הסרט זכה גם לסרט המשך בשם "רז'בסקי נגד נפוליאון".
עלילה.
המלחמה הפטריוטית הגדולה עומדת להסתיים ובקרוב יגיע 9 במאי 1945. קצין המודיעין הסובייטי אלכסנדר איסאייביץ' ("שורה") אוסצ'קין עובד כקצין SS בברלין בשם "שטנדרטנפיהרר" אולף שורנברג. הוא עוסק בעבודות משרדיות ומסתובב במועדוני לילה. עד מהרה נשלחת מרכזנית הרדיו זינה. שורה וזינה מתאהבים זה בזה.
מולר שולח את הנס "הברזל" להתמודד עם שורנברג, אבל שורה מצליח להרוג את הנס. בורמן סוחט את שורנברג תחת האיום שהוא יספר לכולם שהוא מרגל סובייטי אם שורנברג לא יסכים לקשר אינטימי איתו.
שורנברג, שהבין שהוא עומד על סף כישלון, מחליט לעזוב למולדתו. בשלב זה, הגסטאפו חוטף ומענה את זינה. שורנברג חותם במרמה על מסמך העברתה מבורמן ומרחיק אותה משם. הם יחד תוקפים את אדולף היטלר ואווה בראון, קושרים אותם ולוקחים את הבגדים שלהם. לאחר החלפת בגדים, הם מנסים לעזוב את מבנה הגסטפו, אבל הם מתגלים. הם בורחים ונוסעים ברכב לגבול. בהגיעם לגבול הסובייטי הם מבינים שמולדתם אינה שמחה מאוד לראותם, ועכשיו עליהם לברוח הן מהגרמנים והן מהרוסים. קוזמיץ' (חבר של שורה) פותח דלת בקיר שדרכו הם עוזבים. בסצנה הסופית, שורה וזינה נמלטים אל המרחב הפתוח.
הפקה.
צילומי הסרט נערכו ברובם בעיר לבוב שבאוקראינה.
שחרור.
מחלוקת.
ארגון "הקומוניסטים של סנקט פטרבורג ומחוז לנינגרד" ניסו להשיג מהרשויות איסור להקרנת ושידור הסרט ולמנוע מיוצרי הסרט לעסוק בקולנוע בתואנה לזילות של המלחמה וכלפי קורבנותיה. אף שהם פנו בפנייה רשמית למשרד התרבות של רוסיה בדרישה למנוע את הקרנת הסרט בבתי הקולנוע בתואנה שהסרט "יזיק לבריאות ולמורל של ותיקי המלחמה, של קורבנות המצור ושל כל מי שמכבד את זכרם של החיילים הרוסים שנהרגו", זה לא הצליח והסרט בכל זאת הוקרן בבתי הקולנוע ברוסיה.
ביקורת וקבלה.
הסרט קיבל בעיקר ביקורות שליליות, אך התקבל יפה על ידי הצופים.
שמעון סיבוני
שמעון מאיר סיבוני (נולד ב-19 בנובמבר 1967 בקזבלנקה, מרוקו), הוא זמר ומוזיקאי, המתמחה בפלמנקו הספרדי, ובשירת הפיוט המרוקאי. הוא עלה לישראל ומתגורר בבית שמש.
קורות חיים.
אביו אלברט היה חזן פייטן ומורה לשירת תהילים בסגנון ספרדי. בגיל 11 נסע למונטריאול, קנדה, שם למד בישיבה. כשהיה בן 18 שימש כחזן בית כנסת נווה שלום בליון, צרפת. בגיל 20 שב לקנדה שימש כחזן במשך כ-20 שנה - תחילה בטורונטו ואחר-כך ב"בית רמב"ם" ו"אור החיים" במונטריאול.
הופיע עם שלוש התזמורות האנדלוסיות הגדולות בישראל: התזמורת האנדלוסית אשדוד, התזמורת האנדלוסית של אשקלון וכן האנדלוסית של מעלות.
ב-2009 הופיע סיבוני במופע "שירת המלאכים" שנערך בבית האופרה בתל אביב. את סיבוני ליוותה התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון בניצוח דוד קריבושי.
במרץ 2017 הופיע לצד זמר הפלמנקו אלפונסו סיד, במסגרת קונצרט של תזמורת ירושלים מזרח ומערב.
הסגנון של סיבוני.
סגנונו מוזיקלי של סיבוני מורכב משירה אופראית המשלבת חזנות יהודית ואלמנטים של פלמנקו ספרדי ונגיעות מזרחיות.
הצב האדום
הצב האדום (בצרפתית: La Tortue Rouge; ביפנית: レッドタートル ある島の物語) הוא סרט מונפש אילם משנת 2016, שנכתב ובוים על ידי האנימטור ההולנדי מייקל דודוק דה ויט והופק על ידי טושיו סוזוקי היפני. הסרט מספר את סיפורו של אדם שספינתו טבעה, והוא מגיע לאי בודד. באי הוא נתקל בצבה אדומה ענקית, ההופכת לאשה, איתה הוא חי את שארית ימיו. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-89.
כתיבה והפקה.
אולפן ג'יבלי היפני פנה אל דודוק דה ויט והציע לו לביים במסגרתו סרט. הפנייה נעשתה ביוזמתו של האנימטור הייאו מיאזאקי. מי ששימש בפועל כמפיק ויועץ הוא שותפו של מיאזאקי, האנימטור איסאו טקהאטה. בפועל, הסרט הופק באירופה בשותפות עם כמה חברות אנימציה בצרפת ובבלגיה. הסרט מושפע מאוסף האגדות היפניות המסורתיות קוואידן, שם קיימים מוטיבים של טרנספורמציות בין בני אדם ובעלי חיים וכן אלמנטים חוזרים ונשנים של לידה ומוות.
עלילה.
אדם חסר שם שנסחף על ידי סערה, מתעורר באי נטוש, שאותו הוא מגלה כעשיר במשאבים. הוא מוצא פירות ומים טריים, כמו גם מגוון רחב של בעלי חיים קטנים. בנוסף, יש באי יער במבוק גדול. הוא בונה רפסודה מבמבוק ומנסה להפליג משם. עם זאת, יצור ים בלתי נראה הורס את הרפסודה, וגורם לו לחזור אל האי. הוא בונה רפסודה נוספת, גדולה יותר, אתה הוא מנסה בשנית לעזוב את האי, אלא שניסיונו מסוכל שוב על ידי היצור הבלתי נראה. בניסיון השלישי, הרפסודה נהרסת שוב, אלא שהפעם הוא מגלה למולו צב אדום ענק. הצב לא מזיק לו, והוא נסוג לאי.
באותו ערב, האיש רואה את הצב האדום זוחל על החוף, לכיוון היבשה. בכעסו, הוא מכה את ראש הצב במקל במבוק, ואז הופך אותו על גבו. כאשר הוא מתחיל בבניית רפסודה נוספת, הוא מרגיש חרטה על הפיכת הצב ומנסה להפוך אותה בחזרה. הניסיון נכשל, מאחר שהצב כבד מדי. כאשר הוא נוכח לראות שהוא לא יצליח להפוך את הצב, הוא רץ ומביא מים מתוקים כדי להחיותו, אבל בינתיים, הצב מת. לאחר מכן, האיש נרדם לצדה. במהלך הלילה, שריון הצב מתפצל באמצעו, והאיש מופתע לראות אישה מחוסר הכרה, השוכבת בתוך הקליפה. הוא מביא לה מים ובונה מקלט המיועד להגן עליה מפני השמש. כאשר גשם מתחיל לרדת באי, האישה מתעוררת. האיש מבחין בה נעלמת, ומחפש אותה ברחבי האי. בסופו של דבר הוא מוצא אותה בים. הוא מסיר את חולצתו, משאיר אותה על החוף, ונכנס למים. אחר כך הוא רואה אותה גוררת את הקונכייה הריקה של הצב אל הים ומניחה לה להיסחף, והוא עושה את אותו הדבר עם הרפסודה שלו. לאחר מכן, השניים יוצרים במהרה קשר רומנטי.
זמן בלתי מוגדר לאחר מכן, לזוג יש בן. הילד הסקרן מוצא בקבוק זכוכית ולומד על מוצאו. לאחר מכן, הוא נופל בטעות לתוך מערה קטנה, ולומד לשחות. בהמשך, הוא יוצר מערכת יחסים עם כמה צבי ים. הילד גדל כאשר אינו מכיר דבר מעבר לאי. בהמשך צונאמי פוגע באי ולמרות שאיש מהשלושה לא נפגע, לאי נגרם נזק כבד, ויער הבמבוק נחרב. בעקבות כך, מפתח הילד רצון לעזוב את האי. הוא והוריו מבינים שאכן הגיע הזמן לכך, והוא עוזב בשחייה יחד עם שלישיית צבים ירוקים.
הגבר והאישה ממשיכים לחיות על האי, ולמרות שהם מזדקנים, הם עדיין מאוהבים זה בזה. לילה אחד, אחרי שהסתכל על הירח מעל האוקיינוס, האיש עוצם את עיניו ומת. האישה מבחינה במותו, ומתאבלת. למחרת, היא מחזיקה בידו בפעם האחרונה, ואז הופכת חזרה לצב אדום וחוזרת אל הים.
רז'בסקי נגד נפוליאון
רז'בסקי נגד נפוליאון (ברוסית: Ржевский против Наполеона) הוא סרט קומדיה רוסי-אוקראיני משנת 2012 המהווה סרט המשך לסרט מ-2008 היטלר קאפוט.
עלילה.
רוסיה, ראשית המאה ה-19. כוחותיו של נפוליאון בונפרטה זוכים לניצחון בכל רחבי הארץ. נפוליאון כבר הצליח לכבוש את אירופה ולכבוש את מוסקבה. עכשיו, הצעד הבא בתוכנית שלו הוא לנצח את הקרב על הבירה הרוסית, סנקט פטרבורג.
הסיכויים שהצבא הרוסי יתנגד לאויב הצרפתי הוא קטן ביותר, כיוון שהם חלשים מדי ולא מוכנים. הגנרל קוטוזוב יודע שאם מסיבה כלשהי ייפול נפוליאון במוסקבה, יזכה צבאו בזמן יקר ולסיכוי טוב יותר לניצחון. רק אישה רוסייה מסתורית יכולה להסיח את דעתו של נפוליאון מתוכניותיו לכבוש את העולם.
קוטוזוב יוצא למשימה מאתגרת של חיפוש מועמד מתאים. סגן רז'בסקי הוא אולי המפתה המפורסם ביותר ברוסיה. עכשיו הוא מרצה מאסר עולם על קידום המהפכה המינית. כמו בונפרטה, לרז'בסקי יש מיומנות ללא תחרות אצל נשים קסומות. הגנרלים מציעים לו חופש - כל מה שנדרש ממנו בתמורה הוא להתלבש כאישה ולהקסים את נפוליאון. התוכנית נראית פשוטה למדי, רז'בסקי בטוח ביכולותיו, אבל פתאום הסגן פוגש את אשת חלומותיו - מיס מוסקבה 1810 - נטשה רוסטובה והוא אינו מוכן לתת לה ללכת אפילו למען חירותו שלו.
הפקה.
ז'אן-קלוד ואן דאם הסכים להשתתף בסרט בחינם ללא תשלום שכר בתמורה לתשלום ההוצאות שלו בעת שהותו על הסט.
ביקורת וקבלה.
בדומה להיטלר קאפוט, גם הסרט הזה קיבל ביקורות שליליות בעיקר ממבקרי הקולנוע, אך זכה להצלחה מסוימת אצל הצופים.
סטאלוס
הבלדה של אולאן
הבלדה של אולן (ברוסית: 1812: Уланская баллада) הוא סרט הרפתקאות היסטורי רוסי משנת 2012, שיצא במלאת 200 שנה לפלישת נפוליאון לרוסיה. הסרט בוים על ידי אולג פסנקו וכיכבו בו סרגיי בזרוקוב, אנה צ'יפובסקאיה, אנטולי בליי, אנטון סוקולוב וולדימיר גוסטיוחין. הסרט יצא לאקרנים ב-1 בנובמבר 2012 בבתי הקולנוע ברוסיה והוא מוקדש לחיילי יחידת אולאן של צבא האימפריה הרוסית בזמן מלחמת רוסיה–צרפת (1812).
הסרט הופק על ידי קרן הקולנוע הרוסי בהפצת חברת סנטרל פרטנרשיפ.
עלילה.
שנת 1812, ערב קרב בורודינו המכריע, סוכן חשאי צרפתי גונב את תוכנית הקרב של הכוחות הרוסיים. עובדה זו ידועה לגנרל קוטוזוב, הודות לאציל צעיר בשם אלכסיי טארוסוב. טארוסוב מצטרף לגדוד רוסי של נושאי רומח רכובים ומוצא חברים חדשים. יחד הם יוצאים להרפתקאות רבות על רקע פלישת נפוליאון לרוסיה.
TRM (ראשי תיבות של טלרדיו מולדובה) היא רשת שידורי הרדיו והטלוויזיה ציבורית של מולדובה.
שידור הרדיו הראשון במולדובה שודר מאולפני הרדיו הציבוריים בבוקרשט ב-1928, ב-1930 החלו לשדר בטירספול תחנת רדיו סובייטית שמטרתה העיקרית היא לייצר פרופגנדה אנטי-רומנית בין נהר פרוט לדניסטר, ב-1936 נחנכו בעיר אולפני רדיו וסיפקו סיקור על הנעשה באזור של בסרביה.
ב-1939 נחנך רדיו בסרביה ונערכו בו בין היתר שידורים של תזמורות ומוזיקת אופרה, ב-1940 עם הכיבוש הסובייטי הצבא האדום הרס את משרדי המקום.