חידוש רב יש בספרו של פרילינג בכל הנוגע לרשתות שהפעילו טדי קולק, אהוד אבריאל ואחרים מאיסטנבול. רשתות בלדרים שהעבירו מידע, הנחיות פעולה, מכשירי קשר וכספים לתוך שטחי הכיבוש. הוא מצליח לגלות כי לאסונם הגדול, התברר לימים כי חלק חשוב מתוך הרשת הזאת שקולק ושותפיו סברו שהיא הרשת שלהם ונאמנה להם הייתה למעשה רשת של סוכנים כפולים ומשולשים שהופעלו בידי שרותי המודיעין הצבאי הגרמני (האבווהר) ואף בידי הגסטפו עצמו. מה שאומר שהרשת שאנשי היישוב חשבו שהיא משרתת אותם, שרתה, בראש ובראשונה את הנאצים. וכי, חלק ניכר מהפעולות שאנשי היישוב ניסו לעשות מאיסטנבול היו שקופות לחלוטין בפני הנאצים, ובכלל זה, גם חלק מכריע בפעולת הצנחנים.
20,000 מיל מתחת למים (סרט)
20,000 מיל מתחת למים (באנגלית: Leagues Under The Sea 20,000) הוא סרט קולנוע שהופק בשנת 1954 לפי ספרו של ז'ול ורן הנושא שם זה. משתתפים בו קירק דאגלס בתפקיד נד לנד, ג'יימס מייסון - קפטן נמו ופול לוקאס - פרופסור פייר ארונקס הצרפתי. הסרט נחשב לאחד הסרטים הטובים מבין אלה המבוססים על ספרי ז'ול ורן.
עלילה.
עלילת הסרט מבוססת על הספר המביא את עלילותיו של קפטן נמו והצוללת שלו, נאוטילוס, מנקודת מבטו של אחד הנוסעים, פרופסור פייר ארונקס הצרפתי. הפרופסור נמצא בצוללת יחד עם משרתו הנאמן, קונסי וצייד לווייתנים בשם נד לנד.
הסרט נפתח בהצגת דף הפתיחה של הספר של ז'ול ורן המציג לצופה את המידע הבא: בשנת 1866 נפוצו שמועות על "מפלצת ימית" התוקפת אוניות באוקיינוס השקט. בסצנה הבאה נראית "מפלצת" המתקרבת לאונייה ומטביעה אותה. מכאן והלאה מתוארת העלילה העיקרית: בכיכר עיר הנמל סן פרנסיסקו, בעלי אוניות מבקשים לשכור מלחים להפלגה, אך המלחים חוששים מהמפלצת וההפלגות מתבטלות. מתעורר ויכוח בין הנמצאים בכיכר, האם יש מפלצת או לא. נד לנד, המחובק עם שתי נערות, לועג למאמינים בקיום המפלצת. הוא סופג מהלומות ממלח הטוען כי הוא ניצול מאונייה שננגחה על ידי המפלצת. פרופסור ארונקס ומשרתו קונסי נמצאים באותה עת בסן פרנסיסקו בדרכם לוועידה מדעית בסייגון, אך הפלגתם לווייטנאם מתבטלת. בזמן המתנתם הם מקבלים הזמנה מממשלת ארצות הברית להצטרף לשייט באוניית קרב שמטרתה לחקור האם נמצאת בים מפלצת או לא.
לאחר יותר משלושה חודשים של ניסיונות למצוא את המפלצת בים, מגיע למסקנה רב החובל כי אין בים מפלצת ומחליט לחזור לנמל האם. בלילה האחרון נד לנד חוגג עם הצוות תוך ניגון ושירה של נעימות איריות ולועג לכל: אין מפלצת. למחרת בבוקר הצוות צופה באונייה עולה באש וטובעת ומולה נחשפת ה"מפלצת". אוניית המלחמה של הצי האמריקאי פותחת בירי תותחים על המפלצת. ה"מפלצת", המתגלה כצוללת, מגיבה בהפלגה מהירה לכיוון אוניית המלחמה ובנגיחה בה מתחת לפני המים. האוניה שוקעת למצולות ים. שלושת הגיבורים - ארונקס, קונסי ונד לנד - עולים לסירת הצלה. עם התפזרות ערפילי הבוקר הם מגלים לידם את הצוללת. הם עולים על סיפונה, נכנסים לתוכה ולא מוצאים בה איש. מתברר כי כל הצוות יצא למסע לוויה של אחד מחבריהם בקרקעית האוקיינוס.
צוות הצוללת חוזר, נוסעינו מנסים לברוח מהם ללב הים. כאשר מסתבר להם כי הם עלולים לטבוע בים, בלית ברירה, הם שבים לצוללת. מפקד הצוללת "קפטן נמו" מציג את עמדתו לגבי הניצולים : "הים הביא אתכם לכאן ורק הים יקבל אתכם בחזרה, ליבשה לא תשובו". פרופסור ארונקס מוּכַּר לקפטן נמו מפרסומיו המדעיים וזוכה להערכה מיוחדת. קפטן נמו מספר לו על נפלאות הטבע במעמקי האוקיינוס. הידע הטכנולוגי של קפטן נמו בהפעלת הצוללת, בעזרת ידע אטומי (לא כמו בספר), עושים רושם רב על המדען הצרפתי. המדען סבור כי האנרגיה שהקפטן פיתח יכולה לסייע לאנושות. קפטן נמו מדגיש יותר את אוצרות הטבע והמזון באוקיינוס, היכולים להציל את האנושות מחרפת רעב. חבריו של הפרופסור הצרפתי מודאגים מהעדר החופש בשל כליאתם בצוללת. קפטן נמו מצרף אותם למשלחות איסוף המזון בקרקעית הים. נד מנסה לקחת מטמון מאוניה טבועה וכמעט נפגע מכריש.
לאחר הפלגה של 10,000 מיל הצוללת מגיעה למושבת העונשים רורה פנטה (Rura Penthe). שם הוא צופה באסירים המעמיסים על אוניית משא מינרליים ליצור נשק. קפטן נמו מתוודה שהוא וצוותו היו גם אסירים במושבה כזאת. בלילה הצוללת נוגחת את האוניה המובילה מינרלים ומטביעה אותה. המדען הצרפתי מאשים אותו ברצח צוות האוניה. קפטן נמו משיב לו כי הציל את האנושות מתוצאות השימוש בנשק זה. עם זאת הוא מוסיף כי גם מימש את רגש הנקמה הפועם בקרבו.
הם מגיעים לחופי גינאה החדשה. יורדים לחוף והילידים תוקפים אותם ורודפים אחריהם עד הצוללת. קפטן נמו מפעיל "מעגלים" חשמליים ומניס את הילידים. הצוללת יורדת למעמקים. צוותה יוצא למסע ציד בקרקעית הים. קפטן נמו מותקף על ידי בעל חיים ימי ונד מציל אותו.
נאוטילוס מגיעה לבסיס האם שלה "וולקניה", אי הר געש לא פעיל באוקיינוס האטלנטי. הוא מתכנן לשחרר את המדען הצרפתי כדי שיציג בפני העולם את חידושיו לטובת האנושות, אבל זה מאוחר. אוניות מלחמה אמריקאיות מקיפות את הצוללת. הצוללת חומקת בתעלה תת-ימית לבסיסה בהר הגעש הכבוי "וולקניה".
שלושת נוסעינו נסים מהצוללת, עולים על שיפולי הר הגעש הכבוי, מוצאים סירה וחוזרים לציוויליזציה. בדרך הם צופים בפיצוץ ענק של הר הגעש עם הצוללת והצוות בתוכו. המילים האחרונות של קפטן נמו לפרופסור ארונקס הם: " יש תקוה לעתיד. וזאת כאשר העולם יהיה מוכן לחיים חדשים וטובים יותר".
תגובות הציבור לסרט.
הסרט זכה לתגובות חיוביות מהציבור. הוא הפך להיות לסרט לדוגמה של חברת וולט דיסני. הצופים זוכרים אותו בשל הסצינות של מאבקי החיות הגדולות התת-ימיות עם צוות הצוללת והביצועים הטכניים של הצוללת "נאוטילוס". הן המפלצות החיות והן הצוללת הפכו להיות לסמלים של יצירות ז'ול ורן.
למרות שחלפו למעלה מחמישים שנה מאז הפקת הסרט, הוא עדיין נחשב לאחד הסרטים הבשלים של תעשיית סרטי הפעולה של וולט דיסני. הדיאלוגים בסרט הם עשירים ומבטאים את הפסימיות של קפטן נמו ואת האופטימיות של פרופסור ארונקס.
הסרט זכה לכיכובם של שחקנים מפורסמים. פעם ראשונה ששחקנים, ממדרגה ראשונה, כמו קירק דאגלס, ג'יימס מייסון ופיטר לורה מכבים בסרט של חברת וולט דיסני.
הצוללת אשר שימשה לצילומי הסרט הוצגה בין השאר בממלכת הקסם (The Magic Kingdom), פארק שעשועים הממוקם באתר הנופש דיסניוורלד בקרבת אורלנדו, שבמדינת פלורידה בארצות הברית. המתקן נסגר בשנת 1998 ועומד להפתח בפארק השעשועים דיסנילנד שבקליפורניה. המתקן יקרא במסע הצוללת בעקבות נמו (באנגלית: (Finding Nemo Submarine Voyage). במתקן יהיו גם פרטים ודמויות מהסרט "למצוא את נמו".
ההשוואה בין הספר לבין הסרט.
התסריט של ארל פלטון חורג במידה ניכרת מהסיפור המקורי של ז'ול ורן. הוא משלב בסרט אלמנטים לא מוכרים מספר אחר (Facing the Flag). בסרט האטרקציה העיקרית היא השימוש בהמצאה המסוכנת דלק גרעיני, כאשר בספר מקור האנרגיה של הצוללת הוא מצברים לייצור ניטרו גלצרין. הסרט מתאים יותר לצופים בעידן האטומי.
אשר לנד לנד, יש שינויים אחדים בתסריט, אולי במטרה להפוך אותו לחביב יותר על הצופים ולשם כך גם נבחר השחקן המגלם אותו, קירק דאגלס.
בסרט פרופסור פייר ארונקס מתלבט, פחות מאשר בספר, האם להצטרף לספינת המלחמה של ארצות הברית במרדף אחרי ה"מפלצת" הימית.
הצוללת נאוטילוס מתוארת בספר כצרה ומהירה, בסרט היא נראית כמסיבית, חזקה ומפתחת מהירות יוצאת דופן (מצב שלא מתאים כלל לדגם של הצוללת). הבמאי מתאר כי הוא צילם את תנועת הצוללת כך שתראה מהירותה 103 מייל לשעה.
בסרט הבסיס של קפיטן נמו ב"וולקניה" (Vulcania) מתואר כמו אי השודדים, באחד הספרים האחרים שלו. באי מתנהל הקרב האחרון של הצוללת עד שהיא נפגעת. בספר הצוללת נעלמת בערפילי הים ולא ידוע לנו מה עלה בגורל קפטן נמו וצוותו. התשובה תופיע רק בספר אחר שלו אי התעלומות.
כריסטיאן צימרמן
כריסטיאן צימרמן (בפולנית: Krystian Zimerman; נולד ב-5 בדצמבר 1956) הוא פסנתרן ומנצח פולני. נחשב לאחד הפסנתרנים הוירטואוזים של זמננו. החל משנת 1996 הוא חי ומלמד בשווייץ.
ביוגרפיה.
צימרמן נולד בזאבז'ה שבפולין כבנו של מריאן צימרמן, מהנדס, בצעירותו כדורגלן. הדוד מצד האב היה הנריק צימרמן, שנודע כמגן מפורסם של קבוצת הכדורגל "גורניק זאבז'ה". כריסטיאן צימרמן קיבל בילדותו את שיעורי המוזיקה הראשונים מאביו שהיה פסנתרן חובב. מאוחר יותר הוא למד בבית ספר מקומי למוזיקה, ואחרי שזכה בפרסים ראשונים בתחרויות לפסנתר עברה המשפחה לשכונת ברינוב בקטוביצה כדי לרשום את בנה בקונסרבטוריון שם, הוא אקדמיית קרול שימנובסקי למוזיקה. בקונסרבטוריון הוא היה תלמידו של אנדז'יי יאסינסקי.
הקריירה של צימרמן עלתה על דרך המלך בשנת 1975, כאשר זכה בתחרות הבינלאומית ע"ש שופן לפסנתר בוורשה. הוא ניגן עם הפילהרמונית של ברלין בניצוח הרברט פון קאראיין בשנת 1976. באותה שנה השתלם אצל ארתור רובינשטיין. הופעתו הראשונה בארצות הברית הייתה עם הפילהרמונית של ניו יורק ב-1979. הוא מרבה בסיורי קונצרטים ובהקלטות. מאז 1996 הוא מלמד פסנתר באקדמיה למוזיקה בבזל, שווייץ.