בספטמבר 2019 שופץ האולפן לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים. במסגרת שיפוץ האולפן, הוחלף השולחן הישן (שהורחב בסוף שנת 2015 עם החלפת חלון המערכת במסך) לשולחן מעוגל רחב יותר. ברצפת האולפן התווסף מסך שטוח עגול. מעת החלפת השולחן, מצלמת הרחף של תחזית מזג האוויר כבר לא מראה את האולפן הדינמי כבעבר אלא רק את מסכי הפלזמה שמאחורי המגיש, זאת מאחר שהשולחן אינו מסוגל להסתובב ולזוז כמו קודמו.
ב-9 באפריל 2020 שודר מבזק החדשות האחרון מבית הורד ובסופו צוין שהחל מיום המחרת, יתחלק שידור החדשות בין "בית רשת 13" ברמת החייל לאולפן בנווה אילן.
אולפני הבירה ירושלים (2013 עד 2019).
האולפן הזמני (2013 עד 2017).
לאור חוק שהתקבל, לפיו מחויבים ערוצי חדשות לשדר מהבירה, ב-1 בינואר 2012 עבר שידור המהדורה המרכזית לאולפני הבירה ירושלים. מאז, בעוד מגיש המהדורה ישב באולפן בירושלים, רבים מהכתבים היו מצולמים כשהם אינם יישובים לצידו של המגיש, כפי שהיה נהוג עד למעבר לאולפן החדש, אלא דיברו מהאולפן בגבעתיים. אותו אולפן - חדרון עם מסך ירוק, שימש בעברו כאולפן של חדשות ערוץ 2 בשנות ה-90. בין ינואר 2013 לספטמבר אותה שנה, חזר שידור המהדורה לאולפן בגבעתיים, תוך כדי בניית אולפן הקבע בירושלים. ב-1 בספטמבר 2013, החל שידורה של מהדורת החדשות המרכזית מאולפן זמני (שלימים הפך קבוע), הממוקם בקומת הקרקע של אולפני הבירה בירושלים. זאת, עד להשלמת בניית אולפן קבוע למהדורה, בקומת הגג שאותו בניין, שלא יצאה לפועל.
באולפן בירושלים נבנו חדרים עבור דסק החדשות, דסק החוץ, דסק הערבים, וכן חדרי שידור, עריכה, הפקה וניהול.
האולפן המחודש (2017 עדַַ 2019).
לאור המעבר לאפיק 14, החליטו בערוץ לבנות אולפן חדיש עם מסכים באיכות גבוהה ולשנות את עיצוב את האולפן, כ-4 שנים לאחר הקמת האולפן הזמני בבניין אולפני הבירה בעיר. האולפן פורק ללא ידיעת הצופים במשך מספר ימים, וב-29 באוקטובר 2017 נחשף שבונים אולפן חדש והוא יחשף בליל המעבר בין 31 באוקטובר 2017 ל-1 בנובמבר 2017. האולפן החדש נבנה באותו מקום שהיה נמצא האולפן הקודם, ולמשך תקופה המהדורות שודרו מהאולפן בגבעתיים כאשר ברקע (על המסך המדמה את הקונטרול בגבעתיים) הושתל סרטון המדמה את חדר הבקרה של אולפן החדשות שבירושלים. באולפן החדש נותר השילוב של דסק החדשות האמיתי מלפני הווירטואלי אשר הוצג על מסכים גדולים כפי שנעשה בגרסת האולפן הקודם, אך הפעם באיכות טובה יותר, נוסף טיקר חדשות המציג את כותרות הערב, הוחלף השולחן המרובע בשולחן עגול אשר מדמה חלל רחב יותר בשטח האולפן, על אף ששטח האולפן נותר כפי שהיה.
ביולי 2018 הודיעו אולפני הבירה על פירוק החברה, ואלי עזור רכש את המתחם באמצעות ג'רוזלם פוסט. פורסם שאולפן חדשות ערוץ 20 יפעל ממתחם אולפן חדשות 13 לאחר העזיבה.
ב-28 בספטמבר 2019 הסתיימו השידורים מאולפני הבירה בירושלים. שידורי החדשות עברו לאולפן בגבעתיים, עד להפסקתם גם שם ומעברם לבית רשת.
אולפני נווה אילן (מאז 2020).
באפריל 2019 נחתם הסכם לשכירת אולפן בקריית התקשורת נווה אילן שבו אמורה "חדשות 13" לבנות אולפן ולהעביר אליו את דסק החדשות בתוך שבעה חודשים.
השקת האולפן תוכננה לתחילת ינואר 2020 אך נדחתה לתחילת מרץ.
ב-25 בפברואר 2020 החל שידורו של סרטון פרומו המקדם את המעבר לאולפנים החדשים, יחד עם שינוי שם המותג ל"חדשות 13", וב-29 בפברואר 2020 נחשף האולפן החדש לראשונה במהדורת השבת.
ב-1 במרץ התחילה החברה להעביר את השידורים מהאולפן החדש.
האולפן החדש מתפרס על שתי קומות, כ-500 מטר מרובע בקומה התחתונה (כולל דסק) וכ-75 מ"ר במרפסת בקומה העליונה. במרכז האולפן נמצא שולחן רב-תכליתי שישמש למהדורה המרכזית ולתוכניות האקטואליה. במתחם האולפן מעל ל-120 מ"ר של מסכי לד בצורות שונות לתפעול מערך אינפוגרפיקה הכולל תריסים מתחלפים ומרכז תצוגה למציאות רבודה.
עם חניכת האולפן ממותג לוגו חברת החדשות מחדש ובחידוש האריזה הגרפית והעטיפה המוזיקלית של המהדורה המרכזית.
האולפן והאריזה הגרפית החדשה הופיעו רק בשידור המהדורה המרכזית (לא כולל "שישי" ו"מהדורת השבת"). מ-17 באפריל משודרות גם "שישי" ו"מהדורת השבת" באולפן החדש, בעוד שאר התוכניות מצולמות באולפן בתל אביב.
תוכניות החדשות מזוהות בצבעים שונים, כאשר המהדורה המרכזית מלווה בצבע אדום, הצבע הראשי של חדשות 13, "שישי" מלווה בצבע כחול (כפי שהייתה מאז 2015 בימי ערוץ 10), "מהדורת השבת" בצבע סגול ו"המטה המרכזי" בצבע כתום.
ב-2 באוגוסט התוכנית "חמש עם שרון גל" עברה להפקת חברת החדשות, ועברה לשידור מהאולפן. כמו כן, עברה לשימוש באריזה הגרפית החדשה. התוכנית "הכל כלול" חזרה לשידור לאחר פגרה ארוכה, ובהתאם מהדורת השעה 16:00 הוקדמה לשעה 15:00.
אולפני רשת 13 ברמת החייל, תל אביב (מאז 2020).
ב-10 באפריל 2020 צולמו מבזקי החדשות, עדיין באריזה הגרפית הישנה, לראשונה באולפני "רשת". באולפנים אלו צולמו כל תוכניות חדשות 13 למעט המהדורה המרכזית, בין היתר "שישי" ו"מהדורת השבת" לצורך מעבר פיזי (העתקת שרתי החדשות) מבית הורד לרמת החייל, דבר שהשבית גם אולפן נווה אילן. החל מ-17 באפריל החלו מבזקי הערב להיות משודרים גם באולפני נווה אילן.
ב-20 במאי נחנכה האריזה הגרפית החדשה במבזקים מתל אביב ובתוכניות החדשות המצולמות שם, למשל "שש - אמנון לוי" מלווה כעת בצבע התכלת.
התוכנית "הכל כלול" גם כן עושה שימוש באולפן רשת. התוכנית "לפני החדשות" עברה ב-2 באוגוסט לאריזה הגרפית של חברת החדשות. עם זאת, היא אינה מופקת על ידה, אלא על ידי רשת ומגי וילנסקי מדיה.
תוכניות בהפקת "חדשות 13".
תוכניות "חדשות 13" ביום שישי
תוכניות "חדשות 13" ביום שבת
סמלילי "חדשות 13".
סמלילי חברת החדשות של ערוץ עשר
סמלילי חברת החדשות של רשת 13
המפלגה הקומוניסטית
דוקטור סוס
דוקטור סוס (באנגלית: Dr. Seuss) הוא שם העט של תאודור סוס גַייזֶל (באנגלית: Theodor Seuss Geisel; 2 במרץ 1904 - 24 בספטמבר 1991), סופר ומאייר אמריקאי הידוע במיוחד בשל ספרי הילדים שכתב ואייר. ידוע גם בשמות העט תאו לזייג ורוזטה סטון.
חייו ועבודתו.
גייזל נולד בספרינגפילד שבמסצ'וסטס, למשפחה ממוצא גרמני. הוא החל את לימודיו בקולג' דרטמות ב-1925, ולמד שם יחד עם חברו, הסופר נורמן מקלין. במהלך שהותו בה כתב עבור מגזין הומור. לאחר שקיים מסיבת שתייה בעת תקופת היובש בארצות הברית הושעה מן הלימודים והחליט לכתוב למגזין (ולכתבי עת אחרים) תחת שם העט "סוס", שהוא שמו האמצעי ושם הנעורים של אמו. סוס ביטא את השם, ממוצא גרמני, "זוֹיְס" (על פי ההגייה הגרמנית), אך בארצות הברית השתגרה ההגייה "זוּס", ובישראל "סוּס" (בתרגומים ישנים של ספריו לעברית, כמו תרגום של "המלך צב-צב" על ידי לאה גולדברג, השם אכן נכתב: "ד"ר זויס"). גייזל השתמש גם בשם העט תאו לזיג (Theo. LeSieg, "גייזל" בהיפוך אותיות) בספרים שהוא חיבר ואחרים איירו. הוא נרשם ללינקולן קולג', שבאוקספורד בבריטניה, במטרה לעשות דוקטורט בספרות. התואר "דוקטור" הוא מחווה לאביו, שתקוותו שבנו יעשה דוקטורט באוקספורד לא התממשה - הוא פגש שם את הלן פאלמר, נישא לה ב-1927 וחזר לארצות הברית.
גייזל החל לשלוח מאמרים ואיורים הומוריסטיים למגזינים ועיתונים שונים. במהלך השפל הגדול התפרנס מציור מודעות. הוא כתב ואייר רצועת קומיקס קצרת-יומין בשם האג'י ב-1935.
ב-1936, בעת ההפלגה השנייה של ד"ר סוס לאירופה, נתן קצב מנועי האונייה את ההשראה לפואמה שהייתה לספרו הראשון, "רחוב תות, סיפור לא פשוט". סוס כתב עוד שלושה ספרי ילדים לפני מלחמת העולם השנייה ובאופן לא טיפוסי שניים מהם כתובים בפרוזה (ראו רשימת יצירות להלן).
כאשר החלה מלחמת העולם השנייה, פנה ד"ר סוס לציור קריקטורות פוליטיות, עבור "PM", עיתון ניו יורקי בעל נטייה שמאלנית. במשך כשנתיים צייר ד"ר סוס את "מאמר המערכת המאויר" של העיתון, ובסך הכול צייר מעל 400 קריקטורות. בקריקטורות הביע את איבתו למשטרי היטלר ומוסוליני. חלקן תיארו אזרחים אמריקאים ממוצא יפני כבוגדים, אחת מהן הופיעה ימים ספורים לפני שממשלת ארצות הברית החלה לכלוא אותם.
ב-1942 הפנה ד"ר סוס את מרצו לתמיכה ישירה במאמץ המלחמתי של ממשלת ארצות הברית. תחילה עבד בציור כרזות עבור משרדי ממשלה אמריקאיים, ביניהם משרד האוצר. ב-1943 הצטרף לצבא ארצות הברית ונשלח להוליווד ליצור סרטים עבור הצבא האמריקאי. ביניהם: "המשימה שלך בגרמניה" - סרט תעמולתי מ-1945 על שלום עתידי באירופה, "תוכנית למוות" - מחקר על תרבות יפנית שזכה באוסקר לסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר ב-1947 ו"טוראי בלגן" - סדרת סרטי הכשרה צבאית. על סדרת הסרטים הפטריוטים שיצר קיבל מהצבא את אות לגיון ההצטיינות. גם סרטים לא-צבאיים שלו מאותה תקופה התקבלו באהדה: "ג'רלד מקבוינג-בוינג" זכה באוסקר לסרט הקצר המצויר הטוב ביותר ב-1951.
לאחר המלחמה, ד"ר סוס ואשתו עברו ללָה הוֹיָה בקליפורניה, קהילה קטנה בסן דייגו. סוס חזר לחבר ספרי ילדים, שנחשבים ליצירותיו הטובות ביותר, וכתב ספרים אהובים כמו "אם היה לי קרקס" (1956) ו"הגרינץ' שגנב את חג המולד" (1957).