המשחק "מטאל גיר" המקורי היה למשחק ההתגנבות הראשון במיינסטרים, כשהשחקן התחיל את המשחק ללא פגע, ומכר למעלה ממיליון עותקים ברחבי ארצות הברית. המשחק "מטאל גיר 2: סוליד סנייק" פיתח את משחקיות ההתגנבות של קודמו ונחשב למשחק השמונה-ביט הטוב ביותר בכל הזמנים. זאת ועוד, שני המשחקים הראשונים נחשבו לחלוצי מכניקת ההתגנבות. "מטאל גיר סוליד", שהוצג לראשונה בתערוכת המשחקים בטוקיו לשנת 1996, היה למשחק ההתנגבות הראשון בגרפיקת תלת-ממד ולפי הארכיון הדיגיטלי Wayback Machine הגביר את הפופולריות של הז'אנר, כמו גם של מכניקת ההתחבאות מאחורי כיסוי. הסדרה הייתה חלוצית במיזוגן של טכניקות סינמטיות לתוך משחקי וידאו, במיוחד מגזין האינטרנט "Eurogamer" שהחשיב את "מטאל גיר סוליד" למשחק הווידאו המודרני הראשון.
מספר קרבות בוס בסדרת המשחקים זכו לשבחים בשל הרבגוניות שלהם והאסטרטגיה הנחוצה כדי להביס אותם. הסדרה גם ידועה לשמצה בסצינות השוברות את הקיר הרביעי. עלילת הסיפור השכילה לשמור על אפיון דמויות עשיר בשעה שנגעה בנושאים מעוררי מחלוקת. התסריט השאפתני של קוג'ימה ב"מטאל גיר סוליד 2: בני החירות" זכה לשבחים, כשחלק מהמבקרים קראו לו הדוגמה הראשונה למשחק וידאו פוסטמודרניסטי, בעוד אחרים ציינו שהמשחקים חזו מבעוד מועד נושאים כמו פוליטיקה של פוסט-אמת, פייק ניוז, תיבת תהודה ועובדות חלופיות - מונח אותו הטביעה היועצת לנשיא קליאן קונוויי בראיון פגוש את העיתונות בשנת 2017. באופן כללי, הסיפורת של סדרת המשחקים זכתה לשבחים בשל היותה "אסופת סיפורי המדע בדיוני המרתקים ביותר בכל מדיום שהוא".
סצינות המעבר של הסדרה זכו לשבחים בשל הגרפיקה וביצועי הפעלולים של הדמויות. בנוסף, ביקורת שכיחה נמתחה על אורכן של סצינות המעבר, כמו גם על מספר חלקים של הסיפור. הופעתו הראשונה והבלתי צפויה של ריידן כפרוטגוניסט ראשי ב"מטאל גיר סוליד 2: בני החירות" הייתה לצעד מעורר מחלוקת בסדרה כולה, הן משום שלא הופיע בקדימונים של המשחקים והן משום שהחליף את דמותו חביבת המעריצים של סוליד סנייק. נעימות המשחקים זכו לשבחים וקיבלו פרסים בשל השימוש המושכל בקול ובמוזיקה.
מורשת.
סדרת מטאל גיר העניקה השראה למספר גדול של מפתחי משחקים. מפתח משחקי ספלינטר סל ו-Far Cry 2, קלינט הוקינג, ציין שכל משחק פעולה מז'אנר ההתגנבות חייב את עצם קיומו להצלחה של מטאל גיר, וללא קיומם לא היו משחקי התגנבות כלל. מפיק ספלינטר סל מתיאו פרלנד ציין שהמשחק "מטאל גיר סוליד" היה להשראה גדולה למשחק ספלינטר סל והיה חלוצי לז'אנר ולאיכויות הבימוי. דניס דיאק, מייסד החברה הקנדית לפיתוח משחקים "Silicon Knights" אמר שהסיפור, התסריט, הדמויות, עבודת הדיבוב והסינמטיקה במשחק "מטאל גיר סוליד" היו לאבן דרך ולאור מנחה בעתיד של משחקי הווידאו. יוצר המשחקים "Unreal" ו"Gears of War" קליף בלזינסקי התייחס לנושאים הצבאיים ולמשחקיות הפעולה של סדרת מטאל גיר כהשפעה עיקרית על יצירותיו, וציין את "Gears of War" כהומאז' למטאל גיר. מספר מבקרי קולנוע ציינו אלמנטים דומים שנלקחו מסדרת מטאל גיר לסרט היקום הקולנועי של מארוול "", במיוחד "מטאל גיר סוליד 2: בני החירות".
מיכאיל השני
Scombridae
ייבוא וייצוא
וילה אדריאנה
וילה אדריאנה (איטלקית Villa Adriana), חווילתו המפוארת של הקיסר הרומאי אדריאנוס, בטיבולי, איטליה, הייתה אחת מהחווילות המפוארות ביותר בעולם העתיק. הווילה שכנה בטיבור (Tibur), כיום העיר טיבולי, ונבנתה במהלך המאה ה-2 כאתר מגורים לקיסר אדריאנוס ולבני לווייתו. בשנותיו האחרונות של אדריאנוס נוהלה האימפריה מהווילה, והתגורר בה צוות גדול של משרתים שתחזק את המקום.
הווילה של אדריאנוס הייתה עצומה בגודלה. שטחה הכולל הגיע לכקילומטר מרובע אחד, שחלקו עדיין לא נחשף.
היו בה כ-30 מבנים, ובכלל זה ארמונות, מרחצאות, תיאטרון, מקדשים לאלים, ספריות ורבעים שלמים למגורי הפמלייה, השומרים והעבדים.
בווילה מגוון סגנונות בנייה כשהבולטים ביותר הם הסגנון היווני והסגנון המצרי. בולטים בשטח עמודי תמך בצורת פסלי נשים (קרטידים). בביוגרפיה של אדריאנוס צוין כי הוא קרא לאתרים בווילה בשמות מקומות שביקר בהם במסעותיו ברחבי האימפריה. כך למשל הבריכה, אחד האתרים היפים והשמורים בווילה, והמערה המלאכותית שלצידה נקראו בשם קאנופוס וסרפאום.
הארכיטקט הבריטי סר בניסטר פלטשר כתב כי
צינגי דה במראהה
צינגי דה במראהה (צרפתית Tsingy de Bemaraha) הוא אתר מורשת עולמית מאז שנת 1990 המשתרע על שטח של 1,519 קמ"ר במערב מדגסקר, במרחק של 60 עד 80 ק"מ מחופי מצר מוזמביק. האזור מחולק לשמורת טבע (Réserve Naturelle Intégrale) בשטח של 853 קמ"ר בצפונו, אשר הוכרזה ב-31 בדצמבר 1927, ולפארק לאומי בשטח של 666 קמ"ר אשר הוקם לאחר מכן בדרומה של השמורה הקיימת.
צינגי דה במראהה משתרע על פני רמת במראהה שגובהה בין 150 ל-700 מטר והיא עשויה מאבן גיר קרסטית שעברה תהליכים מקיפים של בליה. אורכו כ-105 ק"מ ורוחבו כ-25 ק"מ. במזרחה של הרמה משתרעים צוקי במראהה לאורך מספר עשרות קילומטרים בכיוון דרום-צפון והנישאים 300 עד 400 מטר מעל עמק הנהר מאנאמבולו (Manambolo). מורדותיה המערביים של הרמה מתונים וגבעותיה משתפלות בהדרגה לכיוון מערב. הרמה מנוקזת על ידי מספר נחלים הזורמים מערבה לכיוון מצר מוזמביק.
האקלים מתאפיין בקיץ גשום מדצמבר עד מרץ ובחורף יבש, וכמות המשקעים השנתית מגיעה לכ-980 מ"מ בממוצע. הטמפרטורה השנתית הממוצעת עומדת על 26°C, והטמפרטורה הממוצעת בכל חודשי השנה אינה יורדת מתחת ל-20°C, אם כי נמדדו טמפרטורות קיצוניות של 9°C בחודש יולי ו-38°C בדצמבר.
הצמחייה בצינגי אופיינית לאזור הקרסט של מערב מדגסקר וכוללת חורש טרופי יבש וצמחיית סוואנה אופיינית. בשמורה חיים מספר מיני למורים, 53 מיני עופות והמין האנדמי של לטאת עלי אנציגי (Brookesia perarmata).
האנסון
לאון (סרט)
לאון (בצרפתית: Léon, נודע גם בשם "המנקה", "המקצוען", או "לאון המקצוען") הוא סרט קולנוע צרפתי דובר-אנגלית, משנת 1994, שנכתב ובוים על ידי לוק בסון. בסרט מככבים ז'אן רנו, גארי אולדמן, ונטלי פורטמן בתפקידה הראשי הראשון.
עלילת הסרט.
לאון (ז'אן רנו) הוא מתנקש קר רוח המתגורר באזור איטליה הקטנה במנהטן, ניו יורק. לאון חי חיים סגפניים ואפרוריים, מתגורר במוטלים זולים ומתרחק מחברת בני אדם. את עיקר זמנו הוא מקדיש לאימונים ולהתנקשויות בשירותו של מאפיונר איטלקי בשם טוני (דני איילו). בזמנו הפנוי הוא מבלה בקולנוע לבדו בצפייה בסרטים מוזיקליים ישנים של ג'ין קלי. באחד הימים הוא פוגש את מתילדה (נטלי פורטמן), ילדה בת 12 המתגוררת עם משפחתה המתעללת בדירה סמוכה. לאחר שסוכנים מושחתים של הרשות למלחמה בסמים (DEA) בראשות נורמן סטאנספילד (גארי אולדמן) הורגים את בני משפחתה של מתילדה, אוסף אותה לאון לביתו.
כאשר מתילדה מגלה שלאון הוא רוצח שכיר היא מבקשת ממנו לקחת אותה תחת חסותו ולאמן אותה על מנת שתוכל לנקום את מות אחיה הקטן. בתמורה היא מציעה לנהל את משק הבית וללמד את לאון קרוא וכתוב. לאון מקבל את ההצעה והשניים מתחילים לעבוד יחדיו ומפתחים בהדרגה מערכת יחסים המושתתת על אהבה. בעוד לאון רואה בה כבת, רואה בו מתילדה כמאהב. לאחר שמתילדה רוכשת ניסיון וביטחון היא עוקבת אחרי סטאנספילד למשרדו כדי לנסות לחסלו. סטאנספילד לוכד אותה, אולם לאון שעמד על כוונותיה, חודר לבניין הרשות למלחמה בסמים, מחסל כמה מאנשיו של סטאנספילד, ומחלצה בשלום.
סטאנספילד הזועם מגיע אל טוני ומחלץ ממנו תוך עינוי את מקום הימצאו של לאון. באחד הימים, כאשר מתילדה שבה מקניות, יחידה של משטרת ניו יורק שנשלחה על ידי סטאנספילד לוכדת אותה ומנסה לפרוץ לדירתו של לאון. לאון מפתיע את הצוות, תופס את אחד מאנשיו ומחזיקו כבן ערובה לצורך שחרורה של מתילדה. לאחר שהם נכנסים לדירה, לאון מסיר את הכיסוי מפתח אוורור המטבח ומבקש ממתילדה להימלט דרכו למקום מבטחים. מתילדה מסרבת לעזוב בלעדיו. לאון מרגיע אותה ואומר שהכול יהיה בסדר ושהיא העניקה משמעות לחייו. באותו הרגע משוגרת רקטה אל תוך הדירה.
בהמולה שנוצרת בעקבות הפיצוץ לאון מתגנב החוצה כשהוא מחופש לאיש יחידת המשטרה. בדרכו החוצה סטאנספילד מבחין בו, עוקב אחריו בלאט ויורה בגבו. סטאנספילד מתקרב אל לאון הגוסס בתוך שלולית של דמו שלו ומציג את עצמו. לאון נותן לסטאנספילד "מתנה ממתילדה" - נצרות של רימוני יד. סטאנספילד פותח את מעילו של לאון ומגלה שם חומרי נפץ רבים; הפיצוץ העז הורג את שניהם ומרעיד את הבניין. בתום הסרט מתילדה שבה לבית הספר ונוטעת את הצמח בו טיפל לאון לאורך הסרט (וכונה על ידו "חברי הטוב ביותר") בחצר בית הספר על מנת שיכה שורשים.
דמותו של לאון.
דמותו של לאון היא פיתוח של דמות "המנקה", ויקטור - דמות משנה בסרט קודם של בסון, "ניקיטה". ב"ניקיטה" מופיע ויקטור "המנקה" לקראת סוף הסרט, ותפקידו הוא "לנקות" זירת הרג ולהעלים את הגופות. גם את דמותו של ויקטור ב"ניקיטה" שיחק ז'אן רנו, ומראהו ואופן דיבורו דומים לאלה של "לאון" - אך בניגוד ל"לאון" האנושי, המגלה צד רך, "ויקטור" הוא דמות חד ממדית של איש קר ואכזר ההורג כל הנקרה בדרכו ומפריע לו להשלים את משימתו.
פרדוקס הכל-יכול
ארכיפלג לורד האו
מיתוג אישי
מיתוג אישי הוא תהליך שבו האדם משווק כמותג. תהליך מסוג זה, שמפעיל האדם על עצמו, מיועד לקדמו בחייו העסקיים, המקצועיים וגם האישיים. יש המבצעים את המיתוג האישי בעצמם, ויש הנעזרים ביועצי תקשורת, יועצי תדמית, מאמנים אישיים ועוד.