למברגר נולד בירושלים בשנת 1964 ליעקב נחמן, איש הכספים של הכנסת, ואהובה (לבית הומינר), מנהלת לשכת שרי התקשורת לאורך שנים, למשפחה דתית לאומית. למד בישיבת נתיב מאיר. בשנת 1982 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 890. יצא לקורס קציני חי"ר ושירת כמפקד מחלקת הסיור של גדוד 890. השתחרר בתפקיד סגן מפקד פלוגה. במילואים שירת בגדוד 7 של חטיבה 55 עד לתפקיד סגן מפקד הגדוד. כסמג"ד השתתף במבצע חומת מגן ובמלחמת לבנון השנייה.
למברגר בעל תואר ראשון ושני במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הוא בוגר התוכנית למדיניות חברתית ולמנהל לסגל הבכיר בשירות המדינה של מכון אלכא למנהיגות וממשל. השתתף במשלחת של הסוכנות היהודית לאוסטרליה וניו זילנד למשך כשלושה חודשים.
את דרכו בפרקליטות המדינה החל בשנת 1991, כפרקליט בתחומי הפלילי והאזרחי בפרקליטות מחוז ירושלים, וכסגנו של פרקליט המחוז משה לדור. במסגרת תפקידו טיפל במספר תיקים ציבוריים כגון פרשת הקרקעות של הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית ברחביה, פרשת האי היווני, תיקי שוחד ושחיתות ציבורית ועוד.
בשנת 2003 מונה לסגן מנהל המחלקה לחקירות שוטרים במשרד המשפטים. במסגרת תפקידו העמיד לדין ארבעה בלשים וקצין משטרה אשר תקפו את העבריין מיכאל מור בפרשת השוטרים הנוקמים.
בספטמבר 2009 מונה לפרקליט מחוז דרום (פלילי), ביולי 2014 נבחר לשמש כפרקליט מחוז תל אביב (פלילי) ובפברואר 2017 מונה לתפקיד המשנה לפרקליט המדינה לעניינים פליליים.
בתפקידיו השונים הוביל להגשת כתבי אישום כנגד בכירים ממספר ארגוני פשיעה כגון שלום דומרני, יניב זגורי, ארגון מיארה, פרשה 521 (במסגרתה הועמדו לדין עבריינים בכירים, בהם מאיר אברג'יל ומוטי חסין), פרשה 1131, פרשת מותו של סלומון טקה ועוד.
לאורך שנים היה למברגר מעורב בהליכי קבלת ההחלטות בתיקי ראשי הממשלה אריאל שרון, אהוד אולמרט ובנימין נתניהו. עמדתו בתיק 1000, לפיה יש להאשים את נתניהו בתיק זה בעבירת הפרת אמונים ולא בשוחד, התקבלה על דעת היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט.
בשנת 2013 היה ממובילי מאבק פרקליטות המדינה בנציבות הביקורת על מערך התביעה ומייצגי המדינה בערכאות.
למברגר הוביל מספר רפורמות בפרקליטות המדינה, המרכזית שבהן היא רפורמת השיקום בנוגע לטיפול בעבריינים (2017), אשר מסקנתה העיקרית הייתה כי כאשר לא נשקפת מסוכנות מן הנאשם, יש לבחור בהליך שיקומי מחוץ לכותלי הכלא.
בדצמבר 2019, לקראת סיום כהונת פרקליט המדינה שי ניצן הודיע היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט כי לדעתו למברגר הוא המועמד היחיד הראוי לתפקיד ממלא המקום פרקליט המדינה, זאת בשים לב ל"ניסיונו העשיר ויכולותיו הגבוהות". שר המשפטים אמיר אוחנה לא קיבל את המלצת מנדלבליט והחליט למנות לתפקיד את דן אלדד. למברגר היה בין בכירי הפרקליטות אשר מתחו ביקורת חריפה כנגד אלדד, בטענה שבדיקה שפתח בפרשיית מסמך הרפז משמשת "קרדום לחפור בו לצורך הדיפת הביקורת המוצדקת של היועמ"ש" נגד אלדד. חבר המועצה הלאומית לרפואה משפטית ולפתולוגיה במשרד הבריאות.
בפברואר 2020 פורסם כי למברגר כתב חוות דעת לפיה יש היבטים פליליים בפרשת המימד החמישי. במרץ 2020 התבטא בכנס סגור של הפרקליטות, שההכרזה על פתיחת חקירה גלויה בפרשה הייתה שגיאה, וכי הפרסומים בנושא אינם על דעתו. ביולי 2020 הפקיע היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט את תפקיד הפרקליט המלווה בחקירת פרשה זו מדן אלדד, והעביר את ניהול התיק ללמברגר.
למברגר נחשב כמועמד המוביל מתוך מערכת פרקליטות המדינה, וכמועמדו של היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט, לתפקיד פרקליט המדינה הבא.
חיים אישיים.
למברגר נשוי לד"ר דורית, מרצה לפילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן, ואב לארבעה. בנו נשוי לבתו של שופט בית המשפט העליון נועם סולברג. אחיו הוא עורך הדין יהושע למברגר, אשר שימש אף הוא כמשנה לפרקליט המדינה לעניינים פליליים. מתגורר בשכונת קטמון בירושלים.
No Boys Allowed
No Boys Allowed (בעברית: אין כניסה לבנים) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית קרי הילסון. האלבום יצא לאור ב-17 בדצמבר 2010, על ידי חברות התקליטים מוסלי מיוזיק גרופ, זון 4 רקורדס ואינטרסקופ רקורדס. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום האחת עשרה במצעד הבילבורד 200.
רקע והפקה.
האלבום הופק על ידי ארדן אלטינו, בואי-דה1, בי מייג'ור, צא'רלי בריאל, צ'אק הרמוניה, דנג'ה, דייוויד ג'וסט, הוליווד הוט-סויס, ג'י-מיזלה, ג'רום "ג'-רוק" הרמון, ג'רי דופלסיס, מתיו ברנט, ני-יו, פולאו דה דון, רובין גרוברט, סטאר-גייט וטימבלנד.
גרסת הדלוקס של האלבום כללה בתוכה את "Hustler", "Lie to Me" ו-"Won't Be Long".
מומי למברגר
פכיסטרוטיו
פכיסטרוטיו (שם מדעי: Pachystruthio) הוא סוג נכחד של עוף גדול לא מעופף, שהשתייך למשפחת היעניים. בעבר הוא נחשב ליען (הסוג "Struthio"), אך הוא הופרד על סמך כמה הבדלים ב-1954. סוג זה כלל 3 מינים: "P. pannonicus" ,"P. dmanisensis" ו-"P. transcaucasicus". ישנם חוקרים הרואים במאובנים אלה שרידי יענים רגילים, אך ענקיים.
המאובנים של יען זה התגלו בגאורגיה ובחצי האי קרים, ועצמות הרגליים שלהם היו ענקיות בהרבה מאשר ליענים מודרניים. הפכיסטרוטיו הגיע בבגרותו לגובה של 3 מטרים ולמשקל של 450 ק"ג, כמו דוב קוטב. למעשה הוא נחשב לאחד העופות הגדולים ביותר מעולם, קטן רק מהוורומבי, הדרומורניס ואולי מהאפיאורניס.
מבנה הרגליים שלו מעיד שהיה יכול לרוץ היטב כדי לברוח מטורפים גדולים כמו שנחרבים, ברדלסי ענק, זאבים ודובים שחיו באירופה בזמן הפליסטוקן. עם זאת הוא היה איטי מכדי לברוח משבטי ציידים שאולי צדו אותו ותרמו להכחדתו.
מרלון
לואיס ואס דה טורס
לואיס ואס דה טורס (גליסית ופורטוגזית: Luís Vaz de Torres, ספרדית: Luis Váez de Torres; סביבות 1565 – 1607) היה ספן ומגלה ארצות בן המאה ה-16 ואחד המפקדים בשייטת הספרדית שהייתה הראשונה לחצות את המצר המפריד בין יבשת אוסטרליה לאי גינאה החדשה ונושא את שמו – מצר טורס.
ראשית חייו.
קפטן לואיס ואס דה טורס תועד כמי שנקרא "ברטון" על ידי אנשי הצוות בדיווחים על מסע 1606–1608, המצביע על מקורו במחוז הצפון-מערבי של ספרד – גליסיה. רוב ההיסטוריונים בני זמננו מקבלים זאת כעדות למקורותיו. השנה והמקום המדויק של לידתו אינם ידועים. בהנחה שהוא היה בסוף שנות השלושים או הארבעים לחייו בשנת 1606, שנת לידה של בערך 1565 נחשבת כסבירה.
טורס הוצג על ידי כמה חוקרים כפורטוגזי ללא שום עדות פרט לשמו. ctu באותה העת לא היה הבדל בין האיות בגליסית לאיות בפורטוגזית. בדיווחים שנותרו אין התייחסות אליו כאל פורטוגזי, מלבד הערותיהם של אנשי צוותיו הפורטוגזים של פדרו פרננדש דה קיירוש.
טורס נכנס לחיל הים של הכתר הספרדי בשלב מסוים ומצא את דרכו למושבות דרום אמריקה. בסוף 1606 מונה למפקד הספינה השנייה במשלחת לאוקיינוס השקט שבראשה עמד הנווט הפורטוגזי פדרו פרננדש דה קיירוש ומטרתה הייתה לאתר את טרה אוסטרליס.
המסע עם קיירוש.
פדרו פרננדש דה קיירוש היה נווט יליד פורטוגל שפיקד על משלחת של שלוש אוניות ספרדיות, "סן פדרו סן פבלו" (60 טון), "סן פדריקו" (40 טון) והאוניה "לוס טרס רייס מאגוס". שלוש הספינות עזבו את קייאו בפרו ב־21 בדצמבר 1605, כאשר טורס פיקד על סן פדריקו.
במאי 1606 הם הגיעו לקבוצת איים שלימים ייקראו ההיברידים החדשים וונואטו. קיירוש כינה את הקבוצה "אוסטרליה של רוח הקודש" ("La Austrialia del Espiritu Santo"). השם אוסטרליה שנקטק קיירוש מקורו בשם אוסטריה, תוך התייחסות למוצאו האוסטרי של בית הבסבורג, שאליו השתייכה משפחת המלוכה הספרדית. האי הגדול ביותר בוונואטו ידוע עדיין בצורה המקוצרת של השם: "אספיריטו סאנטו". לצד השם הלטיני העתיק "טרה אוסטרליס", השם שהעניק קיירוש, "Austrialia", נחשב לא פעם לאחד ממקורות השם של אוסטרליה.
כעבור שישה שבועות חזרו שוב ספינותיו של קיירוש לים כדי לחקור את קו החוף. בלילה של 11 ביוני 1606 נפרד קיירוש ב"סן פדרו וסן פבלו" מהאוניות האחרות בעקבות מזג האוויר הגרוע ולא הצליח (או כך לפחות אמר אחר כך) לחזור למעגן בטוח באספיריטו סנטו. לאחר מכן חזר והפליג לאקפולקו במקסיקו, לשם הגיע בנובמבר 1606. בדיווח של פראדו, שהוא ביקורתי ביותר כלפי קיירוש, מוצגים מרד ומנהיגות לקויה כסיבות להיעלמותו של קיירוש. טורס שתק בנושא אך כתב כי "מצבו היה שונה ממצבו של קפטן קיירוש".
טורס לוקח את הפיקוד.
טורס נשאר באספיריטו סנטו במשך 15 יום לפני שפתח מעטפה עם פקודות חתומות שניתנו לו על ידי המשנה למלך פרו. אלה כללו הוראות איזה מסלול עליו לבחור אם הספינות ייפרדו ומי יהיה בפיקוד במקרה של אובדן מפקד המשלחת קיירוש. נראה כי ההוראות קבעו את פראדו כיורשו של קיירוש מכיוון שהיה רב חובל מחליף בזמן ההפלגה. עם זאת, ישנן עדויות שטורס לקח את הפיקוד, כולל הדיווח של פראדו עצמו.
החוף הדרומי של גינאה החדשה ומיצר טורס.
ב-26 ביוני 1606 הפליגו "סן פדריקו" ו"לוס טרס רייס מגוס" בפיקודו של טורס למנילה. רוחות נגדיות מנעו מהאוניות לנסוע בדרך הישירה ביותר לאורך החוף הצפוני של גינאה החדשה. על פי פראדו הם ראו אדמה ב־14 ביולי 1606, שהייתה ככל הנראה האי טגולה בארכיפלג לואיזיאדה, דרומית-מזרחית לגינאה החדשה. ההפלגה נמשכה במהלך החודשיים הבאים לאורך החוף הדרום-מזרחי, והיו מספר עצירות לצורך חידוש המזון והמים של הספינות.