מכתביו של סלביאנוס שרדו שתי מסות: "על מצב הממשל" (De praesenti judicio; או "על הנהגת האל", De gubernatione Dei) ו"על הדת" (Ad ecclesiam), וסדרה של תשעה מכתבים. כתיבת "על מצב הממשל" הסתיימה כנראה לא הרבה אחרי שנת 439, כיוון שסלביאנוס מזכיר את כיבוש טולוז משנת 439 וכיבוש קרתגו על ידי הונדלים באותה שנה, אירועים שסלביאנוס מתייחס אליהם ב"על מצב הממשל" כ"מלחמה שארעה באחרונה." סלביאנוס עדיין מדבר על ההונים כמשרתי צבא רומא, מה שמבהיר שכתיבת היצירה הייתה לפני פלישת אטילה ההוני בשנת 450. עבודה זו כוללת תיאור רב ערך, אף כי מוטה, של החיים בגאליה במאה החמישית. סלביאנוס עוסק בבעיה שטרדה גם את אוגוסטינוס ואורוסיוס, היינו, מדוע נפלו כל הפגעים והאסונות על האימפריה. האם ייתכן כי הדבר אירע, כדבר הפגנים, בגלל נטישת האלים הישנים? או, כפי שטוענת התורה הפגנית-למחצה של חלק מהנוצרים שהאל אינו שולט תמיד בעולם אותו יצר? סלביאנוס מתעלם מן הראשונה ועונה לשנייה באמצעות הוכחה לנוכחותו ושליטתו המתמידים של האל. בספר השלישי, הוא טוען כי סבלו של העולם הרומי נובע מזניחת מצוות האל והחטאים הרבים של כל מעמד בחברה. לא רק העבדים הם גנבים, נמלטים, שתיינים וזללנים—העשירים גרועים מהם. קשי לבם וחמדנותם הם הגורמים לעניים להצטרף לבגאודאי ולהמלט למחסה הפולשים הברברים. בכל מקום נערמים המיסים על הנצרכים ואילו העשירים, הנהנים מהכנסות המיסים, נמלטים בלא פגע. הערים הגדולות הפכו לחזיונות קרקס ותיאטרון, ועדיין קיים פולחן האלים הישנים מינרווה, מרס ונפטון. סלביאנוס טוען כאן כי נפילתם של הרומים באה בגלל חטאיהם הללו והמכה המונחתת עליהם באה מידי הברברים, שאף שאינם תמיד נוצרים ובחלק מהמקרים אריאנים, עדיין הם ניחנים בצניעות ובחסד. גישה זו מציבה את סלביאנוס בשורה אחת עם שורה ארוכה של כותבים, החל ב"גרמניה" של טקיטוס, המנגידה בין הפראים בעלי הלב הטהור (הגרמאנים) ואנשי העיר המנוונים ושטופי היצרים (הרומים).
עבודתו השנייה "על הדת" עוסקת, כפי שניתן ללמוד משמה הנפוץ "נגד החמדנות" (contra avaritiam) בהטפה נגד רכוש וחיי העולם הזה. לפי סלבניאוס, צריך אדם לנהוג התכחשות עצמית מוחלטת ולהעניק את כל רכושו עלי–אדמות לכנסייה. סלביאנוס מרחיק לכת עד כדי כך שהוא ממליץ להורים שלא להוריש את רכושם לבניהם, משום שעדיף לילדים לסבול חסר בעולם הזה משיידונו ההורים לגיהנום בעולם הבא.
סלביאן
אוסטין
אוסטין (באנגלית: Austin) היא בירת טקסס והעיר הרביעית בגודלה במדינה זו, אחרי יוסטון, סן אנטוניו ודאלאס. העיר היא מושב מחוז טראוויס.
על פי מפקד התושבים שנערך בשנת 2019, אוכלוסייתה של אוסטין מונה 978,908 נפשות, דבר ההופך אותה לעיר ה-11 בגודלה בארצות הברית ולעיר השלישית בקצב גדילתה בארצות הברית בין השנים 2000 ל-2006.
העיר החלה להתפתח ב-1839, לאחר שהפכה לבירת מדינת טקסס, ובתחילה נקראה העיר ווטרלו. העיר קיבלה חשיבות כמרכז ממשלתי וחינוכי עם הקמת הקפיטול של מדינת טקסס ואוניברסיטת טקסס באוסטין. בעיר פועל שדה תעופה גדול - נמל התעופה הבינלאומי אוסטין-ברגסטרום.
העיר קרויה על שם סטיבן אוסטין, מייסד המושבות של טקסס כשהייתה חלק ממקסיקו ושר החוץ של מדינת טקסס העצמאית טרם הצטרפותה לארצות הברית.
היסטוריה.
ישנן עדויות ארכאולוגיות להתיישבויות באזור עוד מעידן הפליסטוקן (בערך לפני כ-11 אלף שנים) הקשורות לתרבות הקלוביס.
עם הגעת האירופים, התגוררו במקום שבטים אינדיאנים כגון שבט הקומאנצ'י. כמספר משלחות ספרדיות עברו באזור ואף הקימו כמספר התיישבויות.
בתחילת המאה ה-19 הספרדים הקימו מספר מבצרים .
העיר קמה בשנת 1835 לאחר המהפכה הטקסנית, והיוותה את עיר הבירה של רפובליקת טקסס. בשנותיה הראשונות של העיר, התרחשו מספר התנגשויות עם שבט הקומנצ'י. בשנת 1845 סופחה העיר (יחד עם כל טקסס) לארצות הברית.
בשנת 1860 כ-38% מתושבי המחוז היו עבדים. בשנת 1861 ותחילת מלחמת האזרחים האמריקנית רוב תושבי העיר התנגדו לפרישת טקסס מארצות הברית. אך עם התקדמות המלחמה האווירה בעיר השתנתה, ורבים התגייסו לצבא הקונפדרציה. לאחר סיום המלחמה ואכיפת שחרור העבדים על ידי איש צבא האיחוד גורדון גריינג'ר, גדלה אוכלוסיית האפרו-אמריקאים בעיר בקצב מהיר מאוד, ובשת 1870 אוכלוסייה זו מנתה למעלה משליש מסך כל תושבי העיר. בתקופה זו אוסטין הפכה למרכז סחר של כותנה ובקר, וצמחה מאוד מבחינה כלכלית. זאת בין השאר בזכות פתיחת קווי רכבת רבים בסביבה.
בתחילת המאה ה-20 צמחה בעיר מערכת מורכבת של הפרדה גזעית בין אנגלו-סקסים, אפרו-אמריקאים והיספנים, כאשר שני המגזרים האחרונים הודחקו לשוליים החברתיים.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 עלתה אוסטין בסצנת המוזיקה הארצית, עם אמנים מקומיים ידועים כגון סטיבי ריי וון ו-וילי נלסון.
ב-2012 דורגה אוסטין על ידי ה-FBI כעיר הגדולה השנייה במידת הביטחון האישי בארצות הברית.
"דו"ח חדשות ועולמות בארצות הברית" דירג את אוסטין במקום הראשון הטוב ביותר להתגורר בו בארצות הברית לשנת 2017 ו -2018. בשנת 2016 דירג עיתון "פורבס את" אוסטין מספר 1 ברשימת "ערי העתיד", ואז בשנת 2017 הציב את העיר באותו המיקום ברשימה שלו עבור "עיר הבום הגדולה הבאה בארצות הברית".
בנוסף, בשנת 2017,העניק "פורבס" לשכונת דרום ריבר סיטי באוסטין את הדירוג מספר 2 עבור "הערים והשכונות הטובות ביותר". WalletHub הגדיר את אוסטין כמקום 6 הטוב ביותר במדינה לגור לשנת 2017.
גאוגרפיה.
אוסטין היא בירת המדינה, ממוקמת במרכז טקסס. אוסטין נמצאת 230 מיילים צפונית-מערבית ליוסטון, 290 ק"מ דרומית לדאלאס וכ -120 ק"מ צפונית-מזרחית לסן אנטוניו.
אוסטין שוכנת למרגלות מפל בלקונס על נהר קולורדו, עם שלושה אגמים מלאכותיים בתחומי העיר: ליידי בירד לייק (שכונה בעבר אגם טאון), אגם אוסטין (שניהם נוצרו על ידי סכרים לאורך נהר הקולורדו), אגם וולטר א. לונג המשמש בחלקו לקירור מים לתחנת הכוח של דקר. סכר מנספילד ולמרגלות אגם טרוויס הנמצא בגבולות העיר.
הגובה של אוסטין נע בין 130 מטר לכ -1,000 רגל (305 מ') מעל פני הים. חלק גדול ממזרח העיר שטוח, עם קרקעות חימר וכבד, ואילו החלק המערבי והפרברים המערביים מורכבים מגבעות מתגלגלות בשולי גבעת טקסס. מכיוון שהגבעות ממערב הן בעיקר סלעי גיר עם כיסוי דק של קרקע עליונה, חלקים מהעיר נתונים לעיתים קרובות לשיטפונות הבזק מהנגר הנגרם כתוצאה מסופות רעמים. כדי לסייע בשליטה על נגר זה וליצור כוח הידרואלקטרי, רשות נהר הקולורדו התחתונה מפעילה סדרת סכרים המהווים את אגמי היילנד של טקסס. האגמים מספקים גם מקומות שייט, שחייה וצורות בילוי אחרות בתוך מספר פארקים בחופי האגם.
אוסטין ממוקמת בצומת של ארבעה אזורים אקולוגיים עיקריים, וכתוצאה מכך נווה מדבר בעיר חם עם אקלים משתנה מאוד, בעל מאפיינים מסוימים של המדבר, הטרופי, ואקלים רטוב יותר. האזור מגוון מאוד מבחינה אקולוגית וביולוגית, ובו מגוון בעלי חיים וצמחים. יש לציין כי באזור ישנם סוגים רבים של פרחי בר הפורחים לאורך השנה אך בעיקר באביב.
אקלים.
אוסטין ממוקמת באמצע אזור מעבר ייחודי וצר בין המדבריות היבשות של דרום-מערב אמריקה לאזורים השופעים, הירוקים והלחים יותר של דרום-מזרח אמריקה. האקלים, הטופוגרפיה והצמחייה שלו חולקים מאפיינים של שניהם. רשמית, לאוסטין יש אקלים סובטרופי לח תחת סיווג האקלים Köppen. אקלים זה מאופיין בקיצים ארוכים וחמים מאוד, חורפים קצרים וקלים, ועונות האביב והסתיו החמים להפליא בין לבין. לאוסטין ממוצע גשמים שנתיים של 87.32 אינץ' (872 מ"מ) והוא מופץ ברובו באופן שווה לאורך השנה, אם כי האביב והסתיו הם העונות הרטובות ביותר. שמש נפוצה בכל עונות השנה, עם 2,650 שעות, או 60.3% מכלל של שמש בהירה בשנה.
הקיצים באוסטין חמים מאוד, כאשר ביולי אוגוסט הטמפרטורות לעיתים קרובות ל-34-36 מעלות צלזיוס ומעלה. השיאים מגיעים ל-32 מעלות צלזיוס ב -116 יום בשנה, מתוכם 18 יום מגיעים ל-38 מעלות צלזיוס. הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה אי פעם בעיר הייתה 44 מעלות צלזיוס שהתרחשה ב-5 בספטמבר 2000 ו- 28 באוגוסט 2011. מאפיין נדיר של האקלים של אוסטין הוא הלחות המשתנה מאוד שלו, המשתנה לעיתים קרובות בהתאם לדפוסי הסטייה של זרימת האוויר וכיוון הרוח. מקובל שסדרה ארוכה של ימים חמים, יבשים ולחות נמוכה מתרחשת מדי פעם על ידי ימים חמים ולחים מאוד, ולהפך. לחות עולה עם רוחות ממזרח או מדרום מזרח, כאשר האוויר מרחף פנימה מקו מפרץ מקסיקו, אך פוחתת משמעותית עם רוחות מכיוון מערב המביא אוויר זורם מן מדבר צ'יהוהאון תחומי במערב טקסס או בצפון מקסיקו.