בנוסף לתוואי השטח הקשה, מוסיפים החום והלחות הכבדים במהלך היום, הקור בלילה, הגשמים הכבדים והסיכון ללקות במחלות זיהומיות כגון מלריה על הקושי בחציית השביל. למרות זאת השביל הוא יעד פופולרי בקרב מטיילים החוצים אותו תוך ארבעה עד שנים עשר ימים.
היסטוריה.
המשתמשים הראשונים בשביל היו כורים אירופאים בשנות התשעים של המאה ה-19, שצעדו למכרות הזהב ביודה קוקודה. בין יולי 1942 לינואר 1943 נערכה לאורך השביל סדרת קרבות, שלאחר מכן תקבל את הכינוי המערכה על שביל קוקודה, בין כוחות יפנים לכוחות אוסטרלים. בעיירה פרנטרי גלי שבאוסטרליה הוקמה אנדרטה לזכר נופלי הקרבות.
לאחר המלחמה נזנח השביל ובמקומות רבים נטמע בצמחייה. עם זאת, בשנים האחרונות הפך השביל למוקד עלייה לרגל לאוסטרלים וב-2003 אף הוקמה אגודת שביל קוקודה. מטרות האגודה הן קידום החינוך והבריאות בקרב האוכלוסיות החיות לאורך השביל. החל ב-2001 חלה עלייה במספר המבקרים בשביל. בשנים 2007-2009 צעדו בשביל כ-5,000 מבקרים בשנה. לאחר מספר מקרי מוות (בעיקר בשל תשישות) החלו להשמע קריאות לבדיקות כושר גופני לפני היציאה לשביל.
חציית השביל.
ניתן לחצות את השביל משני הכיוונים, ולרוב נמשך בין ארבעה ימים לשנים עשר ימים, כתלות בכושר הגופני של הצועדים. המקומיים ידועים ביכולתם לחצות את השביל בשלושה ימים בלבד. לאורך השביל מצויים מספר בתי הארחה, חלקם בתוך כפרים וחלקם בצידי הדרך. הכפריים החיים לאורך השביל לוקחים חלק בפעילות הכלכלית שמביאים עמם התיירים ומציעים מזון ומקום לינה.
איתי פרנסיס
איתי פרנסיס (נולד ב-23 ביוני 1976) הוא מאמן אמנויות לחימה, לשעבר אלוף אירופה באיגרוף תאילנדי ואלוף העולם בקיקבוקס.
איתי פרנסיס נולד וגדל בשכונת נאות אפקה בתל אביב. התחיל להתאמן בלחימה משולבת בהיותו בן תשע אצל אלי אלימלך בהדר יוסף, המשיך להתאמן אצל אלימלך בשיטת לחימה משולבת, עד שנסע להתאמן באירופה ב-1999, שם התגורר. בגיל 15 קיבל תעודה שחורה, בגיל 21 קיבל תעודה שחורה דאן 2. ב-2001 עבר להתאמן עם רוב קמאן באמסטרדם.
פרנסיס היה אלוף ישראל בקרטה מגע מלא בשנים 1994-1989 ואלוף ישראל באיגרוף תאילנדי בשנים 1999-1992.
ב-2002 הפסיק להתחרות. מאזנו עומד על 33 קרבות מקצוענים, מתוך 16 ניצחונות ו-4 הפסדים, 12 מניצחונותיו השיג בנוק אאוט.
פרנסיס שנחשב כמתאגרף הקיק-בוקס שהגיע להישגים הגבוהים ביותר לחם בזירה עם שמות גדולים כגון אנדי סאוור, ואלברט קראוס, שניהם אלופי ה-k1-max לשעבר, את שניהם זכה לנצח בנקודות.
איתי נחשב חלוץ בתחום האגרוף התאילנדי בישראל והראשון שיצא להתחרות בחו״ל וזכה להישגים בינלאומיים ראשונים ובעצם סלל את הדרך לבאים אחריו
לאחר פרישתו עבד במשרה מלאה כמפיץ מוצרי התזונה הרבלייף. פרנסיס אימן שנים רבות במשרה חלקית.
ב-2007 פרנסיס חזר בתשובה, באוגוסט 2009 שב לישראל, בה הוא מתגורר כיום (2011). בשעות הבוקר הוא לומד בישיבה ובשעות אחר-הצהרים והערב מאמן.
פרנסיס התחתן בגיל 37 בשנת 2013.
שרה מיילס
שרה מיילס (באנגלית: Sarah Miles; נולדה ב-31 בדצמבר 1941) היא שחקנית קולנוע אנגלייה מועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1970 על הופעתה בסרט "בתו של ריאן".
ביוגרפיה.
נולדה בעיירה אינגטסטון שבאסקס, דרום מזרח אנגליה. אחיה של מיילס הוא הבמאי והמפיק מועמד פרס האוסקר כריסטופר מיילס.
נרשמה בגיל 15 לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. לאחר שסיימה את לימודייה ביצעה את הופעת הפריצה שלה לצידו של לורנס אוליבייה בסרט "תנאי המשפט" אשר העמידה אותה לפרס באפט"א לפריצת השנה.
תפקידה השני בסרטו של ג'וזף לוסי "המשרת" הקנה לה מועמדות לפרס השחקנית הבריטית הטובה ביותר.
הופיעה בקומדיה "אנשים מופלאים במכונות מעופפות" בתור פטרישיה בתו של איל העיתונות הלורד רונסלי (רוברט מורלי).
התפרסמה לראשונה בארצות הברית ובעולם בזכות תפקידה בסרטו של מיכלאנג'לו אנטוניוני "יצרים" בתור פטרישיה שכנתו של צלם האופנה תומאס (דייוויד המינגס).
מיילס לקחה לאחר מכן מספר שנים של הפסקה מקולנוע כדי להתמקד בקריירה בתור שחקנית תיאטרון, חזרה כדי לשחק את הדמות הראשית בדרמה דייוויד לין "בתו של ריאן".
בסרט גילמה את הצעירה האירית המפונקת רוזי ראין וקיבלה מועמדויות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, פרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
קיבלה את מועמדותה השנייה לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הדרמה הטובה ביותר על הופעתה בדרמה הספרותית "המלח שחזר מהים" בתפקיד האם החד הורית אן אוסבורן לצידו של קריס קריסטופרסון.
מיילס הופיעה בתפקיד משמעותי בפעם האחרונה בדרמת ההתבגרות הבריטית "תקווה ותהילה" בתור גרייס, אם המשפחה הבריטית רוואן.
למיילס ילד אחד מנישואיה הכפולים למחזאי ולתסריטאי הבריטי זוכה האוסקר רוברט בולט, הזוג חי ביחד 38 שנים עד לפטירתו של בולט.
אחמד קטאמש
אחמד סולימאן מוסא קטאמש (נולד ב-1950 באזור בית לחם) הוא סופר פלסטיני המזוהה עם החזית העממית לשחרור פלסטין. היה עצור מנהלית בידי ישראל מעל 8 שנים במצטבר.
ביוגרפיה.
נולד ב-1950 באזור בית לחם למשפחת פליטים פלסטינית שמקורה באזור ירושלים.
נעצר על ידי ישראל ב-1 בספטמבר 1992 ובנובמבר הוגש נגדו כתב אישום על סיוע לארגון לא חוקי. לאחר ששופט הורה לשחררו באוקטובר 1993, קטאמש הוחזק במעצר מנהלי במשך 5 שנים ו-7 חודשים, עד 15 באפריל 1998, בלא שהוגש כנגדו כתב אישום. לאחר שחרורו השלים דוקטורט במדע המדינה.
קטאמש הוא ממובילי הזרם הנוקשה בחזית העממית. הוא התנגד לדיאלוג עם יאסר ערפאת ואף נעצר ב-1999 על ידי הרשות הפלסטינית. ב-2001 הוזכר שמו כמועמד להחליף את מנהיג החזית אבו עלי מוסטפא לאחר שזה חוסל בידי ישראל.
ב-2010 לימד באוניברסיטת אל-קודס בירושלים.
ב-21 באפריל 2011 נעצר שוב בידי צה"ל. ב-3 במאי 2011 עמד להשתחרר ואז הוצא נגדו צו מעצר מנהלי לשישה חודשים על ידי אל"ם יאיר קולס, קצין המודיעין של פיקוד מרכז. הצו הוארך שוב ושוב. ארגון אמנסטי אינטרנשיונל הכיר בקטאמש כאסיר מצפון וקרא לשחרורו המיידי בלא-תנאי. ב-26 בדצמבר 2013 שוחרר קטאמש לאחר שנתיים וחצי במעצר מנהלי.
ב-14 במאי 2017 נעצר שוב והושם במעצר מנהלי ל-3 חודשים.
קטאמש הוא תושב אל-בירה, נשוי לסוהא ברגותי ואב לבת.
ש.ז. אריאל
ש&quot;ז אריאל
ש. ז. אריאל
דמות קולנועית
פילאר לורנגאר
לורנסה פילאר גארסיה סטה (בספרדית: Lorenza Pilar García Seta; 16 בינואר 1928 - 2 ביוני 1996) הייתה זמרת סופרן ספרדיה (אראגונית), שנודעה בשם הבמה פילאר לורנגאר. בעיקר התפרסמה בפרשנותה לאופרות ולסוגה הספרדית סרסואלה, וכסופרן נודעה במשלב המלא שלה, שהצטיין בגוון צעיר ובוויבראטו אופייני.
חייה.
פילאר נולדה ברובע אל גאנצ'ו של סרגוסה. בגיל צעיר מאוד השתתפה בתוכנית רדיו לכישרונות צעירים, שארגן רדיו סרגוסה. חינוכה המוזיקלי הרשמי החל בהיותה בת ארבע-עשרה, אצל מרגריטה מרטינס. היא עברה לברצלונה ללמוד בקונסרבטוריון למוזיקה שם והחלה להופיע בשם בדוי, לורן ארסה, באולמות שונים, כדי לממן את שיעוריה. בהמשך למדה במדריד אצל זמרת הסופרן הלירי הספרדייה אנחלס אוטאין ואחר בברלין אצל קרל אברט ואצל המצו-סופרן הרטה קלוסט (מי שהייתה מורתו של דיטריך פישר-דיסקאו).
פילאר הצטרפה כחברה למקהלת "תיאטרו דה לה סרסואלה" בסביבות 1949. הופעתה הראשונה כזמרת מקצועית התקיימה ב-1950 באוראן שבאלג'יר, בתפקיד מארושה. ב-1951 הופיעה לראשונה בספרד בתפקיד הראשי בסרסואלה "סל של תות שדה" (El canastillo de fresas). בשנת 1952 שרה בברצלונה כסולנית בסימפוניה התשיעית של בטהובן וברקוויאם הגרמני של ברהמס.
קריירת האופרה הבינלאומית שלה החלה ב-1955 בפסטיבל הבינלאומי באקס-אן-פרובאנס בצרפת, שם שיחקה את כרובינו בנישואי פיגארו. משם המשיכה להופעות בלונדון, בפסטיבל גליינדבורן ובבואנוס איירס. ב-1958 חתמה על חוזה עם הדויטשה אופר ברלין, והקשר שלה עם בית אופרה זה נמשך שלושים שנה. בשנת 1963 קיבלה את תואר "זמרת הלשכה" מן הסנאט של ברלין.
ב-1961 הופיעה לראשונה בפסטיבל זלצבורג בתפקיד איליה ב"אידומניאו" של מוצרט. אחר גילמה את דסדמונה באותלו באופרה של סן פרנסיסקו, את ויולטה בלה טרוויאטה ב"דויטשה אופר" בברלין, ואת דונה אלווירה בדון ג'ובאני במטרופוליטן אופרה. במהלך הקריירה שלה הופיעה במדריד, בריסל, לה סקאלה במילאנו, ליצאו בברצלונה, שרה לעיתים קרובות עם הפילהרמונית של וינה והאופרה של וינה, בפריז ועד טוקיו הרחיקה במסעותיה.
אלבום דואט הסרסואלה שלה עם פלאסידו דומינגו בפסטיבל המוזיקה של זלצבורג החזיר אותה אל השורה הראשונה של זמרי הסרסואלה הספרדית. ניצחונה האחרון בברלין היה כולנטין בההוגנוטים של מאיירבר.
ב-1991 העניקה קרן נסיך אסטוריאס את פרס האמנויות ל"דור הזמרים הספרדים הליריים" ויקטוריה דה לוס אנחלס, תרזה ברגנצה, מונסראט קאבאייה, חוסה קאררס, פלאסידו דומינגו, אלפרדו קראוס ופילאר לורנגאר. פילאר הודיעה על פרישתה והופיעה בקונצרט האחרון שלה בתיאטרון קאמפואמור באוביידו שבאסטוריאס, ספרד. ב-1994 קיבלה את "אות השירות המצוין" ממדינת ברלין.
פילאר לורנגאר מתה ממחלת הסרטן בברלין, שם עשתה את רוב שנות הקריירה שלה ושם התגוררה עם בעלה, ד"ר יורגן שאף.I.E.S. Pilar Lorengar, בית ספר תיכון לאמנויות התקשורת בעיר הולדתה, סרגוסה, קרוי על שמה.
גוד מיוזיק
Day 'n' Nite
Day 'n' Nite (נקרא גם "Day 'n' Nite (Nightmare)" ברשימת השירים באלבום) הוא סינגל הבכורה של אמן ההיפ הופ האלטרנטיבי האמריקאי, קיד קאדי, מתוך אלבום הבכורה שלו, .
הפקה.