לאחר שפתחו את אותה עונה עם מאזן מאכזב של 18–19, החזירו הפייסרס את ג'קסון כחצי שנה בלבד לאחר ששלחו אותו לדנוור. אינדיאנה לא העפילה לפלייאוף בסופו של דבר, אך ג'קסון עצמו רשם עונה אישית מצוינת כשסיים כ"מלך האסיסטים" עם שיא קריירה של 11.4 אסיסטים בממוצע למשחק, ובכך קטע את רצף ה"זכיות" של ג'ון סטוקטון בתואר לאחר 9 עונות רצופות. בשתי העונות הבאות הודח ג'קסון עם הפייסרס בשלב גמר המזרח (מול שיקגו בולס וניו יורק ניקס, בהתאמה), ובעונת העפיל עם אינדיאנה לגמר ה-NBA בפעם היחידה בקריירה, ובפעם הראשונה של הקבוצה מאז הצטרפה ל-NBA בשנת 1976. בסדרת הגמר מול לוס אנג'לס לייקרס קלע ג'קסון 9.7 נקודות ומסר 7.7 אסיסטים בממוצע למשחק, והפייסרס הפסידו בתוצאה 2–4.
שלהי הקריירה.
לקראת עונת חתם ג'קסון על חוזה בטורונטו ראפטורס, אך לאחר 54 משחקים בקבוצה נשלח בטרייד לניו יורק ניקס, יחד עם מאגסי בוגס. בסיום עונת הועבר יחד עם מרקוס קמבי וננה לדנוור נאגטס, בתמורה לאנטוניו מקדייס, אך נופה מהקבוצה לפני שהספיק לשחק במדיה.
בעונת שיחק עבור יוטה ג'אז כמחליפו מהספסל של ג'ון סטוקטון, ובמהלכה עקף את אוסקר רוברטסון ומג'יק ג'ונסון ברשימת מוסרי האסיסטים המובילים בתולדות ה-NBA ועלה למקום השני בכל הזמנים, מאחורי חברו לקבוצה סטוקטון (מאז עקפו את ג'קסון ברשימה ג'ייסון קיד וסטיב נאש). בעונתו האחרונה בליגה, , שיחק ביוסטון רוקטס כמחליפו של הרכז סטיב פרנסיס.
קריירת אימון.
לאחר פרישתו ממשחק החל לשמש כפרשן של משחקי NBA ברשתות הטלוויזיה ESPN ו-ABC, כחלק מפאנל שכלל גם את מאמנו לשעבר ג'ף ואן גנדי ואת השדרן מייק ברין.
ב-6 ביוני 2011 עזב ג'קסון את תפקידו כפרשן ומונה למאמנה הראשי של קבוצת גולדן סטייט ווריורס, בה חתם על חוזה לארבע עונות. בעונת המקוצרת רשמה הקבוצה מאזן מאכזב של 23 ניצחונות ו-43 הפסדים, בין היתר בשל פציעה של שחקן השנה השלישית סטפן קרי.
בעונתו השנייה בגולדן סטייט הוביל אותה ג'קסון לפלייאוף ה-NBA לראשונה מזה 6 עונות, לאחר שרשמה מאזן חיובי 47–35 בעונה הסדירה. בסדרת הפלייאוף הראשונה גברו הווריורס על דנוור נאגטס בתוצאה 4–2, אך בסיבוב השני הפסידו באותה תוצאה לסן אנטוניו ספרס על אף היכולת הטובה שהציגו קרי, קליי תומפסון והריסון בארנס הצעירים.
לפני תחילת עונת צירפו הווריורס את הסמול פורוורד אנדרה איגודלה, אשר השלים חמישייה פותחת חזקה ומגוונת לצד קרי, תומפסון, דייוויד לי ואנדרו בוגוט, ועזר לקבוצה לרשום את מאזן העונה הסדירה הטוב ביותר שלה מאז עונת , 51–31. בשל חוזקן של קבוצות האזור המערבי באותה עונה, מאזנה הגבוה של גולדן סטייט הציב אותה במקום השישי בלבד במערב, מה שזימן לה מפגש מול לוס אנג'לס קליפרס בסיבוב הפלייאוף הראשון, ללא יתרון ביתיות. הווריורס הפסידו בסדרה בתוצאה 3–4, ושלושה ימים לאחר שהודחה, ב-6 במאי 2014, פיטרה את ג'קסון מאימון הקבוצה. מאזן הניצחונות הכולל של הקבוצה בשלוש עונותיה תחת ג'קסון עומד על 121–109 (52.6%) בעונה הסדירה ו-9–10 (47.4%) בפלייאוף. מעניין לציין שבעונה העוקבת, לאחר פיטוריו של ג'קסון, זכתה גולדן סטייט באליפות ה-NBA תחת הדרכתו של המאמן הנכנס סטיב קר.
לאחר פיטוריו מאימון הווריורס חזר ג'קסון לפרשן ברשת הטלוויזיה ESPN.
DR1 הוא ערוץ טלוויזיה דני, הנחשב לערוץ הדגל של חברת השידור הדנית (DR). הוא ערוץ הטלוויזיה הראשון בדנמרק מאז 1951 - כאשר החל לשדר שעה ביום שלוש פעמים בשבוע.
מלבד ההפקות המקוריות של הערוץ, הוא גם משדר הפקות משותפות עם מדינות נורדיות אחרות באמצעות Nordvision, כמו גם כמות משמעותית של תוכניות ממדינות דוברות אנגלית כמו ארצות הברית, הממלכה המאוחדת ואוסטרליה, המשודרות בצירוף כתוביות בדנית.
שעות שידור.
1951-1966: 10 שעות בשבוע (5 תוכניות)
1966-1982: 14 שעות ביום (35 תוכניות בשבוע)
1982-1995: 18 שעות ביום (50 תוכניות בשבוע)
1995-2000: 21 שעות ביום (60 תוכניות בשבוע)
2000 - היום: 24 שעות ביממה
התקדמות טכנולוגית.
טלוויזיה צבעונית.
שידורי טלוויזיה צבעוניים החלו במרץ 1967, עם שידור אולימפיאדת החורף בצרפת ב-1968. תקופת המבחן של השידורים בצבע הסתיימה באופן רשמי ב-1 באפריל 1970, אם כי עדיין עד 1978 שודרו תוכניות בשחור-לבן דוגמת תוכנית החדשות של הערוץ, TV Avisen.
טלטקסט.
ב-16 במאי 1983 השיקה DR את שירות הטלטקסט הראשון שהיה זמין בכל ערוצי DR.
טלוויזיה במסך רחב.
בשנת 2004 הכריזה DR כי תוכניות עתידיות ישודרו ביחס מסך של 16:9. השינוי התרחש ב-2006 כאשר העבירה DR את אולפניה מ-TV Byen ל-DR Byen בקופנהגן. התוכנית האחרונה שעברה לשידור ב-16:9 הייתה תוכנית החדשות TV Avisen, בנובמבר 2006.
שידורים דיגיטליים.
ב-1 בנובמבר 2006 תמו השידורים האנלוגיים בדנמרק ו-DR עברה לשידור דיגיטלי.
שידורים בחדות גבוהה.
בינואר 2012 החל הערוץ לשדר ב-HD בשיטת 720p.
HbbTV.
באפריל 2014 השיקה DR את שירות ה-HbbTV שלה, המאפשר צפייה בתוכן לפי דרישה ישירות בטלוויזיה המחוברת לאינטרנט.
דאגפין אורשקוג
דאגפין אורשקוג (בנורווגית: Dagfinn Aarskog; 10 בדצמבר 1928 - 27 במאי 2014) היה רופא ילדים וגנטיקאי נורווגי.
ביוגרפיה.
דאגפין אורשקוג נולד בעיר אולסונד שבנורווגיה. למד רפואה באוניברסיטאות אוסלו וברגן. סיים עם תואר דוקטור ברפואה בשנת 1956. בהמשך התמחה ברפואת ילדים בקליניקה הפדיאטרית ב"האוקלנד סיקהוס" בברגן. בשנת 1965 סיים שם את הדוקטורט במדעי הרפואה. בשנים 1964–1965 השתלם במחקר בבית החולים ג'ונס הופקינס בבולטימור.
בשנת 1964 היה למומחה ברפואת ילדים וב-1974 מומחה בגנטיקה רפואית. החל משנת 1971 התמנה לפרופסור מן המניין בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת ברגן. למשך 28 שנה הוא ניהל קליניקה פדיאטרית ואת המכון הפדיאטרי של אוניברסיטת ברגן. מתוקף תפקידיו הוא תרם תרומה חשובה בפיתוחו של בית החולים האוקלנד. בשנים 1985–1988 כיהן כפרו-דקאן ובשנים 1988–1992 כדקאן של הפקולטה.
פעילותו המדעית.
אורשקוג פרסם כ-300 מאמרים מדעיים.
תחומי עיניינו של אורשקוג כללו את האנדוקרינולוגיה סב-לידתית (פרינאטאלית), המטבלוזים של הסידן, הגדילה, דיסמורפולויגה וציטוגנטיקה.
בשנת 1970 תיאר אורשקוג לראשונה את התסמונת המולדת הידועה כתסמונת אורשקוג-סקוט.
אורשקוג הלך לעולמו בעיר ברגן בשנת 2014. הוא היה נשוי לאודרון והותיר אחריו ילדים ונכדים.
דייוויד בויסן
דייוויד כץ בויסן (בדנית: David Katz Boysen; נולד ב-30 באפריל 1991) הוא כדורגלן דני ממוצא יהודי המשחק בעמדת החלוץ והקיצוני בפרמאד אמאגר.
קריירה.
בויסן נולד בהרלב שבדנמרק לאב ישראלי. מחזיק בדרכון דני וישראלי. בויסן נתקל בגילויי אנטישמיות בדנמרק. ב-2011, צרח לעברו אוהד לינגבי: "יהודי מזדיין, אני ארצח אותך". המועדון ביקש את סיוע האוהדים באיתור העבריין, ונער בן 17 נתפס ונשפט בגין ההתבטאות. ב-2013 חזרה התופעה כאשר מספר אוהדי לינגבי קראו לבויסן "חזיר יהודי".
בויסן התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של AB ושיחק בכל הנבחרות הצעירות של דנמרק. בצעירותו נבחן ברג'ינה ואף עורר עניין בליברפול וצ'לסי. בקיץ הצטרף לקבוצה הבוגרת ששיחקה אז בליגה הדנית השנייה וב-10 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ליגה נגד קולדינג. ב-24 באוגוסט 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד רוסקילדה במסגרת הגביע הדני. כבר בעונתו הראשונה כבש 8 שערי ליגה ב-24 משחקים.
בינואר נבחן בסלטיק מליגת העל הסקוטית, אך לא הוחתם כיוון שהיה בכושר ירוד שהושפע מהפגרה בדנמרק. ב-31 בינואר 2011 חתם בלינגבי בולדקלוב. תחילה הוא היה עתיד להצטרף אליה בתום העונה, אך בסופו של דבר הצטרף לקבוצה מיד לאחר החתימה. ב-14 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–2 לאודנזה. משחק לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד אולבורג. בשנת ערך משא ומתן עם הפועל תל אביב, שגילתה בו עניין בגלל מוצאו היהודי שמאפשר לקבוצה לרשום אותו כישראלי וכך לא יתפוס מקום של זר. בסופו של דבר, לא חתם בקבוצה.
ב-13 בינואר 2014 חתם בויבורג. ב-23 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד ראנס. לאחר החלפת המאמן, בויסן ירד לספסל ובתום העונה עזב את הקבוצה. ב-27 ביוני 2014 חתם לשנתיים בלינגבי שירדה ליגה עונה קודם לכן. בויסן הבקיע 12 שערים ב-24 משחקים. בתום העונה חזרה לינגבי לליגת העל. בעונת רשם את פתיחת העונה הטובה בקריירה שלו כאשר כבש 11 שערים ב-18 משחקי ליגה. ב-25 בינואר 2016 חתם בברונדבי. ב-28 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד הוברו.
ב-8 ביולי 2016 חתם ברודה מליגת העל ההולנדית שהייתה התחנה הראשונה שלו מחוץ לדנמרק. ברודה בויסן שיחק רק 13 משחקים וכבש שער אחד ובינואר עזב את המועדון. לאחר משא ומתן עם האמרבי ובית"ר ירושלים, בויסן החליט לחזור לקדנציה שלישית בלינגבי למרות שקיבל הצעות פחות טובות לדבריו.
ב-7 בדצמבר 2017 חתם בבית"ר ירושלים מליגת העל. ב-8 בינואר 2018 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה בניצחון 2–0 על הפועל חיפה. בסך הכל שותף בשבעה משחקים בכל המסגרות במדי בית"ר ירושלים, ובסוף עונת 2017/2018 שוחרר מהקבוצה.
ב-12 באוגוסט 2018 חתם באלפסבורג מליגת העל השוודית.
ב-15 בפברואר 2019 בויסן חתם בהלסינגבורג. ב-11 בספטמבר 2019 חזר בויסן לישראל וחתם בסקציה נס ציונה. ב-7 בינואר 2020 שוחרר מהקבוצה לאחר ששיחק במדיה כ-140 דקות בלבד שהתפרסו על פני חמישה משחקי ליגה, בהם כבש שער אחד.
ב-29 בינואר 2020 חתם בהפועל נוף הגליל.
ב-21 באוגוסט 2020, בויסן חתם באלסינור מהליגה הדנית הראשונה.