חוק שלוש השנים 1694.
חוק שלוש השנים משנת 1694 (באנגלית: Triennial Act 1694) נחקק בשנת 1694 בתקופת מלכותם של ויליאם ומרי השנייה. החוק קבע כי הפרלמנט יתכנס מדי שנה, ויערכו בחירות כלליות בממלכה מדי שלוש שנים. הבחירות התכופות שנערכו הקשו על יצירת מפלגות ונאמנויות בין חברי הפרלמנט, ולכן בשנת 1716 נחקק חוק שבע השנים אשר קבע שהבחירות לפרלמנט ייערכו מדי שבע שנים.
השפעות.
חוק שלוש השנים משנת 1694 הביא למעשה להעברת הכוח השלטוני מידי המלך לידי הפרלמנט ולהקמתה של המערכת השלטונית המודרנית הבריטית. כמו כן, השפעתו של חוק זה, אשר הסדיר לראשונה בחירות לפרלמנט הייתה רבה, והוא היווה את הבסיס לחוקות של מדינות ארצות הברית השונות ובהמשך לחוקת ארצות הברית. המנגנון שהוסדר לראשונה בחוק זה מהווה כיום את הבסיס לשיטת הבחירות הנהוגה במדינות הדמוקרטיות ברחבי העולם, ואף במדינת ישראל.
החותם הגדול של קנדה
החותם הגדול של קנדה (באנגלית: Great Seal of Canada, בצרפתית: Grand Sceau du Canada) הוא חותם המשמש את הפרלמנט הקנדי לאישור העובדה שחוק שנחקק בקנדה קיבל את הסכמת המונרך הקנדי - הסכמה הנדרשת על מנת שהחוק יכנס לתוקפו.
היסטוריה.
החותם הגדול הראשון של קנדה נחרט בממלכה המאוחדת בשנת 1869 ונשלח לקנדה על מנת להחליף את החותם הזמני בו נעשה שימוש מאז הקמת קונפדרציית קנדה בשנת 1867. החותם מתאר את המלכה ויקטוריה.
עם עלייתו לשלטון של כל מונרך חדש נוצר חותם חדש לכבודו. החותם הנוכחי נוצר על ידי המטבעה הקנדית המלכותית, עם עלייתה לשלטון של מלכת קנדה אליזבת השנייה בשנת 1952. השימוש הראשון שנעשה בחותם היה בשנת 1955.
תיאור החותם.
החותם עשוי פלדה מעובדת, משקלו 3.75 ק"ג וקוטרו 127 מילימטרים. החותם מציג את התמונה של המלכה, יושבת על כס המלכות ולראשה כתר. המלכה לובשת גלימת מלכות ואוחזת בגלובוס המלכותי ובשרביט אדוארד הקדוש. בתחתית החותם מופיע הסמל המלכותי של קנדה משנת 1957, ותחתיו הכיתוב "מלכת קנדה - אליזבת השנייה" באנגלית ובצרפתית: "Reine du Canada - Elizabeth II - Queen of Canada".
חותם זה הוא הראשון המשתמש באנגלית ובצרפתית - כאשר בחותמות הקודמים הכיתוב נעשה בלטינית.
שימוש.
החותם הגדול מוחזק בידיו של המושל הכללי של קנדה כנציג המונרך בהיעדרו. החותם מוחזק במשרדי הרשם הכללי של קנדה.
חותמות פרובינציאליים וטריטוריאליים.
לכל אחת מפרובינציות וטריטוריות קנדה ישנה חותם משלהן, המוחזק על ידי המשנה למושל של הטריטוריה, ומשמש לסמל את הסכמת המונרך לחוקי הפרובינציה והטריטוריה.
הגנה חוקית.
חוק שמירת המידע (Security of Information Act) קובע בסעיף 5 (2) (e) כי כל מי שמזייף, מוכר את החותם צפוי לעונש מאסר של עד 14 שנים ולקנס של עד 2,000 דולרים.
חוק תביעת הזכויות 1689
חוק תביעת הזכויות (באנגלית: Claim of Right) הוא חוק שנחקק על ידי הפרלמנט הסקוטי בשנת 1689, ומהווה חלק מהמשפט החוקתי הסקוטי עד ימינו.
בעקבות המהפכה המהוללת בה נמלט ג'יימס השני, מלך אנגליה מאנגליה ובהזמנת הפרלמנט הבריטי ויליאם דוכס אורנג' פלש עם צבאו לאנגליה על מנת להגן על הפרלמנט, הועברה לידי ויליאם השלישי מגילת זכויות בה הוצע לו למלוך באנגליה בתמורה לשמירה על זכויות הפרלמנט ותושבי אנגליה. באותה עת היה ג'יימס השני גם מלך סקוטלנד ואירלנד.
בעקבות החלטות פרלמנט הכנס וחקיקת חוק הזכויות 1689 על ידי הפרלמנט הבריטי נקבע בחוק כי ג'יימס ויתר על כיסאו, ועל זכותו וזכות צאצאיו לרשת את הכתר הבריטי. החלטה זו יצרה קשיים בסקוטלנד (שהייתה באותה עת ממלכה נפרדת) מאחר שג'יימס לא נמלט משטחי סקוטלנד (אלא רק משטחי אנגליה), ולכן הבסיס החוקי לקביעה כי ג'יימס ויתר על כיסאו לא היה תקף בסקוטלנד. על מנת לפתור משבר חוקתי זה, התכנס הפרלמנט הסקוטי ב-4 בנובמבר 1689 ואישר את חוק תביעת הזכויות הקובע מספר זכויות יסוד של המשפט החוקתי הסקוטי באותה עת. מאחר שג'יימס הפר זכויות אלה, נקבע כי ג'יימס ויתר על זכותו לכתר סקוטלנד. הכתר הוצע לויליאם השלישי ולמרי השנייה, אשר קיבלו את ההצעה ב-5 בנובמבר 1689 בארמון וייטהול שבלונדון, והוכרזו כמלכי סקוטלנד.
קריטריום דו דופינה
קריטריום דו דופינה ליברה (צרפתית Critérium du Dauphiné Libéré) הוא מרוץ אופני כביש שנתי הנערך בחבל דופינה שבמזרח צרפת, בחסות העיתון המקומי. כמו הטור דה סוויס הוא נחשב מרוץ הכנה חשוב לטור דה פראנס. המרוץ נערך בתחילת יוני, באזור הררי בצרפת ולכן פסגות מפורסמות כגון הר ונטו ומעבר גאליבייה המופיעות בטור דה פראנס נמצאות גם הן במסלול המרוץ. כל הרוכבים שנצחו בטור דה פראנס חמש פעמים, ניצחו גם בדופינה ליברה לפחות פעם אחת.
לאנס ארמסטרונג, הקפיד להשתתף במרוץ זה כחלק מהכנותיו לטור דה פראנס ואף ניצח בו פעמיים, אך מאוחר יותר נשללו ממנו ניצחונות אלה בשל שימוש בסמי אמרוץ.
מדינת אורגון
הסיים
חיים תדמון
חיים תדמון (נולד ב-1935) הוא מוותיקי קול ישראל, סופר ומתרגם ישראלי.
ביוגרפיה.
תדמון נולד בפתח תקווה. בוגר החוג להיסטוריה כללית ומדעי המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. כמו כן הוא כותב שירה.
שימש כשדר וקריין בערוץ הרדיו "קול ישראל" עד שנת 1998.
נשוי למשוררת רחל חלפי.
ספריו.
בין תרגומיו:
אגנטיה אודוס
אגנטיה אודוס (יוונית Εγνατία Οδός) או כביש מהיר 2, הוא כביש מהיר המחבר את צפון-מזרחה של יוון עם צפון-מערבה. הכביש קרוי על שם ויה אגנטיה הרומית והוא מקביל בחלקו לתואי ההיסטורי שלה. הוא מוביל מנמל איגומניצה (Ηγουμενίτσα) באפירוס, לרוחבה של צפון יוון ועד לגבול יוון-טורקיה על נהר מריצה (יוונית - אברוס, Εβρος).
בניית הכביש החלה בשנות ה-90 של המאה ה-20 ועד שנת 2010 הושלמו כל 670 הק"מ של הציר המרכזי. הכביש עובר דרך תוואי הקרקע ההררי של אפירוס ומקדוניה, דבר שהציב אתגרים הנדסיים בפני מתכנניו ובוניו. הכביש כולל 63 מחלפים, 73 מנהרות באורך כולל של 49.5 ק"מ (99 ק"מ אם מודדים כל מסלול בנפרד) ו-1,650 גשרים באורך כולל של 40 ק"מ. רובו של הכביש נסלל ברוחב כולל של 24.5 מטר ולאורכו 50 מחלפים. הכביש עתיד לקצר את זמן הנסיעה בין שני קצותיו מ-11 שעות וחצי ל-6 שעות וחצי בלבד.
חברת אגנטיה אודוס הסוללת את הכביש מקימה חמישה קטעי דרך נוספים באורך כולל של 384 ק"מ, הנמצאים בשלבים שונים של עבודה, אשר יזינו את הכביש ויקשרו אותו לערים ואתרים בסביבתו. אלה כוללים כביש לאורך גבול יוון-טורקיה (124 ק"מ), כביש מסלוניקי לסרס ואל הגבול הבולגרי (96 ק"מ), כביש מקוזני לקסטוריה ואל הגבול האלבני (72 ק"מ), כביש מקומוטיני אל הגבול הבולגרי (23 ק"מ) וכביש מקסנתי אל הגבול הבולגרי (60 ק"מ). כביש 2 הוא גם קטע מהכביש הטראנס-אירופי E90, המתחיל בליסבון ומגיע עד מזרח טורקיה. עלותו המוערכת של המיזם כולו עומדת על 5.9 מיליארד אירו, ו-30% מסכום זה הושקע בחפירת המנהרות.
למעלה ממחצית אורכו של הכביש, כ-360 ק"מ, מגבול יוון-טורקיה ועד סלוניקי מקביל לויה אגנטיה הרומית. מסלוניקי מערבה, עובר כביש 2 בנתיב דרומי מזה של הדרך הרומית העתיקה, ומסתיים באיגומניצה על חוף הים היוני, סמוך לאי קורפו. אורכו של הכביש המודרני קצר בהרבה מזה של ויה אגנטיה ההיסטורית - הן בשל כך שהוא אינו מגיע עד איסטנבול, ובעיקר בשל התקדמות היכולות ההנדסיות, חפירת המנהרות והקמת הגשרים.
ויקיפדיה הסינית
ויקיפדיה הסינית (בסינית: 中文維基百科/中文维基百科) היא הגרסה בשפה הסינית של אנציקלופדיית האינטרנט החופשית ויקיפדיה, המנוהלת ומתופעלת בידי קרן ויקימדיה. גרסה זו של ויקיפדיה החלה לפעול באוקטובר 2002, ונכון ל- ב ישנם בה ערכים.
אתר ויקיפדיה הסינית נחסם לגישה מספר פעמים, לתקופות זמן שונות, על ידי ממשלת הרפובליקה העממית של סין. זאת כחלק מצנזור רחב של אמצעי התקשורת שמפעילה ממשלת סין בנושאים פוליטיים שנויים במחלוקת. קהילת המשתמשים של ויקיפדיה הסינית מורכבת ברובה מדוברי סינית, בעיקר מסין, צפון אמריקה, טאיוואן והונג קונג.
לוויקיפדיה הסינית שתי אנציקלופדיות אינטרנטיות מתחרות הגדולות ממנה. האחת היא Baidu, המכילה למעלה משלושה מיליון ערכים, והשנייה היא "הודונג" (Hudong), המכילה למעלה מארבעה מיליון ערכים.
אחד הקשיים בהם נתקלה ויקיפדיה הסינית היא שתי שיטות הכתב הנהוגות בקרב דוברי הסינית. ישנם אזורים בהם נהוג הכתב המסורתי וישנם אזורים בהם נהוג הכתב המפושט. תחילה פוצלה ויקיפדיה הסינית לשתיים, ונכתבה בנפרד בכתב מסורתי ובכתב מפושט. מאוחר יותר אוחדו הוויקיפדיות ונוספה תוכנה הממירה את שיטת הכתב. ההמרות מרוכזות בטבלאות הניתנות לעריכה על ידי מפעילי המערכת באתר, ונוספו תגים מיוחדים המאפשרים להוסיף או להסיר המרות ספציפיות בערך מסוים, או אף רק במופע אחד בערך. הקוראים בוויקיפדיה הסינית יכולים לבחור בעזרת לשוניות באיזה כתב הם מעוניינים לקרוא ואף לבחור באיזה ניב מקומי (סיני, סינגפורי, הונג קונגי וטאיווני).
במאי 2017 פרסמה ממשלת סין כי היא תקים אנציקלופדיה אינטרנטית-חינמית שאותה יכתבו עשרים אלף אנשי אקדמיה שנבחרו בניגוד לוויקיפדיה שבה כל אחד יכול לערוך, הערכים יעברו בוועדה עליונה שתורה עם התוכן עובר את חוקי הצנזורה, לפי מה שפורסם נושאים שעשויים לפגוע במפלגה הקומוניסטית של סין, כגון אירועי כיכר טיין-אן-מן, לא יפורסמו.
אברוס
האברוס (שם מדעי: Abrus precatorius. שם אנגלי: Indian Liquerice. שמות ערביים: עין אלג'ין, עין אלעפרית), הוא צמח ממוצא הודי בעל מערכת שורשים ענפה. הזרעים קשים, מעוגלים, אדומים בעלי כתם שחור גדול. הם רעילים ומכילים את האלקלואיד אברין . המשמש לייצור תכשירי רפואה.
שימושים על פי מקורות קדומים.