היהודי הראשון להגיע לעיר, היה שמשון טהארמאן, שהגיע מבוואריה. אחריו הגיעו מבוואריה עוד יהודים, שיסדו בשנת 1839, חברה יהודית לתפילה משותפת שמנתה עשרים חברים. בשנת 1842 הם הקימו את קהילת "אנשי חסד" ואחר כך בנו בית כנסת. בשנת 1850 הוקמה בקליבלנד קהילה שנייה, שנקראה "תפארת ישראל", שרכשה מגרש להקמת בית כנסת בעזרת תרומה מעזבונו של יהודה טורא. תוך 25 שנים, ב-1865, היו בקליבלנד כ-1,200 יהודים. באותה שנה הקימו מהגרים יהודים מהונגריה קהילה נוספת בשם "בני ישרון". בשנת 1868 הקימו בני ברית בית יתומים גדול בעיר. בשנת 1892 הוקם בעיר תלמוד תורה בה למדו כ-50 נערים. בשנת 1893 היו בעיר כ-15,000 יהודים, 3,000 מהם ממזרח אירופה שהצטופפו יחד והקימו בתי כנסת רבים משלה, והשאר מגרמניה והונגריה.
בשנת 1913 היו בעיר מעל 30,000 יהודים.
עדויות מספרות כי היהודים התגוררו בשכונת גלנביל שבחלק המזרחי של קליבלנד, שם היו קיימים מספר בתי כנסת.
בקליבלנד חיים כ-80,800 יהודים, רובם בפרוורים בחלק המזרחי של העיר, כאשר שכונות האייטס מהוות את הליבה של ההווי הקהילתי עם ריכוז של כ-27,000 יהודים. משרדיו של השבועון היהודי בקליבלנד, Cleveland Jewish News, שוכנים בפרוור ביצ'ווד. כיום פועלים 5 בתי ספר יהודיים בקליבלנד, בחלק מהם קיימים גם ישיבות. בעיר גם 50 בתי כנסת, מקוואות ועוד. חיים בעיר כ-1,000 ניצולי שואה. יהודים מפורסמים שגדלו בקהילה היהודית בקליבלנד הם אבא הלל סילבר, דייוויד בלאט, פול נוימן ותמיר גודמן.
בעיר שוכן מבנה ישיבת טלז, אחת הישיבות החשובות והמוכרות מהישיבות המסורתיות שהיו באירופה ושמקורה בליטא, שעם סיום מלחמת העולם השנייה עברה למשכנה בקליבלנד.
כלכלה.
המיקום הגאוגרפי של קליבלנד ליד נהר קויאהוגה וימת אירי שימש כתפקיד מפתח לצמיחה של העיר. תעלת אירי התמזגה עם מספר פסי רכבת, מה שעזר לקליבלנד להפוך למרכז כלכלי חשוב בארצות הברית. פלדה ופחם הם רק חלק מהיצורים הרבים שמספקת העיר קליבלנד. העיר קליבלנד גיוונה את כלכלתה בנוסף למגזר התעשייה שלה. העיר קליבלנד משמשת כבית למשרדים של מספר גדול של חברות בארצות הברית, ואף חברת החלל נאס"א מפעילה בעיר את מרכז החקר גלן על-שם האסטרונאוט והפוליטיקאי ג'ון גלן. ג'ונס דיי, אחד ממשרדי עורכי הדין הגדולים ביותר בארצות הברית, התחילה את פעילותה בקליבלנד.
קליבלנד קליניק, בית החולים המקומי, היא המעסיק הגדול ביותר בעיר עם כוח אדם של למעלה מ-37,000 עובדים. בית החולים הזה נחשב לאחד מבתי החולים הטובים ביותר בארצות הברית. מנהיגי העיר קידמו משמעותית את הצמיחה של מגזר הטכנולוגיה בעיר בעשור הראשון של המאה ה-21. ראש העיר לשעבר, ג'יין ל. קאמפבל, הורתה על בניית משרדי היי-טק רבים ותשתיות רשת רחבות בעיר, ובכך הובילה להגעתם של חברות רבות למקם את עצמן במשרדים האלו, במרכז העיר של קליבלנד. ב-2005, חברת אינטל בחרה את קליבלנד, טקסס, פילדלפיה, פנסילבניה וטייפי לפרויקט מיוחד של "קהילה דיגיטלית". בפרויקט זה ערכה אינטל מחקר על צריכת הרשת של כל אחת מהמדינות והערים האלו. עיריית קליבלנד קיבלה על הפרויקט סכום של 12 מיליון דולר אותם השקיעה בשיווק להרחבת הטכנולוגיה באזור אוהיו.
השכלה גבוהה.
ברובע ה-University Circle שבמזרח העיר נמצא הקמפוס של אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב, אוניברסיטה פרטית גדולה שנוסדה ב-1826 וממוקמת במזרח קליבלנד החל מ-1880. אוניברסיטה זו היא אחת הטובות בארצות הברית (חברה באיגוד אוניברסיטאות העילית איגוד האוניברסיטאות האמריקניות) ומצטיינת בבית הספר לרפואה ובבית הספר להנדסה שלה. לידה נמצאים בית החולים האוניברסיטאי של העיר (קליבלנד קליניק) ומכונים לאמנות ולמוזיקה.
במרכז העיר נמצאת אוניברסיטת המדינה של קליבלנד (Cleveland State University (CSU) וקמפוס המכללה הציבורית של המחוז, Cuyahoga Community College.
ספורט.
קבוצות הספורט המובילות של קליבלנד הם קליבלנד אינדיאנס (בייסבול, MLB), קליבלנד בראונס (פוטבול, NFL) וקליבלנד קבאלירס (כדורסל, NBA). תשתיות הספורט בעיר הן מהגדולות בעולם, והיא מכילה את אצטדיון הבייסבול פרוגרסיב פילד, שמכיל כ-39,000 מקומות. בעיר קיימים גם היכל הכדורסל והכנסים קוויקן לואנס ארנה ואצטדיון פירסט אנרג'י המיועד למשחקי פוטבול (68,000 מקומות).
האינדיאנס הגיעו בפעם האחרונה לוורלד סיריס ב-2016. הפעם האחרונה בה ניצחו האינדיאנס את הוורלד סיריס הייתה ב-1948. בין 1995 ל-2001, אצטדיון פרוגרסיב פילד (שהיה ידוע אז כג'ייקובס פילד) מכר את כל כרטיסיו ל-455 משחקים רצופים, שיא שהחזיק בליגת ה-MLB עד שנשבר ב-2008. קבוצת הכדורסל של העיר, קליבלנד קאבלירס זכתה פעם אחת באליפות ה-NBA ב-2016 וארבע פעמים נוספות העפילה לסדרת הגמר. קבוצת הפוטבול של העיר, קליבלנד בראונס, זכתה בשמונה אליפויות NFL, לאחרונה זכתה בסופרבול ב-1964. מתקני הספורט של קליבלנד אירחו חמש פעמים את משחק האולסטאר של ה-MLB ופעמיים את משחק האולסטאר של ה-NBA. כישלונה של העיר לזכות בתואר כלשהו בין 1964 ל-2016 הביאה את התקשורת לכנות את הספורט בקליבלנד "מקולל".
אתלט מפורסם שהגיע מקליבלנד הוא ג'סי אוונס, האצן והקופץ לרוחק שגדל בעיר וזכה ב-4 מדליות זהב באולימפיאדת ברלין ב-1936.
ערים תאומות.
לקליבלנד 22 ערים תאומות:
המלחה
אנדרטת מלחמת העולם השנייה (וושינגטון)
האנדרטה הלאומית לזכר הלוחמים שנפלו במלחמת העולם השנייה (באנגלית: National World War II Memorial) ממוקמת במול בעיר וושינגטון בארצות הברית.
האנדרטה ממוקמת בקצה המזרחי של בריכת ההשתקפות, ממול אנדרטת לינקולן, ומערבית לאנדרטת וושינגטון.
האנדרטה נחנכה על ידי הנשיא ג'ורג' בוש, הבן, ב-29 במאי 2004.
מבנה האנדרטה.
האנדרטה מורכבת מ-56 עמודים בגובה 5.18 מטרים המסודרים בשני חצאי סהר סביב רחבה. בשני קצותיה של הרחבה שתי קשתות בגובה 13.11 מטרים.
כל אחד מהעמודים נושא את שמה של אחת מ - 48 המדינות החברות בארצות הברית בתקופת המלחמה, ושמונה העמודים הנותרים נושאים כל אחד את שמה של אחת הטריטוריות - אלסקה, הוואי, הפיליפינים, פוארטו ריקו, גואם, סמואה ואיי הבתולה של ארצות הברית.
כל אחת מהקשתות מייצגת זירת לחימה - הזירה האטלנטית והזירה הפסיפית (זירת האוקיינוס השקט).
"קיר החירות" המקיף את הרחבה כולל 4,048 כוכבים מוזהבים, כל אחד מהם מייצג 100 לוחמים אמריקאים שנפלו במלחמה.
אורך הרחבה 102.97 מטרים ורוחבה 73.20 מטרים. הרחבה נמוכה מהמול ב-6 מטרים ובמרכזה בריכה.
הקמת האנדרטה.
ב-1993 אישר הקונגרס את הקמת האנדרטה, אולם תוכניתו של פרידריך סנט פלוריאן נבחרה רק בשנת 1997 והבנייה החלה בספטמבר 2001.
המחלוקת בדבר הקמת האנדרטה.
הקמת האנדרטה לוותה במחלוקת רבה, ואף הוקמה "הקואליציה להצלת המול" שהתנגדה לאנדרטה, בעיקר משום שהיא מפריעה לרצף בין אנדרטת לינקולן ואנדרטת וושינגטון.
חלק מהביקורת נגע להליך קבלת ההחלטות, שהיה מואץ ביותר, בשל העובדה שבשל גילם המתקדם, ותיקי מלחמת העולם השנייה נפטרו בקצב של 1,000 ליום.
ביקורת מסוג אחר נמתחה על אופייה האסתטי של האנדרטה המונמנטאלית, שבעיני המבקרים נראתה כבעלת אסתטיקה הקרובה לזו של המשטרים הפאשיסטים, נגדם נלחמה ארצות הברית במלחמה.
ברנדי
הבְּרֶנְדִּי (מהולנדית: Brandewijn - יין שרוף. לעתים מכונה בעברית כיין שרף) הוא משקה אלכוהולי מזוקק המיוצר מיין לבן צעיר העובר תהליך של זיקוק.
גילויו של הברנדי ומקור שמו.
האגדה מספרת על רב חובל אשר סחר ביין ברחבי העולם. כדי למקסם את הרווח במהלך סיוריו, הוא החליט לזקק את היין במטרה להוריד מנפחו, ולהעלות את אחוזי האלכוהול. וכך כאשר הגיעה ספינתו לנמלים, נהג לדלל את היין המזוקק, ובכך חשב שהחזיר את היין למצבו הקודם. אך ליין נוצר טעם שרוף מעט ומכאן מקור השם - ברנדי, והוא קיצור של המילה ההולנדית "Brandewijn" שמשמעותה המילולית היא יין שרוף.
בספרות היהודית במזרח אירופה המשקה נקרא יי"ש (יין שרף), אם כי יש הטוענים כי ה"יי"ש" המוכר מהמסורת היהודית המזרח-אירופאית הוא למעשה סליבוביץ' המופק משזיפים, או שזהו כינוי כללי לכל משקה מזוקק אחר (כוודקה).
הפקת הברנדי.
במהלך השנים עבר הברנדי גלגולים שונים והוא אף המקור הראשוני של המשקה היוקרתי ה"קוניאק". הנוזל השקוף המופק בזיקוק מכונה בצרפתית בשם "או דה וי" ("Eau de vie") - "מי החיים" (בדומה לשמות המקומיים של האלכוהול בלטינית, "Aqua vitae", או שמותיהם המקומיים של משקאות מזוקקים אחרים, כגון: ויסקי) - ומועבר לעיתים לחביות עץ אלון בהן הוא משתבח במשך תקופות זמן משתנות.
בשהייה של שנים רבות בחביות עץ, מתקבל צבע חום-זהוב וניחוח ייחודי. ברנדי שלא משתבח בחבית לאורך זמן רב מקבל לרוב את צבעו כתוצאה מהוספת מעט קרמל. ברנדי רגיל מיוצר בחוזק 40%-45% אלכוהול, אולם יש מקרים שהחוזק מגיע אף ל-60%.
ברנדי עשוי להיות מזוקק מענבים, אולם גם מפירות אחרים כגון תפוחים, שזיפים, דובדבנים ועוד. את הברנדי שותים בכוס "ברנדי סניפטר".
גילו של הברנדי.
הברנדי נחשב לאיכותי יותר ככל שהזמן בו שהה בחביות ארוך יותר, אולם ברנדי אינו מתיישן לאחר שהועבר לבקבוקים. לפיכך גילו של ברנדי הוא משך הזמן בו שהה בחבית. ישנם סימונים מקובלים לציון גילו של הברנדי, אולם במרבית אזורי ייצור הברנדי אין פיקוח על הסימנים הרשומים על התוויות, ולכן הם אינם מחייבים, ובמקרים רבים אף מטעים.
הסימונים המקובלים על התוויות לגילו של ברנדי הם:
כשרות.