משחק הבכורה של פוגל היה ב-5 באפריל, כשלושה שבועות לאחר החתימה, כאשר עלה בהרכב במשחק מול טוטנהאם הוטספר (שוויון 1-1 בסיום). פוגל המשיך ופתח בהרכב עד לתום העונה, בסך הכול שש הופעות רצופות בהרכב הפותח של הקבוצה. עם זאת, מעמדו של פוגל התערער לחלוטין בעונה לאחר מכן. חילופי המאמנים, במסגרתם עזב יוז את המועדון בתום העונה ובמקומו הצטרף פול אינס, הביאו להקפאתו של פוגל. הקשר שותף רק פעם אחת במהלך העונה כולה, כשעלה כמחליף לשש דקות בלבד בהפסד לליברפול ב-6 בדצמבר 2008. גם החלפתו של אינס בסם אלרדייס לא הביאה לשינוי המיוחל מבחינתו של פוגל, שב-7 באפריל 2009 קיבל הודעה על שחרורו מהמועדון. זמן קצר לאחר מכן פרש פוגל ממשחק פעיל בגיל 32.
חזרה מפרישה.
באוקטובר 2011, כשנתיים וחצי לאחר פרישתו ממשחק, החליט פוגל לשוב לשחק כדורגל מקצועני. הוא הצטרף לגראסהופרס ציריך, בשורותיה פתח את הקריירה הבוגרת, ורשם את חזרתו למגרשים ב-5 בפברואר 2012, כשעלה בהרכב של המאמן צ'יריאקו ספורצה, חברו לקבוצה כשחקן בתחילת הקריירה בגראסהופרס (ובנבחרת שווייץ), מול פ.צ. תון. לאחר שתי הופעות ליגה נוספת, אף הן בהרכב, פרש ממשחק פעיל בפעם השנייה, בגיל 35.
נבחרת שווייץ.
פוגל ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת שווייץ תחת המאמן רוי הודג'סון ב-8 במרץ 1995, יום הולדתו ה-18, כאשר עלה כמחליף במחצית משחק הידידות מול (1-1 בסיום).
שנה לאחר מכן, על אף ששיחק עד אז במשחקי ידידות ספורים בלבד, זומן פוגל על ידי המאמן ארתור ג'ורג' לסגל הנבחרת לקראת יורו 1996. פוגל פתח ושיחק לאורך כל שלושת משחקיה של שווייץ בטורניר, כאשר זו פתחה עם שוויון 1-1 מול המארחת , אך הפסידה ל (2-0) ול (1-0), וסיימה את דרכה כבר בתום שלב הבתים. פוגל הוכיח את עצמו כשחקן הרכב משמעותי עבור שווייץ בשנים הבאות, וזכה לעלות לראשונה עם סרט הספורט בהפסד החוץ 0–2 ל במסגרת מוקדמות יורו 2000, במקומו של צ'ירי ספורצה שלא שותף.
פוגל שותף בכל שמונת משחקיה של שווייץ במסגרת מוקדמות יורו 2004, בסיומם סיימו השווייצרים בראש הבית והעפילו לטורניר הגמר, שהיה הטורניר המשמעותי הראשון של הנבחרת מזה שמונה שנים. פוגל זומן לסגל הנבחרת על ידי המאמן קובי קון, ופתח בהרכב במשחק הפתיחה מול . פוגל ספג כרטיס צהוב כבר בדקה הרביעית, ובדקה החמישים ספג את הצהוב השני והורחק בכרטיס אדום. המשחק הסתיים בשוויון 0-0, ופוגל נאלץ להחמיץ את המשחק מול אנגליה בו הובסה שווייץ 0–3. הוא שב להרכב במשחק האחרון מול , אך לא הצליח לסייע לנבחרתו שהפסידה 1–3 בסיום בדרך להדחה בשלב הבתים.
עם תום טורניר היורו ופרישתו של יורג שטיל, קיבל פוגל מקון את המינוי לקפטן הקבוע של הנבחרת, תפקיד אותו נשא עד לפרישתו ממשחק בינלאומי. כקפטן, פתח פוגל בהרכב ושיחק לאורך כל 12 משחקיה של שווייץ במוקדמות מונדיאל 2006, שכללו עשרה משחקים בשלב הבתים ושני משחקי פלייאוף מול . פוגל ונבחרתו העפילו לטורניר הגמר בגרמניה, והקפטן זומן על ידי קון לסגל הנבחרת לטורניר. את שלב הבתים פתחה שווייץ בשוויון 0-0 עם צרפת, המשיכה לניצחון 0–2 על , ולאחר ניצחון 0–2 על , עלתה שווייץ לשמינית הגמר מהמקום הראשון בבית. בשמינית הגמר פגשה שווייץ את . לאחר 120 דקות ללא שערים, החמיצה שווייץ את כל שלושת הפנדלים שבעטה בדו-קרב בעיטות עונשין, הפסידה 0–3 והודחה מהטורניר. פוגל פתח ושיחק לכל אורך משחקיה של שווייץ בטורניר.
טורניר המונדיאל היה האחרון בו רשם פוגל הופעה רשמית. מאז הטורניר שותף בחמישה משחקים נוספים בלבד, האחרון שבהם הפסד 1–3 ל במשחק ידידות ב-7 בפברואר 2007. בסך הכול ערך פוגל 94 הופעות במדי הנבחרת, מתוכם שלושים כקפטן, וכבש שני שערים. הוא ממוקם חמישי בטבלת מלך ההופעות של הנבחרת בכל הזמנים.
לאחר הפרישה.
פוגל פרש ממשחק פעיל במדיה של גראסהופרס, ונותר בקבוצה גם לאחר פרישתו. בקיץ 2013 התמנה לתפקיד מאמן מחלקת הנוער של הקבוצה, תפקיד אותו נשא בהצלחה במשך חמש עונות.
בקיץ 2018 החליט לעזוב את המועדון ולעבור לתפקיד מאמן מחלקת הנוער של פ.ס.וו. איינדהובן, קבוצה נוספת בה כיכב כשחקן.
ניוואה
ניוואה (בגרמנית: Nivea) היא חברת מוצרי טיפוח גרמנית המתמחה בטיפוח עור וגוף.
היסטוריה.
ניוואה שייכת לחברה גרמנית מהמבורג בשם Beiersdorf Global AG.
החברה נוסדה בשנת 1882 על ידי Paul Carl Beiersdorf, ובשנת 1890 נמכרה לאוסקר טרופלוביץ.
החברה מפתחת מוצרים לשיזוף, הגנה מפני השמש, שמפו, קרם גוף, דאורדורנטים ועוד.
הסימן המסחרי "Nivea" הופקע במדינות רבות בגלל מלחמת העולם השנייה, זכויות הסימן המסחרי שהוחרמו נרכשו על ידי Beiersdorf.
במהלך 1980, המותג Nivea התרחב לשוק גלובלי רחב יותר.
בבעלות ניוואה בין היתר המותגים המוכרים הבאים:
Eucerin, La Prairie, Labello וHansaplast/Elastoplast.
ניוואה נתנה חסות למספר מותגי ספורט ביניהם: ריאל מדריד בספרד, מילאן באיטליה ופריז סן-ז'רמן בצרפת ובישראל למכבי תל אביב.
ביקורת.
באוגוסט 2010 פרסמה ניוואה פרסומת בה מוצג גבר שחור ממוצא אפריקאי כחסר תרבותי והוראת ציווי אליו כאילו מדובר בעבד אשר מתייחסת לעבדות האפרו אמריקאית בארצות הברית.
בעקבות הביקורת ניוואה הסירה אותו ופרסמה מודעת התנצלות.
אמיר דורון
אמיר דורון (נולד ב-26 באוגוסט 1974) הוא סופר ישראלי ויזם בתחום התוכן. דורון חתום על שתי סדרות ספרים מוכרות שאף היו לרבי מכר – "הוצא מהקשרו" (יחד עם מורדי אלון) ו"העשירייה הפותחת" (מאייר גיא מורד). סידרה זו אף תורגמה לאנגלית והפכה לרב מכר של אמזון. דורון עורך מפגשים עם ילדים ובני נוער וכן עם קהלים מבוגרים בהם מספר על ספריו ועבודתו.
קורות חיים.
דורון נולד ב-1974 בהרצליה שם בילה את כל שנות ילדותו. אביו, אלכס דורון, היה עיתונאי ועורך ב"מעריב" ואמו שולמית דורון הייתה מורה בתיכון.
בילדותו נחשב דורון כדורסלן מצטיין ואף הגיע עד לקבוצת הבוגרים של בני הרצליה בה שיחק ארבע שנים, במהלכן אף היה שותף (כשחקן ספסל) בזכייה בגביע המדינה (1995).
בשנים 1996–1999 למד לתואר ראשון בתקשורת ובפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב, ואחר כך המשיך לתואר שני במנהל עסקים (MBA) אף הוא באוניברסיטת תל אביב. במהלך שנים אילו עסק במקביל למשחק כדורסל בקבוצות בוגרים שונות ואימון ילדים ובני נוער בכדורסל גם בכתיבה עיתונאית, עריכת ספרים וכתיבת שאלות טריוויה לתוכניות טלוויזיה שונות.
בשנת 2001 החל לעבוד ככותב ועורך באתר האינטרנט "גלורי" ששימש כמאגר מידע לתרבות ישראלית. לאחר סגירת האתר פתח יחד עם מרדכי (מורדי) אלון, שותפו לכתיבת סדרת ספרי "הוצא מהקשרו" את הוצאת ספרי "גלורי" שהתמחתה בהוצאתם לאור של ספרי ספורט, ובה ראו אור כמאה ספרים ובהם "ההולנדי של עכו" (בעריכת אבי מלר), "ליברפול, כדורגל חיים ומוות" (שאול אדר), "כדורגל באור ובצל" (אדוארדו גליאנו), "חבורת הכדורגל הפרועה" (יואכים מזנק). בשנת 2007 ראה אור ספרו הראשון ככותב - "הנס של עודד" (מאייר: גיא מורד, הוצאת גלורי), שהיה לראשון בסדרת ספרי העשיריה הפותחת, סדרת ספרי כדורסל לילדים ובני נוער פרי עטו המונה שישה כרכים.
בשנת 2009 חבר לעמיר חדד וגולן פרץ והקים את "קבוצת מדיה פארם", חברת מדיה המתמחה בהפקת תוכן מקצועי לקהילת הרופאים בארץ. במקביל, המשיך לכתוב את סדרת "העשיריה הפותחת".
דורון מתגורר בצפון הישן של תל אביב, הוא נשוי למיכל ויש לו שני ילדים.
יצירתו הספרותית.
בשנת 2007 ראה אור ספרו הראשון של דורון, "הנס של עודד", המיועד לילדים ובני נוער. הספר עוסק בסיפורו של עודד, נער נמוך קומה שכושל בניסיונו להתקבל לקבוצת כדורסל, ומקים עם קבוצת חברים קבוצת כדורסל משלהם – "העשירייה הפותחת" שמה. הספר זכה לביקורות טובות ולהצלחה בחנויות הספרים, ודורון המשיך לכתוב ספרים נוספים בסדרה.
בשנת 2013 החליטה הקרן לעידוד קולנוע ישראלי לתמוך בכתיבת תסריט המבוסס על "הנס של עודד" להפקתו של סרט באורך מלא.
שני הספרים הראשונים בסדרה תורגמו לאנגלית והפכו לרב מכר באמזון במספר קטגוריות כספר דיגיטלי. מקום העלילה בספר בגרסתו האנגלית הועתק מתל אביב לניו יורק ושמות הדמויות הותאמו לקהל הקוראים האמריקאי (תחת שם הסדרה The Dream ten"). דורון השתמש בשם העט A.D.Erving עבור ספריו בארצות הברית. דורון שלח את כתב היד המתורגם של "הנס של עודד" לכוכב ה- NBA סטפן קארי, וזה הסכים לשמש כ"שגריר" של הסדרה בהשקתה בארצות הברית בין השנים 2013–2014.
עריכה וכתיבה.
דורון עסק בכתיבה ועריכה במספר ספרי עיון בהם "המאה ועשרים במאה העשרים" (הוצאת משרד הביטחון), "סיפורי ערים" (משרד הביטחון), "ספורט 50". טורים שלו וסיפורים קצרים פרי עטו פורסמו במספר עיתונים ואנתולוגיות.
דורון ערך (יחד עם מורדי אלון) את סדרת ספרי "הוצא מהקשרו- משפטי המחץ של..." - שכללה תשעה ספרים - חמישה בתחום הספורט, ואחד בתחומי התקשורת, קולנוע, פוליטיקה וכלכלה. הספר הראשון בסדרה "הוצא מהקשרו משפטי המחץ של הספורט הישראלי" ראה אור בשנת 2001 בהוצאה עצמית, לאחר שתשע הוצאות לאור סירבו להוציא את הספר לאור. הספר הפך במהרה לרב מכר וקיבל תהודה תקשורתית גדולה. במקביל הקימו השניים את הוצאת גלורי שהתמחתה בהוצאתם לאור של ספרי ספורט ובין היתר הוציא סדרה חבורת הכדורגל הפרועה.
סה"כ נמכרו מספרי סדרת "הוצא מהקשרו" למעלה ממאה חמישים אלף עותקים.
ישראל באירוויזיון 2019