בגיל 13 החל דאל את לימודיו בבית הספר לקציני ים. החל משנת 1819 הוא שירת בצי בים השחור, ובשנת 1824 הועבר לים הבלטי. בשנת 1826 עזב את הצי והחל ללמוד רפואה באוניברסיטת טרטו. בשנת 1829, לאחר שסיים את לימודיו וקיבל הסמכה לעבוד כרופא, הצטרף לצבא שנלחם נגד הטורקים, ובהמשך השתתף בלחימה בפולין נגד המורדים. בשנת 1832 הוא עבר לסנקט פטרבורג והחל לעבוד בבית חולים צבאי בעיר. בשנת 1833, זמן קצר לאחר שנישא, עבר לאורנבורג והשתתף כרופא בפעילות צבאית במרכז אסיה. בהיותו באורנבורג נולדו לו שני ילדים. בשנת 1838 שב לסנקט פטרבורג והחל את שירותו במשרד הפנים. בשנת 1849 מונה לתפקיד בכיר בסניף של משרד הפנים בניז'ני נובגורוד. תפקיד זה איפשר לו לאסוף חומר אתנוגרפי רב. הוא מילא תפקיד זה עד לשנת 1859, אז עזב את שירות המדינה ועבר להתגורר במוסקבה.
פעילות ספרותית.
את פעילותו הספרותית החל דאל בשנת 1823. בשנת 1827 פורסמו שיריו, ובשנת 1830 הוא פרסם את הנובלה הראשונה מפרי עטו. בשנת 1832 הוא פרסם ספר בסגנון סיפורי עם. משרד החינוך ראה בתוכן הספר פעילות נגד השלטון, ואף הביא למעצרו. בלחצו של וסילי ז'וקובסקי דאל שוחרר, אך מכירת הספר הופסקה.
גם במהלך עבודתו בשירות המדינה באורנבורג ובניז'ני נובגורוד הוא המשיך בפעילות ספרותית ופרסם מספר יצירות.
יצירותיו הספרותיות היו פופולריות במהלך המאה ה-19. לאחר מותו פורסם אוסף מלא של היצירות בעשרה כרכים.
היכרות עם פושקין.
דאל הכיר את אלכסנדר פושקין בשנת 1832 ונתן לו במתנה העתק מהספר האמור. פושקין העריך את הספר ונתן לדאל מקור בכתב ידו של אחת היצירות שלו (שגם נכתבה בסגנון סיפורי עם). הוא תמך ברעיון של דאל לערוך מילון של השפה הרוסית, והאיץ בדאל להמשיך בעריכת המילון. בשנת 1833 הם נפגשו באורנבורג, ודאל ארגן עבור פושקין סיור באזורים הקשורים במרד של ימליאן פוגצ'וב. בשנת 1836 ביקר דאל בסנקט פטרבורג, והם נפגשו פעם נוספת. לאחר דו-קרב שבו נפצע פושקין, היה דאל בין צוות הרופאים שטיפלו בו.
מילון השפה הרוסית.
המילון "המילון המבואר לשפה הרוסית הגדולה החיה" (ברוסית: Толковый словарь живого великорусского языка) היה היצירה הראשית של ולדימיר דאל. כאשר הוא הגיע בעבודתו על המילון לאות "П" ("פּ"), החליט דאל לעזוב את השירות הציבורי ולהקדיש את עצמו לסיום העבודה על המילון, ועבר למוסקבה. בסך הכול הוא עבד על המילון 53 שנים. פרסום המילון החל בשנת 1861. על פרסומו הוא זכה במדליה של החברה הגאוגרפית, ובשנת 1868 נבחר לאקדמיה האימפריית למדעים של סנקט פטרסבורג (לימים האקדמיה הרוסית למדעים).
המילון יצא לאור ב-5 כרכים. הוא כולל 200 אלף מילים וכ-30 אלף ביטויים. בנוסף למילים, מספק המילון מידע על אתנוגרפיה ועל החברה הרוסית.
שנת 2001 הוכרזה על ידי אונסקו כ"שנת דאל", לציון 200 שנים להולדתו. לזכרו ופעולתו מוקדשת פעילות של 2 מוזיאונים – בלוגנסק ובמוסקבה.
יחסו ליהודים.
במסגרת עבודתו במשרד הפנים היו בתחום אחריותו, בין היתר, חקירות הריגת ילדים במערב רוסיה. בשנת 1844 פורסם מסמך בהקשר להריגת ילדים נוצרים על ידי היהודים: "חקירת הירצחם של תינוקות נוצריים בידי יהודים והשימוש בדמם" (Розыскание о убиении евреями христианских младенцев и употреблении крови их. Напечатано по приказанию г. Министра Внутренних Дел. 1844 г). המסמך נכתב על ידי אחד מפקידי המשרד, אך בשנת 1913, בתחילת פרשת בייליס, נקשר שמו של דאל למסמך כאחד המחברים. ואולם, אין כל הוכחה שדאל אכן היה מעורב בהכנת ופרסום המסמך.
ג'ייסון סיגל
ג'ייסון ג'ורדן סיגל (באנגלית: Jason Jordan Segel; נולד ב-18 בינואר 1980) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה, קומיקאי, מוזיקאי, תסריטאי ומפיק אמריקאי ממוצא יהודי. התפרסם בזכות תפקידיו בסרטי הקומדיה "הדייט שתקע אותי", "קח את זה כמו גבר", "אני אוהב אותך, אחי", "מורה רעה" ו"עד החתונה זה יעבור"; ובשל תפקידו כמרשל אריקסון בקומדיית המצבים "איך פגשתי את אמא" של רשת CBS.
ביוגרפיה.
סיגל נולד בלוס אנג'לס שבארצות הברית. למד בבית ספר עברי, חגג בר מצווה, והתחנך כיהודי בשל מוצא אביו, אולם למד גם במוסד חינוך אפיסקופלי. אימו נוצרייה. גובהו של סיגל הוא 1.93 מ' – נתון שעזר לו להיבחר לקבוצת הכדורסל של התיכון בו למד (שיחק כמחליף של ג'ייסון קולינס, לימים שחקן NBA).
סיגל קיווה עוד בהיותו סטודנט להפוך לשחקן קולנוע מפורסם והופיע במספר מופעי תיאטרון מקומיים.
קריירה.
החל להופיע בסרטים ב-1998 עם תפקידים קטנים בקומדיות "כבר לא יכול לחכות", "פאנק בסולט לייק סיטי!" ו"מת על הקמפוס".
תפקידים אלו הקנו לסיגל תפקיד בסדרה הקומית "זרוקים ויורמים", בסדרה הופיע בקבוצת ה"פריקים" בדמותו של ניק אנדופוליס.
בשנת 2005 זכה סיגל בתפקיד בקומדיית המצבים המצליחה "איך פגשתי את אמא", בסדרה הוא מגלם את מרשל אריקסן, בעלה של לילי אלדרין (אליסון הניגן), והחבר הטוב ביותר של הדמות הראשית, טד. מרשל הוא עורך דין שחלומו הוא להציל את הסביבה.
את פריצתו המשמעותית כשחקן קולנוע עשה ב-2007 בקומדיה שוברת הקופות של ג'אד אפאטו "הדייט שתקע אותי", בסרט הופיע בדמותו המשנית של ג'ייסון לצידו של סת' רוגן. את תפקידו הראשי הראשון בקריירה קיבל בשנה שלאחר מכן בקומדיה הגסה "קח את זה כמו גבר" אותה גם כתב סיגל. בסרט גילם גבר אומלל בשם פיט ברטר שנזרק על ידי חברתו השחקנית שרה (קריסטן בל) בעודו בעירום מלא. עקב דאבונו העמוק מחליט פיט לנסוע לחופשה בהוואי שם הוא מתיידד עם צוות מלון מקומי ועם פקידת קבלה יפהפייה בשם רייצ'ל (מילה קוניס).
סיגל הופיע בפעם השלישית ברציפות לצד כוכב קומדיות הלוזרים פול ראד ב-2009 ב"אני אוהב אותך אחי", סיגל הופיע כסידני פייף, חברו הקרוב ביותר של גיבור העלילה פיטר קאלבין.
בשנת 2011 הופיע לצד השחקנית קמרון דיאז בתפקיד ראשי בסרט "מורה רעה" שם מגלם את המורה לספורט שמאוהב בקמרון דיאז ולבסוף זוכה בה.
בשנת 2012 שיחק בקומדיה הרומנטית "עד החתונה זה יעבור" לצד אמילי בלאנט.
בשנת 2014 כיכב שנית לצידה של קמרון דיאז בסרט הקומדיה "סקס טייפ". ב-2015 כיכב בדרמה הביוגרפית "סוף המסע" לצד ג'סי אייזנברג. ב-2017 כיכב בסרט המדע בדיוני "התגלית" של נטפליקס.
בשנת 2020 כיכב בסדרת דרמה אנתולוגית אותה הוא גם יצר והפיק בפועל, "שדרים ממקום אחר" של רשת הטלוויזיה AMC.
משנת 2022 סיגל מגלם את מאמן הכדורסל פול וסטהד בסדרת הדרמה "" ברשת HBO.
חיים אישיים.
בשנים 2012-2013 הוא יצא עם השחקנית מישל ויליאמס. מדצמבר 2013 עד אפריל 2021, יצא סיגל עם הצלמת אלכסיס מיקסטר.
ליאונטופוליס
לחודיש
Convorbiri literare
Convorbiri literare ("קוֹנבוֹרבִּיר ליטֶרארֶֶה" - בתרגום לעברית: שיחות ספרותיות) הוא כתב עת ספרותי רומני שנוסד על ידי חברי החוג ז'ונימיה ושימש שנים רבות כביטאונם.
כתב העת הופיע לראשונה ב-1 במרץ 1867 ביאשי, והמשיך להופיע שם עד 1886. מ-1886 ועד 1944 הופיע כתב העת בבוקרשט, תחילה בעריכתו של יאקוב נגרוצי ולאחר מכן בהנהגת ועד מורכב מתלמידיו של טיטו מאיורסקו.
בין המפרסמים מיצירותיהם בכתב עת זה נמנו: מיכאי אמינסקו, שפרסם בו את מרבית שיריו, יון קריאנגה שפרסם את שלושת החלקים הראשונים של "זכרונות" וגם סדרה של אגדות, יון לוקה קאראג'אלה, שפרסם בו את מרבית הקומדיות שלו, יואן סלאביץ', וסילה אלכסנדרי, ג'ורג'ה קושבוק, אוקטביאן גוגה ורבים אחרים מהדמויות הספרותיות הבולטות של התקופה.
הסדרה החדשה.
החל מינואר 1996, ביאשי, התחיל כתב העת להופיע מחדש בכל 20 לחודש, בפורמט טבלואיד. כתב העת שייך להתאחדות הסופרים מרומניה והעורך הנוכחי הוא קסיאן מריה ספירידון (Cassian Maria Spiridon).
ראייה עיוורת (ספר)
ראייה עיוורת (באנגלית: Blindsight) הוא רומן מדע בדיוני מאת הסופר פיטר וואטס, שהיה מועמד לפרס הוגו בקטגוריית הרומן הטוב ביותר לשנת 2007. ראייה עיוורת היא תופעה נוירולוגית-קוגניטיבית המאפשרת למוח לקלוט ולעבד מידע חזותי למרות שהתרחשה פגיעה בראייה. הספר עוסק בתודעה, בעתידנות ובפילוסופיה של הנפש. הספר כולל שימושים בטכנולוגיות היפותטיות עתידיות:
בספר משתמש הגיבור הראשי סירי קיטון בתורת המשחקים לצורך מציאת המהלכים הטובים ביותר.
הספר יצא לאור ב-2006 ובישראל יצא לאור בהוצאת קדמת עדן בשנת 2009.
רקע כללי.
העלילה מתרחשת בעולם העובר מהפכה בעקבות התפתחות הנוירולוגיה ובו אנשים רבים עוברים להתגורר במתקני מציאות מדומה גדולים המכונים בפי האנשים "עדן". היא מסופרת מנקודת מבטו של סירי קיטון, נכד או נין של דור ה-Y.
סירי שעבר חצי כריתת מוח בילדותו כטיפול לאפילפסיה מסוגל להבין את העולם בעיקר דרך תרשימי זרימה. הספר עוסק במשלחת שסירי נמנה עליה, הכוללת מספר מדענים שכל אחד מהם שונה באופן נוירולוגי מהאחר בגלל ההתפתחות הטכנולוגיה באותם זמנים (80–90 שנים משנת 2010).
תרבויות וגזעים בספר.
התרבויות והגזעים בספר כוללים את:
תקציר עלילה.
צוות מדענים וסירי בתוכם, יוצא למסע שמטרתו ליצור קשר עם חללית חוצנית בשם "רורשאך". החללית מופיעה מיד לאחר הופעתן של מספר חלליות קטנות יותר המצלמות את כדור הארץ. נדמה שהן מתכוננות להעביר כוכבים ממערכת השמש לארץ. במהלך הספר מגלה הצוות כי החיים החוצנים הם חסרי תודעה אינדויאדוליסטית, הם רואים בקיום השפה האנושית האינדויאדואליסטית של בני האדם איום.