הכפר מוקף במספר אתרים ארכאולוגיים: פסגת ההר שלמרגלותיו ממוקם הכפר, ג'בל אל מוס'ייב, עשירה בשרידים חקלאים, כולל טרסות, בורות מים וגתות עתיקות. מדרום מערב לכפר נמצא מבנה מקאם שייח' א-זייד, על שם חכם סוּפי מהכפר (האגדה מספרת שלאחר מותו התעופף ובחר לו את מקום קברו על פסגת הר זה, ועל כן שם ההר בערבית הוא טרוג'ה, צירוף המילים טאר וג'א, היינו התעופף ובא). מצפון מערב ממוקמת "חירבת דר-דיב", בה נמצאו שרידים מתקופת הברזל, שרידי מבנים, מערות קבורה ומגורים, שרידי קולומבריום ובורות מים. מדרום לכפר ממוקם חאן לובאן, פונדק ששימש את ההולכים בדרך ההר בתקופה הממלוכית והעות'מאנית. בחאן מעיין נובע, בריכת מים, אורווה גדולה, חצר פנימית ומבנה כניסה.
תאורי הכפר בספרי מסעות בשלהי המאה ה-19.
בשנת 1863, ביקר באזור ויקטור גרן ותיאר את שראה בואדי לבן, בו נמצאים המעיין "עין לבן" והכפר "לבן". על פי הערכתו התגוררו בכפר הקטן כ-300 תושבים בבתים "קטנים ועלובים למראה", אך הוא הבחין כי בפתחי הבתים שובצו אבני גזית, שגרן העריך שהן עתיקות. קטעי עמודים, שככל הנראה נלקחו מבניין עתיק כלשהו, הוצבו במסגד הכפר, ששימש גם מגדל שמירה (בורג') ובית הארחה (מצ'אפה).
בסקר גאוגרפי של מערב ארץ ישראל הכלול בספר מסעות שהוציאה לאור הקרן לחקר ארץ ישראל בשנת 1882, הכפר מתואר ככפר קטן ששמו נלקח מצבעם הלבן-חלבי של הסלעים בסביבה, ובו מעט בתים נוטים ליפול וחלקת אדמה ובה קברים חצובים בסלע ועמודים בפתח המסגד, המעוטרים עיטור ערבי. המבקרים סברו כי המקום עתיק יומין וייתכן שניצב במקומו של היישוב היהודי לבונה, או בית לבן המוזכר בתלמוד.
בתקופת המנדט הבריטי.
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בלובאן א-שרקיה הייתה אוכלוסייה של 356 נפש, כולם מוסלמים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 116 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 474 תושבים, כולם מוסלמים.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 מחלקת הייעור של ממשלת המנדט נטעה יער על הגבעות שמדרום לכפר, סמוך לחאן א-לובן.
בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 620 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל של הכפר היה 12,545 דונם. אשר מתוכם הוקצו 2,424 לחקלאות שלחין, ו- 5,605 לגידולי דגנים.
בעקבות מלחמת העצמאות, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות של 1949, עברה לובן א-שרקיה משליטה בריטית לירדנית. בסקר האוכלוסין הירדני משנת 1961 נמנו בכפר 984 תושבים.
לאחר 1967.
בעקבות מלחמת ששת הימים, ב-1967, עבר הכפר משליטה ירדנית לישראלית.
לאחר עליית הליכוד לשלטון ב-1977 הבטיח ראש הממשלה מנחם בגין להרחיב את מפעל ההתנחלויות גם ללב השומרון. על פסגת ההר החולש על הכפר מדרום, סמוך למעלה כביש 60, נתפסו אדמות לצרכים צבאיים ועליהן הוקמה ב-1983 היאחזות נח"ל, שאוזרחה בשנת 1984 כהתנחלות מעלה לבונה. באותה שנה הוקמה גם ההתנחלות עלי. לצורך הקמת עלי הופקעו מאות דונמים של קרקעות בבעלות תושבי הכפר.
ב-7 בנובמבר 1990 נכנס לכפר רכב מסוג פיג'ו 404 ומתוכו נורו יריות, מרובה M-16, תחילה נורה עלי אל-חטיב, בן 65 ומיד אחריו מרים סלמן ראשיד שעמדה בפתח ביתה. הרכב עזב את הכפר בנסיעה מהירה לכיוון ההתנחלות עלי. המשטרה חשדה שהרצח בוצע כמעשה נקם על רציחתו של מאיר כהנא יום לפני כן, ועצרה שני פעילי כך, בן-ציון גופשטיין ודוד אקסלרוד. אולם לאחר כשבועיים הם שוחרר בשל חוסר ראיות מספיקות והרצח מעולם לא פוענח. ב-21 בנובמבר 1990, אירע מקרה נוסף בו נחטף ילד לתוך רכב של מתנחלים, ששחררו אותו כעבור זמן מה.
לאחר הסכם אוסלו ב-1995, השטח הבנוי של הכפר סווג כשטח B.
ביולי 2020 הושחתו 13 כלי רכב בכפר וכתובת עם ציור של מגן דוד רוססה על אוטובוס.
טרור פלסטיני בכפר.
בזמן האינתיפאדה השנייה אירעו מספר פיגועים משטחי הכפר על מכוניות ישראליות שנסעו בכביש 60 העובר דרכו, שהביאו לרציחתם של כמה ישראלים:
בעשור הראשון של המאה ה-21 החל הכפר לסבול באופן קבוע מהתנכלויות של מתנחלים, במסגרת פעולות "תג מחיר", בין השאר אירועים של יידוי אבנים והצתות של כלי רכב ושדות:
לפי דו"ח של דובר צה"ל, מאוגוסט 2019 ועד יולי 2020 אירעו 46 זריקות אבנים על ידי צעירים מלובאן א-שרקייה וסינג'יל.
בנובמבר 2021 דווח בכלי התקשורת הישראליים על אירועי זריקות אבנים יומיומיות של תלמידים מהכפר בדרכם לבית הספר על רכבים ישראליים. באחד המקרים ארבעה בני משפחה נפגעו, בהם אישה בהריון. בעקבות האירועים תושבי האזור נפגשו עם הרמטכ"ל ושר הביטחון, ואלה הורו לתגבר את ציר ההליכה לבית הספר על ידי כוחות מג"ב כדי למנוע זריקות אבנים אלו.
בשנת 2022 דווח על התגברות בכמות זריקות האבנים בכפר, ונפצעה תושבת עלי. כמו כן, בעיתון מקור ראשון דווח כי נעקרו 250 עצי זית ביישוב שילה על ידי תושבי הכפר.
גאוגרפיה.
הכפר ממוקם בשולי עמק פורה (ואדי עומרייה) למרגלות הר (ג'בל אל מוס'ייב) שפסגתו בגובה של 715 מטר מעל פני הים. במרכז העמק עברה דרך ההר ההיסטורית (כביש 60). מדרום מערב לכפר נמצא ג'בל טרוג'ה שפסגתו בגובה של 801 מטר מעל פני הים, בה עצי אלון עתיקים והוכרזה כשמורת טבע. מבחינה גאולוגית פסגות ההרים באזור מורכבות משכבות חוואר מתצורת מוצא
מדרונותיו העליונים (עד גובה 750 מטר מעל פני הים לערך) הן מתצורת בית מאיר (שכבות דקות של דולומיט צהבהב לחלופין עם שכבות חוואר המתאימות לבניית טרסות חקלאיות) ומתחתם שכבה מתצורת שורק, שכבה שממנה נובעים מעיינות. על המדרונות הצפוניים של הכפר נובעים מספר מעיינות המשמשים את הכפר, עין א-רעי, עין אל ג'דידה, עין א-זלף ועין א-שעיר. בשנת 2004, החליטו תלמידים צעירים מהיישוב עלי הסמוך להפוך את הבריכה לבריכת שכשוך ושחיה לרווחת המטיילים, לזכר שני יהודים שנרצחו על ידי מחבלים ערבים באזור, ולקרוא לו מעיין הגבורה. עד אז נהגו רועים מהכפר והסביבה להשקות במי המעין את צאנם.
ערן שקין
ערן שקין ( נולד ב-19 בפברואר 1962) הוא אמן, צייר, רשם ופסל ישראלי.
ביוגרפיה.
שקין נולד בתל אביב לשמעון (סופר) ואסתר (מעצבת) ניצולי שואה, שעלו ארצה לאחר מלחמת העולם השנייה. את לימודי התיכון סיים בשנת 1980 בבית הספר "ויצו צרפת" בתל אביב. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1980 הצטרף לפיקוד הנח"ל ושירת כגרפיקאי. בשנת 1983 למד באוניברסיטת תל אביב תולדות האומנות ובשנת 1984 החל את לימודיו בבית ספר לאומנויות " אקול דה בוזאר" שבפריז.
בין השנים 1986–1993 חי שקין בניו יורק, שם קיבל את מלגת "ענייני האמנות" והיה עוזרו של אמן תנועת קוברה, קארל אפל ובין השנים 1997 ועד 2001 חי בלונדון. בעבודותיו יוצר שקין דיוקנים נועזים אשר מעמידים אישי תרבות נודעים, במצבים ובקונטקסטים יוצאי דופן וביניהם: פרויד מנמנם בכורסתו המפורסמת, פיקאסו מטגן ביצה, פיט מונדריאן חוצה אוקיינוס בשחיית כלב.
תערוכות יחיד של שקין הוצגו בניו יורק, בלונדון, פריז, טורונטו, מוזיאון ישראל בירושלים, מוזיאון תל אביב, מוזיאון לאמנות ישראלית ברמת גן, מוזיאון הרצליה, בגלריה של אוניברסיטת ניו יורק, מרכז ניוטון שבבוסטון, מוזיאון קורקורן בוושינגטון, מוזיאון סנטה מוניקה, מוזיאון הפורום שבסנט לואיס, במוזיאון היהודי בברלין, במוזיאון היהודי במינכן ובבריסל.
עבודותיו נמצאות באוסף הקבוע של ה - "British Museum" בלונדון "Ludwig Museum", בגרמניה, במוזיאון תל אביב לאמנות, במוזיאון לישראל, במוזיאון הפתוח בתפן, במוזיאון הרצליה, ובמוזיאון עין חרוד.
בשנת 2014, הציג שקין לראשונה במוזיאון חיפה את תערוכת היחיד "גיבור תרבות", באמצעותה ניסה להבין איך נוצרים גיבורי תרבות. התערוכה Three painters, a rock star, a young girl and a psychoanalyst in one room, הוצגה בתחילת שנת 2016 במרכז MANA לאמנות עכשווית בניו ג'רזי ובמוזיאון חיפה. בשנת 2017 הציג שקין תערוכת יחיד גדולה במוזיאון היהודי בברלין, גרמניה.
האומנות של שקין עוסקת תמיד באותו נושא גם אם היא נראית שונה האחת מהשנייה.
חייו האישיים.
שקין נשוי לשחקנית מאיה קדישמן, בתו של האמן מנשה קדישמן, ולהם 3 ילדים. מתגורר בתל אביב.
שאילת יעבץ
מאזדה רוד פייסר AP
מאזדה רוד פייסר AP (באנגלית: Mazda Roadpacer AP) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב היפנית מאזדה אשר יוצרה בין השנים 1975–1977.
The Divas of Doom
The Divas of Doom (בעברית: הדיוות של דום) הן צמד היאבקות מקצועית שהופיע בארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, כחלק מתוכנית הדגל של הארגון, Raw. הצמד הורכב מהמתאבקות בת' פיניקס ונטליה.
פיניקס ונטליה חברו האחת לשנייה לאחר שנטליה נמצאה בפיוד נגד לייקול (ליילה ומישל מק'קול) בספטמבר 2010. באוגוסט 2011, השתיים הפכו לדמויות רעות ובלתי חביבות על הקהל (דמויות אלה נקראות בשפת ההיאבקות המקצועית בשם "היל") וגילמו את הדמויות האנטי-דיוות, שסירבו להכיר בעובדה שהנשים בארגון צריכות להיות חמודות.
היסטוריה.
הקמה ומגוון עלילות (2010–2012).