עיקר פרסומו של פרנץ' נובע ממחקריו המשותפים עם עמיתו לאוניברסיטת שיקגו יוג'ין פאמה, השניים מצאו כי המודל המקובל להערכת שווי ניירות ערך, ה-CAPM, אינו מדויק. ב-1992 פרסמו פאמה ופרנץ' את מחקרם על סיכון ותשואה בו בחנו את ביצועיהן של אלפי מניות משנות ה-60 ועד תחילת שנות ה-90. הם הראו כי הבטא במודל ה-CAPM אינה מהווה מדד מספק לקביעת התשואה הנדרשת על מחיר המניות וכי קיימים גורמים משפיעים נוספים, אותם הביאו לידי ביטוי במודל חדש שבנו המכונה Fama-French three-factor model.
חייו הפרטיים.
פרנץ' נשוי ואב לשלושה ילדים, הוא משמש כדירקטור בחברת ניהול ההשקעות Dimensional Fund Advisors בה משמש גם כיועץ בתחום בניית אסטרטגיות השקעה.
התמוטטות
שעונית צהובה
שעונית צהובה (שם מדעי: "Passiflora edulis var. flavicarpa" או בקיצור "Passiflora flavicarpa") היא שעונית מקומית לאמריקה הטרופית, בעלת פרי צהוב ואכיל. זהו מין שונה מהשעונית הנאכלת.
תיאור.
העלים מנוגדים, מסולסלים, בעלי שלוש אונות עמוקות. הצמח מטפס על ידי קנוקנות הנמצאות בכל מפרק עלה. הפרחים לבנים בקוטר 5-8 ס"מ ומאופיינים על ידי זירים ארוכים, לבנים או לבנים-סגולים. הפרי עגול או אליפטי בקוטר 5 ס"מ, וצבעו משתנה מירוק לצהוב בהבשלה. תוך הפרי מלא בזרעים קטנים הניתנים בציפה ונוזל צהוב ארומטי וסמיך המשמש כתוספת לשרבט ולהכנת ריבות וג'לי.
שימוש וגידול.
הפרי משומש לגידול ביתי ועם פוטנציאל לשוק המסחרי. פרי השעונית הסגולה (שעונית נאכלת) בעל טעם המתעלה באיכותו על הסוג הצהוב. השעונית מצליחה בקרקעות מנוקזות ועשירות ברקבובית. את הצמח כדאי להדלות על כבלים או גדרות, והוא פורח בשנה השנייה לשתילה, ומניב ברציפות מיוני ועד נובמבר.
מין זה אינו מגודל בפוארטו ריקו בגלל מחלה אשר הורגת את הצמחים, וייתכן שנגרמת על ידי מין של פוסריום.
מחקרים בהוואי הראו שהחרק המוצלח ביותר להאבקה הוא דבורת העץ מהמין "Xylocopa varipuncta". מספר מינים של דבורה זו נמצאים באזורים הטרופיים. כדאי לעודד את הימצאותן כמאביקים טבעיים. הצמח מניב לשנים רבות וזקוק למעט השגחה, מלבד גיזום ודישון מדי פעם.
הציפה נאכלת גם בצורתה הטריה ישירות מהפרי לאחר תוספת קטנה של סוכר. השימוש הנפוץ ביותר הוא במשקה מרענן המוכן על ידי ערבוב של הציפה עם קרח, מים, סוכר וסודה לשתייה.
זן ישראלי בשם Passion Dream) P.D) נוצר מהכלאה של שעונית צהובה ושעונית נאכלת.
בפרי ישנה כמות רבה של ויטמין C.
ישנם גם זנים מתוקים לפרי.
אבי ישראלי
אבי ישראלי (נולד ב-1953) הוא רופא פנימאי ומנכ"ל משרד הבריאות לשעבר. משמש מנהל מחלקת מדיניות מינהל וכלכלת בריאות במרכז הרפואי הדסה.
ביוגרפיה.
ישראלי סיים ב-1978 לימודי רפואה בבית ספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. התמחה ברפואה פנימית ובניהול רפואי. הוא מוסמך בבריאות הציבור מהאוניברסיטה העברית ומוסמך במנהל עסקים מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. משנת 1996 מכהן כפרופסור מינהל וכלכלה רפואית בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית.
מונה לתפקיד מנכ"ל משרד הבריאות בשנת 2003 על ידי שר הבריאות, דני נוה. קודם למינויו זה מילא ישראלי את תפקיד מנהל המחלקה למינהל בריאות וכלכלת בריאות בבית-הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים, ועוד קודם לכן כיהן בתפקיד מנכ"ל המרכז הרפואי הדסה. כן כיהן כיו"ר הוועדה להרחבת סל הבריאות. פרש מתפקיד מנכ"ל המשרד בשנת 2009.
מכהן כיושב ראש חברת הביומד "בריינסטורם".
מוסד רמון לול
מירון הקדומה
מירון הקדומה נחשפה מדרום-מערב למושב מירון וצפונית לקבר רבי שמעון בר יוחאי. בחפירות התגלו שבע שכבות יישוב מהתקופה ההלניסטית עד לתקופה הממלוכית. במקום התגלו שרידים מתקופת בית שני אך תקופת הפריחה של היישוב הייתה בין המאה ה-2 לבין המאה ה-4 – המועד בו הוקם בית הכנסת ששרידיו נראו על פני השטח. בנוסף לבית כנסת, נחשפו במירון הקדומה שרידים של כפר קדום: בתי מגורים, בורות מים ומתקנים של בעלי מלאכה. החפירות נערכו בשנים 1971–1977 מטעם בתי-הספר האמריקאיים לחקר המזרח בראשות אריך מאירס.
במפה המצורפת למאמרו של אריה גראבויס "הגליל בתקופת מסעי-הצלב", מופיעה מירון כקהילה יהודית בתקופה הצלבנית.
בחפירה במתחם סמוך ב־2014 נמצאו שרידים מראשית התקופה הכלקוליתית, ומתקופת הברונזה.
גאוגרפיה.
מירון הקדומה שוכנת באזור הררי, קשה לגישה ונידח יחסית, שהיה מיושב בדלילות במרבית ההיסטוריה. השטחים הניתנים לעיבוד חקלאי באזור קטנים יחסית. מצפון למירון הקדומה שכנה גוש חלב, שהייתה היישוב המרכזי באזור.
במקורות.
מירון אינה נזכרת כלל בתנ"ך בשמה, אך מוזכרת פעמיים במקורות תנאיים בהקשרים חקלאיים, בתוספתא למסכת דמאי לפי חלק מהגרסאות ובתלמוד ירושלמי למסכת שביעית, ופעם נוספת במדרש באופן אגבי. אזכור אחר של מירון מובא במדרש תנחומא בהקשר למעשה רשב"י שביקש למלא בקעה בדינרי זהב בעקבות קנאתם של תלמידיו בחברם שיצא לחו"ל והתעשר, ושם מוזכרת הבקעה כסמוכה למירון, עירו של רשב"י. עם זאת, במקורות מדרשיים מקבילים למעשה זה לא מוזכרת מירון כלל, וההשערה היא כי מדובר בתוספת מאוחרת.
משמר הכהנים מבני יהויריב.
על פי רשימה המקשרת בין משמרות הכהונה לבין מקומות ישוב גאוגרפים בגליל בקינת 'איכה ישבה חבצלת השרון' של רבי אלעזר הקליר (לצד מקבילה בתלמוד הירושלמי, מירון הייתה עירו של משמר הכהנים משמרת יהויריב, המשמר הראשון מבין 24 משמרות הכהונה, שאליה השתייכו בית חשמונאי, ובזמן שירותו חל חורבן בית המקדש הראשון והשני. עם זאת, ההערכה המקובלת במחקר היא כי משפחות הכוהנים ישבו ברובם בירושלים וסביבתה קודם לחורבן הבית, ולא הייתה התיישבות כהנים משמעותית באזור הגליל, וכי הרשימה בפיוט היא בעיקרה יצירה ספרותית.
זיהוי האתר.
השם מירון אינו מוזכר במקרא, ונעשו מספר ניסיונות לקשר בין מקום היישוב העתיק המוזכר משלהי תקופת בית שני, עם מקומות מקראיים ידועים.
זיהוי אחד מנסה לזהות את מירון עם 'מי מרום', בה על פי ספר יהושע התקבצו מלכי צפון הארץ הכנעניים למלחמה עם שבטי ישראל בראשות יהושע בן נון. בין המציעים זיהוי זה נמנה אשתורי הפרחי. זיהוי זה קשה בשל חוסר ההגיון בהתקבצות מלכי הצפון מערים מרכזיות באזור, בנקודה נידחת יחסית בגליל העליון, שאינה מתאימה לריכוז כח צבאי גדול וכבד.
אריך מאירס, אשר חפר באתר במשך חמש עונות, סבור כי מירון הקדומה היא מרות הקדומה, המוזכרת בכתבי יוסף בן מתתיהו כאחד היישובים שביצר לקראת המרד הגדול. זאת, למרות שהוא לא מצא בה שרידים של ביצורים מהתקופה הרומית. מרות מוזכרת על ידי יוסף בן מתתיהו, כגבול הצפוני של הגליל, ומן היישובים שביצר בעת המלחמה הראשונה כנגד הרומאים. זיהוי זה אינו נשלל לגמרי, אך סביר יותר כי מרות הקדומה היא חורבת מארוס, ישוב גדול יותר מצפון לצפת שהתקיים בתקופה זו, ומיקומו מתאים יותר לסדר המבצרים המוזכר על ידי יוסף בן מתתיהו בכתביו.
שמו של היישוב הקדום נשתמר במלואו בשמו של ישוב ערבי קטן שנכבש במלחמת העצמאות, ועליו יושב כיום מושב מירון. בהשראתה של מירון הקדומה, מושגים ודמויות שנקשרו אליה, ניתנו בראשית ימי המדינה שמות לאתרים רבים סביב מירון בהשראתה של מירון.
החפירות באתר.
כרונולוגיה של האתר.
מחלקה השני של תקופת בית שני ועד לזמן מרד בר כוכבא (200 לפנה"ס - 135 לספירה) נמצאו ממצאים מעטים המעידים על ישוב קטן. בין השנים 135–365 לספירה מתאפיין המקום בהתרחבות ושגשוג. לאחר 365 ועד 700 לספירה המקום ננטש, ולאחר מכן חודש בהיקף קטן.
ממצאים.
בחפירות נמצאו 1,200 מטבעות מתקופות שונות ואוסף מגוון של כלי קדרות. על בסיס הממצאים ניתן היה להעריך את ייחודו של הכפר הקדום.
בית הכנסת העתיק במירון.
מרכז חיי הכפר היה בית הכנסת הגדול, דמוי בזיליקה, המתנשא על גבעה בולטת מעל ליישוב. המבנה, הנחשב כמפואר, מעיד כי תושבי המקום יכלו לשכור בעלי מקצוע מתחום הבנייה אשר בנו בית כנסת זה. הבנייה במגרש משופע, חייב את הבונים מצד מערב לחצוב בסלע ומצד מזרח להקים משטחים ממולאים אדמה.
רמת החיים.
באחד המבנים נתגלה מחסן, במקום שהגישה אליו הייתה קשה, כך שברור שלא הגיעו אליו בשיגרה. במחסן נמצאו גרעינים מפוחמים של תבואה, פולים, ואגוזים וכן קערות זכוכית. אחד החוקרים (פרופ' מארטין גודמן מן האוניברסיטה של ברמינגהם שבאנגליה) סבור, כי ההטרוגניות של הממצאים מרמזת כי לפנינו הקדש. לפי הבדיקה הבוטנית, המזון פוּחם בכוונה לפני שאוחסן, אך לא עד כדי כך שיאבד מצורתו.
כלי הזכוכית שהתגלו היו מגוונים ואיכותם הייתה גבוהה. כלי החרס היו מתוצרת מקומית אך נתגלו גם כלי חרס מיובאים.
נטישת המקום.
מירון הקדומה ננטשה סמוך לשנת 360, ככל הנראה עקב רעש האדמה של 363 שפגע בגליל באופן נרחב. בחפירות לא התגלו חפצי-ערך, מכאן שהם שנלקחו על ידי התושבים. החוקרים סבורים כי היישוב לא נעזב בסערת מלחמה, שכן המטבעות שנמצאו בו היו מתקופות שקדמו לעזיבת המקום. ההשערה היא שהתושבים עזבו את מירון הקדומה בתקופה הביזנטית מחמת עול המיסים. במאה ה-8 התחדש היישוב עד לתקופה הממלוכית.
הסופר קלאסיקו
הסופר קלאסיקו של הכדורגל הארגנטינאי (בספרדית: Superclásico del fútbol argentino), או בקיצור הסופר קלאסיקו, הוא משחק הדרבי של העיר בואנוס איירס, בירת ארגנטינה, בין בוקה ג'וניורס לבין ריבר פלייט. המשחקים בין שתי הקבוצות, שהן המצליחות ביותר ובין הפופולריות ביותר בכדורגל הארגנטינאי, מושכים קהל רב, וזוכים לאחוזי צפייה גבוהים בטלוויזיה.