בכל המוטיבים הללו, וביצירותיהם של כמעט כל ציירי הרנסאנס, ניתן לראות התפתחות של טכניקות חדשות: ההתבוננות בטבע, לימוד אנטומיה, לימוד טבעו של האור, וכן לימוד הפרספקטיבה.
טבעת קייזר-פליישר
טבעת קייזר פליישר היא טבעת בצבע זהוב-חום בהיר, המקיפה את קרנית העין ברוב החולים במחלת וילסון. הטבעת נקראת על שמם של קייזר ופליישר, שזיהו ב-1902 טבעות בהירות המקיפות את קרנית העין בחולים שהיה חשד שחלו בטרשת נפוצה. פליישר היה הראשון שזיהה שלושה תסמינים עתידיים (החמרה נוירולוגית, שחמת הכבד וטבעות סביב הקרנית) של מה שנקרא מאוחר יותר "מחלת וילסון", על שם הנוירולוג סמואל איי. קיי. וילסון, שגילה רעלן של המחלה בכבד, בשנת 1912.
הופעה.
הטבעות, המכילות הצטברות של משקע נחושת, עוטפות את קרנית העין ונמצאות בין הקרנית לשכבה הסיבית הלבנה של העין (לובן העין), ברקמת החיבור הבין-תאי ושכבת תאי הציפוי של הקרנית (נקרא גם ממברנת דסמה, על שם הפיזיקאי והרופא הצרפתי, ז'אן דסמה). העובי הכולל של הטבעות הוא בין 3 מיקרומטר בילדות, לבין 8 עד 10 מיקרומטר בבגרות.
הצטברות הנחושת בעין נראית בתחילה כסהר ולאחר מכן מתפתחת לכדי מעגל הסובב את הקרנית. בשלב הראשון ניתנות הטבעות לגילוי רק באמצעות מנורת סדק (מכשיר הנותן תמונה מוגדלת של העין וחלקיה), הנמצאת בשימוש אופטומטריסטים ורופאי עיניים. בשלבים המאוחרים ניתן לראות את הטבעות גם בעין בלתי מזוינת.
הטבעות כסימפטום.
טבעות קייזר-פליישר הן אחד התסמינים של מחלת וילסון, המתרחשת עקב פעילות לא תקינה של הכבד בטיפול בנחושת, וגורמת להצטברות נחושת ברקמות בגוף. המחלה מאופיינת בהתנוונות מוחית, בשחמת הכבד, בטחול מוגדל, בתזוזות לא רצוניות, בהיפוטוניה (מתח שרירים נמוך - טונוס חלש), בהפרעות נפשיות ובקשיי בליעה.
הטבעות מופיעות גם במקרה של הרעלת נחושת בגוף, שהסימפטומים שלה הם אנמיה, פגיעה בכבד ובכליות ותסמיני מחלת וילסון. הרעלת נחושת חמורה תאופיין בנוסף בבחילות, בהקאות ובנזקים חמורים לכבד, שיכולים להביא למוות.
שכיחות.
הטיפול במחלה הוא על ידי קילציה (הרחקת מתכות מהגוף, ביניהן נחושת) וטיפול באבץ. הטיפול עשוי לגרום לטשטוש ולעיתים אף להיעלמות הטבעות עם הזמן.
טבעות קייזר-פליישר
אוק רידג'
אוק רידג' (באנגלית: Oak Ridge) היא עיר השוכנת במחוזות אנדרסון ורון במזרח מדינת טנסי, בארצות הברית. העיר נמצאת כ-40 ק"מ מצפון-מערב לעיר נוקסוויל. במפקד משנת 2010 נמנו בעיר 29,330 תושבים. לעיר אוק רידג' מספר כינויים, ביניהם: "העיר האטומית", "העיר הסודית", "העיר מאחורי הגדר", ועוד.
היסטוריה.
לפני פרויקט מנהטן.
לפני שנת 1942 היה האזור שבו שוכנת היום העיר אוק רידג', אזור כפרי ובו מספר קהילות חקלאיות קטנות. על פי המסורת המקומית, תושב האזור בשם ג'ון הנדריקס (1865–1915) התנבא בדבר הקמת העיר אוק רידג' כ-40 שנה לפני שהחלה בנייתה. בין השאר התנבא על הקמת מתקני הייצור שהוקמו באוק רידג', אשר נבנו 28 שנה לאחר מותו.
פרויקט מנהטן.
בשנת 1942 בחר הממשל הפדרלי האמריקאי באזור אוק רידג' כאתר פיתוח החומרים עבור פרויקט מנהטן. גנרל לסלי גרובס, שמונה לראש הפרויקט, ציין את האזור לטובה מכמה סיבות. באזור הייתה אוכלוסייה דלילה יחסית ומחירי הקרקע בו היו זולים, עם זאת האזור היה קרוב לרשת הכבישים המרכזית ולמסילות רכבת. באזור הייתה אספקת חשמל נוחה וכן מקורות מים. בגלל חוקי מדינת טנסי, לא היו בה באותה עת איגודי עובדים, או הסכמי שכר מחייבים, דבר שהקל על גיוס כוח אדם. האזור שכן בעמק שהופרד מאזורים סמוכים במספר רכסים, דבר שתרם לבטיחות המקום במקרה של תקלה בתהליך הייצור.
בידודו של האזור והאוכלוסייה הדלילה בו סייעו לשמירת קיומו של המקום בסוד. אף שהיישוב גדל באופן משמעותי, מ-3,000 תושבים בשנת 1942 לכ-75,000 תושבים בשנת 1945, ואף שהמפעלים להעשרת אורניום תפסו שטח גדול של כ-240 קמ"ר, וכללו את הבניין הגדול ביותר בעולם באותה עת, קיומו נותר בגדר סוד מדינה רשמי עד שנת 1949 ואף לא הופיע במפות. עד 1949 לא זכה היישוב אף לשם רשמי, והמפעלים שבו כונו "קלינטון עבודות הנדסיות" (Clinton Engineering Works). כל העובדים במקום חויבו לענוד תגי זיהוי, והיישוב היה מוקף בגדרות ובמגדלי שמירה, ונקבעו בהן שבעה שערי כניסה.
החל משלהי שנת 1942 החל חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית ברכישת כ-240 קמ"ר עבור האתר הגרעיני. במקום הוקמו מספר מפעלים להעשרת אורניום, שהיו נחוצים לבניית פצצה אטומית. אחד ממפעלים אלו (X-10), ששימש להפקת פלוטוניום, משמש היום את המעבדה הלאומית אוק רידג'.
לנוכח מספר העובדים הגדול אשר גויסו לעבודות הקמת המפעלים, הקים צבא ארצות הברית עיר לעובדי הפרויקט בקצהו המזרחי של העמק. כיוון שפרויקט מנהטן תוכנן לטווח ארוך, נבנה היישוב כישוב קבע ולא כמחנה ארעי. רוב הבתים ביישוב נבנו בבנייה טרומית, עקב שיקולי חיסכון בזמן. בתקופת מלחמת העולם השנייה התגוררו ביישוב כ-70,000 תושבים. בגלל אופיו הסודי של היישוב, הוא סבל לאורך כל המלחמה ממחסור חמור במקומות דיור ובאספקה.
רק לאחר 6 באוגוסט 1945, לאחר שהוטלה הפצצה הגרעינית הראשונה על הירושימה שביפן, גילו רבים ביישוב את מטרת עבודתם במקום.
היישוב לאחר תום מלחמת העולם השנייה.
שנתיים לאחר תום מלחמת העולם השנייה הועברה העיר לשליטה אזרחית, תחת שליטת הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית. בשנת 1959 עברה העיר תהליך של תאגוד ומונה לה מנהל עיר ומועצת עיר נבחרת, תחת שליטת הממשל הפדרלי עד לאותה עת. שלושה מתוך ארבעת המפעלים המרכזיים שנבנו במהלך מלחמת העולם השנייה לצורך יצור פצצת האטום, עומדים על כנם עד היום:
ניתן ללמוד על מורשתה המדעית של העיר אוק רידג' במוזיאון האמריקאי למדע ולאנרגיה הפועל במקום.
גאוגרפיה ואקלים.
אוק רידג' שוכנת במזרח מדינת טנסי באזור הרכסים והעמקים של הרי האפלצ'ים. על פי לשכת הנתונים של ממשלת ארצות הברית שטחה הכולל של העיר הוא 232.9 קמ"ר, מהם 221.6 קמ"ר שטח יבשה ו-11.3 מקווי מים.
אגם מלטון היל מהווה את גבולה המזרחי והדרומי של העיר. האגם בקצה המזרחי של העיר מהווה נקודת משיכה לפעילות פנאי, על שפת האגם מסלולי רכיבה לאופניים ואזורי פיקניק. על האגם נערכות תחרויות חתירה.
כלכלה.
אף שקיימת ירידה בגודל המפעלים של הממשל הפדרלי באוק רידג', עדיין הממשל הפדרלי מהווה את הבסיס הכלכלי העיקרי של העיר ואחד המעסיקים הגדולים ביותר באזור המטרופולין של נוקסוויל. משרד האנרגיה האמריקאי הוא בעל המפעלים הפדרליים ומחזיק במשרד גדול בעיר. המעבדה הלאומית באוק רידג' היא המעבדה הרב-תחומית הגדולה ביותר במערכת המעבדות הלאומיות של משרד האנרגיה האמריקאי ובמקום אף הוקם פרויקט מקור נייטרונים מבוסס על מאיץ בעלות של 1.4 מיליארד דולר. בעיר ממוקמת גם חטיבת מחקר של מנהל הימים והאטמוספירה הלאומי (NOAA). לחברת בואינג היה מפעל יצור בעיר מאז שנות ה-80 אולם בשנת 2007 הוא נמצא בשלבי סגירה. כ-900 איש בעיר מועסקים באבטחת מפעלים של משרד האנרגיה האמריקאי. בעיר פועלים אף מספר מפעלים לטיפול בפסולת גרעינית.
חינוך.
בעיר מערכת בתי ספר המדורגים באופן קבוע בין הטובים בארצות הברית. בעיר ארבעה בתי ספר יסודיים, שתי חטיבות ביניים ובית ספר תיכון אחד. בחודש אוגוסט 2004 אישרו תושבי העיר העלאה במיסים כדי לממן שיפוץ כולל של בית הספר התיכון בעלות של 55 מיליון דולר.
המכללה הקהילתית רואן הקימה קמפוס באוק רידג' ובעיר אף תחנת מחקר ביערנות של אוניברסיטת טנסי.
חוברה
חוברה (שם מדעי: "Chlamydotis") הוא סוג של עופות במשפחת החובתיים בו שני מינים:
ויליאם בלאקסטון
משה רוזנשטיין
הרב משה רוזנשטיין (1881, אוז'וונטס, ליטא - פלונגיאן, 1941) היה דמות בולטת בתנועת המוסר, ומשגיח בישיבת לומז'ה.
ביוגרפיה.
בנעוריו למד בישיבת טלז ונודע כתלמיד מוכשר. תנועת המוסר עדיין לא חדרה אז לישיבת טלז. הוא נפגש עם ר' ירוחם ממיר, שלמד אז בישיבת קלם, והלה שכנע אותו לבוא ללמוד שם. ר' משה נתפס שם ללימוד למוסר. מאוחר יותר למד בכולל האברכים של ישיבת ראדין, בראשות החפץ חיים. ב-1912, התמנה למשגיח בישיבת לומז'ה ובה פעל עד אחרית ימיו. בתקופת כהונתו כמשגיח שגשגה הישיבה וגדלה, ויש הזוקפים זאת גם לזכות האווירה שהוא השרה בה.
תלמידיו מתארים מצד אחד את נטייתו לסגפנות ולפרישות - הוא נהג לבלות כמעט את כל ימות השבוע בישיבה, ורק בסעודות השבת נמצא בביתו - אך מצד שני גם כאדם שמח, חם ולבבי.
רבים מן התלמידים בלומז'ה באו מפולין והיו מבתים חסידיים. תחילה קשה היה להם להסתגל לדרך המוסר, אך רבים מהם "התקשרו אליו בעבותות אהבה והערצה נפשית רבה מאוד", כעדות אחד מתלמידיו, ואף קלטו את השפעתו. הוא התנגד בתוקף להכנסת לימודי חול לישיבה, ואף קבע שמוטב לסגור את הישיבה מאשר להכניס לתוכה שעתיים של לימודים כאלה ביום.
נפטר בשנת תש"א, בגיל ששים.
מתלמידיו: הרב יעקב ניימן מייסד וראש ישיבת אור ישראל בפתח תקווה, והרב שמעון מורדכוביץ, חבר נשיאות ועד הרבנים של ניו יורק ומחבר הספר "שמן הקודש".
ספריו.