מכון וינגייט מהווה את מרכז האימונים של ענפי הספורט האולימפיים והפראלימפיים ומשמש כבית לאומי של איגודי הספורט, היחידה לספורט הישגי והיחידה לקידום ספורט נשים.
המכון מספק את המעטפת הכוללת לספורטאי ההישג של מדינת ישראל, לרבות פנימייה לטיפוח ספורטאים צעירים מחוננים, רפואת ספורט ומחקר, הכשרת מאמנים ומדריכים, לינה והסעדה, מתקני אימון וכיתות לימוד.
היסטוריה.
תושבי ארץ ישראל שבקשו לעבור הכשרה בהוראת חינוך גופני, טרם קום המדינה בימי המנדט הבריטי, נהגו לנסוע לשם כך לסקנדינביה ובפרט לדנמרק. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הדבר לא היה אפשרי ובשנת 1944 התקיים קורס ראשון להוראת חינוך גופני בארץ ישראל. קורס שני התקיים בשנת 1945 וקורס שלישי התקיים בצפון תל אביב מסוף שנת 1949 עד אוגוסט 1950. קורסים אלו נחשבו לצעדים בהקמת מכון וינגייט.
לאחר נפילתו של אורד צ'ארלס וינגייט במלחמת העולם השנייה, הוחלט בועד הלאומי להקים על שמו מוסד מרכזי לחינוך גופני בארץ ישראל, שמטרותיו הכשרת מורים לחינוך גופני, ארגון מחנות נופש לנוער ולעם, הכשרה גופנית לעולים ומחקר והסברה בשדה החינוך הגופני. המכון תוכנן לשמש מעין אוניברסיטה לחינוך גופני גבוה.
בתחילת 1947 דווח שלצורך הקמת המוסד הוקצה על ידי קהילת ציון אמריקאית והקרן הקיימת שטח של 40 דונם לצורך הקמת המכון באזור הרצליה ונתקבלה הבטחה לתרומה של 10,000 לירות מדרום אפריקה לצורך ההקמה. בסוף 1949 הוקם חבר נאמנים למכון, שכלל את יעקב דורי, עקיבא ארנסט סימון ואברהם קצנלסון. על תכנון המכון מונה האדריכל אריה שרון. ולמנהלו הראשון ומוביל הפרויקט התמנה ברוך בג. בעקבות השטח המצומצם שהוקצה למכון בהרצליה, הוחלט להעבירו לאזור נתניה ולהקימו על 200 דונם שהוקצו על ידי הקרן הקיימת ועוד 50 דונם שהוחלט להפקיע במועצת עירית נתניה בתחילת 1951. ראש עיריית נתניה עובד בן עמי הצטרף לחבר הנאמנים של המכון. אולם הקמת המכון התעכבה בגלל העדר כספים והעבודות החלו בסוף שנת 1953. בשלב ראשון הוקם האגף הראשי שכלל מכון מחקר, כיתות וספרייה. באוגוסט 1954 נחנך אולם הספורט של המכון שנבנה בכספי הקרן האמריקאית למוסדות בישראל.
המכון נפתח ב-7 באפריל 1957. בשנת 1959 הועבר לתחומו בית המדרש למורים לחינוך גופני שהיה במחנה יונה בתל אביב. במאי 1964 נחנך בית ד"ר א. ניסן למחקר בעיות החינוך הגופני מבחינה רפואית.
באוגוסט 1971 נפתחה במכון בריכה אולימפית. בשנת 1984 נחנכו במכון שני מבני פנימייה חדשים ומרכזיה פדגוגית. חלק ממבני המכון תוכננו על ידי צמד האדריכלים משה לופנפלד וגיורא גמרמן.
בשנת תשמ"ט (1989) הוענק למכון פרס ישראל.
ביולי 2013 נחנכה במכון בריכה אולימפית חדשה אשר בדצמבר 2015 אירחה את אליפות אירופה בשחייה 2015 (בריכת 25 מטר).
מכון וינגייט אירח מספר פעמים את משחקי "אולימפיאדת הילדים" הישראלית שנוסדה ב-2008 ומתקיימת מדי שנה בהשתתפות אלפי ילדים.
ב-25–27 בספטמבר 2016 אירח המכון לראשונה את "המשחקים הלאומיים" של עמותת ספיישל אולימפיקס ישראל.
מנכ"ל המכון אמוץ בכר פעל להבראת המכון ושיפור המצב הכלכלי שלו. במרץ 2017 אושר בכנסת חוק המכון הלאומי למצוינות בספורט (מכון וינגייט), התשע"ז-2017, המסדיר את פעילותו של מכון וינגייט. החוק נכנס לתוקף ב-1 ביולי 2018 ובמסגרתו הפך המכון לתאגיד ממשלתי באחריות משרד הספורט.
ביולי 2018 נערכה אליפות העולם בלקרוס במגרשי המכון.
גופים הפועלים בשטחי המכון.
מכון וינגייט מרכז בתחומו מגוון של גופים הפועלים בתחום הספורט:
גופים הפועלים מטעם מכון וינגייט.
כמו כן, כולל המכון מחלקות שונות, בהם:
מבנים מרכזיים במכון.
בשטח המכון מרוכזים מקבץ מבנים ומתקני ספורט. בין המבנים ניתן למנות את הפנימייה לספורטאים, אכסניה לספורטאים אורחים (בית הנבחרות) הכוללת 36 חדרים, מרכז לרפואת ספורט, אמפיתיאטרון עם 1,600 מקומות ישיבה ואודיטוריום עם 630 מושבים. לצידם גם מבני משרדים, כיתות לימוד ועוד.
במתקני הספורט המרכזיים ניתן למנות את הבריכה האולימפית הישנה של המכון הכוללת יציע של 540 מקומות שאירחה את רוב תחרויות השחייה הרשמיות בישראל וכן אירחה את תחרויות השחייה במכביה ה-17 וה-18. לידה קיימת בריכת אימונים קטנה ובריכת פעוטות ולצידן נבנתה בריכה אולימפית חדשה (בריכת טוטו וינגייט) בעלות כ-95 מיליון ₪ שיכולה להכיל כ-2,500 צופים. הבריכה החדשה נפתחה בחודש יולי ב-2013. היא מארחת בקביעות את אליפויות ישראל בשחייה המתקיימות פעמיים בשנה (אחת בחורף ואחת בקיץ) וכן אירחה את תחרויות השחייה והכדורמים של המכביה ה-19 וה-20. בפתיחתה היא הכילה 1,500 מקומות ביציע אחד ויש לה אפשרות להרחבה על ידי הקמת יציע זמני נוסף. בחודש יוני 2014 אירחה הבריכה את גביע הים התיכון- COMEN, אשר אותו אירחה הבריכה הישנה בשנת 1998. ב-2015 אירחה את תחרות השחייה הבינלאומית "רב אומות- Multinations" בקטגוריית JUNIOR- בנות 15–16, בנים 17–18. בדצמבר 2015 אירחה הבריכה את אליפות אירופה בשחייה 2015 (בריכת 25 מטר) כשלצורך כך הוקטנה הבריכה והוקם בה יציע זמני כך שבתחרויות צפו עד 3000 איש במקצים השונים. בנוסף אירחה הבריכה את אליפות אירופה לשחייה לנוער ב-2017.
כמו כן במכון קיימים שני מגרשי כדורגל לאימונים שאחד מהם, מגרש כהנר, מכיל 1,500 מקומות ב־2 יציעי בטון ולצידם הוקם גם אצטדיון מרכזי מואר הכולל גם 6 מסלולי אתלטיקה לאימונים ו-1000–1500 מקומות לקהל ביציע בטון המאפשרים לו לארח טורנירים כמו משחקי נבחרת ישראל ברוגבי ונבחרת הנשים של ישראל ברוגבי. בתוספת מקומות על הדשא מול המגרש אירח האצטדיון גם 2,000 צופים במשחק רוגבי שהתקיים ב-6 באפריל 2013 בין נבחרת הגברים ברוגבי של ישראל ולטביה. בנוסף קיימים במתחם מדשאה בשם "דשא גיל" לנוי ולפעילויות שונות בהשתתפות של עד 5,000 איש ו-3 מגרשי דשא ללא הפרדה לאימוני רוגבי, כדורגל ובייסבול. במכון הוקם גם ב-2014 מועדון קשתות מטעם איגוד הקשתים בישראל המאפשר אימונים ותחרויות לקליעה המאפשר להציב 30 מטרות בו זמנית וירי חיצים עד למרחק של 90 מטרים.
במתחם קיים גם מרכז טניס הכולל 7 מגרשים שלשניים מהם נבנו יציעי בטון המכילים 300 מקומות לקהל. מגרש פתוח לכדורסל ומגרש רב תכליתי מקורה ונטול קירות למשחקי כדור שונים כקט-רגל, כדורעף, כדוריד וכדורסל המכיל 350 מקומות ביציע. לצידו גם קיימים 3 מגרשי חול לטורנירי כדורעף חופים.
עוד נבנו במכון מספר אולמות ספורט לאימונים בענפי כדור שונים והתעמלות שחלקם גם מותאם לאירוח תחרויות וכוללים 324 מקומות באולם המרכזי בבניין לספורט הישגי, 300 מושבים מתקפלים באולם הי"א ו-500 מקומות באולם בג לקהל הצופים ואף ניתן להפריד את האולמות הגדולים באמצעות מחיצות ניידות למספר אולמות קטנים לאימונים פרטים.
ברחבי המכון מפוזרים פסלים של הפסל דניאל בהריר העוסקים בספורט.
סמוך למכון הוכשר זמנית מתחם למרוצי שטח לאופנועי מוטוקרוס וכדומה שאירח לראשונה תחרויות מוטוריות בספטמבר 2012 בנוכחות אלפי צופים. בסוף 2015 הוחלט להכשיר בקביעות את המתחם למרוצי שטח לאופנועים וטרקטורונים כולל יציע קבוע לכ-1000 צופים שנחנך בסוף 2015 ויש אפשרות להוסיף יציעים ארעיים לצורך קיום תחרויות קבועות במתחם (כולל גם לאופני שטח). המתחם הוא חלק מתוכנית לייסוד ליגות מרוצים לענפים מוטוריים שונים בישראל.
הסופרנוס
הסופרנוס (באנגלית: The Sopranos) היא סדרת דרמה המשכית אמריקאית, שנוצרה על ידי דייוויד צ'ייס והופקה עבור רשת הכבלים HBO.
"הסופרנוס" מתארת את חייו של טוני סופרנו (אותו מגלם ג'יימס גנדולפיני), בוס מאפיה איטלקי-אמריקני מניו ג'רזי, את קורות משפחתו המצומצמת וכן את חיי "משפחתו" המורחבת - ארגון הפשע בראשו הוא עומד. הסדרה בוחנת את קשייו של סופרנו בניסיונו המתמיד ליצור איזון בין חייו האישיים והקשר שלו עם אשתו, כרמלה (אידי פאלקו) וילדיו, לבין תפקידו בארגון. קשיים אלו מנותחים ונידונים, בין היתר, במסגרת מפגשיו הקבועים של טוני עם הפסיכיאטרית שלו - ד"ר ג'ניפר מלפי (לוריין בראקו).
בתוך מסגרת עלילתית זו, שמתאפיינת בריבוי רבדים, סמלים ומשמעויות, דנה הסדרה במגוון רחב של נושאים, כגון: מוות, דיכאון, משפחה, חינוך ילדים, דת, אלימות, מעמד חברתי, מיניות, פשע, סטריאוטיפים אתניים (בעיקר של אמריקנים ממוצא איטלקי), גזענות ומאבק בין-דורי.
פרק הפיילוט של הסדרה שודר ברשת HBO ב-10 בינואר 1999. במהלך שש עונות הסדרה שודרו 86 פרקים, עד לפרק הסיום שהוקרן ב-10 ביוני 2007. סצנת הסיום המפורסמת והמדוברת של הסדרה, שהותירה רבות לדמיונו של הצופה, זכתה לאינספור פרשנויות שונות.
הסדרה זכתה להצלחה מסחרית גדולה ולשבחי המבקרים, ואחוזי הצפייה שלה היו הגבוהים ביותר בתולדות רשת HBO. ב-2013 דורגה "הסופרנוס" על ידי גילדת התסריטאים האמריקנית (WGA) כסדרה בעלת התסריט הטוב ביותר בכל הזמנים, ואילו הגרדיאן הבריטי הגדיר אותה כסדרה הטובה ביותר בכל הזמנים. בנוסף, זכתה הסדרה בפרסים רבים, בהם 21 פרסי אמי ו-5 פרסי גלובוס הזהב. במקביל זכתה הסדרה לכמות נכבדה של ניתוחים, מאמרים, ביקורת ופרודיה.
עלילת הסדרה.
עונה ראשונה.