בין החפצים השונים הנכנסים תחת המטרייה של הישראליאנה אפשר למצוא: מוצרים שיוצרו בארץ, אריזות של מוצרים, בקבוקי זכוכית, שלטי חוצות, כרזות, מסמכים, בולים, מעטפות, צילומים, בובות, צעצועים, תשמישי קדושה, פריטים עיצוביים ולמעשה כל דבר שיוצר בארץ או היה בשימוש בארץ.
גם דברים מופשטים יכולים להיחשב כישראליאנה כמו סרטים או מוזיקה אך נכון להיום השימוש במונח זה לתאר דברים מופשטים נדיר יחסית.
יודאיקה ישראליאנה.
יחד עם היווסדם של התנועות הציוניות והקונגרסים היהודיים בסוף המאה ה-19, החלה גם זריחה של אומנות יהודית, ציונית חדשה. אז חברו אמנים יהודים מאירופה ליצירת אמנות שימושית לצורכי הציונות. אומנות שתקרא 'אומנות ציונית'. הידועים והמוכרים מאומנים אלו הם אפרים משה ליליין, הרמן שטרוק, שמואל הירשנברג ואחרים. התנועה הזו הביאה בסופו של דבר את בוריס שץ לפתוח את בית הספר לאמנות "בצלאל" בירושלים ב-1906.
אפשר לומר שחפצי האומנות והיודאיקה שיוצרו בבצלאל הם ראשית הישראליאנה. הדימויים שהשתמשו בהם אמני בצלאל היו מצד אחד יהודיים אירופאים ומצד שני אוריינטליים. החפצים שיקפו במידה רבה את הלך הרוח ביישוב היהודי בארץ באותן שנים. זיקה ליהדות אירופה מחד והתחדשות מקומית מאידך.
התעשייה הארץ ישראלית - פרטי ישראליאנה מלפני קום המדינה.
גלי העלייה השלישית, העלייה הרביעית והעלייה החמישית לארץ ישראל הביאו איתם שינוי משמעותי מבחינת התעשייה בארץ ישראל. חלק גדול מהעולים שהגיעו לארץ הביאו איתם לא רק את המקצוע שלהם, אלא לפעמים גם את כל הציוד של בתי החרושת וסדנאות המלאכה. עוד ועוד מפעלים קטנים וגדולים החלו לפעול בארץ. ברוב המקרים כל מוצר שיוצר כאן קיבל במכוון או שלא במכוון אופי מקומי. על האריזות היו דימויים מקומיים כמו נופים, מקומות קדושים, גמלים ועצי תמר. שמות המפעלים ושמות המוצרים היו בעברית! שלא כמו באירופה שם רוב השמות היו ביידיש. ניתנו שמות ייחודיים ומאד ארצישראליים כמו עסיס, שמן, עטרה ואחרים. שמות אלו או שנלקחו מדפי התנ"ך או שהומצאו בזמן חידוש השפה העברית.
החפצים משנים אלו נדירים מאוד ונחשבים לישראליאנה במלוא מובן המילה למרות שמדינת ישראל טרם קמה.
הקמת המדינה - ישראלינה של חגיגות הקמת המדינה.
ביום הקמת המדינה ובימי העצמאות שלאחריו יוצרו בישראל אלפי פריטים המציינים את האירוע המכונן.
החל ממעטפות ובולים שהופקו במיוחד לאירועי העצמאות ועד למוצרים שונים שאריזתם שונתה לטובת ציון האירוע המשמח.
כל אלו יחשבו כפרטי ישראליאנה.
פריטים-אייקונים ישראליים.
ישנם פריטים מסוימים המזוהים בצורה מובהקת עם ישראל, כדוגמת: סיפולוקס, במבה, דמותו של שרוליק ועוד.
פורד פופולר
פורד פופולר (באנגלית: Ford Popular) היא מכונית משפחתית קטנה מתוצרת יצרנית הרכב Ford of Britain , חברת בת של קונצרן הרכב פורד אשר יוצרה בין השנים 1953–1962 בבריטניה.
דגמי הדור הראשון "Ford Popular 103E" יוצרו באוסטרליה על ידי "Ford Australia" בתצורות: טנדרים ושלדות רכב מהדגם.
אמנת פריז (1951)
אמנת פריז (נקראת גם אמנת הייסוד של קהילת הפחם והפלדה האירופית, באנגלית: Treaty establishing the European Coal and Steel Community) נחתמה ב-18 באפריל 1952 בין המדינות צרפת, גרמניה המערבית, איטליה, בלגיה, לוקסמבורג והולנד במטרה לייסד את קהילת הפחם והפלדה האירופית (ECSC).
האמנה נכנסה לתוקפה ב-23 ביולי 1952 ופקעה ב-23 ביולי 2002, בדיוק חמישים שנה לאחר שנכנסה לתוקף והתחומים הנידונים בה התגבשו ונתקבעו על ידי אמנות רומא וניס, ביום פקיעת תוקף האמנה, 23 ביולי 2002 הורד דגל ה-ECSC מחוץ לנציבות האירופית בבריסל והוחלף בדגל האיחוד האירופי.
תוכן האמנה.
האמנה נתפסה ככלי ליציבות דיפלומטית וכלכלית במערב אירופה לאחר מלחמת העולם השנייה ואיחדה את תעשיות הפחם והפלדה הקשורות בייצור נשק של המדינות לתעשייה אחת תחת פיקוח. מאחורי הבסיס הכלכלי עמד הרצון לשים קץ לשפיכות הדמים על אדמת אירופה, ולהוביל את אירופה לעידן של שלום. האבות המייסדים של הקהילה ראו בחזונם זאת כצעד לקראת פדרציה עתידית, בדומה למה שווינסטון צ'רציל כינה בנאומו בציריך, 1946 "ארצות הברית של אירופה". האמנה כוננה רשות עליונה והונחו היסודות לכל מוסדות הקהילה האירופית הנהוגים היום: מועצת השרים, הפרלמנט האירופי (אשר כונה אז "אספה", "Assembly") ובית הדין לצדק, מעין משולש בסיסי וראשוני לשלוש רשויות: מחוקקת, מבצעת ושופטת.
הממלכה המאוחדת, שהוזמנה להצטרף, השתתפה אמנם בשיחות המוקדמות להקמת הקהילה הכלכלית החדשה, אך החליטה שלא להצטרף והקימה תחת זאת את ארגון איגוד הסחר החופשי האירופי יחד עם מדינות מערב-אירופיות נוספות, אשר ראו בהצטרפות לקהילה ויתור גדול מדי על ריבונותן וסמכויותיהן לנהל מדיניות כלכלית עצמאית.
במהלך הוועידה שרי החוץ של המדינות פרסמו את "הצהרת אירופה" (נקראת גם "Charter of the Community"), מסמך משותף אשר יצר את קהילת הפחם והפלדה על בסיס הצהרת שומן. בהצהרה נאמר כי אמנת פריז מסמנת את לידתה של אירופה כישות פוליטית, כלכלית וחברתית, המשקפת את העקרונות שפרסם רובר שומאן בהצהרתו משנת 1950.
ההצהרה נחתמה על ידי קונראד אדנאואר (מערב גרמניה), פול ואן זילנד, ז'וזף מריס (בלגיה), רובר שומאן (צרפת), הרוזן קרלו ספורצה (איטליה), ז'וזף בש (לוקסמבורג), דירק סטיקר ויאן ואן דן ברינק (הולנד). היא נעשתה על מנת להזכיר לדורות הבאים את חובתם ההיסטורית לאחד את אירופה על בסיס החירות והדמוקרטיה תחת שלטון החוק. כך הם ראו ביצירתה של אירופה רחבה ועמוקה יותר קשורה קשר הדוק להתפתחות הבריאה של המערכת העל-לאומית או הקהילתית.
על אף חשיבותה בהנחת הייסוד לאיחוד האירופי, האמנה לא הצליחה להשיג כמה ממטרותיה הבסיסיות כמו מניעת התחדשותן של קבוצות גדולות של פחם ופלדה כגון אלה שעזרו לאדולף היטלר לעלות לשלטון במהלך המלחמה והם צמחו מחדש בזמן המלחמה הקרה.
The Girlie Show World Tour
The Girlie Show World Tour (מוכר גם כ-The Girlie Show) הוא סיבוב ההופעות הרביעי של הזמרת האמריקאית מדונה, שנועד לקדם את אלבומה החמישי, Erotica. במהלך סיבוב ההופעות ביקרה מדונה באירופה, באסיה, בצפון אמריקה ובדרום אמריקה.
במהלך סיבוב הופעות הופיעה הזמרת גם בישראל. זו הייתה ההופעה הראשונה של הזמרת בישראל, והופיעה בפארק הירקון מול קהל של 80 אלף איש.
בסך הכל נמכרו במהלך כל סיבוב ההופעות 2 מיליון כרטיסים לכל המופעים אשר נכללו בו, מה שהפך אותו לימים לסיבוב ההופעות הנשי המצליח ביותר אי-פעם במכירות כרטיסים. מבחינה כלכלית, סיבוב ההופעות היה להצלחה גדולה וגרף 70 מיליון דולר. המופע הוקלט פעמיים ביפן ושודר במסגרות שונות בטלוויזיה. המופע הראשון שהוקלט שודר בטלוויזיה היפנית בלבד, ואילו המופע השני שהוקלט שודר במסגרת HBO ויותר מאוחר פורסם גם כ-DVD.
מדונה אמרה כי ההשראה לשם של סיבוב ההופעות נבעה מציור של הצייר אדוארד הופר שנקרא "Girlie Show".
טום פולי
תומאס סטיבן פוֹליי (באנגלית: Thomas Stephen Foley; 6 במרץ 1929 – 18 באוקטובר 2013) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כיושב ראש ה-49 של בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1989–1995. מטעם המפלגה הדמוקרטית, ייצג פוליי את מחוז הקונגרס החמישי של מדינת וושינגטון במשך שלושים שנה (1965–1995). הוא היה ליושב ראש בית הנבחרים הראשון שהובס בבחירות לקונגרס של ארצות הברית בעודו מכהן, מאז 1862.
הוא נולד בספוקיין שבוושינגטון, למד באוניברסיטת גונזגה ופצח בקריירה משפטית אחרי שסיים את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וושינגטון בסיאטל. הוא הצטרף לסגל של הסנאטור הנרי ג'קסון לאחר שעבד כתובע וכעוזרו של התובע הכללי של ארצות הברית. בתמיכתו של ג'קסון, זכה פוליי בבחירות לבית הנבחרים, בהביסו את חבר הקונגרס הרפובליקני המכהן וולט הורן. הוא כיהן כמצליף הרוב בבית הנבחרים מ-1981 עד 1987 וכמנהיג הרוב בשנים 1987–1989. לאחר התפטרותו של ג'ים רייט מהישיבה בראשות בית הנבחרים, נבחר פוליי ליושב ראש במקומו.
מחוז הקונגרס אותו ייצג פוליי נעשה שמרני יותר ויותר במרוצת השנים, אך הוא זכה בבחירות חוזרות במהלך שנות השמונים וראשית שנות התשעים. בבחירות 1994 לקונגרס, פוליי התמודד נגד המשפטן ג'ורג' נת'רקאט. נת'רקאט ניתב לטובתו את הכעס הציבורי על פוליי בשל התנגדותו להטלת מגבלות על תקופות כהונה בקונגרס על מנת להביסו בבחירות. משהפסיד ולאחר שעזב את בית הנבחרים, מונה פוליי לשגריר ארצות הברית ביפן בשנים 1997–2001 תחת ממשלו של הנשיא ביל קלינטון.
גיבור (סרט, 2019)
גיבור (ברוסית: Герой) הוא סרט פעולה ומותחן ריגול רוסי בבימויו של קארן אוגאנסיאן ובכיכובם של אלכסנדר פטרוב, ולדימיר משקוב, קונסטנטין לברוננקו וסבטלנה חודצ'נקובה. הקרנת הבכורה נערכה ב-26 בספטמבר 2019.
הסרט זכה לביקורות שליליות ונחל כישלון קופתי חרף מיתוגו כסרט פעולה והגרסה הרוסית לסרטי ג'ייסון בורן האמריקאים.
תקציר עלילת הסרט.
לפני 15 שנה, אנדריי סיים את קורס ההכשרה בבית הספר המיוחד לריגול של סוכנות הביון הרוסית, שבו בני נוער הוכשרו להיות סוכנים מיומנים. בתחילת שנות ה-2000, הפרויקט נסגר ואנדריי כבר הרבה זמן חי באחת הערים הגדולות באירופה וכבר לא זוכר את רוסיה. אבל צלצול טלפון מחזיר אותו לעברו.