מחקריו הראשונים פותרים בעיות שונות בחוגי חבורה תוך שימוש בשיטה אחידה המבוססת על חבורות הממד. לאחר מכן הרבה לעסוק בחבורות-p וחבורות פרו-p והיה בין הפותרים את השערות הקו-מחלקה על מבנה חבורות כאלה. כמו כן השתמש בשיטות לי לפתרון בעיות על נקודות שבת של אוטומורפיזמים של חבורות-p, ולחקר גידול תת-חבורות של חבורות פרו-סופיות וחבורות דיסקרטיות.
בשנת 2000 יצא לאור בעריכתו (יחד עם מרכוס דו סוטוי ודן סגל) הספר "New Horizons in pro-p Groups".
שיטות הסתברותיות בתורת החבורות.
שלו הרבה לעסוק בשיטות הסתברותיות בתורת החבורות החל משנת 1995. הוא ממייסדי התחום של שימוש בהסתברות לחקר החבורות הפשוטות הסופיות. אחת התוצאות שהתחילו תחום זה מראה שכמעט כל זוג איברים בחבורה פשוטה סופית יוצרים את החבורה. תוצאה זו, כמו תוצאות רבות בתחום, הוכיח ביחד עם פרופסור מרטין ליבק מאימפריאל קולג' שבאוניברסיטת לונדון. הגישה ההסתברותית הובילה לפתרון בעיות קלסיות רבות, הקשורות למנות של החבורה המודולרית, להשערת הבסיס של קאמרון בחבורות תמורה, לקטרים של גרפי קיילי של חבורות פשוטות, למהלכים מקריים, ועוד.
מחקריו העכשוויים.
לאחרונה חקר שלו התנהגות של מילים בחבורות, וגם הוכיח (ב-2008), ביחד עם ליבק, או'בריין וטייפ, את ההשערה המפורסמת של אורה (Ore) מ-1951 על-פיה כל איבר בחבורה פשוטה סופית הוא קומוטטור.
כתיבתו הספרותית.
גישתו לכתיבה.
גישתו של שלו לכתיבה שמה דגש על שפה ומבנה. בכל ספריו עשה ניסויים צורניים.
אופוס 1.
אופוס 1 הוא ספרו הראשון של שלו, שראה אור בשנת 1988 בסדרת הספרייה מטעם כתר, בעריכת יגאל שוורץ. כתב היד של הספר זכה בפרס הרי הרשון מטעם האוניברסיטה העברית ב-1986. זהו קובץ של ארבעה סיפורים עם מבנה מוזיקלי. שלו מנסה ליישם פה מונחים מוזיקליים על השפה. הספר נחלק לשני חלקים: החלק הראשון, לגאטו, מתאפיין בזרימה, משפטים ארוכים, בלי הרבה סימני פיסוק וגם פסיכולוגית מתאר מצב של פתיחות. לעומת זאת, החלק השני, סטקטו, מאופיין על ידי משפטים קצרים, הרבה סימני פיסוק והלך רוח מסוגר. הסיפור הראשון, "אופוס 1", מתאר ילד שלומד נגינה בפסנתר ומתאהב במורתו. הסיפור השני, "זעזוע מוח", מתאר מערכת יחסים בין שני אנשים צעירים, ונפתח בפציעה שמעניקה להם פרספקטיבה חדשה. הסיפור השלישי, "סקרצו", עוסק בנסיעתו לניו יורק של נגן צ'מבלו אקסצנטרי. הסיפור הרביעי, "היעדרות", מתאר שחרור פסיכיאטרי מהצבא של נעדר המעוניין שיחפשו אחריו. סיפור זה בנוי צורנית כתשבץ עם שתי קואורדינטות ומתואר בגב הספר כ"תשבץ אכול סתירות תובע פתרון".
ספר הפתיחות.
ספר הפתיחות, ספרו השני של שלו, יצא לאור בסדרת הספריה החדשה בעריכתו של מנחם פרי בשנת 1996. הספר מורכב משבעים התחלות של סיפורים. בספר יש אלמנט גדול של קיטוע ופערים והוא מתייחס לפתיחה במובן מאוד רחב; לעיתים לסיפורים יש התחלה בלי סוף, לפעמים יש רק אמצע, וההתחלה והסוף חסרים. מצד אחד ניסה שלו ליצור מתח וכתיבה וידאו-קליפית, ומצד שני לעודד את הקורא להשלים בעצמו את הפערים. חלקים גדולים בספר מתארים מקומות רבים בעולם שמגיעים אליהם לזמן קצר ומיד צריכים לעוזבם.
החומר האפל.
החומר האפל, ספרו השלישי של שלו, הוא רומן שראה אור בשנת 2004 בהוצאת זמורה ביתן, ותורגם לגרמנית, איטלקית וצ'כית. הספר מתאר משולש אהבה בין גבר לשתי נשים. שלו הושפע בספרו מהתאוריה של האסטרופיזיקה המודרנית על חומר אפל ואנרגיה אפלה. הספר מנסה ליישם רעיונות אלה על יחסים בין נשים וגברים. לצד משיכה פיזיקלית בין גבר לאישה מתוארים כוחות דחייה, שבמרבית המקרים גוברים על כוחות המשיכה. זהו ניסיון להבין למה סיפורי אהבה רבים שמתחילים כל כך טוב מסתיימים אחרת. גיבור הספר הוא גבר נשוי, דיפלומט ישראלי בניו יורק שבביקורו בישראל מתאהב באישה שעושה דוקטורט בפיזיקה על החומר האפל. הספר מתחלק צורנית בין דואר אלקטרוני שהיא שולחת לו, שנכתב בתקופה שקדמה לפגישה, ובין תיאור מנקודת המבט של הגבר של הפגישה בניו יורק, כאשר עם התקדמות העלילה הדואר האלקטרוני הולך ומתקרב לאותה פגישה ומבהיר את הרקע לה אך לעולם לא מגיע אליה.
אמא.
אמא, ספרו הרביעי של שלו, ראה אור בשנת 2012 בהוצאת זמורה ביתן. זהו ספר בעל אופי אוטוביוגרפי, המתחיל במות אמו של שלו, והמשכו במחשבות סביב חייה ומותה. בספר 274 פרקים קצרים (בהם פרקים בני משפט אחד בלבד), הממוספרים לאחור, מ-0 עד 273-. שלו תיאר את ספרו זה: "זהו ספר על אובדן, על אבל, על בדידות וגעגועים. על דמות אם וקשר חזק ורב-שכבתי איתה, והקושי הנורא לחיות בלעדיה. מצד אחד זה ספר מאד אישי ופרטי, ומצד שני זהו רומן המתאר בצורה פרגמנטרית כרוניקות משפחתיות סבוכות לאורך שלושה דורות."
חיים אישיים.
ענר שלו נשוי לד"ר דנה שלו, מרצה בכירה בחוג ללימודים קלאסיים באוניברסיטה העברית (בתה של הסופרת וחוקרת המקרא אריאלה דים-גולדברג), ולהם שתי בנות.
אחותו של שלו היא הסופרת צרויה שלו. הוא אחיינו של הסופר יצחק שלו ובן דוד של הסופר מאיר שלו.
קישורים חיצוניים.
ביקורת על ספרו "אופוס 1"
ביקורות על ספרו "החומר האפל"
קטעים מספריו:
מאמרים פובליציסטיים:
מאמרי מדע פופולרי:
אליהו בן אשר הלוי אשכנזי
אליהו בן אשר הלוי לויטה אשכנזי
יום המורה
במדינות רבות מצוין ב-5 באוקטובר יום המורים העולמי, שנועד בעיקר להוקיר את עבודתם של המורים בחינוך דור העתיד, ובכמה מדינות מצוין יום דומה במועד אחר. גם בישראל מצוין יום המורה והוחלט להצמידו לחג החנוכה ולקבעו בכ"ג בכסלו. בכמה מהמדינות שבהן החג נחגג ישנה חופשה בת יום אחד.
התפתחות הרעיון בעולם.
הרעיון של ציון יום המורה התפתח במקביל במדינות רבות לאורך המאה ה-20. במרבית המקרים התאריך הנבחר מסמל אירוע משמעותי הקשור לדמות או אירוע מרכזיים בעולם החינוך. זוהי גם הסיבה המרכזית לכך שיום זה מצוין במדינות שונות בתאריכים שונים.
בשנת 1994 הציע אונסק"ו את 5 באוקטובר כיום המורה הבינלאומי, לצד פרסום מסמך המלצות בנושא מעמד המורה. מסמך זה מאגד את זכויות וחובות המורים, תקנים בינלאומיים להכשרת מורים, תנאי העסקה ועוד. המסמך קרא לקובעי מדיניות לשתף מורים בהחלטות חינוכיות, רפורמות ועיצוב מערכות החינוך בכל מדינה, במטרה לקדם הוראה איכותית. המסמך והמלצותיו אומצו על ידי ארגון העבודה הבינלאומי של האו"ם (ILO) המייצג 183 מדינות ברחבי העולם, ובשנת 1997 פרסם אונסק"ו מסמך המשך השם דגש על מעמד המורה וההוראה בבתי ספר העל-יסודיים.
יום המורה בישראל.
בשנת 2007 הגישה חברת הכנסת רונית תירוש את הצעת חוק זכויות המורה ובה הצעה לציון יום המורה בישראל ב-5 באוקטובר. הצעה זו ביקשה להגדיר בחוק את תנאי הכניסה למקצוע ההוראה, בדומה למקצועות כמו עריכת דין וראיית חשבון, להעניק השתלמויות והכשרה מקצועית למורה כחלק ממשרתו, לדאוג לזכות הבסיסית לסביבת עבודה נוחה, ולהגביר את מידת האוטונומיה המקצועית של כל מורה בתחום הוראתו. הצעת החוק אושרה על ידי ועדת השרים לענייני חקיקה ב-28 בינואר 2007, אך הצעת החוק לא עברה במליאת הכנסת. בשנת 2008 עלתה ההצעה בשנית על ידי חברת הכנסת רונית תירוש וחבר הכנסת סילבן שלום, הפעם עם הצעה לשינוי המועד של יום המורה. בשל צמידות התאריך המקורי (5 באוקטובר) ליום פרוץ מלחמת יום הכיפורים ובשל העובדה שתאריך זה נופל לא אחת ימי חופשה מבית הספר, הוחלט לבחור תאריך חדש. ההחלטה הייתה לבחור ליום המורה תאריך עברי מתאים ולקשרו לאחד מהמועדים הקיימים על לוח השנה. התאריך שנבחר ליום המורה הוא כ"ג בכסלו, הצמוד לחג החנוכה, מתוך השאיפה שחג האור ויום הוקרת המורה יהיו סמוכים זה לזה סמלית.
מתוך הצעת החוק:
גם הצעת חוק זו לא אושרה.
בשנת 2013 התאגדה קואליציה רחבה של הארגונים וגופים חינוכיים, לצד אנשי רוח ונבחרי ציבור, אשר ביקשו לציין את יום המורה כיום הוקרה, ולמקד את השיח הציבורי במורות ומורים על מנת להודות להם על מסירותם הרבה ועבודתם מלאת המשמעות. אירועי "יום המורה" מצוינים הן במדיה הדיגיטלית והן בשטח תוך שילוב פעילות ענפה ברשתות החברתיות עם פעילות בבתי הספר, בערים ובאמצעי התקשורת. במסגרת יום המורה מוזמנים אזרחי ישראל להודות למוריהם מהעבר או ההווה באמצעות משלוח מכתב תודה אישי. בבתי ספר רבים בישראל נערכים טקסים מיוחדים לכבוד יום המורה, מתקיימים ערבי שיח בין ועדי ההורים לבין סגל ההוראה ומורים מוזמנים להשתתף בכנסים ופאנלים סביב נושאים ערכיים, חינוכיים וחברתיים.
מיסוד יום המורה.
במטרה להפוך את יום המורה ליום חג לאומי רשמי התכנסה ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת לדיון מיוחד לכבוד יום המורה ומעמד המורה בישראל. להתכנסות זו הוזמנו מורים מכל רחבי הארץ ובהם גם המורות שלימדו חברי הכנסת המכהנים. בעשרות ערים בישראל התקיימו טקסים ייעודיים, נשלחו מכתבי תודה, חולקו פרחים, נערכו ארוחות מיוחדות והתקיימו אירועים שמטרתם להודות למורי ישראל, כל זאת בשיתוף ארגוני ההורים ומועצות התלמידים. לקראת היום עצמו פרסמו ידוענים ונבחרי ציבור מכתבי תודה וברכות למוריהם מהעבר באמצעות הרשתות החברתיות וביום המורה תשע"ד פרסם שר החינוך, הרב שי פירון, ברכה מיוחדת למורי ישראל. בשנה שלאחר מכן הצטרפו לברכות גם נשיא המדינה, ראובן ריבלין, אנשי תקשורת, נבחרי ציבור וידוענים, ואירועי היום שנחגג בכל רחבי הארץ סוקרו בהרחבה בכלי התקשורת השונים.
טורס
רובע טונגג'ואו