שמה הפרטי של הנסיכה מורכב משתי סימניות קאנג'י: אהבה (愛) וילד (子) והמשמעות היא "אדם שאוהב את הזולת". שמה הקיסרי הוא הנסיכה טושי (敬宮)) שמשמעותו "אדם שמכבד את הזולת". היא לא תוכל להמשיך ולהשאיר כינוי זה אם תינשא לאדם שאיננו מהמשפחה הקיסרית. שמה ניתן לה על ידי הוריה, ששברו את המסורת הקיסרית בה ניתן שמו של הצאצא על ידי הקיסר המכהן.
חייה.
הנסיכה אייקו החלה את לימודיה בגן ילדים מרשת מוסדות החינוך היוקרתיים גאקושין (学習院) ב-3 באפריל 2006, אותו סיימה ב-15 באפריל 2008. באותה רשת המשיכה גם בבית הספר היסודי ובבית ספר תיכון לבנות.
ביום הולדתה השמיני פורסם שהנסיכה מתעניינת בקליגרפיה, סימניות קאנג'י, קפיצה בחבל, שירה ונגינה בפסנתר וכינור.
תקרית הבריונות.
במרץ 2010 הודיע דובר משפחת המלוכה ביפן כי הנסיכה הפסידה כמה ימי לימוד משום שסבלה מחרדה שהיא תוצאה של הצקות ובריונות של כמה מהבנים בבית הספר. תקרית זו פתחה צוהר לנעשה במערכת החינוך ביפן, שהתבררה כסובלת ממקרי אלימות.
התאבדותה של אמנדה טוד
התאבדותה של אמנדה טוד (באנגלית: Amanda Michelle Todd; 27 בנובמבר 1996 - 10 באוקטובר 2012) הוא מקרה התאבדות של נערה קנדית בעקבות בריונות רשת שזכה להד נרחב. טוד תיעדה את סיפורה ביוטיוב בסרטון שזכה למספר רב של צפיות (מעל ל-13 מיליון צפיות), והוביל אנשים רבים לתעד את סיפוריהם בצורה דומה.
סיפור המקרה.
אמנדה טוד הכירה אנשים באתרי אינטרנט. אחד מהם החמיא לה לאורך זמן באתר BlogTV, ולבסוף שכנע אותה לשדר באתר זה את עצמה חשופת חזה באמצעות מצלמת הרשת שלה. לאחר מכן הזר החל לסחוט אותה, בעודו מאיים שיפרסם את התמונה לחבריה. בחופשת חג המולד, דפקו שוטרים בארבע לפנות בוקר בדלתה, וכך גילתה שתמונתה פורסמה לכולם. אמנדה סיפרה כי החלה להשתמש בסמים ובאלכוהול בעקבות המצוקה הרגשית שחוותה. הוריה ניסו להעביר אותה לבית ספר אחר פעמיים. אבל אותו הזר ארב לה, ופרסם את התמונה כתמונת הפרופיל שלו. בעקבות התמונה הסתכסכה אמנדה גם עם תלמידי בתי הספר האחרים. מצוקתה הנפשית הותירה אותה בודדה לגמרי. התגובות שהמשיכה לקבל דרך האינטרנט הרעו את המצב. תגובות אלה אופייניות לבריונות רשת.
טוד עברה לבית ספר חדש בפעם השנייה, שם הייתה יושבת לבדה בארוחות הצהריים. מצבה הנפשי הלך והתדרדר. לאחר חצי שנה, היא חזרה לדבר עם ידיד ישן, שהזמין אותה לביתו, בזמן שחברתו הייתה בחופשה, ושם קיימו יחסי מין. שבוע לאחר מכן, אותו ידיד, מלווה בחברתו ו-15 אנשים נוספים, התעמת עם טוד בבית ספרה מול קהל תלמידים. טוד הותקפה והוטחה ברצפה, בזמן שתלמידים מסביבה צילמו את המתרחש. לאחר שאביה מצא אותה בתוך תעלה ואסף אותה לביתה, ניסתה טוד להתאבד בשתיית אקונומיקה, אך ניסיון ההתאבדות שלה נמנע. לאחר שחזרה מבית החולים, נתקלה טוד בתמונות של אקונומיקה והעלאות בפייסבוק, בהן היא מתויגת, בצירוף קריאות המעודדות אותה להתאבד.
כחודש לפני מותה פרסמה את הסרטון שמספר את סיפורה, בו היא כלל לא מדברת, אלא רואים אותה מעבירה כרטיסים עליהם כתוב הסיפור בכתב ידה. התאורה בחדר מעומעמת, והתמונה חתוכה מלמעלה כך שלא רואים את פניה במלואם. ב-10 באוקטובר 2012 היא נמצאה ללא רוח חיים. אנשים רבים ראו את הסרטון שלה, חלקם יצרו סרטונים בהשראתה, בהם גם הם מספרים את הסיפור שלהם עם כרטיסים.
החקירה המשטרתית.
המשטרה ניסתה לאתר את הזר שסחט אותה. על המקרה עבדו כעשרים שוטרים. יחידות משטרה הפועלות במרחב הווירטואלי הקדישו לעניין זמן רב.
קבוצת הרשת אנונימוס האשימה גבר קנדי במעשה הסחיטה, והוא נעצר על ידי המשטרה. אנשים רבים חשו זעם כלפיו ואיימו על חייו. האיש הודה בקשר צ'אט עם טוד, אך בסופו של דבר הוכח שלא הוא זה שסחט אותה וגרם לה להתאבד, והוא שוחרר.
באפריל 2014 נעצר אדם הולנדי ממוצא טורקי בחשד לאחריות למעשה ולמעשים דומים אחרים, לאחר משפט ארוך הוא הורשע במרץ 2017.
התגובות לסרטון.
הסרטון גרר תגובות רבות. מהרגע שהסיפור התפרסם אנשים הביעו את צערם ורצו לעזור. אנשים קיימו עצרות זיכרון, ואירועים לזכרה. הסיפור התפרסם במדינות רבות כולל ישראל. צעירים תיעדו את סיפורם דרך סרטוני יוטיוב עם כרטיסים כמחווה לאמנדה. סרטונים רבים צולמו על תגובותיהם של צעירים לסיפור. אנשים הצטערו לשמוע על המאורעות ורצו למצוא דרך למנוע הישנות מקרים דומים. אנשים רבים גם הביעו את כעסם על אותם אנשים שהובילו להתאבדותה.
אמה הקימה לזכרה קרן שנועדה לעזור לפעול נגד בריונות ולעזור לנערים ונערות במצוקה.
בישראל.
בישראל פורסם סיפורו של ג'ורג' עמירה, נער שסבל מבריונות רשת וצילם את עצמו ליוטיוב, שם הוא מספר את סיפורו. נשיא המדינה רובי רבלין ראה את הסרטון והזמין את ג'ורג'. יחד הם צילמו סרט זהה לסרט הראשון, אך עם מסר מעודד.
פסיפאה
טריפה (עיר)
טריפה (בספרדית: Tarifa) היא עיירה הנמצאת במחוז קדיס באנדלוסיה, בקצה הדרומי של ספרד. העיירה ממוקמת בקרבת קוסטה דה לה לוס (בספרדית: חוף האור) ומצר גיברלטר המפריד בין ספרד למרוקו. בעיירה מתגוררים כ-18 אלף תושבים.
טריפה היא היישוב הדרומי ביותר ביבשת אירופה, ולמעשה היא דרומית יותר מהערים תוניס ואלג'יר הנמצאות באפריקה.
היסטוריה.
באזור בו נמצאת טריפה כיום הייתה עיירה רומאית בשם באילו קלאודיה (Baelo Claudia). הרומאים בנו סביב העיירה חומות שנותרו עד היום בשטח העיירה.
טריפה קיבלה את שמה המודרני לאחר מתקפה בשנת 710 מידו של טריף אבן מליק, מפקד צבא ברברי נאמן למוסא בן נציר.
לאחר הכיבוש האסלאמי של דרום ספרד, החלו להקים ביצורים בעיירה במאה ה-10. במהלך השנים העיירה עברה לידיים שונות, ביניהן הייתה תחת שלטון שושלת מוראביטון. לאחר שזו האחרונה נפלה, טריפה נהפכה לחלק מממלכת גרנדה. בשנת 1292 היא נכבשה על ידי סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה, ושנתיים לאחר מכן בפיקוד של אלונסו פרס דה גוסמן עמדה במצור של פלוגות אפריקאיות אסלאמיות. בשנת 1340 טריפה שוב עמדה תחת מצור, הפעם התוקפים היו בני השושלת המרינית ובעקבות המצור התפתח עימות גדול בין מרוקו ובין פורטוגל וקסטיליה. בשנת 1514 העיירה נהפכה למקום מושבו של המרקיז של האזור.
במהלך מלחמת חצי האי, טריפה הייתה תחת מצור של חיילים צרפתים ב-20 בדצמבר 1810, ופעם נוספת ב-18 באוקטובר 1811. בשני המצורים, טריפה קיבלה הגנה מחיילים מגיברלטר, שכן הספרדים והאנגלים כרתו ברית נגד הצרפתים. בשנת 1811 היו 3,000 חיילים שהגנו על העיירה, מתוכם 1,200 היו בריטים. בין הכוחות הבריטים היה גם צ'ארס הולווי, מהנדס צבאי בריטי שעזר לשפר את ביצורי העיירה. ב-19 בדצמבר העיירה הותקפה פעם נוספת לרגל חג המולד, והוטל עליה אולטימטום להיכנע ב-30 בדצמבר. הן המפקדים הבריטים והן המפקדים הצרפתים סירבו להיכנע. יום לאחר מכן החל לרדת גשם עז על הכוחות הצרפתים. ב-5 בינואר הצרפתים הבינו שאבקת השרפה שלהם רטובה ושרוביהם נסתמו בבוץ והם נסוגו.
כלכלה.
כלכלת טריפה מתבססת בעיקר על תיירות, בעיקר על פעילויות הקשורות לספורט ימי. כמו כן הכלכלה מסתמכת במידה מועטה יותר על תעשייה וחקלאות באזור הסובב את העיירה.
תחבורה.
מהנמל של טריפה יש שירות מעבורות לעיר טנג'יר במרוקו.
אנרכיזם-קווירי
אנרכיזם-קווירי (או אנרכה-קוויריות) היא אידאולוגיה אנרכיסטית הדוגלת באנרכיזם ובמהפכה חברתית כדרך לשחרור מגדרי ומאבק בהומופוביה, בלסבופוביה, בביפוביה, בטרנספוביה, בהטרונורמטיביות, בהטרוסקסיזם, מונוסקסיזם וסיס-סקסיזם, בפטריארכיה ובבינאריה מגדרית. אנרכה-קוויריות מדגישה את המאבק בדיכוי מיני ומגדרי, ויוצאת נגד תופעות דיכוי והדרה של נשים ולהט"ב בתוך תנועות אנרכיסטיות. אנרכיזם-קווירי לא עומד בניגוד למשנות אנרכיסטיות כגון אנרכו-קומוניזם או אנרכו-סינדיקליזם, אלא טוען שאין הן תורות שלמות כל עוד הן לא קושרות בין שחרור האדם לשחרור מגדרי, מכיוון שהאחד תלוי בשני באופן בלתי ניתן להפרדה. אנרכיזם קווירי מזוהה לרוב עם שמאל רדיקלי.
אנרכיזם קווירי מקשר בין תאוריה קווירית, הקוראת תיגר על ה"נורמלי" בתחומי מגדר ומיניות, לבין אנרכיזם, הקורא תיגר על סמכות, אדנות, ומבני-כוח באשר הם. כך מאתגרת ביקורת אנרכה-קווירית דפוסים של סמכות ואדנות בקרב הקהילה הלהט"בית מחד, ומאידך מאתגרת להט"בופוביה בקרב תנועות אנרכיסטיות. ראייה אנרכה-קווירית מספקת גם ניתוח של דפוסים שגורים בחברה, ויחסי כוח מבניים מדכאים. אנרכה-קוויריות מדגישה את הימצאותם של יחסי כוח שכאלה בתחומים הקשורים למיניות ומגדר, כמו היחס של החברה לשונות מגדרית, היחס לעובדות מין או הציפייה החברתית למונוגמיה.
את שורשי התנועה ניתן למצוא בחיבורים שונים בין פעילות למען זכויות להט"ב לבין פעילות אנרכיסטית. לאורך ההיסטוריה, אנרכיסטים רבים נאבקו למען שחרור מגדרי ומיני בקרב תנועות אנרכיסטיות ובחברה בכלל. כך למשל, המגזין Der Eigene, שהיה המגזין המודפס הראשון בעולם שהוקדש לענייני הקהילה ההומוסקסואלית, היה אנרכיסטי וסוציאליסטי בתחילת דרכו.
תנועת האנרכה-קוויריות העכשווית התגבשה במהלך המחצית השנייה של המאה העשרים בקרב אנרכיסטים המעורבים במאבקי שחרור להט"ב, שראו באנרכיזם דרך לפירוק ההיררכיה בין הטרוסקסואלים לבין להט"ב. התנועה צמחה מתוך סצנת הקווירקור (Queercore), מוזיקת פאנק רוק שמתאפיינת בביקורת על היחס של החברה ללהט"ב.
שורשים היסטוריים: אנרכיזם וזכויות להט"ב.