וולטר אלחנדרו גרגאנו גווארה (בספרדית: Walter Alejandro Gargano Guevara, נולד ב-23 ביולי 1984 בפייסאנדו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בפניארול.
קריירה.
גרגאנו החל לשחק בדאנוביו באורוגוואי. בקיץ 2007 רכשה קבוצת נאפולי את כרטיס השחקן שלו תמורת 3 מיליון אירו כחלק מהיערכותה לקראת חזרתה לסרייה א'. העברתו התאפיינה בקשיים רבים והעסקה אף עמדה בפני פיצוץ, בין היתר בשל סחבת בקבלת דרכון איטלקי. לבסוף חתם גרגאנו בקבוצה והפך לשחקן הרכב חשוב. הוא היה ממצטייני הקבוצה שסיימה במקום השמיני בעונת 2007/08.
בשנת 2012 הושאל לאינטר מילאנו לעונה אחת שבסופה אחרי עונה כושלת חזר לנאפולי.
ב-1 בספטמבר 2013 הושאל גרגאנו לעונה אחת לפארמה האיטלקית.
בקיץ 2015 חתם במונטריי המקסיקנית.
גרגאנו משחק בנבחרת אורוגוואי ונטל חלק במשחקי נבחרתו במשחקי הקופה אמריקה שנערכו בקיץ 2007 בוונצואלה, במונדיאל 2010 ונכלל גם בסגל למונדיאל 2014.
חיים אישיים.
גרגאנו נשוי עם שני ילדים לאחותו של מארק האמשיק ששיחק עמו בנאפולי.
ויצ'יטה
ויצ'יטה (באנגלית: Wichita) היא העיר הגדולה במדינת קנזס בארצות הברית ומשמשת כבירת מחוז סדג'וויק. העיר נמצאת בדרום מרכז המדינה על גדות הנהר ארקנסו והיא ידועה כמרכז התרבותי של המדינה. במפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2000, מנתה אוכלוסיית העיר 344,284 נפש, ועל פי הערכה משנת 2006, גדלה האוכלוסייה לכדי 357,700 נפש. נתונים אלו ממקמים את ויצ'יטה במקום החמישים בארצות הברית מבחינת גודל האוכלוסייה.
האזור המטרופוליטני של העיר כולל את המחוזות בטלר, הארווי וסאמר, ואוכלוסייתו מונה כ-585,000 נפש. אגד ערים מורחב יותר, הכולל את העיר וינפילד ומחוז קוולי, מונה כ-620,000 נפש.
ויצ'יטה ידועה גם בהיותה מרכז לייצור מטוסים בארצות הברית. בשל כך היא מכונה "בירת האוויר העולמית". בעיר שוכנים שישה מפעלי ענק לייצור מטוסים וכן בסיס של חיל האוויר האמריקני.
רשת הטלוויזיה CNN דרגה את העיר ביולי 2006, כעיר התשיעית הטובה ביותר למחיה, מבין עריה הגדולות של ארצות הברית.
היסטוריה.
כחמישים שנה לאחר גילוי אמריקה, בשנת 1541, ביקר באזור הקונקיסטאדור הספרדי פרנסיסקו וסקס דה קורונדו, בחיפושיו אחר "ערי הזהב" האגדתיות. קורונדו נתקל בשבט אינדיאני הנקרא ויצ'יטה, שחי באזור זה ובנה בו אוהלי נוודים. באותן תקופות טרם נוסדה במקום התיישבות של קבע, שכן האינדיאנים נדדו דרומה לאוקלהומה, מקום בו החליפו סחורות עם סוחרים צרפתיים, בעקבות כיבוש העיר על ידי כוחות ספרדיים אשר הגיעו מהעיר מדריד.
בשנת 1863, בעקבות מלחמת האזרחים האמריקנית, שבו בני ויצ'יטה לאזור והקימו להם מבני עשבים למגורים. בשנת 1870 הוקמה העיר באופן רשמי. התפתחותה של העיר הצעירה הייתה מהירה, וסמוך להקמתה נמתחה מסילת הרכבת והגיעה אליה. סוחרי בקר רבים הובילו בהמות מטקסס וממקומות נוספים בדרום אל ויצ'יטה, שאף זכתה עקב כך בכינוי "Cowtown" - "עיר הפרות". המיזוג הנפיץ של הבוקרים, האינדיאנים וטיפוסים נוספים, יצר בעיר מציאות קלאסית של "המערב הפרוע", ואנשי חוק רבים הופיעו בה במטרה לפקח על הבוקרים חמי המזג ולמנוע מהומות, אלימות, התכתשויות ופריעת חוק. (אחד הנודעים באנשי חוק אלו, היה ואייט ארפ).
משנת 1870 התפתחה העיר בצעדי ענק. ב-1890, עשרים שנה לאחר הקמתה, מנתה אוכלוסייתה 24,000 נפש. לאחר מכן פחת הגידול היחסי, עד לתחילת המאה העשרים, עם תחילתה של תעשיית המטוסים. תעשייה זו משכה אל העיר המוני אדם, וב-1920 נכללה העיר ברשימת מאה הערים הגדולות בארצות הברית.
ב-1914–1915 התגלה נפט באזור ויצ'יטה והעיר הפכה למרכז של הפקת נפט. הכסף שהופק מתעשיית הנפט הושקע בתעשיית המטוסים שהייתה עדיין בחיתוליה. ב-1917 נבנה בה המטוס הראשון, ססנה קומט, ובתחילת שנות ה-20 נבנו 43 מטוסי "סנונית". תעשיית המטוסים המשיכה לצמוח ולהתפתח, והעיר זכתה בכינוי "הבירה האווירית העולמית".
השפל הגדול והמצב הכלכלי של שנות ה-30 פגעו בכלכלת העיר ובהגירה אליה, אך לאחר מלחמת העולם השנייה חזרה הצמיחה לעיר, ובין השנים 1940–1960 גדלה האוכלוסייה ביותר מכפליים.
דמוגרפיה.
בין השנים 1950–1970 התרחש בעיר שינוי דמוגרפי משמעותי. עד 1950 היו הלבנים רוב מוחלט ויציב, וכמות השחורים באוכלוסייה הכללית של העיר עמדה על כ-5%. במהלך שני העשורים הבאים הוכפל שיעורם באוכלוסייה לכדי 9.7%. בהמשך המאה העשרים התחזקה מגמה זו, ואף על פי שאוכלוסיית העיר גדלה במאה אלף איש נוספים, פחת אחוז האוכלוסייה הלבנה מ-95% ל-75%. גם בשנות ה-90 התחזקה הגירת מיעוטים לעיר, ושיעורם של האינדיאנים, האסייתים והפולינזים באוכלוסייה, זינק מאחוז אחד לכעשרה אחוזים בסוף המאה.
גאוגרפיה ואקלים.
לפי מדידות רשמיות, משתרעת ויצ'יטה על שטח של 359.8 קמ"ר. 8.2 קמ"ר מתוכם הם מים והיתר יבשה. העיר שוכנת על רמה שגובהה הממוצע הוא כ-400 מטר מעל פני הים.
עקב מיקומה של העיר בעומק היבשת, הרחק מן האוקיינוסים, שורר בה אקלים יבשתי לח, המתאפיין בקיץ חם ולח ובחורף יבש וקר. הטמפרטורה המקסימלית הממוצעת בחודש החם - יולי, היא 34 מעלות צלזיוס, ובחודש הקר - ינואר, הטמפרטורה המינימלית הממוצעת עומדת על כמינוס 7 מעלות צלזיוס. ממוצע הגשמים השנתי בוויצ'יטה עומד על 760 מ"מ, ובשנים גשומות נמדדת כמות משקעים של 1,020 מ"מ. בחורף שכיחים ימי שלג, הנערם על הקרקע עד לעומק של 44 ס"מ בממוצע.
בעונות המעבר סובלת העיר מפגיעתן של סופות רעמים חזקות, פגיעות ברקים ומטחי ברד עזים. לעיתים פוקדות את העיר סופות טורנדו. בשנות התשעים של המאה העשרים נפגע האזור מסופות הטורנדו אנדובר (1991) ואוקלהומה (1999).
ערים תאומות.
לוויצ'יטה יש חמש ערים תאומות ברחבי העולם:
ריאל סראגוסה
הכנסייה האפוסטולית הארמנית
הכנסייה האפוסטולית הארמנית (בארמנית: Հայ Առաքելական Եկեղեցի, בערבית: كنيسة الأرمن الأرثوذكس) היא הכנסייה הלאומית העתיקה בעולם ואחת מן הקהילות הנוצריות הקדומות ביותר. שמה הרשמי הוא "הכנסייה האפוסטולית והאורתודוקסית הארמנית". לעיתים היא נקראת "הכנסייה האורתודוקסית הארמנית" או "הכנסייה הגרגוריאנית". ברם, השם האחרון אינו חביב עליה, מאחר שהיא רואה בשליחים ברתולומאוס ותַדֵאוּס את מייסדיה ומחשיבה את גרגוריוס הקדוש "הַמֵאִיר" רק כמנהיגה הרשמי הראשון.
ראשית תולדותיה.
אגדות שונות קושרות את לידתה של הכנסייה הארמנית עם שליחיו של ישו. ליוחסין האפוסטולי חשיבות רבה בעיני כנסיות רבות, ובמיוחד בעיני אלו המזרחיות. האגדה בדבר הירפאותו של אבגאר החמישי מאדסה על ידי המנדיליון הקדוש, הבד שכיסה את פני ישו המת, נוכסה על ידי הכנסייה הארמנית בטענה כי אבגאר היה נסיך ארמני. מסורת נפוצה יותר טוענת, כי תדיאוס הקדוש, אחד משנים-עשר השליחים, נשלח לארמניה מאדסה על ידי אבגאר, דודו של סאנאטרוק מלך ארמניה, כדי שיפיץ בה את בשורת הנצרות. גרסאות הסיפור שונות זו מזו במידה ניכרת, אך כולן מתארות כיצד ניצר תדאוס את סנדוקהט, בת המלך. על פי כמה מן הגרסאות סאנאטרוק עצמו התנצר, אך מאוחר יותר הפך שוב לכופר, ועל פי אחרות לא התנצר מעולם ומתמיד היה עוין את הנצרות. מכל מקום, תדאוס וסנדוקהט גם יחד הומתו על ידי סאנאטרוק בשל אמונתם. ישנן אגדות המספרות כי השליח ברתולומאוס הגיע אף הוא לארמניה באותו זמן וגם הוא מת כמרטיר. חוקרים בני זמננו אומנם מטילים ספק באמיתות ההיסטורית של סיפורים אלה, אך אין חולק על קדמותה של הכנסייה בארמניה. אוסביוס מקיסריה וטרטוליאנוס מזכירים בכתביהם רדיפות נוצרים בארמניה כבר בשנים 110, 230 ו-287.
ממלכת ארמניה הייתה המדינה הראשונה שאימצה את הנצרות כדתה הרשמית. הדבר אירע על פי המסורת בשנת 301, כאשר גרגוריוס הקדוש "המאיר" ניצר את טירידאטס השלישי ואנשי חצרו. גרגוריוס, שלמד וקיבל סמיכה בקיסריה, שב בסביבות 287 לארץ מולדתו כדי להטיף בה, הזמן בו עלה טירידאטס השלישי לכס המלכות. טירידאטס חב את מעמדו לקיסר הרומי דיוקלטיאנוס, רודף נוצרים ידוע בעצמו. יתר על כן, נודע לו כי גרגוריוס הוא בנו של אנאק, האיש שהתנקש בחיי אביו. על כן ציווה להשליכו אל בור כלא, שנקרא חור ויראפ. שלוש-עשרה שנים אחר כך, ב-301, הגיעו אל ארמניה שלושים ושבע עלמות נוצריות, שנמלטו מפני רדיפות הרומאים. טירידאטס חשק באחת מהן, ריפסימה, וביקש לקחתה לו לאישה, אך היא סרבה, ובכעסו הוציא המלך להורג את כולן. זמן קצר אחר כך העניש אותו האל במחלה שהותירה אותו זוחל כחיה, בדומה לאשר קרה לנבוכדנאצר, על פי המסופר בספר דניאל ד', כב. קסוסרובידוקסט, אחות המלך, חלמה חלום, בו נאמר לה כי רדיפת הנוצרים חייבת להיפסק. היא סיפרה זאת לטירידאטס, והוא שחרר את גרגוריוס מן הכלא. גרגוריוס ריפא את טירידאטס והמיר את דתו לנצרות. מיד משנרפא פקד טירידאטס על כל נתיני ממלכתו להתנצר, וכך הפכה ארמניה למדינה הראשונה שדתה הרשמית היא הנצרות.
טירידאטס מינה את גרגוריוס כקתוליקוס הראשון של הכנסייה, ושלח אותו לקיסריה כדי לקבל סמיכה. עם שובו ניתץ גרגוריוס את כל מקומות הפולחן האליליים, בנה כנסיות ומנזרים והסמיך מאות כמרים ובישופים. פעם אחת, כשהיה בעיר הבירה העתיקה וגהרשפט והוא שקוע במחשבות, נגלה ישו לגרגוריוס כשהוא יורד לארץ ומכה בה בפטיש. מן המקום צמח ועלה מקדש נוצרי גדול וצלב ענק בראשו. גרגוריוס הבין כי האל הטיל עליו לבנות במקום זה את הכנסייה הארמנית הראשית. הוא מילא אחר דבר האל בעזרתו של המלך, והחליף את שם העיר לאצ'מיאדזין, שפירושו "המקום בו ירד הנולד היחיד".