ב-2003 הותירה גדר ההפרדה את הכפר ממערב לה והפכה אותו למובלעת, כאשר הגישה מהשומרון אל הכפר אפשרית אך ורק דרך שער בגדר, בעוד המעבר למדינת ישראל פתוח, אך לתושבי הכפר אין רשות לנוע בישראל ללא אישור מנהלת תיאום וקישור. התושבים מחויבים להיכנס ולצאת מיישובם באמצעות אישור מטעם מנהלת התיאום והקישור (מת"ק), ופלסטינים אשר רוצים לבקר או לעבוד ביישוב חייבים באישור כניסה לכפר. ילדים נטולי תעודת זהות, צריכים להביא אישור על היותם תושבי הכפר כדי להיכנס למרחב הכפר.
ב-2009, בעקבות עתירה של התושבים, הורה בג"ץ לשנות את תוואי הגדר. במאי 2011 החלו העבודות. בראשית 2012, במהלך העבודות, התגלו במקום מחילות תת-קרקעיות מתקופת המרד הגדול
ב-2013 הסתיימו העבודות והכפר חדל להיות מובלעת.
בכפר יש מכולת, בית קפה קטן ומסגד קטן.
יוסף נטונק
הרב יוסף נָטוֹנֶק (Josef Natonek; תקע"ג, 1813 - כסלו תרנ"ג, 1892) היה רב ואיש חינוך יהודי-הונגרי מחלוצי רעיון שיבת ציון וההתיישבות היהודית בארץ ישראל, בלשן, מייסד העיתון ישראל אחד, אחד משלושת הרבנים שהובילו את המאבק בהונגריה נגד "תנועת המתקנים" בתקופה שבה נוצר הקרע ביהדות הונגריה.
קורות חיים.
נולד לאסתר ודוד בקומלוד, כפר קטן ליד קומארום. בנערותו עברו הוריו לקומארום והוא למד בישיבתו של רבי פנחס ליב פרידן, רב המקום. בגיל שמונה עשרה החל ללמוד בישיבתו של רבי נחום טרייביטש בניקלשבורג שבמוראביה (כיום מיקולוב בצ'כיה), והוסמך לרבנות בפרשבורג בשנת 1839.
לאחר שהשלים את לימודיו חזר לקומארום ונישא לחנה בת זלמן ראב,זלמן ראב היה אחיו של שלמה ראב שבביתו (של שלמה) בירושלים התגורר נכדו יהושע שטמפפר כאשר עלה ברגל כנער צעיר לארץ ישראל. לאחר ניסיון כושל לעסוק במסחר וכספק לצבא הונגריה בימי (1848), התפרנס כמורה פרטי וב-1850 קיבל תעודת הוראה והתמנה כמנהל בית הספר היהודי בשוראני. במקביל התפרסם כדרשן וארגן שיעורי תורה למבוגרים.
בשנת ה'תרי"ד התמנה כרב העיר יאסברן (Jászberény) והמחוז, שקהילתה היהודית רק התארגנה באותה תקופה. ביאסברני החל להדפיס את מחקרי הלשון שלו, אך בשל הצהרתו, ברוח בית מדרשו של החת"ם סופר כי ליהודים אין צורך באמנציפציה מאחר שמולדתם היא ירושלים, איבד את הזכות לניהול רישום הלידות והמיתות שהייתה מוקנית לרב העיר, ונאלץ לעזוב את משרתו. ב-1860 התמנה כרב בסקשפהרוואר (Székesfehérvár) שבה המשיך בעבודתו המחקרית והחל את עבודתו המשותפת עם הבישוף המקומי על מילון בחמש שפות (Pentaglotte, בעברית: 'שפה חמשתים') שנדפס רק בחלקו. ב-1861 פרסם בעילום שמו (בפסבדונים "אביר עמיאלי") חיבור הקרוי "משיח: מסה על האמנציפציה של היהודים" (בודה, 1861), שבו חזר על התנגדותו לאמנציפציה משום שהיא כרוכה בוויתור על הלאומיות היהודית והיטמעות בלאום ההונגרי, הוא תבע הכרה ביהודים "כעם עצמאי בעל דת נפרדת" והביע ערגה וחתירה להקמת מדינה עצמאית בארץ ישראל. השלטונות ההונגריים החרימו את עותקי הספר.
שנה לאחר מכן התיידד עם משה הס בעקבות השקפות שהביע האחרון בספרו "רומי וירושלים" (1862) שתאמו לאלו שהביע נטונק בספרו המוחרם. בעקבות חוברת שפרסם נגד הרב לאופולד לעף מסגד לאחר שהאחרון פגע בכבודו של החת"ם סופר, הביא את תומכי לעף בהנהלת הקהילה שלא לחדש את מינויו של נטונק כדיין בקהילתם, הם הדגישו כי מלכתחילה התמנה רק על תקן דיין ולא כרבה של הקהילה. הקהילה לא תבעה את מימוש הפיטורין אולם הרב נטונק החליט לעזוב את המקום ופתח בפעילות ציונית מעשית, הוא יצר קשר עם הרב צבי הירש קלישר והציע לפניו את חזונו בדבר התארגנות כלל-יהודית לרכישת ארץ ישראל בכסף מידי שלטונות האימפריה העות'מאנית.
ב-1866 יצא לגרמניה כדי לגייס תמיכה ברעיון שיבת ציון ומשנת 1867 הקדיש עצמו לפעילות ציונית שבמהלכה נסע לקונסטנטינופול על מנת לגייס את תמיכת השלטונות העות'מאנים בהתיישבות יהודית בארץ ישראל. בעקבות היעדרותו הממושכת מסקשפהרוואר לרגל מסעותיו, החליטה הקהילה לפטרו באופן סופי והוא חזר עם משפחתו לקומורום. הוא עצמו נסע לקושטא לסבב פגישות עם אנשי ממשל בתיווך הקהילה היהודית המקומית, אך חלה ונאלץ לשוב להונגריה.
הוא התיישב בבודפשט ובה הדפיס מאמרים וספרים כמו גם תרגומים לספרי אחרים. ב-1872 החל להדפיס עיתון בגרמנית בשם "Das Einige Israel" שהודפסו ממנו שבעה גליונות. יעקב הרצל, אביו של תאודור הרצל היה מנוי על עיתון זה ונטונק היה מבאי ביתו, ולפי גאולה בת-יהודה "אין ספק כי הרצל הבן שמע על השקפות הרב נטונק או אפילו קרא מדבריו". החל משנת 1880 פרסם מאמרים ב"המגיד" בפסבדונים "בן לאום ישראל".
בשנותיו האחרונות חי בכפר באטור שבמחוז הווש, הוא נפטר בכסלו תרנ"ג, 1892.
שמואל אלעזר היילפרין
הרב שמואל אלעזר היילפרין (ט"ו בתשרי תרצ"ג, אוקטובר 1932 - י"ג באדר תשס"ט, מרץ 2009) היה רב שכונת בית ישראל בירושלים וראש ישיבת תורת אמת. היה חסיד חב"ד, דור שביעי לבעל התניא ומייסד ויו"ר איגוד צאצאי רבנו הזקן.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים לבריינא ולרב חנניה יוסף, בן לשושלת רבנים שמוצאה בעיר ברז'ן שבגליציה. למד בישיבת חיי עולם בירושלים, אצל הרב שלמה שרייבר, ראב"ד בד"ץ של אגודת ישראל בירושלים, ובישיבת סלובודקה בבני ברק בראשות הרב יצחק אייזיק שר. בחודש אייר תשי"א החל ללמוד בישיבת תורת אמת חב"ד בירושלים, שם נעשה לתלמידו המובהק של ראש הישיבה, רבי משה אריה לייב שפירא, רבה של שכונת בית ישראל. היה גם תלמידו של הרב שלמה יוסף זוין, שהסמיכו לרבנות ולדיינות וצירפו למערכת האנציקלופדיה התלמודית (בכרכים יב-טז). הוא החשיב לרבותיו את המשפיע החב"די הרב נחום שמריהו ששונקין ואת הרב חיים שאול ברוק, ראש ישיבת אחי תמימים בראשון לציון.
בין השנים תשי"ב-תשי"ז ניהל את סניף צעירי אגודת חב"ד בירושלים.
בשנת תשי"ז, 1957, נישא לחסא יוכבד הגר, נכדת הרב שמואל אהרון שזורי.
בין השנים תשכ"ד-תשל"ו כיהן כראש ישיבת תורת אמת חב"ד בירושלים. בשנת תשל"ו מונה לרב שכונת בית ישראל בירושלים. בשנת תשמ"ח החל לכהן כרבו של בית הכנסת חב"ד בשכונה (כממלא-מקום אביו). היה ממונה וחבר הנהלת כולל חבת ירושלים של יוצאי גליציה.
נפטר בי"ג באדר תענית אסתר תשס"ט, ונקבר בהר המנוחות בירושלים.
בשנת תשל"ב (1972) הקים את איגוד צאצאי רבנו הזקן, במטרה לחזק את קשר צאצאי הרב שניאור זלמן מלאדי עם מורשת סבם. האיגוד מקיים כנסים שנתיים, אירועים אזוריים ומפגשי ענפים. בעבר הפיק האיגוד את ביטאון "מחצבת", והוא ממשיך להוציא לאור מנשרים ועלונים. האיגוד הוציא את "ספר הצאצאים" - ספר המרכז את אילן היוחסין לצאצאי רבי שניאור זלמן מלאדי. בספר מופיעים רוב אלו שנולדו עד לשנת הדפסתו בתש"מ (1980).
כתביו.
פרסם מאמרי הגות ומחשבה בשבועון כפר חב"ד, ביומון המודיע ועוד. פלפולים תורניים וסוגיות הלכתיות פרסם בירחון "קול תורה" (שראה אור בעריכת סבו הרב שזורי) ובקבצים תורניים.
ידרוליניה
ידרוליניה (בקרואטית Jadrolinija: "הקו האדריאטי") היא חברת ספנות קרואטית גדולה, שנוסדה בעיר רייקה ב-20 בינואר 1947 כתוצאה מהתאחדות של מספר חברות ספנות קטנות יותר, שהוותיקה שבהן, "אדריה", נוסדה בשנת 1872. הנהלת החברה שוכנת ב"ארמון הים האדריאטי" (Palača Jadran) ברייקה. הבעלות על החברה נמצאת בידי המדינה ולכן מסובסדת על ידי התקציב הממשלתי.
החברה מפעילה מעבורות נוסעים ורכב לאורך חופי המדינה, וכן מספר קווים בינלאומיים בין קרואטיה לאיטליה (לאנקונה ובארי). הקו הידוע והחשוב של החברה פועל לאורך חופי הים האדריאטי של קרואטיה, מדוברובניק בדרום ועד רייקה בצפון.
ברשות החברה 54 כלי שיט, מהם 40 מעבורות לכלי רכב, 8 ספינות קטמרן, אוטובוס ימי אחד ו-5 ספינות רגילות. בשנת 2014 עמד היקף תעבורת הנוסעים השנתי של החברה על כ-10 מיליון וכן הובלו כ-2.5 מיליון כלי רכב.
ועדת בוכריס
מומחה זר
מומחה זר הוא עובד זר המועסק בסטטוס מועדף מזה של מרבית העובדים הזרים, בזכות מאפיינים מיוחדים שלו.
רוב המאפיינים עבור מומחה זר דומים בעולם. בדרך כלל מתייחסים המאפיינים להשכלה, ידע ייחודי, כישורים מיוחדים, הישגים וניסיון מוכח ודרישה לסף שכר המשקף את היות העובד הזר מומחה בתחומו.
מומחה זר בישראל.
ועדת בוכריס.
המעמד "מומחה זר" נקבע על ידי ועדת בוכריס - ועדה מקצועית שהוקמה במרץ 2001 על ידי שר העבודה והרווחה, שלמה בניזרי, ובראשה עמד יעקב בוכריס. הוועדה הוקמה כדי לבחון את סוגיית העסקת עובדים זרים בישראל, והיא קבעה כי האינטרס של מדינת ישראל הוא להתייחס לקטגוריה של מומחה זר באופן שונה מאשר ליתר העובדים הזרים.
ביולי 2001 פרסמה הוועדה את המלצותיה, ובהן קבעה מאפיינים אחדים לזיהויו של מומחה זר:
המלצות הוועדה יושמו באופן מעשי בנוהלי משרד העבודה והרווחה ועל ידי יחידת הסמך במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, והן מהוות עד היום את הבסיס להכרה במומחיות של מומחה זר.
חוקים העוסקים במומחה זר.
המומחה הזר המועסק בישראל נחשב על-פי הדין הישראלי לעובד זר, ולכן חלה על העסקתו אותה מסגרת חוקית החלה על העסקת עובדים זרים בכלל: חוק הכניסה לישראל, המסדיר את כניסתם וישיבתם של עובדים זרים בישראל, וחוק עובדים זרים, המסדיר את העסקתם של עובדים זרים בישראל, וחוקי המיסים, שבהם התייחסות מיוחדת למיסוי עובדים זרים.
על פי חוקים אלו ותקנותיהם, נדרש המעסיק להחזיק בהיתר העסקה בישראל מאת יחידת הסמך לעובדים זרים במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, וכניסתו של מומחה זר לישראל דורשת אשרת עבודה מסוג ב-1, המשמשת לכניסת כל עובד זר לישראל.
בחוק עובדים זרים מוגדר "עובד זר מומחה" כמי שמועסק באחד מהתפקידים הבאים: