בסרט מוצגים הקונפליקטים בחברה הישראלית, ובעיקר השסעים החברתיים, שבראשם הסכסוך הישראלי-ערבי, כשכל צד מוצג על צדדיו החיוביים והשליליים כאנוש, מצד אחד גס ומצד שני שברירי. סופו האלים והאפוקליפטי הוא מעין נבואה פסימית של דיין לעתידנו כאן, מלחמת אחים בחברה הישראלית. הסרט כולו מצולם בשחור-לבן, ומלווה בשיריו המפורסמים של לאונרד כהן ושל הזמר דני ליטני, המופיע בסרט כזמר הפאב.
"החיים על פי אגפא" שיצא לאקרנים ב-1992 נחשב לאחד מסרטיו החשובים והמצליחים ביותר של דיין. בתקופה בה ירד מספר צופי הקולנוע עקב השפעת הטלוויזיה, נהנה הסרט מהצלחה מסחרית ניכרת ומכר כ-350,000 כרטיסים בישראל. כמו כן, הסרט זכה ב-9 פרסי אופיר והיה מועמד לפרס דוב הזהב בפסטיבל ברלין, שם זכה דיין בציון לשבח על הבימוי. הסרט זכה לשבחים אדירים בזכות נושאיו, ביקורתו על החברה הישראלית וסצנת הטבח בסוף הסרט שאותה ביקשה קרן הקולנוע הישראלי לבטל.
עלילת הסרט.
בתחילת הסרט אנו מתוודעים לדמותה של דליה (גילה אלמגור), אישה בסוף שנות הארבעים לחייה, המסיימת כל לילה עם בחורים שהיא אוספת לסטוץ מזדמן. דליה היא בעלת פאב תל אביבי בשם "בארבי", שהוא קיצור של שם המוסד לחולי רוח "אברבנאל". בפאב עובד סמיר (אכראם תלאווי). הפאב נפתח בשעות הערב המוקדמות, כבכל יום. נימי (שרון אלכסנדר), סגן-אלוף שנפצע ספק בצניחה ספק בפעילות מיוחדת לתפיסת מבוקשים שבמהלכה גם נפצע הטבח סמיר, מגיע עם חייליו לפאב. חבורת החיילים קולנית ובהמית. באותה שעה מגיעה למקום במקרה ריקי (אביטל דיקר), בחורה דיכאונית, לאחר שהפסיכיאטר שלה המליץ לה לא להישאר לבדה כדי שלא תפגע בעצמה.
היא מוטרדת מינית על ידי נימי וחבורת חייליו, אשר מתנהגים אליה באופן בוטה מינית. בני (שולי רנד) השוטר מצליח להרחיק את החבורה מריקי, והשניים יוצאים אל דירתו, לא לפני שהוא חותך את צמיגי מכוניתו של נימי וחבורתו. לאחר שהם מקיימים יחסי מין שבהם חשה ריקי לא בנוח, משאיר בני את ריקי בדירתו, וחוזר לפאב, שם מעיר את תשומת-ליבם של החיילים לפנצ'ר במכוניתם, אך לא מגלה להם כי הוא עצמו אחראי לתקר.
נימי וחבורתו מתעצבנים, וחושדים ישירות בסמיר, העובד הערבי במטבח. כאשר החיילים פותחים באקטים אלימים כלפי סמיר, מונע בני את המהומה ושולח את הקבוצה לביתם במונית. נימי מורה לנהג לקחת את החיילים לבסיס. לאחר סיום המהומה, יוצא בני עם שותפו למבצע ללכידת סוחרי סמים. כאשר הוא חוזר בת-זוגו ושותפתו לדירה ליאורה (עירית פרנק), מלצרית בפאב, אשר אינה מודעת לבגידתו, זועמת עליו על שהשאיר את ריקי הפגועה בדירתו לבדה, אך הוא עסוק יותר בעובדה שהמבצע אותו תכנן נכשל, וחוזר לדירתו, שם מוצא את ריקי ומורה לה להתפנות מהדירה.
בעוד בני מתקלח, מתאבדת ריקי בקפיצה מהחלון. בני לא שם לב לגופתה של ריקי, וחוזר לפאב. לוי (שמיל בן ארי), משה (אורי קלאוזנר) ומלכה (רבקה נוימן), חבורה אלימה וגסה מגיעה לפאב, ומתייחסת בזלזול לאנשי הפאב, ובעיקר לסמיר.
בין לוי וסמיר נוצר עימות אלים, שנגמר, שוב, בכך שהקבוצה נזרקת על ידי בני. אלי (עזרא כפרי), בן-זוגה הנשוי של מנהלת הפאב, דליה, מגיע לפאב עם אשתו במטרה להפרד מדליה, שנשארת כאובה, ומתנחמת עם ראלף (יואב דקלבאום), חייל או"ם שהזדמן לה. ליאורה בינתיים מסיימת את משמרתה וחוזרת לדירה המשותפת שלה ושל בני, שם היא מזהה את גופתה של ריקי. כאשר חוזרת ליאורה לפאב לבשר לבני את שארע, בני מחליט להיענות לאולטימטום שנתן לו מפקדו ולעבור לשרת בפריפריה. ברגע זה חוזרים לוי, משה ומלכה לסגור חשבון עם בני, כאשר מגיעים נימי וחבורת החיילים שהורגים ביריות ורימונים את כל הנוכחים בפאב כאקט של נקמה על כך שבני פינצ'ר להם את הצמיגים. בניסיון נואש להגן על ליאורה, בני הוא הראשון שנהרג ומיד אחריו ליאורה. במהלך הטבח, נימי והשאר הורגים גם את סמיר כשהשיר "Who by Fire" של לאונרד כהן מתנגן ברקע.
לאחר הטבח; הסרט נגמר כשהוא חוזר לדירתה של ליאורה ומציגה תמונות שהיא צילמה כ"החיים על פי אגפא" ולבסוף יוצא למבט נוף על תל אביב, כשהפעם הסרט חוזר לצבע.
ביקורות, פרסים ומועמדויות.
ביקורות.
מבקרי הקולנוע וכתבי התרבות שיבחו את הסרט. סרט זה נחשב לסרטו הטוב ביותר של דיין, ולסרט מכונן בתולדות הקולנוע הישראלי. המבקרים היללו את המסרים שמעביר הסרט, על עוצמת אי-הוודאות והחשש מפני הקריסה של הכל, משמאל ומימין, מבפנים ומבחוץ, המשרטט את דיוקנה של החברה הישראלית, ואולי של החברה האנושית בכלל, בדרך אל האפוקליפסה. בשנת יציאתו לאקרנים זכה הסרט בפרס אופיר ברוב הקטגוריות.
סאשימונו
אפקוט
אפקוט (Epcot) הוא אחד מפארקי השעשועים בדיסניוורלד, שבאורלנדו, פלורידה שבארצות הברית. הפארק מוקדש להצגת ההישגים הטכנולוגיים של האדם והרבגוניות התרבותית של פני כדור הארץ. הפארק נפתח ב-1 באוקטובר 1982.
מופעים.
הרמוניוס (Harmonious).
הרמוניוס (Harmonious) הוא מופע זיקוקים אשר מוקרן מידי ערב מעל לגונת תצוגת העולם באפקוט. הוא שוחרר ב-1 באוקטובר 2021 כחלק מחגיגות 50 שנה לוולט דיסני וורלד והחליף את קודמו - ״אפקוט לנצח״ (Epcot Forever). המופע תוכנן במקור להיות מוצג עוד ב-2020, אך בעקבות התפשטות נגיף הקורונה תוכניות אלו נבלמו.
המופע משתמש בטכנולוגיות חדשניות, אשר ממוקמות באופן בולט על גבי אוסף אסדות צפות שעגונות באופן קבוע אל מרכז לגונת תצוגת העולם, בעלות מזרקות, זרקורים ומסכי לד כדי להציג חווית צפייה ושמיעה של 360 מעלות סביב כל תצוגת העולם.
המופע חוגג את תרבויות העולם והסיפורים שלו אשר שימשו כהשראה לשלל סרטי דיסני.
אפקוט לנצח (Epcot Forever).
אפקוט לנצח (Epcot Forever) היה מופע זיקוקים אשר הוקרן מידי ערב מעל לגונת תצוגת העולם באפקוט. הוא הוקרן לראשונה ב-1 באוקטובר 2019 ושירת כממלא מקום אשר החליף את קודמו ״הארה: השתקפות של כדור הארץ״ (IllumiNations: Reflections of Earth), עד שהגיע המחליף לטווח הארוך ששמו ״הרמוניוס״ (Harmonious), אשר שוחרר ב-1 באוקטובר 2021.
המופע הציג שירים משלל מתקנים ותהלוכות אשר היו בפארק מראשיתו ועד היום, בנוסף להקלטות מעוררות השראה מפיו של וולט דיסני, ולכן עורר נוסטלגיה רבה למבקרים הוותיקים של הפארק.
המופע הושהה ב-15 במרץ 2020 בעקבות התפשטות נגיף הקורונה וחזר לפעול רק כשנה ו-4 חודשים אחר כך, ב-1 ביולי 2021, ביחד עם חזרתו של מופע הזיקוקים המפורסם ״באושר ועושר״ (Happily Ever After) בפארק ממלכת הקסם.
בגרסתו המקורית, אשר הוצגה עד השהייתו של המופע, הוא כלל שימוש מיוחד בעפיפונים מוארים שמוציאים גיצי אש אשר הועפו על ידי סירות מנוע ששטו מסביב ללגונת תצוגת העולם. מאחר שנדרש היה מדיסני לשנות את הרכב התותחים והלגונה כדי להתאימם למופע החדש ״הרמוניוס״ (Harmonious), החליפו דיסני את החלקים בהם העפיפונים נהגו להופיע בזיקוקים רגילים.
היסטוריה.
הקהילה המתוכננת.
השם "אפקוט" ("Epcot") הוא ראשי תיבות של "אבטיפוס ניסיוני של קהילת המחר" (Experimental Prototype Community of Tomorrow) - חברה אוטופית שתוכננה על ידי וולט דיסני.
וולט דיסני רצה להקים קהילה בה יתגוררו כ- 20,000 תושבים ותהווה קהילה לדוגמה לאיך החיים בעתיד צריכים להיות. מבני הקהילה היו אמורים להיות במעגל, שבמרכז מבני המסחר וסביבו בנייני המגורים. התחבורה בעיר הייתה אמורה להתבצע באמצעות מונורייל. תנועת הרכבים תוגבל למנהרות תת-קרקעיות בעוד שמעל הקרקע יוסעו האנשים באמצעות מדרכות נעות. מבני הקהילה היו אמורים להיות מוקמים תחת כיפה ענקית השולטת בטמפרטורה (רעיון שמאוזכר בסרט המופע של טרומן משנת 1998).
וולט דיסני לא הצליח להשיג את האישורים הנדרשים ואת הכספים להגשים את חלומו. הרשויות המקומיות של מדינת פלורידה סירבו לאשר את הקמת הקהילה בטרם תוקם ממלכת הקסם. וולט דיסני נפטר בטרם הושלמה הקמת פארק ממלכת הקסם.
פארק השעשועים.
בעקבות חזונו של וולט דיסני החליטו המתכננים של דיסני להקים פארק שעשועים המדגים את הטכנולוגיות החדשניות ביותר, מתכננים אחרים רצו להדגים את השוני והרב תרבותיות של העולם. איחוד של שני הרעיונות הוליד את אפקוט. הפארק נפתח לקהל בשנת 1982.
בשנת 1996 הוקמה העיירה סלבריישן (באנגלית: "Celebration" - "חגיגה") המבוססת על חזונו של דיסני להקמת עיר אוטופית.
נתונים על בניית הפארק.
עלות הקמת הפארק המשוערת הגיעה ל-1.4 מיליארד דולרים. זמן הבנייה נמשך שלוש שנים, ובאותה עת הפרויקט היה פרויקט הבנייה הגדול ביותר בכדור הארץ. שטח הפארק - 1.2 קמ"ר (הוא גדול מהעיר העתיקה בירושלים). בשטחי החנייה של הפארק יש מקום ל-11,211 מכוניות (כאשר שטחים פתוחים מאפשרים חנייה ל-500 מכוניות נוספות).
מדרכות הפארק תוכננו במיוחד על ידי חברת דיסני וחברת קודאק כך שצבע המדרכות הוורוד ידגיש את צבע הדשא הירוק ויגרום לתמונות לצאת בהירות וזוהרות יותר.
מבנה הפארק.
הפארק מורכב משני חלקים - "עולם העתיד" ו"תצוגת העולם", שניהם בנויים כדוגמת הירידים העולמיים שהיו נפוצים בראשית המאה ה-20.
עולם העתיד.
אתרים בעולם העתיד:
כל אחד מהביתנים בעולם העתיד ממומן על ידי חברה מסחרית המממנת את הקמתו ותחזוקתו, ובתמורה שמה מופיע על כל מתקן ומתקן.
גלריית העולם.
גלריית העולם מורכבת מאחד עשר ביתנים המייצגים אחת עשרה מדינות: (עם כיוון השעון)
כל אחד מהביתנים מציג חנויות ומסעדות המופעלות על ידי אזרחי אותה מדינה. חלק מהביתנים כוללים אטרקציות או מופעים.
הבניינים ממומנים ומתוחזקים על ידי המדינות השונות. מסיבה זו אין ביתנים לרוסיה, ספרד וישראל, אשר על אף שהדבר הוצע להם, ואף שתוכננו הביתנים, סירבו לממן את הקמתם.