בשנת 1961 נפטרה אלזה פרץ בהיותה בביקור בארץ והיא קבורה בבית הקברות בעכו. קורט פרץ נפטר זמן קצר לאחר מכן בגרמניה. בצוואתו ביקש קורט פרץ שגופתו תישרף בדומה לגורל ששת המיליונים, ושאפרו יפוזר באירופה. עם מותו, של פרץ מילא קלאוז בלב כבד את צוואתו. גופתו של האב נשרפה, ובעצת רב הקהילה נטמן האפר בבית הקברות היהודי בו הוטמן אפרם של היהודים שנשרפו במחנות ההשמדה. הקבר אינו נושא שום שם ושום ציון.
במדינה בדרך.
בשנת 1940 התגייס קלאוז לצבא הבריטי, הוסמך לקצונה, השתתף בקרבות בצפון אפריקה. בסוף 1944 השתתף במלחמה באיטליה כקצין בבריגדה בגדוד השני.
באותה עת התקיימה תנועת הבריחה להצלת ניצולי שואה ברחבי אירופה. ה"הגנה" ארגנה אניות לעליה בלתי לגלית לארץ ישראל. קלאוז יחד עם אחרים לוקח חלק בהשגת כלי רכב צבאיים, להובלת הפליטים היהודים בדרכי אירופה למקומות ריכוז לקראת העלייה לארץ.
במקביל לפעילותו בתנועת הבריחה מצטרף קלאוז להנוקמים - קבוצת לוחמים יהודים יוצאי הצבא הבריטי והבריגדה, שחיפשו פושעים נאצים מסתתרים, כדי למצות איתם את החשבון לנקום את דם העם היהודי השפוך. איתו בקבוצה היו; חיים לסקוב, האלוף מאיר זורע -זרו, ישראל כרמי, משה קרפוביץ, צבי אהרוני, מרסל טוביאס, דב כהן.
עם שחרורו מהצבא הבריטי בשנת 1946 עבד קלאוז בחברת י' מנדלבליט. בשנת 1947 הצטרף כסגנו של חיים לסקוב שהתמנה להיות קצין ביטחון ארצי ומארגן מחדש את מערך האבטחה של חברת החשמל.
שירות בצה"ל.
באביב 1947 החל דוד בן-גוריון לגייס את יוצאי הצבא הבריטי ל"הגנה" במטרה להופכה לצבא עברי סדיר. הוא כפה על צמרת ההגנה את שילובם של כמה קצינים וחיילים מצטיינים מיוצאי הבריגדה ובעיקר מיוצאי הגדוד השני כמו – חיים לסקוב, דן אבן, מרדכי מקלף, ונתן קפלן.
חיים לסקוב שימש בתפקיד סגן מפקד מנהל ההדרכה ושילב רבים מיוצאי הגדוד השני בבריגדה.
ביוני 1948, מצטרף קלאוז לצה"ל, ממלא תפקידים פיקודיים, מנהליים והדרכתיים. הקים את גדוד המרגמות הכבדות בחיל התותחנים והיה אבי תורת המירגום בצה"ל. בשנת 1952 היה מפקד גדוד 12 בחטיבת גולני, בשנת 1953 השתחרר מצה"ל בדרגת סא"ל.
בית הספר לקציני ים.
בשנת 1953 על פי הנחית ראש הממשלה דוד בן-גוריון, הצטרף קלאוז לבית הספר הימי בחיפה שעמד לעבור לעכו ומונה למנהל החינוכי - "מפקד הקדטים". מהות התפקיד היה חינוך הקדטים והכשרת המנהיגות הימית ובניית האופי של התלמידים כ'קדטים' הלומדים לקצונה ימית. בתפקיד זה הגדיר את הדרישות, קבע את כללי ההתנהגות הנדרשים, כיוון את עבודת המדריכים החינוכיים ואת עבודת מחנכי הכיתות ופיקח על עבודתם. קלאוז הנהיג שיטה של מעקב אישי לקדטים ובנה טבלת נקודות שליליות לציון התנהגויות חריגות מהנורמה הנדרשת.
קלאוז עמד בקשר עם הורי התלמידים ודיווח על התקדמות הבן. בנוסף לכך הכין את תוכנית העבודה השנתית של בית הספר, והיה אחראי לביצועה.
תשומת הלב וההקפדה ללא ויתורים יצרו אצל הקדטים דפוס התנהגות שיטתי, מנהיגות, יציבות במצבי לחץ ויעילות. תוצאות החינוך של יהודה באו לידי ביטוי מאוחר יותר כשמרבית הבוגרים נעשו קצינים בכירים בחיל הים הישראלי, בצי הסוחר ובתפקידים בכירים במדינה.
בסוף שנת הלמודים 1964, סיים קלאוז את תפקידו בבית הספר. את מקומו מילא סא"ל שמשון עדן.
תפקידים אזרחיים.
בשנים 1964–1966 עבד קלאוז בחברת "מפעלי תובלה בע"מ", גוף בו הועסקו 350 עובדים ושימש כמנהל כוח האדם בחברה.
בשנים 1966–1970 ניהל קלאוז את פנימיית הנוער "קריית יערים".
משרד החינוך.
בשנים 1970–1974 עבד קלאוז במשרד החינוך ולמד תואר ראשון ושני בחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1974 לאחר השלמת התארים בחינוך התקבל קלאוז לשמש כמפקח במשרד החינוך. היה ממקימי המחלקה לחינוך חברתי ערכי, באגף הנוער במשרד החינוך, ושימש כמפקח ארצי. תפקידו היה הכשרת מפקחים מחוזיים לתפקידם ואחראי על הכשרת רכזי החינוך החברתי-ערכי, והכשרת רכזי הכנה לצה"ל ורכזי מחויבות אישית. בחטיבות הביניים ובחטיבות העליונות. אחראי על מערך ההשתלמויות של כל בעלי התפקידים. אחראי מערך השתלמויות המחנכים. אחראי על בניית וכתיבת תוכניות החינוך החברתי המיועדים למחנכים ותלמידים. כן ביצע פקוח כולל סיורי שטח בכל הארץ.
בשנת 1984, עקב שינויים מבניים ותפיסתיים במערך משרד החינוך, עזב קלאוז את המחלקה לחינוך חברתי ערכי, והמשיך כמפקח מן המניין במשרד החינוך.
משפחה.
נישא לשושנה לבית הרצברג. לזוג נולדו הבת גליה (1947), הבן ניר (1949) והבת איריס (1960).
דיון לשון הרע.
קלאוז נגד מיכאל בר-זוהר - בספרו "הנוקמים" הזכיר ההיסטוריון מיכאל בר-זוהר את יהודה קלאוז והעלה גרסה כאילו אביו (שהיה לא היה יהודי) היה קצין נאצי. בדברים האחרונים לא היה כל אמת.
קורט פרץ היה רחוק מאוד מהנאצים. הוא שירת בטייסת המשטרתית בגרמניה בין השנים 1919 – 1922 והיה ידוע כטייס מצטיין. היה חבר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית עוד משנת 1925. עם עליית הנאציזם, המפלגה הוצאה אל מחוץ לחוק וקורט פרץ פוטר מתפקידיו במשרד הפנים הגרמני, גם בגלל אשתו אלזה היהודייה.במאי 1938 שלח קורט פרץ מכתב ליהודה קלאוז שהיה כבר בארץ. כתב שכפי הנראה יגויס לתפקידי הדרכה בטייסת קרבית בחיל האוויר הגרמני. הוא האמין באפשרות לחטוף מטוס ולברוח עם אשתו להולנד. תכנן לשלוח מברק כאשר המבצע יצליח. קלאוז הראה את המכתב למפקדו בהגנה שאישר שידוע לאנשי ההגנה על התוכנית. בסופו של דבר התוכנית לא יצאה לפועל היות שקורט פרץ גורש מחיל האוויר 3 ימים לפני ביצוע התוכנית בעקבות הלשנה.
בינואר 1971 פנה יהודה קלאוז פנה באמצעות עורך דין י. קושניר למיכאל בר-זוהר שיתקן את העוול שנגרם לו ולאביו. בהסכם פשרה שניסח עו"ד יצחק טוניק, שילם בר זוהר לקלאוז 500 ל"י ישראליות כפיצוי, והתחייב להוציא במהדורות הבאות את הקטעים הרלוונטיים. קלאוז תרם את הכסף לארגון נכי רדיפות הנאצים. הנוסח הפוגעני והעוול לא תוקן גם במהדורה החדשה של הספר.
La Résidence Ylang Ylang
La Résidence Ylang Ylang הוא סרט עלילתי קצר קומורי משנת 2008, בבימויה של השימיה אחמדה. את הדמות הראשית, ג'יבריל, גילם אבידין סעיד מוחמד. הסרט נבחר להקרנה ב"שבוע המבקרים" בפסטיבל הקולנוע בקאן, וזכה בפרסים במספר פסטיבלים בינלאומיים אחרים.
רקע.
בדומה לעבודות אחרות של הבמאית, הסרט מבקש לספר על ההיסטוריה הקומורית דרך עיניהם של בני המקום, ועוסק בתמות של זיכרון וזהות.
הסרט, שהוא הסרט הקומורי הראשון, הוקרן ביותר מ-60 פסטיבלי קולנוע בינלאומיים, ביניהם פסטיבל הקולנוע בקאן (בשבוע המבקרים), פסטיבל סרטי הנשים בצ'נאי, הודו, ופסטיבל הסרטים השחורים הבינלאומי במונטריאול, קנדה. בין הפרסים הרבים שזכה הסרט היו הגראן פרי לסרט קצר בפסטיבל Quintessence בבנין, התסריט הטוב ביותר בפסטיבל הפרנקופוני וו, בצרפת, ווציון לשבח מיוחד של השופטים בפסטיבל הקולנוע של אפריקה, אסיה ואמריקה הלטינית במילאן.
תקציר העלילה.
בכפר קומורי, ג'יבריל מטפל בווילה ריקה, שניטשה על ידי בעליה המתגוררים בצרפת. בזמן שהוא עובד שם, הבקתה שלו בכפר עולה באש. חסר בית, הוא חייב למצוא מקום לגור.
אירוויזיון למוזיקאים צעירים 2000
האירוויזיון למוזיקאים צעירים 2000 הייתה התחרות ה-10 של האירוויזיון למוזיקאים צעירים. גמר התחרות נערך ב-15 ביוני 2000 ב-Grieg Hall בברגן שבנורווגיה. היא אורגנה על ידי איגוד השידור האירופי יחד עם תאגיד השידור הנורווגי (NRK). מוזיקאים משמונה מדינות השתתפו בגמר הטלוויזיוני.
בסך הכל 18 מדינות השתתפו בתחרות. המשתתפים ביצעו קטע קלאסי לבחירתם ולוו בתזמורת הפילהרמונית של ברגן, בניצוח סימון יאנג. קרואטיה, קפריסין ושוודיה פרשו מן התחרות לשנה זו, בעוד שבע מדינות חזרו לתחרות.
סטניסלב דרז'ובייצקי מפולין זכה בתחרות, כשפינלנד ורוסיה ניצבו במקומות השני והשלישי, בהתאמה.
מיקום.
Grieg Hall (בנורווגית: Grieghallen), אולם הקונצרטים בעל 1,500 המושבים בברגן שנורווגיה, היה המקום המארח של האירוויזיון למוזיקאים צעירים 2000. זהו היה ביתה של התזמורת הפילהרמונית של ברגן מאז השלמת בנייתו ב-1978.
האולם, שאירח גם את תחרות הזמר של האירוויזיון 1986, קרוי על שם המלחין יליד ברגן אדוורד גריג, שהיה המנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של ברגן בשנים 1880–1882.
פורמט.
ארליד אריקסטאד היה המנחה של התחרות. להקת הג'אז הנורווגית "The Brazz Brothers" הופיעה במהלך ההפסקה.
תוצאות.
סיבוב מקדים.
בסך הכל 18 מדינות השתתפו בתחרות, מתוכן 8 מדינות עלו לשלב הגמר. המדינות שלהלן לא הצליחו לעלות לגמר:
גמר.
פרסים הוענקו לשלוש המדינות המובילות. הטבלה הבאה מדגישה את המקומות הראשונים באמצעות זהב, כסף וארד. תוצאות הניקוד של שאר המשתתפות אינן ידועות ואף פעם לא פורסמו על ידי איגוד השידור האירופי.
איירבוס A321neo LR
איירבוס A321neoLR
השימיה אחמדה
השימיה אחמדה (בצרפתית: Hachimiya Ahamada; נולדה ב-1976) היא במאית ויוצרת קולנוע קומורית-צרפתייה.
רקע.
אחמדה נולדה בצרפת להורים קומורים, ובעבודתה הקולנועית היא משייכת את עצמה באופן חד למדינת האיים שבאוקיינוס ההודי.