וורץ גילה גם את יכולתו אתילן אוקסיד להגיב עם חומצות ומלחים, הוא זיהה בטעות את החומר כבסיס - טעות שתוקנה ב-1896 כאשר ג'ורג' ברדיג' מצא שאתילן אוקסיד אינו אלקטרוליט. צורת הטבעת המשולשת הוצעה לכל המאוחר ב-1868. אתילן אוקסיד הפך לכימיקל חשוב במלחמת העולם הראשונה כחומר מוצא הן לאתילן גליקול והן לנשק הכימי גז חרדל. שיטת ההכנה של וורץ נותרה היחידה עד שב 1931 פיתח הכימאי הצרפתי תיאודור לפור (Theodore Lefort) שיטה לחמצון אתילן בנוכחות כסף כזרז, שיטה עליה מתבסס הייצור מאז 1940.
פטנט על שימוש כאתילן אוקסיד לחיטוי תבלינים נרשם בשנת 1938.
מבנה מולקולרי.
צורת טבעת האפוקסי באתילן אוקסיד קרובה למשולש שווה-צלעות - זווית הקשר C-O-C הקרובה ל-60 מעלות בהשוואה לזוויות קשר C-O-C של 120 מעלות באתרים יוצרת מתח טבעת של
105kJ /mol. חוסר יציבות זה גורם להחלשת הקשר פחמן-חמצן: האנרגיה לשבירת 2 קשרי C-O באתילן אוקסיד מחושבת ל 354.4 קילוג'אול למול לעומת אנרגיה של 405.85 לשבירת קשר הפחמן - חמצן היחיד באתנול.
כימיה.
אתילן אוקסיד עובר בקלות תגובות הכוללות פתיחת טבעת עם תרכובות רבות. תגובה אופיינית היא עם נוקלאופיל במנגנון SN2 בסביבה חומצית או בסיסית.
תגובות עם מים וכהלים.
תמיסה מימית של אתילן אוקסיד יציבה למדי אך תגובה תתרחש במהירות בהוספת כמות קטנה של חומצה (כדוגמת חומצה גופרתית מדוללת) תוצר התגובה: אתילן גליקול
&lt;chem&gt;(CH_2CH_2)O +H_2O -&gt; HO-CH_2-CH_2_-OH&lt;/chem&gt;
מבצעים את התגובה בטמפרטורה של כ 60°C בעודף גדול של מים כדי למנוע תגובה של אתילן אוקסיד עם אתילן גליקול ליצירה של די אתילן גליקול או טרי אתילן גליקול
&lt;chem&gt;2(CH_2CH_2)O + H_2O -&gt; HO-CH_2-CH_2-O-CH_2-CH_2-OH&lt;/chem&gt;
התגובה יכולה להתבצע גם בגז כאשר הזרז הוא מלח של חומצה זרחתית.
בסביבה בסיסית ייווצר פולי אתילן גליקול (PEG)
&lt;chem&gt;n(CH_2CH_2)O + H_2O -&gt; HO-(CH_2CH_2-O)_n-H&lt;/chem&gt;
בתגובה עם כהל ייווצר אתר של אתר של אתילן גליקול למשל עם אתנול:
&lt;chem&gt;(CH_2CH_2)O + CH_3-CH_2-OH -&gt; HO-CH_2-CH_2-O-CH_2-CH_3&lt;/chem&gt;
תגובה עם חומצות קרבוקסיליות ואמידים.
תגובה של אתילן אוקסיד עם חומצה קרבוקסילית בנוכחות זרז נותנת אסטר. למשל התגובה עם חומצה אצטית:
&lt;chem&gt;(CH_2CH_2)O + CH_3-COOH -&gt; CH_3-CO_2-CH_2-CH_2-OH&lt;/chem&gt;
התגובה עם אמיד
&lt;chem&gt;(CH_2CH_2)O +CH_3-CONH_2 -&gt; HO-CH_2-CH_2-NH-C(O)-CH_3&lt;/chem&gt;
תגובה עם אמוניה ואמינים.
תגובה עם אמוניה בנוכחות כמות קטנה של מים נותנת אתנול אמין או די / טרי אתנול אמין
&lt;chem&gt;(CH_2CH_2)O + NH_3 -&gt; HO-CH_2-CH_2-NH_2
&lt;/chem&gt;
&lt;chem&gt;2(CH_2CH_2)O + NH_3 -&gt; (HO-CH_2-CH_2)_2-NH
&lt;/chem&gt;
&lt;chem&gt;3(CH_2CH_2)O + NH_3 -&gt; (HO-CH_2-CH_2)_3-N&lt;/chem&gt;
התגובה עם אמינים דומה
&lt;chem&gt;(CH_2CH_2)O + NH_2R -&gt; HO-CH_2-CH_2-NHR
&lt;/chem&gt;
דימריזציה.
בנוכחות זרז אתילן אוקסיד עובר תגובת דימריזציה ומתקבל דיאוקסין
תוצר לוואי של התגובה הוא אצטאלדהיד
ייצור.
התגובה לייצור אתילן אוקסיד בתעשייה ניתנת לתיאור פורמלי
&lt;chem&gt;\Delta H =-105kJ/mol &lt;/chem&gt; &lt;chem&gt;2CH_2=CH_2 + O_2 -&gt;[Ag] 2(CH_2CH_2)O &lt;/chem&gt;
בפועל התגובה מלווה ביצירה משמעותית של פחמן דו-חמצני ומים כך שהתגובה היא
&lt;chem&gt;7CH_2=CH_2 + 6O_2 -&gt;[Ag] 6(CH_2CH_2)O +2H_2O + 2CO_2 &lt;/chem&gt;
כך שהניצולת המרבית היא 6/7 או 85.7%
נטע ארז
נטע ארז (נולדה ב-21 באוגוסט 1971) היא חוקרת סרטן ישראלית ופרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
נטע ארז נולדה וגדלה בנס ציונה. לאחר שירותה בצה"ל כקצינת חינוך, החלה ב-1992 את לימודיה במדעי בעלי החיים בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית. סיימה בהצטיינות תואר ראשון בשנת 1995, והמשיכה לתואר שני בביולוגיה במכון ויצמן למדע, וגם אותו סיימה בהצטיינות בשנת 1997. את עבודת הדוקטורט שלה, שעסקה בגן p53, עשתה במחלקה לביולוגיה מולקולרית של התא בהנחייתם של ורדה רוטר והאימונולוג ירון כהן.
לאחר סיום הדוקטורט יצאה ב-2005 לפוסט-דוקטורט בארצות הברית, באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו.
קריירה ומחקר.
כשחזרה לישראל ב-2010 התקבלה ארז כחברת סגל אקדמי בכיר, והקימה מעבדה לחקר ביולוגיה של גידולים סרטניים בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.
ארז חוקרת את הקשר בין דלקת לסרטן. בעוד דלקת אקוטית היא תגובה הגנתית של מערכת החיסון המופעלת כנגד נזק שנגרם לרקמות הגוף, ותפקידה למנוע המשך נזק, לסלק את התאים המתים והרקמות שנפגעו, ולאתחל את תהליך ההחלמה - כאשר דלקת הופכת כרונית היא מגדילה את הסיכוי להתפתחות סרטן. מצד שני, דלקת יכולה להיות אירוע שניוני בהתפתחות סרטן. כלומר, אם כתוצאה ממוטציה ממאירה תא מתחיל להתחלק בצורה בלתי מבוקרת ובכך גורם נזק רקמתי, התגובה הדלקתית לנזק תגרום להתקדמות הסרטן. מאפייני דלקת נמצאים בכל הגידולים הסרטניים. מחקריה של ארז עוסקים בגורמים בסביבה הדלקתית המאפשרים התפתחות של גידולים. דוגמה לכך היא אנגיוגנזה - התהליך של יצירת כלי דם חדשים מתוך כלי הדם הקיימים. באופן נורמלי, תהליך זה מתרחש רק במהלך ההתפתחות או כחלק מריפוי פצע. יצירת כלי דם היא הכרחית להתפתחות של גידולים, כיוון שללא כלי דם המספקים חמצן וחומרי תזונה הכרחיים אחרים, גידולים לא יוכלו לצמוח מעבר ל-1–2 מילימטר, משום שאז התאים שבמרכז הגידול מרוחקים מדי מכדי לקבל אספקת חמצן, ומתים מוות נקרוטי. מתברר כי תאים במערכת החיסונית המגויסים למיקרו-סביבה של הגידול מפרישים חומרים מעודדי-אנגיוגנזה, ובכך התגובה הדלקתית נרתמת לעידוד צמיחת הגידול.
ארז עוסקת בחקר תפקידם של תאים במיקרו-סביבה של הגידול ובמסלולי תקשורת מולקולריים ביניהם, בשלבים השונים של התפתחות סרטן - החל מהשלבים הראשונים ועד התפתחות גרורות. מחקריה מתמקדים באפיון פעילותם של פיברובלסטים קשורי-סרטן (Cancer Associated Fibroblasts) בהתפתחות והתקדמות סרטן שד, ובתפקידם של אסטרוציטים בהתפתחות גרורות מלנומה למוח.
בשנת 2020 זכתה בפרס "מנטורינג במדע" מטעם קבוצת Nature Science, הבית של כתב העת Nature
פרופ׳ ארז היא סגנית הנשיא של הארגון הישראלי לחקר הסרטן, וחברת הוועד המנהל של הארגון לחקר גרורות (MRS, Metastasis Research Society ).
חיים אישיים.
ארז נשואה לרוברט הופמן, רופא משפחה, ואם לשני ילדים.
גאולה (יהדות)
זכויות להט&quot;ב בארקנסו
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) במדינת ארקנסו שבארצות הברית התקדמו במאה ה־21. עם זאת, להט"בים בארקנסו עדיין חווים מספר קשיים שהטרוסקסואלים אינם חווים מבחינת החוק. זוגות חד־מיניים במדינה מורשים לאמץ ילדים משנת 2011 ולהינשא משנת 2015, אך חוקי המדינה אינם אוסרים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית, מה שמותיר להט"בים פגיעים בפני אפליה.
מעמדם של הומוסקסואלים ושל לסביות בחוק.
בשנת 1838 מדינת ארקנסו חוקקה חוק שאסר פעילות מינית הומוסקסואלית. החוק קבע מאסר של שנה עד 21 שנים עבור מי שהואשם במעשה סדום או בקיום משכב זכר. בשנת 1977 החוק שונה כך שיאסור רק פעילות מינית הומוסקסואלית או יחסי מין בין בני אדם לבעלי חיים, מה שהפך את שאר מעשי הסדום לחוקיים במדינה.
בשנת 2002 בית המשפט העליון של ארקנסו קבע שהאיסור על פעילות מינית בין בני אותו המין אינו חוקתי משום שהוא מפר את הזכות לפרטיות ואת הזכות לשוויון. כתוצאה מכך, בוטל האיסור על הומוסקסואליות במדינה.
ב־4 באפריל 2005 בית הנבחרים של מדינת ארקנסו אישר פה אחד הצעת חוק שנועדה לבטל את האיסור על פעילות מינית בין בני אותו המין. להצעת החוק לא הייתה השפעה בפועל משום שבית המשפט העליון של ארקנסו ביטל את האיסור עוד בשנת 2002, אך האיסור נותר על כנו בספר החוקים של המדינה והצעת החוק נועדה להסירו. ב־7 באפריל 2005 הסנאט של ארקנסו אישר גם הוא את הצעת החוק פה אחד, ולאחר מכן המושל מייק האקבי חתם עליה. החוק נכנס לתוקף ב־12 באפריל 2005.
נישואים חד־מיניים.
ב־2 בנובמבר 2004 אזרחי ארקנסו אישרו במשאל עם תיקון לחוקת המדינה, לפיו נישואים מוגדרים כאיחוד בין גבר ואישה בלבד. משאל העם עבר ברוב של 75%, מה שגרם להחלת איסור חוקתי על נישואים חד־מיניים בארקנסו.
ב־9 במאי 2014 השופט כריס פיאצה קבע בפסק דין תקדימי שהאיסור על נישואים חד־מיניים במדינת ארקנסו אינו חוקתי, וב־15 במאי הוא הוציא פסק דין סופי שהורה למדינה להפסיק לאכוף את האיסור על נישואים כאלה. מאות זוגות חד־מיניים החלו לקבלרישיונות נישואים בארקנסו, אך ב־16 במאי בית המשפט העליון של המדינה עיכב את הביצוע של פסק הדין כדי לאפשר למדינה לערער עליו.
ב־25 בנובמבר 2014 קבעה גם קריסטין בייקר, שופטת פדרלית, שהאיסור על נישואים חד־מיניים בארקנסו אינו חוקתי. עם זאת, השופטת עיכבה את הביצוע של פסק הדין כדי לאפשר למדינה לערער עליו, ועל כן נישואים חד־מיניים נותרו בלתי חוקיים בארקנסו.
ב־26 ביוני 2015 בית המשפט העליון של ארצות הברית קבע בפסק דין אוברגפל נגד הודג'ס שנישואים הם זכות חוקתית תחת התיקון ה־14 לחוקת ארצות הברית, ושזכות זו חייבת להינתן גם לזוגות חד־מיניים. כתוצאה מכך, בוטל האיסור על נישואים חד־מיניים בארקנסו וביתר המדינות בארצות הברית שבהן היה איסור כזה.
אימוץ והורות.