מודל "מפלגה דומננטית" - המפלגה השלטת היא החשובה, ומנהיגיה הם אלה שמקבלים את רוב ההחלטות. המפלגות בדרך כלל ייבדלו זו מזו במימד האידאולוגי. לקבוצות האינטרס אין כמעט מקום בהשפעה על תהליך קבלת ההחלטות, המפלגה הדומיננטית מקשרת בין הקבוצות לממשלה.
מודל "פלורליסטי" - המפלגות כאן אינן שונות זו מזו בהיבט האידאולוגי ונבחרות על ידי הצעת תוכניות אטרקטיביות לציבור. במודל זה יש דגש לחשיבות הקבוצות. כאן הן עצמאיות, בשיטות רבות כדי להשפיע בזירות שונות. בכל נושא ייווצרו מספר קבוצות שיתחרו ביניהם על השפעה בנושא. לשום קבוצה אין מונופול על הכוח. תפקיד הממשלה הוא לגשר בין הקבוצות ולעיתים להציע רעיונות משלה למדיניות הציבורית.
מודל "קורפורטיבי" - הקבוצות כן חשובות, אך ההחלטות בדבר המדיניות הציבורית חשובות מידי כדי שיתקבלו ממאבק בין קבוצות. הקבוצות בעלי אמצעים וסדר הן המשפיעות על חלק מההחלטות הפוליטיות. בכל נושא תתגבש קבוצה חזקה אחת שבעיני הממשלה תהיה המייצגת של אינטרס זה. ההחלטות יתקבלו משיתוף פעולה בין קבוצות. תפקיד הממשלה הוא לדאוג למעורבותן של קבוצות בתהליך קבלת ההחלטות.
יתרונות וחסרונות של קבוצות אינטרס בהיבט הדמוקרטי.
תרומה לדמוקרטיה: הדמוקרטיה הישירה איננה עוד ולכן יש צורך לאזרחים להתאגד כדי להשפיע על קבלת ההחלטות בנושאים שונים, כך גדלה היעילות השלטונית.
הפרעה לדמוקרטיה: יש קבוצות שמטרתן לבקש לעצמן משאבים רבים בלי ניסיון לשנות סדרי עולם באמת.
קבוצות אינטרס בישראל.
בתקופת היישוב.
כבר בתחילת ההתיישבות הציונית היו כבר אינטרס והראשונה שבהם "אגודת הכורמים" שקמה ב-1833.
בתחילת ההתיישבות היו תנאים נוחים להקמת קבוצות שכן הגיעו אנשים בעלי יכולות פוליטיות גבוהות שהגיבו לשינויים חברתיים. בארץ ישראל היו מחלוקות רבות שכן הגיעו אנשים ממקומות שונים ועם השקפות עולם שונות וזה התבטא בריבוי מפלגות לא פרופרציונלי לאוכלוסייה. אך בבא בעת לערך האחדות הייתה חשיבות גבוהה, ובתקופת היישוב היא הייתה לערך עליון יותר מניגודי האינטרסים בין קבוצות שונות. באותה תקופה קבוצות אינטרס נחשבו כדבר שלילי שכן הם ביקשו להיבדל מהאחרים ובכך פגמו באחדות וגם הציגו דעות שונות מן הרעיון האידאולוגי של המנהיגות.
אך למרות אלה ביישוב התפתחו קבוצות אינטרס ב"גלים": הגל הראשון כלל קבוצות של פועלים כמו: ועד הפועלים הכללי, הסתדרות העובדים הכללית. בעקבות הקמת ההסתדרות החלו גם המעסיקים להתאגד. ההתאגדות התבטאה גם במישור המקצועי למשל: הסתדרות המורים, הסתדרות רפואית. במקביל היו גם קבוצות שפעלו למען האינטרס קולקטיבי- אינטרס ציבורי. למשל: ועד הלשון, מגן דויד אדום. בתקופת היישוב השלטון לא היה ריבוני אך הוא היה זה שעיצב את המדיניות הציבורית, לא היה מקום רב לפעילות התנדבותית פרטית אך בכל זאת קמו קבוצות אינטרס. יש גם תופעה של מפלגות שהקימו קבוצות עזר שלפי התאוריה ניתן להגדירן כקבוצות אינטרס אך בפועל הן היו כפופות למפלגות. היו קבוצות שלהן היה קשר ישיר למפלגה מסוימת למשל לחבר הקבוצות הייתה זיקה למפא"י. אך להסתדרות למשל לא הייתה למספר מפלגות בשמאל. היו גם קבוצות כמו קבוצת הגדעונים שלא הייתה לה זיקה לשום מפלגה.
בתקופה של היישוב המטרה העיקרית של קבוצות האינטרס הייתה בשימור יעדים לאומיים, והקבוצות היו קשורות בפעילותן לשלטון המרכזי.
מקום המדינה.
בתחילת דרכה של מדינת ישראל ניתן לומר שהייתה עלייה דרסטית בכמות הקבוצות. חלק מהקבוצות גם ביקשו לפעול למטרות פרטיות ולא רק ציבוריות-לאומיות. הגורמים לעלייה בכמות קבוצות האינטרס היו, בין היתר, גידול מהיר באוכלוסייה והתפתחות כלכלית-חברתית מהירה: העלייה באיכות החיים גרמה ליותר אנשים להשתתף בפעילות קבוצתית שכן הפעילים בה הם אנשים ממעמד בינוני שקשיי בעלי אמונה ביכולתן השפעתם. בהיבט החוקי התנועה הציונית הייתה פלורליסטית וחירות ההתאגדות הפכה לחוק מחייב שמסתמך על מערכות חוקים קודמות שהיו בארץ ישראל.
היחסים האישיים בראשית המדינה היו חשובים ולכן הקבוצות ניסו לפלס את דרכן למקבלי ההחלטות.
החל משנת 1955 אפשר להצביע שדגם האינטראקציה בין המפלגות לקבוצות היה "מפלגה דומיננטית".
על אף המחלוקות בין ימין ושמאל, מפא"י נשארה המפלגה השלטת והיא תפעלה קבוצות בנושאים שונים. הקבוצות השונות בלי קשר להשתייכותן למפלגה כלשהי התייחסו לעדיפויות של מפא"י אך הם התרכזו בשרים ומשרדים שהייתה להם השפעה על נושאים בהם פעלו הקבוצות. משנת 1966 החלו היחסים בין הקבוצות והמפלגות החלו להיות יותר רשמיים. הקבוצות העצמאיות החלו לתפוס תאוצה ולגבש אינטרסים ספציפיים. אחרי 1967 הקבוצות לחצו על שינויים שיקרו בעקבות מלחמת ששת הימים. באותה תקופה החלו להופיע קבוצות סביב רעיון או מדיניות מסוימת. אחרי מלחמת יום הכיפורים החלה לצמוח מערכת של שתי מפלגות דומיננטיות. והייתה זו תקופה מעוררת עבור קבוצות האינטרס. אחרי המהפך ב-1977 מפלגת הליכוד שעלתה לשלטון לא הייתה מספיק מאורגנת וגם השמאל לא ניסה לארגן את עצמו מחדש וזה נתן מקום לפעילות של קבוצות אינטרס. אחרי בחירות 1984 שבהם הוקמה ממשלת אחדות לאומית, הקבוצות החלו להיות פעילות יותר.
Little Green Footballs
Little Green Footballs (כדורי-רגל קטנים וירוקים) או בראשי תיבות LGF הוא שמו של בלוג אמריקאי פוליטי המנוהל על ידי צ'ארלס ג'ונסון, הבלוג מציג דעות אמריקאיות רפובליקניות ומזוהה עם הנאו-קונסרבטיבים והימין האמריקני. מבחינת עמדותיו בנושאים בינלאומיים, האתר הוא בעל נטיות פרו-ישראליות מובהקות ותומך בקו נוקשה נגד מדינות התומכות ומממנות טרור (ובפרט איראן, מדינות ערב והרשות הפלסטינית). האתר עוסק רבות במלחמה כנגד הטיות פוליטיות בתקשורת, שלטענתם מוטית שמאלה כנגד ישראל והרפובליקנים בארצות הברית.
היסטוריה.
לפני פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001 עסק הבלוג בנושאים לא פוליטיים, מאז הוא עוסק בנושאים כמו המלחמה בטרור, בפרט בטרור אסלאמי והסכסוך הישראלי-ערבי. בשנת 2004 חבר הבלוג לבלוגים וכותבים אחרים וניהל קמפיין נגד כתבה בתוכנית הטלוויזיה "60 דקות" של רשת CBS שהציגה את הנשיא ג'ורג' בוש הבן כמי שהתחמק משירות צבאי. הבלוג אסף נתונים שהצביעו על העובדה שמסמכים שהוצגו בכתבה היו מזויפים. הפרשייה הסתיימה בהודאה של רשת CBS שהכתבה שפורסמה אכן הציגה מסמכים מזויפים, לאחר מספר חודשים נאלץ הכתב האחראי דן ראת'ר לצאת לגמלאות.
האתר ידוע בתמיכתו בישראל ובין השאר עזר בארגון תרומות ומשלוחי פיצה לחיילי צה"ל.
בשנת 2004 הוזכר הבלוג ברשימת הבלוגים הפוליטיים הטובים ביותר של הוושינגטון פוסט.
ב-5 באוגוסט 2006 חשף הבלוגר צ'ארלס ג'ונסון מ-Little Green Footballs זיוף תמונות על ידי עדנאן חאג' כאשר ניתח צילום של צלם רויטרס לבנוני המתאר הפצצת עיר בלבנון בזמן מלחמת לבנון השנייה והראה כי קיימות בו ראיות חותכות לעיבוד הצילום. לטענת ג'ונסון, עיבוד הצילום נעשה במזיד כדי לפגוע בתדמיתה של ישראל כחלק מתקשורת מוטה כנגד ישראל. בעקבות החשיפה, פוטר חאג' מתפקידו ומאוחר יותר תמונותיו הוסרו ממאגר התמונות של רויטרס.
דיונים וכתבות.
הבלוג מטפל באירועים המוצגים בתקשורת העולמית מזווית ראייה פרו-רפובליקנית, פרו-אמריקאית ופרו-ישראלית. במקביל הוא מנסה להעלות לדיון הציבור נושאים שונים כמו האנטישמיות באירופה, השחיתות ברשות הפלסטינית, ההטיה הפוליטית בתקשורת העולמית וארגונים מוסלמים אנטי-אמריקאים במערב.
חלק לא קטן מהאתר מוקדש להוקעת השמאל הקיצוני, שלטענת עורכי האתר תומך בטרור. ידיעה ממוצעת בבלוג מושכת מאות תגובות מקוראים.
בגלל כמות הקוראים הרבה שבו ומגנון התגובות, האתר LGF הוליד מגוון רב של מונחים וסלנג פוליטי, חלקן מתארות הווי מיוחד של האתר אך אחרות כלליות יותר שהשתרשו בשיח הפוליטי בארצות הברית. בין המילים האלה אפשר לציין את:
מטריצה מוגדרת חיובית
אלקטרופורזה בג'ל
אלקטרופורזה בגל
ניקסון
חולירה
ולאדה דיבאץ
ולאדה דיבאץ (בסרבית קירילית: Владе Дивац; נולד ב-3 בפברואר 1968 בפרייפוליה , סרביה, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר ששיחק בעמדת הסנטר, וכיום יושב ראש הוועד האולימפי הסרבי. בין השנים 2015–2020 שימש כג'נרל מנג'ר של סקרמנטו קינגס מליגת ה-NBA.
בספטמבר 2019 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל.
ביוגרפיה.
דיבאץ החל את דרכו בכדורסל בקבוצות הסרביות סלוגה קרליובו ופרטיזן בלגרד. בדראפט 1989 נבחר במקום ה-26 על ידי לוס אנג'לס לייקרס, בה שיחק 6 עונות. דיבאץ תפס את מקומו של כרים עבדול-ג'באר כסנטר הפותח של הקבוצה, ובעונת 1991 הגיע עם הקבוצה לגמר, בה הפסיד למייקל ג'ורדן והשיקגו בולס.
ב-1996 נשלח לשארלוט הורנטס תמורת קובי בראיינט. ב-1998 עבר לשחק בשורות סקרמנטו קינגס ביחד עם חברו הסרבי פרדראג סטויאקוביץ', והיווה אחד מעמודי התווך של הקבוצה, שהפסידה בפלייאוף לקבוצתו הקודמת, הלייקרס, שנה אחרי שנה. אחרי עונת 04–2003 חזר לשחק בלוס אנג'לס לייקרס, אך הוגבל בשל פציעות. ב-14 ביולי 2005 הודיע דיבאץ על פרישה מכדורסל פעיל בגלל פציעות בגב.
ב-2009 מונה ליושב ראש הוועד האולימפי הסרבי לתקופה של 4 שנים.
ב-2010 נוצר סרט דוקומנטרי בשם "פעם אחים" (Once Brothers), בהפקת ערוץ ESPN, על ידידותו ומריבתו עם השחקן הקרואטי דראז'ן פטרוביץ' בצל מלחמת האזרחים ביוגוסלביה.
בשנת 2015 הוא מונה לתפקיד ניהולי במערכת סקרמנטו קינגס. לפי אדריאן ווג'נרובסקי הוא גילה מעורבות רחבה בענייני הקבוצה ואכן תוך זמן קצר קודם לתפקיד המנהל הכללי.
דיבאץ נשוי ויש לו שני ילדים.
עבדי פלה