הוא שחקן, מפיק ובמאי אמריקאי מועמד פרס גלובוס הזהב על תפקידו בסרט "מסכה". מוכר בנוסף בזכות הופעותיו בסרטים "ספרות זולה" "אפקט הפרפר" ובסדרות "קפריקה" ו"שיקגו הופ".
ביוגרפיה.
סטולץ נולד בעיר וויטייר שבקליפורניה למורה ולכנרית אוולין ווטר ולמורה ג'ק סטולץ.
גדל בסמואה האמריקנית ובסנטה ברברה ולמד ב"אוניברסיטת דרום קליפורניה", משם נשר לאחר שנה אחת. יש לו שתי אחיות.
קריירת משחק.
קולנוע.
סטולץ לוהק לתפקיד מרטי מק'פליי בסרט "בחזרה לעתיד" אך לאחר חמישה שבועות של צילומים הוא פוטר ומייקל ג'יי פוקס החליף אותו. רוברט זמקיס, במאי הסרט, אמר שסטולץ נתן הופעה מצוינת אבל חסרו לו היכולות הקומיות שזמקיס חיפש.
התפרסם לראשונה בדרמה של פיטר בוגדנוביץ' "מסכה" בתור הנער רוקי דניס שנולד עם פרצוף מעוות בשל מחלה נדירה, התפקיד בו התפרסם לראשונה גם העמיד את סטולץ לפרס גלובוס הזהב.
בשנת 1989 זכה סטולץ בפרס התיאטרון העולמי והועמד לפרס הטוני על תפקידו במחזה "העיר שלנו".
סטולץ המשיך לצבור ניסיון משחק בדרמות "משהו נפלא", "אמרי לי כן" ובסרט "ממפיס בל" בתור סמל דני, טכנאי הרדיו של צוות ה-B-17 מבצר מעופף "ממפיס בל". שיחק גם בסרט ההמשך למותחן האימה הבדיוני המצליח "הזבוב".
ב-1994 שיחק כשחקן משנה בסרט הקאלט של קוונטין טרנטינו "ספרות זולה" בתפקיד סוחר ההרואין לאנס, אליו פונה וינסנט וגה (ג'ון טרבולטה) לעזרה כדי להציל את חייה של מיה וולאס (אומה תורמן).
בשנה זו שיחק בהפקת פשע נוספת, "להרוג את זואי", בתפקיד הראשי בתור פורץ הכספות זד.
השתתף בנוסף גם בדרמת ההתבגרות "נשים קטנות".
ב-1995 הופיע בדרמת המלחמה התקופתית "רוב רוי" בתור אלן מק'דונלד חברו של המנהיג הסקוטי רוברט רוי מק'גרגור (ליאם ניסן).
בסוף שנות ה-90 שיחק במותחנים "אנקונדה" בתפקיד הפרופסור לאנתרופולוגיה ד"ר סטיבן קול, " רב מכר לרצח" ובדרמה הטלוויזיונית "התשוקה של איין ראנד", בה גילם את הפסיכולוג נת'ניאל ברנדן ומאהבה של הפילוסופית איין ראנד (הלן מירן).
ב-2003 שיחק בקומדיה "חוקי המשיכה" בתור המורה לאנס לאווסון וב-2004 בדרמה המדע בדיונית "אפקט הפרפר" בתור ג'ורג', אביה המתעלל של קיילי מילר.
טלוויזיה.
סטולץ התפרסם בטלוויזיה בשישה פרקים בקומדיית המצבים "משתגעים מאהבה" ובעונה החמישית של סדרת הדרמה "שיקגו הופ", בה שיחק בתפקיד ד"ר אריק ייטס.
ב-2005 הופיע סטולץ במיני סדרה הבדיונית "המשולש" בתור הכתב הווארד גרגורי תומאס.
סטולץ ביים שני פרקים בסדרת הדרמה "האנטומיה של גריי" והופיע בשלושה בתפקיד הרוצח השכיר ויליאם דן.
ב-2010 שיחק בתפקיד הראשי בסדרה "קפריקה" וביים פרק אחד מתוכה, ביים בנוסף שלושה פרקים בדרמה המוזיקלית " Glee".
בימוי.
ביים סדרות טלוויזיה רבות, בהן: "מזכירת המדינה", "המדריך לרוצח", "קליפורניקיישן", "צווארון לבן", "מרפאה פרטית", "נאשוויל", "ניפ/טאק", "בוסטון ליגל", "להתחיל מחדש" ו"חוק וסדר".
ביים את סרטו הקולנועי הראשון בשנת 2017 "דירוג כיתתי", בהשתתפותם של קריסטין צ'נוות', ברוס דרן ואוליביה הולט.
אמנון אלכסנדרוני
אמנון אלכסנדרוני (מרץ 1929 – 13 בנובמבר 2020) היה אדריכל ישראלי.
ביוגרפיה.
אלכסנדרוני נולד בתל אביב, העיר בה הוא התגורר עד פטירתו. בשנת 1952 סיים את לימודי האדריכלות בטכניון בחיפה שם למד במחזור עם שמואל ביקסון וכרמלי פלדמן. בטכניון גם הכיר את אברהם יסקי שעתיד להיות שותף עמו במשרד אדריכלים מצליח בהמשך הדרך. עוד בזמן לימודיו, בשנת 1950 הצטרף ל"חבר אדריכלים" בהנהגתו של האדריכל דב כרמי. עם פירוק הקבוצה בשנת 1954, עבד כשנה במשרדם של מיכאל נדלר ושולמית נדלר, במסגרת זו זכה עימם בתחרות לתכנון "בית אגד" בתל אביב. לאחר מכן השתתף עמם בהצעה לתכנון הספרייה הלאומית בירושלים בשנת 1955, הצעה שזכתה לביצוע בשילוב שתי הצעות נוספות שהגישו האדריכלים שמעון פובנזר עם אברהם יסקי, וזיוה ארמוני עם חנון הברון. במהלך העבודה על הספרייה עזב את משרד נדלר והקים שותפות עם האדריכל אברהם יסקי (שפרש מהשותפות עם פובזנר). במהלך עבודתו המשותפת עם יסקי, הגיעו השניים להישגים שזכו בפרסום רב ובמגוון עבודות בכל רחבי הארץ. בשנת 1965 פורקה השותפות ואלכסנדרוני פתח משרד עצמאי.
בין השנים 1977 ו-1992 בנוסף לעבודתו השוטפת, שימש אלכסנדרוני כיועץ לאגף הבניה (קרן החינוך) של הסוכנות היהודית וכאדריכל יועץ ומתכנן של חברת התעופה אל על. השתתף כמנחה פרויקטים וחבר סגל בכיר ב"סדנא לעיצוב ואדריכלות" בתל אביב. המשיך לפעול כאדריכל פעיל עד לפרישתו בשנת 2003.
בשנת 2000, ביום האדריכלות הבינלאומי הוענקה לאלכסנדרוני תעודת הוקרה של עמותת האדריכלים בישראל על "היושרה המקצועית והצניעות ועל תרומתו המיוחדת לאדריכלות הישראלית ולקהילת האדריכלים".
נפטר ב-13 בנובמבר 2020. תרם את גופו למדע.
פרויקטים נבחרים.
פרויקטים במסגרת שותפות יסקי-אלכסנדרוני:
פרויקטים במסגרת משרד עצמאי:
תחל (אנטומיה)
אחז (אנטומיה)
מושבת בצלאל
מושבת בצלאל היא מפעל התיישבותי שהוקם על יד "בצלאל" ופעל באזור בן שמן בין השנים 1914-1910. במושבה יושבו צורפים עולים מתימן, במטרה ליצור שילוב ציוני בין חיי האומנות המסורתית לעיבוד האדמה.
המושבה הוקמה כחלק מהחזון של בצלאל ושל בוריס שץ לשילוב בין אמנות לבין ציונות מעשית. שץ ביקש להקים מספר מושבות אמנים, שיהיו קשורות אל בית הספר ויעזרו בו לשם עיצוב הדגמים האמנותיים והרוחניים. המושבה שהוקמה בבן שמן הייתה היחידה מבין ניסיונות אלו שצלחו.
המושבה מוקמה על אדמות שנרכשו על ידי הקק"ל בשנת 1904, באזור ריק מיהודים בקרבת לוד ווילהלמה, ושימשו עד אז מפעל לשימורים וחווה לימודית שהקים ישראל בלקינד ונוהלה באותה עת על ידי יצחק וולקני-אלעזרי. בחירת המיקום נבעה בעיקר משיקולים אסטרטגיים-התיישבותיים. את המושבה, שהכילה בשיאה שישה מבני קבע, ניהל בן-ציון בן-אהרון ובניהולה היה מעורב גם שמואל פרסוב, ראש המחלקה למלאכת כסף בבצלאל, שהושתתה אף היא על כישורי הצורפים התימנים.
במושבה היה מיעוט של פועלים קבועים שמספרם מוערך בין 10-15. חלקם הגיעו למושבה לאחר שלא התאקלמו במחלקת הפִלִיגרָן ב"בצלאל". המרכזיים מבין תושביה התימניים של המושבה היו משפחות עמר ונגר, שנציגיהם אף היו חברים בוועד המושבה. בנוסף, הגיעו למושבה אמנים לתקופות קצרות, בהם אמנים שהגיעו לחופשת מחלה באוויר הטוב של המושבה ותלמידי בצלאל שהשתמטו מגיוס לצבא העות'מאני.
בעיצוב התכשיטים שנוצרו על ידי הצורפים התימנים ניתן למצוא את השפעת האמנות האירופית בעיקר בדגמים שעוצבו על ידי אמני בצלאל, ובמוצרים שנתפשו בעלי חשיבות. במוצרים שימושיים יותר בולטת הנטייה לשימור המסורות התימניות. יתר על כן המוצרים ה"תימניים" נוצרו בהסתר מן הממסד ה"בצלאלי", ששאף לייצר את העבודות המשמעותיות בירושלים. הוא זכה להכרה רק לאחר ביקור משלחת הוועד הברלינאי של "בצלאל".
בשנת 1914 נסגרה המושבה, לאחר קשיים רבים. מגיפות שפרצו בשנת 1913 באזור, הריחוק מהקהילה בירושלים, סכסוכים פנימיים ומחסור במשאבים הקשו על החיים במושבה וגרמו לנטישת המושבה באופן סופי. ארתור רופין הסביר את כישלון המושבה בכותבו: "תוכנית יישוב הפועלים התימנים בבן שמן נכשלה משום שלתימנים אין כל חשק לעבד גינות ולעסוק בעבודות חקלאות כלשהן":
אולגה רז
אולגה רז (נולדה בשנת 1948) היא תזונאית קלינית, ניהלה את היחידה לתזונה ודיאטה במרכז הרפואי איכילוב בתל אביב. מייסדת ומנהלת מרכז רז להרזיה ולתזונה בריאה בתל אביב בין השנים 1983 לבין 2016 ומייסדת בית הספר לתזונה באוניברסיטת אריאל, ואף אותו ניהלה עד 2015. היו"ר הראשון של עמותת "עתיד" לדיאטנים בישראל.
ביוגרפיה.
אולגה רז נולדה במוסקבה. אביה הוא הסופר עמנואל קזקביץ'. ב-1966 סיימה במוסקבה תואר ראשון בביולוגיה וב-1969 תואר מוסמך בביולוגיה ובחינוך.
בשנת 1973 עלתה לישראל. ב-1983 סיימה תואר מוסמך נוסף בביוכימיה ובתזונה בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית. מ-1983 היא מנהלת את היחידה לתזונה ודיאטה במרכז הרפואי תל אביב איכילוב.
ב-1990 ערכה את הפרק בענייני תזונה באנציקלופדיה "החיים הטובים" של Larousse בהוצאת מעריב. ב-1993 השתתפה במחקר על השפעות מרכיבי ארוחות על מעבירים עצביים ועל התנהגות אכילה, שבעקבותיו עלה אצלה הרעיון ההתחלתי לפיתוח "דיאטת הלחם". בין השנים 1987–1989 הייתה במקביל גם יועצת לקצין רפואה ראשי בנושאי אוכל בריא בצה"ל.
ב-1999 ייסדה את בית הספר לתזונה במכללה האקדמית יהודה ושומרון, אותו היא מנהלת.
בשנים 1995–1998 הוציאה לאור ארבעה ספרים קצרים: "מינראלים", "ויטאמינים", "כולסטרול" ו"קלוריות".
ב-2000 נמנתה עם מייסדי עמותת הדיאטנים בישראל, "עתיד", והייתה יושבת הראש הראשונה של העמותה.
ב-2001 הוציאה לאור את הספר "לאכול לחם ולרזות", שהפך לרב מכר, וב-2003 את "מרזים עם אולגה רז". ב-2005 סיכמה מחדש את תורתה בספר באנגלית, "The Bread for Life Diet", שיצא לאור בארצות הברית.
ב-2006 ייסדה ומאז היא מנהלת גם את מרכז רז להרזיה ולתזונה בריאה בתל אביב, עם סניפים נוספים בארץ, המספקים ייעוצים אישיים ומעבירים קבוצות להרזיה ולתזונה בריאה, תוך שימוש בדיאטת הלחם ובאימון תזונתי.
בעלת דוקטורט בתזונה מהאוניברסיטה העברית. משתתפת במאמרים ובכנסים מדעיים רבים, מרצה באוניברסיטאות ולקהל הרחב, כותבת מאמרים בעיתונות ובמגזינים ומתארחת לעיתים ברדיו ובטלוויזיה.
רז הגישה מדי שישי בצהריים תוכנית ייעוץ בענייני תזונה ברדיו ללא הפסקה עד מאי 2016.