מליחות היא גורם אקולוגי בעל חשיבות מרובה, המשפיע על יצורים חיים רבים החיים במים. כמו כן, מליחות משפיעה על סוגי הצמחים שיגדלו במים, או בחלקת קרקע הניזונת ממים (או ממי תהום). צמח שהסתגל לתנאי מליחות נקרא הלופיט. אורגנזימים (בעיקר בקטריות) שיכולים לחיות בתנאים של מליחות גבוהה מסווגים כאקסטרמופילים, האלופילים, ליתר דיוק. אורגניזם שיכול לעמוד בקשת רחבה של תנאי מליחות הוא יוריהאליין .
מסובך להפריד את המלח מתוך המים, ותכולת מלח הוא גורם חשוב בשימוש במים (למשל מי שתייה).
חוק אוויר נקי
חוק אוויר נקי, התשס"ח-2008, שאושר בכנסת ביולי 2008, ונועד לצמצום זיהום האוויר בישראל. את חקיקת החוק, המבוסס על "חוק אוויר נקי (ארצות הברית)" (Clean Air Act), שנחקק בארצות הברית בשנת 1963, יזמה עמותת "אדם טבע ודין" וקידם ארגון "מגמה ירוקה".
תהליך החקיקה.
הצעת "חוק אוויר נקי לישראל" הונחה על שולחן הכנסת ה-16 ב-16 במאי 2005 על ידי ח"כ עומרי שרון וקבוצה של 47 מחברי הכנסת.
עם פיזורה של הכנסת ה-16 וכינונה של הכנסת ה-17 בשנת 2006 הוחל על הצעת החוק דין רציפות. מאוקטובר 2006 עד יולי 2008 נערכו 20 ישיבות הכנה על החוק בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת. האחראי בוועדה, שבראשה עמד ח"כ אופיר פינס, לקידום החוק היה ח"כ דב חנין. תומכים נוספים שעזרו לקידום החוק הם חברי הכנסת מיכאל מלכיאור ומשה גפני. עמותת אדם טבע ודין המשיכה לכל אורך הדרך למלא תפקיד מפתח בתהליך החקיקה בסיוע ובתמיכה של הארגונים הבאים : מגמה ירוקה, מרכז השל, חיים וסביבה, הקואליציה לבריאות הציבור, אזרחים למען סביבה בגליל (אל"ס), צלול ותחבורה היום ומחר.
החוק אושר במליאת הכנסת ב-22 ביולי 2008 ברוב של 39 חברי כנסת בעד, ללא מתנגדים או נמנעים.
בעקבות החקיקה.
החוק מיושם רק באופן חלקי. לדוגמה, היטל הפליטה, אותו אמורים המפעלים הגדולים לשלם בגין פליטת מזהמים לאוויר, לא נקבע בפועל, ולכן הוראות החוק בעניין זה הן אות מתה. בנוסף, חלק מהוראות החוק סותרות זו את זו או לא מיושמות בצורה נכונה.
במטרופולינים שיש בהם ערכים גבוהים של מזהמים באוויר, נדרשו הרשויות המקומיות, כל אחת בנפרד, להכין תוכניות להפחתת זיהום האוויר. החוק מאפשר להכין גם תוכניות פעולה משותפות למספר רשויות.
הגן הבוטני של שיקגו
הגן הבוטני של שיקגו או הגנים הבוטניים של שיקגו (באנגלית: Chicago Botanic Garden) הוא אוסף של עשרים ושלושה גנים ושל חממות ומבני שירות בשטח של 1.56 קילומטרים רבועים בגלנקו (Glencoe), פרוור חוף צפוני בשיקגו.
הגן שייך למנהל היערנות של מחוז קוק שבאילינוי והוא מנוהל על ידי החברה ההורטיקלית של שיקגו (Chicago Horticultural Society). הגן מהווה אטרקציה תיירותית רבת מבקרים, בסיס ללימודי ולחקר מדעי הצמח, עיצוב נוף וגננות ומקום לקבלת טיפול פסיכולוגי בעזרת יצירה וגינון. בית הספר על שם ג'וזף רג'ינגסטיין השני ממוקם בגן ונותן קורסים בנושאים אלה. בין התלמידים יש אחוז גבוה של מורים מבתי ספר ממלכתיים ותלמידי הוראה. הגן מארח גם טיולי הוראה מבתי ספר. הגן מקדם גם יוזמות שונות לשמירת טבע.
הגן נפתח לקהל בשנת 1972. הוא מוכר על ידי עמותת המוזיאונים האמריקנית והוא חבר בעמותת הגנים הציבוריים האמריקנית (American Public Gardens Association - APGA), שממנה ומכתב העת Horticulture הוא קיבל את הפרס השנתי למצוינות בתחום עיסוקו בשנת 2006. הגן נבחר על ידי התוכנית הסביבתית של האו"ם (United Nations Environment Programme - UNEP) להיות אתר האירוח היחידי בארצות הברית של יום הסביבה לשנת 2008.
בחודשי הקיץ מופעל במקום גם מתחם של דגמי רכבות, שנוסעים בין דגמי עץ, של הבניינים והאתרים המפורסמים בארצות הברית ().
הגן הבוטאני בשיקגו
הגנים הבוטניים של שיקגו
הגנים הבוטאניים של שיקגו
הגנים הבוטאניים בשיקגו
אדוארד לאסקר
בורר (מקצוע)
סרצא דנגל
גדוד 184
הגן הבוטאני של שיקגו
קצ'וירו יטאפהמירים
השני המהיר
Fast Second
קזימיר הרביעי, מלך פולין
ג'ימס הורנר
אנוק אימה
איוואן גצקו
איוואן מיכאילוביץ' גצקו (באוקראינית: Іван Михайлович Гецко́; נולד ב-6 באפריל 1968) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ששיחק בעמדת החלוץ. בתחילת שנות ה-90 שיחק גצקו בישראל בקבוצת מכבי חיפה.
קריירה.
גצקו נולד בעיר דנייפרופטרובסק וגדל בעיירה אירשבה, שם שיחק אביו בקבוצת כדורגל מקומית. גצקו למד בפמנייה לספורטאים מחוננים בעיר לבוב. בשנת 1985, בהיותו בן 17, עלה לסגל הקבוצה הבוגרת של קבוצת זקרפטיה אוז'הורוד, ששיחקה אז בליגה הסובייטית השנייה. בהמשך עבר לקבוצת צ'רנומורץ אודסה מהליגה הסובייטית הבכירה.
בשנת 1992 עבר לשחק בישראל בקבוצת מכבי חיפה איתה זכה בגביע בשנת 1993 ובאליפות בשנת 1994. למרות שברוב המשחקים לא פתח בהרכב הראשון נחשב גצקו לשחקן מוביל בחיפה וכחלוץ המבקיע הרבה שערים כשעולה מהספסל.
קישורים חיצוניים.
ארלה
אמוץ שפירא
אמוץ מנחם שפירא (נולד בג' באב ה'תשכ"ח, 28 ביולי 1968) הוא עיתונאי ישראלי המשמש ככתב לענייני משפט בתאגיד השידור הישראלי. עבד ברשות השידור, גם כמגיש ועורך חדשות, עד סיום שידורי רשות השידור במאי 2017 ועבר לעבוד בכאן 11.
ביוגרפיה.
שפירא נולד בירושלים. הוא נכדם של הרב שלמה זלמן מן-ההר ושל הרב אלימלך שפירא מתל אביב, האדמו"ר מפיאסצ'נה-גרודז'יסק. אחיו הוא הרב ד"ר הראל שפירא, מייסד "פורטל הדף היומי" ומנהלו.
למד ביסודי בבית הספר האזורי בגוש עציון, בכיתה ו' למד בבית ספר רמב"ם בבריסל עת הוריו היו בשליחות חינוכית שם. בתיכון למד בישיבת "חורב" בירושלים, ולאחר מכן למד בישיבת ההסדר "שעלבים" ושירת בצה"ל בחטיבת גבעתי במסגרת מסלול ההסדר.
שפירא בעל תואר B.Ed ממכללה ירושלים ובעל תואר שני מאוניברסיטת בר-אילן בלימודי משפט. כמו כן למד 'עיתונאות ותקשורת ציבורית' באוניברסיטת בבר-אילן.
עסק בהוראה במסגרת הגרעין התורני "שעלי תורה" בבית שמש, ובבית ספר Hebrew Academy ברוקוויל אשר במרילנד במסגרת שליחות חינוכית.
נשוי ואב לארבעה. מתגורר בנווה דניאל.
דרכו העיתונאית.
שפירא החל את דרכו העיתונאית ככתב חדשות במקומון בבית שמש וככתב ברדיו ירושלים. בתפקידו הראשון בקול ישראל היה כתב לענייני פנים ולתחום בית הנשיא, כולל ברשת מורשת. בשנים 2003–2007 שימש שפירא ככתב חדשות בכיר לענייני משפט בקול ישראל וגם פרסם כתבות בעיתון "מקור ראשון". שפירא סיקר וליווה עתירות ודיונים כמו בג"ץ גיוס בני הישיבות, בג"ץ הגיור, בג"ץ ההתנתקות, פרשת קצב, ומשפטים של חברי כנסת שונים. כמו כן, סיקר את הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2008. לאחר שובו מארצות הברית בראשית 2009, סיקר את מבצע עופרת יצוקה ובהמשך את תחום החרדים.
בין החשיפות הבולטות שלו: חקיקת שמו של הנער מוחמד אבו ח'דיר בלוח הזיכרון של נפגעי פעולות האיבה בהר הרצל, חשיפת סרטון ההסתה נגד עו"ד שי ניצן, חשיפת הפרוטוקולים מהוועדה לבחירת שופטים שבהם הודה השופט דאז אשר גרוניס כי שופטים לא מתאימים נשארים במערכת מסיבות כלכליות, וכן חשיפת מסמך הסנגוריה הציבורית שקבע כי האכיפה נגד מוחי ההתנתקות היא פוליטית.
בשנת 2010 הוענק לו פרס מנכ"ל רשות השידור על-שם אילן רועה.
בספטמבר 2014 הוענק לו עיטור כבוד על ידי תנועת אומ"ץ בגין תרומה מיוחדת לקהילה על תקשורת משפטית אמיצה, על הצטיינותו בעבודתו העיתונאית, אומץ ליבו, הגינותו ודבקותו בעיקרון המקודש של זכות הציבור לדעת.
במאי 2017 הגיש את המהדורה האחרונה של יומן הבוקר של רשת ב' במסגרת רשות השידור בטרם סגירתה, והמשיך את עבודתו ככתב לענייני משפט בכאן 11.
יצירותיו.
בחודש מרץ 2020 הוציא לאור את הספר 'גאולה' - סיפור יציאת מצרים המסופר מחדש בשפה מודרנית, מנקודת מבטם של נער בן התקופה ואחותו גאולה. הספר בהוצאת 'צמרת'.
בחודש פברואר 2022 הוציא לאור את 'הגדת פיאסצנה' - תוכני ההגדה לוקטו מספריו של האדמו"ר קלונימוס קלמיש שפירא המכונה האדמו"ר מפיאסצנה, הקשורים לסיפור יציאת מצרים ולמשנתו וגישתו החינוכית. ההגדה בהוצאת 'דני ספרים'.
כדורי גומי
עמידות באור
עמידות באור (באנגלית: Lightfastness) היא תכונה של פיגמנט המתארת את מידת עמידותו בחשיפה לאור, ועד כמה משתנה גונו המקורי בעקבות חשיפה זו.
עמידות גבוהה באור, משמעה שגם בעקבות חשיפה ממושכת לאור, הפיגמנט כמעט ואינו דוהה או שאינו דוהה כלל. עמידות נמוכה לאור, משמעה שדי בחשיפה קצרה או בינונית להביא לדהייה משמעותית של הפיגמנט. דהייה בהקשר זה היא שינוי ברמת הרוויה, הבהירות או הגוון של הצבע.
תקנים.
קיימים מספר תקנים למדידת עמידות באור של פיגמנטים, צבעים ולכות. התקן האנגלי קרוי "צמר כחול" (Blue Wool) ובו ניתן לדרג פיגמנט (וצבע המכיל אותו) כבעל עמידות באור בין 1 ל-8. עמידות באור בדרגה 1 היא נמוכה ביותר, ומשמעה שחשיפה קצרה לאור גורמת לדהייה; עמידות בדרגה 8 משמעה שגם חשיפה ממושכת מאוד לאור לא תגרום לדהייה משמעותית.
התקן האמריקאי מוענק על ידי מכון המדידות והתקנים האמריקאי (American Standard Test Measure - ASTM), ומדרג פיגמנטים בין 1 ל-5 בספרות רומיות. הדרגות I ו-II הן העמידות היותר, וצבעים המדורגים כך אמורים להחזיק בין 25 ל-100 שנה ללא דהיה בתנאי תאורת מוזיאון.
שם עברי.
על פי מונחון האקדמיה ללשון העברית בנושא צבעות מ-1992, התרגום המדויק של Light Fastness הוא עֲמִידוּת בְּאוֹר. תתכנה התייחסויות של גופים שונים למדד זה כעמידות-אור או עמידות לאור, או שמות אחרים.
שימוש בתעשיית האמנות.