תפקידן העיקרי של ספינות האוויר היה ליווי וסיור לאורך החוף האמריקני. הן גם שמשו להכוונת ספינות, חיפושים ומשימות הצלה. במקרים נדירים יותר נעשה בהן שימוש לצילומי ריגול, הטלת מוקשים ימיים, גריפת מוקשים, הצנחת כוחות ונשיאת מטען.
ספינות האוויר תקפו את הצוללות בדרך–כלל באמצעות הטלת פצצות עומק. בצורה זו של התקפה התאימה ספינת האוויר את מהירותה לזו האיטית של הצוללת והטילה את פצצות העומק עד להשמדתה. בנוסף, לצוללות מתחת לפני המים לא הייתה אפשרות לגלות ספינות אוויר מתקרבות.
ספינת אוויר אחת בלבד הופלה בידי צוללת. הספינה, מסדרה K, סיירה בלילה שבין ה-18 ל-19 ביולי 1943 ליד פלורידה ואותרה על ידי צוללת גרמנית שפתחה לעברה באש. בשל בעיה במנגנון שחרור הפצצות, נפגם קצב האש של ספינת האוויר והיא נפגעה קשות. צוות הספינה נחת בשלום על המים אך אחד מאנשיו נהרג מתקיפת כריש. הצוללת הושמדה שעות ספורות לאחר מכן.
ברית המועצות נעזרה בספינות אוויר בודדות במהלך המלחמה. הספינה W-12 נבנתה בשנת 1939, הוכנסה לשירות ב-1942 ומטרתה הייתה אימון צנחנים והובלת ציוד. היא ביצעה 1,432 הובלות במשקל כולל של 300 טון עד 1945. ב-1 בפברואר 1945 יוצרה ספינת אוויר נוספת, לשם גריפת מוקשים וניקוי שרידים מהים השחור, והיא התרסקה ב-21 בינואר 1947. ספינה נוספת, W-12 ביס פטריוט הוזמנה ב-1947 ושימשה בעיקר לאימונים, תהלוכות ותעמולה.
המשך השימוש בספינות אוויר.
אף על פי שספינות האוויר אינן משמשות כיום להובלת נוסעים, נעשה בהן שימוש למטרות אחרות.
בשנים האחרונות, חזרה חברת צפלין לייצר ספינות אוויר. הדגם החדש, שנקרא "צפלין NT", ביצע את טיסת הבכורה שלו ב-18 בספטמבר 1997. כיום ישנן שלוש ספינות אוויר מסוג זה. אחת נמכרה לחברה יפנית. אחרת טסה מעל אתונה בזמן האולימפיאדה ב-2004 כאמצעי אבטחה נגד פעולות טרור.
ספינות אוויר רכות משמשות לפרסום וכבסיס למצלמות טלוויזיה באירועי ספורט מרכזיים.
ספינות אוויר לא-מאוישות משמשות ליישומים צבאיים: בעיקר תצפית, צילום ואבטחת גבולות. יתרונן של ספינות האוויר הוא טווח פעולה רחב וחיסכון גדול בעלות התפעול מאחר שאינן דורשות דלק רב כדי להישאר באוויר למשך פרקי זמן ארוכים. לעיתים, ספינת האוויר מחוברת לקרקע בכבל.
מחקרים כיום.
בנוסף למחקרים על ספינות אוויר רכות שגרתיות, ישנם גם מספר אבות טיפוס בלתי רגילים שממשיכים להיחקר. דוגמה אחת היא תכנון של צבא ארצות הברית לספינה סולארית ענקית שתשמש לריגול ותקשורת. הספינה, שגודלה פי 25 מספינת אוויר רכה של גודייר, מתוכננת לשאת טונות של ציוד ריגול ותקשורת הרחק מטווח תותחי הנ"מ.
נערך הסכם עם חברת לוקהיד מרטין לאספקת ספינות מגביהות טוס שיהוו תחליף ללוויינים נמוכי מסלול המשמשים למטרות תקשורת. הצעה אחת היא לשלוח ספינות אוויר בלתי מאוישות לגובה 21 ק"מ כדי לספק שירותי מידע ותקשורת סלולרית.
פיגועי ה-11 בספטמבר 2001
קנת אנגר
קנת אנגר (באנגלית: Kenneth Anger; נולד ב-3 בפברואר 1927) הוא במאי קולנוע מחתרתי-ניסיוני אמריקני.
ביוגרפיה.
אנגר נולד בקליפורניה. הוא גדל בהוליווד וכבר בילדות הושפעה מאווירת הקולנוע של העיר. בין השאר למד בצעירותו בבית ספר לריקוד שבה למדה שירלי טמפל בשנת 1935 שיחק אנגר בגרסה קולנועית של חלום ליל קיץ של הבמאי מקס ריינהרדט.
אנגר החל להסריט סרטי חובבנים כבר בגיל 11. סרטו הראשון שזכה לתפוצה היה הסרט הקצר "זיקוקין" בשנת 1947. בנוסף לעבודתו כבמאי כתב אנגר ספר בשם "הוליווד -בבל" שעסק בשערוריות בעולם הסרטים. הספר יצא לאור בשנת 1958 וזכה להצלחה גדולה.
בשנת 1967 נגנב עותק ראשוני של סרטו הקצר "עליית לוציפר" על ידי אחד מחסידי צ'ארלס מנסון. בעקבות הגנבה הודיע אנגר על פרישתו מעסקי הקולנוע. למרות זו חזר לאחר תקופה קצרה לביים סרטים ואף השלים את עליית לוציפר.
סרטיו של אנגר עוסקים לרוב בהומוסקסואליות, תורת הנסתר, אלימות, הזיות וסמלי תרבות אמריקאים.
מרכז אפקוט
הילרי ר. קלינטון
הילרי רודהאם קלינטון
הילארי רודהאם קלינטון
טיביליסי
חרב אור
חרב אור (באנגלית: Lightsaber) היא כלי נשק בדיוני ביקום מלחמת הכוכבים. חרב אור היא חרב שהלהב שלה עשוי מאנרגיית אור. חרב האור יכולה לחתוך כמעט דרך כל חומר ולהדוף מטחי אנרגיה, יריות לייזר, פייזר ובלאסטרים (בלאסטרים הם מעין אקדחי ורובי לייזר ביקום מלחמת הכוכבים). חרב האור היא הנשק המסורתי של אבירי הג'דיי והסית', ונמצאת בשימוש גם על ידי משתמשי ה"כוח" אחרים, ובידיהם המיומנות היא נשק קטלני ביותר. בסקר שנערך ב-2008 בקרב 2,000 חובבי קולנוע נבחרה חרב האור ככלי הנשק האהוב והפופולרי ביותר בתולדות הקולנוע.
חרב האור ביקום מלחמת הכוכבים.
חרב האור היא נשקם המסורתי של אבירי הג'דיי ואדוני הסית' השולטים ב"כוח", ובידיהם המיומנויות מהווה נשק קטלני במיוחד.
מבנה חרב האור.
לחרב שני חלקים:
צבעים.
סוגי הצבעים:
הערה: בתכנון המקורי ג'ורג' לוקאס התכוון שיהיו רק שני סוגים של חרבות אור: כחול (שמסמל את הג'דיי) ואדום (שמסמל את הסית'). חרב האור הירוקה נוצרה מכיוון שלא ראו את חרב האור הכחולה של לוק סקייווקר בסצנת פתיחה ב, שצולמה על רקע שמיים כחולים. חרב האור הסגולה נוצרה מכיוון שסמואל ל. ג'קסון (השחקן שגילם את מאסטר הג'דיי מייס וינדו) ביקש כטובה שלדמות שלו תהיה חרב אור סגולה.
טכניקות.
ישנן מספר טכניקות לשימוש בחרבות אור, כאשר כל טכניקה שמה דגש על היבט אחר. המיומנויות השימושיות בחרבות אור הן:
חרבות האור מצריכות מיומנות גדולה ואימונים מרובים. לכן הן היו בשימוש כמעט בלעדי של אבירי הג'דיי ושל אדוני הסית' - שנעזרו ב"כוח" על מנת לשלוט בכלי נשק זה. חיילים לא מאומנים מעדיפים כלי ירייה כגון אקדחי פלזמה, רובי אנרגיה ובלאסטרים למיניהם. בידי אבירי ג'דיי או אבירי סית' החזקים ב"כוח", חרב האור הופכת לנשק קטלני ביותר. מאסטר הג'דיי אובי ואן קנובי מחשיב את חרב האור לנשק אלגנטי ותרבותי, ומתייחס בבוז לרובי לייזר למיניהם כנשקים גסים ונחותים, המסתמכים על מזל ואקראיות ופחות על מיומנות וסגנון.
מלבד חרבות האור הקלאסיות והנפוצות, ישנן מספר גרסאות "אקזוטיות" הכוללות חרבות אור דו-כיווניות (ידית אחיזה מוארכת וממנה יוצאים שני להבים - אחד כלפי מעלה והשני כלפי מטה), חרב אור מוצלבת, חרב אור מעוקלת, חרב אור שחורה, חרב אור משולבת עם בלאסטר ועוד.
כדי להתאמן בחרב אור משתמשים ב"חרקית". חרקית היא כדור קטן ומעופף היורה לייזרים חלשים ולא מזיקים על הג'די או הסית' המתלמד והוא צריך לחסום את הלייזרים בעזרת חרבו. מטרת החרקית היא לדמות אויב חמוש.
7 התבניות ושיטות הלחימה.
בתקופת מסדר הג'דיי היישן היו 7 שיטות ללחימה בחרבות אור ובתקופת המסדר החדש נוספו עוד 3 שיטות. מתוך ה-7 יש שיטות כמו השיטה שבה נלחמים בחרב האור כמו בחרב רגילה, השיטה הפרימיטיבית ביותר, "הכוח החי" בה משתמש קווי-גון ג'ין ועוד.
ישנן 7 שיטות (Forms, גם "טכניקות" ו"תבניות") של לחימה בחרב אור כל אחת בעלת מהלכים מיוחדים, חוקים ומשתמשים.
חרב האור בתרבות.
חרב האור הפכה לאחד האייקונים הבולטים ביותר של מלחמת הכוכבים בתרבות הפופולרית, וזכתה לחיקויים רבים ובהם פארודיות. צעצועים רבים בדמות חרבות אור פותחו ונמכרו, ואלה נעים בין צעצועי "חרבות אור" פשוטים לילדים ועד לרפליקות מדויקות עם אפקטי אור וקול, לאספנים ומעריצים מושבעים. בסקר שנערך ב-2008 בקרב 2,000 חובבי קולנוע נבחרה חרב האור ככלי הנשק האהוב והפופולרי ביותר בתולדות הקולנוע.
עוזי אבן
יעקב עוזי אבן (נולד ב-18 באוקטובר 1940) הוא פרופסור אמריטוס בבית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב, שכיהן כחבר הכנסת מטעם מרצ בשלהי הכנסת ה-15 והיה להומוסקסואל הגלוי הראשון בכנסת.
ביוגרפיה.
אבן נולד בחיפה. אביו, גדליה קמינצקי-אבן, שימש כראש המחלקה המדינית של הש"י בעיר.
הוא בעל תואר ראשון ושני בפיזיקה מהטכניון ותואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב. את שירותו הצבאי הוא עשה כמדען גרעין בכור הגרעיני בדימונה, והגיע לדרגת סגן-אלוף. ב-1968 עזב את עבודתו בכור והצטרף ללק"ם. במקביל לעבודתו המדעית, כתב אבן מאמרים בתקשורת על מדיניות הגרעין הישראלית ותפוצת הנשק הגרעיני בעולם.
פרופ' אבן הוא חבר בית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב ואף כיהן כראש בית הספר בין השנים 1989–1993. מחקרו עוסק בייצור וחקר אלומות מולקולריות קרות. הוא פיתח, בשיתוף פעולה עם נחום לביא, מקור יונים המבוסס על התפשטות על-קולית (Supersonic Expansion Ion Source). על תלמידיו ברבות השנים נמנים הפרופסורים אביב עמירב ואורי צ'שנובסקי.
פעילותו הפוליטית.
במאי 1981 הדליף אבן לראש האופוזיציה, שמעון פרס, את דבר ההכנות של ראש הממשלה מנחם בגין למבצע אופרה להפצצת הכור הגרעיני "אוסיראק" בעיראק. בעקבות ההדלפה כתב פרס לבגין ודחק בו לבטל את המבצע ולטפל בסכנה באמצעות לחץ פוליטי על צרפת, ספקית הכור, וכן על משטרו של סדאם חוסיין. בסופו של דבר, גרם המכתב לדחיית המבצע בלמעלה מחודש.
ב-1993 השתתף אבן בישיבה הראשונה שנערכה בכנסת בנושא הומוסקסואלים ולסביות, וסיפר על התייחסות מערכת הביטחון אליו כהומוסקסואל. בעקבות עדותו הוקמה ועדה מיוחדת ותוקנו רוב תקנות הצבא שהפלו עד אז הומוסקסואלים ולסביות.
ב-1996 זכה אבן בתביעה שהגיש, באמצעות האגודה לזכויות האזרח, נגד אוניברסיטת תל אביב לאחר שזו סירבה לאפשר לבן זוגו באותה עת, עמית קמה, לקבל אותן זכויות להן זכאים בני זוג הטרוסקסואלים של חברי סגל האוניברסיטה.