בידי האיחוד הייתה פעם נוספת עמדת מגן טובה, עם סיוע ארטילרי וחומת אבן בראש מדרון תלול. אנשיהם של מנהי וסטיוארט ערכו שלוש הסתערויות שנהדפו, ונסוגו לאזור הגבעה החשופה בסביבות 17:30. הסתערות החטיבה של מנהי הייתה העקובה ביותר מדם וככל הנראה גם המכרעת, "קו פרשת המים" שקבע את מהלך הקרב כולו. ההיסטוריון קנת' וו. נואי מציין את ההדיפה הסופית של מנהי כ"נקודת השיא אליה הגיעה הקונפדרציה בחזית המערבית, החשובה לא פחות מהמפנה בגטיסברג".
התקפת הקונפדרציה מהמרכז.
התקפת מערך האשלון נמשכה עם הדיוויזיה של אנדרסון במרכז: בסביבות השעה 14:45, במקביל להדיפת ההתקפה הראשונה של מנהי על הגבעה החשופה, החלה החטיבה של קולונל תומאס ג'ונס לנוע לעבר עמק סינק הול. ג'ונס לא קיבל הוראות לתקוף מאנדרסון או מהארדי אלא החל לנוע מיוזמתו לאחר ששמע את קולות הקרב מימינו. כאשר נכנסו כוחותיו לעמק, הם ספגו מהלומה קשה מאש רובים ותריסר תותחים מהרכס שמולם, היכן שהחטיבה ה-9 של האיחוד, בפיקודו של ליאונרד האריס (מהדיוויזיה של רוזיו) הייתה ממוקמת. הארטילריה של הקונפדרציה שהתלוותה לג'ונס השיבה אש והצליחה לגרום נזק לסוללת תותחי האיחוד. בשעה 15:30 החליפה החטיבה של בריגדיר גנרל ג'ון בראון את כוחותיו הנסוגים של ג'ונס, כאשר סוללת תותחי האיחוד נאלצה לסגת כדי להתארגן מחדש. בשל כך ספגו חייליו של בראון פחות אבדות לעומת החטיבה של ג'ונס אך עדיין לא הצליחו להתקדם מול כוחות החי"ר. מחסור בתחמושת וההתקפה המוצלחת על האגף הימני אילצה לבסוף את כוחות האיחוד לסגת, כאשר התחדשה ההתקפה מצד החטיבה של בראון, בסיוע חטיבת העתודה בפיקודו של בריגדיר גנרל סטרלינג ווד. הדרומיים הצליחו לחצות את עמק סינק הול ולטפס אל הפסגה. לאחר שנהדפו בפעם הראשונה והתארגנו מחדש בבסיס הגבעה, הסתערו בשנית. האריס, שהבין שאינו מסוגל להחזיק בעמדתו ללא תגבורת ועם תחמושת מועטה אל מול כוחותיהם של בראון, ווד ומה שנותר מהחטיבה של דונלסון, הורה על נסיגה לעבר בית ראסל, בעוד הרגימנטים של ווד ודונלסון מזנבים בכוחותיו המותשים.
התקפת הקונפדרציה מאגף שמאל.
כמעט כל כוחותיו של מק'קוק היו מרוכזים בתחילת הקרב בשטח אדמה בבעלותו של "סקוויר" הנרי פ. בוטום. באגפו היפני של הקורפוס, הייתה החטיבה ה-17 בפיקודו של קולונל ויליאם ליטל ממוקמת על רכס ועליו בית החווה סקוויר בוטום והאסם שלו שהשקיפו על עיקול בנהר צ'אפלין ועל בית חווה ואסם אחרים, בבעלותו של ר.פ. צ'טהאם, מעברו השני. התקפת הקונפדרציה מאזור זה החלה בסביבות השעה 14:45 כאשר החטיבה בפיקודו של בריגדיר גנרל בושרוד ג'ונסון יצאה מבית החווה של צ'טהאם, חצתה את אפיק הנהר היבש למחצה ותקפה את אנשי הרגימנט ה-3 מאוהיו מעברו השני. ההתקפה סבלה מחוסר ארגון: שינויים של הרגע האחרון בפקודות שהגיעו מבאקנר לא הגיעו לחלק מהיחידות בזמן ואש ארטילרית "ידידותית" פגעה בשורותיהם עוד בזמן שנערכו באזור בית צ'טהאם. כאשר החלה המתקפה לבסוף, והדרומיים העפילו במעלה הגבעה, נלחמים מחומת אבן אחת לשנייה, החלה הארטילריה הדרומית להפגיז את הרגימנט ה-3 מאוהיו והעלתה באש את האסם הבנוי מעץ. פצועים מהרגימנט שמצאו מחסה באסם נשרפו למוות בתוכו.
הרגימנט ה-3 נסוג לאחור והוחלף על ידי הרגימנט ה-15 מקנטקי. כאשר התחמושת החלה לאזול לאנשיו של ג'ונסון, הם הוחלפו על ידי החטיבה של פטריק קליבורן בסביבות השעה 15:40. סוסו של קליבורן, דיקסי, נהרג מפגז ארטילריה וקליבורן עצמו נפצע בקרסולו, אך המשיך להוביל את אנשיו קדימה. בזמן שטיפסו במעלה הגבעה, היו אנשיו של קליבורן תחת אש תותחים "ידידותית"; קליבורן שיער מאוחר יותר שהאש נורתה עליו כתוצאה מהמכנסיים הכחולים שהשיגו אנשיו כשלל לאחר קרב ריצ'מונד. משמאלו של קליבורן, הצטרפה החטיבה בפיקודו של דניאל אדמס להתקפה כנגד הרגימנט ה-15 מקנטקי, שתוגבר על ידי שלוש פלוגות מהרגימנט ה-3 מאוהיו. התקפה מוצלחת של קליבורן הביאה לנסיגת שרידי החטיבה של ליטל מערבה לכיוון בית ראסל. ליטל נפצע בראשו כשניסה לכנס מחדש את אנשיו, ננטש בשדה הקרב ונפל בשבי. חיילי הקונפדרציה שהעבירו אותו לבית בוטום, האמינו שפציעתו קטלנית והשאירו אותו מאחור במהלך נסיגתם למחרת בבוקר.
בזמן שכוחותיהם של ליטל והאריס נהדפו לאחור, היה האגף השמאלי של הקורפוס ה-3 (הדיוויזיה של שרידן) מרוחק מהם רק כמה מאות מטרים מדרום על גבעת פיטרס. אחת המחלוקות הממושכות בנוגע לקרב נגעה למדוע לא סייע שרידן לאגף השמאלי המותקף. מוקדם יותר באותו היום קיבל שרידן פקודה מגילברט שלא לפתוח בעימות כולל עם האויב. בשעה 14:00 הגיעה קולות הארטילריה אל מפקדת הארמייה, שם סעד ביואל בחברתו של גילברט. שני המפקדים הניחו שהרעש מגיע מארטילריית האיחוד המתאמנת בירי והעבירו הוראה לשרידן שלא לבזבז אבק שרפה. מספר פגזים אכן נורו לעבר הדרומיים המתקדמים אך כשהגיע גילברט למקום הוא חשש מהתקפה על כוחותיו של שרידן ופקד עליו לחזור לעמדתו.
הדיוויזיה של שרידן השתתפה בקרב רק לקראת סופו: החטיבה של קולונל סמואל פאוול (מהדיוויזיה של אנדרסון) קיבלה פקודה להתקדם בשיתוף עם החטיבה של אדמס, משמאלו של קלבורן, אך הן היו מרוחקות זו מזו, היות שפאוול היה ממוקם על גבעת בית אדוארדס, מערבית לפריוויל. ב-16:00 הורה בראג לפאוול לנוע מערבה על דרך ספרינגפילד כדי לשתק את סוללת התותחים של קפטן הנרי הסקוק, שירתה לעבר האגף השמאלי המסתער של בראג. בראג העריך כי מדובר בסוללה מבודדת של האיחוד ולא הקורפוס ה-3 כולו. שלושת הרגימנטים התוקפים שהרכיבו את החטיבה של פאוול נתקלו בכוחות הדיוויזיה של שרידן. שרידן היה מודאג בתחילה מעוצמת ההתקפה ושלח בקשה לתגבורת, אך כוחות הקונפדרציה, שהיו בנחיתות מספרית מכרעת, נהדפו במהירות.
שרידן, שהתאפיין בקרבות מאוחרים יותר בפעולות אגרסיביות מאוד, היסס הפעם אם לצאת למרדף אחר הכוח הקטן וכמו כן דחה את בקשתו של דניאל מק'קוק לנוע צפונה ולסייע לקורפוס של אחיו. עם זאת, בקשתו של שרידן לתגבורת נענתה והחטיבה ה-31 בפיקודו של קולונל ויליאם קארלין (מהדיוויזיה של מיטשל) נעה מימין לדיוויזיה של שרידן ופתחה במרדף אחר אנשיו הנסוגים של פאוול לעבר פריוויל. כאשר הגיעה החטיבה של קארלין לאזור בית הקברות בפאתי פריוויל, החל דו-קרב ארטילרי עז. קארלין המשיך בלחץ ואליו הצטרפה החטיבה ה-21 של קולונל ג'ורג' ואגנר (מהדיוויזיה של ווד, הקורפוס ה-2). שתי החטיבות נערכו לכיבוש פריוויל וצומת הדרכים החיונית שלה ששלטה על ציר הנסיגה העיקרי של הארמייה של בראג, אך גילברט פקד על מיטשל לעצור את ההתקדמות, על אף מחאותיו החריפות של האחרון.
צומת דיקסיוויל.
החטיבה של ווד המשיכה במרדף אחר האריס ונתקלה בחטיבה הלא מנוסה של קולונל ג'ורג' וובסטר (מהדיוויזיה של ג'קסון). חיילי החטיבה לא היוו יריב ראוי לחייליו המנוסים של ווד, קו ההגנה שלהם התמוטט במהירות והם נמלטו. וובסטר נפצע אנושות במהלך הלחימה ומותו סימן את אובדנה של כל שדרת הפיקוד הבכירה של הדיוויזיה ה-10, לאחר שג'קסון, מפקד הדיוויזיה, נהרג ומפקד החטיבה השני, טריל, נפצע אנושות גם הוא.
ההתקפה של בראג על מק'קוק התנהלה בתנועת מלקחיים גדולה, שדחקה את הקורפוס ה-1 לשטח מצומצם. מרכז המערך היה כעת בצומת דיקסיוויל, נקודת המפגש של דרך מאקוויל ודרך בנטון. כיבוש הצומת היה גולל את האגף הימני של הקורפוס ומנתק אותו משאר הארמייה. באותו הזמן התקדמה ההתקפה מדרום באיטיות כנגד קו ההגנה המאולתר צפונית-מזרחית לבית ראסל. שרידי החטיבות של ליטל והאריס החזיקו מעמד בסיוע סוללות התותחים שהחלו לסייע לבסוף מכיוון גבעת פיטרס והתקפותיהם של קליבורן ואדאמס נבלמו. בעוד ההתקפה מצפון לצומת נבלמה על ידי החטיבה של סטארקווד'ר, הכניס באקנר להתקפה חטיבה רעננה בפיקודו של בריגדיר גנרל סנט ג'ון לידל.
כאשר התקרבה החטיבה של ווד לצומת דיקסיוויל היא נתקלה בהתנגדות חזקה ולא צפויה מצד החטיבה ה-13 של האיחוד בפיקודו של קולונל מייקל גודינג (מהדיוויזיה של מיטשל) שהגיעה כתגבורת ברגע קריטי. בשל אבדות שספגה ומחסור בתחמושת נסוגה החטיבה של ווד והוחלפה בחטיבה של לידל.
הגעתה של החטיבה של גודינג כתגבורת הייתה התוצאה של נסיונותיו הנואשים של מק'קוק לבקש עזרה עבור כוחותיו המותקפים: ב-14:30 הוא שיגר איש מטה לשרידן על גבעת פיטרס בבקשה שיאבטח את אגפו הימני. איש מטה נוסף שוגר לעבר היחידה הקרובה ביותר של הקורפוס ה-3 בשעה 15:00. הקצין נתקל בבריגדיר גנרל אלבין שואפף, מפקד הדיוויזיה ה-1, העתודה של הקורפוס ה-3. שואפף לא רצה לפעול ללא הוראות והפנה את הקצין לגילברט, שבתורו הפנה אותו למפקדתו של ביואל ששכנה במרחק של יותר מ-3 ק"מ משם. הגעתו של הקצין למפקדה בסביבות השעה 16:00 והדיווח שמסר הפתיעה את ביואל, ששמע רק מעט מרעש הקרב, וסירב בתחילה להאמין שכוחותיו נמצאים תחת התקפה כבר מספר שעות. הוא הסכים לבסוף לשלוח שתי חטיבות מהדיוויזיה של שואפף כתגבורת. תגבורת משנית יחסית זו הצביעה על חוסר רצונו של ביואל לקבל את הדיווח על המצב החמור בו נמצאים כוחותיו ולפעול בנחישות.