בשנת 2014 יצר את סדרת הרשת "הרומן שלי עם דאעש" בה הוא מככב. הפיילוט זכה בתחרות "יוצרים ברשת 2.0", והסדרה נרכשה לשידור על ידי Hot VOD.
בשנת 2016 סיים בהצטיינות תואר ראשון במדעי-המדינה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה הפתוחה.
בשנת 2017 השתתף יניב בארבע פרסומות של חברת "סנפרוסט" בתפקיד חקלאי מתלמד.
בשנת 2018 שיחק יניב בסדרה "עיר מקלט".
בשנת 2019 זכה בתחרות פרסי האקדמיה לטלוויזיה בתואר "סדרת הרשת הטובה ביותר" על "הרומן שלי עם דאעש".
בנוסף למשחק יניב הוא גם מדריך סקי.
חיים אישיים.
יניב נשוי לגלי אלון, זמרת ומורה לפיתוח קול, ולהם בן ובת. מתגורר בתל אביב.
רפרף גולגולת המת
השם רַפְרַף גֻּלְגֹּלֶת הַמֵּת מתייחס לכל אחד משלושת המינים ("A. atropos", "A. styx" and "A. lachesis") של פרפרים מסוג Acherontia המשתייכים למשפחת הרפרפיים.
המין A. atropos מצוי בעיקר באירופה ואילו שני המינים הנוספים מצויים באסיה. השימוש הנפוץ בשם "רפרף גולגולת המת" הוא למין האירופאי.
משפחת הרפרפים לעיתים נכללת כחלק מקבוצת העשים ולכן בספרות המקצועית יש המתייחסים ל"רפרף גולגולת המת" כאל "עש גולגולת המת".
רפרף גולגולת המת מזוהה בקלות בעזרת עיטור צבעוני על גבו המזכיר גולגולת אדם ומכאן שמו העברי. באנגלית קרוי הרפרף Death's-head Hawkmoth.
מאפיינים ומבנה גוף.
למינים ממשפחת הרפרפים כמה מאפיינים ייחודים. לכל שלושת המינים יכולת להפיק צליל בתדירות גבוהה כתגובה לתחושת איום. הצליל מופק באמצעות שחרור אוויר מבית החזה בנוסף לחשיפת בטנם המעוטרת בצבעים בהירים לצורך הרתעת טורפים. כל שלושת המינים דומים בגודלם, צבעם ומחזור חייהם. רפרף גולגולת המת הוא הגדול ברפרפי ישראל (ממין "A.atropos"). אורך גופו כחמישה סנטימטרים ורוחב מוטת כנפיו הפרושות מגיע לכ-12 סנטימטרים. צבעו חום-שחור עם כתמים ופסים צהבהבים. כנפיו האחוריות צהובות עם פסים שחורים ועל גבו כתם שחור-צהוב המזכיר צורת גולגולת אדם. כל שלושת מיני הרפרף שצוינו נצפו פושטים על כוורות דבורי דבש ממינים שונים לצורך תזונה והם בעלי יכולת לחקות את ריחן של הדבורים ובכך לפשוט על כוורות ללא איום. רפרף גולגולת המת ניזון מדבש דבורים, ולשם כך הוא זקוק לחדק קשיח המאפשר לו לחדור לתוך חלות הדבש בתוך כוורות הדבורים. כיוון שעליו לפלוש לתוך כוורת הדבורים, גופו מוגן בשלד חיצוני קשיח המגן עליו מעקיצות הדבורים והוא אינו רעיל.
רבייה.
את הביצים הרפרף מטיל על צמחים בעיקר ממשפחת הסולניים, כמו עגבנייה וחציל, משפחת השעועית, אך גם על צמחים אחרים כמו עצי זית. זחליו ירוקים ונעשים צהובים וחומים ככל שהזחל מתקרב לשלב ההתגלמות. הגולם ירוק או חום ומצוי בתוך הקרקע בניגוד לגלמי פרפרים הנתלים מעלים. זחל הרפרף שאורכו מגיע לכ- 12 סנטימטר ניזון מצמחים ממשפחת הסולניים שצוינו מעלה.
זחלים.
במהלך הגדילה הזחלים משילים את עורם ומחליפים את צבעם מירוק לצהוב.
בחלקם האחורי מתנוסס לו זנב קטן בצבע צהוב ומשני צידיהם 20 נקודות שחורות סה"כ (10 מכל צד)
בחלקם התחתון מלפנים ניתן למצוא 6 רגלים עם ציפורני אחיזה ובחלקם האחורי 10 רגלים נוספות חסרות ציפורניים. הם נמצאים מסוף ספטמבר עד תחילת דצמבר
בתרבות.
רפרפים אלו זכו למקום של כבוד בקולנוע ובסרטי אימה, בעיקר בזכות דמות הגולגולת שעל גבם, אחד הסרטים המוכרים יותר שבו היה שימוש ברפרפים אלו הוא הסרט שתיקת הכבשים כמוצג בעטיפת הסרט.
מקורות.
בתוך: NATURWISSENSCHAFTEN, Volume 78, Number 4, 179-182, DOI: 10.1007/BF01136209
אחיטוב הרופא
אחיטוב בן ר' יצחק הרופא היה רב, רופא, משורר ומתרגם מפלרמו שבסיציליה שפעל בסוף המאה ה-13.
נודע, בין השאר, על שם תרגומו לספר "מלות ההגיון", אותו העתיק מערבית יהודית לעברית. ספר זה הוא חיבור פילוסופי שנכתב, ככל הנראה, על ידי הרמב"ם בשנות נעוריו, ומהווה למעשה את חיבורו הראשון. מבין שלושת התרגומים שנעשו לספר זה, נחשב תרגומו של אחיטוב למדויק ביותר אבל הוא לא נתפשט בצבור.
חיבר את הספר מחברת הטנא, הכולל מליצה מוסרית בחרוזים.
היה בקשרי מכתבים עם הרשב"א. בעת שהרשב"א ערך מלחמת חורמה נגד ר' אברהם אבולעפיה, בשנים 1285–1292, גרמו הרדיפות נגד אבולעפיה שייאלץ לנדוד ממקום למקום. בפרק ההוא, פנה אחיטוב, שהיה מגדולי בעלי השפעה באיטליה בזמנו, במכתב אל הרשב"א, וביקש לתהות על קנקנו של אבולעפיה. הרשב"א סיפר לו באריכות על עמדתו כלפיו, וביקש ממנו שירחיקהו.
מגדש על
בית הקברות היהודי העתיק בצפת
בית הקברות היהודי העתיק בצפת הוא מבתי העלמין העתיקים בארץ ישראל. שימש במשך מאות רבות של שנים כמקום קבורה לבני המקום ובהם דמויות בולטות וחשובות במורשת ישראל. בית הקברות מצוי לאורכו של המדרון המערבי של העיר צפת. בקצה רחוב האר"י במורד הר כנען למול נחל עמוד וצופה על הכנרת. מדי שנה מבקרים בו למעלה מ-700 אלף איש הפוקדים את קברי הצדיקים שבמקום ביניהם קברי תנאים, אמוראים, מקובלים ואדמו"רים רבים. בסמוך אל בית הקברות העתיק נמצא "בית הקברות החדש של צפת". בצידו הצפוני נמצא בית הקברות הצבאי של צפת הנמצא על צלע ההר ובקרבתו האנדרטה לזכר שבעה מעולי הגרדום.
בכניסה אל בית הקברות נמצא מקווה האר"י.
היסטוריה.
האזכור הקדום ביותר הוא של תלמיד רבי עובדיה מברטנורא בשנת 1495 המזכיר את בית העלמין ואת קברו של הנביא הושע בן בארי.
בשנת 1635 בקירוב מספר גרשון בן אליעזר סגל על כפר עין זיתון:"עין זיתון בה בית כנסת בנוי וסגור עם ספר תורה. ולצפון הכפר בית חיים."
מתאר בית העלמין.
בית הקברות הישן משתרע על קרקע ששטחה נאמד במאה וחמישים דונם. בעקבות רעש האדמה וגלישת קרקע ניתן למצוא בבית העלמין לעיתים קברים מעל קברים.
החלקה הספרדית העתיקה.
מן המאה ה-18 נוצרה הפרדה בקבורה בין הנקברים בני הקהילה האשכנזית לבין בני הקהילה הספרדית. רוב הספרדים נקברו בחלק הצפוני של בית העלמין. לעיתים ניתן למצוא קבורה ספרדית במערות קבורה בחלק הדרומי.
בשנת ה'תשע"ו (2015) גילה ד"ר ניסן שריפי, עורך דין ומרצה למשפטים, את מקום קברו המדויק של הרדב"ז, וזאת לאחר מחקר מעמיק בו סקר ד"ר שריפי מקורות רבים, אשר הצביעו על העובדה, כי הרדב"ז נקבר מימינו של קבר רבי משה מטראני (המבי"ט), בחלקת קבר האר"י, אשר היה תלמידו במצרים. כך, בכ"א בחשוון תשע"ו נערכה הילולה ראשונה על קברו של הרדב"ז, וזאת לאחר למעלה ממאה שנה של היעלמות קברו עקב איתני הטבע (רעידות אדמה וסחף קרקעי) בשילוב עם שימור לקוי של בית הקברות העתיק בצפת.
החלקה האשכנזית העתיקה.
רוב בני הקהילה האשכנזית בעיר נקברו בחלק הדרומי של בית העלמין.
בית הקברות הצבאי.
רוב הקברים בחלקה זו הם מן המאה ה-20 וצפופים מאוד. בחלקה קבורים בין היתר חללי המצור על עכו במלחמת השחרור.
החלקה הספרדית החדשה.
לאחר קום המדינה הוקמו שתי חלקות חדשות לאשכנזים ולספרדים.
הקבורים בבית העלמין.
עד שנת 2020 הקבר העתיק ביותר הנמצא במקום היה קברו של רבי יוסף פלנסי משנת 1430 לערך. באפריל 2021 התגלו שני מצבות משנת 1380 לערך.
בין הקבורים בצפת ישנם מחכמי צפת שחיו בעיר במאה ה-16, הרוגי רעש האדמה שפקד את העיר בשנת 1837, קרבנות הפרעות שהתרחשו בעיר בתקופת המנדט הבריטי, עולי הגרדום ועוד.
ביניהם:
שיקום בית העלמין.
הזנחת המקום באופן מתמשך הביאה לכך שקברים רבים נעלמו. יששכר דב פטמן, ניצול שואה שעלה ארצה בשנות הארבעים, עשה רישום ומיפוי חלקיים לכשלושת אלפים מצבות מתוכן כאלף וארבע מאות נושאות כתובות. תיעודו של פטמן שימש כבסיס לסקר נרחב שנעשה על ידי חוקר ארץ ישראל רמי יזרעאל החל משנת 1990.
בתחילת שנות התשעים הוחלט לשקם את בית העלמין ולהתאים אותו לביקורי מאות אלפי עולי הרגל והמבקרים המגיעים אליו בכל שנה. בשנת 2011 נשרף חלק מבית העלמין, ולאחר זמן קצרו שופץ בשנית, כולל דרכי גישה נאותות, ושיקום מערך הניקוז במקום..
ישראל אנקווה
רבי ישראל אנקווה (נהרג י"ז בתמוז ה'קנ"א, 1391) היה מגדולי הרבנים בספרד הנוצרית ותלמידו של הרא"ש.
היסטוריה.
רבי ישראל נולד לרבי יוסף אנקווה, בטולדו שבספרד בראשית המאה ה-14.
הוא היה אביו של רבי אפרים אנקווה מחבר ספר "שער כבוד ה'", מגדולי רבני אלג'יריה במאה ה-14, שנודע כבעל מופתים.
אנקווה נהרג על קידוש השם בספרד ברדיפות קנ"א ועלה על המוקד עם בנו של הרא"ש, בשעה שהוא אוחז בידו ספר תורה, עקב כך כונה לעיתים 'הקדוש'.
ספר מנורת המאור.
ספרו של הרב אלנקאווה, המאגד מדרשי הלכה ואגדה על מצוות התורה, דומה בתוכנו לספר 'מנורת המאור' שכתב ר' יצחק אבוהב.
בתחילת הספר מופיע פיוט, ששמו חתום באקרוסטיכון "אני ישראל המחבר בר רבי יוסף נוחו עדן בן אלנקאוה". לאחר מכאן ישנה הקדמה.
הספר כולו יצא לאור לראשונה בשנת תרצ"ב על ידי החוקר הלל גרשון ענלאו, בתוספת הערות, שאף קבע שספרו של אנקווה קדם לספרו של אבוהב. אך החוקר ישראל תא שמע הוכיח שספרו של אבוהב קדם לזה של אנקווה ומבוסס עליו, או שייתכן ששניהם העתיקו ממקור אחר..
מחלוקת נוספת נוגעת לתיארוך זמנו של הרב אבוהב. עקב כך שבניגוד לספרו של אבוהב שזכה לפרסום ולהדפסות רבות, ספרו של אלנקווה נשאר בכתב יד והודפס לראשונה רק במאה ה-20.
רבי יהודה כלץ (הראשון) כתב קיצור לספר בשם ספר המוסר, הוא ערך והשמיט את הנדונים ההלכתיים מהספר וכך הפכו לעממי, הרב מאיר אלבז שיער שלא הייתה כוונתו לחבר ספר אלא להקל על צאן מרעיתו ולכן לא ציין שספרו הוא קיצור. הספר נדפס לראשונה בקושטא בשנת רצ"ז ולאחריו במנטובה שכ"א, ובקראקא שנ"ח, הספר יצא מחדש על ידי מכון אור הצפון, יש מייחסים את הספר לרבי יהודה השני.