ב-18 בנובמבר שיחקה ירושלים נגד מכבי תל אביב בהיכל נוקיה. באותו יום עצרה המשטרה 13 אוהדים של הפועל חולון לאחר שבפשיטת המשטרה נתפסו כ-600 חזיזים, נפצים ואמצעי לחימה. המשטרה חשדה כי האוהדים תכננו לפוצץ את המשחק במטרה להוכיח כביכול שאוהדי ירושלים הם האלימים. לאחר השלכת החזיז הודיע דורסמן כי הוא לוקח פסק זמן מאימון. הוא נסע לארצות הברית לתקופה קצרה ואף שקל לפרוש. הקבוצה הודרכה על ידי עוזרו, עופר חירותי, ונקלעה למשבר כאשר הפסידה במשחק חוץ לבני השרון ובמשחק ביתי שנערך ללא קהל להפועל עפולה. דורסמן חזר בסופו של דבר לאמן את חולון בתחילת דצמבר. ירושלים וחולון הוגרלו לשחק זו מול זו במשחק חצי גמר גביע המדינה שהתקיים בתחילת פברואר 2008. בעקבות השלכת החזיז במלחה את משחק חצי הגמר איבטחו 150 שוטרים ו-215 סדרנים. גליצנשטיין נכח במשחק כאורח כבוד של איגוד הכדורסל. ירושלים ניצחה במשחק ועלתה למשחק הגמר שם גברה על מכבי תל אביב וזכתה בגביע בפעם השנייה ברציפות ופעם הרביעית בהיסטוריה של המועדון. במעמד הענקת הגביע הזמין קפטן הקבוצה, ארז מרקוביץ', את גליצנשטיין להניף עמו את הגביע. לקראת סוף העונה נקלעה ירושלים לשרשרת הפסדים. מאמן הקבוצה, דן שמיר, התפטר והוחלף על ידי עוזרו זיו ארז. ירושלים סיימה את העונה במקום השישי והחמיצה את הפיינל-פור. חולון גילתה שיפור ביכולתה וסיימה את העונה במקום הראשון וזכתה לראשונה בתולדותיה באליפות המדינה לאחר שגברה על מכבי תל אביב בגמר הפיינל פור.
סימארון (סרט, 1960)
סימארון (באנגלית: Cimarron) סרט מערבון אפי אמריקאי משנת 1960 בבימויו של אנתוני מאן עם גלן פורד ומריה של בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על רב-מכר בשם זה מאת עדנה פרבר משנת 1929. יש בו תיאור של התיישבות ראשונים לבנים באזור סימארון שהוא כיום חלק מאוקלהומה עם בעיות של גזענות, התעשרות ממציאת נפט ושחיתות בעקבות זה כמו בספרה ענק.
גרסה מוקדמת יותר הופקה ב-1931 וזכתה בשלושה פרסי אוסקר.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר על העיצוב האמנותי והסאונד.
תקציר העלילה.
סברה (מריה של) מקנזס סיטי, נישאת ליאנסי קראוואט (גלן פורד) שמתעתד לקחת אותה ולהתיישב באזור שומם בחבל סימרון, שם עומדת הממשלה לחלק קרקע בחינם לפי שיגיע לשם ראשון. הוריה מתנגדים לכך אך היא יוצאת בעקבות אהבתה ליאנסי. בדרך הם פוגשים ואוספים לעגלתם את טום ווייט (ארתור או'קונל), אשתו שרה (מרסדס מקיימברידג') וילדיהם. הם מתיישבים בעיירה אוסייג'
ב-22 באפריל 1889 מתחיל המרוץ לקבלת האדמות כשמאות מתיישבים דוהרים בעגלותיהם כדי להיות הראשונים. את יאנסי משיגה דיקסי (אן בקסטר), אשה יפה וקלת דעת שמחזרת ללא הצלחה אחרי יאנסי וזוכה באדמה. במרוץ המטורף נהרג סאם פגלר (רוברט קייט) עורך עיתון ואשתו מוויס (אלין מקמהון) מחליטה לחזור לאוסייג' וכן יאנסי וסברה. יאנסי ממשיך להפעיל את העיתון Oklahoma Wigwam, עם עוזרו ג'ס (הארי מורגן).
מתיישבים פושטים על בתי אינדיאניים ובראשם הגזען בוב ינטיס (ריצ'רד מקגרואו) הם מבצעים לינץ' באינדיאני בן, יורה בו יאנסי ולוקח את האלמנה ובתה לחיות אתם. סברה יולדת בן וראת לו סימארון ("סים").
פושעים פורצים לעיירה במטרה לשדוד בנק. הם נכשלים, פורצים לבית ספר במטרה לקחת בני ערובה. הפושעים הם ווס (ויק מורו) ובילי (ראס טמבלין) שעליהם יש פרס גבוה. יאנסי מתערב ושניהם נהרגים אך יאנסי מסרב לקבל את הפרס על ההריגה, דבר שמוביל לריב קשה עם סברה. יאנסי נעלם לחמש שנים לאלסקה וקובה.
סים מתאהב בבתו האנדיאנית של בן, רובי, ובגלל הגזענות הכללית וההתנגדות של סברה הם עוברים לאורגון. בשטח מתגלה נפט וטום וויט נעשה מיליונר ומשתלט בעורמה גם על אדמות האנדיאנים. יאנסי כותב על השחיתות ומוזמן לוושינגטון לקבל הצעה להיתמנות מושל אוקלהומה תמורת "שיתוף פעולה". הוא מסרב ובזה הוא מנפץ את תקוותיה של סברה להתקדם, חל ביניהם קרע והוא עוזב לאירופה. סברה נשארת לבד ובעזרת הלוואה מידידה היהודי סול לוי (דייוויד אופטושו) היא מרחיבה את העיתון והופכת אותו לנפוץ וריווחי.
ב-1914 פורצת מלחמת העולם הראשונה וסברה מקבלת מברק שיאנסי נהרג בקרב.
קורנליס דה האוטמן
קורנליס דה האוטמן (בהולנדית: Cornelis de Houtman; 2 באפריל 1565 - 1 בספטמבר 1599), אחיו של פרדריק דה האוטמן, היה חוקר הולנדי שגילה מסלול ימי חדש מאירופה לדרום-מזרח אסיה ובכך החל את סחר התבלינים ההולנדי. באותה תקופה החזיקה האימפריה הפורטוגלית מונופול על סחר התבלינים, וההפלגה הייתה ניצחון סמלי עבור ההולנדים, אף על פי שההפלגה עצמה הייתה אסון.
האוטמן היה גם מרגל, לאחר שפעל נגד הפורטוגלים והביא להולנד מידע ימי חשוב שהושג במהלך שהותו בפורטוגל.
ההפלגה.
בשנת 1592 נשלח דה האוטמן על ידי סוחרי אמסטרדם לליסבון לגלות מידע רב ככל האפשר על איי התבלינים. פורטוגל וספרד, אז התאחדו, סגרו את נמליהן לספינות הולנדיות בשנת 1585, במסגרת מלחמת השמונים. האוטמן בילה כשנתיים בפורטוגל; הפורטוגלים היו זקוקים לעזרה ולא הבינו שההולנדים מהווים סיכון. כשחזר האוטמן להולנד הוא הביא עימו מידע יקר ערך אודות הימים והארצות של המזרח: החופים, השוניות, זרמי הים, הרוחות, ציוני הדרך, הציפורים המקומיות, עמים ידידותיים ואויבים ממש. כמו כן הביא הערכות על ההעוצמה והחולשה של הפורטוגזים.
באותה עת חזר ג'אן הויג'ן ואן לינשוטן מהודו לאמסטרדם. הסוחרים קבעו כי נמל אנטם (באינדונזיה) מספק את ההזדמנות הטובה ביותר לקנות תבלינים. בשנת 1594 ייסדו שני הסוחרים את החברה ואן ואר, וב-2 באפריל 1595 עזבו את אמסטרדם ארבע אוניות: אמסטרדם, הולנדיה, מאוריציוס ודייפקן.
ההפלגה הייתה בצרות מההתחלה. מחלת הצפדינה פרצה לאחר שבועות ספורים בלבד, בגלל אי ​​הספקה מזון טרי. במדגסקר, שם תוכננה עצירה קצרה, היה צורך לקבור שבעים איש. המפרץ המדגסקרי בו הם עגנו המכונה בית הקברות ההולנדי. לאחר מותו של אחד מרבי החובלים פרצו מריבות בין החובלים והסוחרים, אחד נכלא על הסיפון והשני נכלא בבקתה שלו. ביוני 1596 הגיעו סוף סוף הספינות לבנטן, נמל צפון-מערבי בג'אווה.
ג'אן הויגן ואן לינשוטן אמר להם לא לעבור במצר מלאקה, שבשליטת הפורטוגזים, אלא דרך מצר סונדה.
דה האוטמן התוודע לסולטאן מבנטן, שחתם מיד על הסכם חסות עם ההולנדים, וכתב "אנו מסתפקים באמנה קבועה של ברית ידידות עם הוד מעלתו הנסיך מוריס מנסאו, מהולנד." הסוחרים הפורטוגזים המקומיים השתוממו מאוד כאשר דה האוטמן לא קנה שום פלפל שחור, ורצה לחכות לקטיף הבא. לרוע המזל, דה האוטמן לא היה דיפלומט והעליב את הסולטאן, וסולק בגלל "התנהגות גסה", מבלי שהיה מסוגל לקנות תבלינים כלל.
לאחר מכן הפליגו האוניות מזרחה למדורה, אך הותקפו על ידי שודדי ים בדרך. במדורה הם התקבלו בשלום, אך דה האוטמן הורה לאנשיו לתקוף באכזריות את האוכלוסייה האזרחית בנקמה בגלל התקפת הפיראטים עליהם, שלא הייתה קשורה למדורה.
לאחר מכן הפליגו האוניות לעבר באלי ונפגשו עם מלך האי. הם הצליחו להשיג כמות מסוימת של פלפל ב -26 בפברואר 1597. שניים מאנשי הצוות נשארו באי. אחת הספינות "אמסטרדם" הועלתה באש, והצוות התחלק בין שלוש הספינות האחרות. כשהספנים היו מותשים מההפלגה הארוכה, הוחלט לקצר את הנסיעה ולחזור להולנד. באותו ערב נפטר עוד אחד מרבי החובלים. דה האוטמן הואשם בכך שהרעיל אותו.
אוניות פורטוגזיות מנעו מהן לקחת מים ואספקה ​​בסנט הלנה. מתוך 249 אנשי הצוות, רק 87 חזרו, שהיו חלשים מכדי לעגן את ספינותיהם בעצמם.
השלכות המסע.
המסע היה אסון הומניטרי, אך הוא היווה ניצחון סמלי. אפשר לראות בו את התחלת הקולוניזציה ההולנדית של אינדונזיה. בתוך חמש שנים הפליגו 65 ספינות הולנדיות נוספות מזרחה כדי לסחור במזרח.
עד מהרה, ההולנדים השתלטו באופן מלא על סחר התבלינים באוקיינוס ההודי ובסביבתו.
בנסיעתו השנייה למזרח, עבור חברה אחרת, נקלעו דה האוטמן וכוחותיו לעימות באצ'ה - ממלכה בצפון האי סומטרה. בגלל מזגו הגס רוח, עד מהרה ניהל קרבות עזים עם חיל הים האצ'ני. במהלך הקרבות נהרג דה האוטמן.
בעקבות אותו אירוע, המלכה אליזבת הראשונה, מאנגליה, החליטה לשלוח שליח לסולטאן של אצ'ה בבקשת רשות להיכנס למצר מאלקה.
תירינגיה
לואי אדולף תיר
יוהן הינריך פון תינן
מוריס CDSW
מוריס CDSW (באנגלית: Morris CDSW) היא משאית צבאית מסוג "טרקטור ארטילרי" Artillery tractor מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Morris Motors באמצעות חטיבת כלי הרכב המסחרים "Morris Commercial Cars" אשר יוצרה בין השנים 1935 – 1946 אשר שירתה את כוחות בריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה לגרירת כלי ארטילריה בשדה כולל תותחים מסוג: תותח 18 ליטראות ותותח 25 ליטראות, ותותחי הוביצר 4.5 אינץ' "QF 4.5-inch howitzer" . ומשנת 1939 תותחי בופורס 40 מ"מ.
בנוסף, בין השנים 1940 – 1946 יוצר דגם "מוריס CDSW" על ידי Austin Motor Company" . יוצרו 6,686 יחידות. בין השנים 1939 – 1942 יוצר דגם "מוריס CDSW" על ידי "Wolseley Motors" יוצרו כ-6,000 יחידות.
ריק מהורן
דריק אלן "ריק" מהורן (באנגלית: Derrick Allen "Rick" Mahorn; נולד ב-21 בספטמבר 1958) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר היה פעיל בין השנים 1980–1999. ממוצעיו הכוללים לאורך 18 עונותיו בליגת ה-NBA הם 6.9 נקודות, 6.2 ריבאונדים ו-1.0 אסיסטים למשחק.
קריירת משחק.
מהורן נולד וגדל בעיר הרטפורד שבקונטיקט, ובשנת 1976 החל ללמוד באוניברסיטת המפטון אשר בווירג'יניה. ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה העמיד ממוצע של 20.3 נקודות למשחק, כולל 27.6 נקודות למשחק בעונתו האחרונה.