בראיון בטלוויזיה סיפר קולירין כי הפקת הסרט התעכבה במשך שנים עקב היעדר מימון, וכי התסריט לא זכה להערכה רבה. גם כאשר הושג בסופו של דבר מימון להפקת הסרט, התקציב היה מוגבל ביותר והסרט צולם בהפקה זולה בהרבה משתוכנן במקור. לאור לחצים מצד עמיתים למקצוע שינה קולירין את התסריט, כך שהקנה לעלילה אופי דרמטי יותר, וכן כלל התייחסות ישירה לקונפליקט הישראלי-ערבי. בסופו של דבר התחרט קולירין והחליט לצלם את הסרט בתסריט המקורי, המאופק יותר, וכמעט ללא התייחסות לקונפליקט.
פרסים וביקורות.
הסרט זכה ב-8 פרסי אופיר, בהם: לסרט הטוב ביותר, לבימוי, לשחקן הראשי (ששון גבאי), לשחקנית הראשית (רונית אלקבץ) ולשחקן המשנה (סאלח בכרי). כמו כן זכה הסרט בפרס וולג'ין בפסטיבל הקולנוע בירושלים.
הסרט זכה בשלושה פרסים בפסטיבל קאן: פרס חביב השופטים, פרס השופטים הצעירים ופרס פיפרסקי (המוענק על ידי איגוד מבקרי הקולנוע הבינלאומי). כמו כן זכה הסרט בפרס חביב הקהל בפסטיבל סרייבו, בפרס סאקורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טוקיו, בפרס חביב הקהל ופרס חבר השופטים בפסטיבל קופנהגן, בפרס הבימוי בפסטיבל אתונה, בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל ורשה, בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל ציריך ובפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל מינכן.
הסרט גם הוצע למועמדות בפרס אוסקר בקטגוריית "הסרט הזר הטוב ביותר", אולם מועמדותו נפסלה בשל העובדה שרובו דובר אנגלית ורק מקצתם של הדיאלוגים בסרט דוברי עברית או ערבית, בעוד שבקטגוריה זו אמורים להיכלל סרטים בשפה שאיננה אנגלית בעיקר.
"ביקור התזמורת" זכה לביקורות טובות בישראל ובעולם. אתר הביקורות "Rotten Tomatoes" זיכה את הסרט ב-98 אחוזי טריות, בהתבססות על 117 מבקרים, נכון לאפריל 2020. הסרט נכלל ברשימות עשרת הסרטים הטובים ביותר של 2007 של מבקרים בעיתונים "Associated Press", "ניו יורק פוסט", "לוס אנג'לס ויקלי", וכן בעיתון "הוליווד ריפורטר", שם דירג אותו המבקר ריי בנט כסרט השני בטיבו של 2007.
הסרט הוצג בהצלחה ברחבי העולם. אך למרות ההצלחה העולמית ולמרות הביקורות חיוביות, נאסר הסרט להקרנה במצרים במסגרת החרם הכללי המוטל במדינה זו על יצירות תרבותיות ישראליות. איסור הקרנת הסרט, הוסבר במצרים בשל היותו של הסרט "פרובוקטיבי" ובשל המניעה מקשירת קשרים עם ישראל וישראלים. למרות דברים אלו ובעקבות מאמצים גדולים של גורמים ישראליים, הותרה הקרנת הסרט פעם אחת בפני קהל מצרי ביוני 2008, במלון הפאר "ארבע עונות" שבלב קהיר.
עיבוד תיאטרוני.
הסרט עובד למחזמר, באותו השם, אותו כתב המחזאי איתמר מוזס עם שירים מאת דייוויד יזבק. המחזמר, בבימויו של דייוויד קרומר ועם כוריאוגרפיה של פטריק מק'קולום, הוצג לראשונה ב-11 בנובמבר 2016 באוף ברודוויי, ב-Linda Gross Theater בהפקת Atlantic Theatre Company, שם הוצג עד ל-8 בינואר 2017. במחזמר כיכבו השחקנים טוני שלהוב, ג'ון קריאני וקתרינה לנק.
המחזמר זכה בפרסי Drama Critics’ Circle, Lucille Lortel ו-Outer Critics Circle עבור המחזמר הטוב ביותר. בעקבות ההצלחה באוף ברודוויי, ההפקה עברה לתיאטרון Ethel Barrymore שבברודוויי, שם הוצגה בהצגות הרצה החל מ-7 באוקטובר 2017. ב-9 בנובמבר הייתה הצגת הבכורה הרשמית של המחזמר בברודוויי. ביוני 2018 זכה המחזמר בעשרה פרסי טוני להצגות תיאטרון בארצות הברית, לרבות עבור המחזמר הטוב ביותר ולשחקן ולשחקנית הטובים ביותר במחזמר (טוני שלהוב וקתרינה לנק).
לוס לידר
לוס לידר (מאנגלית: Loss leader) הוא מוצר הנמכר ברשתות שיווק במחיר הפסד. זוהי שיטת פעולה שיווקית-פרסומית שמכניסה רווחים בדומה להשקעה בפרסום ומבצעים מסוג אחר.
רשתות שיווק רבות נוטות כחלק מניהול העסק להגדיר מוצר כלשהו או מספר מוצרים מסוימים כמוצרי "לוס לידר" אשר נמכרים בחנות במחיר הפסד. מטרת המוצר הוא למשוך לקוחות אל החנות בעזרת אותו מוצר ולהתבסס על העובדה כי צרכן המגיע לחנות כדי לקנות אותו, יקנה בנוסף אליו עוד כמה מוצרים נוספים מהם ירוויח העסק.
מוצרים אלה הם לרוב מוצרי צריכה חשובים, כאלה שהצרכן עשוי להגיע לחנות במיוחד בשבילו. לרוב הם גם מוצרים הנצרכים על בסיס קבוע כך שהם מרגילים את הקונה להגיע לחנות באופן תדיר. בין אלו נמנים מוצרי יסוד כגון קפה, מזון לתינוקות ומוצרים נוספים בהתאם לסוג הרשת ואופיה של תרבות הצריכה המקומית.
בארגון החנות, מוצרים אלו מונחים רחוק מהכניסה לחנות כדי שבדרך אליהם יעברו הצרכנים על פני מוצרים רבים הנמכרים במחירי רווח.
בישראל, רשת רמי לוי שיווק השקמה ידועה בהשתמשה בשיטה זו בצורה מוחצנת כמו למשל מכירת קילוגרם בשר עוף בשקל אחד ומוצרי קוקה קולה במחירי הפסד. זכיינית קוקה-קולה בישראל, החברה המרכזית לייצור משקאות קלים, סירבה למכור לרשת את מוצריה, עד שנאלצה לחזור בה עם התערבותו של הממונה על ההגבלים העסקיים.
הידרוקרבון
הידרוקארבון
אליפטי
אהרן חטר-ישי
אהרן חטר-ישי (1 בינואר 1905 – 20 במאי 2003) היה עורך דין ישראלי, הקים את המערכת המשפטית של צה"ל, שימש כראש השירות המשפטי הצבאי השני והפרקליט הצבאי הראשי הראשון, ממחברי החוק הצבאי הראשון של צה"ל (החוקה הצבאית תש"ח).
נעוריו ותחילת דרכו.
אהרן חוטורצקי נולד בשנת 1905 באימפריה הרוסית (בתחומי אוקראינה של ימינו) ועלה לארץ ישראל בגיל שמונה עם אחותו התאומה מרים ואחיו בן העשר ראובן. הוריו עלו לארץ ישראל מאוחר יותר עם שתי אחיותיו הנותרות. בשנים 1914–1917, בזמן מלחמת העולם הראשונה, התגורר עם משפחתו בחדרה, שם רכשו הוריו משק. במהלך המלחמה עבד בחקלאות עקב המצב הכלכלי הקשה בתקופת המלחמה. לאחר המלחמה חזר ללמוד בתל אביב, בגימנסיה הרצליה, ונבחר ליושב ראש ועד התלמידים שלה. בהמשך התמנה ליושב ראש ועד תלמידי בתי הספר התיכוניים בתל אביב וחיבר את חוקת התלמידים בגימנסיה.
פעילות לאומית.
חטר-ישי היה ממייסדי גדוד מגיני השפה העברית, שאחרי כן עמד בראשו.
לאחר מכן, בעובדו כפועל בחדרה, הקים גם בחיפה סניף של "גדוד מגיני השפה העברית" ולצדו להקה, שהגישה הצגות בעברית בלבד.
היה בין מקימי האגודה למלחמה על תוצרת הארץ והפעיל בה תלמידים ואגודות נוער.
בשנת 1927 היה חניך הקורס הראשון למפקדי "ההגנה". בשנה זו העניק לחברתו (ולימים אשתו), את הציור של אבל פן על פרעות קישינוב, עם ההקדשה: "לרחלי היקרה, מחברך אשר נשבע לייבש את דמעות עמו הדווי".
הרצה באופן קבוע בסופי שבוע, לאגודות צופים ולארגוני נוער בתל אביב ובמושבות, בנושאי ציונות, חבר הלאומים, ועדת מנדטים, דומיניון וכו'.
לאחר שקבל את רישיון עורך הדין, נלחם למען הכנסת דיונים בעברית בבתי המשפט המנדטוריים.
עריכת דין.
בשנת 1920, עוד כשהיה תלמיד בגימנסיה הרצליה, עזר למילוט משפחות יהודיות משכונות עג'מי ונווה שלום מפני מרצחים ערבים. בשל העובדה שהיה דובר ערבית, גבה עדויות מפי עדי ראייה. בעקבות התרשמותו מן החקירה שניהל עורך הדין היהודי, שהוזמן במיוחד מאנגליה, שחקר את העדים הערביים ואת קציני המשטרה, הערבים והבריטים, הוא שינה את כיוון חייו מחקלאות לעריכת דין. בשנת 1926 החל לומד משפטים בערב בבית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים.
בשנים 1927–1929 עבד כמתמחה במשרד עו"ד פרבשטיין - בן מאיר. שם ארגן את המתמחים להטבת תנאי עבודתם. בשנת 1930 הוסמך כעורך דין.
פעולתו הראשונה כעורך דין הייתה כתיבה והוצאה לאור של מדריך משפטי שכלל מידע מקיף על זכויות האזרח, כדי לחסוך מן הקוראים בציבור הרחב הוצאות שכר טרחת עורך דין.
בשנים 1930–1935 התגורר בחיפה, בה היו לו, בזכות ידיעת השפה הערבית, לקוחות רבים בקרב הדרוזים וערביי ארץ ישראל. קשריו הטובים עם הקהילה הערבית ועם הקהילה הדרוזית עמדו לו, לאחר מכן, בפעולותיו עבור "ההגנה".
הוא הופיע במאות משפטים של עלייה בלתי לגלית, החזקת נשק בלתי לגלי, הכאת ערבים, עלייה על הקרקע, חריש וקציר פלילי, הריגה ורצח. למעט שני מקרים, שלמה בן-יוסף והשוטר מרדכי שוורץ, שהועלו לגרדום, בכל שאר המקרים הצליח להציל את הנאשמים מחבל הגרדום, וכן למנוע את גירושם של העולים הבלתי לגליים או מאסרם של מחזיקי הנשק הבלתי לגלי.
במלחמת העולם השנייה.
בשנת 1941, בגיל 36, התנדב לצבא הבריטי במסגרת ההתגייסות ביישוב היהודי לסייע לבריטניה במלחמת העולם השנייה. בתחילת שירותו השתתף בעצרות עם שקראו להתגייסות. בשנת 1942, במסגרת שירותו זה קיבל דרגת קצונה לאחר שסיים קורס קצינים. בהמשך התמנה כמפקד מחלקה בפלוגה 16 בבאפס, שהועברה לשמירה על מחנה המעצר בלטרון, ובו כ-10,000 שבויים איטלקיים.
הוא הגן על חיילים יהודים מפני התעללות אנטישמית מצד הקצונה הבריטית, גם אם הדבר עלה לו בסכסוכים אישיים עם הפיקוד. למרות הסכסוכים, הועלה באופן חריג לדרגת קפטן.
בשנת 1943 התמנה לשליש של הגדוד השני, שחמש פלוגותיו רוכזו במחנה אלנבי בבת גלים. ארגן את חיי התרבות של הגדוד ונתן אפשרות לאמנים, מוזיקאים ומלחינים מחיילי הגדוד לתרום מיכולתם ומכישרונותיהם.
בחניית הגדוד בבנגאזי אפשר את הפעולה החינוכית בקרב יהודי לוב, בחסותו כשליש הגדוד של החיילים שהועסקו בפעולות תרבות וחינוך בין ניצולי יהדות טריפולי וקירנאיקה.
בשנת 1944 הועברה הבריגדה לחזית באיטליה. בנוסף לתפקידו כמפקד פלוגת המטה של הגדוד השני שימש גם כדובר החטיבה כולה. במהלך שירותו נשלח לקורס בן חודשיים בחבלה ופירוק מוקשים.
פעולתו למען שארית הפליטה.