ריהאנה המשיכה לקדם את השיר גם מחוץ לארצות הברית כאשר ביצעה את השיר בעונה השביעית של התוכנית אקס פקטור בבריטניה לאחר שהוזמנה לבצע את השיר "Unfaithful" עם אחד ממתמודדי התוכנית ב-11 בדצמבר 2010, הופעה אשר זכתה ל-15 מיליון צופים אך גם גררה 4,000 תלונות על הלבוש של ריהאנה ועל התנועות המיניות שביצעה. את השיר עם דרייק ביצעה בפעם הראשונה בטקס פרסי הגראמי שהתרחש בפברואר 2011. יומיים לאחר מכן ריהאנה הופיעה עם השיר בטקס הפרסים הבריטי כחלק ממחרוזת של השירים "Only Girl (In the World)" ו-S&amp;M. שלושה ימים לאחר מכן ריהאנה חזרה להופיע עם השיר ביחד עם דרייק והפעם השניים הופיעו עם השיר ב-NBA All Star ביחד עם מספר שירים נוספים. מבחינת סיבובי הופעות ריהאנה נהגה לבצע את השיר ב-3 מסיבובי ההופעות שלה: Last Girl on Earth Tour שם ביצעה את השיר בלג האחרון של סיבוב ההופעות ובסיבובי ההופעות Loud Tour ו-Diamonds World Tour בכל התאריכים שלהם. במאי 2011 חזרה שוב לבצע את השיר הפעם ב-NBC's Today ביחד עם מספר שירים נוספים ובנוסף גם בפסטיבל Radio 1's Hackney Weekend שהתקיים שנה לאחר מכן כחלק מרשימת השירים של ההופעה. בשנת 2016 ריהאנה ביצעה את השיר לראשונה מזה מספר שנים כחלק מההופעה שלה בטקס פרסי ה-VMA בה ביצעה את מירב להיטיה.
ביקורות.
תומאס קונר שיקגו סאן-טיימס לא שיבח את השיר אך לא מתח עליו ביקורת וכתב: "ריהאנה והפרטנר שלה לשיר הוציאו קיטור מהחלונות של אולפן ההקלטות על מנת לגרום לשיר תוך כגיש הוא עושה את קטע הראפ חסר האונים שלו "ניגון אחר ניגון". ביל לאמב מ-About.com נתן לשיר סקירה חיובית "השיר נפתח בפזמון ולאחר מכן שאר הבתים מצליחים להשתלב היטב בשיר לא הרבה לפני שדרייק פותח בקטע ראפ בועט, סקסי ורומנטי. השיר ללא ספק להיט והוא שיר טוב להוסיף לפלייליסט של ערב רומנטי". ג'וסלין וון מ-MTV שיבח את הפזמון והבית של דרייק. מולי למברט מ"פיצ'פורק" שיבחה את הופעתה של ריהאנה "היא לא צריכה להוכיח לנו כמה היא רצויה ונאהבת, ללא שום ספק ריהאנה יכולה להכריז כי היא באמת הבחורה היחידה בעולם".
ניק לוין מ"דיגיטל ספיי" תיאר את השיר כ"מפגש אהבה ארוך ששואב השראה משירה Rude Boy ומצליח להישאר קלאסי גם שדרייק עושה צחוק מהתרגיל "השורש הריבועי של 69" וריהאנה שרה אליו ברמיזות מיניות." מייגן ויק מ"בילבורד" אמרה: "למרות שמדובר במאמץ משותף ריהאנה מחזיקה את השיר על ידי גרסה מלוטשת יותר של אישיות הפופ שלה." ג'ון דולן כינתה את השיר כ"סערה טרופית קטנה מושלמת". הוא המשיך וכתב: "עם סנתיסיזרים אפלים היא נמצאת במצב מלכותי של מלכות הקאריביים, מחייכת את המבטא הקאריבי שלה ומציינת רשימת מטלות לכל זכר בוגר המבקש להיכנס אליה בפנים". אם כי הוא מתח ביקורת על השימוש של דרייק במשוואה המתמטית "שורש ריבועי של 69" וטען שהוא נשמע "חנון" בקטע ראפ שאמור להיות סקסי.
סקינה מוחמדי אשטיאני
סקינה מוחמדי אשטיאני (בפרסית: سکینه محمدی آشتیانی, תעתיק מדויק: סכינה מחמדי אשתיאני; באזרית: Səkinə Məhəmmədi-Aştiani; נולדה ב-1967) היא איראנית ממוצא אזרי, שבשנת 2006 נגזר עליה עונש מוות בסקילה לאחר שהורשעה בניאוף. ב-2014 קיבלה חנינה ושוחררה, על רקע קמפיין בינלאומי לטובתה.
הליך המשפט.
המשפט הראשון שנערך נגד אשטיאני התנהל בתבריז במאי 2006. היא הודתה תחת עינויים ב"במערכת יחסים שלא כדין" עם שני גברים אחרים. לאחר מכן היא חזרה בה מהודאתה וטענה כי הודתה תחת לחץ. התביעה טענה כי הניאוף אירע לאחר מות בעלה; לא נמצא תיעוד אודות שמות הגברים איתם ביצעה, לכאורה, את הדברים שבגינם הואשמה. בית המשפט גזר עליה 99 מלקות.
המשפט השני שנערך נגד אשטיאני התנהל בהליך נפרד, ובו דן בית המשפט ביחסיה של אשטיאני עם רוצחי בעלה. בית המשפט קבע ברוב של שלושה שופטים מול שניים כי אשטיאני נאפה עם שניים מרוצחי בעלה בזמן שהייתה נשואה לבעלה, והטיל עליה עונש מוות בסקילה. לפי המשפט השרעי המוסלמי, עונש זה מבוצע באופן הבא: קוברים את האישה חיה באדמה, ומשאירים את ראשה מעל פני האדמה. לאחר מכן משליכים על ראשה אבנים עד למותה. זכותה של אשטיאני להליך הוגן נפגעה כאשר המשפט התבצע בשפה הפרסית אף על פי שאשטיאני דוברת את השפה האזרית בלבד. בניגוד לכל תיעוד, נשיא בית המשפט של הפרובינציה המזרחית-אזרית טען כי עונש המוות שהוטל על אשטיאני הוא באשמת רצח וניאוף. ב-27 במאי 2007 אישר בית המשפט העליון של איראן את גזר הדין שהוא מוות בסקילה.
ב-8 ביולי 2010 הכחישה דוברת שגרירות איראן בלונדון את הידיעות לגבי גזר דינה של אשטיאני והודיעה כי אשטיאני לא תוצא להורג בסקילה, ומעולם לא נגזרה עליה סקילה באבנים. הצהרה זו הוטלה בספק כאשר ראש הוועדה האסלאמית לזכויות האדם פרסם את החלטות בית המשפט בדבר הטלת עונש בסקילה, החלטה שמעולם לא בוטלה על ידי בית המשפט.
כתוצאה מגל המחאה הבינלאומי, הוטלה צנזורה על כתבים באיראן לדווח על המקרה של אשטיאני. עורך דינה של אשטיאני, מוחמד מוסטפאי, ברח לנורווגיה מחשש מהשלטונות. אשתו וגיסו של מוסטפאי נעצרו, והמשטרה האיראנית סירבה לשחררם עד שמוסטפאי יסגיר את עצמו. מוסטפאי הצליח לברוח לטורקיה, ולאחר מכן זכה במקלט מדיני בנורווגיה, שם התאחד עם משפחתו ב-2 בספטמבר 2010.
ב-2010 נאמר לעורך דינה על ידי השלטונות כי אשטיאני צפויה למוות בתלייה. באותו יום, בית המשפט לערעורים בטהראן דחה את הבקשה בעניינה של אשטיאני למשפט חוזר ואישר שוב את החלטת בית המשפט קמא. לימים נאמר לבנה של אשטיאני, סג'אד, כי אבד התיק בנוגע לרוצח בעלה. בנה טען כי "הם משקרים על האשמות כנגד אמי, היא זוכתה מרצח אבי, ועכשיו השלטונות יוצרים סיפור שיתאים להם נגדה". בריאיון לעיתון הגארדיאן, אמרה אשטיאני כנגד האשמות של השלטונות - באמצעות מתווך: "הם משקרים. הם נבוכים מעניין הקהילה הבינלאומית במקרה שלי ומנסים להסיט את תשומת הלב התקשורתית מהנושא כדי להוציא אותי להורג בחשאי... הורשעתי בניאוף וזוכיתי מאשמת הרצח, אבל האיש שרצח את בעלי זוהה ונשלח לכלא, אך לא נידון למוות". בביתו של עורך דין נוסף של אשטיאני, הוטאן כיאן, נערך חיפוש יסודי ומסמכים שזיכו את אשטיאני מרצח בבית משפט הוחרמו. מאז, נטען כי לא מוצאים מסמכים בדבר החלטת בית המשפט בדבר אשטיאני.
ב-12 באוגוסט הודתה אשטיאני בניאוף ובמעורבות ברצח בעלה בריאיון שנעשה מהכלא בתבריז לטלוויזיה. עורך דינה הוטאן כיאן אמר לעיתון הגארדיאן כי אשטיאני עונתה והוכתה עד שתסכים להתראיין לטלוויזיה.
מסע תקשורתי בינלאומי והשלכותיו.
ביולי 2010 בנה ובתה של אשטיאני פרסמו מכתב כדי להציל את אמם. המכתב הופץ על ידי הוועדה הבינלאומית נגד סקילה והחזית לשחרור איראן. המכתב הגיע לתודעה הבינלאומית באמצעות אתרי רשתות חברתיות ולאחר מכן בכלי התקשורת העיקריים. ביולי 2010 נערכו הפגנות להצלת אשטיאני בוושינגטון, ברומא, בלונדון ובערים נוספות בעולם. קריאות לבטל את ביצוע גזר הדין הגיעו מארגונים בינלאומיים רבים וכן מידוענים רבים. כמו כן נחתמו עצומות רבות למען שחרורה של אשטיאני.
ב-1 באוגוסט 2010 נשיא ברזיל לואיז אינסיו דה סילבה ביקש מנשיא איראן לשלוח את אשטיאני לברזיל, שם תזכה למקלט מדיני. גורמים רשמיים באיראן הגיבו שנשיא ברזיל לא קיבל מידע מלא על הפרשה. הילרי קלינטון הזכירה את פרשת אשטיאני בהקשר לכך שאיראן לא מכבדת זכויות אדם בסיסיות.
קרלה ברוני, רעיית נשיא צרפת ניקולא סרקוזי, קראה אף היא לביטול גזר הדין בגין ניאוף. ברוני כתבה במכתב אישי לאשטיאני "מדוע רוצים לשפוך את דמך ולקחת מהילדים שלך את אמם? משום שחיית, משום שאהבת, משום שאת אישה ומשום שאת איראנית? אני לא יכולה לקבל את זה". בתגובה לכך כינה אותה העיתון האיראני "כייהאן" "אישה בלתי מוסרית" שגרמה לבעלה להתגרש מאשתו השנייה ושמגיע לה עונש מוות.
בעקבות הפרשה, הפרלמנט האירופי קבע בהצבעה כי סקילה באבנים אינה מוצדקת בשום נסיבות או פשע. ב-29 בספטמבר עתר ארגון איטלקי לזכויות אדם להקל בעונשה של אשטיאני לפי חוק החמלה במשפט השרעי.
הוועדה הגרמנית נגד סקילה באבנים הצהירה כי לאשטיאני היה צפוי עונש בתלייה ב-3 בנובמבר 2010, אך העונש לא בוצע.
ב-25 בדצמבר 2011 החליטה מערכת המשפט האיראנית כי אשטיאני תוצא להורג ככל הנראה בתלייה. ב-24 ביולי 2012 פורסם שעתידה של אשטיאני עדיין לוט בערפל, בעוד שעורך דינה קיאן מצוי במעצר.
לאחר לחץ בינלאומי כבד, ב-2014 פורסם שאשטיאני שוחררה ממעצרה
מחר כפול 9
יצחק מנחם מנדל דנציגר
רבי יצחק מנחם מנדל דנציגר (תר"ם-כנראה בכ"ג באלול תש"ג, 1880-1943) היה האדמו"ר הרביעי של חסידות אלכסנדר שהייתה מהחסידויות הגדולות בפולין. נרצח במחנה ההשמדה טרבלינקה.
עד לשואה.
נולד באלכסנדר בתר"ם לרבי שמואל צבי דנציגר, האדמו"ר השלישי של חסידות אלכסנדר ומחבר "תפארת שמואל", ולשרה-רבקה לבית גורמן. סבו מצד אביו היה רבי יחיאל דנציגר, מייסד החסידות.
למד אצל דודו, רבי ירחמיאל ישראל יצחק דנציגר, הרבי מאלכסנדר השני, מחבר "ישמח ישראל", ולאחר פטירתו למד מאביו. הוכתר לאדמו"ר בתרפ"ד לאחר פטירת אביו. הדגיש את הענווה, אהבת ישראל וקירוב רחוקים. וכן הקפיד בייחוד על נתינת צדקה בכל יום ותפילה בציבור ודרש בקביעות דברים אלו מחסידיו.
הקים את ישיבת "בית ישראל" באלכסנדר וישיבה בלודז', כשחסידיו הקימו רשת של ישיבות אלכסנדר ברחבי פולין. בימים נוראים היו באים אליו אלפי חסידים, ומאות מדי שבת.
הוא חי בצמצום ורוב היום עסק בלימוד תורה בנגלה ובנסתר.