חשמול המסילה החל ב-1929 והושלם ב-2002. הוא מאפשר הכפלה של קיבולת הרכבת, עד מטען כולל של 6,000 טון. כיום מוסעות בקו הטרנס-סיבירי מדי שנה 20,000 מכולות מטען לאירופה, מתוכן מגיעות 8,300 מיפן, חלק זעום מהייצוא היפני הכולל לאירופה - 360,000 מכולות בשנה. משרד התחבורה הרוסי זיהה את פוטנציאל הגידול הרב ושם לו למטרה לשלח 100,000 מכולות בשנה ברכבת הטרנס סיבירית, ב-120 רכבות ביום לאורך הקו, עד סוף 2005. גידול זה ניתן להשגה רק אם חלקים שונים של המסילה שבהם עדיין רק צמד פסים יחיד יוכפלו כדי לאפשר נסיעת שתי רכבות (בכיוונים מנוגדים) בו זמנית.
הקו הטרנס-סיבירי הוא נתיב התחבורה החשוב ביותר ברוסיה גם כיום. כ-30% מהייצוא הרוסי משונע ברכבת זו, ותושבים רוסים רבים משתמשים ברכבת לנסיעה בארצם העצומה. עד להפעלת מסילת הרכבת באיקל-אמור בשנות ה-80 של המאה ה-20 זה היה הנתיב המסילתי היחיד שמקשר את סיביר המזרחית עם מרכז רוסיה.
בכל תחנות הרכבת המשמשות את הקו ברוסיה מותאם השעון בתחנה לפי שעון מוסקבה. בתחנות המשרתות את הקו בתחומי מונגוליה וסין הזמנים בתחנה מותאמים לשעון המקומי.
חלקים ישנים של הקו, שאינם משמשים את הקו הפעיל, באזורים שמצפון לוולדיווסטוק, משמשים לצרכים רפואיים של כפרי האזור. מדובר בבית חולים בתוך רכבת, אשר עוברת בין הכפרים ונותנת שירותים רפואיים מגוונים, עוד מהתקופה הסובייטית. מסע הרכבת הייחודית נמשך כשבועיים עד שהיא חוזרת לוולדיווסטוק, ומתכוננת למסע הבא.
לו'שונקואו
לוּ'שׁוּנְקוֹאוּ (בסינית מפושטת: 旅顺口; בסינית מסורתית: 旅順口; בפין-יין: Lǚshùnkǒu; או בשמה האירופי פורט ארתור) הוא רובע בתת-המחוז העירוני דאליין במחוז ליאונינג שבצפון-מזרח הרפובליקה העממית של סין, השוכן בקצה הדרומי של תת-המחוז על שפת הים הצהוב ובו נמל. בעיר היה מבצר בעל חשיבות אסטרטגית בין קוריאה לסין. פורט ארתור שימשה כעיר נמל והבסיס הימי הרוסי הגדול ביותר במזרח אסיה בין השנים 1898–1905, אתר בו התקיים מצור וקרב עיקרי במלחמת רוסיה–יפן.
היסטוריה.
ההיסטוריה המודרנית שלה החלה במלחמת האופיום השנייה כשכוחות אנגלו-צרפתיים ניקו את המכשולים הסינים מהנהר המגיע לעיר טיינג'ין. באוגוסט 1860, אניית התותחים של הצי הבריטי "Algerine" תחת פיקודו של לוטננט ויליאם סי. ארתור גררה פריגטה מושבתת לתוך מפרץ לוסן, שם היה כפר דייגים קטן. החשיבות האסטרטגית של לוסן שנקראה פורט ארתור בפי המערביים באה לידי ביטוי רק 20 שנה מאוחר יותר כאשר מהנדס גרמני בשם קפטן קונסטנטין פון הנקין הציע כי הכניסה הצרה והגבעות הסלעיות מסביב למפרץ, כאשר הם מבוצרות היטב, יכולות להקשות על כיבוש המקום. לאור זאת האתר נבחר להיות בסיס לצי הסיני שזה מכבר קרם עור וגידים. בניית הרציפים והמספנות החלו ב 1882 והנמל הועמק והורחב. במקביל האתר התפתח כמצודה יבשתית כך שב-1894 היו בו 22 מבצרים ויותר מ-70 תותחים.
במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה העיר נכבשה על ידי היפנים לאחר מצור בן יום אחד (קרב לושונקואו). היפנים קיבעו את בעלותם על מפרץ פורט ארתור כתנאי להסכם שלום שהיה חלק מהסכם שימונוסקי (17 באפריל 1895).
הרוסים, בעידוד צרפת וגרמניה, שחיפשו נמל שאינו קופא בחורף הבינו את החשיבות הצבאית של האתר, דרשו ממשלת יפן מספר ימים מאוחר יותר לפנות את ליאטונג. היפנים בעצת הבריטים, קיבלו את האולטימטום הזה שנודע לימים בשם ההתערבות המשולשת. במרץ 1885 הצאר ניקולאי השני ושר החוץ אלכסיי לובאנוב רוסטובסקי הסכימו בקשר הצורך לקשר בין הרכבת הטרנס סיבירית למימי המפרץ החמים אשר עשויים לשמש נמל חליפי לנמלים הקפואים שלהם. ביוני 1896 חתמה רוסיה עם סין על הסכם לי-לובאנוב. על פי ההסכם מתחייבת רוסיה להגן על הטריטוריה של סין בעוד סין מאשרת לרוסיה לבנות קו מסילת ברזל דרך מנצ'וריה. בדצמבר 1897 רוסיה במהלך חד צדדי שלחה אוניות מלחמה למפרץ ארתור. במרץ 1898 כוחות רוסיים כבשו את העיר מה שגרם לכניעת הסינים לדרישות הרוסים, וחלק מההסכם היה חידוש הסכם חכירה ל 25 שנים של נמל פורט ארתור ודלני.
הרוסים החלו בבניית קו רכבת המחבר בין הנמל לרשת הרכבות של מזרח סין. הם לא נתנו רשות לאניות זרות לפקוד את נמל פורט ארתור אולם הרשו להם להשתמש בנמל המסחרי החדש של דלני. הרוסים המשיכו בהרחבת נמל פורט ארתור אולם לא היה להם זמן לשפר את המספנות וכתוצאה מכך לא היה ניתן לטפל באניות המלחמה האמורות לפקוד את האזור ברציף היבש היחידי בנמל. יותר מכך, המהנדסים הרוסיים לא הצליחו להרחיב את הכניסה הצרה לנמל כך שרק אנייה גדולה אחת יכלה לעבור בו בזמן נתון וזה רק בשיא הגאות ובעזרת גוררות. תוכנית הצאר לפתוח כניסה נוספת לנמל לא הצליחה לצאת לפועל לפני המלחמה. בעוד הרוסים החלו לבנות עיר חדשה מעל הנמל לא נעשה שום שינוי או שיפור בעיר הסינית העתיקה, שנשארה ללא כבישים סלולים, מערכת ביוב, מערכת הולכת מים ותאורה. ב-1901 החלו הרוסים בבנייה מחודשת של המבצרים אולם עד 1904 הם הספיקו להשלים את העבודות במבצר סיני מקורי אחד בלבד.
קו ההגנה העיקרי עבר לאורך הקצה החיצוני של הגבעות המקיפות את הנמל בחצי עיגול. המרחק בין שני הקצוות הנושקים לים היה 19 ק"מ כשהחלק המוגן פחות השתרע לאורך של 4.5 ק"מ מצפון מערב לעיר החדשה ולנמל. ב-1904 הביצורים של פורט ארתור היו הראשונים שעמדו במבחן של מלחמה מודרנית. ערב מלחמת יפן-רוסיה חיל המצב של פורט ארתור כלל 18,000 חיילים, מספר דומה של מלחים ויותר מ-20,000 אזרחים רובם סינים. לצורך הגנה על העיר מוקמו במקומם רק 116 מתוך 552 התותחים כשמתוכם רק 8 מוקמו בכיוון הים. עם תחילת המצור על פורט ארתור, היו כ-47,000 איש זמינים להגנה על המקום.
לאחר מלחמת יפן-רוסיה החכירה של נמל פורט ארתור עברה לידי היפנים, על פי הסכם פורטסמות' והיא הפכה לבירת חצי האי קואנטונג ובה שכנה המפקדה הראשית של חצי האי. בשנת 1945 חזרה העיר לריבונות סינית ובאמצע אוגוסט 1945 הוחלפה פעם נוספת הבעלות על פורט ארתור כאשר הרוסים השתלטו שוב על האזור. בשנה זו נחתמה ברית בין סין לרוסיה על פיה למשך 30 שנה תהיה לרוסים זכות חכירה ושליטה צבאית על פורט ארתור והסכם דומה בנוגע לדלני ולמסילת הרכבת.
נבחרת צ'ילה בכדורגל
נבחרת צ'ילה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של צ'ילה.
ההישג הטוב ביותר של נבחרת צ'ילה בגביע העולם בכדורגל היה במונדיאל 1962, כשצ'ילה אירחה את הטורניר, וסיימה במקום השלישי. במשחק על המקום השלישי ניצחה צ'ילה את יוגוסלביה בתוצאה 1:0.
בתאריך 4 ביולי 2015 זכתה צ'ילה בקופה אמריקה בפעם הראשונה בתולדותיה. צ'ילה זכתה בקופה אמריקה 2016 בפעם השנייה ברציפות.
היסטוריה.
שנים ראשונות.
התאחדות הכדורגל של צ'ילה היא התאחדות הכדורגל השנייה שנוסדה ביבשת דרום אמריקה. היא נוסדה בוולפראיסו ב-19 ביוני 1895. צ'ילה היא אחת מארבע ההתאחדויות המייסדות של CONMEBOL, קונפדרציית הכדורגל של דרום אמריקה, יחד עם ברזיל, ארגנטינה ואורוגוואי. 4 הנבחרות התמודדו באליפות דרום אמריקה הראשונה, שמאוחר יותר נקראה קופה אמריקה, בשנת 1916. בשנת 1920 אירחה צ'ילה לראשונה את הטורניר. בשנת 1926 אירחה צ'ילה את הטורניר בפעם השנייה והשיגה את ניצחונה הראשון בטורניר אחרי 19 משחקים, 1-7 על בוליביה. במהלך המשחק הבקיעה צ'ילה את השער הראשון בתולדות הקופה אמריקה שהובקע מבעיטת קרן. צ'ילה סיימה את הטורניר במקום השלישי.
מונדיאל 1930.
צ'ילה הוזמנה להשתתף בטורניר גמר גביע העולם הראשון, מונדיאל 1930. במשחקה הראשון בשלב הבתים הביסה צ'ילה את מקסיקו 0-3 ולאחר מכן ניצחה את צרפת 0-1. במשחק מכריע על העלייה לשלב הבא הפסידה צ'ילה לארגנטינה 3-1. צ'ילה פרשה ממוקדמות שני הטורנירים הבאים. בשנות הארבעים, אירחה צ'ילה את קופה אמריקה 1941 ואת קופה אמריקה 1945. בשניהם סיימה במקום השלישי.
מונדיאל 1950.
צ'ילה הייתה אמורה להתמודד במוקדמות מונדיאל 1950, לראשונה בתולדותיה, אך לבסוף העפילה אוטומטית לטורניר הגמר בעקבות פרישתה של ארגנטינה. בטורניר הגמר הודחה בשלב הבתים לאחר שהפסידה לאנגליה ולספרד והביסה את ארצות הברית.
צ'ילה השתתפה לראשונה במוקדמות מונדיאל 1954, אך הפסידה בכל משחקיה לפרגוואי וברזיל ולא העפילה לטורניר הגמר. שנה לאחר מכן, אירחה צ'ילה את קופה אמריקה 1955 והגיעה להישג השיא שלה, נכון לאותה תקופה, כאשר סיימה במקום השני אחרי ארגנטינה כאשר במשחק האחרון והמכריע הפסידה צ'ילה לארגנטינה 1-0. שנה אחר כך שיחזרה צ'ילה את ההישג כאשר סיימה במקום השני, לראשונה בטורניר שנערך מחוץ לצ'ילה, בקופה אמריקה 1956 שנערך באורוגוואי.
למרות הישגים אלו, צ'ילה שוב לא הצליחה להעפיל למונדיאל 1958 כאשר סיימה אחרונה בטורניר המוקדמות אחרי ארגנטינה ובוליביה.
מונדיאל 1962.
צ'ילה נבחרה לארח את מונדיאל 1962 והפכה בכך למדינה הדרום אמריקנית השלישית המארחת את טורניר גמר גביע העולם, אחרי אורוגוואי וברזיל.