אַמקוֹר בע"מ היא חברה ישראלית שעסקה בייצור ושיווק מגוון רחב של מכשירי חשמל ביתיים, כולל: מקררים, מזגנים, דודי שמש, מכונות כביסה, תנורי אפייה, מקלטי רדיו ומכשירי טלוויזיה. המותג "אמקור" נמצא מאז 2001 בבעלות תדיראן הולדינגס, העוסקת בין השאר בייבוא מקררים, תחת המותג "אמקור", המיוצרים מחוץ לישראל. חברת "אמקור בע"מ" ממשיכה לפועל כחברה העוסקת בייזום, הקמה וניהול של נדל"ן מניב בישראל. ייצור דודי שמש נמשך תחת חברה בבעלות נפרדת, בשם "אמקור דודי שמש בע"מ".
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 1949 על ידי שותפות של חברת "הארגז" וחברת "אמפא". המפעל הראשון של החברה שכן בשכונת ביצרון בתל אביב בניהולו של עמרם כהן. המפעל השתמש בידע ומנועי מקררים שנרכשו מחברת "פילקו" מארצות הברית. בהמשך השקיע איש העסקים האמריקאי סטיב שלום בחברה, והבעלות הייתה בשלושה חלקים שווים יחד עם חברת "הארגז" וחברת "אמפא". בסוף שנות ה-50 המפעל הגיע לכושר ייצור של 25,000 מקררים בשנה שנמכרו בישראל וב-25 ארצות בעולם. חברת "אמפא" הקימה מערך של טכנאי שירות למוצרי אמקור והייתה המפיצה הבלעדית של המוצרים.
בתחילת שנות ה-60 החלה לייצר גם מזגנים ומכונות כביסה, על פי ידע צרפתי.
בשנת 1967 מונה אורי ברנשטיין למנכ"ל החברה, ושימש בתפקיד זה עד שנת 1998.
בסוף שנות ה-60 נכנסה לתחום האנרגיה הסולארית, ייצור דודי שמש וקולטי שמש. מוצרים אלו שווקו בהצלחה גם מחוץ לישראל, בארצות דרום אירופה (בעיקר יוון ואיטליה) ובדרום אפריקה.
בשנות ה-80 הרחיבה החברה את פעילותה, החלה לייצר גם מדיחי כלים, הקימה הוצאת ספרים בשם "אמהד" והחזיקה בחברת "אורדע" לייצור משחקי קופסה. ב-1987 גם חנכה מפעל אלקטרוניקה שיצר מוצרים בתחומי הציוד הרפואי והגרפיקה הממוחשבת. בשנת 1988 נקלעה החברה לקשיי נזילות עקב התחרות הגוברת עם מוצרים מיובאים והתחרות הגוברת מול מפעל המקררים של תדיראן, שהוקם מספר שנים קודם, עקב כך מכרה שני מגרשים שהיו ברשותה. עם זאת בשנת 1991 הוכרזה "אמקור" כמונופול בתחום המקררים, על ידי הממונה על ההגבלים העסקיים, עקב נתח השוק הגדול שלה (שיעור המכס הגבוה הגן עליה מפני יבוא, ולמעשה רק תדיראן הייתה המתחרה העיקרית שלה).
בסוף שנות ה-90 קבוצת אמקור העסיקה 950 עובדים וכללה בנוסף למפעל המקררים עוד 4 מפעלים: מפעל למזגנים, דודי חשמל, דודי שמש וקולטי שמש בבית שמש, מפעל למנועים חשמליים בירושלים, מפעל למערכות טיהור אוויר ויוניזציה בחולון ומפעל מקלחונים ואביזרים לאמבטיה ברחובות. קבוצת אמקור נקלעה למשבר עקב פתיחת השוק ליבוא מתחרה וביטול מכסי מגן לתוצרת הארץ. היא החלה למכור, לסגור חלק מהפעילות ולהעביר את הייצור מחוץ לישראל. בשנת 1998 הגיעו חובות אמקור לעשרות מיליוני שקלים, והוחל בתוכנית הבראה שכללה פיטורי 250 מבין 950 עובדיה ומימוש הנדל"ן של החברה. ואף הוגשה בקשה לפירוק החברה. באותה עת ניסה איש העסקים שלמה אייזנברג לרכוש את החברה, אך חלק מבעלי המניות התנגדו למכירה.
בשנת 2000 נסגר מפעל אמקור בתל אביב והחברה מכרה מקררים מיובאים המיוצרים על ידי קבלני משנה, חלקם תוצרת ארצות הברית. בנוסף הקימה מפעל מזגנים בסין. פעילות המזגנים נוהלה באמצעות חברת נפרדת בשם "אמקור אינטרנשיונל".
מיזוג "תדיראן-אמפא".
באפריל 2001 הוקמה קבוצת "תדיראן-אמפא" על ידי מיזוג פעילויות של "תדיראן מוצרי צריכה", "אמקור" ו"אמפא שירות", לקבוצה אחת שעוסקת בייצור, יבוא ושיווק של מקררים, מוצרי חשמל ואלקטרוניקה ביתיים, ושירות למזגנים, מקררים ומוצרי חשמל. באותה עת, "תדיראן-אמפא" הייתה בבעלות "נחושתן השקעות" (50%), שבשליטת אנשי העסקים לוי קושניר ואורי קויאטק, וחברת אמפא (50%) שבשליטת אשר ושלומי פוגל. "תדיראן מוצרי צריכה" הייתה בבעלות "נחושתן השקעות" (42%) וחברת מיזוג האוויר העולמית קרייר (Carrier) שהחזיקה ב-58% מהמניות, אותם רכשו בשנת 1999 מקונצרן "כור". "תדיראן מוצרי צריכה" עסקה בעיקר בפיתוח, ייצור, ייבוא ושיווק מזגנים, וכן פיתוח וייצור מקררים (בקבלנות משנה ל"תדיראן-אמפא" במפעל המקררים בעפולה).
בשנת 2005 חזר חלק מהייצור של מקררי אמקור לישראל, למפעל המקררים בעפולה, שבמקור ייצר את מקררי תדיראן, שהייתה המתחרה העיקרית של אמקור. המפעל שבאותה עת העסיק 25 עובדים קלט 40 עובדים נוספים. "תדיראן-אמפא" הרחיבה אותו בהשקעה של 3 מיליון דולר והוא ייצר מקררים תחת שני המותגים "אמקור" ו"תדיראן".
מיזוג עם קריסטל.
בשנת 2006 רכשה המתחרה, חברת "קריסטל מוצרי צריכה", את הפעילות והמלאי של חברת "תדיראן-אמפא" בתחום מוצרי החשמל הלבנים, תמורת 75 מיליון ש"ח. בנוסף מוזגה פעילות "שירות קריסטל" לתוך "תדיראן-אמפא" שהפכה לחברת שירות ותיקון למזגנים ומוצרי חשמל בלבד.
בשנת 2009 רכשה "קריסטל" גם את "תדיראן מוצרי צריכה" תמורת 16 מיליון שקל מתאגיד קרייר (שהחזיקה אז במלוא הבעלות). במסגרת העסקה הפכה קריסטל, באמצעות תדיראן, למפיצה הבלעדית של מזגני תדיראן, קרייר וטושיבה בישראל. פעילות ייצור המזגנים של החברה הייתה אמורה לעבור ממפעל תדיראן בעפולה לסין, אך בסופו של דבר נשארה בישראל. בשנת 2011 שינתה חברת "קריסטל מוצרי צריכה" את שמה ל"תדיראן הולדינגס בע"מ", אך המשיכה לשווק מקררים תחת המותג אמקור.
בשנת 2012 עבר מפעל אמקור דודי שמש לאזור התעשייה מישור אדומים, לאחר שקודם נמכר לקבוצת משקיעים.
בשנת 2013 נסגר מפעל המקררים בעפולה עקב עלויות הייצור הגבוהות, ומקררי "אמקור" מיובאים על ידי תדיראן הולדינגס.
כחברת נדל"ן מניב.
לאחר מכירת פעילות הייצור שלה נותרה אמקור עם הנדל"ן שלה, שכללו את שטח המפעלים שלה לשעבר בשכונת ביצרון בתל אביב ובהרצליה. אמקור מכרה את שטח המפעל בתל אביב, בסוף שנת 2000 לחברת "רד בינת נכסים" מקבוצת רד-בינת, לטובת הקמת מתחם משרדים להיי-טק, אך הרכישה בוטלה בעקבות ההאטה בענף. ב-2004 אישרה הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה בתל אביב המרת חלק מזכויות הבנייה במתחם ממשרדים למגורים. בשנת 2005 נכנסה חברת ג'ורדאש ישראל של האחים נקש לבעלות ב"אמפא", חברת האם של "אמקור", כולל פעילות הנדל"ן.
במתחם בתל אביב הוקם פרויקט שכלל שלושה שלבים: בשלב א' הוקם בניין משרדים בן 7 קומות על שטח של 20 אלף מ"ר שהושכר לאסותא ולמכבי שירותי בריאות, בשלב ב' הוקם פרויקט מגדלי המגורים "סנטרל פארק", שני מגדלים בני כ-30 קומות, ומגדל אמפא בשלב ג'. בספטמבר 2014, גייסה אמקור 170 מיליון שקל בהנפקת איגרות חוב ב.
בשנת 2017 נאלצה אמקור לשלם פיצוי של 8 מיליון שקל לרוכשי דירות ב"מגדלי סנטרל פארק", לאחר שלא גילתה לחברי קבוצת הרכישה שניהלה את הפרויקט, כי בכוונתה לחבר את החניון שלהם לחניוני מכבי-אסותא ומגדל אמפא.
פעילויות נוספות.
חברת אמקור פעלה, בנוסף למקררים, בתחומים נוספים באמצעות מספר חברות בנות, בהן:
בנוסף החזיקה בחברות בנות בארצות הברית ובאירופה שעסקו בשיווק מוצרי החברה מחוץ לישראל.
אלסנדרו מירסי
אלסנדרו מירסי (באיטלקית: Alessandro Miressi; נולד ב-2 באוקטובר 1998) הוא שחיין איטלקי, אלוף אירופה (גלאזגו 2018) ושיאן איטליה במשחה ל-100 מטר חופשי.
ביוגרפיה.
מירסי נולד וגדל בטורינו.
אלוף אירופה.
באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, בריטניה באוגוסט 2018 זכה מירסי ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.01 שניות, לפני דנקן סקוט מבריטניה (48.23 שניות) ומדי מטלה מצרפת (48.24 שניות), מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:12.90 דקות, אחרי רוסיה (3:12.23 דקות) ולפני פולין (3:14.20 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 46.99 שניות, המהירה באליפות כולה ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב בשיא לאומי חדש של 3:44.85 דקות, אחרי בריטניה שקבעה שיא אירופה חדש של 3:40.18 דקות ורוסיה (3:42.71 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.60 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב בתוצאה של 3:24.94 דקות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.38 שניות ובמשחה ל-50 מטר חופשי הוא קבע במוקדמות תוצאה של 22.34 שניות שדירגה אותו במקום 12 כללי אך שלישי מבין האיטלקים ולכן לא יכל להמשיך לשלב חצי הגמר.
שלושה ימים לאחר האליפות, בתחרות שנערכה ברומא קבע מירסי במשחה ל-100 מטר חופשי שיא איטליה חדש של 47.92 שניות, שיפור לשיא בן השנתיים של לוקה דוטו (47.96 שניות).
שיראזה הושיארי
שיראזה הושיארי (נולדה ב-15 בינואר 1955) היא פסלת ואמנית מיצב איראנית.
ביוגרפיה.
הושיארי נולדה וגדלה בשיראז, איראן. היא עזבה ללונדון ב-1973, ולמדה בבית הספר לאמנות צ'לסי, בלונדון (1976–1979) ואז זכתה למענק כעמיתה בקולג' קארדיף לאמנות (1979–1980).
הושיארי עלתה למודעות הציבורית בשנות ה-1980. היא זוהתה עם פסלים צעירים אחרים בני דורה, כגון ריצ'רד דיקון ואניש קאפור, אך עבודתה נבדלה משלהם בשל ההשפעה הפרסית החזקה שבה. היא חלקה עם קאפור גישה רוחנית, עם אידאולוגיה שנשענה על דוקטרינה סופית מיסטית, ועל ג'לאל א-דין רומי, המשורר המיסטיקן הפרסי מהמאה ה-13, בנוסף לתחומים כמו פיזיקה ואמנות הרנסאנס. עבודתה כוללת ציור, פילם, עבודות מיצב, ופרויקטים אדריכליים. תמה מרכזית בעבודותיה היא הנטייה של היקום להתפרק, והרצון האנושי לייצבו.