היעדרויות.
טורקיה נעדרה מ-10 תחרויות אירוויזיון לאורך השנים:
היעדרותה הראשונה של טורקיה התרחשה ב-1976. הסיבה להיעדרותה של טורקיה מהתחרות הייתה השיר אותו שלחה יוון לתחרות, "Παναγιά μου, παναγιά μου", שעסק בפלישה הטורקית לצפון קפריסין. רשות השידור הטורקית אמנם שידרה את התחרות ב-1976, אך צנזרה את שידור השיר היווני ובמקומו שידרה שיר טורקי לאומי בשם "Memleketim", שהיה אחד מהסמלים של הפלישה הטורקית לצפון קפריסין. כמו כן, נעדרה טורקיה גם בשנה שאחריה ושבה לתחרות רק ב-1978. שנה קודם לכן, ב-1975, יוון פרשה מהתחרות כאות מחאה על צירופה של טורקיה לתחרות. על אף המתיחות בין טורקיה ליוון, כיום טורקיה נהנית מיחסים ידידותיים עם יוון בתחרות משהחלה שיטת הצבעת הצופים, אולם ב-2004, כאשר התחרות התקיימה בשטחה של טורקיה, נוצרה תקרית כאשר נטען כי טורקיה עיכבה, לכאורה, את הכרזתן של יוון וקפריסין כמי שעולות לגמר התחרות משלב חצי-הגמר. עם זאת, התחרות הייתה הפעם הראשונה בה טורקיה העניקה ניקוד להופעתה של קפריסין והשנה השנייה ברציפות שקפריסין העניקה ניקוד להופעתה של טורקיה.
טורקיה נעדרה מהתחרות בפעם השלישית ב-1979 כאשר אירוח התחרות התקיים בשטחה של ישראל לאחר ניצחונה ב-1978. היסטוריון התחרות, , אמר כי תחילה, טורקיה הראתה נכונות ליטול חלק בתחרות, בחרה את השיר "Seviyorum" שישמש כנציגה בתחרות ואף הוגרלה כשיר מספר אחת עשרה בין שירן של ישראל וצרפת, אך לבסוף הוכרחה טורקיה לפרוש מהתחרות תחת לחצן של המדינות המוסלמיות שהתנגדו לקיום התחרות בישראל. עשרים שנים מאוחר יותר, ב-1999, טורקיה כן נטלה חלק בתחרות שהתקיימה בירושלים.
טורקיה נעדרה מהתחרות בפעם הרביעית ב-1994 עקב הישגה הנמוך בתחרות ב-1993. במהלך שנות ה-90 המוקדמות, טורקיה הייתה אחת המדינות המושפעות בתחרות מהחלטתו של איגוד השידור האירופי לפסול מדינות שהגיעו להישגים נמוכים בתחרות בשנים קודמות, כדי לאפשר למדינות חדשות להצטרף לתחרות. נבע הדבר מריבוי המדינות שביקשו לקחת חלק בתחרות, דבר שחייב את איגוד השידור האירופי לסנן את המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות. שתי שיטות לסינון נקבעו לשם כך: סינון של השירים הפחות טובים ומניעה ממדינות שהישגיהן בשנים קודמות היו נמוכים לקחת חלק בתחרות. באותן שנים, הוחלט לערוך הצבעה מוקדמת של צוותי שיפוט מכל המדינות שלוקחות חלק על סמך גרסאות מוקלטות של השירים, ולנפות מן התחרות את השירים שהגיעו לשבעת המקומות האחרונים. ניפוי שיר לאחר שנבחר בתחרות מקומית, תוך השקעת משאבים בארגונה, גרמה אי-נחת בקרב רשתות השידור הלוקחות חלק בתחרות, ולפיכך שונתה המדיניות בשנים שלאחר מכן. כדי לפתור מחלוקות, החל מ-2004, בתחרות שהתקיימה בטורקיה, הונהגה שיטת חצאי-גמר.
ב-2012, הודיעה רשות השידור הטורקית כי טורקיה תפרוש מהתחרות ב-2013 בטענה כי יש ברשות השידור הטורקית חוסר שביעות רצון מחוקי התחרות. טורקיה אמרה בהודעת פרישתה כי סיבת הפרישה היא בשל הכנסת שופטים להצבעת התחרות, דבר אשר היא רואה בו שאינו הוגן, ובנוסף בשל העובדה שבריטניה, ספרד, צרפת, גרמניה ואיטליה מקבלות מדי שנה מקום אוטומטי בגמר התחרות בניגוד לשאר המדינות שצריכות ליטול חלק בחצאי-הגמר. אולם, נאמר כי ישנן מספר סיבות לפרישתה של טורקיה מהתחרות: רשות השידור הטורקית אמרה כי מערכת ההצבעה הנוכחית, שהיא שילוב בין חבר השופטים והצבעת הצופים, מנעה מטורקיה להעפיל לגמר התחרות שנה קודם לכן. כמו כן, מפלגת הצדק והפיתוח שהיא מפלגה ימנית-שמרנית ומספר ארגוני להט"ב טענו כי החלטתה של טורקיה לפרוש מהתחרות הייתה בשל תכנים הומוסקסואליים אשר מופיעים בתחרות שנחשבו לבלתי-הולמים בצד הימני של המפה הפוליטית. ב-2013, הסיבה הייתה הנשיקה הלסבית בהופעתה של קריסטה סיגפריד מפינלנד וב-2014 הסיבה הייתה דמות הדראג האוסטרית קונצ'יטה וורסט. רשות השידור הטורקית, החליטה כמחאה לא לשדר את התחרויות ב-2013 ו-2014 בפעם הראשונה בתולדותיה מהתחרות ב-1973. ב-2014, ולקן בוסקיר, חבר באספה הלאומית הגדולה של טורקיה מטעם מפלגת הצדק והפיתוח, אמר במסיבת עיתונאים כי טורקיה לא תיטול חלק בתחרות בשל ניצחונה של קונצ'יטה וורסט ב-2014. נכון ל-2021, טורקיה טרם שבה לתחרות.
רוסלאן חזבולטוב
החמציצים
החמציצים הייתה להקת זמר ישראלית שהוקמה בשנת 1966 על ידי נעמי פולני וארבעה מחברי להקת התרנגולים: ליאור ייני, עליזה רוזן, דבורה דותן וצביקה גרטל.
הלהקה המשיכה, במובנים רבים, את דרכה ואופן פעולתה של להקת התרנגולים, הן מבחינת אופי הרפרטואר והן מבחינת ההקפדה על הפרטים המאפיינת את פולני, אולם התוכנית שבנו לא הצליחה מבחינה מסחרית, על אף איכותה המוזיקלית והבימתית. הלהקה פוזרה ב-1967 לאחר שנת פעילות אחת בלבד ותקליט בודד שיצא באותה שנה.
מלבד ארבעת הזמרים, היו חברים בהרכב הרצל בודינגר (אקורדיון), עודד ייני (חליל צד), בנו הודס (בס), אהרלה קמינסקי (תופים) ויגאל קלאוס (קלרינט).
משיריהם הידועים: "מיהו המיילל ברוח", "שיר פרידה לקיץ", "מישמיש", "מרפסות" ו"את מה שרציתי".
אולימפיאדת השחמט 2010
אולימפיאדת השחמט ה-39 אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בחנטי-מנסיסק, שברוסיה, בין 20 בספטמבר ל-4 באוקטובר 2010.
התחרות הפתוחה.
נבחרת ישראל.
באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
הנבחרת זכתה במדליית ארד.
להלן התוצאות הקבוצתיות:
תחרות נשים.
אולימפיאדת השחמט ה-39 לנשים התקיימה במקביל לתחרות הפתוחה.
נבחרת ישראל.
באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
הנבחרת סיימה במקום ה-23.
להלן התוצאות הקבוצתיות:
אקסלרוד
אקסלרוד (בלועזית: Axelrod; ברוסית: Аксельрод) הוא שם משפחה יהודי-אשכנזי.
בוכרה (מסעדה)
בוכרה (באנגלית: Bukhara) היא מסעדה השוכנת במלון השייך לתאגיד היוקרה מאוריה ITC Maurya בניו דלהי, הודו. היא נוסדה ב-1977, מגישה מטבח של מחוז הספר הצפון-מערבי, כעת בגבול שבין פקיסטן לאפגניסטן, היא "נשענת על בשרים, מושרים בציר וצלויים בטנדורי (תנור חימר)".
תיאור.
מסעדת בוכרה מעוצבת בקירות ברזל, עמודי עץ ושרפרפים מרופדים בכרים ושולחנות עץ. היא מציעה מטבח פתוח, שם בשר וירקות נתלים על שיפודי קבב. המסעדה מגישה מטבח ממחוז הספר הצפון-מערבי של פקיסטן המוכן על תנור טנדורי מחימר, עם דגש מיוחד על קבב. על מנת לעודד את הסועדים לאכול את הקבבים במסעדה בעזרת ידיהם, לא מוגש סכו"ם וניתנים להם סינרים.
המסעדה מפורסמת בשל הקבב שלה ותבשילי ההיכר שלה הכוללים סיקנדרי ראן (רגל שלמה של טלה מושרית בציר) ומורג' מאלאי קבב (קבב עוף שמנתי). ג.פ. סינג (J.P. Singh) הוא השף הראשי של המסעדה, שמגישה אותו תפריט במשך שלושים השנים האחרונות.
המסעדה נכללה בין 50 המסעדות הטובות בעולם במשאל שערך המגזין הבריטי רסטורנט בשנים 2004-2002 ו-2007-2006. היא גם מדורגת לעיתים קרובות בין חמישים המסעדות הטובות בעולם בסקר זה מאז שנת 2002 ונחשבת לאחת המסעדות ההודיות הטובות בעולם.
ביקורי ידוענים.
ביל קלינטון בחר לשהות לעיתים קרובות במלון מאוריה בגלל תבשילי המסעדה. ולדימיר פוטין רצה לאכול במסעדה שלוש פעמים ביום כשהיה בניו דלהי. ב-2009, מזכירת המדינה האמריקנית הילרי קלינטון, ביקרה אף היא במסעדה, המנה "ארוחת הילרי" (Hillary Platter) נכללה מאז אותה עת בתפריט, ביחד עם "הארוחה הנשיאותית" (Presidential Platter) המבוססת על התבשילים הלא-צמחוניים אותם הזמין ביל קלינטון במהלך ביקורו, וגם "ארוחת צ'לסי" (Chelsea Platter), המורכבת מתבשילים צמחוניים שהזמינה צ'לסי קלינטון.
ארכיון אבלה
ארכיון אֶבְּלָה הוא אוסף של כ-1,800 לוחות חימר שלמים וכ-4,700 שברי לוחות חימר ואלפי שברים אחרים שנתגלו בארמון הארכיונים של עיר המדינה העתיקה אבלה, הנמצאת כיום בשטחה של סוריה. תגלית חשובה זו התגלתה על ידי הארכאולוג האיטלקי פאולו מטיאה (Matthiae) וצוותו בין השנים 1974-1975. לאחר כ-10 שנות מחקר שבוצע בעיר העתיקה על ידי אנשי מקצוע, נתגלו הלוחות על גבי מדפים שהתמוטטו, והם מתוארכים כולם לשנת 2500 לפנה"ס לערך. ארכיון אבלה הוא הארכיון הקדום ביותר שנמצא עד היום במזרח התיכון.
שפה.
הלוחות שנמצאו כתובים בשתי שפות: שומרית, ושפה קדומה ובלתי ידועה הכתובה בכתב קרוב לכתב היתדות השומרי כייצוג פונטי של השפה המקומית. מטיאה סיווג שפה זו ככזו לראשונה, מאחר שהיא קדמה לשפות ידועות אחרות כמו עברית ואוגריתית. שפה זו נודעה מאוחר יותר בשם "אבלאית", ע"ש מקום מציאת הלוחות. השימוש בפונטיקה טהורה בלוחות אלה מהווה התקדמות שלב בהיסטוריה של הכתב האנושי.
ארכאולוגיה מקראית.
ממצאי הארכיון עוררו מחלוקת בדבר הרלוונטיות שלהם לסיפורי המקרא. ג'ובאני פֶּטִּינָטוֹ , האשורולוג שהוביל את משלחת המחקר טען שבלוחות מוזכרים טקסי קורבן וחתונה אשר היו מקובלים ביהדות באלף הראשון לפנה"ס ומתוארים ב, וכן שבלוחות מצוינים שמות של אתרים מקראיים (כמו סדום ועמורה) ושמות הדומים לשמות תנכיים (כמו אברהם ודוד). בנוסף נטען ששמות הכתובים בלוחות כוללים את הסיומת התיאופורית "-יה" או "-יהו".
מאוחר יותר אותגרו השערות אלה על ידי חוקרים נוספים, בין השאר בעזרת הצעות פיענוח אחרות לכתב היתדות, וכיום הקונצנזוס הוא ש"לאבלה אין השלכות על נביאי תרי עשר, על הדיוק ההיסטורי בסיפורי האבות, על פולחן ה' או על סדום ועמורה."