לאחר התפרקות הלהקה, בסוף 1983, השתתף יחד עם ארז טל ואברי גלעד בתוכנית הקאלט "מה יש" בגלי צה"ל ובתוכנית "העולם הערב" בערוץ 2 הניסיוני. ניצני השתתף גם בתוכנית הרדיו הקומדית הוותיקה ״יתוש בראש״. בשנים 1988–1993 הוא השתתף הרבה פעמים בתוכנית הטלוויזיה "זהו זה!", כשחקן משנה. בין השנים 1993–1995 הוא הופיע בתוכנית הסטירה אין עם מי לדבר.
בשנות השמונים התמנה ניצני למנכ"ל "הד ארצי", והיה אחראי לתגליות כמו החברים של נטאשה, נוער שוליים, אדם ועוד מספר הרכבים מצליחים שהחלו לפעול לקראת סוף שנות ה-80 וכן היה מהמעורבים בתחילת הקריירה הבינלאומית של עפרה חזה. ב-1990 עזב את "הד ארצי" והקים את "יאיר ניצני מוזיקה", שהיא חברה לטיפול בזכויות יוצרים לפרסומות.
בקריירת הסולו שלו התפרסם, בין היתר, שירו "האשם תמיד", שהתבסס על דמות פרודית על שדרן רדיו קהיר מהתוכנית "מה יש", וכן "שיר המנגל" עם השחקנית גני תמיר, שהיא גרסת כיסוי היתולית לשיר "Brother Louie" של מודרן טוקינג.
ניצני העלה תוכניות יחיד ועד שנת 2005 כתב והגיש את שלוש העונות של תוכנית הסאטירה בערוץ 10 "אחורי החדשות". משנת 2006 התחיל להנחות את תוכנית הראיונות "עושים צחוק", שהנחה בעונתה הקודמת עידן אלתרמן. ב-2007 הנחה את תוכנית הסאטירה "גלגל החדשות". ב-2008 הגיש ברדיו 99 תוכנית יומית בשם "רדיו חזק", בה אירח אומנים ישראלים. בשנת 2010 הגיש מדי יום ראשון בגל"צ את תוכנית הרדיו "ציפורי לילה ולהקתן" עם יזהר אשדות. יחד עם המאמן האישי אלון גל השיק ביוני 2010 את מדיה באז, מכללה לניהול עסקי מוזיקה, בידור ומדיה.
בשנת 2011 צורף ניצני לפאנל השופטים של תוכנית הריאליטי "כוכב נולד". בנוסף, החל גם להגיש תוכנית שבועית בערוץ 8 במסגר רצועת השידור "הינשופים", העוסקת בתרבות דיגיטלית ובחידושים טכנולוגיים. בשנה זו החל ניצני לכתוב את הטור השבועי "מרים גבה" במוסף שישבת של "ישראל היום" אותו הוא כותב ברציפות עד היום (2022).
בדצמבר 2012 החל להגיש את מגזין התרבות "קצת גבוה" בערוץ 10. ב-2014 יצא לאור ספרו "מרים גבה" - קובץ מאמרים שכתב ושהתפרסמו ב"ישראל היום", וכן החל להגיש את התוכנית "פותחים את הבוקר" בגלי צה"ל.
בשנת 2018 הנחה את העונה השנייה של התוכנית "העולם עצוב אז צוחקים" בטלוויזיה החינוכית. התוכנית הייתה מועמדת לפרס האקדמיה כתוכנית התרבות הטובה לשנת 2018.
ניצני נשוי לדרורית, אחותו של גולן ציפל ולהם שלוש בנות ובן מאומץ. מתגורר בסביון.
סריניוואסה רמנוג'אן
סרִינִיוַאסה אִִיאנגאַר רַמנוּג'אַן (ஸ்ரீனிவாஸ ஐயங்கார் ராமானுஜன்; 22 בדצמבר 1887 - 26 באפריל 1920) היה מתמטיקאי הודי שחי בזמן השלטון הבריטי בהודו. למרות שלא עבר הכשרה פורמלית במתמטיקה טהורה, הוא תרם לאנליזה מתמטית, תורת המספרים, טורים, שברים משולבים, כולל פתרונות לבעיות שעד אז נחשבו לבלתי פתירות. בשנת 1913, לאחר חיפוש מתמטיקאים שיכירו בערך תגליותיו, התיידד עם המתמטיקאי הבריטי גודפרי הרולד הארדי. לאחר שהארדי זיהה את תגליותיו של רמנוג'אן, הוא ארגן את הגעתו לבריטניה.
במהלך חייו הקצרים, רמנוג'אן גילה באופן בלתי תלוי כ-3,900 תגליות מתמטיות, רובן זהויות ומשוואות.
ביוגרפיה.
רמנוג'אן נולד במשפחה ברהמנית טמילית אדוקה בעיר אירודו במדינת טאמיל נאדו שבדרום הודו. הוא התבלט במתמטיקה עוד מנעוריו. בגיל עשר זכה בציון הגבוה ביותר במחוז בבחינת המתמטיקה ונודע בזכרונו יוצא הדופן. בגיל 16 התגלגל לידיו הספר ״תוצאות יסודיות במתמטיקה טהורה״ מאת ג'ס קר, שהשפיע מאוד על עבודתו. בתיכון החל ללמוד לבדו ולחקור בעצמו (בעיקר על שערוך נומרי של קבוע אוילר ועל תכונות של מספרי ברנולי). על סמך הישגיו זכה במלגת למודים במכללה, אך ענינו הבלבדי במתמטיקה הביאו להכשל בשאר המקצועות. הוא עבר למדרס (צ'נאי), ניסה ללמוד במכללות שונות, סבל מבעיות בריאותיות והמשיך במחקרו העצמאי. בגיל 21 נישא לג'אנאקי אמאל בת ה-10 (כמנהג המקום באותה עת) שעברה לגור עמו כעבור שנתיים. רמנוג'אן התקיים מהוראת מתמטיקה והחל לפרסם ב-"Journal of the Indian Mathematical Society." בעקבות מאמר מחקר מבריק משנת 1910 על מספרי ברנולי, הוא זכה בהכרה ונודע כאשף מתמטי באזור מדרס. במרץ 1912, לאחר שבקשותיו למלגות נדחו, החל לעבוד כחשבונאי ("מחשב אנושי") בנמל מדרס. מעסיקו, החשבונאי הראשי, שהתעניין במתמטיקה אקדמית, הפך תומך שלו לאורך חייו. בעקבות מכתב שכלל מספר תוצאות מפתיעות (לרבות חקר של בעיית ברוקר) שנשלח למתמטיקאי הבריטי ג. ה. הארדי על ידי מהנדס בריטי שעבד בהודו, הארדי, זיהה מיד את גאונותו יוצאת הדופן של רמנוג'אן והפך לאחר מכן למנחה שלו. כשנשאל הארדי על ידי פאול ארדש מה הייתה תרומתו החשובה ביותר למתמטיקה, ענה ללא היסוס "גילויו של רמנוג'אן".
על אהבתו של רמנוג'אן למספרים הטבעיים ניתן ללמוד מהדברים שאמר עליו הארדי:
רמנוג'אן לא הסתגל לחיים בבריטניה, אליה הגיע בהיותו בן 26 בהזמנתו של הארדי ובה קיבל משרה אקדמית. הוא חווה משברים נפשיים רבים בעודו באנגליה ואף ניסה להתאבד על ידי עמידה במסלולה של רכבת נוסעת (אך ניצל הודות לערנותו של אחד מעובדי הרכבת). הוא גם לא הסתגל להרגלים הנראים כמובנים מאליהם לאזרח מערבי, כגון נעילת נעליים, ולמאכלים ולקוד ההתנהגות האירופאיים. הוא נפטר לאחר ששב לחופשה בהודו בעידודו של הארדי בהיותו בן 32, ככל הנראה ממחלת מעיים.
אזכורים בתרבות.
על סיפור חייו הופק בשנת 2015 הסרט הבריטי "האיש שידע אינסוף".
הוא מוזכר בסרט סיפורו של וויל הנטינג.
עבודתו.
רמנוג'אן עבד בעיקר בניתוח תורת המספרים והתפרסם בשל נוסחאות רבות המשתמשות בקבועים מתמטיים כגון פאי, מספרים ראשוניים ופונקציית החלוקה. לעיתים קרובות הוא קבע את נוסחאותיו ללא הוכחה, ורק מאוחר יותר הן הוכחו כנכונות על ידי מתמטיקאים אחרים. הוא היה גאון מתמטי, בעל חשיבה ויזואלית, אשר הגדיר בעיות מתמטיות ופתר אותן ללא כל שלבי ביניים, וללא שימוש בשיטות חשיבה סדרתיות וחלוקת בעיותיו לשלבים לוגיים נפרדים ופשוטים יותר.
סריניוואסה איאנגאר רמנוג'אן
הרים בישראל
נחום גולדמן
נחום גולדמן (10 ביולי 1895 – 29 באוגוסט 1982) היה מנהיג יהודי וציוני, ממייסדי הקונגרס היהודי העולמי ונשיאו שנים רבות, ומן הפעילים הבולטים למען הסכם השילומים.
ביוגרפיה.
נחום גולדמן נולד בעיירה וישנבה שבאימפריה הרוסית (כיום בבלארוס, ליד גבול ליטא) לרבקה ושלמה צבי. בילדותו עברה משפחתו לפרנקפורט. הוא למד בגימנסיה הליברלית והיוקרתית ובבית למד עברית ולימודי יהדות. אביו שלמה צבי היה אחיו של הסופר העברי בן אביגדור והיה ציוני פעיל.
בשנת 1912 החל ללמוד משפטים באוניברסיטת היידלברג אך מלחמת העולם הראשונה קטעה את לימודיו. כרוב הסטודנטים היהודיים בגרמניה תמך בצדקת העניין הגרמני ואף פרסם כמה מאמרים פטריוטיים בזכות "רוח המיליטריזם". בתקופת המלחמה הועסק ב Nachrichtenstelle für den Orient, מחלקה למודיעין ותעמולה של משרד החוץ הגרמני, שניסתה לקדם אינטרסים גרמניים בקרב תנועות לאומיות ואיסלאמיות באימפריה העות'מאנית. במקביל לעבודתו זו ניסה לגייס בממשל הגרמני תמיכה בציונות לאחר המלחמה השלים את השכלתו האקדמית באוניברסיטאות היידלברג, ומרבורג וב 1921 קיבל תואר דוקטור למשפטים.
ב-1922 ייסד בברלין עם ד"ר יעקב קלצקין את החברה להוצאת ספרים "אשכול" שהוציאה לאור את האנציקלופדיה יודאיקה (Encyclopaedia Judaica) – אנציקלופדיה מקיפה המתמקדת בנושאי עם ישראל: יהדות, מדעי היהדות ותולדות עם ישראל. מהאנציקלופדיה ראו אור 10 כרכים בגרמנית ועוד שני כרכים בעברית בשנים 1928–1934, מפעל האנציקלופדיה נקטע עקב עליית הנאצים לשלטון בגרמניה. בתקופה זו נעשה מעורב בפוליטיקה של התנועה הציונית שהיה בין מנהיגיה הבולטים כל ימי חייו.
ב 1934 נשא לאשה את אליס גוטשלק ונולדו להם שני בנים. בשנים 1933–1940 התגורר בעיקר בז'נבה כנציג ועד המשלחות היהודיות ובא כח הסוכנות היהודית לחבר הלאומים. שם ריכז את הפעילות לייסוד הקונגרס היהודי העולמי ואחר כך בתפקידו כיושב ראש הוועד המנהל של הקונגרס.
בשל פעילותו הציונית ופעילותו האנטי-נאצית היה במעקב של הגסטפו וב-1934 הוצא נגדו צו מעצר שממנו ניצל הודות לכך שהיה אז בארץ ישראל. הוא סומן כאויב המשטר וב 1935 נשללה אזרחותו הגרמנית. בהמלצת שר החוץ הצרפתי לואי בארטו קיבל אזרחות של הונדורס והתמנה לקונסול הונדורס בז'נבה. ב 1940 הצליח לחלץ את אשתו ובניו מאירופה ובאמצעות אשרות כניסה לארצות הברית שהשיג בעזרתו של סטפן וייז הגיע, עם משפחתו לארצות הברית. הוא זכה בדרכון של ארצות הברית בשנת 1945. במרבית שנותיו מאז התגורר בארצות הברית ובאירופה על אף שב 1962 קיבל דרכון ישראלי.
בשנות 1960 יזם גולדמן את הוצאת האנציקלופדיה יודאיקה באנגלית שהייתה מעין המשך לאנציקלופדיה שעמד בראשה בברלין. כנשיא הקונגרס היהודי בשנים 1949–1977 וכנשיא ההסתדרות הציונית העולמית בשנים 1956–1968 היה גולדמן מעורב במרבית הנושאים שעמדו במוקד הפוליטי והציבורי של יהודי העולם ושל מדינת ישראל. מעורבותו המשיכה גם לאחר שפרש מתפקידים אלה.
נחום גולדמן נפטר באתר המרפא באד רייכנהאל בגרמניה, ונקבר בהר הרצל בירושלים בחלקת נשיאי ההסתדרות הציונית.
פעילות ציונית.
נחום גולדמן היה ציוני משחר ילדותו. בגיל 16 התלווה לאביו, שהיה ציוני נלהב, בנסיעה לקונגרס הציוני העשירי בבזל. בגיל שמונה עשרה הצטרף לקבוצת סטודנטים ציונים לביקור בארץ ישראל, והתרשם עמוקות מן היישוב הקטן והנחוש. התרשמותו זו באה לידי ביטוי בספרו "Erez-Israel: Reisebriefe aus Palästina".