איאנש הבין שעל מנת למצוא את נתיב השיט המדיוק, עליו להשתמש במשולש זרם (current triangle), אשר בעזרת שימוש בטריגונומטריה מגלה את נתיב השיט שיש להשתמש בו. איאנש גילה שעליו לשוט צפונה יותר ממסלול שיט שלא היה מתחשב בזרם, וכך הצליח לשוט מסביב לכף, עלה על החוף ולקח משם כמזכרת, צמח מקומי.
חשבון אינטגרלי
האספה המחוקקת
ג'רי דאגלס
ג'רי דאגלס (באנגלית: Jerry Douglas; 12 בנובמבר 1932 – 9 בנובמבר 2021) היה שחקן יהודי-אמריקאי. היה מוכר בשל גילום דמותו של ג'ון אבוט באופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח", שם הוא שיחק במשך יותר מ-30 שנים עד להופעתו האחרונה ב-2016.
ביוגרפיה.
דאגלס נולד בשם ג'רלד רובינשטיין בצ'לסי שבמסצ'וסטס, שם גדל וחונך. הוריו היו מהגרים יהודים ממזרח אירופה. בשנת 1950 סיים את לימודיו בתיכון המקומי בצ'לסי, ומשם המשיך לאוניברסיטת ברנדייס, שם רכש תואר ראשון בכלכלה. דאגלאס המשיך ללימודי משפטים במנהטן, אך פרש לאחר שמונה חודשים בלבד, והחל להיבחן לתפקידי משחק, בתקווה להיות שחקן. חוסר הידע שלו במשחק תסכל אותו והוא עזב עם משפחתו את ניו יורק לעמק סן פרננדו שבמחוז לוס אנג'לס, קליפורניה, שם החל דאגלס לעבוד כסוכן ביטוח. בלילות לקח שיעורי משחק.
קריירת משחק.
בהמשך ללימודיו, זכה דאגלס בתפקיד במחזה, עליו קיבל ביקורת מצוינת. אירוע זה הוביל אותו להשתמש בשירותיו של סוכן שחקנים.
במשך מספר שנים, הופיע דאגלס בסדרות טלוויזיה שונות, דוגמת "משימה בלתי אפשרית", בהן שיחק בדרך כלל את הנבל.
בשנת 1982, לוהק דאגלס לתפקיד ג'ון אבוט, הפטריארך של משפחת אבוט, והמייסד של תאגיד הקוסמטיקה "ז'בו" באופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח". דאגלס שיחק בסדרה במשך 24 שנים, עד תום החוזה שלו בשנת 2006. עם זאת, גם לאחר תום החוזה שלו הוא שב להופיע בסדרה כשחקן אורח.
קודם להופעתו באופרת הסבון המצליחה, וגם במקביל אליה הופיע דאגלס בעשרות סדרות וסרטים.
קריירת זמר.
בנוסף לקריירת המשחק, דאגלס היה גם זמר שהופיע בבתי קזינו ואולמות ברחבי ארצות הברית וקנדה.
דיסקוגרפיה.
בשנת 2007, הוציא לאור אלבום: "The Best Is Yet to Come", הכולל שירי ג'אז ושירים מהופעותיו.
חיים פרטיים.
אשתו הראשונה הייתה השחקנית ארלין מרטל, ולהם בת ובן. בשלב מסוים, החליטה אשתו לעבור ממחוז לוס אנג'לס להתגורר בעיר כרמל, בצפון מדינת קליפורניה, ולקחה איתה את ילדיהם. דאגלס, שלא רצה לוותר על משפחתו, עזב את לוס אנג'לס והצטרף אליהם. בני הזוג התגרשו בכל זאת, ודאגלס חזר ללוס אנג'לס במטרה להמשיך בקריירת המשחק שלו. דאגלס ואשתו ניהלו קרב משפטי על אחזקת ילדיהם, בו הוא ניצח.
בשנת 1985, נישא דאגלס לקימברלי בנקיר, הצעירה ממנו בכעשרים שנה, ולשניים בן משותף.
דאגלס נפטר ב-9 בנובמבר 2021, בגיל 88, אחרי מחלה קצרה. הותיר אשה, בת, נכדים ונינים.
OFK בלגרד
מועדון כדורגל הנוער בלגרד (בסרבית: Омладински фудбалски клуб Београд) הוא אחד ממועדוני הכדורגל הבכירים של העיר בלגרד, בירת סרביה. המועדון ידוע גם בשמו המקוצר OFK בלגרד או בקיצור רב יותר, בלגרד.
המועדון נמצא, מאז הקמתו, בצילן של שתי הקבוצות החזקות בבלגרד בפרט ובסרביה בכלל, הכוכב האדום בלגרד ופרטיזן בלגרד. המועדון ממוקם בשכונת קאראבומרה שבבלגרד, אחת השכונות הגדולות והחשובות בעיר.
היסטוריה.
OFK בלגרד הוקמה בשנת 1911, תחילה בשם BSK בבלגרד, בירת ממלכת סרביה. הקבוצה זכתה חמש פעמים בתואר אלופת יוגוסלביה בתקופת ממלכת יוגוסלביה. כמו כן, במהלך השנים 1945–1950, נקראה הקבוצה "מטאלאץ בלגרד".
לאורך השנים, הייתה OFK בעילית של הכדורגל הסרבי אך תמיד בצילן של שתי הגדולות, פרטיזן והכוכב האדום. בנוסף לכך, הקבוצה לא משכה קהל רב, דבר שגרם לראשי המועדון בשנת 1950 להחזיר את השם הישן BSK, במטרה למשוך את הקהל חזרה על ידי שינוי תדמית הקבוצה.
שנות ה-50 ושנות ה-60 היו תור הזהב של הקבוצה. כבר בשנת 1953, הקבוצה זכתה בגביע היוגוסלבי כאשר שלוש זכיות נוספות בגביע הגיעו בשנים 1955, 1962 ו-1966. כמו כן, הקבוצה הגיעה פעמיים למעמד סגנית האלופה, בעונות 1955 ו-1964 והקבוצה מיעטה להיות מדורגת מתחת למקום השישי בליגה היוגוסלבית. באותו הזמן, הקבוצה שינתה את שמה פעם נוספת, בשנת 1957 שינתה ל-"OFK בלגרד", שמה הנוכחי כיום. הקבוצה עשתה כן כדי לנסות למשוך אוהדים נוספים לקבוצה ובעיקר צעירים מהעיר בלגרד שלא היו אוהדי פרטיזן או הכוכב האדום. בתקופה זו, הקבוצה הציגה יכולת טובה מאוד והציגה כדורגל התקפי ומשוך לעין, דבר שגרם לה לזכות בכינויה: "רומאנטיצ'ארי", כינויה גם כיום.
במהלך שנות ה-60 והמחצית הראשונה של שנות ה-70 הגיע תור הזהב של הקבוצה במשחקים האירופיים, במהלך תקופה זו, השתתפה הקבוצה שמונה עונות שונות במפעלים האירופאיים כאשר ההישג הגדול ביותר של הקבוצה בתקופה זו היה בגביע המחזיקות בעונת 1962/1963, אז הגיעה עד שלב רבע-גמר המפעל, אז הפסידה לקבוצת טוטנהאם הוטספר, שזכתה לבסוף בתואר. במהלך עשר השנים הבאות, חלק מקבוצות הפאר של היבשת באותה התקופה נכנעו ל-OFK, ביניהן פיינורד, פנאתינאיקוס, יובנטוס ובולוניה.
אחרי תור הזהב של הקבוצה הגיע גם העידן הפחות טוב, כאשר במחצית השנייה של שנות ה-70 ובמהלך שנות ה-80 הקבוצה החלה להתדרדר ברמתה ולאט לאט ירדה בדירוגה ביוגוסלביה והחלה אף לרדת לליגת המשנה ולעלות חזרה מדי פעם מבלי אפשרות "לתקוע יתד" בליגה הבכירה. למרות זאת, הקבוצה הצליחה להתאושש מהירידה ביכולתה וחזרה לצמרת בכדורגל הסרבי במהלך שנות ה-90, אז הייתה סרביה ומונטנגרו מדינה נפרדת וסיימה רביעית בליגה של סרביה ומונטנגרו בעונות 1992 ו-1994, תצוגה שרימזה במעט על חזרה של OFK לצמרת הכדורגל הסרבי בשנות ה-2000.
בקיץ 2003 חזרה הקבוצה למסגרות הכדורגל של אירופה כאשר הוגרלה לגביע האינטרטוטו ב-2003. כבר במשחק הראשון, שנערך בבלגרד, ניצחה הקבוצה הסרבית את קבוצת נרבה טרנס האסטונית בתוצאה 1–6 אך התוצאה נפסלה בשל השלכת רימון עשן מיציע אוהדי OFK. בחקירה שנערכה לאחר מכן, התברר כי את הרימון זרק אוהד קבוצה אחרת מבלגרד שקבוצתו ירדה לליגת המשנה באותה השנה בשל הפסד בסוף העונה ל-OFK. למרות זאת, המשחק הראשון נפסל ורק המשחק השני, שנערך בטאלין קבע את תוצאת המפגשים בין הקבוצות, כאשר את המשחק ההוא ניצחה גם כן בלגרד, 5-3. בסיבוב השני כבר הפסידה הקבוצה לקבוצה הצ'כית, סלובאקו.
הקבוצה המשיכה בעונות שלאחר מכן לשחק במסגרות האירופיות השונות והפכה לאחת מקבוצות הצמרת בסרביה, עם התפרקותה מסרביה ומונטנגרו.
הופעות אירופיות.
לפני הקמת אופ"א (שהייתה בשנת 1954) שיחקה OFK בלגרד, אז בשמה הישן BSK (בלגרד ספורט קלאב), בגביע מיטרופה, הטורניר הרשמי הראשון למועדוני כדורגל באירופה. הקבוצה השתתפה בטורניר בחמש עונות כאשר באף אחת מהן לא השיגה תוצאות מיוחדות ולרוב נשרה בשלבים מוקדמים, כמעט תמיד על ידי מועדונים מהונגריה שהייתה באותם הימים ממעצמות הכדורגל באירופה. בטורנירים של אופ"א השתתפה בלגרד ב-10 עונות שונות כאשר ההישג הגדול ביותר של הקבוצה הוא העפלה לחצי גמר גביע המחזיקות בעונת 1962/1963.
בגביע מיטרופה.
בגביע מיטרופה הגיעה הקבוצה פעם אחת לסיבוב הראשון (הפסידה לסלאביה פראג הצ'כוסלובקית), פעמיים הגיעה לרבע הגמר (הפסידה פעמיים לקבוצות מהונגריה - MTK בודפשט ופרנצווארוש). כמו כן, הקבוצה העפילה פעמיים עד חצי גמר המפעל, בעונת 1939 (אז הודחה על ידי אויפשט ההונגרית) ובעונת 1940 (אז הודחה על ידי פרנצווארוש, גם היא מהונגריה).
בגביעי אירופה השונים.
ההישג הגדול ביותר של הקבוצה באירופה, בגביע אירופה למחזיקות גביע הגיע כבר בעונתה הראשונה של הקבוצה במפעלים האירופיים 1962/1963. בסיבוב המוקדם עברה הקבוצה את קבוצת פ.צ. האלהשר ממזרח גרמניה לפני שניצחה גם את קבוצת פורטדאון מצפון אירלנד בסיבוב הראשון. ברבע הגמר גברה הקבוצה על הקבוצה האיטלקית נאפולי לפני שהפסידה בחצי הגמר לטוטנהאם הוטספר האנגלית.
בעונת 1968/1969 שיחקה הקבוצה בגביע ערי הירידים, אז גברה בסיבוב הראשון על קבוצת ראפיד בוקרשט מרומניה ובסיבוב השני גברה על קבוצת בולוניה האיטלקית. בסיבוב השלישי הקבוצה הפסידה לקבוצת גוזטפה הטורקית.
בעונת 1971/1972 שיחקה הקבוצה בפעם הראשונה בגביע אופ"א, בסיבוב הראשון הקבוצה ניצחה את קבוצת יורגודן משוודיה ובסיבוב השני הפסידה לקבוצת פ.צ. קרל צייס יינה ממזרח גרמניה.
בעונת 1972/1973 שיחקה הקבוצה שנית בגביע אופ"א, אז הגיעה למעמד רבע הגמר כשהיא עוברת בדרך את הקבוצות הבאות לפי הסדר: דוקלה פראג מצ'כוסלובקיה, פיינורד ההולנדית וברואה סטארה זאגורה מבולגריה עד שנעצרה בשלב רבע הגמר על ידי קבוצת טוונטה ההולנדית. בעונת 2006/2007 שיחקה בלגרד בשלב המוקדמות השני של גביע אופ"א, בו הפסידה לאוסר הצרפתית.
אריה ליאונה קארפי
אריה ליאונה קארפי (באיטלקית: Leone Carpi; 1887–1964) היה מנהיג ציוני רוויזיוניסטי של יהודי איטליה, וחוקר משפט.
משפחתו.