אביה של ברשוני היה פקיד, אמה הייתה אחותו של וילמוש ואז'וני. דורה בחרה את מקצוע המשחק למרות התנגדות הוריה. לאחר שסיימה את לימודיה באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בשנת 1910, התקבלה לבית האופרה של בודפשט לניסיון. היא קיבלה מלגה בינואר 1911, וזכתה בחברות קבועה מעונת 13–1912. תפקידה הראשון בו התבלטה היה בכרמן של ג'ורג' ביזה בתחילת 1916. היא הופיעה ביותר ממאה מופעים בשנה, וזכתה בתואר "חברה לעד", אך הודחה בשנת 1939 מחברותה באופרה בגלל החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי ויכלה להופיע רק במסגרת אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך היא שבה לבמת האופרה בשנת 1945, שרה במשך שתי עונות עד פרישתה.
אומיק&quot;ה
א.ו.מ.י.ק.ה.
מחוזות בלגיה
הגלידות של פלדמן
הגלידות של פלדמן (או גלידות פלדמן), היא חברה ציבורית ישראלית לייצור גלידות, שבסיסה בעיר רחובות.
היסטוריה.
במהלך העלייה החמישית, בשנת 1935 עלו מפולין פדיה וברכה פלדמן והתמקמו במושבה רחובות. ב-1945 פתחו את בית הקפה המקומי קפולסקי ברחוב הרצל.
עם הצלחת בית הקפה במושבה הקטנה, החליטו בני הזוג על הקמת מפעל קטן לייצור גלידות בקומה העליונה של הבניין.
בשנת 1962 הציעה העירייה לבני הזוג לקנות שטח באזור התעשייה לטובת הקמת מפעל. שנה לאחר מכן, ב-1963, הקימו בני הזוג פלדמן מפעל גלידות: "פלקו בע"מ – גלידות פלדמן".
המפעל ברחוב היצירה, אשר משתרע על חמישה דונמים, מייצר מגוון רחב של גלידות, קרחונים, שלגונים, טילונים, גלידות דיאט, חטיפי גלידה, חבילות משפחתיות, גלידות לגלידריות וכן את "מנבו", סוג של קרמבו.
באוגוסט 2018 נרכשה החברה על ידי קרן גרין לנטרן והיזם ריצ'י האנטר. נכון ל-2019, לחברה עשרות חנויות ברחבי הארץ המוכרות את מוצרי החברה.
המחאות בסודאן 2018–2019
הינדית
המשכן לאמנויות הבמה (באר שבע)
המשכן לאמנויות הבמה
יחסי גינאה–סין
יחסי גינאה–סין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקה גינאה לבין הרפובליקה העממית של סין.
היסטוריה.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין הרפובליקה העממית של סין הם יחסים דיפלומטיים מלאים. היחסים בין שתי המדינות כוננו בתאריך 14 באוקטובר 1959, כשנה לאחר שזכתה גינאה בעצמאותה מצרפת. סין סייעה בפרויקטים הומניטריים רבים לגינאה ותרמה לה מיליוני דולרים לטובת פיתוח.
סין בנתה בשנת 2007 בית חולים עם 150 מיטות בגינאה.
תמונה (שיר)
תמונה הוא קטע ווקאליזה שהלחין יצחק קלפטר, עיבד דני סנדרסון וביצעה יעל לוי, ואשר התפרסם ב-1978.
רקע.
השיר נכלל במופע "שיחות סלון" שהושק בשנת 1978 בהשתתפות יעל לוי, יהונתן גפן ויצחק קלפטר, שהוחלף אחרי זמן קצר על ידי דייוויד ברוזה. הוא נכלל באלבום שהוקלט במופע. השיר כולל הגיית מספר הברות (דבה דה בה) בלבד ללא מילים נוספות.
"תמונה" נכלל באלבום הבכורה של יעל לוי הנושא את שמה, שיצא לאור בשנת 1982. הוא משמש כפתיח של תוכנית הרדיו ארבע אחרי הצהריים המשודרת בגלי צה"ל.
המוזיאון המצרי הגדול
המוזיאון המצרי הגדול (בערבית: المتحف المصري الكبير), המכונה גם מוזיאון גיזה, יהיה מוסד ריכוז ותיעוד האוסף הציבורי הגדול ביותר לתרבות מצרים העתיקה, מוזיאון העתיקות הגדול בעולם המוקדש לתרבות אחת, וחלק בתוכנית-על לעיצוב והנדוס מישור גיזה, במכלול מיזמי התפתחות עירונית של קהיר רבתי בירת מצרים.
המבנה הענק שבהקמה יאפשר חשיפה ראשונה לעשרות אלפי פריטים עם אגפים לחלוקת עידני ונושאי מצרים העתיקה ואגפים נפרדים לאוסף תות אנך אמון לצדי תצוגות בגרם מדרגות מרכזי, כשכלל מבנה הבטון והזכוכית בשיפוע העולה לנוף מתחם הפירמידות המפורסם מאותה תקופה, וכשהמבנה יוקף גנים וקירותיו החיצוניים מתכתבים בהמשכיות לקווי צלעות הפירמידות בהנדוס בנייתו בתווך התרוממות עמק הנילוס למישור גיזה.
התכנון לפתיחה סופית בשנת 2021 היה כרוך בתחרות שכללה מעל לאלף הצעות וחצי מחברות מעצבים ומהנדסים מעשרות מדינות, ובהשתלבות המוזיאון במיזמי ענק נוספים של נמל תעופה בינלאומי ותשתית רכבת תחתית ממערב לנילוס בצד הקמת עיר שלמה ממזרח לנילוס בהעצמת ומתיחת פני כלל אזור קהיר, מתוך שאיפת הנהלת המוזיאון וממשלת מצריים למשיכת מיליוני מבקרים בשנה והגברת התיירות בכלל מצרים.
המוזיאון יכיל בסביבות מאה אלף פריטים וחלוקת חלל נושאית בצד המחשת מציאות מדומה, בתיעוד מרחב מפגשי הסהר הפורה ואגן הים התיכון לאורך ששת אלפי שנות מבוא שבטי לאחרית מרות חיצונית בצל אימוץ דתות האל האחד כגבולות התרבות, תוך מיקוד בצפון עמק נהר נילוס לאורך שלושת אלפי שנות איחוד ופירוק הממלכות הקדומה, התיכונה, החדשה והתלמיית שתחת האמונה באלים, ועם דגש לאורח חיי המלך תות ענח' אמון במסגרת שיא התרבות כתצוגת הכותרת של המוזיאון.
מתחם.
המתחם ממוקם על מדרון המגשר על פער גובה של 50 מטרים, מעמק הנילוס, היכן שממוקמת הכניסה הראשית, ועד למישור גיזה, היכן שנמצאים חללי התצוגה העיקריים וחתימת קצה זה בחלונות הצופים למתחם הפירמידות בגיזה. שטח המוזיאון משתרע על פני 480,000 מטרים רבועים עם חלל תצוגה בסביבות 93,000 מטרים רבועים. הגלריות יגיעו לגבהים של עשרות מטרים. הבניין בצורת משולש משופע, עשוי בטון עם קירות זכוכית במסגרות משולשים כדימויי צורות פירמידה, עם ציוד במיטב החדשנות לאבטחה, למיזוג, לשימור המוצגים ולהצגת מציאות מדומה. בכלל זה גם לראשונה במבנה מסוג זה, בניית הגג עם חומרים לקליטת ושימוש בכוח השמש כאנרגיה חלופית ומתחדשת. שני חללי אולמות בגודל 7,000 מטרים רבועים הם אלו שיכילו את מוצגי תות ענח' אמון, גולת הכותרת של המוזיאון. מרכז השימור של המבנה כולל 17 מעבדות המחולקות לפי חומרים שונים של הפריטים עם מתמחים וראשי צוות לכל סוג, דוגמת מעבדה לסוגי אבנים ומעבדה לעץ שבה מטופלים בין השאר מיטות ומרכבות תות ענח' אמון. חלל נוסף יעשה שימוש "במופת אומנותי של אשליות חזותיות להסברת העולם המצרי העתיק לילדים". בנוסף יכלול המתחם אולם קולנוע תלת-ממד עם 250 מושבים, 28 חנויות מזכרות, ושמונה מסעדות שכמה מהן צפויות להיות פתוחות מסביב לשעון. לצד מבנה המוזיאון הוקם "גן הנילוס" רחב הידיים עם גינות פסלים, ומזרקות ועצי דקל כהוקרת הנהר על מימיו וצמחייתו שבבסיס גיבוש הישות המצרית.
המבנה ככלל ועיקר מחליף את המוזיאון המצרי הוותיק בכיכר תחריר בלב קהיר, שמהקמתו בראשית המאה העשרים בשנת 1902 הציג לערך 5,000 פריטים בכלל ובצורה הלוקה בחוסר סידור היסטורי או נושאי, בצד אחסון הרוב המוחלט של לערך 120,000 הפריטים שהיו ברשותו, ובחלל המבנה וחדרי האחסון ללא מיזוג עם לחות וחום בהתאם למזג האוויר השורר מרבית השנה במצרים המדברית, כמה שפגם בשימור המוצגים המאוחסנים ובחוויית המבקרים. שאר הפריטים הובאו ממוזיאונים ואוספים וגילויים חדשים בעיקר מהמקומות שהיו מרכזי התרבות העתיקה לאורך צפון הנילוס. בהשוואה בין המוזיאון המצרי הוותיק למוזיאון המצרי הגדול, חווה מגזין התיירות הנחשב "קונדה נסט טרוולר" כי האוסף הקדם-שושלתי שהוצג בראשון באמצעות מספר פריטים, "מקבל לבסוף מידה של בולטות"; וכי תצוגת תקופת הממלכה התיכונה, "הנחשבת בעיני חוגים מסוימים כשיא באומנות עתיקה", ש"עד היום הוצגה בצורה דלה", צפויה להיות מוצגת "לבסוף בצורה הממחישה את תפארתה". באותה השוואה ובהתייחסות לגילוי קבר ואוצרות תות ענח' אמון בשנת 1922, חווה כי פתיחת המוזיאון המצרי הגדול היא "קפיצה ודאית מהמאה ה-19 למאה ה-21", כי בעוד שהמוזיאון הישן היה "בית אחסון של אוצרות", המוזיאון החדש הוא "מיליארד דולר למופת, זכוכית ובטון של חלל תצוגה המוביל אורחים דרך מסע הדומה לזה של הווארד קארטר כשגילה את קבר המלך הילד מאה שנה לפני כן", וכי נראות "הפירמידות המפורסמות" מהמוזיאון החדש "מגבירה אף יותר את האווירה".
כך מוקם המבנה לאפשור אחסון כמות הפריטים הכה רבה לתרבות במקום אחד, לסדר היסטורי וחלוקה לנושאים, תחזוקה נאותה, וחוויית לימוד חדשנית דרך מסע במציאות מדומה לעולם התקופה, לרבות תצוגה ראשונה, מאורגנת ועם חוויית מסע מדומה, לכלל חפצי תות ענח' אמון. המציאות המדומה צפויה להיכלל בחלק מהתצוגות עם אשליות חיזיון ושמע של לקיחת המבקר לצפייה בסביבה, בחפצים כפי שמוקמו, ובדמויות פועלות במטרת נגישות להתעמקות שמעבר לראייה הטיפוסית של פריטים דוממים דרך מעטי הזכוכית. זאת עם אחסון מעל 100,000 פריטים בתצוגה ובמעבדות השימור וחללי עבודה, עם הצגת לפחות מחציתם, 50,000, ובהם מעל 20,000 פריטים שיוצגו לראשונה לציבור. כן גם מתוך לערך 5,400 חפצי תות ענח' אמון, קרוב ל-4,000 יוצגו לראשונה, כלעומת תצוגת לערך 1,500 מתוכם במוזיאון הישן בלב קהיר, ובהתאם לסדר שבו נתגלו במבנה הקבורה. פריטי תות ענח' אמון לבדם מהווים בסביבות עשרה אחוזים מכלל המוצגים וחמישה אחוזים מכלל האוסף. הפריט הגדול ביותר הוא פסל המלך רעמסס השני, הניצב בחלל הכניסה הראשית כראשון המקבל את פני המבקרים. גרם מדרגות ראשי הממשיך את חלל הכניסה ישמש כתכולה למעל 87 פסלי מלכים ואלים, שבהם כלל הפריטים הגדולים במוזיאון.
תכנון.