אמיקלס היה בנם של לאקדיימון וספרטה. הוא היה אחיה של אורידיקה שנישאה לאקריסיוס. לאחר מות אביו ירש אותו אמיקלס כמלך ספרטה. הוא נישא לדיומדה והיא ילדה לו את יקינתון (על פי גרסאות אחרות יקינתון היה בנו של פיראוס מלך מוקדון). מלבד יקינתון נולדו לו גם ארגאלוס, וקינורטס, שמלכו אחריו. כמו כן פאוסניאס טוען שהוא היה אביה של לאודמיה אשתו של ארקס. כמו כן הוא נחשב למייסד של העיר העתיקה אמיקלס (כיום באזור הכפר אמיקלס).
ניסים לוי
ארגאלוס
ארגאלוס (ביוונית: Άργαλος) הוא דמות מהמיתולוגיה היוונית, מלך ספרטה בנו של אמיקלס ואחיו של קינורטס.
הוא היה בנם של אמיקלס ודיומדה, אחיהם של קינורטס ולאודמיה. לאחר מותו של אביו ירש את כיסא המלוכה ולאחר מותו ירש אותו קינורטס אחיו.
הרפובליקה של קרים
הרפובליקה של קרים (ברוסית: Респу́блика Крым; באוקראינית: Республіка Крим; בטטרית של קרים: Къырым Джумхуриети, Qırım Cumhuriyeti) היא ישות מדינית, שהתנתקה מאוקראינה והכריזה על עצמה כרפובליקה (ממשל חצי אוטונומי) בפדרציה הרוסית. היא שוכנת בחצי האי קרים. הרפובליקה הוקמה ב-18 במרץ 2014 כתוצאה מסיפוח קרים לרוסיה – במקום הרפובליקה האוטונומית של קרים שהתקיימה קודם לכן (2014-1991) כחלק מאוקראינה. בירת הרפובליקה היא העיר סימפרופול.
אוקראינה אינה מכירה בסיפוח קרים ועדיין רואה בחצי האי קרים רפובליקה אוטונומית המשתייכת אליה, אף שדה פקטו כבר אינה שולטת בו. ב-27 במרץ 2014 הכריזה העצרת הכללית של האו"ם כי היא רואה בחצי האי קרים כחלק מאוקראינה, בהחלטה שהצביעו בעדה 100 מדינות מתוך 193, ולמעשה, הרפובליקה אינה זוכה להכרה בינלאומית.
היסטוריה.
בשנת 1792 כבשה הקיסרית יקטרינה הגדולה את חצי האי קרים מידי העות'מאנים וכך הפך קרים לשטח רוסי. החל מ-1802 הייתה קרים לחלק ממחוז טבריד.
בשנים 1917–1918, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, קרים החליפה ידיים וזמן-מה נשלטה על ידי תומכי הצאר. באותן שנים הוקמה בה גם המדינה קצרת הימים הרפובליקה העממית של קרים. בשנת 1921 הפכה לרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של קרים והייתה לחלק מברית המועצות.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, ב-1944, גירשו השלטונות הסובייטיים את הטטרים של קרים בחשד ששיתפו פעולה עם הנאצים. ב-1945, הוסר מעמדה האוטונומי של קרים.
ב-1954 החליט מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית ניקיטה חרושצ'וב על הפרדת קרים מהרפובליקה הרוסית והכללתה בשטח אוקראינה הסובייטית בצעד שלא נראה חשוב כי אם ביורוקרטי גרידא.
בשנות ה-80 ובתקופת הפרסטרויקה של מיכאיל גורבצ'וב הותר לטטרים לחזור לקרים.
בשנת 1991 השיבה אוקראינה לקרים את מעמדה האוטונומי, ובשנת 1996 עוגן מעמד זה בחוק אוקראינה, ונוסד תפקיד נשיא קרים, שלא החזיק זמן רב. קרים נקראה "הרפובליקה האוטונומית של קרים", ונקבע כי היא רפובליקה אוטונומית וחלק בלתי נפרד מאוקראינה.
ב-11 במרץ 2014, בעת משבר קרים, החליט הפרלמנט של קרים ברוב של 78 נציגים מתוך 81 נוכחים,להכריז באופן חד-צדדי על עצמאות מאוקראינה. לאחר הצהרת העצמאות נקבע משאל עם לקביעת מעמד החבל: השארת הרפובליקה כעצמאית או בקשה להסתפח לרוסיה. נציגי הפרלמנט של קרים ביססו את החלטתם על התקדים של הכרזת העצמאות של קוסובו והצהירו שרפובליקת קרים תהיה מדינה חילונית, דמוקרטית ורב-לאומית. מועצת העיר סבסטופול הצטרפה להחלטת הפרלמנט של קרים.
ב-16 במרץ מארגני המשאל טענו כי 96.77% הצביעו בעד סיפוח לרוסיה. משאל העם לא הוכר על ידי העולם למעט רוסיה.
ב-18 במרץ 2014 חתמו נשיא רוסיה ונציגי חצי האי קרים, על הסכם סיפוח שעיגן את מעמדה של קרים כרפובליקה, ואת מעמדה של העיר סבסטופול כעיר פדרלית. ההסכם הביא להקמת המחוז הפדרלי של קרים ולהקמת משרד ממשלתי שתפקידו העיקרי לפתח את חצי האי קרים. הצבא האוקראיני עזב את קרים באופן סופי ב-19 במרץ 2014. ב-3 באפריל 2014 הפכה קרים לחלק מהמחוז הצבאי הדרומי של צבא רוסיה, וב-11 באפריל אישרה המועצה המחוקקת חוקה חדשה לקרים, ולפיה קרים היא מדינה דמוקרטית בפדרציה הרוסית וחלק מאוחד ובלתי ניתן להפרדה מרוסיה.
בתגובה לכך, ב-15 באפריל 2014 הכריז הפרלמנט האוקראיני על קרים ועל סבסטופול כשטחים כבושים. ב-1 ביוני 2014, הפך הרובל הרוסי להילך החוקי הרשמי היחיד בחצי האי קרים.
ב-28 באוגוסט 2016 הפכה הרפובליקה לחלק מהמחוז הפדרלי הדרומי.
הכרה בשטח כטריטוריה רוסית.
רק שבע מדינות ברחבי העולם מכירות ברפובליקה של קרים כשטח רוסי: רוסיה, סוריה, אפגניסטן, ניקרגואה, ונצואלה, צפון קוריאה וקובה.
על פי החוק האוקראיני, יש איסור פלילי בכניסה למקום שלא דרך אוקראינה ושלא בהיתר אוקראיני. החוק האוקראיני מתיר לעצור באוקראינה אזרחים ותיירים שנכנסו לאזור חצי האי קרים בדרכים אחרות, כאילו היה שטח רוסי.
ממשל.
בראש קרים עומד ראש הרפובליקה, כיום אלכסיי אקסיונוב, שמכהן בתפקיד זה החל ממרץ 2014. לפי החוקה הוא נבחר על ידי העם של קרים, לתקופת כהונה בת 5 שנים. לקרים פרלמנט (מועצת המדינה) בן 75 מושבים. בראש הרשות המבצעת עומד ראש הממשלה, תפקיד אותו ממלא ראש הרפובליקה.
ספורט.
כדורגל.
ענף הספורט הפופולרי ביותר הוא הכדורגל, שמנוהל על ידי פדרציית הכדורגל המקומית בתמיכת אופ"א.
תשתיות.
אצטדיון לוקומוטיב בסימפרופול הוא האצטדיון הגדול ביותר בקרים, ובעל תכולה של 19,979 צופים. האצטדיון הוא הגדול ברפובליקה ומשמש כמגרשה של קבוצת "ט.ס.ק. טאבריה".
בסימפרופול יש אצטדיון קטן בעל 5,000 מושבים בשם "פילונט", שאינו מארח משחקים.
אצטדיון אוונגרד ביאלטה מכיל 7,000 מושבים. הקבוצה הביתית של האצטדיון, רובין יאלטה, כמעט לא משחקת בו, בהיותה משתתפת בליגה החובבנית של הרפובליקה.
בנוסף לשלושת האצטדיונים האלה בחצי האי קרים, ישנם 4–5 אצטדיונים נוספים עם קיבולת של 1,500 עד 3,500 איש עם מועדונים מקומיים קטנים.
מיקום גאוגרפי.
הרפובליקה נמצאת בדרום-מערב הפדרציה הרוסית. קרים היא אחד משני מחוזות רוסיים שאין להם רצף טריטוריאלי יבשתי עמה (השני הוא מחוז קלינינגרד שבים הבלטי). בשנת 2019 הסתיימה בניית גשר קרים העובר מעל למיצר קרץ', שמקשר את קרים לרוסיה דרך מחוז קרסנודר.
קרים גובלת מכל צדדיה בים, הים השחור, כשרק מצפון מערב היא גובלת באוקראינה.
הערים הגדולות:
קינורטס
קינורטס (ביוונית: Κυνόρτας) הוא דמות מהמיתולוגיה היוונית, מלך ספרטה בנו של אמיקלס ואחיו של ארגאלוס.
הוא היה בנם של אמיקלס ודיומדה, אחיהם של ארגאלוס ולאודמיה. לאחר מותו של אביו ירש את כיסא המלוכה ארגאלוס הבכור, ולאחר מותו של ארגאלוס עלה קינורטס לשלטון. הוא היה אביו של אויבלוס ועל פי גרסאות מסוימות גם של פריארס.
אויבלוס
אוֹיבּלוס (ביוונית: Οἴβαλος) הוא דמות מהמיתולוגיה היוונית, מלך ספרטה, בנו של קינורטס, בעלה של גורגופון, ואביו של טינדראוס.
אויבלוס ירש את אביו קינורטס כמלך ספרטה. ולאחר מותו של פריארס נישא לאלמנתו גורגופון בתו של פרסאוס, והיא ילדה לו שלושה בנים טינדראוס, היפוקואון, ואיקריוס. אם כי על פי הביבליותקה, ילדה לו אותם נימפה בשם בטאה. כמו כן נולדה לו בת בשם אראנה שנישאה לאחיה למחצה אפראוס.
מנחם ינקוביץ
מנחם ינקוביץ (23 באפריל 1932 בעיר שטפנשטה ברומניה - 6 ביוני 1967), היה חייל צבא הגנה לישראל, מקבל עיטור המופת.
נולד למשה ואיטה ביום י"ז בניסן ה'תרצ"ב (23 באפריל 1932) בעיר שטפנשטה ברומניה. המשפחה עלתה לארץ בשנת 1948. אחרי שעבר מנחם את מחנות המעצר בקפריסין הגיע לארץ שם התחיל ללמוד במשק הפועלות בחדרה. מנחם היה במסגרת עליית הנוער עבד כמחסנאי בבית האריזה של "תנובה אכספורט" שם.
בצה"ל.
גויס לצה"ל בחודש אפריל 1950 שם שירת בחיל ההנדסה. מדי פעם היה נקרא לשירות מילואים.
ערב מלחמת ששת הימים נקרא לדגל ובקרב על ג'נין שימש כחובש פלוגתי. ביום השני לקרבות, כ"ז באייר ה'תשכ"ז (6 ביוני 1967), הוא פעל עם פלוגתו במשימת חילוץ צוותי טנקים שהיו נתונים להתקפות שריון וחיל רגלים ירדני. באותו קרב זינק פעמים מספר מהזחל"ם תחת אש מדויקת ויעילה ותוך חירוף נפש פנה לפצועים, חבש וטיפל בהם, והמשיך בפעולה זו עד שנפגע מטנק אויב - ונפל.
הניח אשה וילד; בנפלו הייתה אשתו בהריון.
הובא לקבורה בבית הקברות הצבאי בעפולה ולאחר זמן הועבר לבית הקברות הצבאי בנתניה.
צוין לשבח על ידי אלוף פיקוד הצפון על אומץ לב ומסירות למופת. ב"ספר הגבורה" בהוצאת אגודת העיתונאים תל אביב וניצולי ברגן בלזן, תואר קרב הגבורה שלו. בחוברת "לזכרם" לזכר גיבורי עוצבת "ברק" בהוצאת חבריו לנשק ואף בחוברת "לוחמי ההנדסה בגבורתם" הונצח שמו. עמוד עליו ועל פרטים מחייו נמצא ב"תהילת נצח לבני נתניה שנפלו על משמרתם". כן הונצח שמו בספר "אנשי הפלדה".
בלנית (יהדות)
בלנית היא אישה שתפקידה לסייע לטובלות במקווה לקיים את מצוות הטבילה לפי כללי ההלכה.
גיזרון.
מקור המילה מגיע מיוונית עתיקה: 'βαλανεῖον' - 'בלניון', שמשמעותו: 'בית המרחץ'.
בלניאוס βαλανευσ - שמשמעותו הכללית: 'איש עובד המרחץ', ייתכן שבזמנים שונים נתייחד לתפקידים מסוימים.
מקור הלכתי.