בשנת 2012, אחרי ששיחק 3 חודשים באזובמאש מאריופול מהסופרליגה האוקראינית בכדורסל, הוא חתם בליגת העל הספרדית בוואיאדוליד . באוגוסט 2013 חתם האנטר במונטפסקי סיינה מליגת העל האיטלקית.
ביולי 2014 הצטרף האנטר לאולימפיאקוס מליגת העל היוונית תחת המאמן יאניס ספרופולוס. בעונתו הראשונה בקבוצה, עונת 2014/2015, זכתה הקבוצה באליפות הליגה היוונית והעפילה לפיינל פור היורוליג והפסידה בגמר לריאל מדריד. גם בעונה הבאה היה שותף האנטר לזכייתה של הקבוצה באליפות יוון.
באוגוסט 2016 חתם האנטר לשתי עונות בריאל מדריד. ביולי 2017 חתם האנטר לשתי עונות בצסק"א מוסקבה. בשנת 2019 היה שותף האנטר לזכייתה של צסק"א באליפות היורוליג.
ביולי 2019 חתם האנטר במכבי תל אביב לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת. באפריל 2020 האריך את חוזהו במכבי לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת.
ביוני 2021, עזב האנטר את מכבי תל אביב, וב-21 ביולי 2021 חתם בקבוצת הכדורסל של באיירן מינכן.
גדעון ריכטר
גדעון ריכטר (בהונגרית: Richter Gedeon) (אצ'ד, הונגריה, 23 בספטמבר 1872 – בודפשט, 30 בדצמבר 1944) היה רוקח הונגרי-יהודי, תעשיין, מייסד תעשיית התרופות המודרנית בהונגריה שנרצח בשואה.
ביוגרפיה.
הוא נולד ב־23 בספטמבר 1872 באֶצֶ'ד, כפר קטן של 3000 תושבים בצפון הונגריה כששים ק"מ מזרחה מבודפשט. בשל מות שני הוריו הוא גדל כיתום משנת 1873 בעיר דְיוֹנדְיוֹש, בת שלושים אלף התושבים, בה חיו אז כ-1000 יהודים. שם התחיל בחניכות לרוקחות בשנת 1890. בשנת 1895 סיים את לימודי הרוקחות שלו בהצטיינות באוניברסיטת בודפשט. שנתיים לאחר מכן נסע לחו"ל ולמד את שיטות ייצור התרופות בכמה בתי מרקחת אירופאים. בשנת 1901 רכש בית מרקחת בבודפשט. שם ייצר תרופות טבעיות לטיפול. בשנת 1907 הוא בנה את חברת התרופות הראשונה בהונגריה שנשאה את שמו וקיימת עד היום ועמד בראשה כמנכ"ל. ההצלחה הגדולה העיקרית של המפעל הייתה תרופת הקַלְמוֹפִּירִין, שהוגשה בפטנט ב -1912. טבלית החיטוי שלו הִיפֶּרוֹל זכתה להצלחה ולהכרה במלחמת העולם הראשונה. עם פרוץ המלחמה היו לו 24 פטנטים על תרופות. בתחילת מלחמת העולם השנייה כבר הייתה למפעל רשת עולמית, משרדי ייצוג ועשר חברות בנות בחמש יבשות. בבעלות החברה היו מחסנים ב 34 מדינות.
מותו.
בשנת 1942 הורחק מתפקידו כמנכ"ל המפעל (עקב החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) ואז נאסר עליו להיכנס למפעל. משנת 1942 ואילך הוא שלט בחברה באופן לא חוקי מביתו באמצעות צוותו הנאמן. בסתיו 1944 פעילות המפעל כבר הייתה כמעט משותקת, הוא יכול היה לצאת לשווייץ, אך לא רצה לעזוב את החברה שלו. הוא ואשתו הסתתרו באמצעות ניירותיו של ראול ולנברג ביחד עם יותר מאלף יהודים אחרים. בדצמבר נרצח גדעון ריכטר על ידי אנשי צלב החץ. הוא ואחרים נורו ונזרקו לדנובה. לאחר מלחמת העולם נקראו מפעלי ריכטר שנבנו מחדש בשם Kőbányai Pharmaceuticals. בשנת 1972, במלאת 100 שנה להולדתו של גדעון ריכטר, הונפקה מדליית זיכרון על שמו, ובית המרקחת המקורי שלו סומן בלוח זיכרון.
עופר מרין
עופר מרין (נולד בשנת 1961) הוא כירורג לב-חזה, פרופסור לרפואה ומרצה לכירורגית לב בבית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים. ניהל את מערך הטראומה של המרכז הרפואי שערי צדק (2007–2019), והחל מ-6 במרץ 2019 מכהן כמנכ"ל המרכז הרפואי שערי צדק.
ביוגרפיה.
מרין נולד בירושלים לרחל ולפרופ' שאול מרין, בוגר התיכון ליד האוניברסיטה במחזור מ' בשנת 1978. הוא סיים את לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים.
משנת 1992 התמחה בניתוחי לב-חזה במרכז הרפואי שערי צדק. בהמשך השתלם בניתוחי לב בטורונטו, קנדה, וכן התמחה בטראומה ובהערכות לשעת חירום. הוא מוסמך למנהל רפואי מאוניברסיטה העברית.
בין השנים 2007–2019 ניהל את מערך הטראומה של "שערי צדק", בנוסף לעבודתו בכירורגיית לב-חזה. תחת ידו עברו מאות פצועים מהטרור פלסטיני בשנים האחרונות באזור ירושלים.
כיהן סמנכ"ל רפואה של בית החולים. בשנת 2015 עמד בראש צוות איכות ובטיחות המטופל (אקרדיטציה) בבית החולים שערי צדק שהוביל לקבלת תו התקן בינלאומי לבית החולים, והקים את פורום החירום לבקרת איכות ולמידה.
מרין מתנדב בארגון הבריאות העולמי, ומשמש כמנטור מטעמם לבתי חולים שדה ברחבי העולם. בין היתר הוא משמש כחבר בצוות בינלאומי מצומצם האחראי לכתיבת הקווים המנחים של צוותי חירום רפואיים באזורי אסון, וחבר פעיל באיגוד הישראלי לטראומה ובוועדות טראומה בינלאומיות.
בצה"ל.
החל משנת 2005 משרת מרין במילואים, כמפקד בית חולים שדה של צה"ל. בתפקידו שימש כמנהל הרפואי של בית החולים הצבאי באזורים מוכי אסונות טבע שאירעו ברחבי העולם – בשנת 2010 בהאיטי לאחר רעידת האדמה, בשנת 2011 ביפן לאחר הצונאמי, ב-2013 בפיליפינים לאחר הטייפון וברעידת האדמה בנפאל בשנת 2015. הגיע לדרגת אלוף-משנה.
ממחקריו.
ב-2015 פרסם פרק בספר "האבולוציה של משימות הומניטאריות כירורגיות", העוסק בהתמודדות עם סוגיות אתיות ברפואת חירום.
ב-2019 פורסם מאמרו של מרין בכתב העת לרפואת חירום על לקחי אינתיפאדת הסכינים שהחלה ב-2016.
חיים אישיים.
מרין נשוי לאורה ואב לארבעה, תושב מבשרת ציון.
רוזה סלזאר
רוזה ביאנקה סלזאר (באנגלית: Rosa Bianca Salazar; נולדה ב-16 ביולי 1985) היא שחקנית אמריקאית, המפורסמת בעיקר בזכות תפקידה הראשי בסרט "".
ביוגרפיה.
רוזה סלאזר נולדה בקולומביה הבריטית, קנדה והיא גדלה בוושינגטון די. סי. ובעיר גרינבלט במרילנד, ארצות הברית. אביה של סלזאר הוא פרואני ואמה היא צרפתייה. היא נולדה בוושינגטון וגדלה בעיר גרינבלט שבמרילנד הסמוכה. היא למדה בתיכון אלינור רוזוולט שבגרינבלט והשתתפה בחוג התיאטרון של התיכון.
קריירה.
בשנת 2000 החלה לעבוד ב"CollegeHumor" ועברה לגור בניו יורק כדי להאיץ את קריירת המשחק שלה. בשנת 2009 עברה ללוס אנג'לס.
בשנת 2011 שיחקה בארבעה פרקים של סדרת הטלוויזיה המצליחה "", וב-13 פרקים בתפקיד משני בסדרת הטלוויזיה "הורות".
בשנת 2015 שיחקה בסרט המצליח "ינשופי לילה".
בשנת 2015 שיחקה בתפקידים משניים בסרטים "מורדים" ו". בשנת 2018 שיחקה בסרט ההמשך ".
בשנת 2016 התארחה בעונה השנייה של הסדרה הקומית "כשגבר פוגש אישה", בכיכובם של ג'יי בארושל ואריק אנדרה.
בשנת 2017 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "CHiPs". באותה שנה דיבבה בשלושה פרקים של סדרת הטלוויזיה "פה גדול".
בשנת 2018 שיחקה בסרטים "קופסת הציפורים" ו"הגננת" של נטפליקס.
בשנת 2019 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט של הבמאי רוברט רודריגז והמפיק ג'יימס קמרון. באותה שנה שיחקה את הדמות הראשית בסדרת האנימציה "בלתי גמור" של פריים וידאו.
בשנת 2021 שיחקה בתפקיד הראשי במיני-סדרה "טעם דובדבן חדש לגמרי" מבית נטפליקס.
אח שלי הגדול
אח שלי הגדול הוא סרט טלוויזיה מסוג דרמה ישראלית לילדים המשודר בערוץ הילדים בימי הזיכרון לחללי צה״ל, מאז שצולם בשנת 2002.
עלילה.
אחיו החייל של אסף בן ה-13 נהרג במהלך שירותו הצבאי ואסף מתקשה להתמודד עם מותו והגעגועים לאחיו הגדול, לאורך הסרט הוא מנהל שיחות עם אחיו שקורות רק בדמיון שלו, בסוף הסרט מפנים את מות אחיו ונפרד ממנו בפעם האחרונה.
אוק רידג' (אתר גרעיני)
האתר הגרעיני באוק רידג' (שמו הרשמי: קלינטון עבודות הנדסיות, ובאנגלית: (CEW) Clinton Engineer Works) היה אתר מפעלי הייצור והעשרת האורניום של פרויקט מנהטן, שפעל באוק רידג' במדינת טנסי שבארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. האורניום המועשר שייצר שימש בפצצת האטום שהוטלה על הירושימה באוגוסט 1945. בנוסף, יוצרו בו לראשונה כמויות קטנות של פלוטוניום, יסוד בקיע שהתגלה לראשונה באותם ימים. האתר כלל שלושה מוקדים עיקריים: מפעלי ההעשרה והייצור, תחנת כוח ומפעלי עזר שונים, ועיירת המגורים אוק רידג'. האתר שכן במזרח מדינת טנסי, כ-29 ק"מ מערבית לנוקסוויל, ובשמו הרשמי נקרא על שם העיירה קלינטון, כ-13 ק"מ מצפון לאתר. באוגוסט 1943, לאחר שחלק ממפעלי הייצור והעשרת האורניום הוקמו באתר, העביר מהנדס 'מחוז מנהטן' של חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית, קנת ניקולס, את מטה הפרויקט ממנהטן שבניו יורק לאתר הגרעיני באוק רידג' שבטנסי. במהלך המלחמה התבצע עיקר המחקר המדעי המתקדם שנדרש לאתר על ידי המעבדה המטלורגית של אוניברסיטת שיקגו.
כ-15,000 עובדי הבנייה שבנו את מפעלי הייצור באתר שוכנו בעיירה הזמנית הפי ואלי (Happy Valley), שנבנתה בידי חיל ההנדסה האמריקאי ב-1943. העיירה אוק רידג' נבנתה כדי לשכן את עשרות אלפי עובדי הייצור הגרעיני. שיא מספר העובדים באתר (עובדי מפעלי הייצור ועובדי הבנייה) היה כ-80,000. העובדים השחורים גרו בנפרד.
במהלך המלחמה היו אתר הייצור והעיירה אוק רידג' מקומות סודיים ביותר, ואף לא סומנו במפות. החל מ-1 באפריל 1943 נשלטה הגישה למפעלי האתר הגרעיני בקפידה. הוא הוקף בגדרות תיל, עם שערים מוגנים, ושומרים סיירו סביבו כל העת. הסודיות והחשדנות היו כל כך גבוהים שאפילו ארונות קבורה נפתחו ונבדקו בידי אנשי ביטחון.
העובדים, רובם ככולם, כלל לא ידעו במה הם עוסקים. הם ראו כמויות עצומות של חומרי גלם נכנסים למפעלים, אך מאידך שום דבר לא יוצא מהם. הם משגיחים על "חוגות ומתגים, כשמאחורי קירות בטון עבים מתבצעות ראקציות מסתוריות", בלי שהם יודעים כלל מה מטרת עבודתם. רק לאחר הטלת פצצות האטום על הירושימה ונגסאקי, ולאחר תום המלחמה, נאמר להם שבעבודתם היו שותפים מכריעים בייצור פצצות האטום, ושהאומה כולה חבה להם חוב גדול על עבודתם.
בחירת האתרים.