גבינה קשה
הבד&quot;ץ של העדה החרדית
ויקרס ולנטיה
הוולנטיה (באנגלית: Valentia) היה מטוס תובלה דו-כנפי בריטי, שנבנה בידי חברת ויקרס (סומן בחברה כ-Type 264) עבור חיל האוויר המלכותי. מרבית היחידות שיוצרו היו למעשה גרסה משודרגת של מטוס הוויקטוריה שקדם לו.
תכנון ופיתוח.
הוויקרס ויקטוריה בעל מנועי הנאפייר-ליאון (Napier Lion) שירת בהצלחה בחיל האוויר המלכותי כמטוס תובלה והפצצה. עם התיישנותם של המנועים ב-1932 התעורר הצורך לשדרג את המטוס עם מנועים חזקים יותר. המנוע שנבחר היה הבריסטול פגסוס (Bristol Pegasus) והוחלט בחברה על שדרוג בשני שלבים: בשלב הראשון שנקרא ויקטוריה סימן IV נשמרה השלדה המקורית, דבר שהגביל את כושר הנשיאה המרבי של המטוס. בשלב השני נעשה שימוש בשלדה מחוזקת שניצלה באופן טוב יותר את ביצועיו המשופרים של המנוע. גרסה זו נקראה ויקרס ולנטיה וטיסת הבכורה בוצעה ב-1934. הוולנטיה היה זהה חיצונית לוויקטוריה סימן IV, אך התאפיין בגלגל נחיתה בקצה זנבו בעוד בוויקטוריה נשמר מחליק הזנב (Tailskid). חיל האוויר המלכותי הזמין 28 מטוסי ולנטיה חדשים ו-54 נוספים הוסבו ממטוסי ויקטוריה קיימים (סומנו בחברה כ-Type 278). אספקת המטוס החלה במאי 1934 והייצור נמשך עד 1936.
היסטוריה מבצעית.
הוולנטיה נכנס לראשונה לשירות בטייסת מס' 70 בבסיס חיל האוויר המלכותי בהינאהידי (Hinaidi), עיראק ב-1934. לאחר מכן צוידו בוולנטיה טייסות נוספות שהוצבו בהודו ובעיראק. בדומה למטוסים מסוגו ששירתו לפניו, כגון הוויקרס ורנון והוויקטוריה, גם בוולנטיה נעשה שימוש נרחב למבצעי הטסת מטען וחיילים ברחבי המזרח התיכון ולמשימות הפצצה באמצעות מתלים תחת הכנפיים. כמו כן, במספר מטוסים הורכבו רמקולים לצורכי ניסוי בלוחמה פסיכולוגית כדי למסור הודעות לאוכלוסייה מן האוויר (למשל, במבצעי שיטור כנגד שבטים מורדים). בולנטיה גם נעשה שימוש בניסויי תדלוק אווירי.
במלחמת העולם השנייה השתתף הוולנטיה במשימות הפצצה ליליות מעל המדבר המערבי, במסגרת השלבים הראשונים של המערכה בצפון אפריקה ב-1940. מעט לפני פרוץ המלחמה האנגלו-עיראקית השתתפו שבעה מטוסי ולנטיה ברכבת האווירית האסטרטגית הראשונה שהפעילו בעלות הברית במלחמה, כאשר סייעו בהובלת לוחמים מקראצ'י שבהודו הבריטית אל בסיס חיל האוויר המלכותי שועייבה הסמוך לבצרה. הוולנטיה גם לקח חלק בפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן ב-25 באוגוסט 1941, כאשר שישה מטוסים העבירו כוחות לתפיסת שדה הנפט בהאפט קל (Haft Kel). שני מטוסים התרסקו בנחיתה ללא אבדות בנפש. הוולנטיה נשאר בשירות כמטוס קישור בעיראק ואיראן עד לשנת 1944.
שירות.
הוולנטיה היה בשירות המדינות הבאות:
פורת (פירושונים)
תזמורת ג'וזפה ורדי של מילאנו
תזמורת ג'וזפה ורדי של מילאנו (באיטלקית: Orchestra Sinfonica di Milano Giuseppe Verdi) היא תזמורת איטלקית השוכנת במילאנו. בלשון דיבור מתייחסת התזמורת לעצמה בשם "לה ורדי" ("הוורדי"). משכנה העיקרי של התזמורת הוא האודיטוריום די מילאנו פונדאציונה קאריפלו.
היסטוריה.
ולדימיר דלמן (Vladimir Delman) ייסד את התזמורת בשנת 1993 כארגון בלתי-תלוי בהנהגה עצמית. בשנת 1998 נוסדה מקהלה לצד התזמורת, "המקהלה הסימפונית ג'וזפה ורדי של מילאנו" (Coro Sinfonico Giuseppe Verdi di Milano).
בשנת 2002 השתתפה התזמורת בפסטיבל ספולטו וניגנה ב צרפת, ספרד, פורטוגל ושווייץ במסעה הראשון לאירופה. ב-2004 הייתה לתזמורת הבית בפסטיבל האומות של עיריית קאסטלו (Festival delle Nazioni of Città di Castello). התזמורת יוצאת לסיורים ברחבי איטליה, כמו למשל בסתיו 2006. ב-24 באפריל 2008 הופיעה לפני האפיפיור בנדיקטוס ה-16 ונשיא הרפובליקה האיטלקית ג'ורג'ו נפוליטנו, לכבוד יום השנה השלישי להכתרת בנדיקטוס השישה-עשר. באותה שנה השתתפה התזמורת גם במופע האופרה החגיגי "כוכבי העולם", בביצוע אריות מאופרות של ורדי ופוצ'יני.
מנצחים.
המנהל המוזיקלי הראשון של התזמורת, בשנים 1999 עד 2003, היה ריקרדו שאיי. שאיי נושא כיום בתואר מנצח כבוד. רודולף ברשאי הוכרז מנצח כבוד בשנת 2006. מנצחים ראשיים אורחים היו הלמוט רילינג וויין מרשל .
במרץ 2009 הודיעה התזמורת על מינויה של שיאן ג'אנג למנהלת המוזיקלית הבאה שלה, האישה הראשונה שתכהן בתפקיד מנהלת מוזיקלית של תזמורת סימפונית איטלקית. ג'אנג כיהנה בתפקיד עד שנת 2016 ומ-2017 מכהן בתפקיד המנהל המוזיקלי קלאוס פטר פלור.
מצודות דרבן
רפקטוריום
רֶפֶקְטוֹריוּם (מלטינית: refectorium - משיב החיים) הוא חדר אוכל, בעיקר במנזרים ופנימיות.
הרפקטוריום, חדר האוכל המשותף, החל את דרכו כחלק מאורח החיים במנזרים על פי עקרונות השיתוף של מסדרי הנזירים הנוצריים, אשר הכתיבו תנאי חיים של קומונה. החל מהמאה ה-12 החלו הארוחות המשותפות להיות משולבות בטקסים דתיים וחשיבותו של הרפקטוריום בחיי המנזר גדלה.
גורמים רבים השפיעו על גודלו וצורתו של הרפקטוריום, אך עושרו של המסדר וגודל קהילת המנזר היו הבסיס לכך. מסורת אנגלית הכתיבה את מיקום הרפקטוריום מעל קמרון או מרתף, בניסיון לשחזר את מיקום הסעודה האחרונה, ובדרך כלל בצידו של קלויסטר ומנגד לקפלה שבמנזר. חברי מסדר הבנדיקטינים הקפידו כי הרפקטוריום יבנה כאולם לאורך ציר מזרח-מערב בעוד נזירים ציסטרציאנים העדיפו את הציר צפון-דרום. הנזירים אכלו את ארוחותיהם כשהם יישובים על ספסלים ארוכים, בעוד הנזירים רמי המעלה ישבו על ספסלים מוגבהים באחד מקצות האולם. מחוץ לאולם ניצב אגן לשטיפת ידיים.
עות'מאן פאזוואנטוגלו
אוסמן פזוואנטואולו
השירות הממלכתי לתקשורת מיוחדת וביטחון מידע (אוקראינה)
השירות הממלכתי לתקשורת מיוחדת וביטחון מידע של אוקראינה (אוקראינית: Держспецзв'язку, Державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації України) הוא ארגון הביון הממשלתי העיקרי באוקראינה למודיעין אותות. הוא כפוף לנשיא אוקראינה ואחראי למעקב אחר אותות אלקטרוניים והאזנה להם, פיתוח דרכי הצפנה, ופענוח אותות. הוא אחראי גם להגנת התקשורת הממשלתית האוקראינית ומערכות מידע מפני סוכנויות זרות.
ארגון זה הפך לארגון עצמאי בשנת 2006 והוא המקבילה האוקראינית ל-NSA האמריקנית וליחידה 8200 הישראלית.
היסטוריה.
ארגוני הצפנה ופענוח אותות אוקראיניים היו קיימים עוד ב-1918 ובתקופת הכיבוש הנאצי ב-1941. בתקופה הסובייטית ביצעה השלוחה האוקראינית של המנהל השמיני והמנהל ה-15 בקג"ב את תפקידי הפענוח באוקראינה. ב-1991 הוקם שירות הביטחון האוקראיני כאשר את תפקידי ההצפנה ואבטחת המידע ביצע המינהל הראשי לתקשורת ממשלתית של ש"ב האוקראיני (אחראי להגן על התקשורת הממשלתית האוקראינית ומערכות מידע מפני סוכנויות זרות). בפברואר 2006 הוקם השירות הממלכתי לתקשורת מיוחדת - שהוא הסוכנות הממשלתית העצמאית הראשונה באוקראינה שאחראית על מודיעין אותות.
תקשורת מיוחדת ממלכתית (אוקראינה)
מרקסטון קפיטל גרופ
מרקסטון ניהול והשקעות (ישראל) או מרקסטון קפיטל גרופ הייתה קרן השקעות פרטיות ישראלית המאוגדת כחברה פרטית בע"מ.
הקרן הוקמה ב-2004 על ידי רון לובש, לשעבר בנקאי השקעות בליהמן ברדרס; אמיר קס (נהרג בתחילת 2014 בתאונת דרכים), וג'רי שטוך, לאחר שהשלושה גייסו 786 מיליון דולר ממשקיעים שונים, רובם משקיעים מוסדיים מארצות הברית ויתרתם משקיעים מוסדיים מישראל. בין ההשקעות הראשונות של הקרן היו השקעות בדפי זהב, בחברת הייעוץ פי.אר.אס ואחריהן ב"זרעים גדרה" וכן השקיעה בנילית ברשת סטימצקי ובנטפים.
במחצית 2007 מכרה מרקסטון ברווח גדול את ההשקעות בזרעים גדרה ובדפי זהב. מרקסטון קנתה את מגנוליה תכשיטי כסף
, את אלרן נדל"ן ואת טומקאר.
בשנת 2006 הקימה הקרן את בית ההשקעות "פריזמה", הקרן גייסה עובדים ממרבית בתי ההשקעות האחרים בישראל וגרמה לעליית שכר של אנליסטים ועובדים אחרים בתחום. פריזמה רכשה את 'פק"ן' – בית ההשקעות של בנק הפועלים, את "להק", אף היא של בנק הפועלים ואת בית ההשקעות "רקיע - שוקי הון". רכישת פק"ן התבצעה במשותף עם חברת אנטר הולדינגס שבשליטת עמית ברגר, אולם במהרה התגלו סכסוכים בין השותפים.
פריזמה הפסידה כספים מהרגע הראשון, הפסד משמעותי היה בעקבות הימור כושל על אופציות שביצע בן גביזון, מנהל ההשקעות בקופת הגמל "חרמון" ובקרן ההשתלמות "תבור", ושהיו בניהול פריזמה. בתחילת 2009 החליטה מרקסטון לפרק את בית ההשקעות "פריזמה", ומכרה את קרנות הנאמנות ותעודות הסל לבית ההשקעות "אקסלנס", את קופות הגמל ל"פסגות" ואת ניהול התיקים ל"איילון פתרונות פיננסיים".
חלק מהבעלות על פסגות קופות הגמל נשמר בחברה, תחת שמה החדש "פנומנל החזקות בע"מ" וההחזקות של מרקסטון בענף הפיננסים מוצגות בדו"חות הקרן תחת חברת AMFIC.
יו"ר הקרן (לשעבר) אליוט ברוידי הואשם במתן שוחד לאישי מפתח בארצות הברית, זאת על מנת לסייע לו בגיוס כספים לקרן. ברוידי הוחלף כיו"ר מרקסטון על ידי דני גילרמן, לשעבר שגריר ישראל באו"ם, ומרקסטון הגיעה להסדר פשרה במסגרתו תשלם סך של 18 מיליון דולר לקרן הפנסיה של עובדי מדינת ניו יורק, בתמורה לסיום ההליכים המשפטיים נגדו.
בדו"חות הכספיים של החברה לשנת 2013 נכללה הערת עסק חי.