ב-21 ביוני 2008 ביתו בדורהאם, קונטיקט עוקל והוצע למכירה תמורת 2.3 מיליון דולר. הבית נרכש על ידי U.S. בנק ב-2.5 מיליון דולר במכירה פומבית ב-28 ביוני 2008.
ב-2014 השתתף בייקר במשחק ראווה שארגן דניס רודמן בקוריאה הצפונית לרגל הולדת המנהיג קים ג'ונג-און. באוגוסט אותה שנה מכר השחקן את מדליית הזהב בה זכה עם נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת סידני תמורת כ-67 אלף דולר.
במהלך חודש יולי 2015 לקח בייקר חלק בצוות האימון של מילווקי באקס בליגת הקיץ שהתקיימה בלאס ווגאס. בחודש אוגוסט 2015 סיפר השחקן בראיון כי במהלך השנים שעברו בזבז כ-100 מיליון דולר, אותם הרוויח במהלך הקריירה שלו כשחקן, בעיקר בשל התמכרותו לאלכוהול. כמו כן חשף בכתבה כי החל לעבוד ברשת "סטארבאקס".
ואפן אס.אס.
שפות ברבריות
השפות הבֶּרְבֶּרְיוֹת הן קבוצת שפות המדוברות בעיקר בפי הברברים במרוקו ובאלג'יריה. כמו כן יש קבוצות הדוברות שפות אלו לכל אורך הסהרה, וגם באזור האפריקאי שמדרום למדבר סהרה. שפות אלו שייכות למשפחת השפות האפרו־אסיאתיות. יש המבקשים להכיר בקבוצת שפות אלו כקבוצה בפני עצמה, ללא קשר לשפות האפרו־אסיאתיות.
עם השפות הברבריות העיקריות נמנות: תאמאזיגת (מדוברת במרכז מרוקו), תאריפית או ריפי (מדוברת בצפון מרוקו), תַשֶלְחִית (מדוברת בדרום מרוקו), קבילית (מדוברת בחלקים נרחבים של אלג'יריה), ותאשאוית או שאויה (מדוברת בצפון־מזרח אלג'יריה). תמאזיגת הייתה שפה כתובה בהפסקות למשך כ־3,000 שנה.
הכתב שונה עם הזמן, לפי העמים שישבו בארצות שדוברו בהן שפות אלו. תחילה נכתבה השפה בכתב התיפינאג, שעודנו בשימוש אצל הטוארגים, ומופיע גם על שילוט דרכים באלג'יריה ובמרוקו. ממצא הקדום ביותר של כתב זה מתוארך ל־200 לפנה"ס. בין שנת 1000 לשנת 1500 נכתבה השפה בכתב הערבי (התשלחית של מרוקו נכתבת כך גם בימינו); יש הכותבים שפות אלו באלפבית הלטיני, בייחוד דוברי הקבילית. כתב התיפינאג הפך באחרונה לרשמי במרוקו והכתב הלטיני הפך רשמי באלג'יריה, מאלי וניז'ר. אף על פי כן, בכתבי התיפינאג והערבית נעשה שימוש רב במאלי ובניז'ר, בשעה שהכתבים הלטיני והערבי עודם בשימוש רב במרוקו.
טאמאזיט
מונמארטר
מונמארטר (בצרפתית: Montmartre, הגייה: מוֹנְמָרְטְר) היא גבעה בצפון פריז שבצרפת ברובע ה-18 של העיר, בגדה הימנית של נהר הסן.
מקור השם.
השם מונמארטר מקורו בצרפתית - "הר הקדושים המעונים" - Mont des Martyrs, בשל האמונה שראשיהם של הבישוף דני הקדוש (הקדוש המגן על צרפת) וקדושים נוספים נערפו על הגבעה בסביבות שנת 272.
היסטוריה מוקדמת.
בשנת 1134 בגבע הוקם מנזר של המסדר הבנדיקטי. בשנת 1534 כנסייה של המנזר הייתה המקום בו איגנטיוס מלויולה וחבריו הקים מסדר הישועים. המנזר נהרס במהלך המהפכה הצרפתית.
במהלך השנים הייתה הגבעה אזור של גידול גפנים לצורך ייצור יין.
בתקופת המהפכה הצרפתית הוסב שם הגבעה ל"מונמרה" (Montmarat) על שמו של ז'אן-פול מארה (מאישיה הבולטים של המהפכה), אולם בהמשך הוחזר השם המקורי.
המאה ה-19.
בתקופת שלטונו של נפוליון השלישי והתוכניות הגדולות של ברון אוסמן לבניית פריז בסגנון מודרני עם שדרות רחבות, נאלצו רבים מתושבי האזורים שנהרסו להתפנות מבתיהם. אזור מונמארטר נחשב מחוץ לתחום העירוני של פריז, אולם היה קרוב יחסית אל העיר וניתן היה לראותה ממנו, מחירי הדיור בו היו זולים מאשר ברבעים שבתוך העיר ועל כן התיישבו בו (וכן בקלישי ובלה וילט) תושבים רבים של העיר.
בשל העובדה שבאזור היו יקבים של המנזר שפעל במקום, הפך המקום למוקד של מסבאות ובתי שיכר, ובהמשך לאזור בילויים. בסוף המאה ה-19 נפתח במקום הקברט המפורסם - מולן רוז', ובבית המרזח Le Chat Noir (החתול השחור, לה שא נואר) נהגו לשבת אמנים רבים.
בין השנים 1876–1912 נבנתה על הגבעה בזיליקת הלב הקדוש (הסקרה קר), כביטוי לאמונת התושבים באל לאחר המפלה הגדולה של צרפת ב-1871 במלחמת פרוסיה צרפת.
מקום מפגש אמנים.
החל מאמצע המאה ה-19, התגוררו אמנים כמו יוהאן יונגקינד וקאמי פיסארו במונמארטר, שהפכה במהירה להיות מרכז האמנות של פריז ומוקד חיי הבוהמה.
פבלו פיקאסו ואמדאו מודיליאני התגוררו בקומונה במונמארטר, בבניין שנקרא לה בטו-לאוואר - "סירת המכבסה" (Le Bateau-Lavoir), בין השנים 1904–1909.
בין השאר התגוררו במונאמרטר ועבדו בה וינסנט ואן גוך, פייר בריסו, אלפרד ג'ארי, ז'ן פול, ז'אק וילון, רמון דושאן-וילון, אנרי מאטיס, אנדרה דרן, סוזאן ואלאדון, פייר-אוגוסט רנואר, אדגר דגה, מוריס אוטריו, אנרי דה טולוז-לוטרק, ותאופיל סטיינלן.
הזרם הקוביסטי באמנות נוצר והתפתח במונמארטר.
כאשר הרובע הפך לאפנתי ושכר הדירה עלה, עברו האמנים להתגורר ברובע מונפרנאס הזול יותר.
מונמארטר כיום.
הכיכר המרכזית ברובע מונמארטר, פלאס די טרטר (Place du Tertre), הומה מדי יום ומדי ערב בעשרות ציירי פורטרטים, קריקטוריסטים, אמני רחוב, ובאלפי תיירים הפוקדים את דוכני האמנים, המסעדות ובתי הקפה. בסמוך לכיכר, בביתו של האמן מוריס אוטריו, נמצא כיום מוזיאון מונמארטר המציג את עבודותיהם של אמני העבר המפורסמים של הרובע.
אמנים רבים קבורים היום בבית הקברות של מונמארטר ובבית הקברות סן ונסן, המהווים בשל כך אתרי תיירות.
בשל חשיבותו ההיסטורית ויופיו של הרובע, הוא מוגדר כאתר היסטורי, ואסורה בו בנייה שאינה משתלבת באופיו המקורי. מדרום-מערב למונמארטר מצוי "רובע האורות האדומים" של פריז - רובע פיגאל.
סט פקודות
סט פקודות הוא אוסף של הוראות בשפת מכונה שמכיר מעבד. על מנת לבצע פעולה כלשהי המעבד צריך לקבל פקודות ב"שפה" שהוא מבין, סט הפקודות הוא בעצם אוצר המילים של המעבד.
המעבד מבצע רצף של פקודות מכונה (instructions) הניתנות לו. פקודת מכונה היא רצף של סיביות, שהמעבד מבצע בהתאם להן פעולה מתאימה, בדרך כלל פעולה פשוטה ביותר. פקודות המכונה כוללות:
לפקודות המכונה מבנה מוגדר היטב, הכולל את קוד הפקודה (האופרטור), ולעיתים הנתונים שעליהם פועלת פקודה זו ("אופרנדים").
אוסף כל פקודות המכונה של מעבד מסוים הוא סט פקודות שלו. כתיבתן של פקודות מכונה נעשית באופן ישיר למדי באמצעות שפת סף, ובאופן עקיף באמצעות שפה עילית, שהמהדר מתרגם אותה לפקודות מכונה.
סט הפקודות הנפוץ ביותר בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-21 במעבדים של מחשבים אישיים הוא x86. ניתן להשתמש ולתכנת בסט פקודות זה בעיקר תוך שימוש בשפת תכנות שנקראת שפת סף. כיום ממעטים להשתמש בשפת סף, ורוב התכנות נעשה תוך שימוש בשפות עיליות (כמו C++) כאשר מהדרים (קומפיילרים) מתרגמים את הקוד לשפת מכונה, שימוש במפרשים (כמו המפרשים של פייתון, Perl, או PHP), או שימוש ב"מכונה וירטואלית" כמו ב-Java וסביבת NET.. למרות זאת, לפעמים מתכנת יעדיף לכתוב קוד בשפת סף, בעיקר כדי לשלוט על תכונות של המעבד שאינן כלליות ואינן ניתנות לשליטה בשפה עלית. בדרך כלל גרעין מערכת הפעלה מכיל קטעים מצומצמים בשפת סף.
דירק קולמן
הארי פוטר והאסיר מאזקבאן (סרט)
הארי פוטר והאסיר מאזקבאן (באנגלית: Harry Potter and the Prisoner of Azkaban) הוא סרט קולנוע בריטי-אמריקאי משנת 2004 המבוסס על ספר הפנטזיה האפית בעל השם הזהה מאת ג'יי קיי רולינג. הסרט קיבל תשבחות וביקורות חיוביות במיוחד, והיה לשובר קופות, אך הפך לסרט הכי פחות מצליח בסדרת סרטי הארי פוטר מבחינת רווחים בקופות
בסרט זה הוחלף לראשונה שחקן שהשתתף בסרטים קודמים בסדרה. מייקל גאמבון תפס את מקומו של ריצ'רד האריס כמנהל בית הספר לקסמים הוגוורטס, אלבוס דמבלדור. האריס נפטר בשנת 2002 בגיל 72 לאחר מחלה, והספיק להשלים את צילומי הסרט הראשון והסרט השני בסדרה.
זהו הסרט הראשון בסדרה בו שפרירה זכאי אינה אחראית על דיבובו לעברית.
הבמאי אלפונסו קוארון נבחר לביים סרט זה, לאחר שהבמאי של שני הסרטים הקודמים, כריס קולומבוס, צפה בסרט ילדים שביים קוארון, "נסיכה קטנה" משנת 1995, והמליץ עליו למפיקי וורנר ברוס.
אחד מהבמאים שנשקלו לביים את הסרט היה קנת בראנה ששיחק בסרט הקודם, "הארי פוטר וחדר הסודות" את גילדרוי לוקהרט.
ישנם הבדלים בין המבנה של טירת הוגוורטס בסרט זה לבין המבנה שלה בשני הסרטים הקודמים; ראשי המגדלים עברו עיצוב מחדש, התווסף מגדל כלא (שממנו מחלצים הארי והרמיוני את סיריוס בלק) וגשר עץ, המוביל אל המיקום החדש של הערבה המפליקה ושל הבקתה של האגריד שעוצבה מחדש אף היא, וכן חצר נוספת ומגדל שעון.
עלילה.
בסרט מסופר על רוצח מסוכן, סיריוס בלק, שברח מכלא הקוסמים - אזקבאן, לאחר שהיה כלוא שם במשך 12 שנים באשמת רצח חברו פיטר פטיגרו ובתור אוכל מוות ואחד מנאמניו של וולדמורט. החשש הוא שבלק ברח כדי לתפוס את הארי, ויעשה הכול כדי לתופסו.
בהמשך הספר מתגלה כי סיריוס היה חברו הטוב ביותר של אבא של הארי ואפילו היה הסנדק של הארי. הארי מגלה כי סיריוס הוא אינו הרוצח וכי האנשים שכביכול נרצחו על ידיו, נרצחו על ידי פיטר פטיגרו, שהוא אנימאגוס ולאחר הרצח המדומה של עצמו הוא הפך לעכברוש ונעלם מהמקום.
בנוסף לכול, הארי חייב להתמודד עם בעיית הסוהרסנים אשר שומרים על בית הספר לאחר בריחתו של סיריוס מאזקבאן, אך משום מה הם משפיעים עליו באופן קשה במיוחד.