ב-15 בפברואר 2012, חברת Aeroexpress החלה לראשונה בהסעות מחוץ לאזור מוסקבה, ובכך פתחה קישור בין שדה תעופה אדלר לתחנה המרכזית בסוצ'י. מאז 1 במאי 2013 המוביל הרשמי בסוצ'י הוא חברת הרכבות הלאומית. עד נובמבר 2014 Aeroexpress פעלה כסוכן למכירת כרטיסים ושירותי נוסעים.
ב-20 ביולי 2012 השיקה Aeroexpress קו מנמל התעופה בעיר ולדיווסטוק - קנוויצ'י.
ב-22 במאי 2013, ערב אוניברסיטת קיץ 2013, הושקה רכבת אקספרס בין קאזאן לשדה התעופה בעל אותו שם.
בפברואר 2012 החברה שכרה מחסן על שם איליץ' לתחזוקה ותיקון רכבות. Aeroexpress היא המובילה הפרטית הראשונה בשירות הנוסעים הפרברי, והיא נותנת שירות באופן עצמאי בתחום זה. בשנת 2014 הושלמה בניית השלב השני ובמהלכו הותאם המחסן לשרת רכבות באופן דו-שכבתי. המחסן תוקן על חשבונה של החברה. סך ההשקעה בשנים 2012–2014 הסתכם בכ-1,147 מיליון רובל. בפברואר 2014 נחתם חוזה עם קבוצת הרכבות סטדלר לאספקת 172 קרונות בסכום של 380 מיליון יורו.
ב-19 בינואר 2015 הודיעה הנהלת החברה על הפסקת הפעילות בקאזאן ובוולדיווסטוק והעברת תקשורת ותשתיות לספקיות מקומיות. הסיבות לכך הן הפסדי תחבורה, סוגיית הפיצויים הבלתי פתורה על הפסדים שנגרמו לאזורים ועלייה בעלות השימוש בתשתיות של חברת הרכבת הרוסית.
בסוף 2016, תנועת הנוסעים של אארו-אקספרס פחתה ב־10.6% בהשוואה לשנת 2015, ל -11.6 מיליון איש, ותנועת הנוסעים נותרה באותה רמה בשנת 2017. בשנת 2016 שונה החוזה עם קבוצת הרכבות סטדלר עקב ירידה בתנועת הנוסעים שנגרמה כתוצאה מירידה במספר הנוסעים דרכה לנמלי התעופה. מספר הקרונות ירד ל-62 (11 רכבות) ועלותן נאמדה ב-183.9 מיליון יורו.
בשנת 2017 החלה אארואקספרס להפעיל רכבות דו-קומתיות מסדרת ESH2 מתוצרת Stadler, שקיבלו רישיון הפעלה ברוסיה באוגוסט. כל הרכבות לדומודדובו וונוקובו הוחלפו; בשרמטייבו, בגלל גודלו הנמוך של מעבר טבר בסמוך לתחנת בלורוסקי, לא מתוכננת הפעלת רכבות דו-קומתיות. הרכבות הראשונות יצאו: מתחנת קייב לשדה התעופה של ונוקובו ב-27 באוקטובר, ומתחנת פבלצקי לשדה התעופה דומודדובו ב-22 בנובמבר. לדברי המוביל, רכבות האארו-אקספרס הדו-קומתיות מאפשרות להוביל 20-25% יותר נוסעים. רכבות חדשות מסוגלות להגיע למהירויות של עד 160 קמ"ש. כל קרון מצויד במספר מסכים, שקעים, מושבים משנים ורשת Wi-Fi בחינם.
מדדי ביצועים.
המספר המרבי של הנוסעים בשנה - 19.7 מיליון איש - החברה עברה בשנת 2014, כולל מסלולי החברה במוסקבה, קאזאן, ולדיווסטוק, וכן רכבת הפרברים ללובנו .
בשנת 2014, תנועת הנוסעים ביעדי מוסקבה הייתה כדלקמן: לדומודדובו - 7.6 מיליון נוסעים. תנועת הנוסעים מתחנת הרכבת בלורוסקי - שדה תעופה שרמטיבו הסתכמה בכ־6.4 מיליון נוסעים. כיוון הנוקובו היווה 2.6 מיליון נוסעים. סך זרימת הנוסעים לשלושה שדות תעופה במוסקבה הסתכם ב -16.6 מיליון נוסעים. חלקה של החברה בשוק התחבורה הבין-מודרני של מרכז התעופה במוסקבה בשנת 2014 הסתכם ב -21.65%.
ביקורת.
החברה ספגה ביקורת חוזרת ונשנות על התעריפים הגבוהים והייתה מונופול בתחום הובלת הרכבות משדות התעופה. הכרטיס הזול ביותר מתחנת קייב במוסקבה לשדה התעופה של ונוקובו בשנת 2017 עלה 500 רובל, בעוד אותו אורך נסיעה רגיל, דומה לרכבות איכותיות של חברת הרכבות רוסית בה העלות היא כמאה רובל.
ביולי 2017, ראש חברת רכבת מוסקבה ולדימיר מולדאבר מתח ביקורת על חברת Aeroexpress LLC וחברת הנוסעים הפרברים המרכזית על סירובם להשתמש בבלימה מחודשת ברכבות החשמליות שלהם. כל ההוצאות על השימוש בחשמל על ידי חברות הספק הפרטי נעשות על ידי חברת הרכבות הלאומית ולחברות הפרטיות עצמן יש העדפות כספיות משמעותיות, כולל שיעור מועדף של 1% לשימוש בתשתיות של הרכבות הרוסיות. כישלון בשימוש בבלימה מחודשת מביא לצריכה מוגזמת של חשמל עבור הרכבות, וגורם להפסדים כספיים משמעותיים בתקציב חברת הרכבות הרוסיות. על פי נתונים לשנת 2017, חברת הרכבות הרוסית ציינה כי היה מספר לא מבוטל של תאונות דרכים עם רכבות Aeroexpress, במהלכן מתו יותר מ-15 בני אדם כתוצאה מהתנגשויות.
אהרן יהודה לייב שטינמן
יחסי סיישל–קנדה
יחסי סיישל–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של סיישל לבין קנדה.
סקירה כללית.
היחסים הדיפלומטיים שבין סיישל לקנדה כוננו ב-1976, מיד לאחר קבלת עצמאותה של סיישל. שתי המדינות הן בילינגואליות, דוברות אנגלית וצרפתית ושתיהן חברות בארגון לה פרנקופוני, בו זוכות לשתף פעולה בנושא הבלשנות והלשון הצרפתית. שתי המדינות הן חברות בחבר העמים הבריטי, אך אין לשתי המדינות ריבון משותף.
סיישל מהווה יעד שסובל מהתקפות שודדי ים, לצד כל מזרח אפריקה. קנדה במסגרת האומות המאוחדות פועלת למיגור הפיראטים בסיישל ובקניה.
קנדה היא יעד פופולרי מאוד לסטודנטים מסיישל הנהנים מתוכניות שונות המאפשרות להם ללמוד בקנדה. הנציבות הגבוהה של קנדה בטנזניה מחלקת לאזרחי סיישל מלגות אקדמאיות מיוחדות במסגרת תוכנית היהלום של המלכה אליזבת השנייה למנהיגים האפריקאים של המחר, ולה פרנקופוני מסבסד את הלימודים בקנדה של הסיישלים המעוניינים ללמוד את הלשון הצרפתית.
יחסי קוסובו–רוסיה
בין קוסובו לבין רוסיה לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים, מאחר שרוסיה תומכת בעמדת סרביה, ולפיה הינתקות קוסובו ממנה אינה חוקית.
רקע כללי.
נשיא רוסיה ולדימיר פוטין אמר כי כל תמיכה בהצהרה החד צדדית של קוסובו אינה מוסרית ואינה חוקית. הוא תיאר את ההכרה בהכרזת העצמאות באופן חד צדדי של קוסובו על ידי כמה מעצמות גדולות בתור "תקדים נורא" אשר "שובר את המערכת כולה של היחסים הבינלאומיים", ואשר עלולה לגרור שרשרת שלמה של השלכות בלתי צפויות לאזורים אחרים בעולם "שתחזור לפגוע במערב" בפניו. במהלך ביקור רשמי בסרביה נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב חזר על התמיכה בסרביה ובעמדתה בקוסובו.
רוסיה גם אמרה כי מהומות שהתרחשו במרץ 2008 בטיבט קשורות להכרה של כמה מדינות בעצמאותה של קוסובו. שר החוץ סרגיי לברוב, בריאיון לעיתון רוסי, קישר גם את הדרישות לאוטונומיה גדולה יותר של אלבנים אתניים במקדוניה עם נושא קוסובו. לברוב אמר, "יש יסודות להניח שזה לא מתרחש במקרה. אתה יכול לראות מה קורה בטיבט, איך הבדלנים שם מתנהגים. האלבנים במקדוניה כבר דורשים רמת אוטונומיה שהיא צעד ברור לקראת עצמאות. יתר על כן, אירועים באזורים אחרים בעולם נותנים לנו עילה להניח שאנחנו רק בתחילת תהליך רעוע מאוד".
ב-23 במרץ 2008 הורה ולדימיר פוטין על סיוע הומניטרי דחוף למובלעות סרביות בקוסובו. ראש ממשלת קוסובו, האשים טאצ'י, התנגד לתוכנית הרוסית לשליחת סיוע לסרבים בקוסובו. הוא הצהיר כי רוסיה יכולה לשלוח סיוע רק אם יוסכם ויתואם עם הממשלה בפרישטינה.
ב־15 ביולי הצהיר הנשיא דמיטרי מדבדב בנאום מרכזי של מדיניות חוץ "עבור האיחוד האירופי, קוסובו היא כמעט מעיראק בעבור ארצות הברית... זו הדוגמה האחרונה לערעור החוק הבינלאומי".
ב-29 במאי 2009, הנשיא דמיטרי מדבדב תיאר את סרביה כ"שותף מפתח לרוסיה בדרום מזרח אירופה" והודיע "בכוונתנו להמשיך ולתאם בעתיד את יחסי החוץ שלנו, כולל אלה הקשורים לפתרון הנושא עם קוסובו".
שגריר רוסיה בסרביה אלכסנדר קונוזין אמר ליומון בבלגרד ביוני 2009 כי "עמדתה של רוסיה היא די פשוטה - אנו מוכנים לתמוך בכל עמדה שסרביה נוקטת (ביחס לקוסובו)".
יחסי קוסובו–קרואטיה
יחסי קוסובו–קרואטיה מתייחסים ליחסים הדו-צדדיים של רפובליקת קרואטיה והרפובליקה של קוסובו. יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-30 ביוני 2008 בעקבות הכרזת העצמאות של קוסובו. לקרואטיה יש שגרירות בפרישטינה, ולקוסובו יש שגרירות בזאגרב. שתי המדינות, קרואטיה וקוסובו היו חלק מיוגוסלביה משנת 1918 עד 1991. שתי המדינות נהנות מיחסים טובים וידידותיים מאוד.
היחסים בין המדינות.
קרואטיה הפכה למדינה ה-31 שהכירה בקוסובו ב-19 במרץ 2008, וכוננה יחסים דיפלומטיים ב-30 ביוני 2008. קרואטיה שדרגה את משלחתה בפרישטינה לשגרירות. שגריר קרואטיה הנוכחי בקוסובו הוא זלטקו קרמריק. על מנת לחזק את שיתוף הפעולה הדו-צדדי, קוסובו פתחה שגרירות בזאגרב, בירת קרואטיה. שגריר קוסובו הנוכחי בקרואטיה הוא ולטט סאדיקו.
שיתוף פעולה צבאי.
לקרואטיה יש כיום 20 חיילים המשרתים בקוסובו כשומרי שלום בצבא נאט"ו שהוביל את כוח קוסובו.
שיתוף פעולה משפטי.
קרואטיה תומכת בקוסובו בבית הדין הבינלאומי לצדק בדיון בשאלת חוקיות עצמאות קוסובו.
ניילון (פירושונים)
אליהו אגסי
אליהו אגסי (28 בדצמבר 1909 – 2 בנובמבר 1991) היה פעיל-הסתדרות בין השנים 1932 - 1976, והיה מראשוני הפעילים שעסקו בקירוב הפועל הערבי להסתדרות ושיפור תנאי עבודתו, ובהסברה לחיזוק נאמנותו של המגזר-הערבי למדינה. בין תפקידיו בהסתדרות ניתן למנות את ניהול המחלקה לענייני ערבים, עריכת-משנה של העיתון בערבית "חקיקת אל-אמר", וניהול בית-ההוצאה הערבי.
כאיש חינוך, היה חבר ב"מועצה לחינוך ולתרבות לערבים" מטעם משרד החינוך, וב"מרכז לתרבות וחינוך" של ההסתדרות, ופעל בתפקידים אלה לקירוב ערביי המדינה ולקירוב בין העדות בישראל.
כמו כן היה סופר, עיתונאי, פעיל בתחום פולקלור עדות-המזרח, ופולמוסן נגד האפליה העדתית ובעד מיזוג-גלויות/עליות.
ביוגרפיה.
אגסי נולד בשנת 1909 בבגדאד שבעיראק, לאביו הרב שמעון אגסי ולאימו רחל. הוא היה בן הזקונים למשפחה בת עשרה ילדים, ששלושה מהם נפטרו לפני לידתו. הוא למד בחדר ואחר כך בבית-הספר האמריקאי לבנים בבגדאד ואף שימש שם כמורה במשך שנה אחת.
הוא עלה בגפו ארצה בשנת 1928, ולמד בגימנסיה "הרצליה" בתל אביב ואחר כך באוניברסיטה העברית בירושלים.