לפני שעבד על מדע וספקנות, פרסם שרמר ספרים בנושא רכיבה על אופניים ואחרים בנושא חינוך ילדים בתחומי המתמטיקה והמדע. אלה כוללים שיתופי פעולה עם ארתור בנימין.
בינואר 2015 פרסם שרמר את קשת המוסר: כיצד מדע וסיבה מובילות את האנושות אל עבר אמת, צדק וחופש.
הרייט הול מספרת על הפרסום של שרמר משנת 2018, "שמים על כדור הארץ: החיפוש המדעי אחר החיים שלאחר המוות, האלמותיות והאוטופיה", כי "הנושאים של שמיים על כדור הארץ בדרך כלל מתייחסים לתחומי הפילוסופיה והדת, אך שרמר ניגש אליהם דרך המדע, מחפש ראיות - או היעדרן." היא ממשיכה ואומרת ש"אומר שיטען כי שרמר חורג מהמדע", אך "זה בהחלט ... יגרום לקורא לחשוב".
בפודקאסט שאל אותי כל דבר בינואר 2019, שרמר הודיעה על תוכניות לשלושה פרסומי ספרים צפויים: אוסף מסות ויצירות מדעיות שנמשכו במשך 15 השנים האחרונות, אוסף של 70 הטורים הסקפטיים האחרונים שפורסמו בעבר בסיינטיפיק אמריקן, וספרות בדיונית. ספר בנושא שלא הוסתר.
הופעות מדיה והרצאות.
שרמר הופיע כאורח ב-Donahue בשנת 1994 כדי להגיב לטענות הכחשת השואה של בראדלי סמית ודוד קול, ובשנת 1995 בתוכנית "אופרה ווינפרי" כדי לאתגר את טענות הנפש של רוזמרי אלטאה. שרמר הופיע אורח בפרק הבולשיט של פן וטלר ב -2004, בו טען כי אירועים במקרא מהווים "סיפור סיפורים מיתיים", ולא אירועים המתוארים תרתי משמע. עמדתו נתמכה על ידי מארחי התוכנית, שהם אתאיסטים בעצמם. הפרק המדובר, התנ"ך: עובדה או בדיה?", ביקש להפיל את הרעיון שהתנ"ך הוא תיעוד היסטורי אמין אמפירי. המתנגד לשרמר היה פול מאייר, פרופסור להיסטוריה עתיקה באוניברסיטת מערב מישיגן.
שרמר הציג מספר הופעות בתוכנית "הצד האחר" של NBC בשעות היום, בשנת 1994 ו-1995. לאחר היכרות עם מפיקי התוכנית, הוא הציע פיצול רשמי לחברת ההפקה שלהם לתוכנית ריאליטי מוכוונת בספקנות שמטרתה הייתה להציג נקודות מבט של מאמינים וספקנים כאחד. ההצעות שלו לא היו פורות, אך מספר שנים לאחר מכן, אחד המנהלים של אותה חברה הלך לעבוד עבור ערוץ פוקס משפחה שהוקם אז, והתרשם מהתוכנית של שרמר, וביקש שיגיש אותה לרשת. הרשת הרימה את הסדרה, לחקור את הלא נודע, ששרמר הפך למפיק ומנחה הסדרה, שתוקצבה בסכום של 200,000 $ לפרק, נתפסה על ידי שרמר כהרחבה ישירה של העבודה שנעשתה במגזין Skeptic, ותאפשר לשרמר להגיע ליותר אנשים. הכותרת החד משמעית נבחרה כדי לא להטיל את דעתם של אורחים או צופים באשר לאופי הספקני של המופע. קטעים שונים מחקירת הלא נודע ניתן למצוא בערוץ היוטיוב של שרמר. בשנת 1999, שרמר הפיק ושיתף את סדרת הטלוויזיה המשפחתית "פוקס המשפחתי את הלא נודע".
שרמר היה נואם בכל שלושת אירועי ה-Beyond Belief בין השנים 2006–2008. הוא גם דיבר בכנס TED ב-2006 בנושא "מדוע אנשים מאמינים בדברים מוזרים". בשנת 2008 נשא את נאום ההתחלה במכללת ויטייר, שהעניק לו תואר דוקטור לשם כבוד למכתבים אנושיים. הוא גם אורח מדי פעם בספקנות, הפודקאסט הרשמי של סקפטיק.
שרמר התווכח עם דיפאק צ'ופרה פעמים רבות, כולל במהלך הופעתם במרץ 2010 בתוכנית Night News של ABC. הוא ציין את צ'ופרה כבן זוגו לוויכוח האישי האהוב.
ב-21 באוגוסט 2010, שרמר זכה בפרס שהוקיר את תרומתו בתחום הספקני, מקבוצת החקירות העצמאית במהלך גאלה למלאת עשור.
חיים אישיים.
החל משנת 2007 שרמר מתגורר באלטדנה בקליפורניה. הוא התחתן עם ג'ניפר גראף, ילידת קלן, גרמניה, ב-25 ביוני 2014. את הטקס ביצעה אחותו של שרמר, טינה, שהוסמכה לרגל האירוע. חובב כלבים, בעבר היה לו כלב בשם דרווין, ונכון לאפריל 2018, יש להם רטריבר שוקולד לברדור בשם היץ', על שם כריסטופר היצ'נס.
עמדות פוליטיות.
מבחינה פוליטית שרמר תיאר את עצמו כליברטריאן לכל החיים. בראיון משנת 2015, שרמר הצהיר שהוא מעדיף לדבר על סוגיות אישיות, וקונן כי בעבר אנשים סירבו אפילו להקשיב לו בגלל התיאור העצמי שלו כליברטריאן. באותו ראיון הוא ציין גם כי מחקריו לבקרת אקדחים גרמו לו להאמין כי כמה מדדים להפחתת אלימות הקשורה לאקדח יועילו. הנשיא הראשון אליו הצביע היה ריצ'רד ניקסון בשנת 1972, אשר לאור שערוריית ווטרגייט הוא מכנה "ההצבעה המביכה ביותר שלו".
בשנת 2000 הוא הצביע בעד הארי בראון כדי "להצביע לפי מצפוני", מתוך הנחה שהמנצח במרוץ (אל גור או ג'ורג 'וו. בוש) לא יהיה רלוונטי. בהמשך הוא התחרט על החלטה זו, כשהוא האמין שמדיניות החוץ של בוש הפכה את העולם למסוכן יותר, והוא הצביע בעד ג'ון קרי בשנת 2004. שרמר הגדיר את תומאס ג'פרסון כנשיא האהוב עליו, בזכות תמיכתו בחירות ויישום החשיבה המדעית שלו לפוליטיקה, התחומים הכלכליים והחברתיים. הוא אומר על ג'פרסון, "כשהוא סעד לבד בבית הלבן הייתה שם יותר אינטליגנציה בחדר מאשר כשג'ון פ. קנדי ​​אירח שם ארוחת ערב לזוכי פרסי נובל."
עמדות על בקרת נשק.
שרמר התנגד פעם לרוב אמצעי הפיקוח על הנשק, בעיקר בגלל אמונתו בעקרון של הגברת חופש הפרט והפחתת התערבות הממשלה, וגם מפני שהיה ברשותו רובים רוב חייו. בבגרותו היה ברשותו אקדח מגנום 357 במשך רבע מאה להגנה, אף על פי שבסופו של דבר הוציא אותו מהבית ואז נפטר ממנו לחלוטין. אף על פי שהוא כבר לא מחזיק ברובים, הוא ממשיך לתמוך בזכות להחזיק נשק להגנה על המשפחה. עם זאת, עד שנת 2013, הנתונים על מקרי רצח, התאבדות וירי בשוגג שכנעו אותו כי ייתכן שיהיה צורך בכמה אמצעי בקרת נשק צנועים.
עמדות בנושא עונש מוות.
בעבר שרמר תמך בעונש מוות, בעיקר בשל אהדה למשפחות הקורבנות, אולם בהמשך הוא התנגד לעונש המוות, בחלקו מתוך התנגדות למתן כח רב מידי לממשל - לאור מאות אנשים שהוצאו להורג ונחשפו כחפים מפשע לאחר מכן, ובחלק מהשקפתו כי צדק גמול מונע על ידי האינסטינקטים הבסיסיים של האנושות, והוא אינו משפיע על צדק משקם. הוא שינה את דעתו על הנושא במהלך המחקר של קשת המוסר, וטען כי "[עונש מוות] הוא אחד מהפרקטיקות הברבריות האלה שאנחנו צריכים להיפטר ממנה. [ארצות הברית] אמריקה היא באמת האחרונה מבין 19 הדמוקרטיות המתועשות שמאפשרות להטיל עונש מוות. (...) הפילוסוף האיטלקי צ'זארה בקריה, בספרו על פשעים ועונשים, העלה את הרעיון שהעונש צריך להתאים לפשע וכי הקריטריונים צריכים להיות האם זה מונע מאנשים לבצע פשעים, ועונש המוות אינו עושה זאת".
המטבח בפריז (סרט)
המטבח בפריז (ברוסית: «Ку́хня в Пари́же») הוא סרט קולנוע באורך מלא בהפקת חברת הטלוויזיה STS וחברת YBW, המהווה המשך לעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "המטבח". הקרנת הבכורה התקיימה בכל בתי הקולנוע ברוסיה ב-1 במאי 2014.
עלילה.
לאחר אירועי העונה השלישית, מסעדת קלוד מונה ממשיכה לחזק את תהילתה במוסקבה, תוך שהיא נותרה ממסד משגשג עם בעלים מיומן, מנהלת חרוצה ומטבח מעולה. אך כל התקוות והעמל של הצוות מופרע מכישלון המסעדה בהכנה ובניהול אירוע בינלאומי - מפגש בין נשיאי רוסיה וצרפת.
העובדים ובעל המסעדה צריכים לחפש מקום עבודה חדש ונוטשים את "קלוד מונה" הקודם ונוסעים אל "עיר האהבה", בירת צרפת - פריז. עבודה חדשה, צבע חדש ויריבים חדשים. ויקטור בארינוב פוגש את אביו שלו - השף של המסעדה הטובה ביותר בפריז בעוד מקסים לברוב נאלץ להתמודד עם החבר הצרפתי של ויקטוריה, שבסופו של דבר מנסה להציע לה הצעת נישואין. הסרט מסתיים בחתונתם של מקסים וויקטוריה, כמו גם עם חזרת צוות המסעדה לרוסיה.
הפקה.
באביב 2013 נפגשו יוצרי הסדרה "המטבח" בפריז כדי לציין את יציאת עונה 2 של הפרויקט. תוך כדי הליכה לאורך גדות הסן עלה הרעיון לצלם את הסרט בבירת צרפת.
הצילומים התרחשו בעיקר בצרפת והחלו ב-6 בספטמבר 2013 בפריס, והושלמו כבר ברוסיה ב-18 בפברואר 2014. בסך הכל, תהליך הצילומים נמשך 53 יום, וצולמו 106 דקות. הקרנה טרום הבכורה של הסרט נערכה ב-24 באפריל 2014 במוסקבה ובסנקט פטרבורג בבתי הקולנוע "אוקטובר" ו"חודוז'סטבניי", בהתאמה, בה השתתפו השחקנים הראשיים בסרט ילנה פודקמינסקאיה, מארק בוגאטירב ו-ונסן פרז, כמו גם במאי הסרט - דמיטרי דיאצ'נקו.
לאחר ההצלחה של "מטבח בפריס", החלו לעבוד על סרט חדש באורך מלא, שתוכנן במקור לצילום בסין (תואר העבודה הוא "מטבח בשנגחאי" ). עם זאת, בסופו של דבר, הסרט הוחלט לצלם בסוצ'י, במוסקבה ובאבחזיה, ובשם אחר - " מטבח. הקרב האחרון " . הבכורה של הסרט העלילתי השני התקיימה ב־20 באפריל 2017 בבתי קולנוע.
פרסים.
הסרט זכה בפרס ז'ורז' 2015 במועמדות "הקומדיה הרוסית הטובה ביותר".
בנקאות פתוחה
"בנקאות פתוחה" הוא מונח מתחום הטכנולוגיה הפיננסית המתייחס לשירותים פיננסים שבהם:
הרעיון.
בבסיס הרעיון של הבנקאות הפתוחה עומד העיקרון של העברת מידע פיננסי של לקוח שנתן לכך את הסכמתו לצד שלישי. מידע זה כולל יתרה, תנועות בחשבון, עמלות וריביות, אשראי שנטל הלקוח, חסכונות, ניירות ערך ועוד.
באוקטובר 2015 אימץ הפרלמנט האירופי את תקנות "Payment Services Directive", הידועות כ-"PSD2". הכללים החדשים מעודדים פיתוח ושימוש במוצרים חדשים לתשלום באמצעות בנקאות פתוחה, ומחייבים את הבנקים לאפשר ללקוחות לשתף את נתוניהם הבנקאיים עם גורמי צד שלישי.
הרפורמה מחייבת את הבנקים להחצין נתוני לקוח באמצעות ממשקי API לכל גורם שיבחר על ידו, כמו גם לתמוך בטרנזקציות כספיות דרך ממשקים אלו.
חוק שירותי תשלום (תשע"ט - 2019) מבוסס על הרגולציה האירופאית (PSD2), ומניח תשתית רגולטורית רחבה שתומכת בריבוי שחקנים שיוכלו לפעול ישירות למול מערכות התשלומים, וזאת בראייה צופה פני עתיד בכל הנוגע לשירותי ואמצעי התשלום העתידיים.