מכתב שנשלח מחברון ופורסם בעיתון היהודי "ג'ואיש כרוניקל" ומכתבים נוספים, מתארים את המערכת השלטונית בהרי חברון במחצית הראשונה של המאה ה-19. על פימכתבים, עבד אל-רחמאן בן הכפר דורא היה לשליט האזור. יהודי חברון העלו לו מיסים וכינו אותו בספריהם "הרב השחור". הפחה הטורקי בירושלים ניסה להכניעו אך הדבר לא עלה בידו והוא מינה אותו למושל האזור. אחיו מרדו בו, פרצו מלחמות ביניהם בחלחול ובחברון.
למרות התשלום מראש, נבזז רכוש היהודים, וחלקם עברו לעיר העתיקה בירושלים. השלטון בהר חברון עבר מיד ליד, משייח לשייח ושוב למושל הטורקי. כתוצאה מכך רכוש התושבים היה לביזה, ואזור סבל מחוסר ביטחון מוחלט.
בשנת 1848, מונה עבד אל-רחמאן למושל העיר מטעם הטורקים לאחר שהמושל הטורקי הקודם גורש ממנה על ידי הפחה הטורקי בירושלים. בשנת 1855 החליטו הטורקים לשים סוף לתוהו ובוהו בהר חברון. הצבא הטורקי השתלט על העיר ובכך הסתיימו שנות שלטונו של עבד אל-רחמאן. עד היום נחשבת בדורא משפחתו לחשובה.
שאר ערכי השער.
שער זה כולל סיפורים אחדים מתולדות היישוב בארץ:
יקינתוניים
יקינתוניים (שם מדעי: Scilloideae) היא תת-משפחה של צמחים בעלי פרחים ממשפחת האספרגיים. כל מיניה הם גאופיטים עשבוניים בעלי בצל, רב שנתיים.
היקינתוניים מוכרים במספר שיטות מיון: פוסר וספטה (Pfosser &amp; Speta מ-1999) קבעו לראשונה את הסוגים שנשתמרו בה עד היום (2008), ו-APG II מ-2003 החזיק בהגדרה זו וקבע את מקומה של המשפחה בסדרת האספרגאים. על פי שיטת המיון קרונקוויסט (1981) כל סוגי משפחה זו נמנו עם השושניים. במשפחה 70 סוגים ולמעלה מ-1000 מינים.
מרבית הספרות הבוטנית בעברית נסמכת על מיונים ישנים יותר, בהם סוגי היקינתוניים נכללו תחת השושניים כמשפחה עצמאית. גם לפי המיון המקובל כיום בעולם הצמח (APG III שפורסם ב-2009), משפחה זו אינה מוכרת עוד, אלא הפכה לתת-משפחה בשם Scilloideae בתוך משפחת האספרגיים (Asparagaceae).
בישראל.
בישראל צומחים בר תשעה סוגים במשפחת היקינתוניים: יקינתון, יקינטונית, חצב, בן-חצב, כדן, נץ-חלב, זמזומית, מצילות וכתרים.
תיירים
גוריונוב SG-43
גוריונוב SG-43 (ברוסית: Горюнов СГ-43), מקלע בינוני סובייטי שפותח בזמן מלחמת העולם השנייה על ידי פיוטר גוריונוב. בארץ לפעמים נקרא בטעות "גוריאנוב".
המקלע נכנס לשירות בצבא האדום בשנת 1943 והוא התאפיין בין היתר בקנה מקורר אוויר והתקן נשיאה על כן המצויד בזוג גלגלים. המקלע פותח כתחליף למקלע מקסים אשר היה באותו זמן בשירות הצבא האדום. בשנת 1942 החל הפיתוח של המקלע במטרה לפתח "מקלע כבד נייד המותקן על כן (עגלה) המוזן בקליעי רובה סטנדרטיים".
בתחילת 1943 נוצר אב הטיפוס הראשון ובמרץ של אותה שנה כבר הוצא המקלע לבדיקות צבאיות. כעבור כחודש וחצי, נכנס לשירות בצבא האדום. המקלע יוצר עד סיום המלחמה. לאחר המלחמה, אחרי ששופר הוא יוצר תחת השם SGM (ה-M מייצגת את המילה модернизированный שפירושה משופר) והיווה את המקלע הכבד הנייד המרכזי של הכוחות המזוינים של ברית המועצות עד שהוצא משירות באמצע שנות השישים (ייצורו הופסק ב-1961) והוחלף על ידי ה-PKS - גרסה של ה-PK שמותקנת על כן (ללא גלגלים).
ה-SG-43 זכה לייצוא המוני ושווק למדינות רבות ביניהן: קוריאה הצפונית, מדינות דרום מזרח אסיה (כדוגמת וייטנאם) ואחרות, בנוסף, סין יצרה העתק של המקלע תחת השם Type 53.
נתונים טכניים.
עקרון הפעולה של המקלע התבסס על רתע הקליע מפליטת הגזים לאחר הירי, ושרשיר הקליעים שלו, בניגוד למקלע ה"מקסים", היה מתכתי והוא יוצר והתאים גם למקלעי PK ו-PKM .
ה-SG-43 נחשב למקלע הכבד הנייד הראשון שהשתמש בשרשיר מתכתי של קליעי 7.62 שיוצר על ידי ברית המועצות. המקלע נחשב כעצמתי ואמין אך חסרונו התבטא בחוסר התמרון שלו שנגרם ממשקל הכן בעל הגלגלים, המיגון (שריון) וממדיו הגדולים.
אולימפיק
למידה קוגניטיבית
שמואל חיימוביץ' (במאי)
שמואל חיימוביץ' (נולד ב-25 בספטמבר 1968) הוא תסריטאי ובמאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי, זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה, בוגר מכללת תל חי.
ביוגרפיה.
כבוגר טרי של מכללת תל חי יצר חיימוביץ' בגיל 27 את סדרת הביכורים שלו ”הפוך“, שאת שלוש עונותיה ביים וכתב, בהפקת יונתן ארוך, עבור שידורי קשת, ערוץ 2.
סרט הקולנוע הראשון שלו סיפור קיץ, אותו כתב וביים ובהפקת דקלה ברקאי, מתאר ילדות ואהבה ראשונה במושב, על רקע מלחמת לבנון הראשונה, יצא למסכים בשנת 2003. הסרט לא זכה להצלחה ניכרת בביקורות ובקופות.
עבודתו הבאה של חיימוביץ', בשנת 2004, הייתה לראשונה בימוי חומרים שלא כתב, הסדרה "אפידורל", סדרת מערכונים וסאטירה עבור YES אותה יצרו וכתבו שני מלמד ודריה שועלי. ב-2007 כתב לסדרת הדרמה סרוגים, גם היא עבור YES, בבימוי לייזי שפירא.
ב־2019 כתב את הספר ”אֲנִי מַחְלִיט מָה יִהְיֶה“, בהוצאת כנרת זמורה דביר, ובאיורה של אילנה זפרן. הספר עוסק בהרפתקאותיו ובהתבגרותו של שמוליק, תלמיד כיתה ב' בסוף שנות ה־70.
ב־2020 עלתה בכאן 11 הסדרה ”הדבר הגדול המיוחד“, שכתב וביים. הסדרה עוסקת בחיפושיה של יהודית החולה בסרטן, אחר בתהּ שנמסרה לאימוץ בינקותה, יחד עם חברתה דניאלה.
יצירתו האישית מאופיינת בטון אירוני, קומי לעיתים, שילוב של ריאליזם משחקי עם איכויות אבסורדיות בכתיבה.
חיזוק חיובי
יוסף מדמוני
יוסף מדמוני (תעתיק מדויק: מצ'מוני; 1872–24 ביוני 1948) היה רב יוצא תימן, יליד העיר חאפד, פרבר לצנעא בירת תימן.
מדמוני עלה לארץ ישראל בשנת 1882, בגיל תשע, בגל השני של עליית יהודי תימן "אעלה בתמר", אותה הנהיג אביו הרב סעדיה מדמוני. יחד עם אביו, הגיע לארץ ישראל לאחר מסע של חודשים והשתקע בכפר הערבי סילואן, באזור שנקרא כפר התימנים בשילוח, שם הוקמה קהילה יהודית. עם מות אביו, הפך לראש הקהילה של יהודי תימן במקום.
בשנת 1929, לאחר פרעות תרפ"ט ומפחד התפשטות הפרעות, ברח בראש בני הקהילה לחודשים אחדים אל תוך חומות העיר העתיקה. ערביי הכפר שמרו על הרכוש והבתים של בני הקהילה היהודית עד לחזרתם מספר חודשים מאוחר יותר. כעשר שנים לאחר מכן, בשנת 1938, יחד עם המוכתר האזרחי של יהודי הכפר, אהרון מליח, הוליך הרב מדמוני את יהודי הכפר בפעם השנייה אל העיר העתיקה, שוב מפחד הפרעות של ערביי חברון שהשתקעו בכפר השילוח והגדילו בו את כוחם.
לאחר חצי שנה של חיי פליטות בעיר העתיקה, העתיק מדמוני את מגוריו עם רבים מבני קהילתו אל העיר החדשה, אל שכונת נחלת אחים, מתחם בנחלאות, שהיה ממקימיה ובה הקים את ביתו. הוא הפך לראש הקהילה היהודית בשכונה, עד לפטירתו בשנת 1948. הוא נקבר בבית הקברות סנהדריה.
הרב מדמוני מילא שליחויות מטעם התנועה הציונית הן בקרב יהודי תימן, והן בקהילת יהדות הודו בבומביי. כשאר רבני תימן, גם הוא ראה בפעילות הציונית להיאחז בארץ ישראל מצווה גדולה.
נור אל-דין אל-אתאסי
קודגורו
קודגורו היא תחרות מחשבים ישראלית לעידוד המצוינות במדעי המחשב הנערכת במרכז הבינתחומי הרצליה. התחרות התקיימה לראשונה בשנת 2000 ומתקיימת מאז ברציפות מדי שנה. קהל היעד הוא בני 15 עד 18 (התחרות פתוחה לכל מי שטרם מלאו לו 19 שנה ביום התחרות עצמו).
התחרות נועדה לאתר בני נוער בעלי יכולות גבוהות במיוחד ולסייע להם להתקדם בתחומים אלה.
נותני החסות של התחרות מגיעים מהגופים הבולטים במשק בתחום האקדמיה, התעשייה והצבא ונותנים לתחרות ולמשתתפים ערך מוסף באמצעות שיתופי פעולה עם המשתתפים וליווי שלהם לאחר התחרות.
הפרסים בתחרות הם ציוד מחשוב מתנת חברת יבמ ישראל.
נושאי השאלות.
התחרות בוחנת ידע בתחומי ההיגיון, המתמטיקה והתכנות בשפות תכנות מגוונות וכן בוחנת ידע כללי בתחומי המחשבים.
יש בה שאלות מחמישה סוגים:
מבנה התחרות.
לתחרות שלושה שלבים:
קודגורו אקסטרים.
בשנת 2005 התווספה תחרות קודגורו-אקסטרים, המשלבת ידע בשפת סף (אסמבלי 8086 סטנדרטי). לתחרות זו אין מגבלת גיל.
המשתתפים כותבים "שורדים" המתמודדים זה עם זה תחת מנוע המשחק המריץ אותם בזה אחר זה. מטרת כל מתחרה היא להפטר מהמתחרים היריבים, בדרך כלל על ידי שיבוש הקוד של המתחרה. "שורד" המריץ פקודת מכונה לא חוקית "עף" והשורד האחרון שנותר מנצח. אם אחרי 200,000 צעדים עדיין אין זוכה יחיד, כל השורדים שנותרו מתחלקים בנקודה.
תחרות זו מבוססת בחלקה על המשחק Core War שפותח בשנת 1984. כיום עדיין קיימות קבוצות המגלות עניין רב במשחק (מלך הגבעה), ואף נערכים טורנירים ברחבי העולם.
בתחרות שהתקיימה בשנת 2008 זכו הצוותים של אורט ביאליק במקומות ראשון, שני ורביעי ובכך יצרו תקדים בו נציגי בי"ס אחד זוכים בשלושה מתוך חמשת המקומות הראשונים.
תומכים.
התחרות נתמכת על ידי הארגונים יבמ ישראל; עמותת בוגרי 8200; אגף התקשוב בצה"ל; יחידת אופק של חיל האוויר; בית ספר אפי ארזי למדעי המחשב במרכז הבינתחומי הרצליה; האוניברסיטה הפתוחה.
מרדכי הרשמן
מרדכי הרשמן (1888 - 30 בינואר 1941) היה חזן רוסי-אמריקאי.
קורות חיים.
נולד בצ'רניגוב שברוסיה (עתה אוקראינה) ב-1888, ובהיותו בן 6 התייתם מאביו, שעסק במסחר בזכוכית. הוריו המאמצים לא טיפחו את כישרונותיו, אך הוא נמשך לבקר בבית הכנסת ואהב להקשיב לחזנים ולשירתם. בגיל 12 אומץ על ידי סבו, שעבר עמו לסולוביו, שם החל ללמוד בצורה מסודרת אצל החזן דורפמן.
ב-1904 שימש בפעם הראשונה כחזן בבית הכנסת בז'יטומיר, לתקופה של חודשים אחדים. ב-1905 מונה לתפקיד "חזן שני" (חזן משני לחזן הראשי) בבית הכנסת של הקהילה היהודית בוילנא. כעבור שנים אחדות נפטר החזן הראשי והרשמן קיבל את התפקיד. הייתה זו תקופת פריחה של המרכז היהודי בווילנא, והרשמן היה אחד מסמלי התקופה.