ארגוטיזם (באנגלית: Ergotism) או האש של אנתוני הקדוש היא הרעלת מזון הנובעת כתוצאה מאכילת פטריות ארגוט או מזון הנגוע בהם, (בדרך כלל שיפון ודגנים נוספים) ההרעלה גורמת לתסמינים גופניים ונפשיים שונים, ובמקרים רבים עקב חוסר טיפול מתאים אף למוות. הרעלת הארגוטיזם הייתה נפוצה מאוד בימי הביניים ונחשבה למגפה (כך לדוגמה בשנת 994 לספירה מתו בצרפת לבדה 40,000 איש). עם התפתחות המדע והרפואה כמעט ונעלמה התופעה למעט מקרים אקראיים בודדים מדי שנה, בעיקר באזורים כפריים.
האירוע בפונט־סנט־אספרי.
המקרה האחרון ההמוני המיוחס לארגוטיזם אירע ב-16 באוגוסט 1951 בפונט־סנט־אספרי שבדרום־מזרח צרפת בו כ 75 איש לקו בהזיות שונות ועוד כ 300 איש במיחושים שונים
תסמינים.
החומרים הפעילים שבפטריית הארגוט פוגעים במערכת העצבים המרכזית והדבר משפיע גופנית ונפשית בתחומים רבים:
התסמינים הגופניים עשויים לכלול תחושת עקצוצים ובעירה באיברי הגוף ההיקפיים, התקפי כאב כלליים ובכללם כאבי ראש עזים, פרכוסים, שלשולים, בחילות והקאות. במצב של אי טיפול בהרעלה והמשך תזונה מהפטריות עלולים אף להתפתח בצקת ונמקים, כשבמקרים קיצוניים ההרעלה עלולה לגרום למוות.
בנוסף ייתכנו גם תסמינים נפשיים שונים המקבילים לתסמיני השפעת סם ה-LSD (המופק אף הוא מפטריות הארגוט) כדוגמת פסיכוזה, מאניה, והזיות.
דרכי טיפול.
דרך הטיפול היעילה ביותר בתסמיני ההרעלה הגופניים היא הפסקת התזונה ממקור הרעל - הפטריות והמזון הנגוע.
במקרים חמורים יותר של נמקים ובצקות נדרשת התערבות רפואית אקטיבית כגון כריתת האיבר הנגוע או חיתוך פיסת הבשר הבעייתית.
בתסמיני ההרעלה הנפשיים מקובל לטפל בהכנסה לחדר נטול גירויים ובכך למנוע במידת מה את תופעת הסינסתזיה האופיינית להפרעות נפשיות ממשפחת ה-LSD.
בימי הביניים התפרסמו מנזרי הכנסייה הנוצרית שבאירופה ביכולתם המיסטית לרפא את חולי הארגוטיזם, למפרע התברר כי החלפת לחם השיפון הנגוע אותו אכלו החולים עד כה, בלחם חיטה הנגוע פחות, אשר היה מצוי יותר במוסדות הכנסייה, היא זו שגרמה להחלמתם המסתורית של החולים. מכאן גם שמה המשני של ההרעלה "האש של אנתוני הקדוש" משום שמנזרי המסדר על-שם אנתוני הקדוש התפרסמו בהתמחותם בטיפול בהרעלה.
חסידות דז'יקוב
חסידות דז'יקוב היא חסידות גאליצינית מגזע רופשיץ שפעלה בעיר דז'יקוב (טרנובז'ג). האדמו"ר הראשון היה רבי אליעזר הורוביץ, בנו השלישי של רבי נפתלי צבי הורוביץ מרופשיץ.
מחסידות זו הסתעפו חסידות בארנוב, חסידות דמביץ, חסידות רוזבדוב, חסידות סטוטשין וחסידות בייטש.
האדמו"ר האחרון מדז'יקוב נרצח בשואה ועמו הסתיימה החסידות. לאחר השואה כינו את עצמם כמה מנכדי אדמו"רי השושלת בשם דז'יקוב.
תולדות החסידות.
רבי אליעזר הורוביץ נולד בשנת תק"נ. היה תלמיד של אביו, של רבי ישכר בר מרדושיץ ושל רבי צבי הירש מרימנוב. בשנת תר"ח, עשרים שנה אחר פטירת אביו, החל לכהן באדמו"רות בדז'יקוב. בסוף ימיו נטה להסתגר. נפטר ג' חשון תרכ"א. בנו השני רבי מאיר מילא את מקומו אחריו.
בניו האחרים היו, רבי ישראל מבארנוב, רבי ראובן מדאמביץ ורבי משה מרוזבדבוב.
רבי מאיר מדז'יקוב.
רבי מאיר הורוביץ נולד בשנת תקע"ט. החל לכהן כאדמו"ר בתרכ"א ובתקופתו התפתחה החצר. חיבר את הספר 'אמרי נועם'. נפטר בח' בתמוז ה'תרל"ז. בנו השלישי רבי יהושע מילא את מקומו.
בנים נוספים של רבי מאיר כיהנו באדמו"רות: רבי טוביה, במיידון. רבי יחיאל, בפוקשיבניץ. רבי אהרן, בבייטש. רבי אשר ישעיה, ברימנוב.
רבי יהושע מדז'יקוב.
בנו של רבי מאיר, רבי יהושע, נולד בט"ו באדר תר"ח. היה חתן של הרב לייבוש רייך, חסידו של סבו רבי אליעזר. היה מפורסם כחריף דעת וכעניו. חיבר את הספר 'עטרת ישועה'. נפטר בי"א בטבת תרע"ג.
חתניו היו רבי מנשה אייכנשטיין אב"ד ריישא, רבי עמנואל וולטפרייד (השני) מפשדבורז'-לודז', רבי פנחס נתן סאפרין מקומרנה-נאנאש ורבי דוד שפירא מבוקווסק.
רבי אלטר מדז'יקוב.
בנו היחיד של רבי יהושע, רבי אלטר יחזקאל אליהו, נולד בג' בחשוון תרמ"ה. היה חתנו של דודו, רבי ישראל הגר מוויז'ניץ. בשנת תרס"ט החל לשמש כרב בדז'יקוב ואחר פטירת אביו גם כאדמו"ר. בהמשך עבר לטורנא. חסידיו משוערים באלפים. נרצח בשואה במחנה פלאשוב בה' באדר תש"ג. ילדיו היו: רבי חיים מנחם דוד (מנדל) (חתן דודו רבי עמנואל מלודז'), שימש כרב בדז'יקוב לאחר שאביו עבר לטורנא; רבי יהודה, רבי מאיר מריישא; רבי יעקב שלום, חתן הרב מנדל הרצוג מטרנוב; דבורה אשת הרב משה אברמוביץ. רובם נרצחו בשואה.
גזעים אחרים מבית דז'יקוב.
לרשימה מפורטת יותר ראו ב.
רבי ראובן מדמביץ וצאצאיו.
בנו השלישי של רבי אליעזר מדז'יקוב היה רבי ראובן. נולד בערך בשנת תק"פ. בזיווג ראשון נישא לבתו של הרב איסר מרוזבדוב (ממנה נולד לו בנו הבכור) ובזיווג שני נישא לגבירה בשם דבורה. בצעירותו החל לכהן ברבנות דמביץ. מגיל 12 היה ער כל השבת והיה רוקד ללא הפסקה וחסידיו היו עורכים משמרות בשביל לרקוד איתו. נפטר בערך בשנת תרמ"ה. חתניו היו נכדי אחיו, הרב בצלאל מפילזנא, רבי ישראל יוסף מטורנא ורבי יצחק מבארנוב. בן נוסף שלו היה רבי נפתלי שכיהן כאדמו"ר וראב"ד בדמביץ. שהה תקופה בארצות הברית. נרצח בשואה עם כל משפחתו.
בנו רבי אלתר ישעיה (תר"ז - כ"ז בטבת תרנ"ה) מילא את מקומו. לא היו לו ילדים. את מקומו מילא אחיו (מאב) רבי שמואל (תרכ"ט - תרפ"ג), על פי פסיקת השינאווער. לפני כן כיהן כרב בפריסטיק. היה חתנו של רבי יחיאל ווגשל אב"ד פריסטיק (חתן דודו רבי יעקב ממעליץ ונכדו של רבי אלימלך מליז'נסק). היה תלמידם של רבי יחזקאל שרגא משינאווא ושל בן דודו רבי משה מרוזבדוב. חתניו היו הרב משה בן רבי אריה לייביש מגריבוב, רבי שלמה מחודורוב, הרב אשר ווגשל, קרובו רבי אברהם מזאלין (נכדו של בן דודו רבי נפתלי חיים) ורבי יצחק ממעליץ.
בנו של רבי שמואל, רבי צבי אלימלך מילא את מקומו. נולד בערך בשנת תר"ס. היה חתנו של רבי יהושע מריבטיטש. לאחר פטירת אביו לא היה לו היתר הוראה ופרצה מחלוקת בעירו האם לתת לו לכהן ברבנות. לבסוף נלקח לרב. נרצח במעליץ בשנת תש"ג עם אשתו וארבע בנותיו.
בנים נוספים של רבי שמואל היו הרב חיים יעקב והרב יהושע מדמביץ-ניו יורק.
רבי נפתלי חיים (מירושלים) מדז'יקוב וצאצאיו.
בנו הבכור של רבי מאיר מדז'יקוב היה רבי נפתלי חיים, 'הצדיק המופלא'. נולד בשנת ת"ר. חתן רבי משה מדומברובה חתנו של רבי חיים הלברשטאם מצאנז. יועד על ידי אביו להיות ממשיכו. סבו רבי אליעזר העיד עליו שלא טעם טעם חטא מימיו. למד אצל רבי חיים מצאנז, מסופר שהיה מסוגר בביתו על תלמודו ולא יצא מביתו רק למקווה ולבית כנסת. כשחזר לדז'יקוב אביו רצה למנותו לרב אך רבי נפתלי חיים סירב. בכל זאת הגיעו אליו רבים לשאלות וברכות. לאחר תקופה, בשנת תרכ"ז, מאס רבי נפתלי חיים בעול שהוטל עליו בעל כרחו ועלה לארץ ישראל והתגורר בצפת. שם דבק ברבי דוד לובינער תלמידו של רבי שמואל השני מקאמינקא, והיה מעביר לו את האזכרות שקיבל מחו"ל. לאחר מכן עבר לירושלים. היה נוהג לסיים כל שיחה בנעימה 'והכהנים' מתפילת מוסף של יום כיפור ואכן נפטר בשעת אמירת העבודה במוסף של יום כיפור בשנת תרנ"ה. נקבר בחלקת גאליציה בהר הזיתים. חיבר את הספר 'מנחה חדשה'. חמיו רבי משה מדומברובה גם עלה לארץ ישראל בסוף ימיו והתגורר ונקבר בצפת. גם בן דודו ידידו ותלמידו רבי אברהם שמחה מבארנוב עלה לירושלים ונקבר על ידו בהר הזיתים.
בניו היו רבי אליהו ששימש כרב בזאלין. רבי בצלאל ששימש כרב בפילזנא ורבי אליעזר ניסן שעלה איתו לצפת. בתו פרומט נישאה לרבי פנחס נתן מקומרנה-נאנאש ובזיווג שני לדודה רבי אהרן מבייטש. צירל, בתו של רבי אליעזר ניסן, נישאה לרב מרדכי יהודה אדלר (נכד לאדמו"רי לעלוב) ובזיווג שני לקרוב משפחתה רבי ברוך הגר מסערט ויז'ניץ. בנה היה רבי נפתלי חיים אדלר מדז'יקוב, חתנו של (בן דודו של סבו) רבי חיים מאיר הגר.
רבי טוביה ממידאן וצאצאיו.
בנו השני של רבי מאיר מדז'יקוב היה רבי טוביה. נולד בשנת תר"ה. היה חתנו של רבי דוד מדינוב. כיהן כרב במיידן עד מלחמת העולם הראשונה אז נמלט לווינה שם נפטר בשנת תרע"ח. בנו היה רבי בן ציון ונכדו היה רבי טוביה.
רבי יחיאל מפאקשיווניץ וצאצאיו.
בנו הרביעי של רבי מאיר מדז'יקוב היה רבי יחיאל. חתנו של רבי דוד הלברשטאם מקשאנוב. נולד בשנת תר"י. משנת תר"מ כיהן כרב בעירה קופשיווניצה שבקרב היהודים הייתה נקראת בשמה המקורי פאקשווניץ. בשנת תרנ"ב גורש עם הנתינים הזרים מפולין והתיישב בטרנוב. נפטר בי' בשבט תרפ"ח ונקבר בדז'יקוב. בניו של רבי יחיאל היו רבי נפתלי ממלא מקומו בטרנוב רבי אלתר ממלא מקום אחיו ורבי אברהם חזר לכהן כרב בפאקשיווניץ. בתו הייתה נשואה לרבי שלמה הורוביץ, בנו של (בן דודו של אביה) רבי אברהם חיים מפלאנטש ובזיווג שני הייתה נשואה לרבי ישראל שלום יוסף הגר מאנטניא.
רבי אהרן מבייטש וצאצאיו.
בנו החמישי של רבי מאיר מדז'יקוב היה רבי אהרן. נולד בסביבות שנת תר"י. נישא לבתו של רבי חיים הלברשטאם מצאנז. משנת תרמ"ו החל לשמש ברבנות בייטש. לאחר מכן עבר לקאשוי. נפטר בי"ב באדר א' תרפ"ז. חתניו היו הרב חיים סגל ליברמן מדוברה, הרב יקותיאל גרוס מברבשט, רבי יששכר בעריש הלפרין וקרובו הרב משה הורוביץ מקראס (משושלת לינסק).
רבי אשר ישעיהו מרימנוב וצאצאיו.