יעף תשיעי על פני הירח שימש להעלאת האפוגיאה ל-1,532,000 ק"מ. דבר זה היווה את הפעם הראשונה בה נעשה שימוש במסלול מעבר באנרגיה נמוכה לשם שינוי מסלול, והשימוש הראשון במעבר אל הירח שדורש 0 דלתא V. ב-2 באוקטובר 1991 היטן נלכדה זמנית בשדה הכבידה של הירח ואז הוכנסה למסלול לולאתי שעבר בנקודות לגראנז' L4 ו-L5, שם תרה אחר חלקיקי אבק "לכודים" (נקודות L4 ו-L5 הן נקודות "מאוזנות" מבחינת כוח הכבידה הפועל על גופים הנמצאים בהן). ב-15 בפברואר 1993, 13:33 UTC, כשחלפה היטן במרחק 422 ק"מ מהירח, נוצל רוב הדלק שנותר לה על מנת להכניסה למסלול סביבו. הדלק הנותר שימש לריסוק הגשושית, שמסלולה החל דועך כעבור חודשיים במסלול, על קרקע הירח ב-10 באפריל 1993, 18:03:25.7 UTC, ב-.
האגורומו.
האגורומו שוגרה על גבי היטן ב-24 בינואר 1990. ב-21 בפברואר 1990 כשל המשדר שעל גבי האגורומו והתקשורת עימה נפסקה. האגורומו שוחררה מהיטן ב-18 במרץ 1990 במטרה להיכנס למסלול סביב הירח. הצתת מנוע ההאטה של האגורומו אושרה על ידי תצפית מכדור הארץ, והוערך כי הגשושית נכנסה למסלול של 7,400 × 20,000 ק"מ עם זמן הקפה של 2.01 ימים. נתונים אלו מעולם לא אומתו, ובשל כך לא ידוע האם האגורומו אכן נכנסה למסלול סביב הירח.
האגורומו נבנתה בצורת פאון בעל 24 פאות, ברוחב 36 ס"מ, ובמשקל 12 ק"ג. מנוע רקטי, מונע בדלק מוצק, ובמשקל 4 ק"ג, הורכב בתוך הגשושית ושימש אותה בעת הכניסה למסלול. 16 מתוך 24 פאות הגשושית כוסו בתאים סולאריים שהפיקו יחד 10 ואט. תקשורת בוצעה באמצעות משדר ואנטנה שהורכבו בראש הגשושית. הגשושית לא נשאה עימה כלים מדעיים ורק מידע טכני, כמו הטמפרטורה, שודר לכדור הארץ.
ליוויק הלפרין
גרשון ריבלין
גרשון ריבלין (20 באפריל 1914 - 27 במאי 1994) היה העורך הראשי של הוצאת "מערכות" בשנים 1967–1973, לאחר שבמשך שנים רבות היה סגן העורך הראשי. היה מומחה להיסטוריה צבאית של המחתרות העבריות בתקופת המנדט, מלחמת העצמאות והקמת צה"ל. כתב וערך עשרות ספרים, בהם יומניו של דוד בן-גוריון ו"ספר תולדות ההגנה".
תולדות חייו.
ריבלין נולד בדווינסק שבאימפריה הרוסית (כיום בלטביה), ועלה לארץ ישראל עם הוריו ב-1921, בהיותו בן 7. המשפחה התיישבה ברמת גן וניהלה משק חקלאי. אביו, זלמן ריבלין, היה חבר המועצה הראשונה של העיר רמת גן (על שמו רחוב בעיר – רחוב ז"ר).
בתקופת המאבק נגד הבריטים היה ריבלין לחבר ב"הגנה", עסק בהוצאת עיתון מחתרתי ובהפעלת תחנת שידור מחתרתית. משנת 1940 היה סגן העורך הראשי של הוצאת "מערכות", ובשנים 1967–1973 היה העורך הראשי של הוצאת "מערכות". ב-1972 פרש מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.
בשנת 1976 היה למנהלו הראשון של המכון למורשת בן-גוריון בשדה בוקר (עד 1981). כמו כן היה עורך בהוצאה לאור עם עובד, מרצה בכיר בחוג לתולדות ארץ-ישראל באוניברסיטת בן-גוריון, חוקר במכון לחקר המחתרות באוניברסיטת בר-אילן, מפעילי הקמת מוזיאון היכל העצמאות, היסטוריון בית אברהם קריניצי (המוזיאון לתולדות רמת גן), חבר מועצת המנהלים של מוזיאון ארץ ישראל, חבר מערכת המהדורה העברית של אנציקלופדיית בריטניקה לנוער ומייסדו של כתב העת "עלי זית וחרב" במרכז גלילי לחקר כוח המגן.
בשנת 1986 זכה לתואר יקיר העיר רמת גן.
דן פתיר
דן פתיר (פחטר) (13 ביולי 1931 – 7 במאי 2021) היה עיתונאי ויועץ תקשורת ישראלי. היה יועצם התקשורתי של ראשי הממשלה יצחק רבין ומנחם בגין. ב-2010 הוענק לו תואר "יקיר העיר תל אביב-יפו".
ביוגרפיה.
דן פתיר נולד בתל מונד, לחלוצים שעלו ממזרח אירופה והיו ממייסדי היישוב. ב-1947 עבר לתל אביב, שם סיים כעבור שנה את תיכון עירוני א'. במלחמת העצמאות לא גויס לצה"ל מסיבות בריאותיות. למד באוניברסיטה העברית לתואר ראשון במדע המדינה והיסטוריה בשנים 1949–1952 ובאוניברסיטת הווארד בוושינגטון לתואר שני בלימודי אפריקה ומדינות מתפתחות בשנים 1965–1968.
פתיר נפטר ב-7 במאי 2021 בגיל 89.
קריירה.
איש תקשורת.
עוד כתלמיד תיכון כתב עבור העיתון "דבר" בתחום הספורט. במהלך לימודיו האקדמיים הצטרף למערכת העיתון. במרוצת השנים עסק במגוון של תפקידים: כתב ועורך ספורט, כתב לענייני צבא וביטחון, כתב לענייני מפלגות. בשנים 1956–1961 עבד בלונדון כשדר, מפיק, עורך וכתב ב-BBC, ובד בבד היה שליח העיתון בעיר. בשנות השבעים עבד גם בגלי צה"ל כפרשן מדיני.
בשנים 1964–1969 שהה בוושינגטון, שם, מטעם השגרירות הישראלית, עסק בתקשורת, בתיאום ובהסברה בארצות הברית.
פעילות מדינית.
בשנת 1974 מונה ליועץ התקשורת של ראש הממשלה יצחק רבין, תפקיד שמילא עד תום כהונתו של זה האחרון. במהלך שנים אלו השתתף בין השאר בצוות המשא ומתן עם מזכיר המדינה האמריקאי הנרי קיסינג'ר, משא ומתן שהוביל להסכם הביניים.
לאחר הבחירות לכנסת התשיעית, שבהן זכה הליכוד, התבקש על ידי מנחם בגין להמשיך בתפקידו. תחת בגין היה אחראי בין השאר למערך התקשורת וההסברה בביקורי אנואר סאדאת בישראל (1977, 1979) וכן היה חבר משלחת ישראל למשא ומתן הישראלי-מצרי בקמפ דייוויד (1978) ולחתימת הסכם השלום בוושינגטון (1979) ובצוותו של ראש הממשלה מנחם בגין לשיחות השלום עם מצרים בוושינגטון, בקהיר, באסמאעיליה ובאסואן (1977–1980). כן היה יועצו התקשורתי של ראש ממשלת ג'מייקה אדוארד סיאגה.
פעילות אקדמית.
בין השנים 1981–1986 שהה בוושינגטון כעמית-מחקר במרכז למחקרים אסטרטגיים ובין-לאומיים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון, ובמכון ליוזמה אמריקנית. ב-1986 חזר לישראל כדי להקים את פורום ג'ין קירקפטריק למנהיגות ולמדיניות ציבור ליד אוניברסיטת תל אביב, וכיהן כמנהלו עד שנת 1991.
פעילות ציבורית.
פתיר עסק רבות בתחום הציבורי של התקשורת הישראלית. בין התפקידים שמילא: יושב ראש האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל (1974–1975), חבר דירקטוריון הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו (1991–1999) וחבר במליאת רשות השידור (2008–2010). בפעילותו בתחום הציבורי עסק בסוגיות המסחור של ערוצי הטלוויזיה ובבקרה על תכנים.
מ-2000 עד 2006 היה סגן נשיא "יוזמות קרן אברהם", ארגון אמריקאי ישראלי, שקידם שיתוף פעולה וסגירת פערים בין יהודים לערביי ישראל ובהמשך יועץ בכיר בארגון עד שנת 2008.
מומחה לקריקטורות ואוצר תערוכות.
פתיר נחשב למומחה לקריקטורות ישראליות בפרט ובינלאומיות בכלל, תחום שבו הוא עסק שנים רבות במחקר ובמעקב. כמומחה לתחום, אצר בין השנים 1994 - 2011 תשע עשרה תערוכות לאמנות הקריקטורה בישראל ומחוצה לה. בשנים 2004 – 2007 כיהן כיושב ראש ועדת ההיגוי להקמת המוזיאון הישראלי לקריקטורה וקומיקס בחולון, היחיד מסוגו בישראל. בשנת 2014 זכה בפרס עיפרון הזהב.
אנדי מקדואל
רוזלי אנדרסון "אנדי" מקדואל (באנגלית: Rosalie Anderson "Andie" MacDowell; נולדה ב-21 באפריל 1958) היא שחקנית קולנוע ודוגמנית אמריקאית. מקדואל היא זוכת פרס מצלמת הזהב ומועמדת לארבעה פרסי גלובוס הזהב על תפקידיה בסרטים "סקס שקרים ווידאוטייפ", "גרין קארד" ו"ארבע חתונות ולוויה אחת" ובמיני-סדרה "עוזרת בית" של נטפליקס.
כדוגמנית התפרסמה בעיקר כפרזנטורית של חברת הקוסמטיקה "לוריאל".
ביוגרפיה.
מקדואל נולדה בעיר גפני, דרום קרוליינה, בארצות הברית, בתם של פאולין "פאולה" ג'ונסטון (לבית אוסוואלד), מורה למוזיקה, ומריון סנט פייר מקדואל. אמה הייתה אלכוהוליסטית, והוריה התגרשו כשהייתה בת שש. אמה של מקדואל מתה מהתקף לב בגיל 53 לאחר שהייתה פיכחת במשך שנה. כשמקדואל הייתה בת שמונה, אביה נישא בשנית, למארי פרנסיס סטון; נישואים שנמשכו עד למותו.
מקדואל סיימה את לימודיה בתיכון גפני ב-1976, ואז המשיכה ללמוד באוניברסיטת וינתרופ במשך שנתיים לפני שעברה להתגורר לזמן קצר בקולומביה, קרוליינה הדרומית. לאחר שנצפתה על ידי נציגה של סוכנות הדוגמנות וילהלמינה מודלס בזמן שהייתה בטיול בלוס אנג'לס, מקדואל חתמה על חוזה דוגמנות עם סוכנות הדוגמנות עלית בניו יורק בשנת 1978.
קריירה.
לאחר שהתנסתה בתוכניות טלוויזיה עשתה מקדואל את הופעת הבכורה שלה בתור ג'יין פורטר בדרמת ההרפתקאות "".
בתחילת דרכה כשחקנית למדה את טכניקת שיטת המשחק, קיבלה ב-1989 את התפקיד הגדול הראשון שלה מסטיבן סודרברג בסרטו הראשון "סקס שקרים ווידאוטייפ".
על גילום דמותה של אן מולאני (הנשואה והמדוכאת מינית) זכתה מקדואל בפרס אינדפנדנט ספיריט והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר.
התפקיד הבא שלה בקומדיה של פיטר ויר "גרין קארד" בתור הזואולוגית ברונטה שמתחתנת מטעמי הגירה עם התייר הצרפתי ג'ורג'ס פאורי (ז'ראר דפארדיה), העמיד את מקדואל בפעם השנייה ברציפות לפרס גלובוס הזהב, בפעם זו בקטגוריית המשחק הטוב ביותר בסרט קומי/מוזיקלי.
שיחקה את הנזירה הסכיזופרנית לצידו של ברוס ויליס בקומדיית האקשן "הדסון הוק".
ב-1993 שיחקה באחת מהופעותיה המפורסמות בקריירה שזיכתה אותה בפרס סאטורן את מפיקת החדשות ריטה בקומדיה "לקום אתמול בבוקר" והשתתפה בדרמה הספרותית של רוברט אלטמן "תמונות קצרות" בתור אמו של הילד קייסי פיניגאן.
ב-1994 כיכבה בקומדיה הבריטית שוברת הקופות "ארבע חתונות ולוויה אחת" בתפקיד קארי האמריקאית אותה פוגש צ'ארלס (יו גרנט) בחתונה ובלוויה, מקדואל הועמדה על הופעתה לפרס גלובוס הזהב בפעם השלישית.
המשיכה לככב בקומדיות "מציאות אחרת", "בעל משוכפל" לצידו של מייקל קיטון", "המוזה" בתור לאורה אשתו של התסריטאי סטיבן פיליפס (אלברט ברוקס) ו"מייקל" בתור המומחית למלאכים דורות'י וינטרס.