אטיגרציוזו
פארק גאולוגי סרדיניה
ארז פילוסוף
ארז פילוסוף (נולד ב-12 באוקטובר 1971) הוא יזם אינטרנט, מייסד אתר וואלה! עם שותפו גדי הדר.
קורות חיים.
ארז עסק בפיתוח תוכנה מגיל 15, סיים תיכון במגמת אלקטרוניקה ומחשבים, לאחר התיכון שירת בצה"ל כטכנאי אלקטרוניקה ומפתח תוכנה בחיל המודיעין.
לאחר השירות הצבאי, הצטרף בשנת 1994 כמתכנת לחברת "טלטל ערוצי תקשוב" אשר פיתחה שירותים לרשת תקשוב ישראלית בשם TVTEL.
בשנת 1995 לאחר שנחשף לרשת האינטרנט הקים, כפרויקט צדדי, מדריך אתרי אינטרנט בסיסי בשם וואלה!, אשר לימים גדל והפך לפורטל אינטרנט פופולרי. האתר וואלה! הפך לפעילות העיקרית של החברה, וארז הפך לשותף בה. עם התקדמות האתר הפך פילוסוף למנכ"ל חברת "וואלה!".
בשנת 2006 נבחר במקום השני ברשימת האנשים המשפיעים באינטרנט הישראלי של מגזין TheMarker.
בשנת 2007 עזב את החברה למטרת עסקים חדשים.
בשנת 2010 הושק סטארט-אפ בהובלת פילוסוף, "ליבוקס" , לניהול ושיתוף קובצי מדיה באיכות HD. החברה, שגייסה כ-2.5 מיליון דולר, נסגרה שנה לאחר מכן והפטנטים שלה הוצעו למכירה.
מוש השור
מעיינה זץ
מעיינה זץ (בפורטוגזית: Mayana Zatz; נולדה ב-16 ביולי 1947 בתל אביב) היא ביולוגית מולקולרית וגנטיקאית ברזילאית יהודייה. היא פרופסור מן המניין באוניברסיטת סאו פאולו, ומשמשת כדקאן למחקר באותו מוסד.
הישגיה של פרופסור זץ זיכו אותה בהכרה בינלאומית ובפרסים רבים, בהם פרס לוריאל-אונסק"ו לנשים במדע בשנת 2001. היא נחשבת לחלוצה בתחומה – חקר מחלות גנטיות ניווניות נוירו-שריריות.
קורות חיים.
מעיינה זץ נולדה בישראל ב-1947 להורים יוצאי פולין ורומניה. בהיותה בת שנה ירדה עם משפחתה לצרפת, שם התגוררה עד גיל 7. ב-1955 היגרה עם משפחתה לסאו פאולו, ברזיל. ב-1968 היא סיימה תואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת סאו פאולו (USP). זץ החלה להתעניין בחקר ניוון שרירים עוד בהיותה סטודנטית, כשליוותה חולה ממשפחה בה שכיחות גבוהה למחלה זו.
ב-1969 החלה לעבוד בייעוץ גנטי עבור משפחות הנושאות גנים של מחלות נוירו-שריריות, במטרה להעריך את הסיכון שלהן להוליד צאצאים הנושאים את הגן וליידען על כך.
ב-1970 השלימה לימודי מסטר ב-USP ונושא התזה היה "מחלות ניווניות פרוגרסיביות" (בפורטוגזית: "distrofias musculares progressivas") וב-1974 סיימה עבודת דוקטורט, בה הרחיבה את נושא עבודת המסטר, גם כן ב-USP. ב-1977 השלימה פוסט-דוקטורט בגנטיקה רפואית באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).
12 שנים לאחר שהחלה לייעץ למשפחות היא חידשה את הקשר עמן, וגילתה שרוב המשפחות שבסיכון גבוה נמנעו מהולדת ילדים. מאידך, נדהמה זץ להוודע לאופן בו ננטשו ילדים שנולדו עם המחלה. התפתחותם המנטלית של ילדים אלה הייתה נורמלית באופן כללי, אך הם לא זכו לסעד רפואי, לא ביקרו בבתי ספר ואף לא עברו טיפולים פיזיותרפיים.
ב-1981, ייסדה זץ יחד עם צוותה את העמותה הברזילאית לניוון שרירים (). העמותה שכנה ב-7 שנותיה הראשונות במתחם המכון למדעי החיים של אוניברסיטת סאו פאולו. לאחר מכן עבר מטה העמותה למשכן קבע. ABDIM הוא המוסד הראשון באמריקה הלטינית המסייע לנשאי גנים מחוללי מחלות ניוון שרירים. מטופלים בעמותה כל שבוע כמאה ילדים ובני נוער המשובצים בקבוצות יומיות של 20 מטופלים. בנוסף מקבלת העמותה לטיפול חד-פעמי עד כ-300 חולים נוספים בחודש. מאז היווסדה, סייעה העמותה ליותר מאלף ילדים, רובם מעוטי יכולת. בתחילה, ממוינים נשאים ואלה שמאובחנים כחולים מופנים לטיפול בעמותה, לכל חייהם. ABDIM מציעה טיפולים פיזיתרפיים, הידרותרפיים, פעילויות פנאי, גירוי יצירתיות וחשיבה, נוסף על טיפולים פסיכולוגיים קבוצתיים ותמיכה פרטנית עבור החולים וקרוביהם.
עד היום, סייעה זץ לקרוב ל-16,000 בני אדם ממשפחות נשאיות של גנים מחוללי מחלות (בעיקר מחלות נוירו-שריריות), המספר הגבוה בעולם של מקרים מתועדים.
ב-1995, איתרה פרופ' זץ, יחד עם פרופ' מָריה ריטָה פָסוֹס בוּאֶנוֹ ותלמידת הדוקטורט אלוֹאִיזָה דֶה סאָה מורֶירָה, גנים מחוללי מחלות ניוון שרירים בזרועות וברגליים, והיו לראשונות בעולם שעשו כן. הן גם מיפו את הגן האחראי לתסמונת קנובלוך , הגורם לסוג מסוים של עוורון פרוגרסיבי.
זץ לקחה חלק בפרויקט גנום האדם הבינלאומי, שהושלם ב-2006, ובמעבדה שבראשותה, במרכז לגנום האנושי של אוניברסיטת סאו פאולו, מתבצעים גם ניסויים בתאי גזע עובריים היכולים לאפשר בעתיד לרפא מחלות ניוון שרירים.
זץ חברה באקדמיה למדעים של מדינת סאו פאולו ובאקדמיה הברזילאית למדעים. על פי המכון למידע מדעי, עבודותיה צוטטו 1,500 פעמים ב-102 פרסומים בין השנים 1977–1997. היא פרסמה 173 כתבים וקרוב ל-150 מאמרים במגזינים בינלאומיים, דוגמת "Nature Genetics" ו-"Human Molecular Genetics". נכון ליולי 2007, היא פרסמה 280 מחקרים.
זץ נשואה למהנדס איוו זץ ואם לבן ובת.
נצרות יוונית-אורתודוכסית
תומס הנרי הקסלי
הקתדרלה האורתודוכסית של טימישוארה
סיגיסוולד קאוקן
סיגיסוולד קאוקן (בפלמית: Sigiswald Kuijken, נולד ב-16 בפברואר 1944) הוא כנר, ויולן ומנצח הנודע בנגינה בכלים אותנטיים.
קריירה.
קאוקן היה חבר בהרכב אלאריוס מבריסל בין 1964 ל-1972 והקים את "התזמורת הקטנה" (La Petite Bande) ב-1972, שעימה הקליט עשרות אלבומים. מאז 1971 לימד כינור בארוק בקונסרבטוריונים המלכותיים בהאג ובבריסל. מחלוצי יישום הטכניקה המוקדמת של השענת הכינור על הכתף בלי משענת-כתף, במקום להחזיקו מתחת לסנטר.
חבר ב"רביעיית המיתרים קאוקן", שאותה ייסד ב-1986. בשנים האחרונות הופיע גם כמנצח על סימפוניות מן התקופה הרומנטית.
אחיו ידועים גם הם בביצוע המודע היסטורית: ברתולד קאוקן הוא חלילן ווילאנד קאוקן הוא צ'לן ונגן ויולה דה גמבה. השלושה הירבו לעבוד עם נגן הצ'מבלו גוסטב לאונהרדט, ומופיעים בקביעות ברחבי העולם.
ב-2 בפברואר 2007 העניקה לו האוניברסיטה הקתולית של לוון בבלגיה תואר דוקטור לשם כבוד.
יוהאן, מלך בוהמיה
יוהאן העיוור או יאן העיוור (לוקסמבורגית: Jang de Blannen, גרמנית: Johann der Blinde von Luxemburg, צ'כית: Jan Lucemburský; 10 באוגוסט 1296 - 26 באוגוסט 1346) היה רוזן לוקסמבורג. החל מ-1309, מלך בוהמיה, והמלך הטיטולארי של פולין החל מ-1310.
ביוגרפיה.
יוהאן היה בנם הבכור של היינריך השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומרגריט מבראבנט, בתם של יוהאן הראשון, דוכס בראבנט ומרגרט מפלנדריה, דוכסית בראבנט. הוא גדל בפריז והתחנך במוסדות לימוד צרפתיים, אך במקביל היה מעורב בפוליטיקה הגרמנית. ב-1310 נישא לאליזבת מבוהמיה, אחותו של וצלאב השלישי, מלך בוהמיה. הוא הפך למלך בוהמיה, לאחד משבעת הנסיכים הבוחרים של האימפריה הרומית הקדושה, ולטוען על הכתר של הונגריה ופולין כיורשו של ונצל השלישי. עם בחירתו של המלך לודוויג הרביעי ב-1314 הוא נכשל בניסיונו להפוך למלך הרומאים, בדומה לאביו.
יוהאן, שסבל מיחס עוין מצד האצולה הצ'כית, ויתר על השלטון בבוהמיה והחל לנדוד ברחבי אירופה. ידוע כי הוא שהה בלוקסמבורג ובחצר המלוכה הצרפתית. במסעותיו הגיע לשלזיה, פולין, ליטא, טירול, צפון איטליה, ואביניון האפיפיורית. הוא היה יריבו של מלך פולין ולדיסלב הראשון, ותמך באבירים הטבטוניים במהלך מלחמתם בפולין בין 1326 ל-1332. לאחר מכן שכנע את המלך קזימיר השלישי, יורשו של ולדיסלב, לוותר על תביעותיו בשלזיה בתמורה לכך שהוא יוותר על תביעתו לכתר הפולני.
ב-1336 איבד יוהאן את ראייתו כתוצאה מדלקת עיניים, עת שהה בליטא. הוא טופל אצל הרופא גי דה שוליאק, אך הטיפול לא השפיע לטובה. עם פרוץ מלחמת מאה השנים ב-1337 הצטרף לצדו של המלך הצרפתי פיליפ השישי, ואף כיהן כמושל חבל לנגדוק בין נובמבר 1338 לנובמבר 1340. הוא נהרג בזמן שלחם לצד הצרפתים מול האנגלים בקרב קרסי. ההיסטוריון והמשורר הצרפתי ז'אן פרואסאר הותיר את התיעוד הבא של פעולותיו האחרונות של יוהאן:
לפי האגדה, לאחר הקרב, החליט אדוארד, הנסיך השחור, לאמץ את שלט האצולה האישי של יוהאן (זוג כנפיים שחורות) ואת המוטו האישי Ich dien ("אני משרת"), אך עם שינויים קלים. השלט והמוטו משמשים מאז כחלק מנוצות נסיך ויילס.
יורשו של יוהאן בבוהמיה היה בנו הבכור וצלאב, שמאוחר יותר הפך לקרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בלוקסמבורג ירש אותו בנו ונצל, שנולד לו מאשתו השנייה.
בתקופת שלטונו בלוקסמבורג החלה הבנייה של ביצורי העיר הראשונים.
משפחתו.
בשנת 1310 התחתן יוהאן עם אליזבת מבוהמיה, בתם של וצלאב השני, מלך בוהמיה ויודית מהבסבורג, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
בדצמבר 1334 התחתן יוהאן עם ביאטריס מבורבון, מלכת בוהמיה, בתם של לואי הראשון, דוכס בורבון ומארי מאברנה, ממנה נולד לו בן אחד:
יאן הראשון, מלך בוהמיה
דאריו שימיץ'
דאריו שימיץ' (קרואטית: Dario Šimić; נולד ב-12 בנובמבר 1975 בזאגרב, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) הוא כדורגלן עבר קרואטי. שימיץ' נחשב בעיני רבים כשחקן ההגנה הקרואטי הטוב בכל הזמנים.
קריירה.
שימיץ' החל את הקריירה בגיל 13 בדינמו זאגרב (אז נקראה קרואטיה זאגרב), בה שיחק בכל מסגרות הנערים והנוער. קצת לפני הגעתו לגיל 18, הוא שיחק בפעם הראשונה בקבוצה הבוגרת בניצחון 4-0 על נ.ק זאגרב. שימיץ' שיחק בקבוצה במשך 7 עונות, וזכה עימה ב-5 אליפויות. בעקבות יכולתו זומן לנבחרת קרואטיה הבוגרת כבר בגיל 20. במדי הנבחרת, שיחק רק פעם אחת במהלך יורו 1996, אך במונדיאל 1998 הפך לשחקן הרכב. בטורניר, שימיץ' שיחק ב-6 מתוך 7 משחקיה של הנבחרת, וסיים עם נבחרתו במקום השלישי.