Ottawa plans search for Franklin ships, "Toronto Star", 14 August 2008.
Search for Franklin from Frozen Ocean: Search for the North-west Passage
Franklin and Francis Dunn Llanelli's lost Arctic Explorer
מלחמת אלג'יריה
לוטוס (פירושונים)
לוטוס (סוג)
לוֹטוּס (שם מדעי: "Lotus") הוא סוג של צמחים ממשפחת הפרפרניים.
בסוג כ-90 מינים, שרובם נפוץ באזורים הממוזגים של אסיה ואירופה בסביבות הים התיכון, ומיעוטם נמצא בדרום אפריקה ואוסטרליה.
מיני הלוטוס הם עשבים או בני-שיח בעלי עלים מנוצים. צבע הפרחים משתנה בין אדום, צהוב, ארגמן, ורוד ולבן. לפרחים 10 אבקנים שתשעה מהם מאוחים ואחד חופשי. בבסיס צינור האבקנים נמצא הצוף. הפרי הוא תרמיל מוארך בעל זרעים רבים.
בתרבות העממית נודעה חשיבות רבה לצמחים שונים שכונו "לוטוס". לצמחים אלה אין קשר לסוג הטקסונומי המכונה בשם זה.
קוורום
קְווֹרוּם (מלטינית: Quorum, ובעברית: מניין או מניין חוקי) הוא מונח המתאר דרישה למספר מינימלי של משתתפים בהצבעה כדי להקנות לה תוקף. קוורום יכול להידרש בפרלמנטים, משאלי עם, מועצות של רשויות מקומיות, חברות, ועוד. מקור המילה הוא במילה הלטינית quorum, "אשר מביניהם...", שהייתה חלק מטקסט קבוע מהמאה ה-15 ששימש להשבעת שופטים באנגליה.
בארצות הברית.
לפי הפרק הראשון בחוקת ארצות הברית, הן בסנאט והן בבית נבחרים נדרש קוורום מינימלי של חצי מחברי הבית ועוד חבר אחד כדי לקבל החלטה. עם זאת, הוראה זו אינה נאכפת בדרך כלל. שני בתי הקונגרס פועלים לפי אקסיומה שהקוורום הדרוש התקיים, אלא אם כן אחד מחבריהם העלה, לפני הצבעה, טענה באשר להיעדרו. למעשה, אין בהיעדרו של קוורום כדי לפגוע בתוקפו של חוק, אם איש לא העלה טענה בעניין.
לעיתים, העלאת טענת קוורום משמשת כאמצעי לעיכוב הליכי חקיקה, כסוג של פיליבסטר. פעולה זו מכונה "Quorum-busting". מקרה קיצוני של קוורום-באסטינג אירע בבית הנבחרים של טקסס בשנת 2003, כאשר כל החברים מטעם המפלגה הדמוקרטית נסעו לאוקלהומה כדי למנוע את חקיקתו של חוק. כדי להתמודד עם קוורום-באסטינג, נחקקו בשני בתי הקונגרס ובכמה ממדינות ארצות הברית הוראות המאפשרות ליושב ראש הבית להוציא לחברים נעדרים צווי הבאה. זו גם הסיבה שהחברים הדמוקרטים בחרו לעזוב לאוקלהומה, שבה ליושב ראש בית הנבחרים של טקסס אין סמכות.
בבריטניה.
בבית הלורדים נדרש קוורום של 3 חברים כדי לקבל החלטות בעניינים פרוצדורליים, וקוורום של 30 חברים בחקיקת חוקים. מדובר בקוורום זניח למדי, שכן בבית הלורדים למעלה מ-700 חברים. בבית הנבחרים, שבו 650 חברים, נדרש קוורום של 40.
בישראל.
בכנסת אין דרישה לקוורום, והחלטותיה יכולות להתקבל בכל פורום. חריג לכלל זה הוא החלטה של ועדת הכנסת בדבר הקדמת דיון בהצעת חוק, בו נדרש קוורום של שליש מחברי הוועדה.
לפי תקנון ישיבות המועצה, אין לפתוח ישיבת מועצה של עירייה אם לא נכחו בה רוב חברי המועצה. אם לאחר חצי שעה עדיין אין רוב, שליש מחברי המועצה יהוו קוורום. אם גם אז לא הושג קוורום, נדחית הישיבה בשבוע, ובמועדה החדש 3 חברים יהוו קוורום במועצות שבהן פחות מ-17 חברים, ו-5 חברים יהוו קוורום במועצות שבהן 17 חברים ומעלה. אם גם אז לא הושג קוורום, נדחית הישיבה בשבוע נוסף, ובמועד החדש כל מניין משתתפים יספיק.
חוק החברות קובע כי באספה הכללית של חברה דרושים שני בעלי מניות, המחזיקים בלפחות 25% מכלל המניות של החברה, ואולם לאחר חצי שעה כל מניין הוא חוקי.
לפי התקנון המצוי של בעלי הדירות בבית משותף, המופיע בחוק המקרקעין, אספה כללית של דיירי הבניין היא חוקית אם השתתפו בה בעליהן של לפחות מחצית מהדירות. עם זאת, קובע התקנון כי בהודעה על כינוס האספה ניתן להודיע כי אם לא יושג מניין, תכונס האספה במועד אחר שבו כל מניין יהיה חוקי.
חוקים ותקנות רבים קובעים דרישות קוורום בגופים ציבוריים שונים. עם גופים אלה נמנים, בין היתר, מינהלת הרשות לקידום מעמד האישה, האספה הכללית של מכון התקנים הישראלי, ועדות קלפי, מועצת הרשות הממשלתית למים ולביוב, ועוד.
קוורום בוועדה מוסדית למקרי חירום רפואיים: רופא מומחה אחד, אחות מוסמכת או עובדת סוציאלית או פסיכולוגית קלינית, איש אקדמיה או משפטן או איש דת
מרק קיבה
מרק קיבה (בבולגרית: Шкембе чорба - שקמבה צ'ורבה, בטורקית: İşkembe - אישקמבה, ברומנית: ciorbă de burtă - צ'ורבה דה בורטה) הוא מרק המבוסס על קיבת בקר מהמטבח הבולגרי ומטבחי מדינות אחרות בבלקן, המטבח הרומני והמטבח הטורקי.
המרק כולל גם חלב ושמן חמניות ומתובל בשום, חומץ או מיץ לימון ופלפלת צ'ילי. ברומניה קיימת גרסה נוספת של המרק, ciorbă de ciocănele, בה במקום הקיבה משתמשים ברגלי חזיר. בגרסה היוונית משתמשים לעיתים בשוק עגל, מתבלים בחומץ יין אדום ומסמיכים את המרק באמצעות אבגולמונו.
בבולגריה יש המחשיבים אותו כמעדן לאומי בעוד אחרים רואים בו מאכל נחות או מאכל עניים. מרק קיבה נחשב בפולקלור כיעיל נגד חמרמורת ונאכל בבוקר שלמחרת ליל השתכרות.
אישקמבה
המעורר היהודי
איגנאט
איגנאט (Ignat) או איגנאט החזירים (Ignatul Porcilor) הוא חג שחיטת החזיר הנחוג על ידי הרומנים ביום 20 בדצמבר, היום, שעל פי לוח השנה הנוצרי אותודוקסי, מוקדש לקדוש איגנאטיה תאופורול (Ignatie Teoforul). החג קרוי גם בשם קרצ'יונול ציגאנילור (Crăciunul ţiganilor) שמשמעותו היא "הקרצ'יון (חג המולד הרומני) של הצוענים", שם שניתן לו משום שבמלאכת שחיטת החזיר, צריבת עורו באש וחלוקתו לנתחים עובדים לרוב הצוענים המקומיים.
ביום 20 בדצמבר נוהגים הרומנים לשחוט חזיר שפוטם במהלך השנה. לאחר שחיטת החזיר תולשים את השערות הארוכות יותר, כדי לייצור מהן מברשות ואחרי זה תולים את החזיר מעל אש גלויה ומסובבים אותו, כדי לצרוב את השיער שנותר על עורו. בהמשך מפרקים את גופת החזיר, העור משמש לייצור אופינצ'י, המעיים המנוקים ישמשו כלי קיבול לתערובת בשרית ויהפכו לנקניקים ונקניקיות, הבשר והשומן ישמרו באמצעות עישון והמלחה, כדי שישמשו מזון במהלך החורף ואפילו הדם הניגר מהחזיר ייאסף וישמש להכנת נקניק דם.
החוקרים משערים שאש המדורות ששימשו לצריבת שיער החזירים, איגניס (Ignis), אש בלטינית, היא המקור האטימולוגי לשם החג. המנהג הקדום של הקרבת החזיר ואכילת בשרו מוזכר כבר במצרים העתיקה, שם הוקרב לאל אוסיריס.
מסורות ואמונות הקשורות בחג.
ערב החג מרתיחים גרגירי חיטה. ראש המשפחה מקטר את החיטה ומברך אותה וכל המשפחה אוכלת ממנה. את שאריות החיטה מפזרים למאכל עופות השמים. הילדים משתשעים במשחקים הקרויים De-a poarca (כמו החזירה) ו-Purceaua (החזירונת) ובעזרת כלי מוזיקלי מיוחד הקרוי surla (סורלה) משמיעים קולות דומים לקול החזיר. באחת הקולינדות, הקרויה Siva (סיווה), כנראה על שם האל שיווה, אחד הצעירים עוטה במקום המסכות המסורתיות של עז הבר או איל את הראש המעוטר של חזיר שחוט.
בתקופה המודרנית השתמר המנהג אצל הרומנים, הארומנים ובהודו.
בערב החג כורתים גבעול של דלעת ושומרים אותו כסגולה נגד הרפס סימפלקס 1 של ילדים. יש אמונות עממיות נוספות הקשורות בחג ובהן:
בתום עבודות השחיטה והפירוק מוגשת ארוחת נדבת החזיר שנאכלת בעמידה ובשתיקה.
שריר החייטים
שריר החייטים (TA: Musculus sartorius) נמצא במדור הקדמי של הירך. השריר נחשב לשריר הארוך ביותר בגוף האדם. שריר החייטים שטחי (קרוב לפני העור) ונמשך לאורך הירך בקו אלכסוני מחלקה העליון-הצידי של הירך עד חלקה התחתון-תיכון, כשהוא נע מעל שני מפרקים, מפרק הירך ומפרק הברך. כיווץ השריר מניע את הירך לכיוון כפיפה, הרחקה וסיבוב חיצוני. השריר גם מכופף את הברך ומסובב אותה לכיוון פנימה.
שמו של השריר ניתן לו על פי תנוחתם המסורתית של חייטים, ב"ישיבה מזרחית".
תיאור.
תחילתו של שריר החייטים בקוץ הכסל הקדמי העליון של האגן ובחריץ התחתון לו.
השריר נאחז בחלקו התחתון בחלק העליון של הפן התיכון של השוקה. נקודת האחז של גיד השריר משותפת לגידים נוספים ומכונה "רגל האווז" (pes anserinus).
חלקו העליון של השריר מהווה את הדופן הצידית של משולש הירך.
עצבוב.
שריר החייטים מעוצבב על ידי שורשי העצב המותניים השני (L2) והשלישי (L3) דרך עצב הירך.
מכון מרנגוני
מכון מרנגוני (באיטלקית: Istituto Marangoni) הוא בית ספר לעיצוב ולאופנה לאומנות. לבית הספר 10 קמפוסים: במילאנו (שני קמפוסים), לונדון, פריז, פירנצה, מיאמי, מומבאי, שנזאן (שני קמפוסים) ושנחאי. מרנגוני הוא בית הספר לאומנויות ולעיצוב הראשון שהוכר על ידי משרד החינוך האיטלקי, בשנת 1935, כ"בית ספר מקצועי לאמנות". בשנת 1951 הוא הועלה לדרגת "מכון".
מסלולי הלימוד הראשיים הם עיצוב אופנה, מנהל עסקים באופנה, קניינות אופנה, סטיילינג, עיצוב פנים, עיצוב תעשייתי, עיצוב גרפי ותקשורת חזותית.
מאז הקמתו בשנת 1935, הכשיר מרנגוני יותר מ-45,000 מעצבים ואנשי מקצוע, בהם פרנקו מוסקינו ודומניקו דולצ'ה וסטפאנו גבאנה, יוצרי המותג "דולצ'ה וגבאנה".
בית הספר מרנגוני בישראל הוא שלוחה של בית הספר מרנגוני בחו״ל ומיוצג על ידי ארז עובדיה.
נשק (מקצוע)
נשָק הוא אדם המופקד על נשקייה, ואחראי על הטיפול, התחזוקה, התיקון והבטיחות של כלי הנשק והתחמושת. בישראל ובמרבית מדינות העולם פועלים נשקים במסגרות צבאיות או במסגרת ארגונים ביטחוניים (למשל, המשטרה). עם זאת, קיימים גם נשקים המטפלים בנשקי ציד או ספורט (למשל: במועדוני קליעה).
בישראל נערכת הכשרתם של נשקים בקורסים צבאיים וקדם צבאיים. גם נשים משרתות כנשקיות בצה"ל.