כישלונה של תוכנית דריין היה אחד הגורמים לחוקי האיחוד של 1707, שמשמעותם איחוד בין אנגליה לסקוטלנד. לפיכך, זכתה לבסוף סקוטלנד להיות חלק ממעצמה קולוניאלית גדולה - האימפריה הבריטית. האיחוד גם מנע מאצילי סקוטלנד לפשוט את הרגל בשל האסון - ערכו של הפאונד הסקוטי התייצב בשל כך שנקבע ערכו לשילינג אחד, וכן שילמה אנגליה לסקוטלנד סכום כסף גדול.
2 of Amerikaz Most Wanted
הוא סינגל של הראפר האמריקאי טופאק שאקור, מתוך אלבום האולפן הרביעי של שאקור, "All Eyez on Me". השיר, שנכתב על ידי שאקור, סנופ דוג (שמתארח בשיר) ודאז דילינגר שגם הפיק את השיר שהופץ בתור הסינגל השני מתוך האלבום, אחרי California Love. השיר נכלל באלבום הלהיטים הגדולים של שאקור, Greatest Hits בשנת 1998. לשיר יצא רמיקס שנכלל באלבום הרמיקס של שאקור מ-2003, Nu-Mixx Klazzics. כמה שנים לאחר צאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי וצבר סך של למעלה מ-86 מיליון השמעות.
הווידאו קליפ.
לשיר יצא וידאו קליפ שצולם ארבעה חודשים בלבד לפני הירי בשאקור בספטמבר 1996. ההקדמה של הקליפ מציגה פרודיה שבה מופיע הראפר ביגי סמולס בתור "פיגי סמולס" ("Piggie"), ופאף דדי בתור "באף דדי" בדיון עם שאקור בעוד שהם בזים לעצמם על אירוע הירי בנובמבר 1994. מעריצי ראפ רבים מחשיבים זאת כרגע מזעזע, שהוביל לקליפ של השיר Hit 'Em Up, ואלה הובילו לתקרית הירי הקטלנית בספטמבר 1996. למרות ששאקור אומר ""I ain't gonna kill you, Pig" ו-"Once we're homeboys, we're always homeboys"" (אני לא אהרוג אותך פיגי, ברגע שהיינו פעם חברים, אנחנו תמיד חברים"), השיר נחשב ל-diss (העלבה), בגלל האופן האירוני שבו שאקור אומר זאת כשהכוונה היא להעליב. בשיר מוגש כתב אישום נגד טופאק וסנופ דוג, בעוד שאקור בדיוק שוחרר מהכלא, ומשפטו של סנופ דוג עומד לבוא בראש. בקליפ ישנן הופעות אורח של נייט דוג ודה דוג פאונד.
Viva La Vida
אוקינאווה
סיסלי טייסון
סיסלי טייסון (באנגלית: Cicely Tyson; 19 בדצמבר 1924 – 28 בינואר 2021) הייתה שחקנית אמריקאית. זכתה בשני פרסי אמי בפרס אוסקר לשם כבוד והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב על תפקידה בסרט "סאונדר".
ביוגרפיה.
טייסון נולדה וגדלה בשכונת הארלם, ניו יורק. בתם של תאודיסה וויליאם טייסון, זוג שהיגר לארצות הברית מהאי נוויס.
אחייניתה היא השחקנית האנגלייה קת'י טייסון.
התגלתה לראשונה בתור דוגמנית.
טייסון התחתנה עם מוזיקאי הג'אז המפורסם מיילס דייוויס בטקס אותו ניהל ראש עיריית אטלנטה אנדרו יאנג בביתו של השחקן ביל קוסבי.
ב-2016 החליט נשיא ארצות הברית ברק אובמה להעניק לה את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד הגבוה במדינה.
ספר הזיכרונות של טייסון "בדיוק כפי שאני" יצא לאור ב-26 בינואר 2021, יומיים לפני פטירתה. היא נפטרה יומיים לאחר מכן, ב-28 בינואר 2021.
קריירה.
קולנוע.
החלה את דרכה בקולנוע בדרמה "צייד בודד הוא הלב" ופרצה לתודעה בזכות תפקידה הראשי בתור רבקה מורגן אם המשפחה השחורה קשת היום בדרמת הגזענות של מרטין ריט "סאונדר".
זכתה על הופעתה בפרסי מבקרים והועמדה לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב .
לאחר מספר שנים שהתבלטה בעיקר בתפקידי טלוויזיה חזרה טייסון להתפרסם בקולנוע בשנות ה-90 בדרמה הקומית "עגבניות ירוקות מטוגנות" בתור הטבחית סייפסיי ובדרמת הפשע "כבודו של גנגסטר" בתור סטפני סיינט קלייר סוכנת ההימורים שעבדה עם הגנגסטר האפרו אמריקאי באמפי ג'ונסון (לורנס פישבורן).
שיחקה בדרמת הילדים "ווין-דיקסי", בקומדיות "יומנה של שחורה מטורפת" "יומנה של שחורה מטורפת 2" ובדרמה המוזיקלית "בקצב פראי".
לאחרונה השתתפה בקומדיה "למה הייתי צריך להתחתן?".
טלוויזיה.
טייסון נחשפה לראשונה לציבור האמריקאי בסדרת הדרמה "צד מזרח\צד מערב" בדמותה של ג'יין פוסטר מזכירתו של העובד הסוציאלי ניל ברוק (ג'ורג' סי. סקוט).
טייסון היא השחקנית האפרו אמריקאית הראשונה בהיסטוריה שזכתה בפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי בשנת 1974, על תפקידה בתור ג'יין פיטמן בסרט הטלוויזיה "האוטוביוגרפיה של ג'יין פיטמן" עליו גם קטפה את פרס אמי בקטגוריית שחקנית השנה והייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר.
הועמדה לאחר מכן לפרסי אמי על הופעותיה בסדרות "שורשים" בתור בינטה אמו של גיבור העלילה קונטה קינטה ו"קינג" בתור קורטה סקוט קינג אשתו של מרתין לותר קינג (פול וינפילד).
ב-1994 זכתה בפרס אמי השני שלה על הופעתה לצידם של דיאן ליין ודונלד סאת'רלנד בסרט האוסטרלי ""Oldest Living Confederate Widow Tells All".
שיחקה לצידו של דון צ'ידל בהפקת HBO "שיעור לאחר המוות" וגילמה את אמה של פעילת זכויות האזרח המפורסמת רוזה פארקס (אנג'לה באסט) בסרט "סיפורה של רוזה פארקס".
הידראזין
גניבת המכ&quot;ם המצרי
חטיפת המכ&quot;ם המצרי
פ.צ. טוונטה
Enschede
Haarlem
מערת הנחל
מערת הנחל (תרגום שמה הערבי המודרני, מע'ארת אל-ואד; ידועה במחקר בשם מערת אל-ואד) היא אתר ארכאולוגי–פרהיסטורי במערב הכרמל. האתר כולל מערה גדולה וטרסה טבעית בפתחה, ויחד עם שלוש המערות שנחקרו בקרבתה: מערת תנור, מערת גמל ומערת הגדי, הוא חלק מהאתר הפרהיסטורי נחל מערות. מערת הנחל ידועה בעיקר בזכות שכבות היישוב העשירות מן התרבות הנאטופית (כ-15,000 עד 11,700 שנים לפני זמננו, תיארוך פחמן 14 מכויל) שהיא תרבות המעבר מאורח חיים נוודי של ציידים–לקטים בתקופה הפלאוליתית לקהילות החקלאיות בתקופה הנאוליתית. במערה התגלו גם שכבות ארכאולוגיות קדומות יותר, מהתקופה הפלאוליתית התיכונה והעליונה.
מערת הנחל היא האתר הנאטופי הראשון שנחפר בהיקף נרחב, החל משנת 1928, ומחקרו נמשך עד היום. הממצא הארכאולוגי העשיר מתרבות זו באתר כולל בנייה נרחבת של בתים מאבן, בתי קברות מובחנים, תרבות חומרית עשירה וניצול אינטנסיבי של משאבי הסביבה. הגדרת התרבות הנאטופית כחברה ייחודית ומורכבת של ציידים–לקטים יושבי קבע שנמצאת על סף המעבר לאורח חיים חקלאי, התבססה בעיקרה על תוצאות החפירות במערת הנחל.
ב-29 ביוני 2012 הוכרזה המערה, יחד עם נחל המערות, כאתר מורשת עולמית.
האתר וסביבתו.
ארבע המערות הפרהיסטוריות בנחל מערות (תנור, גמל, הנחל וגדי) נמצאות בשיפולי המצוק המערבי של הר הכרמל, במקום שבו מגיח הנחל למישור החוף, כ-17 קילומטרים דרומית לחיפה ו-4 קילומטרים מזרחית לקו החוף הנוכחי של הים התיכון. מערת הנחל נמצאת בגובה של כ-45 מטרים מעל פני הים הנוכחיים. זוהי המערה הגדולה ביותר בנחל מערות ואחת הגדולות בכרמל: אורכה כ-70 מטרים, שטחה כ-700 מטרים רבועים, והיא נפתחת אל טרסה טבעית רחבה הנמצאת כעשרה מטרים מעל קרקעית הנחל. מערת הנחל יושבה מאוחר יותר יחסית לשאר המערות בנחל, בערך ב-50,000 השנים האחרונות.
ירידת מפלס הים העולמי בשיא תקופת הקרח האחרונה (כ-19,000 שנים לפני זמננו) גרמה להתרחקות חוף הים התיכון ממערת הנחל ולהתרחבות מישור חוף הכרמל. מפלס הים היה עדיין נמוך משמעותית ממפלסו כיום, והיה במגמת עלייה במהלך קיומה של התרבות הנאטופית במערת הנחל (כ-15,000 עד 11,700 שנה לפני זמננו). כך, היה החוף בתחילת ההתיישבות הנאטופית נמוך בכ-60 מטרים ממפלסו בימינו, ומרוחק מהמערה כ-14 קילומטרים מהים. תושבי מערת הנחל יכלו לנצל את מישור החוף הרחב, על רכסי הכורכר והמרזבות שביניהם, וגם נהנו מגישה נוחה לבמת ההר המיוערת דרך נחל מערות. שרידי בעלי חיים וצמחים שהורבדו באתר מעידים שסביבתו, במשך זמן קיומו של היישוב הנאטופי, הייתה מורכבת מפסיפס ים-תיכוני אופייני של חורש ושטחים פתוחים, בדומה להיום.
תולדות המחקר.
גילוי האתר.
המחקר הארכאולוגי השיטתי במערות הכרמל בכלל ובמערת הנחל בפרט החל בשנת 1928, כאשר מחלקת העתיקות המנדטורית שלחה את החוקר הבריטי צ'ארלס למברט לבדוק אם יש שרידים ארכאולוגיים במצוק נחל מערות. למברט חפר שש תעלות בדיקה גדולות בטרסה, בפתח המערה ובתוכה. בשלוש מתעלות הבדיקה – בצפון הטרסה, במרכזה ובמרכז החדר הראשון של המערה – זיהה למברט רצף שכבות פרהיסטוריות הכוללות קירות, מתקנים וקבורה, וייחס אותם נכונה לתרבות הנאטופית, אשר נחשפה באותה שנה במערת שוקבא (בנחל נטוף שביהודה) וטרם הוגדרה בשם זה. למברט מצא בתעלת הבדיקה שבמרכז הטרסה את אחד מחפצי האמנות הפרהיסטוריים הראשונים שהתגלו במזרח התיכון – ידית מגולפת מעצם, בצורת בעל חיים. בעקבות מציאת חפץ האמנות, שלח למברט מברק לירושלים המודיע על הממצא שמצא.
חפירות גארוד.
בעקבות ממצאיו של למברט הוכרה חשיבותו הארכאולוגית של אתר נחל מערות. לאתר נשלחה הארכאולוגית הבריטית דורותי גארוד שהפסיקה בשל כך את חפירת הבדיקה שלה במערת שוקבא. גארוד ערכה את החפירה הנרחבת והידועה ביותר במערת הנחל בשנים 1929–1933, כחלק ממפעל חפירות רחב היקף במערות הכרמל. היא הרחיבה את תעלות הבדיקה שחפר למברט, וחפרה את כל מרכז הטרסה ואת שני החדרים הראשונים של המערה בשלמותם, עד סלע האם.
הרצף הסטרטיגרפי שהתגלה בחדרים הראשונים של המערה הוא:
בטרסה התגלו רק שכבות A ו-B.