שאול בצר (נולד ב-30 בספטמבר 1967) הוא במאי, תסריטאי וסופר ישראלי.
ביוגרפיה.
בצר הוא יליד נהלל, בנם של מוקי בצר ונורית גפן בצר. עם גיוסו לצה"ל התנדב בצר לסיירת מטכ"ל, ולאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה. לאחר שחרורו מצה"ל השלים תואר ראשון בקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
בצר ביים וכתב (יחד עם רועי ארד) את הסרט המוקומנטרי "זהירות מצלמה" (2002). הסרט מגולל את סיפור חייו הפיקטיבי של במאי המתיחות הראשון בישראל אשר מתח את בן-גוריון.
הסרט שודר בערוץ 2 (קשת) ונחשב לסרט המוקומנטרי הראשון ששודר ב"פריים טיים" בישראל.
בשנת 2003 הקים בצר את ערוץ הווידאו של פורטל האינטרנט נענע ויצר (יחד עם יובל שגב) את הדמות של רנו פסקאל שהפך במהירות לקאלט. בשנת 2004, אחרי שעזב את פורטל נענע והקים את חברת אנטנה הפקות, יצר יחד עם ארז הימן את התוכנית "עולמו של רנו פסקאל" ששודרה במשך שלוש עונות בערוץ ביפ.
ב-2004 יצר במסגרת אנטנה הפקות את הסדרה האינטרנטית "טופי והגורילה" עבור אתר שיתוף הווידאו FLIX שהפכה לאחת ההצלחות הגדולות באינטרנט. בעקבות ההצלחה הופקו 12 פרקים עבור ערוץ ביפ.
ב-2005 ביים את הסרט "הראיון האחרון עם דודו גבע" ומספר פרקים בתוכנית התרבות "נספח תרבות" עם דב אלפון.
בשנת 2006 ביים וכתב (יחד עם רועי ארד ויוני רז פורטוגלי) את הסדרה המוקומנטרית "החיים האמיתיים" ששודרה בערוץ 10. "החיים האמיתיים" היא פרודיה על תוכניות ריאליטי ותופעת הסלבריטאים. בסדרה כיכבו אביב גפן, אסי דיין וטוביה צפיר. הסדרה זכתה במקום הראשון בפסטיבל מוקומנטה הבינלאומי בירושלים.
ב-2008 הפיק בצר במסגרת אנטנה הפקות את הסדרה הדוקומנטארית הקומית "התחתנתי עם כדורגלן" ששודרה בערוץ 2 (רשת). ב-2009 את הסרט הדוקומנטארי "סקייט-אוף-מיינד" על תרבות הסקטבורד בישראל ששודר בערוץ 8.
ב־2012 הפיק שאול בצר את הסרט "מותר להיות סנטימנטאלי - נתן בעקבות אלתרמן" על המשורר נתן אלתרמן עבור ערוץ 1.
ב־2014 התפרסם רומן הביכורים שלו "בלש זמני". כשנה לאחר יציאתו לאור זכה למעמד של "ספר זהב" על מכירה של למעלה מ-20 אלף עותקים.
ב־2014 ביים שאול בצר את הסרט הדוקומנטרי "המוזות של בשביס זינגר" על צבא המתרגמות של הסופר יצחק בשביס זינגר עבור הערוץ יס-דוקו. הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בחיפה.
ב-2015 ביים שאול בצר את הסרט הדוקומנטרי "גיבור העל העברי" סרט על תולדות הקומיקס בישראל. הסרט נבחר לפתוח את פסטיבל אפוס - הפסטיבל הבינלאומי לסרטי תרבות ואמנות.
ב-2016 יצא ספר ההמשך ל"בלש זמני" בהוצאת ידיעות אחרונות. שם הספר: "בלש זמני – טעות כפולה".
אוניברסיטת פרידריך-וילהלם
דיאגרמת מחלקה
בהנדסת תוכנה, דיאגרמת מחלקה, בשפת UML, היא סוג של תרשים סטטי המתאר את מבנה המערכת על ידי הצגת מחלקותיה, תכונותיהן והקשרים בין המחלקות.
רקע.
תרשים המחלקה הוא אבן הבניין המרכזית במידול מונחה עצמים. התרשים משמש לשתי מטרות עיקריות והן
המחלקות בדיאגרמת המחלקה מייצגות גם את האובייקטים העיקריים וגם את היחסים בין האפליקציה ובין האובייקטים אשר יומרו לקוד מקור.
תרשים המחלקה מציג את המחלקה בתיבות אשר כוללות שלושה חלקים:
בתרשים עיצוב מערכת, המחלקות מאוחדות יחדיו בתרשים מחלקה אשר מסייע לקבוע את הקשרים הסטטיים בין האובייקטים.
מרכיבים.
UML מספק מנגנונים לייצוג מרכיבי מחלקה כגון : מאפיינים, מתודות ומידע נוסף לגביהם.
ראות.
כדי לציין את רמת הראות (Visibility) של מרכיב מחלקה (למשל: מאפיין או מתודה) ישנן דרכי ציון אשר יופיעו לפני שם המרכיב:
יחסים בין מחלקות.
היחסים הקיימים בדיאגרמת מחלקה הם:
טווח.
שפת UML מגדירה שני סוגי טווחים (Scope) עבור מרכיבי המחלקה: מופע ומסווג (Classifier). במקרה של מרכיב מסוג מופע, הטווח הוא המופע הספציפי. עבור מאפייני המחלקה, הכוונה היא כי עריכתם משתנה בין כל מופע למופע. עבור שגרות הכוונה היא שהכניסה אליהן תלויה במצבן הנוכחי. לעומת זאת, במקרה של מרכיב מסוג מסווג, הטווח הוא המחלקה. עבור המתודות, כניסה אליהן אינה משפיעה או מושפעת ממצב האובייקטים. מרכיבי המסווג לעיתים מוכרים כמשתנים סטטיים בשפות תכנות רבות. כדי להצהיר על כך שמרכיב מסוים מקבל טווח מסווג שמות יוצג עם קו תחתון. אחרת, המחלקה תהיה בטווח מופע.
משפחת ברוך מזרחי
דיאגרמת אופן שימוש
דיאגרמת אופן שימוש, או תרשים תרחישי שימוש (use case diagram) בשפת המידול האחודה (UML) היא סוג של דיאגרמה התנהגותית אשר מורכבת מניתוח תרחישי שימוש. מטרת הדיאגרמה היא הצגת רקע פונקציונלי של המערכת עם שימוש במושגים : שחקנים, מטרה (אשר תתואר כתרחיש שימוש) והתלות בין תרחישי השימוש.
המטרה הכללית של דיאגרמת אופן השימוש היא הצגת הפעולות המבוצעות על ידי כל שחקן. תפקידי השחקן ישורטטו בתרשים.
דיאגרמת אופן השימוש מופיעה באופן רשמי בשתי שפות מידול אשר יוצאו על ידי ארגון OMG - שפת המידול המאוחדת (UML) ושפת מידול המערכת (SysML).
שפת המידול האחודה
סמי כהן
סמי כהן הוא חוקר ומרצה במכון למדע המדינה פריז, חוקר שותף במכון המחקר CERI.
הוא נולד בצרפת למשפחה דוברת צרפתית שעזבה את מצרים לאחר מבצע קדש. בשנת 1957 עלה לישראל ולמד בבית ספר חקלאי. הוא שירת כשש שנים בחטיבת גולני והשתחרר בדרגת סרן. אחר כך עזב לצרפת שם למד מדעי המדינה ונישא. תחומי מחקרו כוללים את מדיניות החוץ והביטחון צרפתית.
הוא מחברם של עשרה ספרים ומאמרים רבים שהתפרסמו בכתבי עת מקצועיים.
יחיעם ימיני
יחיעם ימני הוא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת קולומביה, יזם בתחום הטכנולוגיה וממייסדי קומברס. מומחה בתחום רשתות מחשבים.
חייו.
ימיני סיים תואר במתמטיקה באוניברסיטה העברית בשנת 1972, תואר שני בשנת 1974 ודוקטורט מאוניברסיטת קליפורניה בשנת 1978. ימני היה נשוי לד"ר שאולה אלכסנדר-ימיני, אחותו של קובי אלכסנדר, שעמו ועם בועז משעולי ייסד בתחילת שנות השמונים את חברת קומברס. לאחר שעזב את קומברס, הקים בשנת 1992 יחד עם שאולה אלכסנדר-ימיני, את חברת סמארטס (Smarts). החברה פיתחה מערכת תוכנה לניהול אירועים במערכות IT ורשתות תקשורת בזמן אמת, ונמכרה לחברת EMC בשנת 2004 תמורת 260 מיליון דולר. ימיני עזב את החברה ב-1997 וחזר לאקדמיה, אך נשאר בעל מניות ודירקטור.
בשנת 2006 הקים יחד עם ניר מיכלוביץ את חברת ערוץ אינטראקטיב (InterCast) אשר עסקה בפיתוח טכנולוגיה להפצת תוכני וידאו באינטרנט. בשנת 2009 החברה נסגרה.
צבי בנטואיץ'
צבי (הרברט) בנטואיץ' (נולד בירושלים) הוא מבכירי חוקרי האיידס בישראל. משמש כפרופסור במחלקה למיקרוביולוגיה אימונולוגיה וגנטיקה ומנהל המרכז למחלות טרופיות ואיידס באוניברסיטת בן-גוריון, נשיא עמותת נאלא למיגור המחלות הטרופיות בארצות המתפתחות, מנהל מדעי של שלוחת מצדה של מרכז המדע ים המלח ערבה, מדען ראשי של חברת תיקון עולם לקנאביס רפואי וחבר הנהלת ארגון רופאים למען זכויות אדם.
קורות חיים.
נולד ליוסף בנטוויץ' ולשרה יפה, בתו של הלל יפה וגדל ברחביה שבירושלים. בנטואיץ' למד רפואה כעתודאי במחזור השני של בית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים (1960) והתמחה ברפואה פנימית בבית החולים הדסה ובהמשך היה רופא ראשי קבוע במחלקה פנימית א של ביה"ח הדסה. הוא התמחה באימונולוגיה כימית אצל פרופסור מיכאל סלע ואחר כך עשה פוסט דוקטורט באימנולוגיה באוניברסיטת רוקפלר בניו יורק. הוא עבר לבית חולים קפלן בשנת 1975 שם התמנה למנהל מחלקה פנימית ג' והקים ועמד בראש מעבדת מחקר לאימונולוגיה קלינית בבית החולים קפלן ברחובות (1975–1980), אשר בהמשך הייתה למכון על-שם רות בן-ארי לאימונולוגיה קלינית בבית חולים קפלן (1980 - 2001). הוא יזם והקים את מרפאת האיידס הראשונה בישראל, שהפכה משנת 1997 למרכז הארצי לאיידס-"נווה אור". כמו כן היה ממקימי הועד למלחמה באיידס והוא משמש כיועץ בנושא האיידס למכוני הבריאות הלאומיים של ארצות הברית, NIH.
שירת בחיל האוויר כרופא מוטס במלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה, מלחמת יום הכיפורים ומלחמת לבנון הראשונה והשתחרר בדרגת רס"ן.
בשנת 1976 מונה לפרופסור חבר ובשנת 1981 לפרופסור מן המניין בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית. בין השנים 1978 ל-1979 היה פרופסור אורח באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנגלס UCLA, ובין 1985 ל-1986 היה פרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד ובין השנים 1991 ל-1992 היה פרופסור אורח במרכז האיידס באוניברסיטת מקגיל בקנדה ומשנת 2001 מדען אורח במכוני הבריאות הלאומיים של ארצות הברית NIH . לפרופ' בנטואיץ' מעל 270 פרסומים מדעיים בעיתונים רפואיים מן השורה הראשונה, היה חבר בוועדות מדעיות וארגוניות רבות בישראל ובחו"ל, וכן חבר במערכות של עיתונים מדעיים רבים.
בין השנים 2001–2009 שימש כמדען הראשי של חברת Rosetta Genomics, שהוקמה על ידי בנו, ד"ר יצחק (צחון) בנטואיץ'. משנת 2000 היה חבר בהנהלת רופאים לזכויות אדם והיה גם יו"ר ההנהלה בין 2009–2012 . בשנת 2011 הוענק לו בכנסת על ידי סגן שר הבריאות, יעקב ליצמן, אות מפעל חיים, "על תרומתו המשמעותית כרופא וחוקר למערכת הבריאות בישראל, ולמחקר הרפואי בתחומי סרטן ואיידס". משנת 2012 פרופסור בנטואיץ' מנהל את שלוחת ים המלח והמכון לחקר העור במרכז מדע ים המלח והערבה שעבר לאחרונה למצדה. החל מ-2014, משמש כמדען ראשי של חברת "תיקון עולם" המגדלת ומספקת קנאביס רפואי לכעשרת אלפים מטופלים בישראל. בשנת 2020 היה בין מבקרי מדיניות הסגרים במשבר הקורונה והצטרף לעמותה פרטית ששמה מועצת החירום הציבורית (מח"צ).
אשתו, פרופסור לרפואה תרצה בנטואיץ', נפטרה ב-2016.
גבינת בקסטון