יחס P:QRS הוא תמיד בתבנית של (X:(X-1 במוביץ סוג 1 ו-X:1 במוביץ סוג 2 (כאשר X מייצג את מספר גלי ה-P), זאת בגלל צורת הפעולה של כל אחד מהחסמים. מסיבה זו ניתן לרוב לוותר על ציון סוג החסם, ולקרוא לחסם ההולכה על פי יחס החסימה. למשל, "מוביץ 3:1" יתייחס בהכרח למוביץ סוג 2, כיוון שרק בו יכול להיווצר יחס כזה, ואילו "מוביץ 4:3", לעומת זאת, יתייחס בהכרח למוביץ סוג 1. יש להוציא מכלל זה מצב של יחס חסימה 2:1, שיכול להתאים גם למוביץ סוג 1 וגם למוביץ סוג 2.
במצב של חסם הולכה עם יחס P:QRS של 2:1, לא ניתן להיעזר ביחס על מנת לקבוע את סוג חסם ההולכה, וכן לא ניתן להיעזר בהתארכות של מרווח PR לשם כך (כיוון שאין אפשרות לצפות בהתארכות PR באמצעות צפייה בגל P אחד בלבד המלווה במכלול QRS). במצב כזה מרווח PR ארוך מהתקין, המלווה ב-QRS תקין ברוחבו, מצביע בסבירות גבוהה יותר על מוביץ סוג 1, ואילו מרווח PR תקין באורכו המלווה ב-QRS רחב מהתקין, מצביע לרוב על מוביץ סוג 2.
תסמינים וסימנים.
חסם הולכה עלייתי-חדרי מדרגה שנייה אינו בא תמיד לידי ביטוי בתסמינים, אולם הוא עלול לגרום לברדיקרדיה, קרי דופק איטי, וכתוצאה מכך לעייפות וחולשה, עילפון ואף מוות. כמו כן, תפוקת הלב הירודה עלולה להתבטא בסימנים של אי-ספיקת לב, כגון קוצר נשימה במאמצים.
טיפול.
קיצוב מלאכותי על ידי קוצב לב, בין אם זמני או קבוע, הוא הטיפול העיקרי בחסם הולכה עלייתי-חדרי תסמיני, וישנן התוויות מסוימות לקיצוב מלאכותי גם בהיעדר תסמינים, כפי שיפורט להלן. יחד עם זאת, כאשר ישנה סיבה הפיכה להופעת חסם ההולכה, כגון טיפול תרופתי המעכב את ההולכה בקשר הפרוזדור והחדר או הפרעות אלקטרוליטריות, טיפול בגורם עשוי להביא לחלוף חסם ההולכה.
במתאר חריף, כאשר הברדיקרדיה מלווה בסימנים של אי-יציבות המודינמית, כגון לחץ דם נמוך, ערפול וחוסר הכרה וסימני בצקת ריאות, קובע אלגוריתם ההחייאה במבוגרים ACLS כי יש לטפל באטרופין, ומשטיפול זה אינו מסייע יש לשקול קיצוב חיצוני. בהיעדר סימנים של אי-יציבות המודינמית מתבצע ניטור סימנים חיוניים וניטור אלקטרוקרדיוגרפי עד להחלטה על השתלת קוצב לב קבוע.
לפי הקווים המנחים של איגוד הקרדיולוגיה האמריקני (ACC) משנת 2018, חסם הולכה מדרגה שנייה סוג מוביץ II, או חסם הולכה מתקדם אחר, הוא התוויה (המלצה חזקה רמה I) להשתלת קוצב לב קבוע, ללא קשר לתסמינים, וזאת בהנחה שחסם ההולכה אינו כתוצאה מגורם הפיך. בחסם הולכה מדרגה שנייה סוג מוביץ I, ישנה המלצה בינונית (רמה IIa) לקוצב לב רק אם חסם ההולכה גורם לתסמינים. אם הוא אינו גורם לתסמינים, ההמלצה היא שלא להשתיל קוצב לב קבוע (רמה III), למעט אם מדובר בחסם הולכה שנגרם על רקע מחלת עצב-שריר, ואז זוהי המלצה חזקה (רמה I).
קווים מנחים דומים פרסם איגוד הקרדיולוגיה האירופי (ESC) בשנת 2013, כאשר לגבי חסם הולכה מדרגה שנייה סוג מוביץ I, ההמלצה להשתלת קוצב לב קבוע, גם היא ברמה בינונית (IIa) היא כאשר הוא גורם לתסמינים או כאשר חסם ההולכה נמצא בבדיקות אלקטרופיזיולוגיות בגובה צרור ההולכה על שם היס או מתחת לו.
רמת ממרא
מרינה סלוצקאיה
מרינה סלוצקאיה (בבלארוסית: Марина Слуцкая; נולדה ב-9 ביולי 1991) היא ג'ודוקא בלארוסית אשר מתחרה בקטגוריית המשקל הכבדה (מעל 78 ק"ג), פעמיים אלופת אירופה (2017 ו-2019).
בספטמבר 2013 זכתה במדליה הראשונה שלה בתחרות מהסבב העולמי, כאשר זכתה במדליית כסף בגראנד פרי אלמטי. באוקטובר 2016 היא זכתה במדליית ארד בגראנד סלאם אבו דאבי, המדליה הראשונה שלה בתחרות מסוג גראנד סלאם.
באליפות אירופה בשנת 2017 אשר נערכה בוורשה, זכתה סלוצקאיה במדליית הזהב. היא התחילה בסיבוב השני בו היא ניצחה באיפון את קסניה צ'יביסובה הרוסייה. ברבע הגמר היא בניקוד ווזארי את לריסה צ'ריץ' מבוסניה ובחצי הגמר גברה שוב בווזארי על יליזבטה קלאנינה האוקראינית. בגמר סלוצקאיה גברה באיפון על סבטלנה איארומקה האוקראינית. באותה השנה סלוצקאיה זכתה גם במדליית זהב בגראנד פרי טביליסי.
בשנת 2018 סלוצקאיה זכתה בשש מדליות בתחרויות מהסבב העולמי כאשר זכתה בשלוש מדליות זהב (גראנד סלאם אבו דאבי, גראנד פרי תוניס וגראנד פרי האג), שתי מדליות כסף (גראנד פרי טביליסי וגראנד פרי בודפשט) ומדליית ארד (גראנד פרי טשקנט). באליפות אירופה 2019 שנערכה במינסק כחלק מהמשחקים האירופיים, זכתה סלוצקאיה שוב בתואר האירופי לאחר שניצחה בגמר את לאריסה צ'ריץ' הבוסנית.
באולימפיאדת טוקיו 2020, היא ניצחה בסיבוב הראשון את גבריאלה ווד מטרינידד וטובגו והודחה בסיבוב השני לאחר הפסד להאן מי-ג'ין מדרום-קוריאה.
מצולע בר-בנייה
במתמטיקה, מצולע בר-בנייה הוא מצולע משוכלל שניתן להיבנות בעזרת סרגל ומחוגה. למשל, מחומש משוכלל ניתן להיבנות בעזרת סרגל ומחוגה בעוד שמשובע לא ניתן להיבנות בעזרת סרגל ומחוגה. ישנם אינסוף מצולעים בניים ומתוכם ידוע על 31 מצולעים כאלה עם מספר פאות אי-זוגי.
המתמטיקאים היוונים הקדמונים ידעו איך לבנות מצולעים משוכללים בני 3, 4 ו-5 פיאות, וידעו כיצד לבנות מצולע משוכלל עם מספר פיאות כפול משל מצולע משוכלל נתון. זה הוביל אותם לשאלה מהם התנאים לתכונת הבניוּת של מצולע משוכלל.
בשנת 1796 הוכיח קרל פרידריך גאוס כי ניתן לבנות מצולע משוכלל בן 17 פאות.
אזור כפרי
אזור כפרי הוא באופן כללי אזור גאוגרפי הממוקם מחוץ לעיירות ולערים.
אזורים כפריים מתאפיינים בצפיפות אוכלוסייה נמוכה, ומכילים יישובים קטנים אופן ניכר. אנשים באזורים כפריים חיים בכפרים, בחוות, ובבתים מבודדים. שטחים חקלאיים נפוצים במידה רבה יותר באזורים כפריים, כמו גם סוגים אחרים של אזורים, כגון יערות.
סגנון החיים באזורים הכפריים שונה מזה שבאזורים העירוניים, בעיקר משום שכמות השירותים הזמינים פחותה באופן ניכר, במיוחד השירותים הציבוריים. שירותים ממשלתיים כגון אכיפת החוק, בתי ספר, מחלקת מכבי האש, וספריות עשויים להיות מרוחקים או שאינם זמינים בקרבת מקום. במקרים רבים תשתית המים, הביוב, תאורת הרחוב ותברועה עשויים שלא להיות קיימים. בנוסף לכך, במקרים רבים אפשרויות התחבורה הציבורית עשויות להיות מוגבלת מאוד או לא קיימות, ולכן המקומיים חייבים להשתמש ברכב משלהם, ללכת ברגל, לרכוב על אופניים, או לרכוב על בעל חיים על מנת להגיע ממקום למקום.
עבדות חוב בדרום מזרח אסיה
עבדות חוב היא תופעה נפוצה באזור דרום-מזרח אסיה. עבדי חוב מגויסים על ידי מעבידים בדרכים שונות כגון הלוואות בריבית לא אפשרית, תשלומי ענק על שירותי הגירה לא חוקיים ואף הבטחות (שלרוב לא מתקיימות) לאישורי עבודה וביטחון תעסוקתי. ישנם אף מקרים בהם חוב עובר בירושה דורות רבים ושושלת המשפחה משועבדת עד לתשלום החוב. עבדי ועבדות חוב מועסקים בענפי חקלאות, דיג, , זנות, תעשיית הבדים ותעשיית התכשיטים. קיים מאבק בינלאומי בתופעה זו שמובל על ידי ארגון העבודה הבינלאומי.
הגדרת עבדות חוב.
עבדות חוב היא סוג של עבדות מודרנית. במסגרת התופעה, אדם עובד על מנת לכסות חוב שנלקח על ידו או על ידי בני משפחתו. כדי להבין את המשמעות של המונח עבדות חוב צריך להבין את משמעות המונח עבודה חופשית. עובד חופשי הוא אדם שאין לו מכשירי ייצור משלו, הוא למעשה סוחר בכוח העבודה שלו, אך אינו שייך למי שקונה את כוח העבודה. הוא יכול להיכנס ולצאת מעולם העבודה כרצונו ואין כלל קשר של חובות בין העובד למעסיק. לעומת זאת, עבדי חוב הם אנשים המשועבדים לאדם ספציפי שיכול למכור אותם לאחר מכן לאדם אחר. העבדים כשלעצמם הם המצרך ותוצר העבודה שלהם שייך למעסיק. כמו כן, עבדי החוב מוגבלים בתנועה. ישנן צורות נוספות של עבודה שאינה חופשית והיא מוגדרת כמניעה מאדם להיכנס או לצאת משוק העבודה לפי בחירתו.
רקע היסטורי לעבדות באזור.
המלחמות באזור דרום מזרח אסיה היוו גורם מרכזי להתפתחות עבדות החוב. לאורך ההיסטוריה מלחמות אלו היו שונות מהמלחמות באירופה ובאמריקה. הן לא היו מלחמות על שטח גדול, אלא מלחמות על אנשים. ניצחון במלחמות באזור זה היה ללכוד ולשעבד אוכלוסיות שכנות ובכך לשנות את עמדתן הפוליטית לעמדתו של הכובש. שבויי מלחמה היו מגיעים למרכז המדינה ושם היו מחולקים לעבדות על פי כישוריהם. חלקם עברו לארמון המלכותי של אותה המדינה ואחרים הופנו לחפור תעלות, להניח כבישים ולבנות מבנים. כך למשל בבורמה, בעלי מלאכה רבים שועבדו על ידי המלך הבורמזי ועבדו בשבילו כ-35% מעובדיו היו מאוכלוסיות זרות שנתפסו במהלך מלחמות שונות.
בנוסף לעבדות שנוצרה כתוצאה מלכידה אלימה במהלך מלחמה, ישנה בדרום מזרח אסיה גם סוג אחר של עבדות שאינה אלימה. מדובר על עבדות כתוצאה ממכירה על ידי המשפחה או כתוצאה מעונש על עבירות לא חוקיות. ישנם גם עבדים אשר "התנדבו" לשעבוד. עבדים אלו נכנסו לקשר העבדות מתוך בחירה כדי לשלם את חובם או למטרות עסקיות והיו יכולים לצאת מקשר זה כאשר השלימו את חובם. לעיתים, עבדי חוב היו רבים יותר במספרם מעבדים שהיו שבויי מלחמה. כך למשל, בתאילנד במאה ה-18 וה-19, עבדי החוב היוו כ-50% מהאוכלוסייה. עבדים של מלכים או של אוכלוסיית האליטה באותה מדינה קיבלו את המעמד של בעליהם. כך שלעיתים להיות עבד של מלך היה מעמד גבוה יותר מאשר להיות אדם חופשי פשוט. כתוצאה מכך, מונחים מוכרים של עבדות מקבלים פחות משמעות בעולם העבדות בדרום מזרח אסיה וההבדל במשמעות בין המונחים "עבד" ו"אדם חופשי" אינו ברור ונראה כי לעיתים אינו קיים באזור זה.
עבדות חוב מודרנית.