מנות להשתלה יצאו למרכזים רפואיים בישראל, בארצות הברית ובצרפת. בכל ההשתלות דווח על קליטת התאים.
כ-50 מנות שנמצאו לא מתאימות להשתלה נמסרו לצורכי מחקר ופיתוח לטכניון, להדסה, לבר-אילן ולחברת גמידה-סל. המאגר הציבורי מעסיק נערות הסובלות מתסמונת דאון, פיגור שכלי ולקויות אחרות. במסגרת ריפוי בעיסוק הן מכינות את ערכות האיסוף.
בפעילות המאגר תומכים רבנים חרדיים בולטים.
לחישה בלילה
"לחישה בלילה" הוא אלבום הבכורה של הזמר אייל גולן, שיצא לאור ב־29 בדצמבר 1995 והופץ לחנויות לראשונה בינואר 1996.
את האלבום הוציא גולן בעת ששיחק בקבוצת הכדורגל הפועל מרמורק. הוא המשיך לשחק עם הקבוצה בליגה ב' עד שנת 2002, לאחר מכן עזב את עולם הכדורגל והתמקד בקריירה מוזיקלית. גולן הפיק את רוב האלבום במימון עצמי, כשרק הנהלת הפועל מרמורק תמכה בו מבחינה כלכלית.
בשנת פרסום האלבום חתם גולן על חוזה אמרגנות והפקות עם ישי בן צור, שהפיק והפיץ את האלבום.
בנוסף לשירים "לחישה בלילה" ו"כמו רוח סערה", שהפכו ללהיטי מועדונים, בלטו באלבום השיר "חזרי אליי" (קיים גם בגרסה אינסטרומנטלית), "צעיר ורענן" והשיר "אמא אמא" (גרסה עברית לשיר "הוי אמינה", במקור של איברהים טטליסס), שהתפרסם קודם לכן בביצוע זמרים אחרים, בהם זוהר ארגוב וזהבה בן.
מהאלבום נמכרו רק כ-10,000 עותקים, כך שהיה ליחיד מבין אלבומיו של גולן שלא הגיע למעמד של "אלבום פלטינה".
רשימת שירים.
השתתפו בהקלטות:
חימקי (עיר)
חימקי (ברוסית: Химки) היא עיר תעשייתית במחוז מוסקבה, רוסיה. העיר נחשבת לפרבר של מוסקבה, שמרבית תושביה עובדים בעיר הבירה. היישוב קיבל מעמד של עיר ב-26 במרץ 1939.
בשטח העיר נמצא יער חימקי המהווה את הריאה הירוקה של מוסקבה ונמצא במרכז מחלוקת ציבורית לאור תוואי כביש מהיר החדש הצפוי לעבור דרכו. התחבורה העירונית משרתת את הצורך של תושבי העיר להגיע למקומות העבודה במוסקבה ובחלקם בתוקף כרטיסים של התחבורה העירונית של מוסקבה - למשל באוטובוסים המקשרים את העיר חימקי עם תחנות של הרכבת התחתית של מוסקבה.
תעסוקה.
בתחומי העיר ממוקם מפעל הטילים אנרגומש, הנחשב לאחד הגדולים בעולם ומספק את תוצרתו לצבא הרוסי ולתוכנית החלל הרוסית.
פוליטיקה וממשל.
הגוף השלטוני הבכיר היא עיריית חימקי בראשה עומד ראש העיר. הגוף המחוקק היא מועצת נבחרי העם (Совет депутатов городского округа Химки), בה מיוצגות שש מפלגות: רוסיה המאוחדת, המפלגה הקומוניסטית, רוסיה הוגנת, יאבלוקו, המפלגה הליברל-דמוקרטית ומפלגת מולדת.
ספורט.
מתקן הספורט המרכזי הוא ארנה חימקי בעיר.
כדורגל.
מועדון הכדורגל של חימקי – חימקי מתמודד בליגת העל הרוסית כשהישג השיא הוא מקום חמישי וגמר הגביע. המועדון היה מעורב בסכסוך משפטי מול קבוצת אינטר מילאן האיטלקית שתבעה את המועדון לבית הדין של אופ"א על שימוש במדים שדומים מאוד למדי אינטר. התביעה אילצה את המועדון לשנות במעט את המדים, אך צבעי האדום-שחור נותרו צבעי המועדון.
כדורסל.
מועדון הכדורסל של העיר נחשב למועדון הכדורסל המצליח ביותר ברוסיה, חוץ מצסק"א. הישגי השיא הם זכייה בגביע הרוסי ו-11 שנים רצופות סגנית אלופה. הקבוצה העפילה גם לשלב רבע הגמר (טופ 8) של היורוליג בעונת 2017/18.
עיר הגנבים
עיר הגנבים (City Of Thieves), ספרו של דייוויד בניוף (David Benioff), הוא רומן המוצג כסיפור אמיתי שבו המחבר מתאר פרק בחייו לכאורה של סבו, לב בניוב, בנו של סופר יהודי-רוסי מפורסם, אברהם בניוב. הספר נכתב מנקודת מבטו של לב בשנת 1942 בעיר לנינגרד שבברית המועצות (בספר מכנים אותה "פיטיר"). הספר יצא לאור באנגלית בשנת 2008, תורגם באותה שנה לעברית על ידי עידית שורר, ויצא לאור בהוצאת כתר.
בתחילת הספר דייוויד מספר מעט על סבו, "סבא שלי הרג שני גרמנים בסכין עוד לפני שמלאו לו שמונה עשרה", וכיצד הוא טס אליו לפלורידה, כדי לראיין אותו ולכתוב על חוויותיו ממלחמת העולם השנייה.
רוב הספר עוסק בחמשת הימים בהם קוליה (עריק שנתפס) ולב (שבזז גופת גרמני) מחפשים תריסר ביצים כדי שלבתו של הפולקובניק תהיה עוגה לחתונה. הפולקובניק יוציא אותם להורג אם הם לא יחזרו בזמן עם הביצים, לכן הם אף חוצים את קווי האויב על מנת למצוא תריסר ביצים.
ניב ליבנר
ניב ליבנר (נולד בתל אביב ב-1 בנובמבר 1987) הוא רוכב אופניים ישראלי.
ליבנר החל בגיל 11 לרכב בקבוצתו של נמרוד דובינסקי. בשנת 2005 זכה באליפות ישראל לנוער וב-2010 באליפות ישראל לבוגרים, לאחר שגבר במיאוץ אל קו הסיום על אייל רהט. שלישי סיים חברו לקבוצת "Israel Go Pro", רן מרגליות, איתו שיתף פעולה בכל המירוץ ובמיוחד בסיבוב האחרון של מסלול האליפות שנערכה באזור בית גוברין.. גם ב-2011 ניצח ליבנר באליפות ישראל, לאחר שגבר על יריביו בהפרש ניכר במסלול בעל האופי ההררי באזור רמות נפתלי.
בשנים 2011-2013 רכב ליבנר בקבוצת "Amore &amp; Vita" .
ולדימיר טטלין
ג'ובני בטיסטה צ'רוטי
כריסטמס פודינג
חסיד שוטה
חסיד שוטה הוא כינוי גנאי שנתנו חז"ל לאדם שמנסה להחמיר בקיום מצוות, אך למעשה הוא נוהג כשוטה; כלומר, רצונו להתנהג כחסיד מוביל אותו לחטוא או לנהוג באופן מטופש. במשנה מתואר "החסיד השוטה", יחד עם דמויות מגונות אחרות, כ"מכַלי-עולם" או "מבַלי-עולם".
רבי מנחם המאירי מגדיר מונח זה בהתבסס על דוגמאות מהתלמוד:
בשיח הכללי משמש הכינוי "חסיד שוטה" כמטבע לשון המתאר אדם הנוהה אחר מורה רוחני, תאוריה מדעית, תנועה פוליטית וכדומה, ורוחש להם נאמנות עיוורת.
דוגמאות.
בתלמוד הבבלי מובאת דוגמה לחסיד שוטה: אדם הרואה אשה טובעת בנהר, אך ; כלומר, לא מציל אותה כדי לא "להיכשל" באיסור הסתכלות בערווה (וזאת משום שבתקופה ההיא היו רוחצים בנהר ערומים, ולא עם בגד ים כמו היום). בדוגמה זו החסיד השוטה מעדיף לשמור על איסור הסתכלות בעריות על אף שבכך הוא מזניח את דין פיקוח נפש, החמור יותר מרוב המצוות שבתורה.
בתלמוד הירושלמי מודגמת התנהגות של חסיד שוטה בכמה אופנים:
ישנן שתי פרשנויות אפשריות לקטע האחרון; לפי הפרשנות הראשונה מדובר בשתי דוגמאות שונות: הראשונה עוסקת בביכורים, שבזמן בית המקדש היו מעלים אותם לכהנים בירושלים, והחסיד השוטה במקרה זה מתכנן לתת את הפרי לאדם הראשון שייתקל בו, כדי להימנע מהנאה מפרי ששייך לכהנים, על אף שבית המקדש כבר לא קיים. הדוגמה השנייה של הירושלמי, לפי פרשנות זו, היא של אדם הרואה נערה מאורסה שעומדת להיאנס, אך במקום להרוג את האנס ולהציל את הנערה הוא מבכר לרוץ אחר הנערה כדי להציל אותה בצורה אחרת כדי להישמר מאיסור רצח. למעשה, התעכבותו בהצלת הנערה כדי להישמר מאיסור רציחה, לכאורה, מביאה לכך שהנערה המאורסה תיאנס.
לפי גישה אחרת מדובר בדוגמה אחת, שבה אדם נדר להעניק פרי יפה שהיה לו לאדם הראשון שייקרה בדרכו, ונקרתה בדרכו נערה מאורסה, וזה רץ אחריה כדי לתת לה את הפרי. השטות במעשה זה, היא שלמרות נדרו לתת את הפרי לאדם הראשון שנקרה בדרכו, לא היה עליו לרוץ אחר נערה המאורסה שכן זה מעורר חשד ויש בו אף סכנת חיים.
הרמב"ם מגדיר כחסיד שוטה אדם המקדיש את כל ממונו.
יואל אליצור (פסיכולוג)
יואל אליצור (נולד ב-25 בפברואר 1952) פרופסור חבר במגמה לפסיכולוגיה חינוכית וקלינית של הילד בבית הספר לחינוך שבאוניברסיטה העברית בירושלים. אליצור הוא פסיכולוג מומחה קליני, רפואי וחינוכי, מדריך בפסיכותרפיה, פסיכודיאגנוסטיקה ופסיכולוגיה רפואית, ומומחה-מדריך בטיפול משפחתי ובהיפנוזה. כיהן משנת 2010 ועד 2013 כיו"ר מועצת הפסיכולוגים.
ביוגרפיה.
משפחתו.
אליצור נולד בתל אביב, דור שישי בישראל, בן לדבורה (לבית יודלביץ') ואברהם אליצור (לדרברג). אביו, בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה, היה מראשוני הפסיכולוגים הקליניים בישראל. לאליצור שלושה אחים: פרופ' אבנר אליצור, פסיכיאטר שניהל את המרכז הרפואי לבריאות הנפש אברבנאל; ד"ר , פסיכולוג קליני ורפואי שעבד בבית החולים איכילוב, קיבל את "אות שגריר אופקים" על התנדבותו; ונאוה אליצור-שמידט, פסיכולוגית קלינית.
יואל אליצור היה נשוי לד"ר אסתר אליצור, פסיכולוגית קלינית, סופרת ומורה לפסיכולוגיה בודהיסטית. אב לבת ובן.
עיסוקיו בתחומי הפסיכולוגיה והייעוץ המערכתי.
אליצור גדל בתל אביב, ולמד בבית ספר תיכון "Bronx HS of Science" בניו יורק. את לימודיו האקדמיים סיים באוניברסיטה העברית בירושלים: תואר ראשון בפסיכולוגיה, וחטיבות בסוציולוגיה ופילוסופיה; תואר שני בפסיכולוגיה קלינית ודוקטורט בפסיכולוגיה ב-1981.
בשנים 1975-1993 עבד כפסיכולוג בתפקידים שונים בתחנות הקיבוצים לטיפול בילד ובמשפחה, וניהל את התחנות בחדרה ובמועצה אזורית יואב (מסמיה), ואת המדור לפסיכולוגיה רפואית. בתקופה זו עבד לצד ד"ר מרדכי קאפמן, מנהל תחנות הקיבוצים ומראשי תחום הטיפול המשפחתי בישראל; קאפמן היה לו למנטור שהשפיע עמוקות על גישתו המקצועית והשקפת עולמו. בהמשך אליצור הדריך ולימד במרכז ההכשרה של תחנות הקיבוצים. בשנת 1983-1984 היה פסיכולוג ראשי במחלקה החצי-פתוחה במרכז לבריאות הנפש טלביה. במסגרת שירותו בצה"ל, עד לפרישתו ממילואים בדרגת סרן, היה קצין בריאות הנפש (קב"ן) ומדריך ראשי במתקן הארצי לטיפול בתגובות קרב של המרכז לבריאות הנפש בחיל רפואה.