בשנת 1984 שהה כשנה במסעדתו של פרדי ז'ירארדה בקריסייה. אחרי-כן הצטרף למסעדת "לה פאטיו" (Le Patio) כסגן שף בשנים 1986-1985. ב-1987 החל לעבוד כשף המסעדה "דומיין דה שאטווייה" (Domaine de Châteauvieux) בסאטיני, על-יד ז'נבה ונעשה הבעלים של המסעדה ב-1989.
המסעדה זכתה בכוכב במדריך מישלן האדום ב-1991, כוכב שני ב-1994. שברייה קיבל את תואר עיטור החקלאות (Agricultural Merit) ב-1996 ופתח את קופי פני (Coffee Peney), אף הוא בסאטיני, ב-1998. הוא זכה לציון של 19/20 ונבחר לשף השנה במדריך גו מיו של שנת 2002. כיום (2010) הוא מחזיק בציון זה. המסעדה מופיעה במדריך "השולחנות הגדולים בעולם".
המסעדה נבחרה בין עשר המסעדות הצרפתיות הטובות ביותר מחוץ לצרפת בידי האתר diningfrance ב-2010.
ב-2003 הוא רכש את המסעדה "לה ואלון" (Le Vallon) בקונש (Conches) ופתח את "ל’אפיסרי דה שאטובייה" (l'Epicerie de Châteauvieux) בסאטיני. הוא פתח בסמיכות את "דומן דה שואיי" (Domaine de Chouilly) ב-2004. הוא השיק קו של מוצרים למכירה במרכולים וב-2006 סדרת יינות (הקרויים "יינות פיליפ שברייה') ביחד עם הכורם ניקולה בונה (Nicolas Bonnet) מז'נבה ועם יקב מרתף ז’נבה (Cave of Geneva). באותה שנה השיק ארוחת שיט באוניית "סבוי" בשיתוף עם "החברה הכללית לשיט באגם ז'נבה" (Compagnie générale de navigation sur le lac Léman).
המסעדה ממוקמת במבנה אבן משופץ שהפך לפונדק, וברבות הימים למסעדת יוקרה ובו מלון בוטיק המכיל 15 חדרים ומשתייך לרשת רלה א שאטו. המסעדה מתבססת על תבשילים שרוקח שברייה מבשר הציד שניצוד בסביבה, דגים מאגם ז'נבה, סרטנים מנהרות האזור וגבינות מהחוות הסמוכות אליה.
המנון לשמחה
אפטוזאור אז'קס
תרבות טרהמרה
טרבוזאור באטאר
טירנוזאורוס באטאר
ברכיוזאור
חיל הנוטרים
הגדת הקיבוצים
ז'ואאו ברנרדו ויאיירה
גבעת העזים
משה ברסלבסקי
משה בּרַסלַבסקי (9 בינואר 1903, י' בטבת תרס"ג – 1 בנובמבר 1961, א' בכסלו תשכ"ב) היה איש הקיבוץ, סופר והיסטוריון, כותב סדרת ספרים על ההיסטוריה של תנועת הפועלים הארצישראלית. אחיו הצעיר של חוקר ידיעת הארץ יוסף ברסלבי.
ביוגרפיה.
משה ברסלבסקי נולד בשנת 1903 בפלך פולטאבה שברוסיה (אוקראינה), בנם של דוד ברסלבסקי ושרה בת משה יצחק ניימרק. למשה 4 אחים ואחיות וביניהם יוסף ברסלבי. בינקותו, בשנת 1905, עלה עם משפחתו לארץ ישראל והמשפחה התיישבה ביפו, שם החזיק אביו אכסניה בדרך יפו–ירושלים.
בניגוד למרבית ילדי הסביבה, שלמדו בחדר ביידיש, משה ואחיו למדו עברית בעברית עם מורה פרטי מיפו. בהמשך למד בבית הספר הציוני-דתי "תחכמוני" ולאחר מכן בבית הספר "עזרה" ובגימנסיה הרצליה. לאחר ששב מגירוש יפו (שאירע במהלך מלחמת העולם הראשונה) סיים את לימודיו בגימנסיה.
עם תום לימודיו יצא לעבור בחקלאות. בשנת 1925 הצטרף לקיבוץ בית אלפא שבעמק יזרעאל. ב-1929 יצא לשליחות אל "החלוץ" בגרמניה, ובראשית שנת 1930 עבר לפולין, שם עבד בחינוך ציוני ובעידוד הכשרה חלוצית.
במהלך השליחות התוודע למנהיגי הקיבוץ המאוחד, ובשובו לארץ בשנת 1933 הצטרף לקיבוץ נען של התנועה. שם נותר עד יום מותו.
ברסלבסקי עבד כסופר, כהיסטוריון וכעורך "מבפנים", ביטאון תנועת הקיבוץ המאוחד, אך במקביל הקפיד לעבוד בעבודות חקלאיות בקיבוץ ולמלא תורנויות בחדר האוכל.
בשנת 1941 פרסם את הספר "בנפול מצדה", רומן היסטורי לנוער. בשנת 1946 הוציא ספר זיכרון לחנה סנש, שהיה לרב-מכר.
בשנים 1959–1962 יצאו ארבעה כרכים של ספרו "תנועת הפועלים הארצישראלית", בהוצאת הקיבוץ המאוחד (הכרך הרביעי נותר לא גמור בעזבונו, ויצא לאחר מותו). ספרים אלו היו תוצאה של עבודת איסוף של למעלה מ-20 שנה שבמהלכן ראיין ברסלבסקי אנשים ואסף מסמכים ששימשו לו כמסד לספר. מקום נכבד הוא נתן בספר לסיפור העלייה לארץ ישראל שאת הכרתה ראה כהכרחית להבנת תולדות תנועת הפועלים. ברסלבסקי ראה את עליית תנועת הפועלים ואת מאבקה בקפיטליזם כגורם מרכזי לעלייה ואת העלייה כחיזוק מרכזי של תנועת הפועלים הארץ ישראלית.
ברסלבסקי נודע בביקורתו על האנציקלופדיה העברית בה טען להיעדר תכנון שהביא לכתיבה על נושאים פחות חשובים תוך השמטת נושאים חשובים וכן טען להטייה נגד תנועת הפועלים וההסתדרות. לאחר הביקורת, מונה נתן רוטנשטרייך לעורך האנציקלופדיה במקביל לישעיהו ליבוביץ, לטענת שלמה שבא, על מנת לרצות את המנויים מחוגי הפועלים.
ברסלבסקי נפטר בשנת 1961 לאחר מחלה ממארת, בן 58 במותו. נקבר בקיבוצו נען.
ספריו.
בעריכתו:
ספרי לימוד:
תרגום:
די-ציאנו אצטילן
די-ציאנו אצטילן (Dicyanoacetylene) הוא תרכובת של פחמן וחנקן בעל הנוסחה הכימית C4N2 .
למולקולת החומר מבנה קווי מהצורה N≡C-C≡C-C≡N אשר לעיתים נכתבת גם כקיצור NC4N .
בטמפרטורת החדר מופיע די-ציאנו אצטילן כנוזל צלול. מכיוון שהחומר פעיל מאוד ומתאפיין בתכולת רמה גבוהה במיוחד של אנרגיה ליצירתו, הוא יכול להתפוצץ ליצירת אבקת פחמן וחנקן גזי. די-ציאנו אצטילן בוער בנוכחות חמצן בלהבה כחולה-לבנה בטמפרטורה של C° 4990. טמפרטורה זו היא טמפרטורת הלהבה הגבוהה ביותר מבין כל החומרים הכימיים. בנוכחות אוזון ובלחץ של 40 בר ניתן להגיע אף לטמפרטורת להבה של C° 6000.
החומר מיוצר על ידי הזרמת חנקן גזי על פני שכבת גרפיט בטמפרטורה של C° 2400 - °C 2700.
בגלל הקבוצות הציאנידיות שלו, משמש די-ציאנו אצטילן כראגנט (מגיב) ביצירת תגובות בכימיה אורגנית בעיקר בתגובת דילס-אלדר (Diels-Alder reaction). בתהליך זה הוא מוסיף גם את התרכובת הארומטית דורן. בחומר נעשה שימוש גם כתוסף דלק וביצור חומרי נפץ.
די-ציאנו אצטילן מוצק התגלה באטמוספירה של טיטאן באמצעות ספקטרוסקופיה של תת-אדום. ריכוז החומר באטמוספירה משתנה בהתאם לעונות השנה באופן מחזורי, ומאפשר ביצוע מחקרים מטאורולוגיים באטמוספירה של הירח. ישנן הערכות כי החומר נמצא גם בחלל הבין כוכבי אולם עד כה טרם נמצאו ההוכחות לכך.
מבצעי בוסתן
מבצעי בוסתן הם סדרה של פשיטות של כוחות חי"ר מוסק לעומק מצרים שנערכו במסגרת מלחמת ההתשה במטרה לפגוע במטרות צבאיות או אסטרטגיות ובכך להביא לרגיעה בחזית התעלה.
הרקע.
לנוכח תקריות הגבול בקו המעוזים לאורך תעלת סואץ והנפגעים לצה"ל הוחלט לחדש הפשיטות כנגד מטרות בעומק מצרים ובכך להביא להפחתת מספר התקריות שיזמו המצרים כפי שאירע לאחר מבצע הלם המוצלח מבחינתה של ישראל. מאחר שארצות הברית הטילה מגבלות שימוש בנשק מתוצרתה לצורך תקיפת מדינות ערב במטרה לשמור על נייטרליות, הוחלט לעשות שימוש בכוחות חי"ר שיונחתו במסוקים צרפתיים שיעילותם נמוכה ממטוסי הסקייהוק שהיו ברשות חיל האוויר באותה התקופה ושהיו מסוגלים להנחית פצצות במשקל מאות ק"ג. סדרת מבצעי בוסתן גרמה לנזק כלכלי ומוראלי בשלטון וצבא המצרי. חלקם פורסמו על ידי דובר צה"ל חרף הכחשות מצריות וחלקן לא פורסמו.
המבצעים.
מבצע בוסתן 22 – בליל ה-29 באפריל 1969 בשעה 21:46 המריא מסוק סופר פרלון שקברניטו היה סרן נחמיה דגן ובו שישה לוחמים מסיירת צנחנים ובפיקוד גד נגבי מא-טור שבסיני. הכוח הונחת סמוך לעיר לוקסור שבמצרים, כ-300 ק"מ ממערב סיני שהיה אז גבול מדינת ישראל. החיילים גררו את מטעני החבלה על גבי עגלות שנבנו במיוחד לשם כך והניח אותם בצמוד לשישה עמודי מתח גבוה שהובילו חשמל מתחנת הכוח בסכר אסואן צפונה לעמק הנילוס ולקהיר וכן חיבל באנטנת קשר.
לאחר שהכוח הצמיד את חומר הנפץ לעמודים כמתוכנן, נשלח מסוק סופר פרלון אחר לפנותו. בקרי חיל האוויר הודיעו על הזנקת מיגים לאזור הפעילות אך הכוח הישראלי הספיק לחזור לסיני ללא מגע עם המיירטים המצריים. בשעה 03:50 נחת המסוק הישראלי ובו ששת החיילים. תוצאות המבצע היו הריסת ששת עמודי המתח הגבוה, הפסקות חשמל באזור הדלתא של הנילוס ובקהיר והרס של אנטנת הקשר. לא היו נפגעים לצה"ל.
בדומה לתגובת המצרים לאחר מבצע הלם גם הפעם הכחישו כי נפגעו מתקני החשמל על ידי ישראל. גם הפעם פרסמה ישראל בתגובה תצלומי אוויר שבהם נראו עמודי המתח העליון הפגועים וצוותים מצריים שמתקנים אותם.
מבצע בוסתן 37 – בליל ה-30 יוני 1969 בשעה 20:20 המריא מסוק סופר פרלון, ובו כוח של שבעה חיילים מסיירת צנחנים ומפקדם המ"פ מוטי פז, לאזור נגע חמאדי. המסוק נחת כ-50 מטרים מאחד מעמודי החשמל הכוח נשא הפעם את מטעני החבלה על גבי אלונקה מאחר שהעגלות שנעשה בהם שימוש במבצע הקודם שקעו בחול התפצל לשתי חוליות והצמיד מטעני חבלה בשישה עמודי מתח גבוה שהובילו חשמל מתחנת הכוח בסכר אסואן צפונה לעמק הנילוס ולקהיר. לאחר שהכוח הצמיד את חומר הנפץ לעמודים כמתוכנן, נשלח בשעה 21:20 מסוק סופר פרלון אחר לפנותו. תוצאות המבצע היו הריסת חמישה עמודי המתח הגבוה, והפסקות חשמל באזור הדלתא ובקהיר. העמוד השישי ניזוק אך לא נפל. לא היו נפגעים לצה"ל. לאחר המבצע הודיע דובר צה"ל על המבצע אך דובר ממשלת מצרים הכחיש כי קיימת תקלה במערכת החשמל. בתגובה פרסם דובר צה"ל את צילומי העמודים ההרוסים שצילם הכוח לאחר הפיצוץ.
גם במבצע זה הכחישו המצרים את הודעת דובר צה"ל בדבר פעולה מוצלחת בנגע חמאדי. ושוב פרסם צה"ל את תמונות העמודים לאחר התקיפה שצולמו ביום המחרת.