בתום לימודיו הוצב תקופה כקצין בעיר ההונגרית גיולה אבל בשנת 1908 התפטר ובשנת 1909 גנב את הגבול שבין טרנסילבניה ובין רומניה והשתקע בבוקרשט.
את כישרונו הספרותי הפגין כבר בהונגריה בשפה ההונגרית ואחר כך עבר לכתוב ברומנית.
בבוקרשט הצטרף לכמה מהחוגים הספרותיים ועבד כעיתונאי בעיתון "אורדיניה" Ordinea (הסדר) ואחר כך,
ה"פלנגה ליטרארה וארטיסטיקה" "Falanga literară şi artistică". בתקופה שבה היחסים בין ממלכת רומניה ובין האימפריה האוסטרו-הונגרית התנהלו יחסים טובים, לפי דרישת ממשלת אוסטרו-הונגריה רבריאנו נעצר והוסגר בשנת 1910. נכלא בגיולה, אך שוחרר מהר למדי באוגוסט אותה שנה. משהתאפשר לו לחזור לרומניה הירבה לפקוד את עולם התיאטרון הרומני. בין השנים 1911–1912 התמנה למזכיר התיאטרון הלאומי בעיר קראיובה, שבו הממונה עליו היה הפרוזאיקן אמיל גרליאנו, המפורסם בסיפוריו הקצרים. באותה תקופה התחתן עם השחקנית פאני רדולסקו.
התבלטותו כסופר.
בשנת 1912 רבריאנו פרסם את קובץ נובלות הראשון שלו תחת הכותרת "לבטים" ("Frământări").
אחרי פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה כתב של העיתון "אדוורול" והמשיך לפרסם סיפורים קצרים - "הפרחחים" ( "Golanii"), "וידוי" ('Mărturisire") ו"חשבונות" ("Răfuială").
בתום המלחמה הפך לאחד הכוכבים של החברה הספרותית "זבורטורול" (המעופף) שבהנהגתו של מבקר הספרות אוג'ן לובינסקו.
בשנת 1920 הוצא לאור הרומן שלו, "יון" - הרומן הרומני המודרני הראשון במלוא מובן המילה. רבריאנו תיאר בו את המאבקים על האדמה בטרנסילבניה הכפרית. היצירה זכתה בפרס האקדמיה הרומנית.
בשנת 1939 רבריאנו נבחר לחבר באקדמיה הרומנית. בין השנים 1928–1930 כיהן כמנהל התיאטרון הלאומי בבוקרשט. בתקופת השלטון הצבאי- פאשיסטי היה יושב ראש חברת הסופרים הרומנים.
בשנת 1944 אובחנו אצל הסופר נפחת וציסטה בראות. הוא נפטר בספטמבר 1944 ככל הנראה בביתו בוואליה מארה במחוז ארג'ש עקב בעיות רפואיות. הייתה שמועה כי מותו נגרם על ידי ירי של חיילים על מכונית שבה נסע לצד גנרל בשם מנולסקו.
הנצחה.
נושאים את שמו:
קישורים חיצוניים.
Cornel Ungureanu "Ce ştim şi ce ar mai trebui să ştim despre Liviu Rebreanu",
România literară nr.1 2009 ,גישה ב-16 ביולי 2011
מאג'ד פרג'
מאג'ד פרג' (בערבית: ماجد فرج; נולד ב-1962) הידוע בשם אבו בשאר, הוא איש ביטחון פלסטיני, ראש מנגנון המודיעין הכללי הפלסטיני וקצין בדרגת לִוָאא', המקבילה לדרגת אלוף.
נעוריו ומעצריו בבתי הכלא בישראל.
פרג' נולד וגדל במחנה הפליטים דהיישה שמדרום לבית לחם, למשפחה שהגיעה מהכפר ראס אבו עמאר שבהרי ירושלים. בילדותו למד בבתי הספר של אונר"א במחנה. בשנת 1977, בהיותו בן 15 בלבד, נעצר פרג' לראשונה על ידי כוחות הביטחון של ישראל ונשא עונש מאסר של שנה וחצי בכלא הישראלי. זאת, לאחר שהפך לאחד ממנהיגי פת"ח במהלך האינתיפאדה הראשונה. באותה תקופה היה פרג' ממייסדי ועדות הנוער של פת"ח, אשר פעלו במסגרת האינתיפאדה. מאוחר יותר נעצר פרג' לפחות 14 פעמים נוספות ונשא כשש שנות מאסר בסך הכול בכלא ובבתי המעצר בישראל. בתקופת מאסרו השלים פרג' תואר ראשון במינהל באוניברסיטת אל-קודס הפתוחה. אביו של פרג', עלי, נהרג במהלך פעילות צה"ל בבית לחם בשנת 2002.
שירותו במנגנוני הביטחון הפלסטיניים.
עם הקמת הרשות הפלסטינית בשנת 1994, במסגרת הסכמי אוסלו, הצטרף פרג' לשורות מנגנון הביטחון המסכל. במהלך שירותו במנגנון עמד פרג' בראשו במספר מחוזות בגדה המערבית. בין היתר, שירת כראש הביטחון המסכל בכפר דורא שליד חברון ובבית לחם. בשנת 2002 הותר לפרסום כי פרג' פעל במסגרת שירותו במנגנון, תחת ראש המנגנון דאז ג'יבריל רג'וב, בניסיון לגייס חיילות ישראליות כמקורות. במכתב ששלח לרג'וב בשנת 1999, ושפורסם בעקבות משפטם של שני פעילים במנגנון, כתב פרג' אודות "תוכנית גיוס של ישראלית כדי שתעבוד בשביל המנגנון".
בשנת 2006 קודם פרג' ומונה לתפקיד ראש מנגנון המודיעין הצבאי בגדה כולה. במסגרת תפקיד זה פעל פרג' לקידום המנגנון, והיה בין האחראים לשיפור המשמעותי שחל במצב הביטחוני בגדה באותה התקופה. כמו כן, השתתף פרג' בשיחות הפיוס בין פתח לחמאס בקהיר.
בספטמבר 2009 מונה פרג' לראש מנגנון המודיעין הכללי ברשות הפלסטינית. פרג' החליף בתפקיד את מוחמד מנצור, שכיהן בו חודשים בודדים לאחר התפטרותו של תאופיק טיראווי מראשות המנגנון. הוא מכהן בתפקיד מאז ועד היום.
באפריל 2012, היה פרג' חבר במשלחת פלסטינית אשר נפגשה במעון ראש הממשלה בירושלים עם ראש הממשלה הישראלי בנימין נתניהו.
בנובמבר 2013 קיבל פרג' אות כבוד מארצות הברית על מידע שהעביר לCIA וסייע ללכידת איש אל-קאעידה נזיה עבד אל-רחמאן נביה רוקאעווי, הידוע כאבו אנס אל-ליבי.
באוגוסט 2014, היה פרג' אחר מנציגי הרשות הפלסטינית במשלחת הפלסטינית למשא ומתן בדבר הפסקת האש במבצע "צוק איתן" אשר נערך בקהיר.
באוגוסט 2017, דווח כי פרג' צפוי להחליף את סאיב עריקאת בתפקיד ראש צוות המשא ומתן הפלסטיני, בשל מחלתו של האחרון, ובמקביל לתפקידו כראש מנגנון המודיעין הכללי.
מאג'ד פרג' מוזכר לעיתים קרובות כאיש סודו של מחמוד עבאס וכמועמד להחליפו בתפקיד נשיא הרשות הפלסטינית.
מיתה עושה ניפול
בהלכה היהודית, מיתה עושה ניפול היא סברא בהלכות אבר מן החי. כאשר אבר שלם של בעל חיים, התנתק מגוף בעל החיים, הוא נקרא אבר מן החי, כאשר רובו התדלדל הוא נקרא אבר המדולדל. אבר כזה, למרות שרובו מנותק מגוף בעל החיים, נחשב עדיין למחובר אליו, מכיוון שמיעוט ממנו מחובר לבעל החיים לא ניתן להחשיב אותו כאבר מת, שהרי הוא עדיין מחובר במקצת לגוף ויונק ממנו. כאשר בעל החיים מת, ייתכן שיש לומר למפרע, שהאבר נחשב לבשר מן החי כבר לפני שהוא התנתק מגוף בעל החיים, סברא זו נקראת בתלמוד - "מיתה עושה ניפול".
הסבר הגיוני.
רבי יעקב יצחק רבינוביץ מסביר, כי בכל התורה כולה קיים כלל כי הרוב מכריע, אם כי למרות זאת, לא ניתן ללכת אחרי הרוב, כאשר רוב האבר התנתק מחיותו - מגוף האדם, שכן אבר שעדיין מחובר במקצת לגוף האדם, אינו נחשב לאבר מת, ובהכרח שהמיעוט - המחובר לגוף האדם יכריע את האבר כאבר חי. אבל כאשר האבר מת לחלוטין, נמצא כי בחלקו הגדול הוא אבר מן החי, ובחלקו הקטן הוא נבלה, במקרה כזה שוב יש ללכת אחרי הרוב - ולהחשיב אותו כאבר מן החי.
שחיטה עושה ניפול.
בשחיטה, לעומת זאת, הפסק הוא כי "שחיטה אין עושה ניפול"., כלומר אין להחשיב את האבר כאילו נפל כבר מחיים כדי להחשיבו כאבר מן החי. מסביר הגאון מפונוביז', כי לשחיטה יש כוח הלכתי המתיר את הבהמה מאיסור אבר מן החי, ולכן מכיוון שהתקיים דין שחיטה בחלק מבעל החיים, הותר איסור אבר מן החי בכל האבר.
רבא, מביא פסוק כראיה לכך, שמיתה עושה ניפול, ואין שחיטה עושה ניפול. בחומש ויקרא כתוב: כתוב: . המילה "במותם", לכאורה מיותרת; ברור שהפסוק מדבר על המצב של מות בעל החיים, שהרי כתוב בפסוק קודם לכן כי מדובר בנבלת בעל חיים. לכן, מפרש רבא את הפסוק בצורה כזו: "כל אשר יפול מהם - במותם", המיתה מפלת איברים מבעלי החיים ומחשיבה אותם כתלושים ונפולים לגמרי ממקום חיבורם, - איברים המדולדלים.
האיסור לבן נח.
הצמח צדק מליובאוויטש פוסק, שדין זה שמיתה עושה ניפול, הוא רק לישראל ולא לבן נח. מכיוון שדין זה שמיתה עושה ניפול נלמד מפסוק "וכל אשר יפול", פסוק שנאמר לישראל ולא לאומות העולם.
אבר המדולדל
בהלכה היהודית, אבר המדולדל הוא אבר של בעל חיים, שרובו מנותק ורק חלק קטן ממנו עדיין מחובר לגוף בעל החיים.
כאשר אבר שלם של בעל חיים, התנתק מגוף בעל החיים, הוא נקרא אבר מן החי, כאשר רובו התדלדל הוא נקרא "אבר המדולדל". אבר כזה, אף על פי שרובו מנותק מגוף בעל החיים, נחשב עדיין למחובר אליו, אך מכיוון שמיעוט שלו מחובר לבעל החיים לא ניתן להחשיב אותו כאבר מת, מכיוון שהוא עדיין מחובר במקצת לגוף ויונק ממנו.
כאשר בעל החיים מת, ייתכן שיש לומר למפרע, שהאבר נחשב לבשר מן החי כבר לפני שהוא התנתק מגוף בעל החיים, סברא זו נקראת בתלמוד - מיתה עושה ניפול.
רבי יעקב יצחק רבינוביץ מסביר, כי בכל התורה כולו קיים כלל כי הרוב מכריע, אם כי למרות זאת, לא ניתן ללכת אחרי הרוב, כאשר רוב האבר התנתק מחיותו - מגוף האדם, שכן אבר שעדיין מחובר במקצת לגוף האדם, אינו נחשב לאבר מת, ובהכרל שהמיעוט - המחובר לגוף האדם יכריע את האבר כאבר חי. אבל כאשר האבר מת לחלוטין, נמצא כי בחלקו הגדול הוא אבר מן החי, ובחלקו הקטן הוא נבלה, במקרה כזה שוב יש ללכת אחרי הרוב - ולהחשיב אותו כאבר מן החי.
אבר המדולדל שנשחט.
במקרה שבעל חיים, שאליו היה מחובר אבר מדולדל, נשחט, נחלקו חכמי הגמרא האם "שחיטה עושה ניפול" או לא. לפי שיטת ריש לקיש, שאלה זו תלויה גם במחלוקת הלכתית אחרת בין רבי מאיר לחכמים.
רבי מאיר וחכמים נחלקו, האם שחיטה של בעל חיים, מתירה באכילה אבר של עובר בן פקועה, שהוציא את ידו לפני הלידה. לפי רבי מאיר, דווקא העובר עצמו ניתר בשחיטת אמו כדין בן פקועה, מכיוון שהיה בגופה, אבל ידו או רגלו של העובר, אותו הוציא לפני הלידה ולא היה בגופה, אינו ניתר יותר בשחיטתה. לפי חכמים, אף על פי שהם מודים בעיקרון לשיטתו של רבי מאיר שאין שחיטה זו מועילה לעובר להתיר את היד או הרגל באכילה, סוברים חכמים שהשחיטה תועילה לאבר להצילו לכל הפחות מדין טומאת נבלה. כשם ששחיטת בהמה טרפה, מתירה אותה ומטהרת אותה מלטמא את הנוגע בה בטומאת נבלה, כך גם ניתן להסיק באופן דומה, שהשחיטה תתיר את האבר, המחובר לגופה באופן עקיף (דרך העובר) מלמטמא טומאת נבלה.