מינץ קשור למפעל ההתנחלות ביהודה, שומרון וחבל עזה, ולקח חלק בהקמה וביסוס של ההתיישבות שם: היה שותף בעלייה הראשונה של גרעין אלון מורה בחווארה, הוביל טורים בעליות לסבסטיה, לקח חלק בגרעין הקמת בית יתיר וירד לימית עם משפחתו להיאבק נגד הפינוי חבל ימית.
בשנים 2002–2004 כיהן כמנכ"ל מועצת יש"ע. בין היתר הוביל את המאבק במפת הדרכים, פעולות הלחץ והמחאה נגד גדר ההפרדה, והמערכה הציבורית ליציאה למבצע חומת מגן. בתקופתו כמנכ"ל התמודדו היישובים ביש"ע עם התקפות טרור ומינץ היה שותף בהשגת תקציבים מיוחדים לצורכי הביטחון והרווחה ביש"ע.
לאחר ההתנתקות הוא הוביל עם חברים נוספים את הקמת מועצת יש"ע המחודשת, כיום הוא משמש כיו"ר מליאת מועצת יש"ע וחבר בהנהלתה.
עדי מינץ יזם תוכנית שלום יחד עם חברים נוספים במועצת יש"ע (חנן פורת ואורי אליצור) בשם "שלום בארץ".
מינץ חבר מזה עשרים שנה בהנהלת עמותת אלע"ד (אל עיר דוד) ומעורב בפיתוחה והפיכתה לאתר תיירות מהמתויירים ביותר בישראל. הוא כיהן כיו"ר מזכירות דולב, יו"ר פורום יישובי מערב בנימין וכחבר במליאת המועצה האזורית מטה בנימין.
בשנת 2009 הקים עדי מינץ את חברת "יש"ע הירוקה" בשותפות עם חברת "בניני בר אמנה" חברת הבניה של תנועת ההתיישבות "אמנה", והוא משמש מנכ"ל החברה. "יש"ע ירוקה" יוזמת ומקימה מערכות לייצור חשמל באנרגיה מתחדשת (אנרגיה סולארית וטורבינות רוח) ברחבי יו"ש.
מינץ מתגורר בדולב. נשוי לבלהה, אחותו של דוד בארי, יו"ר עמותת אלע"ד וחתן פרס ישראל לשנת תשע"ז, ואב לשמונה.
אלע&quot;ד
הנס המלכותי של קנדה
דגל מלכת קנדה או הדגל האישי של מלכת קנדה (באנגלית: Queen's Personal Canadian Flag) המכונה גם "הנס המלכותי של קנדה" (Royal Standard of Canada) הוא הדגל הרשמי של מלכת קנדה, אליזבת השנייה. דגל זה אומץ על ידי המלכה בשנת 1962 ונעשה בו שימוש בעת שהמלכה נמצאת בקנדה בביקור (שכן אליזבת השנייה מתגוררת בממלכה המאוחדת) וכן באירועים בהם המלכה משתתפת כראש המדינה של קנדה.
שימושים.
הדגל מונף מיד עם הגעת המלכה למבנה (או כלי רכב או ספינה) ומורד מיד עם עזיבתה את המבנה. כאשר מגיע נציג רשמי של המלכה - המושל הכללי של קנדה או אחד מהמשנים למושל קנדה מונפים במקום דגל המלכה - דגל המושל הכללי של קנדה או דגלי המשנים למושל קנדה בהתאמה.
הדגל מונף רק בעבור מלכת קנדה, ואין לאף אדם אחר רשות להשתמש בו. דגל זה מקבל עדיפות על הדגל הלאומי של קנדה.
תיאור הדגל.
הדגל כולל אלמנטים של הסמל המלכותי של קנדה בצורת דגל. במרכז מופיע סמל המלכה המלכותי - עיגול כחול שבמרכזו האות "E" שעליה כתר, והיא מוקפת ורדים. האות, הכתר והוורדים הם בצבע זהב. האות E היא האות הראשונה בשמה של המלכה אליזבת בשפה האנגלית. עם עלייתו של מלך חדש לשלטון בבית המלוכה, תוחלף האות "E" באות הראשונה של שם המלך שיעלה לשלטון.
ברביע השמאלי העליון של הדגל מופיעים שלושה אריות צועדים (המכונים בהרלדיקה "נמרים") על רקע אדום. אריות אלה מקורם בדגל אנגליה והם מסמלים את אנגליה, ואת מקור בית המלוכה ואת השפה האנגלית - שפה רשמית של קנדה.
ברביע הימני העליון של הדגל מופיע אריה אדום צועד על רקע צהוב, שסביבו מסגרת ועליה פרחי חבצלת. חלק זה של הדגל מקורו בסמל המלכותי של סקוטלנד. חלק זה של הדגל מייצג את העובדה שהמלכה היא גם מלכת סקוטלנד ואת הקבוצה האתנית הסקוטית הגדולה המתגוררת בקנדה (הקבוצה השלישית בגודלה מבין הקבוצות האתניות בקנדה).
ברביע השמאלי האמצעי מופיע נבל בריין בורו המופיע על סמל אירלנד ומייצג את אירלנד - שמהווה חלק מהממלכה המאוחדת ואת העובדה שבקנדה מתגוררת קבוצה אתנית גדולה שמוצאה מאירלנד.
ברביע הימני האמצעי מופיעים שלושה פרחי חבצלת על רקע כחול, שמקורם בסמל ממלכת צרפת. רביע זה מייצג את המלוכה הצרפתית ששלטה בעבר בקנדה, ואת הקבוצה האתנית הצרפתית הגדולה, המתגוררת בעיקר בפרובינציית קוויבק.
בחלקו התחתון של הדגל מופיע ענף ועליו שלושה עלי עץ אדר - העץ המסמל את קנדה, את העובדה שקנדה מורכבת מלאומים רבים המהווים יחד את האומה הקנדית, ואת היות בית המלוכה מייצג את כל הלאומים האלה.
גייל דיברס
גייל דיברס (באנגלית: Gail Devers; נולדה ב-19 בנובמבר 1966) היא אצנית אמריקנית, היא אלופה אולימפית בעלת שלוש מדליות זהב אולימפיות וחמש מדליות זהב מאליפויות עולם. הצטיינה בריצות ל-100 מטר ול-100 מטר משוכות.
ביוגרפיה.
דיברס נולדה בסיאטל, וושינגטון וגדלה בנשיונל סיטי שבדרום קליפורניה, שם גם סיימה את לימודיה התיכוניים. הישגיה הראשונים כאתלטית הגיעו במסגרת אליפות ארצות הברית של NCAA (התאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי בארצות הברית), בה קבעה בשנת 1988 שיא אמריקני במסגרת זו בריצת ה-100 מטר משוכות - 12.61 שניות, והשיגה בכך את הקריטריון האולימפי. בעת אימוניה לקראת אולימפיאדת סיאול (1988) החלה לסבול מבעיות בריאות, בין השאר סבלה ממיגרנה וראייה מטושטשת. באולימפיאדה העפילה לחצי גמר, שם סיימה במקום השמיני, בתוצאה של 13.51 שניות. למרות זאת, מצבה הבריאותי המשיך להדרדר. ב-1990 אובחנה כסובלת ממחלת גרייבס והחלה לקבל טיפול. דיברס הבריאה במהרה, וחזרה להתאמן.
שנות התשעים.
באליפות העולם באתלטיקה שהתקיימה בטוקיו 1991 זכתה במדליית הכסף בריצת ה-100 מטר משוכות, בתוצאה של 12.63 שניות, זאת למרות שהרוח באותו זמן הייתה 1.7-. מכאן החלה להיות דומיננטית בענף לאורך כל שנות התשעים.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) התחרתה הן בריצת ה-100 מטר והן בריצת ה-100 מטר משוכות. היא העפילה לגמר ריצת ה-100 מטרים: הגמר היה צמוד ביותר, כשהפוטו פיניש הראה כי דיברס היא המנצחת, בתוצאה של 10.82 שניות. מאית השנייה לפני המקום השני. בגמר ריצת ה-100 מטר משוכות נראה כי דיברס תזכה גם בו במדליית הזהב. היא שלטה בריצה מההתחלה, אך מעדה במשוכה האחרונה וסיימה לבסוף במקום החמישי, בתוצאה של 12.75 שניות. שנה אחר כך, באליפות העולם באתלטיקה שהתקיימה בשטוטגרט, גרמניה ניצחה פעם נוספת בריצת ה-100 מטר, כשגם הפעם הריצה הייתה צמודה ביותר. דיברס ומרלין אוטי הג'מייקנית הגיעו לקו הסיום באותה תוצאה - 10.82 שניות, אולם גם הפעם הפוטו פיניש הכריע לטובת דיברס. לאחר מכן המשיכה לגמר ה-100 מטר משוכות, בו ניצחה בתוצאה 12.46 שניות. שנתיים אחר כך הגנה על תוארה באליפות העולם בגטבורג, בה ניצחה בתוצאה של 12.68 שניות.
גמר ריצת ה-100 מטר באולימפיאדת אטלנטה (1996) היה חזרה כמעט מדויקת של גמר ה-100 מטר באליפות העולם שלוש שנים קודם לכן. גם הפעם הגיעו דיברס ומרלין אוטי לקו הגמר באותה תוצאה - 10.94 שניות, כשגם הפעם השתיים לא ידעו מי מהן זכתה עד אשר הפוטו פיניש הכריע, שאת מדליית הזהב תקבל דיברס. גמר ריצת ה-100 מטר משוכות היה איכותי ביותר ודיברס סיימה בו רביעית בתוצאה של 12.66 שניות. בנוסף, השתתפה דיברס בריצת השליחות 4x100 וזכתה במדליית הזהב האולימפית השלישית שלה. שנה אחר כך, באליפות העולם באתונה, השתתפה במקצה ה-4x100 וזכתה בזהב. ב-1999 באליפות העולם בסביליה זכתה במדליית הזהב ב-100 מטר משוכות (מדליית הזהב השלישית שלה בענף זה באליפויות העולם), בתוצאה של 12.37 שניות. 4 מאיות השנייה משיאה האישי.
במהלך שנות התשעים התחרתה דיברס בריצת 60 מטר באליפויות העולם באתלטיקה באולמות, בשנים 1993, 1997 ו-1999, בהם זכתה בשתי מדליות זהב ומדליית כסף אחת. באליפות העולם באולמות הראשונה בה השתתפה, במרץ 1993, קבעה את התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים בריצת 60 מטר - 6.95 שניות.
שנות האלפיים.
לאחר שהשיגה את הקריטריון להשתתפות באולימפיאדת סידני (2000) כשלה דיברס באולימפיאדה בשלב חצי הגמר, זאת לאחר שסבלה מפציעה . באליפות העולם באדמונטון 2001 זכתה במדליית הכסף בריצת ה-100 מטר משוכות (12.54 שניות). ביוני 2002 זכתה בפעם השמינית באליפות ארצות הברית בריצת 100 מטר משוכות , בתוצאה של 12.51, שהייתה לתוצאת השנה בעולם, כשנקבעה. באליפות העולם בפריז 2003 סיימה במקום שלישי בחצי הגמר, אך הזמן שקבעה לא הספיק כדי להגיע לגמר. אותה שנה ניצחה דיברס ב- IAAF World Athletics Final הראשון, בתוצאה של 12.45 שניות.
ביולי 2004 השיגה דיברס את הקריטריון האולימפי לאחר שסיימה רביעית במבחנים המוקדמים בריצת ה-100 מטרים. היא סיימה את הריצה יחד עם מריון ג'ונס באותה התוצאה - 11.14 שניות, והפוטו פיניש הכריע, גם הפעם, לטובת דיברס . באולימפיאדת אתונה (2004) הצליחה דיברס להעפיל לחצי גמר ריצת ה-100 מטר, בו סיימה במקום השביעי בתוצאה של 11.22 שניות. היא גם העפילה לחצי גמר ה-100 מטר משוכות, אולם נפלה במשוכה הראשונה ולא סיימה את הריצה .
בשלהי הקריירה שלה שבה דיברס להתחרות בריצת 60 המטר. באליפות העולם לאתלטיקה באולמות בשנת 2003 זכתה במדליית הזהב, ובאליפות העולם באולמות, שהתקיימה שנה אחר כך, זכתה במדליית הזהב בריצת 60 מטר, ובמדליית הכסף בריצת 60 מטר משוכות.
ליגת הזהב.
בשנת 2002 זכתה דיברס בשישה מתוך שבעת מפגשי ליגת הזהב. ניצחונה האחרון במסגרת זו היה במפגש הראשון של ליגת הזהב בשנת 2004, שהתקיים באוסלו, נורווגיה.
טריוויה.
בשנת 1996 צולם סרט טלוויזיה בשם "Run for the Dream: The Gail Devers Story", המגולל את סיפור חייה של דיברס, אותה גילמה בסרט השחקנית שרליין וודארד, המבוגרת מדיברס ב-13 שנים.
הסמל המלכותי של קנדה
שושנה
דגלי המשנים למושל של קנדה
דויין ג'ונסון
סילאן
סילאן או סילן או דבש תמרים או דבש חרובים הוא סירופ מתמרים או מחרובים מתוקים הידוע גם בשמות: "דובוס", "חילק", "שירה".