סנל נולד בליידן. בשנת 1613 ירש את אביו רודולף סנל (1546-1613) כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטה של ליידן. בשנת 1615 הוא תכנן וביצע שיטה חדשה למדידת רדיוס כדור הארץ בעזרת קביעת המרחק בין נקודה אחת על האדמה לבין המקבילה לה בקו רוחב אחר, על ידי טריאנגולציה. מאמרו "Eratosthenes Batavus" ("ארטוסתנס ההולנדי"), שפורסם בשנת 1617, מתאר את השיטה ומציג את התוצאות של יישום השיטה בין אלקמאר וברגן אופ זום—שתי ערים המופרדות על ידי מעלה אחת ברוחב, שהמרחק ביניהן נמדד על ידו להיות 117,449 יארד (107.395 ק"מ). המרחק בפועל הוא בערך 111 ק"מ. סנל היה גם מתמטיקאי בולט, והמציא שיטה חדשה לחישוב π—השיפור המשמעותי הראשון מאז ימי קדם. הוא גם גילה את חוק השבירה האופטית הקרוי על שמו בשנת 1626. הוא נפטר בליידן ב-30 באוקטובר 1626.
נוסף על "Eratosthenes Batavus" הוא פרסם גם את "Cyclometria sive de circuli dimensione" (1621), ו-"Tiphys Batavus" (1624). הוא גם ערך את "Coeli et siderum in eo errantium observationes Hassiacae" (1618), שבו פורסמו התצפיות האסטרונומיות של לנדגרייב ויליאם הרביעי מהסה. חיבור שלו על טריגונומטריה ("Doctrina triangulorum") פורסם שנה לאחר מותו.
ווילברורד סנל
מדבר גובי
גוֹבִּי (במונגולית: Говь, בסינית: 戈壁 沙漠) הוא אזור מדברי גדול בצפון סין ובדרום מונגוליה. המדבר נתחם בידי הרי אלטאי מצפון, והרמה הטיבטית והמישור הסיני מדרום מערב. פירוש השם במונגולית הוא "מדבר", על אף שהמונגולים מבדילים בין הגובי לבין מדבר של ממש, מכיוון שניתן לקיים בגובי חיים. מדבר גובי הוא בעל השטח הגדול ביותר באסיה והמדבר החמישי בגודלו בעולם: שטחו כמיליון קילומטרים רבועים.
הגובי הוא מדבר בצל גשם, שנוצר על ידי הרמה הטיבטית החוסמת משקעים מהאוקיינוס ההודי שלא מגיעים לכל שטח גובי.
היסטוריה.
מדבר גובי מיושב מזה שנים רבות נוודים מונגולים, קזחים וטטרים שנדדו עם עדריהם וגרמו לסבל לארצות השכנות. כאשר לא ירדו גשמים במדבר, פשטו הטטרים על האזורים הפוריים שסביב המדבר. הפשיטות של הטטרים הניעו את הסינים לבנות את החומה הסינית במאה השלישית לפני הספירה. מעטים מהחוקרים המערביים נכנסו לשטחו של המדבר עד למאה ה-20, ובהם ניתן למנות את מרקו פולו. בשנת 1925 יצאה משלחת מחקר מדעית אמריקאית לגובי על מנת לחפש חיות וצמחים קדומים, אנשי המשלחת גילו שבמדבר חיו בעבר הרחוק דינוזאורים וקרנפים חסרי קרניים ענקיים, ואפילו מצאו ביצי דינוזאורים.
גאוגרפיה.
המדבר נמצא בקווי רוחב ואורך 42.59°N 103.43°E רוחבו של הגובי ממזרח למערב כ-1600 קילומטר ואורכו מדרום לצפון כ-800 קילומטר. שטחו כ-1.3 מיליון קילומטר רבוע והוא אחד המדבריות הגדולים בעולם. בניגוד לדימוי המקובל של מדבר, מרבית שטחו של הגובי אינו מכוסה חול אלא סלעים. האקלים בגובי הוא קיצוני. בקיץ הטמפרטורה גבוהה ועשויה להגיע ל-45 מעלות, ובחורף היא צונחת מתחת לאפס, ועשויה להגיע לשיא של 40- מעלות. החורף הוא העונה היבשה, והקיץ והאביב מתאפיינים בגשמי מונסון ובסופות שלג. על אף התנאים הקשים, משמש מדבר גובי בית גידול למינים שונים של בעלי חיים.
אגם קרסנט הוא בין מקורות המים הבודדים באזור.
על אף התנאים הקשים השוררים בו, קיים במדבר גובי מגוון בעלי חיים כגון צבי הזפק, סמור משויש, גמל דו-דבשתי, פרא מונגולי, חתול מדבר סיני, צבי יעלי מונגולי, שועל מצוי, שועל קורסאקי, דוב גובי, זאב מצוי ונמר שלג ולעיתים נדירות גם מזדמן נמר צפון-סין, שועל חול טיבטי, צבי יעלי פרז'וואלסקי, סוס פרז'וואלסקי, דוב סיבירי מזרחי ודוב חום אוסורי.
אנדרה סיטרואן
אנדרה גוסטב סיטרואן (בצרפתית: André-Gustave Citroën;
5 בפברואר 1878 - 3 ביולי 1935), יזם צרפתי יהודי-הולנדי.
ביוגרפיה.
נולד כילד החמישי והצעיר ביותר ללוי סיטרוּן (Citroen), יהלומן מאמסטרדם, ומאשה קליינמן, ילידת ורשה, משפחת יהלומנים יהודים. בני המשפחה עברו מאמסטרדם לפריז ב-1873 ו"צירפתו" את שמם ל"סיטרואן".
כאשר היה בן שש, התאבד אביו בעקבות כישלונות בעסקים.
סיטרואן היה תלמיד מצטיין וסיים את לימודיו באקול פוליטקניק בשנת 1900.
לאחר סיום לימודיו החל לעבוד כמהנדס במפעל לקטרים שהיה בבעלות ידידי המשפחה, האחים הינשטיין. בשנת 1905 השקיע את כספי הירושה שלו בחברה ושינה את שמה ל"סיטרואן-הונשטיין". הוא התקדם לייצור גלגלי שיניים מורכבים ועם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עבר לייצור פגזים.
בשנת 1912 נפגש עם הנרי פורד בדטרויט והתרשם עמוקות משיטותיו לייצור המוני וזול של מכוניות. הוא החליט ליישם שיטות אלו באירופה, שעד אז יוצרו בה מכוניות בעבודת יד בלבד.
בשנת 1919 ייסד את חברת סיטרואן למכוניות, ובשנות השלושים הוביל אותה למעמד חברת הרכב הרביעית בגודלה בעולם. כבר בשנה הראשונה לפעילותו הוא ייצר 20,000 מכוניות בשיטת הסרט הנע, כשליש ממספר המכוניות בצרפת כולה באותה עת. בשנת 1934 החברה פשטה רגל והשליטה עליה עברה למישלן.
סיטרואן נפטר מסרטן הקיבה ב-1935. בשנת 1992 נחנך פארק על שמו ברובע החמישה עשר של פריז בדרום-מערב העיר, במקום בו עמד בעבר מפעל המכוניות שלו.
מבטח
מבטח הוא רכיב חשמלי שמטרתו הגנה על מעגל חשמלי מפני קצר חשמלי או עומס יתר. המבטח מגן על ידי ניתוק התקלה ממקור הזרם. ישנם שני סוגים של מבטחים:
נחיצות ההגנה.
תקלות במעגלים חשמליים יכולות לנבוע ממגוון רחב של גורמים. שני הגורמים העיקריים לתקלות הם בידוד לקוי - עקב שחיקה או כתקלה מובנית, וטעויות אנוש בחיבורי המעגלים.
קצר חשמלי.
קצר חשמלי ייווצר כתוצאה מבידוד שנהרס בתוך מכשיר, או עקב מגע מקרי בין שני גופים שיש ביניהם הפרש מתחים. ברגע שמופעל מעגל הקצר, מופיע זרם חשמלי גבוה ביותר מהקודם, שמוגבל אך ורק על ידי ההתנגדות הפנימית של המעגל ויכולתו של מקור המתח לספק אנרגיה. בזרם זה עשויות לעבור כמויות גדולות (עצומות) של אנרגיה שעלולות לגרום למספר סוגי נזקים:
עומס יתר.
ישנם שני מצבים של עומס יתר:
סוגי המבטחים.
שני סוגי המבטחים מגנים הן מפני קצר והן מפני עומס יתר. ההבדל העיקרי נעוץ בצורת ההגנה.
נתיך.
בלבו של הנתיך מצוי תיל מתכתי דק. בעת תקלה במעגל התיל מתחמם וניתך, ועל ידי כך מנותקת התקלה ממקור הזרם.
יתרונות
חסרונות
מאמ"ת.
המאמ"ת מנתק את התקלה ממקור הזרם על ידי ניתוק מגעים הנמצאים בתוכו. במקרה של קצר ניתוק זה מבוצע על ידי אלקטרומגנט, ובמקרה של עומס יתר על ידי דו-מתכת.
יתרונות
חסרונות
צלילי המוסיקה (סרט)
צלילי המוסיקה (באנגלית: The Sound of Music) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי, זוכה חמישה פרסי אוסקר, המבוסס על מחזמר באותו השם, המבוסס על ספרה האוטוביוגרפי של מריה פון טראפ, "The Von Trapp Family Singers" ("זמרי משפחת פון טראפ"). הוא אחד הסרטים הידועים המבוססים על יצירותיהם המשותפות של ריצ'רד רוג'רס ואוסקר המרשטיין.
נכון לשנת 2019 הוא הסרט השישי ברשימת הסרטים המצליחים ביותר קופתית בכל הזמנים לאחר תיקון הנתונים לאור האינפלציה.
רקע.
מספר למחזמר.
בשנת 1949, שנתיים אחרי שבעלה, קפטן פון טראפ, נפטר, פרסמה מריה את ספרה הראשון - "The Story of the Trapp Family Singers". היא מכרה את הזכויות לספר לחברה גרמנית, שצילמה ב-1956 את הסרט "Die Trapp Familie".
חברת "סרטי פרמאונט" האמריקנית קנתה את הזכויות לגרסה אנגלית של התסריט. הבמאי שפרמאונט שכרה הציע לעבד את סיפורה של משפחת פון טראפ למחזמר ולא לסרט, בשילוב שירי עם אוסטריים. להפקה הצטרפו הצמד שהיה אחראי להפקות רבות ומוצלחות בברודוויי - ריצ'רד רוג'רס (לחן) ואוסקר המרשטיין (מילים). הם כתבו שירים מקוריים למחזמר, במקום ההצעה לשירי העם האוסטריים. המחזמר "צלילי המוסיקה" עלה לראשונה בברודוויי ב-16 בנובמבר 1959, בכיכובם של מרי מרטין ותיאודור ביקל. המחזמר היה ללהיט: הוא הופיע 1,443 פעמים, וזכה בשמונה פרסי טוני (פרסי התיאטרון האמריקני), כולל פרס המחזמר הטוב ביותר.
ב-1981 הועלה בווסט אנד בלונדון חידוש להפקה בכיכובה של פטולה קלארק בתפקידה של מריה.
ממחזמר לסרט.
ביוני 1960 רכשה חברת "פוקס המאה ה-20" את הזכויות לגרסה הקולנועית של "צלילי המוסיקה". בדצמבר 1962 החלה העבודה על הסרט. התסריטאי היה ארנסט לימן ("המלך ואני"), והבמאי היה רוברט וייז. לתפקיד של מריה לוהקה ג'ולי אנדרוז, שהייתה אז שחקנית צעירה שכבר הופיעה בבימות ברודוויי במחזות הזמר "גבירתי הנאווה" ו"קמלוט" ואך סיימה את צילומי הסרט "מרי פופינס". לתפקיד של קפטן פון טראפ לוהק השחקן השייקספירי כריסטופר פלאמר.
התסריט הסופי היה שונה מעט מהטקסט של המחזמר: דמויות המשנה, כגון הברונית (אלינור פארקר) והחבר-אמרגן מקס דטוויילר (ריצ'רד היידן), קיבלו תפקיד קטן יותר, וכן הורדו שלושה שירים מהמחזמר. במקומם, כתב והלחין ריצ'רד רוג'רס לבדו (אוסקר המרשטיין נפטר ב-1960) שני שירים נוספים. אחרי שנתיים של הכנות, החלו הצילומים, חלקם בזלצבורג שבאוסטריה וחלקם באולפנים בלוס אנג'לס. ב-2 במרץ 1965 יצא הסרט לאקרנים. הסרט היה מועמד לעשרה פרסי אוסקר, וזכה בחמישה, כולל פרס הבמאי הטוב ביותר ופרס הסרט הטוב ביותר. הסרט הפך לאחת מההצלחות הקופתיות הגדולות ביותר, והיה לאחד מהסרטים האהובים ביותר בכל הזמנים, הרבה בזכות השירים של הצמד רוג'רס והמרשטיין.
עלילה.