מקור השם.
השם "בלאדי מרי" קשור למספר דמויות היסטוריות (במיוחד מרי הראשונה, מלכת אנגליה) ודמויות ספרותיות, במיוחד מן הפולקלור. האמונה העממית היא שהשחקנית האמריקנית מרי פיקפורד שימשה השראה לשם המשקה. עת נוצר הבלאדי מרי, היה כבר קוקטייל אחר קרוי על שם מרי פיקפורד אשר מורכב מרום, סירופ רימונים, וליקר מרשינו (Maraschino).
בשנת 1934 כונה הקוקטייל בשם "אוקונוס אדום" במלון סנט רג'יס, שם הועסק באותה תקופה המוזג פרננד פטיוט. במלון זה החלו לראשונה להוסיף רוטב טבסקו למשקה ובאופן הדרגתי החל השם "בלאדי מרי" להיות שגור יותר, כנראה עקב דמיונו של המשקה לצבעו של הדם. בשנות ה-60 החלו להגיש את המשקה עם גבעול סלרי, לאחר בקשה מיוחדת של אורח, במלון אמבסדור מזרח בשיקגו. נוהג זה נפוץ עד מהירה אף למקומות אחרים.
הכנה והגשה.
קוקטייל בלאדי מרי, כמו גם גרסתו נטולת האלכוהול "וירג'ין מרי" (מילולית: הבתולה מריה), הם משקאות המוגשים בדרך כלל בשעות אחר הצהריים.
אף שערבוב של וודקה עם מיץ עגבניות אינו דורש מיומנות מיוחדת, ברבות השנים התפתחו גרסאות מורכבות יותר של המשקה אשר הפכו לסימן היכר של המוזגים המכינים אותם. קישוט נפוץ למשקה, כאשר הוא מוגש בכוס גבוהה עם קרח, הוא גבעול סלרי.
מרכיבים.
בלאדי מרי בגרסת בית הספר למוזגות בניו יורק:
ניתן לנער המשקה בשייקר או לערבב באיטיות בכוס. ניתן לקשט את המשקה במגוון רחב של דרכים, ביניהן: גבעול סלרי, או שיפוד עליו נעוצים זיתים מגולענים, מלפפון חמוץ, גזר, פטריות מאכל, או ירקות אחרים. ניתן אף לקשט בפיסת נקניק או שרימפ, או גבינה צהובה על שיפוד.
ניתן לרכוש תערובת מיץ עגבניות מתובלת וארוזה (ללא וודקה) להכנת בלאדי מרי.
על בסיס מיץ העגבניות המתובל, יחד עם קרח, קיימות עשרות גרסאות שונות לקוקטייל בלאדי מרי, על בסיס משקאות אלכוהוליים שונים: שרי, אבסינת, סאקה, טקילה, ויסקי, רום, גינס, ג'ין, ועוד. גרסת הטקילה לבלאדי מרי נקראת בלאדי מריה וגרסת הג'ין - רד סנאפר.
איגואנה (סוג)
איגואנה (שם מדעי: "Iguana") היא סוג זוחל המשתייך למשפחת האיגואניים. תוחלת חייה של האיגואנה בטבע היא כ-20 שנה ואף יותר.
מאפיינים.
האיגואנות נפוצות בעיקר באמריקה הדרומית והמרכזית. תחום תפוצתן משתרע מדרום ברזיל ופרגוואי עד למקסיקו ולאיים הקאריביים, ומגיע עד למדינות דרום ארצות הברית, כפלורידה וטקסס. האיגואנות ידועות בחוש הטעם המפותח שלהן, מפותח יותר משל בני אדם.
השם איגואנה מקורו בשיבוש ספרדי לשם הלטאה בשפת שבט טאינו - Iwana.
אורכו של זכר איגואנה בוגר יכול להגיע לכ-2 מטרים כאשר הזנב מהווה שני שלישים מאורכו (1.3 מטרים). התזונה העיקרית של האיגואנה היא עלים, פירות וחרקים. לרוב תימצא על ענפי עצים גבוהים אך עדיין תרד לקרקע לחפש פירות שנפלו או מקור מים בו תוכל להתרחץ. האיגואנות נוהגות להיכנס לאגמים ונחלים כדי להתקרר או לברוח מטורפים.
התנהגות.
כשהאיגואנה חשה מאוימת, היא תחשוף ציצית עור גדולה מתחת לגרון כדי להפחיד את האויב. כאשר טורף פוטנציאלי יתקרב, האיגואנה תצליף בו עם זנבה הארוך ותישאר במקום. במידה ותהיה לה הזדמנות, האיגואנה תתקוף ולא תברח.
כאשר האיגואנה חשה חמימה ובטוחה, היא תשנה את צבעה מירוק לחום כתמתם. כמו שאר הזוחלים, האיגואנה תשיל את עורה כשהיא תגדל עד שהיא תגיע לגודלה הסופי.
מיון.
הסוג כולל שני מינים:
בתחילת 2009 דווח על זיהוי של מין נוסף של איגואנה - איגואנה ורודה, אך מין זה, בשמו המדעי Conolophus rosada, אינו שייך לסוג איגואנה אלא לסוג קונולופוס, ששייך אף הוא למשפחת האיגואניים.
שני מיני הסוג איגואנה מתאפיינים בשורת קוצים גרמיים על גבם המגיעים עד הזנב, בעין שלישית, וב"שק עור" עודף מתחת לגרונם. הם ניחנים בראייה מצוינת למרחק - של צורות, צבעים וצללים.
משפחת קוסבי
משפחת קוסבי (באנגלית: The Cosby Show) היא סדרת קומדיית מצבים אמריקאית מצליחה ששודרה ברשת NBC בין השנים 1984–1992. הסדרה, בכיכובו של ביל קוסבי, מתמקדת במשפחת הקסטבל, משפחה אפרו-אמריקנית אמידה בת שבע נפשות. הסדרה זכתה להצלחה מרובה, הן בקרב ציבור אפרו-אמריקני והן בחברה כולה, ובמשך כל שמונה עונותיה כיכבה ברשימת עשרים הסדרות הנצפות ביותר. העלילה מתרחשת בברוקלין, ניו יורק, ועוסקת בחיי המשפחה. כיום כל שמונה עונות הסדרה יצאו במארזי DVD.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ הראשון ומאוחר יותר בערוץ הילדים במסגרת רצועת "שש פלוס". משנת 2010 שודרה הסדרה מעונתה השישית בערוץ 2 במסגרת שידורי קשת ועד סוף אותה שנה בערוץ ביפ.
אודות הסדרה.
משפחת קוסבי היא גרסה מחודשת לסדרה בשם "המופע של ביל קוסבי" ("The Bill Cosby Show") ששודרה בין 1969 עד 1971 שלא זכתה להצלחה. "משפחת קוסבי" (בכיכובו של ביל קוסבי) עלתה לאוויר ביום חמישי ה-20 בספטמבר 1984, בערוץ האמריקאי NBC, והסתיימה ביום חמישי ה-30 באפריל 1992. הסדרה נחשבת לאחת הסדרות המצליחות בהיסטוריה של הטלוויזיה האמריקנית, ואף זכתה בשני פרסי אמי. בין השנים 1985–1990 (עונות 2–6), כיכבה הסדרה במקום הראשון ברשימת 20 הסדרות הנצפות ביותר, ונשארה בתוך רשימה זו עד ירידתה מהאוויר. בישראל הסדרה קיבלה את השם "משפחת קוסבי", על אף שהסדרה עוסקת במשפחת הקסטבל, זאת על מנת להביא צופים לסדרה, שכן ביל קוסבי היה קומיקאי מפורסם עוד הרבה לפני הסדרה. תרגום מדויק יותר של שם הסדרה באנגלית (The Cosby show) הוא "המופע של קוסבי".
רייטינג.
משפחת קוסבי היא אחת משלוש סדרות הטלוויזיה שדורגו במקום הראשון ברשימת עשרים הסדרות הנצפות ביותר (על פי מדד נילסן לנתוני רייטינג בארצות הברית) במשך חמש עונות ברציפות (השתיים האחרות הן אמריקן איידול והכל נשאר במשפחה).
הדמויות.
דמויות משנה.
הסדרה מכילה אוסף רב של דמויות. להן ריכוז של דמויות המשנה העיקריות בסדרה:
Pithecophaga jefferyi
Pithecophaga
מפעיל תחנת חובבים
מפעיל תחנת חובבים הוא אדם שמשתמש בציוד שבתחנת רדיו חובבים על-מנת להיות מעורב בקשר דו-צדדי עם אנשים אחרים, שדרך התקשורת שלהם דומה, ושנמצאים על תחומי התדרים שהוקצו לחובבי הרדיו. על-מנת להפעיל תחנת חובבים יש לקבל רישיון שידור על ידי הגורם הממשלתי המוסמך לכך.
דמוגרפיה.
מספר ממשלות בעולם נוהגות לפרסם את סטטיסטיקת אוכלוסיית חובבי הרדיו במדינה. מספר חובבי הרדיו הגדול ביותר נמצא ביפן, בה גרים נכון להיום כ-1,296,059 חובבי רדיו בעלי רישיון שידור.
המדינות תימן וקוריאה הצפונית הן המדינות היחידות ששוללות מאזרחיהן להפוך למפעילי תחנות חובבים, וזאת מסיבות אידאולוגיות. במדינות מסוימות תהליך קבלת הרישיון למי שאינו אזרח בה הוא קשה, עקב תהליכים בירוקרטים או תשלומי אגרה; אך רוב הממשלות מזכאות את כל תושבי העולם לרישיון במדינתן, ויש מספר לא קטן של חובבי רדיו בעלי רישיונות בכמה מדינות.
מין.
אם משקללים את סך כל הנתונים שהממשלות נותנות לגבי סטטיסטיקת המפעילים, ייווכח שאוכלוסיית חובבי הרדיו מכילה ברובה גברים, בצורה מכרעת. בארצות הברית, לדוגמה, רק כ-15% מכלל חובבי הרדיו הן נשים. בסין, רק כ-12% מכלל חובבי הרדיו הן נשים. רוב חובבות הרדיו בעולם מאוגדות באגודה בינלאומית מיוחדת, המאגדת בתוכה נשים בלבד, שנקראת "אגודת חובבות הרדיו הצעירות".
גיל.
במדינות רבות בעולם אין רף מינימלי של גיל ממנו ניתן לקבל רישיון שידור ולהפוך לחובב. ממוצע הגילים של חובבים בעולם מראה שרובם מבוגרים. במדינות מסוימות, ממוצע הגילים אף עומד על בני 60 ומעלה, שהוציאו את רישיונם בגיל 40 או 50 לחייהם.
אגודות ומועדוני חובבי הרדיו בעולם נוהגים להגיב לסטטיסטיקה הזאת בכך שהם מפתחים תוכניות ספציפיות המעודדות השתתפות של נערים בחובבות הרדיו. האגודה הבינלאומית לנוער חובבי הרדיו הוא ארגון המקדם מעורבות של נוער, באירופה בפרט, בתחרויות ספורט של חובבי רדיו. בנוסף, מתקיים קשר בין אגודות חובבי הרדיו לבין תנועת הצופים, במסגרתו חניכי התנועה לומדים את נושא חובבות הרדיו, ואף מתאמנים ביצירת קשרים. ארגון הצופים העולמי מקיים בכל חודש אוקטובר את "ג'מבורי באוויר", במסגרתו פועלים כחצי מיליון חניכים מהתנועה ומדריכים חניכים אחרים כיצד ליצור קשרים דו-צדדיים חובבים.
אינדלף, מלך סקוטלנד
אינדלף או אינדאלב (באנגלית: Indulf, בגאלית סקוטית: אילדאלב מק קאוסנטין- Ildulb mac Causantín באיות עתיק, באירית: Ildulb, כלומר "אינדלף בנו של קונסטנטין"; שנת לידתו לא ידועה. נפטר בשנת 962), המכונה "התוקפן" (An Ionsaighthigh), היה מלך סקוטלנד משנת 954 ועד מותו.
קורות חיים.
אינדלף היה בנו של קונסטנטין השני (קאוסנטין מק אאדה). ייתכן ואמו הייתה בתו של הרוזן אדולף הראשון מברניקיה אשר שהה בגלות בסקוטלנד באותה עת.
ג'ון מפרדון העריך כי אינדולף היה מלך סטרת'קלייד בעת כהונתו של קודמו מלקולם הראשון והפך למלך ממלכת אלבה (סקוטלנד הקדומה) עם איחוד הממלכות, אבל היסטוריונים מודרניים מטילים ספק בטענה זו.
על פי "דברי ימי מלכי אלבה" בתקופת מלכותו נכבשה העיר "אופידיון אדן" (היא אדינבורו) - וככל הנראה מדובר בכיבוש העיר על ידי אינדולף וביסוס שלטונו כמלך אלבה.
על פי ה"כרוניקון סקוטורום" נפטר אינדלף בשנת 962. "דברי ימי מלכי אלבה" מציינים כי אינדלף נהרג בעת לוחמה בויקינגים בסמוך לקולן ואילו "נבואת ברכאן" מציינת כי אינדלף נפטר ב"בית השליח הקדוש, במקום בו אביו נפטר" - היינו במנזר המוקדש לאנדרו הקדוש.
לאחר מותו של אינדלף עלה לשלטון, דאב בנו של מלקולם הראשון, קודמו. בניו קולן ואמלאיב מלכו אחרי דאב. בנו השלישי, אאוכאיד (Eochaid) נהרג במהלך הבגידה שהביאה למותו של קולן, בסטרת'קלייד בשנת 971.
שיפצו&quot;ר