עבור גז המכיל אטומים של יסוד בודד, משוואת סאהא היא:
formula_1
כאשר:
formula_6
פרנסואז בארה-סינוסי
פרנסואז בארה-סינוסי (בצרפתית: Françoise Barré-Sinoussi; 30 ביולי 1947) היא ביוכימאית צרפתייה. כלת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2008, על זיהוי וירוס ה-HIV שגורם לאיידס.
קורות חייה.
בארה-סינוסי נולדה בפאריס לז'אנין (Jeanine) ורוז'ה סינוסי. היא סיימה את בית הספר התיכון ב-1966. למדה ביולוגיה באוניברסיטת פאריס, סיימה תואר ראשון ב-1968, תואר שני בביוכימיה ב-1971 ודוקטורט ב-1974. במשך כשנה עשתה פוסט-דוקטורט במכון של NIH בבתסדה בארצות הברית. עם שובה לצרפת חזרה למכון פסטר שם קיבלה משרה במחלקה של לוק מונטנייה. בהמשך הקימה מעבדה משלה, שם היא פעילה עד היום (2014).
נשואה מאז 1978 לז'אן-קלוד בארה.
פעילותה המדעית.
מלכתחילה חקרה את התחום של רטרווירוסים. התמחותה בתחום זה הביאה אותה בשנת 1983, יחד עם המנחה שלה לוק מונטנייה, לזיהוי וירוס ה-HIV שהוא הגורם למחלת האיידס. מאז היא ממשיכה במחקרים הקשורים לאיידס. בין השאר: תגובת המערכת החיסונית, המעבר של וירוס ה-HIV מהאם לוולד, נשאי HIV שאינם חולים באיידס. בארה-סינוסי פרסמה 240 מאמרים, השתתפה ביותר מ-250 כנסים בינלאומיים, וחנכה דורות של חוקרים. (כל הנתונים מתייחסים לתחילת 2014).
הנחת החמור ביותר
הנחת החמור ביותר היא גישה בעולם קבלת החלטות, הקובעת שבעת התכוננות לקראת תרחיש אפשרי יש להניח שהתרחיש יתרחש במתכונת בעלת התוצאות הגרועות והחמורות ביותר.
כדי ליישם גישה זו יש לבצע תכנון תרחישים מקיף, לאמוד את הנזקים האפשריים בכל אחד מהמקרים, לנתח ולהעריך את חומרתם ולהניח שהחמור מבניהם יתרחש.
הנחת החמור ביותר מקובלת במקרים בהם הנזק האפשרי מאי-הכנה לתרחיש אימים יהיה בלתי מתקבל על הדעת. על פי גישה זו יש להתכונן למקרה כזה, גם אם לא סביר שיתרחש ואפילו אם מחיר ההכנה גבוה במיוחד.
ביקורת.
במאמר "על הנחת החמור ביותר" שפורסם בשנת 1997 על ידי סא"ל (במיל') ד"ר יצחק רביד, חוקר במרכז למחקרים צבאיים ברפא"ל, מבקר רביד את תופעת "הנחת החמור ביותר". בין חסרונות הגישה שמונה רביד: הצטברות של הנחות לחומרה לכדי תרחיש ייחוס לא מציאותי, כפיית חד-ממדיות על סיכון רב-ממדי, טשטוש הגבול בין שיקול עובדתי לשיקול ערכי, טשטוש מידע מדויק וחיוני להחלטה ומשקל יתר לתת-מערכות על פני המערכת בכללותה. כמו כן לטענתו במצבי עימות, סביר להניח את החמור ביותר רק כאשר העימות הוא קוטבי (כל תרחיש חיובי מבחינת צד אחד שלילי מבחינת הצד השני ולהפך) וליריבים יש ידע מלא זה על זה. גם אז, יש להגביל את השימוש בהנחת החמור ביותר לדרג מקבל ההחלטות הגבוה ביותר בלבד, ועל כל הדרגים הנמוכים יותר לשקף לדרג העליון את התרחיש הסביר ביותר.
זאב הרי הרוקי דרומי
זאב הרי הרוקי דרומי (שם מדעי: "Canis lupus youngi"), הידוע גם בכינויו: הזאב האפור מהרי הרוקי דרומי, הוא תת-מין של זאב אפור, שנהג לשוטט באזורים ובסביבת נבדה, אריזונה, יוטה וקולורדו. תת-המין נקרא על שם סטנלי פ יאנג (Stanley P. Young). תת-מין זה נכחד בשנת 1935.
זאב הרי רוקי דרומי, הוא קרוב של זאב הרי הרוקי צפוני.
זאב הרי רוקי דרומי, הוא זאב בגודל בינוני שמשקלו הממוצע כ-40.קילוגרם. זאב זה נחשב כ"זאב השני בגודלו בארצות הברית". צבע פרוותו של תת-המין נטה לגוון שחור, עם אזורים בהירים בשולי הפרווה, וכתמים לבנים קטנים באזורים שונים בפרווה.
אזור המחיה העיקרי של הזאב כלל יערות ויערות מחטניים בפרט, וכן שטחי מרעה הסמוכים להם. כל האזורים כלולים במדינות בהם נהג לשוטט.
דייוויד ביסבל
דויד ביסבל
פטריק וולף
פטריק וולף (נולד כפטריק דניס אפס ב-30 ביוני 1983) הוא זמר-יוצר בריטי. וולף משתמש במגוון כלים רחב: הוא מנגן על יוקולילי, פסנתר וויולה. הוא נודע בסגנונו המוזיקלי המשלב סימפולים אלקטרוניים עם כלים קלאסיים, ובעקבות קהל המעריצים האדוק שלו, שנודע בשם ״Wolfpack״. מבחינה מוזיקלית, הוא נע בין פופ אלקטרוני, פולק אלקטרוני, רוק אלטרנטיבי ובארוק פופ.
You tube
כתב נושו
נושו - מילולית: 'כתב הנשים' (סינית מפושטת: 女书) הוא כתב סימניות סיני, שהומצא על ידי נשים במחוז חונאן שבסין. נושו הומצא לפני כמה מאות שנים והועבר מאם לבת. כתב הנושו היה כתב סודי שעבר בין נשים בלבד ורק הנשים ידעו לפענח את סימניו.
היסטוריה.
המצאת כתב הנושו, כמו הכתב עצמו, אינה ידועה. אחת הדעות הנפוצות ביותר טוענת כי הכתב הומצא על ידי פילגש צעירה של אחד הקיסרים שכתבה לאחיותיה על סבלה, כלה זו שינתה את סימניות הכתב הגברי על מנת ששומרי הארמון לא יוכלו להבינו. כתב הנושו כולל בתוכו כ-1,500 סימניות אשר הומצאו במהלך הדורות. הנשים בסין בעבר, מרגע שהחלו לקשור את רגליהן (בערך בגיל 6–8) ועד שנישאו לא היו יוצאות מביתיהם ורוב היום יושבו באגף הנשים בבית, כמו כן, לא הורשו הנשים ללמוד את הכתב הסיני האנזי, כתב הנושו שימש כאמצעי תקשורת בין אישה לחברותיה.
מאפיינים.
בכתב הנושו קיימות כ-1,500 סימניות ידועות. במקור סימניות הכתב הסיני שונו מעט ונכתבו בקווים עגולים יותר אך במשך השנים הנשים המציא סימניות נוספות השייכות רק לכתב הנושו. הכתיבה בכתב הנושו נעשתה בחרוזים ונכתבה לא רק על דפים אלא גם על מניפות וכן רקמו הנשים את סימניות הכתב על בגדיהם.
כיום.
כתב הנושו נתגלה כאשר יום אחד בשנות השישים התעלפה קשישה בסין בתחנת הרכבת, השוטרים, שחיפשו מידע עליה בתוך חפציה, מצאו דפים מלאים סימניות לא ידועות בתוכם. כיוון שהימים היו ימי המהפכה התרבותית בסין, נעצרה האישה בחשד לריגול. המלומדים שהובאו על מנת שיפענחו את הצופן הסודי, הבינו כי הצופן אינו קשור למהפכה.
במשך שנות המהפכה בסין, כתב הנושו היה מחוץ לחוק, ולימוד הכתב ושימורו דעכו עד כי היום קיימות נשים בודדות המכירות את הכתב וכן נשארו מעט מאוד כתובות נושו המתעדות את סימניותיו.
כיום, כתב הנושו כבר אינו מחוץ לחוק, ואף מנסים לשחזרו עבור תיירים, ישנם מקומות בסין שכתב זה נלמד בבית הספר אבל תהילתו עברה מן העולם והוא נזכר ככתב המגדרי היחיד בעולם.
ויליאם קוונדיש, הדוכס הרביעי מדבונשייר
ויליאם קוונדיש, הדוכס הרביעי מדבונשייר, (באנגלית: William Cavendish, 4th Duke of Devonshire; 8 במאי 1720 - 2 באוקטובר 1764) היה מדינאי בריטי מהמפלגה הוויגית שכיהן לזמן קצר כראש ממשלת בריטניה. הוא היה בנם של ויליאם קוונדיש, הדוכס השלישי מדבונשייר, ושל קאתרין הוסקינס.
תחילת הקריירה.
קוונדיש נבחר לבית הנבחרים מטעם מחוז הבחירה של דרבישייר (Derbyshire) בבחירות של 1741 וב-1747. הוא היה מתומכיו של סר רוברט וולפול ולאחר פרישתו היה מתומכיהם של האחים פלהם, הנרי פלהם ותומאס פלהם-הוליס, דוכס ניוקאסל. בין השנים 1751–1755 הוא כיהן כמגיסטר אקוויטום, מינוי שהצריך את פרישתו מבית הנבחרים והעברתו לבית הלורדים ולמועצה המלכותית. דבונשייר תמך בדוכס ניוקאסל לאחר מותו של אחיו הנרי פלהם ב-1754 ומונה כלורד לפטננט של אירלנד מאפריל 1755 ועד ינואר 1757 במסגרת ממשלתו של ניוקאסל. במקביל הוא מונה להיות אחד מלורדי המשפט. בדצמבר 1755 ירש את תואר הדוכס לאחר מות אביו.
מלחמת שבע השנים התנהלה בצורה גרועה מבחינתה של בריטניה תחת מנהיגותו של ניוקאסל ועם התפטרותו באוקטובר 1756, ביקש המלך ג'ורג' השני מדבונשייר להרכיב ממשלה. הוא קיבל את המינוי בתנאי שזה יימשך רק עד לסיום כהונת הפרלמנט. הוא האמין שזוז חובתו להסכים לבקשת המלך כדי שהמלחמה תנוהל באופן נאות.
ראש ממשלה.
דבונשייר מונה כאביר מסדר הבירית וקיבל את תפקיד הלורד הראשון של האוצר (למעשה היה זה תפקיד ראש הממשלה) בנובמבר 1756 ושירת בתפקיד זה עד למאי 1757. למעשה מי שניהל את פעילותה של הממשלה היה ויליאם פיט האב. ממשלתו של דבונשייר המשיכה להבטיח את הזרמת התקציב לטובת המלחמה, כוחות נשלחו לאמריקה ונחקק חוק המליציה.
בסופו של דבר פוטרה הממשלה של דבונשייר מכמה סיבות שאחת מהן הייתה פרשת משפטו והוצאתו להורג של האדמירל ג'ון בינג. אחריה הוקמה ממשלת ניוקאסל השנייה שהובילה את בריטניה במשך רובה של מלחמת שבע השנים.
לורד צ'מברלין.
דבונשיר שימש כלורד צ'מברלין בממשלתו השנייה של ניוקאסל והיחסים ביניהם היו קרובים. באוקטובר 1760 מת ג'ורג' השני ובמקומו עלה לכס המלוכה נכדו, ג'ורג' השלישי, שיחסו כלפי דבונשייר וניוקאסל היה חשדני. עם התפטרותו של ניוקאסל במאי 1762, אמר דבונשייר כי הוא לא מתכוון להשתתף בישיבות ממשלתו של ג'ון סטיוארט, הרוזן מביוט. כאשר התבקש דבונשייר על ידי המלך להשתתף בישיבת הקבינט באוקטובר על הסכם השלום, הוא סירב, בטענה שהוא לא מצוי בנושא. ב-28 באוקטובר, בעת נסיעתו מארמון קיו ללונדון, הדביק המלך את המרכבה שבה נסעו דבונשייר וניוקאסל מתוך מחשבה ששני הדוכסים מתכננים מזימה ושדבונשייר מתכוון להגיש את התפטרותו. דבונשייר אכן היה בדרכו לעשות כן. ארבעה ימים לאחר מכן הוא גם הוצא מהמועצה המלכותית.
שנותיו האחרונות.
כאות הזדהות עם ניוקאסל ועם רוקניגהאם הוא התפטר מתפקידו כלורד לוטננט כאשר אלה פוטרו מתפקידיהם. מצב בריאותו שלא היה שפיר החמיר אף יותר בשנים אלה. הוא מת כאשר שהה לצורך ריפוי באתר מי מרפא בעיר ספא שבבלגיה. מותו היווה אובדן גדול מבחינה פוליטית לבעלי בריתו במפלגתו. הוא היה ראש הממשלה הבריטי שמת בגיל הצעיר ביותר ונקבר בקתדרלת דרבי.
פרנץ ראקוצי השני
מדליית הקוטב
מדליית הקוטב (באנגלית: Polar Medal) היא מדליה שמעניק שליט הממלכה המאוחדת. בשנת 1857 נוסדה המדליה כ"מדליה ארקטית" ובשנת 1904 שונה שמה ל"מדליית הקוטב".
היסטוריה.