מאהבה הקודם של שינסן ואביה הביולוגי של קאגורה. הוא מצא את מותו בנסיבות לא ידועות, כנראה מפני שממשלת יפן ניסתה להעלים ראיות לגבי הניסויים בהם השתתף. העדויות היחידות לניסוייו שנשארו הם קאגורה שמסוגלת להפוך את נשאי נגיף האופוריה לאופוריים וסואיטנגו שהוא בעל ידו השמאלית של קאזוקי.
ככל הנראה הציל ד"ר ריוגוקו את חייו של סאיגה כשזה נפצע בשדה הקרב וכך הכירו. הוא עוזר לסאיגה במציאת תרופה לקאגורה ובפתרון החידה הקשורה לשינוי בגופו.
לבקשת ד"ר ריוגוקו נרתם פרופסור נשייה לעזור לסאיגה וקאגורה. הוא מספר לסאיגה פרטים הקשורים לשינויים בגופו ומפנה אותו לחבר הקבינט אוצ'יאי על מנת שזה יעזור לו ולקאגורה. בסופו של דבר הוא מתגלה כנוכל שכל מטרתו בעזרה הייתה להשיג תהילה מהמחקר ולנסות להיות אופורי.
נושאת המטוסים מסדרת נימיץ
איש אינו מתגרה בי מבלי להיענש
"איש אינו מתגרה בי מבלי להיענש" (מלטינית: Nemo me impune lacessit) הוא המוטו של "המסדר העתיק ביותר והנאצל ביותר של הדרדר" - מסדר האבירות הגבוה של סקוטלנד ושל שלושה רגימנטים סקוטיים בצבא בריטניה. המוטו מופיע אף יחד עם קולר מסדר הדרדר בגרסאות מאוחרות של שלט האצולה המלכותי של ממלכת סקוטלנד, ובעקבות זאת גם על שלט האצולה המלכותי של הממלכה המאוחדת לשימוש בסקוטלנד.
תרגום המשפט בשפות שונות הוא:
מקורו של המוטו.
על פי האגדה, "הדרדר המגן" מילא את תפקידו בהגנת ממלכת סקוטלנד העתיקה נגד מתקפת לילה של כוחות צבא דניים; תוך כדי התגנבותם של החיילים הדניים, אחד מהם זעק מכאב כאשר דרך על דרדר קוצני, וכך הזעיק את המגינים הסקוטיים. במוטו "איש אינו מתגרה בי מבלי להענש" - "בי" מתייחס לדרדר, אך הפירוש הורחב, וכיום הוא משמש כביטוי לסקוטלנד וליחידות הצבאיות אשר אימצו אותו.
שימושים היסטוריים ועכשוויים.
המוטו של מסדר האבירות הסקוטי הגבוה, המסדר העתיק ביותר והנאצל ביותר של הדרדר, הוא גם המוטו של הרגימנטים המזוהים עם סקוטלנד בצבא בריטניה: הרגימנט המלכותי של סקוטלנד, המשמר הסקוטי ומשמר הפרשים המלכותי הסקוטי. המוטו שימש גם מספר יחידות היסטוריות בצבא הבריטי ובהן הסקוטים המלכותיים, הסקוטים האפורים המלכותיים, רובאי הרמה המלכותיים והמשמר השחור. חלק מהיחידות הללו מוזגו יחדיו על מנת ליצור את הרגימנט המלכותי של סקוטלנד בשנת 2006.
במהלך שלטונו של צ'ארלס השני הוסף המוטו על קלף כחול, כתוב באותיות של זהב ומעל חלקת הדשא, לשלט האצולה של ממלכת סקוטלנד, ומאז 1707 הוא הופיע גם על הגרסה הסקוטית של שלטי האצולה של מלכי בריטניה. המוטו מופיע יחד עם הקולר של מסדר הדרדר אשר כרוך סביב המגן (הקולר הופיע על גרסאות מוקדמות יותר של הסמל אך ללא המוטו). אין להתבלבל בין המוטו של מסדר הדרדר (Nemo me impune lacessit) למוטו של שלט האצולה (In My Defens God Me Defend, להגנתי אלוהים הוא מגיני), אשר מופיע על מגילה מעל הציצה בהתאם למסורת ההרלדיקה הסקוטית.
כוחות צבא רבים מחוץ לממלכה המאוחדת אימצו את המוטו ההיסטורי כמוטו היחידתי: יחידות בצבאות אוסטרליה, קנדה, דרום אפריקה ובלגיה.
המוטו מופיע גם על שולי הגרסה הסקוטית של מטבע הלירה שטרלינג אשר הונפק בין השנים 1984 ל-1994, וכן מעל תמונתו של נחש הפעמונים האמריקני על שטר של 20 דולר אמריקני מג'ורג'יה, 1778, כדוגמה לשימוש הקולוניאלי בסמל נחש הפעמונים אשר הפך ברבות הימים לדגל גדסדן המפורסם.
Nemo me impune lacessit
בורגארד
בה&quot;ד 4
בה"ד 4 היה בסיס ההדרכה המרכזי של צה"ל לטירונים והועברו בו בעיקר הכשרות טירונות חי"ר כללית (בשנות ה-50) וכן טירונות כלל צה"לית ("טירונות 02"), טירונות כושר לקוי וקורס מ"כים למדריכי טירונים.
כיום משמש מחנה זיקים בו שכן הבסיס כבסיס טירונות ואימונים של פיקוד העורף.
צריפין.
מקומו המקורי של הבה"ד משנת 1949 ועד מלחמת ששת הימים היה במחנה צריפין. הייתה זו תקופת העלייה ההמונית ואל הבה"ד (ששמו הרשמי היה "בסיס ההדרכה הארצי") הגיעו עולים רבים שלרבים מהם הייתה זו פגישתם הראשונה עם הישראלי ה"צבר" ולהפך - פגישתו הראשונה של הצבר עם העולים. מורשת זו של "כור ההיתוך" הונצחה בספרו של יהושע קנז, "התגנבות יחידים", והטראומה של המפגש עולה גם ממכתבי חיילים מאותה תקופה. כך למשל:
סגל המפקדים בשנות ה-50 הורכב מחיילים קרביים שראו את הדרכת הטירונים כעול ולא הוכשרו למגע עם האוכלוסיות המורכבות שהגיעו למקום. התפיסה דאז הייתה שעל המפקדים "לשבור" את רוחם של הטירונים ועל ידי כך להפכם מאזרחים לחיילים, אף שחלקם לא יועדו לתפקידי לוחמה. כתוצאה מגישה קשוחה זו אירעו בבה"ד מקרי התאבדות רבים.
בשנות ה-60 החלו לעבור טירונות בבסיס גם חיילים איכותיים יותר כמו טירוני העתודה האקדמית וטירוני שייטת הצוללות של חיל הים, וכן טירוני וחניכי קורס ההכנה למ"כים שעברו טירונות חי"ר קרבית, כהכנה לצאתם לקורס מ"כים של הנח"ל במחנה שבטה שהכשיר את מדריכי העתיד לבה"ד 4 ולבית הספר לחי"ר (בה"ד 3). במחזור אוגוסט 1966 אף נשלחו חלק מהבוגרים ליחידות קרביות כמו החרמ"ש וחטיבת גולני.
בית אל.
לאחר מלחמת ששת הימים הוחלט להעביר את בסיסי ההדרכה לאזורי יהודה ושומרון. כך עבר בה"ד 4 למתקן ששימש לפני כן את צבא ירדן. בשלב זה יוחד הבה"ד בעיקר לטירונות לחיילים שלא יועדו לתפקידים קרביים ("טירונות כלל צה"לית" וטירונות כושר לקוי). בסוף שנות השבעים שימש בה"ד 4 כבסיס הטירונים הגדול בארץ. הוא אכלס והכשיר כ-2,000 טירונים במחזור, בנוסף לאנשי סגל ומפקדה ששירתו בבה"ד. בבה"ד עברו הכשרה כל החיילים שיועדו לעבור "טירונות כלל צה"לית" וכן התקיימו בבה"ד קורסים שונים, דוגמת: קורסי מ"כים לכלל צה"ל ליחידותיו השונות, הכנה לקורס קצינים ועוד. בנוסף לטירונות כלל צה"לית ולקורסי מכ"ם, שימש הבה"ד גם את חילות האוויר והים כחלק מהכשרת פרחי טיס וצוערי חובלים, שעברו בבה"ד טירונות. בתקופה זו כונה הבה"ד על ידי חייליו ועל ידי יחידות אחרות בצה"ל בשם "בה"ד 4 הלוחמת" שם שדבק בו לאורך שנים. עם חלוף השנים הקורסים השונים פוזרו ביחידות צה"ל השונות.
בשנת 1978, הוחלט על ידי הרמטכ"ל דאז רפאל איתן להעניק לבה"ד 4 תג יחידה ייחודי לבה"ד שעד אז שימש את חיילי הבה"ד תג היחידה של המטה הכללי. בה"ד 4 היה מאחד הבסיסים הראשונים שקיבל תג יחידה שייחד אותו מיתר הבסיסים בצה"ל. באותה עת החל רפאל איתן בפרויקט "נערי רפול" והמחזורים התקיימו בבסיס עד העברתם לבסיס חוות השומר.
הדרך לבה"ד עברה דרך רמאללה ועם פרוץ האינתיפאדה הראשונה היו אוטובוסי הטירונים הצעירים מטרה ליידוי אבנים ואף בקבוקי תבערה, כמו מכוניותיהם הפרטיות של הורי הטירונים שבאו לבקרם. עקב כך הוכשרו סניפים של בסיס ההדרכה בניצנים ובזיקים.
בד בבד עם המעבר לאתר חדש השתנתה גם תפיסת הדרכת הטירונים. מדריכי הטירונים הוכשרו במיוחד לתפקידם ותשומת לבם הופנתה לאיתור קשיים. הוגדרו סרגלי מאמץ כדי להפוך את תהליך ההפיכה של אזרח לחייל להדרגתי ופחות טראומטי. בנוסף הוכשרו גם נשים לתפקידי מדריכות טירונים (בנים).
זיקים.
בשנת 1995, עקב הסכם אוסלו ב', פונה בסיס בית אל מטירונים, ופעילות הבה"ד הועתקה לבט"ר (בסיס טירונים) זיקים. באותה תקופה נערך שינוי מבני בנושא הדרכת הטירונים בצה"ל והוקמה מפקדת מג"ל (כיום מגל). באותה תקופה גם החלו להיערך טירונויות משותפות של בנים ובנות באותן מסגרות. תג היחידה ההיסטורי של בה"ד 4 הפך להיות תג היחידה של מג"ל.
בליל ה-11 בספטמבר 2007 פגע מטח רקטות קסאם בבסיס ובסביבתו. 2 רקטות נפלו בשטח הבסיס ומפגיעתן נפצעו כ-70 חיילים. לאחר מכן הבסיס נסגר, עבר שיפוץ ומיגון וכיום הוא משמש כבסיס טירונות ושטח אימונים לגדודי חילוץ והצלה של פיקוד העורף.
בורגרד
הינקו דומיניק פיצילי
הינקו דומיניק פיצילי (בקרואטית: Hinko Dominik Picilli) היה חבר בארגון הקרואטי הפרו-נאצי אוסטאשה, שימש קצין ומפקד במחנה ההשמדה יאסנובאץ ופיקח על עבודות-הכפייה. הוא היה מהנדס בהכשרתו ועסק גם בארגון עניינים טכניים.
ראשית-חייו.
לא הרבה ידוע על פיצילי ושאריו, פיצילי היה דלמטי ממוצא איטלקי, יליד פוז'גה (Pozega). למד הנדסה וב-1941 הצטרף לארגון האוסטאשה, הוא נמצא, כנראה, כמי שהפר את המשמעת האוסטאשית, ונשלח אל יאסנובאץ כאסיר.
תפקידיו במחנה יאסנובאץ.
פיצילי הגיע למחנה לאחר שנאסר והיה "מודיע": אסיר שהוחזק בתנאים מוטבים בגלל קשרים עם האוסטאשה, בייחוד עם איביצה מאטקוביץ', וסיוע להם. אחר-כך שימש כמפקד כוח-העבודה של המחנה, שאותו חילק ל-16 קבוצות-עבודה, שבראשם עמדו אסירים חופשיים-למחצה, ראשי-הקבוצות. הוא פיקח בייחוד על עניינים טכניים הקשורים בעבודה. בגלל משרתו, שנא מקרב לב את האסירים החולים והזקנים, שלא יכלו לעבוד, והוא העדיף לשלחם לעבודה בכוח, מאשר להשאירם ב"בית-החולים" של המחנה. הוא בא בעצמו ופיקח באופן קפדני על העבודה. בידו נשא תמיד שוט ששימש אותו לרדות באסירים ללכת לעבוד או לעבוד מהר יותר. המגלב היה עשוי מכבל חשמלי: תיל מתכת עבה, מלופף בגומי עבה, ובקצהו היה חוד פלדה. במקרה אחד, הלקה בו ילד בן 12 למוות הוא פעם הלקה אסיר אחר ואז ריסק את גולגולתו במגפו המסומר. העד קוסינה פראניו ציין כדלקמן:
פיצילי לא נכח רק ביאסנובאץ לבדו, אלא גם הנהיג משלחת של אוסטאשים מן המחנה אל מחנה-הריכוז הקרואטי ליהודי-אוסייק, טניה (Tenje) ושם, על רקע ראשית השילוחים לאושוויץ, הצליח לשכנע אי-אלו בעלי-מלאכה לבוא למחנה יאסנובאץ עם משפחותיהם לעבודה בבתי-המלאכה. כמאתיים או שלוש-מאות איש הגיעו לטרנספורט ב-18 באוגוסט 1942. כולם נרצחו בבואם.