אצל המנדינקה מסופר על אדם צדיק שחילק את רכושו לאחרים. האל העליון אואנדה התחפש לאדם פשוט וביקש מזון מן האנשים. כולם סירבו, אך הצדיק נתן לאל את המזון האחרון שנותר ברשותו. בתמורה העניק האל לצדיק שלושה חופני קמח שהתחדשו תמיד ולעולם לא נגמרו, והביאו לו עושר רב. האל הזהיר את הצדיק לעזוב את המקום, והטביע את שכניו האנוכיים בגשם שירד שישה חודשים ברציפות.
אצל עם הקוואיה בצפון טנזניה מסופרת מעשייה על זוג נשוי שברשותם הייתה קערת מים פלאית שמעולם לא אזלו ממנה המים. הם הזהירו את כלתם החדשה לעולם לא לגעת בקערה, אך הכלה הסקרנית לא יכלה להתאפק, ושברה את הקערה בשגגה. מן הקערה השבורה זרם שיטפון אדיר שהטביע את כל האנשים.
בדת הקונגו מסופר על אשה קשישה שעורה מכוסה בפצעים, שהגיעה לעיירה בעמק. היא ביקשה מחסה אך נדחתה בכל הבתים, עד שהתקבלה בבית האחרון, שם טיפלו בה עד שהבריאה. כשהגיעה שעתה לעזוב, היא אמרה למארחיה לבוא איתה. יום לאחר שעזבו, האל העליון נזאמבי הוריד על העיירה גשם כבד, עד שהמקום הפך לאגם וכל תושביו טבעו.
אצל המבוטי, עם ציידים-לקטים פיגמים שכיום הוא חלק מן הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, מסופר על זיקית ששמעה רעשים מוזרים מתוך עץ. היא כרתה את גזעו, ומשם בקע מבול אדיר שהציף את כל הארץ. מתוך מי המבול הופיעו האיש והאישה הראשונים. הזיקית במיתולוגיה של המבוטי היא התגלמות טיפוסית של האל הראשי קונובואום . אל זה גם מתואר כבעליה של קשת עשויה משני נחשים, המתגלית לבני האדם כקשת בענן.
במיתוס הבריאה של עם האקואי בניגריה נאמר כי בתחילה לא היו כלל מים על האדמה. האדם הראשון אטים נה ביקש מים מאל השמיים אובאסי אוסאו. האל העניק לו דלעת שבתוכה שבע אבנים שקופות. בכל מקום שבו קבר האדם הראשון אבן באדמה פרצו מים ונוצר אגם. כאשר נפוצו צאצאיו של האדם הראשון על פני האדמה, הוא אמר להם לקחת אבנים שקופות מן האגמים, ולקבור אותן בנחלותיהם כדי ליצור אגמים נוספים. אך אחד מנכדיו אסף אבנים רבות וקבר את כולן במקום אחד בנחלתו. מהן פרץ שיטפון שאיים להטביע את הארץ כולה. האדם הראשון התפלל לאל שייבש את השיטפון, אך השאיר את האגם שהציף את כל נחלתו של הנכד הסורר.
מיתוס המבול של שבט המסאי בקניה מושפע בבירור מסיפור המבול המקראי, קרוב לוודאי דרך כתבי קודש מוסלמים או נוצרים. יש בו אל בורא הזועם על חטאיהם של בני האדם ומוריד מבול על האדמה, שממנו ניצלים בתיבה רק צדיק אחד, בני משפחתו ובעלי-חיים מכל מין. האל הבורא נקרא אצל המסאים אן-קאי, הצדיק טומבאינוט, והציפורים שהוא משלח כדי לבדוק אם קלו המים הם בתחילה יונה ולאחריה נשר.
במיתוס הבריאה של עמי המאנדה במערב אפריקה יש מספר גרסאות של סיפור מבול. במרכזן עומד המאבק בין שני אחים תאומים: האל הטוב פארו והאל המרושע פמבה. פארו, שהוא אל פריון המגלם את נהר הניז'ר, מציף את הארץ בכדי למחות את הרוע של אחיו, ורק האנשים הטובים ניצלים.
במיתולוגיות אוקיאניה.
בהוואי תועד סיפור הגיבור נוּ'אוּ-פוּלה, שפירושו בהוואית "נו'או המתפלל", אשר ניצל ממבול בספינה גדולה שעליה בית. הספינה נחה בפסגת הר מאונה קיאה ונו'או הקריב חזיר לירח, אך האל הבורא במיתולוגיה ההוואית, קאנה , ירד משמים על קשת בענן והסביר כי הוא שאחראי למבול ולהצלה. סיפור זה תועד לראשונה רק במאה ה-19, ובסבירות גבוהה מתפלמס עם דמות נוח וסיפור המבול המקראי, שהגיעו להוואי באמצעות מסיונרים נוצרים.
לפי סיפור שסופר באיי פיג'י, לאל נדנגאי הייתה ציפור חביבה עליו. שניים מנכדיו הרגו אותה וקברו בהסתר את פגרה, אך אוטו, שליחו של נדנגאי, חשף את פשעם. במקום להתנצל הם נמלטו להרים, ומצאו מקלט אצל נגרים שבנו מבצר עץ כדי לעצור את נדנגאי. המבצר עמד בפני התקפות צבאותיו של נדנגאי במשך שלושה חודשים, אך אז הציף נדנגאי את האיים במבול של גשם. המורדים התפללו לאלים אחרים שיעזרו להם, ואל הנגרים רוקורו לימד אותם לבנות סירות קאנו. הם שטו ואספו ניצולים נוספים. שמונה מהם שרדו על אי אחד, המוצג גם היום כמקור לשאר תושבי פיג'י.
על שני גיבורים במסורת המאורית, רואטאפו וטאווהאקי , נוספו סיפורים נפרדים שבהם גרמו למבול בשל קנאתם באחים שנואים. זוהי כנראה השפעה מאוחרת של סיפור המבול המקראי דרך הנצרות בניו זילנד. במסגרת השפעות אלו, סבו של טאווהאקי, ששמו המקורי במסורת המאורית הוא המא, פורש כשם בן נח מן המקרא.
במיתולוגיות אוסטרליה.
תאורי שיטפונות גדולים נדירים מאוד במיתולוגיות של הילידים האבוריג'ינים באוסטרליה. אך נפוצה בהם דמות מיתית שאתנולוגים כינו "נחש הקשת", בשמות מקומיים שונים. נחש הקשת לעיתים מוצג כאל הבורא, ובדרך-כלל הוא מתואר כחי בבורות מים. כאשר הוא עובר מבור אחד למשנהו הוא נראה בדמות הקשת בענן. ציורי סלע של נחש הקשת בארץ ארנהם בטריטוריה הצפונית מתוארכים לתקופה של 4,000 עד 6,000 שנה לפני זמננו ולפיכך תוארו כ"דת העתיקה בעולם". ארכאולוגים שיערו שראשית הופעתם קשורה להצפת אזורי החוף באוסטרליה בראשית ההולוקן.
האחיות וואווילאק הן שתי דמויות בוראות במיתולוגיה של אנשי היונגור בארץ ארנהם. מסופר כי דם הווסת (או בגרסה חלופית של הסיפור, דם הלידה) של אחת מהן זיהם בור מים שבו חי יורלונגור, שמו המקומי של נחש הקשת. יורלונגור זעם על כך והוריד מבול אשר שטף את הארץ ובלע את האחיות ואת בניהן התינוקות. לאחר מכן הפך יורלונגור לקשת בענן, ירד לאדמה והקיא את האחיות ואת בניהן כשהם בחיים. סיפור זה שימש כבסיס לטקסי בגרות אצל בני היונגור.
אנתרופולוגים מאוניברסיטת אוטגו תיעדו את היווצרותו והתפתחותו של סיפור מבול אצל ילידים אוסטרלים באזור נהר פיצרוי בקימברלי, מאז שנות ה-40 של המאה ה-20, כתגובה לסיפור המבול המקראי שסופר על ידי מיסיונרים נוצרים, ובדומה להיווצרות דתות מטען באיים אחרים באוקיינוס השקט. כמה מן הילידים סיפרו כי מצאו את שרידי תיבת נח באזור בשולי המדבר האוסטרלי. לפי אחת ההשערות, הילידים למעשה נתקלו במטוס אוסטרלי או יפני שהתרסק במקום בזמן מלחמת העולם השנייה, אך לא זיהו אותו ככזה עקב חוסר הכרותם עם מטוסים. לפי הסיפור, גרסת "האדם הלבן" לפיה תיבת נח סיימה את מסעה במצרים (נראה שיבוש הגרסה המקראית על ידי הילידים), היא חלק מן המזימה לדיכוי הילידים, שכן התיבה למעשה סיימה את מסעה באוסטרליה. המבול התרחש בתקופת זמן החלום, כאשר לבנים וילידים חיו יחד באוסטרליה. אך לתיבה עלו רק האנשים הטובים, שהיו ילידים, ולכן נעלמו הלבנים מאוסטרליה עד חזרתם לשם במאה ה-18.
Expectations (אלבום של ביבי רקסה)
Expectations (בעברית: ציפיות) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית ביבי רקסה. האלבום יצא לאור ב-22 ביוני 2018, על ידי חברת התקליטים האחים וורנר. זהו אלבום האולפן הראשון של רקסה אחרי צאת שלושת המיני-אלבומים הקודמים שלה , ו-.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום ה-13 במצעד הבילבורד 200.
רקע וסיבוב הופעות.
כדי לקדם את האלבום, רקסה תצא ב-7 באוגוסט 2019, לסיבוב ההופעות השני שלה, "Expectations Tour", באירופה, צפון אמריקה, אסיה. אשר עתיד להסתיים ב-14 בדצמבר 2019. מתוך האלבום יצא הסינגל היחיד "I'm a Mess".
השיר "Meant to Be", נכלל באלבום, אך לא יצא מתוכו כסינגל.
גרשון שטרן
הרב גרשון שטרן מלודאש (מוכר בכינוי ה"ילקוט הגרשוני" על שם חיבורו המפורסם; שבט ה'תרכ"א, 1861 – ט"ז באייר ה'תרצ"ו, 1936) היה רב בעיירה לודאש (לודוש) והעיירות הסמוכות לה בחבל מארוש הסמוך לקלויזנבורג שבהונגריה (כיום רומניה).
ביוגרפיה.
נולד בעיר מאד שבאימפריה האוסטרית (בתחומי הונגריה של ימינו). נחשב מבחירי תלמידי מהר"ם שיק – תלמידו המובהק של החתם סופר. כמו כן היה תלמידם של אחרים מגדולי דורו, בהם הרבנים שמואל ארנפלד (ה"חתן סופר") וחמיו לעתיד רבי עמרם בלום אבד"ק ברטאויפאלו מחבר שו"ת בית שערים.
בשנת תרמ"ב נישא למרים, בתו של רבו רבי עמרם בלום. מרים הייתה נינתו של רבי יהודה כהנא הלר בעל "קונטרס הספיקות", ומצאצאי בעל התוספות יום טוב. בשנת תרנ"ב נפטרה מרים והשאירה ארבעה ילדים קטנים. לאחר פטירתה נישא לגיטל, בתו של הרב יהודה פוקס בן רבי וואלף פוקס אבד"ק סערעד.
בשנת תרמ"ה, בגיל 24, נבחר לרבה של קהילת מארוש לודאש וגלילותיה, וברבנות זו שימש במשך 51 שנה עד לפטירתו. בלודאש אף הקים ישיבה גדולה שם לימד מאות תלמידים. במשך 29 שנים עמד בראשות ישיבתו עד לשנת תרע"ד (1914) שבה נלקחו תלמידיו לעבודות כפייה במלחמת העולם הראשונה ובשל כך נאלץ לסגור את שערי הישיבה.
מעמד הישיבות ותלמידיהן במדינה, העסיקו מאוד את רבי גרשון ופרסם בנושא זה סדרת מאמרים בעיתון של המחנה האורטודוכסי (כינס את המאמרים והדפיסם כספר בשנת תרס"ב).
נודע כבעל יכולת מרשימה בדיבורו וכדרשן בעל שם. נשא דרשות בפני קהל רב ברחבי הונגריה.
ידוע בשל פניותיו לגורמים אירופים למען איסוף כספים לטובת עניי ארץ ישראל ושומרי השמיטה בארץ. במסגרת כך אף עמד בראש שיירה שביקרה בארץ ישראל בשנת תר"ע והעבירה סכומי עתק לעניים ומוסדות תורה. את מסעו זה הנציח בספר מיוחד הנקרא "מסעי בני ישראל".
בליל שישי ט"ז אייר תרצ"ו, נפטר הרב והלווייתו נקבעה ליום המחרת. את ארון קבורתו בנו משולחן הלימוד שלמד עליו במשך חמישים ואחת שנים. בהלווייתו השתתפו גדולי הרבנים ראשי הישיבות ואלפים מתושבי האזור. מקום קבורתו בבית העלמין היהודי בלודאש (לודוש, כיום ברומניה). את הנוסח שעל גבי המצבה כתב הוא בעצמו בצוואתו תוך שימוש בשמו הפרטי בלבד אפילו ללא התואר "הרב". מצבתו שוקמה בשנים האחרונות.
ארכיונו האישי של גרשון שטרן שמור במחלקת הארכיונים של הספרייה הלאומית בירושלים.
חיבוריו.