ערך האחווה נחשב בעיני רבים כמתמצת ומכיל את ערכי החירות והשוויון, כביטוי לערכים אזרחיים היוצרים קשר חברתי (או "ברית חברתית" בלשונו של ז'אן-ז'אק רוסו). אולם ב-6 בינואר 1852, נשיא הרפובליקה השנייה, נפוליאון השלישי, הורה לכל המחוזות למחוק את המוטו המשולש מכל המסמכים הרשמיים ומעל מבני השלטון. אוגוסט קונט יצא בשבחי ההחלטה וטען כי "אחווה" היא "סמל לאנרכיזם מטאפיזי" וטען שיש להעדיף את הערכים "סדר וקידמה" (Ordre et Progrès). פייר-ז'וזף פרודון מתח ביקורת על ערך ה"אחווה" כמונח ריק מתוכן הלקוח מן החלומות האידיאליים של הרומנטיקנים והעדיף לדבוק בערך יחיד: חירות.
רק בימי הרפובליקה השלישית הפך המוטו לרשמי, אולם אף אז היו שגייסו את המוטו למטרות מהפכניות ומעשי מרד, כך למשל לאון גמבטה.
בעת תקופת הכיבוש הנאצי בצרפת, במהלך מלחמת העולם השנייה, הוחלף המוטו על ידי מרשל פטן ראש המדינה בתקופת ממשלת וישי, למוטו משולש אחר: "עבודה, משפחה, מולדת" (Travail, famille, patrie). לאחר שחרור צרפת, הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית שבה וקבעה את המוטו, אשר אף קובע בחוקה הצרפתית משנת 1946 ומשנת 1958.
אומות רבות אחרות אימצו את המוטו הצרפתי כביטוי ערכי, כך האיטי, צ'אד, ניז'ר וגבון, כולן מושבות צרפתיות בעבר. שלושת הערכים מופיעים אף בפתיח לחוקת הודו שאומצה בשנת 1950.
המוטו בתרבות.
מאז תחילת המאה ה-20 מטבעות כסף צרפתיים נושאים עליהם את המוטו ואף לאחר שצרפת הצטרפה לגוש האירו המוטו ממשיך לייצג את צרפת במטבע זה. תקופה מסוימת עשו שימוש במוטו כדי לסמן כנסיות הנמצאות בבעלות ממשלתית, להבדיל מכנסיות בבעלות הכנסייה הקתולית.
המוטו הופיע בעבר על חפיסות סיגריות גולואז.
באסטרולוגיה נעשה שימוש במוטו כדי לתאר את שלושת המזלות המרכיבים את יסוד האוויר: מזל דלי (חירות), מזל מאזניים (שוויון) ומזל תאומים (אחווה).
הנודעת של הבמאי קשישטוף קישלובסקי, הכוללת את הסרטים ", " ו-"", מתייחסת למוטו המשולש בהתאמה.
אריקה צוכולד
אריקה בארת-צוּכוֹלְד (בגרמנית: Erica Barth-Zuchold; 19 במרץ 1947 - 22 באוגוסט 2015) הייתה מתעמלת מזרח-גרמנייה. הייתה סגנית אלופה אולימפית (מקסיקו סיטי 1968 ומינכן 1972) בעלת 5 מדליות, מהן 4 כסף ו-1 ארד, ואלופת עולם (ליובליאנה 1970) בעלת 6 מדליות, מהן 2 זהב ו-4 כסף.
צוכולד הייתה האישה הראשונה שביצעה את אלמנט הפליק-פלאק על מכשיר הקורה באליפות העולם (דורטמונד 1966). נוסף לכך, הייתה אחת משתי הנשים הראשונות, ביחד עם ורה צ'סלבסקה שביצעה את תרגיל קפיצת הידיים (front handspring) על מכשיר הקורה.
ביוגרפיה.
צוכולד נולדה בשם אריקה בארת בלוקה שבתורינגיה.
ביחד עם קארין יאנץ הייתה אחת משתי המתעמלות המזרח גרמניות הבולטות של דורה, בסוף שנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בדורטמונד, אותה העת מערב גרמניה בשנת 1966 זכתה צוכולד בשתי מדליות כסף, בתחרות קרב-רב אישי ובתרגיל על סוס הקפיצות.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכתה צוכולד בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בתרגיל על סוס הקפיצות ומדליית ארד בתחרות קרב-רב קבוצתי.
אלופת עולם.
נקודת השיא שלה הייתה באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בליובליאנה שבסלובניה בשנת 1970 בה זכתה צוכולד ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב בתרגיל על סוס הקפיצות ובתרגיל על הקורה, ההישג האחרון היה שנוי במחלוקת ויש שטענו שהאמריקאית קתי ריגבי הייתה צריכה לזכות בו. מדליות כסף בתחרות קרב-רב קבוצתית ובתחרות קרב-רב אישי, אחרי לודמילה טורישצ'בה מברית המועצות.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה צוכולד ב-3 מדליות כסף, בתחרות קרב-רב קבוצתי, בתרגיל על סוס קפיצות ובתרגיל על מקבילים מדורגים.
משפרשה מקריירת ההתעמלות, עסקה צוכולד בכמה פעילויות וקריירות שונות בכללן: אקרובטית טרפז, אוצרת, מחנכת, וציירת בסגנון אבסטרקטי.
נפטרה ב-22 באוגוסט 2015.
תארים והישגים.
ב-2005 נבחרה צוכולד להיכל התהילה של ההתעמלות.
לא שם ז
קולנוע עצמאי
סרט עצמאי
סרט עצמאי או סרט אינדי הוא סרט קולנוע עלילתי, אשר מופק שלא במסגרת אחד מאולפני הקולנוע הגדולים. כמו כן, המונח מתייחס לסרטים אמנותיים, אשר שונים בסגנונים ובתוכן שלהם באופן ניכר מרוב סרטי המיינסטרים המשווקים לקהל הרחב.
לעיתים, על אף שסרטים עצמאיים מופקים על ידי חברות הפקה עצמאיות, חלקם עדיין מופצים ומשווקים על ידי האולפנים הגדולים (לרוב, על ידי חברות בנות שלהם). במקרים רבים, אך לא תמיד, סרט עצמאי יהיה דל-תקציב. סרט אשר לא יותר ממחצית תקציבו ממומן על ידי אולפן גדול - ייחשב כסרט עצמאי.
סרטים עצמאיים נבדלים, לעיתים, מסרטים אחרים בכך שהתוכן והסגנון הוויזואלי שלהם הם חזונו האמנותי והאישי של יוצר הסרט.
לעיתים, אך לא תמיד, סרטים עצמאיים מתוקצבים בצורה משמעותית פחות מאשר סרטים של אולפני הקולנוע הגדולים.
באופן כללי, שיווקם של סרטים עצמאיים מאופיין בהפצה מוגבלת, המיועדת לקהל צופים קטן ומסוים.
הפרויקט הישראלי
מרזב
מקס בראון
מקס בראון (באנגלית: Max Brown; נולד ב-10 בפברואר 1981) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה.
מקס בראון נולד באילקליי שביורקשייר, אנגליה. הוא גדל ובילה את רוב ילדותו עם משפחתו בשרוסברי שבשרופשייר. יש לו שתי אחיות קלואי ופיבי. מגיל צעיר נטה להיות שחקן. בילדותו הופיע באופן קבוע בהצגות באולם בשרוסברי. בגיל 13 עבר להתגורר במינסוטה, ארצות הברית ולמד בבתי הספר "סט. פול אקדמי" ו"סאמיט סקול".
בראון החל להופיע על המסך בתפקיד דני הרטסטון בסדרה "גרנג' היל". מאז הופיע בסדרות פופולריות רבות בהן "Heartbeat", "מאהבות", "מלחמתו של פויל" ו"שושלת טיודור". בסדרה "שושלת טיודור" גילם בראון את דמותו של אדוארד סימור אחיה של ג'יין סימור שהייתה אשתו השלישית של הנרי השמיני ואם בנו אדוארד.
בקולנוע הופיע בסרטים "Turistas" וב-"Daylight Robbery" (שוד לאור יום). ב-2010 שיחק בקומדיה "Flutter" והחל להופיע בסדרת הריגול "ספוקס" בתפקיד דימיטרי לבנדיס.
צילום מקרו
סולם בינלאומי לאירועים גרעיניים ורדיולוגיים
דמאם
דַמָּאם (בערבית: الدمّام) היא בירת מחוז א-שרקייה במזרח ערב הסעודית, העיר שוכנת על שפת המפרץ הפרסי באזור העשיר ביותר בנפט בעולם ומרוחקת כ-391 ק"מ צפון-מזרחית לבירה ריאד. נכון לשנת 2021 אוכלוסיית העיר מונה 1,279,092 בני אדם, זוהי העיר הגדולה ביותר במזרח ערב הסעודית והחמישית במדינה כולה.
משרת את העיר נמל התעופה הבינלאומי המלך פהד, שדה התעופה הגדול בעולם מבחינת שטח (כ-780 קמ"ר). המסוף נמצא כ-25 ק"מ מצפון מערב העיר והוא מחובר על ידי כביש בעל שמונה נתיבים.
נמל הים של דמאם, על שם המלך עבד אל-עזיז, הוא הנמל השני בגודלו בערב הסעודית. הוא נוסד בשנת 1940.
היסטוריה.
הסביבה הייתה מיושבת לראשונה על ידי שבט במאה ה-8 לפנה"ס. כשערב הסעודית נוסדה בשנת 1932, היו במקום כמספר כפרים חקלאיים, שכעבור כחצי מאה הפכו למרכז תעשייה, מדע ומסחר שבו גרים למעלה ממיליון אנשים. תמורה אדירה זו חלה בעקבות גילוי נפט בכמויות מסחריות ענקיות בשנות ה-30. גילוי זה הוביל להגירה אדירה ושלוש העיירות התאחדו באופן בלתי נמנע לעיר אחת, שפיתחה במהירות את מערכות הרפואה, התעשייה, הדיור, הבנייה והשירותים. בין שנת 1950 לשנת 2000 העיר הייתה במקום העשירי בעולם באחוז צמיחת האוכלוסייה.
על מנת לפתח את התעשייה הכללית (ולאו דווקא נפט), הוקמו בעיר כ-124 מפעלים, אשר מייצרים מספר רב של מוצרים הנסחרים בסעודיה עצמה ובשאר העולם.
פסטיבל סרטים
סטיבן ג. קאנל
חוק העבד הנמלט 1850
חוק העבד הנמלט 1850 (באנגלית: Fugitive Slave Act of 1850) היה חוק שנחקק על ידי הקונגרס של ארצות הברית ב-18 בספטמבר 1850 כחלק מפשרת 1850 בין מדינות הדרום, שבהן החזיקו בעבדים, לבין מדינות הצפון, שבהן זכו האפריקאים אמריקאים לחופש. היה זה אחד מן החוקים אשר עוררו מחלוקת במידה רבה ביותר, מתוך פשרת 1850. החוק עורר חרדות במדינות הצפון מפני קונספירציה של בעלי העבדים. החוק קבע כי כל העבדים שנמלטו מאדוניהם יושבו לחזקתם. אנשי התנועה לביטול העבדות כינו את החוק "חוק כלבי הדם" על שם כלבי הדם בהם עשו שימוש במצוד אחר עבדים נמלטים.
רקע.
בשנות ה-40 של המאה ה-19 נמלטו מדי שנה מאות עבדים מאדוניהם בדרום לעבר מדינות הצפון ובכך הביאו לערעור היציבות של מוסד העבדות במדינות הדרום שלהן גבול עם מדינות שבהן אין עבדות.
חוק העבד הנמלט 1793 היה חוק פדרלי שנכתב מתוך כוונה לקבוע מנגנונים משפטיים ליישום סעיף 4 לפרק השני של חוקת ארצות הברית, אשר קבע את החובה להשיב עבדים נמלטים. מטרת החוק הייתה לאלץ את רשויות המדינות בהן בוטלה העבדות להשיב עבדים לאדוניהם.
חלק ממדינות הצפון חוקקו "חוקי חירות אישית" המחייבים משפט מושבעים בטרם יוחזר אדם המואשם בהיותו עבד נמלט למדינות הדרום. זאת כדי למנוע חשש שתושבים אפריקאים אמריקאים יחטפו לעבדות. במדינות אחרות נאסר על שימוש בבתי המעצר המקומיים כדי לסייע לאנשי ממשל במעצר ובהשבה של נמלטים. במקרים מסוימים חברי מושבעים סירבו להרשיע בני אדם שהועמדו למשפט בהתאם לחוק הפדרלי משנת 1793. יותר מכך, תושבים מקומיים באזורים מסוימים נלחמו באופן פעיל בניסיונות לתפוס נמלטים ולהשיבם לדרום. בכל מקום שלא היה קשור לעבדות השמיעו קולם אנשי התנועה לביטול העבדות.