קורניליה פורט הוצבה בגף השישי של מעבירות המטוסים בלונג ביץ' בקליפורניה כאשר הייתה להרוגה הראשונה של היחידה. ב-21 במרץ 1943 פגע מטוס בכנף השמאלי של מטוס ה-Bt-13 אותו הטיסה, כ-16 קילומטרים דרומית לעיירה מרקל שבטקסס. בזמן התאונה הייתה קורניליה פורט אחת הטייסות המוכשרות ביותר של WAFS. על מצבת קברה נחקקה ההקדשה "נהרגה בשירות מדינתה".
שמוליק זכאי
נמל התעופה הבינלאומי קפלוויק
אברסוולדה
אברסוולדה (בגרמנית: Eberswalde) היא עיר במחוז ברנים שבמדינת ברנדנבורג שבגרמניה. העיר שוכנת במרחק של 50 ק"מ מברלין. לעיתים קרויה העיר וואלדשטאט (Waldstadt, עיר היערות), בשל השטחים המיוערים המקיפים אותה. למרות זאת, אברסוולדה הייתה מרכז תעשייתי גדול עד לאיחוד גרמניה.
היסטוריה.
תחילתה של הנוכחות האנושית באזור הסובב את אברסוולדה היא בתקופה הפלאוליתית. לפני הקמתה של המרגרייב של ברנדנבורג, היה המקום מכלאת כלונסאות של שבטים סלאבים. במקום נתגלה המטמון של אברסוולדה, מטמון הזהב הגדול ביותר שנתגלה בגרמניה מהתקופה שלפני הנצרות. כיום מוצג המטמון במוזיאון פושקין במוסקבה.
העיר אברסוולדה (פירוש השם "יער החזירים") נוסדה ב-1254. היא מוזכרת לראשונה במסמך מה-23 באפריל 1276, כמקום מגוריו של אלברכט השלישי. ב-1300 קיבלה העיר זכות לקיים בה שוק. החל משנת 1317 נתיב הסחר הראשי בין שצ'צ'ין לבין פרנקפורט על האודר עבר באברסוולדה. שרפת ענק הכתה את העיר ב-1799.
עם בניינה מחדש של אברסוולדה, היא נעשתה לעיר התעשייתית הראשונה בברנדנבורג, עם יכולת הפקת מתכות גדולה. חלקים שונים של העיר עדיין קרויים על שם ייעודם המקורי, כמו אזור שנקרא קופפרהאמר (Kupferhammer, "פטיש הנחושת"). בין השנים 1605-1620 נכרתה באזור תעלת פינאו (Finowkanal).
במהלך מלחמת שלושים השנים הוטל מצור על אברסוולדה והיא נכבשה מספר פעמים על ידי כמעט כל אחד מהצדדים העיקריים שהשתתפו במלחמה. העיר הייתה מקום מגוריו של אלברכט פון ולנשטיין. מאוחר יותר נחנטה גופתו של גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, שלא שרד את קרב לוצן (Lützen), בכנסיית מריה מגדלנה שבאברסוולדה. שני הצדדים במלחמה אילצו את תושבי העיר לסייע לכוחותיהם. עם תום המלחמה נותרו בעיר רק 20 תושבים ששרדו והיא נזקקה ליותר ממאה שנה כדי להתאושש.
בין השנים 1743-1755 עברו להתגורר באברסוולדה 120 משפחות של עובדי מתכת מתורינגיה ומחבל הריין. הדודים של קטר הקיטור הראשון בגרמניה יוצרו כאן. במהלך המאה ה-19 נבנו בסביבתה של אברסוולדה מפעלים גדולים, בעיקר לאורך תעלת פינאו. ב-23 בנובמבר נסלל כאן קו הטלפון הראשון בגרמניה. ב-1923 בוצע שידור הרדיו הראשון בעולם מאברסוולדה.
בליל הבדולח ב-1938 נחרב בית הכנסת של אברסוולדה. במהלך מלחמת העולם השנייה פעל בסמוך לעיר מחנה הריכוז ראוונסבריק. בשלבים האחרונים של המלחמה הופצץ מרכז העיר על ידי מטוסי הלופטוואפה בניסיון לעכב את התקדמותו של הצבא האדום.
ב-1970 אוחדה אברסוולדה עם פינלאו ושם העיר הוחלף לאברסוולה-פינאו (Eberswalde-Finow). ב-1993 הוחזר השם הקודם.
כלכלה.
בעוד שאברסוולדה הייתה ידועה בשל התעשייה הכבדה המשגשגת שלה בעבר, מאז איחוד גרמניה היא נקלעה לזמנים קשים. עם נפילתה של ממשלת גרמניה המזרחית הופסקה התמיכה הממשלתית והמפעלים המקומיים נאלצו לעמוד בתחרות מול חברות יעילות יותר מהמערב. כתוצאה מכך, נסגרו בתי חרושת רבים באברסוולדה וכיום ניתן לראות את המבנים הנטושים שלהם ברחבי העיר. כמו ערים רבות בגרמניה המזרחית לשעבר, אברסוולדה נאבקת מאז עם אבטלה ורבים מתושבי האזור עזבו אותו במטרה למצוא עבודה במקומות אחרים. כתוצאה מכך, רבים מבנייני המגורים הענקיים, שנבנו בעיר בסגנון הבנייה הסובייטי, התרוקנו מיושביהם ואט אט החלו להיהרס.
טופלס
בהתייחס לתופעה חברתית, המינוח טופלס (מאנגלית: Topless, ללא חלק עליון) מתאר מצב שבו אישה חושפת את שדיה בפומבי, בניגוד לטאבו המקובל בתרבות שבה היא חיה, ובמקומות מסוימים אף בניגוד לחוק. יש המנסות לשבור טאבו זה, על ידי הליכה טופלס במקומות ציבוריים, בהם לרוב נשים לבושות גם בחלקן העליון. לעיתים משמש המושג לתיאור גבר החושף את פלג גופו העליון, גם כשזה אינו מעשה המנוגד לטאבו.
בימינו נהוג העירום, ובייחוד חשיפת השדיים, בשבטים רבים באפריקה. כך לדוגמה בשבט הסורמה נהוג עירום מלא, ובשבט ההימבה פיסות בד מכסות את אזור הערווה והישבן, בעוד השדיים חשופים. גם במלנזיה קיימים אזורים בהם נשים מהלכות בעירום, או חושפות את חזן.
בעבר, לבוש טופלס נחשב לאסור לחלוטין וגרר עונשים, אך עם תהליכי שחרור האישה השתנה גם היחס לטופלס. כך, בעוד בעבר הליכה בביקיני נחשבה אסורה, כיום היא מקובלת לחלוטין, ומול כך הטופלס מעט יותר לגיטימי בתרבות המערב, ואף נהוג בחלק מחופי הרחצה.
רחצה טופלס.
בניגוד להליכה ללא כיסוי לשדיים, אשר נחשבת לא מקובלת ברוב החברות בעולם, ואף אסורה במקומות רבים, רחצה ללא בגד הים העליון נחשבת למקובלת יותר, ואף נפוצה במקומות רבים ברחבי העולם. בנוסף, נפוצה ביותר היא ההשתזפות טופלס, לרוב באזורי רחצה, כגון בריכת שחייה וחוף ים.
למרות היחס המתירני יותר לחשיפת גוף האדם בסוף שנות ה-60, שהתבטאה בפופולריות גוברת והולכת של הביקיני, חשיפת השדיים בפומבי נחשבה ללא מקובלת כלל. זאת בנוסף לאי-החוקיות של חשיפת השדיים בפומבי, שהובילה פעמים רבות לעימותים. כך, בשנת 1964, כאשר הוצג בחנויות בגד ים ללא חלק המכסה את השדיים, הרוכשות שלבשו את הבגד בציבור נעצרו בשל טעמי צניעות. כך, בעוד שבתצוגות אופנה בגדי הטופלס החלו לצבור פופולריות, השימוש בבגדים אלו בציבור נאסר. עם השנים, ככל שגברה הפופולריות של בגדים חשופים יותר, בייחוד באזורי רחצה, נהפכה הרחצה וכן השיזוף טופלס לנפוצים, ובעקבות כך הותרו במדינות רבות על פי חוק. מחקרים שנעשו החל בשנות ה-90 ועד ימינו מראים פופולריות הולכת וגוברת ודעות מתונות יותר כלפי הטופלס.
הפופולריות ההולכת וגוברת של הטופלס באה לידי ביטוי במיוחד בערי אירופה, אשר נשים המשתזפות בהן ללא חלקו העליון של בגד הים הן עניין שבשגרה, והעניין זוכה להבנה בקרב רוב תושבי האזור, כמו גם באוסטרליה. כך, סקר שנערך בשנים 1994-1995 בקרב 118 תלמידי קולג' אוסטרלים גילה כי 88% מהם רואים בטופלס דבר לגיטימי.
מאזורים אלו, אשר קיבלו את הטופלס כבר בשנות ה-90, הופץ הטרנד לשאר מדינות העולם. במקביל, חשיפת השדיים הותרה בכלל חופי המדינות, או שהוקצו חופים לעניין, אשר בשונה מחופי נודיסטים הותרה בהם חשיפת השדיים, ולא חשיפת שאר אזורי הגוף המוצנעים.
מלבד תופעות בודדות, בישראל הטופלס אינו נפוץ, ואף על פי שאין החושפת את שדיה בחוף צפויה לעונש חוקי, מעטות הנשים שעושות זאת. יוצאת דופן בהיבט זה היא אילת, שעקב היותה עיר תיירותית המביאה אליה תיירות רבות מחו"ל, מראה הטופלס שכיח יותר בחופיה.
צילום פפראצי.
צילום של טופלס, מבוצע פעמים רבות על ידי צלמי פפראצי. הצילום מתבצע בשני מקרים עיקריים:
רבים הם המקרים בהם נשים צולמו טופלס, להלן הבולטים והמשפיעים שבהם:
טופלס אמנותי.
ניתן לקטלג צילומי עירום אומנותיים לפי מידת החשיפה של גוף המצולם. כך, ניתן להגדיר צילומי עירום בהם החזה חשוף אך אזור הערווה לא מוצג כצילומי טופלס. אחד המאפיינים החשובים של צילום זה הוא אנונימיות המצולם, שכן מטרת העירום האמנותי הוא להוות יצירה של ממש, בה הנושא הוא לא המצולם. בניגוד לתמונות הטופלס בצילום הפפראצי ובמתיחות הטופלס, אשר מנסות לספק הנאה לצופים, העירום האמנותי מנסה לספק חוויה אומנותית או תובנות, כמו בשאר ענפי הצילום והאומנות.
עירום אומנותי מופיע בשני סוגים:
טופלס כאמצעי מחאה.
נשות ארגון פמן ידועות במחאות שבהן חברות הארגון חושפות את שדיהן במקומות ציבוריים. על החזה החשוף נכתב פעמים רבות מסר רלוונטי.
שבירת הטאבו.
כפי שצוין, קיים טאבו סביב ההסתובבות טופלס במקומות ציבוריים. כלומר, אף על פי שמותר על פי החוק להסתובב ברחוב ללא החלק העליון, נשים לא נוהגות כך. אולם, לאחרונה החלו נשים רבות, בעיקר פמיניסטיות, להסתובב טופלס במקומות ציבוריים כאות מחאה. לטענתן, כפי שלגברים מותר להסתובב ללא חולצה ברחוב (כפי שנהוג רבות בערי חוף), כך גם לנשים מותר להסתובב ללא החלק העליון של מלבושן.
בשנת 2019 בעקבות תלונות והפגנות, שינתה עיריית ברצלונה את תקנות העיר כך שגם נשים יוכלו לשחות בחזה חשוף בברכות ובמקורות המים של העיר, בנימוק שזהו תיקון של אפליה על רקע מגדרי.
GoTopless.
על מנת לשבור את הטאבו בנוגע לחשיפת השדיים, הוקמה עמותת GoTopless, אשר שמה לה למטרה לתת לנשים חופש להסתובב באופן חשוף ככל שהן רוצות, ולדאוג לשוויון בין גברים לנשים. העמותה נחשבת עמותה פנימיסטית. יום ראשון שלפני יום שוויון הנשים (26 באוגוסט) נקבע על ידי העמותה כיום ההליכה טופלס (Go Topless Day).
נביל בן טאלב
נביל בן טאלב (בערבית: نبيل بن طالب; נולד ב-24 בנובמבר 1994) הוא כדורגלן צרפתי-אלג'ירי המשחק בנבחרת אלג'יריה בעמדת הקשר באנז'ה.
קריירת מועדונים.