בעקבות טוריו העוקצניים כנגד ארדואן, חמאס ועקרונות איסלאמיסטיים ברבריים כמו נישואי ילדות, כמו גם כתיבה ברורה בעד ישראל הפך בקדיל החל מקיץ 2014 למטרה עיקרית להתקפות בעיתונות האיסלאמיסטית הטורקית. תמונתו הופיעה בעמודו הראשון של העיתון האיסלאמיסטי הקיצוני "Yeni Akit", כ"חייל ציוני" הפועל כנגד תעשיית הנשק הטורקית וכתריסר עיתונים אחרים בטורקיה הצטרפו למתקפה המתואמת.
ההתקפות התקשורתיות הללו על בקדיל, לרבות במדיה החברתית ומעל במות ממשלתיות לסוגיהן הפכו נרחבות כל כך ופרועות כל כך, שהוא נאלץ להפסיק לכתוב ב"הורייט" על הסכסוך הישראלי - ערבי. הוא עדיין המשיך לכתוב על נושא זה והשלכותיו, אבל רק בפורום המזרח התיכון, מכון גייטסטון ובעיתונות חוץ אחרת. ב"הורייט" הוא המשיך לכתוב בשלב זה, אבל רק בנושאים אחרים. לא הותר לו יותר, להזכיר בטוריו ולו מילה אחת מבין המלים: "יהודי", "ישראל", "פלסטין", "חמאס", "טרור" וכו'.
בדצמבר 2016 הופיע ב"הורייט" טור של בקדיל, בו תקף תוכנית של ממשל ארדואן להקים קבוצות נוער שיחוברו לכ-45,000 מסגדים ברחבי טורקיה. זה היה הקש ששבר את גב הגמל מבחינת המשטר וטור זה הפך לטורו האחרון של בקדיל ב"הורייט".
כיום הוא כותב טור קבוע במגזין ובאתר "Defense News" והוא גם עמית ובעל טור בפורום המזרח התיכון. מאמריו מופיעים רק בעיתונות ובאתרים מערביים, בעוד בטורקיה מתפרסם טור שלו רק באתר מרכז החשיבה הטורקי "Sigma", שהוא היה בין מייסדיו ומכהן כיום כאחד מעורכיו.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:עיתונאים טורקים]]
[[קטגוריה:בעלי טור]]
[[קטגוריה:מורשעים בדין בטורקיה]]
[[קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1966]]
היינריך השלושה עשר, נסיך רויס-גרייץ
היינריך השלושה עשר, נסיך רויס-גרייץ (בגרמנית: Heinrich XIII Fürst Reuß zu Greiz; 16 בפברואר 1747 - 29 בינואר 1817) היה נסיך רויס-גרייץ בין השנים 1800–1817.
ביוגרפיה.
היינריך נולד ב-16 בפברואר 1747 בגרייץ, להיינריך האחד עשר, רוזן רויס-אוברגרייץ ולקונרדינה אלאונורה, נסיכת רויס-קסטריץ, בתם של היינריך העשרים וארבעה, רוזן רויס-קסטריץ והברונית מריה אלאונורה אמה פון פרומניץ-דיטרסבאך.
ב-28 ביוני 1800 מת אביו, והיינריך ירש את תאריו.
לאחר ההרס של גרייץ בעקבות שרפה בשנת 1802, הוא הורה לבנות מחדש את העיר בסגנון נאו-קלאסי, והעביר את ביתו מהאוברס שלוס (הטירה העליונה) לאונטרס שלוס (הטירה הנמוכה), כדי להיות יותר בקשר עם העם והחיים החברתיים של הנסיכות.
היינריך גם התבלט בשירותו הצבאי באוסטריה כפילדמרשל, עד כדי כך שהוא נחשב לאחד מידידיו הטובים של הקיסר יוזף השני.
היינריך הצטרף לקונפדרציה של הריין בשנת 1807, ולאחר מכן היה חבר הקונפדרציה הגרמנית. בקונגרס וינה הוא היה מעורב בסכסוך טריטוריאלי עם ממלכת סקסוניה, שממנו יצא מנצח וזכה בערים אלטגומלה וקיהדורף .
משפחתו.
ב-9 בינואר 1786 התחתן היינריך בקירכהיימבולנדן עם וילהלמינה לואיזה, נסיכת נסאו-ויילבורג, בתם של קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו, ממנה נולדו לו שלושה ילדים:
אינרה שטאט
הילה הדס
באטוומן (סדרת טלוויזיה)
באטוומן (באנגלית: Batwoman) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת גיבורי-על שנוצרה על ידי המפיקים והיוצרים קרוליין דרייס וגרג ברלנטי, ומבוססת על דמותה של באטוומן מאת DC קומיקס. במאי 2018, הוכרז שדמותה של באטוומן תופיע לראשונה באירוע הקרוסאובר "עולמות אחרים", וחודשיים לאחר מכן נודע שסדרה שתתמקד בדמותה של באטוומן, נמצאת בפיתוח. במאי 2019, הזמינה רשת "The CW" את הסדרה.
הסדרה היא החמישית שמתקיימת ביקום החץ, לצידן של סדרות הטלוויזיה האחרות של היקום, והיא עלתה לשידור ברשת "The CW" ב-6 באוקטובר 2019. ב-29 באפריל 2022, הודיעה היוצרת כי הרשת ביטלה את הסדרה לאחר שלוש עונות.
תקציר העלילה.
לאחר היעדרו של באטמן, נאלצת קייט קיין להתגבר על השדים הפנימיים שלה, לפני שתוכל להגן על גות'אם סיטי תחת זהותה של פורעת החוק באטוומן ולהפוך לסמל של תקווה עבור אזרחי העיר.
הפקה.
פיתוח.
במאי 2018, נשיא "The CW", מארק פדוביץ' והשחקן הראשי של "החץ", סטיבן אמל הודיעו במהלך מצגת של "The CW" שדמותה של באטוומן תוצג לראשונה ביקום החץ במהלך אירוע הקרוסאובר "עולמות אחרים" שישודר בדצמבר 2018 ושיתרחש בחלקו בגות'אם סיטי ויציג אותה נלחמת לצדם גיבורים אחרים מיקום החץ. ביולי 2018, נודע ש-"The CW" מתכננת לפתח סדרה שתתמקד בדמותה של באטוומן ותעלה לשידור כבר בשנת 2019 לפי התכנון. הסדרה נכתבה על ידי קרוליין דרייס, שמשמשת כמפיקה בפועל לצדם של גרג ברלנטי, שרה שכטר וג'ף ג'ונס. חודש לאחר מכן, פדוביץ' ציין שהפקת הפיילוט תסתיים עוד אמצע עונת השידורים של 20–2019.
בדצמבר 2018, על פי דיווחיה של "Deadline Hollywood", דרייס הגישה תסריט "עוצמתי" עבור פרק פיילוט פוטנציאלי. התסריט הוביל לכך שחודש לאחר מכן לסדרה הוזמן פיילוט, עבור עונת השידורים של 20–2019 בטלוויזיה. החל מאפריל 2019, הסדרה נחשבה כ"עניין סגור" ברשת "The CW", ועל פי הדיווחים צוות תסריטאים כבר היה ערוך לכך. ב-7 במאי 2019, הרשת הזמינה את הסדרה באופן רשמי.
ליהוק.
תהליכי הליהוק עבור דמותה של קייט קיין היו אמורים להתחיל לאחר ההכרזה על הסדרה המיועדת במאי 2018, כשצוין במפורש כוונת המלהקים ללהק שחקנית לסבית. באוגוסט, רובי רוז לוהקה לדמותה של קייט קיין / באטוומן. בסוף ינואר 2019, מייגן טאנדי, קמרוס ג'ונסון וניקול קאנג לוהקו לתפקידים ראשיים בדמויותיהם של סופי מור, לוק פוקס ומרי המילטון (בהתאמה). זמן קצר לאחר מכן, הוכרז על ליהוקם של רייצ'ל סקארסטן כאליס, דוגריי סקוט כג'ייקוב קיין ואליזבת אנוויס כקת'רין המילטון-קיין.
במאי 2020, רוז הודיעה שהיא תעזוב את הסדרה לקראת עונתה השנייה; ולא נתנה סיבה לעזיבתה. המפיקים אישרו מחדש את מחויבותם לסדרה למצוא שחקנית חדשה מקהילת הלהט"ב לתפקיד.
בהמשך שנת 2020 הודיעה theCW על ליהוקה של ג'ביציה לסלי לתפקיד באטוומן החדשה.
צילומים.
צילומי פרק הפיילוט החלו ב-4 במרץ והסתיימו ב-25 במרץ 2019 בוונקובר, קולומביה הבריטית. צילומים נוספים התקיימו גם בשיקגו, אילינוי. המפיק דייוויד נאטר נבחר לביים ולהפיק בפועל את הפיילוט בינואר 2019, אולם באמצע פברואר, נאטר עזב את הפרויקט מסיבות אישיות. נאטר נשאר כמפיק בפועל, אך המפיק מרקוס סיגה החליף אותו כבמאי במקביל לעבודתו כמפיק בפועל.
קישהוטה
קישהוטה (בהונגרית: Kishuta) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-413 תושבים בשנת 1990 עד ל-271 תושבים בלבד בשנת 2018 (ירידה של כ-34%).
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים
חליל (יצירה מוזיקלית)
חליל היא יצירה לחליל צד ותזמורת קאמרית מאת המלחין האמריקאי לאונרד ברנשטיין, אשר נכתבה בשנת 1981. אורך ביצוע ממוצע של היצירה הוא כ-16 דקות.
הרקע לכתיבת היצירה וההקדשה של ברנשטיין.
"חליל" נכתבה לזכרו של סמל (1954-1973), אשר נפל כתותחן-טנק במהלך מלחמת יום הכיפורים כשהיה בן 19 בלבד, וקיבל לאחר מותו את עיטור המופת על תפקודו בקרב.
טננבוים למד אצל אורי טפליץ, זכה במלגות ובתחרויות מטעם קרן שרת והקונסבטוריון הישראלי למוסיקה, והשתתף כחלילן ראשון בתזמורת הגדנ"ע ובתזמורת הנוער של עיריית תל אביב.
בחייו הקליט טננבוים יצירות רבות, ביניהן פסקול הסרט לאן נעלם דניאל וקס, הסוויטה התזמורתית השנייה בסי מינור של באך ועוד. הקלטותיו יצאו לאור בתקליט "החליל שלא נדם – קטעים לחליל בביצוע ידין טננבוים" (הד ארצי, 1975).
ברנשטיין, ששמר כל חייו על קשרים חמים עם מדינת ישראל והתזמורת הפילהרמונית הישראלית, התרגש מסיפור חייו של ידין, הקשיב להקלטותיו והחליט לכתוב יצירה לחליל ותזמורת לזכרו.
בכתב היד של "חליל", כתב ברנשטיין:
תזמור.
הרכב התזמורת הדרוש לביצוע היצירה הוא איננו סטנדרטי, וכולל סקציית כלי הקשה מורחבת:
מבנה מוזיקלי.
בעוד שבסימפוניית "קדיש" ובבלט דיבוק עושה ברנשטיין ניסיונות בשיטה הדודקפונית, הרי שב"חליל" השימוש בטכניקה זו הוא מורחב בהרבה.
"חליל" התקבל בחיוב על ידי מבקרי המוזיקה ; מבקר המוזיקה של הוושינגטון טריביון ציין, כי "היצירה מצליחה לתאר בעזרת המוזיקה את האימה במהלך המלחמה על ידי דימוי לחישות מסויטות וזוועות חסרות שם".
עוד צוינו בביקורת הדואט בין תפקיד חליל האלט והויולה, כלי ההקשה אשר מדמים את קולות המלחמה, וכן הדעיכה האיטית של תפקיד הסולו לקראת סיום היצירה, המסמלת את מותו הטרגי של ידין.
בכורות של היצירה וביצועים נוספים.
הבכורה נערכה בבריכת הסולטן שבירושלים, ישראל בתאריך 27.05.1981.
המבצעים היו לאונרד ברנשטיין שניצח על יצירתו, החלילן ז'אן-פייר רמפל והתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
הבכורה נערכה בטנגלווד שבמסצ'וסטס, ארצות הברית במהלך יום העצמאות האמריקאי - 04.07.1981.
המבצעים היו לאונרד ברנשטיין שניצח על יצירתו, החלילנית דורייט אנת'וני דוייר והתזמורת הסימפונית של בוסטון.
ההקלטה של הביצוע הועלתה לאתר היוטיוב של התזמורת
בעקבות ביצוע היצירה נערך ראיון בין גי אשד, החלילן הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית ואחותו של ידין, אלה קורן-טננבוים.
מרק רוז'אוולדי