בציור מתוארות חמש דמויות נשיות עירומות הרוקדות במעגל באופן אקסטטי. הציור משקף את משיכתו של מאטיס לאמנות פרימיטיבית. משיכה זו מעוצבת אל דימוי מטפורי של שחרור מן התרבות. הקצביות ההמשכית של הריקוד, המתבטאת בעיצוב מעגלי וסגור, משדרת מסר של שחרור רגשי ושל הדוניזם. מבחינת עיצובו הציור מעוצב בשטיחות ובסכמאטיות בעיצוב הדמויות, בניגודיות העזה בין הדמויות לבין המרחב הכחול-ירוק הקר, ובשימוש בקווי קונטור. הסביבה בה נמצאות הדמויות מסומלת בעזרת משטחי הצב, אולם היא איננה סביבה מוחשית ובעלת מאפיינים ספציפיים.
בגרסה השנייה של הציור, המתוארכת לשנים 1909–1910, שמר מאטיס את מבנה הקומפוזיציה, אולם הפך את הצבעוניות לעזה יותר. גם בעיצוב הקונטורים ניכרת חופשיות ואקספרסיביות רבה יותר.
מאטיס עשה שימוש נוסף בקומפוזיציה זו וציטט אותה כחלק מרקע של ציורים אחרים כגון "טבע דומם עם 'הריקוד'" (1909) או "'הריקוד' עם עציץ כובע הנזיר" (1912)
. "הריקוד" מקושר לעיתים עם "ריקוד הנערות" מתוך היצירה המוזיקלית המודרנית "פולחן האביב" שהלחין איגור סטרוינסקי שנים ספורות לאחר מכן.
ביקורת.
הציור זכה התעניינות רבה לצד ביקורת קשה על הסגנון, שהיה שונה מסגנונו הקודם של מאטיס. התמונה מציגה דמויות מוכרות בצורה מופשטת ופרימיטיבית, הרקע מאוד דל והניגודיות בצבעים בולטת מאוד. שצ'וקין, שהזמין את היצירה לביתו קיבל אותה בחשדנות רבה וכתב לאומן "אני מוצא תמונות אלו למעניינות ומקווה לאהוב אותן בהמשך. אני בוטח בך. הקהל נגדך, אך העתיד שיך לך.". עם זאת, התמונה הפכה להיות לאחת היצירות המזוהות ביותר של מאטיס ולאחד הציורים הידועים בעולם.
נייסה
הנייסה (בצ'כית: Lužická Nisa; בפולנית: Nysa Łużycka; בגרמנית: Lausitzer Neiße; בסורבית: Łužiska Nysa) הוא נהר שמוצאו בנובה ווס נד ניסואו (Nová Ves nad Nisou) בצ'כיה בגובה של 774 מטר. הוא זורם לאורך 54 ק"מ בתחומי צ'כיה ולאחר מכן לאורך גבול פולין-גרמניה, ונשפך לנהר האודר בגובה של 32 מטר ליד רצדורף (Ratzdorf). אורכו הכולל של הנהר הוא 252 ק"מ וגליל מימיו משתרע על פני 4,297 קמ"ר.
לאחר מלחמת העולם השנייה היה הנהר, יחד עם האודר, לגבול בין פולין לגרמניה.
ערים ועיירות על הנהר:
אמנות פרימיטיבית
הריקוד
רוברט השני, מלך סקוטלנד
רוברט השני (בסקוטית: Robert II; 2 במרץ 1316 - 19 באפריל 1390) היה מלך סקוטלנד משנת 1371 ועד מותו. כמו כן רוברט היה הסוכן העליון של סקוטלנד. רוברט היה הראשון ממלכי בית סטיוארט.
קורות חיים.
רוברט היה בנו היחיד של וולטר סטיוארט, הסוכן העליון השישי של סקוטלנד ושל מרג'ורי ברוס, בתו של רוברט הראשון, מלך סקוטלנד ורעייתו הראשונה איזבלה ממאר. רוברט נולד בניתוח קיסרי במנזר פייסלי, בעקבות נפילת אמו מהסוס עליו רכבה. אמו מתה זמן קצר לאחר מכן.
בשנת 1318 קבע הפרלמנט הסקוטי בצו כי אם המלך רוברט הראשון ימות בלי בנים, יעבור הכתר לידי בנה של מרג'ורי, אולם בשנת 1324 נולד למלך בן - לימים המלך דייוויד השני.
דייוויד השני הומלך בשנת 1329 בגיל חמש, ורוברט, בתפקיד העוצר והסוכן העליון של סקוטלנד יחד עם ג'ון רנדולף, רוזן מוריי שלטו בפועל במדינה בעת שהמלך הועבר לצרפת על מנת להגן על חייו. רוברט עמד בראש הצבא הסקוטי בקרב גבעת הלידון ביולי 1333, ונלחם כנגד אדוארד באליול, הטוען לכתר, במערב סקוטלנד.
במהרה היחסים בין שני העוצרים הורעו, וכאשר רנדולף נשבה על ידי האנגלים, נותר רוברט העוצר היחיד. רוברט הצליח להביס את באליול, והמלך שב לסקוטלנד בשנת 1341. עם שובו של דייוויד השני, השיב רוברט את כל סמכויותיו למלך, אולם לאחר קרב צלב נוויל בשנת 1346 בו נשבה המלך דייוויד השני על ידי האנגלים, שב רוברט להיות העוצר (רוברט הצליח להימלט משדה הקרב, ובכך נמנעה נפילתו בשבי). בעקבות הקרב הורעו היחסים בין רוברט למשפחת המלוכה, ורוברט הואשם כי ברח בפחדנות משדה הקרב. רוברט, בהיותו עוצר, התנגד לנישואי דייוויד השני למרגרט לוג'י, ולהצעתו להפוך את אדוארד השלישי, מלך אנגליה או אחד מבניו, למלך סקוטלנד, וכתוצאה מכך מרד בדודו ב-1363. המרד כשל ורוברט נאסר עם ארבעת בניו, אך שוחרר מכלאו זמן קצר לפני מות דודו בפברואר 1371.
לאחר מותו של דייוויד השני, על פי החוק משנת 1318, הומלך רוברט כמלך סקוטלנד במרץ 1371. טקס ההכתרה נערך על אבן הגורל במנזר סקון שבפרת'שייר.
בשנת 1378 פרצה מלחמה נוספת עם אנגליה, אולם רוברט עצמו נמנע מלקחת בה חלק, ולא מנע את שריפת אדינבורו. כמו כן, לא לקח רוברט בשנת 1388 חלק בקרב אוטרבורן, בו ניצח הצבא הסקוטי.
בשל גילו המתקדם ומצב בריאותו, מינה הפרלמנט הסקוטי את בנו השני, רוברט סטיוארט, דוכס אולבני ורוזן פייף, לתפקיד הסוכן העליון של סקוטלנד.
רוברט נפטר בדנדונלד בשנת 1390 ונקבר במנזר סקון.
צאצאים.
רוברט היה נשוי פעמיים. מאשתו הראשונה אליזבת מיור, היו לרוברט לפחות עשרה צאצאים:
מאשתו השנייה, יופמיה דה רוס, בתו של אאוד, רוזן רוס נולדו לרוברט חמישה ילדים:
כמו כן היו לרוברט שמונה ילדים מחוץ לנישואים. מפילגשו מוירה לייטץ' נולד לו ג'ון סטיוארט מברוט ("הסטיוארט השחור"), ומפילגשו מריון קארדני נולדו לו:
Thales Group
מיכאל לאונידאס דרטאוזוס
מיכאל לאונידאס דרטאוזוס (באנגלית: Michael Leonidas Dertouzos, ביוונית: Μιχαήλ Λεωνίδας Δερτούζος; 5 בנובמבר 1936, אתונה – 27 באוגוסט 2001, בוסטון) היה פרופסור במחלקות להנדסת חשמל ולמדעי המחשב ומנהל מעבדת מדעי המחשב ב-MIT בשנים 1974–2001. מעבדה זאת הייתה בחזית מהפכת המחשוב.
ביוגרפיה.
דרטאוזוס היה בוגר הקולג' של אתונה ולמד באוניברסיטת ארקנסו במסגרת תוכנית פולברייט. קיבל את תואר הדוקטור ב-MIT בשנת 1964, והצטרף לסגל המכון. מעבדת מדעי המחשב, שבראשה עמד, חידשה במגוון תחומים ובהם הצפנת RSA, גיליון אלקטרוני, ה-NuBus, X Window System, והאינטרנט. דרטאוזוס הגדיר את קונסורציום רשת האינטרנט העולמית (World Wide Web Consortium) ומעבדת מדעי המחשב ב-MIT היא הבית של הקונסורציום. תמך בפרויקט GNU ובמוסד לתוכנה חופשית (Free Software Foundation).
ב-1968 יסד את קומפיוטק (Computek), חברה שיצרה מסופים גרפיים חכמים בתחילת שנות ה-70 של המאה העשרים. במינהל של הנשיא ג'ימי קרטר היה היושב ראש של קבוצת ייעוץ בנושא מערכות מידע. בשנת 1995 היה חבר במשלחת של ארצות הברית בוועידת ה-G7 בנושא חברת המידע ובשנת 1998 היה יושב ראש משותף של הפורום הכלכלי בדבוס שבשווייץ בנושא חברת הרשת.
עסק בעתידנות ועבד כדי להפוך את התחזיות שלו למציאות. בשנת 1976 חזה את תופעת המחשב האישי ואחר כך את מהפכת המידע. היה חסיד דרך השימוש במחשבים בדומה לדרך בה משתמשים בהם היום מתוך מחשבה שהשימוש בהם יהיה קל וטבעי כמו השימוש באוויר לנשימה. בשנת 1997 כתב בכתב העת סיינטיפיק אמריקן שעשינו טעות לפני 300 שנה כאשר הפרדנו טכנולוגיה מהומניות ועכשיו הזמן לשים את שניהם יחד בחזרה.
דרטאוזוס היה בעל אזרחות כפולה: אמריקאית ואירופית. הוא נקבר באתונה, יוון.
זאב הים (רב חובל)
זאב הים (1901 - 29 באוגוסט 1977) היה ימאי, מחלוצי הימאות העברית בעת החדשה. פיתח את התודעה הימית אצל בני הנוער ביישוב היהודי בארץ ישראל, ונחשב לרב החובל העברי הראשון.
ביוגרפיה.
נולד בשם וולודיה איצקוביץ, באודסה שבאוקראינה (אז חלק מן האימפריה הרוסית), עיר נמל חשובה לשפת הים השחור. מנעוריו נמשך אל הים והימאות. את הכשרתו כימאי קיבל כנער יהודי יחיד בבית הספר לקדטים באודסה, וקיבל תעודת סיום באוגוסט 1924. הוא הצטרף לתנועת השומר הצעיר הרוסית (לימים נצ"ח), ושימש ציר מטעמה לקונגרס הציוני ה-14. עלה לארץ ישראל בשנת 1924, עיברת את שמו הפרטי לזאב ואימץ את מושא אהבתו, הים, כשם משפחה.
בארץ ישראל היה בין מייסדי "קיבוץ השומר הצעיר ס.ס.ס.ר." (לימים אפיקים), ובמסגרתו הקים את "פלוגת הים", קבוצת דיג על גדת נחל הירקון. ב-1928, כשהחליט הקיבוץ לרכז את כל פלוגותיו ולהתיישב בחצר כנרת, עזב אותו זאב הים והחל לסייע בהקמת אגודת יורדי ים זבולון, שהחלה אז את פעילותה.
זאב הים עבד על אניות סחר חופים בין חופי ארץ ישראל, ומהם לביירות, טריפולי ואלכסנדריה, עד שמשפחת פולק מחיפה, בעלי מפעל המלט נשר, רכשה אוניית מטען, שינתה שמה ל"גוזל" והעסיקה את זאב הים כקצין סיפון. בשנת 1928 מונה הים לרב החובל בפועל של "גוזל". האונייה העבירה מטעני מלט ממפעל נשר עד שנת 1932 עת נמכרה, משלא הייתה כדאיות בייצור מלט ובשיווקו. אז יצא הים ללימודים באנגליה, בסיומם הוסמך לרב חובל לספינות חופים.
לאחר שובו שימש בחיפה כמנהל המחלקה הימית הממשלתית בעת בניית נמל חיפה, עד שנת 1933. בשנת 1934 מונה כמנהל טכני בחברה לספנות והספקה, תפקיד שמילא עד למינויו ב-1936 לרב חובל נמל תל אביב. לאורך כל השנים עסק בפעילות נוער, והיה קשור באגודת זבולון ובתנועות אחרות. זאב הים היה גם ממקימי החבל הימי לישראל ב-1936 וממייסדי בית הספר הימי בחיפה ב-1938 (שעבר ב-1954 לעכו ונקרא מאז בית הספר לקציני ים עכו).
בפרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939, רב החובל הבריטי שמונה זה מכבר כמנהל מחלקת השיט, לפטננט מילר, גויס לצי המלכותי הבריטי. מנהל בית הספר הימי ד"ר שלמה ברדין שהה בחו"ל ללא אפשרות לחזור, ובית הספר נותר ללא הנהלה. ועד הנאמנים של בית הספר הימי הצעיר החליט לבחור קצין-ים יהודי, שישמש כממלא מקום של מילר כראש מחלקת השיט. לאחר משא ומתן עם קצינים אחדים נבחר זאב הים לתפקיד, לאחר שהרשים את חברי הוועד המנהל ואת מנהל נמל חיפה, פ' רוג'רס, שהסכים להעניק לו תואר רשמי של "רב חובל לספנות חופית" שנדרש לצורך מילוי התפקיד.