אַבּוּבוֹנִיִּים (שם מדעי: Syngnathidae) הם המשפחה הגדולה ביותר בסדרת האבובונאים, הכוללת יותר מ-50 סוגים ומעל 300 מינים שונים של אבובים ושל סוסוני ים ודומיהם. הגוף מוארך ודק. הוא מכוסה מגנים גרמיים. הפה צינורי וחסר שיניים. סנפירי הגחון חסרים צמיד, סנפירי החזה וסנפירי הזנב חסרים במינים רבים. הזימים בצורת ציציות, פתחי הזימים קטנים. האבובניים חיים בין אצות ואבנים והם ניזונים מבעלי חיים זעירים. הנקבה מטילה ביצים מועטות והזכר מקבלן לתוך כיס קבוע, או זמני. בזמן הדגירה סופגות הביצים חומרי מזון מגופו. בארץ ישנם 17 סוגים שונים ממשפחת האבובניים.
מאפיינים.
מאפייניהם העיקריים הוא שלכולם חסרים סנפירים עליונים ותחתונים, יש להם חדק ארוך ללא שיניים וכן שריון קוצני על גופם המוארך. באופן כללי הם מזכירים צלופחים קטנים בעלי חדק ארוך ועיניים הנעות בנפרד.
כל המינים חיים בימים טרופיים רדודים שונים בכל האוקיינוסים והימים, כולל במפרץ אילת ובים התיכון, בעיקר בשוניות אלמוגים ובאזורים בהם צומחים אצות ירוקות. מספר מינים חיים גם באוקיינוס על אצות הסרגסו.
בני המשפחה נעים לאט מאוד ומעדיפים להיצמד לצמחי מים שיסוו אותם. עם זאת, כשמתקרב לעברם טרף כמו חסילון, רכיכה או דגיג קטן הם פוערים את פיהם המוארך, ובתוך פחות משנייה בולעים אותו על ידי שאיבה מיוחדת.
מיון.
המשפחה כוללת שתי תת-משפחות:
פיתיונאיים
פיתיונאיים (שם מדעי: Antennariidae) הם משפחה של דגים מסדרת החכאים ולהם פה גדול אשר יחד עם סנפירי הצד שלהם הקנה להם את הכינוי "דגי צפרדע" (אם כי שם זה נקשר גם למשפחה קרפדנונים (Batrachoididae)). הם נפוצים כמעט בכל האוקיינוסים והימים למעט באזור הים התיכון. הם יעדיפו אזורי מים רדודים ושוניות אך יכולים לשרוד גם בתהומות הים.
הפיתיונאיים הם דגים קצרים בעלי סנפירים דמויי רגליים מצידם. הם מוסווים היטב, מגדלים "שערות" המדמות צמחי ים זעירים ועיניהם זעירות ביותר כמו רוב בני הסדרה. כמוהם יש להם חכה דמוית שערות עבות היכולה לנוע ולמשוך דגים קטנים וטרף דומה אל פיהם. אז החכה נמתחת אחורה ובתוך פחות מאלפית שנייה הדג הקטן נשאב אל תוך לועו של הפיתיונאי. זוהי המהירות הגבוהה ביותר בעולם החי על פי ספר השיאים של גינס.
הם דבוקים למקום מושבם, בדרך כלל אלמוג, סלע או ספוג ונוטים לא לנוע הרבה והם מאוד איטיים בשחייה. להגנתם מטורפים הם מסתמכים על ההסוואה היעילה שלהם.
פיט דוקטר
פיטר האנס "פיט" דוקטר (באנגלית: Peter Hans "Pete" Docter; נולד ב-9 באוקטובר 1968) הוא אנימטור, במאי, מפיק, תסריטאי ומדבב אמריקאי.
דרכו המקצועית של דוקטר החלה ב-1990, מיד לאחר סיום לימודיו במכון לאמנויות של קליפורניה, כשהצטרף לאולפני ההנפשה "פיקסאר". הוא היה אחד מהעובדים הראשונים בחברה, ויחד עם המפיק ג'ון לאסיטר והתסריטאי אנדרו סטנטון פיתח את העלילה והתמה של הסרט "צעצוע של סיפור". דוקטר כתב וביים ארבעה סרטים באורך מלא - "מפלצות, בע"מ." מ-2001, "למעלה" מ-2009, "הקול בראש" מ-2015 ו"נשמה" מ-2020. על עבודתו ב"פיקסאר", וחלקו בקידמה של ההנפשה הממוחשבת, זכה ב-2009 בפרס אריה הזהב למפעל חיים. ב-2018, קודם דוקטר לתפקיד המנכ"ל של אולפני ההנפשה.
עבודותיו של דוקטר זכו לפופולריות רבה, הוכתרו כשוברי קופות, זכו לשבחי הביקורות ובפרסים שונים. הוא זכה בחמישה פרסי אנני, ושני פרסי אוסקר.
ביוגרפיה.
פיטר האנס דוקטר נולד ב-9 באוקטובר 1968 בעיר בלומינגטון שבמחוז הנפין במדינת מינסוטה, לאם דנית בשם ריטה מרגרט ולאב אמריקאי בשם דוד ריינהרדט. דוקטר לא היה פופולרי בילדותו, והוא התבודד מבחינה חברתית, כשמאוחר יותר, בלימודיו בחטיבת ביניים, הוא אף סבל מהתעללות בידי בריונים.
דוקטר לימד את עצמו הנפשה, ובעזרת מצלמה ביתית הוא הסריט סרטים קצרים. עבור דוקטר, ההנפשה נתפסה כ"לשחק את אלוהים", מכיוון שהוא היה השולט בדמויות, והחליט מה לעשות בהן. בבגרותו, דוקטר החל ללמוד באוניברסיטת מינסוטה פילוסופיה ואמנות. לאחר כשנה בלבד, מתוך רצון לבנות קריירה בעולם ההנפשה, דוקטר עבר למכון לאמנויות של קליפורניה. בזמן לימודיו, הוא יצר שלושה סרטים קצרים שהסתובבו בתעשיית הקולנוע האמריקאית - "Winter" (1988), "Palm Springs" (1989) ו-"Next Door" (1990), כשזה האחרון זיכה אותו בפרס הסטודנטים של האקדמיה האמריקאית לקולנוע. דוקטר רצה לעבוד עם הכשרתו באולפני ההנפשה של וולט דיסני, אך הצעות העבודה אותן הוא קיבל היו מהפקת סדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון" ואולפן ההנפשה "פיקסאר", כשהוא קיבל את ההצעה השנייה.
יום אחד בלבד לאחר סיום לימודיו, ב-1990, הוא כבר החל לעבוד בחברה. הוא היה לעובד העשירי שהחברה שכרה, ולאנימטור השלישי שלה. עבודתו של דוקטר הייתה מוגבלת בהתחלה, אך המפיק ג'ון לאסיטר עירב אותו די במהרה בהליכי הכתיבה וההנפשה. דוקטר היה אחד משלושת התסריטאים שפיתחו את העלילה והתמה של הסרט "צעצוע של סיפור", על אף שהתסריט הסופי היה שונה כמעט לחלוטין מהטיוטות אותן הוא כתב עם לאסיטר ואנדרו סטנטון. בהפקה עצמה, דוקטר היה האנימטור הראשי. הסרט יצא לאקרנים ב-1995, והוא היה לסרט העלילתי הראשון באורך מלא שנעשה בהנפשה ממוחשבת.
לאחר מכן, ב-1998, דוקטר שימש כאנימטור בסרט הקצר "המשחק של גרי" וכאמן סטוריבורד בסרט "באג לייף". שנה אחר כך, ב-1999, הוא לקח חלק בפיתוח של "צעצוע של סיפור 2". בסוף שנות ה-90, במקביל לעבודותיו האחרות, דוקטר החל לכתוב את "מפלצות, בע"מ.". הסרט, אותו דוקטר גם ביים, יצא לאקרנים ב-2001, והוא הפך לשובר קופות עם הכנסות גבוהות מהקרנותיו המסחריות בבתי קולנוע סביב העולם, וגם זכה לשבחים ממבקרי הקולנוע. ב-2002, דוקטר כתב וביים גם מעין המשך קצר, "", שיצא ישירות ל-DVD. ב-2004, דוקטר נתבקש על ידי לאסיטר להפיק ולביים את גרסת הדיבוב לשפה האנגלית של סרט האנימה "הטירה הנעה". ב-2008, יצא לאקרנים הסרט "וול-E", אותו דוקטר פיתח יחד עם סטנטון בטרם הוא עבר ל"מפלצות, בע"מ.".
ב-2009, יצא לאקרנים "למעלה", אותו דוקטר כתב וביים. גם סרט זה הפך לשובר קופות וקצר שבחים, אך הוא גם זיכה אותו בכמה פרקים - פרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר, ופרסי אנני לסרט הטוב ביותר ולבימוי הטוב ביותר. עוד באותה השנה, דוקטר זכה יחד עם עמיתיו לאסיטר, סטנטון, לי אנקריץ' ובראד בירד בפרס אריה הזהב למפעל חיים על עבודתם ב"פיקסאר".
ב-2015, יצא לאקרנים "הקול בראש". לאחר שנות "בצורת", בהן סרטיה של "פיקסאר" זכו לקונצנזוס שלילי במיוחד לגביהם, מבקרי הקולנוע שיבחו ללא הרף את "הקול בראש", וחלקם אף ציינו כי הוא מחזיר את האולפנים לימיהם הטובים ולתהילת העבר. התעסקות הסרט בהתבגרות ובפסיכולוגיה צוינה גם כן לשבח, ובמיוחד הנגשתו של נושא כה מורכב לקהל צעיר. מבחינה מסחרית, גם סרט זה של דוקטר הפך לשובר קופות.
ב-2018, לאחר יציאתו של לאסיטר לחופשה ללא תשלום והשהיית פעילותו בעקבות טענות בדבר הטרדה מינית, דוקטר מונה לסגן הנשיא של "פיקסאר" באופן זמני. בהמשך השנה, עם פיטוריו של לאסיטר, דוקטר קודם לתפקיד המנכ"ל של אולפני ההנפשה במקומו. מינוי זה נעשה במקביל לעבודתו של דוקטר על סרטו הבא, "נשמה", וכחלק מהחוזה שלו נקבע כי הוא יסיים באופן אישי את המלאכה ולא יעביר אותה לידי אחר.
חיים אישיים.
דוקטר נשוי לאמנדה, ולזוג שני ילדים.
פילמוגרפיה.
החל מיוני 2018, דוקטר משמש כמפיק בפועל ומקבל על כך קרדיט בכל סרטי "פיקסאר", מכורח תפקידו כמנכ"ל של אולפני ההנפשה.
קווין פאבריי
לוסי קווין פאבריי (באנגלית: Lucy Quinn Fabray) היא דמות בדיונית מסדרת הטלוויזיה האמריקאית, Glee, שמגולמת על ידי השחקנית דיאנה אגרון. קווין היא אחת מהדמויות הראשיות בסדרה עד לעונה הרביעית. בעונה הרביעית היא הופכת לדמות משנית, ובעונה החמישית והשישית היא מופיעה בתפקיד אורח, והיא אחת מחברי "כיוונים חדשים" המקוריים.
קווין היא הדמות האחרונה שפותחה על ידי ראיין מרפי, ודמותה היא אחת מהדמויות שעוברות שינויים קיצוניים במהלך שלוש העונות הראשונות. במהלך העונה הראשונה, קווין נכנסת להריון לכאורה מפין, בן זוגה במהלך העונה, אך למעשה מתברר שהאבא האמיתי הוא נוח פאקרמן, מה שגורם למאמנת סו סילבסטר להעיף אותה מהמעודדות. לאורך כל העונה הראשונה, דמותה מתבגרת ונעשית יותר אחראית ואמפתית כלפי החברים האחרים ב"כיוונים חדשים", וזאת בעיקר בגלל הריונה. בסוף העונה, קווין יולדת את בתה והיא ונוח מחליטים לקרוא לה בת', ולאחר מכן היא מוסרת את בת' דרך אימוץ לשלבי קורקורן, אימה הביולוגית של רייצ'ל ברי. בעונה השנייה, קווין חוזרת להיות המעודדת הראשית, אך לאחר כשמבינה שלסו לא אכפת מהביטחון שלה ושל בריטני וסנטנה, היא פורשת פעם נוספת מהמעודדות. במקביל, היא מתחילה לצאת עם סאם אוונס, תלמיד חדש שהצטרף ל"כיוונים חדשים", אך לאחר מכן נפרדת ממנו והיא חוזרת פעם נוספת לפין, מציתה מחדש את היריבות שלה עם רייצ'ל. בעונה השלישית, קווין מעוניינת לקבל מחדש את בתה, בת', ומנסה לחבל בכישורי ההורות של שלבי, אך פורשת לאחר שמבינה ששלבי תהיה אמא הרבה יותר טובה ממנה לבת'. בדרכה לטקס החתונה של פין ורייצ'ל, היא נקלעת לתאונת דרכים קטלנית, מה שגורם אצלה לשיתוק בעמוד השדרה ומחייב אותה להתנייד עם כיסא גלגלים כמו ארטי, אך בסוף העונה היא חוזרת ללכת.
תפקידה של אגרון בתור קווין זיכה אותה במועמדות לפרס בחירת הנוער ל-"Breakout Female Star" ולפרס "Screen Actors Guild". דמותה תוארה בתחילה על ידי אגרון כ"האויבת האולטימטיבית של רייצ'ל" וכ"הילדה הכי רעה בתיכון".
ביוגרפיה.
עונה 1.