לפי הנציבות האירופית אפליה מינית מתחלקת למספר קטגוריות. בעוד שאפליה ישירה, כאשר משלמים לאישה פחות מאשר לגבר שעובד באותו משרה, היא בעיה קיימת, בעיה מהותית יותר לפי הנציבות האירופית היא ההמעטה בערך של עבודה שמבוצעת על ידי נשים, שכן לנשים משלמים פחות עבור עבודה בעלת ערך שווה משום שבאופן כללי קיימת בדרך כלל הפחתה בערך של תחומי התעסוקה בהן עובדות בעיקר נשים.
משפחה.
מחקרים הראו שחלק ניכר מפערי השכר המגדרי נובע מכך שנשים בוחרות להביא ולגדל ילדים. התופעה של שכר נמוך יותר עקב ההיריון מכונה לעיתים "תופעת הענישה על בחירה באימהות". הסכמי השכר הקיבוציים בישראל התירו לאמהות לעבוד פחות מאשר אבות. כיום ההבדל בין אבות לאמהות רלוונטי רק למשפחות בהן אחד ההורים אינו עובד.
הבחירה באימהות יכולה להשפיע גם על אפשרויות העבודה שיהיו זמינות בפני אימהות לאחר מכן. באופן מסורתי הנשים הן אלה שבחרו מרצונן לעזוב את כוח העבודה באופן זמני על מנת לטפל בילדיהם או כי לא הייתה להן אפשרות אחרת. כתוצאה מחוסר רציפות, נשים נאלצות לבחור משרות עם שכר נמוך יותר משום שאותן המשרות מאפשרות להם גמישות רבה יותר. מאחר שנשים בממוצע עובדות פחות שעות מגברים, ממילא הן צוברות פחות ניסיון.
תפקידי מגדר.
גורם חברתי נוסף, הקשור לאלו שהוזכרו לעיל, הם הציפיות והאמונות המשותפות המוחלות על נשים רבות בכוח העבודה על בסיס מגדרם. במקרים רבים, בעיני העובדים, נשים בתפקידים ניהוליים עשויים להיחשב כחסרות אומץ, מנהיגות, והדחף שיש לגברים בתפקידים ניהוליים, אף על פי שהן בפועל משיגות את אותן התוצאות כמו הגברים במונחים של עבודה על פרויקטים, והשגת תוצאות לחברות שמעסיקות אותן.
טרכודון
טרכודון (שם מדעי: "Trachodon"; משמעות השם: "שן גסה", על שם החלקים הגדולים שעל השיניים) הוא סוג מוטל בספק של דינוזאור צמחוני בעל מקור ברווז אשר חי בערבות אמריקה הצפונית של סוף הקרטיקון לפני 77 מיליון שנה. מאובניו נמצאו בתצורות נהר ג'ודית שבמונטנה בשנת 1856 ותוארו בידי החוקר ג'וזף ליידי. דינוזאור זה השתייך לתת-המשפחה Lambeosaurinae כמו הקוריתוזאורוס והוא נחשב לקרובו.
מאפיינים.
בעל לסת ארוכה ובה שיניים פנימיות גדולות ששימשו לטחינת מזון צמחי. כיום רואים בשיניים שנמצאו שיניים של דינוזאורים צרטופסיים בעוד מרבית הגוף שנמצא אולי היה זהה לשרידי הקלאוזאורוס, האדמונטוזאורוס, הקוריתוזאורוס והקריטוזאורוס הקרובים. לצידו של דינוזאור זה נמצאו דינוזאורים נוספים שבוטלו בהמשך כמו הדיינודון (Deinodon) והפלאוסקינקוס אך גם הטרודון שנחשב לסוג תקף כיום.
Trachodon
שיר אהבה עתיק
אונסקוצרטופס
אונסקוצרטופס (שם מדעי: Unescoceratops) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הלפטוצרטופסיים אשר חי באמריקה הצפונית בתור הקרטיקון בגיל הקמפן לפני 75–76.5 מיליון שנה. המשמעות של שמו היא: "הצרטופסיד של אונסק"ו". היא ניתנה על שם החלטת הארגון להעניק יותר משקל לאתרים היסטוריים ברחבי העולם.
מאובני הדינוזאור התגלו באלברטה שבקנדה על יד הפארק הפרובינציאלי דינוזאור. הוא התגלה ב-2012 בידי משלחת מדענים, בהם פיליפ קורי ומיכאל ג. ראיין, שהעניק לו את שמו. הממצאים כללו מאובנים של שרידים חלקיים של שיניים ולסת תחתונה.
דינוזאור זה היה קרובו של הלפטוצרטופס והגיע למשקל 91 ק"ג בממוצע ולאורך 1–2 מטרים. המקור שלו היה קרני וקטן ובניגוד לצרטופסיים הוא היה דו-רגלי. ייתכן שהיו לו שרידי נוצות קטנות על זנבו.
לפטוצרטופסיים
לפטוצרטופסיים (שם מדעי: Leptoceratopsidae) היא משפחה של דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף מקבוצת הצרטופסים אשר התקיימה בסוף הקרטיקון לפני 83.5-66 מיליון שנה. הם היו מאבותיהם של הצרטופסיים הגדולים והמפורסמים כמו הטריצרטופס.
דינוזאורים אלה חיו באמריקה הצפונית ובאסיה ואולי גם בשוודיה והיו בעלי עטרה מפותחת ומקור קרני בולט אך ללא קרניים. הם הלכו כנראה על ארבע אך כמה מהמינים אולי יכלו להזדקף בדומה להדרוזאוריים כדי לנוע מהר.
בקבוצה זו סוגים רבים שאולי משתייכים למשפחה פרוטוצרטופסיים שהייתה בעלת מאפיינים רבים דומים.
אמבליריזה
אמבליריזה (שם מדעי: Amblyrhiza) הוא סוג של מכרסם גדול מקבוצת דמויי קביה ומהמשפחה הקדומה הוטיות ענק אשר חי באיים הקריביים והיה הגדול שבבני משפחתו. המאובנים שלו נמצאו באנגווילה ובסן מרטן. לא ברור מתי בדיוק חי אך זה היה בפליסטוקן והוא נכחד לפני 400–500 אלף שנים בלבד. המשמעות של שמו הוא "קהה שורש".
המאובנים של המכרסם נחקרו ב-1856 בידי החוקר המפורסם אדוארד קופ, אשר קיבל את השרידים ממערה לא ידועה בקריביים. נמצאו עד היום רק שרידים מעטים שלו.
מכרסם זה היה קרוב להוטיים המודרניים אך היה גדול מהם בהרבה, גדול גם מקפיבארה מודרנית והגיע למשקל מוערך של 50–200 ק"ג. נמצאו ממנו רק עצמות בודדות, בעיקר של עצם הירך ושיניים ולא ברור איך נראה כל הגוף, אך כנראה שדמה להוטיות מודרניות. חישובי הממדים נתמכו בחישוב של 16 מינים קרובים.
ככל הנראה הוא חי בדומה לעצלני קרקע גדולים והיה כבד מכדי לטפס אך ניזון מעלי עצים. האמבליריזה כנראה נדד ממרכז אמריקה לעבר הקריביים במעבר שנעלם והיה מספק מעבר בין האיים השונים, בהם הוא חיפש עלי עצים. כאשר האדמה הוצפה המכרסם נתקע על איים בודדים וכך גדל בהרבה מההוטיות הרגילות. לא ברור ממה נכחד אך ייתכן שזה קשור להגעת האדם הלבן לאיים.
לואיג'י רוסולו
לואיג'י קארלו פיליפּוֹ רוּסוֹלוֹ (באיטלקית: Luigi Carlo Filippo Russolo 30 באפריל 1885 - 6 בפברואר 1947) היה צייר פוטוריסט, מלחין, בונה כלי נגינה ניסיוניים, ומחבר המניפסט אמנות הרעש (1913). לעיתים קרובות רואים בו את אחד הראשונים במלחינים הנסיוניים של מוזיקת רעש, ב"קונצרטים של מוזיקת רעש" שהציג בשנים 1913–1914 ושוב לאחר מלחמת העולם הראשונה, הידוע בהם בפריז ב-1921. הוא עיצב ובנה מספר רב של מכשירים מחוללי-רעש בשם אינטונארומורי.
חייו.
לואיג'י רוסולו היה מאמני הרעש הראשונים וייתכן שאף הראשון. המניפסט שלו משנת 1913, אמנות הרעש (L'Arte dei Rumori ) קבע, שהמהפכה התעשייתית הגבירה את יכולתו של האדם המודרני להעריך צלילים מורכבים יותר. רוסולו גרס, שהמוזיקה המלודית המסורתית מגבילה, והוא ראה את מוזיקת הרעש כמחליפתה העתידית.
רוסולו עיצב ובנה מספר רב של מכשירים מחוללי-רעש שאותם כינה אינטונארומורי, והרכיב תזמורת רעש לנגן בהם. ביצוע של "גראן קונצ'רטו פוטוריסטיקו" שלו מ-1917 חולל התנגדות עזה והתפרעות מצד הקהל, כפי שרוסולו עצמו צפה מראש. ממכשירי הפקת הקולות שלו לא שרד ולו אחד, אף כי לאחרונה שוחזרו כמה מהם ושימשו בהופעות. אף כי יצירותיו של רוסולו רחוקות מלדמות למזיקת רעש מודרנית, אין להתעלם מחשיבותן החלוצית כשלב הכרחי בהתפתחות כמה סוגות בקטגוריה זו. לאסלו מוהולי-נאגי הכיר ב-1932 במאמצים ללא תקדים שעשו הפוטוריסטים האיטלקים להרחיב את תפיסת הצליל שלנו בשימוש ברעש. במאמר ב"דר שטורם" מס' 7 התווה את יסודות ההתנסות שלו עצמו: "אני מציע לשנות את הגרמופון ממכשיר משחזר למכשיר יוצר, כך שעל גבי תקליט ללא מידע אקוסטי קודם, יתהווה המידע האקוסטי, התופעה האקוסטית עצמה, על ידי חריתת החריצים (Ritzschriftreihen) הדרושים." הוא הציג תיאורים מפורטים לשימוש בתקליטים, תוך יצירת "צורות צליל ממשיות" לאימון אנשים ל"קולטים ויוצרים אמיתיים של מוזיקה" . אמנים רבים מכירים כיום את המניפסט של רוסולו.
עוד מלחין פוטוריסטי, אנטוניו רוסולו, גם הוא איטלקי ואחיו של לואיג'י, הפיק הקלטה של שתי יצירות באמצעות האינטונרומורי המקורי. הקלטת הפונוגרף, שנעשתה בשנת 1921, כללה יצירות בשם "כוראל" ו"סרנאטה", ששילבו מוזיקה תזמורתית מקובלת על רקע צלילים של מכונות רעש. זו ההקלטה האקוסטית הבו-זמנית היחידה ששרדה של מוזיקת הרעש של רוסולו.
רוסולו ופיליפו טומאסו מארינטי הגישו את הקונצרט הראשון של מוזיקה פוטוריסטית, עם "אינטונארומורי", באפריל 1914, וחוללו מהומה. התוכנית כללה ארבע "רשתות של רעשים".
כמה מן הכלים של רוסולו נהרסו במלחמת העולם השנייה; אחרים אבדו. מאז נבנו שחזורים של כלי אלה.
קלאודימיר פריירה
פון לים
פון לים או לים פון (8 במרץ 1918 - 4 בינואר 1991, סינית: 潘 濂) היה מלח סיני, ששרד לבדו במשך 133 ימים באוקיינוס האטלנטי, בתקופת מלחמת העולם השנייה.
לים היה מלח זוטר דרג בספינת צי הסוחר הבריטי אס.אס בן למונד, הספינה הותקפה על ידי צוללת יו של גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה ב-23 בנובמבר 1942. לאחר מספר שעות במים הוא מצא רפסודה קטנה מעץ, בגודל של כשניים וחצי מטרים רבועים, ובה נמצאו מי שתייה ומזון. כאשר המים והמזון אזלו, הוא החל ללכוד שחפים ואגר מי גשם. ב-5 באפריל 1943 הוא נמצא על ידי שלושה דייגים ברזילאים עם הגיעו לחופי ברזיל. לאחר החלמתו שב לאנגליה, וקיבל את עיטור האימפריה הבריטית מידי המלך ג'ורג' השישי. לאחר המלחמה היגר לארצות הברית.
בלב ים.
לים נולד בהאינאן, סין ב-8 במרץ 1918. בשנת 1942, בעת מלחמת העולם השנייה, שימש כמלח מדרגה שנייה על ספינת צי הסוחר הבריטית החמושה אס.אס בן למונד. הספינה עשתה את דרכה מקייפטאון לפרמריבו שבסורינאם והייתה עתידה להגיע לניו יורק. הספינה הייתה חמושה אך היא נעה במהירות איטית ולבדה ללא ליווי.