התגלית החדשה בדבר מוצאם האמיתי הביאה את ונדה ופייטרו לשוב להר ונדגור, שם נלקחו לארץ הנגדית של הוד התפתחותו. אחרי שחברו למחתרת המתנגדת למשטרו של הוד התפתחותו, אותרו התאומים בידי לומינוס, יצירתו החדשה של הוד התפתחותו בעלת כוחותיהם המשולבים של ונדה ופייטרו. הם הובאו להוד התפתחותו, שטען בפניהם כי מריה וג'נגו הם הוריהם האמיתיים, וכי הם אינם מוטאנטים אלא תוצר ניסוייו. ונדה ופייטרו נמלטו מהוד התפתחותו, והצטרפו לחטיבת האוונג'רס המאוחדים בקרב על הארץ הנגדית. הם שבו, כחלק מקבוצת האוונג'רס, לכדור הארץ. ונדה המשיכה לחפש את האמת על עברה, במקביל לחקירה על הפרעות משונות בכוח הכישוף. חקירתה הפגישה אותה עם רוחה של נטליה מקסימוף, מכשפת שני מימים עברו ואמה הביולוגית האמיתית. פרוץ מלחמת האזרחים השנייה ביקום מארוול הביא לריב קשה בין ונדה ופייטרו, שהתחיל כסכסוך אידאולוגי והמשיך לקרב של ממש על רקע חוויות ילדותם. בסוף העימות נפרדו התאומים בקרירות, ו-ונדה אמרה לאחיה כי היא לא רוצה לראותו שוב. לאחר מכן נסעה ונדה הנחושה לסרביה, שם גילתה את סיפור מקורה האמיתי מפיו של אב מנזר מקומי. בסיוע רוחותיהן של נטליה ואגתה גילתה ונדה כי כוח הכישוף נתון למתקפתה של התגלמות הכאוס, ושלישיית המכשפות מצליחות להחליש אותה די הצורך כדי שפייטרו ישמיד אותה באופן סופי. התאומים התאחדו כאשר נטליה הקריבה את עצמה כדי להציל את כוח הכישוף, וגילתה להם שלא היה זה הוד התפחותו שהרג אותה, אלא אביהם המסתורי. מאוחר יותר הצטרפה ונדה לדוקטור סטריינג', מג'יק, דוקטור וודו ואחרים בקרב נגד צבא רובוטים ויצורים מהונדסים-גנטית שנוצרו במטרה להכחיד את כל משתמשי הקסם שבמולטי-יקום.
מכשפת השני לקחה חלק באירועי "אימפריה סודית", בהם ארגון הידרה בהנהגת קפטן אמריקה משתלט על ארצות הברית. היא הופיעה כחברה בקבוצת האוונג'רס של הידרה, ומאוחר יותר התגלה שבמהלך קרב נגד הארגון בוושינגטון די. סי. נחשפה ונדה לכוח מסתורי שביטל את כוחותיה, ואפשר להידרה לבצע בה שטיפת מוח. בהתכנסות מאורגנת של קפטן אמריקה, האוונג'רס של הידרה ומחתרת הגיבורים חושף האנק פים, שהתמזג עם הנבל אולטרון, שצ'ת'ון השתלט על גופה של ונדה ומאלץ אותה לפעול בשירות הידרה. בקרב האחרון נגד הארגון הובסה ונדה בידי תור, ודוקטור סטריינג' שחרר אותה משליטתו של צ'ת'ון.
לאחרונה הוכרזה ונדה כאויבת המדינה של אומת המוטאנטים העצמאית על האי החי קרקואה. היא כונתה "המתחזה הגדולה" בעקבות גילוי מקור כוחה האמיתי, והיא מוצבת במקום השני ברשימת בני-האדם שהמיטו אסון על העם המוטאנטי, כאשר הנתונים על מעשיה מעידים שאירועי "בית אם" הביאו למותם של 986,420 מוטאנטים.
אזכור במדיות אחרות.
סרטי קולנוע.
בעבר מכרה חברת אולפני מארוול את הזכויות לשימוש בדמויות הקשורות לזיכיון האקס-מן לאולפני פוקס המאה ה-20, שהפיקו סדרת סרטים המבוססת על דמויות מהזיכיון. שנים לאחר מכן הפיקו אולפני מארוול את זיכיון סרטי "היקום הקולנועי של מארוול", המתמקד בדמויותיהם של האוונג'רס. דמויותיהם של מכשפת השני וקוויקסילבר היוו נקודת מחלוקת בין שני האולפנים - אמנם הם תוארו בעבר כמוטאנטים ובניו של מגנטו, המופיע בסדרת סרטי האקס-מן, אך הם מזוהים בקומיקס עם חוברות האוונג'רס. בפשרה שנוצרה הוחלט כי שתי הדמויות יכולות להופיע בגרסאות שונות בסרטים המופקים על ידי שתי החברות, בתנאי שלא תהיה חריגה בעניין הזכויות אצל שתי החברות. מכשפת השני לא הופיעה בסדרת סרטי אקס-מן, אך בעלת תפקיד חשוב בזיכיון "היקום הקולנועי של מארוול", בו מגלמת את דמותה השחקנית אליזבת אולסן.
דמוקרטים למען אנדורה
דמוקרטים למען אנדורה (בקטלאנית: Demòcrates per Andorra) היא מפלגת השלטון באנדורה ואחת משתי המפלגות העיקריות בה. כיום (2011) יש למפלגה רוב בפרלמנט של אנדורה. אפיונה הפוליטי של המפלגה הוא מרכז-ימין.
היסטוריה.
שורשי המפלגה נטועים באיחוד של המפלגה הליברלית, מפלגת מרכז חדש ואלמנטים שונים מהמפלגה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בנוסף, המפלגה זכתה לתמיכתה של מפלגת איחוד לורידיאנה.
עד בחירות ב-2011 באנדורה, היא הייתה מפלגת האופוזיציה המרכזית במדינה. בבחירות אלו, התחרתה המפלגה בעיקר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית, אותה היא ניצחה וזכתה ב-20 מושבים בפרלמנט, הנתון הגבוה ביותר מאז תחילת תקפותה של חוקת אנדורה, בשנת 1993.
כיום, עומד בראש המפלגה שאווייר אספוט זמורה, המכהן גם כראש ממשלת אנדורה.
תעשיית חלל ברוסיה
תעשיית החלל ברוסיה כוללת ייצור טילים, חלליות, לוויינים וציוד נוסף הקשור בחקר חלל והיא אחת התעשיות החשובות בכלכלה הרוסית והמובילות בעולם. לאחר התפרקות ברית המועצות והמצב הכלכלי הקשה שפקד את הפדרציה הרוסית הצטמצמו מאוד תקציבי תעשיית החלל של רוסיה והיא ביטלה פרויקטים רבים. מאז שנת 2000 עם ההשתפרות במצב הכלכלי גדלו התקציבים.
התעשייה מורכבת מלמעלה מ-100 חברות ומעסיקה כ-250,000 איש. מרבית חברות החלל הרוסיות הן יורשות של לשכות העיצוב הסובייטיות. חברת החלל הפרטית הגדולה ביותר ברוסיה היא תאגיד הטילים והחלל אנרגיה, שהיא שותפה עיקרית בתפעול טילי השיגור. חברת חרוניצ'ב ופרוגרס הן הספקיות העיקריות של רכבי חלל, כאשר חברת לאבוצ'קין היא המפתחת העיקרית של גשושיות חלל רוסיות וחברת "מערכות הלוויין המודיעיניות ע"ש רשטניוב" היא ספקית הלוויינים העיקרית.
היסטוריה.
תעשיית החלל הסובייטית.
תעשיית החלל הסובייטית הייתה אחת הוותיקות והמתקדמות בעולם והורכבה מלשכות תכנון ממלכתיות שייצרו רכיבי חלל באמצעות מפעלים שהיו פזורים ברחבי המדינה כולה והיו בתחילה חלק מהגולאג והעסיקו אסירים רבים. לאחר פירוק הגולאג בשנות ה-50, המשיכו לשכת התכנון הממלכתיות לפעול בכפיפות למשרד לבניית מכונות כללית שהיה המשרד הממשלתי בברית המועצות שהיה אחראי על תעשיית החלל הסובייטית והוקם בשנת 1955.
בשנות ה-80, בוצעו הליכי הפרטה ראשונים ובתחילת שנות ה-90, חלק רב מאותן לשכות תכנון ממלכתיות הפכו לחברות הנסחרות בבורסה, חלקן המשיכו להיות חברות בבעלות המדינה ואחרות הופרטו.
אחד ממרכזי תעשיית החלל הסובייטית בתחום התכנון לשכת תכנון יוז'ני ביחד עם מפעל לייצור ממוקמים בדנייפרופטרובסק שלאחר התפרקות ברית המועצות נמצא עתה באוקראינה.
תעשיית החלל הרוסית.
תעשיית החלל של ברית המועצות הייתה מורכבת וגדולה, שזכתה למימון נרחב, וזכתה למספר הצלחות הגדולות. ההוצאה על תוכנית החלל הסובייטית הגיע לשיאו בשנת 1989, כאשר תקציב התעשייה, שהייתה ממלכתית כולה, הסתכם ב-6,900,000,000 רובל. בתקופת הפרסטרויקה של שנות ה-80, מימון תוכנית החלל החל לרדת, והמימון כמעט הופסק בשל הקשיים הכלכליים בשנות ה-90. הפדרציה הרוסית ירשה את החלק העיקרי של התשתיות וחברות תוכנית החלל הסובייטית (בעוד שאחרים, כגון לשכת העיצוב יוז'נוי, הפכה לאוקראינית), אך רוסיה מצאה את עצמה מתקשה להמשיך לשמור על מימון התוכנית. עד 1998, מימון תוכנית החלל קוצץ ב-80%.
על מנת לתאם את פעילויות החלל של המדינה, הוקמה ב-25 בפברואר 1992, סוכנות החלל הרוסית כשבמהלך התקופה הסובייטית, לא הייתה סוכנות מרכזית, אלא לשכות תכנון שהוכפפו למשרד לבניית מכונות כלליות של ברית המועצות. במידה מסוימת, זה המשיך בשנים הראשונות של הסוכנות, שסבלה מחוסר סמכות, ואילו לשכות התכנון נלחמו כדי לשרוד.
שנות המשבר.
בשנת 1993, התוכנית היוקרתית ביותר של התעשייה, מעבורת החלל בוראן, בוטלה. התוכנית פותחה במשך 20 שנה על ידי מיטב החברות בתחום, ועם ביטולה מיד הביאה לירידה של 30% מכוח העבודה של הענף. 300,000 אנשים עבדו בתעשייה בסוף 1994, לעומת 400,000 בשנת 1987, כשמימון תוכנית החלל הסתכם רק ב-0.23% מתקציב המדינה.
המשבר הגדול ביותר תוכנית החלל התרחש במהלך המשבר הפיננסי ברוסיה ב-1998. חלק גדול מהכסף המתוקצב לא הגיע לחברות. תעשיית החלל המשיכה לקצץ בכוח אדם, ועד מהרה נשארו רק 100,000 עובדים, ששכרם קוצץ אף הוא. כך למשל, יצרנית מנועי הטילים אנרגומאש, הסתפקה בשכר חודשי ממוצע לעובדיה באותה תקופה, ב-3,000 רובל (כ-104 דולרים). התשתית הפיזית של תעשיית החלל ירד מאוד, וכיוון שהכספים לא היו זמינים כדי לטפל בהאנגר של המעבורת בוראן בבייקונור, הוא התמוטט על המעבורת במאי 2002.
שיתוף פעולה בינלאומי.
במהלך שנות משבר, חברות תעשיית החלל הרוסית שיתפו פעולה עם חברות זרות כדי להבטיח תזרים מזומנים איתן לקופותיהן. מבחינה זו, הייתה חרוניצ'ב מוצלחת במיוחד. ב-15 באפריל 1993 חרוניצ'ב יצרה את מיזם לוקהיד-חרוניצ'ב-אנרגיה, שהיה מיזם משותף עם חברת לוקהיד מרטין האמריקנית. בשנת 1995, בעקבות המיזוג של לוקהיד מרטין ומרייטה, המיזם הפך לשירותי שיגור בינלאומיים (ILS). המיזם משותף היה אחראי על השקות טילי הפרוטון והן טילי האטלס האמריקניים. ארצות הברית אפשרה את השקתו והפצתו של טיל הפרוטון בשוק הבינלאומי, אף שהציגה מכסה מוגבלת על מנת להגן על שוק ההשקה של "הצפת השוק במוצר חלל רוסי". למרות זאת, פרוטון, שנבנה על ידי חרוניצ'ב, היה מוצלח מאוד ועד סוף שנת 2000 הרוויח חוזים בשווי של מעל 1.5 מיליארד דולר. עוד חברה מצליחה הייתה אנרגומאש, שבאמצעות מנוע ה-RD-180 שלה התפרסמה מאוד והמנוע אף הותקן כרכיב ההנעה העיקרי של טילי האטלס האמריקניים. היצרן לוקהיד מרטין רכש 101 מנועי RD-180 מאנרגומאש שהרוויחה כמיליארד דולר.
תוכנית החלל הפדרלית החדשה.
בתחילת שנות ה-2000, בתקופת נשיאותו של ולדימיר פוטין, הכלכלה הרוסית החלה להתאושש ולגדול יותר מדי שנה והתחזית למימון תוכנית החלל של רוסיה החלה להיראות טוב יותר.