על פי הרודוטוס. הרפגוס היה הנאמן ביותר מבין אנשיו של אסטיאגס מלך מדי. והוא אף רומז על כך שהיה קרוב משפחתו. אסטיאגס שבתו מנדנה עמדה ללדת, חלם חלום בו ראה שנכדו יסכן את ממלכתו. ועל כן מיד כשנולד הפעוט נתן אותו להרפגוס והורה עליו להרוג אותו. הרפגוס לקח את הילד לביתו אולם לא רצה להרוג אותו כיוון שחשש מנקמתה של מנדנה. על כן לקח את הילד לאיכר בשם מיתרידטס וציווה עליו להרוג אותו. אולם אשתו של מיתרידטס קינו החליפה אותו בבנה שלה שמת כבר, והיא ובעלה גידלו את הילד שגדל להיות כורש.
יום אחד כאשר כורש שיחק עם חבריו, הוא פצע את אחד מהם שהיה בן אצולה. אביו של הפצוע לקח את כורש ומיתרידטס למשפט בפני המלך. המלך לתדהמתו גילה שהנער דומה לו מאוד. הוא חקר בעינויים את מיתרידטס שהודה לבסוף שאכן הנער אינו בנו שלו. המלך קרא להרפגוס שהודה שאכן לא הרג במו ידיו את כורש. אולם אמר שהיה בטוח שהילד מת כיוון שראה את גופתו. אסטיאגס העמיד פנים כאילו סלח, אולם בפועל רצח את בנו של הרפגוס והכין תבשיל מבשרו. הרפגוס עבר בשתיקה על המעשה, וכורש נשלח לאנשאן אל אביו כנבוזי הראשון. כאשר בגר כורש שלח לו הרפגוס איגרת וקרא לו להתמרד נגד סבו. את האיגרת הוא הטמין בתוך גופת ארנב מת. כורש קרא את האיגרת ובעזרת אביו ארגן התקוממות של הפרסים נגד המדיים. אסטיאגס בסכלותו הפקיד על הצבא את הרפגוס אולם הרפגוס כצפוי ערק עם מרבית הצבא לצבאו של כורש במהלך קרב על העיר פסארגדה, אלו שלא ערקו נהרגו. לאחר עוד כמה קרבות קצרים כבש כורש את מדי ולקח בשבי את אסטיאגס.
מרבית הסיפור הוא קרוב לוודאי אגדה. אם כי הבגידה של הרפגוס היא ככל הנראה אמת, כיוון שבכרוניקה של נבונאיד נכתב:
בהמשך סייע הרפגוס לכורש במהלך מלחמתו בקרויסוס מלך לידיה. הוא הציע לכורש להציב את חיל גמלים שלו מול חיל הפרשים הלידי שנודע באיכותו. הסוסים נבהלו מריח הגמלים ונסוגו.
מאוחר יותר לאחר דיכוי המרד של פקטיאס, יצא המפקד הפרסי מזרס למסע באסיה הקטנה במטרה להעניש את בעלי בריתו של פקטיאס. אולם הוא חלה ומת והרפגוס החליף אותו. הוא החל לכבוש את ערי איוניה. פוקאיה הותקפה ראשונה. על פי הרודוטוס, הרפגוס הסכים שהתושבים יהרסו רק אחד ממבצריהם. אולם הם הערימו עליו ונמלטו דרך הים. תושבי טאוס נמלטו באופן דומה. שאר הערים ניסו להתגונן אולם נכשלו, מלבד מילטוס שהשתעבדה מרצון. מרבית קאריה נכבשה גם היא ללא קרב. אולם כאשר ניסה לכבוש את ליקיה לקחו תושבי אחת הערים את בניהם, נשיהם, עבדיהם, ורכושם, והעלו אותם באש. לאחר מכן נלחמו נגד הפרסים עד שמתו כולם. מכאן ואילך לא ידוע דבר על הרפגוס.
מקצועות חופשיים (אלבום)
מקצועות חופשיים הוא אלבומה החמישי של להקת הרוק "מוניקה סקס", שיצא ב-25 במרץ 2014.
את האלבום הפיק מוזיקלית אייל אבן צור ורוב שירי האלבום נכתבו והולחנו על ידי הסולן יהלי סובול, כשיוצאי דופן הם "איש גדול", "פרטים קטנים" ו"שדרה ושמה ים" שכתב והלחין שחר אבן צור, ו"שוב יורד אור חקי אפרורי" שכתב מאיר ויזלטיר.
זהו גם השיר הראשון שלא נכתב על ידי אחד מחברי הלהקה.
מבין שירי האלבום זכו להצלחה השירים "איש גדול", "שוב יורד אור חקי אפרורי", ו"מרוב אהבה" שני השירים האחרונים גם יצאו כסינגלים לתחנות הרדיו השונות.
באלבום השתתפו חברי ההרכב המקורי: הסולן יהלי סובול שכתב, שר, ניגן בגיטרה והלחין את מרבית השירים, הגיטריסט פיטר רוט והמתופף שחר אבן צור, וכן הצטרף אליהם המוזיקאי ספי אפרתי, שגם עיבד את השירים יחד עם חברי הלהקה.
ישעיה אורנשטיין
רבי ישעיה אורנשטיין, (תקצ"ו, 1836 - י"ט בחשוון תרס"ט, נובמבר 1908) היה מראשי היישוב היהודי בירושלים במאה ה-19, ממקימי השכונות החדשות בעיר, מייסד וראש ישיבת "אוהל משה". היה שד"ר, חסיד חב"ד וממונה על כולל חב"ד.
ביוגרפיה.
נולד בצפת, בנם של רבי אורי אורנשטיין ומרת זיסל בת רבי יצחק מינקובסקי, ה"קרן אורה". אביו היה ממשפחת הרב מרדכי זאב אורנשטיין, רבה של לבוב. עלה לארץ ישראל מהעיירה זאטל שליד סלונים בשנת תקצ"ד יחד עם סבו הרב משה וואלאברניק. סבו נרצח בעת הביזה הגדולה בצפת יחד עם שניים מדודיו.
בהיותו בן חצי שנה אירעה רעידת האדמה בצפת, אמו שהייתה באותם רגעים מחוץ לביתה, ניצלה יחד עם התינוק הקטן שהחזיקה בידיה, אך שתי אחיותיו הגדולות נקברו תחת ההריסות ונפטרו. בשנת תר"א עברה משפחתו לחברון. אביו נסע בתקופה זו כשד"ר מטעם כולל חב"ד. בשנת תר"ו חזר אביו לארץ ישראל והמשפחה התיישבה בירושלים.
היה תלמידו של הרב משה יהודה לייב מקוטנא, וכתב חלקים גדולים מספרו "תפארת ירושלים". הוא מוזכר מספר פעמים בספרו של רבו, "זית רענן". כן נמנה עם תלמידיו של רבי אליהו יוסף ריבלין, ואף ערך את ספרו "אהלי יוסף" והכינו לדפוס.
נישא לצפורה בת הרב משה ריבלין ("מגיד"). עוד בהיותו צעיר התמנה לממלא מקום אביו כסופר ומזכיר כולל חב"ד, ומאוחר יותר התמנה לממונה הכולל. לצד היותו חסיד חב"ד, פעל יד ביד עם הפרושים, ועבד בשיתוף פעולה עם הרב יוסף זונדל מסלנט.
הוא היה ממייסדי השכונות מאה שערים ובית יעקב. הוא נמנה עם חברי הוועד הראשון במאה שערים.
בהגיע הרב משה יהושע יהודה לייב דיסקין לירושלים היה ממקורביו. בהסכמתו הקים יחד עם בנו רבי יעקב אורנשטיין ישיבה על שמו של הרב דיסקין, ישיבת אהל משה ועמד בראשו.
נמנה עם המתנגדים התקיפים להיתר המכירה, ובשנת 1889 פרסם ב"החבצלת" מכתב גלוי תקיף נגד הרבנים שצידדו בהיתר המכירה.
היה בין מייסדי החברה לקניית אדמת יריחו - מיזם משנת תרל"ב (1872) לקניית אדמות כיכר הירדן ליד יריחו מידי השלטונות העות'מאנים לצורך הקמת יישוב יהודי.
עסק גם במסחר באתרוגים, ונסע לשם כך מספר פעמים לרוסיה.
בערוב ימיו שכל את בנו היחיד רבי יעקב, יד ימינו בהנהלת כולל חב"ד וישיבת אוהל משה. תקופה קצרה לאחר מכן נפטר.
משפחתו.
נינו הרב יצחק אביגדור אורנשטיין היה רב הכותל הראשון, ממגיני הרובע היהודי ומחלליו.
ראש ממשלת ניו זילנד
ראש ממשלת ניו זילנד (באנגלית: Prime Minister of New Zealand, במאורית: Te Pirimia o Aotearoa) הוא ראש הרשות המבצעת של ניו זילנד. ראש הממשלה מכהן בתפקידו עקב היותו מנהיג המפלגה או מנהיג הקואליציה שזוכה לתמיכת הרוב של הפרלמנט של ניו זילנד. מ-26 באוקטובר 2017 מכהנת בתפקיד ג'סינדה ארדרן.
התואר "ראש הממשלה" הופיע לראשונה בנוסח החוק הניו זילנדי ב-1873, אך במקור כונה ראש הממשלה "המזכיר הקולוניאלי" (Colonial Secretary) או "השר הראשון" (First Minister). ב-1869 שונה שם התפקיד ל-Premier, אך גם תואר זה לא היה בשימוש זמן רב וב-1901 שונה באופן רשמי לתואר הנוכחי Prime Minister, על ידי ריצ'רד סדון במהלך תקופת כהונתו בתפקיד. מאז הכרזתה של ניו זילנד כדומיניון ב-1907, נעשה שימוש בתואר "ראש הממשלה" באופן בלעדי.
תפקידים וסמכויות.
תפקידיו של ראש ממשלת ניו זילנד לא מוגדרים באופן רשמי, עקב היותם מבוססים על מוסכמה חוקתית (constitutional convention) ולא על חקיקה מסוימת. על פי מוסכמות חוקתיות אלה, ראש הממשלה הוא מנהיג הקבינט ותפקידו לתאם את פעולותיו.
המוסכמות החוקתיות מתייחסות לראש הממשלה כאל "ראשון בין שווים". ראש הממשלה אכן מחזיק באמת בתפקיד הבכיר ביותר בממשל של ניו זילנד, אך הוא נדרש לדבוק בכל ההחלטות שמתקבלות בקבינט. יכולתו המעשית של ראש הממשלה לתת הוראות ישירות, מוגבלות מאוד. רוב הסמכויות של התפקיד נובעות מאמצעים אחרים כמו:
ראש הממשלה יכול להחליט על עריכת בחירות חדשות על ידי ייעוץ למושל הכללי של ניו זילנד לפזר את הפרלמנט. המושל הכללי רשאי לסרב לבקשה כזאת אם קודם לכן איבד ראש הממשלה את אמון הפרלמנט בהצבעה, אך עד היום לא עשה אף אחד מהמושלים הכלליים שימוש בסמכותם זאת.
משרת ראש הממשלה, כמו משרותיהם של שאר השרים, הן מינוי של המושל הכללי "על פי רצון המלכה". יחד עם זאת, החוקה מגדירה את הצורך של ראש הממשלה לקבל את תמיכת רוב חברי הפרלמנט. מבחינה היסטורית, משמעות הדבר היא שראש הממשלה הוא מנהיג המפלגה הגדולה בפרלמנט.
סמכויות בלעדיות.
לראש הממשלה ארבע סמכויות שרק הוא המחזיק בהן. סמכויות אלו נוגעות לעצות שהוא נותן למלכת ניו זילנד.
סגן ראש הממשלה.
במהלך חמישים השנים האחרונות, נוצר תפקידו של סגן ראש הממשלה. בדרך כלל מחזיק סגן ראש הממשלה את אחד מהתיקים הבכירים בממשלה ובהיעדרו של ראש הממשלה או כשנבצר ממנו למלא את תפקידו, הוא מכהן כראש הממשלה בפועל. בדרך כלל סגן ראש הממשלה הוא חבר אותה מפלגה שראש הממשלה עומד בראשה, אך כלל זה אינו מחייב. בממשלות קואליציוניות, נהוג להציע למנהיג המפלגה השנייה בגודלה בקואליציה, את התפקיד.
זכויות.
ראש הממשלה מקבל סיוע מ"משרד ראש הממשלה והקבינט" (Department of the Prime Minister and Cabinet). ראש הממשלה מתגורר במעונו הרשמי (Premier House) ברחוב טינאקורי בוולינגטון. עם בחירתו לתפקיד מוצמד לשמו של ראש הממשלה התואר The Right Honourable לכל ימי חיו. משכורתו של ראש הממשלה ותשלומי הגמלאות שלו נקבעים על ידי גוף שהוסמך לכך בחוק.
היסטוריה.