בשנים 1889 – 1893 היה מורטון סגן נשיא ארצות הברית תחת כהונתו של הנשיא בנג'מין הריסון. לאחר מכן נבחר בשנת 1895 למושל ניו יורק, תפקיד בו הוא כיהן כשנה. בשנת 1896 נשקלה מועמדותו לנשיאות ארצות הברית, אך לאחר מכן חדל מורטון מפעילות ציבורית והתפנה לעסוק בנדל"ן.
מורטון נפטר בריינברק שבניו יורק ביום הולדתו ה-96.
תוכנית רקר
אקווטינטה
אקווטינטה או אקווטינט (Aquatint) היא טכניקת הדפס מפועלת בצורה של דפוס שקע.
הטכניקה פותחה לראשונה במהלך המאה ה-17 ושוכללה במאה ה-18 על ידי מדפיסים כגון ז'אן-בטיסט לה פרנס (Jean Baptiste Le Prince). האמן הראשון שהשתמש בטכניקה בצורה עקבית היה הצייר הספרדי פרנסיסקו דה גויה, שעשה שימוש באווירה הדרמטית הנוצרת על ידי השימוש בטכניקה זו.
בתהליך יצירת ההדפס מצפים את לוח ההדפסה באבקה של גרגירי שרף טחון בעזרת קופסה מיוחדת הנקראת "ארגז אקווטינטה" או בצורה ידנית. בשלב השני מחממים את לוח ההדפסה כך שגרגירי השרף נמסים ונדבקים אל לוח המתכת. לאחר מכן צורבים את לוח ההדפסה באמבט של חומצה המאכלת את השטח שבין הגרגירים. בדרך זו נוצר משטח בעל מראה גרגירי. האמן יכול לבחור את כהות המשטח על יד שליטה במשך הזמן שבו הלוח נצרב. בדרך כלל משמשת האקווטינטה כטכניקה נלוות לאחד מטכניקות התצריב האחרות.
אקוטינט
מגדלי פנורמה
מגדלי פנורמה הם זוג גורדי שחקים הממוקמים במרכז הכרמל בחיפה. אחד המגדלים הוא מגדל דירות יוקרה בן 24 קומות המתנשא לגובה של 88 מטרים. מגדל זה הוא מגדל המגורים הגבוה ביותר בחיפה. במגדל השני נמצא מלון דן פנורמה בן 23 קומות השייך לרשת מלונות דן. המלון מתנשא לגובה של 85 מטרים והוא המלון הגבוה ביותר בעיר.
המגדלים, שתוכננו על ידי האדריכלים שלמה גלעד ויחיאל קומט, נבנו בין השנים 1986-1980 בשטח שהיה עד לקום המדינה בית הארחה גרמני (שדרות הנשיא 101 דהיום), כחלק מן ה"כרמל הגרמני" (ראו גם כאן). המגדלים נחשבו עד לבניית "מגדל המפרש" בשנת 2002 לגורדי השחקים השניים בגובהם בעיר חיפה לאחר מגדל אשכול של אוניברסיטת חיפה. מיקומם של המגדלים במרכז רכס הכרמל שובר את קו הרכס וניתן להבחין בהם בימים עם ראות טובה ממרחק של כ-100 ק"מ, דבר ההופך את המגדלים לאחד מסימני ההיכר של חיפה.
בין המגדלים מרכז קניות המקושר למרכז הכרמל בגשר להולכי רגל. במרכז הקניות בתי קפה אחדים וחנויות אופנה. בעבר היו במקום בתי קולנוע אך הם נסגרו בשנת 2009. מרפסת נוף בקומה השנייה של מרכז הקניות מאפשרת תצפית על כל אזור מפרץ חיפה. מרפסת הנוף מקושרת לטיילת לואי, המובילה לעבר גני המרכז הבהאי העולמי.
המגדלים נמצאים מול גן האם ובסמוך לתחנת הכרמלית.
האות זאי (בערבית: زاي) היא האות ה-11 באלפבית הערבי. לפניה באה האות רא ואחריה סין.
זאי מייצגת את העיצור /z/ (כמו זי"ן). זאי מעוצבת כגרסה של רא, אף שאין דמיון פונטי ביניהן כלל. משערים שזו תוצאת טשטוש ההבדל הגרפי בין האותיות במהלך התפתחות האלפבית הערבי, אפשר לראות את הדמיון בין האותיות המקבילות הסוריות ܪ (רא) ו- ܙ (זין). הדמיון הזה חייב הוספת נקודה דיאקריטית, על-מנת לאפשר הבחנה. תהליך דומה קרה לאותיות חא וג'ים, אם כי שם אין ראיות מאלפביתים מקבילים.
על בסיס האות זאי נוצרה באלפביתים השאובים מהאלפבית הערבי, דוגמת האלפבית הפרסי, האות ז'אי, ژ (עם 3 נקודות דיאקריטיות) לייצוג העיצור /ʒ/ (כמו זי"ן גרושה).
בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין אך לא משמאל, כשאר אותיות "דוד' ארז".
מקור האות זאי הוא ב"זין" הפניקית, ויש לה מקבילות ברוב האלפביתים:
חסוס נבאס
חסוס נבאס גונסאלס (ספרדית: Jesús Navas González; נולד ב-21 בנובמבר 1985 בסביליה, אנדלוסיה, ספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקיצוני בסביליה ובנבחרת ספרד.
קריירה.
נבאס הצטרף לסביליה ב', קבוצת המילואים של סביליה, בשנת 2002 כאשר היה בן 16 בלבד. הוא שיחק בשישה משחקים בקבוצת המילואים בעונת , ולא הבקיע שער בודד. בעונה שלאחר מכן הרשים, ולכן זכה למספר רב יותר של משחקים; הוא שותף ב-22 משחקים והבקיע שלושה שערים. לאור ביצועיו הוחלט להעלות אותו לקבוצת הבוגרים, במדיה נטל חלק בחמישה משחקים עד תום העונה.
נבאס חזר לקבוצת המילואים בעונת , במטרה לצבור ניסיון נוסף. למרות זאת, כבר בתחילת העונה מאמנה של הקבוצה הבוגרת החליט שהוא בשל לשחק עם הבוגרים. הוא שותף ב-23 משחקים בלה ליגה והבקיע פעמיים. ב-4 במאי 2005 חתם נבס על חוזה חדש, עד שנת 2010. בזכות הצלחתו בקבוצה, הוא זומן לנבחרת ספרד הצעירה. בעונת מעמדו של נבאס בסביליה היה מבוסס היטב. הוא הופיע 35 פעמים במדי הקבוצה, והבקיע שני שערים. כמו כן, הוא שותף ב-11 משחקים בגביע אופ"א, ועזר לקבוצה לזכות בגביע לאחר ניצחון 0–4 במשחק הגמר מול מידלסברו. בעונה שלאחר מכן, סביליה זכתה בגביע בשנית, לאחר ניצחון על אספניול במשחק הגמר, כאשר נבאס היה אחד השחקנים הבולטים בזכייתה.
ב-10 ביוני 2013 עזב נבאס את סביליה, וב-12 ביוני 2013 חתם נבאס על חוזה לחמש שנים בקבוצת מנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג וקיבל את המספר 15. ב-1 באוגוסט 2017 חזר לקבוצת נעוריו סביליה בהעברה חופשית. ב-15.12 שבר את שיא ההופעות למשחק בסביליה.
מיכאל טפליצקי
מיכאל טפליצקי (נולד ב-6 במאי 1968 בבאקו, אזרבייג'ן) הוא במאי ושחקן תיאטרון ישראלי בעברית וברוסית, בעבר מנהל אמנותי תיאטרון "קונטקסט".
משנת 2015 משמש טפליצקי כמנהלו האמנותי של תיאטרון מלנקי.
ביוגרפיה.
מיכאל טפליצקי נולד ב-1968 בבאקו, אזרבייג'ן שהייתה באותה עת חלק מברית המועצות. טפליצקי למד באקדמיה לתיאטרון, מוזיקה וקולנוע בסנקט פטרבורג ברוסיה ואחרי עלייתו לישראל ב-1990 למד בבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה "בית צבי" ברמת גן.
בארץ הוא השתתף בהצגות: "ארץ אחרת" של ג'וליאן מיטשל בתיאטרון הבימה ,"גדולים היינו" בתיאטרון הסימטה, "מירל'ה אפרת" של יעקב גורדין ו"סנדר בלנק" לפי שלום עליכם בתיאטרון יידישפיל, "משחקי חברה" של ניצן כהן בתיאטרון תמונע, ב"זה הים הגדול" מאת יוסף בר-יוסף, "השבה לחיפה" בתיאטרון הקאמרי.
יחד עם איגור ברזין והלנה ירלובה, מיכאל טפליצקי נמנה עם מייסדי קבוצת התיאטרון "מלינקי". מטעמה השתתף בפסטיבל תיאטרונטו בשנת 2001 עם הצגת היחיד "קונטרבס" מאת פטריק זיסקינד, וזכה בפרס הראשון. השתתף גם בפסטיבלים להצגות יחיד בקישינב ובוורוצלב. כמו כן, במסגרת תיאטרון מלינקי, שיחק ב"הזקנה ועושה הנסים" לפי ספורי דניאיל חארמס וב"הזר" של אלבר קאמי.
אחרי שנת 1997 היה חבר בלהקת התיאטרון גשר ביפו ושיחק שם בהצגות: "אידיוט" לפי דוסטויבסקי, "משפט דרייפוס" של ז'אן קלוד גרימברג, "הנהר" של אוסטרובסקי, "שלוש אחיות" של צ'כוב, "דון ז'ואן" של מולייר, "מר ברינק" של פול אוסבורן והצגות נוספות. כמו כן השתתף בהצגות בפרויקטים בינלאומיים בתיאטראות בגרמניה ובריטניה. בשנת 2007 שיחק (עם אסתי סבידנסקי) וביים בתיאטרון תמונע בתל אביב ובתיאטרון הספרייה ברמת גן את ההצגה "עיקר שכחתי" ,עיבוד של רועי חן לפי רומן המכתבים מאת שלום עליכם על "איש העסקים" מנחם מנדל.
טפליצקי ביים מספר הצגות בבית צבי: "פרא אדם" של אלחנדרו קסונה, "מלכודת לגבר בודד", "הדירה של זויה" של בולגקוב, "מזימה ואהבה" מאת שילר. בהבימה ביים את "שרה ברנאר" מאת: א.רז'בסקי ומ. לוין על פי ג'.מארל. עם השחקנית ליה קניג. הוא השתתף בבימוי הסרט "הבמה" של פיוטר מסטובוי שזכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר ברוסיה בשנת 2005. משנת 2002 הנחה תוכניות "תענוגות החיים" ו"מועדון הקולנוע" בערוץ 9. טפליצקי ייסד קבוצת תיאטרון בשם "קולקציה" שבה ביים את ההצגה "העיר ליד הים". כמו כן, ביים את ההצגה "עיקר שכחתי" בבית שלום עליכם ותיאטרון תמונע.
בשנים 2010–2014 היה טפליצקי המנהל האמנותי של תיאטרון "קונטקסט" אשדוד שבו ביים את ההצגות: "קוורטט", "כיסאות", "מעשיות גסות", "מירלה אפרת", "הזרה", "הכפתור" מאת יוסף בר-יוסף, שאותה ביים יחד עם אלכסנדר ברגמן (סנט פטרבורג). טפליצקי ביים גם דרמה טלוויזיונית בשם "תמונות מצחיקות". הסרט השתתף בתחרות רשמית בפסטיבל הסרטים בחיפה וזכה בפרסים בפסטיבלים שונים בעולם. ב-2010 ביים טפליצקי הצגה בשם "דואט על הספה" בגל הפקות. הוא ביים את ההצגה "עיקר שכחתי" בתיאטרון בסנט פטרבורג בתיאטרון "Takoy Teatr". ההצגה הייתה מועמדת לפרס היוקרתי ביותר של רוסיה - הפרס הלאומי לתיאטרון רוסי, "מסיכת הזהב" (GOLDEN MASK), במספר קטגוריות שונות: "ההצגה טובה ביותר", "הבמאי הטוב ביותר", "השחקן הטוב ביותר" ו"השחקנית הטובה ביותר".
ברוסיה ביים טפליצקי את ההצגות הבאות: "אדון אמילקר" (מאת איוו ז'אמיאק) בתיאטרון "THE PENZA REGIONAL DRAMA THEATER OF A.V. LUNACHARSKIY" (פנזה), "הפעם הראשונה שלי" בתיאטרון "TOP THEATRE" (אומסק), "חלום ליל קיץ" (מאת ויליאם שייקספיר), "סינים" (מאת מיקל פריין), בתיאטרון "TYUMEN DRAMA THEATRE" (טומן), ו"טוביה" בתיאטרון "RUSSIAN STATE ACADEMIC DRAMA THEATRE NAMED AFTER FYODOR VOLKOV" (ירוסלסל).
משנת 2015 משמש כמנהל האמנותי של תיאטרון מלנקי.
בתיאטרון מלנקי ביים: "ליר. בובות ואנשים" (2015), "רשימת קיסליוב" (2015), הזרה" (2015), "הכיסאות" (2016), "משפחת טוט" (2017) והצגה "צמח" (2017) בשיתוף פעולה עם תיאטרון הבימה לכבוד חגיגות 100 שנה להיווסדותו של התיאטרון הלאומי הבימה.
דאנטה אליגיירי
מסה אפלה
פרצל
עץ הלחם