כישוריו הפוליטיים של גאורי עמדו למבחן שוב לאחר הבחירות של 1940, שבעקבותיהם נותר ראש הממשלה מטעם מפלגת אוסטרליה המאוחדת, רוברט מנזייס, תלוי בקולותיהם של שני חברי פרלמנט עצמאיים כדי להישאר בשלטון. כאשר הדיחה מפלגת אוסטרליה המאוחדת את מנזייס מכס מנהיגות המפלגה, היא נקלעה למשבר מנהיגותי, כך שמנהיג מפלגת הכפר, ארתור פאדן, מונה להיות ראש הממשלה, למרות שמפלגת אוסטרליה המאוחדת הייתה השותפה הבכירה בקואליציה. בכל אופן, שני חברי הפרלמנט העצמאיים זעמו על היחס שמנזייס זכה לו והם הצטרפו למפלגת הלייבור בהצבעה על התקציב שהגישה ממשלת פאדן והממשלה נפלה. גאורי סירב לפזר את הפרלמנט שבאותה עת מלאה שנה בלבד לבחירתו, במיוחד על רקע המצב הבינלאומי הרגיש. בכל אופן, הוא לא ראה אפשרות אחרת אם מנהיג הלייבור, ג'ון קרטין, לא יקבל מספיק תמיכה בפרלמנט. הוא זימן את שני חברי הפרלמנט העצמאיים למעונו ודחק בהם לתמוך בקרטין במידה והוא יטיל עליו להרכיב את הממשלה החדשה. העצמאיים הסכימו וקרטין מונה להיות ראש הממשלה. לאחר תקופה קצה של אי נוחות שנבעה מהניגודים בין המושל הכללי האריסטוקרט לבין מנהיג מפלגת הלייבור, החלו היחסים בין השניים לעלות על מסלול של שיתוף פעולה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ראה גאורי את חובתו לתמוך בממשלה ובאימפריה הבריטית וכן בכוחות הלוחמים. ב-1943 הוא קיים סיור בן ארבעה שבועות אצל הכוחות הלוחמים בצפון אוסטרליה ובגינאה החדשה. זמן קצר לפני סיור זה, קיבלו גאורי ואשתו את הבשורה המרה על נפילת בנם היחיד, פטריק, במערכה בצפון אפריקה. גאורי חנך באופן רשמי את אנדרטת המלחמה של אוסטרליה ב-11 בנובמבר 1941.
שנותיו האחרונות.
תקופת כהונתו של גאורי כמושל הכללי הסתיימה בספטמבר 1944, כאשר הוא שב לבריטניה והוענק לו התואר ויקונט רות'בן מקנברה וארל גאורי והוא מונה להיות סגן המושל של טירת וינדזור. הלורד גאורי מת במאי 1955 בביתו שבמחוז גלוסטרשייר. הוא היה המושל הכללי היחיד של אוסטרליה שכיהן בתקופת ממשלותיהם של חמישה ראשי ממשלה, אם כי שניים מהם כיהנו תקופות קצרות.
בונה חופשי.
גאורי היה חבר בבונים החופשיים עוד בהיותו בן 21 וכיהן בשורה של תפקידים, כולל הנשיא הגדול של הלשכות הגדולות של אוסטרליה הדרומית, כאשר כיהן כמושל המדינה ושל ניו סאות' ויילס כאשר כיהן כמושל המדינה וכמושל הכללי. על שמו קרויה עד היום הלשכה הגדולה של קנברה.
שינהורן
שינהורן (בגרמנית: Schinhorn) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 3,797 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון ואלה בשווייץ.
גאוגרפיה.
ההר הוא חלק מרכס ההרים המפריד בין הקרחונים לנג ואובראלטש וממוקם בו בין ההרים זאטלהורן (מצפון-מזרח) ולונזהורנר (מדרום-מערב).
מעבר לוטשנלוקה
מעבר לוטשנלוקה (בגרמנית Lötschenlücke) הוא מעבר הרים המחבר בין עמק קרחון אלטש ובין קרחון לנג שבעמק לוטשן בגובה של 3,164 מטר מעל פני הים ברכס האלפים הברניים בקנטון ואלה בשווייץ.
מצידו הדרומי של המעבר מתנשא הר הזאטלהורן ומצידו הצפוני הר המיטאגהורן.
נקודת היישוב הקרובה ביותר למעבר היא הכפר בלאטן (Blatten) שבעמק לוטשן, אך מצידו השני של המעבר בעמק קרחון אלטש אין נקודות יישוב כלל.
מעל מעבר לוטשנלוקה בגובה של 3,240 מטר נמצאת בקתת הולנדיה של מועדון האלפים השווייצרי.
ז'לימיר אובראדוביץ'
שייח' טוסי
אבּו ג'עפר מוחמד אבּן אל-חסן אבּן-עלי א-טוסי, הידוע כשייח' טוסי (شیخ طوسی) והמכונה גם "שייח' א-טאיפה" (בערבית ובפרסית: أبو جعفر محمد بن الحسن الطوسي, ספטמבר או אוקטובר 995 בטוס, בחבל חוראסאן - 2 בדצמבר 1067 נג'ף) היה מלומד פרסי, מלקט חדית, משפטן ותאולוג, נציג האסלאם השיעי התריסרי. היה תלמידו של שייח' מופיד. השתקע ופעל בעיראק, בח'ליפות העבאסית.
חייו.
שייח' טוסי נולד בחודש הרמדאן בשנת 995 (385 אחרי הג'רה) בעיר טוס שבחוראסאן, באיראן, שהייתה אז בשליטתו החלקית של מחמוד מע'זנה. התחנך בעיקר בעיר הרב-תרבותית נישאפור. למד לא רק את תורת השיעה אלא גם המשפט השאפעי ואת ההגות של אסכולת המועתזילית מבגדאד שמצאה חסידים רבים בחוראסאן. אצל האמאם אבו חאזם אל-ניסבורי למד את "באיאן א-דין" של אבו מנצור אל-צראם. בשנים 1017–1018 התיישב טוסי בבגדאד והיה לתלמידו של שייח' אל מופיד (שמת ב-1022), ואחר כך של שריף אל-מורתד'ה.
אחרי מותו של אל-מורתד'ה בשנת 1044, במושבו הקבוע שלו בחלק המערבי של העיר - אל-כּרך, הפך א-טוסי הסמכות התאולוגית החשובה ביותר בקרב השיעים התריסריים בבגדאד. הגותו ובקיאותו הרשימו מאוד את הח'ליפה אל-קאדר ששבתאום עם המנהיג מהבית הבויהים מינה אותו למורה לתאולוגיה האסלאמית כלאם ונהג לבוא לשיעוריו.
בינתיים הסלג'וקים העוינים לשיעה הרחיבו את שליטתם במרחב האסלאמי על חשבון הבוויהים הסובלניים יותר. כשאחד ממנהיגיהם, טוגריל בק, כבש את בגדאד בשנת 1056, אחד משריו, עבד אל-מליךּ, עשה טבח ברבים מהעולמא של בגדאד, שיעים וסונים כאחד. חיפשו גם את שייח' טוסי כדי להורגו אבל לא מצאו אותו. לעומת זאת העלו באש את ביתו וספרייתו. רבים מכתביו, גם מן הספרים התאולוגים החשובים ביותר, אבדו בדליקה ובהרס שאר הספריות השיעיות בעיר. א-טוסי הצליח להימלט לנג'ף אשרף, העיר בו נקבר עלי בן אבי טאלב. הוא נשאר בה עד סוף חייו והקים בה מדרסה מפורסמת הקרויה "חווזה".
הוא הלך לעולמו בדצמבר 1067 בחודש מוחרם. נקבר בבית שנהפך למסגד בהתאם לצוואתו. את מעמדו ירש בנו, אל-חסן, שנודע בשם אל-מופיד א-ת'אני ונחשב גם הוא למלומד בולט בדורו.
שייח' טוסי כתב שניים מתוך ארבעת הספרים הקאנוניים של מסורת השיעים התריסריים ("אל-כותוב אל-ארבעה"): תהד'יב אל-אחכאם ואל-אסתיבסאר פימא אחתוליפה פיהי מן אל-אחבאר
ספריו.
כתבים על אנשי החדית' ("ריג'אל").
ָָ* א-פהריסת (الفهرست)
היחס לבני דתות אחרות.
להבדיל מהמלומדים המוסלמים הסונים הרואים בנוצרים וביהודים "ד'ימי" (אהל א-ד'ימה - אזרחים בדרגה ב' בחסות האסלאם) ובאותו זמן "עם הספר" (אהל אל-כיתאב), חכמי הדת השיעים, ובראשם אל מופיד, ותלמידו שייח' טוסי, מכריזים עליהם גם כ"כופרים באמונה" (כאפיר - כופאר). בעוד אל מופיד מגדיר גם את חסידי זורואסטר (זרדושט) כעם הספר, טוסי מבהיר כי הם אינם כאלה, אף על פי שיש להם "ספר קדוש" משלהם, אולם הם ד'ימי כופרים באמונה באותה מידה כמו הנוצרים והיהודים.
כפי שכתב טוסי בספר "א-נהאיה", בני שלוש דתות אלה חייבים לשלם לרשויות מוסלמיות את מס הג'יזיה ובתמורה הם מוגנים מפני הוצאה להורג, עבדות, ונישול מנכסיהם. מי מביניהם שאינו משלם ג'יזיה, או ממיר דתו לדת אחרת מאשר האסלאם, יכולים להיהרג, להפוך לעבדים או לאבד את כל רכושם.
אל-מופיד, א-טוסי ומלומדים שיעים אחרים מטילים איסורים לא רק בנוגע למגעים עם בני דתות אחרות אלא גם ביחס למוסלמים סונים הקרויים בפיהם "נסיבים". אסור להתחתן עם סונים או לאכול מאכלים שהוכנו על ידם.. אסור להתחתן עם נשים נוצריות או יהודיות, אלא במתכונת "נישואים זמניים" (מותעה) עם "ידועות בציבור".
לקריאה נוספת.
"Christian-Muslim Relations. A Bibliographical History" . Volume 3 (1050-1200,
עמודים 29-30
קישורים חיצוניים.
פורסם באתר של Ḥasan al-Hāshimī al-ʿAlawī ar-Raḍawī
סם קלאפלן
מוזיאון רמת גן
תומאס אויפלאושי
טבלן מצוייץ
נווה מדבר עין גדי
באלאז' ג'וג'אק
באלאז' ג'וג'אק (בהונגרית: Balázs Dzsudzsák; נולד ב-23 בדצמבר 1985) הוא כדורגלן הונגרי המשחק בדברצן בעמדת הקיצוני. ביחד עם גאבור קיראי, ג'וג'אק הוא שיאן ההופעות של נבחרת הונגריה בכל הזמנים.
קריירת מועדונים.
ג'וג'אק גדל במחלקת הנוער של דברצן, ובשנת עלה לקבוצה הבוגרת ושיחק 2 משחקים. בעונתו השנייה בקבוצה הבוגרת הוא שותף בעשרה משחקים והבקיע שני שערים. בעונתו השלישית בקבוצה הפך לשחקן הרכב ועם 7 שערים ב-23 משחקים, עזר לקבוצה לזכות באליפות שלישית ברציפות כאשר זו האליפות הראשונה שבה ג'וג'אק מהווה גורם משמעותי.
ב-24 באוקטובר 2007 חתם בפ.ס.וו. איינדהובן. על פי ההסכם המקורי, הוא היה אמור להצטרף בסיום העונה, אבל בסופו של דבר הצטרף למועדון בינואר . ב-12 בינואר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 0–1 נגד פיינורד. מחזור לאחר מכן הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בהולנד בתיקו 1-1 נגד ולנו. עד לסיום העונה הוא כבש עוד 4 שערים וזכה עם פ.ס.וו. באליפות. את עונת סיים כמלך הבישולים עם 15 בישולים, וסגן מלך השערים של הליגה עם 17 שערים אחרי לואיס סוארס.
ב-12 ביוני 2011 חתם ג'וג'אק באנז'י מחצ'קלה הליגת העל הרוסית ל-4 שנים תמורת תשלום שלא פורסם. ב-6 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 0–2 נגד טום טומסק. ב-27 באוגוסט 2011 שבר את עצם הבריח במהלך משחק הליגה נגד רוסטוב, וגמר את העונה.
ב-12 בינואר 2012 חתם ג'וג'אק חתם בדינמו מוסקבה תמורת 19 מיליון אירו, ובכך הפך לשחקן ההונגרי היקר ביותר אי פעם. ב-9 במרץ 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד צסק"א מוסקבה. את שער הבכורה שלו עבור דינמו הוא הבקיע נגד טרק גרוזני. ב-26 באוגוסט 2012 הבקיע שער ובישל שניים נוספים בניצחון 2–3 נגד לוקומוטיב מוסקבה.
באוגוסט 2015 עבר לבורסאספור.
קריירה בינלאומית.
ג'וג'אק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה ב-2 ביוני 2007 במשחק ידידות נגד . ב-24 במאי 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2–3 נגד אותה . ב-12 באוקטובר 2010 הבקיע את שער הניצחון עבור נבחרתו בדקה ה-94 נגד .
חסידה אוכפית
משפט ואן קמפן