אִיטָן האלפים (שם מדעי: "Phleum alpinum") הוא עשב דגני חד שנתי.
תפוצתו של מין זה הוא בהרים באירופה, אסיה, צפון אמריקה ודרום אמריקה.מצב שימור המין הוא ללא חשש.
מרקאטו
מרקאטו (באמהרית: መርካቶ - "מרכתו"; מאיטלקית: Mercato - "שוק") הוא השוק המרכזי של אדיס אבבה, בירת אתיופיה, והשוק הפתוח הגדול באפריקה.
היסטוריה.
השוק של אדיס אבבה שכן במקור מדרום לקתדרלת גאורגיוס הקדוש, כקילומטר צפונית-מזרחית למיקומו הנוכחי. שוק בלתי רשמי זה התגבש ברחובות הסמוכים, ונמכרו בו דגנים, תבלינים, קפה, כותנה, מלח, תכשיטים, מוצרים ביתיים, מלאכת יד ועוד. סמוך לאחר שאתיופיה נכבשה בידי איטליה הפשיסטית, הונהגה באתיופיה מדיניות הפרדה על בסיס גזעי, והשוק הקיים יוחד לאירופים. הסוחרים האחרים, רובם ערבים, התמקמו במיקומו הנוכחי של המרקאטו, ברובע "אדיס קטאמה" ("העיר החדשה"). עם השנים תפסו המקומיים את מקומם של הסוחרים הערביים, ומאז שנות ה-60 של המאה ה-20, המרקאטו הוא בעיקרו שוק מקומי.
השוק כיום.
השוק משתרע על שטח של יותר מקילומטר רבוע ובו כ-15,000 בתי עסק שונים, הכוללים, בין היתר, כ-2,500 חנויות ודוכנים, 1,500 בתי עסק המעניקים שירותים שונים, עשרות חנויות כלבו ושני מבנים מקורים גדולים. למעשה, זהו רובע מגורים ומסחר ענק, המחולק ל-50 אזורים, ולא רק שוק במובן המערבי של המונח. את השוק הפועל בשעות האור, עשויים לפקוד כ-200,000 איש ביום. ימי שבת עמוסים במיוחד כאשר מגיעים למרקאטו מוכרים וקונים רבים מחוץ לעיר, ובימי ראשון המרקאטו שובת. במרקאטו נמכרים מוצרים מכל הסוגים, ואלה מחולקים לאזורים לפי סוגי הסחורה. חנויות למוצרי מזון ולתוצרת חקלאית, במיוחד קפה, הן עדיין החנויות הנפוצות ביותר בשוק; אך בעלי חיים, מלאכת יד, כלי בית, מוצרים ממוחזרים מעץ וממתכת, מוצרי אלקטרוניקה, ביגוד ומוצרי טקסטיל הם רק חלק מהמוצרים הנוספים המוצעים למכירה. למעשה ניתן למצוא במרקאטו כל דבר, אפילו רובים וכלי נשק מסורתיים. מצפון לשוק שוכנת תחנת האוטובוסים המרכזית הבין-עירונית של אדיס אבבה ליעדים רחוקים (מעל 250 ק"מ).
אנטוניו לובו אנטונש
אנטוניו לובו אנטונש (בפורטוגזית: António Lobo Antunes; נולד ב-1 בספטמבר 1942) הוא סופר פורטוגלי, הוא זוכה פרס קמואש לשנת 2007.
אנטונש השלים את לימודיו בבית הספר לרפואה והתמחה בפסיכיאטריה. הוא התגייס לצבא הפורטוגלי והשתתף מספר שנים במלחמה הקולוניאלית באנגולה כרופא פסיכיאטר. אנטונש חזר לאירופה בשנת 1973 ובשנת 1979 פרסם את הרומן הראשון שלו: "זיכרון של פיל", המתאר את התמוטטות נישואיו הראשונים. בעקבות הצלחת הספר הוא עזב בהדרגה את הפסיכיאטריה והתמסר יותר לכתיבה. בשנת 2005 הוא בא לארץ עם רעייתו לקבל את פרס ירושלים ביריד הספרים הבינלאומי.
מלחמת העצמאות של אנגולה משמשת נושא חוזר בספריו של אנטונש והוא מושפע במיוחד מויליאם פוקנר ומלואי פרדינאן סלין. מרבה לצטט את המשוררים הקלאסיים ובהם ורגיליוס ואובידיוס.
איטן
אִיטָן (שם מדעי: "Phleum") הוא סוג עשב ממשפחת הדגניים. המינים בסוג זה הם רב-שנתי וגדלים באירופה, אסיה ואפריקה מלבד המין איטן האלפים שגדל גם בצפון ודרום אמריקה.
גובה הגבעול בין 20 ל-130 סנטימטר שמקצהו תפרחת גלילית צפופה דמוית שיבולת.
דגן זה משמש למרעה בקר וכן להאכלת חיות מבויתות.
מקור שמו העברי בתלמוד ירושלמי שם משמש שם זה לציון מין דגן אשר ניתן לגדלו עם חיטה והדבר לא יחשב ככלאיים.
מיון טקסונומי.
בסוג זה שישה מינים לפי ITIS:
נ.מ. שייקביץ
תיאטרון יידי
דני ספרים
דני ספרים בע"מ היא הוצאת ספרים ישראלית שנוסדה ומנוהלת על ידי המו"ל דני פחימה.
היסטוריה.
ההוצאה החלה כחנות ספרים שייסד פחימה עם אחיו בירושלים בשנת 1981 ובשנת 1985 הוציא לאור את הספר הראשון כהוצאה, "מברשת השיניים הראשונה שלי", שכתבה נורית כהן, גיסתו. עד היום הוציאה לאור כ־500 ספרים, רובם ספרי ילדים. בין מחברי ספרי ילדים שהוצאו על ידי הוצאת לאור ניתן לציין את אורה קרופיק שמוציאה כל שנה ספר חדש.
משרדי ההוצאה נמצאים בקריית גת.
כמו כן מוציא שני עיתוני ילדים לציבור הדתי: "אותיות" ו"סוכריות". ההוצאה מפרסמת את סדרת ספרי קופיקו וצ'יפופו של תמר בורנשטיין־לזר. חגי ברקת משמש כעורך הראשי של ההוצאה.
בשנת 2009 רכשה ההוצאה את הוצאת הספרים יוסף שרברק, וכך קבלה בעלות על יצירות קלאסיות רבות בספרות העברית, בהם ספריה של דבורה עומר וספרי מוזיקה של יוני רכטר, אהוד מנור ומתי כספי.
דני ספרים חברה בהתאחדות המו"לים בישראל.
SS501 (בקוריאנית: 더블에스오공일, באנגלית: Double S Five-O-One) היא להקת בנים דרום קוריאנית פופולרית שהוקמה בשנת 2005. תחילה פעלה הלהקה בחברת DSP Entertainment ובשנת 2010, כשנגמר החוזה שלהם איתה, עזבו אותה ופרשו כל אחד לחברת תקליטים שונה כדי לקדם את קריירת הסולו שלהם.
פירוש השם ומועדון המעריצים.
שם הלהקה הוא צירוף שתי האותיות הראשונות במילים Superstar Singer עם המספר 501 שמייצג את קיבוצם של חמשת החברים ללהקה אחת.
מועדון המעריצים שלהם נקרא Triple S שפירושו Super Star Supporter.
הצבע הרשמי של הלהקה הוא ירוק והסמל הרשמי שלה הוא חמישה אפונים בתרמיל, המציינים את היות הלהקה תמיד מחוברים יחד.
היסטוריה.
2005-2006: ראשית הדרך.
הסינגל הראשון של הלהקה, "Kyeonggo" (Warning), יצא ב-8 ביוני 2005 וזמן קצר אחריו יצא גם "Snow Prince". במחצית הראשונה של שנת 2006 שבתה הלהקה מפעילות וזאת בשל ניתוח בגרון אותו עבר חבר הלהקה הו יונג סאנג. באמצע 2006 נערך קונצרט הבכורה של הלהקה, "Step Up Concert", באוסקה שביפן. בסוף 2006 שבה הלהקה לקוריאה על מנת לקדם את אלבומה הראשון שיצא ב-10 בנובמבר ונקרא S.T.01 Now. אותה שנה תרמו ארבעת חברי הלהקה הפעילים את קולם לסרט האנימציה Pi's Story.
2007-2008: פעילויות ביפן, "בחורים רעים" והתת-להקה.
בשנת 2007 החבורה פרצה בשוק-היפני. מועדון מעריצים יפני נוסד תחת השם "Triple S Japan" (משמעות השם של מועדון המעריצים הוא Superstar Singer Supporters, בהתאמה למשמעות שם הלהקה). ב-2008, SS501 חזרו לקוריאה עם הסינגל החדש שלהם - Deja Vu, שפורסם ב-8 במרץ 2008. שיר הנושא של הדיסק היה גם הראשון שהם החליטו לקדם, והם התחילו עם הקאמבק שלהם ב-M Countdown. לאחר שהצליחו עם הסינגל הם התחילו לקדם את הסינגל שני - "A Song Calling for You". הלהקה ערכה מופע פרידה ב-Music Bank ב-6 ביוני 2008 וחזר לפעילות היפנית שלהם. בשני באוקטובר 2008 פורסמה הודעה רשמית שמנהיג הלהקה, קים היון ג'ונג, ישחק בדרמה הקוריאנית המבוססת על האנימה והמנגה היפנית - Boys Over Flowers (מוכרת יותר כ"בחורים רעים" בישראל). הסדרה שודרה בערוץ הקוריאני KBS בחצי הראשון של 2009, הדרמה כללה 25 פרקים ומספר פרקי ספיישל. באותו זמן חבר הלהקה פארק ג'ונג מין לוהק לשחק במחזמר "גריז " - " Grease" "השיחק את הדמות של "דני פארק".
מאחר שפארק ג'ונג מין וקים היון ג'ונג פתחו בקריירת סולו, האלבום הבא של SS501 נאלץ להדחות ליולי 2009. בנוסף לזאת, השלישייה הנותרת פתחה תת-להקה בה הו יונג סאנג הוא מנהיג הלהקה. הסינגל הראשון שלהם היה "U R Man", והם גם קידמו את הסינגל שלהם (הנקרא "Because I'm Stupid" ) עבור הפסקול של הדרמה Boys Over Flowers. עקב ההצלחה הרבה של הדרמה מספר ההורדות לשיר זה היה הרבה מהרגיל.
2009-2010: מיני אלבומים, מסע ההופעות הראשון באסיה וחוזים..
SS501 הוציאו לאור את האלבום היפני השני שלהם - All My Love, ב-13 במאי 2009, מסע הופעות לקידום שירי הלהקה נערך ביפן כדי לתמוך באלבום. מאוחר יותר הם פרסמו אלבום מ-קבץ-סולואים, שאיחד שירי סולו של חברי הלהקה. לאחר השחרור כל אחד מחברי הלהקה עסק בקריית הסולו שלו, הם התאחדו שוב כדי לערוך את מסע ההופעות הראשון שלהם שנערך בסיאול, טוקיו, טאיוואן, שאנגחאי והונג קונג.
המיני אלבום של הקבוצה - Rebirth, הופץ בשני חלקים: גרסה מוגבלת וגרסה מלאה. הגרסה המוגבלת הופצה ב-20 באוקטובר והמלאה ב-22. הגרסה המוגבלת כוללת תוספת מיוחדת של שני פוסטרים ואלבום תמונות המכיל 100 דפים. SS501 קידמו את האלבום עם הסינגל "Love Like This", והשיר זכה בשני פרסים ב- Music Bank ואחד ב-Inkigayo Mutizen. פעילויות הקידום לסינגל נגמרו ב-29 בנובמבר 2009.
SS501 ערכו הופעה בתאילנד, ולבסוף ערכו את ההופעה האחרונה שלהם בסיאול כדי לסגור את מסע ההופעות שלהם באסיה. למרות שהוצאה לאור של המיני אלבום החדש היה מתוכנן לראשון למאי 2010, התאריך נדחה בשביל לערוך "נגיעות אחרונות" באלבום. הם הופיעו בDream Concert מאוחר יותר באותו חודש. בגלל שקים היון ג'ונג נותר להחלים מפציעה קודמת, הם שרו שתי בלדות במקום שיר הקאמבק עליו היו שמועות מרובות באותה תקופה. יום לאחר הקונצרט, שיר אחד מהמיני אלבום שלהם - "Let Me Be The One", הודלף לרשת. זמן לא רב לאחר מכן הופץ הטיזר לשיר הקאמבק של הלהקה. המיני אלבום השלישי - "Destination", הופץ סוף כל סוף ב-24 במאי 2010. הזכייה הראשונה עם שיר הנושא של הדיסק - "Love Ya" ב- Music Bank הייתה במהלך השבוע השני לקידום הסינגל, הם גם זכו במקום הראשון בשבוע שלאחר מכן.
אט אט כולם התחילו לעזוב את DSP Entertainment, בהתחלה קים היונג ג'ון שעזב לטובת S-Plus Entertainment, לאחר מכן פארק ג'ונג מין לCNR Media, קים היון ג'ונג ל-KeyEast Entertainment, והו יונג סאנג וקים קיו ג'ונג לB2MENT. למרות שכל אחד מחברי הלהקה נמצא תחת סוכנות אחרת, הלהקה הבטיחה לחזור יום אחד לשחרר אלבומים יחד.
2010-2014: קריירת הסולו והשירות הצבאי..