לאחר אירועי הלילה האפל ביותר, זר העוטה ברדס מופיע על כוכב הלכת המת ריוט ומתהלך ליד מקדש עתיק עם שבעה עמודי תווך הנושאים את חותמי הספקטרום הרגשי. הוא זומם כנגד חיל הפקחים הירוקים.
פעולתו הראשונה של הזר היא לחטוף את ישות הפחד הצהובה פאראלקס בסופו של "הלילה האפל ביותר", וכבילתו לעמוד הנושא את חותם חיל סינסטרו. או אז, הוא ממשיך ומסיר את ישות כוח הרצון הירוקה איון מגופו של סודאם יאט, ובתוך שכך הופך חזרה את השמש של כוכב דאקסאם חזרה לאדומה, מה שהורג אלפים. מאוחר יותר הוא עוזר להקטור האמונד להימלט מהכלא, כדי לרדוף אחר ישות תאוות הבצע הכתומה אופידיאן הלכודה בסוללת הכוח של לארפליז, הסוכן הכתום.
הזר נראה כשהוא עובד יחד עם האנק הנשאו (סייבורג סופרמן) באומרו לו ששיעבודם ושינוי מצבם של חברי האלפא לנטרן ישיב לו את אנושיותו. נוסף על כך, הוא עובד עם טלפת בשם זארדור כדי להשתלט על מוחם של חברי חיל הפקחים הירוקים הצעירים ולהביא לנפילתו של החיל. הזר משחרר גם את ליסה דראק מהספר השחור ואומר לה כי עזרתה נחוצה משום שספר נוסף ייעשה ויידרש לו שומר.
הזר המסתורי מופיע בקו החוף המזרחי של ארצות הברית כשהוא גורר את פאראלקס מאחוריו, ומתעמת מול האל ג'ורדן, ניקול מוריסון (המארחת החדשה של אדארה, ישות התקווה הכחולה), לארפליז, סיינט ווקר (מנהיג חיל הפקחים הכחולים) ושבט אינדיגו, כאשר הוא מבקש להוסיף את אדארה ואת פרוסליט, ישות החמלה האינדיגו, לאוספו.
כאשר הזר לוכד את הישויות בכך שהוא קורע את מארחיהן מעליהן, הוא מתעמת מול ג'ורדן. הדמות מזדהה כקרונה, וכי התחבושות העוטפות אותו עוזרות לרפא את גופו לאחר שניזוק במפגשים קודמים. הוא מספר שלפני שגורש בידי שומרי היקום, הוא טיפל והגן על הישויות, ולפיכך יכול לשלוט בהן וביכולות שלהן. הדבר מסביר כיצד הוא ידע היכן למצוא את ישות התאווה הכתומה. למרות שילוב כוחותיהם של השומרים החדשים, קרונה מצליח להדוף אותם בעזרתו של אופידיאן. הוא אף מגלה מאופידיאן את מיקומו של "הקצב", ישות הזעם האדומה, אותו הוא מחלץ מסוללת הכוח של אטרוסיטוס. או אז, הוא משחרר את מלוא עוצמתן של הישויות ומביס את השומרים החדשים. ללא כל סיבה נוספת להישאר בכדור הארץ, קרונה עוזר, עם הישויות מאחוריו.
מנהיגי החיל עושים את דרכם לזאמארון, מקום מושבן של כוכבות הספיר - היות שישות האהבה הסגולה היא היחידה שעדיין חופשיה. הם מוצאים את קרול פריס כשהיא תחת הזיות, והיא אומרת להם שקרונה לכד את הטורף. בעזרתה של אינדיגו-1 הם עוקבים אחרי קרונה לכוכב המת ריוט. בראותו את השומרים החדשים ניצבים לפניו, הספר השחור נפתח ומגלה את ההיסטוריה של קרונה - שהוא זה שהיה אחראי לפגם בהגיון של ציידי האדם, שהוביל לטבח בסקטור 666. הוא עשה זאת כדי להוכיח כי בכוח המשטרתי חסר הרגשות קיימים פגמים. הוא גם היה זה שיצר את כפפת השריון שהכילה את כוח הרצון, הבסיס לטבעת הכוח של חיל הפקחים הירוקים. כאשר הוא הפך לשומריהן של ישויות הרגש, הוא השתמש בכפפה כדי לרתום את כוחותיהן וקרא לה כפפת הכוח, כיוון שהיא יכלה לרתום את כל הרגשות.
בהווה, קרונה עורך מתקפה על אואה. בעזרתן של הישויות הוא משתלט על ששת שומרי היקום הנותרים (גאנטת נמצא ביקום האנטי-חומר באותה עת), כאשר פאראלקס נכנס בתוך סוללת הכוח הראשית. כעת כשהטומאה הצהובה חוזרת לסוללת הכוח הראשית, כל חברי חיל הפקחים הירוקים - למעט אלה שהשתלטה עליהם ישות הפחד בעבר - הופכים להיות בשליטתו של קרונה. אפילו חיל אלפא לנטרן מושפע מהטומאה הצהובה, והוא נכנס למעין תרדמת. שומר היקום לשעבר מכריז כי הוא יראה ליקום את כוחם האמיתי של הפקחים הירוקים. אולם, למרות ניסיונותיו לעצור אותם בהשתמשו במוגו נגדם, ג'ורדן, סטוארט, גרדנר וריינר מצליחים להילחם בו בעזרת טבעות הכוח של חילות הפקחים האחרים - ג'ורדן עונד את טבעת הכוח הצהובה של סינסטרו ואת הכתומה של לארפליז, גרדנר עונד את האדומה של אטרוסיטוס והסגולה של קרול פריס, ריינר עונד את הכחולה של סיינט ווקר, וסטוארט עונד את האינדיגו של אינדיגו-1 - ולהמלט מהשפעתו של פאראלקס מספיק זמן כדי להרוג את מוגו ולשחרר את פאראלקס מסוללת הכוח הראשית באואה. קרונה אינו מושפע מכך ומתקיף אותם חזרה בעזרת שבע טבעות הכוח יחדיו, אך למרות כוחו העצום הוא מובס בידי ג'ורדן ונהרג. לאחר מכן, שומרי היקום מבקשים לכבד את שומר היקום הנופל ומניחים את גופתו בקריפטה באואה, לצד פקחים מתים אחרים, למרות שפקחים רבים חולקים על דעתם. מאוחר יותר, גאנטת מקיים את הבטחתו לאטרוסיטוס ונותן לו את גופתו של קרונה.
כוחות ויכולות.
קרונה הוא בעל אינטלקט ברמה גאונית ביותר, אך שחצנותו, חוסר סבלנותו ומזגו החם הפכו למגרעותיו. היה זה השיגעון שהביא לגירושו ולתבוסותיו התכופות.
כמו יתר בני הגזע שלו, גם קרונה ניחן ביכולות פיזיות מפותחות, יכולות מנטליים כמו טלפתיה וטלקינזיס ואלמותיות. הוא מסוגל להחלים מכל פצע, ולא לנשום, לאכול או לישון. כוחו נעשה עוצמתי יותר בעזרתו של נקרון, אדון המתים, וקרונה הופך לחזק יותר מאשר שומרי היקום עצמם.
כאנטרופי, קרונה עשוי מחומר אנטי-אנרגטי ומסוגל לספוג אחרים לתוך גופו והפיכתם לאנטי-אנרגיה, מה שהוביל ליצירתו של צבא אנטי-אנרגטי שתחת שליטתו. במהלך אירוע הקרוסאובר JLA/Avengers, שבהם קרונה החזיק בכוחם של היקומים אותם השמיד, הוא הביס בקלות את הגראנדמאסטר ואת גלקטוס.
בנוסף, כשומריהן של ישויות הרגש, שהן התגלמויותיהן הטהורות ביותר של הרגשות המרכיבות את הספקטרום הרגשי - קרונה מחזיק בכוחו של הספקטרום הרגשי כולו.
קרוסיידר
קרוסיידר (באנגלית: צלבן) הוא טנק שיוט בריטי ממלחמת העולם השנייה שפותח בשלוש גרסאות: סימן 1 סימן 2 וסימן 3. הקרוסיידר היה לטנק העיקרי של הצבא הבריטי במערכה בצפון אפריקה, עד אשר הוחלף על ידי ה-M3 והשרמן האמריקאים בשנת 1943. התותח החלש בדגמים המוקדמים והשריון הדק הוכיחו שהקרוסיידר לא מסוגל להתמודד מול השריון הגרמני. מאמצע שנת 1942 ואילך הוסבו השלדות של הקרוסיידר למספר רב של רק"מים שונים. כ-5,300 יחידות נבנו.
פיתוח וייצור.
בשנת 1938 משרד המלחמה הבריטי הוציא מכרז לטנק שיוט חדש עם שריון עבה שיחליף את טנק השיוט סימן 4. לאחר שה-A13 קובננטר אושר לפיתוח, חברת המכניקה נופילד נתבקשה להשתתף בפיתוח הטנק החדש. נופילד הסכימה בתנאי שתפתח גרסה משלה המבוססת על ה-A13. המטה הכללי הבריטי אישר את הטנק החדש של נופילד תחת הציון הרשמי A15, שנודע מאוחר יותר בתור הקרוסיידר.
אף על פי שמבחינה חיצונית הקרוסיידר והקובננטר היו כמעט זהים, העיצוב הפנימי היה שונה. המנוע של הטנק היה גרסה משופרת של הV-12 בנזין, עם 340 כוחות סוס. גם מערכת ההיגוי הייתה שונה. הקרוסיידר היה מעט ארוך יותר והיו לו חמישה בוגים בכל צד לעומת הארבעה של הקובננטר, שנתנו לו יתרון בחציית תעלות וספגו את המשקל העודף. אחד המאפיינים הבולטים של הקרוסיידר היה שני צריחים קטנים בקדמת התובה, אחד בצד של הנהג והשני בצד ימין למקלען, שניהם מצוידים במקלע בזה 7.62 מ"מ. הצריח הראשי היה זהה בשני הטנקים, והיו בו שני פריסקופים על הגג, אחד למפקד ואחד לטען, וחריץ ראייה לתותחן בצד שמאל. במקום צוהר למפקד, כל החלק האחורי של הצריח נפתח אחורנית, אך זה התברר כלא יציב.
דגם האבטיפוס של הקרוסיידר הושלם באפריל 1940, שישה שבועות לפני הקובננטר, והובא למבדקים. הוא סבל מאוורור גרוע, בעיות קירור למנוע, ותקלות מכניות עם הגיר. הצריח של הנהג הוסר בגלל בעיות אורור, והוחלף בפתח מילוט. גם הצריח הימני הוסר פעמים רבות על ידי החיילים בשדה הקרב. למרות שמרבית הבעיות שנתגלו בטנק תוקנו, הקרוסיידר סבל מחוסר מהימנות בגלל המהירות והדחיפות שבה הוא הובא לייצור, מבלי שניתן מספיק זמן למבדקים ופיתוח, במיוחד לתנאים מדבריים. כ-200 טנקים הוזמנו עוד לפני שדגם האבטיפוס הוצג, ובאמצע 1940 ההזמנה גדלה ל-400, ואחר כך ל-1,062. בסך הכל נבנו כ-5,300 טנקי קרוסיידר. כתשעה חברות השתתפו בייצור הטנק.
לאחר המפלה בדנקירק שבה איבדו הבריטים מספר רב של טנקים, אמריקה נתפשה כמקום האידיאלי שממנו הם יוכלו להזמין תחליפים. מספר טנקי קרוסיידר ומטילדה נשלחו לארצות הברית, אך לפני שנחתם חוזה כלשהו, וושינגטון החליטה שהמפעלים האמריקאים ייצרו רק טנקים אמריקאים, אך בכל זאת סייעה באספקת חלפים לקרוסיידר וטנקים בריטים אחרים.
שדרוגים.
סימן 2.
הקרוסיידר סימן 2 היה למעשה זהה לסימן 1 עם תוספת שריון, בעיקר בשלדה ובקדמת הצריח. 10 מ"מ של שריון נוספו בקדמת הצריח, ו-3 עד 4 מ"מ נוספו בצדדים ובגג. כמו בסימן 1, צריח המקלע בצד ימין הוסר פעמים רבות, ופינה מקום לאחסון תחמושת.
אלו היו קרוסיידר סימן 2 שמצוידים בתותח דמה, וציוד רדיו ותקשורת.
סימן 3.
כבר ב-1940 עלה הצורך לשדרג את כוח האש של הטנקים הבריטים כדי להתמודד עם השריון הגרמני. תותח ה-6 ליטראות (57 מ"מ) נבחר למשימה, אך הייתה בעיה למצוא טנק שיתאים לו. לאחר שניסיון להתקין את התותח בדגם מוקדם של הצ'רצ'יל נכשל, הצליחו המהנדסים בנופילד להתקין את התותח בקרוסיידר, על ידי הגדלת הצריח הקיים במקום פיתוח צריח חדש. מהירות הלוע של התותח היה 853 מטר לשנייה עם פגז חודר שריון, והוא הצליח לחדור כ-80 מ"מ של פלדה בטווח של 500 מטרים. למרות השיפור בכוח האש, התותח לא היה מסוגל לירות פגזים נפיצים. לוחות שריון נוספו על הצריח והשלדה, והפתח האחורי בצריח הוחלף בשני פתחים. כדי לפנות מקום לתחמושת הוסרו הצריח המשני, וכך גם המקלען והטען, שאת תפקידו תפס המפקד. האבטיפוס של הדגם המשודרג נשלח למבחנים בנובמבר 1941, ובמאי 1942 החל ייצורו של הקרוסיידר סימן 3.