בתוך חודש נפתרה בעיית המשאבים וכל צורכי כח האדם סופקו במלואם.
בסתיו 1943 התמנה מילנר-בארי למנהל צריף 6, שבאותו זמן מנה 450 עובדים. ולצ'מן מונה לסגן מנהל המיכון של בלצ'לי פארק. מילנר-בארי נשאר בתפקידו זה עד סוף המלחמה, כאשר טיפל במספר ניכר של אתגרים טכניים שצצו ככל שהגרמנים הכניסו אמצעי זהירות נוספים למכונת ההצפנה אניגמה, כולל אניגמה UHR. ה"אוהר" (שעון בגרמנית) - השעון היה קופסה קטנה, שכללה מתג בעל 40 מצבים. בערך על מילנר-בארי בהוצאת אוקספורד של ביוגרפיות לאומיות מצוין כי "הגם שחש כי צריף 6 עומד על סיפו של כישלון בהמשך פענוח האניגמה, הרי שצריף 6 החזיק מעמד עד סופה של המלחמה, בעיקר בזכותו מנהיגותו המוכשרת". ההיסטוריה הרשמית של צריף 6 שנכתבה מיד לאחר תום המלחמה מציינת את הישגיו הטכניים החיוניים ביותר במציאת ה"עריסות" ואת כשרונותיו הניהוליים והדיפלומטיים בתפקידו כמנהל צריף 6.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
מילנר-בארי הצטרף למשרד האוצר בשנת 1945 בדרגת מנהל. בשנת 1947 נישא לתלמה טננט ולס ולזוג נולדו בן ושתי בנות. באותה שנה קודם לדרגת עוזר לשר ובשנת 1954 לתת-שר. למעט תקופה של שלוש שנים 1958–1960 שהושאל למשרד הבריאות נשאר מילנר-בארי במשרד האוצר עד שנת 1966, שנה בה הגיע לגיל הפרישה הרגיל לעובדי ציבור - 60. הוא שוכנע להישאר בתפקיד ייצוגי של אחראי למערך הבריטי של חלוקת אותות הערכה והוקרה לאזרחים הבריטיים על תרומות שונות למדינה. בתפקידו זה תמך בהענקת תואר אבירות לפ. ג. וודהאוס ולנואל קאוורד.
מילנר-בארי פרש לבסוף בשנת 1977. הוא קיבל את אות מסדר האימפריה הבריטית בשנת 1946 בזכות עבודתו במלחמת העולם השנייה, את אות מסדר האמבט בשנת 1962 ואת אות מסדר ויקטוריה בשנת 1975.
המשך פעילותו השחמטאית.
לאחר המלחמה חזר מילנר-בארי לשחק שחמט, וייצג את אנגליה בשתי אולימפיאדות נוספות.
מילנר-בארי היה נשיא האיגוד הבריטי לשחמט בין השנים 1970 ו-1973 ועדיין השתתף בתחרויות בהיותו מעל 80. בהספד עליו בעיתון The Independent מצוין סגנונו ההתקפתי היעיל, אשר חודד באמצעות משחקים ידידותיים ברמה גבוהה נגד ידידו הוותיק אלכסנדר. בשנת 1972 כתב ג'ורג' קולטנובסקי כי סגנונו משך את הצופים משום שתמיד חיפש הסתעפויות מסוכנות ולעיתים קרובות מצא אותן.
שמו של מילנר-בארי מקושר לשלוש הסתעפויות בשלב הפתיחה: הסתעפות מילנר-בארי של ההגנה הנימצו-הודית (E33) על פי האנציקלופדיה לפתיחות השחמט, גמביט מילנר-בארי בהגנה הצרפתית והסתעפות מילנר-בארי בהגנת פטרוב. 1. ה4 ה5 2. פו3 פו6 3. פ:ה5 ד6 4. פו3 פ:ה4 5. מהה2 מהה7 6. ד3 פו6 7. רז5 פבד7.
הסתעפות מילנר-בארי של ההגנה הנימצו-הודית
מילנר-בארי הגן בעוצמה על המוניטין של גורדון ולצ'מן בשנת 1985, כאשר - לאחר מותו, נמתחה עליו ביקורת על פרסום פרטים על העבודה בתקופת המלחמה בצריף 6. בשנת 1992, כהד לביקורו בזמן המלחמה בדאונינג 10 הגיע מילנר-בארי כחבר במשלחת שמסרה עצומה לראש הממשלה וקראה לממשלה לעזור בשימור בלצ'לי פארק שהיה תחת איום הריסה.
מילנר-בארי מת ב-25 במרץ 1995 בלונדון, ויום למחרת התקיים טקס לזכרו במנזר וסטמינסטר.
השתתפות באולימפיאדות.
סטיוארט מילנר-בארי שיחק בנבחרתה האולימפית של אנגליה בארבע אולימפיאדות:
סטיוארט מילנר ברי
Reality
Reality (מציאות) הוא אלבום של המוזיקאי הבריטי דייוויד בואי שיצא בשנת 2003.
האלבום התקבל באופן חיובי על ידי מעריציו של בואי והן על ידי מבקרי המוזיקה, ובעקבות זאת הוכתר לצד אלבומו הקודם Heathen, כאלבומו הטוב ביותר של בואי מאז (Scary Monsters (and Super Creeps.
חלק מהטקסטים המופיעים בשירי האלבום, עוסקים בהתמודדותו של בואי עם הזיקנה. הדבר בולט במיוחד בשירים "הבחור הבודד", "ימים", לעולם לא אזדקן" ובשיר "הביאו אלי את מלך הדיסקו". האלבום גם מתייחס לאסון מגדלי התאומים בשיר "כוכב מוות חדש".
השיר "פבלו פיקאסו" הוא גרסת כיסוי לשיר של ג'ונתן ריצ'מן, כאשר בואי הוסיף לו מילים.
במהלך תקופת קידום המכירות, יצא האלבום במספר מהדורות. באחת מהמדורות נוסף לאלבום המקורי, דיסק הכולל מספר שירי בונוס וסרט המתעד הופעה חיה באירלנד בשם A Reality Tour.
Co-Co במושגי האיחוד הבינלאומי לתחבורת רכבת (UIC - Union Internationale des Chemins de fer) הוא תיאור לקטר בעל סידור גלגלים שבו שני חוגונים שבכל אחד מהם שישה גלגלים המסודרים בזוגות, ואשר כל זוג מונע באמצעות מנוע נפרד. סידור גלגלים Co-Co מתאים בדרך כלל לקטרים המושכים רכבות משא כבדות שכן מספר הגלגלים המונעים גדול יחסית ונותן אחיזה טובה במסילה.
קטרי Co-Co בשימוש רכבת ישראל.
נכון לשנת 2008 נמצאים בשרות רכבת ישראל 8 קטרי Co-Co מדגם JT42CW שיוצרו בספרד על ידי חברת אלסטום, 15 קטרי Co-Co מהדגמים ו-G26CW-2, קטר Co-Co אחד מדגם GT26CW-2 וקטר Co-Co אחד מדגם של חברת המשמשים לגרירת רכבות משא.
רוברטו סנסיני
רוברטו נסטור סנסיני (ספרדית: Roberto Néstor Sensini; נולד ב-12 באוקטובר 1966 בעיירה ארוז'ו סקו שבפרובינציית סנטה פה) הוא מאמן כדורגל ארגנטינאי. סנסיני, נחשב לאחד הבלמים המוערכים של ארגנטינה ואודינזה ושיחק מרבית שנותיו בסרייה א'. הוא מכונה בארגנטינה בוקיטה (פה קטן).
קריירה כשחקן.
סנסיני החל לשחק במועדון ניואל'ס אולד בויס ב-23 בנובמבר 1986. שיחק בקבוצה כבלם עד שנת 1990. במהלך שנים אלו זכתה הקבוצה באליפות. ב-1990 עבר סנסיני למועדון אודינזה האיטלקי. סנסיני שיחק בקבוצה זו עד 1994 ועבר לפארמה, אז אחת מקבוצות הצמרת של איטליה. בתקופתו בפארמה זכתה הקבוצה פעמיים בגביע אופ"א ובגביע האיטלקי. אחרי 5 עונות במועדון עבר סנסיני ב-1999 ללאציו, הוא אמנם היה שותף לזכייתה הן באליפות והן בגביע איטליה אך מיעט לשחק בשורותיה ולבסוף, בשנת 2001 חזר לעונה נוספת בפארמה שזכתה בגביע שני.
ב-2002 חזר סנסיני לאודינזה ושיחק בה עד פרישתו ב-2005. למרות גילו המתקדם, הציג סנסיני יכולת טובה וצבר אהדה בקרב אוהדי הקבוצה אשר ראו בו כאחד מסמלי המועדון. בשנותיו האחרונות באיטליה זכה סנסיני לכינוי "nonno" (סבא באיטלקית).
במדי הנבחרת.
סנסיני היה שותף לסגל ארגנטינה בשלושה מונדיאלים - מונדיאל 1990, מונדיאל 1994 ומונדיאל 1998. בגמר מונדיאל 1990, תיקול שלו עם רודי פלר הביא לפנדל שנוי במחלוקת (מצלמות הטלוויזיה הראו שלא הייתה עבירה) אותו ניצלה גרמניה כדי לכבוש את שער הניצחון בדקות הסיום של המשחק.
סנסיני היה שותף לזכייתה של ארגנטינה במדליית הכסף באולימפיאדת אטלנטה (1996).
קריירה כמאמן.
לאחר פרישתו ממשחק, מונה סנסיני ב-10 בפברואר 2006 כמאמן זמני של אודינזה אשר נקלעה לקשיים אך התפטר מתפקידו ב-20 במרץ. לקראת סוף שנת 2007 מונה סנסיני כמאמנה של אסטודיאנטס לה פלאטה לאחר עזיבתו של דייגו סימאונה לטובת אימון ריבר פלייט.
תארים.
ניואל'ס אולד בויס
פארמה
לאציו
ארגנטינה האולימפית
משמעת ועונש
Heathen
Heathen (עובד אלילים) הוא אלבום האולפן ה-22 של המוזיקאי הבריטי דייוויד בואי שיצא בשנת 2002.
הפקה.
האלבום מסמן את שיבת שיתוף הפעולה בין בואי לבין טוני ויסקונטי, המפיק המוזיקלי עמו עבד בואי על אלבומיו הבולטים במהלך שנות ה-70. עבודתם המשותפת על אלבום זה, נועד להשיב את בואי אל קדמת הבמה בשוק המוזיקה בארצות הברית, ומהווה את עבודתם הראשונה יחד לאחר הפסקה של 22 שנה, מאז האלבום Scary Monsters (and Super Creeps) שיצא בשנת 1980. הבחירה בוויסקונטי הוכיחה את עצמה, והאלבום הגיע למקום ה-14 במצעדי האלבומים בארצות הברית, וכן זכה לתשבחות מצד מבקרי המוזיקה ומעריציו. את האלבום בשונה מאלבומים אחרים שיצר בואי עד אותה עת, לא ליוו קליפים לאף אחד מהשירים. בואי הסביר זאת בראיון כי הוא הגיע לגיל שאין עוד צורך שהוא יופיע בטלוויזיה. יחד עם זאת, ב-2011 עלה בערוץ היוטיוב הרשמי של בואי, קליפ לשיר Slow Burn שצולם בעת ההקלטה באולפן.
האלבום מכר למעלה מ-2 מיליון עותקים בעולם ושהה למעלה מ-4 חודשים במצעדים הבריטים.
במקור, הקליט בואי את אלבומו Toy שיועד לצאת בשנת 2000 או 2001. Toy היה אמור להיות מורכב ממספר שירים חדשים ומרביתו מחידושים לשירים משנות ה-60. על אף שהאלבום לא יצא, כמה משיריו, יצאו בדרכים שונות. באלבום Heathen נכללו שניים מהשירים: Afraid ו-Slip Away. שירים נוספים יצאו כצידי ב' בסינגלים שליוו את האלבום.
מרבית הטקסטים המופיעים באלבום עוסקים בעתיד האנושות. נושא זה בולט במיוחד בשירים: Slow Burn, Afraid, A Better Future .
באלבום מתארחים בנגינה מספר מוזיקאים ובהם פיט טאונסנד מלהקת המי, דייב גרוהל, סולן להקת פו פייטרס; ג'ורדן רודס, קלידן להקת דרים ת'יאטר; קריסטין יאנג, פסנתרנית; טוני לווין, נגן הבס של להקת קינג קרימזון .
האלבום כולל שלוש גרסאות כיסוי לשירים ישנים: Cactus של להקת הפיקסיז, I've Been Waiting for You של הזמר ניל יאנג, ו-I Took a Trip on a Gemini Spaceship של הזמר הטקסני Legendary Stardust Cowboy.
שירי האלבום.
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דייוויד בואי, אלא אם צוין אחרת.
נט&quot;ל
נט"ל - נפגעי טראומה על רקע לאומי היא עמותה ישראלית, שמתמחה בהתמודדות עם טראומה נפשית ודחק על רקע טרור ומלחמה. העמותה נוסדה ב-1998 בתל אביב.
מייסדי העמותה הם ד"ר יוסי הדר ויודי יובל רקנאטי.
מאז הקמתה ובמשך שנים ארוכות פעלה העמותה בנחלת בנימין בתל אביב, בית שהיה בית אמה של יובל רקנאטי. כיום, מרכז הטראומה של נט"ל פועל במבנה השייך ליובל רקנאטי והיא מעמידה לרשות העמותה.
בראש העמותה הציבורית של נט"ל בשנים 2016–2018 עמד בני גנץ. כיום עומדת בראש העמותה הציבורית פרופ' רבקה כרמי.