מייקל נילסן, בעברו פיזיקאי קוונטי, גייס את תופעת חוכמת ההמונים ויצר את המחקר המדעי האזרחי. המטרה היא לפתח כלים, שיאפשרו לאנשים לשתף את הידע והרעיונות שלהם, על מנת לפתח את המדע מהר יותר משיעשו זאת המומחים לבדם. פלטפורמת הווב 2.0 היא זאת שמאפשרת להמונים מכל קצוות העולם להביע את דעתם בתחום מסוים, ועל ידי כך לקדם את המדע. נילסן מציג את הרעיון באמצעות סיפורו של המתמטיקאי טים גאוורס, שהשתמש בבלוג שלו כדי להעלות בעיות מתמטיות קשות במיוחד והזמין אנשים לנסות ולפתור אותן. תוך 37 ימים בלבד הבעיות נפתרו במלואן, והשיטה הוכחה כיעילה.
גם חוקרי החלבונים, פרופסור דייוויד בייקר ופרופסור זורן פופוביץ', גייסו את ההמונים לטובת המדע, כאשר פיתחו את המשחק המכונה "Foldit" (קפל אותו). הם הפיצו את המשחק ברשת, כשהם מעודדים את המשתתפים לשחק בו בחינם, ולהתחרות זה בזה ב"קיפול" חלבונים. המשחק עזר לפענח את מבנהו של חלבון מורכב במיוחד, הישג שעשוי להוביל לפיתוח תרופות במלחמה כנגד מגפת האיידס. מבנהו של חלבון זה היה בגדר תעלומה עבור החוקרים בתחום במשך יותר מעשר שנים, אך הגיימרים הצליחו לפתור אותה תוך שלושה שבועות בלבד. זו היא דוגמה נוספת לדרך בה יכולים אנשים מן השורה לתרום את כוח החישוב של מוחותיהם לטובת המדע.
ניחוש משקל שור - אנגליה.
המדען פרנסיס גלטון גילה, שאם שואלים אנשים רבים שאלה כמותית, הם יכולים להגיע לתשובה קרובה יותר לאמת מאשר תשובתו של מומחה. בשנת 1906 גלטון נכח בתחרות חוואים שהתרחשה בפלימות', אנגליה. לקהל הרחב הוצג שור שחוט, ומטרת הקהל הייתה לנחש מהו המשקל המדויק של השור. המשתתפים רשמו את ניחוש המשקל על פתק ומסרו אותו למנחה. כ-800 איש השתתפו בתחרות (13 קולות נפסלו), בה האדם שהניחוש שלו יהיה הכי קרוב למשקל השור – ינצח. לאחר התחרות, גלטון לקח את הכרטיסים המשומשים וביצע ניתוח סטטיסטי שלהם. הוא גילה שהממוצע של כל הניחושים הוא 1,198 ליברות (543.4 ק"ג), בעוד שהמשקל המקורי של השור היה 1207 ליברות (547.5 ק"ג). ממוצע הניחושים היה הניחוש הקרוב ביותר, אפילו בקרב מומחי הבקר שהשתתפו בתחרות.
גלטון הגה שלושה עקרונות כדי להשתמש ב"חוכמת ההמונים":
כאריות לכבשים
כאריות לכבשים (באנגלית: Lions for Lambs) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2007 שעלילתו נסובה סביב הקשר בין מחלקה של חיילי ארצות הברית באפגניסטן, סנטור אמריקאי, כתבת, וכן פרופסור בקולג' בקליפורניה. בסרט מככבים טום קרוז, מריל סטריפ ורוברט רדפורד.
הסרט, מקפל בתוכו ביקורת על מנהיגים לא מוכשרים אשר שולחים חיילים אמיצים אל תופת הקרב. הסרט מבקר את מלחמות ארצות הברית במזרח התיכון (עיראק, אפגניסטן) ובמיוחד את ההנהגה האמריקאית. הסרט מציג שלושה סיפורים שונים המתרחשים במקביל: סנאטור המשיק אסטרטגיה צבאית חדשה שאת פרטיה הוא מציג בפני עיתונאית על סף התמוטטות נפשית, שני החיילים המעורבים בפעולה שהיא חלק מאותה אסטרטגיה, וכן פרופסור בקולג' של אותם חיילים המנסה לשלהב מחדש תלמיד מבטיח לעבר עשייה ציבורית.
הסרט נכתב על ידי מתיו מייקל קארמאהן, ובוים על ידי רוברט רדפורד. למרות צוות השחקנים המוכר, הסרט ספג ביקורת שליליות ולא הצליח בקופות .
מכון הסרטים הבריטי
מכון הסרטים הבריטי (באנגלית: The British Film Institute, בראשי תיבות: BFI) הוא מוסד ללא כוונת רווח ולטובת הציבור אשר נוסד בצ'ארטר מלכותי, בשנת 1933 ופועל בלונדון למטרות הבאות:
פעילויות המכון.
המכון מנהל את מתחם BFI סאות'בנק (תיאטרון הקולנוע הלאומי לשעבר) ואולם תיאטרון IMAX, שניהם בגדה הדרומית של נהר התמזה בלונדון. באולם ה-IMAX יש את מסך הקולנוע הגדול ביותר בבריטניה, ומוצגים בו סרטים שזה עתה יצאו לאקרנים וסרטים קצרים המדגימים את הטכנולוגיה, הכוללת סרטי תלת-מימד ומערכת קול דיגיטלית סראונד בהספק של 12,000 ואט. במקום מוקרנים סרטים מכל רחבי תבל, במיוחד סרטים היסטוריים וייחודיים שזכו לביקורות טובות ואשר ממעטים להקרינם בבתי קולנוע מסחריים. המקום משמש גם כארכיב לסרטים המופצים לבתי קולנוע אחרים בבריטניה ומחוץ לגבולותיה.
מכון הסרטים הבריטי מנהל את פסטיבל הסרטים של לונדון לצד פסטיבל הסרטים הגאה של לונדון, המנוהל בשותפות עם האתר BBC Blast ומתמקד בתרבות להט"ב.
מכון הסרטים הבריטי מנהל קשת רחבה של פעילויות חינוכיות התומכות בלימודי קולנוע ומדיה במוסדות חינוך בבריטניה.
המכון מחזיק בארכיון הסרטים הגדול ביותר בעולם, "הארכיון הלאומי של מכון הסרטים הבריטי". מוסד זה נקרא בעבר "ספריית הסרטים הלאומית" (1935-1955), "ארכיון הסרטים הלאומי" (1955-1992), ו"ארכיון הסרטים והטלוויזיה הלאומי" (1993-2006). בארכיון למעלה מ-50,000 סרטים עלילתיים, למעלה מ-100,000 סרטים לא עלילתיים וכ-625,000 הקלטות של תוכניות טלוויזיה. רוב האוסף מוקדש לסרטים בריטים, אולם קיים אף אוסף משמעותי של סרטים מרחבי העולם.
מכון הסרטים הבריטי מפרסם ירחון בשם Sight &amp; Sound (קול ותמונה) וכן תקליטורי DVD וספרים. במכון מנוהלת הספרייה הלאומית של מכון הסרטים, ספריית מחקר, וכן מאגר מידע על סרטים, הכולל מידע מלא של רשימות משתתפים בסרטים, תקצירים ומידע אחר על סרטי קולנוע וטלוויזיה ברחבי תבל. במכון אף אוסף של כ-7 מיליון תמונות מתוך סרטי קולנוע וטלוויזיה. במהלך השנים מכון הסרטים הפיק מספר סדרות טלוויזיה בשיתוף פעולה עם ה-BBC.
הארגון.
היסטוריה.
המכון נוסד בשנת 1933 כחברה פרטית, אף שקיבל מענקים ציבוריים לאורך שנות קיומו. בשנת 1948 עבר המכון שינוי מבני בעקבות דו"ח רדקליף, בו הוצע כי המכון יתרכז בחינוך לאומנות הקולנוע, תחת לעסוק בהפקת סרטים. בעקבות השינוי הועברה פעילות הפקת הסרטים החינוכיים לידי הוועדה הלאומית לאומנויות הוויזואליות בחינוך ( National Committee for Visual Aids in Education) והאקדמיה הבריטית לקולנוע קיבלה שליטה על הפקתם.
בשנת 1983 קיבל המכון צ'ארטר מלכותי, אשר עודכן בשנת 2000, ובאותה שנה קיבלה המועצה הבריטית לקולנוע את האחריות לתיקצוב המכון (דרך של סובסידיה ממשלתית). המכון רשום כמוסד עצמאי ללא כוונת רווח ולטובת הציבור, ומשכך נמצא בפיקוח הוועדה למוסד ללא כוונת רווח והמועצה המלכותית.
בשנת 1988 פתח מכון הסרטים את מוזיאון הקולנוע, הידוע בשם MOMI, מוסד שזכה להכרה ולתהילה כמוזיאון בולט בתחום הקולנוע בעולם. אולם המוזיאון לא המשיך לזכות בתקציבים שהיו יכולים לאפשר לו להמשיך ולשמור על מעמדו, על רקע ההתפתחויות הטכנולוגיות בתחום, ובשנת 1999 הוכרז על סגירתו "הזמנית" לצורך העתקתו למיקום אחר, אולם בפועל המוזיאון לא נפתח שוב ובשנת 2002 הוכרז כי לא יפתח עוד.
המכון בתחילת המאה ה-21.
המכון מנוהל בידי אמנדה נוויל. למכון אף מועצת מנהלים בת 14 חברים ובראשה יושב ראש. מקורות המימון של המכון הם שלושה: עיקר תקציבו בא מן המועצה הבריטית לקולנוע, בתקציבו של משרד התרבות, המדיה והספורט של בריטניה. בשנת 2007 קיבל המכון 17 מיליון ליש"ט ממקור זה. מקור מימון שני הוא הכנסות מפעילויות מסחריות, כגון הכנסות ממכירות כרטיסי קולנוע, מכירות DVD, וכדומה. מקור המימון השלישי הוא מחסויות ומענקים ממוסדות שונים, כולל הלוטו הבריטי.
המכון משקיע מאמצים רבים בשימור וחקר תוכניות הטלוויזיה הבריטיות וההיסטוריה שלהן. בשנת 2000 פרסם המכון רשימה של 100 תוכניות הטלוויזיה הטובות בכל הזמנים, כפי שהשתקף בהצבעת אנשים מתעשיית הטלוויזיה. לאחר דחיות חוזרות הושלמו בשנת 2007 העבודות לשיפוצו של בניין תיאטרון הקולנוע הלאומי, ובמקום נפתחו חללים לפעילויות חינוכיות, גלריה, מדיאטק חלוצי אשר איפשר לראשונה לציבור הרחב לעיין, חינם אין כסף, באוצרות הקולנוע והטלוויזיה השמורים בארכיון הלאומי לקולנוע ולטלוויזיה. המדיאטק הפך עד מהרה להצלחה הבולטת ביותר של שיפוץ מתחם המכון, וקיימות תוכניות לפתיחת מדיאטקים דומים ברחבי בריטניה.
המכללה הלאומית לכבאות והצלה
המכללה הלאומית לכבאות והצלה בראשון לציון היא מרכז ההדרכה היחיד בישראל המכשיר כבאים בתחומים שונים. המרכז נמצא תחת חסות משרד הפנים, ומיועד לעבור תחת חסותו של המשרד לביטחון פנים לפי הצעת חוק שהונחה בכנסת לאחר אסון הכרמל ב-2010. עד שנת 2019 נקראה "בית הספר הארצי לכבאות והצלה".
במכללה הלאומית לכבאות והצלה נמצאים גם משרדי נציבות כבאות והצלה, בהם שוכן נציב הכבאות וההצלה ומפקח כבאות ראשי.
היסטוריה.
בית הספר הארצי לכבאות ולהצלה הוקם בראשית שנת 1979, לאחר מספר ניסיונות לאתר מיקום מתאים הכולל שטח פתוח בסמוך לעיר, שבו אפשר יהיה להתאמן בכיבוי שריפות ובפינוי והצלה של אנשים לכודים.
לאחר חקיקת חוק מערך הכבאות בישראל בשנת 1959, החלה ההתארגנות וקליטת עובדים בשכר ונותר הצורך בהכשרתם לתפקידיהם.