חום נמוך 15 ימים או יותר עלול להיות הסימפטום היחיד של בקטרמיה שנגרמת על ידי סטפילוקוקוס, טיפול סימפטומטי יסתיר את המחלה מפני אבחון יעיל וטיפול אנטיביוטי, חוסר טיפול הולם עלול לגרום לתוצאות חמורות (קדחת שגרונית, דלקת קרום המוח, דלקת קרום הלב ועוד).
כאב ראש כרוני עלול להיווצר כתוצאה עקב גידול במוח או מפרצת מוחית.
בורשודסיראק
בורשודסיראק (בהונגרית: Borsodszirák) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בבורשודסיראק התגוררו מעט יהודים וחלק מיהודי הכפר נרצחו בשואת יהודי הונגריה.
בולדוגקאויפאלו
בולדוגקאויפאלו (בהונגרית: Boldogkőújfalu) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בבולדוגקאויפאלו התגוררו מעט יהודים.
בודוואלנקה
בודוואלנקה (בהונגרית: Bódvalenke) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בבודוואלנקה התגוררו מעט יהודים.
מקראות שאין להן הכרע
ג'ורג' אקפביו
ג'ורג' אקפביו (באנגלית: George Akpabio; נולד ב-16 בנובמבר 1992) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בריברס יונייטד.
קריירה.
אקפביו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פלטאו יונייטד בניגריה. בעונת , הצטרף לקבוצה הבוגרת ועד לאמצע העונה, כבש 18 שערים.
בינואר היה קרוב לחתימה בווייקינג מנורווגיה, אך בסופו של דבר חתם באייאקס קייפטאון מדרום אפריקה. ב-2 בפברואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו עבור אייאקס קייפטאון במשחק ידידות נגד ZESCO מזמביה.
לקראת עונת הושאל לואסקו דה גאמה, ועונה לאחר מכן לצ'יפה יונייטד.
ב-5 ביוני 2014 אקפביו חתם לשנתיים וחצי בצ'יפה יונייטד.
ב-16 ביולי 2015 אקפביו חתם בייני מלטיאספור מהליגה הטורקית הראשונה.
ב-22 בינואר 2017 אקפביו הגיע לישראל וחתם בהפועל קטמון ירושלים מהליגה הלאומית. ב-12 ביולי 2018 אקפביו חתם בבני סכנין מליגת העל.
ב-19 באוקטובר 2020, אקפביו חתם באל-נוג'ום מהליגה הסעודית השנייה.
ב-31 במרץ 2022 חזר לניגריה וחתם בריברס יונייטד.
קהילת יהודי טריפולי
קהילת יהודי טריפולי שבלוב התקיימה מהעת העתיקה ועד לאמצע המאה ה-20, כאשר בעקבות אירועי אלימות מצד תושבי המקום, עזבו אחרוני בני הקהילה את העיר.
תולדות הקהילה.
העדויות הראשונות על קיומן של קהילות יהודיות מבוססות בשטחי לוב המודרנית הן מן התקופה ההלניסטית, אולם יש רגליים להשערה כי יהודים התיישבו בלוב עוד קודם לכן, בעקבות גלות אשור או גלות בבל. לאורך ההיסטוריה ידעה הקהילה היהודית בלוב עליות ומורדות על פי אופיים של הכובשים הרבים ששלטו בלוב.
היהודים שהתגוררו בערי החוף טריפולי, בנגזי וקירני לעיתים הושמדו או הוגלו. חלק קטן מהיהודים נדחקו מפנים המדינה לאזורים מדבריים על מנת לשמור על יהדותם.
על קיום קהילה יהודית בטריפולי במאה ה-7 ידוע מעדויות היסטוריות שונות. הקהילה חוזרת ונזכרת בזמן שלטונו של הח'ליף הפאטימי אל-חאכם באמר אללה אשר גזר גזירות שמד על היהודים בארצות שלטונו. בין היתר הורה להפוך את בית הכנסת של קהילת טריפולי למסגד. לאחר כיבוש העיר על ידי הצלבנים המשיכה הקהילה היהודית בעיר להתקיים. בשנת 1175 לערך ביקר בעיר בנימין מטודלה והוא מספר על רעידת אדמה שפגעה ברבים מתושבי העיר.
הקהילה המשיכה להתקיים גם לאחר הכיבוש הממלוכי של העיר, עת עברה טריפולי ובתוכה הקהילה היהודית אל העיר החדשה שהוקמה בהר שממזרח לנמל. בתקופת שלטון הממלוכים, ביקר בעיר רבי אשתורי הפרחי, שתיארה כ'עיר גדולה'. באותה עת, היו בטריפולי יהודים רבניים, קראים ואף שומרונים.
רבי עובדיה מברטנורא סיפר על מאה משפחות שהתגוררו בעיר בשנת 1489, אך יש שפקפקו בדיוק שבנתון מספרי זה וחשבוהו למוגזם. לאחר גירוש ספרד באו לעיר יהודים ממגורשי ספרד והקהילה גדלה.
הקהילה היהודית בטריפולי התרכזה בשתי שכונות: השכונה הגדולה (בערבית: الحارة الكبيرة - אלחארה אלכבירה) והשכונה הקטנה (בערבית: الحارة الصّغيرة - אלחארה אזרירה)
בשנת 1868 נשרף בית הכנסת צלאת בן שאיף שהוקם מחדש לאחר מספר שנים.
חינוך.
בעקבות החדירה האירופית ללוב נפתחו בטריפולי בתי ספר איטלקיים ב-1876 לבנים, על ידי ג'יאנטו פאג'י, וב-1887 לבנות, על ידי בארולינה נונס-ויס; ב-1880 נפתחו בתי הספר הטורקיים בפני היהודים; ב-1890 כי"ח מקימה רשת חינוך; ב-1893 נוסד "יגדיל-תורה", שפתח שעריו ב-1904 ב"תלמוד-תורה" ב"דאר אסרוסי", ובמקביל "תלמוד תורה" בבנגזי.
עם הכיבוש האיטלקי ב-1911 התרחבה רשת החינוך האיטלקית בכל לוב. בטריפולי "תלמוד תורה" חידש את לימודיו, נפתח בית הספר האיטלקי-יהודי "פייטרו וורי" (בהנהלת אמה פולקו), בתי הספר האיטלקיים "סקואולה רומא" ו"טומזאו", וכן בית הספר של כי"ח. ביוזמת התנועה הציונית נפתח בי"ס העברי באחד מאגפי "פייטרו וורי" (בהנהלת יעקב פרג'ון), שבו למדו רוב תלמידי הקהילה ותוכנית הלימודים שלו הייתה על פי המתכונת הארצישראלית. כמו כן, נפתחו הלימודים העל-יסודיים: בית הספר התיכון האיטלקי – Liceo, בתי"ס מקצועיים – טכניים ומסחריים איטלקיים, בי"ס טכני עברי, בי"ס תיכון מקצועי לבנות, וישיבת "נווה שלום-אוצר התורה" (שהייתה בעצם בי"ס תיכון עברי).
תרבות.
משנות ה-20 של המאה ה-20 ועד העלייה הגדולה, התיאטרון היהודי בלוב קנה לו יותר ויותר אחיזה רחבה בציבוריות היהודית, בתנועות הנוער הציוניות ובבתיה"ס העבריים ברחבי לוב. התיאטרון היווה לא רק כלי בידורי, שלעיתים מילא תפקיד בהעלאת המורל בעיתות אופל וצוקה, כי אם גם ובעיקר אמצעי חינוכי-תרבותי ולהחייאת השפה העברית, להפצתה ולהנחלתה. הוא גם שימש מכשיר לגיוס כספים, לקיום הפעילות הציונית, לתרומות לקק"ל ולמוסדות שונים בא"י.
ההצגות והמחזות נכתבו ובוימו על ידי בוגרי ומדריכי התנועה הציונית, מנהלי ומורי בתיה"ס, השליחים מא"י והחיילים הארצישראליים. הם גם היו המנצחים, הכוראוגרפים, התפאורנים והאחראים על התלבושות והאביזרים. כל אלה, אשר נטלו חלק בהפקה ובמשחק, בוגרים, נערים וילדים היו על טהרת ההתנדבות, עם תחושת שליחות עילאית.
ההצגות היו בנושאים שונים ומגוונים, תנ"כיים, מועדי ישראל, לאומיים, ציוניים, ארצישראליים, אקטואליים וכלליים, שהעבירו מסרים שונים, החדירו את התודעה הציונית וחשפו בפני הקהל פרקים חשובים בתולדות העם היהודי וא"י. הצגות, כמו: יוסף ואחיו, יעקב ועשו, שאול ודוד, דוד וגולית, בת יפתח, יהודית והולופרניס, אסתר ואחשורוש, יהודה המכבי, בר-כוכבא, החלוץ הקטן, מחורבן לבנין, תל-חי, ביקור בא"י, פעמי משיח, עברית חיה, הכינור (לחנה סנש), נס המרד (של גטו ורשה), הפרידה, ועוד רבות אחרות.
ההצגות והמחזות הוצגו בעברית, בטריפולי בהנהלתם של עמישדי גואטה, האחים סמבירא, השליח יאיר דואר ואחרים.
אישים בולטים.
שלמה (מומו) תשובה, היה בעל בית דפוס בלוב ובישראל, נמנה עם בכירי החוג הדרמטי של "מכבי טריפולי". הוא סייע בבחירת ההצגות, שרובן היו בנושאים תנ"כיים, כמו: יוסף הצדיק, אסתר ואחשורוש, יהודית והולפרניס, בכתיבת התמליל, שרובן הוצגו בערבית מדוברת, השזורה באמרות כנף בערבית ספרותית, ובבימוי ההצגות ובהכנת התפאורות והתלבושות, וגם כשחקן.
אחד מהתפקידים הבכירים והמורכבים, ואולי החשוב ביותר, שמומו מילא היה ראש אורחת הישמעאלים, בהצגה יוסף הצדיק. תפקיד, שמילא בכישרון רב, וליווה אותו כל ימי חייו.
נחשב לאישיות מיוחדת במינה: ציוני נלהב וקנאי למסורת ולמנהגי העדה; מלא חוכמת-חיים וידע רב; בעל יוזמה ונמרץְ; טוב לב ואוהב הבריות; צנוע ועניו; עדין נפש ונעים הליכות.
תקופת השואה.
בשנת 1911 נכבשה לוב על ידי איטליה. בתחילה ידעו היהודים עידן של פריחה תרבותית וכלכלית, תוך שהם מהווים גשר בין האוכלוסייה המקומית למוקדי הכלכלה האיטלקיים. בתקופה זו התגבשו המוסדות הקהילתיים, נוסדה התנועה הציונית, הוקמו תנועות נוער ציוניות ומוסדות חינוך עבריים והחלה תחיית השפה העברית.
בשנות ה-30 פיתח השלטון הפשיסטי מדיניות שנתפשה על ידי היהודים כאנטישמיות. מדיניות זו כללה חובת נוכחות בבתי-ספר בשבת, פתיחת חנויות בשבת ובשנת 1938 החלת "חוקי גזע".
בשנת 1940 הצטרפה איטליה למלחמת העולם השנייה לצידה של גרמניה הנאצית ולוב הפכה לאחת מזירות המלחמה, שבה ריחפה מעל ראשי היהודים אימת "הפתרון הסופי"; בנוסף לפגיעה קשה מהפגזות והפצצות בעלות הברית, ובקרבות בקו החזית. אך סבלותיהם החמירו בשל אכיפת "חוקי הגזע" ותקנות מחמירות נוספות, גיוס לעבודות כפייה, מאסרים והוצאות להורג, עקירת אוכלוסין, גירוש לתוניסיה והגליה לאיטליה, שממנה הועברו חלקם למחנות הריכוז הגרמניים אינסברוק-רייכנאו וברגן-בלזן. רוב יהודי קירנאיקה (אזור החוף המזרחי של לוב) הועברו למחנה הריכוז בג'אדו בתנאים קשים, שהביאו למות כרבע מהם.
במהלך המלחמה, שבה נספו כ-700 מיהודי לוב, התרחש המפגש המרגש בין יהודי לוב לבין החיילים הארצישראליים בצבא הבריטי. יהודי לוב זקפו את קומתם למראה החיילים העטורים במגיני דוד. גם החיילים הארצישראליים חשו כי התגשמה מטרת התנדבותם והיא הצלת יהודים במרחב הכיבוש הפשיסטי-נאצי. הם גם סייעו בשיקום הקהילה ובחידוש והעצמת החינוך העברי, שהפך להיות על-פי המתכונת הארצישראלית.
תחילת מלחמת העולם השנייה.
הסימנים הראשונים להתקרבות מלחמת העולם השנייה הורגשו בטריפולי כבר בשנת 1936, כאשר נודע על הקמת ה"ציר" רומא–ברלין. שלב שני בתהליך חל עם פרסום "מנשר הגזע" הפשיסטי ביולי 1938, והחלתם של חוקי הגזע באיטליה, בספטמבר 1938.
עוד בטרם הוחלו חוקי הגזע בלוב הייתה לפרסומם באיטליה השפעה פסיכולוגית שלילית על יהודי טריפולי, ובמיוחד על אלה בעלי האזרחות האיטלקית, שלא ציפו לכך שמדינה "תרבותית" כמו איטליה תפלה אותם לרעה משאר אזרחיה.