לכן, ישנה חשיבות רבה לכך שהקרובים לאדם המתמודד יהיו מודעים להשפעתם וליכולתם להיטיב עימו. כדי לעזור לאדם, על הסביבה להיות תומכת, מקבלת ולא שיפוטית. כדאי לפנות לאדם הסובל מההפרעה ולנהל עימו שיח כנה ופתוח לגבי המצב שלו, להציע לו פתרונות אפשריים וכדי להרגיע את חששו - להדגיש שכל עוד הוא לא מהווה סכנה לעצמו או לאחרים, לא ניתן לכפות עליו קבלת עזרה חיצונית (כפייה זו גורמת חשש לרבים מפגועי הנפש). אפשרות נוספת היא להציע לאדם המתמודד לחפש יחד איתו איש מקצוע מוסמך וללוות אותו בפנייה אליו, כדי שהאדם לא ירגיש לבדו בתהליך. קשיים עלולים להיווצר במקרים בהם המשפחה לא מקבלת ולא מבינה מה עובר על המתמודד, ובמקרים בהם המשפחה ומסגרות שיקום וטיפול שונות מטילות אחריות זו על זו ללא התחשבות ברצונו של המתמודד. הדבר עלול להוביל את המתמודד לאבד אמון, במשפחה ובגורמי המקצוע. השבת האמון אפשרית באמצעות הפגנת חמלה, סבלנות ותקווה.
מבחינה רגשית, המשפחה היא הגורם הקרוב ביותר למתמודד, והגורם היחיד היציב והקבוע בחייו, כאשר גורמים אחרים יכולים להתחלף"." לכן"," משפחה שמקבלת כלים בעזרת הדרכה מקצועית יכולה לתרום רבות לשיקומו של בן המשפחה. בשנת 2003 ארגון הבריאות העולמי הכיר במקומה, בתרומתה ובעמדה של המשפחה של אדם פגוע נפש - כמרכיב חיוני באיכות שירותי בריאות הנפש. לשם כך הוקמו בישראל מרכזי ייעוץ ותמיכה למשפחות של נפגעי נפש בפריסה ארצית, הן בקהילה והן בבתי-חולים פסיכיאטריים.
טיפול.
כאשר אדם לוקה בהפרעה נפשית הוא יכול לפנות לרופא משפחה, או ישירות לפסיכולוג, פסיכיאטר או למרפאה לבריאות הנפש ציבורית על מנת לקבל טיפול הולם. במקרה חירום יכול לפנות למיון של מרפאה פסיכיאטרית או של בית חולים פסיכיאטרי, בהתאם לחומרת המצב.
מטרות הטיפול העיקריות הן: לקבוע את סוג ההפרעה ולזהות מה גרם לתחילתה ולבצע טיפול הנועד לצמצם או לרפא לחלוטין את הבעיה, למשל ידי טיפול במקור שלה.
בשנות ה-60 פותחה שיטת טיפול בפסיכותרפיה על ידי אהרון בק הנקראת "טיפול קוגניטיבי-התנהגותי". בטיפול זה בעצם שואפים לשנות בהדרגה מחשבות והתנהגויות לקויות.
בכל סוג טיפול נפשי כזה, הטיפול מבוסס על הבנה של דפוס התנהגותו האישית של כל חולה בהתאם לגיל, תרבות, הכנסה, השכלה וכו'. המטפל פועל בדרכים פסיכולוגיות שונות על מנת ליצור שינוי בחשיבתו של המטופל וכך לשינוי התנהגותי תמידי.
ישנם מספר עקרונות המשותפים לכלל הטיפולים והם: בניית הטיפול הנפשי בו יפעלו המטפל והמטופל, ברית בין המטפל והמטופל, שיתוף פעולה, מטרה אליה צריכים להגיע בסוף התהליך, מתמקד בהווה, חינוך המטופל להיעשות המטפל של עצמו, בדרך כלל מוגבל בזמן, הפגישות מובנות.
לעיתים, הטיפול ההתנהגותי קוגניטיבי משולב עם טיפול תרופתי. ההחלטה אם להתחיל באחד מהטיפולים או בשילוב תלויה במספר גורמים: ההבחנה של ההפרעה, מידת החומרה של המחלה, התמדה בטיפול, סיכונים אפשריים וכו'.
במקרים בעלי חומרה דרך טיפול נוספת היא אשפוז-יום או אשפוז מלא במרכז רפואי פסיכיאטרי. האשפוז הפסיכיאטרי מומלץ בעיקר כשהמטופל אינו יכול לשהות בבית או בבית קרוביו מכיוון שהוא מסוכן לעצמו ולסביבה ולפעמים כשאין בסביבתו אפשרות לתמיכה נפשית והשגחה מתאימה. כלומר, הסימפטומים של ההפרעה חמורים אצלו במידה רבה.
טיפולים תרופתיים יכולים לכלול לדוגמה תרופות נוגדות חרדה, הנוגדות דיכאון, נוגדות פסיכוזה (אנטיפסיכוטיות), תרופות מווסתות מצב רוח למניעת גלים דיכאוניים ומאניים, וכו'.
דוגמאות של טיפולים הביולוגיים בהפרעות נפשיות הן למשל:
הטיפולים הנפשיים כוללים כגון פסיכואנליזה, פסיכותרפיה בגישה פסיכואנליטית, טיפול קוגניטיבי - התנהגותי, היפנוזה, טיפול באומנות ועוד שיטות רבות אחרות, לשיטות אלה יתרונות וחסרונות, אך בסופו של דבר הן מסייעות לחולה התמודדות עם המחלה.
במקרים רבים טיפול פסיכולוגי או טיפול ומעקב פסיכיאטרי באופן קבוע ולמשך זמן ארוך מציע דרכים טובות יותר להתמודדות עם בעיות קשורות לריפוי ולשיקום החולה.
טיפול קוגניטיבי התנהגותי: בטיפול קוגניטיבי התנהגותי המטופל לומד מיומנויות שהוא יכול לשלב אותן בחיי היום יום על מנת להתמודד בצורה טובה יותר עם סיטואציות קשות.
משך הטיפול.
ההחלטה לגבי משך זמן הטיפול הנפשי נקבע על ידי המטפל והמטופל. אורך של טיפול ממוצע נע לפעמים בין חצי שנה לשנה וחצי, אולם קיימים טיפולים נפשיים קצרי מועד כוללים ארבעה עד שישה מפגשים. לפעמים הטיפולים קצרי המועד עלולים להיות חסרי תועלת מכיוון שההפרעה הנפשית מתפתחת במשך תקופה ארוכה, אך עם זאת, אם הטיפול ממוקד ייתכן ויהיו שינויים משמעותיים שיעזרו למטופל בהמשך. יש חשיבות רבה לשמירה על פגישות שבועיות מכיוון שזה מחזק את האמון בין המטפל למטופל ומאפשר סביבה בטוחה למטופל.
יתרונות הטיפולים.
למשל, בטיפול קוגניטיבי התנהגותי המטופל לומד מיומנויות שהוא יכול לשלב אותן בחיי היום יום על מנת להתמודד בצורה טובה יותר עם סיטואציות קשות.
הטיפול התרופתי עשוי להשפיע לטובה על ההיבטים הפיזיולוגיים של ההפרעה הנפשית.
המטופל מציב את עצמו בתפקיד המרפא ובעצם הרצון שלו להעלים את המחלה מאפשר לשיפור במצבו.
חסרונות הטיפולים.
הטיפולים צריכים להיות מתאימים לסוג ההפרעה.
טיפול התנהגותי קוגניטיבי: טיפול התנהגותי קוגניטיבי עלול לא להועיל לאנשים שסובלים מבעיות נפשיות מורכבות או למשל לאנשים הסובלים מקשיי למידה.
יש אנשי מקצוע הטוענים כי הטיפול הקוגניטיבי מתמקד בהווה וביצירת שינוי במחשבתו של האדם ללא התייחסות לגורמים שהובילו לבעיה, למשל: ילדות קשה. נוסף על כך הטיפול מתמקד באדם ולא מטפל בבעיות רחבות יותר בסביבת האדם שעלולות להשפיע על איכות חייו, למשל, בעיות במשפחה.
טיפול תרופתי: טיפול תרופתי על סוגיו השונים עלול לפעמים להביא לתופעות לוואי בהתאם לסוג התרופה, כגון: הירדמות, רגישות לאור, פרקינסוניזם, אקטיזיה שכיחים, ירידה בחשק המיני, ולשפיכה לאחור, עייפות וטשטוש, פעמת, בחילה, חולשה, יכולות להחמיר תסמינים של הפרעה, יובש בפה, הרגשה לא נעימה בקיבה, אי שקט ורעב, חרדה, הקאות, הפרעה בשינה, עלייה במשקל, תופעות במערכת העיכול, חוסר תיאבון והזעה, עצירות, כאבי ראש, פרכוסים, חוסר מנוחה ואגיטציה עד עצבנות, פסיכוזה, כאבי שרירים, חלומות מטרידים, התמכרות, בעיה בהליכה הפרעה בראייה, פריחה ופגיעה בכדוריות הדם, ייתכן ויגרם מומים לעובר. תופעות הלוואי יכולות להיות קלות עד חמורות, להימשך זמן קצר או יותר, ולהישאר במעקב וקשר עם המטפל, לפעמים להיאזר בסבלנות ולתת סיכוי לתרופה כדי לבדוק אם היא מתאימה לטיפול. במקרים רבים, כמו בשאר ענפי הרפואה קיים החיסרון שהתרופות אינן מרפאות ומעלימות את המחלה אלא מדכאות את תסמיניה ומאפשרות לחיות איתה תוך שמירה על איכות חיים.
השפעת על הפרט ועל סביבתו.
הטיפול הנפשי הוא טיפול בו האדם עובר תהליך פנימי ולכן הוא משפיע בצורה ברורה על האדם ועל סביבתו. הטיפול גורם להפחתת הסימפטומים של ההפרעה וכך ולמניעת החמרות חוזרות ועל ידי כך להקלה בסבל הנפשי של המטופל. הטיפול משפיע על המשפחה, על המצב הכלכלי של המטופל, על מערכות יחסים (ייתכן לטובה וייתכן לרעה), על קשרים חברתיים, על החלטות מקצועיות וכו'.
שיקום.
אדם בן 18 ומעלה שנקבעו לו לפחות 40% נכות רפואית על ידי המוסד לביטוח לאומי בעקבות הפרעה נפשית, זכאי לקבל שירותי סל שיקום במסגרת משרד הבריאות.
לקריאה נוספת.
Kaplan and Sadock's "Synopsis of Psychiatry,Behavioral Sciences/Clinical Psychiatry", 8th edition,Williams and Wilkins, Baltimore, 2001
מונטפלייה (ורמונט)
פיק אנד רול
אלינור אהרון
אלינור אהרון (נולדה ב-21 ביוני 1973) היא שחקנית וזמרת ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה בשם אלינורה אהרון, וגדלה בתל אביב. בצעירותה למדה לנגן בפסנתר. בוגרת בית הספר לאומנויות של תל אביב מחזור א במגמת המחול. את לימודי התיכון עשתה אהרון בבית הספר "תלמה ילין", ושירתה בלהקת חיל החינוך. אהרון היא אחייניתו של בצלאל אלוני (שהיה המנהל האישי של הזמרת עפרה חזה).
בוגרת בית הספר למשחק ניסן נתיב של שנת 1998.
קריירה.
בין השנים 1987–1992 הייתה חברה בלהקת "צעירי תל אביב" והופיעה בתוכניות הטלוויזיה של הלהקה "החופש האחרון" ו"לא כולל שירות" בערוץ 1. בנוסף בשנים 1993- 1994 הנחתה גם את התוכנית "תוסס" באותו ערוץ.
ב-1990 השתתפה אהרון בתוכנית "הופה היי" ביחד עם שני חבריה מלהקת "צעירי תל אביב" : איריס קליין וניר גבע.
ב-1991 השתתפה אהרון לצד חברה מלהקת "צעירי תל אביב" טל זייברט בתוכנית "תוסס". באותה השנה השתתפה אהרון בליווי ארבעת חבריה מלהקת "צעירי תל אביב" : בטי כהן, סער פין, טל מוסרי ואסף פריינטא לצד השחקן שלמה בר שביט בתוכנית על החשמל בשם "תחנת הכוח".
בנוסף באותה השנה השתתפה אהרון בליווי ארבעת חבריה מלהקת "צעירי תל אביב": ליאת אחירון, אביבית צמח, סער פין ויריב יפת בקדם אירוויזיון בשם "אלינור וצעירי ת"א" עם השיר "נערה צעירה" שזכה במקום הרביעי.
ב-1994 הצטרפה אהרון ללהקת שחקני התיאטרון הקאמרי כשהחלה לשחק בהעלאתו הראשונה של המחזה "דבר מצחיק קרה" בישראל בבימויו של מיכאל גורביץ'. מאז, משחקת בתיאטרון הבימה, תיאטרון בית ליסין ותיאטרון חיפה.
ב-1996 שיחקה אהרון בקומדיה הישראלית "חצי המנשה". באותה שנה זכתה במלגת קרן שרת.
ב-2000 שיחקה אהרון בהצגת הילדים פוקהונטס בתפקיד פוקהונטס עצמה.
בשנת 2001 זכתה במלגה ע"ש עדנה פלידל.
בשנת 2002 החלה להופיע בתיאטרון הקאמרי במחזה עוץ לי גוץ לי בתפקיד בת הטוחן.