בצוואתו (המופיעה על פי בקשתו המודפסת באהל הציון בעברית ביידיש ובאנגלית) הוא מבטיח שיעורר רחמים אצל אבותיו עבור כל מי שיעלה לציונו, ידליק נר לזכותו, ויקבל על עצמו קבלה כלשהי של התחזקות במצוות או בלימוד תורה. עוד ביקש בצוואתו שלא יכתבו על המצבה תארים מופלגים ובפרט שהתואר "צדיק" לא יופיע בה.
בניו וחתניו.
חלק מצאצאיו משמשים כאדמו"רים, מהם: האדמו"ר ממעליץ באשדוד, האדמו"ר משאץ במונטריאול, האדמו”ר משאץ–דרוביטש, האדמו”ר משאץ באנטוורפן והאדמו"ר משאץ בבית שמש
בית החיים
דוד מתתיהו רבינוביץ
רבי דוד מתתיהו רבינוביץ (כ"ד בכסלו תרפ"ח, דצמבר 1927 - כ"ה בתשרי ה'תשנ"ח, 25 באוקטובר 1997) היה האדמו"ר מביאלא בני ברק, ולפני כן ראש ישיבת אור קדושים ביאלא. היה גם מלחין ומחבר ספרי חסידות והדרכות.
תולדותיו.
נולד בעיר שדליץ שבפולין לרבי יחיאל יהושע, האדמו"ר מביאלא. כשהיה בן 12 פרצה מלחמת העולם השנייה. עם פלישת הנאצים לפולין ב-1939 נמלט עם אביו ובני משפחתו לשטחי פולין שכבשה ברית המועצות במסגרת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. הסובייטים שלחו אותם לסיביר. בשנת ה'תש"ב (1942) עלה לארץ ישראל עם אחיו (לימים האדמו"רים רבי יצחק יעקב רבינוביץ ורבי בן ציון רבינוביץ) בערב פורים ה'תש"ג (1943), במסגרת ילדי טהראן. האחים התקבלו בארץ על ידי אחותם הבכורה גיטל ובעלה חיים גוטהלף בתל אביב, ועל ידי דודתו של אביו ובעלה רבי יוסף צבי קאליש מסקרנביץ, רבה הראשון של בני ברק.
יחד עם קבוצה מילדי טהראן התקבל במוסדות שהקים הרב יוסף שלמה כהנמן, ראש ישיבת פוניבז'. למד בחברותא עם הרב יעקב אדלשטיין את מסכת חולין, לאחר שנצטווה מאביו במכתב מסיביר ללמוד לימודי רבנות. הרב כהנמן אמר על כך שאלה "חולין שנעשו על טהרת הקודש". עוד לפני חתונתו קיבל כתב סמיכה לרבנות מדודו, רבי יוסף צבי קאליש
בשנת תשכ"ד חנך בית מדרש שהקים לחסידי אביו ברחוב יהושע בבני ברק. בשנת תשכ"ט ייסד את ישיבת אור קדושים לזכר חסידי בית ביאלא שנספו בשואה ועמד בראשותה. פעל לשימור ציוני האדמו"רים לבית ביאלא בפולין. בשנת תשכ"ד הוציא את הספר 'תפארת אבות', תולדות חסידות ביאלא. כמו כן הוציא לאור את ספרי חסידות ביאלא.
מספר חודשים לאחר פטירת אביו בשבט תשמ"ב התמנה לאדמו"ר על ידי קבוצה מחסידי אביו. הקים בתי מדרשות בירושלים ובבני ברק. היה נוסע לבקר בחו"ל בעיקר בלוס אנג'לס ובפריז לקבלת קהל. הלחין עשרות ניגונים, שחלקם יצאו לאור לאחר פטירתו בקלטת "מקדש מלך" בהפקת גל סטאר.
במוצאי שבת כ"ה בתשרי ה'תשנ"ח נפטר בביתו בבני ברק בפתאומיות. נקבר בחלקת כולל פולין בהר הזיתים ליד קברו של אביו.
חיים אישיים.
באדר ב' ה'תשי"ד נישא לטויבא, בתו של רבי שמואל אהרן שצדרוביצקי מביאליסטוק, ממנה נולדו לו שתי בנות. בשנת תשי"ח התאלמן ובסוף שנת ה'תשכ"א נישא לרבנית שרה רבקה רבינוביץ ועבר לגור בבני ברק.
ח'אן אל-אחמר
ח'אן אל-אחמר (בערבית: الخان الأحمر; תעתיק מדויק: אלח'אן אלאחמר) הוא מתחם ביהודה ושומרון, על אדמות מדינה בשטח C, כעשרה ק"מ ממזרח לירושלים, בין כפר אדומים למישור אדומים, סמוך לכביש 1. במקום מתגוררים כ-180 בדואים בני שבט הג'האלין.
בית המשפט העליון קבע כי המבנים במקום אינם חוקיים, ואישר מספר פעמים צו הריסה נגדם. באוקטובר 2018 הודיע ראש הממשלה, בנימין נתניהו, כי המתחם יפונה תוך זמן קצר, אך צו ההריסה לא מומש, בין השאר מחמת לחץ בינלאומי.
מקור השם.
המתחם קרוי של שם האתר ההיסטורי ח'אן אל אחמר המצוי כשני קילומטר מהמתחם, כיום בשטח אזור התעשייה מישור אדומים הסמוך. הח'אן הוקם על חורבות מנזר אותימיוס, ונקרא על שמם של הסלעים המותמרים האדמדמים של תצורת חתרורים הנחשפים באזור – "אחמר", שמשמעותו "אדום" בערבית – "הח'אן האדום". הח'אן שימש כפונדק לעולי הרגל המוסלמים לנבי מוסא. מבנה הח'אן נהרס במאה ה-19 בידי צבאו של אבראהים פאשא.
היסטוריה.
לטענת תושבי המקום הם נודדים באזור כבר משנות החמישים לאחר שגורשו מאזור תל ערד, אולם לטענת משרד הביטחון הם יושבים במקום רק משנת 1988. לפי ארגון בצלם אין מדובר במחלוקת עובדתית אלא בהגדרות, והתושבים הבדואים נדדו באזור משנות החמישים. "מחנה ישי" של חטיבה 27 יושב על אדמות מרעה ששימשו את תושבי המקום בעבר. בשנת 1975 הוקם אזור התעשייה מישור אדומים באזור מנזר אותימיוס, ובשנת 1979 ההתנחלות כפר אדומים. האזור מוקף במחנה ישי במערב, מישור אדומים מדרום, כפר אדומים מצפון, ושטחי אש ששימשו לאימוני שריון מדרום מזרח.
בעקבות הפיכת מדבר יהודה לשטחי אש ולשמורות טבע הופסקה בשנות ה-70 הנדידה והבדואים עברו למגורי קבע בצד הכביש.
ב-1992 נבנתה ההתנחלות נופי פרת כ-500 מטר מצפון למתחם וב-2001 הוקם מאחז גבעה 468 והמכינה הקדם-צבאית עין פרת - המדרשה למנהיגות חברתית, שצמצמו לטענת ארגון "במקום" את שטחי המרעה באזור הח'אן.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 החליט המנהל האזרחי לרכז את הבדואים באזור ביישוב ערב אל-ג'האלין. בשנת 1999 הוחל בהכשרת המקום, כחצי קילומטר ממערב למעלה אדומים, עם מגרשים לבנייה עבור בני השבט. בג"ץ, שדן בלמעלה מ-10 עתירות של השבט, הורה להפסיק את העבודות ולפתוח במשא ומתן עם בני השבט. בשנת 2006, אושרה במועצת התכנון העליונה של המנהל האזרחי תוכנית הרחבה של יישוב הקבע. בעשור השני של המאה ה-21, החל המנהל האזרחי לקדם תוכנית להעתקת הבדואים משבט הג'האלין שנותרו לגור בצריפונים ואוהלים באזור, כ-2,400 נפש, למקום זה, ושוב החל מאבק משפטי נגד הפינוי.
בשנת 1991 הגישו תושבי המתחם בקשה לבנות בית ספר, אך המנהל האזרחי דחה את הבקשה. פעילים של עמותת שומרי משפט - רבנים למען זכויות האדם וכן עמותה איטלקית המתמחה במבנים אקולוגיים סייעו בבניית בית ספר מצמיגים, בוץ וחימר, אותו חימר אדמדם שעל שמו נקרא היישוב. עם השלמת הבנייה בשנת 2009 הוציא המנהל האזרחי צו הריסה למבני בית הספר. זמן קצר לאחר מכן עתרו תושבי ח'אן אל אחמר לבית המשפט הגבוה לצדק נגד הריסת המבנים. במקביל, תושבי ההתנחלויות כפר אדומים, אלון ונופי פרת הסמוכים, יחד עם עמותת רגבים, עתרו לבג"ץ בדרישה שהמדינה תממש את צווי ההריסה נגד בית הספר ומבנים נוספים באזור שנבנו ללא אישור, בנימוק שהמתחם חוסם את האפשרות להרחיב את ההתנחלויות. בשנת 2010 בית המשפט דחה את העתירות וקבע שאין עילה להפסיק את ההליכים נגד המבנים הבלתי חוקיים, אולם גם אין עילה להתערבות בשיקול דעתם של גורמי האכיפה שאינו חורג ממתחם הסבירות.
חלק ממבני בית הספר נבנו על שטח של תוכנית מאושרת להרחבת כביש מספר 1. מבנים אלו נהרסו בהסכמה עוד לפני מתן פסק דין בעתירה, והרחבת הכביש בוצעה. מבנים חליפיים למבנים שנהרסו נבנו מחדש, ללא אישור הרשויות, כשלושים מטר מהכביש.
הן הבדואים והן כפר אדומים עתרו פעמים נוספות במהלך השנים. קבוצה מאנשי כפר אדומים, הגישו בקשה לבג"ץ לצרפם בתור צד לעתירה - אך כתומכים בבדואים. בראש הקבוצה עומד פרופסור דן טרנר.
לרוב תושבי ח'אן אל אחמר תעודות פליטים של אונר"א. הכפר אינו מחובר למערכת החשמל ואין בו תשתיות מים. אספקת המים מתבצעת באמצעות מכליות ובקבוקים.
באפריל 2015 החרים המנהל האזרחי פאנלים סולריים של היישוב.
בפברואר 2017 חילק המנהל האזרחי כ-40 צווי הריסה לכל המבנים בח'אן אל־אחמר, כחלק ממהלך של פינוי המתחם. במאי 2018 פסק בג"ץ שאין עילה להתערב בהחלטת שר הביטחון לממש את צווי ההריסה האמורים. ב-5 בספטמבר 2018 דחה בג"ץ עתירה נוספת של תושבי המתחם בדרישה לעכב את ביצוע צווי ההריסה עד למתן החלטה בבקשות היתרי בנייה שהגישו.
באוקטובר 2018 הודיע ראש הממשלה, בנימין נתניהו, כי המתחם יפונה תוך זמן קצר. ב-21 באוקטובר 2018 החליט הקבינט המדיני-ביטחוני לדחות את פינוי המתחם בכמה שבועות, כדי למצות את אפשרות פינויו בהסכמה. חלק מהשרים התנגדו להחלטה ומתחו עליה ביקורת. מאז נדחה פינוי המקום כמה פעמים. ביוני 2019 ביקש נתניהו, בתגובה לעתירת רגבים לבג"ץ, ארכה של שישה חודשים לפינוי, עד לאחר הבחירות והקמת ממשלה חדשה.
בספטמבר 2021 אישר בג"ץ דחייה נוספת של חצי שנה בפינוי המתחם עד למרץ 2022. במרץ 2022 הוציא בג"ץ צו על תנאי בדרישה שהמדינה תסביר מדוע אינה מפנה את ח'אן אל אחמר, וקצבה 120 יום לתשובה, תוך שנכתב שזו הדחייה האחרונה.
מעורבות בינלאומית בנושא ח'אן אל אחמר.
משנת 2008 (סמוך להגשת העתירה הראשונה לפינוי המקום) החלה ממשלת איטליה לסייע לביסוס האחיזה הפלסטינית במקום. הרשות הפלסטינית הובילה גם היא תמיכה בקיבוע האחיזה במקום ובדחיית כל החלופות שניתנו לתושבים להעתיק את מגורם למקום חוקי שיינתן להם.
על הפינוי המיועד נמתחה ביקורת מצד מדינות באירופה ומצד מחוקקים בארצות הברית. ב-12 בספטמבר 2018 קיבל הפרלמנט האירופי החלטה שלפיה פינוי המתחם ייחשב הפרה של אמנת ז'נבה הרביעית.
ניקולאי מלאדנוב, שליח האו"ם למזרח התיכון, טען כי מדובר בעבירה בינלאומית ופגיעה בסיכויים להגיע לפתרון שתי המדינות. במקומו של המתחם מתוכננת לקום שכונה חדשה של כפר אדומים - "נופי בראשית" - ובה 322 יחידות דיור.
בספטמבר 2018 פנה הוועד הפועל של הארגון לשחרור פלסטין לבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג נגד ישראל, בטענה שהריסת ח'אן אל-אחמר היא פשע מלחמה. פאטו בנסודה, התובעת הראשית בהאג, אמרה שייתכן שהריסת הרכוש במקום תוגדר כפשע מלחמה.
ארכיאפיסקופוס
סנילי
לטישיה קסטה
אר (פירושונים)
ג'וזפין ווהל
ג'וזפין ווהל (Josephine Wall; נולדה במאי 1947 באנגליה) היא ציירת ופסלת בתחום אמנות הפנטזיה.
לימודים והשפעה.