לאחר המלחמה הצטרף פון בולטנשטרן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1932 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט ומונה לשליש הקורפוס ה-3. ב-1 באפריל 1937 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-12 באוקטובר 1937 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-71 בארפורט.
מלחמת העולם השנייה.
במהלך המערכה בפולין ובמהלך המערכה על צרפת פיקד פון בולטנשטרן על רגימנט הרגלים הממונע ה-71, ולחם עמו כחלק מהדיוויזיה הממונעת ה-29. ב-1 ביולי 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-29, ובאמצע אוגוסט 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-47 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, והשתתפה בקרב סמולנסק ובקרב על מוסקבה. ב-13 באוגוסט 1941 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-20 בינואר 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-179, אשר הוסבה ביולי 1943 לדיוויזיית הפאנצר ה-179 מילואים בוויימאר. ב-15 ביולי 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-3 ביוני 1944 הוא מונה לקצין מטה בקבוצת ארמיות צפון אוקראינה, וב-31 בינואר 1945 הוא פרש לביתו, אולם אף על פי כן לאחר המלחמה, במאי 1945, הוא נשבה על ידי כוחות הכיבוש של הצבא האדום ונשלח לברית המועצות.
לאחר המלחמה.
פון בולטנשטרן מת ב-19 בינואר 1952 במהלך שהותו בשבי במחנה וואיקובו, והוא בן 72 שנים.
לורן מייברי
לורן איב מייברי (באנגלית: Lauren Eve Mayberry; נולדה ב-7 באוקטובר 1987) היא זמרת, פזמונאית, כתבת ועיתונאית סקוטית. ידועה בתור הסולנית של להקת הסינת'פופ הסקוטית Chvrches.
ב-Chvrches, מייברי שותפה לכתיבה ולהפקת השירים יחד עם איאן קוק ומרטין דוהרטי. מייברי גם מנגנת בתופים ובקלידים. מייברי היא סופרנו.
ביוגרפיה.
מייברי מנגנת בפסנתר מילדות ובתופים מאז שהייתה נערה. היא למדה בבית הספר ביקונהורסט, בית ספר עצמאי בעיירה ברידג' אוף אלן שבמרכז סקוטלנד. לאחר השלמת ארבע שנים לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת סתראת'קלייד בגלאזגו, היא קיבלה תואר מוסמך בעיתונאות ב-2010, מה שהוביל אותה לקריירה בעיתונאות כפרילנסרית. בשנים 2010–2009 היא כתבה לאתר המוזיקה הבריטי "The Line of Best Fit".
קריירה מוזיקלית.
מגיל 15 ועד 22 היא ניגנה בתופים בלהקות שונות. לפני Chvrches, הייתה מעורבת מייברי בשתי להקות מקומיות, Boyfriend/Girlfriend ו-Blue Sky Archives. ב-Blue Sky Archives, היא הייתה זמרת וניגנה בתופים וקלידים. כחברה ב-Blue Sky Archives, ביצעה מייברי גרסת כיסוי, אשר יצא כסינגל, לשיר "Killing in the Name" של Rage Against the Machine.
בספטמבר 2011 איאן קוק, שהיה בעבר חבר בלהקה Aereogramme ובאותו הזמן גם ב-The Unwinding Hours, הפיק מיני אלבום ל-Blue Sky Archives. קוק גם החל פרויקט חדש עם חברו מרטין דוהרטי שיחד ביקשו ממייברי לשיר כמה דמואים. הם כתבו יחד במשך שבעה או שמונה חודשים באולפן במרתף בגלאזגו. לאחר מכן, קוק, מייברי ודוהרטי החליטו להקים להקה חדשה. הם בחרו את השם Chvrches, תוך שימוש באות הלטינית "v" הנהגית כ-"u" כדי לעשות הבחנה מהמילה "כנסיות" באנגלית בעת חיפושים באינטרנט.
לאחר שחרור השירים "Lies" ו-"The Mother We Share" ב-2012, חתמו מייברי וחבריה ל-Chvrches עם גלאסנוט רקורדס. המיני אלבום "Recover" יצא לאור ב-2013. אלבום הבכורה המלא, "The Bones of What You Believe," יצא לאור ב-20 בספטמבר 2013.
מייברי שיתפה פעולה עם אמנים שונים כגון הלהקה Death Cab For Cutie, Bleachers, דה נשיונל וסולנית פאראמור, היילי ויליאמס.
אקטיביזם ופילנתרופיה.
פמיניזם וזכויות נשים.
מייברי היא פמיניסטית, היא ייסדה את TYCI, קולקטיב פמיניסטי בגלאזגו. בספטמבר 2013 כתבה מייברי מאמר ב"גרדיאן" בתגובה להודעות מיזוגניות שהיא קיבלה ברשת. היא הציגה את הנושא שוב ב"חדשות ערוץ 4", לאחר תגובות אגרסיביות שקיבלה הלהקה בתגובה לקליפ השיר "Leave a Trace". ב-2015, כתבה מייברי על מערכת יחסים מתעללת אישית שהיא עברה.
מייברי תומכת גם בארגוני צדקה וסיוע נוספים. יחד עם חבריה ל-Chvrches, תומכת מייברי באמנסטי אינטרנשיונל. היא גם הייתה מעורבת יחד עם הלהקה בחילוץ בית הספק לרוק לבנות בגלאזגו לאחר שזה לא הצליח בגיוס תרומות ובפרויקט של איימי פולר, Smart Girls. בדצמבר 2016, היא לקחה חלק באירוע התרמה עם קרלי ריי ג'פסן ולורד וצ'ארלי XCX לארגון המגייס כסף עבור להט"בים צעירים מחוסרי בית.
פוליטיקה.
מייברי ביקורתית כלפי ממשל טראמפ והתבטאה בנוגע להתנהגות הלא נאותה שיוחסה לו. בהתייחסותה לתגובות מעורבות של הקהל לאחר שהתבדחה על טראמפ בהופעה אמרה מייברי: "אתה לא יכול לומר שאתה לא חושב שהוא גזען. אתה לא יכול לומר שאתה לא חושב שהוא סקסיסט. אתה לא יכול לומר שאתה לא חושב שהוא טראנספוב והומופוב, כי הוא הראה לנו מי הוא."
בעקבות הטבח בכנסיית סאת'רלנד ספרינגס, הוציאה מייברי סרטון בחשבון הטוויטר שלה המותח ביקורת על תגובתו של הנשיא טראמפ בטענה ש"זה איפשהו על הסקאלה בין אירוני לצבוע שטראמפ מדבר על בריאות נפשית בהקשר להתקפה זו כאשר הממשל שלו לא עשה דבר מלבד למנוע גישה לטיפול לאלו שזקוקים לכך יותר מכל". בהמשך היא סיפרה על זיכרונותיה מטבח בית הספר דנבליין בסטירלינג, סקוטלנד ב-1996 בו נרצחו 16 ילדים ומורה בירי אקדח, ושכתוצאה מכך החל פיקוח רחב על נשק בבריטניה. מייברי מייחסת את הירידה במקרי הירי בבריטניה למאמצים אלו.
חייה האישיים.
מייברי מתגוררת כיום בניו-יורק.
מייברי והשחקן ג'סטין לונג עוסקים יחד במספר פעילויות נדבנות, כולל נסיעה יחד לניקרגואה לביקור במעון לנשים מוכות. ב-2017, הם צולמו בפסטיבל הסרטים טרייבקה יושבים יחד אחרי מסיבה, מה שגרר חרושת שמועות מהסאן הבריטי שציטט מקור אנונימי שטען כי השניים בזוגיות. גם לונג וגם מייברי לא התייחסו לספקולציות אלו. בספטמבר 2018, אישר השבועון פיפל שמייברי ולונג, שהחלו לצאת ב-2016, נפרדו. במהלך ריאיון עם מגזין הרולינג סטון, רמזה מייברי שהיא רווקה.
רוז סקוט
רוז סקוט (באנגלית: Rose Scott; 8 באוקטובר 1847 – 20 באפריל 1925) הייתה פעילה בתנועה למען זכויות נשים באוסטרליה, שפעלה ונאבקה להשגת זכות בחירה לנשים וזכות בחירה אוניברסלית בניו סאות' ויילס החל משלהי המאה ה-19 ועד מותה באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20.
שנים ראשונות.
סקוט הייתה בתו של הלנוס סקוט (1802–1879) ושרה אן סקוט (לבית רוזדן), החמישית מבין שמונה ילדים, נכדתו של הלנוס סקוט (1760–1821), רופא סקוטי. סקוט ואחותה, אוגוסטה, התחנכו בביתן וכך רכשו את השכלתן בנעוריהן.
פעילות למען זכויות נשים.
תחילת דרכה הפוליטית.
ב-1882 היא יזמה מפגשי סלון מדי שבוע בנושאים הנוגעים למאבק למען זכויות נשים והחלה לערוך אותם בביתה בסידני. בעקבות המפגשים הללו, סקוט הייתה למוכרת בקרב פוליטיקאים, שופטים, נדבנים, סופרים ומשוררים. ב-1889, היא עזרה להקים את אגודת הנשים הספרותית (Women's Literary Society) בסידני, אשר עתידה הייתה להפוך בשנת 1891 לליגה הנשית לזכות בחירה לנשים אגודת הנשים הספרותית (Womanhood Suffrage League). הפעילות והמפגשים של הליגה למען זכויות לנשים העניקו לסקוט הזדמנות לרכוש ביטחון עצמי, במהלכם מיומנויות כושר הביטוי והניסוח שלה מול קהל התפתחו, ובעקבות כך היא הייתה לדוברת ונואמת מוצלחת הידועה בשנינותה וחדות מחשבתה.
זכויות נשים בעבודה.
בשנת 1896 אמה של סקוט נפטרה והיא נותרה בביתה עם הכנסה שהספיקה לצרכיה. העניין הרב שגילתה בחשיבות השגת השוויון לנשים הביא אותה להשקיע בחקירת נושא מעמדן של נשים בקהילה לעומק, והיא מצאה כי נערות צעירות וילדות עבדו בתנאים קשים (עבדו בחנויות מ-8 בבוקר עד 9 בערב בימים רגילים, ועד 11 בלילה ביום שבת). חלק מאותן נערות הוזמנו לביתה של סקוט בימי שבת בהן הן תיארו את התנאים שבהם הן עבדו. במפגשים אלו נכחו גם פוליטיקאיים מובילים כגון ברנהרד רינגרוז ווייז, ויליאם הולמן, בילי יוז ותומאס באווין, ובמהלכם הנוכחים התדיינו ושקדו על ניסוח הטיוטה להצעת החוק אשר ב-1899 גובש לחוק למען זכויות נשים בעבודה.
רפורמות אחרות שאליהן היא חתרה ולמענן השקיעה, אשר בסופו של דבר יושמו, היו מינוי מארגנות - סדרניות בתחנות משטרה ושל נשים פקחיות שישמרו על הזכויות הסוציאליות של נשים במפעלים וחנויות, וכן רפורמות לשיפור תנאיהן של אסירות.
אקטיביזם למען רפורמות.
סקוט הקימה והייתה לנשיאה הראשונה של "הליגה הנשית הפוליטית למען השכלה וחינוך לנשים" (Women's Political Education League) ב-1902, וכיהנה בתפקיד עד שנת 1910. הליגה הקימה סניפים ברחבי המדינה באופן עקבי ופעלה למען תיקונים חוקתיים למען תיקון האפליה המגדרית. הקמפיין עבור הנושא שעמו סקוט הזדהתה יותר מכל: העלאת גיל ההסכמה ל-16 הצליח, ובשנת 1910 יצא חוק ההגנה על קטינות Crimes (Girls' Protection) Act. סקוט כיהנה גם כנשיאה של הסניף של סידני לשלום החברה (Sydney Branch of the Peace Society) בשנת 1908. לאחר הרפורמה הפמיניסטית למען זכויות הבחירה, סקוט לקחה חלקה פעיל בקמפיינים נוספים לרפורמות פמיניסטיות, ביניהן: הרפורמה למען תחזוקת המשפחה ואפוטרופסות של תינוקות (Family Maintenance and Guardianship of Infants ) (1916), הרפורמה למען מעמדן המשפטי של נשים/ הסטטוס החוקתי של נשים (1918) (Women's Legal Status), הרפורמה לשיפור תנאי עברייניות ב-1918 (First Offenders (Women) 1918 Acts).