אֵאוּרוֹפָּה נוֹסְטְרָה (באיטלקית: Europa Nostra – "אירופה שלנו") היא הפדרציה הכלל-אירופאית למורשת תרבותית וארגון-הגג המייצג של כ-250 ארגונים בלתי-ממשלתיים בארבעים וחמש מדינות בכל רחבי אירופה. הארגון מייצג את ארגוני החברה האזרחית האירופאית הפעילים בשדה המורשת כלפי ארגונים בינלאומיים הנוגעים בדבר, ובמיוחד מוסדות האיחוד האירופי, מועצת אירופה ואונסק"ו.
אאורופה נוסטרה מתמקדת בהעלאת נושא המורשת ותועלותיה אל הזרם המרכזי של התודעה הציבורית ובקידום תחום המורשת בסדר העדיפויות של המדיניות הציבורית, הן ברמה הכלל-אירופית והן ברמה המדינתית. מטרותיה הראשיות הן לקדם, ברמה האירופאית, סטנדרטים גבוהים של איכות בתחום שימור המורשת, אדריכלות ותכנון עירוני וכפרי, וכן לפעול למען פיתוח מאוזן ובר-קיימא של הסביבה הטבעית, הבנויה, הכפרית והעירונית.
אאורופה נוסטרה תומכת במסעות פרסום מדינתיים ובינלאומיים למען שימור מורשתה של אירופה המצויה בסיכון והצלתה. היא מעודדת יוזמות הדגמה התורמות לשימור ולחיזוק המורשת התרבותית על ידי הכרה בהישגי מורשת היוצאים מן הכלל, ובמיוחד על ידי ארגון פרס האיחוד האירופי לשימור תרבותי (פרסי אאורופה נוסטרה), בשותפות עם הנציבות האירופית. בראשית שנת 2006 נבחרה אאורופה נוסטרה להיות משרד הקישור החדש לתיאום ימי המורשת האירופית (European Heritage Days), יוזמה משותפת של מועצת אירופה והנציבות האירופית.
אירופה נוסטרה
שלום שכנא (פירושונים)
ספירה
ארקולנו
ארקולנו (איטלקית: Ercolano) היא עיר איטלקית בפרובינציית נאפולי שבמחוז קמפאניה. עד 1969 נקראה רזינה. בעיר מתגוררים כ-55,000 תושבים (2009).
היסטוריה.
ארקולנו עברה מספר גלגולים. עד שנת 79 לספירה נקראה העיר הרומית ששכנה במקום בשם הרקולנאום. הרקולנאום הייתה עיר שנוסדה ככל הנראה על ידי מתיישבים יוונים, מאות שנים לפני הספירה, ונקראה על שמה של הדמות המיתולוגית הרקולס. בהמשך שלטו בעיר שבטים סאמניטים, עד להשתלטות הרומית על אזור קמפאניה במאה השלישית לפנה"ס. העיר הפכה לעיר רומאית רק לאחר מלחמת בעלות הברית בשנת 89 לפנה"ס.
בתקופה הרומאית שימשה העיר כאתר נופש לעשירי רומא.
בשנת 79 לספירה נחרבה הרקולנאום על ידי נחשול פירוקלסטי שגלש במורדות הר הגעש וזוב וכיסה אותה בשכבה של כ-20 מטרים של אפר געשי.
חלק קטן מתושבי העיר נספו, ואחרים הצליחו להימלט ונטשו אותה. רק כ-1000 שנים מאוחר יותר קם יישוב חדש, במקום שנודע כ"קסטל די רזינה" (Castel di Resina). ב-500 השנים הבאות הלכה ונבנתה במקום העיירה רזינה, שנבנתה בחלקה על שטחה של הרקולנאום.
ב-1709 נחשפו במקרה שרידי העיר העתיקה בעת שאיכר מקומי חפר באר ונתקל בשרידי האמפיתיאטרון העירוני. חשיפת הרקולנאום נתקלה בקשיים בין היתר משום היות בתיה של רזינה בנויים בחלקם בשטח העתיקות.
במאה ה-19 עברה רזינה לשליטת ממלכת שתי הסיציליות ב-1816 עד לכיבושה של זו ואיחוד איטליה ב-1861.
ב-1969 שינתה רזינה את שמה לארקולנו, שמה האיטלקי של הרקולנאום.
טובי סטיבנס
טובי סטיבנס (באנגלית: Toby Stephens; נולד ב-21 באפריל 1969) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי. בין תפקידיו הידועים ביותר המיליארדר גוסטב גרייבס בסרט "למות ביום אחר" מסדרת סרטי ג'יימס בונד, ואדוארד רוצ'סטר בעיבוד הטלוויזיוני של ה-BBC משנת 2006 לרומן של שרלוט ברונטה "ג'יין אייר".
ביוגרפיה.
טובי סטיבנס, בנם של השחקנים מגי סמית' ורוברט סטיבנס, נולד בלונדון ולמד באקדמית לונדון למוזיקה ואומנות הדרמה. תפקידו הראשון בקולנוע היה בשנת 1992 בתפקיד אותלו בסרט "אורלנדו", מאז הוא מופיע בקביעות בתפקידים שונים בקולנוע, בטלוויזיה ועל במת התיאטרון.
זמן קצר אחרי סיום לימודיו באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA) זכה להכרה כשחקן תיאטרון מוערך, בעיקר בזכות תפקידו כקוריולנוס בהפקה של רויאל שייקספיר קומפני. באותה עונה הופיע גם בתפקיד קלאודיו במחזה השייקספירי "מידה כנגד מידה". בהפקה של הווסט אנד גילם את דמותו של סטנלי קובלסקי במחזה "חשמלית ושמה תשוקה" מאת טנסי ויליאמס, ובשנת 2004 שיחק בתפקיד המלט. בברודוויי הופיע בהצגה "Ring Round the Moon". בקולנוע שיחק בתפקיד הראשי בסרט "מצלמים פיות" וגילם את הדוכס אורסינו בסרטו של טרוור נאן "הלילה השנים עשר" עיבוד קולנועי למחזה של שייקספיר.
סטיבנס מרבה להופיע בדרמות תקופתיות כמו סדרת הטלוויזיה "הדיירת מאחוזת ויילדפיל", עיבוד לספרה של אן ברונטה, לצידה של טרה פיצג'רלד, הסרט "הדודנית בט" לפי רומן של אונורה דה בלזק, ו"גטסבי הגדול" עיבוד לספרו של סקוט פיצג'רלד. ב-2003 גילם את דמותו של קים פילבי בסדרה "מרגלי קיימברידג'" שהופקה על ידי רשת ה-BBC.
ב-2005 שיחק בסרט ההודי "המרד הגדול" (Mangal Pandey: The Rising) בו גילם תפקיד של קצין בריטי, המתאר את אירועי המרד ההודי הגדול משנת 1857. עוד הופיע בסרט "האתגר של שארפ", מסדרת הטלוויזיה "שארפ", בו גילם דמות של ממונה מטעם חברת הודו המזרחית הבריטית.
בסתיו 2006 כיכב בסדרת הדרמה הטלוויזיונית של ה-BBC "ג'יין אייר", וכן בסרט The Wild West בו גילם את תפקיד הגנרל ג'ורג' ארמסטרונג קסטר בקרב ליטל ביגהורן. ב-2009 גילם סטיבנס את דמותו של הנסיך ג'ון בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "רובין הוד" בהפקת ה-BBC. עוד ב-2009 שיחק בתיאטרון בלונדון בהפקה של "בית הבובות", המחזה של איבסן, לצידם של ג'יליאן אנדרסון וכריסטופר אקלסטון. בשנת 2018 גילם את דמותו של לוטננט ביל בימן מיחידת "אריות הים" (Navy SEALs) בסרט לצוד את האויב‎.
חיים אישיים.
סטיבנס נשוי לשחקנית הניו זילנדית אנה-לואיז פלומן וב-31 במאי 2007 נולד בנם הבכור אלי אליסטר.
הכפים הגדולים
הכפים הגדולים הם הכינוי שניתן לשלושת הכפים הגדולים בחצי הדרומי של כדור הארץ, הנושקים לאוקיינוס הדרומי.
שלושת הכפים הם: כף התקווה הטובה באפריקה, כף הורן שבאמריקה הדרומית וכף לווין שבאוסטרליה. כף אגולס הממוקם כ-150 קילומטרים דרומית מזרחית לכף התקווה הטובה, נחשב לעיתים במקומו לאחד משלושת הכפים הגדולים.
בימים שלפני חפירת תעלת סואץ ב-1869 ותעלת פנמה ב-1914 היו הכפים הגדולים נקודות ציון משמעותיות בנתיב המפרשיות, הנתיב הימי מאנגליה לאוסטרליה וניו זילנד, מאחר שלספינות נשקף סיכון רב בעוברן מדרום לכפים אלה. בפרט, מסוכן השיט בגלל תנאי הים באזור כף הורן וכף אגוליאש. שניהם נחשבו כמקומות המסוכנים ביותר לימאים, שרבים מהם איבדו בהם את חייהם.
השיט בכף הורן מאופיין בסערות, גלים גבוהים, זרמי ים חזקים וקרחונים. סכנות אלה הפכו את הכף לאתר טביעתן של אוניות רבות במהלך ההיסטוריה. גם הפלגה מדרום לכף אגוליאש נחשבת למסוכנת בגלל רוחות חזקות וסערות המלוות בגלי ענק המגיעים לגובה של 30 מטר והיכולים להטביע גם ספינות גדולות.
עם חפירתן של התעלות, פחת הצורך להקיף את אמריקה הדרומית דרך כף הורן במסע בין האוקיינוס האטלנטי לאוקיינוס השקט, ואת אפריקה מדרום לכף התקווה הטובה וכף אגוליאש במסע בין האוקיינוס ההודי והאטלנטי, ולמעשה, כיום רק אוניות שגודלן מסווג כקייפסייז נדרשות להקפה זו.
למרות קיום החלופות, שיט סביב כף הורן נחשב לאחד האתגרים הבולטים בקרב שייטי יאכטות, וחלקם עוברים בנתיב זה בניסיונם להקיף את העולם.
מסע דרך כף התקווה הטובה נקרא נתיב הכף. נתיב זה היה בשימוש נרחב בין השנים 1967 - 1975 על רקע סגירתה של תעלת סואץ על ידי מצרים.
בספרו "הדרך הארוכה", כתב משיט היאכטות ברנאר מואטסיה :
מון סן מישל
אורורה (מיתולוגיה)
אָוּרוֹרָה (בלטינית: Aurora, משמעותה 'שחר') היא אלת השחר במיתולוגיה הרומית ובשירה הלטינית. אורורה היא בת-השוואה לאלה היוונית אאוס, הגם שאורורה אינה טומנת בחובה תהודה כלשהי לאלה קדמונית אדירה. אלת השחר ההינדית היא אוּשַאס.
במיתולוגיה הרומית.
במיתולוגיה הרומית, אורורה, אלת השחר, מחדשת את עצמה בכל בוקר ובוקר ונוסקת לרוחב השמים, בהכריזה על הגעת החמה. יש לה שני אחים: אח (סוֹל, השמש) ואחות (לוּנַה, הירח).
מיתוס שנלקח מאגדות האלה היוונית אאוס על ידי משוררי הלטינית מגולל את סיפורו של אחד ממאהביה, נסיך טרויה, טיתונוס. טיתונוס היה בן-תמותה, ואמור היה להזדקן ולבסוף למות. ברצותה לחיות עם אהובה לנצח נצחים, אורורה ביקשה מיופיטר (המקביל לזאוס) להעניק חיי אלמוות לטיתונוס. יופיטר נענה למשאלתה, אולם המשאלה הייתה פגומה ולא כללה את שמירת מראהו הצעיר לנצח. כתוצאה מכך, טיתונוס הוסיף להזדקן לעד, ואורורה הפכה אותו לבסוף לחגב.
אורורה בתרבות המודרנית.
באחת מן הגרסאות של היפהפייה הנרדמת נקראה היפהפייה הנרדמת אורורה.
האסטרואיד שהתגלה ב-1867 על ידי ג'יימס קריג ווטסון נקרא על שמה.
אאורורה
אאורידיקי
אאורידיקה
אורידיקי
תשבץ חשבוני
אוריסטאנו
אוריסטאנו היא עיר ורשות מקומית באי סרדיניה השייך לאיטליה. בעיר כ-30,000 תושבים וכלכלתה מבוססת בעיקר על דיג. העיר היא בין היתר מושבה של הארכיבישופות של הכנסייה הקתולית של אוריסטאנו.
אוריסטאנו היא בירת נפה באותו שם, ומצויה בצפון מערב רמת קמפידנו, על שפך נהר הטירסו, הנהר הארוך ביותר בסרדיניה, שלעיתים מכונה "הנילוס של סרדיניה".
בתקופה הביזנטית, אוריסטאנו נקראה אריסטיאניס והוקמה בקרבת היישוב הפיניקי אותוקה (כיום סנטה ג'וסטה). ב-1070 החלה אריסיאניס לצבור חשיבות, כשהארכיבישוף טורקוטוריו הפך אותה למושב הבישופות, במקום העיר תארוס שהייתה ממוקמת באזור החוף והייתה נתונה למתקפות "סרצנים" (מוסלמים). העיר הפכה לבירת הג'ודיקאטו (מקבילה לדוכסות) של ארבוראה. בתקופה זו תוכננו ביצורים.
מינטונז פליי האוס