פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון הוא פסטיבל של מוזיקה קאמרית שנערך במשך ימים אחדים מדי שנה, מאז תחילת שנות ה-80, בכפר בלום שבגליל העליון. בעבר, הפסטיבל היה מאורגן על ידי תחנת הרדיו קול המוסיקה.
הפסטיבל משלב מסורת וחדשנות, וכולל שלל מופעים מוזיקליים: מוזיקה קאמרית מאת מגוון רחב של מלחינים, אופרות, מוזיקה בשילוב אמנות וידאו, שירי תיאטרון, שירים עבריים בעיבודים אמנותיים, מופעי מחול ועוד. ביצירות נכללים גם מופעי בכורה ליצירות מאת מלחינים ישראלים.
בפסטיבל נערכות גם חזרות פומביות, המאפשרות לקהל לעקוב אחר אופן הכנתו והתפתחותו של ביצוע מוזיקלי.
המנהלת האמנותית של הפסטיבל, מאז שנת 2021, היא הפסנתרנית עפרה יצחקי.
ערוץ רדיו
הוכחה שגויה
בשעשועי מתמטיקה, הוכחה שגויה היא "הוכחה" המובילה לסתירה ברורה, וזאת משום שהיא מכילה שגיאות. כרגיל בהטעיות, השגיאה אינה מוצגת באופן גלוי, והיא עשויה להיות חבויה היטב בין פרטים רבים, עד שמציאתה מהווה אתגר, המנוצל לצרכים פדגוגיים או לשם שעשוע. בנוסף, ההוכחות השגויות מראות את חשיבותה של כתיבה ריגורוזית במתמטיקה.
דוגמאות.
שימו לב: ה"הוכחות" המופיעות כאן אינן נכונות מבחינה מתמטית. בכולן ישנה טעות באחד או יותר משלבי ההוכחה, ולכן השימוש במילה "הוכחה" בהמשך אינו נאמן להגדרתו הלוגית.
אלגברה.
נפוצות מספר רב של הוכחות, לכאורה, המבוססות על פעולות אלגבריות שגויות (אסורות בנסיבות מסוימות). המשותף להוכחות בתחום זה הוא שלאורך ההוכחה מתבצעת פעולה שגויה, אך היא מוחבאת, כך שמקריאת רצף ההוכחה קשה להבחין בה. להלן מספר דוגמאות לפעולות שגויות כאלו ולשימוש בהן בהוכחות שגויות:
גאומטריה.
בחידות חיתוך והרכבה, העוסקות בחיתוך צורה אחת והרכבתה לצורה אחרת, מתקיים "חוק שימור השטח": השטח של הצורה המקורית חייב להיות שווה לשטחה של הצורה החדשה. יחד עם זאת, ישנם חיתוכים רבים שבהם לכאורה חוק זה לא מתקיים. בספרות שעשועי המתמטיקה מתייחסים לחיתוכים אלו בתור "קסמים" או פרדוקסים – כלומר, הוכחות הסותרות את חוק שימור השטח, אך בחינה מדוקדקת של החיתוכים מראה שלמעשה אלו הוכחות שקריות – הן מבוססות על טעות (קשה לזיהוי) בחישוב השטחים.
באיור משמאל ניתן לראות דוגמה קלאסית לחיתוכים מסוג זה, שהומצאה על ידי סם לויד. החיתוך מראה כיצד לחלק ריבוע 8x8 לארבעה חלקים (שני משולשים ושני טרפזים) שמהם ניתן, לכאורה, להרכיב מלבן בגודל 5x13. אולם, שטח הריבוע המקורי הוא 64 יח' ושטח המלבן הוא 65 יח' – ומכאן, שעל ידי חיתוך והרכבה הצלחנו, לכאורה, להגדיל את שטח הצורה. הטעות בחיתוך היא, שהשיפועים של המשולש ושל הטרפז אינם זהים. השיפוע של המשולש הוא 0.375=3/8, ואילו שיפוע הטרפז הוא 0.4=2/5. מכאן שהטרפז והמשולש לא "מתחברים" באופן חלק כדי ליצור מלבן (יש "חור" דקיק לאורך כל אלכסון המלבן, שאינו שייך לאף צורה, ושטחו שווה בדיוק לשטח (המזויף) שהתווסף למלבן של 1 יח') .
באיור ניתן לראות גם הרכבה נוספת של אותם חיתוכים ממש, שנתגלתה על ידי בנו של סם לויד, היוצרת צורה, שלכאורה, השטח שלה הוא 63 יח'. גם כאן, הסיבה נעוצה בהבדלי השיפועים של הצורות המרכיבות את הצורה.
טורים.
במתמטיקה, טור אינסופי הוא סכום עם מספר אינסופי של מחוברים. קיימים טורים אינסופיים שסכומם מספר סופי. לדוגמה, הטור formula_37: formula_38. טורים אינסופיים נעדרים מספר תכונות אינטואיטיביות המיוחסות לסכומים (כמו שתמיד הסכום הוא קבוע אחד ויחיד), ולכן, הם עומדים בבסיסן של הוכחות שגויות רבות.
(ראו גם סכום המספרים הטבעיים).
פינוקיו (פירושונים)
זניט
דף נחיתה
דף נחיתה (באנגלית: Landing page) הוא דף אינטרנט יחיד (בניגוד לאתר אינטרנט שלם בעל דפים מרובים) המוקם ברוב המקרים על מנת שיגיעו אליו (״ינחתו בו״) מקישור של פרסומים שונים כגון באנרים וקישורים (ובפרט בפרסום ממומן באינטרנט), או על ידי הפנייה מחומר פרסומי מודפס או משודר כזה או אחר.
תפקידו של דף הנחיתה הוא למקד את תשומת לבו של המבקר למסר ספציפי (מכירה או שכנוע) ולהניעו להמשך פעולה של השארת פרטים (מתן ליד) ואף קנייה ישירה של המוצר בנוסף לכך. בכל מקרה מטרת דף הנחיתה לגרום למבקר להרגיש שהוא הגיע בדיוק למוצר או השירות אותו חיפש.
לרוב, חוסר מיקוד באתר בכלל או בדף הנחיתה בפרט עלול להביא להצפת מידע אשר תגרום למבקר לצאת מהדף ולא לבצע את הפעולה אותה המפרסם ציפה לקבל.
מטרתו של דף הנחיתה היא להגביר את יחס ההמרה של מציע המוצר בדף הנחיתה (בהשוואה ליחס ההמרה מעסקאות באתר עצמו שהוא נפרד מדף הנחיתה).
דף בית באתר אינטרנט לרוב אינו דף נחיתה מאחר שדף בית הוא דף המקדם את פני המבקרים באתר שלם ומציג את התועלות למבקר - אך לא ממקד את המידע לשירות אחד או הנעה לפעולה ספציפית.
היתרונות של דף הנחיתה.
יתרונותיו של דף נחיתה הם רבים, במיוחד על פני אתר אינטרנט שלם.
ראשית, מדובר בעמוד אחד, קצר לרוב, הלוכד את תשומת לב הגולש ומציג לו מוצר או שירות ספציפיים בצורה תמציתית. היות שטווח תשומת הלב של גולשי האינטרנט נע סביב שניות בודדות - יש להניח כי לגולש המזדמן לא תהיה הסבלנות לקרוא תוכני אתר כדי להתרשם מהמוצר, אלא יש להציג לו עמוד ממוקד המהווה למעשה פרסומת.
בנוסף לכך, דף נחיתה לרוב יכיל עיצוב מזמין ואלמנטים גרפיים המעודדים את הגולש לפעול - טופס השארת פרטים, כפתור רכישה, הרשמה לרשימת תפוצה ועוד - כתלות בפעולה אותה יוצר הדף הגדיר כיעד. דף נחיתה הוא לרוב תוצר של מסע פרסום מפולח ייעודי ויתרונו של גורם זה על פני אתר הוא שדף נחיתה, מהגדרתו, מופרד מהמראה הכללי של האתר - לכן, החופש העיצובי בו גדול יותר וניתן "לשבור" את התבנית של האתר.
ניתן למצוא כי מרבית הפרסומות המצויות בתוצאות החיפוש הממומן במנועי החיפוש מובילות למעשה לדפי נחיתה - וזאת על מנת למקסם את הרווח הפוטנציאלי מהשקעה כלכלית בפרסום.
דת פארודית
דת פארודית (גם: דת מדומה) היא מערכת אמונות שמחקות באופן לעגני דתות, פלגים בתוך דתות, גורואים או כתות ידועות ובכך מהווה פארודיה עליהם.
מטרת הדת הפארודית היא ללעוג לאמונות רוחניות ולמאמיניהן, בדרך כלל באמצעות הומור או סאטירה.
מהלך אופייני לדת פארודית היא להציג את מושאי האמונה שלהם כביכול לדמויות נלעגות, ואז לטעון כי אין הבדל מהותי בין הדמות הנלעגת למושא האמונה הקיים בדת רצינית. מהלך נוסף הוא אימוץ של מנהג מטופש ומצחיק, המזכיר במידה מסיימת מנהג דתי קיים. על ידי המהלכים האלה, המאמין בדת הפארודית יכול לטעון כי אין כל הבדל בין הדת הפארודית שהוא מאמין בה לבין דתות אחרות המקובלות בעולם.
בדתות אלו אנשים טוענים כי הם מאמינים במושגים אשר נשמעים מופרכים, אך כאשר הם מקבלים מעין "הסבר": הם נכונים כי יכולים האנשים להאמין בעקרונותיהם, כפי שמוצג בקנקן התה של ראסל.
לעיתים חסידי דתות פארודיות ידרשו באופן סאטירי הכרה בזכויותיהם כקבוצה דתית. כך פסטפריאנים דרשו את חופש הפולחן במספר מדינות וחלקם אף הכירו במנהגים פארודיים כלגיטימיים.
באב אל חארה
ראם עמנואל
בחנותו של מר לובלין
בחנותו של מר לובלין הוא רומן פרי עטו של שמואל יוסף עגנון המספר את סיפורו בגוף ראשון במהלך שהותו בגרמניה בתקופת מלחמת העולם הראשונה. הכרך השלישי מתוך ספרי ש"י עגנון שיצאו לאחר מותו.
רקע.
במהלך הרומן מתאר עגנון את שהותו אצל אחיו אנשל בלייפציג ואת קורותיו שם על מגוון האנשים אותם הוא פוגש. הסיפור כולו מתרחש כמחשבות וזיכרונות העולים בדעתו בעת שהיתו בחנותו של מר לובלין.
בהקדמה לספר כותב עגנון:
במשך הספר עגנון עובר מנושא לנושא ובין לבין מותח הוא ביקורת על המלחמה ומתלונן על שהייתו הממושכת בחנות. כך לדוגמה כותב:
עלילה.
בספר מספר עגנון על דמויות בעיר לייפציג, ומאריך בסיפור על כל דמות בפני עצמה. על עצמו מספר עגנון שאבות העיר לייפציג רצו לגרשו אך מר לובלין סייע בידו. על מר ארנו (אהרן) לובלין, האיך היגר מגליציה (מכורתו של עגנון) ללייפציג ואיך פתח בה חנות לכלי בית, ועלה לגדולה. על עוזרו של מר לובלין כריסטיאן למקי ואשתו, גלגוליהם עד שנסתייעו בידי לובלין.
שוכרי החנויות שכניו של מר לובלין: הזקן ויצלרודה, ערירותו ובדידותו. משחיז הסכינים גץ ווייגיל, סכסוכיו עם ויצלרודה. האומן יאקוב וויינוורצל, אהבתו לתנ"ך וליהודים, ומות כל בניו. ומוכר הצעצועים אדם איזבא, שמלפנים הייתה פרנסתו מצויה ברווח, אך משפרצה המלחמה יושב הוא בלא כלום, ומסתייע על ידי גברת זלצמן.
יהודים תושבי לייפציג: הרב יונתן, וידידותו עם עגנון. בעלי בית הקפה, משפחת זלצמן, בתם המאומצת שחזרה לאמה, בנם היחיד שנהרג במלחמה, והתחבטויותיהם לגבי פתיחת בית הקפה בשבת. ומר יעקוב שטרן, תושב בוטשאטש לשעבר שנקלע ללייפציג.
הכנסת כלה (ספר)
הכנסת כלה הוא רומן מאת ש"י עגנון, המתאר את מסעו של ר' יודיל חסיד העוזב את ביתו במטרה לאסוף כסף כדי למצוא שידוך לבתו. הרומן המתרחש בשנים 1821-1820, מלווה את ר' יודיל בנדודיו בין העיירות והקהילות היהודיות, תוך שהוא מבליט את תמימותו, ביטחונו ואמונתו.
תולדות הספר.