חתונה לאחר הפסקת הנישואין.
שני בני הזוג יכולים להינשא בשנית לאחר הגירושין מבלי שקיימות מגבלות מיוחדות, אך הרצון להינשא לאחר לא יכול להיות העילה לגירושין של בני הזוג. אם ישנו נוהג במקום מגוריהם של בני הזוג מקובל לקיים אותו.
טקס הגירושין.
לא קיים טקס גירושין אך ישנה חובה להתייצב מול המועצה המקומית הבהאית בתום השנה ולהכריז שהם עדיין רוצים להתגרש.
מזונות ומשמורת.
מזונות אישה.
הבעל צריך לשלם לאישה מזונות במשך השנה בה הם פרודים, אלא אם הפירוד הוא רצון האישה וסיבתו אינה לגיטימית. מזונות אלו נוצרו על מנת שהאישה תוכל להתקיים בתקופה בה היא אינה נשואה לאף אדם בחברות שבהן אסור לאישה לעבוד.
מזונות ומשמורת ילדים.
אין חוקים בהאים בנוגע למזונות ומשמרות, ואלו נקבעים על ידי המועצה האזורית כאשר השיקול המרכזי הוא טובת הילד ותוך התחשבות ביכולת ההשתכרות של שני ההורים. בגיל בגרות יכול הילד להיות לבחור היכן הוא רוצה לגור. מכיוון שהסכם הגירושין כולל את המזונות והמשמורת ועליו לעבור אישור של בית משפט במדינות המערב, ניתן להניח שהסכם זה יהיה תואם את הערכים של המדינה בה מתגורר הזוג. אין קביעה הלכתית על חובה במזונות ילדים על פי החוק הבהאי.
אוגוסט פורל
אוגוסט-הנרי פורל (באנגלית: Auguste-Henri Forel; 1 בספטמבר 1848 – 27 ביולי 1931) היה מירמקולוג שווייצרי, פסיכיאטר, פילוסוף,
נחשב למייסד תאוריית הנוירון ולאחד ממקימי הסקסולוגיה המודרנית.
פורל זכה למוניטין עולמי בחייו על לימודיו בתחומי אנטומולוגיה, אנטומיה של המוח,
פסיכיאטריה והיגיינה נפשית - היכולת לשמור על הנפש חסינה מפני אירועים הפוגעים בה.
בעל תחומי עניין רבים כגון: נוירואנטומיה, נוירופיזיולוגיה, מוניזם, פסיכיאטריה משפטית ותפקיד החינוך באלכוהוליזם ובבריאות הנפש.
הוא היה פעיל בתנועות רבות של רפורמה חברתית כגון זכויות נשים ותנועות שלום עולמיות.
ב-1920 התרחש מפגשו הראשון עם הדת הבהאית, ופורל מיד זיהה את הדמיון המובהק בין עקרונותיו לבין אלה שהוכרזו על ידי בהאא אללה, מייסד האמונה הבהאית.
שנה לאחר מכן הפך לחבר בדת הבהאית.
הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד בפילוסופיה, וכן דוקטורט במשפטים.
משנת 1978 עד לשנת 2000 הופיע דיוקנו על שטר של אלף פרנק שווייצרי.
קורות חייו.
נולד בוילה לה גרסיוס, מוֹרְז', שווייץ. הבן הבכור מתוך ארבעת ילדיהם של ויקטור פורל ופאולין מורין.
בילדותו בודדה אותו אמו מפעילויות עם ילדים אחרים, והוא מצא נחמה בעולמם של החרקים. כבר בגיל חמש הוא החל לאסוף מינים שונים של נמלים וללמוד עליהם,
וזו הייתה ההתחלה לתשוקתו הגדולה, אשר באה לידי ביטוי מאוחר יותר, בספרו המפורסם - "הנמלים של שווייץ" (1874).
פורל קיבל חינוך דתי מאמו הפרוטסטנטית. הוא למד את הברית הישנה וכן את הברית החדשה.
ספקותיו הדתיים הביאו אותו לראות את עצמו כחוטא, מנודה, שאינו צריך לקוות לרחמי האלוהים.
באוטוביוגרפיה שלו כתב:
במינכן, בסוף אוגוסט 1883, בהיותו בן 35, נישא לאמה בת התשע-עשרה. השניים הביאו לעולם שישה ילדים, ארבע בנות ושני בנים.
בסוף יולי 1910 מת בנו הראשון, אדוארד, מוות פתאומי עקב תסחיף ריאתי.
שנה לאחר מותו לקה פורל בשבץ פתאומי אשר גרם לו לשיתוק בצד הימני של הגוף.
ב-1903 עברו פורל ומשפחתו לכפר יבורן (Yvorne) שבמרכז שווייץ, ממערב לאגם ז'נבה. ביתם, שאשתו כינתה "קן הנמלים" (La Fourmiliere), הוא המקום שבו חי במשך עשרים ושמונה שנותיו האחרונות.
תחומי מחקר.
ב-1866 החל ללמוד רפואה באוניברסיטת ציריך (Universität Zürich)
ובמשך כל שנות לימודיו בבית-הספר לרפואה הוא התעניין באופן רציף בחקר הנמלים. אוסף מושבות הנמלים שלו התרחב והוא העשיר את עצמו בכל היבט של ידיעתו על חרק זה; פיזיולוגיה, ביולוגיה ואנטומיה.
בשנה גורלית זו (1866) פגש פורל את אדוארד בוגניון (Edward Bougainon), חוקר אנטומיה, ולמד לראשונה על צ'ארלס דרווין (Charles Robert Darwin) ועל עבודתו.
עם הופעתה של המסה המדעית שכתב באנטומולוגיה, האקדמיה השווייצרית למדעי הטבע (Swiss Academy of Natural Sciences) העניקה לו את פרס שפלי (Prix Schläfli). בשנת 1874 הוא פרסם את ספרו "הנמלים של שווייץ" ועל כך זכה בשנת 1875 בפרס נוסף, פרס Thore שניתן לו על ידי האקדמיה הצרפתית למדעים (French Academy of Sciences). פורל התכתב עם צ'ארלס דרווין ושלח לו עותק של ספרו החדש על הנמלים השווייצריות וקיבל ממנו תגובות מעודדות. לאחר שסיים את לימודי הרפואה, החל פורל לגלות עניין בפסיכיאטריה.
בשנת 1877 כיהן פורל כמרצה מוסמך ב"אוניברסיטת מינכן (Ludwig-Maximilians-Universität München)
ובשנת 1879 כיהן כפרופסור באוניברסיטת ציריך (Universität Zürich).
בין 1879-1898 החל פורל לעבוד כעוזר רופא במכון "Psychiatrische Universitätsklinik Zürich" בציריך, ובתוך מספר חודשים מונה באופן רשמי למנהל המכון.
פורל הבין מניסויים כי תא עצב הוא היסוד הבסיסי של מערכת העצבים. גילוי זה הביא להבנה, שבדומה למקרה של צומת ניורומוסקולרית (Neuromuscular junction), שבה אקסון (סיב עצבי) אינו מתרבה עם סיבי שריר, כך גם במערכת העצבים מספיק מגע פשוט בין תהליכים עצביים, כדי להבטיח העברה נאמנה של מידע.
המשמעות היא שלא קיימת רשת עצבית, אלא, כל תא עצב נמצא במגע, לא מתמשך, עם תא עצב אשר סמוך לו.
תיאוריה זו נודעה בשם "תורת הקשר של פורל".
את המחקר כתב בשנת 1887 והוא הוביל לניסוחו של מה שכונה מאוחר יותר "תאוריית הנוירון" (Neuron doctrine).
המילה "נוירון" הוטבעה על ידי היינריך וילהלם ולדייר (Heinrich Wilhelm Waldeyer) רק ארבע שנים מאוחר יותר, ב-1891, והוא קיבל את רוב הקרדיט על הגילוי, דבר אשר גרם לפורל להפנות את גבו למדעי המוח.
התרומה הגדולה האחרונה של פורל היא חמש מסות מרשימות שכתב על החיים החברתיים של הנמלים, אשר יצאו לאור בין 1921 ל-1923. מונוגרפיה זו מאוירת היטב ומציעה תובנות על שליטה עצבית בחושים ועל התנהגות אינסטינקטיבית משותפת לבני אדם ולחרקים.
סוגיות חברתיות.
תורתו החברתית-אידאולוגית.
ביולי 1916 הגדיר את עצמו כסוציאליסט פעיל, אבל האידאולוגיה של הסוציאליזם, כמו תפיסת הפסיכיאטריה שלו, הייתה מושרשת עמוק באתיקה. הוא האמין בסוציאליזם ללא אלימות והוא התנגד לקומוניזם. לכן סבר שאם הסוציאליזם לא יהיה מוסרי, עדיף שלא יהיה כלל.
פורל התבטא בדעותיו הפוליטיות, והגדיר את עצמו כ"שמאל" בעל בהשקפות אנטי-קפיטליסטיות, שאותן שילב ברישום של שנים עשר עקרונות שכותרתם "העקרונות הבהאים", אשר פורסמו בספטמבר 1925, ב- Sonne der Wahrheit, המגזין הבהאי הרשמי.
התנזרות מאלכוהול.
בשנים הראשונות לאחר נישואיו, הוא פגש יצרן נעליים, יעקב בושהרדט (Jacob Bouchardt), אשר ניסה לשכנע אותו כי אלכוהוליזם אינו ניתן לריפוי, אלא על ידי התנזרות מוחלטת.
פורל, אף שהיה מאמין בתנועת ההתנזרות-תנועה חברתית נגד צריכת משקאות אלכוהוליים, לא קיבל התנזרות מוחלטת, עד שהתחיל להבין את שיעור ההצלחה החיובית ואת התרופות שהושגו על ידי התנזרות.
התעניינותו בפסיכיאטריה הובילה אותו לעבוד בבית חולים לחולי נפש במינכן, גרמניה (Munich district mental institution). ובמסגרת עבודתו טען כי זיהה את התפקיד החשוב של אלכוהול בהפרעות נפשיות.
כתוצאה מכך השיק קמפיין למניעה ולטיפול בבעיות אלכוהוליות בחברה והיה חבר פעיל של האגודה נגד אלכוהול (Temperance movement).
כדי להילחם למען המטרה שלו נגד צריכת אלכוהול, נסע למדינות רבות ברחבי העולם והסביר על השלכותיו ההרסניות של האלכוהול על המוח האנושי ועל הגוף.
מלבד התעסקותו בפתירת בעיית האלכוהוליזם, התעסק בבעיות נוספות כגון: "הבעיה המינית" - אשר עסקה בין היתר בהפיכת חיי המין לשמחים ומאושרים יותר וללא תשוקות גסות וסקרנות ארוטית, "הבעיה הפמיניסטית" - אשר עסקה בזכויות האישה וכן ב"בעיית הגזעים" אשר העסיקה את פורל עקב קריאת ספריו של צ'ארלס דרווין, ועסקה בסוגיה של "אילו גזעים יכולים להוות שירות בהתפתחות האנושות, ואילו גזעים הם חסרי תועלת".
מלחמת העולם הראשונה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, עקב תמיכתו בפציפיזם, תמך פורל בתנועות אנטי מלחמתיות ובארגוני שלום בינלאומיים.
ב- 1 במאי 1916 כתב גילוי דעת ובו נאמר כי רק מהפכה סוציאליסטית בינלאומית תביא לסוף המלחמה; וכי המין האנושי חייב להרוג את שלושת הדרקונים החונקים אותו: הקפיטליזם, המיליטריזם והאלכוהוליזם.
בחודש יולי של אותה שנה הפך לסוציאליסט פעיל.
יחסיו עם הדת הבהאית ועבד אל-בהאא'.
פורל התוודע לראשונה לדת הבהאית בחודשי החורף של 1920-1921, כאשר בילה בביתם של בתו וחתנו, מרתה וארתור בראונספורל.
ב-1921 הצטרף לדת הבהאית ובמהלך השנים היה בקשר עם כמה מחברי הדת הבהאית הבולטים, ביניהם: היפוליט דרייפוס (Hippolyte Dreyfus-Barney), קונסול נורווגיה בגרמניה אלברט שוורץ (Albert Schwarz) והגברת מרתה רוט (Martha Root). בשנת 1922 הקים פורל את "הקבוצה הבהאית" בלוזאן במטרה ללמד על הדת הבהאית ולהגן עליה.
חוויות העבר שלו עם אמונה דתית ועם אנשי דת בכירים הקשו עליו בתחילה לקבל את הדת הבהאית כאמת דתית ללא הסתייגות. כאשר שמע על תורת הבהאים, שני עקרונות בדת זו משכו אותו במיוחד - האחד היה ערך העבודה, אשר מכובד בדת הבהאית כמו ערך הפולחן, והשני היה העמדה הבהאית של התנזרות מוחלטת מאלכוהול, עיקרון אשר עבורו הקדיש את חייו. אך למרות שעקרונות אלה משכו את לבו, מוחו עדיין חיפש תשובות לשאלות יסודיות.