היינריך היה הבן הצעיר של היינריך העשירי, רוזן רויס-לובנשטיין, בנו של היינריך השני, רוזן רויס-גרה, ולמריה זיבילה מרויס-אוברגרייץ, בתם של היינריך הרביעי, רוזן רויס-אוברגרייץ ואליזבת יוליאנה מדאון-נויפווילר. בשנת 1671 מת אביו, והיינריך ואחיו היינריך השלישי והיינריך השביעי שלטו ברוזנות במשותף. בשנת 1678 חילקו האחים ביניהם את הנחלה: היינריך השלישי קיבל את רוזנות רויס-לובנשטיין, היינריך השביעי קיבל את רוזנות רויס-הירשברג והיינריך העשירי קיבל את רוזנות רויס-אברסדורף, אשר היה דבר יוצא דופן, מאחר שהיה זה כפר קטן. לפני שהוא התחתן, הוא הקים בית אחוזה, אשר כלל טירה צנועה שנבנתה בין השנים 1692–1694, והוסיף עליה גן בסגנון הבארוק.
כאשר הטירה שלו הייתה מוכנה, התחתן היינריך ב-29 בנובמבר 1694 עם ארדמוטה בניגנה מזולמס-לאובאך, בתם של יוהאן פרידריך, רוזן זולמס-בארוט ובניגנה מפומניץ. שני בני הזוג נחשבו מאוד אדוקים. הם היו חברים קרובים של הפדגוג אוגוסט הרמן פרנקה פון האלי, ומאוחר יותר של הרוזן ניקולאוס לודוויג פון צינצנדורף, אשר התחתן עם בתם ארדמוטה דורותיאה. אברסדורף הפכה תחת שלטונו למרכז של הפייטיזם בתורינגיה.
ב-10 ביוני 1711 מת היינריך, ובנו היינריך העשרים ותשעה, רוזן רויס-אברסדורף עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
התחתן היינריך ב-29 בנובמבר 1694 עם ארדמוטה בניגנה מזולמס-לאובאך, בתם של יוהאן פרידריך, רוזן זולמס-בארוט ובניגנה מפומניץ, ממנה נולדו לו שמונה ילדים:
סוחוי Su-9
סוחוי Su-9 (קוד דיווח נאט"ו: Fishpot) הוא מטוס יירוט סילוני חד-מושבי מהדור השני, המטוס פותח ושירת בברית המועצות.
היסטוריה.
המטוס פותח עקב מחקרים אווירודינמיים במכון צאגי במהלך מלחמת קוריאה שהעלו קונפיגורציות אופטימליות למטוסי קרב סילוניים. המטוס עצמו עוצב על ידי המשרד לתכנון ניסויי סוחוי תחת מספר הדגם T-405 וטס לראשונה ב-1956. ה-Su-9 פותח במקביל לסוחוי Su-7 והמערב ראה את שניהם לראשונה ב-יום התעופה בטושינו ב-24 ביוני 1956, ובשל שהם היו דומים ה-Su-7 קיבל את קוד נאט"ו Fitter וה-Su-9 קיבל את הקוד Fitter-B בהתחלה.
1,150 יחידות של כלי הטיס יוצרו, על בסיסו יוצר ה-סוחוי Su-11 ועל פי מספר עדיויות חלק ממטוסי Su-9 עברו שודרגו והוסבו לדגם Su-11. המטוס לא נמכר לבעלות הברית של ברית המועצות ולא למדינות ברית ורשה אחרות. המטוס יצא משירות במהלך שנות ה-70 והוחלף על ידי סוחוי Su-15 ומיג-25.
ויוויטאן
ויוויטאן (בהונגרית: Vilyvitány) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-370 תושבים בשנת 1990 עד ל-224 תושבים בלבד בשנת 2018 (ירידה של כ-39%).
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים.
גירינץ'
גירינץ' (בהונגרית: Girincs) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי גירינץ'.
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים ובעבר אף היו בכפר קברים יהודיים.
הייבאבה
הייבאבה (בהונגרית: Hejőbába) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים ובכפר קיים בית קברות יהודי.
ער (פירושונים)
IKCO Dena Plus
IKCO Dena Plus היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב האיראנית IKCO (יצרנית מותגי רכבי נוסעים) חברת בת של Iran Khodro (שם רשמי: Iran Khodro Corporation, שם בפרסית: ایران‌خودرو, שם לשעבר: Iran National) אשר מיוצרת משנת 2017 ועד היום.
IKCO נוסדה בשנת 1962. בשנת 2009 ייצרה 688,000 כלי רכב.
פישוט סימולטני
פישוט סימולטני הוא התהליך של תרגום לשפה פשוטה, בזמן אמת. הפישוט הסימולטני מהווה אמצעי להנגשה לשונית של מידע דבור (בדומה לתהליך הפישוט הלשוני של מידע כתוב), כקבוע בין השאר בתקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות לשירות). תהליך הפישוט הסימולטני מאפשר לאנשים עם מוגבלות קוגניטיבית (לרבות מוגבלות שכלית) לקחת חלק באירועים ותחומי חיים שאינם נגישים עבורם כגון הרצאות, כנסים, אירועים ומופעים.
התהליך.
בתהליך הפישוט הסימולטני של מידע דבור מתבצעים בו זמנית תרגום ועריכה כך שהתוצר המתקבל הוא מידע פשוט, ברור, חד משמעי וקל להבנה.
בתהליך זה מומר מידע מורכב או מקצועי למידע במשלב לשוני נמוך יותר, תוך שימוש בשפה פשוטה. כך אנשים יכולים לקבל מידע בשפה המובנת להם גם כאשר הדובר מדבר בשפה אחרת או בשפה מקצועית ומורכבת.
פישוט סימולטני בישראל.
פישוט סימולטני בוצע ביולי 2015 על ידי המכון הישראלי להנגשה קוגניטיבית במסגרת הכינוס הבינלאומי השישי של בית איזי שפירא בתחום המוגבלויות: "אחדות ושונות – הלכה למעשה". בכנס זה לקחו חלק אנשים עם מוגבלות, כולל אנשים עם מוגבלות קוגניטיבית, לצד אנשי מקצוע. במחקר מלווה שבדק את יעילות השימוש בפישוט הסימולטני, נמצא כי הן משתתפים עם מוגבלות קוגניטיבית והן אנשי צוות שנלוו אליהם העריכו כי הפישוט הסימולטני איפשר לאנשים עם מוגבלות קוגניטיבית לקחת חלק פעיל בכנס כשווים בין שווים.
בכנס שנערך בירושלים על ידי נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות וארגון "בזכות" ב-21 בדצמבר 2015 בנושא סעיף 12 באמנת האו"ם בדבר זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות, ביצעה אקים הנגשה קוגניטיבית לעברית בשפה פשוטה באמצעות פישוט סימולטני של הרצאות בעברית ובאנגלית.
החל משנת 2016 מתבצע פישוט סימולטני בכל הוועידות של נגישות ישראל על ידי המכון הישראלי להנגשה קוגניטיבית בשיתוף עם ישראיק מתורגמני ישראל.
באירוויזיון 2019 שנערך בישראל, שודר פישוט סימולטני של חצי הגמר הראשון בערוץ ייעודי של "כאן 11" ביוטיוב.
לאזי
לאזי (בפולנית: Łazy) היא עיר במחוז זוויירצ'ה בחבל שלזיה בפולין. עד 1947 הייתה העיירה מקום מושבה של גמינת רוקיטנו-שלחצקיה . בשנים 1975–1998 הייתה העיירה שייכת לפרובינציית קטוביץ. בעיר יש 6,882 תושבים (נכון ל-2017). במהלך מלחמת העולם השנייה, שינו הכובשים הגרמנים את שם היישוב ללאזרן (Lasern). לאזי השתייכה למחוז פולין קטן, ומאז הקמתה עד חלוקת פולין הייתה חלק מפרובינציית קרקוב.
תולדות היישוב.
בימי הביניים היו באזור לאזי של היום חמישה יישובים: גראבובה (Grabowa), ויסוקה (Wysoka), צ'אגוביצה (Ciagowice), נייגובוניצה (Niegowonice) וויישולקה (Wiesiolka). כפר נוסף, המצוי כיום בגבולות לאזי, כרושצ'וברוד (Chruszczobrod), השתייך לדוכסות שווייז' (Siewierz) אשר שולבה באיחוד פולין-ליטא בשנת 1790. בשנת 1386 העניק המלך ולדיסלב השני יגיילו את הכפרים ניגובוניצה, ויישולקה, ויסוקה, גרבובה ורוקיטנו-שלחצקיה לוולודק מחארבינוביצה (Wlodek of Charbinowice), מושל (Starosta) לובלין ופאחארניק של קרקוב. עד 1795 השתייכו חלק מהכפרים למחוז ללוב והאחרים למחוז קרקוב. במהלך הפלישה השוודית לפולין נפגע אזור לאזי של היום קשות בלחימה. סטניסלב וורז'יצקי, בעל נכסים מקומי, לחם בפולשים השוודיים. כתוצאה מכך נהרסה טירת אוגרודז'נייץ, יחד עם כפרים רבים, כמו גרבובה, שהייתה מעוז מבוצר בגבול פולין קטן-שלזיה.
לאחר החלוקה השלישית של פולין (1795) הוקם הגבול בין ממלכת פרוסיה לבין האימפריה ההבסבורגית על נהר פיליצה העליון. שטח לאזי נתפס על ידי פרוסיה כחלק ממחוז שלזיה החדשה. בשנת 1807, לאחר חוזה טילזיט, סופחה לאזי לדוכסות ורשה, אשר בשנת 1815 הוכפפה לשלטון רוסיה ונשארה חלק מהאימפריה הרוסית עד מלחמת העולם הראשונה. הכפר לאזי הופיע במפה לראשונה בשנת 1790 לערך. הוא נשאר יישוב קטן ליד הכפר הגדול יותר רוקיטנו-שלחצקיה. פיתוחה הואץ עקב בניית קו הרכבת בין ורשה לווינה, שהושלם בשנת 1848. במרד ינואר התנגשו המורדים הפולנים עם הכוחות הרוסיים ליד לאזי ב-22 במארס 1863.
עד 1927 השתייכה לאזי לגמינה של רוקיטנו-שלחצקיה במחוז בנדין ברפובליקה הפולנית השנייה. בינואר 1927 הועברה הגמינה למחוז זוויירצ'ה. הכפר נתפס על ידי הוורמאכט בתחילת ספטמבר 1939 ונשאר בידי הגרמנים עד 20 בינואר 1945.
לאחר המלחמה העבירה ממשלת הרפובליקה העממית הפולנית את לאזי לקטוביץ, ובסוף 1945 יצרה את הגמינה של לאזי.
בפולין הקומוניסטית היה לאזי מרכז תעשייה מקומי ובו מפעלי מלט, מפעל קדרות ומחסן מטען גדול של רכבת פולין. בסוף שנות הארבעים נפתחו בגמינה של לאזי בתי תרבות, בתי קולנוע וספריות. הכפר עבר פיתוח מהיר בשנות השישים, עם השלמת עבודות מים והפקת חשמל. ב-1 בינואר 1967 קיבלה לאזי מעמד עיר.
אתרים ביישוב.
בית קברות צבאי מתקופת מלחמת העולם הראשונה.
בית הקברות הצבאי הוקם בשנים 1914–1918. בו קיימים קברי חיילים אוסטרים וגרמנים שלחמו במלחמת העולם הראשונה. בית העלמין נמצא בחלק המערבי של העיר, על אחוז. פודלשה שבכביש החוקה (קונסטיטוציה). באזור בית הקברות יש כנסייה המוקדשת למקסימיליאן קולבה.
הקהילה היהודית.
ככל הנראה יהודים התחילו להתיישב בלאזי בתחילת המאה ה-19. ב-1921 נמנו בה 234 יהודים, כ-15% מכלל האוכלוסייה.
בחורף 1940–1941 גורשו ללאזי יהודים מאזורים במערב פולין שסופחו לרייך הגרמני כמו סקוצ'וב. יש נתונים שונים על גודל האוכלוסייה היהודית באותה תקופה, החל מ-333 נפשות וכלה ב-395. היהודים בלאזי, כמו במקומות רבים נוספים בשלזיה, הועבדו בעבודות כפייה במספר מחנות של ארגון שמלט.
ביוני 1942 הועברו היהודים לגטו זוויירצ'ה ומשם בסופו של דבר נשלחו לאושוויץ.
חנה טואג
חנה טואג (נולדה ב-23 באפריל 1951, י"ז בניסן ה'תשי"א) היא סופרת ומשוררת ישראלית.
ביוגרפיה.