המטוס הופעל עבור חיל הים הישראלי על ידי חיל האוויר בשנים 1977-2016. בשנת 2000 החליט צה"ל לרכוש מטוסים חדשים, שיחליפו את השחף, מדגם "קינג-אייר 200" מתוצרת חברת ריית'און האמריקנית, כדי שיוכל להשתמש בכספי הסיוע אמריקאי לישראל. אך בשנת 2001 הוחלט להשביח את המטוסים הקיימים במקום רכישת מטוסי סיור ימיים חדשים. בתחילת ינואר 2017 הוצא משירות מבצעי. השחף הוחלף בכלי טיס בלתי מאויש מדגם הרון 1.
המטוס מסוגל לגלות ולזהות מטרות ממרחק רב, כמו כן למטוס יכולת גילוי צוללות.במטוס שני חלונות דמויי בועה, משני צידי הגוף, המאפשרים זווית ראייה גדולה יותר מאשר בחלונות מקובלים, למטרת זיהוי עין של מטרות על ידי צופים. מטוסי השחף אוישו על ידי "גף סיורי ים" הכפוף לשייטת ספינות הטילים והוטסו על ידי חיל האוויר, לפי המשימות שנקבעו על ידי חיל הים.
את המטוס הפעילו שבעה אנשי צוות: קברניט, טייס משנה ונווט מחיל האוויר ומפקד משימה ושלושה חיילים מחיל הים. מפקד המשימה הוא קצין בוגר קורס חובלים או קורס קציני שליטה בחיל הים.
יורוקופטר AS-565 פנתר
יורוקופטר (החל מ-2014 איירבוס הליקופטרס) AS565 פנתר (Panther) הוא הגרסה הצבאית של היורוקופטר AS365 דופין (Dauphin), מסוק בינוני, דו-מנועי רב תכליתי. הפנתר מיועד לבצע מגוון משימות צבאיות, כולל תובלת סער, ניהול אש, לוחמה נגד צוללות, לוחמה נגד כוחות שטח, חיפוש והצלה ופינוי רפואי.
פיתוח.
חברת סוד אוויאסיון (שמוזגה ב-1970 לתאגיד איירוספסיאל) ייצרה במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 את המסוק הקל איירוספסיאל גאזל ואת המסוק איירוספסיאל SA 330 פומה, הכבד יותר. לקראת סוף העשור זיהתה החברה צורך במסוק תובלה בינוני, שימלא את הנישה שבין הגאזל והפומה. הדגם החדש נקרא SA 360C דופין, כאשר האותיות SA שבסימול המסוק הן שריד לחברת סוד אוויאסיון. אב הטיפוס המריא לראשונה ב-2 ביוני 1972, וסופק ללקוחות בתחילת 1976. לדופין היה רוטור בעל ארבעה להבים, מנור זנב בתצורת פנסטרון, ומנוע אחד. איירוספסיאל ניסתה לפתח דגם צבאי, SA 361H, אך צבא צרפת דחה את המסוק מכיוון שהיה בעל מנוע אחד ונחשב חלש מדי לצרכיו.
דחיית המסוק על ידי צבא צרפת הביאה את חברת איירוספסיאל לחשיבה מחודשת על המסוק, ולייצר דגם חדש שיהיה דו מנועי. המסוק החדש, בעל שני מנועים, נקרא SA 365C2 דופין. הדגם הבא, 365N, היה בעל שני מנועים חזקים יותר, וכן נוסף לו חרטום בולט שבו הותקן מכ"ם. ב-1990, לאחר מספר גרסאות של דגם 365 (365N1 ו-365N2), שונה סימול המסוק ל-AS365. האיירוספסיאל דופין זכה להצלחה משמעותית, ומופעל במשימות שונות ומגוונות, ובהן מסוק מנהלים, שיטור אווירי, משימות סיוע רפואי ופינוי, חילוץ והצלה, ועוד.
מסוק הדופין היה בסיס לכמה גרסאות ייעודיות, ובהן HH/MH-65 דולפין, ששירת בעיקר במשמר החופים של ארצות הברית. שני מסוקים מטיפוס זה שירתו גם בחיל הים הישראלי. במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 החליטה איירוספסיאל לפתח גרסה צבאית ייעודית של המסוק, שיהיה מבוסס על דגם N של הדופין. המסוק נועד למלא מגוון משימות, ובהן משימות תובלה כללית, לוחמה נגד טנקים, תובלת סער ופעולות ימיות. אב הטיפוס של המסוק ביצע את טיסת הבכורה ב-28 בפברואר 1984, והדגם החדש סומל AS365M, ומאוחר יותר זכה גם לכינוי פנתר. בסך הכל נבנו 3 אבות טיפוס.
איירוספסיאל החלה רשמית בייצור המסוק במאי 1986, על פי תחזית למכירת 400 מסוקים מדגם זה בטווח הארוך. דגם הייצור ההתחלתי סומל AS365K, אך תוך זמן קצר שונה הסימול ל-AS565 פנתר. המסוקים הראשונים שיוצרו הונעו על ידי שני מנועי טורבו ציר אריאל 1M1 מתוצרת טורבומקה. החל מ-1995 הציעה חברת יורוקופטר מנועים חזקים יותר, מדגם טורבומקה אריאל 2C.
סקירה.
הAS565 פנתר הוא מסוק בינוני, דו-מנועי, רב משימתי. למסוק יכולת לבצע מגוון משימות לסיוע לכוחות ימיים ויבשתיים, ובהם סיור ימי, חיפוש והצלה, פינוי נפגעים, תספוקת אנכית, פיקוח ומעקב, תובלת סער לכוחות מיוחדים, לוחמה נגד צוללות ולוחמה נגד יחידות שטח. לפנתר שני מנועי טורבו-ציר טורבומקה אריאל, המניעים את הרוטור ואת רוטור הזנב, הבנוי בתצורת פנסטרון. המסוק נוח לתמרון ויכול לעמוד בעומסי ג'י משמעותיים ולשמור על רמה גבוהה של יציבות.
בתצורת תובלת הסער יכול המסוק לשאת עד 10 לוחמים עם ציוד מלא, בנוסף לשני טייסי המסוק. ניתן לשנות במהירות את התצורה ולהתאים את המסוק לנשיאת אלונקות, ציוד הצלה, ציוד רפואי, ועוד. המסוק יכול לשאת מנוף חילוץ, מתלה מטען, זרקור, מצלמת אינפרא אדום צופה קדימה, ופרטי ציוד מגוונים רבים אחרים. למסוק מערכות אוויוניקה מתקדמות. בחלק מהדגמים מותקן ממשק משתמש-מכונה מתקדם, קוקפיט זכוכית. מערכות המסוק כוללות מערכת VEMD, תצוגה רב תכליתית של כלי הטיס והמנועים (vehicle and Engine Multifunction Display); מערכת ESI, מערכת גיבוי אלקטרונית משולבת (Integrated Electronic Standby Instrument); מערכת UMS, לניטור מערכות (usage monitoring system); מערכת TCAS, למניעת התנגשות באוויר; מערכת (H-TAWS, מודעות פני קרקע והתראה (Terrain Awareness and Warning System); מערכת תצוגת משימות, משולבת עם מעבד רב חיישנים; מערכת מערכת בקרת טיסה אוטומטית (AFCS); מערכת ניהול טיסה (FMS); ומכ"ם חיפוש. תכנון תא הטייס ומערכות האוויוניקה מספקים רמה גבוהה של אוטומציה שנועדה להקל את עומס העבודה על הטייסים. תא הטייס תוכנן כך שניתן יהיה לשדרג את המערכות הקיימות ולהתקין חדשות, על פי הצורך.
בתצורת לוחמה נגד צוללות יכול המסוק לשאת סונאר פעיל ארוך טווח, סונאר טובל בעל יכולת לזהות צוללות עד לעומק של 500 מטרים. על פי איירבוס הליקופטרס, המסוק יכול לפעול מסיפונים של יותר מ-100 סדרות של כלי שיט הנמצאים בשירות נאט"ו, ותואם להסכמי סטנדרטיזציה של הארגון. ממדיו הקומפקטיים של המסוק מאפשרים להפעיל אותו גם מסיפוניהן של אוניות קטנות יחסית, כמו קורבטות. כדי לסייע בנחיתה על אוניות וספינות בתנאי מזג אוויר קשים, מצוידים חלק מדגמי המסוק במערכת הרפון, מערכת הידראולית שבעזרתה מאובטח המסוק לסיפון.
מסוק הפנתר יכול לשאת סוגי חימוש שונים, על פי המשימה אליה יועד. אפשרויות החימוש השונות כוללות פוד תותח 20 מ"מ, פוד רקטות 68 מ"מ, עד 8 טילי אוויר-אוויר מיסטרל (במקור טילי כתף נגד מטוסים, מותקנים במסוק כטילי אוויר-אוויר), ועד שמונה טילי
HOT נגד טנקים. ניתן להתקין את הפודים השונים על נקודת תליית חימוש אוניברסלית. כל סוגי החימוש הללו משולבים עם מערכת כינון אלקטרונית ועם מערכת טייס אוטומטי, המספקת לכוונת נתוני טיסה ומייצבת את המסוק בעת שחרור חימוש. חתימת המכ"ם של המסוק מופחתת הודות לשימוש בחומרים מרוכבים בחלקים נרחבים של המסוק, וכן הודות לשימוש ברוטור זנב מסוג פנסטרון במקום רוטור זנב רגיל. בנוסף, המסוק צבוע בצבעים בעלי חתימת אינפרא אדום נמוכה ועל צינורות הפליטה מותקנים אמצעים לצמצום חתימת החום של המנועים. כדי להגדיל את שרידות המסוק מותקנים בו מכלי דלק נאטמים מעצמם וכן שריון על מושבי הטייסים.
הצוללות מסדרת גל
גל הוא השם שניתן בחיל הים הישראלי לסדרת צוללות מדגם 540 של חברת ויקרס (Vickers) הבריטית. שלוש צוללות מדגם זה, אח"י (ראשי תיבות של אוניית חיל הים) גל, אח"י תנין ואח"י רהב, שירתו בחיל הים הישראלי משנות השבעים, עד לסוף התשעים. לאח"י "תנין" ואח"י "רהב" מדגם גל קדמו צוללות באותו שם, אשר היו מסדרה S והיו הצוללות הראשונות בחיל הים, לפני שהוצאו מן השרות בשנות השישים המאוחרות.
שמות הצוללות.
מקור שמות שתי הצוללות האחרונות בשמות שתי מפלצות המתוארות בספר ישעיהו – "רהב" ו"תנין": .
היסטוריה.
הצוללות הקודמות של חיל הים מסדרת T סיימו את שירותן בשנת 1974, ורק כעבור כשנתיים חודשה פעילות הצוללות, עם כניסתן לשירות של הצוללות מסדרת גל.
הצוללות מסדרת גל נבנו עבור חיל הים במספנות ויקרס בבריטניה על פי תכנון גרמני שהיה מבוסס במידה רבה על דגם 206 הגרמני. הפעיל אותן צוות מצומצם, שליש מגודלו של הצוות שהפעיל את צוללות ה-T. טווחי הסיור הוקטנו והותאמו למלחמה באויבים השוכנים בימים ובחופים קרובים. למרות גודלן הקטן צוידו צוללות "גל" במיטב כלי הנשק, התצפית, ההאזנה והאלקטרוניקה של אותה תקופה, ובהם מגלה שידורי מכ"ם מתוצרת "אלביט".
הצוללת הראשונה, אח"י גל בפיקודו של רס"ן ישראל לשם, הגיעה לארץ ב-21 בדצמבר 1976. הצוללת השנייה שהושקה, אח"י תנין בפיקודו של רס"ן דורון עמיר הגיעה לנמל חיפה ביולי 1977. אח"י רהב בפיקודו של רס"ן עמירם עינת הגיעה לחיפה בדצמבר 1977.
בסוף 1979 החלה התקנתה של מערכת לשיגור טילי "הרפון" בכל אחת מצוללות גל, והמערכת הפכה למבצעית ב-1983.
הצוללות מסדרת גל השתתפו בלחימה מול חופי לבנון במהלך מבצע שלום הגליל.
אח"י רהב הוצאה משרות ב-1997 ונגרטה. אח"י תנין הייתה האחרונה לצאת מהשרות. בטקס שנערך בחיפה ב-2002 הורד נס שירות פעיל מהצוללת ובכך הסתיימה הפעלת הדגם בחיל הים.
אח"י תנין וגל הובלו לאחר תקופת אחסנה בנמל חיפה למספנה בגרמניה שם הן המתינו לאיתור קונה. בשנת 2007, לאחר שלא נמצאו קונים לצוללות המיושנות, שופצה אח"י גל על ידי המספנה הגרמנית והפכה לצוללת מוזיאון. בעזרת מימון גרמני הועברה הצוללת אל מוזיאון ההעפלה וחיל הים שבחיפה. הצוללת שבה לישראל ב-7 באוקטובר 2007 והועברה על גבי משאית למוזיאון.
חנאן אל-שייח'
חנאן אל-שייח' (בערבית: حنان الشيخ. נולדה ב-12 בנובמבר 1945 בביירות), היא סופרת לבנונית, הידועה בעיקר ביצירותיה המתארות את מעמד האישה בחברה הערבית המודרנית.
ביוגרפיה.