בשנת 2021 ביים ערך והפיק את האירוע לציון 80 שנים לפלמ"ח במועצה האזורית אשכול. בשנת 2022 ביים ערך והפיק את האירוע לציון 40 שנים לפינוי סיני וחבל ימית במועצה האזורית אשכול. כמו כן הוא מביים ומפיק בהתנדבות בכפר הנוער ניצנה את אירועי סיום הלימודים עם הנערים הבדואיים.
דניאל אלטר נשוי לצביה ואב לארבעה. מתגורר במודיעין.
פעילותו הציבורית.
משנת 2015 עוסק בעבודה ציבורית-התנדבותית במועצה האזורית אשכול שבעוטף עזה ובמודיעין. במסגרת זו הוא מגייס משאבים לפעילות, ומפיק את אירועי ההתרמה עבור "יחד למען החייל סניף אשכול".
דניאל אלטר ייסד, והוא עורך, מנחה ומפיק את שבתות תרבות באשכול; חבר הוועדה להקמת "המשכן לאמנויות פלסטיות באשכול"; חבר הוועדה ושותף לכתב גלי צה"ל בדרום רמי שני בהקמת הרדיו האזורי אשכול; מתנדב בעמותת "מנדלת הלב" – מעגל קהילתי תומך בחולי סרטן ומשפחותיהם במודיעין.
סוויטה צרפתית
סוויטה צרפתית (בצרפתית: Suite française) הוא ספרה של הסופרת אירן נמירובסקי. הרומן נכתב בשנים 1941–1942, ומתאר את פלישת גרמניה הנאצית לצרפת במלחמת העולם השנייה ביוני 1940, ואת החיים תחת הכיבוש הנאצי. כתיבת הרומן נקטעה עם מעצרה של נמירובסקי ב-13 ביולי 1942 על ידי המשטרה הצרפתית, ששילחה אותה למחנה ההשמדה אושוויץ, שם נספתה.
גילוי הרומן.
כתבי היד המכילים את הרומן התגלו כשישים שנה לאחר כתיבתו במזוודה שליוותה את בנותיה של נמירובסקי, דניז ואליזבת, לאורך המלחמה. דניז סיפרה כי נמנעה מלקרוא את כתבי היד מחשש שמדובר ביומן אישי של אמה, אולם בשנת 1997 החליטה להפקיד את עיזבונה של נמירובסקי ב"מכון הזיכרון לספרות עכשווית" (IMEC) ואזרה אומץ לקרוא בכתבים, שהתגלו כרומן. היצירה יצאה לאור בצרפת בשנת 2004 בבית ההוצאה Denoel, הפכה לרב מכר ותורגמה למעל שלושים שפות. היצירה זכתה בפרס "" ויצרה תקדים כאשר הפכה לרומן הראשון שזכה בפרס לאחר מות המחבר.
שם היצירה.
לצד כתבי היד נמצאה גם מחברת המכילה הערות של נמירובסקי על אודות תהליך כתיבת הרומן, בהערות אלה ציינה נמירובסקי שרצתה כי הרומן יהיה כתוב כמו יצירה מוזיקלית:
משום כך הוחלט לקרוא לרומן "סוויטה צרפתית" על שם הסוגה המוזיקלית סוויטה. גם הנובלה "דולצ'ה" שואבת את שמה מעולם המוזיקה והיא קרויה על שם מונח מוזיקלי שפירושו "במתיקות".
מבנה היצירה.
לרומן שלושה חלקים: "סערה ביוני", "דולצ'ה" ונספחים. נמירובסקי הספיקה לכתוב שניים מתוך חמשת החלקים שתכננה לכתוב, בהערותיה ציינה כי הרומן הגמור יכלול חמש נובלות: "סערה", "דולצ'ה" "בשבי" "קרבות?" "השלום?" ואורכו נועד להיות כאלף שש-מאות עמוד. הרומן בגרסתו העברית מכיל ארבעה נספחים: נספח א הוא תקציר של מהלך המלחמה בצרפת מאת המתרגם ניר רצ'קובסקי. נספח ב הוא הקדמה למהדורה הצרפתית מאת מרים אניסימוב, המגולל את סיפור חייה של נמירובסקי. נספח ג מכיל את הערותיה של אירן נמירובסקי במחברתה על אודות כתיבת סוויטה צרפתית ומצב צרפת בזמן המלחמה. בנספח ד חלופות מכתבים מן השנים 1936–1945, המאפשרים לקורא ללמוד על אודות חייהם של אירן נמירובסקי ובעלה מישל אפשטיין לפני מעצרה של נמירובסקי ולאחריו.
"סערה ביוני".
עלילת הנובלה "סערה ביוני" מתרחשת ב-3 ביוני 1940 עם פלישת גרמניה לפריז ומסתיימת באביב 1941. היא כתובה כרצף תמונות המציגות את ההגירה ההמונית לדרום צרפת בעקבות הפלישה לפריז. העלילה מוצגת ממספר נקודות מבט של דמויות בעלות מעמד ורקע סוציו-אקונומי שונה; על ידי כך מציגה נמירובסקי תמונת מראה של החברה הצרפתית ערב מלחמת העולם השנייה. לאורך היצירה מקבילה נמירובסקי את הדמויות והאירועים לטבע. כך, המלחמה וההגירה הנובעת ממנה מתוארים כתהליכים טבעיים ומחזוריים:
דמויות מרכזיות.
משפחת פרקיאן.
משפחה בורגנית קתולית בת המעמד הגבוה
גבריאל קורט: סופר בן חמישים, בן המעמד הגבוה. נמירובסקי מציינת בהערותיה כי "בעיקרון קורט היה צריך להפך לנאצי מושבע". הוא נמלט מפריז עם פלוראנס, פילגשו, ומשרתיו בדרך לווישי.
משפחת מישו.
כחלק מעבודתם בבנק נאלצים הזוג מישו להגיע רגלית מפריז לעיר טור אך נאלצים לסוב על עקבותיהם לאחור לפריז בשל המצב הצבאי, דבר המוביל לפיטוריהם.
שארל לנז'ה: בן שישים, אסתטיקן, בעל חיבה לכלי חרסינה. בן המעמד הבורגני הגבוה, בז לבני המעמדות הנמוכים. מנצל את תמימותו של זוג צעיר כדי להציל את עצמו וגונב מהם דלק. עם חתימת הפסקת האש עם גרמניה הוא חוזר לפריז ונהרג בתאונת דרכים.
"דולצ'ה".
הנובלה "דול'צה" ממשיכה את הרצף הכרונולוגי של "סערה ביוני" ומסתיימת ב-22 ביולי 1941 עם פלישת גרמניה לברית המועצות. נובלה זו מגוללת את חיי הצרפתים בכפר בוסי תחת הכיבוש הנאצי לאחר כניעת צרפת לגרמניה. בעוד שהנובלה הראשונה "סערה ביוני" מתמקדת ביחסים הבין-אישיים בין אזרחי צרפת בזמן הלחימה, "דולצ'ה" מציבה במרכזה שאלות מוסריות על אודות נאמנות והקשר האפשרי בין כובשים ונכבשים. לנובלה זו שני קווי עלילה מרכזיים: משפחת אנז'ליה ומשפחת סברי.
משפחת אנז'ליה.
לוסיל אנז'ליה נאלצה להינשא מתוך מניעים כלכליים לגסטון אנז'ליה שבוגד בה ומקים משפחה שנייה. גסטון מגויס ונשבה ולוסיל נשארת להתגורר בבית חמותה, הגברת אנז'ליה. לאחר כניעת צרפת הן נאלצות לארח בביתן את הקצין הגרמני סגן ברונו פון פאלק, שלוסיל מתאהבת בו. בין לוסיל וחמותה קיים מתח ועוינות הנובעים מחוסר החיבה הגלוי שחשה גברת אנז'ילה כלפי כלתה, בין השאר בשל הקִּרבה של לוסיל לקצין הגרמני. האירוח של הקצין מאלץ את לוסיל להתמודד עם שאלות על אודות נאמנות, ברמה האישית, לבעלה, וברמה הלאומית, לצרפת. על אף החיבה העמוקה שחשה לוסיל לקצין הגרמני אין היא מסוגלת להיענות לחיזוריו:
משפחת סברי.
קו עלילה זה מתמקד בסיפורה של מדלן לאברי שטיפלה והתאהבה בחייל השבוי ז'אן-מארי. מדלן נישאת לבונאה סאברי ולשניים נולד בן, עם זאת מחשבותיה עדיין נתונות לז'אן-מארי. בדומה למשפחת אנז'ליה גם משפחת סאברי נאלצת לשכּן בביתה חייל גרמני, והם מארחים את המתורגמן קורט בונה. בנואה נתפס גונב ירקות מגנה של מהברונית דה מונמור, בין השניים מתפתח ריב שכתוצאה ממנו היא מחליטה להלשין לגרמנים שהוא מחביא בביתו רובה. כשבנואה נתפס הוא הורג את קורט בונה, נמלט ומוצא מחבוא בבית משפחת אנז'ליה. בסוף הנובלה לוסיל מבקשת מסגן פון פאלק אישור נסיעה לפריז במטרה להבריח בסתר את בנואה אל משפחת מישו.
היחס ליהודים ברומן.
לנמירובסקי יחס מורכב כלפי היהדות; היא גדלה כחילונית וביצירותיה המוקדמות הופיעו תיאורים סטראוטיפים של דמויות יהודיות דבר שהוביל להאשמתה באנטישמיות. לגינוי זה הגיבה נמירובסקי:
עם זאת, לאחר שלילת מעמד היהודים תחת משטר וישי נטבלו נמיברוסקי ובני משפחתה לנצרות והזדהו כקתולים. כמו כן היא המשיכה לכתוב בעיתונים. לאחר מעצרה של נמירובסקי הזכיר מישל אפשטיין את עמדותיה במכתבו לשגריר גרמניה, אוטו אבץ, בניסיון לשחרר אותה ממחנה הריכוז:
ביצירה סוויטה צרפתית לא מוצגות דמויות יהודיות כלל; יתרה מזאת, הרומן מציג גישה סלחנית כלפי חיילי צבא גרמניה, במיוחד בנובלה "דולצ'ה". מבקרים רבים ניסו להסביר את עמדותיה של נמירובסקי כלפי היהדות; סוזאן רובין גורסת כי התנהלותה של נמירובסקי לא נבעה מתוך אנטישמיות אלא מתוך חוסר נוחות עם היהדות שהיה נפוץ אצל יהודים רבים בני תקופתה. לטענתה, נמירובסקי הבינה שיהודים לעולם לא יתקבלו וייטמעו לחלוטין בחברה הצרפתית ולכן היא בעצמה אינה מצליחה לראות את הסיפור היהודי כחלק מההיסטוריה הצרפתית שהיא מתארת ביצירתה. רבקה רז מציגה את האפשרות כי אי-אזכור היהודים ברומן נובעת מתוך ניסיון של נמירובסקי לנתק עצמה מהיצירה ולתאר את המלחמה באופן אובייקטיבי. דייוויד קרול גרס כי מטרת הרומן הייתה למתוח ביקורת על החברה המעמדית בצרפת ולכן ההתמקדות היא בחברה הצרפתית ולא ביחסה של גרמניה כלפי היהודים. נתן ברכר טען כי ראייתה של נמירובסקי בעת כתיבת הרומן הייתה מוגבלת ולכן לא יכלה להבין את האיום האמיתי של הנאציזם, ומכאן הייצוג החסר של המלחמה ברומן.
סרט.
בשנת 2014 יצא לאקרנים עיבוד הקולנועי ליצירה. הסרט בוים על ידי סאול דיב ומתמקד בחלקו השני של הרומן, "דולצ'ה". הסרט הוא בכיכובם של מישל ויליאמס, המשחקת את דמותה של לוסיל אנז'ליה, ומתיאס שונארטס, המגלם את הקצין הגרמני סגן ברונו פון פאלק.
ז'אן השלישית, מלכת נווארה
איגריצי
איגריצי (בהונגרית: Igrici) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית איגריצי קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות מ-1,302 תושבים בשנת 2005 עד 1,146 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-11%).
באיגריצי חיו מעט יהודים.
Foton Xiangling V
Foton Xiangling V הוא כלי רכב אשר מיוצר בתצורות: טנדר, ומשאית קלה מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Foton Motor , חברת בת של BAIC Group ; (שם רשמי: Beijing Automotive Industry Holding Co., Ltd", בסינית: "北京汽车工业控股有限责任公司") אשר מיוצר בסין משנת 2016 ועד היום.
טיסדורוגמה
טיסדורוגמה (בהונגרית: Tiszadorogma) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית טיסדורוגמה קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות מ-524 תושבים בשנת 1990 עד 318 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-39%).
יהודי טיסדורוגמה.
יהודים התיישבו בטיסדורוגמה בתחילת המאה ה-19. ולקהילה במקום היו בית כנסת, מקווה ובית עלמין.
באפריל 1944, הועברו יהודי טיסדורוגמה דרך מזצ'אט לגטו מישקולץ וכעבור זמן מה שולחו כל יושבי הגיטו למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה חזרו לכפר חמישה יהודים ועזבו תוך זמן קצר.