באזור הדרום-מערבי של האגם יש רמת נגישות גבוהה לאתר הגאותרמי "הבוהן המערבית" (West Thumb). לאורך הנהר (ולעיתים בתוכו) נמצאים גייזרים, פומרולות ומעיינות חמים.
החל משנת 2004 קרקעית האגם החלה להתרומם, דבר המרמז על פעילות גאולוגית מתגברת, ואזורים מסוימים בפארק נסגרו לציבור. בשנת 2005 בוטלו האיסורים הללו, מלבד אזורים שהגישה אליהם מוגבלת בדרך כלל. באחד מהאזורים של קרקעית האגם יש "תפיחה" באורך 600 מטרים וגובה 30 מטרים, היכן שיש העתקים, מעיינות חמים ומכתשים קטנים. בבדיקות הדמיה סייסמיות שנערכו באזור היה ניתן להבחין ששכבות המשקעים הולכות ונהיות משופעות, אך טרם נקבע מה הגיל של התופעה הזו.
לאחר שכיס המאגמה שמתחת לילוסטון קרס לפני כ-600,000 שנים בהתפרצות, נוצרה קלדרה ענקית שמאוחר יותר התמלאה בזרמי לבה. חלק מהקלדרה הזו הוא האגן של אגם ילוסטון. האגם המקורי היה גבוה בשישים מטרים מהאגם הנוכחי, והשתרע לכיוון צפון לאורך עמק היידן בבסיסו של הר וושבורן.
הדעה הרווחת היא שלאחר יצירתו אגם ילוסטון התנקז לכיוון האוקיינוס השקט באמצעות הנהר סנייק. כיום האגם מתנקז אך ורק צפונה דרך נהר ילוסטון שהוא הפתח היחיד באגם. גובה האגם בחלקו הצפוני לא קטן באופן משמעותי עד ללהארדי ראפידס. לכן, יש המחשיבים את הנקודה הזאת לגבול הצפוני האמיתי של האגם. במרחק קצר במורד הזרם מהאגם נהר ילוסטון מתחבר על מפלי המים העליון והתחתון, וזורם צפונה דרך הקניון הגדול של ילוסטון.
בשנות ה-90 נערך מחקר שבו התברר כי שני פתחי יציאת האדים הוולקניים, הידועים בכינוי "הכיפות המתעוררות", מתרוממים פעם נוספת. בין כל שנה לשנה הפתחים מתרוממים או צונחים, כאשר שיעור העלייה הממוצע נטו הוא אינץ' אחד לשנה. כיפת הפלג החמוץ (Sour Creek Dome) התרוממה בין 1923 ל-1985. לאחר 1986 הכיפה המשיכה להתרומם או נותרה באותו גובה. ההתעוררות של כיפה זו, הנמצאת צפונית לגשר פישינג, גורמת לאגם ילוסטון לנטות דרומה. כיום ניתן למצוא חופי חול גדולים בחלק הצפוני של חופי האגם, ובחלקים הדרומיים ניתן למצוא אזורים מוצפים.
בעבר עמק היידן היה מלא במים שהגיעו מאחת הזרועות של האגם. כתוצאה מכך העמק עשיר במשקעי אגם מגורענים המכוסים במשקעי קרח שנותרו מאז עידן הקרח האחרון. כיוון שמשקעי הקרח מורכבים מחלקים בגודלי גרעון שונים, כולל חרסית ושכבת עבה של משקעי אגם, המים לא יכולים לחלחל ישירות לתוך הקרקע. כתוצאה מכך עמק היידן הוא סביבה ביצתית שמעט מאוד עצים מצליחים לפלוש אליה.
בין ה-26 בדצמבר 2008 ל-6 בינואר 2009 התחוללו במקום מאות רעידות אדמה . התפרצות מלאה של הילוסטון ארעה לפני קצת פחות מ-2 מיליון שנה, לפני כ-1.2 מיליון שנה ולפני כ-600,000 שנה. על פי סדר הזמנים ועל פי המגמות שבפארק, מתייחסים למקום כאל "פצצה מתקתקת" העלולה להתפרץ בכל רגע. התפרצות כזו תאפשר לאמת את תאוריית אסון טובה.
פאונה.
אוכלוסיית הדגים הטבעית של האגם כוללת את זן טרוטת קלארק (Oncorhynchus clarki bouvieri) בסוג טרוטה, ואת ה-Rhinichthys cataractae ממשפחת הקרפיוניים. ההשערה היא כי שאר מיני הדגים הובאו למימי האגם על ידי האדם. החל משנת 1973 נאסר לדוג באגם.
Viva la Vida or Death and All His Friends
Viva la Vida or Death and All His Friends (בעברית: ויווה לה וידה או מוות וכל חבריו) הוא האלבום הרביעי של להקת הרוק האלטרנטיבי הבריטית קולדפליי. האלבום יצא ב-12 ביוני 2008, עובד על ידי בריאן אינו וחובר בעזרתו של ג'ון הופקינס.
הפקה.
ב-29 באפריל 2008 יצא הסינגל הראשון מהאלבום, "Violet Hill", והוא שודר לראשונה ברדיו בתחנת Radio 1 של ה-BBC. כמו כן, אפשרה הלהקה הורדה חינמית של השיר (בפורמט MP3) מהאתר הרשמי שלה.
ב-5 במאי 2008 הוציאה הלהקה את הסינגל השני מתוך האלבום, שיר הנושא "Viva la Vida" שהיה זמין להורדה מאתר iTunes.
עטיפת האלבום היא חלק מתוך היצירה "החירות מובילה את העם" של האומן הצרפתי אז'ן דלקרואה.
בריאיון לתחנת הטלוויזיה BBC אמרו כריס מרטין וויל צ'מפיון שהאלבום מהווה שינוי בדרך הכתיבה שלהם "כשהיינו בני 19 כתבנו שירים ברמה של בני 19 עכשיו אנחנו בשנות השלושים לחיינו" והוסיפו בכתבות וראיונות אחרים ש"Viva la Vida or Death and All His Friends" הוא "התחלה", וחלק נפרד משלושת האלבומים הקודמים.
ב-4 בדצמבר 2008 הוגשה תביעה נגד להקת קולדפליי על ידי הגיטריסט ג'ו סטריאני בטענה ששירם ""Viva la Vida" מכיל תווים עיקריים מהקטע האינסטרומנטלי "If I Could Fly"" מאלבומו של סטריאני משנת 2004, "?Is There Love in Space". שירם של קולדפליי זיכה אותם בגראמי בקטגוריית שיר השנה במופע שנערך ב-8 בפברואר 2009.
רשימת שירים.
שירי בונוס:
יאיר דרייפוס
הרב יאיר דרייפוס (נולד בה'תש"י, 1949) הוא ראש ישיבת שיח יצחק שבגבעת הדגן באפרת.
ביוגרפיה.
למד בבית הספר התיכון במעלה בירושלים. לאחר מכן הצטרף לישיבת כרם ביבנה, יחד עם חברו מילדות הרב שמעון גרשון רוזנברג (שג"ר), אחר כך עבר ללמוד בישיבת הכותל. בשנת ה'תשנ"ו (1996) הקים, יחד עם שג"ר, אותו הגדיר כמורו ורבו, את ישיבת שיח יצחק אשר שמה לה למטרה להוביל לחיבור עולם התורה עם עולם הדעות הסובב, תוך דגש על לימודי החסידות.
מאז פטירת הרב שג"ר בשנת ה'תשס"ז המשיך דרייפוס לעמוד בראשות הישיבה לבדו, והקים את "מכון כתבי הרב שג"ר", המתעתד להוציא לאור כ-3,000 קבצים שלו שעוד לא פורסמו.
הרב דרייפוס פרסם תשובות הלכתיות בפורומים שונים, ביניהם בקובץ תחומין, ומאמרים רבים בספרים כגון "ויקרא את שמם אדם", "רעים אהובים" (דרשות חתונה שנאמרו על ידו ועל ידי הרב שג"ר), "גשם" ו"שני המאורות" (בו קבע כי "המהפכה הרוחנית של דורנו היא הפמיניזם"), ועוד.
בעבר כיהן כר"מ בישיבת ברכת משה במעלה אדומים וכרב ההתנחלות בית יתיר שבהר חברון.
מתגורר כיום ביישוב אלון שבות שבגוש עציון.
אוסקר רוג'רי
אוסקר אלפרדו רוג'רי (בספרדית: Oscar Alfredo Ruggeri; נולד ב-26 בינואר 1962 ברוסאריו שבארגנטינה) הוא מאמן כדורגל ארגנטינאי. רוג'רי, המכונה בארגנטינה אל קאבסון ("ראש גדול" בספרדית) נחשב לאחד מגדולי בלמי ארגנטינה בכל הזמנים.
קריירה.
כשחקן.
רוג'רי החל לשחק בקבוצת בוקה ג'וניורס בשנת 1981 ושיחק בשורותיה עד שנת 1985. במהלך תקופתו בקבוצה שיחק רוג'רי בין היתר עם דייגו מראדונה איתו שיתף פעולה גם במדי הנבחרת. בהיותו במדי בוקה ג'וניורס זכתה הקבוצה באליפות אחת. ב-1985 עבר רוג'רי לריבר פלייט, יריבתה העירונית הגדולה של בוקה ג'וניורס.
בהיותו בריבר זכתה הקבוצה באליפות אחת, בגביע הליברטדורס, בגביע הביניבשתי ובגביע אינטראמריקנה. הוא שיחק בשורותיה עד שנת 1988.
ב-1988 עבר רוג'רי לשחק בספרד, תחילה בCD לוגרונייס ואחריה בריאל מדריד שזכתה באליפות ספרד. אחרי שנתיים בספרד, חזר רוג'רי בשנת 1990 לארגנטינה והצטרף לולס סרספילד. ב-1991 נבחר רוג'רי לכדורגלן השנה בדרום אמריקה. ב-1992 עבר רוג'רי לאנקונה האיטלקית ושיחק בה עונה אחת. לאחר מכן שיחק רוג'רי עונה אחת במדי קלוב אמריקה המקסיקנית.
ב-1994 הצטרף לסן לורנסו, שיחק בה שלוש עונות וזכתה באליפות אחת, לאחר מכן עבר ללנוס בה שיחק טורניר אחד בטרם פרש ממשחק.
רוג'רי שימש כאחד השחקנים החשובים של ארגנטינה בשנות ה-80 ותחילת שנות ה-90. הוא הופיע בשלושה גביעי עולם, הנבחרות בהן שיחק זכו בגביע במונדיאל 1986 ובסגנות במונדיאל 1990. לאחר כישלונה של ארגנטינה במהלך משחקי מונדיאל 1994 החליט רוג'רי לפרוש מהנבחרת. בסך הכל הופיע במדי הנבחרת 97 משחקים והחזיק בשיא ההופעות עד שבירת שיאו בידי דייגו סימאונה. הוא מחזיק בשיא ההופעות במדי הנבחרת בקופה אמריקה עם 21 משחקים, שיא אותו הוא חולק עם חוסה סלומון. רוג'רי היה שותף גם לזכייתה של ארגנטינה בקופה אמריקה בשנים 1991 ו-1993.
כמאמן.
קבוצתו הראשונה של רוג'רי כמאמן הייתה סן לורנסו אותה אימן משנת 1998 עד שנת 2001. לאחר מכן אימן את גוודלחרה ואסטודיאנטס טקוס ממקסיקו. ב-2003 אימן עונה אחת את אינדפנדיינטה ואחריה אימן לעונה אחת את אלצ'ה. ב-2004 עבר לאמן לעונה אחת את קלוב אמריקה וב-2006 אימן לתקופה קצרה את סן לורנסו.
עיסוקים נוספים.
בשנת 2016 השתתף בגרסה הארגנטינאית לתוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בעונה ה-11, והיה למודח הארבע עשר.
טלסקופ שובר-אור
טלסקופ שובר-אור הוא טלסקופ המשתמש בעדשה מרכזת ועינית מסוג כלשהו ליצירת דמות. הטלסקופים הראשונים ששימשו לתצפיות היו טלסקופים שוברי אור. כיום טלסקופים שוברי אור בעלי קוטר קטן (עד 17 סנטימטרים) נמצאים בעיקר בשימוש על ידי אסטרונומים חובבים, שכן בגלל מגבלות פיזיות לא ניתן לייצר עדשה בעלת קוטר העולה על מטר, בעוד שטלסקופי המראות (טלסקופים מחזירי-אור) הגדולים בעולם הם בקוטר של 10 מטרים. עיצובו של הטלסקופ שובר האור נמצא בשימוש גם במשקפות רבות ועדשות מצלמה.
המצאת הטלסקופ.
המצאת הטלסקופ שובר האור מיוחסת לממציא ההולנדי האנס ליפרסהיי, אשר בקשתו להכיר ב"משקפי הריגול" כפטנט נדחתה. הטלסקופ שובר האור הופיע במהרה בשוקי אירופה כמעין משחק לאצולה. ב-1609 התמסר גלילאו גליליי לשיפור ושכלול הטלסקופ והיה הראשון לבצע באמצעותו תצפיות אסטרונומיות.
סוגים שונים של טלסקופים שוברי אור.
כל הטלסקופים שוברי אור עובדים על אותו עיקרון בסיסי.
שילוב של עצמית ועינית משמשים לאיסוף אור, מיקוד האור והצגת תמונה בהירה, חדה ומוגדלת לצופה. יתרונו המשמעותי ביותר של הטלסקופ הוא היכולת לאסוף אור רב בהרבה בהשוואה לעין האנושית.
בטלסקופ שובר אור, העצמית היא עדשה מרכזת. עדשה מרכזת שוברת את קרני האור המגיעות לעדשה ומכאן שמו של הטלסקופ.