ב-2015 ניהלה את פרויקט "מחסינות למתן דין וחשבון" בקואליציית נשים לשלום בתל אביב. במסגרת הפרויקט עסקה בתיעוד חייהן של נשים פלסטיניות מסוסיא ובקעת הירדן תחת הכיבוש.
שימשה כרכזת-שותפה בפרויקט Gemini - קבוצת דיאלוג ועשייה של פלסטינים ויהודים בקמפוסים ובערים מעורבות, מטעם ארגון רעות-סדאקה.
הנחתה קבוצות נוער, תלמידים והורים במסגרות קהילתיות חינוכיות דו-לאומיות רבות.
חיים אישיים.
נאטור מתגוררת ביפו.
אשר אברהם אבא אלתר דרויאנוב
יעקב הפט
דוב הוז
ג'וזפין לנגפורד
ג'וזפין לנגפורד (באנגלית: Josephine Langford; נולדה ב-18 באוגוסט 1997) היא שחקנית אוסטרלית. ידועה בעיקר בזכות תפקידה כטסה יאנג בסדרת הסרטים של "אחרי ש...", ובתור אמה ג'ונסון בסרט "מוקסי" מבית היוצר של נטפליקס.
ביוגרפיה.
לנגפורד נולדה בפרת' שבמערב אוסטרליה וגדלה באפלקרוס , פרבר בפרת'. היא בתם הצעירה של אליזבת לנגפורד, רופאת ילדים, וסטיבן לנגפורד, רופא מעופף ומנהל השירותים הרפואיים בשירות הרופאים המעופפים המלכותי של אוסטרליה אחותה הגדולה, קתרין לנגפורד, גם היא שחקנית.
קריירה.
לנגפורד החלה לשחק בגיל 15, והופיעה במספר סרטים קצרים, "חינוך מיני" ו"כאשר נפרדים" משנת 2013, ו"דם צועני" משנת 2014. את הופעת הבכורה שלה היא עשתה בשנת 2017 בסרט האינדי "Pulse", שהוקרן בפסטיבלי קולנוע. היא גם כיכבה כשחקנית תומכת באותה שנה בסרט האימה האמריקני Wish Upon , לצד ג'ואי קינג. את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה היא עשתה בשנת 2017 בסדרה האוסטרלית "וולף קריק" .
ב־9 ביולי 2018 הוכרז כי לנגפורד אמורה לככב בתפקיד טסה יאנג בסרט "אחרי ש...", המבוסס על רומן הבדיון החדש למבוגרים 2014 בשם זהה שכתבה אנה טוד . הסרט הוקרן בבכורה בשנת 2019, והשיג 69.5 מיליון דולר. היא הייתה מועמדת וזכתה בפרס Teen Choice Award על תפקידה כטסה יאנג. סרט ההמשך, "אחרי שהתנגשנו", יצא בשנת 2020, כאשר לנגפורד והכוכב המשותף הירו פיינס-טיפין חזרו לתפקידיהם. בשנת 2019, לנגפורד הופיעה גם בסדרת הטלוויזיה המקומית האמריקאית לאנתולוגיית האימה "Into the Dark" בתור קלייר.
בשנת 2021 גילמה את אמה ג'ונסון בסרט של נטפליקס "מוקסי", המבוסס על הרומן בעל אותו שם שכתבה ג'ניפר מתיו. הסרט, בבימויה של איימי פולר, יצא לשירות של נטפליקס ב-3 במרץ.
דימיטריס סרוואקוס
דימיטריס סרוואקוס (; נולד ב-26 ביולי 1961 באתונה) הוא כדורגלן עבר יווני, ששיחק בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ.
סרוואקוס, שזכה לכינוי "או מיקרוס" (ביוונית: "O Μικρός", "הילד"), נחשב לאחד מגדולי הכדורגלנים היוונים בכל הזמנים. הוא החל את הקריירה בגיל צעיר במדי פאניוניוס, ועד מהרה מיצב עצמו כאחד משחקניה המוכשרים של יוון. הוא עבר לפנאתינאיקוס בגיל 23 ושיחק במדיה במשך עשור שלם, בו הפך לאחד מסמליו של המועדון וזכה להצלחה אישית וקבוצתית. לאחר שתי עונות מוצלחות בא.א.ק. אתונה, חזר לעונת פרישה בפנאתינייקוס.
סרוואקוס הוא מגדולי הכובשים בנבחרת יוון, עם 22 כיבושים ב-78 הופעות במדיה. כמו כן, הוא ייצג אותה כקפטן במונדיאל 1994. לאורך הקריירה זכה סרוואקוס, בין היתר, בשמונה אליפויות יוון, שמונה גביעים ושלושה תוארי הסופר קאפ היווני. כמו כן הוא זכה בתוארי מלך השערים של גביע אופ"א, מלך השערים של הליגה היוונית וארבע פעמים רצופות מלך השערים של הגביע היווני.
קריירת משחק.
פאניוניוס.
סרוואקוס החל את דרכו בקבוצת הנוער של פאניוניוס, וכבר בגיל 16 עלה לקבוצה הבוגרת. את הופעת הבכורה שלו בליגת העל היוונית ערך ב-26 בדצמבר 1977, במהלכה של עונת , כשהיה בן 16 בלבד, במפגש מול אגלאו. הייתה זו הופעתו היחידה באותה העונה. בעונה לאחר מכן כבר רשם תשע הופעות ליגה, וזכה עם קבוצתו בגביע היווני הראשון בתולדותיה, לאחר ניצחון 1–3 במשחק הגמר על א.א.ק. אתונה, בו לא שותף. עונה לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה האירופית שלו, בניצחון הביתי 0–1 על גטבורג במסגרת גביע אירופה למחזיקות גביע.
סרוואקוס החל לתפוס מקום של קבע בסגל של פאניוניוס, ובעונת , בגיל 19 בלבד, כבר הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה. עונת , תחת המאמן פאנוס מרקוביץ' שהעלה אותו לקבוצה הבוגרת וחזר לקבוצה באותה העונה, הייתה לעונת השיא של סרוואקוס במועדון. הוא כבש 13 שערים ב-31 הופעות ליגה, וסייע לקבוצתו לסיים את העונה במקום השביעי בטבלה, מיקום השיא שלה בתקופתו של סרוואקוס בקבוצה. בזכות יכולתו הגבוהה בעונה זו אף זכה לזימון בכורה לנבחרת יוון. בשתי העונות הבאות נלחמה הקבוצה נגד הירידה, ובסיומה של עונת נאלצה להתמודד מול פאס יואנינה במשחק פלייאוף נגד הירידה. המשחק הגיע להכרעה בהארכה, ובדקה ה-104 העלה סרוואקוס את קבוצתו ליתרון ראשון במשחק. פאניוניוס ניצחה בסיום 0–2 ונותרה בליגה הבכירה. הייתה זו העונה האחרונה של סרוואקוס במועדון, שנפרד מפאניוניוס בגיל 23 ולאחר שבע עונות בקבוצה הבוגרת, בהן כבש 35 שערי ליגה ב-142 הופעות, ונחשב לאחד מהכישרונות הצעירים הבולטים בכדורגל היווני.
פנאתינייקוס.
לקראת עונת , הצטרף סרוואקוס לאלופה המכהנת, פנאתינאיקוס. הקישור של פנאתינייקוס לקראת העונה החדשה כלל, בין היתר, את ולימיר זייץ שהצטרף מדינמו זאגרב, ואת חואן רמון רוצ'ה הארגנטינאי שהרכיבו קישור יצירתי, שסייע לסרוואקוס לנצל את היכולות ההתקפיות שלו. בעונת הבכורה שלו במועדון לא הצליח סרוואקוס להוביל את הקבוצה לתארים, לאחר שסיימה כסגנית האלופה ונעצרה בחצי גמר הגביע. עם זאת, היה סרוואקוס שותף מרכזי בהעפלתה של פנאתינייקוס עד לחצי גמר גביע אירופה לאלופות. לאחר שעברה את פיינורד בסיבוב הראשון וגברה 1–2 על לינפילד בבית במשחק הראשון של שמינית הגמר, נקלעה פנאתינייקוס לפיגור 0–3 לאחר פחות מחצי שעה במשחק הגומלין. סרוואקוס, בשערו הראשון באירופה, צימק את התוצאה בדרך לשוויון 3-3 בסיום, שהעלה את פנאתינייקוס לשלב הבא. ברבע הגמר כבש סרוואקוס בפנדל את שער הניצחון על גטבורג בחוץ. בגומלין הביתי, במצב של 1–2 לגטבורג, כבש סרוואקוס שוב מהנקודה הלבנה את שער השוויון ששלח את קבוצתו לחצי הגמר. בשלב זה נכנעה פנאתינייקוס 0–5 בסיכום שני מפגשים לליברפול.
את עונת פתחה פנאתינייקוס עם הדחה כבר בסיבוב הראשון של גביע אופ"א, עם הפסד חוץ 1–2 לטורינו, ושוויון 1-1 ביתי. את שני שעריה של הקבוצה בצמד המשחקים כבש סרוואקוס. בליגה כבש סרוואקוס 15 שערים, מאזן זהה לזה של העונה שעברה, ושוב סיים כסגן מלך שערי הליגה, בדרך לזכייתה של פנאתינייקוס באליפות יוון. סרוואקוס תרם גם לזכייתה של הקבוצה בגביע היווני, שהשלים עבורה זכייה בדאבל המקומי, לאחר שכבש את השער המכריע בגומלין חצי הגמר מול א.א.ק. אתונה, והוסיף צמד בגמר בו הביסה פנאתינייקוס את אולימפיאקוס 4-0 בדרבי היריבות הנצחיות. עונה לאחר מכן שוב נהנתה פנאתינייקוס משער של סרוואקוס באירופה, אך הודחה עם הפסד 2–4 בסיכום שני מפגשים מול הכוכב האדום בלגרד כבר בסיבוב הראשון של גביע אירופה לאלופות. על אף שכבש 13 שערי ליגה וסיים פעם נוספת כסגן מלך השערים, לא הצליח סרוואקוס לסייע לקבוצתו לזכות בתארים באותה העונה.
בעונת כשלה פנאתינייקוס בליגה, כאשר סיימה חמישית בלבד, עם חמישה שערי ליגה בלבד לסרוואקוס. עם זאת, הצליחה הקבוצה לזכות בגביע היווני, כאשר סרוואקוס מסיים כמלך שערי המפעל עם עשרה שערים, כולל השער הראשון במשחק הגמר מול אולימפיאקוס בפנדל. פנאתינייקוס ניצחה לבסוף 3–4 בדו-קרב פנדלים, אחרי שוויון 2-2 בתום ההארכה. כמו כן, היה סרוואקוס לחלק משמעותי מהעפלתה של פנאתינייקוס עד לרבע גמר גביע אופ"א. בסיבוב הראשון, לאחר ניצחון 0–2 בבית, כבש סרוואקוס מול אוסר במשחק החוץ, בו הפסידה פנאתינייקוס 2–3 אך עלתה עם 3–4 בסיכום. בסיבוב הבא היה סרוואקוס למצטיין בצמד המשחקים מול יובנטוס, כאשר כבש את שער הניצחון בבית כבר בדקה השישית עם בעיטה מחוץ לרחבה (1-0 בסיום), והעלה את קבוצתו ליתרון 0–1 בסטאדיו אולימפיקו, בדרך להפסד 2–3 ולהעפלה בזכות חוק שערי חוץ. בשמינית הגמר נקלעה פנאתינייקוס לפיגור 0–5 בחוץ מול בודפשט הונבד, אך סרוואקוס הגיב עם צמד שקבע 2–5 בסיום. במשחק הגומלין התעלתה פנאתינייקוס עם ניצחון 1–5, ועלתה עם 6–7 בסיכום, לא מעט בזכות צמד שערי החוץ של סרוואקוס. ברבע הגמר נעצרה פנאתינייקוס מול קלאב ברוז'. סרוואקוס כבש את השער הראשון במשחק הביתי שהסתיים בשוויון 2-2, אך עם הפסד 0–1 בגומלין, סיימה פנאתינייקוס את דרכה במפעל. סרוואקוס סיים את הטורניר כמלך השערים עם שישה כיבושים, בצוותא עם כובש שער הניצחון של ברוז', קנת ברייל לארסן.
לפני תחילת עונת ניסתה אולימפיאקוס לבצע מחטף והציעה לסרוואקוס סכום עתק בכדורגל היווני של אותה התקופה, אך הוא בחר להישאר בקבוצתו. עם זאת, גם בעונה הזו לא הצליח סרוואקוס להביא את כושר ההבקעה שלו לידי ביטוי בליגה, ושוב כבש חמישה שערים בלבד, כאשר פנאתינייקוס סיימה שלישית. גם באירופה סיים סרוואקוס עונה ללא כיבוש כאשר קבוצתו הודחה על ידי צסק"א סופיה כבר בסיבוב השני של גביע אירופה למחזיקות. בטורניר הגביע היווני הפגין סרוואקוס יכולת גבוהה, זכה בפעם השנייה ברציפות בתואר מלך שערי המפעל עם שבעה כיבושים, בהם השער שקבע את התוצאה במשחק הגמר, בו גברה פנאתינייקוס 1–3 על קבוצת נעוריו של סרוואקוס, פאניוניוס. הייתה זו זכייה שנייה ברציפות, שלישית במדי פנאתינייקוס ורביעית בסך הכול לסרוואקוס בגביע.