עיקרון זה, שלפיו בית הדין הרבני צריך לפסוק על פי החוק וההלכה האזרחיים, לא הוגבל אך ורק להלכת השיתוף. בפסק דין זה קבע בית המשפט העליון כי: "על כל בתי הדין הדתיים להפעיל, בסוגיות "אזרחיות" נלוות שאינן חלק מענייני המעמד האישי (כפי שדיבור זה מתפרש על-פי דין המדינה) הנתון לסמכותם, את המשפט האזרחי הכללי, כפי שפורש על ידי בית המשפט העליון". משמעות פסק זה היא כי מלבד בסוגיות הקשורות לנישואין וגירושין, על בית הדין הרבני לפסוק בהתאם לנורמות המשפטיות האזרחיות. בכך, נשללה סמכותו לשפוט על פי כללים הלכתיים בענייני רכוש הכרוכים בתביעת גירושין שהוגשה בבית דין.
חקיקה שיפוטית בישראל.
הלכת השיתוף היא ביטוי מובהק לחקיקה שיפוטית במשפט הישראלי. המערכת האזרחית, ובראשה בית המשפט העליון, מצאה עצמה תחת אילוץ לספק מענה משפטי לשאלה של ההשלכות הכלכליות של גירושין כאשר המחוקק שותק, היינו, אין חוק שקובע מה יעלה בגורל רכוש המשפחה והרכוש שנצבר במהלך החיים המשותפים. היו ניסיונות חקיקה קודם לכן, ברם מסיבות שונות הם לא צלחו. לכן ביהמ"ש העליון פיתח בהדרגה את הלכת השיתוף שמהווה חקיקה שיפוטית. הלכת השיתוף יוצרת מערכת מורכבת של הלכה פסוקה שיצרה מסגרת נורמטיבית מקיפה ומפורטת.
ג'אנלוקה פסוטו
ג'אנלוקה פסוטו (באיטלקית: Gianluca Pessotto; נולד ב-11 באוגוסט 1970) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת המגן, וכיום הוא המנהל הספורטיבי של מחלקת הנוער של יובנטוס.
כשחקן, העביר פסוטו את מירב הקריירה ביובנטוס, בתפקידים שונים בחוליית ההגנה והקישור. פסוטו זכה לכינוי "הפרופסור" (באיטלקית: "Il Professorino") שהתייחסו להיותו מרכיב משקפיים וחובב ספרות שאף השלים תואר במשפטים במהלך קריירת המשחק שלו, ולכינוי "הדרור הקטן" (באיטלקית: "Passerotto") שהתייחס למהירותו וזריזותו הרבה.
מספר שבועות לאחר פרישתו שרד פסוטו נפילה מהקומה הרביעית של משרדי יובנטוס, במה שהיה ככל הנראה ניסיון התאבדות, אותו ניסה לבצע עקב הלחץ שהופעל עליו בפרשת הטיית המשחקים בסרייה א' 2006, על אף שלא הואשם בה, ובעקבות משבר בחייו האישיים.
קריירה.
פסוטו החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של מילאן. בעונת עלה לראשונה לקבוצת בוגרים, כשחתם בקבוצת וארזה. הוא שיחק במדי המועדון במשך שתי עונות, בהן רשם 64 הופעות והעפיל מהליגה הרביעית לשלישית. משם עבר למאססה, אף היא בליגה השלישית. כעבור עונה, לקראת עונת עבר פסוטו לבולוניה 1909 ששיחקה אז בסרייה ב'. על אף שהחתימה שלו עוררה ציפיות רבות, פסוטו לא השתלב ורשם 21 הופעות ליגה, ובסיום העונה נמכר להלאס ורונה, גם היא מליגת המשנה. במדי ורונה היה פסוטו שחקן הרכב קבוע, ורשם בעונתו הראשונה 34 הופעות ליגה בהן כבש שלושה שערים, שיא קריירה עבורו.
לאחר שהרשים במדי ורונה, עבר פסוטו לראשונה בקריירה לסרייה א', כשחתם בטורינו לקראת עונת . הוא השתלב במהרה בהרכב הפותח, ובסיום העונה עבר ליריבתה העירונית של טורינו, יובנטוס.
עם מעברו ליובנטוס היה פסוטו לשחקן הרכב פותח, ועימו הרכיבה יובנטוס את אחת מחוליות ההגנה הטובות בעולם בשנים אלו. פסוטו שיחק במדי יובנטוס במשך 12 עונות, וזכה עימה בארבע אליפויות באיטליה, ובליגת האלופות בעונת . במשחק הגמר פתח פסוטו בהרכב קבוצתו ושיחק לכל אורך המשחק וההארכה, שהסתיימה בשוויון 1-1. בדו-קרב הפנדלים בעט פסוטו את הבעיטה השנייה של קבוצתו וכבש בדרך לניצחון והזכייה בתואר. במהלך תקופתו ביובנטוס העפיל המועדון שלוש פעמים נוספות לגמר ליגת האלופות אך לא הצליח לנצח שוב. פסוטו פתח באחד מהגמרים (1998) וישב על הספסל בשניים נוספים (1997 ו-2003).
בשלבי הסיום של הקריירה, עקב פציעות חוזרות ונשנות, היה פסוטו בעיקר מחליף בסגל של יובנטוס, ושימש כממלא מקום לליליאן תוראם וז'ונתן זבינה. הוא פרש ממשחק בסיום עונת , בגיל 36, אחרי שרשם מעל ל-250 הופעות במדי יובנטוס.
פסוטו נותר בצוות המקצועי של המועדון גם לאחר הפרישה. מספר שבועות בלבד לאחר סיום עונת הפרישה שלו, ב-27 ביוני 2006, שרד פסוטו נפילה מגובה של 15 מטר, לאחר שנפל מהחלון בקומה הרביעית של משרדי המועדון. פסוטו נמצא כשהוא מחזיק בידו מחרוזת תפילה, מה שהגביר את החשד כי מדובר היה בניסיון התאבדות, שלא הוכח. ב-17 ביולי יצא פסוטו מכלל סכנת חיים, וב-4 בספטמבר פורסם כי פסוטו ישוחרר מבית החולים בו אושפז. ב-3 בינואר 2007 הודיע פסוטו כי הוא מעוניין לחזור למקום עבודתו ביובנטוס. בדצמבר 2008 הסביר פסוטו את הקשר בין המקרה לבין פרשת הטיית המשחקים בסרייה א' 2006. כיום הוא משמש כמנהל הספורטיבי במחלקת הנוער של יובנטוס.
נבחרת איטליה.
פסוטו החל את הקריירה הבינלאומית שלו במדי נבחרת איטליה ב-9 באוקטובר 1996, בניצחון הביתי 1-0 על במסגרת מוקדמות מונדיאל 1998. הוא זומן על ידי צ'זרה מלדיני לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1998 בצרפת, וערך את הופעתו הראשונה בטורניר במשחק האחרון של שלב הבתים, כשפתח בהרכב בניצחונה של איטליה 2-1 על . בשמינית הגמר בו גברה איטליה על בתוצאה 1-0, עלה פסוטו מהספסל בדקה ה-72. הוא שב להרכב הפותח ברבע הגמר מול המארחת. הוא הוחלף בדקה ה-90 ולא נשאר על המגרש בדו-קרב הפנדלים בו הודחה נבחרתו.
פסוטו ייצג את איטליה בטורניר יורו 2000, תחת המאמן דינו זוף. הוא פתח בשניים מהמשחקים בשלב הבתים, אותו צלחה איטליה במאזן מושלם. הוא עלה מהספסל במשחקי רבע הגמר מול וחצי הגמר מול . בשלב חצי הגמר אף כבש את הפנדל השני לזכות נבחרתו בדו-קרב הפנדלים, שהסתיים בהעפלה לגמר. במשחק הגמר פגשה איטליה את צרפת, ובדקה ה-55 בישל פסוטו למרקו דל וקיו את שער היתרון של איטליה. למרות היתרון, ניצחה צרפת בהארכה בתוצאה 2-1, ואיטליה סיימה במקום השני.
פסוטו נכלל בסגל הרחב של ג'ובאני טרפטוני לקראת מונדיאל 2002, אך במשחק ידידות אחרון שקיימה הנבחרת לקראת הטורניר, ב-17 באפריל 2002 במילאנו, נפצע פסוטו כבר בדקה השביעית והחמיץ את הטורניר כולו. היה זה משחקו האחרון בנבחרת איטליה, בה צבר 22 הופעות.
אטימולוגי
דראפט ה-NBA 2014
טי-בון ווקר
אהרון תיבו "טי-בון" ווקר (באנגלית: Aaron Thibeaux "T-Bone" Walker; 28 במאי 1910 - 16 במרץ 1975) היה מוזיקאי אמריקאי, מחלוצי הבלוז. ניגן במגוון כלי נגינה בהם גיטרה חשמלית, בנג'ו, מנדולינה, כינור ופסנתר. חיבר עשרות שירים, שהידוע בהם הוא "Stormy Monday". המגזין רולינג סטון דירג אותו במקום 67 ברשימת מאה הגיטריסטים הגדולים ביותר בכל הזמנים.
תולדות חייו.
ווקר נולד בטקסס להורים ממוצא מעורב אפרו-אמריקני וצ'ירוקי, שהיו שניהם מוזיקאים. גם אביו החורג היה מוזיקאי והוא שלימד אותו לנגן במגוון כלי נגינה. ווקר גדל בקהילת אוק קליף (Oak Cliff) שליד דאלאס ובגל 10 כבר לא הלך יותר לבית הספר. ידיד המשפחה, המוזיקאי בליינד למון ג'פרסון, לקח את ווקר הצעיר תחת חסותו ובהיותו בן 15 הופיע ווקר כנגן מקצועי. בין היתר זכה לנגן, כפרס בתחרות כישרונות, עם להקתו של קאב קאלוויי במסע הופעות שלה ביוסטון.
הקלטתו הראשונה נערכה בחברת קולומביה רקורדס ב-1929 תחת השם אוק קליף טי-בון (Oak Cliff T-Bone). הכינוי טי-בון הוא שיבוש שמו האמצעי (תיבו). ב-1933 הופיע באוקלהומה עם חלוץ הגיטרה החשמלית צ'ארלי כריסטיאן. טי-בון עבר ללוס אנג'לס והופיע שם במועדונים הן כמוביל הרכב קטן והן כנגן בתזמורות ביג בנד. בשנת 1935 נשא לאשה את ויידה לי ולשניים נולדו שלושה ילדים.
בשנת 1942 הקליט את האלבום Mean Old World Blues בחברת קפיטול רקורדס. הצליל והסגנון בתקליט, שהתפתחו בעת בה היה ווקר נגן בתזמורות ביג בנד, זכו לכינויים Jump Blues ו"בלוז החוף המזרחי" והתאפיינו בקצב מהיר ונגינה וירטואוזית מהירה שהקדימו את הרית'ם אנד בלוז. בהקלטה זו המציא ווקר את סולו הגיטרה כפי שהוא מוכר מאז ברוק. ב-1947 הקליט את שירו הידוע ביותר, Stormy Monday. שירים מצליחים נוספים היו Bobby Sox Blues מ-1946 ו-West Side Baby מ-1948.
ב-1960 הוציאה חברת אטלנטיק רקורדס סדרת הקלטות שבוצעו בין השנים 1955-1959 תחת הכותרת T-Bone Blues. בצד שיתופי פעולה קצרי-מועד עם מוזיקאים כוילי דיקסון וממפיס סלים, הופיע ווקר מראשית שנות השישים ואילך באירופה, בעיקר בפריז והקליט עבור חברת התקליטים הצרפתית Black and Blue. בשנת 1971 זכה ווקר בפרס גראמי להקלטה השובה ביותר בקטגוריית פולק מסורתי עבור תקליטו 'Good Feelin שראה אור בחברת פולידור רקורדס. ב-1973 הקליט בפולידור את התקליט Fly Walker Airlines.
בראשית שנת 1974 סבל ווקר משבץ מוחי ובמרץ 1975 נפטר כתוצאה מדלקת ריאות שהייתה סיבוך של אותו אירוע מוחי.
השפעתו.
בי בי קינג ציין את ווקר כמשפיע מרכזי על נגינתו וציין שכששמע אותו לראשונה חשב "שישו שב והוא מנגן בגיטרה". כן ציינו אותו כמקור השפעה נגנים כג'ימי הנדריקס, צ'אק ברי, באדי גאי, אריק קלפטון, סקוטי מור (הגיטריסט המוביל של אלביס פרסלי) ואחרים.
השיר Stormy Monday זכה לעשרות הקלטות בהן של בי בי קינג, ג'ימי הנדריקס, פרנק סינטרה, האחים אולמן, ג'ון מאייל, אריק קלפטון, רוד סטיוארט, קני בורל, סטיבי ריי וון, ואן מוריסון, הג'קסונים, אטה ג'יימס, סנטנה, ג'יימס בראון, ג'ון לי הוקר, מאדי ווטרס, ג'תרו טאל, גרי מור, להקת קרים, רוברטה פלאק, מנפרד מן ואחרים. ב-1991 הוכנסה ההקלטה המקורית של השיר להיכל התהילה של פרס גראמי וב-2007 נבחרה למרשם ההקלטות בעלות חשיבות תרבותית והיסטורית של ספריית הקונגרס.
הוקרה.
ב-1980 נבחר כמבצע להיכל התהילה של הבלוז וב-1987 נבחר להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
בניין הלופטוואפה
דראפט ה-NBA ב-2009
עונת 2003/2004 ב-NBA