היא הופיעה בעבר בכמה הפקות בית ספריות, בין היתר בתור הנסיכה פאפר בהצגה "The Mystery of Edwin Drood".
קריירה.
תיאטרון.
דה ויט הופיעה בכמה הצגות באוף ברודוויי. תפקידים זכורים שלה הם בהצגות "דני והים הכחול", בהצגה של ג'ורג' קאופמן "The Butter and Egg Man" וב"Small Tragedy", שעליה זכה כל הקאסט בפרס אובי.
בין ה-4 במאי עד 23 במאי 2010, דה ויט הופיעה בהצגה "Family Week" בבימויו של ג'ונתן דמי. במגזין הניו יורק טיימס שיבחו אותה על הופעתה בתפקיד הראשי בטענה ש:"הופעתה היית משפיעה מאוד".
טלוויזיה.
נכון להיום, דה ויט מופיעה בסדרה של שואוטיים "טרה" בה היא משחקת את אחותה של טארה, צ'רמין. היא הופיעה בעונה הראשונה של סדרת הדגל של AMC, "מד מן" בתור מידג' דניאלס, פילגשתו הבוהמית של הדמות הראשית, דון דרייפר. היא הופיעה באחד מפרקי העונה הרביעית של הסדרה. היא כיכבה לצד רון ליווינגסטון בסדרה של FOX "בקו העימות" בין 2006–2007. בסדרה היא שיחקה את סוכנת הFBI אמילי לאמאן. היא ביצעה תפקידי אורח בסדרות , סקס והעיר הגדולה, הצילו ושוב מתאהב.
קולנוע.
דה ויט הופיעה בסרט "Margaret" (2011) לצד אנה פקווין ומארק רופאלו. היא הופיעה בין היתר בסרטים: "סיגליות", "מבעד לחליפה", "חתונת סופשבוע", "המופלא החדש", Blackbird וHow I Got Lost. היא שיחקה את רייצ'ל בסרט של ג'ונתן דמי "רייצ'ל מתחתנת" (2008) לצד אן האת'וויי. על תפקידה בסרט היא זכתה בפרסי מבקרים. ב-2010, היא שיחקה את אשתו של בן אפלק בסרט "קומפני מן".
בשנת 2012 שיחקה בסרט "החיים המוזרים של טימותי גרין", סרט לכל המשפחה בכיכובם של ג'ניפר גארנר וג'ואל אדגרטון.
בשנת 2016 שיחקה בסרט המוזיקלי של הבמאי דמיאן שאזל, "לה לה לנד" לצידם של אמה סטון, ראיין גוסלינג וג'יי. קיי. סימונס.
חיים אישיים.
דה ויט נשואה לשחקן רון ליווינגסטון שכיכב לצדה בסדרה "בקו העימות" מ-2 בנובמבר 2009. השניים מתגוררים בלוס אנג'לס.
מרקוס טווארס
מרקוס מאגנו מוראלס טווארס (בפורטוגזית: Marcos Magno Morales Tavares ; נולד ב-30 במרץ 1984) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ. טווארס שיחק 14 שנים במריבור הסלובנית, בה שימש גם כקפטן הקבוצה, והוא מלך ההופעות ומלך השערים של הקבוצה בכל הזמנים. כמו כן, הוא מלך השערים בכל הזמנים של ליגת העל הסלובנית.
ביוגרפיה.
טווארס החל לשחק כילד ברחובות עיר הולדתו, פורטו אלגרה. אליל ילדותו היה רומאריו ולאחר שבגר וזיהה את נטייתו לשחק ברגל שמאל ניסה לחקות את ויולה . בנעוריו שיחק בקבוצת הנוער של גרמיו ואף בנבחרת הנערים של ברזיל. רצונו להגיע במהירות למשחק בשורות הבוגרים הביא אותו לחתום על חוזה ב-2002 עם הקבוצה המלזית, קדה. שנה לאחר מכן, חזר טווארס לברזיל ושיחק שנה במדי אתלטיקו פרנאאנסה. לאחר שנה נוספת, שב למלזיה ולקדה ושיחק שם שנה וחצי, עד 2006. הוא זכה עם קבוצתו באליפות מלזיה והיה מלך השערים של הקבוצה.
במלזיה הוא צד את עינו של רוברטו דה אסיס מורירה (אחיו וסוכנו של רונאלדיניו) והעבירו לקבוצה אותה קנה ב-2006 בברזיל, פורטו אלגרה. טווארס לא נקלט בקבוצה ועבר בתחילת 2007 לקבוצה הקפריסאית, אפואל ניקוסיה, מתוך רצון להיכנס לזירת הכדורגל האירופית. גם בניקוסיה לא הצליח טווארס ובתחילת 2008 עבר לקבוצה הסלובנית מריבור.
טווארס הגיע באמצע העונה בליגת העל הסלובנית ובמהלכה קנה לו מקום של קבע בהרכב הקבוצה וזכה לאהדת הקהל. בעונת 2008/2009 זכה עם מאריבור באליפות סלובניה. הוא כבש 15 שערים וסיים כסגן מלך השערים בליגה וכמלך השערים של קבוצתו. כמו כן הוא נבחר כשחקן השנה בסלובניה.
בעונת 2009/2010 כבש טווארס 10 שערים וצבר 7 מסירות שהביאו לשערים. הוא אף כבש 5 שערים במשחקי הגביע הסלובני וסייע לקבוצתו לזכות בגביע הלאומי. הודות ליחסיו הטובים עם שאר שחקני הקבוצה והאהדה לה זכה בקרב הקהל, נבחר טווארס לקפטן הקבוצה באוקטובר 2009. בספטמבר 2010 חתם טווארס על חוזה עם מאריבור עד תום עונת 2012/2013.
בעונת 2010/2011 סייע טווארס למאריבור לזכות באליפות סלובניה. הוא כבש 15 שערים ומסר 16 מסירות שהביאו לשערים. הוא נבחר באותה שנה לשחקן בעל הערך הרב ביותר בליגה הסלובנית, הן על ידי השחקנים בליגה והן על ידי כלי התקשורת הסלובנים.
מיילדת
מיילדת היא אשת-מקצוע שתפקידה העיקרי הוא ליילד תינוקות תוך שמירה על בריאות התינוק והיולדת. רוב המיילדות הפרטיות מסייעות ליולדת ולמשפחתה בחודשים שלפני הלידה ובשבועות שאחריה, באמצעות השגחה רפואית, ייעוץ הנוגע למהלך הלידה, תמיכה נפשית, הדרכה בהנקה נכונה וכו'.
היסטוריה.
הלידה נתפסה בעבר כהוויה נשית. היא התנהלה בבית היולדת כאשר מלוות אותה נשים, בנות המשפחה. המיילדת הייתה אשה מבוגרת שלה ניסיון ביילוד. מקצוע המיילדת עבר מאם לבתה או מתוך התלוות למיילדת ותיקה.
אטימולוגיה.
בשפות רבות המילה "מיילדת" מורכבת מהמילים "עם האישה" או "עם האם" - באנגלית midwife, בלטינית cum-mater, ובספרדית ופורטוגזית comadre. בשפות אחרות קרויה המיילדת "אישה חכמה" - בצרפתית sage-femme, ובגרמנית weise frau או Hebamme, ואף בלשון חז"ל נקראת המיילדת "חכמה" או "חיה".
במקורות.
המיילדות שפרה ופועה מילאו תפקיד מרכזי כשפרעה ציווה להשמיד כל תינוק זכר עברי במצרים. בזכות סירובן לשתף-פעולה עם הגזירה הצילו תינוקות רבים, בהם משה, ואפשרו לעם לגדול ולהתרבות:
התנ"ך מספר גם על תמיכתה של המיילדת ברחל בעת שזו כרעה ללדת את בנימין:
במצרים העתיקה.
מיילדות במצרים העתיקה היו נשים מבוגרות ומנוסות שהגישו סיוע פיזי ונפשי ליולדות בכל השלבים של תהליך הלידה, תוך שימוש בשיטות רפואיות ובאמצעים מאגיים. כמו כן הן העניקו את הטיפול הראשוני לרך הנולד. המיילדות במצריים העתיקה זכו לכבוד והערכה בקרב המשפחה והחברה וכן לתמורה חומרית על מלאכתן.
בישראל.
עד אמצע המאה ה-19 פעלו בארץ ישראל מיילדות לא מוסמכות שיילדו יהודיות, מוסלמיות ונוצריות. לא היה עליהן כל פיקוח עד שבשנת 1888 הממשל הטורקי פרסם תקנה שרק בעלי דיפלומות רשאיות לעסוק במיילדות ועל הדיפלומות להישלח לקושטא הבירה לבדיקה. אולם תקנה זו לא נאכפה. נשים המשיכו ללדת בביתם עם תנאי תברואה ירודים בעזרת מיילדות לא מוסמכות כאשר תמותת היילודים והיולדות הייתה גבוהה.
היו אז בארץ כמה סוגים של מיילדות: "דאיות" - מיילדות ערביות ללא הכשרה וללא רישוי; מיילדות ערביות ויהודיות שעברו הכשרה קצרה וקיבלו רישיון; ומיילדות מוסמכות בעלות דיפלומה ממוסד מוכר באירופה. גם המיילדות המוסמכות יילדו את הנשים בביתן, אך הקפידו יותר על תנאי התברואה.
בתחילת המאה ה-20 נוסדו בתי חולים בערים והוקצו בהם מיטות ליולדות. בשנת 1929 פורסמה פקודת המיילדות על ידי השלטון הבריטי. בפקודה לא ניתנה עדיפות למיילדות המוסמכות לעומת מיילדות מורשות (אך לא מוסמכות). מכיוון שהכשרתן לא תוגמלה בלידות הבית התחילו המיילדות המוסמכות לעבוד גם בחדרי היולדות בבית החולים בנוסף להמשך היילוד בבתי היולדות.
עם התקדמות הרפואה המודרנית במאה ה-20, עבר מוקד הלידה מבית היולדת לבית יולדות או למחלקת יולדות בבית חולים כללי. פקודת המיילדות בה הסדירה את עבודת המיילדות. בפקודה זו נאמר שהמיילדת רשאית לטפל באשה בכל הקשור בהריון ובלידה. בתיקונים מאוחרים יותר לחוק נקבע כי האחראי על הלידה הפך לרופא המיילד ולא המיילדת. לפיכך, ההחלטה להיעזר כיום במיילדת כאשת-המקצוע העיקרית בלידה כוללת גם החלטה באשר למעורבותם של רופאים בלידה ובאשר לשימוש במכשירים רפואיים סטנדרטיים.
בית-חולים.
המיילדת היא אחות מוסמכת בעלת תואר אקדמי שלמדה בקורס על-בסיסי במיילדות ועברה מבחן ממשלתי המקנה לה רישיון מיילדת. היא פועלת כחלק מצוות רפואי מלא, ועבודתה נתונה לסמכותם של הרופאים הבכירים.
סלבונסקי ברוד
סלבונסקי ברוד (בקרואטית: Slavonski Brod) היא עיר במזרח קרואטיה, בירת מחוז ברוד-פוסבינה. העיר נודעה בשם "מרסוניה" באימפריה הרומית, אוכלוסייתה של העיר בשנת 2011 היא 59,141. זוהי העיר השישית בגודלה בקרואטיה, אחרי זאגרב, ספליט, רייקה, אוסייק וזאדר.
העיר ממוקמת כ-197 ק"מ דרומית מזרחית לבירה זאגרב בגובה של 96 מ'. בשנת 2009 זכתה העיר בתואר "העיר היפה ביותר בקרואטיה" הפרס, הניתן מדי שנה על ידי משרד התיירות הקרואטי. מהצד הדרומי של נהר הסאווה (המסמן את הגבול), נמצאת העיר הבוסנית בוסנסקי ברוד.
היסטוריה.
היישוב מתועד לראשונה בכתובים במסמכים מ-1244, עת נשלט האזור על ידי בלה הרביעי, מלך הונגריה. ב-1536 נכבשה בעיר על ידי צבאותיו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית ונכללה בהמשך בשטחי סנג'ק פוז'גה של האימפריה. ב-1691, במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) נכבשה העיר על ידי צבא ממלכת הבסבורג, ולאחר המלחמה נותרה בחזקת האוסטרים מתוקף הסכם קרלוביץ. בהמשך נשלט האזור על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1872 פרצה שרפה בעיר שגרמה נזקים כבדים. לאחר מלחמת העולם הראשונה עברה העיר לחזקת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים אשר שינתה את שמה בהמשך לממלכת יוגוסלביה.
ב-6 באפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. אזור סלבונסקי ברוד נמסר לחזקת ממשלת הבובות של האוסטאשה. בשל היותה מרכז תעשייתי הפכה העיר מטרה להפצצות כבדות של בעלות הברית וכ-80 אחוזים מבתיה נפגעו או נהרסו לחלוטין. לאחר המלחמה נכללה סלבונסקי ברוד בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ובראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה עברה לחזקת קרואטיה.