פּוּרוּשַה (בסנסקריט: पुरुष (puruṣa), אדם קוסמי) הוא מושג הינדואי אשר התפתח בתקופה הוודית והאופנישדית בהודו הקדומה. בתקופה הוודית המוקדמת, פורושה נחשב לישות הזכרית שאותה הקריבו האלים על מנת לברוא את העולם, אף שזהו רק אחד מתוך סיפורי בריאה רבים נוספים הקיימים בהודו.
בתקופה האופנישדית, פורושה כבר לא נחשב לאדם הקוסמי ממנו בראו האלים את היקום, אלא התפתח כמונח שמשמעותו היא "עצמי" או "Self", אשר מייצג מצב תודעתי, נצחי, הממלא את היקום. אין לו צורה, או חומר והוא מעבר לגבולות הזמן.
פורושה בתקופה האופנישדית מקושר ישירות למונח פרקריטי (טבע, חומר), דבר שהשתנה, משתנה או עתיד להשתנות, בעוד שפורושה הוא זה שאינו משתנה, שאינו מושפע מגורמים חיצוניים, אין לו צורה, הוא אבסטרקטי. עם זאת, הוא קיים בכל, בכל זמן ובכל מקום. החיבור בין פורושה לפרקריטי, כלומר בין האנרגיה והחומר יוצר את המונח "אום" (OM), שנחשב למעשה כצליל הבריאה. על פי האמונה לכל מחשבה יש מילה. המחשבות והשפה מקבילות זו לזו ועובדות בזיקה זו עם זו, כך שהמילה היא בעצם החלק החיצוני של דבר כלשהו ואילו המחשבה היא החלק הפנימי.
תיאורים והגדרות.
המושג "פורושה" התפתח לאורך ההיסטוריה והפילוסופיה ההינדואית החל מהופעתו הראשונה במזמור 10.90 בריג-ודה כישות קוסמית גברית אשר הוקרבה על ידי האלים על מנת לברוא את העולם כולו כולל את בני האדם, וכלה בפילוסופיה האופנישדית אשר הציגה את מונח הפורושה כמשהו אבסטרקטי, שאין לו צורה או חומר. הוא הדבר שאינו מושפע מן הזמן או מן הטבע, הוא אינו משתנה והתגלמותו מצויה בכל דבר בעולם.
מדהים וללא גוף הוא פורושה, הוא בתוך, ומחוץ, הוא לא נולד, אין לו חיים או נשימה, ממנו נוצרים החיים, הנשימה ההבנה. הוא גבוה יותר מהאלמנט הכי גבוה, והוא נשמתם של כל היצורים החיים.
ההינדואיזם מתייחס לפורושה כנשמתו של העולם, הרוח האוניברסלית אשר נמצאת בכל מקום, בכל דבר ובכל אחד כל הזמן. הוא נצחי ובלתי ניתן להריסה. פורושה לובש את צורתם של חוקי הטבע, והוא המקור להכרה האנושית.
מושגים קשורים וחופפים נוספים.
הרעיון האבסטרקטי של פורושה נידון באופנישדות רבות ונחשב ל-מהא-אטמן, או במילים אחרות ברהמן (להבדיל מברהמין-הקאסטה הגבוהה ביותר בהודו, או המילה ברהמה-אחד האלים ההינדואים המקושרים עם בריאת העולם במיתוסים נוספים).
רישי אנגירס, מסביר שלפורושה השוכן בגוף יש שלושה ממדים: הראשון הוא "באיאטמן"- האטמן החיצוני אשר נולד ומת עם הגוף. השני הוא "אנטאראטמן"- האטמן הפנימי, שמצוי בכל אחד ואחד מאיתנו לנצח ונחשב לחלק מהברהמן, וה"פאראמאטמן", שמקושר עם תכונותיו של פורושה/ברהמן המוזכרות לעיל.
אין קונצנזוס בבתי הספר ההינדואים לגבי ההגדרה של פורושה, ולכן כל אחד מבתי הספר מלמד אותה בצורה אחרת ומגיע למסקנות אחרות. פורושה אם כן נחשב למונח מסובך בעל הרבה משמעויות שונות ומגוונות המשתנות בין המוסדות הלימודיים, אמונותיהם והמיתוסים בהם כל קבוצה מאמינה.
מערכת הווארנות.
בגרסה אחת בלבד של הריג ודה ב-"פורושה-סוקטה" (המנון האדם), ארבע הווארנות מתוארות כתוצאה של הקרבתו של פורושה על ידי האלים. מראשו של פורושה נוצר מעמד הברהמינים, המעמד הגבוה ביותר. מידיו וכתפיו נוצר מעמד הקשטריה, המקושר ללוחמים וחיילים. ממותניו, בטנו וירכיו נוצר מעמד הוויישיה, המשויך לאנשי מקצוע וסוחרים, ומרגליו נוצר מעמד השודרה, המעמד הנמוך ביותר בהיררכיה המשתייך בעיקר למשרתים ועבדים, כאשר תפקידו הוא לשרת את שלושת המעמדות העליונים.
קארן הארופ
קארן מרגרט הארופ פטרסן (בדנית: Karen Margrethe Harup Petersen; 20 בנובמבר 1924 - 19 ביולי 2009) הייתה שחיינית דנית. היא אלופה אולימפית בעלת 3 מדליות מאולימפיאדה אחת, 1 זהב ו-2 כסף (לונדון 1948), אלופת אירופה בעלת 3 מדליות זהב (מונטה קרלו 1947) ושיאנית עולם במשחה שליחות.
הארופ, היא אחת משני האתלטים הדנים היחידים שזכו ב-3 מדליות באולימפיאדה אחת.
ביוגרפיה.
הארופ נולדה בקופנהגן. היא התאמנה בהדרכתם של אינגבורג פול פטרסן ואלן לארסן. היא הייתה אחת השחייניות האירופאיות הטובות ביותר, לצידה של בת ארצה רנהילד ווגר. בגלל מלחמת העולם השנייה, נפגעו אימוניה והישגיה ושתי אולימפיאדות (1940 ו-1944) התבטלו ומנעו ממנה לזכות בתארים ומדליות אולימפיות.
שיאנית עולם.
בשנת 1943 קבעה הארופ במשחה שליחות 4x100 יארד חופשי שיא עולם חדש של 4:05.7 דקות ובשנת 1947 במשחה שליחות 3x100 יארד מעורב שיא עולם חדש נוסף של 3:26.6 דקות.
אלופת אירופה ושחיינית מצטיינת של האליפות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה במונטה קרלו, מונקו בספטמבר 1947 זכתה הארופ ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:15.9 דקות, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:18.2 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:32.3 דקות והייתה לשחיינית המצטיינת של האליפות כולה.
אלופה אולימפית.
באולימפיאדת לונדון (1948) זכתה הארופ ב-3 מדליות 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא אולימפי חדש של 1:14.4 דקות, לפני סוזן צימרמן מארצות הברית (1:16.0 דקות) וג'ודי ג'וי דייוויס מאוסטרליה (1:16.7 דקות). מדליות כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:21.2 דקות, אחרי אן קרטיס מארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש של 5:17.8 דקות, ולפני קתרין גיבסון מבריטניה (5:22.5 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:29.6 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש של 4:29.2 דקות, ולפני הולנד (4:31.6 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:08.1 דקות. המנצחת במשחה הייתה בת ארצה גרטה אנדרסן (1:06.3 דקות).
לאחר המשחקים האוליפיים החלה הארופ בשנת 1949 ללמד ולאמן שחייה.
ואריס דירי
ואריס דירי (בסומלית: Waris Diiriye), נולדה ב-1965, היא דוגמנית, סופרת ופעילת זכויות אדם סומלית, הפעילה בעיקר במלחמה במילת נשים.
ביוגרפיה.
דירי נולדה לשבט נוודים באזור גַלְקַעְיוֹ (Galkacyo) בסומליה. בגיל 5 עברה תהליך של מילת נשים. בגיל 13 ברחה ממשפחתה שרצתה להשיאה לגבר מבוגר. היא הגיעה למוגדישו ומשם עברה ללונדון ועבדה כעוזרת בית אצל דודתה שהייתה אשת השגריר הסומלי בלונדון. לאחר חזרת משפחתה לסומליה, נשארה בלונדון והחלה לעבוד בניקיון בסניף של מקדונלד'ס.
בעת עבודתה במקדונלד'ס פגש בה צלם האופנה טרנס דונובן, שהציע לה לעבוד בדוגמנות. ב-1983 הוא צילם אותה ללוח השנה של פירלי. בעקבות עבודה זו היא החלה לעבוד עבור חברות אופנה כגון: שאנל, לוי'ס, לוריאל ורבלון. היא דגמנה בתצוגות אופנה בלונדון, במילאנו, בניו יורק ובפריז, והופיעה גם על שעריהם של כתבי עת העוסקים באופנה כגון: Elle, גלאמור וווג. היא הופיעה גם בתפקיד קטן בסרט ג'יימס בונד 007 באזור המסוכן.
בשנת 1995 יצר ה-BBC סרט תיעודי שעסק בקריירה שלה כדוגמנית ונקרא "נוודת בניו יורק".
בשנת 1997, בעת ריאיון למגזין האופנה "מארי קלייר", סיפרה דירי לראשונה על מילת הנשים שעברה בהיותה ילדה. הראיון התפרסם בכל העולם וזכה לכיסוי נרחב. בעקבות הראיון הפכה בשנת 1997 לשגרירת האו"ם בנושא המאבק נגד מילת נשים.
בשנת 1998 כתבה את ספרה האוטוביוגרפי "פרח המדבר" (Desert Flower) שהוא פירוש שמה בסומלית. הספר הפך לרב-מכר בינלאומי. באותה שנה ביקרה את אמה בסומליה. הספר תורגם לעברית בידי סיגל אדלר וראה אור בהוצאת דניאלה די נור ומודן בשנת 2010.
דירי פרסמה לאחר מכן מספר ספרים נוספים הכוללים את: "Desert Dawn" (שחר מדבר) שבו היא מתארת את מסעה לסומליה לביקור משפחתי שאירע 12 שנים לאחר פרוץ מלחמת האזרחים בסומליה, "Letter To My Mother" (מכתב לאמי), ו-"Desert Children" (ילדי מדבר) שיצא כחלק ממסע הפרסום האירופי נגד מילת נשים.
בשנת 2005 קיבלה אזרחות אוסטרית, והיא גרה בווינה.
בשנת 2009 יצא סרט קולנוע "פרח מדבר" המבוסס על ספרה. את דמותה של דירי גילמה הדוגמנית האתיופית ליה קבדה. הסרט הוקרן בארצות רבות, בהן: צרפת, ספרד, ישראל, פולין ועוד. בינואר 2010 זכה הסרט במינכן בפרס הסרט הבווארי בקטגוריית הסרט הטוב ביותר. הסרט היה גם מועמד לפרס בפסטיבל הסרט הגרמני בקטגוריית הסרט הבולט של השנה. הסרט זכה לפרס הקהל בקטגוריית הסרט האירופאי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן.
בשנת 2010 מונתה על יד האיחוד האפריקאי כשגרירת שלום לשנה בנושא שלום וביטחון.
בנה אליק נולד בשנת 1997. הוא חי עם אביו בארצות הברית.
פעילות הומניטרית.
בשנת 1997 עזבה דירי את עבודתה כדוגמנית והתמקדה בפעילות כנגד מילת נשים וכן כשגרירת האו"ם בנושא. בשנת 2002 הקימה דירי בווינה את "קרן ואריס דירי" שמטרתה היא להעלות את המודעות לסכנות הצפויות לנשים כתוצאה ממילתן. בינואר 2009 היא ייסדה ביחד עם הטייקון הצרפתי פרנסואה אנרי-פינו (François-Henri Pinault), אשתו והשחקנית סלמה הייק את ארגון "PPR" העוסק בכבוד וזכויות נשים. בנוסף הקימה את "קרן שחר מדבר" (Desert Dawn Foundation) העוסקת בגיוס כספים עבור בתי ספר ומרפאות בסומליה.
פעילותה של דירי זיכתה אותה במספר פרסים:
פרוייקט הרכבל
שחר גינוסר
שחר גינוסר (נולד ב-1962) הוא עיתונאי ב"ידיעות אחרונות". עוסק בכתיבת תחקירים בנושאים שונים, בעיקר כלכלה. פרסם תחקירים שהביאו לדיונים בכנסת ולהתערבות רשויות החוק.