פעילות העמותה מתמקדת בשני ענפים מרכזיים: פיתוח הדיסציפלינה של חקר המגדר בתחום האומנות הישראלית וריכוז מידע אודות אמניות ואודות חקר מגדרי באומנות - לצד תמיכה באמניות ויצירת קהילה תומכת עבורן ועבור אוצרות, חוקרות ופעילות תרבות מכלל החברה בישראל. למטרה זו הקימה העמותה אתר אינטרנט שמכיל מידע רב בנושאים אלה. החל משנת 2017 העמותה מעניקה הכרה לחברותיה ובכל חודש זוכה חברת עמותה אחרת בתואר "אמנית החודש", ועבודותיה מקבלות חשיפה משמעותית באתר העמותה ובכלל. באתר ניתן למצוא את רשימת חברות העמותה, עם קישורים לאתרים הפרטיים שלהן, מאמרים ומקורות בנושא מגדר ואמניות בישראל, קישורים לארגונים רלוונטיים ופרטים ותוכניות של כל הפעילויות המצוינות בהמשך.
מגוון הפעילויות של העמותה הוא נרחב ומתחלק לארבע קטגוריות מרכזיות: במה לאמניות ואוצרות או חוקרות, תיעוד, עזר למחקר ופרויקטים מיוחדים.
כנסים וימי עיון.
מאז הקמתה קיימה העמותה שני כנסים ארציים בשיתוף עם הפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב בנושא נשים ומגדר באמנויות בישראל. כל אחד מהכנסים התקיים במשך יומיים וכלל הרצאות של בכירי החוקרות והחוקרים בתחום מגדר ונשים באמנויות השונות בישראל, שהציגו את החידושים וההתפתחויות בתחומים אלה וכן הציגו בפני הקהל את פעילותן של אמניות שונות, ותיקות ועכשוויות. הכנס הראשון נערך ב-2017 והכנס השני נערך ב-2019, שניהם התקיימו בשיתוף עם החוג לתולדות האומנות, הקרן לחקר אומנות ישראלית TIAF, ובית ציפר - הארכיון לתיעוד ולחקר האומנות בישראל. התוכניות וכן חלק מההרצאות בליווי דימויים נמצאים באתר העמותה. העמותה מתכוונת להמשיך ולקיים כנסים מעין אלה כל שנתיים.
במקביל העמותה מקיימת כל שנה סדרת מפגשים בנושאי אומנות ומגדר, הפתוחים גם לקהל הרחב. הסדרה הראשונה התקיימה במכללת סמינר הקיבוצים בתשע"ח, (2018), והסדרה השנייה התקיימה באוניברסיטת תל אביב בתשע"ט, (2019). שתי סדרות חדשות ניתנות ב-2020, האחת באזור המרכז והשנייה בצפון. בנוסף, העמותה יוזמת שיתופי פעולה וימי עיון עם גופי תרבות מכל רחבי הארץ, בהם עם הגלריה לשלום בגבעת חביבה; ומוזיאון חיפה לאומנות, שבו התקיים יום עיון על הגוף הנשי בעקבות תערוכת חנה אורלוף. התכניה וכמה מההרצאות בליווי דימויים נמצאות באתר העמותה. יום עיון נוסף התקיים לרגל יום האישה הבינלאומי במוזיאון החברתי "על התפר" שבירושלים. בעתיד מתוכננים כמה ימי עיון נוספים.
תערוכות.
העמותה יוזמת מטעמה תערוכות שנתיות, כמו התערוכות "הסיפור שלה", בבית האמנים בתל אביב, שהציגה בפני הקהל עשר אמניות ותיקות נשכחות, והן עוררו בקהל עניין רב. בעקבות התערוכה, אחת מהאמניות שהוצגו אז, חנה לוי, זכתה לתערוכה משלה והיא הוצגה ב-2019–2020 במוזיאון הרצליה באוצרות רותי חינסקי אמיתי. תערוכה נוספת הייתה "(מ)ציירות נוף"ב-2018, בבית האמנים בתל אביב, שבה נבחנה סוגת ציור הנוף, שהפכה שוב לרלוונטית בשנים האחרונות, ובה הוצגו ציורי נוף של אמניות ותיקות מול עכשוויות. תערוכה נוספת הייתה ב-2019, "נשים יוצרות מציאות"באוצרות דבורה מורג וענת מנדיל, בבית האמנים בראשון לציון, שהציגה תפיסה אוצרותית חדשה. העמותה ממשיכה לתמוך בתערוכות נוספות בחסותה.
שיתופי פעולה.
העמותה שיתפה פעולה בכתיבת ערכים אודות אמניות נשים במסגרת פרויקט ויקי נשים וממשיכה להוסיף לוויקיפדיה ערכים על נשים אמניות. כמו כן העמותה משתפת פעולה עם כתב העת "מגדר" וטל דקל ערכה גיליון מיוחד שהוקדש כולו לנושאים של אומנות ומגדר. כמו כן העמותה מקיימת שיתוף פעולה קבוע עם כתב העת המקוון 44 Degrees. שיתופי פעולה נוספים היו פאנל מומחיות "תעשיית המין בישראל - מורכבויות וייצוגים" לרגל תערוכתה של חגית שחל "אַי פִיל פְּרִיטִי" בגלריית "מקום לאמנות" בתל אביב, אוצר: ניר הרמט ופאנל מומחיות לרגל התערוכה "שמלה, סימלה: השיבה לאנטאה" בירושלים, אוצרות: נעמי טנהאוזר וריטה מנדס-פלור.
פרס לאמנית מצטיינת בישראל.
החל משנת 2019 מעניקה העמותה פרס לאמנית מצטיינת בישראל על שם בקי דקל. הפרס בסך 15,000 ש"ח הוא ראשון מסוגו בישראל, והוא מיועד לנשים-אמניות חברות העמותה.
האמנית הראשונה שזכתה בפרס היא חנאן אבו חוסיין, ראו גם.
בשנת 2020 זכתה בפרס האמנית ורד נסים, ראו גם.
(בשנת 2020 נוספה לקטגוריה של "פרס בקי לאמנית מצטיינת" קטגוריה נוספת - "ציון לשבח" מטעם העמותה לחקר אמנות נשים ומגדר בישראל. אות זה מוענק לשתי אמניות נוספות שהוועדה המקצועית מצאה אותן ראויות במיוחד. השתיים שזכו בציון זה בשנת 2020 הן שגית זלוף-נמיר ואמירה זיאן).
צוות הוועד המנהל הראשון.
גוף המייעץ ליד הוועד: ד"ר גליה בר אור, ד"ר יעל גילעת, דבורה מורג, ד"ר עאידה נסראללה ואורה ראובן.
קישורים חיצוניים.
כתבות
Now &amp; Forever
Now &amp; Forever (בעברית: עכשיו &amp; לנצח) הוא אלבום האולפן התשיעי של הזמרת-יוצרת הבריטית קים ויילד. האלבום יצא לאור ב-30 באוקטובר 1995, על ידי חברת התקליטים MCA רקורדס. כמו כן, מתוך האלבום יצאו שני סינגלים.
האלבום הגיע למקום ה-37 במצעד האלבומים של שווייץ.
רקע והוצאה.
לאחר שהוציאה שלושה אלבומים רצופים בסגנון הפופ, החליטה קים ויילד שהגיעה העת ליצור אלבום בו יהיה יחס גם לסוגת הרית'ם אנד בלוז. מפיק האלבום נשאר ריקי ויילד, אך יחד איתו היו הפקות משניות שנעשו על ידי סי.ג'יי. מקינטוש וסיריוס רופ.
הרצועה הפותחת באלבום היא "Breakin 'Away", אשר מכיל בתוכו את סגנון הדאנס. הרצועות "C'mon Love Me", "" ו-"You're All I Wanna Do" מכילות בתוכן את סגנון הרית'ם אנד בלוז. האלבום זכה לאהדה מינורית מצד מעריציה של ויילד, וזאת בעקבות שינוי הסגנון המוזיקלי שלה. אלבום זה היה הראשון של ויילד אשר לא הצליח להיכנס אל מצעד האלבומים הבריטי, תוך שרדיו וואן סירבו לנגן בתחנה שלהם את "Breakin 'Away", שיצא כסינגל הראשון מתוך האלבום. מנגד, טענו מבקרי מוזיקה שונים כי הצעד של ויילד לשנות בפתאומיות את הסגנון המוזיקלי שלה מצביע על נועזות מצידה. האמנית צ'אקה קאן, הייתה אחת מהשראותיה של ויילד לאלבום.
מבחינה לירית, השירים הם קצביים מאוד ("Sweet Inspiration", ", ") או על גבול השקטים (", "). מתוך האלבום יצאו שני סינגלים: "Breakin 'Away", ו-"This I Swear". בחירה זו הייתה שגויה בעיניי רבים, שכן ישנן רצועות טובות ואהודות בהרבה מן השתיים הללו. הרצועה "Heaven" עברה שתי הפקות מוזיקליות שונות, ועזרה למכירותיו של האלבום.
רימוניים
יחסי מולדובה–קטר
יחסי מולדובה–קטר הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מולדובה לבין מדינת קטר.
היסטוריה.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מולדובה לבין מדינת קטר הם יחסים דיפלומטיים מלאים. היחסים שבין שתי המדינות כוננו ב-13 ביוני 1997. בפברואר 2000 ביקר בקטר שר החוץ של מולדובה בביקור רשמי ונפגש עם בכירים רמי דרג קטרים שונים.
ב-10 בדצמבר עד 14 בדצמבר 2012 ביקר ראש ממשלת מולדובה ולדימיר פילאט בקטר יחד עם פמלייתו ונפגש עם בכירים קטרים. בין המדינות נחתמו הסכמים רבים בנושאים שונים כגון: תרבות, חינוך, כלכלה, אנרגיה, טכנולוגיה, שירותי אוויר, פוליטיקה, מדע ועוד.
טומה פירס
טומה פירס (בפורטוגזית: Tomé Pires; 1465? – 1524 או 1540) היה מרפא פורטוגזי מליסבון שבילה בשנים 1512 עד 1515 במלאקה מיד לאחר הכיבוש הפורטוגזי, בתקופה שהאירופאים הגיעו לראשונה לדרום מזרח אסיה. לאחר התנסויותיו הקשות בהודו ובמזרח, הוא עמד בראש השגרירות הרשמית הראשונה של אומה אירופאית בסין (לקיסר ג'נגדה הסיני, בתקופת שושלת מינג), שם נפטר.
פירס היה מרפא של אפונסו, נסיך פורטוגל, בנו של המלך ז'ואאו השני מפורטוגל. הוא נסע להודו בשנת 1511, השקיע כספו ביבוא סמים ותבלינים,הסחורות המזרחיות האלה היו מרכיב חשוב במה שמכונה דרך התבלינים. במלאקה ובקוצ'ין הוא אסף מידע על האזור המלאי-אינדונזי וביקר באופן אישי בג'אווה, סומטרה ומאלוקו.
סומה אוריינטל.
על מסעותיו המאליים-אינדונזיים הוא כתב ספר, המהווה ציון דרך חשוב על תולדות הסחר באסיה. הוא כתב את הספר במלאקה ובהודו בין השנים 1512 - 1515, והשלים אותו לפני מותו של אפונסו דה אלבוקרקי (דצמבר 1515).
זהו התיאור האירופי הראשון של הארכיפלג המלאי והתיאור העתיק והנרחב ביותר של המזרח הפורטוגזי. זהו אוסף של מגוון רחב של מידע: היסטורי, גאוגרפי, אתנוגרפי, בוטני, כלכלי, מסחרי וכו', כולל מטבעות, משקולות ומידות. פירס הקפיד לחקור את דיוק המידע שנאסף מסוחרים, מלחים ואחרים איתם היה בקשר. למרות הכתיבה הסבוכה שלו, ספרו עדיף על ספרים של פורטוגזים אחרים מאותה תקופה. הספר נכתב כדו"ח למלך מנואל מפורטוגל, ואולי גם כמילוי התחייבות שנתן לפני שעזב את ליסבון, הספר נחשב לאחד המקורות הראשוניים החשובים ביותר ללימוד הגאוגרפיה והסחר באיי במזרח באותה תקופה, כולל אחד המקורות החשובים ביותר לחקר האסלאם בן זמננו באינדונזיה. אף על פי שלא ניתן לראות בו מקור נקי לחלוטין מאי-דיוקים בפרטים מסוימים, הוא מתחבר להפליא עם עדויות מזמנו. מתחרה איתו כמקור רק ספרו הידוע יותר של דוארטה ברבוסה, ומאוחר יותר גרסיה דה אורטה.
הסומה אוריינטל, שלא פורסם ונחשב שאבד, נמצא בארכיון ב 1944, כולל התיאור הראשון בכתב של 'איי התבלין' של בנדה במאלוקו, האיים שמשכו את האירופאיים לראשונה לאינדונזיה. גם ארבעה מכתבים שנכתבו על ידי פירס שרדו, ויש התייחסויות אל ספרו על ידי בני זמנו, כולל מכתב אלבוקרקי למלך, 30 בנובמבר 1513.
פירס הזכיר בכתב ידו כמה ערים טמיליות בציילון בהן ביקר במסעותיו כולל קאלי, ניגומבו, סלבאו וטנווארקה.
שגריר בסין 1516.