פוגלסן פתח את העונה עם ניצחון בוואלטה אה אנדלוסיה. במהלך קלאסיקות האביב בלטה היריבות שלו נגד הרוכב הצרפתי ז'וליאן אלאפיליפ. במרוץ סטראדה ביאנקה פוגלסן סיים שני לאלאפיליפ לאחר שנעקף על ידו במאות המטרים האחרונים בפיאצה דל קמפו. גם בלה פלש ואלון הקרב על הניצחון היה בין פוגלסן לאלאפיליפ שברחו לשאר הדבוקה בעלייה המסיימת למור דו אואי, אך בסוף נכנע פוגלסן לאלאפיליפ וסיים שוב שני. גם במרוץ אמסטל גולד אלאפיליפ ופוגלסן היו לבדם בדבוקה הראשית, אך בהמשך המרוץ נתפסו על ידי מיכל קוויאטקובסקי. השלושה המשיכו לבדם, אך בתוך מאות מטרים האחרונים נתפסו על ידי מת'יו ואן דר פול שעקף אותם במהלך ספרינט הסיום וסיימון קלארק, שפוגלסן מסיים שלישי. במונומנט לייז'–בסטון–לייז', פוגלסן עקב ביחד עם דווידה פורמולו אחרי התקפה של מייקל וודס, פורמולו ופוגלסן ברחו בהמשך לוודס ובהמשך פוגלסן ניער מעליו גם את פורמולו והמשיך עד לניצחון במרוץ, כשזה הופך למונומנט הראשון בו הוא מנצח. לאחר תום הקלאסיקות, ניצח את הקטע החמישי בטירנו - אדריאטיקו וסיים במקום ה-3 הכללי, כשבטור של חבל הבסקים סיים רביעי. הוא ניצח את מרוץ הקריטריום דו דופינה בפעם השנייה. בטור דה פראנס, היה מעורב בתאונה שגרמה לו לדמם בפרצוף כבר בקטע הראשון, ובהמשך פרש בקטע ה-16 לאחר עוד תאונה. הוא השתתף בוואלטה אספנייה וניצח את הקטע ה-16 לאחר ששרד מקבוצת הבריחה המוקדמת של השלב, בכך ניצח לראשונה קטע בגרנד טור וסייע למיגל אנחל לופס לסיים רביעי את המרוץ.
2020: ניצחון בג'ירו די לומברדיה ושישי בג'ירו.
בתחילת עונת 2020 ניצח פוגלסן בפעם השנייה ברציפות בוואלטה אה אנדלוסיה, בקטע הראשון ברח עם מיקל לנדה לשאר הדבוקה בעלייה המרכזית של הקטע, השניים שמרו על הפער שלהם עד לסיום ופוגלסן ניצח את הקטע כשהוא מקדים את לנדה ב-6 שניות. גם את הקטע ה-3 במרוץ ניצח פוגלסן לאחר שהקדים את פייו בילבאו וברנדון מקנולטי. בשני הקטעים האחרונים במרוץ, 4 ו-5, סיים פוגלסן שני לג'ק הייג ודילן טונס, אך ניצח כאמור בדירוג הכללי. לאחר תום פגרת הקורונה חזר להתחרות בסטראדה ביאנקה והציג רכיבה אגרסיבית עם התקפות על קטעי הגראבל במרוץ, אך בסופו של דבר לא עמד בקצב של שאר הרוכבים בדבוקה הקדמית וסיים חמישי, 2:55 דקות מווט ואן ארט המנצח. לאחר מכן התחרה ב וסיים שני בקטע הרביעי והמכריע, 1:48 מרמקו אוונפול המנצח. בעקבות כך סיים גם שני כללי, 1:52 מאוונפול. פוגלסן חזר לאיטליה במטרה להתחרות בג'ירו די לומברדיה, בעלייה לצ'יביליו התקיף ביחד עם ג'ורג' בנט ובן קבוצתו אלכסנדר ולאסוב, השניים שמרו על הפער שלהם משאר הרוכבים בקבוצה הקדמית שמנתה את שלושת רוכבי טרק - סגפרדו, ג'וליו צ'יקונה, ומנצחי העבר באוקה מולמה ווינצ'נצו ניבאלי. בעלייה האחרונה ל"סן פרמו דלה באטליה", התקיף פוגלסן את בנט והמשיך כל הדרך עד לניצחון במרוץ והפך לדני הראשון לנצח בו, והמונמנט השני בקריירה בו ניצח אחרי הלייז'–בסטון–לייז' ב-2019. הוא המשיך להתחרות באיטליה לקראת הג'ירו ד'איטליה, וסיים שישי בג'ירו דל'אמיליה ו-14 בטירנו - אדריאטיקו. גם אליפות העולם נערכה באיטליה ופוגלסן סיים בה חמישי, 24 שניות מז'וליאן אלאפיליפ המנצח. בג'ירו, פוגלסן שימש כמוביל קבוצתו לצד מיגל אנחל לופס ואלכסנדר ולאסוב, אך השניים האחרים פרשו מהמרוץ לאחר קטע הפרולוג והקטע הראשון בהתאמה, לופס בגלל התרסקות בפרולוג וולאסוב בגלל קלקול קיבה. התוצאה הכי טובה של פוגלסן במרוץ הייתה מקום רביעי בקטע ה-18, והוא הספיק גם לסיים חמישי בקטע ה-3, 7 בקטע ה-13 ותשיעי בקטע ה-9 וה-5. פוגלסן סיים את הג'ירו במקום השישי הכללי, 7:02 דקות מטאו גייגן הארט המנצח, התוצאה הכי טובה של פוגלסן בגרנד טור.
פילוסופיה של הדעת
פילוסופיה של הרוח
פיראנה (פירושונים)
Necklacing
נקלסינג
נקלייסינג
מסע העלייה לרגל של המלך
מסע העלייה לרגל של המלך (באנגלית: The King's Pilgrimage) הוא כינוי שניתן לביקור שערך מלך בריטניה ג'ורג' החמישי בשנת 1922 בבתי קברות צבאיים של האימפריה הבריטית בחזיתות הלחימה של מלחמת העולם הראשונה בבלגיה ובצרפת. הסופר רודיארד קיפלינג כתב אודות המסע את הפואמה בשם זה, שהיא שנתנה לו את כינויו. באותה שנה גם פורסם ספר אודות הביקור, שנשא את אותו השם.
מסע המלך.
בתום מלחמת העולם הראשונה היו פזורים בחזיתות המלחמה שלה - ובעיקר בחזית המערבית - מאות אלפי קברים של חיילי האימפריה הבריטית. מספרם העצום של הנופלים ושל הקברים הביא להקמת גוף מיוחד - הוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה - שיטפל בשימור הקברים, בבניית בתי קברות קבועים, בהצבת מצבות קבע וכן בבניית אנדרטאות לנופלים שמקום קבורתם לא נודע. הוועדה פעלה על בסיס העיקרון של שוויון, כלומר כי איש מהנופלים לא יוחזר לקבורה בארצו וכי הנצחתם תהיה אחידה.
במהלך המלחמה ביקר המלך ג'ורג' החמישי מספר פעמים בחזית המערבית. בשנת 1922, כאשר מלאכת בניית בתי הקברות והחלפת המצבות בבלגיה ובצרפת עמדה בעיצומה, ביקש המלך לצאת לביקור בהם, כמו רבבות מקרובי הנופלים שבאו לבקר את קברות יקיריהם בשנים שלאחר המלחמה. ביקורו נמשך שלושה ימים (11–13 במאי 1922). פמלייתו יצאה ליעדיה בדרך הים, ברכבת ובמכוניות. בפמליית המלך נכללו הפילדמרשל דאגלס הייג, שפיקד על צבאות האימפריה הבריטית בחזית המערבית, ופביאן וייר, מייסד הוועדה האימפריאלית וסגן יושב הראש שלה.
ב-11 במאי החל הביקור בבלגיה בפגישה של המלך עם אלברט הראשון, מלך הבלגים. בהמשך היום ביקר המלך בנמל זבריחה, שהיה אתר הפשיטה הבריטית ב-1918 ובעיר איפר שהייתה מוקד לחימה בריטית עקוב מדם במשך שנים אחדות. המלך ביקר בבתי קברות אחדים סביבה, לרבות טיין קוט, הגדול בבתי הקברות הבריטים בחזית המערבית. באתר זה הציע המלך שצלב ההקרבה יוקם על גבי מצדית גרמנית שהייתה ממוקמת במרכזו, וכך אכן נעשה בהמשך. באיפר ביקר המלך באתר שנקבע להקמת אנדרטת שער מנן להנצחת הנעדרים בפלנדריה. הוא ביקר שם גם בקברו של בן דודתו הנסיך מוריס מבאטנברג וכן בקברי שלישיו לשעבר צ'ארלס פטי-פיצמוריס וויליאם קאדוגן. כולם נפלו בקרבת איפר ב-1914. המלך בילה את הלילה בווימי שבצרפת - האתר שבו התחולל ב-1917 קרב רכס וימי ובו הוקמה לימים אנדרטה קנדית גדולה לנופלים. משם שלח המלך מברק אל גנרל ג'וליאן בינג, המושל הכללי של קנדה, שפיקד על הגיס הקנדי בקרב בווימי.
ב-12 במאי ביקר המלך בבית הקברות הצבאי הצרפתי הענק בגבעת נוטרדאם דה לורט (Notre Dame de Lorette), שם חלק כבוד לנופליה של צרפת במלחמה ועיין בתוכנית הבזיליקה שנועדה לקום במקום. המלך פגש שם לבקשתו את המרשל פוש וכן את הבישוף של אמיין ונכבדים צרפתים אחרים. בהמשך היום סייר המלך בבתי קברות רבים בזירת הקרב על הסום. המלך בילה את הלילה באטפל (Etaples) שעל החוף.
13 במאי, יום המסע האחרון, החל בביקור בבית הקברות הצבאי באטפל, ובו למעלה מ-11,500 קברים, שאותו חנך המלך לאחר תום בניית הקבע בו. הוא פגש שם לבקשתו את נציגי מדינות הדומיניונים שהשתתפו במלחמה לצידה של בריטניה - קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה וניופאונדלנד. המלך גם הניח שם זר על קבר חייל לפי בקשה שהפנתה אמו אל המלכה מרי. בהמשך היום ביקר המלך בבית הקברות ההודי מירוט (Meerut) ופגש שם את נציג מזכיר המדינה להודו. לסיום ביקר המלך בבית הקברות הבריטי בטרלינקת'ון (Terlincthun). אתר זה, ליד העיר בולון-סור-מר, נבחר כי בתנאי ראות טובים ניתן לצפות ממנו בצוקים הלבנים של חוף בריטניה, המצוי כ-50 קילומטר בלבד משם. המלך שב לארצו בליווי של שייטת אוניות מלחמה בריטיות וצרפתיות.
המלך ביקר במסעו קברים של חללי כל מדינות האימפריה. הוא פגש אנשי צבא, עובדים מקומיים של הוועדה האימפריאלית, בנאים שעסקו בבניית האתרים וגננים שטיפלו בהם.
הביקור הוגדר כפרטי בעיקרו והיה מלווה בהדר וטקס מעטים. במספר אתרים הניחו המלך ופמלייתו זרים וקיימו שתי דקות דומייה. שני טקסים גדולים יותר שהתקיימו היו בנוטרדם דה לורט ובטרלינקת'ון. באתר הראשון זכה המלך לתרועת כבוד של משמר צבאי צרפתי, סקר את המשמר, הניח זר, נשא דברים וקיים שתי דקות דומייה. בטקס בטרלינקת'ון השתתפה המלכה מרי והצטרפו של פמליית המלך מספר נכבדים, לרבות אדמירל ביטי, נציג הצי, גנרל דה קסטלנו, נציג צבא צרפת, ואדריכל הרברט בייקר, מתכנן בית הקברות. המלך הניח זר למרגלות צלב ההקרבה, ולאחר הצדעה שלו ושל משמר כבוד צבאי צרפתי לנופלים קוימו שתי דקות דומייה. לאחריהן, כשפניו אל מצבת הזיכרון, שכוסתה בדגל היוניון ג'ק, נשא המלך נאום שחובר על ידי קיפלינג. אחריו נאם דה קסטלנו והבטיח לשמור על קברי הנופלים הבריטים ולכבדם. המלכה מרי הניחה זר למרגלות מצבת הזיכרון, משמר הכבוד הצרפתי הרכין את דגליו וחצוצרנים צבאיים בריטים השמיעו את התרועה Last Post.
רוג'ר איירס (Roger Ayers) מאגודת קיפלינג כתב כי מסע המלך הועיל, כפי שקיוותה הוועדה האימפריאלית, להשתיק סופית את קריאותיהם של אלו שהמשיכו לדרוש את החזרתם של נופלים מסוימים מאירופה לקבורה בבריטניה ואת הקמתן באירופה של אנדרטאות אישיות לחלק מהנופלים.
הפואמה.