השירות בקמפוט העניק לפאבי את ההזדמנות לרכוש ידע מעמיק על ההודו-סינים, תרבותם ולשונותיהם. הוא היה אחד האירופאים המעטים ביישוב זה על נהר הקמפוט לרגלי הרי הפיל. הוא התערב במקומיים והתנהג כיליד קמבודיה: הלך יחף, חבש כובע רחב שוליים, צייר את החיים בקמבודיה, רשם את כל מה שמצא מעניין. גישתו של פאבי עוררה תגובות מעורבות: המעורבות שלו בחיים הקמבודים ספגה ביקורת מצד פקידים צרפתים בקוצ'ינצ'ינה. עם זאת, קצין צרפתי אחד, ציין בזמנו כי "מתחת למראה החולשה הגופנית, קיימת אנרגיה וחוזק של רצון אדירים."במהלך תקופה זו, פאבי פיקח על בניית קו הטלגרף בין פנום פן לקמפוט.
קריירה דיפלומטית.
בשנת 1879, פאבי משך את תשומת ליבו של צ'ארלס לה מיירה דה וילרס, מושל קוצ׳ינצ׳ינה שהיה לו קשר הדוק עם הלוביסטים הקולוניאליים בצרפת. פאבי הפך ליועץ של המושל, והוטל עליו להוביל משלחת במשך חמש שנים כדי לחקור את האזור המשתרע ממפרץ סיאם ועד אגם המים המתוקים הגדול טונלה סאפ בקמבודיה ומעבר לנהר המקונג. בתקופה זו הוא שיפר את כישורי התצפית שלו שעזרו לו במשימות עתידיות כחוקר וכדיפלומט. אלה היו מה שנקרא "משימות פאבי" שביצע אותן במשך 16 שנים 1879–1895 במהלכן פאבי, מלווה בעוזריו, חקרו את כל חצי האי ההודו סיני. בסוף המשימה הראשונה שלו, פאבי היה אחראי על בניית קו טלגרפי בין פנום פן לבין בנגקוק, פרויקט גדול.
הממונים עליו התרשמו מאוד מכישוריו בניהול הפרויקט הגדול הזה, שפאבי הועבר לשירות הדיפלומטי כסגן הקונסול הראשון בלואנג פרבאנג בשנת 1886. מינויו של פאבי שיקף את רצונם של הצרפתים להמשיך בהתפשטותם הקולוניאלית בהודו-סין, למרות יריבותם עם בריטניה, הכוח הקולוניאלי המרכזי השני באזור. הבריטים כבר הקדימו את ההתפשטות הצרפתית, וכבשו את בורמה במלחמה האנגלו-בורמנית השלישית. הסיפוח הצרפתי החדש בלואנג פרבאנג היה תוצר של ויתור סיאמי על דרישות מתמשכות לחלק מהשטחים הגובלים בנהר המקונג.
פאבי המשיך להיות קונסול בשנת 1886 וקונסול כללי בשנת 1891. בשנת 1887 לואנג פרבאנג הותקפה על ידי שודדים סינים ותאיים, בתקווה לשחרר את בניו של מנהיגם שהיו שבויים. פאבי מנע את תפיסתו של השליט המקומי החולה אוון חאם, על ידי הרחקתו מן העיר הבוערת למקום מבטחים בבנגקוק, סיאם. בכך זכה בהכרת תודה ולבניית אמון בתוכניות הקולוניאליות צרפתיות, שהיו אמורות להיות אחד העיסוקים העיקריים של פאבי משנת 1888 והלאה. לאחר מכן הקים פאבי מערכת יחסים ידידותיים עם ממלכות באזורים ההרריים של טונקין, באגן הניקוז של הנהר השחור, והן הצטרפו לשטח החסות הצרפתית שנוצר בהודו-סין. פאבי התייחס לסוג כזה של דיפלומטיה - ״כיבוש הלב", שם שהפך לכותרת האוטוביוגרפיה שלו.
בשנת 1892 הוא התמנה לשגריר בבנגקוק. ומילא תפקיד חשוב בדיפלומטיה בזמן תקרית פקנאם עם ספינות הקרב במלחמה הצרפתית-סיאמית ב -1883. תקרית שהביאה להקמת הפרוטקטוראט הצרפתי בלאוס. הוא היה הנציב הכללי הראשון של המושבה הצרפתית החדשה של לאוס ב־1894. באותה תקופה, לאוס הפכה לחלק מהודו-סין הצרפתית, והצטרפה לאנאם, לטונקין, לקוצ׳ינצ'ינה (שיוצרים יחדיו את וייטנאם המודרנית) וממלכת קמבודיה. כתוצאה ממהלכים אלה - נהר המקונג, המכונה "הנהר שלנו" על ידי פוליטיקאים צרפתים ולוביסטים קולוניאליים, נשלט כולו על ידי צרפת.
המשלחות.
במהלך משימותיו השונות, הצליח פאבי לסקור שטח של 676,000 קמ"ר, ועבר 30,000 ק"מ באזורי ההרים ממזרח המקונג, ברגל, על גבי פיל או במורד הנהר על רפסודות. פאבי אסף במסעותיו כמות גדולה של מידע מדעי. הוא לווה בצוות של עד 40 עוזרים, עם מגוון רחב של מומחיות, מארכאולוגיה ועד אנטומולוגיה, חלקם כמו דיפלומט-רופא פייר לפטר-פונטליס והאימונולוג אלכסנדר ירסין שהתפרסם בזכות עצמו. רבים הוכשרו בפריז במכון מחקר להודו סין, אשר פאבי עזר להקים בשנת 1885. המכון הפך מאוחר יותר לבית הספר להכשרת צוותים לקולוניות, בשנת 1889 ומאוחר יותר - עד ימינו למוסד הלאומי של צרפת להכשרת עובדי מדינה. פאבי עשה מאמץ מיוחד כדי להבטיח כי מוסדות אלה יכשירו גם ילידים מהקולוניות עצמן. הוא ליווה באופן אישי את הקמבודים הראשונים שהגיעו לצרפת.
המשלחת הראשונה של פאבי, מ 1879 עד 1885, כיסתה את שטחי קמבודיה ודרום סיאם עד בנגקוק. המשימה השנייה, מ־1886 עד 1889, כיסתה את צפון לאוס ואת חקר הנהר השחור בטונקין עד האנוי. המשימה השלישית, מ -1889 עד 1891, עסקה בחיפושים אחר נהר המקונג מסאיגון ללואנג פראבאנג. המשימה הרביעית, בין 1894 ל -1895, כללה את שטחי לאוס הגובלים עם סין ובורמה על הגדה השמאלית של נהר המקונג, עד לנהר האדום.
פרישה לגמלאות.
עם פרישתו מתפקידיו בהודו סין, פאבי חזר לצרפת ב־1904, והחל לעבוד בהכנת זיכרונותיו ותצפיותיו לפרסום. בין השנים 1898 ו 1921 הוא פרסם את רב זכרונותיו בשבעה כרכים שיצאו בפריז בשנים 1898-1921.
פאבי מת בתורי, בריטני.
מיכאל הרביג
מיכאל הרביג (בגרמנית: Michael Herbig; נולד ב-29 באפריל 1968) הוא שחקן, במאי ומדבב גרמני.
ביוגרפיה.
מיכאל הרביג נולד במינכן. החל בשנת 1992 להנחות תוכניות רדיו. מ-1997 ועד 2002 ביים והופיע בתוכנית הקומדייה "Bullyparade", ביחד עם עמיתיו כריסטיאן תרמיץ וריק קבאניאן. התוכנית התבססה על פרודיה על נושאים שונים. בהמשך, על בסיס התוכנית, צולמו גם סרטים. הראשון יצא לאור בשנת 2001 וזכה להצלחה גדולה בגרמניה (11.7 מיליון צופים). גם הסרט השני בסדרה, שהוקרן בשנת 2004, זכה להצלחה גדולה.
על המשחק בסרטים הוא זכה במספר פרסים גרמנים.
בשנת 2018 ביים את המותחן "בלון" בכיכובה של קרוליין שוך.
וילי רוטנשטיינר
ויליבאלד (וילי) רוטנשטיינר (בגרמנית: Willibald "Willi" Ruttensteiner; נולד ב-12 בנובמבר 1962) הוא כדורגלן עבר וכיום איש עסקים ומאמן כדורגל אוסטרי.
ביוגרפיה.
נולד בכפר וולפרן הסמוך לעיר שטייר, אוסטריה, למשפחה נוצרית. כבן השני מבין שלושה ילדים.
כשחקן כדורגל נאלץ לפרוש ממשחק עקב פציעה בגיד האכילס. למד לתואר ראשון בסוציולוגיה, קיבל תעודת הוראה והחל לעבוד כמורה בבית ספר יסודי. למד לתואר שני במנהל עסקים, במסגרתו למד ניהול ספורט והוסמך כמאמן מנטלי. בתחילת דרכו המקצועית היה רוטנשטיינר מאמן בילדים ובנוער בעיירות הקרובות לעיר הולדתו וולפרן. לאחר מכן אימן את קבוצת הנוער של פ.צ לינץ, ושימש בהמשך כעוזר מאמן ומאמן בקבוצה הבוגרת ששיחקה בבונדסליגה האוסטרית.
בשנת 1999 החל לעבוד בהתאחדות הכדורגל האוסטרית, ושימש כמאמן הנבחרת הצעירה במשך שבע שנים. ב-2006 מונה למנהל המקצועי של ההתאחדות האוסטרית. בתקופה זו הכדורגל האוסטרי היה בשפל. הליגה המקומית הוצפה בשחקנים זרים זולים ולא הייתה עבודה משמעותית לקידום שחקנים צעירים.
באוסטריה הקים את "פרויקט 12", לקידום שחקני כדורגל צעירים במדינה. הנבחרות של אוסטריה זכו להישגים משמעותיים בהמשך: מקום שישי באליפות אירופה לנערים בשנת 2013, מקום שלישי באליפות אירופה לנוער ב-2014, השתתפות ביורו 2016 לבוגרים, וטיפוס של קרוב ל-80 מקומות בדירוג של פיפ"א.
בשנת 2005 היה למאמן זמני (ממלא מקום) במשך שלושה חודשים של נבחרת אוסטריה הבוגרת.
בשנת 2011 מונה כחודש באופן רשמי במשך כמאמן של נבחרת אוסטריה הבוגרת.
בשנים 2006–2018 היה למנהל טכני בהתאחדות הכדורגל האוסטרית.
ביוני 2018 מונה רוטנשטיינר לתפקיד המנהל הטכני של נבחרת ישראל בכדורגל. חוזהו עם ההתאחדות לכדורגל הוארך בשנתיים נוספות, במהלך כהונתו של כדורגלן העבר האוסטרי אנדי הרצוג כמאמנה הראשי של נבחרת ישראל בכדורגל.
ביולי 2020 מונה למאמנה הראשי של נבחרת ישראל, כשאלון חזן מונה לעוזרו, ובדצמבר 2020 הוארך חוזהו עד לסיום עונת המשחקים 2021/2022. את תפקידו הקודם כמנהל הטכני של נבחרות ישראל, לקח יילה חוס ההולנדי. בפברואר 2022 סיים את תפקידו בנבחרת ישראל.
חיים אישיים.
רוטנשטיינר נשוי, ואב לשתי בנות.
מיכאל לייטרובסקי
מיכאל לייטרובסקי (נולד ב-15 באוגוסט 1999) הוא שחיין ישראלי. ייצג את ישראל באליפות העולם (קוואנגג'ו 2019) ודורג במקום 12 בעולם במשחה ל-50 מטר גב.
ביוגרפיה.
לייטרובסקי נולד וגדל בקריית ביאליק. הוא התאמן בקבוצת מכבי קריית ביאליק בהדרכתה של לודמילה זליצ'ונוק. בספטמבר 2016 עבר להתאמן בפנימייה בווינגייט ומ-1 בספטמבר 2018 מתאמן בקבוצת הפועל דולפין נתניה בהדרכתו של דימה רבינסקי.
באליפות אירופה לנוער שנערכה בווינגייט ב-1 ביולי 2017 סיים לייטרובסקי במקום חמישי במשחה ל-50 מטר גב בשיא אישי חדש של 25.69 שניות.
באליפות ישראל שנערכה בווינגייט בתחילת אוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.50 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 56.05 שניות ובמקום תשיעי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 26.54 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא חדש של 26.28 שניות ועלה שישי למשחה הגמר.
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בווינגייט בסוף דצמבר אותה שנה הוא סיים פעמיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר גב בשיא אישי חדש של 25.00 שניות ובמשחה ל-50 מטר פרפר בשיא אישי דחש של 24.60 שניות. נוסף לכך, הוא ניפסל במשחה ל-100 מטר גב.