בשנת 2003 חמשת הנאשמים תבעו את העיר ניו יורק על כליאת שווא, אפליה גזעית, ומצוקה רגשית. כשעמד בראשות ניו יורק ראש העיר מייקל בלומברג, העיר סירבה להסדר בין הצדדים במשך עשור. לאחר שביל דה בלאזיו נבחר כראש העיר, בשנת 2014, ניו יורק הגיעה להסדר עם חמשת התובעים שבמהלכו יפוצו בסך של 41 מיליון דולר. חמשת הגברים גם הגישו תביעה נוספת, הפעם נגד מדינת ניו יורק בסך של 52 מיליון דולר נוספים. בשנת 2016 הגיעו הצדדים להסדר בסך של 3.9 מיליון דולר.
בשנת 2019 יצאה מיני סדרה המתבססת על הפרשה בשם "כשהם רואים אותנו" בנטפליקס.
ברתולומאו קמפניולי
ברתולומאו קמפניולי (באיטלקית: Bartolomeo Campagnoli ; 10 בספטמבר 1751 - 6 בנובמבר 1827) היה כנר, מלחין ופדגוג איטלקי.
חייו.
נולד בצ'נטו למשפחת סוחרים. התחיל ללמוד כינור בבולוניה ובמודנה אצל פאולו גואסטרובה (Paolo Guastarobba), תלמידו של ג'וזפה טרטיני.
לאחר מכן חזר לצ'נטו לנגן בתזמורות המקומיות שבאזור, וב-1768 שב ללמוד אצל גואסטרובה וטרטיני בפדובה.
בשנות העשרים לחייו למד בפירנצה עם הכנר פייטרו נרדיני וניגן בתיאטרו דלה פרגולה, ולאחר מכן בתיאטרון ארג'נטינה.
ב-1776 מונה לקאפלמייסטר בחצר הנסיך-בישוף של פרייזינג , נסיכות קטנה באזור בוואריה של היום. במהלך השנים הבאות הופיע רבות ברחבי מרכז וצפון אירופה.
ב-1779 עזב למשרה אצל הדוכס האחרון מדוכסות קורלנד וסמיגליה, וב-1783 הפך לחבר באקדמיה המלכותית למוזיקה של שוודיה.
ב-1797 כתב ספר מתודה לכינור (Metodo per Violino) בסגנון המשלב בארוק וקלאסיקה. באותה שנה התמנה לקונצרטמייסטר בתזמורת הגוונדהאוס של לייפציג, עד לפרישתו ב-1818.
במהלך שהותו בלייפציג נפגש קמפניולי עם אישים נודעים באותה תקופה, כגון לואי שפור ורודולף קרויצר. שפור העיד עליו ביומנו: "המתודה שלו אמנם כתובה באופן מסורתי, אבל נגינתו טהורה ובעלת שלמות"
לקראת שנות חייו האחרונות התרכז בקידום הקריירה של שתי בנותיו הזמרות, אלברטינה וג'יאנטה. נפטר ב-1827 בנוישטרליץ.
מיצירותיו.
קמפניולי כתב בעיקר יצירות פדגוגיות, שחלקן נהפכו למנוגנות מאוד בקונסרבטוריונים:
אנה גורה
שורש (חברת הנעלה)
דוד דירינגר
דוד דִירִינְגֶר (י"ט בסיוון תר"ס, 16 ביוני 1900 – ב' באדר תשל"ה, 13 בפברואר 1975) היה יהודי, מומחה לתולדות הכתב והאלפבית. פעל כחלוץ ב, ומייסד מוזיאון הכתב.
ביוגרפיה.
נולד בטלומאץ' (גליציה המזרחית) לאביו, יעקב דב דירינגר ולאמו, מרים בת דב. קיבל חינוך מסורתי וסיים את בית-הספר התיכון, תוך נדודים בין וינה וגליציה עקב מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1920 עלה לארץ ישראל בתור חלוץ. עבד בסלילת כביש חיפה–ג'דה. היה ממייסדי הקיבוץ "שומריה". הוא עבר לתל חי ושם חלה במלריה.
עקב חוליו, יצא לחוץ-לארץ כדי להתרפא. נסע לאוניברסיטת פירנצה, שם למד היסטוריה ואפיגרפיה שמית, בין השאר אצל פרופ' משה דוד קאסוטו. כתב דוקטורט בנושא האפיגרפיה השמית.
לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה נסע לאנגליה, שם עסק במחקר משך 10 שנים, ואז עבר לאוניברסיטת קיימברידג', שם לימד משך עשרים שנה.
בשנת 1968 חזר לישראל, כדי לנהל את המוזיאון בתל אביב. מאז, לימד לסירוגין באוניברסיטת בר-אילן ובאנגליה.
נפטר ב-ב' באדר תשל"ה (13 בפברואר 1975), בעת ששהה באנגליה, והועלה לקבורה בישראל.
מוזיאון הכתב.
ב-8 ביוני 1958 יסד באוניברסיטת קיימברידג' מוזיאון-כתב, בו מתוארת התפתחותו של הכתב באזורים שונים בעולם. המוזיאון הוקם בחצרו הפרטית של דירינגר, בקמפוס האוניברסיטה.
ביקרו אצלו בקיימברידג' פרופסור ברגמן וחיים אלפרין, מנהל מוזיאון הארץ וביקשו ממנו להעביר את המוזיאון שלו לתל אביב. בשנת 1965 העביר את כל ציוד המוזיאון לארץ, וב-27 באפריל 1965 פתח את מוזיאון הכתב ברחוב ביאליק 26, בתל אביב. כעבור שלוש שנים חזר לישראל, לנהל את המוזיאון בתל אביב.
המוזיאון קיבל מעמד של מוזאון עירוני של עיריית תל אביב-יפו, ושולב כמוזיאון-משנה, תחת ניהולו של מוזיאון הארץ. בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 הועבר ל-'קריית המוזיאונים' ברמת אביב.
דירינגר, ומחקריו, שימשו השראה לתערוכת "The Alphabet Museum", שהתקיימה בסאפוק, אנגליה, בקיץ 2018.
חיבוריו.
רוב כתביו שיצאו לאור היו בשפות זרות, בעיקר באנגלית ואיטלקית. בעברית יצא חוברת בשם "הכתב והאלף בית", (1965), בהוצאת מוזיאון הכתב שהקים. הספר יצא ב-3 מהדורות.
בקטלוג WorldCat מופעים על שמו 370 כותרים.
גאורג (סרט)
גאורג (באסטונית: Georg) הוא סרט קולנוע אסטוני משנת 2007. הסרט הוא ביוגרפיה של הזמר האסטוני גאורג אוטס . הוא צולם בטאלין, בהלסינקי ובמוסקבה.
עלילה.
הסרט עוקב אחר מערכות היחסים של אוטס. לאחר שנישא לראשונה, הוא התגייס לצבא, ובמהלך שירותו הוא פוגש בירוסלבל את אסטה, רקדנית בלט צעירה. בעקבותיה הוא מתגרש מאשתו ונישא לה בשנית.
לאחר המלחמה מתחילים בני הזוג לעבוד ביחד בבית האופרה של טאלין. אוטס זוכה לפרסום והצלחה, בעוד רעייתו זוכה להצלחה פחותה והיא מתמקדת בעיקר בחיי המשפחה.
לאחר מכן הנישואים עולים על שרטון. הוא מתגרש ומתחתן בפעם השלישית. במהלך נישואים אלו מתואר כיצד הוא מתמודד עם מחלתו.
משה לוינשטיין
משה לוינשטיין הוא פרופסור למדעי המחשב ומכהן כמשנה לנשיא אוניברסיטת בר-אילן החל מאוקטובר 2017.
קריירה.
פרופ' משה לוינשטיין, הוא המשנה לנשיא של אוניברסיטת בר-אילן. פרופסור למדעי המחשב, אשר שימש בעברו בתפקיד דיקן הפקולטה למדעים מדויקים וראש המחלקה למדעי המחשב.
לפרופ' לוינשטיין תואר שלישי מאוניברסיטת בר-אילן, אשר זכה במלגת פוסט דוקטורט יוקרתית ע"ש הרמן גולדשטין במרכז המחקר ע"ש יבמ של תומאס ג'י ואטסון בניו יורק, שימש כמרצה אורח במכון קוראנט למדעי המתמטיקה באוניברסיטת ניו יורק וכמרצה אורח במחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת ווטרלו בקנדה.
מחקר.
מחקרו של פרופ' לוינשטיין עוסק באלגוריתמים ומבנה נתונים. עבודותיו הבולטות הן על התאמת תבניות ואינדוקס טקסטים עם טעויות, שילוש של טכניקות מתחומים אחרים לתוך התחום של התאמת תבניות, וסיבוכיות של אלגורתמית.
יחסי גרמניה–קנדה
יחסי גרמניה-קנדה הם היחסים השונים בהיסטוריה בין גרמניה וקנדה ברמה הרשמית, כולל דיפלומטיה וכריתת בריתות. הנושא כולל גם יחסים כלכליים כגון סחר והשקעות, דמוגרפיה והגירה. שתי המדינות חברות בנאט"ו ובארגון המדינות המתועשות.
היסטוריה.
תחילת הקשר בין גרמניה לקנדה התרחש בצרפת החדשה, אזור בצפון אמריקה שנשלט ויושב בידי צרפת במהלך המאה ה-17. קבוצת גרמנים אתנים היגרו למושבה בתקופת השלטון הקולוניאלי הצרפתי בין השנים 1663–1763, והתערבבו עם האוכלוסייה הצרפתית המקומית. ההגירה הגרמנית הגדולה הראשונה לקנדה הייתה לאחר כיבושה האנגלי של נובה סקוטיה, מספר רב של שכירי חרב גרמנים ששירתו בצבא הבריטי בחרו להתיישב בשטח החדש, האוכלוסייה המקומית הייתה קתולית דוברת צרפתית, ובחירתם של הבריטים ליישב במושבות הדרומיות גרמה חוסר איזון לדמוגרפיה, לצורך זה הם החלו בתוכנית "פרוטסטנטים זרים", במהלכה גויסו הפרוטסטנטים לאזן את כמויות האוכלוסייה, רוב המתיישבים הגיעו מגרמניה, ועקב הגירה זו החלו ערים רבות בנובה סקוטיה לשאת שמות גרמניים מובהקים, כמו קינגסבורג ולוננבורג.
אחר המהפכה האמריקאית היגרו עוד גרמנים אתניים רבים לקנדה, שהיו לויאליסטים או שכירי חרב של הבריטיים שנמלטו מארצות הברית. המהגרים נשכרו כדי להגן על צפון אמריקה הבריטית, וחלק מהם החליטו להישאר במקום באופן קבוע והתיישבו בקוויבק. הקבוצה הגדולה ביותר שהגיעה היו המנוניטים, שהיו מופלים בארצות הברית עקב אמונתם. קבוצה זו משכה אחריה מהגרים נוספים מגרמניה, כ-50,000 שהגיעו במשך עשרות שנים.
היחסים בין קנדה לגרמניה הגיעו לשפל המדרגה במלחמת העולם הראשונה, ועוד יותר במלחמת העולם השנייה, בה הכריזה קנדה מלחמה על גרמניה הנאצית כשבוע אחר ההכרזה הבריטית. הכוחות הקנדיים מילאו תפקיד משמעותי בפלישה לאירופה, עם אחריות מיוחדת בשנים 1944–1945 לשחרור הולנד. ב-1948 כשביקשה בריטניה מהקנדים מטוסי תובלה לסגר על ברלין סירבה קנדה, אך תחת הנהגתו הנלהבת של ראש הממשלה הליברלי לואי סן-לורן הצטרפה קנדה לנאט"ו, למרות התנגדותם של מספר אינטלקטואלים, השמאל הקיצוני, ולא מעט קנדים צרפתים.
קנדה הקימה יחסים דיפלומטיים עם גרמניה המזרחית ב-1 באוגוסט 1975.
בתחילת המאה ה-21, המדינות שאפו להדק את שיתוף הפעולה ביניהן בתחום האנרגיה.
נציגויות.
בנוסף לשגרירות באוטווה, מחזיקה גרמניה קונסוליות בטורונטו, מונטריאול, וונקובר.
דיפלומטים נוספים מוצבים בוושינגטון.
סחר.
בשנת 2006 הייתה גרמניה שישית בדירוג היצוא הקנדי (0.9%), ושישית אף ביבוא לקנדה (2.8%).
ראבקצל
ראבקצל (בהונגרית: Rábakecöl) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון שבצפון-מערב הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית ראבקצל קטנה משמעותית, מ-917 תושבים בשנת 1990 עד 634 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-30%).
בראבקצל חיו מעט יהודים.
רפצסמרה
רפצסמרה (בהונגרית: Répceszemere) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון שבצפון-מערב הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית רפצסמרה קטנה משמעותית, מ-347 תושבים בשנת 1990 עד 291 תושבים בשנת 2021.
ברפצסמרה חיו מעט יהודים.
פומפארד
פומפארד הוא בן כלאיים בין פומה לבין נמר. הן זיווג בין זכרי פומה לבין נקבות נמר והן זיווג בין זכרי נמר לנקבות פומה מצליח. הפומפארד, להבדיל מהכלאות אחרות במשפחת החתוליים, נוטה להיות קטן משמעותית מהוריו עקב גמדות.
הכלאות פומפארד ידועות.