"הנוכל השחור" נחשב לאב טיפוס של המחזמר המודרני, כשהשירים הפופולריים והריקודים היוו חלק בלתי נפרד מהמחזה ובוצעו על ידי השחקנים. באופרות הזמרים הותירו את הריקוד ללהקת הבלט, ואילו במופעי הבורלסקה, מיוזיק הול והוודביל שהיו פופולריים באותו זמן, לא היה כמעט סיפור מאחד אלא רק סדרה של מערכונים. "הנוכל השחור" היווה צעד חדשני בכך, שאת השירים והריקודים ביצעו כל המשתתפים כחלק מהמחזה, ולכן נקרא "הקומדיה המוזיקלית הראשונה".
עלילת המחזה ממוקמת בהרי הארץ בגרמניה של 1600. היא משלבת אלמנטים מ"פאוסט" של גתה, "קלע הכשפים" של קרל מריה פון ובר ויצירות ידועות אחרות. הסיפור מתאר את וולפנשטיין, רוזן עשיר ורשע, המבקש להתחתן עם הבחורה המקסימה של הכפר, אמינה. בעזרתה של ברברה, האם האומנת המתנכלת של אמינה, הרוזן מארגן לארוסה העני של אמינה, רודולף, ליפול לידיו של הרצוג, מאסטר בעל קסם שחור עתיק. הרצוג עשה ברית עם השטן, שיוכל לחיות לנצח אם הוא יספק לו נשמה טרייה בכל שנה חדשה. כשרודולף הובל לגורלו הנורא הוא נמלט, מגלה אוצר חבוי ומציל יונה. היונה, מתברר באורח פלא, היא סטלקטה, מלכת הפיות של ממלכת הזהב שמתחזה לציפור. המלכה מודה לרודולף על ידי הבאתו לארץ הפיות ולאחר מכן איחדה אותו עם אמינה אהובתו. הרוזן הובס, שדים גוררים את הרצוג לגיהנום, ורודולף ואמינה חיו באושר ועושר.
טדורנה ירוקת-ראש
טדורנה ירוקת-ראש (שם מדעי: "Tadorna tadorna") היא ברווז גדול השייך למשפחת הברווזיים. תפוצתה הנרחבת פזורה ביבשת אירופה, אסיה וחלקים מצומצמים בצפון יבשת אפריקה.
מידע כללי.
תפוצה.
טדורנה ירוקת-ראש היא ברווז אשר מקורו באירואסיה הממוזגת. רוב האוכלוסיות של מין זה נוהגות להגר לאזורים סובטרופיים בחורף, אך מין זה הוא גם כמעט תושב קבוע באירופה המערבית, מלבד הגירות לאזורים מועדפים, כגון ים ואדן שבחוף הצפון-גרמני.
המין נפוץ גם סביב קו החוף של בריטניה, שבו הוא פוקד ביצות מלח ושפכי נהרות, בתי הגידול שלו. תצפיות של טדורנה זו נחשבות לנדירות בצפון אמריקה והן מדווחות כמבקרות לעיתים רחוקות בארצות הברית וקנדה.
בישראל, טדורנה ירוקת-ראש נחשבת לברווז חולף וגם כברווז חורף מצוי.
מבנה גוף והתנהגות.
טדורנה ירוקת-ראש היא ברווז גדול למדי. אורך גופה מגיע לכ-65 ס"מ. אורך מוטת כנפיה הוא כ-127 ס"מ. משקל פריט בוגר מגיע ל-1.2 ק"ג. צבעי גופה השולטים של הטדורנה הם לבן, שחור וחום. הרגליים אדמדמות ובעלות קרומי שחייה המחברים את אצבעות רגליה. צווארה ארוך; חציו העליון שחור וחציו התחתון לבן. אצל זכר טדורנה ירוקת-ראש קיימת בליטה אדומה בולטת למדי בין המקור לבין אזור המצח. אצל הנקבה בליטה זו בולטת פחות. השיחה בין הפריטים מתבצעת על ידי צפירה בקול רם.
להקות נודדות של טדורנה ירוקת-ראש יכולות להיות גדולות מאוד (כ-100 אלף בים ואדן), שכן רוב הזוגות עוזבים את הצעירים המתפתחים בקנים שלהם, כאשר עליהם שומרים מבוגר או שניים. מין זה נקשר בעיקר לאגמים ונהרות במדינה פתוחה. בחורף הוא נפוץ על שפכי נהרות ומישורי בוץ. כאשר טורף מאיים על הצעירים, הצעיר צולל מתחת לפני המים כדי להימנע מהטורף בזמן שהמבוגרים עפים מעל לטורף כדי לשמש כפיתיון.
הרבייה של הפריטים מתבצעת במחילות ארנב, בולי עץ, ערמות חציר וכדומה. תזונת טדורנה ירוקת-ראש מבוססת בעיקר על חרקים וחסרי חוליות.
גדוד ההנדסה הקרבית הראשון
פרויקט לון
פרויקט לון (באנגלית: Project Loon), או הפרויקט המטורלל, היה מיזם של חברת אלפאבית (חברת האם של גוגל) במטרה לספק שירותי אינטרנט בצורה נוחה יותר עבור אנשים שגישתם אל הרשת מוגבלת, ובכך לגשר על הפער הדיגיטלי בין בני האדם ברחבי העולם. הפרויקט התמקד בשיגור בלוני הליום לשכבות העליונות של האטמוספירה, ותוכנן שבלונים אלו ישאו עליהם את הציוד המאפשר חיבור לאינטרנט.
ב-22 בינואר 2021 פורסם כי הפרויקט יופסק וייסגר מכיוון שלא הצליח להגיע לרמת עלויות גבוהה מספיק כדי להיות אטרקטיבי למפעילי מערכות התקשורת, ולא הצליח להביא פתרונות שיתגברו על מכשולים שונות, הן בתחום הטכנולוגיה והן ביישום והפעלת הפרויקט.
סקירה כללית.
במסגרת פרויקט לון פותחו בלוני הליום דקיקים באותה מעבדה שבה פותחו הטכנולוגיות החדישות של גוגל גלאס ושל ווימו. הבלונים ישדרו לכל חלקי העולם את תקשורת הנתונים של האינטרנט באופן אלחוטי, וזאת בזמן שהם מרחפים ברוח. עד כה נערכו מספר שיגורים ניסיוניים, ותקוותם של יוזמי הפרויקט היא שבלוני ההליום יצליחו להגיע לגובה של 20 ק"מ מעל פני כדור הארץ - בסטרטוספירה. לפי הצפי, הבלונים יאפשרו חיבור נוח יותר לרשת לכ-2.2 עד כ-4.8 מיליארדי בני אדם ברחבי העולם ובעיקר בארצות אסיה ואפריקה, שם נאלצים רבים לנדוד ממקום למקום כדי להתחבר לרשת.
לפי התוכנית, ישוגרו לאוויר כ-300 בלונים שייצרו טבעת על קו הרוחב הדרומי 40, עליו ממוקמות המדינות ניו זילנד, אוסטרליה, צ'ילה, אורוגוואי, פרגוואי וארגנטינה. במסגרת הניסויים המוקדמים שיגרה גוגל את בלוני ההליום מספר פעמים בשבוע בעמק הסיליקון, מה שהביא ללא מעט דיווחים בתקשורת המקומית על עדויות לעב"מים.
כל בלון צפוי להעניק שירותי אינטרנט לשטח שגודלו כ-1,250 קמ"ר, ללא הבחנה בין סוגי שטחים שונים. על מנת להשתמש בשירותי האינטרנט של פרויקט לון יהיה צורך במקלט מיוחד המתאים לרשת של פרויקט לון. הבלונים ישייטו בשכבת הסטרטוספרה, בה יש שכבות אוויר בעלי כיווני רוח קבועים, כך שבעזרת עלייה או ירידה בין השכבות ניתן יהיה לשלוט בבלון. בלוני ההליום צפויים להיות מקושרים לאנטנות מיוחדות על פני הקרקע: כל אנטנה מתקשרת עם הבלון שנמצא מעליה, וכל בלון מתקשר עם הבלונים שמסביבו כברשת אריג בתדרי ה-ISM, ומעביר את המידע בחזרה לתחנות ממסר קרקעיות, המתחברות לספקי האינטרנט המקומיים. הבלונים ייטענו לפי התוכנית מאנרגיית השמש ויישלטו מתחנת הבקרה של הפרויקט.
עיצובם המיוחד של המשדרים והבלונים הוא האמור ליצור יכולת של שידור בפס רחב ולמרחקים עצומים.
דן קריב
דן קריב (14 באפריל 1924 – 8 בינואר 2005) עסק בפעילות חשאית כשליח המדינה והמוסד להעלאת יהודים מארצות צפון אפריקה. ידו הייתה בהעפלה מתוניסיה במסגרת תנועת נוער ציוני כחלק מתנועת ההעפלה מארצות המזרח ובהקמת הקיבוץ הראשון של יוצאי צפון אפריקה בישראל.
ביוגרפיה.
העלייה לארץ והקמת הקיבוץ.
עם סיומו של הכיבוש הגרמני בתוניסיה בשנת 1943, וחידוש פעילותם של שליחי היישוב היהודי בארץ ישראל בצפון אפריקה, הוקמו בתוניסיה תנועות נוער ציוניות שהחלו בהכנות והכשרות לקראת עלייה לארץ ישראל.
לאחר הכשרה קצרה בתוניסיה בשנים 1945 ו-1946, עלה דן קריב, אז בשמו המקורי אנדרה קריאף, יחד עם גרעין של צעירים בני תוניסיה מטעם תנועת דרור צעירי ציון לישראל, דרך קהיר, עם קבלת אישורי עלייה של שלטונות המנדט הבריטי.
לאחר הכשרה קצרה בבית השיטה הקימו את גרעין רגבים הזמני בין העיר כפר סבא לבין כפרי הערבים בסביבה. המקום מכונה עד היום בפי ותיקי העיר בשם "מחנה רגבים". שם נשא לאשה את יפה הניג, ניצולת שואה מיוגוסלביה שאיבדה את הוריה בשואה. יפה הגיעה לארץ ישראל בעלייה בלתי לגאלית, עם גרעין עולים מאיטליה שעבר את הכשרתו הראשונה בקיבוץ גבעת ברנר, וצורף בהמשך לגרעין רגבים. ב"מחנה רגבים" נולד בנם הבכור רוני.
עם פרוץ מלחמת העצמאות הצטרפו חברי הגרעין לחטיבת אלכסנדרוני ולמבצע דני בכיבוש כפרי הערבים בסביבה, לרבות כפר סבא הערבית (שיכון יוספטל של היום).
בהמשכה של מלחמת העצמאות, ב-1949 התפצל הגרעין כשכ-40 גברים המוגדרים כבעלי יכולת לחימה, עברו לרמות מנשה, בקרבה לאדמות קיבוץ גלעד, בתקווה להניע תהליך להקמתו של יישוב הקבע לקיבוץ רגבים.
למעשה כוונת המוסדות המיישבים בהקמת המאחז הייתה לחזק את העמידה מול יישובי וואדי ערא ומול יחידות הצבא העיראקי שהיו ממוקמות שם. עם הקמת הביצורים ועמדות הירי בשטחי גבעת בוטימט, החלו דן קריב וחברי הגרעין בייעור המקום הידוע היום בשמו "גבעת הרקפות" ומכונה על ידי בני קיבוץ גלעד "יער רגבים". דן קריב, בהיותו מזכיר החוץ של הגרעין פיתח קשרים קרובים עם אנשי גלעד לרבות גיורא יוספטל, מראשי ההנהגה הציונית של ימי תקומת המדינה.
עם תום מלחמת העצמאות, ולאחר שהקיבוצים גלעד ודליה הביעו התנגדות להקמת קיבוץ רגבים בסמוך אליהם, נקבעה לבסוף נקודת הקבע לגרעין הקיבוץ על חורבות הכפר הנטוש "קניר" בסמוך לגבעת עדה.
עם הקמת הקיבוץ והכניסה לשגרת חיים נולד הבן השני אמנון.
בשלב זה חלה דן בדלקת קרום הריאה ואושפז בבית החולים כרמל בחיפה, ממנו יצא חלש פיזית.
השנה הייתה 1951 והפילוג בתנועה הקיבוצית היה כבר בעיצומו. דן ומשפחתו הצעירה מצאו עצמם מגורשים מהקיבוץ ומחברת החברים מהתנועה בתוניסיה, בשל הקרבה הרעיונית שלו למפא"י, כך עברה משפחת קריב לקיבוץ כפר גלעדי שם עברו עליה בנחת שלוש שנים נוספות. דן, שהיה עדיין חלש מפאת מחלתו, לא שולב למגינת ליבו בעבודות משק תובעניות אלא שובץ בעבודות קלות כמו ניהול המזנון בכניסה לקיבוץ.
תקופת מרוקו.
שליחותו החשאית של דן קריב במרוקו התחלקה לשתי תקופות: מ-1958 ועד 1961 פעל בתפקיד של קצין מודיעין תחת ארגון "המסגרת" של המוסד לתפקידים מיוחדים אשר טיפל בעלייה החשאית מארצות צפון אפריקה בעיקר תוניסיה, אלג'יריה ומרוקו."המסגרת" היה ארגון של המוסד שניהל את העלייה המחתרתית ממרוקו והיה מורכב משלוש שלוחות עצמאיות עיקריות:
1. שלוחת "גונן" - הזרוע להגנה עצמית - שלוחה זו עסקה בארגון ההגנה על הקהילות היהודיות.
2. שלוחת "המקהלה"- שלוחה זו עסקה בהעלאת יהודים לישראל בחשאי ופעיליה היו בעיקר מתוך הקהילה היהודית במרוקו.