במהלך השנים נוספו לדמותו שדרוגים נוספים מלבד יכולותיו הטכניות. הוא יצר כמה וכמה חברות קש, בהן חנות הספרים "אנארקו" בה השתמש כדי להרוויח כסף וכדי להפיץ את דעותיו, וקרן "אנרקיסט" המעניקה מענקים לגורמים אנרכיסטים קיצוניים. הוא בעל מכשיר קיברנטי המשפר את תפקודי מוחו, והחל להתאמן באמנויות לחימה וקרב פנים אל פנים לאחר מפגשו הראשון עם באטמן. חברות הקש שלו זיכו אותו במיליוני דולרים, בהם השתמש לשדרוג ציודו ולאימונים באמנויות לחימה משולבות. מוט הבו המוזהב שלו שודרג, וצורף לו אנקול טיפוס בדומה לרובה החבלים של באטמן.
לאחר ששותק בידי יוליסס ארמסטרונג, מאצ'ין נעשה למאניספיידר, "רוח רפאים אלקטרונית". הוא חובר במוחו לרשת האינטרנט והמחשבים, ויצר קשר עם אחרים באמצעות מסנתז קול. הוא השתמש במצבו החדש כדי ליצור גישה בינלאומית לפושעים ברחבי העולם. באמצעות מוחו המפותח הוא שמר על נוכחתו באינטרנט בכל עת ובמקביל השתמש במסנתז הקול לתקשורת.
קבלה וביקורות.
השפעה על כותבים.
בשנים הראשונות שלאחר יצירת דמותו של אנרכיה, חייהם המקצועיים של ברייפוגל וגראנט השתנו. הדמות התגלתה כפופולרית בקרב המעריצים ובקרב גראנט, אשר ציין כי עלילת "אנרכיה בגות'אם" שכתב היא אחת מעלילות הקומיקס האישיות ביותר שכתב והחביבה עליו ביותר מבין עלילות באטמן שכתב. גראנט שיבח את אהבתו של ברייפוגל לדמות, והוא מצדו הודה כי עלילת "אנרכיה בגות'אם" היא מהחביבות עליו אך שהדמות היא "התינוק של גראנט".
לאחר ביטול שתי הסדרות ועזיבתם של גראנט וברייפוגל מ-DC, הדמות נכנסה לתקופת אלמוניות ונעדרה מיקום וכותרי DC. ברייפוגל חשד כי הוא וגראנט נכנסו ל"רשימה השחורה" של חברת DC לאחר פרסום דעותיהם במיני-סדרות. גראנט וברייפוגל ניסו לקנות את הזכויות על הדמות מ-DC, ללא הצלחה. בראיון עמו, גראנט ציין כי תכנן להפוך את מאצ'ין לרובין החדש, ואף על פי שהעריך את דמותו של טים דרייק חווה "דקירות חרטה על כך שאנרכיה לא נבחר לתפקיד עוזרו החדש" של באטמן. לאחר עזיבתו מ-DC, גראנט ניסה להתרחק מהדמות ולעיתים התאכזב כשהתעדכן במצבה ובמצב דמויות אחרות ביקום DC. בשנת 2011, DC יצרו הרצת קומיקס המתמקדת בתקופות שונות בהיסטוריות הקומיקס של גיבורי-העל המוכרים של החברה. גראנט וברייפוגל הסכימו להשתתף בפרויקט בחוברת על שנות ה-90, ואף על פי שהוצע להם להציע את אנרכיה בחוברת, גראנט סירב ובחר לכתוב סיפור המתמקד בדמותו של הפיתום.
ביקורות קהל הקוראים.
כאשר מראיין ציין כי אנרכיה היה פופולרי בקרב קהל קוראי הקומיקס בשנת 2003, בעיצום תקופת האלמוניות, ברייפוגל השיב כי זה נכון ב"מקומות שונים בתעשיית הקומיקס" וכי "יש לו כמה אוהדים מושבעים, אבל DC לא רוצה לעשות איתו שום דבר" וכי הסיבה לכך היא ככל הנראה "הגישה האנטי-ממסדית, נושא מאוד רגיש בעולם של היום". גראנט ציין שקיבל על עלילות אנרכיה שכתב יותר מכתבי קוראים מכל עלילה אחרת, ואף על פי שהודה בכישלון המיני-סדרה השנייה אמר כי היא הייתה פופולרית בקרב רוב הקוראים, אשר רובם תושבי מדינות דרום אמריקה או "תלמידי פילוסופיה". מכירות המיני-סדרות היו הרוויחו מספיק לצורך הרצה מתמשכת, אם כי ברייפוגל אמר ש-DC סירבו לרעיונותיו של גראנט. עם זאת, למרות המכירות הגבוהות, גראנט היה מודאג מכך שלדמות לא הייתה מספיק אהדה ומעריצים לצורך הרצה.
גראנט אמר כי לטעמו המיני-סדרה השנייה נכשלה בגלל התמקדותה בנושאים פסיכולוגיים ופילוסופית הנפש, ואילו ברייפוגל טען כי סיבת הכישלון הוא שילוב בידור אסקפיסטי עם פרשנות סוציאלית. מלבדם, מבקרי קומיקס נימקו את כישלון המיני-סדרה בהעצמת כוחותיה של הדמות. לפי המבקר מאט מוריסון, "אהבתי את הרעיון המקורי מאחורי אנרכיה: חנון מתבגר שקרא יותר מדי פעמים את הרצון לעוצמה ויצא לתקן את העולם. אך כאשר הוא קיבל מאה מיליון דולר בחשבון בנק שווייצרי, הרשים את דארקסייד, קיבל פורטלים, הערים על באטמן ואורקל ונעשה בלתי מנוצח באופן כללי איבדתי את כל העניין שהיה לי בדמות". בשנת 2014, אתר האינטרנט "Comic Book Resources" ביקש מהגולשים לדרג את דמויות באטמן הטובות ביותר בזיכיון כחלק מחגיגות 75 שנים לפרסום החוברת בה הופיע לראשונה באטמן, ואנרכיה דורג במקום ה-31 מבין 75 דמויות.
ביקורת פוליטית-פילוסופית.
מחברי מאמר משנת 1991 אשר לועג ומותח ביקורת על זיכיון באטמן התייחסו לדמותו של אנרכיה כניגוד מאתגר להשקפות העולם הפוליטיות-סוציאליות של באטמן. הכותב ג'יימס פיטי ביצע קונפליקט בין הפילוסופיה הרדיקלית של הדמות לבין גישת הקידמה הליברלית של אוליבר קווין/החץ הירוק, וגרג בורגס מאתר "Comic Book Resources" שיבח את הדמות וציין אותה כ"הדמות המעניינת ביותר ב-15 או 20 השנים האחרונות" ושהוא "הצליח להראות עד כמה באטמן לא יעיל נגד הבעיות האמיתיות של החברה" ו"נציג הסטטוס קוו החדש". בהבסתו במשחק "באטמן ארקהם אוריג'ינס", הדמות נואמת נאום העוסק בביכוי מצב החברה הנוכחי, מאשים את באטמן בעקיפין וטוען כי הוא גיבור כזב. כותב המגזין "PopMatters" ניק דיניקולה השווה בין "ארקהם אוריג'ינס" למשחק הקודם בסדרה, "", ואמר כי דמותו של אנרכיה מאשימה את באטמן במצב החברה ונפילתה היות שהוא סמל לפחד.
בספר "באטמן ופילוסופיה" העוסק בניתוח פילוסופיות שונות הקשורות או מצטלבות עם חוברות הקומיקס השוו את הפילוסופיה הפוליטית של הדמות לזו של פרידריך ניטשה; "המדינה של ניטשה מהווה אליל חדש, המגדירה את הטוב והרע ותולה חרב מעל הנאמנים. אף נבל באטמן לא רואה זאת בבירור מאשר אנרכיה". הספר ממשיך ואומר כי "התנהגותו יכולה להתפרש כניסיון לכפיית סדר, בנימוק נאומו בבית המעצר אליו לחבריו האסירים. דבר זה מסביר את מכתבו הצדקני להוריו ואת השקפתו הדיסטופית על החברה במיני-סדרה הראשונה". הספר השווה בינו לבין באטמן, אשר פועל מטרגדיה אישית בניגוד לאנרכיה שפועל מדחפים חברתיים ורצון טוב. בדיאלוג מתוך הופעתה הראשונה של הדמות בעלילת "אנרכיה בגות'אם", באטמן משווה בינו לבין אנרכיה וקובע כי אדם לא יכול למנות את עצמו לשופט, חבר המושבעים והמוציא להורג.
לעומת הביקורות החיוביות, התורם ג'ורג' מרסטון מאתר "Newsarama" דירג את אנרכיה במקום השמיני מבין רשימת "עשרת נבלי באטמן הגרועים ביותר" בנימוק ההפיכה לגיבור מתוך פילוסופיה רדיקלית, והסתירה בלחימה בפשע כאנרכיסט. הוא השתמש בכישלון המיני-סדרה השנייה כמעין נימוק, וקבע כי "החלטות רעות הן חסרות זמן". תורם אתר "Cracked" אריק מגנוסון (משחק מילים על אחד משמותיו הבדויים של מגנטו מחברת מארוול קומיקס, אריק מגנוס לנשר) דירג את דמותו של אנרכיה במקום השלישי ברשימת "5 ניסיונות אסוניים לפרשנות פוליטית בספרי קומיקס". ביקורתו נבעה מנאומיו הכתובים רע, שלטעמו בשילוב עם אמרות הכנף הרבות וגילו הצעיר הן ניסיון סאטירי. לאור כמה אירועים חברתיים בעשור השני של המאה ה-21 - האביב הערבי, תנועת אוקיופיי, פרשת קייבלגייט ומסמכי ויקיליקס מודלפים אחרים, עלייתן של קבוצות האקטיביסטיות כאנונימוס ופרשת הציתותים בארצות הברית - גרמו לעלייה בהכרה בדמות, מה שהוביל לצירופה למשחק "ארקהם אוריג'ינס". בשנת 2005, הכותב ג'יימס פיטי המליץ לצרף את דמותו של אנרכיה לכותרים נוספים ברוח המלחמה בטרור.
ביקורת אנרכיסטית.
מהופעתו הראשונה, מבקרים אנרכיסטים ביקרו את דמותו של אנרכיה. לדברי גראנט, חבריו האנרכיסטים זעמו על יצירת הדמות ואמרו שנוצרה עבור רווח מסחרי. במהלך פרסום שתי הסדרות, פרופסור היסטורית האנרכיזם מארק לייר מאוניברסיטת סיימון פרייזר ציטט את הדמות כדוגמה ליחס המועדף שהפילוסופיה האנרכיסטית מקבלת לעיתים בספרי הקומיקס המרכזיים. הוא ציטט דיאלוג מעלילת "אנרכיה בגות'אם", שבו באטמן מדבר באופן חיובי על כוונותיו של אנרכיה. בעקבות ביטול המיני-סדרה השנייה, הפרשן האנרכיסט הפוליטי רודריק ט. לונג ממכון לודוויג פון מיזס ואוניברסיטת אובורן אמר כי אנרכיה הוא "קול חירות מרשים בקומיקס". מרגרט קילג'וי, מחבר ספר העוסק באנרכיזם בתרבות, הזכירה את דמותו של אנרכיה בספרה בכך שהסבירה את דעותיו האנרכיסטיות של גראנט וביקרה את הופעותיה הראשונות של הדמות כ"נפלאות". בסקירת הקריירה של גראנט, גרג בורגס ציטט את פילוסופיית הדמות, ביכה את אלמוניותה וייחל להציג את הדמות ואת פילוסופית האנרכיזם בחוברות הקומיקס לעיתים קרובות יותר - "מושג האנרכיה נדחה לעיתים קרובות, אך כדאי לייצג את זה כי זה כל כך קיצוני ובלתי נסבל אך אצילי".
אזכורים במדיות אחרות.
היזהרו מהבאטמן.
במהלך כנס MIPJunior אוקטובר 2011, הנשיא הבכיר סאם רגיסטר מחטיבת האנימציה של האחים וורנר הודיע על סדרות וסרטים מתוכננים, ביניהם סדרת CGI חדשה בשם "היזהרו מהבאטמן" אשר תתמקד בנבלים פחות מוכרים ותשודר ברשת Cartoon Network. חברת Cartoon Network הודיעה לעיתונות כי אנרכיה יופיע בסדרה, וזאת בתפקיד הנבל האנטגוניסט הראשי. מפיקי הסדרה גלן מורקמי ומיץ' ווטסון השוו את דמותו בסדרה לפרופסור מוריארטי מספרי שרלוק הולמס, שהשווה לבאטמן.