במצב זה של טומאה קלה, רשאי הוא לאכול מעשר שני, אך לא תרומה. בסוף היום - תהליך טהרתו נשלם, ואם הוא כהן יהיה מותר לו גם לאכול תרומה. לגבי רוב הטמאים, סוף היום משלים לגמרי את טהרתם, והם רשאים גם לאכול קודש. ברם, לגבי כמה מן הטמאים (זב, זבה, יולדת ומצורע). קבעה התורה שעליהם להביא קרבן להשלמת טהרתם. עד הבאת קרבנם הם מוגדרים כמחוסר כיפורים, ואסורים לאכול קרבן או להיכנס לבית המקדש.
לטבול יום דינים מיוחדים: בעוד שטומאת משקין "עושה תחילה", כלומר שהיא תמיד תהיה ראשון לטומאה בין אם המשקים נגעו באב הטומאה ובין אם נגעו בראשון לטומאה, הרי שמשקין שנגע בהם הטבול יום הם כמו כל שאר הטומאות - דרגה אחת פחות מהדבר המטמא.
טבול יום חייב כרת על ביאת מקדש והמקור לכך הוא בפרשת תזריע - , פסוק העוסק באשה ה"יושבת על דם טוהר" שדינה כטבול יום. אמנם, לטבול יום מותר להיכנס עד עזרת נשים (לא כולל), דהיינו עד החיל (כולל).
The Jewish Chronicle
FOB (מאנגלית ר"ת: Free on Board; "שחרור על הסיפון") הוא מונח מתחום השילוח הימי או המסחר הבינלאומי שפירושו שהמוכר דואג להעברת הסחורה אל הספינה שתוביל את הסחורה אל הקונה, ויישא בכל ההוצאות של ההובלה והמיסוי, עד שהסחורה מאוחסנת בספינה. הקונה בעסקת FOB, צריך לשחרר את הסחורה מהמכס בנמל היעד, ולטפל בהובלתה מהנמל אל המיקום שיבחר. כללי השילוח הימי לא מגדירים באיזה שלב מועברת הבעלות, וכן אינם מגדירים מי אחראי לביטוח הסחורה בין הנמלים.
כשמדובר בשילוח בין מדינות, היתרון שבעסקאות FOB הוא שכל צד בעסקה מטפל במיסוי ובשינוע בתוך מדינתו.
הדלתה של מיסיסיפי
טוליה צבי
טוּליה צבי (Tullia Zevi; 2 בפברואר 1919, מילאנו – 22 בינואר 2011, רומא) הייתה עיתונאית וסופרת איטלקייה יהודייה, פעילה מרכזית בקהילה היהודית באיטליה, שהוגדרה כ"עמוד התווך" של הקהילה. מ-1983 עד 1998 כיהנה כנשיאת איחוד הקהילות היהודיות של איטליה.
קורות חיים.
נולדה במשפחה יהודית אמידה. אביה, ג'וזפה קלבי (Calabi), היה עורך דין נודע ואנטי-פאשיסט מושבע.
למדה פילוסופיה באוניברסיטת מילאנו וכן בקונסרבטוריון.
כאשר קיבלה איטליה הפשיסטית ב-1938 את חוקי הגזע, שכללו אפליה בוטה כנגד היהודים, שהתה צבי עם משפחתה בחופשה בשווייץ. בעקבות המצב הפוליטי, נדדה המשפחה תחילה לז'נבה ומשם עברה לפריז, שם המשיכה צבי את לימודיה בסורבון. בקיץ 1939 היגרה המשפחה לארצות הברית על סיפון ה"איל-דה-פראנס", שיצאה מלה האבר. צבי המשיכה את לימודיה בבית הספר ג'וליארד ובקולג' רדקליף, ובמקביל, כמו בעת שהותה בפריז, הוסיפה לנגן בנבל למחייתה. בתקופה זו הכירה את פרנק סינטרה ואת ליאונרד ברנשטיין, כאשר ניגנה תחת שרביטו.
בניו יורק התחברה צבי לחוגים אנטי-פאשיסטיים, ועשתה את הצעדים הראשונים בקריירה העיתונאית שלה, בין היתר במסגרת ארגון "Giustizia e Libertà" ("צדק וחירות") ובכתב העת "Italy against Fascism", שערכה, ובתוכנית רדיו ששידרה ב-NBC, שכוונה לפרטיזנים האיטלקים. בארצות הברית הכירה את הארכיטקט ומבקר האמנות היהודי-איטלקי ברונו צבי (1918–2000), ונישאה לו ב-26 בדצמבר 1940 בניו יורק. ביולי 1946, לאחר תום המלחמה, שבה לאיטליה עם בעלה. דיווחה כקורספונדנטית ממשפטי נירנברג.
במשך יותר מ-30 שנה – מ-1960 עד 1993 – עבדה צבי ככתבת שטח עבור עיתון "מעריב". בשנות פעילותה דיווחה בין השאר ממשפט אייכמן בירושלים. כמו כן, עבדה ככתבת עבור השבועון "The Jewish Chronicle", עיתון יהדות בריטניה.
משנת 1978 כיהנה כסגנית נשיא איחוד הקהילות היהודיות של איטליה (Unione delle comunità ebraiche italiane, UCEI). כעבור חמש שנים, ב-1983, התמנתה לנשיאת האיחוד – האישה הראשונה שבתפקיד – והחזיקה במשרה זו עד 1998. בשנת 1987 חתמה על האמנה המבססת את היחסים בין ממשלת איטליה והאיחוד.
ב-1992 הכתיר אותה נשיא איטליה אוסקר לואיג'י סקאלפרו בתואר אבירת הצלב המפואר (Cavaliere di Gran Croce), הדרגה השנייה במסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה.
ב-1998 נבחרה כחברה בוועדה משרד החינוך לבין-תרבותיות וכחברה הנציבות האיטלקית של אונסק"ו. באותה שנה הייתה גם לחברה בוועדה הלאומית לביו-אתיקה, עד 2006.
ב-2007 פרסמה את הביוגרפיה שלה, תחת הכותרת " Ti racconto la mia storia. Dialogo tra nonna e nipote sull’ebraismo" ("אספר לכם את סיפורי. דיאלוג בין סבתא ונכד על היהדות"), שכתבה עם נכדתה נתניה צבי.
טוליה צבי נפטרה ברומא ב-22 בינואר 2011, בגיל 91.
Reuters
ווס בנטלי
סיום (שחמט)
בשחמט, סיום הוא השלב השלישי והאחרון במשחק. הסיום מאופיין במספר מועט של כלים על הלוח.
שלב הסיום מתחיל בסוף שלב המציעה ונגמר עם סיום המשחק. אין גבול ברור בין השלבים, אולם בדרך כלל המעבר ביניהם מתבצע בהחלפה של כלים רבים.
בשלב הסיום המלך, שעד עכשיו הסתתר, יוצא בדרך כלל מ"מקום מחבואו" ונוטל חלק פעיל בקרב. אז שוויו הטכני עולה ל-2.5 נקודות, שכן הוא בדרך כלל מסייע רבות בשלב סיום המשחק. בדרך כלל נותרים על הלוח בעיקר רגלים, והשחקן מנסה להכתיר אותם למלכה. צורת הקרב תלויה בדרך כלל בכלים האחרים שנותרו על הלוח, ומשום כך הסיום מכונה על פיהם: "סיום רגלים" (אם לא נותרו כלים כלל חוץ מהרגלים), סיום צריחים, וכו'.
הסיום נחשב לשלב קשה הדורש דיוק רב. סיומים חוזרים על עצמם פעמים רבות, לכן שחקנים לומדים עמדות סיום נפוצות.
הסיום פופולרי בבעיות שחמט (מכונה גם "אטיוד") בדרך כלל המשימה היא לנצח בעמדה הנראית כתיקו, או לכפות תיקו בעמדה הנראית כעמדת הפסד.
סוגי סיומים.
סיומים אלמנטריים.
"סיומים אלמנטרים" הם סיומים שבהם אחד מהצדדים נותר עם מלך בלבד. לצד השני יכולה להיות מלכה, צריח, שני רצים, רץ ופרש או שלושה פרשים. בכל אחד מהמקרים הללו ניתן להנחית מט לצד השני. [כשיש רק 2 פרשים, ניתן טכנית לבצע מט, אך לא ניתן לכפות את היריב לכך]
סיומי רגלים.
בסיומים שבהם נשארים רק רגלים על הלוח, המלך בדרך כלל הופך להיות הכלי הפעיל ביותר. כל שחקן מנסה להכות את רגלֵי היריב ולתמוך ברגלים שלו. נשק חזק במיוחד הוא "רגלי עובר"- רגלי שכל הדרך שלו "פתוחה" בלי רגלים בדרך. אם יש לאחד מהצדדים רגלים עוברים בשני צדדי הלוח, כמעט בלתי אפשרי לעצור אותם.
במקרה שכל הרגלים "חסומים" על ידי רגלי מהצד השני, הגורם העיקרי שעשוי להביא לניצחון הוא חדירה של המלך לשורת היריב והכאה של אחד מהרגלים שלו. פעמים רבות ניתן לעשות זאת בעזרת שימוש בכפאי.
סיומי פרשים.
סיומי פרשים דומים לסיומי רגלים בגלל חוסר כלים בעלי טווח-ארוך על הלוח. לפרשים קשה בדרך כלל ללכוד את הרגלים וצריך לבצע תמרונים מסובכים לשם כך. מאידך, הם יעילים בחסימת רגלים עוברים.
סיומי רצים.
בסיומי רצים יש חשיבות מרובה לשאלה האם הרצים שווי צבע (על אותו צבע משבצת) או שוני צבע. בעוד שבסיומים עם רצים שווי צבע יש לצד בעל היתרון סיכויים טובים לנצח, הרי שבסיומים עם רצים שוני צבע יש סיכויים גבוהים לתיקו. בדוגמה משמאל, אף על פי שלשחור יתרון שני רגלים, הוא אינו יכול לנצח, כי המלך השחור קשור לשמירה על הרגלי ז4 וניסיון קידום 1...ו3 יביא ל-2.ר:ו3 ז:ו3 מ:ו3 ותיקו.
בסיומי רצים שווי צבע מתקיים "חוק הזהב": יש להציב את הרגלים שלך על צבע נגדי של משבצת מצבע המשבצת של הרצים. ככה הם לא יחסמו את הרץ שלך ואי אפשר יהיה להכות אותם על ידי הרץ הנגדי, ובנוסף אם יש מולו רגלי בצבע הנגדי, הוא יהיה מוכרח להתייצב על משבצת בצבע המשבצת של הרצים ולהפר את חוק הזהב.
סיומי צריחים.
סיומי צריחים הם הנפוצים ביותר משום שהם לא מוחלפים בדרך כלל עד לסיום. בסיומים כאלה גורם מכריע הוא איומי שח על המלך. אפשר בעזרתם ללכוד רגלים וכן לגרום לתיקו בעזרת שח-תמיד.
סיומי מלכות.
סיומי מלכות הם נדירים, כי המלכות מוחלפות בדרך כלל בין המציעה לסיום. סיומי מלכות נחשבים לקשים מאוד, ודרוש בהם דיוק רב.
סיום ללא רגלים.
לעיתים לא נשארים בסוף המשחק כלל רגלים, במקרים כאלה המטרה של כל צד אינה להכתיר רגלי אלא להנחית מט עם הכלים המעטים שנותרו לו. במקרה של שוויון חומרי הדבר כמעט תמיד איננו אפשרי. אם לאחד הצדדים יש יתרון, הוא יכול לנצח אך הדבר קשה.
אלכסנדרו פלכטנמכר
1993 בארצות הברית
1993 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 217 שנה מיום היווסדה.
קארלו לוי
אנגוס מק'פיידן
אנגוס מק'פיידן (באנגלית: Angus Macfadyen; נולד ב-21 בספטמבר 1963), הוא שחקן קולנוע ותיאטרון סקוטי. התפרסם בתפקידו של רוברט דה ברוס בסרט "לב אמיץ" ובסרט ההמשך "רוברט דה ברוס" ובתור ג'ף ריינהארט בסרט "המסור 3".
ביוגרפיה.
מק'פיידן נולד בגלאזגו וגדל באפריקה, צרפת, הפיליפינים וסינגפור, לצורך עבודת אביו שהיה דוקטור בארגון הבריאות העולמי.
למד ב"אוניברסיטת אדינבורו".
החל את דרכו בהפקות המקור הבריטיות "השפה האבודה של קארנס", "חייל חייל" ו"להשתלט על המקלט".
בשנת 1995 התפרסם לראשונה בדרמת הפעולה ההיסטורית "לב אמיץ" בתור האציל המיועד להיות מלך סקוטלנד רוברט דה ברוס, במהלך הסרט בוגד רוברט באביר הסקוטי הפטריוט אותו הוא מעריץ ויליאם וולאס (מל גיבסון) וחובר למלך אנגליה אדוארד הראשון (פטריק מקגוהן).
באותה השנה גם גילם את השחקן הוולשי האגדי ריצ'רד ברטון בהפקה על חייה של השחקנית אליזבת טיילור. הופיע לראשונה בהפקה הוליוודית ב-1997 בתפקיד הראשי בפנטזיית הפעולה "לוחמי המעלה".
ב-1998 כיכב בתור השחקן האנגלי פיטר לופורד בדרמה הטלוויזיונית הביוגרפית על חבורת הראט פאק.