פאוסניאס וממנון מציינים ניצחון רומאי שבעקבותיו ארכלאוס והטיראן האתונאי אריסטיון מצאו את עצמם לכודים בפיראוס ובאתונה בהתאמה. סולה מיהר לפצל את צבאו ולהטיל מצור על אתונה ופיראוס גם יחד, כשסולה עצמו בחר להישאר עם הכוח שצר על פיראוס. ארכלאוס וחייליו ניסו לחבל במאמצי המצור בדרכים שונות אך ללא הועיל. בד בבד, המצור ההדוק על אתונה שנמשך לכל אורכו של חורף 86/87 הוביל את תושביה לחרפת רעב. בתחילת שנת 86 קרסה אתונה בפני הסתערות של הכוחות הצרים. זמן קצר אחר כך, בראשון במרץ כשהם מעודדים מנפילת אתונה, הצליחו חייליו של סולה לכבוש את פיראוס, אולם ארכלאוס הצליח לחמוק מן העיר עוד קודם לכן דרך הים לתסליה.
קרב כירונאה.
לאחר שהותיר לאנשיו לבזוז ולשרוף את פיראוס, כעונש לתמיכה בארכלאוס, יצא סולה בעקבותיו של ארכלאוס. שני הצבאות נפגשו במישור שליד כירונאה. צבאו של ארכלאוס, שהורכב מלאומים שונים, הגיע למספר המרשים של 120,000 חיילי רגלים, פרשים ומרכבות. צבאו של סולה סבל מנחיתות מספרית משמעותית כשכוחותיו מנו בסך הכול 15,000 רגלים וכ-1,500 פרשים. אך למרות הנחיתות המספרית הצליחו הלגיונרים של סולה להכניע את מרבית הגיס שעמד לרשות ארכלאוס, לא מעט הודות לתחבולותיו של סולה. קרוב למאה אלף חיילים מהכוח הפונטי מצאו את מותם, כשארכלאוס מצליח לנסוג לכלקיס עם 20,000 הניצולים. לאחר שארגן מחדש את כוחותיו החל לפשוט על חופי יוון כשהוא מנצל את העליונות הימית של הצי הפונטי.
קרב אורכומנוס.
כשהגיעו הידיעות על המפלה הצבאית בכירונאה הורה מיתרידטס על גיוס צבא נוסף בסדר גודל של קרוב ל-70,000 חיילים, ושליחתו ליוון. כוחות אלו חברו לכוחות שנשארו תחת הנהגתו של ארכלאוס והתכוננו למערכה נוספת. בקרב השני והמכריע, שהתקיים בסמוך לאורכומנס, תריסר ק"מ בלבד מזרחית לכירונאה, שוב נחלו הכוחות הפונטיים מפלה קשה. ביום הראשון לקרבות נפלו קרוב ל-20,000 חיילים מקרב החיל הפונטי, כולל דיוגנס, בנו של ארכלאוס. ביום השני חוסל הצבא הפונטי כליל ופוזר לכל עבר.
הסכם השלום.
לאחר המפלה באורכומנוס השתכנע מיתרידטס שעליו למצוא דרך לסיים את העימות עם רומא. היה ברור למיתרידטס שהצעד הבאה של סולה, לאחר שהגיס הפונטי ביוון הושמד כולו, הוא לעבור לאסיה הקטנה עם כל צבאו ולהחזירה למרות רומא. מיתרידטס שלח את ארכלאוס כנציגו לדון עם סולה על הסכם שיביא לסיום המלחמה. שני המצביאים נפגשו ככל הנראה בסוף שנת 86 לפנה"ס. סולה דרש ממיתרידטס להסיג את כוחותיו מביתיניה, קפדוקיה ופפלגוניה, כמו כן מיתרידטס יאלץ לוותר על שאר כיבושיו באסיה הקטנה, לשלם 2,000 כיכרות כסף כפיצוי, לשחרר את כל השבויים שנמצאים ברשותו ולמסור שבעים אוניות מלחמה, על ציודן וצוותיהן. לכאורה, סולה דרש ממיתרידטס מחיר כבד תמורת שלום, אך הוא השאיר תחת שליטתו את ממלכת פונטוס וכנגזרת מכך את כס מלכותו ומעמדו כמלך. בנוסף הוא העניק למיתרידטס מעמד של חבר ובן ברית של העם הרומי. ארכלאוס הסכים לתנאים שהציג בפניו סולה, אך ההסכם עדיין היה כפוף לאשרור המלך. מיתרידטס נפגש עם סולה בעצמו וניסה להמתיק את הגלולה בניסיון לשמור על פפלגוניה ולבטל את סעיף מסירת אוניות המלחמה. סולה סירב בעקשנות לכל שינוי בהצעה שפרס בפני ארכלאוס ולבסוף מיתרידטס נעתר. על אף העליונות הפונטית בזירה הימית, הסכם השלום הפך להכרחי מבחינתו של מיתרידטס. פימבריה, מצביא רומי שעמד בראש הצבא שנשלח על ידי הסנאט כדי להחליף את סולה במערכה נגד מיטרידתס, כבר נחת באסיה הקטנה והחל לדחוק את הכוחות הפונטיים מפרגמון, ומיתרידטס העדיף את תנאיו הנוחים של סולה על פני כניעה לפימבריה. סולה עצמו היה שותף ברצון לסיים את מעשי האיבה בינו לבין מיתרידטס, כך שהראשון יוכל להפנות את מרצו ותשומת לבו לאויביו הפוליטיים ברומא. כך הגיעה לסיומה המלחמה המיתרדטית הראשונה.
העריקה לרומא.
עריקתו של ארכלאוס לרומא לאחר סיום המלחמה המיתרדטית הראשונה העלתה את החשד שהוא בגד במלכו עוד כשהיה תחת שירותו. החשד הראשון בהיות ארכלאוס בוגד הועלה אחרי התבוסה בכירונאה, כאשר מפקד כוח התגבור דורילאוס התקשה להאמין שהצבא הפונטי האדיר הובס על ידי צבאו המצומצם של סולה ללא מעשה בגידה כלשהו שסייע לרומאים. החשד רק התעצם בשל היחס האדיב שהפגין סולה כלפי ארכלאוס במהלך הדיונים על הסכם השלום בין פונטוס לרומא. ארכלאוס התלווה לסולה בדרכו להלספונטוס (מיצר הדרדנלים), כאשר במהלך המסע נפל ארכלאוס למשכב. סולה דאג שיריבו לשעבר יזכה לטיפול מסור, ופלוטרכוס מציין שהיה זה טיפול שווה ערך לכזה שהיה זוכה לו מצביא רומא. יתר על כן, סולה העניק לו במתנה שטחי אדמה נרחבים באובויה. כמו כן, סולה הציע לארכלאוס שאם מיתרידטס יפעל בעתיד נגד רומא עליו לנטוש את שירותיו. ארכלאוס סירב בתוקף ונימק את תשובתו בכך שהוא לעולם לא יבגוד באדם ששמו מפקד על צבאו.
מיתרידטס החל לחשוד שהסכם השלום עם רומא, שארכלאוס היה אדריכלו, היטיב באופן מוגזם עם סולה, בעיקר בסוגיית מסירת הצי הפונטי שחיסל למעשה את היתרון האחרון של מיתרידטס על הרומאים. לבסוף, אם בשל היותו בוגד או בשל חששו מתגובת מיתרידטס להאשמות שהועלו נגדו, נמלט ארכלאוס עם משפחתו לאחד ממפקדיו של סולה, פראיטור בשם ל. ליקיניוס מורנה, והתריע על כוונותיו של מיתרידטס לפעול בעתיד נגד הרומאים. בתמורה סולה העניק לו מעמד של חבר ושותף של העם הרומי. מאוחר יותר אנו שומעים שארכלאוס תפקד כיועץ ללוקולוס במהלך המלחמה המיתרדטית השלישית. בנוסף לכך, במהלך אותה מלחמה שלח מיתרידטס מכתב לארסאקס מלך הפרתים שבו הוא מבקש ממנו להפוך לבן בריתו במלחמתו נגד רומא. מיתרידטס מתפאר בהישגיו במהלך המלחמה המיתרדטית הראשונה, ומסביר כיצד מאמציו לגרש את הרומאים מאסיה ושחרור יוון סוכלו על ידי בגידתו של ארכלאוס. עדות זו לא מהווה עדות מפלילה אלא בעיקר חושפת את דעתו של מיתרידטס, ואפשרי שהחשד שדבק בארכלאוס אפשר למיתרידטס להיתלות בתירוץ נוח משפיל פחות לתבוסה שספג בהתמודדותו מול הרומאים במהלך המלחמה המיתרדטית הראשונה.
הערות שוליים.
כל המקורות העתיקים בשפה האנגלית, אלא אם צוין אחרת.
אצטדיון טוטו עכו
אצטדיון טוטו עכו הוא אצטדיון כדורגל, הנמצא בעיר עכו, ומשמש כמגרשה הביתי של קבוצת הפועל עכו. האצטדיון ממוקם בכניסה הדרומית לעיר, בסמוך לצומת עין המפרץ.
האצטדיון מכיל 5,000 מקומות ישיבה בשני יציעים מקורים, ארבעה חדרי הלבשה, חדרי שירות נוספים ובנוסף 1,000 מ"ר של שטחי מסחר. הקמתו של אצטדיון הכדורגל בעלות של כ-50 מיליון שקלים התאפשרה לאחר שיתוף פעולה בין עיריית עכו ובין המועצה להסדר ההימורים בספורט, רכבת ישראל, משרד התחבורה והמשרד לפיתוח הנגב והגליל.
היסטוריה.
מגרשה הביתי של הפועל עכו במשך שנים רבות היה האצטדיון העירוני עכו המכונה "אצטדיון נפוליאון" בשל מיקומו בגבעת נפוליאון. בתחילת שנות ה-2000 נהרס היציע המערבי באצטדיון לטובת פרויקט של רכבת ישראל. לאחר הריסת היציע נפסל האצטדיון לשימוש במשחקי ליגה ומאז הוא משמש כמגרש האימונים של הקבוצה. עד לפתיחת האצטדיון החדש, שחלק מהמימון להקמתו הגיע מרכבת ישראל כפיצוי על האצטדיון הישן, נאלצה הפועל עכו להעביר את משחקי הבית שלה לערים אחרות.
האצטדיון נחנך ב-4 בספטמבר 2011 לאחר כשנתיים וחצי של בנייה, במשחק ידידות של הפועל עכו נגד אלופת הליגה, מכבי חיפה, אשר הסתיים בתוצאה 2:0 לטובת האלופה.
המשחק הרשמי באצטדיון נערך במסגרת ליגת העל ב-12 בספטמבר 2011, בין הפועל עכו להפועל באר שבע. המשחק הסתיים בניצחון 0–2 להפועל עכו.
בתאריכים שבין ה-30 ביולי 2016 ועד ל-6 באוגוסט באותה שנה, בשל אי קבלת אישורים מהמנהלת לאירוח באצטדיונים כמו סמי עופר, עירוני ק"ש ודוחא, נאלצו הקבוצות הביתיות להתארח זמנית באצטדיון טוטו עכו, והאצטדיון שבר שיא של ארבעה משחקים בשבוע אחד.
בעונת 2016/17 קבוצת הפועל רובי שפירא חיפה שיחקה באצטדיון.
בעונת 2017/18 קבוצת הפועל קריית שמונה שיחקה באצטדיון באופן זמני בעקבות שיפוצים באצטדיון עירוני קריית שמונה.
ממשלת המעבר הפדרלית של סומליה
ממשלת מעבר פדרלית (בסומלית: Dowladda federaalka kumeelgaarka) הייתה הממשל המוכר על ידי מרבית מדינות העולם כממשלת רפובליקת סומליה בין השנים 2004 ל-2012. הממשלה נוסדה כאחת מן המוסדות הפדרליים הזמניים של הממשלה על בסיס כתב האמנה הפדרלי הזמני, שאושר בנובמבר 2004 על ידי הפרלמנט הפדרלי הזמני.
ממשלת המעבר הפדרלית נוהלה על ידי ראש הממשלה ותחת נשיא המדינה. הממשלה מנהלת את המדינה החל מ-2004 בשל המצב הביטחוני הרגיש במדינה, שמרבית האזורים בה נמצאים בשליטת כנופיות וארגוני טרור שמיוחסים להם קשרים עם ארגון הטרור אל-קאעידה.
הממשלה נאבקה בארגון הטרור א-שבאב, ומגובה על ידי כוחות האו"ם, האיחוד האפריקאי וארצות הברית, זאת בניסיון לשחרר את כל אזור דרום סומליה הנמצא בשליטתו המוחלטת של הארגון.
באוגוסט 2011 ממשלת המעבר הצליחה להשתלט על כל מוגדישו, לאחר קרבות קשים מול ארגוני הטרור והכנופיות השונות. בספרמבר 2012 כוננה מערכת ממשל חדשה המבוססת על משטר נשיאותי למחצה ונבחר נשיא חדש, חסן שייח מחמוד.
ההכרה הבינלאומית.
ממשלת המעבר הפדרלית הוכרה על ידי מרבית מדינות העולם בתור הממשלה השלטת במדינה, חרף חוסר יכולתה המעשית לעשות כן. סומליה היא חברה באומות המאוחדות, באיחוד האפריקאי למרות חיכוכים עם הארגון על כוונתו לצרף גם את סומלילנד כחברה מן המניין. סומליה היא ממייסדות ארגון הוועידה האסלאמית.