בעבר נחשבה השפה התראקית לענף בפני עצמו במשפחת השפות ההודו אירופיות. כיום ישנם מדענים המוצאים קשר בין שפה זו לשפה הדאקית, לשפה המקדונית העתיקה ולשפה הפריגית. בעבר היו חוקרים אשר מצאו קשר בין שפה זו לשפות האיליריות ולארמנית.
קשר לאלבנית.
כיום ישנם מספר חוקרים המאמינים כי ישנו קשר בין השפה האלבנית לבין התראקית. לפי מחקרים שנעשו קיים קשר בין השפות, ויש הממקמים את השפות הללו תחת אותו הענף במשפחת השפות ההודו אירופיות. מכיוון שמאז הימים, שבהם דוברה השפה התראקית, עברה השפה האלבנית שינויים רבים, הקשר בין שפות אלו אינו קל להוכחה. כמו כן יש המוצאים קשר בין שתי שפות אלו גם לשפה הרומנית.
קשר לשפות הבלטיות והשפות הסלאביות.
בשנות ה-80 ושנות ה-90 נעשו מחקרים רבים שהעלו קשר כזה או אחר בין התראקית לשפות הבלטו-סלאביות. יש הטוענים כי השפה היא שפה דרום בלטית ויש הטוענים כי כל יושבי הבלקן היו בעבר דוברי שפות סלאביות כולל דוברי האלבנית וכן דוברי הפריגית והתראקית.
ספינת אויר
מוסדות חוט של חסד
מוסדות חוט של חסד הוא ארגון המנהל מספר ישיבות ברסלביות לחוזרים בתשובה בירושלים וכן פרויקטים להפצת תורת רבי נחמן מברסלב, וארגון נסיעות לקברות צדיקים בישראל ובמזרח אירופה.
היסטוריה.
המוסדות הוקמו על ידי הרב שלום ארוש ואשתו הרבנית מרים על פי הוראת אליעזר ברלנד, בשנת 1985 בקטמון שבירושלים. הרב ארוש מעביר שיעורים בבקרים ובשבתות והתלמידים מפיצים את ספרי רבי נחמן מברסלב וכן פרסומים נוספים ודיסקים. הלימודים מתקיימים בשני סדרים, בוקר וצהרים.
הישיבה נמצאת בשכונת שמואל הנביא, ובסמיכות למתחם מעבר מנדלבאום, והחל מ-2005 גם הכולל שוכן באותו מבנה.
שנות החמישים
ג'ון רסקין
טוסטאו
אדוארדו גונזלבס דה אנדרדה (בפורטוגזית: Eduardo Gonçalves de Andrade; נולד ב-25 בינואר 1947), הידוע בכינוי טוסטאו, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ. נחשב לאחד מטובי החלוצים בעולם בתקופתו, בזכות יכולות גבוהות של כיבוש שערים ומסירות, והיה שותף לזכיית נבחרת ברזיל במונדיאל 1970.
קריירה.
אדוארדו נולד בבלו הוריזונטי למשפחה ממעמד הביניים, והיה אחד מארבעת ילדיהם. אביו, שעבד בבנק בבלו הוריזונטי, שיחק כדורגל בקבוצה חובבנית בעיר. כבר בילדותו בלט אדוארדו בכישורי הכדורגל שלו, ובשל קומתו הנמוכה קיבל את הכינוי "טוסטאו" (Tostão – המטבע הקטן).
ב-1961, בגיל 14, הצטרף טוסטאו למחלקת הנוער של קרוזיירו. בגיל 15 בלבד הוא חתם על חוזה מקצועני באמריקה מיניירו, ולאחר שנתיים בהן שיחק בקבוצה הוא חזר לקרוזיירו והצטרף לקבוצה הבוגרת שלה ב-1964. במשך השנים הבאות הפך טוסטאו לשחקן המוביל של קרוזיירו, והוביל אותה לחמש זכיות רצופות בקמפאונטו מיניירו (אליפות מדינת מינאס ז'ראיס) בין 1965 ו-1969, ולזכייה בטאסה ברזיל ב-1966. הוא סיים שלוש פעמים כמלך השערים של ליגת מינאס ז'ראיס, וב-1971 זכה בתואר כדורגלן השנה בדרום אמריקה. טוסטאו מחזיק עד היום בתואר מלך שערי קרוזיירו בכל הזמנים, עם 249 שערים.
טוסטאו נכלל על ידי ויסנטה פאולה בסגל נבחרת ברזיל לטורניר מונדיאל 1966. הוא שיחק לראשונה בטורניר במשחק השני בשלב הבתים, מול נבחרת הונגריה, כמחליפו של פלה שנפצע. במשחק זה הבקיע שער, אך ברזיל הפסידה 3:1 והודחה מהטורניר לאחר הפסד נוסף במשחק השלישי, מול נבחרת פורטוגל.
בספטמבר 1969, במהלך משחקה של קרוזיירו מול קורינתיאנס, נפגע טוסטאו בצורה קשה בעינו בעקבות בעיטה שספג בפניו ממגן הקבוצה היריבה, דיטאו. ראייתו נפגעה בעקבות הפציעה והתברר כי הוא סובל מהינתקות רשתית, מה שאילץ אותו לעבור ניתוח בעינו. הפגיעה בעינו, ממנה טוסטאו לא החלים באופן מלא מעולם, הייתה עלולה להביא לסוף הקריירה שלו, אך הוא הצליח לחזור לשחק כעבור מספר חודשים.
טוסטאו השתתף עם נבחרת ברזיל במונדיאל 1970, והיה חלק מהנבחרת שנחשבת לאחת מהטובות בתולדות טורנירי גביע העולם. הוא שיחק בעמדת החלוץ המרכזי הבודד, אך תפקידו העיקרי היה בתנועה בלתי-פוסקת במגרש ובמסירות לשחקני ההתקפה האחרים – פלה, ז'אירזיניו וריבלינו. במשחקה השני של ברזיל, מול נבחרת אנגליה, ביצע טוסטאו מהלך מפורסם כאשר התגבר על שלושה שחקני הגנה בטרם מסר לפלה, שבישל שער לז'אירזיניו. במשחק מול נבחרת פרו ברבע הגמר הוא הגיע לשיאו כאשר כבש צמד שערים ובישל אחד נוסף, ובחצי הגמר מול נבחרת אורוגוואי בישל שני שערים נוספים לקלודואלדו ולז'אירזיניו. טוסטאו סיים את הטורניר עם שני שערים וארבעה בישולים בסך הכל, וזכה עם נבחרתו בטורניר לאחר ניצחון 1:4 על איטליה במשחק הגמר.
ב-1972 עזב טוסטאו את קרוזיירו ועבר לקבוצת ואסקו דה גאמה, ששילמה תמורתו 535 אלף דולר – סכום שיא דאז עבור העברה בכדורגל הברזילאי. בפברואר 1973 הוא נפצע פעם נוספת בעינו ומצבה הוחמר, ובעקבות כך נאלץ לפרוש מכדורגל בגיל 26 בלבד. הוא סיים את הקריירה שלו עם 32 שערים במדי נבחרת ברזיל, שממקמים אותו שמיני בדירוג המבקיעים שלה בכל הזמנים, יחד עם אדמיר ורונאלדיניו (נכון ל-2010). לאחר פרישתו הפך טוסטאו לרופא, והוא משמש כיום כפרשן כדורגל בעיתונות ובטלוויזיה. באוקטובר 2008 הוא הוכנס להיכל התהילה של הכדורגל הברזילאי כהוקרה על הישגיו ותרומתו למשחק.
שנדור קוצ'יש
שנדור פטר קוצ'יש (בהונגרית: Sándor Péter Kocsis; 21 בספטמבר 1929 – 22 ביולי 1979) היה כדורגלן ומאמן הונגרי ששיחק בעמדת החלוץ והיה פעיל בין השנים 1943–1965. נחשב לאחד מגדולי הכדורגלנים ההונגרים בכל הזמנים.
ביוגרפיה.
שנדור קוצ'יש נולד בבודפשט במשפחה ממוצא גרמני ששינתה את שמה מווגנר (Wagner שמשמעותו "עגלון") לשם התואם בהונגרית "קוצ'יש".
הקריירה הבינלאומית של קוצ'יש נמשכה מ-1948 עד 1956. במונדיאל 1954 כבש 11 שערים וביחד עם פרנץ פושקש הוביל את נבחרת הונגריה לגמר הטורניר שם הפסידו למערב גרמניה. ב-1956 פלשה ברית המועצות להונגריה ובכך נגמרה הקריירה הבינלאומית של קוצ'יש. קוצ'יש סיים את הקריירה שלו עם 75 שערים בינלאומיים, שני רק לפרנץ פושקש בנבחרת ההונגרית.
לאחר שפרש ממשחק פעיל, פצח קוצ'יש בקריירת אימון. לאחר מכן חלה בלוקמיה וסרטן הקיבה, וב-22 ביולי 1979 נהרג מנפילה מהקומה הרביעית של בית חולים בברצלונה, כנראה לאחר שהחליט להתאבד.
סנדור קוצ'סיס
חולדה (פירושונים)
שנדור קושצ'יס
היכן-שהוא בזמן
חיבה
חיבה היא רגש חיובי של שייכות וקרבה כלפי מישהו או כלפי דבר מה. ניתן להגדיר חיבה כתחושה של תואם וקרבה לאדם אחר, ולעיתים היא מתפרשת כחמלה.
החיבה יכולה להתעורר בשל סיבות רבות, למשל: זהות, דמיון, מציאת חן, או קבלה מידי האחר. הרגש נחשב מינורי לעומת רגש האהבה, ולעיתים אפשר לראות בו את הניצוץ הראשון של אהבה.
מילים נרדפות לרגש זה הן אהדה וסימפתיה.
ביטוי מוחשי.
אנשים משתמשים במגוון רחב של התנהגויות לקידוד רגשות חיבה זה לזה. ניתן להביע חיבה בהצהרת אהבה מדוברת או בכתב, וכן באמצעות מחוות לא מילוליות, כגון חיבוקים, נשיקות או טפיחות על הגב. בנוסף, ישנם אנשים אחרים שעדיין משתמשים בהתנהגויות תומכות, שאולי לא בהכרח נחשבות לביטויי חיבה, אך יש להן משמעות קונוטטיבית בתוך מערכות יחסים מסוימות.
המודל המשולש לקידוד הודעות חיבה.
מדובר על מודל דו-ממדי בו מסרי חיבה מקודדים מילולית (למשל, באמירה "אני אוהב אותך" או "אכפת לי ממך") או באופן פיזי (למשל, על ידי חיבוק, נשיקה או החזקת ידיים).
כלי הערכה מפורט יותר עבור המודל הדו-ממדי פותח על ידי סנדרה טוורדוס ואחרים בשנת 1979 כמערכת לקידוד חי של התנהגות חיבה במסגרות לגיל הרך. כלי ההערכה בערכת קידוד זו, הדגיש את שני הממדים: התנהגויות פעילות כמו חיבוק, נשיקות, טפיחות; והתנהגויות סבילות כמו חיוך, או ישיבה על ברכיו של אחר. ובנוסף, ביטויים לא מילוליים של חיבה, כמו גם אמירות מילוליות המביעות אהבה, שבח או ידידות.
על פי המודל, הבעת חיבה מחולקת לשלוש קטגוריות: הצהרות מילוליות (שפה וכתב), מחוות בלתי מילוליות, ומתן תמיכה חברתית התנהגותית. הצהרות מילוליות כוללות שפה, מדוברת וגם כתובה. ההבדלים בין צורות אלה הם הבעת רגשות חיבה בכתב, במקום על ידי דיבור. המילה הכתובה עשויה להיות חקוקה יותר מהמילה המדוברת, כיוון שהמילה המדוברת מסתמכת על זיכרון. ביטויים מדוברים של חיבה עשויים להיות קלים יותר מאשר הצהרות בכתב ששולחים, מפני שניתן להכחיש אותם מאוחר יותר אם הרגשות משתנים. לדוגמה: מסר כתוב של "אני אוהב אותך", יכול להתפרש כמעביר צורות אהבה רומנטיות או לא רומנטיות. כמו כן, ניתן להעביר רמזים לגבי משמעותם המיועדת באמצעות הבעות פנים, שפת גוף או טון קול. הצהרות בלתי מילוליות כוללות מחוות כגון חיבוק, נשיקה, ליטוף ועוד. מחוות בקטגוריה זו הן ישירות, הן מוגבלות לאותן התנהגויות לא-מילוליות שקשורות בקלות לתקשורת של חיבה בתוך הקהילה החברתית בה הם נמצאים. תמיכה חברתית התנהגותית משדרת חיבה בעקיפין, באמצעות מעשי סיוע, ולא באמצעות התנהגויות המציינות רגשות חיבה באופן ישיר. לעיתים קרובות, התנהגויות חברתיות מופיעות באופן הכי פחות אינטנסיבי מבין שלוש הצורות של הבעת החיבה, אם כי למעשה הן לרוב החזקות מבין השלוש. בקטגוריה זו נכללים גם מתן סיוע פסיכולוגי או תמיכה רגשית.
פרדיגמה ביולוגית.
תורת הביטוי הרגשי של דרווין.
בעבודתו המכוננת על ביטוי של רגש, צ'ארלס דרווין הציע שלושה כללי עקרונות לגבי צורות ביטוי רגשי. השניים הראשונים רלוונטיים לחקר ביטויי חיבה.