לבית הדין סמכות שיפוט בכל המקרים והמחלוקות שמוגשות אליו ונוגעות בפרשנות ויישום אמנת אפריקה לזכויות האדם והעמים (האמנה) או לפרוטוקול ולכל מכשיר אחר לזכות אדם הרלוונטית שאושררה על ידי המדינות הנוגעות בדבר. באופן ספציפי, לבית הדין יש שני סוגים של סמכות שיפוט: מחלוקת ומייעצת. בהתאם לפרוטוקול (סעיף 5) והוראותיו (חוק 33), בית הדין רשאי לקבל עתירות מטעם הנציבות האפריקאית לזכויות אדם או ממדינות שהן צד לפרוטוקול או מארגונים בין-ממשלתיים אפריקאים. גם ארגונים לא ממשלתיים, המוכרים על ידי הנציבות האפריקאית לזכויות האדם בתור משקיפים ולחלופין, אנשים פרטיים מאותן מדינות שהצהירו שהן מקבלות את סמכותו של בית הדין, רשאים להגיש תיקים בפני בית הדין. נכון לינואר 2019, רק 9 מדינות הצהירו שהן מקבלות את סמכות בית הדין: בורקינה פאסו, גאנה, מלאווי, מאלי, רואנדה, טנזניה, הרפובליקה של חוף השנהב, תוניסיה וגמביה.
החל מינואר 2019, הצהירו 9 מדינות שהן מכירות בסמכות בית הדין לקבל עתירות גם מארגונים לא ממשלתיים (NGOs) וגם מאנשים פרטיים: בנין, בורקינה פאסו, חוף השנהב, גאנה, מאלי מלאווי, רואנדה, טנזניה, גמביה ותוניסיה.
פסקי דין.
ב־15 בדצמבר 2009 נתן בית הדין את פסק הדין הראשון שלו, ומצא כי בקשה נגד סנגל אינה קבילה. פסק הדין הראשון של בית הדין לגופו של עניין ניתן ביום 14 ביוני 2013, בפרשת טנזניה. היא מצאה כי טנזניה פגעה בזכויותיה של אזרחיה להשתתף בחופשיות בממשל באופן ישיר או באמצעות נציגים ללא קשר להשתייכות מפלגתית שלהם, והורתה לטנזניה לפעול בחוקתית, בחקיקה ובכל האמצעים האחרים הנחוצים כדי לתקן את ההפרות הללו. ב־28 במרץ 2014, בית הדין קבע נגד בורקינה פאסו, בתיק שהובא על ידי משפחתו של נורברט זונגו, עורך עיתון שנרצח בשנת 1998. בית הדין מצא כי בורקינה פאסו לא הצליחה לחקור את הרצח כראוי, וכשלה בחובותיה להגן על עיתונאים.
מיזוג מתוכנן עם בית הדין האפריקני לצדק.
ב -1 ביולי 2008, בפסגת האיחוד האפריקני בשארם א-שייח', מצרים, חתמו ראשי מדינות וממשל על פרוטוקול ביוני 2004 שעניינו מיזוג בית הדין האפריקני לצדק עם בית הדין האפריקני שעדיין לא קיים בעקבות החלטתן של מספר מדינות החברות בפסגת האיחוד האפריקני. החל מ-3 בפברואר 2014, רק חמש מדינות אשררו את הפרוטוקול מתוך 15 הדרושות לכניסתו לתוקף. בית הדין החדש יכונה בית הדין האפריקאי לצדק וזכויות אדם.
יוסף שרינסקי
יוסף אנדז'יי שרינסקי (בפולנית: Józef Andrzej Szeryński וגם Josef Szynkman; 8 בנובמבר 1893 או 1892 – 24 בינואר 1943) היה קולונל במשטרה בפולין בין מלחמות העולם, מפקח מחוז לובלין ולאחר מכן - במהלך מלחמת העולם השנייה - מפקד שירות הסדר היהודי בוורשה בהמלצת אדם צ'רניאקוב.
הוא נעצר על ידי הגסטפו ב-1 במאי 1942 בגין הברחת פרוות מגטו ורשה לשם הפקת רווחים כספיים אישיים. הוא שוחרר בתנאי שיוביל את פעולת הגירוש למחנה ההשמדה טרבלינקה ביולי 1942. בחודש שלאחר מכן ניסתה המחתרת היהודית להתנקש בחייו, ללא הצלחה. הוא נשאר בראש ההנהגה של שירות הסדר היהודי בגטו עד סוף האקציה הגדולה שגבתה את חייהם של למעלה מרבע מיליון אסירי הגטו - גברים, נשים וילדים. שרינסקי התאבד מיד לאחר גל הגירושים הבא, בינואר 1943.
ביוגרפיה.
יוזף שינקמן (Szynkman; לעיתים קרובות כתוב בכתיב שגוי "שנקמן"; Szenkman) נולד למשפחה יהודית. הוא שינה את שמו לשרינסקי בשנות ה-20 של המאה ה-20, הצטרף למשטרה הפולנית והגיע לדרגת אלוף-משנה (קולונל). במהרה פיתח אוטואנטישמיות, במסגרתה תייג יהודים כ"חיות" ו"פרות". לאחר הפלישה הגרמנית לפולין נעצר לזמן קצר על ידי הגרמנים. לאחר שחרורו עבר שרינסקי מלובלין לוורשה עם משפחתו והתיישב בגטו ורשה. ב-9 בנובמבר 1940 הפקיד אדם צ'רניאקוב בידי שרינסקי את ארגון שירות הסדר היהודי בשיתוף פעולה עם הגרמנים. שירות הסדר בפיקודו של שרינסקי היה אחראי לרדיפת תושבי הגטו והשתתף בחיפושים ובמעצרים ובאיסוף המגורשים באומשלגפלץ לפני שנשלחו אלה למחנות ההשמדה.
כמפקד המשטרה היהודית, היה שרינסקי תושב בעל זכויות יתר בגטו ואף היה פטור מהדרישה לענוד סרט זרוע עם מגן דוד. הוא נחשב בעיני רבים בגטו כמושחת שעוסק בפעילות בשוק השחור. ב-1 במאי 1942 עצרו הגרמנים את שרינסקי והאשימו אותו בגנבת מעילי פרווה שהוחרמו מאוכלוסיית הגטו. סגנו יעקב לייקין תפס את מקומו באופן זמני כמפקד המשטרה היהודית. עם זאת, שרינסקי שוחרר ב־26 ביולי 1942, כשהגרמנים הבינו שהם זקוקים לשירותיו כדי לארגן את הגירושים רחבי ההיקף של יהודי הגטו למחנה ההשמדה טרבלינקה, גירוש שבוצע בין 23 ביולי ל-21 בספטמבר 1942.
ב-21 באוגוסט 1942 נורה שרינסקי במהלך ניסיון התנקשות שביצע ישראל קאנאל, איש שירות הסדר היהודי, שהיה במקביל חבר במחתרת הארגון היהודי הלוחם. שרינסקי נפצע אך שרד.
ב-18 בינואר 1943 נכנסו כוחות גרמנים לגטו כדי לבצע פעולת גירוש מסיבית נוספת. באפריל החלו בפעולה שמטרתה הייתה לשלוח את כל תושבי הגטו שנותרו עד אז בחיים למחנות השמדה ועבודה. ימים ספורים לאחר חידוש הגירושים התאבד שרינסקי באמצעות בליעת ציאניד.
דן גור
דניאל "דן" ג'ושוע גור (נולד ב־28 באפריל 1975) הוא תסריטאי קומדיה ומפיק טלוויזיה יהודי-אמריקאי. הוא השתתף בכתיבתן של מספר תוכניות אירוח קומיות-סאטיריות אמריקאיות ביניהן: הדיילי שואו והלייט נייט עם קונאן או'בריאן.
כמו כן הוא עבד כתסריטאי, מפיק ובמאי בסדרת הפריים טיים של רשת NBC האמריקנית מחלקת גנים ונוף, וכן שימש כמפיק בפועל ואחד היוצרים של תוכנית הקומדיה האמריקאית ברוקלין 99.
חיים אישיים.
בשנת 2003 התחתן עם אשתו בטקס חתונה בין דתי יהודי-הינדי.
פילמוגרפיה.
תסריטאי.
ברוקלין 99:
מחלקת גנים ונוף:
אלכסנדר גולדשטיין (עסקן ציוני)
העמדה (מיני-סדרה, 2020)
העמדה (באנגלית: The Stand) היא מיני-סדרה אמריקאית מסוגת דרמה פוסט-אפוקליפסית המבוססת על רומן באותו השם מאת הסופר סטיבן קינג. מיני-הסדרה עלתה לשידור ברשת "פרמאונט+" ב-17 בדצמבר 2020.
רקע עלילתי.
כמו הרומן עליו היא מבוססת, מיני-הסדרה מביאה את חזונו האפוקליפטי של קינג על עולם שהוכנע על ידי מגפה ונמצא במאבק תמידי בין הטוב לרע. גורל האנושות כולו נשען על כתפיה השבריריות של אמא אביגיל בת ה-108 ועל קומץ הניצולים שעליהם היא פרשה את חסותה. אך מנגד, אמא אביגיל והניצולים מתמודדים מול סיוטיהם הגרועים ביותר, שלהם אחראי אדם בעל אישיות כריזמטית אך קטלנית וכוחות בל יתוארו: רנדל פלאג, המכונה האיש האפל.
הפקה.
פיתוח.
ב-25 בפברואר 2014, הוכרז כי אולפני האחים וורנר ו"סרטי CBS" עובדים על פיתוח עיבוד קולנועי לרומן של קינג, "העמדה". על פי הדיווחים, ג'וש בון היה עתיד להפיק ולביים את הסרט יחד עם ג'ימי מילר ורוי לי כמפיקים.
ב-30 במרץ 2018 דווח כי רשת "CBS All Access" פיתחה מחדש את הפרויקט כמיני-סדרה בת עשר שעות, כאשר בון עדיין התעתד לשמש כבמאי הפרויקט. ב-30 בינואר 2019 הוכרז כי "CBS All Access" הזמינה מההפקה עשרה פרקים למיני-הסדרה. מיני-הסדרה עתידה להיכתב על ידי בון ובן קאוול, ששניהם משמשים גם כמפיקים בפועל לצדם של רוי לי, ג'ימי מילר, וריצ'רד פ. רובינשטיין עם וויל ויסק ומירי יון כמפיקים-שותפים ואוון קינג כמפיק. על פי דיווחים חדשותיים, סטיבן קינג כתב למיני-הסדרה סיום שונה לחלוטין מהסיום המתואר ברומן. בנוסף, דווח כי קינג ובנו, אוון, עתידים לכתוב את התסריטים עבור פרקי הסיום של מיני-הסדרה.
ב-13 בספטמבר 2019, בון פרסם סרטון בחשבון האינסטגרם הפרטי שלו כדי להודיע שההפקה על הסדרה החלה.
ליהוק.
ביוני 2019, דווח על ליהוקם של ג'יימס מרסדן, אמבר הרד, וופי גולדברג, גרג קיניר, אודסה יאנג והנרי זאגה, לדמויותיהם של סטיוארט רדמן, נדין קרוס, אמא אביגיל, גלן בייטמן, פראני גולדסמית' וניק אנדרוז, בהתאמה. ב-8 ביולי, מרילין מנסון אישר במהלך ריאיון למגזין "Revolver" שהוא לוהק לתפקיד לא ידוע, וכן הקליט גרסת כיסוי לשיר "The End" של להקת "הדלתות, שיושמע במהלך מיני-הסדרה. ב-1 באוגוסט, "CBS All Access" הכריזו רשמית במהלך מצגת הקיץ של TCA על ליהוקם של מרסדן, הרד, יאנג וזאגה. ב-11 בספטמבר הוכרז כי אלכסנדר סקושגורד לוהק לדמותו של רנדל פלאג. ובמקביל אושר רשמית שגולדברג, ג'ובאן אדפו, אוון טיג, בראד ויליאם הנק ודניאל סנג'אטה יגלמו את דמויתיהם של אמא אביגיל, לארי אנדרווד, הרולד לאודר, טום קאלן וקוט, בהתאמה. באוקטובר, נט וולף, איון ביילי, קתרין מקנמרה, האמיש לינקלטר והת'ר גראהם לוהקו לצוות השחקנים.
צילומים.
צילומי מיני-הסדרה החלו בוונקובר שבקולומביה הבריטית בספטמבר 2019.
מחלוקת.
ב-7 באוגוסט 2019 דיווח מגזין "Daily Moth" על כך שג'וש בון ליהק שחקן שומע (הנרי זגה) במקום שחקן חירש לגילום דמות חירשת, ניק אנדרוז. הידיעה עורר התנגדות מצדם שחקנים חרשים רבים ידועים. אדם חירש מלוס אנג'לס, ג'ארד פרז-דה-בוסק, ניהל שיחה קצרה באינסטגרם עם בון, ושיתף אותה בבלוג והציג צילומי מסך ממנה באזור התגובות.
בתגובות על הליהוק, הסביר בון כי דמותו החירשת של ניק אנדרוז הופכת בחלומותיה לרוח רפאים שיכולה לדבר ולשמוע, כך שמקובל ללהק שחקן ששומע לדמות שחירשותה ושמיעתה תלויה בשנתה או בערותה. בון ציין שהנרי זגה הוא שחקן מסור, שעבד קשה מאוד על מנת ללמוד את שפת הסימנים האמריקאית וכי יהיו יועצים חירשים על הסט.
"CAD Media" הודיעה בחשבון הטוויטר שלה כי תתקיים פגישה בין צוות ההפקה של המשרד למשרדי "CBS" בעקבות המחלקות על הנושא הזה.
שידור.
ב-25 באוגוסט 2020, אושר רשמית שמיני-הסדרה תעלה לשידור ב-17 בדצמבר 2020.