ב-28 באוגוסט באותה השנה התכנסה ועדה נוספת בטוסון בה הוחלט על הצטרפות הטריטוריה לקונפדרציה. ההצעה לארגון הטריטוריה הועברה בקונגרס הקונפדרציה ב-13 בינואר 1862 ואושררה על ידי הנשיא ג'פרסון דייוויס ב־14 בפברואר 1862.
מאמצי הקונפדרציה להבטיח את שליטתה באזור הובילו לקרב ניו מקסיקו.
אתר סקי
אתר סקי הוא מתחם שמאפשר עיסוק בספורט הסקי והסנובורד.
תפוצת אתרי הסקי.
תנאי הכרחי לקיומו של אתר סקי הוא מציאותם של תנאים המאפשרים הצטברות שלג: בראש ובראשונה תנאי אקלים מתאימים. תנאי נוסף, ההכרחי לסקי "אלפיני", הוא טופוגרפיה הררית. יש אתרים מעטים בעולם אשר מספקים מגוון רב של מסלולים ותנאי אקלים המאפשרים גלישה לאורך מספר חודשים. אלו נמצאים בעיקר בהרי האלפים, הפירנאים והרי סקנדינביה באירופה, הרי הרוקי בצפון אמריקה והאלפים היפניים ביפן. במקומות בהם יש אקלים קר גם בגבהים נמוכים יחסית יש אתרי סקי גם על גבעות בגבהים של פחות מ-1,000 מטר מעל פני הים כמו בצפון מזרח ארצות הברית. כמעט כל אתרי הסקי בעולם ממוקמים בקווי רוחב שגבוהים מ-30 מעלות, מפני שהרים מושלגים בקווי רוחב נמוכים יותר כמו הרי האנדים או הרי ההימלאיה הם בגבהים בהם כמות החמצן דלילה שיכולה לגרום למחלת גבהים ולסיכון בריאותי.
במקומות כמו מדינות המפרץ הפרסי שבהן אין תנאים גאוגרפים ואקלימים כדי לקיים אתר סקי, יש אתרי סקי מקורים. דוגמה לכך היא "סקי דובאי" הנמצא בדובאי שבאיחוד האמירויות הערביות המשתרע על 22,500 מ"ר ויש בו שלג מיובא כל ימות השנה.
מבנה וגודל של אתר סקי.
אתרי סקי נבדלים זה מזה בגודלם ובמגוון האפשרויות אותם הם מציעים לגולשים. ישנם מספר מאפיינים לאתר סקי:
מקובל כי גודלו ואיכותו של אתר סקי נובעים בעיקר מכמות המרכיבים הללו: מספר מסלולי הסקי ואורכם הכולל, לאחר מכן כמות ואיכות אמצעי השינוע, ולבסוף גם מגוון הפעילויות הנוספות שמציע האתר. גורם נוסף המשפיע על איכותו של אתר סקי הוא התנאים האקלימיים השוררים בו, המשפיעים על מספר הימים בהם ניתן לגלוש.
אתר סקי בישראל.
בישראל אתר סקי אחד - אתר החרמון, על פסגת החרמון.
פרסיוול לוול
פרסיוול לוול (אנגלית: Percival Lowell; 13 במרץ 1855 - 13 בנובמבר 1916) היה אסטרונום אמריקאי חובב שטען שקיימות תעלות על המאדים. מייסד מצפה הכוכבים לוול שבפלאגסטאף, אריזונה.
אחיו הגדול אבט היה נשיא אוניברסיטת הרווארד, ואחותו איימי הייתה משוררת ומבקרת ספרות אימג'יסטית.
חייו.
לוול סיים את לימודיו בהארוורד בשנת 1876 ונסע רבות למזרח הרחוק בטרם החליט ללמוד מתמטיקה ולחקור את מאדים כמקצועו בחיים. התעניין במיוחד בטענה של ג'ובאני סקיאפארלי (מנהל מצפה הכוכבים במילנו) כי יש תעלות במאדים.
בשנת 1894 עבר לפלאגסטאף, אריזונה. בשל הגובה הרב שם והשמים נטולי העננים היה זה מקום מצוין לתצפיות אסטרונומיות ומחקרים בתחום אסטרופוטוגרפיה. במשך 15 השנים שלאחר מכן חקר את המאדים וכתב שלושה ספרים בנושא בהם טען בין היתר כי בעבר היו חיים אינטליגנטיים על המאדים והם שיצרו את התעלות על פניו.
תרומתו הגדולה ביותר לחקר החלל התרחשה בשמונה שנות חייו האחרונות, שבהן חיפש אחר "כוכב הלכת X" שהיה אמור להיות אחרי נפטון. אמנם לוול נפטר לפני שהצליח למצוא את הכוכב, אך החיפוש נמשך אחרי מותו, עד שבשנת 1930 גילה קלייד טומבו את הכוכב וכינה אותו "פלוטו". הסמל של פלוטו מעוצב, לכבוד לוול, בצורת האותיות PL (ראשי התיבות של שמו).
למרות שהחיפוש אחר פלוטו החל בשל חישובים שהראו שכוכבים במערכת השמש מושפעים מכוח הכבידה של כוכב נוסף שאינו ידוע, לאמיתו של דבר החישובים היו מוטעים, ופלוטו קטן מכדי להשפיע על תנועת הכוכבים באופן מורגש.
טריטוריית אריזונה
נפילת כריך מרוח בחמאה
חוף ים
חוף הים
אישור הסוגר
אישור הסוגר הוא כשל לוגי מסוג נון סקוויטור הבא בצורת טענה היפותטית. הכשל של אישור הסוגר מתרחש כאשר טענה היפותטית הכוללת פותח וסוגר טוענת שנכונות הפותח משתמעת מנכונות הסוגר. יחס זה אינו יכול להתקיים בשני הכיוונים.
הסילוגיזם ההיפותטי הבא מדגים את הכשל של אישור הסוגר:
השגיאה הלוגית נובעת מכך שמסיקים באופן שגוי מההנחה השנייה שאישור הסוגר משמעותו אמיתות הפותח. ניתן להדגים את אי התקפות של הטיעון באמצעות דוגמה:
אבל, אם נהפוך את הסדר ונקיים סדר נכון:
קיימת צורה שבה אישור הסוגר תקף, והיא כאשר משתמשים במקום ב"אם" ב"אם ורק אם" (זאת, משום ש"אם ורק אם א' אז ב' שקול לאם א' אז ב' ואם ב' אז א'):
טכנולוגיה עילית
דיקטו סקונדום
דיקטו סימפליקיטר (תאונה)
דיקטו סימפליקיטר
מהומות אוקטובר 2000
אגמון האגם
אגמון האגם (שם מדעי: Scirpus lacustris, או Schoenoplectus lacustris) הוא מין של צמח עשבוני בסוג אגמון, ממשפחת הגמאיים. זהו צמח הגדל בסביבת מקווי מים מתוקים, כגון אגמים, ביצות וגדות נחלים, בתפוצה רחבה בחצי הכדור הצפוני.
מאפיינים.
אגמון האגם הוא צמח רב-שנתי בעל קנה שורש, שגבעוליו גליליים וירוקים המגיעים לגובה של כ-1.5 מטר (ולעיתים אף עד 3 מטרים). הם מכילים רקמה ספוגית האוגרת אוויר ומאפשרת להם לצמוח כשחלקם התחתון טבול במים. עליו מוארכים ומחודדים, ופרחיו מקובצים במבנה שיבולת וצבעם חום בהיר.
צמחי האגמון תופסים מקום בולט בחגורת הצומח המקיפה את מקווי המים, וממלאים תפקיד חשוב במיתון הרוח וזרימת המים בנחלים, ובהפחתת השחיקה בקרקעית. בכך הם מאפשרים את חיזוקם וביסוסם של צמחים אחרים. במקרה שהם נעקרים, מוסעים קני השורש שלהם בזרם ומכים שורש מחדש במקומות אחרים. קני האגמון ועליו משמשים לקליעת מחצלות וסלים.
בארץ ישראל נפוץ אגמון האגם באזורי ביצה ושלוליות חורף. יש המשתמשים בו בגינון לקישוט בריכות נוי .
באמריקה הצפונית נפוץ המין (לעיתים מסווג כתת-מין) "Schoenoplectus acutus", המכונה באנגלית גם Tule, שם שמקורו במילה tullin בשפת נאוואטל, שמשמעותה צמחי ביצה כדוגמת גומא וסוף. בשל תפוצתו הרבה בקליפורניה, קרויים על שמו כמה מקומות במדינה, ביניהם הנהר טולי, האגם המיובש טולארי (Tulare) ו בגבול קליפורניה ואורגון.
פינושה
מסעדה
מסעדה היא בית עסק לממכר מזון מוכן ומשקאות לצריכת הפוקדים אותו. מסעדות רבות מהוות גם מקום מפגש ובילוי.
מסעדה יכולה להיות מוסד עצמאי או חלק ממכלול גדול יותר, כמו בית מלון. המבחר המוגש במסעדה רשום לרוב על-גבי לוח או בתפריט המסעדה.
היסטוריה.
התפתחותה של המסעדה המודרנית במודל בו היא קיימת כיום החלה לא כמקום בו יש מבחר גדול של מנות אלא כמקום המגיש מנה אחת ספציפית אותה יכולים הסועדים להזמין.
מרק משקם (A Restorative Broth) היה שם כולל לסוגים שונים של מרק שהמתכונים שלו היו פופולריים בספרי הבישול של המאה ה־15 בצרפת. סוגי קונסומה שונים אלו נחשבו לבעלי סגולות רפואיות שונות. מלבד המרכיבים הבסיסיים שמכיל ציר מרקים אלו כללו גם מרכיבים שונים, כמו למשל: יין, ברנדי, שוקולד, בשר וגרגירי חומוס, שצומצמו בבישול ארוך על אש קטנה או באמבט מרים, ולבסוף סוננו עד לכדי קבלת הציר שנחשב בריא לאכילה. בהמשך המנות שהוגשו בבתי אוכל אלו קיבלו את שמן על סמך הסגולות הרפואיות והשיקומיות שיוחסו להן, והן נקראו בפשטות Restaurants, מה שיוביל מאוחר יותר לשם "רסטרונט" (מסעדה).
המוסדות הראשונים שנקראו "רסטורנטים" נוצרו בפריז, בשנת 1760–1770.
על פי הטענה הרווחת מסעדות נולדו לאחר המהפכה הצרפתית כאשר טבחים שעבדו קודם לכן בבתי אצילים חיפשו לאחר המהפיכה מקור פרנסה חדש ופתחו מקומות שהוגש בהם אוכל ופנו לכל המעמדות, בפועל מסעדות ראשונות נפתחו כבר כשני עשורים לפני המהפיכה הצרפתית.
כבר בתחילת שנות ה־60 של המאה ה־18, לפני פרוץ המהפכה, עסקן צרפתי בשם מת'ורין רוזה דה שנטוזואה, הידוע כמסעדן הראשון בעולם, הגיע לפריז במטרה לנהל משם את עסקי הנדל"ן של אביו. הוא הציע למשטר תוכנית למחיקת החובות של צרפת. בנוסף הוא רצה למכור את הקונסומה המשקם שלו לעוברים והשבים וחשב שבית אוכל כזה יתפתח לכדי מקום ריווחי. הוא הבין שלפתיחה של מקומות כאלו יכולה להיות השפעה חיובית על הכלכלה בעקבות השיח שהתפתח באותה התקופה בנושא המטבח הצרפתי. הוא ראה בחקלאות מקומית והגישה הצרפתית שראתה בהוצאות כספים כלי לשיקום הכלכלה בסיס להקמה של חדר אירוח גדול עם שולחנות, שעליהם מוגשות מנות רסטורנט שהכין מראש. בנוסף לפתיחת המסעדה הוא החל לערוך אנציקלופדיה של בתי עסק בפריז ובמסגרתה ביצע רישום של מוסדות שונים ובנוסף מסעדות. האנציקלופדיה הזו הפכה בהמשך למקור עליו מבוססים מדריכים שונים, כמו למשל מדריך מישלן. זמן לא רב לאחר שפתח את המסעדה שלו החלו להופיע מסעדות דומות ברחבי פריז.
המסעדות הראשונות שנוצרו פעלו תחת חוקי המשטר הישן והגדרתן הייתה מקומות שנועדו להגיש מנות מבריאות (רסטורנט - מזון או תרופה שיש בכוחם להשיב אדם עייף או חולה לאיתנו). ניתן היה למצוא שם ציר מרק, מאכלים שהוכנו מביצים רכות וחביצות אורז. קהל היעד היה בעיקר האליטה האורבנית. למרות ההגדרה הראשונית שלהן, מסעדות לא הוקמו בעקבות מגפה או חולי כלשהו אלא כי נורמות האכילה השתנו: עד אותו זמן נהוגות היו ארוחות ערב כבדות ומורכבות, וארוחות הערב הקלות שנכנסו באותה תקופה לתפריט היומי נחשבו לסמל של עידון חברתי ותרבותי. בתי אוכל מסוגים שונים היו קיימים מאז ומעולם, אבל המסעדות שנפתחו הציעו גם סגולות בריאותיות של מזון קל יחסית ובריא, וגם שירותים מיוחדים שלא היו בנמצא קודם לכן, כמו למשל: ישיבה בשולחנות נפרדים, תפריט שממנו ניתן לבחור ולהזמין מנות, זמנים גמישים לארוחות ועוד.