רשת מלונות קמפינסקי מונה כיום 76 מלונות ברחבי העולם, כולל באבו דאבי, מלון Indonesia Kempinski בג'קרטה, The Apurva Kempinski Bali בבאלי, Çiragan Palace Kempinski באיסטנבול, מלון Gran Hotel Manzana Kempinski La Habana בקובה, ומלון Kempinski Hotel Corvinus, בודפשט, עקבה, ברלין, סלובקיה ועוד מקומות רבים.
קמפינסקי בישראל.
ב־2010 פורסם כי רשת קמפינסקי תקים מלון יוקרה בישראל ברחוב הרברט סמואל בתל אביב בהשקעה של 200 מיליון שקל.
בשנת 2022, הקימה רשת קמפינסקי את המלון הראשון שלה בישראל, בתל אביב בשם "דייוויד קמפינסקי".
יחסי ארצות הברית–חוף השנהב
יחסי ארצות הברית-חוף השנהב הם היחסים בין 'ארצות הברית לבין רפובליקת חוף השנהב. חוף השנהב היא אחת המדינות הפרו-אמריקאיות הדומיננטיות ביותר באפריקה ובעולם, כאשר נכון לשנת 2007 כ-88% מתושבי חוף השנהב תומכים בארצות הברית באופן נלהב (לעומת 85% בשנת 2002).
נשיא חוף השנהב הראשון פליקס הופואה-בואני ביקר בארצות הברית בשנת 1983, דבר שהוביל לביקור מזכיר המדינה האמריקאי ג'ורג' שולץ באביג'אן בשנת 1986.
לחוף השנהב שגרירות בוושינגטון די. סי. ואילו לארצות הברית שגרירות באביג'אן.
רודולף ג'וליאני
מחנה הריכוז ורשה
מחנה הריכוז ורשה (בגרמנית: KL Warschau, KZ Warschau; או מחנה הריכוז גנשובקה, בפולנית: KL Gęsiówka, לעיתים במחקר מכונה המחנה המרכזי ורשה, באנגלית: Warschau Main Camp) היה מחנה ריכוז שפעל בתקופה השואה, שנבנה על חורבות גטו ורשה, סביב כלא גנשובקה. כמחנה קטן יחסית, נעדר מחנה ורשה מרוב דוחות השואה הידועים. במהלך פעולתו, עסקו אלפים בודדים של אסירים בעבודות כפייה, וחלק גדול מהם מתו במהלך צעדת המוות מהמחנה, מרד ורשה והסתתרות היהודים לאחר המרד. רוב האסירים מתו מירי או מעבודות פרך שונות, ואין מידע מדויק לגבי מספר ההרוגים, אף שההערכות מדברות על כמה אלפים בודדים. המחנה פעל עד 1944 ובפיקודו של קצין האס אס וילהלם גקה, התגבש למחנה ריכוז, שכלל אסופת מחנות מעצר שנבנו על חורבות גטו ורשה.
להערכת ההיסטוריון הפולני בוגוסלאב טדאוש קופקה, בחיסול הריסות גטו ורשה (מסביב ובמחנה הריכוז) רצחו הנאצים ועוזריהם כ-20,000 איש כולל אסירי מחנות, יהודים פולנים שנתפסו מסתתרים "בצד הארי" של ורשה ואסירים פוליטיים פולנים.
המכון לזיכרון לאומי בפולין מעריך את מספר הפולנים שנרצחו באתר המחנה והוצאו להורג בחסותו ב-10,000.
המחנה, שקיים מעט מאוד מידע אודותיו, היה במרכז תאוריית קונספירציה הטוענת כי תא גזים ענק הוקם במנהרה ליד תחנת ורשה זאכודניה, וכי 200,000 פולנים לא-יהודים הושמדו בתחנה זו באתר. אמנם בדיכוי מרד ורשה בשנת 1944 נהרגו מאות אלפי פולנים, ואמנם אלפים, ואולי אף עשרות אלפים, מהם נרצחו במחנות ריכוז מאולתרים בעיר. אך לא היה זה רצח מאורגן במחנה ריכוז בודד באתר גטו ורשה.
יחסי בנגלדש–חוף השנהב
יחסי בנגלדש-חוף השנהב הם היחסים בין בנגלדש לבין רפובליקת חוף השנהב.
שר החוץ הבנגלי ביקר בחוף השנהב בשנת 2010. מאז 2014 אזרחים בנגלים רבים משרתים בחוף השנהב מטעם כוחות האומות המאוחדות. בין המדינות מתקיים מסחר רב, ומשקיעים בנגלים גילו עניין בחוף השנהב. שיתוף הפעולה הכלכלי מתבטא במיוחד בתחומי סחר בתרופות ובחקלאות.
ראש ממשלת אסטוניה
ראש ממשלת אסטוניה (באסטונית: Eesti peaminister; פירוש מילולי: "השר הראשי") הוא ראש הפרלמנט של רפובליקת אסטוניה. ראש הממשלה ממונה על ידי נשיא המדינה, לאחר שנערך סבב התייעצויות בין נציגי המפלגות בפרלמנט. הפרלמנט יכול להתנגד למינוי הנשיא ולהציב מועמד מטעמו בראשות הפרלמנט. ברוב המקרים, ראש הממשלה הנבחר הוא ראש המפלגה הגדולה ביותר ומנהיג הקואליציה.
ראש הממשלה הנוכחית של אסטוניה היא קאיה קאלאס, מנהיגת מפלגת הרפורמה.
היסטוריה.
תפקיד ראש הממשלה נוסד לראשונה לאחר הכרזת העצמאות של אסטוניה מהאימפריה הרוסית בשנת 1918.
בחוקה הראשונה של אסטוניה (1920–1933) הונחלה במדינה דמוקרטיה פרלמנטרית. תפקיד ראש הממשלה החדש נקרא "ראש המדינה" ("riigivanem"), וסמכויותיו שילבו בין תפקידו של ראש ממשלה ושל נשיא. בשיטה שהונהגה אז, פיזור הפרלמנט התאפשר רק לאחר משאל עם, והדחתו של ראש הממשלה התאפשרה על ידי הצעת אי-אמון. בפועל, כוחו של ראש המדינה היה יחסית מועט.
לאחר משאל עם בשנת 1933, נכתבה החוקה השנייה של אסטוניה (1934–1938). לפיה, תפקיד ראש הממשלה הותאם לאופן בו הוא מקובל במשטרים נשיאותיים. כעת, מינוי והדחה של ראש ממשלה התאפשרו רק על ידי נשיא המדינה, כמו גם פיזור הממשלה והפרלמנט. כך בשנת 1934, קונסטנטין פטס מינה עצמו לתפקיד ראש הממשלה במקביל לתפקידו כראש המדינה, ובתפקיד משולב זה כיהן עד שנת 1937. במעמד כוח זה, התאפשר לפטס לדחות בחירות לתפקיד ראש המדינה וגם בחירות לפרלמנט. בשנת 1937 איחד פטס בין תפקיד הנשיא וראש הממשלה לתפקיד יחידני. בשנת 1938, לאחר בחירות מחודשות תחת החוקה השלישית (דה פקטו 1938–1940, דה יורה 1938–1992) נבחר לתפקיד נשיא המדינה (והתפקיד היחידני שקבע בוטל), והמבנה הקלאסי של ראש ממשלה ונשיא נפרדים הונחל מחדש.
לאחר השתלטות ברית המועצות על אסטוניה, נכפתה על המדינה חוקה סובייטית החל מ-25 באוגוסט 1940. באסטוניה הסובייטית, תפקיד זה המשיך להתקיים בממשלה הגולה שהייתה תחת חסות סובייטית.
לאחר התפרקות ברית המועצות והשבת עצמאותה, נכתבה החוקה הרביעית של אסטוניה (1992–כיום). חוקה זו משלבת אלמנטים משתי החוקות הראשונות של המדינה, וסמכויות תפקיד ראש הממשלה שבו לסורן.
Don't Hug Me I'm Scared
Don't Hug Me I'm Scared (בעברית: אל תחבק אותי אני מפחד) היא סדרת רשת סוריאליסטית בז'אנר אימה קומית, שנוצרה ובוימה על ידי היוצרים הבריטים, בקי סלואן וג'וזף פלינג. הסדרה הועלתה לראשונה לרשת ב-29 ביולי 2011, ושודרה ביוטיוב וב-Vimeo. הסדרה כוללת 6 פרקים.
כל פרק נפתח בסגנון סדרת ילדים טיפוסית, ונסוב סביב חבורת בובות אנושיות, בדומה לרחוב סומסום ותוכניות ילדים דומות. הסדרה מהווה מעין פרודיה לאותן סדרות, כשבתחילת כל פרק נראות הדמויות פוגשות בחברים חדשים וחושפות את עצמן למושגי יסוד חדשים כמו אהבה, יצירתיות, בריאות, טכנולוגיה, חלומות וזמן. אולם,בשלב מסוים מקבל הפרק תפנית אימתנית, המציג תוכן פסיכדלי ומראות גוֹריות מעוררי צמרמורת.
פרקים.
פרק 1.
הפרק הראשון עוסק ביצירתיות,שלושת הדמויות המרכזיות,'ילד "צהוב" (בקהילת המעריצים מוכר תחת השם דוי/מני), "ברווז" ירוק (בקהילת המעריצים מוכר תחת השם רובין) ואיש עם ראש דמוי מטאטא בצבע "אדום" (בקהילת המעריצים מוכר תחת השם הארי) יושבים יחד במטבח, ולפתע פנקסית (בקהילת המעריצים מוכרת תחת השם פייג') שנמצאת על השולחן נפתחת ומספרת להם על יצירתיות, תחילה הם לא יודעים מה זה יצירתיות והפנקסית מספרת להם ומלמדת אותם על יצירתיות. הפנקסית נותנת להם לבצע משימות הקשורות ליצירתיות אבל משמיצה את צהוב והורסת את יצירותיו. תוך כדי הפרק הדמויות מתחילות להשתגע יותר ויותר עד לרמה של טירוף ואז הן מפסיקות והפנקסית אומרת "בואו נסכים לא להיות יצירתיים יותר לעולם".
פרק 2.
הפרק השני עוסק בזמן, הדמויות צופות בטלוויזיה ומחכות לסדרת הטלוויזיה שלהן שמתחילה בעוד 5 דקות והברווז אומר" זה לא מספיק זמן" ,ואז בא שעון מדבר (בקהילת המעריצים מוכר תחת השם טוני) שמסביר לדמויות הראשיות על זמן ,הוא מסביר להם על הרעיון של זמן, תקופות שונות בהיסטוריה, איך זמן משפיע על הסביבה ועל שהזמן עובר וככל שהזמן עובר דברים משתנים ,ולקראת סוף הפרק השעון אומר "שככל שהזמן עובר הנראות שלך משתנה" ואז הדמויות מתחילות ולהזדקן במהירות ואז להירקב ולגסוס, ובסוף מגלים שזו הייתה התוכנית שהם חיכו לה מההתחלה בטלוויזיה ואדום מכבה את הטלוויזיה. בפרק הזה רואים בפעם הראשונה את רוי, אביו של צהוב.
פרק 3.
הפרק השלישי עוסק באהבה, שלושת הדמויות עושות פיקניק ביער, הברווז רואה פרפר והורג אותו וצהוב נהיה עצוב מזה ובורח בדמעות לעץ שנמצא באזור, פרפר מדבר (בקהילת המעריצים מוכר תחת השם שריגנולד) בא אליו ואומר לו שלא צריכים להיות עצובים ומסביר לו על אהבה, הוא לוקח אותו למסע קסום בעננים ,הוא מסביר לו מה זו אהבה ומסביר לו שהוא לעולם לא יצטרך להיות לבדו כי יש אותו ואת כל החברים שהוא מראה לו בעננים, אך אז הוא מראה לו את מלך האהבה "מלקולם", ומסתבר שהוא והחברים שלו הם בעצם חברי כת. הם מסבירים לצהוב שהוא צריך לסגוד למלך האהבה יחד איתם ושהם מאכילים אותו בחצץ כדי שלא יכעס וככה הוא ימצא אהבה ולא יהיה לעולם לבד.
ואז הוא מתעורר על העץ ומסתבר שהכול היה חלום ,החברים שלו ברווז ואדום באים לראות מה שלומו ולהביא לו את הביצה האחרונה שנשארה מהפיקניק מכיוון שהם אכלו את כל שאר המזון בזמן שהוא היה בעננים, מתוך הביצה בוקע יצור מפחיד שברווז הורג במהירות.
פרק 4.