14. Gershom Scholem and Morton Smith: Correspondence, 1945-1982 (Jerusalem Studies in Religion and Culture; Leiden: Brill, 2008)
גי סטרומזה
גדליה סטרומזה
קתדרלת וסטמינסטר
קתדרלת וסטמינסטר (באנגלית: Westminster Cathedral) היא קתדרלה הממוקמת בשכונת ויקטוריה ברובע הסיטי של וסטמינסטר בלונדון בירת הממלכה המאוחדת.
קתדרלה זו היא הכנסייה הראשית (כנסיית אם) של הקהילה הנוצרית קתולית באנגליה וויילס, הכנסייה הקתולית הראשית של העיר לונדון, ומקום מושבו של הארכיבישוף מווסטמינסטר. כמו כן מבנה הקתדרלה הוא מבנה הכנסייה הקתולית הגדולה ביותר באנגליה ובויילס.
יש להבדיל בין קתדרלה קתולית זו לבין מנזר וסטמינסטר הסמוך, השייך לכנסיית האנגליקנית.
היסטוריה.
רק באמצע המאה ה-19 התאפשר לכנסייה הקתולית לפעול באנגליה באופן סדיר וההיררכיה הכנסייתית הוסדרה. הקתדרלה הוקמה בכספים שנאספו לזכרו של הקרדינל וייסמן - הארכיבישוף הראשון מווסטמינסטר אשר כיהן בין 1850–1865. האדמות עליהן הוקמה הכנסייה נרכשו בשנת 1884 על ידי יורשו של ויסמן, הקרדינל הנרי אדוארד מאנינג (באתר היה ממוקם קודם לכן כלא שדות טוטהיל בריידוול.
עבודות הבנייה החלו בשנת 1892 אולם הופסקו, והחלו בשנית בשנת 1895 בתקופת יורשו של מאנינג - הקרדינל הרברט ווגין, על פי תוכניותיו של האדריכל ג'ון פרנסיס בנטלי.
הכנסייה החלה לפעול בשנת 1903 אף שטרם הושלמה (בשל קשיים תקציביים). טקס הפתיחה נערך לאחר השלמת המבנה ב-28 ביוני 1910.
ב-28 במאי 1982 במהלך ביקור בן שישה ימים בממלכה המאוחדת, ערך האפיפיור יוחנן פאולוס השני מיסה בקתדרלה.
בשנת 1995, בהזמנת הקרדינל באזיל יום, ביקרה אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת בכנסייה ונכחה בתפילה בה - הפעם הראשונה שמונרך בריטי נכח בתפילה כזאת מאז הקמת הממלכה המאוחדת.
מרדכי בן-שחר
מועדון הספר הטוב
מ' מזרחי
מרילבון
מרילבון או סנט מרילבון (באנגלית: Marylebone או St. Marylebone ובכיתוב ארכאי Mary-le-bone "מרי - לה -בון") היא שכונה ברובע הסיטי של וסטמינסטר בלונדון, בירת הממלכה המאוחדת.
לעיתים נהגה שם השכונה בצורה "מאריבון" (Marribun) או "מאר לי בון" (Mar-lee-bone).
גאוגרפיה.
השכונה ממוקמת צפונית לרחוב אוקספורד, דרומית לדרך מרילבון, מזרחית לרחוב אג'וור ומערבית לרחוב פורטלנד הגדול. לעיתים נכלל בשטח השכונה ריג'נטס פארק וכן שטח שכונת ליסון גרוב.
השכונה היא, במרביתה, שטחי מגורים יוקרתיים, ונחשבת לאחת השכונות היקרות ביותר בלונדון.
היסטוריה.
השכונה נקראת על שם הכנסייה המקומית הקהילתית שניקראה בעבר כנסיית "מריה הקדושה", וכיום נקראת הכנסייה הקהילתית סנט מרילבון. הכנסייה נבנתה על גדת פלג קטן (באנגלית: "בורן" - bourne) שנקרא בשם טייבורן, ובהתאם שם הכנסייה היה "כנסיית מריה הקדושה שעל הפלג" - "סנט מרי לה בון" ולימים קוצר השם לשם הנוכחי (ולא, כמו שמקובל לחשוב קיצור של "מרי הטובה" - Marie la Bonne בצרפתית).
חלק גדל משטח השכונה היה שייך למשפחת פורטמן וכונה אחוזת פורטמן, וחלק אחר מהשכונה (אזור רחוב הארלי) היה שטח של אחוזת משפחת דה ואלדן.
בין השנים 1899–1965 היה האזור חלק מהרובע המטרופוליני של סנט מרילבון (רובע מטרופוליני במחוז לונדון). בשנת 1965 אוחד הרובע עם הרובע המטרופוליני של פדינגטון והרובע המטרופוליני של וסטמינסטר וכיום השלושה יחדיו מהווים את רובע הסיטי של וסטמינסטר.
אתרים בעלי חשיבות.
בשכונה עובר רחוב בייקר ובו בניין 221 B אשר, על פי ספריו של ארתור קונן דויל התגורר בו הבלש שרלוק הולמס. מוזיאון שרלוק הולמס נמצא בסמוך.
בשכונה ממוקמים בית השידור (בניין הנהלת ה-BBC), כנסיית כל הנשמות בתכנונו של האדריכל ג'ון נאש, כנסיית השילוש הקדוש מרילבון בתכנונו של ג'ון סואן, קפלת מרילבון בתכנונו של ג'יימס גיבס, מלון לנגהאם, מוזיאון מאדאם טוסו, אוסף וולאס, אולם ויגמור, מארבל ארץ' (קשת השיש), אוניברסיטת וסטמינסטר, האקדמיה המלכותית למוזיקה, המכון המלכותי לאדריכלים בריטים, יש הכוללים בשטח השכונה גם את ריג'נטס פארק (ובו גן החיות של לונדון), חנות הכולבו סלפרידג'ס, מכללת ריג'נטס ואת הייד פארק.
כמו כן בשכונה נמצאות הכיכרות מנצ'סטר, מונטאגו ורחוב הארלי.
מיטביות
פרקר
אליאנזה לימה
מ. מזרחי
מ. מזרחי היא הוצאת ספרים ישראלית בבעלותו של מאיר מזרחי. זוהי אחת משלוש הוצאות הספרים הפרטיות הפעילות הוותיקות ביותר בישראל. הוציאה לאור יותר מ-3,000 כותרים.
ראשית הדרך.
מאיר מזרחי נולד בשנת 1930 לערך בכפר בטורקיה. בגיל 11, בטרם סיים את לימודיו בבית הספר העממי, נשלח לעבוד אצל דודו מוכר הבגדים בעיר איסטנבול. בחורף 1948, כשהיה בן 18, עלה לישראל בגפו ומיד גויס לצה"ל. עוד במהלך שירותו הצבאי החל לסחור בספרים. לאחר שחרורו היה רוכל ספרים בשוק לוינסקי. הוא קנה מלאים של הוצאות ספרים שפשטו רגל, ולאחר מכן גם את זכויות התרגום של הוצאות אלה. בשנת 1955 הפך למו"ל פרטי עצמאי.
מזרחי הבחין בצמא גדול בציבור לקרוא ספרים איכותיים בתרגום עברי שווה לכל נפש (וזאת בניגוד לתרגומים הארכאיים של הוצאות כגון שטיבל או אמנות). הוא נעזר באריה חשביה ואליעזר כרמי על מנת לאתר ספרים ולרכוש את זכויות התרגום שלהם. כך יצאו בהוצאתו ספרים ממיטב הספרות העולמית משל מארק טוויין, צ'ארלס דיקנס, אמיל זולא, אונורה דה בלזק, גי דה מופאסאן, אלכסנדר דיומא האב ועוד. הספרים תורגמו על ידי מיטב הסופרים העבריים, כגון בנימין תמוז, אהרן אמיר, אוריאל אופק, אדיר כהן ועוד. חלק מהמתרגמים נרשמו תחת שם עט, משום שראו בתרגום עבור מזרחי משום פחיתות כבוד.
מועדון הספר הטוב.
מזרחי שאף תמיד להפיק רווחים כלכליים ממכירת ספרים, ובשל כך הדפיס גם ספרים מסוגת ה"ספרות הזולה" כגון ספרי בלשים, מתח, מסתורין ורומן רומנטי. הוא העדיף לתרגם ספרים שהופיעו ברשימות הרבי-מכר בעיתוני העולם. חלק מהספרים יצאו תחת המותג "מועדון הספר הטוב", בעריכת אליעזר כרמי, בפורמט גדול ובכריכה קשה בניגוד ל"ספרות זולה" בעולם. הסדרה הוזמנה על ידי אברהם הר-גיל, משווק עצמאי שפיתח שיטות שיווק מתקדמות גם עבור ספרי ההוצאה הישנים והחדשים והצליח לחדור לקהלים חדשים בהצלחה גדולה. רעיונו של הר-גיל היה ליצור ערבוב אטרקטיבי של ספרים חדשים עם הישנים שמכירתם ירדה והם בעלי סגנון דומה, ולבדלם בעזרת שם סדרה, עיצוב מחודש וקופסת אריזה נפרדת. הסדרות שווקו על ידו לבתי ספר, ארגוני עובדים ולמפעלים בכל הארץ.
מזרחי הקפיד שלא תהיה בספרים מידה מופרזת של מיניות ופורנוגרפיה; ספרים מסוג זה העביר לאורי שלגי מ"רמדור". עם הספרים הפופולריים בהוצאה ניתן למנות את ספרי אגתה כריסטי, אליסטר מקלין, הרולד רובינס ובמיוחד דיימון ראניון, שעבורו התקין המתרגם אליעזר כרמי מילון ייחודי. עקב עיסוק זה נמנע ממזרחי במשך שנים רבות להתקבל להתאחדות המו"לים בישראל.
ב"מועדון" יצאו גם ספרים לא מעטים שנחשבים ל"ספרות יפה", כספרים משל הסופר הגרמני אריך מריה רמרק ושל כלת פרס נובל פרל בק, והספר הקלאסי "חלף עם הרוח" מאת מרגרט מיטשל.
עיצוב גרפי.
כבר מימיה הראשונים של ההוצאה הופקד ידידו של מזרחי, הצייר מ' אריה (אריה מוסקוביץ'), על ציור עטיפות הספרים ועל העריכה הגרפית של רוב ספרי ההוצאה. על אף שציוריו של מוסקוביץ' היו צנועים יחסית לספרות זולה בעולם (המאופיינת בין השאר בציורי עטיפה אירוטיים), בקהל הישראלי, שלא היה מורגל בעטיפות ספרים מצוירות, התקבלו העטיפות כ"פרוצות" ו"לא מוסריות", או כ"צעקניות וזולות" ו"וולגריות".
מ' אריה היה במשך שנים רבות מאייר הבית של ההוצאה והעורך הגרפי שלה, הוא עיצב גם את סדרת מועדון הספר הטוב עבור אברהם הר-גיל והשפיע רבות על עיצוב ספרי הסוגה בארץ ועל הקומיקס בישראל.
ספרות נוער.
שיתוף הפעולה עם שרגא גפני.
אחד הסופרים המקוריים היחידים של ההוצאה, והמזוהה עמה ביותר, היה שרגא גפני. הוא הוציא בהוצאה מאות כותרים, רובם לנוער, תחת שמו ותחת שמות עט רבים: הוא און שריג, מחבר סדרת דנידין הרואה ואינו נראה הפופולרית; הוא גם אבנר כרמלי, מחבר הסדרות "הספורטאים הצעירים", "הבלשים הצעירים", "הימאים" ועוד. תחת שמו פרסם גפני את סדרת "עולם התנ"ך לילד" וערך את "אנציקלופדיית מדע לנוער". בנוסף, תרגם גפני עבור ההוצאה מספרי איניד בלייטון ומארק טוויין.
חוברות קומיקס ומגזינים.
בין השנים 1971–1976 הוציא מזרחי את מגזיני הילדים "פּוֹפַּי" ("פופאי") ו"חבריא" בעריכת יוסי גמזו. רוב החוברת הוקדש לעלילות קומיקס של פופאי המלח (שהפך לדמות ישראלית עם מאפיינים שונים מאלו של הדמות הבינלאומית). בנוסף יצאו חוברות קומיקס אחרות על עלילות "טקס איש המערב הפרוע", טרזן, דמות בשם "זאגור" ועוד.
התנגדות וביקורת.
מאז ראשיתה הייתה ההוצאה נתונה בביקורת קשה מצד הממסד הספרותי בישראל. לגבי הספרות היפה שראתה אור בהוצאה, נטען שתרגומיה אינם מדויקים, שהעריכה שלהם אינה קפדנית ושלשונם דלה. מעבר לכך, ההוצאה פגעה בחלוקה הברורה בין הוצאה "מכובדת" לספרות יפה והוצאת "ספרות זולה" ובכך טשטשה את ההבחנה בין הסוגות השונות של הספרים ובלבלה את הקהל.