ההוראות שקיבלה הארמייה הגרמנית השמינית, עליה פיקד הגנרל מקסימיליאן פון פריטוויץ, הייתה שלא לצאת למתקפה כנגד הרוסים. בנוסף הארמייה נדרשה להגן על שטחי פרוסיה המזרחית ככל שניתן, ורק במידה קיימת סכנה ממשית שהארמייה תובס בקרב מול הצבא הרוסי אז הארמייה צריכה לסגת אל עבר קווי נהר הוויסלה ובכך להשאיר את אזור פרוסיה המזרחית לידי הרוסים. לאחר שנפתחה מלחמת העולם הראשונה, הרוסים החליטו שלא לחכות עד שכל צבאם יתארגן וייצא למלחמה אלא לשלוח את הארמיות שכבר היו מאורגנות, הארמייה הרוסית הראשונה (בפיקודו של פאול פון רננקמפף) והארמייה הרוסית השנייה (בפיקודו של אלכסנדר סמסונוב), למתקפה על פרוסיה המזרחית. התוכנית הייתה שהארמייה הראשונה תפלוש מצפון-מערב והארמייה השנייה מדרום ובכך תאגף את הארמייה הגרמנית השמינית. הכוחות הרוסים נכנסו לשטחי פרוסיה המזרחית בליל 13 באוגוסט ובכך החלה הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית.
הארמייה הגרמנית השמינית הייתה בגומבינן (32 קילומטר מערבית לגבול עם רוסיה) ולא יצאה להתקיף את הכוחות הרוסים עם פלישתם ולכן הארמיות הרוסיות לא נתקלו בהתנגדות כאשר החלו לצעוד בשטחי פרוסיה המזרחית. ב-16 באוגוסט הגיעה הארמייה הרוסית הראשונה אל העיר שטלופנן (כיום נסטרוב) ושם נעצרה, כנראה במטרה לחכות לארמייה הרוסית השנייה שתדביק את הקצב וביחד יוכלו לפתוח במתקפה משולבת על הארמייה הגרמנית השמינית. מפקד הגיס הראשון בארמייה השמינית, גנרל הרמן פון פרנסואה, החליט שעל הגרמנים לקחת את היוזמה ולתקוף את הארמייה הרוסית הראשונה ולא לחכות עד שהכוחות הרוסים יאגפו את הארמייה הגרמנית. פרנסואה לקח את הגיס הראשון ובניגוד להוראות מפקדיו יצא למתקפה על הארמייה הרוסית הראשונה ב-17 באוגוסט. הקרב, שזכה לשם קרב שטלופנן, הסתיים בערב אותו יום. כוחותיו של פרנסואה הצליחו לגרום לארמייה הראשונה לסגת כמה קילומטרים לאחור ולשבות כ-3,000 חיילים רוסים.
הארמייה הרוסית הראשונה לא נעצרה והמשיכה להתקדם אל עבר הארמייה הגרמנית השמינית למרות הפגיעה הקלה שספגה בקרב שטלופנן.
מהלך הקרב.
לאחר ניצחונו בקרב שטלופנן, דחק גנרל פון פרנסואה במפקדו פריטוויץ לקחת את היוזמה ולצאת למתקפה על הארמייה הרוסית הראשונה. כוחות הארמייה השמינית הצליחו ליירט תשדורות שנשלחו מהכוחות הרוסים אל המפקדה. פריטוויץ ידע, על פי תשדורות אלה, שהארמייה הרוסית הראשונה נעצרה במטרה לחכות לארמייה הרוסית השנייה שצפויה להשלים את הפער שנוצר תוך יום. כמו כן ידע פריטוויץ שהאספקה והתחמושת של הארמייה הראשונה נמוכה מאוד והיא לא תוכל להחזיק קרב במשך זמן רב. פריטוויץ החליט לצאת למתקפה על הארמייה הרוסית הראשונה למרות שההוראות שקיבל מהפיקוד היו שלא ליזום התקפה כנגד האויב הרוסי. ב-20 באוגוסט עם שחר החלה המתקפה של הארמייה הגרמנית השמינית על הארמייה הרוסית הראשונה.
הארמייה הגרמנית השמינית הייתה מורכבת מ-4 קורפוסים - הקורפוס ה-1 (מפקדו היה הרמן פון פרנסואה), הקורפוס ה-17 (בפיקודו של אוגוסט פון מקנזן), קורפוס המילואים ה-1 (בפיקודו של אוטו פון בלוב) והקורפוס ה-20 (בפיקודו של פרידריך פון שולץ). בנוסף הייתה מסופחת לארמייה דיוויזיית פרשים.
ב-4:00 לפנות בוקר תקף הגיס הראשון של הארמייה הגרמנית השמינית את הדיוויזיה ה-28 של הרוסים. כשהחל הקרב הארטילריה הרוסית פעלה במרץ אך מהר מאוד יצאה מכלל שימוש לאחר שנגמרה התחמושת לארטילריה. הדיוויזיות הרוסיות נותרו בחסדי הארטילריה הגרמנית ונאלצו לסגת כ-8 קילומטר בשעות הצהריים אותו יום. דרומה יותר, הקורפוס ה-17 של מקנזן וקורפוס המילואים של בלוב לא היו מאורגנים לצאת להתקפה בעת שניתנה ההוראה. הקורפוס ה-17 בפיקודו של מקנזן יצא לקרב מול הקורפוס הרוסי ה-3 בשעה 8:00 בבוקר, אך קורפוס המילואים בפיקודו של בלוב לא יכל להצטרף לקרב עד לשעות הצהריים המוקדמות. הדיוויזיות הרוסיות הדרומיות שמעו את הפגזות הארטילריה הגרמנית של כוחותיו של פרנסואה צפונית מהם ולכן ידעו הרוסים שבקרוב תפתח גם עליהם מתקפה. בזמן זה נכנסו הרוסים למגננה תוך העברת הארטילריה קדימה. כשהגיס של מקנזן תקף, הדיוויזיות הרוסיות שציפו לכך זרעו הרס בקרב השורות הגרמניות. ברברה טוכמן בספרה "אוגוסט 1914" מתארת זאת כך: "באחד מהמקרים הנדירים של שנת 1914, היו הגרמנים בצד שמתגונן מהארטילריה הכבדה. חיל הרגלים היה מרותק לקרקע, עם פנים כלפי מטה ולא העז להרים את הראש. קרונות תחמושת התפוצצו, סוסים דהרו ללא רוכבים". לאחר שעות ספורות של קרב נאלץ מקנזן (ואיתו גם בלוב) להורות על נסיגה אל עבר קווי אינסטרבורג-אנגרבורג (ראו מפה) תוך השארת 6,000 שבויים לידי הרוסים. צפונית משם, פרנסואה נאלץ גם הוא להורות לכוחותיו לסגת מפני שכעת עמד בסכנה ששאר הארמייה הרוסית הראשונה תאגף את הקורפוס שלו. בכך הסתיימה המתקפה הכושלת של הגרמנים על כוחות הארמייה הרוסית הראשונה.
לאחר הקרב.
בתום קרב גומבינן, ב-20 באוגוסט בערב, החליט פריטוויץ להורות על נסיגה כללית משטחי פרוסיה המזרחית. פריטוויץ נתקף בפאניקה שמה הארמייה הרוסית הראשונה תחליט לרדוף אחרי הכוחות הנסוגים ובכך תשמיד את כל הארמייה הגרמנית השמינית. למרות שהארמייה הרוסית הראשונה לא יצאה למרדף אחר הכוחות הנסוגים החליט פריטוויץ להורות על נסיגה. התכנון היה להסיג את הכוחות אל קווי נהר הויסלה ובכך להשאיר את שטחי פרוסיה המזרחית לידי הרוסים. הנסיגה החלה ב-20 באוגוסט. יומיים לאחר מכן ב-22 באוגוסט שמע הלמוט פון מולטקה הצעיר, רמטכ"ל צבא גרמניה, על הנסיגה משטחי פרוסיה המזרחית הורה מיידית להחליף את פריטוויץ. במקום פריטוויץ נשלחו לחזית הגנרל (שחזר פרישה) פאול פון הינדנבורג ביחד עם אריך לודנדורף (שהוכיח את יכולותיו בקרב לייז' שבועיים לפני כן) שייקחו פיקוד על הארמייה הגרמנית השמינית.
למזלם של הינדנבורג ולודנדורף, הארמייה הגרמנית השמינית לא הספיקה להשלים את נסיגתה. הארמייה התבצרה ליד כפר בשם טננברג. ב-26 באוגוסט תקפו הגרמנים את הארמייה הרוסית השנייה של סמסונוב במה שנודע כקרב טננברג. בקרב זה הגרמנים זכו לניצחון מוחץ שהשמיד את הניסיונות הרוסיים לכבוש את פרוסיה המזרחית. השפעתו העיקרית של קרב גומבינן על המשך המלחמה הייתה אם כן שבגללו הוחלט להחליף את הפיקוד הגרמני בחזית המזרחית בפיקוד מנוסה יותר.
רן רהב
דלתא B
הדלתא B או תור-דלתא B היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש לשיגור תשעה לוויינים בין 1962 ל-1964. הטיל היה נגזרת של התור-דלתא והיה בן למשפחת טילי הדלתא.
שלבו הראשון של המשגר היה טיל תור. שלבו השני היה שלב בשם דלתא D (שהיה שיפור של שלב הדלתא המקורי) והשלב השלישי היה שלב בשם אלטאיר 1.
כל השיגורים בוצעו ב-LC-17B מנמל החלל קייפ קנוורל והושלמו בהצלחה למעט השיגור האחרון. שיגורו המפורסם ביותר הוא שיגור הלוויין סיינקום-2 שהיה ללוויין הראשון שהושם במסלול גאוסטציונרי (סיינקום-1 היה אמור להיות הראשון וגם הוא שוגר על משגר דלתא B אך כשל חלקי גרם ללוויין להגיע למסלול הלא נכון).
מערכת ניהול תוכן
מערכת ניהול תוכן (באנגלית: Content Management System, בקיצור: CMS) היא יישום מחשב אשר מיועד לניהול, עריכה ופרסום תכנים באתר אינטרנט או אינטראנט (פנים ארגוני). המערכת מאפשרת בדרך כלל הרשאות למספר משתמשים.
מטרות המערכת.
מערכת ניהול תוכן נועדה לפשט יצירה ותחזוקה של אתרי אינטרנט. בעזרת CMS ניתן לערוך, ליצור ולנהל תוכן, ללא יכולות טכניות מורכבות. מערכות אלה מאפשרות פרסום של דפי אינטרנט עשירים בתכנים, כגון: דפי חדשות, פוסטים, דפי וויקי, דפי מידע, רשימות, לוחות שנה דינמיים. מלבד זאת, משמשות כפלטפורמות לאתרים כגון: בלוגים, אתרי תדמית, אתרים עסקיים, חנויות, פורטפוליו וכדומה.
תכונה חשובה שיש למערכות ניהול תוכן היא האופציה להוסיף MetaData - מידע אודות המידע, נמצא "מעל" הנתונים, מתאר את התכונות של הנתונים ברמת הפשטה גבוהה.
בעזרת מטא-דאטה ניתן לתייג קבצים, דפי אינטרנט וישויות נוספות. מטא-דאטה מאפשר לנו לחפש בצורה חכמה יותר ולקטלג מידע בצורה קלה ואינטואיטיבית על ידי מילות מפתח (כמו שאנחנו עושים עם האש-טאגס ברשתות החברתיות, שהוא סוג של מטא-דאטה).
את מערכות ניהול התוכן ניתן לחלק לשתי קטגוריות: מוצרי מדף בקוד סגור (Wix, SharePoint) ומוצרי מדף בקוד פתוח (WordPress, ג'ומלה ו-Ghost).
היסטוריה.
אתרי אינטרנט עושים שימוש במערכות ניהול תוכן (מוצרי מדף סגורים, וכאלה אשר עושות שימוש בקוד פתוח). המערכת הכי פופולרית מבחינת כמות משתמשים היא WordPress.
בעשור השני של המאה ה-21 נעשה מאמץ להנגיש את מערכות ניהול התוכן לציבור ולפשט את תהליך בניית האתרים.
חברות מסחריות רבות לקחו על עצמן את הצורך לפשט את תהליך בניית האתרים ויצרו מערכות Drag and Drop ("גרירה") לבניית אתרים. אחת המערכות הפופולריות ביותר כיום היא Wix אשר מאפשרת בנייה של אתרים פשוטים במהירות.
מערכת ניהול תוכן שנעשה בה שימוש נרחב אצל גופים וחברות גדולות היא SharePoint המתאפיינת בפונקציונליות רבה, אינטגרציה לכלי "אופיס", רמת אבטחה גבוה ועמידה בעומסים.
מערכות נפוצות:
בנוסף למערכות ניהול תוכן כלליות, המאפשרות שליטה נרחבת בתוכן האתר ובעיצובו, נפוצות גם מערכות ניהול תוכן ייעודיות, לניהול בלוגים, לניהול פורומים וכדומה. מערכות ניהול תוכן מאפשרות יצירה ועריכה של דפי אינטרנט בלי להכיר את תגי HTML שביסודם של דפים אלה, באמצעות ממשק משתמש נוח (לעיתים ממשק WYSIWYG המאפשר לערוך תוכן בצורה שבה המשתמש רואה את התוצר הסופי של איך התוכן יראה כמו בעורך תמלילים).
ספריית המטה הכללי
ספריית מטכ&quot;ל
ספריית הקריה
אלברט ספיר