אחיו בנימין (הילד) פרץ התאגרף אף הוא, ויש הטוענים ששרד את השואה והפך למאמן איגרוף.
תקופת השואה.
בשנת 1941 החלו השלטונות הגרמנים בצרפת הכבושה, בסיוע המשטרה המקומית, במעצר המוני של יהודים ונישולם מרכושם. בנובמבר 1942 פלשו הגרמנים לחלקה ה"חופשי" של צרפת, צרפת של וישי, וגם באזורים אלה החלו מעצרים של יהודים. פרץ, כיהודים אחרים, נעצר והועבר למחנה דראנסי שליד פריז. מחנה זה שימש כמקום ריכוז ותחנת מעבר, עד לשליחתם של היהודים למחנות המוות במזרח. ב-9 באוקטובר 1943 היה פרץ חלק מקבוצה של אלף אסירים שנשלחו ממחנה המעבר בדראנסי לאושוויץ. באושוויץ הועסק במפעל בונה-ורקה לייצור גומי עבור חברת אי גה פארבן, שם עבד לצד הסופר פרימו לוי והשחיין האולימפי אלפרד נקש. פרץ ניסה לברוח, וכשנתפס, הוכנס לצינוק עמידה (בו האדם עומד בתא צר ביותר ללא יכולת לזוז כמעט) למשך שבועיים, בתום כל יום עבודה.
פרץ היה חלק מנבחרת מתאגרפים של היינריך שוורץ באושוויץ, ונכפה עליו להתאגרף בקרבות ראווה להנאת שוביו הנאצים. נערכו לו כ-133 קרבות שבכולם ניצח. באחד הקרבות אולץ פרץ שהיה מתאגרף במשקל זבוב להתאגרף מול קאפו גרמני, מתאגרף חובב, במשקל כבד. כנגד כל הסיכויים, הצליח ויקטור למצוא כוחות על ולהביס את המתאגרף הגרמני, לעיניהם המשתאות של החיילים הנאצים. אחד מחבריו לנבחרת היה העיתונאי נח קליגר, שלימים נטל חלק בסרט שנעשה לזכר פרץ. קליגר העיד שפרץ - שקיבל מזון עבור האיגרוף - סיכן את עצמו בהברחת אוכל לחבריו והציל בכך עשרות אנשים (ביניהם קליגר עצמו במשך מספר חודשים בהם חלה), וכאשר הזהירו אותו שהוא עלול למות בתלייה, אמר שאין זה חשוב - האדם נועד כדי לעזור לאחר.
ב-1945 עם פינוי המחנה היה פרץ אחד מ-31 אסירים שנותרו מהטרנספורט בו הגיע. במהלך מצעד המוות, בו פונה המחנה, נערכה עצירה במחנה הלווין גלייביץ, פרץ הלך והביא לחם לחבריו ונרצח בירייה על ידי אחד השומרים. גופתו נותרה על השלג, ומקום קברו לא נודע.
נוק-אאוט
חסידות ערלוי
חסידות ערלוי היא קהילה בעלת מאפיינים של חצר חסידית, שהוקמה לאחר השואה על ידי האדמו"ר רבי יוחנן סופר, מצאצאי החת"ם סופר ויליד העיר ערלוי שבהונגריה. החסידות ממשיכה את מורשתו ומנהגיו של החת"ם סופר וצאצאיו.
לאחר פטירת רבי יוחנן באדר א' תשע"ו ממלא את מקומו בנו הבכור, רבי משה סופר.
מוסדות החסידות.
מרבית החסידים גרים בישראל (בירושלים, בני ברק, צפת, פתח תקווה, חיפה, אלעד, ביתר עילית, בית שמש, מודיעין עילית ואשדוד). קיימות קהילות באירופה בערים לונדון ואנטוורפן, וכן בארצות הברית, בבורו פארק ויליאמסבורג ובמונסי. המוסדות שהוקמו במהלך השנים מונים את רשת תלמודי התורה "כתב סופר" (על שם הרב אברהם שמואל בנימין סופר), רשת בתי המדרש "יד סופר", רשת כוללי אברכים, מכון להפצת כתבי החת"ם סופר וצאצאיו ומוסדות צדקה וחסד.
בין התורמים הבולטים לחסידות אפשר למנות את: מתיו ברונפמן, ליאו נואי, נוחי דנקנר ושלום פישר ויעקב הופמן, ויעקב פשקוס.
מנהגים ייחודיים.
החצר מתאפיינת בשילוב מורשת החת"ם סופר עם הנהגות ומאפיינים חסידיים. נוסח התפילה המקובל בה הוא נוסח אשכנז, לפי דרכו של החת"ס שאסור לבני אשכנז לשנות את נוסח תפילתם, בניגוד לשאר החצרות החסידיות ששינו לנוסח ספרד. בנוסף הקפיד האדמו"ר ללבוש ציצית עם פתיל תכלת כמנהג בעל היד סופר אביו של האדמו"ר הקודם, מנהג נוסף שמייחד את חסידות ערלוי הוא מנהג לבישת כיפה לבנה מיוחדת שנקראת 'הייבעל' בחגי תשרי ובליל הסדר בפסח, כמנהג יוצאי הונגריה. כמו כן לא נהוג לומר בחסידות הלל בערבית של ליל הסדר.
רבי יוחנן הוסיף מנהגים חסידיים לחצר בהיותו תלמיד מובהק של האדמו"ר מבעלז, רבי אהרן רוקח, ושל האדמו"ר מסקווער שממנו למד תורה וחסידות. היה גם קרוב מאוד לרב דב בריש ווידנפלד מטשעבין. חצר ערלוי נחשבת כ"חצר חסידית", בשל הדמיון במנהגים כמו הלבוש ועריכת טישים.
אדל אחמד ספר
776 לפנה&quot;ס
770-779 לפנה&quot;ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 779 - 770 לפנה"ס
מטריצה חוץ-תאית
מטריצה חוץ-תאית, או משתית חוץ-תאית (באנגלית: extracellular matrix, או בראשי תיבות: ECM), היא החלק ברקמות בעלי חיים שמקיף את התאים ומספק להם תמיכה מבנית.
מעבר לפונקציה המבנית של המטריצה היא משמשת למגוון תפקידים, כגון הפרדת רקמות אחת מהשנייה ובקרה על תקשורת בין-תאית. בנוסף, היא מעכבת טווח רחב של גורמי גידול ומהווה מעין מחסן עבורם. שינויים בתנאים הפיזיולוגיים יכולים להפעיל פרוטאזות שישחררו את הגורמים ללא צורך בסינתזה שלהם מחדש.
יצירת המטריצה החוץ-תאית חיונית עבור תהליכים כמו גדילה, ריפוי פצעים ופיברוזיס (יצירת רקמת חיבור). ידע על מבנה המטריצה עוזר להבין את התהליכים המורכבים של פלישת גידולים, משום שיצירת גרורות תלויה בדרך כלל בהרס המטריצה החוץ-תאית על ידי אנזימים כמו סרין ותראונין פרוטאז ומטריקס מתלופרוטינאז.
חסן תרכמאני
אריה לייב מוצקין
אריה ליאו מוצקין
חסן טורקמאני
המרכז הערבי לחקר אזורים צחיחים ואדמות יובש
המרכז הערבי לחקר אזורים צחיחים ואדמות יובש הוא מרכז מחקר חקלאי הממוקם בדמשק שבסוריה.
המרכז הוקם בדמשק בשנת 1968 והוא פועל מטעם הליגה הערבית, לצד שישה מרכזי מחקר דומים בארצות ערביות אחרות, במטרה לאחד את מאמצי המדינות הערביות לשיפור ופיתוח החקלאות בתנאי מדבר ואדמה צחיחה.
פעילות המרכז מכוונת למניעת תהליך המדבור, אך באותה עת נעשות בו פעולות ללמידת המדבר בניסיון לפתחו. בעקבות פעילות המחקר הנערכת במרכז הוקם במסגרתו מאגר מידע לצמחי מדבר ובו תיעוד טקסונומי ואקולוגי של כ-1,300 צמחים.
צעירי אגודת חב&quot;ד בניו יורק
ארגון צעירי אגודת חב"ד המרכזית (או: צא"ח) הוא ארגון חב"די הפועל מקראון הייטס שבניו יורק ומאגד ואחראי על השלוחים ובתי חב"ד במדינת ניו יורק, ומסונף פורמלית למרכז לענייני חינוך.
הארגון הוקם על ידי הרבי מליובאוויטש בב' באייר ה'תשט"ו. דרך ארגון זה מסר הרבי לחסידיו בכל רחבי העולם את הוראותיו והדרכותיו בפעילות החגים ועשרת המבצעים שלו.
מדי יום שישי מפעיל צא"ח צוותי בחורים למבצע תפילין וחלוקת נרות שבת ליהודים העוברים ושבים בחנויות ודוכנים בעיר ניו יורק. החל משנת ה'תשל"ו (בערך) מפעיל ספריית השאלה של ספרים תורניים הנמצאת ברחוב קינגסטון שבשכונת קראון הייטס, הנקראת בשם ספריית לוי יצחק, על שם רבי לוי יצחק שניאורסון. החל משנת ה'תשמ"ח מוציא לאור מדי שבוע עלון שבועי, הנקרא בשם "לחיים" המופץ בימי שישי. בסביבות החגים מוציא לאור עלוני הסברה על החגים היהודיים בשפה האנגלית. ובחג סוכות עוסק בהקמת סוכות ניידות, בחג החנוכה בהצבת והדלקת חנוכיות ציבוריות. צעירי חב"ד מפעילים גם מדי יום מימי החנוכה את החנוכיה הגדולה בעולם הממוקמת במנהטן, אותה מדליקים במנוף, בהדלקות אלו משתתפים בדרך כלל אישי ציבור. כמו כן אחראי הארגון על הדלקת החנוכיה המרכזית בבית הלבן, אותה מדליק נשיא ארצות הברית. בחג הפורים עוסק הארגון בחלוקת משלוחי מנות, ובפסח בחלוקת מצות.
יו"ר הארגון הרב דוד רסקין הלך לעולמו בשנת 2011, ומאז עדיין לא מונה לו מחליף. מנהל הארגון הוא הרב שמואל בוטמן .
במשך כמה שנים (עד שנת תשכ"ח - 1968), היה ארגון הכנסת אורחים (עבור האורחים שהגיעו להתארח במרכז חב"ד העולמי אצל הרבי) בהנהלת צעירי אגודת חב"ד בניו יורק.
צעירי אגודת חב&quot;ד
מוצקין (פירושונים)
הרווארד (פירושונים)
ג'וזף קסא וובו
לה פאס (מחוז)
דלקת חניכיים
דלקת חניכיים (לטינית: Gum inflammation, Periodontal inflammation או Gingivitis) הוא מצב דלקתי של רקמת החניכיים בחלל הפה. הדלקת נחשבת לאחת מבעיות השיניים והפה הנפוצות ביותר ומתבטאת לרוב בדימום וכאב בחניכיים. מעל ל-90% מהאוכלוסייה לוקה בדלקת חניכיים ברמה זאת או אחרת בימי חייה.
רקמת החניכיים מורכבת מהעצם המכתשית (העצם האלוואולרית, alveolar bone) בלסת, הנושאת את השיניים, ומרירית החניכיים, שהיא הרקמה הרכה המצפה את העצם. ישנם מספר סוגים של מצבי דלקת ברקמת החניכיים. מקובל, שכאשר ישנו מצב דלקתי המוגבל לרקמה הרכה הוא מכונה דלקת (רירית) חניכיים, בעוד מצב המערב את הרקמה הקשה (העצם האלוואולרית) מכונה מחלת חניכיים. רוב מחלות החניכיים נגרמות על ידי חיידקים.
נסיגת חניכיים, המלווה בחשיפת שורש השן, עלולה להיגרם גם על ידי גורמים אחרים, כמו גירוי מכני כרוני, למשל בגלל צחצוח שיניים אגרסיבי ופירסינג בלשון או בשפה, או טיפול אורתודונטי (יישור שיניים).
ברמתה הקלה, הדלקת קשורה לרוב לאי שמירה מספקת על היגיינת הפה, וניתן למנוע אותה על ידי הקפדה על צחצוח שיניים פעמיים ביום, שימוש במי פה וניקיון תכוף בחוט דנטלי, וכן טיפולים סדירים אצל רופא השיניים והשיננית להסרת אבנית ומשקעים. דלקת חניכיים שאינה מטופלת לאורך זמן עלולה להתקדם לדלקות חניכיים ומחלות חניכיים קשות יותר.
דלקות רירית החניכיים.
דלקת חניכיים נמקית.
דלקת זו (necrotizing ulcerative gingivitis) מאופיינת על ידי 3 סימנים הכרחיים: כאב, דימום ספונטני או במגע קל מאוד ברירית, ונמק של פיטמת החניכיים (gingival papilla). דלקת חניכיים נמקית מופיעה בדרך כלל במבוגרים-צעירים, והייתה נפוצה בעבר באוכלוסיות צבאיות. דלקת זו קשורה לירידה בפעילות המערכת החיסונית בגלל מתח נפשי, עישון, תשישות ותת-תזונה, ויכולה גם להיות קשורה למחלות כגון איידס, לוקמיה, וסוכרת. הדלקת מאוד נפוצה בקרב ילדים הסובלים מתת תזונה בארצות מתפתחות.
דלקת סב-כותרתית.