בשל תנאי הבידוד והניתוק שנוצרו עם סגירת הגטאות הפך הביקור לדרך המאבק המרכזית לפריצת המצור שהטיל השלטון הנאצי על היהודים. מספר השליחים, שיכלו להמשיך ולקיים את הביקורים הלך והצטמצם דווקא בתקופה שהקשר היה כל כך משמעותי וחשוב. עד אפריל 1942 ליוותה את יצחק צוקרמן שריכז את הפעילות בקרב הנוער והייתה מעבירה עשרות טפסים של עיתון התנועה, שהחל לצאת באותם ימים בוורשה והופץ על ידי הקשריות לחברים בערים ובעיירות אחרות.
במשימותיה כשליחה קיימה קשרים עם מבריחים מקצועיים כדי שיחלצו את חבריה וחברותיה למקומות בטוחים יותר.
בסוף דצמבר 1941 חברה לקשריות טמה שניידרמן ובלה יערי-חזן. בעקבות המסרים שהעבירו השלוש ועל רקע המציאות בווילנה, התעורר ויכוח בקרב חברי התנועות האם להישאר בווילנה או להעביר את החברים למקום שקט יותר, כדי להרוויח זמן להתארגנות. בסופו של דבר הוחלט להעביר את הקבוצה המרכזית של דרור לביאליסטוק, משימה שהשלוש ביצעו בהצלחה. באחת מנסיעותיה מווילנה לביאליסטוק יחד עם בלה חזן לקחו את התינוקת שחריה (בתם של יפה ויצחק אנגלמן), שהייתה בת 20 יום, והעבירו אותה לקיבוץ תל-חי של תנועת החלוץ, שפעל בגיטו ביאליסטוק. בהמשך הועברה התינוקת לבית יתומים בעיר במטרה לנסות ולהציל את חייה. גורל שחריה לא נודע.
פעמיים ביקרה בטארנוב בשליחות קשר מוורשה ונפגשה גם עם חברי השומר הצעיר. בשליחות התנועה העבירה מקרקוב לוורשה חומר עבור ארכיון רינגלבלום של ד"ר עמנואל רינגלבלום. בכתביו הזכיר אותה רינגלבלום כאחת הנשים שמהוות סמל לפועלן של נשים בארגונים היהודיים הלוחמים, כקשריות במחתרת.
באפריל 1942, כשהגיעו הידיעות על רצח יהודי לובלין, יצאה לברר את אמינות הידיעות. לאחר שהות של מספר ימים חזרה לוורשה עם המידע על רצח יהודי לובלין.
מאסרה ומותה.
באפריל 1942, עם תום ארגון סמינר של תנועת "דרור" בביאליסטוק, יצאה לוורשה, כדי להעביר כסף שהשיגה בביאליסטוק למימון פעילות המחתרת. במעבר הגבול סמוך לעיירה מאלקיניה נעצרה. תעודותיה המזויפות נחשפו, כמו גם הצילום שלה עם שניידרמן וחזן. הכסף וארבעת האקדחים שהיו על גופה החשידו אותה כחברת מחתרת פולניה והיא הובלה למאסר בכלא "פאביאק" בוורשה. הגסטאפו לא הצליחו לגלות את שמה האמיתי ואת קשריה עם חברי הארגון היהודי הלוחם. לאחר היעלמותה נשלחה הקשרית בלה חזן להתחקות על עקבותיה, אך אף היא נעצרה באותו מעבר גבול על ידי הגסטאפו, שהחזיק בתמונתן של שלוש הקשריות. חזן הועברה אף היא לכלא "פאביאק" ומאז דרכיהן לא נפרדו. הן הועברו לאושוויץ ב-13 בנובמבר 1942 במשלוח של 53 אסירות פוליטיות פולניות. במחנה אושוויץ II (בירקנאו) עבדה כמתורגמנית במשרדי האס אס עד שנדבקה בטיפוס הבהרות ובמחלות נוספות. ב-13 באפריל 1943 נפטרה. צוואתה לחזן, שטיפלה בה בעת מחלתה וגסיסתה הייתה: "עלייך להמשיך, עלייך לספר".
טמה שניידרמן
טֶמָה שניידרמן (לעיתים: טאֶמָה, או: תֶמָה; 1917-1943) הייתה בתקופת השואה קשרית בתנועת "דרור" בביאליסטוק ובווילנה. הביאה לוורשה את הידיעות הראשונות על רצח היהודים בפונאר. בת זוגו של מרדכי טננבוים. נרצחה בטרבלינקה.
פעילות בתנועת "דרור".
נולדה בשנת 1917 בוורשה שבפולין, למדה בגימנסיה פולנית. הכירה את מרדכי טננבוים והצטרפה לתנועת "דרור". בראשית מלחמת העולם השנייה עזבה את וורשה ונסעה מזרחה יחד עם טננבוים, בתחילה לקובל ומשם לוילנה.
בתפקיד קשרית הארגון היהודי הלוחם.
עם סגירת גטו וילנה נשארה מחוץ לגטו ושימשה קשרית תנועת "דרור" ושל הארגון היהודי הלוחם בין שטחי הגנרלגוברנמן, השטחים שסופחו לרייך השלישי ואוקראינה. המשיכה לקיים את הקשר התנועתי תחת שם המחתרת ונדה מאיבסקה. מרדכי טננבוים כתב עליה: "טאמה - ביקרה בכל גיטו, ידעה את החיים היהודיים והצרות בכל עיר ועיירה - אוצר חי של ידיעות ואינפורמציה על הסבל והמרטירולוגיה של יהדות פולין. הביאה בשורת התנועה לכל מקום, לכל חבל. ובבואה, כמה שמחה: ידיעות, אינפורמציה, כסף, חומר תנועתי". במכתביו סיפר כיצד "בעיירות היו מספרים אגדות על הנוצרייה הצעירה בעלת הצמות, שמביאה - בשם 'פולנים טובים' - עזרה וכסף. קראנו לה בהלצה '27 איקס' - שם של סרט ריגול מפורסם מלפני המלחמה עם מרלן דיטריך".
בדצמבר 1941 חזרה לווילנה יחד עם לונקה קוז'יברודסקה, קשרית "דרור". הן ביצעו משימות חשאיות רבות עבור התנועה בווילנה, בביאליסטוק ובוורשה. תפקידן היה להעביר תחמושת ועיתונים של התנועה, ללוות חברים שעברו מעיר לעיר ולהפיץ מידע על הרצח ההמוני. בינואר 1942 עלתה חשיבותה של ביאליסטוק כמרכז פעילות ושניידרמן החלה לפעול לחידוש הקשרים בין החברים והחברות ששרדו מן האקציות ועוררה אותם לפעולה התנועה.
לאחר מאסרה של לונקה קוז'יברודסקה הייתה לקשרית היחידה של תנועת "דרור" בין ורשה ומחוזות המזרח. באוגוסט שבה לביאליסטוק ובפיה תיאור האקציה בוורשה וקריאה לחבור לפרטיזנים ביערות. מביאליסטוק נסעה גם לגרודנה כדי להעביר גם לשם את הידיעות. חברי "דרור" בגרודנה התייעצו איתה והחליטו לבוא במגע עם אנשי מחתרת ביער ולרכוש נשק. היא קיימה קשר קבוע בין ביאליסטוק לוורשה והעבירה לאנשי המחתרת בוורשה מידע, כסף ונשק. צביה לובטקין העידה:
בתיעוד גטו ורשה במלחמת העולם השנייה היה שמה אחד מהשמות שהיו סמל לפועלן של נשים בארגוני המחתרות הלוחמות. כשכתב ההיסטוריון ד"ר עמנואל רינגלבלום על הקשריות בארגונים אלה, תיאר אותן בתור "הפרומקות, הליונקות והטימות", כאשר הלוחמות פרומקה פלוטניצקה, לונקה קוז'יברודסקה וטמה שניידרמן משמשות לו כסמל.
מותה.
ב-11 בינואר 1943 נקראה על ידי הנהגת הארגון היהודי הלוחם להגיע מביאליסטוק לוורשה כדי להעביר לממשלת פולין הגולה בלונדון מידע ומסמכים חשאיים על החלטת היינריך הימלר להגביר את קצב ההשמדה של היהודים. היא הביאה איתה סכום כסף גדול, מתנת אפרים ברש, ראש היודנראט בגטו ביאליסטוק וידיעות על התקדמות פעולות ההגנה של היהודים שם. היא הגיעה לוורשה ב-17 בינואר 1943. למחרת נתפסה עם שתי חברותיה הקרובות, לאה פרלשטיין ושרה גרנטשטיין, גם הן לוחמות ונשלחה לטרבלינקה. פרטי מותה המדויקים אינם ידועים, במותה הייתה כבת 25.
בקרב חברים וחברות בפולין סימנו הידיעות על מותה את קצה התקווה: "מווארשה אין לנו כל ידיעה [...] מסתבר שנספו כולם עד אחד", כתבה ציפורה בירמן באפריל 1943 בקיבוץ תל-חי שבפולין, "טאמה נסעה ואף ממנה אין כל ידיעה. הרגשה איומה: נשארנו אחרונים".
ניבה זיו
ניבה זיו שינברגר (נולדה בשנת 1982) היא אתלטית ישראלית, 8 פעמים ברציפות אלופת ישראל (2004 - 2011) ושיאנית ישראל בקפיצה משולשת כ-8 שנים.
ביוגרפיה.
זיו נולדה וגדלה בתל אביב. בגיל 7 החלה להשתתף בחוגי התעמלות קרקע וטניס. היא החלה להתאמן באתלטיקה בתיכון. בתחילת דרכה היא התאמנה בהדרכתו של דוד קושניר. בהמשך היא התאמנה בקבוצת מכבי ראשון לציון בהדרכתו של מני פלד.
אלופת ישראל.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2004 זכתה זיו בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בקפיצה משולשת ומדליית ארד בקפיצה לרוחק.
שיאנית ישראל.
בתחרות גביע אירופה לאומות דרג ב' שנערכה באסטוניה ביוני 2005 קבעה זיו בקפיצה משולשת שיא ישראלי חדש של 13.08 מטר שיפור לשיא בן 4 שנים של ליאור גרטנר (12.91 מטר). באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בקפיצה משולשת ומדליית ארד בקפיצה לרוחק.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2006 זכתה זיו במדליית זהב בקפיצה משולשת.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2007 זכתה זיו בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בקפיצה משולשת ומדליית כסף, בקפיצה לרוחק.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2008 זכתה זיו במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.60 מטר.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2009 זכתה זיו בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.71 מטר, לפני מריה שמריי (11.62 מר) וג'וי קננגיסר (10.74 מטר). מדליית ארד, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.75 מטר, אחרי חברותיה לקבוצה רותם בטאט-גולן (5.94 מטר) ויוליה פושקריוב (5.87 מטר). שבועיים לאחר מכן, בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמונה-עשרה שנערכו ביולי היא זכתה בשתי מדליות כסף, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.74 מטר, אחרי רותם בטאט-גולן (5.94 מטר) ולפני יפעת זליקוביץ' (5.13 מטר) ובקפיצה משולשת בתוצאה של 12.67 מטר, אחרי יוליה פושקריוב (12.80 מטר) ולפני ג'וי קננגיסר (10.75 מטר).
באליפות אירופה למועדונים דרג ב' שהתקיימה בברן, שווייץ בסוף מאי 2010 זכתה זיו במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.83 מטר. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בצוילנרודה, גרמניה ביוני היא סיימה במקום רביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.86 מטר. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה בפעם השביעית ברציפות במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.85 מטר, לפני נעמה ברנשטיין מע.ל.ה רעננה (10.71 מטר) ומיטב רוטפלד מהפועל אתלטי אורן השרון (10.70 מטר).
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2011 זכתה זיו בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בפעם השמינית ברציפות בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.92 מטר ומדליית כסף, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.52 מטר, אחרי רותם בטאט-גולן (6.24 מטר) ולפני ג'ומאן ג'ובראן מעירוני אחי נצרת (5.34 מטר).
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2013 זכתה זיו במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.17 מטר, אחרי חנה קנייזבה-מיננקו שקבעה שיא ישראלי בינלאומי חדש של 14.50 מטר.