לואיס נולד בטרוי, אלבמה, כבנם של וילי לבית קרטר ואדי לואיס. הוא היה השלישי מבין עשרה ילדים, בהם גם אח חירש. הוא גדל במחוז כפרי באלבמה וכמעט שלא ראה אנשים שאינם שחורים בילדותו המוקדמת. כשגדל מעט חווה את ההפרדה הגזעית והקיפוח באלבמה, וכשנסע לערים בצפון ארצות הברית נחשף לעובדה שבתי הספר לא היו מופרדים גזעית.
כשהיה בן 15 שמע לראשונה את מרטין לותר קינג ברדיו, ושנה אחר כך עקב באדיקות אחרי חרם האוטובוסים של מונטגומרי. הוא פגש את מרטין לותר קינג ורוזה פארקס מעט אחר כך.
לואיס למד בסמינר התאולוגי הבפטיסטי האמריקאי (American Baptist Theological Seminary) בנשוויל שבמדינת טנסי ואחר כך באוניברסיטת פיסק ממנה קיבל תואר ראשון בדת ופילוסופיה. שני המוסדות היו מיועדים לאפרו-אמריקאים. באותה תקופה החל במאבקו נגד הגזענות ולמען זכויות האזרח, בפרט פעל למען ביטול ההפרדה במזנוני הצהרים בנשוויל. הוא הוביל מאבקים לא אלימים לביטול ההפרדה ונעצר ונכלא פעמים רבות.
ב-1961 החל ב"מסעות החופש" (freedom rides) במסגרתם נסעו חבורה מעורבת של שחורים ולבנים באוטובוסים ברחבי מדינות דרום ארצות הברית, מה שנחשב אז עבירה על החוק במרבית מהן. הוא נעצר מספר פעמים ובילה ארבעים יום בכלא במדינת מיסיסיפי. הוא הותקף על ידי המון זועם פעמים רבות. המבצע זכה להדים רבים ובסופו של דבר נאסרה ההפרדה באוטובוסים.
ב-1963 נבחר לראשות ארגון הסטודנטים לתאום מחאה לא-אלימה (Student Nonviolent Coordinating Committee).
לואיס היה הצעיר מ"חבורת ה-6 הגדולים", וכיהן כיושב ראש הארגון המרכזי של התנועה לזכויות אזרח בשנים 1963–1966. הוא צעד וצולם בתמונות עם מרטין לותר קינג. כחלק ממאבקו לקח חלק במצעדים מסלמה למונטגומרי ב-1965.
בשנים 1970 עד 1977 עמד בראש "פרויקט חינוך הבוחרים" (Voter Education Project) שמטרתו הייתה להביא לרישום בספר הבוחרים של בוחרים שחורים רבים, שלהם ניתנה זכות הבחירה עם חקיקת חוק זכות ההצבעה (בארצות הברית נדרשת פעולה מצד מי שחפץ להיות בספר הבוחרים, דבר שעלול להיות מכשלה בפני בוחרים פוטנציאלים).
לאחר התמודדות לא מוצלחת לבית הנבחרים ב-1977, נותר ללא עבודה ועם חובות, ולכן קיבל משרת עבודה בממשלו של הנשיא ג'ימי קרטר. בהמשך נבחר לכהן כחבר במועצת העירייה של אטלנטה ב-1981 וכיהן עד 1986.
בהמשך התמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית, מטעם המחוז ה-5 של ג'ורג'יה, לאחר שחבר הקונגרס המכהן שייצג מחוז זה החליט להתמודד לסנאט. לואיס הביס את יריבו הרפובליקני ברוב גדול ונבחר למשרה זאת. הוא נבחר מאז 15 פעמים לכהונות נוספות כחבר בית הנבחרים.
לאחר בחירתו של דונלד טראמפ לנשיא ארצות הברית, בינואר 2017, ציין לואיס כי הוא אינו רואה בו נשיא לגיטימי בשל התערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016 לטובתו, מבצע חשאי אותו חשפה והצהירה קהיליית המודיעין האמריקאי. הערתו הובילה להחלפת עלבונות בין השניים.
ללואיס היו קשרים הדוקים עם הקהילה היהודית. באוטוביגרפיה שלו סיפר כי "חש "חיבה חזקה" וחיבור משמעותי ליהודים עוד מילדותו, כשנהג לקרוא בתנ"ך את סיפור יציאת מצרים". בעת מאבקיו לזכויות האזרח קשר קשרים עם הרב אברהם יהושע השל.
היה נשוי לליליאן מיילס משנת 1968 ועד למותה ב-2012. נולד להם ילד אחד.
בשנת 1999 זכה בפרס אניספילד-וולף על ספרו "Walking with the Wind: A Memoir of the Movement". ב-2011 העניק לו נשיא ארצות הברית ברק אובמה את מדליית החירות הנשיאותית.
לואיס מת ב-17 ביולי 2020 מסרטן הלבלב.
קליטוס הלבן
קליטוס השחור
ג'ף פלייק
ג'פרי (ג'ף) ליין פלייק (באנגלית: Jeffry Lane "Jeff" Flake; נולד ב-31 בדצמבר 1962) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. פלייק כיהן כסנאטור מטעם מדינת אריזונה מינואר 2013 עד ינואר 2019, קודם לכן כיהן כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה.
פלייק נולד בחוות בקר בסנופלייק שבאריזונה. לאחר לימודי התיכון היה שליח הכנסייה המורמונית לדרום אפריקה ולזימבבואה. ב-1986 סיים תואר ראשון ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת בריגהאם יאנג וב-1987 סיים תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת בריגהאם יאנג. בתום לימודיו החל לעבוד בוושינגטון די. סי. במשרד יחסי ציבור. בהמשך עבר לנמיביה באפריקה שם כיהן כמנהל המכון לדמוקרטיה. ב-1992 מונה למנהל מכון גולדווטר, מכון מחקר ליברטריאני-שמרני באריזונה.
בשנת 2000 נבחר כנציג מחוז מס' 1 של אריזונה לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא הושבע לתפקיד בינואר 2001 ומאז נבחר לארבע כהונות נוספות. בנובמבר 2012 ניצח בבחירות לסנאט לאחר שזכה ל-49.2% מקולות המצביעים לעומת ריצ'רד קרמונה, חבר המפלגה הדמוקרטית שקיבל 46.2%. פלייק מכהן בסנאט כחבר ועדת החוץ, חבר בוועדת האנרגיה והמשאבים הטבעיים, חבר ועדת המשפטים והוועדה המיוחדת לענייני הזדקנות.
במהלך הקדנציה שלו חבר פלייק לקבוצה של חברי סנאט משתי המפלגות, שכונתה "חבורת השמונה" (Gang of Eight), וכוללת בנוסף אליו את צ'אק שומר, לינדזי גרהאם, ג'ון מקיין, מרקו רוביו, דיק דרבין, רוברט מננדז ומייקל בנט, במטרה לקדם רפורמה בחוקי ההגירה לארצות הברית, שתסדיר בין השאר את מעמדם של כ-11 מיליון שוהים בלתי חוקיים.
לאורך השנים תמך בהפשרת היחסים עם קובה, כחבר סנאט תמך ביוזמתו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה מ-2015 לנרמול היחסים הדיפלומטיים ואף היה חבר במשלחת הראשונה של הקונגרס לקובה. ב-13 באוגוסט 2015, עם פתיחתה הרשמית של שגרירות ארצות הברית בהוואנה, נכח פלייק במשלחת דו-מפלגתית יחד עם מזכיר המדינה ג'ון קרי בטקס הנפת הדגל האמריקאי. באוקטובר 2017 הודיע כי לא יתמודד לכהונה נוספת בסנאט, זאת לאחר שביקורתו על הנשיא דונלד טראמפ פגעה במעמדו במפלגה הרפובליקנית.
פלייק נשוי לשריל ואב לחמישה.
כריש גלאפגוס
כריש גלאפגוס (שם מדעי: "Carcharhinus galapagensis") הוא מין של דג סחוס גדול ממשפחת הכרישיים, השוחה ברחבי האוקיינוס הפתוח ומגיע לשוניות וחופים מבודדים באיים באוקיינוס.
מאפיינים.
לכריש גלאפגוס מבנה גוף וסנפירים כמו לרוב הכרישים שמובלט בעיקר בסנפיר הגב המעוגל בקצה. כריש זה נחשב לציד חברתי שאוכל בעיקר דגים קטנים, אבל יש לו מוניטין של חיה תוקפנית שעלולה לטרוף אנשים, אף שאינם טורפים אנשים כלל.
הכריש חי ומתרבה בשוניות באיים שונים, בין השאר באיי גלאפגוס, אליהם הוא מגיע הרבה ומכאן שמו.
אורכו 3-3.7 מטר, ומשקלו עד 195 ק"ג. כריש גלאפגוס ניזון בעיקר מדגי קרקעית ומדיונונים. לעיתים הפרטים הגדולים יצודו גם איגואנות ים, אריות ים, כרישים קטנים יותר ואפילו אשפה. הם צדים בעיקר בקבוצות בשונית בלילה, אז רב הדגים נחים.
הטורפים העיקריים שלהם הם הקטלן ועמלץ לבן, אך שניהם אינם נפוצים באיים מרוחקים. עם זאת האויב העיקרי שלו הוא האדם שצד את הכרישים ומזהם את הימים והשוניות הנדירות.
אבישי מילשטיין
אבישי מילשטיין (נולד ב-27 באפריל 1964) הוא מחזאי, במאי, מתרגם ודרמטורג ישראלי.
ביוגרפיה.
אבישי מילשטיין נולד בפתח תקווה וגדל עד גיל 18 ברמת גן, בן יחיד לשני הורים ילידי פולין, ניצולי שואה מפולין.
בוגר לימודי מוזיקה; פסנתר ותאוריה, אצל יריב אזרחי, בנימין ברעם ורינה דוידוב – בקונסרבטוריון "רון", תל אביב (1981-1970).
התחיל לשחק בהצגות בגיל עשר, בתיאטרון בארץ עוץ. השתתף בהצגות הילדים: "היידי בת ההרים", "שמלת השבת של חנה'לה", "תום סוייר", "חסמבה" (בתפקיד ירון זהבי). השתתף בתפקידים קטנים בסרטים "נועה בת 17" (בבימויו של יצחק צפל ישורון, 1982), "ג'וזף ומרי - סיפור אהבה", "החורף האחרון" (בבימויו של ריקי שלח, 1984), בסרטי פרסומת ובתוכניות טלוויזיה שונות.
בוגר בית הספר התיכון ע"ש "תלמה ילין" במגמת תיאטרון (1982-1978), במהלך לימודיו זכה במלגת תלמיד מצטיין (1982). בכיתתו למדו רוני פינקוביץ', דודו בן-זאב, ארז שפריר ודלית מילשטיין.
בהיותו תלמיד בתלמה ילין הציגו בבית הספר את "אופרה בגרוש" מאת ברכט ווייל. מילשטיין, שאהב מאוד את היצירה, הלך ללמוד גרמנית. הוא למד במכון גתה, תל אביב ודיסלדורף (1985-1981) וזכה בשתי מלגות. בוגר סדנת תסריטאות, בית צבי, 1985.
בצה"ל שירת כאלחוטן בחיל הקשר בפיקוד מרכז והיה חייל מצטיין צה"לי.
בהיותו בן שש עשרה, ב-1980, מילשטיין ביים לראשונה יצירה שכתב, "אם נקר ניקר וזה ניכור – אם זמר זימר וזה בידור", אופרה אותה הלחין דורי פרנס (אז בן שבע עשרה); קופרודוקציה בין תלמה ילין ותיאטרון בית ליסין, מאי, 1980.
מחזהו "אז כמוות", בבימויה של שוש רייזמן, הוצג בפסטיבל עכו, 1987 וזכה בציון לשבח למחזה ולהפקה.
למד תיאטרון, ספרות ובלשנות גרמנית, באוניברסיטת מינכן, גרמניה, 1986–1990. עבר סדנאות שונות: בימוי, מייקל אלפרדס, אונ' ת"א, 1994; משחק שייקספיר, ג'ון ברטון, אונ' ת"א, 1995; משחק, ורנר רלשטאפ, האקדמיה לאמנויות הבמה, ציריך, במסגרת הפורום הבינלאומי, פסטיבל ברלין, 1996; עבר סדנאות סיפור וקומדיה אצל רוברט מקי, תל אביב 2005 ו-2006.
מילשטיין ייסד את תיאטרון "נוצר", קבוצת התיאטרון העצמאית הגדולה בישראל, ביחד עם דלית מילשטיין (אין קשר משפחתי ביניהם) וכיהן כמנהלו האמנותי ושל העמותה לקידום תיאטרון ביפו (2004-1991).
ההפקה הראשונה של תיאטרון נוצר הייתה "מחזות מלחמה" ("הילד שנזרק לתוך האש" ו"אנשי קופסאות השימורים") מאת אדוארד בונד. ההפקה גדולת הממדים הועלתה בפסטיבל עכו, אוקטובר, 1992 וזכתה בפרסי העיצוב וההצגה האורחת. ("הילד שנזרק אל תוך האש" הועלה החל ממרץ, 1993, בבית ציוני אמריקה, והיה, למעשה, ההפקה שחנכה את מרכז הפרינג' שהוקם אז ביוזמת משרד החינוך והתרבות).