נקסוס 5 (באנגלית: Nexus 5) הוא טלפון חכם שפותח במשותף על ידי גוגל וLG אלקטרוניקה. הוא המכשיר החמישי בסדרת ה-גוגל נקסוס, אשר הושק כשנה לאחר מכשיר הנקסוס 4. נקסוס 5 הושק ב-31 באוקטובר 2013, והוצע באותו היום לרכישה מקוונת ב-Google Play במדינות נבחרות.
החומרה של הנקסוס 5 דומה לזו של מכשיר הדגל באותה עת של LG, ה-G2. המכשיר כולל מעבד סנאפדרגון 800 מבית קוואלקום ומסך מגע בגודל 4.95 אינץ' ברזולוציית 1080X1920 המספקת 445 פיקסלים לאינץ'. זהו המכשיר הראשון שהריץ את מערכת ההפעלה Android kitkat 4.4. לאחר כשבוע הושק המכשיר רשמית בישראל. במרץ 2015 הופסקה מכירת המכשיר דרך אתר גוגל.
מפרט.
חומרה.
גבו של הנקסוס 5 דומה לגבו של טאבלט הנקסוס 7, זאת בניגוד לקודמו שהיה בעל גב זכוכית. החומרה שלו דומה למכשיר הדגל של LG אלקטרוניקה, ה-LG G2; הוא מכיל מעבד במהירות 2.26GHz מסוג סנאפדרגון 800 מבית קוואלקום, זיכרון פנימי של 16/32GB ללא אפשרות הרחבה עם כרטיס זיכרון, זיכרון RAM בנפח 2GB וסוללה של mAh 2300. הנקסוס 5 כולל מסך 4.95 אינץ' (במסך מצויים כפתורים דיגיטליים שתופסים חלק מן המסך ובכך מקטינים את גודלו אבל הם נעלמים "וחושפים" את כל המסך כשצופים בווידאו, כשקוראים ספר או כשמשחקים בחלק מהמשחקים) ברזולוציית 1080X1920 Full HD. יש לו מצלמה 8MP עם פלאש הכוללת מייצב תמונה אופטי (ISO). המכשיר תומך ברשתות דור רביעי LTE בניגוד לנקסוס 4, אשר כלל LTE באופן לא רשמי. הוא כולל נורית חיווי LED מתחת למסך במספר צבעים. בתחתית המכשיר יש שני קטעים מחוררים, הימני למיקרופון והשמאלי לרמקול. כחלק מהתכונות החדשות, הנקסוס 5 כולל שני חיישנים חדשים: גלאי צעדים ומונה צעדים. הם מאפשרים לעקוב כאשר המשתמש בעת הליכה, ריצה, או טיפוס במדרגות. שני החיישנים בעלי צריכת חשמל נמוכה יחסית.
תוכנה.
מכשיר הנקסוס 5 היה הראשון שמגיע באופן מובנה עם מערכת ההפעלה Android Kitkat 4.4, שבה יש רענון בממשק, ביצועים משופרים, שיפור בתמיכה בתקשורת טווח אפס (כגון היכולת לחקות כרטיס חכם), HDR+ נוסף במצלמה, יכולת הדפסה אלחוטית, הקלטת המסך, ופונקציונליות חדשה ומשופרת. מסך הבית של הנקסוס 5 עוצב מחדש, google now הוא כעת חלק ממסכי הבית, ומאפשר חיפוש קולי על ידי אמירת "Ok, Google". Hangouts, התומך מגרסת ICS ומעלה בקריאת הודעות טקסט (SMS), מתפקד כיישום ברירת המחדל להודעות טקסט (SMS). הנקסוס 5 מגיע עם הממשק הנקי של גוגל, היות שהוא מהווה מכשיר דגל של גוגל.
דורנה
גאיוס סויטוניס טרנקוילוס
גאיוס סווטוניוס טרנקוילוס
דרקון אדום (ספר)
גאיוס סוויטוניוס טרנקווילוס
טריאס שלישי
שנים-עשר הקיסרים
טריאס שני
סימה אליהו
סימה אליהו (נולדה ב-17 באפריל 1950) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה ישראלית. הייתה בת זוגו השנייה של אריק איינשטיין עד לפטירתו ואם לשניים מילדיו.
ביוגרפיה.
אליהו נולדה בעיראק ועלתה ארצה עם הוריה באותה שנה. משפחתה התגוררה בטבריה, והיא למדה בבית הספר התיכון "הגליל" בעיר זו.
בראשית שנות השבעים עבדה אליהו כמזכירה במשרדו של האמרגן אברהם דשא פשנל בתל אביב, הכירה את אורי זוהר ועבדה כעוזרת בסרטיו, ושם הכירה את אנשי חבורת לול, בהם אריק איינשטיין. השתתפה בסדרת תוכניות הטלוויזיה "לול" כולל באחד מהמערכונים הידועים, "לה מרמור מאת פרלש".
ב-1972 שיחקה בתפקיד מילי בסרט הקולנוע "מציצים". אריק איינשטיין גילם בסרט את בעלה. ב-1974 שיחקה לצד איינשטיין גם בסרט ההמשך בטרילוגיה התל אביבית, "עיניים גדולות". לאחר מכן לא הופיעה יותר בסרטים.
ב-1973, לאחר שאריק איינשטיין התגרש בשנית מאשתו אלונה, הייתה אליהו בת זוגו עד פטירתו ב-26 בנובמבר 2013. לזוג נולדו שני ילדים, אמיר ודינה, והמשפחה התגוררה בתל אביב.
ב-1982 היו בני הזוג מעורבים בתאונת דרכים קשה בתל אביב. ידידה שנסעה אתם במכונית נהרגה, ושניהם נפצעו קשה.
במשך שנים רבות עבדה אליהו כמנהלת הצגות בתיאטרון הקאמרי.
תפקידיה.
הופעתה הראשונה של סימה אליהו הייתה בתוכנית הטלוויזיה "לול". בתוכנית סאטירית זאת, הופיעה אליהו יחד עם אריק איינשטיין וצבי שיסל, כשהם לבושים בבגדי רומאים ומציגים מעל מרקע טלוויזיה, בצורה מוגזמת ונלעגת "אופרה" בשם "לה מרמור, מאת פֵרְלֵשׁ". האופרה משודרת בטלוויזיה במקום תוכנית ספורט, רגע לפני שאורי זוהר ובנו, שהתאכזבו מביטול תוכנית הספורט האהובה עליהם, מכלים זעמם במכשיר הטלוויזיה ומרסקים אותו במהלומות פטיש.
בסרט "מציצים" גילמה סימה אליהו את דמותה של מילי, אשתו של אלי, נגן רוק'נ'רול מקומי המופיע במועדונים מפוקפקים בתל אביב, המגולם על ידי אריק איינשטיין. מילי מתוסכלת מבגידותיו הרבות ומהיעדרויותיו התכופות מהבית לשם בילוייו עם גוטה, מציל ודמות מרכזית על אחד מחופי תל אביב, המגולם על ידי אורי זוהר. על שחקני הסרט כתב מבקר הקולנוע של דבר: "הם כולם נעימים ומשכנעים – אריק איינשטיין, צבי שיסל, מרדכי בן זאב, מונה זילברשטיין ובייחוד הנערה בעלת הפנים הנפלאות הללו סימה אליהו".
בסרט "עיניים גדולות" הופיעה סימה אליהו לצדו של אורי זוהר שגילם את דמותו של בני פורמן, מאמן כדורסל נשוי ואב לשניים, אנוכי, אנרגטי, יצרי וסמכותי שתאבונו הרב לנשים מקשה על תפקודיו המשפחתיים, המקצועיים והחברתיים. חברו יוסי, בגילומו של אריק איינשטיין, הוא כדורסלן מבריק שנמאס לו מהכדורסל וממכירות המשחקים וסולד מבגידותיו של בני באשתו, שאת דמותה גילמה אליה זוהר, אשתו של אורי זוהר במציאות. סימה אליהו מגלמת בסרט את סימה, המחסנאית של האגודה שהגברים בסרט נוהגים בה בגסות. על הופעתה בסרט כתב מבקר הקולנוע של העיתון "דבר": "מצאה חן בעינינו מאד סימה (סימה אליהו) המחסנאית של האגודה במשחק שקט ולפעמים נוגע ללב של בחורה-עם-לב–זהב המוכנה להשלים עם כל העוולות הקטנות שנעשות לה בחיוך של הבנה".
בארות שרשרת
אייגר (פירושונים)
טריאס ראשון
בסאם תלהוני
בסאם תלהוני (ערבית: بسام التلهوني; נולד ב-1964) הוא עורך דין ופוליטיקאי ירדני שהיה שר המשפטים של ירדן.
ביוגרפיה.
בסאם תלהוני נולד בשנת 1964 בעמאן בירת ירדן. בשנת 1986 סיים לימודים לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת ירדן שבעמאן, ובשנת 1988 עבר את מבחני לשכת עורכי הדין הירדנית ופתח לשכה פרטית בעמאן. בשנת 1991 סיים תלהוני לימודי תואר שני במשפטים, גם כן באוניברסיטת ירדן. בשנת 1997 סיים לימודי דוקטורט במשפטים בבית הספר למשפט באוניברסיטת אדינבורו שבסקוטלנד. לאחר לימודיו שימש תלהוני כמרצה בדרגת פרופסור חבר בפקולטה למשפטים באוניברסיטת ירדן.
תלהוני היה שותף בתת-הוועדה לחוק ומשפט במסגרת "הוועדה לאג'נדה לאומית" שייסד המלך עבדאללה בשנת 2005. באוגוסט 2010 מונה בידי ראש הממשלה סמיר זיד א-ריפאעי למבקר על חברות המסחר בירדן. כמו כן כיהן כשר התעשייה הירדני.
ב-21 באוגוסט 2013, לאחר חילופי גברי בממשלת ירדן, מונה תלהוני בידי ראש הממשלה עבדאללה א-נסור לשר המשפטים של ירדן. לאחר סיום תפקידו נותר חבר הפרלמנט הירדני.
בשנת 2018 מונה לשר המשפטים בפעם השנייה.
באסם א-תלהוני
ערוץ ויוה
המכללה למדינאות
המכללה למדינאות היא מכללה בירושלים, שמקיימת לימודי העשרה חוץ-אקדמיים בנושאי זהות ובנושאי מדיניות תוך התייחסות למגוון הנושאים שעל סדר היום הציבורי והלאומי. הלימודים מיועדים לסטודנטים מוכווני עשיה ציבורית, במקביל ללימודיהם באוניברסיטה.
היסטוריה.
את המכללה הקימו עמית הלוי וד"ר אסף מלאך בקדומים שבשומרון בשנת 2007 תחת השם "המכללה למדינאות יהודית ולחשיבה אסטרטגית" שהשתנה לאחר מספר שנים ל"מכללה למדינאות". המכללה נקראת על שמו של עידו זולדן, שנרצח בפיגוע בדרכו לקדומים מספר חודשים אחר הקמת המכללה, ואביו נחמן זולדן היה חלק מצוות ההקמה שלה. ב-2010 עברה המכללה לשכונת רמות אשכול בירושלים, וב-2013 למרכז ציפורי שביער ירושלים.
תוכניות.
תוכנית הדגל של המכללה היא "תוכנית המצטיינים לזהות ומדיניות" הפונה לסטודנטים מצטיינים מתחומי החברה, הרוח והמשפטים, המכוונים עצמם להשפעה בשדות הציבוריים בישראל. התוכנית מעניקה להם כלים תרבותיים, אינטלקטואליים ואישיים, במהלך לימודיהם ועד השמתם במחקר האקדמי או בשרות הציבורי. התוכנית מחולקת לארבעה רבעונים:
התוכנית כוללת מסלול לדוקטורנטים הכולל השתתפות בקבוצת מחקר.
בנוסף, המכללה מקיימת תוכנית של מתמחי ממשל במשרדי ממשלה שונים, ימי עיון לציבור הרחב ופעילויות מגוונות לבוגרים.
בינואר 2018, הושקה תוכנית "משפיעים - חרדים לשירות המדינה ולשלטון המקומי" של המכללה בשיתוף נציבות שירות המדינה, משרד העבודה והרווחה, מרכז השלטון המקומי וקרן ק.מ.ח.
בראש המכללה עומדים עמית הלוי וד"ר אסף מלאך.
צוות ופעילויות.
בצוות ההיגוי של המכללה נמנים חתן פרס נובל לכלכלה פרופ' ישראל אומן, המזרחן פרופ' משה שרון, פרופ' אודי לבל, פרופ' שמואל טריגנו, השגריר לשעבר יורם אטינגר, אליעזר שרקי והרב זאב סולטנוביץ'.
בפעילויות המכללה משתתפים עשרות רבות של מרצים מן האקדמיה ומן השירות הציבורי, ממגוון תחומים וממגוון תפישות ועמדות.
מלבד "תוכנית המצטיינים לזהות ומדיניות", תוכנית מתמחי הממשל, ופעילויות הבוגרים, פעלו במכללה שני מכונים.
מ-2012 פעל במכללה "המכון להוראת האזרחות וההיסטוריה" העוסק בנושאי ליבה בתוכנית הלימודים, ובפיתוח שורה של תכנים למורים להעמקה והרחבה של הידע המקצועי ואמצעי ההוראה. עד עתה פורסמו חמש חוברות למורים בנושאים: ישראל כמדינת לאום, לאומיות יהודית, הרקע ההיסטורי להקמת המדינה מדינת ישראל והעם היהודי בתפוצות ויחסי יחיד-חברה. בנוסף נכתבו במסגרת המכון מספר קורסים להוראה במכללות למורים.