להקת Tears for Fears לא הגיעה לקונצרט, אך פיצו על כך מאוחר יותר על ידי תרומה של ההכנסות שלהם ממספר מופעים במסע העולמי שהם עשו באותה השנה, ואף הקדישו הקלטה חוזרת של "Everybody Wants to Rule the World" עבור אירוע ההתרמה שהתרחש ב-1986.
לייזה מינלי, יוקו אונו וסינדי לאופר היו אמורות להופיע באצטדיון הJFK אך לבסוף לא השתתפו.
איחוד של הלהקה Deep Purple גם היה אמור להתרחש ולהיות משודר משווייץ דרך לוויין, אך הם ביטלו לאחר שהגיטריסט שלהם ריצ'י בלקמור סירב לקחת חלק בהופעה. הצמד יורית'מיקס גם היו אמורים לנגן בוומבלי אבל ביטלו מאחר שאנני לנוקס סבלה מבעיות גרון חמורות.
פרנק זאפה הוזמן להופיע אך סירב לעשות זאת מכיוון שהאמין שהכסף שגויס על ידי הלייב אייד היה אמור להיות מכוון לבעיות האמיתיות מולן עומד העולם המתפתח, ובמקום זאת הכסף היה אמור לעזור לעולם המתפתח על ידי סיפוק של דרכים להשגת סמים, וכן הוא כינה את המופע "המזימה הכי גדולה בכל הזמנים של הלבנת כספי קוקאין".
היו ספוקלציות שלהקת הביטלס תופיע, גלדוף השיב לספקולציות אלו בשלילה.
המשתתפים שהופיעו בסיום הקונצרט בוומבלי עם השיר "Do They Know It's Christmas?" היו ג'סטין היווארד וג'ון לודג' מלהקת The Moody Blues, סטיוארט קופלנד מלהקת הפוליס וחברי להקת "Big Country". בפילדלפיה הופיעו ליונל ריצ'י, הארי בלפונט, דיון וורוויק, מליסה מנצ'סטר, שינה איסטון ושר בשיר הסיום "We Are The World".
דיאנה רוס, ואן היילן, "פרנקי הולך להוליווד", Talking Heads ודונה סאמר סירבו להופיע גם כן. דפש מוד, אחת מן הלהקות האנגליות המוצלחות בכל הזמנים, לא הוזמנו להופיע. הזמר המוביל של להקת UB40 שגם להקתו לא הוזמנה על ידי גלדוף.
הקלידן של להקת Thin Lizzy דארן ווארון הביע חרטה על כך שהלהקה לא התבקשה להופיע.
רוג'ר ווטרס סיפר כי הוא התבקש לעשות איחוד של פינק פלויד לכבוד הקונצרט אך סירב ואמר כי הוא מוכן להביא את הלהקה החדשה שלו להופעה, אך סירבו לו.
אירועים חריגים בזמן ההופעה.
במהלך המופע, התרחשו מספר אירועים חריגים אשר קיבלו התייחסות גם לאחר המופע; מדונה הכריזה וצעקה לעבר הקהל כי היא "לא לוקחת את החרא הזה היום!", בהתייחסותה לתמונות העירום שפורסמו באותה תקופה במגזין פלייבוי. בנוסף, הזמר טום פטי כיוון אצבע משולשת לעבר מישהו מהקהל במהלך שיר הפתיחה שלו "American Girl". כמו כן, במהלך הופעתו של בוב דילן עם להקת הרולינג סטונז הגיטרה שלו נשברה, וכתוצאה מכך רוני ווד (חבר להקת הרולינג סטון) נתן את הגיטרה שלו לדילן וניגן "בכאילו" על גיטרה דמיונית, עד שהביאו לו גיטרה חלופית לבמה. תקרית נוספת במהלך המופע התרחשה כאשר מיק ג'אגר קרע חלק משמלתה של הזמרת טינה טרנר במהלך דואט אותו ביצעו ביחד לשיר "It's Only Rock 'n' Roll" והשאיר אותה לסיים את השיר עם בגד גוף בלבד. הזמר טדי פנדרגראס הופיע בפומבי לראשונה מאז תאונת הדרכים הקשה שעבר בשנת 1982 אשר גרמה לשיתוקו וביצע יחד עם אשפורד וסימפסון את השיר "Reach Out And Touch".
אמנים רבים אשר היו כתובים ברשימת המופיעים בקונצרט ביטלו את השתתפותם; ברוס ספרינגסטין למשל, החליט לא להופיע בקונצרט למרות הפופולריות הבינלאומית העצומה שלו בשנת 1985, ובדיעבד טען כי לא הבין את חשיבות הקונצרט בזמנו. גם הזמר מייקל ג'קסון סירב להופיע, כאשר השמועות לגבי סירובו כללו סיבות פוליטיות, מחויבויות נוספות, עבודה אינטנסיבית וצילום Captain EO כיומיים אחרי המופע. הזמר פרינס גם לא הגיע לקונצרט, אך שלח סרטון שהקליט מראש בו הוא שר את הגרסה האקוסטית לשיר "4 Tears in Your Eyes" והוקרן בקונצרט בפילדלפיה.
מספר זמרים נכללו ברשימת האמנים של הקונצרט אך לבסוף לא הופיעו, כמו בילי ג'ואל, בוי ג'ורג', פול סיימון ועוד. פרנק זאפה גם הוזמן להופיע, אך סירב בטענה כי האמין שגיוס הכספים מהקונצרט לא יועבר לטיפול ברעב באפריקה אלא יעזור לפיתוח וסיפוק סמים.
ביקורות ומחלוקות.
ההופעה של בוב דילן בקונצרט יצרה מחלוקות לאחר אמירתו "אני מקווה שחלק מהכסף... אולי הם יוכלו לקחת רק קצת ממנו, אולי... מיליון או שני מיליון, אולי.. ולהשתמש בזה, בשביל לשלם את המשכנתאות של החוות כאן, שהחקלאים כאן חייבים לבנקים.. ". הוא ציטט לא כהלכה מאתר ה Farm Aid בו נכתב: "האם זה לא יהיה נהדר אם נעשה משהו עבור החקלאים שלנו פה באמריקה?". באוטוביוגרפיה של גלדוף, "Is That It?" (פורסמה ב-1986), הוא הביע ביקורת על ההערה הזו ואמר "הוא הציג חוסר הבנה מוחלט של הבעיות בהן עסק הלייב אייד. הלייב אייד בא במטרה לעזור לאנשים שהולכים לאבד את חייהם. יש הבדל קיצוני בין לאבד את הפרנסה שלך לבין לאבד את החיים שלך." על אף שתגובותיו של דילן קיבלו ביקורת, הערתו נתנה השראה למוזיקאים וילי נלסון, ניל יאנג וג'ון מלנקאמפ לארגן את אירוע ההתרמה Farm Aid, אשר קיימו את הקונצרט הראשון שלו בספטמבר 1985. הקונצרט גייס מעל 9 מיליון דולר עבור חקלאיים אמריקאיים ונהפך לאירוע שנתי.
גלדוף לא שמח על כך שלהקת ההוטרס נוספו להיות הלהקה הפותחת בקונצרט בפילדלפיה. הוא הרגיש שהדבר נכפה עליו על ידי גראהם והיזם המקומי לארי מגיד. מגיד, אשר קידם את המופע דרך Electric Factory Concerts, טען כי הלהקה הייתה פופולרית בפילדלפיה, והאלבום הראשון והמצליח שלהם "Nervous Night" יצא לאור שלושה חודשים קודם לכן והיה להיט גדול. בריאיון למגזין "Rolling Stone," גלדוף שאל "מי הם לעזאזל ההוטרס?" עם זאת, בדצמבר 2004, גלדוף הופיע עם ההוטרס בגרמניה בתור הופעת הפתיחה שלהם.
אדם אנט העביר ביקורת על האירוע והביע חרטה על השתתפותו באמירתו "התבקשתי על ידי גלדוף לקדם את הקונצרט. הם לא ידעו שהם יוכלו למכור אותו. לעשות את ההופעה הזאת הייתה הטעות הכי גדולה בעולם.. זה היה בזבוז זמן.. זה היה בסוף של הרוק אנד רול". גלדוף סיפר באוטוביוגרפיה שלו שמילס קופלנד, המנהל של אדם אנט, וסטינג, שאל את גלדוף אם הוא חשב להציע לאדם לאנט להשתתף לאחר שגלדוף יצר איתו קשר בנוגע להופעה של סטינג. הוא טוען כי הוא לא חשב על כך מכיוון שחשב שהוא מעט מיושן אבל לבסוף הסכים.
אנדי קרשו מהBBC ביקר את האירוע באוטוביוגרפיה שלו No Off Switch, באמירו ש"מבחינה מוזיקלית, הלייב אייד היה צפוי ומשעמם לחלוטין. כשהאמנים הוצאו החוצה או שמא נדרשו על ידי גלדוף להשתתף, זה נעשה ברור שהאירוע הזה הוא למעשה מצעד נוסף של אותו רוק ישן בקונצרט למען אפריקה, שאורגן על ידי מישהו שבזמן שהוא הביע את דאגתו ואת תמיכתו כלפי אפריקה, הוא לא שיתף אף לו אמן אחד אפריקאי בקונצרט". קרשו גם תיאר את הגישה של גלדוף ושותפיו העסקיים כ"מעצבנת, רדודה ומרוצה מעצמה".
מורשת.
מופע "לייב איד" גייס בסופו של דבר סיוע בסכום של 127 מיליון דולר לרעב במדינות אפריקה, והיחסי ציבורי שיצר עודד מדינות מערביות לתרום את עודפי התבואה שלהם על מנת לפתור את משבר הרעב המידי שהתחולל באתיופיה.
אומנים רבים שהופיעו באירוע זכו לסקירה חיובית בולטת. מעבר לחשיבותו כאירוע תרבותי, נדיב וטכנולוגי, השפעתו המידית הייתה במצעד השירים של הממלכה מאוחדת. אמנים רבים זינקו לראש רשימת מצעד המשומעים ביותר ברדיו וחזרו לתודעה הציבורית, מה שבא לידי ביטוי גם במכירות שלהם. דוגמה לכך היא הצלחתו המחודשת של, אלבומם בן השלוש שנים של להקת קווין "Greatest Hits" עלה 55 מקומות בדירוגו וכל אלבום יו-טו (U2) שהיה קיים בזמנו חזר לרשימת המושמעים.
שנים לאחר אירוע "לייב איד" עלו אירועים דומים ושונים כאחד שבאו להילחם בצורה דומה במטרות דומות:
למרות השנים הלא מעטות שעברו מאז אותו אירוע והקדמה הטכנולוגית הרבה שבאה בעקבות, אירוע ה"לייב איד" עדיין מחזיק בתואר "האירוע המוזיקלי הגדול ביותר בהיסטוריה האנושית". אירוע שהציג את הרשימה הארוכה ביותר של כוכבים (70 אמנים) שהופיע בפני הקהל הגדול ביותר במשך הזמן הממושך ביותר אי פעם.
הופעתה של להקת קווין באירוע שוחזרה במלואה בשנת 2018, בנוכחותו של גלדוף על הסט, ושמשה כאירוע מפתח בסרט "רפסודיה בוהמית" ואף שמשה כסצנת הסיום של הסרט. על אף שהגרסה המופיעה בסרט מהווה רק כרבע שעה מכלל המופע, ההופעה המלאה נוספה להוצאת הדי-וי-די והבלו ריי של הסרט.
השימוש בכספי התרומה.
ב-1986, מגזין המוזיקה Spin פרסם כתבה נוקבת לגבי שימוש לרעה בכספים שגויסו בלייב אייד.
רופאים ללא גבולות (Médecins Sans Frontières), שגורשו מאתיופיה עקב התנגדותם לזוועות שהתרחשו, הזהירו את בוב גלדוף עוד מלפני אירוע הלייב אייד שלא לשתף פעולה באופן ישיר עם ממשלת אתיופיה, ובראשה מנגיסטו היילה מריאם (Mengistu Haile Mariam), מנהיג החונטה הצבאית האתיופית (Derg). הם טענו שמנגיסטו הוא הגורם הישיר לרעב הכבד באתיופיה, ובהיעדר מערכת מוסדרת להעברת הכספים והמצרכים לנזקקים, עבודה ישירה עם מנגיסטו לא תועיל לפתירת המצב, ואף תחריף אותו. אכן על פי מקורות, מנגיסטו היה אחראי להחרפת הבצורת והרעב על ידי הרס של יבולים ואמצעי ייצור אוכל באופן שיטתי כאמצעי לחימה כנגד המורדים. בנוסף, הוא שיבש אספקת אוכל לאזורים בהם שלטו המורדים.
גלדוף התעלם מדברים אלו, ונתן את הכסף ישירות למנגיסטו ולממשלת אתיופיה. אחד הציטוטים המפורסמים של בוב גלדוף בהקשר זה הוא "אלחץ ידיים עם השטן משמאלי ומימיני כדי להגיע לאנשים שאנו צריכים לעזור להם" (“I’ll shake hands with the Devil on my left and on my right to get to the people we are meant to help.”)