בסדרת הטלוויזיה, דאינריז השתמשה בשלושת הדרקונים כדי לשרוף את הספינות של אדוני העבדים. לאחר מכן היא מפליגה לווסטרוז עם הצבא שלה ועם הדרקונים, ומגיעה לאי דרגונסטון. בעונה השביעית דאינריז תוקפת את צבא ההלכים הלבנים של מלך הלילה באמצעות הדרקונים, אך ויסריון מת במתקפה מחנית קרח שמיידה בו מלך הלילה וגופתו צונחת אל קרקעית האגם הקפוא. צבא המתים מושים את גופתו מן האגם, ומקימים אותו כאל-מת הנשלט בידי מלך הלילה. ויסריון פורץ את החומה הגדולה ומאפשר את פלישת המתים דרומה. בעונה השמינית כשצבא המתים תוקף את ווינטרפל, דרוגון וראיגל הורגים את ויסריון האל-מת.
ראיגל.
דאינריז קראה לראיגל על שם אחיה המת, ראיגר טארגאריין.
ראיגל תואר כדרקון שקשקשיו ירוקים, הכנפיים והעיניים שלו בצבע ברונזה. השיניים והטפרים שלו שחורים. הלהבה שלו תוארה בצבעים כתום, צהוב, וירוק.
כשדאינריז מבצעת עם אדוני העבדים עסקה על צבא הבלתי טמאים, היא מצווה על ראיגל ושאר הדרקונים שלה לתקוף את האדונים. לאחר שדרוגון הרג ילדה קטנה בחיפוש אחר אוכל, החליטה דאינריז לכלוא את הדרקונים במרתף בעיר מירין. לאחר שהצעת הנישואין של קוונטין מארטל נדחתה על ידי דאינריז, החליט קוונטין לנסות לאלף את אחד מדרקוניה כיוון שלא רצה לחזור הביתה בידיים ריקות. הוא עלה על ויסריון בניסיון לאלף אותו, אך ראיגל שרף אותו. אנשיו של קוונטין ברחו והשאירו את דלת המרתף פתוחה, וכך הצליחו ויסריון וראיגל להשתחרר.
בסדרת הטלוויזיה, דאינריז השתמשה בשלושת הדרקונים כדי לשרוף את הספינות של אדוני העבדים. לאחר מכן היא מפליגה לווסטרוז עם הצבא שלה ועם הדרקונים, ומגיעה לאי דרגונסטון. בעונה השביעית דאינריז תוקפת את צבא ההלכים הלבנים של מלך הלילה באמצעות הדרקונים. בעונה השמינית הצבא של דאינריז נקלע במפתיע למארב של יורון גרייג'וי וצי הברזל. הם יורים חצי עקרבים אשר פוגעים בראיגל והורגים אותו.
המלחמה בדרום אוסטיה
פרנץ בקה
גנרל פרנץ בקה (בגרמנית Franz Bäke; 28 בפברואר 1898 - 12 בדצמבר 1978), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, ואשר עוטר בעיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
בקה נולד ב-28 בפברואר 1898 בשוורנצנפלס, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. במאי 1915 במהלך מלחמת העולם הראשונה התגייס בקה לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-53 (וסטפאליה ה-5). בהמשך הועבר בקה לרגימנט הגרנדירים ה-11 (שלזיה ה-2 - פרידריך השלישי, קיסר גרמניה), ולחם עמו בחזית המערבית. מאוחר יותר הוא הועבר שוב לרגימנט הגרנדירים ה-10 (שלזיה ה-1 - פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה), ואף קיבל על פעולותיו את עיטור צלב הברזל דרגה שנייה. בנובמבר 1916 הועבר בקה לאחר פציעה חמורה לרגימנט הארטילריה ה-7 (וסטפאליה), ולחם עמו עד סוף המלחמה.
בינואר 1919 שוחרר בקה מהצבא והצטרף לפרייקור, תוך שבמקביל הוא למד רפואת שיניים. בשנת 1923 סיים בקה את לימודיו, והחל לעבוד כרופא שיניים בהאגן. ב-1 במרץ 1933 הצטרף בקה לSA, שבו קיבל באוגוסט 1944 דרגת שטנדרטפיהרר. ב-1 באפריל 1937 התגייס בקה לוורמאכט, וצורף לגדוד הסיור ה-6 כלוטננט במילואים, וב-1 בדצמבר אותה שנה קיבל דרגת לוטננט במילואים. ב-1 בינואר 1938 חזר בקה לשירות צבאי מלא, ומונה כמפקד מחלקה בפלוגה 3 בגדוד הפאנצר ה-65, והשתתף עמה בכיבוש צ'כוסלובקיה.
מלחמת העולם השנייה.
במהלך הפלישה לפולין היה בקה מפקד מחלקה בפלוגה 2 בגדוד הפאנצר ה-65, ופיקד עליה כחלק מהדיוויזיה הקלה ה-1, וב-1 בנובמבר 1939 הוא מונה למפקד פלוגה 1 בגדוד הפאנצר ה-65 והועלה לדרגת אובר לוטננט. במהלך המערכה על צרפת פיקד בקה על פלוגתו, ואף נפצע שלוש פעמים, ובעקבות כך קיבל את אות הפציעה בזהב ואת צלב הברזל דרגה ראשונה. ב-1 בפברואר 1941 הוא מונה לקצין מטה ברגימנט הפאנצר ה-11, וב-1 במאי אותה שנה הועלה לדרגת האופטמן. בקיץ 1941 השתתף בקה עם יחידתו במבצע ברברוסה, וב-1 באפריל 1942 הוא מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הפאנצר ה-11. ב-1 באוגוסט 1942 הועלה בקה לדרגת מיור, וב-11 בינואר 1943 קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל על פעולותיו במבצע סופת חורף. באמצע יולי 1943 מונה למפקד רגימנט הפאנצר ה-11, וב-1 באוגוסט 1943 קיבל בקה תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בנובמבר 1943 הועלה בקה לדרגת אוברסט לוטננט, ובמהלך ינואר ופברואר 1944 הוא פיקד על רגימנט הפאנצר הכבד "בקה", ופיקד עליו במהלך קרב קורסון-צ'רקסי. ב-21 בפברואר 1944 קיבל בקה על פעולותיו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובסוף אפריל אותה שנה עיטור אות הפאנצר בכסף עם זר הזהב לעלי האלון, וב-1 במאי 1944 הועלה לדרגת אוברסט. ביולי 1944 מונה בקה למפקד חטיבת הפאנצר ה-106 בחזית המערבית, ולאחר מכן בהונגריה, וב-1 בינואר 1945 הוא הועבר לעתודת המילואים. על פעולותיו כמפקד חטיבת הפאנצר ה-106 הומלץ בקה לקבלת צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים, אולם נדחה על ידי היינריך הימלר, שהיה באותה העת מפקד קבוצת ארמיות אוברריין. ב-9 במרץ 1945 מונה בקה למפקד דיוויזיית הפאנצר פלדהרנהאלה 2, וב-20 באפריל 1945 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. בקה לחם עם הדיוויזיה בקרבות כנגד הצבא האדום בהונגריה, ולאחר מכן נסוג עמה לאוסטריה. באפריל הועברה הדיוויזיה לסלובקיה, ולחמה בקרבות באזור הקרפטים. במאי היא הועברה לאזור הדנובה, וב-8 במאי נכנע בקה לצבא ארצות הברית בראש כוחותיו, עם סיום המלחמה.
לאחר המלחמה.
בשנת 1947 שוחרר בקה מהשבי, ולאחר מכן עבד כרופא בבית החולים בבוכום. מאוחר יותר חזר בקה לעבוד כרופא שיניים בהאגן, וב-12 בדצמבר 1978 נהרג בתאונה בבוכום.
סלבוניה
ממלכת סלבוניה
ממלכת קרואטיה-סלבוניה
גרשם לוי
גרשֹם לוי (Levy; 4 ביולי 1937 – 21 במרץ 2009) היה אָרַכנולוג ישראלי שעסק במחקר טקסונומי של סדרות העכבישנים בארץ ישראל.
חייו.
גרשם לוי, בנם של אירמה לבית פישר וולטר (היינץ) לוי, נולד ב-1937 בתל אביב ומשנת 1943 גדל בירושלים. למד ביולוגיה באוניברסיטה העברית, בשנת 1964 קיבל תואר מוסמך בביולוגיה (M.Sc) (כותרת התזה: הסיסטמטיקה והביולוגיה של העכשובאים בישראל) ובשנת 1969 קיבל תואר דוקטור (כותרת הדיסרטציה עסקה במין יפרוחית, הנקרא גם סרטביש הפרחים: "הביולוגיה ותופעת חילופי הצבע של "Thomisus onustus" והסיסטימטיקה של משפחת ה-Thomisidae (Araneae) בארץ ישראל"). גרשם לוי נישא בשנת 1964 והיה אב לשלושה.
עבודתו.
עבודת חייו הייתה להרחיב את אוסף העכבישנים הלאומי של ישראל ולתאר את מיני העכבישנים של ארץ ישראל והאזור הסמוך. גרשם לוי עסק בעיקר במחקר טקסונומי של עכשובאים, עקרבאים ועכבישאים (בהם לדוגמה מברישימון הערבה), ופרסם עשרות מאמרים מדעיים ומספר ספרים, בהם עריכת כרך באנציקלופדיה של החי והצומח בישראל (בעברית). מ-1978 ועד מותו היה אוצר אוסף העכבישנים הלאומי בישראל והביאו לרמה בינלאומית (הגדול ביותר במזרח התיכון).
גרשם לוי הקדיש את הקריירה האקדמאית שלו לקידום המחקר הטקסונומי על עכבישנים בישראל, ובמהלכה תיאר מעל 140 מיני עכבישים, עקרבים ועכשובים ומספר סוגים חדשים למדע, כולל משפחה חדשה של עקרבים (Akravidae). בזכות פועלו, אוסף העכבישנים ממשיך לשמש מדענים רבים מכל רחבי העולם. האוסף כולל ספרות נרחבת בעלת ערך מדעי והיסטורי, מאות פרטי אב טיפוס ואלפי פריטים מכל שמונה סדרות העכבישנים שנאספו מישראל ומהאזור: אקריות, זוטקרבאים, עכבישאים, עכשובאים, עקרבאים, עקרבישאים, רגלבישאים ו-Palpigradi.
גרשם לוי חקר ופרסם מאמרים על יצורים ייחודיים למערת איילון, שלא ניתן למצוא בשום מקום אחר בכדור הארץ. הוא תיאר מין, סוג ומשפחה חדשה של עקרב, ללא עיניים אבל עם שערות ומסרקות, שאינו ידוע ואינו מתאים למשפחה קיימת. בעקרבים כמו גם בעקרב זה אבר החישה נמצא על הבטן והוא חש תנודות בקרקע. עקרבים דומים לאלה שנמצאו במערה, נמצאו באמריקה ובאינדונזיה בסמוך לקו המשווה אולם שם נמצאו פרטים בעלי עיניים מנוונות ואילו לאלו שבמערה לא היו שרידים לעיניים.
במהלך חייו ולכבודו נכתבו מספר פרסומים מדעיים ומספר מינים של עכבישנים נקראו על שמו :
B. Condé and M. Nguyen Duy: Pénicillates d’Israel rassemblés par G. Levy. Bulletin du Muséum National d’Histoire Naturelle (2e sér) 42 (6): 1251–1258, 1970 (1971) (Diplopoda).
Y. Lubin (Guest co-editor): Spiders of Israel: Systematics, Ecology, and Behavior. Festschrift issue. Israel Journal of Zoology 44 (2): 93–251, 1998.
העכשוב "Galeodes levyi" Harvey, 2002
העקרב קטלן עברי (תת-מין, יש ויכוח טקסונומי האם זה מין ולידי) "Androctonus amoreuxi levyi" Fet, 1997
העכבישים
"Phlegra levyi" Prószyński, 1998 (משפחת הקפצניים Salticidae)
"Enoplognatha gershomi" Bosmans &amp; Van Keer, 1999 (משפחת הכדורניים Theridiidae)
"Aelurillus gershomi" Prószyński, 2000 (משפחת הקפצניים Salticidae)
Agelescape levyi Guseinov, Marusik and Koponen, 2005 (משפחת המשפכניים Agelenidae)
"Gamasomorpha gershomi" Saaristo, 2007 (משפחת Oonopidae)
לאחר מותו ולכבודו נקראו על שמו עקרב
"Compsobuthus levyi" Kovařík, 2012 (חד-צלע חלק)
ומספר עכבישים
"Halodromus gershomi" Muster, 2009 (משפחת Philodromidae)
"Anaptomecus levyi" Jäger, Rheims &amp; Labarque, 2009 (משפחת המברישניים Sparassidae)
"Echemus levyi" Kovblyuk &amp; Seyyar, 2009 (משפחת הקטועניים Gnaphosidae)