אבירם סלע (נולד ב-25 בספטמבר 1973) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המשרת כראש מטה זרוע היבשה. קודם לכן שימש כקצין תותחנים ראשי, ראש מחלקת מבצעים באגף המבצעים ומפקד עוצבת עמוד האש.
שירותו הצבאי.
סלע נולד וגדל בקריית אתא ולמד בבית הספר הריאלי בחיפה. התגייס לקורס טיס בשנת 1992 ולאחר מספר שבועות עזב את הקורס ושובץ בחיל התותחנים. הוא עבר קורס קצינים ועם סיומו, ביצע שורה של תפקידי פיקוד ביחידות המבצעיות של חיל התותחנים. הוא שימש מפקד סוללה בגדוד 402 של אגד ארטילרי 215 וקצין מבצעים באגד ארטילרי 282. לאחר מלחמת לבנון השנייה שימש כמפקד גדוד 411 "קרן". בהמשך שימש כמפקד הקורס למפקדי צוותים בחיל התותחנים וכקצין האג"ם של חיל התותחנים במז"י. בשנת 2011 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד המרכז לאימוני מילואים של חיל התותחנים, במרכז הלאומי לאימונים ביבשה. במקביל, שירת כמפקד עוצבת "שלהבת האש" - אגד ארטילרי 425, עליה פיקד במבצע עמוד ענן. בשנת 2013 מונה למפקד חטיבת האש הסדירה - עוצבת עמוד האש, עליה פיקד במבצע צוק איתן, ושימש בתפקיד עד שנת 2015. ב-12 ביולי 2015 מונה לראש מחלקת מבצעים באמ"ץ, וכיהן בתפקיד משך שנתיים, עד יציאתו ללימודי ביטחון לאומי. באוגוסט 2018 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לקצין תותחנים ראשי ומפקד מערך האיסוף והתקיפה בזרוע היבשה, תפקידים בהם שירת עד יולי 2020. במאי 2020 מונה לראש מטה זרוע היבשה.
חיים אישיים.
סלע מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשלוש בנות. בעל תואר ראשון במשפטים ובמנהל עסקים מהמרכז הבינתחומי הרצליה, ובעל תואר שני בביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה. בוגר המכללה לביטחון לאומי.
תיבה (כתב)
תיקון לאה
נניטים
רחוב עמק רפאים
רחוב עמק רפאים הוא רחוב בדרום ירושלים העובר בשכונות המושבה הגרמנית והמושבה היוונית. תחילתו של הרחוב בהתפצלות מדרך בית לחם ליד גן הפעמון והתחנה הראשונה, והוא נמשך דרומה עד לצומת אורנים בקצה המושבה היוונית. לרחוב חשיבות מסחרית ותרבותית רבה, ולאורכו מסעדות, בתי קפה ובתי עסק רבים. בעתיד מתוכנן לעבור בו הקו הכחול של הרכבת הקלה בירושלים.
הרחוב סלול לאורך ערוץ נחל רפאים, בחלקו העליון והשטוח המכונה עמק רפאים, ומכאן שמו.
היסטוריה.
בתחילתו היה הרחוב דרך עפר קטנה שהובילה מירושלים לכפר בית צפאפא. בשנת 1873 הוקמה לאורכה המושבה הגרמנית על ידי עדת הטמפלרים, וחלק מהדרך נסלל והפך לרחוב הראשי במושבה.
עם תהליך היציאה מן החומות הוקמו באזור שכונות נוספות - בקעה וקטמון על ידי ערבים-נוצרים והמושבה היוונית בידי נוצרים יוונים מהרובע הנוצרי, וגם המושבה הגרמנית גדלה והתפתחה. חשיבותו של הרחוב עלתה ובתים רבים נבנו לאורכו, רבים מהם נבנו על ידי משפחות עשירות מהעיר העתיקה והיו גדולים ומפוארים.
במלחמת העצמאות ננטשו רוב הבתים על ידי תושביהם הערבים, מלבד כמה נוצרים מהמושבה היוונית. לאחר המלחמה הושיבה המדינה בבתים הנטושים עולים חדשים. חשיבותו והדרו של הרחוב ירדו עם עזיבת תושביו העשירים, וחלק מהבתים בו הוזנחו או הורחבו ללא התחשבות בערכיהם האדריכליים.
עם הזמן הפך הרחוב למבוקש בקרב תושבים אמידים, בזכות קרבתו ונגישותו למרכז העיר והאופי הכפרי המיוחד של השכונה ובתיה.
לקראת סוף המאה ה-20 התפתח הרחוב כמוקד בילוי והסעדה, ונפתחו בו מסעדות, בתי קפה, ברים ובתי עסק שונים, ומתקיימים בו אירועים ופסטיבלים שונים, כמו גם שוק איכרים קבוע. ב-9 בספטמבר 2003, במהלך האינתיפאדה השנייה, התבצע פיגוע התאבדות בקפה הלל (בית הקפה היה ממוקם ב"בית הלבן", שברחוב עמק רפאים מס' 56) . למרות זאת, ובעיקר עם סיומה של האינתיפאדה, חזרו רחוב עמק רפאים והמושבה הגרמנית להיות אחד האזורים התוססים בעיר המאופיין במבלים רבים, בדגש על אוכלוסייה אנגלו-סקסית מן האזור.
במסגרת המערך להסעת המונים בירושלים מתוכננת לעבור ברחוב שלוחה של הקו הכחול של הרכבת הקלה בירושלים. במקור תוכננה השלוחה לעבור בתוואי המסילה הישנה, אך לאחר הקמת פארק המסילה ובעקבות מחאת תושבים הועבר מסלול הקו לרחוב עמק רפאים. התוכנית נתקלה גם היא בהתנגדות מצד תושבים ובעלי עסקים שהגיעה לשיאה ב-2018 בשורת אירועי מחאה לצד התנגדויות שהוגשו לוועדות התכנון והבניה. לאור המחאה נבחנו חלופות שכללו מעבר הקו בתוואי פארק המסילה מעל ומתחת לפני הקרקע, וכן בדרך חברון, אך לבסוף הוחלט להיצמד לתוכנית הקיימת; תוכנית הקו אושרה ביוני 2018 בוועדה המחוזית, ובאפריל 2020 פורסמו מסמכי המיון למכרז להקמת הקו.
מהלך הרחוב.
רחוב עמק רפאים ישר כמעט לחלוטין, ובחלקו הוא מקביל למסילת הרכבת הישנה שהפכה לטיילת. הוא מתחיל בפיצול מדרך בית לחם מול מתחם התחנה הראשונה, מדרום לגן הפעמון. כאן הוא נכנס למושבה הגרמנית, ורחובות קטנים מתפצלים ממנו לשני הצדדים. במרכזו נמצאת כיכר חכמי יוון, בה הוא מצטלב עם רחוב רחל אמנו. מכאן שייכים הבתים למושבה היוונית. הרחוב מסתיים בצומת אורנים המחבר את הרחובות פייר קניג, אלעזר המודעי, בן זכאי, עמק רפאים ופארק המסילה, בתפר שבין השכונות קטמון, בקעה ומקור חיים.
בתים ואתרים ברחוב.
מבני ציבור:
בתים פרטיים בעלי עניין אדריכלי:
בתי קברות:
נקודות נוספות בעלות עניין:
הרחוב בספרות העברית.
רחוב עמק רפאים מהווה רקע לכמה ספרים בספרות העברית:
Tiny Buddha
אלימלך מנחם מנדל לנדא
רבי אלימלך מנחם מנדל לנדא (-י"ט בשבט תרצ"ו, 1936) היה האדמו"ר הראשון בשושלת סטריקוב. מכונה בחסידות זו ה"אדמו"ר הזקן".
ביוגרפיה.
בנו של רבי בעריש מביאלה, בנו של רבי אברהם מטשכנוב. אביו כיהן כאדמו"ר לחסידי וורקא לאחר פטירת רבי מנחם מנדל מוורקא. לאחר פטירת אביו, פנה כשאר חסידיו לרבי יחיאל מאלכסנדר ואחריו לרבי ירחמיאל ישראל יצחק מאלכסנדר. לאחר פטירת רבי ירחמיאל ישראל יצחק בטבת תר"ע, פנו חלק מהחסידים, ובהם רבי אלימלך מנחם מנדל לרבי אהרן צבי לנדא, אחיו של רבי אלימלך מנחם מנדל. לאחר פטירת אחיו, ארבעה חודשים מאוחר יותר, הכתירוהו החסידים לאדמו"ר.
הוא התיישב בזדונסקה וולה ופתח בה את חצרו. בהמשך עבר לסטריקוב. במלחמת העולם הראשונה עבר לזגרז' בה כיהן עד סוף ימיו.
ביקר פעמיים בארץ ישראל ובאחד הביקורים התעכב למגורים למשך תקופה. נפטר באוטבוצק אליה הובא לצורך רפואה. נקבר בוורשה באוהל. דברי תורתו אבדו בשואה. מעט מדברי תורתו הובאו בקובצי "חצרות אדר" של רבי נח גד וינטרוב.
בנו רבי יעקב דן, מילא את מקומו. בנים נוספים היו רבי אברהם רבה של קינוב שנפטר בצעירותו, רבי טוביה מביאלה ורבי יוסף מזגרז'.
שאיו
אהרן צבי לנדא
רבי אהרן צבי לנדא (-ז' בסיוון תר"ע, 1910) היה אדמו"ר לחלק מחסידי אלכסנדר שפרשו לאחר פטירת רבי ירחמיאל ישראל יצחק דנציגר. לימים הפכה חצר זו לחסידות סטריקוב.
ביוגרפיה.
בנם של רבי דב בעריש מביאלה, בנו של רבי אברהם מטשכנוב ורחל בתו של ר' ארצ'ה מגריצא-ביאלה. אביו כיהן כאדמו"ר לחסידי וורקא לאחר פטירת רבי מנחם מנדל מוורקא. נישא לאסתר בת הרב נתן נטע טעננבוים חתן חתנו של רבי עקיבא איגר. הוא עסק במסחר בבדים, כשאת עיקר העסק ניהלה אשתו והוא רוב זמנו עסק בתורה.
לאחר פטירת אביו, פנה כשאר חסידיו לרבי יחיאל מאלכסנדר ואחריו לרבי ירחמיאל ישראל יצחק מאלכסנדר. הוא היה מקורב לרבי ירחמיאל ישראל יצחק וכתב את דברי תורתו בחיבור בשם "בר בי רב". לאחר פטירת רבי ירחמיאל ישראל יצחק בטבת תר"ע, הכתירוהו חלק מהחסידים לאדמו"ר. אמו הביעה התנגדות עזה לכך שבנה יקבל את האדמו"רות באומרה שזו סכנה עבורו, אך בשל לחץ החסידים שגברו הוא קיבל את ההנהגה. חסידים רבים היו נוסעים אליו מדי שבת, ואף הייתה יוצאת כל יום ה' בשבוע רכבת עם חסידים מורשה לביאלה, וסיפרו עליו סיפורי מופתים. הוא היה חלוש ונסע לאוטבוצק למנוחה. הוא אמר לחסידיו שאם יעזבוהו יבריא כי אין בכוחותיו לקחת את עול ההנהגה, אך הם סירבו.
כארבעה חודשים לאחר התמנותו נפטר ביום טוב שני של שבועות תר"ע. ונקבר בבית הקברות בורשה, בעיתוני התקופה הוארך מספר המשתתפים בלוויה בכ-50,000 איש. את מקומו מילא אחיו רבי אלימלך מנחם מנדל לנדא.
אחיו הקים לזכרו את "ישיבת בית אהרן" בזגרז'.
בנו רבי מנחם מנדל, נישא לחיה בת הרב משה וייס מטומשוב מזובייצקי. הוא סירב לכהן באדמו"רות. כשנסעו אליו חסידים הוא ברח מהעיר. לאחר מספר חודשים פנו אליו מספר חסידים חשובים בהם גיסו הרב שמואל וייס רבה של ונגרוב, הרב משה מקוטנא, הרב מקרשניק ורבה של טומשוב ולחצו עליו, אז נאות לכהן כאדמו"ר. כיהן תחילה בביאלה והתגורר בבית אביו, בהמשך בסודלובצה (סלדוביץ), ובשנת תרפ"ה היגר לארצות הברית. נפטר בב' באלול תרצ"ז. חיבר ספר בשם שמש ומגן, ובראשו נכתבו תולדות השושלת על ידי בנו ר' יחיאל. בספר זה הובאו מדברי תורתו של רבי אהרן צבי.
בכל סרלואי-אולמן
דיויד אטנבורו
רואלד הופמן
רואלד הופמן (באנגלית: Roald Hoffmann; ) הוא כימאי עיוני יהודי-אמריקאי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1981, יחד עם קניצ'י פוקוי, על התאוריות שפיתחו בעניין מהלכן של תגובות כימיות. מכהן כפרופסור באוניברסיטת קורנל.
הופמן גם פרסם ספרי שירה ומחזה.
תולדות חייו.
בתקופת השואה.
הופמן נולד בזלוטשוב שבפולין (כיום אוקראינה), למשפחה יהודית. נקרא על שם מגלה הארצות הנורווגי, רואלד אמונדסן. לאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה הנאצית, הושמה משפחתו במחנה עבודה. לאחר מכן, ברחה המשפחה והתחבאה במחסן אצל שכניהם האוקראינים. לימים קיבלו שכנים אלה את התואר חסידי אומות העולם. אביו של הופמן נשאר במחנה, ונרצח לאחר מכן. עם סיום מלחמת העולם השנייה, היגרה המשפחה ב-1949 לארצות הברית.
לימודים.