כבר בתחילת מלחמת העולם השנייה (1939), ולמרות המרחק הרב של קנדה מאירופה, קנדה נמנעה מלהישאר מחוץ למעגל הלחימה והכריזה מלחמה על גרמניה ועל לחימה לצדה של בריטניה. המרחק של קולומביה הבריטית ממוקדי הלחימה לא הגביל את ההשפעה של המלחמה על אזור זה. גויסו רבים מתושבי הפרובינציה ואלו נשלחו לחזיתות השונות. בנוסף, עם הצטרפותה של קנדה בשנת 1941 למלחמה נגד יפן, ממשלת קנדה החלה לנקוט בצעדים שנויים במחלוקת, אשר במסגרתם הובלה כל האוכלוסייה ממוצא יפני בקנדה למחנות מעצר. הדבר נעשה בעיקר בקולומביה הבריטית, עקב ריבוי האוכלוסייה ממוצא יפני אשר התגוררו בפרובינציה זו.
לאחר מלחמת העולם השנייה חזרה קולומביה הבריטית לצמיחה כלכלית אשר מתקיימת למעשה עד ימינו אנו. עם תמ"ג לנפש של 47,579 דולר (נכון לשנת 2011), קולומביה הבריטית נחשבת לאחד המקומות העשירים והמשגשגים ביותר בעולם.
דמוגרפיה.
אוכלוסיית קולומביה הבריטית היא עירונית בעיקרה - 86% מאוכלוסייתה מתגוררת בערים. הערים הגדולות בקולומביה הבריטית הן:
מטרופולין ונקובר.
מונה סה"כ כ- 2,313,328 תושבים
מטרופולין ויקטוריה.
מונה סה"כ כ- 344,615 תושבים
מטרופולין קלונה.
מונה סה"כ כ- 179,839 תושבים
מטרופולין אבוטספורד.
מונה סה"כ כ- 170,191 תושבים
ריכוזי אוכלוסייה.
רובה הגדול של אוכלוסיית קולומביה הבריטית מתגוררת בקצה הדרומי של הפרובינציה, כאשר כמחצית מהאוכלוסייה, למעלה משני מיליון תושבים, מתגוררת באזור מצומצם השוכן בפינה הדרום מערבית של קולומביה הבריטית - מטרופולין ונקובר. ריכוז אוכלוסייה גדול נוסף נמצא בסמוך לשם מול חופי מטרופולין העיר ונקובר בדרום האי ונקובר, סביב מטרופולין ויקטוריה, שם מתגוררים כחצי מיליון תושבים נוספים. מחוץ לשני אזורים אלו, מרבית התושבים מתגוררים בעמקים הפנימיים של קולומביה הבריטית, באזורי העמקים של התומפסון, הפראייזר והאוקינגן, שם ממוקמים ערים שונות כגון קלונה, קאמלופס ועוד. בניגוד לאזורי העמקים והחופים שבדרום קולומביה הבריטית, אזורי ההרים שבדרום והצפון בכלל מאופיינים באוכלוסייה דלילה הכוללת בעיקר עיירות נופש וכפרים המבססים את כלכלתם על עסקי התיירות.
חלוקה אתנית ולשונית.
קולומביה הבריטית היא אחת הפרובינציות המגוונות ביותר בקנדה מבחינה אתנית ולשונית. בעוד בעבר היה בפרובינציה רוב אירופאי גדול, בעשורים האחרונים ניכר גיוון בהרכב האוכלוסייה. עם זאת, גם היום בקולומביה הבריטית יש רוב אירופאי ברור של 67.3% מכלל האוכלוסייה. מקומות המוצא המרכזיים של האוכלוסייה האירופאית בקולומביה הבריטית הן אנגליה, סקוטלנד, אירלנד, גרמניה וצרפת.
אם בעבר הייתה האוכלוסייה הילידית של קולומביה הבריטית קבוצת המיעוט הגדולה ביותר בפרובינציה, כיום קבוצה זו מונה 5.4% בלבד מכלל התושבים. בעוד זאת, עקב ההגירה האסייתית למדינה בעשורים האחרונים 15.1% מכלל התושבים הם ממוצא מזרח אסייתי (בעיקר סינים) ו-8.4% נוספים הם ממוצא דרום אסייתי (בעיקר הודים). כמו שהשפיעה על הרכבה האתני, ההגירה אל קולומביה הבריטית השפיעה גם על הרכבה הלשוני. 71.5% מאוכלוסיית קולומביה הבריטית דוברת את השפה האנגלית, כאשר השפות המדוברות ביותר האחרות הן סינית (8.5%) ופנג'אבי (4.0%; שפה הודית).
חלוקה דתית.
בעבר הייתה בקולומביה הבריטית דומיננטיות נוצרית, בעיקר פרוטסטנטית. במהלך המאה ה-20 מגמות שונות הביאו לתמורות בהרכב הדתי של קולומביה הבריטית. כתוצאה מהגירה ממדינות אירופאיות קתוליות, גדל מספר הקתולים בפרובינציה. בנוסף, הגירה של אוכלוסייה ממוצא אסייתי בעשורים האחרונים הביאה לעלייה בשיעור המאמינים בדתות כגון אסלאם, סיקיזם, בודהיזם והינדואיזם. לצד כל זאת, בעשורים האחרונים כתוצאה מסיבות שונות אפשר לזהות גם עלייה בשיעור מחוסרי הדת, לרבות אתאיסטים ואגנוסטים.
כלכלה.
כמו ברוב קנדה, גם כלכלת קולומביה הבריטית מבוססת משאבים. לעומת שכנתה אלברטה, קולומביה הבריטית נשענת פחות על משאבים, שמצויים בכמויות גדולות (עצים ומחצבים), וקטנות יחסית (נפט וגז).
בקו החוף ישנם נמלים רבים.
האבטלה בה עומדת עד 7%, והיא הנמוכה ביותר בקנדה.
חקלאות ותעשייה.
בוונקובר, העיר הגדולה ביותר, ולאורך ערי החוף, מגזר השירותים והתעשייה מפותחים מאוד.
במרכז הפרובינציה (בין הרי הרוקי להרי החוף) שוררים חורפים מתונים, ולכן ישנה חקלאות ותעשייה מפותחת באזור זה, והערים קלומפס, קלונה ופרינס ג'ורג' הן מרכזי תעשייה גדולים, והן מוקפות שטחים חקלאיים.
דייג הוא ענף חקלאות שנמצא בתהליך מזעור, הדייג קיים בעיקר לאורך החוף.
בצפון הפרובינציה ישנם יערות גדולים, אשר משמשים לייצוא ותורמים רבות לכלכלה, בנוסף, בשטחה מחצבים רבים בשל היותה הררית, ונפט וגז מצויים בכמויות גדולות באזורי החוף.
מסחר.
בשל היותה הפרובינציה המערבית ביותר, קולומביה הבריטית היא התחנה האחרונה ברכבות קנדה. משם, כל הסחורות שמייצרים בקנדה מיוצאת למזרח הרחוק ולאסיה. כמו כן, קו החוף לאוקיינוס רווי נמלי-ים, בראשם נמל ונקובר, הנמל הגדול ביותר בקנדה, שממנו מייצאים ומייבאים סחורות רבות שמגיעות לכל רחבי קנדה, בעיקר דרך רכבות.
הגירה.
בפרובינציה משולבת תוכנית הגירה להגדלת מספר הרופאים, מדענים, תזונאים, רואי חשבון, אנליסטים ועוד מקצועות בעלי השכלה גבוה.
תיירות.
העיר ונקובר מושכת אליה תיירים רבים, בשל היותה עיר מרכזית. בעיר אטרקציות כמו פארק סטנלי, הר גראוס וגשר קפילאנו. גם האי ונקובר ובו העיר ויקטוריה מושך תיירים רבים.
במזרח הפרובינציה נמצאים פארקים לאומיים רבים, כגון יוהו וקוטניי בהרי הרוקי, וגם גליישר ווולס גריי באותו אזור.
פוליטיקה.
בדומה לשאר הפרובינציות של קנדה, לקולומביה הבריטית סמכויות רבות ביחס לממשל הפדרלי - סמכויות בנושאי בריאות, חינוך, רווחה ועוד. הפרובינציה יכולה לגבות מיסים בעצמה ובנוסף היא מקבלת תשלומי מס מהשלטון הפדרלי.
אחת לארבע שנים, בוחרים תושבי קולומביה הבריטית את 85 חברי האספה המחוקקת - הפרלמנט המקומי, פרלמנט חד ביתי. חברי הפרלמנט נבחרים בבחירות אזוריות, כלומר קולומביה הבריטית מחולקת ל-85 אזורי בחירה, וכל אזור בוחר אישית את נציגו בפרלמנט. הרשות המבצעת של הפרובינציה היא הוועד המנהל של קולומביה הבריטית (Executive Council of British Columbia), הידוע יותר בשם הקבינט של קולומביה הבריטית. בראש הוועד המנהל עומד ראש השרים של קולומביה הבריטית (Premier of British Columbia), שהוא המושל או ראש הממשלה בפועל של הפרובינציה. הרשות המבצעת נבחרת בדומה למשטרים פרלמנטריים בהתבסס על האספה המחוקקת, כאשר זו צריכה לתת את אמונה בוועד המנהל. מוסדות השלטון של קולומביה הבריטית יושבים בבירת הפרובינציה, העיר ויקטוריה.
שתי מפלגות עיקריות פעילות בקולומביה הבריטית: המפלגה הליברלית המזוהה עם הימין והמפלגה הדמוקרטית החדשה המזוהה עם השמאל. מפלגה פעילה נוספת, שולית בגודלה ובחשיבותה, היא מפלגת הירוקים המקומית. לאורך העשור האחרון המפלגה הליברלית מחזיקה בעיקר מוסדות השלטון וכן ברוב יציב בפרלמנט. באופן מסורתי הערים הגדולות ואזורי החוף מצביעים בדרך כלל לשמאל, למפלגה הדמוקרטית החדשה; והעמקים הפנימיים והאזורים המזרחיים של קולומביה הבריטית מצביעים בדרך כלל לימין, למפלגה הליברלית.
נכון לשנה 2021, הפרמייר של אונטריו הוא ג'ון הורגן, מנהיג המפלגה הדמוקרטית- החדשה, שלה 57 מ-87 המושבים באספה.
נורמן טאורוג
נורמן טאורוג (באנגלית: Norman Taurog; 23 בפברואר 1899 – 7 באפריל 1981) היה במאי קולנוע אמריקני שביים 178 סרטים בין השנים 1920 ו־1968.
קריירב.
ב־1931 ביים את אחיינו הצעיר ג'קי קופר בסרט סקיפי. לפי האוטוביוגרפיה של קופר, בעת ההסרטה איים טאורוג לירות בכלב המחמד שלו אם לא יבכה בסצנה. לבסוף קיבל טאורוג את פרס האוסקר לבימוי עבור הסרט והפך לבמאי הצעיר ביותר אי פעם שזכה בפרס זה (בגיל 32). ב-1938 ביים את "עיר הנערים" בכיכובם של ספנסר טרייסי ומיקי רוני והיה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר.
בשנות ה־50 התמקד טאורוג בסרטי קומדיה-מוזיקלית בכיבובם של ג'רי לואיס ודין מרטין.ב-1949 ביים את "נשיקת חצות" וב-1950 ביים את "הזמיר מניו אורלינס" בכיכובם של מריו לנצה וקתרין גרייסון. בשנות ה־60 הוא ביים מספר סרטים בכיכובו של אלביס פרסלי, כמו "הוואי הכחולה" (1961) ו"נערות! נערות! נערות!" (1962).
אירוניה
המונח אירוניה (ביוונית עתיקה: εἰρωνεία - אֵרונֵאַה; מילולית: "בורות מדומה") מתאר מצב מסוים ששונה מן המצב שהיה אמור להתרחש לכאורה.
לעיתים מתוארים אירועים שונים כ"צחוק הגורל", תהפוכות בלתי צפויות בחייו של אדם, הגורמות לו אושר או סבל רב. מקרים נפוצים הם מקרים בהם המצופה אינו מתרחש, בניגוד למקובל לחשוב, או כאשר פעולה שמטרתה הייתה לגרום לתוצאה רצויה, מביאה לתוצאה הפוכה, בבחינת "היקום לועג למאמצי האדם" (אירוניה קוסמית). לדוגמה, סנדלר המתהלך יחף. הסנדלר מייצר נעליים עבור אחרים, אך אינו משתמש בהן עבור רגליו שלו. דוגמה נוספת, ניסיון שימור מבנה גורם להריסתו. אירוניה יכולה להיות גם מכוונת, בעיקר בספרות או בתיאטרון. בטרגדיה ובסוגות ספרותיות נוספות האירוניה משמשת אמצעי ספרותי להגברת המתח, ולחידוד המסר לפיו אדם אינו יכול לשנות את גורלו, גם אם נדמה לו שיש בכוחו לעשות זאת. פעמים רבות משמעות הדברים האמיתית אינה מתגלה מיד אלא לאחר זמן, או תלאות רבות, כך שמה שמסתבר בסוף שונה בתכלית מפני הדברים בהתחלה.