בגיל 18 עברה סטאוט לניו יורק והועסקה במקצועות שונים, בהם: מטפלת בתינוקות, מנהלת חשבונות, מזכירה, מנהלת עסק ועובדת מפעל. היא הייתה מרצה ויזמה הרצאות ודיונים, הייתה בבעלותה חנות תה קטנה בגריניץ' וילג' והיא אף עבדה במופע קריאת מחשבות.
בשנת 1923, היא נסעה עם קבוצת קווירים לרוסיה כדי לסייע ברעב שהיה אז במדינה. ביוני 1929 היא הכירה והתחתנה עם אלפרד (פרד) רוסיטר, בנו של איש עסקים אמריקני. רוסיטר נולד בגרמניה בשנת 1882, ומשפחתו היגרה לעיר ניו יורק בשנת 1894. במרץ 1930 עברו בני הזוג להתגורר בחוות פוברטי הולו, ברידדינג רידג', בפרברי העיירה רדינג בקונטיקט.
אף ששינתה את שם משפחתה לשם משפחת בעלה, המשיכה סטאוט להשתמש בשם נעוריה כפסבדונים.
פוברטי הולו.
בני הזוג רוסיטר פרשו לחיי כפר, בחווה על שטח 220 דונם בשם פוברטי הולו (Poverty Hollow). פרד, שהיה פסיכולוג בהכשרתו, בוגר אוניברסיטת קולומביה, עסק בתחביבו בחריטת עץ ובהמשך נודע בקערות העץ שייצר. סטאוט החליטה לנסות את מזלה בגינון, ובאביב 1930 נטעה את הגינה הראשונה שלה.
יסודות שיטת הגינון ללא עבודה.
במהלך שנת הגינון הראשונה שלה ושנים רבות אחריה, השתמשה סטאוט בשיטות גינון מקובלות באותה העת וזכתה לתוצאות מעורבות. טרם שתילת ירקות, היא נאלצה תמיד להמתין שמישהו אחר יבוא ויחרוש את השדות טרם היא תוכל להתחיל. החקלאי שסייע לה איחר לעיתים קרובות, או התעכב בגלל תקלות בציוד החקלאי. אירועים אלה קיצרו את עונת הגידול הקצרה ממילא בחלקה הצפוני של ארצות הברית וכילו את סבלנותה. יתר על כן, עבודת הכפיים הכרוכה בנטיעת גינה מסורתית הפכה למשימה גדולה מכדי שתוכל לשאת בה. באביב 1944 החליטה סטאוט שהיא לא מתכוונת לחכות לחרישת הגן, ואף החליטה שלא לחרוש בעצמה. במקום זאת פיזרה את הזרעים בתלם בקרקע וכיסתה אותם. היא חיכתה לראות מה יקרה, וגילתה הצלחה מפתיעה.
חייה המאוחרים.
ככל שחלפו השנים, סטאוט שכללה את שיטותיה, ובסופו של דבר אימצה שיטה של חיפוי הקרקע בשכבה עבה של שחת אשר חסכה את עיקר העבודה הקשורה לשיטות גינון מסורתיות, בהן קיים שימוש תכוף במעדר ובקלשון. הגישה המינימליסטית שלה היוותה את היסוד לסדרת מאמרים ארוכת שנים במגזין "חקלאות וגינון אורגניים" וכן במספר ספרים שפרסמה.
בעלה, פרד, נפטר ב־24 בנובמבר 1960, לאחר מחלה ממושכת. אחותה, מרי, שהתגוררה גם היא בחווה למעלה מ-40 שנה, נפטרה ב־20 באוגוסט 1977, בגיל 88.
קומרסאנט
קומרסאנט (ברוסית: Коммерса́нтъ; לעיתים נכתב ללא האות Ъ, באופן הזה, Коммерса́нт) הוא עיתון יומי לאומי ברוסיה המוקדש בעיקר לפוליטיקה ועסקים. זהו גיליון עסקי ליברלי מוביל הנחשב לעיתון נפוץ. TNS Media ו-NRS Russia רשמו לעיתון תפוצה יומית ביולי 2013 הנעה בין 120,000 ל-130,000 עותקים.
היסטוריה.
בשנת 1989, עם תחילת חופש העיתונות ברוסיה, הוקם "קומרסאנט" בבעלותו של איש העסקים והפובליציסט ולדימיר יעקובלב. כותרת העיתון מאויתת ברוסית עם האות ъ – שאינה מופיעה באלפבית הרוסי המודרנית ובוטלה במידה רבה על ידי הרפורמה באיות הרוסי לאחר המהפכה. שם העיתון מתייחס לעיתון רוסי באותו שם שהיה פעיל בשנים 1909–1917.
בשנת 1997 קנה האוליגרך בוריס ברזובסקי – מחוג מקורביו של הנשיא לשעבר בוריס ילצין – את בית ההוצאה קומרסאנט, שכלל את היומון "קומרסאנט", שני כתבי-עת שבועיים רציניים ("קומרסאנט-ולאסט" הפוליטי "וקומרסנט דנגי" הכלכלי) – כמו גם מגזיני הבידור "Domovoi", "Avtopilot" ו-"Molotok," עיתון נוער, אשר מאוחר יותר העלה את חמת הרשויות ונסגר.
ברזובסקי פיטר את מנכ"ל "קומרסאנט", אנדריי וסילייב, והעורך הראשי, אלכסנדר סטוקאלין, ב-14 ביולי 2005 במהלך שרבים ראו בו כהכנה לבחירות לנשיאות רוסיה ב-2008.
בינואר 2005 פרסם "קומרסאנט" דפים ריקים כמחאה על פסק הדין בבית המשפט המורה לו לפרסם הכחשת סיפור על משבר שפרץ באלפא-בנק. המאמר היחיד בעיתון היה זה, שפורסם במהופך, בעמוד הראשון. הכותרת של המאמר הייתה "תביעה מלאה" (полный истец), שיש לו משמעות מועטה, אבל מתחרז עם קללה רוסית, כלומר "אסון מוחלט" (полный пиздец). הגרסה האנגלית של המאמר נשאה את הכותרת "Alfa-d Up".
ברזובסקי מכר את הוצאת קומרסאנט לחבר ותיק ושותפו העסקי הוותיק, בדרי פטרקצישווילי, שכבר היה יו"ר מועצת המנהלים של חברת קומרסאנט. באוגוסט 2006 מכר פטארקצישווילי את החזקותיו בהוצאה לאלישר אוסמנוב, שעמד בראש חברת הבת Gazprominvestholding של גזפרום.
לאחר סכסוך עם אוסמנוב, עזב העורך הראשי של "קומרסאנט" ולדיסלב בורודולין את העיתון. "החלטתו [של בורודולין] להתפטר לא הייתה מאולצת, אך ככל הנראה הם הביעו דעות שונות כיצד לפתח את ההוצאה לאור", אמר המנהל המסחרי של החברה. אנדריי וסילייב, שמונה שוב לנהל את היומון – לאחר שניהל אותו תקופה ממושכת משנת 1999 עד 2005 – אמר כי היומון "קומרסאנט" לא התכוון למלא מדיניות כפויה כלשהי והוסיף כי העיתון יפרסם מאמרים שאולי לא ימצאו חן בעיני הבעלים.
ב-9 בדצמבר 2008 נפסק פרסום מאמרים באנגלית. מאז פברואר 2009 עיתון "קומרסנט" מודפס ומופץ גם בבריטניה. בשנת 2015 החל העיתון לארח Crosstalk בין ארצות הברית ורוסיה, יוזמה משותפת בין "קומרסאנט" למועדון ואלדאי ברוסיה, לבין "וושינגטון טיימס" והמרכז לאינטרס לאומי בארצות הברית, ומהווה דיון תקשורתי משותף בנושא מדיניות חוץ ביחס ליחסים בין שתי המדינות.
תיקים משפטיים.
בינואר 2000 נמצא "קומרסאנט" אשם בהוצאת לשון הרע נגד היזם הרוסי אלכס קונאניחין והורה לשלם פיצוי בסך 3,000,000 דולר.
במאי 2009 תבע חבר פרלמנט רוסי ואיש העסקים הבולט אולג מיחייב את "הקומרסאנט" בסכום של 217 מיליון דולר וטען כי אחד ממאמרי העיתון "הכפיש את הבנק שלו כל כך קשה שהיה צריך למכור אותו במחיר נחות". בית המשפט דחה את ההליך השיפוטי בשל סוגיות שיפוטיות שונות.
קומרסנט
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה 2014
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה ה-60 נערך ב-18 במאי 2014 בתיאטרון דרורי ליין שבלונדון בחסות חברת Arqiva. שמות המועמדות פורסמו ב-7 באפריל 2014.
D'eux (מצרפתית: מהם או אודותיהם; הומופונית: שניים) הוא אלבום האולפן השלושה עשר של הזמרת הקנדית סלין דיון. האלבום יצא לאור על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס ב-30 במרץ 1995 בקנדה, וב-3 באפריל 1995 בצרפת. בחודשים שלאחר מכן, יצא לאור במדינות נוספות. בארצות הברית יצא האלבום בשם The French Album.
הצלחתו חסרת התקדים של האלבום הגיעה תחילה מהצלחת הסינגל הראשון מתוכו, "Pour que tu m'aimes encore". האלבום הופק בעיקר על ידי הפזמונאי הצרפתי ז'אן-ז'אק גולדמן. כלפי האלבום הופנו ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה, תוך שהפך לאלבום בשפה הצרפתית הנמכר ביותר בכל הזמנים, עם מכירות של למעלה מ-10 מיליון עותקים ברחבי העולם.
רקע, הוצאה ותוכן.
"D'eux" הוקלט באולפן מגה שבפריז, צרפת, בנובמבר ודצמבר 1994. ז'אן-ז'אק גולדמן, זמר וכותב שירים צרפתי פופולרי, כתב והפיק אחת עשרה רצועות מתוך האלבום. הרצועה הראשונה, "Cherche encore", נכתבה על ידי אריק בנזי. האלבום כולל דואט של דיון עם גולדמן בשם "J'irai où tu iras", שני סינגלים מצליחים "Pour que tu m'aimes encore" ו-"Je sais pas", ושיר המוקדש לאחייניתה של דיון שנפטרה מסיסטיק פיברוזיס, "Vole".
שלוש הרצועות האחרונות הוקלטו מאוחר יותר בשפה האנגלית בשמות ", " ו-"Fly" ונכללו באלבום הבא של דיון, "Falling into You". "D'eux" הופץ ב-30 במרץ 1995 בקנדה וב-3 באפריל 1995 בצרפת. הוא הופץ גם במדינות אחרות באירופה בין אפריל לנובמבר 1995, ובארצות הברית במאי 1995. "D'eux" הופץ בינואר 1996, בניו זילנד ובאוקטובר 1996 ביפן. בשנת 2007, הוציאה דיון את האלבום "D'elles", אשר שמו נגזר משם האלבום הזה.
סינגלים.
הסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום, "Pour que tu m'aimes encore", יצא לראשונה בקוויבק ובצרפת במרץ 1995. כמו כן, הופץ השיר במדינות נוספות כמה חודשים לאחר מכן. "Pour que tu m'aimes encore" הצליח מאוד במדינות בהן מדברים צרפתית. בצרפת, הצליח השיר לכבוש את פסגת מצעד השירים במשך שנים עשר שבועות. בוולוניה הצליח לכבוש את פסגת מצעד השירים במשך חמישה עשר שבועות. השיר הגיע למקום הראשון בקוויבק, שם נשאר במשך ארבעה שבועות. בין היתר, הפך השיר לשיר הנמכר ביותר בשנת 1995, הן בצרפת והן בוולוניה. בצרפת הצליח להימכר בלמעלה ממיליון עותקים, מה שהופך אותו לאחד מן השירים הבודדים בהיסטוריה שהצליחו לעשות זאת. השיר זכה להצלחה גם במדינות אחרות, כאשר הגיע לעשירייה הפותחת בפלנדריה, הולנד ושוודיה. למרות היותו של השיר שיר בשפה הצרפתית, הוא הצליח להגיע אל העשירייה הפותחת בבריטניה ואירלנד. במצעד של אירופה הוט 100, הצליח להגיע אל המקום הרביעי.
הסינגל השני, "Je sais pas", יצא בקוויבק ביולי 1995, בבלגיה באוגוסט 1995, ובצרפת באוקטובר 1995. השיר כבש את צמרת מצעד השירים שבצרפת (במשך שבעה שבועות), ולוניה (במשך שבועיים) וקוויבק (במשך ארבעה שבועות). במצעד של אירופה הוט 100, הצליח להגיע אל המקום השביעי. "Je sais pas" הפך לאחד מהשירים הנמכרים ביותר בצרפת ובוולוניה בשנת 1995, ואף הצליח להיכנס אל מצעדי סוף השנה של שתי המדינות. בצרפת נמכר "Je sais pas" בלמעלה מחצי מיליון עותקים.