הנציגות המרכזית של יהודי גרמניה נוסדה ב-17 בספטמבר 1933 כשברלין נקבעה כמטה הארגון. הארגון פעל כשדולה ייצוגית של היהודים בגרמניה ופעלה בשתדלנות מול השלטונות, היא יוצגה על ידי נשיא האגודה הרב ליאו בק שהיה רבהּ של ברלין ואישיות מוערכת מאוד בקרב היהודים בגרמניה, כאשר ליושב ראש ההנהלה שלה נבחר אוטו הירש. כמה קבוצות של יהודים אורתודוקסים, אנשי האיגוד הארצי של יהודי גרמניה ופלג של הציונות רוויזיוניסטית, לא הצטרפו לאגודה. עם זאת, הנציגות הקיפה כמעט את כל הארגונים היהודיים הגדולים שייצגו את כל הקהילות הדתיות הגדולות. משימות המפתח כללו תמיכה ביהודים קשיי יום תוך הענקת עזרה סוציאלית והכשרה חקלאית עבור אלה שהתכוונו להגר אל ארץ ישראל. כמו מחוקי הגזע של נירנברג שנחקק ב-1935, פגעו בשתדלנות היהודית אל מול שלטונות הרייך והמטרות השתנו - הארגון החל לחפש אחר פתרונות פנימיים, אלטרנטיביים, למצבם הנואש של היהודים. הנציבות ארגנה מחאה נגד חוקי נירנברג ונגד הפרסומים האנטשמיים ומעשי הטרור נגד היהודים. אך הגרמנים התעלמו לחלוטין מנציגות זו.
בשנת 1938, הארגון נחלש מאוד בשל האיסור על יהודים להחזיק רכוש ובפברואר 1939, הארגון התקשה מאוד לפעול וביולי אותה שנה, המשרד הראשי לביטחון הרייך הורה על פירוק הארגון בשל פעילותו הלא חוקית, מאחר שיהודים כבר לא הוכרו כאזרחי המדינה. את הארגון הזה החליפו הגרמנים בהתאחדות הארצית של היהודים בגרמניה, ארגון שנועד לסייע לגרמנים להמשיך בביצוע מטרות המשטר בכל הנוגע ליהודים - גרימת הגירתם והחרמת רכושם.
היום המועצה המרכזית של יהודי גרמניה והלשכה המרכזית לרווחה של יהודי גרמניה (Zentralwohlfahrtsstelle der Juden in Deutschland) פועלים כארגון הגג וארגון הסיוע בהתאמה, של יהודי גרמניה.
תגובת הנציגות לפעולות הנאצים.
תגובותיה של הנציגות הארצית של יהודי גרמניה התבטאה במספר תחומים:
חינוך.
ילדי גרמניה היהודים סבלו בבתי הספר מהשפלה, התעללות ואפליה וגם מורים יהודיים פוטרו ממשרתם וחיפשו פתרון למצבם. הוחלט להקים מסגרות לימוד יהודיות נפרדות עבור הציבור היהודי על מנת להתמודד עם המצב. האווירה בבתי הספר היהודיים הייתה קשה, אך שררה בהם הרגשה של תמיכה הדדית. הנציגות הארצית והקהילות היהודיות השקיעו רבות בכתיבת תוכניות לימוד בעלות תכנים יהודיים, הכשרה מקצועית והשכלה כללית. נפתחו בתי ספר תורניים ובתי ספר יהודיים שלימדו עברית, היסטוריה יהודית, היסטוריה של ארץ ישראל ולימודים כלליים. בנוסף, מרטין בובר, פילוסוף ופרופסור ליהדות, שפוטר מעבודתו באוניברסיטת פרנקפורט, הקים את הארגון להשכלת מבוגרים והוא פעל לביסוס היהדות בקרב מבוגרים באמצעות קריאת התנ"ך ולימוד מחשבת ישראל. בין יתר פעילויותיה בתחום זה, נשאה הנציגות ברוב הוצאותיו של בית המדרש למורים בווירצבורג.
תרבות.
בשל נידוי אמנים יהודים ממסגרות התרבות של גרמניה וסילוק יהודים ממוסדות חברה ותרבות, נוצר צורך להקים מסגרת תרבותית יהודית ועצמאית. כך הוקם כבר ב-1933 האגודה לתרבות יהודית שבמסגרתה אמנים יהודים יצרו והופיעו בפני הקהל היהודי (משפחתה של חנה מרון הייתה דווקא מהאמנים היהודים הראשונים שהריחו את הסכנה ונמלטו). הוקמו תיאטרון, אופרה ותזמורות סימפוניות. הנציגות אף סייעה גם בהוצאה לאור של עיתונים יהודיים וספרות יהודית.
רווחה.
מצבם הכלכלי העגום של יהודי גרמניה, עורר צורך לספק להם עזרה סוציאלית במסגרת הקהילה היהודית. הוקמו לשכות תעסוקה והסבה מקצועית ליהודים שפוטרו ממשרותיהם במסגרת חוק לשיקום שירות המדינה המקצועי. הוקם גם פרויקט תמיכה לנזקקים שכלל הקמת בתי תמחוי ועוד. הוענק סיוע לקשישים וחולים ותמיכה ליתומים, אלמנות ויהודים אחרים. התרומות למען מטרות אלה גויסו מבעלי אמצעים בקרב הקהילה היהודית בגרמניה.
הגירה.
כמה מיהודי גרמניה שהבינו את גודל הסכנה החליטו לעזוב את גרמניה. חלק מההגירה הייתה מכוונת למדינות אחרות במערב (כמו צרפת וארצות הברית) וחלקה הייתה מכוונת על ידי נציגי התאחדות ציוני גרמניה - שראו בעלייה לארץ ישראל את הפתרון הנכון. ההכשרה לעלייה נעשתה במסגרת עליית הנוער.
ההגירה נעשתה בשלושה שלבים:
ארגונים יהודיים דוגמת עליית הנוער בגרמניה פעלו להכשיר יהודים לקראת עלייתם ארצה. עליית הנוער פעל במסגרת התנועה הציונית והתאחדות ציוני גרמניה ודאג להעלאתם של ילדים ונוער מגרמניה לארץ ישראל ללא הוריהם, כאשר אלה התנגדו לעלות לארץ ישראל. הארגון אג ללימודיהם ולהכשרתם בקיבוצים ובמושבים בארץ ועד שנת סוף 1939 עלו באמצעות "עליית הנוער" כ-500 ילדים ונוער מגרמניה ואוסטריה.
הנציגות הארצית של היהודים הגרמנים
מספרים
התרן
מנחם ריבאלאוו
עיטים ונבלות
עיטים ונבלות הוא ספר מאת יורם קניוק. הספר יצא בשנת 2006 ומכיל את הסיפור עיטים ואת הנובלה נבלות. לספר מצורפת אחרית דבר מאת פרופ' יגאל שוורץ.
מבוא.
הפרוזה עיטים היא מעין תיעוד רוחני לתרחיש שחווה קניוק במרץ, 1948 כלוחם בחטיבת הראל. יחידתו של קניוק נשלחה להשתלט על נבי סמואל. כוח של כנופיות ערביות בגיבוי יחידה של הלגיון הירדני העולה במספר ובאמצעי לחימה השיב אש וחיסל אותה. חיילים בודדים (כשלושה ע"פ יורם קניוק) נשכבו בין גופות 38 החיילים והעמידו פני מתים על מנת לשרוד.
עיטים צורף לנבלות במהדורת הספר שיצא בשנת 2006.
עיטים.
הסיפור עיטים מתחיל ברגע שלאחר שבירת ההתקפה על נבי סמואל. השעה היא שלוש אחר הצהריים והרגע שנמשך כארבע שעות, הוא רגע רצוף אי ודאות ורווי בתהיות על המתרחש. במשך כארבע שעות, לסירוגין, יורים ערבים בגופות החיילים. במקביל חגים עיטים מעל ולהקות עורבים מתעניינות גם הן בגופות. קניוק מעמיד פני מת, מסתתר בין הגופות ותוהה על מהות העיט, נגעל ממעשיו ומהדרו. הוא מבכה את הישרדותו ובה בעת מנסה להצדיק אותה אל מול חבריו שזה עתה נפלו בקרב. הסיפור מופנה אל אישה, אשר זהותה אינה ידועה.
נבלות.
סיפורם של שלושה פלמ"חניקים המנהלים מלחמת צדק כנגד ה"נבלות". שלושת החברים, מקשישים והלומי קרבות מימי מלחמת העצמאות. בעודם יושבים בבית קפה בתל אביב, עולה במוחם רעיון הנבלות שמתעתד להציל את הדור הצעיר מעתיד נטול משמעות קיומית. השלושה פותחים במסע רצח ברחובות תל אביב. הסיפור מסתיים לאחר שזהותה של אחת הנרצחות מתגלה.
עיבוד לטלוויזיה בישראל.
הרומן עובד ל"נבלות", מיני-סדרה בת 5 פרקים, בבימויו של דרור סבו, שהוקרנה בערוץ הוט 3 בשנת 2010. הסדרה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2011.
עיבודים טלוויזיוניים נוספים.
ב 2019 צפויה לעלות באפל טיוי סדרה בשם Bastards בכיכובו של בכיכובו של ריצ'רד גיר
אנורתוזיס פמגוסטה
אבחון הפרעת קשב
אִבְחוּן הַפְרָעַת קֶשֶׁב הוא הליך אבחנה הבודק קיום הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות. את האבחון מבצע נוירולוג, פסיכיאטר או פסיכולוג, אשר הוא יכול להיעזר בחוות דעתם של אנשי מקצוע טיפוליים וחינוכיים נוספים.
המאפיין העיקרי של הפרעת קשב הוא דפוס מתמשך של הנמכה בקשב או היפראקטיביות-אימפולסיביות, אשר מפריע לתפקוד או להתפתחות של האדם.
מלבד קיומה של הפרעת קשב, האבחון גם בודק מה הם מאפייניה וחומרתה ומה עשויות להיות הדרכים היעילות להתמודד עמה. האבחון עשוי להעריך גם את קיומה של תחלואה נלווית מהסוגים השכיחים ללקות זו.
חשיבות האבחון המוקדם.
אבחון מוקדם ונכון של הפרעת קשב הוא חיוני לצורך בניית תוכנית טיפול מתאימה ומניעת בעיות נלוות בהמשך. הסתגלות חיובית להפרעת קשב מקושרת לאבחון בגילאים צעירים. עם זאת אנשים רבים מגיעים לאבחון הפרעת קשב בשלב מאוחר, כאשר הם סובלים כבר מדימוי עצמי נמוך, מהישגים לימודיים נמוכים, מקשיים חברתיים ומבעיות בהתנהגות.
למעשה, נכון לשנת 2019 אנשים עם הפרעת קשב סובלים מתת-אבחון וממחסור בטיפול הולם.
יש לפנות לאבחון בכל מקרה בו מועלה חשד כלשהו לקיומה של הפרעת קשב. החשד הראשוני לרוב מתעורר בעקבות גורמים לא מקצועיים כגון - האדם עצמו, הורים, מורים וכו'.
לעיתים קרובות ההתנהגויות המאפיינות הפרעת קשב יבלטו לראשונה או יפריעו בעצמה הגבוהה ביותר בהקשר הכיתתי, על כן למורה יש תפקיד משמעותי באיתור מוקדם של הפרעת קשב.
בין המצבים הנפוצים שבעקבותם מפנים לאבחון נמצאים: הנמכה בהשגים הלימודיים, בעיות התנהגות המפריעות לסביבה, קשיי קשב, בעיות חברתיות, הערכה עצמית נמוכה ועוד.
בדרך כלל לא עולה חשד להפרעת קשב לפני גיל שנתיים. רוב האבחונים נערכים במהלך בית-הספר, בכיתות היסוד ולפני בגרויות.
לבנים יש סיכוי גדול פי 10 לקבלת אבחנה של הפרעת קשב בגילאי הילדות, אך בבגרות היחס יורד ל-2:1. דבר זה מצביע על כך שבנות רבות בעלות הפרעת קשב לא מאובחנות בגילאי הילדות.
השאיפה לאבחנה מדויקת.
אבחון הפרעת קשב הוא תהליך מורכב לנוכח האופי הרב-ממדי שלה. לכן תהליך האבחון של הפרעת קשב כולל התייחסות למרכיבים רגשיים, חברתיים, לימודיים והתנהגותיים.
בשנים האחרונות חלו שינויים רבים בחברה ובחינוך אשר הובילו לעלייה במספר ההפניות לאבחון הפרעת קשב.
הסיבות לכך הן:
קיימות טענות בציבור נגד העלייה במספר הילדים המאובחנים עם הפרעת קשב. בהתאם לזאת, ישנה חשיבות רבה שאופן מתן האבחנה של הפרעת קשב ימזער מצבים לא רצויים של תת-אבחון ואבחון יתר, על פי מדדים לבדיקות אבחון המקובלים בתורת המבחנים.
בעקבות החשיבות הרבה של תהליך האיתור וההערכה, משרד הבריאות מצהיר שיש לתת לאבחון סדר עדיפויות גבוה בקביעת מדיניות הבריאות הלאומית ומפרט מה הדרישות לקביעת אבחנה על פי חוק. ניתן למזער את ההשפעות של מרבית הגורמים לאבחון שגוי על ידי תהליך הערכה יסודי ומקיף.