הרב זבולון אריה גרז (תרס"ג, 25 בספטמבר 1903 - י"ג באב תשמ"ט, 24 ביולי 1989) היה אב"ד רחובות במשך כשלושים וחמש שנה.
תולדותיו.
נולד בשנת 1903 בפלונגיאן, בנו של הרב נתנאל יוסף גרז, מתלמידי ישיבת סלובודקה וקלם, ורב העיירה אוז'וונט. אמו, מיכלה, היא בת הרב זבולון בריט, רבה של פלונגיאן. הרב בריט נפטר מספר שבועות לפני לידתו והוא נקרא על שמו. כעבור זמן עברה המשפחה לוורז'ן, שם כיהן אביו כרב הקהילה. עוד בהיותו תינוק נפטרה אמו. לאחר מותה נישא אביו בנישואים שניים לבתיה לאה זלצמן.
למד בישיבות מיר, טלז וסלובודקה. בכ' באלול תרפ"ד (1924) עלה לארץ ישראל עם קבוצת תלמידי הישיבה שייסדה את הישיבה בחברון. בטבח חברון שהה בבית אליעזר דן סלונים, הפורעים סברו שהוא מת לאחר ששכב תחת הקדוש הרב צבי דרבקין זצ"ל הי"ד
בשנת 1931 נישא לאסתר מלצר מסלבודקה. לאחר נישואיו בסלבודקא ,למד .ולימד ,בשנת 1941 הגיע לארץ ישראל, בהמשך עבר לגור בחדרה.
אביו, אחיו, שרגא פייבל וליפמן ואחותו ציפורה נספו בשואה. כמו כן, נספו אחיו למחצה נחום, חיים, ניסן ויהושע.
אחרי הגעתו לארץ ישראל, מונה לר"מ בישיבת קלצק פרדס חנה שהוקמה על ידי הרב צבי יהודה מלצר. בשנת 1947, הרב מלצר שמונה לרבה של רחובות, מינהו לרב בית הכנסת "שונה הלכות" בעיר רחובות, לצד היותו ר"מ בישיבה שהוקמה מחדש ברחובות. לאחר 10 שנים התפטר הרב מלצר מתפקידו ומינהו לאב"ד רחובות במקומו, תפקיד בו כיהן כ-35 שנה. בנוסף כיהן כדיין בבית הדין הרבני, תפקיד ממנו פרש בתחילת 1976. יחד עם אחיו, יצחק ברית, גידל זן מיוחד של אתרוגים (אורדנג חדרה). יקיר העיר רחובות.
נפטר בשנת 1989, ונקבר בבית הקברות פוניבז'. לאחר מותו נקרא על שמו רחוב ברחובות.
משפחתו.
אחות סבתו, אשת הרב זבולון באריט, הייתה גולדה פרנק, אשת שרגא פייבל פרנק וחותנתם של הרבנים משה מרדכי אפשטיין ואיסר זלמן מלצר.
אחיו הוא יצחק בריט, ואחותו (מנישואיו השניים של האב) היא רחל טוקר, אשת יצחק טוקר, מוותיקי ישיבת חברון .
בניו הם: הרב אהרן גרז - כיהן כראש ישיבת בר-אילן בתל אביב, יצחק גרז - כיהן כיו"ר המועצה הדתית ברחובות, ומשה גרז מירושלים. נכדו הוא חתנו של הדיין הרב אברהם שרמן.
הזריחות כאן שקטות
הזריחות כאן שקטות (ברוסית: А зори здесь тихие) הוא סרט סובייטי ב-2 פרקים שהופק על ידי אולפני גורקי. בהתאם לנתונים רשמיים כ-66 מיליון צופים ראו את הסרט במהלך הקרנתו באולמות קולנוע.
בשנת 1969 בירחון "יונוסט" פורסמה נובלה של בוריס ואסילייב. לנובלה הייתה הצלחה גדולה ובשנת 1971 יורי ליובימוב העלה על במת תיאטרון טגנקה את המחזה. באותה שנה הבמאי סטניסלב רוסטוצקי החליט להתחיל בצילומי הסרט על בסיס הנובלה והסופר היה בין כותבי התסריט. תסריט קרוב מאוד לעלילת הנובלה.
רוב הסרט צולם בשחור-לבן עם חלקים צבעונים. בשנת 1973 הסרט זכה לתואר סרט השנה בברית המועצות. הסרט זכה בפרסים בפסטיבלים לקולנוע והיה מועמד לפרס אוסקר כסרט זר הטוב ביותר. בשנת 1975 לסרט הוענק פרס ברית המועצות. בשנת 2002 בהתאם לתוצאות הסקר הסרט זכה למקום הראשון בתחרות סרטים על מלחמת העולם השנייה.
הפרק הראשון - "בעורף"
הפרק השני - "קרבות עם חשיבות משנית"
רק השחקנית אולגה אוסטרואומובה הייתה שחקנית עם ניסיון בקולנוע, ליתר שחקני הסרט זה היה התפקיד הראשון.
עלילה.
האירועים מתרחשים במהלך מלחמת העולם השנייה בקרליה. לאחר הנסיגה הגדולה של שנת 1941, בשנת 1942 בחזית באזור התייצבה. רב סמל פדוט ואסקוב (אנדריי מרטינוב) מופקד על יחידת נ"מ שמוצבת בקרבת תחנת רכבת, אשר נמצאת יחסית רחוק מהחזית. היחידה כוללת רק חיילות והוא הגבר היחיד בה. למרות אירועי המלחמה בחזית, החיים במקום בו מוצבת היחידה שקטים והלחימה לא מורגשת. במהלך סיור ביער, אחת החיילות מגלה שני צנחנים גרמנים. רב-סמל חושב שמטרת הצנחנים לפוצץ מסילת רכבת שמעבירה תחמושת לחזית, ומחליט לצאת לפשיטה במטרה לתפוס את הגרמנים. הוא שולח את אחת החיילות להזעיק תגבורת. רב-סמל וארבעת החיילות מארגנות מארב ביציאה מהיער, אך מתברר שקבוצת צנחנים נאצים כוללת 16 לוחמים. החיילות נהרגות אחת לאחר השנייה ולמרות כול מאמצי רב הסמל לשמור עליהם.
החיילת שנשלחה להביא תגבורת טובעת בביצה. רב הסמל בסופו של דבר הצליח לתפוס את הצנחנים הגרמנים, להרוג חלק גדול מהם ולשבות את הנותרים. במהלך ההליכה לכפר הוא נפגש עם יחידת הצבא האדום.
לאחר המלחמה מאמץ רב הסמל את בנו של אחת החיילות. בשנת 1972 הם חוזרים למקום בו התרחשו האירועים ומציבים במקום לוח זיכרון.
משחקו של המלאך
משחקו של המלאך (בספרדית: El juego del ángel) הוא רומן משנת 2009, פרי עטו של הסופר הספרדי קרלוס רואיס סאפון.
הספר, תורגם לעברית על ידי מרינה גרוסלרנר, ויצא לאור בעברית בהוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר בשנת 2010. הספר עוסק בעברם של גיבורי הספר הקודם בסדרה, רב המכר "צלה של הרוח". מעל רבע מיליון עותקים שנמכרו בסוף השבוע הראשון לצאתו מעניקים לו את תואר הספר הספרדי המהיר ביותר להימכר בכל הזמנים.
תקציר העלילה.
עלילת הספר מתרחשת בברצלונה הסוערת של שנות העשרים. סופר צעיר, דויד מרטין, בחור צעיר ודל אמצעים שמאז ילדותו חלם להיות סופר, מקבל את הזדמנותו הראשונה במקום בו עד כה שירת כעובד זוטר בלבד, משרדי "קול התעשייה". סגן עורך העיתון, דון באסיליו מורגס, מציע לו לכתוב סיפור בהמשכים לעיתון, עקב המלצתו של דון פדרו וידאל אשר נחשב כעיתונאי הבכיר ביותר במערכת. מרטין החל לכתוב את סיפורו הראשון אשר יצא לאור - "מסתרי ברצלונה" - כאשר הוא בן 16 בלבד. ספר זה מתפרסם כטור שבועי וזוכה להד הצלחה גדול.
דויד, הסופר הצעיר, מגיע מבית בו אביו היה אדם נוקשה שהתנגד בכל תוקף, לדבריו, לבזבוז הזמן והחשמל הנצרך לשם קריאת ספרים בלילות. הוא רצה שבנו היחיד יצא לעבוד ויביא פרנסה הביתה אך לשווא.
שנה לאחר הצלחתו המסחררת ככתב "מסתרי ברצלונה", מוצא עצמו דויד מפוטר מהעיתון. דויד לוקח את הבשורה באופן אישי וקשה, אך מהר מאוד מתבהר לו כי כל עניין הפיטורין היה מתוכנן מראש ונעשה למענו ולמען עתידו כסופר מצליח. מיד לאחר מכן הוא מקבל הצעה אטרקטיבית (שמתבררת בהמשך כהצעה דרקונית) לכתוב עבור הוצאת ספרים וכך הוא מתחיל לכתוב בשם בדוי סדרת ספרים הנקראת "עיר הארורים" ומצבו הכלכלי משתפר.
חיי הרגש של דוד אינם פשוטים - מושא אהבתו נישאה לידידו הטוב ביותר, והוא עצמו מחוזר על ידי בחורה אחרת שלה הוא מסדר להינשא לבחור שלישי. לאחר כשנתיים של עבודה מאומצת הוא עובר ל'בית הצריח' - בית מסתורי שעמד נטוש במשך שנים רבות.
בהמשך הוא מקבל מידי מו"ל פריזאי הצעה שאי אפשר לסרב לה - לכתוב ספר שבו ימציא דת חדשה שתסחף אחריה את ההמונים וכל זה תמורת מאה אלף פרנק. דוד מתחיל בכתיבה, ולאט לאט מתברר לו שהוא מכר את נפשו לשטן... דוד מתחיל לחקור את העניינים הסובבים אותו, ומעורר מחול שדים שאינו נעצר לרגע והגופות סביבו מתחילות להיערם.
אננקוב
אננקוב (Annenkov Island) הוא אי במרחק 13 ק"מ ממערב לאי ג'ורג'יה הדרומית באיי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים. צורת האי בלתי סדירה, אורכו 6 ק"מ וגובהו המרבי 650 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
האי התגלה לראשונה בינואר 1775 על ידי משלחתו של ג'יימס קוק שקרא לו האי פיקרסגילס (Pickersgills Island) על שמו של מפקד אחת מספינותיו, אה"מ רזולושן (HMS Resolution). האי נראה בפעם הבאה ב-1819 על ידי משלחת רוסית בפיקודו של פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן אשר סבר שהוא גילה את האי לראשונה וקרא לו אננקוב על שם מיכאיל אננקוב שהיה קצין בספינתו. השם פיקרסגילס ניתן לקבוצה של איים 24 ק"מ מדרום-מזרח לאי אננקוב.
בעלי חיים וצמחייה.
כאתר בעל עניין מדעי מיוחד, אננקוב הוא אחד האיים המעטים בדרום ג'ורג'יה שאין בו כלל חולדות. בלינסהאוזן ציין שאין באי צמחייה כלל. 500 זוגות של אלבטרוס נודד מקננים באי. העלייה לאי מותרת באישור מיוחד בלבד.
גאולוגיה.
הנקודה הגבוהה ביותר באי היא פסגת אולסטד (Olstad Peak), בגובה 650 מטרים. הפסגה נסקרה בסקר של ג'ורג'יה הדרומית בשנים 1951-1957 ונקראה על שם הזואולוג הנורווגי אולה אולסטד (Ola Olstad). זהו אחד המקומות המעטים באי שבו ניתן לראות מאובנים.
אגם החדירה.
אגם החדירה (Intrusion Lake) הוא אגם באורך 300 מטרים מצפון-מזרח לפסגה. האגם מופה בסקר הבריטי של 1972-1973 ונקרא כך בשל צורתו הלא רגילה שנוצרה עקב חדירות של סלעי אנדזיט למימיו.
As Is... Live At The Blue Note
As Is... Live At The Blue Note (או בקיצור As Is) הוא אלבום הופעה של אבישי כהן ולהקתו, שהתקיימה ב-31 באוגוסט 2006 במועדון הבלו נוט בניו יורק. זהו אלבום ההופעה הרשמי הראשון של אבישי כהן כמוביל, ואלבומו השמיני במספר כמוביל בכלל. האלבום יצא לאור באפריל 2007 על ידי Razdaz Recordz, מותג ההקלטות הפרטי של כהן, בשיתוף עם Half Note Records, מותג ההקלטות של מועדון הבלו נוט.
האלבום הוא מארז כפול שבו תקליטור שמע ותקליטור וידאו (DVD). כל אחד מהתקליטורים מכיל שבע רצועות, כאשר רובן (ארבע) חופפות אך השאר (שלוש בכל תקליטור) ייחודיות. ההופעה התרחשה בסמוך לאחר צאת האלבום Continuo (2006) והוא, לצד מקורות נוספים (בהם האלבום At Home) מהווה את המקור העיקרי ליצירות שנוגנו בהופעה.