גם בולקין וגם פטרסון מאמינות שקולודני אמנם מתייחסת לנשים במאמרה, אך זאת רק קבוצה מסוימת של נשים — לבנות, מעמד בינוני והטרוסקסואלי. פטרסון כי "למרות השפה והכוונה של המאמר הוא מייצג עמדות קלאסיות, לבנות והטרוסקסיסטיות הנפוצות בביקורת הספרות הפמיניסטית והנוגדות את המיטב של המחשבה הפמיניסטית ואת מטרות תנועת הנשים" (פטרסון, 654 ). זאת ביקורת נפוצה על הגל השני של הפמיניזם שנטה להתעלם מבעיותיהן של נשים לא לבנות ולא-הטרוסקסואליות לטובת תרבות פמיניסטית הטרוסקסואלית לבנה והומוגנית. עם זאת, תמיכתה של קולודני במושג הפלורליזם יש בה כדי לקזז טענה זאת. היא אמנם לא אומרת בפירוש שגישות ביקורתיות אלטרנטיביות צריכות להגיע ממוצא אתני או מיניות שונות, אך אין סיבה לא להכליל אותן, להפך ההכלה רק תגדיל את היקף "המודעות הביקורתית הרחבה" שהוזכר לעיל.
גרדינר, לעומת זאת, לא מסכימה עם קולודני לגבי הפלורליזם. אף על פי שאין אידאולוגיה אחת שאליה שייכות כל התאוריות הפמיניסטיות, טוענת גרדינר, ישנם כמה מושגים אידאולוגיים חזקים המגדירים תחומי פמיניזם. דוגמאות לכך יכללו פמיניזם ליברלי, פמיניזם סוציאליסטי ואקופמיניזם. לדעתה של גרדינר, האמונות האידאולוגיות החזקות המשותפות לקבוצות אלה מגבילים את רגישותן לפלורליזם. (גרדינר 634)
לאכזב את העתיד: דיקנית מתבוננת על ההשכלה הגבוהה במאה העשרים ואחת.
ספרה של קולודני משנת 1998, "לאכזב את העתיד: דיקנית מתבוננת על ההשכלה הגבוהה במאה העשרים ואחת" (Failing the Future: A Dean Looks at Higher Education in the Twenty-First Century), אינו יצירת ביקורת ספרותית, אלא ספר ביקורת מוסדי. לאחר שכיהנה כדיקנית למדעי הרוח במשך חמש שנים באוניברסיטת אריזונה, כתבה קולודני את הספר הזה כדי לתאר כמה מהבעיות העומדות בפני מוסדות אקדמיים. אלה כוללים את היכולת של המחוקקים והמנהלנים לקבל החלטות לא מושכלות לגבי קיצוצים בתקציב מבלי להבין את ההשפעה של קיצוצים כאלה על חינוך איכותי; שלל בעיות הקשורות לתהליכי קביעות וקידום, שלדעת קולודני, עדיין משקפים גישה אנטגוניסטית לנשים או למיעוטים אתניים; בעיה עם הטרדה אנטי-פמיניסטית ואנטי- אינטלקטואלית; חוסר תמיכה זמינה לסטודנטים הורים לילדים; העובדה שנשים ואלו שאינם לבנים עדיין נחשבים לזרים ברחבי הקמפוס ובמוסדות האוניברסיטאיים; והשפעתה של תוכנית לימודים מיושנת מול מגוון דמוגרפי גדל וצרכי למידה משתנים של הסטודנטים. קולודני מפרטת מספר שינויים שניתן לבצע לשיפור התנאים, תוך הבנה שכל שינוי מהותי יחייב סכום כספי משמעותי לא פחות, ויצריך השקעה מחודשת של הממשלה בהשכלה גבוהה.
קרלוס רוסינקראנץ
קרלוס רוסינקראנץ (בספרדית: Carlos Rosenkrantz; נולד ב-28 באוקטובר 1958) הוא עורך דין ארגנטינאי. הוא שופט בבית המשפט העליון של ארגנטינה מאז אוגוסט 2016, והחל מאוקטובר 2018 הוא מכהן כנשיאו.
היה הרקטור של אוניברסיטת סן אנדרוס.
ביוגרפיה.
רוסינקראנץ נולד בבואנוס איירס, שבארגנטינה. אביו היה יהודי מפולין ואמו הייתה מורה נוצרייה.
הוא למד משפטים באוניברסיטת בואנוס איירס ואחר כך בארצות הברית הודות לתוכנית מלגת פולברייט.
הלקוח
הלקוח (באנגלית: The Client) הוא סרט מותחן משפטי אמריקאי משנת 1994 בבימויו של ג'ואל שומאכר, ובכיכובם של סוזן סרנדון, טומי לי ג'ונס, בראד רנפרו, מרי-לואיז פרקר, אנתוני לה פגליה, אנתוני אדוארדס, ואוסי דייוויס. הסרט מבוסס על הרומן המפורסם של ג'ון גרישם באותו השם. הסרט יצא בארצות הברית ב-20 ביולי 1994.
תקציר העלילה.
מארק סוויי (בראד רנפרו), ילד בן 11, וריקי (דייוויד ספק), אחיו הצעיר, מעשנים סיגריות ביער שליד ביתם כאשר הם נתקלים בג'רום "רומי" קליפורד (וולטר אולקביץ'), עורך דין של המאפיה. קליפורד אומר למארק שהוא עומד להרוג את עצמו מאחר שהוא עומד להירצח על ידי המאפיונר בארי "הלהב" מולדאנו (אנתוני לפאליה), אחיינו של הגנגסטר הידוע לשמצה ג'וני סולארי (רון דין). ריקי נכנס למצב של קטטוניה לאחר שהיה עד להתאבדות והוא מאושפז בבית החולים סנט פיטר. הן רשויות החוק והן המאפיה מבינים כי ייתכן שקליפורד שוחח עם מארק לפני שהתאבד, וסיפר לו היכן קבורה גופתו של הסנאטור של לואיזיאנה שנרצח על ידי מולדאנו.
מארק פוגש את רג'ינה "רג'י" לאב (סוזן סרנדון), עורכת דין ואלכוהוליסטית לשעבר, שמסכימה לייצג אותו. השניים מוצאים עצמם מתעמתים עם "הכומר" רוי פולטריג (טומי לי ג'ונס), תובע פדרלי יהיר שמעוניין להשתמש בתיק זה כמקפצה למען שאיפותיו הפוליטיות. בינתיים, נחשף כי סולארי מעולם לא אישר למולדנו להרוג את הסנאטור והוא רוצה שמולדנו יגלה מה בדיוק מארק וריקי יודעים. ג'וני מורה למולדנו להעביר את הגופה ממקום מחבואה הנוכחי, אך הוא איננו מסוגל לעשות זאת באותה העת, כיוון שהיא נמצאת בבית הסירות של קליפורד, והמשטרה עדיין נמצאת במקום על מנת לחקור את התאבדותו.
פולטריג ממשיך להשתמש באמצעים משפטיים כדי לגרום למארק לחשוף היכן מסתתרת הגופה, ואילו סולארי מורה למולדנו להרוג את הילדים ואת רג'י. הוא גם מורה להעביר את הגופה לאחר סיום החקירה בביתו של קליפורד. במעלית בבית החולים, המאפיונר פול גרונקי (קים קואטס) מאיים על חייו של מארק, שבעקבות כך מסרב לדבר עם פולטריג.
מארק ורג'י נוסעים לניו אורלינס כדי לוודא שהגופה אכן נמצאת בבית הסירות של קליפורד. רג'י מתכוונת להשתמש במידע זה על מנת לתווך עסקה עם פולטריג, שבתמורה יעניק טיפול רפואי לריקי ויכניס את כל המשפחה לתוכנית להגנת עדים. רג'י ומארק מגיעים לביתו של קליפורד באותו לילה שבו גם מולדאנו ושותפיו מגיעים למקום. הם חופרים את הגופה ומאיימים להרוג את רג'י ואת מארק, אך רג'י מפעילה את אזעקת השכנים, שמבריחים מהמקום את מולאדנו ושותפיו.
פולטריג נענה לכל דרישותיה של רג'י בתמורה למידע על מיקום הגופה. שלושת בני משפחת סוויי עוזבים על מטוס פרטי לפיניקס על מנת להתחיל מחדש את חייהם בזהות חדשה. מולדנו מתעמת עם סולארי, שאומר שהוא לא ייתן לו לסכן את המשפחה, ובכך רומז שהורה לגרונקי לחסל אותו. לאחר מציאת הגופה, פולטריג עורך מסיבת עיתונאים ומשוחח עם רג'י, מספר לה שהוא מתכוון להתמודד על תפקיד מושל לואיזיאנה, וכי ישמח אם תעבוד עבורו. המטוס של מארק ממריא אל עבר השקיעה, והוא מנופף לשלום לרג'י דרך החלון.
הכנסות ורווחים.
הסרט זכה להצלחה כלכלית, והרוויח 92,115,211 דולר במכירת כרטיסים בקופות בארצות הברית ועוד 25,500,000 דולר במכירות כרטיסים מחוץ לארצות הברית, ובסך הכל הכנסות של 117,615,211 ברחבי העולם.
ביקורות.
הסרט קיבל בעיקר ביקורות חיוביות.
רוג'ר אברט העניק לסרט ציון של 2.5 מתוך 4 והניו יורק טיימס כינה את הסרט "קצבי, חסר שטויות ו[בעל] שלוש מערכות מנצחות ... שבצורה הברורה ביותר מהדהדות את סגנונו הפשוט והנמרץ של גרישם". עם זאת, הארגון Common Sense Media מזהיר כי "איומים על אלימות ומוות, המכוונים לעיתים קרובות נגד ילד בן 11" מוצגים בסרט.
פרסים ומועמדויות.
על הופעתה בסרט זה בתפקיד עו"ד רג'י לאב, סוזן סרנדון זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי וכן הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (אותו הפסידה לג'סיקה לאנג על הופעתה בסרט שמיים כחולים, לצידו של טומי לי ג'ונס).
עיבוד טלוויזיוני.
בעקבות הצלחת הסרט, נוצרה סדרת טלוויזיה באותו השם בכיכובם של ג'ו בת' ויליאמס וג'ון הרד בתור רג'י לאב ורוי פולטריג, בהתאמה. אוסי דייוויס שב לגלם בסדרה זו את דמות השופט הארי רוזוולט, אותה גילם בסרט הקולנוע. הסדרה נמשכה עונה אחת בלבד (1995–1996).
פסק הדין ראם מהנדסים נגד עיריית נצרת
מה שלמה
העמותה לחקר אמנות נשים ומגדר בישראל
העמותה לחקר אמנות נשים ומגדר בישראל היא עמותה הפועלת לחקר וריכוז מידע אודות נשים אמניות ומגדר באמנות הישראלית, לצד תמיכה באמניות, אוצרות, חוקרות ופעילות תרבות.
היסטוריה.
העמותה לחקר אומנות נשים ומגדר בישראל נוסדה בשנת 2015 ביוזמת ד"ר רות מרקוס, בשיתוף המייסדות ד"ר טל דקל, דליה דנון, רותי חינסקי-אמיתי, אורנה נוי-לניר, ד"ר מור פרסיאדו, אורה ראובן וחגית שחל. רות מרקוס שימשה בתפקיד היו"ר עד לדצמבר 2017. כסגנית יו"ר העמותה מונתה מור פרסיאדו. ד"ר טל דקל, דליה דנון, רותי חינסקי-אמיתי, אורנה נוי-לניר, ד"ר מור פרסיאדו וחגית שחל כיהנו כחברות הוועד המנהל. בשנת 2017 פרשה מתפקידה דר' רות מרקוס והחליפה אותה טל דקל בתפקיד יו"ר העמותה. בשנת 2021 נבחרה פרופ' יעל גילעת לתפקיד יו"ר העמותה, ונבחרו חברות הוועד המנהל: ד"ר רות מרקוס, חגית שחל, זיוי ברמן, ד״ר טל דקל, ציפי מזרחי, גילי סיטון, חנאן אבו חוסיין, ד"ר ליאת סידס, דפנה שלום, אמירה פודי, חנה בן-חיים יולזרי, ושטאנג סיון.
הקמת העמותה הייתה חיונית לאור המחקרים שנערכו בשנים האחרונות בנושא מקומן של נשים בסצנת האומנות הישראלית, שהוכיחו כי הייתה הדרת אמניות מתולדות האומנות הישראלית, כולל מהמוזיאונים ומתוכניות הלימודים, ובמקביל נדחקה לשוליים הדיסציפלינה של לימודי המגדר באומנות הישראלית ברוב האקדמיות. העמותה נוסדה כדי לעודד הן את המחקר המגדרי והן את המחקר אודות נשים-אמניות בישראל. לשורותיה מתקבלים ומתקבלות אמניות/אמנים, חוקרות/ים, אוצרות/ים, מנהלות/ים מוסדות אומנות וכיוצא בזה, ללא הבדלי מגדר, אתניות, דת, או כל קטגוריה זהותית אחרת, מכל הקבוצות החברתיות בישראל אשר מתעניינות בהיבטים מגדריים של האומנות בישראל. לעמותה מתקבלות גם יוצרות מתחומי אומנות נוספים, כגון מוזיקה, קולנוע וטלוויזיה, צילום, תיאטרון וכדומה.
פעילות העמותה.