המומיה של תחותמס התגלתה בשנת 1881 בדיר אל-בחרי מעל מקדשה של חתשפסות, ביחד עם מלכים נוספים של השושלות ה-18 וה-19 ושליטים מהשושלת -21.
גדעון פרסטר
גדעון פרסטר (1935 – נובמבר 2020) היה פרופסור במכון לארכאולוגיה, האוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה.
גדעון פרסטר נולד בעפולה וגדל בנתניה, שם למד בעממי, בתיכון והיה חבר בתנועת הנוער העובד והלומד. הוריו עלו לארץ ב-1934 מגרמניה, לפני עליתם הם עזבו את מקומות העבודה שלהם ועל מנת שיוכלו לקבל סרטיפיקטים לעלות לארץ ישראל הם למדו חקלאות בבית ספר חקלאי. עם שחרורו מצה"ל החל בלימודים בירושלים, ולמד מהתואר הראשון ועד לתואר השלישי באוניברסיטה העברית בירושלים. תואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל ובארכאולוגיה (1955–1959), תואר שני בארכאולוגיה (1949–1961), החל משנת 1963 ועד לשנת 1984 שימש כארכאולוג מחוז הצפון של אגף העתיקות, שימש כמרצה בטכניון (1965–1966), שהה במכון לארכאולוגיה באוניברסיטת לונדון לצורך לימודי הדוקטורט (1966–1968) שימש כמורה מן החוץ באוניברסיטה העברית (1969–1973), וכמורה מן החוץ באוניברסיטת חיפה (1971–1973). הגיש את עבודת הדוקטור ב-1972, בנושא: "בתי הכנסת בגליל ומקומם באמנות ובארכיטקטורה ההלניסטית והרומית" והיא נערכה בהדרכתו של פרופסור מיכאל אבי-יונה.
ב-1973 מונה למרצה לארכאולוגיה קלאסית באוניברסיטה העברית. שהה כעמית מחקר בסמינר לארכאולוגיה באוניברסיטת מרבורג (1978), למד לבתר-דוקטורט באוניברסיטת אוקספורד (1978–1979). מונה למרצה בכיר לארכאולוגיה קלאסית באוניברסיטה העברית ב-1982. שימש כחוקר במכון הארכאולוגי הגרמני ברומא (1986–1987). נבחר כחבר מתכתב במכון הארכאולוגי הגרמני, ברלין (1987). מונה לפרופסור חבר לארכאולוגיה קלאסית באוניברסיטה העברית ב-1991. היה חוקר אורח במכון לארכאולוגיה ולאמנויות של העולם העתיק באוניברסיטת בראון, פרובידנס, רוד איילנד (1991), שימש כחוקר במכון הארכאולוגי הגרמני, רומא (1996–1997), מונה כפרופסור מן המניין לארכאולוגיה קלאסית באוניברסיטה העברית בשנת 1998.
כיהן כראש המכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית (1998–2002). יצא לגמלאות כפרופסור אמריטוס ב-2003.
פרסטר היה נציג ישראל וחבר הוועדה המדעית הבינלאומית של הלקסיקון האיקונוגרפי-המיתולוגי קלאסי שמטרתו התיעוד המלא של השתקפות המיתולוגיה הקלאסית באמנות (הציור והפיסול) של העולם הקלאסי. המחקר הושלם ב-1999 ומכיל עשרה כרכים וכיום נוספות בכרכים משלימים עדויות משלימות המתגלות בעיקר בעת חפירות ארכאולוגיות.
לציון יום הולדתו ה-65 פורסם לכבודו ספר יובל מחקרים על אמנות וארכאולוגיה קלאסית, ארכאולוגיה ואמנות יהודית וארכאולוגיה ואמנות נוצרית קדומה.
גדעון פרסטר נפטר בנובמבר 2020. הותיר אחריו אישה, נחמה, שניהלה את מרכז ההדרכה למורים באגף הנוער של מוזיאון ישראל מאז יסודו, ושלושה ילדים.
מחקריו.
מחקריו של גדעון פרסטר התמקדו בשני קטבים: האחד, ארכאולוגיה ואמנות יהודית ונוצרית, והשני, ארכאולוגיה ואמנות יוונית-רומית וביזנטית.
אמנות וארכאולוגיה יהודית.
במחקריו בשרידי האמנות והארכאולוגיה היהודית במזרח ובעולם היווני-רומי הסובב, ניסה פרסטר להראות את הזיקה ביניהם לאמנות והארכיטקטורה בת הזמן. הוא הצביע על יחסים אלה בעבודת הדוקטור שלו "בתי הכנסת בגליל ומקומם באמנות ובארכיטקטורה ההלניסטית והרומית". מכאן ואילך הוא פרסם מחקרים רבים המוקדשים לנושא זה אשר בהם דיונים על האמנות והארכיטקטורה של בתי הכנסת העתיקים בארץ ישראל ובגולה וכמו כן על הכתובות בבתי הכנסת וזיקתם לנוסחים של ברכה ותפילה.
המחקרים הללו לוו בחפירות באתרי בתי כנסת מתקופת הבית השני ותקופת המשנה והתלמוד (המאות 1–2 לפני הספירה - המאה ה-7 לספירה) בארץ ישראל ובתפוצות. החפירות היו במצדה, הרודיון, חמת גדר, חורבת שורה ובית הכנסת העתיק בסרנדה.
ארכאולוגיה ואמנות נוצרית ויהודית והשפעות הגומלין ביניהם.
מחקרים אחדים הוקדשו לארכאולוגיה ולאיקונוגרפיה הנוצרית ולקשרים שלהם עם האמנות והארכיטקטורה היהודית בשלהי העת העתיקה.
פרסטר עסק גם בהשפעות הגומלין האמנותיות והארכיטקטוניות בתקופה הביזנטית של הכנסיות ובתי הכנסת. כלומר, אמנים יהודים ונוצרים השתמשו במידה רבה באותו עולם דימויים ועיטורים. הייתה השפעה של אמנות נוצרית על אמנות יהודית ולהפך, וניתן להבחין במעין תחרות שבאה לידי ביטוי בתכנון המבנים ועיטוריהם. מדובר בעיטור הארכיטקטוני, בעיטורי הפסיפסים ועיטורי השיש הנפוצים בבנייני בתי הכנסת והכנסיות.
ארכאולוגיה אמנות וארכיטקטורה בתקופה ההלניסטית והרומית.
בצד המחקרים והחפירות בתחומי הארכאולוגיה היהודית והנוצרית בארץ ישראל, הוא הקדיש את זמנו לארכאולוגיה היוונית-רומית והביזאנטית הקדומה במזרח ובעולם העתיק בכלל.
מחקריו על האמנות והארכיטקטורה היוונית והרומית של ארץ ישראל והעולם הסובב במאה ה-1 לפני הספירה עד המאה ה-1 לספירה והספר שפרסם על האמנות והארכיטקטורה של מצדה בסדרת פרסומי החפירות של מצדה סיפקו תמונה מפורטת של התקופה הזו באמנות ובארכיטקטורה של ארץ ישראל. ספרו המקיף והחדשני של פרסטר על מצדה עסק בניתוח האמנות והארכיטקטורה והראה שפעלו שם בעלי מלאכה מרומא, אשר הובאו על ידי הורדוס או שנשלחו בידי הרומאים. בעלי מלאכה אלו הראו את רישומם הברור על ציורי הקיר בעיקר בארמון הצפוני במצדה. הוא כתב שהאמנות והארכיטקטורה במצדה היא בעיקר פרי השפעה של האמנות והארכיטקטורה ההלניסטית ואילו השפעת האמנות והארכיטקטורה הרומית הייתה פחותה, אף על פי שהיו שם בעלי מלאכה רומים.
הארמון הצפוני במצדה מקורו ביצירה הלניסטית שהשפיעה גם על הנבטים. פרסטר טען שיש קרבה גדולה בין הארמון הצפוני במצדה והתיאורים על החזית המפורסמת בפטרה - הידועה בשם החזנה וטען שמקורה בארמון הלניסטי מלכותי שהוא סבר שהיה קיים באלכסנדריה.
התרבות החומרית של התקופה הזו תוארה במחקרו על מלחמת היהודים נגד הרומאים בשנים 66–73 לספירה והראיות הארכאולוגיות למלחמה זו.
במחקר ההיסטורי של תקופה זו עסק המאמר המקיף על קיסריה הקדומה.
פיסול רומי.
נושא אחר במחקריו היה הפיסול הרומי במיוחד על רקע הממצאים העשירים שגילה בחפירותיו בבית שאן (סקיתופוליס).
אחת מהתגליות המרכזיות והנדירות שנמצאו בארץ ישראל בפרט וברחבי העולם הרומי בכלל הוא פסל ברונזה של הקיסר אדריאנוס לובש שריון, אותו הוא חקר ופרסם בעקבות החפירות המקיפות אשר ניהל במחנה הרומי בתל שלם ובאזור הסמוך (הקיבוצים טירת צבי ושדה אליהו).
ההנחה שהייתה רווחת במחקר הייתה שארץ ישראל אינה מקום שבה ניתן למצוא פיסול רומי איכותי, כי האוכלוסייה המקומית התנגדה מסיבות דתיות לעשיית פסלים, אבל פרסטר הראה שהפיסול הרומי בארץ ישראל לא נופל בגיוונו ובאיכותו מאזורים אחרים במזרח האימפריה הרומית. רוב הפסלים הם מיובאים, ונמצאו בעיקר בערים שבהן הייתה אוכלוסייה מעורבת כקיסריה, שומרון, בית שאן, בניאס וגדרה.
פרסטר עסק עוד בתחום נוסף הקשור לפסול והוא כלל את ארונות הקבורה מאבן ומשיש המכונים סרקופגים ואשר גולפו בארץ ישראל ואף יובאו (ארונות השיש) בתקופה הרומית ממרכזי הייצור באסיה הקטנה, אתונה, ורומא. ארונות השיש עוטרו בתבליטים עשירים בעיקר בנושאים מיתולוגיים אך גם בנושאים מחיי יום יום. שרידי ארונות שיש מטיפוס זה נמצאו בעיקר בבית הקברות של בית שערים היהודית וכן בקיסריה. הוא דן בהשפעתם על אמנות גילוף הארונות המקומיים ואף על השפעתם על ייצור ארונות האבן המקומיים ועיטוריהם ומנהגי הקבורה היהודית. וכך ניתן לראות את ממדי ההשפעה של התרבות הקלאסית על תושביה היהודים של ארץ ישראל.
חפירות נבחרות.
בית שאן.
מאז שנת 1980 ועד למותו ניהל גדעון פרסטר ביחד עם פרופסור יורם צפריר את פרויקט החפירות והשיחזור של בית שאן מטעם המכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית. פרויקט ארכאולוגי זה, הגדול ביותר שבוצע אי פעם בישראל ואחת החפירות הנרחבות ביותר שנערכו בעולם, נמשך עתה בקנה מידה קטן והחוקרים עוסקים בעיקר בעיבוד הממצא הרב והכנתו לפרסום מדעי נאות. המערך העירוני שנחשף בידי פרסטר וצפריר במרכזה של העיר ראשיתו במאה הראשונה לפסה"נ ושקיעתה הסופית של העיר כולה במאה ה-13 לספירה, עד לתחייתה מחדש במאה הי"ט. העיר התפתחה בתקופה ההלניסטית והרומית, ובתקופה הביזנטית, ואחר כך לאחר הכיבוש המוסלמי בתקופות האומאית העבאסית עד לדעיכתה בתקופה הצלבנית והממלוכית. בית שאן אשר שמה בתקופה הרומית והביזאנטית היה ניסה-סקיתופוליס הייתה באותה תקופה בירת הדקאפוליס, ברית עשר ערים בארץ ישראל ועבר הירדן והיא היחידה מביניהן שהייתה במערב הירדן.
בחפירות האוניברסיטה העברית נחשפו המרכז העירוני, רשת רחובות עמודים, סטווים, מונומנטים שונים כבסיליקה עירונית, מקדש, נימפיאון מפואר ששמש כמזרקה העירונית ומקור לאספקת המים העירונית. מרבית חלקיו של הנימפאון שרדו ומאפשרים שחזור מדויק של המבנה אשר חרב סופית עם חלקים ניכרים של העיר הרומית-ביזאנטית ברעידת האדמה, שהרסה חלקים גדולים מארץ-ישראל והתרחשה ב-18 בינואר 749 לספירה. אשר את תאריכה יודעים ממקורות יהודיים, נוצריים ומוסלמיים. בחפירות נחשפו עוד בסיסו של מונומנט מרשים במרכזה, תיאטרון ובית מרחץ גדול.
נמצא גם פיסול רומי רב, כולל פסלי שליטים ואלים כאפרודיטה, דיוניסוס, אתנה ועוד.
בממצא החשוב יש לציין עוד כ-1,500 כתובות ביוונית.
החפירות בטבריה ובתל שלם וסביבתו.