כבש במדי מועדון הכדורגל מוסקבה 26 שערים. ב-2006 עבר לסאטורן ראמנסקו, שם הוא קיבל משכורת של כ-2.2 מיליון רובל בשנה.
25 באוגוסט 2007 במשחק המחזור ה-22 לוקומוטיב מוסקבה - סאטורן ראמנסקו (2-0) קיריצ'נקו כבש את שערו ה-100 בליגה הרוסית והפך לשחקן השלישי בהיסטוריה עם השג זה אחרי אולג ורטניקוב ודמיטרי לוסקוב.
12 בספטמבר 2009 הוא שיחק מול רובין קאזאן את משחקו ה-300 בליגת העל. ב-300 משחקים אלה הוא כבש 111 שערים.
בינואר 2011 חתם חוזה עם רוסטוב לשנתיים וחצי. בשנת 2013 עבר למורדוביה סראנסק כשבמהלכה פרש ממשחק פעיל.
כמאמן.
בשנת 2014 הצטרף למטה האימון של קבוצת רוסטוב. לאחר התפטרותו של גורבן ברדייב, מונה להחליפו כמאמן זמני, מאוגוסט עד ספטמבר 2016.
בדצמבר 2017, לאחר התפטרות לאוניד קוצ'וק מתפקיד מאמן רוסטוב, מונה שוב לממלא מקום המאמן עד למינויו של קרפין למאמן.
נבחרת לאומית.
שיחק במדי הנבחרת ביורו 2004, שערו במשחק מול יוון הפך לשער המהיר ביותר בתולדות אליפויות אירופה, בשנייה ה-68 של המחצית הראשונה.
משחק הזיכרון
משחק הזיכרון (מוכר גם בשם זוגות) הוא משחק חשיבה לילדים שמטרתו להתאים זוגות קלפים תוך שימוש בזיכרון.
במשחק זה המשתתפים פורסים חבילת קלפים, המורכבת מזוגות זהים של קלפים, כאשר התמונה כלפי מטה. כל שחקן בתורו מרים שני קלפים במטרה למצוא שני קלפים זהים. אם שני הקלפים זהים, השחקן ייקח את הקלפים אליו והם ייצברו לזכותו, אחרת יחזיר את הקלפים למקומם כאשר פניהם כלפי מטה. בתחילת המשחק, סביר כי יתקשו המשתתפים למצוא שני קלפים זהים, אך ככל שמספר הניסיונות עולה, כך המשתתפים זוכרים את צורת הקלף ומיקומו.
אגד (קבוצה אמנותית)
"אגד אמני ארץ ישראל" או "אגד" היא שמה של תערוכת אמנות מודרנית שהתקיימה בתל אביב בסוף שנת 1929. התערוכה נחשבת לאחת מן הביטויים המרכזיים של התארגנות העצמית של האמנים המודרניים בתל אביב תקופת מגדל דוד.
תערוכת "אגד" נפתחה ב-29 בדצמבר 1929 בדירה ברחוב אלנבי מס' 38 בתל אביב. על משתתפי התערוכה נמנו חנה אורלוף (פסל של ראש נערה וצמד רקדניות), אברהם מלניקוב (פסל הגבס "תלמיד חכם", ודמות נוספת משיש), ראובן רובין ("ילד עם דגי זהב"), נחום גוטמן ("התאומים", "עין זיתים"), ציונה תג'ר ("טבע דומם", "ציפה", "יפו העתיקה"), אריה אלואיל (הפורטרט "נצחיה", "חליבת עיזים"), חיים גליקסברג ("פרחים"), יוסף זריצקי ואריה (לאון) פיין.
במקביל לתערוכת "אגד" הוצגה בתל אביב תערוכה של קבוצה בשם "מסד", ובה הציגו אמנים מודרניים צעירים יותר כגון אהרן פריבר, אביגדור סטימצקי ואחרים.
I Ain't Mad At Cha
2 Of Amerikaz Most Wanted
יחיאל יחיאלצ'יק
קומט (טנק)
הקומט (באנגלית: Comet; מילולית, שביט) הוא טנק שיוט בריטי המבוסס על שלדת הקרומוול שיוצר לקראת סוף מלחמת העולם השנייה. הוא צויד בתותח 17 ליטראות, והיה לאחד מהטנקים הבודדים בצבא הבריטי שיכול היה להתמודד כנגד הטנקים הגרמניים כמו הפנתר והטיגר, אולם הגיע באיחור לשדות הקרב באירופה מכדי שתהיה לו השפעה של ממש. הקומט היה אחרון טנקי השיוט הבריטים במלחמת העולם השנייה.
פיתוח ועיצוב.
כבר בשלהי 1941, בעקבות הניסיון המר של הבריטים בהיתקלויות עם השריון הגרמני במזרח התיכון, עלתה במטה הכללי הבריטי הדרישה לפתח טנק שיוט חדש עם תותח נ"ט בעל מהירות לוע גבוהה שיוכל להתמודד עם השריון הגרמני. המהנדסים הבריטים מ-"Birmingham Carriage &amp; Wagon" ניסו להרכיב את תותח ה-17 ליטראות (76 מ"מ) החדש בקרומוול, אולם שלדת הטנק הייתה קטנה מכדי להכיל צריח גדול מספיק לתותח. כתוצאה מכך הם האריכו והרחיבו את השלדה של הקרומוול כדי שיוכל להחזיק את הצריח החדש. הטנק החדש, שנודע בשם A30 צ'לנג'ר, לא היה הצלחה גדולה וסבל מלא מעט בעיות טכניות. על אף מגרעותיו הוא נכנס לייצור מוגבל בתחילת 1943, מאחר שהוא היה הטנק היחידי בארסנל הבריטי שיכול היה להתמודד מול הטיגר הגרמני.
במאי 1943 הועבר הפיתוח של הקרומוול לידי חברת ליילנד ("Leyland"), שהחלה לפתח טנק חדש המבוסס על שלדת הקרומוול. ביולי אותה שנה הוצגו התוכניות לטנק החדש בפני המטה הכללי, תחת הציון A34. ה-A34 השתמש בשלדה של הקרומוול עם שיפורים מכניים ותוספת שריון שהעלתה את משקל הטנק. על מנת שהצריח יוכל להכיל את תותח ה-17 ליטראות מבלי להרחיב את שלדת הטנק פיתחה חברת ויקרס ארמסטרונג גרסה חדשה של התותח עם קנה מקוצר ששקל פחות. דגם פיילוט ראשון של ה-A34 הושלם בפברואר 1944, והובא למבדקים. המטרה הייתה להתחיל בייצור הטנק מוקדם ככל האפשר ולשלוח אותו בדחיפות לשדות הקרב באירופה, אך נדרשו עוד מספר שיפורים בטנק לפני הכנסתו לייצור. ה-A34 הוכנס לייצור בחודשי הסתיו, ושמו שונה ל-קומט (שביט), כשהטנקים הראשונים מגיעים ליחידות הבריטיות במערב אירופה בחודש דצמבר. עד חודש ינואר 1945 נבנו כ-143 יחידות.
מאפיינים.
הקומט היה למעשה גרסה משודרגת של הקרומוול עם רכיבים פנימיים זהים אך עם תוספת שריון, תותח משופר וצריח
חדש. גם השלדה וגם הצריח הולחמו. המרחב הפנימי בטנק היה נוח ונגיש, עם שני פתחי מילוט לנהג ולמקלען.
שלא כמו טנקי השיוט הבריטים הקודמים שהשתמשו במערכת צידוד צריח הידראולית, הצריח של הקומט הונע בצורה חשמלית, פיתוח שנוסה בהצלחה בצ'רצ'יל. חידוש נוסף בקומט היה תיבות משוריינות בהם אוחסנה התחמושת שהקטינו את הסיכוי להתפוצצות במקרה שהטנק נחדר על ידי פגז. המנוע בטנק היה מטאור V12 בנזין בעל הספק של 600 כוחות סוס (כמו אצל הקרומוול), ויחד עם מתלים משופרים וזחלים רחבים הקומט הגיע למהירות גבוהה של קרוב ל-50 קמ"ש ויכולת עבירות טובה.
הגרסה החדשה של תותח ה-17 ליטראות של הקומט נקראה 77 מ"מ, אף על פי שהייתה בעצם בקוטר 76.2 מ"מ, זאת כדי למנוע בלבול עם תותחי ה-17 ליטראות שנכנסו לשימוש בקרב הצבא הבריטי והאמריקאי. התותח השתמש באותה התחמושת של ה-17 ליטראות, אך יכולת החדירה שלו הייתה מעט יותר קטנה. עם פגז חודר שריון הוא היה יכול לחדור כ-109 מ"מ של שריון ממרחק של 457 מטרים בזווית של 30 מעלות.
ניסיון בקרב.
למרות שהגיע באיחור לשדות הקרב באירופה, הקומט הספיק להשתתף בקרבות בגרמניה בין החודשים מרץ ומאי 1945, אולם לא בקרבות שריון בשריון משמעותיים. היחידה הראשונה לקבל לידיה את הקומט הייתה הבריגדה המשוריינת ה-29 מהדיוויזיה המשוריינת ה-11. בדצמבר 1944 נסוגה הבריגדה מהלחימה בדרום הולנד לבריסל שבבלגיה כדי להחליף את טנקי השרמן שברשותה בקומט. אולם מתקפת הפתע הגרמנית בארדנים שינתה את התוכניות, והבריגדה נדרשה בדחיפות להגיע עם השרמנים שלהם ולהדוף את המתקפה. בתום שלושה שבועות חזרה הבריגדה לבלגיה כדי להשלים את האימונים וההסבה לקומט.
הקומט הוכיח עצמו כטנק מהיר ואמין לעומת הקרומוול וה-A30 צ'לנג'ר, וכטנק הבריטי הראשון שהתקרב מבחינת ביצועים וכוח אש לפנתר הגרמני. תותח ה-77 מ"מ היה מדויק ביותר, ויכול היה לירות פגזים נפיצים עוצמתיים ביותר.
הקומט נשאר בשירות הצבא הבריטי עד שנות ה-60'. לאחר המלחמה שירתו הקומטים בכוחות הכיבוש בגרמניה, באזור תעלת סואץ ובפלשתינה. ב-1949 הוכנס יורשו של הקומט, הצנטוריון, לשימוש בקרב הצבא הבריטי ומרבית יחידות השריון באירופה ובמזרח התיכון עברו הסבה לטנק החדש. למרות זאת הקומט נשאר בשירות בצבא הבריטי בברלין עד 1957 ובהונג קונג עד 1959. הקומט יחד עם הקרומוול שימשו לאימונים של הצבא הטריטוריאלי (Territorial Army).
חלמיש (סלע)
זקינטוס
קולו-קולו
מועדון חברה וספורט קולו-קולו (בספרדית: Club Social y Deportivo Colo-Colo) הוא מועדון כדורגל צ'יליאני מפורסם מהעיר סנטיאגו. המועדון נוסד בשנת 1925 והצטרף לליגת העל הצ'יליאנית כשנוסדה ב-1930, ומשחק בה עד היום. קולו-קולו הוא המועדון המצליח ביותר בכדורגל הצ'יליאני עם 31 אליפויות, ביניהן 4 אליפויות רצופות בעונות האפרטורה וקלאוסורה של 2006 ו-2007. הדרבי בין שתי הקבוצות הפופולריות ביותר במדינה, קולו-קולו ואוניברסידד דה צ'ילה, נחשב ל"קלאסיקו הצ'יליאני".
מידע.
אצטדיון הקבוצה נקרא אצטדיון מונומנטל דוד ארייאנו, על שם שחקן הקבוצה (ואחד ממייסדיה), שנפטר בעקבות תיקול במשחק ידידות בשנת 1927 בספרד. האצטדיון הוקם בשנת 1975 והוא מכיל 47,000 מקומות ישיבה. האצטדיון אירח את גומלין גמר גביע ליברטדורס בשנת 1991, בו ניצחה קולו-קולו את קבוצת אולימפיה הפרגוואית 3-0 וזכתה בגביע. קולו-קולו היא הקבוצה הצ'יליאנית היחידה שזכתה בגביע ליברטדורס.