הזיהום מתרחש בעיקר אצל ילדים מתחת לגיל שנה כאשר הם אינם מחוסנים, או ילדים עם חסינות שדעכה, בדרך כלל סביב הגילאים 11 עד 18. הסימנים והתסמינים דומים להצטננות: נזלת, התעטשות, שיעול קל, חום נמוך. החולה הופך מדבק ביותר במהלך שלב זיהום של הריריות בדרכי הנשימה, בדרך כלל שבועיים לאחר שהשיעול מתחיל. זה עלול להיות מועבר אווירית כאשר החולה משתעל, מתעטש, או צוחק. החיסון הוא בדרך כלל חלק מן החיסון המורכב הכולל חיסון נגד טטנוס, דיפתריה וחיסון אצלולרי של שעלת (DTaP). השיעול הפראוקסיזמלי (התקף פתאומי חזק של שיעול) מתחיל לפני הצליל הצורמני אופייני לשעלת. לאחר פרק זמן, החולה עלול להשמיע קול "צווחני" בעת הנשימה, או להקיא. למבוגרים יש תסמינים מתונים יותר, כגון שיעול ממושך ללא ה"חרחור". גם לתינוקות שגילם פחות משישה חודשים בדרך כלל לא יהיה חרחור אופייני. התקף שיעול עשוי להימשך דקה או יותר, לייצר ציאנוזה, דום נשימה ופרכוסים. עם זאת, כל עוד החולה אינו מצוי בהתקף שיעולים, הוא אינו חווה בעיות נשימה. הסיבה לכך היא כי "B. pertussis" מעכב את התגובה החיסונית, כך שנוצרת מעט מאוד ליחה בריאות.
שיעול ממושך עלול להיות מעצבן ולפעמים שיעול מנטרל עלול לא להיות מאובחן אצל מבוגרים במשך חודשים רבים.
מחלה זואונוטית.
אי-וודאויות בנוגע לשעלת כמחלה זונוטית היו קיימות מאז שנת 1910 בערך, אך בשנות השלושים נמצא שהחיידקים איבדו את כוחם האלים כאשר נזרעו שוב ושוב על צלחות אגר. זה מסביר את הקשיים בהפקת תוצאות עקביות ממחקרים שונים, שכן הטיפול שלפני הזריעה של החיידקים לא היה סטנדרטי בקרב מדענים.
לפחות כמה מינים מהפרימטים נמצאו רגישים מאוד לחיידקי "B. pertussis", ופיתחו שיעול קליני בשכיחות גבוהה כאשר נחשפו למנת הדבקה נמוכה. ממחקרים בניסויים מדעיים מעבדתיים, לא ניתן היה להוכיח האם החיידקים מתפשטים באופן טבעי באוכלוסיות של חיות בר, אך שיעול דמוי שעלת קיים בגורילות בר. במספר גני חיות למדו לחסן את הפרימטים שלהם נגד שעלת.
אבחון מעבדתי.
משטחי גרון ולוע נשלחים למעבדה בקטריולוגית לצביעת גראם (סידור גראם-שלילי, קוקובצילי, דיפלוקוקי), צמיחה על אגר Bordet-Gengou או על צלחת BCYE עם הוספת צפלוספורין (cephalosporin = אנטיביוטיקה מסוג בתא לקטם שמקורן בפטריה צפלוספוריום) למיון וברירה של המיקרואורגניזם, אשר מפתח מושבות דמויות טיפות כספית. "B. pertussis" ניתן גם לזהוי בשיטות PCR, שהן רגישות יותר מאשר בתרבית. הפריימרים המשמשים ל PCR מכוונים בדרך כלל ליעד טרנספוזון IS481 ו IS1001.
בדיקות אבחון שונות זמינות, במיוחד ערכות ELISA. אלה נועדו לזהות FHA או נוגדני PT של IgG, IgA, או IgM. מספר ערכות משתמשות בשילוב של אנטיגנים שמובילים לרגישות גבוהה יותר, אך הם עלולים גם להפוך את פרשנות התוצאות למסובכת יותר, כיוון שאי אפשר לדעת איזה נוגדן התגלה.
החיידק הוא אוקסידאז (oxidase) חיובי, אבל אוריאז (urease), רדוקטאז חנקתי וציטראט שלילי.
NGC 5585
NGC 5585 היא גלקסיה ספירלית קטנה בקבוצת הכוכבים הדובה הגדולה, הנמצאת במרחק של כ-24 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לקבוצת M101.
היסטוריה.
לגלקסיה בהירות מדרגה 11.2 והיא התגלתה ב-17 באפריל 1789 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שהכניס אותה לרשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1802 תחת הציון I.235, ותיאר אותה כבהירה למדי, בעלת צורה לא סדורה ומתבהרת בהדרגה לכיוון המרכז. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1790 כשהיא מתוארת כעמומה מאוד, גדולה מאוד, עגולה ומתבהרת בהדרגה לכיוון מרכזה. הוא הכניס אותה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 3856 כשהיא מתוארת כדי עמומה, גדולה, בעלת צורה לא סדורה ומתבהרת מאוד ובהדרגה לכיוון מרכזה. ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 5585 כשהיא מתוארת גם כן כדי עמומה, גדולה, לא סדורה ומתבהרת מאוד ובהדרגה לכיוון מרכזה.
תצפית.
הגלקסיה נמצאת באזור ללא כוכבים בולטים בקצה המזרחי של קבוצת הכוכבים הדובה הגדולה, על הגבול עם קבוצת הכוכבים דרקון, כ-3.3 מעלות מצפון-מזרח ל-M101 כ-5 מעלות מצפון לכוכב θ ברועה דובים וכ-8 מעלות מדרום לכוכב תובאן (α בדרקון).
תכונות.
אורכה הזוויתי של NGC 5585 הוא פחות מ-6 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כ-40,000 שנות אור, כ-40% מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כ-3% ממסת שביל החלב, כאשר רק כחצי אחוז ממסתה או כ- מסות שמש היא מסת הכוכבים שבה וכ-8% ממסתה או כ- מסות שמש היא מסת הגז שבה. שאר המסה, למעלה מ-90%, היא של חומר אפל שטיבו אינו ידוע. הגלקסיה נראית לא-סדורה, אך תצפיות באורכי גל שונים מראים את קיומן של זרועות ספירליות ומבנים דמויי טבעת ומוט מרכזי, אך הם אינם בעלי צורה ברורה ונראה שהטבעת והמוט אינם סימטריים ביחס למרכז הגלקסיה. רוב אוכלוסיית הכוכבים שבגלקסיה היא זקנה יחסית עם כוכבים בני למעלה מ-7 מיליארד שנים, אך בטבעת ובקצות המוט יש אוכלוסייה צעירה יותר של כוכבים חמים וכחולים בגילאים של פחות ממאה מיליון שנים. בסך הכל זוהו בגלקסיה 47 אזורים שבהם מתרחשת יצירה אינטנסיבית של כוכבים חדשים, רובם מרוכזים סביב מרכז הגלקסיה כאשר בודדים מתוכם נמצאים במרחק של בין 10,000 שנות אור ל-15,000 שנות אור ממרכז הגלקסיה. קוטרם של האזורים נע בין 150 שנות אור ו-560 שנות אור והגיל של רובם הוא בין 2 מיליון שנים ל-10 מיליון שנים ובודדים מביניהם זקנים יותר.
לאו שבכללות
לאו שבכללות הוא מושג הלכתי המאפיין איסור, אשר ממנו ניתן ללמוד הרבה איסורים. לפי הכלל ההלכתי אין לוקים על לאו שבכללות.
מקור.
אחת הדוגמות ללאו שבכללות הוא "לא תאכלו על הדם":
על פסוק זה מפרש רש"י:
מפסוק זה ניתן ללמוד כמה איסורים בנוגע לדם. הגמרא במסכת סנהדרין מצטטת מקור ללימוד לאו שבכללות שאין לוקין עליו ומביאה דוגמה ללימוד איסור אכילת בהמת חולין קודם שתצא נפשה ועוד מספר דוגמאות בעניין לאו שבכללות:
יוצא שמפסוק זה ניתן ללמוד על מספר איסורים:
סוגים של לאו שבכללות.
לדעת הרמב"ם ישנם שני סוגים של לאו שבכללות הסוג הראשון הוא לאו שאין לוקים עליו כלל, משום שכמה אזהרות נלמדו מאותו פסוק, כמו הלאו של "לא תאכלו על הדם", שבכל צורותיו אין לוקים, והסוג השני הוא לאו שלוקים עליו מלקות פעם אחת בלבד, כיון ששני האיסורים נאמרו תחת מילת איסור אחת, כגון הלאו של אכילת קרבן הפסח נא ומבושל. הרמב"ן השיג על שיטה זו של הרמב"ם ביחס לסוג השני.
אייפד פרו
אייפד פרו (באנגלית: iPad Pro) היא שורה של מחשבי לוח מסדרת אייפד אשר מתוכננים, מפותחים ומשווקים על ידי חברת אפל, ומריצים את מערכת ההפעלה iOS. כעת, ה-iPad Pro זמין בשני גודלי מסך – 11 אינץ' ו-12.9 אינץ', כל אחד מהם עם ארבע אפשרויות לנפח אחסון: 128, 256, 512 ג'יגה בייט או 1 טרה בייט.
מכשירי ה-iPad Pro מיועדים בעיקר למגזר המקצועי (צלמים, מעצבים, מוזיקאים וכיוצא בזה) ונחשבים לחזקים, המהירים והמקצועיים ביותר מדגמי ה-iPad.
ה-iPad Pro הראשון, גרסת ה-12.9 אינץ', הוכרז ב-9 בספטמבר 2015, ושוחרר ב-11 בנובמבר 2015. הוא גדול יותר מכל דגמי האייפד הקודמים, וה-iPad הראשון שמציע זיכרון פנימי מסוג LPDDR4. הגרסה העוקבת ל-12.9 אינץ', גרסת 9.7 אינץ', הוכרזה ב-21 במרץ 2016, ושוחררה ב-31 במרץ.
ב-5 ביוני 2017, הוכרז הדור השני של iPad Pro, אשר מציע מעבד Apple A10X, עם אחסון בסיסי של 64 ג'יגה בייט ואפשרות ל-512 ג'יגה בייט. לאחר ההכרזה על הדור השני, הופסק השיווק של כל דגמי הדור הראשון של ה-iPad Pro.
הדור השלישי של iPad Pro הוכרז ב-30 באוקטובר 2018. הוא זמין בשני גודלי מסך: 11 אינץ' ו-12.9 אינץ'. שני הדגמים מציעים מסך מקצה לקצה, עד 1 טרה בייט אחסון פנימי וטכנולוגיית Face ID.
הדור הרביעי של iPad Pro הוכרז ב- 18 במרץ 2020. הוא זמין בשני גודלי מסך: 11 אינץ' ו-12.9 אינץ' עם עיצוב דומה לדגם 2018. שני הדגמים מציעים מסך מקצה לקצה, מערך צילום חדש, זיכרון בסיס גדול יותר, 1 טרה בייט אחסון פנימי וטכנולוגיית Face ID
הדור החמישי של iPad Pro הוכרז ב-20 באפריל 2021. הוא זמין בשני גודלי מסך: 11 אינץ' ו-12.9 אינץ'. העיצוב דומה לקודמיו והחידושים העיקריים בו הם מעבר לתצוגת Mini-LED וכן אפשרות לנפח אחסון של 2 טרה בייט.
הדור הראשון.
גרסת ה-12.9 אינץ' של iPad Pro הוכרזה במהלך אירוע ההשקה של אפל ב-9 בספטמבר 2015. הוא שוחרר ב-11 בנובמבר 2015 בצבעים זהב, כסף ואפור חלל. ב-21 במרץ 2016, גרסת ה-9.7 אינץ' הוכרזה עם אפשרות צבע נוספת, ורוד-זהב. הגרסה הציגה גם את היכולת לבחור דגם עם נפח אחסון של 32 ג'יגה בייט עם Wi-Fi + סלולר (בעבר, אפשרות Wi-Fi+סלולר הייתה זמינה רק בדגמי 128 ג'יגה בייט). גרסת 9.7 אינץ' מתומחרת מ-599$ ל-1,129$ בהתאם לתצורה. הגרסה שוחררה ב-31 במרץ 2016.
ה-iPad Pro 9.7 אינץ', בהשוואה ל-אייפד אייר 2, מציע מעבד מהיר יותר, מצלמה טובה יותר, והוא האייפד הראשון שמציע את התכונות "True Tone Flash" ו-"Retina Flash". היה לו גם את נפח האחסון הגבוה ביותר באותה עת עם אפשרות אחסון של 265 ג'יגה בייט ויש לו תצוגת True Tone, שמאפשרת למסך ה-LCD לזהות את עוצמת התאורה כדי לשנות את הגוון והעוצמה שלו בסביבות שונות.