בישראל האפשרות להתמחות בטראומה היא לבעלי התמחות בכירורגיה כללית ומטרתה לתת כלים לרופא להתמודד עם מצבים כירוגיים דחופים, כשבתום ההתמחות הרופא יהיה מסוגל לנהל מקרה של חבלה קשה, החל משלב הקליטה בחדר הטראומה, דרך התערבות ניתוחית, אשפוז במחלקה לטיפול נמרץ, אשפוז במחלקה, ועד השחרור לשיקום.
הביקורת על מוחמד
החל מראשיתה של דת האסלאם, שהופיעה בחצי האי ערב במאה ה-7, החלה להישמע כנגדה ביקורת מצד המתנגדים לה. ביקורת זו הופנתה כנגד יסודותיה ועקרונותיה של דת האסלאם בכלל, וכנגד העומד בראשה, מוחמד בן עבדאללה (המכונה בפי המוסלמים "הנביא מוחמד"). לאור המעמד המיוחד שזוכה לו מוחמד בקרב המוסלמים, הרואים בו שליחו של האל, לפגיעה בשמו התייחסו בחומרה רבה והיא נחשבה למעשה השמצה או הכפשת שמו של הנביא, ולכן עוררה תגובות סוערות בקרב המוסלמים.
אירועים מרכזיים שאירעו במהלך ההיסטוריה.
בהסתמך על הקוראן והסירה (הביוגרפיה של הנביא מוחמד), הביקורות הראשונות על אישיותו של מוחמד הופנו כלפיו מכיוונם של המקורבים לו ותושבי עירו מכה, שהיו עובדי-אלילים והתנגדו לרעיונות שהביא עמו ולדת החדשה שיצר.
לאחר הפצת הקריאה האסלאמית באל-מדינה, מספר יהודים האשימו את מוחמד בכך שציטט באופן מסולף מהתורה, ושפרישת חסותו על אל-מדינה נעשתה מתוך אינטרס אישי לצבור כוח. לדבריהם, לנוכח האינטרס שעמד לנגד עיניו - להעמיק את ההיכרות שלו עם היהדות, הוא החל להתיידד עמם ולהתקרב אליהם וחיקה את טקסיהם, אולם נסוג מכך בשלב מאוחר יותר.
באשר לביקורת הנוצרית על מוחמד, הרי שזו החלה כבר בתקופת ימי הביניים המוקדמים על ידי יוחנן הדמשקאי שנמנה עם הראשונים שכתבו ספר שלם כנגד מוחמד והאסלאם. בספרו, שנקרא "De Haeresbius", נכתב שנזיר נסטוריאני, הנזיר בחירי, סייע למוחמד בכתיבת הקוראן. בנוסף, הוא האשים את השליח בכך שהוא העתיק כמה מכתבי "מגילות בן נופל" לאחר שאותו נזיר נסטוריאני תרגם חלק מהברית החדשה לערבית.
במהלך תור הזהב של האסלאם בספרד, שחל בימי הביניים, החלה הכנסייה שם לכתוב כתבים שמציגים את מוחמד כמי שהשתלט עליו השטן ומתנגד למשיח. רעיונות אלו נפוצו בקרב עמי אירופה, והיה להם תפקיד גדול באיחוד כוחותיהם של האירופים במהלך מסעות הצלב. מי שכתב כתבים חריפים במיוחד כלפי מוחמד בתקופה זו הוא מרטין לותר, שכתב באחד ממאמריו: "מוחמד הוא השטן והוא הראשון מבניו של אבליס" וטען שמוחמד סבל ממחלת הנפילה (אפילפסיה) ושקולות הנבואה האלוהית אשר טען ששמע היו תופעת לוואי של מחלתו.
בעידן המודרני, לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001, שנערכו בידי מוסלמים, החל גל נוסף (שחלקים בעולם המוסלמי ראו בו מתקפה מתואמת ומאורגנת היטב להכפשת שמו של מוחמד). עוצמת האירועים גברה עד כדי כך שמזכ"ל האו"ם, קופי אנאן, יצא בשנת 2004 בקריאה עולמית לשים קץ לתופעה.
תקופת ראשית האסלאם.
תושבי מכה עובדי האלילים, שהתנגדו לרעיונותיו הדתיים החדשניים של מוחמד, נקטו בשיטות רבות על-מנת להיאבק בשליחותו ולהטיל דופי באישיותו. הללו הציגו אותו כמי שלוקה בסוג של שיגעון, ובהזדמנויות שונות אף אמרו כי "יש לו שד או שטן שירדו עליו כשם שירדו השדים והשטנים על מגדי-העתידות". הם פעלו במגמה למנוע מתושבי העיר עובדי האלילים לשמוע את הקוראן. כשצעדים אלה לא צלחו, הם החליטו לאחר התייעצות משותפת להעניש את אלו שכפרו בדת האלילית ועברו לאסלאם. כל ראש שבט העניש את בני שבטו ששיעבדו את עצמם לאסלאם, וכמה מהם אף העליבו את מוחמד ופגעו בו פעמים רבות. בנוסף, היו גם ניסיונות אחדים להתנקש בחייו.
אירועים נבחרים בתקופה זו.
דמויות נוספות שנודעו בתקופה זו כמי שדיברו בגנותו של הנביא מוחמד היו: אבן אלזבעארי, אשר היה גדול אויביו של הנביא מוחמד, ואבן ואיל ואל-ווליד בן אלמע'ירה.
שמואל סטולר
שמואל סטולר (27 באוגוסט 1898 – 6 במרץ 1977) היה אגרונום ופעיל ציוני.
קורות חיים.
סטולר נולד בשנת 1898 במוסקבה לחנה ואלעזר. בשנת 1915 סיים את לימודי התיכוניים והחל ללמוד היסטוריה ובלשנות באוניברסיטת מוסקבה. בפברואר 1917 גויס לשורות צבא האימפריה הרוסית, ממנו ערק לאחר מהפכת אוקטובר ועבר עם משפחתו לקרים שבדרום אוקראינה.
בקרים למד באוניברסיטת סימפרופול לימודי חקלאות ומדעי הטבע. בשנת 1920 נישא ליונה לבית מרק. יונה ושמואל סטולר עלו באותה השנה לארץ ישראל כחלק מהעלייה השלישית והיו חברים בגדוד העבודה ובחבורת הקרימצ'קים - חבורה שבראשה עמד יצחק שדה. אלה ש"באו לארץ ישראל לבנות ולהבנות בה". סטולר עבד בסלילת כבישים, עד לקבלתו לקבוצת כנרת שהייתה אז בחצר כנרת. סטולר התמסר לחקלאות ולמחקר חקלאי, ומשנת 1938 עמד בראש ועדת הניסיונות של עמק הירדן, והיה אחראי לפיתוח שיטות השקיה, חקלאות שלחין ומטעים. סטולר היה אחראי על הבאתם, פיתוחם, והתאמתם לתנאי הארץ של זני בננה, תמר, וגפן חדשים. על עבודתו זאת הוענק לסטולר פרס ישראל לחקלאות בשנת 1965. בעקבות עבודתו על פיתוח זני תמרים ושימור פרי התמר נוסד בית האריזה לתמרים בצמח.
סטולר התמסר גם לחינוך והוראה, ובשנת 1946 היה ממייסדיו ומנהלו של בית הספר החקלאי בית-ירח.
פעילותו החלוצית וחשיבות עבודתו המחקרית הביאו להצעה למנותו לנשיא המדינה, לה סירב בטענה ש"לא הגיע ארצה לעסוק בזוטות".
באוקטובר 1951 נפטרה בתו דינה בן נבט שחלתה במחלת הסרטן, בגיל 24.
לשמואל ויונה סטולר משפחה ענפה - נולדו להם שלושה בנים וחמש בנות. הם חיו בקבוצת כנרת עד לפטירתם ונקברו בבית הקברות כנרת.
הנצחה.
בבאר שבע נקרא רחוב על שמו.
נציב שירות המדינה
שירי ארצי
שירי ארצי (נולדה ב-11 במרץ 1972) היא תסריטאית, מדבבת, פזמונאית, מנחת טלוויזיה, סופרת ומבקרת ספרות ישראלית. זוכת "פרס האקדמיה לטלוויזיה".
ביוגרפיה.
ארצי נולדה בתל אביב. היא גדלה והתחנכה בשכונת צהלה שבצפון העיר בנעוריה למדה בבית הספר התיכון "תלמה ילין". לאחר סיום לימודיה בתיכון למדה צרפתית בסורבון וכן פילוסופיה וספרות עברית באוניברסיטה העברית. במקביל ללימודיה עבדה כמבקרת ספרים בעיתון "העיר" וכמדבבת, כאשר דיבבה בין היתר בסדרות הטלוויזיה המצוירות "הדרדסים", "סיסי הנסיכה", "הילדים מארץ עוץ" ו"רון הדבורון".
אביה, הזמר שלמה ארצי, כתב עליה את שיריו "שירי ואני", "על שירי ואבא שלה" ו"טלפני טלפני" ותמונתה הופיעה על שער אלבומו שלמה ארצי שר ומספר לילדים על יאן הגמד.
ארצי הנחתה בטלוויזיה את תוכניות הספרות "הסימניה" לצד אירי ריקין ו"עושים רוח", וכן את תוכנית הבוקר "יום חדש" לצד גידי גוב, אותה עזבה לאחר ארבעה חודשים לשם כתיבת ספרה "בוץ", שיצא לאור בשנת 2006. היא כתבה את פרקי יום שלישי של העונה השנייה של "בטיפול", במשותף עם עוזי וייל. כמו כן כתבה שירים לנורית גלרון ולשי זורניצר.
ארצי נשואה לשחקן יפתח קליין ולהם שלושה ילדים.
קורס
קורס הוא סדרת מפגשים ללימוד נושא מסוים.
קורסים נערכים במגוון רחב של מוסדות להקניית השכלה:
קודם לפתיחת הקורס מתפרסם סילבוס שלו, כלומר מידע על תוכנו המתוכנן של הקורס. כן ניתן מידע על ידע וכישורים הנדרשים כתנאי להשתתפות בקורס.
הסכמי השכר במגזר הציבורי בישראל מעודדים את העובדים להרחיב את כישוריהם באמצעות השתתפות בקורסים: צבירה של מכסת שעות לימוד מסוימת בקורסים מקנה לעובד תוספת שכר הקרויה "גמול השתלמות".
הדרשה שעל ההר
ליאנדרו קופרה
ליאנדרו דמיאן קופרה (בספרדית: Leandro Damián Cufré; נולד ב-9 במאי 1978) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששימש לרוב כבלם או כמגן שמאלי. בארגנטינה הוא זכה לכינוי הורקאן (Huracán).
קופרה החל את הקריירה בחימנסיה לה פלאטה, אחת משתי הקבוצות של העיר לה פלאטה (יחד עם אסטודיאנטס לה פלאטה), הוא שיחק בשורותיה 6 שנים בהן ערך 129 הופעות. ב-2002 עבר לשחק במועדון רומא האיטלקי, ולאחר עונתו הראשונה במועדון, בה זכה לדקות משחק מועטות, הושאל קופרה לקבוצת סיינה בו מצב זה השתפר. עם חזרתו לרומא הפך קופרה לשחקן הרכב ושיחק בשורותיה עד שנת 2006, אז נרכש כרטיס השחקן שלו תמורת 2 מיליון אירו על ידי מונקו.
קופרה היה חבר בסגל הנבחרת הצעירה של ארגנטינה אשר זכתה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 ב־1997.
הוא זומן גם לסגל נבחרת ארגנטינה למונדיאל 2006 בגרמניה.
אפור (פירושונים)
קילי גונסאלס
כריסטיאן אלברטו גונסאלס פרט (בספרדית: Cristian Alberto González Peret; נולד ב-4 באוגוסט 1974 ברוסאריו), הידוע בתור קילי גונזאלס, הוא כדורגלן ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקיצוני השמאלי בסן לורנסו.
גונסאלס החל את הקריירה בקבוצת הנוער של רוסאריו סנטרל, והתבלט בזכות מהירותו. הוא צורף לסגל של הקבוצה הבוגרת, וכעבור שתי עונות עבר לבוקה ג'וניורס, בה שיחק במשך שנה אחת לפני שעבר לריאל סרגוסה הספרדית.
בשלוש העונות שלו בסרגוסה הוא היה אחד השחקנים המובילים של הקבוצה, והשתתף בסך הכל ב-92 משחקי ליגה. לאחר מכן הוא עבר לוולנסיה, זכה עמה באליפות בעונת והגיע פעמיים לגמר ליגת האלופות.
ב-2003 עבר לאינטר מילאנו, אך כמעט ולא שיחק שם בגלל פציעות חוזרות. הוא שוחרר מהקבוצה בקיץ 2006, וחזר לרוסאריו סנטרל, שם שיחק שלוש עונות לפני שהצטרף לסן לורנסו.
במדי נבחרת ארגנטינה ערך גונסאלס 56 הופעות, בהן הבקיע 9 שערים. הוא היה בסגל ארגנטינה למונדיאל 2002, וזכה יחד עם הנבחרת האולימפית במדליית זהב באולימפיאדת אתונה (2004).
תחום אפור
תחום אפור (וכן שטח אפור, אזור אפור) הוא ביטוי המציין גבול עמום בין שני תחומים (או יותר). הגבול עשוי להיות בלתי מוגדר בבירור, קשה להגדרה או שהגדרתו נוטה להשתנות.
הביטוי "תחום אפור" משמש בתחומים שונים:
שטח אפור
אזור אפור
מקדם היל
פשפש מיטה