בסירתו של וושינגטון מתוארים 13 חותרים המהווים חתך של אוכלוסיית המושבות באמריקה, לרבות אדם ממוצא סקוטי (על פי כובעו), אדם שחור, שני אנשי ספר בחזית ובירכתי הסירה, ושני חקלאים (האחד מניו ג'רזי והאחד מפנסילבניה) עם כובעים אופייניים, חייל מדלאוור במדים מלאים, סוחר מבולטימור שבמרילנד, דייג מניו אינגלנד, וכן אישה בבגדי גבר (בחולצה אדומה). דמות נוספת חבויה מאחורי הסוחר, ואינה ניתנת לזיהוי. וושינגטון עומד במרכז התמונה, לובש את מדי הצבא הקונטיננטלי, ומחזיק בידו משקפת וחרב - המסמלים את מנהיגותו, וצפייתו את העתיד.
האדם העומד בסמוך לוושינגטון ונושא את הדגל הוא ג'יימס מונרו, לימים נשיא ארצות הברית.
אי דיוקים היסטוריים.
הציור כולל מספר רב של אי דיוקים היסטוריים ואנכרוניזם. כך למשל הדגל המופיע בתמונה הוא דגל ארצות הברית המקורי (דגל "הכוכבים והפסים"). דגל זה עוצב ב-14 ביוני 1777, שנה לאחר חציית הדלאוור. אם אכן נישא דגל במהלך חציית הנהר, היה זה דגל האיחוד הגדול, שנישא על ידי וושינגטון ב-2 בינואר 1776 בקיימברידג' שבמסצ'וסטס כדגל הצבא הקונטיננטלי.
הסירה עצמה קטנה מכדי לשאת 13 אנשים, וכן אינה תואמת את הסירות באותה תקופה. בעוד שחציית הנהר אירעה באמצע הלילה, הציור מתאר אותה בשעת הזריחה. הנהר המתואר בספינה מכיל גושי קרח צפים - דבר האופייני לנהר הריין אך לא לנהר הדלאוור. כמו כן, בניגוד למזג האוויר הקר אך הצלול המתואר בתמונה, בעת חציית הדלאוור ירד גשם כבד (וספק אם וושינגטון עמד באותה תנוחה במהלך הסופה בה חצה את הדלאוור). יש היסטוריונים הטוענים כי ככל הנראה הדמויות ישבו בעת החציה, אולם ההיסטוריון דייוויד האקט פישר מאוניברסיטת ברנדייס דווקא טוען כי סביר שהחוצים בסירות עמדו, על מנת שלא להירטב מהמים הקפואים בתחתית הסירות.
כמו כן, ככל הנראה מונרו, שהיה סגן צעיר, לא היה באותה סירה עם וושינגטון, ולבטח לא החזיק את הדגל.
דמות האדם השחור שבתמונה היא דמותו של פרינס ויפל - אדם שחור שהיה ידוע בהשתתפותו בקרבות המהפכה האמריקאית, אולם ככל הנראה לא נכח בחציית הדלאוור עצמה, אף שהיו חותרים שחורים רבים שאכן נכחו בחצייה.
דמותו של וושינגטון, כפי שהיא מתוארת בתמונה, היא דמותו של הנשיא המבוגר (ובעל שיער השיבה) ולא דמות המפקד הצעיר בן ה-44 שנכח בחצייה.
סאלו פלור
סאלו פלור (בצ'כית: Salo Flohr ; 21 בנובמבר 1908 - 18 ביולי 1983) היה שחמטאי יהודי-צ'כי ולאחר מכן סובייטי שנחשב לשחמטאי מוביל בתחילת המאה ה-20, בדרגת רב אמן. הפך לגיבור לאומי בצ'כוסלובקיה במהלך שנות ה-30 ושמו שימש בין היתר למכירת מוצרי יוקרה של אותו הזמן. הוא שלט ברבות מהתחרויות לפני מלחמת העולם השנייה ובנקודת זמן מסוימת נחשב למתמודד של ממש על תואר אלוף העולם בשחמט. פלור היה גם סופר שחמט מכובד וכן שופט שחמט בינלאומי.
ראשית חייו.
לפלור הייתה ילדות קשה מלווה במשברים אישיים. הוא נולד למשפחה יהודית בהורודנקה שהייתה אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית וכיום נמצאת באוקראינה. פלור ואחיו איבדו את הוריהם במהלך מלחמת העולם הראשונה בטבח ושניהם נמלטו למדינה שזה עתה נוצרה - צ'כוסלובקיה.
פלור התיישב בפראג, ובהדרגה צבר מוניטין של שחמטאי מוכשר בכך ששיחק בבתי הקפה הרבים של העיר תמורת כסף. במהלך 1924 השתתף במשחקים סימולטניים שניתנו על ידי ריכרד רטי ורודולף שפילמן. פלור עצמו נהנה להופיע במשחקים סימולטניים עד לשנות השבעים לחייו.
טוען לכתר אליפות העולם.
פלור ניצח בתחרויות לזכרו של קאוטסקי שנערכו בפראג בשנים 1928 ו-1929, ופתח את הקריירה הבינלאומית שלו בתחרות רוגאסקה סלטינה בסלובניה. בתחרות ראשונה זו הגיע למקום השני, אחרי עקיבא רובינשטיין. פלור החל גם לעבוד כעיתונאי שחמט, ואחת מהמטלות הראשונות שלו הייתה לכסות את תחרות ברלין 1928 שם המשיך להרוויח כסף ממשחקי שחמט ששיחק מהצד.
יכולתו השחמטאית של פלור הגיעה לשיאה בשנות השלושים, כאשר היה לאחד מהשחקנים החזקים בעולם ולמועמד מוביל על כתר אליפות העולם. פלור זכה באליפות צ'כוסלובקיה בשנים 1933 ו-1936 ושיחק בתחרויות רבות ברחבי אירופה כאשר הוא מסיים לרוב בין שלושת הראשונים. ניצחונותיו הבולטים היו בבד סליאץ' בשנת 1932 כאשר חלק מקום ראשון עם מילן וידמר, סכוונינגן 1933, בד ליבנורדה בשנת 1934 עם 9.5/11, ברצלונה 1935 שם חלק מקום ראשון עם ג'ורג' קולטנובסקי, מוסקבה 1935 שם חלק מקום ראשון עם אלוף העולם לעתיד מיכאל בוטביניק, פודהברדי בשנת 1936 עם תוצאה יוצאת דופן +10 =6 -1 (13/17), קמרי 1937 שם חלק מקום ראשון עם שמואל רשבסקי וולדימיר פטרוב. במהלך אותה תקופה היו לו גם תוצאות נוספות ראויות לציון כגון תחרות ברן ב-1932, חלק מקום שני עם 11.5/15 אחרי אלוף העולם אלכסנדר אלכין, ציריך 1934, חלק מקום שני עם 12/15 אחרי המנצח אלכסנדר אלכין ופרנו 1937, שני אחרי פול שמידט.
פלור ביקר לעיתים קרובות באנגליה, והצטיין בתחרויות הייסטינגס של ראשית שנות השלושים. הוא ניצח בתחרויות 1931/32, 1932/33, 1933/34, חלק מקום ראשון עם מקס אויבה וג'ורג' אלן תומאס בשנת 1934/35
והיה שני אחרי ראובן פיין בשנת 1935/36. כמו כן ניצח בתחרות מרגייט בשנת 1936, לפני אלוף העולם לשעבר חוסה ראול קפבלנקה.
בשנת 1936 הוזמן לתחרות השחמט בנוטינגהאם 1936 הנחשבת עד היום לאחת התחרויות החזקות שהתקיימו אי פעם. פלור הגיע למקום השביעי וזכור ניצחונו על קפבלנקה מתחרות זו.
בנוסף הייתה לפלור הצלחה לא מבוטלת בדו-קרבות שקיים. פלור ארגן שני דו-קרבות מול יריביו העיקריים להתמודדות על אליפות העולם נגד אלכסנדר אלכין. בשנת 1932 סיים בתיקו +3 -3 =10 מול מקס אויבה שזמן קצר לאחר מכן הפך לאלוף העולם, ובשנת 1933 סיים בתיקו +2 -2 =8 מול מיכאל בוטביניק שהפך לאלוף העולם לאחר מלחמת העולם השנייה. בנוסף ניצח פלור את יסטה סטולץ 5.5-2.5 בשנת 1931, שנה לאחר מכן ניצח בהפרש קטן את מיר סולטאן חאן שהיה אלוף אנגליה בשנים 1932-1933 3.5-2.5. כמו כן ניצח פלור את יוהנס ון דן בוש 6-2 באותה שנה. בשנת 1933 ניצח דו-קרב מול אוסקר נגלי 4-2 ואת הנרי גרוב 4.5-1.5.
הופעות באולימפיאדות.
פלור שיחק בנבחרתה האולימפית של צ'כוסלובקיה בחמש אולימפיאדות:
בין היתר ניצח את גדעון סטולברג, גזה מארוצי, אריך אליסקסיס, פרדריק ייטס והרמן שטיינר
בין היתר ניצח את מילן וידמר וולדאס מיקאנס
בין היתר ניצח את יצחק קשדן.
בין היתר ניצח את פאול קרס, יסטה סטולץ, ולדימיר פטרוב,
בין היתר ניצח את גדעון סטולברג וחוליו בולבוצ'אן.
באולימפיאדות אלו זכה פלור בשש מדליות: מדליית כסף אישית באולימפיאדה השלישית שהתקיימה בהמבורג, מדליית ארד קבוצתית באולימפיאדה הרביעית שהתקיימה בפראג, מדליית כסף קבוצתית ומדליית ארד אישית באולימפיאדה החמישית שהתקיימה בפולקסטון, מדליית זהב אישית באולימפיאדה השישית שהתקיימה בורשה ומדליית זהב אישית באולימפיאדה השביעית שהתקיימה בסטוקהולם. התוצאה המצטברת של פלור הייתה 60/82, הישג יוצא מהכלל של 73% מול צמרת השחמטאים מכל העולם, אמנם למעט שחקני ברית המועצות שלא נטלו חלק באירועים אלו.
מועמד רשמי לאליפות העולם - משברים.
פלור התחתן בשנת 1935, ובשנת 1937 נבחר על ידי פיד"ה כמועמד הרשמי להתחרות מול אלכין על אליפות העולם. מלחמת העולם השנייה שכבר איימה באופק הפכה עבור פלור לבלתי אפשרית את משימת גיוס הסכום הכספי הנדרש בארצו צ'כוסלובקיה, וכך נפלה תוכנית ההתמודדות. בשנת 1938 היה פלור אחד משמונה שחקני העילית שהוזמנו לתחרות AVRO. פלור סיים במקום האחרון ובכך בא הקץ לסיכוייו להתמודד מול אלכין. AVRO הייתה ככל הנראה הפעם היחידה בהיסטוריה השחמטאית בה שמונה השחמטאים המובילים בעולם התחרו זה מול זה בתחרות חשובה.
בשעה ש-AVRO הייתה תחרות חזקה ביותר, ומקומו האחרון של פלור לא היה בחזקת בושה, התוצאה שלו ניתנת להסבר גם בנסיבות האישיות הקשות בעת ההיא. לאחר הסכם מינכן בשנת 1938 נכנס הצבא הגרמני בהסכמת המעצמות אל חבל הסודטים בו היה רוב לתושבים שמוצאם האתני גרמני, ולפלור, ממוצא יהודי אוקראיני הייתה סכנה אישית חמורה. פלור נשאר בהולנד עד תחילת 1939 ושיחק במספר תחרויות קטנות. הוא חלק מקום 1-3 עם 3.5/5 בתחרות אמסטרדם יחד עם מקס אויבה ולאסלו סאבו. הוא חלק מקום 3-4 בתחרות נוספת באמסטרדם (ניצחו: מקס אויבה ושמואל לנדאו) וניצח בתחרות באארן עם 2.5/3. לאחר מכן נמלטו פלור ובני משפחתו לשוודיה, ולבסוף, בעזרת ידידו מיכאל בוטביניק, למוסקבה. בזמן ששהה בשוודיה חלק יחד עם רודולף שפילמן מקום 1-2 בתחרות גטבורג עם 10/11.
אזרח סובייטי - התאוששות שחמטאית.
פלור הצליח לחזור לרמתו השחמטאית הגבוהה לאחר שחש ביטחון במוסקבה. הוא ניצח בתחרות קמרי עם תוצאה מצוינת של 12/15 וכן ניצח בתחרות חזקה מאוד שהתקיימה בלנינגרד ומוסקבה עם 12/17. חלק מקום שני בתחרות מרגייט עם 6.5/9 (המנצח: פאול קרס)
וחלק מקום שני בתחרות בורנמות עם 8.5/11 אחרי אלוף העולם לשעבר מקס אויבה.
פלור לא שיחק בתחרות סובייטיות רשמיות חזקות בין השנים 1940-1942. הוא הפסיד דו-קרב לולדימיר מקוגונוב 2-0 בעיר באקו בשנת 1942. באותה שנה התאזרח והפך לאזרח סובייטי. פלור פיתח את קריירת הכתיבה שלו בארצו החדשה, ותרם מאמרים למספר עיתונים סובייטים וכן לביטאונים שונים. כאשר ברית המועצות עצרה את הפלישה הנאצית, ולאחר מכן החלה להדוף את הכוחות הגרמניים התחדשה פעילות שחמטאית מסוימת, ובשנת 1943 ניצח פלור בתחרות קטנה אך חזקה בבאקו. בשנת 1944 הוא חלק מקום ראשון עם אלכסיי סוקולסקי בתחרות גדולה בקייב. בשנת 1945 הוא פרש מאליפות ברית המועצות לאחר שלושה משחקי בלבד.