הדגם הצבאי לתובלה C-47 Skytrain תוכנן בתחילת שנות הארבעים, לדרישת הצבא האמריקני. עם כניסת ארצות הברית למלחמה, בדצמבר 1941, גויסו מטוסי דקוטה אזרחיים לצבא. מטוסי הדקוטה בשירות בעלות הברית טסו בכל החזיתות, ומילאו משימות תובלה והצנחה של כוחות ואספקה, פינוי, מודיעין ומשימות שונות.
מטוס ה־C-47 Skytrain נקרא במדינות חבר העמים הבריטי בשם דקוטה ובעברית נקראים כך כל הדגמים הדומים לו כגון ה־DC-3. טייסת 44 של חיל האוויר הדרום אפריקאי שהשתמשה במטוסי דקוטה הוקמה לראשונה בשנת 1944 בבסיס קהיר מערב במצרים.
מבנה הדקוטה, שהוכיח עצמו במשימות מגוונות, שימש בסיס לתכנון מטוסים אחרים כגון: B-23 דרגון אף הוא מתוצרת דאגלס איירקראפט קומפני.
מבחינות רבות, יורשו של הדקוטה בתחום התובלה הצבאית היה הלוקהיד C-130 הרקולס, שהיה גדול ממנו, וזכה אף הוא להצלחה דומה.
בחיל האוויר הישראלי.
מטוסי הדקוטה הראשונים של חיל האוויר הישראלי נרכשו בדרום אפריקה, והגיעו לישראל בשנת 1948. במלחמת העצמאות שימשו המטוסים כמטוסי תובלה והפצצה. הטלת הפצצות מהמטוס בוצעה בתחילה בצורה ידנית, משום שהמטוס לא הותאם לנשיאת חימוש, אך לאחר זמן מה הותקנו במטוסים מתלי חימוש על הכנפיים. המטוסים השתתפו בקרבות בכל החזיתות, ותקפו בסוריה ובמצרים. הם השתתפו במבצע אבק (העברת אספקה לנגב) ובמבצע עובדה (כיבוש אילת). חיל האוויר המצרי השתמש בדקוטות להפצצת תל אביב במלחמת העצמאות עד שמודי אלון הפיל שניים מהם מעל העיר.
בשנות החמישים שירתו בטייסת מספר מטוסים, ששימשו לאימוני צניחה ולתובלה. מטוסים נוספים הושאלו מחיל האוויר הצרפתי.
בתחילת מבצע קדש, ב־29 באוקטובר 1956, המריאו מטוסי דקוטה מבסיס תל נוף, וכל אחד מהם נשא 25 צנחנים. כדי לא להתגלות במכ"ם המצרי, הם טסו בגובה נמוך (כ־150 מטר), ולפני ההצנחה התרוממו לגובה של כ־450 מטר. במבצע ההצנחה ("מבצע מכבש") צנח גדוד של חטיבת הצנחנים, בפיקודו של רס"ן רפאל איתן, ליד מעבר המיתלה בסיני. מספר ימים מאוחר יותר, ב־2 בנובמבר, הצניחו הדקוטות את גדוד הנח"ל המוצנח 88 בפיקוד מוטה גור בא־טור, שבדרום־מערב סיני. אלה היו שתי הצניחות המבצעיות היחידות בתולדות צה"ל. במהלך המלחמה המטוסים מילאו משימות הצנחה, פינוי, תובלה, סיור ומשימות נוספות.
משנות ה־60 של המאה ה־20, שימשו מטוסי הדקוטה כמטוסי תובלה, במשימות שונות. בזמן השליטה הישראלית בסיני שימשו המטוסים לחילופי כוחות ולהובלת חלקי חילוף לבסיסים וליחידות חיל האוויר בסיני. בדקוטות אחדות של החיל היה שלט בו נכתב: "התחליף היחיד לדקוטה היא דקוטה אחרת".
במלחמת ששת הימים (1967) שימשו המטוסים לתובלת כוחות וללוחמה אלקטרונית, במלחמת יום הכיפורים (1973) שימשו לפינוי פצועים, ובמלחמת לבנון הראשונה (1982) ביצעו משימות לוחמה אלקטרונית.
חיל האוויר איבד שני מטוסים על צוותם בתאונות במהלך השנים, האחד (S-82) במהלך מלחמת העצמאות והשני (036) בקיץ 1980.
המטוסים יצאו משירות בשנת 2001, בתום 53 שנות שירות. מטוסי הדקוטה האחרונים של החיל נמכרו לאספני מטוסים מארצות הברית.
מטוס מס' 004 (סימון אזרחי 4X-FNL) שהיה בין האחרונים שיצאו משירות הוצב בשנת 2010 כאנדרטה בבסיס נבטים של חיל האוויר במסגרת ציון 30 שנים להתרסקות דקוטה 036.
שירות אזרחי בישראל.
בשנת 1955 רכשה חברת התעופה "ארקיע" שני מטוסי "DC-3 דקוטה" בעלי 32 מושבים מעודפי חיל האוויר.
בשנת 1958 כלל צי המטוסים של החברה ארבעה מטוסי "DC-3 דקוטה" ובשנת 1961 החברה רכשה "דקוטה" נוספת. בשנה זו החלה החברה לעסוק גם בזריעת עננים ביודיד הכסף, למטרה זו הוכשר אחד ממטוסי ה"דקוטה" של החברה.
מייקל בלומברג
מייקל רובנס "מייק" בלומברג (באנגלית: Michael Rubens Bloomberg; נולד ב-14 בפברואר 1942) הוא פוליטיקאי ומיליארדר יהודי-אמריקאי, אשר כיהן במשך 12 שנים (2002–2013) כראש עיריית ניו יורק. נכון למרץ 2022 לבלומברג הון של מעל 82 מיליארד דולרים. החל מפברואר 2014 מכהן כשליח האו"ם לשינוי אקלים.
קורות חיים.
בלומברג נולד בבריגטון, בוסטון, מסצ'וסטס, לוויליאם הנרי בלומברג, בן למהגרים יהודים מפולין, שעבד כרואה חשבון במחלבה, ולשרלוט (לבית רובינס) בת למהגרים יהודים מליטא. בתחילה גרו הוריו בשכונת אלסטון, כאשר היה בן שנתיים עברו הוריו להתגורר בשכונה סמוכה בשם ברוקליין לשנתיים נוספות, ומשם עברו למדפורד עד שסיים את לימודיו במכללה.
בילדותו השתתף בלומברג בפעילות תנועת הצופים ובגיל 12 זכה לדרגה הגבוהה ביותר בתנועה. לאחר סיום בית ספר יסודי המשיך לתיכון מדפורד.
הוא היה שותף בכיר בחברת הברוקרים "האחים סלומון" ועשה את הונו במכירת מסופי מידע פיננסי לחברות הסוחרות בוול סטריט. פעילות זו התבצעה במסגרת חברת בלומברג שהקים ונקראת על שמו. כיום זוהי חברת החדשות והמידע הפיננסי השנייה בגודלה בעולם. בלומברג מחזיק בבעלות כ-88% מהחברה והוא אחד מעשירי תבל עם הון המוערך ב-55.5 מיליארד דולר.
בלומברג בוגר תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס בשנת 1964 ומוסמך במנהל עסקים מאוניברסיטת הרווארד ב-1966. הוא תרם כ-100 מיליון דולר לג'ונס הופקינס וגם היה יו"ר חבר המנהלים של האוניברסיטה. בשנת 1997 פרסם מייקל בלומברג אוטוביוגרפיה תחת הכותרת "Bloomberg by Bloomberg".
בלומברג היה חבר המפלגה הדמוקרטית ברוב שנותיו. בשנת 2001 התמודד מטעם המפלגה הרפובליקנית והחליף את רודולף ג'וליאני בראשות עיריית ניו יורק. הוא נבחר לתקופת כהונה שנייה בשנת 2005. ביוני 2007 פרש מהמפלגה הרפובליקנית והפך לעצמאי פוליטית. בנובמבר 2009 נבחר לתקופת כהונה שלישית בראשות העיר.
במהלך מבצע עופרת יצוקה, בינואר 2009, הגיע לביקור הזדהות ותמיכה בעם ישראל ויישובי עוטף עזה, והביע תמיכה מלאה בזכותה של ישראל להגן על עצמה.
ב-2007 נבחר לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. ב-2009 זכה בפרס לסקר לרפואה, בתחום השירות הציבורי, על התחשבות במדע בתהליכי קבלת ההחלטות, הצבת סטנדרטים בטיפול בבריאות הציבור ופועלו להפחתת השימוש בטבק בניו יורק.
בלומברג תרם מכיסו הפרטי מיליוני דולרים למטרות יהודיות בארצות הברית וגם בישראל, בה הוא מבקר תכופות. הוא העניק 50 מיליון דולר לטובת בניית תחנת מגן דוד אדום בירושלים, שנחנכה ב-23 באוקטובר 2011 באירוע בהשתתפותו. תרומותיו לאוניברסיטת ג'ונס הופקינס מגיעות למיליארד דולר. בנובמבר 2013 פורסם כי בלומברג הוא הזוכה הראשון בפרס בראשית בסך מיליון דולר. בלומברג הודיע כי סכום הזכייה ייתרם על ידו למטרות שונות.
בסוף שנת 2013, כאשר סיים את כהונתו כראש עיריית ניו יורק, פורסמה הערכה שבמהלך כהונתו הוציא כ-650 מיליון דולר על מימון פעילותו בה. הוא ויתר על שכרו במהלך כהונתו, והסתפק בשכר של דולר אחד בשנה.
ב-2019 הודיע על חזרתו למפלגה הדמוקרטית ובנובמבר 2019 הגיש את מועמדותו באלבמה לקראת הבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית. ב-4 בדצמבר 2019 הודיע כי יתמודד במערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020, מול דונלד טראמפ. במהלך פברואר 2020 פרש מהמירוץ, לאחר הפסדים שנחל למועמד המוביל ג'ו ביידן.
חיים אישיים.
בלומברג גרוש ואב לשתיים. בתו, ג'ורג'ינה בלומברג, היא רוכבת סוסים מקצועית. הוא דובר אנגלית וספרדית. למד עברית בילדותו, אך אינו שולט בשפה.
רידלי סקוט
סר רידלי סקוט (באנגלית: Sir Ridley Scott; נולד ב-30 בנובמבר 1937) הוא במאי קולנוע ומפיק סרטים אנגלי, מהבמאים המשפיעים בהוליווד, ואחיו של הבמאי טוני סקוט.
חלק מסרטיו של סקוט ידועים כמצליחים או ידועים בתחומם, כגון "גלדיאטור" בתחום ההיסטוריה/פעולה, "הנוסע השמיני" בתחום המדע הבדיוני/אימה, או "בלייד ראנר" בתחום המדע הבדיוני. חלקם ידועים כבעלי סצנות אלימות מאוד ולעיתים אף קשות למראה, כשהבולטים במיוחד מקטגוריה זו הם "בלאק הוק דאון" ו"חניבעל". רידלי סקוט אחראי לכמה מהסרטים המצליחים והמעוטרים ביותר בהיסטוריה והוא עצמו נחשב לאחד המעוטרים בתולדות הקולנוע.
סקוט החל את הקריירה שלו כמעצב תפאורה ובמאי טלוויזיה לפני שעבר לפרסום, שם הוא חידד את כישורי הקולנוע שלו על ידי יצירת סרטי פרסומות מקוריים לטלוויזיה. עבודתו ידועה בסגנונה הוויזואלי. סקוט התפרסם גם כבמאי אחת הפרסומות המפורסמות ביותר בתולדות הטלוויזיה, כשביים ב-1984 את תשדיר הפרסומת למחשבי מקינטוש של חברת אפל, פרסומת ששודרה בזמן משחק הסופרבול - אירוע בעל צפיית שיא.
סקוט מגדיר את עצמו אתאיסט. ביולי 2018 הודיע שהוא יצור סרט המבוסס על הספר קיצור תולדות האנושות, שכתב ההיסטוריון הישראלי יובל נח הררי. אך הפרויקט בסופו של דבר לא יצא לפועל.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
סקוט נולד ב-30 בנובמבר 1937 בסאות' שילדס, מחוז דורהאם, אנגליה, לאליזבת (לבית ויליאמס) ולקולונל פרנסיס פרסי סקוט. סקוט נולד זמן קצר לפני שהתחילה מלחמת העולם השנייה, וגדל במשפחה צבאית. אביו, היה קצין בחיל ההנדסה המלכותי, ונעדר מהבית במשך רוב חייו המוקדמים. אחיו הבכור, פרנק, הצטרף לצי הסוחר עוד כשהיה צעיר והיה לו מעט קשר איתו. במהלך תקופה זו המשפחה עברה למקומות שונים; הם התגוררו בקמברלנד וכן באזורים אחרים באנגליה, בנוסף לוויילס וגרמניה. אחיו הצעיר של סקוט, טוני, הפך גם לבמאי קולנוע. לאחר מלחמת העולם השנייה משפחת סקוט חזרה למחוז דורהאם ובסופו של דבר התיישבה בהרטבורן, פרבר של העיר סטוקטון און טיז.