בשנת 2015 ייצאה לוב ליפן סחורות בשווי 7.3 מיליארד ין, וייבאה סחורות בשווי 500 מיליון.
פאל אברהם
פאל אברהם (בהונגרית: Ábrahám Pál (אברהם הוא שם המשפחה); סומבור, 2 בנובמבר 1892 – המבורג, 6 במאי 1960) היה מלחין, ומנצח יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה.
פאל אברהם הוא בנם של יעקב אברהם (1909–1859) סוחר מהיישוב אפאטין על גבול הונגריה - סרביה של היום ושל פלורה בלאו (1872–1943). אמו היא מהעיר מוהאץ' ונהגה לשחק במופעים עוד בילדותה. סבו של אברהם, מצד אמו רז'ה בלאו, היה קבלן מכובד של עבודות סלילת דרכים במוהאץ' ובעל מכרה. אברהם גדל באפטין בוויבודינה (כיום סרביה), והחל לנגן בפסנתר כבר בגיל ארבע. אמו המורה למוזיקה, והחזן מקומי לימדו אותו, ובהמשך למד לנגן גם בכינור. לאחר סיום תעודת הבגרות, בגיל 17, המשיך את לימודיו באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט. הוא סיים לימודי קומפוזיציה וצ'לו ואז בלחץ משפחתי עזב ונרשם לבית ספר למסחר. הוא המשיך בכל זאת את לימודיו באקדמיה למוזיקה משנת 1913 והפך לתלמיד של ויקטור הרצפלד בהלחנה ולמד אסתטיקה של המוזיקה, היסטוריה של המוזיקה ותורת המוזיקה. חומר של חמש שנים הוא סיים בשלוש ובהצטיינות. על פי השנתון של האקדמיה למוזיקה, הוא זכה במלגה ממלכתית בשנת הלימודים 1914–1915.
נקודת המפנה בחייו הייתה בשנת 1929, אימרה פולדש מחזאי וכותב ליבריות מוכר פנה אליו להלחנת היצירה שלו: "ויקטוריה", ואז פנתה אליו גם חברת הפקת הסרטים UFA לכתיבת מוזיקת רקע לסרט האילם "המלודיה של הלבבות". הוא נקרא לברלין, גרמניה. ויקטוריה הוצגה בתיאטרון המלכותי בינואר 1930 וב־7 באפריל בפסטיבל האופרטות הקיצי בלייפציג, בשם "Viktoria und ihr Huszar", בהצלחה רבה בשני המקומות. ההצלחה נראתה בלתי ניתנת לעצירה, הוא הרוויח הרבה כסף, קנה וילה בסגנון הרוקוקו בפאסננשטראסה בברלין, עבד עשרות שעות ביום בבית, עם כמות עצומה של קפה ושלוש חפיסות סיגריות ביום. ב־16 ביוני 1930 התחתן ברובע החמישי בבודפשט. האופרטה "הוורד של הוואי", שהוצג בבכורה בלייפציג הצליחה והגיעה לברלין, וינה, בודפשט, לונדון. בינתיים הוא הקליט עם מיטב הזמרים בתקופתו, בהם ריצ'רד טאובר, רנטה מולר, יאן קיפורה. ההצלחה הגדולה ביותר שלו הייתה הנשף ב"סאבוי", שהוצג ב־23 בדצמבר 1932, בפני 3,300 איש ב-Große Schauspielhaus. האופרטה שלו, שבה כמעט כל ידוען ברלין הופיע באולם הצפוף, כלל את הקנצלר פון שלייכר, שרים, שחקנים כוכבים, במאים ומבקרים.
ויקטוריה, הוורד של הוואי והנשף בסאבוי הפכו אותו לאחד ממלחיני האופרטות הידועים ביותר באירופה. בשנת 1933, לאחר שהיטלר עלה לשלטון, אברהם עבר לווינה ואז שוב לבודפשט; הוא כתב שם שוב אופרטות ומוזיקת קולנוע. החל מ־23 באפריל 1933, שמו של פאל אברהם לא נכתב עוד בעיתונים הגרמניים. בתחילת 1939 נסע לפריז ומשם באונייה לקזבלנקה, משם לקובה, הוואנה, ואז היגר למיאמי, בארצות הברית. בשנים 1940–1941 הפך לצ'לן במטרופוליטן אופרה בניו יורק. הוא לא זכה להצלחה רבה באמריקה, כתב אמנם מוזיקה לשני סרטים ובשנת 1946 אושפז במחלקה הפסיכיאטרית של בית החולים בלוויו ומשם הועבר למרכז הפסיכיאטרי קרידמור בשכונת קויינס ושהה בו למשך עשר שנים. בשנת 1947 העיתונים האירופאים אף בישרו על מותו. בשנת 1956, בעזרת חבר, חזר לאירופה, לגרמניה, אך כבר לא היה מסוגל ליצור בגלל בריאותו הרופפת. את שנותיו האחרונות בילה במוסד לחולי נפש בהמבורג ובטיפול הבית של אשתו שרולטה פסלי. האופרטות שלו נמצאות כיום ברפרטואר בהונגריה כמו גם במספר מדינות אירופאיות נוספות, בעיקר בגרמנית (בכמה תיאטראות בגרמניה, באוסטריה, בשווייץ) וכן בהולנד, איטליה, ובמזרח אירופה (אסטוניה, ליטא, רומניה ובולגריה)
עבודותיו העיקריות.
אופרטות.
בשפת המקור:
מוזיקה לסרטים.
פאל אברהם כתב מוזיקה ליותר משלושים סרטים:
יחסי יפן–עומאן
יחסי יפן–עומאן הם היחסים הבילטרליים שבין יפן לבין סולטנות עומאן. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1972.
סחר.
בשנת 2017, ייצאה עומאן ליפן סחורות בשווי 210.5 מיליארד ין, וייבאה סחורות בשווי 261.2 מיליארד ין. עיקר הסחורות שעומאן ייצאה ליפן הוא נפט גולמי וגז טבעי, וייבאה סחורות ובעיקר כלי רכב ומכונות.
טינה צ'ארלס (זמרת)
טינה צ'ארלס (באנגלית: Tina Charles; נולדה ב-10 במרץ 1954) היא זמרת בריטית בסגנון הפופ והדיסקו. התפרסמה בעיקר בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 בבריטניה ומחוצה לה.
ראשית חייה.
נולדה כטינה הוסקינס (Hoskins) בוייטצ'אפל, לונדון, לצ'ארלס הוסקינס, שעבד בבית חרושת לייצור קופסאות ואשתו הילדה. יש לה אח, וורן, שהיה מנהל ההופעות שלה בעיצומה של הקריירה שלה.
לאחר שהחלה את קריירת המוזיקה שלה, היא לא השתמשה בשם המשפחה האמיתי שלה, הוסקינס, מכיוון שהדבר עשוי היה לגרום לבלבול עם שם הזמרת מרי הופקין, שהייתה ידועה יותר באותה תקופה. היא בחרה ב"צ'ארלס", כשם אביה.
קריירה.
צ'ארלס החלה את הקריירה שלה כזמרת גיבוי וכמוזיקאית הפעלות, והקליטה את סינגל הסולו הראשון שלה בשנת 1969 עם אלטון ג'ון שהיה אז זמר אלמוני יחסית. בתחילת שנות השבעים היא סיפקה שירים לסדרת האלבומים Top of the Pops של גרסאות כיסוי ללהיטים עכשוויים.
הפריצה הגדולה של צ'ארלס הגיעה בשנת 1975, אז המלחין והמפיק ההודי-בריטי בידו (Biddu), שבדיוק נהנה מהצלחה מסיבית ברחבי העולם עם להיט הדיסקו "קונג פו נלחם" עבור קארל דאגלס, הפיק את הסינגלים "You Set My Heart on Fire" (אתה מצית אש בליבי) ו- I Love to Love (But My Baby Loves to Dance) ("אני אוהב לאהוב (אבל התינוק שלי אוהב לרקוד)) " עבורה. הסינגל האחרון צעד שלושה שבועות במקום הראשון במצעד הבריטי במרץ 1976, והיה להיט גדול ברחבי העולם. היא זכתה בפרס ג'ונו (Juno) בשנת 1977.
שיתוף הפעולה עם בידו המשיך באלבום עתידי ושיר נוסף שלה הפך ללהיט: "Dance Little Lady Dance Dance". בסך הכל הייתה צ'ארלס 42 שבועות בגרף הסינגלים של בריטניה בשנת 1976 בלבד, בעיקר בשל שני התקליטים הללו. במהלך תקופה זו, להקת הליווי שלה כללה את טרבור הורן (זמן מה החבר שלה), ג'וף דאונס וברוס וואלי.
להיטים נוספים כמו "Love Me Like a Lover", "Dr. Love", "Rendezvous" ו- "Love Bug" הפכו אותה לכוכבת פופ באירופה, אסיה, אוסטרליה וניו זילנד, אך היא מעולם לא הצליחה להשיג הצלחה בארצות הברית. הקלטת הסולו היחידה שלה שהצליחה באופן משמעותי בארצות הברית הייתה "אתה מצית אש בליבי", שהגיעה למקום השלישי בתרשים הקובץ '20 של דיסקוטק עולם' בסתיו 1975.
בשנת 1978 צ'ארלס זכתה בפסטיבל הזמר הפופולרי שנערך בטוקיו, כשבצעה את הלחן "Love Rocks". צ'ארלס ייצגה את בריטניה וחלקה את הפרס הראשון עם יפן עצמה.
מכאן ועד 1980 הקריירה שלה הייתה בירידה, וגם מוזיקת הדיסקו איבדה בדרך כלל את הפופולריות שהייתה לה. היא ניסתה לשנות את סגנון הדיסקו שלה באלבום שלה, Just One Smile, משנת 1980, לסגנון רוק כבד במידה מסוימת אך האלבום נחל כישלון. באותו זמן הייתה נשואה עם ילדה היא התמסרה במשך כמה שנים לחיי המשפחה שלה.
באמצע שנות השמונים עשתה קאמבק מחדש עם רמיקס של "אני אוהב לאהוב".
מאז שנת 2000 צ'ארלס הופיעה ברחבי אירופה שם העריכו מחדש את מוזיקת הדיסקו ואת הלהיטים שלה, והיא הפכה לזמרת פופולרית בהופעותיה. צ'ארלס הופיעה בחמישייה המובילה בשנת 2006 במצעד שירי הדאנס קלאב האמריקני עם השיר "Higher".
בישראל.
בשיא הקריירה שלה בנובמבר שנת 1977 צ'ארלס הגיעה לסיבוב הופעות בישראל. באותה שנה היא הוכתרה לזמרת השנה בגלי צה"ל ובגל הקל.
בביקורה בארץ נפגשה צ'ארלס עם ראש הממשלה מנחם בגין.
פרחים שבורים
פרחים שבורים (באנגלית: Broken Flowers) הוא סרט קולנוע דרמה-קומי אמריקאי-צרפתי משנת 2005, שכתב וביים ג'ים ג'ארמוש. הסרט מתמקד בדון, מעין "דון חואן" מודרני לשעבר, היוצא למסע חוצה מדינות בארצות הברית, לאחר שקיבל מכתב אנונימי בו נכתב שיש לו בן, כדי לאתר ארבע ממאהבותיו לשעבר. בסרט משחקים: ביל מארי, ג'פרי רייט, שרון סטון, פרנסס קונרוי, ג'סיקה לאנג, טילדה סווינטון, ז'ולי דלפי, מארק ובר, קלואי סביני, כריסטופר מקדונלד ואלכסיס דז'ינה.
עלילה.
דון ג'ונסטון (ביל מארי), מעין דון חואן מזדקן שעשה הון קטן בהיי-טק, הוא פנסיור שחי חיים שלווים בפרברים. הוא נוהג לצפות בסרטים ישנים ולהאזין למוזיקה קלאסית ולמוזיקה קלה. חברתו הנוכחית, שרי (ג'ולי דלפי) מסיימת את מערכת היחסים ביניהם ועוזבת את הבית כאשר היא מוצאת מכתב במעטפה ורודה על סף הדלת.
לאחר שהיא יוצאת, דון קורא את המכתב, בו נטען כי המוענת היא בת זוג לשעבר שלו הכותבת בעילום שם, ובו היא מיידעת אותו שיש לו בן (בן כמעט 19) שאולי מחפש אותו. בהתחלה, דון לא מתכוון לעשות דבר בעניין, אך שכנו הנלהב וינסטון (ג'פרי רייט) שהוא חובב ספרי מתח, מעודד את דון לפתור את התעלומה. וינסטון חוקר את המיקומים הנוכחיים של חמש הנשים שסביר להניח שכתבו את המכתב ומספק לדון את המידע יחד עם מפות והזמנת טיסות, ומשכנע אותו לבקר אותן.
בסופו של דבר דון נפגש עם ארבע נשים (החמישית מתה לפני אירועי הסרט), כל מפגש גרוע מהאחרון וכל אישה נפגעה בדרך כלשהי:
מאוחר יותר דון עוצר ליד חנות פרחים לקנות פרחים מאישה צעירה בשם סון גרין (פל ג'יימס). דון משאיר את הפרחים על מצבתה של האישה החמישית, מישל פפה.
לבסוף, דון חוזר הביתה שם הוא מוצא מכתב ורוד משרי, בו היא מתוודה שהיא עדיין אוהבת אותו. הוא משוחח על המסע ועל המכתב השני עם וינסטון, שמאמין כי שרי אולי כתבה את המכתב המקורי כמתיחה. לאחר מכן הוא חוזר הביתה להשוות בין שני המכתבים.