שמעון מגוס
סימון מגוס
מטריקס (פירושונים)
מרזחן
אהרון מנצ'ר
אהרון מנצ'ר (26 באפריל 1917–1943) היה מנהל עליית הנוער בווינה בין השנים 1939–1941.
ביוגרפיה.
מנצ'ר נולד בווינה למשפחה יהודית מסורתית מגליציה, רביעי מבין שישה ילדים. בשנת 1932 עלתה משפחתו לארץ ישראל, בעוד מנצ'ר עצמו נשאר בווינה ופעל בה כמדריך בתנועת "גורדוניה".
לאחר האנשלוס (סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית במרץ 1938) ריכז מנצ'ר את פעילות תנועות הנוער הציוניות. כ-130 אלף מיהודי אוסטריה עזבו את המדינה בעקבות הרדיפות ונותרו בה כ-60 אלף, מרביתם חסרי אמצעים וחלקם חסרי אזרחות. רבים ממנהיגי התנועות עזבו את וינה במועד מוקדם יותר וארגוניהם נעדרו מנהיגות מנוסה. מנצ'ר לקח חלק מרכזי בארגון מוסדות ההשכלה, תגבורם במורים, וכן קיום פעילות ציונית. בתקופה זו הוא ארגן הברחת נוער יהודי, בעיקר חסרי אזרחות, ליוגוסלביה. פעילות זו בוצעה בשיתוף עם רחה פריאר וניצלו בה מאות ילדים.
בפברואר 1939 ליווה מנצ'ר קבוצת עולים לארץ ישראל. על אף שהיה לו סרטיפיקט לעלייה, הוא סירב להישאר על אף הפצרות בני משפחתו, וטען כי "כל עוד יש ילדים יהודים בווינה, מקומי איתם". כעבור כחודש שב לווינה ונותר בה.
מנצ'ר הוביל את ארגון עליית הנוער בווינה כארגון גג אידאולוגי לתנועות נוער מכל הקשת האידאולוגית. תחת הנהגתו, תנועות מקצוות שונים של הקשת הצליחו להתקיים זו לצד זו באחדות, ולהדגיש את המשותף ביניהן על פני השוני. מנצ'ר שם לו למטרה להעניק תחושת שייכות לכל בני הנוער בווינה, והקפיד על כך גם כאשר הגיעו לעליית הנוער יתומים שגדלו במשפחות מתבוללות ללא חינוך יהודי או ציוני. הם חשו שייכים, והתחברו מהר להווי התוסס של הארגון סביב ערכי התנועה. תחת הנהגתו הארגון קיים פעילות חינוכית ענפה, כדוגמת חינוך החקלאי. הפעילויות מילאו את ימי הנוער בעניין ומשמעות, בניגוד בולט לאווירת הימים הקשים שחוותה הקהילה היהודית באותם הימים. ניגוד זה יכול להסביר כיצד גדל הארגון באופן ניכר דווקא באותן השנים שבהן רוב הממסדים היהודיים נחלשו או חדלו מלהתקיים.
בספטמבר 1940 התקיימה בווינה תערוכה שהוצגו בה תוצרים שיצרו חניכי עליית הנוער. לכבוד המאורע כתב מנצ'ר מאמר מקיף על עליית הנוער ותיאר בו גם את משנתו החינוכית. מעדויות שורדי השואה שהיו חברים בארגון עליית הנוער בווינה, מצטיירת דמותו של מנצ'ר כדמות נערצת על כל פעילי התנועה - הן על המדריכים והן על החניכים מהתנועות השונות. מעדויות של שורדי המלחמה ניכר שערכי השותפות והסיוע ההדדי חיזקו את חניכי התנועה גם כאשר נשלחו כקבוצות לעבודות כפייה בתנאים קשים על ידי הנאצים. ערך נוסף שהוביל את התנועה בהנהגתו של מנצ'ר, היה החזון לעתיד משותף בארץ ישראל.
ב-24 בספטמבר 1942 הועבר מנצ'ר עם חניכיו אל טרזיינשטט, שבה נמשכה פעילותו החינוכית. באוגוסט 1943 הובאה אל המחנה קבוצה בת 1,260 ילדים יתומים מגטו ביאליסטוק. ילדים אלו, שחוו את אימי המלחמה, היו מוזנחים וסירבו להיכנס למקלחות בשל השמועות שנפוצו בגטו. מנצ'ר התנדב לטפל בקבוצה זו וטיפל בה. ששה שבועות לאחר מכן ביקש להצטרף למסעם לאושוויץ. קבוצת הילדים נרצחה בתאי הגזים ומנצ'ר עמם.
ליבורנו (נפה)
נפת ליבורנו (באיטלקית: Provincia di Livorno) היא נפה במחוז טוסקנה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 1,218 קמ"ר, ובשנת 2001 התגוררו בה 326,439 נפש. בירתה של הנפה בעיר ליבורנו.
הנפה גובלת בנפת פיזה במחוז טוסקנה בצפון ובמזרח, בנפת גרוסטו במחוז טוסקנה בדרום ובים הטירני במערב.
פיצוי סמלי
קיילצה
קְיֶילְצֶה (בפולנית: Kielce; ביידיש: קיעלץ) היא עיר במרכז פולין ובה 204,891 תושבים (2009). העיר נמצאת במרכז הרי הצלב הקדוש (הרי שְׁוְויֶינְטוֹקְזִ'יסְקיֶה), על גדות נהר הסילניצה. משנת 1999 היא משמשת בירת פרובינציית שְׁוְויֶינְטוֹקְזִ'יסְקיֶה; על פי החלוקה המינהלית הקודמת של פולין, הייתה קיילצה בירת מחוז קיילצה (בימי הרפובליקה הפולנית השנייה, 1919–1939, ולאחר מלחמת העולם השנייה, 1945–1998).
בעבר הייתה העיר מרכז לחציבת אבן גיר, וכיום ממוקדת כלכלתה במסחר. בתולדות העם היהודי ידועה העיר לשמצה בפוגרום קיילצה, שהתרחש בה לאחר מלחמת העולם השנייה (יולי 1946), ובו ונרצחו 42 יהודים ששבו אל העיר לאחר ששרדו את השואה.
היסטוריה.
אזור קיילצה היה מיושב החל מהמאה ה-5 לפנה"ס. עד המאה ה-6 האזור היה מיושב על ידי קלטים שישבו לאורך הנהר. הקלטים גורשו על ידי שבטים סלאבים בשם ויסטולנס שישבו את מרבית האזור. בתחילה נשלט האזור על ידי בוהמיה אך עד מהרה הפך האזור חלק מפולין.
אזור הרי הצלב הקדוש כמעט ולא היה מיושב עד המאה ה-11, עת ציידים מהאזור החלו להקים יישובים בשולי ההרים. העיר קיילצה נוסדה בתחילה כמקום השוק ששירת את הציידים שנדרשו למצרכים. בתחילת המאה ה-12 השתלטה על העיר בישופות קרקוב שבנתה במקום כנסייה ואחוזה. ב-1295 קיילצה קיבלה זכויות של עיר. במאה ה-13 נהרסה העיר על ידי המונגולים בראשות אוגדיי חאן, אך שוקמה במהירות.
האזור של קיילצה עשיר במינרלים כברזל, עופרת ונחושת והעיר הפכה להיות מרכז מחצבים. בעיר היו גם מספר מפעלים לייצור זכוכית. בין השנים 1637–1642 הוקם בעיר ארמון בסגנון הרנסאנס הצרפתי המהווה עד היום את אחת הדוגמאות הבודדות למבנים בסגנון הזה בפולין. במאה ה-17 העיר נבזזה והועלתה באש על ידי השוודים אך הוקמה מחדש ובשנת 1761 התגוררו בה למעלה מ-4,000 תושבים. בשנת 1789 קיבלה העיר זכות לבחור את נציגה לפרלמנט הפולני, הסיים.
עם חלוקתה השלישית של פולין ב-1795 סופחה העיר לאוסטריה אך במהלך המערכה שניהלה האימפריה האוסטרית כנגד דוכסות ורשה (מלחמת פולין-אוסטריה) בשנת 1809 נכבשה העיר מחדש, וסופחה לדוכסות ורשה. עם נפילת נפוליאון בונפרטה הפכה העיר חלק מהממלכה הפולנית – פולין הקונגרסאית.
במלחמת העולם הראשונה הייתה קיילצה העיר הראשונה ששוחררה מהשלטון הרוסי על ידי כוחות פולניים בראשות יוזף פילסודסקי, ובעיר הוקם מרכז של תעשייה כבדה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה התמקם בעיר מפעל "האסאג", מפעל גרמני שהקים מספר מפעלים בפולין והעסיק יהודים כעובדי כפייה.
יהודים.
בשנת 1535 נתן המלך זיגמונד הראשון פריבילגיה לתושבי העיר למנוע ישיבת יהודים בה, ועקב כך גורשו היהודים מקיילצה. האיסור חודש בשנת 1761 על ידי הבישוף של קרקוב, ורק בעקבות המרד הפולני השני, דהיינו בשנת 1863, הותרה ישיבתם במקום. כך, על אף שבעיירות סמוכות כמו פינטשוב וחמילנסקי היו קהילות יהודיות, קיילצה נותרה ריקה מיהודים.
היהודים הראשונים שהתיישבו בעיר היו בעלי זכויות מיוחדות, כגון חיילי הצאר ניקולאי, שזכו בזיכיונות. אליהם הצטרפו יהודים תושבי הערים הסמוכות. תנופה במספר המשפחות נרשמה בעקבות בניית מסילת הרכבת בין ורשה לווינה. בשנת 1905, בעקבות שרפה בעיר חנטשין, עברו רבים מתושביה היהודים לקיילצה והקהילה גדלה.
ערב מלחמת העולם השנייה חיו בקיילצה כ-24,000 יהודים, ומיד לאחר הכיבוש הגרמני בספטמבר 1939 החלו פעולות כנגד היהודים בה – החרמת רכוש, הטלת קנסות, חטיפה לעבודות כפייה וכדומה. באפריל 1941 הוקם גטו קיילצה, שהכיל בשיאו כ-27,000 יהודים, לאחר שגם יהודים מהסביבה כולל 2,000 יהודים מלגוב ואפילו מווינה הועברו אליו. מרבית היהודים בגטו הועסקו בעבודות כפייה. באוגוסט 1942 החל חיסולו של הגטו, שנמשך 5 ימים: למעט כ-2,000 יהודים, שהועברו למחנות עבודה, נשלחו מרבית היהודים לטרבלינקה בשלושה משלוחים, ונרצחו שם, וקרוב ל-2,000 יהודים, בעיקר ילדים, קשישים ונשים הרות, נרצחו עוד בשטח הגטו.
ב-4 ביולי 1946, לאחר מלחמת העולם השנייה, בעקבות עלילת דם שלפיה חטפו היהודים ילד נוצרי לשם אפיית מצות, נרצחו 47 יהודים בפוגרום שנודע כפוגרום קיילצה.
ספורט.
קבוצת כדוריד של העיר ויווה קיילצה היא בין החזקות בפולין ואף זכתה בליגת האלופות בכדוריד בשנת 2016.
קורונה קיילצה היא קבוצת הכדורגל העירונית.
קילצה
קיאלצה
לוקה (נפה)
נפת לוקה (באיטלקית: Provincia di Lucca) היא נפה במחוז טוסקנה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 1,773 קמ"ר, ובשנת 2012 התגוררו בה 394,695 נפש. בירתה של הנפה בעיר לוקה.
הנפה גובלת בנפת מאסה-קרארה במחוז טוסקנה במערב, בנפת רג'ו אמיליה ובנפת מודנה במחוז אמיליה-רומאניה בצפון, בנפת פיסטויה ובנפת פירנצה במחוז טוסקנה במזרח, בנפת פיזה במחוז טוסקנה בדרום. הנפה מחולקת לשלושה אזורים גאוגרפיים: החלק המזרחי של המחוז, Piana di Lucca או Lucchesia, שטוח ויבשתי, החלק החופי, יעד מועדף לתיירות חוף הים, המכונה ורסיליה, והאזור ההררי או גרפגננה שבין הרי האלפים של אפואן לבין האפנינים הטוסקניים-אמיליים, חוצה את נהר סרצ'יו ועשיר ביערות.
יצחק לוריא
קורונה קיאלצה
נחש (קבוצת כוכבים)
הנחש הוא קבוצת כוכבים באזור קו המשווה השמיימי המייצגת נחש הכרוך סביב נושא הנחש. זוהי אחת מ-48 הקבוצות שהוגדרו על ידי תלמי והיא הקבוצה היחידה מבין 88 הקבוצות המודרניות שמחולקת לשני חלקים נפרדים: ראש הנחש בצד מערב, שהוא החלק הגדול יותר וזנב הנחש ממזרח. נושא הנחש חוצץ בין שני החלקים. למרות החלוקה שני החלקים נחשבים כקבוצת כוכבים אחת.
כוכבים מעניינים.
α בנחש (אונוקאלהאי) שנמצא בראש הנחש הוא ענק צהוב במרחק של 73 שנות אור ובעל בהירות נראית מדרגה 2.6. לכוכב יש שני בני לוויה חלשים עם דרגות בהירות 12 ו-13.
β בנחש שנמצא בראש הנחש הוא כוכב כפול המורכב מכוכב עם בהירות מדרגה 3.6 ובן זוג עם דרגת בהירות 9, שניתן לראות בטלסקופ חובבים. במשקפת ניתן להבחין בכוכב קרוב עם דרגת בהירות 7, שאינו שייך למערכת הכפולה.
גרמי שמים מעניינים אחרים.