ב-10 במאי אותה שנה ביצעו הפאלשירמייגר את הפשיטה המוטסת על מצודת אבן אמאל. על תכנון הפעולה הופקד גנרל קורט שטודנט, מפקד דיוויזיית האוויר ה-7. על מנת לחדור את כיפות הבטון הכינו מהנדסי הוורמאכט מטענים חלולים מיוחדים. הכוח שנבחר למשימה היה בן 500 צנחנים וכונה כוח הסער של קוך, על שם מפקדו האופטמן (מקביל לסרן) וולטר קוך. קוך עצמו, נבחר לפקד על הפעולה בידי שטודנט והיטלר גם יחד. מתוך הכוח הזה נבחרה פלוגת צנחנים אשר הייתה מוכשרת גם כאנשי הנדסה קרבית בפיקוד סגן רודולף ויציג נחות על גג המבצר ולהשתלט עליו. בצירוף של תכנון מדוקדק ומודיעין מדויק, וכן חוסר מוכנות מהצד הבלגי, בוצעה התוכנית של היטלר באופן מושלם ובהצלחה מוחלטת. בתחילה נחת כוח משימה ראשוני בפיקוד ויציג בדאונים על "גג" המצודה, ופוצץ את כיפות הבטון באמצעות מטענים חלולים, בהם השתמשו כדי להשמיד או לנטרל את ה"כיפות" בהן הותקנו תותחים. אל מול עמדות המקלעים השתמשו הצנחנים בלהביורים. הבלגים הצליחו להשמיד את אחד הגשרים, ובכך מנעו את מעבר הכוחות הגרמנים, אך גם מעבר תגבורות להגנת המצודה.
ההצנחה המפורסמת ביותר של הפאלשירמייגר הייתה בקרב על כרתים (מאי 1941) שבמהלכה הוצנחה כל הדיוויזיה האווירית ה-7 יחד עם הדיוויזיה ההררית ה-5. זהו היה המבצע המוצנח הראשון של הורמאכט בקנה מידה גדול. במהלך הקרב על כרתים הפאלשירמייגר ספגו אבדות כבדות בעיקר בשל העובדה שהמודיעין הבריטי ידע על הכוונה להצניח חיילים לאי. הדבר שכנע את אדולף היטלר לוותר על מבצעים מוצנחים בקנה מידה גדול בהמשך המלחמה.
בספטמבר 1943 שיחררו צנחנים גרמנים במבצע דאונים נועז את רודן איטליה המודח בניטו מוסוליני ממעצרו באתר מבודד בהרי האפנינים.
בקרב על מונטה קאסינו לקחה חלק דיוויזיית הפאלשירמייגר ה-1 כחי"ר רגיל. לאחר הפצצת מונטה קאסינו על ידי בעלות הברית נותרו חורבות רבות ששימשו כמעוזי הגנה מצוינים לפאלשירמייגר. עובדה זו סייעה להם לעמוד בפני הסתערויות חוזרות ונשנות מצד בעלות הברית. הם כונו בפי בעלות הברית "השדים הירוקים" ונודעו כמגנים עקשניים. בסופו של דבר הפאלשירמייגר נאלצו לסגת כדי להימנע מכיתור.
בבונדסוור.
בבונדסוור, הפאלשירמייגר הם לב הכוחות המיוחדים של הצבא. כל חיילי הפאלשירמייגר בבונדסוור מאומנים כצנחנים. יחידות הפאלשירמייגר יחד עם הגבירגסייגר (יחידות לוחמה הררית) נחשבות כיום ליחידות העילית של הבונדסוור.
כיום, הבונדסוור מכיל שתי חטיבות פאלשירמייגר; ה-26 וה-31. שתיהן נמצאות תחת פיקוד דיוויזיית המבצעים המיוחדים הכוללת גם את כוחות הקומנדו של הבונדסוור ולמעשה נחשבת כולה דיוויזיה מוצנחת. דיוויזיה זו שהוקמה בשנת 1956 כדיוויזיית פאלשירמייגר, נחשבת אחת מהיחידות בעלות הניסיון הקרבי הרב ביותר בצבא הגרמני, שכן כוחותיה השתתפו כמעט בכל מערכה ומשימה בה השתתף הצבא הגרמני.
כנהוג במסורות של צבאות רבים, חיילי הפאלשירמייגר לובשים כומתה בצבא אדום, עליה נענדת סיכה שבמרכזה עיט במעוף כלפי מעטה (בתצורת תקיפה). על מדיהם מופיעים צבעי ואפנפרבה ירוקים, בדומה ליחידות חיל רגלים בבונסוור. במהלך מלחמת העולם השנייה, היו הפאלשירמייגר זרוע של הלופטוואפה (חיל האוויר הגרמני) ולכן לבשו מדי לופטוואפה עם צבעי ואפנפרבה צהובים.
דגלי אסיה
דניאל גילה
דניאל גילֶה (בצרפתית: Daniel Guilet, 10 בינואר 1899 - 14 באוקטובר 1990) היה כנר צרפתי ובהמשך אמריקאי, שנודע בעיקר כאחד ממייסדי שלישיית בוזאר.
ביוגרפיה.
גילה נולד ברוסטוב שברוסיה הצארית וגדל בפריז. בין מוריו בקונסרבטואר של פריז היו ג'ורג'ה אנסקו וגיום רמי. הוא ניגן ברביעיית המיתרים קאלווה וכסולן ויצא למסעות קונצרטים ברחבי צרפת עם מוריס ראוול כפסנתרן מלווה.
גילה היגר בשנת 1941 לארצות הברית וכעבור שנה הקים רביעיית מיתרים, שנשאה את שמו. בשנת 1944 הצטרף להתזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית, בניצוח ארטורו טוסקניני; גילה התמנה לכנר הראשי בשנת 1951 ונשאר בתפקידו זה עד לפרישת טוסקניני, כשהתזמורת שינתה את שמה ל-Symphony of the Air.
בשנת 1954 הזמין גילה את הצ'לן ברנרד גרינהאוס להצטרף אליו ואל בפסנתרן מנחם פרסלר, שאתו הקליט בעבר, בנגינה בלתי-רשמית - כנראה, כפי שגרינהאוס הגדיר זאת כעבור 25 שנים, סתם "לנגן אי-אילו מיצירות מוצרט". כפי שהשתשלשלו העניינים, השלושה כינו את הקבוצה שיצרו "שלישיית בוזאר" (שלישיית האמנויות היפות, בצרפתית) והחלו לתת הופעות פומביות בפסטיבל טנגלווד בשנת 1955. להרכב יצא שם בינלאומי ועם מותו של גילה, כעבור 45 שנים, 30 שנה לאחר פרישתו, תיאר הניו יורק טיימס את השלישייה כמי שעודנה "השלישייה הראשונה במעלה" בתחום המוזיקה הקאמרית בעולם כולו.
גילה פרש מביצוע בשנת 1969 ולאחר זאת המשיך ללמד באוניברסיטת אינדיאנה, בבית הספר מנהטן למוזיקה, בקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה במונטריאול, באוניברסיטת אוקלהומה ובאוניברסיטת ביילור. הוא מת כתוצאה מאירוע מוחי בשנת 1991.
תעסוקה גמישה
הסדרי עבודה בין מעסיקים לעובדים כוללים לרוב הגדרות נוקשות לגבי שעות תחילת יום העבודה וסיומו, ימי עבודה וחופשה, וקביעת האתר שבו מתבצעת העבודה. לעומת הסדרים נוקשים אלו, התפתחו הסדרי עבודה גמישים, המאפשרים לעובדים ויסות בין ניהול הקריירה לחייהם האישיים באופן ההולם צורכי חיים שונים. הסדרי תעסוקה המשוחררים מהדפוסים הנוקשים קרויים תעסוקה גמישה. מצד שני, חלק מההסדרים מטשטשים את הגבולות בין עבודה ופנאי, למשל עבודה בבית. מדינות שונות באירופה (צרפת וגרמניה) החלו בחקיקה והסדרים לצמצם הגמישות וליצור גבולות ברורים יותר בין העבודה לחיי משפחה ופנאי, וזאת במטרה להגדיל את רווחת העובד.
תוכניות עבודה.
ארגונים עסקיים נדרשים לאתר את הסדרי התעסוקה המתאימים ביותר לארגון ולצרכיו ולהטמיעם באופן אשר יפיק את הרווחים הכלכליים בצורה המרבית. נושא זה מאוגד היום תחת הגדרה רחבה הכוללת את ההסדרים השונים ונקרא בשם מדיניות ארגונית ידידותית למשפחה. הארגון נדרש לבצע מהלכים אלו כך שיכללו מענה מקצועי מלא להבטים משפטיים וארגוניים רחבים.
היכולת ליישם הסדרי תעסוקה גמישה תלויה באופיו של הארגון ובאופיה של המשרה. עובד העוסק בקבלת קהל חייב להיות נוכח במקום ובזמן שנקבעו לקבלת קהל - בתפקיד זה אין מקום לגמישות. גם עבודה הנעשית בצוות אינה מאפשרת גמישות בזמן העבודה ובמקום העבודה - על כל חברי הצוות להיות בזמן העבודה באותו מקום. גם עבודה הכרוכה בהפעלתן של מכונות אינה מאפשרת גמישות רבה.
לעומת אלה, עובד שתפקידו מתן מענה לפניות טלפוניות יוכל לעשות זאת מכל מקום, לאחר התאמה של מערכת הטלפוניה הארגונית. כאשר מתן המענה אינו דורש מומחיות גבוהה, ניתן יהיה לפצל משרה זו בין עובדים אחדים, שיתאמו ביניהם את מספר השעות שכל אחד מהם עובד ואת מועדן (תוך עמידה במסגרת השעות שבהן יש לספק שירות זה).
התרומה של הארגון בגמישות תעסוקתית.
ארגון התומך באיזון-עבודה חיים מתקיימים הסדרי עבודה בין מעסיקים לעובדים הכוללים בתוכם הגדרות מוגדרות מראש כדי לאפשר תעסוקה גמישה. הסדרים אלו מאפשרים לעובדים לכוון ולאזן בין ניהול הקריירה לחיי הפרט שלהם. בעוד שאנשי ההנהלה בארגון מאפשרים תעסוקה גמישה לעובדים הם מציינים  את היתרונות שיש בהגעה למקום העבודה כגון: אינטראקציות חברתיות, סיוע מעבר לדלת, עבודה בצוות, הגדלת רווחים בארגון.בנוסף לכך, מאפשר לקיים מודל עבודה נוח שאותו אפשר להתאים לפי כל חזון של כל ארגון.
טכנולוגיה ותעסוקה גמישה.
פיתוחים טכנולוגיים שתרמו למזעור מוצרים ולאפשרות לניידם ממקום למקום, מקלים היום על מגמות אלו, ובעזרת הטלפון והמחשב הנייד עובדי ידע (Knowledge Workers) יכולים היום לבצע עבודתם ממקומות שונים ובזמנים שונים, לאו דווקא מאתר העבודה הרשמי של הארגון.
מונא, מלכת ירדן
מונא אל-חוסיין (בערבית: منى الحسين; נולדה ב-25 באפריל 1941) היא המלכה האם של ממלכת ירדן, שהייתה אשתו השנייה של חוסיין, מלך ירדן. היא אמו של עבדאללה השני, המלך הנוכחי של ירדן מהשושלת ההאשמית. היא בריטית מלידה, ושינתה את שמה והתאסלמה עם נישואיה.
ביוגרפיה.
נולדה בשם אנטואנט "טוני" אבריל גרדינר (באנגלית: Antoinette "Toni" Avril Gardiner) בצ'ילמונדיסטון, סאפוק שבאנגליה, למשפחה בריטית מרקע נוצרי. בילדותה למדה בקואלה לומפור בבית ספר בריטי עד עזיבת הבריטים את מלזיה. בזמן עבודתה בסט הסרט הבריטי "לורנס איש ערב" היא פגשה במלך חוסיין, שבא לסט מדי פעם כדי לבדוק מה שלום חייליו ששימשו כניצבים בסרט.
אנטואנט גרדינר נישאה לחוסיין מלך ירדן ב-25 במאי 1961 בבירת ירדן, עמאן. עם נישואיה לחוסיין היא שינתה את שמה והתאסלמה.
בשנות נישואיהם נולדו לזוג ארבעה ילדים:
1. המלך עבדאללה (נולד ב-1962) - מלך ירדן הנוכחי
2. הנסיך פייסל (נולד ב-1963)
3. הנסיכה עיישה
4. הנסיכה זיין
מונא התגרשה מחוסיין ב-21 בדצמבר 1972, אולם שמרה על תוארה כנסיכת ירדן. היא ממשיכה להתגורר ולעבוד בירדן גם כיום.
פעילות.
מונא עוסקת בפיתוח הסיעוד בירדן, והקימה את קרן המלגות לסיעוד על שמה. בשנת 1962 הקימה את "מכללת הנסיכה מונא לסיעוד", כיום "מכללת הנסיכה מונא למקצועות סיעוד ומקצועות הבריאות".
Science and Technology Daily
Science and Technology Daily הוא יומון סיני לענייני מדע וטכנולוגיה. העיתון יוצא לאור על ידי משרד המדע והטכנולוגיה של סין, ומשמש מקור למידע רשמי לענייני מדע וטכנולוגיה ברפובליקה העממית של סין. לעיתון גרסת אינטרנט המופיעה מאז 1997.