גברת פלוקגר הולכת לביתו של כומר הכפר להביא לו מצרכים, ומתייעצת איתו. הוא מספר לה שאם הם לא "עריקים פוליטיים" אין מה לעשות. אבל אז הוא מספר לה שלילדים קטנים ולאנשים זקנים נותנים להישאר, ושלפעמים "מרכיבים משפחות" שכביכול עומדות בכללים. כשהיא חוזרת לפונדק היא מרכיבה בהתאם את הפליטים כמשפחה: קארל העריק הוא כביכול הבעל של יודית. אחיה של יודית, שצעיר מדי בשביל להראות כבעלה, מקבל את המדים ומוצג כעריק, גיטי ומוריס מוצגים כילדיהם של יודית וקארל, אבל מכיוון שמוריס יודע רק צרפתית מסבירים לו בשפת סימנים שהוא צריך לשתוק, והוא מוצג כאילם. לזר מוצג כאביה של יודית.
כשהשוטר (מיכאל גמפרט) מגיע ורואה אותם הוא קורא את ההוראות לגבי מסתננים:
"את כל הפליטים הלא חוקיים יש לשלוח מייד חזרה". אבל היוצאים מן הכלל אותם אין לשלוח הם:
"א. עריקים. (בעיניי הם הגרועים ביותר).
ב. פליטים פוליטיים. פליטים מטעמי גזע אינם נחשבים פליטים פוליטיים.
ג. ילדים בודדים
ד. הורים עם ילדים מתחת לגיל 6. יש לכם מזל. אפשר להשאיר אתכם".
הוא מוסיף שצריך להוסיף ערבון, 4000 פרנק לאיש, ויודית מוציאה תכשיטים שהיא החביאה בשמלה ונותנת אותם בתור ערבון.
בינתיים הנס, בעלה האמיתי של יודית מגיע למקום ישוב ומתקשר לפונדק. השוטר מקשיב לשיחה שלו עם יודית, ומבין מה האמת. מרק, שמבין שהוא לא צריך את כל הקומבינציה בשביל להישאר בשווייץ מגלה שבעצם הוא העריק האמיתי, ושהמדים שייכים לו, ומוריס במהומה שנוצרת שוכח שאסור לו לדבר, ומתגלה שהוא לא אילם. כשכל מצג השווא מתמוטט השוטר אומר להם: "עכשיו הגזמתם! אתם תעופו בקשת גבוהה אל מעבר לגבול... אנשים כמונו לא היו מעלים בדעתם לעשות תרגילים כאלה ולרמות אנשים!"
כשששת המסתננים מוצאים מחוץ לפונדק, אנשי הכפר מתאספים, ומגיבים לנעשה. מילד ששואל את אמא שלו "מה הם עשו?" ואנשים שמציעים להם מזון ושוקולד, ועד אנשים שואלים אם "זה נכון שהם אכלו את החתול?" ומישהו שאומר: "אתם רוצים לטפל בכולם כשתהיה פה מלחמה? לנו כבר אין מקום או אוכל". השוטר שולח במכונית את מרק, העריק, לכלא, ואת אולאף לטיפול רפואי את השאר הוא שולח ברגל עם ליווי לכיוון הגבול. אחרי שתושבי הכפר, וגם אשתו, שואלים למה פרנץ לא לוקח אותם באופנוע הסירה שלו לכיוון הגבול, הוא יוצא, אוסף אותם בדרך, ומבטיח לשוטר שהוא ייקח אותם לגבול. אבל במקום זה הוא לוקח אותם לעיר. אבל בדרכם הם נתקלים בשוטרים רכובים שלוקחים את כולם לבית הסוהר.
למחרת, כשהם מקבלים את ארוחת הבוקר בבית הסוהר, בדיוק מובא הנס, בעלה של יודית, שנתפס. יודית רצה לעברו והם מתחבקים בחוזקה לכמה שניות עד שהם מופרדים בכוח. הנס שואל למה לא נותנים להם להיות ביחד, והסוהר אומר: "כדי שהיא לא תגיד שהיא בהריון". לבסוף מפרידים אותם, וגוררים את האנס כשהוא זועק: "יודית! יודית!"
יודית, לזר, גיטי ומוריס מגיעים במשאית לגשר על הגבול עם גרמניה, שם נערכים הסידורים הבירוקרטיים ובדיקה של רופא. השוטרים מחזירים ליודית את התכשיטים שהופקדו כערבון. שומר אחד מחרים מהילדים חפיסת שוקולד, כי הוא "מצטרך מזון אסור לייצוא", אבל שומר שני פותח אותה ונותן להם לאכול כמה שהם יכולים ממנה. אחד הפקידים משכנע את הרופא למצוא תירוץ להשאיר את מוריס, הילד הקטן, בשווייצריה. יודית גם מנסה את מזלה, וטוענת שהיא בהריון, אבל ברור לכולם שזה רק ניסיון נואש של הרגע האחרון, והיא מתחילה לחצות את הגשר ואחריה לזר וגיטי. השוטרים מלווים אותה עד המחסום, שנפתח, והם מתרחקים לבדם עד שנעלמים בערפל.
כתוביות מספרות על גורל הגיבורים: יודית וגיטי נספו בטרבלינקה. לזר אוסטרובסקי מת עוד בזמן הגירוש. אול, גורש אחרי החלמתו ונעלם, ופרנץ נידון למאסר בשווייץ.
רוזלינד נייט
רוזלינד נייט (באנגלית: Rosalind Knight; 3 בדצמבר 1933 – 19 בדצמבר 2020) הייתה שחקנית אנגלייה. הקריירה שלה נמשכה יותר משישים שנה על במת התיאטרון ועל מסכי הקולנוע והטלוויזיה. בקולנוע שיחקה בסרטים "Blue Murder at St Trinian's" (מ-1957), "Carry On Nurse" ו-"Carry On Teacher" (שניהם מ-1959), "טום ג'ונס" (1963), ו"רווק פלוס ילד" (2002). היא גילמה את בריל בסיטקום "תן לי, תן לי". (1999–2001).
ביוגרפיה.
נייט נולדה במרילבון שבלונדון. היא בתם של השחקן אסמונד נייט ואשתו הראשונה, פרנסס קלייר, ובתה החורגת של השחקנית נורה סוויבורן. בהיותה בת למשפחה של שחקנים התיאטרון הוצג בפניה כבר בגיל צעיר. היא הושפעה מביקור בתיאטרון אולד ויק המופצץ בשנת 1949, בו ראתה עם אביה את המחזות "מלכת השלג" ו"כטוב בעיניכם". אחרי שלמדה שם שנתיים בהדרכת גלן ביאם שו וג'ורג' דיוויין, קיבלה משרה של עוזרת מנהל במה בלהקת התיאטרון מידלנד בקובנטרי. משם עברה ללהקת התיאטרון הרפרטוארי באיפסוויץ' שם היה חבר ג'ו אורטון.
שנתיים לאחר מכן הצטרפה נייט ללהקת התיאטרון של מערב אנגליה לסיבוב הופעות של שמונה חודשים. היא משכה את תשומת לבו של מפיק שצרף אותה לשחק תלמידה בסרט "Blue Murder at St Trinian's" משנת 1957. באותה שנה כיכבה יחד עם אביה, בתפקידי אב ובת, בעיבוד של ה-BBC לרומן "ניקולס ניקלבי". ב-1955 הופיעה, ללא קרדיט, בסרטו של לורנס אוליבייה "ריצ'רד השלישי" שבו השתתף גם אביה. נייט שיחקה בשני סרטים בסדרת "Carry On". בסרט "Carry On Nurse" גילמה את האחות נייטינגייל, ובסרט "Carry On Teacher" שיחקה בתפקיד פליסיטי וילר, מפקחת בבית הספר.
ב-1963 שיחקה נייט בתפקיד גברת פיצפטריק בסרט "טום ג'ונס". ב-1980 הופיעה שוב באחד מסרטי סנט טריניאן בתפקיד מורה בסרט "The Wildcats of St Trinian's".
נייט הופיעה בתוכניות טלוויזיה רבות בהן "מאפ ולוצ'יה" (1985), "על שוטים ואנשים" (1989), "פוארו" (1992), "ג'יבס וווסטר" (1993), "The Upper Hand", "וייקליף" (1996), "דיאל ופסקו" (1999), "בקצב הלב" (2000), "חדר מיון" (2002), "רציחות במידסומר" (2003 ו-2011), "רופאים" (2005 ו-2009), "מיס מארפל" (2006), "הולבי סיטי" (2008), "שרלוק" (2012), ובסיטקום "סעודת שישי" (2012). בשנים 1999 עד 2001 כיכבה בסיטקום "תן לי, תן לי" בתפקיד בריל מריט, פרוצה לשעבר ובעלת הבית של שתי הדמויות הראשיות, לינדה (קתי בורק) וטום (ג'יימס דרייפוס).
ב-1987 השתתפה בסרט "זקוף ת'אוזן", וב-2002 שיחקה בסרט "רווק פלוס ילד". במשך כל הקריירה שלה המשיכה נייט לעבוד בתיאטרון והייתה מקושרת בעיקר לתיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר.
חיים אישיים.
ביולי 1959 התחתנה נייט עם הבמאי והמפיק מייקל אליוט, לו הייתה נשואה עד מותו ב-1984. לשנים נולדו שתי בנות – מריאן אליוט, במאית תיאטרון, וסוזאנה אליוט נייט. מריאן נשואה לשחקן ניק סידי ולהם בת אחת, איב שנולדה באוגוסט 2004.
נייט נפטרה ב-19 בדצמבר 2020.
יחסי כווית–סין
יחסי כווית–סין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מדינת כווית לבין הרפובליקה העממית של סין.
היסטוריה.
כווית הייתה מדינת המפרץ הערבית הראשונה לכונן יחסים דיפלומטיים עם סין ב-22 במרץ 1971, אך למעשה, היו יחסים בין שתי המדינות עוד לפני כינון היחסים הפורמלי. השייח' המנוח ג'אבר אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח לימים אמיר כווית, ביקר ברפובליקה העממית של סין בשנת 1965 ונפגש שם עם מספר רחב של רמי דרג, הבולט בהם הוא נשיא הרפובליקה העממית של סין, ליו שאוצ'י.
במהלך השנים, יחסי כווית-סין התפתחו בצורה תמידית וחלקה ביותר, על פי משרד החוץ הכוויתי: "שתי המדינות עושות את מירב המאמצים על מנת ליצור שיתוף פעולה שיש לו הישגים פוריים בכל תחומי הדעת והכלכלה האפשריים". על פי המשרד, היחסים של כווית עם סין הם המפותחים ביותר באזור.
כווית תומכת ברפובליקה העממית של סין בסכסוך "הישר-עקום" (Cross-Straight) שלה עם הרפובליקה הסינית והצביעה בעד קבלתה לאו"ם ובעד ירושתה את המושב הקבוע במועצת הביטחון של האו"ם. סין בתגובה תמכה בריבונות כווית כאשר עיראק בהנהגת סאדאם חוסיין ערערה עליה בשנת 1990, ונלחמה יחד עם כוחות הברית במלחמת המפרץ. סין תרמה רבות לשיקום כווית לאחר המלחמה, בעיקר לבתי הזיקוק שבה.
אליפות ארצות הברית הפתוחה 2002
אליפות ארצות הברית הפתוחה 2002 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי מרכז הטניס הלאומי בפארק פלאשינג מדוז. כל המשחקים נערכו על משטח קשה. התחרויות התחילו ב-26 באוגוסט והסתיימו ב-8 בספטמבר. זו הייתה האליפות ה-122 מאז ייסודה.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 2001 לייטון יואיט () הודח בחצי הגמר. פיט סמפרס () נפגש במשחק הגמר עם אנדרה אגסי () וניצח ב-4 מערכות.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 2001 ונוס ויליאמס () נפגשה במשחק הגמר עם סרינה ויליאמס () והפסידה בשתי מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות וימבלדון ובאליפות אוסטרליה הפתוחה.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מנצחי תחרות 2001 ויין בלק וקווין אוליאט () הודחו ברבע הגמר. מאהש בוהפאטי () ומקס מירני () נפגשו במשחק הגמר עם יז'י נובק וראדק שטפנק () וניצחו ב-3 מערכות. למקס מירני זו הייתה הזכייה השנייה באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן דירוג הזוגות החזקות: