לאחרונה, מבצעים אחרים זכו לשבחים מקהילת הקסמים על תרומתם לאמנות. ג'ים צ'ליני (המכונה ריצ'רד סאליבן) היה מופע רחוב במשרה מלאה מאז שנות השבעים והוציא ספר ("Cellini: The Royal Touch") ו- DVD ("The Art of Street Performing, volumes 1 - 3") בנושא. גאזו מאסי (המכונה גארי אוסבורן) היה אמן רחוב במשרה מלאה מאז שנות השמונים והוציא ספרון (""The Art of Krowd Keeping" written for Gazzo by Danny Hustle and Jim Wells") ו-DVD "Street Cups" ) בנושא. אריק אוונס היה מקצוען במשרה מלאה מאז שנות התשעים וכתב - יחד עם נולין קרבר - ספר בנושא ("The Secret Art of Magic").
קסם גרילה.
הקטגוריה השנייה נקראת "קסם גרילה" זהו סגנון עדכני יחסית של ביצוע אשליות קסמים, שם הקוסם מבצע טריק או שניים בודדים במרחב ציבורי (כמו למשל על מדרכה) עבור קהל לא משלם. האפקט הרצוי של סגנון הקסם ה"להיט וברח" הזה הוא לתת לקהל תחושה שמה שהם רואים הוא מאולתר, לא מובן וניסיוני.
סגנון זה של "קסם רחוב" קשור לדייוויד בליין (שהפך את המונח לפופולרי) ולאחרונה גם לכריס אנג'ל, דרן בראון וסיריל טקיאמה. הפורמט פותח כדי להצטלם היטב לטלוויזיה החל מחברת הטלוויזיה ABC דייוויד בליין משנת 1997: מג'יק סטריט. קוסמים רבים מכבדים את בחירתו של בליין בחומר ומעניקים לו קרדיט על יצירת דמותו של הקוסם העכשווי הנבדל מקוסמים אחרים בהיסטוריה הטלוויזיונית האחרונה, כמו דייוויד קופרפילד או דאג הנינג. עם זאת, היסטוריוני קסמים, כמו ג'יימי איאן שווייצרי, מציינים כי "קסם גרילה" קשור בעיקר רק לאנשים בודדים המופיעים בטלוויזיה וסוחרי קסמים מסוימים המוכרים אפקטים לקוסמים חובבים שצופים בתוכניות אלה. יוג'ין בורגר אמר בפני ג'יימי איאן שווייצרי "ברמה אחת זו הטריוויאליזציה האולטימטיבית של הקסם: להגיש זרים ברחוב."
דינמו ריגה (הוקי קרח)
דינמו ריגה (בלטבית: Rīgas Dinamo) היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מהעיר ריגה, לטביה. המועדון התמודד בעבר בליגת ההוקי הקונטיננטלית והייתה אחת משש קבוצות KHL שלא נמצאו בפדרציה הרוסית. למועדון גם מועדון לנוער בשם ריגה, ששיחק בליגת MHL.
המועדון הוקם ב-7 באפריל 2008 כיורש של קבוצת הוקי לשעבר (שגם כונתה "דינמו ריגה"), שהוקמה בשנת 1946, אך חדלה להתקיים בשנת 1995. מאז הוקמה מחדש, דינמו ריגה משחקת את משחקי הבית בארנה ריגה, שמסוגל להכיל 10,300 צופים.
היסטוריה.
דינמו ריגה (1946).
מועדון ההוקי קרח דינמו ריגה הוקם לראשונה בשנת 1946. בשנת 1959 שינה את שמו לדאוגבה, שהיה שם הקבוצה במשך זמן רב. בשנת 1963 שונה שמה חזרה לדינמו עד עונת 1991, כאשר שונה שמה לפרדאוגבה. המועדון אירח בהיכל הספורט בריגה שהכיל 5,000 מושבים ונהרס ב-2007.
המועדון השתתף באליפות ברית המועצות בהוקי קרח ובעונת הבכורה שלה (1946) סיימה במקום הרביעי והתייצבה בראשות טבלת הליגה במשך מספר שנים. בעונת 1958 ירדה לליגת המשנה ושיחקה בה במשך מספר שנים. היא חזרה לליגה העליונה בשנת 1973, זאת בהדרכתו של מאמן ויקטור טיחונוב. בעונת 1976/1977 סיימה במקום הרביעי באליפות.
בעונת 1987/1988, בהדרכת ולדימיר יורזינוב הקבוצה סיימה כסגנית האלופה במה שמהווה להישג השיא בתולדותיה, היא הפסידה רק לאלופת המדינה, צסק"א.
לאחר התפרקות ברית המועצות הקבוצה הוזמנה להשתתף באליפות חבר המדינות והיא השתתפה גם בליגת ההוקי הבינלאומית תחת השם "פרדאוגבה", כאשר בעונות 1993 ו-1994 העפילה לפלייאוף הליגה.
בסופו של דבר, בעונת 1995 הקבוצה פורקה.
דינמו ריגה (2008).
המועדון נוסד מחדש ב-7 באפריל 2008 ביוזמתם של גונטיס אולמאניס, קירובס ליפמאנס, אייגארס קלוויטיס, יוריס סאביקיס, ויסטורס קוזיולס ואחרים. עם זאת, ב-27 במאי, נשיא הפדרציה להוקי קרח של לטביה קירובס ליפמאנס יצא מהפרויקט בשל התנגשות אינטרסים אפשרית. לאחר העונה הראשונה, ויסטורס קוזיולס עזב גם הוא את הפרויקט.
יוליוס שופלר היה למאמן הראשי הראשון של המועדון. במשך שתי העונות הראשונות, הוא נעזר במירוסלב מיקלושוביץ' וארטיס אבולס, אך בשנת 2010, ויקטורס איגנאטייבס החליף את מיקלושוביץ'. ב-27 באפריל 2011 הוכרז פקקה ראוטקוליו למאמן הראשי החדש.
בעונה הראשונה שלה הובלה הקבוצה על ידי שחקנים כמו מסאסקיס פרוסק, ווסטקוט, נישיוויס, מרסל הוסה ואחרים. אחרי עונת 2008/09, הפורוורד אייגרס צ'יפרוס החליט לפרוש והפך מייד למנהל קבוצת המילואים של דינמו ריגה, דינמו-ג'וניורס ריגה. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במקום העשירי, גבוה יותר ממה שחזו לפני תחילת העונה. עם זאת, בסיבוב הראשון בפלייאוף הליגה, דינמו הפסידה 0:3 לדינמו מוסקבה, שעלתה לאחר מכן לחצי גמר גביע גגארין.
בעקבות העונה הראשונה, דינמו הצליח להחתים את סנדיס אוזולינש, כמו גם את יאניש ספרוקטס, מרטינש קרסומס וכוכבי הוקי לטבים אחרים. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במקום השמיני של חטיבת המערב והעפילה לפלייאוף. בסיבוב הראשון של הפלייאוף התמודדה דינמו מול סק"א סנט פטרסבורג עם שחקנים כמו סרגיי זובוב, פטר צ'ייאנק, מקסים סושינסקי ואלכסיי יאשין בסגל ובכל זאת דינמו הצליחה לנצח 3–1 את סק"א ולעלות לחצי גמר חטיבת המערב. בחצי הגמר הובסה דינמו על ידי מי שבהמשך העפילה לגמר גביע גגרין אם.וה.דה, שניצחה 1–4 בסדרה.
בעונה לאחר מכן, בשל תפקידו המכריע בהצלחת הקבוצה מרסל הוסה חתם על חוזה לשנתיים עם אלופת KHL, אק ברס קאזאן ועזב את ריגה. מרטין קאריאה חתם על חוזה לשנתיים עם אמברי-פיוטה השווייצרית מליגת NLA. שחקנים חדשים שנחתמו במהלך פגרת העונה היו תומאס סורוביי, ברוק טרוטר, מיקאל טלקוויסט ומארק הרטיגן. יוליוס שופלר חזר לתפקידו כמאמן הראשי.
הקבוצה סיימה את עונת 2011/2012 במקום השביעי בחטיבת המערב ובמקום השלוש עשרה בטבלת הליגה, כשהקבוצה העפילה לפלייאוף שוב. בסיבוב הראשון, התמודדה נגד דינמו מוסקבה. ריגה ניצחה את הסדרה 2–4, עלתה לסיבוב הבא והתמודדה מול לוקומוטיב ירוסלב, אך דינמו הפסידה בסדרה 1–4 ולא הצליחה להעפיל לשלב הבא.
נכון לסוף העונה השלישית, יוליוס שופלר עזב את הקבוצה להיות מאמן צסק"א מוסקבה. ב-27 באפריל 2011, דינמו החתימה את פקה ראוטקוליו לתפקיד המאמן הראשי. כמו כן, כל השחקנים הזרים שהיו ללא חוזים פעילים עזבו את הקבוצה לשחק במקום אחר. ברוק טרוטר גם עזב לממש את ההזדמנות שלו לשחק ב-NHL עם המונטריאול קנדיאנס.
דינמו ריגה החתימה שחקנים חדשים רבים, אבל מאז עונת 2013/2014 לא הצליחה לשוב ולהעפיל לפלייאוף הליגה.
בפברואר 2022 עזב את ליגת KHL, כתגובה להפלישה הרוסית לאוקראינה.
עמק למאניס
עמק למאניס (באנגלית: Lemanis Valley) הוא עמק שאינו מכוסה קרח, הנמצא בין עמק איטונה ועמק לינדום ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
בפתח העמק מצויה שלוחה של קרחון הת'רטון.
העמק מצוי 13 קילומטרים מערבית- צפון מערבית מפסגת דריק.
העמק ממוקם בגובה של 1,227 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של העמק ניתן לו על ידי משלחת החקר הגאולוגית של אוניברסיטת ואיקטו מוואיקטו שבניו זילנד, אשר חקרה את האזור בין השנים 1979 – 1978 בפיקודו של מייקל סלבי.
העמק נקרא על שמה של המצודה הרומית שהיה בבריטניה הרומית פורטוס למאניס (בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס בריטניה שנקראים על שם אתרים בבריטניה הרומית).
אדריכלות ישראלית (כתב עת)
אדריכלות ישראלית (באנגלית Architecture of Israel – AI) הוא כתב עת ישראלי דו-לשוני העוסק באדריכלות, עיצוב וסביבה, ומתפרסם כל שלושה חודשים. כתב העת יצא לראשונה בינואר 1988.
מטרות כתב העת כפי שמוצהר באתר האינטרנט שלו: "לקדם אדריכלות יצירתית, ישימה - מודעת אקלים וסביבה", והוא מהווה במה למקומה של האדריכלות הישראלית בקונטקסט הבינלאומי. האתר ממומן ממכירת גיליונות ומנויים ומפרסומות בתחום האדריכלות והעיצוב.
כתב העת מקיים מדי שנה תחרות בינלאומית בשיתוף האיחוד האירופאי בישראל, תחת הכותרת "פרויקט השנה" – Project of the Year. חבר השופטים בתחרות זו מורכב מאנשי אקדמיה בנושא ואדריכלים.
מדורים.
בכתב העת מספר מדורים קבועים:
חברי המערכת וכותבים.
עריכה וכתיבה.
ברבעון כמה כותבים שכיחים, כגון דר' הילית מזור ושירה שנטון וכותבים משתנים אחרים.
חברי המועצה המייעצת.
על פי אתר כתב העת, חברי המועצה הם:
אגם גאן
ג'ומה אוריס
ג'ומה אוריס עבדאללה (1933–2001) היה קצין צבא אוגנדי ושר ממשלה תחת הדיקטטורה של אידי אמין. לאחר שברח מארצו במלחמת אוגנדה-טנזניה, הוא הפך למנהיג חזית הגדה המערבית של הנילוס (WNBF), קבוצת מורדים שפעלה באזור תת-הנילוס המערבי באוגנדה במהלך שנות התשעים.
ביוגרפיה.
ג'ומה אוריס עבדאללה נולד וגדל באוגנדה. הוא רכש השכלה מינימלית בלבד, ובסופו של דבר התגייס לצבא אוגנדה.
לאחר ההפיכה הצבאית באוגנדה (1971) הפך לאלוף-משנה, הוא הפך לאחת הדמויות המובילות בממשלתו של אידי אמין. לראשונה התמנה לשר חוץ ממלא מקום, ומונה לשר חוץ מלא ב־25 במאי 1975. הוא נשאר בתפקיד זה עד 1978, עד 1979 מונה לשר למשאבי בעלי חיים. ברח מאוגנדה לסודאן בתחילת 1979 מעט לפני נפילת ממשלת אמין במלחמת אוגנדה–טנזניה, והצליח לקחת עמו 3,000 ראש בקר. הוא המשיך להצטרף לכוחות המזוינים הסודאנים כשכיר חרב, והיה גם חבר בצבא הלאומי באוגנדה לשעבר, קבוצת מורדים פרו-אמין שנלחמה במלחמת בוש אוגנדה. בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים ג'וזף קוני, מנהיג קבוצת המורדים הידועה כ"צבא ההתנגדות של האל" טען שהוא מוחזק ברוחו של ג'ומה אוריס. נראה שהוא לא היה מודע לכך שאוריס עדיין חי - דבר שגילה כששני הגברים נפגשו בסופו של דבר.