שליח מדינת ישראל מרדכי בן פורת מגיע לטהרן, בן פורת היה בעל ניסיון רב בהעלאת יהודי עיראק לארץ, הצורך בשיגורו לטהרן עלה בעקבות כעסם של יהודי איראן על מדינת ישראל, בהמשך לפומביות שניתנה למצוקת יהודי איראן. במקביל התרחש בחודש זה מבצע חילוץ הישראלים מאיראן (1979).
יו"ר הסוכנות, אריה דולצ'ין. בעת ביקורו בארצות הברית הזכיר בנאומיו כי מתוך 15,000 היהודים שעזבו את איראן רק מחציתם עלו לישראל. אך יהודי איראן התנגדו להבאת עניינם אל הפומבי מחשש לפגיעה בם בעתיד ומשכך דרשו כי אין לדבר על עלייה לארץ. בה בשעה היהודים קיבלו הבטחה ממטה חומייני כי לא יפגעו בם. והודו לו בקיום צעדה למטהו שבדרום העיר. בנו של הרב הראשי ליהודי איראן יצא בהצהרה: ישראל היא מרכז רוחני-דתי של היהודים, אך אין חובה להגר אליה ולחיות בה. כמו כן שגרירות ישראל בטהרן נסגרה ונפלה בידי מפגינים איראנים, שארית השליחים פוזרו בדירות מסתור.
פעילות המוסד בשנים 1979–2006.
רוב היהודים היגרו מאיראן בין השנים 1979–2006 ,כאשר נתיב ההגירה היה דרך 3 ערים : איסטנבול, אתונה ורומא. נתיב איסטנבול נתקל בקשיים רבים עקב חששה של טורקיה לפגיעה ביחסים עם איראן, ולכן מבריחים איראנים ובלוצ'ים העבירו את היהודים דרך זאהדאן שבאיראן - עיר מסחר שהתאימה ככסוי לכל מי שהגיע אליה, משם לכוויתה שבפקיסטן על גבי טנדרים, סוסים, פרדות ואפילו ברגל, מכוון שבעיר היו מוסדות או"ם, היהודים הונחו לבקש הגנה, משם הגיעו לקראצ'י במטוס או ברכב. בקארצ'י קבלו עזרה מאישה בשם חאנום רחמים שדאגה לדיור ומזון עד לעזיבתם את פקיסטן –דבר שלקח משבוע ועד חצי שנה, כשחלקם מצוידים בדרכונים וחלקם בתעודת מסע של ממשלות זרות ומשם עשו דרכם לארץ דרך ארץ נוספת. מימון ההברחות נעשה בעזרת קרן מיראז' (באדיבותו של דוד מיראז' יהודי ממוצא איראני) והרב יחיאל אקשטיין, עלות ההברחה הייתה בתחילה 4,000 דולר לעולה ואחר כך עלתה ל־10,000 דולר, בשנת 2008 פורסם סיפור הברחתם של 40 יהודים וכך הסתיים מפעל הברחת היהודים.
הגירה לארצות היעד.
הגדרת מהגר על פי האו"ם היא: אדם שנולד בארץ אחת ומבקש אישור חוקי להתיישב בארץ היעד, רוב היהודים שבאו לישראל ראו בישראל תחנת מעבר לאירופה או אמריקה, ישראל לא הייתה עבורם מקור תושבות קבע, הם באו כתיירים או תושבים ארעיים והמשיכו בדרכם הלאה לארצות אחרות. עולים אלו היו חסרי זיקה למדינה היהודית הציונית. חלקם עזבו את ישראל בגלל אפליה (לטענתם) של הממסד הישראלי, חלקם נמנעו מלהגיע בעקבות שיחות עם בני משפחה שהיו כבר בארץ  והסבירו להם כי החיים בארץ קשים, וחלקם עזבו את איראן בגלל העדר הזדמנויות חינוכיות - השכלתיות. המניעים להגירה יכולים גם להיתפס כהעדפת החיסכון -חינוך טוב יותר והזדמנויות פרנסה טובות יותר. אמנם אלו שהגיעו לישראל מתוך בחירה היו בעלי הסיכוי הטוב יותר להיקלט בארץ, אך הדבר לא תאם תמיד את המציאות.
מספר היהודים שעזבו את איראן בשנות ה-80 לארצות יעד:
מספר היהודים שהגיעו לארצות היעד אינו סופי ומוחלט, מכוון שהגעה לארץ יעד נחשבת כמי שהגיע לאותה ארץ, אך אם עזב אותה לאחר שנה ולא חזר יותר אין מידע על כך, ולכן ישנו הפער בין המספרים של היהודים שהגיעו לארצות שונות.
הסטה קיסרית
חד-קרן (כלכלה)
חד-קרן (לעיתים נהגה יוּניקוֹרן, מאנגלית: Unicorn) היא חברת הזנק פרטית ששוויה מוערך ביותר ממיליארד דולר. המונח נטבע בשנת 2013 על ידי איילין לי, משקיעת הון סיכון, שבחרה את החיה המיתולוגית חד-קרן כדי לייצג את הנדירות הסטטיסטית של מיזמים כה מצליחים. על פי TechCrunch היו 279 חדי-קרן במאי 2019. חדי-הקרן הגדולים כללו את Ant Financial, DiDi, Airbnb, Stripe ו- Palantir Technologies. חדי-קרן בולטים כאובר ו-Lyft הפכו בשנת 2019 לחברות ציבוריות והפסיקו להיחשב חדי-קרן.
היסטוריה.
כאשר איילין לי טבעה במקור את המונח "חד קרן" בשנת 2013, היו רק שלושים ותשע חברות שנחשבו לחד-קרן. במחקר אחר שנעשה על ידי הרווארד ביזנס רוויו, נקבע כי חברות סטארט-אפ שהוקמו בין 2012 ל-2015 גדלו בהערכת שווי פי שניים ממה שחברות מסטארט-אפים שהוקמו בין השנים 2000-2013.
הסיבות מאחורי צמיחתן המהירה של חדי-הקרן.
אסטרטגיית צמיחה מהירה.
על פי מאמר בכתב העת המדעי "Management Science", משקיעים וחברות הון סיכון מאמצים את אסטרטגיית ה-get big fast עבור חברות סטארט-אפ. GBF היא אסטרטגיה בה סטארט-אפ מנסה להתרחב בקצב גבוה דרך סבבי מימון גדולים וקיצוץ מחירים כדי להשיג יתרון בנתח השוק ולדחוק את המתחרים במהירות האפשרית. נראה כי התשואות האקספוננציאליות המהירות באמצעות אסטרטגיה זו אטרקטיביות לכל הצדדים המעורבים. עם זאת, תמיד יש את הערת הזהירות של בועת הדוט-קום של שנת 2000 והיעדר הקיימות לטווח הארוך ביצירת הערך של החברות שנולדו מעידן האינטרנט.
אקזיטים.
חדי-קרן רבים נוצרו באמצעות רכישות על ידי חברות ציבוריות גדולות. בסביבת ריבית נמוכה וצמיחה איטית, חברות רבות כמו אפל, פייסבוק וגוגל מתמקדות ברכישות במקום להתמקד בהשקעות הון או השקעות בתוך החברה. כמה חברות גדולות מעדיפות לחזק את עסקיהן באמצעות רכישת טכנולוגיות ומודלים עסקיים מבוססים במקום ליצור אותם בעצמן.
גידול בהון פרטי זמין.
הגיל הממוצע של חברת טכנולוגיה לפני שהיא מונפקת בבורסה הוא 11 שנים, לעומת אורך חיים ממוצע של ארבע שנים בשנת 1999. דינמיקה חדשה זו נובעת מגדילה בהיקף ההון הפרטי הזמין להשקעה בחברות הזנק, וכן בעקבות תקנה אמריקאית משנת 2012 שהגדילה פי ארבעה את מגבלת בעלי המניות בחברה פרטית. סכום ההון הפרטי שהושקע בחברות תוכנה גדל פי שלושה משנת 2013 עד 2015.
מניעת הנפקה.
באמצעות סבבי גיוס רבים חברות אינן צריכות לעבור הנפקה ראשונה לציבור כדי להשיג הון או הערכת שווי גבוהה יותר; הם יכולים פשוט לחזור למשקיעים ולגייס הון נוסף. הנפקות מסתכנות גם בסיכון של פיחות ערך החברה, אם השוק הציבורי מעריך את החברה פחות מהערך שמייחסים לה המשקיעים. מספר דוגמאות אחרונות למצב זה הייתה חברת השירותים הפיננסיים סקוור, וטריבגו, מנוע חיפוש גרמני פופולרי למלונות, שניהם ירדו בערכם לאחר ההנפקה. היה זה בגלל הערכת יתר ניכרת של שתי החברות בשוק הפרטי על ידי משקיעים וחברות הון סיכון. השוק לא הסכים עם הערכות השווי של שתי החברות, ולכן צנח מחיר כל מניה מטווח ההנפקה הראשוני שלהן.
בנוסף, משקיעים וסטארט-אפים לא רוצים לבזבז משאבים על הרגולציות הנלוות להנפקה. תקנות כמו חוק סרבנס-אוקסלי החילו רגולציות מחמירות על חברות ציבוריות, בעקבות מספר מקרי פשיטת רגל בשוק האמריקאי.
התקדמות טכנולוגית.
חברות הזנק מנצלות את שטף הטכנולוגיות החדשות של העשור האחרון כדי להשיג מעמד של חד-קרן. עם התפוצצות המדיה החברתית והגישה למיליוני משתמשים בפרסום ממוקד, לחברות הזנק יש את היכולת להרחיב את העסק שלהן מהר מתמיד. חידושים טכנולוגיים רלוונטיים כוללים סמארטפונים ניידים, פלטפורמות P2P ומחשוב ענן בשילוב של יישומי מדיה חברתית סייעו לצמיחת חדי-הקרן.
הערכת שווי.
הערכות השווי המובילות את חברות ההזנק הללו להפוך לחדי-קרן הן ייחודיות בהשוואה לחברות מבוססות יותר. הערכת שווי לחברה מבוססת נובעת מביצועים של שנים עברו, ואילו הערכת שווי של חברת הזנק נגזרת מהזדמנויות הצמיחה שלה ומההתפתחות הצפויה שלה לטווח הרחוק לשוק הפוטנציאלי שלה. הערכות שווי לחד-קרן נובעות בדרך כלל מסבבי מימון של חברות הון סיכון גדולות. הערכה משמעותית נוספת של חברות הזנק היא כאשר חברה גדולה בהרבה רוכשת אותה ומשלמת בפועל את הערכת השווי. לדוגמה כאשר יוניליוור רכשה את מועדון "דולר שייב קלאב" וכאשר פייסבוק רכשה את אינסטגרם עבור מיליארד דולר, מה שהפך למעשה את החברות הנרכשות לבעלות שווי של מיליארד דולר.
חדי-קרן בישראל.
גיוסי הון בישראל לפי שווי של מיליארד דולר ומעלה. חלק מהמספרים הם הערכות של כלי תקשורת ולא נתונים רשמיים.
בין חדי-הקרן לשעבר ניתן למנות את מובילאיי שהונפקה ב-2014 לפי שווי של 5.3 מיליארד, ומלאנוקס שנמכרה לאנבידיה ב-6.9 מיליארד (לאחר שהייתה חברה ציבורית וחזרה להיות חברה פרטית). בשנת 2021, 21 חברות ישראליות בשווי של מיליארד דולר ומעלה הונפקו ואיבדו את סטאטוס החד-קרן שלהן, כולל Monday.com לפי שווי של 6.8 מיליארד, איירון סורס לפי שווי של 11 מיליארד, SentinelOne שהונפקה לפי שווי של 9 מיליארד, וסלברייט בשווי של 2.4 מיליארד.
מדונה (עיר)
מארק אנדרוז
מארק אנדרוז (באנגלית: Mark Andrews; 19 במאי 1926 – 3 באוקטובר 2020) היה פוליטיקאי אמריקאי, שייצג את מדינת דקוטה הצפונית בבתי הקונגרס של ארצות הברית במשך 23 שנה - תחילה בבית הנבחרים ולאחר מכן בסנאט.
ביוגרפיה.
אנדרוז נולד במחוז קאס שבדקוטה הצפונית, שם למד בבית הספר הציבורי של המחוז. ב-1944, בהגיעו לגיל 18, החל אנדרוז ללמוד באקדמיה הצבאית של ארצות הברית. הוא עזב את האקדמיה ב-1946 לאחר ששוחרר בעקבות מוגבלות. לאחר מכן למד באוניברסיטת המדינה של דקוטה הצפונית בפארגו. את לימודיו הגבוהים סיים ב-1949.