אחריות היצרן (Producer Responsibility): רוגלציות בבריטניה ובאיחוד האירופי מבקשת לעודד ייצור מוצרים (בעיקר ציוד חשמלי ואלקטרוני), שניתן יהיה לתקן ולעשות בהם שימוש חוזר וזאת באמצעות תמריץ כספי ליצרנים. התעשייה תייצר סחורות פחות מזיקות לסביבה, שקל יותר לתקן, לעשות בהם שימוש חוזר ולמחזר. כן, המוצרים יכילו פחות חומרים ואנרגיה ראשונית והיצרנים יעדיפו להשתמש בחומרים ממוחזרים ויפחיתו בצורה משמעותית את השימוש בחומרים מסוכנים.
אחריות היצרן לא מסתכמת בייצור המוצר אלא גם לספק מידע בנוגע לטיפול בר-קיימא בפסולת שמקורה במוצרים שלהם כולל לוגיסטיקה ואיסוף המוצרים.
מעגל מיחזור סגור.
מעגל מיחזור סגור (Closed loop recycling) אין בו שום בזבוז ומבוסס על שלושה עקרונות: איסוף, ייצור ורכישה. האיסוף החומרים הניתנים למחזור כך שניתן יהיה לעבד אותם. בשלב השני מעבדים את החומרים שנאספו וניתנים למחזור ומשמשים לייצור מוצר. לבסוף, המוצר החדש שנוצר נמכר לצד שלישי.
מעגל מחזור סגור נדרש לעמוד בשלושה תנאים:
מרכיב נוסף של מושג מעגל מיחוזר סגור הוא פסולת אורגנית. כל מה שלא ניתן למחזר או מגיע כתוצר לוואי מתהליך הייצור צריך לחזור לסביבה מבלי לגרום לה נזק.
חידוש מוצר.
חידוש מוצר (Remanufacturing) הוא תהליך הבאת מוצר משומש למצב כמו חדש באמצעות החלפה ובנייה מחדש של רכיבים בו. תהליך הייצור מחודש כולל לפחות את חלק מהשלבים הבאים פירוק, ניקוי, תיקון, החלפה והרכבה לשימוש חוזר. בעבר, ייצור מחדש התקשר למוצרים טכניים יקרים אך השימוש בחידוש מוצר מתרחב. חסמי חידוש מוצר כוללים הסכמת צרכנים לשימוש במוצרים מחודשים, מחסור בכלים וטכניקות לחידוש מוצר וברוב המקרים הייצור המקורי של מוצרים לא מאפשר חידוש שלהם. נדרשת חקיקה על מנת לעודד מפעלים לייצר מוצרים שניתנים לחידוש ולא כל המוצרים ניתנים לחידוש. מוצרים המושפעים מאופנות מתחלפות, למשל, אינם מתאימים מכיוון שהמשתמשים מעדיפים את המוצר החדש ללא קשר לאיכות והעלות של האלטרנטיבה המיוצרת מחדש.
שימוש חוזר באריזות.
שימוש חוזר באריזות הוא בעיקר תחום בקבוקי שתייה. בתחום המזון ישנן חברות שעושות שימוש חוזר במכלים של מוצרי חלב, שימורים מתוקים, חומץ ושמן. שימוש חוזר באריזות של מוצרים אחרים זניח. שימוש חוזר באריזות קורה בחנויות קמעונאיות קטנות או בחנויות טבע.
על פי דוח של הנציבות האירופית, ישנן שתי מגמות מרכזיות המשפיעות על שימוש חוזר של אריזות: מעבר מבקבוקי זכוכית לבקבוקי פלסטיק לשימוש חוזר ושימוש חוזר באריזות קימעונאיות הנמצאות באחריות של מלונות, מסעדות וחברות הסעדה.
שימוש חוזר בישראל.
בישראל הגוף האחראי על שמירת איכות הסביבה הוא המשרד להגנת הסביבה והוא הגוף שאוכף את השימוש החוזר. לאורך השנים, ולא תמיד בצורה רציפה, נעשה שימוש חוזר במספר סוגים של מוצרים:
סומרסט
דוכן הלוויים
צו מספר 11
חתיכה עצמה נעשית נבלה
הצריף של תמרי
הצריף של תמרי היא סדרת טלוויזיה לילדים, מן הראשונות שהפיקה הטלוויזיה הישראלית. היא הוקרנה לראשונה מיוני 1974 עד דצמבר 1974.
בסדרה כיכב יוסי גרבר יחד עם מספר בובות. כל הבובות נוצרו על ידי הבובנאי אריק סמית, בן זוגו של גרבר באותן שנים, שגם תפעל את חלקן והיה שותף בכתיבת התסריטים.
שיר הנושא נכתב על ידי תלמה אליגון-רוז ללחן של קובי אושרת ובוצע על ידי ריקי גל, שהייתה אז בתחילת דרכה.
עלילה.
תמרי הוא נגר קצת מפוזר שגר לו עם חתולה בשם אזמרלדה, חמור בשם בלעם וצב בשם צבי, בצריף בודד על חוף כורכר.
בכל פרק מספר תמרי סיפור לשאר דרי הצריף. הסיפור הוא אגדת ילדים ידועה והועלה כהצגה של תיאטרון בובות.
מוצרים נלווים.
חמישה ספרים פורסמו במקביל לשידור חוזר של הסדרה בשנת 1978 על ידי הוצאת כנרת, שהוקמה אז לצורך כך. הספרים זכו להצלחה כלכלית. כמו כן הופקו מספר תקליטים. בעקבות הצלחת הסדרה נערכה סדרת הופעות ובנוסף הקים אריק סמית יחד עם יוסי גרבר תיאטרון בובות בשנת 1973 שהעלה הצגות שונות ופעל במסגרת התיאטרון לילדים ולנוער של אורנה פורת.
אזכורים מאוחרים.
בשנת 1994 הוציאה להקת "מוטו" את אלבום הבכורה שלה שנקרא "הצריף של תמרי", שכלל גרסה מחודשת לשיר הנושא המקורי בביצועה של ריקי גל.
בשנת 2008 הוציאה חברת NMC מארז DVD בשם "מריץ' ועד רץ'" הכולל גם קטע קצר מתוך "הצריף של תמרי".
סקציית נס ציונה
פאול אמיל פון לטוב-פורבק
פאול פון לטוב-פורבק
פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע
פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (באנגלית: Golden Globe Award for Best Supporting Actress – Motion Picture) הוא פרס גלובוס הזהב הניתן מטעם איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד (HFPA) על הופעה יוצאת מן הכלל לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט דרמה או קומדיה. הפרס נחשב לאחד המנבאים המדויקים ביותר לפרס אוסקר.
כשנוסד הטקס, הקטגוריה הנוכחית נקראה השחקנית הטובה המשנה ביותר בסרט קולנוע. וב-2005, שונה שמה של הקטגוריה לההופעה הטובה ביותר של שחקנית משנה בסרט דרמה.
נכון ל-2011, השחקניות להן המספר הרב ביותר של זכיות בפרס הן קארן בלק, רות גורדון, אנג'לה לאנסברי, אגנס מורהד ומריל סטריפ שכל אחת מהן זכתה פעמיים. מורין סטייפלטון מחזיקה במספר המועמדויות הרב ביותר עם 5 מועמדויות. לי גרנט מחזיקה במספר הפעמים הגבוה ביותר ששחקנית הייתה מועמדת לפרס אך לא זכתה עם 5 מועמדויות.
נכון ל-2011, 53 פעמים זכו שחקניות ממוצא אמריקאי (כולל שחקניות בעלות אזרחות כפולה, כמו לילה סקלה ואן מרגרט). אחריהן זכו 10 פעמים שחקניות ממוצא בריטי. בסך הכול, רק שחקנית אחת ששיחקה בסרט שאינם דוברי אנגלית הייתה מועמדת לפרס; ולנטינה קורטז בסרט הצרפתי "לילה אמריקאי" (1974).
מתוך 68 השחקניות שזכו בפרס עד היום (מרס 2011), 28 מהן זכו לאחר מכן גם בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר שהוענק באותה שנה. האחרונה מביניהן הייתה מליסה לאו שזכתה ב-2011 על משחקה בסרט "פייטר".
פאול אמיל פון לטו-פורבק
האומה הצ'רוקית
אומת הצ'ירוקי
Sony Playstation
סוני פלייסטיישן
בית החולים שיבא בתל השומר
Big endian
Little endian
מחנה המעצר בקפריסין
אלכסנדר שולגין
אלכסנדר "סשה" תאודור שולגין (Alexander "Sasha" Theodore Shulgin; 17 ביוני 1925 – 2 ביוני 2014) היה פרמקולוג, פסיכופרמקולוג וכימאי אמריקאי שנודע בפיתוחם של חומרים הלוצינוגנים וממריצים-מעוררים, שרבים מהם שימשו או משמשים כסמים פסיכואקטיביים או פסיכדליים.
שולגין התפרסם במיוחד אחרי שגילה שיטת סינתזה חדשה וקלה של הסם MDMA, הידוע בכינוי אקסטזי. החל משנות ה-70 המאוחרות ושנות ה-80 המוקדמות נפוץ השימוש בחומר זה כסם מסיבות ובניסיונות טיפול בדיכאון, חרדה ובעיקר בהפרעת דחק פוסט טראומטית. בשנת 1974 פיתח לראשונה את הסם 2C-B.
בשנים שלאחר מכן שולגין גילה, סינתז וחקר את השפעותיהן הביולוגיות של יותר מ-230 תרכובות פסיכואקטיביות.
בשנת 1991 ו-1997 חיברו הוא ואשתו אן שולגין את הספרים PiHKAL ו-TiHKAL בנושא סמים פסיכואקטיביים.
שולגין גילה פנתילאמינים רבים, ביניהם משפחת החומרים *2C (למשל 2C-B) ומשפחת החומרים DOx (למשל DOM או STP), סוג של נגזרות אמפטמיניות בעלות תכונות פסיכדליות.
בנוסף שולגין ביצע מחקרים חשובים על תרכובות מבוססות טריפטמין.
נפטר ב-2 ביוני 2014 בביתו בקליפורניה מסרטן הכבד.
ארנון צוקרמן
ארנון צוקרמן (נולד ב-1934) הוא ממקימי הטלוויזיה הישראלית ומנהלה. פרופסור אמריטוס בחוג לקולנוע וטלוויזיה של אוניברסיטת תל אביב וכיהן כנשיא בצלאל עד שנת 2012.
ביוגרפיה.
צוקרמן נולד בחיפה. בצעירותו למד בבית הספר הריאלי העברי ובבית הספר הימי ליד הטכניון. את שירותו הצבאי עשה בחיל הים באוניה ק-32 "מזנק". השתתף במבצע סיני במסע הספינה מסביב ליבשת אפריקה כדי להביא אותה לשמירה על מצרי טיראן.
לאחר שירותו הצבאי, ב-1957, עבר לירושלים כדי ללמוד באוניברסיטה העברית, בה סיים תואר ראשון בסוציולוגיה ומדעי המדינה ולמד לתואר שני למנהל עסקים. במהלך לימודיו וגם לאחר מכן עבד במשרד האוצר. ב-1969, עם הקמת הטלוויזיה הישראלית, הושאל ממשרד האוצר לרשות השידור שהוקמה אז, ושימש כסגן מנהל כללי למינהל וכספים. בתפקידו זה היה שותף מרכזי להקמתו של הערוץ הראשון.
ב-1970 יצא להשתלמות של חודשיים לארצות הברית בתחנות של רשת השידור CBS. ב-1971 השתתף בסמינר בינלאומי אינטנסיבי של שלושה חודשים ב-BBC בלונדון, בנושא ניהול שידור.
בשנים 1973–1979 היה מנהל הטלוויזיה הישראלית. בתקופה זו ריכז הערוץ הראשון, היחיד בארץ, את כל הצפייה הטלוויזיונית, במיוחד סביב אירועי מלחמת יום כיפור, המהפך הפוליטי ועוד. צוקרמן עבד בתקופה זו בצוות הבכיר של הטלוויזיה לצד מוטי קירשנבאום (מנהל התוכניות), דן שילון (מנהל החדשות) ואלכס גלעדי (מנהל מחלקת הספורט ופרויקטים מיוחדים). בקיץ 1979 הודח מתפקידו כמנהל הטלוויזיה בידי חברי הליכוד במליאת רשות השידור, בטענה שצוקרמן קידום תוכן "שמאלני", דוגמת התוכנית ניקוי ראש.