מאז הופעת הבכורה של אזרבייג'ן בתחרות, היא תמיד הצליחה להעפיל לגמר התחרות למעט אירוויזיון 2018. הופעת הבכורה שלה הייתה בתחרות האירוויזיון 2008 שנערכה בבלגרד שבסרביה, עם השיר "Day After Day" ("יום אחרי יום"), שבוצע על ידי אלנור וסמיר. השיר התמקם במקום ה-8 בגמר התחרות עם 132 נקודות, לאחר שהעפיל מהמקום ה-6 בחצי הגמר עם 96 נקודות.
בשנת 2009 אזרבייג'ן זכתה במקום ה-3 בגמר התחרות עם 207 נקודות, עם השיר "Always" שבוצע על ידי אייסל והזמר האיראני-שוודי ארש. השיר התמקם במקום ה-2 בחצי הגמר עם 180 נקודות. שנה לאחר מכן, באירוויזיון 2010, התמקמה אזרבייג'ן במקום ה-5 בגמר התחרות עם 145 נקודות, עם השיר "Drip Drop" ("טפטוף"), שבוצע על ידי סאפורה. באותה שנה, אזרבייג'ן הוכתרה כפייבוריטית לניצחון בתחרות על ידי סוכנויות ההימורים יחד עם גרמניה, אולם, כאמור, היא מוקמה רק במקום ה-5 בגמר התחרות עם 145 נקודות, בניגוד מוחלט לתחזיות.
בשנת 2011 אזרבייג'ן ניצחה בתחרות האירוויזיון שנערכה בדיסלדורף שבגרמניה, עם השיר ""Running Scared", שבוצע על ידי אל וניקי, עם 221 נקודות בגמר התחרות. אזרבייג'ן שברה שיא שלילי והפכה למדינה הזוכה בעלת הניקוד הנמוך ביותר תחת מערכת ההצבעה הנוכחית (רק עם 5.14 נקודות בממוצע שהוענקו לה מכל מדינה) ואת הסכום המקסימלי של דירוגים נמוכים יותר (לאזרבייג'ן הוענקו באותה שנה 12 נקודות רק משלוש מדינות בתחרות: רוסיה, מלטה וטורקיה). לאור ניצחונה של אזרבייג'ן באותה שנה, תחרות אירוויזיון 2012 נערכה בבאקו, בירת אזרבייג'ן. בשנת 2012, אזרבייג'ן זכתה במקום ה-4 עם 150 נקודות, עם השיר "When the Music Dies" שבוצע על ידי סבינה באבאייבה, מאחורי שוודיה הזוכה, רוסיה וסרביה.
בשנת 2013 אזרבייג'ן זכתה במקום ה-2 בגמר התחרות עם 234 נקודות, עם השיר "Hold Me", שבוצע על ידי פאריד מאמאדוב. אף על פי שבתחילה לא היה השיר אהוב ולא הוגדר כפייבוריט על ידי סוכנויות ההימורים, לאחר שבועות מספר של חזרות ולאחר הופעתו של פאריד מאמאדוב בחצי הגמר של התחרות, הוגדר השיר כפייבוריט על ידי סוכנויות ההימורים. באותה שנה הייתה זו הפעם הראשונה שבה אזרבייג'ן הצליחה להתמקם במקום הראשון בחצי הגמר של התחרות עם 139 נקודות. בנוסף, באותה שנה, לאזרבייג'ן העניקו כ-10 פעמים את הציון המרבי בגמר התחרות (12 נקודות), הישג מרשים עבור מדינה שלא זכתה בתחרות.
בשנת 2014, לאחר כחמש שנים ברציפות בה מוקמה אזרבייג'ן באחד מחמשת המקומות הראשונים בתחרות, היא השיגה את תוצאתה הגרועה ביותר בתחרות, בה מוקמה במקום ה-9 בחצי הגמר עם 57 נקודות ובמקום ה-22 בגמר התחרות עם 33 נקודות, עם השיר "Start a Fire", שבוצע על ידי דילארה קזימובה. זו גם הפעם הראשונה שבה מוקמה אזרבייג'ן מחוץ לעשרת המקומות הראשונים בגמר התחרות.
בשנת 2015, אלנור חוסיינוב שב לייצג את ארצו בתחרות עם השיר "Hour of the Wolf"", לאחר שייצג אותה בהופעת הבכורה שלה בתחרות, בשנת 2008, כחלק מהצמד אלנור וסמיר. על פי סוכנויות ההימורים, אזרבייג'ן הייתה צפויה להתמקם באחד מעשרת המקומות הראשונים בגמר התחרות לאחר כישלונה הצורב בשנה הקודמת, אבל בניגוד לתחזיות סוכנויות ההימורים, היא השיגה את תוצאתה הגרועה ביותר אי פעם בחצי הגמר של התחרות, והתמקמה במקום ה-10, עם 53 נקודות. בגמר התחרות התמקם השיר במקום ה-12 עם 49 נקודות.
בשנים 2016 ו-2017 לא הצליחה אזרבייג'ן לשחזר את הצלחותיה מהשנים הראשונות בהן השתתפה בתחרות, וסיימה במקומות ה-17 וה-14 בגמרי התחרות בהתאמה בשנים אלו.
בשנת 2018 כשלה אזרבייג'ן לראשונה בתולדותיה לעלות לגמר.
בשנת 2019 בתל אביב, הגיעה למקום ה-8 עם השיר "Truth" של הזמר צ'ינגיז מוסטפייב.
בשנת 2020 בוטלה התחרות בשל מגפת הקורונה. סמירה אפנדי ייצגה את המדינה עם שירה "Cleopatra"
בשנת 2021 חזרה אפנדי לייצג שוב את המדינה עם השיר "Mata Hari" המספר את סיפורה של רקדנית אקזוטית באותו השם, ששימשה כמרגלת מטעם גרמניה במלחמת העולם הראשונה. השיר העפיל לגמר עם 138 נקודות כשהוא מדורג במקום ה-8 מתוך 16 מדינות בחצי הגמר הראשון אך הגיע בגמר למקום ה20 עם 65 נקודות בלבד.
פופולריות התחרות.
כאשר דורגה אזרבייג'ן באחד מעשרת המקומות הראשונים בהשתתפותה הראשונה בתחרות, הפכה תחרות האירוויזיון לפופולרית באזרבייג'ן. לאחר שמוקמה אזרבייג'ן במקום השמיני בגמר בהשתתפותה הראשונה בתחרות ודורגה באחד מחמשת המקומות הראשונים בשנים 2009-2013, התחרות הפכה למן "גאווה לאומית" בעלת חשיבות גבוהה במדינה. כהוכחה לחשיבותה הגבוהה של התחרות במדינה ניתן לציין כי פורסם בשנת 2013 כי נשיא אזרבייג'ן, אילהם אלייב, פתח בחקירה שתסביר מדוע ארצו לא העניקה נקודות לרוסיה בגמר אירוויזיון 2013, שנערך במאלמה, שוודיה.
אזרבייג'ן מצפה מאומניה הנשלחים לתחרות להתמקם באחד מחמשת המקומות הראשונים בתחרות, ולעיתים קרובות שוכרת כותבים ומפיקים (רובם מוזיקאים שוודים) כדי שיכתבו ויפיקו את שירה והופעתה של אזרבייג'ן לתחרות. מאז שנת 2009 הפכה באופן עקבי תחרות האירוויזיון לתוכנית הטלוויזיה הנצפית ביותר בטלוויזיה האזרית, אף על פי שהתחרות משודרת באזרבייג'ן החל מהשעה 00:00 (שעון מקומי באזרבייג'ן) בשל הפרשי הזמן מאזור הזמן של מרכז אירופה. לאחר זכייתה של אזרבייג'ן בתחרות אירוויזיון 2011, אזרבייג'ן הנפיקה בול דואר המוקדש לניצחונה של אזרבייג'ן עם תמונתם של הזוכים אל וניקי. לאחר זכייתם של אל וניקי באירוויזיון 2011 הם הפכו לכוכבים לאומיים באזרבייג'ן.
בנוסף, אזרבייג'ן השקיעה סכום של כ-160 מיליון € (כ-300 מיליון מאנאט אזרבייג'ני) על אירוח תחרות האירוויזיון 2012, על מנת לבנות ולהקים זירה חדשה בה יארחו את תחרות האירוויזיון. זה היה הסכום הגבוה ביותר שמדינה אי פעם השקיעה באירוח האירוויזיון.
יחסי אזרבייג'ן וארמניה באירוויזיון.
יחסי ארמניה ואזרבייג'ן היו עוינים משהחלו שתי המדינות להשתתף בתחרות ב-2006 (ארמניה) ו-2008 (אזרבייג'ן). שתי המדינות נמנעו מלהצביע אחת לשנייה עקב הסכסוך הקיים ביניהן על חבל הארץ נגורנו קרבאך, הנמצא תחת שלטון ארמני דה פקטו משנת 1993, אך נמצא תחת שלטון אזרי דה יורה. חבל הארץ נגורנו קרבאך מהווה מקור מתמיד למחלוקת ומתח צבאי בין אזרבייג'ן לארמניה, מאבק שהסלים והחריף בעקבות התפרקות ברית המועצות ב-1991.
אליצור ראשון לציון (כדורסל נשים)
אליצור ראשון לציון היא קבוצת כדורסל נשים ישראלית מהעיר ראשון לציון, המשחקת בליגה הלאומית.
היסטוריה.
בשנות ה-80 השתתפה הקבוצה בליגת העל ונקראה "אליצור סלע ראשון לציון". ובהמשך עד עונת .
לאחר שהעפילה בסיום עונת מהליגה הארצית לליגה הלאומית, הוצע למנהלי הקבוצה על ידי איגוד הכדורסל להשתתף בליגת העל במקומה של קבוצה הפועל מעגן מיכאל שלא אישרה השתתפות. וכך חזרה הקבוצה לליגה הבכירה לאחר היעדרות של 9 שנים.
בעונת השתתפה הקבוצה בגביע רונקטי, אך הודחה לאחר מספר משחקים על ידי אפולון סלוניקי מיוון.
בתחילת עונת 2011/12 הורדה הקבוצה לליגה הלאומית עקב בעיות תקציב.
אליצור ראשון לציון
פסקי תוספות
פסקי תוספות הוא חיבור קדום שמתמצת את פסקי ההלכה הנובעים מפירושי התוספות על התלמוד. פירושי התוספות כתובים בסגנון זורם של שאלה ותשובה, לרוב ללא מסקנה מפורשת, וחיבור זה, שבו כתובה בקצרה ההלכה למעשה המתבקשת מהשתלשלות הדיון, משמש כלי עזר להבנה מדויקת של דברי התוספות. הוא מצוטט רבות בין פוסקי ההלכה.
זהות המחבר.
זהות המחבר איננה ידועה בוודאות. על פי דעה רווחת מחבר הפסקים הוא רבי יעקב בן אשר, מחבר הטור. דעה אחרת מייחסת את חיבורו לאביו, הרא"ש. החיד"א שלל את שתי ההשערות: "לא ידעתי שורש לדברים הללו". מסורת מבוססת יותר מופיעה בקונטרס 'שם הגדולים' מאת ר' אהרן שליצשטט, שם כתב שרבי יחזקיה ממגדבורג, דודו של רבי אליעזר מטוך, המכונה מהרי"ח (וזהו המהרי"ח הנזכר רבות ב"הגהות אשר"י"), חיבר פסקי תוספות, אך לא ברור שכוונתו לפסקי תוספות הנדפסים המוכרים לנו. עוד כתב שם שגם רבי יעקב בן ר' מאיר כ"ץ מנורטהויזן, מחכמי אשכנז, שנהרג בנורטהויזן בשנת ה'קט (1349) בפרעות עקב המגפה השחורה, חיבר פסקי תוספות.
עליו מסופר:
״..בקשו מהערונים שיתנו להם רשות להיות מוכנים לקידוש השם ואחר כך לקחו טליתיהם ואת התכריכים ואחר כך כשחפרו בור להריגתם וחיפו את הבור בקרשים ארזים בוערים באש עמדו כל הקהל ורקדו מפזזים ומכרכרים איש את ידו ורבי יעקב ורבי מאיר בנו בראשם וקפצו כולם לתוך הבור ורבי מאיר הלך סביבות הבור להשגיח שיהיו כולם שם ואחר כך כשנשאר באחרונה רצו הגויים להחיותו, אך אמר להם עוד רגע אני בחיי גן עדן וקפץ גם הוא..״
מסתבר, אפוא, שכשם שהיו קבצים רבים של תוספות - כך היו במקביל קבצים רבים של פסקי תוספות. עם הדפסת התלמוד, ועמו התוספות ופסקי התוספות, נוצרה לעיתים ערבוביה, כאשר בצמוד לתלמוד נדפסו תוספות מאת חכם מסוים, ואילו בסוף הכרך נדפסו פסקי תוספות המסכמים קובץ אחר של התוספות, והדבר יצר סתירות כביכול בין התוספות לפסקים.
כבר החיד"א עמד על תופעה זו באופן כללי, וציין בייחוד את מסכת סוטה, שבה אין תיאום בין התוספות לפסקים. כמו כן כתב החתם סופר על פסקי התוספות למסכת ביצה. לדעת החיד"א, ייתכן גם ש"פסקי תוספות" המודפסים אינם כולם מאותו מחבר. במסכתות מסוימות (תמיד ומידות) נדפסו "פסקי תוספות" ולא התוספות עצמן.
הדפסת החיבור.