היחסים כוננו עם קבלת עצמאותה של סינגפור בשנת 1965. לאוסטרליה יש נציבות עליונה בסינגפור, בעוד שלסינגפור יש נציבות עליונה בקנברה. שתי המדינות חברות בחבר העמים הבריטי והן שולחות את ראשי המדינה שלהן לפגישות ראשי ממשלות חבר העמים הבריטי. ככלל, שתי המדינות מקיימות שיחות דו-שנתיות באמצעות ועדת השרים המשותפת של סינגפור-אוסטרליה. שתי המדינות דנות בנושאים כלכליים, ביטחוניים ודיפלומטיים עמם מתמודדות שתי המדינות. עד כה התקיימו כתשע ישיבות, האחרונה מהם ב-2016. במסגרת זו הסכימו השרים להרחיב את היקף הקשרים הביטחוניים, הביטחוניים והכלכליים של סינגפור ואוסטרליה. הן ציינו כי שתי המדינות יפעלו קרוב יותר להשגת מטרות משותפות בארגונים בינלאומיים כגון האו"ם, איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה וארגון הסחר העולמי.
סינגפור ואוסטרליה שותפות בברית חמשת הצבאות (FPDA) מאז 1971. באוגוסט 2008, ראש ממשלת אוסטרליה קווין ראד וראש ממשלת סינגפור לי הסיין לונג נועדו בסינגפור במטרה לחתום על מזכר הבנות לחיזוק הקשר הביטחוני בין שתי המדינות. בהודעה משותפת של ראשי הממשלה נמסר כי ההסכם נועד להגביר את הקשר הביטחוני בין שתי המדינות באמצעות "הרחבת שיתוף הפעולה ושיתוף המשאבים לפיתוח מומחיות צבאית".
קוריאה הדרומית.
לקוריאה הדרומית לאוסטרליה יחסים דיפלומטיים מאז מאי 1963.
הקשר הראשון בין אוסטרליה לקוריאה הדרומית היה ב-1899, כאשר מיסיונרים אוסטרלים נחתו בבוסאן.
עם פרוץ מלחמת קוריאה, מועצת הביטחון של האו"ם ביקשה מחברותיה לסייע בהדיפת ההתקפה של צבא קוריאה הצפונית. תרומתה של אוסטרליה כללה בעיקר כוחות אוויריים של מפציצי P-51 מוסטנג וכוחות רגלים של הצבא. האבדות של קוריאה הצפונית היו כבדות, בעוד אבדות האוסטרלים הסתכמו בקצין הרוג אחד. כוח חיל הרגלים האוסטרלי השתתף לראשונה בקרב כנגד הסינים בפאקצ'ון ( Pakchon) ב-5 בנובמבר. הלחימה גרמה לכוח לאבדות כבדות וההתערבות הסינית גרמה לתבוסה רצופה בכמה קרבות וכוח חיל הרגלים האוסטרלים נסוג מעבר לקו רוחב 38 צפון. 17,808 אוסטרלים השתתפו במלחמת קוריאה. מתוכם נהרגו בקרבות 341 חיילים, 1216 נפצעו ו-30 נפלו בשבי.
ב-1953 יצאו כוחות הצבא האוסטרליים מקוריאה בהסכם שביתת הנשק ועשור וביוני 1962 פתחה אוסטרליה שגרירות בסיאול לאחר שהקונסוליה הכללית של קוריאה הדרומית בסידני (שנפתחה ב-1953) הועלתה למעמד של שגרירות בינואר 1961.
תאילנד.
לאוסטרליה ותאילנד יחסים דיפלומטיים שכוננו ב-1952. אוסטרליה ותאילנד משתפות פעולה במגוון רחב של תחומים בעלי אינטרסים משותפים, כולל מסחר והשקעות, אכיפת החוק הבינלאומי, לוחמה בטרור, חינוך, ביטחון לאומי, הגירה ותיירות. היחסים הדיפלומטיים נתמכים בידי חברות הדדית בארגונים בינלאומיים ואזוריים.
יום השנה ה-60 לכינון היחסים הדיפלומטיים בין אוסטרליה לתאילנד נחגג ב-2012. האירוע התאפיין בביקורים של ראש ממשלת תאילנד יינגלאק צ'ינוואט באוסטרליה בין ה-26–29 במאי ושל נכדתו של מלך תאילנד, הנסיכה Bajrakitiyabha, בין ה-15–19 באוגוסט.
ישראל.
יחסי אוסטרליה–ישראל הם היחסים ההיסטוריים והדיפלומטיים שבין אוסטרליה למדינת ישראל. הקשרים בעלי מימד היסטורי משמעותי, וראשיתם במלחמת העולם הראשונה כשכוחות אוסטרליים לחמו בארץ ישראל לצד מדינות ההסכמה, והיו בתפקיד מפתח בקרב על באר שבע. נכון ל-2017 מתקיימים בין המדינות יחסים חמים וידידותיים וקיים ביניהם שיתוף פעולה רחב. לישראל יש שגרירות בקנברה, ולאוסטרליה יש שגרירות בתל אביב. באפריל 2019 פתחה גם משרד מסחרי וביטחוני בירושלים.
פיגוע הדריסה בסטוקהולם (2017)
ב-7 באפריל 2017 התרחש בסטוקהולם, בירת שוודיה, פיגוע דריסה באמצעות משאית שנסעה במהירות אל תוך ההמון במרכז העיר. בפיגוע נרצחו חמישה בני אדם ו-15 נפצעו. לאחר הפיגוע נמלט המחבל, ונתפס בהמשך.
המחבל, שהזדהה עם המדינה האסלאמית, הוא בן 39, ממוצא אוזבקי, אב לארבעה ילדים.
סרט מצולם
The Intercept
The Intercept הוא אתר חדשות מקוון שהושק בפברואר 2014 בידי First Look Media, תאגיד חדשות שהקים מייסד eBay פייר אומידיאר.עורכיו הם בטסי ריד, גלן גרינוולד וג'רמי סקייהיל.
האתר שימש בתחילה כמצע לדיווח על מסמכים שפרסם אדוארד סנודן, אך מטרתו היא "ליצור עיתונים לוחמת ואופוזיציונית במגוון רווח של נושאים."
בינואר 2017 החל האתר להעלות גם פודקאסט פוליטי שבועי בשם Intercepted.
האתר זכה במספר פרסי עיתונות, בין השאר על סדרת מאמרים שחשפה כיצד תאגיד דופונט פגע בציבור ובעובדיו באמצעות כימיקלים רעילים.
זולה באד
זולה באד-פיטרס (באנגלית: Zola Budd-Pieterse; נולדה ב-26 במאי 1966), אתלטית דרום אפריקאית בעבר. שיאנית עולם בריצת 2000 מטר (1984) ובריצת 5000 מטר (1985) ופעמיים ברציפות אלופת העולם בריצות שדה (1985 ו-1986). באד נודעה בכך שרצה יחפה.
ביוגרפיה.
באד נולדה בבלומפונטיין בירת פרובינציית המדינה החופשית בדרום אפריקה.
בתחרות שנערכה ב-1984 קבעה באד בהיותה בת 17 בלבד בריצת 5000 מטר שיא עולם חדש של 15:01.83 דקות, שיפור לשיא בן השנתיים של יריבתה מארי דקר מארצות הברית (15:08.26 דקות). אך מאחר שהיא הייתה אתלטית דרום אפריקאית, תוצאה זו לא הוכרה על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית בגלל משטר האפרטהייד שהיה נהוג בדרום אפריקה.
העיתון "דיילי מייל" הבריטי, עודד את אביה של באד להגיש בקשה לאזרחות בריטית, בטענה שסבה הוא בריטי, על מנת לעקוף את החרם הספורטיבי הבינלאומי על דרום אפריקה, כדי שתוכל להתחרות באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). ביולי אותה שנה היא קבעה בריצת 2000 מטר שיא עולם חדש של 5:33.15 דקות. במשחקים עצמם היא ייצגה את בריטניה. במהלך ריצת הגמר ל-3,000 מטר, עקפה באד את מארי דקר מארצות הברית, שהייתה המועמדת העיקרית לזכייה במדליית זהב ויקירת הקהל המקומי, רצה בנתיב הפנימי וכנראה לא הגבירה את מהירותה בהתאמה. רגלה של דקר נתקלה תחילה, בבאד וכשבאד מעדה קלות והתנדנדה, התנגשה בה דקר שנית ומעדה בכבדות על אבן השפה. מפרק הירך של דקר נפגע ולא היה באפשרותה לסיים את המירוץ. היא הורמה מהמסלול ונישאה בידי חברה דאז ובעלה לעתיד ריצ'רד סלייני, תוך שהיא מתייפחת. במסיבת עיתונאים היא אמרה שבאד אשמה בהתנגשות (באתלטיקה קלה בדרך כלל מוטלת על האתלט העוקב האחריות להימנע ממגע עם הרץ המוביל; מצד שני, יש מוסכמה בין רוב האצנים למרחקים ארוכים שעל המוביל להיות ביתרון של צעד שלם לפני שהוא חותך למסלול הפנימי). באד, שסיימה במקום שביעי בתוצאה של 8:48.80 דקות, נפסלה על ידי רשויות האתלטיקה בעוון הכשלה, אולם הפכו את החלטתם כעבור שעה, אחרי שצפו בקלטת המירוץ והשיבו לה את המיקום שנקבע. בשנת 2016, יצא לאור הסרט הדוקומנטרי 'הנפילה' (באנגלית: The Fall) העוסק ברקע של שתי האתלטיות, וכן בהתרחשויות של אותה תחרות.
אלופת עולם בריצת שדה.
באליפות העולם בריצת שדה שנערכה בליסבון, פורטוגל ב-24 במרץ 1985 זכתה באד במדליית זהב בריצה למרחק של 4.99 ק"מ בתוצאה של 15:01 דקות, 23 שניות לפני השנייה אחריה.
שיאנית עולם.
בתחרות שנערכה בלונדון, בריטניה ב-26 באוגוסט 1985 קבעה באד בריצת 5000 מטר שיא עולם חדש של 14:48.07 דקות, שיפור לשיא בן השנה וחודשיים של אינגריד כריסטיאנסן מנורווגיה (14:58.89 דקות). שיאה זה החזיק מעמד כשנה ונשבר על ידי אינגריד כריסטיאנסן (14:37.33 דקות).
שנה לאחר מכן, באליפות העולם בריצת שדה שנערכה בקולומבייה שבקנטון נשאטל, שווייץ לפני השני ב-23 במרץ היא הגנה על תוארה וזכתה שוב במדליית זהב בריצה למרחק של 4.65 ק"מ בתוצאה של 14:49.6 דקות, 18 שניות לפני השנייה אחריה.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) ייצגה באד את דרום אפריקה וסיימה במקום 25 בריצת 3000 מטר בתוצאה של 9:07.10 דקות.
גזפרום-מדיה
גזפרום מדיה (רוסית: Газпром-Медиа Холдинг) היא חברת החזקות בתחום התקשורת הנחשבת לגדולה מסוגה ברוסיה. החברה מחזיקה בבעלותה 38 ערוצי טלוויזיה (ביניהם הערוצים NTV, ТНТ וערוץ Match TV), 10 תחנות רדיו, 3 חברות אינטרנט, חברת NTV Plus המספקת שידורי טלוויזיה באמצעות לוויינים, 4 עיתונים, 23 מאגרי אינטרנט ו-4 חברות פרסום.
מאז ה-1 בספטמבר 2016 נמצאת ברשימת הסנקציות של מחלקת האוצר של ארצות הברית.
היסטוריה.
גזפרום-מדיה הוקמה בינואר 1998 על ידי חברת האם "גזפרום". בעת הקמתה היא החזיקה בבעלותה את חברת הרדיו והטלוויזיה "פרומותיאוס" (Прометей АСТ) ואת העיתון "עמל" (Труд)ובנוסף גם החזיקה מניות בעיתון "טריבונה", 30% ממניות ערוץ NTV, 3% ממניות הטלוויזיה הציבורית ומאות כלי תקשורת אזוריים.
החברה עלתה לכותרות והתחזקה מאוד לאחר שממשלת רוסיה השתלטה על עסקיו של האוליגרך ולדימיר גוסינסקי. בשנים 2001-2002 החברה השתלטה על חברת "מדיה-מוסט" של גוסינסקי. זה החל בחודש יוני 2000, כשגוסינסקי נעצר בהוראת משרד התובע הכללי כחשוד בהונאה, באמצעות חברת ההחזקות שלו "מדיה-מוסט", בעודו שרוי במאבק מול חברת גזפרום על השליטה בערוץ NTV. לאחר שגוסינסקי שוחרר ואולץ לעזוב את רוסיה. הוא עבר לספרד וסיפר שאולץ למכור את "מדיה מוסט" ל"גזפרום-מדיה" על פי מחיר שייקבע וב-11 במאי 2001, "גזפרום מדיה" הפכה רשמית לבעלים של NTV. בסיומו של התהליך גזפרום-מדיה הייתה לבעלים של תחנת הרדיו "הד מוסקבה" (Эхо Москвы), ערוץ הבידור ТНТ (26% ממניות הערוץ), ערוץ NTV, ההוצאה לאור "שבעה ימים" (Семь дней) ותחנת הרדיו "ספורט FM" שנסגר לבסוף בשנת 2005.