אחת העובדות החשובות הנוגעות לטורון היא שהעיר כמעט לא נפגעה במהלך מלחמת העולם השנייה, בניגוד לערים היסטוריות אחרות בפולין. העיר העתיקה נותרה ללא פגע, כך שכל המבנים החשובים הם מקוריים. לכן מתגאה טורון במספר הגדול ביותר של בתים גותיים משומרים בפולין, וברובם יש ציורי קיר גותיים או תקרות גותיות המתוארכות לתקופה שבין המאה ה-16 למאה ה-18. בשנים האחרונות נערכים בעיר מספר מבצעי שיקום, על מנת לשפר את המצב והמראה החיצוני של העיר העתיקה. מלבד החידוש של כמה בניינים יש מספר פרויקטים כמו סלילה מחדש של מדרכות וכיכרות והשבתם לחזותן המקורית. אחד הפרויקטים המרשימים ביותר הוא הארת העיר העתיקה בלילה, היוצרת מראה מרשים במיוחד.
אוכלוסייה.
לפי מבדקים סטטיסטיים שנערכו ב-2006 התברר כי אוכלוסיית העיר פחתה, וגודלה עמד על כ-208,000 תושבים. מגמה זו נגרמה בעיקר כתוצאה מהגירה של תושבים ליישובים הסמוכים לפרברים שסביב העיר, אך אינם חלק ממנה. כתוצאה מכך טורון מוקפת על ידי חגורה של יישובים צפופי-אוכלוסין, שתושביהם עובדים ושוהים בטורון אך אינם מתגוררים בה. בעקבות מגמה זו החלו דיונים הנוגעים לסוגיית שילובם של היישובים הללו אל תוך תחום השיפוט של העיר. מבחינה מעשית טורון קרובה להגיע לסף יכולת האכלוס שלה בתוך גבולות העיר.
רוב האוכלוסייה שבתוך העיר מרוכזת לאורך הגדה הימנית (צפונית) של נהר הוויסלה. שניים מהאזורים הצפופים ביותר הם רובינקובו ונה-סקארפי הנמצאים בין המחוז המרכזי והמחוז הצפוני של העיר, ועיקר הבנייה בהם התרחשה בשנות ה-70 ובשנות ה-80. מספר התושבים הכולל באזורים אלה הוא כ-70,000.
טורון ובידגושץ' יוצרות מטרופלקס זוגי ביחד עם הכפרים והעיירות המקיפים אותם, ובסך הכל חיים באזור זה כ-800,000 איש, המהווים כשליש מהאוכלוסיית פרובינציית קויאוויה-פומרניה כולה, העומדת על כ-2.1 מיליון תושבים.
בטורון יש קבוצות מיעוט שמקורן ביפן, באוקראינה ובווייטנאם. היפנים הם קבוצת המיעוט הגדולה ביותר, וחלק ניכר מהם עוסק בניהול המפעלים שהוקמו בשנים האחרות על ידי חברות יפניות. בנוסף למנהלים, מהנדסים ומתרגמים יפניים ובני משפחותיהם, יש בטורון מספר מורים ליפנית העובדים באוניברסיטה ובבתי הספר המקומיים, וכן יפנים שנישאו לפולנים ונשארו לגור בעיר.
תחבורה.
מערכת התחבורה העירונית ספגה בעבר ביקורת, שכן אף שטורון איננה עיר גדולה, קיים חוסר בתשתית תחבורתית ואחת הבעיות היותר משמעותיות היא שרק גשר אחד לכלי רכב חוצה את הוויסלה בתוך תחומי העיר (הגשר האחר משמש רכבות). בנייתם של מספר כבישים עוקפים הקלה במידת מה על עומס התנועה. הועלתה הצעה לבנייתו של גשר נוסף במרחק 4 ק"מ מהקיים, אך בגלל סוגיות משפטיות וכלכליות אין ודאות האם התוכנית תצא לפועל.
מערכת התחבורה הציבורית של העיר מורכבת מחמישה קווי חשמליות וכ-40 קווי אוטובוסים, המגיעים לכל חלקי העיר ולחלק מהיישובים הסמוכים. בעיר יש שתי תחנות אוטובוסים שמהן יוצאים קווים המגיעים לכל פולין.
טורון שוכנת באחת מצמתי הדרכים החשובות בפולין. הכביש המהיר A1 מגיע אל העיר, ודרומית לעיר נמצא כביש עוקף. מלבד הכבישים הללו נחצית העיר על ידי הכביש האירופי E75.
בעיר שלוש תחנות רכבת: גלובניה (ראשית), מיאסטו (מרכז) וסכודניה (מזרח). טורון היא צומת רכבות חשוב, ודרכה עוברים קווי הרכבת המחברים את קוטנו עם בידגושץ' ואת פוזנן עם אולשטין. כמו כן, מטורון יוצאים שני קווי רכבת המגיעים למאלבורק ולסירפץ. החיבור בין טורון לבידגושץ' קרוי BiT City, והוא חלק מהתוכנית הכללית שמטרתה הסופית היא ללכד את המטרופולין שבו נמצאות שתי הערים.
בשנת 2008 נפתח ליד העיר נמל תעופה קטן, וקיימות תוכניות להרחיבו. מלבד נמל זה פועל נמל התעופה בידגושץ'-סזבדרובו, השוכן במרחק 50 ק"מ ממרכז טורון, ומשמש את אזור המטרופולין כולו.
כלכלה.
טורון היא אמנם עיר בגודל בינוני, אך מספר חברות בולטות בכלכלה הפולנית מיקמו בה את משרדי ההנהלה שלהן. שיעור האבטלה הלא רשמי הוא כ-6.9% נכון לפברואר 2008.
בשנת 2006 החלה הבנייה של מספר מפעלים חדשים בבעלות חברת שארפ וחברות יפניות אחרות בליסומיצה, הנמצאת במרחק של כעשרה ק"מ ממרכז העיר. המבנים החדשים שעדיין לא הושלמו נמצאים באזור תעשייתי חדש. כתוצאה משיתוף הפעולה בין החברות שהוזכרו החלו דיונים הנוגעים להקמתו של אזור היי טק חדש, האמור לספק כ-10,000 מקומות עבודה עד לשנת 2010, בעלות כוללת של כ-450 מיליון אירו. בשנת 2008 נערכו דיונים הנוגעים לשאלה האם להקים אזור תעשייה חדש, אך הפעם בתוך גבולות העיר עצמה.
בטורון מבקרים בכל שנה כ-1.5 מיליון תיירים, בעיקר בזכות המונומנטים הנמצאים בה. התיירות נחשבת לאחד מענפי הכלכלה החשובים ביותר בעיר, אם כי חלק מהתשתיות, כמו בתי מלון, לקויות. עם זאת, תעשיית התיירות זוכה לתמיכה ולסיוע בדמות חידוש המונומנטים האדריכליים, בניית בתי מלון חדשים (כולל בתי מלון ברמה גבוהה), שיפור התשתיות, ועריכת אירועי תרבות ומדע קבועים.
בשנות ה-2000 טורון חוותה תקופה של השקעות רבות בתחום הבנייה, בעיקר למטרות מגורים ותחבורה. חלק מהמימון לתנופת הבנייה הזו הגיע כתוצאה מהצטרפותה של פולין לאיחוד האירופי. ישנם מיזמי בנייה מקיפים הנמצאים עדיין בשלבי תכנון או מוכנים להתחלה, והעלות של חלקם היא כ-100 מיליון אירו. המיזמים הללו כוללים בין השאר אצטדיון חדש, מרכזי קניות ובידור גדולים, מתחם מסחרי חדש, תיאטרון מוזיקלי, מרכז לאמנות עכשווית, מבנים חדשים עבור אוניברסיטת קופרניקוס, דרכים וקווי חשמליות, מערכות להובלת מים ולפינוי שפכים, פרויקטים בתחום המגורים, והגשר החדש הנ"ל מעל נהר הוויסלה.
תרבות וחינוך.
בטורון שוכנים שני תיאטראות דרמה, שני תיאטראות ילדים, שני תיאטראות מוזיקליים, וכן מספר תיאטראות אחרים מסוגים שונים. פעם בשנה, בחודש מאי, העיר מארחת את פסטיבל התיאטרון קונטאקט. בנייתו מרכז התרבות המודרני "באי פומורסקי" בקצה הדרום-מזרחי של העיר העתיקה הסתיימה לאחרונה, וחזיתו מעוצבת בצורת שידת מגירות ענקית. בנייתו של המרכז לאמנות עכשווית החלה בקיץ 2006 והוא עתיד להיפתח באמצע 2008, אם כי המרכז מארגן כבר תערוכות רחוב. בניין המרכז ממוקם בלב העיר, בסמוך לעיר העתיקה.
ההיסטוריה של טורון ושל האזור המקיף אותה מתועדת בכעשרה מוזיאונים. עם אלה נמנים "בית קופרניקוס" והמוזיאון הסמוך אליו, המתעדים את עבודתו המהפכנית של האסטרונום, ומוזיאון האוניברסיטה, המתעד את ההיסטוריה האקדמית של העיר. בטורון יש גם פלנטריום ומצפה כוכבים, השוכן ביישוב הסמוך פיבניצה. מצפה הכוכבים ידוע בשל הרדיוטלסקופ הגדול ביותר בחלק המזרחי של מרכז אירופה, שקוטרו 32 מטרים. בטורון פועלת תזמורת סימפונית, והעיר ידועה גם בשל לחם הזנגביל המיוצר בה.
המוסד הגדול ביותר להשכלה גבוהה בטורון הוא אוניברסיטת ניקולאוס קופרניקוס, שהוקמה ב-1945 ומשרתת למעלה מ-40,000 סטודנטים. כאשר הקימו את האוניברסיטה קהל היעד והצוות שלה היו אמורים לבוא מהחברה המדעית של טורון, אוניברסיטת סטפן בטורי בווילנה ואוניברסיטת יאן קזימיר בלבוב. מעמדה של האוניברסיטה מסייע גם לעיר לשמור על מעמדה ותדמיתה, ונודעת לה השפעה רבה גם על הכלכלה המקומית.
הדרכים ברומא העתיקה
הדרכים ברומא העתיקה היו אחד המאפיינים הבולטים של האימפריה הרומית. אחד מהתחומים העיקריים שבהם הצטיינו הרומאים היה הכישרון ההנדסי שלהם, שבלט בעיקר בשני תחומים ציבוריים: בניית אמות מים וסלילת דרכים וגשרים. בשיאה כללה האימפריה כ-85,000 קילומטר של דרכים סלולות שקישרו בין כ-370 יעדים.
האימרה הידועה "כל הדרכים מובילות לרומא" לא הייתה אמירה סתמית. הדרכים הראשונות נסללו מרומא ליעדים שונים ברחבי חצי האי האפניני, שאותם הכניעה רומא. בהמשך, נזקקו הרומאים לדרכים על מנת להוביל אספקה לצבאם שכבש שטחים והגדיל את מרחבי הרפובליקה והקיסרות שלאחריה. כמעט לכל מקום שאליו הגיע הצבא הרומי, נסללה דרך. לאור הרחבת האימפריה הייתה לדרכי היבשה חשיבות בשליטה צבאית, כלכלית ומנהלית. הדרכים הרומאיות נקראו בדרך כלל על שם הקנסור שיזם את הקמתן.
חצי האי האפניני.
המלחמות הסאמניטיות שפרצו בחצי האי האפניני במאה הרביעית לפני הספירה, הביאו את הרומאים למסקנה שאם ברצונם לשלוט בחצי האי, עליהם לבנות דרכים שיסייעו בידיהם בהובלת גייסות אל אזורי הקרבות. ויה אפיה, הדרך הראשונה שנבנתה החל משנת 312 לפני הספירה, הובילה בתחילה מרומא אל העיר קפואה שבקמפניה, חבל ארץ שהרומאים והסאמניטים נלחמו על השליטה בו. בהמשך הוארכה הדרך והגיעה עד לעיר הנמל ברונדיסיום בדרום איטליה. ויה אפיה נקראה כמקובל על שם הקנסור שיזם את סלילתה, אפיוס קלאודיוס קאיקוס.
בשנת 241 לפני הספירה נסללה ויה אאורליה, על שמו של הקנסור ק. אאורליוס קוטה, בין רומא לפיזה, וכך חובר לרומא הנמל היחיד בינה לבין גנואה.
ההתפשטות הרומאית לא הסתיימה בחלקו הדרומי של חצי האי. בשנת 223 לפני הספירה סלל הקונסול פלאמיניוס את ויה פלאמיניה, שהוליכה מרומא לארימינום (רימיני) ולאנקונה שעל חוף הים האדריאטי. ב-187 לפני הספירה נסלל המשכה מארימינום לבונוניה (בולוניה) ופלקנטיה (פיאצ'נזה) - ויה אמיליה. הדרכים שנסללו איפשרו לצבא הרומי להכניע את הליגורים ולהשתלט על מחוזותיהם. הדרכים אפשרו הקמת מושבות רומיות באזורים אלה, ומנגד - תושביהם המקוריים הוגלו לחבל סאמניום.