היא החליטה לעזוב את אוסטרליה בעונת 2005–2006. בעוד שהוצעו לה הצעות קוסמות ממועדונים ברוסיה, היא בחרה במקום זאת לחתום לחוזה בן שלוש שנים ב-Samsung Bichumi, מועדון שמקומו בסיאול, בליגה הלאומית של קוריאה הדרומית. אף על פי שהשתכרה פחות ממה שהוצע לה ברוסיה, משכורתה הייתה גבוהה מזו שתוכל להרוויח באוסטרליה. חשוב מכך, העונה בקוריאה משתרעת בתקופה שמאמצע דצמבר עד ראשית מרץ, בערך חצי מאורכה של העונה האירופאית, ומועדונים בליגה משחקים רק בשני משחקים בשבוע. היא הצביעה על היותה של העונה באוסטרליה קצרה יותר כסיבה העיקרית שהיא החליטה לחתום שם, לא יהיה בכך כדי למהמה את הקריירה שלה. היא זכתה בפרס כשחקנית המוערכת ביותר באוסטרליה לשנת 2007.
מחוץ למגרש.
ג'קסון הצטלמה בעירום לדו-ירחון (רואה אור פעם בחודשיים) האוסטרלי Black+White, שהציג אתלטים אולימפיים שעמדו להתחרות באתונה באולימפיאדת אתונה (2004). המהדורה המודפסת היקרה בעובי ספר הופקה בשלוש האולימפיאדות האחרונות, ומהדורת 2004 נחשבת למקובלת באופן יחסי בגישתה ה'אמנותית' לצילום העירום ובכיסוי השווה שהיא מקדישה לאתלטים ואתלטיות כאחד. ג'קסון גם הופיעה במהדורת 2005 של גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד. לאחר שתסיים את קריירת הכדורסל המקצועית שלה יש בכוונתה להיות מעורבת בסיוע לנשים מוכות ולקורבנות אונס.
גואראם הראשון מאיבריה
ההתאחדות המלכותית לכדורגל ספרדי
מכוטוס
מכוטוס הקדוש (מכונה גם מאלו, מאקלו, ומכלוביוס) הוא קדוש נוצרי. מכוטוס נחשב למייסד סן-מלו שבברטאן (צרפת) ולאחר מ"הקדושים המייסדים של בריטני".
מכוטוס נולד בשנת 520 בגלמורגן שבוויילס. ברנדן מקלונפרט לימד אותו על הנצרות, המיר את דתו והטביל אותו לנצרות. לאחר מכן הפך לנזיר במנזר לאנקרבן (Llancarfan) בוויילס. מאוחר יותר היה אחד ממלוויו של ברנדן במסעותיו המסיונריים.
מכוטוס מת ב-15 בנובמבר בשנת 565 או 620 לערך ב-סיינטון (Saintonge), ליד Archingeay שבמערב צרפת.
גבעת טליה
גבעת טליה או תל טליה כפי שהיא קרויה בפי תושבי האזור, היא גבעת געש בעלת שתי פסגות ברמת הגולן, ליד המושב קשת. מהפסגה המערבית הגבוהה יותר (758 מטר מעל פני הים) תצפית מרשימה על נופי מרכז הגולן, הגליל העליון והתחתון וקו התלים הישראלי המזרחי של הגולן.
גבעת טליה היא חלק מקו התילים השני (המערבי יותר) הכולל מדרום את התילים: גבעת אורחה ותל פרג' ומצפון התילים: גבעת האלה, גבעת התאנים, תל חושניה ותל רמתניה. גבעת טליה בנויה מטוף וסוקוריה שהם תוצרי פעילות געשית. במורדות הגבעה במיוחד לכיוון דרום יש נביעות של מעיינות קטנים הנובעים בקו המגע בין הטוף הנקבובי לבין שכבת הבזלת האטימה.
הגבעה נקראה בערבית בשם תל א-טליע (תל החלוצים). הגבעה לא הייתה מיושבת בעבר. בקרבת הגבעה עברה דרך עתיקה שהוליכה מכיוון חושניה לכיוון תל פארס והחורן. במלחמת יום הכיפורים נכבשה גבעת טליה על ידי הצבא הסורי. הגבעה, כמו עוד תילי געש בסביבתה, שימשה להיאחזות הצבא הסורי ובניית קו הגנה כנגד כוחות המילואים הישראלים. האזור נכבש מחדש על ידי צה"ל אשר המשיך ודחק את הסורים מזרחה אל מעבר לגבול.
לקראת סוף חודש אב ה'תשל"ח (1978) התיישבו חברי מושב קשת על מורדותיה המערביים של גבעת טליה.
אתרי זיכרון בסביבה.
מדרום וממזרח לגבעה נטועים מטעים של דובדבנים ורימונים הנושאים את השם "מטע יואל" לזכרו של חבר מושב קשת יואל אטון. מצפון מזרח לגבעה נמצא מאגר המים הקטן ביותר בגולן הנקרא מאגר קשת. בקצה הצפוני של האגם פינת ישיבה לזכר הנער ברוך אפשטיין שנהרג בתאונה.
אל מרומי תל טליה מוביל שביל עם שלטי הסבר על הגאולוגיה, הבוטניקה וההיסטוריה של האזור. השביל והתצפית בראש התל נבנו לזכרו של סרן ערן שמיר, סגן מפקד סיירת הצנחנים שנהרג בקרב בלבנון, שהיה מדריך בבית ספר שדה "קשת יהונתן" שבמושב קשת.
במורדות הגבעה לכיוון דרום מערב ממוקם "גן אריה" שלאורכו טיילת יפה, מים זורמים ובריכות קטנות. הגן קרוי על שמו של אריה בן טובים מקבוצת יבנה שהיה מראשוני קשת ונהרג בפיגוע טרור. מדרום לגן אריה מצוי אזור "נביעות ארנון" אליו מנוקזים מי המעיינות שבאזור לתוך בריכות גדולות עם צמחיית מים מיוחדת. מקום זה נושא את שמו של סרן ארנון פלאי והקמתו נעשתה בעזרת משפחת פלאי.
1958 בישראל
1958 הייתה שנת העשור לקיומה של מדינת ישראל.
דמיטרי פרוקופייב
דמיטרי פרוקופייב (רוסית: Дмитрий Прокофьев; נולד ב-1951) הוא סופר ועיתונאי רוסי, כתב לשעבר בקול ישראל.
דימיטרי פרוקופייב נולד ב-1951 במוסקבה. למד מזרחנות, ערבית ועברית. בסוף שנת 1982 הצטרף פרוקופייב כשדרן לתחנת שלום וקידמה, השידור העברי של רדיו מוסקבה, אשר שידרה שידורי תעמולה בשפה העברית המיועדים למאזינים בישראל, משנות ה-60 ועד לנפילת ברית המועצות.
מנהלי תחנת הרדיו "קול ישראל", שגילו רוסי (לא יהודי) הדובר עברית שוטפת, הציעו לו להיות כתב קבוע ברוסיה, ובמשך שנים ארוכות נשמע קולו החותם את הכתבות שלו במילים: "כאן דמיטרי פרוקופייב, מוסקבה". פרוקופייב שימש גם כעיתונאי מטעם העיתון חדשות ומשנסגר עבר לידיעות אחרונות, שם הוא כותב בעיקר רשימות סיפוריות בעלות אופי אישי. בנוסף כתב את הספר "קול ממוסקבה", שבחלקו מתאר את חוויותיו כגוי שלמד עברית והתאהב בישראל ובחלקו מתאר את התהליכים שאירעו בשנות התשעים במדינות ברית המועצות לשעבר.
1960 בישראל
1960 בישראל הייתה השנה בה חגגה 12 שנה מיום היווסדה.
לוקומוטיב
לוקומוטיב היא מילה לועזית שפירושה קטר. ישנם מספר מועדוני ספורט הנקראים בשם זה, כיוון שקמו על יסוד קבוצת עובדי הרכבת המקומית. המועדון הראשון שהוקם היה בעיר מוסקבה, ולאחריו הוקמו מועדונים נוספים בשם זה – בעיקר במדינות בעלות משטר סוציאליסטי.
ז'וזה בוסינגווה
ז'וז'ה בוסינגווה דה סילבה (בפורטוגזית: José Bosingwa da Silva; נולד ב-24 באוגוסט 1982 בקינשאסה שבזאיר) הוא כדורגלן עבר פורטוגזי ששיחק בעמדת המגן הימני.
בוסינגווה שיחק בקבוצת פורטו בשנים 2003–2008, במהלכן הבקיע 3 שערים. ב-11 במאי 2008 נרכש בוסינגווה על ידי צ'לסי בסכום מוערך של 20.6 מיליון אירו. בוסינגווה חתם על חוזה לשלוש שנים במועדון הלונדוני והוא הצטרף למועדון רשמית לאחר יורו 2008. באוגוסט 2012 חתם בוסינגווה במועדון קווינס פארק ריינג'רס לשלוש שנים.
ביולי 2013 חתם בוסינגווה שלוש שנים בטרבזונספור מליגת העל הטורקית.
דוד גריילסאמר
דוד גריילסאמר (בצרפתית: David Greilsammer, נולד ב-10 באוגוסט 1977 בירושלים), הוא פסנתרן ומנצח ישראלי, החי ופועל בין פריז, ז'נבה ותל אביב.
קורות חיים.
דוד גריילסאמר הוא בנם של מרים ואילן גריילסאמר, מרצים באוניברסיטת בר-אילן, ואחיו של הזמר מיכאל גריילסאמר. גריילסאמר התחיל את לימודיו המוזיקליים בגיל 6, בקונסרבטוריון רובין בירושלים. לאחר שירותו הצבאי, נסע לארצות הברית ולמד בבית הספר למוזיקה ג'וליארד, שם סיים תואר שני בפסנתר כתלמידהּ של יוכבד קפלינסקי וכמו כן השתלם בלימודי ניצוח. לאחר לימודיו, המשיך ללמוד ולהשתלם אצל הפסנתרן האמריקאי ריצ'רד גוד.
בשנת 2004 פתח גריילסאמר את הקריירה שלו כסולן בקונצרט בלינקולן סנטר בניו יורק, הופעה שזכתה לשבחים מצד הניו יורק טיימס. מאז, הוא מוזמן לנגן בקביעות עם התזמורות הגדולות ביותר, כגון התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, תזמורת המוצרטיאום של זלצבורג והתזמורת הפילהרמונית של רדיו צרפת, ובאולמות היוקרתיים בעולם כדוגמת הוויגמור הול בלונדון, הסנטורי הול בטוקיו, הסאל פלייל בפריז ועוד, וזוכה לשבחים ולביקורות נלהבות.
בשנת 2005 הקים גריילסאמר את אנסמבל סואדמה, וכיום הוא מנצחה ומנהלה האומנותי. בשנת 2010 מונה למנהל המוזיקלי ולמנצח של הקאמרטה של ז'נבה. בשנת 2008 חתם על חוזה עם חברת איי.אם.ג'י, סוכנות אומנים בינלאומית מהחשובות בעולם. במאי 2011 חתם עם חברת הענק סוני מיוזיק (בה חתומים בין השאר יצחק פרלמן, לאנג לאנג, מאריי פרחיה ועוד) על חוזה בלעדי ארוך טווח.
באוגוסט 2011, לאחר קונצרט שגריילסאמר ביצע בניו יורק, המבקר המוזיקלי של הניו יורק טיימס הגדירו כאחד הפסנתרנים המועדפים עליו, והוסיף: "עבורי האומנות האלגנטית של גריילסאמר ודרכו לנגן בפסנתר, מספקים הרבה יותר מהווירטואוזיות של לאנג לאנג".
גריילסאמר הוציא עד כה ששה אלבומים. בשנת 2012 הוציא שני אלבומים חדשים בהוצאת סוני קלאסיקל: הראשון, שיצא בפברואר 2012, נקרא "Baroque conversations". מבקר המוזיקה של ה"סן פרנסיסקו כרוניקל" הילל את האלבום וכתב: "זהו הישג מדהים, ניצחון לחדשנות ולחקירה מוזיקלית מבריקה...אין שום ספק שזהו אומן בעל חשיבות עצומה.". האלבום השני שיצא באוקטובר 2012 נקרא "Mozart In-between". באלבום החדש גריילסאמר מנגן ומנצח על התזמורת הקאמרית של ז'נבה.
בדצמבר 2012 נבחר תקליטו "Baroque conversation" על ידי הניו יורק טיימס כאחד מתקליטי השנה במוזיקה הקלאסית.
חזון אומנותי ופרויקטים מוזיקליים.