רבי חיים עוזר גרודזנסקי מווילנה, גדול הדור וממנהיגיה הבולטים של יהדות אירופה החרדית, נדרש לסוגיה זו במכתב שכתב כתשובה לשאלתו של יהודי מגרמניה, שהתעוררה עקב התארגנות הרפורמים והכרזתם על ניסוח מערכת כללי התנהגות מחודשים, על פי שיטתם, ליהודי בן התקופה. כתוצאה מכך התחולל שוב פולמוס חריף ביהדות גרמניה, והשואל, שחיפש תשובה מאחד מרבני הדור הידועים ומפורסמים בגדלותם וסמכותם התורנית, שלח את ספיקותיו אל רבי חיים עוזר. בתשובתו מסביר רבי חיים עוזר ששאלה זו אינה שאלה הלכתית רגילה שניתן להכריעה על פי מקורות מפורשים ודמוי מילתא למילתא מדיונים קודמים בהלכה, אלא זו שאלה של השקפה התלויה בסברא עמוקה רחבה ומאירה, וכן היא תלויה בתנאי המקום והזמן, והדבר משתנה מקהילה לקהילה ומסור להכרעת הרב המקומי. ומוסיף שזו הסיבה שהרבנים הירש ובמברגר לא הניחו שאלה כללית ומהותית זו על שולחנם של גדולי הדור המפורסמים, משום שלא שייך כלל להכריע באופן גורף בשאלה כזו. עם זאת מעלה רבי חיים עוזר שיקולים לכאן ולכאן.
רבי משה פרידמן, האדמו"ר מבויאן כתב בספרו 'דעת משה', הובא בשיחות הרב צבי יהודה, עם ישראל, עמ' 139: מה שעשו בארץ הגר (פירוד הקהילות) בימי הגה"ק בעל כתב סופר ז"ל, הלא לא כל הזמנים והמקומות שווים ואין ללמוד מזה למקומות אחרים, וגם אז הרבה רבותינו הקדושים... לא נחה רוחם בזה".
יצוין שגם הראי"ה קוק, עם התנגדותו העקרונית להפרדה, כתב: "ומפורש אני אומר שאין אני מדבר כלל על דבר ההנהגה המעשית אך להתנהג בפועל בסדרי הקהילות, שזהו דבר שצריך להימסר לחכמים הקרובים לגדולי המדינה וכל גדול וגאון בעדתו שישקלו במשקל צדק באיזה אופן יכון יותר דרך ה' לטובת הכלל ולטובת התורה והיהדות האמיתית בישראל..."
המתנגדים לפרישה.
ובנו של הרב ראי"ה קוק, הרב צבי יהודה הכהן קוק אמר: "...היו אז צרות גדולות עם הרפורמים והמשכילים, והוא [רש"ר הירש] רצה להציל את היהדות הנאמנה. אז הוא פסק - זאת העצה - קהילות נפרדות! אבל זה היה דבר חדש שלא היה כדוגמתו בעם ישראל - קהילות מיוחדות לאורתודוקסים. תמיד היו בעם ישראל צדיקים ורשעים, אבל לסדר צורה ארגונית-ציבורית נפרדת, לחתוך את היהדות - זה לא היה מעולם! ..." ושיחות אחרות אמר הרצי"ה שגם בעל 'ערוך לנר' התנגד להפרדת הקהילות של הרב הירש, ושגם ה'חתם סופר' לא תמך בה, אלא דווקא בימי בנו ה'כתב סופר' קמה בפרשבורג קהילה אורתודוקסית נפרדת .
יקום בדיוני
יקום בדיוני (באנגלית: Fictional Universe; יכול להיקרא גם "ממלכה בדיונית") הוא רקע בדיוני עקבי הכולל אלמנטים השונים מהעולם האמיתי. כמו כן, קיימת חפיפה משמעותית בין היקום הבדיוני למונחים כמו יקום מקביל, היסטוריה חלופית וקרוס-אובר.
היקום הבדיוני יכול גם להיות בלתי ניתן להבחנה - כאשר הוא מכיל ערים, ארצות ואפילו כוכבי לכת בדויים - למעט קיומן של דמויות מומצאות וכן אירועים המתרחשים ביצירה הבדיונית. בין היקום הבדיוני לעולם האמיתי יכולות להיות נקודות דמיון מעטות אם בכלל, עם עקרונות בסיסיים של זמן וחלל פרי דמיון היוצר, שסותרים עובדות ידועות אודות העולם האמיתי וההיסטוריה שלו, או שמכילים אלמנטים בדיוניים ופנטסטיים כקסם ומסע מעל למהירות האור.
הגדרה.
מה שמייחד יקום בדיוני מרקע רגיל היא רמת הפירוט והעקביות שבה. ליקום בדיוני קיימת המשכיות בנויה מראש והגיון פנימי שחייבים לדבוק בהם למשך כל היצירה או למשך כמה יצירות נפרדות. כך למשל, ספרים רבים מתרחשים בלונדון בעת התקופה הוויקטוריאנית בצורה שאינה עקבית, אך כל סיפוריו של שרלוק הולמס מתרחשים באותה לונדון הוויקטוריאנית. יתר על כן, היצירות הרבות שפורסמו על עלילותיו של שרלוק הולמס בקולנוע ובטלוויזיה מתקיימות בהמשכיות נפרדת משלהן, ואינן מתרחשות באותו יקום בדיוני.
ההיסטוריה והגאוגרפיה של היקום הבדיוני מוגדרים היטב, ולרוב מצורפות ליצירות הנ"ל מפות וקווי זמן. ייתכן ואפילו שפות יומצאו יש מאין. כאשר מספר יצירות נכתבות והן כוללות את אותו יקום בדיוני, יש הקפדה יתירה על שמירת העובדות הקיימות ושהמבנה הקאנוני אינו סוטה מהדרך שהותוותה ביצירה המקורית. דוגמה מפורסמת ליקום בדיוני מתוארת בלגנדריום של ג'ון רונלד רעואל טולקין, היקום הדמיוני מהווה את הרקע לעלילות שר הטבעות והסילמריליון. טולקין יצר קודם לעולם עצמו את השפה, שלדבריו הייתה "בלשנית בעיקרה מתוך השראה ונועדה כדי לספק את ההיסטוריה הנחוצה לשפות העלפים" בהמשך פירט לגבי המיתולוגיה, ההיסטוריה, הגאוגרפיה, התרבות ושלל היצורים המאכלסים את אותו עולם.
כמעט כל סדרת טלוויזיה או חוברת קומיקס בדיונית מצליחה מפתחת יקום בדיוני משלה כדי לשמור על עקביות בפרקיה/חוברותיה, דוגמת יקום DC ויקום מארוול. כותבי הסדרה חייבים לפעול לפי תסריט, שהופך עד מהרה לציר הקאנוני של הסדרה. לעיתים קרובות, כאשר סדרה נעשית למורכבת מדי או שאינה עקבית יותר (במקרה של כותבים רבים מדי), המפיקים או המפרסמים יציגו המשכיות משוכתבת (Retcon, Retroactive Continuity) כדי שמהדורות עתידיות יהיו נוחות לכתיבה ועקביות יותר. הדבר יוצר יקום חלופי עליו יוכלו לכתוב כותבים עתידיים.
סדר גודל.
ספרו של תומאס מור "אוטופיה" הוא אחת הדוגמאות המוקדמות לעולם בדיוני ענף, המורכב מחוקים משלו. יקומים בדיוניים מאוחרים יותר הם בסדר גודל גלובלי יותר, כמו סיפורי קונאן הברברי של רוברט אי. הווארד, וכמה בסדר גודל גלקטי או בין-גלקטי, כמו סרטי מלחמת הכוכבים של ג'ורג' לוקאס וסדרת ספרי העדשאי של אדוארד אלמר סמית'.
יקום בדיוני ישייך עצמו לעיתים ליקומים נוספים, באמצעות כלי עלילתי כחלומות, מסע בזמן או יקומים מקבילים. סדרה זו של יקומים משויכים נקראת "מולטי-יקום", והיא קיימת בספרות המדע בדיוני מאז אמצע המאה ה-20. פרק העונה השנייה של "Mirror, Mirror" הציג את קיומו של יקום המראה, שבו תכונותיו של צוות האנטרפרייז היו אלימות. סרט הקולנוע סטארטרק משנת 2009 יצר מציאות חלופית ששיחררה את זיכיון מסע בין כוכבים מבעיות המשכיות שונות. אירוע המשבר בעולמות האינסופיים מאמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 של חברת DC קומיקס הביא להשמדתם של מספר רב של יקומים מקבילים, ותוך כך יצר המשכיות חדשה ומשוכתבת לגיבורי-העל השונים של החברה.
תבנית.
יקום בדיוני יכול להתקיים כסדרת ספרים וסיפור בהמשכים וכן כיצירה בודדת - כמו ביצירתו של ג'ורג' אורוול "1984", או "עולם חדש מופלא" של אלדוס האקסלי. ברוב היקומים הבדיוניים שבקנה מידה קטן, מספר אלמנטים כלליים ואירועים מתאימים להמשכיות מאורגנת וקבועה. אולם, במקרה של יקומים בדיוניים המשוכתבים בידי מספר סופרים, עורכים או מפיקים, המשכיות זו יכולה להינתק, שבמקרה או שלא במקרה. עקב השימוש שבהמשכיות משוכתבת, חברי פנדום למיניהם יוצרים קאנון משלהם כדי לתקן עוויתות בהמשכיות שנגרמות מכך, וחלקם אף מתקבל ונהפך לקאנון רשמי. תוספות אחרות ליקום בדיוני (למשל של ספרות חובבים, פסטיש ופרודיה) אינן מוחשבות כחלק קאנוני אלא אם הן מאושרות על ידי מחבר היצירה.
שיתוף פעולה.
יקומים משותפים מתאפשרים כאשר יקום בדיוני זוכה להצלחה מסחרית ומשיג תשומת לב ממדיות אחרות. כך למשל, הצלחתו הרבה של סרט קולנוע תשיג את תשומת לבם של מחברי ספרים, אשר יבקשו לכתוב סיפורים המבוססים על הסרט. לפי חוקי ארצות הברית, המחזיק בזכויות היוצרים מחזיק בשליטה על כל יצירה נגזרת נוספת, כולל את אלה הנכתבות על ידי סופרים אחרים.
כך למשל, דמות גיבור העל סופרמן הייתה כה פופולרית, עד אשר הובילה למעל 30 תסכיתי רדיו, סרטים וסדרות טלוויזיה, נוסף על מספר דומה של משחקי מחשב, ספרים ושירים. כך גם במקרה של זיכיונות מסע בין כוכבים ומלחמת הכוכבים, שאחראים למגוון רחב של ספרים ומשחקי מחשב העוסקים בנושא העלילתי אך שאינו קאנוני.
יקומים בדיוניים משותפים לעיתים על ידי מספר סופרי פרוזה, כאשר לכל סופר ניתן סטטוס קאנוני שווה. לדוגמה, ליקום המוכר של לארי ניבן יש טווח של כ-135 שנים בהן ניבן הרשה לסופרים אחרים לתאר בפרוטרוט את מלחמות האדם וגזע הקזינטי. יקומים בדיוניים אחרים, כמו יצירת ההיסטוריה החלופית "טבעת האש" של ההיסטוריון והמחבר אריק פלינט, הביאו ליצירת אנתולוגיית סיפורים קצרים קאנונית בידי מעריצים ובאישורו של המחבר.
יקומים אחרים נוצרים בידי אחד או מספר סופרים למטרת שימוש שאינו קאנוני על ידי אחרים, למשל משחקים ובעיקר משחקי תפקידים ומשחקי מחשב למיניהם. הרקעים למשחק התפקידים מבוכים ודרקונים נקראים עולם מערכה, מונח ששגור כעת במשחקים נוספים. עולמות וירטואליים הם עולמות בדיוניים בהם משחקי מחשב מקוונים מתרחשים (כמו משחקי תפקידים המוניים ברשת). קרוס-אובר בדיוני מתרחש כאשר שתיים או יותר מהדמויות, הסדרות או היקומים נפגשים. קרוס-אוברים מעין אלה אינם נחשבים לרוב כקאנוניים.
בורלסק (סרט)
בורלסק (באנגלית: Burlesque) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 2010 בבימויו של סטיב אנטין, אודות נערה צעירה שמגיעה ללוס אנג'לס במטרה להגשים את חלומה כזמרת. בסרט גם משחקות בתפקיד ראשי כריסטינה אגילרה ושר. הסרט זכה לביקורות מעורבות והיה מועמד לשלושה פרסי גלובוס הזהב.
הסרט יצא בארצות הברית ב-24 בנובמבר 2010, וב-17 בדצמבר 2010 ברחבי בריטניה. בישראל הסרט יצא ב-3 בפברואר 2011.
עלילה.