ב-3 במרץ חתם טאקר בבני השרון עד סוף העונה.
בעונת 2010/2011 חתם טאקר באריס סלוניקי היוונית, אותה אימן אז שרון דרוקר.
בעונת 2011/2012 חתם טאקר בקבוצת באמברג הגרמנית ששיחקה גם במסגרת היורוליג באותה העונה. בסיום העונה זכה טאקר, ששיחק גם במסגרת האולסטאר הגרמני, עם קבוצתו בגביע הגרמני ובאליפות הבונדסליגה ונבחר ל-MVP של הגמר.
פיניקס סאנס.
בקיץ 2012 חתם על חוזה לשנתיים בקבוצת ספרטק סנט פטרסבורג מליגת העל הרוסית, אך בהמשך הקיץ הוחתם על ידי הפיניקס סאנס מליגת ה-NBA. ב-4 וחצי עונותיו בפיניקס פתח במרבית משחקי קבוצתו, ותרם 8.0 נקודות ו-5.9 ריבאונדים בממוצע למשחק.
טורונטו ראפטורס.
במהלך עונת הועבר טאקר בטרייד מפיניקס סאנס לטורונטו ראפטורס, תמורת ג'ארד סאלינג'ר ושתי בחירות דראפט סיבוב שני.
יוסטון רוקטס.
לפני תחילת עונת חתם טאקר על חוזה ביוסטון רוקטס, עבור 32 מיליון דולר ל-4 שנים. בפלייאוף של אותה עונה העפיל עם הרוקטס לגמר האזור המערבי, אולם קבוצתו הפסידה מול גולדן סטייט ווריורס בתוצאה 3–4.
מילווקי באקס.
ב-18 במרץ 2021 עבר טאקר למילווקי באקס תמורת די. ג'יי. אוגוסטין, די. ג'יי. וילסון ובחירת דראפט. הופעת הבכורה שלו בקבוצה הייתה ב-20 במרץ, והוא סיים את המשחק עם 3 ריבאונדים בניצחון קבוצתו על סן אנטוניו ספרס.
ב-21 ביולי 2021 זכה עם מילווקי באקס באליפות ה-NBA אחרי ניצחון בסדרה 2–4 על פיניקס סאנס.
מיאמי היט.
ב-3 באוגוסט 2021 חתם טאקר במיאמי היט על חוזה לשתי עונות בסך 15 מיליון דולר.
ליגת פיתוח הNBA
ליגת הפיתוח של הNBA
הסלטיקס
סכרתוולוס רקיניגזה
סָכַּרתווֶלוֹס רקיניגזָה (בגאורגית: საქართველოს რკინიგზა, מילולית: רכבת גאורגיה) היא חברת הרכבות הלאומית של גאורגיה, המחברת את הים השחור לים הכספי.
חברת הרכבות נוסדה לראשונה בשם הרכבת הטרנסקווקזית. בשנת 1918 החליטה הממשלה המנשביקית של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה לשנות את שמה לשמה הנוכחי רכבת גאורגיה.
היסטוריה.
בניית הרכבת החלה בשנת 1865, בתקופת מלכות המשנה של הקווקז (האימפריה הרוסית). בשנת 1871 נסתיימה בניית קטע הרכבת פותי-זסטפוני, וב-10 באוקטובר 1872, נסע הקרון הראשון בקטע המסילה הראשון שהיה בין פותי שלחוף הים השחור לטביליסי, מרחק 310 ק"מ כאשר הנסיעה ארכה 15 שעות. תוך זמן קצר נוספו מקטעי רכבת נוספים: ריוני-כותאיסי (1877), ריוני-טקיבולי (1887), זסטפוני-צ'יאתורה (1895). בשנת 1883 נבנה קטע המסילה השני בין טביליסי לבאקו (אזרבייג'ן) שלחוף הים הכספי. בשנת 1894 נוסף קטע נוסף מיכאילובו (חאשורי)-בורג'ומי ובשנת 1902 נוסף לו הקטע בורג'ומי-בקוריאני. בשנת 1899 התווסף קטע מסילה נוסף לארמניה. משנת 1946 חוברה הרכבת לרשת הרכבות הרוסי מפותי לסוחומי.
כיום.
אורך מסילת הרכבת הוא 1,612 ק"מ. המסילה המרכזית עוברת ממזרח גאורגיה למערבה. היא מתחילה בבאקו שבאזרבייג'ן, עוברת דרך טביליסי-סמטרדיה וממשיכה לערי חוף הים השחור בתומי, פותי וסוחומי. עד שנת 2010 צפוי להתווסף קטע נוסף לקארס שבטורקיה במסילת הברזל קארס-אחלכלכי-טביליסי-באקו.
חברת הרכבות היא חברה בע"מ בבעלות המדינה. בשנת 2007 החליטה ממשלת גאורגיה להפריט את הרכבת כאשר מסילת הרכבת עצמה תישאר בבעלות המדינה. המשא ומתן עם החברה הבריטית, פרקפילד אינווסטמנט, שנערך באוקטובר 2007, נכשל.
במהלך פלישת רוסיה לגאורגיה, באוגוסט 2008, הופצץ גשר הרכבות מערבית לטביליסי והוחרב לחלוטין. הפצצת הגשר, המהווה עורק תחבורה עיקרי בין מזרח גאורגיה למערבה, שיתקה את תנועת הרכבות בין שני חלקי המדינה.
רכבת גאורגיה
רכבת-תחתית
חזקת השיתוף
קארל מאיה
קארל מאיה (בגרמנית: Carl (Karl) Mayet; 11 באוגוסט 1810, ברלין - 18 במאי 1868, שצ'צ'ין) היה עורך דין ושחמטאי גרמני והיה אחד מהחברים המקוריים ביותר של הפליאדות של ברלין.
בשנת 1839 ניצח מאיה את יוז'ף סן בדו-קרב +3 -2 =1 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). בשנת 1845 הוא סיים בתיקו דו-קרב עם אוגוסטוס מונגרדיין +3 -3. בשנת 1847 ניצח את אלכסנדר פון דר גולץ +14 -9 =1 ולאחר מכן הפסיד דו-קרב לווילהלם הנשטיין +5 -12 =1. בשנת 1848 הפסיד דו-קרב מול דניאל הארוויץ +2 -5 =2. בתחרות הבינלאומית בלונדון, בשנת 1851 הפסיד בסיבוב הראשון פעמיים ליוז קנדי. בשנת 1851 הפסיד דו-קרב לאדולף אנדרסן בברלין עם ארבעה הפסדים. בשנת 1852 הפסיד דו-קרב לפרדריק דיקון 2-5.
בשנת 1853 הגיע מאיה למקום השלישי באליפות ברלין הראשונה (הבלתי רשמית), אחרי ז'אן דיפרן ומקס לנגה. בשנת 1853 הפסיד מאיה דו-קרב לז'אן דיפרן +5 -7. בשנת 1855 הפסיד דו-קרב לאדולף אנדרסן +6 -14 =1. בשנת 1856 הפסיד לויגלמן +2 -4 בתחרות נוק-אאוט בברלין. בשנת 1859 הפסיד דו-קרב לאנדרסן +1 -7. בשנת 1865 הפסיד דו-קרב לאנדרסן +2 -5 =1. בשנת 1866 הפסיד בדו-קרב לגוסטב נוימן +0 -6 =1.
מאיה תרם תרומות חשובות לתיאורית הפתיחות, ובמיוחד לפתיחה הספרדית.
דיטריך פון שולטיץ
שואה (פירושונים)
יוז'ף סן
יוז'ף סן (בהונגרית: József Szén; 9 ביולי 1805, בודפשט - 13 בינואר 1857), היה שחמטאי הונגרי.
חייו.
סן סיים לימודי משפטים ולאחר מכן היה לארכיבאי של העיר פשט. כינויו היה פילידור ההונגרי. בשנת 1836 ניצח את לואי שארל דה לה בורדונה בתוצאה 12–13 ללא תיקו אם כי לה בורדונה נתן לו בכל המשחקים יתרון של רגלי ושני מסעים.
בשנת 1839 ייסד סן את מועדון השחמט של בודפשט Pesti Sakk-kör. באותה שנה הפסיד בדו-קרב לקארל מאיה +2 -3 =1 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו).
בין השנים 1842 ו-1846 הוביל סן קבוצת שחקני שחמט בהתכתבות שניצחה קבוצה מקבילה מפריז בתוצאה 0–2. הקבוצה ההונגרית הציגה חידוש תאורטי שמאז נקרא ההגנה ההונגרית 1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רג4 רה7.
דיכוי המהפכה ההונגרית בשנת 1848 הביא לאיסור מוחלט של פעילות במועדונים כלשהם, כולל מועדוני שחמט. האיסור היה בתוקף עד לשנת 1864.
סן הגיע למקום החמישי בתחרות הבינלאומית הראשונה שהתקיימה בלונדון, בשנת 1851. בשנת 1852 סיים בתיקו דו-קרב מול ארנסט פלקבר +9 -9 =2 בווינה. בשנת 1853 הפסיד דו-קרב לדניאל הארוויץ +1 -3 =1 בלונדון.
חבורת מונטי פייתון
שחבור (ביולוגיה)
ג'ו ביזארה
חומר בין-כוכבי
מתחם הר הבית
אחוזת רידו
אחוזת רידו (באנגלית: Rideau Hall) היא מבנה באוטווה בבירת קנדה המשמש מאז שנת 1867 כבית המגורים הרשמי של בית המלוכה הקנדי ובפועל משמש כבית המגורים הרשמי של המושל הכללי של קנדה (מכיוון שמלכי הממלכה המאוחדת, שהם גם מלכי קנדה, מתגוררים בפועל בארמון בקינגהאם באנגליה).
האחוזה נמצאת בדרך ססקס, ושטחה כ-0.36 קמ"ר. במבנה הראשי של האחוזה 175 חדרים ששטחם 9,500 מ"ר, וכן בשטחי האחוזה 24 מבנים נוספים.
מרבית שטחי האחוזה משמשים לתפקידים רשמיים ורק 500 מ"ר מהווים שטחי מגורים פרטיים.
המבנה פתוח לתיירים ומבקרים בו כ-200,000 מבקרים מדי שנה.
היסטוריה.
וילה מקקיי.
האתר בו ממוקמת כיום אחוזת רידו נבחר על ידי הסתת תומאס מקקיי (Thomas MacKay), אשר היגר בשנת 1817 מפרת' שבסקוטלנד למונטריאול. מקקיי צבר הונו בעת שהיה הקבלן האחראי על הקמת תעלת רידו, ולאחר השלמת בניית התעלה בנה מקקיי טחנות קמח במפלי רידו וייסד את העיר "אדינבורו החדשה" (New Edinburgh) - לימים אוטווה.
באתר המשקיף על העיר שבנה, וצופה לנהר רידו, הקים את אחוזתו - וילה רחבת ידיים עשויה אבן, שהיוותה את הגרעין של האחוזה.
בביתו של מקקיי ביקרו אנשי החברה הגבוהה ובהם צ'ארלס פולט תומסון, הבארון הראשון מסידנהאם, ג'יימס ברוס, הארל השמיני מאלג'ין, סר אדמונד ווקר הד וכן כל המושלים הכלליים של קנדה באותה עת, ואף אדוארד, נסיך ויילס, לימים המלך אדוארד השביעי.
רכישת המבנה.
בשנת 1864 לאחר שהמלכה ויקטוריה בחרה את אוטווה כבירת המדינה, נחכרה אחוזת רידו ממשפחת מקיי בעלות של 4,000 דולרים קנדיים לשנה על מנת לשמש כבית מגורים זמני עבור המשנה למלך, עד שיבנה עבורו בית מגורים מתאים. הווילה הורחבה מספר פעמים על מנת לאפשר את המגורים, והמושל הכללי של קנדה צ'ארלס מונק עבר להתגורר באחוזה.
עלויות השיפוץ היו גבוהות, וראש ממשלת קנדה סר ג'ון אלכסנדר מקדונלד התלונן שהיה יותר זול לבנות בית מגורים חדש. בשנת 1868 נרכש המבנה בסכום של 82,000 דולרים קנדיים, והפך לבית המושל הרשמי ולמרכז החברה הגבוהה של אוטווה. במבנה ביקרו בין היתר אלכסיי אלכסנדרוביץ', הדוכס הגדול של רוסיה, בנו של הצאר אלכסנדר השני.
מגורי המושל הכללי.
בשל שטחי המבנה הקטנים, והעדר פארו, נטו המושלים המתגוררים בו (ובעיקר נשותיהם) לציין את אי שביעות רצונם ממנו. הריוט המילטון-טמפל-בלקווד, בהגיעה למבנה בשנת 1872 ציינה ביומנה כי: "התלהבנו מכל דבר, עד שראינו את אחוזת רידו, אשר הרעה את מצב רוחנו במעט."
בשנת 1893 הליידי סטנלי, רעייתו של המושל פרדריק סטנלי הארל ה-16 מדרבי אמרה: "הרהיטים בחדרים מיושנים ומכוערים... הקירות חשופים... אין מנורות בבית... אין בבית שום דבר שיכול להפוך חדר ליפה ונוח".
ליידי איזבל המילטון-גורדון, רעיית המושל ג'ון המילטון-גורדון אמרה כי האחוזה היא "בית ממשלתי קטן, מרוחק מכל מקום, ומוקף שיחים".
במהלך השנים הותקנו במבנה מנורות גז, והמבנה חובר לטלגרף. כמו כן הורחב המבנה ונבנה בו חדר הנשפים, ובשנת 1878 התגוררו בו לראשונה בני משפחת המלוכה: ג'ון קמפבל, דוכס ארגיל ורעייתו, הנסיכה לואיז, בתה של המלכה ויקטוריה. קמפבל אף ציין כי המבנה "נוח יותר מאשר ארמון קנזינגטון - הקירות עבים, החדרים רחבים ומטוייחים (שלא כמו בארמון קנזינגטון), ויש הרבה חימום ואור".