טיגנה חזר למגרשים ב-31 באוקטובר 2005, כשהתמנה לתפקיד מאמן בשיקטאש מהליגה הטורקית. בעונתו הראשונה בקבוצה הוביל טיגנה את בשיקטש לזכייה בגביע הטורקי, לאחר ניצחון בגמר על פנרבחצ'ה, ולמקום השלישי בליגה. את עונת פתחה בשיקטאש עם זכייה בתואר הסופר קאפ הטורקי לאחר ניצחון על גלאטסראיי, ובהמשכה השלימה זכייה בגביע שני ברציפות, הפעם לאחר ניצחון בגמר על ארג'ייספור, וסיימה במקום השני בליגה. טיגנה עזב את הקבוצה ב-14 במאי 2007, שני מחזורים לסיום העונה ולאחר הבטחת הסגנות, בעקבות סכסוך עם מעסיקיו.
טיגנה חזר למגרשים לאחר הפסקה בת כשלוש שנים, כשהתמנה ב-25 במאי 2010 לתפקיד מאמן בורדו, המועדון בו שיחק במשך שמונה עונות, כמחליפו של מאמן המיועד, לורן בלאן. הציפיות מטיגנה ובורדו היו גבוהות, אך הקבוצה רשמה עונה חלשה הרחק ממאבקי הצמרת. במהלך העונה רשמה בורדו הפסדים קשים, ביניהן תבוסה 5-1 ללוריאן. ב-7 במאי 2011, לאחר תבוסה ביתית 4-0 לסושו, במהלכה נשמעו גם נאצות מצד הקהל כנגד בתו של טיגנה שנכחה באצטדיון, התפטר טיגנה מתפקיד מאמן בורדו לאחר פחות מעונה אחת.
ב-15 בדצמבר 2011 הודיעה קבוצת שאנגחאי שנחווה על הצטרפותם של טיגנה כמאמן הקבוצה ושל ניקולא אנלקה מצ'לסי לחוליית ההתקפה. למרות שבקבוצתו שיחקו שחקנים בעלי שם עולמי כאנלקה וכדידייה דרוגבה, לא הצליח טיגנה להוביל את הקבוצה להישגים, והוא התפטר מתפקידו ב-15 באפריל 2012.
מחוזות קרוליינה הצפונית
במדינת קרוליינה הצפונית שבארצות הברית ישנם 100 מחוזות. ממקומת במקום ה-29 מבחינת שטחה מבין מדינות ארצות הברית, אך היא השביעית בגודלה מבחינת כמות המחוזות המרכיבים אותה.
הגדול שבמחוזות קרוליינה הצפונית הוא מחוז דייר (4,050 קמ"ר), והקטן שבהם הוא מחוז קליי (570 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא מקלנבורג (944,373 תושבים נכון ל-2010). בירת קרוליינה הצפונית ראלי ממוקמת במחוזות וייק ודורהאם.
מחוזות צפון קרוליינה
אילוב
אילוב (בפולנית: Iłów) הוא כפר במחוז סוכצ'ב שבפרובינציית מזוביה בפולין, כ-19 ק"מ צפונית מערבית לעיר סוכצ'ב, בו שכנה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב.
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1224. בשנת 1506 העניק למקום המלך אלכסנדר היגלוני זכויות עיר, אשר נלקחו מהיישוב בשנת 1863 בעקבות מרד ינואר.
הכפר נהרס בעת מלחמות השוודים באמצע המאה ה-17, ובתחילת המאה ה-19 הגיעו אליו מתיישבים גרמנים. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נהרגו במקום כ-400 חיילים פולנים.
יהודי אילוב.
יהודים הורשו להתיישב בכפר באמצע המאה ה-18, ומתחילת המאה ה-19 ועד השואה היוו היהודים רוב ביישוב.
היהודים במקום עסקו במסחר ובמלאכה, ומהמחצית השנייה של המאה ה-19 הייתה הקהילה בכפר לקהילה עצמאית, עם בית כנסת מעץ.
בין מלחמות העולם פעל בכפר סניף של ההסתדרות הציונית, וכן ישבו בו פעילי אגודת ישראל. באותה עת נמנו בכפר 374 יהודים.
בשואה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו לכפר פליטים יהודים ממערב פולין, ואלו זכו לתמיכת הקהילה המקומית. עם התקדמות הצבא הגרמני הופצץ הכפר, ורבים מהחיילים הפולנים שעברו בו והפליטים היהודים נהרגו.
הגרמנים נכנסו לכפר יום לאחר ראש השנה, ועד מהרה החלו בהחרמת רכוש יהודי ובלקיחת יהודים לעבודות כפייה. כמו כן, ספרי התורה של בית המדרש בכפר הוצאו ממנו, וחוללו בפומבי.
יהודי הכפר הועברו לגטאות בערי הסביבה, ומשם הועברו ברובם לגטו ורשה בפברואר 1941.
רוני בווה
רוני בווה (נולדה ב-6 באוקטובר 1996) היא אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה. בעלת 6 מדליות מהמכביה, מהן 3 כסף.
ביוגרפיה.
בווה למדה בחוות הנוער הציוני. היא מתאמנת בקבוצת השחייה של הפועל ירושלים.
בתחרויות השחייה של המכביה התשע-עשרה שנערכו בבריכת השחייה החדשה שבמכון וינגייט ביולי 2013 זכתה בווה ב-3 מדליות, כסף ו-2 ארד. מדליית כסף, במשחה שליחות 4x200 מטר ביחד עם מרטינה מרקס, טל טהורי ואפרת רוטשטיין בשיא ישראלי חדש של 8:28.83 דקות. מדליות ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:27.45 דקות, אחרי מרטינה מרקס (4:20.09 דקות) ומרלי ארליך מארצות הברית (4:21.40 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:14.29 דקות, אחרי מרלי ארליך (9:02.92 דקות) לורן לוי מארצות הברית (9:09.08 דקות).
שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט אותה שנה, זכתה בווה ב-3 מדליות ארד אישיות, במשחה ל-400 מטר בתוצאה של 4:27.53 דקות, אחרי מרטינה מרקס ממכבי קריית אונו (4:20.92 דקות ) וטלי למקוף מהפועל דולפין נתניה (4:22.32 דקות), במשחה ל-800 מטר בתוצאה של 9:11.23 דקות, אחרי מרטינה מרקס (9:07.07 דקות) וטלי למקוף (9:08.36 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 17:42.58 דקות, אחרי למקוף שקבעה שיא ישראלי חדש לגילאי 16 של 17:27.62 דקות, ויעל דניאלי ממכבי פרק מים רעות (17:37.05 דקות).
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר 2014 זכתה בווה במדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 8:59.78 דקות, אחרי יעל דניאלי (8:55.16 דקות) ועדן גירלואנצה ממכבי קריית אונו (9:02.45 דקות).
אלופת ישראל.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2015 זכתה בווה ב-4 מדליות אישיות, מהן 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 4:20.58 דקות, לפני טלי למקוף (4:21.30 דקות) ומרטינה מרקס (4:25.71 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:55.82 דקות, לפני טלי למקוף (9:08.71 דקות) ויעל דניאלי (9:14.30 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 17:19.05 דקות, לפני טלי למקוף (17:26.17 דקות) ואושר אונטרשלג חברתה לקבוצה (17:51.41 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:06.32 דקות, אחרי אנדראה מורז מהפועל ירושלים שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:59.01 דקות ומרטינה מרקס (2:05.31 דקות).
חייה האישיים.
בווה היא בת הזוג של ירדן חרותי,אחיו של מירון חרותי.
מאמנת בהפועל עירוני הוד השרון המושלמים
טל דיליאן
טל דיליאן הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, שפיקד על היחידה הטכנולוגית של אגף המודיעין.
קורות חייו.
עם גיוסו לצה"ל ב-1979 התנדב דיליאן לסיירת מטכ"ל, ולאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה. בהמשך עבר קורס קציני חי"ר ושימש במספר תפקידי פיקוד ביחידה. דיליאן שימש במספר תפקידי מטה בחיל המודיעין וב-1994 הצטרף ליחידה הטכנולוגית של אגף המודיעין וכיהן כמפקדה בשנים 1998 עד 2002. בעקבות טענות בדבר אי־סדרים ביחידה שבפיקודו נפתחה כנגד דיליאן חקירת מצ"ח. כתוצאה מן החקירה רשם הרמטכ"ל לדיליאן הערה פיקודית בתיקו האישי. קידומו בוטל והוא פרש מצה"ל ב-2002. ב-2005, עיתון מעריב דיווח כי דיליאן זוכה סופית.
דיליאן היה ממייסדי תוכנית עתידים, שימש מנכ"ל הפרויקט ומכהן כיום בדירקטוריון עמותת ידידי עתידים. דיליאן ייעץ לעמותת "דרומה צפונה" בראשיתה, אשר קידמה את תוכנית הממשלה לפיתוח הנגב. עסק בייעוץ בתחום הטכנולוגי, שימש דירקטור במספר חברות היי טק והיה שותף בהקמת מספר חברות הזנק, בהן סולאראדג', Vidyo ועוד.
ב-2011 ייסד דיליאן יחד עם בועז גודלמן את חברת סירקלס שפיתחה מוצר בתחום הסייבר ההתקפי, המאפשר מעקב אחר אנשים בדיוק מיקום מרבי באמצעות ניצול חולשה של הרשת הסלולרית כדי לאתר מכשירי סלולר. ב-2014 נרכשה החברה על ידי קרן האקוויטי "פרנסיסקו פרטנרס" תמורת 130 מיליון דולר ומוזגה עם חברת NSO. דיליאן הרוויח מעסקה זו כ-21 מיליון דולר.
בין השנים 2017-2015 כיהן כסגן נשיא ביצרנית מדפסות התלת ממד, סטרטסיס. בשנת 2019, דיליאן הקים את אינטלקסה, חברה אשר מתמקצעת באיסוף וניתוח נתונים.
בנוסף, הוא הקים את החברת ManuFuture וMedovie .
בנובמבר 2019 החרימה משטרת קפריסין רכב ובו ציוד מודיעיני בשווי 9 מיליון דולר של חברת "WiSpear" שהקים דיליאן, ובדצמבר עצרה שלושה עובדים של החברה. בית המשפט טען כי המעצר אינו מוצדק והורה על שחרורם כעבור יומיים. בנובמבר 2021 הוחלט שלא להגיש כתבי אישום כנגד המעורבים לאחר שלא נמצאו כל ממצאים לפעילות בלתי חוקית.
השכלה.
בעל תואר ראשון במדע המדינה, תואר ראשון במשפטים ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.
ג'ק ריצ'ר (סרט)
ג'ק ריצ'ר (באנגלית: Jack Reacher) הוא סרט קולנוע המבוסס על דמותו של ג'ק ריצ'ר והספר "הצלף" מאת לי צ'יילד בבימויו של כריסטופר מקווירי ובכיכובו של טום קרוז. הסרט יצא לאקרנים ב-21 בדצמבר 2012.
עלילת הסרט.
עלילת הספר נפתחת בתקרית ירי בפיטסבורג, במהלכה נהרגו חמישה בני אדם בידי צלף. המשטרה עצרה את ג'יימס בר, ששירת כצלף בצבא האמריקני, בחשד כי הוא הרוצח. בר מצדו דורש מהשוטרים שישיגו עבורו את ג'ק ריצ'ר, רב-סרן בדימוס בצבא ארצות הברית, אשר שירת כחוקר במשטרה צבאית. ריצ'ר, קצין מעוטר שזכה על גבורתו בכוכב הכסף ולב הארגמן, משוכנע שבר ביצע את הפשע, משום שעצר אותו בעת שירותו הצבאי על מעשה דומה. אולם עם הגעתו לפיטסבורג מתגלה לריצ'ר כי הראיות שנאספו בצירוף הנסיבות מראות את אשמתו של בר באופן כה ברור וחד, עד כי הוא משוכנע שבר הופלל בידי אדם אחר.
אילניק
אילניק (באוקראינית: Ільник; בפולנית: Ilnik) הוא כפר במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, כ-12 ק"מ מהעיר טורקה, בו שכנה עד השואה קהילה יהודית.
הכפר נוסד במחצית השנייה של המאה ה-15, ובשנת 1507 נזכר קיומה של כנסייה אורתודוקסית במקום.
יהודי אילניק.
בין שתי מלחמות העולם נמנו בכפר 40 משפחות יהודיות. אלה עסקו בחקלאות וברוכלות.