בשנת 1999 התמודדה מטעם מגזר הקיבוצים בבחירות הפנימיות של מפלגת העבודה. היא הושבעה לכנסת ה-15 באוגוסט 2002, בעקבות התפטרותו של שלמה בן עמי. כעבור מספר חודשים נבחרה לכהן בכנסת ה-16, וכיהנה כיושבת ראש השדולה להגנת הצרכן, בה הייתה החברה היחידה, וכיושבת ראש השדולה למען הנגב והגליל.
עם כניסתה של מפלגת העבודה לממשלה ה-30, בינואר 2005, נבחרה נוקד לכהן כסגנית שר במשרד המשנה לראש הממשלה, תחת שמעון פרס, ופרשה יחד עם שאר חברי סיעתה מן הממשלה ב-23 בנובמבר 2005.
בכנסת ה-17 הייתה נוקד חברה בוועדת הכספים, בוועדת החינוך, התרבות והספורט ובוועדה לקידום מעמד האישה. כמו כן, הייתה חברת הוועדה למינוי שופטים.
בבחירות לכנסת ה-18 הוצבה במקום ה-13 ברשימת העבודה לכנסת ונבחרה לכנסת. עם כינונה של הממשלה ה-32 מונתה נוקד לסגנית שר התעשייה, המסחר והתעסוקה.
ב-17 בינואר 2011 פרשה ממפלגת העבודה יחד עם ארבעה חברי כנסת נוספים בראשותו של שר הביטחון, אהוד ברק, והקימה אתם את סיעת העצמאות. ב-19 בינואר 2011 מונתה לתפקיד שרת החקלאות.
בדצמבר 2012, עת הגיע המועד האחרון להגשת רשימות המועמדים של המפלגות השונות לקראת הבחירות לכנסת ה-19, הודיעו חברי "העצמאות" ונוקד ביניהם, שלא יתמודדו על מקום בכנסת הבאה.
יוזמות בתפקידיה השונים.
במשרד החקלאות ופיתוח הכפר:
כסגנית שר במשרד התמ"ת:
חיים אישיים.
נשואה ואם לשלושה ילדים.
דרום הים האגאי
דרום הים האגאי הוא שמו של חבל מנהלי המהווה אחד מ-13 המחוזות של יוון. המחוז מורכב מאיים בלבד.
המחוז ממוקם בדרומו של הים האגאי, באזור הדרום מזרחי של יוון, בין חצי האי אטיקה ובין טורקיה, והוא חלקה המזרחי ביותר של יוון. גבולותיו הם: מחוז צפון הים האגאי בצפון, טורקיה במזרח, מחוז כרתים בדרום, ים מירטון במערב, ומחוז אטיקה, והאי אובויה בצפון מערב.
המחוז מורכב משרשרות האיים של האיים הקיקלדים והאיים הדודקאנסיים, ומחולק ל-13 יחידות אזוריות. הבירה המנהלתית של המחוז היא העיר ארמופוליס באי סירוס. העיר הגדולה במחוז, ומרכזו הכלכלי, היא רודוס שבאי רודוס.
מערב מקדוניה
מערב מקדוניה הוא שמו של חבל מנהלי שמהווה אחד מ-13 המחוזות של יוון. המחוז ממוקם במערב מקדוניה היוונית שבצפון יוון.
גבולותיו של המחוז הם: המדינה מקדוניה בצפון, מחוז מרכז מקדוניה במערב, מחוז תסליה בדרום מזרח ובדרום, אפירוס בדרום מערב ומדינת אלבניה במערב.
המחוז מחולק לארבע יחידות אזוריות: פלורינה, גרוונה, קסטוריה וקוזני.
לורד גורט
הלמוט קרל ברנרד פון מולטקה
הלמוט יוהאן לודוויג פון מולטקה
דיאנה (מיתולוגיה)
דיאנה (לטינית: Diana) הייתה אלת הציד, הירח והטבע בדת הרומית. היא המקבילה במיתולוגיה הרומית של האלה היוונית ארטמיס. דיאנה היא בתם של יופיטר ולטו, ואחותו התאומה של אפולו.
דיאנה הייתה אחת משלוש האלות הבתולות, יחד עם מינרווה ועם וסטה, ומופת לצניעות, לכוח ולחן אתלטי. דיאנה הייתה קשורה לחיות בר וליערות, וחורשות אלונים היו מקודשות לה.
מקדשה הרומי המרכזי של דיאנה היה בגבעת האוונטין ברומא, ועיקר הסוגדים לה נמנו עם בני דלת העם. היא הייתה פטרונית העבדים, ואלה הורשו למצוא מקלט במקדשה זה (בדומה למנהג במקדש ארטמיס באפסוס). חגה נחוג ב-13 באוגוסט.
באמנות הרומית, בפיסול ובציור, עוצבה האלה דיאנה כציידת, לבושה טוניקה קצרה, נושאת קשת ואשפת חצים ומלווה בכלבי ציד או בצבי (המסמל את המעשה באקטיון). האטריבוט המזהה שלה הוא הסהר.
ההערצה לאלה דיאנה לא עברה מן העולם. בימינו סוגדות לה נשים המאמינות בדת המכונה "ויקה דיאנית". דיאנה הוא שמהּ של וונדר וומן, גיבורת-על של DC קומיקס.
האסטרואיד שהתגלה ב-1863 על ידי רוברט לות'ר נקרא על שמה.
אטיקה
אָטִיקָה (ביוונית: Αττική, ביוונית מודרנית נהגה "אטיקי", Attikí) הוא חבל ארץ עתיק ביוון, וכיום גם שמו של אחד מ-13 המחוזות של יוון שבתחומו נמצאת בירת יוון, אתונה.
גאוגרפיה של מחוז אטיקה היא חצי אי המשתרע לתוך הים האגאי
גאוגרפיה.
המחוז ממוקם בדרום מזרח יוון היבשתית, ממש בקצה של חצי אי הנושא גם הוא את השם אטיקה. מלבד השטח שבקצה חצי האי, נכלל בתחומו של המחוז גם החלק המזרחי של מצר קורינתוס, האיים בתוך המפרץ הסרוני, אזור טריבזון שבפלופונסוס והאיים קיתירה ואנטיקיתרה שממוקמים מדרום לפלופונסוס.
גבולותיו המנהלתיים של המחוז הם: מחוז מרכז יוון בצפון וצפון מערב, מחוז דרום הים האגאי במזרח ובדרום מזרח, ומחוז הפלופונסוס במערב.
המחוז מתחלק לשמונה יחידות מנהלתיות: מרכז אתונה , צפון אתונה , מערב אתונה , דרום אתונה , פיראוס , מזרח אטיקה , מערב אטיקה ומחוז משנה האיים .
שטח אטיקה מגיע ל-3,808 קמ"ר, וגודל אוכלוסייתו ל-3,828,434 נפש (נכון ל-2011), מה שהופך אותו למחוז המאוכלס ביותר ביוון. 95% מהאוכלוסייה גרה באזור המטרופולין של אתונה.
ארדנים
הארדנים (בצרפתית: L'Ardenne) הוא אזור עטור גבעות ויערות שנמצא בעיקר בבלגיה ולוקסמבורג, אך שלוחותיו קיימות גם בצרפת, וכן גרמניה (שם הוא מוכר בשם "הרי אייפל", אך יש הטוענים כי אלו אזורים שונים). זהו אזור חשוב לתיירות בבלגיה. האזור קיבל את שמו מארדואנה - אלת הציד הגאלית.
מספר פעמים שימש היער שדה קרב, בהן: קרב הארדנים במלחמת העולם הראשונה, הקרב על צרפת ו"הקרב על הבליטה" במלחמת העולם השנייה.
האיים היוניים
האיים היוניים או האיים האיוניים (ביוונית: Ιόνια Νήσια; באיטלקית Isole Ionie) הם קבוצה של כ-40 איים יווניים הנמצאים ממערב ליוון בים היוני. האיים (למעט קיתירה, השייכת למחוז אטיקה) מהווים אזור מנהלתי אחד – מחוז האיים היוניים המהווה אחד מ-13 המחוזות של יוון.
איים מרכזיים.
שבעת האיים הגדולים והחשובים הם, מצפון לדרום:
היסטוריה.
במהלך המאה ה-4 לפני הספירה האיים שולבו ממוקדון ולאחר התפרקותה סופחו על ידי הרפובליקה הרומית בשנת 146 לפני הספירה. בהמשך הם הועברו לשליטה של האימפריה הביזנטית. לאחר שאימפריה זו נחלשה, האיים עברו לשליטה של הרפובליקה של ונציה בשנת 1204. הם היו השטח היחיד בו אוכלוסייה יוונית לא הייתה בשליטת האימפריה העות'מאנית. בתקופה זו חלק משמעותי של אוכלסייה עבר לקתוליות.
בסיום מלחמות נפולאון האיים הועברו לשליטה של בריטניה. בשנת 1862 הם שולבו ביוון ובריטים עזבו את המקום.
במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוון, השליטה באיים עברה לאיטליה. בשנת 1943 הנאצים גרשו את האיטלקים. במהלך זה יחידה גרמנית בפיקוד של אלפרד סטארק ביצע טבח ב - 117 חיילים איטלקים. ביוני 1944 כ-2000 יהודים באי קורפו גורשו ורק בודדים הצליחו לשרוד.
ויקטור סובורוב
ויקטור סובורוב הוא שם העט וכינויו של ולדימיר רזון (Ви́ктор Суво́ров, Влади́мир Богда́нович Резу́н), קצין מודיעין סובייטי לשעבר ממוצא אוקראיני. סוברוב עבד ב-GRU וערק לבריטניה בשנת 1978, שם עבד כמנתח מודיעין וכמרצה. הוא ידוע בעיקר כמקדם הטענה שסטלין תכנן לתקוף את גרמניה הנאצית בטרם מבצע ברברוסה, ושהפלישה הגרמנית לברית המועצות הייתה מתקפת-מנע. סברתו נדחתה על ידי רוב גדול של ההיסטוריונים העוסקים בתחום, והוא אף הואשם בזיוף ובהטעיה במקורות שהביא.
כתיבתו.
לאחר עריקתו לבריטניה, החל סוברוב לפרסם ספרים על עברו בצבא הסובייטי, והצטרף לצוות בראשות הגנרל הבריטי סר ג'ון האקט. יחד כתבו את הספר "מלחמת העולם השלישית: הסיפור שלא סופר", שפורסם בשנת 1982. ספר זה היה המשך לספר "מלחמת העולם השלישית", שבו האקט וצוותו העריכו כיצד ייראה עימות אפשרי בין נאט"ו לסובייטים על אדמת גרמניה.
לדברי סובורוב, שם העט שלו היה כינויו בפנימייה צבאית, שמשמעותו אמורה לשקף את היותו "מתחכם". (אלכסנדר סובורוב היה מצביא רוסי מפורסם מהמאה ה-18). סובורוב גם חיבר מספר ספרים על תקופתו של סטלין; חלקם בדיוניים, אך האחרים היסטוריים במודע, אולם כתובים באופן פולמוסי ובסגנון מדעי-פופולרי, דבר המעורר את כעסם של היסטוריונים מקצועיים. ספריו מלאים שנאה יוקדת לקומוניזם ומתארים בלשון ציורית את פשעיהם של מנהיגי ברית המועצות נגד עמם. הספר הראשון בסדרה היה "בוקע הקרח" (Ледокол). הספרים דנים בהיסטוריה של מלחמת העולם השנייה, ומבוססים על זכרונות רשמיים ומסמכים סובייטים שונים. טענתו המרכזית של סובורוב היא שמנהיגי ברית המועצות, החל מלנין דרך לאון טרוצקי ועד סטלין, תכננו פלישה לאירופה לשם כיבוש השטחים שבשליטת הנאצים. הפלישה אמורה הייתה להתחיל ביולי 1941 (ככל הנראה ב-6 ביולי), אך לא יצאה לפועל, כי שבועיים לפני כן, ב-22 ביוני 1941, פלשו הנאצים לרוסיה במבצע ברברוסה. כראיה לסברותיו, סובורוב טוען שבידי הסובייטים היה צבא עצום מחומש בנשק חדיש. סובורוב איננו מקבל את הקביעה שהציוד הסובייטי היה נחות יחסית לציוד הגרמני.
סברתו של סובורוב לגבי אופיו המניעתי של ברברוסה, הממשיכה טיעונים דומים לאלו שהופיעו בתעמולה הנאצית בימי המלחמה ובכתבי אנשי ימין קיצוני גרמניים בשנות ה-60 , לא התקבלה בקונצנזוס האקדמי. בין המתנגדים העזים ביותר לסובורוב מצויים ההיסטוריון הישראלי גבריאל גורודצקי וההיסטוריון האמריקני דייוויד מ. גלנץ (שבמחקרו המקיף אודות הצבא האדום ב-1941, תיאר גוף שהיה מצוי במשבר עמוק), ששניהם סיווגו את עבודתו כמרושלת וחסרת בסיס. מתנגדים נוספים הם הגנרלים הרוסים מחמוט גארייב ודמיטרי וולקוגונוב, וההיסטוריון הצבאי הגרמני מנפרד מסרשמידט. ויגברט בנץ איתר מספר מקרים בהם סובורוב הציג מקורות באופן מוטה ומטעה.