רוויה נמדדת על רדיוס הגליל, כאשר גוון המצוי קרוב יותר למרכז הגליל דומה לאפור (שהוא נטול רוויה) וגוון שקרוב יותר לדופן הגליל בוהק יותר, וקל יותר להבחין בגוונו הייחודי. אף על פי שמתארים את מרחב הצבע של מונסל כגליל, בו לכל גוון בכל בהירות רמת רוויה מקסימלית זהה, בפועל אין הדבר כך. הגוונים סגול סיגלית (Violet) ואדום חסומים ברוויה בבהירות גבוהה, היות שהעין האנושית מתקשה להבחין בגוונים בקצה הסקאלה של האור הנראה; בדומה, צהוב וירוק בבהירות גבוהה מגיעים לרמות רוויה גבוהות במיוחד. לכל גוון מידת רוויה מקסימלית שונה בבהירות שונה, כך שצהוב מגיע לרוויה מקסימלית בבהירות גבוהה בלבד, וסגול בבהירות בינונית-נמוכה בלבד.
מידת הרוויה נמדדת במספרים מ-0 ומעלה, לרוב עד 12; המספרים הגבוהים יותר (ונדירים יחסית, תלויי גוון ובהירות) מגיעים ל-30. ככלל, גוונים ברוויה של מעל 20 קשים מאוד לשחזור באמצעות צבע הנמשח על עצם אמיתי, וגוונים הקרובים ל-30 לא ניתנים לתצוגה על צג LCD כלל.
הדוגמה מטה מתארת את ההבדל בין הגוונים Y צהוב ו-PB כחול-סגול. החצי הימני של התרשים הוא משטח דו-ממדי (רוויה X בהירות) של הגוון PB בדרגה 5 (באמצע הפלח), ומראה כיצד הרוויה המקסימלית של הגוון מושגת רק בבהירות בינונית (5-6). הצד השמאלי של התרשים מציג את הגוון צהוב 5, וממחיש כיצד הרוויה המקסימלית מושגת רק בבהירות גבוהה (7-8).
פיתוח היסטורי.
במהלך המאות ה-18 וה-19 בוצעו מספר ניסיונות לייצור מרחב צבע בדיד בשלושה ממדים, בצורות שונות. טוביאס מאייר יצר מרחב בצורה פירמידה משולשת כפולה ב-1758, יוהאן היינריך למברט עם פירמידה בודדת ב-1772, פיליפ אוטו רונג יצר מרחב כדורי ב-1810, ואחריו נוצרו מרחבים חרוטיים, בצורת חצי-כדור ואף קובייה זקורה על פינתה. ככל שהמודלים התאורטיים לתיאור מרחב הצבע הפכו יותר מדויקים, ניתן היה להבחין כי אף מודל לא מייצג את כלל הצבעים הניתנים לראייה - ובנוסף, המודלים התאורטיים לא כללו מדידות אמפיריות של יכולת ההבחנה האנושית בין גוון לגוון.
מונסל יצר את מרחב הצבע במטרה להדריך אמנים צעירים באופן מדויק. הרעיונות לגבי המדד התבססו על חלוקה לשלושה ממדים ניצבים, על מנת שגוונים לא יידרשו בשמות (כגון "אפרסק", "לילך" וכדומה, עיקרון שמונסל רשם בכתביו כ"מטופש ומטעה") אלא בנקודות ציון עשרוניות. העבודה על מדד מונסל החלה ב-1898 והסתיימה עם פרסום "A Color Notation" ב-1905. היו מספר רב של אי-דיוקים לגבי המודל התאורטי שהוצע באטלס זה, וגרסה מתוקנת ומלאה יותר יצאה לאור ב-1929 בשם Munsell Book of Color. לאחר סדרות של מדידות אופטיות יצאה מהדורה מחודשת בשנות הארבעים, שעיצבה את מדד מונסל כמבוסס אמפירי.
דב צור
דב צור (נולד ב-17 באוקטובר 1955) הוא פוליטיקאי ישראלי אשר כיהן כראש עיריית ראשון לציון בין השנים 2008–2018.
ביוגרפיה.
צור נולד בראשון לציון. אמו עלתה לישראל מחלב שבסוריה ואביו היה ניצול שואה מהונגריה. למד בגימנסיה הריאלית ושירת בצה"ל במערך הנ"מ, ממנו השתחרר בדרגת רב-סרן במילואים.
צור הוא בעל תואר ראשון בכלכלה וחשבונאות מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במנהל עסקים.
צור שימש כדירקטור בחברה הממשלתית עמידר ומשנת 1994 ועד אוגוסט 2008 שימש בתפקידים שונים בקבוצת הנדל"ן מגור-נאות, בהם דירקטור וחשב בחברה הציבורית "נאות מגור יזום ובנייה בע"מ" (כיום אורן השקעות), וסמנכ"ל ב"נאות מגור החזקות". בשנת 2006 מונה לדירקטור חיצוני בחברה הציבורית סטאר נייט טכנולוגיות.
צור כיהן כיו"ר קבוצת הכדוריד מכבי ראשון לציון וקבוצת הכדורגל עירוני ראשון לציון.
קריירה פוליטית.
בשנת 1993 התמודד לראשונה למועצת עיריית ראשון לציון, וכיהן בין 1993 ל-1997, עד לפרישתו לאופוזיציה, כסגן ראש העירייה דאז מאיר ניצן.
בשנת 1998 התמודד לראשונה לראשות העירייה כנציג סיעתו העצמאית "ראשון של איכות", אותה הקים יחד עם עו"ד סורין גנות, לימים חבר מועצת עיריית ראשון לציון. בבחירות אלה הפסיד אך נכנס למועצת העירייה ושימש כחבר באופוזציה.
בשנת 2003 התמודד לראשות העיר כנציג מפלגת שינוי וזכה לתמיכה של 37.55% מהקולות. למרות זאת, גם בבחירות אלו הפסיד לניצן והמשיך לכהן כחבר באופוזיציה.
בפעם השלישית שהתמודד לראשות העירייה, בנובמבר 2008 התמודד בראשות רשימה עצמאית חדשה בשם "רק ראשון", שקיבלה את תמיכת סניף מפלגת העבודה בעיר והיו"ר מוטי עג'מי ששובץ במקום השלישי ברשימה. הרשימה זכתה בארבעה מנדטים וצור גבר על ניצן, ראש העירייה שכיהן מאז 1983, כשצור זוכה בכשני אחוזים יותר מהקולות להם זכה ניצן.
בשנת 2013 הדליק משואה בטקס הדלקת המשואות של יום העצמאות ה-65, יחד עם איריס הלפרין, מנהלת בית הספר חביב.
בשנת 2013 נבחר לתקופת כהונה שנייה בראשות עיריית ראשון לציון עם תמיכה של כ-70.7% מקולות הבוחרים. סיעתו, "רק ראשון", זכתה בשבעה מנדטים והפכה לגדולה ביותר במועצת העירייה. צור כיהן גם כיו"ר הדירקטוריון של בית לעברית ראשון לציון.
ביוני 2018 הודיע דב צור שירוץ בבחירות המוניציפליות הקרובות. ביום הבחירות קיבל צור 31% מהקולות ועלה לסיבוב שני מול סגנו לשעבר רז קינסטליך. הסיבוב השני נערך ב-13 בנובמבר, ובו הפסיד צור לקינסטליך בהפרש של כ-5%. מספר ימים לאחר ההפסד, הודיע צור כי הוא פורש ממועצת העיר.
פעילותו כראש עיר.
צור כיהן כחבר בוועדה המקומית לתכנון ובנייה והיה בין המתנגדים לבניית דירות נופש פרטיות בקרבת הים. לאחר שנבחר לראשות העירייה ביקש לבטל היתר בנייה למפעל שאושר על ידי קודמו בתפקיד מתוך מטרה "לפעול להעדפת אינטרסים של איכות הסביבה ושל רווחת התושבים על פני שיקולים מסחריים".
צור ביטל בשנת הלימודים תשע"א את חטיבות הביניים והפך את התיכונים לשש שנתיים. כיום בעיר 13 תיכונים שש שנתיים. הוא החל בשיפוץ ושיפור חזות נרחב בעיר, בעיקר ב"ראשון הוותיקה" ובמזרח העיר. בתקופתו הוקמה הטיילת הצפונית בדרך המכבים, שופץ המדרחוב, הוקמו מרכזי הקולנוע סינמה סיטי ראשון לציון (שבנייתו החלה עוד בימי ראש העיר הקודם, מאיר ניצן) ויס פלאנט, הוקם סקייטפארק בדרום העיר, הוקם גן בעברית במזרח העיר, שופצו גינות ציבוריות רבות ורחובות וכבישים רבים נסללו מחדש.
צור הביע עניין בקידום הקו החום של הרכבת הקלה, המתוכנן לחצות את ראשון לציון לכל רוחבה ממזרח למערב. בפברואר 2014 אמר שר התחבורה ישראל כץ שעיריית ראשון לציון, בראשות צור, מוכנה להשתתף במימון הקמת הקו החום של הרכבת הקלה. בפברואר 2017 פורסמה פעם נוספת כוונה של עיריית ראשון לציון לקחת לידיה את הקמת הקו במימון גופי השקעות בינלאומיים. במסגרת פרסום זה צוטט צור כאומר: "אנחנו לא נוכל לשבת בתחנה ולחכות שהמדינה תיתן מענה. עלינו לקחת את האחריות אלינו ולקדם כבר היום פתרונות של הסעת המונים בתוך העיר".
למרות הצהרת כוונות זו, הפרסומים הרשמיים של העירייה אינם מכילים לוחות זמנים או סכומי הכסף שגויסו למען הנושא.
פרויקט תחבורתי נוסף שאותו מעוניין צור לקדם הוא סלילת קו הרכבת שיחבר בין תחנת רכבת ראשונים ותחנת רכבת משה דיין ויביא להקמת תחנה חדשה בשם מעוין שורק בראשון לציון. הפרויקט הוא חלק מפרויקט הקמת מסילת ראשון לציון - מודיעין העתידית אשר עבודת התכנון שלו אמורה להסתיים ב-2019. פרויקט זה הוצג בוועדה המקומית לתכנון ובנייה בנובמבר 2017 ועל פי הצהרות העירייה המדינה תשקיע בו 1.5 מיליארד ש"ח. החשיבות למימוש פרויקט זה גברה לאחר שבתחילת חודש אפריל 2018, בשל פיתוח הקו המהיר והחשמלי לירושלים, בוטל הקו הישיר מתחנת רכבת הראשונים לתל אביב וצפונה. קו זה הפך לפרברי עד לתחנת הרכבת לוד במסגרתו יוצאת רכבת חד-קומתית מדי שעה. לאחר שנודעה כוונת הביטול, דב צור פנה במכתב למשרד התחבורה וביקש את הקפאת הביטול עד להשלמת חיבור תחנות הרכבת בעיר, אך ללא הועיל.
חשדות בפלילים.
בחודש אוקטובר 2016 פרסם העיתון "הארץ" תחקיר שהעלה סימני שאלה לגביו קשריו של צור עם יזם נדל"ן מקומי אשר, בין היתר, רכש קרקע מהעירייה ללא מכרז.
במסגרת חקירת תיק 1803, ב-3 בדצמבר 2017 נעצר צור ל-8 ימים, בחשדות לקבלת שוחד, קשירת קשר לביצוע פשע, מרמה והפרת אמונים. לאחר מכן שוחרר למעצר בית של 10 ימים והורחק מעיריית ראשון לציון ל-25 ימים נוספים. בסוף ינואר 2018 חזר לעירייה תחת מגבלות, ונאסר עליו להשתתף או לצפות בישיבות הוועדה לתכנון ולבנייה, ועדת המכרזים, והחברה הכלכלית של העיר. במרץ 2019 פרסמה המשטרה את עמדתה כי התגבשה תשתית ראייתית מספקת לביסוס חשדות שלפיהם ביצע עבירת שוחד. במאי 2021 נסגר התיק נגדו מחוסר ראיות.
חיים אישיים.
צור גרוש ואב לשלושה ילדים. בת זוגו היא אריאלה ישראלי, מי שכיהנה כראש מינהל החינוך בעיריית ראשון לציון.
התפתחות (פירושונים)
דידייה זוקורה
דגי אלאן דידייה זוקורה (בצרפתית: Déguy Alain Didier Zokora; נולד ב-14 בדצמבר 1980, באבידג'ן) הוא כדורגלן מחוף השנהב המשחק בעמדת הקשר בקבוצת נורת'איסט יונייטד מליגת העל ההודית. זוקורה הוא שיאן ההופעות בנבחרת חוף השנהב עם 123 משחקים בינלאומיים.
קריירה.
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה מקומית מחוף השנהב, ASEC מימוסאס, משם עבר בשנת 2000 במועדון הבלגי ראסינג גנק. בקיץ 2004, הוא עבר לשחק בליגת העל הצרפתית במדי סנט אטיין. נכון להיום זוקורה שיחק 102 משחקים בינלאומיים במדי נבחרת חוף השנהב, בהם כבש שער בודד.