הניצוץ (באנגלית: The Shining) הוא ספר אימה אמריקאי משנת 1977, שכתב הסופר סטיבן קינג. זה הרומן השלישי של קינג שיצא לאור והצלחתו ביססה אותו כסופר מכובד בז'אנר ספרי האימה. הבמאי סטנלי קובריק יצר על פי הספר סרט באותו שם, שיצא לבתי הקולנוע ב-1980. עלילת הספר עובדה גם למיני-סדרה בטלוויזיה.
בינואר 2023 יתחילו בלונדון החזרות על עיבוד לתיאטרון של הספר, בכיכובו של בן סטילר.
תקציר העלילה.
ג'ק טורנס (בתרגום לעברית משנת 1977 אוית השם "תורנס" ועל גב הכריכה – "טוראנס") הוא סופר חם מזג, המנסה לבנות מחדש את חייו ואת חיי משפחתו, לאחר שאיבד את משרתו כמורה בבית ספר מכין יוקרתי בניו אינגלנד בגלל בעיית השתייה שלו ומזגו האלים. בנוסף לאיבוד משרתו מתברר שג'ק שבר בטעות את ידו של בנו דני בזמן שהיה בהתקף. הוא מחליט להתנזר מאלכוהול ומקבל על עצמו עבודה בתחזוקת מלון גדול ובודד בקולורדו, הנסגר למשך החורף. תורנס מקווה, שהמשרה תיתן לו הזדמנות לבסס מחדש את מעמדו כאדם אחראי, להשלים כתיבת מחזה מבטיח ולשקם את הקריירה שלו ואת מערכת היחסים עם בני משפחתו. הוא עובר למלון "המצפה" (Overlook - שם דו-משמעי, היכול להתפרש גם כ"העלמת-עין" או "פיקוח מגבוה") עם אשתו וונדי ובנו הצעיר דני.
לדני יש יכולות טלפתיות מסוימות ורגישות לכוחות על טבעיים, והוא "הקורן" שבשם הספר באנגלית. השף במקום חש ביכולותיו המיוחדות של דני ומסביר לו עליהן, כך נוצר בין השניים קשר מיוחד. המלון פועל כיצור תבוני, השואב את כוח החיים שלו מאנשים, המחוננים בכוחות על טבעיים. תחושה מבשרת רעות מתרה בדני, כי המלון מסוכן למשפחתו. הוא מתחיל לראות רוחות וחזיונות מפחידים מעברו של המלון, אך כובש אותם בלבו מתוך אמונה, שאין בהם סכנה ממשית בהווה. למרות שדני קרוב להוריו הוא איננו מספר על חזיונותיו, כדי לא לפגוע בעבודתו של אביו, החיונית לעתיד משפחתו. וונדי מרגישה שעליה לעזוב את ג'ק במלון ושישלים את עבודתו לבד.
דני חש שהדבר יעציב את אביו ושהוא ישמח יותר אם יישארו אתו. כשהמלון אינו מצליח להשתלט על דני, הוא משתלט תחת זאת על ג'ק, מציב מכשולים לפני עבודתו ויוצר בו זעם ותסכול. ג'ק חש קלאוסטרופוביה במלון הבודד ותסכול בגלל עבודתו. התנהגותו נעשית מסוכנת ומאיימת יותר ויותר ככל שהמלון משעבד אותו לצרכיו, עד להשתלטותו המוחלטת של המלון עליו. יום אחד ג'ק רב עם וונדי, אשתו, ועוזב את חדרם. הוא מגיע לבר של המלון ומגלה שאת המקום מאכלס ברמן בשם לויד. המלון מנסה לשכנע את ג'ק, דרך לויד, שעליו להרוג את אשתו ובנו. ג'ק הופך לחיה ומנסה לפגוע במשפחתו, אולם הם רואים את הטוב שיש בו וסוגרים אותו בחדר כדי שלא יעשה מעשה שיתחרט עליו.
המלון דוחק בג'ק להרוג את וונדי ולהביא אליו את דני. בין ג'ק וונדי מתנהל מאבק וונדי מצליחה לברוח ופוצעת בדרך את ג'ק בידו. דני המפוחד מתקשר לשף של המלון, שבזמן החורף עובד בפלורידה. השף מגיע למלון ומותקף על ידי ג'ק. בזמן שג'ק רודף אחרי דני הוא מצליח להשתלט על עצמו ואומר לדני לברוח ממנו ושהוא אוהב אותו. המלון משכנע את ג'ק להשחית את פניו כדי שדני לא יזהה את אביו. דני מזהיר את ג'ק שדודי המים במרתף עומדים להתפוצץ, ג'ק יורד למטה לבדוק אותם בזמן שמשפחתו והשף בורחים מהמקום. ג'ק הגיע מאוחר מדי ונהרג בזמן ההתפוצצות, שהורסת את המלון כולו.
נראה שהמלון איננו מאוכלס ברוחות רפאים מן העבר, אלא מופעל בכוחן המשותף של ישויות נטולות מוסר וחורשות רע של דייריו הקודמים. לא טירוף הוא המניע דמויות עבר אלה אלא מזימות וקנוניות מרושעות, הבאות לביטוי במקרים רבים בתשוקות מיניות מעוותות. סיפורי עלילה מסוג זה זרועים בספר לכל אורכו, לכאורה בהשפעת המלון עצמו.
עם כל כוחו של המלון להשפיע על בני אדם, יכולתו עודנה פסיכולוגית ורוחנית בלבד, ואין ביכולתו לפעול אלא באמצעות מחשבותיהם ודמיונותיהם של השוהים האמתיים בין כתליו. שאיפתו היא אפוא להשתלט על אדם בעל כוחות על טבעיים (דני, במקרה זה) ולהשתמש בו כדי להוציא לפועל את הרוע הטמון בו, כישות פיזית ולא עוד פסיכולוגית בלבד.
הספר.
'הניצוץ' נמנה עם מחלקה בז'אנר האימה, העושה שימוש יעיל ברעיון של בניין בעל רצון מודע (או נשמה, כביכול), רעיון שבחן אדגר אלן פו בסיפור "נפילת בית אשר". הוא עוסק בשאלת ההתמכרות לאלכוהול והיחסים בין הורים לילדים, כשהוריהם של ג'ק ווונדי תופסים מקום מרכזי במחשבותיהם לאורך העלילה.
הניצוץ תורגם ל-28 שפות, ביניהן עברית.
הספר תורגם לעברית על ידי דן גיא, ויצא לאור בישראל בשנת 1977.
הסרט.
הסרט 'הניצוץ' בוים על ידי סטנלי קובריק ומככבים בו ג'ק ניקולסון כג'ק, שלי דובל כוונדי, ודני לויד כדני. קינג לא אהב את הסרט ואמר, שלקובריק אין הבנה בז'אנר. הסרט מוחק אלמנטים רבים בספר של קינג, במיוחד את הבעיות במשפחת תורנס. קינג גינה את קובריק כבמאי, שאינו מתעניין בבני-אדם ובעיותיהם.
יש אומרים, שאחת מהסיבות לכך שהסרט לא מצא חן בעיניו של קינג הייתה שקובריק היה מעיר אותו באמצע הלילה בשאלות על ספרו. לדברי קינג, קובריק התקשר אליו פעם בשעה 3 לפנות בוקר, על מנת לשאול אותו אם הוא מאמין באלוהים.
מחזה תיאטרון.
ב-21 במרץ 2022 נמסר שהספר יעובד למחזה תיאטרון באותו שם שיוצג בוסט אנד בלונדון. יביים הבמאי הבלגי איפו פאן הופן , ואת דמותו של ג'ק טורנס יגלם בן סטילר. החזרות יתחילו בחודש ינואר 2023.
הבחירות לכנסת השביעית
הבחירות לכנסת השביעית התקיימו ב-28 באוקטובר 1969, ט"ז בחשוון ה'תש"ל, ותוצאות הבחירות קבעו את הרכב הסיעות בכנסת השביעית. הבחירות נערכו לאחר מלחמת ששת הימים, בעיצומה של מלחמת ההתשה. "המערך" התייצב לבחירות כאשר הוא נהנה מרוב מוצק של 63 מנדטים, לאחר שהתאחד עם רשימות "רפ"י" ו"מפ"ם" במהלך הכנסת הקודמת. במקביל לבחירות לכנסת נערכו גם הבחירות לרשויות המקומיות.
תדמיתו של המערך הייתה בשיאה. גולדה מאיר, שעם התמנותה לראש הממשלה אחרי פטירתו של לוי אשכול בפברואר 1969, נהנתה מתדמית של ראש ממשלה חזקה. לצידו של משה דיין, שהוצג כאדריכל הניצחון במלחמת ששת הימים, דומה היה כי לאף מפלגה מתחרה אין סיכוי של ממש.
החלופה השלטונית הממשית היחידה, "גח"ל" בראשות מנחם בגין, נהנתה בבחירות אלו מעלייה מתונה בכוחה, אך העלייה הייתה זעירה ומהוססת. למעשה, צירוף הכוחות של המפלגות הליברליות לדורותיהן וחירות הניב בכל מערכות הבחירות תוצאה מקובצת שנעה בין 24.3 אחוזים ל-27.4 אחוזים, כאשר הישגן של המפלגות בכנסת השנייה והשביעית היה זהה למעשה (26 מול 26.1 אחוזים). "גח"ל" סבלה גם מהעובדה שישבה בממשלת האחדות הלאומית שבראשה עמד המערך, ומהעובדה שבתחום המדיני קשה היה להבחין בהבדל ממשי בין דעותיהם של גולדה מאיר או דיין לבין אלו של בגין.
האופוזיציה הלוחמנית למערך באה רק מקרב השוליים הקיצוניים של השמאל, ואנשי מפלגות זעירות כהעולם הזה-כוח חדש. אחרי הבחירות התברר כי המערך איבד את הרוב הפרלמנטרי המוחלט (63 מנדטים) עמו ניגש לבחירות, וזכה ב-56 מנדטים "בלבד", ועדיין זו התוצאה הגבוהה ביותר לה זכתה מפלגה בישראל אי פעם.
רקע היסטורי.
בחירות אלו נערכו על רקע הניצחון ההיסטורי במלחמת ששת הימים, שמשה דיין וממשלת המערך נתפשו כאחראים העיקריים לו. הלך הרוחות האופורי שהתקיים בעקבות המלחמה דעך מעט, עקב אירועי מלחמת ההתשה והקיפאון המדיני הנמשך, אך עדיין הייתה האווירה הציבורית אווירה שלאחר ניצחון גדול, הצופה לעתיד באופן חיובי.
תרומה חשובה למצב הרוח האופטימי, חרף המלחמה על תעלת סואץ, העלתה התרחבות כלכלית ללא תקדים שארעה בשנים אלו. בשנים 1966–1967 נקלעה ישראל למיתון שנבע מניסיון של הממשלה לצמצם את הוצאותיה. רוח הנכאים שהילכה על המדינה ("האחרון שיוצא מלוד, שיכבה את האור") הרתיעה מאוד את מנהיגי המדינה, שביכרו עתה לנקוט מדיניות כלכלית מרחיבה ויוזמות רווחה הולכות ומתרחבות. בשנים שבין מלחמת ששת הימים למלחמת יום הכיפורים התרחבה כלכלת ישראל במידה ניכרת בזכות הזרמות הכספים הממשלתיות, כאשר בולטת במיוחד התרחבות המגזר הציבורי.
המערך ניגש להתמודדות בבחירות אלו לאחר שהתאחד שוב עם פורשי רפ"י ועם אנשי מפ"ם. בראש המערך עמדה גולדה מאיר, שהקרינה תדמית של עוצמה. לצידה, ובמובנים רבים הרבה מעבר לה, ניצב שר הביטחון משה דיין, שנתפש לא רק כמצביא מזהיר אלא גם כהוגה, איש חריף ובעל כישורי חשיבה יוצאים מן הכלל ודובר כריזמטי. בתוך המערך נהנתה מאיר, העסקנית הוותיקה, מיתרון ברור, אך נדמה היה כי בציבור הישראלי נהנה דיין מיתרון עצום, עד כדי כך שהיו שסברו כי יוכל להקים רשימת מרכז-ימין, להתמודד בבחירות ולנצח בהן.
ואכן, בימים שקדמו לבחירות, החל גוף בשם "משה דיין לראשות הממשלה" בתעמולה פעילה למען מועמדותו של דיין. תעמולה זו הטילה אימה על ראשי מפלגת העבודה, כפנחס ספיר וגולדה מאיר. בסופו של דבר לא התמודד דיין, אך בעיני רבים הוא נתפש כיורש הטבעי והמתבקש לגולדה, שנתפשה כראש ממשלה לתקופת מעבר. המתמודד ה"טבעי" בעיני רבים לעמוד מול דיין היה יגאל אלון, אך ההתמודדות ביניהם עדיין לא קרמה עור וגידים ולא הגיעה לשלב מעשי.