שירו של זמר הפופ הקנדי דניאל פאוטר "Bad Day", אשר כיכב בצמרת המצעד במשך 5 שבועות רצופים, היה הסינגל הנמכר ביותר במצעד בשנת 2006.
במהלך שנת 2007 הצליחו שמונה אמני סולו/הרכבים חדשים להגיע לראשונה למקום הראשון במצעד הבילבורד כזמרים ראשיים או כאמנים אורחים. האמנים הללו הם: מארון 5, אבריל לאבין, פליין וייט טיז, מימס, שון קינגסטון, סולג'ה בוי וטי-פיין (זמרים ראשיים) ויאנג ג'וק כאמן אורח.
המפיק המוזיקלי טימבלנד הוציא לשווקים במהלך שנת 2007 את הסינגל הראשון שלו כאמן סולו "Give It to Me"
שלושת הלהיטים ששהו במהלך 2007 בצמרת המצעד במשך הזמן הרב ביותר הם: "Umbrella" של ריהאנה, "Irreplaceable" של ביונסה, ו-"Crank That" של סולג'ה בוי (שלושתם שהו בצמרת המצעד במשך שבעה שבועות).
שיר בולט נוסף במצעד במהלך שנת 2007 הוא שירם של הלהקה מארון 5 "Makes Me Wonder" אשר ביצע את הקפיצה הגדולה ביותר בפופולריות במהלך 2007 לאחר שעלה מהדירוג 64 למקום הראשון במצעד בשבוע שלאחר מכן.
שירו של הראפר פלו ריידה "Low", אשר היה השיר הראשון שהגיעו למקום הראשון במצעד במהלך 2008, היה השיר אשר נשאר במשך הזמן הרב ביותר במקום הראשון במצעד (10 שבועות רצופים). סינגלים נוספים בולטים שזכו להצלחה רבה במצעד במהלך שנת 2008 כוללים את הסינגל של קייטי פרי "I Kissed a Girl", אשר שהה במקום הראשון במשך שבעה שבועות רצופים, והשיר של הראפר טי. איי "Whatever You Like", אשר שהה במקום הראשון במצעד במשך שבעה שבועות לא רצופים.
במהלך שנת 2008 הצליחו שבעה אמני סולו/הרכבים חדשים להגיע לראשונה למקום הראשון במצעד הבילבורד כזמרים ראשיים או כאמנים אורחים. האמנים הללו הם: פלו ריידה, ליאונה לואיס, ליל וויין, קולדפליי, וקייטי פרי (זמרים ראשיים) ויאנג ג'יזי וסטטיק מייג'ור כאמנים אורחים.
טי. איי הוציא לשווקים במהלך שנת 2008 את הסינגל הראשון שלו כאמן סולו "Whatever You Like". כמו כן, טי. איי היה האמן אשר שהה במשך הזמן הרב ביותר במקום הראשון במצעד במהלך 2008 (הסינגלים "Whatever You Like" ו-"Live Your Life" שהו במקום הראשון במצעד במשך 13 שבועות לא רצופים).
ריהאנה וטי. איי היו האמנים היחידים שהצליחו להכניס סינגלים מרובים למצעד במהלך שנת 2008.
שיר בולט נוסף במצעד במהלך שנת 2008 הוא שירה של זמרת הפופ בריטני ספירס "Womanizer", אשר שבר את השיא שהיה קיים עד לאותה העת במצעד לשיר שביצע את הקפיצה הגדולה ביותר בפופולריות לאחר שעלה מהדירוג 96 למקום הראשון במצעד בשבוע שלאחר מכן.
במצעד הבילבורד הוט 100 של שנת 2009 הצליחו שישה אמני סולו/הרכבים להגיע לראשונה למקום הראשון במצעד כזמרים ראשיים או כאמנים אורחים. האמנים הללו הם: ליידי גאגא, קולבי אודוניס, בלאק אייד פיז, ג'יי שון, ג'ייסון דירולו ואוול סיטי. ליידי גאגא והבלאק אייד פיז הצליחו כל אחד להכניס שני סינגלים למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
הבלאק אייד פיז הוציאו לשווקים שני שירים אשר נשארו במצעד במשך 26 שבועות במהלך שנת 2009 ובכך שברו את השיא שהיה קיים עד לאותה שנה של השיר שנשאר במשך הזמן הרב ביותר בצמרת המצעד. שירם "I Gotta Feeling", אשר היה השיר שנשאר הכי הרבה זמן במקום הראשון במהלך 2009 נשאר במקום הראשון במצעד במשך 14 שבועות, ועם שירם "Boom Boom Pow" אשר נשאר במקום הראשון במצעד במשך עשרה שבועות.
שיר בולט נוסף במצעד במהלך שנת 2009 הוא שירה של קלי קלרקסון "My Life Would Suck Without You", אשר שבר את השיא שהיה קיים עד לאותה העת במצעד לשיר שביצע את הקפיצה הגדולה ביותר בפופולריות לאחר שעלה מהדירוג 97 למקום הראשון במצעד בשבוע שלאחר מכן.
מופע הארנבות
קרב ויטוריו ונטו
קרב ויטוריו ונטו במלחמת העולם הראשונה נערך בחזית האיטלקית בתאריכים 24 באוקטובר 1918 – 3 בנובמבר 1918, בין הצבא האיטלקי המחוזק בכוחות מבריטניה, צרפת, צ'כוסלובקיה וארצות הברית, ובין הצבא האוסטרו הונגרי. הקרב הסתיים בניצחון האיטלקים והתפוררות הצבא והאימפריה האוסטרו הונגרית והיה מרכיב חשוב בהחלטה לשים קץ למלחמת העולם זמן קצר לאחר מכן.
רקע היסטורי.
בקרב קפורטו סבל הצבא האיטלקי אבדות כבדות ונאלץ לסגת לגדות הנהר פיאווה. הרמטכ"ל לואיג'י קאדורנה הודח ובמקומו מונה ארמנדו דיאז שהחל לארגן את הצבא ולייצב קו הגנה על הנהר שהצליח לעמוד בהתקפות הצבא האוסטרו-הונגרי.
ב-15 ביוני 1918 פתח הצבא האוסטרו הונגרי בהתקפה גדולה על קו החזית לאורך הנהר פיאבה על מנת לפרוץ את החזית בכיוון ונציה. הצבא האיטלקי מחוזק בכוחות בריטים צרפתים, אמריקאים וצ'כוסלובקים, הצליחו להדוף את ההתקפה בגורמם לאוסטרים אבדות כבדות. הכישלון בקרב הנהר פיאווה גרם לדמורליזציה בצבא האוסטרי שגם ניצחונם חסר החשיבות בקרב סן מתאו לא הצליח לתקן, וסימן את תחילת תבוסתם שהסתיימה בקרב ויטוריו וינטו.
ארמנדו דיאז לא יזם התקפות נוספות והחל לבנות את הכוח הצבאי להתקפה הסופית בחזית האיטלקית.
כוחות בעלות הברית הסתכמו ב-57 דיוויזיות חי"ר, כולל 52 איטלקיות, 3 בריטיות (ה-23, ה-7 וה-48), 2 צרפתיות (ה-23 וה-24), ורגימנט הרגלים ה-332, יחד עם זרועות תומכות. לצבא האוסטרו-הונגרי היו 46 דיוויזיות חיל רגלים ו-6 דיוויזיות פרשים, אך שני הצדדים נפגעו משפעת ומלריה ולאוסטרים היו רק 6,030 תותחים.
הכוחות האיטלקיים בהרים היו אמורים רק להחזיק את קו החזית ולעקוב אחר האויב כאשר הוא נסוג. המשימה לפתוח את ההתקפה ולתפוס את העמדות החזקות ביותר נפלה על הארמייה הרביעית (לוטננט-גנרל Gaetano Giardino) על הגראפה. הארמייה ה-12, שהורכבה מדיוויזיה צרפתית אחת ושלוש דיוויזיות איטלקיות, הייתה בפיקודו של לוטננט-גנרל דובר האנגלית אנריקו קוויגליה והייתה תחת פיקודו של הארמייה ה-10 בפיקודו של לוטננט-גנרל לורד קאבן. כדי להגן על האגף הימני שלו. צבאו של לורד קאבן כלל שתי דיוויזיות בריטיות ושתי דיוויזיות איטלקיות וגם הן היו צפויות לחצות את הפיאבה על ידי שבירת ההגנות האוסטריות באי פאפאדופולי. הארמייה השלישית הייתה צריכה פשוט להחזיק את הפיאבה התחתונה ולחצות את הנהר כאשר התנגדות האויב נשברה. הארמייה התשיעית, שהכילה שתי דיוויזיות איטלקיות וכן הדיוויזיה הצ'כוסלובקית ה-6 (המורכבת משבויי מלחמה לשעבר שנתפסו על ידי האיטלקים) ורגימנט הרגלים האמריקאי ה-332, הוחזקו בעתודה. לבעלות הברית היו 600 מטוסים (93 אנגלו-צרפתים, כולל 4 טייסות RAF) כדי להשיג עליונות אווירית מוחלטת במתקפה האחרונה.
סדר הכוחות.
מדינות ההסכמה: (ארמנדו דיאז)
הקדמה.
עם רדת הלילה ב-23 באוקטובר, גורמים מובילים בארמייה העשירית של הלורד קאוואן היו אמורים לעבור בכוח בנקודה שבה היו מספר איים, וקאוואן החליט לתפוס את הגדול שבהם - קבר די פאפאדופולי - כהכנה להתקפה בקנה מידה מלא על הגדה הרחוקה. התוכנית הייתה ששני גדודים מהחטיבה ה-22 של הדיוויזיה הבריטית ה-7 יכבשו את החצי הצפוני של פאפאדופולי בעוד שהקורפוס ה-11 האיטלקי יכבוש את החצי הדרומי. הכוחות הבריטיים שנכללו במתקפה הלילית היו פלוגת התותחנים הנכבדה 2/1 (גדוד חי"ר למרות התואר) והגדוד ה-1, רגימנט הפוסיליירים הוולשי המלכותי. כוחות אלה הסתמכו על סירות שהונעו על ידי הפונטירי ה-18 בפיקודו של קפטן אודיני מחיל ההנדסה האיטלקי. בליל הערפילי של ה-23 העבירו האיטלקים את הכוחות הבריטיים בביטחון ובמיומנות רגועה שהדהימו רבים מאלה שנבהלו מטביעה יותר מאשר מלחימה באוסטרים. למען השקט השתמש ה-HAC רק בכידונים שלהם עד שהושמעה האזעקה, ועד מהרה תפסו את חצי האי שלהם. ההתקפה האיטלקית על דרום פאפאדופולי נהדפה באש מקלעים כבדה. למרות זאת, האוסטרים ויתרו על האי עד סוף הלילה.
הקרב.
דיאז בחר את מועד ההתקפה ל-24 באוקטובר 1918, תאריך סמלי - בדיוק שנה לתבוסה הקשה בקרב קפורטו. בשעה 03:00 החל האגף הימני של הארמייה הרביעית האיטלקית במטח לתת זמן ללוחמים לעבור לעמדות התקפה. בשעה 05:00 הצטרפו שאר יחידות הארטילריה. חיל הרגלים החל להיאבק במעלה המדרונות התלולים והפסגות המשניות בהן החזיקו האוסטרים זמן כה רב. הצפת הפיאבה מנעה משתיים משלוש הארמיות המרכזיות להתקדם בו-זמנית עם השלישית; אבל האחרונה, בפיקודו של לורד קאבן, לאחר שתפס את האי פאפאדופולי במורד הזרם, זכתה לדריסת רגל על הגדה השמאלית של הנהר ב-27 באוקטובר. בערב כיסו בעלות הברית שטח כל כך נרחב עד שהן היו פרוסות מדי ופגיעות להתקפת נגד. הארמייה העשירית האיטלקית שמרה על האחיזה שלה והקימה ראש גשר בעומק של 4.0 ק"מ וברוחב של 5 מייל (8.0 ק"מ). הבריטים תפסו 3,520 שבויים ו-54 תותחים. סוטוזר בורוביץ' פון בווינה, המפקד האוסטרו-הונגרי, הורה על התקפת נגד על ראשי הגשר האיטלקיים באותו היום, אך חייליו סירבו להישמע לפקודות, בעיה שהתעמתה עם האוסטרים מאותו זמן ואילך, והתקפת הנגד נכשלה. הימים הראשונים של הקרב כללו דו-קרב ארטילרי כבד בין שני הצדדים, שהיו תואמים למדי בכוח האש, כאשר האיטלקים החזיקו 7,700 תותחים לעומת 6,000 תותחים של האוסטרו-הונגרים. מ-24 עד 31 באוקטובר בלבד, ירתה הארטילריה האיטלקית 2,446,000 פגזים.
האיטלקים הצליחו לחצות את הנהר פיאווה ולהתקדם צפונה. ב-28 באוקטובר 1918, קבוצה של צ'כים הכריזה על עצמאותה של בוהמיה מאוסטריה-הונגריה. למחרת, ב-29 באוקטובר, קבוצה אחרת שהתיימרה לייצג את הסלאבים הדרומיים הכריזה על עצמאותם, וב-31 באוקטובר הכריז הפרלמנט ההונגרי על פרישתם מהאיחוד, ובכך פירק רשמית את האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-28 באוקטובר, בתנאים מדיניים וצבאיים חדשים אלה, הורה הפיקוד העליון האוסטרו-הונגרי על נסיגה כללית.