סגל הנבחרת לקראת המשחקים נגד גיברלטר, טורקיה ומונטנגרו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
הנתונים מעודכנים נכון ל-28 במרץ 2021.
שיאים.
נכון ל-29 במרץ 2016. כתב מודגש מסמל שחקן פעיל בנבחרת.
נולדו.
אור החיים הקדוש
שבות רחל
שבות רחל היא התנחלות ויישוב קהילתי דתי, הנמנה עם יישובי גוש שילה שבחבל בנימין. באופן רשמי שבות רחל מוגדרת על ידי מדינת ישראל כשכונה של שילה, ולכן הלמ"ס מונה את תושביו בתוך אוכלוסיית שילה, אך למעשה היא מתפקדת כיישוב עצמאי.
גאוגרפיה.
היישוב ממוקם על כביש 60 המוביל מירושלים לצומת תפוח ודרומית לכביש 505 ולכביש 5 החוצים את השומרון. בצדו המזרחי מתחבר היישוב לדרך המובילה אל כביש אלון. היישוב שוכן על צלע הר, בגובה של בין 725 ל-785 מטר והאקלים בו יבש בקיץ וקר בחורף.
כקילומטר מצפון ליישוב נמצא הכפר ג'לוּד, המזוהה עם היישוב הקדום גלוֹד שבמחוז עקרבת, הנזכר בשטר יהודי מימי מרד בר כוכבא.
תולדות היישוב.
שבות רחל נקראת על שמם של רחלה דרוק משילה ויצחק רופא מירושלים, שנרצחו בכ' בחשוון תשנ"ב (28 באוקטובר 1991) בפיגוע ירי לעבר אוטובוס בו נסעו, סמוך למקום שבו שוכן היום היישוב רחלים. היישוב הוקם כתגובה לרצח, על ידי תלמידים מישיבת ההסדר בשילה, אור לכ"ב בחשוון תשנ"ב (בלילה שבין 29 באוקטובר ל-30 באוקטובר 1991).
היישוב הוגדר כמאחז בלתי מורשה בדו"ח שהוגש לממשלת ישראל על ידי עורכת הדין טליה ששון בשנת 2005. בכ"ט בשבט תשע"ב (22 בפברואר 2012), בעקבות עתירה לבג"ץ של תנועת שלום עכשיו, וכהמשך להודעת המדינה לבית-המשפט כי בכוונתה לפעול להסדרת המעמד התכנוני של היישוב, אישרה ועדת התכנון של המינהל האזרחי את התב"ע של היישוב. בפברואר 2012, אחרי שהממשלה אישרה תוספת בנוי ביישוב, דוברת מטעם הנציג העליון של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון, קתרין אשטון, גינתה את ההרחבה, באומרה שהיא הפרה של החוק הבינלאומי ושל מפת הקוורטט.
ב-12 במאי 2022, אושרו לבניה ביישוב עוד 534 יח"ד.
אוכלוסייה.
כיום (2018) מונה היישוב כ-115 משפחות. בנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה נמנים תושבי היישוב יחד עם תושבי שילה.
מוסדות היישוב.
ביישוב ישנם שני בתי כנסת, אולם אירועים, וכן ספרייה ומקווה לנשים.
כמו כן נמצאת בו מדרשת בינת - מדרשה תורנית לבנות ברוח חסידות חדשה. וסניף נפרד של תנועת הנוער בני עקיבא.
אלמוג (קיבוץ)
אַלְמוֹג הוא קיבוץ והתנחלות בצפון ים המלח, כ-6 ק"מ מדרום לעיר יריחו, בתחומי המועצה האזורית מגילות.
הקמת היישוב.
הקיבוץ קרוי על שמו של יהודה אלמוג שהיה מהמתיישבים הציונים הראשונים בים המלח והיה ממייסדי מפעל האשלג בדרום ים המלח, לשם ירד בשנת 1934. אלמוג, ממיסדי "החלוץ" וגדוד העבודה ע"ש טרומפלדור, היה היושב ראש הראשון של מועצה אזורית תמר. נפטר בכפר גלעדי בשנת 1972.
בינואר 1977 הוקמה במקום היאחזות נח"ל, שאוזרחה בשנת 1979 על ידי בני קיבוצים.
בשנת 1987 הוקם בקיבוץ "בית הסופר", לאחר שדוקטור עמנואל וידר סיים להעתיק שחזורים מדויקים של 7 מתוך 900 מהמגילות שנמצאו בים המלח במהלך המאה האחרונה. תושבי הקיבוץ החליטו להקים מוזיאון קטן להנצחת שחזוריו של וידר, ולתאר את סיפור ההתיישבות באזור ים המלח לאורך השנים. בין השנים 2003 ל-2007 המוזיאון היה סגור לקהל הרחב, והוא נפתח מחדש לאחר שהוקם צוות מדריכים מקרב תושבי המקום.
כיום המוזיאון סגור.
הקיבוץ המתחדש.
קיבוץ אלמוג עבר שינויים בתחילת שנות האלפיים והוא מוגדר היום "קיבוץ מתחדש". תהליכי קליטה מואצים הביאו להרחבת הקיבוץ ולקליטת משפחות צעירות וגרעיני תנועת "הנוער העובד והלומד". בקיבוץ חיה ופועלת קבוצת מחנכים בוגרי תנועת "דרור ישראל" העוסקים בחינוך באזור ים המלח ובירושלים. הקבוצה מונה 25 חברים שהגיעו במסגרת מסלול הנח"ל בשנת 2007 וקבעו בקיבוץ את ביתם.
באפריל 2010 נהרסו באלמוג יסודות של מבנים בבנייה עבור בנים ממשיכים, במסגרת הקפאת הבנייה ביהודה ושומרון. מאז הריסת הבתים ההם נבנתה השכונה והיא נמצאת בשלבים שלפני אכלוס (13 בתים בשלב הראשון). בשנת 2014 הכפיל הקיבוץ את מספר חבריו (לאחר שנים של קיפאון). בקיבוץ נבנית שכונת הרחבה חדשה ולאחר שיוך הדירות החלו החברים לשפץ את הבתים הישנים.
בשנת 2016 הוקם בקיבוץ כפר סטודנטים מטעם עמותת "קדמה" והחטיבה להתיישבות, הכפר מונה כ-30 סטודנטים אשר מתגוררים בקיבוץ ולוקחים חלק בפעילות התנדבותית בקיבוץ ובמועצה אזורית מגילות מדבר יהודה.
הקיבוץ מתפרנס ממטע תמרים, גידולי שדה, רפת, לול רבייה, כפר נופש בן 81 חדרים, שירותי תיירות בצומת אלמוג ותחנת דלק ומעבודת חלק מהחברים בסביבה ובירושלים. מאז חנוכת הכביש הדו מסלולי מצומת אלמוג לירושלים הפכה הנסיעה למרכז הארץ לנוחה וקצרה יותר, דבר המסייע לפרנסתם של תושביו החדשים של הקיבוץ.
בית הערבה
בית הערבה הוא התנחלות וקיבוץ בצפון ים המלח ליד יריחו המשתייך למועצה אזורית מגילות ים המלח. היישוב נקרא על שם העיר המקראית בית הערבה, ששמה נשתמר בעין אל-ע'רבה שמדרום לואדי קלט.
ההתיישבות הראשונה.
בית הערבה הוקם לראשונה כקיבוץ ב-8 במאי 1939 על ידי חלוצי תנועת הנוער המחנות העולים של הקיבוץ המאוחד. פלוגה של בני קיבוצי הקיבוץ המאוחד שהתה בסדום בציפייה לעלייה על הקרקע במקום יישוב שיוצע להם, במיוחד בתקווה להתיישב באזור הכפר סאפיה בעבר הירדן המזרחי. באמצע 1938 הגיע אליהם הגנן של המפעל הצפוני של חברת אשלג ארץ-ישראלית והציע להם להקים יישוב חקלאי בשטחי המפעל בצפון ים המלח בהתבסס על נסיונותיו בשטיפת קרקעות ממלחים. בעקבות הצעתו נשלח כח חלוץ של ארבעה חברי המחנות העולים שהחל לעבוד במפעל.
בינואר 1939, נשלח משה אייזיקוביץ (אייזיק) מרמת רחל והתיישב לבדו עם כלב בצריף עזוב בשטח המפעל כדי להתחיל בניסיונות בשטיפת אדמה. באוגוסט 1939 הוקם אוהל בצמוד לצריף, וחברי הקבוצה שעבדו במפעל יחד עם חברים נוספים עברו להתגורר ליד הצריף. בסוף הקיץ הצטרפה אליהם אישה ראשונה שקיבלה על עצמה לנהל את משק הבית במקום. בסוף דצמבר כבר שהו במקום הזמני כ-30 חברים וב-20 בפברואר 1940 הונחה אבן הפינה ליישוב הקבע בטקס בו נכחו אורחים רבים, בהם בן-ציון ישראלי שאמר כי "כנרת בצפון והיישוב החדש שמדרום ליריחו, מהווים את שני הקצוות של מחרוזת היישובים שייחרזו לאורך הירדן". בשלב זה כבר היו באתר הקבע מגדל מים, מספר אוהלים ותחילתם של מבנים. ב-20 בדצמבר 1940 נרצחו זאב לוונטל ויעקב לביא על ידי כנופיית ערבים, בעת שעבדו ליד נהר הירדן. קבריהם חנכו את בית הקברות בבית הערבה.
האחריות על הקיבוץ התחלקה בין הסוכנות היהודית שהייתה אחראית על עניינים התיישבותיים וחקלאיים וחברת האשלג שהייתה אחראית על ענייני בניה. היישוב הוקם באופן בלתי חוקי בניגוד להוראות הספר הלבן וללא היתר של שלטונות המנדט הבריטי והוצג לשלטונות הבריטיים כשכונת מגורים של פועלי המפעל. הפעילות החקלאית במקום הוצגה כנדרשת להספקת מזון טרי לעובדי מפעל האשלג.
הקרקע המלוחה הוכשרה במשך שנים על ידי שטיפה, בהנחיה של שלמה רביקוביץ' מהתחנה לחקר החקלאות ברחובות וגדלו בה עצים, בננות וירקות - בעיקר עגבניות. כן הוקמו במקום מספר בריכות דגים. בריכות הדגים משכו אליהן אגמיות וברווזים שאותם, פקידים בריטים רבים, ובהם הנציב העליון הרולד מקמייקל, צדו כתחביב בימי ראשון.
הגידולים בבית הערבה הצליחו מעל למצופה והשיגו תנובה גבוהה מהמקובל. תוצאות אלו הוצגו בפני אורחים שבאו לבית הערבה ובפני בעלי תפקידים, כמו הנציב העליון אלן גורדון קנינגהם וועדת אונסקו"פ.
בשל ריחוקו היחסי שימש הקיבוץ כמחנה הכשרה ואימונים עבור פלוגות של הפלמ"ח. בנוסף, סייעו חברי הקיבוץ לאנשי הפלמ"ח בהברחת עולים מעיראק, פרס וארצות ערב נוספות דרך היבשה, שחצו את הירדן בסמוך לקיבוץ. לאחר פיצוץ גשר אלנבי בליל הגשרים ביוני 1946 הגיעו לקיבוץ חיילי הצבא הבריטי וחיפשו נשק. לאחר שלא מצאו דבר עצרו כמעט את כל הגברים והעבירו אותם אל מחנה המעצר בלטרון בו שהו עד לאחר השבת השחורה.
מלחמת העצמאות והפינוי.
על פי הגבולות שהותוו בהחלטת החלוקה, נכלל בית הערבה בשטח המיועד למדינה ערבית. אך בשל התנגדות הערבים להחלטה והפקפוק ביישומה בפועל נשארו התושבים במקום. עד אפריל 1948, מפעלי האשלג המשיכו בעבודתם, וגם התוצרת בסדום הושטה לצפון ים המלח. לפיכך, בחודשי המלחמה הראשונים סיפקו הבריטים ליווי לשיירות שעשו דרכן לצפון ים המלח ובחזרה, ואלה לעיתים שמשו עבור 'היישוב' כ'דלת אחורית' לירושלים המנותקת. עם זאת, התחבורה היבשתית הרגילה שבין הקיבוץ לירושלים סבלה מהתנכלויות ערביות, והקשר עם מרכז הארץ התנהל יותר ויותר באמצעות מטוסים. פרט לבעיית הניתוק, הייתה עמידתו של הקיבוץ איתנה, מה גם שבין מגיני המובלעת היהודית שבצפון ים המלח נכללה מחלקת פלמ"ח. לאחר הכרזת המדינה והצטרפות הלגיון הערבי ללחימה, השתנה מיסודו מצבו האסטרטגי של הקיבוץ. נפילת גוש עציון מספר ימים קודם לכן, תוך אובדן מאות מן המגינים, הגבירו את החשש לגורלה של בית הערבה. בכל זאת, כיוון שמפעלי ים המלח היו בבעלות בריטית, נותרה תקווה להפעילם בהסכמה, ונפתחו שיחות בהתאם. ב-15 במאי 1948 ניתנת הוראה להוציא את האוכלוסייה הבלתי-לוחמת מבית הערבה.