בספר "אנרכיזם אפריקני: היסטוריה של תנועה" נטענת הטענה ש"במידה כזו או אחרת, כל החברות האפריקניות המסורתיות הכילו בתוכן "מאפיינים אנרכיסטיים" שאם בוחנים אותם לעומקם, מאששות את האמת ההיסטורית שממשלות לא התקיימו מאז ומעולם. הן תופעה מאוחרת ולכן הן לא בלתי-נמנעות בחברה האנושית. בעוד חלק מהמאפיינים האנרכיסטים של החברות האפריקניות המסורתיות התקיימו בעיקר בשלבי התפתחות מוקדמים, חלקן עדיין קיימים גם בימינו.".
הסיבה שבגינה חברות אפריקניות מסורתיות מוגדרות כ"אנרכיות" היא עקב המבנה הפוליטי האופקי שלהן, והעדר מעמדות. בנוסף לכך, ההנהגה של "זקני השבט" בדרך כלל לא התפתחה למבנה סמכותני, שמאפיין את המדינה המודרנית. עם זאת, הושם דגש חזק על ערכים מסורתיים ו"טבעיים". לכן, לדוגמה, אף על פי שלא היו קיימים חוקים נגד אונס, רצח, ניאוף ומעשי כשפים, אדם שביצע מעשים אלו נרדף יחד עם משפחתו. עקרון האחריות הקולקטיבית הוחל במקרים מסוימים.
בתחילת המאה ה-15 החלה להיווצר מערכת של מעמדות בחלקים מסוימים של אפריקה, אף על פי שהיא הייתה קיימת בעבר בחלק מהתרבויות האפריקניות (כמו למשל בממלכת אקסום ובשבט האוסה), במשך מאות שנים. אולם, חלק מהשבטים נשארו "שבטים ללא שליטים", או "אנרכיה מאורגנת" עד היום.
אנרכיזם מודרני.
באפריקה הפוסט-קולוניאלית, החל להתפתח הסוציאליזם האפריקני. הוא נבדל באופן משמעותי מסוציאליזם הקלאסי בכך שהוא שם דגש על שיתוף משאבים כלכליים בצורה "מסורתית", בדומה לנרודניקים ברוסיה.
דרור גלוברמן
דרור גלוברמן (נולד ב-24 בדצמבר 1977) הוא עיתונאי, מוזיקאי ומנחה טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה.
גלוברמן נולד ב-1977 בחיפה. אובחן כילד מחונן ולמד בכיתת המחוננים בבית הספר "ליאו באק" בעיר. כתלמיד תיכון, ערך את עיתון בית הספר, שידר בתוכנית הרדיו לנוער "בראש צעיר" בקול ישראל, וכתב במוסף הנוער של המקומון החיפאי "כלבו" מרשת שוקן.
את שירותו הצבאי החל כלוחם במערך הנ"מ, ולאחר שהפרופיל הרפואי שלו ירד, נבחן והתקבל לשירות ככתב בביטאון חיל האוויר.
עם שחרורו מצה"ל, הצטרף לעיתון "מעריב", שם היה חבר מערכת בין השנים 1999–2009. בתחילה כיהן ככתב היי-טק ומחשבים. בשנת 2005 מונה לעורך מדור ההיי-טק של "מעריב", "מעריב און-ליין". בשנים 2006–2008 ערך את מוסף העסקים בסוף השבוע של "מעריב", "עסקים שישי". בין היתר, חשף ב"מעריב" ב-2001 את דליפת מרשם האזרחים הממוחשב מידי המפלגות לרשת האינטרנט. ב-2005 היה העיתונאי הישראלי הראשון (יחד עם עמית כהן) שפרסם את דבר קיומו של המל"ט התוקף של חיל האוויר, המכונה "פרויקט זיק", ואת מעורבותו בחיסולם של גורמי טרור ברצועת עזה על ידי צה"ל.
השתתף כמגיש פינות בתוכניות טלוויזיה ורדיו שונות, בהן "זומביט" של הטלוויזיה החינוכית, תוכנית הבוקר של ערוץ 10, תוכנית הצהריים של רדיו תל אביב, ותוכנית הסאטירה של גלי צה"ל, "יתוש בראש", כקלידן. כמו כן, הגיש את פינת הטכנולוגיה בתוכנית "לילה כלכלי" בערוץ 10. בנוסף, עסק בייעוץ אסטרטגי לנוכחות ברשת האינטרנט.
בין השנים 2009–2011 היה גלוברמן חבר מערכת בחברת החדשות של ערוץ 2, בה שימש כמגיש, מבזקן וככתב לענייני תרבות וטכנולוגיה. במרץ 2010 הגיש את התוכנית "לידיעת הגולשים" בשידורי קשת.
באוגוסט 2011 החל להגיש בשידורי אותה זכיינית גם את תוכנית המגזין "אנשים". במקביל, ערך את ערוץ הדיגיטל באתר "מאקו". ביולי 2012 מונה באופן זמני להחליף את דליה מזור לצדו של יואב לימור כמגיש תוכנית הבוקר של קשת, "יום חדש". הוא השתתף בהנחיית התוכנית עד ינואר 2013.
באוקטובר 2012 הושק אתר האינטרנט "NEXTER", העוסק בחדשות מעולם הטכנולוגיה, בתרבות האינטרנט ובביקורת מוצרים. גלוברמן הקים את האתר כחלק מ-"mako", והוא משמש כעורכו הראשי.
בספטמבר 2017 הצטרף לגלי צה"ל כמגיש "רבע לדיגיטל", שמאז נובמבר 2018 נקראת "השורה התחתונה".
בינואר 2018 החל להגיש את התוכנית NEXT בקשת 12 - תוכנית יומית העוסקת בחדשנות וטכנולוגיה ובהשפעתן על בני האדם. התוכנית יזמה את קמפיין "נמאס מהפקס", שדחף לחקיקת חוק "פנייה לגופים ציבוריים באמצעי קשר דיגיטליים - התשע"ה 2018", המכונה בקיצור "חוק הפקסים". החוק, שעבר בקריאה שנייה ושלישית ביולי 2018, מחייב גופים רשמיים של מדינת ישראל להציע לציבור אמצעי התקשרות דיגיטליים - ואוסר עליהם לקבל פניות באמצעות מכשיר הפקס בלבד.
בנובמבר 2018 היה העיתונאי הישראלי הראשון שראיין את המדליף אדוארד סנודן, איש שירותי הביטחון האמריקאי לשעבר, ממקום מחבואו במוסקבה. בראיון תקף סנודן את תפקידם של מדינת ישראל ושל ההיי-טק הישראלי בהפרת זכויות אדם במדינות רבות בעולם.
במהלך 2019 הגיש גלוברמן את הסדרה "חיות רשת" בכאן חינוכית, שבה ראיין כוכבי רשת ביחד עם ילדים ובני נוער.
באוקטובר 2019 שודר בשידורי קשת הסרט הדוקומנטרי "הקרב על המוח" שיצר גלוברמן, ובו עסק בשלל הבעיות שהועצמו בעידן הרשתות החברתיות: התמכרות, דיכאון, בדידות, ירידה ביחסים האינטימיים, קיטוב, קיצוניות, התפשטות הפייק ניוז, פריחת קונספירציות, התפוררות האמון בתקשורת, במוסדות המדינה ובדמוקרטיה. הסרט עסק בצדדים ההרסניים של האינטראקציה בין טכנולוגיות מתקדמות כמו בינה מלאכותית, ביג דאטה ורשתות חברתיות לבין המוח האנושי. לסרט התראיינו בכירים בפייסבוק העולמית ובהם שריל סנדברג, וכן פרופ' דן אריאלי, ואחרים. הסרט זכה לרייטינג גבוה ולהדים בעיתונות.
בקיץ 2020 החל לשדר, במקביל לתוכנית NEXT, את הפודקאסט השבועי "בזמן שעבדתם" בו הוא משוחח עם דני פלד, מנהל שותף בקרן KDC של קשת, והשניים מנתחים התרחשויות בתחומי החדשנות הטכנולוגיה. הקלטת הפודקאסט מצולמת ומשודרת גם כתוכנית בשידורי קשת. זהו הפודקאסט הראשון שמופק על ידי קבוצת קשת, והחדירה הראשונה שלה לעולם התוכן הזה. בינואר 2022 הוכתר הפודקאסט כ"פודקאסט השנה בטכנולוגיה", בתחרות השנתית של אתר Geektime.
באפריל 2021 שודר בשידורי קשת הסרט הדוקומנטרי השני בסדרת "הקרב על המוח" בשם "תעשיית השקרים", שחשף את המנגנונים הפוליטיים והעסקיים שמאחורי תעשיית הפייק ניוז, הבוטים והאווטארים ברשת.
בסרט נחשפה לראשונה מעורבות של מדינה זרה במערכת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש שנערכה במרץ 2020. לפי הפרסום, מטרת המעורבות הייתה לקדם את בחירתו של המועמד בני גנץ ולמפלתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו.
גלוברמן נשוי לחן, אותה הכיר במהלך עבודתם המשותפת ב"מעריב". השניים הורים לשלוש בנות.
קריירה מוזיקלית.
גלוברמן מנגן בגיטרה ובפסנתר וקלידים.
משנת 2003, הוא מלווה כקלידן את המוזיקאי יובל גורביץ' וחבר בהרכב "המדור לחיפוש קרובים". השתתף בהקלטות אלבומו השני של גורביץ', "עורב", בהוצאת הלייבל "אירסיי" (earsay) של האוזן השלישית.
גלוברמן חבר מאז 2005 בלהקת "נאג' חמאדי", שבה חברים דרור פויר, אראל סג"ל, אור הלר וטל לזר. באוקטובר 2014 הוציאה הלהקה את הסינגל הראשון "אל תלכי לישון". באוקטובר 2015 הלהקה הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה, "הלהיטים ששינו את העולם (חלק א')". גלוברמן השתתף בהלחנת השירים באלבום ובביצועם.
צרוסיט
צֶרוּסִיט (ידוע גם כפחמת העופרת או עופרת לבנה) הוא מינרל קרבונטי הבנוי מעופרת (Pb) ופחמה (קרבונט CO3) והוא מחצב חשוב של עופרת. מקור שם המינרל משמו בלטינית "קרוסה" (cerussa) שפירושו "עופרת לבנה". ק. גסנר (K Gesner) מזכיר את המונח "קרוסה נטיבה" (Cerussa native) בספרו שיצא לאור ב-1565, וב-1832 כינה המינרלוג הצרפתי פרנסואה סולפיס בודן (François Sulpice Beudant) את השם קרוס (cruse) למינרל. את השם צרוסיט, המקובל כשם המינרל, טבע לבסוף הגאולוג האוסטרי וילהלם קרל ריטר פון היידינגר (Wilhelm Karl Ritter von Haidinger) ב-1845. בתקופה שקדמה לכך נהגו הכורים לכנות את המינרל "פצלת עופרת" או "עופרת לבנה".
צרוסיט נוצר כמינרל משני של בליה או התחמצנות של מרבצי עופרת כדוגמת גלנה (סולפיד העופרת). נמצאו דגימות של צרוסיט שבמרכזם גלעין של גלנה המדגימות תהליך חימצון שלא הסתיים. הצרוסיט מתגבש במערכת האורתורומבית ויוצר שורה איזומורפית עם ארגוניט. כמו הארגוניט נפוצה תופעת גבישים תאומים בצרוסיט, צורת הגבישים המרוכבים היא פסאודו משושה. בדרך כלל שלושה גבישים מחוברים על שתי פאות המנסרה, ויוצרים קבוצות של כוכבים בעלי שש קרניים, כשהגבישים חוצים זה את זה בזוויות של קרוב ל-60°. לגבישים בודדים, שכמעט ואינם מופיעים באופן טבעי, יש פאות חלקות ומבריקות. המינרל מופיע גם כגושים חסרי צורה ולעיתים בצורה סיבית. צבע המינרל בדרך כלל לבן או חסר צבע, לעיתים אפור או ירקרק ושקיפותו משתנה בין שקוף לשקוף למחצה. המינרל פריך מאוד ונשבר בצורת קונכייה. סוג של המינרל המכיל 7% של פחמת האבץ (סמיתסוניט) המחליפה את פחמת העופרת מכונה איגלסיאסיט (iglesiasite) על שם המקום בו אותר, איגלסיאס באי סרדיניה.
את המינרל ניתן לזהות בקלות בשדה בשל תכונותיו: גבישי תאומים, ברק יהלום ומשקל סגולי גבוה (6.5 בסולם מוס). הוא מתמוסס תוך כדי תסיסה בחומצה חנקתית מדוללת. חימום באש יגרום למינרל להינתך בקלות דבר המעיד על נוכחות העופרת.