הסרט יצא לאקרנים באפריל 2019. יהודה בארקן שתקופה לפני כן הופיע בעיקר בסרטים חרדיים, שב להופיע בסרט המופנה לקהל הרחב. בסרט הוא מככב לצידה של ניצה שאול, אשר גילמה את אהובתו בסרט "חגיגה בסנוקר", שיצא בשנת 1975 ושיחקה לצידו בסרט "כץ וקרסו" ב-1971.
יהודה בארקן שיחק לצידה של ליא קניג בסדרת טלוויזיה על נושא דומה בשם "אהבה בשלכת" גם היא בבימויו של יוחנן ולר, ששודרה בערוץ הראשון, ב-2003.
בארקן שיחק בעבר גם לצידה של מיכל ינאי, שמגלמת את בתו של בארקן בסרט זה – כך היה גם בסרט "נשיקה במצ"ח" בשנת 1990.
הסרט צולם בבית דיור מוגן, מגדלי הים התיכון בגני תקווה.
תקציר העלילה.
תמי (ניצה שאול) היא אלמנה בת 64. באחד הימים היא דורסת את בנו רזניק (יהודה בארקן), אלמן בן 70 ופוגעת קלות ברגלו. בנה של תמי (יפתח קליין) משכנע אותה לעשות הכל על מנת שבנו לא יגיש נגדה תלונה למשטרה. תמי אופטימית מטבעה, בעוד בנו הוא אדם בודד. למרות השוני, מתקיים ביניהם קשר רומנטי, כשהרוח של בעלה המנוח (שלמה בראבא) מופיעה אצלה בדמיונות.
מוזיאון הטנקים (קובינקה)
מוזיאון הטנקים בקובינקה (ברוסית: Бронетанковый музей в Кубинке) הוא מוזיאון צבאי גדול בעיר קובינקה, במחוז המשנה אודינצובסקי שבפרברי מוסקבה, רוסיה שבו מוצגים לראווה טנקים, כלי רכב משוריינים והמידע הרלוונטי לגביהם. המוזיאון מורכב מתערוכות קבועות באוויר הפתוח של טנקים ומשוריינים רבים מהמאות ה-20 וה-21 (משנת 1917 עד ימינו). המוזיאון ידוע ככזה שמשכן ומציג כלי רכב צבאיים ייחודיים רבים, כמו פאנצר סימן 8, הטנק הנאצי הכבד, אובייקט הטנק הקל 279 קוטין, מערך הארטילריה קרל גרט ודגמי אב טיפוס אחרים מברית-המועצות וגרמניה הנאצית.
האימפריה החמרית
האימפריה החמרית (בחמרית: ចក្រភពខ្មែរ) הייתה אימפריה הינדית-בודהיסטית בדרום-מזרח אסיה. האימפריה, שצמחה מתוך הממלכות פונאן וצ'נלה, שלטה בשלב מסוים על רוב דרום-מזרח אסיה ועל חלקים מדרום סין.
המורשת הגדולה ביותר של האימפריה החמרית היא אנגקור, הנמצאת בקמבודיה של ימינו, אשר שימשה כבירת האימפריה בתקופת השיא של האימפריה. המבנים של אנגקור מעידים על עוצמתה של האימפריה החמרית, על האמנות והתרבות המרשימים של האימפריה, ועל הטכניקה האדריכלית המתקדמת לתקופתה. תצלומי לוויין של האתר חשפו שבשיאה אנגור הייתה המרכז העירוני הגדול ביותר בעולם.
האימפריה החמרית נוסדה בשנת 802 לספירה, כאשר המלך ג'יאוורמן השני הכריז על עצמו כצ'אקארטארטין ("מלך העולם" או "מלך המלכים") בפנום קולן. האימפריה חדלה להתקיים עם חורבנה של אנגקור במאה ה-15.
יוליוס לדרר
יוליוס לדרר (גרמנית: Julius Lederer; 24 ביוני 1821 וינה – 30 באפריל 1870, וינה) היה אנטומולוג אוסטרי.
יוליוס לדרר התפרנס ממסחר. הוא היה אספן פרפרים ולצורך הרחבת האוסף נסע ברחבי אירופה, טורקיה ולבנון. כמו כן הוא תיאר פרפרים מאוספים של אנטומולוגים אחרים.
יוליוס לדרר היה בין מקימי ירחון אנטומולוגי.
העבודה העיקרית שלו Beitrag zur Schmetterlings-Fauna von Cypern, Beirut und einem Theile Klein-Asiens פורסמה בשנת 1855. בעבודה זו הוא תיאר לראשונה פרפרים רבים מאזור הים התיכון (לרבות ססמבריק אדום). ספר נוסף פורסם בשנת 1862.
עש Eccrita Lederer נקרא על שמו.
אל צ'לטן
אל צ'לטן (בספרדית: El Chaltén) היא עיירה קטנה הנמצאת בעמק על גדות נהר "ריו דה לאס וואלטס" (Rio de las Vueltas) בפרובינציית סנטה קרוס בארגנטינה.
היא ממוקמת בקצהו של שדה הקרח הפטגוני הדרומי והיא חלק מהפארק הלאומי לוס גלסיירס (הפארק הלאומי של הקרחונים). סמלה הוא הר פיץ רוי המפורסם.
העיירה נקראת גם "בירת הטרקים של ארגנטינה", זאת בזכות מיקומה אשר משמש בסיס יציאה למסלולי טיולים רבים ומסודרים המשקיפים על נופים מדהימים ובייחוד בזכות הר הפיץ רוי.
העיר הקרובה לעיירה היא אל קלפטה, היא נמצאת במרחק 220 ק"מ דרומה. בסמוך לאל קלפטה נמצא גם שדה תעופה המשרת את תושבי האזור ואת התיירים.
הבתים בעיירה בני קומה או שניים ולמעט הדרכים הראשיות הסלולות רוב הדרכים בה הן דרכי עפר. יש בה מספר מכולות, טרמינל אוטובוסים, סניף של בנק (Banco de la Nacion), מרכז מבקרים ומגוון של מסעדות ודוכני אוכל.
היסטוריה.
בשנת 1877 הגשש ומגלה הארצות פרנסיסקו מורנו נתן להר צ'לטן את השם הר פיץ רוי, על שם רוברט פיצרוי, שהיה הקפטן במסע השני של אה"מ ביגל ב-1830.
בשנת 1985 התקיימה מחלוקת בין צ'ילה וארגנטינה ושתיהן תבעו בעלות על השטחים רכס האנדים המפריד ביניהן.
ב-12 באוקטובר 1985 החליטה ארגנטינה להקים את העיירה כדי לעבות את ההתיישבויות באזור רכס האנדים במערב המדינה (מעין "חומה ומגדל" ארגנטינאי). המחלוקת הוכרעה ללא מלחמה לטובתה של ארגנטינה והשטח נשאר בשטחה של פרובינציה סנטה קרוס. באוקטובר 2014 העניק המגזין לונלי פלאנט את המקום השני ברשימת "הערים הטובות ביותר להכיר בעולם" לאל צ'לטן והיא היישוב הראשון בארגנטינה הנמצא ברשימה.
מקור שמה.
ילדי המקום המקוריים, בני שבט טוולצ'ה (Tehuelche), קראו למקום צ'לטן ובתרגום לשפתם זהו "הר מעשן". הם האמינו שזוהי פסגה של הר געש שרוב הזמן מכוסה בעננים.
אטרקציות ותיירות.
עיירה זו היא עיירה תיירותית המשמשת כבסיס יציאה למסלולים באזור וזהו עיקר כלכלתה, בעיירה ניתן למצוא מידע על הפארק הלאומי והאתרים באזור, ניתן לקנות ציוד קמפינג ולהצטייד במזון ומצרכים אחרים.
בעבר היו מעט מקומות לינה אך עם ההתפתחות המואצת של העיירה וגדילתה נפתחו מגוון הוסטלים ומלונות המאפשרים מגוון אפשרויות לינה החל ממעונות, אכסניות וכלה בחדרי מלון מצוידים היטב.
בנוסף ישנם מספר אזורי מחנה חינמיים בשמורה המקיפה את העיירה המאפשרים שינה בשטחה והקמת אוהלים ובישול. המחנות הללו לא דורשים הזמנה מראש והכניסה אליהם היא בחינם.
המסלולים באזור כוללים מגוון רחב, החל מטיפוס בהרים, צפייה והליכה על הקרחונים ואף שיט ברפסודה בנהר.
מספר התיירים הפוקדים את העיירה גדל בכל שנה, רוב התיירות היא תיירות חוץ ארגנטינאית. היא מתמלאת בתיירים בעיקר בחודשי העונה - נובמבר-פברואר ואילו בחודשי החורף (אפריל-ספטמבר) היא כמעט שוממת.
אתרים באזור.
פיץ רוי הוא גולת הכותרת של הביקור בעיירה ומשם ניתן להשקיף על כל הפסגות והנופים באזור כולו. בסמוך לבסיסו של ההר נמצאת לגונה דה לוס טרס (Laguna de los Tres).
מסלולים נוספים הם ללגונה טורו (Laguna Toro) ולהר טורו, צפייה בקרחונים שונים ולגונות נוספות שבשמורה: קרחון טורה (Torre Glacier), לגונה קפרי (Laguna Capri), קרחון פיידרס בלנקס (Piedras Blancas Glacier), צ'ורייו דל סלטו (Chorrillo del Salto), הר טומבדו (Tumbado), קרחון ויידמה, אגם ויידמה ועוד.
באזור נמצא גם מסלול מעבר הרוחות אשר לעיתים הרוחות בו במהירות גבוהה מאוד ומסוכנת והדרך אל המסלול אינה מתאפשרת.
אקלים.
העיירה מוקפת בדרך כלל בשלג וקרח. האקלים בעיירה הוא אקלים ימי (Cfc) בלתי צפוי כאשר יש כמות גדולה של משקעים אשר מתפרסת על מספר רב של ימים (אך בכל זאת לא בצורה כבדה כמו בפטגוניה הצ'יליאנית).
בקיץ יש ימים ארוכים מאוד ועם הרבה רוח וטמפרטורות נמוכות בדר"כ בין 18 מעלות ביום ל-5 מעלות בלילה. לעיתים גם בקיץ יכולה להתרחש קרה.
בחורף יורד שלג בכמויות בינוניות והטמפרטורה הממוצעת היא בין 3 מעלות צלזיוס ביום לבין 4- מעלות בלילה. בימים קרים הטמפרטורה יכולה לצנוח לטמפרטורה נמוכה הרבה יותר מזה ובשנות ה-40 של המאה ה-20 נמדדה אף טמפרטורה מינימלית של 20- מעלות צלזיוס באמצע החורף בחודש יוני.
הקולוניזציה האירופית של אמריקה
הקולוניזציה האירופית של אמריקה היא הקולוניזציה של אמריקה הדרומית ואמריקה הצפונית על ידי מדינות אירופיות, שהחל בעקבות גילוי אמריקה על ידי כריסטופר קולומבוס בשנת 1492. המעצמות האירופיות העיקריות שלקחו חלק בקולוניזציה של אמריקה היו האימפריה הספרדית, פורטוגל, האימפריה הבריטית וצרפת. מדינות אירופאיות נוספות שלקחו בשלב מסוים חלק בקולוניזציה של אירופה, כוללות את רוסיה, שוודיה והולנד.
היסטוריה.
הקולוניזציה האירופית של אמריקה הצפונית ואמריקה הדרומית החלה בשנת 1492, כאשר משלחת ספרדית בראשותו של הספן האיטלקי כריסטופר קולומבוס הפליגה מערבה כדי למצוא נתיב סחר חדש למזרח הרחוק, אך הגיעה בשוגג לאזור שהאירופים יכנו "העולם החדש". המשלחת של קולומבוס עגנה בחלק הצפוני של האי היספניולה ב-5 בדצמבר 1492 בו חיו בני הטאינו עוד מהמאה ה-9. האי הפך בעקבות כך להתיישבות האירופאית הקבועה הראשונה באמריקה. בעקבות הגילוי של קולומבוס החל מסע הכיבוש והקולוניזציה של אמריקה על ידי מעצמות מערב אירופה. במהלך שני המסעות הראשונים של קולומבוס המשלחות הגיעו לאיי בהאמה ולאיים הקריביים, כולל להיספניולה, פוארטו ריקו וקובה. ב-1497 הגיעה משלחתו של החוקר האיטלקי ג'ון קאבוט, בשם אנגליה, לחופי אמריקה הצפונית, וכעבור שנה, הגיעה לחופי אמריקה הדרומית משלחתו של קולומבוס. כנותנת החסות למסעותיו של כריסטופר קולומבוס, ספרד הייתה הכוח האירופאי הראשון שהתיישב באזורים הגדולים ביותר באמריקה.