חוק היסוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
פרהדרדנוט
אדמון (פירושונים)
מעבר סטלביו
מעבר סטלביו (באיטלקית: Passo dello Stelvio), הוא מעבר הרים בגובה 2,758 מטר ברכס הרי הדולומיטים. המעבר הוא הגבוה ביותר באיטליה והחמישי בגובהו בשרשרת הרי האלפים. שיא המעבר מכונה "פסגת שלוש השפות" בשל קרבתו למפגש הגבולות של אזורים דוברי השפות איטלקית, גרמנית ורומאנש.
הכביש במעבר סטלביו מחבר בין העיירות בורמיו ופראטו ועובר בשטח הפארק הלאומי סטלביו.
היסטוריה.
מחקרים ארכאולוגיים מעלים עדויות לשימוש במעבר ההרים באזור זה כבר בתקופת הברונזה, אך ברוב הזמן לא שימש כנתיב מעבר עיקרי, אלא בעיקר לצורכי פולחן דתי.
בתקופה הרומית התקיים במעבר סטלביו שביל פרדות בעל חשיבות מסוימת, אשר סיפק גישה נוחה לצורכי הגנה באזור "דרך קלאודיה אוגוסטה" שהיוותה את אחד מצירי הגישה העיקרים בין חצי האי האפניני וגרמניה.
במשך מאות השנים הבאות כמעט ולא נעשה שימוש במעבר, ואפילו לא בידי התושבים המקומיים. במהלך מלחמת שלושים השנים התנהלו מספר קרבות על שליטה באזור. בין השנים 1632-1634 עברה השליטה במעבר בין כוחות מילאנזיים לכוחות אוסטריים. לקראת סוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19 שוב החלה לעלות חשיבותו של מעבר סטלביו בעיקר לצורכי ביסוס והרחבה של קשרי המסחר באזור בין בוואריה ואיטליה. תוכניות להרחבה ושיפור המעבר החלו להירקם, אך הן נקטעו בשל השינויים הפוליטיים והגבולות המדיניים הרבים של התקופה.
הדרך המודרנית נסללה בתקופת האימפריה האוסטרית בשנים 1820-1825 במטרה ליצור חיבור בין אזור לומברדיה לאוסטריה עצמה. המסלול תוכנן בידי המהנדס קרלו דונגאני ((Carlo Donegani) ועבר שינויים מעטים בלבד מאז. 2,000 עובדים סללו כביש באורך 49 קילומטרים הכולל 48 עיקולי פרסה בחלקו הצפוני ו-34 עיקולי פרסה בחלקו הדרומי ובשיפוע של 7%-15%.
עד למלחמת העולם הראשונה, סימן מעבר סטלביו את הגבול שבין האימפריה האוסטרו-הונגרית ובין ממלכת איטליה, וגם שווייץ הציבה עמדת תצפית קדמית בקרבתו. במהלך המלחמה התחוללו קרבות עזים בין הצדדים הלוחמים על השליטה במעבר ההרים, אך למרות זאת הושגה ביניהם הסכמה שלא לבצע ירי מעל השטח השווייצרי באזור (המהווה בליטה בין השטח האוסטרי מצפון והשטח האיטלקי מדרום). על פי הסכמי הגבולות החדשים, שנקבעו בשנת 1919 בסיום המלחמה, והרחיבו את גבולות איטליה בכיוון צפון, הועברה השליטה בכל האזור לידי איטליה וחשיבותו האסטרטגית של המעבר פחתה.
כיום.
כיום חשיבותו העיקרית של מעבר סטלביו היא בעיקר כאתר לפעילות ספורטיבית ומוטורית. רוכבי אופנים נאבקים במסלול במסגרת תחרות ה"ג'ירו ד'איטליה", אך הוא נחשב כאתגר גם לרוכבים חובבים ולא רק למקצוענים. אפילו ראש הממשלה לשעבר, רומנו פרודי, עלה את מעבר סטלביו על אופניו. נהגי אופנועים ומכוניות נהנים בנסיעה לאורכו מחוויית נהיגה ייחודית. מגזין הרכב הטלוויזיוני הפופולרי "טופ גיר" הכתיר את הכביש במעבר סטלביו כ"הכביש המהנה ביותר בעולם לנהיגה". למרות שכביש מעבר סטלביו סגור בין החודשים נובמבר ועד מאי, גולשי הסקי יכולים להמשיך את עונת הגלישה באזור הפסגה גם במשך חודשי הקיץ.
עסאם אבו שקרה
סרטן הסלעים האדום
ערער רם
חוק היסוד של גרמניה
בר נתן
לינקולן (אנגליה)
לינקולן (באנגלית: Lincoln) היא עיר במחוז לינקולנשייר שבאזור מזרח המידלנדס.
היסטוריה.
העדויות המוקדמות ביותר להתיישבות בלינקולן, התגלו על ידי ארכאולוגים ב-1972 ותוארכו לתקופת הברזל, במאה הראשונה לפנה"ס. לא ניתן לדעת מה היה גודל היישוב העתיק, כיון שרובו קבור תחת הריסות מתקופות מאוחרות יותר, כמו גם תחת העיר המודרנית. בתקופה זו נקרא המקום בשם לינדון, שפירושו בקלטית, הבריכה (או האגם), על שם האגם הקרוב.
בשנת 48 לספירה, כבשו הרומאים חלק זה של בריטניה ולאחר זמן קצר הקימו במקום מחנה ליגיונרים וקראו לו לינדום. בשנת 71 עבר הלגיון לאזור יורק ובלינדום נוסדה "קולונית לינדום", בה התיישבו ליגיונרים משוחררים.
במשך מאתיים השנים הבאות שגשגה ההתיישבות, בין השאר הודות לשני נהרות שמספקים לה גישה לים, ובתחילת המאה ה-4 אף הייתה לבירת מחוז בריטניה תחתית. אולם במאה השנים הבאות נזנחו העיר ונהרותיה והיא התרוקנה מרוב תושביה.
במאות השנים הבאות ידעה העיר מורדות ועליות עד שבשנת 1068 הורה ויליאם הכובש על בניית טירת לינקולן. ב-1072 נבנתה בעיר קתדרלת לינקולן, ולאחר שנהרסה ונבנתה מחדש פעמיים, הייתה הגבוהה בעולם.
בניית הקתדרלה סימנה את כוחה של העיר באותה תקופה. מספר המנזרים בדיוקסיה של לינקולן היה גדול ממספר המנזרים בכל שאר אנגליה, והדיוקסיה נתמכה על ידי אחוזות גדולות ועשירות. הבישוף של לינקולן אף היה אחד החותמים על המגנה כרטה, ובמשך מאות שנים נשמר בטירת לינקולן אחד מארבעת העותקים המקוריים שלה.
במהלך האנרכיה, בשנת 1141, התרחש בלינקולן קרב בין סטפן מלך אנגליה לבין מתילדה הקיסרית. לאחר קרב סוער ברחובות העיר, הובס צבאו של סטפן. הוא נשבה והועבר לבריסטול.
הכלכלה בעיר הייתה מבוססת על טקסטיל וצמר שיוצאו לפלנדריה. אורגי לינקולן הקימו גילדה ב-1130, כך שב-1150 הייתה לינקולן שוב בין הערים החשובות והעשירות באנגליה.
במאה ה-13 הייתה לינקולן העיר השלישית בגודלה באנגליה. במהלך מלחמת הברונים הראשונה נקלעה העיר למאבק בין כוחות המלך ובין כוחות הברונים שנתמכו על ידי צרפת, ובעקבות הפסד הברונים בלינקולן ובדובר נחתם הסכם השלום בין המחנות היריבים. כחלק מספיחי המאבק ולאחר סיומו, נבזזה העיר על ידי חיילי המלך לאור תמיכתה בנסיך לואי.
לאחר מכן, במאה ה-14 ירדה העיר מגדולתה הזמנית, העיר התחתית הייתה נתונה להצפות חוזרות ונשנות ומגפות תקפו את תושביה, ביניהן, הדבר השחור.
פירוק המנזרים במאה ה-16 הרע עוד יותר את מצבה הכלכלי של העיר. מקור הכנסה ותמיכה חשוב בדמות שבעה מנזרים בעיר, ומספר דומה של מנזרים ממלכתיים מחוצה לה, נפסק, השפעתו הפוליטית של הבישוף ירד, וכתוצאה מכך נחלש האזור כולו.
כשנרקב והתמוטט צריח הקתדרלה העשוי עץ ב-1549, לא נמצא מספיק כסף כדי לתקנו והדבר סימל את ירידת קרנה הפוליטית והכלכלית של העיר.
בימינו, ניתן לראות יתרון אחד בשינוי זה: עוניה של העיר גרם לכך שמבנים מתקופות קדומות יותר, נותרו ללא שינוי מחוסר אפשרות לשפצם או לבנות חדשים במקומם וכך ניתנת אפשרות לחוקרי התקופה ללמוד עליה.
בגלל מיקומה במלחמת האזרחים האנגלית נמשכו מגמות הריסת העיר ועזיבת תושביה.
המהפכה התעשייתית הביאה עימה ברכה לכלכלת העיר והעיור המוגבר הגדיל את מספר תושביה. דרכי הגישה לים שחזרו להיות פעילות ומסילות הרכבת שחיברו את העיר לשאר חלקי הארץ, תרמו לפתיחת מפעלי תעשייה כבדה בעיר.
בגלל זיהום במקורות המים של העיר ב-1905, הכתה בעיר מגפת טיפוס שגבתה 113 קורבנות.
במלחמות העולם הוסבה התעשייה בעיר ליצור לצרכים צבאיים, בין השאר יוצר בה במלחמת העולם ה-1, הטנק הראשון.
לאחר מלחמת העולם ה-2, הצטמצמה התעשייה בעיר משמעותית, כשעל שטחי המפעלים נבנו פרוורים חדשים.
כלכלה.
כלכלת העיר מבוססת על מסחר, מנהל ציבורי, חקלאות, תיירות וכן כמה מפעלים שנותרו מתקופות קודמות.
יהדות לינקולן.
הקהילה היהודית בלינקולן הייתה אחת מחמש הקהילות החשובות באנגליה בימי הביניים. בשנת 1190 פרצו פרעות אנטישמיות בעיר קינגז לין שבמחוז נורפוק הסמוך ללינקולנשייר והתפשטו גם לעיר לינקולן. יהודי הקהילה זכו להגנה מלכותית, אולם רכושם נבזז.
עדויות לקהילה ניתן למצוא במבנים יהודיים מהמאה ה-12 ביניהם "בית אהרן" ו"בית היהודים", כפי שהם מכונים בפי תושבי המקום.
בשנת 1255 הואשמו ראשי הקהילה ברצח ילד נוצרי ונשלחו למגדל לונדון בו הוצאו להורג 18 מהם.
בשנת 1290 גורשו יהודי הקהילה מהעיר במסגרת גירוש יהודי אנגליה כולה.
דולגין
אהרון קירשנר
אהרון קירשנר (1926 - 2 בדצמבר 2006) היה ספורטאי פאראלימפי ישראלי, ממובילי חובבות הרדיו בישראל.
קירשנר נולד בגרמניה ועלה לארץ ישראל בשנת 1939. שנה לאחר מכן סבל משיתוק ורותק לכסא גלגלים.
בשנות החמישים והשישים היה ספורטאי פעיל במסגרות ספורט נכים. משנת 1957 היה חבר משלחת ישראל אל משחקי סטוק מנדוויל והתחרה בטניס שולחן וכדורסל כיסאות גלגלים. בנסיעה זו היה אזרח יחיד בין נכי צה"ל ונסיעתו התאפשרה בזכות תרומה אישית שהרים לודוויג גוטמן. בשנים שלאחר מכן יצא למשחקים פעמים נוספות, ובאולימפיאדת הנכים תל אביב (1968) התחרה בטניס שולחן ובקליעה בחץ וקשת.
קירשנר היה מראשוני אגודת חובבי הרדיו בישראל בעל אות קריאה 4X1AT, ולקח חלק פעיל בענייניה.
במסגרת זו יצא לכנסים בינלאומיים, יזם שידורים מיוחדים ממקומות כמו הר תבור ומצדה.
פעמיים בשבוע הדריך בביתו חובבי רדיו מתחילים ויחד עם אשתו הפעיל בביתם את מועדון חובבי הרדיו האזורי של חולון-בת ים.
בשנת 1980 נבחר ליושב ראש האגודה, תפקידו בו החזיק שלוש פעמים שונות (1980-1, 1983-6, 1988).
קירשנר היה גם פעיל בעיתון האגודה "הגל" ויזם את עיתון "הגל הבינלאומי".
בשנת 1986 הוענק לו אות כבוד הזהב של מועדון חובבי הרדיו בגרמניה.
היה חשמלאי במקצועו, בעל בית מלאכה "אהרון קירשנר בע"מ" שנודע כבית עסק מקצועי לתיקון שנאים.
היה נשוי ואב לשלושה.
סמואל
הפנטומימה הקורנת
תורת האינווריאנטים
סקיילייט
סקיילייט (SkyLite B) הוא מטוס זעיר ללא טייס טקטי למשימות סיור ואיסוף מודיעין בטווח קצר ("מעבר לגבעה") מתוצרת רפא"ל.