בפרלמנט האירופי כיהנה ג'קסון מטעם המפלגה השמרנית, תחילה כנציגת צפון וילשייר ובאת' (1984 – 1994) ולאחר מכן כנציגת מחוז דרום-מערב אנגליה. עד ל-1999 היא שימשה כרכזת המפלגה השמרנית בוועדה לאיכות הסביבה וריכזה את פעילות הוועדה בנושא מדיניות לחיסול פסולת ובנושאי צרכנות. כמו כן עסקה בנושא השימוש בבעלי חיים לצורכי ניסויים. בשנים 1999 – 2004 הייתה ג'קסון יו"ר הוועדה לנושאי איכות הסביבה, צרכנות ובריאות הציבור, בה פעלו כשישים חברים.
במהלך כהונת הפרלמנט האירופי בין השנים 2004 - 2009 קידמה ג'קסון דרכים לאכיפת החוקים של הפרלמנט האירופי במסגרת המדינות החברות באיחוד האירופי. בשנת 2006 היא נבחרה לדווחית הפרלמנט והוטל עליה ניסוח תוכנית הפעולה לחיסול פסולת. בשנת 2009 בחרה שלא להתמודד לכהונה נוספת. לצד פעילותה הפרלמנטרית מונתה ג'קסון למנהלת המכון האירופאי למדיניות סביבתית, הפועל בלונדון ובבריסל, וכן לחברת חבר הנאמנים של הקרן לאנרגיה וחברת מועצת הצרכנות הבריטית.
ג'קסון נשואה לרוברט ג'קסון, בעבר חבר הפרלמנט האירופי.
נווארים
הנווארים הם קבוצה אתנית ממוצא טיבטי-בורמזי, הנחשבים כתושביו המקוריים של עמק קטמנדו. שפתם של הנווארים נקראת נווארית או נפאל בהאסה. הנווארים, המהווים רק כחמישה אחוזים מאוכלוסיית נפאל, הם הקבוצה האתנית השישית בגודלה במדינה נכון ל-2001, אך עקב התיישבותם הקדומה בעמק קטמנדו, המהווה את ליבה הפוליטי והתרבותי של נפאל, השפעתם גדולה בהרבה. חלקם הגדול של המונומנטים ההיסטוריים בעמק נבנה בתקופת שושלת מאלה, שושלת ממוצא נווארי ששלטה בעמק במאות השתים עשרה עד החמש-עשרה ותרמה רבות לעיצוב דמותו כיום.
בנפאל המודרנית, הנווארים מהווים מיעוט בעמק קטמנדו, יחסית לבני הפַּרְבָּטִייָא שמוצאם הינדו-ארי, המהווים את הקבוצה השלטת. השפה הנווארית נדחקת כיום לטובת הנפאלית, גם בקרב הנווארים, והשפעות נוספות ניכרות בתחום התרבות והדת. באזור קטמנדו ישנן תנועות הפועלות לשימור השפה הנווארית, בעיקר על ידי הוצאת ספרים, עיתונים, ועידוד חיי תרבות בשפה זו. עם זאת הנווארים גם משתלבים במערכת השלטון ומחזיקים במשרות ממשלתיות.
דת ומבנה חברתי.
הנווארים הם בחלקם בודהיסטים ובחלקם הינדים, והרוב משלבים את שתי הדתות. עם זאת, ישנם אלמנטים דתיים רבים המשותפים לנווארים בכללם, אלמנטים שייתכן שמקורם קדום יותר בקרב הנווארים מאשר השפעות שתי הדתות. מקומות רבים הקדושים לנווארים משמשים הן לפולחן בודהיסטי והן לפולחן הינדי, שילוב המושפע מהדו-קיום של בודהיזם והינדואיזם המאפיין את נפאל, ואף תרם לגיבושו במהלך ההיסטוריה.
השפעות הנווארים על הפולחן בנפאל הן רבות. בין השאר, שימוש באבנים כמייצגים של אלים ושדים אופייני לתרבות הנווארית (לעומת פסלים ותמונות המרכזיים יותר בהודו). תחילת העונה הגשומה (עונת המונסונים) נחגגת בלליטפור בפסטיבל שמקורו נווארי. מקורו של פולחן האלה החיה קומארי, מהמאפיינים הייחודיים לאזור, אף הוא נווארי.
באופן מסורתי, בבית נווארי חיה משפחה מורחבת, לעיתים ארבעה דורות באותו הבית.
לנווארים שיטת קאסטות מורכבת שהתפתחה במאות השתים עשרה עד החמש-עשרה. המעמד הנמוך ביותר הוא של טמאים (דיאהְּלה), שביאה במגע עימם דורשת היטהרות. בני מעמד זה עוסקים במקצועות נמוכים, כמו ניקיון ודיג. חקלאים ובעלי מלאכה משתייכים לקבוצת קאסטות גבוהה יותר. לקאסטות העליונות יש מעמד של סנגהות בודהיסטיות אליהן יכול להשתייך רק מי שנולד לתוכן. קאסטות אלו הן השאקיה והוג'ראקאריה. בני קאסטות אלו הם חברי המנזרים הנווארים, והם משמשים בהם כנזירים בתורנויות קצרות, כאשר מרבית הזמן הם משמשים בעיסוקם הרגיל לפרנסת המשפחה. רק בני הוג'ראקאריה יכולים לשמש בתפקידי כהונה בכירים. האלה החיה, הקומארי, נבחרת תמיד מקאסטות אלו. הקאסטה העליונה של הנווארים ההינדים (מקבילה במידה מסוימת לברהמינים ההודים) נקראת ראג'ופדהיאיה, והיא מצומצמת ביותר. מרבית הנווארים בעלי המקצועות החופשיים וגם הכהנים הטנטרים משתייכים לקאסטת סְרַשְטהַא, שהיא גדולה, רב גונית, ומחולקת בעצמה לקבוצות רבות. קבוצה זו היא הקבוצה שאורח חייה הושפע במידה הגדולה ביותר מתרבות הפַּרְבָטִייָא וכן מתרבות המערב, ובמקרים רבים הוא רחוק מסגנון החיים הנווארי המסורתי.
מרתון שחייה
ננו-חלקיק
ננו-חלקיק הוא חומר ננומטרי. היחס הגדול בין מספר האטומים על שטח פני הננו-חלקיק למספר האטומים הכולל בננו-חלקיק, מעניק לננו-חלקיקים תכונות ייחודיות. ננו-חלקיקים נקראים פעמים רבות נקודות קוונטיות.
ננו-חלקיקים נחקרים במסגרת הננוטכנולוגיה. מחקר זה זוכה לתנופה בזכות יישומים אפשריים רבים של ננו-חלקיקים ברפואה, באופטיקה ובאלקטרוניקה.
ניתן לסווג את הננו-חלקיקים לשתי קבוצות עיקריות:
ננו-חלקיקים מתכתיים מעוררים עניין רב, בשל היכולת שלהם לשמש מוליכים בתעשיית האלקטרוניקה. כמו כן ננו-חלקיקים ממתכות פאראמגנטיות או פרומגנטיות נקראים ננו-חלקיקים מגנטיים והם בעלי יכולת הכוונה על ידי שדות מגנטיים.
ישנן שתי שיטות עיקריות לייצור של ננו-חלקיקים:
אפיון.
ישנן מספר שיטות לאפיון ננו-חלקיקים.
הנרי סטימסון
הנרי לואיס סטימסון (באנגלית: Henry Lewis Stimson; 21 בספטמבר 1867 - 20 באוקטובר 1950) היה עורך דין ומדינאי אמריקאי, שכיהן כמזכיר המלחמה של ארצות הברית ומזכיר המדינה של ארצות הברית ושימש מושל כללי מטעם ארצות הברית בפיליפינים. כיהן כמזכיר לענייני מלחמה במהלך מלחמת העולם השנייה והיה אחראי במידה רבה לפיתוח פצצת האטום ולהחלטה לעשות בה שימוש.
ראשית חייו.
סטימסון נולד בניו יורק למשפחה אמידה ומעורה בענייני המפלגה הרפובליקנית. בשנותיו הראשונות גדל בניו יורק, בה אביו שימש ברוקר בוול סטריט. לאחר מספר שנים עברה המשפחה לאירופה, בה החל אביו ללמוד רפואה. בגיל 8, בשנת 1875, מתה אימו, והוא ואחותו נשלחו לסבא בניו יורק. בגיל 13 הוא נשלח ללימודי תיכון באקדמיית פילפס באנדובר במסצ'וסטס. בשנת 1888 סיים לימודי תואר ראשון בקולג' ייל. בשנת 1890 הוא הוסמך במשפטים על ידי אוניברסיטת הרווארד והצטרף למשרד הפרטי "Root and Clark", שנוהל על ידי אליהוא רוט. בשנת 1893 היה סטימסון לשותף במשרד ובאותה שנה הוא נישא למייבל וולינגטון וויט.
פעילות פוליטית.
בשנת 1906 מונה סטימסון על ידי נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט לתובע כללי במחוז הדרומי של ניו יורק. בשנים אלו הוא היה למשפטן בעל שם ובשנת 1910 התמודד מטעם המפלגה הרפובליקנית למשרת מושל מדינת ניו יורק, אך הפסיד.
הנשיא ויליאם הווארד טאפט מינה את סטימסון בשנת 1911 למשרת המזכיר לענייני מלחמה. בתקופת כהונתו הוא המשיך בארגון מחדש של המערכת הצבאית שבה החל קודמו בתפקיד אליהוא רוט. סטימסון סיים את תפקידו בשנת 1913, אך לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה נותר פעיל בתחום ההגנה ונמנה בין מובילי המדיניות האמריקנית לסייע לתושבי בלגיה שנפגעו ממוראות המלחמה. באותה עת הוא נבחר על ידי הנשיא לשעבר רוזוולט למלא תפקיד מטעם צבא ארצות הברית בצרפת, אך הנשיא וודרו וילסון נמנע מלעשות שימוש בקבוצה שאורגנה על ידי רוזוולט. למרות זאת, סטימסון התגייס לשירות כחייל מן השורה ושירת בצרפת כקצין שריון. בסיום המלחמה, בשנת 1918, הוא נשא דרגת קולונל.
בשנת 1927 מונה סטימסון על ידי הנשיא קלווין קולידג' לשמש נציג ארצות הברית בניקרגואה, שהייתה נתונה באותן שנים תחת שלטון צבאי של ארצות הברית. לאחר מכן הוא נשלח לשמש מושל כללי של הפיליפינים, תפקיד בו שימש בין השנים 1927 - 1929. עם כניסת הנשיא הרברט הובר לתפקידו בתחילת 1929 הוא הוזמן לשוב לארצות הברית כדי לשמש מזכיר המדינה בקבינט של הנשיא הרברט הובר.
בתפקיד מזכיר המדינה כיהן סטימסון בין השנים 1929–1933. בשנתיים האחרונות לכהונתו הוא עמד בראש משלחת ארצות הברית לוועידת לונדון לעניינים ימיים ולוועידת ז'נבה בנושא התחמשות. בשנת 1932 יצאה ארצות הברית במדיניות המוכרת בשם "מדיניות סטימסון", בעקבות פלישת יפן למנצ'וריה, על פיה סרבה ארצות הברית להכיר בכל מצב מדיני שנכפה עליה. לאחר סיום תפקידו נותר סטימסון מתנגד נחרץ להתנהלות יפן.
מלחמת העולם השנייה.
ביוני 1940 מונה סטימסון בשנית לתפקיד מזכיר המלחמה, תחת הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט. מינויו של סטימסון שהיה ידוע כתומך נחרץ של מלחמה נגד גרמניה ויפן פורש כמעיד על כך שפני ארצות הברית להשתתפות פעילה במלחמת העולם השנייה. בשימוע בסנאט לקראת מינויו אמר סטימסון כי ארצות הברית נמצאת בסכנה גדולה המחייבת צעדים אקטיביים. הוא דרש הנהגת גיוס חובה ותמיכה משמעותית בבריטניה המגינה על נתיבי השיט באוקיינוס האטלנטי. עם זאת, הצהיר שאין כוונה לשלוח חיילים של ארצות הברית אל מחוץ לגבולותיה. עם כניסתו לתפקידו הוא פעל בקונגרס להנהגת גיוס חובה ולהגדלה משמעותית של תקציב הביטחון. בתחילת 1941 הוא עסק בהעברת חוק השאל והחכר בקונגרס ובהעברת ציוד לבריטניה בהתאם לחוק. במאי 1941 נאם סטימסון נאום רדיו שנועד להשיג תמיכה ציבורית בשליחת צי ארצות הברית לאבטחת אספקת הנשק לבריטניה. סטימסון תיאר את שלטון היטלר כחזרה לימי הביניים וטען שהסכנה מפניו יכולה להגיע לאמריקה. הוא דרש מהעם האמריקאי להתגייס למען הגנה על הדמוקרטיה. לאחר הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, עסק סטימסון בבניין צבא ארצות הברית.