בימי רזא ח'אן, מייסד שושלת המלוכה (שושלת פהלווי) האחרונה ששלטה בפרס, הוגדר היסוד החוקי בהתייחס למעמד המיעוטים באיראן, ובהם היהודים. לפיו היהודים נהנו מאותן זכויות משפטיות שפעם היו נתונות רק למוסלמים. עם זאת נשמרו מספר מגבלות פוליטיות ודתיות; רק מוסלמי יכול לשמש בתפקיד המעניק לו סמכות על מוסלמי אחר; כמו למלוך, לשמש כשר, שופט, סנטור, ראש מחוז, ראש עיר... לכל קבוצת מיעוט, ובכך גם ליהודים, הוקצב נציג במג'לס, בתוך כך הוענקה הזכות לבחור את אותו נציג למג'לס כעדה, אך לא ניתנה הזכות לבחור כיחידים נציגים כללים בבחירות הכלליות. רזא ח'אן התנגד לציונות ובסוף שנות השלושים צמצם את מספר עובדי שירות המדינה היהודים. רזא ח'אן שאף להשתחרר מהשפעה בריטית ולכן ראה בעין טובה את עלייתו לשלטון של הרייך השלישי ככח נגד לבריטים. שכן השקפת הנאצים קסמה לו לאור זאת שאיראן היא ארץ הארים. בתחילת המאה ה-20 פורסמו מספר ספרים ועיתונים ציוניים בשפה הפרסית. בשנת 1953 הופיעו מספר נציגי הקהילה היהודית באיראן בפני ראש הממשלה האיראני, בנושא הסתה אנטי-יהודית בשילוב אלמנטים דתיים קיצונים. בתקופתו של רזא שאה מונו יהודים ונשים לעמדות שופטים ואופשר להם לעבוד במשרות ממשלתיות. בסתיו 1967 לאחר סכסוך שנבע מניצחון נבחרת איראן בכדורגל על נבחרת ישראל 2:1, נערכה הפגנה אנטי-יהודית ואנטי-ישראלית בחוצות איראן. בנוסף, לאחר כל סכסוך ישראלי-פלסטיני או מלחמה בישראל, המוסלמים המקומיים התנכלו ליהודים המקומיים. עם עליית ההשפעה האמריקאית באיראן החליפו המוסדות האמריקאים את המוסדות האירופאים באיראן. אך עם עזיבת החיילים הסובייטים את איראן ב-1946 לטובת האמריקאים נותרה איראן לאחר הפלת שלטון מוחמד מוסאדק כולה תחת השפעת וושינגטון. בשנות ה-20 הג'וינט הקים בתי-ספר, בתי-חולים, מרפאות ובתי החלמה ליולדות, גנונים והפעיל תוכניות השלמה בתחום החינוך, ההזנה, ההלבשה והרפואה. בנוסף כיסה 70% מתקציב בתי החולים, ומימן את כל פעולות התברואה בבתי הספר ואת כל הפעולות הסניטאריות במחלות השונות.
בשנת 1923 נבחר שמואל חיים כנציג הקהילה היהודית במג'לס. אך בהמשך הואשם בקשירת קשר נגד המשטר והוצא להורג. ערב הקמת מדינת ישראל היו באיראן כ-100,000 יהודים, וכ-20,000 יהודים פרסיים בארץ ישראל. עד לשנת 1968 עלו ארצה עוד כ-70,000 מיהודי איראן, ומתוכם כ-10,000 יהודים חזרו לאיראן.
בתקופת הרפובליקה האסלאמית.
מאז המהפכה האסלאמית ועלייתו לשלטון של האייתוללה ח'ומייני, התערער מצבה של הקהילה היהודית באיראן. עד לשנת 1990 עזבו את שטחה כ-55,000 יהודים: כ-30,000 יהודים לארצות הברית, כ-20,000 לישראל וכ-5,000 לאירופה. עם זאת מקבלת הקהילה אוטונומיה תרבותית יחסית, ולרוב אינה סובלת מפרעות והתנכלויות מצד המוסלמים. לקהילה יש נציג בפרלמנט האיראני - מוריס מותמד. בנוסף הקהילה מחזיקה במרכז הצדקה ובית החולים ד"ר ספיר שהוא מרכז הצדקה הגדול ביותר בקרב המיעוטים באיראן.
נכון ליולי 2012 נותרו באיראן כ-8,756 יהודים. בנוסף ישנן קהילות מוסלמיות ובהאיות הידועות בהיותן כצאצאי יהודי פרס שהמירו את דתם. מי שנחשב כרבם של יהודי איראן כיום הוא הרב יהודה גרמי.
יחסי ישראל-איראן.
אף על פי שאיראן התנגדה בתחילה להקמת מדינת ישראל ב-1948, נרקמו בין שתי המדינות יחסים טובים עם הזמן. בראשית שנות החמישים נשלח ציר מאיראן לשמש כנציג המדינה בישראל והתקבל על ידי נשיא המדינה חיים ויצמן. לאחר מלחמת ששת הימים ב-1967 הוזרם בעזרת קו צינור אילת-אשקלון (קצא"א) נפט איראני רב לשוקי אירופה. באיראן גם פעלו חברות בנייה ישראליות.
לאחר המהפכה האיראנית בשנת 1979 ועליית האייתוללה ח'ומייני לשלטון והצהרתו שהוא תומך בכיבוש ירושלים מידי הציונים, נותקו היחסים בין שתי המדינות והוחלפו בעוינות גלויה. ח'ומייני טבע את המונח "השטן הקטן" עבור ישראל (תואר "השטן הגדול" יוחס לארצות-הברית). את הרוח העוינת הזו הביא לידי ביטוי מלא בהוצאתם להורג של יהודים בגלל קיום קשרים עם בני משפחתם בישראל. הנשיא אחמדינז'אד ערך ב־27 באוקטובר 2005 וועידה בטהראן שכותרתה "עולם ללא ציונות", בה הצהיר כי "יש למחוק את ישראל מהמפה", וכי הקמת מדינת ישראל הייתה צעד תוקפני כלפי האסלאם. מדינות שונות כמו ארצות הברית, צרפת, קנדה ובריטניה הגיבו בגל גינויים על דבריו.
סטרטפורד
וורונסקיאן
סופר בול
יהדות פרס
בלם קדמי
טייק ד'את
טייק ד'את (באנגלית: Take That) היא להקת בנים בריטית. הלהקה הוקמה במנצ'סטר בשנת 1990 והתפרקה בשנת 1996, זמן מה לאחר עזיבתו של רובי ויליאמס. במחצית הראשונה של שנות התשעים נחשבה ללהקה הבריטית המצליחה ביותר, עם הצלחה מוגבלת בארצות הברית. בשנת 2005 התאחדו ארבעת חברי הלהקה הנותרים, וחזרו לפעילות. בשנת 2010 גם ויליאמס שב ללהקה, אך בהמשך הפכה הלהקה לשלישייה עם עזיבתו בשנית של ויליאמס ועזיבתו של ג'ייסון אורנג'.
היסטוריה.
הלהקה הוקמה על ידי האמרגן נייג'ל מרטין סמית', והוחתמה בחברת התקליטים תקליטי RCA. בעקבות הצלחתה של להקת הבנים האמריקנית ניו קידס און דה בלוק. חברי הלהקה היו גארי בארלו, רובי ויליאמס, מארק אואן, הווארד דונלד וג'ייסון אורנג'. הלהקה הקליטה שלושה אלבומי אולפן, כשתשעה סינגלים מתוכם דורגו במקום הראשון במצעדים הבריטיים. ב-15 ביולי 1995, עזב רובי ויליאמס את הלהקה. ב-13 בפברואר 1996, הודיעה הלהקה על פירוקה. מעט לאחר פירוקה, הוציאה הלהקה אלבום אוסף הכולל את כל הסינגלים שהוציאה הלהקה מתחילת דרכה, ושני שירים נוספים שהופיעו לראשונה באלבום זה. באותה שנה רובי ויליאמס, גארי בארלו ומארק אואן פנו לקריירות סולו. הווארד דונלד החל לעבוד כדי ג'יי, וג'ייסון אורנג' פנה למשחק ואף סיים לימודי דוקטורט.
בנובמבר 2005 שודר סרט דוקומנטרי שעסק בלהקה והצלחתה חסרת התקדים. בסרט השתתפו כל חברי הלהקה, כולל רובי ויליאמס ומנהלם, נייג'ל מרטין סמית'. לאחר שידור הסרט כינסה הלהקה מסיבת עיתונאים בה הודיעו על איחוד לסיבוב הופעות בבריטניה, שהחל באפריל 2006 וכלל 26 הופעות. כמו כן, עם איחוד הלהקה הפיצה הלהקה אלבום אוסף נוסף.
ב-27 בנובמבר 2006, הלהקה הוציאה לאור את האלבום "Beautiful World", אלבום האולפן הראשון מזה 11 שנים ואף יצאה לסיבוב הופעות שנמכר שבעה חודשים מראש וכלל 59 הופעות.
ב-24 בנובמבר 2008, הוציאה הלהקה את אלבום האולפן השני שלהם מאז חזרו לעבוד יחדיו, "The Circus", האלבום מכר יותר ממיליון עותקים במהלך פחות מחודש וכך הגיעו למקום הראשון במצעד הבריטי. מסע ההופעות בעקבות האלבום נכנס לספר השיאים של גינס כמסע ההופעות שנמכר הכי מהר אי פעם.
ביולי 2010 פורסם, כי רובי ויליאמס יקליט אלבום חדש עם הלהקה, לראשונה מזה 15 שנים. באוקטובר 2010, לאחר יציאת הסינגל "Shame" של ויליאמס ובארלו, הודיעו כל חברי הלהקה על חזרתם להופעות משותפות. האלבום "Progress" יצא ב-15 בנובמבר 2010. מכירת הכרטיסים לסיבוב ההופעות, שנפתחה בסוף חודש אוקטובר 2010, שברה את השיא אשר היה שייך למייקל ג'קסון, ותוך פחות מ-24 שעות נמכרו יותר ממיליון כרטיסים.
מסע ההופעות "progress live", שליווה את האלבום, כלל 35 הופעות באנגליה וברחבי אירופה, ושבר עוד שיא, כאשר הלהקה הופיעה 8 לילות ברציפות באצטדיון הלאומי של אנגליה, ומבלי, יותר מכל אמן אחר אי פעם.
במהלך מסע ההופעות הוציאה הלהקה אלבום נוסף, "Progressed", שגם הוא הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי.
באוגוסט 2012 הופיעה הלהקה בטקס הסיום של אולימפיאדת לונדון, ללא ויליאמס שנעדר עקב לידת בתו.
בשנת 2014 יצא לאור "III", אלבום האולפן השביעי של הלהקה, אשר הוקלט ללא ויליאמס ואורנג' אשר עזבו את הלהקה.
בשנת 2017 יצא לאור "Wonderland", אלבום האולפן השמיני של הלהקה.
ב-27 בנובמבר 2017 הופיעה הלהקה בישראל לעיני כ-7,000 צופים, בהיכל מנורה מבטחים בתל אביב.
חברי הלהקה.
חברים נוכחיים
חברי עבר
ציר זמן
טסרקט
טֵסֵרַקְט הוא גוף במרחב ארבע-ממדי המהווה היפרקוביה מממד 4.
הטסרקט הוא הכללה של הקובייה המוכרת בגאומטריה של המרחב התלת-ממדי.
היחס בין הטסרקט לקובייה דומה לזה שבין הקובייה לריבוע. כשם שקובייה היא גוף תלת-ממדי שלו שש פאות ריבועיות, הטסרקט הוא גוף ארבע-ממדי שלו שמונה קוביות. טסרקט הוא אחד מששת הפאונים הארבע-ממדיים.
לטסרקט יש 16 קודקודים, 32 מקצועות, 24 פאות דו-ממדיות, ו-8 פאות תלת-ממדיות.
את המונח "טסרקט" טבע בשנת 1888 המתמטיקאי הבריטי צ'ארלס האוורד הינטון.
פיתוח הדרגתי של רעיון הטסרקט.
ניתן להגיע אל הטסרקט בהתפתחות הדרגתית של מספר הממדים:
סדר טהרה
חלחולת
החלחולת (בלטינית: rectum, רקטום, שפירושו "ישר") היא חלקו הסופי של המעי הגס. זהו איבר דמוי צינור שאורכו הוא כ-17 סנטימטרים. הוא מחובר לפי הטבעת דרך צינור קטן ודק הנקרא התעלה האנאלית. כאיבר האחרון במערכת העיכול, החלחולת משמשת לאגירת הפסולת הנוצרת במעי הגס, עד להפרשתה כצואה.
הליכים רפואיים.
בדיקה רקטאלית, במהלכה הרופא בוחן את החלחולת ונוטל ממנה דגימות, עשויה להיות הכרחית במקרים רבים לצורכי גילוי מחלות מסוימות. החלחולת אף עשויה להיות פתח למדידת חום הגוף באמצעות מדחום. בדרך כלל הטמפרטורה הנמדדת בחלחולת גבוהה מהטמפרטורה הנמדדת בפה ובבית השחי. רופאי ילדים רבים ממליצים על מדידת חום רקטאלית בפעוטות ובילדים מתחת לגיל שש, בעיקר מכיוון שהטמפרטורה הנמדדת בחלחולת קרובה יותר לחום הליבה של הגוף, ואצל ילדים קטנים הדיוק חשוב ביותר. בנוסף, החלחולת מהווה פתח להחדרת תרופות לגוף, לרבות "נרות" (Suppositories) מסוגים שונים.
החלחולת האנושית בעת מתן צואה.