מרבית המפוטרים הן נשים (90%) ומהמגזר החרדי.
המפוטרים מגיעים מתחומים שונים ובראשם בתחום החינוך ובעיקר חינוך לגיל הרך: גננות, סייעות ומטפלות (כ-10,000, מחצית מהמפוטרים). בנוסף פוטרו מורים (כ-3,600) ועובדי ניקיון (1000).
בנוסף חלה עלייה מדי שנה בכמות המפוטרים: בשנת 2017 פוטרו 9,500 עובדים, בשנת 2018 פוטרו כ-12,000 עובדים ובשנת 2019 כאמור כ-20,000 עובדים.
תוצאות.
תופעה זו פוגעת בזכויות העובד משום שהיא מונעת ממנו צבירת ותק בעבודה, ומונעת ממנו שכר בחודשי הקיץ (דמי אבטלה נמוכים מהשכר קודם האבטלה).
חוק פיצויי פיטורים מתחשב בתופעה זו, וקובע שהפסקה בעבודה שאורכה אינו עולה על שישה חודשים אינה פוגעת ברציפות בעבודה לעניין הזכאות לפיצויי פיטורים. לזכויות אחרות התלויות בוותק לא ניתנה הגנה כזו.
Après toi
"Après toi" (בעברית: "אחריך") היה השיר הזוכה בתחרות האירוויזיון של שנת 1972 שאותו ביצעה בצרפתית הזמרת היוונייה ויקי לאנדרוס כנציגה של לוקסמבורג. את השיר כתב אביה של לאנדרוס בשם העט שלו מריו פאנאס. זו הייתה הפעם השנייה של ויקי לאנדרוס באירוויזיון. באירוויזיון 1967 היא סיימה במקום הרביעי עם השיר "L'amour est bleu" ("האהבה בכחול"), שהיה להיט בינלאומי בביצוע האינסטרומנטלי של פול מורייה ותזמורתו.
"Après toi" היא בלדה דרמטית שבה הזמרת אומרת לאהובה מה יקרה לה כשהוא יעזוב אותה וילך למישהי אחרת; "אחריך אני אהיה כלום פרט לצל של צלך".
באירוויזיון שובץ השיר במקום ה-17 בסדר ההופעה, אחרי השיר "À la folie ou pas du tout" של סרז' וכריסטין גיזולנד מבלגיה, ולפני השיר "Als het om de liefde gaat" של סנדרה ואנדרס מהולנד. בסיום ההצבעה קיבל השיר 128 נקודות שמיקמו אותו במקום הראשון מתוך 18 השירים.
ויקי לאנדרוס הקליטה גרסה אנגלית של השיר בשם "Come What May" שזכה לתפוצה רחבה ברחבי העולם. בדרום אפריקה הגיע השיר למקום ראשון במצעד. בבריטניה ובאירלנד הגיע השיר למקום השני במצעדים. עוד הקליטה לאנדרוס את השיר באיטלקית ("Dopo Te"), גרמנית ("Dann kamst du"), ספרדית ("Y Despues"), יוונית ("Mono Esi") וביפנית ("Omoide Ni Ikiru").
בשנה שלאחר מכן, באירוויזיון 1973 זכה שוב שיר שייצג את לוקסמבורג, השיר "Tu te reconnaîtras" בביצוע אן-מארי דוד, אשר לאחר מכן בשנת 2005 ביצעה את שיר Après toi בשיר היובל באירוויזיון.
בדומה לשיר "L'amour est bleu", הוקלטו גרסאות כיסוי של השיר "Après toi" בשפות שונות בהן "Jak mám spát" (צ'כית) בביצוע הלנה וונדרקובה, "Keď si sám" (סלובקית) בביצוע אווה קוסטוניובה, "Rakastan saavuthan" (פינית) בביצוע קרולה סטנדרסקולד, "Posle tebe" (סרבית) של לולה נובקוביץ, "Vắng bóng người yêu" (וייטנאמית) בהקלטה של תאן לאן, "Si te vas" (ספרדית) בביצוע פלומה סן בסילו, "Vad än sker" (שוודית) בביצוע אן-לואיז הנסון ו-"След теб" (בולגרית) בביצוע לילי איוואנובה.
את הגרסה האנגלית "Come What May" הקליטה גם הזמרת הפיליפינית פיליטה קוראלס באלבום "Live At The Riveira With Pilita Amado Vol. 2" שיצא לאור ב-1976.
Apres toi
צאלח אלעארורי
פוקימון אולטרה שמש ואולטרה ירח
פוקימון אולטרה שמש ואולטרה ירח (אנגלית: Pokémon Ultra Sun and Ultra Moon, יפנית: ポケットモンスター ウルトラサンウルトラムーン, רומאג'י: Poketto Monsutā Urutora San Urutora Mūn, מילולי: "Pocket Monsters: Ultra Sun &amp; Ultra Moon") הם משחקי תפקידים שפותחו על ידי Game Freak, בהוצאת חברת פוקימון עבור הנינטנדו 3DS. המשחקים יצאו ברחבי העולם ב־17 בנובמבר 2017. הכותרים הם גרסאות משופרות של "פוקימון שמש וירח" עם קו עלילתי שונה. המשחקים הם הפרק השני בדור השביעי של משחקי התפקידים העיקריים עבור ה- Nintendo 3DS.
נכון לסוף שנת 2018, נמכר למעלה מ-8 מיליון עותקים של המשחק ברחבי העולם.
עלילה.
עלילת המשחקים מתרחשת באזור "אלולה" המבוסס על הוואי והם מציגים מספר פוקימונים חדשים. בדומה לכותרים הקודמים בסדרה, המשחק עוקב אחר מאמן צעיר במסע אימוני פוקימון ברחבי האזור.
המשחקים כוללים צורות חדשות של הפוקימון נקרוזמה, וכן זנים חדשים של חיות אולטרה.
ביקורות.
המשחק זכה לקבלת פנים חיובית, כאשר המבקרים שיבחו את התכונות הנוספות הכלולות ב"שמש וירח", אם כי חלקם מתחו ביקורת על כך שהוא דומה מדי למשחקים אחרים בסדרה.
דאגלס A-20 האבוק
דאגלס A-20 האבוק (באנגלית: A-20 Havoc, "חורבן") היה מטוס תקיפה ומפציץ בינוני בעל שני מנועים שפותח על ידי דאגלס איירקראפט קומפני בשנות ה־30 של המאה ה־20 ושירת במהלך מלחמת העולם השנייה בכוחות האוויר של בעלות הברית; בעיקר בחילות האוויר של צבא ארצות הברית, חיל האוויר הסובייטי, חיל האוויר המלכותי וחיל האוויר הצרפתי. בשירות חילות האוויר של בעלות הברית כונו דגמי המפציצים בוסטון (Boston) ושאר הדגמים נקראו "האבוק", מלבד בחיל האוויר המלכותי האוסטרלי - שם כונו כל הדגמים "בוסטון". בחילות האוויר של ארצות הברית כונו דגמי הקרב הלילי P-70.
פרשת נעמה יששכר
פרשת נעמה יששכר התרחשה בין אפריל 2019 לינואר 2020, ובמהלכה נעצרה ברוסיה אזרחית ישראלית-אמריקאית, בשם נעמה יששכר, בגין אחזקת 9.5 גרם חשיש, ובית המשפט הרוסי הרשיעה בעבירת הברחת סמים וגזר עליה שבע וחצי שנות מאסר. מדינת ישראל פעלה לשחרורה המוקדם. ב-29 בינואר 2020 העניק לה נשיא רוסיה ולדימיר פוטין חנינה, ולמחרת שוחררה מהכלא ברוסיה וחזרה לישראל, יחד עם ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, ורעייתו.
רקע.
נעמה יששכר היא ישראלית ילידת 1993 המחזיקה גם באזרחות אמריקאית. היא נולדה בניו ג'רזי ועלתה לישראל בגיל 16 ללא הוריה. שירתה בצה"ל בחיל האיסוף הקרבי כחיילת בודדה.
המעצר והמשפט.
ב-12 באפריל 2019 נעצרה יששכר בעת ששהתה בטיסת מעבר בשדה התעופה במוסקבה, כחלק משובה מהודו לישראל. יששכר הודתה בהחזקת סם לשימוש עצמי, אם כי מאוחר יותר בערעורה, כפרה בהודאה זו, וטענה שזו נבעה מחוסר הבנה של השפה, ושהסם שהתגלה היה בתיק שאינו שלה. כמו כן טענה שהודאתה זויפה.
לאחר שנעצרה במוסקבה, הואשמה בתחילה על החזקת קנאביס, עבירה הכרוכה בקנס וחודש מעצר, אך סעיף האישום שונה לאחר מכן להברחת סמים, עבירה חמורה שעונשה עד 10 שנות מאסר. במשך כחצי שנה הוחזקה בבית כלא המרוחק כ-80 ק"מ ממוסקבה. באוקטובר 2019 נידונה על ידי בית המשפט ברוסיה לשבע וחצי שנות מאסר בגין הברחת 9.5 גרם חשיש.
יששכר ערערה על גזר דינה, אך בדיון שנערך ב-19 בדצמבר 2019 נדחה ערעורה.
באמצעי התקשורת פורסמה השערה שהעונש החמור נבע מהרצון להשתמש בה כקלף מיקוח לשם שחרורו של האקר רוסי בשם אלכסיי בורקוב שכלוא בישראל, אך ההאקר הוסגר לארצות הברית.
הפעילות למען שחרורה.
בתקופת מעצרה פנתה משפחת יששכר מספר פעמים לראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, וביקשה לסייע לשחרר את נעמה, אך לא התקבלה תגובה כלשהי.
בעקבות מעצרה של יששכר פורסם כי רוסיה ביקשה מישראל להסגיר לידיה את ההאקר הרוסי אלכסיי בורקוב, ולקיים עסקת חילופי אסירים בינו לבין יששכר. בורקוב הגיע לישראל כתייר ונעצר בדצמבר 2015, לאחר שהוגש נגדו בארצות הברית כתב אישום בגין הונאה בכרטיסי אשראי. הסגרתו מישראל לארצות הברית אושרה על ידי בית המשפט העליון.
באוקטובר 2019, לאחר מתן גזר הדין, העביר ראש הממשלה, בנימין נתניהו, לנשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, בקשת חנינה ליששכר בשמו ובשם נשיא המדינה, ראובן ריבלין.
ב-19 באוקטובר נערכו הפגנות תמיכה בנעמה יששכר בכיכר הבימה בתל אביב, ומול הקונסוליה הרוסית בניו יורק.
ב-31 באוקטובר הגישה נעמה יששכר בג"ץ נגד פרקליטות המדינה וההאקר הרוסי בבקשה למנוע את שחרורו של האחרון אולם לאחר מספר ימים משכה את העתירה בעקבות הבטחה של ראש הממשלה לפעול בדרכים אחרות לשחרורה.
ב-16 בינואר 2020 דווח לראשונה בתקשורת הרוסית כי פוטין מתכנן להעניק ליששכר חנינה לקראת ביקורו בישראל בפורום השואה הבינלאומי (שתוכנן ללא קשר לפרשה), ונטען אף שיששכר תגיע לישראל יחד עם פוטין.
ב-20 בינואר 2020 דווח בתקשורת הישראלית כי בתמורה לשחרור נעמה - הסכים ראש הממשלה נתניהו להעביר לידי רוסיה את הבעלות על חצר אלכסנדר (ליתר דיוק, ממשלת ישראל רשמה את הכנסייה הרוסית כבעלים של הנכס. במשך קרוב למאה שנה היה סכסוך בעלות בין שני פלגים של הכנסייה, ה-"אדום" המזוהה עם ברית המועצות וה-"לבן" שהתנגד לה ומרכזו בניו יורק, עד אשר שני הפלגים חתמו על הסכם איחוד ב-2014. אלא שבמקביל הגורם מטעם אחד הפלגים שניהל את הנכס פרש מהכנסייה הרוסית כולה והקים פלג חדש שמרכזו בברלין, ולכן האחרונה ביקשה במשך 5 שנים מהממשלה להחזיר לבעלותה את הנכס). עוד פורסם כי בתמורה לשחרור ישראל תעניק לרוסיה שלל הקלות, חלקן פרוצדורליות, חלקן קשורות לגישה למבנים מרכזיים וחלקן ליחסי החוץ ולכניסת אזרחים רוסים למדינת ישראל.
ב-23 בינואר 2020, בעת ביקורו בישראל לצורך השתתפותו בפורום השואה העולמי החמישי, נפגש הנשיא פוטין עם אמה של נעמה, והצהיר לאחר מכן, כי היום תבקר את נעמה מי שאחראית על שמירת זכויות האדם ברוסיה, וכי "הכול יהיה טוב". יששכר ביקשה חנינה, וב-27 בינואר אישרה ועדת החנינות במוסקבה את בקשתה. ב-29 בינואר 2020 אישר פוטין את בקשת החנינה. למחרת שוחררה יששכר מהכלא והגיעה לישראל במטוסו של ראש ממשלת ישראל. חזרתה לישראל, יחד עם ראש הממשלה ורעייתו, זכו לסיקור נרחב באמצעי התקשורת.