בתקופתו כראש מועצה, סייע לשיקומו של היישוב: סגר גירעונות, שיקם את המבנה הפיזי של היישוב בדגש על השכונות הוותיקות (מהלך שזיכה את ירוחם בשנת 97' באות 'מגשים ישראל יפה' על ייפוי וטיפוח יישובים), סייע למפעלים במצוקה (ואף רתם את הממשלה לכך), כדוגמת: פניציה שעמד בפני סגירה, ונגב קרמיקה שנסגר ונפתח מחדש. בתקופתו גדלה אוכלוסיית היישוב בכ-3,000 תושבים.
כמו כן, גייס כספים ממשרדי ממשלה, תורמים מקומיים ומהתפוצות לקידום פרויקטים שונים ולהקמת מבנים חדשים, כגון: הקמת מתקן טיהור למי שפכים באגם ירוחם, על פי החלטת ממשלה ובשיתוף קק"ל; העתקת עיר הבה"דים לצומת הנגב, תוך התחייבות לתשלום של 100% ארנונה למועצה המקומית ירוחם; הקמת מבנה הייטק במסגרת פרויקט "עידוד 99", הקמת מרכז לילד ולמשפחה, בית גיל הזהב לקשישים, מרכז ניצן ופרויקטים נוספים.
במהלך הקדנציה סייע גם בשיפור מערכת החינוך בעיר: מהאחוז הנמוך בארץ בזכאות לתעודת בגרות (5%) נרשמה עלייה ל-74% בעקבות מהפכה זו אביסרור זכה בפרסים רבים כגון אביר איכות השלטון, יקיר ברית יוצאי מרוקו, איש השנה לשנת 98' של עיתון "כל-בי" ועוד ולסיוע תרומות על ידי גופים שונים .
הוקם "מוקד הון אנושי" עבור צעירים אחרי הצבא, שהוכרז בשנת 2002 על ידי אריק שרון - ראש הממשלה דאז כ"מודל ירוחם לתעסוקה" - אשר מיועד לפתור את מצוקת האבטלה בירוחם ולטפל נקודתית בבעיית התעסוקה תוך הנגשה וסיוע לרכישת הכשרה מקצועית או השכלה גבוהה בתוכנית ראשונה מסוגה בארץ שהעניקה רוח גבית ותוכנית מעטפת לסטודנטים באמצעות סיוע במלגה ועשייה חברתית, ונקראה בשם: "סולם לאקדמיה" בשיתוף עם אוניברסיטת בן-גוריון.
בשנת 1998, התמודד אלמקייס שוב מול אביסרור אך הפסיד לאביסרור, שהשתמש בסיסמה "עם מוטי ממשיכים בהצלחה" וזכה לרוב מצביעים של 67%.
בנובמבר 2003, אלמקייס הצליח לגייס את קולות האוכלוסייה החרדית ביישוב, וניצח בבחירות על חודם של 50 קולות וזכה שוב בתפקיד ראש המועצה.
מאז שימש אביסרור במשך שנתיים כיו"ר האופוזיציה, עד לפיזורה של המועצה בנובמבר 2005, לאחר מאבק ציבורי שהסתיים בכך שחברי המועצה הצביעו אי אמון בתקציב המועצה לשנת 2006 (על אף עתירתו של אלמקייס לבג"ץ על כך). באותה שנה מונתה ועדה ממונה לירוחם ובראשה הועמד עמרם מצנע.
מאז שימש אביסרור במספר תפקידים ציבוריים וחברתיים , בחלקם היה שותף פעיל עוד היותו ראש מועצת ירוחם, כגון: חבר במועצה להשכלה גבוהה למשך 5 שנים , חבר בחבר-הנאמנים של אונ' בן-גוריון, קידום בית הספר למנהיגות עם פרופ' אבישי ברוורמן, ראש צוות גיוס תרומות "יומטוב" לנוער בסיכון בשנת 2004, קידום פרויקטים בחינוך ב"רשת" ערוץ 2 בין השנים 2006-2008 ועוד. בנוסף, סייע למצנע בקידום מס' פרויקטים, ביניהם: מניעת הקמת שכונה חרדית בשנת 2006 , ובשנת 2010, החלטה עם שר התחבורה ישראל כץ, להקמת מסילת רכבת מדימונה למפעל אקרשטיין בירוחם עבור הקמת מפעל פנימי שיקלוט כ-190 עובדים. בשנת 2009, אושרה תוכנית המתאר של ירוחם, שגיבש אביסרור בשנת 2002 למשרד הפנים.
ב-23 בנובמבר 2010, התמודד שוב בבחירות לראשות המועצה בירוחם מטעם מפלגת הליכוד. אביסרור זכה ל 30% תמיכה, והפסיד למועמד מיכאל ביטון שרץ ברשימה עצמאית וזכה לרוב של 44.5% מצביעים, לאחר שגם הוא, בדומה לאלמקייס הצליח לגייס את קולות האוכלוסייה החרדית ביישוב. כמו לאחר הפסדו לברוך אלמקייס ב-2003, בחר אביסרור לשבת באופוזיציה ולא להיות חלק מהקואליציה של ראש המועצה הנבחר.
ב-18 בדצמבר 2013, מונה אביסרור על ידי שר הפנים גדעון סער לחבר בוועדת השעיה של ראשי ערים הנאשמים בפלילים.
משפחתו.
נשוי למלי ואב ל-9. בנו של המקובל ר' ניסים אביצרור.
קישורים חיצוניים.
מנהיג מקומי: מכניזם של שינויי עומק בפריפריה, 2006-1983 :ירוחם, יצחק דהן
מייקל ג'יימס
פוקר F27
פוקר F27 (Fokker F27 Friendship) הוא מטוס נוסעים מתוצרת יצרנית המטוסים ההולנדית פוקר. המטוס מצויד בשני מנועי מדחף טורבו-פרופ.
המטוס טס לראשונה ב-24 בנובמבר 1955, והוא יוצר עד ראשית שנות השמונים.
פיתוח.
פוקר החלה לפתח את המטוס בשנת 1950 במטרה להתחרות במטוס המוצלח באותה התקופה דאגלס DC-3. אב הטיפוס טס בנובמבר 1955, ונכנס לשירות בנובמבר 1958 בחברת התעופה אייר לינגוס.
בשנת 1956 החלה יצרנית המטוסים האמריקאית "Fairchild Aircraft", לבנות את המטוס ברישיון פוקר בארצות הברית. בשנת 1958 אף פיתחה גרסה למטוס משלה שכונתה Fairchild Hiller FH-227.
יצחק נזריאן
יצחק פרוויז נזריאן (24 בפברואר 1929 – 23 באוגוסט 2017) היה איש עסקים ישראלי-אמריקאי ממוצא יהודי-איראני. בשנת 2017 הונו נאמד בכ-1.87 מיליארד דולר.
אודות.
נזריאן נולד בטהראן בירת איראן למשפחה יהודית. בן לגולבהאר ולדוד, סוחר משמשים. בגיל חמש התייתם מאביו, והוא ואחיו יונס גודלו על ידי אמו שעבדה כתופרת. בגיל 12 החל לעבוד במוסך כדי לעזור בפרנסת המשפחה. בשנת 1943 החל לעבוד כמלצר בבסיס צבאי אמריקני, שם פגש קצין יהודי שעזר לו להגיע לבית ספר מקצועי בו למד חשמלאות, מכניקה וחרטות.
בגיל 17 עזב את טהראן לאיטליה ועבר הכשרה במחנה פליטים של הסוכנות היהודית ליד ג'נובה. בשנת 1948 עלה לישראל, יומיים לאחר קום המדינה. שירת כלוחם במלחמת העצמאות במסגרת חטיבה 7, נפצע ברגלו ממוקש ואושפז במשך חמישה חודשים, בשנת 1951 השתחרר מהצבא. לאחר שיחרורו היה נהגה של גולדה מאיר.
הוא רכש משאית והוביל בה חצץ, ובהמשך התפתחו עסקיו לצי של משאיות. בשנת 1957 חזר לטהראן, שם זכה להצלחה כקבלן, הודות לשיתוף פעולה עם "סולל בונה" ו"ורד מקורות" שפעלו באיראן.
בשנת 1979, עם פרוץ המהפכה האיראנית, ברחו יצחק ואחיו יונס בחזרה לישראל. לאחר תקופה קצרה בה עסקיו לא צלחו היגר ללוס אנג'לס, ארצות הברית, שם הקים יחד עם שלושה מדענים יהודים מ-MIT את חברת "קוואלקום", שהחלה דרכה בפיתוח טכנולוגיה למעקב אחר משאיות, המשיכה בתכנון רכיבי מוליכים למחצה בעיקר לתחום תקשורת הנתונים האלחוטית, וזכתה להצלחה רבה.
לנזריאן היו אחזקות בחברת "Stadco", שמייצרת פריטים לתעשיות החלל והביטחון; ב-"Eden IQ", שמפתחת טכנולוגיה לשימוש בדלקים ירוקים, וב-"PWP Industries", שמפתחת אריזות מיוחדות למזון. כמו כן השקיע בנדל"ן ובחברות הייטק.
בשנת 2003 קיבל נזריאן תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב, וחנך קתדרה ללימודים פוליטיים מתקדמים על שמו. נזריאן עוסק בפעילות פילנתרופית, במיוחד בקרב הקהילה היהודית-פרסית בארצות הברית. הוא הקים בית כנסת בבוורלי הילס. ייסד באוניברסיטת תל אביב את "המכון ללימודי איראן".
בישראל יזם את הקמת "המרכז הישראלי להעצמת האזרח", שמטרתו חיזוק החברה והדמוקרטיה בישראל, באמצעות העצמת כוחם של אזרחי המדינה.
חיים אישיים.
נזריאן היה נשוי לפוראן ואב לארבעה. התגורר בבוורלי הילס.
רעננה מרידור
רעננה מרידור (נולדה ב-18 בפברואר 1923) היא פרופסור חבר בדימוס בחוג ללימודים קלאסיים באוניברסיטה העברית. יקירת ירושלים לשנת תשס"ג (2003).
ביוגרפיה.
נולדה ב-18 בפברואר 1923 בווינה שבאוסטריה, למרדכי אשר וחיה טננבלט. בשנת 1935 עלתה עם משפחתה לארץ ישראל. בשנת 1939, בגיל 16, הצטרפה לבית"ר, שם פגשה לראשונה את אליהו וירז'בולובסקי, שהיה מפקד הסניף בירושלים, לימים בעלה אליהו מרידור. באוגוסט 1943 נישאו. למדה לימודים קלאסיים באוניברסיטה העברית בירושלים, ולימים הורתה תחום זה באוניברסיטה העברית. קיבלה תואר דוקטור בשנת 1979.
בשנת ה'תשס"ג (2003) קיבלה את אות יקיר ירושלים.
צאצאים.
לרעננה מרידור ארבעה ילדים: סגן ראש הממשלה והשר לענייני מודיעין לשעבר דן מרידור, פרופ' חגית הורביץ, לשעבר מנהלת מחלקת הילדים בבית החולים ביקור חולים, ד"ר אביטל דרמון, מנהלת היוזמה למחקר יישומי בחינוך, וסלי, לשעבר יו"ר הסוכנות היהודית ושגריר ישראל בארצות הברית. נכדה הבכור הוא אלי הורביץ, איש חינוך ומנכ"ל קרן טראמפ, נכדה אבישי מרידור, שחקן, לשעבר נווט בחיל האוויר. נכד נוסף הוא שאול מרידור שכיהן כראש אגף התקציבים במשרד האוצר.
נורית אביב
נורית אביב (נולדה ב-11 במרץ 1945 בתל אביב) היא צלמת קולנוע ובמאית החיה בין תל אביב לפריז.
חייה.
נורית אביב נולדה להנס חיים פין, אחד מצלמי העיתונות הראשונים שפעלו בארץ, ומגיל צעיר סייעה לאביה במלאכת הצילום.
למדה צילום קולנוע, ב-IDHEC בפריז והייתה לאשה הראשונה שהתקבלה למגמת הצילום. היא הייתה גם האשה הראשונה בצרפת שזכתה להכרה כצלמת מהמכון הלאומי לקולנוע (CNC). כיום היא מלמדת קולנוע בבית הספר סם שפיגל בירושלים וכן בפריז ובמינכן.
נורית אביב ביימה 12 סרטים דוקומנטריים. בלב יצירתה העיסוק בשפה. סרטה "משפה לשפה" שפתח את הטרילוגיה על השפה העברית, זכה בשנת 2004 בפרס הראשון בפסטיבל דוקאביב. בשנת 2008 ערך לה המוזיאון "Jeu De Paume" בפריז תערוכת רטרוספקטיבה. בנובמבר 2015 ערך לה "מרכז פומפידו" בפריז רטרוספקטיבה גדולה, ובה הוקרנו 40 סרטים, ובהם סרטים שצילמה, סרטים שביימה וכמה סרטים של במאיות ובמאים שאביב בחרה להזמין. סרטיה מוצגים באופן קבוע בבתי קולנוע בפריז, ההקרנות מלוות בדיונים שמנחים אנשי רוח מתחומים שונים.
אביב צילמה כמאה סרטים עלילתיים ודוקומנטריים, הראשון שבהם הוא הסרט "שבלול" בבימוי בועז דוידזון. בין הבמאים שאיתם עבדה עמוס גיתאי, אנייס ורדה, רנה אליו, ז'ק דוילון, מיכל בת-אדם ("על חבל דק"). ב-1980 צילמה את "מעגלים של שישבת" ביחד עם גדי דנציג.
רמינגטון ניילון 66