הכינוי לוולרס (ניתן לתרגם כ'משטחים') שימש ככינוי גנאי למורדים כפריים במאה ה-17. במהומות שפרצו ב-1607 במרכז אנגליה, כונו כך אותם שפעלו להפיל גדרות שהוקמו כחלק ממהפכת הגידור. כתנועה פוליטית התייחס המושג לחטיבה בצבא 'המודל החדש' שהוקם על ידי איחוד הכוחות הפרלמנטריים ב-1645 בפיקודו של אוליבר קרומוול. בתחילה כונו בשם זה קבוצה שתכננה התקשות בחיי המלך ולאחר מכן זוהה השם עם הסיעה שהובילו קציני הצבא ג'ון לילברן, ריצ'רד אוברטון וויליאם וולוין. מילון אוקספורד מציין את השימוש הראשון בשם לקבוצה פוליטית לשנת 1944 לעיתון מרקוריוס פראגמטוס, בעריכת מרצ'מונט נידלהיים. הכוונה הייתה שהלוולרים מבקשים 'לשטח' ולהשוות את החברה כולה לרמה (level) המשותפת הנמוכה ביותר. לילברן עצמו ראה בכך כינוי גנאי והעדיף את השם 'אגיטטורים' (משלהבים). מנהיגי התנועה דחו בתחילה את הטענה כי בכוונתם 'לשטח' את החברה, אך אימצו לבסוף את השם שבו הכירו אותם. בעת מעצרם של מנהיגי התנועה לילברן, אוברטון, וולוין ותומס פרינס ב-1649, חתמו על מניפסט משותף שבו כינו עצמם בשם זה.
מטרות פוליטיות.
הלוולרים קראו להרחבת זכות הבחירה כך שתקיף את רוב הגברים הבוגרים, עריכת בחירות מדי שנתיים, חופש דת והפסקת הכליאה בגין חובות. הם קראו גם לניקוי השחיתות במערכת המשפט והפרלמנט, ולתרגום לשון החוק לשפה המדוברת. במובנים רבים ניתן לטעון כי הייתה זו התנועה הפוליטית הראשונה לאמץ את רעיונות הדמוקרטיה במובנה המודרני המוכר לנו כיום. עם זאת הלוולרים החריגו את המשרתים ואת התלויים במוסדות רווחה שונים מדרישתם לזכות הצבעה לכל, מתוך חשש כי אנשים עניים התלויים מבחינה כלכלית, פשוט יצביעו כרצונם של אדוניהם, ומאותה הסיבה לא קידמו את זכות ההצבעה לנשים שהיו תלויות מבחינה כלכלית ומשפטית בבעליהן או אבותיהן. חלק מהלוולרים כמו לילברן טענו כי המשפט המקובל, ובייחוד המגנה כרטה היו הבסיס לזכויות האנגלים ולחירויות. אחרים כמו וולווין ראו במגנה קרטה הצהרה שאין לה משמעות ממשית רבה. לילברן התייחס בכתביו גם ל'עול הנורמני', עולה של משפחת המלוכה צאצאי ויליאם הכובש, וטען כי העם האנגלי מבקש למעשה להיאבק על הזכויות שעמדו לו טרם הכיבוש.
הלוולרים נטו להחזיק ברעיון ה'זכויות הטבעיות', שקופחו על ידי המלך במלחמת האזרחים. במהלך ויכוח פאטני, שנערך בין הסיעות השונות באוגוסט 1647 עד 28 באוקטובר אותה שנה, הגן הלוולר קולונל תומאס ריינסבורו על רעיון הזכויות הטבעיות, כנובע מהחוק האלוהי כפי שמשתקף בתנ"ך. ריצ'רד אוברטון טען כי החירות היא תכונה מולדת של כל אדם. על פי חלק מהחוקרים האמינו הלוולרים ברעיון ההסכמה באמצעות השתתפות בבחירת הנציגים - קרי דמוקרטיה ייצוגית.
ולאדן איביץ'
זלמן אברהם וקסמן
כדורגלן השנה ברוסיה
ירוק-לבן-ירוק
ירוק-לבן-ירוק (באנגלית: Green White Green) הוא סרט קומדיית נעורים ניגרי בבימויו ובהפקתו של אבבא מקמה. הסרט מספר על שלישיית חברים בוהמיינים בלאגוס המעבירים את זמנם עד לאוניברסיטה במשחקי וידאו, הימורים והתפלספויות שטותיות על עתידם.
הסרט הוקרן לראשונה ב-14 בספטמבר 2016 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, ולאחר מכן יצא בניגריה ב-30 בספטמבר 2016. בישראל הסרט הוקרן בסינמטק תל אביב ובסינמטק ירושלים. שפת המקור של הסרט היא אנגלית, ואורכו כ-102 דקות.
סרט זה הוא סרטו הראשון של הבמאי אבבא מקמה, והוא היה מועמד למספר פרסים.
תקציר העלילה.
הסרט מספר על שלישיית חברים בוהמיינים בלאגוס, העיר הגדולה ביותר בניגריה. הם מעבירים את זמנם עד לאוניברסיטה במשחקי וידאו, הימורים והתפלספויות שטותיות על עתידם. הם עמלים במלוא במרץ לקדם את השאיפות האמנותיות שלהם. הסרט עוסק בדור הצעיר, בחיי העיר הצבעוניים והתוססים של המטרופולין ובחשיבותה של היצירה בכינון זהות ומקום.
הפצה.
הסרט הוקרן לראשונה ב-14 בספטמבר 2016 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, ולאחר מכן יצא בניגריה ב-30 בספטמבר 2016. בישראל הסרט הוקרן בסינמטק תל אביב ובסינמטק ירושלים. הסרט הופץ גם בנטפליקס בשם "ירוק לבן ירוק (וכל הצבעים היפהפיים בפסיפס השיגעון שלי)".
ביקורות.
הסרט זכה לביקורות טובות ותואר כ"מזלזל וחכם" על ידי "Now Toronto", כ"מטה-נוליווד" על ידי "Screen Daily" וכ"נועז, פרוע וכיף לכאורה" על ידי "אינדי ווייר".
כדורגלן השנה ברוסיה (ספורט אקספרס)
כדורגלן השנה ברוסיה הוא פרס שנתי הפרס המוענק לשחקן הטוב ביותר של העונה ברוסיה, אשר נקבע על פי משאל בקרב השחקנים של כל אחת מקבוצות ליגת העל הרוסית.
הפרס מוענק על ידי העיתון "ספורט אקספרס" מאז 1991.ב-1991 נערכה אליפות ברית המועצות האחרונה והזוכה הראשון של הפרס היה קשר צסק"א איגור קורנייב. מאז 1992, נערכת אליפות רוסיה.
כתוצאה מסקר שנערך עם סיום עונת 1992, השחקנים הצביעו לטובת שחקנה של ספרטק מוסקבה, איגור לדיאחוב, שעקף רק בשתי נקודות את חברו לקבוצה ויקטור אונופקו, שזכה עונה לאחר מכן בפרס. הזר הראשון שזכה בעונת 2005 היה קשר צסק"א דניאל קרבאליו. בעונת 2011/2012 הסקר נערך בעקבות תוצאות שנת 2011.
בעונת 2013/2014, לא נערך משאל בין השחקנים והפרס לא הוענק, אך מאז עונת 2014/2015 מוענק מדי שנה.
לפי מועדונים.
חלוקת פרס כדורגלן השנה לפי מועדונים.
כיתתנו בלילה צועדת
כיתתנו בלילה צועדת הוא שיר שנכתב ב-15 במאי 1948 על ידי אברהם ברוידס והולחן בידי מרק לברי. לחן נוסף חיבר יואל ולבה. הלחן של לברי הוא חלק מהמארשים של תזמורת צה"ל.
על יצירת השיר סיפר לברי לחוקרת הזמר העברי ציפי פליישר:
לשיר ארבעה בתים, עם פזמון חוזר הפותח את השיר ונכלל גם לאחר הבית השני והבית הרביעי. בכל בית ארבע שורות בחריזה מסורגת. עיקר בתי השיר עוסקים בכיתת חיילים דרוכה לקרב, ורק בבית האחרון משתנה אופי השיר, במילים" "יֵשׁ אַחַת אֵי שָׁם בַּמּוֹלֶדֶת / אֲשֶׁר אֲהַבְנוּהָ כָּל כָּךְ".
השיר פתח שנים רבות את שידורי גלי צה"ל עד שהוחלף בשנת 1963 במארש צה"ל של יואב תלמי.
מוזיאון האקונה לאמנות
מוזיאון האקו֗נֶה לאמנות (ביפנית: 箱根美術館) הוא מוזיאון לאמנות הממוקם בעיירה האקו֗נֶה, במחוז קנאגאווה שביפן.
מוזיאון האקונה לאמנות נוסד בשנת 1952 בעיירה גורה שבהאקונה על ידי מוקיצי אודקה (Mokichi Okada; 岡田茂吉). המוזיאון מציג תצוגה של כלי קרמיקה וקדרות סינית ויפנית החל מתקופת ג'ומון ועד לתקופת אדו. בנוסף, מציג המוזיאון תערוכות מתחלפות של אמנות יפנית, כגון תערוכות של חיתוכי-עץ ועוד. שטח המוזיאון מכיל גן המאופיין בשימוש באזוב ובעצי מייפל ובתוכו בית תה.
כדורגלן החודש בליגת העל הרוסית בכדורגל
פרס "כדורגלן החודש" של אליפות רוסיה בכדורגל (ברוסית: Игрок месяца Российской Премьер-Лиги) הוא פרס חודשי המוענק לשחקן הכדורגל הטוב ביותר באליפות רוסיה בכדורגל מאז עונת 2012/2013. הפרס מוענק על ידי מנהלת ליגת העל הרוסית בכדורגל בשיתוף עם ערוץ הטלוויזיה "Match Premier". עד עונת 2018/2019 השותף-המייסד של הפרס ומעניק החסות היה פורטל "Championat.com".
תקנות.
הפרס מוענק לשחקן הכדורגל הטוב ביותר של החודש, בהתאם לבחירת האוהדים שמצביעים באמצעות סקר המתבצע בערוצי הרשתות החברתיות של ערוץ הטלוויזיה "Match TV" ובערוץ Match Premier וגם בעמוד ליגת העל הרוסית בכדורגל ברשת החברתית "Vkontakte.
בעונת 2012/13 בהצבעה השתתפו גם חמישה מומחי ספורט וחמישה עיתונאים. בהצבעה שנערכה על חודשי אוגוסט וספטמבר 2012 השתתפו רק מומחים.
באוקטובר 2012 בחירת השחקן הותרה רק למשתמשי הפורטל "championat.com" ומספר המומחים הופחת ל-4 אנשים. בעונת 2013/2014 חלו שינויים בתקנות חלוקת הפרס:
שנות ה-70 של המאה ה-18
שנות ה-70 של המאה ה-18 היו העשור השמיני של המאה ה-18, החלו ב-1 בינואר 1770 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1779.
1770–1779
1770-1779
מנהלת ליגת העל הרוסית בכדורגל
אנדרה קורנאן
ארמיית ההלם השנייה
ארמיית ההלם השנייה (ברוסית: ударная армия я-2) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
היחידה הוקמה בהתאם להחלטה מ-24 באוקטובר 1941. ההקמה החלה באזור מורדוביה/צ'ובשיה תחת השם "ארמיית עתודה ה-26". בדצמבר 1941 הארמייה הועברה לאזור מזרחית ללנינגרד ותוך זמן קצר החלו קרבות לפריצת המצור על לנינגרד. הקרבות נמשכו מספר חודשים ללא הצלחה יתרה. באפריל 1942 יחידות הארמייה כותרו על ידי הנאצים. ב-16 באפריל מפקד הארמייה נפצע והועבר לעורף. במקומו מונה אנדריי ולאסוב. הניסיונות לשחרר את היחידות המכותרות לא צלחו ובסופו של דבר בתוך הכיתור היו מעל ל-40 אלף חיילים. עד לאוגוסט 1942 כ-15 אלף חיילים הצליחו לצאת מהכיתור, בהתאם להודעת וורמאכט 30 אלף נפלו לשבי כולל מפקד הארמייה.
החל מאוקטובר 1942 ארמיית ההלם השנייה קיבלה תגבור בכח אדם וציוד. לקראת תחילת 1943 היא כללה 165 אלף חיילים וקצינים, 2206 תותחים ו-225 טנקים. ב-12 בינואר 1943 החלה מתקפה חדשה לפריצת המצור על לנינגרד. הפעם הסובייטים הצליחו לפרוץ את המצור.
ארמיית ההלם השנייה המשיכה להילחם באזור עד לשנת 1944. בקיץ 1944 היא השתתפה בשחרור נרבה ובהמשך טלין.
בינואר 1945 היא הועברה לאזור פולטוסק. בסוף ינואר היא שחררה את אזור טירת מאלבורק ועברה את נהר ויסלה. באביב 1945 ארמיית ההלם השנייה הועברה מערבה ולחמה באזור שצ'צ'ין.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, הארמייה הייתה חלק מיחידות הצבא האדום שהוצבו בשטח גרמניה, ובמהלך שנת 1946 פורקה.
שנות ה-60 של המאה ה-18
שנות ה-60 של המאה ה-18 היו העשור השביעי של המאה ה-18, החלו ב-1 בינואר 1760 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1769.
1760–1769
שוער השנה ברוסיה