הקבוצה לא נותרה בליגה השלישית למשך זמן רב, ולאחר שתי עונות, 1969/1970 ו-1970/1971, עלתה בחזרה לליגת המשנה מהמקום השני. בתקופה זו הוזמנה הקבוצה לגביע האנגלי-איטלקי, בו סיימה ארבעה משחקים ברציפות בתוצאות תיקו בין השנים 1972 ו-1974.
באמצע שנות השבעים, תחת המאמן אלק סטוק, נערך מסע רכש יקר והובאו מספר שחקני מפתח, בהם בובי מור ואלן מאלרי.
התגמול על מסע הרכש היה הגעתם היחידה בהיסטוריה לגמר גביע ה-FA, בשנת 1975. במשחק הגמר הפסידה פולהאם לוסטהאם יונייטד.
בהגעתם לגמר שברו שחקני פולהאם שיא בכך ששיחקו 11 משחקים בדרכם לגמר, הכי הרבה משחקים אי פעם במסגרת גביע ה-FA (כמות המשחקים גדלה בשל משחקים שהסתיימו בתיקו וגררו משחק חוזר). כהכנה למשחק הגמר הוציא המועדון סינגל בשם "ויוה אל פולהאם" (שבוסס על "Y viva España" של מנולו אסקובר), שעד היום מתנגן לעיתים במשחקי הקבוצה. השיר הגיע למקום ה-46 במצעדי הפופ בשנת 1975. הגעת הקבוצה לגמר השיגה לה כרטיס לטורניר אירופי לא בולט בשם הגביע האנגלו-סקוטי, בו הגיעה לגמר והפסידה למידלסברו.
לקבוצה המצליחה הצטרפו גם שחקנים כמו ג'ורג' בסט, ששיחק 47 משחקים במדי המועדון בעונת 1976/1977, ורודני מארש שגדל בפולהאם בשנות ה-60 וחזר לקבוצה בעונה זו, כשהוא משתתף ב-16 משחקים בלבד. תקופה זו הייתה אחת המוצלחות בהיסטוריה של פולהאם.
השאננות שנגרמה כתוצאה מהתקופה המדוברת גרמה לירידה חוזרת של פולהאם לליגה השלישית, כשניצחה רק 11 משחקים מתוך 42 בעונת 1979/1980. כישלון הקבוצה גרם לפיטורי המאמן בובי קמפבל, ולהחלפתו על ידי מלקולם מקדונלד. זה האחרון בנה קבוצה חדשה וצירף מספר שחקנים חשובים כגון: ריי הוגטון, טוני גייל, פול פארקר, גרי פייטון וריי לואינגטון. בשנים 84–1980, תחת הנהגתו של מקדונלד, הצליחה הקבוצה מאוד וחזרה לליגה השנייה בעונת 1981/1982. ב-1980, ייסדה פולהאם את קבוצת הראגבי של המועדון, "Harlequins Rugby League" ("מוקיוני ליגת הראגבי"), קבוצה שנועדה להוות זרם נוסף של הכנסה לקבוצת הכדורגל. בתחילה נקרא המועדון: "מועדון הראגבי של פולהאם", ושיחק בקרייבן קוטג', אך בשנת 1984 נפרד המועדון מקבוצת הכדורגל והעתיק את מגרשו הביתי.
פולהאם החמיצה עלייה לליגה הראשונה כשהפסידה 0–1 לדרבי קאונטי ביום האחרון לעונת 1982/1983, כשניצחון היה מעניק לה את העלייה. חובות כבדים שהצטברו גרמו להידרדרות הקבוצה, ובעונת 1986 היא נשרה שוב לליגה השלישית. המועדון היה קרוב לפשיטת רגל ב-1987, במקביל לניסיון איחוד כושל עם קווינס פארק ריינג'רס. רק התערבותו של שחקן העבר של המועדון, ג'ימי היל, הצילה את פולהאם. הוא שינה את שם הקבוצה ל-"מועדון הכדורגל פולהאם 1987 בע"מ". באותה שנה השתתפה הקבוצה במשחק שנערך במסגרת פרס הפוטבול ליג נגד אלדרשוט, והמשחק הוכרע רק לאחר 28 בעיטות עונשין.
ב-1992, בעקבות ייסודה של הפרמייר ליג, שונה שם הליגה שלישית בה שיחקה הקבוצה ל"ליגת המשנה". לאחר ביצועים חלשים בעונת 1993/1994 הודחה פולהאם לליגה השלישית החדשה, הרביעית והאחרונה בדירוג הליגות המקצועניות, מה שהוביל למינויו של יאן ברנפוט כמאמן.
שפל המדרגה (1994–1997).
ברנפוט סיים את עונתו הראשונה בפולהאם במקום השביעי. עונת 1995/1996 הייתה השנה הגרועה ביותר בתולדות המועדון, כשהוא סיים במקום ה-17 בליגה הרביעית. בעקבות זאת פוטר ברנפוט מתפקידו כמאמן, אך מילא מספר תפקידים שונים במועדון למשך זמן קצר.
בפברואר 1996 מונה השחקן מיקי אדמס למאמן הקבוצה, ביצע מהפך בקבוצה והתחיל עידן חדש.
כשלצידו סיימון מורגן, ביצע אדמס תפנית, סיים עם הקבוצה במקום השני בליגה והעלה אותה לליגה השלישית, כשבמקום הראשון מסיימת ויגאן את'לטיק שעקפה את פולהאם רק בזכות הפרש שערים טוב יותר.
נסיקה דרך הליגות (1997–2001).
בקיץ 1997 קנה איש עסקים בשם מוחמד אל פייד את הקבוצה ופיטר את אדמס בשל פתיחת עונה גרועה שלו, ובמקומו מינה את ריי וילקינס וקווין קיגן למאמנים, כשהם מבטיחים לעלות את הקבוצה לפרמייר ליג בתוך חמש שנים.
לאחר ויכוח על בחירת שחקנים עזב וילקינס את פולהאם, והשאיר את ניהולה המלא לקיגן, שהעלה את הקבוצה לליגה השנייה בצורה מרשימה, כשהיא צוברת 101 נקודות מתוך 138 נקודות אפשריות. הקפטן שלה, כריס קולמן, היה השחקן היקר ביותר בליגה השלישית. קיגן עזב לאחר מכן כדי לאמן את נבחרת אנגליה והוחלף על ידי שחקן העבר פול ברסוול.
ברסוול פוטר במרץ 2000, לאחר היחלשות הקבוצה במהלך העונה. הצרפתי ז'אן טיגנה החליפו והחתים מספר שחקנים צעירים, כשהבולט בהם הוא לואיס סאהה. החלטה זו השתלמה ופולהאם סיימה את העונה עם 100 שערים ב-46 משחקים, והשלימה עליית ליגה שלישית ברציפות, כשהיא עולה לפרמייר ליג. במהלך עונה זו, קפטן הקבוצה, כריס קולמן, היה מעורב בתאונת דרכים וסיים את קריירת המשחק שלו. השחקן היחיד ששיחק עם פולהאם בארבע הליגות היה שון דייוויס.
פולהאם בפרמייר ליג (2001–2013).
בעונתה הראשונה בליגה, עונת 2001/2002 סיימה הקבוצה במקום ה-13, לאחר מכן עזבה את אצטדיונה קרייבן קוטג' לטובת שיפוצים ועברה לשחק באצטדיונה של קווינס פארק ריינג'רס לופטוס רואד אך עלתה לגביע האינטרטוטו, שבו זכתה בשנה שלאחר מכן, כשגברה על בולוניה האיטלקית 3–5 בצמד משחקים. בעונת 2002/2003 סיימה במקום ה-14. בעונת 2003/2004 סיימה במקום התשיעי, מיקום שיא עד אז. בעונת 2004/2005 חזרה לשחק באצטדיונה המקורי וסיימה במקום ה-13. בעונת 2005/2006 סיימה במקום ה-12. בעונת 2006/2007 סיימה במקום ה-16, מרחק נקודה מהקו האדום. בעונת 2007/2008 סיימה במקום ה-17, עם 36 נקודות, כשבינה ובין ירידה לליגה השנייה מבדילים שלושה שערי זכות בלבד. עונת 2008/2009 הייתה עונת השיא בכל הזמנים של הקבוצה, והיא סיימה במקום ה-7, שהקנה לה זכות עליה לליגה האירופית. במפעל זה הגיעה הקבוצה עד לשלב הגמר ובו הפסידה לאתלטיקו מדריד בהארכה בתוצאה 1–2, לאחר שבתום 90 דקות התוצאה הייתה 1-1. בעונת 2009/2010 סיימה במקום ה-12. בעונת 2010/2011 סיימה במקום השמיני ועלתה שוב לליגה האירופית, אך לא זכתה להצלחה. בעונת 2011/2012 סיימה במקום התשיעי. בעונת 2012/2013 סיימה במקום ה-12.
הבעלים החדשים (2013–2014).
לאחר דשדוש מתמשך במהלך 12 עונות בפרמייר ליג, בהם התמצבה הקבוצה כקבוצת אמצע-תחתית, הועבר המועדון בתחילת עונת 2013/2014 מידיו של אל-פאייד אל איש עסקים אמריקאי ממוצא פקיסטני בשם שאהיד חאן, שמשמש גם כבעלים של קבוצת הפוטבול האמריקאית ג'קסונוויל ג'אגוארס. אמנם, בסוף העונה סיימה הקבוצה במקום ה-19 וירדה לליגת המשנה האנגלית.
2014 והלאה.
בעונת 2014/15 פולהאם הציבה מטרה לעלות לפרמייר ליג אך נכשלה וסיימה במקום ה-17. בעונת 2015/2016 פולהאם שוב איכזבה וסיימה במקום ה-20 והייתה באזור הירידה לליגה השלישית אך לבסוף ניצלה מירידת ליגה.
עונת 2017/2018 הייתה מצוינת עבור פולהאם ותחת המאמן הסרבי סלבישה יוקאנוביץ' הקבוצה סיימה במקום השלישי בעונה הסדירה - מקום שמוביל למשחקי הפלייאוף על העלייה לפרמייר ליג. בחצי גמר הפלייאוף פולהאם פגשה את דרבי קאונטי. במשחק הראשון הפסידה פולהאם 0–1 לדרבי, אך בגומלין שנערך באצטדיונה הביתי הקרייבן קוטג', היא ניצחה 0–2 והעפילה לגמר פלייאוף הצ'מפיונשיפ.
ב-26 במאי 2018 ניצחה פולהאם באצטדיון ומבלי את אסטון וילה במשחק גמר פלייאוף בתוצאה 0–1, ובכך הבטיחה את עלייתה לפרמייר ליג לאחר ארבע עונות בליגת המשנה. את עונת 2018/2019 סיימה פולהאם במקום ה-19 לאחר שהשיגה 26 נקודות בלבד וספגה את כמות השערים הגדולה ביותר בליגה (81), וירדה לליגת המשנה לאחר עונה אחת בפרמייר ליג.
בתום עונת 2019/2020 חזרה שוב לפרמייר ליג לאחר ניצחון בגמר הפלייאוף על ברנטפורד. בסיום עונת 2020/2021 בפרמיירליג ירדה פולהאם בחזרה לליגת המשנה הצ'מפיונשיפ, לאחר הפסד לברנלי, 3 מחזורים לפני סיום העונה.
ב-2 ביולי 2021 מונה מרקו סילבה למאמן הקבוצה והצליח להחזיר אותה לפריימרליג אחרי עונה אחת בלבד תוך שהיא זוכה באליפות הליגה. בסך הכל רשמה פולהאם בחמש שנים 3 עליות לפריימרליג ושתי ירידות לצ׳מפיונשיפ.
תארים.
אליפות הצ'מפיונשיפ
Β-hCG
חבטת גב יד
בטניס, חבטת גב יד (באנגלית: Backhand) היא הצלפה של המחבט בכדור שנלווית בתנועה סיבובית היוצאת מגופו של החובט כלפי חוץ, בהתאם לכיוון אליו הוא רוצה לחבוט אותו. אצל שחקנים ימניים, חבטת גב היד מתחילה מצד שמאל של הגוף, ממשיכה לרוחב הגוף שם המחבט יוצר את המגע הראשוני עם הכדור, ומסתיימת מצד ימין של הגוף בו הכדור ניתק מהמחבט ועף לכיוון אליו נשלח. החבטה יכולה להתבצע הן באחיזה של יד אחת במחבט והן באחיזה של שתי הידיים במחבט.
לרוב חבטת גב היד קשה יותר ללמידה ולביצוע מאשר חבטת כף היד, משום שהשליטה ביד כאשר "מושכים" את המחבט החוצה מהגוף (בחבטת גב היד) קשה מתנועת הדחיפה המתבצעת בחבטת כף היד שבאה באופן טבעי יותר . ההבדלים לרוב בין שתי החבטות הבסיסיות הוא שגב היד מאופיין בעוצמה ויציבות נמוכה מכף היד. לרבים מהשחקנים המתקדמים ניכרת העליונות בחבטת כף היד על פני חבטת גב היד וכמו כן אפשר להבחין בשחקנים רבים הבונים את אסטרטגיית המשחק שלהם על ניצול חולשת היריב בחבטת גב היד כדי להעניק להם נקודות קלות רבות יותר .
אחיזת החבטה.