לטענת מידלטון היא בחרה בעיצוב של ברטון לשמלה משום שביקשה לשלב מראה מסורתי ומראה מודרני יחד "עם החזון האמנותי המאפיין את עבודתו של אלכסנדר מקווין". היא וברטון עבדו יחד על עיצוב השמלה.
לשמלה יש מחוך מכוסה בבד תחרה, חצאית ארוכה והינומה. התחרה הייתה רקומה באופן ידני וכללה קישוטים שונים כגון ורדים, נרקיסים ותלתנים. כל הבדים שמהם הוכנה השמלה סופקו על ידי חברות בריטיות. צורת החצאית מרמזת על הצורה של פרח פורח והשובל של השמלה הוא באורך 2.70 מטרים.
השמלה הוצבה לתצוגה בארמון בקינגהאם מסוף יולי ועד תחילת אוקטובר 2011.
ההגעה לטקס הנישואין.
הנסיך ויליאם הגיע בבוקר החתונה למנזר וסטמינסטר במכונית, כשהוא מלווה על ידי אחיו הנסיך הארי, ששימש כשושבינו. שניהם היו לבושים במדי צבא – אלה של ויליאם היו מדי ייצוג של קולונל במשמר האירי. מסלול הנסיעה, שהיה משותף להם, לכלה וליתר בני המשפחה המלכותית, היה מארמון בקינגהאם (או בית קלרנס) דרך המאל, כיכר משמר הסוסים, וייטהול וכיכר הפרלמנט.
טקס הנישואין.
טקס הנישואין החל בשעה 11:00 עם הגעת המלכה למנזר עם בעלה פיליפ, דוכס אדינבורו (על פי המנהג מגיעה המלכה האחרונה מבני משפחת המלוכה). אחריה הגיעה למנזר הכלה קתרין מידלטון. היא הגיעה במכונית ממלון גורינג, שם התאכסנה משפחתה, בלוויית אביה, מייקל מידלטון. היא לבשה שמלת כלה בעיצובה של שרה ברטון, בעלת שובל באורך של 2.7 מטר. השושבינה הראשית שלה הייתה אחותה, פיליפה (פיפה) מידלטון, ואליה הצטרפו שישה שושבינים נוספים - ארבע בנות ושני בנים, בגילאי שלוש עד עשר.
הטקס נוהל על ידי ג'ון הול, דיקן וסטמינסטר. רואן ויליאמס, הארכיבישוף מקנטרברי, השיא את הזוג. נישאו תפילות וריצ'רד צ'רטרס, בישוף לונדון, נשא דרשה. התוכנית המוזיקלית של הטקס לוותה בשירת מקהלת המנזר ומקהלה נוספת ובנגינת שתי תזמורות ואורגן. אחי הכלה, ג'יימס מידלטון, קרא פסוקים מן הברית החדשה. הטקס הדתי הסתיים בנגינת ושירת ההמנון הלאומי הבריטי אל נצור את המלכה. לאחריו נכנסו החתן והכלה למקדש של מנזר וסטמינסטר על מנת לרשום את נישואיהם במרשם הנישואין המלכותי. בסיום הטקס כולו צעד הזוג הטרי לאורך המעבר בכנסייה, יצא אל הרחוב הפתוח לצלילי פעמוני המנזר ונתקבל שם במשמר כבוד צבאי.
המסע ממנזר וסטמינסטר לארמון בקינגהאם.
לאחר טקס הנישואין יצאו החתן והכלה ובני המשפחה המלכותית בחזרה לארמון בקינגהאם בשיירה של כרכרות, שנעו לאורך מסלול ההגעה שלהם אל מנזר וסטמינסטר. ראשונה נעה כרכרה פתוחה שנשאה את החתן והכלה כשהם מלווים במשמר פרשים צבאי. אחריה נעו כרכרות שנשאו את המלכה ובעלה, את השושבינים ואת אבי החתן הנסיך צ'ארלס ואשתו קמילה, דוכסית קורנוול, ביחד עם הורי הכלה. אלפי אנשים הצטופפו לצידי הדרך בה נעו הכרכרות והריעו לחתן ולכלה.
האירועים לאחר טקס הנישואין.
לאחר החזרה לארמון ערכה המלכה קבלת פנים וארוחת צהרים ל-600 מוזמנים. במהלכם יצאו החתן והכלה בלוויית בני משפחותיהם והשושבינים למרפסת הקדמית של ארמון בקינגהאם, נופפו לקהל האלפים שהתקבץ מול הארמון ובהתאם למסורת המודרנית החליפו נשיקות זה עם זו. באותה עת חלפו מעל המאל והארמון שני מטסים של מטוסים צבאיים – הראשון של שלושה מטוסים מגף הזיכרון לקרב על בריטניה, ולאחריהם מטס של מטוסים מודרניים של חיל האוויר המלכותי.
לאחר קבלת הפנים יצא הזוג הטרי מהארמון לבית קלרנס במכונית אסטון מרטין פתוחה (של הנסיך צ'ארלס) נהוגה על ידי הנסיך ויליאם. המכונית קושטה על ידי הנסיך הארי ונשאה שלט רישוי שעליו נכתב "JU5T WED" (רמז למונח האנגלי "זה עתה נישאו").
בערב ערך הנסיך צ'ארלס בארמון בקינגהאם ארוחת ערב המלווה בריקודים לזוג הטרי ול-300 מחבריהם וידידיהם. האירוע נמשך אל תוך הלילה. המלכה ובעלה עזבו לפני כן את לונדון לסוף שבוע פרטי, במחווה שנחשבה כמיועדת לאפשר לבני המשפחה הצעירים יותר לחגוג בארמון.
הסיקור התקשורתי.
חתונת הנסיך ויליאם וקתרין מידלטון נחשבת לאחד האירועים המתוקשרים ביותר בהיסטוריה. מספר הצופים בשידור החי, היה מועד לביקורות כאשר ג'רמי האנט, שיער את האומדן המוקדם של מספר צופי הטלוויזיה בשידור החי של טקס הנישואים על שני מיליארד צופים ברחבי העולם לפני החתונה, והמספר שימש בהרחבה את רוב כלי התקשורת בעולם, כולל בישראל, לתיאור מספר הצופים באירוע, הן בעת התרחשותו והן אחריו. עם זאת, מספר אמצעי תקשורת, פקפקו באמינותו וטענו שאיננו מבוסס ואיננו מדויק, וחישבו את מספר הצופים ברחבי העולם המשוער כבין 122 עד 176 מיליון מתוך אוכלוסייה של 3.126 מיליארד אנשים (בערך 45% מאוכלוסיית העולם). גורמים נוספים חישבו את מספר הצופים בשידור החי בעולם על 162 מיליון בלבד. בנוסף לצופי הטלוויזיה, האירוע זכה לכ-72 מיליון שידורי סטרימינג והוא נרשם בספר השיאים של גינס כ"הכמות הגדולה ביותר של שידורי הזרמת מדיה לאירוע בודד", ובכך עקף את השיא הקודם שהיה שייך לטקס האזכרה של מייקל ג'קסון ב-2009. נטען, כי הסכום של 2 מיליארד צופים היה מוגזם, וכי יש הרבה פערים במערכת המדידה העולמית לצפיות בשידורי הטלוויזיה, בשביל לתת סכום מדויק של מספר צופים בעולם.
רשת BBC, העסיקה מעל 400 אנשי צוות והקדישה 184 שעות שידור לאירוע בשבוע שידורים מיוחד, וברשת ABC הוקדשו לאירוע 16 וחצי שעות שידור. בסך הכל עסקו בסיקור האירוע כ-4,500 אנשי תקשורת.
על מערכת היחסים ביניהם נעשה בשנת 2011 סרט בשם "ויליאם וקייט - הסרט".
לאחר החתונה.
למחרת יום החתונה עזבו הנסיך ויליאם ואשתו קתרין את לונדון במסוק ויצאו לביתם באי אנגלסי שבוויילס, שם מוצב הנסיך כטייס חיפוש והצלה של חיל האוויר המלכותי.
עשרה ימים אחרי החתונה יצא הזוג הטרי לירח דבש בן עשרה ימים. מיקום ירח הדבש, שנשמר בסוד בקפידה, היה באיי סיישל.
אדנווירוס
אדנו וירוס
חתונת הנסיך ויליאם וקייט מידלטון
סודהסטרים
סודהסטרים אינטרנשיונל בע"מ (בקיצור: סודהסטרים, באנגלית: SodaStream) היא חברה ישראלית המייצרת מכשירים ביתיים להכנת משקאות מוגזים, וכן סירופים להעשרת הטעם של המשקה. החברה צמחה מחברה בריטית באותו השם שהוקמה בתחילת המאה ה-20, עד שחברת הבת בלעה לימים את חברת האם.
היסטוריה.
מכשיר הסודהסטרים הומצא בלונדון ב-1903, אז היה המותג בבעלותה של יצרנית האלכוהול W &amp; A Gilbey. הוא תויג תחילה כמוצר יוקרתי ונמכר לאוכלוסייה העשירה יותר במדינה. המוצר נמכר לראשונה בבריטניה, ובהמשך שווק ברחבי העולם, לרבות אוסטרליה, ניו זילנד וגרמניה. בשנות ה-20 שווקו לראשונה סירופים בטעמים, כמו סירופ בטעם דובדבן. ב-1955 שיווקה לראשונה החברה מכשירים להכנת משקאות מוגזים המיועדים לשימוש ביתי. בבריטניה, בה הומצא המכשיר, הוא נחשב מוצר נוסטלגי המזוהה עם שנות ה-70 וה-80.
ב-1985 הפכה החברה לחברת בת של Cadbury Schweppes.
מכשיר הסודה סטרים הובא לישראל ב-1979, על ידי חברת "סודה פופ" של היזם היהודי-בריטי פיטר וייסברג. תוך שלוש שנים מכרה החברה בישראל כ-200,000 מכשירים ועד 1989, עת הופסק השיווק בגלל התחרות העזה בישראל, נמכרו 450,000 מכשירים. לאחר סכסוך של הזכיין הישראלי עם היצרנית האנגלית הוקם ב-1991 המותג המקומי "סודה קלאב", על ידי פיטר וייסברג וקונרד מוריס, גם הוא יזם יהודי-בריטי והוחל בייצור המוצר בישראל. "סודה קלאב" התחרתה במותג הבריטי "סודהסטרים" ופעלה בשוק הבינלאומי, כאשר בין 1992 ל-1995 הגיעה גם לדרום אפריקה, שווייץ, אוסטריה וגרמניה.
התפתחות החברה לצורתה הנוכחית.
ב-1998 רכשה "סודה קלאב" את המותג הבריטי "סודהסטרים", תמורת 15.5 מיליון לירות שטרלינג, לאחר שהיצרנית באנגליה נקלעה לקשיים כלכליים. ב-2006 המוצר דעך והחברה הועמדה למכירה. השליטה בה נרכשה במרץ 2007 על ידי קרן "פורטיסימו קפיטל" שבניהולו של יובל כהן. דניאל בירנבאום מונה למנכ"ל החברה.
בעקבות הרכישה חלו שינויים משמעותיים במבנה הפעילות של החברה ובצוות ההנהלה שלה. החברה עברה מיתוג מחדש, והמכשיר תויג כמוצר "ירוק", יוקרתי ובריא לסביבה. המוצר צבר פופולריות ברחבי העולם, לרבות בארצות הברית, בה היווה המוצר חידוש, ואף קודם על ידי דמויות ציבוריות כגון סוזן סרנדון וטורי ספלינג, בין היתר בשל תרומתו לאיכות הסביבה.
החברה התאפיינה בצמיחה מהירה בשנים 2010–2011 והונפקה בנאסד"ק בשווי של 370 מיליון דולר. לאחר מיתוגה מחדש חזרה לפעול בשוק הישראלי.
בדצמבר 2015 נרשמה סודהסטרים לבורסה לניירות ערך בתל אביב כמניה דואלית, וצורפה למדד תל אביב 125. בפברואר 2017 צורפה למדד תל אביב 35.
בפברואר 2017 הכריזה הנציבות האמריקאית לבטיחות המוצרים לצרכן על ריקול (החזרת המוצר תמורת פיצוי כספי מטעם החברה המנפיקה אותו) לבקבוקי סודהסטרים בצבע כחול בהיר, ופקק ותחתית בכחול כהה, מחשש להתפוצצותם. הנציבות ציינה כי החברה מכרה כ-51,000 יחידות ממוצר זה.
בספטמבר 2018 החליף אייל שוחט את דניאל בירנבאום כמנכ"ל החברה. בדצמבר 2021 הוגש נגד בירנבאום כתב אישום על שימוש במידע פנים בעת שהיה מנכ"ל החברה.
ב-20 באוגוסט 2018 הודיעה פפסיקו כי היא רוכשת את סודהסטרים ב-3.2 מיליארד דולר.
חרם צרכנים.
ב-2013 החל חרם צרכנים בקנדה נגד סודהסטרים, בשל העובדה שאחד ממפעלי החברה נמצא מעבר לקו הירוק - במישור אדומים.
ב-2014 נבחרה השחקנית סקרלט ג'והנסון לפרזנטורית של המותג לקראת משחק הסופרבול. עובדה זו גרמה למסע לחצים כבד על ג'והנסון, בעיקר מכיוון ארגון זכויות האדם אוקספם שהייתה שגרירה שלו, לבטל את החוזה. ג'והנסון נשארה נאמנה לסודהסטרים, בעיקר מטעמים של איכות הסביבה, ואף עזבה את ארגון אוקספם.