ניתן לאבחן את כיסת הגנגליון בקלות יחסית הן על ידי מבט על האזור או על ידי מישוש. כמו כן, ניתן להשתמש בבדיקות דימות כדי להבין האם קיימת פתולוגיה נוספת. ניתן להשתמש בבדיקת אולטרה-סאונד כדי להגביר את הביטחון בנכונות ההבחנה המבדלת ולוודא כי לא מדובר בפתולוגיה שונה. באמצעות בדיקת אולטרה סאונד ניתן גם להבחין בין ציסטות הנמצאות חיצונית לגיד לבין ציסטות הנמצאות מתחת לשריר.
טיפול.
אם האדם לא סובל מכאב, יש להבטיח כי הגידול אינו ממאיר ולהמתין שהבליטה תיעלם מעצמה. כ-45% מכיסות הגנגליון נעלמות ללא כול טיפול בתוך 6 שנים וכ-50% נעלמות לאחר כ-10 שנים.
התערבות כירורגית מהווה את דרך הטיפול העיקרית להתמודדות עם כיסת הגנגליון, לרוב התערבות זה נעשית באמצעות ארתרוסקופיה. לחלופין, ניתן לבצע ניקוז של הנוזל הסינוביאלי באמצעות מחט ולאחר שזו ריקה, להזריק הורמון סטרואידי ). אולם, אם הנוזל התקשה טיפול זה לא יהיה יעיל. ישנו שיעור הישנות של כ-50% לאחר ניקוז הנוזל.
בעבר, נהגו לטפל בכיסת הגנגליון על ידי חבטה בבליטה באמצעות ספר גדול ועבה. חבטה זו גרמה לציסטה להיקרע והנוזל נספג לרקמות מסביב. בעבר, ספר התנ"ך היה הספר הגדול ביותר בבית ועל כן לרוב שימש לפעולה זו. עובדה זה הביאה לכינויים כגון "בליטת התנ"ך" ו"מחלת גדעון". הטיפול הזה מסכן בפציעה ועל כן הוא לא מומלץ.
סיבוכים.
הסיבוכים מהטיפול כוללים התקשות המפרק והופעת צלקת. הישנות של התופעה שכיחה יותר בקרב ציסטות במפרק כף היד. כמו כן בעקבות הוצאה חלקית של הציסטה עלולה להתרחש הישנות של הבעיה.
פרוגנוזה.
שיעור ההישנות גבוה יותר לאחר ניקוז הציסטה מאשר לאחר ניתוח להסרה. שיעור ההישנות לאחר הניתוח הוא בין 12% ל-41%בקרב כלל המטופלים. מחקר שנערך במשך שש שנים לגבי הטיפול המומלץ בכיסת הגנגליון המופיעה החלק האחורי של מפרק שורש כף היד השווה בין ניקוז, הוצאה כירורגית וללא טיפול כלל. מתוך הציסטות הלא מטופלות, 58% נעלמו לבדן. לאחר הניתוח, כ-39% מהציסטות הופיעו בשנית. מחקר דומה בנושא שנערך בשנת 2003 בדק את הטיפולים להופעת כיסת הגנגליון בצד הקדמי של מפרק שורש כף היד. תוצאות המבחן הראו כי ב2–5 שנים שלאחר הטיפול לא נמצא שוני בסימפטומים בין הטיפולים השונים.
מקור השם.
כיוון ששמו ניתן לו בעבר הרחוק, השם "גנגליון" לא מתאים להגדרה של גנגליון עצבי או תאי גנגליון. נראה כי שם זה ניתן ביוון העתיקה ומשמעותו הייתה "נפיחות מתחת לעור". נהוג לחשוב כי הרופא היווני המפורסם היפוקרטס הוא זה שסיפק את תיאור זה לכיסת הגנגליון. המונח "בליטת התנ"ך" נובע מאגדה אורבנית או סיפור היסטורי לפיו נהגו לחבוט בבליטה באמצעות הספר הגדול ביותר אשר היה מצוי בבתים, הלוא הוא התנ"ך.
איילת אהבים
איילת אהבים הוא פזמון שאת מילותיו כתבה נעמי שמר לשלישיית גשר הירקון למנגינת שיר של מאנוס חג'ידאקיס . השיר יצא לאור בשנת 1965.
השיר המקורי.
את השיר המקורי, Ο Ταχυδρόμος πέθανε (בתרגום לעברית:הדוור מת), כתב והלחין המוזיקאי היווני מאנוס חג'ידאקיס להפקה של המחזה הערב אימפרוביזציה של לואיג'י פיראנדלו והקליטה אותו זואי פיטוסי ב-1962.
ז'ורז' מוסטקי הקליט גרסה צרפתית לשיר באלבום הבכורה שלו, "Le Métèque", ב-1969.
איילת אהבים.
נעמי שמר שלא הייתה דוברת יוונית השתמשה במנגינת השיר וכתבה לו מילים חדשות לגמרי. השיר בוצע במקור
על ידי שלישיית גשר הירקון בתוכניתה הראשונה. חברי ההרכב בתקופה זו היו אריק איינשטיין, יהורם גאון ובני אמדורסקי. לתוכנית זו תרמה שמר גם את השירים "לילה בחוף אכזיב" ו"סרנדה לך".
מקור הביטוי "אילת אהבים" הוא בספר משלי פרק ה' פסוק יט':"אַיֶּלֶת אֲהָבִים וְיַעֲלַת חֵן דַּדֶּיהָ יְרַוֻּךָ בְכָל עֵת בְּאַהֲבָתָהּ תִּשְׁגֶּה תָמִיד"
בשנת 1982 הופיע השיר בספרה של שמר "ספר גימל". לאורך השנים הוקלטו ביצועים חדשים לשיר בהם של אריק איינשטיין ויהורם גאון יוצאי שלישיית גשר הירקון. בשנת 1984 הקליט את השיר אריק איינשטיין בדואט עם יהודית רביץ עבור האלבום ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ה' - נוסטלגיה. בשנת 1987 נכלל השיר באלבום שירי מולדת ג' שהוציאה עפרה חזה ובשנת 1995 הקליט אותו יהורם גאון עבור האלבום גאון על הירקון שכלל ביצועים מחודשים לשירי שלישיית גשר הירקון. איה זהבי פייגלין הוציאה בשנת 2018 גרסה מחודשת לשיר במסגרת פרויקט מכונת הזמן של תחנת כאן 88 לרגל 70 שנות עצמאות למדינת ישראל, בעיבוד משותף עם המפיק עידו מימון. לשיר חובר גם ריקוד על ידי הכוריאוגרף אליהו גמליאל
מאטי פוליאק
מאטי פוליאק (בסלובקית: Matej Poliak; נולד ב-19 בינואר 1993) הוא ג'ודוקא סלובקי. פוליאק מתחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג ומחזיק במדליית ארד מאליפות אירופה (2017).
באוקטובר 2010, פוליאק זכה לראשונה באליפות סלובקיה. בספטמבר 2014 הוא זכה במדליית ארד בטורניר 'European Cup Bratislava' שנערך במדינת הולדתו. בספטמבר 2015 פוליאק זכה במדליית הזהב בטורניר 'European Cup Bratislava' לאחר שניצח בגמר את אנדריאס טיגרבר האוסטרי.
באליפות אירופה 2017 שנערכה בוורשה, פוליאק זכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח את אנסטסיוס קסידיס הקפריסאי, בשמינית הגמר הוא ניצח את ואזה מרגוולשווילי הגיאורגי וברבע הגמר גבר על סינאן סנדל הטורקי. בחצי הגמר פוליאק הפסיד לגאורגי זנטראיה האוקראיני ונשר לקרב על מדליית הארד בו גבר על ברוך שמאילוב הישראלי.
היצרות תעלת השדרה
היצרות תעלת השדרה היא סוג של היצרות חריגה של תעלת השדרה או של הנקבים הבין חולייתיים, שגורמת ללחץ על חוט השדרה או שורשי עצבים. הסימפטומים כוללים כאב, נמלול וחולשה בגפיים העליונות או התחתונות. בכיפוף הגו לפנים ניתן להקל על תחושת אי-הנוחות, ולכן לעיתים רואים בקרב הסובלים מהתופעה יציבה שמתאפיינת בקיפוזיס. סימפטומים חמורים יותר עשויים לכלול בריחת שתן וחוסר תפקוד מיני. ניתן לסווג את היצרות תעלת השדרה לפי אזורי חוט השדרה: אזור החוליות הצוואריות, חוליות בית החזה וחוליות האגן. ההיצרות השכיחה ביותר היא באזור האגן, והאבחנה מתבצעת בהסתמך על הסימפטומים ובאמצעות דימות רפואי.
הגורמים לתופעה עשויים לכלול מחלת מפרקים ניוונית, דלקת מפרקים שגרונית, גידולים בעמוד השדרה, טראומה, מחלת פאג'ט של העצם, עקמת וספונדילוליזיס.
הטיפול עשוי לכלול תרגילי מתיחה, תרופות, סדים או ניתוח. היצרות תעלת השדרה שכיחה בעד 8% מהאוכלוסייה, בעיקר אצל אנשים מעל גיל 50. נשים וגברים סובלים מתופעה זו במידה שווה. היצרות תעלת השדרה תוארה לראשונה ב-1803 על ידי אנטואן פורטל, אך למעשה ראיות לקיום התופעה קיימות עוד מימי מצרים העתיקה.
סימנים וסימפטומים.
הסימפטומים של היצרות תעלת השדרה הם אי-נוחות בעמידה (94%), כאב או אי-נוחות בכתפיים, בזרועות ובכפות הידיים (78%), נמלול או חולשה באזור ההיצרות ומטה (63%) כאב או חולשה בישבן או בירך בלבד (8%) וכאב או חולשה מתחת לברך (3%). כמו כן יכולה להופיע תסמונת זנב הסוס, חולשה ונמלול שיכול לכלול את אזור חיץ הנקביים המלווה באי-שליטה בסוגרים, וכן כאבים בגב התחתון.
תחילה עלול לחוש החולה בכאב גב, אולם כאב כזה לא תמיד יופיע. כאשר ההצרות ממוקמת באזור הגב התחתון, עלול להתפתח כאב, נמלול ברגליים, חולשה והתכווצויות בעיקר לאחר הליכה או עמידה ממושכת. ככל שמחמירים התסמינים עלולה להופיע הפרעה ביכולת ההליכה שתבוא לידי ביטוי בהתקצרות המרחק אותו ניתן ללכת לפני שמופיעים כאבים המאלצים עצירה.
גורמים.
גורמים נפוצים להיצרות תעלת השדרה כוללים:
טראומה.
גורם עיקרי נוסף להיצרות תעלת השדרה הוא פגיעת טראומה, משום שבמקרים של תאונות ופגיעות טראומה חוט השדרה או תעלת השדרה עלולים לזוז ממקומם ולגרום לשברים בחוליות המגיעים לכדי שבר מלא של העצם עד תעלת השדרה. יתר על כן, אנשים עם תעלת שדרה מוצרת הם בסיכון גבוה לפציעה קריטית בחוט השדרה בזמן תאונה.
אבחון.
אבחון של היצרות בתעלת חוט השדרה כולל הערכה מקיפה מצב עמוד השדרה. בשלב הראשוני של תהליך האבחון מתבצעת בדיקת ההיסטוריה הרפואית של המטופל ומצבו הגופני. לאחר מכן, בדיקות הרנטגן ודימות תהודה מגנטית יסייעו באבחנה ובסיווג ההיצרות של תעלת השדרה לפי הארכת גודלה של ההיצרות ומציאת המיקום בו היא לוחצת על קצוות העצבים.
היסטוריה רפואית.
ההיסטוריה הרפואית היא הגורם החשוב ביותר בתהליך האבחון, משום שזו תסייע לגורם המטפל להרכיב תמונה כוללת של המצב בהתחשב בסימפטומים ספציפיים, בבגורמים אפשריים להיצרותה של תעלת השדרה וכמו כן בגורמים כלליים הבאים לידי ביטוי בכאבי גב.
בדיקה גופנית.
בדיקה גופנית של אדם הסובל מהיצרות של תעלת השדרה תסייע לגורם המטפל להבין את מיקומו המדויק של האזור בו יש לחץ על חוט השדרה. גורמים חשובים אליהם יש לשים לב הם אזורים בהם יש אובדן תחושה, נמלול, רפלקס לא טבעי שמקורו בלחץ על חוט השדרה, וכל חולשה שרירית.
דימות תהודה מגנטית.
דימות תהודה מגנטית היא הבדיקה הנפוצה ביותר לביצוע אבחון של היצרות תעלת השדרה, בשל יכולתה לייצר תמונה ברורה של עמוד השדרה. בדיקת הדימות תהודה מגנטית היא שימושית משום שניתן לראות בתמונות שהיא מפיקה יותר מבנים, כולל עצבים, שרירים ורצועות, מאשר בבדיקות הרנטגן והטומוגרפיה הממוחשבת. יתר על כן, בדיקה זו נותנת תמונה ברורה של הגורם ללחץ על העצב השדרתי.
טומוגרפיה ממוחשבת.