כל קבוצה בונה את הכלוב שלה, ומחכה לסימן מהשופט שמורה לקבוצות לכרוע אחת מול השנייה ("Crouch"), לאחוז בשני השחקנים החיצוניים של השורה הקדמית מכל קבוצה על ידי מקביליהם בקבוצה הנגדית תוך השארת מרווח מסוים בין השורות ("Bind"), ולבסוף להתחבר ולהתכונן לכניסת הכדור ("Set"). לאחר מכן מגלגל שחקן שמחוץ לכלוב (לרוב הרכז הקדמי, מספר 9) את הכדור לתעלה שנוצרה בין שתי השורות הקדמיות, ואז ניתן לדחוף את הכלוב ולנסות לגרוף את הכדור באמצעות הרגליים. מסלול הכדור חייב להיות מקביל לקו השער, אך אין כיום חובה להכניס את הכדור דווקא למרכז התעלה. יתרונות נוספים לקבוצה שמכניסה את הכדור הם בכך ששחקניה יודעים מתי להתחיל לדחוף ולהתכונן לגרוף (הרכז יכול לסמן להם כאשר הוא מכניס את הכדור) וקובעים מאיזה צד ייכנס הכדור.
טור חוץ (ליין-אאוט).
כאשר הכדור יצא מגבולות האורך של המגרש, מתבצע טור חוץ נגד הקבוצה שגרמה לכך. בדרך כלל שמונת החלוצים משתתפים בטור, כאשר שחקן אחד זורק את הכדור. שחקני שתי הקבוצות עומדים במרחק של חמישה מטרים מקו החוץ ומסתדרים בשני טורים במרחק מטר זה מזה. מותר להרים שחקנים מאותה קבוצה מלפנים או מאחור, אך לא מלמטה (על הכתפיים, למשל), ואסור לגעת בשחקני היריבה. לכל קבוצה יש בדרך כלל שני קופצים, ארבעה מרימים ושחקן חופשי לצורך זריקות ארוכות. השחקן שזורק את הכדור צריך לדאוג שהכדור יעוף בקו ישר בין שתי הקבוצות. היתרון לקבוצתו של הזורק הוא שהוא יודע איזה משחקני קבוצתו יקפוץ ומתי.
בעיטת פתיחה ובעיטת המשך.
בתחילת המשחק מוטל מטבע על מנת להחליט איזו קבוצה תבעט לפתיחת המשחק (kick-off). הקבוצה היריבה בועטת לפתיחת המחצית השנייה. הבעיטה מתבצעת ממרכז המגרש, באמצעות הטלת הכדור ובעיטה בו לאחר שפגע בדשא. שחקני היריבה מחויבים לעמוד מאחורי קו 10 המטרים בחצי המגרש שלהם ברגע הבעיטה. אם הבעיטה לא הגיעה לקו הזה, הקבוצה שלא בעטה רשאית לבחור בין לאפשר ליריבתה בעיטה חוזרת לבין כלוב לטובתה במרכז המגרש. (בשביעיות, לעומת זאת, היא זכאית לבעיטה לא-ישירה - free-kick.)
לאחר צבירת נקודות מתרחשת בעיטת המשך (restart) עם חוקים דומים. ברוגבי יוניון, הקבוצה שלא צברה נקודות היא זו שבועטת; וברוגבי שביעיות, הקבוצה שצברה את הנקודות בועטת. לאחר "מנחת עצמי" (touch-down), שאינו מקנה נקודות לאף קבוצה, הקבוצה המנחיתה (כל עוד היריבה הכניסה את הכדור למנחת) בועטת מאחורי קו 22 המטרים הקרוב למנחת שלה. בעיטה זו אינה חייבת לעבור 10 מטרים אלא רק את קו 22 המטרים.
עבירות.
רוגבי, על אף אופיו האגרסיבי, מכיל לא מעט חוקים, שגוררים עבירות מסוגים שונים. יש שלושה סוגים של עונשים:
כאשר השופט מסמן לפנדל או בעיטה לא-ישירה הקבוצה יכולה לבחור:
בנוסף, הקבוצה שלזכותה השופט מסמן פנדל רשאית לבחור בכלוב לזכותה. אם העבירה התבצעה במהלך טור חוץ או בזמן שהכדור יצא החוצה, הקבוצה רשאית לבחור בטור חוץ לזכותה.
כמו כן, השופט רשאי לשלוף כרטיס צהוב (הרחקה של 10 דקות מהמשחק), וכרטיס אדום - הרחקה עד סוף המשחק (או יום המשחקים בשביעיות). שני צהובים באותו המשחק מקבילים לאדום.
שיטת הניקוד.
כיבוש מנחת (טריי) - 5 נקודות.
הצלחה בבעיטת המרה - בעיטה הניתנת לאחר המנחת מקו האורך בו הונח הכדור ומקו רוחב לבחירת הקבוצה הבועטת - 2 נקודות.
בעיטת עונשין - 3 נקודות.
בעיטת הטלה במהלך המשחק השוטף - 3 נקודות.
הקבוצה המנצחת היא בעלת מספר הנקודות הגבוה יותר בסוף המשחק.
תפקידים במגרש.
15 שחקני הקבוצה מחולקים לשניים על פי חוקי המשחק: שחקני קו קדמי (חלוצים, forwards) ושחקני קו אחורי (שליחים, backs). החלוצים הם אלו המשתתפים במצבים הנייחים, ועל כן הם נוטים להיות גדולים וכבדים יותר, בעוד השליחים קלים וזריזים יותר. שחקני ההרכב הפותח לובשים מספרים בהתאם לעמדותיהם, הנקבעות על פי ההיערכות במצב של כלוב.
רוגבי שביעיות.
ברוגבי שביעיות, האחריות המוטלת על 15 שחקנים ברוגבי-15 מתחלקת בין שבעה בלבד: שחקני הציר גבוהים וקלים יותר, והם קופצים או מרימים את הלוכד בטורי החוץ, כאשר הרכז הקדמי (מספר 4) זורק את הכדור. הרכז-רץ (מספר 5) שומר בהגנה על המקביל לו בקבוצה היריבה, ויתר הקו האחורי מורכב מקשר אחד (מספר 6) ושחקן כנף אחד (מספר 7) המשחק בשני צדי המגרש. בהגנה נהוג להציב שחקן אחד כ"יעה" או "מרית" (sweeper) מאחורי קו ההגנה המרכזי.
רוגבי בישראל.
בישראל קיימות ליגות רוגבי לגברים ולנשים, קבוצות נוער לגילאים עד 10, עד 12, עד 14, עד 16 ועד 18, ואף ליגת ותיקים. הליגות לגברים פועלות באופן רציף משנת 1971, ואילו ליגת הנשים הוקמה בשנת 2001. הנבחרות משחקות רוגבי יוניון ורוגבי שביעיות.
נבחרת הגברים של ישראל עלתה מהמקום ה-94 והלפני-אחרון בעולם בשנת 2008 למקום ה-49 ב-2014. נכון למאי 2019 היא מדורגת במקום ה-61 בעולם. נבחרת הגברים בשביעיות, נכון ל-2019, משחקת בדרג א' (השני באיכותו) באירופה. נבחרת הנשים ברוגבי שביעיות הוקמה בשנת 2005, וב-2008 העפילה לטורניר הגמר של אליפות אירופה. גם היא משחקת בדרג א' נכון ל-2019. נבחרת הקדטים (עד גיל 18) בשביעיות העפילה לדרג העליון באירופה ב-2015, אך נכון ל-2019 משחקת אף היא בדרג א'.
החל משנת 2009 שודרו משחקים של נבחרת ישראל בטלוויזיה הציבורית.
אצטדיון הבית של נבחרות הרוגבי הישראליות הוא אצטדיון וינגייט, הממוקם במכון וינגייט ומסוגל להכיל בין 1,000 ל-1,500 צופים ביציע בטון. מלבד זאת בשטח המכון קיימים מספר מגרשים מחופי דשא המאפשרים לנבחרות ולשחקני האקדמיה למצוינות להתאמן.
גם במסגרת המכביה, שנערכת בישראל אחת ל-4 שנים, נערכו טורנירי רוגבי יוניון החל מהמכביה האחת עשרה ב-1981.
רוגבי בעולם.
המדינות המובילות ברוגבי יוניון בחצי הכדור הצפוני הן צרפת, אנגליה, ויילס, אירלנד, סקוטלנד ואיטליה, המקיימות מדי שנה את טורניר "שש האומות". בחצי הכדור הדרומי אלה הן ניו זילנד, דרום אפריקה, אוסטרליה וארגנטינה שעורכות את הטורניר "אליפות הרוגבי" המקביל. טורניר אזורי נוסף הוא גביע האומות מהפסיפיק שכולל נבחרות מיפן, סמואה, פיג'י, טונגה, קנדה, וארצות הברית. בעבר התארחו בגביע הפסיפיק נבחרות מניו זילנד ואוסטרליה שפרשו. בנוסף קיימים טורנירים אזוריים נוספים וטורנירים יבשתיים.
אחת לארבע שנים מתקיים "גביע העולם ברוגבי יוניון" וכמו כן מתקיים טורניר מקביל לנשים. מהטורניר הראשון ב-1987, נבחרות ניו זילנד ודרום אפריקה הן המצליחות ביותר עם שלוש זכיות: ניו זילנד ב-1987, 2011, ו-2015. ודרום אפריקה ב-1995, 2007, 2019. אוסטרליה עם שתי זכיות (1991, 1999). לאנגליה יש זכייה אחת ב-2003.
קיימים גם טורנירי רוגבי יוניון שנתיים לנוער המתקיימים בשתי רמות. "אליפות העולם ברוגבי נוער" היא הנחשבת יותר ו"גביע העולם ברוגבי נוער" הנחשבת לנחותה יותר.
ברוגבי שביעיות מצטיינות מדינות נוספות, וביניהן רוסיה, ארצות הברית, קנדה, קניה, ספרד, פורטוגל, פיג'י וסמואה. גביע העולם ברוגבי שביעיות (טורנירים נפרדים לגברים ונשים) היה אמור להתקיים בפעם האחרונה בשנת 2013, ואז להתבטל לטובת טורניר רוגבי השביעיות האולימפי שיתקיים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ב-2016. אך בפועל הוחלט להמשיך לקיימו במקביל לטורניר האולימפי. טורנירי רוגבי שביעיות התקיימו גם במסגרת משחקי אסיה ומשחקי חבר העמים (הבריטי).
עוד מתקיימות ברוגבי שביעיות אליפויות יבשתיות וכן טורניר שנתי במתכונת ליגה מחזורית בשם "סבב השביעיות העולמי" המורכב ממספר טורנירים נפרדים המתקיימים ברחבי העולם מדי שנה, לרוב 10 סבבים ב־12 ערים בעולם (מתחלף משנה לשנה), ואז משוקללים הציונים מכל הטורנירים יחד להכתרת הנבחרת הלאומית הזוכה באותה עונה בסבב הליגה.
בעבר התקיים טורניר שנתי אחר לרוגבי שביעיות שנערך בהונג קונג מ-1976. בטורניר השתתפו 24 נבחרות שכל אחת מייצגת מדינה ושלב הבתים מחולק ל-6 בתים. מאז הונהגה אליפות "סבב השביעיות העולמי" החליפה הונג קונג את הטורניר הישן באירוח קבוע מדי שנה של אחד מהסבבים אך גם מזמינה נבחרות אורחות נוספות להשתתף בטורניר ולכן גם הוחלט כי הניקוד לכל חברות הסבב יוגדל במקרה של ניצחונות בטורניר ההונג קונגי.
בשנים האחרונות גדלו טורנירי "גביע העולם בליגת הרוגבי", (משוחק עם 13 שחקנים בקבוצה), שנוסד ב-1954 לגברים ל-14 נבחרות. מלבד זאת מתקיים טורניר מקביל לנשים.
מלבד כל הטורנירים האלו המיועדים לנבחרות, קיימות גם ליגות רוגבי מקומיות לקבוצות וישנן ליגות חזקות בארצות הברית, בריטניה, קנדה, ניו זילנד, דרום אפריקה, צרפת, אוסטרליה ועוד.
גמר גביע אירופה וליגת האלופות
גביע אירופה בכדורגל (כיום ליגת האלופות) הוא טורניר כדורגל עונתי שנוסד ב-1956. הליגה פתוחה לכל האלופות של הליגות הכלולות באופ"א (למעט ליכטנשטיין שלה אין ליגה), וכן לקבוצות שסיימו במקום השני עד הרביעי בליגות הבכירות. לפני עונת נקרא הטורניר בשם "גביע אירופה". בשנים הראשונות לקיומו רק האלופות יכלו להתחרות בו, אך ב-1997 הותר גם לקבוצות שסיימו במקום השני. ריאל מדריד זכתה בגמר הראשון של הטורניר.
אם קבוצה מנצחת בשלושה משחקי גמר רצופים, או חמישה בסך הכל, היא רשאית לשמור ברשותה את הגביע כך שמתחילים בהכנתו של גביע חדש. נכון ל- שש קבוצות הגיעו להישג זה: ריאל מדריד, אייאקס אמסטרדם, באיירן מינכן, מילאן, ליברפול וברצלונה.
ריאל מדריד זכתה בטורניר ארבע עשרה פעמים מאז היווסדו, והיא הקבוצה שעשתה זאת הכי הרבה פעמים. היא זכתה גם בין ל-, ובכך קבעה שיא של חמש זכיות רצופות. יובנטוס היא הקבוצה שהפסידה בגמר הכי הרבה פעמים (7).
היסטוריה.
ראשית הטורניר.