בשנים 1864–1866 לא הצטרף ל"קואליציה המפלצתית" נגד קוזה שהביאה בשנת 1866 להדחת השליט ולהחלפתו בנסיך הגרמני קרול לבית הוהנצולרן. אחרי ההפיכה התגייס למאמצים בזירה האירופית לשמירה על אחדות המדינה הרומנית ולהמלכה המוכרת של השליט החדש.
בויירסקו מילא גם את התפקיד של שר החוץ בין 28 באפריל 1873 - 30 במרץ 1875 בממשלת לסקר קטרג'יו ובין 11 ביולי 1879 - 10 ביולי 1881 בממשלת יון ברטיאנו.
בין הישגיו הדיפלומטיים ניתן לציין את חתימת החוזה המסחרי בין רומניה ובין אוסטרו-הונגריה בשנת 1875, למרות התנגדות האימפריה העות'מאנית שרומניה הייתה עדיין בת חסותה.
בויירסקו היה לתקופה קצרה גם שר בדתות והחינוך בין 13 ביולי-17 באוקטובר 1860 ובין 9 בינואר-7 באפריל 1874, חבר במועצה העליונה של החינוך ב-1863 וסגן יושב ראש מועצת המדינה (1864).
וסילה בויירסקו היה חבר במשלחת הרומנית בוועידה בפריז ב 1866 ותמך ברעיון הבאת שליט זר בראש מדינתו. נבחר באספה החוקתית שדנה בחוקת רומניה בשנת 1866 ואישרה אותה. באותה שנה נבחר לפרלמנט של רומניה ומאוחר יותר לסנאט.
ניסיונות להקים מפלגת מרכז.
עוד משנת 1859 ניסה בויירסקו להקים מפלגת מרכז שתעמוד בתווך בין ה"ליברלים" ו"השמרנים", אך מאמציו נכשלו בגלל יריבות עמיתיו גאורגה קוסטאפורו הליברלי ודימיטריה גיקה השמרן.
בשנת 1876 ניסה יחד עם דימיטריה גיקה להקים מפלגת מרכז, אך משלא הצליח נרשם בשנת 1879 כחבר במפלגה הלאומית-ליברלית PNL . בסופו של דבר בשנת 1880 הקים יחד עם ג'ורג'ה ורנסקו פלג נפרד שנקרא "מפלגת הליברלים הכנים".
בנובמבר 1879 חלה החמרה במחלת הכליות ממנה סבל ונסע לאוסטריה לחפש מרפא. לפי הצעת רופא וינאי נסע בשנת 1883 לצרפת על מנת לעבור טיפולים במרחצאות בקאן. נפטר בפריז בנוכחות אשתו שליוותה אותו במסע. היה בן 53 במותו.
עניין הענקת אזרחות ליהודים והרדיפות נגדם.
בדיונים סביב החוק שקודם באביב 1864 על ידי השליט אלכסנדרו יואן קוזה לגבי הענקת זכויות הצבעה ליהודים בבחירות המקומיות, בתנאים מסוימים, בויירסקו יחד עם מ. יפוריאנו, ג. קוסטפורו, לסקר קטרג'יו
נמצא במחנה המתון יותר (בהשוואה למחנה של קוגלניצ'אנו) שתמך בהענקת זכות זו לאותם היהודים ששילמו מיסים לרומניה או למדינה אחרת.
כשר חוץ, הצטרך בויירסקו לעסוק, בין השאר, בהסברת מדיניות השלטונות הרומניים של מניעת זכויות אזרחים מהיהודים בארצו. בביקור בלונדון מסר לשר החוץ הבריטי, הבטחות שרומניה תפעל לשיפור היחס ליהודים.
בדיעבד נאלץ בחזרתו למולדת להכחיש שנתן הבטחה כזאת וטען שדבריו הוצאו מההקשר.
לקריאה נוספת.
Stoica, Stan (coord.) - Dicţionar biografic de istorie a României, Editura Meronia, Bucureşti, 2008(סטאן סטויקה - "לקסיקון ביוגרפי להיסטוריה של רומניה", הוצאת מרוניה, בוקרשט, 2008)
(אפוסטול סטאן - "וסילה בויירסקו" ,ההוצאה לאור המדעית והאנציקלופדית, בוקרשט, 1974)
(השאלה היהודית, נאום של מר וסילה בויירסקו, שר החוץ, במושב של בית הנבחרים ב-1 באוקטובר 1879, בוקרשט 1879
קישורים חיצוניים.
גישה ב 27 במרץ 2011
Mirela Simona Florea -rezumatul tezei de doctorat "Activitatea culturală şi politică a lui Vasile Boerescu, Universitatea Bucureşti, ianuarie 2010 "
גישה ב 21 באפריל 2011
"Liviu Brătescu
Rezolvarea problemei evreieşti în Principatele Române între voinţa politică şi eşec social", în
V. Ciobanu, S., Radu - "Partidele politice şi minorităţile naţionale în România în secolul al XX-lea" Editura Techno Media, Sibiu 2010
זיכרון חושי
זיכרון חושי, או זיכרון מיידי, הוא סוג הזיכרון המכיל למשך זמן קצר מאוד את המידע הנקלט בחושים מהסביבה. הוא מייצג מידע זה בדיוק כפי שנקלט ובדיוק ברגע שנקלט מהסביבה. הזיכרון החושי הוא השלב הראשון מבין שלושת שלבי הזיכרון: זיכרון חושי, זיכרון לטווח קצר וזיכרון לטווח ארוך.
מאפיינים.
קולטני החישה קולטים באופן מתמיד את אנרגיות הגירוי התואמות שלהם ומספקים כמויות עצומות של מידע אודות הסביבה.
הזיכרון החושי הוא הזיכרון היחיד המכיל את כל המידע שנקלט על ידי החושים מהסביבה והוא בעל קיבולת גדולה.
יש מחלוקת בנוגע לכמות הפריטים ורמת העיבוד שהם עוברים בזיכרון החושי. עם זאת נראה שהמידע שנקלט על ידי החושים כמעט זהה לגירוי המקורי ולרוב נראה שאיננו נוטים לנתח אותו בשום אופן.
אופן שמירת המידע בזיכרון זה הוא פסיבי ובלתי ניתן לשליטה רצונית.
לאנשים שונים יש נטייה לזכור טוב יותר רשמים הנקלטים בחוש מסוים - חוש הראייה, חוש השמיעה, חוש המישוש, חוש הריח או חוש הטעם.
המידע בזיכרון החושי מאוחסן לפרק זמן קצרצר, בין מספר עשיריות השנייה לבין מספר שניות לאחר שחדל להפעיל את חושינו.
פרק הזמן שבו האחסון החושי מחזיק את המידע חושי נועד לאפשר לאדם לשים לב לקיומו.
באופן זה הזיכרון החושי נחשב לאחראי לתופעת ההתמשכות שבה האדם ממשיך לתפוס גירוי חושי למשך זמן קצר לאחר שהפסיק להתקיים (בין עשירית שנייה לחצי שנייה).
יש המקשרים תופעה זו לבבואת גרר ולאופן הרציף שבו נתפסים שידורי הוידאו בטלוויזיה ובקולנוע, למרות שהם מורכבים מרצף של תמונות נייחות.
הזיכרון מצריך שני תהליכים: סינון של מידע לא רלוונטי ושמירה על מידע רלוונטי.
בהתאם לכך, לכל חוש יש מנגנון אחסון ייחודי לו, אשר מופצץ כל הזמן בשפע של מידע חדש מהסביבה, שרובו אינו זוכה לתשומת לב ולכן נמוג. במסגרת תהליך זה, הזיכרון החושי משמש כשלב ראשון במסלול הקידוד של מידע לזיכרון. תפקידו הוא לאפשר די זמן לעיבוד המידע החושי הראשוני (הגירוי הקרוב), כדי שהמערכת הקוגניטיבית תוכל לבחור אלו פרטים מתוכו יש להעביר לעיבודים נוספים, למערכות הזיכרון המתקדמות יותר, לתהליכי קבלת החלטות ולמנגנוני תכנון התגובה. באופן זה תהליכים עצביים מתחום התפיסה מנפים מזיכרון זה את פרטי המידע החשובים לאורגניזם ומעבירים אותם לזיכרון לטווח קצר וארוך. שאר פרטי הזיכרון החושי שאינם עוברים עיבוד נמוגים תוך פחות משנייה.
מרכיבים.
ישנם מספר סוגי זיכרון חושי בהתאם לכל אחד מחושינו. הנחקרים ביותר הם:
זיכרון חושי פנומנלי.
ישנם אנשים בעלי יכולת יוצאת דופן לשמר מידע בזיכרון החושי, או מידע דומה מאוד לזה שנקלט בזיכרון החושי, למשך פרקי זמן ארוכים מאוד. אנשים כאלה מכונים בעלי זיכרון פנומנאלי, וחלק נכבד מהם מוגדר גם כשוטה עילוי. כלומר, שימור הזיכרון החושי שלהם נובע מכך שתהליכי תפיסה וקוגניציה מרכזיים אינם מתפקדים אצלם כראוי בניפוי המידע החשוב מתוך כלל המידע.
יש אנשים הטוענים שיש להם זיכרון צילומי, בעלי יכולת דימוי צורני מסוגלים להיזכר בפרטים המופיעים בתמונה במשך זמן רב הרבה יותר מכפי שהזיכרון האיקוני מאפשר, כאילו הם עדיין מתבוננים בתמונה זמן רב לאחר שכבר איננה לנגד עיניהם. חוקרים מעריכים, כי כ-8% מקרב הילדים שטרם הגיעו לגיל התבגרות הם בעלי יכולת דימוי צורני (זיכרון צילומי) אבל כמעט אין מבוגרים כאלו.
מאטל
מאטל (באנגלית: Mattel) היא חברת צעצועים אמריקאית וחברת הצעצועים הגדולה בעולם. היא מייצרת ומשווקת מוצרים פופולריים רבים לילדים, בהם בובות "ברבי" ו"אמריקן גירל", "פולי פוקט", צעצועי "פישר פרייס", מכוניות הצעצוע "הוט וילס" ו-"Matchbox", "Masters of the Universe", משחקי לוח, דמויות מעולם הבידור (כגון דמויות בובות ואביזרים של חברת וולט דיסני, הארי פוטר, פארק היורה ועוד), ובשנות ה-80 גם קונסולות משחקי וידאו. לחברה כ-36 אלף עובדים, והכנסותיה נאמדות ביותר משבעה מיליארד דולר בשנה.
החברה נוסדה בשנת 1945 על ידי השותפים אליוט הנדלר והרולד "מאט" מטסון, כחברה קטנה לייצור מסגרות לתמונות. היא נקראה "מאטל", שילוב של שמותיהם הפרטיים של השותפים. בשלב מאוחר יותר החלו מייצרים ריהוט לבתי בובות משיירי חומר שנותרו בתהליך ייצור המסגרות. עד מהרה הפכה מכירת הריהוט לבתי הבובות רווחית יותר ממכירת המסגרות, והחברה התמקדה במוצרים אלה ובכלי מוזיקה. מוצר הלהיט הראשון של החברה היה יוקולילי זעיר.
ב-1959 ייצרה רות הנדלר, אשתו של אליוט הנדלר, את בובת "ברבי" הראשונה, על פי מודל של בובה ידועה מתוצרת גרמניה (Bild Lilli Doll) שראתה בסיור בשווייץ. הבובה זכתה להצלחה מיידית והפכה את חברת מאטל לענק עולמי בתחום הצעצועים. בשלב מאוחר יותר עוצבה בובת זכר בשם קן, כחבר לברבי, וכן חברים נוספים בעולם הבובות של ברבי.
בני הזוג הנדלר היו בעלי החברה עד לשנת 1963, אז החלו מניותיה להיסחר בבורסה של ניו יורק. בשנת 1955 יזמה רות הנדלר, שהייתה סגנית נשיא החברה, קניית זמן פרסום בתוכנית הטלוויזיה של וולט דיסני "מועדון מיקי מאוס", דבר שהביא לחשיפה רחבה של מוצרי החברה לילדים. בשנת 1968 התמנתה רות הנדלר לנשיאת החברה. הנדלר ובעלה פרשו מניהולה הפעיל של החברה ב-1975, בעקבות ממצאים שהראו על דיווחים כוזבים של החברה לבורסה לניירות ערך.
ב-1968 הוצגו לראשונה מכוניות הצעצוע "הוט וילס"; "Matchbox", החברה המתחרה למכוניות צעצוע, נרכשה על ידי מאטל ב-1997. ב-1993 רכשה מאטל את ענק הצעצועים "פישר פרייס". מאטל סגרה את מפעל הייצור האחרון שלה בצפון אמריקה ב-2002, וכיום מרבית מפעליה ממוקמים בסין. מטה החברה ממוקם באל סגונדו, קליפורניה.
נשימה אגונאלית
פיסטולה