זיפרסידון (גאודון) היא תרופה הניתנת כפעמיים ביום, כאשר קיימת לתרופה השפעה גם על נוראפינפרין ורצפטורים נוספים לסרוטונין, ומכאן ההשפעה האנטי דיכאונית שיש לתרופה זו, בנוסף לטיפול בה כתרופה אנטי פסיכוטית. תופעות הלוואי אינן משמעותיות מלבד הארכה של מקטע QT בפעילות החשמלית בלב ומשום כך תרופה זו אינה ניתנת לחולים עם היסטוריה של הפרעות קצב או חולים הסובלים ממקטע QT ארוך.
קלוזאפין.
קלוזאפין (קלוזריל) היא התרופה היעילה ביותר בטיפול בחולים שלא הגיבו לטיפול בתרופות אנטי פסיכוטיות הניתנות כטיפול קו ראשון (לדוגמה- ריספרדל). כמו כן, קלוזאפין נמצא יעיל בטיפול בטרדיב דיסקינזיה חמור. מצבים נוספים בהם ניתן להשתמש בקלוזאפין כוללים דיכאון פסיכוטי קשה, מאניה אשר עמידה לטיפול ומצבים נוספים. מלבד מספר תופעות לוואי שכיחות (נמנום, סחרחורות, טכיקרדיה, עצירות, ריור יתר) קיימות תופעות לוואי אשר עלולות לסכן חיים- ב-1% מן החולים דווח על אגרנולוציטוזיס (ירידה בשורות תאי הדם הלבנים). על כן, תרופה זו, על אף יעילותה הרבה, אינה משמשת כטיפול קו ראשון בקליניקה. אם ניתן טיפול בקלוזאפין, יש לקחת בדיקות דם מדי שבוע במהלך חודשי השימוש הראשונים, עובדה אשר עלולה להקשות על ההיענות לנטילת התרופה.
הנחיות קליניות.
כל התרופות הא-טיפיות מתאימות לטיפול ההתחלתי בהתקף פסיכוטי, בעוד שקלוזפין שמורה לאנשים העמידים ליתר התרופות האנטי-פסיכוטיות. אם אדם לא מגיב לתרופה הא-טיפית הראשונה, יש לנסות תרופה א-טיפית אחרת. בחירת התרופה צריכה להתבסס על מצבו הקליני של המטופל וההיסטוריה שלו בתגובה לתרופות. בדרך כלל לוקח כ-4–6 שבועות לתרופות א-טיפיות להגיע ליעילות מקסימלית, וייתכן שייקח עד 8 שבועות להשפעה הקלינית המלאה להפוך לגלויה.
זהו נוהג מקובל לעשות אוגמנטציה לתרופה א-טיפית עם תרופות אנטי פסיכוטיות טיפוסיות (אנטגוניסטים של רצפטור לדופמין) או בנזודיאזפין בשבועות הראשונים לשימוש. ניתן להשתמש בלורזפם 1–2 מ"ג פומי או IM לטיפול באגיטציה חריפה. לאחר השגת יעילות בהשתלטות על הפסיכוזה, יש להוריד את המינון לנמוך ביותר האפשרי. שיפור קליני יכול לקחת עד 6 חודשים באנשים מסוימים שעמידים לטיפול.
שימוש בכל התרופות הא-טיפיות צריך להתחיל במינון נמוך. יש לעלות במינון בהדרגה כלפי מעלה עד הגעה למינון התרפויטי. העלייה ההדרגתית במינון הכרחית בגלל תופעות הלוואי הפוטנציאליות שיכולות להתפתח. אם אדם מפסיק לקחת תרופות א-טיפיות ליותר מ-36 שעות, יש להתחיל את הלקיחה במינון הראשוני של הטיטרציה. כשמחליטים להפסיק להשתמש באולנזפין או קלוזפין, יש להוריד את המינון בהדרגה, כשזה אפשרי, על מנת להימנע מריבאונד של סימפטומים כולינרגיים כמו הזעה, הסמקה, שלשול והיפר-אקטיביות.
ברגע שרופא החליט לנסות טיפול בתרופה א-טיפית, הוא צריך להסביר את הסיכונים והתועלת מתרופה זו לאדם ולמשפחתו. במקרה של קלוזפין, יש להחתים על טופס הסכמה מדעת ולתעד זאת בתיק של החולה. ההיסטוריה של המטופל צריכה לכלול מידע על הפרעות בדם, אפילפסיה, מחלות קרדיו-ווסקולריות, כבדיות או בכליות והתמכרות לסמים. אם קיימת מחלת כבד או כליות יש להתחיל במינון התחלתי נמוך יותר של התרופה. בדיקה גופנית צריכה לכלול מדידת לחץ דם בשכיבה ועמידה כבדיקת סקר למצב של תת-לחץ דם במעבר משכיבה לעמידה הקרוי אורתוסטטיזם. בדיקות מעבדה צריכות לכלול אק"ג, ספירת דם מלאה (CBC) עם ספירת WBC ותפקודי כבד וכליות. מומלץ לבצע בדיקות שגרתיות של גלוקוז, פרופיל שומנים ומשקל.
חולים שמפתחים אגרנולוציטוזיס במהלך שימוש בקלוזפין יכולים לעבור באופן בטוח לשימוש באולנזפין, למרות שהתחלת אולנזפין במהלך אירוע של אגרנולוציטוזיס כתוצאה מקלוזפין יכול להאריך את זמן ההתאוששות מ-3–4 ימים ל-11–12 ימים. המעשה הזהיר יהיה לחכות להחלמה מהאגרנולוציטוזיס לפני שמתחילים את השימוש באולנזפין. לא דווחו מקרים של אגרנולוציטוזיס באנשים שעברו לאולנזפין.
לא נבדק האם נשים בהיריון יכולות לקחת תרופות א-טיפיות, אבל יש להתייחס לפוטנציאל של ריספרידון להעלות את רמות הפרולקטין, לעיתים עד פי 3–4 מהגבול העליון של התקין. בגלל שתרופות אלו יכולות להיות מופרשות בחלב אם, אין לתת אותם לאמהות מניקות.
אותימיוס הקדוש
ריספרידון
ריספרידון (באנגלית: Risperidone; שם מסחרי: ריספרדל או ריספונד) היא תרופה מסוג תרופות אנטי-פסיכוטיות לא טיפוסיות המשמשת לטיפול בהפרעות פסיכיאטריות כגון סכיזופרניה או הפרעות מצב רוח. התרופה מחייבת מרשם רופא.
שימושים.
לריספרידון תחום שימוש רחב, והוא כולל בעיות פסיכוטיות רבות, מהן:
פרמקולוגיה.
זמן מחצית החיים של ריספרידון הוא בממוצע 20 שעות, ולכן הוא יעיל במתן כדור אחד ביום. התרופה מתפרקת בכבד.
ריספרידון הוא אנטגוניסט של הרצפטורים סרוטונין 5-HT2A, דופמין D2, רצפטורים אדרנרגיים והרצפטורים של היסטמין H1. יש לו זיקה נמוכה לרצפטורים אלפא-אדרנרגיים ומוסקריניים כולינרגיים. למרות שהוא פוטנטי מבחינת הפעילות כאנטגוניסט על הרצפטור D2 כמו הלופרידול (הלידול), ריספרידון גורם להרבה פחות (חוץ מבמינונים גבוהים) תופעות לוואי אקסטרה-פירמידליות בבני אדם לעומת הלופרידול.
תופעות לוואי.
התופעות האקסטרה-פירמידליות של ריספרידון הם תלויות מינון, והנטייה כיום היא להשתמש במינונים נמוכים מאלו שהומלצו בתחילה. עלייה במשקל, חרדה, בחילות והקאות, דלקות אף (rhinitis), בעיות בזקפה, בעיות להגיע לאורגזמה ועלייה בפיגמנטציה קשורים לשימוש בריספרידון. הסיבה הכי שכיחה הקשורה להפסקת השימוש בריספרידון היא תופעות אקסטרה—פירמידליות, סחרחורות, היפר-קינזיה, ישנוניות ובחילות. תיתכן עלייה בולטת בפרולקטין. עלייה במשקל מתרחשת באופן שכיח יותר בשימוש בריספרידון בילדים לעומת במבוגרים. תופעה נוספת המדווחת היא קהות חושים וצמצום המנעד הרגשי של החולה. לעיתים, תופעה זו אינה חולפת גם לאחר הפסקת הנטילה.
אינטראקציות בין תרופתיות: שילוב של ריספרידון עם תרופות נוגדות דיכאון ממשפחת ה-SSRI (כגון פרוזאק) יכול לגרום לעלייה משמעותית בפרולקטין.
תופעות לוואי הדורשות טיפול רפואי מיידי.
עיוות לא רצוני של הפנים; ירידה ברמת ההכרה; קישיון שרירים; רמת סוכר גבוהה; קוצר נשימה; נפיחות בפנים; קרישי דם בוורידים או ברגליים; זקפה ממושכת או כואבת; דמנציה פתאומית וסימני שבץ.
התוויות נגד.
יש להימנע משימוש בריספרידון במצבים הבאים:
מינון ותדירות.
התרופה ניתנת בצורת טבליות או תמיסה.
מינון- התרופה קיימת בכדורים של 1,2,3,4 מ"ג ובתמיסה של - 1mg/ml. המינון ההתחלתי הוא בדרך כלל 1–2 מ"ג בלילה, שיכול לעלות עד 4 מ"ג במהלך היום. מחקרים שהשתמשו ב-PET הראו שמינון של 1–4 מ"ג ביום מספק את החסימה של הרצפטור לדופמין- D2 שהכרחית לצורך אפקט טיפולי. בהתחלה סברו שבגלל זמן האלימינציה הקצר של התרופה בדם, יש לתת ריספרידון פעמיים ביום, אבל מחקרים הראו כי יש יעילות דומה במתן כדור אחד ביום. מינון מעל 6 מ"ג ביום קשור לשכיחות גבוהה של תופעות לוואי, במיוחד תופעות אקסטרה-פירמידליות.
ריספרידון (Risperidal Consta) היא התרופה הא-טיפית היחידה כיום שזמינה בפורמולה של depot, כלומר יכולה להינתן אחת לשבועיים. מתן זה נעשה בזריקה לשריר אחת לשבועיים. המינון הוא 25, 50 או 75 מ"ג. יש לתת ריספרידון בכדורים (פומי) במקביל לזריקה במשך שלושת השבועות הראשונים לטיפול זה.
How Deep Is Your Love (שיר של בי ג'יז)
How Deep Is Your Love (בתרגום חופשי: "עד כמה עמוקה אהבתך") הוא שיר פופ של להקת הבי ג'יז שיצא בספטמבר 1977 כסינגל ושימש בסופו של דבר כחלק מפסקול הסרט "שיגעון המוזיקה" בכיכובו של ג'ון טרבולטה.
הישגים.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד הבריטי והאוסטרלי, והתברג במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי ב-24 בדצמבר 1977, ונשאר בעשרת הגדולים למשך 17 שבועות (מה שנחשב אז לשיא). השיר זכה לגרסת כיסוי על ידי להקת הבנים הבריטית טייק ד'את, באלבום שיצא בשנת 1996 עם להיטיהם, ושהה מצעד הסינגלים הבריטי במקום הראשון במשך שלושה שבועות.
השיר נמצא במקום ה-366 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים שערך המגזין "רולינג סטון" בסוף שנת 2004.
פרסים.
השיר זכה בפרס הגראמי בשנתו ה-20 שנערך ב-23 בפברואר 1978 על "הביצוע הטוב ביותר של להקה בתחום הפופ". השיר גם זכה למועמדות עבור "השיר המקורי הטוב ביותר" בפרס גלובוס הזהב שנערך ב-28 בינואר 1978.
גרסאות כיסוי.
במהלך השנים השיר זכה לגרסאות כיסוי רבות, מלבד הגרסה המוצלחת של טייק ד'את, שהבולטות שבהן הם בביצועים של מייקל בובלה משנת 2010, En Vogue משנת 2003, ו-The Temptations משנת 2007.
תביעה משפטית.
בשנת 1983 הבי ג'יז נתבעו על ידי רונלד סלה (Ronald Selle), כותב שירים משיקגו שטען כי האחים גיב גנבו חומר מלודי מאחד משיריו "Let It End" והשתמשו בו ב-"How Deep Is Your Love". בשלב הראשון הב' ג'יז הפסידו במשפט ואחד המושבעים ציין כי הם לא הצליחו להציג עדות של מומחה שתפריך את טענת התובע כי לא ייתכן ששני השירים נכתבו באופן עצמאי. אולם פסק הדין בוטל לאחר מספר חודשים.
How Deep is your Love
קלוזאפין
קלוזאפין (Clozapine) היא תרופה אנטי-פסיכוטית לא טיפוסית. התרופה משמשת בעיקר לטיפול בסכיזופרניה, בהפרעות מצב רוח ובמחלות נפש נוספות המלוות בפסיכוזה. התרופה משווקת בישראל תחת השמות לוזפין ולפונקס.
שימושים רפואיים.