בתחילת דרכה בקולנוע יופייה ועלומיה של ארדן הביאו לה אהדה, אולם במהלך השנים הכיר הציבור את התחכום ומיומנויות המשחק של ארדן והיא הפכה לאחת השחקניות הצרפתיות הנערצות בשלהי המאה ה-20 בצרפת. את מגוון הדמויות שהיא מסוגלת לשחק הדגימה במשחקה בסרט הקומי Pédale douce, אשר זיכה אותה בפרס סזאר, הנחשב ליוקרתי ביותר.
ב-1993 שיחקה בסרט הישראלי "אישה זרה" של הבמאית מיכל בת-אדם, בדמותה של פנסתרנית בשם נינה. בשנת 1995 שיחקה בסרטם המשותף של וים ונדרס ומיכלאנג'לו אנטוניוני "מעבר לעננים", לצד אנסמבל שחקנים כמו איירין ג'ייקוב, ג'ון מלקוביץ' וסופי מרסו, ז'אן רנו ומרצ'לו מסטרויאני.
בנוסף לצרפתית, ארדן דוברת אנגלית ואיטלקית באופן שוטף ושיחקה במספר סרטים בהוליווד ובבריטניה. באנגלית שיחקה בסרטו של פרנקו זפירלי "קאלאס לנצח" (2002), בו שיחקה את דמותה של זמרת האופרה הנודעת מריה קאלאס.
בשנת 2007 שיחקה בסרטו של אבי נשר "הסודות".
ב-2008 שיחקה בסרט "שלום ולהתראות" (Hello Goodbye) עם ז'ראר דפארדיה. בסרט, שצולם בישראל, גילמו היא ודפארדיה זוג יהודים העולה לישראל ואת התלאות הפוקדות אותם כעולים חדשים. הסרט, בבימויו של גרהם גואיט, לא זכה להצלחה וגם בישראל הביקורות אודותיו היו קשות, כולל ביקורת קשה אודות משחקו של דפארדיה.
בשנת 2009 החלה ארדן לביים ולכתוב תסריטי קולנוע. סרטה הראשון היה "עפר ודם", בכיכובה של רונית אלקבץ. הסרט במימון צרפתי-רומני-פורטוגלי הוקרן בפסטיבל קאן באותה שנה.
בשנת 2018 שיחקה בסרטה של אורסולה מאייר "יומן מחשבות" בדמותה של מאדאם פונטנאל, אשת חינוך המטילה משימה שגרתית למדי על תלמידיה: לתעד את חייהם, יום אחרי יום.
בשנת 2019 שיחקה בקומדיה הרומנטית "התקופה היפה בחיי" מאת הבמאי ניקולא בדוס; עבור תפקידה הייתה ארדן מועמדת לפרס לומייר לשחקנית הטובה ביותר.
מרצדס-בנץ C-קלאס
מרצדס-בנץ C קלאס היא מכונית משפחתית יוקרתית המיוצרת על ידי חברת מרצדס-בנץ החל משנת 1993.
מכונית ה-C קלאס היא המכונית הנמכרת ביותר של חברת מרצדס-בנץ, הוצגה כמחליפה למרצדס-בנץ W201 ומתחרה בעיקר בב.מ.וו סדרה 3 ובאאודי A4.
זכתה בפרס מכונית השנה בצפון אמריקה לשנת 1994.
דגם ברבוס C V8 תוצרת "Brabus" מבוסס על דגם "מרצדס-בנץ C-קלאס"
דגמים וגרסאות.
המכונית מיוצרת במרכבי סדאן, סטיישן, קבריולה וקופה. כמו כן המכונית מיוצרת במגוון רחב של גרסאות, כגון גרסאות מנוע דיזל חסכוניות, גרסאות מנוע בנזין 4 ו-6 צילינדרים, וגרסאות ספורט קיצוניות כגון ה-C63 AMG בעלת מנוע טורבו 8 צילינדרים.
צ'יף סיאטל
צ'יף סיאטל (באנגלית: Seattle, תעתיק של Si'ahl; 1780 - 7 ביוני 1866) היה צ'יף אינדיאני של אומת הדוואמיש (Duwamish) בצפון-מערב ארצות הברית. הצ'יף הגיע להסדרים ידידותיים עם המתיישבים הלבנים. העיר סיאטל במדינת וושינגטון קרויה על שמו ודמותו מופיעה על סמל העיר.
תולדות חייו.
נולד וגדל בסביבות בלק איילנד בוושינגטון. כבר מגיל צעיר התבלט כלוחם ומנהיג. הוא יצר קשרי ידידות עם אחד ממיסדי העיר סיאטל, הרופא דייוויד סווינסון מיינארד (David Swinson Maynard). ב-26 בינואר 1856 הצליח לשמור את אנשי שבטו מחוץ להתקפת השבטים האינדיאנים על מתיישבי סיאטל שנודע כקרב סיאטל.
ב-1887 ייחס לו הנרי סמית, במסגרת עיתונו ה-"Seattle Sunday Star", נאום על חשיבותה של השמירה על האקולוגיה ועל הכבוד לזכויות האמריקאים הילידים על אדמתם, 35 שנה לאחר שסיאטל אמור היה לשאת אותו. לפיכך על אף ששמו הפך סמל לערכים אלה, כלל לא ברור אם אכן נשא את הנאום המיוחס לו.
ורד קמינסקי
ורד קמינסקי (נולדה ב-1953) היא צורפת ישראלית ופרופסור לצורפות באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל.
ביוגרפיה.
נולדה בקיבוץ רבדים ב-1953. בוגרת המחלקה לצורפות בבצלאל בשנת 1979. בין השנים 1980-1979 השתלמה באקדמיה ריטוולד, באמסטרדם במחלקה לצורפות. המשיכה ללימודי תואר שני במחלקה לאמנות פלסטית, אוניברסיטת פריס 8, שם למדה בין השנים 1988-1986. בשנת 1988 החלה להרצות במחלקה לצורפות ואופנה בבצלאל. בין השנים 1988-1989 לימדה צורפות בבית ספר מימד בתל אביב, ובין השנים 1990-1989 בבית הספר ויצו בחיפה. בשנת 2007 קיבלה דרגת פרופסור.
בנוסף שימשה קמינסקי מרצה אורחת באקדמיות בחו"ל. ב-1994 - מרצה אורחת ברוד אילנד סקול אוף דיזיין (RISD), פרובידנס, ארצות הברית; ב-1996 - מרצה אורחת באקדמיה לאמנות, מינכן, גרמניה וכן באקדמיה ריטפלט, אמסטרדם, הולנד; בשנת 2002 בבית הספר הגבוה לאמנות ועיצוב, זנבה, שווייץ; ובשנת 2005 באקדמיה מסנה, ברצלונה, ספרד.
גרפותרפיה
גרפותרפיה (אנגלית: Graphotherapy) הוא תחום טיפולי פסבדו-מדעי המנסה לגרום לשינויים נפשיים באדם על ידי תיקונים בכתב ידו. משמעותו המילולית של המונח היא טיפול בעזרת כתב.
עיקרון פעולת הגרפותרפיה דומה לפעולתם של תרפיות אשר משתמשות בגוף להשפיע על הנפש. בגרפותרפיה, הניסיון להביא שינוי נעשה בעזרת תיקון של "ליקויי כתיבה" אצל ילדים ומבוגרים באמצעות שינוי תנועות היד בזמן הכתיבה, ושינוי כתב היד, זאת במטרה להביא לשינוי באישיותו של האדם.
המטפלים בגרפותרפיה הם גרפולוגים מיומנים.
שימושי הגרפותרפיה.
הגרפותרפיה מנסה להביא את האדם לתקן צורות כתיבה שאינן טבעיות על מנת להביא לכתב טבעי וזורם. מטרתה למנוע עיצוב אותיות מוגזם ולהביא לייצוג קווי יסוד של אותיות ללא חזרות ושינוי כיוון וכך להאיץ את הכתיבה ולעשותה זורמת ומהירה וברורה יותר.
ענף אחר של הגרפותרפיה מתעסק בשינוי הכתב על מנת להשפיע על שינוי הנפש. המטרה היא לחזק או להחליש תכונות מסוימות באישיותם של הכותבים.
היסטוריה.
כתב היד הוא מערכת סמלים. בשלב מסוים טענו מספר רופאים, פסיכולוגיים וגרפולוגיים גם לקשר ההפוך - כלומר ששינוי הכתב יכול לעורר סמלים אצל האדם.
הגרפותרפיה התחילה בשני מקומות שונים - בצרפת ובגרמניה. בצרפת התפתחה השיטה הגרפומטרית, אשר עוסקת ב"רה-אדוקציה" או חינוך מחדש של פעולת הכתיבה אצל ילדים דיסגרפיים; אחד המובילים העיקריים שלה הוא אז'וריאגררה. בגרמניה היא נקראה השיטה הגרפולוגית-פסיכותרפית ובה נעשה שינוי באלמנטים מסוימים של הכתב על מנת להשפיע על אישיות האדם.
עקרונות מרכזיים.
העיקרון המרכזי של הגרפותרפיה בשתי השיטות הוא עיקרון ההרפיה של תנועת הכתיבה, אשר מושג בעזרת תרגילי גוף המאפשרים ישיבה נכונה ופעולה משתלבת של הגפה העליונה.
העיקרון השני כולל תרגולי כתיבה מגוונים ורישום רב של צורות יסוד. הדבר מהווה אימוץ שיטות מלימודי קליגרפיה.
מערכת אקסיומות
ועדת הכספים של הכנסת
מוזיאון המקדש
מוזיאון המקדש והמשכן וכליו עוסק בדגמים של בית המקדש, המשכן, בגדי הכהונה ונושאים נוספים ביהדות.
היסטוריה.
המוזיאון הוקם בירושלים בשנות התשעים על ידי עמותת עטרה ליושנה ושכן ברובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים, ברחוב משגב לדך. לאחר מספר שנים המוזיאון נדד לבני ברק בעזרת הנשים של בית הכנסת עולי הגרדום, בשנת 2014 עקב שינויים שנערכו בבית הכנסת על ידי גבאים חדשים מוצגי המוזיאון נלקחו לתל אביב ושוכנו ברחוב אבן גבירול בבית הכנסת בית דוד, ע"ש המפקד דוד רזיאל.
המוצגים.
המוצגים במוזיאון ממחישים את צורת המקדש [דגם בית המקדש השני לפי שיטת הרמב'ם] והמשכן וכליו וכן את כלי המשכן ובגדי הכהנים.
הדגמים בתערוכה אלקטרוניים, כך שניתן למשל לראות את המנורה דולקת ואת הכיור שופך מים. ואת בריח התיכון שהיה במשכן מועבר מצד לצד, את המקום בקודש הקודשים בו החביאו במשך שנים את ...
במוזיאון יש גם תערוכה בנושא תיבת נח, המציגה את תיבת נח ואת הבהמות והחיות הטהורות והטמאות הנכנסות לבדן לתיבה. בתערוכה דגם המציג את נבואת "וגר זאב עם כבש" של אחרית הימים.
במוזיאון תערוכה עונתית המוצגת בסוכות, ומציגה עשרות סוכות קטנות המבארות את הדינים במסכת סוכה כל משניות סוכה נמצאים בדגם. בתערוכה גם דגם אלקטרוני המציג את האושפיזין כיסא שלמה, ועוד.
דניאל וייס (חוקר)
דניאל וייס (נולד ב-1942 בסין), הוא פרופסור מחקר אמריטוס בטכניון, ראש התוכנית הכלל טכניונית למערכות אוטונומיות. המדען הראשי במשרד המדע והטכנולוגיה החל משנת 2010. חבר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים (The Israel Academy of Sciences and Humanities) החל משנת 2013.
ביוגרפיה.
נולד ב 1942 בגוילין, סין, להוריו הוגו ורוזי, שברחו מוינה באמצעות ויזות שניתנו על ידי קונסול סין בווינה. בגיל 7 עלה עם הוריו ולאחר שהייה במעברת אגרובנק בגבעת אולגה, עבר להתגורר בקרית ים, שם למד עד כתה ח, בוגר המחזור הראשון של בית ספר יסודי אורים. בוגר בית הספר התיכון קריית מוצקין. נישא ב 1967 לנירה מבית זרצקי ולהם שלשה ילדים - יוסף (1969) דפנה ( 1974) ואורי (1980). שירת בחיל האוויר ובמילואים במפא"ת
פרופ' וייס החל את לימודיו בטכניון בשנת 1960 בעתודה האקדמית בפקולטה להנדסה אווירונאוטית. את התארים הראשון, השני והשלישי קיבל בטכניון, בו הוא משמש חבר סגל בכיר בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל החל משנת 1973. הועלה לדרגת פרופסור מן המניין בשנת 1983. הוא פרופסור מחקר החל משנת 2002. חבר האקדמיה הישראלית למדעים, חבר האקדמיה הלאומית האמריקנית להנדסה, עמית האגודה האמריקנית לפיזיקה.
תחומי התמחותו מגוונים וכוללים אווירודינמיקה, מדעי הים, מדעי החלל, ומדיניות מדע. בטכניון היה: דיקן הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל בשנים 1987–1988. מנהל מוסד שמואל נאמן למחקר מתקדם במדע וטכנולוגיה בשנים 1990–1995. דיקן בית הספר ללמודי מוסמכים 1996–1998. שימש פרובוסט בשנים 1998–2000.