עם סיום המלחמה לקח יוסף חלק בפעילות לאיתור פושעי מלחמה נאצים נמלטים באירופה, ושימש כעד במשפטי נירנברג. לאחר מכן חזר לפולין והגיש בקשה להגר לישראל, אך נענה בסירוב.
ב-1950 קיבל דרכון ועלה לישראל. מיד עם הגיעו ארצה התגייס כלוחם בצה"ל. בתום השירות נישא, התיישב ביד אליהו שבתל אביב ועסק בתעשייה וביזמות.
במהלך השנים יצא סרצ'וק לאירופה מספר פעמים כדי להעיד במשפטיהם של פושעי מלחמה נאצים. באחד מהם, משפטו של אוברשרפיהרר הוגו ראשנדורפר, הוא שימש כעד התביעה, יחד עם חיים פדר וחיים פוברוז׳ניק. לאחר שראשנדורפר הורשע ונידון למאסר עולם, הוענק לסרצ'וק אות הוקרה מיוחד ממחלקת חקירות פשעי הנאצים של משטרת ישראל.
בשנת 1967 העניק לו ראש ממשלת ישראל לוי אשכול את אות הלוחם בנאצים, ובשנת 1968 קיבל בנוסף את עיטור לוחמי המדינה.
ראה בהקמת וחיזוק צה"ל ומדינת ישראל והגברת הילודה היהודית - את נקמתו בנאצים שטבחו את כל משפחתו המורחבת.
סרצ'וק נפטר בשנת 1993 בתל אביב בגיל 74. היה נשוי, והשאיר אחריו תשעה ילדים ויותר ממאה נכדים ונינים.
ג'יימס ספיידר
ג'יימס טוד ספיידר (באנגלית: James Todd Spader) נולד ב-7 בפברואר 1960 הוא שחקן אמריקאי. זוכה שלושה פרסי אמי על תפקידיו בסדרות "בוסטון ליגל" ו"הפרקליטים". כיום מככב בסדרה "הרשימה השחורה".
ביוגרפיה.
ספיידר נולד בבוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית. הוריו היו זוג מורים, ג'ין וטוד ספיידר. ספיידר למד בשני בתי הספר בו לימדו הוריו, לא סיים את לימודיו ב"אקדמיית פיליפס", ובמקום זאת, נסע לניו יורק ללמוד ב"בית הספר למשחק על שם מייקל צ'כוב". לפני שהפך לשחקן במשרה מלאה, ספיידר למד ולימד יוגה.
קריירת משחק.
ספיידר התחיל את דרכו בקולנוע ב-1981 בהופעת משנה בדרמה "אהבת בוסר".
הופיע בתפקיד ראשי לראשונה בדרמת הנעורים "צעירים וקשוחים" לצידו של רוברט דאוני ג'וניור (איתו גם שיחק בסרט "צעירים במלכודת").
התפרסם בפעם הראשונה בקומדיות "יפה בורוד", ו"אהבה בחלון הראווה". תפקידיו בסרטים "בייבי בום" ו-"וול סטריט" היו אלו שהעניקו לו את התפקיד הגדול הראשון בדרמה הקומית "סקס שקרים ווידאוטייפ" בה שיחק את גראהם דלטון שמצלם את הזוג מולאני ומתעד את חייהם. על תפקידו זכה ספיידר בפרס השחקן הטוב ביותר של פסטיבל קאן.
ב-1990 שיחק לצידה של סוזן סרנדון בדרמה הארוטית "כשגבר אוהב אשה".
ב-1994 התפרסם ספיידר בשובר הקופות הבדיוני "סטארגייט" בתור האגיפטולוג ד"ר דניאל ג'קסון היוצא עם משלחת של חיילים מיוחדים לחקור כוכב דמוי מצרים העתיקה, כמו כן שיחק לצידו של ג'ק ניקולסון בסרט אימה "זאב".
ב-1996 שיחק ספיידר את מפיק הסרטים ג`יימס באלארד שמעורב בתאונת דרכים בדרמת המתח של דייוויד קרוננברג "קראש".
ב-2000 גילם את סוכן ה-FBI המכור לסמים ג'ואל קמפבל, שעוקב אחר הרוצח הסדרתי דייוויד גריפין (קיאנו ריבס) בסרט "מעקב".
ב-2002 שיחק בקומדיה "המזכירה" בתור עורך הדין הסדיסט אדוארד גריי שמעסיק את המזכירה לי הולוויי (מגי ג'ילנהול).
בשנת 2013 גילם ספיידר את הפושע ריימונד רדינגטון ההופך לסייען עבור ה-FBI בסדרת דרמת הפשע "הרשימה השחורה", על הופעתו המרשימה בתוכנית הועמד ספיידר לפרס גלובוס הזהב בפעם השנייה בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.
בשנת 2015 גילם ספיידר באמצעות דיבוב ולכידת תנועה את דמותו של אולטרון, הנבל הראשי בסרט "". תפקיד זה הגדיל את ההכרה הציבורית בו.
בוסטון ליגל.
בשנת 2003 צירף אותו דייוויד אי קלי לשתי העונות האחרונות של סדרת הדרמה המשפטית "הפרקליטים", בסדרה שיחק את הפרקליט המפוקפק אלן שור וזכה בפרס אמי לשחקן הדרמה הטוב ביותר ב-2004.
חודשים ספורים לאחר סיום הסדרה עלתה לאוויר הדרמה "בוסטון ליגל" שהתחילה כסדרה בת של "הפרקליטים", הסדרה בה עורך הדין אלן שור היה הדמות הראשית שודרה בהצלחה במשך חמש עונות.
ספיידר זכה על תפקידו בשני פרסי אמי לשחקן הדרמה הטוב ביותר ובמועמדות לפרס גלובוס הזהב.
חיים אישיים.
לספיידר שני בנים מאשתו הראשונה ויקטוריה קיל אותה פגש בסדנת יוגה בה עבד. הזוג נישא ב-1987 והתגרש לאחר 14 שנים.
החל מ-2002 נמצא ספיידר במערכת יחסים עם השחקנית לסלי סטפנסון ולהם בן אחד, אשר נולד ב-2008.
מין מסוכן
מין מסוכן (באנגלית: Species) הוא סרט אימה-מדע בדיוני משנת 1995 שבוים על ידי רוג'ר דונלדסון. הסרט הוא על קבוצה של מדענים המנסים להתחקות וללכוד אחר חייזרית רוצחת המפתה זכרים אנושיים והורגת אותם.
לסרט נוצרו שני סרטי המשך; "מין מסוכן 2" ו"מין מסוכן 3" והמשך שאין לו קשר לסרטים הקודמים בשם "".
תקציר העלילה.
לאחר שמדענים מכדור הארץ שלחו מסר לחלל על מנת ליצור קשר עם תרבות מתקדמת, מגיע DNA חייזרי עם הוראות כיצד להפעילו.
התפתחות ה-DNA מתקדמת על ידי המדענים מעבר למצופה, דבר שגורם לעימותים בין החייזר דמוי האשה לבין בני האדם שבסביבה המשמשים ככלי רבייה להתפתחותו המהירה והלא צפויה.
דן פחטר
וולטר ריס
וולטר סטיבן "וולי" ריס (באנגלית: Walter Steven "Wally" Ris; 4 בינואר 1924 - 24 בדצמבר 1989) היה שחיין אמריקאי, אלוף אולימפי (לונדון 1948) בעל שתי מדליות זהב כולל במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי ושיאן עולם.
ביוגרפיה.
ריס נולד וגדל בשיקגו, אילינוי, בנם של מהגרים שנמלטו מהמהפכה הבולשביקית ואחד משלושה אחים. הוא בלט בכדורגל, בבייסבול ובשחייה. הוא נבחר לנבחרת הכדורגל באוניברסיטת אילינוי בפברואר 1942 אך מלחמת העולם השנייה קטעה את תוכניותיו. בתקופת המלחמה הוא שירת בצי האמריקאי בימות הגדולות בתפקיד הדרכה, ובתום המלחמה הוא בחר ללמוד ולהתאמן בהדרכתו של דייב ארמברוסטר באוניברסיטת איווה.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת לונדון (1948) זכה ריס בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 57.3 שניות, לפני בן ארצו אלן פורד שיאן העולם (57.8 שניות) וגזה קאדאש מהונגריה (58.1 שניות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 8:46.0 דקות, לפני הונגריה (8:48.4 דקות) וצרפת (9:08.0 דקות).
לאחר שפרש משחייה תחרותית התחתן ריס עם חברתו ללימודים וירג'יניה הייזן ונולדו להם 4 ילדים. בשנת 1950 הוא עבד כמנהל וגייס כספים במועדון ספורט באיווה.
בשנת 1960 עבר ריס עם משפחתו למישן וייחו, קליפורניה שם עבד במכירת ציוד ספורט.
במשחקים האולימפיים שנערכו בלוס אנג'לס 1984 היה ריס אחד האחראים בתחרויות השחייה.
בשנת 1989 נפטר ריס מהתקף לב בביתו.
יד לצנחני הישוב בארץ שנפלו באירופה
ג'ורג' קרמב
פרישמאן
זקיפת אגודל
זקיפת אגודל היא מחווה גופנית שבה נזקף האגודל כלפי מעלה בעוד יתר אצבעות כף היד מקופלות לכדי אגרוף. במקומות רבים בעולם משמעותה של המחווה הבעת הסכמה או שביעות רצון.
לא ידוע מה מקורה של מחווה זו, אך יש מספר השערות בעניין. לפי אחת ההשערות, מקורה עוד בקרבות הגלדיאטורים ברומא העתיקה, כאשר בסיום הקרב, הקהל סימן באמצעות אגודלו מה לדעתו צריך להיות גורלו של הגלדיאטור המפסיד - לחיים או למוות - אם כי לא ידוע לאן בדיוק הופנו האגודלים בכל אחד מהמקרים. לפי השערה אחרת, המחווה היא שריד למנהג מימי הביניים, לפיו בסיום עסקאות ליקק כל אחד מהצדדים את אגודלו, ואז הצמיד אותו לאגודל של שותפו לעסקה. השערה שלישית מייחסת את המחווה לתקופה מאוחרת הרבה יותר. לפי ההשערה מקורה בנוהגם של טייסים אמריקנים במלחמת העולם השנייה לסמן כך לצוותי נושאות המטוסים כי הם מוכנים להמריא.
לצד המחווה הכוללת את הנפת האגודל כלפי מעלה, התפתחה גם מחווה הפוכה, הכוללת את הנפת האגודל כלפי מטה. משמעותה של מחווה זו הפוכה - היא מביעה אי הסכמה או חוסר שביעות רצון.
זקיפת האגודל במשמעותה החיובית היא מחווה מקובלת בעולם המערבי, אך במקומות שונים בעולם לזקיפת האגודל יש משמעויות אחרות. בחלק ממדינות דרום אמריקה ומערב אפריקה, באיראן, בעיראק ובסרדיניה, מדובר במחווה בוטה ששקולה לאצבע משולשת.
בהקשרים ספציפיים, לזקיפת האגודל ייתכנו משמעויות אחרות גם בעולם המערבי. כך, למשל, היא משמשת טרמפיסטים לאיתות על רצונם בטרמפ (אף שבישראל נפוצה יותר הצבעה לכיוון הכביש באצבע המורה). במדינות אמריקה הלטינית, הביטוי המקובל לטרמפ הוא "Hacer Botella" (תרגום חופשי מספרדית: "לעשות בקבוק"), המרמז על צורת כף היד בזמן זקיפת אגודל. צוללים זוקפים את אגודלם כדי לסמן שבכוונתם לעלות לפני המים, ואילו שופטי כדורסל מסמנים, באמצעות זקיפת שני אגודלים, על החלטתם לזרוק כדור ביניים.
זקיפת אגודל היא גם הסמל של סימן ה"Like" הפופולרי ברשת החברתית פייסבוק.
זקיפת האגודל היא גם סימון המקובל בקרב ילדים בישראל כ"ברוגז". כלומר "לא חברים". לעיתים מלווה סימון זה בדיקלום "ברוגז ברוגז לעולם, שולם שולם אף פעם". הסימון ההופכי ל"ברוגז" מכונה "שולם" ומבוצע על ידי זקיפת הזרת. לעיתים מבוצע טקס השלמה על ידי לפיתת זרתות הדדית וניענועם למילות הדיקלום "שולם שולם לעולם, ברוגז ברוגז אף פעם".
האצטדיון העירוני קריית גת
האצטדיון העירוני קריית גת הוא מגרש הבית של קבוצות הכדורגל מכבי קריית גת ובית"ר עירוני קריית גת . האצטדיון מכיל 3,500 מקומות ישיבה ביציע אחד. בנוסף בעבר שימש האצטדיון לתהלוכות יום העצמאות.
בשנת 2000 הזמינה החברה הכלכלית של קריית גת תוכנית הרחבה משמעותית לאצטדיון בעלות משוערת של כ-53 מיליון שקלים להרחבתו בשני שלבים עד פוטנציאל של 15,000 מקומות ישיבה ושטחי חנייה ל-9,000 כלי רכב וכן מגרשי אימון חדשים, אולם תוכנית זאת לא מומשה.