לאורך הספר, פרין נלחם ברשע ולאחר שהוא מציל את אזור הולדתו - מקום בשם שני נהרות - הוא נהפך גם ללורד שני נהרות.
במשך הקרב ולאחריו נאספים סביב פרין אנשים רבים וביניהם קשתי שני נהרות הידועים כקשתים הטובים ביותר. מלכת גהלדן אליאנדרה נשבעת לו אמונים ושליטת מאיין ברליין מחזרת אחריו.
בהמשך הסדרה נחטפת פייל על ידי השאידו, ופרין נאלץ לכרות ברית עם הסינצ'נים כדי להצילה. בזמן הימצאה שם נפוצות שמועות שברליין ופרין שכבו. זאת משום שראו אותו נכנס לאוהלה באחד הימים. במהלך המתקפה על השאידו פרין יוצא למסע הרג בו הוא הורג שאידו רבים. פרין הורג גם את אחד מחבריה של פייל איאלי אשר עזר לה לארגן ניסיון בריחה.
פרין לומד איך לטייל בחלום הזאבים, מקפצן זאב שהכיר במפגשו הראשון עם הגלימות הלבנות, ומשתפר בכך מאוד. הוא נאבק באדם בשם הטובח אשר לו ט'ראנגריל שבעזרתו ניתן לחסום את האפשרות ליצור שערים באזור מסוים. פרין נאבק בו מספר פעמים בין היתר בקרב בין מסאנה ואגווין בעולם החלומות שמתגלה אז שהוא גם חלום הזאבים, בקרב על המגדל השחור בו המאהל נלחם במתנגדיו ובקרב האחרון הוא מונע ממנו להרוג את רנד והורג אותו. פרין מתיש את עצמו מאוד וברוב סיומו של הקרב האחרון הוא ישן.
בסיום הקרב האחרון הוא ממלא תפקיד חשוב ביותר כאשר הוא הורג את לנפיר שתכננה להרוג את רנד. הוא הורג אותה למרות שהיא טווה כפייה עליו.
סוגיות פילוסופיות שאיתן התמודד.
פרין אייברה הוא הדמות שאנו נחשפים להכי הרבה סוגיות פילוסופיות במחשבותיה. לאורך הסדרה הוא משתנה רבות עד אשר לומד להשלים עם עצמו.
דרך העלה.
דרך העלה היא פילוסופיה של עם הטואטן או הפחחים. על פי דרך העלה עליך להתנהג כמו עלה. העלה לא תוקף אף אחד ולא פוגע באף אחד אף לא במי שמנסה לפגוע בו. הדבקות בדרך העלה כל כך חזקה עד שהמאמינים בה לא יהיו מוכנים לתקוף יציר אופל. פרין מהרהר בדרך העלה ובשלב מסוים מתאווה אליה אבל לבסוף הוא מחליט שאין הוא יכול לחיות בדרך זו.
אלימות אל מול יצירה.
לאחר שויתר על דרך העלה עומדת דילמה נוספה בפני פרין עליו להחליט איך ישתמש באלימות ומתי. חלק מההתלבטות היא בכלי הנשק שהוא משתמש בו הוא משתמש בגרזן ופטיש. לאחר זמן מה הוא מוותר על הגרזן מכיוון שבפטיש הוא יכול ליצור והגרזן רק מיועד להרג. מאוחר יותר כאשר הוא מקבל את הזאב שבו הוא מבין שאין זה משנה איך אתה הורג אלא למה.
זהירות אל מול פעולה על פי אינסטינקטים.
רוב הסדרה פרין מאוד רגוע ונוטה לשקול את צעדיו הרבה זמן לפני שהוא פועל זאת מכיוון שהוא גדול וחזק ועלול לגרום נזק מבלי לשים לב. בשני מקרים בולטים הוא מאבד את הרוגע שלו אחד בהתקפה על שבט השאידו שם הוא הורג אנשים מבלי לשים לב. בפעם השנייה כשהוא מציל את רנד בקרב האחרון. פרין הצליח למצוא דרך ביניים בה לפעמים הוא שוקל ולפעמים נותן לאינסטינקטים שלו לפעול.
הנרי וינינק
הנרי וינינק בהולנדית: Henri Gerard Marie Weenink ; 17 באוקטובר 1892, אמסטרדם - 2 בדצמבר 1931), שחמטאי הולנדי ומחבר בעיות.
וינינק הגיע שני, אחרי פיק, בתחרות אמסטרדם 1918, חלק מקום 4-5 בתחרות אמסטרדם 1919 (ניצחו: ריכרד רטי ומקס מארשנד), חלק מקום 3-6 בתחרות רוטרדם 1919 (ניצח: ריכרד רטי), חלק מקום שני, אחרי אברהם שפייר בתחרות אמסטרדם 1919.
וינינק הגיע שישי בתחרות אמסטרדם 1920 (ניצח: ריכרד רטי) , חלק מקום 2-3 בתחרות אמסטרדם 1921, חלק מקום 13 בתחרות שבינגן 1923 (ניצחו: רודולף שפילמן ופאול יונר) , חלק מקום 3-4 בתחרות אמסטרדם 1925, חלק מקום 2-3 עם שלמה לנדאו אחרי מקס אויבה באליפות השחמט של הולנד לשנת 1929.
חלק מקום 8-9 בתחרות ליאז' בשנת 1930 (ניצח: סבלי גריגורייביץ' טרטקובר) וניצח, לפני מקס אויבה ורודולף שפילמן בתחרות אמסטרדם 1930.
השתתפות באולימפיאדות.
וינינק שיחק בנבחרתה האולימפית של הולנד בארבע אולימפיאדות רשמיות:1
מת משחפת בגיל 39.
מיקה פנימן
צרעת הבית
נגעי בתים
צרעת הבגד
נגעי בגדים
גד (אל)
גַּד הוא אל מזל שמי, המוזכר בכתבים עתיקים בארם וארצות ערב. מוזכר גם בספר ישעיהו בתור אל שעבדו יהודים בגלות בבל: .
בין פרשני המקרא המסורתיים יש הקושרים את גד לאחד מן הכוכבים, ואף המזהים אותו עם כוכב הלכת צדק, לפי האטימולוגיה בערבית.
פירוש המילה גד, קרוב לחצייה או חריצה, קשור לתפיסה כי גורל האדם נחרץ. אמנם, אל הגורל השמי מזוהה כאל אחר בשם 'מני'.
ייתכן ויש לפרש את בחירתה של לאה בשמו של גד בן יעקב המורה על מזל טוב, בהקשר לאל גד: .
שתי ערים בארץ ישראל היו קרויות על שם האל גד: בעל-גד בבקעת הלבנון למרגלות החרמון (; ) ומגדל-גד בנחלת שבט יהודה (). בנוסף, השם מוזכר ברמז בשמות הערים גדי וגדיאל בנחלות שבט מנשה וזבולון (). ייתכן והשמות אינם רומזים לאל נפרד אלא משתמשים בביטוי בתור תואר לאל חזק יותר, כלומר 'האל נותן המזל'.
האל מוכר גם מתוך השם התאופורי הכנעני "בדגד".
רשות מוניציפלית
אריך הוניקר
ריקסמוזיאום
כיכר רמברנדט
רמברנדטפליין
רמברנדטפליין (בהולנדית: Rembrandtplein – "כיכר רמברנדט") היא כיכר במרכז אמסטרדם שבהולנד, על שם הצייר רמברנדט ואן ריין.
הכיכר הוקמה במקום בו היה שוק חמאה. במהלך המאה ה-20 התפתחה לאתר בילויים וחיי לילה, ולאתר תיירות, וסביבה הוקמו מלונות ובתי קפה רבים.
במרכז הכיכר ניצב פסל דמותו של רמברנדט.
משמר הלילה.
בשנת 2006 מוקמו ליד פסלו של רמברנט 22 דמויות ברונזה, מעשה ידי הפסלים הרוסים אלכסנדר טארטיונוב ומיכאיל דרונוב, המציגות בתלת-ממד את הדמויות ביצירתו המפורסמת של רמברנדט "משמר הלילה" המוצגת ברייקסמוזיאום שבעיר.
בשנת 2009 הדמויות הועברו לניו יורק, בשנת 2010 למוסקבה ובשנת 2011 לעיר אוריינבאום ברוסיה. ב-2012 הוחזרו הדמויות לכיכר.
איטר (פירושונים)
מוזאומפליין
מוזאומפליין (בהולנדית: Museumplein - "כיכר המוזיאון" או "כיכר המוזיאונים") היא כיכר באמסטרדם שבהולנד, הקרויה על שם המוזיאונים המצויים סביבה: הרייקסמוזאום, מוזיאון ואן גוך, מוזיאון סטדלייק ומוזיאון יהלום.
הכיכר כוללת שטח ירוק נרחב המשמש למופעים, הפגנות, ירידים, ואירועים ציבוריים.
בשנת 1999 שופצה הכיכר על פי תוכניתו של אדריכל הנוף השוודי-דני סוון-אינגוואר אנדרסון והוקם בה חניון תת-קרקעי, וסופרמרקט תת-קרקעי.
בכיכר בריכה אשר בחודשי החורף הופכת לאתר החלקה על הקרח.
כיכר מוזיאון
ודיוס פוליו
פובליוס ודיוס פוליו (בלטינית: Publius Vedius Pollio, מת בשנת 15 לפני הספירה) בן לעבד משוחרר וחבר מעמד הפרשים ברומא העתיקה במאה הראשונה לפני הספירה, חבר אישי של הקיסר אוגוסטוס. נודע לשמצה עקב עושרו הרב והראוותני ואופיו האלים והרצחני. סמל להתדרדרות המוסרית של הרפובליקה הרומית.
תחילת דרכו.
פוליו היה בן לעבד משוחרר שהצליח לצבור הון רב, כך שככל הנראה ירש הון ראשוני גדול והשתייך מגיל צעיר למעמד הפרשים, השני בחשיבותו מבין מעמדות האצולה.
ככל הנראה (לפי מחקרו של רונלד סיים) היה יליד דרום איטליה. הופעתו המתועדת הראשונה היא לאחר קרב אקטיום, בסביבות 30 לפנה"ס, כאשר סייע לאוקטביאנוס (לימים אוגוסטוס קיסר), בארגונים מדיניים שונים בפרובינקיית אסיה. שמו מופיע על מטבע אותה הנפיק הוא עצמו כאשר היה בכיר שלטוני באסיה בשירות אוגוסטוס, ככל הנראה בין השנים 31 ל-27 לפנה"ס. סיים מעריך גם כי לפוליו היה חלק מרכזי בעלייתו של אוקטביאנוס לשלטון כאיש אלים וכוחני שפילס עבור הקיסר לעתיד דרך באמצעות רצח מתנגדים פוליטיים, איומים וסחיטה. ככל הנראה לא היה נשוי ולא היו לו ילדים.
פוליו היה בעליה של אחוזת ענק בפאוסיליפום (ביוונית: פאוסיליפון כלומר "שחרור מדאגות") שליד נאפולי ובית מידות במרכז העיר רומא, על גבעת האסקויליניום.
אחוזת פאוסיליפון.
האחוזה (וילה) הוקמה על צוק ליד נאפולי ושטחה השתרע על פני כ-100 דונם, שימש אותה נמל פרטי. האחוזה כללה אמפיתיאטרון פרטי, מרחצאות חמים ובריכות דגים, כיוון שאחת מהנאותיו הייתה גידול דגים בבריכות ובהם גם דגים טורפים כצלופחים ומורנות שניתן לשער שניזונו גם מבשר אדם (וראו בהמשך). לאחר מותו הוריש ודיוס את רכושו לאוגוסטוס וזה הענישו "בשל הסיאוב שבמותרות ובפאר" והרס עד היסוד את האחוזה המפוארת ובנה תחתיה את המרכז המסחרי הידוע כ"פורטיקוס ליוויה".
תקרית העבד.
סיפור החוזר אצל מספר מחברים מרומא העתיקה בגרסאות שונות מעט, מספר שבמהלך ביקור הקיסר אוגוסטוס באחוזת פאוסיליפון ביקש ודיוס כי עבד צעיר מסוים יגיש לקיסר יין יקר מתוך גביע מפואר ויקר ערך. העבד לא נזהר, הפיל את הגביע מידו ושברו לרסיסים. ודיוס פוליו כה זעם על העבד עד כי ציווה להשליכו מיד אל בריכת המורנות הטורפות, למען יהיה מאכל לדגים בעודו בחיים. העבד מיהר ליפול על פניו לפני הקיסר והתחנן שישפיע על אדונו שיעניש אותו במיתה אחרת ולא באופן כה מזעזע. הקיסר, בצעד שביזה את המארח, הקים את העבד על רגליו וציווה כי כל כלי הבדולח של ודיוס פוליו יישברו לרסיסים ויושלכו אל הבריכה, כעונש על אכזריותו ורדיפת הבצע שלו.
יחסו של אוגוסטוס.