"scale": "x"
"type": "y",
"scale": "y"
"marks": [
"type": "rect",
"from": {
"data": "table"
"properties": {
"enter": {
"x": {
"scale": "x",
"field": "x"
"y": {
"scale": "y",
"field": "y"
"y2": {
"scale": "y",
"value": 0
"fill": {
"value": "steelblue"
"width": {
"scale": "x",
"band": "true",
"offset": -1
}&lt;/graph&gt;
יהדות פילה.
האזכור הראשון של קהילה יהודית מאורגנת בעיר הוא משנת 1563, אז היו שלושה בתים של יהודים ובית כנסת אחד. בשנת 1773, היו בעיר 30 סוחרים, כולם היו יהודים, והם סחרו בבדים, בצמר, במשי, ועוד. הקהילה היהודית בעיר גדלה והגיעה לשיאה כשמנתה 965 איש בשנת 1850, שהיוו אז כרבע מאוכלוסיית העיר.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, יהודי העיר נשלחו ממנה למחנות עבודה.
בליל הבדולח, נהרסו חנויות ובתים רבים של יהודים. 35 מהם נעצרו ונשלחו למחנה עבודה.
תחבורה.
בעיר ישנן שתי תחנות רכבת שמהן יש שירות רכבות לוורשה, לפוזנן, ולעוד אזורים בפולין. בנוסף לכך, בסמוך לעיר עוברים הכבישים הראשיים 10 ו-11, שמספקים גישה נוחה ליוצאים מהעיר ולנכנסים אליה.
בסמוך לעיר ישנו שדה תעופה אזרחי.
גאוגרפיה.
העיר שוכנת בגובה ממוצע של 60 מטרים מעל פני הים בין הגבהים 50–134 מטרים מעל פני הים.
את העיר חוצה נהר גוודה ויש בשטחה כמה אגמים.
מילאדה הוראקובה
מילאדה הוראקובה (בצ'כית: Milada Horáková 25 בדצמבר 1901 - 27 ביוני 1950) הייתה פוליטיקאית צ'כוסלובקית אשר נשפטה במשפט ראווה מבוים והוצאה להורג על ידי השלטונות הקומוניסטיים.
חיים מוקדמים.
נולדה בפראג כמילאדה קרלובה. בהיותה בת 17, בשנה האחרונה של מלחמת העולם הראשונה, סולקה מבית הספר בשל השתתפותה בהפגנה נגד המלחמה. לאחר המלחמה והקמת הרפובליקה הצ'כו-סלובקית השלימה את לימודי התיכון, והמשיכה ללימודי משפטים באוניברסיטת קארל בפראג, אותם סיימה ב-1926. בשנים 1927–1940 עבדה במחלקת הרווחה של עיריית פראג. ב-1927 נישאה לבוהוסלב הורק. ב-1929 הצטרפה למפלגה הסוציאליסטית הלאומית של צ'כוסלובקיה. היא התמקדה בנושאים של צדק חברתי ובקידום מעמד האישה. כן הייתה פעילה בצלב האדום הצ'כוסלובקי. ב-1933 ילדה את בתה, יאנה.
מלחמת העולם השנייה.
לאחר פלישת גרמניה לצ'כוסלובקיה (1939) הצטרפה הוראקובה למחתרת. ב-1940 נעצרה יחד עם בעלה בידי הגסטאפו, ונשלחה למחנה הריכוז טרזיינשטט ולאחר מכן לבתי כלא שונים ברחבי גרמניה. ב-1944 הובאה למשפט בדרזדן, אך למרות שהתביעה דרשה להטיל עליה עונש מוות, היא נידונה ל-8 שנות מאסר. באפריל 1945 שוחררה מכלאה בבוואריה על ידי כוחות צבא ארצות הברית בעת התקדמותם אל תוך גרמניה.
פעילות פוליטית.
לאחר שחרור צ'כוסלובקיה חזרה לפראג והצטרפה למפלגה הסוציאליסטית הלאומית שהוקמה מחדש, והייתה נציגה מטעמה באספה הלאומית הזמנית. בשנת 1946 נבחרה לייצג את אזור הבחירה של צ'סקה בודיוביצה באספה הלאומית הנבחרת. היא המשיכה לעסוק בקידום מעמד האישה וגם בשימור המוסדות הדמוקרטיים של צ'כוסלובקיה. זמן קצר לאחר ההשתלטות הקומוניסטית על הממשלה (פברואר–יוני 1948) התפטרה מהאסיפה הלאומית לאות מחאה. שלא כמו רבים ממקורביה הפוליטיים, בחרה הוראקובה שלא לעזוב את צ'כוסלובקיה למערב, והמשיכה לעסוק בפעילות פוליטית בפראג. ב-27 בספטמבר 1949 נעצרה בטענה כי עמדה בראש קשר להפלת המשטר הקומוניסטי.
המשפט והוצאתה להורג.
עוד בטרם החל משפטה, נחקרה הוראקובה בידי המשטרה החשאית (ה-StB) תוך שימוש בעינויים פיזיים ונפשיים. היא הואשמה בהנהגת קשר, בגידה וריגול לטובת ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, צרפת ויוגוסלביה. הראיות לקשר זה כללו את עובדת נוכחותה במפגש של חברי המפלגה הסוציאליסטית הלאומית, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ומפלגת העם, שנערך בספטמבר 1948. במפגש זה דנו בתגובתם להתרחשויות הפוליטיות בצ'כוסלובקיה באותה עת. כן הואשמה בקיום קשרים עם פוליטיקאים צ'כוסלובקים גולים.
משפטם של הוראקובה ושל שנים-עשר מעמיתיה החל ב-31 במאי 1950. מלכתחילה תוכנן המשפט כמשפט ראווה על פי הדגם של משפטי מוסקבה בשנות ה-30 בברית המועצות. המשפט אורגן בפיקוח וייעוץ של יועצים סובייטיים, ובליווי מסע יחסי ציבור שאורגן על ידי השלטונות הקומוניסטיים. בראש התביעה עמד דוקטור למשפטים יוזף אורוולק.
ההליכים המשפטיים בוימו בקפידה עם הודאות באשמה שנכפו על הנאשמים. עם זאת, בהקלטה של המשפט שנמצאה ב-2005 התגלה כי הוראקובה הגנה באומץ על האידיאלים הפוליטיים שלה. ב-8 ביוני 1950 נידונה הוראקובה למוות יחד עם עוד שלושה מהנאשמים (יאן בוכאל, אולדז'יך פצל, וז'אביס קלנדרה). הוראקובה סירבה לבקש חנינה, אך בתה ועורך הדין שלה עתרו לקבלת חנינה. אישים רבים במערב פנו לממשלת צ'כוסלובקיה בבקשה לחוס על חייה - בהם אלברט איינשטיין, וינסטון צ'רצ'יל, אלינור רוזוולט וז'אן-פול סארטר.
הוראקובה הוצאה להורג בתלייה בכלא פאנקראץ בפראג ב-27 ביוני 1950, בגיל 48. לאחר הוצאתה להורג נשרפה גופתה, אך אפרה לא נמסר למשפחתה ולא נודע מה עלה בגורלו.
טיהור שמה והנצחתה.
ביוני 1968, במהלך האביב של פראג, בוטל פסק הדין נגד הוראקובה, אך בשל הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה לא הסתיים תהליך טיהור שמה עד לאחר מהפיכת הקטיפה. ב-1990 הוסב על שמה רחוב במרכז פראג. ב-1991 הוענק לה אות מסדר תומאס גריג מסריק (מדרגה ראשונה). יום הוצאתה להורג, 27 ביוני, נקבע כיום הזיכרון לקורבנות המשטר הקומוניסטי בצ'כיה.
ב-11 בספטמבר 2008 נידונה לודמילה ברוז'ובה-פולדנובה, האחרונה מצוות התביעה שעודנה בחיים, ל-6 שנות מאסר בגין סיוע לרצח משפטי. ברוז'ובה-פולדנובה שוחררה ממאסרה בדצמבר 2010 בשל גילה (88) ועקב בעיות רפואיות. היא נפטרה ב-15 בינואר 2015.
בנובמבר 2017 יצא לאקרנים סרט הקולנוע "מילאדה" על חייה של הוראקובה, בהפקה משותפת צ'כית-אמריקאית. את מילאדה גילמה השחקנית איילת זורר.
משפחתה.
בעלה של הוראקובה, בוהוסלב הוראק, שהצליח להימנע ממעצר ב-1949, נמלט לגרמניה ולאחר מכן התיישב בארצות הברית. בתם יאנה הייתה בת 16 בזמן הוצאתה להורג של אמה, עברה לאחריות דודתה, ובשנת 1968 הצטרפה לאביה.
פילוסטרטוס הצעיר
פילוסטרטוס הצעיר (ביוונית: Φιλόστρατος ὁ Νεώτερος; פרח במאה ה-3 לספירה); ידוע גם בכינוי פילוסטרטוס מלמנוס; היה סופיסט בתקופת האימפריה הרומית.
הוא היה מחבר הסדרה השנייה של "תמונות" (ביוונית: "אייקונס"), שלא שרדה בשלמותה. בהקדמה הוא משבח את אבי אמו, שכתב את הסדרה הראשונה; זהו ככל הנראה הסופר הידוע יותר בכינוי פילוסטרטוס מלמנוס, שבעצמו היה חתנו של הסופיסט המפורסם פילוסטרטוס מאתונה.
תאריך חיבורו של החיבור הזה, היחיד שידוע מאת המחבר הזה, נע בין השנים 250–300 לספירה. אם התאריך המוקדם יותר הוא הנכון, פילוסטרטוס זה יכול בהחלט להיות אותו אדם שכיהן כארכון של אתונה בשנת 255 לספירה.
פילוסטרטוס (פירושונים)
האו ואנג
האו ואנג (במנדרינית תקנית: 王浩, בפין-יין: Wáng Hào, באנגלית: Hao Wang; 20 במאי 1921 - 13 במאי 1995) היה לוגיקן, מתמטיקאי, פילוסוף סיני-אמריקאי, ידוע גם כפרשן של תורתו של קורט גדל. היה פרופסור ללוגיקה מתמטיקה באוניברסיטת הרווארד. האו ואנג נודע בתרומתו ללוגיקה המתמטית ולקידום מדעי המחשב.
ביוגרפיה.
האו ואנג נולד במשפחה בת 5 ילדים בג'ינאן, במחוז שאנדונג, ברפובליקת סין (כיום ברפובליקה העממית של סין. הוא למד לימודים יסודיים ותיכוניים בסין. כשפרצה בשנת 1937 מלחמת סין–יפן השנייה, אוניברסיטת צ'ינהואה, אוניברסיטת בייג'ינג ואוניברסיטת ננקאי בטיינג'ין פונו לקונמינג דרום-מערב סין והתאחדו שם לאוניברסיטה המאוחדת הלאומית הדרום-מערבית.
באוניברסיטה זאת סיים האו ואנג בשנת 1943 את התואר הראשון במתמטיקה. ב-1945 הוא סיים תואר שני בפילוסופיה באוניברסיטת צ'ינגהואה בבייג'ינג תחת הדרכתם של פנג יולאן וג'ין יואלין. הוא נסע להמשך לימודי לוגיקה באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית, בה סיים בשנת 1948 את הדוקטורט בנושא
An Economical Ontology for Classical Arithmetic (אונטולוגיה כלכלית לאריתמטיקה קלאסית) תחת הדרכתו של
וילארד ואן אורמאן קוויין. באותה שנה ואנג התמנה למדריך בהרווארד.
בשנות ה-1950 למד ואנג אצל פאול ברנייס בציריך. הוא התמנה ב-1956 למרצה לפילוסופיה של המתמטיקה באוניברסיטת אוקספורד באנגליה (כיהן שם עד 1961)
בשנת 1959 היה ואנג הראשון שתכנן מחשב על מנת שיבצע הוכחות מתמטיות. הוא הצליח בעזרת תכנות מחשב IBM7604 להוכיח תוך 9 דקות כמה מאות משפטים של לוגיקה מתמטית הנמצאות בספר בפרינקיפיה מתמטיקה" של אלפרד נורת' וייטהד וברטרנד ראסל.
ב-1961 התמנה ואנג לפרופסור בקתדרה על שם גורדון מקקיי ללוגיקה מתמטית ומתמטיקה יישומית בהרווארד. בשנים 1967–1991 הוא ניהל את קבוצת מחקר ללוגיקה באוניברסיטת רוקפלר בניו יורק סיטי, שבה לימד לוגיקה.
בשנת 1972 הצטרף ואנג לקבוצת מדענים סינים-אמריקאים בראשות צ'י-קונג ג'ן שהייתה משלחת ראשונה בסוג זה מארצות הברית שביקרה בסין העממית.
בסוף שנות ה-1950 המציא ואנג מודל לחישוב דומה לזה של טיורינג: "מכונת ואנג" או "הגראף הממלכתי". היא הוחלפה על ידי סדרת הוראות, כפי שהציע ב-1936 אמיל פוסט.
אחת התרומות החשובות ביותר של ואנג היה מודל חישוב אחר - אריחי ואנג. הוא הראה שכל מכונת טורינג יכולה להיהפך לסדרת אריחי ואנג. תלמידיו הציעו להחליף את האריחים בקטעי פאזל.
הדוגמה הראשונה לריצוף לא מחזורי שוואנג סבר בזמנו שאינו קיים, נתגלתה בשנת 1966 על ידי תלמידו, רוברט ברגר. הדוגמה המפורסמת ביותר לריצוף לא מחזורי היא ריצוף פנרוז.