לאחר שדובואה הלך לעולמו ב-1921, אלמנתו היילט דובואה-שאלון וילדיו של דובואה מנישואיו הקודמים לבת משפחת ווטייה לקחו לידם את ניהול האחוזה.
אוזון היה אחת מהאחוזות הבודדות שניצלו מהקרה הנוראית שפקדה את היקבים בשנת 1956, שלא כמו שכניו כמו שאטו שבאל בלאן שסבל מאובדן בצירים של מספר שנים ובכמה מקרים השמדה של גפנים.
אף על פי שלאוזון יצא שם כמפיק אחד מטובי היינות של בורדו חלה הידרדרות באיכות היינות עד שפסקל דלבק מונה ליינן ב-1976.
במהלך מספר שנים היה אוזון רכושם המשותף של המשפחות דובואה-שאלון ווטייה, אולם לאחר תקופה של ניסיון להגיע לעמק השווה, יושב ריב המשפחות שהגיע עד לפתח בית המשפט, זאת לאחר שמשפחת ווטייה קנו את מניותיה של משפחת דובואה-שאלון באמצע שנות התשעים.
אלאן ווטייה התמנה למנהלו של אוזון, בעוד שלהיילט דובואה-שאלון הותר לגור בשאטו עד למותה ב-2003.
מישל רולנד מונה ליינן המייעץ של היקב ב-1995.
תפוקה.
הצלחתה של תוצרת היין באוזון נזקפת לצירוף הייחודי של האדמה ואדמה, ערבוב של חרסית ואבן גיר הייחודיים לאזור.
הכרם משתרע על פני 70 דונם, אחוז זני הענבים המרכיבים אותו הם: 50% גפני העינב קברנה פראן ו-50% גפני העינב מרלו, הנטועים בצפיפות של 650 גידולים לדונם.
מכיוון שהכרמים קטנים בגודלם, הקטיף יכול להתבצע בזמן אופטימלי, בדרך כלל בשתיים אחר הצהרים.
התפוקה השנתית הממוצעת, הן של שאטו אוזון, היין הראשון (Grand vin), והן של היין השני צ'אפל ד'אוזון (Chapelle d'Ausone), היא מעט יותר מ-2,000 ארגזים (בארגז מצויים תריסר בקבוקי יין) (180 hL).
Clouds (ג'וני מיטשל)
Clouds הוא אלבומה השני של המוזיקאית הקנדית ג'וני מיטשל, שיצא בשנת 1969. האלבום הוא אלבום פולק סטנדרטי הכולל את ניגנת הגיטרה ושירתה של מיטשל בכל.
שני שירי הסמל של האלבום הם "Both Sides Now", אשר זכה לביצועים ידועים עוד לפני כן על ידי אמנים כמו ג'ודי קולינס ואחרים, והשני הוא "Chelsea Morning", כתיאור על חייה של מיטשל בתקופה גרה ברובע צ'לסי במנהטן. מלבד שני השירים האלה, קיימים שירים נוספים שהפכו לשיר היכר בקרב מעריצי מיטשל, כמו השיר הקלטי "Roses Blue" המספר על אישה מיסטיקנית, "The Fiddle and the Drum", שיר אנטי מלחמתי שנכתב בתקופת מלחמת וייטנאם ושירים בעלי מסר פשטני ואישי כמו "The Gallery" ו- "I Don't Know Where I Stand".
עטיפת האלבום היא ציור דיוקן עצמי שצויר בידי מיטשל, כשהיא עומדת על רקע עיר מגוריה, ססקטון, לגדות נהר ססקצ'ואן, כשבצד נמצא מלון "בסבורוו", אתר היסטורי לצד פסי רכבת שנבנה בתקופה שלפני סלילת הכבישים. בתמונה, נראית מיטשל אחוזת בידה את פרח "השושן האדום המערבי", הפרח האזורי של ססקצ'ואן.
בשנת 1970 זיכה האלבום את מיטשל בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הפולק לשנת 1969".
אולימפיאדת השחמט
אולימפיאדת השחמט היא אירוע שחמט דו שנתי המאורגן על ידי פיד"ה, ומתקיים באופן לא רשמי מאז 1924, ובאופן רשמי מאז 1927.
לאחר התחדשות המשחקים האולימפיים בתקופה המודרנית, הוצע שהשחמט יהיה ענף ספורט באולימפיאדה, אך הקושי להבדיל בין שחקן חובב לשחקן מקצועני בתחום השחמט, מנע את קבלת השחמט כענף אולימפי. בתקופה בה התקיימו הדיונים התקיימו שתי אולימפיאדות שחמט לא רשמיות. הראשונה התקיימה ב-1924 בפריז שבצרפת, שבה הגיעה צ'כוסלובקיה למקום הראשון, הונגריה למקום השני ושווייץ למקום השלישי. השנייה התקיימה ב-1926 בבודפשט שבהונגריה - הונגריה זכתה במקום הראשון, יוגוסלביה בשני ורומניה בשלישי. ב-1936, במינכן שבגרמניה, התקיימה האולימפיאדה הלא רשמית השלישית והסתיימה בניצחון הונגריה.
ב-1927, בלונדון שבאנגליה, התקיימה אולימפיאדת השחמט הרשמית הראשונה ומאז ועד 1939 התקיימו סך הכל שמונה אולימפיאדות שחמט רשמיות. לאחר מלחמת העולם השנייה, בדוברובניק שביוגוסלביה, התחדשו אולימפיאדות השחמט והתנהלו בקביעות דו שנתית.
ישראל אירחה פעמיים את אולימפיאדת השחמט, ב-1964, בתל אביב וב-1976, בחיפה. ארצות ערב, מדינות הגוש הקומוניסטי ועוד מדינות עוינות לישראל, החרימו את אולימפיאדת השחמט בחיפה. לוב קיימה אירוע מתחרה בטריפולי, שם זכתה אל סלוודור במקום הראשון, תוניסיה בשני ופקיסטן בשלישי.
נבחרת ישראל באולימפיאדות.
ב-1976, בהיעדר רוב המתחרות החזקות ממזרח אירופה, זכתה נבחרת ישראל לשחמט במקום הראשון בין נבחרות הנשים. ההישגים הגדולים של נבחרת הגברים הגיעו רק בעשור הראשון של שנות ה-2000: ב-2006 זכתה ישראל במקום הרביעי באולימפיאדה שנערכה בטורינו, ב-2008 במדליות הכסף באולימפיאדה שנערכה בדרזדן, וב-2010 במדליות הארד באולימפיאדה שנערכה בחנטי-מנסייסק.
Ladies of the Canyon
Ladies of the Canyon הוא אלבומה השלישי של המוזיקאית ג'וני מיטשל, אשר יצא בשנת 1970. מספר מלהיטיה הידועים ביותר הופיעו לראשונה באלבום והוא נחשב עד היום לאחד מאבני הדרך בקריירה שלה.
האלבום עוסק בשיריו בנושאים כמו השינוי במעמדה והפיכתה לכוכבת, נושאי האהבה ודור ילדי הפרחים שהגיע לשיאו בתקופה שקדמה לאלבום. נושא הבדידות שנובעת מההצלחה, שבו עוסקת מיטשל גם באלבומיה הבאים, מופיע באלבום זה לראשונה. האלבום נחשב גם לנקודת מעבר מסגנון הפולק המסורתי בו ניגנה מיטשל בשנות השישים, אל כיוון יותר מתוחכם אשר התפתח באלבומיה הבאים, הפונה אל מגוון רב יותר של סגנונות וכלים מוזיקליים.
השירים הבולטים באלבום הם "The Circle Game", "Big Yellow Taxi", ו-"Woodstock", שנכתב בהשראת פסטיבל וודסטוק, בו מיטשל לא נכחה. השיר זכה לגרסה של קרוסבי, סטילס, נאש ויאנג, והפך לאחד מלהיטיהם הגדולים באותה השנה. באלבום ניכרת, יותר מבכל שאר אלבומיה של מיטשל, השפעתה של אותו הרכב: מספר שירים כוללים קולות רקע שמזכירים בסגנונם את שיריו של דייוויד קרוסבי; "Willy" הוא שיר הלל לגרהאם נאש; ובשיר "The Circle Game" כל הארבעה מבצעים קולות רקע.
קיושו
קיושו (ביפנית: 九州, מילולית: "תשעת המחוזות") הוא האי וחבל ארץ הדרומי ביותר בארכיפלג היפני, והאי השלישי בגודלו ביפן. מדרום אליו משתרכת רצועת האיים אוקינאווה.
גאוגרפיה.
זהו אחד האיים הגעשיים ביותר ביפן. נמצא בו הר אסו (Mount Aso), הר הגעש בעל השטח הגדול ביותר בעולם, וכן הרי געש נוספים כמו הר סקורג'ימה, וכן מעיינות חמים, נחלים חמים וגייזרים.
בקיושו יש אתרי טבע מרהיבים נוספים, כמו קניון טאקאצ'יהו (Takachiho), קניון בזלת צר ותלול שבו זורם נהר גוקס שלמימיו צבע מרהיב.
במקום נופל גם מפל מינאניטוקאי (Minainotaki) מגובה 17 מטר אל הנהר שמתחת.
כמה מהערים המעניינות ביפן נמצאות בקיושו, המפורסמת שבהן היא נגסאקי, עליה הוטלה פצצת האטום ב-1945.
העיר הגדולה ביותר בקיושו היא פוקואוקה. עיר זו היא מרכז יצירתי מלא חיים הידוע בשל סגנון האדריכלות המודרני שלו.
אלבטרוס נצחי
אלבטרוס נצחי (שם מדעי: "Phoebastria immutabilis") הוא עוף ים גדול שמצוי בצפון האוקיינוס השקט. הוא נפוץ מאוד באזור איי הוואי, ואוכלוסייתו שם נאמדת בכ-2.5 מיליון פרטים. כיום הוא מרחיב את תפוצתו לאיים חדשים.
מאפיינים.
האלבטרוס הנצחי שונה למדי במראהו החיצוני מיתר האלבטרוסים הנפוצים באזור מחייתו, ולכן קל יחסית לזהותו. הוא קטן משמעותית מאלבטרוס שטלר, ובשונה מאלבטרוס שטלר - גבו שחור. ניצויו של האלבטרוס הנצחי דומה לזה של שחף - גב וכנפיים אפורים-שחורים וראש ובטן לבנים.
האלבטרוס הנצחי נפוץ בתחום די רחב בצפון האוקיינוס השקט. שטחי הקינון העיקריים שלו נמצאים באיי הוואי, במיוחד באיים מידווי ולאייסאן (Laysan). שטחים אחרים המשמשים לקינון הם איי בונין שליד יפן, ולאחרונה גם איים ליד מקסיקו, כמו גוואדלופ. שלא במהלך תקופת הרבייה, האלבטרוסים נפוצים מיפן ועד אלסקה, דרומה עד קליפורניה, וברוב הפעמים - רחוק מן החוף.
האלבטרוסים הנצחיים מקננים במושבות, לרוב על איים קטנים ועל אטולים ובמספרים גדולים. מחזור הרבייה שלהם ארוך יחסית. הצעירים חוזרים למושבת לידתם שלוש שנים אחרי שהתחילו לעוף, אך הם יזדווגו בפעם הראשונה רק בגיל שבע או שמונה שנים. במהלך ארבע עד חמש השנים שבאמצע האלבטרוסים ייצרו קשרים זוגיים עם בני או בנות זוגם, קשרים שעתידים להימשך עד סוף חייהם. נוהגי החיזור מורכבים, כמו אצל יתר האלבטרוסים, והם כוללים ריקודים ארוכים שעשויים לכלול עד 25 תנועות שונות.
הנקבה מטילה ביצה אחת, עליה דוגרים שני ההורים (הזכר ראשון) במשך 65 ימים. לאחר בקיעת הגוזל מן הביצה, ההורים יעופו לים על מנת למצוא מזון ולהביאו לגוזל. לאחר כ-160 ימים מלידתו יתחיל הגוזל לעוף. נקבת אלבטרוס נצחי הידועה בשם "Wisdom" היא עוף הבר המבוגר ביותר הידוע למדע בחצי הכדור הצפוני. היא טובעה על ידי חוקרים בשנת 1956, נצפתה דוגרת לאורך השנים וב-2021 נצפתה מטפלת בגוזל שלה באטול מידווי. מאחר שאלבטרוס נצחי אינו יכול להתרבות עד הגיעו לגיל 5, גילה של Wisdom מוערך בלפחות 70 שנה.
אף שהוא נפוץ למדי, אוכלוסיית האלבטרוס הנצחי טרם התאוששה מהציד רחב ההיקף שהתרחש בשנותיה הראשונות של המאה ה-19. במהלך תקופה זו, ציידים הרגו עשרות אלפי פרטים לצורך שימוש בנוצותיהם, ובכך הביאו כליה גמורה על אוכלוסיות שלמות, כמו אלו ששכנו באי וייק ובאטול ג'ונסטון. בעקבות הציד רחב-הממדים הושקעו מאמצים רבים על מנת להגן על המין (ועל מינים אחרים), שלבסוף נחלו הצלחה עם ההגנה על איי הוואי הצפון-מערביים. המין עדיין נמצא בסיכון בשל לכידה כשלל לוואי על ידי דייגים, ובשל אכילת חלקי פלסטיק צפים. סכנה נוספת שאורבת להם היא טריפה על ידי חתולים, למשל.