כאמור, אביו של היטלר נולד מחוץ לנישואין ועל כן זהות אביו, סבו של היטלר, לא נרשמה בתעודת הלידה. הדבר הוביל לטענה שאותו סב אלמוני היה יהודי. טענה זו מופיעה בזיכרונות שכתב הנס פרנק, המושל הכללי של פולין, בעת שהמתין להוצאתו להורג בתלייה בעקבות משפטי נירנברג. לטענת פרנק, פנה אליו היטלר בשנת 1930 בבקשה לחקור את מוצאו, בעקבות מכתב מאחיינו, ויליאם פטריק היטלר, המאיים לחשוף את "קלון" יהדותו של היטלר ברבים. מחקרו של פרנק העלה, לדבריו, כי סבתו של היטלר ילדה את אלויס בעת שעבדה כמשרתת בביתו של יהודי מגראץ בשם פרנקנברגר, ושמהתכתבויות ביניהם עולה שהוא שילם עבור הילד מזונות, באופן בלתי רשמי, עד גיל ארבע עשרה. פרנק כתב כי כאשר סיפר על כך להיטלר לא הופתע האחרון ואמר כי אביו האמיתי של אלויס היה גאורג הידלר, שעמו התחתנה מריה אנה אחרי כן, אך בגלל הצורך הנואש שלה בכסף היא נאלצה להשתמש בטענות כזב כדי לסחוט את הכסף מפרנקנברגר, ביודעה שהלה יחשוש מחשיפת השערורייה בפומבי.
לגרסה זו של פרנק אין סימוכין ממשיים והיא כנראה פרי דמיונו. בגראץ לא התגוררה משפחה ששמה פרנקנברגר, ולמעשה, לא ישבו יהודים במחוז זה באותה תקופה. לא נמצאו גם עדויות להתכתבות בין מריה אנה לפרנקנברגר כלשהו.
לפי בריגיטה האמאן, פרנק טען כך בגלל האנטישמיות המושרשת שלו, שהובילה אותו לייחס את האסון שהביא היטלר על גרמניה למוצאו היהודי. פרנק לקה באי-דיוקים נרחבים גם בפרטים היסטוריים אחרים שכתב בסוף ימיו.
לטענת גוסטב מארק גילברט, ששימש כפסיכולוג לנידוני משפטי נירנברג, יכול הסיפור להסביר את השורשים הפסיכולוגיים של משטמתו העזה של היטלר ליהודים. היטלר היה צריך להפגין שהוא האנטישמי הגדול מכולם, כדי להתמודד עם טענות בדבר מוצאו היהודי. אולם, אין עדות לכך שהיטלר היה אנטישמי מובהק לפני שבגר ועבר להתגורר בווינה. כאשר מתה אמו, בהיותו בן 18 (בשנת 1907), לא הפגין היטלר יחס אנטישמי או הסתייגות מהרופא היהודי שטיפל בה. אחרי מותה של אמו ומעברו לווינה היו קשריו עם מחוז הולדתו רופפים ביותר, כך שלא סביר שהשמועות או הסיפורים שנפוצו שם היו שורש "התסביך היהודי" שלו. רוב הטענות שייחסו מוצא יהודי להיטלר היו חלק מפולמיקה שגרתית כנגד יריבים פוליטיים, והוטחו בהיטלר כאשר היה כבר אנטישמי מושבע.
בשנת 2022, טען שר החוץ של רוסיה, סרגיי לברוב, כי "להיטלר היו שורשים יהודיים". האמירה גונתה על ידי ארגון יד ושם .
פרידה קאלו
פרידה קאלו (בספרדית: Frida Kahlo; 6 ביולי 1907 – 13 ביולי 1954; נולדה תחת השם מגדלנה כרמן פרידה קאלו אי קלדרון, Magdalena Carmen Frida Kahlo y Calderón) הייתה ציירת מקסיקנית, שנודעה בעיקר בזכות הדיוקנים העצמיים שלה.
חייה של קאלו החלו ונגמרו בקויואקן , בביתה שהיה ידוע כבית הכחול. תאריך הלידה שהיא הציגה היה 7 ביולי 1910, אבל תעודת הלידה שלה מציגה 6 ביולי 1907. קאלו רצתה, כביכול, ששנת הלידה שלה תהיה השנה בה התחילה המהפכה המקסיקנית, כך שהחיים שלה החלו עם לידתה של מקסיקו המודרנית. עבודתה נחגגת במקסיקו כסמל של מסורת לאומית ומקומית, ועל ידי פמיניסטיות לתיאור בלתי מתפשר של החוויה הנשית.
ביוגרפיה.
קאלו היא בתו של קארל וילהלם קאלו (1871–1941), צלם גרמני נוצרי-לותרני ידוע, יליד העיר פפורצהיים, בחבל באדן-וירטמברג שבגרמניה. קאלו האב היגר למקסיקו, שינה את שמו לגיירמו ונשא לאישה את מתילדה קלדרון (אמה של פרידה), מסטיסה מקסיקנית (ממוצא אינדיאני ספרדי). קאלו טענה כי אביה ממוצא יהודי, אבל לא נמצאה ראיה לנכונותה של הטענה הזו.
קאלו גדלה בבית ששילב בין רב-תרבותיות, פתיחות ליברלית ונטיות בוהמיות מצד אביה, לבין מסורת שמרנית וקתוליות אדוקה מצד אמה.
בילדותה נפגעה קאלו ממחלת הפוליו, שהותירה אותה נכה. בגיל 18 נפגעה קשה בתאונת דרכים, כשחשמלית התנגשה באוטובוס שבו נסעה. אחרי התאונה הייתה מרותקת למיטתה במשך חודשים ארוכים וסבלה מנכות כל חייה. נכותה התבטאה בתקופות חוזרות ונשנות של מגבלות תנועה קשות ובכאבים כרוניים. קאלו נותחה פעמים רבות בניסיון לשפר את מצבה, חלק מן הניתוחים הצליחו, אך גרמו לה לכאבים קשים. מעט לפני מותה נכרתה רגלה. ניסיונותיה להיכנס להיריון לא צלחו, והיא מתעדת את הלידה שלא חוותה לפחות באחד מציוריה. פרשנות מאוחרת יותר מייחסת לה בחירה שלא ללדת ילדים, על מנת שלא לאבד את בעלה, דייגו ריברה.
קאלו נולדה אל תוך המהפכה המקסיקנית, כאשר העם התקומם נגד הרודן פורפיריו דיאס ורוחות חדשות של רנסאנס תרבותי, כלכלי וחברתי החלו נושבות בארץ מולדתה. רקע זה הניב את אופייה העצמאי, המרדני, בעל הנטיות הדרמטיות. היא הזדהתה ותמכה לאורך חייה הבוגרים במהפכה הקומוניסטית. היא ובעלה, הצייר המקסיקני הנודע דייגו ריברה, היו מידידיו הקרובים של לאון טרוצקי, וסייעו לו כשמצא מקלט במקסיקו; בין קאלו לטרוצקי התפתח קשר רומנטי נסתר במשך תקופה קצרה. קאלו ניהלה מאבק מתמיד לשוויון ולצדק חברתי, והתנגדה למעורבות ארצות הברית בארצה.
חייה עם דייגו ריברה, שהיה מבוגר ממנה בעשרים שנה, היו יצריים מאוד, עתירי עליות ומורדות ומלאי בגידות הדדיות. קאלו התבטאה לגביהם: "שתי תאונות קשות התרחשו בחיי, תאונת הדרכים והנישואים לריברה". בשנות נישואיהם בגד בה ריברה בגלוי, חי במקביל עם נשים נוספות ואף נולדו לו מהן ילדים. קאלו ניהלה אף היא רומנים, הן עם גברים והן עם נשים. השניים התגרשו בשנת 1939 לאחר 13 שנות נישואים, למרות שעדיין אהבו זה את זה, ושמרו על סוג של ידידות.
שלושה חודשים לאחר ניסיון התנקשות ביריות שלא צלח, נרצח טרוצקי בתקיעת גרזן לתוך גולגולתו. פרידה התמוטטה כליל. היא עצמה הייתה בגדר חשודה וביתה נבזז. היא טסה אל ריברה לסן פרנסיסקו והחליטה להינשא לו בשנית. הם נישאו בשנית בשנת 1940, ביום הולדתו ה-54 של ריברה. ממועד זה גבר הביטחון העצמי של קאלו בזכות עצמאותה הכספית והמינית.
פרידה קאלו נפטרה בשנת 1954, כשהיא בת 47 בלבד. לאחר מותה, הפכה ממשלת מקסיקו את הבית שבו נולדה, גדלה ומתה למוזיאון על שמה.
יצירתה.
בחייה נחשבה לאמנית שולית, בין היתר בשל מערכת היחסים המורכבת עם בעלה, שהאפיל עליה הן ביחסי הציבור שלו והן בכריזמה שסייעה לו לקדם את שמו כאמן, לעיתים על חשבון המוניטין של אשתו. עולם האמנות הכיר בה כציירת ייחודית ומחוננת רק לאחר מותה, והיא נחשבת כיום למושא הערצתם של רבים מחובבי האמנות בעולם. עבודותיה מוצגות בטובי המוזיאונים בעולם. הזמרת מדונה, שרכשה אחד מהדיוקנים העצמיים של פרידה קאלו, הציתה אף היא עניין מחודש בעבודותיה של הציירת.
הציורים של קאלו - רבים מהם דיוקנים עצמיים, אולי משום הצורך להביע מסר שלא הובע בצילו של בעלה הדומיננטי, ואולי משום שעולמה הוגבל במשך שנים רבות למיטתה בלבד - מוצגים במיטב המוזיאונים בעולם.
תערוכת היחיד הראשונה שלה התקיימה בנובמבר 1938, בגלריה "ג'וליאן לוי" בניו יורק. היצירות סבבו סביב שאלת השאלות - איפה נמצא האני. קאלו חקרה את זהותה הגנאלוגית ויצרה סדרת עבודות שבוחנת את ילדותה ואת המעבר מילדה לאישה.
ב-2002 יצא לאקרנים סרט ביוגרפי על אודות חייה, "פרידה".
בשנת 2017 עלתה בתיאטרון "הבימה" הצגה בשם "פרידה", המגוללת את סיפור חייה.
אנייטה פלטסקוג
אַנייטָה אוֹסֶה פֶלְטְסְקוּג (בשוודית: Agnetha Åse Fältskog, הגייה: ; נולדה ב-5 באפריל 1950) היא זמרת שוודית, חברה בהרכב הפופ השוודי המצליח ביותר בכל הזמנים - אבבא.
ביוגרפיה.
פלטסקוג נולדה ב-5 באפריל 1950 בינשפינג שבדרום שוודיה כבכורה מבין שתי בנות. ב-6 ביולי 1971 נישאה לביורן אולבאוס, חבר ההרכב של אבבא. נולדו להם שני ילדים. הזוג החליט להיפרד בשנת 1978, ובינואר 1979 הם התגרשו.
בדצמבר 1990 נישאה פלטסקוג בשנית לתומאס סונפיילד ולאחר 3 שנות נישואים השניים התגרשו.
קריירה.
בשנת 1972 לוהקה פלטסקוג לתפקיד מרים המגדלית במחזמר המצליח "ישו כוכב עליון" בגרסה השוודית. בשנות ה-70 הוציאה מספר אלבומים בשוודית. האחרון שבהם "Elva kvinnor i ett hus" (אחת עשרה נשים בבית אחד) היה בזמן השותפות בלהקת אבבא.
במהלך שנות ה-80 הקליטה שלושה אלבומים באנגלית. במהלך השנים דעכה הצלחתה.
בסוף שנת 1982 הקליטה דואט עם הזמר השוודי המצליח תומאס לינדן. השיר, שנקרא "Never Again" (לעולם לא עוד), התמקם בחמשת המקומות הראשונים במצעדי הפזמונים בשוודיה, נורווגיה, בלגיה ודרום אמריקה.
במאי 1983 הוציאה את אלבומה "Wrap Your Arms Around Me" שנכנס למצעדים ברחבי העולם (#1 שוודיה, נורווגיה, דנמרק, פינלנד ובלגיה. #18 בריטניה). באלבום בלטו שני שירים שהיו ללהיטים בפני עצמם במדינות רבות - "The Heat Is On" ו-"Can't Shake Loose". באותה שנה זכתה פלטסקוג בפרס Rockbjörne בקטגוריית "הזמרת השוודית הטובה ביותר".
במרץ 1985 הופץ האלבום "Eyes Of A Woman", שזכה להצלחה יחסית במספר מדינות אך לא שיחזר את ההצלחה של "Wrap Your Arms Around Me".
בקיץ 1987 הקליטה פלטסקוג את האלבום "I Stand Alone" בקליפורניה, ארצות הברית. האלבום הופץ בנובמבר של אותה שנה והיה במשך שמונה שבועות לאלבום הנמכר ביותר באירופה. אחרי קידום האלבום לקחה פלטסקוג הפסקה מתחום המוזיקה.
בשנת 1996 פרסמה אוטוביוגרפיה, "Som jag är" (כמו שאני), כשבמקביל לספר יצא אוסף הנושא אותו שם ומכיל להיטים בשוודית ובאנגלית.
באפריל 2004, לאחר שנים רבות של בידוד על אי סמוך לסטוקהולם, חזרה פלטסקוג לאולפנים עם אלבומה My Colouring Book שכלל גרסאות כיסוי לשירים שאהבה בצעירותה.
אזכורים בתרבות.