עיקר תרומתו של פז לתנועה הציונית הייתה עזרתו ליהושע חנקין בגאולת הקרקעות בתקופה בה עבד בחברת הכשרת היישוב. תפקידו העיקרי היה לסייר בין כפרי הערבים, לקשור קשרים עם אנשי הכפרים, לקדם את תהליכי הרכישה, לפשר במקרים של סכסוכים ולדאוג להוצאת האריסים מהאדמות. לאחר הקמת המדינה המשיך לעבוד בחברה עד פרישתו לגמלאות.
בשנת 1960 זכה פז באזרחות לשם כבוד בעיר לחיפה.
על שמו קרוי רחוב בחיפה.
חייו האישיים.
ב-1916 התחתן עם גיטל לינבסקי. לאחר שנפטרה בחיפה ב-1933, נשא ב-1936 את יפה זופמן. הובא למנוחות בחלקת "השומר" בבית הקברות בכפר גלעדי.
אידה (סרט)
אידה (בפולנית: ida) הוא סרט דרמה פולני בשחור לבן, שיצא בשנת 2013, וזכה בשנת 2015 בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
עלילה.
העלילה מתרחשת בשנות ה-60 של המאה ה-20 בפולין. אנה, נזירה צעירה, מחויבת על פי אם המנזר ללכת לבקר את דודתה, ונדה גרוז, בת משפחתה היחידה, לפני שאנה תוכל לנדור את נדריה. אנה נוסעת לבקר את דודתה ונדה, אשר מעשנת בשרשרת, בעלת בעיות שתייה ומופקרת מינית. ונדה מגלה לאנה כי שמה האמיתי הוא אידה לבנשטיין. ההורים של אידה היו יהודים שנרצחו בסוף הכיבוש הגרמני של פולין במלחמת העולם השנייה (1939-1945). אידה הייתה אז תינוקת, והגיעה כיתומה למנזר. ונדה, שהייתה לוחמת במחתרת הקומוניסטית נגד הכיבוש הגרמני, הפכה לפרקליטת המדינה שכונתה "ונדה האדומה" מכיוון שלעיתים שלחה אנשים אל מותם. תפקידה של ונדה מרמז על משפטי הראווה הפוליטיים של שנות ה-50 המוקדמות, כאשר הממשלה הקומוניסטית של פולין השתמשה בטרור שיפוטי (בין השאר) במטרה לחסל את האויבים הפוליטיים שלה.
ונדה מספרת לאידה שהיא צריכה לנסות כמה חטאים והנאות מהעולם החומרי והעכשווי לפני שהיא מחליטה לנדור את נדריה. היא אוספת טרמפיסט, ליס, שמתברר כנגן סקסופון אלט שמופיע בעיר. ונדה מנסה להביא את אידה להופעתו, אך היא מסרבת וונדה הולכת לבד.
אידה רוצה למצוא את גופותיהם של הוריה אשר נרצחו. ונדה לוקחת אותה לבית שבו נולדה, שעתה נלקח על ידי פליקס סקיבה ובני משפחתו. במהלך המלחמה, כשוונדה עזבה את משפחתה בשביל להילחם במחתרת, היא שמה את משפחתה אצל פליקס. לבסוף, לאחר ניסיונות רבים לשכנוע, בנו של פליקס מחליט להראות לוונדה ולאידה את המקום שבו משפחתם נקברה, ובתמורה לא ידרשו את הבית.
פליקס מודה שהוא לקח את שלושת בני משפחת לבנשטיין (ההורים ובנה של ונדה) אל תוך היער והרג אותם. פליקס אומר שבגלל שאידה הייתה קטנה מאוד והייתה מסוגלת להתחזות לנוצרית, הוא שלח אותה למנזר. אבל בנה הקטן של ונדה היה כהה ונימול, ולכן לא יכל להתחזות לנוצרי. כתוצאה מכך, פליקס הרג אותו יחד עם הוריה של אידה. מניע הרצח אינו מתואר בסרט.
פליקס לוקח את הנשים למקום הרצח ביער, חופר ומוציא את עצמות בני המשפחה. ונדה ואידה לקחת את העצמות לאחוזת הקבר המשפחתי שלהן, בבית קברות נטוש, בלובלין וקוברות אותן.
לאחר מכן, כל אחת מהן חוזרת למסלול הרגיל של חייהן: ונדה חוזרת לשתות ואידה חוזרת למנזר בשביל להיערך לנדירת הנדרים. עם זאת, מציאת הגופות משפיעה עמוק על שתיהן - אידה עדיין אינה מרגישה מוכנה לנדרים, וונדה בסופו של דבר קופצת אל מותה מחלון דירתה. אידה חוזרת כדי להשתתף בהלווייתה של ונדה, שבה היא רואה את ליס, נגן הסקסופון שוב. בדירתה של ונדה, אידה לובשת את שמלת הערב של ונדה ואת נעלי העקב שלה, שותה ומעשנת. לאחר מכן הולכת להופעה של ליס, שם הוא מלמד אותה לרקוד.
אחרי ההופעה אידה וליס שוכבים. למחרת בבוקר, הוא מציע לה להתחתן, להביא ילדים ולחיות חיים נורמליים. אידה לא מתרשמת ומחליטה לחזור למנזר.
קבלה.
הסרט התקבל באהדה רבה מאוד על התסריט, הצילום והאווירה המיוחדת שיש בסרט. בעיתון הניו יורק טיימס נכתב כי "עם תמציתיות עוצרת נשימה ובהירות-80 דקות של צנע, מיסגור בזהירות שחורה ולבן-מר. הבמאי חודר את הסבך החשוך ביותר, דרך היסטוריה הפולנית, והתחשבן עם הפשעים של הסטליניזם והשואה". בנוסף, מבקרים רבים היללו את המשחק של שתי השחקניות הראשיות.
באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל דירוג של 96% מתוך 115 ביקורות.
מחלוקת על הסרט.
חוץ מהאהדה הרבה, הסרט קיבל ביקורות רבות ובמיוחד על יחסי יהודים-נוצרים במהלך המלחמה. נטען כי הסרט מראה בצורה שלילית את הפולנים ונראה כי כולם היו אנטישמים ופעלו נגד יהודים, מבלי להזכיר את אלפי הפולנים שנרצחו על ידי הנאצים במהלך המלחמה. אחד ממפיקי הסרט הגיב כי "האם הם באמת מציעים שכל הסרטים המבוסס על אירועים היסטוריים באופן רופף צריכים לבוא עם כיתובי קשר? תגידו את זה למר סטון, ספילברג ומר פון דונרסמארק," המתייחס לבמאי הסרטים של JFK, לינקולן, והחיים של אחרים.
לעומת זאת, פורסמה גם ביקורת מעורפלת על דמותה של ונדה, אשר יוצרת ומנציחה את הסטראוטיפ על יהודי פולין, כאלה ששיתפו פעולה עם המשטר הקומוניסטי שלאחר המלחמה.
Of Lucifer and Lightning
Of Lucifer and Lightning (מאנגלית: על לוציפר ועל הברק) הוא האלבום הרביעי והאחרון של להקת הדת' מטאל האמריקאית אנג'לקורפס. האלבום יצא לאור במאי של שנת 2007.
רשימת שירים.
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי להקת אנג'לקורפס.
מבצעים.
אנג'לקורפס
צ'ייס סטיין
צ'ייס סטיין (באנגלית: Chase Stein) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיע בחוברות הקומיקס Runaways ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת "Runaways #1" מיולי 2003, ונוצרה בידי הכותב בריאן ק. ווהן והמאייר אדריאן אלפונה.
צ'ייס סטיין נולד לוויקטור ולג'אנט, ממציאים המיומנים ברובוטיקה ובייצור כלי נשק, וחברים בקבוצת "להקת האריות". להקת האריות כרתו ברית עם גזע הענקים העוצמתי "גיבורים", שבניהם יזכו לחיות כשכדור הארץ ייחרב - בהם צ'ייס. בניגוד לתקוותיהם של הוריו, צ'ייס לא הלך בדרכם המדעית אלא נעשה ספורטאי, מה שגרם לאביו להכות אותו לעיתים קרובות. ביום הולדתו השישה-עשר, צ'ייס ביקש ואן. בזמן זה, הוא גילה מקום מחבוא סודי בשם "ההוסטל".
לאחר שככל הנראה דרס את דודו, צ'ייס היה עד לצד ניקו מינורו, אלכס ויילדר וגרטרוד יורקס כשהוריהם הרגו ילדה חפה מפשע. הוא גנב מאביו כפפות מיוחדות ומשקפי רנטגן, ולאחר שחילצו את מולי הייז ואספו את קרולינה דין, ילדים של חברים בלהקת האריות - Runaways - ברחו להוסטל, שם צ'ייס זכה לכינוי "טוקבק". הוא עזר בקרבות נגד להקת האריות ובמשימות שונות, ופיתח מערכת יחסים רומנטית עם גרטרוד. כאשר גרטרוד מתה, היא העבירה את הקשר הטלפתי שלה לאולד לייס אל צ'ייס, שלאחר ויכוח עם ניקו מה לעשות עם גופתה ברח, ולקח איתו את אולד לייס, טבעת הפענוח וספר זימון לגיבורים. הוא חזר בגישה אפלה יותר, ובסופו של דבר בגד בצוות. הוא גנב את מטה האחד ונטרל את ויקטור מנצ'ה, והלך לנסות להקריב את נשמתו לגיבורים כדי להחיות את גרטרוד. צ'ייס חזר לצוות, ולאחר שנראה כי אולד לייס נהרג, נדרס כשרדף אחרי ילדה שדמתה לגרטרוד.
בעזרת אקדמיית האוונג'רס, ה-Runaways החזירו את אולד לייס, שכלל לא מת. צ'ייס וניקו נחטפו לעולם הרצח החדש של ארקייד לצד עוד 14 גיבורים בני-נוער, שם נאלצו להילחם ביניהם עד המוות. צ'ייס הפך לדארקהוק, אך לבסוף החזיר את הקמע לדארקהוק המקורי. כאשר ארקייד חשף את הנעשה, צ'ייס הפר את ברית השתיקה של הניצולים, וניצל את האירועים לצורכי פרסום. עם שאר הניצולים, הוא הסתנן לקבוצת אדוני הרשע, ולבסוף חזר עם ניקו ל-Runaways.
את דמותו של צ'ייס סטיין בסדרת הלייב אקשן "הבורחים" מגלם השחקן גרג סולקין.
ג'נג'י קוהאן
מקטע פליטה
בפיזיולוגיה של הלב, מִקְטַע פְּלִיטָה הוא מדד לתפקוד הסיסטולי של הלב, והוא מוגדר כיחס שבין נפח הפעימה לנפח החדר כשהוא מלא בדם. מדד זה נמדד על פי רוב באקוקרדיוגרפיה, ובמידה שהוא נמוך, הוא יכול להעיד על אי-ספיקת לב סיסטולית ועל חומרתה.
מקטע הפליטה מחושב לפי היחס בין נפח הפעימה לנפח החדר בסוף הדיאסטולה. נפח הפעימה הוא למעשה ההפרש בין נפח החדר בסוף הדיאסטולה, שהוא נפח החדר כאשר הוא מלא בדם, לנפח החדר בסוף הסיסטולה, שהוא נפח החדר לאחר פליטת הדם מן החדר. בצורה מתמטית: formula_1, כאשר EF הוא מקטע הפליטה, SV הוא נפח הפעימה, EDV הוא נפח החדר הסוף-דיאסטולי ו-ESV הוא נפח החדר הסוף-סיסטולי.
טווח הערכים התקין למקטע הפליטה נע בין 55% ל-70%. על מנת להגדיר אי-ספיקת לב עם תפקוד סיסטולי ירוד, על מקטע הפליטה להיות נמוך מ-40%. כאשר מקטע הפליטה נמוך מ-25% תתלווה לכך לרוב הסתמנות מתמדת של אי-ספיקת לב, למשל קוצר נשימה קבוע.
אף שאקוקרדיוגרפיה היא השיטה הנפוצה ביותר למדידת מקטע פליטה, ניתן למדוד מקטע פליטה באמצעי דימות נוספים כטומוגרפיה ממוחשבת, דימות תהודה מגנטית, מיפוי לב ומיפוי MUGA או בצנתור לב. באקוקרדיוגרפיה נמדדים נפחי החדר בסוף הדיאסטולה ובסוף הסיסטולה וכך מחושב מקטע הפליטה. לחלופין, הערכה של רופא מיומן ללא חישוב מדויק נמצאה בהתאמה גבוהה לערכו של מקטע הפליטה המחושב.
דיוויד קוהאן
יחסי חוץ של איראן
שמואל אביגדור תוספאה
רבי שמואל אביגדור תּוֹסְפָאָה (רבינוביץ) (תקס"ו, 1806, סלונים – י"ט בניסן תרכ"ו, 4 באפריל 1866, קרלין) היה רב ליטאי, רבן של קרלין וערים נוספות, שנקרא על שם חיבורו הגדול תנא תוספאה על התוספתא, שחלקו, מנחת ביכורים, נדפס במהדורת התוספתא של ש"ס וילנא.
ביוגרפיה.
נולד בסלונים בשנת תקס"ו לרב אברהם, נסמך לרבנות כבר בגיל חמש עשרה. למד אצל רבי בנימין דיסקין, שנעשה לימים גיסו. בשנת תקפ"ג, בהיותו בן שבע עשרה, כתב את ספרו הראשון "אהל עדות" על משנה תורה לרמב"ם. נישא לבתו של רבי צבי ברוידא (רבם של רבי ישראל מסלנט ורבי אלכסנדר משה לפידות).