מקאדמס עורר באתר שאלה היסטורית: "האם היה ג'ון קנדי קדוש מעונה ליברלי?" מקאדמס טען שבחוגים רחבים של הציבור האמריקאי נתפס הנשיא קנדי כקדוש ליברלי שנפל על משמרתו בעת שניסה לקדם את ארצות הברית למצב של אוטופיה, כלוחם למען זכויות האדם, כנשיא שהחליט להוציא את כוחות ארצות הברית מווייטנאם ובכלל, כליברל שאיים על המערכת השלטונית - תעשייתית - מודעינית וככזה נפל קרבן למערכת רבת עוצמה זאת. מקאדמס כלל באתר מאמר של היסטוריון המראה כי הנשיא שנרצח היה רחוק מלהיות כזה. בכך שמט מקאדמס את הבסיס מהתאוריה כי הנשיא נרצח בידי המערכת השלטונית האמורה, תאוריה שקיבלה תנופה רבה בסרט הקולנוע של אוליבר סטון "ג'י אף קיי - תיק פתוח".
תאוריה נוספת הנשללת באתר היא התאוריה של ג'ים גאריסון, התובע הכללי של ניו אורלינס, לפיה מזימת הרצח נרקמה בניו אורלינס ובגינה הוא אף העמיד לדין איש עסקים מעיר זו קליי שאו באישום שהיה מראשי הקושרים. האיש זוכה על ידי בית המשפט ומקאדמס סבר כי בצדק זוכה.
הספקולציות החריגות.
באתר שלו הפריך מקאדמס לא רק את תאוריות הקונספירציה הסבירות (המאפיה, פידל קסטרו, הקובנים מתנגדי קסטרו, הסובייטים) והסבירות פחות (ה-FBI, ה-CIA, לינדון ג'ונסון), אלא גם ספקולציות דמיוניות שונות ומשונות. שתי דוגמאות מני רבות:
המתנגדים.
האתר של מקאדמס, על המחקרים והמאמרים שבו, התומכים במסקנות ועדת וורן ודוחים את טענות הקונספירציה, מעורר התנגדות עזה מצד מצדדי תאוריות הקונספירציה וה"המשוגעים לדבר", ה-Buffs, שבאתריהם הם מקדישים מקום רב לניגוח הנאמר באתר של מקאדמס וגם להכפשתו באופן אישי. לדוגמה, באתר הנקרא "תעלומת רצח קנדי נפתרה", JFK Murder Solved, המבוסס על "הודאה" של אדם בשם ג'יימס פילס (James Files) כי הוא זה שירה בקנדי, הודאה שאיש מחוקרי הרצח, לרבות חסידי הקונספירציה לא מייחס לה כל משקל, נטען כי מקאדמס הוא סוכן של ה-CIA, סוכנות הביון המרכזית.
מקאדמס נפטר ב-15 באפריל 2021.
ערש המין האנושי
ערש המין האנושי (באנגלית: Cradle of Humankind) הוא שם קיבוצי לקבוצת אתרים פרהיסטוריים ופלאונטולוגיים בדרום אפריקה, בעלי חשיבות רבה לחקר האבולוציה של האדם. האתרים הוכרזו כאתר מורשת עולמית בידי אונסק"ו בשנת 1999, בשל הממצאים הנדירים של מאובני הומינינים שנמצאו בהם.
האתר הכולל 12 מערות ובהן סטרקפונטיין, סווארטקראנס וקרומדראי, נמצא בפרובינציית חאוטנג שבדרום אפריקה, כ-50 ק"מ מצפון-מערב ליוהנסבורג ומשתרע על שטח של 474 קמ"ר. מערך מערות אבן גיר באזור מתוארכות כבנות מיליוני שנים, ומספקות מידע על תמונת הנוף ועולם החי בדרום אפריקה לפני כ-3.5 מיליוני שנים. עוד נמצאו במקום כלי האבן העתיקים ביותר הידועים בדרום אפריקה, ואלה מתוארכים ללפני 2 עד 1.5 מיליון שנים.
בשנת 2005 הרחיב ארגון אונסק"ו את היקף השטח המוכרז, וזה כולל כיום גם עמק מקאפן בפרובינציית לימפופו ואת אתר מאובני הגולגולת בטאונג שבפרובינציה הצפון-מערבית.
האתרים.
סטרקפונטיין, סווארטקראנס, וקרומדראי.
מערות סטרקפונטיין שוכנות על גבעה בעמק הנהר ריטספוט, בין מערות סווארטקראנס הנמצאות 1.2 ק"מ דרומית-מערבית להן, לבין מערות קרומדראי השוכנות 1.6 ק"מ בכיוון צפון-מזרח (מיקום ). שלוש מערות אלה הן חלק מקבוצה של 12 המערות שנכללות בהכרזה המקורית. מבין אלה, נמצאו מאובני הומינינים בשלוש מערות נוספות, בעוד שיתר השש חשפו רק מאובני בעלי חיים:
ב-1935 מצא הפלאונטולוג הדרום אפריקני רוברט ברום את מאובני קופי האדם הראשונים במערות סטרקפונטיין, ובעקבות כך החל לחקור לעומק את האתר. ב-1938 הציג נער מקומי בפני האנתרופולוג האוסטרלי ריימונד דארט חלקי גולגולת שנמצאו במערות קרומדראי שבסביבה, ואלה זוהו בהמשך כשייכים לפרנתרופוס רובוסטוס. באותה שנה נתגלתה גם שן יחידה של קוף-אדם במערת קופרס, בין סטרקפונטיין לקרומדראי.
הממצא הידוע ביותר באזור התגלה במערת סטרקפונטיין כאשר מאובן ההומיניד הקדום אוסטרלופיתקוס אפריקנוס אשר זכה לכינוי גב' פלס (Mrs. Ples) - נתגלה בשנת 1947.
ב-1948 חפרה משלחת קמפ-פיבודי מארצות הברית בחוות בולטס ובמערת גלדיסווייל בניסיונות למצוא מאובני הומונידים, אך לא העלתה ממצאים. בהמשך אותה שנה זיהה רוברט ברום את שרידי ההומיניניים הראשונים ממערת סווארטקראנס. ב-1954 החל הפלאונטולוג הדרום אפריקני צ'ארלס קימברלין בריין בעבודה במערות האתר, ולאורך שלושה עשורים התמקד במערת סווארטקראנס, שבה נמצאו במהלך העבודה שרידי הומיניד המהווים את הממצא השני בגודלו ממערות האתר. באותה מערה נמצאה גם העדות העתיקה ביותר לשימוש מבוקר באש, המתוארך כבן כמיליון שנה.
ב-1966 החל הפלאואנתרופולוג הדרום אפריקני פיליפ טוביאס את חפירותיו בסטרקפונטיין, שנמשכות עד היום. ב-1991 מצא עמיתו האמריקני לי ברגר את דוגמיות ההומונידים הראשונות במערת גלדיסווייל. אנדרה קייסר גילה ב-1994 מאובני הומונידים באתר דרימולן, וב-1997 מצאו חוקרים מאוניברסיטת ויטווטרסראנד שתי שיניים מאובנות באתר גונדולין. באותה שנה מצא רונלד קלארק שלד כמעט שלם של אוסטרלופיתקוס שזכה לכינוי "ליטל פוט" (כף-רגל קטנה), ומתוארך כבן 3 מיליון שנה. ב-2001 גילה סטיב צ'רצ'יל מאוניברסיטת דיוק, יחד עם לי ברגר, שרידים מוקדמים של אדם מודרני באגם פלוברס. באותה שנה נתגלו גם מאובני הומונידים במערת קופרס.
בראשית המאה ה-21 פתחו חוקרים מאוניברסיטת ויטווטרסראנד בראשות לי ברגר במבצע מחקר ומיפוי מדויק של האתר באמצעות ניווט לוויני וGoogle Earth. בשנת 2010 מבצע זה הוליך לגילוי מערת מאלאפה, אתר סמוך לסטרקפונטיין שבו התגלו מספר שלדים מפורטים ממין חדש של הומינין - אוסטרלופיתקוס סדיבה שגילו כשני מיליון שנה.
עמק מאקאן.
עמק מקאפן (Makapan Valley) (מיקום ) מכסה שטח של 2,220.04 הקטאר ובו שלושה אתרים פלאונטולוגיים ומספר אתרים ארכאולוגיים והיסטוריים. הידוע מבין אלה הוא מערת מקאפנסחאט (Makapansgat), ובשנות ה-20 בעת פיצוצים מבוקרים שנערכו במקום, הועפה ממנו כמות גדולה של מאובני עצמות, שהסתברו כשייכים לאוסטרלופיתקוס. העצמות תוארכו כבנות כ-3.3 מיליון שנה, אך האתר עצמו החל להיחקר לעומק רק ב-1947.
טאונג.
אתר מאובני הגולגולת בטאונג (Taung Skull Fossil Site) (מיקום ) משתרע על שטח של 158.74 הקטאר וכולל ארבע מערות, 19 אתרים פלאונטולוגיים אחרים ומספר מכרות ואתרים היסטוריים. באתר זה התגלתה בשנת 1924 גולגולת אשר זכתה מאוחר יותר לכינוי "הילד מטאונג", השייכת לאוסטרלופיתקוס אפריקנוס ואשר גילה בין 3 ל-3.5 מיליון שנים. מספר סברות הועלו באשר לאופן מותו של הילד, וביניהן בידי בני מינו, על ידי יונק טורף או בפגיעתה של ציפור טרף. המחקר הטפונומי מצביע לסברה אחרונה זו כמקובלת ביותר כיום. עוד נתגלו במקום מאובני בבונים. חשיבותו של הילד מטאונג היא בכך שזהו הממצא הראשון שהתגלה באזור המוכרז כולו, ואשר אישר את סברתו של צ'ארלס דרווין בדבר הקרבה בין קופי האדם האפריקאים לאדם.
מערת רייזינג סטאר.
בשנת 2013 התגלו כ-1,500 חלקי מאובנים, המייצגים לפחות 15 פרטים של אדם, במערת רייזינג סטאר (Rising Star - "הכוכב העולה"), כ-40 ק"מ צפונית-מערבית ליוהנסבורג. עם תום בדיקת המאובנים, הוכרז ב-10 בספטמבר 2015 כי הם שייכים למין לא מוכר של אדם, אשר זכה לשם הומו נאלדי, על שם המערה בה התגלו שרידיו (נאלדי הוא "כוכב" בשפת סותו).
צבע עור
צבע עור האדם הוא מאפיין חיצוני בולט של האדם. צבע העור נע מכהה ביותר, כמעט שחור, לבהיר ביותר בעל שקיפות חלקית, הנראה ורדרד בגלל הדם שבנימים.
צבע העור נקבע על ידי כמותו וסוגו של הפיגמנט מלנין בעור. בממוצע, לגברים עור כהה מעט מאשר לנשים. למלנין שני סוגים: פאומלנין (pheomelanin) שצבעו אדום, ואיאומלנין (eumelanin) שצבעו חום כהה המתקרב לשחור. כמות וסוג המלנין בעור נקבעים על ידי שישה גנים, הפועלים בדומיננטיות חלקית. עותק אחד מכל אחד מהגנים הללו מגיע מהאב, והאחר מהאם. כל גן מגיע במספר אללים, והתוצאה היא גיוון רב בצבעי העור.
ישנו קשר ישיר בין רמת קרינת העל-סגול הגאוגרפית והתפוצה של צבע עור מולד ברחבי העולם. באזורים הנחשפים לרמת קרינה גבוהה יותר, אשר בדרך כלל קרובים יותר לקו המשווה, האוכלוסייה תהיה לרוב כהת-עור. באזורים רחוקים מהאזור הטרופי, אשר בהם קרינת העל-סגול נמוכה, תמצא אוכלוסייה בעלת גוון עור בהיר. חוקרים משערים שאוכלוסיית בני האדם במשך 50,000 השנים האחרונות שינתה את צבע עורה מכהה לבהיר וההפך עקב ההגירה לאזורים שונים, ושהשינוי הגדול הניכר כיום בפיגמנטציה של העור קרה במהלך של לפחות 100 דורות (בערך 2500 שנים) דרך שינוי ב-DNA.
שיזוף.
שיזוף הוא מנגנון ההגנה של העור מפני עודף קרינה. כאשר קרני השמש האולטרה סגולות פוגעות בעור, העור מייצר בתגובה מלנין המתבטא בעור כהה יותר, שזוף. עור כהה יותר עמיד יותר בפני נזקי השמש, לעומת עור בהיר הסופג יותר מקרינתה. בפעם הבאה שבה ייחשף העור לקרינה אולטרה סגולה, ייפגע העור פחות.
לא כל סוגי העור מגיבים לקרינת השמש באותו אופן. אצל אנשים שעורם כהה מטבעו יהיה השיזוף בלתי מורגש. בעלי עור כהה פחות ישתזפו במהירות, ובעלי עור בהיר ישתזפו מעט ויינזקו הרבה. לבקנים, אנשים חסרי מלנין לחלוטין, לא ישתזפו לעולם.