הספר מורכב מארבעים ושבעה פסוקים. חלוקת הספר איננה ברורה כל צרכה, ויש כמה אפשרויות לחלוקה. על פי המסורה היהודית הספר מורכב מארבע פרשיות (א, 1-11, סגורה; א, 12-14, פתוחה; ב, 1-14, פתוחה; ג, 1-19, פתוחה). מחלקי פרקי התנ"ך הנוצרים חילקו את נחום לשלושה פרקים (14 פסוקים; 14; 19). ישנן הצעות חלוקה נוספות של חוקרים בני זמננו. כך למשל, ישנם מי שמחלקים את הספר לשני חלקים באופנים שונים.
זמן הנבואה.
אין בכתובים תיעוד של התקופה המדויקת בה נתנבא נחום. עם זאת, בין השיטין מבצבצים כמה רמזים רבי ערך: ראשית, בספר מתואר חורבנה של נֹּא אָמוֹן, עיר מצרית שהוחרבה על ידי אשורבניפל בשנת 661 לפנה"ס, ולפיכך זהו הגבול התחתון של זמן כתיבת הספר. בנוסף, מתנבא נחום על חורבן נינוה, מאורע שאירע בשנת 612 לפנה"ס. אין חולק על כך שנחום נתנבא לפני כן, או באותה שנה, מיד לאחר השמדת נינוה על ידי הבבלים.
כעת, קשה למקם את נבואת נחום בטווח 49 השנים הללו (661-612 לפנה"ס) במדויק. חז"ל מיקמו את נבואת נחום בתקופת מנשה (ראו סדר עולם רבה, פרק כ), שמלך בשנים 697 - 642 לפנה"ס. לעומתם, נוטים רבים מחוקרי העת החדשה לאחר את נבואת נחום לסוף ימי נינוה. חלקם מתארכים את הנבואה לאחרי 627 לפנה"ס, שנת מותו של אשורבניפל, המלך האשורי הגדול האחרון. חוקרים נוספים משערים שנחום חזה את נפילת נינוה רק לאחר 615 לפנה"ס, היא השנה בה עלו הבבלים והמדיים על נינוה, וניתן היה לנחש את חורבנה.
רקע.
המלכים שמלכו ביהודה באותן שנים היו מנשה (697 - 642 לפנה"ס), אמון (641-640) ויאשיהו (639-609).
מנשה היה מלך רשע מבחינה דתית, וקיבל את השליטה בממלכת יהודה אחרי חורבן גדול שאירע בימי חזקיהו אביו על ידי האשורים. צבא האשורים עלה אז, בראשות סנחריב, על ירושלים. כל ערי יהודה הושמדו פרט לירושלים, שניצלה עקב מותם של 185,000 חיילים אשורים במגפה. בתחילת תקופת שלטונו, הייתה יהודה משועבדת לאשור. בשלב מסוים העז מנשה להרים את ראשו (כרת ברית עם מצרים?) והוגלה לאשור. הוא הוחזר משם לאחר זמן מה, וחזר בתשובה (על פי המסופר בדברי הימים).
גם אמון נחשב רשע מבחינה דתית, ונרצח על ידי עבדיו לאחר שנתיים בלבד.
עם הארץ המליכו את יאשיהו בנו תחתיו. יאשיהו היה מלך צדיק מבחינה דתית, ובתקופתו חרבה נינוה.
בעולם הגדול שלטה אז אשור שליטה ללא מצרים. סנחריב מלך בשנים 705-681 לפנה"ס. את כיסאו ירש בנו אסרחדון, שמלך עד 669. אשורבניפל, המלך הבא, נחשב למלך האשורי הגדול האחרון. בימיו הגיעה אשור לפריחה תרבותית ומדינית. אשורבניפל נפטר בשנת 627 (ויש גורסים 633). לאחר מותו החלה האימפריה האשורית בשקיעה, והקשר עם הפריפריה, ובתוכה יהודה, נחלש בהדרגה. אפשר לשער שאשור השפיעה במידה רבה על הנעשה ביהודה עד אז.
האשורים נודעו כעם אכזרי מאוד, יותר מכל מה שידע העולם לפניהם. כך למשל, מתפאר אחד המלכים האשורים (אַשוּר־נַצִירפַּל השני) במעשיו: "שבויים רבים מביניהם שרפתי באש ... לחלק מהם כרתתי את אפיהם, את אוזניהם ואת אצבעותיהם, לרבים ניקרתי את העיניים. בניתי עמוד אחד מאנשים חיים ואחר מראשים ... את צעיריהם ונערותיהם שרפתי באש".
ביהודה נותרו זכרונות מרים עד מאוד מחורבנה המוחלט בימי חזקיהו, ומהגלייתם של עשרת השבטים בימים קדומים יותר. כמו כן, ערכו מלכים אשוריים שונים מסעות כיבוש למצרים, ואפשר להניח שגם בהם נפגעה אוכלוסיית יהודה.
מטרת הנבואה.
לשם מה נשלח נחום? על שאלה זו ישנן כמה תשובות, הנה כמה מהן:
סגנון.
נחום מצטיין בתיאורים, ונבואתו נחשבת בעיני רבים לאחד השיאים הספרותיים במקרא. סגנונו מהיר, תוך שימוש במעברי נושא חדים (ראה בהמשך). הוא מנסח את דבריו תוך שימוש באמצעים אמנותיים רבים, וקשה למצוא אמצעי אמנותי תנ"כי הנעדר מהספר. ישנן דוגמאות רבות:
מספר נחום לקוח הביטוי "לֹא תָּקוּם פַּעמַיִם צָרָה" (), אך שימושו הרווח שונה ממשמעותו במקרא.
פשר נחום.
במגילות מדבר יהודה נמצא פשר נחום, כתב יד קדום בעברית, המכיל חלקים מספר נחום ( - ) בשינויים קלים ממה שנמצא בידינו, ופירוש המתאים לתקופת חיבור כתב היד. כך למשל, מופיעה בפירוש תוכחה לבני הדור, וכמו כן, מקושרת נבואת נחום לדמיטריס מלך יוון ואולי גם למאבק בין הפרושים לצדוקים.
קברו.
מצבה המיוחסת כמקום קבורתו וקבורת אשתו נמצאים בבית כנסת בעיירה אלקוש בכורדיסטן העיראקית. באחד מבתי הכנסיות האחרונים שעוד נותרו במקום, כתובות באותיות עבריות, מתנוססות על קירות הקבר. בעבר, כשעוד חיו יהודים בעיראק - נהגו רבבות לפקוד את קברו של נחום הנביא.
בשנת 1891 טען הגאוגרף הצרפתי ויטאל קוינט, כי בשנת 1883 הועברו עצמותיו של הנביא נחום מהקבר באישון לילה והוטמנו בתוך עמוד ליד השער המלכותי של כנסיית מאר-מיכה בעיירה אלקוש.
בשנים האחרונות, ובפרט מפני המלחמות במקום, ואיומי דאעש להחריבו, הופסקה תנועת העלייה לקבר הנביא כליל, נכון ל-2015, הקבר נשמר על ידי משפחה אשורית נוצרית בשם שאג'ה, שגרה בסמיכות למקום, אשר הבטיחה ליהודים הבורחים מעיראק בשנות החמישים של המאה העשרים להמשיך ולשמור על הקבר.
האתר ניצל הכיבוש של המדינה האיסלאמית, אך סבל מהזנחה מתמשכת שהביאה לסכנת קריסה. ב-2018 יוצב המבנה, ובעקבות ביקור באפריל 2019 של הממונה האמריקני על היחסים עם עיראק במתחם קבר נחום, הודיעה ארצות הברית על סיוע כספי שתעביר כחלק במאמצי השימור של המקום. בהמשך החלו עבודות שיפוץ ושחזור בשותפות עם הממשלה הכורדית, ARCH (הברית לשיקום אתרי מורשת) ובייעוץ של ד"ר מוטי זקן.
מונדיאל 1966
מונדיאל 1966 נערך באנגליה בין ה-11 ביולי ל-30 ביולי. בתואר זכתה נבחרת אנגליה, לאחר שניצחה את נבחרת גרמניה המערבית 4:2 במשחק הגמר, שהוכרע בשער מעורר מחלוקת, המכונה "שער ומבלי".
אאוזביו הפורטוגלי היה מלך השערים של הטורניר, לאחר שכבש תשעה שערים לזכות נבחרתו.
במונדיאל זה הייתה רק קבוצה אחת מיבשות אפריקה ואסיה, נבחרת קוריאה הצפונית, משום שרוב נבחרות אסיה ואפריקה, כולל נבחרת סוריה שהועברה לבית האירופי פרשו מהמוקדמות מפני שלשתי היבשות ניתן רק מקום אחד משותף בגביע העולם. , שהועברה לבית האירופי, וקוריאה הצפונית, שלא הסכימה עם החרם, התחרו במוקדמות, נבחרת קוריאה הצפונית העפילה לגביע העולם בעוד שנבחרת ישראל הפסידה בשלב המוקדמות ל ול.
מבנה הטורניר נשאר כפי שהיה במונדיאל 1962. 16 נבחרות העפילו לטורניר לאחר טורניר מוקדמות, וחולקו לארבעה בתים של ארבע נבחרות בכל בית. שתי הנבחרות הטובות ביותר מכל בית העפילו לשלב רבע הגמר.
למונדיאל זה היה גיבור לא רגיל במקצת, כלב ששמו פיקלס (Pickles). במהלך ההכנות לקראת הטורניר, נגנב הגביע העולמי על שם ז'יל רימא מתצוגה של תערוכה שנערכה במדינה. אומה שלמה פתחה במסע חיפושים אחר הגביע האבוד, שנמצא לבסוף על ידי הכלב פיקלס, שמצא אותו עטוף במספר עיתונים, כשרחרח ליד שיח בלונדון.
מונדיאל 1966 תואר בסרט דוקומנטרי בשם "גול!!" שהוקרן בהקרנות מסחריות ברחבי העולם.
שלב הבתים.
בשלב הבתים של הטורניר, רוב המשחקים היו דלי שערים, בעיקר עקב משחקן הטקטי וההגנתי של הנבחרות.
בית א'.
בבית א' סיימה נבחרת אנגליה במקום הראשון של הבית, כשלזכותה רק ארבעה שערי זכות, ואף לא שער חובה אחד. אורוגוואי הייתה הנבחרת השנייה שעלתה מבית זה, על חשבון נבחרות מקסיקו וצרפת.
כל משחקי בית א' נערכו באצטדיון ומבלי, פרט למשחק בין נבחרות אורוגוואי וצרפת, שנערך באצטדיון וייט סיטי.
בית ב'.
בבית ב' העפילו נבחרות וארגנטינה לשלב הבא בקלות, אחרי שצברו 5 נקודות כל אחת.
נבחרת ספרד סיימה שלישית עם שתי נקודות, ונבחרת שווייץ סיימה את הבית במקום הרביעי והאחרון, ללא נקודות, לאחר שהפסידה בכל משחקיה.
בית ג'.
אצטדיוני אולד טראפורד וגודיסון פארק, שבצפון מערב אנגליה, אירחו את משחקי בית ג'.
מחזיקת הגביע, נבחרת ברזיל, בראשות כוכבה פלה, איכזבה וסיימה את הבית במקום השלישי, אחרי נבחרות פורטוגל והונגריה שסיימו במקומות הראשונים בהתאמה, והודחה מהטורניר כבר בשלב מוקדם יחד עם נבחרת בולגריה שסיימה את הבית המקום הרביעי והאחרון. פלה סבל מפגיעות חוזרות ונשנות במשחק הראשון של ברזיל מול בולגריה, נעדר מהמשחק השני מול הונגריה ושיחק פצוע מול פורטוגל ולמעשה לא התאפשר לו כלל להפגין את יכולתו.
בית ד'.
בית ד' סיפק הפתעה גדולה, כשנבחרת קוריאה הצפונית גברה על נבחרת איטליה בתוצאה 1:0, וסיימה במקום השני בבית, על חשבון האיטלקים שהודחו. קוריאה הצפונית עלתה לשלב רבע הגמר יחד עם נבחרת ברית המועצות שסיימה את הבית המקום הראשון.
נבחרת צ'ילה סיימה את הבית במקום האחרון והודחה.
שלב הנוקאאוט.
רבע גמר.
בשלב רבע הגמר הביסה גרמניה המערבית בקלות את נבחרת אורוגוואי בתוצאה 4:0.
במקביל, הסתמן כי נבחרת קוריאה הצפונית המפתיעה נמצאת בדרך לעוד סנסציה. במשחק שנוהל על ידי השופט הישראלי מנחם אשכנזי, אשר שפט לפני כן בהצלחה גם את המשחק בין מקסיקו וצרפת, הובילה קוריאה הצפונית 3:0 על פורטוגל כבר אחרי 25 דקות של משחק. אך אאוזביו, כוכב נבחרת פורטוגל, הבקיע ארבעה שערים, הפך את התוצאה לטובת הפורטוגלים, וקבע 4:3. אוגוסטו (Augusto) קבע 5:3 כשהבקיע את החמישי בדקה ה-78, והשלים את אחד המהפכים הגדולים בתולדות גביע העולמי.
בשני משחקי רבע הגמר האחרים, ניצחו נבחרות ברית המועצות ואנגליה את נבחרות הונגריה וארגנטינה בהתאמה, ועלו לשלב חצי הגמר. המשחק בין אנגליה וארגנטינה שבו ניצחה אנגליה 1:0 התפרסם בנוקשותו הרבה ובפגיעות הקשות שפגעו שחקני שתי הקבוצות זו בזו. לאחר המשחק כונו שחקני ארגנטינה על ידי המאמן האנגלי אלף ראמזי "חיות". משחק זה החל מסורת של יריבות מרה בין שתי הנבחרות.