העלילה מתרחשת בשנת 1935, שנה לפני מאורעות שודדי התיבה האבודה, והסרט פותח כאשר אינדיאנה ג'ונס נמצא בשאנגחאי במועדון בשם אובי ואן ומנסה לסחור בשרידי הנורהאקי תמורת יהלום מגאנגסטר בשם לאו צ'ה. כאשר העסקה מתפוצצת, ג'ונס וזמרת במועדון בשם וילהלמינה "וילי" סקוט בורחים מהמועדון בעזרתו של הילד הסיני שורט ראונד. לאחר מרדף ברחובות שאנגחאי, הם עולים על מטוס תובלה ללא ידיעה כי המטוס שייך ללאו צ'ה עצמו. כאשר הטייסים נוטשים את המטוס על מנת שיתרסק ביחד עם אינדיאנה ג'ונס וחבורתו, הם נאלצים להימלט מהמטוס בעזרת סירה מתנפחת.
לאחר מסע מפרך בהרי ההימלאיה ובנהר שוצף, השלושה מגיעים לכפר נידח בהודו. הכפריים מספרים להם על אבן הסנקרה הקדושה שנלקחה מהם על ידי כת אפלה, וכעת הם גוועים ברעב בלעדיה, ומבקשים את עזרתם בהשבת האבן, בנוסף למציאת ילדיהם החטופים מארמון פאנקוט הסמוך.
כשג'ונס וחבורתו מגיעים לארמון הם מתקבלים בסבר פנים אדיב למדי, עד אשר ג'ונס מותקף בלילה בידי מתנקש. הוא מגלה דלת סודית שמובילה אותו ואת חבריו למקדש תת-קרקעי עצום בגודלו, שבו כת רעה של שבט הט'אגי זובחת לאלה קאלי בקורבנות אדם. הט'אגי מספרים לג'ונס על 5 אבני הסנקרה הקדושות, שהתפזרו באדמה עם השנים, וכעת הם מצאו 3 מתוכן. הם מעבידים את ילדי הכפר הסמוך בחפירות אחר שתי אבני הסנקרה הנותרות שאבדו במכרות הארמון. השליט הרשע מולה ראם מבקש להשתמש בכוחם של חמשת אבני הסנקרה כדי לשלוט בעולם.
ג'ונס וחבורתו נלכדים לאחר שהם צופים במהלכו של טקס. ג'ונס נאלץ לשתות שיקוי דמוי דם אפל, שמערפל את חושיו, וילי נלקחת לשמש קורבן, ושורטי נלקח למכרות כעבד עם שאר ילדי הכפר. אולם שורטי מצליח להימלט מהמכרות, ובשעה שווילי מורדת ללבה הרותחת, הוא מוציא את ג'ונס מהטראנס שהוא שרוי בו. ג'ונס מציל את וילי ומשחרר את ילדי הכפר המשועבדים, והשלושה בורחים מהמקדש בעזרת קרון מכרות, כאשר הט'אנגי דולקים בעקבותיהם. מולה ראם שובר את הקורות התומכות במקווה מים, דבר שמציף את המנהרות התת-קרקעיות בניסיון להטביע את ג'ונס וחבורתו. השלושה מוצאים עצמם מחוץ למקדש ובמרומו של קניון. כאשר הם מנסים לחצות גשר חבלים, הם מוקפים בידי שבט הט'אנגי משני צדדיו. ג'ונס משתמש בחרב כדי לחתוך את הגשר בצדו האחד, ובכך גורם לאנשי הט'אנגי ליפול לנהר שורץ תנינים. מולה ראם אף הוא מנסה להשיג ידו על האבנים שברשותו של ג'ונס ולהוציא את ליבו (כפי שעשה לקרבנות האדם), אך ג'ונס משתמש בכוחם של האבנים ובכך מפיל את מולה ראם אל מותו, בנוסף לשתי האבנים שהיו איתו.
הם חוזרים לבסוף לכפר עם האבן שנשארה וילדי הכפר.
ביקורת.
"אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור" גרף הכנסות של כ-180 מיליון דולר בצפון אמריקה, השקולים ל-370 מיליון דולר במחירי הכרטיסים של 2008. אתר הסרטים Rotten Tomatoes נתן לסרט ציון של 84%.
מפיק הסרט והתסריטאי, ג'ורג' לוקאס, גילה כי כתב את הסיפור האפל בהשפעת מצב רוחו באותה תקופה, עת היה טרוד בגירושים קשים. הסרט עורר תגובות נלהמות לנוכח האלימות הגרפית המצויה בו, והמסרים והתכנים האפלים שהציג, והוא אף נאסר לשידור בהודו. ביציאתו ל-DVD באירופה, הסרט צונזר וקוצצה ממנו סצנת הטקס שבה ליבו של אדם הוסר. בניסיון למצוא נוסחת פשרה, סטיבן ספילברג דחף ליצירת דרגת דירוג חדשה מתחת ל-R (למבוגרים בלבד). לשם כך, נוצרה דרגה חדשה - PG-13 (נדרש ליווי הורים, מומלץ מעל גיל 13); למרות זאת הסרט קבל דירוג PG.
ביקור ניקסון בסין
ביקור ניקסון בסין בשנת 1972 היה הצעד הראשון ביחסים הרשמיים בין ארצות הברית והרפובליקה העממית של סין. זו הייתה הפעם הראשונה שנשיא ארצות הברית ביקר ברפובליקה העממית הסינית, שהחשיבה את ארצות הברית כאחת מאויבותיה הגדולות ביותר. הביקור נערך מ-21 בפברואר ועד 28 בפברואר 1972 ובמסגרתו ביקר נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון בבייג'ינג, בהאנגג'ואו ובשאנגחאי ונפגש עם ראשי הממשל.
ארצות הברית והרפובליקה העממית של סין.
לאחר תום מלחמת האזרחים הסינית ב-1949 והכרזת הקמתה של הרפובליקה העממית של סין המשיכה ממשלת ארצות הברית לראות בשלטון של צ'יאנג קאי שק וברפובליקה הסינית (ששלטה בפועל אך על האי טאיוואן) את מייצגה של סין והיא קיימה יחסים דיפלומטיים רק עם טייוואן ולא עם הרפובליקה העממית של סין ששלטה בכל סין היבשתית. נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר אף ערך ביקור בטאיוואן ב-1960.
לאחר בחירתו של ניקסון לנשיאות הוא שאף לשפר את יחסי ארצות הברית עם סין העממית ממספר סיבות ובהן הטיית המאזן במלחמה הקרה עם ברית המועצות וכדי ללחוץ על צפון וייטנאם להיכנס למשא ומתן אודות סיום מלחמת וייטנאם. סין מצידה הייתה מעוניינת בפתיחת השוק האמריקאי ליצוא מסין וכן גם היא רצתה לאזן את יחסיה עם ברית המועצות, עמה היה לה סכסוך גבולות. סין הייתה בעיצומה של מהפכת התרבות, אם כי בתקופת הביקור החלק הפעיל של המהפכה כבר הסתיים.
הגישושים לקראת הביקור.
הביטוי הפומבי הראשון להתקרבות בין ארצות הברית לסין העממית היה בהזמנה של נבחרת טניס השולחן האמריקאית לסיור בסין לאחר אליפות העולם בטניס שולחן שנערכה בנגויה שביפן באפריל 1971 (מה שנודע לימים כ"דיפלומטיית הפינג פונג").
ביולי 1971 ראש המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית, הנרי קיסינג'ר, ביקר בחשאי בבייג'ינג במהלך ביקורו בפקיסטן. ביקורו של קיסינג'ר בבייג'ינג היה הבסיס לביקורו של ריצ'רד ניקסון בסין. לאחר הביקור הכריזו האמריקאים על ביקורו המתוכנן של ניקסון בשנה שלאחר מכן.
הביקור.
זמן קצר לאחר נחיתתו בסין פגש ניקסון את שליט סין, מאו דזה-דונג. בריאותו של מאו הייתה רופפת והוא כמעט נפטר תשעה ימים לפני הביקור, דבר שלא היה ידוע לנשיא ארצות הברית, אולם הוא היה חזק מספיק כדי לפגוש את ניקסון. מזכיר המדינה האמריקאי, ויליאם פירס רוג'רס, לא נכח בפגישות עם השליט הסיני, והאמריקאים היחידים לצדו של ניקסון היו קיסינג'ר וחבר המועצה לביטחון לאומי וינסטון לורד ( שלימים היה לשגריר ארצות הברית בסין). כדי למנוע את מבוכתו של רוג'רס, הוחלט להוציא את לורד מכל התמונות הרשמיות של הביקור ההיסטורי.
ניקסון ערך מספר פגישות עם ראש הממשלה הסיני ג'ואו אנלאי, שכללו ביקורים בחומה הסינית הגדולה ובערים האנגג'ואו ושאנגחאי. בסיום ביקורו של ניקסון, החליטו ארצות הברית וסין להוציא הודעה רשמית לעיתונות, ובה הוצג מסמך רשמי שהוכיח את תחילת היחסים הטובים בין שתי המדינות. בהודעה, התחייבו שתי המדינות לעבוד במרץ לעבר יחסים דיפלומטיים משותפים זו עם זו.
תוצאות הביקור.
יחסי ארצות הברית-סין השתפרו בעקבות הביקור והתעמולה האנטי אמריקאית בסין פסקה. בעקבות הביקור הוקמו משרדי אינטרסים של המדינות זו בזו, אך ארצות הברית עדיין הכירה בממשל בטאיוואן בתור הממשלה החוקית של כל סין ולכן לא הוכרו אלה כשגרירויות. תוצר אחר של הביקור היה מתנת זוג פנדות לגן החיות הלאומי בוושינגטון, שהיוו אטרקציה שסימנה את שיפור היחסים.
הקרפנטרז
הקרפנטרז (The Carpenters) היו צמד מוזיקלי אמריקני שהורכב מהאחים קארן וריצ'רד קרפנטר. בשנות ה-70 של המאה ה-20, בתקופה שבה סגנון הרוק המהיר הפך פופולרי, הצמד יצר סגנון מוזיקלי רך וייחודי, ובזכותו הם הפכו להיות בין האמנים הרווחיים ביותר בכל הזמנים. אלבומי הקרפנטרז נמכרו בכ-100 מיליון עותקים.
במהלך ארבע-עשרה שנות הקריירה שלהם הוציאו הקרפנטרז 11 אלבומים, 31 סינגלים, 5 מופעים טלוויזיוניים וסדרת טלוויזיה אחת. היו להם מספר סיבובי הופעות בינלאומיים, בהם הופיעו בין השאר בארצות הברית, בריטניה, אוסטרליה, יפן, בלגיה והולנד. הקריירה המשותפת של הצמד הסתיימה עם מותה של קרן קרפנטר ב-4 בפברואר 1983 מדום לב שנבע מסיבוכים של אנורקסיה נרבוזה. סיקור חדשותי נרחב של מותה ושל נסיבותיו הוביל להגברת מודעות הציבור להפרעות אכילה.
תולדות הלהקה.
ילדות.
האחים ריצ'רד לין וקרן אן קרפנטר נולדו בניו הייבן, קונטיקט, הוא ב-1946 והיא ב-1950. ריצ'רד היה ילד שקט שבילה את מירב זמנו בהאזנה לתקליטים ובנגינה בפסנתר. קרן, לעומתו, הייתה חברותית ואהבה משחקי ספורט, ולצד זאת אהבה גם היא להאזין למוזיקה.
ביוני 1963 עברה המשפחה לדאוני, פרבר של העיר לוס אנג'לס שבקליפורניה, כדי לקרב את ריצ'רד לאחד ממוקדי תעשיית המוזיקה וכדי להתרחק מהחורפים של ניו אינגלנד, שהיו שנואים על קרן ועל אביה. בסתיו של 1963 החל ריצ'רד ללמוד בבית הספר התיכון של דאוני, שם החליט לעבור מלימודי חינוך גופני ללהקת בית הספר. המורה שלו למוזיקה, ברוס גיפורד, זיהה את כישורי נגינתו בפסנתר כאשר ניגן את היצירה "רפסודיה בכחול". בשנה שלאחר מכן למד ריצ'רד באוניברסיטת המדינה של קליפורניה בלונג ביץ', שם פגש את ג'ון בטיס, שותפו לעתיד לכתיבת פזמונים כמו "Top of the World" ו-"Only Yesterday"; את וסלי ג'ייקובס, שבהמשך ניגן על גיטרה בס ועל טובה ב"טריו ריצ'רד קרפנטר" ואת פרנק פולר, איתו כתב בהמשך את שיר חג המולד "Merry Christmas Darling" ב-1966.
קרן החלה ללמוד בבית הספר התיכון של דאוני בסתיו 1964. למרות שהייתה אתלטית, ביקשה מריצ'רד לנצל את קשריו כדי לעזור לה לעבור מלימודי חינוך גופני ללהקת בית הספר. בלהקה נתן לה המורה ברוס גיפורד לנגן על גלוקנשפיל, כלי הקשה שהיא לא אהבה. מעט יותר מאוחר הציע לה פרנקי צ'אבז, חברה ללהקה, לנגן על תופים. לעיתים קרובות השתמשה קרן במערכת התופים של צ'אבז שלימד אותה לנגן עליה. כשקיבלה מהוריה מערכת תופים בהמשך אותה שנה, כבר ניגנה עליהם באופן מקצועי.
שלישיית ריצ'רד קרפנטר וספקטרום.