בשנת 2017, הוציאה שאקירה את אלבומה ה-11, El Dorado. האלבום הביא עמו ארבעה סינגלים שזכו להצלחה עולמית, וביניהם "Chantaje", שהצליח למכור למעלה מ-6 מיליון עותקים ברחבי העולם. באלבום נכלל השיר "La Bicicleta", שזכה להצלחה עולמית גם כן, וזיכה את שאקירה בשני פרסי גראמי לטיני. מכירותיו של השיר עומדות על כ-3 מיליון עותקים.
שירים שיצאו.
קישורים חיצוניים.
הדיסקוגרפיה של שאקירה על פי, Discogs
Bomgar
יהונתן שפנדורף
יהונתן שְפָּנְדֹורף (נולד בשנת 1984) הוא מנצח ישראלי. הוא מכהן כיום כמנהל המוזיקלי של התזמורת הקאמרית לינקולן סנטר מייסודה של אוניברסיטת פורדהאם .
ביוגרפיה.
שפנדורף ניגן בקרן יער ולמד בתיכון תלמה ילין.
שפנדורף השלים את לימודי הניצוח באקדמיה למוזיקה בירושלים בהוראת אבנר בירון, דורון סלומון, איתן גלוברזון ומיכאל וולפה בשנת 2012.
הוא ניצח על התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הקאמרית הישראלית, סימפונט רעננה, התזמורת הסימפונית ע"ש מנדי רודן באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, אנסמבל טאנוס-גרינברג ותזמורת המעבדה של ג'וליארד. הוא ניצח על תזמורת הצעירים של עמותת מאסטרו.
במסגרת תחרויות אביב 2011 זכה שפנדורף בפרס הניצוח ע"ש יורי אהרונוביץ'. בשנת 2015 סיים תואר שני בבית הספר הגבוה למוזיקה ג'וליארד בהדרכתו של מאסטרו אלן גילברט , שהיה בעבר המנהל המוזיקלי של הפילהרמונית של ניו יורק. הוא גם מלמד פיתוח שמיעה בבית הספר התיכון של ג'וליארד. זוכה מלגות מקרן ע"ש ברונו ולטר ומקרן התרבות אמריקה-ישראל.
בשנת 2018 ניצח על הקאמרטה הישראלית ירושלים.
חייו האישיים.
שפנדורף חובב טיפוס הרים וצילום. הוא טיפס על הרי ההימלאיה, הרי האנדים, הרי האלפים, הרי הפירנאים ועוד.
מלוה
הפארק הלאומי ג'ושוע טרי
צ'ולה
בעל חיים יחידאי
יחסי בורקינה פאסו–קוריאה הצפונית
יחסי בורקינה פאסו–קוריאה הצפונית מתייחסים למערכת היחסים הנוכחית וההיסטורית בין קוריאה הצפונית, לבין בורקינה פאסו. אף מדינה לא שומרת על שגרירות באחרת, אם כי בעבר הייתה לקוריאה הצפונית שגריר בבירה ואגאדוגו.
היסטוריה.
היחסים היו קרובים במיוחד במהלך המלחמה הקרה, כאשר קוריאה הצפונית הייתה פעילה ביותר בענייני החוץ שלה. קוריאה הצפונית סיפקה ציוד צבאי לצבא של מה שהיה אז הרפובליקה של וולטה העילית באמצע שנות השבעים, בתקופת שלטונו של אלוף גנרל סנגולה למאיזאנה. קוריאה הצפונית גם סיפקה סיוע חקלאי וטכני לבורקינה פאסו במהלך המלחמה הקרה. הסיוע הצבאי נמשך תחת שלטונו של קפטן תומא סנקרה, בהסכם שנחתם ב-1983. סנקרה, מהפכן מרקסיסטי, ביקר בפיונגיאנג מספר פעמים, תחילה כראש הממשלה ב-13 במרץ 1983 ולאחר מכן כנשיא ב-3 בספטמבר 1985. על פי הדיווחים, בתקופה זו נוצרה אגודת הידידות קוריאה הצפונית-בורקינה פאסו.
היחסים נשארו קרובים בתקופת שלטונו הראשון של יורשו של סנקארה, בלז קומפאורה, שעלה לשלטון בהפיכה צבאית ב-1987. קומפאורה ביקר בפיונגיאנג בספטמבר 1988. בסוף שנות השמונים היו כמה מקרים של שיתוף פעולה בין שתי המדינות - לדוגמה, הקמפיין הצפון קוריאני להקים תיאטרון פתוח בקודוגו, ונחתם הסכם סחר להחלפת כותנה ומינרלים של בורקינה פאסו למכונות חקלאיות צפון קוריאניות. הפעילות הדיפלומטית ירדה לאחר המלחמה הקרה, אך נמשך שיתוף הפעולה. בשנת 1998 השלימה ממשלת קוריאה הצפונית את בנייתם של חמישה מאגרי מים קטנים בבורקינה פאסו.
בהיותה משוחררת מהיחסים המסורתיים עם המדינה, הצביעה בורקינה פאסו - אז חברה זמנית של האו"ם באותה עת - בעד החלטת מועצת הביטחון של האו"ם 1874 בשנת 2009, שהטילה סנקציות כלכליות נוספות על קוריאה הצפונית. בהצהרה אמר נציג בורקינה פאסו כי הצבעת ארצו נובעת ממחויבותה לעולם ללא נשק גרעיני.
סחר.
בשנת 2016, הסחר הבילטראלי היה שווה 34 מיליון דולר, מה שהופך את בורקינה פאסו לשותפת הסחר השביעית בגודלה של קוריאה הצפונית.
יחסי יפן–מונגוליה
יחסי יפן–מונגוליה הם היחסים הפוליטיים, המסחריים, הדיפלומטיים והצבאיים בין יפן למונגוליה. הקשר הראשון בין יפן ומונגוליה נוצר במאה השלוש עשרה, אולם הוא לא חודש עד להקמתה של מונגוליה המודרנית במאה העשרים. נכון לשנת 2018, מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים ותקינים בין יפן ומונגוליה.
היסטוריה.
הפלישות המונגוליות ליפן.
קובלאי חאן מונה להיות חאן האימפריה המונגולית בשנת 1260. במטרה להרחיב את גבולות האימפריה שבשליטתו, שלח החאן, לא אחת, שליחים ליפן, כדי לאלץ את היפנים לקבל את מרות האימפריה המונגולית ביפן. לאחר שהמשלחות לא הניבו פרי, החליט החאן להשתמש בכוח הזרוע ולפלוש ליפן. צבא מונגולי פלש ליפן פעמיים: ב-1274 וב-1281. בשתי הפלישות כשלו הפולשים המונגוליים בפריצת קווי ההגנה היפניים ונסוגו מיפן לאחר ששתי סופות טייפון פגעו בהם. הפלישות הללו נחשבות למאורעות חשובים בהיסטוריה היפנית, שכן בהן הצליח הצבא היפני הקטן לסלק מארצו אויב כביר ממדים.
לפני מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1911, הכריזה מונגוליה המודרנית על עצמאותה משושלת צ'ינג הסינית במהלך מהפיכת שינהאי. בשנת 1921, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, כבש הצבא האדום את מונגוליה. מאז הפכה מונגוליה להיות בעלת הברית הקומוניסטית היחידה של ברית המועצות.
הברית בין מונגוליה לברית המועצות באה לידי ביטוי פעמיים, וזאת כנגד יפן: בפעם הראשונה, נחלצה ברית המועצות לעזרתה של מונגוליה לאחר פלישת חיילים מצבא קוואנטונג היפני לתוך שטח מונגוליה בקרב חלקין גול, בשנת 1939. בסיומו של הקרב נהדפו היפנים מחוץ לשטחה של מונגוליה. בפעם השנייה, לאחר פלישת ברית המועצות למנצ'וריה היפנית במבצע סערת אוגוסט, נלוותה אליה מונגוליה והכריזה מלחמה על יפן ב-10 באוגוסט 1945.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
יפן ומונגוליה כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-24 בפברואר 1972. לאחר התפרקות ברית המועצות היחסים בין שתי המדינות התחממו. ההתחממות ביחסים באה לידי ביטוי בביקורים הדדים של ראשי ממשלת יפן סוסוקה אונו וטושיקי קאיפו במונגוליה ובביקורו של ראש הממשלה המונגולי דומאגי סודנום ביפן. נוסף על כך, עזרה יפן למונגוליה לעבור לכלכלת שוק באמצעות מימון מכרות ומסילות רכבת.
מסחר.
סך המסחר בין יפן למונגוליה עמד בשנת 2013 על 31 מיליארד ין, ומרביתו המוחלטת נובעת מיבוא יפני למונגוליה. ההשקעה היפנית הישירה במונגוליה עמדה בשנת 2012 על סך 34 מיליון דולר.
מחסום חניה
צריגרד
יחסי הרפובליקה המרכז-אפריקאית–קוריאה הצפונית
יחסי הרפובליקה המרכז-אפריקאית–קוריאה הצפונית מתייחסים למערכת היחסים הנוכחית וההיסטורית בין הרפובליקה המרכז אפריקאית לבין קוריאה הצפונית. אף מדינה אינה מקיימת שגרירות בבירת המדינה האחרת.
במהלך המלחמה הקרה קיימה קוריאה הצפונית מערכת יחסים הדוקה עם השליט הצבאי הוותיק של הרפובליקה המרכז אפריקאית, ז'אן-בדל בוקאסה. בעוד שבוקאסה היה אנטי-קומוניסטי, נראה שלא הייתה לכך כל השפעה על מערכת היחסים בין המדינות. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות החלו ב-5 בספטמבר 1969.
ב-1976 הכריז בוקאסה על עצמו כעל הקיסר בוקאסה הראשון, והכריז על האימפריה של מרכז אפריקה. ביקור החוץ הראשון של הדיקטטור התמהוני לאחר ההכתרה המפוארת שלו היה בפיונגיאנג. הוא חזר לפיונגיאנג ב-1978 לקראת פסגה צרפתית-אפריקנית בפריז, וחתם על הסכם שלום וידידות עם קים איל-סונג.
קשרי הידידות נמשכו גם לאחר הפלתו של בוקסה ב-1979. במרץ 1986 הוערך כי קוריאה הצפונית מספקת 13 טכנאים לרפובליקה המרכז אפריקאית, לכאורה נגד ההשפעה של קוריאה הדרומית במדינה.
ג'רלד פורד (CVN-78)
USS Gerald R. Ford (CVN-78) היא נושאת המטוסים המובילה של הסדרה שלה בצי נושאות העל של ארצות הברית. נושאת המטוסים נקראת על שמו של הנשיא האמריקאי ה-38, ג'רלד פורד, ששירותו במלחמת העולם השנייה כלל תפקיד על נושאת המטוסים הקלה מונטריי.
השדרית של נושאת המטוסים הותקנה ב-13 בנובמבר 2009. הבנייה החלה ב-11 באוגוסט 2005, כאשר נורת'רופ גראמן קיימה את טקס חתיכת הפלדה בשביל מגן הצד של נושאת המטוסים ששוקל 15 טון. האונייה הושקה באופן רשמי ב-9 בנובמבר 2013. נושאת המטוסים החליפה את האנטרפרייז, שסיימה את תקופת השירות בת 51 השנים שלה בדצמבר 2012. נושאת המטוסים נמסרה לצי האמריקאי ב-31 במאי 2017, שנתיים לאחר המועד הצפוי. הנשיא דונלד טראמפ הכניס אותה לשימוש ב-22 ביולי 2017. נושאת המטוסים צפויה לצאת למשימה הראשונה שלה בשנת 2022.
השם.
ב-2006, כשג'רלד פורד היה עדיין בחיים, הסנטור ג'ורג ורנר הציע תיקון לתקציב ההגנה של 2007 שבו הוכרז כי נושאת המטוסים CVN-78 תקרא על שמו של פורד.
ב-3 בינואר 2007, מזכיר ההגנה של ארצות הברית לשעבר דונלד רמספלד הכריז בהספד של פורד כי נושאת המטוסים תקרא על שמו. מאוחר יותר באותו היום אישר הצי כי נושאת המטוסים אכן תקרא על שמו של פורד.
היסטוריה.
בנייה.
ב-10 בספטמבר 2008, צבא ארצות הברית חתם על חוזה של 5.1 מיליארד דולר עם נורת'רופ גראמן, לעיצוב ובניית נושאת המטוסים. נורת'רופ החלה את הבנייה עוד ב-2005 תחת חוזה של 2.7 מיליארד דולר. נושאת המטוסים נבנתה בנמל של החברה בניופורט ניוז, שמעסיק 19,000 עובדים.
השדרית של נושאת המטוסים הונחה בטקס חגיגי ב-14 בנובמבר 2009 על ידי בתו של פורד.
ב-2011 דווח שנושאת המטוסים הייתה "חצי מוכנה". באפריל 2012, היא הייתה כ-75% מוכנה. ב-24 במאי הנושאת הייתה מוכנה עד לקו הטעינה.
בניית סיפון הטיסה של הנומ"ט נגמרה באפריל 2013.