סולימנוגלו נולד במומצ'ילגראד שבבולגריה למשפחה ממוצא טורקי. בהוראת שלטונות בולגריה, שניסו לדכא כל ניצן של לאומנות טורקית, שינתה המשפחה עוד בעבר את שמה, וסולימנוגלו ייצג בשנותיו הראשונות כמרים משקולות תחרותי את בולגריה תחת השם נעים סולימנוב (בבולגרית: Наим Сюлейманов).
ב-1982, כשהוא בן 15 בלבד, קבע סולימנוב את השיא העולמי הראשון שלו והפך למועמד מוביל לזכייה במדליית זהב אולימפית, אך החרם של מדינות ברית ורשה ובכללן בולגריה על אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) מנע זאת ממנו – ולמעשה, כפי שהתברר לאחר מכן, מנע ממנו הישג של ארבע מדליות זהב אולימפיות רצופות. את יכולתו הוכיח סולימנוב מספר שבועות לאחר האולימפיאדה כשהרים בתחרות 30 ק"ג יותר מהזוכה במדליית הזהב. בשנתיים שלאחר מכן ביסס את שליטתו בענף כשזכה בשתי אליפויות עולם רצופות.
העריקה לטורקיה.
ב-1986, תוך כדי תחרות במלבורן, נעלם סולימנוב ולא שב לבולגריה. הוא הופיע מחדש בטורקיה והתברר שערק, שינה את שמו לסולימנוגלו – שמה המקורי של משפחתו, וקיבל מיד אזרחות טורקית. טורקיה שילמה לבולגריה כופר בסך מיליון דולר כדי שתסיר את התנגדותה להשתתפותו של סולימנוגלו כטורקי באולימפיאדת סיאול (1988). סולימנוגלו לא איכזב וזכה במדליית הזהב במשקל נוצה.
שנות ה-90.
לאחר שזכה ב-1989 באליפות העולם, הודיע סולימנוגלו במפתיע על פרישה כשהוא בן 22 בלבד. אולם ב-1991 שב להתחרות ולשלוט בקטגוריית המשקל שלו כשהוא זוכה באליפות עולם נוספת, ושנה לאחר מכן במדליית זהב אולימפית שנייה באולימפיאדת ברצלונה (1992). הוא המשיך וזכה בעוד שלוש אליפויות עולם רצופות תוך שהוא שובר שיאי עולם כמעט בכל תחרות בה השתתף. שירת הברבור שלו הייתה הזכייה במדליית זהב אולימפית שלישית רצופה באולימפיאדת אטלנטה (1996) תוך קביעת שיא עולם נוסף. לאחר האולימפיאדה הודיע על פרישתו בפעם השנייה. למרות זאת, ניסה סולימנוגלו לחזור להתחרות באולימפיאדת סידני (2000), אך כשל שלוש פעמים בדחיקה של 145 ק"ג והודח מהמשך התחרות.
ניסיונות לקריירה פוליטית.
סולימנוגלו ניסה כוחו גם בפוליטיקה לאחר פרישתו, כאשר רץ פעמיים בבחירות לאספה הלאומית של טורקיה ב-1999 וב-2006, ופעם נוספת לראשות עירייה בפרבר של איסטנבול ב-2002. בכל שלוש הפעמים לא נבחר לתפקיד.
מחלתו ומותו.
סולימנוגלו סבל במשך תקופה ארוכה ממחלת כבד. בין השאר היה מאושפז בבית חולים במשך שלושה חודשים ב-2009.
באוקטובר 2017 אושפז בבית חולים באיסטנבול עקב כשל שחייב השתלת כבד. משנמצא תורם, עבר סולימנוגלו השתלת כבד ב-11 בנובמבר, אך סיבוך לאחר ההשתלה גרם לדימום ולבצקת קשה והביא למותו שבוע לאחר מכן, כשהוא בן 50 בלבד.
ג'סטין הנרי
ג'סטין הנרי (באנגלית: Justin Henry; נולד ב-25 במאי 1971) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. ידוע בעיקר בשל משחקו בסרט "קרמר נגד קרמר" משנת 1979, שעליו גם היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ובכך היה השחקן הצעיר ביותר המועמד לפרס זה בתולדותיו.
ביוגרפיה.
הנרי נולד בעיר ריי שבמדינת ניו יורק. לאחר הופעת הבכורה שלו בסרט "קרמר נגד קרמר", הופיע הנרי בשנת 1983 בפרק בסדרת הטלוויזיה "אי החלומות". בשנת 1984 חזר למסך הגדול בהופעה בסרט "בת 16 הייתי" בבימויו של ג'ון יוז. בסרט גילם הנרי את אחיה הצעיר של הגיבורה, מולי רינגוולד. בשנת 1988 שיחק בסרט "Sweet Hearts Dance", שבו גילם בנם של זוג נשוי. לאחר מכן הוא החל ללמוד באוניברסיטת סקידמור וב-1993 קיבל תואר ראשון בפסיכולוגיה. בשנת 1998 היה הנרי שותף בהקמת פסטיבל הסרטים סלמדאנק (Slamdunk) שהיה בפארק סיטי, יוטה, ונערך במקביל לפסטיבל סאנדנס מ-1998 ועד 2003. לפני כן נערכו במסגרתו הקרנת סרטים בקאן ובטורונטו, במקביל לפסטיבלי הסרטים שם (פסטיבל קאן ופסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו). בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "ER" הופיע למשך שני פרקים בתפקיד של סטודנט לרפואה. בשנת 1996 שיחק בסרט הטלוויזיה "אנדרסונוויל" לצד ויליאם ה. מייסי, ושודר ברשת השידור TNT.
בשנת 2007 הופיע בסרט המוקומנטרי "The Junior Defenders", אשר יצא ישירות ל-DVD.
509 לפנה&quot;ס
המאה ה-1 לפני הספירה
דרמטי
רומנטי
באנגאלור
באנגלור
בנגאלור
המצור על בלגראד
ארץ אבות (ספר)
ארץ אבות (באנגלית: Fatherland) הוא רומן מתח מאת הסופר האנגלי רוברט האריס משנת 1992. הספר שייך לסוגת ספרי ההיסטוריה החלופית, ועלילתו מתרחשת בגרמניה הנאצית 20 שנה לאחר ניצחון גרמניה במלחמת העולם השנייה. הספר זכה להצלחה רבה, תורגם ל-25 שפות ונמכר ביותר משלושה מיליון עותקים. שנתיים לאחר צאת הספר לאור הוא עובד לסרט.
תקציר העלילה.
הרומן מתרחש בגרמניה הנאצית (הרייך השלישי) באפריל 1964, בשבוע ההכנות לקראת יום הולדתו ה-75 של הפיהרר אדולף היטלר. בעקבות ניצחונה במלחמת העולם השנייה, גרמניה שולטת במרבית מדינות אירופה ואף בחלקה המערבי של ברית המועצות (כולל מוסקבה), אך המלחמה בין רוסיה לגרמניה נמשכת.
העלילה עוקבת אחר הקצין זאוויר מארץ', בלש בשירות הקרימינלפוליציי (משטרת הפלילים, המוכרת בשמה המקוצר, קְריפּוֹ) של ברלין, בירת הרייך, בעודו חוקר את המוות החשוד של יוזף ביהלר, מבכירי המפלגה הנאצית, בנהר הָאפֶל בפרוורי העיר. ככל שמארץ' מתקדם בחקירה הוא מבין שהוא נקלע לשערורייה פוליטית שמעורבים בה בכירי המפלגה הנאצית, אשר נרצחים בזה אחר זה בנסיבות חשודות. מיד לאחר גילוי הגופה הראשונה, מורה הגסטאפו למשטרה להפסיק את החקירה בתואנה שזהו תחום שיפוטו. בראש חקירת הגסטאפו עומד אוֹדילוֹ גְלוֹבּוֹצניק.
מארץ' נפגש עם שרלוט (צ'רלי) מגווייר, עיתונאית אמריקאית, שנחושה אף היא לחקור את הפרשה. שניהם נוסעים לציריך על מנת לחקור את כספת הבנק של אחד הבכירים הנרצחים. לאחר חזרתם לברלין נרצח לנגד עיניהם מרטין לותר, בכיר נאצי נוסף. הם מוצאים מסמכים שהביא לותר מהכספת בציריך, ובהם מגלים את האמת מאחרי רצח הבכירים: הגסטאפו מחסל את הבכירים הנותרים שתכננו את הפתרון הסופי (שהעולם לא מודע לקיומו) בוועידת ואנזה ב-1942. זה נעשה כדי להבטיח את הפגישה הקרובה בין היטלר ונשיא ארצות הברית ג'וזף קנדי, כדי להבטיח שהפשעים הנאציים לא יתגלו. בעצת מארץ' יוצאת מגווייר לשווייץ עם הראיות, בתקווה לפרסם אותן ב"ניו יורק טיימס". בינתיים מארץ' מוסגר על ידי בנו בן העשר ונעצר על ידי הגסטאפו.
במרתפי הגסטאפו בפרינץ אלברכט שטראסה עובר מארץ' עינויי תופת בידי גלובוצניק, אך לא מסגיר את מיקומה של מגווייר. מפקד המשטרה, ארתור נֵבֶּה, מביים חילוץ כדי להתחקות אחר מארץ', שתכנן להיפגש עם מגווייר בוואלדסהוט טינגן, עיר על הגבול עם שווייץ. מארץ' מבין שזו הכוונה, ונוסע במקום זאת מזרחה לאושוויץ, ובכך מוביל את הרשויות לכיוון הלא נכון.
הגסטאפו מדביק את מארץ' באתר שהיה פעם מחנה ההשמדה אושוויץ ולא נותר ממנו זכר. מארץ', שמשוכנע שמגווייר עברה את הגבול בבטחה לשווייץ, מחפש זכר לכך שמחנה ההשמדה באמת היה אמיתי. בעוד טבעת סוכני הגסטאפו מתהדקת סביבו, הוא מאתר לבנים בעשבים. מסופק, הוא שולף את אקדח הלוגר שלו.
דמויות בספר.
דמויות היסטוריות.
כספר של היסטוריה חלופית, אחדים מגיבורי הספר הם דמויות היסטוריות מעברה של גרמניה הנאצית. בעקבות השינוי העובדתי שבבסיסו של הספר, ניצחונה של גרמניה במלחמת העולם השנייה, דמויות אלה, שמתו במהלך המלחמה או זמן קצר לאחריה, חיות בספר בגרמניה של 1964. דמויות עיקריות:
שם הספר.
במדינות רבות בעולם נהוגה ההתייחסות לארצן כארץ אבות. גם גרמניה נמנית עם מדינות אלה. בהמנון גרמניה, שהונהג בשנת 1922, מתוארת גרמניה כ-Vaterland, הנוסח הגרמני של המושג "ארץ אבות". בהתאם לכך נקרא הספר "Fatherland", ובתרגום לעברית – "ארץ אבות".
עיבודים.
סרט טלוויזיה.
ב-1994 עובד הספר לסרט טלוויזיה על ידי חברת HBO בכיכובם של רוטגר האוור כזאווייר מארץ' ומירנדה ריצ'רדסון כשרלוט מגווייר. למרות שבסיס העלילה נשמר, ישנם הבדלים רבים בין הספר לסרט. בישראל הופץ הסרט בשם "בעקבות הסוד האפל".
תסכית בהמשכים.
הספר עובד לתסכית בהמשכים בתחנת הרדיו BBC, עם אנטון לסר כמארץ' ואנג'לין בול כמגווייר. שידור הסדרה החל ב-9 ביולי 1997. הסיום שונה מעט מזה של הספר, בהתחשב במגבלות הרדיו: מחנה ההשמדה אושוויץ מתגלה בשלמותו במצב מוזנח, ונאמר במפורש שמגווייר הצליחה להגיע לשווייץ.
תרגום.
הספר זכה להצלחה רבה, ותורגם ל-25 שפות. הספר תורגם לעברית בידי יוחנן פרידמן ויצא לאור, בשם "ארץ אבות", בהוצאת זמורה-ביתן, 1998. בשנת 2013 יצאה לאור מהדורה מחודשת, שאליה נוספה הקדמת המחבר לרגל יובל ה-20 של הספר.
מחשבות על הצילום
מחשבות על הצילום הוא ספר מאת מבקר הספרות והתרבות רולאן בארת, אשר יצא לאור בשנת 1980. הספר, יחד עם ספרה של מבקרת התרבות סוזן סונטג, הצילום כראי התקופה, נחשב לאחד מספרי ביקורת ותאוריית הצילום האקדמיים החשובים ביותר. כמו כן, נחשב הספר לאחד מהישגיו הגדולים של רולאן בארת, הן מהבחינה הסגנונית והן מהבחינה הרעיונית.
תוכני הספר.
בספר, חוקר בארת את מהות הצילום, ובמקביל מעלה בזיכרונו את אמו המנוחה דרך תצלומים משפחתיים. הספר מתמקד באפקט של הצילום על הצופה ומתעלם במכוון מהצלם עצמו, מפעולת הצילום ומהאובייקט המצולם, אותו מכנה בארת ספקטרום.