מספר קרדיולוגים מוסמכים אמרו שלקרי אין בעיות בליבו והוא יכול לשחק, אך בארי מארון, מומחה בעל שם עולמי הציע שיישלח לבדיקת DNA. במהלך יום התקשורת של הבולס אמר מנהלם ג'ון פקסון שהבין את בעיית הפרטיות של קרי, והדגיש שלקבוצה לא היה מניע נסתר לשליחת קרי לבדיקה. הוא הסביר זאת בכך שלא רצה שיהיה מקרה דומה למקרה של גארד הבוסטון סלטיקס לשעבר, רג'י לואיס שהתמוטט ומת. פקסון והבולס אף הציעו לקרי 20 מיליון דולר אם יעשה את הבדיקה.
ההטרדה המינית לכאורה.
ב-12 בינואר 2009 נתבע קרי על ידי הנהג שלו לשעבר, דייוויד קצ'ינסקי. קצ'ינסקי האשים את קרי בניסיון שידולו לקיים יחסי מין באופן הומוסקסואלי. לפי מסמכי בית המשפט קרי פנה אל קצ'ינסקי כשהוא עירום, וחזר על המשפט "תסתכל עליי, דייב, תסתכל", ו"תבוא ותיגע בזה דייב". לפי עוד מסמכים קרי הכריח את קצ'ינסקי לעסוק במשימות משפילות שמחוץ להיקף העסקתו, כמו לנקות מגבות מלוכלכות (שלטענתו היה במגבות נוזל זרע). בנוסף קצ'ינסקי אמר שקרי קרא לו בכינויים משפילים כמו "יהודי מזדיין", "עבד לבן", "שטן לבן" ו"הסבתא של ה-KKK".
קצ'ינסקי טען שהגיעו לו 68,000 דולרים שעדיין לא שולמו על ידי בעליו, ובנוסף 25,000 דולרים על הוצאות שקרי לא החזיר לו את הכספים עליהם. קצ'ינסקי הוא עבריין מורשע בעצמו, שנשפט לשלוש שנים בכלא ב-1992 אחרי שוד שערך. בנוסף הוא נשפט לשלוש שנים נוספות ב-2004 בעקבות התנגדות למעצר. עורך דינו של קארי קרא לתביעותיו של קצ'ינסקי מגוחכות, ושזו סחיטה. בסופו של דבר קרי זכה מאשמה.
מלמד בקר
מלמד או למד הוא כלי שבעזרתו מכוון רועה צאן או בקר את הכבשים, הפרות והעיזים. באמצעות המלמד מכוונים את הבהמה כדי שתחזור למסלול או מזרזים אותה. בעבר הכלי היה בנוי כמקל אליו מחובר וו מתכת חד ומעוקל שנקרא "דרבן". בחקלאות התעשייתית נפוץ השימוש בשוקר חשמלי שהחליף את מלמד הבקר המסורתי, וכן בצינורות גומי או פלסטיק.
כיום.
בימינו השם מלמד אינו נפוץ. נהוג שימוש בצינורות גומי או מקלות פלסטיק איתם הרפתן מכה את הבהמה או מתופף על קורות המבנה כדי להאיץ בה. ברפתות חלב ובתי מטבחיים, וכן בעת הובלת בעלי חיים, נפוץ השימוש בשוקר חשמלי. השימוש בו נעשה כאשר הפרה או העגל ממאנים או פוחדים להתקדם, או כשהם רובצים ואינם יכולים לקום. מכת החשמל מכאיבה מאוד ומדרבנת אותם להתקדם.
המקל הוא גם אמצעי בטיחותי, כי כאשר הרועה הולך מאחורי פרה ומנסה להאיץ בה ללא מקל, הוא עלול להתקרב אליה כדי לדרבנה בכפות ידיו וכך להמצא קרוב מדי ולהסתכן בקבלת בעיטה.
ברפתות החלב קיים גם "כלב חשמלי" שהוא מתקן נייח שמכוון את הפרות לתוך מכון החליבה על ידי שוקים חשמליים חלשים יותר.
בתרבות.
מלמד הבקר מופיע בתנ"ך, עמו למשל הרג שמגר בן ענת 600 פלשתים.
האות העברית ל', ה-L הלטינית וה-Λ היוונית התפתחו כולן מהירוגליף שמקורו בציור למד בקר.
הרואים למרחק (ספרים)
נ&quot;ה טור-סיני
נ. ה. טור-סיני
נ&quot;ה טורטשינר
נ.ה. טורטשינר
נ.ה. טור-סיני
ראומטולוג
קינסטזיה
קינסטזיה היא התחושה של מנח ותנועה של הגוף והגפיים והיא חלק מהמערכת הפרופריוספטיבית. מקור השם מהשפה היוונית: קין = תנועה וסטזיס = תפיסה, כלומר תפיסת התנועה.
חשיבות.
קינסטזיה נדרשת על מנת ללכת, להחזיק חפצים, לכתוב ועוד.
בעזרת הקינסטזיה אנו מקבלים משוב קינסתטי אשר מספק לנו מידע על לחץ השריר, בקרת התנועה, היכן אנו או חלק מגופנו נמצאים ביחס למרחב, למידה של תנועות חדשות וזכירה של תנועות קודמות.
היבטים נירולוגיים.
מידע קינסטטי מתקבל מהמפרקים, השרירים והגידים באזור המוח הקטן.
האזור המוטורי העיקרי מעורב בעיקר בהיבטים הקינסטזיים והדינמיים של התנועה הרצונית. זאת בעוד שיתר קליפת המוח הקדמית מקושרים להכנה ולתכנון של תנועות רצוניות כתגובה לגירויים חיצוניים או פנימיים.
מתחם אל-פאשה
מתחם אל-פאשה הוא מתחם של מבנים בעיר התחתית של חיפה הכולל בית מגורים גדול ומפואר וחמאם שנבנו במאה ה-19 על גבול העיר העתיקה של חיפה שנבנתה בימי דאהר אל-עומר בקרבת השכונה היהודית חארת אל-יהוד.
היסטוריה.
המתחם שוכן ברחוב "חמאם אל–פאשה" (מדרום לשדרות הפלי"ם) הקרוי על שמו של מוסטפא פאשה אל-ח'ליל שהיה ראש עיריית חיפה בין השנים 1903-1885 והיה בן למשפחה מוסלמית עשירה ורבת השפעה בחיפה. מוסטפא פשה בנה את החמאם ממזרח ובצמוד למבנה המגורים של המשפחה.
מבנה המגורים הוא בעל שתי קומות, קומת הקרקע שימשה כבית מסחר, הקומה השנייה שימשה למגורי המשפחה. המבנה בנוי אבני כורכר מסותתות, והוא כלל גג רעפים (שלא שרד), מרפסות מקושטות בעמודי שיש, חלונות עם קשתות, מרצפות מעוטרות. הקירות בקומה השנייה עוטרו בציורי קיר. שרידים מעטים מציורים אלה ניתן לראות עד היום. בקומת הקרקע יש עדיין שרידים מאכסדרה מעוטרת בקשתות. מדרום למבנים נמצאים שרידי מבנים שנשארו מהתקופה העות'מאנית. במבנה שכן גם בית תלמוד תורה וגן ילדים ליהודי חארת אל-יהוד. מוסדות יהודיים אלה פונו מהבניין ביום 18 ביולי 1938 יחד עם פינוי תושבי חארת אל-יהוד בעקבות מאורעות 1939-1936.
המבנים היו בבעלות משפחת אל-ח'ליל עד מלחמת העצמאות. על משפחת אל-ח'ליל נמנים גם בנו של מוסטפא פאשה אברהים אל-ח'ליל שהיה ראש העירייה בין השנים 1913-1911 ונרצח ליד הבית בשנת 1937 על ידי שליחי המופתי חאג' אמין אל-חוסייני, וכן חסן שוכרי שנישא לבתו של מוסטפא פאשה והיה ראש העירייה במשך שנים רבות.
בישיבת מועצת העירייה שהתקיימה ב-14 בספטמבר לאחר שאברהים אל-ח'ליל נרצח הציע דוד הכהן לשנות את שמו של רחוב חמאם אל-פאשה ולקרוא לו על שם הנרצח, ההצעה אושרה בישיבה אבל מעולם לא מומשה.
לבני משפחת אל-ח'ליל הייתה חלקת קברים נפרדת שיועדה רק לבני המשפחה. חלקת הקברים שוכנת מול כיכר פייסל בצומת הרחובות דרך העצמאות ודרך חטיבת גולני. בחלקה יש מצבות מפוארות מעוטרות בתבליטים וכתובות.
במה 2.
במסגרת תוכניות הבנייה של עיריית חיפה בעיר התחתית יועד מבנה בית המשפחה להריסה. מאבק ציבורי למען שמירת המבנה מנע את הריסתו. בשנת 1982 במסגרת תוכנית של ראש העירייה אריה גוראל להחיות את המקום, נעשתה פנייה אל עמרי ניצן ונעם סמל מנהלי תיאטרון חיפה להקים במת תיאטרון במבנה. תכנון פנים המבנה והתאמתו לצורכי התיאטרון נמסר לאדריכל אמנון גלפמן. התוכנית כללה שני חללים מרכזיים, אחד לצורך הקמת מועדון והשני לצורך במת התיאטרון. בחלל זה נעשתה חפירה לעומק כדי לאפשר הקמת אולם מדורג, בנוסף הוסר קיר שחילק את החלל לשניים ובמקומו נבנתה קורה שחיברה בין שתי קשתות. בעת החפירה הסתבר שלמבנה אין יסודות. חדרי האיפור של השחקנים הותקנו בתחילה במבנה זמני שהוצב מחוץ למבנה. בשלב השני הוסב חדר בחזית המבנה ששימש לפני כן כבית כנסת לשמש כחדרי איפור. בעת הפתיחה של המבנה לפעילות תרבותית הכיל המבנה את "במה 2" ששימשה להעלאת מופעים אינטימיים וכחלק מתוכנית המנויים של התיאטרון האולם היה בעל 181 מקומות. בחלל השני הוקם מועדון ל"שירי ארץ ישראל" שנקרא "מסבאת אל פאשה" והיה בבעלות ראובן גרוס.
הצגת הפתיחה של התיאטרון התקיימה באפריל 1983 עם המחזה של את'ול פוגארד "האי" בהשתתפות השחקנים מכרם ח'ורי ויוסוף אבו ורדה.במה 2 פעלה ברציפות עד לסגירתה בשנת 2003. המחזה האחרון שהוצג היה "סופמשחק" של סמואל בקט. מועדון אל-פאשה פעל מספר שנים עד שנסגר. חלל המועדון שימש באמצע שנות התשעים כנגריה של התיאטרון, בשנות האלפיים הוקם בחלל זה מועדון ריקודים בשם "מועדון הלונה". מועדון זה נסגר לפעילות בפברואר 2011. בחזית המבנה הפונה לשדרות הפלי"ם שוכנים בית קפה. מבנה החמאם שימש כפאב ומועדון לילה שאינם פעילים יותר.
תמיר פישמן
תמיר פישמן הוא בית השקעות ישראלי המספק שירותים פיננסיים לחברות ציבוריות ופרטיות, ארגונים וגופים מוסדיים ומשקיעים פרטיים. בית ההשקעות הוקם ב-1997 על ידי אלדד תמיר (כיום מנכ"ל החברה) ודני פישמן.
היסטוריה.
בדצמבר 2008 פרש דני פישמן מתפקידו כמנכ"ל משותף יחד עם אלדד תמיר, שנותר מנכ"ל ונשיא יחיד בחברה. עם זאת, המשיך פישמן בתפקידיו כשותף ויו"ר בקרן הנדל"ן, חבר ועדת השקעות, דירקטור בקרנות ההון סיכון ובחברות שונות בקבוצה. בנובמבר 2010 הודיעה החברה כי חתמה על הסכם למיזוג חברת הבת של קבוצת דלק (של יצחק תשובה), אלעד ישראל, לתוך תמיר פישמן נדל"ן, אך במאי דיווחו הצדדים כי המשא ומתן ביניהן פוצץ והעסקה בוטלה.
בחברה מועסקים כ-150 עובדים וב-2007 אף קיבלה סובסידיות ממשלתיות מ"החברה הרוסית להון סיכון" על מנת להשקיע ברוסיה. נכון ל-2014, החברה מנהלת תיקים וקרנות נאמנות בהיקף של כ-15 מיליארד ש"ח ותוכניות תגמול לעובדים בסך 14.7 מיליארד ש"ח. בשנת 2013 תמיר פישמן גמל והשתלמויות נרכשה על ידי IBI בית השקעות. באוקטובר 2014 רכשה חברת אופק עד בשליטתו של יונל כהן 27% מבית ההשקעות, לפי שווי חברה של 60 מיליון ש"ח.
תחומי פעילות.
תמיר פישמן מציעים מגוון שירותים ומוצרים פיננסיים, כניהול תיקי השקעות וקרנות נאמנות. בנוסף עוסק בית ההשקעות בניהול חיתום והנפקות פרטיות וציבוריות בישראל ומחוצה לה, מיזוגים ורכישות (M&amp;A), בנקאות פרטית בחו"ל, ברוקראז' למשקיעים מוסדיים, מחקר ניירות ערך, ניהול קרנות הון סיכון וניהול תוכניות הטבה ואופציות לעובדים.
לבית ההשקעות גם קרן הון סיכון, בשם תמיר פישמן ונצ'רס (TFV), המנהלת קרנות בהיקף של למעלה מ-200 מיליון דולר, והשקיעה עד כה ביותר מ-30 חברות טכנולוגיה. לתמיר פישמן התקשרות אסטרטגית עם הבנק הגלובלי RBC) Royal Bank of Canada), הבנק השלישי בגודלו בצפון אמריקה ואחד מעשרת הבנקים הגדולים בעולם, שהוא גם בעל המניות עיקרי בחברה (כ-30%).
פולד