שורשיו של משחק ה-Footvolley (Futevôlei בפורטוגזית) בחוף קופקבנה שבריו דה ז'ניירו, ברזיל, בשנות השישים של המאה הקודמת. שם התפתח כמשחק אימון לשחקני כדורגל. על מנת לא להפר את החוק אשר אסר בזמנו לשחק כדורגל על חוף הים, העבירו השחקנים את כדור הרגל ביניהם מעל רשת כדורעף החופים כדי לשפר את טכניקת המשחק ובה בשעה להימנע מהחרמת הכדור על ידי פקחי החוף.
במקור שוחק חמישה שחקנים בכל קבוצה. רמתם הגבוהה של השחקנים – טובי הכדורגלנים בברזיל – הקשתה מאוד על השגת נקודה והמשחקונים התארכו מאוד. לאט, לאט פחת מספר השחקנים בקבוצה עד שהגיע לנהוג כיום – שני שחקנים בכל קבוצה. בברזיל ניתן עדיין למצוא קבוצות עם חמישה שחקנים בכל קבוצה.
בשנות השבעים של המאה הקודמת התפתח המשחק בברזיל וכבש למעשה את כל ערי החוף ובניהן סנטוס, רסיפה, סלבדור ועוד. בשנות השמונים של המאה הקודמת, כשקבוצות כדורגל בעולם החלו רוכשות שחקנים זרים, הביאו איתם שחקני הרכש הברזילאים את ה Footvolley לארצות בהן שיחקו. FootVolley נפוץ לכל העולם: ארצות הברית, אסיה, אירופה ועוד.
המשחק נקלט היטב וצבר פופולריות בכל העולם. הטורניר הבינלאומי הראשון מחוץ לברזיל נערך במיאמי, ארצות הברית, בשנת 2003. כיום, נערכים טורנירים בינלאומיים בכל העולם. הבולטים שבהם נערכים במיאמי, ארצות הברית, בפורטוגל, בהולנד, בתאילנד ועוד. הספורט צפוי להפוך לספורט אולימפי בשנים הקרובות.
ישראל היא המדינה הראשונה בעולם בה נערכת ליגת Footvolley סדירה הליגה נערכת ומתקיימת מטעם העמותה לקידום משחק הפוצ'יוולי בישראל.
בית הספר האקדמי לסיעוד, הלל יפה
בית-הספר האקדמי לסיעוד על שם פט מתיוס, שליד המרכז הרפואי הלל יפה בחדרה, הוא בית ספר על תיכוני למקצועות הסיעוד. המוסד נוסד ב-1967, והקורס הראשון בו נפתח בנובמבר אותה שנה. מאז ועד היום הכשיר בית-הספר מאות אחים ואחיות מוסמכים, המתפקדים במרכזי הבריאות השונים ברחבי הארץ, בהם עולים חדשים רבים. כיום לומדים בבית הספר כ-1,400 סטודנטים.
בשנת 2011 הוענק לבית הספר ציון לשבח במסלול החינוך במסגרת הפרס הלאומי לאיכות ומצוינות המגזר הציבורי ע"ש יצחק רבין. הוועדה קבעה כי "הישגי בית הספר ותרומתו החשובה בתחום החינוך יצרו את הבסיס להחלטה. פעולות הצוות לשיפור תהליכי עבודה מוסיפים בסיס חשוב של נורמות ושיטת עבודה אשר יוצרים מחויבות לאיכות ומצוינות ושפור מתמיד של רמת השירות הן כלפי פנים בית החולים במערכת קשרי העבודה בין המחלקות והן כלפי חוץ במתן שירות רפואי טוב יותר לאזרחי המדינה".
תוכניות הלימודים.
בבית-הספר קיימות מספר תוכניות לימוד: תוכנית בוגר בסיעוד של אוניברסיטת תל אביב, תוכנית הסבת אקדמאים, תוכנית 7 יחידות ומרכז העשרה לאחים ואחיות מוסמכים.
בשנת 2000 סונף בית-הספר לחוג לסיעוד בבית הספר למקצועות הבריאות באוניברסיטת תל אביב. סטודנטים המסיימים את תוכנית הלימודים האקדמית בהצלחה מקבלים תואר בוגר אוניברסיטת ת"א B.A בסיעוד, וזכאים לקבלת תעודת אח מוסמך לאחר הצלחה במבחן רישוי ממשלתי. בשנת 2009 הוענק לבית-הספר תו תקן ISO 9001/2008 מטעם מכון התקנים הישראלי בתחום הכשרת סטודנטים למקצוע אח/ות מוסמך/ת ולקידום מקצוע הסיעוד.
הנהלת בית-הספר.
עד היום נוהל בית-הספר על ידי ארבע מנהלות:
חווה המיטוכונדריאלית
חוה המיטוכונדריאלית
חווה המיטוכונדרית
חוה האפריקנית
חווה האפריקנית
חנא נקארה
חנא נקארה (בערבית: حنّا نقاره; 18 בינואר 1912 – 1984), היה עורך דין ופעיל ציבור ערבי, מראשי המפלגה הקומוניסטית בישראל.
ביוגרפיה.
נולד באראמה שליד עכו למשפחה נוצרית, שעברה לחיפה ב-1919. הוא למד בבית הספר הנוצרי בעיר; ב-1928 החל ללמוד הנדסה כתלמיד האוניברסיטה האמריקנית בביירות. ב-1930 החל לימודי משפטים באוניברסיטת דמשק, אותם סיים ב-1933. מ-1936 עסק בעריכת דין בחיפה, והתמחה בדיני מקרקעין. בשנות הארבעים הזדהה פוליטית עם המרקסיזם ופעל כחבר המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה. הוא היה ממייסדי הליגה לשחרור לאומי בשנות הארבעים, וכן ממייסדי העיתון "אל-מיחאז". ב-1946 שימש כעורך המדור הפוליטי בעיתון זה. בתקופת מלחמת העצמאות שהה בעכו ולא הורשה לחזור לחיפה. הוא עבר ללבנון, משם ניסה לחזור לחיפה אך נעצר בידי כוחות הביטחון והוחזק במאסר כשלושה חודשים.
לאחר שחרורו החל לעסוק בזכויות אדם, ופעילותו בתיקים הקשורים להפקעת קרקעות זיכתה אותו בכינוי: "עורך דין האדמה והעם". בין השאר ייצג את אנשי כפר עין מאהל כנגד הפקעת אדמותיהם, לצורך הקמת נצרת עלית. הוא היה ממייסדי "הוועד הארצי להגנה על האדמות" ביחד עם שחאדה שחאדה. היה פעיל למען דו-קיום ערבי-יהודי ויזם את הכנס היהודי-ערבי שהתקיים בשנים 1954–1956.
חיים אישיים.
אחייניתו היא השחקנית סלווה נקארה.
הנצחתו.
על שמו נקרא רחוב בחיפה. ב-1985 יצאו לאור זכרונותיו בספר "חנא נקארה, פרקליט האדמה והעם".
פייר מנדס-פרנס
פייר מנדס-פראנס
אנטול פרנס
שחאדה שחאדה
שחאדה שחאדה (شحادة شحادة; 1930, כפר יסיף - 2010) היה כומר האוונגלי־אפיסקופלי ערבי-ישראלי, פעיל פוליטי, ויו"ר הוועד הארצי להגנה על האדמות.
בשנת 1975 היה ממייסדי הוועד הארצי להגנה על האדמות שהוקם ביוזמת רק״ח במטרה לפעול נגד החלטת הממשלה לבצע הפקעות קרקע גדולות בגליל להרחבתן של הערים כרמיאל ונצרת עילית. שחאדה שימש כראש הארגון והיה מיוזמי יום האדמה הראשון בשנת 1976.
בשנת 1988 ייסד יחד עם הרב ג'רמי מילגרום את "אנשי דת למען שלום" (Clergy For Peace), ארגון שמטרתו לקדם את השלום בעזרת אנשי דת יהודים, נוצרים ומוסלמים.
עד למותו שימש כסגן יושב ראש החזית הדמוקרטית לשלום ולשוויון ובנוסף הוא שימש ככומר של כנסיית יוחנן הקדוש בחיפה ויושב ראש בית הספר יוחנן הקדוש בחיפה.
התקופה הצלבנית בארץ ישראל
אשלי ג'ד
פוט או פה
The Doggfather
קרידיטה
Da Game Is to Be Sold Not to Be Told
סטריאו ומונו
סטריאו ומונו הוא אתר דיסקוגרפיה ישראלי המתעד את תקליטי המוזיקה הישראלית. ייחודו של האתר בהיותו מחויב להצגת התמונה ההיסטורית השלמה של המוזיקה הישראלית, העברית והיהודית מכל הסגנונות, התקופות, ומדינות העולם. הנתונים באתר נאספים ומעודכנים על ידי צוות אספני תקליטים בסיוע חובבים המסייעים בהוספת מידע חסר, עטיפות של התקליטים המקוריים, ועוד. המידע הדיסקוגרפי באתר מובא ללא המגבלות המסחריות של יצרני התקליטים וחנויות המוזיקה הנוהגים להציג דיסקוגרפיה מצומצמת שבה רק פריטים הזמינים למכירה באותה עת.
סטריאו ומונו התחיל את דרכו כבלוג בשם זה בתחילת שנת 2010. בתחילת הדרך, פרסם האתר אוסף תקליטים למכירה ממיטב תולדות הזמר והרוק הישראלי, יחד עם דגימות קול של הקלטות נדירות מהאוסף. בעקבות הפרסום הראשוני, החל צוות האתר בתיעוד ורישום מסודר של הקלטות מתולדות המוזיקה הישראלית, כשהוא מצרף דגימות של הקלטות נדירות שלא הודפסו מחדש ונשכחו למעשה. מפעילי האתר ניסו לקדם יוזמה של הרשאת הורדה חופשית להקלטות נדירות בצד עידוד לרכישת הקלטות שהודפסו מחדש, תוך חינוך להבחנה בין השתיים, צעד חיוני לדעתם במאבק נגד תופעת אתרי המוזיקה ורשתות השיתוף הלא חוקיים. היוזמה נקטעה בעקבות התנגדותה של אקו"ם (המנכ"ל יוריק בן-דוד בערוץ 2, 19 במרץ 2010), המובילה להנצחה בפועל של התופעה שבה חובבי מוזיקה המחפשים הקלטות נדירות, מוצאים את דרכם לאתרי שיתוף ופורומים הפועלים באין מפריע, ומוצאים שם גם את התקליטים החדשים והפופולריים ביותר, לעיתים עוד לפני שאלה יצאו לאור, גם כשלא התכוונו לחפש אותם.
מסד הנתונים של סטריאו ומונו תוכנן במיוחד על ידי יוצרי האתר לתיעוד דיסקוגרפי של מוזיקה ישראלית, והוא מכיל בתחילת שנת 2015 רשומות של כ-30,000 יוצרים ומבצעים, 20,000 תקליטים, 120,000 שירים ו-150,000 הקלטות. כל שלבי סריקת הנתונים וקטלוגם נעשים על ידי צוות מקצועי מיומן ולא שיפוטי המחויב אך ורק לנאמנות בתיעוד. כיום מציע האתר חיפוש דיסקוגרפי, אוסף יחיד במינו של צילומי עטיפות תקליטים (אם כי בהפרדה נמוכה) החל משנות השלושים של המאה שעברה ועד היום, ואפשרויות חיפוש מתקדם לפי מספר רב של פרמטרים, כמו מבצע תקליט, שם תקליט, מבצע שיר, שם שיר, שם משתתף (מעבד, נגן אורח), שם לייבל ומספר קטלוגי, שנת הדפסה, ועוד. כמו כן מרכז האתר קישורים להקלטות הזמינות להאזנה באתרי האמנים ובאתרים אחרים באינטרנט. בתחילת שנת 2015 עבר האתר שנויים בעיצוב, ונוספו לו ביוגרפיות, אפשרויות חיפוש ויכולת להעלאת רשימות בנושאים רלוונטיים עם קישוריות למסד הנתונים של האתר.
סטריאו ומונו התקבל בתקשורת באהדה ותואר כ"אתר ייחודי, שכולו הצדעה למוזיקה ישראלית משובחת... עשייה תרבותית ברמה הכי גבוהה" (גל אוחובסקי, TIME OUT תל אביב, 11 במרץ 2010). מפעילי האתר זכו לתארים כדוגמת "צדיקים של התרבות הישראלית" (יהודה נוריאל, “סדר יום” עם קרן נויבך, 25 בפברואר 2010). בדף הפתיחה של האתר, כותב העורך: "המוזיקה המוקלטת היא הצורה השלמה הראשונה של היסטוריה אמיתית. תקשיב טוב למוזיקה ותדע כל מה שקרה שם. המיקרופונים עשו בשבילך את העבודה העיקרית: קלטו לא רק את הנגינה בגיטרה או השירה, אלא גם את אוויר התקופה דרכו אלה הגיעו למיקרופון. אתה אולי לא שם לב לזה כפרטים, אבל בטח תרגיש את זה. יכולים לספר לך אלף סיפורים על מקום שהיית בו לפני 20 שנה, ולא תיזכר בו. שים תקליט ששמעת אז, ורצוי באותה מערכת, ואתה לא רק תיזכר. אתה תהיה שם."
יוצר האתר והעורך הראשי הוא יהודה אור.
ארנס מנגנול
שלמה גל (איש מוסד)
סמיח אל-קאסם