מאז המאה החמישית נקשר המונח "מעשה סדום" לתיאור כל התנהגות מינית שאינה משגל וגינלי, ובפרט ליחסים הומוסקסואליים. יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, התייחס למונח בספר החוקים שלו, ופירש כי מעשי סדום, דהינו יחסי מין בין גברים, או אף התשוקה להם, מביאים לרעב, לרעידות אדמה ולמגפות. הקישור בין העיר סדום התנ"כית לבין יחסי מין כאלה נהיה רווח בחברה האירופית - הן הנוצרית והן היהודית - ועדיין קיים בחוגים דתיים שמרניים עד היום.
ישראל.
מין אנאלי היה אסור לפי חוקי מדינת ישראל עד לשנת 1988. נאשמים בישראל הורשעו בסעיפי האיסור על משכב "שלא כדרך הטבע"; על פי רוב דובר בנאשמים שהואשמו בעבירות מין חמורות יותר, אך הורשעו בקיום יחסים שלא כדרך הטבע. החוק האוסר על יחסים "שלא כדרך הטבע" (סעיף 152(2) לפקודת החוק הפלילי, אשר הפך לאחר מכן לסעיף 351(1) ו-351(3) לחוק העונשין, תשל"ז-1977), נותר שנים רבות בספר החוקים, על כל המשמעות הסמלית העולה מכך.
ב-14 ביוני 1978 הוגשו לכנסת המלצות של ועדה מיוחדת שבראשה עמדה שולמית אלוני. הייתה זו ועדה משותפת לוועדת הפנים של הכנסת ולוועדת חוקה, חוק ומשפט, שעסקה ברפורמה בחוק העונשין בהתייחס לפשעי מין בכלל ולאונס בפרט. ההמלצות הביאו את הממשלה להגיש לכנסת את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 14), ב-29 ביולי 1980. על אף שוועדת החקיקה של הכנסת אישרה קודם נוסח של החוק שבו נמחק סעיף 351 לחלוטין, בהצעה לא נמחק סעיף 351 אם כי הוצע לשנותו: תימחק העבירה על יחסים "שלא כדרך הטבע" בין אישה לגבר, והעונש על משכב זכר יופחת מעשר שנים לשנת מאסר אחת. בסופו של דבר נגנזה ההצעה ולא הגיעה לשלבי חקיקה מתקדמים.
ב-11 בספטמבר 1986 אושרה בקריאה ראשונה הצעת חוק של הממשלה, שכללה רבים מהשינויים שכללה ההצעה מ-1980, אך סעיף 351 לא נזכר בה כלל. גם בעת הדיונים בהצעה עלה הסעיף לדיון רק פעם אחת, כאשר חבר הכנסת מרדכי וירשובסקי התנגד לכך שהצעת החוק אינה כוללת את ביטולו. לאחר האישור בקריאה ראשונה, עברה הצעת החוק לוועדת חוקה, חוק ומשפט וב-22 במרץ 1988 עברה בקריאה שנייה ושלישית, והפכה לחוק – תיקון מס' 22 לחוק העונשין.
האגודה לשמירה על זכויות הפרט (אגודת הלהט"ב) לא הייתה מעורבת ישירות בהצעת החוק, וסעיף 351 לא הוזכר בישיבת הכנסת. לדברי שולמית אלוני, "אין דמיון בין החוק כפי שהתקבל להצעת החוק הממשלתית מפני שאנחנו הרבה דברים הרחבנו". התיקון כלל ניסוח מחדש של מרבית הסעיפים העוסקים בעבירות מין, וסעיף 351 נמחק מהחוק לחלוטין.
בישראל, לפי , מעשה סדום הוא "החדרת איבר מאברי הגוף או חפץ לפי הטבעת של אדם או החדרת איבר מין לפיו של אדם". לפי אותו סעיף, כאשר הדבר נעשה בקטין מתחת לגיל 16, או תוך ניצול יחסי מרות, הדבר מהווה עבירה פלילית שעונשה בחוק הישראלי בין 3 ל-5 שנים. כאשר הדבר נעשה שלא בהסכמה – העונש, לפי , יכול להגיע ל-20 שנות מאסר, בכפוף לנסיבות האירוע.
ארצות הברית.
בשנת 1779 נשיאה השלישי של ארצות הברית, תומאס ג'פרסון, הכין את טיוטת חוק העונשין של מדינת וירג'יניה, ובה הציע כי העונש על "מעשה סדום" יהיה סירוס:
עד לשנת 1962 מעשה סדום נחשב לעבירה בכל מדינות ארצות הברית, והעונש על כך היה מאסר או עבודת עונשין. במשך השנים רבות ממדינות ארצות הברית שלא ביטלו את החוקים הנוגעים למעשי סדום הפחיתו בעונשים הקבועים על כך בחוק. בשנת 2002 היו 36 מדינות בהן בוטלו החוקים באמצעות חקיקה או שבתי המשפט הורו עם ביטולם, בעיקר מן הטעם שחוקים האוסרים על יחסי מין "שלא כדרך הטבע" מפלים לרעה הומואים ולסביות.
ב-26 ביוני 2003 ניתן פסק דין לורנס נגד טקסס של בית המשפט העליון של ארצות הברית, ובו נקבע כי כל חוק האוסר על קיום יחסי מין הומוסקסואליים בין שני בוגרים בביתם סותר את חוקת ארצות הברית בשל הפגיעה בזכות לפרטיות. בפסק דין זה קבע לראשונה בית המשפט העליון של ארצות הברית, ברוב של 6 שופטים נגד 3, כי ההחלטות הקודמות של בית המשפט, ובהן ההחלטה משנת 1986 - פסק דין באוורס נגד הארדוויק, בטלות. בית המשפט קבע בהחלטתו כי האיסור סותר את חוקת ארצות הברית, מכיוון שיחסי מין בהסכמה בין בוגרים בפרטיות ביתם היא חלק מההגנה על הפרטיות המוקנה מכוח התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית, ולכן דינם של חוקים אלו להתבטל.
אירופה ובריטניה.
על-אף שיחסי מין אנאליים היו נפוצים ביוון העתיקה, ברומא ובחברות הקלטים הפגנים, לאחר שהנצרות הפכה לדת הרשמית של האימפריה הרומית נחקקו חוקים נוקשים נגד הומוסקסואליות וקיום יחסים "שלא כדרך הטבע". צו שהוציא קיסר רומא תאודוסיוס הראשון בשנת 390 קבע כי על כל הגברים "פסיביים", כלומר, הנחדרים בעת מגע אנאלי, חל עונש מוות של שרפה בפרהסיה.
בשנת 529 נעשתה "הרפורמה בקוד החוקים הביזנטי" (Corpus Juris Civilis) על ידי יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, שקבעה עונשי מוות ועונשי סירוס לכל מי שעסק ביחסים חד-מיניים, ללא הבחנה כלשהי. חוקיו של יוסטיניאנוס הראשון שימשו הבסיס לכל החקיקה בנושא באירופה במשך 1,400 השנים שלאחר מכן. ומעשי סדום היוו עילה לעונש מוות במשך מאות רבות.
בבריטניה מכונים מעשי סדום במונח "באגרי" (Buggery), והוא מתאר בעיקר יחסי מין אנאליים בין גברים או בין גבר לאישה. באנגליה ובויילס נחשב מין אנאלי לעבירה על חוק משנת 1533 בתקופת הנרי השמיני, ועד לשנת 1861 היה על כך עונש מוות. בשנת 1885 נערכו שינויים בחקיקה בבריטניה (מכונים "סעיף 11" או Labouchere Amendment) ומעשים "לא הגונים" נקבעו לכאלה הנעשים בין גברים בלבד והעונשים היו מאסרים ועבודות כפייה. תחת סעיפים אלה, למשל, הורשעו אוסקר ויילד שנענש בשנתיים של מאסר ועבודות פרך, ואלן טיורינג שנענש בקבלת טיפול הורמונלי שבעקבותיו התאבד.
חוקים אלה בוטלו באנגליה ובוויילס בשנת 1967, בסקוטלנד בשנת 1980 ובצפון אירלנד בשנת 1982, בגרנזי בשנת 1983, בג'רזי בשנת 1990, ובאי מאן בשנת 1992.
אפריקה.
יש מעט מאוד נתונים על שכיחות קיום יחסי מין אנאלי בין בוגרים הטרוסקסואלים באפריקה שמדרום לסהרה ("אפריקה השחורה"). מין אנאלי נתפס באפריקה כפרקטיקה לא הולמת וכטאבו הנוגד ערכים דתיים. מין אנאלי מזוהה עם אסירים, הומוסקסואלים ועם אנסים. מחקר שהשתתפו בו נבדקים בגילאי 15–24 מצא כי בקרב אלה הפעילים מינית, בין 5.5% ל-5.3% התנסו במין אנאלי. לפי ה-BBC, ב-38 ממדינות אפריקה יחסי מין בין גברים מהווים עבירה על החוק.
מחלת האיידס נפוצה באפריקה שמדרום לסהרה פי שישה יותר מאשר בשאר אזורי העולם. בשנת 2005 מנו חולי האיידס באפריקה שמדרום לסהרה כ-63% מכלל חולי האיידס בעולם. בשנת 2000, למעלה מ-30% מהתושבים בזימבבווה, בוטסואנה וסווזילנד, נשאו את המחלה. למרות נתונים אלה, הרשויות באפריקה מתעלמות מחינוך בנושא מין אנאלי כגורם מרכזי בהעברת המחלה. לדבריהם של עורכי מחקר בנושא איידס ומין אנאלי באפריקה, ישנה הנחה מוטעית ביבשת לפיה לא מקיימים שם מין אנאלי ועל כן תוכניות חינוך והסברה בנושאי מין ובריאות נמנעות מלעסוק בנושא זה הנתפס כמביך.
מדינת דרום אפריקה ירשה את חוקי מעשה הסדום מתקופת היותה קולוניה בריטית. בעוד החוקים הבריטים אסרו על כל מעשה של מין אנאלי בלי קשר לזהות המבצעים אותו, החוק בדרום אפריקה שונה כך שיתייחס לגברים הומואים בלבד. בית המשפט העליון של דרום אפריקה ביטל חוקים אלה בשנת 2004.
אסיה.
באסיה מעולם לא היו "חוקי מעשה סדום" בסגנון מדינות המערב, אך ב-25 ממדינות היבשת יחסי מין אנאליים מהווים עבירה על החוק כאשר הם נעשים בין גברים. ברפובליקה העממית של סין, קוריאה הצפונית, קוריאה הדרומית, וייטנאם ובטאיוואן יחסי מין אנאליים מעולם לא נחשבו ללא חוקיים, ובית המשפט העליון של סין אף פסק בשנת 1957 כי יחסי מין אנאליים שנעשים בהסכמה בין שני בוגרים אינם מהווים כל עבירה על החוק. בהונג קונג, סעיף 118C בפקודת הפשעים קובע כי "מעשי סדום הומוסקסואליים" אסורים מתחת לגיל 21 והעוברים על כך עלולים להיענש במאסר עולם. סעיף 118D קובע כי עונשו של גבר המקיים יחסי מין אנאליים עם אישה מתחת לגיל 21 הוא מאסר עולם.
חוקים האוסרים על מעשי סדום בוטלו במהלך השנים ביפן, קזחסטן, הפיליפינים, והודו. בתאילנד, האיסור בחוק על מעשה סדום בוטל בשנת 1956.
בסינגפור, פקיסטן, בנגלדש, מיאנמר וג'מייקה מין אנאלי אסור. במלזיה הוא אסור לפי סעיף 377 לחוק העונשין, והעונשים נעים בין קנסות והלקאות לבין 20 שנות מאסר.
הקרב בין צה&quot;ל לשריון העיראקי ב-12באוקטובר 1973
סדן (גאולוגיה)
בגאולוגיה, סדן הוא מחדר פלוטוני הנוצר מחדירת מאגמה לסלעי הליתוספירה והתגבשותה לסלע פלוטוני. סדנים הם גופי חדירה בלתי-תואמים, כלומר הם חודרים בניצב לשכבות סלעי הסביבה.
היווצרות והרכב.
סדנים נוצרים כתוצאה מהתגבשות סוגי מאגמה שונים. הם מהווים מחדרים רדודים יחסית, הניזונים מבתוליתים. הסדנים עשויים להיות שרידיהם של צינורות הזנה ולבלוט ככיפה מעל פני השטח לאחר סחיפה של סלעי הסביבה.
חתך הרוחב של סדן הוא לרוב עגול, וקוטרו נע ממאות מטרים עד קילומטרים אחדים. התגבשות איטית של המאגמה יוצרת בסדן גבישים גדולים.
תפוצה.
סדנים קיימים במרבית האזורים בהם התקיימה געשיות.
בישראל מוכר סדן "שן רמון" במכתש רמון, הנחשף סמוך לדופן הדרומית של המכתש. הסדן חדר לסלעי המשקע מהטריאס, והתגבש לסלעי קוורץ-סיאניט בעלי גבישים גדולים. סדן זה נחשף עקב סחיפה בעת התחתרות הנחלים שיצרה את המכתש.
במכתש רמון מצויים סדנים נוספים, כמותם ניתן למצוא במקומות נוספים בדרום ישראל – בגושי התשתית המהווים את חלקו הצפוני של השילד הערבו-נובי: אילת, רודד ותמנע.
אטרינגיט