עמוס עוז ופניה עוז-זלצברגר אינם חדלים מלהתפעל מתחייתה ועוצמתה של העברית, כשפה חיה ומדוברת בישראל בפרט, ובין היהודים בתפוצות בכלל. "העברית היא הסטארט-אפ הלשוני הגדול ביותר בתקופה המודרנית. במהלך המאה העשרים זינק מספר דובריה בעולם מכמעט אפס ליותר מעשרה מיליונים"
השפה העברית, גורסים המחברים, הייתה מוקד הרציפות היהודית, "לוז השושלת". וגם אם לא הייתה בשימוש כשפה מדוברת, היא מעולם לא מתה, לא בפי הרבנים ולא בפי הילדים מהחדר ותלמידי הישיבות, ולא בלשון התנ"ך והתפילות. במהלך תור הזהב בספרד התרחש מהלך של תחייה בשפה וטקסטים של יהודה הלוי, אבן גבירול, עמנואל הרומי ועמיתיהם נכתבו בעברית מפוארת. אך הסביבה עצמה לא דיברה עברית במשך כאלף שנים. בניגוד לשפה הלטינית למשל, שפינתה את מקומה כשפת דיבור לשפות מקומיות באירופה, חזרה העברית לשמש כשפת דיבור מלאה החל מתקופת ההשכלה, דרך מחדשי מילים כמו אליעזר בן-יהודה, נחום סוקולוב, ביאליק, טשרניחובסקי ורבים אחרים, עד ימינו אנו. לרשותם של מחדשי השפה עמדו תחילה רק כמה אלפים של מילים מקראיות ואלפים נוספים מלשון חז"ל. אולם הם חידשו, המציאו, סיפחו ובעיקר התעקשו, עד שהחלה העברית להיות שגורה בפי כל.
על העברית הקדומה, המקראית והחז"לית אומרים העוזים בראיון:
וכך, הם מגיעים למסקנה, שאמנם נאמרת בהומור משתעשע, אך מצביעה על יחסם אל השפה היחידה מהמזרח התיכון הקדום שהתעוררה כיפהפייה הנרדמת, כלשונם, והפכה לשפת העם:
מעטפת הספר.
המעטפת המקורית של הספר, במהדורתו האנגלית, עוצבה בידי סוניה שאנון. המרכיב הגרפי העיקרי שבה, זוג כורסאות, נלקח ממאגר התמונות גטי אימג'ס. הכורסאות אינן זהות - אחת מהן גדולה יותר וישנה יותר. קל לשער שהכורסאות מייצגות את השיחה בין שני מחברי הספר, שהם אב ובתו. עיצוב זה מופיע גם בחלק מתרגומי הספר, כגון התרגום לפורטוגזית שיצא לאור בברזיל. בתרגום לרומנית נלקח מרכיב גרפי אחר, שוויוני יותר, שבו שני ספלי משקה חם.
גם במהדורה העברית נלקח המרכיב הגרפי של המהדורה האנגלית, אך בתמונת מראה שלו, כך שהכורסה הגדולה יותר נמצאת בצד ימין (במקום בצד שמאל במהדורה האנגלית). שינוי זה משקף את שינוי כיוון הקריאה בעברית, מימין לשמאל, לעומת האנגלית. הגופן שבו כתובים שם הספר ושמות המחברים במהדורה העברית הוא "קורן", המזוהה בעיקר עם תנ"ך קורן.
בהרצאה שנשאה עוז-זלצברגר במכון הרטמן בירושלים, היא סיפרה שגם היא וגם אביה, עמוס עוז, טוענים ל"חזקה" על הכורסא הקטנה, כך שהשאלה התאורטית, האם הצד המורשתי-מילולי של הסופר הוא צד הדומיננטי בספר, או שמא דווקא הצד ההיסטורי-פילוסופי של ההיסטוריונית - נשארה עדיין פתוחה.
התקבלות הספר.
כיוון שהספר יצא במקורו בארצות הברית, הופיעו תחילה הביקורות שם. המבקרים הרבו להתפעל מהניסוח הוירטואוזי ולעיתים קרובות משעשע, של האב ובתו, שמכונים לאורך כל הספר: הסופר וההיסטוריונית. האינדפנדנט כתב על הספר שהוא יוצר גן עדן קטן של משחק וחדווה, של מחלוקת נטולת שנאה ולהט נטול קורבנות. על מעטפת הספר הובאו ציטוטי הוול סטריט ג'ורנל שכתב שהספר ״מצחיק באופן שובה לב״ ומריו ורגס יוסה שאמר שהוא ״מסעיר ומהנה... משלב בקיאות גדולה עם מגע בלתי רשמי. ספר שיעורר מחלוקות ודיונים וללא ספק יזכה לדיונים רבים״.
הביקורות בישראל, שהתייחסו יותר לתוכן הספר, היו מעורבות, ובחלק מהן עלו חילוקי דעות עם המחברים. אריק גלסנר כינה אותו: "ספר המסות הנבון והמסוגנן והלא הכרחי". הרישא תואמת את ההתרשמות המשותפת מהצורה, אך הסיפא מביעה את הסתייגותו של המבקר מהתוכן. גלסנר טוען שאחד העם כבר דגל בעליונותה של התרבות היהודית על פני הגנאלוגיה היהודית, ואפיין את הספר כ"בורגני".
לעומת גלסנר, מגדיר הרב ישעיהו שטיינברגר את הספר כ"מסמך מלא אהבה לעם ישראל" על אף שהמחברים ידועים כקוסמופוליטניים בעלי אג'נדה שמאלנית ואתיאיסטית. אהבת הטקסטים היהודיים לדעתו התגברה על נטייתם החילונית הברורה. לדעתו, הנרטיב החילוני של הסופרים מצטייר לעיתים כמס שפתיים גרידא לתקינות פוליטית. בהמשך הביקורת מתעמת הרב עם חלק מהאינטרפרטציות החילוניות של העוזים, ומסכים עם חלקן האחר.
בביקורת מקיפה שפרסם דוד הנשקה בכתב העת "השילוח" הובאו מספר מקומות בספר בהם, לדעת המבקר, הציגו המחברים הבנה בסיסית חלקית או מוטעית של המקורות. לטענתו של הנשקה, הספר הוא הוכחה חיה לכך שהתייחסות למסורת היהודית הכתובה כאל תרבות בלבד, בלא המחויבות הדתית, סופה שתביא לניתוק מן המקורות ולקטיעת הרצף התרבותי אותו העלו המחברים על נס.
נכון ל-2021, "יהודים ומילים" תורגם ל-12 שפות ברחבי העולם.
עיליין
עיליין (תעתיק מדויק: עִלְלִיין. מערבית: عِلِّيِّين) הוא מושג אסלאמי אשר הגיע מפסוק 18 של פרק 83 בקוראן. משמעותו המילולית מרמזת על מקומות גבוהים, ולכן ישנם פרשנים אשר גורסים כי המושג מדבר על הקומות הנישאים ביותר של גן העדן. לצד זה, בשל הקונטקסט של הפרק, רוב הפרשנים גורסים כי מדובר בסוג של מגילות אשר בהן רשומים שמותיהם של המאמינים.
עונת 2011/2012 בליגת העל בכדוריד
עונת 2011/2012 בליגת העל בכדוריד הייתה העונה ה-58 של תחרות ארצית בישראל. הליגה כללה 12 קבוצות. לאחר שני סיבובים, שמונה קבוצות המשיכו את האליפות בשיטת פלייאוף.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על התיקו במשחק.
בהתאם לתוצאות של העונה הקודמת בליגת משנה, לליגת העל עלו א.ס. סביון, הפועל אשדוד ומועדון כדוריד חולון. העונה הסדירה החלה ב-21 באוקטובר 2011 המחזור ה-22 הסתיים ב-20 באפריל 2012. העונה הסתיימה ב-30 במאי בניצחון של מכבי ראשון לציון בסיום מפגש שכלל 5 משחקים. זו הייתה האליפות ה-13 בתולדות המועדון (פעם הרביעית ברציפות).
בהתאם לתוצאות הפועל אשדוד ומועדון כדוריד חולון ירדו ליגה לאחר שהות בליגה העליונה עונה בודדת. לאחר משחקי מבחן עם קבוצות של הליגה השנייה, א.כ. נס ציונה וא.ס. סביון שרדה. במקום הקבוצות שירדו, עלו לעונת 2012/2013 בליגת העל בכדוריד שתי קבוצות מליגת משנה.
כיתאב אל-אום
כיתאב אל-אום (בערבית: كـتـاب الأم) הוא אחד מהספרים הכי חשובים, עמוקים, מעמיקים ומקיפים בעולם ההלכה האסלאמית, אשר נכתב על ידי אחד מגדולי פוסקי ההלכה באסלאם, אימאם א-שאפעי. הספר הפך במהרה להיות אחת מאבני היסוד של האסכולה השאפעית
בעוד שאת כל החומר כתב האימאם א-שאפעי, את עבודת איגודו של החומר לכדי ספר ביצע אל-בויטי, אשר ערך את הספר לפי הסדר המקובל בספרי ההלכה, החל בפרק על הטהרה, לאחר מכן פרק על התפילה, וכך הלאה.
מובאח
מובאח (בערבית: مباح) היא מושג בשריעה המוסלמית אשר משמעותו המילולית היא "מותר".
בשורשי ההלכה האסלאמית, "מובאח" הוא אחד מחמשת סוגי ההלכה. המושג הזה בדרך כלל מדבר על דברים נייטרליים, שאין איסור לעשותם, ואין המלצה או חובה לעשות אותם.
ארכיאותריום
ארכיאותריום (שם מדעי: Archaeotherium; מילולית: "בהמה עתיקה") הוא סוג נכחד של מכפיל פרסה ממשפחת האנטלודונטיים שדמו במראם לחזירים, אך לא היו קרובים אליהם והיו יותר קרובים לבהמותיים. הארכיאותריום חי בתקופת האאוקן מלפני 38 מיליון שנה עד לסוף האוליגוקן לפני 24.8 מיליון שנה באמריקה הצפונית. הוא התגלה בידי החוקר ג'וזף ליידי ב-1850 והוא שנתן לו את שמו.
מאפיינים.
יצור זה הגיע לגובה 1.2 מטר, לאורך 2 מטר והוא שקל מעל 250 ק"ג. הוא היה בעל כתפיים גבוהות ובעל לסתות חזקות בעלות שיניים אימתניות שנועדו לאכילת כל דבר אכיל. מבנה החוטם רומז לכך שליצור היה חוש ריח מפותח. לצד הלחיים בלטו עצמות גדולות. במראהו הוא דמה לאנטלודון מאירואסיה וקל לבלבל ביניהם.
היצור היה טורף גדול שצד חיות קטנות יותר וגיוון את תזונתו גם בצמחייה כמו שורשים ופקעות. על כמה מהקרנפים של צפון אמריקה נמצאו סימני נשיכה מיצור זה. יצוין שלא ברור אם ארכיאותריום הוא זה שהרג אותם, או שמדובר בסימני נשיכת גוויותיהם, לאחר שהומתו בידי בעל חיים אחר.
קנת ברנדר
הרב קנת ברנדר (נולד: 18 באפריל 1962; אנגלית: Kenneth Brander)
הוא ראש ישיבת מוסדות אור תורה סטון הוא גם חבר קבינט הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה.
ביוגרפיה.
חינוך.
ב-1986, קיבל הסמכה לרבנות מישיבת הרב יצחק אלחנן בישיבה יוניברסיטי.
קריירה.
מ-91–1990, שימש ברנד כרב הראשי של בית הכנסת לינקולן סקוור בעיר ניו יורק לאחר ששימש כעוזר לרב.
הרב ברנדר שימש כרב בכיר בבית הכנסת בבוקה רטון במשך 14 שנים (1991-2005).
מ-2005–2018 שימש כסגן מנהל ישיבה יוניברסיטי.
ב-2018, קיבל לידיו את תפקיד ראש רשת אור תורה סטון.
חיים פרטיים.
ב-2018 עלה לישראל ביחד עם משפחתו.
פיאט מרנגו
פיאט מרנגו (באיטלקית: Fiat Marengo) היא סדרת מכוניות סטיישן מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית פיאט אשר יוצרה בין השנים 1979–2003.
בית שבתי לוי
בית שבתי לוי היא עמותה ללא מטרות רווח, אשר מפעילה מרכז חירום לילדים בגיל הרך בחיפה. הבית מורכב משלוש יחידות - יחידות חירום אינטרנית, יחידת חירום אקסטרנית ויחידת אימהות.
היסטוריה.
העמותה הוקמה בשנות הארבעים, לשם הקמת מעון יום לילדי חיילי הבריגדה. שבתי לוי, ראש העיר היהודי הראשון של חיפה, הקצה את המגרש. מעון היום פעל עד שנת 1999.
בשנות החמישים, במענה לבקשת משרד הסעד פתחה העמותה בית החלמה לתינוקות, עבור תינוקות חולים מהמעברות. בהמשך, ביקש המשרד לפתוח פנימייה לתינוקות ולילדים בגיל הרך.
בהמשך, החל לפעול בפנימייה צוות סוציאלי ובעקבותיו צוות פסיכולוגי ופרא-רפואי. צוותים אלה הביאו לשינוי גישות בתחום הטיפול בילדים והיחס אל משפחותיהם.