הסלעים המכונים "שכלשטיין" המצויים בדבון ובגרמניה מכילים משקע טוף מבוקע שעבר גיבוש מחדש. חלקם שמרו על המבנה המקוטע אף שהלאפילי (גֻלוֹת געשיות) בתוכם שטוחים ומתוחים. החללים בתוכם מכילים בדרך כלל קלציט, אבל לעיתים קוורץ.
שימושי הטוף.
בעולם יש לטוף חשיבות כלכלית מועטה.
בישראל משווקת חברת "אבן ארי גרין" סלעים מרוסקים לצורכי גינון, אולם אין מדובר בטוף אלא בסלעי סקוריה.
מגמה
טאלב אל-סנע
צבא אוזבקיסטן
צבא אוזבקיסטן הוא לפי דיווחים צבא הקבע הגדול ובעל היכולות הגבוהות ביותר בכל מרכז אסיה, בו 65,000 לובשי מדים. הצבא ירש את המבנה שלו מהכוחות המזוינים של ברית המועצות.
הציוד של הכוחות המזוינים של אוזבקיסטן אינו מודרני, והאימונים הם לא אחידים ולא מספקים. למרות עובדות אלו, מצליח צבא אוזבקיסטן במשימת השמירה על גבולות המדינה.
ציוד.
ברשות צבא אוזבקיסטן כ-520 טנקים, כ-130 קנים ארטילריים מעל 100 מ"מ, כ-160 כלי טיס קרביים (כולל מסוקים) ושני כלי שיט חמושים (בימת אראל), מה שהופך אותו כנראה לחיל הים מהקטנים בעולם, בעתיד כנראה צריך להגיע עוד 14 מתוצרת ארצות הברית.
מלחמת אפגניסטן (2001–2014).
אוזבקיסטן אישרה את הבקשה של ארצות הברית לשימוש בשדה התעופה הצבאי בדרום אוזבקיסטן לאחר אירועי ה-11 בספטמבר 2001 להשתמש בו במלחמתה באפגניסטן. כמו כן, אוזבקיסטן עזרה לארצות הברית בתחומים צבאיים שונים במלחמה, כשהעיקרי שבהם הוא המודיעין, שהיה בשפע אצל האוזבקים.
המודיעין הצבאי האוזבקי.
מינהל הביון הצבאי של אוזבקיסטן (באוזבקית: IBB, Istihborot Bosh Boshqarmasi) הוא מחלקת המודיעין של המטה המאוחד בצבא אוזבקיסטן. הארגון הוקם ב-1996 לאחר שקודם לכן על המודיעין הצבאי הופקד MXX, שירות הביטחון הלאומי האוזבקי.
הארגון מורכב מיחידות מודיעין צבאיות ותחנות האזנה שמתרכזות ברובן בהאזנה לתקשורת צבאית באירן השכנה, בסיוע שירות הביטחון הפדרלי הרוסי שמסייע גם לשאר השירותים החשאיים במדינה. הארגון נאבק לצד MXX נגד התנועה האסלאמית האוזבקית המאיימת להקים שלטון שיעי במדינה ונתמכת על ידי איראן.
פים פורטאון
וילהלמוס סימון פטרוס פורטאון, הידוע יותר כפּים פורטאון (הולנדית: Pim Fortuyn [ˈpɪm fɔrˈtœyn]; 19 בפברואר 1948 - 6 במאי 2002) היה סופר, איש עסקים ופוליטיקאי הולנדי מן הימין הלאומני. נרצח בעת מסע בחירות.
ביוגרפיה.
פּים פורטאון נולד למשפחה קתולית בעיירה קטנה בהולנד. בשנות השבעים הגיע לאמסטרדם כדי ללמוד סוציולוגיה. בחר במסלול אקדמי, הגיע לתואר פרופסור ושימש מרצה באוניברסיטת ארסמוס שברוטרדם. בעשר השנים האחרונות לחייו היה גם בעל טור ופרשן בעיתונות. כן כתב כמה ספרים בנושאי סוציולוגיה ופוליטיקה.
פורטאון החזיק בדעות שלא מקובל למצוא בכפיפה אחת אצל אותו אדם: הוא היה הומוסקסואל גלוי התומך בזכויות ההומוסקסואלים, ובה בשעה היה איש ימין לאומני המתנגד לזכויות מיעוטים אתניים.
פורטאון הקים מפלגה ימנית לאומנית שלושה חודשים לפני הבחירות הכלליות בהולנד, שאמורות היו להתקיים ב-15 במאי 2002. המפלגה התנגדה להגירת זרים להולנד, בייחוד מוסלמים, שאותם כינה פורטאון נחשלים ומפגרים. המפלגה תמכה בזכויות ההומוסקסואלים אך התנגדה לנישואין בין בני זוג מאותו המין. פורטאון השתמש בהומוסקסואליות כעילה להתנגד לאסלאם, אשר שולל את ההומוסקסואליות. הוא הדהים את דעת הקהל בהולנד כאשר בחודש פברואר 2002 קרא לבטל את הסעיף הראשון בחוקה ההולנדית האוסר אפליה. ב-6 במאי 2002, שבוע לפני הבחירות, כאשר הסקרים הראו כי מפלגתו עשויה לזכות בכ-30 מושבים מתוך 150 חברי הפרלמנט של הולנד, נורה פורטאון למוות בהיכנסו ללימוזינה שלו שחנתה ליד תחנת רדיו בעיר הילברסום, לאחר שהעניק לתחנה ראיון.
המתנקש, פולקר ון דה חראף, בן 33, נעצר דקות אחדות לאחר הרצח כשבידו אקדח ועליו סימני דם. בבדיקת DNA סימני הדם התאימו לדמו של פורטאון. בתחילה סברו כי המתנקש הוא מהגר מוסלמי. אולם לאחר כמה שבועות, כשפורסמה זהותו של הרוצח - איש שמאל הולנדי לבן, נדהמה המדינה, והולנד החלה בתהליך של חשבון נפש. זה היה הרצח הפוליטי הראשון שהתרחש בהולנד זה 330 שנים. לאחר ששמר על שתיקה במשך חודשים רבים, הודה ון דה חראף ברצח בסוף נובמבר 2002. הוא הסביר את המניע לרצח בהתנגדות לדעותיו של פורטאון ובחשש שפורטאון עומד להגיע להישגים בבחירות ועלול להתמנות לראש ממשלה. הוא הורשע ב-15 באפריל 2003 ונידון ל-18 שנות מאסר. במאי 2014, לאחר שריצה שני שלישים מעונשו, שוחרר בתנאים מגבילים: אזיקים אלקטרוניים, התייצבות שבועית אצל קצין מבחן, איסור שהייה ברוטרדם, בהילברסום ובהאג, ומגבלות נוספות.
בבחירות שנערכו לאחר הרצח הייתה מפלגתו של פורטאון לשנייה בגודלה בפרלמנט. לאחר הצטרפותה לממשלה קיבלה ארבעה תיקים בממשלת הולנד, וכן את ניהול משרד ההגירה.
ג'וני דפ
ג'ון כריסטופר "ג'וני" דֵפּ השני (באנגלית: John Christopher "Johnny" Depp ll ; נולד ב-9 ביוני 1963) הוא שחקן קולנוע, מפיק, אמן, מדבב ומוזיקאי אמריקאי, אשר עלה לגדולה בסדרת הטלוויזיה משנות ה-80 "רחוב ג'אמפ 21", והפך לאליל נוער. בהמשך הוא פנה לתפקידים מאתגרים ורבגוניים יותר בקולנוע: הוא גילם את אדוארד ב"המספריים של אדוארד" (1990), ולאחר מכן שיחק בסרטים שוברי קופות כמו "סליפי הולו" (1999), "צ'ארלי בממלכת השוקולד" (2005), "" (2008), "רנגו" (2011) וסדרת סרטי שודדי הקאריביים (2003-הווה) ובהמשך בתור גלרט גרינדלוולד בסרטי "חיות הפלא". הוא שיתף פעולה עם חברו, הבמאי טים ברטון, בשמונה סרטים, ביניהם: "צ'ארלי בממלכת השוקולד", "", "אד ווד", "אליס בארץ הפלאות" וסרט ההמשך "אליס מבעד למראה", "צללים אפלים" ועוד.
דפ זכה לשבחים על גילומם של דמויות כמו אד ווד בסרט "אד ווד", ג'וזף די. פיסטון בסרט "דוני בראסקו", האנטר ס. תומפסון סרט ב"פחד ותיעוב בלאס וגאס", ג'ורג' יאנג בסרט "שאיפות", ושודד הבנקים ג'ון דילינג'ר בסרט "אויבי הציבור". סרטיו של דפ גרפו מעל 3.1 מיליארד דולר בארצות הברית ומעל 7.6 מיליארד בעולם. הוא נרשם ב-2012 בספר השיאים של גינס כשחקן בעל השכר הגבוה ביותר, עם שכר של כ-75 מיליון דולר.
דפ נבחר לקבל את פרס דונוסטיה, שהוענק לו ב-22 בספטמבר 2021. זהו הפרס המכובד ביותר שמעניק פסטיבל הסרטים הבין-לאומי של סן סבסטיאן.
ביוגרפיה.
דפ נולד בקנטקי שבארצות הברית, הוריו הם ג'ון כריסטופר דפ ובטי סו פלמר (לבית וולס), ולו אח ושתי אחיות. כשהיה בן 12 למד בכוחות עצמו לנגן על גיטרה. הוריו התגרשו בשנת 1978.
בגיל 16 נשר מהלימודים במטרה להפוך לכוכב רוק. הוא הקים להקה שנקראה "The Kids", ולאחר זמן שונה שמה ל"שיטת ששת הרובים". דפ שיתף פעולה עם להקת "Rock City Angels" וכתב להם את השיר "מארי", בו הופיע. לורי אנה אליסון, חברתו באותה תקופה ואחות של מתופף בלהקה של דפ, הכירה לו את השחקן ניקולס קייג', שייעץ לו לפתוח בקריירת משחק והפנה אותו לסוכנות שלו.
קריירה.
בשנת 1984 שיחק בתפקידו הראשון, בסרט "סיוט ברחוב אלם". בעקבות הסרט הפך במהירות לכוכב. לאחר מכן שיחק בסרט "שטח פרטי" בתפקיד ג'ק, אחד משני תאומים מתבגרים. כן שיחק בתפקיד השוטר טום הנסון בסדרת הטלוויזיה "רחוב ג'אמפ 21", במשך ארבע עונות. ושימש בתפקיד אורח בסרט שיצא לאקרנים בשנת 2012 "רחוב ג'אמפ 21" בכיכובם של צ'נינג טייטום וג'ונה היל.
פריצת הדרך הקולנועית שלו הייתה בתפקיד הראשי בסרטו של טים ברטון, "המספריים של אדוארד". הוא המשיך לעבוד עם ברטון ושיחק בסרטים רבים שלו: "אד ווד" (1994), "סליפי הולו" (1999), "צ'ארלי בממלכת השוקולד" (2005), "סוויני טוד" (2007) "אליס בארץ הפלאות" (2010).
בשנת 1993 כיכב בסרט לצד השחקנית פיי דאנאוויי בסרט "חלום אריזונה", סרט סוריאליסטי בבימוי של אמיר קוסטוריצה.
בשנת 1997 כיכב בסרט "דוני בראסקו" לצידו של אל פצ'ינו, בו מתואר סוכן סמוי של ה-FBI שחובר למאפיונר ומתחיל להזדהות יותר עם כנופיית החברים החדשה שלו מאשר עם העבודה שלו, אשתו והמשפחה שלו.
בשנת 2003 כיכב דפ בסרט שובר הקופות " בתפקיד קפטן ג'ק ספארו; הדמות הפכה לפופולרית ביותר, ותפקידו זיכה אותו בפרס גילדת שחקני המסך. בעקבות הצלחת הסרט הוא הופיע גם בסרטי ההמשך - " (2006), " (2007), ו" (2011). ארבעת הסרטים הפכו לשוברי קופות, כאשר סכום הכנסותיהם הכולל נאמד בכ-2.79 מיליארד דולר. הסרט החמישי "" יצא במאי 2017 ולפי הודעת המפיק, והקטע שהופיע בסרט לאחר הכתוביות, ככל הנראה הוא לא הסרט האחרון בסדרת הסרטים הזו. אומנם על שולחנם של אולפני דיסני כבר היה מכתב פיטורים עבור ג'וני דפ בהקשר לחלק הבא בסדרת שודדי הקאריביים אך לאחר עשרות ומאות אלפי מכתבי מעריצים שמתחננים לאולפני דיסני להשאירו הוא נשאר בתפקיד צילומים לסרט כבר החלו והוא עתיד לצאת בחודש מאי 2022
דפ שיחק בסדרת הסרטים "חיות הפלא והיכן למצוא אותן" בתפקיד גלרט גרינדלוולד, עד התפטרותו בנובמבר 2020.
בשנת 2017 שיחק בסרט "רצח באוריינט אקספרס" של קנת בראנה שמבוסס על ספר באותו שם מאת אגאתה כריסטי.
הקריירה של דפ מאופיינת במעבר תכוף בין ז'אנרים וסוגי דמויות, שבעקבותיו זכה להערכת הביקורת ולהצלחה קופתית. הוא היה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית השחקן הטוב ביותר שלוש פעמים: על תפקידו בסרט "" (2003); על תפקידו בסרט "למצוא את ארץ לעולם לא" (2004) בו גילם את המחזאי ג'יימס מתיו ברי; ועל תפקידו כסוויני טוד בסרט המוזיקלי "סוויני טוד" (2007). דפ זכה בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בקומדיה/מחזמר על תפקידו בסרט זה; זאת הזכייה הראשונה שלו אחרי 7 מועמדויות.
חיים אישיים.