החלה את דרכה עם שמונה הופעות בסדרה "צער גידול בנות" בתור ג'יה מאהן, חברתה של סטפאני טאנר, ושבע הופעות בסדרת הדרמה "שולחן לחמישה" בתור הסטודנטית ג'ודי לינץ'
בשנת 1997 שיחקה בדמותה של גוון מרטין בסדרת הטלוויזיה קצרת הימים "מעבר לפסגה" ברשת ABC, לצדו של סטיב קארל. סוקולוף פרצה לתודעה בשנת 1998 בתפקיד משני בסדרת הדרמה המשפטית "הפרקליטים". בסדרה הופיעה במשך שש שנים בתפקיד פקידת הקבלה של משרד עורכי הדין לוסי האצ'ר.
בשנת 2000 שיחקה בקומדיית הנעורים "אחי איפה האוטו שלי", בתור וילמה חברתו של צ'סטר גרינברג (שון ויליאם סקוט).
ב-2001 הופיעה בתפקיד ראשי בקומדיית הפשע "הורמונים בפעולה" בתור המעודדות הקנאית ליסה ג'נוש.
בשנת 2006 הוציאה סוקולוף את אלבום הסולו שלה " Grateful". האלבום מונה שמונה שירים אותם מבצעת סוקולוף בהופעות קטנות.
סוקולוף נשואה משנת 2009 למלחין ולמתופף להקת הרוק האלקטרוני " Deadsy", אלק פיורו.
רות קרק
רות קַרְק לבית קליינר (נולדה ב-28 במרץ 1941 בהרצליה) היא פרופסור אמריטה במחלקה לגאוגרפיה של האוניברסיטה העברית בירושלים. מומחית בגאוגרפיה ההיסטורית, התרבותית היישובית והקרקעית של המזרח התיכון, ושל ארץ ישראל ומדינת ישראל במאה ה-19 והמאה ה-20 וההתיישבות הציונית. קרק כתבה וערכה מעל ל-27 ספרים ומעל 200 מאמרים וזכתה בתואר יקירת ירושלים לשנת 2013, בפרס הרצל לשנת 2014, ובפרס האגודה הגאוגרפית ב-2016. קרק היא בין הנשים הראשונות שקיבלו תואר דוקטור בגאוגרפיה בישראל, והראשונה שקיבלה מינוי אקדמי ותואר פרופסור מן המניין במקצוע זה באוניברסיטאות ישראל.
ביוגרפיה.
קרק נולדה בשנת 1941 לשושנה קליינר לבית מוצ'ן ואברהם קליינר, שהתיישבו בשנת 1925 כחלוצים בהרצליה, שהייתה באותה עת מושבה חקלאית. היא חיה בהרצליה עד גיל שש ובסוף שנת 1947 עברה המשפחה להתגורר בשכונת בית הכרם בירושלים, לאחר שהוריה עברו לעסוק בעסקי מלונאות. קרק מתגוררת בשכונה זו עד היום. למדה בבית הספר היסודי העממי "בית הכרם" שליד המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין, בהמשך למדה בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה במגמת מזרחנות. כנערה הייתה חניכה בתנועת השומר הצעיר בגרעין "תמיר" (תל אביב, מרכז, ירושלים, רמתיים), שיועד לקיבוץ שמיר.
בשנת 1958 התגייסה לצה"ל בבט"ר דותן במסגרת הנח"ל ושימשה שם בתפקידי פיקוד והדרכה. במהלך שירותה הצבאי עברה קורס צה"לי של מדריכי טופוגרפיה.
בשנת 1964 קיבלה תואר ראשון בחוגים גאוגרפיה והיסטוריה של המזרח התיכון ואת עבודת התזה שלה לתואר השני כתבה על ההתיישבות היהודית החלוצית בנגב בין 1880 ל-1948. בין השנים 1971 ל-1974 שימשה כעוזרת הוראה ומחקר במחלקה לגאוגרפיה וב-1976 מונתה למרצה בחוג לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית. ב-1977 השלימה עבודת דוקטורט בגאוגרפיה באוניברסיטה העברית שעסקה בירושלים ויפו בשלהי התקופה העות'מאנית.
עם קבלת תואר דוקטור נקלטה קרק כחברת סגל (אישה יחידה בקרב סגל שכלל עד אז גברים בלבד) באוניברסיטה העברית. בשנת 1996 הייתה לפרופסור מן המניין.
במהלך השנים שימשה קרק בתפקידים אקדמיים שונים ובין השאר התארחה כעמיתת פולברייט באוניברסיטת צפון קרולינה בצ'אפל היל במהלך הדוקטורט והייתה חוקרת אורחת במחלקה לגאוגרפיה של הקולג' האוניברסיטאי של לונדון ובאוניברסיטאות הרווארד וסטנפורד בארצות הברית. כמו כן לימדה בדארטמות' קולג' בניו המפשייר, שם זכתה במלגה.
רות קרק הייתה נשואה לג'רמי קרק, רופא בצנחנים, ראש ענף בריאות הצבא במנהל ובהמשך רופא ופרופסור לאפידמיולוגיה ורפואה חברתית במרכז הרפואי הדסה בעין כרם. לזוג שלושה ילדים: פרופ' רונית קרק, פרופ' סלעית קרק והמוזיקאי גיא קרק.
פרסים ומענקי מחקר.
פרופ' קרק זכתה במלגות ופרסים רבים ובהם פרס בנק ירושלים, מענק קרן פולברייט (ארצות הברית-ישראל), קרן הזיכרון ללימודי יהדות בניו יורק, קרן גרונוולד, פרס המכון לחקר תולדות הקק"ל, קרן שיין, קרן אשכול, ועוד. בשנת 2013 הוענק לה תואר יקירת ירושלים על תרומתה למחקר ולחינוך בעיר. בשנת 2014 קיבלה את פרס הרצל על פועלה ומחקריה בתולדות ההתיישבות בארץ ישראל, ובדצמבר 2016 זכתה בפרס הוקרה מהאגודה הגאוגרפית הישראלית.
בנוסף קיבלה קרק מספר מענקי מחקר במהלך הקריירה האקדמית שלה, ובהם מענקים יוקרתיים של האקדמיה הישראלית למדעים, מענק קרן נידרזאכסן-פולקסווגן בגרמניה, מענק של אוניברסיטת ברנדייס, מענק קרן פולק, מענקי המכון לגנאלוגיה יהודית ועוד.
ספרים ופרסומים מדעיים.
קרק כתבה וערכה 27 ספרים ופרסמה כמאתיים מאמרים בעברית ובאנגלית בנושא הגאוגרפיה ההיסטורית, התרבותית היישובית והקרקעית של המזרח התיכון וארץ-ישראל ומדינת ישראל במאות ה-19 וה-20. בין הספרים והמאמרים הרבים שכתבה בעברית ובאנגלית נכללים כאלו העוסקים בהיסטוריה, גאוגרפיה היסטורית ותכנון עירוני, בדגש מיוחד על קרקע והתיישבות במזרח התיכון ובארץ-ישראל בעת החדשה.
בין הנושאים בהם התמקדו מחקריה ופרסומיה בתחום הגאוגרפיה היו רכישת קרקעות על ידי יהודים בארץ ישראל, כגון עבודתה המפורטת על יהושע חנקין; ירושלים ויפו בעת החדשה; פעילות יזמים ספרדים ומזרחיים בארץ-ישראל ותרומתן של משפחות ספרדיות ליישוב בארץ ישראל; נשים ומגדר; תרומת נשים להתיישבות היהודית בארץ בהיסטוריה עירונית והעיר המזרח תיכונית המסורתית והמתפתחת; שימור ושיקום; ההיסטוריה ההתיישבותית והקרקעית של אזורים שונים בארץ (נגב, עמק חפר, יהודה); יזמות והכנסת חידושים טכנולוגיים למזרח התיכון; מוזיאולוגיה; אחזקה משותפת של הקרקע ביישוב הכפרי; ארצות המערב וארץ הקודש (דיפלומטיה, מילנריזם ומשיחיות, מסיון ומיסיונרים, תיירות, קרקע והתיישבות), וכן חקר תקופת מלחמת העולם הראשונה בארץ-ישראל מההיבט העות'מאני, היישוב היהודי ועוד.
צינור הנפט כירכוכ–ג'ייהאן
צינור הנפט כירכוכ–ג'ייהאן (באנגלית: Kirkuk–Ceyhan Oil Pipeline), הידוע גם כצינור הנפט העיראקו-טורקי, הוא צינור נפט באורך 970 ק"מ המוביל נפט גולמי. הצינור מחבר את עיר הנפט כירכוכ שבצפון עיראק לנמל ג'ייהאן שבטורקיה. הצינור הוא מוביל הנפט הגדול ביותר של עיראק לשווקים מחוץ למדינה.
הצינור הוא מערך של שני צינורות בקוטר של 1,170 מילימטר (46 אינץ'). הצינור תוכנן להעביר 0.5-1.1 מיליון חביות נפט ביום כאשר הקיבולת המקסימלית שלו מגיעה עד 1.6 מיליון חביות.
בעקבות חבלות נשנות בצידו העיראקי של הגבול, שהחלו בשנת 2003 עם פרוץ מלחמת עיראק, ממשלת עיראק מתכננת לבנות צינור חדש שיעקוף את האזורים שנמצאים בסכסוך כך שהצינור יעבור דרך מחוז ארביל ומחוז דהוכ.
הירוקים של אנדורה
הירוקים של אנדורה (בקטלאנית: Verds d'Andorra) היא מפלגה באנדורה. נכון לשנת (2011) אין למפלגה ייצוג בפרלמנט של אנדורה. המפלגה פעילה בעיקר בתחום איכות הסביבה.
היסטוריה.
המפלגה הוקמה בשנת 2003 והשתתפה מאז הקמתה בכל מערכות הבחירות במדינה (2005, 2009 ו-2011), אך מעולם לא עברה את אחוז החסימה ולא זכתה לייצוג אלקטורלי בפרלמנט. בכל מערכות בחירות זכתה המפלגה בכ-3% תמיכה: בבחירות שנערכו באפריל 2005, זכתה המפלגה ב-3.5% מקולות הבוחרים; בבחירות שנערכו ארבע שנים מאוחר יותר, באפריל 2009, זכתה המפלגה ב-3.17% מקולות הבוחרים; ולאחר שנתיים (אפריל 2011), נערכו בחירות בשלישית, שבהן זכתה המפלגה ב-3.35% מקולות הבוחרים.
כיום, עומד בראש המפלגה איזבל לוזנו מוניוז.
קונפורמר
אייפון 4s
אייפון 4s (באנגלית: iPhone 4s) הוא טלפון חכם בעל מסך מגע של חברת אפל, הדור החמישי בסדרת האייפונים שלה שמהווה שדרוג של האייפון 4. מכשיר זה שומר על אותו עיצוב של הדור הקודם, אייפון 4, אך הוא מכיל שיפורי חומרה ועדכוני תוכנה. שיפורים אלה כוללים את מערכת זיהוי הדיבור סירי, מצלמה משופרת באיכות 8 מגה פיקסל, יכולת צילום 1080p ומעבד A5 של אפל - כפול ליבה.
היסטוריה.
המכשיר הוכרז ב-4 באוקטובר 2011 באירוע מיוחד שאפל כינסה בקופרטינו שבקליפורניה, לאחר מכן החלה החברה בהזמנות מוקדמות למכשיר בשבע מדינות ראשונות: ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, בריטניה, צרפת, גרמניה, ויפן. תאריך המשלוח הראשון היה ב-14 באוקטובר 2011. בנוסף iPhone 4s הושק ב-22 מדינות אירופיות נוספות, אמריקה ואסיה, כולל אירלנד, מקסיקו וסינגפור. בחודש דצמבר הגיע המכשיר ל-70 מדינות נוספות והופץ באמצעות 100 מפעילות סלולריות, וגם בישראל על ידי פרטנר, סלקום ופלאפון.
בשבוע ההשקה התגלו מספר בעיות במכשירים הראשונים שיצאו מפס היצור: מסך מצהיב, סוללה חלשה ואף התגלו כמה בעיות בעוזרת הווירטואלית סירי.
קבלת הפנים.
קבלת הפנים לאייפון 4s הייתה מעורבת. לקוחות רבים של אפל ציפו לקבל מכשיר פורץ דרך בשם אייפון 5 והתאכזבו מאוד מהשקת מכשיר משופר לאייפון 4, היו שכינו את ה-4s דור ביניים ואף טענו שהוא מבייש את אפל. מאידך, לקוחות רבים אחרים התלהבו מהמכשיר ובמכירות המוקדמות של המכשיר, נרשמה כמות הזמנות שיא לעומת דורות האייפון הקודמים.
עיצוב.
iPhone 4s שומר על עיצוב זהה לקודמו האייפון 4, אשר משלב מסגרת נירוסטה המשמשת כאנטנה חיצונית לקליטה טובה יותר, וצורה מרובעת, בניגוד לצורה המעוגלת של הדורות הקודמים. בחלק האחורי של המכשיר יש ציפוי נירוסטה עם כפתורי ווליום מתכתיים. מסך המכשיר נשאר בגודל 3.5 אינץ' כמו קודמיו ביחד עם כפתור בית בתחתית המכשיר. ה-iPhone 4s מגיע בשני צבעים - שחור ולבן.
חומרה.
מעבד, זיכרון ואחסון.