הספינה "שאטורנאוט" התמקמה קצת מזרחה, ונועדה לתקוף את המבצרים הדרומיים בלבד. הספינה "אטלנטה", הייתה ממערב לבייארד, ועליה הוטלה התקיפה של המבצר הצפוני הגדול, ו"דראק", שעגנה באגף המערבי של הקו הצרפתי, הייתה אמורה לתפוס את המבצרים הקטנים בקצה עמדות האויב. ספינות קרב נוספות היו אמורות להתקרב ולשמור על אתר הנחיתה. הספינה "אנמיטה" נשארה מאחור.
ניסיון לנהל משא ומתן נעשה על ידי הווייטנאמים אך הדיונים נמשכו ברוב שעות אחר הצהריים. קורבה דרש לבסוף להעביר את המבצרים לצרפתים תוך שעתיים. האולטימטום הזה נמסר על ידי שליחי וייטנאם למפקדי המצודה, שסירבו להשיב.
בשעה 5.40 אחה"צ ב־18 באוגוסט הניפו ספינות של חיל הים את הדגל הצרפתי על כל ראשי התרנים, והספינה "ביארד" פתחה באש והשייטת כולה הלכה בעקבותיה. המגינים הווייטנאמים השיבו באש, אך הספינות הצרפתיות היו מחוץ לטווח התותחים המיושנים שלהם. ההפגזה נמשכה יותר משעה, עד שהיה חשוך מדי כדי לירות ביעילות. התותחים הפסיקו לירות בשעה 19:00, והאוניות הצרפתיות הפעילו את הזרקורים החזקים שלהם כדי להאיר על המבצרים, ועל המים שסביבן במקרה של התקפת לילה של האויב.
ב - 19 באוגוסט ניתנו הפקודות לנחיתה עם שחר. בארבע לפנות בוקר התכוננו הקצינים והמלחים לנחיתה אבל זמן קצר לפני עלות השחר שינה קורבה את דעתו וביטל את הנחיתה. הים היה גלי, והוא חשב שההפגזה של היום הקודם לא גרמה נזק מספיק. עם שחר חזרו הצרפתים להפגזותיהם. להפתעתם השיבו הווייטנאמיים במטח פגזים מכוון היטב ששרק מעל לראשם ונפל בים קרוב לאוניות הצרפתיות. הם ניצלו את החשיכה כדי להביא תותחים עם טווח ארוך יותר. אף על פי שהצי הצרפתי הצליח להשתיק את התותחים האלה, הם גרמו לנזק קל לכמה מהספינות.
ההתקפה על מבצר תואן.
השמש עלתה ב-20 באוגוסט בים שקט לחלוטין. בחמש וחצי בבוקר, החליט גנרל קורבה להתחיל את הנחיתה. מעל אלף חיילים צרפתים נחתו, והגיעו לחוף בפיקודו של קפטן פאריאון ותפסו את המבצר הצפוני.
הנחיתה נעשתה בשני שלבים. ב־5.45 בבוקר עלה הכוח הראשון בפיקודו האישי של פאריאון, שהיה מורכב מיחידות הנחיתה של הספינות וחיל הרגלים ועשה את דרכו לאט לעבר החוף. חצי שעה אחר כך נלחמה הפלוגה בחוף בדיונות החול שהיו בחזית העמדות הווייטנאמיות. הווייטנאמים, שהתחפרו בחפירות על החוף, החלו לירות בתוקפים. הנחיתה לוותה בהפגזת הספינות הצרפתיות שעגנו לא רחוק. בעזרת מסך האש של הספינות יכלו כוחות הנחיתה הצרפתיים להתקרב לחוף.
חוד החנית של כוח הנחיתה בראשות אנזיני דה ויסאו אוליביירי חצה את העמדות על החוף ונלחם עם החיילים הווייטנאמים המגינים. הווייטנאמים הובסו במהירות. באותו הזמן הגיעו כוחות נחיתה נוספים לסיוע, בפיקודו של סגן דה ויסאו פידלו, ולכדה את סוללת התותחים שהגנה על הנהר. פעולה זו איפשרה לתקוף את המבצר הצפוני שנכנע. בינתיים הצליחו הצרפתים, להנחית תותחים מסוללה של 65 מ"מ על הדיונות, וגם אלה תמכו בירי בהתקפה הצרפתית. הווייטנאמים בהדרגה פינו את מקומם ובסופו של דבר נסוגו, כשהם שורפים את הכפרים שבהם ישבו. הספינות המשיכו לירות ופינו את הדרך לפני כוח הנחיתה שהתקדם.
בשעה 8 בבוקר נחת קפטן סורין עם רוב חיל הרגלים הימי והתחבר לפלוגה הראשונה מול המבצר הראשי. לאחר כשעה של קרב, קפטן פאריאון, אנסן אוליביירי וסגן דה פאיסאו פלמה גורדון היו בין החיילים הצרפתים הראשונים שנכנסו למבצר. זמן קצר לאחר השעה 9 בבוקר הונף הדגל הצרפתי על המצודה, לקול תרועותיהם של כל אנשי חיל הים.
במהלך קרב הבוקר תפסו הצרפתים את המבצר הצפוני. אבל המבצר הדרומי נשאר עדיין בידיים וייטנאמיות. אחר הצהריים, על מנת להכין את הדרך להתקפה על המבצר הדרומי, ספינות הקרב ניסו לחצו את הנהר, אך תותחי המבצר ירו עליהן והן חזרו. מכיוון הים, שתי אוניות הקרב הגדולות השיבו אש. הצרפתים היו טובים יותר בדו-קרב הארטילרי הזה. האש מהמצודה השתתקה.
בבוקר ה-21 באוגוסט נחתו חיילים נוספים ליד הנמל הדרומי והתכוננו לתקוף אותו במידת הצורך. אבל לא היה צורך. המצודה והכפרים שסביבה היו ריקים לחלוטין. הווייטנאמים פינו את העמדות האחרונות שלהם, ולא היה שום דבר שימנע מהצרפתים להפליג במעלה נהר לעיר הבירה הווא.
במהלך ההפגזה והנחיתה נפגעו וייטנאמים רבים, ייתכן ונפגעו כ־2,500 אנשים. היחידות הצרפתיות, לעומת זאת, לא נפגעו כמעט - רק תריסר גברים נפצעו. למחרת היום בירך קורבט את חייליו על הצלחתם ושיבח את הקצינים והצוות של ספינות הקרב.
חוזה הווא.
לכידת הצרפתים את המצודות של תון אן, חשפו את עיר הבירה להתקפה מיידית כולל חצר המלכות. הארמנד איים על הווייטנאמים בהשמדה, אלא אם כן יקבלו מיד חסות צרפתית על אנאם וטונקין. ב־25 באוגוסט 1883, חתמו הווייטנאמים על אמנת הווא.
אמנת הווא (1883) נתנה לצרפת את כל מה שרצתה בווייטנאם. הווייטנאמים הכירו בלגיטימיות של הכיבוש הצרפתי של קוצ'ינצ'ינה, הסכימו לחסות צרפתית באנאם ובטונקין והבטיחו להחזיר את כוחותיהם מטונקין. וייטנאם ובית המלוכה שלה שרדו, אבל תחת חסות צרפתית. כדי להבטיח שלא יהיו שום מחשבות למרידה וייטנאמית, השתלט חיל-המצב הצרפתי באופן קבוע על מבצר תון. וייטנאם הייתה נתונה תחת פיקוח צרפתי ישיר. בתמורה התחייבו הצרפתים לסלק את שודדי הים מטונקין ולהבטיח חופש מסחר על הנהר האדום.
רומן קונצמן
יוסף בלומנשטיין
Ready for Love
Impressive Instant
Impressive Instant הוא סינגל שיווקי שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבומה השמיני, Music. השיר יצא לאור ב-18 בספטמבר 2001, כסינגל השיווקי הראשון והיחיד מתוך האלבום, על ידי חברות התקליטים האחים וורנר ומאבריק רקורדס.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב.
רקע וכתיבה.
במקור, תוכנן השיר לצאת כסינגל הרביעי מתוך האלבום, אך לאחר החלטה של מדונה ביחד עם מנהליה, יצא השיר כסינגל שיווקי מתוך האלבום. כמו כן, נכתב והופק השיר על ידי מדונה עצמה, ביחד עם מירווה אחמדזאי.
רמיקס של השיר, אותו עשה פיטר ראוהופר הוא זו שהצליח להיכנס למצעד שירי הדאנס קלאב ואף לכבוש שם את הפסגה.
טחן אף פרה
קליקסטוס השני
קליקסטוס השני (בלטינית: Callixtus II; 1065 – 13 בדצמבר 1124) היה האפיפיור מ-1 בפברואר 1119 עד מותו.
ביוגרפיה.
גי דה בורגונדי נולד בשנת 1065 בקינגי, והיה בנו של גיום הראשון, רוזן בורגונדיה, שהיה אחד השליטים העשירים ביותר באירופה. הוא החל בקריירה רוחנית וב-1088 מונה לארכיבישוף של וינה, שהשתייכה ל. עבור השלטון החילוני על אדמות הארכיבישופות שלו, הוא היה אדון פיאודלי של היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
לאחר מותו של האפיפיור גלסיוס השני, הוא נבחר לאפיפיור ב-2 בפברואר 1119, ואימץ את השם קליקסטוס השני. בשנת 1120 הוא הוציא בולה אפיפיורית, שבה הוצגה עמדתה הרשמית של האפיפיורות ביחס ליהודים. היא התעוררה בעקבות מסע הצלב הראשון, שבמהלכו נטבחו באירופה למעלה מחמשת אלפים יהודים. הבולה נועדה להגן על היהודים וחיזקה את עמדתו של האפיפיור גרגוריוס הראשון, שהיהודים זכאים "ליהנות מחירותם החוקית". הבולה אסרה על נוצרים, לכפות על יהודים להתנצר, לפגוע בהם, לקחת את רכושם, לפגוע בחגיהם, או להשחית את בתי הקברות שלהם. באפריל 1121 הוא נידה את האנטי-אפיפיור גרגוריוס השמיני, והיינריך החמישי כלא אותו עד למותו.
ב-23 בספטמבר 1122 נחתם הסכם וורמס לפיו הכנסייה היא זו שממנה את הבישופים, אך לקיסר יש את הזכות להיות נוכח בבחירה, ולהיות הקול המכריע במקרה של חוסר הכרעה. האפיפיור ביטל גם את נידויו של היינריך. הסכם זה סיים למעשה את המאבק הממושך בין הכנסייה והאימפריה הרומית הקדושה.
ב-13 בדצמבר 1124 מת קליקסטוס ברומא, ובמקומו נבחר לאפיפיור הונוריוס השני.
גלסיוס השני
גלסיוס השני (בלטינית: Gelasius II; 1060 - 29 בינואר 1119) היה האפיפיור מ-24 בינואר 1118 עד מותו.
ביוגרפיה.
ג'ובאני קאטאני או ג'ובאני דה גאטה נולד בשנת 1060 בגאטה, שהשתייכה לנסיכות קפואה, והיה בן לענף הפיזאני של משפחת קאטאני. בצעירותו הוא הצטרף כנזיר למנזר במונטה קאסינו, ובשנת 1088 הוא מונה לקרדינל, ושנה לאחר מכן לקנצלר מדינת האפיפיור תחת האפיפיור אורבנוס השני. תקופת כהונתו קבעה את התקדים, ולפיו הקנצלר האפיפיורי הוא קרדינל, ומחזיק במשרה למשך כל חייו, או עד שהוא ממונה לאפיפיור בעצמו.
ב-24 בינואר 1118 נבחר קאטאני לאפיפיור, לאחר מות קודמו פסקליס השני, והוא נטל לעצמו את השם גלסיוס השני. כששמע היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ששהה בצפון איטליה על מינויו של גלסיוס, הוא שב על עקבותיו לרומא, אך גם גלסיוס, כמו קודמו, ברח ממנה לפני שהגיע. בתגובה, מינה היינריך את תומכו מוריציוס בורדינוס לאפיפיור (או אנטי-אפיפיור, לשיטת הכנסייה) וחזר לגרמניה.
גלסיוס רצה לכנס סינוד כללי, על מנת לפתור את הבעיות עם הקיסר, אולם הוא מת ב-29 בינואר 1119 בקלוני, ובמקומו נבחר לאפיפיור קליקסטוס השני.
סם לייסי
סמואל "סם" לייסי (באנגלית: Samuel "Sam" Lacey; 8 במרץ 1948 – 14 במרץ 2014) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1970–1983. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 10.3 נקודות, 9.7 ריבאונדים, 3.7 אסיסטים, 1.5 חסימות ו-1.3 חטיפות למשחק.
לאחר פרישתו ממשחק הופרשה גופייתו, עם המספר "44", על ידי קבוצת סקרמנטו קינגס.
קריירת מכללות.