על מנת למנוע את הייבוא המקביל, נוהגות חוברות למכור את זכויותיהן בסימן המסחר שלהם במדינות שונות, ליבואנים הרשמיים באותה מדינה. כך, למשל, מכרה חברת Cadbury Schweppes PLC, בעלת הזכויות במותג שוופס, את הזכויות בסימן המסחר שלה בישראל וברשות הפלסטינית ליפאורה-תבורי באופן שרכישת משקאות של מותג שוופס מחוץ לישראל אינה ממצה את הזכויות של יפאורה-תבורי. בדיון בבית המשפט העליון נחלקו הדעות לגבי התנהלות זאת. השופטים אלכס שטיין ויוסף אלרון סברו שאכן מהלך זה מונע ייבוא מקביל, ורק ייבוא מקביל של מוצרים שיוצרו על ידי יפאורה-תבורי מותר, בעוד השופט ניל הנדל סבר שיש לאפשר ייבוא מקביל גם במקרים אלו, תוך הבהרה ברורה שמדובר על מוצרים של יצרן אחר, כדי למנוע בלבול.
נתח שוק.
בישראל ישנו נתח שוק רב המרוכז בידיהן של חברות ייבוא מרכזיות הפועלות במודל של ייבוא רשמי, ונתח השוק של הייבוא המקביל קטן יחסית. על פי בדיקת דה-מרקר, נתח השוק של מכירה למרכולים שתופסים הייבואנים המקבילים עומד על כ-5-2%.
יקנת זנב פסיון
יקנה חומת כנף
יחד בראשות אלי ישי
מחוזות ויילס
ויילס מחולקת ל-22 מחוזות החל מה-1 באפריל 1996.
מעבר לחלוקה למחוזות אדמיניסטרטיביים, ויילס מחולקת גם לשמונה מחוזות שמורים (מצפון לדרום): קלוויד, גווינד', פוויס, דיפאד', גוונט, מערב גלמורגן, מרכז גלמורדן וסאות גלמורגן.
רפי רון-אל
רפאל (רפי) רון-אל (נולד בשנת 1948) הוא פרופסור מן המניין בחוג לגיניקולוגיה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר שבאוניברסיטת תל אביב, מנהל היחידה להפריה חוץ גופית במרכז הרפואי אסף הרופא, יו"ר של האגודה הישראלית לחקר הפוריות (איל"ה) (בשנים 2003–2005), היה מהראשונים שעסקו בתחום המיקרומניפולציה (ICSI), שותף לכ-200 פרסומים מדעיים בעיתונים מקצועיים. השתתף ומשתתף במחקרים רב מרכזיים אירופאים.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
רפי רון-אל נולד בחיפה כחודשיים לפני קום מדינת ישראל להורים שנמלטו מהשואה בגרמניה. למרות יכולותיהם הכלכליות המוגבלות, ההורים שלחו אותו לבית הספר הפרטי "הריאלי" בחיפה. רון-אל סיים את התיכון במגמה הביולוגית בהצטיינות. המשיך את דרכו לצבא, בחיל רגלים וסיים את שירות החובה כקצין, מדריך בבית ספר לקצינים (בה"ד 1).
לאחר השירות הצבאי החל ללמוד רפואה. הוא סיים את לימודיו בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב בשנת 1977. הוא התמחה במיילדות וגינקולוגיה במחלקת נשים ויולדות בבית החולים "אסף הרופא". במסגרת התמחותו, עשה מחקר בסיסי במכון ויצמן למדע במשך שנה (1982–1983), שם רכש את הידע והניסיון בטכנולוגיות עבודה במעבדת מחקר שסייעו לו בהמשך דרכו במחקר בתחום האמבריולוגיה. ביולי 1983 חזר לעבוד במחלקת נשים יולדות במרכז הרפואי "אסף הרופא" וצורף לצוות הרופאים ביחידת הפוריות של המחלקה. בהמשך אותה שנה נפצע בפיגוע בצור, בלבנון. למרות פציעתו, המשיך בפעילותו כסגן מפקד פלוגת רפואה ועל כך זכה בצל"ש. נסע בשנת 1985 לוינה, להשתלמות ראשונה בתחום ההפריה החוץ גופית אצל פרופ' פייכטינגר וקמטר. שנה אחר כך עשה קורס לכירורגיה מיקרוסקופית בשיקום חצוצרות בלובן (Leuven) בלגיה. ובאותה שנה השתלם ביחידה בגרמניה, בבית החולים האוניברסיטאי של בון בתהליכי מעבדה בהפריה חוץ גופית כולל הקפאה והפשרת עוברים.
מנהל יחידת המבחנה באסף הרופא.
עם שובו לישראל, החל ליישם את הדברים שלמד ביחידת ההפריה החוץ גופית שנפתחה ב"מרכז הרפואי אסף הרופא". בשנת 1987 מונה רון-אל למנהל יחידת המבחנה באסף הרופא, כשבשנים הראשונות טיפלה ב-200 -250 מחזורי טיפול בשנה.
בשנת 1992 נסע רון-אל לשנה וחצי לשבתון ביחידת ההפריה המובילה בעולם בבריסל. שם למד את הטכנולוגיות החדשות שפותחו ביחידה זו: מיקרומניפולציה - הזרקת הזרע לתוך הביצית (ICSI), ניתוחים באשך הגבר להפקת זרע מגברים שהוגדרו קודם לכן עקרים. בתקופת שהייתו שם, השתתף במחקרים רבים שנערכו בבריסל והכיר מקרוב את הרופאים האירופאים המובילים בתחום. הכרות זו הביאה בהמשך להרבה שיתופי פעולה בין המרכז בבריסל ובמקומות נוספים באירופה לבין המרכז באסף הרופא. יישום שיטת המיקרומניפולציה נעשה בארץ לראשונה ביחידה באסף הרופא וקידמה את יחידת ההפריה.
היחידה באסף הרופא בניהולו של פרופ' רון-אל נותנת שירותים בכל תחומי הפוריות שקיימים בהפריה חוץ גופית, מיקרומניפולציה, שימור פוריות מסיבות אונקולוגיות, IVM, שימור פוריות מסיבות סוציאליות, תרומת ביציות, כל מגוון הניתוחים שקיימים בתחום הגבר, TESE, MicroTESE, PESA, ו TESA. כמו כן בדיקות גנטיות שנעשות בעוברים ובביציות, PGS, PGD .
פרופסור ונציג בוועדות.
פרופ' רון-אל הוא מורה למיילדות וגיניקולוגיה בבי"ס לרפואה באוניברסיטת ת"א. קיבל את דרגת פרופסור חבר בשנת 1995 ומאז שנת 2001 משמש כפרופסור מן המניין במסלול הרגיל. היה יושב ראש האגודה הישראלית לחקר הפוריות בשנים 2003–2005. פרופ' רון-אל משמש כחבר בוועדות שונות מטעם משרד הבריאות, חבר בוועדה של משרד הבריאות לחידוש רישיונות ליחידות הפריה חוץ גופית ובקרת פעילותן של היחידות הקיימות. יזם ותרם להקמת "מסד הנתונים הארצי" לתוצאות ההפריה החוץ גופית שיצא לדרכו בספטמבר 2013.
רון-אל מונה בשנת 2004 לשמש נציג רופאי הפוריות בוועדת הלסינקי העליונה למחקרים בתחום הגנטיקה והרביה. על פני השנים ארגן רון-אל כנסים בינלאומיים באסף הרופא אליהם הגיעו המובילים בתחום מאירופה וארצות הברית. ביניהם היה גם פרופ' בוב אדוארד, ממציא ההפריה החוץ גופית שזכה גם לפרס נובל בתחום.
בשנת 2012 סיים קורס בן שנתיים באולטרסאונד במיילדות וגיניקולוגיה של אוניברסיטת ת"א. הידע הנרחב שרכש בתחום האולטרסאונד מסייע לו בעבודתו היומיומית בפוריות ובהריונות ברי סיכון.
ב-2013 נעצר ברומניה בחשד לסחר בביציות.
Ms. (כתב עת)
Ms. ("מיז", בתעתיק לעברית) הוא כתב עת פמיניסטי ליברלי אשר החל לצאת לאור בשנת 1972. דורותי פיטמן יוז וגלוריה סטיינם ייסדו את המגזין. מיז התחיל כמהדורה מיוחדת של מגזין ניו יורק, וקליי פלקר, העורך ועיתונאי של המגזין מימן את הגיליון הראשון. מהדורת הניסיון הראשונה, שכללה 300,000 עותקים נמכרה בתוך שמונה ימים. צוות העריכה המייסד כלל נשים המזוהות עם הגל השני של הפמיניזם: לטי קוטין פוגרבין , מרי טום , פטרישיה קרביין, ג'ואן אדגר, נינה פינקלשטיין ומרי פיקוק. מטרתן המוצהרת הייתה ליצור כתב עת לכל הנשים, אשר יהווה במה לשיח פוליטי פמיניסטי. בפועל, שימש המגזין כאמצעי להפצת בשורת הפמיניזם בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 לכלל האוכלוסייה וכלל הנשים.
בעקבות פרסום כתב העת, נשים נחשפו לראשונה למאמרים אשר הביעו עמדה נוקבת ובוטה בנוגע לסוגיות מרכזיות כגון: הטרדה מינית, אלימות נגד נשים, דימוי גוף ועוד. זאת לאחר שבמשך עשרות שנים, עניינם של המגזינים הפופולריים לנשים תאם את תפקידי המגדר המקובלים אשר כללו מתן עצות בכל הקשור למטלות הבית, מתכונים, טיפוח הגוף וכדומה.
כמו כן, המאמרים נכתבו בשפה קולחת ונהירה והיו יוצאי דופן מול הכתיבה הפמיניסטית הרווחת שהייתה תאורטית ברובה ובלשון אקדמית.
הכותבות היו ברובן עיתונאיות, נשות ציבור ואקדמיה אשר יצאו כנגד המדיה התקשורתית וכנגד האופן הסטריאוטיפי בו מוצגות נשים כאמהות, עקרות בית וצרכניות שמטרתן היחידה היא לרצות את הגברים בחייהן. גם בשנת 2015, המגזין נתפס כשלוחה של התנועה לשחרור הנשים ושם נרדף לפמיניזם.
אבני דרך.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 היה כתב העת בשיא הפופולריות שלו, ובעשור הראשון לקיומו הוא נהנה מתפוצה מרשימה הדומה למגזין מסחרי. המייסדות ביקשו להביא לתודעת הציבור הנשי סוגיות "מושתקות" במטרה לעורר דיון ענייני וחשיבה מקורית. הגיליון הראשון עסק בהפלה מלאכותית וזכות הנשים על גופן. נשים אמריקאיות בולטות ומוכרות הצהירו מעל דפי המגזין שהן ביצעו הפלה, על אף היות המעשה בלתי חוקי באותה התקופה. שנה לאחר מכן, בשנת 1973 הפך בית המשפט העליון של ארצות הברית את הפסיקה וקבע בפסק דין רו נגד וייד שהפלה בשליש הראשון של ההיריון היא לגיטימית וחוק האוסר הפלה פוגע בערך דמוקרטי בסיסי - הזכות לפרטיות. התנועה הפמיניסטית זקפה את המהלך הזה לזכות ההד הציבורי הרחב שנוצר בעקבות חשיפת סיפורן של הנשים ב"מיז". במהלך שנות השבעים "מיז" היה למגזין האמריקני הראשון שדן בסוגיות טעונות כדוגמת אלימות במשפחה, דימוי גוף של נשים, שכר נשים ואונס. חלק מהמאמרים המפורסמים ביותר משמשים כחומר לימוד במחלקות ללימודי נשים וכאמצעי רב ערך לפעילות של פמיניסטיות, מנהיגים פוליטיים ומורים.
את שער המגזין הראשון ציירה האמנית היהודייה מרים ווסק (Miriam Wosk). על השער הוצגה האלה ההינדית קאלי, המאופיינת בדרך כלל באנרגיה אינסופית כאישה אומללה, העוסקת בשלל משימות ביתיות, הרבה מעבר ליכולותיה הפיזיות ובנוסף, עובר גדל ברחמה. האיור על רקע אדום בולט היה פורץ דרך. על שערי העיתונים לנשים שהופיעו עד אותה עת, הוצגו בדרך כלל פנים של אשה לבנה, סקסית, יפה ומסופקת. הגיליון עורר עניין רב מאוד ו-300,000 עותקים נמכרו תוך שמונה ימים.
".Ms", שמו של המגזין, היה בעל מטרה סמלית חינוכית. בעוד שלגברים פנו רק בתואר ".Mr" (קיצור של "Mister" - "מיסטר") לנשים היו שני תארים: הבחינו בין אשה נשואה (".Mrs", קיצור של "Misses" - "מיסיז") לאשה רווקה ("Miss" - "מיס"). הבחנה זו גרמה לאי נוחות רבה בקרב נשים רבות שלא רצו להיות מוגדרות על פי הסטטוס האישי שלהן. השימוש בשם Ms באמצעות המגזין היה למעשה פניה לכל הנשים ללא קשר לסטטוס האישי שלהן, כבן אנוש נקבי, ושימת דגש על המחלוקת בעניין.
מדיניות הפרסום בכתב העת.