תצוגות הקבע במוזיאון מתארות את ההיסטוריה בת 2,600 השנים של היהודים בטורקיה לרבות היבטיה התרבותיים, המסורתיים והדתיים ואת תרומתם לארץ שבה חיו. הן כוללות מוצגים שונים לרבות חפצים מסורתיים, כולל תשמישי קדושה. במרכז התרבות הממוקם במפלס התחתון של המוזיאון מוצגות תערוכות מתחלפות. קיר זכוכית שקוף מפריד בין המוזיאון לבין בית הכנסת ומאפשר למבקרים במוזיאון לצפות בפעילות ובטקסים המתקיימים בבית הכנסת.
תאת טכנולוגיות
תאת טכנולוגיות בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית שנוסדה בשנת 1985 המייצרת אביזרי תעופה, לתעופה אזרחית וצבאית, ובמתן שירותי שיפוץ ותחזוקה לחברות תעופה ולחילות אוויר. מניות החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב ובבורסת נאסד"ק.
היסטוריה.
החברה נוסדה בשנת 1985 בשם גלקסי גרפיקס בע"מ, ושנה אחר כך שונה שמה ל"גאלגרף בע"מ" כחברת בת של "ת.א.ת. תעשיות אביזרי תעופה" (שאחר כך פעלה בשם "ת.א.ת. תעשיות בע"מ").
הקמת תאת תעשיות.
"ת.א.ת. תעשיות" הוקמה בשנת 1969 על ידי שלמה אוסטרזצר, הימן שמיר, נתן (ניותק) אלדר ודב צאלים, בעקבות האמברגו הצרפתי על ישראל, עודדה ממשלת ישראל את הקמתם של יצרני מערכות תעופה מקומיים. אוסטרזצר שימש במשך שנים רבות כיושב ראש החברה ודב צאלים כמנכ"ל. משכנה הראשון של החברה היה בבני ברק, ובשנת 1973 עברה למפעל חדש בגדרה. החברה התמחתה בין השאר במערכות קירור ומעבירי חום למטוסים, מערכות דלק, ומערכות חמצן. מוצרי החברה הורכבו במטוס הכפיר הישראלי, ובמטוסים נוספים של חיל האוויר. בהמשך הורכבו מוצרי החברה גם במטוסים אזרחיים והיא החלה לפעול מחוץ לישראל, בעיקר בארצות הברית. בשנת 1981 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
הקמת תאת טכנולוגיות.
"תאת טכנולוגיות" החלה כפרויקט פנימי במחלקת האלקטרוניקה של "ת.א.ת. תעשיות". שני מהנדסים פיתחו מערכות גרפיות לייצור באמצעות מחשב, ובאו עם הרעיון למנהלי החברה צאלים ואוסטרזצר לפתח ולשווק את המערכות כמוצר מדף. שני המהנדסים שפיתחו את המערכות קיבלו מניות בחברה הבת החדשה שהוקמה לצורך כך. במרץ 1987 הונפקו מניות החברה בבורסת נאסד"ק בניו יורק, והיא גייסה ארבעה מיליון דולר. בשנת 1992 שונה שם החברה ל"תאת טכנולוגיות" וזמן קצר אחר כך היא גייסה 20 מיליון דולר נוספים בהנפקה משנית בנאסד"ק.
בשנת 1993 רכשה את חברת לימקו (Limco Airepair Inc) האמריקאית, וזו רכשה בשנת 2005 את חברת פיידמונט (Piedmont Aviation Component Services LLC) שמרכזה בקרוליינה הצפונית. החברה הממוזגת לימקו-פידמונט הונפקה בנאסד"ק ב-2007, אך שנתיים אחר כך מוזגה חזרה לתוך חברת האם תאת טכנולוגיות.
בשנת 2000 מכרה את "ת.א.ת. תעשיות" את פעילותה לייצור אביזרי תעופה, למעט מקרקעין ומבנים, תמורת כ-7 מיליון דולר לחברת הבת תאת טכנולוגיות. ו"ת.א.ת. תעשיות" הפכה לחברת החזקות.
באוגוסט 2005 נרשמו מניות "תאת טכנולוגיות" למסחר גם בבורסה לניירות ערך בתל אביב, באמצעות רישום כפול.
שינוי בעלות.
בשנת 2004 רכשה קרן פימי 15.5% ממניות החברה תמורת 6 מיליון דולר.
בנובמבר 2007, רכשה חברת קמן אחזקות שהייתה בבעלות רוני אלרואי, חתנו של איש העסקים יצחק תשובה, את השליטה (54%) מ"ת.א.ת תעשיות". קמן אחזקות רכשה באמצעות חברת הבת "ישאל" את כל מניותיו של שלמה אוסטרזצר (43.4%) ואת מחצית מאחזקותיו של שותפו, דב צאלים (כ-10% ממניות החברה). במקביל חתמה ישאל על הסכם לרכישת 10% מתאת טכנולוגיות מידי קרן פימי.
לאחר שחברת "קמן אחזקות" אחזקות נכנסה להסדר חוב, רכשה קרן פימי את השליטה ב"תאת טכנולוגיות", כולל המניות שהחזקו על ידי חברת האם "ת.א.ת. תעשיות", ובשנת 2016 הגדילה את חלקה בבעלות ל-60%. חברת "ת.א.ת. תעשיות" עצמה הפכה לשלד בורסאי שהחזקתו היחידה הייתה שטח הנדל"ן בפארק ראם במועצה האזורית באר טוביה, עליו מוקמים מפעל הייצור והמשרדים של "תאת טכנולוגיות". את השלד הבורסאי רכשו קבוצת משקיעים בראשות האחים נקש. בסוף 2014 נמחקה "ת.א.ת. תעשיות" מהבורסה, בעקבות הצעת רכש.
בשנת 2015 רכשה החברה את חברת כרומאלוי ישראל, השוכנת בקריית גת, ושינתה את שמה ל"טורבוכרום".
פעילות.
החברה פעילה בארבעה תחומים:
יחסי הונג קונג–שווייץ
יחסי הונג קונג–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין האזור המנהלי המיוחד הונג קונג של הרפובליקה העממית של סין לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה.
האזור המנהלי המיוחד הונג קונג של הרפובליקה העממית של סין והקונפדרציה השווייצרית מקיימות יחסים דיפלומטיים מלאים כחלק מקשריה הדיפלומטיים של הקונפדרציה השווייצרית עם הממלכה המאוחדת בעבר ועם הרפובליקה העממית של סין בהווה. על פי משרד החוץ של שווייץ, הונג קונג מהווה שותפת סחר חשובה מאוד לשווייץ באסיה. היא מהווה חלק משמעותי מ"ארבעת הנמרים של אסיה" - הונג קונג, סינגפור, טאיוואן וקוריאה הדרומית.
הקשרים שבין הונג קונג לשווייץ מתחילים במהלך המאה התשע עשרה כאשר הונג קונג נהפכת לאחד ממרכזי הסחר הגדולים באסיה. הנוכחות השווייצרית הראשונה בהונג קונג מתחילה בשנת 1842 עם תאודור ג'וסט, מיסיונר שהיה השווייצרי הראשון שהתיישב באיים. בתחילת המאה העשרים הגיעו למקום מיסיונרים קתולים ופרוטסטנטים רבים ושווייצרים התיישבו בטריטוריה והתחילו במסחר בה.
עד שנת 1997 הייתה הונג קונג טריטוריה בריטית, ובשנת 1997 היא הועברה לרפובליקה העממית של סין והיא מנוהלת תחת השיטה של "מדינה אחת, שתי מערכות" אשר הומצאה על ידי דנג שיאופינג.
יחסים כלכליים.
הונג קונג מהווה שער מרכזי לייצוא השווייצרי אל סין היבשתית. בנוסף, העיר מהווה מרכז פיננסי חשוב בו פועלים בנקאים ומוסדות בנקאיים רבים שווייצרים החל משנות השישים של המאה העשרים. שווייץ מנהלת דיאלוג כלכלי שוטף עם הונג קונג. הסכם בין איגוד הסחר החופשי האירופי בו חברה שווייץ, להונג קונג, נכנס לתוקפו ב-1 באוקטובר 2012.
שווייץ מחזיקה בהונג קונג גם מרכז עסקי.
שווייצרים בהונג קונג.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בהונג קונג אלפיים ושמונה עשר אזרחים שווייצרים.
ח'רבת א-רסם
ח'רבת א-רסם היא אתר ארכאולוגי בתחום פארק בריטניה שבשפלה העליונה. האתר נמצא בראש גבעה, כקילומטר דרומית לתל עזקה, סמוך לעמק האלה ו-11 קילומטר מתל מרשה. האתר כפרי בטבעו ואינו מזוהה עם אף יישוב המוזכר במקורות. השריד העיקרי באתר הוא מבנה ריבועי גדול (30 על 30 מטר) שהוא למעשה חצר מרכזית מוקפת חדרים. מסביב למבנה נמצאו מערות, בורות, מדרגות במדרון ומבנה אבן אשר שימש כנראה כמצבה. האתר התגלה על ידי יהודה דגן במהלך סקר השפלה, ונחפר בין השנים 1997–2003. היישוב באתר התקיים לסירוגין במשך אלף שנים, מתקופת הברזל ועד התקופה הרומית.
עדות חלקית לפעילות אנושית מן ההתקופה הכלקוליתית ומראשית תקופת הברזל נמצאה אך נראה כי המבנה העיקרי נבנה בשלהי תקופת הברזל, אז שימש כנראה כמרכז של אחוזה מלכותית. המבנה היה בשימוש גם בתקופה הפרסית. בתחילת התקופה ההלניסטית בארץ ישראל נבנה מחדש המבנה ושימש כנראה כביתו של שליט מקומי או בעל קרקעות, במאה ה-4 וה-3 לפנה"ס. במאה ה-2 לפנה"ס שינה המבנה את פניו ושימש כנראה כפונדק דרכים אדומי, עד שנכבש ונחרב על ידי יוחנן הורקנוס הראשון, מלך החשמונאים. האתר עמד על חורבנו עד שנושב בפעם האחרונה לתקופה קצרה על ידי קבוצת יהודים, אשר הקימה באתר, במאה ה-1 עד תחילת המאה ה-2 לספירה, מצבה, וגם יצרה מערכת מסתור מן המערות ההלניסטיות.
החפירה באתר הוצעה על ידי אברהם פאוסט ב-1996 במהלך העבודה שלו לתואר שני בנושא המרחב הכפרי של ארץ ישראל בתקופת המלוכה. האתר נבחר מאחר שבסקר שנעשה בו נמצאו חרסים רבים מתקופת הברזל. החפירות יצאו לפועל בשנת 1997 כפרויקט משותף של אוניברסיטת בר-אילן וקק"ל, מאחר שהאתר נמצא בתחום פארק של הארגון. באתר התקיימו שש עונות חפירה בין השנים 1997–2003. לניהול החפירות הצטרפה עדי ארליך מאוניברסיטת חיפה בשלב מוקדם, לאחר שהשתתפה בפרויקטים באזור כגון תל בית שמש ותל מרשה. החפירות האתר התמקדו במבנה שבראש הגבעה ונפתחו שלושה פתחים באדמה. מדרום לאתר נחפר גם מבנה נוסף וגם נחפרה אחת המערות. שאר האתר ובמיוחד המערות, נסקר ומופה באופן אינטנסיבי ואולם לא נמצאו ממצאים רבים.
תולדות האתר.
העדות המוקדמת ביותר לפעילות אנושית באתר היא מן התקופה הכלקוליתית, אך הממצאים מתקופה זו דלים ואינם מאפשרים לעמוד על אופיו של היישוב. האתר נשאר נטוש במשך כמה אלפי שנים עד שנושב שוב בתחילת תקופת הברזל והתקיים גם בשלהי התקופה, אם כי הממצאים מתקופה זו, כמו הקודמת, דלים. מתקופת הברזל המאוחרת נמצאו ממצאים רבים יותר ונראה כי המבנה הגדול שבראש הגבעה נבנה לראשונה בתקופה זו. המבנה היה בעל צורה סימטרית, ולו מערכת חדרים המקיפים חצר פנימית מארבעה כיוונים, עם עמודי תמך אשר תומכים בתקרה. הכניסה למבנה מדרום, כאשר חומה קדמית מגנה על הכניסה. הכניסה מקבילה לכביש, כך שעל מנת להיכנס למבנה יש לפנות לתוכו. צורת הבניה הזאת דומה לאתרים נוספים במורדות הצפון-מערביים של הר חברון מתקופת הברזל. חופרי האתר משערים כי המבנה שימש כמרכזה של אחוזה מלכותית, אך הממצא באתר אינו מאפשר להסיק מסקנות סופיות. באתר נמצאו גם חרסים מהתקופה הפרסית, אך לא ניתן לדעת אם היישוב התקיים באופן רצוף מתקופת הברזל ועד התקופה הפרסית, או שניטש בתקופת הברזל ונבנה שוב בתקופה הפרסית.