ב-30.8.2020 הסתערו מפגינים מתנועת "חיי שחורים חשובים" על פסלו במונטריאול. משכו אותו באמצעות כבל, עד שנפל מהבסיס ארצה. הפסל התנפץ וראשו ניתז, לקול מצהלות ומחוות גנאי של ההמון.
הסנאטור השמרני, יו סיגל, מאמין שהאנדרטה האמיתית לזכרו של מקדונלד היא קנדה עצמה: "ללא מקדונלד היינו ארץ שגבולותיה משתרעים לא יותר מערבה מגבול מניטובה-אונטריו ועד קו כלשהו מזרחה. ניופאונדלנד הייתה משהו שדומה לאלסקה ואני סבור שאותו דבר היה קורה למניטובה, ססקצ'ואן, אלברטה וקולומביה הבריטית ואנו היינו רוכשים את הנפט שלנו מארצות הברית. מצב זה היה מוריד את איכות חיינו ואת אפשרויות התעסוקה שלנו ותפקידנו במפה העולמית היה מצומצם עד מאוד". הביוגרפים של מקדונלד ציינו את תרומתו לאיחוד קנדה וייסודה כאומה. סווינסון גורס ששאיפתו של מקדונלד לקנדה חופשית וסובלנית הפכו לחלק מתפיסתה הלאומית: "לא רק שהוא סייע ליצור את קנדה, אלא שהוא תרם ללא ליאות לדמותה". גווין אמר על מקדונלד:
אנדורה באירוויזיון
אנדורה השתתפה באירוויזיון 6 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות ב-2004. למרות התעניינותה של רשות השידור האנדורית בתחרות שהחלה עוד טרם השתתפותה, היא החלה לשדר את התחרות רק בפעם הראשונה בה השתתפה, בעוד תושבי אנדורה היו יכולים לצפות בתחרות דרך רשות השידור הספרדית או הצרפתית. רוב השירים אשר שלחה אנדורה לתחרות היו בקטלאנית. אנדורה פרשה מהתחרות לצמיתות ב-2010
רקע.
למרות התעניינותה של אנדורה בתחרות, היא מעולם לא הצליחה להעפיל לשלב הגמר, ונכון ל-2020, אנדורה נמצאת במקום האחרון בדירוג המדינות באירוויזיון לפי זכיותיהן.
באירוויזיון 2007 ההערכה הייתה שאנדורה אכן תעבור את שלב חצי הגמר ותעפיל אל הגמר, אולם היא סיימה לבסוף במקום ה-12 ולבסוף לא העפילה לגמר. בשנים 2004 - 2005 ערכה רשת השידור האנדורית, RTVA, תוכנית ריאלטי גדולה באמצעותה היא בחרה את השיר שייצג אותה בתחרות. החל מ-2006, בחרה RTVA את השיר לתחרות דרך בחירה פנימית.
לאירוויזיון 2009 שנערך במוסקבה שלחה RTVA שיר שנבחר באמצעות בחירה ציבורית, דבר הנעשה לאחרונה בשנת 2005. באירוויזיון נכשלה אנדורה שוב לעלות לשלב הגמר, והיא נשארה בחצי הגמר עם 8 נקודות בלבד.
לאורך השנים העניקה אנדורה את 12 הנקודות שלה לספרד, למעט ב-2007. כיוון ששתי המדינות הן שכנות, הואשמה אנדורה לא פעם בהצבעה פוליטית ולא בהצבעה כשרה לשיר המועדף.
הפרישה מהתחרות.
בדצמבר 2009 הודיעה רשת השידור האנדורית על כוונתה לפרוש מאירוויזיון 2010 עקב חוסר יכולת לממן את המשלחת האנדורית. אנדורה התכוונה להשתתף באירוויזיון 2010 אם תמצא מקור מימון, אך כיוון שלא מצאה היא נאלצה לפרוש מהתחרות. ההודעה על הפרישה הגיעה לאחר שאנדורה כבר הגישה את השיר שאמור היה לייצג אותה בתחרות. כמו כן, הודיעה אנדורה שלא תשתתף באירוויזיון 2011 עקב בעיות כלכליות.
אנדורה הודיעה שב-2019 תחזור לתחרות רק אחרי שתקבל תמיכה כספית ממשלתה. לבסוף, היא לא עשתה כן.
באוגוסט 2020 הודיעה אנדורה באופן רשמי שהיא השיגה את התקציב הדרוש על מנת לחזור לאירוויזיון 2022, דבר שלבסוף לא קרה.
ז'אן פייר ז'אנה
ז'אן פייר ז'נה
צו כרמיה
צו כרמיה, או פקודת כרמיה, צו שניתן ב-1870 בצרפת והעניק לכ-35 אלף יהודי אלג'יריה אזרחות צרפתית. הצו נקרא על שמו של אדולף כרמיה, שר המשפטים הצרפתי-יהודי שיזם אותו.
הצו קבע כי:
הרקע.
צרפת פלשה לאלג'יריה וכבשה אותה בשנת 1830. בעת הכיבוש הצרפתי של אלג'יריה חיו בה כ-16,000 יהודים, מרביתם בארבעת הערים הגדולות, אלג'יר, אוראן, קונסטנטין ותלמסן. תחת השלטון העות'מאני, ששרר עד הכיבוש הצרפתי, היהודים חיו במעמד של ד'ימים, מעמד נחות לעומת בני האוכלוסייה המוסלמית.
ביטול האוטונומיה המשפטית של יהודי אלג'יריה.
הקהילה היהודית נהנתה בתקופה העות'מאנית מאוטונומיה פנימית בענייני דת ומשפט. לאחר הכיבוש הצרפתי השלטון החדש החל להתערב בנושאי ניהול הקהילה וגבולות האוטונומיה עד שב-28 בפברואר 1841 הוצא צו חדש שביטל את בתי הדין הרבניים והכפיף את היהודים לחוק האזרחי הצרפתי - לא נערכו שינויים דומים לגבי האוכלוסייה המוסלמית.
קבלת הצו תרמה רבות להתקדמותם של היהודים באלג'יריה בכל תחומי החיים והחברה. עם זאת, בעקבות הצו גברה באופן משמעותי האנטישמיות של אנשי המנהל והמתיישבים האירופיים, שהתקשו להשלים עם העובדה שילידים - היהודים האלג'יראים - הפכו להיות שווים להם. רגש העליונות וכן החישוב הכלכלי בהפסידם כוח עבודה זול, יצרו גילויי אנטישמיות כלפי היהודים. גם המוסלמים תושבי אלג'יריה גילו ביטויי שנאה ליהודים, לאחר שהם עצמם לא הוכרזו כאזרחים צרפתים ונשארו במעמדם החברתי הנמוך.
במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-7 באוקטובר 1940, ביטל ממשל וישי שהוקם בצרפת את צו כרמיה, ונשללה אזרחותם הצרפתית של יהודי המושבות הצרפתיות בצפון אפריקה.
ב-20 באוקטובר 1943 הושבה האזרחות הצרפתית ליהודי אלג'יריה.
יעקב באסין
יעקב זִינוֹבְיֶיביץ' בַּאסִין (ברוסית: Яков Зиновьевич Басин; בבלארוסית: Якаў Зіноўевіч Басін; 28 באוגוסט 1939 - 17 בפברואר 2022) היה היסטוריון, חוקר תרבות, פובליציסט יהודי-בלארוסי, פעיל בקהילה היהודית בבלארוס, פעיל זכויות אדם וממנהיגי היהדות המתקדמת.
קורות חיים.
באסין, סיים את המכון לרפואה במינסק והיה רופא פעיל במשך 34 שנים עד לשנת 1998. מאסים היה מחברם של ספרים על ההיסטוריה של היהודים ברוסיה הלבנה, ועל השואה והאנטישמיות. התגורר בעיר מינסק.
יעקב בסין
הצעדה לשוויון לאומי
הצעדה לשוויון לאומי (באנגלית: National Equality March) היא הפגנה ארצית שנערכה ב-11 באוקטובר 2009 (יום היציאה מהארון הבינלאומי) מול הבית הלבן בוושינגטון הבירה בארצות הברית. ההפגנה קראה לעגן בחוק הפדרלי שוויון אזרחי והגנה מאפליה עבור הומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (להט"ב) בכל 50 מדינות ארצות הברית ובמחוז קולומביה, ולבטל את מדיניות צבא ארצות הברית כלפי הומואים ולסביות - "אל תשאל, אל תספר" אשר אסרה על אנשי להט"ב מוצהרים לשרת.
את הצעדה יזמו האקטיביסטים דייוויד מיקסנר וקליב ג'ונס, והיא הייתה ההפגנה הראשונה בנושא זכויות להט"ב בארצות הברית שנערכה בוושינגטון די. סי. מאז שנת 2000. ארגונים אחרים יזמו פעילויות נוספות במהלך סוף השבוע בו התקיימה ההפגנה, ובהן צוינו 11 שנים לרצח של מת'יו שפרד, שקידם תשומת-לב ציבורית ופעולות חקיקה בנושא פשעי שנאה.
רקע.
מאות אלפי מפגינים אשר כללו בעיקר את חברי קהילת הלהט"ב לצד פעילים חברתיים בהם מטעם ארגוני זכויות אדם צעדו ביום ראשון ה-11 באוקטובר 2009 מהבית הלבן אל עבר הקפיטול, בדרישה שהנשיא ברק אובמה יפעל, כפי שהצהיר, לביטול מדיניות "אל תשאל, אל תספר" של צבא ארצות הברית האוסרת על הומואים ולסביות מוצהרים לשרת בצבא, וכן לפעול לביטול אפליה של אנשי להט"ב בתחומים נוספים בהם אפליה בתעסוקה, דברי שנאה, מתן שירותים ועוד. ארגונים רבים התקוממו לאחר אישורה של הצעה 8 בקליפורניה המבטלת את האפשרות לנישואים חד מיניים במדינה ומחו נגד מה שנתפס בעיניים כאוזלת יד בנושא מצד ממשלו של אובמה. על אף שלא הייתה הערכה רשמית של כמות המשתתפים, אמצעי התקשורת בארצות הברית העריכו כי בצעדה השתתפו מעל 200,000 איש. שלא כמו באירועים דומים שנערכו בשנים 1979, 1987, 1993 ו-2000 בהם הופיעו ידוענים והם משכו עד חצי מיליון איש, "הצעדה לשוויון לאומי" נשאה אופי של תנועה שורשית, ותוכננה להיות בסגנון מאופק.
מכיוון שהמארגנים עשו שימוש נרחב ברשתות חברתיות באינטרנט על מנת לגייס את המשתתפים, האירוע אורגן במהירות רבה יותר ובפחות הוצאות כלכליות בהשוואה לאירועים הקודמים. המארגנים הוציאו סכום של 156,000 דולר על הפקת האירוע, וגייסו סכום של 260,000 דולר.
מלבד נאומים, במהלך האירוע הועברו סדנאות בנושאים שונים הקשורים לזכויות להט"ב כגון התרת שירות צבאי עבור להט"בים ברחבי העולם, אימוץ, וזכויות עבור טרנסג'נדרים. קליב ג'ונס ושרי וולף קיימו סדנה בבית הקפה "Busboys and Poets", עם כמה מאות משתתפים, בנושא המאבק לזכויות להט"ב של הקהילה הגאה.
נואמים.
לאחר שהגיעה הצעדה מהבית הלבן אל הקפיטול, התקיים במקום כנס ובו נאמו יותר מ-30 אישים. בין הנואמים היו:
נאום הנשיא אובמה.
בערב שלפני הצעדה התקיים בוושינגטון אירוע מטעם הקמפיין לזכויות אדם, ארגון הלהט"ב הגדול והמשמעותי ביותר מסוגו בארצות הברית. באירוע נאם הנשיא ברק אובמה, והייתה זו הפעם השנייה שנשיא מכהן נואם בפני הארגון. הראשון לעשות כן היה ביל קלינטון, בשנת 1997.
הנאום שודר במלואו ברשתות הטלוויזיה CNN ו-C-SPAN, ובו התייחס אובמה לסוגיות שונות של שוויון, כגון החוק האמריקאי למניעת אפליה במקומות עבודה, חוק פשעי השנאה, ההצעה לביטול חוק הגנת הנישואים, ונושא המאבק במחלת האיידס. בנוגע למדיניות (המעוגנת בחוק) "אל תשאל, אל תספר", הצהיר אובמה באומרו כי: "אני אבטל את המדיניות. זו ההתחייבות שלי אליכם".
נעים סולימנוגלו
נעים סולימנוגלו (בטורקית: Naim Süleymanoğlu, נהגה נאים סוליימנוֹאוּלוּ; 23 בינואר 1967 - 18 בנובמבר 2017) היה מרים משקולות טורקי ששלט בענף בקטגוריית משקל נוצה מאמצע שנות ה-80 ועד סוף שנות ה-90, ונחשב בעיני רבים לאחד מגדולי מרימי המשקולות בכל הזמנים. זכה ב-3 מדליות זהב אולימפית, ב-7 אליפויות עולם וב-6 אליפויות אירופה, וקבע 46 שיאי עולם כשאת הראשון בהם קבע כבר בגיל 15. בגלל גובהו הנמוך (1.47 מטר) וכוחו העצום, נודע בכינוי "הרקולס כיס".
תחילת דרכו.