אפקט פלורנס נייטינגייל הוא תסביך פסיכולוגי, שבו אדם כלשהו אשר מטפל ודואג לרווחה או לבריאותו של אדם אחר, מתחיל להרגיש משיכה רומנטית או ארוטית כלפי האדם לו הוא דואג. תופעה זו מתרחשת בעיקר ברפואה, ומייחדת לרוב אחיות, המטפלות בפציינטים שלהן ומפתחות רגשות כלפי אותו פציינט. כמו כן, האפקט יכול להשפיע גם על מטופלים, אשר מפתחים רגשות כלפי המטפלים שלהם, על ידי כך שהם חשים שהמטפלים, אשר מרפאים אותם ודואגים להם, הם בעצם המגנים והשומרים שלהם. ניתן לתאר את האפקט הזה כמעין "העברת רגשות" בגישה פסיכולוגית, בין מטופל למטפל ולהפך.
התופעה נקראת על שם האחות האנגליה פלורנס נייטינגייל.
בקולנוע ניתן למצוא שימוש באפקט זה בסרט "בחזרה לעתיד", שם מתאהבת אמא של מרטי באביו ג'ורג', כשטיפלה בו, לאחר שאביה פגע בו ברכבו. בסדרת הטלוויזיה "האנטומיה של גריי" מתאהבת הדמות איזי בחולה דני שבו היא מטפלת, ובקומדיית המצבים "איי קרלי" שומר הכניסה בבניין של קרלי מתאהב באמו של פרדי לאחר שזו טיפלה בו. בתוכנית האנימציה איש משפחה, מג גריפין, שמטפלת בג'ו סוונסון, מתאהבת בו על אף שהוא נשוי ואב לילדים. בסדרת הטלוויזיה ״נמלטים״ מתאהבת הרופאה במרפאת הכלא, ד״ר שרה טנקרדי במטופל שלה האסיר מייקל סקולפילד ואף מסייעת לו בהמשך בבריחתו מהכלא. בספרות מוזכרת התופעה בספרו של יורם קניוק, "חימו מלך ירושלים", בו מתוארת אהבה בין אחות לגבר פצוע אנושות, בסיפורו של ש"י עגנון "הרופא וגרושתו", בו מתואר כיצד מתאהב הגיבור באחות שטיפלה בו, ובספרה של ג'וג'ו מויס "ללכת בדרכך" בו מתואר רומן בין בחורה ענייה אשר מתפרנסת מטיפול בבחור המשותק ברגליו וידיו לאחר שעבר תאונה. אזכור מפורש לאפקט זה יש בסדרות הטלוויזיה "סיינפלד" עונה 4 פרק 20, ו"אישור מחלה" של נטפליקס.
יחיאל מיכל טיקוצ'ינסקי
פאדוץ
יוחנן ה-23
אנטואן ע'אנם
אנטואן ע'אנם (בערבית: أنطوان غانم; 10 באוגוסט 1943 - 19 בספטמבר 2007) היה פוליטיקאי וחבר פרלמנט לבנוני, חבר במפלגת הפלנגות שנרצח. בוגר אוניברסיטת סנט ג'וזף בביירות, בעברו היה מרצה למנהל עסקים וכן כיהן בפרלמנט הלבנוני במהלך שתי תקופות כהונה מטעם מחוז בעבדא שבהר הלבנון. אמור היה להשתתף שבוע אחרי הירצחו בישיבת פרלמנט לשם בחירת הנשיא הבא של לבנון, תפקיד שאליו היה מועמד בעצמו, לאחר שנה בה הפרלמנט לא כונס ואף חזר לשם כך ללבנון יומיים לפני הירצחו, לאחר ששהה מחוץ למדינה מחשש לחייו.
ההתנקשות בחייו.
ההתנקשות בחייו של ע'אנם מצטרפת להתנקשויות בחייהם של רפיק אלחרירי ופייר אמין ג'ומאייל לפניו. בדומה להתנקשות בחיי רפיק אלחרירי, גם ע'אנם חוסל על ידי מכונית תופת שארבה לשיירה המאובטחת בה נסע. ההתנקשות בחייו של ע'אנם בוצעה ב-19 בספטמבר 2007, כאשר שיירתו עברה ברובע הנוצרי שממזרח לביירות באזור סין אל פיל, בסמוך למלון מטרופולין. מכונית התופת הכילה מטען של לפחות 35 ק"ג חומר נפץ וגרמה למותם של שישה אנשים נוספים ולעוד עשרות פצועים.
חבריו למחנה האנטי סורי הפנו אצבע מאשימה כלפי משטר אסד, בטענה כי הוא מנסה למנוע בחירת נשיא לבנוני שלא יענה לתביעות דמשק. לאחר ההתנקשות, נותרו 67 חברי פרלמנט בקואליציה, ולבחירתו של נשיא יש צורך ברוב של 65 מחוקקים. מחשש להתנקשויות נוספות שיאפסו את הרוב הזעיר, הסתגרו מחוקקים רבים מהקואליציה במלון מול הפרלמנט תחת אבטחה כבדה, בציפייה להצבעת הפרלמנט לנשיא ב-25 בספטמבר, שלבסוף לא נערכה עד מאי 2008.
היסטרים
ההיסטרים (לטינית Histrii) היו עם שישב לפני הכיבוש הרומי בשנת 178 לפנה"ס בחצי האי איסטריה (לטינית Histria) שבצפון-מזרח הים האדריאטי ובסביבתו הקרובה. ההיסטרים העניקו את שמם לחצי האי השוכן כיום בשטחן של קרואטיה, סלובניה ואיטליה.
היסטוריה.
מידת האחדות הלאומית בקרב ההיסטרים איננה ידועה בוודאות, אם כי מנהגי קבורה זהים בכל רחבי איסטריה מצביעים על מידה של אחדות תרבותית. ערי המתים הראשונות באיסטריה מתוארכות לתקופת הברזל ועל כן מסיקים החוקרים כי בתקופה זו החלה להיווצר הזהות התרבותית של תושביה. עם תחילת תקופת הברונזה החלה נוהגת באיסטריה שריפת גופות במקום קבורה, ומנהג זה רווח באזור עד בוא הנצרות.
מחרסים יוונים נראה כי ההיסטרים עמדו בקשרי מסחר עם היוונים. פלישת הקלטים לאיסטריה בסוף המאה ה-5 לפנה"ס ובתחילת המאה ה-4 לפנה"ס לא פגעה בהמשכיותה של התרבות ההיסטרית, ולכן נראה כי הקלטים נהדפו או שנטמעו בהיסטרים. במחצית השנייה של המאה ה-3 לפנה"ס עם התפשטות הרומאים מצפון לנהר הפו עלתה חשיבותה של איסטריה בעיניהם, וחצי האי ותושביו החלו להיות מתועדים בכתבים רומים. הרומאים התייחסו אל ההיסטרים כאל שודדי ים, דבר שהביאם לתקוף את איסטריה בשנת 221 לפנה"ס ולאחר שהשתלטו על ונטו. עם זאת, הרומאים לא כבשו את חצי האי אלא הסתפקו בזריעת הרס. ההיסטוריון הרומי טיטוס ליוויוס ציין כי בשנת 200 לפנה"ס לערך ישבו ההיסטרים בשלוש ערים מרכזיות - הבירה נסאקטיום (Nesactium) בדרום איסטריה, מוטילה (Mutilla) ופווריה (Faveria).
בשנת 181 לפנה"ס תקפו ההיסטרים את העיר הרומית אקוויליה שלחופי מפרץ טריאסטה אך נהדפו, אולם דבר זה הביא את הסנאט הרומי לשלוח כוח צבאי לאיסטריה בשנת 178 לפנה"ס, וזאת על מנת לחסל את האיום ההיסטרי אחת ולתמיד. מלכם של ההיסטרים אפולו (Aepulo) אשר תואר בידי טיטוס ליוויוס כלוחם עשוי ללא חת הקשה על הרומאים במשימתם. אולם לאחר מצור ארוך על הבירה נסאקטיום, היטו הרומאים את הנחל שהקיף את העיר, וההיסטרים נתקפו בבהלה ורבים מהם כמו גם המלך אפולו התאבדו. זמן מה לאחר מכן נכנעו גם מוטילה ופווריה והרומאים החריבו אותם. הניצחון צוין ברומא בחגיגות שנמשכו יומיים.
רבים מההיסטרים ששרדו נלקחו לעבדות, והרומאים הציבו כוח צבאי גדול בחצי האי, דבר המצביע כי ההתנגדות ההיסטרית לא דוכאה לחלוטין. התיישבות רומית מסיווית באיסטריה הביאה למספר מקרי מרד בהיקף קטן מצד האוכלוסייה המקומית, אך אלה דוכאו עד מהרה. ההיסטרים נטמעו באוכלוסייה הרומית וירדו מעל במת ההיסטוריה, אם כי שרידים לתרבותם ולדתם מתוארכים גם למאה ה-1 ולמאה ה-2.
תרבות ושפה.
סך הכל נמצאו 520 אתרי יישוב היסטוריים ומספרם הוערך ב-120,000 איש. למרות עושר הממצאים מעט מאוד ידוע על שיוכם האתני או על שפתם של ההיסטרים. על סמך מחקר אנתרופולוגי ידוע כי ההיסטרים היו גבוהים ביחס לממוצע בתקופתם, והגברים היו בגובה ממוצע של 1.65 מטר. יש המבקשים לבסס על סמך שמות מקומות ומספר שמות משפחה קשר בין שפתם של ההיסטרים לזו של הונטים אדריאטים שהיו עם איטלי. אחרים טוענים לקשר אל הליבורנים שהיו שבט אילירי, ומתבססים לשם כך גם על ממצאים המלמדים כי ההיסטרים היו מקורבים תרבותית אל האילירים, אך ספק אם היו מקורבים אליהם מבחינה אתנית. אחד הממצאים ההיסטרים החשובים ביותר שנתגלו הוא סדרה של פסלים בגודל כמעט טבעי אשר נמצאו בנסאקטיום, והמיצגים ישויות אליליות מקומיות.
סלן
סלן (באנגלית: SELENE, מיוונית עתיקה: Σελήνη - ירח), הידועה גם בכינוי קאגויה (ביפנית: かぐや), היא מקפת הירח השנייה של יפן ששוגרה ב-14 בספטמבר 2007. סלן שוגרה לחלל כחלק מהעניין המחודש בחקר הירח. היא ממשיכה את דרכה של מקפת הירח הראשונה של יפן, האגורומו, ששוגרה ב-1990.
השם סלן (SELENE) מהווה גם ראשי תיבות של המשפט "Selenological and Engineering Explorer"; השם היפני נגזר ממכינויה של נסיכת הירח, קאגויה, והוא נבחר על ידי הציבור הרחב. נסיכת הירח מופיעה בסיפור העם היפני "סיפורו של חוטב הבמבוק". הגשושית הוצעה לראשונה בידי שתיים מהסוכנויות שלימים אוחדו לסוכנות היפנית לחקר החלל, JAXA.
אחרי שהקיפה את הירח במשך שנה ושמונה חודשים, רוסקה הגשושית במכוון על הירח סמוך למכתש גיל ב-10 ביוני 2009.
מטרות המשימה.
המטרות העיקריות של המשימה הן:
מטרה משנית: הגברת מודעות הציבור לחקר החלל, באמצעות שידורי טלוויזיה בחדות גבוהה של זריחת כדור הארץ כפי שהיא נראית בעיני הגשושית מעל קרקע הירח.
מהלך המשימה.
משימת סלן תוכננה לראשונה לשיגור בשנת 2003, ואולם כישלון המשגר במשימה אחרת, וקשיים טכניים, גרמו לדחיית השיגור עד שנת 2007 במהלכה התגלו קשיים נוספים. השיגור המקורי תוכנן ל-16 באוגוסט, אך אז הסתבר שכמה רכיבים אלקטרוניים לא הותקנו כראוי.
סלן שוגרה ב-14 בספטמבר 2007, 01:31:01 UTC, על גבי משגר מדגם H-IIA ממרכז החלל טנגשימה שבאי טנגשימה. משקל המשגר והגשושית בעת השיגור היה 3,020 ק"ג. ב-3 באוקטובר הגיעה הגשושית לירח ונכנסה למסלול קוטבי אליפטי ראשוני. הנקודה הקרובה ביותר במסלול הייתה במרחק 120 ק"מ מקרקע הירח, והגבוהה הייתה במרחק 13,000 ק"מ ממנו. ב-9 באוקטובר שחררה הגשושית את לוויין המשנה הראשון, Rstar, למסלולו (100 על 2,400 ק"מ), וב-12 באוקטובר שחררה את הלוויין השני, Vstar, למסלול של 100 על 800 ק"מ. בסופו של דבר, ב-21 באוקטובר הקיפה סלן את הירח בגובה אחיד של 100 ק"מ. אורך החיים המתוכנן של המשימה היה שנה.
סלן השלימה את מטרותיה בסוף אוקטובר 2008 והחלה את משימתה המורחבת, שהייתה אמורה להימשך עד מרץ 2009. לאחר מכן הייתה אמורה הגשושית להיכנס למסלול מעגלי בגובה 50 ק"מ ולבסוף למסלול אליפטי של 100 על 20 ק"מ, עם התרסקות מכוונת על הירח באוגוסט 2009. בגלל בעיה טכנית בחללית שונתה התוכנית כך שב-1 בפברואר 2009 הונמך מסלול הגשושית לגובה 50 ± 20 ק"מ, וההתרסקות על הירח אירעה ב-10 ביוני 2009, 18:25 UTC.
לווייני משנה.