בשנת 2011 חתם פריי בגנואה. ביולי 2013 חתם פריי בבורסאספור הטורקית. לאחר ששימש כשוער ראשון בעונתו הראשונה בקבוצה, לא זכה פריי לדקות משחק בעונת , ובסיומה פרש ממשחק פעיל בגיל 35.
סבו של פריי, אנדרה פריי, היה שחקן צרפתי בינלאומי, ואביו, ריימונד, היה גם שוער כדורגלן מקצוען. אחיו הצעיר ניקולה כדורגלן אף הוא.
דוד תדמור
דוד (דודי) תדמור (נולד ב-1960), הוא עורך דין ישראלי, אשר כיהן בתפקיד הממונה על ההגבלים העסקיים בשנים 1997–2001.
חייו.
דוד תדמור נולד ב-ירושלים לאשורולוג חיים תדמור ולארכאולוגית מרים תדמור. סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים (1986); בתקופה זו שימש כעוזר הוראה לפרופסור אוריאל פרוקצ'יה בדיני חברות ומימון חברות. התמחה כעורך דין אצל השופט העליון מאיר שמגר וסיים תואר שני במשפטים (1988) ותואר דוקטור במשפטים (1992) בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק (NYU). נושא הדוקטורט שלו היה הפרטה ובעלות עובדים במניות מעסיקים. תדמור הוא חבר לשכת עורכי-הדין בישראל ולשכת עורכי הדין במדינת ניו-יורק שבארצות הברית.
בשנים 1988–1993 שימש כעורך דין בתחום דיני חברות במשרד עורכי הדין Wachtell, Lipton, Rosen &amp; Katz בניו יורק.
בשנים 1996–1997 היה חבר בית הדין להגבלים עסקיים, ובשנים 1997–2001 כיהן כממונה על ההגבלים העסקיים. עם פרישתו מתפקיד זה הצטרף כשותף בכיר למשרד עורכי הדין כספי ושות' בראשות רם כספי. במסגרת זו מונה למנהל מורשה זמני של הבנק למסחר, בעקבות קריסתו עקב מעילת הענק של אתי אלון.
ב-1999 היה חבר בוועדת בן בסט לעניין שליטת הבנקים בקופות הגמל.
בשנת 2005 פרש ממשרד כספי ושות', והקים את משרד תדמור ושות' בתל אביב בו הוא שותף מנהל. משרדו מתמחה ברכישות ומיזוגים, הגבלים עסקיים ודיני תקשורת. במסגרת זו ייצג את בנק הפועלים, בנק לאומי, הבנק הבינלאומי ובנק דיסקונט בהסדר מחדש של החוב והמימון של חברות הכבלים, בהיקף של 4 מיליארד שקל. בשנת 2015, התמזג משרד תדמור ושות' התמזג עם משרד פרופ' יובל לוי ושות'. בעקבות מיזוג זה, שונה שם המשרד לתדמור ושות' פרופ' יובל לוי ושות'. בשנת 2018, כחלק מהליך מיתוג מחדש, שונה שם המשרד לתדמור לוי ושות'.
שימש כמורה מן החוץ בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים (דיני הפרטה, 1993–1995); במרכז הבינתחומי הרצליה (חוק ההגבלים העסקיים, 1998); ובפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב (חוק התקשורת, חוק ההגבלים העסקיים ודיני חברות, 1996–2003). מכהן כיו"ר ועדת התאגידים של לשכת עורכי הדין. יושב בחבר הנאמנים של קרן אבי חי.
כתב את הספר "דיני הגבלים עסקיים".
מגיש את תוכנית הרדיו "חקירה נגדית", התוכנית המשפטית של גלי צה"ל.
מרבה לעסוק בצילום ואף הציג תערוכות מעבודותיו.
מרטי באלין
מרטי באלין (באנגלית: Marty Balin; נולד כמרטין ג'רל בוכוולד, 30 בינואר 1942 - 27 בספטמבר 2018) היה זמר אמריקאי. נודע כסולן ומקים ג'פרסון איירפליין, חלוצת הרוק פסיכדלי מסן פרנסיסקו.
ביוגרפיה.
באלין נולד בסינסינטי, אוהיו שבארצות הברית. עוד כנער רצה להיות אמן ומוזיקאי. ב-1962, שינה את שמו למרטי באלין והחל להקליט עם חברת התקליטים צ'לנג' רקורדס, הקליט את הסינגלים "אין אחת מלבדייך" ו"אני מתמחה באהבה" שנכשלו ולכן החל לעבוד עם אביו והתחתן. במקביל, השתתף בשנים 1963-64 יחד עם לארי ווארגו, ג'אן אליקסון וביל קולינס ברביעייה בשם "The Town Criers" אשר ניגנה פולק רוק.
באלין היה המקים והזמר המאופיין של ג'פרסון איירפליין, החל מ-1965 עד 1971. יחד עם הלהקה הופיע בפסטיבל מונטריי ב-1967 ובפסטיבל וודסטוק ב-1969. בנוסף לכך, הופיעו בפסטיבל אלטמונט, בו באלין נחבט עד אובדן הכרה בעקבות מריבה עם אחד מחברי הכנופיה, כפי שניתן לראות בסרט הדוקומנטרי על המופע, Gimme Shelter. בעקבות האירועים במהלך המופע שהגיעו לשיאם בתקיפת באלין, סירבו חברי הגרייטפול דד, שהיו אמורים להופיע לפני ההופעה החותמת של הפסטיבל, הופעת הרולינג סטונז, לעלות לבמה.
באלין עזב את הלהקה פעמיים. ב-1971, הוא נפרד מהלהקה לשלוש שנים, והחל להקליט אלבום תחת ההרכב "Bodacious D.F". ב-1973, כאשר הפיק אלבום להרכב "Grootna", תרם שיר אחד, "קרוליין", ל"Dragon Fly"' אלבומה של להקת ההמשך לג'פרסון איירפליין, ג'פרסון סטארשיפ. באלין הצטרף לג'פרסון סטארשיפ ב-1975. ב-1978, לאחר מספר להיטים עיקריים עם ג'פרסון סטארשיפ, עזב פעם נוספת.
ב-1979 הפיק אופרת רוק בשם "Rock Justice", על כוכב רוק אשר הושם בכלא לאחר שלא הצליח לספק לחברת התקליטים להיט ראוי. הקלטות אופרת הרוק פורסמו בEMI, שבאלין הפיק אך לא השתתף בה. לאחר מכן, הועלה הרעיון שיפיק אלבום סולו משלו בחסות EMI.
ב-1981, הוציא לאור אלבום סולו שנקרא "Balin"' שממנו יצאו צמד להיטים, "לבבות" ו"גברת אטלנטה". וב-1983 יצא עם אלבום נוסף שנקרא "Lucky"' יחד עם EP ששוחרר ביפן בלבד, ששמו "שום כתף איננה". האלבום לא היה ברמת אלבומו הקודם, ולא שיחזר את הצלחת הקודם במצעדים, ובעקבות כך חוזהו עם EMI הגיע לקיצו.
בשנת 1985 חבר לפול קנטנר וג'ק קאסאדי ויחדיו הקימו את הלהקה KBC Band. וב-1989 בוצע איחוד עם רוב חברי להקת המקור, ג'פרסון איירפליין, אך זה הוכח כלא מוצלח.
באלין הקליט את אלבום הסולו השלישי שלו "Better Generation", ב-1991.
איחוד נוסף בוצע ב-1993 עם "ג'פרסון איירשיפ" יחד עם פול קנטנר. ואת אלבום הסולו הרביעי שלו הקליט ב-1997, שנקרא "Freedom Flight".
נפטר ב-27 בספטמבר 2018.
QAM (Quadrature Amplitude Modulation) היא שיטת אפנון, שבה מידע מיוצג על ידי שינויים במשרעת ובמופע של הגל הנושא יחדיו. ניתן לתאר זאת באופן שקול
כאפנון משרעת של שני גלים נושאים, אשר הפרש הפאזה ביניהם 90°. רכיב אחד נקרא In-Phase (I), והשני Quadrature (Q):
formula_1
בשל היותם אורתוגונליים, ניתנים הרכיבים לקליטה בנפרד, אך על המקלט להיות מסונכרן עם המופע של הגל המשודר. תיאום זה מתבצע על ידי שידור גל מחווה, או גל תת-נושא.
QAM אנלוגי משמש לשידור שני רכיבי הצבע לטלוויזיה בשיטות PAL ו-NTSC. בתחילת כול שורה משודר אות סנכרון צבע (Colorburst). האנטי-מחיקון פעל לשחזור אות זה במופע הנכון.
QAM דיגיטלי.
ב-QAM דיגיטלי האפננים I ו-Q מקבלים ערכים בדידים. הצירופים האפשריים נקבעים מראש, ומתוארים בתרשים קונסטלציה. כל נקודה בתרשים ממופה לסמל (Symbol), המעביר מספר ביטים בהתאם לגודל הקונסטלציה.
אפנוני PSK ו-APSK הם מקרים פרטיים של QAM עם קונסטלציה מעגלית.
נפוץ השימוש בקונסטלציות בעלות 2k נקודות המסודרות כשריג ריבועי, או מלבני (כאשר k אי-זוגי), וזו הכוונה במונחים כמו ללא תיאור נוסף. סידור זה נוח מבחינה טכנית לשידור ופענוח כשני אותות PAM (אפנון משרעת הדופק), אך הוא אינו ממצה את קיבולת ערוץ התקשורת לפי חוק שאנון-הארטלי.
גאטנו ופייטרו זגאראבוטו
גאטנו זגאראבוטו (באיטלקית: Gaetano Sgarabotto; נולד ב-1878 בויצ'נצה, נפטר ב-1959) ובנו פייטרו זגאראבוטו (Pietro Sgarabotto; נולד ב-1903 במילאנו, נפטר ב-1990) עבדו כל חייהם באיטליה כבוני כינורות מן המעלה הראשונה.
ביוגרפיה.
גאטנו החל את עבודתו בוויצ'נצה ובשנת 1901 עבר למילאנו לעבוד שם אצל ליאנדרו ביזיאק. ממילאנו עבר ב-1926 לפארמה ושם נשאר כמעט ללא הפסקות עד מותו בשנת 1959.
בנו, פייטרו, המשיך במשלח ידו של אביו והיה לבונה כינורות אמן בזכות עצמו. בחוגים של יודעי דבר מדברים בהוקרה ובהתפעלות על השושלת הקצרה אך רבת היוקרה של בוני הכינורות זגאראבוטי, שני אמנים בתחומם, שלצד יצירת כלי נגינה מעולים הקדישו חלק גדול מזמנם להנחלת הידע והניסיון שצברו לבוני כינורות צעירים. פייטרו פרש בשנת 1971, אך המשיך להפיק יצירות אמן עד 1979.
פעילותם של בוני הכינורות ממשפחת זגאראבוטו הטביעה חותמה באסכולת בניית הכינורות של פארמה, קרמונה ועוד. יש מקום להזכיר את השפעתם של השניים על המורשת התרבותית בעולם המוזיקלי של כלי הקשת ואת הכבוד וההוקרה שרחשו כל תלמידיהם והנגנים שהכירו אותם לרבי האמנים. עיקר העניין לעתיד מתמקד במפעל חייהם המשותף, באוסף הכינורות מלאכת מחשבת שיצאו מתחת ידיהם ונשארו לדורות הבאים, לנגן בהם ולהתפעל מצליליהם.
את יצירותיהם של בני זגאראבוטו אפשר לזהות בנקל בבחירת החומרים הקפדנית, במיומנות הבאה לביטוי בעבודת-יד מופתית בכל שלב ביצירת כל אחד מן הכלים, שניכרים בה דיוק שאינו יודע פשרות ותשומת לב אוהבת לכל פרט.
אלכסנדר פופוב (שחיין)
אלכסנדר ולדמירוביץ' פופוב (ברוסית: Александр Владимирович Попов; נולד ב-16 בנובמבר 1971) הוא שחיין עבר רוסי. הוא פעמיים ברציפות אלוף אולימפי (ברצלונה 1992 ואטלנטה 1996) במשחים ל-50 מטר חופשי ול-100 מטר חופשי, פעמיים אלוף עולם (רומא 1994 וברצלונה 2003) במשחה ל-50 מטר חופשי ו-3 פעמים אלוף עולם (רומא 1994, פרת' 1998 וברצלונה 2003) במשחה ל-100 מטר חופשי, אלוף אירופה, בעל 21 מדליות זהב ושיאן עולם שקבע שבעה שיאי עולם במשחים ל-50 מטר חופשי ל-100 מטר חופשי. נודע כאחד השחיינים הטובים בכל הזמנים במשחי חתירה למרחקים קצרים (ספרינטרים).
ביוגרפיה.
פופוב נולד בניזניהיה טורה במחוז סברדלובסק. עד גיל 8 הוא פחד ממים אך אביו לא ויתר והחליט שהוא ילמד לשחות. בגיל 8 הוא החל בלימודי השחייה בבית ספר לספורט לילדים ונוער בעיר לסנוי, ומאז הוא שוחה שם. בתחילת דרכו היה שחיין גב אך לאחר שהצטרף לקבוצתו של המאמן גנדי טורצקי ביוזמתו של גלב פטרוב המאמן הראשי של נבחרת ברית המועצות, בשנת 1990 עבר לשחות חתירה. יותר מאוחר הוא עבר עם מאמנו להתאמן באוסטרליה.