הולץ שואב את השראתו האומנותית מתחומים חוץ מוזיקליים שונים כמו פסיכולוגיה וקולנוע המטביעים חותם עמוק ביצירותיו:
יצירתו (2006/07) "LATAH" ל-15 נגנים ואלקטרוניקה נכתבה בהשראת ההפרעה הנפשית הנושאת אותו שם והאופיינית בין השאר למלזיה.
יצירתו (Weisse Wunden" (2008" לשלוש חצוצרות ולסרט וידאו מבוססת על קטעי טקסט מתוך המחזה "הנני דם" ("Je suis sang") מאת הבמאי הבלגי יאן פבר.
הולץ משלב השפעות חוץ-מוזיקליות עם עקרונות הלחנה אותם הוא מפתח בעזרת מודלים אלגוריתמיים, ומיישמם לעיתים בחומרה ניכרת. בנוסף לכך משתמש הולץ בצלילים אלקטרוניים בעלי אופי ארכאי, אותם הוא מנגד עם מחוות אינסטרומנטליות אקספרסיביות.
קישורים חיצוניים.
פירות מסוכרים
פירות מסוכרים הם פירות או קליפות פרי, בדרך כלל חתוכים לפיסות קטנות, המושרים בסירופ סוכר חם אשר בסופו של דבר הופך למעטה השומר את הלחות וגם כמשמר. הפירות המסוכרים נפוצים בעיקר כחטיף בפני עצמו בתעשיית ממתקי הגומי, אך משמשים גם כתוספת לעוגות, מאפים וממתקים שונים. תהליך השימור יכול להתמשך על פני מספר ימים ועד חודשים, תלוי בסוג וגודל הפרי.
התהליך הממושך של השריית הפירות בסירופ הוא סוג של שימור מזון מכיוון שהסוכר הופך את הפרי להיות רווי בסוכר ומונע צמיחה של מיקרואורגניזמים הודות ללחץ האוסמוטי השלילי שהוא יוצר.
סוגי פירות מסוכרים נפוצים הם דובדבנים, תמרים, אננס וג'ינג'ר. קליפות מסוכרות נפוצות הם אתרוג ותפוז. ערמונים מסוכרים (Marron glacé) הוא מסוגי הפירות המסוכרים היקרים ביותר.
המתכונים ליצירת הפירות המסוכרים משתנים מאזור לאזור, אך העיקרון הכללי נשמר: הרתחת הפירות, השריה רצופה של כמה שבועות בתוך סירופ סוכר ולאחר מכן ייבוש כל הנוזלים.
היסטוריה.
שימור מזון באמצעות שימוש בסוכרים (כמו סירופ תמרים או דבש) ידועים עוד בתרבויות העתיקות של סין ומסופוטמיה. לעיתים זו הייתה צורת השימור היחידה שידעו: הרומאים הקדמוניים שימרו אפילו דגים בדבש. אפיסיוס שחיבר את ספר הבישול הרומאי הדגים כיצד לשמר פירות בתירוש ענבים מרוכז.
צורת השימור בסוכר של ימינו החלה אצל הערבים, אשר הגישו באירועים פירות הדר וורדים מסוכרים. עם ההשתלטות הערבית על חלקים של דרום אירופה עשה השימור בסוכר את דרכו על המערב. התיעודים הראשונים של שימוש בפירות מסוכרים מתוארכים אל המאה ה-16. באותה תקופה התייחסו אל הפירות המסוכרים כאל תבלינים. באיטליה הם הפכו למרכיבי מפתח של כמה מהממתקים היותר מפורסמים של המסורת הקולינרית שלה: ביניהם כיכר הלחם של מילאנו וקסאטה סיצ'יליאנה.
מורגן פיירצ'יילד
מורגן פיירצ'יילד (באנגלית: Morgan Fairchild; נולדה ב-3 בפברואר 1950) היא שחקנית אמריקאית. היא הייתה במרכז התודעה הציבורית בשנות השבעים והשמונים לאחר שכיכבה בסדרות טלוויזיה, וביצעה הופעות אורח רבות בסדרות קומדיה. בנוסף לעבודתה בטלוויזיה היא הופיעה גם על בימות התיאטרון. היא חברת מועצת המנהלים ב"איגוד השחקנים".
ביוגרפיה.
השנים הראשונות.
פיירצ'יילד נולדה בשם פטסי אן מק'ליני (Patsy Ann McClenny) בדאלאס שבטקסס למרתה ג'יין (בעבר הארט), מורה בבית ספר תיכון, ולאודוורד מילטון מק'ליני. לפיירצ'יילד אחות קטנה, קת'רין הארט, גם כן שחקנית. כילדה סבלה פיירצ'יילד מהתקף שנית שגרם לה להיות חירשת באופן חלקי.
קריירה.
תפקידה הראשון של פיירצ'יילד היה ככפילה של פיי דאנאוויי בסרט "בוני וקלייד" (1967). היא לקחה את ההשראה לבחירת שמה הפרטי מורגן מסרטו של דייוויד וורנר "Morgan!". פיירצ'יילד עברה לניו יורק, וקיבלה את תפקידה הראשון בטלוויזיה, בתור ג'ניפר פייס באופרת הסבון "החיפוש אחר המחר" בה הופיעה בשנים 1973 - 1977. החל מאמצע שנות השבעים היא החלה לבצע הופעות אורח בסדרות טלוויזיה, בין ביתר ב"קוז'אק", "ימים מאושרים" ו-"Police Woman".
היא גילמה את ג'נה וייד באחד מפרקי הסדרה "דאלאס" ששודר ב-1978. בהמשך הדמות חזרה לסדרה וגולמה על ידי פרנסין טאקר (1980) ופריסילה פרסלי (1983 - 1988). ב-1978 הופיעה פיירצ'יילד בסרט הטלוויזיה "טקס החניכה של שרה" ובסיטקום "מורק ומינדי". ב-1980 היא קיבלה תפקיד משמעותי ראשון כקונסטנס ולדון קרלייל באופרת הסבון "פלמינגו רואד". אף על פי שלסדרה הייתה התחלה מרשימה, הרייטינג צנח והיא בוטלה לאחר שתי עונות. פיירצ'יילד הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב על תפקידה בסדרה.
לאחר ביטול הסדרה פיירצ'יילד המשיכה לבצע הופעות אורח בסדרות כמו "Hotel", "Simon &amp; Simon", "מגנום, בלש פרטי" ו"ספינת האהבה". בשנת 1982 היא כיכבה בסרט התיאטרלי "The Seduction". ב-1984 היא כיכבה באופרת סבון נוספת, "בובות של נייר", בתפקיד רסין, בעלת סוכנות דוגמנות. הסדרה בוטלה לאחר מחצית פרקי העונה הראשונה, וב-1985 הצטרפה פיירצ'יילד לקאסט סדרת הלהיט "פלקון קרסט" בתפקיד עורכת הדין ה"זוהרת" ג'ורדן רוברטס אותה גילמה במשך עונה אחת. היא הופיעה בסדרה "צפון ודרום".
במהלך שנות ה-80 המשיכה פיירצ'יילד להופיע בקולנוע ובטלוויזיה, וקיבלה מועמדות לפרס אמי על הופעת האורח שלה בסדרה "מרפי בראון". בתחילת שנות ה-90 היא לוהקה לסדרה "רוזאן" בתפקיד בת זוגה הביסקסואלית של סנדרה ברנרד, מרלה.
ב-1994 הופיעה פיירצ'יילד בקמפיין לחברת הבגדים "Old Navy" לצד ג'ואן קולינס וכוכבי טלוויזיה אחרים.
ב-1995 היא החלה לככב באופרת הסבון היומית "The City" בתפקיד סידני צ'ייס, תפקיד אותו גילמה במשך שנה עד שהחלה לשחק ב"בית חולים כללי". היא הופיעה בכמה פרקים של קומדיית המצבים הפופולרית "חברים" בתפקיד אמו של צ'נדלר בינג, נורה וביצעה הופעת אורח בקומדיית המצבים "סיביל" בתור אנדריאה, יריבת דמותה של סיביל שפרד.
במהלך שנות הקריירה שלה פיירצ'יילד הופיעה גם בכמה הצגות תיאטרון. היא גילמה את גברת רובינסון בהצגה שמבוססת על הסרט "הבוגר".
ב-2005 היא הופיעה בתחרות הריאליטי "But Can They Sing?" ברשת VH1.
ב-2006 היא לוהקה לתפקיד ה"ריץ' ביץ" סופיה בלייקלי, אויבת דמותה של בו דרק, בסדרה של MyNetworkTV, "בית האופנה". היא הופיעה בתור ד"ר האני וודקומב, אמו של דווין וודקומב, בסדרה "צ'אק". ב-2009 היא חזרה לתחום אופרות הסבון כשהופיעה בתפקיד אורח בסדרה "היפים והאמיצים".
בנוסף לעבודתה כשחקנית, פיירצ'יילד מכהנת זמן רב בתפקיד מרכזי במסגרת גילדת שחקני המסך.
חיים אישיים.
פיירצ'יילד הייתה נשואה לג'ק קאלמס בשנים 1967 - 1973. היא יצאה עם הסנטור ג'ון קרי בתחילת שנות השמונים. פיירצ'יילד בזוגיות עם מארק סילר כבר 25 שנה, ודיווחה שהם לא מתכננים להינשא.
היא פועלת למען המודעות לאיידס וסביבתנות.
בתחילת שנות ה-70, נחטפה פיירצ'יילד והוחזקה בניגוד לרצונה בשתי הזדמנויות שונות.
חסידות קשאנוב
חסידות קשאנוב הייתה חסידות גליציאנית, ענף מחסידות צאנז. האדמו"ר הראשון בחסידות היה רבי דוד הלברשטאם בנו של רבי חיים הלברשטאם בעל ה"דברי חיים" מצאנז. רוב החסידים נהרגו בשואה וכיום צאצאי האדמו"רים משמשים באדמו"רות אך ללא קהילות חסידים.
תולדות החסידות.
רבי דוד הלברשטאם נולד ברודניק בשנת תקפ"א. בזיווג ראשון נישא לעכסה גיטל בת הרב יוסף זאב מטרניגרד ממנה נולדו לו שני בניו הגדולים. בזיווג שני נישא ללאה זיסל צינץ נכדת בעל ה"יד הקטנה". היה נחשב לגאון ותלמיד חכם. היה תלמידם של אביו, של רבי צבי הירש מרימנוב ושל רבי ישכר בר מרדושיץ. כיהן ברבנות בקשאנוב ומשנת תרל"ו החל לשמש באדמו"רות. נפטר בכ"ה באלול תרנ"ד. בניו היו רבי יוסף זאב הלברשטאם, רבי אריה לייבוש הלברשטאם מדוקלה, רבי משה הלברשטאם (ת"ר - ה' באדר תרע"ה; חתנו בזיווג ראשון של הרב ישראל אלימלך אונגר מדומברובה, ובזיווג שני של שרה שיינא בתו של הרב מרדכי שניאור זלמן שניאורסון רב בזיטומיר) ורבי נפתלי הלברשטאם.
הדור השני.
בני רבי דוד הלברשטאם;
חתניו של רבי דוד הלברשטאם היו;
המשך השושלת.
בניו של רבי יוסף הלברשטאם כיהנו ברבנות ובאדמו"רות;
בניו של רבי משה הלברשטאם כיהנו כולם במשרות רבנות באזור;
החסידות אחרי השואה.
רבי דוד הלברשטאם (י"ג באדר תרנ"ז - ), בנו השני של רבי ברוך בן רבי משה בן רבי דוד כיהן כאדמו"ר מקשאנוב בארצות הברית.
בניו היו:
גזע דוקלא.
רבי אריה לייבוש (תקצ"ח - אדר א' תרס"ח) בנו של רבי דוד מקשאנוב היה חתנו של דודו זקינו רבי אביגדור הלברשטאם מדוקלא (אחיו של ה"דברי חיים" וחתנו של רבי אברהם חיים הורוביץ מלינסק) וכיהן כרב ואדמו"ר בדוקלא. בנו רבי מנחם מנדל, חתנו של דודו זקינו רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא מילא את מקומו. נפטר בכ"א באדר ב' תרפ"ו.
רבי חנה הלברשטאם בנו של רבי מנחם מנדל כיהן בקולשיץ. היה אדמו"ר מפורסם ורבים מחסידי צאנז הסתופפו בצילו. היה קנאי גדול. חיבר מספר קונטרסים (נדפסו בספרו דברי חנה). בין תלמידיו היו רבי יעקב לייזר מפשעווארסק ורבי יקותיאל יהודה הלברשטאם מקלויזנבורג. רבי שלמה הלברשטאם מבני ברק מכונה כיום האדמו"ר מקולשיץ.
בניו האחרים של רבי מנחם מנדל היו רבי דוד אדמו"ר בטשעבין, רבי חיים ברוך אב"ד פריסטוק ורבי יחזקאל שרגא אב"ד דוקלא.
דן אונגרישר
הרב דן אונגרישר (כ"ב בטבת תרפ"ח, 15 בינואר 1928 - ג' בחשוון תשע"ב, 31 באוקטובר 2011) היה ראש ישיבת בית מדרש עליון במונסי ניו יורק.
תולדותיו.
נולד בווינה ליוכבד וירחמיאל אונגרישר, חסיד קופיטשניץ. לפני מלחמת העולם השנייה היגר לארצות הברית ולמד בישיבת תורה ודעת. היה מתלמידיו הקרובים של ראש הישיבה הרב שלמה היימן אשר אף הפקיד בידיו את כתביו.