סגל פרסם את הספרים הבאים: "להתחיל הכול מחדש" בהוצאת משרד הביטחון, "שמחה בלב" בהוצאת מודן ו"עדויות מגובה החול", קרב הצנחנים בחווה הסינית בהוצאת מודן. כמו כן מעוזיה ערך את ספרו של טדסה באיוך "דברים שרציתי לומר" על מסורת יהדות אתיופיה. כשהיה מנהל פרויקט שיקום בשכונת ג'סי כהן הפיק ספר בישול בו מתכונים של תושבות השכונה ושל נשות הקהילות המאמצות דייטון וקולומבוס ממדינת אוהיו בארצות הברית.
הוא זכה לאות הנשיא למתנדב לשנת החמישים למדינה ולאות השוויון לשנת 2007. בשנת 2018 הוענק לו אות המופת השיקומי מטעם משרד הביטחון. כיום מעוזיה משמש כדירקטור בעמותת פשר לשירותים חברתיים בלוד, חבר מזכירות עמותת אומץ למנהל תקין וטוהר מידות ויושב ראש ועדת הבחירות המרכזית של מרצ-יחד.
מעוזיה נשוי לאיריס (רוזנטל) ילידת קיבוץ גבעת עוז, מדריכה ארצית לקלינאיות תקשורת במשרד החינוך. לזוג סגל שלושה ילדים: איילת, איתמר גרשון (על שמו של סגן שנהרג מאותו פגז ממנו נפצע מעוזיה) ורותם. מתגורר בתל אביב.
סירה (פירושונים)
סו גרפטון
סו טיילור גרפטון (באנגלית: Sue Grafton; 24 באפריל 1940 - 28 בדצמבר 2017) הייתה סופרת אמריקאית שנודעה בשל ספריה מסוגת הספרות הבלשית.
קורות חיים.
גרפטון נולדה בלואיוויל, קנטקי. אביה היה הסופר קורנליוס וורן גרפטון. בצעירותה עבדה גרפטון כפקידת קבלה, קופאית ומזכירה רפואית בבתי חולים בסנטה ברברה וסנטה מוניקה שבקליפורניה. היא החלה לכתוב בגיל 18 וסיימה את ספרה הראשון בגיל 19.
גרפטון הייתה נשואה בשלישית לסטיבן המפרי, והם גידלו שלושה ילדים מנישואיה הקודמים של גרפטון. שמה של אחת מנכדותיה הוא קינסי, שם דמות מפורסמת מספריה הפופולריים של גרפטון.
גרפטון ובעלה התגוררו לסירוגין בסנטה ברברה, קליפורניה ולואיוויל, קנטקי, בהתאם לזמני עבודתו של המפרי כמרצה באוניברסיטאות בשתי הערים.
ספריה של גרפטון תורגמו ל-26 שפות ופורסמו ב-28 מדינות.
פיי קלרמן
פיי קלרמן (באנגלית: Faye Kellerman; נולדה ב-31 ביולי 1952 בסנט לואיס) היא סופרת יהודיה אמריקאית.
קלרמן למדה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס לתואר ראשון במתמטיקה, ובהמשך סיימה דוקטורט ברפואת שיניים, על ניתוחים דנטליים. עם זאת, היא מעולם לא עבדה במקצועה, והייתה אם ועקרת בית במשרה מלאה כאשר ספרה הראשון התפרסם.
קלרמן היא יהודיה אורתודוקסית, כמו גם בעלה הסופר והפסיכולוג ג'ונתן קלרמן. היהדות מוצאת מקום רב בספריה, למשל בדמויות הידועות עליהן היא כותבת, פיטר דקר ואשתו רינה לזרוס.
ויקטור זובקוב
ויקטור אלכסייביץ' זובקוב (ברוסית: Ви́ктор Алексе́евич Зубко́в; נולד ב-15 בספטמבר 1941) הוא מדינאי רוסי, ראש הממשלה בשנים 2007–2008.
מאז יוני 2019 מכהן כיו"ר דירקטוריון תאגיד גזפרום ונציגו המיוחד של נשיא רוסיה לשיתוף פעולה עם פורום יצואניות הגז (מאז מאי 2012).
ביוגרפיה.
תקופת ברית המועצות.
זובקוב נולד ביישוב ארבט (Арбат) במחוז סברדלובסק. עד שנת 1960 עבד כפועל ייצור במפעלי תעשייה ומכרות במחוז מורמנסק. בשנים 1960–1965 למד בפקולטה לכלכלה של המכון לחקלאות של לנינגרד ולאחר מכן שירת בצבא הסובייטי.
בתום השירות הצבאי עבד בתפקידים ניהוליים בסובחוזים במחוז לנינגרד. בשנים 1985–1989 עבד בתפקידים ביצועיים של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות של המחוז ובשנים 1989–1993 היה בתפקיד סגן ראש הממשלה של המחוז.
תקופת הפדרציה הרוסית.
בשנים 1992–1993 היה סגן מנהל המחלקה לקשרי חוץ של עיריית סנקט פטרבורג; מנהל המחלקה באותו הזמן היה ולדימיר פוטין.
משנת 1993 זובקוב שימש במספר תפקידים ברשויות הפיננסיות של רוסיה. עד 1999 היה מנהל רשויות המס של סנקט פטרבורג וסגן מנהל רשויות המס של הפדרציה הרוסית. ב-1999 התמודד על תפקיד מושל מחוז לנינגרד, אך הפסיד וחזר לתפקידו. בשנת 2000 קיבל תואר דוקטור לכלכלה. בשנת 2001 מונה לסגן שר האוצר של רוסיה ובראש השירות הפדרלי לפיקוח פיננסי של רוסיה, רשות ממשלתית חדשה שהוקמה לשם מאבק בהלבנת הון.
ראש ממשלת רוסיה.
ב-12 בספטמבר 2007, העלה הנשיא ולדימיר פוטין את מועמדותו של זובקוב לתפקיד ראש ממשלת רוסיה במקום מיכאיל פרדקוב שהגיש את התפטרותו. המינוי אושר על ידי הבית התחתון של הפרלמנט הרוסי ב-14 בספטמבר 2007.
זמן קצר לאחר מינויו הודיע זובקוב כי הוא עשוי להתמודד לתפקיד נשיא רוסיה בבחירות שעתידות להיערך בשנת 2008. ולדימיר פוטין אמר על זובקוב כי הוא אחד מחמשת האנשים המתאימים לתפקיד, אך לא אמר מי הם ארבעת האחרים.
ב-7 במאי 2008 החליף אותו בתפקיד ולדימיר פוטין, נשיאה הקודם של הפדרציה רוסית. בממשלה בראשותו של פוטין הוא כיהן כסגן ראשון לראש הממשלה ואחראי על תחום החקלאות. עם מינויו של פוטין לנשיא רוסיה ב-7 במאי 2012, נתמנה זובקוב לראש ממשלה במינוי זמני.
לאחר פיטוריו מהממשלה.
ב-30 במאי 2012 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין מינה אותו לנציגו המיוחד ליחסים עם פורום המדינות המייצאות גז טבעי.
ביוני 2019 מונה ליו"ר דירקטוריון תאגיד גזפרום.
חייו האישיים.
זובקוב זכה במספר תוארי כבוד ועיטורים ממלכתיים של ברית המועצות ורוסיה על הישגיו בניהול וכלכלה.
זובקוב נשוי, ואב לבת. בתו נשואה לשר ההגנה של רוסיה לשעבר אנאטולי סרדיוקוב.
ליברסיון
ליברסיון (בצרפתית: Libération; מילולית: שחרור, בקיצור: ליבה) הוא עיתון יומי צרפתי בעל קו שמאלני מתון, שנוסד בשנת 1973 על ידי ז'אן-פול סארטר, בני לוי וסרג' ז'ולי, בעקבות מהומות מאי 1968. הקו בהתחלה היה שמאלני קיצוני, אך התמתן בשנות ה-80 וה-90, ובעיקר כש-37% מהעיתון נרכש בשנת 2005 על ידי אדוארד דה רוטשילד. זהו העיתון הצרפתי היומי הראשון שהקים אתר באינטרנט.
במקור, השם "ליברסיון" היה שמו של עיתון מחתרתי שהוקם ב-1941 בשתי מהדורות, לצפון ולדרום.
אחד הגיליונות הזכורים ביותר של ליברסיון היה זה של ה-22 באפריל 2002. לאחר שז'אן-מארי לה-פן הצליח לעלות לסיבוב השני בבחירות לנשיאות צרפת, יצא העיתון בשער שבו הייתה כתובה מילה אחת: non!
לאחר רכישת העיתון על ידי רוטשילד, הוא עבר מספר זעזועים שאיימו על קיומו. לאחר שהעורך סרז' ז'ולי קרא לקוראי העיתון לתמוך באמנה ליצירת חוקה באירופה, נוצר קרע בין עמדות העיתון בנושא לעמדות רבים מקוראיו המסורתיים; וז'ולי פוטר בסופו של דבר על ידי רוטשילד. ב-2006 שב לערוך אותו לורן ז'ופרן, שהיה העורך של "ליברסיון" בין 1996 ו-1999 במקומו של ז'ולי. חרף זאת, המשיכו מצוקותיו הכלכליות של העיתון. באמצע 2007 הצליח רוטשילד לגייס קבוצת משקיעים נוספת, בהם (בהשקעה זעומה יחסית, אך בעלת חשיבות ציבורית) הפילוסוף ברנאר-אנרי לוי. בתמורה, נאלצו העיתונאים לאבד מעמד ייחודי: עד 2007 הייתה להם זכות החלטה על מהלכי העיתון.
בספטמבר 2020 מונה דב אלפון לעורך הראשי של העיתון.
בשנת 2011, התפוצה הממוצעת בתשלום הייתה 119,759. לעיתון יש גם אתר שמושך 150,000 מבקרים ביום בממוצע ומפרסם כמה מוספים כמו נקסט, מגזין תרבות שיוצא בכל שבת ראשונה בחודש ואתר דיגיטלי, Ecran.fr.
שחלה (בוטניקה)
השחלה היא איבר הרבייה הנקבי בצמחים.
בצמחים בעלי פרחים השחלות נמצאות בפרחים עצמם.
השחלה נמצאת במרכז הפרח, בתחתיתו של עמוד העלי ולרוב תיצור חלל סגור שבתוכו יתפתחו תאי המין הנקביים.
בפרחים לא קיים רחם, וההפריה נעשית בשחלה עצמה. תאי הרבייה הזכריים, המופיעים בדרך כלל כגרגירי אבקה צהובים, נוחתים על גבי העלי ונודדים במורדו אל השחלה, שם הם מפרים את הביציות. לאחר ההפריה נושרים עלי הכותרת של הפרח והשחלה גדלה, מתעבה והופכת לפרי, המכיל את הזרעים - עוברי הצמח.
ישנן שלוש תצורות של שחלות:
סיינט פיטרסברג
סיינט פיטרסברג (באנגלית: St. Petersburg) היא עיר בארצות הברית בחופה המערבי של פלורידה, במחוז פינאלאס שנמצא באזור מפרץ טמפה. העיר ידועה, במיוחד על ידי תושביה, גם בשמה המקוצר סיינט פיט (St. Pete).
אוכלוסיית העיר מונה 244,769 תושבים (2010). שטחה 356.4 קמ"ר אך למעלה ממחציתו הוא שטחי מים (195.4 קמ"ר) כך שהשטח היבשתי של העיר הוא 160 קמ"ר בלבד. העיר מחולקת ללמעלה מ-100 שכונות.
זו העיר השנייה בגודלה באזור טמפה ביי, אחרי טמפה והיא אחת הערים השמשיות במדינה, עם ממוצע של 361 ימי שמש.
היסטוריה.
העיר נוסדה על ידי שני יזמים - ג'ון ס. ויליאמס שב-1876 קנה את האדמה ופיטר דמנס שב-1888 הביא את מסילת הרכבת לאזור.
היא קרויה סיינט פיטרסברג על שם העיר סנקט פטרבורג ברוסיה, עיר מולדתו של דמנס. אגדה מקומית מספרת שוויליאמס ודימנס הטילו מטבע מי יזכה לתת לה את השם. דימנס זכה בהגרלה ואילו ויליאמס הסתפק בקריאת המלון הראשון בעיר על שם עיר מולדתו, דטרויט (מלון שנבנה על ידי דימנס). המלון עדיין קיים אך כבר אינו פעיל ומשמש כבית משותף.
שירות החשמל בעיר החל ב-1897 והתעשייה הגדולה הראשונה הייתה הדגה, כאשר ב-1899 התעשיין הנרי היבס ייסד את עסקי הדיג שלו בעיר. בתוך שנה החברה שלו, Hibbs Fish Company, ייבאה יותר מ-450 קילו דגים ביום.
תיירות.
בעיר נמצא מוזיאון על שם הצייר סלבאדור דאלי ומוצגות בו רבות מיצירותיו.
נמל סיינט פיטרסברג.
נמל סיינט פיטרסברג משמש כיום כמרינה לעגינת יאכטות.
ספורט.
מועדון טמפה ביי רייס הוא מועדון הספורט הגדול בעיר, שגם מחזיק בבעלות על מועדון הכדורגל טמפה ביי רודיס שמארח באצטדיון אל לאנג בעיר.
ערים תאומות.
לסיינט פיטרסברג 3 ערים תאומות:
צביר על
אל אסקוריאל
אל אסקוריאל או המנזר המלכותי של סן לורנצו (בספרדית: Monasterio de San Lorenzo El Real), הוא קומפלקס גדול של מבנים היסטוריים הנמצא על רכס הרי גואדאראמה, כ-45 ק"מ צפונית -מערבית למדריד, בסגנון אדריכלות הרנסאנס.