ב-1992 הוציא מארק אוליבר אוורט את האלבום "A Man Called E" תחת הכינוי E. הסינגל "Hello Cruel World" זכה למידה מסוימת של הצלחה.
ב-1993 הוציא E את האלבום "Broken Toy Shop". בשנה זו החל שיתוף הפעולה בינו לבין המתופף ג'ונתן "בוץ'" נורטון. לאחר צאת האלבום הסתיים החוזה של E עם "Polydor", חברת התקליטים שהוציאה את שני אלבומיו הראשונים.
אילז הוקמה באופן רשמי כש-E ובוץ' פגשו את טומי וולטר. השם אילז (Eels) נבחר על מנת שאלבומי הלהקה יהיו קרובים לאלבומי הסולו של E בסידור אלפביתי. רק מאוחר יותר התגלה שבין שני השמות חוצצים אומנים רבים כמו האיגלס ו-Earth, Wind &amp; Fire. האילז היו אחת הלהקות הראשונות שחתמו על חוזה הקלטות עם "DreamWorks Records".
ב-1996 יצא אלבום הבכורה של הלהקה, "Beautiful Freak", אלבום פופ מלנכולי עם מילים מיוסרות. מבחינה מוזיקלית ניכר בו טווח רחב של השפעות, שכללו סגנונות כמו גראנג' והיפ הופ. הסינגלים "Novocaine For The Soul", "Susan's House" ו-"Your Lucky Day in Hell" זכו להצלחה לאומית ובינלאומית מתונה.
בשנים 1996 ו-1997 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות על מנת לקדם את האלבום. הם הופיעו בפסטיבלים רבים והחלו להיות ידועים בארצות הברית ובאירופה. ב-1997 וולטר עזב את הלהקה. הלהקה זכתה בתואר "פריצת השנה הבינלאומית" בטקס פרסי המוזיקה הבריטית לשנת 1998.
השיר "My Beloved Monster" של הלהקה הופיע בפסקול הסרט "שרק", שהופק על ידי DreamWorks. שני שירים נוספים מהאלבום, "Not Ready Yet" ו-"Guest List", הופיעו בעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה "רצח מאדום לשחור", והשיר "Your Lucky Day in Hell" הופיע בסרט האימה "צעקה 2".
שיר הנושא "Beautiful Freak", שנכתב על ידי אוורט עבור חברתו, נכלל בפסקול הסרט "הלבוי 2".
המשך דרכה של הלהקה.
אחרי הצלחת האלבום "Beautiful Freak", חווה E תקופה קשה בחייו האישיים: אחותו התאבדה ואמו אובחנה כחולת סרטן. האלבום "Electro-Shock Blues", שיצא ב-1998, התמקד במשפחתו של E, ועסק בנושאים כמו מוות, סרטן והתאבדות. גם מותו הטרגי של אביו, הפיזיקאי יו אוורט השלישי, זכה להתייחסות בשיר "Baby Genious".
לאלבום תרמו אמנים רבים כגון ג'ון בריאון, ליסה ג'רמנו, וגרנט-לי פיליפס. הרכב הלהקה השתנה וטומי וולטר הוחלף בבסיסט אדם סיגל. חלק מסיבוב ההופעות האמריקני של הלהקה בוטל עקב מות אימו של אוורט. מאוחר יותר באותה השנה חברי הלהקה חזרו להופיע באירופה, בהופעות חימום של להקת "פאלפ".
בשנת 2000 יצא האלבום "Daisies of the Galaxy", שהוקלט כמעט בשלמותו במרתף של E. לאלבום אופי קליל ואופטימי יותר מקודמו. אל E הצטרפו באולפן מייקל סימפסון, גרנט-לי פיליפס ופיטר באק. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Mr. E's Beautiful Blues", נכתב בשיתוף עם סימפסון וניתן לשמוע בתחילתו את צליל האיתורית שלו. השיר לא היה אמור להופיע באלבום, אולם חברת התקליטים התעקשה, ועל כן הוא נכלל בתור "שיר בונוס" המופרד מהשאר על ידי דממה של 20 שניות. השיר נכלל בפסקול הסרט "רוד טריפ", וחלק משחקני הסרט מופיעים בוידאו קליפ שלו.
ב-2001 יצא האלבום "Souljacker". ג'ון פאריש, שעבד בעבר עם פי ג'יי הארווי, השתתף בכתיבת מרבית השירים וניגן על גיטרה בהקלטות ובסיבוב ההופעות. בתקליט משתתפים גם ג'ו גור על הגיטרה וקול ג'י מרדר (קלי לוגסדון) על גיטרה באס וקלידים. לאחריו, ב-2004, הוציאה הלהקה את האלבום "Shootenanny!", מתוכו יצא כסינגל השיר "Saturday Morning".
אלבומם הבא היה "Blinking Lights and Other Revelations", אלבום כפול בן 33 רצועות. הוא יצא באפריל 2005, והיה לכותר הראשון של הלהקה שיצא תחת חברת התקליטים "Vagrant Records". סיבוב ההופעות הראשון לקידום האלבום נקרא "אילז עם מיתרים", והוא כלל, מלבד E, גם רביעיית מיתרים, ושני רב נגנים, אלן "ביג אל" האנטר וג'ף "דה צ'ט" ליסטר, שהפכו לחברי להקה קבועים. סיבוב ההופעות הונצח באלבום בשם "Eels With Strings: Live at Town Hall", שהוקלט בניו יורק ויצא כ-CD וכ-DVD.
אלבומם השביעי של האילז, "Hombre Lobo" ("אדם זאב" בספרדית), יצא ביוני 2009. כותרת המשנה של האלבום היא "12 שירים אודות תשוקה" - האלבום מספר את סיפורו של אדם המוקסם מיופייה של המוזה שלו, ומתוסכל מתשוקתו אליה.
בינואר 2010 יצא האלבום "End Times" ("אחרית הימים"), שנכתב בהשראת תהליך הגירושין שעבר E. כבר באוגוסט של אותה שנה יצא אלבום נוסף, "Tomorrow Morning", שהוגדר כ-"הפרק האחרון בטרילוגיה" שהתחילה עם "Hombre Lobo" (שעסק בתשוקה) ו-"End Times" (שעסק בסיום היחסים); נושא האלבום האחרון בשלושה הוא גאולה.
בפברואר 2013 יצא "Wonderful, Glorious", אלבום האולפן העשירי של הלהקה.
באפריל 2014 יצא האלבום "The Cautionary Tales of Mark Oliver Everett".
שן צונג-ון
שן צונג-ון (בסינית: 沈從文; ) היה סופר סיני מודרני, אינטלקטואל סיני בולט, וארכאולוג. למרות שספריו נאסרו לפרסום בסין ונגנזו בשנות החמישים, חשיבותו כסופר והשפעתו על הספרות הסינית המודרנית רבה. יש הסבורים שהוא משתווה בחשיבותו לסופר הסיני לו שון.
ספרו "עיירת הגבול" תורגם לעברית.
ביוגרפיה.
ילדות.
שן צונג-ון נולד במחוז חונאן. מבחינה אתנית הוא השתייך לבני המיאו והטוג'יה שהיוו מיעוט, רוב תושבי מחוז חונאן היו בני האן. באזור כפרי אפוף יערות ונהרות והמפורסם בנהרות המהווים את נוף ילדותו, הוא נהר היאנגצה. יחד עם הנוף המרהיב, שן צונג כילד ונער חזה במעשי זוועה (תוצאה של מהפכת 1911 שבה הסתיימה תקופת השלטון הקיסרי והביאה לגל של מעשי הרג וטבח). מאוחר יותר יהווה הניגוד בין המושלם למעוות מוטיב מרכזי ביצירותיו הספרותיות.
אינטלקטואל וסופר.
בהיותו בן 13 הוא נשלח לבית ספר צבאי ולאחר מכן אל הצבא. הוא קטע את שירותו הצבאי ב-1922 ובחר להקדיש עצמו ללימודים ולכתיבה, (בתקופת שירותו הצבאי הוא נחשף שוב לניגודים: מצד אחד המציאות הצבאית בה חי, ומאידך הוא נחשף בתקופת שירותו הצבאי לספרות המודרנית הסינית).
הוא עקר לפקין שם חי בדוחק והחל לפרסם את סיפוריו שעוררו תשומת לב בקרב חוגי הספרות.
ב-1927 עקר לשאנגחאי והחל לעסוק בכתיבה ובעריכה ספרותית. החל משנות השלושים ועד פרוץ מלחמת סין יפן, לימד ספרות באוניברסיטאות שונות ובאותו זמן גם כתב את רוב יצירותיו ובין היתר גם את קובץ סיפוריו עיירת הגבול. עם פרוץ מלחמת סין-יפן הוא עקר לדרום מערב סין, הוא לימד באוניברסיטת קונמינג, וכרבים מהאינטלקטואלים הסינים הוא החל לכתוב ספרות פטריוטית שנועדה לעודד את הלוחמים הסינים וגם את העם הסיני. ב-1946 הוא החל ללמד באוניברסיטאות פקין ופו-רן, דעותיו כאינטלקטואל וכסופר הכילו ניגודים, מצד אחד האמין בעצמאותו של האמן ואי תלותו באידאולוגיות ובנאמנותו אך ורק אל היושר האינטלקטואלי. ומאידך ברוח הקומוניזם הסיני הוא סלד מאלילים ומדת ובמיוחד סלד מהקונפוציוסיזם הוא טען שתופעה זו המתבטאת גם כפולחן וגם כדרך חיים היא סכנה לחברה הסינית.
החלק השני של חייו.
בעקבות עליית הקומוניסטים לשלטון ב-1949, החל מסע רדיפות שיטתי נגדו, הוא הואשם באי נקיטת עמדה בתקופת מלחמת האזרחים הסינית. מכבש הלחצים שהופעל עליו הביאו בסמוך ל-1950 לנסות לשים קץ לחייו, ובמציאות הפוליטית הסינית הוא מצא עצמו מותקף מימין ומשמאל בגלל סירובו לוותר על עצמאותו כסופר ולשרת צד אידאולוגי כלשהו. ב-1950 הוא אולץ להפסיק להרצות ולעבוד באוניברסיטאות בסין וספריו נגנזו ולא היו נגישים לציבור הסיני. הוא אולץ לעבוד בתפקיד זוטר במוזיאון ההיסטורי של פקין. צונג התמסר אל תפקידו החדש ועד מהרה החל לפרסם מאמרים מקצועיים בתחום הארכאולוגיה, חלק מהמאמרים אף פורסמו מחוץ לסין והקנו לצונג מוניטין כחוקר ארכאולוגיה. צונג בניגוד לסופרים סינים אחרים שרד את מהפכת התרבות הסינית. בשנות השמונים עקב שינוי יחס המשטר אל חופש היצירה, החלו יצירותיו הגנוזות של צונג לצאת לאור לאחר שלושים שנות גניזה. כתביו מעוררים סקרנות גם מחוץ לתחומי סין וחלק מיצירותיו תורגמו למספר שפות.
בחודש מאי בשנת 1988 נפטר שן צונג ון בפקין. טקס הלווייתו היה צנוע, סוכנות הידיעות הסינית דיווחה על הלווייתו של צונג באופן לקוני.
ירון קסטנבוים
ירון קסטנבוים (נולד ב-1968) הוא שף ישראלי והבעלים של מסעדת "פוד ארט" בתל אביב.
ביוגרפיה.
בשל גובהו של ירון קסטנבוים, אביו ייעד לו קריירה בכדורסל, ואף בילדותו שיחק כדורסל במספר קבוצות, אולם הוא רצה ליצור אמנות. נקודת המפנה בחייו החלה בשנת 1988 בחגיגת הבר מצווה של אחיו הצעיר. המשפחה חגגה במסעדת "קליפורניה" וקסטנבוים התרגש מהאוכל שבושל על ידי פטריק באואר. החוויה הותירה בו התרשמות עמוקה והוא ביקש להתחיל לעבוד כמלצר במקום, אך מכיוון שלא הייתה משרה פנויה, החל לעבוד במטבח במקום זאת.
לאחר מכן החל לעבוד ב"קייטרינג מייקל שטרן", שם גם הכיר את רן שמואלי.
בשנת 1990 נסע ללמוד במכון הקולינרי ה-C.I.A (The Culinary Institute of America) , במדינת ניו יורק.
בחופשתו, בסיום השנה הראשונה, נסע לאנטיגואה שבקריביים, שם עבד במלון יוקרתי השייך לרשת סיינט ג'יימס, החביבה על עשירי העולם. בנסיעתו גילה קסטנבוים את המטבח הקריבי.
לאחר שקסטנבוים סיים את לימודיו במכון, אחרי שהחזיק בתפקיד נשיא מועדון היין של בית הספר, וזכה לארבעה פרסי הצטיינות, נבחר לעבוד אצל השף ז'ורז' בלאן, ורכש את התמחותו במסעדות 3 כוכבים של המדריך היוקרתי מישלן, אצל השפים הצרפתיים אלן דיקאס, ופייר גנייר.
בשנת 1993 אביו של קסטנבוים, יצחק, נפטר ממחלת הסרטן, ומחלתו זירזה את חזרתו של קסטנבוים לארץ.