פיטר ג'ון ויסקלוסקי (באנגלית: Peter John Visclosky; נולד ב-13 באוגוסט 1949) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת אינדיאנה, ברציפות מאז 1985 ועד 2021.
ביוגרפיה.
ויסקלוסקי נולד בעיר גארי שבצפון-מערב אינדיאנה, בנם של ג'ון והלן (לבית קאוזלריק) ויסקלוסקי. הוא ממוצא קרואטי-סלובקי. הוא התחנך בבית הספר התיכון "אנדריאן" שבמרילוויל, אינדיאנה. הוא סיים לימודי תואר ראשון בחשבונאות באוניברסיטת אינדיאנה שבעיר הולדתו גארי, והמשיך ללימודי תואר שני במשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת נוטרדאם. באוניברסיטת ג'ורג'טאון שבוושינגטון הבירה למד לתואר שני במשפט השוואתי ובמשפט הבינלאומי. הוא עבד כעורך דין ועוזר בסגל של חבר הקונגרס אדם בנג'מין בטרם נבחר בעצמו אל בית הנבחרים.
ב-1984 התמודד ויסקלוסקי לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של אינדיאנה. בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית הוא גבר על נציגת המחוז המכהנת בבית הנבחרים קייטי הול, ועל שאר יריביו כשלו 34% מקולות הבוחרים. בבחירות הכלליות הוא הביס את ג'וזף גרנצ'יק, מועמד המפלגה הרפובליקנית, עם 71% מהקולות. הוא נבחר 15 פעמים נוספות לייצג מחוז קונגרס שמיוצג בידי המפלגה הדמוקרטית ללא הפרעה מאז 1931. אחר כך בקריירה שלו הוא מעולם לא זכה בבחירות המקדימות עם פחות מ-71% ורק פעם אחת זכה בבחירות הכלליות עם פחות מ-60% מהקולות — ב-2010, אז השתלטו הרפובליקנים מחדש על בית הנבחרים.
ויסקלוסקי הוא תומך באיגודי עובדים ומתנגד לסחר חופשי. החזרת מכסי המגן על הפלדה, לחימה נגד פעולות בלתי חוקיות המכונות "זריקת פלדה", בהן מדינות המורידות את מחירי הפלדה האמריקאית באמצעות סבסוד למייצרי פלדה מקומיים או למייצרי פלדה באמצעות חברות פלדה שהולאמו, כל אלה נמצאים בראש סדר העדיפויות של ויסקלוסקי בקונגרס. ויסקלוסקי הוא אחד מ-126 הדמוקרטים שהצביעו נגד ההחלטה לצאת למלחמת עיראק. הוא גם תומך בהיי-טק כדרך להחיות את כוח העבודה של הצווארון הכחול בארצות הברית וכדרך להפחתת הפשע. ביולי 2001 הצביע בעד להמשיך את אזהרת המסע לקובה עד שלא ישוחררו אסירים פוליטיים.
במרץ 2009 דיווח העיתון "וושינגטון טיימס" כי ויסקלוסקי קיבל, במשך עשר שנים, תרומות למסעי הבחירות שלו בגובה 1.36 מיליון דולר אמריקני מלקוחות של ארגון השתדלנות "PMA Group". בשנים 2007 ו-2008 הפנתה ועדת ההקצבות של בית הנבחרים, בה היה ויסקלוסקי חבר, כ-137 מיליון דולר ברכש ממשלתי ללקוחות PMA. במאי 2009 קיבל ויסקלוסקי זימונים לחקירת חבר מושבעים גדול שחקר את קבוצת PMA, ובכך היה לחבר הקונגרס הראשון זומן לחקירה זו. ביוני אותה השנה הצביע בעד תמיכה במוסדות דמוקרטיים בפקיסטן. ב-6 בנובמבר הודיע ויסקלוסקי על החלטתו שלא להתמודד מחדש לבית הנבחרים לקראת הבחירות לקונגרס ב-2020, וכהונתו הסתיימה בראשית ינואר 2021 עם התפזרות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית.
המלוכה של סנט וינסנט והגרנדינים
המלוכה של סנט וינסנט והגרנדינים (באנגלית: Monarchy of Saint Vincent and the Grenadines) היא שיטת הממשל בממלכת סנט וינסנט והגרנדינים במסגרתה עומד בראש המדינה מונרך. שיטת ממשל זו מבוססת על שיטת וסטמינסטר של דמוקרטיה פרלמנטרית. מאז ה-27 באוקטובר 1979 מולכת בסנט וינסנט והגרנדינים המלכה אליזבת השנייה הנושאת בתואר "מלכת סנט וינסנט והגרנדינים" (Queen of Vincent and the Grenadines). יורש העצר הוא בנה הבכור של אליזבת, צ'ארלס, נסיך ויילס.
המונרך עומד בראש הרשות המחוקקת, המבצעת והשופטת. הסכמת המונרך נדרשת על מנת שחוק של הפרלמנט של סנט וינסנט והגרנדינים יכנס לתוקפו.
בנוסף, אליזבת השנייה מכהנת כמלכת כל ממלכות חבר העמים הבריטי, ובפרט היא מלכת הממלכה המאוחדת, ולכן, בשל מיקום מגורי המלכה בממלכה המאוחדת, מייצג אותה המושל הכללי של סנט וינסנט והגרנדינים.
מקורה של המלוכה בסנט וינסנט והגרנדינים בבית המלוכה הצרפתי ובית המלוכה הבריטי מהם התפתח בית המלוכה של סנט וינסנט והגרנדינים כבית מלוכה עצמאי (אוניה פרסונלית).
ברתולומיאו ואן דר הלסט
ברתולומיאו ואן דר הלסט (בהולנדית: Bartholomeus van der Helst; 1613 – נקבר 16 בדצמבר 1670) היה צייר הולנדי. נחשב לאחד מציירי הדיוקנאות המובילים בתור הזהב של הציור ההולנדי, דיוקנאותיו האלגנטיים צוירו בחסות האליטה של אמסטרדם. מלבד דיוקנאות ואן דר הלסט צייר גם תמונות ז'אנר כמו גם כמה סצינות מקראיות ונושאים מיתולוגיים.
ביוגרפיה.
ברתולומאוס ואן דר הלסט נולד בהארלם בשנת 1613. תאריך הלידה המדויק שלו לא ידוע ורישומי הלידה של הארלם באותה תקופה אבודים. הוא היה בנו של בעל פונדק בהארלם בשם לודוויק ואשתו השנייה אלטגן ברטלס. ואן דר הלסט עבר לאמסטרדם זמן מה לפני 1636, השנה בה התחתן שם עם אנה דו פיר, אישה בת 18 ממשפחה עשירה מדרום הולנד שכבר הייתה יתומה. לזוג נולדו שישה ילדים, שאחד מהם נקרא לודוויק (1642 - בערך 1684) שהפך לצייר דיוקנאות כמו אביו.
תמונתו הראשונה המתוארכת, היא משנת 1637, ״בית היתומים הוולוני באמסטרדם״. הסגנון של ציור זה מרמז כי באמסטרדם ייתכן שואן דר הלסט התאמן אצל ניקולאש אליאסון פינקוי. היצירה החשובה הראשונה שלו הייתה של חבורה גדולה ״משמר האזרחים בהנהגת סרן רובוף ביקר וסגן יאן מיכילש״ ואן דר הלסט קיבל את המשימה בשנת 1639 וסיים אותה בשנת 1642. הבד גדול ברוחב 7.5 מטר היה תלוי מעל האח של אולם האספה הגדולה של גילדת קלובניאץ', אותו חדר שעבורו רמברנדט צייר את ״משמר הלילה״. ההצלחה, אותה השיג האמן עם קומפוזיציה זו, הובילה להזמנות רבות עבור דיוקנאות בודדים או כפולות של המעמד העשיר של אמסטרדם כמו דיוקן של אנדריס ביקר, ראש עיריית אמסטרדם. לאנשי המשמר של העיר ולבני העשירים במעמד הגבוה היו דיוקנאות שנעשו על ידי ואן דר הלסט.
אף על פי שוואן דר הלסט היה פעיל באמסטרדם באותה העת במקביל לרמברנדט, הוא הצליח להפוך לצייר הדיוקנאות הפופולרי ביותר בעיר, באמצעות עבודותיו האלגנטיות והמחמיאות בסגנון אנתוני ואן דייק. עבודתו נחשבה מושכת יותר מזו של העבודה האפלה, העזה והאינטרוספקטיבית שנעשתה על ידי רמברנדט. באופן נדיר בקרב אמני פורטרטים באמסטרדם של תקופתו, הוא הצליח למשוך אליו פטרונים בורגניים מערים אחרות כמו רוטרדם.
הדיוקן הקבוצתי הגדול, ״המשמר האזרחי באמסטרדם חוגג את שלום מינסטר״, צויר בשנת 1648 וזכה לשבחים רבים. הציור הזה הוא שקבע את תהילתו לדורות הבאים, על פי הביוגרף של האמן ההולנדי, ארנולד הוברקן. הציור היה נערץ על ידי גודפריד קנלר וג'ושוע ריינולדס. ואן דר הלסט קיבל עמלה ממעגל משפחת שטדלדר, כאשר התבקש בשנת 1652 לצייר את דיוקנו של מרי, אלמנתו של ויליאם השני, נסיך אורנג'.
האמן נשאר פעיל כל חייו ושמר על רמה גבוהה של ייצור עד סוף ימיו. עבודותיו המאוחרות כמו דיוקנאות תליון של סגן-אדמירל ארט ואן נס ושל אשתו וכן ציור של סגן-אדמירל יוהאן דה ליפאד, כולם משנת 1668. סצינות הנמל ברקע בשלוש העבודות הללו ציירו על ידי לודולף בקהאוזן.
הוא היה המורה של בנו לודוויק שהמשיך את סגנונו. מרקוס וולטס היה לתלמידו (1650).לא היו לו תלמידים ידועים אחרים אבל הוא השפיע על חובארט פלינק, אסטאש לה סואר, קונסטנטין הנסן, אברהם ואן דן טמפל.
האמן נפטר באמסטרדם בשנת 1670. בעוד שהוא הצליח לגבות מחירים גבוהים מאוד עבור עבודתו, נראה שהוא חי מעל אמצעיו. הוא קנה בית גדול רכש ציורים רבים של אמנים מובילים כגון פרנס פלוריס, סימון דה ווס, פיטר לסטמן, ג'רארד ואן זיל, וילם ואן דה ולדה. לאחר מותו אשתו נאלצה להציע את עבודותיו ואת אלה מאוסף האמנות שלו למכירה בשנת 1671 בפרסומת ב"הארלם דגבלד".
שיתופי פעולה.
כפי שהיה מקובל בהולנד של המאה ה-17, ברתולומאוס ואן דר הלסט שיתף פעולה באופן קבוע עם אמנים מומחים אחרים. הוא שיתף פעולה לעיתים קרובות עם לודולף בקהאוזן, צייר בולט של ים ונוף. בקאוזן צבע את החלקים הימיים, שמהווים רקע לדיוקנאות, כמו בציור הגיבורים של הצי ההולנדי בשנת 1668.
מקרה מעניין של שיתוף פעולה היה בין ציירי תור הזהב הוא הציור: דיוקן וילם ואן וויטנהורסט. לא פחות מארבעה ציירים נתנו יד לסיומו: ברתולומיאוס ואן דר הלסט, קורנליוס ואן פואלנבורו, יאן בוטס וז׳קוב דאק. ואן דר הלסט היה אחראי על הקומפוזיציה הכללית ואחרים על הנוף. ייתכן שדאק צייר את הרתמה כיוון שהיה מומחה בציור סצינות של חדרי משמר שתיארו חיילים בשעות הפנאי בין כלי הנשק שלהם, הרתמות וכלי הציוד הצבאי האחרים בחדר. סביר להניח שוואן דר הלסט גם צייר את הפנים אך תפקידו של ואן פואלנבורו לא ברור.
ואן דר הלסט שיתף פעולה גם עם צייר החיות יאן וייניקס בציור ילד רועה עם צאן ועיזים. ברתולומאוס ואן דר הלסט צייר את הילד הרועה בציור. ואן דר הלסט גירד את חתימתו בצבע הרטוב שעל צווארונו של הילד בזמן שויניקס עשה את אותו הדבר בצבע הרטוב מימין למעלה. ההערכה היא שהציור נועד לתליה מעל אח גדול. הדבר כנראה מסביר את הפרספקטיבה המדויקת של הכבשים הגדולות מדי שמוקמו ממש בקדמת הציור.
עבודתו.
בנוסף לדיוקנאות שבזכותם הוא זכה בפרסום רב, ברתולומאוס ואן דר הלסט צייר כמה סצינות ז'אנר, היסטוריות, מקראיות, מיתולוגיות ואלגוריות. בכל הציורים הללו ההיבט של הדיוקן עדיין חשוב.
דיוקנאות.