לאחר הוצאת התנועה הקומוניסטית אל מחוץ לחוק בבולגריה עברה הנהגת הקהילה במלואה לידי הציונים שנחלקו כעת לשני מחנות, ציונים כלליים ורוויזיוניסטים. בבחירות לוועד הקהילה שנערכו ב-1929 זכו הציונים הכלליים ב-79% מהקולות והרוויזיוניסטים ב-21%. בבחירות שנערכו ב-1932 עלה כוחם של הרוויזיוניסטים לכדי 30%. ב-1934 בוצעה הפיכה בממלכה על ידי חברי הליגה הצבאית והושעתה כל פעילות פוליטית. גם במהלך מלחמת העולם השנייה הושעתה הפעילות הפוליטית הממוסדת ופעילות כל ארגוני הנוער של הקהילה, במסגרת המגבלות שהוטלו על הקהילה היהודית. לאחר כיבוש בולגריה בידי הצבא האדום חודשה הפעילות הפוליטית. ב-7 בספטמבר 1947 נערכה בפלובדיב הוועידה הראשונה של הציונים הכלליים בבולגריה בראשות ז'אק לוי ממנהיגי הקהילה.
בתוך הקהילה נתגלו עימותים חריפים בין המיעוט הקומוניסטי לרוב הציוני. הקומוניסטים, בחסות הממשל החדש, התערבו בפעילות התנועה הציונית ולא אחת פיזרו בכוח מוסדות נבחרים ומינו תחתם ועדים ממונים מקרב חברי המפלגה הקומוניסטית, שהקימו תא יהודי במפלגת השלטון שכונה "חזית המולדת היהודית". המאבקים נמשכו ללא הרף עד לגל העלייה ההמוני לישראל. ב-29 במרץ 1949 הודיעה ההסתדרות הציונית בבולגריה על התפרקותה בשל חוסר בחברים. מבני הציבור של התנועה ובתי העם בערים השונות ובכלל זה בפלובדיב, הופקעו על ידי הממשלה "לצורכי ציבור".
אישים.
בעיר פלובדיב בלטה מאוד פעילותה של התנועה הציונית. מקרב שתי משפחות גדולות וענפות כָּלֶב ורומאנו בלטו מספר אישים בהנהגת התנועה ויהדות בולגריה.
תרבות ואמנות.
ב-1896 קמה בפלובדיב להקת תיאטרון מקרב חברי התנועה הציונית "בני ציון" בניהולו של יעקב כלב. הרפרטואר של הלהקה כלל קומדיות של מולייר לצד מחזות דרמטיים.
ב-1928, בהשראת מקהלת צדיקוב שפעלה בסופיה, נוסדה בפלובדיב מקהלה בניצוחו של ניסים אלקלעי ובניהולו של ז'אק פרידמן, שמנתה 100 חברים. המקהלה הופיעה בקונצרטים ואירועי קהילה וזכתה להערכה גם מחוץ לחוגי הקהילה היהודית.
בפלובדיב נולד במאי הקולנוע אנג'ל ואגנשטיין, שזכה בפרס השופטים בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-1959 על סרטו "כוכבים", וכיהן בחבר השופטים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין שנערך ב-1980.
עיתונות.
ב-1895 יצא לאור בעיר הירחון "כרמל" שנכתב בצרפתית ועורכו היה יוסף מרקו ברוך. בראשית 1896 פסקה הפצתו. ב-1897 הופץ בפלובדיב השבועון "איל דיאה" אותו ערכו בלאדינו יהושע כלב ובבולגרית קארל הרבסט. השבועון זכה להצלחה ובהמשך יצא לאור גם בסופיה. במאי 1901 יצא לאור בעיר השבועון הרשמי של ההסתדרות הציונית בבולגריה שנקרא "השופר". עורכו של השבועון היה ד"ר מרקו רומנו והוא הופיע עד 1940. לאחר מלחמת העולם הראשונה עברה מערכת העיתון מפלובדיב לסופיה. בשנותיו הראשונות הופיע בלאדינו ובהמשך בבולגרית. בנוסף לנושאים חדשותיים הביא העיתון מידע על ספרות עברית ויהודית ברחבי תבל וכתבות אורח של כותבים מקהילות איסטנבול, סלוניקי, אדירנה ובלגרד. במקביל להוצאת "השופר" הופץ העיתון "המשפט" על ידי אהרון ישראל עמר. העיתון תקף בחריפות את מתנגדי הציונות בפלובדיב ופרסומו גרם לא אחת לליבוי היצרים בין המחנות.
כלכלה.
החל מתקופת מהמט השני חויבו יהודי פלובדיב לשלם שני סוגי מסים לשלטון העות'מאני, האחד מס גולגולת והשני מס קהילה כללי שגבייתו הוטלה על ראשי הקהילה והם גבו אותו באופן פרוגרסיבי. במהלך המאות ה-16 וה-17 היו יהודי העיר ברובם סוחרים בבשר מיובש, ביצים ועור. עיקר הסחר היה עם המרכזים היהודים הגדולים באיסטנבול, אדירנה וסלוניקי. בתקופה זו הוטלו על היהודים מיסים נוספים. סלים הראשון הנהיג מס מכר על סחורות מיובאות בשיעור שנע בין 3 ל-5 אחוזים מערכן. מאחר שמרבית היבוא נשלט על ידי יהודים השפיע המס בעיקר עליהם. בימי מוסטפא הרביעי הוטל על היהודים מס מכירת יין ומס השתתפות בירידי מכירות.
בראשית המאה ה-20 היו בני הקהילה סוחרים ובעלי מלאכה, נפחים, חלפני כספים וצורפים. היהודים שכונו "נתינים זרים" היו בדרך כלל בני המעמד הנמוך ושאר בני הקהילה היו ברובם בני המעמד הבינוני. בסוף שנות ה-20 החריף מאוד המשבר הכלכלי בבולגריה כפועל יוצא מהמשבר הגלובלי, אך גם בשל נטל פיצויי העתק אותם חויבה הממלכה לשלם לאחר מלחמת העולם הראשונה. כשישית מבני הקהילה היו פליטים ("נתינים זרים"), שהיו נתונים במצב כלכלי ירוד ועסקו בסבלות, צחצוח נעליים, רוכלות זעירה, סוחרי מוצרים משומשים (אלטע זאכן) ומקצתם אף היו קבצנים. בקרב שאר בני הקהילה גדל מאוד נתח השכירים וחלקם מצאו פרנסתם במפעל עיבוד הטבק שפעל בעיר. סוחרים צמצמו את היקף פעולתם ובתי עסק רבים נסגרו.
ב-1926, כ-60% מקרב המפרנסים בקהילה היו פועלים, עוזרים ומשרתים. בראשית שנות ה-30 הוגדרו כ-20% ממשפחות הקהילה כעניות. עם זאת הייתה בקהילה גם שכבה אמידה מאוד והיא נרתמה לסייע לשאר בני הקהילה. בראשית שנות ה-30 נפתחו בעיר שני בנקים יהודים, אשר בסיוע כספי של ארגון הג'וינט פעלו גם כקופות מלווה (קאסות) וסייעו להקלת המצב הכלכלי הרעוע של בני הקהילה. ב-1931 נפתחה בעיר אגודה קואופרטיבית לאשראי שנקראה "התקוה" ופעלה תחת חסותו של הבנק הקואופרטיבי היהודי "גאולה", שמרכזו היה בסופיה. ב-1932 הוקם בנק יהודי פרטי שנקרא "בנק לחיסכון".
לאחר כיבוש בולגריה בידי הצבא האדום נמצאו בני הקהילה במצב כלכלי קשה. המגורשים ועובדי הכפייה חזרו לבתיהם וניסו לשקם את מעמדם הכלכלי. המשטר הקומוניסטי החדש התקשה לסייע לבני הקהילה בשל מצבה של המדינה לאחר סילוק הגרמנים מחד והסתייג מיוזמות פרטיות בשל מדיניותו הכלכלית הריכוזית, מאידך. עם זאת, הממשלה הבולגרית תמכה במתן סיוע חומרי לבני הקהילות היהודיות במדינה ולשם כך אף ביטלה מיסים ומכסים על פריטי מזון, ביגוד והנעלה שנשלחו לבולגריה על ידי "ועד העזרה האמריקני בארץ ישראל". במקביל, היקשתה מאוד הממשלה על השבת רכוש כגון מפעלים, חנויות וקרקעות שהיו בבעלות בני הקהילה היהודית, עניין שהאיץ את עלייתם של בני הקהילה לישראל.
קמאז
מקבילים מדורגים
מקבילים מדורגים (באנגלית: Uneven bars) הם אחד מארבעת המכשירים עליהם מתחרות נשים בהתעמלות מכשירים. זהו המכשיר השני, אחרי שולחן קפיצות, בסדר המכשירים האולימפי.
מבנה ומידות.
המקבילים המדורגים עשויים מסגרת ברזל עם שני בדים עשויים פיברגלס ומצופים בעץ. הבדים, אחד גבוה והשני נמוך, להבדיל ממכשיר המקבילים של הגברים בו הבדים באותו הגובה וקרובים אחד לשני. המרחק בין הבדים במקבילים המדורגים ניתן לשינוי בתוך מגבלות החוקה הבינלאומית.
המידות של המכשיר מובאות כפי שנקבעו בחוקת ההתעמלות על ידי פדרציית ההתעמלות הבינלאומית (Fédération Internationale de Gymnastique - FIG):
התרגיל.
תרגיל המקבילים מורכב מאלמנטים תנופתיים אשר מתבצעים על כל אחד מהבדים תוך מעברים ביניהם. התרגיל מתחיל בעליה למכשיר ומסתיים בירידה, שלרוב מתבצעת מהבד העליון. השיפוט מתחיל מרגע הנגיעה במכשיר ומסתיים בנחיתה של המתעמלת.
תרגיל המקבילים צריך להכיל את המרכיבים הבאים:
חוקים וניקוד.
החוקים ודרגות הקושי נקבעים על ידי פדרציית ההתעמלות הבינלאומית, ומשתנים אחת לכמה שנים, בדרך כלל אחרי אולימפיאדה.
הציון מבוסס על רמות קושי של האלמנטים, ביצוע, טכניקה וחיבורים של האלמנטים. שגיאות ביצוע, רמת קושי נמוכה, נפילות, עצירות, תנודות מיותרות, נגיעות מיותרות במכשיר, צעדים בנחיתה ושגיאות נוספות יגרמו להורדה בציון. לכל שגיאה יש טווח הורדות מותר. השופט הוא שקובע על פי ראות עיניו, בהתאם לגודל השגיאה, כמה להוריד.
חוקים מיוחדים למכשיר.
מותר למתעמלות לשים עוריות או לחבוש את הידיים. על הבד מותר למרוח מגנזיום או מים ומגנזיום כדי למנוע החלקה.
בניגוד למכשיר המתח והטבעות אצל הגברים, על המתעמלת לעלות ללא עזרה למכשיר. העלייה יכולה להיות מפשוטה ועד קשה, לבד העליון או התחתון. לצורך העלייה מותר להשתמש במקפצה ואף לרוץ כדי לקבל תנופה. העלייה נחשבת לחלק מהתרגיל, כלומר נשפטת.
מרגע שהתחיל התרגיל אסור למאמן להיות על הפודיום (סביבת המכשיר), אלא במקרה והמתעמלת מבצעת אלמנט עזיבה. במקרה של נפילה מאלמנט כזה, מותר למאמן לתפוס את המתעמלת.
בכל נפילה מהמכשיר, יש למתעמלת 30 שניות לעלות ולהמשיך את התרגיל, אם לא עלתה בפרק זמן זה, התרגיל מופסק. בזמן 30 השניות, מותר למתעמלת לסדר את העוריות או למרוח מגנזיום על הידיים או על הבדים.
הזוכות בתרגיל המקבילים המדורגים במשחקים האולימפיים.
תרגילי המקבילים המדורגים הם חלק מתחרויות האולימפיות מאז אולימפיאדת הלסינקי (1952). האלופה האולימפית הראשונה הייתה מרג'יט קורונדי מהונגריה.
גרוסיט
גרוסיט הוא מינרל אוקסידי נדיר מאוד שנתגלה לראשונה בישראל, המכיל סידן ואלומיניום.
תכונות.
הרכב כימי וקריסטלוגרפיה.
נוסחת המבנה הכימי של הגרוסיט היא CaAl4O7.
הגרוסיט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית מונוקלינית רגילה formula_1 וחבורת סימטריות מרחבית "formula_2". הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=12.94, b=8.91Å, c=5.446Å, וגודל זווית β הוא 107.01°.
תכונות פיזיקליות.
הגבישים מיקרוסקופיים מופיעים במקבצים המוקפים במליליט. הקשיות של המינרל טרם נקבעה, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.88 גרם לסמ"ק.
תכונות אופטיות.
אופטית המינרל הוא דו-צירי חיובי. מקדמי השבירה של הגרוסיט הם: nα=1.618, nβ=1.618 ו- nγ=1.652. גבישי הגרוסיט שקופים, צבעם לבן עד חסר צבע. הברק של הגרוסיט הוא זגוגי והנפיצה שלו מובחנת.
גילוי ומקור השם.