במקביל לתקיפת חטיבת גולני, החלה חטיבת הראל, בפיקוד יוסף טבנקין, מתוגברת בגדוד התשיעי של חטיבת הנגב, להתקדם מאזור ניצנה צפונה, על הכביש המוליך לרפיח. הכוח הישראלי נצטווה לתפוס את המוצבים המצריים שלאורכו ולכבוש את צומת רפיח. למרות מחסור במודיעין הצליח הכוח הישראלי במשימתו. הגדוד הרביעי בפיקוד דוד אלעזר, שעמד בראש הכוח החטיבתי, הצליח לכבוש את מוצבי הכביש וב-5 בינואר הגיע למרחק של קילומטר אחד מהצומת. אולם, ההתנגדות המצרית במוצבי הצומת הייתה עיקשת והכוח הישראלי לא הצליח לכבוש את הצומת אף על פי שנעשו מספר ניסיונות לכך. עם זאת, נאחזו אנשי גולני והראל בעמדותיהם והצליחו להדוף התקפות נגד מצריות.
משימת ניתוק רצועת עזה מהעורף המצרי בוצעה על ידי חטיבת הראל, אך החטיבה שספגה אבדות רבות בקרב. חלק מהאבדות היה בעת שאנשי הראל המתינו לחבירה של כוח משוריין ישראלי. סופת חול השתוללה באזור הלחימה ומנעה זיהוי כוח מצרי משוריין שהתקרב לכוח הישראלי וזוהה בטעות ככוח החובר. הכוח המצרי פתח באש עזה על הכוח הישראלי וזה נסוג לאחר שספג אבדות קשות. מאחר שהאו"ם הכריז על הפסקת אש, נצטוותה חטיבת הראל על ידי דוד בן-גוריון לסגת ולמרות התנגדותם של אלון ושל מפקד החטיבה, בוצעה הנסיגה אל ממזרח לגבול הבינלאומי בלילה שבין 8 ו-9 בינואר.
יום לפני כן, ב-7 בינואר, ארעה תקרית האוויר הישראלית-בריטית בשמי אזור הלחימה שתוצאותיה היו הפלת חמישה מטוסים של חיל האוויר המלכותי על ידי מטוסי חיל האוויר הישראלי.
מלחמת סיני.
במהלך מלחמת סיני שוב נערך בגזרה קרב קשה בין כוחות צה"ל לצבא המצרי, ובסיומו השתלטו כוחות אוגדה 77 על המתחם. לאחר מכן המשיכו כוחות האוגדה בהתקדמות בציר הצפוני, כבשו את אל עריש, והגיעו למרחק 15 ק"מ מתעלת סואץ.
מלחמת ששת הימים.
במלחמת ששת הימים לחמה אוגדה 84, שכללה את חטיבה 7 וחטיבה 35, בנוסף לחטיבת המילואים 60, נגד כוחות הדיוויזיה המצרית השביעית. לאחר קרב קשה הבקיעה את המערך, ועד הערב הגיעו כוחות החלוץ של האוגדה לאל עריש.
ניצחונה של אוגדה 84 בקרב זה, הונצח בשירו של יורם טהר-לב (בביצוע אריק לביא), קרב רפיח.
גירוש הבדואים והקמת ימית.
בינואר 1972 הוציאו לפועל אריאל שרון אלוף פיקוד הדרום, ומשה דיין שר הביטחון תוכנית להפקיע אדמה של 1,500 משפחות בדואיות מפתחת רפיח בנימוקים ביטחוניים. מתנגדי התוכנית טענו שמטרתה הייתה להקים התנחלויות יהודיות באזור. כ-140 אלף דונם פונו וגודרו.
הפעולה נחשפה לציבור בחודש מרץ על ידי פעילי הקיבוץ הארצי בנגב. מכיוון שהפעולה בוצעה כיוזמה מקומית ללא אישור הנהגת הצבא והממשלה, הרמטכ"ל דוד אלעזר הקים ועדת חקירה.
שרון ושני קצינים נוספים ננזפו על חריגה מסמכות. במרץ 1972 הוקמה ועדה בראשות אלוף-משנה צבי רסקי שהמליצה על דרכים לזירוז שיקום המגורשים. בקיץ אותה שנה עתרו הבדואים לבג"ץ בדרישה לחזור לאדמתם. במאי 1973 דחה הרכב בראשות השופט לנדוי את העתירה והצדיק את שיקולי הביטחון שבנימוקם הופקע השטח. כעבור חודשים אחדים הוחל בהקמת העיר ימית. במהלך השנים פעלה ישראל לשיקום המגורשים והציעה להם שלוש אופציות. חלק נכבד בחרו בפיצוי כספי, וחלקם קיבלו שטחים בכפר דהנייה (שאף הוא פונה ב-2005 ובעקבותיו עברו האחרונים למספר מקומות ברחבי הנגב) וליד צומת אבשלום.
נינו בורג'נאדזה
נינו בורג'אנאדזה
ברגמו
ברגמו (באיטלקית: ) היא עיר במחוז לומברדיה באיטליה, מזרחית למילאנו ומערבית לוורונה.
בחלק העתיק של העיר - "העיר העילית" (citta alta) - קיים מספר ניכר של מבנים בני מאות שנים, ביניהם מגדל פעמונים ומוסדות דתיים נוצרים שונים.
היסטוריה.
ברגמו יושבת על שטחה של העיר העתיקה ברגומום, שנוסדה כיישוב של שבט הקלטים קנומני. ב-49 לפנה"ס נהייתה ברגמו לעיר רומית שבשיאה היו בה כ-10,000 תושבים.
מן המאה ה-6 הייתה ברגמו אחת הדוכסויות החשובות ביותר של הלומברדים בצפון איטליה, יחד עם ברשה, טרנטו וסיבידאל דל פריולי. מן המאה ה-11 ואילך הייתה ברגמו קומונה עצמאית וחלק מן הליגה הלומברדית שהובסה בידי הקיסר פרידריך ברברוסה ב-1165. בשנת 1331 נתנה העיר את עצמה ליוהאן מלוקסמבורג, אך אז בית ויסקונטי כבשו את העיר.כמו כן בשנת 1300 צמח לראשונה גזע הכלבים רועה ברגמסקו בעמק ברגמסקה באזור העיר.
ב-1428 נפלה העיר לידי השלטון של הרפובליקה הוונציאנית ונותרה חלק ממנה עד כיבוש הרפובליקה ונפילתה בשנת 1797. בין 1797 ו-1815 נכללה העיר בישויות פוליטיות שנוצרו בצפון איטליה במהלך תקופת שלטונו של נפוליאון. הוונציאנים, למעשה, במהלך תקופת שלטונם, ביצרו את החלק הגבוה של העיר, ויצרו את העיר העתיקה.
ב-1815 צורפה העיר לאימפריה האוסטרית. וב-1859 שחרר ג'וזפה גריבלדי את העיר במהלך מלחמת אוסטריה-סרדיניה, כשהעיר נהייתה לחלק מממלכת איטליה. במאה ה-20 נהייתה העיר לאחת הערים המתועשות באיטליה. ברגמו היא גם אחת הערים הבודדות באיטליה שלא ספגה נזקים קשים במלחמת העולם השנייה.
ב-2017, התרחשה ועידת ה-G7 בברגמו. בתחילת 2020 התפרץ נגיף הקורונה באיטליה ונכון למרץ 2020, נפטרו בברגמו כ-600 איש כתוצאה מהנגיף.
מוזיקה.
לברגמו יש חלק חשוב בהיסטוריה של המוזיקה. הכנסייה הגדולה והרומנסקית סנטה מריה מג'ורה החלה בשנת 1137 את המסורת של לימוד מוזיקה ושירה למשך יותר מ-800 שנה. כאשר העיר הייתה תחת שלטון ונציאני, גם סגנון המוזיקה שלימדו בכנסייה היה ונציאני. מלחינים כדוגמת גספארו אלברטי יצרו פוליפוניה באמצעות שני עוגבים ועוד כלי נגינה, סגנון שמזוהה במיוחד עם ונציה.
העיר נתנה את שמה לריקוד עם שנקרא ברגמסק. מוזיקאים חשובים רבים נולדו בברגמו, כגון: גאטנו דוניצטי, פייטרו לוקטלי, אלסנדרו גרנדי ועוד.
אמנות.
בברגמו מצויה אקדמיית קררה, הכוללת מוזיאון אמנות שבבעלותו יצירות מהמאה ה-15 עד המאה ה-20 ואקדמיה לאמנויות.
חלקי העיר.
העיר העילית.
העיר העילית (באיטלקית: citta alta) היא גם העיר העתיקה והמבוצרת מימי הביניים של ברגמו, עם כל המבנים העתיקים ואתרי החן, והיא גם המרכז ההיסטורי של ברגמו. העיר העתיקה מוקפת בחומות ונציאניות מן המאה ה-17 שהוכרזו כחלק מאתר מורשת עולמית המרכז . העיר העילית ידועה כמקום שיקר מאוד לחיות בו, כשבית לגור בו בעיר העתיקה עולה לפחות 2 מיליון אירו.
בעיר העילית יש אתרי עניין רבים, הכוללים את:
העיר התחתית.
העיר התחתית (באיטלקית: citta bassa) היא העיר המודרנית של ברגמו, תוססת ובעלת מסעדות רבות וחנויות, עם מעט אתרים יחסית ובתי מגורים הבנויים לאורך הכביש הראשי המחבר את ברגמו עם ערים אחרות בלומברדיה ואת טורינו עם טריאסטה. בעשורים הראשונים העירייה הקימה מבנים חשובים כמו בית המשפט החדש ועוד משרדים חשובים בחלק הנמוך של ברגמו על מנת ליצור מרכז עירוני חדש.
קבר עמוס
קבר עמוס הנביא הוא קברו של הנביא עמוס, הנמצא, לפי המסורות היהודיות והנוצריות, ליד הכפר תוקוע או בתוכו.
מכיוון שעמוס נפטר במאה ה-8 לפני הספירה, הקבר הוא הקבר היחיד ביהודה ושומרון המיוחס לימי בית המקדש הראשון.
זיהוי הקבר.
על פי המסופר בתחילת ספר עמוס, עמוס נולד בתקוע ושם גדל:
מכיוון שכך, רוב ההערכות הן ששם הוא גם נקבר.
כיום יש מספר מסורות היכן ממוקם בדיוק קברו:
שיי סטדיום
אלפא ביתא
שיטת המוסר
מטען (הרלדיקה)
המטען בהרלדיקה ובווקסילולוגיה הוא צורה המאכלסת את שדה המגן או הדגל. בבלאזון המילה "מטען" יכולה לשמש גם כפועל (לדוגמה, אם על מגן מופיעים שלושה אריות, נוכל לומר כי "המגן מוטען בשלושה אריות"). חשוב להבדיל בין המטען לבין חלוקת השדה, ולהבחין כי המטענים עצמם עשויים להיות מוטענים גם כן.
אלפי אובייקטים מעולם הטבע, המיתולוגיה והטכנולוגיה הופיעו ומופיעים מעל שלטי אצולה לצד מטענים אשר אופייניים לעולם המושגים ההרלדי. המטענים עשויים להיות כל דבר החל בבעלי חיים, חפצים וכלה בצורות גאומטריות. הצורות הרגילות נקראות לעיתים מטענים נכונים ("proper charges") ואילו מטענים אחרים נקראים מטענים נפוצים (common" charges"). בבלאזון הצרפתי הצורות הרגילות נקראות "pièces" ואילו המטענים האחרים שניתן לשבץ בכל מקום על גבי המגן הם "meubles" (ניידים).
מוסיקת עולם
מעייני הישועה (עלון שבת)
מעייני הישועה היה עלון שבת בהוצאת תנועת מעייני הישועה. בכותרת המשנה שלו הוא הוגדר "שבועון למשפחה הישראלית". בסוף שנת ה'תשע"ג, 13 שנים אחרי שיצא לראשונה, הפסיק העלון לצאת לאור. במקביל, החל לצאת 'ישראלי', עלון בפורמט של עיתון הנחשב למחליף של 'מעייני הישועה', ומוצא לאור גם כן על ידי תנועת 'מעייני הישועה'.
קו מערכתי.
העלון כלל במשך שנים בעמודיו הראשונים דברי תורה לפרשת השבוע מאת הרב מרדכי אליהו, ומאמרים מאת הרבנים יעקב אריאל ושלמה אבינר, שעסקו על פי רוב בענייני השעה, לעיתים תוך התייחסות לפרשת השבוע. לאחר פטירתו של הרב מרדכי אליהו הובאו מאמרים של בנו, הרב שמואל אליהו, ובהם מדור קבוע על סיפורים והנהגות של הרב מרדכי אליהו.
העלון עודד פעילות אקטיבית של הציבור הדתי לאומי לעידוד חזרה בתשובה והעמוד האחורי בגיליון הוקדש לדיווח על פעילות הפצת היהדות הנעשית על ידי חברי התנועה "מעייני הישועה", פעילות הכוללת דוכני הסברה, הנחת תפילין וחלוקת חומר הסברה לקירוב לבבות ליהדות. פעילות זו מתבצעת על פי רוב על ידי צעירים וצעירות ברחבי הארץ.