בניית הפרויקט החלה בספטמבר 2003 והיא מתבססת על שימוש בסלעים וחול שנחפר מקרקעית הים וללא סיוע של בטון. הפרויקט נהגה על ידי שליטה לשעבר של דובאי, מכתום בן ראשד מכתום, כשנתיים לפני שהחלו עבודות הבנייה והוא גם שהציב את הדרישה להקמת האיים בעזרת חומרים טבעיים בלבד. ניהול ופיתוח הפרויקט מתבצע על יד חברת נחיל מדובאי, שאחראית גם לפרויקט איי התמרים הממוקם בסמוך.
מאפיינים.
ממדיו של הפרויקט עומדים על תשעה קילומטרים לאורך ושישה קילומטרים לרוחב. גודלם של האיים, המוקפים בשובר גלים באורך 27 קילומטר, נע בין 20 ל-80 אלף מטר רבוע והמרחק הממוצע ביניהם עומד על 100 מטר. חופי האיים והשובר מוסיפים לקו החוף של דובאי כ-232 קילומטר. מיקומו של פרויקט העולם הוא כארבעה קילומטרים מחוף ג'ומיירה וכחמישה קילומטרים מצפון לאי התמרים המכונה ג'ומיירה ובורג' אל-ערב.
איי העולם מיועדים ברובם למכירה לגורמים פרטיים. הם חולקו לכמה קבוצות המאפיינות את השימוש הצפוי בהם:
התחבורה בין האיים ליבשה ובינם לבין עצמם צפויה להתבסס על ספינות ואף באמצעות מטוסים. שתי קבוצות איים בקצוות משמשות כמרכזיות תחבורה ומסביב לכל אחת ממוקמות מספר מרכזיות קטנות. אספקת החשמל לאיים מגיעה מהיבשה במערכת תת-קרקעית. כל אי אחראי על חיבורו למערכת החשמל, המים, השפכים והמחזור.
השתלבות בסביבה.
בתכנונו של פרויקט ה"עולם" נעשו מאמצים למזער את הפגיעה בסביבה, במיוחד מכיוון שאיים מלאכותיים גורמים לשינויים משמעותיים במערכת האקולוגית בסביבתם. לדוגמה, נזק מסחיפת חול עשוי להיגרם לאיים כתוצאה מגלי הים, אבל גם לחופים המקוריים של דובאי. כדי להגן על האיים, הם מוקפים בשובר גלים הבנוי מסלעים וצורתו אליפטית. מבנה האיים תוכנן כך שזרמי המים ביניהם ינועו בכיוון ידוע מראש ויסייעו לשמירה על איכות המים ואף יסייעו לייעל את התנועה הימית בין האיים.
שובר הגלים נבנה במקטעים שאינם רציפים כדי לסייע בתחלופת המים. בדיקות שבוצעו על ידי מלווי הפרויקט מצאו איכות מים טובה יותר בסביבת ה"עולם" מאשר מול חופי דובאי. באזור אף נוצרה מערכת אלמוגים חדשה ואותרו כ-31 סוגי בעלי חיים המתקיימים לצד הפרויקט.
שיווק ותוכניות פיתוח.
עלות הבנייה הכוללת של ה"עולם" מוערכת ב-14 מיליארד דולר. האיים שיועדו לעבור לבעלות פרטית הוצעו בשנת 2008 במחירים הנעים בין 15 מיליון ל-50 מיליון דולר, פרט לאחד שהוצע ב-250 מיליון דולר. עד אותה עת נמכרו כ-60 אחוז מהאיים.
סיום הקמת שובר הגלים בתחילת 2008, סימן את סוף השלב הראשון בפרויקט. לאחר מכן החלו להימסר האיים לרוכשים לצורך המשך פיתוח. עד שנת 2008 נודע על מספר תוכניות פיתוח. לדוגמה:
דרום סיני
דרום סיני (ערבית: جنوب سيناء, תעתיק: גנוּבּ סינאא) הוא אחד מהמחוזות של מצרים. המחוז נמצא בדרום חצי האי סיני ועיר הבירה שלו היא א-טור. גבול המחוז נמתח מצפון מפרץ סואץ במערב ועד טאבה שעל חוף מפרץ אילת במזרח.
שטח המחוז הוא 33,140 קמ"ר ומספר תושביו עומד על 149,335 (2006).
בין הערים והיישובים במחוז ניתן למנות את:
שמורות ופארקים לאומיים.
חלק גדול משטחו של מחוז דרום סיני מוגן על ידי שמורות טבע ועל ידי פארק לאומי אחד:
מוקדי המשיכה התיירותיים במחוז כוללים את אזורי תיירות החוף במפרץ אילת ובמפרץ סואץ ואת אזור ההר הגבוה ומנזר סנטה קתרינה הנמצא בליבו.
תקופת שלטון ישראל בדרום סיני.
אזור דרום סיני נכבש על ידי ישראל בסוף 1956, במלחמת סיני, והוחזר למצרים לאחר מספר חודשים. ב-1967, במלחמת ששת הימים, כבשה ישראל שנית את האזור ושלטה בחלקו המערבי עד 1980 ובמזרחי עד 1982. בעת השלטון הישראלי, עד 1982, היה המרחב נתון לממשל צבאי. מפקדת האזור שכנה באופירה, ליד מפקדת כוחות צה"ל - מפקדת מרש"ל (מרחב שלמה). בשנות השלטון הישראלי הוקמו באזור מספר יישובים אזרחיים: אופירה, נביעות, די זהב ושלהבת והוא היווה יעד תיירותי מבוקש לישראלים. אם בתיירות חופים לאורך מפרץ אילת ואם בטיולים לאזור ההר הגבוה, שם גם הוקם ב-1972 בית ספר שדה ליד מנזר סנטה קתרינה - "צוקי דוד", על שם סגן .
סרגל גולומב
סרגל גולומב הוא קבוצת מספרים שלמים כך שלכל זוג מהם הפרש ייחודי. אם נסדר את המספרים כשנתות לאורך סרגל - אין שני זוגות של שנתות בעלי אותו ההפרש. אין דרישה שכל המספרים מאפס עד אורך הסרגל יהיו מדידים.
למשל, {0,1,4,6} הוא סרגל מושלם בו מתקבלים כל המספרים מאחת עד שש (כל אחד פעם אחת בדיוק) כהפרש של שתי שנתות:
הסרגל קרוי על שמו של סולומון גולומב, אף על פי שהרעיון פורסם על ידי המתמטיקאי ההונגרי-יהודי שמעון סידון עוד לפני לידתו של גולומב.
סדר הסרגל הוא מספר האיברים, ואורך הסרגל הוא קוטר הקבוצה (המרחק המרבי בין שתי שנתות). בדוגמה לעיל, סדר הסרגל הוא 4 ואורכו 6.
סרגל נקרא אופטימלי אם אורכו מזערי מבין כל הסרגלים בעלי אותו הסדר.
סרגל נקרא מושלם אם הוא מודד את כל ההפרשים האפשריים מאפס עד אורכו.
נכון לשנת 2014 ידועים סרגלים אופטימליים עד לסדר 27. האופטימליות הוכחה על ידי חישוב מבוזר של שנים רבות על מאות אלפי מחשבים. כיום נעשה מאמץ למצוא את הסרגל האופטימלי בסדר 28. ההערכה היא כי חיפוש זה יסתיים בשנת 2022.
שימוש אחד של סרגלי גולומב הוא תכנון של מערך מופע של אנטנות רדיו, כגון רדיו-טלסקופים.
סרגלי גולומב אופטימליים ידועים.
בטבלה מטה רשומים כל סרגלי גולומב האופטימלים הידועים.
נעמן דילר
נעמן דילר - לידור (7 בינואר 1939 – 2004) היה פורץ ישראלי. פרץ, בין השאר, לבנק הלוואה וחסכון בתל אביב ולמוזיאון לאמנות האסלאם בירושלים וגנב רכוש רב.
ביוגרפיה.
נעמן דילר - לידור נולד לארנה ולצבי דילר, חברי קיבוץ עין המפרץ. בהיותו בן שנה, עברה אמו לקיבוץ עין החורש, וכעבור שלוש שנים הצטרפו אליה בעלה ובנה.
ארנה פרידמן דילר הייתה אשת חינוך וותיקה. תמונתה כעוזרת בבית היתומים המרכזי של המחנך הדגול יאנוש קורצ'ק בוורשה נמצאת בבית קורצ'ק בוורשה. היא פרסמה מאמרים חינוכיים רבים בכתבי העת של התקופה, כגון אורים להורים. זאב גלר ראש עיריית כפר סבא מינה אותה ליועצת החינוכית של העירייה והיא התמידה בכך שנים רבות. היא זכתה לאריכות ימים מופלגת. הובאה למנוחות בעין החורש במאי 2012, בת 103 במותה. נטמנה ליד בעלה ובנה נעמן.
ב-1956 התגייס נעמן לצה"ל והתקבל לקורס טיס. במהלך הקורס, ערך תצוגת אקרובטיקה מעל קיבוצו, ובעקבות זאת הודח מהקורס ונידון למאסר צבאי. בשנת 1959 נלכד גונב מבתי החברים בקיבוץ בזמן שהתקיימה בו הלוויה, וגורש מהקיבוץ.
משנת 1960 גר אצל דודתו בתל אביב ועבד כפקיד בבנק ובחברות ביטוח. ב-1964 החל לגנוב מכוניות ולפרוץ לחנויות.
הפריצה לבנק להלוואה וחיסכון בתל אביב.
באוקטובר 1967 ביצע דילר פריצה מתוכננת בקפידה, שנודעה בציבור כמתוחכמת ביותר, לבנק להלוואה וחיסכון בתל אביב, ששכן אז ברחוב דיזנגוף פינת שדרות בן-גוריון. תחילה בדק דילר את השטח באמצעות שיחות עם שכנים בשכונה בה ניצב הבנק, וחמישה חודשים לפני הפריצה החל לחפור במשך יומיים תעלה ברחוב שמאחורי הבנק, במסווה של עבודות בדיקה של מחלקת ההנדסה. לאחר שירות מילואים במלחמת ששת הימים והתקופה שקדמה לה, חזר לחפירות, והניח בתעלה צינור עם חוטי ברזל. בליל הפריצה, חיבר בלוני חמצן לקצה הצינור, הסיר את הסורגים בחלון הבנק, ניתק את האזעקה, הכניס את ציוד הפריצה, הדביק בחזרה את הסורגים וחזר לביתו להתקלח (דילר נודע כמי שהקפיד מאוד על ניקיון גופו). אז חזר לבנק ופרץ את דלת חדר הכספות בכלים לריתוך פלדה שבנה בעצמו, וגנב כסף ותכשיטים בשווי של כמעט חצי מיליון לירות משלוש כספות בנק ו-35 תאי כספות פרטיים. הוא העביר את השלל לביתו וחזר לבנק, אז העירו נקישותיו את אחד השכנים, שהזעיק את המשטרה. דילר נאבק בשוטרים כשניסה להימלט, אך נפצע ברגלו ביריות אקדח והובהל לבית החולים.
דילר נודע בעיתונות בכינויים כמו "הקיבוצניק הפורץ" ו"הפורץ הגאון". בתקופה זו שינה דילר את שם משפחתו ל"לידור". במשפטו נבדק על ידי פסיכיאטרים שקבעו כי הוא מגלה סימנים מוקדמים של סכיזופרניה. השופטים התחשבו בבריאותו, והוא נשלח לארבע שנות מאסר. לאחר שנתיים, בפברואר 1971, שוחרר.
הפריצות אחרי השחרור מהכלא.
בחצי השנה שעברה מאז ששוחרר מהכלא, אובחן אצל דילר סרטן עור, ואמו עברה לגור איתו. בתקופה זו ביצע דילר עוד 23 גנבות ופריצות, בהן גניבת 12 ציורים ורכוש מביתו של הצייר ראובן רובין. כחודש לאחר מכן נעצר והורשע בעשרות פריצות, שבהן נגנב רכוש בשווי 430 אלף לירות, שלא כולו אותר. ההערכה הפסיכיאטרית במשפטו קבעה כי הוא בעל אישיות סכיזואידית ונרקיסיסטית, והוא נידון לשבע שנות מאסר עם טיפול נפשי.
דילר שוחרר ב-1976, לאחר ריצוי שני שלישים מעונשו, ולאחר זמן נסע להולנד ללמוד רפואה טבעונית. האינטרפול הפיץ את תמונתו והזהיר: "נעמן דילר הוא עבריין מסוכן שיש לעקוב אחריו". דילר השיג דרכון גרמני, זייף את התמונה וגר באמסטרדם. בנובמבר 1977, לאחר שפרץ לחנות תכשיטים באמסטרדם, עצרה אותו המשטרה כשמרכבו התפתלו חוטים לעבר החנות ובידו שק תכשיטים ששוויים נאמד בלמעלה מחצי מיליון לירות. הוא קושר לפריצות נוספות, ונידון לשלוש שנות מאסר. כששוחרר ניסה ללמוד רפואה טבעונית בשוודיה, אך חזר להולנד בגלל קשיי שפה. הוא נתפס ונפצע כשגנב מכונית, וגורש ב-1980 חזרה לישראל.
לאחר ניסיון פריצה לסניף מרמורק של בנק לאומי, הוא נתפס ונפצע במאבק עם השוטרים, ושהה כשנה בכלא. ב-1982 זוכה מאשמת ניסיון פריצה אחר למכונית. בשנים שלאחר מכן גר בתל אביב, ונסע לעיתים קרובות להולנד.
שוד השעונים הגדול.