המפגש הראשון התקיים באצטדיון ארנסט האפל בעיר וינה, כפי שהתקיימו משחקי הבית של זלצבורג החל מרבע הגמר, בשל גודלו של האצטדיון בזלצבורג. אינטר הגיעה למפגש כשעל הקווים מוביל אותה ג'אמפיירו מאריני. כדורגלן העבר של המועדון, שאימן עד אז רק בנוער של אינטר, החליף בתפקיד את אוסוולדו באניולי שפוטר במהלך העונה. מאריני מונה לתפקיד בעקבות העונה הקשה בסרייה א', במהלכה הפכה אינטר למועמדת לירידה, ושרדה לבסוף בפער של נקודה בלבד מהקו האדום. למעשה, באניולי הוביל את אינטר בשלושת הסיבובים הראשונים, ומאריני החליפו רק לפני שלב רבע הגמר. אינטר פתחה במערך של שלושה בלמים, כאשר לפניהם שלושה קשרים מרכזיים ושני חלוצים. ההגנה כולה הייתה על טהרת הכדורגלנים האיטלקים, ובלטו בה השוער וולטר זנגה והקפטן ג'וזפה ברגומי. בחוד ההתקפה פתח דניס ברגקאמפ, מלך השערים של המפעל באותה העונה (במשותף) עם שמונה כיבושים, ורובן סוסה האורוגוואי פתח לצדו. מנגד, הוביל המאמן הקרואטי אוטו באריץ' את קבוצתו להישג מרשים בעצם ההעפלה לגמר, והציב קבוצה קשוחה וחזקה, במיוחד בחלק האחורי. זלצבורג ספגה ארבעה שערים בלבד בעשרת משחקיה בטורניר עד לגמר, ופתחה במערך דומה לזה של אינטר, עם שלושה בלמים ושני חלוצים.
ההזדמנות הראשונה במשחק הייתה של המארחים. פרנץ אייגנר שפתח בכנף שמאל קיבל כדור ארוך בצד שמאל של הרחבה, השתלט היטב והעביר רוחב למרכז הרחבה. מרטין אמרהאוזר, תחת שמירה הדוקה, בעט בנגיעה מעל לשער של זנגה. מצב קורץ לקשר האוסטרי. זלצבורג המשיכה לתקוף, ובדקה ה-11 זכתה בכדור חופשי מסוכן על סף הרחבה לאחר פריצה נאה של אייגנר, שעבר שלושה שחקני הגנה עד שהוכשל מאחור על ידי אלסנדרו ביאנקי, שאף ספג כרטיס צהוב על הגלישה המסוכנת. על אף המצב הנוח, פגע הכדור הנייח בחומה, וההזדמנות אבדה. האגף השמאלי של התקפת זלצבורג הניב עוד מצבים מסוכנים, כאשר הרמן סטאדלר פרץ היטב בשמאל, עבר את ברגומי והקפיץ לצד הרחוק של תיבת החמש. זנגה ניסה לזנק לכדור ונכנע, אך למזלה של אינטר הרחיק אנטוניו פגאנין בראשו לקרן, ומנע מאמרהאוזר מצב כיבוש ודאי. לאחר שעסקה בעיקר במגננה, התקרבה אינטר לכיבוש מהצד השני. מסירה כפולה בין ברגקאמפ לסוסה השאירה את הראשון כעשרים מטרים מהשער. ברגקאמפ הקפיץ לכיוונו של אנטוניו מאניקונה ברחבה, אך הקשר לא הצליח לייצר בעיטה. הכדור הורחק חלש עד לביאנקי, שבנגיעה הקפיץ לצד הרחוק של הרחבה. רובן סוסה הגיע ראשון, אך ממצב נוח בעט החוצה. מן העבר השני, תקפה זלצבורג הפעם מאגף ימין, כשתומאס וינקלהופר מגביה לרחבה, והיימו פפייפנברגר נגח חזק אך הכדור החמיץ במעט את המסגרת. גם מרקיניו היה פעיל אצל האוסטרים, וכמעט ובישל לפפייפנברגר את השער הראשון, לאחר ששלח אותו בכדור עומק אל צדה הימני של תיבת החמש, אך הבעיטה של פפייפנברגר נבלמה על ידי השומר שלו לקרן. בדקה ה-35 עלתה אינטר ליתרון 0–1. ברגקאמפ זכה בכדור חופשי לא מסוכן, לחר שהוכשל סמוך לקו החוץ הימני, לא הרחק מקו מחצית המגרש. סוסה זיהה את הבלבול בהגנה האוסטרית, וחידש במהרה את המשחק בהקפצת כדור ארוך לתוך הרחבה. הכדור הגיע לניקולה ברטי, שעל אף השמירה הצמודה של פיטר ארטנר, שאף הסיט את הכדור בברכו, הצליח לשגר בעיטה לא חזקה אך מדויקת שהכניעה את אוטו קונראד. יתרון מינימלי של אינטר במשחק שווה כוחות. מאניקונה ניסה להכפיל בבעיטה מרחוק, אך בעט מעל למשקוף. המצב המסוכן ביותר לאחר השער היה גם הוא של אינטר. הריברט ובר, קטפן זלצבורג, איבד לברגאקמפ באגף ימין. ברגקאמפ העביר למרכז אל וים יונק שניצב כ-18 מטרים מהשער. יונק הסיט לסוסה, שהגיע מאחור ובעט בשמאל בנגיעה תוך כדי נפילה, כדור עוצמתי שנעצר רק במשקוף של קונראד. בסיום המחצית, 1-0 לאינטר.
לקראת המחצית השנייה ערכה רד בול זלצבורג חילוף בקישור, כאשר אמרהאוזר יצא ודאמיר מוז'ק נכנס במקומו. בדקה ה-49 נותרה אינטר בעשרה שחקנים, במהלך בו היה מעורב מוז'ק. הקשר שלח את אייגנר, ביאנקי שרדף אחריו הפיל אותו בדחיפה מאחור, והשופט הדני קים מילטון נילסן הראה לו את הכרטיס הצהוב השני, כרטיס אדום לביאנקי, שיחמיץ גם את הגומלין. בתמיכת הקהל הביתי המשיכה זלצבורג לתקוף ולחפש את השער, והתקרבה כאשר ובר שלח כדור לתוך מרכז הרחבה, מוז'ק השתלט ובעט את הכדור הקופץ, הכדור פגע בסרג'יו בטיסטיני ויצא לקרן. דווקא מן העבר השני, כשהיא בעשרה שחקנים, הגיעה אינטר להזדמנות גדולה לכיבוש. ההתקפה התחילה בקו מחצית המגרש, כאשר על הכדור השתלט ריקרדו פרי המחליף. פרי העביר בראש ליונק, ממנו לברטי, שהעביר לברגקאמפ. ההולנדי זיהה את הפריצה של יונק משמאלו והעביר לו את הכדור, יונק פרץ לרחבה, התגבר על המגן ושלח כדור שטוח לפינה הרחוקה. קונראד כבר נכנע, אך הכדור חלף בסמוך לעמוד הרחוק. בסיום, 1-0 לאינטר במשחק שווה כוחות בווינה.
משחק הגומלין.
שבועיים לאחר המשחק הראשון, נפגשו הקבוצות למפגש הגומלין בסן סירו. אינטר הגיעה עם הרכב כמעט זהה לזה שניצח בזלצבורג, כאשר ביאנקי המורחק הוחלף בדוידה פונטולאן שהוצב בכנף שמאל, ואנג'לו אורלנדו, שפתח בכנף שמאל במשחק הראשון, הוסט לכנף ימין. מנגד, ערכה האורחת מספר שינויים בהרכב, ואף במערך. בניגוד למשחק הראשון, אז פתחה עם קשר התקפי מובהק, הציב באריץ' שלישיית קישור בקו אחד, כדי לנסות ולהתמודד עם שלישיית הקישור של אינטר. באריץ' ערך שלושה שינויים בהרכב, כאשר וולפגנג פיירסינגר ואדי הוטר פתחו במרכז הקישור במקומם של אמרהאוזר שירד לספסל ושל מרקיניו שעבר לתפקיד החלוץ. בהתקפה, ניקולה ג'ורצ'ביץ' פתח במקומו של היימו פפייפנברגר המושעה, ומרקיניו שהוסט מהקישור תפס את מקומו של סטאדלר.
המחצית הראשונה התנהלה בעיקר במגמה התקפית מצדה של זלצבורג, שרצתה להשיג את השוויון בדו-קרב. היא נתקלה ביכולת טובה של זנגה בין הקורות, ולא הצליחה לממש את יתרונה במגרש גם על לוח התוצאות, שוויון 0-0 בהפסקה.
המחצית השנייה הביאה עמה מספר מצבים קורצים לכיבוש מצד שתי הקבוצות. זלצבורג שלחה שחקנים רבים קדימה והפעילה לחץ על שחקני אינטר, שמנגד יצאו להתקפות מהירות ומסוכנות, כאשר רובן סוסה בולט בשורות המארחת. המצב המסוכן הראשון היה של סוסה, שהצליח להשתלט על כדור עומק בתוך הרחבה וניצב לבד מול קונראד היוצא, אך החמיץ את המסגרת. בצד השני נתקלה האורחת בחוסר מזל משווע, כאשר בעיטה ממרחק של מרקיניו פגעה בשתי הקורות, תחילה בקורה הרחוקה, ממנה ניתזה לקורה הקרובה. בדקה ה-62 נכבש השער היחיד במשחק. סוסה שלח לרחבה את יונק, שהתגבר על השומר שלו ומכשלושה מטרים הקפיץ מעל קונראד, 1-0 לאינטר.
בסיום, אינטר משחזרת את ניצחונה מזלצבורג עם 0–1 נוסף בסן סירו, ועם 0–2 בסיכום שני המפגשים, מניפה בפעם השנייה בתולדותיה את גביע אופ"א.
לסלו השלישי, מלך הונגריה
לסלו השלישי, מלך הונגריה (בהונגרית: Harmnadik László magyar király, בסלובקית וקרואטית: Ladislav III; 1200 - 7 במאי 1205) היה מלך הונגריה וקרואטיה בין 1204 ל-1205.
ביוגרפיה.
לסלו היה בנם היחיד של אימרה הראשון, מלך הונגריה וקונסטנצה מאראגון, בתם של אלפונסו השני, מלך אראגון וסאנצ'ה מקסטיליה, מלכת אראגון. התאריך המדויק של לידת לסלו אינו ידוע, אך סביר להניח שהוא נולד בסביבות 1200, על פי ההיסטוריונים גיולה קריסטו ופרנץ מק. לאחר שחלה קשות, הורה המלך אימרה להכתרה של לסלו כיורש עצר בניסיון להשיג את הירושה לבנו התינוק. ואכן, ב-26 באוגוסט 1204 הוכתר לסלו על ידי יאנוש, ארכיבישוף קלוסקה. אימרה הגיע להסדר עם אחיו הצעיר והמתריס, אנדראש, שאותו כלא. הוא שחרר את אנדראש, וגרם לו לחזור בתשובה למשך תקופת העוצרות של לסלו.
ב-30 בנובמבר 1204 מת המלך אימרה, ולסלו מלך במקומו. אינוקנטיוס השלישי שלח מכתב לדוכס אנדראש, והזהיר אותו לכבד את האינטרסים של המלך. עם זאת, אנדראש סירב לקבל את אזהרתו של האפיפיור, ותפס את הכסף שאימרה הפקיד במנזר פייליס עבור לסלו. בהתחשב בכך שלסלו נרדף על ידי אנדראש, ברחה קונסטנצה לאוסטריה, ולקחה איתה את לסלו.
אף על פי שאנדראש עשה כל מאמץ לתפוס את המלכה קונסטנצה ואת המלך לסלו לפני שיכלו להימלט, הם הצליחו להגיע לווינה, אוסטריה. לאופולד השישי, דוכס אוסטריה, שהיה בן דודם של אימרה ואנדראש, העניק מחסה ללסלו ואמו, אף על פי שאנדראש איים עליו בפלישה. לסלו נפטר בפתאומיות ב-7 במאי 1205, וגופתו הובאה לסקשפהרוואר לקבורה.
וודאפון ארנה
מנשה זלקה
מניסן מנשה זלקה (נולד ב-1 ביולי 1990) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר בהפועל חדרה, בה הוא משמש כקפטן.
קריירה.
טרום-בוגרים.
זלקה נולד באדיס אבבה שבאתיופיה, ועלה לישראל כשהיה בן שנה. הוא התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של הפועל חדרה. בעונתו האחרונה בנערים, כשהקבוצה שיחקה בליגה א' מפרץ, הבקיע זלקה 17 שערים. בשתי עונות (ועוד משחק אחד ששיחק כחייל), כשקבוצתו שיחקה בליגה ארצית צפון לנוער, הבקיע זלקה 15 שערים בכל המסגרות. בגיל 18 התגייס זלקה לצה"ל לשירות קרבי בעורב צנחנים, והפסיק לשחק כדורגל במסגרת קבוצתית באופן כמעט מוחלט למשך כ-3 שנים.
בוגרים.
בעונת 2012/2013 התחיל זלקה את קריירת הבוגרים שלו, במדי קבוצת נעוריו, הפועל חדרה. בעונה זו שיחקה הקבוצה בליגה א' צפון. בעונה הבאה עבר זלקה אחרי משחק ליגה אחד במדי חדרה לקבוצת מ.ס. גבעת אולגה, היריבה העירונית, עקב סכסוך משפטי עם הנהלת הקבוצה. בדרבי בין הקבוצות באותה עונה כבש זלקה את שער הניצחון. בעונת 2014/2015 שיחק זלקה במדי שלוש קבוצות שונות: הוא פתח אותה במדי מכבי דלית אל כרמל, חזר לגבעת אולגה לתקופה של כחודש וסיים את העונה בקבוצת מכבי צור שלום, כולן מליגה א' צפון.