במאמרה של סונזן ארנדט (Arndt Susan) נוצר שיח נוסף בנושא חינוך של הדור הצעיר ביחס לדור הישן. מות'וני טוענת שאף על פי שלא ניתן להשפיע על הדור הישן, יש להסתגל לתרבות המודרנית וללמד את הדור הצעיר את הדברים הנחוצים ליצירת תדמית חדשה. כך, היא מקווה הם יוכלו "לשנות דור חדש שלם" (Arndt, 2000, עמ' 715). בספר עולה נושא הישן מול החדש גם בזווית מעט אחרת. רמטולאי מתמודדת עם הגילוי שבתה עיישטו (הקרויה על שם חברתה) נכנסת להריון. היא מתוסכלת מהעובדה שהיא לא שמה לב ולא הייתה קשובה לביתה. היא מוסיפה ואומרת כי "אני זאת שלא עמדה במבחן" (בה, 2012, עמ' 96). כלומר, היא הייתה זו שצריכה לשים לב לביתה ולשינוי במצבה. בסיפור, נאלצת רמטולאי להתמודד עם השלכות העולם המודרני. המעשה שנעשה מחוץ לחיי נישואין נחשב בעיניה כפשע והיא מתייחסת לכך בהתאם, למרות גילויי ההבנה שלה כלפי המצב. רמטולאי מחליטה לדבר עם בנותיה ולעלות את נושא החינוך המיני. היא אומרת כי "האימהות המודרניות מעדיפות 'משחקים אסורים', להגביל את הנזק ואף טוב מכך, למנוע אותו... מתוך כאב אני לוקחת על עצמי את המשימה הזאת" (בה, 2012, עמ' 101), על ידי כך, היא מכירה ומקבלת את העולם המודרני גם אם אינה מסכימה איתו. החיבור בין שני נושאים אלו מראה כי ישנה הבנה של שתי הכותבות שיש צורך בשינוי החינוך של הדור הצעיר.
סוגיה נוספת אשר עולה מהספר וכן מהמאמר של ארנדט היא נושא הפוליגמיה. בשונה מרוב העולם המערבי, במדינות רבות באפריקה פוליגמיה הפכה מקובלת על נשים וגברים כאחד. ואמנם, ישנן דעות חלוקות בנוגע לנושא הזה. במאמר, מתייחסת אחת המרואיינות לנושא זה ואומרת שהעניין דווקא נובע מהעולם המודרני. נשים רבות אינן מעוניינות בנישואים בכפייה ולכן בוחרות להינשא לגבר שכבר נשוי על מנת שיוכלו להביא ילדים ללא מחויבות הנלוות לחיי הנישואין כמו ביצוע מטלות הבית. כך, הן טוענות שהן חופשיות יותר. בספר, רמטולאי נאלצת להתמודד עם הידיעה שבעלה לוקח אישה נוספת. תחילה ניתן לראות כי החברה סביבה מקבלת את המעשה של בעלה. כלומר, החברה תומכת בפוליגמיה ואינה רואה בה דבר פסול - "הוא בסך הכל נשא לו אישה שנייה היום" (בה, 2012, עמ' 50). החתונה של בעלה מתרחשת מתחת לאפה של רמטולאי והיא אינה מודעת אפילו לתכנון של בעלה הנוגע לנשיאת אישה נוספת, היא מגלה רק לאחר מכן. "אלוהים הועיד לו אישה שנייה, והוא לא יוכל לעשות שום דבר בעניין. הוא מברך אותך על עשרים וחמש שנות נישואים שבהן הענקת לו את כל האושר שאישה חייבת לבעלה" (בה, 2012, עמ' 50). היא מנסה להסתיר את הכאב והפגיעה שהיא חשה ובכך היא משתפת פעולה עם המצופה ממנה מהחברה - "התאמצתי לרסן את הסערה שבתוכי... לחייך, לקחת את האירוע בקלות, ממש כפי שהם הכריזו עליו. להודות להם על הדרך המתחשבת שבה מילאו את שליחותם. למסור תודה למודו" (בה, 2012, עמ' 51). ההתמודדות של רמטולאי עם הסיטואציה מדגישה את השוני שקיים ביחס של החברה לפוליגמיה.
השוואה בין פמיניזם מערבי לפמיניזם אפריקאי.
במרוץ השנים, המושג פמיניזם עבר שינויים רבים. מטרות הפמיניזם ודרישותיו השתנו בהתאם לתקופה וכן בהתאם למיקומו בעולם. בעוד הפמיניזם ברחבי העולם התמקד בעיקר בנושאים כמו מגדר וגוף האישה, הפמיניזם האפריקאי נבע ממקורות אחרים. בתרבות המערבית, לדוגמה בארצות הברית ובאירופה, בהם התפתחו גלי הפמיניזם הראשונים, היה הפמיניזם מענה לצורך של האישה הלבנה המערבית, ולא ניתנה בו התייחסות לאישה האפריקאית ולבעיותיה. לעומת זאת, הפמיניזם האפריקאי התבסס על תחומים כלכליים, חברתיים ופוליטיים פרטיקולרים. זו הסיבה בגינה אף על פי שנשים אפריקאיות רבות האמינו בצורך בשיפור מעמד האישה, הן לא הסכימו לקרוא לזה פמיניזם ובכך להזדהות עם תפיסת עולם מערבית.
הפמיניזם המערבי התפתח בכמה גלים וכלל מספר זרמים: הגל הראשון אופיין במאבקים לשינויים פורמליים כמו המאבקים על זכות ההצבעה לנשים והזכות לרכוש ולהחזיק קניין; הגל השני היה רדיקלי, התמקד בהפיכת הפמיניזם לתנועת המונים אשר תסחף אנשים רבים ועשה זאת באמצעות הפגנות; הגל השלישי הגיע ממקום של ביקורת פנימית על הפמיניזם. נציגות הגל השלישי הכירו בכך שישנן נשים שונות, הן במעמד שלהן והן במוצא ובמקום המגורים שלהן, וכל אחת מהן חווה את הפמיניזם אחרת. בתקופת הגל השלישי, התפתחה ההבנה כי ישנם הבדלים בחוויה הנשית ברחבי העולם ושיש להתאים את הפמיניזם לצרכים השונים. יש להקשיב ולייצג את כל הנשים ולא רק נשים לבנות ומערביות. נשים אפריקאיות אפשרו את מאבקן הפמיניסטי של הנשים הלבנות המערביות מכיוון שהן היו אלו שנשארו בבית וטיפלו בילדים בזמן שהנשים הלבנות יכלו להתמקד במאבק הפמיניסטי ולהוציאו לפועל. כלומר, ההיסטוריה של התפתחות הפמיניזם במערב התחילה מנקודת מבט גזענית ועל כן נוצר פער משמעותי בין האישה הלבנה לאישה השחורה.
פמיניזם אפריקאי בעייניה של בה.
בדומה לסופרות אפריקאיות אחרות, בה דחתה את הביטוי 'פמיניסטית' באופן מוצהר. עם זאת, תיאורים רבים בכתביה – הנוגעים, בין השאר, ל"תנועת השחרור הנשית במתקיימת בעולם" (עמ' 88 בספר) - מצביעים על שהיא חולקת ערכים ורעיונות פמיניסטים מערביים וחזון של אחדות נשים אוניברסלית.
מריאמה ציינה בראיון שהספר הוא קריאה מליבן של כל הנשים, ונשים מוסלמיות סנגליות בפרט. גיבורת הסיפור מציינת את הקוראן ומזדהה כמוסלמית בסיפור. ישנם אלו המתארים את רמאטולה כ-וומניסטית – רמאטולה מציגה איזון בין הרעיונות עליהם גדלה ובין ההתנהגויות החברתיות הגבריות שמפשיטות אותה מכוחה. היא חזקה, אמיצה, אחראית, רצינית ומסוגלת. וומניסטיות מעניקה לאישה אפשרות להתמודד עם דיכוי מגדרי מבלי לתקוף את הגבר. בעמוד 73 ברומן ניתן לראות את זה, כשרמאטולה מדברת עם אישה אחרת על שבעלה לקח אישה נוספת, ואומרת "איסאטו, לא משנה כמה עצב האיחוד בינינו הביא, הבעלים שלנו היו גברים נפלאים".
הזיכרונות הטובים של הגיבורה מהימים הראשונים של נישואיה, אז זכתה לחינוך מערבי-צרפתי, וההתייחסות החיובית של הגיבורה למעבר של חברתה לניו יורק, עוררו תגובות של חוקרים אפריקאים ואירופאים כאחד, בטענה שמריאמה מקדמת רק פמיניזם מערבי בכתביה. במהלך הסיפור, היא מעניקה דוגמאות רבות לדמויות גבריות ראויות לחיקוי. זה אחד מהחוזקות של מריאמה – היכולת לכתוב על שתי פרדיגמות שונות, ובכך לדחות כל סוג של סטראוטיפיזציה או הכללה. לדברי מריאמה: "נשים הן השורש הראשי והראשון של האומה, ממנו כל השאר צומח וגדל". על כן, ניכר ששילוב בין האישי והציבורי-כללי הוא הבסיס לגישה הפמיניסטית של הרומן. החברות ההדוקה בין שתי גיבורות הסיפור היא שיקוף של מציאות חברתית אפריקאית, בה הקשר הנשי היה חשוב לבניית רשת חברויות כמערכת תמיכה של נשים אל ועם נשים. הספר של בה הוא כלי לבנייה מחדש משום שהוא מייצג פעולה של הגדרה עצמית בתוך ההקשר של זהות פוליטית ודתית. הספר מגולל סיפור לפיו הנוכחות הקולוניאלית התרבותית והחברתית היא "האחר". בה כותבת בכנות, ולא מסירה אחראיות מהאישה, שבסיפורה 'בחרה' להיות קורבן של פוליגמיה, למרות בקשות מחברתה ומילדיה לעזוב את מודו. אנחנו לומדים מהסיפור של בה שזכויות פוליטיות לא מגיעות לבד, אלא יש לפעול כדי לקבל אותן.
פחם פעיל (תרופה)
פחם פעיל (באנגלית: Activated charcoal) הוא תרופה, המשמשת לטפל בהרעלה שמקורה בבליעת חומר רעיל. יש ליטול פחם פעיל עד שעה מעת הבליעה כדי שהטיפול יהיה יעיל. פחם פעיל אינו יעיל בטיפול ברעלת ציאניד, חומר מאכל (קורוסיבי), הרעלת ברזל, הרעלת ליתיום, צריכת כוהל, הרעלת מלתיון. אפשר לקחת את התרופה דרך הפה או דרך צינור הזנה.
תופעות לוואי שכיחות כוללות הקאות, צואה שחורה, שלשולים ועצירות. תופעות לוואי חמורות יותר עלולות להופיע בשימוש בסובלים מפנאומוניטיס. אין סכנה להשתמש בו בזמן היריון או בהנקה. הפחם מופעל על ידי ספיגת הרעלן.
השימוש בפחם לטיפול בהרעלות החל כנראה ב-1900, והוא נמצא ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי, רשימה המכילה את שמות התרופות היעילות והבטוחות ביותר במערכת הבריאות. המחיר הכולל שלו במדינה מתפתחת בין 0.46 ל-0.86 דולר למינון. המחיר של קורס טיפול בארצות הברית פחות מ-25 דולר.
שימושים רפואיים.
בליעת רעלנים.
פחם פעיל משמש לטיפול בסוגים רבים של הרעלות דרך בליעה, כמו פנוברביטל וקארבאמזפין. פחם פעיל אינו יעיל עבור מספר הרעלות, כולל: חומצות חזקות או בסיסים, הרעלת ברזל, ליתיום, ארסן, הרעלת מתנול, אתנול או אתילן גליקול.
שימוש ממושך בשגרה אינו מומלץ. במחקר של הרעלות חריפות, נמצא כי פחם פעיל אינו יעיל עבור חומרי הדברה וזרעי הרדוף צהובים .
בעיות במערכת העיכול ובדרכי השתן.
בתחילת המאה ה-19 הפכו "עוגיות פחמן" לתרופה פופולרית לגזים ולבעיות בקיבה.
במדינות רבות השתמשו בגלולת פחמן כתרופה ללא מרשם לטיפול בשלשולים, בעיכול ובנפיחות. הפחמן נמצא כיעיל לטיפול בשלשולים בחולי סרטן שקיבלו אירינוטקאן. עם זאת, הפחמן עשוי להפריע בספיגת תרופות מסוימות, ולפגוע במהימנותן של בדיקות רפואיות כגון בדיקת כרטיס הגואק. פחם פעיל משמש גם לטיפול במעיים בהכנה לקראת רדיוגרפיה בטנית, במקרה זה הוא מסייע להפחתת תוכן גז המעי ומקל על המחשת כיס המרה והלבלב, וכן אבנים בכליות. עוגיות הפחמן הפעיל שווקו גם כמוצר לטיפול בחיות מחמד.
אחר.
שימושים נוספים לפחם הפעיל, שטרם אוששו על ידי מחקרים רפואיים: הלבנת שניים, ריפוי חמרמורת (hangover) ומניעת גזים ונפיחות. במחקר שנערך בסעודיה אצל חולי כליות קשישים נמצא ששילוב פחם פעיל עם דיאטה דלת חלבונים הביא לשיפור במצבם.
תופעות לוואי.