רן גֶ'נְגפֵיי, סגן מנהל לשעבר בחיל ההנדסה של צבא השחרור העממי, יסד את חברת וואווי בשנת 1987 בעיר שנג'ן. במקום להסתמך על העברת טכנולוגיה מחברות זרות באמצעות מיזמים משותפים (חברות שהיו בדרך כלל מסרבות להעביר את הטכנולוגיה המתקדמת ביותר שלהן לידי סין), רן התמקד במחקר ובפיתוח מקומי של מרכזיות טלפוניה באמצעות הנדסה הפוכה של טכנולוגיות זרות. באותו הזמן כל טכנולוגיית הטלקומוניקציה של סין התבססה על ייבוא, ורן קיווה להקים חברת טלקומוניקציה מקומית שתתחרה בטכנולוגיות הזרות.
החברה דיווחה בעת הקמתה כי יש לה הון עצמי של 21,000 רנמינבי. על פי דיווח העיתון Far Eastern Economic Review, החברה גם קיבלה הלוואה בסך 8.5 מיליון דולר מבנק בבעלות המדינה, אך החברה הכחישה את קיומה של הלוואה שכזו.
בשנים הראשונות התבסס המודל העסקי של החברה על מכירה חוזרת של מרכזיות פרטיות שיובאו מהונג קונג. במקביל השקיעה החברה בהנדסה הפוכה ובמחקר ופיתוח, במטרה לייצר ציוד בעזרת הטכנולוגיה שלה עצמה. עד שנות ה-90 היו לחברה 500 עובדים שעסקו במחקר ופיתוח, והיא החלה לשווק את המרכזיות שפיתחה בעצמה למלונות וחברות קטנות.
פריצת הדרך של החברה הגיעה ב-1993, עם השקת המרכזייה מסוג C&amp;C08 שפיתחה. מדובר היה במרכזייה החזקה ביותר בסין באותה העת. בתחילה הותקנה המרכזייה בערים קטנות ובאזורים כפריים, ועם הזמן החברה הגדילה את נתח השוק שלה. כמו כן החברה פיתחה קשרים עסקיים בעקבות מיזמים משותפים עם הרשויות המקומיות, כך שבמסגרת המיזם היא נתנתה "דיבידנדים" לפקידים המקומיים, בתמורה להטמעת מערכות וואווי ברשתות המקומיות. נטען כי שיטות אלה היו "לא שגרתיות, על גבול השחיתות", אך לא בלתי חוקיות.
וואווי גם זכתה בחוזה להקמת רשת התקשורת הלאומי הראשונה של צבא השחרור העממי, עסקה אשר אחד העובדים תיאר אותה "קטנה במונחי היקף העסקים שלנו, אך גדולה בהיקפי היחסים". ב-1994 נפגש המייסד רן ג'נגפיי עם נשיא סין ג'יאנג דזה-מין ואמר לו ש"טכנולוגיית מרכזיות קשורה בביטחון הלאומי, ומדינה שאין לה ציוד מרכזיות משלה, היא כמו מדינה שחסר לה צבא".
נקודת תפנית משמעותית נוספת הייתה ב-1996, אז אימצה הממשלה מדיניות תמיכה ביצרני הטלקומוניקציה המקומיים, והגבלת חברות זרות מלהתחרות. וואווי קודמה הן על ידי הממשלה והן על ידי הצבא, והקימה משרדי מחקר ופיתוח נוספים.
התרחבות מחוץ לסין.
בשנת 1997 זכתה וואווי בחוזה הראשון מחוץ לסין, במסגרתו סיפקה מוצרים לרשת נייחת לחברה האצ'יסון ומפואה מהונג קונג. בהמשך אותה שנה השיקה וואווי מוצרים מבוססי GSM, ולאחר מכן התרחבה והציעה גם מוצרי CDMA ו-UMTS. ב-1999 פתחה החברה מרכז מחקר ופיתוח בבנגלור שבהודו, במטרה לפתח מגוון רחב של תוכנות טלקום. בין השנים 1998–2003 התקשרה וואווי עם IBM לצורך מתן שירותי ייעוץ, ועברו שינוי משמעותי במבנה הניהול ופיתוח המוצרים שלה. וואווי המשיכה להרחיב את פעילותה בשווקים מחוץ לסין גם במהלך שנת 2000, והגיעה למכירות בינלאומיות של יותר מ-100 מיליון דולר באותה שנה, וכן הקימה מרכז מחקר ופיתוח נוסף בסטוקהולם, שוודיה. בשנת 2001 הקימה 4 מרכזי מחקר ופיתוח בארצות הברית, מכרה את חברת הבת Avansys שאינה עוסקת בתחום הליבה של וואווי לחברת אמרסון תמורת 750 מיליון דולר, והצטרפה לאיגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי. עד שנת 2002 המכירות הבינלאומיות של וואווי הגיעו ל-552 מיליון דולר.
בשנת 2004 חתמה וואווי על הסכם להקמת רשת דור שלישי לחברת Telfort, מפעילת סלולר הולנדית. ההסכם שהוערך ב-25 מיליון דולר, היה הראשון מסוגו לחברה באירופה.
בשנת 2005 עבר היקף ההזמנות הבינלאומיות את היקף ההזמנות המקומי בסין בפעם הראשונה. וואווי חתמה על הסכם מסגרת עם וודאפון. הסכם זה היה ייחודי בכך שלראשונה ספק ציוד טלקומוניקציה סיני היה ספק מאושר של שרשרת האספקה העולמית של וודאפון. הסכם זה סלל את הדרך לאספקת פתרונות תקשורת של וואווי בכל אחת מהחברות של וודאפון בעולם. וואווי חתמה גם על הסכם עם בריטיש טלקום להתקנת ציוד MSAG וציוד תמסורת ברשת הדור הבא (21CN) שהקימה בריטיש טלקום בבריטניה.
ב-2008 פרסה החברה לראשונה רשת UMTS / HSPA מסחרית בקנדה על ידי אספקת ציוד הדור הבא לרשת הסלולר של חברות TELUS ובל קנדה.
בשנת 2009 ספקה החברה ציוד להקמת רשת LTE למפעיל הסלולר TeliaSonera בנורווגיה. באותה שנה השיקה החברה פתרונות קצה לקצה הראשונים בעולם, המאפשרים לספק 100G מנתבים למערכות תמסורת, במטרה להתמודד עם הדרישות ההולכות וגדלות בתעבורת הרשתות.
בשנת 2010 נכנסה וואווי לראשונה לרשימת Fortune Global 500 של המגזין Fortune, וזאת הודות למכירות שנתיות בסך 21.8 מיליארד דולר, ורווח נקי של 2.67 מיליארד דולר. עוד באותה שנה פורסם כי החברה מתכננת להשקיע חצי מיליארד דולר בהקמת מפעל לייצור ציוד טלקומוניקציה בטאמיל נאדו שבהודו, ועוד 100 מיליון דולר בהרחבת מרכז המחקר והפיתוח שלה בבנגלור.
בספטמבר 2013 נפתח משרד קנדי חדש של החברה ברג'יינה, וואווי שתפה פעולה עם המפעיל המקומי SaskTel לבניית רשתות HSPA ו-LTE. באוקטובר אותה שנה וואווי נבחרה על ידי המפעיל הדני TDC A/S לתהליך מודרניזציית הרשת הארצית שלו, ולשירותי תמיכה למשך 6 שנים. היקף ההסכם מוערך ביותר מ-700 מיליון דולר. על פי האקונומיסט, וואווי היא כיום (2017) ספק הטלקום מספר אחד בעולם.
השקעות ושותפויות.
וואווי נכנסה למספר שותפויות במטרה להרחיב את טכנולוגיית הסלולר שלה ופתרונות הרשת. במרץ 2003 הקימו וואווי ו-3Com מיזם משותף בשם 3Com-Huawei, או בקיצור H3C, המתמקד במחקר ופיתוח, יצור ומכירה של ציוד רשת, וואווי החזיקה ב-49% ממניות החברה תמורת 880 מיליון דולר. בשנת 2005 וואווי וסימנס הקימו חברה משותפת בשם TD Tech, שמטרתה הייתה לפתח ציוד לרשתות דור 3. וואווי החזיקה ב-49% מהחברה בעוד סימנס החזיקה ב-51% הנותרים. לאחר שנוקיה וסימנס הקימו את Nokia Siemens Networks בשנת 2007, העבירה סימנס את כל החזקותיה ב-TD Tech לידי Nokia Siemens Networks.
בשנת 2006 הקימה וואווי מרכז מחקר ופיתוח משולב עם מוטורולה לפיתוח טכנולוגיות UMTS. בהמשך השנה הקימה מרכז נוסף ביחד עם "ונצואלה טלקום" לפיתוח ומכירת מסופי טלקומוניקציה. ונצואלה טלקום מחזיקה 65% וואווי את השאר.
חברה משותפת נוספת הוקמה במאי 2007 ביחד עם סימנטק, לפיתוח פתרונות אבטחת מידע ואחסון למפעילי טלקומוניקציה. וואווי החזיקה בתחילה 51% מהחברה החדשה שנקראת Huawei Symantec, ובסיסה בעיר צ'נגדו. במרץ 2012 מכרה סימנטק את כל חלקה בחברה לוואווי.
בעלות ומנהלים.
וואווי מגדירה את עצמה כ"קולקטיב" ולא מתייחסת לעצמה כחברה פרטית. מחבר הספר The Party: The Secret World of China's Communist Rulers, ריצ'רד מקגרגור, טוען כי ההגדרה הזו היא חיונית לחברה כך שתוכל להמשיך ולקבל תמיכה מהממשל הסיני.
מנהלים.
רן ג'נגפיי מחזיק בתואר נשיא החברה מאז הקמתה ב-1987. רק בשנת 2010 חשפה וואווי את מועצת המנהלים שלה. סון יאפאנג היא היו"ר, ודוח של ה-CIA משנת 2011 מציין כי עבדה במשרד הביטחון הסיני. נכון ל-2011, מועצת המנהלים כוללת את סון יאפאנג, גואו פינג, שו ג'הג'ו'ן, הו חואוקון, רן ג'נגפיי, ועוד 8 דירקטורים נוספים.
בעלות.
וואווי מגדירה את עצמה כחברה בבעלות העובדים, ככל הנראה כאמצעי להתמודדות עם מעורבות הממשל הסיני בחברה. עם זאת, מבנה הבעלות בפועל אינו גלוי ומוקף חשאיות. על פי מגזין Caixin, גם עובדים בעלי וותק רב הודו כי שיטת הקצאת המניות לעובדים כמעט בלתי ניתנת להבנה. העובדים לא מקבלים כל מידע אודות המניות שברשותם, והן לא מקנות להם קול בהצבעות. המניות אינן סחירות, ומוחזרות לחברה כאשר העובד עוזב. העובדים מחוץ לסין לא מקבלים את מניות החברה.
מוצרים ושירותים.
עסקי הליבה של וואווי מחולקים לשלוש חטיבות:
וואווי הכריזה על הקמת החטיבה לארגונים עסקיים בתחילת 2011, במסגרתה מסופקים ללקוחות פתרונות תשתיות תקשורת, רשתות נייחות וניידות, חוות שרתים ומחשוב ענן ללקוחות הזקוקים לשירותי תקשורת עולמיים.
רשתות טלקום.
וואווי מציגה מגוון טכנולוגיות רשתות ופתרונות על מנת לסייע לחברות טלקומוניקציה להגדיל את קיבולת העברת המידע ברשתות שלהן.
טלפונים חכמים וציוד נוסף.
חטיבת המכשירים של וואווי מספקת מוצרי מדבקה לספקי שירות שונים. המוצרים כוללים מודמים, ונתבים אלחוטיים, אנטנות, ממירים, טלפונים סלולרים ומוצרי וידאו. וואווי גם מיצרת ומוכרת מגוון מכשירים תחת שמה, כגון: טלפונים חכמים, טאבלטים ושעונים חכמים. בשנת 2015 מכרה וואווי 100 מיליון מכשירים ברחבי העולם. וואווי הייתה גם שותפה בבניית מכשירי נקסוס 6P של גוגל.
סדרות סמרטפוני הדגל של וואווי הן mate ו-p, סדרת הביניים היא y וסדרת השוק הנמוך היא lite.
ביקורת ונושאים במחלוקת.
זכויות קניין רוחני.
בפברואר 2003 תבעה סיסקו מערכות את וואווי על גנבה לכאורה של פטנטים שלה, והעתקת קוד המקור שנעשה בו שימוש בנתבים של סיסקו. על פי הצהרת סיסקו, ביולי 2004 הסירה וואווי את הקוד והתביעה בוטלה.