ביישוב מסגרות חינוכיות ממעון תינוקות ועד תלמוד תורה ובית ספר לבנות. החינוך נפרד לבנים ולבנות החל מגיל הגן. בנים הלומדים בכיתות הגבוהות, אשר אין להם מענה מקומי, נוסעים ללמוד בתלמודי תורה בביתר עילית או בירושלים. בנות היישוב לומדות בבית ספר המקומי "בית יעקב מיצד" (א-ד) וחלקן נוסעות לבית הספר "בית יעקב" במעלה עמוס.
במיצד שוכנת ישיבת "נחלת יאיר", בראשות הרב יצחק לופוליאנסקי (בנו של ראש עיריית ירושלים לשעבר אורי לופוליאנסקי).
תעסוקה.
היישוב מספק תעסוקה במוסדות החינוך שביישוב בהוראה או כצוות מסייע. ישנם שעובדים במקצועות כגון: כתיבת סת"ם, סחר בינלאומי, סוכני נסיעות וכו' וישנם שעובדים בערי וביישובי הסביבה. כמו כן קיים במקום סניף של "יד שרה" המעסיק מוקדניות.
נוקדים
נוֹקְדִים (בשמה המקורי: אל-דוד) היא התנחלות קהילתית משותפת לדתיים ולחילונים שמשתייכת לתנועת "אמנה" וממוקמת בצפון מזרח שטחה של המועצה האזורית גוש עציון.
הקמת היישוב.
ההתנחלות הוקמה בשנת 1982 דרומית-מזרחית לעיר בית לחם ליד ההרודיון על ידי קבוצת משפחות מההתנחלות הסמוכה תקוע ומירושלים. המתנחלים הראשונים קראו ליישובם אל-דוד על שמם של שניים מתושבי תקוע שנפלו: אליהו פרסמן, שנפל במלחמת לבנון הראשונה ודוד רוזנפלד, שנרצח בעת שאירח בדווים מהסביבה תוך כדי עבודתו כשומר בהרודיון. בתחילה התגוררו תושבי המקום בקרוונים באזור שקיבל את הכינוי "היישוב הזמני", שבו שוכן כיום כפר אלדד. לאחר כעשר שנים, בהן התגוררו התושבים בקרוונים, עברה ההתנחלות למקום הקבע על השפה הצפון-מזרחית של נחל תקוע. ההתנחלות משקיפה על נוף מדבר יהודה והרי מואב ממזרח, על נופה ההררי של נפת חברון ממערב ועל ההרודיון מצפון. שם ההתנחלות שונה על ידי ועדת השמות הממשלתית ל"נוקדים" (מגדלי צאן), ככתוב על מקצועו של הנביא עמוס אשר היה מתקוע: .
היישוב כיום.
נוקדים שוכנת ממזרח לכפר תוקוע. בשטח המוניציפלי של ההתנחלות נמצאים גם כפר אלדד, חוות שדה בר (שהוקמה ב-1998 כמאחז, וצורפה בינואר 2011 לנוקדים) והמאחז מעלה רחבעם.
בהתנחלות פועלת המכינה הקדם צבאית "מגן שאול", שאליה מגיעים מכל רחבי ישראל צעירים לפני גיוס לשנת לימודים (עם אפשרות לשנת לימודים נוספת) לפני שירותם הצבאי. כמו כן, למכינה יש "תוכנית בוגרים" בשיתוף עם "מכללת הרצוג - גוש עציון" המיועדת לבוגרי צבא הרוצים להמשיך בלימודים תורניים, תוך לימודי הוראה. ראש המכינה הוא הרב איתמר כהן.
בשנת 2014 הוקם במקום בית הספר היסודי "קדם", המשלב דתיים וחילונים ברוח היישוב. בית הספר משרת את תושבי נוקדים, כפר אלדד ושדה בר.
בית הכנסת הוותיק והמרכזי הוא בית הכנסת הכלל ישראלי שבו מתפללים בכלל הנוסחים (מתחלף על פי החזן). בנוסף, קיימים ביישוב בית כנסת ספרדי ובית כנסת "אשכנזי" שפעיל בשבתות. עד לשנת 2016 שימש הרב ירון דוראני כרב היישוב.
שר האוצר ויו"ר ישראל ביתנו אביגדור ליברמן וחבר הכנסת לשעבר מיכאל גורלובסקי מתגוררים בנוקדים. כמו כן התגורר ביישוב עד להרצחו בידי מחבלים בפיגוע בכביש 398, המלחין אהרון גורוב, מסורב עלייה מברית המועצות לשעבר. המלחין נרצח בפיגוע יחד עם אברהם פיש, עולה מברית המועצות שחזר בתשובה והיה ציוני והתגורר ביישוב. פעל כחלק בהקמת היישוב ופיתוחו ואף הקים חוות כבשים.
בשנת 2010 החליטה מזכירות היישוב כי היא אוסרת על אזרחים ישראלים ממוצא רוסי שאינם יהודים על פי ההלכה לקנות בית ביישוב (חרף העובדה שכמה אנשי ציבור מקרב עולי ברית המועצות הם תושבי היישוב). זאת, מחשש להתבוללות. בעקבות ההחלטה שלח אביגדור ליברמן, שר החוץ דאז ותושב היישוב, מכתב בו הוא מתרעם על ההחלטה וקורא לה "החלטה בזויה ומקוממת".
כיום מתגוררות בנוקדים כ-350 משפחות, ובשנת 2022 אמורה להסתיים בנייתו של פרויקט בניה נוסף עם עוד 146 יחידות דיור. במרכז שכונת הכניסה ביישוב נמצאת חווה חקלאית עתיקה מתקופת בית שני. בנוסף, מסביב ליישוב פזורים בורות מים רבים.
החי והצומח.
נוקדים ממוקמת על אחד מצירי הנדידה הראשיים של העופות הנודדים, ובשמיה חולפים פעמיים בשנה להקות עצומות של חסידות (שמוצאות מי שתייה במאגרים פתוחים ביישוב), וכן עקבים, נחליאלים, עופות דורסים, וצפרי נוד אחרות. טריסטרמיות (סנוניות ים המלח, תושבות קבועות.) שחיו בעבר בנחל תקוע הרחיבו את אזור המחיה שלהן בעקבות ההתיישבות והצמחייה אל כלל שטח היישוב. עולם החי כולל בין השאר דרבנים, צבאים (להקה קבועה אחת לפחות), שועלים, צבועים ושפני סלע וכן זוחלים ופרוקי רגליים רבים.
צמחייה.
הצמחייה הטבעית מדברית - וכוללת עשבוניים, שיחים ובני שיח.
בשטח המוניציפלי של ההתנחלות התגלה בשנת 2003 על ידי תושבי מעלה רחבעם מצבור החלמוניות הגדול בארץ.
פרסודימיום
אל-דוד
בן הקטן
בן הקטן (באנגלית: Little Ben) הוא מגדל שעון מיניאטורי עשוי יצקת, במפגש הרחובות דרך גשר ווקסהול ורחוב ויקטוריה ברובע וסטמינסטר של לונדון שבאנגליה. השעון הוא חיקוי של ביג בן, מגדל השעון של ארמון וסטמינסטר, בקצה השני של רחוב ויקטוריה.
השעון הוקם בשנת 1892, פורק בשנת 1964 והועבר למקומו הנוכחי בשנת 1981, במימון חברת אלף אקיטיין במטרה לסמל את הידידות הצרפתית-בריטית.
הזמן המוצג בשעון הוא שעה אחת קדימה מזמן גריניץ', כך שהשעון מציג נכונה את הזמן בבריטניה בזמן שמופעל בה שעון קיץ, ומציג נכונה את הזמן בצרפת בשאר הזמן. משמעות הדבר שהשעון מדויק רק חצי מהשנה, בהתייחסו לכל מדינה.
בתחתית השעון מופיע השיר "התנצלות עבור שעון הקיץ" המסביר זאת:
תרגום:
ליטל בן
משפחת סופרנו
הסופראנוס
משפחת סופראנו
משיכת חבל
משיכת חבל היא תחרות ספורט שבה מתמודדות שתי קבוצות אחת כנגד השנייה במבחן חוזק באמצעות חבל.
הספורט היה חלק מהמשחקים האולימפיים מ-1900 עד 1920, אך לא נכלל בהם מאז. לספורט זה קיימת אליפות עולם בין מדינות המתרחשת אחת לארבע שנים ומאורגנת על ידי הפדרציה העולמית למשיכת חבל (TWIF). נכון ל-2005 חברות בפדרציה כ-34 מדינות. הפדרציה מארגנת גם תחרויות בין מועדונים. מועדוני משיכת חבל קיימים בארצות רבות ובתחרויות משתתפים גם גברים וגם נשים.
בהשאלה נהוג להשתמש בביטוי על מנת לתאר שימוש בכוח ברוטלי בין שתי קבוצות מנוגדות, למשל בין שתי מחלקות בארגון. לעיתים קיים צד שלישי המשמש כ"חבל" במאבק בין הצדדים.
חוקים.
בתחרות חבל נערכות שתי הקבוצות בשני קצות חבל (שהיקפו כ-10 סנטימטרים). בכל קבוצה שמונה משתתפים שמשקלם הכולל אינו עולה על המשקל המקסימלי שהוגדר לקבוצת המשקל בה הם מתחרים. על החבל מסומן "קו האמצע" ושני סימונים במרחק ארבעה מטרים משני צדדיו של קו האמצע.
הקבוצות מתחילות כשקו האמצע של החבל ממוקם ישירות מעל קו התחלה המשורטט על הקרקע. ברגע שההתמודדות מתחילה, מנסה כל קבוצה למשוך את הקבוצה השנייה עד שהסימון של הקבוצה היריבה יעבור מעל קו ההתחלה המשורטט על הקרקע או עד שהקבוצה היריבה תבצע עבירה (למשל כשאחד מאנשי הקבוצה היריבה מתיישב או נופל).
הפדרציה מציינת במפורש את סוג הנעליים שמותר לנעול, למשל אסור שהנעליים יכילו עוקצים ממתכת. אחיזת החבל חייבת להיות בידיים בלבד. אסור להשתמש בכפפות או באמצעי מכני אחר לאחיזת החבל אך מותר להשתמש בשרף למניעת החלקה. האדם האחרון בכל קבוצה המכונה "עוגן", והוא היחידי שמותר לו לכרוך את החבל סביב גופו, ולכן גם מותר לו ללבוש מגן מיוחד מתחת לחולצה.
קטגוריות.
על פי כללי הפדרציה קיימות הקטגוריות הבאות:
קווארץ
סטיות של פינגווינים
סטיות של פינגווינים היה פנזין קומיקס ומוזיקה ישראלי שיצא לאור בין השנים 1991–1998.
היסטוריה.
הפנזין הוקם ב-1991 על ידי אייל בן משה ויואב סגל (משנת 1994 הוצא לאור ונערך על ידי ירון ניסקי ואמיתי סנדי מכפר סבא, כששניהם בני 17). הפנזין הגדיר את עצמו כ"מגזין הרוק והקומיקס לנוער ולגיל הזהב" ונחשב על ידי רבים לאחד הפנזינים המוצלחים וארוכי החיים בישראל.
"סטיות" איננו קומיקס לילדים משום שהוא עוסק במין, מסרים פוליטיים שנויים במחלוקת, סאטירה, הומור שחור ואף בקצת נקרופיליה, וכמו כן לפעמים עסקו הגיליונות באמנים/להקות בעלי שירים פרובוקטיביים (ביניהם סדרני הדשא, שגיליון 17 הוקדש להם ועסק בפירוק הלהקה). סיפורים ידועים מ"סטיות" הם למשל "לזקור ולא לשכוח" המספר על נער עם דרכים משונות להרים את אונו הגברי, ועוד גיבורים כגון "הערפד הפאסיבי", סיפור על ערפד עגמומי בשם דור, ונצח, ציידת ערפדים סקסית.
לאחר כשבע שנים של פעילות והוצאת 21 גיליונות, בשנת 1998 פסקה פעילות העיתון.
הקשר למופע הארנבות של ד"ר קספר.
חברי העיתון הושפעו מלהקת "מופע הארנבות של ד"ר קספר". חברי הלהקה צוירו במספר גיליונות ואף תוכנן לצייר קומיקס המבוסס על הרעיון של האלבום השני של הקספרים, שהיה אמור להיקרא "סיפורה של שילה". הרעיון היה לספר את סיפורה של נערה הלוקחת סם הזיה ונחטפת למין ארץ פלאות הזויה בתוך ראשה, בה היא מגלה תכונות חדשות בעצמה ומתמודדת פנים מול פנים עם פחדיה. עוד לפני שניסה העיתון ליצור עיבוד קומיקס לסיפור, ניסו הקספרים לעבד אותו לסרט. שני הניסיונות עלו בתוהו, ושי להב, סולן וקלידן הלהקה, הסביר את הסיבה: "כל מי שניסה לספר את הסיפור הזה לא מצליח להבין אותו, לקלוע בול".
אביאם סלע
אביאֵם סלע (נולד ב-7 בינואר 1946) הוא טייס לשעבר ותת-אלוף במילואים בחיל האוויר הישראלי, ממתכנני מבצע "אופרה" לתקיפת הכור הגרעיני בעיראק, מפקד הקרקע של מבצע ערצב 19 לתקיפת סוללות טילי הקרקע-אוויר בבקעת הלבנון ומפעילו של המרגל יונתן פולארד.
ביוגרפיה.
קריירה צבאית.