באחד הימים, פאבליק מותקף ברחוב על ידי זרים שדורשים ממנו לעזוב את העיר, אבל הוא גובר עליהם ומצליח להוציא וידוי מאחד מהם שיגור הוא זה ששלח אותם לתקוף אותו. בערב, כשהוא חוזר הביתה, הוא מזהיר את יגור שצשחהו מנסה לסכסך ביניהם. ריטה מגלה סימני חבלות ומציעה ליוליק לקחת אותו לחדר מיון, אבל בהגיעו לשם הוא עוזב בשל חששו שפאבליק ישלח לבית חולים פסיכיאטרי.
כעבור כמה ימים, יוליק לא מוצא את הילדים בבוקר ומסתבר שפאבליק לקח אותם כדי להסיע אותם למקום בטוח. הוא מתקשר לריטה ומורה עליה לנסוע עם יוליק ברכבת. בערב הם מגיעים לדאצ'ה של אלאונורה דמיטרייבנה, אמו של יוליק. פאבליק יורה באקדח שברשותו וחותר למגע עם שוטרי המיליציה. בקרב היריות נגדם פאבליק נהרג.
משה צבירן
משה צבירן (נולד בשנת 1955) הוא פרופסור מן המניין ודקאן הפקולטה לניהול ע"ש קולר באוניברסיטת תל אביב. ומייסד "המדד של צבירן" לסקרי שכר השוואתיים בישראל.
ביוגרפיה.
נולד וגדל בתל אביב. למד בבי"ס יסודי "ארנון" ובמגמה ריאלית-אלקטרונית בתיכון עירוני ד'. התגייס לצה"ל ב-1973 ושירת בחיל האוויר. סיים תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב (1979) ותואר שני במדעי הניהול בהתמחות מערכות מידע (1982), שניהם מאוניברסיטת תל אביב. במקביל ללימודי התואר הראשון והשני עבד בתחום המחשבים במספר ארגונים והתקדם לתפקידי ניהול בתחום. בשנת 1984 החל את לימודי הדוקטורט בפקולטה לניהול ובשנת 1988 קיבל תואר דוקטור בניהול ומערכות מידע באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1992–1988 היה חבר סגל בתחום מדעי הניהול ומערכות מידע (Naval Postgraduate School) במונטריי, קליפורניה ובשנת 1992 חזר לישראל, תחילה כחבר סגל במחלקה להנדסת מערכות מידע באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ולאחר מכן, בשנת 1994 הצטרף לסגל האקדמי של הפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב .
תחומי המחקר של צבירן הם ניהול מערכות מידע ואבטחת מערכות מידע והוא פרסם עשרות מאמרים מדעייםשהתפרסמו בכתבי-עת מובילים וכן שני ספרים: "מערכות מידע לניהול", יחד עם ניב אחיטוב וזאב נוימן (1996), ו-"מערכות מידע הלכה למעשה" יחד עם זאב נוימן (2001). צבירן הוא מומחה בעל שם עולמי בתחום סיסמאות אלטרנטיביות ומחקריו בתחום זה מצוטטים בהרחבה. צבירן ושותפו למחקר, Prof.William Haga, היו מחלוצי המחקר על הגנה רב-שכבתית במערכות מיחשוב ועל מאפייני שימושיות מול חוזק של סיסמאות ויחד השיקו את גישת הסיסמאות הקוגניטיביות שנמצאת כיום בשימוש נרחב כקו הגנה שני במגוון של מערכות ויישומים. צבירן הוזמן להרצות על מחקריו באוניברסיטאות ובכנסים אקדמיים רבים וכמו כן שימש במשך מספר שנים כפרופ' אורח בבית הספר למערכות מידע (Claremont Graduate University) בקליפורניה.
מאז הצטרפותו לפקולטה לניהול מילא צבירן תפקידים רבים, כולל: ראש התוכנית לניהול טכנולוגיה ומידע, ראש מכון אדמס למערכות מידע ניהולי, מנהל אקדמי של תוכנית ה-MBA בניהול טכנולוגיה, יזמות וחדשנות, מנהל אקדמי של מכון אלי הורוביץ לניהול אסטרטגי, סגן דקאן הפקולטה (2007-2014) ודקאן הפקולטה לניהול מאז 2014. צבירן מופקד על קתדרת יצחק גילינסקי ליזמות, טכנולוגיה, חדשנות וניהול שעוסקת במחקרים הנוגעים לניהול טכנולוגיה חדשנות ויזמות בסוגיות בעלות עניין בהיבט גלובלי כמו גם בהיבט של המשק הישראלי. במקביל לפעילותו הענפה באקדמיה, משמש צבירן כיועץ לחברות וארגונים בסקטור העסקי והציבורי, בעיקר בנושאים של תגמול בכירים. כמו כן כיהן ומכהן במספר דירקטוריונים בחברות ציבוריות ופרטיות.
המדד של צבירן.
בשנת 1984, במקביל ללימודי הדוקטורט, הגה צבירן את הרעיון של ביצוע סקרי שכר השוואתיים בתחום מערכות המידע בישראל ככלי ניהולי לארגונים וייסד את "המדד של צבירן" בשיתוף חברת אלעד מערכות. בשנת 1989 רכש, יחד עם רעייתו, את חלקה של אלעד מערכות והקים את חברת "צבירן ייעוץ וסקרים". במקביל להתפתחות המהירה של תעשיית ההי טק בישראל הרחיב צבירן את תחומי הכיסוי של סקרי השכר וההטבות לחברות טכנולוגיה והי-טק ולאחר מכן לתחומים נוספים ובכללם מוצרי צריכה, פארמה, תשתיות ובנייה ועוד, והפך להיות הגורם המוביל ושם דבר בתחום. במקביל לסקרים עסקה החברה בייעוץ וליווי חברות – הן בארץ והן בעולם – במגוון רחב של נושאים בתחום התגמול. בשנת 2012 נמכרה מלוא הבעלות בחברה - תחילה לחברת פילת אך כתוצאה של קשיי פילת להשיג את המימון הדרוש נמכרה החברה לחברת שלי-אפשטיין השקעות. תחת הבעלות החדשה החברה הרחיבה והעמיקה את פעילותה ואת קשת השירותים שהיא מעניקה בארץ ובעולם. החברה עדיין נושאת את השם צבירן אולם פרופ' צבירן אינו בעל מניות ואינו מעורב בחברה.
הארמייה ה-20 (ברית המועצות)
הארמייה ה-20 (ברוסית: армия я-20) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
היחידה הוקמה ביוני 1941. תחילה היא הייתה בעתודה, אך כבר ביולי 1941 הועברה למערבה ונכללה בכוחות של החזית המערבית. היא תוגברה במספר יחידות טנקים והשתתפה בקרבות מגננה באזור מוהילב וסמולנסק. במהלך קרב סמולנסק היא כותרה אך הצליחה להמשיך בלחימה כיחידה ותוך אבדות קשות לצאת מהמצור.
באוקטובר 1941, בתחילת קרב מוסקבה הארמייה ה-20 כותרה. מפקד הארמייה נפל בשבי. ב-20 באוקטובר הארמייה פורקה.
ב-20 בנובמבר 1941 ארמייה ה-20 הוקמה מחדש. במהלך מתקפת נגד של קרב מוסקבה היחידות של הארמייה ה-20 הצליחו להתקדם מערבה ושחררו מספר עיירות. במהלך שנת 1942 הארמייה ה-20 השתתפה בקרבות בסביבת העיר רז'ב. מיולי 1943 הארמייה הייתה בעתודה. באפריל 1944 הארמייה פורקה. המטה שלה היה בסיס להקמת מפקדה של החזית הבלטית השלישית.
ניר חלמיש
ניר חלמיש (נולד ב-15 באוגוסט 1970) תת-אלוף במילואים בצה"ל, שירת בתפקידו האחרון כראש מו"פ - היחידה למחקר ופיתוח במפא"ת במשרד הביטחון.
ביוגרפיה.
חלמיש נולד גדל והתחנך בעפולה. הוא בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מהטכניון, בהצטיינות (1999) ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בהצטיינות (2013). בוגר תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה (במסגרת מב"ל). נשוי להילה ואב לארבעה ילדים, מתגורר בצפון הארץ.
שירות צבאי.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1988 שובץ חלמיש בחיל השריון - חטיבה 7. בשריון עבר הכשרה כלוחם, שימש כמפקד טנק ובהמשך כקצין שריון. בשריון ושימש כמפקד מחלקת טנקים, מפקד פלוגה, סגן מפקד גדוד 75 וקצין אג"מ חטיבה 7.
בשנת 2001 עבר למחלקת אמל"ח בזרוע היבשה לתפקיד ראש תחום כטב"מ ביבשה. בתפקידו יזם ודחף לפיתוח של יכולות כטב"מ רבות ומגוונות. נחשב לאחד ממייסדי מערך הכטב"מ ביבשה. יזם, דחף וקידם את פיתוח מערך "רוכב שמיים" – מערך כטב"מ לרמת הגדוד, את מערך הכטב"מ החטיבתי ויכולות כטב"מ רבות נוספות בצה"ל. במקביל לתפקידו במחלקת אמל"ח שירת כמג"ד במילואים של גדוד 429 בחטיבה 10.
בשנת 2005 מונה לראש ענף מודיעין ומל"טים במחלקת אמל"ח והיה אחראי על פיתוח מערכי הכטב"מ ביבשה, פיתוח יכולות מודיעין רבות ומגוונות ועל פיתוח יכולות איסוף מתקדמות עבור מערך האיסוף. יזם וקידם את פיתוח מערכת מר"ס (מערכת רבת סנסורים) לשליטה וניהול כלל הסנסורים בגבולות והיה ממובילי אפיון ופיתוח מערך המכ"מים הבוהים. בתפקידו, יזם וקידם יכולות מגוונות של מערכות לצמצום ירי תלול מסלול לשטח מדינת ישראל מרצועת עזה והיה חבר בוועדה הצה"לית שהתוותה את כיווני הפתרון המבצעיים והטכנולוגיים בצה"ל להתמודדות עם ירי תלול מסלול.
בשנת 2009 מונה לראש מחלקת אמצעי לחימה ביבשה, יזם וקידם את תוכנית הגנת הרק"מ המתמרן ביבשה. וקידם את מימוש מערכת "מעיל רוח", פרויקט שאף זכה בפרס ביטחון ישראל. בנוסף, המשיך, קידם ושכלל את תפיסת הקישוריות המלאה בין כלל מרכיבי הכוח היבשתי תחת רעיון תוכנית צי"ד ומימש הלכה למעשה את חזון הקישוריות המלאה ביבשה (פרויקט צי"ד זכה בפרס ביטחון ישראל).
בשנת 2014 מונה לראש יחידת המחקר והפיתוח במשרד הביטחון. במסגרת תפקידו יזם, חתר והוביל את כלל מאמצי הפיתוח הטכנולוגי למציאת פתרון לבעיית המנהרות החודרות מרצועת עזה ואף זכה בפרס ביטחון ישראל שניתן ליחידת המו"פ. בשנת 2018 זכתה יחידת המו"פ בראשותו של חלמיש בהישג חסר תקדים כאשר קיבלה את כל שלושת הפרסים לביטחון ישראל שחולקו באותה שנה. בהמשך אותה שנה פרש מצה"ל.
ספר הבריאה
ספר הבריאה נכתב על ידי אברהם נתן בנימין בן אלישע חיים אשכנזי, המכונה נתן העזתי, הוא ספר הקבלה המרכזי של התנועה השבתאית.
כתיבת הספר ומטרתו.
הספר נכתב בשנת 1670 והוא מתאר את התאולוגיה הקבלית השבתאית המבקשת לשים טעם עמוק למצוות ההלכה, וכן להצדיק בכלי הקבלה הלוריאנית את התאסלמותו של שבתי צבי.
הספר הועתק במספר כתבי-יד אשר שרדו ומצאו את דרכם למקומות רבים, עד אשר לבסוף אסף אותם ההיסטוריון וחוקר הקבלה חיים וירשובסקי בשנות השלושים והארבעים של המאה ה-20, באוניברסיטה העברית בירושלים. וירשובסקי החל מפעל של עריכה מדעית של החיבור ואף פרסם חלק קטן ממנו, אולם הוא לא השלים את העבודה טרם מותו ב-1977. בספרייה הלאומית קיימים מספר כתבי-יד שחלקם גם נסרקו וזמינים באתר הספרייה.
בשנת 2019, הודפסה לראשונה מהדורה מלאה של הספר, יחד עם מחקר מקיף שערך והדיר חוקר השבתאות ליאור הולצר, בהוצאת הספרים "הולצר ספרים". הולצר סקר עשרות ארכיונים במספר מדינות ומצא 26 העתקים שונים של הספר ויצר ספר אחיד. הטקסט המקורי והניתוח של הטקסט שערך הולצר נכללים במהדורה שפרסם.
הולצר הסביר:
יהונתן בקלצ'וק
יהונתן בקלצ'וק (נולד ב-13 במרץ 1998) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת אמן בינלאומי.