מנסה, השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות בשנים 2010, 2012, 2013, 2015, 2017 ו-2019 ובנוסף גם במונדיאל 2010 ומונדיאל 2014.
וולסונגור
מועדון הכדורגל וולסונגור (באיסלנדית: Íþróttafélagið Völsungur) הוא מועדון כדורגל איסלנדי, המשחק בעיר הוסאוויק, עיירת דיג קטנה השוכנת על חופו המזרחי של מפרץ סקיאלפנדי בצפון איסלנד, למרגלותיו המערביים של חצי האי טיורנס.
הקבוצה משחקת בליגה האיסלנדית השלישית, לאחר שירדה אליה מהליגה האיסלנדית השנייה בתום עונת 2015.
הקבוצה שיחקה שתי עונות בליגת העל האיסלנדית, בעונת 1987 ובעונת 1988.
בשנת 1974 הגיעה הקבוצה לחצי גמר הגביע האיסלנדי.
יחסי הרפובליקה של קונגו–שווייץ
יחסי הרפובליקה של קונגו–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של קונגו לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה.
בין הרפובליקה של קונגו לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של קונגו לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים ידידותיים וחמים אך לא מאוד אינטנסיביים.
בין 1930 ל-1940, בערך חמישה עשר אזרחים שווייצרים התגוררו ברפובליקה של קונגו, שכונתה באותו הזמן בשם "קונגו הצרפתית". רוב האזרחים השווייצרים התושבים ברפובליקה של קונגו היו מהנדסים אשר הגיעו למקום על מנת לעבוד בבניית קו הרכבת מברזוויל לפואנט נואר.
שווייץ הכירה בעצמאותה של הרפובליקה של קונגו בשנת 1960. שנתיים לאחר מכן, שתי המדינות חתמו על הסכמים בילטרליים בתחומי הסחר, ההגנה על ההשקעות ושיתוף פעולה טכני. ב-1964 חתמו שתי המדינות על הסכם תנועה אווירית. מספר הסכמים בנושא החוב של הרפובליקה של קונגו נחתמו ב-1986, 1991 ו-2005.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2015 התגוררו ברפובליקה של קונגו שלושים ושישה אזרחים שווייצרים.
יחסי רואנדה–שווייץ
יחסי רואנדה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת רואנדה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה.
בין רפובליקת רואנדה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת רואנדה לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים חמים וידידותיים, המתרכזים בעיקרם בהגברת שיתופי הפעולה שבין שתי המדינות.
רואנדה זכתה בעצמאותה מצרפת בשנת 1962 והוכרה באופן מידי על ידי שווייץ. רואנדה נעשתה למדינה מועדפת לסיוע שווייצרי להתפתחותה בשנת 1963. באותה השנה, אזרחים שווייצרים לראשונה נהפכו ליועצים אישיים של נשיא רואנדה. שווייץ החזיקה שגרירות בעיר קיגאלי בין 1970 ל-1975.
לאחר רצח העם ברואנדה של 1994, שווייץ ניתקה את רוב קשריה עם רואנדה ופנתה לספק סיוע הומניטרי לנפגעים במדינה. ארבע שנים לאחר מכן החלו לחזור בהדרגה שיתופי הפעולה. בשנת 2004, התוכנית לשיקום רואנדה קיבלה הארכה של עוד ארבע שנים. שווייץ עובדת עם רואנדה כחלק מתוכנית אזורית החל משנת 2009.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2017 התגוררו ברואנדה תשעים וחמישה אזרחים שווייצרים.
יחסי צ'אד–שווייץ
יחסי צ'אד–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת צ'אד לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה.
בין רפובליקת צ'אד לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת צ'אד לקונפדרציה השווייצרית הם יחסים חמים וידידותיים מכיוון שצ'אד מהווה מדינה מועדפת לסיוע שווייצרי בהתפתחות, אך עם זאת אינם מאוד אינטנסיביים ברמה הפוליטית וברמה הכלכלית.
שווייץ הכירה בעצמאותה של צ'אד מצרפת בשנת 1960 וכוננה עמה יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1963. אף על פי שנחתמו בין שתי המדינות הסכמים בנושאים: מסחר, הגנה על השקעות ושיתוף פעולה טכנולוגי וכלכלי, היחסים הכלכליים בין שתי המדינות נשארו צנועים ומתונים.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2015 התגוררו בצ'אד שבעים אזרחים שווייצרים.
יחסי ניגריה–שווייץ
יחסי ניגריה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית של ניגריה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה.
בין הרפובליקה הפדרלית של ניגריה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ של שווייץ, ניגריה היא אחת המדינות המרכזיות איתן משתפת שווייץ פעולה באפריקה שמדרום לסהרה ולפיכך היחסים שבין שתי המדינות הם עמוקים, חמים וקרובים בין אם ברמה הכלכלית ובין אם ברמה הפוליטית.
שווייץ הכירה בעצמאותה של הרפובליקה הפדרלית של ניגריה ב-1 באוקטובר 1960, היום בו הוכרזה העצמאות מן הממלכה המאוחדת. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים מעט לאחר מכן ושווייץ פתחה שגרירות בלאגוס כשנה לאחר מכן. שווייץ העבירה את שגרירותה מלאגוס לבירה החדשה של המדינה, אבוג'ה, ושנמכה את הדרג של המבנה בלאגוס לקונסוליית כבוד.
ב-2011 ניגריה ושווייץ חתמו על הסכם בנושא הגירה, אשר מהווה את מרכז היחסים ביניהן. שתי המדינות לקחו על עצמן לקדם את הנדבכים הטובים שבהגירה ולהילחם בנדבכם השליליים שבה. ניגריה הסכימה לפעול למען החזרת בני ארצה שנכנסו לשווייץ באופן לא חוקי. ישנו שיתוף פעולה טכנולוגי בין שני הצדדים על מנת לזרז ולפשט את התהליך. שווייץ יצאה בקמפיין לניגרים בו עודדה אותם להישאר בארצם ולא להגר באופן לא חוקי.
שווייצרים בניגריה.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2015 התגוררו בניגריה מאתיים שמונים ושניים אזרחים שווייצרים, רובם התרכזו בעיר לאגוס.
דוד רוזנקרנץ
דוד (דאדו) רוזנקרנץ (10 בפברואר 1905 – 1 בדצמבר 1965) היה עורך דין ופעיל ציבור רומני-יהודי שעיקר תרומתו הושטת עזרה ליהודי רומניה שהוגלו לטרנסניסטריה והשבתם לרומניה בתקופת מלחמת העולם השנייה וייצוג אסירי ציון בבתי משפט ברומניה הקומוניסטית בשנות ה-50.
ביוגרפיה.
רוזנקרנץ למד בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בוקרשט והוסמך כעורך-דין ב-1927.
התחיל את פועלו בתחום הציבורי כחבר ב"ועד הסטודנטים היהודים" של בוקרשט והמשיך כיו"ר "האגודה הכללית של הסטודנטים היהודים" של רומניה. בהצטרפו ל-UER (איחוד יהודי רומניה) מונה ליו"ר ארגון הנוער שלו (1932-1935); ב-1938 היה סגן-יו"ר ואחר-כך יו"ר הארגון בבוקרשט, מזכיר כללי (1944–1945) וחבר נשיאות (1945–1949).
בשנים 1933–1940 פעל במסגרת "קהילת יהודי בוקרשט" בתור סגן-יו"ר של מחלקת בתי-הספר ויו"ר המחלקה לתעמולה וסטטיסטיקה, גם של "איחוד קהילות היהודים של הממלכה הישנה" (Vechiul Regat)
ב-1 בנובמבר 1940 נבחר כמזכיר כללי של "פדרציית איחודי הקהילות היהודיות של רומניה" במסגרת מזכירותה המשולשת.
בעדותו, שהופקדה ב"יד ושם" ב-7 בדצמבר 1961, עדות שמשוחזרת חלקית בספר "דאדו - חייו ופועלו של עורך-הדין דוד רוזנקרנץ (דאדו)", מציין רוזנקרנץ שפעל "במסגרת פעולות הסיוע לקורבנות מרד הלגיונרים ופרעות בוקרשט בינואר 1941, סיוע לקורבנות פרעות יאשי, וסיוע למגורשים בסתיו ובחורף של שנת 1941-1942".
עו"ד רוזנקרנץ מוסיף גם:" בהיותי מזכיר כללי של הפדרציה הנ"ל ומזכירו הפרטי והקרוב של יו"ר הארגון, דוקטור וילהלם פילדרמן, עזרתי לו במאבקו נגד ההפליה על רקע גזעי ובעד גינוי ותיקון, עד כמה שהתאפשר, של העוולות שבוצעו על ידי השלטונות נגד האוכלוסייה היהודית".
לאחר ביטול "פדרציית איחודי הקהילות היהודיות של רומניה" ב-17 בדצמבר 1941, והיווסדו של מרכז היהודים, פעל רוזנקרנץ במסגרתו לפי בקשת פילדרמן.
בתקופה שבין פברואר לנובמבר 1942 היה רוזנקרנץ מזכיר מחלקת החינוך מחדש, שבמסגרתה עסק בתאום תחום עבודות כפייה של יהודים ברומניה במלחמת העולם השנייה, אשר הוטלו על היהודים מטעם המדינה שהייתה בעלת ברית של גרמניה הנאצית ושיתפה פעולה איתה. אחרי מועד זה, לאחר עימות עם ראדו לקה - הקומיסר הממונה מטעם הממשלה על היהודים - נקט רוזנקרנץ עמדה עצמאית לטובת היהודים ובעקבות כך הועבר למחלקת העזרה הסוציאלית ושימש כמזכיר שלה. אוים שיגורש לטרנסניסטריה, אבל האיום לא יצא לפועל. הסופר איסאק פלץ ביסס ברומן שלו "ישראל עקוב מדם" את דמותו של אחד הגיבורים – ישראל (שם ראשון שנוסף בספר לכל אחת מהדמויות) דאדו רוזן – על דמותו של דוד (דאדו) רוזנקרנץ, והיטיב לתאר את הסיכונים שלקח על עצמו ברמה האישית בהגינו על עובדי כפייה יהודים.
כחלק מפעילותו לסיוע ליהודים שגורשו לטרנסניסטריה עשה רבות והשתדל לפתור בעיות ולהציל את חיי היהודים שחלקם גוועו מרעב, ממחלות וקור במחנות הכפייה בכלל ובאזור טרנסניסטריה, שאליו הוגלו, בפרט. הוא הוביל גם את פעולת הסיוע לאסירים הפוליטיים ממחנה טרגו ז'יו.
כבר ב-10 בדצמבר 1943 עמד בראש משלחת שיצאה לטיראספול שבטרנסניסטריה (במקביל למשלחת בראשות אפרים שרגא שיצאה למוגילב) למטרת סיוע וטפול במגורשים. גולת הכותרת של פעילותו הייתה בעת שעמד בראש משלחת שיצאה ביום 15 בפברואר 1944 לטיראספול ולטיגינה, והחזירה משם 484 יתומים. גם משלחת זו יצאה לדרכה במקביל למשלחת בראשות אפרים שרגא (משלחת בה נטל חלק גם יצחק ארצי) אשר יצאה למוגילב.
רות גלסברג-גולד, ילדה מניצולי טרנסניסטריה אשר הוציאה את ספר זכרונותיה  "אתמולים אבודים" בשנת 1996 כתבה על כך (עמ' 143 בתרגום העברי): "מי שהיו אחראים על המבצע הזה, פרד שרגא, דאדו רוזנקרנץ ואיצו הרציג (יצחק ארצי) סיכנו את חייהם במשימת הצלתנו, ואנו חבים להם תודת נצח".