בתחילת מבצע צוק איתן קרא עורך "ישראל היום" להחזיר את עזה לתקופת האבן, אך מיד סייג את דבריו: "לא, לא במובן של למחוק כל בית, להרוס כל תשתית ולשלוח את התושבים לנדודים בין ההריסות. אלא במובן של למחוק כל רקטה, לפוצץ כל מטען חבלה, ללכוד כל מקלע וכל רובה סער."
הרמטכ"ל לשעבר בני גנץ השתמש בביטוי זה לתיאור הישגי צה"ל בפיקודו במבצע צוק איתן. לסרטון תעמולה של מפלגתו, "חוסן לישראל", ניתנה הכותרת "6,231 מטרות הושמדו – חלקים מעזה חזרו לתקופת האבן", ובסרטון הוצגו בתים הרוסים ברצועת עזה.
Unbreak My Heart
ה' בנימין
לונד
לונד (בשוודית: ) היא עיר בקצה הדרומי של שוודיה בדרום-מערב מחוז סקונה. היא גם חלק מהמחוז חוצה הארצות ארסונד, אחד מהמפותחים ביותר באירופה, הכולל את מאלמה וקופנהגן.
העיר נוסדה בסביבות שנת 990, כאשר סקונה (אז נקראה סקאניה) השתייכה לדנמרק. חפירות שבוצעו בקרבת מקום באופוקרה העלו שהאזור היה מיושב אלף שנים קודם לכן לפחות, והועבר למיקומו הנוכחי ב-990. מהקמתה הייתה העיר מרכז מסחרי ראשי ומשנת 1103 מרכז הנצרות של סקנדינביה. היא התחרתה בחשיבותה כמרכז כלכלי עם מאלמה, שגברה עליה בתום ימי הביניים. הרפורמה בתחילת המאה ה-16 המשיכה את המגמה, וכאשר סקניה עברה לשליטה שוודית ב-1658, כבר הייתה לונד עיר פרובינציאלית קטנה. החל מהמאה ה-18 חזרה לונד להיות חשובה בזכות אוניברסיטת לונד שהוקמה כבר ב-1666.
גם היום האוניברסיטה מהווה מרכז חשוב של העיר. היא המוסד הגדול ביותר בסקנדינביה ללימודים גבוהים ולמחקר, ובשל כך לונד היא עיר סטודנטיאלית. האוניברסיטה משכה תעשיות רבות לטכנולוגיה גבוהה והן הבסיס הכלכלי של העיר כיום. לונד מוכרת גם כעיר תיירותית הודות למורשת ההיסטורית שנשמרה ובמיוחד קתדרלת לונד שבלב העיר.
מקור השם.
השם בא כנראה מנורדית עתיקה בה "לונדר" (lundr) פירושו יער. הוא עשוי לציין יער פגני קדוש שהיה בקרבת האתר אופוקרה של היום.
לפי סברה אחרת, השם ניתן על ידי מלך דנמרק כהתייחסות ללונדון (לטינית Londinium). ואמנם הפקידים התייחסו לעיר בכתב כ"לונד של הגותים" (בלטינית: Londinum Gothorum). להנחה זו נמצא חיזוק בדבריו של אדם מברמן שאמר שקנוט הגדול רצה להפוך את לונד ללונדון הדנית.
גאולוגיה.
כמו רוב שטח סקונה, מישור לונד, בו שוכנת העיר, עשוי חומרי משקע - בעיקר חרסית - שהושארו בעידני הקרח. בכך שונה הגאולוגיה של המקום מיתר המדינה. האדמה פורה מאוד ומכאן חשיבותה לחקלאות. העיר נמצאת גם בקצהו של הורסט רומלאוסן (Romeleåsen) שנוצר מהעתקים של אזור טורנקוויסט (Tornquist). העתקים אלה, בכיוון צפון-מערב - דרום-מזרח, גרמו להתרוממות מספר אזורים לגובה של עד 100 מטר במישור שהוא שטוח יחסית.
גאוגרפיה.
העיר תחומה מדרום על ידי נהר הֶיה (Höje) הנשפך לארסונד. מספר היסטוריונים מעריכים שלמרות שאינו רחב, הנהר שימש להפלגות בזמן הוויקינגים. ליד הנהר גובה העיר 8 מטרים ומשם היא עולה: מרכז העיר בגובה 40 מטר וליד ההורסט בצפון-מזרח השיא - 86 מטר.
אקלים.
כרוב החלק הדרומי של שוודיה האקלים הוא ימי. הוא נוח למרות קו-הרוחב הגבוה בעיקר הודות לזרם הגולף. הקיצים חמים עם טמפרטורה ממוצעת של 13 עד 20 °C והחורפים קרים: בין -1 ל-3 °C. מדצמבר עד מרץ ייתכן שלג אך הוא אינו נשאר זמן רב ויש חורפים ללא שלג כלל. בגלל קו-הרוחב הימים בקיץ אורכים 17 שעות ובחורף 7.
היסטוריה.
אופוקרה ( Uppåkra).
ב-1934 וב-1990 בוצעו חפירות ארכאולוגיות כ-5 ק"מ מדרום ללונד באתר אופוקרה. התברר שהמקום היה מיושב בקביעות בין המאה ה-1 לפני הספירה והמאה ה-10 לספירה. מן המאה ה-5 מניחים שזה היה המקום המרכזי בסקונה ואולי אף של כל דנמרק. העובדה שלונד נבנתה מיד לאחר עזיבת המקום ותפשה את מקומו המרכזי מובילה למסקנה שמדובר בהמשך התיישבות ולא בהתיישבות חדשה ובכל מקרה לונד נהנתה מרשת דרכים קיימת.
ימי הביניים.
העיר נוסדה בשנת 990 לערך, כנראה ביוזמת סוון הראשון, מלך דנמרק. המסחר הפך במהירות לפעילות העיקרית בעיר והיא ארחה באביב את שוק שלושת הרוגמים (Tre högar marknad). מעמדה התחזק ב-1019–1020 כאשר קנוט הגדול ייסד בה מטבעה ובית מלכותי. באותה תקופה לא הייתה לדנמרק עיר בירה והמלך נהג לסוב בין מעונותיו בערים המרכזיות ואלה יכלו לארח גם את חצרו.
מהיווסדה הייתה לונד עיר נוצרית. כנסייה מעץ תוארכה לשנת 990. היא הייתה כפופה למרותו של הארכיבישוף אדלברט מברמן עליו הוטל לנצר את סקנדינביה. מרות זו הייתה לצנינים בעיני סוון השני, מלך דנמרק, והוא פעל ליצירת יחידה אדמיניסטרטיבית דתית עצמאית - דיוקסיה בדנמרק. לבסוף ב-1060 קיבלה לונד מעמד של בישופות. ב-1145 הצליח אריק הראשון, מלך דנמרק, בזמן מסע צליינות לרומא, לשכנע את האפיפיור להכריז על סקנדינביה כולה כארכיבישופות ולונד נעשתה מרכזהּ. שינוי זה גרם להתחזקות החיים הדתיים בעיר ולהשפעה גוברת של הארכיבישופים על הארצות הנורדיות עד כדי חשיבות דומה לזו של המלך. ב-1145 הוכרזה הקתדרלה של לונד ועד אמצע המאה ה-13 הוקמו 27 מבנים דתיים בעיר. במקביל להיחלשות הכוח המלכותי בעיר, עברה אליה אספת העם (ting) של סקוניה, אחד ממרכזי ההחלטות החשובים בממלכה. באותה מאה בנה אריק השני חומה מסביב לעיר שחלקים מהם נראים עד היום. בחומה היו ארבעה פתחים לכיוון רוחות השמים ונוספה לה שוחה במאה ה-14.
הפריווילגיות שקיבלה העיר אפשרו את התפתחותה עד המאה ה-15. בין היתר התפתח דיג ההרינג שיוצא לעריה הצפוניות של גרמניה ולברית ערי הנזה. שווקים רבים התקיימו בה והייתה בה אוכלוסייה זרה משמעותית ברובה מסקנדינביה. במאה ה-14 עברה מאלמה בחשיבותה את לונד ובמאה ה-15 אף הועברה אליה המטבעה.
המתחים ששררו באיחוד קאלמאר בין שוודיה לדנמרק הפכו למאבק גלוי ב-1451–1452 כאשר שוודיה תקפה את סקוניה ונתקלה בצבא הדני בלונד ליד הקתדרלה. צבאו של הארכיבישוף של לונד הצליח להביס אותם, אך הצבא השוודי הצית את העיר בנסיגתו והיא הוחרבה כמעט לגמרי. רק הקתדרלה ומעט מבנים מאבן נותרו על תילם.
הרפורמציה הפרוטסטנטית.
החל מן המאה ה-14 מעמדה הכלכלי של לונד נחלש לטובת מאלמה והכוח המרכזי שנותר בה היה הכנסייה הקתולית. אך גם מעמדה הדתי נחלש עם התפשטות הרפורמציה הפרוטסטנטית שהחלה בעיר השכנה מאלמה. להתפשטות הפרוטסטנטית קדם מאבק בין האצולה ובכירי הכנסייה מחד למעמד האיכרים והבורגנות מאידך. בדנמרק שהייתה אז מונרכיה נבחרת העדיפו האצילים את פרדריק הראשון על פני אחיינו, המלך בפועל, כריסטיאן השני וזאת למגינת ליבם של האיכרים והבורגנות. מאלה האחרונים התארגנו בלונד כ-8,000 איכרים ובקרב שנערך בעיר ב-28 באפריל 1525 הם הובסו וצבא המלך החדש הרג 1,500 מתוכם.
פרדריק הראשון המיר דתו ללותרניזם ותחת בנו כריסטיאן השלישי הפכה זו לדת המדינה ב-1536. רכוש הכנסייה הקתולית בלונד הוחרם ושנה אחר-כך כל הכנסיות הקתוליות שהיו בה למעט אחת נהרסו ואבניהן שימשו לביצור טירת מאלמה. אזור הקתדרלה הפך לשטח מלכותי. העיר המשיכה בשקיעתה. במלחמת שבע השנים הצפונית העיר נאלצה לשכן גדודי צבא ולשלם מיסים כבדים שלא פסקו גם בתום המלחמה בשנת 1570. ב-1600 פרצה מגפת דבר בדנמרק. מלחמות נוספות במאה ה-17 הותירו את לונד חרבה. בתום המלחמה ב-1657 נחתם חוזה רוסקילדה ולונד עברה לידיים שוודיות.
קרב לונד.
דנמרק לא ויתרה על חבל סקוניה וביוני 1676 פלשה אליה. לונד קבלה את הדנים בברכה וכל החבל נכבש למעט מאלמה. שוודיה לא ויתרה וצבאה ביצע שורת התקפות נגד. ב-4 בדצמבר נפגשו שני הצבאות מצפון ללונד. הקרב שנודע מאז כקרב לונד היה הרצחני ביותר בתולדות סקנדינביה עד אז. ב-25 שעות נהרגו 8,000 מתוך 20,000 הלוחמים של שני הצדדים. הניצחון השוודי בישר את נפילת החבל אך קרבות הוסיפו להתנהל במשך שנתיים. הדנים החזירו לעצמם זמנית את לונד ובתבוסתם הסופית הציתו אותה. חצי מן העיר חרב.
כדי לעזור לעיר להשתקם ויתר המלך השוודי על מיסים במשך ארבע שנים לאלה שבנו בעיר בתים. הבתים מאותה תקופה אופיינו בקורות עץ חיצוניות.
בין 1700 ל-1721 התנהלה המלחמה הצפונית הגדולה. לונד הייתה רחוקה מהחזית עד הצטרפות דנמרק למלחמה וכיבוש העיר ב-1709. הדנים הובסו שוב, העיר נשרפה שוב, הפעם בשל תאונה, וב-1712 פרצה מגפת דבר נוספת. בזמן שהעיר הייתה בסכנת כיבוש נוסף מצד הדנים, החליט המלך קרל השנים עשר ב-1716 להשתכן בעיר לזמן מה. בשנתיים ששהה בה, תפקדה לונד כעיר בירה והפעילות המסחרית בה התחזקה.
המאות הבאות היו בסימן התחזקות פעילותה של האוניברסיטה.
תולדות האוניברסיטה והתחדשות העיר.
ב-16 במרץ 1658 ביקר בעיר מלך שוודיה קרל העשירי ושוחח עם הבישוף אודות הקמת אוניברסיטה, כצעד בתהליך "שוודיזציה" של האזור בעל המסורת הדנית. האוניברסיטה הוקמה ב-1666 ונקראה "האוניברסיטה המלכותית על-שם קארל" (Regia Academia Carolinæ). היא מנתה ארבע פקולטות: תאולוגיה, משפטים, רפואה ופילוסופיה. בתחילה לא היו לה מבנים משלה והיא השתמשה במבני הדת שבמרכז העיר ובראשם הקתדרלה. היות שלא היו בשוודיה מספיק מורים, הועסקו מורים דנים רבים אך ההנהלה הייתה כולה שוודית.
בזמן מלחמת סקוניה האוניברסיטה נסגרה. עקב אהדת התושבים את דנמרק במלחמה, החליט קרל האחד עשר להגביר את תהליך השוודיזציה ולספק לאוניברסיטה משאבים נוספים שאפשרו העסקת מורים נוספים ועליה במספר התלמידים. במגפת הדבר ב-1712 ברחו רוב המורים והתלמידים מן העיר והאוניברסיטה נסגרה שוב.