חמישה מסרטיו הוצגו בפסטיבל קאן, כאשר סרטו "il divo" זכה בפרס חבר השופטים. ב-2014 סרטו "יפה לנצח" (La grande bellezza) זכה בפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, בבאפט"א לסרט שאינו דובר אנגלית ובארבעה פרסי האקדמיה האירופית לקולנוע, תשעה פרסי דויד של דונטלו ושש זכיות בסרט הכסף. ב-2015 הוא כתב וביים את סרטו באנגלית "נעורים" (עם מייקל קיין, רייצ'ל וייס והארווי קייטל) שזכה בשלושה פרסי האקדמיה האירופית לקולנוע, כולל לסרט הטוב ביותר. ב-2016 כתב וביים ביחד עם ערוצי Sky וHBO את הסדרה האפיפיור הצעיר (עם ג'וד לאו ודיאן קיטון). ב-2020 עלתה עונת המשך, בשם האפיפיור החדש.
השירות הפדרלי לפיקוח בתחום הבריאות
השירות הפדרלי לפיקוח בתחום בריאות (בראשי תיבות: Росздравнадзор, ברוסית: Федеральная служба по надзору в сфере здравоохранения) הוא שירות פדרלי של הרשות המבצעת של הפדרציה הרוסית, המפעיל תפקידי בקרה ופיקוח בתחום שירותי הבריאות.
זהו אחד משני שירותי פיקוח פדרליים, יחד עם השירות הפדרלי למלחמה במונופולים שאין להם מדים מאושרים משלהם. השירות מהווה גוף ממשלתי שמרכז את הפיקוח והרגולציה על מוצרי מזון ותרופות לבני אדם וחיות, מוצרי קוסמטיקה, מכשור רפואי, תוצרי דם מוצרי טבק ומכשירים המקרינים גלים אלקטרו-מגנטיים ברוסיה. מקביל ל ומנהל המזון והתרופות האמריקאי FDA.
היסטוריה.
הגוף הוקם לראשונה בשנת 1994 בשם הפיקוח הממלכתי לבקרה על תכשירים רפואיים וטכנולוגיה רפואית (Инспекция государственного контроля лекарственных средств и медицинской техники) של משרד הבריאות. בשנת 1998 הפכה למחלקה לביקורת מדינה על איכות, יעילות לבטיחות תכשירים רפואיים (Департамент государственного контроля качества, эффективности, безопасности лекарственных средств и медицинской техники Минздрава).
בשנת 2004 המחלקה אורגנה מחדש כשירות הפדרלי לפיקוח על הבריאות (Росздравнадзор). משנת 2007 עד 2012, נקרא בשם "השירות הפדרלי לפיקוח על בריאות ופיתוח חברתי" והיה כפוף למשרד הבריאות והפיתוח החברתי של הפדרציה הרוסית.
ב-21 בינואר 2020 הועבר לאחריות ישירה של ממשלת רוסיה, ברם בעקבות התפרצות מגפת הקורונה ברוסיה, ב-25 במרץ 2020 חזר לאחריות משרד הבריאות.
סמכויות.
בהתאם לחלק 5.1.3.2 לפרק 2 של צו ממשלת הפדרציה הרוסית מיום 30 ביוני 2004, מספר 323 "אודות אישור התקנה אודות השירות הפדרלי לפיקוח על בריאות":
Paolo Sorrentino
סל בריאות
שמואל שלמה בוירסקי
הרב שמואל שלמה בוירסקי (בערך 1820 – לאחר 1894) היה למדן ליטאי שחי בירושלים. מחבר הספר "עמודי שש".
ספרו עוסק בנושאים תורניים שונים, והוא כולל "שער כתר תורה" על כתר ארם צובא. קטע זה רב עניין לחוקרים, שכן יש בו תיאור של הכתר לפני אובדן חלק גדול ממנו בשנת 1948.
ביוגרפיה.
נולד בהורדנה למשה מאיר בויארסקי. אחיו של סבו, היה רבי שמואל בן אביגדור מרבני יהדות וילנה בתקופת הגר"א. אחיו, ישראל חיים (נפטר ב-1988) היה מייסדי כולל הורדנה בארץ ישראל.
הוכר כילד פלא, ונישא לבתו של רבי משה זאב מרגליות, רבה של ביאליסטוק ומחבר הספרים "אגודת אזוב" ו"מראות הצובאות". הוא התגורר אצל חמיו עד פטירתו, ולאחר מכן המשיך ללמוד אצל רבי אליעזר לנדא, מחבר "דמשק אליעזר" בהורדנה.
כשנתיים לאחר פטירת חמיו, התאלמן מאשתו ונותר עם שני ילדיהם, זאב וולף ואביגדור. הוא נישא בשנית לרחל לאה בת ר' ברוך מקובנה, אך לא היו להם ילדים משותפים. רחל לאה תמכה כלכלית בשמואל שלמה ושני ילדיו, ואפשרה לו ללמוד מבלי להזדקק לעבודה כלשהי, אף לא תורנית. היא כתבה או מימנה עבור בעלה כתיבה של התנ"ך כולו על מגילות קלף.
בשנת 1857 עלה עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב בירושלים. בירושלים המשיך בלימודיו כשהוא זוכה לתמיכתו של אחיו, ישראל חיים, שהתגורר בארץ ישראל בתקופה זו.
יצירתו.
בירושלים כתב בוירסקי את יצירותיו שפורסמו:
עבודתו העיקרית, עמודי שש (1894), עוסקת לפי הכתוב בשער: ב"ענייני הקרבנות ועבודת בית המקדש". אך התיאור מתאים רק לחלקו הראשון של הספר, בחלקו השני עסק בוירסקי בדברים נוספים כמו: כתר ארם צובא.
בנוסף לעמודי שש, הוציא בוירסקי גם ספר קטן בשם דמעת העשוקים, בשנת 1864. בשנות ה-70 של המאה ה-19, פרסם כמה מאמרים תורניים בכתבי העת העבריים "חבצלת" ו"שער ציון", אך בסופו של דבר חדל ממנהגו זה מחשש שעיתונים אלו מעצם טבעם עלולים להיזרק לאחר שקראו בהם.
גישה אידיוסינקרטית למגילות מקראיות.
מגילות נביאים וכתובים.
לבוירסקי הייתה גישה ייחודית כלפי צורת הכתובים. היה אופייני בקרב קהילות יהודיות במשך האלף האחרון להשתמש בקודקסים של כתבי הקודש ברוב המצבים; מאז המצאת הדפוס, אלה היו בדרך כלל קודקסים מודפסים. השימוש במגילות הכתובות בכתב-יד על קלף נשמר רק לספרי תורה ולמגילת אסתר, ואפילו לספרים אלה, המגילות משמשות רק בקריאות ליטורגיות רשמיות. במאה השמונה עשרה, פסק הגאון מווילנה שיקראו את ההפטרות ואת המגילות מתוך מגילות בכתב-יד של ספרי נביאים, והורה על מערך מגילות מלאות מכל ספרי הכתוב, כולל אפילו הכתובים. עם זאת, אין שום ראיות לכך שהגאון נמנע משימוש בספרי קודקס ללימוד אישי. במאה שלאחר חידושו של הגאון מווילנה, החלו באופן מתון בקהלות רבות לכתוב מגילות נביאים, מכיוון שספרי הנביאים משמשים לקריאה ליטורגית של ההפטרה. מצד שני, היה מאוד נדיר לכתוב ספרי כתובים על קלף.
בוירסקי בעצמו כתב סט שלם של מגילות כשרות של כל ספרי נביאים וכתובים (בנוסף לחמשה חומשי תורה) ומסר אותם לבית הכנסת החורבה. הוא גם כתב עותק נוסף של ספר תהלים, ששלח לאחיו שהיה גר בבריסק. בוירסקי התכוון לאמץ את הקריאה ממגילות עם אמירת ברכה מיוחדת: "בא"י אמ"ה אשר קדשנו במצוותיו וצוונו לקרות בכתובים." אף על פי שברכה זו מופיעה במסכת סופרים, היא לא מובאת להלכה בפוסקים הראשונים והאחרונים. פוסקי ההלכה בתקופת האחרונים נוטים להיזהר מאוד מאמירת ברכות שאינן סטנדרטיות, ולכן הפסק לברך ברכה זו נחשבה כחידוש גדול.
בוירסקי מזכיר במפורש כוונות משיחיות של הפרויקט לשחזר את הצורה העתיקה של כתיבת כתבי קודש, כפי שהוא מזכיר את תחייתן של דמויות מהתנ"ך. נראה שזה חלק ממגמה כללית בקרב יהודי המאה התשע-עשרה, שהשיבו מנהגים קדומים - כמו ה"מנהג" לגור בארץ-ישראל, אך גם (בהמשך במאה התשע-עשרה, במזרח אירופה) ניסיונות לחידוש מצוות התכלת בציצית, וניסיונו של הרב צבי הירש קלישר לחדש את עבודת הקרבנות. (העובדה שבוירסקי כתב ספר על הקרבנות - חלק א של עמודי שש, יכולה להיות עוד דוגמה של תופעה זו.)
שימוש פרטי בספרי תורה, על ידי יחידים בבית.
בוירסקי סבר שכאשר אדם קורא מתוך ספר תורה כשר, חייב לברך לפניו, כמו בקריאה ציבורית. ההלכה המסורתית קובעת שמספיק לברך על לימוד תורה פעם אחת ביום, ושוב אין צורך לברך על לימוד תורה פרטי נוסף שעוסק בה במשך היום.
חשיבות עבודתו לחוקרי המאה העשרים של כתר ארם צובא.
על מנת לייצר מגילות כשרות, נדרש בוירסקי לקבל עותק מדויק של אותיות הכתובים, וקטעי הפרשיות, וכן את מסורת הכתיבה של ספרי תהילים, משלי ואיוב. לצורך זה, הוא השתלב בפרויקט של משה יהושע קמחי, חתנו של ר' שלום שכנא ילין; קמחי יצא למסע לעיר חלב במטרה לעיין בכתר ארם צובא. קמחי הקדיש זמן רב לעיון בכתר שם, ורשם את ממצאיו בשולי המקרא העברי המודפס השייך לחמיו.
בשנת 1948, במהלך המהומות בחלב, נגרם נזק לכתר, וחוקרים האמינו שהוא נהרס. בשנת 1957 התגלה שחלק גדול מהקודקס שרד והוברח לירושלים. עם זאת, חוקרים התעניינו בשחזור החלקים החסרים בקודקס, וחיפשו מקורות משניים שיוכלו לעזור במאמץ זה.
אף על פי שחוקרים לא הצליחו לאתר את התנ"ך של ילין וקמחי, הם ידעו על קיומו מתוך התייחסויותיו של בוירסקי אליו ב"עמודי שש". זה היה כל מה שהיה ידוע על תנ"ך זה עד 1989 כשגילה יוסף עופר את התנ"ך בעצמו.
Dani California
Dani California הוא הסינגל הראשון שיצא מהאלבום "Stadium Arcadium" של להקת Red Hot Chili Peppers. השיר יצא לאור ב-3 באפריל 2006, וחודש לאחר מכן, במאי 2006, יצא לחנות ה-iTunes של אפל.
עם יציאתו, הסינגל נכנס למצעד בילבורד הוט 100 והצליח לטפס ממקום התחלתי 24 למקום השישי, ובכך הפך לסינגל השלישי של הלהקה שנכנס לעשירייה הפותחת של המצעד. בנוסף לכך, הסינגל נכנס גם למקום הראשון במצעד הרוק של בילבורד, ונשאר שם במשך 14 שבועות רצופים, ועמד במקום הראשון של מצעדי שירים נוספים ברחבי העולם. בנוסף לכך, טקס פרסי גראמי ה-49 שהתקיים בפברואר 2007 הצליח השיר לקטוף שתי זכיות, אחת בקטגוריית "שיר הרוק של השנה" והשנייה בקטגוריית "דואט או להקת השנה ברוק", והוא נחשב עד היום לאחד הסינגלים המצליחים ביותר של הלהקה. השיר הצליח גם בביקורות, אם כי הועלו כלפיו טענות על גנבה ספרותית.
הסינגל יצא ביחד עם הבי-סייד "Million Miles of Water", בעוד שאל האייטיונס הוא יצא כמיני-אלבום ואליו צורפו השירים "Whatever We Want" ו-"Lately" (נוסף על "Million Miles of Water").
טענות לגנבה ספרותית.