בנבחרת ארצו, אנחל לא השאיר יותר מדי רושם חיובי. היה שותף לכישלונות של הנבחרת להעפיל ממוקדמות גביע העולם בדרום אמריקה ב-2002 וב-2006 ולא השתתף באף טורניר קופה אמריקה. בסך הכל כבש במדי הנבחרת 9 שערים ב-33 משחקים.
ספרי אמת
סרת'ה לה-מאן
בלה לוגוסי
בֶּלָה לוּגוֹסִי (בהונגרית: Lugosi Béla), בשמו המקורי: בֶּלָה פֶרֶנץ דֶזֵ'ה בְּלָשקוֹ (בהונגרית: Blaskó Béla Ferenc Dezső, באנגלית: Bela Lugosi; 20 באוקטובר 1882 – 16 באוגוסט 1956) היה שחקן הונגרי-אמריקני, הידוע בעיקר בכיכובו כרוזן דרקולה בסרט בשם זה משנת 1931.
בלה בלשקו נולד בשנת 1882 בעיר לוגוש בחבל בנאט, אז באוסטרו-הונגריה, כילד הצעיר שבין ארבעת ילדיהם של אישטוואן בלשקו ושל פאולה דה ווייניץ'. האב, צאצא לאיכרים מצפון הונגריה, היה בצעירותו אופה שהצליח לבנות קריירה בנקאית, וניהל את ה"פולקסבנק" בלוגוש. בעל שורשים סלאביים משני הוריו, בלה התחנך יחד עם אחיו בתרבות ההונגרית ובדת הקתולית. בלשקו החל את דרכו המקצועית בהונגריה כשחקן תיאטרון במחזות שייקספיריים. ב-1903 אימץ את שם הבמה "בלה לוגושי" שנגזר מעיר הולדתו (בהונגרית: Lugosi; מאוחר יותר השתבש בארצות הברית כ"לוגוסי" בשל ההגייה השונה של האות S באנגלית). במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בצבא האוסטרו-הונגרי, לחם בחזית המזרחית, נפצע שלוש פעמים ועוטר במדליות. בשנת 1916 שוחרר מן הצבא בשל פציעה. הופעתו הקולנועית הראשונה הייתה ב-1917 בסרט ההונגרי הקולונל. בשנתיים הבאות הוא השתתף ב-11 סרטים נוספים.
ב-1919, בעת שלטונה קצר-הימים של הרפובליקה ההונגרית הסובייטית, היה בכיר באיגוד המקצועי של השחקנים. לפיכך נאלץ לגלות לגרמניה עם הבסתה בידי כוחות הימין ופרוץ הטרור הלבן של אדמירל מיקלוש הורטי. בארץ מושבו החדשה השתתף במספר סרטים שכללו עיבודים ליצירות של קארל מאי. באוקטובר 1920 הוא עזב במטרה להגר לארצות הברית. בדצמבר הוא הגיע לניו אורלינס כמהגר לא חוקי עד לאישור מעמדו החוקי במרץ 1921 באליס איילנד. הוא עבד שנים אחדות כפועל והחל להשתלב בתיאטרון ההונגרי המקומי. ב-1923 קיבל את תפקידו החשוב הראשון בארצות הברית במלודרמה הפקודה השקטה. ב-1929 נקשרה בשמו שערורייה לרגל נישואיו לאלמנה עשירה מסן פרנסיסקו בשם ביאטריס ויקס ממנה התגרש לאחר שלושה ימים בלבד, לטענתה בשל אישה אחרת.
ב-1931 פרץ בלה לוגוסי לתודעה העולמית כאשר נבחר לככב בסרט האימה דרקולה המבוסס על הרומן של ברם סטוקר, בבימויו של טוד באונינג. בעקבות הצלחתו הרבה של הסרט, שהפך לשובר קופות הוחתם בלה לוגוסי על חוזה באולפני יוניברסל, והפך לכוכב סרטי אימה מבוקש ושיחק בסרטים כגון העורב ובנו של פרנקשטיין. בשנות ה-40 דעכה הקריירה הקולנועית שלו והוא נאלץ לרוב להסתפק בתפקידים בסרטי אימה נחותים. הסרט הגדול האחרון בו השתתף היה אבוט וקוסטלו פוגשים את פרנקשטיין ב-1948.
בשנות ה-50 הופיע בסרטי אימה דלי תקציב של אד ווד שמצא את השחקן הנעלם במצב כלכלי רעוע ונתן לו תפקידים בסרטים כגון גלן או גלנדה או כלתו של פרנקשטיין. הסרט האחרון בו השתתף היה תוכנית 9 מהחלל החיצון. במהלך הצילומים לסרט קיבל לוגוסי התקף לב ומצא את מותו. בסרט רואים דמות נמוכה שמחליפה את דמותו הגבוהה של לוגוסי כשפניה מוסתרות, אותה מגלם הכירופרקט של אשתו של אד ווד.
פסל הראש של בלה לוגוסי מוצב בטירת ויידהוניאד בפארק בעירוני של בודפשט.
דמותו של לוגוסי הונצחה במוזיקה הפופולרית בשירים "Bela Lugosi's Dead" של להקת באוהאוס ו-"Celluloid Heroes" של להקת הקינקס.
במותו של ביקש להיקבר בתחפושת המפורסמת של דרקולה אותו שיחק.
הביאה שתי שערות
אמטוס לוזיטנוס
אמטוס לוזיטנוס (Amatus Lusitanus/Amato Lusitano; 1511–1568), אחד מגדולי הרופאים היהודים במאה ה-16. יליד פורטוגל, התחנך בספרד וחי רוב שנותיו בארצות השפלה ובאיטליה, ואחר כך בדלמטיה ובסלוניקי במקדוניה, תחת השלטון העות'מאני, שם נפטר. התפרסם בזכות כתביו (7 הצנטוריות) הכתובים לטינית שהיוו פנורמה רחבה של הידע הרפואי הקליני והטיפולי בזמנו, ובדיעבד על ידי תגלית המסתמים בוורידים, שהובילה לגילוי מחזור הדם.
קורות חייו.
אמטוס לוזיטנוס נולד בפורטוגל בעיר קשטלו-ברנקו, למשפחת אנוסים, בשם ז'ואו רודריגש דה קשטלו-ברנקו (João Rodrigues de Castelo-Branco). אין יודעים אם משפחתו הייתה יהודית-פורטוגלית או שהגיעה לפורטוגל בזמן גירוש ספרד בשנת 1492. אבותיו כנראה המירו את דתם בהמרה הגדולה בפורטוגל של שנת 1497. השם 'אמטוס' הוא תרגום מקובל לשם המשפחה היהודי 'חביב', שהיה נפוץ בדרום ספרד.
אמטוס למד רפואה ובוטניקה באוניברסיטת סלמנקה את תואר הרופא קיבל בשנת 1530 לערך. הוא עבד זמן קצר בספרד, חזר לעבוד בפורטוגל, ואז נאלץ לעקור משם מפחד האינקוויזיציה הפורטוגלית והתנכרות השלטונות למאראנים. מאז לא שהה זמן רב במקום אחד. למרות הכבוד שרחשו האנשים לאומנותו היה נתון לאיומים ולסחיטה ונאלץ להמשיך בנדודיו. מפורטוגל עבר אמטוס לאנטוורפן בשנת 1533 ועבד כבוטניקאי, שם רכש ידע מעמיק בצמחי מרפא ומוניטין כרופא מומחה. ידוע שהוא טיפל בדונה גרציה מנדס, מעשירות העולם, בקונסול הפורטוגלי ובראש העירייה. שם הוא פרסם את ספרו הראשון, Index Dioscoridis בנושא הבוטניקה הרפואית, שהוא פירוש לכתבי פדניוס דיוסקורידס, רופא ובוטניקאי יווני שחי במאה ה-1 לספירה. אמטוס עבר לאיטליה והרצה באוניברסיטת פרארה. באוניברסיטה זו, תחת חסותו של ארקולה השני ד'אסטה, דוכס פרארה, שרר חופש דת וחופש מחקר. כאן שינה כנראה את שמו לאמטוס, ואימץ את כינויו - לוזיטנוס (הפורטוגלי).
בהיותו בפרארה, אמטוס קבל הזמנה מזיגיסמונד השני, מלך פולין, לשרת כרופא החצר, אולם דחה זאת. לעומת זאת נעתר להזמנת הרפובליקה החופשית של רגוזה (דוברובניק כיום) לשרת כרופא העיר. בשנת 1547 עבר לאנקונה באופן זמני, כשהוא ממתין לאישור לעבור לרגוזה. בזמן זה טיפל באחותו של האפיפיור יוליוס השלישי, יאקובה דל מונטה (Jacoba del Monte). מאנקונה עבר לרגוזה ולאחר מכן עבר לסלוניקי וחזר בגלוי ליהדות. בשנת 1568 מת שם במגפת הדבר. מקום קבורתו לא נודע.
תגלית המסתמים בוורידים.
בזמן שהותו בפרארה ביצע את ניסויו המפורסם: לפני קומץ מלומדים הדגים אמטוס על ידי ניפוח אוויר בווריד, כיצד זורם האוויר רק בכיוון מסוים – מהגפיים ללב. בצורה כזו הוא הוכיח את תפקידם של המסתמים (valves) בוורידים, שאת דבר קיומם כבר גילה אמטוס מקודם. היקש המסקנות היה מהפכני מנקודת המבט של הדוגמה הכנסייתית: קיום מסתמים בוורידים אינו שונה מקיום המסתמים בחדר הימני בלב, כפי שהראה כבר גלנוס ולכן גילויים אינו מהווה שערורייה. לעומת זאת, הטענה, שהדם זורם בוורידים מהגפיים לכיוון הלב, עומדת בסתירה לתורתו של גלנוס והיא כבר מהווה כפירה. משמעות התגלית: הדם זורם בעורקים מהלב לכיוון הגפיים בקצב הנקבע לפי פעימות הלב (כפי שניתן לראות בפציעה של אחד העורקים הראשיים) ואילו בוורידים הדם זורם מהגפיים אל הלב בקצב אחיד. כלומר, דם אינו מתכלה (נספג ברקמות) ונוצר מחדש אלא אותו הדם, שנשאב מהוורידים ייזרק לעורקים בהתכווצות שריר הלבו ויחזור בסופו-של-דבר ללב. במילים אחרות: נוצר מחזור סגור של דם. אשר על כן, לאמטוס לוזיטנוס תרומה מכרעת בתגליתו של ויליאם הארווי ובגילוי מחזור הדם.
אמטוס ציפה כנראה שאחד הנוכחים ירהיב עוז ויפרסם את מה שהוא, כנוצרי חדש, לא העז לפרסם. לאכזבתו אף אחד מהנוכחים לא 'הרים את הכפפה' ותגלית המסתמים פורסמה כמות שהיא, ללא המסקנות הנובעות ממנה, ונלמדה כך בפקולטות לרפואה.
בין הנוכחים בניסוי היה גם ג'ובאני קאנאנו, שבטעות יוחסה לו תגלית המסתמים בוורידים.
כתביו.
אמטוס לוזיטנוס פרסם ספר בוטניקה רפואית בשם Index Dioscoridis בהיותו באנטוורפן, ו-7 צנטוריות (Curationum medicinalium centuriae septem) שבכל אחת מהן 100 חקרי מקרים רפואיים שונים, כולל שם המטופל, ההיסטוריה הרפואית שלו, והטיפול שניתן או הטיפול המומלץ. בין המקרים הרפואיים הוא שיבץ הרהורים רפואיים או מוסריים וכן את שבועת הרופאים. כתביו התפרסמו בעשרות מהדורות והיו מוצגים בכל ספרייה רפואית.
Amati Lusitani curationum medicinalium centuriae I-VII
Amati Lusitani, medici physici praestantissimi, Curationum medicinalium
In Dioscoridis De medica materia libros quinque enarrationes Amati Lusitani
הערכה לאמטוס לוזיטנוס.
אמטוס זוכה עד היום לכבוד רב בארץ הולדתו, פורטוגל. כתביו מתורגמים מלטינית לפורטוגזית ומנסים לאבחן במדויק צמחים שתיאר את השפעתם הרפואית. בקרב הקהילה הרפואית היהודית ידוע אמטוס בעיקר בזכות שבועת הרופאים שחיבר – שבועה, הדומה בחשיבותה לשבועה המיוחסת לרמב"ם. שבועת הרופא, המופיעה בצנטוריות השישית והשביעית של אמטוס, נכתבה כשכבר היה יהודי מוצהר.
ראו גם.
שבועת הרופאים
לקריאה נוספת.
(עותק מצוי בספריה הלאומית, אוסף אדלשטיין.)
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:רופאים יהודים איטלקים]]
[[קטגוריה:רופאים יהודים פורטוגזים]]
[[קטגוריה:רופאים יהודים ספרדים]]
[[קטגוריה:רופאים יהודים בלגים]]
[[קטגוריה:רופאים יהודים יוונים]]
[[קטגוריה:יהודים מומרים]]
[[קטגוריה:היסטוריה של המדע]]
[[קטגוריה:פורטוגל: היסטוריה]]
[[קטגוריה:יהודים שמוצאם ממגורשי ספרד]]
[[קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרארה]]
[[קטגוריה:יהדות אנקונה]]
[[קטגוריה:בוטנאים יהודים]]
[[קטגוריה:סלוניקי: יהודים]]
[[קטגוריה:ילידי 1511]]
[[קטגוריה:נפטרים ב-1568]]
[[קטגוריה:רופאים איטלקים במאה ה-16]]
יעקב ון אייק
אלי ביטון