תנועת הנוסעים והעובדים בין בניין הטרמינלים לבין בנייני המסוף נעשית בשדרת תעבורה המתמשכת לאורכה של שדרת הבניינים, מתחת למפלס המסלולים. השדרה מאפשרת מעבר לאורכה באמצעות מסועים להולכי רגל, אך עיקרה הוא שירות רכבת (הנקראת The Plane Train), הנעה במנהרת לולאה באורך של 5.6 קילומטר משני צידיה של השדרה. לרכבת זו שבע תחנות – אחת מתחת למרכזו של כל אחד מבנייני המסוף (התחנה של מסוף T משותפת לו ולבניין הטרמינלים), ותחנה נוספת מתחת לבניין הטרמינלים, לשירות נוסעים נכנסים המגיעים לקבל שם את מטענם. כ-200 אלף איש בממוצע נוסעים ברכבת זו מדי יום (64 מיליון במהלך שנת 2002).
בניין הטרמינלים ובנייני המסופים משתרעים על פני שטח כולל של 539 אלף מטרים רבועים.
פעילות הטיסה בנמל.
במהלך שנת 2009 עברו בנמל התעופה בכל יום 240 אלף נוסעים בממוצע, ובסך הכל – 88 מיליון נוסעים במסגרת 970,235 תנועות מטוסים.
נמל התעופה משמש בעיקר לטיסות פנים - ל-151 יעדים בארצות הברית, אך גם בטיסות בינלאומיות נכנסות ויוצאות ל-80 יעדים ב-52 מדינות - בצפון אמריקה, מרכז אמריקה ודרום אמריקה, אירופה, אסיה ואפריקה.
נמל התעופה הוא בסיס הפעולה המרכזי (Airline hub) של חברת התעופה דלתא איירליינס (שהטיסה ממנו ב-2009 כ-56% מן הנוסעים שלה), של חברת אטלנטיק סאות'ווסט ושל חברות תעופה נוספות.
קו טיסות הפנים העמוס ביותר מנמל התעופה (בשנה שמאוגוסט 2009 ועד יולי 2010) היה הקו לעיר אורלנדו שבפלורידה – 1.285 מיליון נוסעים. אחריו מדורגים הקו לעיר פורט לודרדייל שבפלורידה (1.136 מיליון) והקו לנמל התעופה לה גוארדיה שבעיר ניו יורק (1.065 מיליון).
בשטח הנמל מצויים מתקנים לטיפול בהטסת מטענים בשטח של כ-121 אלף מטרים רבועים ו-28 עמדות חניה למטוסי מטען.
שירותי תחבורה בנמל.
נמל התעופה מחובר לרשת התחבורה של אטלנטה באמצעות אחד מקווי הרכבת של מערכת התחבורה העירונית (MARTA). תחנת הרכבת של קו זה (הדרומית ביותר בו) ממוקמת בקצהו המערבי של בנין הטרמינלים.
בנמל למעלה מ-30 אלף מקומות חניה לציבור.
בסוף שנת 2009 נפתח מרכז השכרת רכב חדש, שבו שוכנו כל סוכנויות השכרת הרכב שבנמל. הוא ממוקם כקילומטר וחצי ממערב לבניין הטרמינלים, מעבר לכביש הבינמדינתי 85, המקיף את נמל התעופה ממערב. המרכז כולל שני בנייני חניה בני ארבע קומות כל אחד ובהם למעלה מ-8,700 מקומות חניה, וכן שטחי שירות לקוחות ותחזוקה נרחבים. קו רכבת על גבי פסים עיליים (Skytrain) מקשר בין המרכז לבין בניין הטרמינלים.
תוכניות פיתוח.
ב-1999 החל תכנון וביצוע של תוכנית פיתוח, האמורה להכין את הנמל להתמודדות עם תנועת הנוסעים החזויה בו של עד 121 מיליון נוסעים בשנת 2015.
ב-2003 הכריזה עיריית אטלנטה על תוכנית לבניית טרמינל חדש בשדה, על שמו של מיינרד ג'קסון. מקומו של הטרמינל, הנמצא בבנייה, הוא ממזרח לשדרת בנייני הנוסעים הקיימת כיום בנמל. יהיו בו שטחי בידוק נוספים וכן 12 עד 16 שערי עליה למטוס חדשים, והוא ישרת את הטיסות הבינלאומיות המגיעות לנמל. הטרמינל היה אמור להיפתח ב-2006, אך השלמת הבנייה נדחתה עקב שורה של עיכובים והוא נפתח ב-2012.
תוכנית הפיתוח של השדה כוללת גם הקמת טרמינל חדש בחלקו הדרומי של הנמל, שיכלול תוספת של 70 שערי עלייה למטוס ויהיה מיועד לשימושן של טיסות פנים בלבד. טרמינל זה יחובר אל בניין הטרמינלים הקיים באמצעות קו רכבת פנימית חדש.
האגודה לטיפוח חברה ותרבות
האגודה לטיפוח חברה ותרבות היא טאגודה הפועלת לשימור, תיעוד, טיפוח והנצחת מורשת יהודי תימן, אשר נוסדה בשנת 1970. מרכז האגודה נמצא בנתניה, שם גם הקימה מוזיאון.
אודות.
האגודה נוסדה בשנת 1970 על ידי עובדיה בן שלום. האגודה מוציאה שני כתבי עת מדעיים העוסקים ביהדות תימן, תימא ותהודה, וכן פרסמה את "האנציקלופדיה לתרבות יהודי תימן ועדן". האגודה מארגנת כנסים וימי עיון ובהם את "הקונגרס הבינלאומי למורשת יהודי תימן". כמו כן, האגודה הקימה קרן מלגות המסייעת לסטודנטים ואת מכון המש"י - הנצחת מורשת שבטי ישראל, אשר נוסד על מנת לשמש מסגרת לאנשי המחקר העוסקים בחקר יהודי תימן.
משרדי האגודה נמצאים בנתניה, שם היא מפעילה מוזיאון המציג את ההיסטוריה של יהדות תימן. המוזיאון כולל תיעוד של אלפי פריטים, תמונות, ספרים, כתבי יד, קלטות ותקליטורים וכן שחזור מקורי של אורחות החיים של יהודי תימן.
בשנת 2009 חנכה האגודה את המרכז לחקר יהדות תימן ותרבותה ע"ש עובדיה בן שלום במכון בן צבי לחקר קהילות המזרח בירושלים. בוועדה האקדמית של המכון מכהנים חוקרי יהדות תימן וחוקרים אחרים, בהם: פרופ' יוסף טובי, מר מיכאל גלצר, פרופ' ירון הראל, ד"ר אורי מלמד, ד"ר מנשה ענזי וד"ר כרמלה אבדר. בעבר כיהן גם פרופ' יום טוב עסיס.
ירידי שמפן
יריד שמפן
סקילתה של סוראיה אם
Jewish Telegraphic Agency
רוברט גארי
יידישע טלעגראף אגענטור
מאייר לוין
גד יגיל
גד יגיל (28 בינואר 1929 - 4 בינואר 2009) היה פרופסור במחלקה לביולוגיה מולקולרית במכון ויצמן. מחקריו עסקו במידע גנטי וחישובו ובאנליזה של מבנים ביוכימיים. גד היה מחלוצי המחקר בביוטכנולוגיה בארץ ישראל.
ביוגרפיה.
יגיל נולד בגרמניה, בן לקטה ופרנץ שטיאסני. עלה לארץ ישראל בשנת 1933. הוא למד בגימנסיה הרצליה, ובשנת 1946 התגייס לפלמ"ח במסגרת הכשרת מעוז ב' ושירת בפלוגה ד' בגדוד הראשון של חטיבת יפתח במלחמת העצמאות. הוא סיים לימודים לתואר דוקטור באוניברסיטה העברית ובמכון ויצמן.
יגיל היה פעיל בתנועות פוליטיות שונות ובהן ד"ש ושינוי. בשנים האחרונות היה פעיל בעמותת מנוחה נכונה שמטרתה הייתה לאפשר קבורה חילונית לאלה הרוצים בכך. הוא עצמו נקבר בבית הקברות גבעת השלושה.
היה נשוי לחוה, והתגורר ברחובות, ולהם 4 ילדים.
יגיל היה פעיל עד ימיו האחרונים והמשיך להגיע למשרדו במכון ויצמן עד מותו.
אחיו, עזרא יגיל, הוא פרופסור במחלקה לביוכימיה וביולוגיה מולקולרית באוניברסיטת תל אביב.
הנרי סליק
הנרי סליק (Henry Selick; נולד ב-30 בנובמבר 1950) הוא במאי קולנוע בשיטת הסטופ מושן, תסריטאי ומפיק. בין סרטיו המוכרים: "הסיוט שלפני חג המולד", "ג'יימס והאפרסק הענק" ו"קורליין ודלת הקסמים".
אודות.
נולד בגלן רידג' שבניו ג'רזי וגדל בקרבת רומסון. הוא החל להתעניין באנימציה לאחר שראה את הסרט "הרפתקאות הנסיך אחמד" של הבמאית לוטה רייניגר והסרט "המסע השביעי של סינבאד" של ריי האריהאוסן. הוא למד מדע באוניברסיטת ראטגרס ואמנות באוניברסיטת סירקיוז ובקולג' סנטרל-סיינט לאמנות ועיצוב בלונדון. לאחר מכן למד במכון קליפורניה לאמנות (CalArts), שם ביים את שני סרטי הסטודנטים שלו Phases ו-Tube Tales.
לאחר שסיים את לימודיו החל לעבוד באולפני וולט דיסני, שם עבד בין השאר על הסרטים חברי הדרקון אליוט והשועל והכלבלב. לאחר מכן החל לעבוד כפרילנסר וביים פרסומות וסרט קצר.
סרטו הארוך הראשון, הסיוט שלפני חג המולד, שהופק על ידי טים ברטון (אותו הכיר בעבודתו בדיסני), זכה להצלחה בקרב המבקרים. אחריו ביים את הסרט ג'יימס והאפרסק הענק. בשנת 2009 יצא לאקרנים סרטו קורליין ודלת הקסמים, המבוסס על ספר של ניל גיימן.
פילמוגרפיה.
כבמאי:
חוק שערי חוץ
בכדורגל, חוק שערי חוץ היה שובר השוויון הנפוץ לקביעת הקבוצה המנצחת במפגש כפול בין שתי קבוצות אשר נערך בשיטת בית וחוץ. לפי חוק שערי החוץ, הקבוצה אשר כבשה יותר שערי חוץ תנצח במפגש הכפול אם שתי הקבוצות כבשו את אותו מספר שערים. בחוק שערי חוץ השתמשו לראשונה באופ"א בשנת 1965. החוק בוטל ב-24 ביוני 2021.
שער חוץ אינו בהכרח שער אשר קבוצה כובשת מחוץ לאצטדיונה הביתי, אלא שער אשר קבוצה כובשת כאשר היא מוגדרת כקבוצת החוץ במשחק. במשחקים בהם משחקות שתי קבוצות אשר מגרשן הביתי זהה, כמו הסן סירו בו מארחות אינטר מילאנו ומילאן, הקבוצה אשר מתארחת באופן רשמי באותו המשחק היא קבוצת החוץ.
שימוש בחוק.
השימוש בחוק שערי חוץ משתנה בין תחרות לתחרות. יש אשר השתמשו בו לקביעת המנצחת לאחר 90 דקות בלבד (גביע ליברטדורס), לאחר הארכה בלבד (גביע ה-FA) או בשני המקרים (ליגת האלופות).
שימוש נוסף בחוק.
לעיתים משתמשים בחוק שערי חוץ בצורה מעט שונה, כדי לקבוע מיקום של קבוצות בתחרויות במבנה ליגה. כאשר שתי קבוצות או יותר חולקות את אותו מספר נקודות, משתמשים בחוק כשובר שוויון נוסף. לדוגמה, לפי חוקי אופ"א באליפות אירופה, אם מתקיים שוויון בנקודות בין שתי קבוצות או יותר, וכן בהפרש השערים ומספר השערים אשר הובקעו, שובר השוויון הבא הוא מספר שערי החוץ.
שפרה שורץ
שפרה שורץ (נולדה בשנת 1949) היא חוקרת של שירותי הבריאות בישראל והיסטוריה של הרפואה ופרופסור אמריטה במרכז לחינוך רפואי בפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון. היא חברת הוועד המנהל של המכון הלאומי למדיניות בריאות ומשמשת כמשנה למזכ"ל הארגון העולמי להיסטוריה של הרפואה. מחקריה עוסקים בהיסטוריה והתפתחות של שירותי הבריאות בישראל וההיסטוריה של הרפואה הציבורית.
ביוגרפיה.