הסדרה נדדה הפעם לשמורת ז'לין, צזוצזאן, מחוז צזאנסי שבסין (בכורה: 20 בספטמבר 2007) וכללה שינויים קלים בתבנית המשחק, ובמיוחד הוספת מספר אלילי חסינות והמרת אי הגלות ב'חטיפה' של בן השבט המפסיד אל המנצחים. בעונה זו בלטו במיוחד טוד הרצוג, שהשתמש בטקטיקה מחוכמת ובבריתות נבונות כדי להגיע לגמר ולנצח בהצבעת 4-2-1 ובת בריתו לאורך המשחק, אמנדה קימל, שכשלה מולו בגמר. קימל שבה והשתתפה גם בעונה ה-16, שאף בה הגיעה לגמר, ובעונה ה-20. עוד בלטו בעונה זו פי ג'י לאו אשר הייתה בעמדת המיעוט רוב העונה ונלחמה פעם אחר פעם להינצל ממנה (שבה בעונה ה-31), ג'יימס קלמנט (חביב הקהל, הודח כשברשותו שני אלילי חסינות; השתתף גם הוא בעונה ה-16 ובעונה ה-20) וקורטני ייטס הרזה וחדת הלשון, אשר הפתיעה את חבריה למשחק והגיעה למקום השני, עם שני קולות מהמושבעים (השתתפה גם בעונה ה-20).
עונה שש עשרה - מיקרונזיה: אוהדים נגד פייבוריטים.
עונה זו, עונת ה"אול-סטאר" השנייה של התוכנית, שבה לפלאו שבמיקרונזיה (בכורה: 7 בפברואר 2008) והתנהלה במתכונת של עימות בין שבט "פייבוריטים" (מתחרים מעונות קודמות) ו"מעריצים" (מתחרים חדשים). בעונה זו בלט פער היכולות בין המתמודדים המנוסים לחדשים, כאשר המתמודדים החדשים הדיחו בזה אחר זה, בגלל עימותים פנימיים, את החברים החזקים ביותר. עוד בלט הפער בין כשרונן הטקטי והמניפולטיבי של הנשים ותמימותם של הגברים. פארווטי שאלו, וסירי פילדס היו הנבונות שבנשים, והצליחו להטעות את הגברים, בזה אחר זה, להימנע משימוש באליל החסינות או, במקרה אחד, למסור את שרשרת החסינות לאחת הנשים. בשלב הסופי של המשחק כשלה סירי פילדס באתגר המכריע ובגמר גברה שאלו על אמנדה קימל, שהעפילה בפעם השנייה ברציפות לגמר אך כשלה שוב בשלב הדיבור מול המושבעים והפסידה בהצבעת 3–5. עונה זו נחשבת בעיני רבים ממעריצי התוכנית לעונה הטובה ביותר של התוכנית, בשל המספר הרב של הדחות הפתע שבה. עוד בלטו בעונה ג'יימס קלמנט אשר זכה בחביב הקהל בפעם השנייה ברציפות, אוזי לוסת' שחזר מעונה ה-13 אשר מצא אליל חסינות (ויצר במקומו אחד מזויף) אך הודח כשהוא לא השתמש בו, נטלי בולטון משבט המעריצים אשר התאחדה עם נשות ה"פייבוריטים", ואריק רייצ'נבאך אשר שוכנע על ידי ברית הנשים לוותר על שרשרת החסינות והודח (שב להתחרות בעונה ה-26). עוד ידועה העונה כעונה עם מספר הפרישות הגבוה ביותר. שני מתמודדים (ג'ונתן פנר וג'יימס קלמנט) נאלצו לפרוש בשל פציעות, ומתמודדת נוספת (קתלין סלקמן) פרשה בשל התנאים. שני מתמודדים נוספים (ג'וני פיירפליי וצ'אט וולץ') ביקשו מחברי שבטם להדיח אותם.
עונה שבע עשרה - גבון.
העונה השבע עשרה של "הישרדות" שבה לאפריקה (השמורה הנשיאותית וונגה-וונגה, אסטואר שבגבון, בכורה: 25 בספטמבר 2008). השבטים נבחרו בעונה זו, כמו בעונה החמישית, על ידי המתמודדים המבוגרים ביותר. בעונה זו בלטה החולשה הטקטית של רוב המתחרים, ועיקר תשומת הלב התמקדה במספר דמויות ססגוניות כמו רנדי ביילי (השתתף גם בעונה ה-20) וקורין קפלן (השתתפה גם בעונה ה-26) המיזנתרופיים, ג'סיקה קופר (שוגר) הקוקטית (שבה והשתתפה בעונה ה-20), קן הואנג (קני) הערמומי ובת בריתו קריסטל קוקס, אצנית אולימפית קולנית אשר באופן מפתיע כשלה במרבית האתגרים. מנצח העונה, שהיה גם חביב הקהל, היה בוב קראולי, אשר ניצח את סוזי סמית' ואת קופר בהצבעת 0–4-3, היה למנצח המבוגר ביותר בתולדות התוכנית, והפגין את כישרונו ביצירת אליל חסינות מזויף משכנע. ביקורת מסוימת הופנתה, במהלך הצילומים וגם בתוכנית ה"איחוד" בשיקול הדעת שבהכללתה של קופר, שפעמים רבות לא היה ברור אם עיקר עניינה בהתמודדות או בקידום מרכולתה כשחקנית.
עונה שמונה עשרה - טוקנטינס.
עונה זו של "הישרדות" נדדה ליבשת אחרת, ונערכה בז'לפאו, במדינת טוקנטינס שבברזיל (בכורה: 12 בפברואר 2009). כמו בעונה האחת עשרה, גם כאן נפתחה ההתמודדות במסע אל אתר המחנה. עוד לפני המסע נדרשו שני השבטים לבחור, לפי התרשמות ראשונית, מי החבר החלש שבשבט (הנבחרות לא הודחו, אך הוצבו בעמדת נחיתות). בשלבים שלפני מיזוג השבטים נשלחו שני מתמודדים משני השבטים לאי הגלות, וכתוצאה מכך נוצרה ברית דו-שבטית סודית בין מתחרים משני השבטים, אך הברית לא עמדה לבסוף במבחן בשלב המיזוג. התחרות התנהלה בשלביה הראשונים בשליטה של שבט אחד, טימבירה, שהגיע למיזוג בעמדת יתרון בולטת. בנקודה זו ניצלו ג'יימס תומאס הבן (ג'יי-טי), סטיבן פישבאך וטאג' ג'ונסון, שלושתם משבט ז'לפאו שבמיעוט, את העימותים הפנימיים בין חברי טימבירה, והביאו להדחתם בזה אחר זה. הברית הטקטית והאישית בין תואמס ופישבאך העלתה את שניהם לגמר, בו זכה תומאס בכל קולות חבר המושבעים וכמו כן בחביב הקהל. ג'יי-טי, המנצח, שב לאחר מכן לעונות ה-20 וה-34 של התוכנית, בעוד פישבאך שב לעונה ה-31. כמו כן בלטו בעונה סיירה ריד, שהצליחה להתגבר על נסיבות ראשוניות קשות; וטייסון אפוסטול חד הלשון ששב להתחרות גם בעונות ה-20, ה-27 וה-40. מעל לכולם, עם זאת, בלטה דמותו הססגונית של בנג'מין ווייד (קואוץ'), מאמן כדורגל לבנות, שהתהדר בפילוסופיה מזרחית ובגישה ראוותנית ורברבנית, אשר חזר להופיע בתוכנית בעונות ה-20 וה-23.
עונה תשע עשרה - סמואה.
עונה זו שבה לאוקיינוס השקט ונערכה באי אופולו שבסמואה (בכורה: 17 בספטמבר 2009). עונה זו ניצבה כולה בצילו של מתמודד בודד, ראסל האנץ (שב גם לעונות ה-20 וה-22) שהפגין יכולת טקטית מרשימה, הבנה אינטואיטיבית של חולשות אנוש, כישרון בלתי-מצוי למצוא את אליל החסינות (הוא מצא שני אלילים בלי רמז כלשהו, ומצא אליל שלישי אף ששאר המתחרים דלקו אחריו). האנץ, שהכריז מראש על כוונתו לפלס דרכו אל הזכייה באמצעים זדוניים, כשל עם שבטו, פואה-פואה, בדרך למיזוג וכשזה הגיע נותרו בשבט רק ארבעה, מול שמונה של השבט המתחרה, גאלו. בנקודה זו הצליחו בני פואה-פואה בהנהגתו של האנץ לתקוע טריז במחנה היריב ובסיוע עורקים, אלילי חסינות והטעיה הדיחו בזה אחר זה את כל בני גאלו. בגמר התייצבו שלושה בני פואה-פואה, כשהפרס נופל בחיקה של נטלי ווייט, שחסתה בצילו של האנץ, אך עוררה הרבה פחות עוינות בקרב המושבעים. נטלי ניצחה את האנץ, ואת המתחרה השלישי בגמר - מיק טרימינג, בפער גדול של 7-2-0. בתוכנית "האיחוד" הביע האנץ (אשר נבחר עם תום העונה לחביב הקהל) את הסתייגותו מזכייתה של ווייט, בה ראה זוכה שאינה ראויה. תחושות דומות של הסתייגות ביטאו גם המנחה, ג'ף פרובסט, וסטיבן פישבאך (שאחרי התמודדותו הפך בעל בלוג לנושאי טקטיקה ב"הישרדות"). מתחרות נוספות אשר שבו להשתתף בעונות מאוחרות יותר היו בנות שבט "גאלו" - לורה מורט (ששבה להתחרות עם בתה סיירה בעונה ה-27) ומוניקה פאדילה (ששבה להתחרות בעונה ה-31).
עונה עשרים - גיבורים נגד נבלים.
העונה העשרים של "הישרדות" נערכה שוב באופולו שבסמואה (בכורה: 11 בפברואר 2010) וכללה התמודדות בין מתמודדי עבר שזכו לאהדה ("גיבורים") וכאלו שהקהל נהנה לשנוא ("נבלים"), עונה זו נחשבת בעיני מעריצים רבים כאחת העונות הטובות ביותר של התוכנית. בעונה זו נמחו כמעט לחלוטין אזכורים לקשיי ההישרדות ומוקדה היה, כמעט בלעדית, במאבקים הטקטיים והאישיים המורכבים בין המתמודדים המנוסים, שחלקם שבו להתמודד כאן בפעם השלישית. בשלבה הראשון של העונה בלט שלטונם של ה"נבלים", שנהנו מהצטיינותו האישית ומתבונתו של רוב מריאנו: ארבעה מחמשת המודחים הראשונים נמנו עם ה"גיבורים", שבמחנם פשטו המריבות הפנימיות. שלטונו של מריאנו נתקל בהתנגדות עיקשת מצד ראסל האנץ ובנות בריתו, דניאל דילורנצו ופארווטי שאלו. האנץ ניצל בתבונה את חששו של טייסון אפוסטול מפארווטי שאלו, שכנע אותו להצביע עבורה (במקום להצביע כפי שהורה לו מריאנו, בפיצול קולות) ובכך הביא להדחתו של אפוסטול עצמו. מכאן, בסדרה של הדחות, סולקו בזה אחר זה מריאנו ובני בריתו. בפרק הקודם לפרק המיזוג, החליט המתמודד ג'יי טי תומאס, מתוך אמונה מוטעה כי ראסל נמצא במיעוט בשבט הנבלים, להעביר את אליל החסינות שלו לראסל, במה שנחשב לאחד המהלכים המטופשים בתולדות התוכנית. כתוצאה מכך, בפרק המיזוג, השתמשה שאלו בשני אלילי חסינות באותה מועצה (לראשונה בתולדות התוכנית) על חברותיה לשבט. המהלך הוביל את "הנבלים" לשליטה מוחלטת על "הגיבורים", שחולשתם הטקטית הייתה בעוכריהם, והם הודחו כמעט לגמרי בזה אחר זה, כשכל ארבעת המתמודדים הסופיים הם ממחנה ה"נבלים". בעונה זו בלט שוב האנץ הדומיננטי. על אף הברית החזקה בין האנץ ושאלו, אשר הביאה אותם לגמר, הזוכה הייתה המתמודדת השלישית בגמר, סנדרה דיאז-טוויין, שהייתה הראשונה לזכות פעמיים בפרס הגדול. דיאז-טוויין הפגינה פעם נוספת חושים חדים, הצליחה לעמוד על טיבם של יריבים ואף שהייתה בת בריתו של מריאנו וזוכה בעבר, הצליחה לשכנע את כל המועמדים לסבור כי ינצחו אותה על נקלה, ולבסוף ניצחה את העונה בהצבעת 6-3-0, כאשר האנץ נותר ללא שום קול מהמושבעים. עם זאת העונה כולה ואף פרק הגמר עמד בסימן ראסל שאף על פי שמעולם לא זכה בתוכנית, במקום הראשון, נצרב בתודעה כאחד המתמודדים הצבעוניים והשנויים במחלוקת ביותר בתולדות המשחק. ניצחונה של סנדרה בגמר החל ויכוח רב בין מעריצי הסדרה, שמתמקד בשאלה - מה סגנון המשחק הטוב ביותר?
עונה עשרים ואחת - ניקרגואה.