ה-DS הייתה כה פורצת דרך בשכלוליה ובעיצובה, עד כי זכתה להיות מוצגת במוזיאון גוגנהיים כמופת לעיצוב מהמאה העשרים. ב-1965 יצא דגם משופר של ה"אלילה", DS21 עם מנוע בנפח 2.1 ליטר שהגיע למהירות 170 קמ"ש, ופנסים מתכווננים לפי כיוון הנסיעה. המכונית יוצרה ונמכרה בהצלחה רבה עד שנת 1974. בשנה זו נבחרה ל"מוצר המאה". בסיכום המילניום בשנת 2000 נבחרה ה"אלילה" במקום השלישי מבין מכוניות המאה ה-20. בסך הכול יוצרו 1.5 מיליון יחידות DS.
בשנת 1975 החלה סיטרואן לייצר את ה-Cx ,דגם המנהלים רב המכר שלה, היה זה הדגם האחרון שיוצר פרי תכנון סיטרואן העצמאית לאחר שרכשה את פיז'ו. הדגם יוצר עד שנת 1990 והוחלף על ידי ה- XM.
רכישת מזראטי.
ב-1968 רכשה פיאט האיטלקית 15% מסיטרואן, מהלך שלא נשא חן בעיני אוהדיה הצרפתים ואף בעיני הממשלה עצמה. בשנה זו רכשה סיטרואן את יצרן מכוניות הספורט-יוקרה האיטלקי מזראטי. במשותף עם מזראטי יוצרה מכונית הספורט הייחודית SM, שהקדימה את זמנה בעשרות שנים והיא יכולה להיחשב לחדשנית ומשוכללת גם היום. למכונית היה מנוע VS בתצורת V עם שישה צילינדרים בנפח 2.7 ליטר. מהירות מרבית של 230 קמ"ש, 2 מאפרות, 5 הילוכים ידניים או אופציה אוטומטית, והזרקת דלק אלקטרונית (החל מ-1972).
סיטרואן השתמשה ברכיבים ובחומרים הטובים, היקרים והאיכותיים ביותר, ואכן הרכב היה יקר מאוד, ומחירו
עלה על זה של מכונית קדילאק מקבילה.
ב-1973 פרץ משבר הדלק שפגע קשות בסיטרואן. פיאט מכרה את חלקה, וגם סיטרואן נאלצה להיפרד ממזראטי. סך הכול יוצרו 13,000 מכוניות SM בתקופה זו.
התאחדות עם פיג'ו.
בשנת 1974 התאחדה סיטרואן עם פיג'ו ונוצרה חברת PSA (פיג'ו סוסאיטה אנונים - פיג'ו בע"מ). בשנה זו גם הופסק יצור ה- DS, והושק דגם ה- CX המתקדם והמפואר שהיה שריד אחרון פרי פיתוח סיטרואן טרם ההשפעה של פיג'ו.
בשנת 1982 החלה סיטרואן לייצר את המכונית המשפחתית BX. המשפחתית החדשה נועדה להתחרות בחידושי הטכנולוגיה והעיצוב החדשני של רנו במחיר נוח. גם בישראל הגיעה ה- BX לראש טבלת המכירות בשנים 1986, 1987. בשנת 1993 היא ירדה סופית מפס היצור. סה"כ יוצרו כ- 2,500,000 יחידות.
סיטרואן נכנסה לנישות חדשות בהן לא הייתה פעילה עד אז. ב-1984 הושק הטנדרון C-15, שהוחלף בהמשך על ידי הברלינגו.
במהלך שנות ה-80 הוצגה קשת הדגמים החדשה של סיטרואן. מכונית המיני AX אשר החליפה בשנת 1988 את ה-visa ניסתה לחקות את הצלחתה של הדה שבו האגדית במידת הצלחה פחותה. ה-ZX המשפחתית-קומפקטית הושקה ב-1991, וה-XM הושקה בשנת 1989 וזכתה בפי כתבי רכב לכינוי "מרבד קסמים".
בשנת 1993 הוצגה המשפחתית החדשה קסנטייה (בה זנחה סיטרואן את סימול הדגמים באותיות), אחריה הסופרמיני סקסו וב-1997 המשפחתית הקומפקטית קסארה.
שנות ה-2000.
בשנות ה-2000 הוצגו הדגם הקומפקטי C3, המשפחתית הגדולה C5, ובפברואר 2005 הדגם המשפחתי החדש C4.
ה- C4 נועדה להחליף את הקסארה שיוצרה מ-1997 ונמכרה ב-1.5 מיליון יחידות.
המגמה של סדרה C כולה היה להנמיך במעט את רמת האבזור והפאר ולהפוך את המכוניות לזולות ונגישות יותר
לקהל הקונים. גם העיצובים הפכו פחות רעשניים ויותר שמרניים. אף על פי כן, בסוף 2005 הוצג דגם ה-C6 שנועד להשיב לסיטרואן את תהילת העבר. ה-C6 הוא דגם הדגל המפואר של החברה והוא מזכיר במראהו את דגם ה-DS עטור השבחים מן העבר. נשיא צרפת לשעבר ז'אק שיראק בחר בו כרכב השרד שלו.
מרוצי ראלי.
סיטרואן הקפידה מאז היווסדה על נוכחות בולטת במסלולי המרוצים. ב-1959 זכה דגם ID19 בראלי של מונטה קרלו. דגם ה-DS21 הצליח גם כן על מסלולי המרוצים וזכה מספר פעמים במירוץ מרוקו.
בעשור הראשון של המאה ה-21 השתתפה סיטרואן בהצלחה רבה באליפות העולם בראלי, הן בקטגוריית היצרנים והן בקטגוריית הנהגים. סבסטיאן לואב זכה בתשע עונות ברציפות באליפות הנהגים, משנת 2004 עד 2012 ובחלק מהשנים אף הוביל את סיטרואן לזכייה באליפות היצרנים. הוא נהג בדגם XSARA WRC של סיטרואן עד שנת 2006 ובדגם C4 WRC החל מ-2007. מ-2011 עד לפרישתו נהג בסיטרואן DS3 WRC. דגם הסיטרואן C3 WRC, שהושק בשנת 2017 היה האחרון ששימש את הקבוצה עד לפרישתה מהאליפות בסוף עונת 2019.
דגמים נוכחיים.
C1: מיני. מונעת במנוע 1.0 ל׳ אטמוספירי (69 כ״ס), ממותגת בישראל גם כטויוטה אייגו ופיג׳ו 108.
C3: סופרמיני. הדור החדש מציע מגוון רחב של התאמה אישית, המתבטא בכמות גדולה של אפשרויות צבעים לבחירה לצביעת חוץ הרכב ותא הנוסעים. חולקת את מנועיה עם הפיג׳ו 208 ומתחרה ברכבים כגון פולקסווגן פולו ופורד פיאסטה.
C3 פיקאסו: מיקרוואן. מציע מרווח גדול לתא הנוסעים ועיצוב חוץ מרובע, העוזר לשימושיות. מונע במנוע 1.6HDi (טורבו-דיזל) עם 100 כ״ס. מתחרה ברכבים כגון פולקסווגן גולף ספורטסוואן.
C4: משפחתית האצ׳בק. מונעת במנוע 1.2 ל׳ טורבו-בנזין המפיק 130 כ״ס, המשרת גם את מקבילתה - פיג׳ו 308. מתחריה העיקריים הם פולקסווגן גולף וסיאט לאון.
C4 קקטוס החדש: משפחתית קומפקטית. עיצובה ייחודי לקטגוריה, הן מבפנים והן מבחוץ. הדגם החדש משיק לראשונה את תפיסת ה-Citroen Advanced Comfort (להלן CAC) הכוללת שילוב של טכנולוגיות חדשניות שמטרתן נוחות נסיעה מקסימלית. לדגם החדש טכנולוגית מתלים חדשנית ה-Progressive Hydraulic Custions, המרככות משמעותית את הנסיעה על הכביש ובנוסף את ה-Advanced Comfort Seats, מושבים בעלי שכבת ספוג נוספת לנוחות גבוהה, שתי טכנולוגיות אלה ונוספות אחרות יחד, מייצרות תחושת "שטיח מעופף" בנסיעה על הכביש. הדגם החדש גם זונח את ה-AirBumps שממוקמים כעת בחלק התחתון של הרכב. כמו בהרבה מדגמי סיטרואן, ישנו מבחר גדול של אפשרויות צביעת הרכב. מונעת במנוע 1.2 ל׳ pure-tech זוכה הפרסים המפיק 110 כ״ס.
C4 ספייסטורר: לשעבר פיקאסו. מיניוואן 5 מושבים. בשונה מהרבה ממתחריו, אפילו המיניוואן מציע עיצוב עשיר מבחוץ ובעיקר בתא הנוסעים המרווח. בחזית ה-C4 ספייסטורר מותקן מנוע 1.6HDi המפיק 120 כ״ס, או טורבו-בנזין באותו נפח (THP) עם 165 כ״ס.
C4 גרנד-ספייסטורר: לשעבר גרנד-פיקאסו. מיניוואן 7 מושבים. הגרנד-ספייסטורר הוא גרסת 7 המושבים של ה-C4 פיקאסו הרגיל.
ברלינגו: מסחרית קלה. זמין עם תיבת הילוכים ידנית או רובוטית, המשודכות למנוע 1.6HDi בהספק 75 או 100 כ״ס. ממותג גם כפיג׳ו פרטנר ומתחרה בעיקר בפולקסווגן קאדי.
ג׳אמפי: ואן. זמין בכמויות מושבים שונות ועם שני מנועים: 2.0HDi המפיק 128 כ״ס, משודך לתיבה ידנית, או 2.0HDi המפיק 163 כ״ס ומשודך לתיבה אוטומטית. ממתחריו: פולקסווגן טרנספורטר, פורד טראנזיט.
DS אוטומובילס.
בשנת 2009 סיטרואן הקימה חטיבת יוקרה חדשה בשם ותיק - DS אוטומובילס. הדגם הראשון של המותג החדש היה DS3. בשנת 2014 מותג היוקרה התנתק להיות חברה בפני עצמה, שלא נשאה את סמל סיטרואן בחזית.
דגמי DS אוטומובילס:
בישראל.
נתוני מכירות.
על פי נתוני קארזון (עיבוד מאגר רכבים פרטים ומסחרים עד 3.5 טון):
פיגועי התאבדות
תומ&quot;ת
או (לוגי)
אזאן דלקרואה
אז'ן דלקרוא
גידול בעלי חיים
גידול בעלי חיים היא פעילות אנושית של השגחה, האכלה, ודאגה לצורכיהם של בעלי חיים, למטרות מחיה, מחקר, רווח, הנאה או עזרה לבעלי החיים.
גידול בעלי חיים לחקלאות.
בעלי-חיים רבים משמשים בחקלאות, כמקור למזון וחומרי גלם או (בעיקר בעבר) ככוח-עזר לחקלאי. גידול חקלאי של בעלי-חיים הוא אחד העיסוקים העתיקים ביותר בתרבות האנושית.
בעלי-החיים המשמשים בחקלאות כוללים, בין השאר:
גידול בעלי חיים לשעשוע.
מספר בעלי חיים מגודלים כחיות מחמד. בין אלה ניתן למנות את מרבית זני הכלבים, זנים רבים של חתולים, דגים המגודלים באקווריום או בבריכות נוי, מספר זני ציפורים, כגון תוכיים שונים, הזמיר, זוחלים שונים כגון איגואנות ונחשים, פרוקי רגליים כגון טרנטולות ועקרבים ועוד.
נודעו מקרים של גידול חיות אחרות, לעיתים מסוכנות (כגון נמרים) כחיות שעשוע, אולם במדינות רבות יש איסור על כך בחוק.
מספר רב של גני-חיות ברחבי העולם מציגים לראווה סוגים שונים של בעלי-חיים, רבים מהם אקזוטיים או מסוכנים – מאריות ועד תנינים. בעבר היוו גני-החיות בעיקר גרסה ממוסדת של גידול בעלי-חיים לשעשוע, אולם כיום הם משמשים גם למחקר מדעי ולמניעת הכחדתם של זנים נדירים שונים של בעלי-חיים.
גידול בעלי חיים למחקר.
אוניברסיטאות ומכוני מחקר רבים ברחבי העולם מגדלים בעלי לניסויים בבעלי חיים לצורך מחקר מדעי בעיקר בתחום הרפואה. מרבית בעלי-החיים המשמשים במחקר מדעי הם עכברים, אולם נעשה שימוש גם בבעלי-חיים מפותחים יותר, בין השאר בסוגים שונים של קופים, כגון קופי רזוס ושימפנזים. בשנים האחרונות התגברה המודעות הציבורית לשימוש בחיות לצורכי מחקר, ומספר תנועות מתנגדות לפעילות זו ומציגות אותה כאכזריות שלא לצורך. עם זאת, יש לציין כי מספר רב של פריצות-דרך במדע וברפואה לא היה מתאפשר ללא ניסויים בבעלי-חיים.
ביות בעלי חיים.
אחת מתופעות הלוואי של גידול בעלי-חיים הוא ביותם. מספר גדול של זני בעלי-חיים, בעיקר כאלה המשמשים בחקלאות, השתנה בתהליך של "ברירה מבוקרת" במשך עשרות אלפי שנים, והתוצאה היא זנים שלא יצליחו לשרוד בטבע ללא הגנת האדם המגדל אותם, כגון פרות, כבשים וזנים מסוימים של כלבים.
צ'ארלס דרווין התייחס לתהליך הברירה המבוקרת בספרו "מוצא המינים", שם הציג לראשונה את תורת האבולוציה. הפרק הראשון בספר עוסק בברירה מבוקרת, וממנה הוא מסיק לגבי הברירה שלא תחת הנחיית האדם, העיקרון שכינה "הברירה הטבעית".
גידול בעלי חיים למטרות אחרות.