ריקארדו אנטוניאצי השתמש במגוון דגמים, והלכה שלו הייתה צהובה-כתומה או, לפעמים, אדומה כהה. הוא ידוע בשימוש בארבע תוויות שונות, בתקופת עבודתו אצל מונציני השתמש בתו מסחרי, שכלל את ראשי התיבות שלו, A.R, בתוך מעגל כפול שבראשו צלב. התו המסחרי הזה מיוחס לעיתים קרובות לרומיאו אנטוניאצי, אך נראה שהוא מעולם לא השתמש בו.
ריקארדו אנטוניאצי מת במילאנו.
הלגיון הצ'כוסלובקי
העשור הראשון של המאה העשרים ואחת
סריניווסה רמנוג'ן
סריניווסה ראמנוג'ן
הרפובליקה הדומיניקנית במשחקים האולימפיים
הרפובליקה הדומיניקנית משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת טוקיו (1964), ומעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף. לאורך השנים צברו הספורטאים הדומיניקנים 12 מדליות אולימפיות, בהן שלוש מדליות זהב.
במשחקים הראשונים שבהם השתתפה הרפובליקה הדומיניקנית, היו הישגי הספורטאים שייצגו אותה סמליים בלבד. הספורטאי הדומיניקני הראשון שזכה במדליה אולימפית היה המתאגרף פדרו נולאסקו שזכה במדליית ארד באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיימה נבחרת הבייסבול במקום החמישי.
באולימפיאדת אתונה (2004), 20 שנה לאחר שהושגה המדליה הראשונה, זכה האתלט פליקס סאנצ'ס במדליית הזהב האולימפית הראשונה לזכות הרפובליקה הדומיניקנית, בריצת 400 מטר משוכות. לוחם הטאקוונדו גבריאל מרסדס סיים במקום החמישי.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה המתאגרף מנואל פליקס דיאס במדליית זהב, ולוחם הטאקוונדו גבריאל מרסדס זכה במדליית כסף. שתי ספורטאיות נוספות הגיעו להישגים נאים באותם המשחקים - מרימת המשקולות יודלקיס מרידאלין סיימה במקום החמישי, וטניסאית השולחן נייווס שוּאֶה העפילה לשלב רבע הגמר.
באולימפיאדת לונדון (2012) השיב לעצמו סאנצ'ס בן ה-35 את התואר בריצת 400 מטר משוכות. לוגלין סנטוס בן ה-18 זכה במדליית כסף בריצת 400 מטר, ויאמילט פניה הייתה למתעמלת הדומיניקנית הראשונה שמעפילה לגמר. היא סיימה במקום השישי בתרגיל הקפיצות. נבחרת הנשים בכדורעף העפילה לשלב רבע הגמר, והודחה בידי נבחרת ארצות הברית.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה לוחם הטאקוונדו לואיסיטו פייה במדליית ארד, שהייתה המדליה הדומיניקנית היחידה במשחקים. מרימת המשקולות באטריס פירון סיימה במקום הרביעי, יודרקי קונטרראס סיימה במקום השישי ולואיס גרסיה סיים שמיני. הג'ודוקא ואנדר מתאו סיים במקום השביעי. לוגלין סנטוס לא הצליח לשחזר את הישגו. הוא סיים את חצי הגמר בריצת 400 מטר בתוצאה העשירית בטיבה, ולא העפיל לגמר.
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה האתלטית מריליידי פאולינו במדליית כסך בריצת 400 מטר ונבחרת השליחים המשולבת שכלל את פאולינו זכתה במדליית כסף במירוץ שליחים 4X400 מטר. בהרמת משקולות זכה זאגריאס בונט במדליית כסף וכריסמרי סנטנה זכתה במדליית ארד. במדליית ארד נוספת זכתה נבחרת הבייסבול.
מדליות.
לפי אולימפיאדה.
באולימפיאדות הקיץ:
לפי ענף.
בענפי הקיץ:
רם סולומון
רם סולומון (11 באוקטובר 1917 – תל אביב י' בטבת תשס"ד, 4 בינואר 2004) היה משפטן ישראלי, מנכ"ל משרד המשטרה השני (1949–1952) ונציב בתי הסוהר השני (1951–1952).
ביוגרפיה.
סולומון נולד בבולגריה. היה מראשי המכבי הצעיר. בשל פעילותו הציונית הוברח ארצה בשנת 1942 עם כניסת הנאצים לבולגריה. אחיו הצעיר, אברהם סולומון, שהיה גם הוא פעיל מאוד בתנועה, לא הספיק לעלות ארצה נתפס ועונה על ידי הנאצים ונשלח עם משפחתו לעבודות כפייה עד לעלייתם ארצה בשנת 1944.
סולומון שימש יועץ משפטי של משרד המשטרה, ובין השנים 1949–1952 גם עמד בראש המשרד. בשנת 1951 מונה לנציב בתי הסוהר. בשנת כהונתו היחידה בתפקיד הוכן דו"ח על מצב בתי הסוהר במדינה, שהיה בין הגורמים להקמת מבני מעצר חדשים ולקביעת העסקה של אסירים בעבודות חוץ.
לאחר שעזב את שירות המדינה עבד כעורך דין פרטי. בשנת 1959 היה חבר ועדת החקירה בעניין מהומות ואדי סאליב.
במשך שנים רבות עוד טרם קיום יחסים מלאים עם יפן היה יו"ר אגודת הידידות ישראל יפן.
רם סולומון שכל את בתו, רינה, בעת שירותה הצבאי.
הפילוסופיה של הטכנולוגיה
בריטניה (אנשה)
WikiLeaks
תאגיד מונדרגון
מונדרגון (MCC Mondragon Corporation Cooperative), הוא תאגיד-קואופרטיבי של חברות לייצור קמעונאי בחבל הבסקים בספרד. הקואופרטיב הוא אחד מהגדולים בעולם, ונחשב לדוגמה להצלחת המודל הקואופרטיבי. מלבד החברות הייצרניות שברשות התאגיד, התאגיד מקיף את חיי עובדיו-חבריו ומחזיק גם בנקים, בתי ספר, אוניברסיטאות, חברה לביטוח בריאות ופנסיה והתארגנויות ציבוריות נוספות.
נכון לסוף שנת 2011 התאגיד מספק תעסוקה ל-83,869 עובדים בכ-256 חברות העוסקות בארבעה שדות פעילות: פיננסים, תעשייתיים, מסחר קמעונאי וחינוך והשכלה.
התאגיד פועל במודל עסקי הומניסטי המבוסס על קידום העובד ושיתופו בבעלות על ההון ובקבלת ההחלטות, יחד עם דחיפה למצוינות עסקית.
סיסמאת התאגיד : "אנושיות בעבודה".
היסטוריה.
בחבל הבסקים הייתה מסורת ארוכה של התנהלות קואופרטיבית שנגדעה עם מלחמת האזרחים בספרד. ראשיתו של התאגיד החלה ביוזמתו של הכומר דון-חוזה מריה אריזמנדיארייטה (בספרדית: José María Arizmendiarrieta), שהגיע לעיירה מונדרגון בשנת 1941 בגיל 26, לאחר שהוגלה על ידי משטר פרנקו לצפון הארץ בשל דעותיו הסוציאליסטיות. מצבה של העיירה לאחר המלחמה היה רע, ושררה בה אבטלה רבה. אריזמנדיארייטה קיווה להשפיע על מצבה הכלכלי של העיר
ובשנת 1943 הקים בית ספר פוליטכני בעיר בניהול דמוקרטי. בית הספר שהיה פתוח לכל, דגל ברעיונות של ערבות הדדית וכלכלה שיתופית ברוח נוצרית. הכומר אף כתב ספר בשם "Reflections" המסביר את רעיון הקואופרציה. בשנת 1956 הקימו חמישה מבוגרי בית הספר את היוזמה הקואפרטיבית הראשונה באזור שנקראה ULGOR (ראשי התיבות של שמותיהם. לימים התפתחה החברה לחברת Fagor Electrodomésticos). החברה עסקה בייצור תנורי פראפין.
בשנת 1959 הקימו החברים, בהצעתו של אריזמנדיארייטה, את הבנק הקואופרטיבי "בנק הפועלים העממי" (Caja Laboral Popular). הבנק הציע הלוואות בריבית נמוכה לשם הקמת קואופרטיבים נוספים. בעקבות כך הוקמו גם החברות :Fagor Ederlan, Fagor Electrónica ו-Danobat. רבות מהחברות המשיכו לקום על ידי תלמידי מחזורים נוספים של בית הספר של אריזמנדיארייטה. עוד דרך בה התרחב התאגיד הייתה על ידי הזמנת קואופרטיבים קיימים. וכן על ידי מתן סיוע כלכלי לחברות כושלות תוך הפיכתן לקואופרטיבים. עד סוף שנות השישים היו חברות במונדרגון יותר מ-40 חברות וחברות בת.
בתחילה לא היה קשר ארגוני בין הקואופרטיבים - למעט חברותם המשותפת בבנק הפועלים. בשנת 1964, הוקמה על ידי תשעה מהקואופרטיבים קבוצת "אלרקו" שהנהיגה חוזה רב-צדדי בין החברות, שהסדיר את ענייני הקהילה, צורכי העובדים והפעולה העסקית במשותף. ההתאגדות נבעה מההבנה כי מבנה זה יקנה לחברות יתרון בשוק התחרותי.
בשנת 1962 הוקם טכניון בעיר ללימודי חשמל ואלקטרוניקה, שרטוט טכני, אוטומציה ויציקה. בטכניון למדו כאלף תלמידים ובשנת 1969 הוא הוכר כבית ספר תעשייתי-הנדסי על ידי המדינה. בעקבות הטכניון הוקם גם קואופרטיב "אלקופ" המשלב לימודים ויזמות קואופרטיבית.
בשנת 1974 הוקם מרכז המחקר "איקרלן" (Ikerlan), העוסק בפיתוח מוצר עסקי, תהליכים ואנרגיה.
בשנת 1984, בעקבות ההתרחבות בשיתוף הפעולה בין הקואופרטיבים השונים הוחלט להקים את השותפות הקואופרטיבית הרחבה שתאגד את כל החברות הפועלות במסגרת "מונדרגון". התכנס קונגרס השותפות הראשון ונבחר לראשונה וועד מנהל לניהול האסטרטגיה המשותפת.
בראשית שנות ה-80 תקף את ספרד משבר כלכלי, מלווה בעליה חדה באבטלה. המשבר פגע גם בפעילות התאגיד, וחלק מהחברות פשטו את הרגל. הקואופרטיב נאלץ לשלם פיצויי אבטלה לחברים המפוטרים. אף על פי כן החזיקו החברות הקאופרטיביות בזמן המשבר טוב יותר מן החברות הפרטיות, זאת בשל נכונתם של העובדים המעורבים בניהול החברות להיוון מרבית רווחי החברה בקרנות אבטחת סיכונים לטובת החברות, וכן בשל מערכת של ערבות הדדית בין החברות השונות. עוד דרכי התמודדות שנקט בהן התאגיד עם המשבר הייתה העדפה של מובטלי החברות שנסגרו מקרב התאגיד במשרות הפנויות במפעליו האחרים של התאגיד, וצמצום הדיווידנדים. לאחר המשבר סייע בנק הפועלים העממי להתאוששות על ידי מתן הלוואות גבוהות, וכן - מחיקת חובותיהן של חברות כחלק מתוכנית שיקומית שנתקבלה בהצבעה דמוקרטית באספה הכללית.
לקראת סוף שנות ה-80 התאושש התאגיד מן המשבר, ואף הוסיף להתרחב, כשבנק הפועלים העממי פותח סניפים חדשים בברצלונה ומדריד, והשפעת התנועה הקואפרטיבית הפכה מורגשת גם מחוץ לחבל הבסקים. חברת המזון "ארוסקי" מבית התאגיד הייתה לחברה המובילה בחבל הבסקים.
בשנות ה-90 התרחבה השותפות בין החברות השונות במונדרגון. משלב זה החברות הפועלות במסגרת התאגיד אינן מתבססות עוד על הון עצמי, אלא על שיתוף הפעולה. כל חברה מגישה תוכנית עסקית למועצה הכללית - וזו מאשרת כי התוכנית תואמת את מדיניות התאגיד. התאגיד אינו הבעלים של החברות החברות בו - החברות הן היוצרות את התאגיד.
בשנת 1997 הוקמה האוניברסיטה של מונדרגון.
במהלך שנות ה-90 ניסה התאגיד להבנות מדיניות שתתמודד עם תהליכי הגלובליזציה, על ידי הקמת מפעלי ייצור במספר מדינות נוספות. הראשון שבהם היה תחנת קופרסי (Copreci) במקסיקו בשנת 1990 ולאחריו הוקמו עוד רבים נוספים. נכון לסוף שנת 2008 לתאגיד 73 מפעלי ייצור מחוץ לספרד.
בשנת 2009 איגוד עובדי המתכת בארצות הברית הודיעה על הסכם עם מונדרגון, להקמת קואופרציה בארצות הברית
אופן התנהלות הקואופרטיב.