כעבור ארבע שנים של שקט ושמועות לגבי פירוק, הלהקה הוציאה את אלבומה השני, Evil Empire. האלבום מתרחק בסגנונו מסגנון המטאל בגיטרה מהאלבום הראשון. האלבום היה ניסויי בטבעו והציג את יכולתו של מורלו להשתמש בגיטרה בדרכים משונות.
בשנת 1999 הלהקה הוציאה את The Battle of Los Angeles, אלבומם המוצלח ביותר. בסוף שנת 2000, הלהקה הוציאה אלבום נוסף בשם Renegades. זמן קצר לאחר ההוצאה לאור של האלבום דה לה רוחה עזב את הלהקה, ושאר חבריה אמרו כי הם רוצים להמשיך ליצור מוזיקה יחדיו.
ב-29 באפריל 2007 הלהקה התאחדה בפסטיבל מוזיקה. הציפייה הייתה שזה יהיה אירוע חד פעמי, אך הלהקה הופיעה יחדיו לאחר מכן במספר אירועים. כמו כן, בינואר 2008 רייג' התאחדה שוב בשביל להופיע בסיבוב הופעות באוסטרליה וניו זילנד.
אודיוסלייב (2001-2007).
כאשר דה לה רוחה עזב את הלהקה, יתר חברי הלהקה התחילו לעבוד עם הסולן לשעבר של להקת סאונדגארדן, כריס קורנל, לפי הצעתו של המפיק ריק רובין. בתחילה, שם הלהקה היה סיביליאן, אך חבריה שינו את שמה זמן קצר לפני צאת אלבומם הראשון.
הלהקה הוציאה את אלבומה הראשון, הקרוי על שמה, ב-19 בנובמבר 2002. האלבום גרף ביקורות חיוביות, והייתה לו הצלחה מסחרית רבה, בהגיעו למעמד פלטינה משולש.
הלהקה הוציאה את אלבומה השני, Out of Exile, ב-24 במאי 2005. בשבוע הראשון האלבום הגיע למקום הראשון במכירות, ואף הגיע למעמד פלטינה. באותה שנה, הם הוציאו DVD המתעד את מסעם כלהקת הרוק האמריקנית הראשונה המנגנת במופע בקובה. אלבומה השלישי של הלהקה, Revelations, יצא לאור בסתיו 2006. אודיוסלייב פורקה כתוצאה מעזיבתו של הסולן קורנל, עקב "קונפליקטים בלתי ניתנים לפתרון". הלהקה התאחדה עם זאק דה לה רוחה והמשיכה את הלהקה הקודמת, רייג' אגיינסט דה משין.
מיזמי צד נוספים.
מורלו מופיע במשחק המחשב Guitar Hero III:Legends of Rock כ"בוס גיטרה" במועדון לילה, הוא ה"בוס" הראשון מתוך שלושה. על מנת להתקדם בקריירה, על השחקן לעבור בהצלחה "קרב גיטרה", בו עליו לנגן חלק מיצירה ייחודית שמורלו הלחין והקליט במיוחד למשחק. ביצירה מורלו שילב כמה מהאפקטים המפורסמים שלו. לאחר הבסתו השחקן יכול לנגן כדמותו של מורלו ובגיטרה המיוחדת שלו.
טכניקות גיטרה.
מורלו ידוע בסגנון הגיטרה שלו, שכולל ריפים מעורבים של פאנק ומטאל וצלילים בהשראת היפ הופ. ניגון הגיטרה שלו מאופיין בשימוש אינטנסיבי של תיבות אפקטים, כגון דיליי, אפקטי מודולציה שונים, ווה, דיסטורשן, שינוי גובה הצליל, פידבק וכן אחרים בדרכים ושילובים יצירתיים. כאשר משבחים אותו, מציינים את שימוש הגיטרה המיוחד שלו. במקום פריטת המיתרים בפשטות, חלק מתמרוניו כוללים מעברים בין שני פיקאפים - אחד דלוק והשני כבוי - בעודו משפשף את ידיו על המיתרים מעל הפיקאפים, באחרים הוא משתמש בפיקאפ של הגשר, שהוא האפקט בו השתמש בשיר המפורסם בגלל צליל השריטות בשיר "Bulls on Parade"). יתר על כן, הוא משתמש בטכניקות כמו פריטה בעזרת עיפרון, כמו בשיר "Cochise" ושפשוף מפתח ברגים על המיתרים למשך כל השיר ("People of the Sun").
שדרות ההשכלה
ראובן כ&quot;ץ
קרב קורינתוס
קרב קורינתוס, היה קרב שהתרחש בשנת 146 לפנה"ס, בין הרפובליקה הרומית לליגה האכאית. הקרב הסתיים בניצחון מוחץ של רומא והשמדה טוטלית של הליגה.
בהנהגת הקונסול לוקיוס מומיוס אכאיקוס, הרומאים כבשו את עיר הנמל היוונית החשובה, קורינתוס, לאחר מצור בשנת 146 לפנה"ס. הם בזזו את העיר, הרסו אותה ועד שנת 44 לפנה"ס היא נשארה בלתי מיושבת.
לאחר הקרב הוסף לממיוס האגנומן - אכאיקוס, על שם הניצחון על הליגה האכאית.
מוחמד נאג'י אל אוטרי
מחמד נאג'י אל אוטרי
חוסה מאורער
בוזאו
בוזאו (ברומנית: Buzău) היא עיר על חוף נהר בוזאו (מיובלי הסירט) במחוז בוזאו, בצפון מזרח חבל מונטניה, ברומניה, כ-100 ק"מ צפונית-מזרחית לבוקרשט.
היישוב, השוכן בצומת הדרכים שבין החבלים ההיסטוריים מולדובה, דוברוג'ה, טרנסילבניה ומונטניה, הוזכר החל משנת 325 ויש לו אוכלוסייה של 134,619 תושבים, נכון לשנת 2007. המחוז סביב בוזאו עשיר בבוסתנים, בגני שוק ובכרמים. יש לה תעשיות הנדסה מטלורגית ופלסטיקה.
בשנת 1899 היהודים היוו 7.5% מאוכלוסיית היישוב. במהלך מלחמת העולם השנייה בעיר הוקם גטו בוזאו. כיום נותרו במקום יהודים בודדים בלבד.
פריץ שטרסמן
פרידריך ("פריץ") וילהלם שטרסמן (בגרמנית: Friedrich Wilhelm "Fritz" Strassmann; 22 בפברואר 1902 – 22 באפריל 1980) היה כימאי גרמני, שגילה יחד עם אוטו האן וליזה מייטנר את תהליך הביקוע הגרעיני של האורניום, בשנת 1938. ב-1985 הוכר על ידי "יד ושם" כחסיד אומות העולם, על פועלו להצלת יהודי בזמן השואה.
חייו.
שטרסמן נולד בבופארד (Boppard) שבגרמניה, החל את לימודי הכימיה שלו בשנת 1920 באוניברסיטה הטכנית של האנובר וקיבל תואר ד"ר בשנת 1929. עבודת הדוקטורט שלו עסקה במסיסות של חומצה פחמתית המכילה יוד במצב גזי. שטרסמן בחר בקריירה אקדמית מפני שקל היה ללכת במסלול זה מאשר לקבל משרה בתעשייה הכימית.
שטרסמן עבד במכון הקייזר וילהלם בברלין משנת 1929. בשנת 1933 הוא יצא מאגודת הכימאים הגרמנים כאשר זו עברה לשליטת הנאצים. הוא נכנס ל"רשימה השחורה", אך האן ומייטנר סידרו לו משרת אסיסטנט בתשלום מופחת. שטרסמן החשיב את עצמו לבר-מזל, לדבריו "למרות משיכתי לכימיה, החופש האישי שלי חשוב לי עד כדי כך שלשמירתו אשבור אבנים לפרנסתי". במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא ואשתו, מריה הקטר שטרסמן, הסתירו חבר יהודי בדירתם במשך חודשים, תוך שהם מסכנים את עצמם ואת בנם בן השלוש.
ההתמחות שלו בכימיה אנליטית נוצלה על ידי האן ומייטנר בניסויים שבהם בדקו את תוצרי ההפגזה של אורניום עם נייטרונים. בדצמבר 1938 הוא גילה יחד עם אוטו האן את תהליך הביקוע של האורניום בעזרת נייטרונים. הוא למד גם שיטות לקביעת הגיל הגאולוגי של חפץ בעזרת דעיכה רדיואקטיבית.
בשנת 1946 מונה לפרופסור לכימיה אנאורגנית באוניברסיטת מיינץ ובשנת 1948 נמנה עם מקימי מכון מקס פלאנק לכימיה. לאחר מכן יסד את המכון לכימיה גרעינית.
בשנת 1957 היה בין החותמים על הצהרת גטינגן, שבה מחו שמונה-עשר מדעני גרעין גרמנים כנגד הרעיון של ממשלת קונראד אדנאואר לחמש את צבא מערב גרמניה בטילים גרעיניים.
כשזכה אוטו האן בפרס נובל לכימיה בשנת 1944, על עבודתו בביקוע הגרעיני, שטרסמן לא קיבל את הפרס אתו. גם מליזה מייטנר ומאוטו רוברט פריש נשללה השותפות בפרס. האן ושטרסמן לא יכלו לכלול את שמה של מייטנר בדפי עבודתם, ובכך להודות שהם משתפים פעולה עם יהודייה הנמצאת בגלות. שטרסמן הביע את דעתו בנוגע לתפקידה של מייטנר באותם ניסויים: "היוזמה שלה הייתה ההתחלה של העבודה המשותפת עם האן" והיא "הייתה קשורה אלינו באופן אינטלקטואלי משוודיה...והייתה המנהיגה האינטלקטואלית של צוותנו".
נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון העניק להאן, מייטנר ושטרסמן את פרס אנריקו פרמי בשנת 1966. האיגוד האסטרונומי הבינלאומי קרא אסטרואיד על שמו: 19136 שטרסמן.
הוא נפטר במיינץ.
אמנת וואיטאנגי
ישראל אפרת (פרופסור)
הרב פרופ' ישראל יצחק אפרת (באנגלית, על פי ההגייה האשכנזית: Israel Isaac Efros; 28 במאי 1891 (ט' בסיוון תר"ן), אוסטרוה – 4 בינואר 1981, תל אביב) היה משורר, רב ופילוסוף ישראלי. כיהן כרקטור הראשון ונשיא כבוד של אוניברסיטת תל אביב.
תולדות חייו.
אפרת נולד בשם ישראל יצחק פרס במערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), למשפחה חסידית. כשהיה בן 11 היגרו אביו דוד ואחת מאחיותיו, כרבים מבני יהדות מזרח אירופה באותה העת, לארצות הברית, על רקע קשיים כלכליים. בשנת 1905 הגיע לעולם החדש עם אמו גיטל, וגר עם משפחתו בניו יורק. למן הגעתו לארצות הברית ועד שנת 1909 למד בבקרים בבית ספר כללי ואחר-הצהריים בישיבת רבי יצחק אלחנן, סיים את לימודיו בהצטיינות וקיבל היתר הוראה. באותה שנה פרסם פיליטון ראשון, בשם עט.
בין השנים 1909–1913 למד לתואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת ניו יורק. בשנת 1914 למד לתואר מוסמך במחלקה ללימודים שמיים של אוניברסיטת קולומביה, וב-1915 קיבל מהאוניברסיטה תואר דוקטור בלימודים שמיים והוסמך לרבנות בבית המדרש לרבנים באמריקה.
בשנת 1917 עבר לבולטימור, בה ייסד וניהל מכללה עברית. במקביל ריכז את הוראת הפילוסופיה היהודית והספרות העברית החדשה בדרופסי קולג'. ב-1926 ביקר לראשונה בארץ ישראל. ב-1928 עבר עם משפחתו לבאפלו, שם כיהן כרב ומנהיג הקהילה היהודית בבית הכנסת הקונסרבטיבי "בית אל" (Temple Bet-El) עד שנת 1934 וכפרופסור לתרבות שמית באוניברסיטת באפלו. בשנת 1941 היה ליושב ראש המחלקה לעברית במכללת האנטר שהוקמה אז. בשנת 1946 היה שותף במשלחת שביקרה את היהודים במחנות העקורים בגרמניה, וביקר את מוסדות האו"ם על היחס ליהודים ועל הניסיון למנוע פעילות תרבות יהודית. כן היה נשיא ההסתדרות העברית של אמריקה.
בשנת 1954 הוזמן לכהן כדיקן המכון האוניברסיטאי לתרבות ישראל שהוקם לקראת סוף שנת 1955. בשנת 1956, עם הקמת המוסד, מונה אפרת לכהן כרקטור הראשון של אוניברסיטת תל אביב. בשנת 1959 פרש מן התפקיד, וזכה לתואר "נשיא כבוד" הראשון והיחיד של האוניברסיטה.
משפחתו מעניקה פרס לספרות עברית הקרוי על שמו: "פרס ישראל אפרת".
יצירתו.
אפרת כתב יותר מ-100 פואמות בעברית, וכן מסות וספרים בנושאי פילוסופיה יהודית עתיקה ושל ימי הביניים. בין היתר כתב על תפיסתו הפילוסופית של הרמב"ם כפי שהתבטאה בספרו "מורה נבוכים".