בגן החי ניתן לרכוש קופסאות אוכל לבעלי חיים ולהאכיל (לא ידנית) חלק מבעלי החיים על ידי זריקת האוכל לצינור גדול שבקצהו ארגז עץ פתוח בתוך הכלוב. בנוסף ישנה פינת ליטוף ובה ארנבונים ושרקנים הניתנים לליטוף בזמנים קבועים של גן החי.
תצוגות ובעלי החיים הגן.
בנוסף לבעלי החיים בכלובים ברחבי הגן מסתובבים חופשי טווסים, תרנגולות ויונים.
הסלעייה והכלובים שמסביב.
תצוגת הסלעייה היא התצוגה שבה יש את בעלי החיים הגדולים ביותר בגן. בין המינים בתצוגה נמצאים:
כלוב החוטמנים - בגן ישנו כלוב סגור ובו שלושה חוטמנים אדומים. בעבר הכלוב שימש לחוטמנים, אך עבר שיפוץ ובאופן זמני היו בכלוב עופות מסוגים כמו יונים ופסיונים. לאחר מכן החזירו את החוטמנים לכלוב. מסביב לכלוב וליד הכניסה לאוויאר נמצאים:
האגם.
במרכז הגן משתרע האגם ובו ניתן לראות דגי נוי, במרכז האגם נמצא האי הגדול והמרכזי שחיים בו מיני עופות המים:
בנוסף ישנו עוד אי קטן באגם, האי הוא סגור ובעל סורגים והוא מתחבר לכלוב של קופי קפוצ'ין מקונן. האי כלוב נועד לתת השארה מעניינת לקופי הקפוצ'ין וזווית מבט אחרת על הקופים האלו.
אוויאר הציפורים.
אוויאר הציפורים עצמו הוא כלוב גדול וסגור ובתוכו מסלול הליכה, האוויאר הוא התצוגה בגן עם מספר בעלי החיים הגדול ביותר. כמו כן, מסלול ההליכה באוויאר עובר במבוכי צמחייה טרופית סבוכה, וישנו באוויאר אגם גדול שמתחבר לאגם המרכזי בגן החי ומפלים קטנים. באוויאר הציפורים ניתן למצוא עופות מים וביצה מהמינים:
מתחם הקופים.
מתחם הקופים הוא מסלול הליכה מיוחד שבו המבקרים נמצאים בתוך כלוב ענק עם מנהרה שבה עוברים המבקרים. מיני הקופים בכלוב הם קפוצ'ין מקונן ולמור זנב-טבעת וישנה הפרדה בין הכלובים של שני המינים. בנוסף במסלול יש גג המספק צל למבקרים ואפשרות למגע ידיים בקפוצ'ינים ובלמורים דרך הסורגים. לאחר יציאה מהמסלול בכלוב הגדול ישנו כלוב של בבוני מצרים, בגן החיות שלוש בבוניות.
כלוב האמואים.
בכלוב האמואים חיים שלושה מינים של בעלי חיים והם:
ליד הכלוב ישנה טריבונת ישיבה המשמשת לקהל.
חדר הזוחלים.
בחדר הזוחלים נמצאים חרקים, יונקים ובעיקר זוחלים. בין בעלי החיים הנמצאים:
מוזיאון הפוחלצים.
מוזיאון הפוחלצים הוא מוזיאון פוחלצים מהגדולים שבארץ. רוב הפוחלצים נמצאים באקווריומים המונעים מגע וכוללים רקע המדמה את הסביבה הטבעית, ושאר הפוחלצים פתוחים אך לא ניתנים למגע. במוזיאון יש פוחלצים גדולים כמו דוב קוטב, ביזון ואריה, עד פוחלצים קטנים כמו פרפרים, מכרסמים ודגים. הפוחלצים המוצגים במוזיאון הם יונקים, זוחלים, עופות, דגי ים ונהר ואוסף של עשרות פרפרים.
פטסי ווקר
כריסטיאן אוגוסט, רוזן פפאלץ-זולצבאך
כריסטיאן אוגוסט, רוזן פפאלץ-זולצבאך (בגרמנית: Christian August von Pfalz-Sulzbach; 26 ביולי 1622 - 23 באפריל 1708), היה רוזן פפאלץ-זולצבאך בין השנים 1632–1708.
ביוגרפיה.
כריסטיאן אוגוסט נולד ב-26 ביולי 1622 בזולצבאך, לאוגוסט, רוזן פפאלץ-זולצבאך ולהדוויג מהולשטיין-גוטורפ, בתם של יוהאן אדולף, דוכס הולשטיין-גוטורפ ואוגוסטה מדנמרק.
בשנת 1632 מת אביו אוגוסט, רוזן פפאלץ-זולצבאך, וכריסטיאן אוגוסט עלה לשלטון במקומו. כריסטיאן אוגוסט היה שליט סובלני, והתיר לכל אחד לבחור את דתו, והנהיג שוויון זכויות לקתולים ולפרוטסטנטים. כמו כן התיר כריסטיאן אוגוסט בשנת 1666, ישיבת יהודים בתחומי הרוזנות. תחת שלטונו הפכה זולצבאך למרכז אינטלקטואלי, ולמרכז תעשיית הדפוס האזורית.
כריסטיאן אוגוסט אהב מאוד את נכדתו הגדולה זיבילה, דוכסית סקסוניה-לאוונבורג, אשתו של לודוויג וילהלם, מרקיז באדן-באדן, ושמר עמה על יחסים קרובים.
ב-23 באפריל 1708 מת כריסטיאן אוגוסט, ובנו תאודור יוסטאך, רוזן פפאלץ-זולצבאך עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-27 במרץ 1649 התחתן כריסטיאן אוגוסט עם אמליה מנסאו-זיגן, בתם של יוהאן השביעי, רוזן נסאו-זיגן ומרגרטה משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
וידז
מקשים דביקים
מקשים דביקים (אנגלית: Sticky Keys) הם סדרת קיצורי מקשים בממשק הגרפי של מערכת ההפעלה המסייעים לבעלי מוגבלויות בהקשה על שני מקשים בו זמנית.
במערכת ההפעלה חלונות מבית מיקרוסופט ובמערכת MacOs מבית אפל שירות המקשים הדביקים נקרא Sticky Keys. במערכות הפעלה יוניקס, השירות נמצא תחת תפריט הנגישות AccessX או Universal Access.
שירות המקשים הדביקים הוצג לראשונה במערכת ההפעלה Mac System 6 כחלק מתפריט הנגישות Easy Access.
בשנת 1994 הושק במערכת ההפעלה Solaris 2.4 כחלק מתפריט AccessX ובשנת 1995 במערכת ההפעלה חלונות 95.
שימוש.
שירות המקשים הדביקים מסייע למשתמשים בעלי מוגבלויות בהקשה על שני מקשים בו זמנית (Ctrl + Shift) ומאפשר למשתמש במערכת לבצע פעולות שונות בעזרת לחיצה על המקשים Alt, Shift, Ctrl, Win.
לחיצה על מקש בודד אחד ומיד אחריו על המקש השני תיצור רצף הקלדה למרות ששני המקשים כלל לא נלחצו יחדיו. ניתן אף לתזמן את הלחיצה לזמן מוגבל שבו המקש יתפקד כלחוץ קבוע.
שירות המקשים הדביקים ניתן להפעלה בעזרת מספר דרכים:
הפיגוע בתחנת הרכבת בבנימינה
הפיגוע בתחנת הרכבת בבנימינה הוא פיגוע שבוצע על ידי מחבל מתאבד ב-16 ביולי 2001, בתחנת אוטובוס הסמוכה לתחנת הרכבת בבנימינה. בפיגוע נרצחו חייל וחיילת ונפצעו 11 בני אדם.
הפיגוע.
ביום שני סמוך לשעה 7 וחצי בערב, הגיע לאזור התחנה מחבל במטרה לבצע פיגוע בתחנת הרכבת. המחבל נידאל מוסטפא אבו שדוך מהכפר בורקין שליד העיר ג'נין, ניסה להיכנס לתחנת הרכבת בבנימינה כדי לבצע פיגוע. בשל התראה ממוקדת לביצוע פיגוע בתחנת הרכבת בבנימינה, תוגברה האבטחה בתחנה ולכן החליט המחבל לפוצץ עצמו מחוץ לתחנה. הוא ניגש לתחנת האוטובוס הפונה לכיוון זכרון יעקב והפעיל את מתג המטען, ששקל 20 קילוגרם, והכיל מסמרים ורצועות מתכת. מן הפיצוץ נהרגו רב"ט ורב"ט . מעוצמת הפיצוץ נגרם נזק לרכבים שעצרו בסמוך כדי לאסוף נוסעים.
רשת אל מנאר של החזבאללה דיווחה מיד לאחר הפיגוע כי הג'יהאד האיסלאמי נטל אחריות לביצוע הפיגוע.
בתגובה לפיגוע תקפו כוחות צה"ל מבנים של הביטחון הלאומי הפלסטיני ושל כוח 17, באזור טולכרם ובאזור ג'נין.
אייזק ברוידא
אייזק ברוידה
אדוארד פוגל פון פלקנשטיין
אדוארד ארנסט פרידריך חניבעל פוגל פון פלקנשטיין (בגרמנית: Eduard Ernst Friedrich Hannibal Vogel von Fal(c)kenstein; 5 בינואר 1797 - 6 באפריל 1885) היה גנרל פרוסי אשר לחם במלחמות הנפוליאוניות ובמלחמות איחוד גרמניה.
ביוגרפיה.
פלקנשטיין נולד ב-5 בינואר 1797 בעיר ברסלאו שהשתייכה אז לממלכת פרוסיה. כיום שם העיר ורוצלב, והיא נמצאת בתחומי פולין המודרנית. בשנת 1813, התגייס פלקנשטיין לצבא הפרוסי ושרת בכוחות היגרים. הוא לחם במלחמת הקואליציה השישית והתבלט באומץ לבו. ב-1841 הוא כבר היה בדרגת מיור. ב-1848 הוא השתתף בדיכוי מהפכת אביב העמים בברלין, ונפצע במהלכו. הוא השתתף במלחמת שלזוויג הראשונה, ולאחריה מונה למפקד גדוד. ב-1850 מונה לראש מטה הקורפוס ה-3. שנה לאחר מכן הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1855 הועלה לדרגת גנרל מיור. בשנים 1855-1858 שימש כראש מחלקת הכלכלה הצבאית, ולאחר מכן הועלה לדרגת גנרל לוטננט ומונה למפקד הקורפוס ה-5.
בתחילת מלחמת שלזוויג השנייה מונה פלקנשטיין לראש מטהו של מפקד הכוחות הפרוסיים באזור פרידריך פון וראנגל, אולם לאחר מכן הוחלף בידי הלמוט פון מולטקה הזקן. ב-22 באפריל 1864 הוא קיבל את עיטור הפור לה מריט, ומונה למפקד הקורפוס ה-7. ב-1865 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-1866 פרצה מלחמת אוסטריה–פרוסיה, ופלקנשטיין מונה למפקד כוחות הצבא הפרוסי במערב גרמניה. בעוד שעיקר הצבא הפרוסי נע דרומה נגד האימפריה האוסטרית וממלכת סקסוניה, על פלקנשטיין הוטל לטפל בבעלות בריתן החלשות יותר: ממלכת בוואריה, ממלכת הנובר, נסיכות הבוחר מהסן, הדוכסות הגדולה של באדן, ממלכת וירטמברג והדוכסות הגדולה של הסן. ב-15 ביוני פלש פלקנשטיין להנובר ולהסן, אשר היו חלשות מכדי לעמוד בפניו. עריהן נפלו בזו אחר זו, ופלקנשטיין החל לרדוף אחרי צבאותיהם הנסוגים. שאר המדינות, ניסו לאחד את כוחותיהן עם כוחותיה של בוואריה, וכך ליצור כוח משמעותי בפני הפרוסים. כעת התגלעו חילוקי דעות בפיקוד הגרמני. הרמטכ"ל הלמוט פון מולטקה, וכך גם וילהלם הראשון, מלך פרוסיה (המפקד העליון של הצבא), דרשו מפלקנשטיין לתקוף ולחסל את ההנוברים מיד, בעוד פלקנשטיין העדיף לתת למחסור באספקה בצבא ההנוברי לעשות את שלו. הקנצלר אוטו פון ביסמרק, התערב לטובתו של פלקנשטיין והורה לו לנוע ולכבוש את פרנקפורט וכך למנוע את חבירת צבאות שאר המדינות אל הצבא הבווארי. המלך זעם על התערבותו של ביסמרק, ומולטקה הורה לפלקנשטיין לתקוף ולחסל את הצבא ההנוברי מיד. ב-27 ביוני נערך קרב לאנגנזאלצה, אשר בו סבלו הפרוסים מנחיתות מספרית של כמעט שניים לאחד מול צבאות הנובר ובוואריה. עם זאת, אבדות שני הצדדים היו זעירות יחסית, וההנוברים לא יכלו לנצל את ניצחונם, ויומיים לאחר מכן נכנעו בפני הפרוסים.
ב-16 ביולי כבש פלקנשטיין את פרנקפורט. עם זאת, בשל חילוקי הדעות שלו עם המטכ"ל הוא נאלץ לוותר על תפקידו לאדווין פון מנטויפל, וכפיצוי מונה למושל בוהמיה. ב-1867 נבחר כנציג קניגסברג לרייכסטאג של הקונפדרציה הצפון-גרמנית. במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה הוטל עליו לארגן את הגנת חופי הארץ בפני פלישה אפשרית. הוא פרש מהצבא בשנת 1873 ונפטר בדולציג (כיום דלוז'ק, פולין) ב-6 באפריל 1885 בגיל 88.
משפחתו.