בג'ורג'יה, החל עאטו את הקריירה המקצועית שלו כשדרן רדיו, וקריין בתחנת הרדיו הקהילתית בעיר. בתקופה זו נהג לכתוב תסריטים מדי יום, עד שהגיע לרמה של כתיבת תסריטים עלילתיים באורך-מלא. מאוחר יותר הקים את חברת ההפקות Olol Films, העומדת בחוד החנית של תנועת ה-Somaliwood. ב-2003, הוא כתב וביים את סרטו הסומלי הראשון "Rajo" ("תקווה"), שהיה באורך מלא. הסרט הופק בהפקת ענק, עם מסוק, רכבי יוקרה אותם הוא שכר לצורך כך. החל משנת 2007, עאטו הפיק, כתב, וביים תשעה סרטים עלילתיים וסרטים תיעודיים ב'אולפני קליבלנד אבניו' והפיק עוד שני סרטים. הוא עובד בשיתוף פעולה הדוק עם אשתו על כל סרט והיא נרתמה לתת לו ייעוץ בכל הפרויקטים בתקופה זו. בנוסף, עאטו השיק בתקופה זו את Bartamaha, אתר מולטימדיה סומלי שעסק במוזיקה, סרטים קצרים, חדשות ותרבות. כמו כן, הוא הנחה תוכנית טלוויזיה שבועית ותוכנית נוספת באינטרנט שנקראה "Wargelin Show "אשר מתמקדת בפוליטיקה ובחברה הסומלית. משנת 2013, עאטו משמש גם כיועץ תקשורת בכיר של הממשלה הפדרלית של סומליה.
מיכאל ג'טר
לורן לפקוס
דורותיאה לורן אלגרה לפקוס (באנגלית: Dorthea Lauren Allegra Lapkus; נולדה ב-6 בספטמבר 1985) היא שחקנית, מדבבת וקומיקאית אמריקאית. מוכרת בעיקר מתפקידה בסדרה "כתום זה השחור החדש".
ביוגרפיה.
לפקוס נולדה באוונסטון, אילינוי שבארצות הברית, למשפחה נוצרית ממוצא ליטאי, יווני וסרבי. היא למדה בתיכון אוונסטון, ולמדה שיעורי אלתור בתיאטרון. לאחר מכן המשיכה ללמוד באוניברסיטת דפול שבשיקגו וממנה הוענק לה תואר באנגלית ב-2008, תוך שהיא עושה הופעות אימפרוביזציה בלילות.
היא סיימה את לימודיה ב-2008 ועברה לניו יורק, שם החלה להופיע ב-"Upright Citizens Brigade Theatre".
קריירה.
תפקידיה הראשונים היו במספר פרסומות ובפינה בתוכנית האירוח, "ג'ימי קימל לייב". לאחר מכן התחילה להופיע בסרטים, פודקאסטים ותוכניות שונות. ב-2012 הופיעה בסדרה הקומית "איפה את, צ'לסי?", לצד לורה פריפון. שיחקה גם בסיטקום "שוות בקליבלנד".
ב-2013 שיחקה בסדרה "כתום זה השחור החדש", בתור הסוהרת סוזן פישר והמשיכה להופיע גם בעונה הבאה. בשנה שלאחר מכן שיחקה בסרטו הקומי של פרנק קורצ'י, "תקועים בחופשה" בו כיכב אדם סנדלר.
ב-2015 שיחקה בסרט שובר הקופות "עולם היורה" בתור ויויאן, אחראית בקרה העובדת לצד השחקן ג'ייק ג'ונסון. באותה שנה שיחקה בתור ג'וי בסיטקום "Clipped". דיבבה את מטילדה במשך 3 עונות בסדרת האנימציה "פן זירו - גיבור במשרה חלקית", מבית ערוץ דיסני XD.
ב-2016 דיבבה בסדרת האנימציה "אבא אמריקאי" והמשיכה גם בעונה שאחריה. היא דיבבה מספר דמויות בסדרת האנימציה "הרפתקאות פין וג'ייק", מבית קרטון נטוורק. דיבבה גם בסדרה "אנימלס" בHBO. באותה שנה השתתפה בתוכנית המציאות "מטבחי הגיהנום" של השף גורדון רמזי.
החל מ-2017 שיחקה בסדרה הקומית "נופל וקם", בתפקיד ג'יס. בנוסף, שיחקה בשני פרקים בסדרה הקומית "ספר האורחים", לצד דני פודי, והתארחה בסיטקום "נכסים בשווי מיליוני דולרים".
ב-2018 שיחקה את מילי בסרט הקומדיה "ווטסון והולמס", בבימויו של איתן כהן. שיחקה בפרק בסדרה הקומית "במשפחות הכי טובות", ובפרק אחד בסדרה "לוציפר". בנוסף בשנה זו, שיחקה בסרט הקומי "חיי כלב", ובתפקיד הראשי בסרט הקומי "החד קרן". בשנים 2018–2019 שיחקה בשבעה פרקים בסיטקום "המפץ הגדול", והופיעה בתור דניס בסרט "" בכיכובו של זאק גאליפנאקיס.
בשנת 2020 כיכבה בסרט הקומדיה "מיסי מסתבכת" מבית Netflix, לצד דייוויד ספייד, שיחקה בתפקיד קטן בסרטה של קליאה דובאל "עונת השמחות" ודיבבה את קווין בסדרת האנימציה "מספיק טוב".
חיים אישיים.
ב-3 במאי 2014 לפקוס התחתנה עם השחקן כריס אלוורדו. היא הודיעה על פרידתם ב-14 בפברואר 2016; הם התגרשו מאוחר יותר באותה שנה.
ב-5 באוקטובר 2018 התחתנה בשנית עם השחקן מייק קאסל. ב-18 במאי 2021 לפקוס הודיעה שהיא ובעלה מצפים לילדה. ב-23 ביולי 2021 נולדה בתה, הולי.
שנות ה-40 של המאה ה-16
שנות ה-40 של המאה ה-16 היו העשור החמישי של המאה ה-16, החלו ב-1 בינואר 1540 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1549.
1540–1549
שבאב א-דאהרייה
מועדון ספורט שבאב א-דאהרייה (בערבית: شباب الظاهرية - צעירי דאהרייה) היא קבוצת כדורגל מהעיר דאהרייה, המשחקת בליגת העל הפלסטינית.
היסטוריה.
אגודת הספורט שבאב א-דאהרייה הוקמה בשנת 1974. הקבוצה זכתה פעמיים באליפות הליגה של הגדה המערבית בעונת 13–2012 ובעונת 2014-15.
אצטדיון.
הקבוצה משחקת באצטדיון הבינלאומי דורא. באצטדיון כ-18,000 מקומות ישיבה.
השתתפות במפעלים הקבוצתיים של ההתאחדות לכדורגל של אסיה.
ליגת העל הפלסטינית מסונפת להתאחדות לכדורגל של אסיה (באנגלית: Asian Football Confederation, ראשי תיבות AFC), ולכן קבוצות אשר מסיימות במקומות הראשונים זוכות להשתתף במפעלים הקבוצתיים של ההתאחדות. שבאב א-דאהרייה השתתפה בתחרות AFC Cup של ההתאחדות (AFC Champions League) בעונת 17–2016. במרץ 2016 שמונה שחקנים ערבים-ישראלים מהקבוצה, שהיו בדרכם למשחק בגביע אסיה מול קבוצת אל ווהדה הסורית, עוכבו בשדה התעופה בביירות ולא הורשו להיכנס ללבנון.
העשור השני של המאה ה-1
העשור השני של המאה ה-1 הוא העשור שהחל ב-1 בינואר 10 והסתיים ב-31 בדצמבר 19.
20–29
יהודה שינפלד
יהודה שינפלד (נולד ב-14 בפברואר 1948 בסלובקיה) הוא מומחה ברפואה פנימית ואימונולוג ישראלי, מכהן כנשיא אוניברסיטת אריאל. הוא מכהן כפרופסור אמריטוס באוניברסיטת תל אביב.
החל משנת 1989 הוא ניהל את המחלקה פנימית ב' ואת המרכז למחלות אוטואימוניות של בית החולים "שיבא" בתל השומר. פרופסור שינפלד חיבר ספרי לימוד רבים בתחום הרפואה וכן ספרים חשובים בתחום התופעות האוטואימוניות.
הוא עורך ראשי של כתב העת "הרפואה" ועורך ומייסד של "Israel Medical Association Journal ".
שינפלד מכהן גם כעורך הראשי והמייסד של כתב העת "Autoimmunity Reviews ", כעורך שותף של "Journal of Autoimmunity ", כחבר במערכת של "Clinical Reviews in Allergy &amp; Immunology" וב-43 עיתונים אימיניולוגים נוספים.
החל מיוני 2019, חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
ביוגרפיה.
יהודה יוליוס שינפלד למד רפואה בשנים 1965–1972 במרכז רפואי הדסה המסונף לאוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1972 סיים בהצטיינות את עבודת הדוקטור לרפואה בנושא Osteogenesis imperfecta תחת הדרכת הפרופ' א. פריד. בהמשך הוא התמחה ברפואה פנימית.
בשנים 1979-1974 תפקד כחוקר ביחידה לאימנונולוגיה קלינית בבית החולים בילינסון בפתח תקווה. בשנים 1978–1980 השתלם בתחום האימונולוגיה וההמטולוגיה באוניברסיטאות בארצות הברית - אצל א. בויטלר, במרכז הרפואי City of Hope בדוארטה שבקליפורניה, אצל רוברט שוורץ, במרכז הרפואי טאפטס ניו אינגלנד בבוסטון ואצל ר. נחמן מרכז הרפואי קורנל בבית החולים ניו יורק.
בשנת 1985 התמנה למנהל המחלקה פנימית ד' בבית החולים סורוקה בבאר שבע וכן הקים את מעבדת המחקר בתחום המחלות האוטואימוניות המסונפת לאוניברסיטת בן-גוריון והתמנה לפרופסור. כעבור ארבע שנים עבר שינפלד לנהל את המחלקה פנימית ב' והקים את המרכז למחלות אוטואימוניות במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא בתל השומר, המסונפים לבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר של אוניברסיטת תל אביב.
כעבור שנה התמנה לפרופסור מן המניין והחל משנת 2003 היה אמון על הקתדרה לחקר המחלות האוטואימוניות.
הוא ייסד את החברה הישראלית למחלת הזאבת ובהמשך מכהן כיועץ מדעי ראשי לעמותת חולים במחלות אוטואימיוניות ודלקתיות, וכן החל משנת 1992 שימש ליועץ ראשי לאימונולוגיה של חיל הרפואה. יחד עם הפרופסורים יהושע שמר וגד קרן פרופ' שינפלד היה גם העורך הראשי של האנציקלופדיה הישראלית לרפואה ב-10 כרכים.
מכהן כנשיא אוניברסיטת אריאל מאז יוני 2021.
פעילותו המדעית.
החל משנת 1980 היה שינפלד חלוץ בתחום חקר הנוגדנים העצמיים המונוקלונליים ממקור אנושי ויצר אוטונוגדנים כ-אנטי-DNA מונוקלונליים אנושיים. זמינותם של נוגדנים מסוג זה אפשרה הרחבת תחום המחקרים לניתוח אידיוטיפים פתוגניים
בשנת 1988 דיווחו שינפלד ועמיתיו על יצירת מודלים ניסויים של זאבת אדמנתית מערכתית (SLE) על ידי חשיפה לאוטונוגדנים אידיוטיפיים. בהמשך חקר באותה שיטה מודלים של תסמונת אנטי-פוספוליפידית (APS), וסקוליטיס, תסמונת גודפסצ'ר ותירואידיטיס. על סמך מחקרים אלה הציע שינפלד את תיאורית התפשטות האוטו-נוגדנים בהסברת קיומו של מגוון רחב מאוד של נוגדנים אוטואימוניים במחלות ראומטיות אוטואימוניות סיסטמיות. מחקריו על אידיוטיפים של אוטונוגדנים כתב שינפלד וא. גרשווין ספר "Idiotypes in Autoimmunity and Cancer and Infection" ובספר הלימוד שכתב יחד עם ג' פיטר.
בשנת 1991 הוכיח הצוות של שינפלד לראשונה את תפקידם הפתוגני של הנוגדנים האנטיפוסופוליפידים.
מודל שיצרו לתסמונת אנטיפוסופוליפידית ניסויית משמש מעבדות מחקר רבות. המחקרים בתחום הזה הוצגו בספר בעריכתו על התסמונת האנטיפוסופליפידית.
שינפלד הראה את הפעילות האימונוגנית של ביתא - 2 - גליקופרוטאין (β2GPI), וגרם בעזרתו לתסמונת אנטיפוסופוליפידית בעכברים.
על סמך מחקרים אלה חקר שינפלד אסטרטגיות טיפוליות חדשות בתסמונת הנ"ל אצל בני אדם.
הוא חקר גם את האפשרות להעברת מחלות אוטואימוניות בהשתלות מח העצם.
בשנים 1998–2000 פרסם שנפלד בעיתון הרפואי "Circulation" מחקרים במודלים של בעלי חיים לגבי ההסתיידות העורקים כמחלה אוטואימונית