בעונת 2012/2013 לא הצליח מוריניו להוביל את ריאל מדריד לזכייה בתארים. בחצי גמר ליגת האלופות הודחה הקבוצה על ידי בורוסיה דורטמונד, בגמר גביע המלך נוצחה על ידי יריבתה העירונית, אתלטיקו מדריד, ואת האליפות הפסידה לברצלונה. כמו כן, הסתכסך מוריניו עם חלק משחקני הקבוצה ובראשם הקפטן ושוער הקבוצה איקר קסיאס בו הוא חשד כי הוא מדליף מחדר ההלבשה ובשל כך הדיח אותו מההרכב. לקראת תום העונה הודיע נשיא הקבוצה פלורנטינו פרס כי, בתיאום עם המאמן, הוחלט שהוא יעזוב את הקבוצה.
חזרה לצ'לסי.
ביוני 2013 מונה למאמן צ'לסי בפעם השנייה, והוביל אותה עד לחצי גמר ליגת האלופות, שם הודחה על ידי אתלטיקו מדריד. בעונת זכה עם הקבוצה בגביע הליגה ובאליפות אנגליה, בפעם השלישית שלו ובפעם החמישית לקבוצה.
ב-17 בדצמבר 2015 פוטר מאימון הקבוצה, לאחר שהקבוצה הפסידה בתשעה משחקים מתוך 16 מתחילת העונה.
מנצ'סטר יונייטד.
ב-27 במאי 2016, מונה מוריניו למנג'ר מנצ'סטר יונייטד כאשר החליף את לואי ואן חאל. הוא חתם על חוזה לשלוש עונות בקבוצה. ב-7 באוגוסט, ניהל מוריניו את משחקו הרשמי הראשון כמנג'ר מנצ'סטר יונייטד בניצחון 1–2 על לסטר סיטי במגן הקהילה. ב-14 באוגוסט, ניהל מוריניו את משחק הליגה הראשון שלו כמנג'ר יונייטד בניצחון 1–3 על בורנמות'. ב-27 בפברואר 2017, זכה מוריניו עם יונייטד בגביע הליגה האנגלי לאחר ניצחון 2–3 על סאות'המפטון. ב-24 במאי 2017 זכה מוריניו עם יונייטד באליפות הליגה האירופית לאחר ניצחון 0–2 על אייאקס במשחק הגמר.
בדצמבר 2018 פוטר לאחר הפסד ליגה לליברפול והתרחקות נוספת של הקבוצה מצמרת הליגה.
טוטנהאם.
ב-20 בנובמבר 2019 מונה למאמן טוטנהאם, לאחר שמאמנה הקודם פוצ'טינו פוטר בעקבות תוצאות מאכזבות. באותה עונה סיים במקום השישי בליגה והודח בליגת האלופות בשלב שמינית הגמר על ידי רד בול לייפציג. את העונה שאחר כך פתחו טוטנהאם היטב כאשר בדצמבר עוד הוליכו את טבלת הפרמייר ליג ועלתה לגמר גביע הליגה. אך בהמשך העונה חלה ירידה חדה ביכולתה ששיאה הייתה הדחה מהליגה האירופית, וב-19 באפריל 2021 פוטר מהמועדון.
רומא.
ב-4 במאי 2021 מונה למאמנה של רומא האיטלקית, אותה החל לאמן בעונת 2021/2022.
מוריניו הוביל את רומא לתואר אירופי ראשון בתולדות המועדון לאחר זכייה בליגה האזורית. רומא גברה במשחק הגמר 1-0 על פיינורד, בזכות זכייה זו, זכה מוריניו בכל תואר אירופי אפשרי, המאמן הראשון והיחיד שעשה זאת, בנוסף, הוא המאמן היחיד זוכה בארבעה תארים אירופים עם ארבע קבוצות שונות. בליגה סיימה רומא במקום השישי.
חיים אישיים.
מוריניו נולד בעיר סטובל, דרומית לליסבון, בירת פורטוגל, לפליקס ומריה מוריניו, משפחה מהמעמד הבינוני, אביו היה שחקן כדורגל ואמו מורה. כשהתבגר הוריו שלחו אותו לאוניברסיטה כדי להתמחות במנהל עסקים, אך הוא נשר מהלימודים ביום הראשון, משום שהחליט להתמקצע בספורט, למד מדעי הספורט וחינוך גופני באוניברסיטה הטכנית של ליסבון, ולאחר חמש שנים סיים את התארים בהצטיינות.
נישא למתילדה פאריה ב-1989, בתם הראשונה מתילדה נולדה ב-1996 ובנם ז'וזה ג'וניור יליד 1999, בנו משחק כדורגל באקדמיה של פולהאם. בשנים שאימן בארצות שונות הייתה משפחתו עמו, ילדיו חונכו בעיקר באנגליה.
מוריניו דגמן למספר מותגי על כגון סמסונג, אדידס, אמריקן אקספרס, יגואר ועוד. ב-2009 הוענק לו תואר לשם כבוד מאוניברסיטת ליסבון. הוא קתולי, שפת אמו היא פורטוגזית, אך הוא שולט גם באנגלית, ספרדית, איטלקית, קטאלנית וצרפתית.
תקפות (לוגיקה)
בלוגיקה, טיעון תקף (באנגלית: Valid) הוא טיעון שבו המסקנה נובעת מן ההנחות. בעוד שכל טענה המהווה חלק מן הטיעון היא או אמיתית או שקרית, הטיעון אינו נמדד כאמיתי או שקרי, אלא כתקף או בלתי-תקף.
אריסטו היה הראשון להגדיר את תקפותו של טיעון כקשר הכרחי בין ערכי האמת של הטענות המקושרות בו, דהיינו כהכרח שבו נובעת אמיתות המסקנה מן האמיתות של ההנחות. על פי אריסטו לטיעונים התקפים יש צורה אשר בה בכל תוכן יישמר הקשר: אם ההנחות אמיתיות, גם המסקנה אמיתית, ללא קשר למשמעותם המסוימת של המונחים המופיעים בהן. לפיכך טיעון הוא תקף, כאשר לא ניתן להציג דוגמה נגדית שיש לה את אותה צורת-טיעון, אך בה ההנחות אמיתיות והמסקנה שקרית.
במונחים מודרניים, ההכרח הלוגי של הנביעה מובן כך: אין מצב שבו ההנחות אמיתיות והמסקנה שקרית. ובאופן מדויק יותר, אין מודל שבו ההנחות אמיתיות אבל המסקנה שקרית.
לדוגמה, הטיעון הבא:
הוא טיעון תקף, מכיוון שיש לו את הצורה:
צורה זו (טרנזיטיביות) תקפה עבור כל הצבה של מונחים במקום א', ב' או ג'. הצורה מבטיחה שעבור כל מונח אותו נחליף באחת מהאותיות שאם ההנחות יהיו אמיתיות, כך גם המסקנה; זה מובטח מכיוון שאין באפשרותנו לחשוב על דוגמה נגדית.
התקפות של טיעון כזה כמעט ברורה מאליה. ברור לנו שאם שתי ההנחות אמיתיות, גם המסקנה, בהכרח, אמיתית. אין באפשרותנו להעלות על דעתנו מצב שבו ההנחות אמיתיות והמסקנה אינה אמיתית. אבל מה אם אחת ההנחות שקרית? או אז הטיעון עודנו תקף, אף שבמקרה כזה ייתכן שהמסקנה שקרית. אריסטו סבר כי טיעונים הם תקפים בזכות צורתם, ללא קשר לשאלה האם חלק מהטענות שקריות מבחינת התוכן שלהן. ההבחנה בין טיעון תקף שבו ההנחות אמיתיות לטיעון תקף שבו ההנחות אינן אמיתיות היא ההבחנה בין "נאותות" (soundness) ל"אי-נאותות" של הטיעון, אבל היא אינה משפיעה על תקפות הטיעון עצמה.
לעומת זאת, הטיעון הבא:
הוא לא טיעון תקף, למרות שמסקנתו נכונה עובדתית, משום שהצורה שלו אינה תקפה:
צורה זו אינה נכונה בהצבות מסוימות. כלומר, ניתן להחליף בה את האותיות במונחים שיראו שמן ההנחה האמיתית נובעת מסקנה שקרית; למשל:
מתפיסה זו של הצורה התקפה של הטיעון יוצא, שאם בטיעון מסוים ההנחות אמיתיות והמסקנה שקרית אזי הטיעון אינו תקף. טיעונים בעלי צורה לא-תקפה מכונים גם כשל לוגי.
הקזת דם
הקזת דם (בלועזית: פלבוטומיה, Flebotomia) הייתה טיפול רפואי נפוץ מן העת העתיקה ועד לשלהי המאה ה-19. הטיפול כלל איבוד דם יזום, לעיתים קרובות בכמויות גדולות. הטיפול נבע מאמונה שהקזת דם יכולה לרפא ואף למנוע מחלות באופן כללי. הטענה הייתה כי דמו של החולה נחשב למזוהם, לכן הורדת ריכוז הדם הרע, והעלאת ריכוז הדם ה"טוב" עשויה הייתה לעזור לחולה, לפי דעתם של רופאים באותה תקופה. הטיפול נזנח מכיוון שהוכח כי הוא יעיל רק במצבים ספציפיים ביותר.
היסטוריה.
הקזת דם בעת העתיקה.
הקזת דם הייתה נפוצה בקרב עמים קדומים רבים: ביוון, במצרים ובמסופוטמיה. היפוקרטס מזכיר הקזת דם, אבל נשען על שיטות תזונתיות בדרך כלל. ארסטיסטרטוס סבר כי מחלות רבות נגרמות מעודף דם, והמליץ לטפל בעודף זה באמצעות פעילות גופנית, הזעה, צריכת מזון מוקטנת והקאה. הרופילוס הטיף בעד הקזת דם. ארכגתוס, מראשוני הרופאים היווניים שפעלו ברומא, הקיז דם פעמים רבות ורכש לעצמו מוניטין כמי שהקיז דם רב.
פופולריות הקזת הדם ביוון קיבלה חיזוק מרעיונותיו של גלנוס, שגילה כי העורקים והוורידים מלאים בדם ולא באוויר, כפי שסברו קודם לכן. היו שתי תפיסות מפתח בשיטת הקזת הדם שלו:
גלנוס יצר מערכת מורכבת שהורתה כמה דם יש להקיז, בהתבסס על גילו של המטופל, מצבו, העונה, מזג האוויר והמקום. האמינו שתסמיני עודף הדם הם חום, וכאב ראש. הדם שהוקז היה ספציפי למחלה: מהעורק או מן הווריד, קרוב או רחוק מחלק הגוף הפגוע. גלנוס קישר בין כלי דם שונים לאיברים שונים, לפי הניקוז שלהם כביכול. למשל, הוקז דם מהווריד ביד ימין לבעיות כבד, ומהווריד ביד שמאל לבעיות בטחול. ככל שהבעיה הייתה חמורה יותר, הוקז דם רב יותר. חום דרש הקזה של כמויות דם אדירות.
הקזת דם בדתות מונותאיסטיות.
התלמוד במסכת שבת ממליץ על דרכים להקטנת הסכנה שבהקזת דם:
כללים ברוח דומה ניתן למצוא גם בכתבים נוצריים, הממליצים על ימי קדושים מסוימים לצורך ההקזה. גם כותבים מוסלמיים המליצו על הקזת דם, בעיקר לטיפול בחום. השיטה הועברה אליהם ככל הנראה מן היוונים. כאשר תאוריות מוסלמיות הפכו נפוצות בארצות דוברות הלטינית שבאירופה, התפשטה הקזת הדם. יחד עם צריבה, הייתה שיטה זו מרכזית לניתוח המוסלמי. כתבי המפתח "כיתאב אלקאנון פי אלטיב" (ספר כללי הרפואה) ובייחוד "כיתאב אלתסריף לימן עג'ז ען אלתאא'ליף" (ספר ההקזה למי שנבצר ממנו ללמוד בעצמו) ממליצים עליה שניהם. השיטה הייתה ידועה גם ברפואה האיור-ודית, ותוארה ב"סוסרטה סמהיטה".
הקזת דם באלף האחרון.
אפילו לאחר שפג השימוש בשיטת הליחות, עדיין המשיכו מנתחים-גלבים להקיז דם. הרופאים המליצו על הקזת הדם כטיפול במחלה אך הגלבים היו אלו שיישמו את ההמלצות. חלוקת עבודה זו הובילה לאבחנה שבין רופא למנתח. "עמוד הספרים" המפוספס אדום לבן המציין את המספרה, אשר עדיין נמצא בשימוש כיום באירופה, שורשו בטיפול הקזת הדם. האדום מייצג את הדם המוקז, הלבן את התחבושות, והמוט עצמו - מקל שהיה נלחץ ביד המטופל כדי להרחיב את הוורידים. הקזת דם שימשה לטיפול במגוון רחב של תחלואים, הפכה לטיפול התקני לכל תלונה כמעט, ושימשה כטיפול מונע כמו גם כטיפול ריפויי.
הקזת הדם נמשכה בימי הביניים, אך במאה ה-16 החלו לפקפק בה, בייחוד בצפון אירופה ובארצות השפלה. בצרפת, רופאי האוניברסיטה וחצר המלוכה המליצו על הקזת דם תכופה. באנגליה התנהל דיון סוער בנושא יעילות הקזת הדם. הדיון שכך במאה ה-18, והוחיה בקשר לטיפול בקדחת הטרופית במאה ה-19.
שיטות הקזת דם.
הקזת דם התבצעה במגוון שיטות.
הקזת דם רבה כל כך שהביאה לאבדן הכרה נחשבה מיטיבה, ולעיתים קרובות נפסק הטיפול רק כאשר המטופל התקרב לעילפון.