בפרוץ הקרבות פיקד פון לובצ'נברג על הדיוויזיה ה-18 במסגרת הקורפוס ה-16 שהיה חלק מהארמייה השישית במערכה על סרביה תחת פיקודו הכולל של אוסקר פוטיורק. למרות כישלון התקיפה הראשונית, הדיוויזיה של פון לובצ'נברג תפקדה היטב במהלך הקרבות, הוא עוטר בעיטור מסדר כתר הברזל ובינואר 1915 קודם לתפקיד מפקד הקורפוס ה-19. הקורפוס הועבר לחזית המזרחית ובין מאי לספטמבר 1915 לחם כחלק מהארמייה השלישית במתקפת גורליצה-טרנוב, שהובילה לקריסת הקווים הרוסיים. לאחר מכן הועבר הקורפוס לגזרת סרביה והשתתף ביחד עם צבא ממלכת בולגריה והצבא הגרמני בכיבוש המדינה. הקורפוס של פון לובצ'נברג חצה את הנהר סאווה והתקדם לעבר אלבניה. בינואר 1916 השתתף בכיבוש ממלכת מונטנגרו וב-1 בנובמבר הועלה לדרגת גנרל. הוא נשאר בגזרה האלבנית ובמסגרתה החזיק הקורפוס ה-19 בקו חזית בן 100 קילומטרים מול הקורפוס ה-16 האיטלקי בדרום המדינה והיה מעורב במספר קרבות מול הסרבים בגזרת אגם אוחריד במזרחה. באוקטובר 1917 הובס הקורפוס ה-19 בידי כוחות סרבים אשר הצליחו לכבוש את העיר פוגרדץ. לאחר קרב זה שוחרר פון לובצ'נברג מתפקידי פיקוד ובמקומו מונה הגנרל לודוויג קונן הוראק פון הנקמפף. ב-1 בדצמבר 1918 שוחרר פון לובצ'נברג מצבא האימפריה והלך לעולמו 3 חודשים לאחר מכן והוא בן 58 שנים.
שקע (גאולוגיה)
שקע הוא מונח בגאולוגיה – סוג של צורת נוף השקועה מתחת לסביבתה. שקעים יכולים להיווצר במנגנונים שונים, וניתן להתייחס אליהם במגוון מונחים המפורטים להלן על-פי הגורם להיווצרותם:
געשיות, סחיפה, העתק, קימוט, טקטוניקת הלוחות, ופגיעת מטאוריט.
סחיפה.
סחיפה – תהליכי הסרה המתרחשים בפני השטח באמצעות זרמי מים, משבי רוח, תנועת קרחונים או לבה.
אורנה ברביבאי
אוֹרנה בַּרְבִּיבַאי (נולדה ב-5 בספטמבר 1962, ו' באלול ה'תשכ"ב) היא שרת הכלכלה והתעשייה מטעם מפלגת יש עתיד. קצינה לשעבר בצה"ל בדרגת אלוף.
בשירותה בצה"ל כיהנה כראש אגף כוח האדם, בדרגת אלוף, והיא הקצינה הראשונה בתולדות צה"ל שנשאה דרגה זו במינוי קבע (קדמה לה במינוי זמני השופטת דבורה ברלינר) והייתה גם האישה הראשונה אשר כיהנה כיו"ר ועדת החוץ והביטחון בכנסת.
ביוגרפיה.
ראשית חייה.
ברביבאי נולדה ברמלה וגדלה בעפולה. בתם של צילה טויס, עולה מעיראק, ואלי שוחטמן, עולה מרומניה. גדלה במשפחה מרובת ילדים, כבת הבכורה מבין שבעה. למדה בבית ספר בעפולה ובפנימיית כפר גלים. לברביבאי תואר ראשון במדעי החברה והרוח מאוניברסיטת בן-גוריון, תואר שני במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל, ותואר שני במדעי החברה מאוניברסיטת חיפה. בוגרת המכללה לביטחון לאומי, תוכנית "מפנה", קורס ניהול לדרג הבכיר בצה"ל וקורס פיקוד ומטה.
שירותה הצבאי.
התגייסה לצה"ל בשנת 1981 ואת מרבית שירותה עשתה בחיל השלישות. היא פיקדה על קורס קציני שלישות בבה"ד 11, שימשה ראש מדור נשים בבקו"ם, מפקדת לשכת הגיוס באר שבע, שלישת אוגדת מילואים, ראש ענף מיון ושיבוץ במפקדת זרוע היבשה וראש מחלקת סגל בזרוע היבשה, מאז הייתה לפורצת דרך בקרב נשים בצה"ל. בנובמבר 2003 מונתה לשלישת פיקוד המרכז, השלישה הפיקודית הראשונה בתולדות צה"ל, בספטמבר 2005 קודמה לדרגת תת-אלוף ומונתה לקצינת שלישות ראשית, והייתה האישה הראשונה שמונתה למפקדת חיל שאינו חיל נשים. בדצמבר 2006 מונתה לראש חטיבת כוח האדם בזרוע היבשה.
ביוני 2008 מונתה לראש מטה אגף כוח האדם. באותה שנה נבחרה על ידי העיתון "גלובס" לאחת הנשים המשפיעות ביותר בישראל.
ב-23 ביוני 2011 מונתה לראש אגף כוח האדם והועלתה לדרגת אלוף, ובכך הפכה לקצינה הראשונה בתולדות צה"ל בדרגה זו, במינוי קבע. בשנת 2014 השיאה משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות. לקראת סיום כהונתה נערך מבצע צוק איתן, שבו טיפלה אישית במסירת ההודעה על קביעת החיילים הנעדרים, אורון שאול והדר גולדין, כחללים. באוקטובר של אותה שנה סיימה את תפקידה ופרשה מצה"ל.
פעילות ציבורית.
עם פרישתה מהמערכת הצבאית מונתה ליו"ר מגבית התרומות של קרן ויצו בישראל וב-2015 למנכ"לית בתשלום של הקרן התאגידית פילנתרופית למיזמים לאומיים. בספטמבר 2015 נבחרה לכהן כיושבת ראש הוועד המנהל של המכללה האקדמית עמק יזרעאל. ברביבאי הייתה מגישת התוכנית "רצועת הביטחון" בגלי צה"ל, העוסקת בענייני צבא-חברה, חברה בוועד המנהל של ארגון "מעוז", המכון הישראלי לדמוקרטיה וקופ"ח כללית, לימדה באוניברסיטת בר-אילן ומשנת 2017 מרצה במרכז הבינתחומי הרצליה.
פעילות פוליטית.
הכנסת ה-21 וה-22.
ב-1 בינואר 2019 הצטרפה לרשימת "יש עתיד" לקראת הבחירות לכנסת ה-21 ושובצה במקום ה-4. לאחר חיבור מפלגת יש עתיד ומפלגות חוסן לישראל ותל"ם למפלגה משותפת - רשימת "כחול לבן", שובצה במקום ה-10. הרשימה קיבלה 35 מנדטים וברביבאי הפכה לחברת כנסת בכנסת העשרים ואחת.
בבחירות לכנסת העשרים ושתיים הוצבה שוב במקום ה-10 ברשימת "כחול לבן" ונכנסה לכנסת. בכנסת זו הייתה חברה בוועדת החוץ והביטחון.
הכנסת ה-23.
בבחירות לכנסת העשרים ושלוש הוצבה שוב במיקום ה-10 ברשימת "יש עתיד" ונכנסה לכנסת. בה המשיכה לכהן כחברת ועדת חוץ וביטחון ובנוסף כיהנה כסגנית יושב ראש הכנסת, כראשת קבוצת הידידות הפרלמנטרית ישראל–סינגפור וחברה במשלחת הכנסת לאיגוד הבין-פרלמנטרי IPU. מחודש יולי 2020, ברביבאי היא יושבת-ראש השדולה למען חיילות וחיילי צה"ל, בסדיר ובמילואים.
פרשת זיוף נתוני גיוס החרדים בצה"ל.
בעקבות פרשת זיוף נתוני גיוס החרדים בצה"ל שאותה חשפה בדצמבר 2019 העיתונאית כרמלה מנשה, חשף העיתונאי יאיר שרקי עדות מוקלטת של קצין באגף כוח האדם, שלפיה ידעה ברביבאי על זיופים בתקופתה אך בחרה שלא לטפל בהם. הקלטה זו הייתה ידועה לראש אכ"א האלוף מוטי אלמוז, וכן לאלוף במילואים רוני נומה אשר הוסמך על ידי הרמטכ"ל אביב כוכבי לתחקר את הפרשה. בעקבות החשיפה הודיע דובר צה"ל כי גם תקופה זו תתוחקר ונתוני גיוס החרדים יבדקו החל מ-2011. ארגון "תורת לחימה" קרא לברביבאי להציג ראיות כי דיווחיה נכונים. ברביבאי מסרה בתגובתה כי הטענות העולות לגבייה בכתבה הן שקר גס, ונראה שהן חלק מקמפיין פוליטי. אכן, דו"ח האלוף (מיל') נומה אשר פורסם בפברואר 2020, הבהיר מעל כל ספק כי הכשלים בדווחי גיוס חרדים לא חלו כלל בתקופת שירותה בצה"ל.
הכנסת ה-24.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע הציב לפיד את ברביבאי במקום השני ברשימה ומינה אותה למלא את תפקיד יו"ר ועדת החוץ והביטחון הזמנית בכנסת עד להרכבת הממשלה. והייתה לחברת הכנסת הראשונה המשמשת בתפקיד זה. במהלך כהונתה כיו"ר הוועדה, יצא צה"ל למבצע "שומר החומות" שלאחריו הפיצה לרוה"מ מסמך המבטא את מסקנותיה האישיות מהתנהלות הדרג המדיני.
שרת הכלכלה.
ביוני 2021 ועם השבעת ממשלת ישראל השלושים ושש מונתה ברביבאי לתפקיד שרת הכלכלה והתעשייה ופרשה מהכנסת במסגרת "". בהתאם להסכמים הקואליציוניים, ביולי 2021 הועברה למשרדה גם זרוע העבודה (שהייתה קודם לכן חלק ממשרד העבודה והרווחה במשך 5 שנים) והיא קיבלה גם את הסמכויות השמורות בחוק לשר העבודה.
כשרת הכלכלה, אורנה ברביבאי חתמה על קיצור שעות של חלק מהמתמחים ברפואה. היו מתמחים שדחו את המתווה. בהמשך שונה המתוה. במקביל, שבתו מעונות היום.
ברביבאי ומשרד הכלכלה פעלו יחד עם ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט ואחרים לבטל מאות תקנים ישראליים ייחודיים במוצרים שונים תוך התאמה לתקנים בין-לאומיים במטרה להוזיל מחירים.
שרת הכלכלה והרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן פעלו לאפשר למרכולים וחנויות מכולת להציג את מחירי המוצרים על צג אלקטרוני, במקום במדבקות.
חיים אישיים.
נשואה לעו"ד משה ברביבאי שנולד במרוקו ועלה בגיל 3 לישראל. משה היה אף הוא קצין שלישות בצה"ל. הם הורים לשלושה ומתגוררים בתל אביב.
דמיאורג
יבשם עזגד
יִבְשָׂם עַזְגָּד (נולד ב-19 בינואר 1953) הוא סופר, עורך, עיתונאי ואוצר ישראלי.
ביוגרפיה.
עזגד נולד ברעננה, דור שני לילידי הארץ, נכד לראשוני רעננה, מעולי העלייה השנייה, ונצר למשפחת רבנים ידועה (הלוי-סוכן) מקובנה, ליטא. כנער היה עיתונאי צעיר בעיתון "דבר לילדים". שירת בצה"ל כמפיק, תסריטאי, במאי וצלם של סרטי הדרכה. לאחר שחרורו עסק בצילום אמנותי והציג שתי תערוכות יחיד: בביתן לתערוכות של עיריית תל אביב בגני יהושע, ובתיאטרון ירושלים.
פרסם שני טורים אישיים קבועים בענייני עתידנות ("יש עתיד" ב"זמנים מודרניים" ו"היה יהיה" ב"ידיעות אחרונות לילדים"); וטור אישי בענייני גידול ילדים ("אבא של שלומית"), בו תיאר אירועים מחיי משפחתו, כשבתו בת השמונה מעירה את הערותיה בסיום ("זכות התגובה").
פרסם סיפורים קצרים, וכן שני ספרי מדע בדיוני – "עבודת נמלים" בהוצאת ספריית פועלים (1992) ; ו"מעוף כלולות" בהוצאת כתר (1996).
בשנת 1985 החל לכהן כעורך במוסף הכלכלי של סוף השבוע ב"ידיעות אחרונות" – "השקל שלך". בשנת 1989 עבר לעיתון "הארץ", שם ערך מוסף מיוחד בענייני מדע וטכנולוגיה ("מחר"), וריכז מערכת של מוספים מיוחדים ובהם מוסף מיוחד לכלכלה, "גלריה" ועוד – שרובם הפכו, לאחר זמן, למדורים בגוף עיתון "הארץ". בנוסף ערך גם טור מדעי במוסף לילדים של עיתון ידיעות אחרונות.
כתיבתו על ענייני מדע זיכתה אותו בפרס בינלאומי ובמלגת השתלמות מיוחדת (1993) מטעם מכוני מקס פלאנק בגרמניה (EICOS).
בשנת 1995 התמנה לתפקיד דובר מכון ויצמן למדע. לאחר כשנתיים קודם לתפקיד מנהל המחלקה לפרסומים ולתקשורת, המאחדת את פעילות הדוברות (בהיקף עולמי), יחסי ציבור, פרסומים מדעיים פופולריים, קשרי קהילה ופרויקטים מיוחדים.