באליפות אירופה בהתעמלות אמנותית שנערכה בברן באפריל 2010, סיימה ריבקין במקום חמישי בתחרות קרב-רב בתוצאה של 108.400 נקודות. היא פתחה בתרגיל החישוק בתוצאה של 26.750 נקודות, השיגה בתרגיל החבל תוצאה של 27.350 נקודות, בתרגיל הכדור 27.250 נקודות ובתרגיל סרט צברה 27.050 נקודות; בכך זכתה בדירוג הגבוה ביותר שהשיגה עד אז מתעמלת ישראלית בתחרות הקרב-רב שכוללת את ארבעת המכשירים.
באליפות העולם בהתעמלות אמנותית שנערכה במוסקבה בספטמבר אותה שנה, סיימה במקום 11 בקרב-רב, ועלתה לראשונה לגמר בתרגיל הכדור, בו סיימה במקום שביעי.
באליפות אירופה בהתעמלות אמנותית שנערכה במינסק במאי 2011 זכתה ריבקין במדליית כסף בתרגיל האלות (27.900 נק'), אחרי ליובוב צ'רקשיינה מבלארוס (28.300 נק') ולפני אלינה מקסימנקו מאוקראינה (27.525 נק') ובכך הייתה למתעמלת הישראלית הראשונה שזכתה במדליה בתחרות זו. נוסף לכך, סיימה במקום חמישי בתרגיל הכדור (27.5 נק'), במקום שביעי בתרגיל הסרט (26.975 נק') ובמקום שביעי בתרגיל החישוק (27.225 נק').
באליפות העולם שנערכה במונפלייה שבצרפת בספטמבר 2011 זכתה ריבקין במדליית ארד בתרגיל החישוק (28.000 נק'), אחרי יבגניה קנייבה ודריה קונדקובה מרוסיה, ובכך הייתה למתעמלת האמנותית הישראלית הראשונה שזכתה במדליה באליפות העולם. לאחר הזכייה אמרה: "יש לי רצון עז להביא עוד הישגים למדינה הקטנה והיפה שלנו". נוסף לכך, סיימה במקום חמישי בתרגיל האלות (27.950 נק'), במקום שביעי בתרגיל הכדור (27.375 נק'), ובמקום שמיני בתרגיל הסרט (26.450 נק'). בגמר תחרות קרב-רב ביצעה מספר טעויות וסיימה במקום עשירי (107.925 נק'), לאחר שבמוקדמות דורגה במקום שביעי. הישג זה הספיק כדי לעמוד בקריטריון אולימפי שנדרש ממנה כדי להשתתף באולימפיאדת לונדון (2012), שהייתה האולימפיאדה השנייה שלה. באולימפיאדה קבעה ריבקין את הישג השיא למתעמלת ישראלית עד אז כשעלתה לגמר הקרב רב וסיימה במקום השביעי. מאוחר יותר נשבר השיא על ידי לינוי אשרם שזכתה במדליית זהב בטוקיו (2020).
ביוני 2014 סיימה במקום הרביעי בתחרות קרב רב באליפות אירופה בבאקו, אזרבייג'ן.
ביוני 2015 זכתה ריבקין במדליית ארד בתרגיל החישוק במשחקים האירופיים (2015) שהתקיימו בבאקו, אזרבייג'ן.
באליפות העולם שנערכה בספטמבר 2015 הגיעה ריבקין לשלושה גמרים, בקרב-רב, בחישוק ובכדור. בקרב-רב סיימה במקום שביעי (הישג שיא למתעמלת ישראלית עד אז).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היא סיימה במקום שישי בתרגיל עם כדור ובמקום שמיני בתרגיל עם חישוק, לאחר שבמהלך התרגיל איבדה פעמיים שליטה בחישוק. ריבקין סיימה את מוקדמות הקרב רב במקום 13 ולא העפילה לגמר.
ב-22 בדצמבר 2016 הודיעה ריבקין על פרישה.
כיהנה כיו"ר ועדת הספורטאים בוועד האולימפי הישראלי, עד למינוי היו"ר החדש שחר צוברי, בספטמבר 2021.
אהרון אפריל
אהרון אפריל (15 ביוני 1932 - 14 בפברואר 2020) היה אמן, צייר ופסל.
רקע.
אפריל נולד בווילקובישק שבליטא. הוא העביר את שנות נעוריו בסיביר לאחר שהוגלה לשם יחד עם משפחתו. בשנים 1949-1951 למד ב"בית הספר הגבוה לאמנות ע"ש מהפכת 1905" שבמוסקבה. לקראת "משפט הרופאים" לימודיו במוסקבה הופסקו, והוא הוחזר לסיביר. בשנת 1953 השתחרר מהגלות ועזב את סיביר ועבר למוסקבה, שם למד בשנים 1954–1960 באקדמיה לאמנות על שם סוריקוב. אפריל הציג את עבודותיו בתערוכות שונות בברית המועצות ומחוץ לה; שתי תערוכות היחיד שלו התקיימו ב-1963 וב-1970 במוסקבה.
ב-1972 עלה לישראל והתיישב בירושלים. בשנים 1973-1983 לימד אמנות באוניברסיטת חיפה, באוניברסיטה העברית בירושלים, בבית האמנים בירושלים ובבצלאל. בשנים 1975-1976 היה יו"ר אגודת הציירים והפסלים בירושלים. בין בשנים 1986-1992 ביקר בתדירות גבוהה "בעיר האמנים" בפריס, שם התקיימו משנת 1986 ועד 2000 תערוכות היחיד שלו.
בשנים 1991-1999 שימש כמזכיר כפר האמנים בשא-נור בצפון השומרון. במהלך תקופה זו הוקנו בשא-נור 28 סדנאות לאמנים ואולם תערוכות. ב-2001 זכה בפרס איש-שלום כהוקרה על תרומה מיוחדת לאמנות. בשנת 2002 ערך תערוכה במוזאון לאמנות מודרנית במוסקבה ובשנת 2005 נבחר כחבר כבוד באקדמיה הרוסית לאמנות. בשנת 2008 ערך תערוכת רטרוספקטיבה, בה הוצגו מאות מיצירותיו, בגלריה הממלכתית על שם טרטייקוב במוסקבה. בשנת 2014 ערך תערוכה מקיפה נוספת במוזאון לאמנות מודרנית במוסקבה. עבודותיו מוצגות בעשרות מוזיאונים ברחבי העולם. תערוכות היחיד שלו התקיימו בגלריות שונות בארצות רבות, ביניהן צרפת, גרמניה, שווייץ וקנדה.
נפטר ב-14 בפברואר 2020.
סגנון אמנותי.
הסגנון האמנותי של אהרון אפריל התאפיין ובלט במעבר טבעי והדרגתי מפיגורטיביות של התבוננות אל סימבוליזם אקספרסיבי. עבודותיו מרשימות בצבעוניותן העשירה ובמשחק פנטסטי של צבע בהתהוללותו הנמרצת. אך אפילו בכאוס צבעוני זה ניתן להבחין בקיומם של נושא ושל תוכן. בתוך משיכות המכחול הפועמות והלא מסודרות לכאורה, מתחילים להופיע פתאום פנים, צורות ודמויות תנכיות.
בביקורות על עבודתו נכתב כי אפריל שייך לסוג אמנים אשר יודעים לרסן כאוס, להניע את הצופים לניסוח תשובות לשאלות אשר היצירה מציבה, ולפענח מסתורין.
מסתורין שמהווה את הערך המוביל ביצירתו.
בציור של אפריל לצבע היה תפקיד מיוחד. זאת במידה רבה בעקבות ניסיון עשיר בעבודה בצבעי מים. עבודה המשלבת שיקוף עדין של גוונים דקים של צבע עם טבע ים תיכוני ועם קומפוזיציות הקשורות לנושאים תנכיים וכלל אנושיים.
מאמרים נבחרים.
• А.А. Дейнека, "Молодое искусство" // Известия, 14.09.1958.
• В.И. Костин, «Образы жизни...» // Юность (Москва), №10 (1963).
• מילון ביוביבליוגרפי של אומני ברית המועצות, 1970, כרך 1, עמ' 182
• אמנון ברזל, "אהרון אפריל"// הארץ, 5.01.1973
• Meir Ronen, «A master in transit» // Jerusalem Post, 25 July 1975.
• ניצה פלקסר, "הנושא כביטוי לרגש"//דבר, 1 אוגוסט 1975
• Shella Drobkin, «From Russia to Israel with dreams» The Montreal Suburban, 8 ноября 1975 г.
• Bob Garret, «An artist tells…» // Boston Glob, 23 ноября 1975 г.
• מרים טל, "חגיגה לעיניים", ידיעות אחרונות, 4 מאי 1979
• דוויד גרשטיין, "שיר השירים של אהרון אפריל"//ידיעות אחרונות, 1983
• Георг Мордель, «Художник А. И. Априль» // Круг (Тель-Авив), 13 июля 1983 г.
• Jacques Picard, «Fliehendes Licht und zitternde Luft» // Kulturspiegel (Берн), 11 сентября 1986 г.(בשפה הגרמנית)
• Маргарита Багинова, «Живопись по принципу алмаза» // Русская мысль (Париж), 30 сентября 1988 г.
• Аарон Априль, «Еще о библейских камнях. Заметки художника» // Ариэль (Иерусалим), № 2 (1990).
• Victor Lupan, «La colonie des artiste» // Figaro magazine (Париж), 12 февраля 1998 г.
• Мизаил Юдсон, «Классика любви» // Вести (Иерусалим), 8 июня 2002 г.
• Галина Подольская, «При свете дня» // Вести (Иерусалим) 15 июня 2002 г.
• נועה לאה כהן, "גשם של אפריל"//נקודה, גיליון 305, אוקטובר 2007
• חפציבה ליפשיץ, "הם רק רוצים לצייר"//מקור ראשון, גיליון 14, 2000
• אבנר בר חמא, "תהייה יהודית חזותית", מקור ראשון, 19.10.2007
• Евграф Кончин, «Состязание со светом» // Культура (Москва), 26 июня 2008 г.
• Дмитрий Жилинский, «Восхождение. Монолог об Аароне Априле» // Третьяковская галерея (Москва), №2/19 (2008).
מנינג רנג'רס
מנינג רנג'רס (באנגלית: Manning Rangers) היה מועדון כדורגל אשר שיחק בליגת העל הדרום אפריקאית ולמעשה היה המועדון הראשון שלקח אליפות בליגה זו.
הקבוצה הוקמה בשנת 1928 בעיר דרבן. בשנות ה-80 הצליח המועדון להזכות במספר גביעים בתחרויות שונות אך רק בשנת 1995 לראשונה זכה באליפות דרום אפריקה. באותה שנה פורקה הליגה הדרופ אפריקאית ובמקומה הוקמה ליגה חדשה, ליגת PSL. באותה שנה הקבוצה זכתה באליפות ולמעשה הייתה הקבוצה הראשונה שזכתה באליפות ליגת PSL. שנית הקבוצה לא הצליחה לזכות בתואר הנכסף ודישדשה בליגה עד שבשנת 2005 ירדה מלליגה השנייה (ליגת NFD). בשנת 2006 המועדון פשט את הרגל והתפרק. קבוצת "פידניטה" רכשה את המועדון ב־2 וחצי מיליון ראנד, שינתה את שמו ל'מועדון כדורגל פידניטה' אשר שונה שנה לאחר מכן לאיקפה ספורטינג והעבירו את הקבוצה לקייפטאון.
כיום מועדון הכדורגל איקפה ספורטינג משחק בליגה השנייה של דרום אפריקה (ליגת NFD).
ויליאם פלית
רוסלנה קורשונובה
רוסלנה קורשונובה (ברוסית: Руслана Ќоршунова; 2 ביולי 1987 - 28 ביוני 2008) הייתה דוגמנית-על ילידת קזחסטן ממוצא רוסי.
ביוגרפיה.
קורשונובה נולדה באלמטי שבקזחסטן להורים רוסים. התגלתה בשנת 2003 כאשר המגזין All Asia פרסם כתבה על מועדון דוברי הגרמנית של אלמטי. תמונותיה של קורשונובה, שהייתה חברה במועדון, עיטרו את הכתבה. דבי ג'ונס מסוכנות הדוגמנות הבינלאומית Models 1 ראתה את הכתבה, איתרה את קורשונובה והחתימה אותה על חוזה. בהמשך יוצגה קורשונובה על ידי הסוכנויות IMG (בניו יורק, פריז, לונדון ומילאנו), ביאטריס (מילאנו), טראפיק (ברצלונה), מרילין ו-iCasting (מוסקבה).
קורשונובה הצטלמה לשערי מגזינים כמו "Elle" (בצרפת) ו"ווג" (ברוסיה ופולין). הצטלמה למודעות פרסום של Blumarine, Clarins, Ghost, Girbaud, Kenzo Accessories, Marithé &amp; François, Max Studio, Moschino, Old England, Pantene Always Smooth, Paul Smith ו-Vera Wang. כמו כן השתתפה בתצוגות אופנה של גדולי המעצבים בעולם.