בתחרות שנערכה בבריכת 25 מטר ב-13 בדצמבר 1993 קבע אלכסייב במשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 2:11.82 דקות. שיא זה החזיק מעמד כ-9 שנים וחודשיים ונשבר על ידי דב מלניק (2:11.39 דקות). למחרת, הוא קבע במשחה ל-100 מטר חזה שיא ישראלי חדש נוסף של 1:01.41 דקות.
במסגרת סבב תחרויות השחייה, "מרה נוסטרום" שנערכה בקאן, צרפת ב-12 ביוני 1994 קבע אלכסייב במשחה ל-100 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 1:03.01 דקות. שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה במונקו ב-19 ביוני אותה שנה הוא קבע במשחה ל-50 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 28.90 שניות. שיא זה החזיק מעמד כ-11 שנים ונשבר על ידי מיקי מלול (28.83 שניות).
מקום תשיעי באליפות עולם.
באליפות העולם שנערכה ברומא איטליה בספטמבר אותה שנה סיים אלכסייב במקום תשיעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.16 דקות ובמקום עשירי במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש נוסף של 2:15.47 דקות. שיא זה החזיק מעמד 13 שנים ונשבר על ידי תום בארי (2:14.01 דקות).
בתחרות גביע העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשפילד, אנגליה ב-12 בפברואר 1995 קבע אלכסייב במשחה ל-100 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 1:00.57 דקות. שיא זה החזיק מעמד כ-13 שנים ונשבר על ידי מיקי מלול (1:00.22 דקות).
באליפות ישראל שנערכה באותה שנה זכה אלכסייב במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:21.11 דקות, לפני דב מלניק שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 17 של 2:21.36 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בווינה, אוסטריה באוגוסט 1995 סיים אלכסייב במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 1:02.52 דקות. שיא זה החזיק מעמד כ-13 שנים ונשבר על ידי תום בארי (1:02.42 דקות).
באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים אלכסייב במקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם איתן אורבך, דן קטלר ויואב ברוק בתוצאה של 3:42.90 דקות. בשלב המוקדמות, הרביעייה הישראלית קבעה שיא ישראלי חדש של 3:42.24 דקות. כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" במשחה ל-100 מטר חזה תוצאה של 1:02.15 דקות. הייתה זו ההופעה הראשונה של השחייה הישראלית במעמד גמר אולימפי והיחידה עד כה (2015) של נבחרת שליחים ישראלית בגמר אולימפי בשחייה. נוסף לכך, הוא סיים במקום 18 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.92 דקות ובמקום 27 במשחה ל-200 מטר בתוצאה של 2:20.47 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בסביליה ספרד באוגוסט 1997 סיים אלכסייב במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד איתן אורבך, ערן גרומי ויואב ברוק בתוצאה של 3:43.64 דקות, הוא קבע בסגנון החזה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:03.15 דקות, במקום שמיני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.78 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 1:03.22 דקות ובמקום 11 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.59 שניות.
באליפות אירופה שנערכה באיסטנבול טורקיה בסוף יולי 1999 רבע אלכסייב במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.70 שניות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה באתונה, יוון במרץ 2000 סיים אלכסייב במקום 18 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:16.69 דקות, במקום 24 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.53 דקות ובמקום 29 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.34 שניות.
מוניר עמאר
מוניר עמאר (בערבית: منير عمار; 16 בספטמבר 1968 – 25 במרץ 2016) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, שירת כראש המנהל האזרחי. קודם לכן כיהן כמפקד מחוז חיפה של פיקוד העורף וכמפקד חטיבת החרמון.
ביוגרפיה.
עמאר נולד וגדל בג'וליס, בן למשפחה דרוזית. למד בתיכון מקיף ירכא.
את שירותו הצבאי החל כלוחם בגדוד חרב, בשנים 2004 עד 2006 פיקד על הגדוד. במלחמת לבנון השנייה שירת כקצין אג"ם של עוצבת הגליל, בהמשך שימש סגן מפקד חטיבת השומרון וקצין מבצעים של פיקוד הצפון. בספטמבר 2009 מונה למפקד חטיבת החרמון, שתחת פיקודו חזרה להיות חטיבה מרחבית, בתפקידו שימש עד אוגוסט 2012. ב-2012 יצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי. באוגוסט 2013 מונה למפקד מחוז חיפה של פיקוד העורף ומילא תפקיד זה עד יולי 2015. ב-3 בפברואר 2016 מונה לראש המנהל האזרחי.
עמאר היה בעל תואר ראשון בלימודי ארץ ישראל ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.
ב-25 במרץ 2016 נהרג בהתרסקות מטוס קל שהטיס באזור נחל צלמון. עמאר נקבר בבית העלמין בג'וליס. הותיר אחריו אישה ושלושה ילדים.
קישורים חיצוניים.
מכתביו
הקלויז בפראג
הקלויז בפראג (ביידיש: קלויז, או קלויזן; מכונה גם בית הכנסת קלאוז או קלאוס-שול) הוא אחד מבתי הכנסת המרכזיים ההיסטוריים של הקהילה היהודית בפראג. הוא ניצב בסמוך לבית העלמין היהודי העתיק בעיר, ושימש באופן רשמי כבית הכנסת של "החברה קדישא של קהילת פראג".
פנים בית הכנסת נהרס במהלך מלחמת העולם השנייה, והוא שימש במהלכה כמחסן של המוזיאון היהודי המרכזי, גוף שהוקם בתקופת הכיבוש הנאצי על מנת להציג פריטים מהתרבות של העם היהודי שהוכחד לאחר ביצוע "הפתרון הסופי".
כיום משמש בית הכנסת כאחד מחללי התצוגה של המוזיאון היהודי בפראג, ומוצגים בו חפצים הקשורים במנהגים ובטקסים היהודיים: ברית מילה, בר מצווה, חופה וקידושין ועוד.
היסטוריה.
על גבול בית הקברות היהודי העתיק, הקים הגביר מרדכי מייזל בין השנים 1590–1592 מתחם בתי כנסת שכלל בתוכו גם את ישיבתו של המהר"ל מפראג. ב-1689 נשרף הרובע היהודי בפראג כליל ובתוכו גם מתחם בתי הכנסת, הקלויז נבנה מחדש בסגנון הבארוק ובנייתו הושלמה בשנת 1694. בערך באותו זמן נבנו בפראג עוד שלושה בתי כנסת בסגנון דומה אך עם שיפוץ הרובע היהודי בסוף המאה ה-19 נהרסו כולם, ורק הקלויז של מייזל נותר כנציג לסגנון הבנייה בתקופתו.
הקלויז היה לאחד מהמרכזיים שבבתי הכנסת של הקהילה היהודית בפראג. נישאו בו הספדים על אישים חשובים והתכנסו בו אסיפות עם. רבני בית הכנסת נמנו עם חשובי הרבנים בקהילת פראג, בהם: רבי אלעזר פלקלס, רבי שמואל קוידר, רבי אפרים ליב טעוועלס ורבי ברוך ייטלס.
בין השנים 1883–1884 שופץ המבנה בידי האדריכל בדְרְזִ'יך מינצברגר (Bedřich Münzberger), נעשו בו שינויים מבניים ונבנתה גלריה רחבה יותר עבור עזרת הנשים. חלונות הוויטראז' נוספו בתקופה זו, וכך גם עיצוב החזית כפי שהיא נראית עד היום.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הושחת פנים בית הכנסת. והמבנה שימש כמחסן של המוזיאון היהודי המרכזי, אליו נאספו תשמישי קדושה יהודיים בידי אנשי האס-אס.
לאחר המלחמה נערכו במבנה שיפוצים אחדים. וכיום הוא משמש כאחד מחללי התצוגה של המוזיאון היהודי בפראג.
יוסף רענן
יוסף (ג'ו) רענן (1922 – 11 בנובמבר 1996) היה קצין בחיל האוויר הישראלי, בכיר במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, מנכ"ל ונשיא חברת אליאנס.
ביוגרפיה.
רענן נולד בווינה שבאוסטריה בשם קורט רייסמן, בנם של ברטה וזיגפריד. במהלך השואה נמלט אביו לברית המועצות והצליח לשרוד ואילו אמו ואחיו הצעיר אריך נותרו בווינה, הועברו לגטו טרזינשטט ושם נעלמו עקבותיהם. ב-1938 עלה רענן לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער ונקלט במשפחת יעקב אורי במושב נהלל. בתקופת המרד הערבי הוא התנדב לשרת בפלגות הלילה המיוחדות של אורד צ'ארלס וינגייט. ב-1940 התנדב למשטרת היישובים העבריים ושירת במשטרת הרכבות בחיפה. בהמשך השנה התנדב לשירות בחיל האוויר המלכותי במלחמת העולם השנייה. הוא שירת ביחידה ללוחמה פסיכולוגית ולאחר כחצי שנה נשלח לקורס מקלענות ואלחוט במצרים. שירת כמקלען-אלחוטן וצבר עשרות טיסות מבצעיות במטוסים שונים. בין השאר השתתף בהפצצת פלוישט ברומניה, בפברואר 1941 נפצע בידו וברגלו השמאלית מקליעים במהלך הפצצת לאריסה שביוון. השתחרר ב-1946. הוא היה פעיל בארגון ההגנה ובמטרה להכין את התשתית האווירית של הארגון בצפון הארץ, נשלח לעבוד ברשות התעופה האזרחית של המנדט הבריטי. שימש פקח תעופה בשדה התעופה בחיפה ולאחר עזיבת הבריטים מונה למפקד השדה. במהלך פיקודו הוברחו דרך השדה משלוחי עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-ישראלית שהגיעו לארץ ישראל במטוסי חברת התעופה האזרחית הצ'כית ונחתו בחיפה.
במלחמת העצמאות פיקד על הכוח האווירי במבצע עובדה. לאחר מכן שירת כראש ענף אוויר 4 (ענף המודיעין) במטה חיל האוויר. עבר קורס מג"דים ומונה לראש ענף אוויר 2 (ענף התכנון). ב-1953 מונה למפקד בסיס חצור ובשנים 1955 עד 1957 פיקד על בסיס תל נוף.
הוא הושאל מחיל האוויר לטובת המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ועמד בראש פעילות אגף "צומת" באירופה. בין השאר פיקד על "מבצע דמוקלס", המבצע לסיכול פעולת המדענים הגרמנים במצרים.
לאחר שירותו במוסד מונה באוגוסט 1976 למנכ"ל ונשיא חברת הצמיגים אליאנס וכיהן בתפקיד עד 1980. ב-1978 זכה בפרס התעשייה מטעם התאחדות התעשיינים. לאחר מכן כיהן כיו"ר חברת טיסות השכר של אל על.
דראפט ה-NBA 1976
דראפט ה-NBA 1977
דראפט ה-NBA 1978
דראפט ה-NBA 1962
דראפט ה-NBA 1963
הצופים הערבים המוסלמים
אליפות צרפת הפתוחה 1969
אליפות צרפת הפתוחה 1969 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-26 במאי והסתיימו ב-8 ביוני. זו הייתה האליפות ה-68 מאז ייסודה.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 1968 קן רוזוול () נפגש במשחק הגמר עם רוד לייבר () והפסיד ב-3 מערכות. בשנה זו רוד לייבר ניצח גם באליפות וימבלדון, אליפות ארצות הברית הפתוחה ובאליפות אוסטרליה הפתוחה. בכך הוא זכה בגראנד סאלם בתחרויות גברים בפעם השנייה.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 64 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג: