ההיסטוריון היווני הרודוטוס (המאה ה-5 לפנה"ס) היה הראשון שהגדיר את מאפייני האתניות, בתיאור המפורסם שלו למה מגדיר את הזהות היוונית. הוא מזכיר קרבת דם (יוונית: ομόαιμον, "homymaimon", "של אותו דם"), שפה (יוונית: ὁμόγλωσσον, "homoglōsson", "מדברים באותה שפה"), ומנהגים (יוונית: ὁμότροπον, "homeytropon", "של אותם הרגלים או חיים").
מאפיינים.
העיקרון הפוליטי המרכזי בלאומיות האתנית הוא שניתן לזהות קבוצות אתניות באופן חד-משמעי, וכי כל קבוצה כזו זכאית להגדרה עצמית.
התוצאה של זכות זו להגדרה עצמית עשויה לגרום לדרישת המיעוטים הלאומיים לגופים מינהליים עצמאיים, לישות אוטונומית הנפרדת מהחברה רבתי, ואף למדינה ריבונית. ביחסים בין-לאומיים היא גם מובילה למדיניות ולתנועות לאירידנטה ולרצון ליצירת מדינה משותפת המבוססת על מוצא אתני.
בספרות המדעית, הלאומיות האזרחית מוגדרת כתפיסה הפוכה ללאומיות האתנית. החברות בלאום האתני מבוססת על מוצא ותורשה, ולא על חברות פוליטית. לפיכך, מדינות לאום עם מסורות חזקות של לאומיות אתנית נוטות להגדיר לאום או אזרחות על ידי דין דם, ומדינות עם מסורות חזקות של לאומיות אזרחית נוטות להגדיר לאום או אזרחות על ידי דין הקרקע. הלאומיות האתנית נתפסת אפוא בלעדית, בעוד הלאומיות האזרחית נוטה להיות כוללת. לעומת זאת, הלאומיות האתנית נוטה להדגיש נרטיבים של מוצא משותף, במקום נאמנות לאידיאלים אזרחיים משותפים ולמסורות תרבותיות.
התאורטיקן אנתוני ד 'סמית משתמש במונח "לאומיות אתנית" לתיאור תפיסה מנוגדת לתפיסה המערבית של הלאומיות, המגדירה אומה על ידי השטח הגאוגרפי שלה. חוקרי הגולה מרחיבים את המושג הלא-גאוגרפי הזה של "אומה" בקרב קהילות הגולה, ולעיתים משתמשים בלאומיות האתנית כדי לתאר קולקטיב רעיוני של קבוצות אתניות מפוזרות.
לאומיות אתנית נוכחת גם במדיניות הגירה של מדינות רבות, בצורה של חוקי חזרה. מדינות רבות, בהן איטליה, אירלנד, אסטוניה, ארמניה, בולגריה, גרמניה, הונגריה, טורקיה, יוון, ישראל, מלזיה, סרביה, פינלנד, קרואטיה, רומניה ורוסיה, מעניקות אזרחות אוטומטית או בהליך מקוצר לחברי הגולה של הקבוצה האתנית הדומיננטית שלהם.
מריאטה בלאו
מריאטה בלאו (גרמנית: Marietta Blau; 29 באפריל 1894 - 17 בינואר 1970) הייתה פיזיקאית אוסטרית.
ביוגרפיה.
בלאו נולדה במשפחה יהודית מהמעמד הביניים, למאיר (מרקוס) בלאו, עורך דין ומוציא לאור למוזיקה, ולפלורנטין גולדזוויג. לאחר שקיבלה את תעודת החינוך הכללית מבית הספר התיכון לבנות של האגודה לחינוך המורחב של נשים, היא למדה פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת וינה מ-1914 עד 1918; היא סיימה את הדוקטורט שלה במרץ 1919.
בלאו ידועה בפיתוח של אמולציות גרעיניות מתפתחות (צילומי), אשר היו מסוגלות לדמות ולמדוד במדויק חלקיקים ואירועים גרעיניים. בנוסף, היא הקימה שיטה כדי לחקור במדויק את התגובות שנגרמו על ידי אירועי קרניים קוסמיות. האמולציות הגרעיניות שלה קידמו באופן משמעותי את שדה הפיזיקה של החלקיקים בזמנה. על עבודתה היא הייתה מועמדת לפרס נובל לפיזיקה בשנת 1950.
לפני מלחמת העולם השנייה.
משנת 1919 עד 1923 כיהנה בלאו במספר תפקידים במוסדות מחקר תעשייתיים ואוניברסיטאיים באוסטריה ובגרמניה; ב-1921, עברה לברלין כדי לעבוד כיצרנית של שפופרות רנטגן, היא עזבה את העבודה הזו כדי להיות עוזרת במכון לפיזיקה רפואית באוניברסיטת פרנקפורט. משנת 1923 ואילך עבדה כמדענית מתנדבת במכון לחקר רדיום של האקדמיה למדעים בווינה. בזכות הקצבה שקיבלה מהאגודה האוסטרית של אוניברסיטת נשים היא עסקה במחקר גם בגטינגן (גרמניה) ובפריז (1932/1933).
בשנותיה בווינה התעניינה בעיקר בפיתוח שיטת הצילום של זיהוי החלקיקים. מטרות המחקר שלה היו זיהוי חלקיקים, ובמיוחד אלפא-חלקיקים ופרוטונים, וקביעת האנרגיה שלהם על סמך המאפיינים של המסלולים שהם השאירו באמולציה. שם היא גם פיתחה טכניקת אמולציה הצילום המשמשת במחקר קרנות קוסמיות, כמדענית הראשונה להשתמש בתחליפים גרעיניים כדי לזהות נייטרונים. עבור מחקר זה, בלאו והסטודנטית לשעבר שלה הרתה וומבקר קיבלו את פרס ליבן של האקדמיה האוסטרית למדעים בשנת 1937. זו הייתה ההצלחה הגדולה ביותר שלה, גם בשנת 1937, היא ווומבקר גילו "התפרקות כוכבים" בצלחות הצילום שנחשפו לקרינה קוסמית בגובה של 2,300 מטר מעל פני הים. כוכבים אלה הם הדפוסים של מסלולי חלקיקים מתגובות גרעיניות של חלקיקי קרינה קוסמית עם גרעיני האמולציה הצילומית.
בלאו נאלצה לעזוב את אוסטריה ב-1938 לאחר סיפוחה של גרמניה הנאצית, עובדה שגרמה להפסקה בקריירה המדעית שלה. תחילה נסעה לאוסלו. לאחר מכן, בעקבות התערבותו של אלברט איינשטיין, היא השיגה משרת הוראה במכון מקסיקו סיטי ומאוחר יותר באוניברסיטת ואסקו דה קרוגה, אך מאחר שהתנאים במקסיקו הפכו את המחקר לקשה ביותר עבורה, היא ניצלה הזדמנות לעבור לארצות הברית בשנת 1944.
אחרי מלחמת העולם השנייה.
בארצות הברית עבדה בלאו בתעשייה עד 1948, ולאחר מכן (עד 1960) באוניברסיטת קולומביה, המעבדה הלאומית ברוקהייבן ואוניברסיטת מיאמי. במוסדות אלה היא הייתה אחראית ליישום השיטה הצילומית של זיהוי חלקיקים בניסויים עתירי אנרגיה במאיצי חלקיקים.
בשנת 1960 חזרה בלאו לאוסטריה וערכה עבודה מדעית במכון לחקר רדיום עד 1964 - שוב, ללא תשלום. היא עמדה בראש קבוצת עבודה, שעסקה בתצלומים של צילומי חלקיקים מהניסויים ב- CERN והנחתה עבודות דוקטורט בתחום זה. ב-1962 היא קיבלה את פרס ארווין שרדינגר מהאקדמיה למדעים באוסטריה, אך לא התקבלה לצוות המחקר של האקדמיה.
מותה.
בלאו חלתה בעקבות טיפול לא מוגן בחומרים רדיואקטיביים ועישון סיגריות במשך שנים רבות ומתה בווינה מסרטן ב-1970.
מורשת.
בשנת 1950, ססיל פאוול קיבל פרס נובל לפיזיקה על פיתוח השיטה לצילום של גילוי חלקיקים וגילוי של פיון על ידי שימוש בשיטה זו.
קתרינה סטופיה
קתרינה סטופיה (בשוודית: Catharina Stopia; נפטרה לאחר 2 באפריל 1657) הייתה הדיפלומטית הראשונה בשוודיה, והשגרירה הראשונה של שוודיה - שגרירה לרוסיה בתקופה שבין 1632–1634 - ובכך הייתה לשגרירה הראשונה בעולם.
קורות חיים.
קתרינה סטופיה נישאה בשנת 1620 ליוהאן מולר שהיה שגריר שוודיה לרוסיה ב-1630. סטופיה נסעה עימו למוסקבה.
כאשר יוהאן מולר נפטר ב-21 באוגוסט 1632, סטופיה מונתה על ידי הריקסראד להמשיך את כהונתו של בן זוגה המנוח ולמלא את תפקידו כשגרירה. במהלך כהונתה השלימה בהצלחה משא ומתן על יחסי הסחר בין שוודיה לרוסיה. לאחר מכן היא חוותה עוינות, ורכושה הותקף ונשרף. בעקבות זאת, בשנת 1634 היא נאלצה לברוח לשוודיה.
סטופיה נישאה מחדש לסגן קולונל כריסטופר יאגו בשנת 1637 לערך.
האזכור האחרון של שמה מופיע בתיעוד מ-2 באפריל 1657.
לקריאה נוספת.
• Glenda Sluga, Carolyn James, Women, Diplomacy and International Politics since 1500, P 115
• B. F. Porshnev, Muscovy and Sweden in the Thirty Years' War 1630-1635, P 149
רמסייה
רמסייה (שם מדעי: Ramasayia) הוא סוג נכחד של יונק כיס נכחד ממשפחת הוומבטיים אשר חי ביבשת אוסטרליה בתקופת הפליסטוקן ונכחד בסופה. התגלו 2 מינים מהסוג: Ramasayia curvirostris (אשר קיבל את שמו מהחוקר האנגלי הידוע ריצ'רד אוון) ו-Ramasayia magna. הסוג עצמו נקרא ב-1951, לאחר שנקרא בשמות אחרים קודם (Ramasaya, Ramsaya ו-Ramsayia).
וומבט זה הגיע למשקל 100 ק"ג, גדול בהרבה מהגדול שבוומבטים המודרניים, וומבט מצוי שמגיע למשקל מרבי של 40 ק"ג ולאורך של 82 ס"מ. עם זאת הוא היה קטן ביחס למינים קרובים שחיו באותה תקופה כמו הפסוקולונוס, הזיגומטורוס והדיפרוטודון שהגיע למשקל 3 טונות. הוא ניזון מצמחייה קרקעית בערבות העשב של אוסטרליה.
וומבט ענקי זה נכחד לקראת סוף הפליסטוקן, עם הגעת האדם לאוסטרליה.
יני אולסון
יֶנִי אולסון (בשוודית: Jenny Ohlsson, נולדה ב-1975) היא דיפלומטית שוודית, שהייתה השגרירה השוודית הראשונה ברואנדה עם המושב בקיגלי.
ביוגרפיה.
בין השנים 1992 ל-1994 למדה בלסטר פרסון בקנדה, שהוא אחד מה-United World Colleges.
אולסון למדה באוניברסיטת אופסלה בין השנים 1998 עד 2007.
אולסון הצטרפה למשרד החוץ השוודי ב־2002. משימותיה התמקדו במחלקת אפריקה של משרד החוץ. בין השנים 2007–2009 עבדה בשגרירות השוודית בפרטוריה ובמשרד השוודי בקיגאלי כקצינה פוליטית, לאחר מכן חזרה לשוודיה, ועבדה מול משרד החוץ בנושאים הקשורים לסומליה, ונושא פירוק נשק. שימשה כיועצת לעניין יחסי חוץ לממשלת שוודיה.
בהיעדר שגרירות ברואנדה, התקיימו המגעים הדיפלומטיים בין שוודיה לרואנדה באמצעות השגרירויות בניירובי (בירת קניה) וקמפלה (בירת אוגנדה). הנציג השוודי הראשון ברואנדה בשנת 1997 התגורר בחדר במלון, וכל עבודתו בוצעה מחדר זה. לאחר מינויה של אולסון לשגרירה (השגרירה התושבת השוודית הראשונה ברואנדה), נפתחה השגרירות השוודית בקיגאלי בשנת 2016.
אולסון נשואה ואם לילדים.
לקריאה נוספת.
• Olga I. Ishimwe, Twenty years after; a peek into Rwanda-Sweden ties, 29 November 2017
• Kurdo Baksi, Stieg Larsson, My Friend, 29 November 2017
שומרי האומה של אוגללה
שומרי האומה של אוגללה הייתה קבוצה צבאית פרטית פעילה בשמורת האינדיאנים פיין רידג' בדקוטה הדרומית בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20.
היווצרות.