בכמה מקומות, דוגמת הלגונות בפלורידה קיז, נוצרות כמויות גדולות של בוץ קרבונטי באמצעות ירוקיות. כאשר הבוץ מתקשה נוצרים ממנו סלעי אבן בוץ.
מדרון.
מדרון הוא חלקו החיצוני של מבנה שוניתי, "קדמת-שונית" המשתרעת על המדף היבשתי לעבר הים הפתוח. משקעי המדרון מורכבים מגרגרים גדולים יותר מאלה של המשקעים הבוציים בלגונה הפנימית, והם שוקעים ונצברים על המדרון בשכבתיות מקורית נטויה.
משטחים קרבונטיים בתיעוד הגאולוגי.
המשטחים הקרבונטיים הקדומים ביותר נוצרו בפרקמבריון לפני 3.45 מיליארד שנים, והם הורכבו מרצפים של סטרומטוליטים ותרומבוליטים. סטרומטוליטים הם מבנים סלעיים כדוריים הנוצרים משכבות קונצנטריות של כחוליות הלוכדות בוץ קרבונטי על קרקעית ים רדוד. המבנה השכבתי ניכר היטב בסטרומטוליטים, אך אינו נראה בתרומבוליטים שנוצרו באותו תהליך.
סטרומטוליטים היו היחידים שתרמו לבניית משטחים קרבונטיים במשך כמעט 3 מיליארד שנים, עד המפץ הקמבריוני המציין את המעבר מהפרקמבריון לפנרוזואיקון ואת התפתחותם של בעלי חיים מורכבים. מהפלאוזואיקון החלו אורגניזמים נוספים לתרום להיווצרות משטחים קרבונטיים, בהם ברכיופודים (brachiopod) וצדפות, ובעיקר אלמוגים שהפכו לבוני-שוניות חשובים. דוגמאות למשטחים קרבונטיים קדומים מאותה עת הם הרי הדולומיטים שהיווצרותם החלה בטריאס, והמשטחים של הרי האטלס בדרום מרוקו שהחלו להיווצר בכמה מחזורים החל מהליאס.
משטחים קרבונטיים בישראל.
בישראל ניכרות הצפות ימיות ובנייה של משטחים קרבונטיים לכל אורכה, מן הגליל והכרמל בצפון, דרך השומרון והרי יהודה במרכז ועד הנגב. בכרמל נחשף מערך שוניתי בנחל מערות, ובמכתשים בנגב מתאפשרת הצצה למשטחים קרבונטיים ושוניות שנחשפו בעקבות סחיפה נרחבת.
חשיבות.
למשטחים קרבונטיים חשיבות פלאונטולוגית הנובעת משימור ותיעוד המאובנים בסלעיהם. תיעוד זה מכיל מאובנים מנחים המאפשר לתארך שינויים בסביבת ההשקעה ואירועים בלוח הזמנים הגאולוגי.
חשיבות נוספת של משטחים קרבונטיים היא אקולוגית. הם מהווים חלק ממחזור הפחמן באמצעות אחסון של פחמן דו-חמצני בגאוספירה כמרכיב בסלעי המשקע. שחרור של פחמן דו-חמצני בתהליכי בליה והשפעתו על שינויים אקלימיים הוא נושא למחקר נרחב.
למשטחים קרבונטיים גם חשיבות כלכלית באשר הם מאחסנים מאגרי נפט, גז טבעי ומצבורי מתכות כבדות, בנוסף לשימוש שנעשה בהם בבנייה וברוקחות.
שיעור התעסוקה בישראל
שיעור התעסוקה בישראל גבוה מהשיעור הממוצע במדינות המערב. עד תחילת שנות האלפיים היה שיעור זה ברמה נמוכה יחסית, בעיקר בשל שיעור התעסוקה הנמוך יחסית בקרב גברים. מאז 2003 נמצא שיעור התעסוקה של גברים בישראל במגמת עלייה עקבית, כתוצאה מכך ובעקבות ירידה של שיעור התעסוקה של גברים בארצות המערב במקביל להאצה בקצב התרחבות שיעור התעסוקה בקרב נשים, נסגר הפער בשיעור התעסוקה בין ישראל ומדינות המערב.
הגדרות.
שיעור התעסוקה של קבוצה מסוימת מוגדרת כאחוז חברי הקבוצה המועסקים.
כוח עבודה של מדינה כולל את החלק של האוכלוסייה של המדינה העובדת או מעוניינת לעבוד.
שיעור ההשתתפות בכוח עבודה של קבוצה מסוימת מוגדר כאחוז חברי הקבוצה המועסקים או מחפשים עבודה אך הם מובטלים.
הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מגדירה מועסקים: "אנשים שעבדו, לפחות שעה אחת בשבוע הקובע, בעבודה כלשהי תמורת שכר, רווח או תמורה אחרת; כל העובדים בקיבוצים; בני משפחה שעבדו בשבוע החקירה ללא תשלום למעלה מ-15 שעות בשבוע; שוהים במוסדות שעבדו למעלה מ-15 שעות בשבוע; אנשים שנעדרו זמנית מעבודתם."
עד שנת 2011, שיעור התעסוקה שנמדד בישראל התייחס לשיעור התעסוקה האזרחי, שלא כולל את המשרתים בסדיר ובצבא הקבע. החל משנת 2012 בעקבות ההצטרפות של ישראל ל-OECD, שונתה המדידה של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה להגדרה המקובלת ב-OECD, ואחוז המועסקים מתייחס לתעסוקה כוללת, כלומר הכוללת גם את המשרתים בצבא.
נהוג למדוד את כוח העבודה ושיעור התעסוקה בישראל מגיל 15 או מגיל 25 עד גיל 54, 64 או ללא הגבלת גיל. בעקבות זאת, יש מדדים רבים לשיעור התעסוקה בישראל.
שיעור התעסוקה לפי אוכלוסיות.
התבוננות על שיעור התעסוקה היום, שהוא גבוה יחסית בהשוואה בינלאומית, אינו מתאר את התמונה כולה. התבוננות על תתי קבוצות אוכלוסייה ועל השונות הגדולה בשיעורי התעסוקה ביניהן, ובפרט על העובדה שבחלק מהאוכלוסיות שיעורי התעסוקה נמוכים במיוחד, נותנת תמונה מלאה יותר של מצב התעסוקה בישראל.
מגדר.
ההתפתחות של שיעורי התעסוקה בקרב נשים ובקרב גברים לא הייתה זהה על פני השנים.
גברים
שיעור ההשתתפות של גברים בישראל היה במגמת ירידה עד סביבות שנת 2003 (60.1%), אז התהפכה המגמה ומאז נרשמה עליה של כ-2 נקודות אחוז.
נשים
בקרב הנשים נרשמת עלייה מתמשכת בשיעור התעסוקה בקרב היהודיות, 58.8% מבנות ה-15 ומעלה השתייכו בשנת 2010 לכוח העבודה האזרחי. בציבור הערבי, לעומת זאת, רק 22.5% נשים השתתפו בכוח העבודה שיעור ההשתתפות של ערביות בכח העבודה נמצא בעלייה דרמטית. בשנת 1990 עמד השיעור על 12.2%, ב-1995 על 16% ובשנת 2002 על 17.1%. חלק משמעותי מהגידול נובע משיעור תעסוקה גבוה יותר של ילידות 1960 ואילך.
במהלך השנים הצטמצם הפער המגדרי בשיעור התעסוקה. עם זאת בשנת 2018 עדיין קיים פער ניכר ברמת השכר המגדרי, פער של כ-32%.
ערבים.
שיעור ערביי ישראל בני 15 ומעלה בכוח העבודה האזרחי עמד בשנת 2010 על 41.3%. שיעור הנשים בכוח העבודה עמד על 22.5% ושיעור הגברים על 59.9%. בולטים במיוחד שיעורי התעסוקה הנמוכים בקרב נשים ערביות מסורתיות. בקרב המוסלמים עמד שיעור ההשתתפות על 39.8%, בקרב הערבים הנוצרים על 52.4% ובקרב הדרוזים על 38.5%.
שיעור ההשתתפות של גברים מוסלמים היה 60.2% ושל גברים נוצרים ערבים 62.1%.
שיעור ההשתתפות של גברים ערבים בכוח העבודה היה כ-75% בשנות ה-70 גבוה משל היהודים, ומאז ירד בהתמדה בקצב מהיר עד 2002, ועתה הוא נמוך יותר משל הגברים היהודים. במחקר של ערן ישיב וניצה (קלינר) קסיר שבחן את דפוסי התעסוקה על פני מחזור החיים, נמצא כי אצל ערביי ישראל נרשמת ירידה תלולה בשיעור ההשתתפות בכוח העבודה בגילאי 40–44, עקב פרישה מוקדמת. הדבר נובע מהשיעור הגבוה של העובדים בעבודה פיזית בחברה הערבית ומהנוהג שהבנים מפרנסים את הוריהם. הערבים גם מצטרפים לכוח העבודה בגיל צעיר יותר, בגלל היעדר חובת שירות בצה"ל, שיעור נמוך יחסית של לומדים במוסדות השכלה על תיכוניים, ובשל הצורך לסייע כלכלית להורים.
חרדים.
שיעור ההשתתפות של הגברים החרדים בכוח העבודה נמוך משמעותית מזה של כלל האוכלוסייה.
לאחר ירידה מתמשכת בשיעור התעסוקה של הגברים החרדים, מתחילת שנות השמונים מ-63% בקרב גילאי העבודה העיקריים (25–64) בשנת 1980 ל-36% בשנת 2002, התהפכה המגמה ושיעור זה עולה בהתמדה משנת 2002. עלייה זו מוסברת בין היתר בשינוי המדיניות הממשלתית בתחילת שנות האלפיים שהביאה לצמצום בהיקף תשלומי ההעברה לאוכלוסייה כולה ולחרדים, ובכלל זה הקיצוץ בקצבאות הילדים בכ-49 אחוז במהלך הדרגתי החל מ-2003. גם השפל בעולם, שצמצם את היקף התמיכות מחו״ל בתלמידי תורה, דחף את החרדים לצאת לעבודה ותרם לגידול בשיעורי התעסוקה. בשנים 2014–2015 עלה שיעור התעסוקה בקרב גברים חרדים לשיא של 53.8%, אולם מאז, החל מספר המועסקים להצטמצם וברבעון השני של 2017 עמד על 50.9%. ברבעון הראשון של 2019 חלה שוב עלייה בנושא, ואחוזי התעסוקה עמדו על 52.6.
בקרב הנשים החרדיות נרשמה עלייה בשיעור התעסוקה לאורך כל השנים, בדומה למגמה הקיימת בקרב נשים בישראל ובעולם המערבי. עד שנת 2004 קצב הגידול היה נמוך מהקצב בקרב נשים יהודיות שאינן חרדיות, והפער בשיעורי התעסוקה בין שתי הקבוצות הלך וגדל מכ-8 נקודות האחוז ב-1980 לכמעט 20 נקודות האחוז ב-2004. משנת 2004 הואץ קצב הגידול של שיעורי התעסוקה בקרב הנשים החרדיות והפער בין שתי הקבוצות הצטמצם בהתמדה, ועמד בשנת 2016 על כ-10 נקודות האחוז בלבד. שיעור התעסוקה של הנשים החרדיות בגילאי העבודה העיקריים הגיע בשנה זו לכ-72%, שיעור תעסוקה הגבוה גם בהשוואה בינלאומית
בחינה של נתוני הביטוח לאומי עבור מודיעין עילית וביתר עילית מעידה גם היא על עלייה בשיעור התעסוקה אצל חרדים בתחילת שנות האלפיים.
ביולי 2010 בהחלטה 1994הציבה הממשלה יעדי תעסוקה ל-2020, במטרה להגביר את שילוב האוכלוסייה בתעסוקה, ובפרט שילובם של המגזר הערבי והחרדי בשוק העבודה.
יוצאי אתיופיה.
אחת מהקבוצות שנתקלה בקשיים הגדולים ביותר בהשתלבות בתעסוקה בישראל, היא אוכלוסיית יוצאי אתיופיה הסיבות לקשיים נעוצות במאפיינים תרבותיים שונים, בפער בין ההון האנושי עמו הגיעו יוצאי אתיופיה לבין ההון האנושי הנדרש לצורכי שוק העבודה הישראלי ולאפליה.
כתוצאה מכך שיעור התעסוקה של נשים יוצאות אתיופיה בגילאי העבודה העיקריים, 25-64, עמד על 17.3% בשנת 1995 לעומת כ-63% בקרב כלל היהודיות (כולל יוצאות אתיופיה). בקרב הגברים הפער אומנם היה קטן יותר, אך הוא עדיין היה מהותי - כ-65% בקרב יוצאי אתיופיה לעומת כ-81% בקרב כלל היהודים.
במחקר של ניצה קסיר מבנק ישראל נמצא שעם ההתערות של העולים בארץ הפער כמעט ונסגר, אך עדיין קיימת בעיה ברמת השכר של יוצאי אתיופיה והשתלבות בולטת במקצועות נמוכים יחסית במדרג העיסוקים.
מבוגרים.
שיעור ההשתתפות בכוח העבודה של גילאי 65+ עמד בישראל בשנת 2010 על 12.3% (13.0% בקרב היהודים), 19.1% בקרב גברים (20.2% בקרב גברים יהודים) ו-7.1% בקרב נשים. שיעור זה גבוה מאוד יחסית לאירופה, אף על פי שגיל הפרישה המנדטורי של נשים בישראל נמוך בהשוואה לגיל המקביל במדינות המערביות.