בעיר טורסהאבן ישנם מספר מוזיאונים, כשהמרכזי שבהם הוא מוזיאון ליסטסאוון פרויה (Listasavn Føroya), המוזיאון לאמנות פרואזית. המוזיאון נוסד בשנת 1989 ורוב המוצגים בו הם קבועים. בנוסף, בבניין המוזיאון נמצאים משרדי התאחדות האמנים של איי פארו.
מוזיאון נוסף בעיר הוא הבית הנורדי. המוזיאון הוקם לאחר שארלנדור פאטרוסון, נציג איי פארו במועצה הנורדית הציע להקים מקום שבו תוצג התרבות הנורדית באיי פארו. בשנת 1977 נערכה תחרות בין אדריכלים וארכיטקטים לבניית המוזיאון. מלבד העובדה שהמוזיאון מציג את התרבות הנורדית, גם המדינות הנורדיות היו שותפות להקמת המבנה, באמצעות העברת חומרים או בסיוע בהקמת חלקים מהמוזיאון. במוזיאון מתקיימים לא מעט אירועים מרכזיים בתרבות של איי פארו, כמו הקונצרט לציון השנה החדשה של התזמורת הלאומית של איי פארו ופסטיבל המוזיקה הצפון אטלנטי.
בעיר ממוקמים גם המוזיאון ההיסטורי של הויביק, בו נמצאים ממצאים היסטוריים רבים מאיי פארו, והמוזיאון הבוטני, שמהווה גן בוטני קטן המציג 150 זני צמחים הייחודיים לאיי פארו.
ספריות.
בטורסהאבן ישנן 12 ספריות שנמצאות תחת אחריות העירייה (רובן ספריות של בתי ספר), כשהעיקרית שבהן היא הספרייה הציבורית של טורסהאבן, ובנוסף שוכנת בעיר הספרייה הלאומית של איי פארו.
הספרייה הלאומית של איי פארו הוקמה ב־1828 וקיבלה הכרה רשמית כספריית הלאומית של האיים ב־2002. הספרייה אוספת ומשמרת את הספרות של איי פארו, כמו גם כתבים, מאמרים וספרים שנכתבו על איי פארו. המטרה העיקרית שלה היא לקדם את הספרות הפרואזית בקרב התושבים. לספרייה יש את הזכות להדפיס עותקים נוספים של ספרים פרוזים כדי להחליפם בכתבים ובספרים העוסקים באיי פארו מספריות אחרות בעולם.
הספרייה הציבורית של טורסהאבן כוללת בתוכה מאגר של ספרים וסרטים והם משמשים את תושבי העיר תמורת תשלום סמלי.
חינוך.
בטורסהאבן שוכנת האוניברסיטה הלאומית של איי פארו. האוניברסיטה כוללת שלוש פקולטות בלבד: שפה ותרבות פרואזית, מדע וטכנולוגיה והיסטוריה ומדעי החברה. בשל העדפתם של תושבי האיים ללמוד בדנמרק, מספר הסטודנטים באוניברסיטה הוא קטן ועומד על כ־150 סטודנטים. שפת הלימוד באוניברסיטה היא פרואזית, מה שהופך אותה לאוניברסיטה היחידה בעולם בה מתקיימים הלימודים בשפה זו.
האוניברסיטה הוקמה בשנת 1965 על ידי חברי האגודה המדעית של איי פארו, במטרה לקדם את לימודי המדעים בשפה הפרואזית.
בנוסף, בעיר נמצא המכון לשפה הפרואזית, שנחשב למוסד העליון בפיקוח וקידום השפה הפרואזית. המכון הוקם בשנת 1985 על ידי משרד התרבות של איי פארו, כשניתנה לו הזכות להיות האחראי על השפה. הוועדה העליונה של המכון מתמנה פעם בארבע שנים בבחירות, כשהחברים בוועדה מייצגים גופים שונים באיי פארו כמו האוניברסיטה הלאומית, משרד החינוך של איי פארו, איגוד מורי השפה הפרואזית ועוד. המכון עובד בשיתוף פעולה מלא עם האוניברסיטה הלאומית ועם ועידת השפה הנורדית.
ספורט.
בעיר טורסהאבן משחקות 5 קבוצות כדורגל ו־3 קבוצות כדוריד, שנחשבות לחזקות בתחומן באיי פארו. הבכירות שבהן הן קבוצות הבנר בולטפלאג ,B36 טורסהאבן וארגיה בולטפלאג.
כמו כן בעיר נמצאים שני אצטדיונים מהגדולים באי, טורסוולור, מגרשה הביתי של נבחרת איי פארו בכדורגל, ואצטדיון גונדאדאלור, מגרשן הביתי של הבנר בולטפלאג ו־B36 טורסהאבן.
ערים תאומות.
הערים התאומות של טורסהאבן הן:
תורסהאבן
ת'ורסהאבן
12 השליחים
עזרא החיצוני
עזרא החיצוני הוא אחד מן הספרים החיצוניים לתנ"ך המיוחס לעזרא הסופר, לצד חזון עזרא. בספר תשעה פרקים. ספר זה נכלל בקאנון של הכנסייה האורתודוקסית, בלבד, אך נדחה כספרות אפוקריפית על ידי היהודים, הקתולים והפרוטסטנטים.
בתרגומי התנ"ך הוא נקרא בשמות שונים: עזרא א', עזרא ב' ואף עזרא ג', כל זאת על פי החשיבות שראו בספר המתרגמים השונים, ועל פי המקום שקבעו לו בביבליה שלהם. אברהם כהנא מכנה את הספר "עזרא החיצוני". הספר נראה כלא שלם, והחוקרים סבורים כי ראשו וסופו חסרים.
הספר נחשב למקור היסטורי חשוב ומהימן, ומאשש את הידע ההיסטורי המועט בדרך כלל על תקופת שיבת ציון. אברהם כהנא ציין במבוא לתרגומו לספר: "לנו, היהודים, חשוב הספר הרבה משום שהוא משמש לנו מקור שני לגבי עזרא־נחמיה להבנת אותה התקופה הנפלאה שבדברי ימינו שיחידה היא לנו ואין עוד חבר לתקופה זו מבחינת התהוותה של היהדות לשם אלפי השנים הבאות לאחר גלות בבל."
מקור הספר.
הספר עוסק בתיאור מקביל לזה של ספרי עזרא ונחמיה שבמקרא ולזה של ספר דברי הימים. בספר נושאים החוזרים על מה שמסופר במקרא אולם גם נושאים ועניינים חדשים, שאינם מופיעים בתנ"ך. החוקרים סבורים כי מחבר הספר לא הכיר את ספרי עזרא ונחמיה המקראיים או את המסופר בדברי הימים, אלא חיבר את ספרו מתוך מקורות כתובים שהיו בפניו, ואולי גם על פי מסורות שבעל פה. כך או כך, מקור הספר הוא בוודאות יהודי.
שפת המקור, זמן חיבורו וזהות המחבר.
אברהם כהנא ציין במבוא לתרגומו לספר: "הספר עזרא החיצוני אין לו שם וזכר בספרות העברית, משום שמקורו העברי הלך לאיבוד, ודאי כמה זמן לפני החורבן, ולא נשאר הימנו אלא תרגומו היווני".
אין לחוקרים ספק כי הספר נכתב במקורו עברית בארץ ישראל. ניתוח הספר מראה כי הוא קדום מאוד, כנראה עוד לפני חתימת חיבורו של התנ"ך. אברהם כהנא סבור כי ייתכן וזמנו קדום אף מזה של ספר עזרא המקראי. יוסף בן מתתיהו הכיר את הספר כספר קדום בן מאות שנים ונתן לו עדיפות על פני ספרי עזרא ונחמיה המקראיים כמקור ההיסטורי שלו לכתיבתו על אותם שנים.
תוכן הספר ומשמעותו.
תוכן הספר זהה במידה רבה לתוכנם של ספר עזרא וספר נחמיה ושל המסופר בדברי הימים. למעשה, פרט לנושא אחד, יש מקבילות לכל חלקיו של הספר בתנ"ך, בהבדלי שמות ופרטים קטנים.
בספר שמונה נושאים:
פרשת זרובבל.
זהו סיפור שאינו מופיע בתנ"ך, ומתאר כיצד עלה זרובבל לגדולה.
במקבילה מעניינת (סיפורית ולשונית) למגילת אסתר, מתחיל הסיפור במשתה גדול שעורך המלך דריווש לכל שריו ועבדיו, ולכל האחשדרפנים ופרתמי פרס ומדי. דריווש אוכל ושותה בכלי זהב, ונרדם.
שלושת הנערים שהיו שומרי ראשו של המלך מתערבים ביניהם: כל אחד מהם יאמר מה גובר על הכל, ולכשייקץ המלך, ישפוט מי מהם נתן את התשובה החכמה ביותר. זה אשר יתן את התשובה החכמה ביותר, יזכה לכבוד מנצחים, מתנות גדולות ויהפוך למשנה למלך. כולם כותבים את דבריהם ומניחים אותם למראשותי דריווש הישן.
האחד כתב - "היין גובר". השני כתב - "המלך גובר". והשלישי כתב - "הנשים גוברות והאמת מנצחת על הכל".
חבר השופטים, הכולל את דריווש ושלושת פרתמיו, מתכנס לשפוט בתחרות. קהל עצום של כל גדולי הממלכה מתכנס לצפות בתחרות באולם המועצה של הארמון. המתמודדים מתייצבים לתחרות ונדרשים לנמק את תשובותיהם.
הראשון מנמק כי היין גובר מאחר שאינו מפלה בין עבד ואדון ובין עני לעשיר. כולם משתכרים באותה מידה, מאבדים את זכרונם, עושים מעשי שטות וכאשר הם מתפכחים, לא זוכרים מאומה.
השני, חנפן, אומר שהמלך גובר על הכל, כי כולם חייבים להשמע לו ולמלא את פקודותיו, אפילו פקודה שאינה הגיונית.
השלישי, הלא הוא זרובבל, אומר - אמנם גדול המלך וכוחו רב ועצום, אולם מי שולט במלך? הנשים! נשים ילדו את המלך ואת כל בני העם, הנשים מסחררות את מוחם של הגברים והם מוכנים לתת את כל היקר להם כדי לזכות באשה יפת תואר. הגבר אוהב את אשתו יותר מאשר את אביו ואמו, והוא מוכן אף לפשוע למען אהובתו. ואכן, אומר זרובבל, רבים יוצאים מדעתם אובדים ותועים בגלל הנשים. לראיה, אומר זרובבל שראה את פלגשו של המלך נוטלת את כתרו מעליו וסוטרת על לחיו, והמלך נשאר פעור פה ונותן לה לעשות בו כחפצה. אולם, מוסיף זרובבל, במה שנראה ניסיון של הסופר לתת גם קצת תוכן מוסרי לסיפור, האמת גוברת על הכל, וכולם רועדים ממשפטה. "ברוך אלהי האמת!" מסיים זרובבל את הצהרתו, ומוכר מיד כזוכה הבלתי מעורער בתחרות.
המלך מכריז על זרובבל כזוכה, וכצפוי מעניק לו את מילוי משאלותיו. זרובבל מבקש כמובן מן המלך לקיים את נדרו לבנות את ירושלים ולהשיב את כלי המקדש. המלך כותב מיד איגרת לכל סוכניו, אנשי צבאו, האחשדרפנים ושרי המדינות בארץ ישראל ובדרכים המובילות אליה בה הוא מצהיר על בנין ירושלים ובית המקדש ואף מלווה את הצהרתו בתקציבים נאותים.
הזוכה בתחרות, זרובבל, שהיה עדיין נער, יוצא החוצה, נושא תפילה קצרה לאלוהים ויוצא לבבל לממש את הזכייה.
לקריאה נוספת.
Z. Talshir, "I Esdras – From Origin to Translation", SCS 47, Atlanta 1999, pp. 31-34.
Z. Talshir, "I Esdras – A Text Critical Commentary", SCS 50, Atlanta 2001
חזון עזרא
חזון עזרא (עזרא הרביעי) הוא אחד מן הספרים החיצוניים לתנ"ך המיוחס לעזרא הסופר. בספר שישה-עשר פרקים. הספר לא נכלל בתנ"ך, נמצא בוולגטה, אך לא בקאנון של אף אחת מהכנסיות הנוצריות.
הספר זכה לכמה וכמה שמות. בוולגטה הוא מכונה עזרא ד' (או עזרא הרביעי), כהמשך לספרי עזרא ונחמיה המקראיים וספר עזרא החיצוני. יש המכנים אותו ספר עזרא השני, אך השם הנפוץ שלו בלעז הוא עזרא הרביעי. בתרגומים אחרים הוא מכונה ספר עזרא הראשון, בתרגומים הסורי והערבי ספר עזרא, אצל איש הדת קלימינס מאלכסנדריה עזרא הנביא, אהרן קמינקא מכנה אותו בשם "ספר חזונות אַסִּר שאלתיאל", ואילו אברהם כהנא מכנה אותו חזון עזרא. יש המכנים אותו, על שום תוכנו, "אפוקליפסה של עזרא".