האנדרטה ממוקמת בטבורו של בית הקברות וכוללת את בניין האנדרטה, אכסדרות הנעדרים וחדרי המפות.
בניין האנדרטה הוא מגדל המצופה אבן לבנה בגובה של 18 מטר. על גבי חזיתו קבוע תבליט של ג'ורג' הקדוש הלוחם בדרקון. מצוי בו חדר תפילה, המואר באור יום דרך חלונות חרכים הקבועים בכותלו המערבי. במגדל משולב קריון, אשר נתרם בשנת 1985 על ידי אגודת ותיקי המלחמה האמריקאים ממלחמת העולם השנייה, קוריאה ווייטנאם.
בקרבת המגדל ממוקמים ארבעה חדרי מפות, שעל גבי קירותיהם מוצגות 25 מפות מוזאיקה. הן מתארות את המערכות שניטשו במלחמה באוקיינוס השקט, בסין, בהודו ובבורמה וכן באירופה.
בהיקף אזור האנדרטה ממוקמות שתי אכסדרות קשתיות שביניהן מפרידה כיכר דשא, שבה מונפים על תרנים דגלי ארצות הברית והפיליפינים. על גבי קירות האכסדרות נחרתו שמותיהם של 36,286 חיילי ארצות הברית שנפלו בקרבות בזירות אסיה והאוקיינוס השקט ומקום קבורתם לא נודע. ברצפות האכסדרות נקבעו חותמי המדינות והטריטוריות של ארצות הברית.
אזור הקבורה.
אזור הקבורה מכיל אחת עשרה חלקות בעלות מבנה קשתי, המשתרעות סביב טבור האתר.
מצבות השיש של החללים סדורות בחלקות בשורות ישרות. רובן הן מצבות צלב. מצבות מגן דוד הוצבו על קברי 164 חיילים יהודים. 22 מהמצבות הוצבו על גבי קברי אחים של 128 חללים.
החללים בבית הקברות.
בבית הקברות נקברו 17,206 חללים - 16,636 חיילי ארצות הברית שנהרגו במערכות בפיליפינים בשנים 1941-1942 ו-1944-1945 וכן בגינאה החדשה ובאתרים נוספים. וכן 570 חיילי הפיליפינים, שלחמו לצידם. 3,740 מן החללים הקבורים באתר הם אלמוניים. עשרים זוגות של אחים קבורים באתר זה בצד זה.
בין החללים שנקברו באתר נמצאים 28 חיילים אשר עוטרו במדליית הכבוד של הקונגרס - העיטור הצבאי הגבוה ביותר של ארצות הברית.
מלונאות
סטאר N52
סטאר N52 (בפולנית: Star N52) הוא אוטובוס אשר יוצר על ידי יצרנית כלי הרכב הפולנית "Fabryka Samochodów Ciężarowych "Star בין השנים 1952–1957.
דגם ה"סטאר N52" תוכנן ל-31 נוסעים.
הדגם יוצר במפעלי חברת ""Fabryka Samochodów Ciężarowych "Star" בעיירה סאנוק בחבל פודקרפאטי בדרום-מזרח פולין.
ין ין (תלמיד של קונפוציוס)
יֵן יֵן (בסינית מסורתית: 言偃, בסינית מפושטת: 言偃, בפין-יין: Yán Yǎn. 506-? לפנה"ס), ידוע בשם הכבוד דְזְה יוּאוּ ((סינית: 子游, פין-יין: Zi You,  ווייד-ג'יילס: Tzu-yu)), בכינוי יֵן דְזְה (סינית: 言子, פין-יין: Yan Zi ,ווייד ג'יילס: Yen Tzu) או מאסטר יֵן, ובכינוי יֵן יוּאוּ (סינית: 言游, פין-יין: Yan You, ווייד-ג'יילס: Yen Yu), היה תלמיד בולט של קונפוציוס, ונחשב על ידי קונפציוס לתלמיד המוביל בלימוד הקלאסיקות. הוא היה יליד מדינת וו, והיחיד מבין תלמידי קונפוציוס שידוע עליו כי היה מדרום סין.
חייו.
יֵן יֵן נולד בשנת 506 לפנה"ס במדינת ווּ. הוא היה צעיר מקונפוציוס ב45 שנים.
יֵן יֵן שירת כמפקד העיר ווּ במדינת לוּ. מסופר עליו כי הצליח לשנות את אופיים של אנשי העיר בכך שלימד אותם תקינות טקסית ומוזיקה, וקונפוציוס הילל אותו.
לאחר מותו של קונפוציוס, שאל גִ'י קָאנְגְדְזְה, ראש הממשלה של לוּ את יֵן מדוע האבל על קונפוציוס לא קיבל תפוצה רחבה כמו האבל על דְזְה צֶ'ן, ראש הממשלה של מדינת גֶ'נְג. יֵן ענה: "ההשפעה של דְזְה צֶ'ן ושל המורה, ניתן להשוותן לזו של מים מציפים ושל גשם מרווה. האדם יודע על כל מקום אליו מגיעים המים בזרימתם, בעוד שהגשם המרווה יורד מבלי שאיש ישית דעתו".
במקרה שמתועד בקלאסיקה של הטקסים, הוזמן יֵן יֵן ללוויה של סְה-קוֹאוּ חְווֵיְדְזְה (司寇惠子), שר בכיר במדינת וֵיי. חְווֵיְדְזְה ייעד בן שנולד לאישה משנית להיות היורש שלו, בניגוד לנוהג המקובל. יֵן יֵן לבש בכוונה בגדים שלא מתאימים ללוויה, ועמד במיקום שגוי. אחיו של סְה-קוֹאוּ חְווֵיְדְזְה, וֶנְדְזְה (司寇文子) הזכיר ליֵן יֵן היכן מקומו הנכון, אך יֵן יֵן סירב לזוז. אחרי שהבין את כוונתו של יֵן יֵן, מיקם וֶנְדְזְה את יורשו הראוי של חְווֵיְדְזְה, בנו הבכור מאשתו הראשית, במיקום השמור ליורש.
תוארי כבוד.
במקדשי קונפוציוס, לוח רוחו של יֵן יֵן נמצא רביעי מבין תריסר החכמים, במערב.
במהלך שושלת טאנג, הקיסר שׂוֵ'אנְדְזונְג העניק לזָ'אן צְ'יוֹ את תואר האצולה "מרקיז ווּ'" (吳侯). במהלך שושלת סונג הוסיף לו הקיסר גֶ'נְדְזונְג את התואר דוכס דָאן-יָאנְג (丹陽公) והקיסר דוּדְזונְג את התואר דוכס ווּ (吳公).
קברו וצאצאיו.
מוצאו של יֵן יֵן הוא כנראה מהעיר שקרויה כיום צָ'אנְגְשׁוּ שבמחוז גְ'יָאנְגְסוּ, אשר הייתה באותה תקופה, תקופת האביבים והסתוים, בשטח מדינת ווּ. במהלך שלטונו של הקיסר ווּ מהָאן (שלט ב-156-87 לפנה"ס), בנו צאצאיו של יֵן יֵן מתחם קבר עבורו בצָ'אנְגְשׁוּ, אשר חודש מספר פעמים לאורך ההיסטוריה. ביום קברו הוא אטרקציה מרכזית לתיירים בצָ'אנְגְשׁוּ, ואף הוכנס בידי ממשלת מחוז גְ'יָאנְגְסוּ לרשימת אוצרות התרבות של המחוז ב-1982.
צאצאים של יֵן יֵן החזיקו בתואר "דוקטור לחמש הקלאסיקות" (五經博士; Wǔjīng Bóshì).
אנשים רבים מצָ'אנְגְשׁוּ טוענים כי הם צאצאים של יֵן יֵן, הידועים מביניהם הם יֵן דְווָאנְמוּ (言敦源, 1869-1932), שר הפנים של סין בתקופה הרפובליקנית, והקליגרף יֵן גונְגְדָה (言恭达, נולד ב-1948).
כוכב השביט הגדול של 1577
כוכב השביט הגדול של 1577 (שם רשמי: C/1577 V1) היה כוכב שביט שחלף בקרבת כדור הארץ במהלך שנת 1577. כוכב השביט נצפה על ידי אנשים בכל רחבי אירופה, ובהם האסטרונום הדני המפורסם טיכו ברהה. בעקבות תצפיותיו של כוכב שביט זה, טיכו ברהה הבין כי כוכבי שביט וגופים זהים טסים מעל האטמוספירה של כדור הארץ וקפלר ביסס את חוקי קפלר. כוכב השביט הגדול של 1577 מוזכר הרבה בספרות ואומנות של אותה תקופה.
תצפיות על ידי ברהה ואחרים.
לפי חישובי המסלול, כוכב השביט עבר בפריהליון במרחק 29.8 מיליון ק"מ מהשמש ב-27 באוקטובר 1577, אולם נצפה לראשונה מעל פרו. דיווחים ראו אותו מבעד לעננים כמו ירח. ב-8 בנובמבר, דיווח מיפן תיאר אותו כבהיר כמו הירח, עם זנב הנמשך למשך 60 מעלות.
האסטרונום המפורסם טיכו ברהה, ראה את כוכב השביט לראשונה ב-13 בנובמבר 1577 בשקיעה  לאחר ששב מיום דיג. מרישומים הנמצאים ביומני ברהה, נראה כי כוכב השביט טס במסלולו קרוב למיקום נוגה בשמיים. ברישומים אלה מתארים את כדור הארץ מתואר במרכז מערכת השמש, עם השמש והירח במסלול ושאר כוכבי הלכת סובבים סביב השמש, מודל שהיה מקובל באותה תקופה (עד שהוחלף על ידי המודל ההליוצנטרי).
ברהה ביצע אלפי מדידות מדויקות מאוד של מסלול כוכב השביט. מדידות אלו עזרו ליוהאנס קפלר, עוזרו של ברהה, לפתח את חוקי קפלר ולהגיע להבנה כי כוכבי הלכת נעים במסלולים אליפטיים. קפלר האמין כי התצפיות של כוכב השביט יהיו מספיקות לבטל את תאוריית התנועה המעגלית של כוכבי הלכת, אולם הדבר לא התרחש.
תגלית נוספת מתצפיותיו של ברהה היא שהקומה של כוכב השביט פונה בכיוון הפוך לשמש.
ברהה ניסה לחשב במדידותיו כמה השביט נמצא מעל האטמוספירה של כדור הארץ, אולם לא הצליח לספק נתונים משמעותיים ונכונים של המרחק; עם זאת, הוא הצליח לחשב ולהוכיח שמסלול השביט רחוק פי 3 ממסלול הירח מעל כדור הארץ, ועשה את זה על ידי השוואת מיקום של כוכב השביט בשמי הלילה מעל האי האבן שליד קופנהגן עם התצפיות של האסטרונום טדיאש האייק  בפראג באותו זמן, תוך התייחסות לתנועת הירח. השוואת המדידות הראתה כי בזמן שכוכב השביט נראה בערך באותו מיקום בשמיים בשביל שניהם, הירח נראה במיקום אחר, וזה אומר כי כוכב השביט נמצא הרבה יותר רחוק מכדור הארץ.
תצפיותיו ומסקנתו של ברהה כי כוכבי שביט הם גופים שמימיים הייתה הנורמה המקובלת במדע באותה תקופה עם זאת היו עדיין ויכוחים מדעיים עד המאה ה-17 ותאוריות שונות בתוך הקהילה האסטרונומית. גלילאו טען כי שביטים הם בעצם תופעה אופטית, דבר המונע מדידה באמצעות  היסטים, אולם התאוריות שלו לא התקבלו.
ישנן עדויות של אסטרונומים אחרים ובינם האסטרונום הטורקי טאקי א-דין מוחמד אבן מערוף. האסטרונום הטורקי מדד גם הוא את מעברו של כוכב השביט, אולם הסולטן מוראט השלישי ראה בכוכב השביט מקור למגפה, דבר שהוביל להפסקת המימון למצפה הכוכבים ולהריסתו בסופו של דבר.
תצפיות נוספות בוצעו על ידי הרופא והאסטרולוג הגרמני הליסיאוס רסלין, הנסיך  וילהלם הרביעי, רוזן הסן-קאסל, האסטרונום הבלגי קורנליוס גמה, שציין כי יש לכוכב השביט שני זנבות, והאסטרונום מיכאל מסטלין (שהיה גם מנטור של קפלר). מסטלין גם העריך שמסלול כוכב השביט הוא רחוק יותר ממסלול הירח.
הוזיר הגדול אבו אל-פזל אבן מובארכ, יועץ לשליט האימפריה המוגולית אכבר הגדול, תיעד בספרי ההיסטוריה שלו את מעברו של כוכב השביט.
משיערוך המסלול נראה כי נכון ל-2013 כוכב השביט נמצא במרחק-320 יחידות אסטרונומיות מהשמש (מבוסס על 24 תצפיות של ברהה במהלך 74 ימים מה- 13 בנובמבר 1577 ועד 26 בינואר 1578).
באמנות ובספרות.
חליפתו של כוכב השביט השפיעה רבות על הספרות והאומנות של אותה תקופה.
הרעיונות שהוצגו על ידי אסטרונומים רבים, עוררו מחלוקת רבה, אולם הרעיון כי שביטים הם גופים שמימיים התקבל בחברה כנכון.
מספר יצירות אומנות נוצרו בהשראת האירוע, כדוגמת תחריט של האומן יירי דשיצקי אודות חליפתו של כוכב השביט על פראג ב-12 בנובמבר 1577.
כוכב השביט הגדול של 1577 גם הוזכר בספר החזיונות של הרב חיים ויטאל: