"ככל שאנו מעמיקים את הבנתנו במגפת ה-HIV ובדינמיקות ההפצה שלה, המציבות צעירים בסיכון יותר גבוה להדבק בזיהום, אנו מבינים כי כל המגזרים בחברה חייבים לפעול ביחד על מנת לוודא שלמתבגרים תהיה גישה למידע ולשירותים שישמרו עליהם בטוחים ובריאים במהלך תקופה מכריעה זו ועד לבגרותם," אמרה עבדול כרים.
ניסוי CAPRISA 004.
ב-20 ביולי 2010 נחשפו תוצאות ראשונות של מחקר שנערך על ידי מרכז CAPRISA בשם CAPRISA 004, בניהולה המחקרי של פרופסור עבדול כרים שהראו שמיקרוביצידים- תרכובות שיכולות להגן מזיהומים שמועברים במגע מיני, יכולות להגן מפני HIV.
בניסוי קליני בג'ל המכיל טנופוביר- תרופה המונעת מתאי דם לבנים מסוג T הנדבקו בנגיף לייצר נגיפים חדשים, דווח כי שיעור ההדבקה בנגיף בקרב נשים שהתמשו בג'ל היה נמוך ב-39%, בהשוואה לאלו שהשתמשו בג'ל פלצבו.
כתב העת science בחר במחקר זה כאחד מעשר פריצות הדרך המדעיות הגדולות ביותר ב-2010.
מישל סימונס
מישל איבון סימונס (באנגלית: Michelle Yvonne Simmons; נולדה ב-14 ביולי 1967) היא פרופסור לפיזיקה קוונטית באוניברסיטת ניו סאות' ויילס. נולדה באנגליה, גדלה, למדה וגרה באוסטרליה, סימונס גילתה את התאים הסולארים II-VI והוכרזה כאוסטרלית השנה לשנת 2018.
קורות חיים.
סימונס נולדה בלונדון. סיימה דוקטורט על התאים הסולאריים II-VI באוניברסיטת דורהאם (1992) והייתה בעבר פעמיים עמיתה בפדרציה של מועצת המחקר באוסטרליה, ועמיתה תת-מועצת המחקר באוסטרליה. סימונס מנהלת את מרכז המצוינות במועצת המחקר האוסטרלית לטכנולוגיית חישוב קוונטים וטכנולוגיית תקשורת והיא חלוצה בינלאומית בתחום האלקטרוניקה האטומית.
פרופסור סימונס גם עורכת ראשית ב- NPJ Quantum Information, עיתון אקדמי שמפרסם מאמרים בתחום המתהווה של מדעי המידע הקוונטי. ב־25 בינואר 2018, סימונס נבחרה לאוסטרלית השנה 2018 עבור עבודתה ומסירותה למדע קוונטי. ב־10 ביוני 2019 מונתה סימונס לממונה על מסדר אוסטרליה (AO) בתואר יום ההולדת של מלכת 2019, כהוקרה על "שירותה הנכבד לחינוך מדעי כמובילה בתחום האלקטרוניקה הקוונטית והאטומית וכמודל לחיקוי.
סימונס מתגוררת באוסטרליה מאז 1999, קיבלה אזרחות בשנת 2007. היא נשואה לתומאס בארלו, סופר ומנתח עסקי. ולהם יש שלושה ילדים.
לימודים.
סימונס סיימה לימודי תואר ראשון בפיזיקה וכימיה של חומרים באוניברסיטת דורהאם (מכללת טרווליאן), (1985–1988.)., וסיימה את לימודי הדוקטורט במכללת סנט איידן בנושא "אפיון מבני תאים סולאריים אפיטקסיאלים מבוססי CdTe שהופקו על ידי MOVPE" בשנת 1992.
קריירה ומחקר.
בשנות התשעים סימונס עבדה כעמיתת מחקר במחלקה לאלקטרוניקה קוונטית לצד מייקל פפר במעבדת Cavendish בבריטניה, שם זכתה למוניטין בינלאומי בזכות עבודתה בגילוי התכונה 0.7 ופיתוח טרנזיסטורים חדשים. בשנת 1999 הוענקה לה מלגת QEII במסגרתה טסה לאוסטרליה, שם הייתה חברה מייסדת במרכז המצוינות של מועצת המחקר האוסטרלית לטכנולוגיות מחשב קוונטיות. היא הקימה "יום אוסטרליה" ל NSW בשנת 2017 ודיברה על החשיבות של הצבת ציפיות גבוהות לסטודנטים. היא הבהירה כי אוסטרלים צריכים להגדיר רף גבוה לתלמידיהם. סימונס הצהירה כי, "עדיף לעשות דברים קשים בעלי התגמול הגדול ביותר; ולא להתפשר על קלים." סימונס ביקרה גם את הורדת הסטנדרטים בחינוך לפיזיקה בתוכנית הלימודים ב- HSC (תעודת בגרות), בה נעשה מאמץ להפוך את הפיזיקה למושכת יותר לילדות על ידי החלפת פתרון בעיות מתמטי בתגובות איכותיות, והעירה כי לתוכנית הלימודים יש "טבע פמיניסטי".
הישגים.
מאז שנת 2000 הקימה סימונס קבוצת מחקר גדולה המוקדשת לייצור מכשירים בקנה מידה אטומי בסיליקון וגרמניום תוך שימוש ברמת הדיוק האטומית של סריקת מיקרוסקופיית. קבוצת המחקר שלה היא הקבוצה היחידה בעולם שיכולה ליצור מכשירים מדויקים אטומית בסיליקון - הם היו גם הצוות הראשון בעולם שפיתח טרנזיסטור "מושלם" חד אטומי ואת חוטי המסומנים הצרים ביותר המוליכים סיליקון ולאחרונה הדגמת השער הראשון של 2 הרבעונים באמצעות אטומי זרחן בסיליקון . לסימונס למעלה מ -400 פרסומים מדעיים (peer reviewed articles) ובהם למעלה מ־9,000 ציטוטים, היא כתבה חמישה פרקי ספרים ופרסמה ספר בנושא ננו-טכנולוגיה, 21 פטנטים רשומים על שמה, היא המובילה הבינלאומית בתחום האלקטרוניקה האטומית.
קייט גליסון
קתרין אנסלם גליסון (אנגלית: ; 25 בנובמבר 1865 - 9 בינואר 1933) הייתה מהנדסת ואשת עסקים אמריקאית ונודעה כאישה מוכשרת בתחום ההנדסי הגברי בעיקרו, כאישה הראשונה בחברה האמריקאית למהנדסי מכונות ובזכות הפילנתרופיה שלה.
קורות חיים.
ראשית חייה ותעשיות גליסון.
קתרין גליסון נולדה כבכורה בין ארבעת ילדיהם של ויליאם ואלן מקדרמוט גליסון מרוצ'סטר, ניו יורק, אשר היו מהגרים מאירלנד. אביה היה הבעלים של חברת כלי מכונות, בשם "תעשיות גליסון" (באנגלית: ) שהפכה לימים לאחת היצרניות החשובות ביותר של כלי מכונת חיתוך הילוכים בעולם. בגיל 11, אחיה החורג טום נפטר, מה שגרם לקשיים בחברת אביה כיוון שטום היה עוזר חשוב. לכן בגיל 12 החלה לעבוד אצל אביה כדי למלא את החלל שהותיר מותו של טום.
בשנת 1884 הייתה האישה הראשונה שהתקבלה ללימודי הנדסה באוניברסיטת קורנל באיתקה, ניו יורק, אף שלא הצליחה להשלים את לימודיה בקורנל בגלל נוכחותה הנדרשת במפעל, כאשר אביה לא היה יכול לשלם משכורת "של גבר" למי שנבחר להחליף אותה. היא המשיכה בלימודיה, כשחזרה לרוצ'סטר במכון המכניקה, שלאחר מכן שינה את שמו למכון הטכנולוגי לרוצ'סטר (באנגלית: ) היא הייתה מעורבת באופן פעיל כגזברית וכאשת מכירות לחברת גליסון. בשנת 1893 סיירה באירופה כדי להרחיב את עסקי החברה, אחת הפעמים הראשונות שיצרנית אמריקאית ניסתה להפיץ את עסקיה גלובלית. כיום המכירות הבינלאומיות מהוות כמעט 3/4 מעסקי החברה.
פרד ה. קולווין תיאר את קייט גליסון בזכרונותיו כ"סוג של מאדאם קירי של מכונות כלים [...] קייט בילתה את ילדותה בלימוד עסקיה של אביה מהיסוד, הן בחנות והן בשדה, כך שכאשר היא יצאה לעצמאותה בערך בשנת 1895 כמוכרת של מכונות לחיתוך ציוד של אביה, היא ידעה כמו כל גבר בעסק. "
בנוסף, אלן גליסון אימה, הייתה חברה של עמיתתה הרוצ'סטרית סוזן ב. אנתוני. ולאחר מכן קייט גליסון ציטטה את אנתוני כמקור לעצות והתחייבה לנקוט מאמצים כדי לתמוך בזכות הבחירה של נשים לאחר מותה של אנתוני.
חייה לאחר עזיבתה את תעשיות גליסון.
עקב סכסוכים עם משפחתה עזבה את תעשיות גליסון בשנת 1913 ומצאה עבודה בחברת עיבוד שבבי אינגל. היא הצטרפה לחברת "אינגל מכונות" ב -1 בינואר 1914. גליסון מונתה לקבלת פשיטת הרגל של החברה, האישה הראשונה שעשתה זאת. בהדרכתה החזירה את החברה לעבודה ושילמה את חובותיהם הגדולים. החברה הוחזרה לבעלי המניות לפני סוף 1915.
לאחר מאמציה בחברת אינגל מכונות היא ריכזה את תשומת לבה למזרח רוצ'סטר, שם סייעה לממן ולבנות 8 מפעלים לחברות שונות. בשנת 1914 היא הייתה האישה הראשונה שנבחרה לחברות מלאה בחברה האמריקאית למהנדסי מכונות , וייצגה את החברה בוועידת הכוח העולמית בגרמניה. בשנת 1918 מונתה לנשיאת הבנק הלאומי הראשון של מזרח רוצ'סטר ואילו הנשיא הקודם התגייס למלחמת העולם הראשונה. במהלך תקופה זו היא קיבלה את האחריות על הלוואה בעייתית והשתמשה בה כדי לסיים את מתחמי הדיור שנותרו מבעל ההלוואות הקודם. גליסון השתמשה בכך כדי לקדם את מאמציה ההומניטריים ברוצ'סטר, היא הקימה שמונה חברות, כולל חברת בנייה שבנתה בתים למעמד הביניים. לאחר הצלחה זו לקחה על עצמה להתנסות בבטון לבניית בתים חסינים מאש וזולים בעלות משתלמת בשיטת יציקה שפיתחה. לאחר הצלחה זו תיארה את שיטותיה במאמר שכתבה למגזין הסחר "בטון" בשנת 1921 תחת הכותרת "כיצד נשים בונות בתים למכירה רווחית בעלות של 4,000 דולר". מאוחר יותר היא עזבה את רוצ'סטר להזדמנויות עסקיות בדרום קרוליינה וקליפורניה. בשנות העשרים היא בנתה לעצמה מחדש טירה בספטמנט צרפת, גם כדי לסייע לעיירות הסובבות להתאושש מהנזק שנותר ממלחמת העולם. במהלך תקופה זו היא סיירה בקליפורניה כדי ללמוד את מבני האדובה. בשנת 1924 היא התבקשה על ידי ברקלי, קליפורניה לסייע להם לבנות מחדש לאחר שרפה. בסוף שנות העשרים החלה לבנות עוד מבני בטון בסאוסליטו בקליפורניה, אך נתקלה בקשיים טכניים והפרויקט לא הצליח כמו הבניינים שלה ברוצ'סטר. לאחר מכן, בביתה החורפי בבופור שבדרום קרוליינה היו לה תוכניות לייצר קהילה של דירות גן לאמנים וכותבים, אך רק 10 מבתים אלה הושלמו בעת מותה.
חייה האישיים.
גליסון הייתה תומכת בזכות הבחירה של נשים. על פי דיווח החשבון של האיגוד האמריקאי הלאומי לזכויות נשים, משנת 1912, מצוין כי גליסון הבטיחה 1,200 דולר לתנועת הזכיינות, אחת מהתרומות הגדולות של הארגון אז. רבים מהכתבים האישיים של קייט גליסון מעידים על תרומותיהם שלה ושל אביה לזכות הבחירות של נשים. גליסון ראתה בנישואין מכשול לחייה המקצועיים והיא מעולם לא התחתנה ולא ילדה ילדים.
מותה ומורשתה.
קייט גליסון נפטרה ב־9 בינואר 1933 מדלקת ריאות ונקברה בבית העלמין בריברסייד ברוצ'סטר. היא הורישה חלק גדול מהאחוזה שלה בסך 1.4 מיליון דולר למוסדות באזור רוצ'סטר, כולל ספריות, פארקים והמכון הטכנולוגי לרוצ'סטר. מכללת קייט גליסון להנדסה במכון רוצ'סטר לטכנולוגיה נקראת על שמה, ופסל הפרוטומה שלה עומד בגאווה במסדרון.