מעבר למערכת חיים בדת אחרת (המרת דת) הוא דבר נפוץ בקרב מיעוטים החיים בקהילות דתיות. דוגמה בולטת לכך, בעולם המערבי, היא של אנשים יהודים, שביצעו מעבר ונטמעו באוכלוסייה הכללית, באירופה בתקופת ימי הביניים, בה לא הייתה, מבחינה חברתית ותרבותית, היכולת לחיות ללא דת. מטבע הדברים, כמות המשפחות והיחידים היהודים שנטמעו בסביבתם והצליחו במעבר, אינה ידועה, מאחר שמעבר מוצלח חייב הסתרה של מוצאם מהסביבה, כולל לעיתים מצאצאיהם.
מעבר חלקי, מסוג ספציפי, שסיפורו ידוע יותר, היו האנוסים, יהודים שנאלצו לחיות כנוצרים קתולים על מנת לשרוד, בסביבה שלא אפשרה חיים יהודיים. בניגוד לפרופיל המקובל של האדם ה"עובר", האנוסים שימרו את זהותם ותרבותם, נישאו לבני ובנות זוג בקרב קבוצתם בלבד, העבירו את המורשת במשך מאות שנים לצאצאיהם, ולכן סיפורם מוכר כיום.
נכות ולקות.
ייתכן מעבר גם בתחומי השיקום, כאשר אנשים הלוקים בנכות או בלקות, מצליחים להסתירה על מנת להשתלב בחברה ולהימנע מסטיגמה של נכות. אחד המקרים הידועים של מעבר בתחום זה, היה של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט. רוזוולט היה משותק בחצי גופו התחתון, לא יכול היה להזיז עצמאית את רגליו, וישב בכיסא גלגלים. הוא למד לצעוד באופן לא עצמאי ועם סיוע, תוך שהוא נשען על אדם אחר המוליך אותו, כאשר לרגליו מוצמדים ברזלים המחייבים את הרגל להישאר ישרה. רוזוולט ועוזריו עמלו קשה בניסיון לשכנע אנשים כי מצבו משתפר. עובדת היותו נכה רגליים המשתמש בכיסא גלגלים לא הוחצנה מעולם על ידי התקשורת. רוזוולט גם דאג שלא להצטלם כשהוא יושב על כיסא גלגלים. בפני הציבור הוא הופיע כשהוא עומד ונתמך על ידי אדם נוסף (לרוב היה זה בנו או אחד מעוזריו), ואת נאומיו נשא כשהוא נשען על דוכן שהוקם במיוחד למענו. מאמציו אלה נשאו פרי, ובמהלך שנותיו הרבות בפוליטיקה, רוב אזרחי ארצות הברית לא היו מודעים לחומרת מצבו הגופני.
במקרה של נכות או לקות, קיימים לעיתים ניסיונות מעבר גם לצד השני: אנשים המתארים בהגזמה מחלה או ליקוי, על מנת לקבל הטבות לכך, הן ביחס אישי, והן בתגמולי ביטוח או ביטוח לאומי.
מעבר בסיפורת ובקולנוע.
מעברים מסוגים שונים מתוארים בסיפורת ובקולנוע.
דוגמה מפורסמת למעבר חברתי מוצגת במחזהו של ג'ורג' ברנרד שו, "פיגמליון", שאף הפך למחזמר המצליח "גבירתי הנאווה" ולסרט קולנוע בשם זה. יצירות אלה עוסקות בפרופ' הנרי היגינס, שנתקל במוכרת פרחים בשם אלייזה דוליטל, שאופן דיבורה ההמוני והנבער צורם לאוזנו הרגישה. היגינס מתערב עם עמית - קולונל פיקרינג, בלשן המתמחה בסנסקריט, שנקלע אף הוא למקום - שתוך זמן קצר יצליח לשנות את שפתה של הנערה ולהפוך אותה ל"ליידי", גבירה בעלת מבטא והיגוי מושלמים.
מעבר של מוצא אתני מוצג בספרו של פיליפ רות, "הכתם האנושי", שגיבורו, קולמן סילק, אדם "צבעוני" ממוצא אפרו-אמריקאי, שבזכות עורו הבהיר יחסית התגייס לצי ארצות הברית כאדם לבן. לאחר שאהובתו הלבנה נפרדה ממנו ברגע שנודע לה מוצאו בעקבות ביקורה בבית הוריו, החליט סילק להסתיר את מוצאו ולחיות כאדם לבן, ועקב כך ניתק את קשריו עם אמו ואחיו, שמראם היה מסגיר את מוצאו. את מוצאו הסתיר גם מאשתו היהודייה, שבעקבות נישואיו לה נחשב אף הוא ליהודי, ומארבעת ילדיו.
מעבר מגדרי מוצג בסיפורו של יצחק בשביס-זינגר, "ינטל בחור ישיבה", שהפך לסרט קולנוע בשם "ינטל". ינטל היא בתו של רבי מנדל, מלמד כפרי דתי אדוק. היא חיה בשטעטל טיפוסי בפולין של תחילת המאה העשרים. אביה האלמן מלמד אותה בסתר את רזי התורה והתלמוד, מה שמקובל היה ללמד בנים בלבד. כאשר אביה נפטר היא מקצצת שערה, מתחזה לבחור ויוצאת למסע על מנת למצוא ישיבה. היא קוראת לעצמה "אנשל" (שמו של אחיה המנוח) ומתחברת במסעה לאביגדור, מי שנחשב לעילוי שבין תלמידי הישיבה ולומדת איתו בחברותא בישיבה שלו.
גרג צ'ילין
גרג צ'ילין (באנגלית: Gregg Chillin; נולד ב-18 בדצמבר 1988) הוא שחקן אנגלי, הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד זורואסטר דה פרטולה בסדרה "הסודות של דה וינצ'י".
ביוגרפיה.
גרג צ'ילינגיריאן נולד בקיימברידג' להורים ממוצא ארמני ואנגלי. בגיל 11 הופיע צ'ילין בפעם הראשונה באופן מקצועי בתפקיד כדורגלן בפרסומת למשקאות.
צ'ילין גילם את דמותו של זורואסטר דה פרטולה בסדרת הטלוויזיה "הסודות של דה וינצ'י" של דייוויד ס. גויר. ב-2013 שיחק בסדרת הטלוויזיה "The Last Witch" שכתבה סאלי ויינרייט לצדה של קתרין קלי.
אחד מתפקידיו הבולטים הוא בדמות אואן בעונה הראשונה של הסדרה כמעט אנושיים של BBC Three. ב-2010 גילם את מנואל בסרט הבריטי "4.3.2.1" בבימויו של נואל קלארק.
בטלוויזיה שיחק צ'ילין בתוכניות רבות בהן סדרת הדרמה "Inside Men" של BBC One, "להעיר את המתים", והסדרה "זן" בה גילם את פפה ספדולה לצדו של רופוס סוול.
צ'ילין דיבב את דמותו של רון ויזלי בסדרת משחקי וידאו של הארי פוטר.
הופעת הבכורה של צ'ילין בתיאטרון הייתה בשנת 2008 במחזה "DNA" מאת דניס קלי שהוצג בתיאטרון המלכותי הלאומי.
ביצת עמיק
ביצת עמיק (בערבית: محمية عميق) היא מקווה מים בשוליה המערביים של הבקאע בלבנון, מצפון מזרח לכפר עמיק. בעבר הלא רחוק התקיימה גם ביצה נוספת, מעט צפונה, בין ענג'ר וכפר זבד , אך נכון לתחילת המאה ה-21 מהווה ביצת עמיק את מקווה המים הטבעיים היחיד ששרד בבקעת הלבנון. הביצה הוכרזה כשטח בעל חשיבות לציפורים ב-1994, כאתר של אמנת רמסר ב-1999 וכשמורה ביוספרית מטעם אונסקו ב-2005. הביצה היא חלק מאגן הניקוז של נהר הליטני הזורם דרומה, מזרחית לביצה, בחלקה המערבי של הבקאע.
הביצה נמצאת לרגלי המורד המזרחי של ג'בל בארוכ, כ-7 קילומטרים דרום-דרום-מערב לעיירה קב אליאס וכ-2.5 קילומטרים צפונית מערבית לכפר עמיק. שטחה העיקרי של הביצה, המכוסה ברובו בקנה קוצני ובסוף, ובבריכות פתוחות, הוא 2,800 דונם, והיא משתרעת בין מורד ההר ועד אפיק נהר הליטני ברצועה ארוכה ממערב למזרח. מקורות המים הם גשם ושלג שיורדים על רכס ג'בל בארוכ. רוב הגשמים יורדים בין דצמבר למרץ, מחלחלים במהירות דרך שכבות אבן הגיר של ההר ומגיחים ממעיינות שבשטח הבקאע. איכות המים נחשבת כגבוהה, שכן המים לא מזוהמים על ידי דשנים חקלאיים וחומרי הדברה. בגלל שאיבת מים לצורכי חקלאות עד סוף המאה ה-20, התייבשה רוב הביצה באמצע יולי (למעט כמה בריכות עמוקות ותעלות) ולא התמלאה שוב עד ינואר או פברואר. בעקבות פעילות השלוחה הלבנונית של ארגון השימור הבינלאומי "A Rocha" , להפחתת השימוש במי הביצה לצורכי חקלאות, גדלו כמויות המים ובעקבות כך גם תועדה עלייה במעבר עופות בשטח השמורה.
הביצה שוכנת על אחד מצירי נדידת הציפורים החשובים ביותר בעולם, ויותר מ-250 מינים של ציפורים תועדו באזור, כולל המינים המצויים בסכנת הכחדה: עיט צפרדעים, עיט שמש ובז אדום. רשומות של מינים הנמצאים במצב שימור קרוב לסיכון כוללים חרטומית בינונית, צולל ביצות וזרון השדות. עופות אחרים בולטים הם: שדמית שחורת-כנף ושקנאי מצוי. בנוסף למגוון הגדול של ציפורים באזור, יש מגוון רחב של בעלי חיים המתגוררים בתוך הביצה ומסביבה. עשרים ושלושה מינים של יונקים תועדו, כולל חתול ביצות ולוטרה אירופית. חמישה מינים של דו-חיים ו-12 מינים של זוחלים תועדו, וסקר פרפרים שבועי שנערך במשך שנתיים מצא 53 מינים של פרפרים באזור. לשמורה הוכנסו תאואי מים במטרה לשפר את משטר הרעייה והשליטה בצמחייה במי הביצה ובסביבותיה.
בחלקו המערבי של אזור הביצה, מצוי אתר ארכאולוגי קטן, אתר עמיק, שנמצאו בו שרידי התיישבות אנושית מתקופת התרבות הנאטופית ומהתקופה הנאוליתית.
אלון חן
אלון חן (נולד בשנת 1970) הוא חוקר מוח ישראלי, נשיא מכון ויצמן למדע. בעברו, ראש המחלקה לנוירוביולוגיה במכון ויצמן, ראש מכון מקס פלאנק לפסיכיאטריה במינכן שבגרמניה, ראש המעבדה המשותפת למכון מקס פלאנק ומכון ויצמן לנוירופסיכיאטריה ניסויית ונוירוגנטיקה התנהגותית ופרופסור נלווה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן.
ביוגרפיה.
בשנת 1995 קיבל תואר ראשון במדעי החיים, בהצטיינות, מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנת 2001 קיבל תואר דוקטור (בהצטיינות) במסלול ישיר במכון ויצמן למדע. במקביל קיבל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנים 2001 - 2005 זכה במלגות רוטשילד ופולברייט, וערך מחקר פוסט-דוקטורט במכון סאלק למחקרים ביולוגיים בקליפורניה, וחקר תהליכים מוחיים במצבי דחק וחרדה. בשנת 2005 חזר למכון ויצמן למדע כחוקר בכיר במחלקה לנוירוביולוגיה, וזכה במלגת אלון. בשנת 2012 מונה לפרופסור חבר, ובשנת 2017 מונה לפרופסור מן המניין.
בשנת 2013 מונה למנהל וחוקר במכון מקס פלאנק לפסיכיאטריה ולראש המעבדה המשותפת למכון מקס פלאנק ולמכון ויצמן למדע לנוירופסיכיאטריה ניסויית ונוירוגנטיקה התנהגותית.
החל מ-1 בדצמבר 2019 מכהן כנשיא מכון ויצמן למדע.
חן נשוי ואב לשני ילדים. בנו, גל, הוא כתב כלכלי בחדשות 12.
לטביה באירוויזיון 2002
לטביה באירוויזיון 2002 השתתפה עם השיר "I Wanna" בביצוע של מריה נאומובה.
לפני האירוויזיון.
האירודזיסמה, קדם האירוויזיון הלטבי נערכה במרכז האולימפי בונטספילס והנוחתה על ידי אילה סירסנה ואריקס ניאדרה, כל השירים הוצגו באנגלית והתוצאות נקבעו על פי הצבעה טלפונית של הקהל.
She Bad
She Bad (בעברית: היא רעה) הוא שיר שהוקלט על ידי הראפרית האמריקאית קארדי בי, בשיתוף עם הראפר YG. השיר יצא לאור ב-5 באפריל 2018, ביחד עם צאת אלבום הבכורה שלה, Invasion of Privacy, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-87 במצעד של קנדה, וה-57 במצעד הבילבורד הוט 100.