עורכיו במשך השנים:
המוזיאון הלאומי לאומנות מערבית
מגדל סוחרב
ז'וזף נאדז'
ז'וזף נאדז' או ז'וזף נאג' (בהונגרית: Nagy József; בצרפתית: Josef Nadj; ) הוא רקדן וכוריאוגרף, אמן מיצגים וצלם צרפתי-הונגרי, יליד וויבודינה (סרביה).
ביוגרפיה.
יוז'ף נאג' נולד במשפחה הונגרית בקאניז'ה, בחבל וויבודינה שבסרביה, בזמנו בפדרציה היוגוסלבית.
הוא למד תולדות האמנות ומוזיקה באוניברסיטת אטווש לוראנד בבודפשט בהונגריה, לרבות קורסים לפילוסופיה וספרות. כמו כן למד אמנויות לחימה, ביטוי גופני ותיאטרון.
בשנת 1980 הגיע לפריז בצרפת כדי ללמוד פנטומימה אצל מרסל מרסו ואטיין דקרו. גילה בהזדמנות זו את עולם הבלט המודרני והשתלם אצל פרנסואה ורה, קתרין דיוורס ואצל מרק טומפקינס והשתתף כרקדן בכמה מהפוקותיהם.
ב-1986 הוא הקים את להקת הבלט שלו "התיאטרון ז'ל" (Jel "יֶל" בהונגרית משמעותו "סימן"). ב-1987 הפיק את המופע הראשון שלה
"ברווז פקינאי" (Canard pékinois) בתיאטרון הבסטיליה. עם רקדני להקתו נמנו לאורך השנים כוכבים כמו נאסר מרטן-גרוסה, יוז'ף שארווארי, ולאסלו רוקאש.
בהמשך הפיק את המופעים Sept Peaux de Rhinocéros (שבעה עורות של קרנף) (1988), La Mort de l'Empereur (מות הקיסר) (1989), Comedia tempio (קומדיה מקדש) (1990), Les Echelles d'Orphée (סולמות אורפאוס) (1992), Woyzeck (וויצק) (1994) לפי גאורג ביכנר, l'Anatomie du Fauve (אנטומיית החיה) (1994), Le Cri du Caméléon (צעקת הזיקית) (1995),
Commentaire d'Habacuc (פירוש חבקוק) (1996), Le vent dans le sac (הרוח בשק) (1997), Petit psaume du matin
בשנים 1995–2016 ניהל נאדג' את המרכז הכוראוגרפי הלאומי של אורליאן.
הוא הציג בתיארט דה ויל בפריז את המופע Les Veilleurs (השומרים) לפי יצירות של פרנץ קפקא, וכן Le Temps du repli שלישייה לשני רקדנים ונגן כלי הקשה על במת Scene nationale באורליאן.
מאוחר יותר הציג את Les philosophes (הפילוסופים) (2001) - בסימן הוקרה לברונו שולץ - בפסטיבל המחול בקאן, Journal d'un inconnu (יומנו של אלמוני) (2002) בביאנלה של ונציה, Il n'y a plus de firmament (אין יותר רקיע) (2003) המוקד לאנטונן ארטו, מחבר אהוב מאוד על נאדז', בעקבות מפגש עם הצייר בלטוס, Poussière de soleils (אבק שמשות) (2004) בהשראת יצירותיו של רמון רוסל, (2004), Last Landscape (נוף אחרון) בשיתוף פעולה עם נגן כלי ההקשה ולדימיר טרסוב,
"פאסו דובלה" (2006) בשיתוף פעולה עם מיקל ברסלו, Asobu (אסובו) -הוקרה למשורר אנרי מישו שנבחר כדי לפתוח את עונת השישים 2006 של פסטיבל אביניו אותו ניהל אז בשותפות.
ב-2017 הוא הקים להקת "אטלייה 3+1" שמושבה בפריז.
פואטיקה תיאטרונית.
נאדז' מערבב תיאטרון פיזי ומחול תוך יצירת עולם גרוטסקי וסוריאליסטי. שפתו הטרגיקומית נובעת תכופות מפעולות של יומיום והודות לשימוש מיומן ביסודות סצנוגרפיים מצליחה להעניק חיים לחפצים מפתיעים: שולחן, כיסא, ז'קט היכולים לרמוז על עולם ריאלי ומאגי בעת ובעונה אחת.
בגמטי
באגמטי
באגמאטי
סינהאלית
סינהאלה
סינהלה
סינהלזית
מוות על הנילוס (סרט, 2022)
מוות על הנילוס (באנגלית: Death on the Nile) הוא סרט בלשי אמריקאי-בריטי עתיר כוכבים משנת 2022 המהווה סרט המשך ל"רצח באוריינט אקספרס" מ-2017. עלילת הסרט מבוססת על ספר באותו השם משנת 1937 מאת אגתה כריסטי. את הסרט ביים קנת בראנה, שאף מככב בסרט בתפקיד הבלש הבלגי הרקול פוארו, גיבור ספריה של כריסטי. לצדו של בראנה מככבים ארמי האמר וגל גדות.
במרכז העלילה, אשר מתרחשת בקהיר שבמצרים ובעיקר באזור נהר הנילוס, נמצא פוארו, שנוסע לשיט תענוגות על הנילוס במצרים וחוקר את הרצח של לינט רידג'וויי דויל, יורשת עשירה שנרצחה במהלך ירח הדבש שלה, על רקע משולש אהבה.
פיתוח הסרט החל בנובמבר 2017, כשמייקל גרין נשכר לכתוב את התסריט.
מועד עלייתו לאקרנים של הסרט נקבע בתחילה ל-20 בדצמבר 2019, אך בשל מגפת הקורונה נדחתה הפצת הסרט מספר פעמים. בסופו של דבר, הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפברואר 2022.
עלילה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, הרקול פוארו הצעיר מתכנן תמרון אסטרטגי כדי לקדם את הקו של פלוגת הרגלים הבלגית שלו, התמרון מצליח, אבל מטען חבלה הורג את מפקדו ופוצע את הרקול בפניו. בבית החולים ארוסתו קתרין לא נרתעת מהפציעה ומציעה לו לגדל שפם כדי להסתיר את הפציעה.
מספר שנים לאחר מכן, בשנת 1937, במועדון לונדוני, פוארו צופה בהופעה של זמרת הבלוז סלומה אוטרבורן ורואה את ג'קלין "ג'קי" דה בלפורט רוקדת בלהט עם ארוסה, סיימון דויל. חברת ילדות של ג'קי, לינט רידג'ווי, נכנסת ופוגשת את סיימון. ג'קי מבקשת מלינט לשכור את סיימון כסוכן עבור האחוזה החדשה שלה, לינט מסכימה.
שישה שבועות לאחר מכן, במצרים, פוארו נתקל בחברו בוק ואמו האמנית, יופימיה. באק מזמין את פוארו להצטרף אליהם למלון ולאחר מכן לטיול ירח דבש של זוג מפתיע - לינט וסיימון. לטיול מצטרפים גם המשרתת של לינט לואיז בורז'ה;  סאלומה ואחייניתה/מנהלתה רוזלי, חברתה של לינט לבית הספר;  הסנדקית של לינט, מארי ואן סקיילר, המלווה באחותה גברת באוורס;  בן דודה של לינט אנדרו קצ'דוריאן, שמנהל את חשבונותיה;  וד"ר לינוס ווינדלשם.
ג'קי רודפת אחרי הזוג למצרים ולינט מבקשת מפוארו שיגן עליהם ומתוודה בפניו שהיא לא סומכת על האורחים שלה. פוארו מנסה לדבר עם ג'קי אך היא מסרבת להרפות מתקוותיה לקשר עם סיימון ואף מראה לפוארו אקדח שהיא נושאת עימה.
כדי לברוח מג'קי, הקבוצה עולה על ספינת התענוגות Karnak במטרה לסייר לאורך נהר הנילוס. במהלך עצירה באבו סימבל, בוק מתוודה שהוא יוצא עם רוזלי, למרות אי הסכמתה של אמו. פוארו מתעניין בסאלומה.  העצירה מסתיימת אחרי שסלע ענק כמעט ומוחץ את לינט וסיימון. האורחים חוזרים לספינה ומגלים שג'קי נמצאת שם.
האורחים חוגגים במסיבה בספינה. פוארו, שהוכרע על ידי שמפניה מתוודה בפני ג'קי שהוא ויתר על רומנטיקה לאחר שקתרין ארוסתו נהרגה מפצצת מרגמה לפני שהשתחרר מבית החולים. לינט הולכת לישון וסיימון מתעמת עם ג'קי, שיורה בו ברגלו ומנסה לירות בעצמה. רוזלי ובוק מתערבים ועוצרים אותה לפני שהיא מצליחה לפגוע בעצמה. ג'קי נלקחת לחדרה וגברת באוורס משגיחה עליה כל הלילה. בוק הולך להביא את ד"ר ווינדלשאם, שמגיע ומטפל בסיימון.  למחרת בבוקר, לואיז מגלה שלינט נורתה בראשה, והמחרוזת היקרה שלה נגנבה.
פוארו, בסיוע סיימון ובוק, חוקר את האורחים, שכל אחד מהם נוטר טינה ללינט או עשוי להרוויח ממותה:
האקדח של ג'קי נמצא לבסוף בנילוס, כשהוא עטוף בצעיפה של ואן סקיילר ובמטפחת מוכתמת בדם. פוארו מתוודה בפני בוק, יופימיה, רוזלי וסאלומה שיופימיה שכרה אותו כדי לבדוק את רוזלי. הוא מסכם ליופימיה שהגיע למסקנה שרוזלי ראויה לחיבתו של בנה. רוזלי, כועסת על עצם הבדיקה, בורחת החוצה ומגלה את גופתה של לואיז.  היא נמצאת כשגרונה חתוך ויש ברשותה כסף. פוארו חושד שהיא הייתה עדה לרצח של לינט וסחטה את הרוצח שרצח גם אותה. הוא מסיק מקווי המתאר של נתזי הדם שאחד מהנוסעים היה עד לרצח. הוא מתחקר את בוק יחד עם סיימון ומסיק שבוק מצא את לינט מתה, נבהל וגנב את הענק. כשהוא חוקר את בוק עם סיימון, פוארו מסיק שבוק מצא את לינט מתה וגנב את השרשרת שלה כדי לזכות בחופש כלכלי מאמו, אבל נבהל והכניס אותה לחפצים של אמו. בוק היה עד לרצח של לואיז, אבל לפני שהוא מספיק לחשוף את שם הרוצח, הוא נורה למוות; פוארו רודף אחרי הרוצח, אבל מוצא רק את האקדח הנטוש.
פוארו מכנס את האורחים שנשארו בחיים בסלון הספינה, פוארו חושף בפניהם את פתרון התעלומה - סיימון הרג את לינט, כאשר ג'קי משמשת בתור ה"מוח" לתוכנית. הם עדיין אוהבים, וסידרו את הרומן של סיימון עם לינט כדי לרשת את עושרה. ג'קי סיממה את השמפניה של פוארו כדי שלא יהיה נוכח בליל הרצח, והעמידה פנים שהיא יורה בסיימון באמצעות כדור סרק.  סיימון השתמש בצבע אדום שנגנב מיופימיה כדי לזייף את הפציעה שלו. בזמן שג'קי הסיחה את דעתם של בוק ורוזלי, סיימון רץ לבקתה של לינט, הרג אותה, חזר אל הסלון, ירה ברגלו שלו כאשר רעש היריה עומעם על ידי הצעיף של ואן סקיילר. ג'קי הרגה את לואיז שניסתה לסחוט אותם עם האזמל של ווינדלשאם, ואת בוק עם האקדח של אנדרו. מול ההוכחה הנחרצת של המטפחת המוכתמת בצבע של סיימון, ג'קי - ביודעה שאין מנוס - מחבקת את סיימון יורה דרך גבו, והורגת את שניהם.
כשהנוסעים יורדים, פוארו אינו מסוגל להביע את רגשותיו בפני סאלומה. שישה חודשים לאחר מכן, פוארו המגולח למשעי מבקר במועדון שלה כדי לראות אותה מתאמנת.
הפקה.
ההפקה יצאה לדרך באוקטובר 2019 והצילומים לסרט התרחשו בלונדון ומצרים והושלמו בדצמבר אותה שנה.
סינהאלזית
נו וייב
נו וייב (באנגלית: No wave) הוא זרם מוזיקלי ואומנותי אשר התפתח בשנות ה-70 המאוחרות. למרות שרוב הלהקות שהנהיגו את הזרם התפרקו תוך שנים אחדות בלבד, הזרם נחשב למשפיע ביותר על סגנונות ולהקות רבות.
מאפיינים אמנותיים.
הנו-וייב משלב השפעות של נויז-רוק, מוזיקת אוונגארד, פאנק (Punk), אמנות פרפורמנס ואלתור חופשי.
לעיתים קרובות הוא מאופיין על ידי א-טונאליות, דיסוננטיות ושימוש ניסיוני ברעש והרמוניה.
הליריקה האופיינית לז׳אנר לרוב מתכתבת עם פוסטמודרניזם ואנטי-פואטיקה.
היסטוריה.
סגנון ה"נו וייב" צמח מתוך תת-תרבות הפאנק בשלהי שנות השבעים, ובפרט מתוך סצנת האנדרגראונד בעיר ניו יורק, שהכילה בין היתר להקות כגון סוניק יות׳, Swans, וטינאייג׳ ג׳יזס אנד דה ג׳רקס.