תיקון נוסף נעשה במסגרת חוק ההסדרים לשנת 2008, כהוראת שעה לשנה. התיקון מאפשר לשר להכריז על רשות מקומית שאינה ממלאת תפקיד מתפקידיה כ"רשות חדלה" או לקבוע כי עלות מילוי התפקיד באמצעותה היא בלתי סבירה, ולהטיל את מילוי התפקיד על רשות מקומית אחרת. כדי לכסות את ההוצאות שנגרמות לרשות ממלאת התפקיד, מעביר לה משרד הפנים את כל ההקצבות שהוא מעביר דרך כלל לרשות החדלה לשם ביצוע התפקיד, ואם אין די בכך, מושלם הסכום מדמי הארנונה, הקנסות ותשלומי החובה שגובה הרשות החדלה. הכספים המועברים לשם ביצוע התפקיד מוכנסים לחשבון בנק נפרד, ולא ניתן להטיל עליהם עיקול. כן נקבע כי הרשות ממלאת התפקיד תהיה רשאית להסתייע בעובדי הרשות החדלה לשם ביצוע התפקיד. התיקון נועד לפתור בעיה שנוצרה ברשויות מקומיות בעלות גירעונות כרוניים, שבהן כספים מוזרמים אליהן מועברים לכיסוי חובות, ומהתושבים נמנעים שירותים בסיסיים במשך תקופות ממושכות. הוא נקבע כהוראת שעה בשל הבעייתיות שבמניעת האפשרות מנושים לגיטימיים לגבות את חובותיהם מהרשויות, והוראת השעה לא חודשה עם פקיעתה.
שטח שיפוט
נבחרת חבר המדינות העצמאיות בכדורגל
נבחרת חבר המדינות העצמאיות בכדורגל (ברוסית: Сборная СНГ по футболу; נקראה בעברית גם בתרגום השגוי "נבחרת חבר העמים") הייתה נבחרת כדורגל שייצגה בשנת 1992 את חבר המדינות - 12 מתוך 15 המדינות הסובייטיות-לשעבר והעצמאיות מאז, שקמו בעקבות התפרקות ברית המועצות ב-26 בדצמבר 1991. הנבחרת הוקמה במקום נבחרת ברית המועצות, אשר חדלה להתקיים עם התפרקות השלטון הסובייטי.
במהלך שנת 1991 זכתה נבחרת ברית המועצות במקום ראשון בבית במוקדמות יורו 1992 והבטיחה את השתתפותה בטורניר, ובעקבות התפרקות ברית המועצות הוחלט בינואר 1992 על הקמת נבחרת חבר המדינות העצמאיות, במטרה להוות תחליף לנבחרת ברית המועצות ולשמור על המקום באליפות אירופה. הסימפוניה התשיעית של בטהובן נבחרה לשמש כהמנון הנבחרת. רשמית ייצגה הנבחרת את כל מדינות ברית המועצות לשעבר (פרט לאסטוניה, לטביה וליטא, אשר לא הצטרפו לחבר המדינות), אך בפועל שיחקו בנבחרת רק שחקנים מרוסיה, אוקראינה, בלארוס וגאורגיה.
ביורו 1992, תחת הדרכתו של המאמן אנטולי בישובץ שאימן את נבחרת ברית המועצות במשחקי המוקדמות, הצליחה נבחרת חבר המדינות העצמאיות להשיג שתי תוצאות תיקו במשחקיה עם נבחרות הולנד וגרמניה החזקות, אך במשחק האחרון בשלב הבתים הובסה על ידי סקוטלנד וסיימה את דרכה בטורניר במקום האחרון בבית. משחק זה היה גם משחקה האחרון של הנבחרת בכלל.
בתום הטורניר פורקה הנבחרת ומרבית שחקניה עברו לנבחרת רוסיה, שהוקמה כחודש לאחר מכן. בנוסף הוקמו נבחרת אוקראינה, נבחרת בלארוס, נבחרת גאורגיה, נבחרת מולדובה, נבחרת ארמניה, נבחרת אזרבייג'ן, נבחרת אוזבקיסטן, נבחרת קירגיזסטן, נבחרת קזחסטן, נבחרת טג'יקיסטן ונבחרת טורקמניסטן, וכן נבחרת אסטוניה, נבחרת לטביה ונבחרת ליטא.
פרט לשלושת משחקיה ביורו 92, ערכה הנבחרת עוד שבעה משחקי ידידות (אחד מהם מול נבחרת ישראל). הרקורד של הנבחרת מסתכם ב-3 ניצחונות, 2 הפסדים ו-5 תוצאות תיקו. כל משחקי הנבחרת (פרט לאחד) נערכו מחוץ לגבולות ברית המועצות לשעבר.
בלם אחורי
זוביזרטה
ליגת על הרוסית
אנדוני גויקוצ'יאה
אנדוני גויקוצ'יאה "גויקו" אולסקואגה (ספרדית: Andoni Goikoetxea "Goiko" Olaskoaga; נולד ב-23 במאי 1956 באלונסוטגוי, ביסקאיה) הוא מאמן כדורגל ספרדי, שבעבר היה גם כדורגלן. גויקוצ'יאה שיחק עבור הקבוצות אתלטיק בילבאו ואתלטיקו מדריד, וכן בנבחרות ספרד וחבל הבסקים. עקב סגנון המשחק הקשוח שלו, שכלל תיקולים חזקים, כונה גויקוצ'יאה "הקצב מבילבאו".
קריירה.
גויקוצ'יאה החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת הנערים של ארבויו, לפני שהצטרף לקבוצת אתלטיק בילבאו ב-1974. לפני שביסס את מעמדו בקבוצה הוא שיחק למשך תקופת מסוימת בבילבאו אתלטיק, קבוצת המילואים של המועדון. בשנות ה-80 הוא היה אחד מהשחקנים הבולטים באתלטיק בילבאו, שמאמנה היה חאבייר קלמנטה. שחקנים ידועים נוספים בהרכב הקבוצה באותה תקופה היו מנואל סרביה, דאני ואנדוני זוביזרטה. המועדון זכה ב-1983 באליפות הלה ליגה, וב-1984 המועדון השיג דאבל לאחר שזכה באליפות הלה ליגה ובקופה דל ריי.
גויקוצ'יאה זכור בעיקר על התיקול שביצע על דייגו מראדונה מאחור, שגרם לפציעתו הקשה של הכוכב הארגנטינאי. גויקוצ'יאה גרם גם לפציעתו החמורה של שחקן ברצלונה ברנד שוסטר, לאחר שפגע בברכו הימנית. פציעה זו גרמה לפגיעה תמידית בכושרו של שוסטר, בניגוד למראדונה שהחלים באופן מלא. בעקבות האירועים הללו גויקוצ'יאה זכה לכינוי "הקצב מבילבאו". בסך הכל הוא הופיע במדי בילבאו ב-369 משחקים וכבש 44 שערים. לאחר שעזב את בילבאו ב-1987 הוא עבר לשחק עבור אתלטיקו מדריד למשך שלוש עונות, וב-1990 הוא פרש ממשחק פעיל.
גויקוצ'יאה שיחק במדי נבחרת ספרד 39 פעמים, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד נבחרת הולנד ב-16 בפברואר 1983. הוא ייצג את ספרד ביורו 1984 ובמונדיאל 1986. במהלך המונדיאל הוא כבש שער אחד נגד נבחרת דנמרק. כמו כן, הוא הופיע פעמיים במדי נבחרת חבל הבסקים (1979 ו-1988).
מאז פרישתו ממשחק פעיל הוא אימן מספר קבוצות בלה ליגה ובליגת המשנה, כולל סלמנקה (1996–1998, ), קומפוסטלה (), נומנסיה (, ), ראסינג סנטאנדר () וראיו ואיקאנו (). כשאימן את סלמנקה בעונת הוא הצליח להעפיל איתה לליגת העל, לאחר שהקבוצה סיימה במקום השני של הליגה השנייה. כמו כן, הוא היה עוזרו של מאמן נבחרת ספרד חאבייר קלמנטה במהלך מונדיאל 1994 שנערך בארצות הברית.
בשנים 2013 עד 2015 היה מאמן נבחרת גינאה המשוונית בכדורגל.
מאיר וילצ'ק
מאיר אשר וילצ'ק (נולד ב-17 באוקטובר 1935) הוא ביוכימאי ישראלי, מפתח שיטת כרומטוגרפיית הזיקה. בעבר היה ראש המחלקה לביופיזיקה ודיקן הפקולטה לביוכימיה וביופיזיקה במכון ויצמן. חתן פרס ישראל למדעי החיים (1990) ופרס א.מ.ת (2005).
ביוגרפיה.
וילצ'ק נולד בוורשה שבפולין בשנת 1935. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא שהה בברית המועצות והועבר לסיביר. אביו, רב קהילה בוורשה, נרצח במחנה הריכוז פלוסנבירג. בשנת 1949 עלה וילצ'ק לישראל עם אמו ואחותו והתיישב ברחובות. לאחר שירותו הצבאי בחיל האוויר החל בלימודי כימיה ופיזיקה באוניברסיטת בר-אילן. בסיום לימודיו, בשנת 1960, עבר למחלקה לביופיזיקה במכון ויצמן למדע ובשנת 1965 סיים לימודי דוקטורט. במהלך לימודיו עבד ככימאי ראשי בחברת 'ידע' ולאחר מכן הצטרף לסגל המחלקה לביופיזיקה במכון ויצמן, בו שימש לימים כראש המחלקה לביופיזיקה ודיקן הפקולטה לביוכימיה וביופיזיקה.
רוב מחקריו של וילצ'ק עוסקים בזיהוי ביולוגי ובזיקה ביולוגית. וילצ'ק פיתח עם שותפים נוספים את שיטת כרומטוגרפיית הזיקה ב-1968. ב-1963, כחמש שנים לפני פיתוח כרומטוגרפיית הזיקה, וילצ'ק היה הראשון שהדגים את תופעת ה-FRET, המוכרת מהפוטוסינתיזה, במעבדה באמצעות חומצות אמינו ארומטיות.
במהלך השנים היה וילצ'ק חוקר ומרצה אורח במוסדות להשכלה גבוהה ברחבי העולם ופרסם למעלה מ-400 פרסומים מדעיים. כמו כן הוא שימש יועץ לחברות ביוטכנולוגיה וישב בוועדות מקצועיות רבות, בהן ועדת שמגר. שמו אף נכלל ברשימות המפד"ל ומפלגת מימד לכנסת.
וילצ’ק זכה להכרה רבה על מחקריו: הוא הוכתר בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ווטרלו שבקנדה, מאוניברסיטת בר-אילן, מאוניברסיטת יובסקילה שבפינלנד ומאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. הוא חתן פרס וולף לרפואה, פרס ישראל לביוטכנולוגיה, פרס לכימאי קליני מצטיין מהפדרציה הבין-לאומית לכימאים קליניים, פרס כריסטיאן אנפינסן של החברה לחלבונים, מדליית וילהלם-אקסנר מאוסטריה ופרס א.מ.ת בכימיה. הוא חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, חבר כבוד באגודה של הכימאים הביולוגיים בארה”ב, וחבר זר במכון לרפואה של האקדמיה הלאומית למדעים של ארה”ב. במכון ויצמן הוא מחזיק הקתדרה לביולוגיה מולקולרית על שם מרק גוטווירט.
תרומה למדע.
וילצ'ק ידוע בעיקר בזכות פיתוח המושג המודרני של זיקה בין מולקולות ביולוגיות, ובזכות יישומיו של מושג זה בתחומים שונים של מדעי החיים. בשנת 1968 פיתח וילצ’ק יחד עם שותפיו, שיטה הקרויה כרומטוגרפיית זיקה. שיטה זו אפשרה לבודד חומרים תוך שעות ספורות, בניגוד לשיטות הקודמות שאפשרו בידוד חלבונים תוך זמן ארוך בהרבה, תוך שימוש בקישור הביולוגי הברירני. בשיטה זו משתמשים ברב-סוכרים הנושאים את החומרים הפעילים, והם שקושרים חומרים ספציפיים. לאחר שטיפה של שאר החומרים, משתמשים בתמיסה אחרת (למשל עם pH שונה) הגורמת לשחרור של החומר, וכך לניקויו. כרומטוגרפיית זיקה עומדת בבסיס כלים מדעיים רבים בהם תספיג חלבון ו-ELISA. בהמשך, שכלל את השיטה ואת שימושיה הביולוגיים יחד עם אדוארד באייר ממכון ויצמן תוך שימוש בחלבון האבידין ובקשר החזק שלו עם הוויטמין ביוטין.
ב-1963, וילצ'ק היה הראשון שהדגים את תופעת ה-FRET, המוכרת מהפוטוסינתיזה, במעבדה באמצעות חומצות אמינו ארומטיות. שיטה זו חוללה מהפכה בבידוד חומרים ביוכימיים וסללה דרכים חדשות בביולוגיה, בביוטכנולוגיה, בכימיה, בננוטכנולוגיה ובתחומים רבים נוספים, לרבות פיזיקה. היא הובילה ותרמה לפיתוחים מודרניים רבים מאוד במדעי החיים, כגון שבבי די-אן-אי ושבבי חלבונים. לשיטה זו השפעה עמוקה במיוחד בתחום הרפואה. כך, לדוגמה, היא האיצה במידה ניכרת את פיתוחן של כל התרופות המבוססות על חלבונים. הטכנולוגיה הזאת הובילה להקמתן של עשרות חברות עתירות ידע ברחבי העולם, עם היקף מכירות של עשרות מיליארדי דולרים בשנה.