השלב ניתן בספרות רומיות, כשבמרבית הסיווגים, שלב I ו-II מציינים מצב רפואי שבו הקרצינומה התפשטה לאזורים מקומיים בלבד. גידול בשלב III הוא גידול שהתפשט לקשרי לימפה אזוריים או לרקמות שכנות. שלב IV כולל גידול ששלח גרורות מרוחקות.
בכמה סוגי קרצינומות, שלב 0 מבטא קרצינומה נחה שתוארה לעיל.
תחת שלבים אלה, קיימים תת-שלבים (כגון a,b,c) כדי לתאר באופן מדויק יותר תת-קבוצות של מטופלים בעלי מאפייני גידול דומים (למשל, בסרטן השחלה, גידול מסוג Ia הוא גידול המוגבל לשחלה אחת, ללא מעורבות של הקפסולה וללא גידול על פני השטח של השחלה).
מרכיבים שונים בקביעת השלב (המתחשבת בגודל הגידול, מידת חדירתו ובגרורות) יכולים להשתנות באופן דרמטי בהתאם לסוג הרקמה המעורבת. כך למשל, במעי הגס ובשלפוחית השתן יש חשיבות פרוגנוסטית גדולה לעומק חדירת הגידול; בסרטני השד יש חשיבות לגודל הגידול; ובקרצינומה של הכליה יש חשיבות הן לגודל הגידול והן לעומק חדירתו.
דירוג.
דירוג קרצינומה הוא האופן שבו קובעים את מידת ההתמיינות המיקרוסקופית של הגידול, ועד כמה הוא דומה במאפייניו לתאים נורמליים. באופן כללי, ככל שתאי הגידול ממוינים היטב ודומים במראם לתאים נורמליים, כך הדירוג נמוך יותר והפרוגנוזה טובה יותר, וככל שהתאים אינם דומים לתאים בריאים אלא מציגים תמונה היסטולוגית שאינה ממוינת היטב, כך הפרוגנוזה גרועה יותר. שיטת המיון הזו כוללת ארבעה תת-סוגים של דירוג, מ-1 עד 4, כשדרגה 1 מסמנת גידול ממוין היטב שבו תאי הגידול הסרטני דומים מאוד במראם לתאים בריאים, ואילו דרגה 4 מסמנת גידול שאינו ממוין או שממוין ברמה מועטה. קרצינומות מדרגה 4 אינן דומות כלל לתאים המקוריים והבריאים שמהם נוצרו, ואין מאפיינים ברורים ומובנים של תאים בריאים בגידול זה.
סוגי קרצינומה.
סוגי קרצינומה על פי קודי ICD-O (סיווג מחלות אונקולוגיות בינלאומי; International Classification of Diseases for Oncology)
מדבר סיני
דניאל פרל
דניאל פרל (באנגלית: Daniel Pearl; 10 באוקטובר 1963 – 1 בפברואר 2002) היה עיתונאי יהודי אמריקאי, שנחטף בקראצ'י שבפקיסטן ונרצח בידי שוביו.
חייו.
דניאל פרל נולד בפרינסטון שבניו ג'רזי, וגדל בדרום קליפורניה. אביו הוא חתן פרס טיורינג, פרופסור יהודה פרל (מצד אמו צאצא של הרבי מקוצק, בנו של אלעזר דוד פרל ונכדו של חיים פרל, ממייסדי בני ברק וחבר ועד המושבה הראשון שלה). מ-1981 ועד 1985 למד פרל תקשורת כמקצוע ראשי בסטנפורד והיה ממייסדי עיתון לסטודנטים באוניברסיטה. פרל החזיק באזרחות ישראלית בנוסף לזו האמריקאית והוריו התגוררו בחיפה.
בעקבות טיול לברית המועצות, סין ואירופה, הצטרף דניאל פרל ככתב לעיתונים North Adams Transcript ו-Berkshire Eagle שבמערב מסצ'וסטס. ב-1990, כשהחל לעבוד בוול סטריט ג'ורנל, עבר להתגורר בסן פרנסיסקו.
פרל החל את דרכו בעיתון בסניף הוול סטריט ג'ורנל שבאטלנטה, וב-1993 עבר לסניף בוושינגטון כדי לסקר את תחום הטלקומוניקציה. ב-1996 עבר פרל לסניף העיתון בלונדון ושימש כתב לענייני המזרח התיכון. את אשתו מריאן פגש ב-1998 וכעבור שנה הם נישאו והשתקעו בפריז. ב-2000 עבר הזוג למומבאי, הודו, שם היה פרל למנהל ראשי של סניף מרכז אסיה, ובתפקיד זה שימש בעת שנחטף.
חטיפתו ומותו.
פרל ערך תחקיר עיתונאי אודות ריצ'רד ריד, שהורשע בניסיון לפוצץ מטוס נוסעים על ידי חומר נפץ שהוטמן בנעליו. ב-23 בינואר 2002, בדרכו לריאיון עם מי שהאמינו כי הוא מנהיג טרוריסטי, פרל נחטף על ידי קבוצה אשר כינתה עצמה התנועה הלאומית לשיקום הריבונות הפקיסטנית. קבוצה זו טענה כי פרל הוא מרגל, ושלחה לארצות הברית שורה של דרישות, לרבות דרישה לשחרור כל הפקיסטנים שנכלאו במהלך המערכה שהובילה ארצות הברית נגד הטרור. דרישה נוספת הייתה התרת משלוח מטוסי הקרב F-16 שנרכשו עבור חיל האוויר הפקיסטני, עסקה שהוקפאה עקב סנקציות של ארצות הברית בשל תוכנית פיתוח הנשק הגרעיני על ידי פקיסטן.
וכך נאמר בהודעה :
תמונות של פרל כבול באזיקים ואקדח מכוון לראשו כאשר הוא אוחז עיתון צורפו להודעה. לא הייתה כל תשובה לבקשת החוטפים מהעורך של פרל, וגם לא מאשתו אשר הייתה בזמן ההוא בהריון עם ילדם הראשון. שישה ימים לאחר מכן גרונו של פרל שוסף, וראשו נכרת. גופתו של פרל נמצאה לאחר מכן בקבר שטחי בפרברי קראצ'י ב-16 במאי.
הווידאו של דניאל פרל.
ב-21 בפברואר הופצה קלטת וידאו המתעדת את הרצח של פרל, שכותרתה: "השחיטה של המרגל-עיתונאי, היהודי דניאל פרל". הסרט נמשך כ-3 דקות ו-36 שניות. בקלטת הציג פרל את עצמו:
בחלקה הראשון של הקלטת פרל מציג את דרישות חוטפיו. דבריו של פרל לוו בכתוביות בשפת האורדו (ניב פקיסטני-מוסלמי). סביבו הוצבו תמונות של מוסלמים מתים, ששוביו האמינו כנראה שהן ביטוי לדיכוי. דמויות נוספות שנראו בקלטת הן נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש לוחץ ידיים לאריאל שרון, ראש ממשלת ישראל.
הווידאו הגיע לממשלת פקיסטן וארצות הברית. אתר ג'יהאדי הדליף את הווידאו לאינטרנט.
מעצרים.
החשודים במעשה נתפסו לאחר שעקבות כתובת הדואר האלקטרוני שנשלחה עבור הכופר, נמצאו על ידי ה-FBI. ב-21 במרץ, בפקיסטן, אחמד עומר סעיד שייח' (Ahmed Omar Saeed Sheikh) ושלושה חשודים נוספים נאשמו ברצח עקב חלקם בחטיפה ורצח של דניאל פרל. הם הורשעו ב-15 ביולי 2002. במהלך המשפט, שייח', מי שעמד מאחורי תכנון החטיפה, אמר לחוקריו כי הוא חטף את פרל כדי "להנחית מכה על ארצות הברית ולהביך את הממשלה הפקיסטנית". בטיעון שנערך לשייח' ב-2007 טען שהוא במו ידיו ערף את ראשו של פרל. על שייח' נגזר עונש מוות שלא בוצע. חשוד אחר טען, כי פרל הפך למטרה "כי הוא היה יהודי הפועל נגד האסלאם". חשוד מרכזי נוסף היה ח'אלד שייח' מוחמד, ממתכנני פיגועי 11 בספטמבר, שנופף בסכין בסרטון החטיפה, ועל פי ההערכה אמריקנית היה רוצחו של פרל. כיום הוא מוחזק במעצר במתקן המעצר בגואנטנמו. ב-19 במרץ 2013 פורסם כי השלטונות הפקיסטנים עצרו חשוד נוסף בשותפות בחטיפה וברצח, קארי עבדול א־חיי, מנהיג ארגון הטרור לאשקר א־ג'נאגבי.
תאוריות.
לאחר שפרל נחטף, קרוביו ניסו להסתיר את אזרחותו האמריקאית-ישראלית הכפולה, אשר לבסוף הודלפה על ידי עיתון "הארץ". הפילוסוף ברנאר-אנרי לוי בספרו "מי רצח את דניאל פרל", טען כי פרל נרצח על ידי השירות החשאי הפקיסטני לאחר שתחקירו איים לחשוף את הקשר שלהם לארגון אל-קאעידה, והפעלת הטרוריסט הבריטי ריצ'רד ריד. תאוריות קונספירציה טענו כי פרל היה מרגל ישראלי שהסתנן לרשת של אל-קאעידה וראשו נערף עקב בגידה באל-קאעידה.
מורשתו.
אוסף מתוך כתביו של פרל התפרסם לאחר מותו ב-2002. כן נוסדה על שמו קרן דניאל פרל, שנועדה לקדם הבנה בין תרבויות דרך עיתונאות, מוזיקה ותקשורת חדשנית. ברחבי העולם ציינו במהלך 2002 את ימי המוזיקה של דניאל פרל, וכך היה גם בין ה-7 ל-9 באוקטובר 2003.
אלמנתו, מריאן פרל, פרסמה את יומנה בשם "בכוח הלב" (A Mighty Heart), ועל פיו צולם סרט באותו שם בכיכובה של אנג'לינה ג'ולי. הקרנתו של הסרט החלה במאי 2007.
את דמותו של דניאל פרל מגלם השחקן דן פוטרמן.
באפריל 2013 התקיים אירוע הפתיחה של מכון דניאל פרל לעיתונאות בינלאומית (DPIJI) בבית ספר סמי עופר לתקשורת במרכז הבינתחומי הרצליה שהוקם בשיתוף פעולה בין בית הספר לתקשורת בבינתחומי לקרן דניאל פרל. כמו כן, חדר החדשות בבית הספר לתקשורת בבינתחומי הרצליה ייקרא על שמו של דניאל פרל. חדר החדשות החדשני יספק לעיתונאים במכון ולקהילת העיתונאות בישראל את המשאבים והציוד הנחוץ לכתוב ולהפיק כתבות איכותיות עבור קהלים ישראלים ובינלאומיים.
הקונגרס היהודי האמריקאי
הקונגרס היהודי האמריקאי (באנגלית: American Jewish Congress, גם AJCongress או AJC) הוא ארגון שהוקם בשנות מלחמת העולם הראשונה, לאחר שמגעים להקמתו החלו עוד קודם לכן על ידי יהודים אמריקאים כדוגמת לואי ברנדייס, פליקס פרנקפורטר, לואי מרשל, שמואל בלום ואחרים, שהיו פקידי ציבור אמריקאים רמי מעלה (ברנדייס היה שופט שהתפרסם ב-1906 בסכסוך עובדי סדנאות-היזע בניו יורק; הוא ואחרים שימשו בתפקידים בכירים בממשל רוזוולט בשנות השלושים). בראש הקונגרס היהודי עמד תחילה לואיס ברנדייס, שנבחר בבחירות דמוקרטיות של הקהילה היהודית בארצות הברית. הוא הוקם בשל הרצון, בעיקר של יהודים יוצאי מזרח-אירופה, לייצוג דמוקרטי יותר של יהדות ארצות הברית, מאשר זה של הוועד היהודי-אמריקני ה"אריסטוקראטי". אז גם נבחר השם "קונגרס", בהיותו נושא אסוציאציות אמריקניות חיוביות. לאחר מלחמת העולם נוסף גם צורך קונקרטי לייצוג היהודים בוועידת השלום בפריז.
ב–1918 נערכו בחירות כל-ארציות בהשתתפות כ-335,000 מצביעים. תחילה סוכם כי הארגון יתפזר לאחר סיום ועידת השלום. כאשר הגיע מועד הפיזור ב–1920 החליטו חלק מן הארגונים היהודיים, בעיקר ארגוני המהגרים ממזרח אירופה וארגונים ציוניים, להקים קונגרס קבוע, ואילו חלקים מן הקונגרס, כמו נציגי הוועד היהודי-אמריקני פרשו. הקונגרס, אשר חדל להיות אחרי ועידת השלום גוף המייצג את מרבית יהדות ארצות הברית, שם לו למטרה לפעול הן בענייני יהודי ארצות הברית, הן בענייני בניין הבית הלאומי וענייני יהדות העולם. AJCONG גילה נטייה ציונית מאז היווסדו, ובין ההוראות שניתנו ב-1918 למשלחתו לוועידת השלום, היו כאלה הנוגעות ליישום הצהרת בלפור. כדוגמה אחרת לנטייתו הציונית של הקונגרס, לראש הארגון נבחר החל מ-1930 הרב הרפורמי סטיבן שמואל וייז שהיה גם נשיא הפדרציה הציונית האמריקנית.
תא זרע
תא זרע הוא תא רבייה (גמטה, Gamete) המיוצר על ידי זכרים של יצורים רב-תאיים המתרבים ברבייה זוויגית (מינית).