בשנת 1966 הצטרף למשרדם של האדריכלים מיכאל נדלר, שולמית נדלר ושמואל ביקסון. תרומתו המשמעותית לעבודות המשרד הורגשה על ידי השותפים הוותיקים ובשנת 1970 הפך לשותף במשרד. בין העבודות הבולטות שהוביל במשרד היו בית הספר ליאו בק, ספריית ארן באוניברסיטת בן-גוריון ומרכז הספורט בקמפוס הר הצופים. לימד בטכניון במחלקה לאדריכלות בשלוחה בתל אביב בין השנים 1982 עד 1988.
ב-2013 נערכה בגלריה בבית האדריכל התערוכה "עבודת צוות" הסוקרת את עבודות המשרד בין השנים 1946–2010. שנתיים לאחר נפתחה התערוכה מחדש במוזיאון בית אורי ורמי נחושתן. ב-2016 יצא לאור ספר מקיף המסכם את יצירתו של משרד האדריכלים "נדלר, נדלר, ביקסון, גיל" בעריכת צבי אלחייני ומיכאל יעקובסון.
יהואש ב.
חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם
חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם, התשע"א-2011 (המכונה בקיצור חוק החרם) הוא חוק ישראלי שאושר בכנסת השמונה עשרה ב-11 ביולי 2011. החוק קובע שכל קריאה פומבית לחרם תרבותי, אקדמי או כלכלי על אדם או גורם כלשהו רק מחמת זיקתו למדינת ישראל, מוסד ממוסדותיה או אזור הנמצא בשליטתה, היא בגדר עוולה אזרחית, שמהווה עילה לתביעה נזיקית אזרחית על ידי אותו אדם או גורם, כאשר קיימת אפשרות סבירה שהקריאה תביא להטלת חרם ושמפרסם הקריאה מודע לאפשרות כאמור.
במקור כלל החוק סעיף לפיו אם מצא בית המשפט כי נעשתה עוולה לפי חוק זה בזדון, רשאי הוא לחייב את עושה העוולה בתשלום פיצויים שאינם תלויים בנזק, שגובהם יהיה בהתחשב בנסיבות ביצוע העוולה, חומרתה והיקפה - בכפוף להוראות פקודת הנזיקין, אך סעיף זה נפסל על ידי בג"ץ (שאישר את שאר סעיפי החוק). החוק אינו מאפשר לתאגיד לקבל פיצויים ללא הוכחת נזק, בהתאם סעיף 10 לפקודת הנזיקין הקובע כי תאגיד לא ייפרע פיצויים בשל עוולה אלא אם גרמה לו נזק.
החוק מאפשר לשר האוצר להגביל גישה למכרז שנערך על פי חוק חובת המכרזים, ממי שקרא לחרם או השתתף בו, ולמנוע הטבות כלכליות מסוימות.
היסטוריה חקיקתית.
ב-5 ביולי 2010 הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק פרטית שאותה יזמו חברי הכנסת זאב אלקין ודליה איציק וקבוצת חברי כנסת מסיעות קדימה, הליכוד, ש"ס, ישראל ביתנו, יהדות התורה והאיחוד הלאומי. ההצעה הבחינה בין שלושה סוגים של חרם: חרם שהוטל על ידי תושב או אזרח ישראל, חרם שהוטל על ידי תושב או אזרח זר, וחרם שהוטל על ידי ישות מדינית זרה באמצעות חוק שחוקקה הישות המדינית הזרה או על פי קביעה של ממשלת ישראל. ההצעה קבעה שחרם כזה הוא בגדר עוולה אזרחית, וגם בגדר עבירה פלילית שעונשה קנס. בדיון בוועדה צומצמה ההצעה להתייחסות רק לחרם שהוטל על ידי תושב או אזרח ישראל, והוסרה ראיית החרם כעבירה פלילית. הצעת החוק המתוקנת פורסמה ב-2 במרץ 2011.
דברי ההסבר להצעת החוק מציגים את מטרתו:
היועץ המשפטי של הכנסת, עו"ד איל ינון, פרסם חוות דעת בה הוא קובע כי חוק החרם אינו חוקתי ולא יעמוד במבחן בג"ץ. מתנגדי החוק טענו שהחוק פוגע בחופש הביטוי. דוגמה לגישה זו מופיעה בחוות דעת של מרדכי קרמניצר ועמיר פוקס מטעם המכון הישראלי לדמוקרטיה:
תומכי החוק, בהנהגתו של ראש הממשלה, בנימין נתניהו, טענו שהחוק איננו פוגע בחופש הביטוי אלא רק שולל מעשים הפוגעים במדינת ישראל או באזרחיה, בדומה לחוק אשר נחקק בשנות ה-70 בארצות הברית, שהפרתו היא עבירה פלילית שעונשה קנס או מאסר 5 שנים. ד"ר עמנואל נבון הצביע על חוק דומה שקיים גם בצרפת.
בעת ההצבעה על החוק בקריאה שנייה ושלישית העלו חברי הכנסת מהאופוזיציה שפע הסתייגויות לחוק המוצע, מהן ענייניות (כגון העברת סמכות משר האוצר לנשיא בית המשפט העליון או שינוי הגדרתו של חרם) ומהן בעלות אופי הצהרתי (כגון שינוי שם החוק ל"החוק להעמקת בידודה המדיני של מדינת ישראל ולהאצת תהליך הדה-
לגיטימציה העולמי, התשע"א-2011"). כל ההסתייגויות נדחו, והחוק אושר בתמיכת 47 מחברי הכנסת, מסיעות הקואליציה וסיעת האיחוד הלאומי מהאופוזיציה, מול 38 מתנגדים מסיעות האופוזיציה, בהם גם חברי כנסת שפעלו לקידומו של החוק בשלבים המוקדמים. חברי הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ' ועתניאל שנלר ממפלגת קדימה, שסירבו להצביע נגד החוק, הוענשו על ידי מפלגתם בהשעיה. ראש הממשלה נתניהו ועוד 10 שרים, בהם שר הביטחון, אהוד ברק, נעדרו מההצבעה. יו"ר הכנסת, ראובן ריבלין, נכח במליאה אך לא הצביע (את התנגדותו לחוק הביע במאמר ב"הארץ").
העתירה לבג"ץ.
ערב ההצבעה על אישור החוק ציינו היועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין והיועץ המשפטי לכנסת, איל ינון, כי החוק הוא בלתי חוקתי אך למרות זאת הם מתכוונים להגן על חוקתיותו בדיון הצפוי בעתירה שהוגשה בעניין זה לבג"ץ.
לאחר אישור החוק, עתרו לבג"ץ ארגונים אחדים, ובהם עדאלה ו"האגודה לזכויות האזרח", בבקשה לבטל את החוק. הרכב מורחב של 9 שופטים דחה את הבקשה וקבע שהחוק הוא חוקתי. בפסק הדין נקבע כי . עם זאת, בג"ץ ביטל את הסעיף 2(ג) לחוק, שאיפשר פסיקת פיצויים ללא הוכחת נזק.
חוק החרם
סדרה לוגית
מצעד הסינגלים הבריטי (1952–1959)
ערך זה עוסק במצעדי הפזמונים הבריטיים השבועיים UK Singles Chart שנערכו משנת 1952 עד שנת 1959.
מצעד הסינגלים הבריטי הוא מצעד הפזמונים המרכזי של תעשיית המוזיקה הבריטית, שמתבסס על נתוני מכירות סינגלים ומתעדכן מדי שבוע על ידי חברת המצעדים הרשמית.
שירים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי בשנות ה-50.
♪  – הסינגל הנמכר ביותר בבריטניה באותה השנה
♫  – הסינגל הנמכר ביותר בבריטניה בשנות ה-50
– הסינגל חלק את המקום הראשון במצעד עם שיר אחר במהלך שבוע אחד/מספר שבועות.
מצעד הסינגלים הבריטי (1969-1952)
הפלטרס
מבצע דונאי
Man Down
Man Down (בעברית: אדם נפגע) הוא שיר של הזמרת הברבדית ריהאנה מתוך אלבומה החמישי Loud. השיר יצא כסינגל החמישי מהאלבום ב-3 במאי 2011. הוא נכתב על ידי שאם ג'וזף, ההרכב רוק סיטי והזמרת שונטל והופק על ידי ג'וזף, קוק הארל, ובובי קמפבל. השיר נכתב במרץ 2010 במסגרת מחנה כתיבה שארגנו חברת התקליטים של ריהאנה על מנת לבחור שירים לאלבומה החמישי. שאם ג'וזף שיזמה את כתיבת השיר כתבה אותו בהשראת שירו "I Shot the Sheriff" של בוב מארלי. השיר נבחר בסופו של דבר ביחד עם עוד 10 שירים מתוך 200 שירים שנכתבו במחנה הכתיבה. מבחינה לירית השיר מדבר על אישה שרוצחת גבר בירי ומתחרטת על מעשיה לאחר שהיא נמצאת במנוסה מהמשטרה. מבחינה מוזיקלית השיר הוא שיר רגאיי בשילוב מוזיקת ראגה ומוזיקה אלקטרונית.
הקליפ לשיר יצא ב-1 ביוני של אותה שנה ובוים על ידי אנתוני מנדלר אשר ביים את מרבית הקליפים של הזמרת. הקליפ עורר סערה רבה בעקבות כך שבקליפ ריהאנה יורה למוות בגבר שאנס אותה. הקליפ עורר את זעמם של וועדות הורים בטלוויזיה, ארגונים נגד אלימות ואימהות ברחבי העולם מכיוון שהקליפ לטענתם מציג אלימות כפתרון לבעיות והתמודדויות עם סיטואציות קשות. אך השחקנית גבריאל יוניון שהייתה קורבן לאונס דווקא שיבחה את הקליפ. ריהאנה ביצעה את השיר בשלושת סיבובי ההופעות האחרונים שלה (לבינתיים סיבוב ההופעות Anti World Tour). השיר לא זכה להצלחה רבה בעולם והגיע בין היתר למקום ה-59 בלבד בארצות הברית אך הגיע למקום ה-9 במצעד שירי ה-R&amp;B והיפ-הופ אם כי השיר הגיע למעמד פלטינה כפולה במדינה. גם בצרפת השיר זכה להצלחה כאשר שהה 5 שבועות במקום הראשון וגם בבלגיה ובהולנד הצליח כאשר הגיע שם ל-3 המוקמות הראשונים.
רקע.
במרץ 2010 חברת התקליטים של ריהאנה דאף ג'אם הקימו מחנה כתיבה על מנת ליצור שירים חדשים לאלבום. הם שכרו כל אולפן הקלטות אפשרי בלוס אנג'לס בשביל מטרה זו. ריי דניאלס המנהל של הצמד רוק סיטי נכח במהלך המפגשים וקבע כי חברת התקליטים תזכור 10 אולפני הקלטות למשך שבועיים במחיר של 25 אלף דולר ליום. לטענתו הוא גילה שיש "הרבה שירים ללא מוזיקה" וגם "הרבה מוזיקה ללא מילים".
שאם ג'וזף שהייתה ידועה בזכות עבודתה המקצועית הועסקה כאחת מהכתובות במחנה. מנהלה של שאם עבד באותה תקופה בדאף ג'אם מה שהוביל לשיבוצה כחלק מהצוות שעבד על שירי האלבום. הוא הסביר כי מצא טיסה ללוס אנג'לס והחל לעבוד על מוזיקה ברגע שהגיע וכי "אין לו מה להפסיד אלא רק להרוויח". ההשראה שלו הייתה החזון של ריהאנה בביצוע שירים בעלי אופן קריבי בהופעות שלה מכיוון שהרגישה שלא חקרה את מוזיקת האיים הקריביים מאז אלבום הבכורה שלה.
הקלטה והפקה.
על פי ריי דניאלס מנהלם האישי של הצד רוק סיטי הם לא הכירו את המוזיקה ההודו מערבית והקאריבית שנוצרה במהלך המחנה. שאם ג'וזף ניגנה להם מוזיקה בסגנון הזה משם בא הרעיון שלהם לכתוב את Man Down. ובכך שאם ורוק סיטי כתבו את מילות השיר בתוך 12 דקות. בריאיון ל-MTV רוק סיטי אמרו שהם כתבו שיר בהשארת השיר "I Shot the Sheriff" שלמעשה השיר בעצם הוא השיר של מארלי מנקודת מבט נשית "ושמתקשרת למקורות הקריביים של ריהאנה באופן שנשמע אותנטי". הזמרת שונטל אשר הייתה חלק מכתיבת השיר סיפרה כי ריהאנה פנתה אליה במהלך סיבוב ההופעות האחרון שלה וביקשה ממנה להיות מעורבת בשיר וסיפרה כי היא הייתה נוכחת באולפן שהיא כתבה את חלקה בשיר. שונטל סיפרה כי אחד מההופעות של ריהאנה בסיבוב ההופעות שלה גרמו לה ללכת מיד לאולפן ולעבוד. בסופו של דבר במחנה נכתבו 200 שירים שמתוכן נבחרו 11 בלבד ביניהם Man Down. בספטמבר 2010 שאם סיפרה שריהאנה התקשרה אליה ואמרה שהיא מעוניינת לכלול את השיר באלבום שלה.