לוי נולדה בפתח תקווה לאם מטפלת ולאב קבלן שיפוצים, בכורה ל-2 אחים ואחות. בנעוריה למדה במגמת תיאטרון.
בגיל 17 החלה תהליך להתאמה מגדרית תוך קבלת תמיכה ועידוד מצד משפחתה והסביבה הקרובה. מאז היא פעילה כאמנית דראג בשם "Oz". מופיעה בערבי דראג ומסיבות של קהילת הלהט"ב ומופעיה עוסקים באתגור תפיסות מגדר ובנושאים חברתיים ופוליטיים.
ב-2017 השתתפה ב"על הרצף - תנועה מגדרית חדשה בישראל", סדרה דוקומנטרית שיצרו זוהר מלינק עזרא ואפק טסטה לאונר. הסדרה מציגה את עולמן הרגשי והחברתי של 10 דמויות שונות מהקהילה הטרנסג’נדרית בישראל. הסדרה הייתה מועמדת בתחרות הקולנוע הדוקומנטרי הישראלי של פורום היצירה הדוקומנטרי לשנת 2017 והוצגה בפסטיבלים שונים בישראל ומחוצה לה.
ב-2019 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "המדובב" בתפקיד שיי, אישה טרנסית קשת יום בשנות ה-30 לחייה המנהלת טמבוריה שהייתה בבעלות אביה שנפטר. לוי היא אחת מהטרנסג'נדריות הראשונות בישראל שנבחרו לגלם תפקיד של אישה טרנסית, לאחר ביקורת שהועלתה כנגד הנטייה ללהק נשים סיסג'נדריות לתפקידים מסוג זה ביצירות ישראליות.
ב-2020 השתתפה בסרט העלילתי הקצר "ריקוד חסידי" שביימה בר כהן
פעילות חברתית.
לוי מרבה לדבר בפתיחות על תהליך ההתאמה המגדרית שעברה ולהשתמש בסיפור חייה למטרות הסברה. במסגרת מחאת הלהט"ב (2018) של קיץ 2018 לוי לקחה חלק פעיל בהתארגנויות שקמו לטובת רתימת עסקים וחברות לתמוך בשביתה. לוי נבחרה לשאת דברים בעצרת המרכזית בכיכר רבין בה השתתפו כ-80 אלף בני אדם.
כיום לוי משמשת כמרצה ומעבירת סדנאות הכשרה לאנשי מקצוע מתחום הרפואה מטעם ארגון חוש"ן - חינוך ושינוי, מרכז החינוך וההסברה של הקהילה הגאה בישראל ומלווה נערות ונערים הנמצאים בתהליך התאמה מגדרית.
פיג'ו סוג 176
פיג'ו סוג 176 (בצרפתית: Peugeot Type 176) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בין השנים 1925–1928.
דגמי "פיג'ו סוג 176" הוגדרו כסוג של מכונית "Torpedo (automobile)" .
סך הכול יוצרו 1,512 יחידות.
הסכם שלום 1686
סטולוביצ'ה
ג'ארט אלן
סטולוביצי
שון מרקס
שון אנדרו מרקס (באנגלית: Sean Andrew Marks; נולד ב-23 באוגוסט 1975) הוא כדורסלן עבר ניו זילנדי-אמריקאי, אשר היה פעיל בין השנים 1998–2011. מאז פברואר 2016 משמש כג'נרל מנג'ר של קבוצת ברוקלין נטס מליגת ה-NBA.
קריירת מכללות.
מרקס נולד וגדל בעיר אוקלנד שבניו זילנד, ובסיום לימודיו התיכוניים עבר לארצות הברית. בין השנים 1994–1998 למד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, וכשחקן קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים צנועים של 6.5 נקודות ו-4.4 ריבאונדים למשחק. ב-1997 העפיל עם הקבוצה לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), בו הפסידה מול אוניברסיטת קרוליינה הצפונית.
קריירת משחק.
מרקס נלקח בבחירה ה-44 של דראפט 1998 על ידי ניו יורק ניקס, ומיד הועבר בטרייד לטורונטו ראפטורס. ב-16 במרץ 1999 שיחק כדקה אחת במשחק הראפטורס מול ניו ג'רזי נטס, ובכך הפך לניו זילנדי הראשון אי פעם שמשתתף במשחק NBA. לאחר ששותף ב-13 משחקים בסך הכול בשתי עונותיו הראשונות בטורונטו, עבר מרקס בעונת 2000/2001 לקבוצת שלאסק ורוצלב, ובעונתו היחידה במדיה זכה באליפות הליגה הפולנית.
בעונת חתם במיאמי היט, והעמיד כשחקנה שיאי קריירה של 4.6 נקודות ו-3.6 ריבאונדים בממוצע למשחק. בקיץ 2003 חתם על חוזה בסן אנטוניו ספרס, אך הוא החמיץ את כל עונת בשל דלקת בגיד הפיקה. בעונה העוקבת זכה עם הספרס באליפות ה-NBA, על אף שלא שיחק כלל לאורך הפלייאוף. בקיץ 2006 חתם בפיניקס סאנס, ובשתי עונותיו בקבוצה שותף ב-22 משחקים בסך הכול. בעונת שיחק ב-60 משחקים עם ניו אורלינס הורנטס, ואף לקח חלק בכל חמשת משחקי הקבוצה בפלייאוף. בתחילת עונת חתם מרקס על חוזה בפורטלנד טרייל בלייזרס, אך לאחר 29 משחקים הועבר בטרייד לשארלוט בובקאטס, אשר מיד שחררה אותו מהסגל, ופרש ממשחק.
ב-7 מתוך 12 עונותיו ב-NBA העפילה קבוצתו לשלב הפלייאוף, אך מרקס עצמו שותף ב-6 משחקי פלייאוף בסך הכול, בעונות ו-. ממוצעיו הכוללים לאורך קריירת ה-NBA הם 2.8 נקודות ו-2.2 ריבאונדים למשחק.
נבחרת ניו זילנד.
בין השנים 2000–2004 שיחק מרקס עבור נבחרת ניו זילנד בכדורסל. באולימפיאדת סידני (2000) הוביל את קלעי נבחרתו עם 13.0 נקודות למשחק, אך היא סיימה את הטורניר במקום ה-11 (מתוך 12). באליפות העולם בכדורסל 2002 קלע מרקס ממוצע של 14.7 נקודות בשלושת המשחקים הראשונים בטרם נפצע. בהיעדרו, סיימה ניו זילנד את הטורניר במקום רביעי. באולימפיאדת אתונה (2004) קלע מרקס 10.7 נקודות למשחק, ונבחרתו סיימה במקום השמיני (מתוך 12).
קריירת אימון וניהול.
בשנת 2012 הצטרף מרקס לצוות הניהולי של סן אנטוניו ספרס, כעוזרו של ה"נשיא לענייני כדורסל", ובמקביל מונה לג'נרל מנג'ר של אוסטין טורוס, קבוצת הבת של הספרס בליגת הפיתוח. לקראת עונת עבר לצוות המקצועי במועדון כאשר מונה לעוזרו של מאמן הספרס, גרג פופוביץ', ובסיום אותה עונה זכה עם הקבוצה באליפות ה-NBA. בעונה העוקבת קוּדם לתפקיד עוזרו של ג'נרל מנג'ר הספרס, אר. סי. ביופורד.
בפברואר 2016 מונה מרקס לג'נרל מנג'ר של קבוצת ברוקלין נטס, במקומו של בילי קינג. כחודשיים לאחר מכן מינה את קני אטקינסון למאמן הקבוצה, ועד יוני 2017 צירף את השחקנים קאריס לוורט, ג'ו האריס, ספנסר דינווידי, ג'רט אלן ודיאנג'לו ראסל אשר היוו את בסיס הקבוצה בשנים הבאות.
אלברט גלוק
אלברט גלוק (באנגלית: Albert Glock; 14 בספטמבר 1925 - 19 בינואר 1992) היה ארכאולוג אמריקאי, וחוקר המזרח הקרוב הקדום. מייסד ומנהל מכון לארכאולוגיה באוניברסיטת ביר זית. נרצח ביריה בידי מתנקשים.
ביוגרפיה.
גלוק נולד באיידהו, להורים דתיים, ארנסט ומטה, שהיו חברים בכנסייה הלותרנית הגרמנית "הסינוד של מיזורי". אביו היה כומר הקהילה. כמה שנים אחר כך עברה המשפחה להתגורר בעיירה, ואשבורן שבאילינוי. בבית דיברו רק גרמנית והחינוך שקיבל היה חינוך פרוטסטנטי נוקשה.
גלוק למד במספר אוניברסיטאות ובסמינר דתי. תחילה בסמינר התאולוגי קונקורדיה בסנט לואיס, ובתום הלימודים היה אמור לקבל הסמכה לכמורה, אבל המשיך בלימודיו ויצא לשנת לימודים באוניברסיטת היידלברג בגרמניה, שם בחר בכמה קורסים בביקורת המקרא, ולמד באוניברסיטת שיקגו את שפות המזרח התיכון. ב-1950 סיים את לימודיו בסמינר ומונה לכומר בעיירה נורמל שבאילינוי.
ב-1963 סיים את התואר השני בבית הספר הלותרני לתאולוגיה בשיקגו, הגיע ארצה, הצטרף לחופרים בתל בלאטה בשכם, אז תחת שלטון ירדן, ושנה אחר כך והחל לחקור את העיר הכנענית בתל תענך.
אחרי מלחמת ששת הימים החל לחבור לחופרים באזור ירושלים. ב-1970 בעקבות טביעתו של ראש בית הספר האמריקאי לחקר המזרח (לימים מכון אולברייט) ומשנת 1975 חבר לחופרים מוסלמים ואימץ עמדה המתנגדת לישראל, והתומכת בעידוד מעורבות האוכלוסייה הערבית הנוצרית והמוסלמית בחקר העתיקות בארץ, ובקשר האפשרי שלהם עם האוכלוסייה הכנענית, המואבית ההעמונית והנבטית. בשנת 1976 החל להשתתף בהרצאות באוניברסיטת ביר זית, ובסופו של דבר הקים בה את המכון לארכאולוגיה. בשנת 1980 הופסקה עבודתו בבית הספר האמריקאי.
בחודשים האחרונים לחייו היה עסוק בתיעוד היישובים הפלסטיניים שחרבו במלחמת העצמאות ואחריה. מחקרו יצא כספר כשנתיים לאחר מותו.
שון מארקס
מאה שנים... מאה השראות
מאה שנים...מאה השראות: הסרטים האמריקאים מעוררי ההשראה הרבה ביותר (באנגלית: "100 Years…100 Cheers: America's Most Inspiring Movies)." היא רשימה של מאה הסרטים האמריקאיים מעוררי ההשראה ביותר, כפי שנקבע על ידי מכון הסרטים האמריקאי, על פי סקר של יותר מ-1,500 אנשי תעשיית הקולנוע, אשר בחרו מתוך רשימה של 400 סרטים. הרשימה ממשיכה את סדרת 100 שנים... של מכון הסרטים האמריקאי, שהחלה בשנת 1998, רשימה זו פורסמה במשך שלוש שעות במשדר מיוחד של רשת CBS, ב-14 ביולי 2006.
Contemporary Clinical Trials
יואל רקם
יואל רֶקֶם (נולד בשנת 1936) הוא מלחין ונגן אקורדיון ישראלי. משנות ה-60 ועד שנות ה-80 היה עורך ומפיק בקול ישראל, מנהל ועורך מחלקת הפולקלור והמחלקה לבידור ומוזיקה קלה.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים. אביו, דוד קמר, היה ממייסדי קואופרטיב המקשר לתחבורה. בגיל 13 עבר לכפר הנוער החקלאי עיינות, שם היה לאקורדיוניסט המוסד, ניגן בטקסים ובמסיבות וחיבר את שיריו הראשונים. בשנת 1954 התגייס לנח"ל ושירת בצוות הווי הנח"ל יחד עם רן אלירן.
לאחר שהשתחרר, חזר לירושלים ועבד כמנהל המחלקה לתרבות של הסתדרות הנוער העובד בירושלים והיה אקורדיוניסט להקת המחול של ההסתדרות. באותה עת, בשנת 1958 הקליט את שירו הראשון, "יום חג" למילים של דידי מנוסי עבור מצעד המחולות בירושלים, השיר בוצע גם על ידי אברהם פררה. בשנים 1959–1961 למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר מכן, בשנים 1961–1964 למד באקדמיה למוסיקה בירושלים. ב-1961 החל לעבוד כיוצר מחולות ומעבד עבור כנס מחולות העם בדליה ויצר ריקודי עם רבים שהוצגו בפסטיבל, בהם: "על חומותייך ירושלים", "דבקה סמדר", "לעת קציר", "רן פעמונים" ועוד.