באופן מסורתי נוהגים מוסלמים מישראל ומהרשות הפלסטינית לפקוד במהלך החודש את מסגד אל אקצא. ישראל נותנת לפלסטינים מהרשות הפלסטינית אישורי כניסה מיוחדים לישראל לביקור קרובי משפחה ולתפילה בהר הבית. בעבר אף התאפשר ביקור של מספר מצומצם מתושבי רצועת עזה בהר הבית, מחוות אלו רגישות למצב הביטחוני בסכסוך הישראלי-פלסטיני. במספר מקרים בעבר בוטל עוצר, שהוטל על אוכלוסייה אזרחית ברצועת עזה, לרגל רמדאן. חלק מהאוניברסיטאות בישראל מאפשרות למוסלמים הצמים מועדי בחינות מיוחדים לאחר סיום החודש. מחוות אחרות הנהוגות בקרב מדינות וארגונים הן שחרור שבויים, חנינת אסירים וקיצור עונשים. נוהג נוסף הוא ביקורים וברכות נכבדים מדתות אחרות למנהיגים מוסלמים, או השתתפות בסעודת אפטאר.
פונדמנטליזם
פונדמנטליזם (יְסוֹדָנוּת על פי החלטת האקדמיה ללשון העברית. באנגלית: Fundamentalism, מהמילה fundamentality, שׁוֹרשִׁיוּת. בערבית: اصولية) הוא מונח, לרוב נאמר בהקשר של דת, המתאר אמונה דתית שמאופיינת בקבלת כתבי קודש כפי שנכתבו, שאיפה לחזור ליסודות הדתיים המקוריים ושאיבת פרשנות מכתבי קודש עתיקים לסוגיות מודרניות שונות, לרבות פוליטיות ואידאולוגיות. הפונדמנטליסטים מעוניינים ליצור מצב בו ההתקדמות האנושית לא תפגע בערכי הדת העליונים. הם קוראים לשמור בקנאה על ציוויי כתבי הקודש ולחזור למקורות הדת ואף החלת חוקי הדת על החברה. בתוך כך, ספציפית, עולה ניגוד חריף בין הפונדמנטליזם מהסוג הדתי לבין המודרניות, בהיותה של המודרניות דוגלת במוטיבים של חילון, שוויון זכויות וככלל מתנגדת לחשיבה דוגמתית המאפיינת את הפונדמנטליזם מהסוג הדתי.
אטימולוגיה.
מקור השם הוא בפועל הלטיני foundo שפירושו לייסד, ומכאן שם העצם foundum (יסודות), הבא לציין שעל המאמין לדבוק ביסודות הראשוניים של הדת כפשוטם. המונח הופיע בתחילת המאה ה-20, ותיאר את האגף השמרני הקיצוני בכנסיות הפרוטסטנטיות בארצות הברית, שהתגבש מתוך התנגדות לפרשנויות ליברליות של הדת ושדגל בין היתר בקבלת כתבי הקודש באופן מילולי. מי שטבע את המונח היה הכומר הבפטיסטי קרטיס לי לווס, שתיאר בטור מ-1 ביולי 1920 את 3,000 הצירים הבפטיסטים שהשתתפו בוועידה אודות יסודות האמונה כ"פונדמנטליסטים."
תכנים מרכזיים.
הפונדמנטליזם נחשב זרם דתי הסבור כי כל הכתוב בכתבי הקודש של דתו, במשמעותו הפשוטה, הוא אמת מדעית והיסטורית. הפונדמנטליזם מתנגד לפרשנות מודרנית של הכתובים ובעיקר כזו הרואה בהם אלגוריה. הוא אינו מתפשר על אמונתו ודוחה כל תאוריה שבראייתו סותרת את הכתוב בכתבי הקודש (כגון תורת האבולוציה).
מאפיין נוסף של הפונדמנטליזם הוא ראיית כתבי הקודש כמקור הבלעדי לערכים מוסריים, ללא צורך בשיפוט אנושי בלתי תלוי. בשל כך הפונדמנטליסטים אינם מקדשים ערכים ונורמות מודרניות, כדוגמת ליברליזם, שוויון, פמיניזם ודמוקרטיה, ורואים אותם כאופנות מתחלפות. במקרים מסוימים הם יאמצו נורמות מודרניות, אבל רק כפשרה המיועדת להקל על חיי השגרה. עם זאת, פונדמנטליסטים עשויים לאמץ נורמות חברתיות מחודשות מתוך ראייתן כמושרשות בדתם מקדמת דנא.
לדעת עמנואל סיוון וסקוט אפלבי, בתנועות פונדמנטליסטיות בעת החדשה יש נטייה ברורה לייחס אלטעות למנהיגים דתיים, בניסוחים גורפים או מסויגים.
פונדמנטליזם נוצרי.
הפונדמנטליזם הנוצרי נהנה מתמיכה חזקה בקרב חוגים פרוטסטנטים בכמה אזורים בארצות הברית.
פונדמנטליזם יהודי.
הזרמים העיקריים ביהדות האורתודוקסית מבוססים על קריאה פונדמנטליסטית בספרות ההלכה והשתלשלותה. עם זאת לדברי הכל ישנם נושאים המצריכים קריאה אליגורית, למשל הקביעה שלבורא אין גוף, או אגדות חז"ל, הראשונים עסקו בכך רבות והכללים הגורפים מועברים במסורת ישראל לדורותיה.
זרמים אלו מאמינים כי כתבים אלו - ספרות ההלכה - מחייבים גם בימינו.
פונדמנטליזם מוסלמי.
הפונדמנטליזם האסלמי, שהתחזק משלהי שנות ה-70 ואילך, דבק בקוראן ותובע מהמדינה לאמץ את חוק השריעה.
פונדמנטליזם בדתות המזרח.
פונדמנטליזם בבודהיזם.
פונדמנטליזם בודהיסטי נחשב לנדיר וחריג יחסית ביחס לדתות אחרות בשל התמקדות הבודהיזם בקידום הרוחני של הפרט יותר מאשר במשמעות המקורית של כתבים ואמרות של מנהיגים דתיים היסטוריים. אולם קימות קבוצות נרחבות שמונהגות על ידי נזירים, אשר ניתן להגדירן כפונדמנטליסטיות בהגדרה המושאלת של המושג כקנאות דתית. הפונדמנטליזם הבודהיסטי מתמקד בין היתר בפעילות (לעיתים אלימה) כנגד קבוצות דתיות ואתניות אחרות. אחת הדוגמאות לכך היא מיאנמר, בה נזירים בודהיסטים פופולריים מטיפים כנגד האוכלוסייה המוסלמית במדינה ומעודדים את המתיחות הדתית-אתנית במדינה, מה שהוביל ב-2013 לפרעות של בודהיסטים בעמי הרוהינגיה והקמן המוסלמים במדינה. פרעות אלו אף התפתחו החל מ-2016 לרדיפה ודיכוי מטעם השלטון. כמו כן, נזירים בודהיסטים רבים במיאנמר מביעים את התנגדותם למנהיגים ליברלים מדי לטעמם, כמו אונג סן סו צ'י.
פונדמנטליזם פוליטי.
קיימות תנועות פוליטיות אשר נהוג לקרותן פונדמנטליסטיות, השואפות ליצור סדר חברתי מודרני המבוסס על מקורות הדת מבלי לשלול את מדינת הלאום.
ויליאם הכובש
מוישרנגה
מוישרנגה (מוולנסית: Muixeranga) הוא הכינוי שניתן לאסופה של מחולות עתיקים ולמגדלים אנושיים שמקורם בחבל ולנסיה ושמבוצעים כיום בעיקר בעיירה אלז'מזי (Algemesí).
המוישרנגה היא יותר מריקוד אקרובטי אמנותי. היא גם אוסף של מבנים הבנויים מהרקדנים המפגינים גמישות מרהיבה והמוסעים בתהלוכת "גבירתנו אשר על הבריאות" החג העיקרי של אלז'מזי (7 בספטמבר עד 8 בספטמבר).
מוישרנגה הוא השם המקובל באלז'מזי לקסטל, מנהג של המגדלים האנושיים המודרניים הנפוץ בכל קטלוניה. ההבדל הוא שהמוישרנגה היא בעלת רקע דתי יותר ומלווה בריקוד, כאשר גובה המגדלים האנושיים פחות חשוב מהצורה הסמלית. בעבר הייתה מסורת המגדלים האנושיים נפוצה בכל רחבי חצי האי האיברי.
בשנת 2011 הכיר ארגון אונסק"ו בפסטיבל באלז'מזי שבו מבצעים מוישרנגה כמורשת תרבותית בלתי מוחשית.
מאפיינים.
המשתתפים הבונים את המגדלים הם בדרך כלל קבוצת גברים, מכל מקצוע, עדיף כזה המחייב כושר ויכולת גופנית. כיום קרוב ל-200 איש משתתפים בתהלוכת המבנים האנושיים, אך בעבר היו לא יותר משלושים. אומן או מנצח מתאם את המחול ואת המגדלים האנושיים, ומבנים אחרים, ואף אחראי לבחינה וקבלה של אנשים חדשים לקבוצת המבצעים.
התלבושות הן ייחודיות במובנים רבים. הן מורכבות מחולצות, מכנסיים, נעלי איכרים ולעיתים כובע מיוחד. האריג צבוע בלבן ועליו פסים באדום וכחול כמו של ליצן. זקנים עוד זוכרים כי בעבר נהגו לתפור את התלבושות מבד מזרנים ישן.
מקור והתפתחות.
קיימות כמה תאוריות למקור מנהג המוישרנגה, ובמיוחד למקור השם. תאוריה אחת טוענת כי מקור המילה בערבית "מושן" שפירושו מסכה. תאוריה שנייה קושרת את המנהג עם תהלוכות קדומות שנערכו ברחובות לציון מאורע מיוחד.
אף שהמסורת בחצי האי האיברי מתוארכת למאה ה-13, הרישומים הראשונים שבידינו על המוישרנגה הם מהשליש הראשון של המאה ה-18.
מוזיקה וסמל.
המחול מלווה במוזיקה המנוגנת על ה"טאבאלט" (tabalet סוג של תוף) ו"דולסאינה" (dolçaina סוג של חליל רעשני). המנגינה היא של מלחין בלתי ידוע והיא עתיקת יומין.
כמה מהאנשים הנאבקים למען התאוששות התרבות הולנסינית ושפתה מתייחסים למוזיקה של המוישרנגה כסוג של המנון של חבל ולנסיה ואף של כל האזורים דוברי הקטלאנית.
ברתולומיאו דיאס
דייגו קאו
אייאקס
מועדון הכדורגל האמסטרדמי אייאקס (בהולנדית: Amsterdamsche Football Club Ajax) הידוע בקיצור כאייאקס אמסטרדם (בהולנדית: Ajax Amsterdam) או פשוט כאייאקס, הוא מועדון כדורגל מהעיר אמסטרדם שבהולנד. אייאקס היא הקבוצה המצליחה בכדורגל ההולנדי עם 36 אליפויות, 20 גביעים, והיא אחת מארבע הקבוצות בהולנד (יחד עם פ.ס.וו. איינדהובן, פיינורד ואוטרכט) שמעולם לא ירדו לליגת המשנה.
היסטוריה.
השנים הראשונות.
קבוצת הכדורגל של אייאקס נוסדה בשנת 1893 על ידי פלוריס סטמפל, ומקור שמה הוא הגיבור המיתולוגי איאס. בשנת 1896 סטמפל נאלץ לסגור אותה, עקב ריבוי מועדוני כדורגל באמסטרדם. הקבוצה חזרה לפעילות בשנת 1900.
המועדון עלה לראשונה לליגה הבכירה ב-1911 וזכה בתואר הראשון שלו, הגביע ההולנדי, ב-1917. בעונה שלאחר מכן זכתה באליפות הראשונה שלה ושמרה על התואר גם בעונה שלאחר מכן, בעונה בה זכתה באליפות ללא הפסד.
בשנות השלושים זכה המועדון בחמש אליפויות, ב-1931, 1932, 1934, 1937 וב-1939, והפך אותה לקבוצה ההולנדית המצליחה ביותר של העשור. אייאקס זכתה בגביע השני שלה ב-1943.
בשנת 1956, העונה הראשונה של הליגה המקצוענית החדשה בהולנד, זכתה אייאקס באליפות והמועדון ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע אלופי אירופה לאלופות בעונה שלאחר מכן, שם הודחה הקבוצה על ידי ואשאש ההונגרית. הקבוצה זכתה שוב באליפות ב-1960 וזכתה בגביע השלישי שלה ב-1961.
עידן קרויף.
בשנת 1965 מונה רינוס מיכלס, שחקן העבר, למאמן הקבוצה, ויישם את הפילוסופיה שלו, הנקראת "טוטאל פוטבול", שלימים נעשתה לשם נרדף לאייאקס ולנבחרת הולנד. שנה קודם לכן ערך יוהאן קרויף הופעת בכורה במועדון. לימים היה קרויף השחקן ההולנדי הגדול בכל הזמנים. מיכלס וקרויף הובילו את אייאקס לתקופה המצליחה ביותר בתולדותיה, כשזכו בשבעה תוארי אליפות, ארבעה גביעים ושלושה גביעי אירופה, מה שהפך את המועדון לשם דבר באירופה.