סאנצ'ס סרן נולד בקצאלטפקה, והיה הבן התשיעי במשפחה בת 12 ילדים. אביו היה נגר ואמו מוכרת בשוק. הוא החל לעבוד בגיל צעיר עם הוריו, כדי לסייע בפרנסת המשפחה. לאחר סיום לימודיו התיכוניים החל ללמוד הוראה בסן סלוודור, ומשהוסמך כמורה, עסק בכך במשך כעשור.
במהלך לימודיו בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 החל לגלות עניין בפוליטיקה. הוא הצטרף לתנועת סטודנטים שהתנגדה להתערבות האמריקנית בענייניהן של מדינות אחרות, בהן אל סלוודור עצמה. בהמשך, הצטרף לתנועות נוספות, בהן תנועת החזית המאוחדת לפעולה מהפכנית (FUAR), המפלגה המהפכנית של אפריל ומאי (PRAM), האיחוד הדמוקרטי הלאומי (UDN) ומפלגת הפעולה החדשנית (PAR). כמורה, היה חבר גם בארגון המורים הסלוודורי ANDES 21 de Junio, שהושפע מהאידאולוגיה של המחנך הברזילאי פאולו פריירה. בשנות ה-70 של המאה ה-20 הצטרף לתנועה המרקסיסטית חזית השחרור לאומי פרבונדו מרטי (FMLN).
עם פרוץ מלחמת האזרחים ב-1980, הפך ה-FMLN לארגון גרילה, וסאנצ'ס סרן החל למלא בו תפקידים צבאיים, בכינוי המחתרתי "המפקד לאונל גונסאלס". ב-1984 התמנה למפקד ה-FMLN, תפקיד בו החזיק עד לחתימת הסכמי צ'פולטפק ששמו קץ למלחמת האזרחים, ב-1992. כחלק מההסכם, הניח הארגון את נשקו, והפך למפלגה פוליטית. סאנצ'ס סרן המשיך להיות חבר במפלגה, אך לא הנהיג אותה.
בשנת 2000 נבחר לראשונה סאנצ'ס סרן כחבר באספה המחוקקת של אל סלוודור. הוא נבחר לכהונות נוספות ב-2003 וב-2006, אז גם הפך למנהיג הסיעה באספה המחוקקת, בעקבות מותו של שאפיק הנדל. בשנת 2009 נבחר מועמד המפלגה מאוריסיו פונס לנשיא אל סלוודור, וסאנצ'ס סרן היה לסגנו. הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של המדינה שבה היא הונהגה בידי השמאל.
בבחירות לנשיאות המדינה שנערכו בשנת 2014, היה סאנצ'ס סרן למועמד ה-FMLN לנשיאות. בסיבוב הבחירות הראשון זכה בכ-48.9% מהקולות, לעומת 38.9% למועמד הימין נורמן קיחאנו. לקראת הסיבוב השני הצליח קיחאנו לצמצם את מרבית הפער, ובסופו של דבר ניצח סאנצ'ס סרן ברוב של 50.11% בלבד, על חודם של 6,364 קולות.
סאנצ'ס סרן הושבע לנשיא ב-1 ביוני 2014.
כהונתו.
אחל מאוקטובר 2016 ניסה ממשלו של סנצ'ז סרן לקדם חוק להתרה חלקית של ההפלות בהמקרים מיוחדים כמו אונס או סכנה לחיי האם אך נתקל בהתנגדות עזה מצד האופוזיציה הימנית בפרלמנט.
באפריל 2017 תחת הנהגתו הייתה אל סלוודור המדינה הראשונה בעולם שאסר על כריית מתכות בשטחה, מסיבות הגנה על הסביבה ועל בריאות הציבור.
באוגוסט 2018 החליט ממשלו להקים יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של סין ולנתק את היחסים הדיפלומטיים עם טאיוואן.
בשנת 2017 ממשלתו אסרה רשמית את נישואי הקטינים.
המשיך במדיניות העלאת שכר המינימום שהתחילה בימי הנשיא הקודם.
סנצ'ס סרן העדיף לא להשתמש במגורים הנשיאותיים הרשמיים ועת כהונתו כנשיא התגורר בבית פרטי. את הגלריה האמנותית שבארמון הנשיאותי פתח בפני הציבור לביקורים פעם בשבועיים.
סויוז 40
סויוז 40 (ברוסית: Союз-40) הייתה חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-14 במאי 1981 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן כשעל סיפונה זוג קוסמונאוטים: לאוניד פופוב ודומיטרו פרונאריו (רומניה). דומיטרו פרונאריו היה הקוסמונאוט הרומני הראשון.
החללית הייתה צריכה לעגון בתחנת חלל סאליוט 6 ולהביא משלחת ביקור העשירית. העגינה בוצעה ב-15 במאי לתא העגינה הקדמי. לאחר העגינה עבר הצוות לתחנת החלל בה כבר שהו באותה העת ולדימיר קובליונוק וויקטור סביניך. במשך כשבוע ביצע הצוות שמנה ארבעה אנשים מספר ניסויים בתחומי הטכנולוגיה, הביולוגיה והרפואה. בין היתר בוצעו ניסויים בתחום חקר השדה המגנטי של כדור הארץ.
ב-22 במאי 1981 הקוסמונאוטים שהגיעו לחלל בחללית סויוז 40 נכנסו לתא החללית, התנתקו מתחנת החלל וחזרו לכדור הארץ.
סינתזה גרעינית קדמונית
סינתזה גרעינית קדמונית (באנגלית: Big Bang nucleosynthesis) היא תאוריה באסטרופיזיקה ובפיזיקת החלקיקים אשר מסבירה את תהליך ההיווצרות של היסודות הקלים בטבלה המחזורית ברגעים הראשונים שלאחר המפץ הגדול. היווצרות היסודות התחילה לאחר היווצרות הפרוטונים והנייטרונים בתהליך המכונה באריוגנזה והסתיים כשלוש דקות לאחר מכן.
מבוא.
תאוריית המפץ הגדול המתארת את היווצרות היקום גורסת כי בראשיתו היקום נוצר ללא חומר. תהליך היווצרות החומר נמשך כשנייה לאחר המפץ הגדול בתהליך המכונה באריוגנזה. בשלב זה טמפרטורת היקום הייתה גבוהה מידי על מנת לאפשר קשרים גרעיניים. כאשר טמפרטורת היקום ירדה אל מתחת למיליארד מעלות קלווין, הפוטונים כבר לא יכלו לשבור קשרים גרעיניים ולכן התחילו להיווצר היסודות הקלים בתהליך של היתוך גרעיני. בשלב זה נוצרו היסודות הליום וליתיום. בנוסף ליסודות אלו רוב הפרוטונים לא עברו תהליך של היתוך ונשארו כגרעינים של מימן.
תאוריה מול תצפיות.
התאוריה אשר מתארת את תהליך הסינתזה הגרעינית צופה כי התפלגות החומר תהיה 75% מימן, 25% הליום 4, כמה אלפיות האחוז של דאוטריום (איזוטופ של מימן) והליום 3, ועשר מיליארדיות האחוז ליתיום. תצפיות אסטרופיזיקליות על ענני גז ענקיים ביקום מאששות את היחס הצפוי בין מימן להליום. אישוש נוסף מגיע מתצפיות בקרינת הרקע הקוסמית אשר תואמות את התחזית עבור הליום 3 ו-4 ועבור דאוטריום. ישנה אי התאמה בין שני הניסויים לגבי תכולת הליתיום של היקום. בעיה זו היא אי התאמה ברמה של formula_1. בעיה זו ידועה כבעיית הליתיום. בעיה זו היא שאלה פתוחה ועדיין לא ידוע האם היא נובעת משגיאות מדידה של תכולת החומר ביקום, משגיאות חישוב הנכנסות בכל חישוב של פיזיקה גרעינית, או שאולי יש תהליך פיזיקלי שאינו מוכר למדע הפותר שאלה זו.
עני בן פחמא
גנרל גריווס
כבוי אש
צורן קרביד
צורן קרביד הוא תרכובת כימית הבנויה מפחמן וצורן. הנוסחה הכימית SiC, כלומר מספר שווה של אטומי פחמן וצורן יוצרים את הסריג האטומרי. בטבע נמצאת התרכובת במינרל הנדיר מואסניט.
ייצור רחב היקף של צורן קרביד לשימוש כחומר שחיקה החל בשנת 1893. קושרים גרגרי צורן קרביד באמצעות סינטור לקבלת חומרים קרמיים קשים מאוד הנדרשים ליישומים הדורשים עמידות גבוהה כדוגמת בלמי רכב ואפודי מגן. כמוליך למחצה משתמשים בחומר ביישומים אלקטרונים למתח גבוה וטמפרטורה גבוהה. ניתן לגדל גבישים גדולים של צורן קרביד לשימוש כאבן חן (מואסניט מלאכותי).
החומר הטהור חסר צבע, זיהום בברזל בתהליך הייצור מקנה לחומר צבע חום עד שחור, על גבישים של צורן קרביד נוצרת שכבת סיליקה המקנה ברק (פיזור של "קשת בענן"). טמפרטורת ההמראה הגבוהה של החומר (כ-2,700°C) מאפשרת שימוש בו למסבים ולכבשנים, החומר אינו ניתך בכל לחץ שהוא והוא אדיש מבחינה כימית.
היסטוריה.
ייצור החומר החל ב-1890 על ידי הכימאי האמריקני אדוארד גודריץ' אצ'סון (Edward Goodrich Acheson) שרשם פטנט על התהליך בשנת 1893. אצ'סון ניסה לייצר יהלומים מלאכותיים על ידי חימום אבקת פחם עם חרסית (אלומיניום-סיליקט) בכלי ברזל. הוא כינה את הגבישים הכחולים שהתקבלו קרבורונדום (Carborundum) מתוך מחשבה שמדובר בתרכובת פחמן ואלומיניום כלומר חומר הדומה לקורונדום. אצ'סון גם פיתח תנור לייצור מנתי של החומר בתהליך בו משתמשים גם כיום.
ב-1893 גילה אנרי מואסאן את המינרל הנדיר מואסניט במטאוריט מאריזונה והמינרל נקרא על שמו. מואסאן גם סינתז SiC בכמה דרכים כולל המסת פחמן בצורן מותך, התכת תערובת של סידן קרביד וסיליקה וחיזור סיליקה מותכת בעזרת פחמן.
סיליקון קרביד טבעי.
כל הצורן קרביד הנמכר בעולם מקורו מלאכותי, מואסניט טבעי מצוי בכמויות מזעריות במטאוריטים ובמרבצי קורונדום וקימברליט. בעוד החומר נדיר מאוד בכדור הארץ הוא נפוץ בחלל: הוא מפוזר כאבק מסביב לכוכבים עתירי פחמן ונמצא במטאוריטים.
ייצור.
שיטת הייצור המקובלת קרויה על שם ממציאה תהליך אצ'סון (Acheson process): חימום צורן ופחמן בתנור התנגדות חשמלי המבוסס על גרפיט לטמפרטורות שבין 1,600°C ל 2,500°C.
זרם חשמלי מועבר דרך גרפיט המוקף חול, מלח (שניתן להוסיף לחול כדי לשפר את ניקיון התוצר) ופחם, הזרם החשמלי מחמם את הגרפיט והתערובת סביבה כך שמתאפשרות 4 התגובות הבאות ושכבה של צורן קרביד מצפה את הגרפיט:
בשיטה שונה ניתן להפוך מיקרו-סיליקה - תוצר לוואי של ייצור צורן לצורן קרביד על ידי חימום עם גרפיט ל 1,500°C
שימושים.
ליטוש וחיתוך.
בשל עמידותו ומחירו הנמוך צורן קרביד משמש לליטוש יהלומים וכן לליטוש תעשייתי, לחיתוך והחלקה. חלקיקי צורן קרביד מודבקים על נייר לייצור נייר זכוכית וכן סרטי חיכוך להדבקה על סקייטבורד.
חומר מורכב עשוי צורן קרביד ואלומינה שפותח בשנות ה-80 משמש לייצור כלי חיתוך.
שריון.
משתמשים בחומרים קרמיים מבוססי צורן קרביד (כמו גם אלומינה ובורון ניטריד) לייצור אפודי מגן.
תנורים.
בשל העמידות הגבוהה בחום משתמשים בצורן קרביד לייצור מדפים בתנורים לשריפת קרמיקה.
במערכות חשמל.
השימוש החשמלי הראשון של צורן קרביד היה בעוצרי ברקים (lightning arresters), התקנים אלו צריכים להיות בעלי התנגדות חשמלית גבוהה עד לסף מתח חשמלי שמעבר לו ההתנגדות צריכה לרדת ולהישאר ברמה זו עד שהמתח יורד. לצורן קרביד יש התנגדות תלוית מתח כזו ועמודים של SiC דחוס שימשו חיבור בין קווי מתח גבוה לאדמה. כשפגע ברק בקו המתח והמתח עלה רגעית ירדה התנגדות הצורן קרביד והזרם עבר לאדמה. עוצרי הברקים מצורן קרביד הוחלפו במערכות אחרות כיוון שהמוליכות שלהם במתחי הרשת הייתה גבוהה מדי.
באלקטרוניקה.
מייצרים עם חומר זה דיודות וטרנזיסטורים.
גופי חימום.