קיים בלבול מסוים עקב משמעויות שונות של המונח "דיסולפיד". מוליבדן דיסולפיד כולל מרכזי סולפיד נפרדים, המקושרים ליון מוליבדן בדרגת חמצון פורמלית 4+. לעומת זאת, ברזל דיסולפיד כולל S2−2 בקישור לברזל בדרגת חמצון רשמית 2+. לדימתילדיסולפיד הקישור CH3-S-S-CH3, בעוד בפחמן דיסולפיד אין כלל קשרי S-S, אלא המבנה S=C=S.
מינרלים.
עפרות מתכת רבות הן סולפידים. ביניהן:
שירת תור הזהב של יהדות ספרד
לובסטר
לובסטר או מחושתן (שם מדעי: Nephropidae, לעיתים מכונים Homaridae) הוא שם כולל לבני משפחה של סרטנים מסדרת מעשירי רגל ומתת-המערכה סרטנאים.
ישנם סוגים נוספים של סרטנים שמשותף להם השם לובסטר. קרובי המשפחה של הלובסטר הם לובסטרי שונית (Enoplometopidae) המצויים בשוניות אלמוגים. קרובים נוספים כוללים את המשפחה לובסטרים קוצניים (Palinuridae) וכפניים.
מאפיינים.
הלובסטר משתייך לחסרי חוליות ובעלי שלד חיצוני קשה המשמש להגנה. כמו רוב פרוקי הרגליים, הלובסטר חייב להשיל את המעטפת שלו כדי לגדול והוא פגיע מאוד במהלך ההשלה. מקום מחייתו המקובל בדרך כלל הוא בחול סלעי, שם הוא חי, לרוב לחוד, בנקיקים או במאורות מתחת לסלעים. והשתלבותו בסביבה עוזרת לו להסתתר מפני טורפים פוטנציאליים. הלובסטר אוכל בדרך כלל אוכל חי המורכב משלל דגים, רכיכות, סרטנים אחרים, תולעים וגם צמחים.
אריכות ימים.
הלובסטר גדל במשך כל חייו ובניגוד לרוב החיות הוא מזדקן לאט מאוד. תכונות שונות שלו אף עשויות להשתפר עם הגיל. לדוגמה, ככל שלובסטר מתבגר יותר הוא גם נעשה פורה יותר. לובסטר גם מסוגל לייצר מחדש גפיים שלמות, בתהליך רגנרציה, אפילו בגיל מבוגר. בשל כך, ישנם מדענים הטוענים שבאופן תאורטי, הלובסטר מסוגל לחיות לנצח, אם לא יחלה, ייפצע או ייטרף. על פי חלק מהחוקרים, חיי הנצח האפשריים הללו של הלובסטר נובעים מהעובדה שכל תאיו מסוגלים לייצר טלומראז, בעוד שבכל ממלכת החי כמעט, רק תאי גזע, תאי מין ותאי סרטן עושים זאת (וראו גם יסעורון אטלנטי ו-Turritopsis nutricula). על פי אותם חוקרים, כתוצאה מקיומו של הטלומראז בתאי הלובסטר, הטלומרים שבקצה כל כרומוזום בתאים שלו, אינם מתקצרים, והתאים אינם מזדקנים ואינם מגיעים לגבול הייפליק, וכתוצאה מכך, הלובסטר יכול לחיות לכאורה עד אינסוף.
לובסטר כמזון.
הלובסטר הוא בעל חשיבות מבחינה כלכלית, משום שהוא אחד ממאכלי הים.
מנות לובסטר מפורסמות הן לובסטר ניוברג ולובסטר תרמידור. יש מסעדות בהן מכניסים לובסטר בעודו חי, לסיר של מים רותחים. טענות הנוגעות לסבל הכרוך בשיטת המתה זו גרמו להוצאתה מהחוק במספר מדינות.
תגלית חדשה ב-2021.
לובסטר מיוחד בצבעו, הנקרא על ידי החוקרים "צמר גפן מתוק" ונחשב תגלית נדירה של 1 ל-100 מיליון, נתפס בפורטלנד שבמדינת מיין בארצות הברית והועבר לאקווריום מיוחד, לשימור.
נועם גיל
נועם גיל (נולד ב-1983) הוא סייף ישראלי לשעבר (בענף הדקר). הוא ייצג את ישראל בתחרויות רבות בעולם, וזכה במדליות במספר תחרויות מסבב גביע העולם.
קריירה.
גיל החל את דרכו ב-1989 אצל המאמן אפרים דביר בבית הספר "רעות" בו למד.
בשנת 1993 עבר להתאמן במועדון הסיוף הפועל כפר סבא תחת המאמן שמעון שפרוכמן.
חבר פעיל בסגל נבחרת ישראל בגילאים השונים משנת 1996 ועד 2005.
שנות השיא של גיל היו 2000–2004, בהן היה אלוף ישראל בנוער (2002) ושלישי בבוגרים (2002).
כמו כן, בשנים אלו השיג גיל תוצאות בינלאומיות מכובדות, ובהן:
בשנת 2006 קיבל גיל מלגת סיוף מלאה באוניברסיטת המדינה של אוהיו, אך עקב פציעה בפרק כף ידו נאלץ לחזור לישראל לאחר שנה אחת בלבד.
ב-2004 הקים גיל עם מאמנו שפרוכמן את מועדון הסיוף מכבי הוד השרון, בו הוא גם שימש עוזר מאמן במהלך העשור הראשון של המאה ה-20.
גיל למד לתואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית, ולתואר שני בפסיכולוגיה חינוכית במרכז האקדמי פרס. כיום עובד בשירות הפסיכולוגי החינוכי כפסיכולוג חינוכי מומחה. מתגורר בטירת כרמל.
שדלן
תל טוואני
תל טוּואני (בערבית: ﺗﻞ ﺍﻟتواني) הוא פסגה בהרי יהודה, מדרום למעון, בגובה 838 מטר מעל פני הים. התל בנוי מסלעי קירטון עם כיסוי נארי ובו מערות אחדות. ההר מכוסה יער של עצי אורן שניטע על ידי קרן קיימת לישראל. מהתל תצפית על מדבר יהודה, ים המלח והרי מואב. עליו מצוי מאגר המים האזורי. מצפון-מערב לתל טוואני נמצא הכפר הערבי א-טוואני הבנוי על שרידי ח'ירבת א-טוואני.
אשר סוויסה
אינטרנט בישראל
האינטרנט בישראל הוא צירוף של מספר גופים, תשתיות ומנגנונים אשר יחד מאפשרים לצרכנים בישראל להתחבר לאתרי אינטרנט ישראלים (מקומיים) ובעזרת תשתית נוספת להתחבר אל שדרת האינטרנט העולמית.
היסטוריה.
החיבור הראשון לאינטרנט, לצרכים אקדמיים, נוצר בשנת 1982 בחיבור ישיר מול האינטרנט בארצות הברית. חיבור רשת בין מוסדות אקדמיים בישראל החל משנת 1984.
בנובמבר 1990 הונח הכבל התת-ימי הראשון בישראל, שנקרא EMOS-1, שמחבר את ישראל עם טורקיה, יוון ואיטליה. מאז, הונחו כבלים נוספים שמספקים תקשורת גדולה יותר בין ישראל לחו"ל.
מאז שנת 1990 קיים בישראל חיבור פס רחב לאינטרנט באמצעות טכנולוגיית ADSL. אבל רק בשנת 2000 הוא נכנס לשימוש ללקוחות ביתיים.
ב-1992 נכתב דף האינטרנט הראשון בעברית ובין הראשונים בעולם על ידי דודו רשתי באוניברסיטה העברית בירושלים. באותה שנה הוקמה גם חברת אקטקום, שסיפקה שירות חיבור לאינטרנט. ב-1993 עלה לרשת אתר האינטרנט "חולית" בנושא איכות סביבה. "חולית" הוליד מתוכו את אתר החינוך "סנונית", שהוקם על ידי דודו רשתי ונאוה בן-צבי.
בינואר 1994 הוקמה חברת נטוויז'ן שהייתה ספקית שירותי האינטרנט הראשונה ללקוחות ביתיים בישראל.
עד שנת 1997, רוב תעבורת האינטרנט המקומית בישראל הייתה מנותבת באופן ישיר באמצעות הרשת האקדמית באוניברסיטאות המופעלת על ידי מרכז החישובים הבין-אוניברסיטאיים. ומאז שנת 1997, כל נושא ניתוב תעבורת האינטרנט עבר לאחריות איגוד האינטרנט הישראלי שהקים את מחלף האינטרנט IIX לצורך כך, שהוא נתב המחבר בין ספקיות הגישה השונות, על מנת ליצור צומת חיבור לרשתות השונות בתוך ישראל ולמנוע מעבר תעבורת אינטרנט בין רשתות ישראליות דרך נתבים מחו"ל ושדרכו רוב תעבורת האינטרנט המקומית מנותבת.
בשנת 2001 תוקן חוק התקשורת (בזק ושידורים) בישראל על מנת לאפשר תחרות בישראל וגלישה באינטרנט באמצעות תשתית הכבלים, בנוסף לתשתית ADSL הקיימת.
החל משנת 2001 פרושה בישראל תשתית תקשורת של סיבים אופטיים בשם IC-1, בין ערים מרכזיות ואזורי תעשייה. תשתית זו הוקמה על ידי מד נאוטילוס ומאז שנת 2005 בבעלות חברת פרטנר. אליה מחוברים ספקי גישה לאינטרנט וגופים שונים. רשת זו כוללת כבל תת-ימי המחבר ערים לאורך מישור החוף בין נהריה לאשקלון.
בשנת 2001 מד נאוטילוס פרסה בין ישראל לאירופה וארצות הברית צמד כבלים תת-ימיים אשר דרכם מועברת כל תעבורת האינטרנט של מדינת ישראל, מכיוון שלישראל אין חיבור כבלים יבשתי להעברת תעבורת האינטרנט דרך המדינות הסמוכות לה, מסיבות פוליטיות.
בשנת 2011 אושר תיקון לחוק התקשורת, לפיו הוקטנו משמעותית קנסות היציאה ללקוחות שמעוניינים להתנייד בין חברות שונות, מה שהביא לכך שגברה התחרות בענף זה והביאה לירידה משמעותית במחירים בענף.
במאי 2012 אושרה רפורמה נוספת בשוק האינטרנט על ידי שר התקשורת משה כחלון, שמטרתה העיקרית היא שבירת הדואופול של בזק והוט ופתיחת התחרות בשוק לחברות נוספות.
עד שנת 2012 שלטה חברת "מד נאוטילוס" באופן בלעדי על תעבורת האינטרנט בישראל, בשנת 2012 הניחה בזק בינלאומי כבל תת-ימי נוסף בין ישראל לאיטליה ובכך הפכה לספקית הראשונה שמחזיקה בבעלות על כבל כזה.
בשנת 2014 השיקה חברת החשמל תשתית אינטרנט נוספת בישראל, שמבוססת על סיבים אופטיים, לצורך כך היא הקימה את חברת IBC שהשיקה את המותג unlimited שתספק אינטרנט בתשתית זו. המיזם נתקל בבעיות ופריסתו ברחבי ישראל מתעכבת.
בשנת 2017 השיקה חברת פרטנר תשתית אינטרנט חדשה המכונה "Partner Fiber" המבוססת סיבים אופטיים. התשתית נפרסה באמצעות השחלת הסיבים בתשתית פסיבית קיימת וגם דרך פריסת כבל תת-ימי לאורך מישור החוף. בסוף שנת 2017 חברת סלקום השיקה תשתית דומה הנקראת "סופר פייבר".
באוגוסט 2018 רכשה סלקום 70% ממניות Unlimited (חברת החשמל ממשיכה להחזיק ב-30% הנותרים).
בספטמבר 2020 הוסכם על הצטרפות חברת HOT למיזם Unlimited לפריסת רשת סיבים אופטיים, בהשקעה של 170 מיליון ש"ח, כך ש-30% ממנו יישארו בבעלות חברת החשמל, ו-70% הנותרים יהיו בבעלות שווה של קרן תשתיות ישראל, סלקום ו-HOT. ב-3 במרץ 2021 החברה הכריזה על השקת מיזם סיבים אופטיים.
בספטמבר 2020 פורסם כי דירקטוריון בזק אישר את פרויקט הסיבים הגדול במדינה. להערכה, בזק פרסה כ-60% מהמדינה ואמר כי היא תחבר לקוחות פרטיים ראשונים לסיבים האופטיים “בתוך מספר שבועות בלבד”. כמו כן, לפי המתווה החדש של משרד התקשורת בזק קיבלה אישור לפרוס רק כ-80% משטח המדינה ולא 100% כפי שהיה בתנאי הרישיון המקוריים שלה.
ספקים.
במשך שנים רבות אספקת שירותי האינטרנט בישראל התבצעה עם שתי חברות, שאחת מהן מספקת את שירותי הגישה לאינטרנט והשנייה מספקת את התשתית המחברת בין ספק זה והמשתמש. הפיצול בין התשתית לספק נקבע בשנות ה-90 כדי לעודד תחרות בבזק. משרד התקשורת הורה שהחל מאפריל 2022 משתמשים חדשים ירכשו שירות מספק יחיד שייתן למשתמש את שני השירותים. משתמשים ותיקים יוכלו להמשיך בקבלת השירות משני ספקים.
ספקי תשתיות.
ספקי תשתיות מספקים את הקשר בין מחשב הלקוח ובין השרת של ספק הגישה לאינטרנט.
בישראל קיימים חמישה ספקי תשתיות והם: