סמל הונדורס נוצר בשנת 1825 על פי החלטת ראש ממשלת הונדורס דיוניסיו דה הררה, והשימוש בו עוגן בחוק בהחלטת הקונגרס של הונדרוס משנת 1935.
The Great Southern Trendkill
The Great Southern Trendkill ("קוטל הטרנדים הדרומי הגדול") הוא אלבום האולפן השמיני של להקת המטאל האמריקאית פנטרה, והשני במסגרת חברת התקליטים "איסט ווסט".
הפקה.
האלבום ראה אור ב-22 במאי 1996. ההקלטות לאלבום נערכו בשני אולפנים שונים, כשפיל אנסלמו הקליט את השירה באולפן של טרנט רזנור, האיש שמאחורי הלהקה ניין אינץ' ניילס, בניו אורלינס. שאר חברי הלהקה הקליטו בטקסס שבדאלאס. מצב זה מצביע על הריחוק אשר שרר באותם ימים בין חברי הלהקה.
שם האלבום הוא בעצם ביקורת על סגנונות המוזיקה שהפכו להיות פופולרים בתקופת יציאת האלבום, ובהם הגראנג', הראפ מטאל והנו מטאל. השירים באלבום עוסקים בתקשורת, סמים, גזענות, טרנדים (לרוב מוזיקליים) ובעיקר במאפייני התרבות (יש להניח שמכיוון שהלהקה היא אמריקאית, רבים הסיכויים שהכוונה היא לאמריקניזם). דוגמאות טובות הן שיר הנושא אשר תוקף את תרבות הטרנדים ואת התקשרות אשר תומכת ומפתחת את תרבות זו, והשיר "The Underground in America", המבקר את תרבות הפאנק.
שוב, כמנהגה של הלהקה, פנטרה הקצינו את האלמנטים שבהם השתמשו בעבר, ואלבום זה מציב גבולות חדשים לסגנון המוזיקה המיוחד שיצרה הלהקה במהלך השנים. אלמנט בו משתמשים לא מעט לאורך האלבום הוא הכפלת שכבות השירה הנשמעות בשיר, ובכך מקבלת השירה אפקט אשר מפורש לעיתים קרובות כשטני. דוגמה מובהקת לכך ניתן לשמוע בשיר "13 Steps to Nowhere", כאשר אנסלמו נשמע שר על גבי צרחותיו המעובדות של סת' פוטנאם, סולן להקת הגריינדקור אנאל קאנט (Anal Cunt).
לצד שירים קיצוניים, ישנם בדיסק מספר שירים שקטים יותר, אולי אפילו בעלי אלמנטים הדומים לאלמנטים הנמצאים בבלדות, כאשר נעשה בהם שימוש בגיטרה אקוסטית. בשירים אלו השירה שקטה יחסית לשירים האחרים שבאלבום, והמלודיה איטית יותר.
כשיצא, נכנס האלבום אל המקום הרביעי במצעד הפזמונים האמריקאי. למרות הצלחתו, השיר "Drag the Waters" הוא השיר היחידי שיצא לו קליפ. חודש לאחר צאתו לאור, ב-25 ביוני 1996, האלבום זכה במעמד אלבום זהב, וב-17 באוגוסט 2004 באלבום פלטינה.
תחנת האוטובוסים המרכזית של אנקרה
תחנת האוטובוסים המרכזית של אנקרה (בטורקית: AŞTİ, Ankara Şehirlerarası Terminal İşletmesi) הממוקמת במערבה של אנקרה בירת טורקיה, החלה לפעול ב-31 במרץ 1995.
התחנה משתרעת על שטח כולל של 446,000 מ"ר. השטח המקורה מכסה 128,520 מ"ר מהם 40,453 מ"ר באולמות ההמתנה. שטח בנוי פתוח נוסף משתרע על 100,000 מ"ר. בתחנה 121 רציפים מהם 64 לאוטובוסים יוצאים ו-47 לאוטובוסים מגיעים. 211 חברות אוטובוסים פועלות בתחנה ולשרותן עומדות 80 קופות. גם נתוני היקף השירותים והתשתית בתחנה מרשימים, ובין היתר, 28 דוכני מזון מהיר, 5 מסעדות ובתי קפה, 30 חנויות, 20 מתקני כספומט ושוק מקורה ובו 57 דוכנים.
מהתחנה יוצאים אוטובוסים תכופים לכל רחבי טורקיה, והיא משרתת 250,000 איש בכ-3,000 נסיעות ביום. תחנת האוטובוסים מקושרת לקו רכבת הקלה "אנקראי" ומחוברת לרשת הכבישים הבינעירונית באמצעות כביש מהיר עירוני.
מסגד קוג'אטפה
מסגד קוג'אטפה (בטורקית: Kocatepe Camii) הוא המסגד הגדול באנקרה בירת טורקיה שהפך לאחד מסמליה של העיר. המסגד נבנה בין שנת 1967 ל-1987 ברובע קוג'טפה, דרומית-מזרחית למרכז העיר.
תולדות המסגד.
הרעיון לבנות את המסגד עלה כבר בשנות הארבעים של המאה ה-20 וב-1947 הוגשו הצעות לתכנונו של המסגד אך אף אחת מהן לא התקבלה. ב-1956 בהתערבותו של ראש ממשלת טורקיה אדנאן מנדרס, הוקצע שטח אדמה לבניית המסגד, ושוב הוגשו הצעות לבניית המסגד ב-1957.
בניית המסגד החלה לפי ההצעה הזוכה שהייתה מודרנית וחדשנית באופייה, אך בשל ביקורת נוקבת שנמתחה עליה מצד גורמים שמרנים, נפסקו העבודות בשלב הנחת היסודות. לאחר תחרות שלישית שנערכה בשנת 1967, נבחרה הצעה שמרנית, והמסגד נבנה לבסוף בסגנון עות'מאני קלאסי המזכיר את המסגד הכחול באיסטנבול שנבנה בתחילת המאה ה-17 על ידי הסולטן אהמט הראשון, ונחשב עד היום כאחד המבנים היפים ביותר בעיר.
מסגד קוג'אטפה נחנך בשנת 1987 על ידי ראש הממשלה טורגוט אזאל. המסגד משתרע על שטח של 4,500 מ"ר ובארבע פינותיו ניצבים ארבעה צריחים.
נילפוטנטי
מטריצה ריבועית
במתמטיקה, מטריצה ריבועית היא מטריצה שמספר העמודות שלה שווה למספר השורות.
בניגוד לסתם מטריצות, המייצגות העתקות ליניאריות ממרחב אחד למרחב אחר, מטריצות ריבועיות יכולות לייצג העתקות ממרחב אל עצמו, ולכן האוסף formula_1 של מטריצות ריבועיות מסדר n על n מעל שדה F, סגור לכפל, ומהווה אלגברה, הקרויה אלגברת המטריצות.
סוגי מטריצות.
formula_9
תחנת האוטובוסים המרכזית של איסטנבול
תחנות האוטובוסים המרכזית של איסטנבול (בטורקית: Büyük İstanbul otogarı - "תחנת האוטובוסים הגדולה של איסטנבול", ובדרך כלל רק Otogar - "תחנת האוטובוסים") ממוקמת ברובע בייראמפשה (Bayrampaşa) הסמוך לרובע אסנלר (Esenler) בצידה האירופי של איסטנבול. התחנה נמצאת במרחק של כ-10 ק"מ צפונית-מערבית למרכז העיר.
התחנה שהחלה לפעול בשנת 1997 בנויה בצורת משושה בן מספר קומות הדומה לאצטדיון ענק, ושטחה 642,000 מ"ר. רציפי האוטובוסים ממוקמים בצידו החיצוני של המבנה ואילו בצידו המרכזי נמצאים כבישי גישה לכלי רכב, תחנת רכבת וחניונים. בתחנה 168 קופות המשרתות יותר מ-300 חברות אוטובוסים הפועלות בה, והמפעילות קווי אוטובוס לכל רחבי טורקיה. בנוסף כ-25 חברות מפעילות קווים בינלאומיים ובין היתר לאיראן, אזרבייג'ן, בולגריה, יוון, רומניה, מקדוניה, מולדובה וסרביה, ואף ליעדים רחוקים יותר כמו אוסטריה, גרמניה ושווייץ. בתחנה פועלים מסגד, תחנת משטרה, מרפאה, ו-796 בתי עסק, כ-170 מהם בתחום המזון (מסעדות, דוכני אוכל, בתי קפה וכו').
התחנה מסוגלת לטפל בתנועה של 600,000 איש וב-15,000 תנועות אוטובוסים ביום, ומועסקים בה 6,000 איש.
התחנה מרוחקת יחסית ממרכז העיר, ומקושרת אליו באמצעות קו הרכבת הקלה של איסטנבול החוצה את התחנה מצפון לדרום, ותחנתו ממוקמת במרכזו של המבנה. קו הרכבת הקלה מוביל בתוך מספר דקות אל נמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק מצד אחד ואל תחנת אקסראי במרכזה של העיר בצידו האחר. בנוסף ממוקמת התחנה בסמוך למפגשם של כבישי הטבעת המהירים של איסטנבול O-1 ו-O-2 עם כביש O-3 המוביל לתראקיה והלאה לאירופה.
סקלר
סקלר (מתמטיקה)
במתמטיקה, סקלר הוא איבר של שדה מתמטי המשמש להגדרת גודל המרחב הווקטורי המוגדר כנגד שדה זה.
אחת התכונות של מרחב וקטורי שהוא סגור ביחס לכפל בסקלר. אם V מרחב וקטורי ו-F שדה אזי לכל formula_1 ו formula_2 גם formula_3.
משמעות השם סקלר מגיעה מהמילה האנגלית scale (סקאלה), וממחישה לדוגמה את התכונה של הסקלר לשנות את מידת הכיוון של וקטור.
ג'ובני דוס סאנטוס
ג'ובאני דוס סנטוס
נילפוטנטיות
יעקב ברגר
יעקב ברגר (תרס"ז, 1907, ינדז'יוב שבאימפריה הרוסית (בתחומי פולין של ימינו) – כ"ג באדר ב' תרצ"ח, 26 במרץ 1938) היה מנהיג פועלים ציוני וחבר פעיל ב"הגנה".
ביוגרפיה.
הוריו של יעקב, גניה וקלמן ברגר, היו אמידים ותמכו בתנועה הציונית ובמפעלי ציבור יהודיים. השכלה יסודית למד בעזרת מורה פרטי בבית. בגיל שלוש עשרה החל ללמוד בגימנסיה. יעקב היה מקובל ואהוב על חבריו. הוא לא מצא סיפוק אצל חבריו הפולנים, נסע בגיל שש עשרה כדי להצטרף ל"שומר הצעיר" בעיר המחוז והקים סניף של התנועה בינדז'יוב. בית הספר דרש ממנו לעזוב את תנועת השומר הצעיר אבל יעקב עזב את הגימנסיה ללא היסוס והחל להתכונן לעלייה לארץ ישראל. למד עברית וארגן את חבריו לעלייה לישראל.
בשנת 1925, בגיל 17, יזם הקמת הכשרה חקלאית בכפר סנדזיוביצ'ו. באסרו חג הפסח יצא יעקב עם קבוצת חברים להכשרה. החבורה נקראה "הכנופיה". תנאי העבודה היו קשים והעבודה קשה ויעקב ברגר שימש דוגמה לחבריו באופטימיות שלו וביכולת להתמודד עם הקשיים. יעקב עלה לארץ ישראל בשנת 1926. תחילה לן על שפת הים עד שמצא מקום באורוות פרדות אליה נכנס בהסתר. יעקב נהג לטייל ברגל ברחבי הארץ והתאהב בה. לאחר זמן מה עלה לירושלים במשאית ועבד בה בעבודות מזדמנות ובסבלות.
יעקב ברגר הצטרף לארגון ההגנה. החל לעבוד במחלקת הטלפון והצטיין בעבודתו תוך הפגנת תפיסה מהירה ויחסי אנוש טובים וחמים. אחר כך החל לעבוד בעבודה קבועה בחברת החשמל הירושלמית. במאורעות תרפ"ט 1929, התמסר להגנה. יעקב, יחד עם קבוצת חברים שהפעיל, הדף ופיזר את הפורעים ליד שער ציון בירושלים. היה פעיל בתנועת הפועלים ועמד בראש משימות רבות. בשנת 1932 נסע לתל אביב לארגן את פעולת "הסדרן" למרות שנאלץ לעזוב לשם כך את מקום עבודתו וכתוצאה מכך הורע מצבו הכלכלי. עזב גם מקום עבודה חדש שמצא על מנת להיחלץ למשימת שמירה באזור עמק החולה.
בעמק החולה לקה בקדחת וחזר לירושלים. במהלך המאורעות של שנת 1933 אושפז בבית החולים הדסה בגלל מחלת הדיזנטריה. עזב את בית החולים בערמה לאחר שהשיג את בגדיו וזאת כדי להשתתף בפעולות נגד כנופיות ערביות. במאורעות 1936 היה פעיל, מעודד, מארגן, מנחה ומתעקש להשתתף בפעולות ממש מול התוקפים. אנשי השכונות האמינו בו והעריצו אותו. היה בן בית בקיבוץ רמת רחל שם גרו רבים מחבריו ובה התקיימו פעולות הדרכה ואימונים של ארגון ההגנה בהם נטל חלק פעיל. למד ערבית וידע לקשור קשרי ידידות עם רעיו הערבים.
נפילתו בקרב ומותו.
בשנת 1938 נמנה עם העולים לחניתה. העלייה לחניתה נועדה להחזיק במקום תקופה ממושכת נגד פעולת הכנופיות.