הרב אליעזר (אלי) סדן (נולד ב 13 במאי 1948, ד' באייר ה'תש"ח) הוא מייסד וראש המכינה הקדם-צבאית בני דוד שבעלי, המכינה הקדם-צבאית הראשונה בישראל. זוכה פרס ישראל למפעל חיים לשנת ה'תשע"ו על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
ביוגרפיה.
נולד בבודפשט שבהונגריה. הוריו, רבקה קוטי לבית אנמן ושלום ארווין סדן, היו ניצולי שואה. אביו היה כחצי שנה באושוויץ והשתתף בצעדת מוות. לאחר המלחמה, הוריו החלו את לימודיהם בהונגריה. כשהיה בן שנה עלו לישראל. הם התגוררו במעברה ליד כפר סבא ובהמשך עברו לתל אביב. האם עבדה בקופת חולים כללית והאב היה אדריכל. סדן גדל והתחנך ב"תיכון צייטלין" והיה חבר בתנועת "בני עקיבא". בשנת 1965 למד כארבעה חודשים בישיבת כרם ביבנה. בינואר 1966 התגייס במסגרת גרעין שח"ל. שירת בנח"ל המוצנח בתפקידי לוחמה ופיקוד. במהלך השירות היה גם קומונר ב"בני עקיבא" בסניף ת"א צפון.
בתום השירות החל ללמוד פיזיקה באוניברסיטה העברית. לאחר שנה עבר לישיבת מרכז הרב, שם למד כ-15 שנים, משנת תש"ל עד לשנת תשמ"ה, והיה לתלמיד בולט של הרבנים צבי יהודה קוק וצבי ישראל טאו. הוא דוגל בקו "ממלכתי" כלפי מדינת ישראל. במהלך לימודיו התבקש על ידי הרב קוק לסייע בהקמת המושב קשת ברמת הגולן, וכן בהקמת גרעין תורני באילת. עם הרב טאו שימש כשליח הרב צבי יהודה בנושא שחרור אסירי ציון, ובהם נתן שרנסקי. השניים קיימו שיחת טלפון חשאית עם שרנסקי, טרם כניסתו לכלא. לאחר מכן, סדן קיים מספר מפגשים עם אנשי ממשל בארצות הברית למען שחרורו של שרנסקי.
בשנת 1988 הקים עם הרב יגאל לוינשטיין את המכינה הקדם צבאית הראשונה, מכינת "בני דוד", ביישוב עלי. מטרתה להכין בחורים דתיים לשירות מלא בצה"ל, תוך עידודם לשירות מקסימלי ביחידות לוחמות וכקצינים, תוך חיזוק זהותם הדתית. מסלול זה לא היה קיים לפני כן בישיבות ההסדר. הרב סדן הגה גם את הרעיון להקים מכינות קדם צבאית חילוניות ויזם את הקמת המכינה המעורבת הראשונה, "נחשון", בשנת 1997.
בשנת ה'תשע"ו זכה בפרס ישראל על ייסוד מוסד המכינות הקדם צבאיות ועל תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
הרב סדן מעורב בפעילות ציבורית. היה מעורב בבחירתו של הרב רפי פרץ לראשות הבית היהודי ב-2019 ובניסיון לאחד בין הבית היהודי למפלגת הציונות הדתית לקראת הבחירות לכנסת ה-24.
משפחתו.
הרב סדן נשוי לוורדינה הלוי ולהם 12 ילדים. בנו הבכור, הרב יהודה, הוא ראש הישיבה הגבוהה של מוסדות בני דוד בעלי. אחיו הוא רמי סדן, שהיה לזמן קצר יושב ראש חדשות 10. גיסיו הם הרב מיכה הלוי, רבה של פתח תקווה ופרופ' יונתן הלוי, מנהל המרכז הרפואי שערי צדק לשעבר. בתו, ד"ר תמר צור, עומדת בראש הוועדה לרפואה מגדרית.
פרצטמול
פרצטמול (באנגלית: Paracetamol) או אצטאמינופן (Acetaminophen) היא אחת התרופות הידועות והנמכרות ביותר בעולם. בישראל נמכרת תרופה זו, בין היתר, תחת השמות אקמול, דקסמול, אברולט (פתילות), רוקסט, אברול, פראמול, נובימול (טיפות מרוכזות), רוקמול, פנדול ומכבימול.
פרצטמול הוא משכך כאבים (תרופה אנלגֵזית) ותרופה מורידת חום (תרופה אנטי-פּירֵטית).
מבנה כימי.
השם הכימי של פרצטמול, לפי כללי IUPAC, הוא פארא-אצטיל אמינופנול או N-אצטיל פארא-אמינופנול. ההדגשה מראה כיצד שני שמותיו הגנריים נובעים מהשמות הכימיים. השם אצטאמינופן נפוץ בעיקר בארצות הברית. נוסחתו הפשוטה של פרצטמול היא C8H9NO2 ונוסחת המבנה שלו: OH-C6H4-NH-COCH3.
מהשם ומתרשים המבנה ניתן לראות שפרצטמול מכיל כמה קבוצות פונקציונליות: במרכז המולקולה נמצאת טבעת בנזן, ולכן המולקולה היא ארומטית; לטבעת קשורה קבוצת הידרוקסיל (OH), ולכן מדובר בפנול. בנוסף מכיל הפרצטמול קבוצת אצטיל (בדומה לאספירין; אצטיל (COCH3) הוא נגזרת של חומצה אצטית) הקשורה לקבוצת אמין (NH) בקשר אמידי. המונח "פארא" שבשם המולקולה מציין את מיקומן היחסי של הקבוצות הקשורות לטבעת הארומטית. במקרה שלנו, מדובר במיקומה של קבוצת ההידרוקסיל יחסית לקבוצת האמינו-אצטיל: בפרצטמול נמצאות שתי הקבוצות האחת מול השנייה, תצורה המכונה "פארא".
פרצטמול הוא מוצק גבישי לבן הניתך בטמפרטורה של 170 מעלות צלזיוס. המסה המולרית שלו היא 151.16 גרם למול וצפיפותו - 1.293 גרם לסמ"ק. קבוצת ההידרוקסיל הופכת את הפרצטמול לחומצה חלשה.
היסטוריה.
עד לסוף המאה ה-19 נהוג היה להשתמש בקליפת עץ הקינכונה (Cinchona) לשם הורדת חום; מעץ זה הופק גם כינין, תרופה מסורתית לטיפול במלריה. במשך הזמן התמעטו עצי הקינכונה ונדרשה מציאתה של תרופה חדשה. ב-1886 פותח האצטאניליד (Acetanilide), אשר נוסחתו זהה לפרצטמול למעט קבוצת ההידרוקסיל החסרה בו, וב-1887 פותח הפנאצטין (Phenacetin), אשר במקום קבוצת הידרוקסיל מכיל קבוצת אתאוקסי (OCH2CH3). פרצטמול עצמו סונתז לראשונה כבר ב-1873, אך רק עשרים שנה מאוחר יותר שווק באופן מסחרי.
ב-1893 נתגלה פרצטמול בשתן של חולים שנטלו פנאצטין; ב-1899 התגלה כי פרצטמול הוא תוצר פירוק של אצטאניליד. שני ממצאים אלו זכו להתעלמות במשך עשרות שנים. רק בשנת 1946 התגלה שפרצטמול הוא המרכיב הפעיל בשתי התרופות שהוזכרו לעיל; מאחר שתרופות אלו סבלו מתופעות לוואי רבות, בהן גרימתה של מחלת דם הקרויה מתהמוגלובינמיה (ובה נפגמת יכולתו של ההמוגלובין שבתאי הדם האדומים לשאת חמצן), הופסק השימוש בהן ופרצטמול, נטול תופעות לוואי אלו, החליפן במהרה.
ב-1955 הוחל לשווק פרצטמול בארצות הברית תחת השם המסחרי טיילנול (Tylenol). בבריטניה, באסיה ובאוסטרליה נפוץ יותר השם המסחרי פנדול (Panadol).
פרצטמול ואספירין.
בין שתי התרופות קיימים קווי דמיון רבים, אך גם הבדלים. שתי התרופות, אשר להן מבנה כימי דומה, פועלות לדיכוי האנזים ציקלואוקסיגנאז (COX; ראו ערך אספירין להסבר מפורט). אנזים זה אחראי במידה רבה לתפיסת תחושת הכאב במוח, ודיכוי האנזים מביא לשיכוך כאבים.
ההבדל בין פעולתן של שתי התרופות הוא שאספירין חוסם את האנזים באופן מוחלט, בשעה שפעולתו של הפרצטמול פחות דרסטית; בנוכחות מימן על-חמצני (מי חמצן, H2O2) מבוטלת השפעתו של פרצטמול על האנזים. במקומות מסוימים בגוף קיים ריכוז גבוה של מימן על-חמצני:
לפרטים נוספים על היווצרותו של מימן על-חמצני בייצורים חיים ראו: אל-אווירני.
היות שבתאים שהוזכרו לעיל קיים ריכוז גבוה של מימן על-חמצני, שכאמור משבש את פעולתו של הפרצטמול על האנזים COX, השפעתה של התרופה על תאים אלה מזערית. עקב כך, בניגוד לאספירין, לפרצטמול אין תכונות אנטי-דלקתיות (בדלקת משתתפים הנויטרופילים) ולא יכולת לדילול הדם (טסיות הדם אחראיות לתהליך קרישת הדם). בנוסף נעדרת בפרצטמול תופעת הלוואי העיקרית של אספירין: נזק לקיבה ובעיות במערכת העיכול; לפיכך השימוש בפרצטמול לשיכוך כאבים חלשים עד בינוניים מומלץ יותר מאשר השימוש באספירין.
דרך פעולתו של הפרצטמול נתגלתה רק בשנים האחרונות, והמחקר בנושא עדיין נמשך.
מנגנון פעולה.
הפרצטמול כמעט ואינו משפיע על דלקות ומנגנון התרופה לא לגמרי ידוע ונתון בוויכוח עד היום. ההערכה הרווחת היא שהוא פועל כנראה בעיקר על COX3 (מייצר פרוסטגלנדינים במוח), ומשום כך אינו גורם לתופעות הלוואי שקיימות בתרופות ממשפחת ה- NSAID'S.
ב-2011 העלתה קבוצה מקינגס קולג' בלונדון השערה כיצד הפרצטמול פועל. לפי מחקרם הפרצטמול פועל על חלבון הנמצא בתאי עצב, שבעבר חשבו שהוא גורם לתגובה לחומרים מגרים כמו בצל, חרדל, ואפילו גז מדמיע. המחקר שפורסם זיהה שחלבון הנקרא TRPA1 הנמצא על פני השטח של תאי עצב, מהווה גורם מרכזי באפקטיביות של פרצטמול. נמצא שעכברים שאין להם את המולקולה הזאת בתאי העצב, לא הראו הקלה בכאב בניסויי מעבדה שהשתמשו בפלטה חמה, ומדדו את הזמן שלקח לעכברים להסיר את רגליהם מעל המשטח החם.
בישראל.
במשך שנים היה המותג "אקמול" של חברת טבע הצורה היחידה של פרצטמול שנמכרה בארץ. השם אקמול הוא שילוב של שם התרופה באירופה: Paracetamol ובארצות הברית: Acetaminophen, כך שהוא כולל את שתי האותיות הראשונות בשם האמריקאי (Ac) ואת הסיומת האירופית‫.
בשנות ה-80 נכנסה לשוק הישראלי "דקסמול" - מותג פרצטמול מתוצרת חברת דקסון. שני המותגים נמכרים כיום בווריאציות רבות, ובתוספת חומרים שונים, כדוגמת קוד אקמול, המכיל קודאין לשיכוך כאבים מוגבר, דקסמול סינוס לטיפול בהצטננות, ועוד. פרצטמול נמצא גם בעשרות תרופות אחרות, בהן מוסקול (להקלה על כאבי שרירים), קולדקס (להקלת הצטננות), ברונכולאט ואלגוליזין-פורטה (תרופה ששיווקה הופסק בישראל).
השם אקמול הפך בישראל למעין כינוי כללי למשכך כאבים. תפיסתו בציבור כתרופת פלא המסוגלת לעזור בכל מחלה, גרמה להיותו מוזכר לעיתים קרובות באופן היתולי בסאטירות ובמופעי בידור, בהקשר של הקלות המוגזמת שבה נוטים רופאים, במיוחד בצה"ל, לפתור בעיות רפואיות באמצעות מתן תרופה זאת.
מינון.
התרופה משווקת כיום בעיקר בצורת גלולות בנות 500 מ"ג פרצטמול, אך גם בצורת סירופ ונרות, אותם צורכים בעיקר ילדים. המינון המקסימלי המומלץ של פרצטמול הוא 0.5-1 גרם ליום למבוגרים (3-4 פעמים ביום), לילודים: 10-15 מיליגרם לקילוגרם משקל גוף, ו-15 מ"ג ביום לילדים עד גיל 12. מינון העולה על 143 מ"ג לק"ג משקל גוף (כ-10 גרם (עשרים גלולות אקמול) לאדם השוקל 70 ק"ג) נחשב לרעיל. צריכה קבועה של אלכוהול מורידה את עמידות הגוף לפרצטמול, זאת עקב התפקוד הלקוי של הכבד; הרעלה עלולה אם כן להתרחש באלכוהוליסטים במינונים נמוכים יחסית.
תופעות לוואי.