ב-1922 קרא שוגי אפנדי לבהאים ברחבי העולם לבחור מקרבם אסיפות לאומיות, אשר יבחרו בהליך בחירות לא ישיר, היינו שכל אספה מקומית תבחר מקרבה נציג שישתתף בבחירות לאספה הלאומית. ב-1928 היו תשע אסיפות רוחניות לאומיות, וב-2008 מנו אלה 184. חלק מהאסיפות הלאומיות הוקמו במישור היבשתי והתפצלו לאחר מכן לאסיפות לאומיות. קיימות יחידות אדמיניסטרטיביות כמו אלסקה, הוואי, פוארטו ריקו או סיציליה שלהן אספה רוחנית "לאומית" משלהן. האסיפות הלאומיות מונות תשעה חברים והן נבחרות לשנה. חברי כל האסיפות ההרוחניות הלאומיות משתתפים בבחירת חברי בית הצדק העולמי המתקיימת בישראל מאז 1963 אחת לחמש שנים. בישראל לא פועלת אספה רוחנית לאומית.
ליצן חצר
ליצן החצר (באנגלית: jester או court jester) או "שוטה" (fool) היה מקצוע בתקופת ימי הביניים. ליצן החצר היה אחראי על בידור ושעשוע בחצרות האצולה ובעיירות ובכפרים.
המונח "שוטה" מציין גם אדם לא בוגר, טיפש, מסורבל, ואדם אשר לו דעות קדומות וחוסר ידע המנסה אף להנחיל את חוסר הידע שלו הלאה, מתוך מחשבה כי לו ידע רב.
לליצני החצר היו בגדים ייחודיים להם: בגדי ליצן צבעוניים, שרביטים וכובעים יוצאי דופן. כובעיהם של ליצני החצר היו בעלי שלושה קצוות, שהסתיימו בפעמונים מצלצלים. שלושת הקצוות סימלו בעבר את אוזניו של החמור.
בתקופת המלך פרנסואה הראשון היה אף בית ספר להכשרת ליצני חצר.
לליצני החצר גם השפעה על התרבות הפופולרית בזמנם ועד ימינו. כך, למשל, הם הוצגו במראם המיוחד בקלפי משחק וטארוט (בקלפים "ג'וקר" ו"השוטה" בהתאמה).
ליצן החצר בסין העתיקה.
בסין העתיקה תפקיד ליצן החצר היה מוכר. תפקיד זה התגבש בסוף תקופת השושלת ג'ואו, בעקבות ניסיון הנסיכויות השונות בסין לחקות את חצר המלך המרכזית, בה היו בדרנים. ליצני החצר בסין העתיקה בידרו באמצעות מוזיקה, שירה, פנטומימה ושנינות לשונית. במסגרת תפקידם הם היו אף מייעצים לאדוניהם הנסיכים בעניינים שונים. כמו כן תפקידם של ליצני החצר בסין העתיקה היה קשור לתפקידם של פייטנים. הם היו מחברים פיוטים שמטרתם לשעשע ולשפר את מצב רוחם של אדוניהם במצבים שונים. ליצני החצר היו לרוב בעלי מראה מוחצן ומוגזם. בסין, היה מקובל לחשוב שהמילה גמד היא מילה נרדפת לליצן חצר. זאת משום שהם לרוב היו גמדים או להבדיל מכך, גבוהים מאוד.
ליצן החצר
לאסלו שפשי
לאסלו שֶׁפְּשִׁי (בעברית נקרא לא פעם באופן שגוי לאסלו ספסי; בהונגרית: Sepsi László ברומנית: László Sepsi; נולד ב-7 ביוני 1986) הוא כדורגלן רומני ממוצא הונגרי, יליד העיר לודוש המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אוניברסיטטה קלוז'.
שפשי החל את הקריירה שלו במועדון המקומי גז מתאן מדיאש, בעונת 2004–2005. סטאד רן הצרפתית החתימה אותו לאחר עונה אחת בלבד בבוגרים. הוא הובא למועדון על ידי מאמנו דאז, הרומני לאסלו בויוני. שפשי לא שיחק באף משחק ליגה במדי רן בעונת 2005–2006, אבל שותף בשני משחקי גביע. אחרי שמאמנו פוטר מהקבוצה, בקיץ 2006, שפשי חזר לשחק ברומניה, במדי גלוריה ביסטריצה.
ב-12 בינואר 2008 חתם שפשי על חוזה לחצי שנה במדי בנפיקה, תמורת סכום לא ידוע, שעל פי העיתונות נע בין 1.8 ל-2.5 מיליון אירו. בסיום עונת 2007/2008 הוא הושאל לראסינג סנטנדר מליגת העל הספרדית.
שפשי שיחק משחק שלם בהופעת הבכורה שלו במדי נבחרת רומניה, בתבוסה הרומנית 0–3 על ידי רוסיה, בבוקרשט.
ישראל באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)
משלחת ישראל לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) כללה 33 ספורטאים שהתחרו ב-11 ענפי ספורט.
נושאת דגל ישראל בטקס הפתיחה הייתה האתלטית זהבה שמואלי.
לוסיאנה סוזה
צ'שייר
צ'שייר (באנגלית: Cheshire) הוא מחוז בצפון מערב אנגליה. ראשות המחוז ומועצת המחוז ממוקמות בצ'סטר, אף על פי שהעיר וורינגון היא הגדולה ביותר מבחינת אוכלוסייה ושטח בצ'שייר. ערים גדולות אחרות במחוז הן קונגלטון, קרו, אלסמיר פורט, וידנס, ראנקורן, מאקלספילד, נורת'וויץ' ווילמסלואו. המחוז גובל במחוזות מרזיסייד ומנצ'סטר רבתי בצפון, דרבישייר במזרח, סטפורדשייר ושרופשייר בדרום, ופלינטשייר ורקסהאם שבווילס במערב.
המחוז הרשמי צ'שייר משתרע על פני 2,344 קילומטרים רבועיים ומתגוררים בו כ-993,200 תושבים.
רובו של המחוז הוא כפרי עם מספר ערים קטנות וכפרים המתפרנסות מתעשייה חקלאית. המחוז מפורסם היסטורית בזכות ייצור גבינת צ'שייר, מלח בישול, דבק ואריגת משי.
על שם המחוז נקרא חתול צ'שייר המופיע בשני פרקים בספר הפנטזיה "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות".
איליי ויטני
איליי ויטני, הבן (אנגלית: .Eli Whitney, Jr; 8 בדצמבר 1765, מסצ'וסטס, ארצות הברית - 8 בינואר 1825) היה ממציא ותעשיין אמריקאי. הוא המציא את המנפטה, מכונה שהפרידה בין הגרעינים והסיבים של הכותנה. המצאה זו הביאה להרחבה עצומה של גידול הכותנה ושל העבדוּת בארצות הברית ובסופו של דבר לפרישת מדינות הדרום מהאיחוד (מארצות הברית) ולמלחמת האזרחים האמריקנית. ויטני היה הראשון שמימש ויישם יצור רובים מחלקים סטנדרטיים חליפיים (interchangeable). הוא שכלל, פרסם והפיץ את הרעיון של חלוקת היצור למשימות פשוטות. ייצור מוצרים מורכבים מחלקים חליפיים נקרא בזמנו "שיטת הייצור האמריקאי". היא מהווה את הבסיס לייצור ההמוני בקווי ייצור שקידם את המהפכה התעשייתית במדינות הצפון בארצות הברית ודחף את פיתוח התעשייה שם לעדיפות מכרעת על מדינות הדרום. המצאותיו של ויטני הניעו והאיצו תהליכים שהביאו למלחמת האזרחים בארצות הברית (שפרצה 36 שנים לאחר מותו) אך גם הבטיחו את ניצחון מדינות הצפון אשר שמר על אחדות ארצות הברית וביטל בה את העבדות.
אחד מצאצאיו הוא פיליפ ה. סמית', ממציא דיאגרמת סמית'.
תולדות חיים עד המצאת מנפטת הכותנה (ג'ין).
איליי ויטני נולד במסצ'וסטס. בצעירותו עבד בבית המלאכה בחווה של אביו וגילה כישרון מכני בולט. למד משפטים באוניברסיטת ייל בניו הייבן (קונטיקט) והשתתף גם בשיעורי מדעים ומתמטיקה. עם סיום לימודיו בשנת 1792 (בגיל 27 המבוגר יחסית לתקופתו) קיבל ויטני הצעה מבעל מטעים דרומי ליד העיר סוואנה להתגורר במטע שלו וללמד את בנותיו. הוא נענה להצעה משום שהיה צריך להחזיר הלוואות שנטל למימון לימודיו וכדי להתכונן לבחינות הסמכה לעורך דין.
עקב חילוקי דעות עם בעל המטעים עבר ויטני להתגורר במטע קרוב של קטרין גרין, אלמנתו של גיבור מלחמת העצמאות האמריקאית הגנרל נתנאל גרין. שם הוא נפגש עם בעלי מטעים שכנים ולמד על הצורך במכונת ניפוט (מנפטה) להפרדת הגרעינים המחוספסים מהסיבים של כותנה קצרת סיב. זן כותנה זה הוא עמיד לשינויי מזג אוויר וניתן לגדלו על פני שטחים נרחבים מאוד במדינות החוף האטלנטי הדרומי ומפרץ מקסיקו ובעמק המיסיסיפי הדרומי. לא כדאי היה לגדל כותנה קצרת סיבים שגרעיניה מחוספסים משום שניפוט ידני שלה בעזרת מסרק הוא איטי ביותר (כחצי ק"ג סיבים ביום עבודה) ומחיר סיבים קצרים הוא נמוך. באותה תקופה גידלו בארצות הברית רק כותנה ארוכת סיבים ("כותנת האיים") כגידול לוואי במטעי האורז. גרעיני כותנה זו חלקים ונוחים יותר לניפוט ידני אך היא רגישה לשינויי מזג וניתן לגדל אותה רק בשטחים מצומצמים מאוד ליד החוף האטלנטי הדרומי בלבד.
תוך חודשים ספורים (1793) המציא ויטני מכונת מנפטה (ג'ין) שבה מסתובב מסרק גלילי המושך סיבים דרך סבכה צפופה (מסרק סטטי) שאינה מאפשרת לגרעינים לעבור דרכה. בה בעת מסתובב גם גליל מברשות המנקה מהמסרק הגלילי את הסיבים שעברו את הסבכה. דגם מנפטה קטן הופעל על ידי ידית סיבוב ידנית (ארכובה) והפריד גרעינים וסיבים בקצב מהיר פי 50 לעומת ניפוט ידני. דגמים גדולים הונעו על ידי פרדות או בכוח המים והספק הניפוט שלהן היה הרבה יותר גדול. עקרונות הפעולה של המנפטה הזו ישימים עד היום במנפטות מודרניות. ויטני רשם פטנט והקים חברה ליצור והפעלת מנפטות גדולות. הפטנט הופר והועתק. ויטני ניהל עשרות משפטים ופסקי הדין השפיעו על תיקון ופרשנות חוק הפטנטים. כתוצאה הרוויח ויטני מעט מאוד כסף מהמצאתו אך רכש ניסיון בהקמה ותפעול של מפעל ייצור בניו הייבן המונע בכוח המים.
ההשפעה של המצאת המנפטה.
בסוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19 נוצר עודף עבדים בארצות הברית וירד ערכם עקב ריבוי טבעי של עבדים וקפאון הביקוש לגידולים עיקריים במטעי העבדים: טבק, אורז ואינדיגו. בעקבות אירופה המערבית, גם בקרב בעלי עבדים בארצות הברית התרבו הקריאות לביטול העבדות (למשל תומאס ג'פרסון) וכן יוזמות של בעלי מטעים לשחרור עבדיהם (למשל ג'ורג' וושינגטון).
המצאת המנפטה (1793) הוזילה עשרות מונים את מחיר סיבי הכותנה והפכה אותם לסיבים העיקריים של תעשיית הטקסטיל שהובילה את המהפכה התעשייתית באירופה. ב-68 השנים הבאות עד מלחמת האזרחים גדל יבול הכותנה במדינות הדרום בארצות הברית פי 1000 ויותר (כמעט כולו כותנה קצרת סיב) וערכו הגיע ל-60% מערך התוצר החקלאי שם. יצוא הכותנה ממדינות הדרום סיפק כשני שלישים מיבול הכותנה העולמי וכ-57% מכלל היצוא של ארצות הברית.