הסיפור מוצג בשני צירי זמן, האחד ב-1958, בו הילדים נתקלים לראשונה ב"זה" ויוצאים להילחם בו, וציר השני ב-1985, 27 שנה אחרי ההתקלות הראשונה שלהם עם "זה", הילדים כולם הפכו למבוגרים שלרוב חיים מחוץ לדרי. הסיפור משלב בין שני צירי הזמן וקופץ אחורה וקדימה, ובכך מדגיש את השינויים הרבים שעברו על הילדים, וכיצד הם התפתחו וגדלו. הספר מציג את נושאים, שיעסיקו את קינג רבות בספריו הבאים: כוחו של הזיכרון, טראומות ילדות וההדהוד שלהם בחיי הבוגר, הכיעור שאורב בתוך מראית העין של עיירה מנומנמת וידידותית והתגברות על רוע באמצעות אמון הדדי ושיתוף פעולה.
בספר מוצגות מחאות בן כיתר כנגד הומופוביה, אנטישמיות ואלימות כנגד נשים.
קינג סיפר שהוא התחיל לחשוב על הרעיון לספר ב-1978 והתחיל לכתוב אותו ב-1981. הוא הסביר שבהתחלה הוא רצה שהדמות הראשית תהיה של טרול, בדומה לסיפור ילדים בשם "שלושת עזי בילי גראף", ששולט במערכת הביוב המקומית ולא רק בגשר. הוא גם ידע מראש שהוא רוצה שהסיפור ישלב בין הסיפור של הילדים ושל המבוגרים שהם גדלו להיות.
הספר זכה בפרס הפנטזיה הבריטי ל-1987, וקיבל מועמדויות לפרס לוקוס ופרס הפנטזיה העולמית של אותה שנה. הספר הוכתר על ידי העיתונות בארצות הברית כספר הנמכר ביותר ב-1986. בשנת 1990 הופקה מיני-סדרה באותו השם, המבוססת על הספר, ובשנת 2017 יצא החלק הראשון של הספר בתור עיבוד קולנועי שהצליח בקופות, ובעקבותיו הופק ה שיצא ב-2019 - שני הסרטים זכו להצלחה קופתית וביקורתית.
עלילת הספר.
הספר מביא את סיפורם של שבעה חברים מהעיר הדמיונית דרי (Derry) שבמיין. העלילה מתחלפת בין שתי תקופות זמן שונות. קו עלילה אחד מתרחש בשנות ה-50 המאוחרות, כאשר הגיבורים היו בני 11. כל אחד מהילדים נתקל במפלצת המגלמת את פחדיו העמוקים ביותר. הם מבינים כי מדובר במפלצת אחת, שמשנה את צורתה, ואורבת בעיקר לילדים. צורתו הנפוצה ביותר של "זה" היא הליצן, ומשכנו תעלות הביוב מתחת לעיר. הילדים עוזרים אחד לשני, ולבסוף מחליטים לנסות ולהרוג אותו. הם יורדים למערכת הביוב, מביסים את "זה" אך לא הורגים אותו. באותו הלילה הם נשבעים שבועת דם, שאם "זה" יחזור - הם יתאחדו להילחם בו מחדש. אחרי המאבק הנורא שעברו, כולם, פרט לאחד, עוזבים את דרי ושוכחים את כל אירועי אותו הקיץ.
קו העלילה השני שמסופר במקביל, מתחיל כשאחד מהם, מייק הנלון, שנשאר בעיירה ועובד בה בתור ספרן, קורא להם לחזור בשנת 1985. מייק נשאר בדרי, ולא נותן לעצמו לשכוח את האירועים. כשמתחיל גל נוסף של רציחות, הוא מתקשר לחבריו ומזכיר להם את השבועה שנשבעו. כל אחד מהשישה זוכר את השבועה, ואת האימה שעמדה מאחוריה, אך בלי לזכור בדיוק את פרטי האירועים שהתרחשו. חמישה מחבריו של מייק עוזבים את הכל, וחוזרים על מנת לסיים את הריגת המפלצת. השישי, סטאנלי יוריס, נמצא מת באמבטיה שלו באטלנטה. הוא התאבד רגעים ספורים לאחר שהרים את שפופרת הטלפון. חמשת החברים מגיעים לדרי, ולאט מתחילים להיזכר בקסם, ובאימה ששוררים בדרי. "זה" יודע כי מדובר בחבורה חזקה, ומנסה לתקוף אותם לפני שזיכרונם יחזור אליהם לגמרי. החבורה מצליחה לברוח, מלבד מייק שנפגע והובהל לבית החולים. חמשת החברים הנותרים, יורדים למערכת הביוב, ונלחמים ב"זה". על אף שהיו חמישה במקום שבעה (המספר שבע הוא בעל משמעות בספר), ועל אף ש"זה" הצליח לפצוע ולהרוג חלק מהם, בסוף הם מצליחים להתגבר על המפלצת ולהכניע אותה סופית.
הבחנה.
במהדורה המחודשת משנת 2017 שיצאה לכבוד הסרט נעשה שימוש בשני סוגי גופנים שונים כדי להבחין בעלילה הנעה בין הזמנים. הגופן דוד משמש לרוב כדי לתאר את ציר הזמן של 1986 או כאשר יש מעבר חד בין שני צירי הזמן והגופן טיימס ניו רומן משמש לציר הזמן של 1957. כמו כן, ישנה הבחנה בין המפלצת "זה" לבין המילית עצמה. "זה" מסומן גם כן בגופן דוד.
ביקורת.
הספר זכה בפרסים רבים, ונחשב במרוצת השנים לאחד מספריו החשובים והמוערכים ביותר של קינג. "זה" היה ספר הבדיון הנמכר ביותר בארצות הברית ב-1986 יחד עם ההצלחה המסחרית והביקורות המהללות, ישנם גם ביקורות על מוטיבים מסוימים בספר, ובפרט על הסצנה החותמת את התמודדות מועדון הלוזרים עם "זה" בילדותם, אשר מתארת מין קבוצתי של ששת הנערים והילדה היחידה בחבורה.
חבורה חופשית
חבורה חופשית היא חבורה שקבוצת היוצרים שלה formula_1 אינה מקיימת אף יחס. בחבורה כזו כל איבר הוא מילה סופית ב'שפה' שהאותיות שלה הן הסימנים formula_2 עבור formula_3, ואין בה שתי אותיות רצופות מן הצורה formula_4 או formula_5. הכפל בחבורה מוגדר על ידי הדבקת שתי המילים זו לזו, ומחיקת הצירופים האסורים אם יש כאלה. את החבורה המתקבלת מבניה זו מסמנים ב-formula_6. ראו גם מונואיד חופשי.
בחבורה חופשית קל לערוך חישובים, משום שכל איבר מוצג על ידי מילה אחת ויחידה. בפרט, בחבורה כזו יש פתרון פשוט לבעיית המילה ובעיית הצמידות.
אם שתי קבוצות formula_1 ו-formula_8 הן בעלות אותה עוצמה, אז החבורות formula_6 ו-formula_10 איזומורפיות זו לזו. בפרט, את החבורה הנוצרת על ידי קבוצה (כלשהי) בגודל formula_11 מקובל לסמן ב-formula_12. מספר היוצרים של חבורה חופשית מוגדר היטב (כלומר, בחבורה חופשית לא יכולות להיות שתי קבוצות יוצרים חופשיות בגודל שונה), והוא נקרא הדרגה של החבורה. את הדרגה של חבורה חופשית formula_13 מסמנים ב-formula_14. כך למשל formula_15.
הראשון להגדיר חבורה חופשית (נוצרת סופית) היה Walther von Dyck, ב-1882, שביקש לתת תיאור אלגברי מדויק למושג הפעולה הגאומטרית של חבורה על המרחב. הוא הראה שכל חבורה נוצרת סופית היא מנה של חבורה חופשית. המשפט המשמעותי הראשון בתחום הנקרא היום תורת החבורות הקומבינטורית הוא משפט נילסן-שרייר, הקובע שתת-חבורה של חבורה חופשית גם היא חבורה חופשית. אולי במפתיע, הדרגה של תת-חבורה מאינדקס סופי תמיד גדולה מזו של החבורה: אם formula_13 חופשית ו-formula_17 תת-חבורה מאינדקס סופי, אז formula_18. אם formula_13 חבורה חופשית נוצרת סופית, אז לכל אנדומורפיזם formula_20, תת-החבורה הקבועה formula_21 היא נוצרת סופית. אם formula_22 אוטומורפיזם, הדרגה של formula_23 אינה עולה על זו של formula_13. החיתוך של שתי תת-חבורות נוצרות סופית של formula_13 הוא תת-חבורה נוצרת סופית.
חבורה חופשית היא אובייקט חופשי בקטגוריה של החבורות. בניסוח אחר, חבורה חופשית formula_13 עם קבוצת יוצרים formula_1 מקיימת את התכונה הבאה, הנקראת אוניברסליות: לכל חבורה formula_28 ופונקציה formula_29 קיים הומומורפיזם יחיד
formula_30 המקיים formula_31, כאשר formula_32 הוא השיכון של formula_1 ב-formula_13. בפרט נובע מזה שעבור כל חבורה formula_28 הנוצרת על ידי הקבוצה formula_1, קיים אפימורפיזם formula_37, ובמילים אחרות כל חבורה אפשר להציג כחבורת מנה של חבורה חופשית. אם formula_38 כאשר formula_39 חופשית, אז formula_40 חופשית (לפי משפט שרייר), והיוצרים שלה, איברי formula_41, נקראים יחסים של formula_28. המנה formula_43 מסומנת ב-formula_44 ונקראת הצגה של formula_28 על ידי יוצרים ויחסים (זוהי presentation, להבדיל מ-representation).
חבורת האוטומורפיזמים.
חבורת האוטומורפיזמים של חבורה חופשית נוצרת על ידי פעולות טבעיות על היוצרים, מן הצורה formula_46, והיחסים בין היוצרים האלה מוכרים וידועים. מחבורת האוטומורפיזמים החיצונית formula_47 יש הטלה טבעית על החבורה הליניארית formula_48, המוגדרת על ידי ההטלה formula_49. כאשר formula_50, חבורת האוטומורפיזמים החיצונית איזומורפית ל-formula_51
(Nielsen, 1917).
תורה מסדר ראשון.
ב-1945 שיער אלפרד טרסקי שלכל החבורות החופשיות עם יותר מיוצר אחד יש אותה תורה מסדר ראשון. כלומר בדיוק אותם משפטים מסדר ראשון נכונים בכל חבורה חופשית מלבד formula_52 (שהיא החבורה החופשית היחידה שהיא אבלית). ההשערה הוכחה באופן בלתי תלוי על ידי צליל סלע ועל ידי Kharlampovich ו-Myasnikov, שבנוסף הוכיחו שתורה זו כריעה.
דרי
חוג הקוטב
חוג הקוטב הוא כינוים של שני קווי רוחב: חוג הקוטב הצפוני - שנקרא גם החוג הארקטי, שהוא קו הרוחב 66.5° צפון, וחוג הקוטב הדרומי - שנקרא גם החוג האנטארקטי, שהוא קו הרוחב 66.5° דרום. ניתן להרחיב את ההגדרה ולהתייחס ל"חוג הקוטב" ככלל השטח שבין קווי רוחב 66.5° לקטבים הקרובים אליהם.
נטיית כדור הארץ וקביעת חוג הקוטב.
קביעת חוגי הקטבים לקווי הרוחב 66.5° נובעת מנטייתו של ציר הסיבוב של כדור הארץ מהציר המאונך למישור המלקה ב־23.5°. נטייה זו היא הגורמת לשינויים באורך היום והלילה (כמות שעות האור ביממה) בנקודה ספציפית על־פני העולם לאורך השנה, והשינויים הללו בתורם הם הגורמים לעונות השנה.
בקו המשווה, אורך היום נשאר קבוע לכל אורך השנה והוא עומד על 12 שעות בהן השמש נראית מעל האופק (יום), ו־12 שעות בהן השמש נמצאת מתחת לאופק ("לילה"). בגלל נטיית כדור הארץ, ככל שמתקדמים מקו המשווה לכיוון הקטבים, כך מקצין השוני באורכי היום והלילה לאורך השנה. כך למשל, כפי שניתן לראות באיור, ביום הארוך בשנה (ה־21 ביוני, תחילת הקיץ בחצי הכדור הצפוני) תל אביב (שנמצאת על קו רוחב 32° צפון) נהנית מ־14 שעות אור, בעוד שסטוקהולם (שנמצאת על קו רוחב 59° צפון) נהנית מ־18 שעות אור, ואילו בתחילת החורף, ביום הקצר בשנה (ה-21 בדצמבר, תחילת החורף בחצי הכדור הצפוני) תל אביב נהנית מ־10 שעות אור, בעוד שסטוקהולם הצפונית יותר נהנית רק מ-6 שעות אור.
הייחוד בקו הרוחב 66.5°.