חבר הרבנים דניו יורק (באנגלית: New York Board of Rabbis) הוא ארגון המאגד רבנים אורתודוקסים, רפורמים, קונסרבטיבים ורקונסטרוקטיבים ממדינות ניו יורק, ניו ג'רזי וקונטיקט.
היסטוריה.
ראשיתו של הארגון בשנת 1881, שהוקם תחת השם מועצת הרבנים היהודים של ניו יורק ("New York Board of Jewish Ministers"), על ידי גוסטב גוטהייל , אדולף הייבש , קאופמן קוהלר, פרדריק דה סולה מנדס והנרי פררה מנדס, שהגיעו מזרמים שונים של היהדות, בתקווה לפעול יחד לטיפוח החינוך היהודי ולקידום משותף של היהדות. חבר הרבנים דניו יורק אומץ רשמית כשם הארגון בשנת 1946.
בשנת 1948 מועצת רבני ניו יורק והליגה נגד השמצה ערכו מחאה נגד הסרט אוליבר טוויסט בו מוצגים סטריאוטיפים יהודיים שליליים, עקב המחאה הסרט לא אושרר עד 1951, אחר שנערכו שינויים בהצגת דמותו של פייגין אותה גילם אלק גינס.
הרב וונטוורת 'ארתור מתיו (1892–1973), מייסד "שומרי המצוות", קבוצה של יהודים שחורים, הגיש בקשה לחברות במועצת הרבנים דניו יורק, אך נדחה.
בשנת 2005 הוציאו מועצת רבני ניו יורק והליגה הקתולית הודעה משותפת בו הם מגנים את תופעת ה'חנוכריסמס', ומכנים אותו "תהו ובהו רב תרבותי", וכי הוא מעליב את שתי הדתות כאחד.
שנות ה-50 של המאה ה-2
שנות ה-50 של המאה ה-2 היו העשור השישי של המאה ה-2, החלו ב-1 בינואר 150 והסתיימו ב-31 בדצמבר 159.
150–159
השער האדום
השער האדום (באיטלקית: La porta rossa) הוא סדרת דרמה המשכית מסוגת הדרמה והפנטזיה מבית היוצר של רשת Rai 2 האיטלקית שעונתה הראשונה שודרה החל מ-22 בפברואר 2017. בסדרה כיכבו קרלו לוקארלי וז'אן-פיירו ריגוסי.
תקציר העלילה.
הסדרה ממוקמת בטריאסטה. הנציב לאונרדו קליוסטרו הוא אימפולסיבי, בעל מזג נוקשה מאוד ולא שגרתי וכלל לא נוטה לעקוב אחר הנהלים והנחיות הממונים עליו. אך הוא מוצא את עצמו נאבק בחקירה המורכבת ביותר בקריירה שלו: חקירת הרצח של עצמו.
למעשה, הוא נהרג בפעולה משטרתית בודדת, אבל במקום לעבור ב"שער האדום" המפריד בין חיים למוות ומוביל אל החיים שלאחר המוות, הוא בוחר להישאר בעולם הארצי וכך לגלות מי הוא הרוצח שלו: רק כך יוכל להציל את חייה של אשתו, השופטת אנה מאייר (שממנה נפרד בשנים האחרונות, אף על פי שהאהבה עדיין הייתה ביניהם), לאחר שחווה כמה חזיונות על העתיד בהם הוא רואה דמות מסתורית שמנסה לרצוח את אנה על רקע עץ חג המולד, הוא חושד שהרצח יתבצע בתקופת חג המולד.
אבל, כאמור, לאונרדו מת והאנשים היחידים שיכולים לעזור לו הם נערה בת שבע עשרה, ונסה רוזיק, המגלה שהיא מדיום וגם האדם היחיד שיכול לראות ולשמוע אותו וג'ונאס, רוח אחרת במצב דומה, אשר מסייעת ללאונרדו לחלץ את עצמו ולהסתגל למצב הרפאים החדש שלו.
עד מהרה מתברר שהרוצח של לאונרדו, ככל הנראה, הוא עמיתו בתחנת המשטרה, אשר ניהל חיים כפולים והוא קשור להברחת חומר כימי חדש בעל עוצמה קטלנית. במצבו החדש כרוח רפאים לאונרדו מנסה להפיל את העמית במלכודת ולחשוף אותו. אך נדמה שלכל עמיתיו של לאונרדו יש משהו להסתיר ולכן הם כולם חשודים אפשריים. אבל גם השופט אנטוניו פיראס, עמיתה של אנה, שתמיד הייתה מאוהבת בה ותמיד הייתה לו שנאה לא מוסתרת כלפי לאונרדו או, אביה של אנה, אלביו, שמעולם לא אישר את נישואי בתו ללאונרדו, נראה שלכולם יש שלדים בארון.
רימייק.
בנובמבר 2020 רשת TV-3 הרוסית שידרה את הסדרה המיסטית "רוח הרפאים" («Фантом») בכיכובו של דניס שבדוב ובהפקת 1-2-3 Production כרימייק לסדרה האיטלקית.
ועד הרבנים של ניו יורק
ועד רבני ניו יורק
מועצת הרבנים של ניו יורק
דפורטיבו פאסטו
אסוסיאסיון דפורטיבו פאסטו (בספרדית Asociación Deportivo Pasto) היא קבוצת כדורגל מהעיר פאסטו שבקולומביה. שמשחקת בליגה הבכירה. ההישג הגדול שלה היה הזכייה בתואר אלופת המדינה בטורניר האפרטורה 2006. היא הייתה הראשונה שזכתה בתואר אליפות לאחר שעלתה מהליגה השנייה. לפני כן הייתה הראשונה שהגיעה לגמר לאחר שעלתה מהליגה השנייה (בטורניר הקלאוסורה 2002). הקבוצה משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון דפרטמנטל ליברטד שתכולתו 28,000 מקומות.
היסטוריה.
הקבוצה נוסדה ב-12 באוקטובר 1949 בשם "אורו רוחו" (Oro Rojo, בתרגום זהב אדום) אך מהר מאוד שונה שמה לשם המועדון הנוכחי. מיגל אנחל לופס ביחד עם מספר אנשים היה זה שקיבל את תמיכת חברת הבירה הגדולה בוואריה כדי להקים קבוצה עבור עיר הבירה של מחוז נריניו. המועדון פעל החל משנת 1950 ועד לסוף שנות ה-80 כמועדון חצי מקצועני, אבל החל מ-1990 החלה תקופת המועדון כמועדון מקצועני לכל דבר. פאסטו העפילה מהליגה השלישית אל הליגה השנייה תוך כדי שהיא מקבלת את כל האישורים להפוך לקבוצה מקצוענית. הקבוצה הורכבה משחקנים מקומיים צעירים ממחוז נריניו שהיוו את השלד לעליית הקבוצה מהליגה השלישית ומשכו את תשומת הלב גם בליגה השנייה. הם אומנם לא הצליחו לעלות ליגה, אבל בשנת 1995 סיימו ראשונים את בית האזור שלהם ושנה מאוחר יותר אף הגיעו לפלייאוף העלייה אך כשלו.
את העפלתה לליגה הראשונה השיגה ב-1998. פאסטו הייתה אחת הפייבוריטיות תחת הדרכתו של המאמן החדש, פליקס ואלוורדה קיניונס. היא סיימה את הליגה הסדירה במקום הראשון עם 61 נקודות ב-28 מחזורים. בפלייאוף שובצה לבית A ביחד עם דפורטיבו פריירה, דפורטיבו ריונגרו וביו פוטבול קלוב. זה לא היה קל ופאסטו אף הפסידה בביתה לריונגרו מחזור אחד לפני הסיום, אבל ניצחון חוץ על ביו 2–3 העלה אותה לבית הגמר יחד עם דפורטיבו פריירה, ריאל קרטחנה ו-איטגווי.
בשלושת במחזורים הראשונים של בית הגמר ניצחה את קרטאחנה בבית 1–3, הפסידה לאיטגווי בחוץ 0–1 וניצחה את דפורטיבו פריירה בבית 0–1. בסיבוב השני ניצחה את פריירה בחוץ 1–3 וב-8 בדצמבר 1998, ניצחון ביתי על איטגווי 0–2 זיכה אותה בתואר ליגת המשנה ובכרטיס לליגה הבכירה לראשונה בתולדותיה. קרלוס רנדון המנוסה, אוסקר אצ'ברי, ססאר סאפה והקשר הצעיר, ג'ון צ'אריה היו מהשחקנים הבולטים של הקבוצה באותו טורניר.
הופעת הבכורה בליגה הראשונה, הופעה ראשונה בגמר הליגה.
את הופעת הבכורה שלה בליגה הבכירה אי פעם רשמה פאסטו ב-18 בפברואר 1999 באצטדיונה הביתי, דפרטמנטל ליברטד, בתיקו 1-1 עם אתלטיקו בוקרמנגה. לפאסטו כבש ג'ון צ'אריה. פאסטו סיימה בסך הכל עונה מאוד מוצלחת מבחינתה במקום השמיני וה-11 בטבלה המשוקללת, מה שאיפשר לה להישאר בליגה הבכירה. היא אף עלתה לפלייאוף ושובצה בבית עם אתלטיקו נסיונל, ג'וניור ברנקייה וקורטולואה. באותה עונה אף השיגה את שני הניצחונות הגבוהים ביותר בהיסטוריה שלה, 1-6 על אוניון מגדלנה ו-1–6 על אינדפנדיינטה מדיין, שניהם בבית.
2002 הייתה השנה שלה. לאחר שהצליחה לשרוד את עונות 2000 ו-2001 בליגה הבכירה, ב-2002 עלתה לפלייאוף בטורניר האפרטורה ובטורניר הקלאוסורה סיימה שנייה בטבלה עם 36 נקודות. פאסטו שובצה בבית עם אתלטיקו נסיונל, אמריקה קאלי ואוניון מגדלנה. באופן מפתיע מאוד סיימה ראשונה והעפילה לגמר הפלייאוף מול אינדפנדיינטה מדיין. במשחק הראשון הייתה זו מדיין שהשיגה ניצחון יקר של 0–2 ובמשחק הגומלין הצליחה לחלץ תיקו 1-1 כדי לחגוג אליפות ראשונה לאחר 45 שנים.
ההגעה לגמר הפלייאוף איפשרה לקבוצה להשתתף בפעם הראשונה בתולדותיה בטורניר בינלאומי, הקופה סודאמריקנה 2003. בסיבוב הראשון פגשה הקבוצה את אתלטיקו נסיונל ולאחר תיקו 0-0 במשחק באצטדיון דפרטמנטל ליברטד, הייתה זו נסיונל שניצחה בבית 0-2 ועלתה על חשבונה של דפורטיבו פאסטו.
אליפות היסטורית.
ב-2006, 7 שנים לאחר שהעפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה, עשתה פאסטו את הבלתי ייאמן וזכתה בתואר האליפות. היא המשיכה את ההתקדמות שלה שהחלה ב-2002 וב-2004 פספסה גמר נוסף רק בנקודה. בטורניר האפרטורה של 2006, מונה המאמן הארגנטינאי, אוסקר הקטור קינטבני, ותחתיו שיחקו שחקנים כגון החלוץ הפראגוואי, קרלוס ויז'גרה, חורחה וידאל וקרלוס רודאס וכן צעירים כמו וולדן ורגאס ורנה רוסרו. הקבוצה סיימה במקום השמיני והאחרון שמוליך לפלייאוף עם 27 נקודות ושובצה בבית קשה שכלל את אתלטיקו נסיונל, מיונאריוס וקוקוטה דפורטיבו. פאסטו נכנסה לכושר בזמן וסיימה ראשונה את הבית במאזן של 13 נקודות מתוך 18. בגמר היה עליה לעבור את דפורטיבו קאלי כדי לזכות לראשונה בטורניר. במשחק הראשון שנערך באצטדיון פסקואל גררו, הדהימה פאסטו את המארחים וניצחה 0–1 תודות לשער של ויז'גרה בדקה ה-75. בגומלין בפאסטו העלה וידאל את המקומיים ליתרון בדקה ה-59, אך אנטוני טאפיה הישווה בדקה ה-78 עבור קאלי, שוויון שלא מנע ניצחון גלובלי 1–2 של דפורטיבו פאסטו, אליפות היסטורית והשתתפות בקופה ליברטדורס 2007.
ההשתתפות בטורניר החשוב של היבשת בפעם הראשונה בתולדותיה לא היה טוב בלשון מעטה. פאסטו שובצה עם סנטוס, דפנסור ספורטינג וחימנסיה לה פלאטה בבית מספר 8 אבל סיימה אחרונה ללא שום נקודה. בטורניר הקלאוסורה של 2007 הצליחה להעפיל לפלייאוף ושובצה בבית שכלל אתץ לה אקידד, דפורטס טולימה ובויקה צ'יקו, אבל פאסטו סיימה שנייה ולא העפילה לגמר.
ירידה לאחר עשור ופיינליסטית הגביע.