הגאולה (The Salvation) הוא מערבון דני מ-2014, בבימויו של כריסטיאן לברינג ובכיכובם של מאדס מיקלסן, ג'פרי דין מורגן ואווה גרין.
עלילה.
הסרט מתרחש ב-1871 במערב ארצות הברית. ג'ון הוא חייל דני בדימוס שהיגר יחד עם אחיו לארצות הברית בתום מלחמת פרוסיה-דנמרק ונהייה לחוואי בעיירה בלאק קריק. הוא נפגש בתחנת הרכבת עם רעייתו ובנו הקטן אותם לא ראה מזה שבע שנים. במהלך הנסיעה בכרכרה לחווה, משליכים צמד שיכורים אלימים את ג'ון מהכרכרה הנוסעת, רוצחים את בנו ואונסים ורוצחים את רעייתו. ג'ון עוקב אחר מסלול הכרכרה והורג את שני הפושעים.
מתברר כי העיירה נשלטת על ידי כנופיית פושעים אלימה בהנהגתו של סדיסט בשם דאלרו, הכנופיה משמשת כשכירי חרב לאיל קרקעות המעוניין בנפט הטמון בשטחי החוואים. אחד מהפושעים שג'ון הרג היה אחיו של דאלרו ובתגובה הוא מצווה על אנשי העיירה לתפוס את המבצע, תוך שהוא הורג ומאיים על בני המקום. ג'ון נתפס ונקשר לעמוד, כספו נבזז ממנו על ידי הקברן המקומי שהוא גם ראש העיר. הוא ניצל על ידי אחיו, אך הכנופיה מצליחה לתפוס ולהרוג את האח.
ג'ון יוצא במסע נקמה, כשהוא נעזר בנער מקומי שסבתו נרצחה על ידי דאלרו. כמו כן הוא זוכה לסיוע לא צפוי ממדליין, אשתו של הפושע שהרג, שסובלת בעצמה מהתעללות הכנופיה.
הפקת הסרט.
צילומי הסרט נעשו במהלך 2013 ביוהנסבורג שבדרום אפריקה.
לייקווד (קולורדו)
לייקווד (אנגלית: Lakewood) היא עיר במדינת קולורדו שבארצות הברית. לייקווד היא העיר החמישית בגודלה מבחינת אוכלוסייה בקולורדו. על פי נתוני לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, אוכלוסיית לייקווד מנתה 142,980 תושבים (נכון ל-2010). לייקווד נמצאת מערבית מבירת קולורדו, דנוור.
היסטוריה.
לפני שעברה קורפורציה בשנת 1969, לייקווד הייתה קהילה ללא משטרה עירונית ולכן הייתה הקהילה תחת משטרת מחוז ג'פרסון, ברחובות מסוימים לא הייתה תאורה וחלקם היו ללא מדרכות כלל. העיר לייקווד נוסדה בשנת 1969. בזמן היווסדות העיר כבר התגוררו באזור 90,000 תושבים.
התפתחות הקהילה בשם לייקווד החלה בשנת 1889 על ידי וויליאם לאבלנד וצ'ארלס וולש שקידמו את הפרויקט לבניית מגורים מערבית מדנוור במזרח מחוז ג'פרסון.
דמוגרפיה.
על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, נכון לשנת 2000 היו בעיר 144,126 תושבים, 60,531 משקי בית ו-36,500 משפחות. צפיפות אוכלוסייה הייתה 1,338 נפש לקמ"ר. היו בעיר 62,422 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 579.5 דירות לקמ"ר. 87.15% מהתושבים הם לבנים, 1.48% אפרו-אמריקאים, 1.11% אינדיאנים, 2.72% אסיאתים, 4.88% מגזע אחר ו-2.58% משני גזעים או יותר.
ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה $48,109 וההכנסה החציונית למשפחה הייתה $57,171. ההכנסה החציונית לגברים הייתה $39,800 לעומת $31,128 לנשים. ההכנסה לנפש הייתה $25,575. בערך 4.8% מהמשפחות ו-7.1% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, מהם 9.5% מתחת לגיל 18 ו-4.7% מגיל 65 ומעלה.
גאוגרפיה.
העיר משתרעת על שטח של כ-110 קילומטרים רבועים, מתוכם 107.7 קמ"ר שטחים יבשתיים ו-2.3 קמ"ר שטחי מים. העיר נמצאת 1,682 מטרים מעל פני הים.
כלכלה.
מרכזי התעסוקה הגדולים.
על פי הדו"ח הפיננסי שנתי מקיף של העיר משנת 2011, המעסיקים הגדולים ביותר בעיר היו:
תושבים נודעים מלייקווד.
תושבים נודעים בולטים אשר נולדו או גדלו בלייקווד כוללים את:
מחוז ברומפילד
קספר טן בום
קספר טן בום (בהולנדית: Casper ten Boom; 18 במאי 1859 – 10 במרץ 1944) היה אזרח הולנדי נוצרי שסייע ליהודים וללוחמי מחתרת להימלט מהישג ידם של הנאצים בזמן השואה. טן בום נעצר בידי הנאצים יחד עם בנותיו בטסי וקורי טן בום, שסייעו אף הן להצלת יהודים בזמן המלחמה.
קספר מת בכלא סכוונינגן, כעשרה ימים לאחר מעצרו. על פועלו הוחלט להעניק לו את אות חסיד אומות העולם על ידי מוסד יד ושם.
רקע.
קספר נולד במחוז הארלם בשנת 1859, בנו של וילהלם טן בום, בעל חנות שעונים. כאשר הגיע לגיל 18 הוא פתח חנות תכשיטים באמסטרדם. הוא גדל במשפחה שהזדהתה עם הכנסייה ההולנדית הרפורמית והיה בעל אמונה חזקה. בעודו באמסטרדם החל לסייע לנזקקים ולעניים בעיר ובהמשך חזר להארלם.
נישואין וחיי משפחה.
בבית ספר של יום ראשון, הוא פגש את קורנליה יוהאנה ארנולדה לוטוויג (כונתה "קור" בקצרה) אותה נשא לאישה בשנת 1884. כמו אביו, הוא חי ועבד באותו בניין כאשר בקומה התחתונה ניצבה חנות השעונים המשפחתית ובשתי הקומות העליונות היו חדרי המגורים. לו ול"קור" היו חמישה ילדים, מהם ארבעה הגיעו לבגרות: אליזבת "בסטי" (1944-1885), וילם (21 בנובמבר 1886 – 13 בדצמבר 1946), ארנולדה יוהאנה "נולי" (1890 – 22 באוקטובר 1953) וקורנליה ארנולדה יוהאנה "קורי" (1983-1892). בנם החמישי, הנדריק יאן (12 בספטמבר 1888 – 6 במרץ 1889) נפטר בינקותו. אשתו של קספר נפטרה בשנת 1921 משבץ.
בעוד שוילם ונולי התחתנו ועזבו את הבית, קספר התגורר עם בנותיו הרווקות קורי ובטסי בדירתו שהייתה גם חנות שעונים. בני משפחת טן בום השתייכו לזרם הפרוטסטנטי הרפורמי ההולנדי.
פועלו בזמן הכיבוש הנאצי.
משפחת טן בום היו נוצרים אדוקים ורחבי לב. בהתאם לספר "מקום המסתור", בשנת 1918 המשפחה הכניסה לביתה לראשונה ילדים מאומצים אותם גידלו במשך שנים. קורי התנדבה בכנסייה עבור פעילויות לילדים מוגבלים במשך עשרים שנה. הכנסייה ההולנדית הרפורמית "גינתה את רדיפת היהודים על ידי הנאצים וראתה בה חוסר צדק כלפי בני האדם". חברי המשפחה האמינו בכל לבם שכל האנשים שווים בפני האל.
במהלך הכיבוש הנאצי של הולנד, קספר טן בום ושתי בנותיו החלו לתת מחסה בביתם ליהודים שנרדפו על ידי הנאצים. במאי 1942 אישה ניגשה לביתם וביקשה עזרה. היא ציינה שהייתה יהודייה, שבעלה נעצר כמה חודשים קודם לכן ושבנה החל להסתתר מהגרמנים. לאחר שרשויות הכיבוש החלו לפקוד את ביתה היא פחדה לחזור אליו. היא שמעה שהמשפחה עזרה ליהודים אחרים ושאלה אם היא יכולה להישאר עמם; קספר השיב לה בחיוב. הוא האמין שכל האנשים שווים בפני בורא עולם ואמר לה "בבית זה, אנשי האל תמיד רצויים". כאשר הנאצים החלו לדרוש מהיהודים לענוד טלאי צהוב, קספר החל אף הוא לענוד את הטלאי מרצונו. בנו וילם, מיניסטר בכנסייה ההולנדית הרפורמית, עבד גם הוא בבית תמחוי לא-דתי. בזמן המלחמה, סיפק במקום זה מסתור ליהודים רבים שביקשו להימלט מציפורני הנאצים.
מעצר ומוות.
ב-28 בפברואר 1944 אנשי הגסטפו פשטו על ביתם, עצרו את קספר ואת שתי בנותיו קורי ובסטי, וכן את וילם, בתו השלישית ואחיינו שהיו בדירה בזמן הפשיטה. הגסטפו עצרו משתפי פעולה נוספים שהיו פוקדים את ביתם בשעות הבוקר, כשלושים איש כולל בני משפחת טן בום נלקחו למעצר בכלא סכוונינגן.
כאשר קספר תוחקר ותושאל בכלא, הגסטפו אמרו לו שהם ישחררו אותו מפאת גילו הנכבד כך שהוא יוכל "למות במיטתו". הוא השיב: "אם היום אני חוזר הביתה, למחרת אני פותח את דלת הבית לכל מי שדופק ומבקש עזרה". כשנשאל אם הוא מודע לכך שסיוע ליהודים יכול לעלות לו בחייו ענה: "יהיה זה כבוד לתת את חיי עבור העם הנבחר". ב-10 במרץ 1944 קספר נפטר בבית החולים העירוני האג, במותו היה בן 84, כעשרה ימים בלבד לאחר ששהה בכלא.
בתו בטסי נהרגה במחנה ראוונסבריק בדצמבר 1944. בנו וילם נדבק בשחפת בעודו במעצר בגין פעילותו המחתרתית. אף על פי שהוא שוחרר ממעצר, הוא נפטר מהמחלה זמן קצר לאחר סיום המלחמה. אחיינו של קספר, כריסטיאן שהיה בן 24, נשלח למחנה ההשמדה ברגן-בלזן בגין פעילותו במחתרת, במחנה מצא את מותו בזמן המלחמה.
עיטורים.
מוזיאון טן בום בהארלם, שניצב בבית המשפחה, מכבד את זכרם של כל בני המשפחה. בשנת 2008 הוחלט להעניק לקספר טן בום את אות חסיד אומות העולם על ידי מוסד יד ושם.
הסכם טרום נישואים
טרום קופים
תסמונת קדם וסתית
קדם מגבר
אוחריד (פירושונים)
עיט כתר
עיט כתר (שם מדעי: "Stephanoaetus coronatus") הוא מין עוף דורס גדול וחזק מהקבוצה עיטים טרופיים, החי ביערות וסוואנות באפריקה המשוונית כולל אגן הקונגו. הוא העיט האפריקני השני בגודלו אחרי העיט הלוחם והוא משתדל לא להתעמת עם הראשון. מין זה הוא היחיד החי כיום מהסוג עיט כתר, לאחר הכחדתו של המין עיט כתר מלגשי מהאי מדגסקר, אשר היה מעט גדול יותר.
עיט הכתר מצוי במצב שימור "קרוב לסיכון", בעיקר עקב כריתת יערות.
מאפיינים.
אורך העיט 80-99 ס"מ. מוטת כנפיים מגיעה ל-1.5 - 1.8 מטר, אם כי נמצאו פריטים עם מוטת כנפיים מעל 2 מטר. המשקל: 2.55-4.7 ק"ג, כשהנקבות גדולות ב10-15% מהזכרים.
מזונו כולל בעיקר קופים קטנים ובינוניים כמו הגנון והקולובוס ואף בבונים ומנדרילים וגם צביונים, איילוני מים, שפניים, ארנביים, עזים, ומכרסמים. הוא מספיק חזק לצוד תן או צבי צעיר. יונקים מהווים 90% מתזונתו ומושלמים בעופות וזוחלים קטנים.
העיט חי ביערות טרופיים וגם בערבות עם שיחים באפריקה שמדרום לסהרה במדינות: אתיופיה, אוגנדה, קניה, טנזניה, סנגל, גמביה, סיירה לאון, קמרון, קונגו, אנגולה ודרום אפריקה.
העיט והאדם.
עיט זה איננו חושש מהאדם והוא מבין הדורסים הבודדים שניסו לצוד ולטרוף אנשים, לרוב ילדים. בתקרית אחת עיט ניסה לחטוף ילד בן 7, תפס אותו בגרונו וחזהו ופצע אותו קשה אך נהרג מאשה שנשאה מעדר. ממצאים בקן עיט כתר גילו גולגולת של ילד ובמקרה אחר ילדה שנעדרה נמצאה על ענף גבוה, כשזרועה נכרתה, כנראה מפעילות העיטים. ממצאים ארכאולוגיים מדרום אפריקה מתעדים ילד של אוסטרלופיתקוס אפריקנוס המכונה ילד טאונג מכיל עדויות לקטל בידי עיט גדול כמו עיט כתר.