באפריל 1943, נפגש עם ראש ממשלת הבובות יואניס ראליס בבקשה להגלות את שארית יהודי סלוניקי לאחד האיים היווניים, ולא לפולין, ללא הועיל. כעונש על בקשתו, נעצר ב-10 באפריל והועבר משני תפקידיו. ספרייתו העשירה, בת כ-1000 כרכים, הועלתה באש. ב-2 באוגוסט הועלה עם משפחתו ואחרוני יהודי סלוניקי על הרכבת למחנה ברגן-בלזן, שם עבד עבודת פרך. הוא לקה בטיפוס הבטן, ונשלח לטרזיינשטט ברכבת שנודעה בתור "הרכבת האבודה", אך מת בדרך בעיירה טרוביץ שבמדינת ברנדנבורג, ב-3 ביוני 1945, ונקבר בבית הקברות היהודי שהוקם בעיר.
ב-11 בספטמבר 1945, לאחר תום המלחמה, הגישו יהודי סלוניקי כתב תביעה בבית המשפט היווני כנגד 55 מיהודי העיר ששיתפו פעולה, לטענתם, עם הנאצים. בראש הרשימה עמד הרב קורץ (שמגישי התביעה לא ידעו שכבר לא היה אז בין החיים), ובהמשכה מופיעים אשתו, בנו ובתו.
הוויכוח על פעילותו.
דמותו של הרב קורץ ופעילותו בזמן השואה שנויות במחלוקת עזה. יוסף נחמה ומיכאל מולכו, ניצולי שואה מיוון, הטיחו בו ביקורת קשה בספרם "שואת יהודי יוון". נוסף על ביקורת אישית חריפה, ביקורתם מתייחסת למספר סעיפים עיקריים:
ככלל, הרב קורץ נחשב על ידי ניצולי השואה מסלוניקי למשתף פעולה ולאחראי במידה רבה לסופה הטראגי של הקהילה, והיו אף שקשרו זאת להבדלי המוצא בין הרב קורץ האשכנזי ליהודי סלוניקי הספרדים. כאמור לעיל, לאחר המלחמה אף הוגשה תביעה כנגדו וכנגד משפחתו בבית המשפט ביוון.
חוקר השואה נתן עק הגיב להאשמותיהם של נחמה ומולכו. לטענתו, הוויכוח על פעילותו של הרב קורץ לא שונה מהוויכוח על פעילותם של אנשי יודנראט בשאר המדינות הכבושות, ויכוח שניטש עד היום ואין בו הכרעה ברורה. לדבריו, ברור שהרב קורץ לא ידע על גורלם הצפוי של היהודים המשולחים. צייתנותו לפקודות הגרמנים ביעילות נבעה, כנראה, מתוך היכרותו המוקדמת עם העם הגרמני מתקופת לימודיו בברלין, שמנעה ממנו להאמין שעם זה מסוגל לבצע מעשים כאלו, ולכן חשב שלו יתרשמו הגרמנים מיעילותם של יהודי סלוניקי - האחרונים יזכו ליחס חיובי יותר. עק מוסיף וטוען, שגם לו ידע הרב קורץ על מעללי הגרמנים, לא הייתה כמעט אפשרות ריאלית להתחמק משילוח למחנות, כך שגם במקרה כזה מה שמצופה היה ממנו לעשות הוא לעודד ולנחם את בני עדתו, ולא לזרוע אימה ופחד.
פנינה מייזליש כתבה על דבריו של עק: "אבל הקורא מן הצד, קשה לו להשלים עם "טיהור" זה של מנהיגותו של האיש, שלכל הדעות, לא עמדה בו באותן שנות המבחן המרות גדלות־הלבב, שהיא מבחנם האמיתי של מנהיגים בעתות משבר, והתמיהות בעינן עומדות, עם הקריאה, בחלקים האחרים של הספר, בהם מסופר על פעולות ההצלה שנעשו על ידי נציגי השלטון האיטלקי ביוון הכבושה, פעולות שתעוזתן והיקפן נבעו מהערכה הרבה יותר ריאליסטית של המצב".
טיעון נוסף שמועלה לעיתים לזכותו של הרב קורץ הוא בקשתו מראש הממשלה ראליס למנוע את שילוח היהודים לפולין, בקשה שעליה שילם בגירושו מסלוניקי לברגן-בלזן.
פרופ' מינה רוזן, שעימתה את טענותיהם של יהודי סלוניקי עם ממצאים חדשים מארכיוני קהילת סלוניקי ומשרד החוץ האיטלקי, טוענת כי היחס השלילי כלפיו של ניצולי שואת יהודי סלוניקי, וכן של יוונים תושבי העיר, נוצר כדי לעזור להם להשלים עם עברם, ובפרט עם חוסר יכולתם של מנהיגי הקהילה לנווט את הקהילה בעת המעבר משלטון עות'מאני לשלטון יווני עצמאי על השינויים שחולל בחיי הקהילה, שהובילו לכך שהקהילה נשארה כעשר שנים ללא רב ובסופו של דבר "נאלצה" למנות רב מבחוץ. רוזן טוענת כי הרב קורץ היה "שעיר לעזאזל" משום היותו זר מצד אחד, אך דמות ספציפית שניתן לגולל עליה את האשמה, לעומת הנאצים ככלל.
הפיגוע בתחנת האוטובוס במחלף גהה (2003)
הפיגוע בתחנת האוטובוס במחלף גהה היה פיגוע התאבדות שאירע ב-25 בדצמבר 2003 בתחנת אוטובוס במחלף גהה שבין בני ברק לפתח תקווה. בפיגוע נרצחו ארבעה אנשים ו-16 נפצעו.
הפיגוע.
הפיגוע אירע בערב יום חמישי, 25 בדצמבר 2003, נר שביעי של חנוכה. בשעה 18:22 מחבל מתאבד פלסטיני פוצץ מטען נפץ ליד תחנת אוטובוס במחלף גהה, בעת שבתחנה המתינו יותר מ-20 בני אדם. בפיגוע נרצחו שלושה חיילי צה"ל ואזרחית בת 19, ו-16 נפצעו. שניים מהקורבנות נהרגו באופן מיידי, השלישית נפטרה בדרך לבית החולים, והקורבן הרביעי נפטר בבית החולים כעבור כמה שעות.
מבצעי הפיגוע.
ארגון החזית העממית לשחרור פלסטין נטל אחריות לפיגוע, וציין כי המחבל המתאבד הוא סאאד חנני, בן 18 מבית פוריכ שבאזור יהודה ושומרון. הארגון אף טען כי הפיגוע בוצע כתגובה על חיסולו של המבוקש הבכיר פאדי חנני על ידי כוחות צה"ל שבוע לפני כן.
הפיגוע בוצע זמן קצר לאחר שמסוקים של חיל האוויר הישראלי חיסלו ברצועת עזה את מפקד ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני מקלד חמיד ועוזריו, ושני אזרחים.
אחרית דבר.
בעקבות הפיגוע הורה שר הביטחון שאול מופז להטיל סגר על אזור יהודה ושומרון ורצועת עזה.
האנה ספיריט
האנה לואיז ספיריט (באנגלית: Hannah Spearritt; נולדה ב-1 באפריל 1981) היא שחקנית וזמרת אנגלייה. היא ידועה בעיקר עקב פעילותה בלהקה S Club 7 בין 1999 ל-2003 וכן ממשחקה בסדרה בראשית.
ביוגרפיה.
ספיריט נולדה באפריל 1981 בגרייט יארמות' שבנורפוק, אנגליה כבת הצעירה מתוך שלושה ילדים. אחיה הוא הכדורגלן אדי ספיריט. בגיל 3 הופיעה בקטלוגים של חברת Mothercare.
היא החלה לשחק ב-1994 בתיאטרון הנוער המוזיקלי הלאומי של לונדון ובתיאטראות וסט אנד, שם שיחקה במספר מחזות.
ב-1999 הצטרפה ללהקה המוזיקלית S Club 7 והחלה להופיע בטלוויזיה במספר סדרות כמו Miami 7, היי סקול מיוזיקל ועוד וכן השתתפה במספר אלבומים של הלהקה. היא עזבה את הלהקה בשנת 2003.
ב-2003 השתתפה בסרטה הראשון, הקומדיה Agent Cody Banks 2: Destination London בתפקיד ראשי וכן בסרט המוזיקלי Seeing Double. בשנה שאחריה השתתפה בסרט האימה "היורש של צ'אקי" בתור ג'והאן.
ב-2005 הופיעה בסדרה Blessed, של ה-BBC.
בשנת 2007 הופיעה בסדרה הבריטית Agatha Christie's Marple בתור טיילי רייס. כמו כן החלה להופיע בסדרת המדע הבדיוני של ה-BBC, בראשית, בתור אבי מייטלר. היא שיחקה בכל עונות הסדרה בין השנים 2007–2011.
ב-2016 שיחקה בסדרה הבריטית Casualty בתור מרצדס קריסטי.
החל מ-2017 משחקת בסדרה איסטאנדרס בתור קנדיס טיילור.
חיים אישיים.
ב-1994 יצאה עם השחקן פול קאטרמול איתו עבדה יחד בתיאטרון הנוער המוזיקלי הלאומי ובהמשך גם בלהקת המוזיקה S Club 7 ונפרדו ב-2003. ב-2008 התארסה עם השחקן אנדרו לי פוטס, עמו שיחקה בסדרה בראשית. הזוג נפרד בשנת 2013. ב-20 בדצמבר 2018 נולדה לה בת.
התירו סופן משום תחילתן
התירו סופן משום תחילתן הוא כלל הלכתי לפי חכמים התירו לבצע פעולה מסוימת כדי שעל ידי כך תתבצע פעולה מוקדמת. הלוגיקה של התקנה היא שאם תהיה פעולה אסורה בסיום התהליך יימנעו מלהתחיל אותו.
המקור והדוגמאות בתלמוד.
המקור העיקרי לעניין זה הוא דברי עולא:
על כך הוסיף רחבא היתר נוסף:
ארבעת המקרים שבדבריהם הם:
דיונים בפוסקים אחרונים.
דיון מפורסם הוא חזרת אנשי צוות רפואי שנסע בהיתר להצלת חולה. אחרונים רבים התירו את חזרת אנשי הצוות אם המדובר הוא על איסור מדרבנן כמו אמירה לנכרי.
לואי דמפיר
לואי דמפיר (באנגלית: Louie Dampier; נולד ב-20 בנובמבר 1944) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-ABA וה-NBA בין השנים 1967–1979. בעונת 1974/1975 זכה באליפות ליגת ה-ABA כשחקן קנטקי קולונלס, ולאורך קריירת המשחק ב-ABA וב-NBA העמיד ממוצעים כוללים של 15.9 נקודות, 2.6 ריבאונדים ו-4.9 אסיסטים למשחק. מחזיק בשיאי ליגת ה-ABA בנקודות, אסיסטים, סלי שדה ושלשות בקריירה.
בשנת 1997 נבחר לאחד מ-35 חברי "קבוצת כל הזמנים של ה-ABA", ובשנת 2015 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל.
נעורים וקריירת מכללות.
דמפיר נולד וגדל בעיר אינדיאנפוליס שבאינדיאנה, ולמד באוניברסיטת קנטקי בין השנים 1964–1967. בשלוש עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיתף פעולה בקו האחורי עם פט ריילי, וקלע 19.7 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 1965/1966 הוביל את קנטקי לגמר טורניר אליפות המכללות, אך קבוצתו הפסידה לאוניברסיטת טקסס וסטרן במשחק הגמר. אותו משחק זכור בעיקר בהקשר גזעי, שכן קבוצת טקסס וסטרן הייתה הראשונה בתולדות גמר המכללות בה כל שחקני החמישייה היו אפרו-אמריקאים, בעוד קבוצת קנטקי כללה שחקנים לבנים בלבד. בסיום אותה עונה, בה קלע 21.1 נקודות בממוצע למשחק, נבחר דמפיר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות.
קריירת משחק.
קנטקי קולונלס.
בשנת 1967 נבחר דמפיר הן בדראפט ה-NBA על ידי סינסינטי רויאלס (בחירה מספר 38), והן בדראפט ליגת ה-ABA על ידי קנטקי קולונלס, בה בחר לשחק. בעונתו הראשונה עם הקולונלס קלע 20.7 נקודות בממוצע למשחק, ובשתי העונות העוקבות שיפר את תפוקתו ל-24.8 ול-26.0 נקודות למשחק, בהתאמה. בעונת 1970/1971 הצטרף לקבוצה הפאוור פורוורד דן איסל, ומאז ועד התפרקות הקבוצה בשנת 1976 לקח דמפיר תפקיד משני וקלע כ-16.5 נקודות למשחק. בעונת 1974/1975 הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות ה-ABA, לצד איסל וארטיס גילמור. ב-7 מתוך 9 עונותיו בקנטקי השתתף במשחק האולסטאר של ה-ABA, וב-4 מתוכן נבחר לחמישייה השנייה של העונה.
דמפיר הוא אחד משישה שחקנים בלבד שהשתתפו בכל 9 העונות של ליגת ה-ABA. כמו כן הוא מחזיק בשיאי ה-ABA עבור: מספר משחקים (728), דקות משחק (27,770), נקודות (13,726), אסיסטים (4,044), סלי שדה (5,290) ושלשות (794). בשנת 1997 נבחר לאחד מ-35 חברי "קבוצת כל הזמנים של ה-ABA", כאחד משבעת השחקנים היחידים שנבחרו אליה פה אחד.
סן אנטוניו ספרס.