נינגאווי (שם מדעי: "Ningaui") הוא סוג של טורף כיס זעיר דמוי חדף ממשפחת נמיות הכיס הכולל שלושה מינים החיים במדבריות של יבשת אוסטרליה. הנינגאווי הוא סוג חדש יחסית אשר המינים שבו התגלו רק בשנות ה-70 של המאה ה-20 או מאוחר יותר. הוא קרוי על שמו של יצור מיתי זעיר מהמיתולוגיה של הילידים האבוריג'ינים באוסטרליה. הנינגאווי וקרובו הפלניגל הם הסוגים הקטנים ביותר בקרב הכיסאים.
מאפיינים.
הנינגאווים הם בין המינים הקטנטנים ביותר בקרב חיות הכיס: אורך גופם 5–8 ס"מ, ומשקלם 5–13 גרם בלבד. יש להם מבנה גוף צר וגמיש המזכיר את החדף, ראש מחודד ומשולש המותאם לחיטוט בחריצים, בחול ובאדמה, שפם ארוך וזנב דקיק שאורכו כאורך הגוף. האוזניים הדקיקות ועגלגלות שלהם גדולות יחסית לממדי גופם, והם מתאפיינים בעיניים גדולות ובולטות ובאף זעיר. הגפיים שלהם זעירות, וכפות הרגליים האחוריות רחבות יחסית. לנינגאווי יש פרווה זיפית צפופה אשר צבעה נע בין אפור לצהבהב, וגחונו, גפיו וסנטרו בהירים יותר. מערכת השיניים שלו דומה לטורפים ולא למכרסמים.
אקולוגיה.
הנינגאווים הם יונקים מדבריים בעיקר, אך נראים גם בסוואנות צחיחות ובשטחי מרעה. הם פעילי לילה המבלים את היום במאורות, בגזעי עצים חלולים או בתוך שיחים קוצניים. בטמפרטורות קרות במיוחד או בתקופות של מחסור במזון, הנינגאווי נכנס למצב של נמנום ומטבוליזם מואט (Torpor) על מנת לחסוך באנרגיה. הנינגאווי הוא טורף קטן אשר ניזון מפרוקי-רגליים, חרקים וחסרי חוליות; שיטת ההריגה שלו היא נשיכות מהירות באזור הראש.
לנקבות הנינגאווי יש 6–7 פטמות וכיס מדומה שהוא למעשה קפל עור גדול. לאחר תקופת הריון של 21 ימים, הנינגאווית ממליטה שגר של 5–6 וולדות אשר נגמלים לאחר 3 שבועות. הם מבלים כחודש וחצי בכיס של האם ולאחר מכן יוצאים ממנו והופכים לעצמאיים. תוחלת החיים של הסוג בטבע קצרה במיוחד ומעטים שורדים יותר משנה אחת. בשבייה, הנינגאווי עשוי לחיות עד כשנתיים וחצי.
מכנסי פעמון
ברבי – הבובה שכבשה את העולם
ברבי – הבובה שכבשה את העולם (באנגלית: Tiny Shoulders: Rethinking Barbie, בתרגום חופשי לעברית: כתפיים זעירות: לחשוב מחדש על ברבי) הוא סרט דוקומנטרי אמריקאי, שמתאר את ההשפעה התרבותית ואת האבולוציה של הבובה "ברבי" מחברת "מאטל" במשך עשרות שנים. הסרט בוים על ידי אנדראה בלוגרונד נווינס, והופק על ידה יחד עם קריסטן קרוקר ריילי.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים טרייבקה שבארצות הברית ב-25 באפריל 2018, ולאחר יומיים, ב-27 באפריל 2018, עלה לאתר "הולו". הסרט שודר לראשונה בישראל ב-4 במרץ 2019 בערוץ HOT8 עם כתוביות בעברית. אורך הסרט הוא כ-92 דקות, ושפתו היא אנגלית.
תקציר הסרט.
הסרט מתאר את המשבר בו נקלעו בשנים האחרונות ברבי וחברת "מאטל" שמציירת אותה, לאחר שבמשך עשורים ברבי הייתה לאחד הסמלים האמריקאים הידועים והמצליחים בעולם. הבובה ברבי, שהיא סמל מוגזם לאידיאל יופי בלתי סביר, כבר לא נרכשת על ידי ילדות במילניום החדש. הסרט מלווה גם את "פרויקט דון", פרויקט בו משנים את מידות הגוף של ברבי. ברבי מתוארת בסרט כיצירה מורכבת, מצד אחד הכוונות מאחוריה היו טובות, אך מצד שני היא נהייתה בובה שמסמלת סמל קפיטליסטי שמעודד צריכה והפרעות אכילה וייצוג יופי ותרבות צר. בסרט מציגים אביזרים ובובות ברבי ידועות מכל השנים.
משתתפות מרכזיות.
בסרט היו שלוש משתתפות מרכזיות:
הפקה.
ב-27 ביולי 2017, הוכרז בכנס השנתי של איגוד מבקרי הטלוויזיה שהולו יפיק סרט תיעודי על ברבי. בנוסף הוכרז שיהיו ראיונות עם אישים הקשורים לתחום, ביניהם גלוריה סטיינם, רוקסן גיי ופגי אורנסטיין.
הפצה.
הטריילר הראשון של הסרט הופץ על ידי הולו ב-5 באפריל 2018. ב-25 באפריל 2018, הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים טרייבקה שבארצות הברית, כאשר הקרנת הבכורה שלו הייתה חלק מסדרת "הזרקור הדוקומנטרי". ב-27 באפריל 2018, הסרט עלה לאתר "הולו". ב-9 במאי 2018, הוכרז שהושג אישור לזכויות הפצה בינלאומית של הסרט. ב-4 במרץ 2019, הסרט עלה לשידור בישראל בערוץ HOT8.
ביקורות.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות מצד המבקרים. על פי אתר "Rotten Tomatoes", הסרט קיבל 81% המבוססים על 16 ביקורות שונות.
עמק טירול
עמק טירול (באנגלית: Tyrol Valley) הוא עמק שאינו מכוסה קרח, ברכס אסגארד בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
העמק ממוקם בגובה של 1,670 מטרים מעל פני הים.
העמק מצוי המצוי להר בלדר וממערב להר ת'ור.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של העמק ניתן לו על ידי הביולוג האוסטרי היינץ' ג'אנטשק (Heinz Janetchek), ששימש כביולוג בתוכנית האמריקאית לחקר אנטארקטיקה (USARP) בעונת המחקר 1962–1961.
העמק נקרא על שם אזור טירול שבאוסטריה, אזור הולדתו של ג'אנטשק.
לקריאה נוספת.
• B.A. Whitton, M. Potts, The Ecology of Cyanobacteria: Their Diversity in Time and Space, P 361
• L. KAPPEN, E. I. FRIEDMANN and J. GARTY, Ecophysiology of Lichens in the Dry Valleys of Southern Victoria Land, Antarctica: Microclimate of the Cryptoendolithic Lichen Habitat, Flora (1981) 171: 216-235, P 231
• H.S. Vishniac, Microbial Ecology of Extreme Environments: Antarctic Dry Valley Yeasts and Growth in Substrate-limited Habitats, PP 2 - 4
הספרייה הלאומית של שווייץ
הספרייה הלאומית של שווייץ היא הספרייה הלאומית והמרכזית בשווייץ.
ב-1884 אישרה מועצת המדינה של שווייץ את החלטתה על הקמת ספרייה לאומית, ב-1885 החלה הספרייה לפעול אך נפתחה לציבור ארבע שנים לאחר מכן בבניין הארכיון המרכז של המדינה.
ב-1915 נחתם הסכם בין הספרייה לבין בתי ההוצאות לאור בשווייץ אשר במסגרתו כל בית הוצאה לאור מחויב לתת עותק של כל יצירה שיוצאת לספרייה, ב-1918 יצא קטלוג הספרייה הרשמי.
ב-1996 אוסף הפוסטרים של הספרייה החל להיות זמין ברשת.
בשנת 2000 נחנך בספרייה מרכז ליצירותיו של פרידריך דירנמאט.
אחת ממטרותיה של הספרייה היא לשקף את הרב-גוניות של התרבות השווייצרית.
מריאל פרנקו
מריאל פרנקו (בפורטוגזית: Marielle Franco, 27 ביולי 1979 – 14 במרץ 2018) הייתה פוליטיקאית ברזילאית שחורה, ביסקסואלית, פמיניסטית ופעילת זכויות אדם. היא כיהנה כחברת מועצת העיר של ריו דה ז'ניירו עבור מפלגת השמאל (PSOL) משנת 2016. פרנקו דיברה גלויות נגד האלימות המשטרתית כלפי שחורים ועניים, כמו גם נגד התערבותו של נשיא ברזיל, מישל טמר, במדינת ריו דה ז'ניירו בפברואר 2018, שהורה לצבא לקחת פיקוד על הביטחון בריו, ואלפי חיילים הוצבו ברחובות.
ב-14 במרץ 2018 לאחר שיצאה מכנס של נשים פמיניסטיות שחורות, נורו למוות פרנקו והנהג שלה מספר פעמים ברכב בו ישבו על ידי שני רוצחים שירו מתוך רכב אחר, בצפון העיר ריו דה ז'ניירו.
ביוגרפיה.
פרנקו גדלה בשכונת העוני מארה בצפון ריו דה ז'ניירו, שבה גם התגוררה במשך רוב שנות חייה. היא החלה לעבוד כדי לתרום להכנסות משק הבית ב-1990 כשהייתה בת 11 שנים בלבד. פרנקו ילדה את בתה היחידה כשהייתה בת 19 (בשנת 1998). היא גידלה את בתה ללא עזרתו של האב ועבדה כמורה לגיל הרך בשכר מינימום.
השכלה.
בשנת 2000 החלה את לימודיה באוניברסיטה. בעקבות מותו של חבר מכדור תועה בשנת 2000 החלה לפעול למען זכויות אדם.
בשנת 2002, היא נכנסה לאוניברסיטה האפיפיורית הקתולית של ריו דה ז'ניירו על מלגה והמשיכה לעבוד ולגדל את בתה בזמן שלמדה לתואר במדעי החברה. היא המשיכה לתואר שני במנהל ציבורי מהאוניברסיטת הפדרלית של פלומיננסה. היא כתבה את עבודת הדוקטורט שלה (שכותרתה "UPP: צמצום הפאבלה לשלוש אותיות") על תוכנית אכיפת החוק שמטרתה לקחת מחדש את השליטה על הפאבלות של העיר מהכנופיות.
קריירה פוליטית.
החל משנת 2007 שימשה פרנקו כיועצת לנציג המדינה מרסלו פרייקסו בבית הנבחרים והיא ריכזה את הוועדה להגנה על זכויות האדם והאזרח. היא עבדה גם עבור ארגונים אזרחיים, כולל קרן ברזיל ומרכז מארה ללימודי סולידריות ופעולה.
בשנת 2016, פרנקו התמודדה על מושב במועצת העיר ריו דה ז'ניירו בבחירות המוניציפליות. כאישה שחורה ואם חד הורית מפאבלה, מיקמה פרנקו את עצמה כנציגה וכמגנה של נשים שחורות עניות ואנשים מן הפאבלות. פרנקו זכתה בלמעלה מ-46,500 קולות, שמיקמו אותה כמועמדת החמישית שזכתה במספר הקולות הרב (מתוך יותר מ-1,500 מועמדים, 51 מהם נבחרו). בחירתה פרנקו היוותה נקודת מפנה לפוליטיקה השמאלנית בעיר.
כחברת מועצת העיר, נלחמה פרנקו נגד אלימות מגדרית, על זכות רבייה (זכות האישה לגופה) ועל זכויותיהם של תושבי פאבלה. היא עמדה בראש ועדה להגנת נשים והשתתפה בוועדה של ארבעה אנשים שניטרה את ההתערבות הפדרלית בריו דה ז'ניירו. במסגרת עבודתה עם החזית הלסבית של ריו דה ז'ניירו, פרנקו הציגה באוגוסט 2017 הצעת חוק ליצירת יום הנראות הלסבית בריו דה ז'ניירו, אבל הצעת החוק נדחתה בהצבעה ברוב של 19:17.
ימים אחרונים וההתנקשות.
ב-13 במרץ 2018, פרנקו צייצה בטוויטר נגד אלימות המשטרה בריו דה ז'ניירו: "רצח נוסף של צעיר שאפשר לזקוף לחובת המשטרה. מת'אוס מלו יצא מכנסייה כשנהרג. עוד כמה אחרים יצטרכו למות כדי שהמלחמה הזאת תסתיים?".
למחרת השתתפה פרנקו בכנס שנושאו "נשים צעירות שחורות מזיזות מבנים (של כוח)" (פורטוגזית: "Jovens Negras Movendo Estruturas"). פחות משעתיים לאחר שעזבה את הכנס, היא ונהגה, אנדרסון פדרו גומס, נורו למוות בידי שני גברים שנסעו במכונית אחרת. הרוצחים ירו בהם תשע יריות, ארבע מהן פגעו בפרנקו – שלוש בראש ואחת בצוואר. קצין העיתונות של פרנקו שהיה במכונית גם נפצע אף הוא אך שרד.