מספר הימים בחודש השומרוני אינו קבוע מחמת הצורך לשמור על התאמה עם מולד הירח שהוא כל 29 יום וחצי בערך. וכיון שאי אפשר לקבוע חודשים עם חצאי ימים תמיד יהיה חודש אחד בן 29 יום וחודש אחד בן 30 יום. לחודשים אין שמות והם מוזכרים במספרים בלבד, החודש הראשון השני וכו'. החודש הראשון הוא החודש בו חל חג הפסח והחודש האחרון הוא החודש הסמוך לפסח, בשנה פשוטה הוא החודש השנים עשר ובשנה מעוברת החודש השלשה עשר. החודש הראשון מכונה בתורה כמה פעמים חודש האביב , , ולעיתים הוא נקרא חודש האביב לעיתים החודש הראשון ולעיתים חודש הפסח, אך ככלל אין שמות מיוחדים לחודשים. לפעמים החודשים מוזכרים בשמותיהם היהודיים ניסן ואייר וכו' אך אלו מקרים נדירים. כמו כן לפעמים מוזכרים החודשים בשמות החודשים שבלוח המוסלמי מוחרם, צפר וכדומה.
הסיבה לעיבור השנה.
השנה השומרונית כוללת חודשי לבנה שלמים, אך צריכה להיות תואמת את שנת החמה, מחמת הצורך שהחודש הראשון בה יצא באביב. עיבור השנה נעשה משום ששנת החמה ארוכה בכ-11 ימים מ-12 חודשי לבנה שלמים. אילו כללה השנה השומרונית 12 מחזורי ירח בלבד, כמו בלוח השנה השרעי (האסלאמי), היה חג הפסח "נודד" מהאביב לעבר החורף, ומהחורף לכיוון הסתיו וכן הלאה. הסיבה לכך היא כי מועד עונות השנה תלוי במיקומו יחסית לשמש - כלומר בשנת החמה בלבד. הציווי בתורה דורש כי פסח יחול בחודש האביב: "שמור את חודש האביב ועשית פסח לה' אלוהיך". כדי למנוע את נדידת חג הפסח, קובעים שנה בת 13 חודשים עבור כל פעם שהפער מצטבר לכדי מחזור ירח שלם, ובכך "להחזיר" את החודש הראשון לאביב האסטרונומי.
בשנה השומרונית הרגילה יש 12 חודשים (שנה פשוטה), אך אחת לשנתיים-שלוש חלה שנה מעוברת - שנה בת 13 חודשים. הכינוי "שנה מעוברת" הוא מטאפורה לאישה מעוברת, כלומר אישה בהיריון. קביעת השנים המעוברות מכונה "עיבור השנה". העיבור הוא, למעשה, הוספה של חודש אחד החודש השלשה עשר.
כללי העיבור.
ההלכה השומרונית דורשת שליל הסדר יחול בחודש האביב שהוא החודש השמשי הראשון בעונת האביב (ראה ערך מורחב ארבע התקופות) ולכן אם יקרה שיום 15 בחודש הראשון יצא לפני היום הראשון בעונת האביב (יום השוויון האביבי) השנה תתעבר כדי שחג הפסח כולו יחול בעונת האביב. לפי מסורת השומרונים עונת האביב מתחילה ב-26 במרץ לפי הלוח היוליאני שהוא בזמנינו ה-8 באפריל לפי הלוח הגרגוריאני. חשבון זה, כמו תקופת שמואל, מבוסס על שנה יוליאנית שהיא ¼365 יום. מבחינה אסטרונומית חשבון זה אינו נכון ובשנה יש 365.2421 ימים. הבדל זה גורם כיום לפיגור של כ-18 יום ועונת האביב לפי הלוח השומרוני חלה לאחר עונת האביב האסטרונומית שחלה בסביבות ה-21 במרץ בלוח הגרגוריאני וה-8 במרץ בלוח היוליאני.
מחזור העיבור של הלוח השומרוני הוא שמתוך 32 שנים ישנם 11 שנים מעוברות.
השומרונים אינם דוחים את החגים והם חלים לפי החשבון האסטרונומי שלהם כך שאין כלל באיזה יום בשבוע יצא חג מסוים כך שיום כיפור למשל יכול לחול ביום שישי. יוצא מכלל זה חג השבועות שחל ביום החמישים לספירת העומר, השומרונים דורשים את הפסוק כפשוטו ומתחילים את הספירה מיום ראשון שלאחר שבת חול המועד פסח, כך שהיום החמישים שהוא חג השבועות חל גם הוא תמיד ביום ראשון, שיטה זו נהוגה גם על ידי הקראים ושיטה דומה הייתה נהוגה על ידי הצדוקים ובלוח השנה במגילות קומראן.
מנין השנים.
בשונה מהלוח העברי בו הלוח מתחיל מבריאת העולם הן במחזוריות שלו והן בספירת השנים הלוח השומרוני מתחיל מכניסת בני ישראל לארץ כנען ומנין השנים נספר להג'רה שהוא נקודת זמן בהתגלותו של מוחמד. הבדל זה מקורו בחלוקת השומרונים את העולם לשתי תקופות, תקופת הרצון (רחותא או רעותא) ותקופת הסתרת הפנים (פנותא). תקופת הרצון מסתיימת 260 שנה לאחר כניסת בני ישראל לכנען בעת בה הוסתר המשכן והאל הסתיר פניו מעמו. מאורע זו חל בשנת 3054 שנה ליצירה לפי חשבונם בימי עזי הכהן (בנוגע לאותה תקופה ראו שומרונים#הגרסה השומרונית). תקופת הפנותא מתחלקת אף היא לשלש תקופות שכל אחת מהם כאלף שנים התקופה הראשונה היא תקופת הכיתות והגלויות מהסתרת הפנים עד אלכסנדר מוקדון, התקופה השנייה היא התקופה היוונית מאלכסנדר עד מוחמד, והתקופה השלישית תקופת השלטון האיסלמי ממוחמד עד היום. למעשה התקופה השלישית ובכללה כל תקופת הפנותא היו צריכים להסתיים בשנת 6100 לפי ספירתם (היא שנת 1671 לספירה) מכיוון שתקופת הרצון ותקופת הסתר הפנים צריכים להיות שוות, 3050 שנים בערך לתקופה וממילא שנת 6100 ליצירה היא שנת הגאולה אך הגאולה טרם באה. השומרונים נמצאים כעת בתקופה השלישית בתקופות הפנותא ומכיוון שכך הספירה מתחילה בהג'רה, שהיא תחילת התקופה השלישית. עם זאת בלוח שנה השומרוני אין כמעט חשיבות למספר השנים והוא רק ידע בעלמא.
שנת ה'תשע"ז בלוח העברי (או שנת 2017 לספירה) היא השנה ה-3,392 לתקופת הסתרת הפנים ושנת 6,446 ליצירה לפי החשבון השומרוני.
השימוש בלוח השומרוני כיום.
הלוח אינו מוכר כלוח שנה רשמי ברמה זו או אחרת במדינה כל שהיא. הלוח משמש את בני העדה השומרונית המונה פחות מאלף נפש לקביעת החגים והמועדים הכתובים בתורה והנהוגים על ידם ואין לו שימושים אזרחיים. הלוח מודפס כל שישה חודשים ומחולק לכל הגברים בקהילה השומרונית.
עוזי פריידקין
עוזי פריידקין (נולד ב-22 בדצמבר 1950 בלודז', פולין) הוא מילונאי עברי ישראלי, העורך הראשי של מילון "רב-מילים".
עבודתו.
עוזי פריידקין שימש כעורך הראשי של מילון "רב-מילים", מפעל שבראשו עמד פרופ' יעקב שויקה. הגישה שננקטה במילון "רב-מילים", הן בגרסתו המודפסת והן בגרסתו המקוונת, חוללה שינוי של ממש בהשוואה למילונים העבריים הקודמים, שהאחרון שבהם היה מילון אבן-שושן. השפעת גישה מילונאית זו ניכרת במילונים העבריים והדו-לשוניים שיצאו לאור אחרי מילון "רב-מילים".
מסימני ההיכר של גישתו המילונאית: שימת הדגש על העברית המודרנית; הענקת מקום מרכזי לעברית הבינונית (המשלבים שבין הלשון הספרותית לבין לשון הדיבור העממי); הכרה בחשיבותו של הסלנג; הבאת מידע על הסביבה הלשונית של המילה המוגדרת; הגברת נגישותם של הערכים והכרה במשקלן של המילים הלועזיות שנטמעו בתוך העברית.
את מדיניות העריכה שננקטה במילון "רב-מילים" הציג עוזי פריידקין במאמר מסכם שפורסם ב"לשוננו לעם".
בנוסף לעבודתו כמילונאי תרגם מפולנית את ספרה של יואנה אולצ'אק-רוניקר, "בגן הזיכרון", שיצא לאור בשנת 2012 בהוצאת שוקן.
טרבובליה
טרבובליה (אוקראינית: Теребовля; יידיש: טרעבעוולע; פולנית: Trembowla) היא עיר באוקראינה במחוז טרנופול.
היסטוריה.
האזכור הראשון של העיר מתייחס לשנת 1097. בשלהי המאה ה-11 הפכה העיר למרכז של נסיכות טרבובליה. באמצע המאה ה-13 נהייתה חלק מפולין, ב-1389 קיבלה זכויות מגדבורג. בין השנים 1772–1918 הייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, בין 1918–1919 הייתה חלק מהרפובליקה העממית של מערב אוקראינה, עד 1939 הייתה חלק מפולין.
עם תחילת מלחמת העולם השנייה הופצצה העיר מן האוויר על ידי חיל האוויר הגרמני. בתקופת הכיבוש הגרמני כאלף מתושבי העיר נלקחו לעבודות כפייה בגרמניה. באוקטובר 1942 הוקם בעיר גטו, בו רוכזו כ-4,000 יהודים מהעיר ומסביבתה. מנובמבר 1942 ועד יוני 1943 נרצחו כל יושבי הגטו שבעיר, במספר אקציות. חלקם שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ וחלקם נורו בבורות ירי. העיר שוחררה מן הכיבוש הגרמני ב-23 במרץ 1944.
קהילת יהודי טרמבובלה.
יהודים מוזכרים לראשונה בשנת 1539. בשנת 1565 ישבו בעיר 54 יהודים והחלו להתפתח ולגדול, אולם עם פרעות ת"ח ות"ט עזבו רבים את העיר. בתחילת המאה ה-18 החלה בטרמבובלה להיווצר קהילה יהודית מאורגנת. בשנת 1900 מנו יהודי העיר 2098 נפש והיוו כ-23% מתושביה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה רבים מתושבי העיר ברחו בהם גם יהודים. בפולין העצמאית שבין שתי המלחמות מנו יהודי טרמבובלה כ-1500 איש שהיוו כ-21% מתושבי העיר.
הנהגה רוחנית.
הרב הידוע הראשון המוזכר בעיר הוא ר' יצחק מוכיח, בן אחיו של הקדוש מיכל מנעמירוב(מקדושי ת"ח).
הרב הרשמי הראשון היה ר' אהרון (שם אביו אינו ידוע), היה חתנו של ר' מענדעל מאפטא. ר' אהרון נולד בשנת ת"ל (1670) וניפטר בשנת תצ"ט(1739). עד למלחמת העולם השנייה והשמדת הקהילה היהודית, שימשו בקודש טו' רבנים.
רב העיר האחרון היה ר' אליעזר לייטנר. הוא נתמנה לתפקיד לאחר שרב העיר הקודם, הרב משה באב"ד נתמנה לאב בית דין בלבוב. הרב היה בקיא בש"ס ובפוסקים, היה ידוע בכישרונו כנואם ונושא דרשות וניהל ביד רמה את בני קהילתו. עם תחילת מלחמת העולם הראשונה נימלט לווינה שם פעל במסגרת "אגודת ישראל". הוא נתמנה על ידי הממשלה האוסטרית למפקח על פליטים יהודיים. לאחר המלחמה שב לעירו וחידש את פעילותו. עם כיבוש טרמבובלה על ידי הרוסים בשנת ת"ש, הגיעו ו/או גורשו יהודים רבים והרב סייע להם בעת צרתם. כך היה גם תחת עול הכיבוש הנאצי. בעת הגרושים להשמדה הוחבא הרב על ידי בני עירו, אך הוא ניספה מספר שבועות אחרי שטרמבובלה הוכרזה כיודנריין בעקבות הלשנה לגיסטפו.
משלח ידם של יהודי טרמבובלה.