האתגר ההישרדותי הראשון של העובר המתפתח, הוא לשרוד את הסביבה התוך רחמית. אלה ששרדו, צריכים להתגבר על אתגרים נוספים לאחר הלידה. לשרוד את השנה הראשונה של החיים הוא הקרב הקשה ביותר עבור הילד האפריקאי. נתונים סטטיסטיים מצביעים על כך שכ-102 תינוקות אפריקאים מתים מתוך 1000 לידות, נתון תמותה שהוא הגבוה ביותר שנמדד. תת-תזונה בגיל הרך שנמדדה באפריקה, גם היא מהווה את השכיחות הגבוהה ביותר שנמדדה (38%) וכן גם תת-משקל (28%) שדווחו לילדים מתחת לגיל 5.
למרות שהוכח כי הנקה עד גיל שישה חודשים יכולה להיות מצילת חיים עבור ילדים אלו, רק כ-30% מהילדים מתחת לגיל 6 חודשים באפריקה שמדרום לסהרה נרפאים מכך. כתוצאה משיטות האכלה שאינן אופטימליות, תקופת ההאכלה המשלימה מהווה איום גדול על הישרדותו של הילד האפריקאי. מזונות משלימים הם בעיקר דייסות דגנים מימיות בעלות אנרגיה נמוכה וצפיפות חומרים מזינים נמוכים, לרוב מגיעים מוכנים, מוגשים ומאוחסנים בתנאים החושפים את הילד לזיהומים תכופים. תינוקות וילדים צעירים לא מקבלים לעיתים קרובות את הטיפול ואת תשומת הלב הדרושה לבחירה של מזונות מזינים ואינם מקבלים עידוד לצרוך ולאכול מזונות בכמות מספקת כדי לספק להם אנרגיה מספקת ולמלא את הדרישות התזונתיות שלהם. הופעתו של HIV/איידס היווה מכשול למאמצים לשיפור מצב התזונה של הילדים, והאכלה של תינוקות וילדים צעירים שאימותיהם נגועות ב-HIV ממשיכה להוות אתגר.
תמותת ילדים מתת תזונה.
בעיית התזונה במדינות שמדרום לסהרה (SSA) מתבטאת בשני אופנים – תת-תזונה מחד, והשמנת יתר מאידך. המעבר התזונתי הוא תהליך שעוברות מדינות רבות באזור ה-SSA, אשר מטרתו שיפור התזונה יחד עם הורדת שיעורי התמותה בילדים ובכלל.
לצורך סיווג המדינות על פי שלב השינוי בו הן מצויות, פותחה שיטת דירוג שמטרתה לזהות את רמת "המעבר התזונתי" בכל מדינה, לפי מדדים קבועים מראש.
הדירוג נע בין 0-6, כאשר 6 מתאר מדינה המצויה בשלב האחרון של המעבר התזונתי, בעוד 0 יתאר מדינה בשלבים מוקדמים מאוד של המעבר.
דירוג קרוב לאפס יעיד על רמת הרעב, ולרוב יאפיין מדינה עם צריכת אנרגיה לראש נמוכה, שיעור תמותת פעוטות גבוהה, שכיחות גבוהה של עיכובים התפתחותיים ושיעור נמוך של השמנת יתר. דירוג קרוב לשש יאפיין מדינה עם צריכת אנרגיה גבוהה, שכיחות נמוכה של תמותת פעוטות ועיכובים התפתחותיים ושיעור גבוה של השמנת יתר.
נמצא כי הנקה באופן אקסקלוסיבי הפחיתה משמעותית את תמותת הפעוטות, לעומת כל פרמטר אחר אשר חשבו שיכול להוריד את הסטטיסטיקה. חלב אם תמיד עדיף בתור תזונה לפעוטות, על אחת כמה וכמה כשמדובר ביבשת בה יש חוסר ודאות לגבי כמות המזון, עוני ומחלות שונות. חלב אם מספק לתינוק את השילוב הנחוץ לו של חלבונים, שומנים, פחמימות, מינרלים וקלוריות.
בנוסף, המעבר למזון ושתייה שלא בהנקה מעמיד את הפעוטות בסיכון, שכן הם חשופים יותר לזיהומים, עקב תנאים סניטריים והיגייניים ירודים הקשורים באחזקת המזון.
יתרה מכך, ייתכן ומיקרו-נוטריינטים- סופחי מתכות המצויים בתחליפי המזון, מורידים את הזמינות הביולוגית לברזל ואבץ המגיעים מהנקה, וכך, שלא במכוון- תורמים לעלייה בכמות הילדים הסובלים מפיגור.
יותר ממחצית מדינות ה-SSA עדיין מצויות בשלבים הראשונים של המעבר התזונתי, בעוד מעטות מהן הגיעו לנקודה בה שינויים בדפוסי התזונה כבר מראים תוצאות בריאותיות בחלק נרחב מהאוכלוסייה.
המדינות שעדיין בשלבים הראשונים של המעבר חשובות במיוחד, מאחר שקצב המעבר מהיר יותר במדינות עם הכנסה נמוכה-ממוצעת. מדינות אלה מצויות בסכנה של פיתוח שיעור גבוה של השמנת יתר ותמותה ממחלות לא מדבקות, בקצב מהיר יותר מאשר זה הקיים במערב-2.
בעבר היה נהוג לחשוב כי המחייה בערים משפרת את התנאים הבריאותיים והתזונתיים של החיים בה, ובעיקר של ילדים, לעומת אלה המתגוררים באזורים כפריים יותר, אך בשנים האחרונות החלו להצטבר עדויות רבות לכך שבמדינות מסוימות, דוגמת קניה, ילדים עירוניים ממעמד סוציו-אקונומי נמוך הציגו בריאות ורמת תזונה נמוכה יותר אפילו מזו של ילדים במצב דומה, החיים בכפר.
מצב זה התקבל בעקבות גל עיור מאסיבי שהתרחש בין השנים 1980 ל-2000, בעוד הרשויות לא היו ערוכות לכך ולא היו מסוגלות לספק תנאים מתאימים לתושבים הרבים. גל העיור הביא לכך שתושבים רבים בערים מתגוררים בשכונות עוני מאוכלסות יתר על המידה, בתנאים סניטריים ירודים ביותר, המאופיינים באשפה מרובה ברחובות, מים לא בטוחים לשתייה, ביוב לא מטופל הזורם ברחובות – אשר חשפו אותם למחלות רבות ובעיות בריאותיות שונות. כל אלה הובילו לתזונה לקויה, חולי רב ותמותה, אשר ניכרו בעיקר בקרב ילדים.
הסיכון של זיהום ומחלות בקרב ילדים הוא הרבה יותר גבוה מאשר בקרב מבוגרים. הנתונים הנוכחיים לגבי תמותת תינוקות וילדים כתוצאה מסיכונים אלה נוטים להערכת חסר, ומשוער כי הנתונים האמיתיים אף גבוהים יותר מהידוע. הערכת חסר זו משמעותית במיוחד בקרב מקרי מוות של ילדים אפריקאים באזורים כפריים, שם שיעורי התמותה בקרב תינוקות וילדים צפויים להיות גבוהים באופן משמעותי מאשר הערכות זמינות. המועצה למחקר רפואי העריכה כי בין 1990 ל־1994, שיעור תמותת תינוקות (IMR, כלומר מספר מקרי המוות של ילדים לפני גיל שנה ל-1,000 לידות) בקרב דרום אפריקאים, היה כ-81 מקרי מוות ל-1,000 לידות תקינות. בקרב תינוקות אפריקאים ה-IMR היה גבוה עוד יותר, ב-86 מקרי מוות ל-1,000 לידות תקינות.
באופן דומה, בקרב תינוקות כפריים, ה- IMR המדווח היה 94. ישנם מחקרים שנערכו בשנים האחרונות מצביעים על ירידה כללית ב-IMR בעולם, אך עם זאת, הפערים החדים בין IMR של תינוקות לבנים לבין אלו של האפריקאים עדיין משמעותיים.
באוקטובר 1993 דיווח ארגון UNICEF כי שיעור תמותת הילדים (CMR), כלומר מספר הילדים שמתו לפני גיל 5 שנים, בדרום אפריקה היה 72 מקרי מוות ל-1,000 לידות תקינות, לעומת ממוצע עולמי של כ-34, אולם שיעור זה ככל הנראה לוקה בהערכת חסר; מועצת המחקר הרפואי דיווחה על CMR כולל של בין 115 ל-120, עם שיעור של 139 מקרי מוות ל-1,000 לידות תקינות באזורים כפריים. השיעורים המדווחים אודות תמותת ילדים בדרום אפריקה גבוהים בהרבה מאלה המדווחים במדינות עם רמות הכנסה לאומית דומה.
היבטים פסיכולוגים של תזונת ילדים.
העוני הרב בקרב אפריקאים מוביל לכך שהורים אפריקאים לא מסוגלים לדאוג לתזונה ראויה לילדיהם, ותת התזונה הפך להיות גורם המוות הראשון בקרב ילדים שחורים בדרום אפריקה. השנים הראשונות לחיי הילד הן הקריטיות ביותר למחזור הצמיחה שלו, ולכן ילדים זקוקים לתזונה נאותה. אם הם לא מקבלים תזונה נאותה, התוצאות יכולות להיות עיכוב בצמיחה, קשת רגליים מוגברת רגישות למחלות ופיגור ועיוותים בהתפתחות המוחית -אלו הן השלכות פיזיולוגיות, אך מחקרים מצביעים על כך שתת-תזונה ממושכת במהלך הילדות יכולה גם להוביל למגוון של הפרעות התנהגותיות ואישיותיות, כולל סימפטומים של דיסאוריינטציה, עייפות, חוסר מנוחה, תוקפנות וחוסר אמון בסיסי בעולם6.
פתרונות אפשריים לבעיית התזונה הלקויה במדינות אפריקה השונות.
כיצד תוכל אפריקה להשיג ביטחון תזונתי? הפתרון טמון בהגדלת זמינות המזון, גישה למזון ובהתאמת המזון לכל. כיוון שחוסר הביטחון התזונתי באפריקה נמצא בקורלציה ישירה עם העוני השורר בה, יש צורך לא רק להקל על העוני, אלא גם ליצור עושר לאוכלוסיית היעד. המפתח להצלחה בכך, טמון בכוונה כנה והדדית של בעלי עניין רבים כדי להבטיח כי הנעשה מיועד באופן בלעדי לשיפור מצבם של האפריקאים. קיימות כמה אסטרטגיות אפשריות בעלות פוטנציאל להקל באופן משמעותי על הביטחון התזונתי באפריקה, אשר נוגעות גם בילדים אך גם באוכלוסייה האפריקאית הבוגרת.
התערבויות תזונתיות.
לתת תזונה יש השפעות הרסניות על כל האוכלוסייה. היא מגדילה את שיעורי התמותה והתחלואה, מפחיתה את היכולות הקוגניטיביות של ילדים ומורידה את השכלתם החינוכית, מפחיתה את פריון העבודה ומקטינה את איכות חייהם של כל הנפגעים. בנוסף להשקעה בהתערבויות קצרות טווח, שהן חיוניות, על מדינות אפריקאיות להגדיל את השקעותיהן בהתערבויות ארוכות טווח כגון גיוון תזונתי ואספקת מזון. לפתרונות אלו עלויות תחזוקה נמוכות יותר, הסתברות גבוהה יותר להגיע לעניים הפגיעים לחוסר ביטחון תזונתי, וליצור תוצאות בר קיימא. גיוון תזונתי עדיין נשאר הדרך הטובה ביותר לספק דיאטות מזינות לכלל האוכלוסייה. ניתן להשיג את התמהיל הנכון של מזון כדי להקל על תת-תזונה מתוצרת מקומית. ההסתברות לכך גדלה עם הגידול במזון מקומי. אפריקה צריכה להגדיל את הייצור של מוצרים מן החי, פירות, קטניות וירקות. ייצור מוגבר בחלקו יהפוך את אותם מזונות לזולים ונגישים לאוכלוסייה הענייה, ולהגדיל את צריכה החלבונים, הוויטמינים והמינרלים שלהם. דרך אחת לעשות זאת היא לטפח מחדש את החקלאות של פירות וירקות מסורתיים המותאמים לתנאי הסביבה השוררים באזורי אפריקה. חוסר במזונות יוצר תלות בספקים שיכולה להיות שלילית.
סיוע בגישה לשוק.
יש צורך להסיר את המחסומים לסחר. ההתמקדות של רוב הממשלות האפריקאיות הייתה לפתוח את השווקים בתקווה כי הדבר יפרה את העם. עם זאת, מחקרים מראים כי הרווחים הצפויים של הליברליזציה של הסחר העולמי נוטים להיות מינימליים באפריקה שמדרום לסהרה וכי הכנסות מהליברליזציה של הסחר יגיעו בעיקר למדינות בעלות יתרון תחרותי בשווקים הרלוונטיים. ייתכן שאם האפריקאים ייצרו עבור עצמם, הן בתוך היבשת והן בתפוצות, ויגדילו את המסחר שלהם ויתאחדו כארגון סחר אחד, יהיה להם יותר שליטה על השוק.
בניית יכולות.