בקיץ 1992 חזר רויטר לבונדסליגה וחתם בבורוסיה דורטמונד. בעונתו הראשונה בקבוצה, 1992/93, סיים רויטר עם דורטמונד במקום הרביעי בבונדסליגה, והגיע עם הקבוצה לגמר גביע אופ"א, בו הובסה דורטמונד במפגש כפול על ידי קבוצתו הקודמת של רויטר יובנטוס בתוצאה המצטברת 1–6. בעונת 1993/94 סיימו רויטר ודורטמונד שוב במקום הרביעי בבונדסליגה. בעונת 1994/95 רויטר היה חלק מזכייה של בורוסיה דורטמונד באליפות הבונדסליגה, מרחק נקודה אחת מהסגנית ורדר ברמן, כאשר הוא הבקיע ארבעה שערים, שהיו שערי הליגה הראשונים שלו בדורטמונד, ושיתף פעולה בקישור עם מיכאל צורק, אנדראס מולר, שטפן פרוינד, קנוט ריינהארדט ולארס ריקן. לאחר עונה זו, זכה רויטר בסופר קאפ הגרמני, לאחר ניצחון 0–1 על בורוסיה מנשנגלדבך. בעונת 1995/96 זכה רויטר עם דורטמונד באליפות שנייה ברצף, במרחק של שש נקודות מהסגנית באיירן מינכן, והבקיע שישה שערי ליגה באותה עונה. בליגת האלופות הודחו דורטמונד ורויטר ברבע הגמר על ידי אייאקס אמסטרדם. בתום עונה זו, זכה רויטר בפעם השנייה ברצף בסופר קאפ הגרמני, לאחר ניצחון בפנדלים על קייזרסלאוטרן.
בעונת 1996/97 דורטמונד ורויטר לא זכו באליפות בגרמניה וסיימו רק במקום השלישי, אך הגיעו עד לגמר ליגת האלופות בו ניצחו את יובנטוס בתוצאה 1–3. רויטר הצטיין באותה עונה והיה חלק חשוב בזכייתה של דורטמונד בתואר. בדצמבר 1997 זכה רויטר עם דורטמונד בגביע הביניבשתי לאחר ניצחון 0–2 בגמר על קרוזיירו הברזילאית. בעונת 1997/98 סבלו רויטר ודורטמונד מעונה חלשה בבונדסליגה, וסיימו במקום העשירי בלבד. בעונת 1998/99 סיימו דורטמונד ורויטר במקום הרביעי בבונדסליגה, ובעונת 1999/00 סיימו רק במקום ה-11. בעונת 2000/01 רויטר נפצע לתקופה ארוכה, והחמיץ חלק גדול מעונה זו, כאשר ערך חמש הופעות ליגה בלבד. דורטמונד סיימה עונה זו במקום החמישי, מרחק חמש נקודות מהאלופה באיירן מינכן, והחלה את הבנייה שלה מחדש לאחר מספר שנים בהן הקבוצה לא השיגה הצלחות.
בעונת 2001/02 רויטר חזר להרכב של דורטמונד, ועבר לשחק בתפקידים הגנתיים יותר, כשהוא משתף פעולה עם יורגן קולר, כריסטיאן ורנס, כריסטוף מצלדר וסבסטיאן קהל. בעונה זו, זכה רויטר באליפות השלישית שלו עם דורטמונד, בעונה צמודה במיוחד בבונדסליגה. רויטר ודורטמונד אף הגיעו באותה עונה לגמר גביע אופ"א, והפסידו בו לפיינורד בתוצאה 2–3, במשחק בו רויטר שימש קפטן. רויטר נשאר בדורטמונד שתי עונות נוספות, כאשר בעונת 2002/03 סיימה דורטמונד במקום השלישי, והודחה מליגת האלופות בתום שלב הבתים השני. בעונת 2003/04, שהייתה האחרונה של רויטר בקריירה, סיימה דורטמונד במקום השישי בבונדסליגה. בתום עונה זו, פרש רויטר מכדורגל בגיל 38, לאחר 20 שנים של כדורגל מקצועני, מתוכן 12 עונות בדורטמונד, בהן ערך 307 הופעות ליגה והבקיע 11 שערים. רויטר מדורג נכון לשנת 2016 במקום הרביעי בדירוג שיאני ההופעות של בורוסיה דורטמונד בכל הזמנים, לאחר מיכאל צורק, רומן ויידנפלר ודדה, ובמקום ה-11 בדירוג שיאני הבונדסליגה בכל הזמנים עם 502 הופעות.
נבחרת לאומית.
רויטר שיחק בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה המערבית, ובשנת 1984 זכה עם גרמניה המערבית באליפות אירופה עד גיל 16. בשנת 1987 ערך רויטר את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה המערבית הבכירה, במשחק ידידות מול נבחרת איטליה שהסתיים בתיקו 0-0. באותה שנה הבקיע את שערו הראשון במדים הלאומיים, שהיה שער שוויון בדקה ה-90 מול נבחרת ברזיל, במשחק ידידות שהסתיים בתיקו 1-1. רויטר לא השתתף עם נבחרת מערב גרמניה ביורו 1988, אך זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 1990, והיה שחקן הרכב קבוע בדרך לזכייה של גרמניה המערבית במונדיאל, לאחר ניצחון 0–1 במשחק הגמר על נבחרת ארגנטינה. רויטר פתח בהרכב במרבית המשחקים במונדיאל זה, אך בגמר נכנס כמחליף בדקה ה-73 במקומו של תומאס ברטולד.
במרץ 1991 הבקיע רויטר את שערו השני והאחרון במדים הלאומיים, בניצחון 1–2 על נבחרת ברית המועצות. רויטר היה שחקן קבוע בהרכב הנבחרת, שהפכה כעת לנבחרת גרמניה המאוחדת, במוקדמות יורו 1992, והשתתף עמה ביורו 1992 עצמו. רויטר פתח בהרכב במשחק הראשון בשלב הבתים, בניצחון 0–1 על נבחרת חבר העמים, והוחלף בדקה ה-65 על ידי יורגן קלינסמן. במשחק השני, בו ניצחה גרמניה את נבחרת סקוטלנד, נכנס רויטר כמחליף בדקה ה-67 במקום קרל-היינץ רידלה, אך נפצע כעבור שמונה דקות בלבד, והוחלף על ידי מיכאל שולץ, והיה השחקן הראשון בהיסטוריה של טורניר היורו שמוחלף לאחר שנכנס כמחליף. רויטר החמיץ בגין הפציעה את המשחק האחרון בשלב הבתים בו הפסידה גרמניה 1–3 לנבחרת סקוטלנד, אך חזר לשחק בחצי הגמר, בו ניצחה גרמניה 2–3 את נבחרת שוודיה. רויטר שיחק 90 דקות גם במשחק הגמר, בו הפסידה גרמניה באופן מפתיע לנבחרת דנמרק בתוצאה 0–2.
רויטר לא זומן לסגל הגרמני למונדיאל 1994, לאחר שנעדר ממשחקי הנבחרת לתקופה ארוכה. לאחר המונדיאל חזר רויטר לסגל הנבחרת, וערך מספר הופעות במוקדמות יורו 1996. רויטר זומן לסגל הגרמני ליורו 1996, וערך ארבע הופעות במהלך הטורניר. בחצי הגמר מול נבחרת אנגליה שהסתיים בתיקו 1-1 לאחר 120 דקות, הבקיע רויטר את הפנדל שלו, וסייע לגרמניה להעפיל לגמר מול נבחרת צ'כיה. על אף זאת, רויטר לא שותף בגמר, שכן הועדף עליו מרקוס באבל בעמדת המגן הימני. נבחרת גרמניה ניצחה את צ'כיה 1–2 בהארכה משער זהב של אוליבר בירהוף, ורויטר רשם זכייה בתואר בינלאומי שני במדים הלאומיים, אחרי הזכייה במונדיאל 1990.
הטורניר הגדול האחרון בו השתתף רויטר היה מונדיאל 1998. רויטר ערך הופעה אחת בלבד בטורניר זה, במשחק הראשון של גרמניה בשלב הבתים, בו ניצחה גרמניה 0–2 את נבחרת ארצות הברית. גרמניה הודחה בטורניר זה ברבע הגמר, לאחר הפסד 0–3 לנבחרת קרואטיה. הופעה זו מול ארצות הברית הייתה בדיעבד ההופעה ה-69 והאחרונה של רויטר במדים הלאומיים.
קריירת אימון.
רויטר מונה כמנג'ר הקבוצה של מינכן 1860 בשנת 2006, ובשנת 2009 פוטר מתפקידו.
בפברואר 2012 מונה רויטר כמנכ"ל הקבוצה של אאוגסבורג.
תארים.
עם באיירן מינכן:
עם בורוסיה דורטמונד:
עם נבחרת גרמניה:
למורי ספורט
למורי ספורט (שם מדעי: Lepilemuridae) הם משפחה של למורים, על-משפחה של פרימטים החיים באי מדגסקר, ובה סוג יחיד למור ספורט ("Lepilemur"). הם קרובי משפחה של למורים נכחדים שונים כמו המגלדאפיזיים.
מאפיינים.
פרוות הלמורים חומה-אפורה או אדמונית מלמעלה וצהובה מלמטה והם בעלי זנב ארוך ושעיר. אורכם הממוצע 30-35 ס"מ, וראשם קצר ובעל עיניים גדולות ומחזירות אור לחיי שוטטות בחשיכה.
הלמורים מקפצים היטב בין העצים (ומכאן שמם), בעיקר כדי להימלט מטורפים כמו הפוסה. הם עצמם אוכלים בעיקר עלים ועשב.
חיים בבדידות ותוקפים כל למור שישיג גבול, למעט נקבות בתקופת הרבייה.
מיני הלמורים.
ישנם 26 מינים של למורי ספורט:
ביל ליימביר
ויליאם "ביל" ליימביר הבן (באנגלית: .William "Bill" Laimbeer Jr) הוא שחקן עבר בליגת ה-NBA. את רוב הקריירה המקצועית שלו עשה בקבוצת דטרויט פיסטונס, איתה זכה בשתי אליפויות. ידוע בעיקר בשל סגנון המשחק הפיזי והקשוח שלו. נחשב לחלק מחבורת ה-"Bad boys" של דטרויט ביחד עם אייזיאה תומאס וג'ו דיומרס.
קריירה כשחקן.
ליימביר נבחר בדראפט על ידי קליבלנד קאבלירס בשנת 1979 (בחירה 65 בסיבוב השלישי). הוא שיחק עונה אחת בקבוצת ברשיה מהליגה האיטלקית אותה סיים עם ממוצעים של 21.1 נקודות ו-12.5 ריבאונדים. בסיום העונה באיטליה חזר לשחק בשורות הקאבלירס. ב-16 בפברואר 1982 הוא הועבר בטרייד לדטרויט פיסטונס, בה שיחק עד סיום הקריירה שלו. במהלך קריירת המשחק שלו, ליימביר נחשב לאחד מהשחקנים הידועים לשמצה בליגה בשל סגנון המשחק הקשוח והפיזי שבה לידי ביטוי בביצוע עבירות רבות על יריביו.
ליימביר ידוע בעיקר יכולותיו ההגנתיות, אך היה גם שחקן התקפי יעיל מאוד, בעל יכולת קליעה גבוהה מאוד מבחוץ עבור סנטר. במהלך הקריירה שלו הוא קלע למעלה מ-200 סלי שלוש.
ליימביר זכה עם הפיסטונס בשתי אליפויות (1989, 1990) ונבחר 4 פעמים למשחק האולסטאר של ה-NBA (1983, 1984, 1985, 1987). הוא השחקן ה-19 בתולדות הליגה שהגיע ל-10,000 נקודות ו-10,000 ריבאונדים. למביר שיחק 685 משחקים רצופים (רצף שנעצר בעקבות השעיה), הרצף החמישי באורכו בתולדות הליגה.
בתחילת 1993-94 הודיע על פרישה בעקבות פציעות חוזרות בגב ובברכיים. ליימביר מוביל את רשימת הריבאונדרים בתולדות המועדון.
קריירה כמאמן.
במהלך עונת 2002 ליימביר מונה למאמן הראשי של קבוצת דטרויט שוק (Shock) בליגת ה-WNBA. שנה לאחר מכן הוא הוביל את המועדון לזכייה באליפות הראשונה שלו וזכה בתואר מאמן השנה. בעונת 2006 הוביל את הקבוצה לאליפות שנייה ושתי עונות לאחר מכן לאליפות השלישית. ביוני 2009 פרש מאימון הקבוצה עקב סיבות משפחתיות ומתוך רצון להפוך למאמן ראשי בליגת ה-NBA, אך נאלץ להסתפק בתפקיד עוזר מאמן בקבוצת מינסוטה טימברוולבס.
בעונת 2012 הוא שב לליגת ה-WNBA, כשמונה למאמן הראשי של קבוצת ניו יורק ליברטי. בסיום עונת 2014 הוחלט על סיום עבודתו בקבוצה, אך בתחילת עונת 2015 הוא מונה מחדש לתפקיד.
RephaelRozin
סימן מדפיסים
סימן המדפיס
איחאר
איחאר (בספרדית: Híjar; באראגונית: Ixar, אישאר) היא עיירה הממוקמת במחוז טרואל בקהילה האוטונומית אראגון שבספרד.
העיירה ידעה את שיא פריחתה בשלהי ימי הביניים; ב-1483 הקים הדוכס חואן פרננדס דה-איחאר בית דפוס בארמונו, בתקופה שבה מהפכת הדפוס רק החלה את דרכה והייתה חדשה בספרד. בדפוס איחאר נדפסו גם ספרים עבריים בידי המדפיס אברהם אלאנתאנסי.