העיתונאי צבי לביא טען בכתבה ב-ynet מ-2008 שאדמות החווה חולקו בין הקיבוצים השכנים, משמר העמק והזורע. אולם אמרי רון, ששימש בתפקיד רכז המשק של משמר העמק באותה תקופה, הגיב לכתבה בטענה שקיבוצו לא קיבל אדמות מ"נחלאות". לדבריו, חברי האגודה דרשו סכום עתק עבור הקרקעות שקיבלו לידיהם, ולכן הקיבוץ לא הסכים לעסקה, ומינהל מקרקעי ישראל חילק את האדמות לגורמים אחרים. גיורא ינאי, ששימש בתפקיד רכז משק של קיבוץ עין השופט החל מחודש אפריל 1968, סיפר בריאיון שנערך עבור ארכיון עין השופט, שאחת הפעולות הראשונות בתפקידו הייתה רכישת אלף דונם מ"נחלאות". החווה פורקה ככל הנראה ב-1968-69. הקיבוצים הזורע ועין השופט, השייכים לתנועת הקיבוץ הארצי, ביקשו לקבל את האדמות שהשתייכו לנחלאות. מזכירות תנועת הקיבוץ הארצי, דנה בנושא והחליטה להעביר את האדמות לקיבוץ עין השופט (בגלל מצוקת קרקע של קיבוץ עין השופט ולמרות קרבת האדמות לקיבוץ הזורע). בארכיון של קיבוץ הזורע, נמצא מסמך של מזכירות הקיבוץ הארצי מתאריך 10 באוגוסט 1972, המאשר את ההחלטה הנ"ל. כיום לא נותר זכר לחווה; הסממן היחידי שנותר לה הוא תחנת אוטובוס בכביש 66 מצומת מגידו ליקנעם, מול צומת הכניסה לפארק רמות מנשה.
יעקב ארז (קצין)
יעקב ארז (1936 – 29 בפברואר 2020) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד עוצבת כידון במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה.
ארז נולד בברסט שבפולין בשם יעקב אייזנבאום, כבן יחיד להוריו. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט עם הוריו לברית המועצות. אביו גויס לצבא האדום והוא עבר את תקופת המלחמה עם אמו באוזבקיסטן. ב-1948 עלה עם משפחתו לארץ ישראל באונייה "נגבה". המשפחה התגוררה במשך שנה במעברת דורה בנתניה ולאחר מלחמת העצמאות עברה ללוד.
עשה את שירותו הצבאי בחיל התותחנים. לאחר קורס קציני תותחנים שירת בגדוד 404 ולאחר מכן בגונדת נ"ט בחטיבת גולני. במלחמת סיני שירת כקצין תצפית קדמי בגדוד 13 של החטיבה, ולקראת סיומה החליף את סגן מפקד גונדת הנ"ט שנהרג במלחמה. היה ראש ענף נ"ט בבית הספר לחי"ר (בה"ד 3), ולאחר מכן חזר לחיל התותחנים. שירת כמפקד סוללה בגדוד 404, מפקד מדור נ"ט בבה"ד 9, וסגן מפקד גדוד 404.
במלחמת ששת הימים היה חניך בפו"ם, ובמינוי חירום פיקד על גדוד 822, גדוד תומ"תים מדגם M7 פריסט שלחם במסגרת חטיבה 520. במהלך המלחמה שימש מפקד הסיוע החטיבתי. ב-8 ביוני מונה למפקד צג"ם (צוות גדודי משוריין) בהרכב של שתי פלוגות טנקי צנטוריון ושתי פלוגות חרמ"ש, והוטל עליו לנוע לעבר ראס סודר. במהלך מלחמת ההתשה פיקד על גדוד 402. שירת כמפקד ענף מקצועות חת"ם בבה"ד 9, לאחר מכן שירת כמפקד התותחנים הפיקודי של פיקוד הדרום.
ביולי 1973 מונה למפקד עוצבת כידון, האגד הארטילרי של עוצבת סיני. הוא פיקד על האגד במהלך מלחמת יום הכיפורים. תחת פיקודו השתתף האגד במאמצי הבלימה, במתקפת הנגד בחזית המצרית, צלח את תעלת סואץ, והשתתף בכיתור הארמייה השלישית. יחידות האגד ספגו במלחמה 23 הרוגים ו-173 פצועים. לאחר המלחמה שירת כמדריך בפו"ם בטרם השתחרר משירות הקבע.
בשירות המילואים שימש מפקד הסיוע הארטילרי של הגיס הצפוני.
לאחר שחרורו שימש נציג הטכניון בקנדה, שם הכיר את דוד עזריאלי שמינה אותו למנהל פרויקט הקמת קניון איילון, לאחר מכן ניהל את הקמת מרכז קניות ברחובות ושיקום מרכז קניות בבודפשט. שימש במשך חמש שנים נציג אוניברסיטת תל אביב בקנדה.
ארז כיהן כמנכ"ל עמותת חיל התותחנים.
ארז היה נשוי לאטי עד פטירתה, ואב לארבעה.
נפטר ב-29 בפברואר 2020.
יעקב ארז
ויז'ה מריה
ויז'ה מריה (בספרדית: Villa María) היא עיר בפרובינציית קורדובה בארגנטינה. ויז'ה מריה שוכנת על גדות נהר ריו טרסרו, במרחק של 146 קילומטרים מקורדובה, בירת הפרובינציה, ובמרחק של 555 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.
היסטוריה.
ויז'ה מריה נוסדה ב-27 בספטמבר 1867 על ידי מנואל אנסלמו אוקמפו ליד מוצב צבאי ישן. המתיישבים הראשונים היו מהגרים, בעיקר איטלקים, ספרדים וגרמנים.
האוכלוסייה גדלה, עד שב-1915 ויז'ה מריה קיבלה מעמד של עיר.
כלכלה.
כלכלת העיר מסתמכת בעיקר על תעשייה, ובעיקר תעשיית החלב, כרייה, גידול מקנה וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול סויה, תירס, הדרים ובוטנים.
חינוך.
בעיר שוכנת האוניברסיטה הלאומית של ויז'ה מריה. בנוסף, קיימות בעיר שלוחות של אוניברסיטאות אחרות, כמו האוניברסיטה הטכנולוגית הלאומית.
תחבורה.
ויז'ה מריה נמצאת על מסלול הכבישים הלאומיים 9, המקשר בין צפון ארגנטינה ובואנוס איירס, ו-158, המקשר בין הערים ריו קוארטו וסן פרנסיסקו, שתיהן בפרובינציית קורדובה.
פוארטו מדרו
מיי-בריט מוזר
המסע המופלא - הביתה
המסע המופלא - הביתה (באנגלית: Homeward Bound: The Incredible Journey, הופץ בקלטות הווידאו בכתיב מעט שונה, תחת השם המסע המופלא הביתה) הוא סרט משנת 1993 של חברת וולט דיסני שהוא למעשה רימייק לסרט משנת 1963 שמבוסס על ספר בעל אותו שם. הסרט הופץ בשנת 1993 והרוויח $41,833,324 בכל העולם. לסרט יצא סרט המשך בשם "" בשנת 1996. היה זה הסרט האחרון שבו השתתף השחקן דון אמיצ'י. זהו סרט הלייב אקשן הראשון שדובב לעברית. את הגרסה העברית ביימה שפרירה זכאי והשתתפו בה יוסי ידין, גילת אנקורי ושרון כהן (מי שעתיד לרשת את עבודת הדיבוב של דיסני משפרירה בשנת 2004 בבימוי הדיבוב של הסרט "מרי פופינס").
הסרט יצא בדיבוב עברי לקולנוע בשנת 1993 והופץ בארץ אך ורק על קלטות וידאו מדובבות. הדיבוב מעולם לא יצא על DVD ו/או בלו ריי.
החל מ-2 ביוני 2016 הסרט זמין בגרסה מדובבת ומתורגמת בהפרדה גבוהה בחינם ללקוחות ה-VOD של חברת yes.
הסרט הופץ בכל העולם רק על קלטות וידאו ו-DVD.
עלילה.
צ'אנס ("הזדמנות"), בולדוג אמריקאי (משוחק על ידי "ראטלר" ומדובב על ידי מייקל ג'יי פוקס), מתחיל את הסרט בכך שמציג עצמו כחיית המחמד של ג'יימי (קווין צ'באלייה) ושאין לו (צ'אנס) באמת "בית" להשתייך אליו. צ'אנס בנוסף חי בביתו עם הכלב שאדו ("צל") (משוחק על ידי "בן" ומדובב על ידי דון אמיצ'י), כלב מסוג גולדן רטריבר. שאדו הוא זקן והוא חיית המחמד של פיטר (בנג'מין ת'אל). שאדו מסור לפיטר ודואג לו כשם שפיטר אוהב אותו. בנוסף לשני כלבים ישנה גם החתולה סאסי ("חוצפנית"), חתולה הימלאית (משוחקת על ידי "טיקי" ומדובבת על ידי סאלי פילד), חיית המחמד של הופ (ורוניקה לורן). סאסי היא חתולה מפונקת שאוהבת את הופ. בוב סיבר (רוברט הייז) נישא עתה ללורה ברנפורד (קים גרייסט) ומצטרף למשפחה. לאחר החתונה, המשפחה נוסעת לסן-פרנסיסקו ומשאירה את חיות המחמד בחוותה של קייט (ג'ין סמארט), חברת משפחה. קייט מאוחר יותר נוסעת לסידורים ומשאירה את חווה להשגחתו של מכרה, פרנק (גרי טיילור).
עם זאת, החיות מתחילות לחשוש שננטשו, ושאדו מתחיל לדאוג לשלומו של פיטר ועל כן מחליט לחפש את פיטר. סאסי וצ'אנס מחליטים לחבור אליו במסעו. לאחר לילה אימתני ורועש ביער החבורה יוצאת לצוד אוכל בנהר. צ'אנס נקלע לקטטה בין דובים והחבורה בורחת. מאוחר יותר, בעוד החבורה חוצה נהר אחר, סאסי, שאינה רוצה להירטב מחליטה לחצות את הנהר דרך ענף עץ רעוע, שבסופו של דבר נשבר בעוד סאסי נמצאת עליו. שאדו קופץ למים על מנת להציל אותה, אך זה מאוחר מדי, מאחר שהיא הגיעה כבר למפל. שאדו וצ'אנס ממשיכים לחפש אחריה אך עם רדת הליל, הם מתייאשים ומתאבלים על מותה.
סאסי, שטבעה ניצלת על ידי חוקר טבע שמטפל בה עד להחלמתה. הכלבים, שלא מצאו את סאסי מחפשים אחר אוכל ויוצאים לצוד דגים בנהר. לרוע מזלם, פומה עוקבת אחריהם. צ'אנס שמבחין בפומה מזהיר את שאדו, אך שאדו לא מאמין לו עד אשר הפומה מאיימת לתקוף אותם. השניים בורחים מפניה עד אשר מגיעים לקצה צוק, שם צ'אנס אומר לשאדו: "העצמות קבורות ליד ארגז החול והשלט של הטלוויזיה מתחת לנדנדה", המשפט הזה נותן לשאדו רעיון לטמון לפומה מלכודת כאשר הוא מבחין בסלע בצורת נדנדה. שאדו משמש כפיתיון לפומה והוא גורר אותה ל-"נדנדה" שעליה צ'אנס קופץ ומטביע את הפומה בנהר. כאות ניצחון השניים נובחים מן הצוק וסאסי, שהחלימה, שומעת את שניהם ורצה למצוא אותם. סאסי מוצאת אותם והשלישייה מתאחדת.
החיות ממשיכות במסען, אך צ'אנס אשר מנסה להתיידד עם דרבן, מותקף על ידי הדרבן ונתקעים לו מספר קוצים בפרצופו. שאדו וסאסי מנסים להוציא ממנו את הקוצים, אך ללא הצלחה, שכן הקוצים חדרו עמוק. בהמשך מסעם, פוגשים החבורה בילדה בשם מולי שאבדה (אין סיבה ידועה) ביער. שאדו, הנאמן ואוהב האדם מחליט לשמור עליה למשך הלילה ולסייע לה למצוא את הוריה. הילדה ישנה עם השלישייה בלילה, ובבוקר שאדו שומע קבוצת אנשים שמחפשים אחר הילדה, שביניהם כלולים גם הוריה. שאדו נגלה אל האנשים ומוביל אותם אל הילדה. שומרי היער מזהים את השלישייה מהמודעה שבוב פרסם ומביאים אותם לבית מחסה לחיות בית, אך צ'אנס חושב שמביאים אותם למכלאה. בגלל עברו הארוך של צ'אנס ככלב מכלאה, ומאחר ושאדו לא האמין כי קיים כזה מקום בפועל, צ'אנס נכנס להתקף חרדה ומזהיר את שאדו וסאסי ושעליהם לברוח. סאסי מצליחה לברוח אך שאדו וצ'אנס נלקחים. בזמן שהווטרינרים מוציאים את קוצי הדרבן מפרצופו של צ'אנס, סאסי מתגנבת אל בית המחסה ומשחררת את שאדו. שאדו וסאסי מחלצים את צ'אנס והשלושה בורחים מבית המחסה בלי יודעין שבית המחסה זימן את משפחתם לאסוף אותם ושהם בדרך.