ג'ון ואן מתווכחים קשות ולבסוף, אן מבקשת לסיים את נישואיהם. תוך כדי מאבק וויכוח חריף, ג'ון מצליח לגלות שהיא חשפה את עצמה בפני גרהם והוא צילם אותה, בשעת מעשה. ג'ון יוצא במהירות אל גרהם, מעיר אותו, מוציאו ממיטתו, מכה אותו, ומתיישב לראות את הריאיון של אן, שבו אנו רואים כיצד אן וגרהם מגיעים לאינטימיות, המאפשרת לשניהם, גם לגרהם וגם לאן, להתגבר על קשייהם.
הפקה.
הסרט נכתב על ידי סטיבן סודרברג במשך 8 ימים על בלוק דפים צהוב במהלך טיול חוצה ארצות הברית (אם כי סודרברג מציין בהערות גרסת ה-DVD שהרעיון לסרט התבשל במוחו בערך שנה לפני שהתחיל לכתוב). בהערות הבמאי של גרסת ה-DVD סודרברג אף חושף כי השחקנית עליה חשב בזמן שכתב את הדמות של אנדי מקדואל הייתה אליזבת' מק'גוברן, אולם הסוכן של מק'גוברן לא אהב את התסריט, כך שהיא מעולם לא קיבלה אותו לעיונה. לורה סאן ג'אקומו שיוצגה על ידי אותה סוכנות, של מק'גוברן, איימה לעזוב את הסוכנות כדי שיאשרו לה להשתתף בסרט בתפקיד של סינתיה. סודרברג לא רצה לערוך מבחן בד למקדואל, אולם היא הפתיעה אותו וקיבלה את התפקיד לאחר מבחן אחד מוצלח. התפקיד של ג'ון היה אמור להינתן לשחקן טים דיילי, אולם עיכובים בצילומים, עקב קשיים בהשגת המימון הובילו לכך שהתפקיד ניתן לבסוף לפיטר גלאגר. הצילומים ארכו כ-30 ימים בבאטון רוז' שבלואיזיאנה.
חשיבות.
הסרט העלה את קרנם של הסרטים העצמאיים. היסטוריון הסרטים ומבקר התרבות פיטר ביסקינד כותב בספרו "Down and Dirty Pictures" שהסרט "סקס שקרים ווידאוטייפ" היה אינסטרומנטלי לפריחה הגדולה של סרטים עצמאיים בשנות ה-90, ובישר לא רק את הגעתו של סטיבן סודרברג לבמה המרכזית של יוצרים נחשבים בתחילת שנות ה-90, כי אם הצליח גם לתרום לביסוסו של פסטיבל סאנדנס כפסטיבל קולנוע משמעותי בארצות הברית.
הסרט אף תרם לקידום הקריירה הקולנועית של השחקנים שהשתתפו בו. אנדי מקדואל נודעה לפני סרט זה בעיקר כדוגמנית. תפקידה הקולנועי הקודם בסרט דובב על ידי השחקנית גלן קלוז. ג'יימס ספיידר, ששיחק בו את הגיבור הסימפתי, זוהה לפני כן בעיקר עם תפקידי הנבל או הסנוב (עקב תפקידים שמילא בסרטים כגון יפה בוורוד). הסרט תרם משמעותית למיצוב של חברת מירמקס, שהפיצה באותה השנה גם את הסרט כף רגלי השמאלית, כחברת הפקות של סרטים עצמאיים איכותיים. עד אמצע שנות ה-90 הרחיבה מירמקס את הפצת הסרטים העצמאיים, וקלטה לשורותיה כמה מן היוצרים הבולטים של התקופה כגון קווין סמית', קוונטין טרנטינו ווודי אלן.
בתרבות הפופולרית.
מאות כותרות של מאמרים בעיתונים ומגזינים, שמות של פרקים בסדרות שונות, כותרות של פוסטים בבלוגים וכיוצא באלה, השתמשו בשם הסרט "סקס שקרים ווידאוטייפ" כמשחק מילים בו משנים את המילה הראשונה או האחרונה בכותרת, כך שיוצאת תוצאה של: "משהו, משהו ווידאוטייפ" או "סקס, שקרים ומשהו". התופעה התפתחה באופן עצמאי עד שאין בהכרח קשר בין השם שיצא כתוצאה ממשחק המילים, לתוכן הממשי של הסרט עצמו.
רשימה של דוגמאות בולטות:
בנימין שבילי
בנימין (בני) שבילי (נולד ב-24 במרץ 1956) הוא משורר, סופר ועורך ישראלי.
ביוגרפיה.
בנימין שבילי נולד בירושלים בשנת 1956, גדל בשכונת ימין משה. למד ספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. בעבר לימד במכללת עלמא. בתחילת שנות ה-80 יזם וערך את כתב העת הירושלמי לספרות ״מראות״. מאז שנת 2014 משמש כעורך הראשי של 62 הוצאה לאור.
שלושת ספריו: "קסטוריה" "הירידה מן הצלב'" ו"פה לין הלילה", הם טרילוגיה ספרותית של תיאור מסעות.
שבילי נשוי לנעמי, בתו של חוקר היהדות פרופ' אפרים אלימלך אורבך. מתגורר בשכונת קטמון בירושלים.
שואת יהודי צרפת
שואת יהודי צרפת היא ריכוזם של עשרות אלפי יהודים צרפתיים במחנות ריכוז בצרפת וגירושם על ידי שלטונות צרפת ואנשי אס אס גרמניים למחנות השמדה במזרח אירופה כחלק מהשואה שהתרחשה בזמן מלחמת העולם השנייה. כרבע מיהדות צרפת, 78,000, נספו בשואה.
רקע.
במאי 1940 פלשה גרמניה לצרפת, וב-22 ביוני נחתם הסכם שביתת הנשק בין גרמניה הנאצית לצרפת. לפי ההסכם שלוש חמישיות משטחה של צרפת כולל כל אזור החוף הצפוני הועברו לשלטון גרמני, והשטח הנותר ניתן לממשלת בובות צרפתית מטעם הגרמנים שכונתה "ממשלת וישי". מנהיגי ממשלת וישי היו המרשל פטן וסגנו פייר לאוול. פטן שהיה במלחמת העולם הראשונה גיבור קרב וורדן, זכה לאהדה ציבורית ניכרת בצרפת לאחר כיבושה על ידי הגרמנים. פטן הוביל מדיניות "להחזיר את צרפת לצרפתיים" ולפיה ריכוז המאמץ הצרפתי הוא בעניינים לאומיים צרפתיים תוך דחיקת רגלי הזרים ובכללם היהודים. ביולי 1940 חוקק חוק "לבדיקת אזרחות המהגרים" כתוצאה מחוק זה, בוטלה אזרחות של כ-16,000 אזרחים צרפתיים, שליש מהם יהודים. יחד עם חוק זה, נאסר על כל מי שלא צרפתי מבטן ולידה לעסוק בשירות הציבורי, כדוגמת עריכת דין ורפואה ושאר המקצועות. באוגוסט 1940 חוקק חוק ספציפי כנגד היהודים שעניינו ביטול 'האמנספציה' דהיינו כתב השוואת הזכויות שניתנה ליהודים בשנת 1782 על ידי נפוליאון. בהמשך, הורה ליהודים לענוד טלאי צהוב, סילק אותם מעבודותיהם, שלל את פרנסותיהם והחרים את רכושם.
מעצרים.
בחורף 1940–1941 שלחו הגרמנים והצרפתים עשרות אלפי יהודים למחנות מעצר בדרום צרפת, בהם גירס וסן סיפריאן.
רובם היו פליטים ומהגרים. באביב 1941 חודשו המעצרים. במחנות אלה נספו אלפי יהודים.
גירושים להשמדה.
ב-16 ביולי 1942 החלה משטרת צרפת במעצרים המוניים של יהודי פריז, וזאת בהסתמך על רישומם, שנעשה על ידי שוטרים צרפתיים. המשטרה ריכזה את היהודים במחנות ריכוז באזור פריז, העיקריים שבהם דראנסי, בון לה רולנד ופיטיביה, ושלחה אותם ברכבות של חברת הרכבות הצרפתית למחנות השמדה. המעצרים התפשטו לכל רחבי צרפת, גם לאזור "משטר וישי" החופשי לכאורה. בנובמבר 1942 כבשו הגרמנים גם את אזור משטר וישי והמשיכו לעצור יהודים ולשלחם להשמדה.
בסוף 1944 שוחררה כמעט כל צרפת. עד אז הספיקו הצרפתים והגרמנים לשלוח למחנות ההשמדה כ-78,000 יהודים, שהיוו כרבע מיהדות צרפת.
כלי טיס בלתי מאוישים בישראל
כלי טיס בלתי מאוישים (כטב"מים) מיוצרים באופן נרחב בישראל, ומשרתים בצבאה.
מאז שנות ה-70 של המאה ה-20 נחשבת מדינת ישראל כמובילה עולמית בתחום כלי הטיס הבלתי מאוישים, וב-2013 הייתה ליצואנית הכטב"מים הגדולה בעולם, עם מכירות של כ-4.62 מיליארד דולר בשמונה השנים האחרונות.
הסיבות להצלחתה של ישראל בתחום זה:
אטימולוגיה מושגית.
המושג שבא לציין כלי טיס ללא טייס, עבר כמה גלגולים.
עד לפני שנים אחדות היה נהוג לכנותו מזל"ט – מטוס זעיר ללא טייס עבור דגמים קטנים ומל"ט – מטוס ללא טייס – לדגמים הגדולים יותר (UAS ,Unmanned Air/Aircraft System).
מאוחר יותר נקבע המונח כטב"ם – כלי טיס בלתי מאויש (UAV ,Unmanned Aerial Vehicle). המונח 'כלי טיס' משקף את העובדה שלא כל הכלים בצורת מטוס. כלי טיס אלו מופעלים על ידי מפעיל מנוסה הנמצא בעמדת שליטה ובקרה מרוחקת, והם בעלי חשיבות רבה בשדה הקרב המודרני, שבו הם משמשים לליווי ולסיוע לכוחות קרקע ואוויר, למסירת נתוני צפייה בזמן אמת, לאיסוף מודיעין וכולי.
בשנת 2016 מפקד חיל האוויר דאז, האלוף אמיר אשל, שינה את שם מערך המטוסים הבלתי מאוישים בחיל מ"מערך הכטב"ם" ל"מערך הכטמ"ם", ולמעשה, מאז החל הצבא להשתמש במושג כטמ"ם – כלי טיס מאויש מרחוק (RPAS ,Remotely Piloted Aircraft System). המונח החדש משקף את העובדה שכלי הטיס אינם פועלים מעצמם, אלא ישנו מפעיל המפקח עליהם ומפעיל אותם מרחוק, מעין טייס מרוחק. שם זה הוצע לראשונה על ידי אלון אונגר יו"ר ומייסד כנס UVID במאמר שכתב במגזין Israel Defense בשנת 2012 וכותרתו "כלי טיס מאוישים מרחוק".
יצרני כטמ"מים.
בישראל פועלים יצרנים אחדים של כטמ"מים, שהעיקריים שבהם:
שימוש בצה"ל.
שימוש מוקדם.
את רעיון המזל"ט הגה אל אליס, מהנדס אלקטרוניקה שעלה מארצות הברית ונתקבל לעבודה בתעשייה האווירית (אליס גם השתתף במלחמת העצמאות כמתנדב מח"ל). אליס עבד בחברה לבניית מטוסים ללא טייס לפני שעלה מארצות הברית. לאחר מלחמת יום הכיפורים חשב אליס שניתן לבנות מטוס ללא טייס, שהוא קטן ואיטי יחסית, טס במהירות של כ-100 קמ"ש, ומאפשר לא רק צילומים של תמונות בודדות אלא צילום וידאו בזמן אמת של שדה הקרב. עד אז למטוסים ללא טייס לא הייתה יכולת כזאת. אליס סיפר על הרעיון למהנדס יהודה מנור, בוגר קורס הטיס הראשון של חיל האוויר, שהציע לעזור. השניים החליטו לבנות את המזל"ט בעצמם, כפיתוח של טיסן, ונעזרו בשני טייסים מומחים לבניית טיסנים והטסתם: אלוף-משנה עזרא דותן ושלמה ברק. הארבעה הקימו חברה למימוש הרעיון ובנו את המזל"ט בזמנם הפנוי. בניית המזל"ט הראשון נמשכה כחצי שנה והוא היה מוכן לטיסת ניסוי ב-1974. המזל"ט היה בנוי מעץ בלזה ויריעות פלסטיק, יכול היה לטוס בגובה קילומטר, במהירות של כ-100 קמ"ש (60 קשר) ולמרחק של עד כ-50 קילומטר. הוא צויד במצלמת טלוויזיה קטנה ששידרה תמונות למקלט טלוויזיה. טיסות הניסוי בוצעו בהצלחה במחנה סירקין.