ישנם חומרים תעשייתיים העלולים לגרום לנזקים בדרכי הנשימה ולחסימת הסימפונונות בעקבות שאיפתם. קיימים מקומות עבודה בולטים בהם העיסוק עם חומרים רעילים אלו מצוי בתדירות גבוהה ואכן נרשם בהם אחוז גבוה של תחלואה במחלות הקשורות בדרכי הנשימה, ביניהם:
די-אצטיל.
גורם נוסף ונפוץ הגורם למחלה הדלקתית בסימפונונות הוא שאיפה של התרכובת הכימית די-אצטיל. הדי אצטיל הוא כימיקל ידוע ושכיח בייצור של מרגרינה ומוצרי מזון נוספים כמו ממתקים שונים, פופקורן להכנה במיקרוגל וכן לוקח חלק בתהליך של ייצור יינות. חשיפת הכימיקל כגורם סיכון עלתה לאוויר לראשונה כאשר שמונה עובדים שעבדו במפעל לייצור פופקורן במיזורי שבארצות הברית לקו במחלה. בשנת 2000 משרד הבריאות של מיזורי זימן את המכון הלאומי לבטיחות ולבריאות תעסוקתית במטרה לברר את הסיבה לתחלואה ולספק המלצות על אמצעי בטיחות נחוצים. לאחר שהמפעל נסרק וההיסטוריה הבריאותית של עובדי המפעל נבחנה, המכון המליץ לכל העובדים במפעל להשתמש באמצעי הגנה נשימתיים בעת עבודתם. בעקבות התקרית הזו קיבלה המחלה הדלקתית בסימפונונות כינויים שונים בתקשורת ביניהם "ריאת הפופקורן", "ריאות עובדי הפופקורן" ועוד נוספים. לאחר האירוע במפעל הפופקורן הוציא המנהל לבטיחות ולבריאות התעסוקתית המלצה מפורשת לכלל המפעלים המתעסקים עם די-אצטיל להתחיל לעקוב באופן סדיר אחרי דגימות האוויר בסביבת העבודה, לספק מטהרי אוויר ולערוך מעקב רפואי אחרי עובדים המצויים בסיכון לשאוף את החומר ולחלות במחלה. בשנת 2011 פרסם המנהל המלצה לזמן החשיפה לטווח הקצר ל-25 מ"ג/ליטר של די-אצטיל ובנוסף פרסם הגבלה חוקית לזמן החשיפה של העובדים לכ-5 מ"ג/ליטר מהחומר. בשנת 2007, אובחן בדנוור אדם שהיה צרכן כבד של פופקורן המוכן במיקרוגל, כלוקה בחסימה הדלקתית בסימפונונות. זו הייתה הפעם הראשונה בה נרשם קשר בין צריכת הפופקורן למחלה. לאחר כשנה יצא הצרכן כנגד יצרני הפופקורן ותבע אותם בטענה ששאיפת האדים שיצאו בעת חימום הפופקורן במיקרוגל הייתה הגורם למחלתו וגרמה לנזק בלתי הפיך לריאה שלו. בשנת 2012 אכן הוא קיבל פיצויים בסך 7.3 מיליון דולר כפיצוי על הנזק שנגרם לו. באותה שנה ד"ר ססיל רוז, מומחית לפולמונולוגיה (תורת הריאות) במרכז הרפואי היהודי לבריאות בדנוור, הוציאה אזהרה שלא רק העובדים המתעסקים עם התרכובת הכימית המסוכנת, מצויים בסיכון לחלות בחסימה הדלקתית, אלא גם הצרכנים של מוצרים המכילים די-אצטיל חשופים לשאיפת האדים ולסיכון לחלות במחלה. לאחר שנחשף הדי-אצטיל כגורם רעיל ומזיק, חברות פופקורן שונות יצאו בהבטחות כי הן יחליפו את תחליף החמאה המכיל בתוכו את הכימיקל הרעיל בתחליפים שונים ופחות מסוכנים. אמנם הדי-אצטיל מאושר על ידי מנהל המזון והתרופות כמרכיב טעם וריח שאין בו סכנה, אך עדיין ישנן הוכחות מובהקות כי שאיפה של כמות מוגזמת של החומר מובילה לנזקים בלתי הפיכים.
כמו כן די אצטיל מצוי גם באדים הנוצרים בסיגריות האלקטרוניות.
בורות השרפה.
גורם סיכון נוסף החשוד לגרימת החסימה הדלקתית בסימפונונות עלה לאוויר לאחר שהמחלה החלה להופיע בשכיחות די גבוהה בקרב יוצאי צבא מעיראק ומאפגניסטן. בעיה זו יוחסה לכך שיוצאי הצבא באזורים אלו היו חשופים באופן תדיר לבורות שרפה בהם שרפו פסולת אשר הכילה לרוב פלסטיק וחומרים נוספים הפולטים אדים רעילים ומזהמים בעת שריפתם. יוצאי צבא רבים גילו סימפטומים של קוצר נשימה ואסתמה ולאחר שערכו להם ביופסיית ריאה התברר כי הם לוקים בחסימה הדלקתית של הסיפונונות. על אף שהממשלה באזורים אלו הכחישה כל קשר סיבתי בין קיום בורות השרפה לבין הבעיות הבריאותיות של הלוחמים, היא החליטה ליזום מעקב רציף אחר בריאותם של יוצאי הצבא שנכחו בקרבת בורות השרפה במטרה לוודא האם באמת קיים קשר בין החסימה הדלקתית בסימפונונות לקרבת הלוחמים לבורות השרפה.
אבחנה.
ברוב המקרים קשה מאוד להגיע לאבחנה מדויקת של המחלה, זאת באופן דומה למחלות נוספות הקשורות בדרכי הנשימה כמו אסתמה, ברונכיטיס כרוני ודלקת ריאות. על מנת להשיג אבחון מיטבי של החסימה הדלקתית בסימפונונות, המטופל נדרש לעבור סדרה של בדיקות מרובות כגון צילומי רנטגן של החזה ובדיקת טומוגרפיה ממוחשבת ברזולוציה גבוהה באמצעותה ניתן לאבחן אוויר שנותר לכוד בריאות גם לאחר נשיפת מלוא האוויר החוצה, ובכך להעיד על חסימה אפשרית בדרכי הנשימה. כמו כן יידרש המטופל לעבור מגוון בדיקות לצורך אומדן של תפקוד הריאה, ביניהן:
באופן כללי, על מנת להגיע לאבחנה של חסימת הסימפונונות יש לנקוט בבחינה מרובה של דגימות ובדיקות.
מניעה.
ניתן למנוע את המחלה, הנגרמת במקרים רבים עקב חשיפה גבוהה לאדים רעילים של חומרי טעם וריח, על ידי שימוש באמצעי בקרה במפעלים, אמצעי הגנה בטוחים לכל עובד, ניטור של עובדים שעשויים להיפגע, העלאת מודעות העובדים לנושא וחשיפתם לאמצעי הזהירות. כמובן שהימנעות מוחלטת משימוש בחומרים אלה תמנע באופן המיטבי את הסיכוי לחלות בחסימה הדלקתית.
טיפול.
חסימת הסימפונונות הדלקתית היא מחלה כרונית ואינה הפיכה, לכן ברוב המקרים הטיפול הניתן הוא טיפול תומך בלבד. אולם, מחקרים הראו כי קיימים טיפולים אחדים כגון שימוש בסטרואידים שונים או בתרופות שמטרתן למנוע או לעכב את פעילותה של המערכת החיסונית, יכולים להשיג מצב של ייצוב המחלה ומניעת החרפתה העתידית. עם זאת, נתונים אלו נבדקו רק בקרב אוכלוסיית האנשים שעברו השתלת מח עצם. במקרים מסוימים ניקוז תנוחתי באמצעות פיזיותרפיה נשימתית ופעילות גופנית סדירה יקלו על הסימפטומים.
הטיפול המצוי בעדיפות האחרונה וניתן כברירת מחדל הוא השתלת ריאה, אמנם גם המטופלים שעברו השתלה מצויים בסיכון גבוה לפתח את המחלה מחדש וזאת משום שהמחלה היא סיבוך הנפוץ לאחר דחייה כרונית של הריאה המושתלת.
פול גאשה
פול-פרדינאן גאשה (בצרפתית: Paul-Ferdinand Gachet; 30 ביולי 1828 - 9 בינואר 1909) היה רופא וצייר חובב צרפתי, רופאם, חברם ופטרונם של ציירים, שהמפורסם שבהם היה וינסנט ואן גוך, אשר התגורר סמוך לביתו של גאשה בעשרת השבועות האחרונים לחייו.
תולדות חייו.
גאשה נולד בעיר ליל בצרפת. בנעוריו עבר עם משפחתו למכלן. הוא למד רפואה באוניברסיטת פריז והתמחה בפסיכיאטריה ורפואה פנימית בבית החולים פיטייה סלפטרייר. במהלך לימודיו החל לאסוף יצירות מאת אדואר מאנה וגוסטב קורבה.
ב-1872 עבר מפריז לעיירה אובר-סור-אוּאז, השוכנת 27 ק"מ מצפון לפריז, שהייתה אתר אהוב על ציירים. הוא החל לצייר בעצמו. על ציוריו חתם בשם Paul van Ryssel (פול מרייסל [שמה ההולנדי של העיר ליל]). ידידו ומטופלו, הצייר פול סזאן סייע לו להקים סטודיו בעליית הגג של ביתו. בין ידידיו ומטופליו נמנו גם קאמי פיסארו, פייר-אוגוסט רנואר, גוסטב קורבה, אדואר מאנה, אמיל ברנאר, ז'אן-בטיסט קאמי קורו, אונורה דומייה, ויקטור הוגו ואמנים אחרים.
גאשה היה חובב חידושים וניסויים וכך גילה התעניינות בהומאופתיה והיה בין הראשונים לאמץ את המצאתו של הנרי נסטלה להכניס לתפריטם של יילודים את תחליף החלב שפיתח האחרון.
גאשה וואן-גוך.
במאי 1890, לאחר ששוחרר משנת שהיה בבית החולים הפסיכיאטרי בסן רמי דה פרובנס, הייתה בריאותו הפיזית והנפשית של ואן גוך שברירית. אחיו, תיאו ואן גוך, חיפש בעבורו מקום שיהיה לא רחוק מפריז, בה התגורר, בה יוכל לשהות תחת פיקוח רפואי צמוד ותומך. לפי המלצתו של פיסארו עבר ואן גוך להתגורר בסמוך לביתו של ד"ר גאשה, אשר ביקר אותו יום-יום וואן גוך שילם לו בציורים. לא ברור האם בכלים שעמדו לרשותו באותם ימים היה גאשה מסוגל לטפל בהפרעה הדו-קוטבית או הדיכאון הקליני מהם סבל ואן-גוך. הוא המליץ לו להתנזר מעישון ואלכוהול, אך ואן-גוך לא מילא אחר הוראותיו. השניים התיידדו אך ואן-גוך העריך שד"ר גאשה המלנכולי לוקה אף הוא בנפשו. במכתב לתאו (10 ביולי 1890) כתב "דומני שאיננו יכולים לסמוך על ד"ר גאשה. ראשית, הוא חולה יותר ממני... וכאשר עיוור אחד מוביל עיוור השני, הלא שניהם יפלו לבור?"
לאחר מותו (או התאבדותו) של ואן-גוך, ספג ד"ר גאשה ביקורת קשה על קוצר ידו ועל כך שלא מנע את המוות.
משפחתו.
ב-1868 נשא לאשה את בלאנש ונולדו להם שני ילדים פול-לואי ומרגריט. פול-לואי היה אף הוא אספן וסוחר אמנות וצייר חובב, אשר חתם בשם לואי ואן רייסל (Louis van Ryssel).
וולוו פיליפ
וולוו פיליפ (בשוודית: Volvo Philip) הייתה מכונית קונספט בתצורת מכונית סלון אשר הוצגה על ידי יצרנית הרכב השוודית וולוו בשנת 1952.
יוצר אב טיפוס בודד.
כד קבורה (לידיה זבצקי)
"כד קבורה" הוא פסל מאת האמנית הישראלית לידיה זבצקי.
תיאור.
"כד קבורה" הוא חלק מסדרת פסלי כדים גדולי ממדים שיצרה לידיה זבצקי בין השנים 1994-1992. הכד, בנוסף לארבעה כדים נוספים, הוצב בשנת 1994 בתצוגת קבע בבניין עיריית ירושלים. הכד מורכב ממבנה מדורג בן שלושה גופים המתכנסים זה על גבו של זה. מעל למבנה ניצב מכסה גדול שבו ידית, החושפת את ממד העשייה הקרמי בעזרת סימני העבודה באובניים. מבנה הכד מחופה בטרה סיגילטה שבה פיגמנט שחור. סביב הכד הוסיפה האמנית פסים של פח עופרת חשוף, בעוביים שונים, הנראים כאילו הם מאחים את הכד. פסים אלו אינם נמצאים כיום במצבם המקורי והם נצבעו בשלב מסוים בצבע שחור.
אניטה ואן אירסל
אניטה ואן אירסל (בהולנדית: Annita van Iersel; נולדה ב-5 באוקטובר 1948) היא אמנית ורעייתו לשעבר של ראש ממשלת אוסטרליה לשעבר, פול קיטינג.
ביוגרפיה.
ואן אירסל נולדה בצפון בראבנט שבהולנד. בצעירותה הלכה ללמוד שפות בפריז ובלונדון. היא עבדה כדיילת אוויר בחברות התעופה KLM ואליטליה.