ספר אלף החוקים (Mādayān ī Hazār Dādestān) הוא ספר משפט זורואסטרי מהמחצית הראשונה של המאה ה-7 (סוף התקופה הסאסאנית), שנערך בידי אדם בשם פַרוֹכְמַרד אִי וַהְרָאמָאן (Farroxmard i Wahrāmān). הספר נכתב בפהלווית (פרסית בינונית) והוא מכיל אוסף של פסקים ופרשנויות בנושאים משפטיים שונים, כגון דיני משפחה, דיני ממונות ועוד. הספר נשמר בכתב יד אחד (שאינו מכיל את כל החיבור המקורי, ויש בו שיבושים לא מעטים), והוא ייחודי במובנים רבים: הוא המקור המשפטי הזורואסטרי היחיד ששרד עוד מלפני התקופה האסלאמית, וככזה הוא ראשון במעלה להכרת ההיסטוריה החברתית והמוסדים של פרס הסאסאנית. בשונה משאר החיבורים הזורואסטרים ששרדו, הוא אינו מכיל בתוכו כל התייחסות תאולוגית (מלבד התייחסויות קצרות לאווסטה ולפרשנויותיה וכדומה), והוא עוסק כמעט אך ורק בחקיקה ובמשפט. לעומת זאת, בהקדמה, מרחיב המחבר במליצות תאולוגיות ומוסריות, ועומד על החשיבות הדתית העליונה של שמירת המשפט כדרך להגשמת מטרותיה של הדת הזורואסטרית.
תיארוך הספר מסתמך בין השאר על כך שהתאריך האחרון המוזכר בו הוא שנת 26 למלך כוסרו פרוויז (591-628). גם אם נניח עריכה בתקופה מאוחרת יותר, ברור לחלוטין מתוכנו של הספר שהחקיקה בו היא סאסאנית לחלוטין, ונקייה מכל השפעות של התפתחות המשפט הפרסי בתקופה האסלאמית.
כתב היד של הספר, שהיה שייך לספריית הטאריה בפונה (Poona) פורסם לראשונה כמהדורת פקסימיליה על ידי J.J. Modi ב-1901, והוא שפרסמו תחת השם Mādayān ī Hazār Dādestān, או בקיצור MHD. אמנם, המשפט בהקדמת הספר שממנו לקח מודי את כותרתו אומר "ēn mādayān hazār dādestān xwānēnd", דהיינו "ספר זה קרוי 'אלף החוקים'", ואם כן שמו המקורי של הספר היה פשוט "אלף החוקים". חלק אחר של כתב היד, שהיה ברשותו של Tehmuras D. Anklesaria ולא פורסם על ידי מודי, פורסם על ידי אנקלסריה ב-1912, והוא ידוע בכינוי MHDA. סדר הפרקים בפקסימליות הללו מבולבל לעיתים, אך ניתן לעמוד על הסדר המקורי על פי מספור אבג'ד שנוסף לספר בתקופה המוסלמית (שאמנם אינו אמין בכל המקרים, שכן חלק מהדפים אבדו עוד קודם להוספת אותו מספור). לפי המספור הזה, הפרקים הראשונים, 1-4, אבדו, אך חלק גדול מהספר (75 דפים שכל אחד מכיל 17 שורות בממוצע) שרד.
Madayan i hazar dadestan
שמורת נחל שרך
שְׁמוּרַת נַחַל שָׁרָךְ היא שמורת טבע בישראל, שהוכרזה בשנת 1969. השמורה משתרעת בקרבת גבול לבנון, צפונית לכביש הצפון. מקור השם בשרכים הגדלים על גדות הנחל. ראשיתו של הנחל בתחומי לבנון, וחלקו האחרון נמצא בשמורת נחל בצת.
הצומח והחי בשמורה.
השמורה מאופיינת בחורש ים-תיכוני צפוף ומגוון, ובו בין היתר עצי אלון התולע, כליל החורש, אדר סורי, ער אציל, קטלב, ומיני שרכים שונים (שעל שמם נקרא הערוץ). בשטחים היבשים של הערוץ גדלים עצי אלון מצוי, אלה ארץ ישראלית ועוזרר, ושיחי אחירותם החורש וקידה שעירה.
השמורה ברובה מוצלת ולעיתים כה עבותה עד שהיא מסתירה לחלוטין את השמים. המסלול נוח למטיילים בכל עונות השנה, כמו כן הירידה יחסית נוחה, בשביל מכוסה עלווה שנשרה בצבעי צהוב-ירוק מרהיבים.
חלקו העליון של נחל שרך הוא נחל אכזב, ובחלקו התחתון מעיינות נובעים לכל אורך השנה, הנקראים "עינות כרכרה", שמהם זרימה איתנה לכיוון מכון השאיבה שמתחת לקיבוץ אילון. שם ישנה חורשת אקליפטוסים ובריכות אגירה ישנות מבטון. ומכאן נשאבים מי הנחל ומועלים לקיבוץ אילון. נחל שרך נשפך לעבר נחל בצת.
בשעות הלילה פעילים באזור שועלים וחזירי בר, כמו כן ניתן מדי פעם לראות שפני סלע, או את העטלפים השוכנים במערה.
מערת שרך.
במרכז השמורה נמצאת מערת שרך, המהווה אטרקציה מיוחדת למטיילים, ובה נכנסים לבטן ההר (בלוויית פנסים) ומטפסים בתוך מערת נטיפים מרהיבה לגובה של כ-20 מטרים במעבה ההר, במסלול מסודר הכולל מדרגות ברזל ויתדות, שאורכו קרוב ל-200 מטר, היציאה מהמערה היא במפלס העליון, בגובה של כ-15 מטר מעל הערוץ.
בתקופת החורף (נובמבר - אפריל) בה לנים העטלפים, הכניסה למערה אסורה.
נכון לסוף שנת 2015 הכניסה למערה אסורה בשל חשד לקדחת המערות.
אירועים בשמורה.
במהלך מלחמת לבנון השנייה נפלו מספר טילים בשטח השמורה וגרמו לשרפות של שטחי חורש.
גישה לשמורה.
הכניסה היא מחניון שרך, מצפון לכביש הצפון (899) - נ.צ. 1732-2747. או מהחניון בקיבוץ אילון.
מריאנפלאץ
מריאנפלאץ (בגרמנית: Marienplatz) היא כיכר גדולה במרכז העיר מינכן, גרמניה מאז שנת 1158.
בימי הביניים היו בכיכר שווקים ונערכו בה תחרויות. הכיכר נקראה על שם המריאנזוילה (Mariensäule), עמוד מריאני (על שם מרים, אם ישו) שנבנה בשנת 1638 לכבוד סיום הכיבוש השוודי. כיום הכיכר ידועה בזכות בית העירייה הנמצא בקצה הצפוני שלה. הקריון (סוג של גלוקנשפיל) שמנגן במגדל בית העירייה, בליווי בובות, נבנה בהשראת טורנירים אלו, וכיום מושך מיליוני תיירים. לקריון שלוש מנגינות: בראשונה אין תזוזה של הדמויות, בשנייה נעות הדמויות שבחלק העליון ובשלישית רוקדים החבתנים (עושי חביות הבירה) שבחלק התחתון. ריקודם מסמל את הפריחה הכלכלית שהתרחשה עם תום מלחמת שלושים השנה כאשר הקהל שב לפקוד את בתי הבירה.
בצד המזרחי של הכיכר נמצא בית העירייה הישן של העיר.
המדרכה בין המריאנפלאץ לקארלספלאץ היא אזור הומה המלא בחנויות ומסעדות.
במקום נמצאת גם תחנת רכבות הממוקמת מתחת לכיכר אשר מהווה תחנה מרכזית חשובה לרכבת התחתית (U Bahn) ולרכבת פרוורים (S Bahn) לעיר.
רוב המבנים שסביב הכיכר נהרסו במהלך הפצצות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה ושחוזרו במהלך השנים שאחריה. מגדל הפעמונים (הגלוקנשפיל) ניצל מהרס, כנראה בשל היותו נקודת ציון למטוסים.
עמוד מרים.
המריאנסולה היא עמוד מריאני, הממוקם בכיכר המריאנפלאץ, שנבנה בפקודת מקסימיליאן הראשון, דוכס בוואריה בשנת 1638 לכבוד סיום הכיבוש השוודי במהלך מלחמת שלושים השנים. בראש העמוד פסלון מוזהב של הבתולה מרים, העומדת על חצי סהר כמלכת גן עדן, שנבנה בשנת 1590. העמוד הוצב לראשונה בקתדרלת פראואנקירכה. עמוד מרים במינכן הוא העמוד המריאני הראשון מצפון לאלפים והוא נבנה בהשראת עמודי מרים אחרים שנבנו באירופה.
בארבע פינות תחתית העמוד ניצבות ארבע דמויות ילד קטן הנאבקות כל אחת באויב סמלי אחר בתקווה שלא תתרחש על העיר הצרה המסומלת על ידי הדמות. האריה מסמל מלחמה, קוקאטריס מסמל מגפה, דרקון מסמל רעב ונחש מסמל את הכפירה או מעשי השטן.
מזרקת הדג (Fischbrunnen).
בפאתי הכיכר נמצאת מזרקת הדג (Fischbrunnen).
המזרקה נמצאת ליד הכניסה הראשית לבניין העירייה החדש, המים מגיעים אליה מנהר האיזאר (Isar). לפני המזרקה הנוכחית הייתה במקום מזרקה קודמת, שנבנתה על ידי קונרד קנוהל בשנים 1865-1862 ונהרסה לחלוטין בהפצצות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. ב-1954, במקום שחזור מלא נבנתה מזרקה חדשה על בסיס רעיונות המזרקה הקודמת.
בית העירייה החדש של מינכן
בית העירייה החדש (בגרמנית: Neues Rathaus) הוא בית עירייה בכיכר המריאנפלאץ שבמרכז העיר מינכן, גרמניה. בבניין נמצאים מועצת העיר, משרדי ראש העיר וכן חלק מהאדמיניסטרציה. בשנת 1874 הועברו הרשויות מבית העירייה הישן לבניין החדש.
היסטוריה.
הבניין נבנה בין השנים 1867-1908 בסגנון בנייה נאו-גותי. הבניין מכסה שטח של 9,158 מ"ר ומכיל 400 חדרים. החזית המרכזית מופנית לכיוון הכיכר ואילו החזית האחורית צמודה לפארק קטן. המרתף מאוכלס ברובו במסעדה בשם "Ratskeller". בקומת הקרקע נמצאת תחנת מידע גדולה לתיירים וכן שטחים המושכרים לחנויות.
בקומה הראשונה ישנה מרפסת גדולה הפונה לכיוון הכיכר ונערכים בה פסטיבלים גדולים כמו אליפויות כדורגל או קונצרטים בזמן שוק חג המולד. המגדל המרכזי בה מגיע לגובה של 85 מטר ופתוח למבקרים באמצעות מעלית. בראש המגדל נמצא ה-Rathaus-Glockenspiel שכולל מספר הצגות יומיות ומהווה אטרקציה תיירותית.
בהפצצות בעלות הברית על גרמניה במהלך מלחמת העולם השנייה ניזוק המבנה ושוחזר בשנים שלאחר מכן.
לא נפסיק לשיר - כוכב נולד
קן (כדורגל)
סטאד מאלרב קן (צרפתית: Stade Malherbe Caen) הוא מועדון כדורגל צרפתי מקצועני, המשחק בעיר קן שבנורמנדי תחתית.
היסטוריה.
המועדון נוסד ב-17 בנובמבר 1913 לאחר איחד בין שני המועדונים - "קלאב מאלרב קן" ו-"קלאב ספורטיף קן". הקבוצה נקראת על שמו של פרנסואה דה מאלרב (1555-1628), שהיה משורר, מבקר ומתרגם, יליד העיר קן.
במרבית שנותיו המועדון נחשב לאחד ממועדוני החובבנים הטובים ביותר בצרפת. ב-1985, הפך המועדון באופן רשמי למועדון מקצועני. בסוף שנות ה-80 ובראשית שנות ה-90, עברה קן לשחק בליגות הבכירות בצרפת, ושינתה את מעמדה למועדון צרפתי מקצועני בכיר במדינה. בשנת 1988, העפילה הקבוצה לליגה הצרפתית הבכירה. בשנת 1992, מספר חודשים לאחר שהמועדון ניצל מפשיטת רגל, הקבוצה סיימה במקום החמישי בליגת העל הצרפתית והעפילה לגביע אופ"א. בסיבוב הראשון בגביע אופ"א הקבוצה הפסידה לריאל סרגוסה והודחה מהטורניר. בשנת 1993, הקבוצה עבר לשחק במגרש המודרני סטאד מישל ד'אורננו. שנתיים לאחר מכן, ירדה הקבוצה לליגת המשנה הצרפתית. על אף שזכתה באליפות ליגת המשנה ב-1996, הקבוצה חזרה במהרה להיות קבוצה אלמונית בליגת המשנה הצרפתיות.
בסוף שנות ה-2000, השיגה הקבוצה הישגים שהקנו לה את הזכות לשחק מספר עונות בליגת העל הצרפתית. בשנת 2005, קן אף העפילה לגמר גביע הליגה הצרפתית.