לואן הוא בוגר בית הספר לכדורגל של גרמיו. באפריל 2014 הופיע בהופעת בכורה במשחק נגד אתלטיקו מיניירו בליגת העל הברזילאית בכדורגל. את שער הבכורה הבקיע במסגרת גביע ליברטדורס במשחק נגד אתלטיקו נסיונל. ב-2016 זכה עם הקבוצה בגביע הברזילאי. ב-2017 הפך לסגן מלך השערים של גביע ליברטדורס. באוגוסט אותה שנה ניהל מגעים עם ספרטק מוסקבה אך לבסוף המשא ומתן קרס והוא לא עבר בשל רצונו לזכות עם גרמיו בגביע ליברטדורס והוכתר לכדורגלן הטוב של הטורניר באותה עונה ולכדורגלן השנה בדרום אמריקה. בנובמבר 2018 נודע על מגעים שסוכנו ניהל עם זניט סנקט פטרבורג הרוסית, לקראת חלון ההעברות בחורף.
קריירה בנבחרת.
במדי הנבחרת הצעירה של ברזיל הוא זכה במדליית זהב באולימפיאדת 2016.
סטטיסטיקה.
נכון לנובמבר 2018:
תארים.
קבוצתיים
אישיים
אורך מוקד
ערי טרף
ערי טרף (באנגלית: Mortal Engines; בתרגום מילולי: "מנועים קטלניים") הוא סרט הרפתקאות פוסט-אפוקליפטי בבימויו של כריסטיאן ריברס על פי תסריט שנכתב על ידי פראן וולש, פיליפה בויינס ופיטר ג'קסון. מבוסס על רומן באותו השם מאת פיליפ ריב. זו קופרודוקציה אמריקאית-ניו זילנדית, המתרחשת בעולם פוסט-אפוקליפטי סטימפאנק שבו כל הערים נעות על גלגלים ממונעים וטורפות אחת את השנייה. בסרט מככבים הוגו ויבינג, הרה הילמר, רוברט שיהאן, ג'יהאי, רונן ראפטרי, ליילה ג'ורג', פטריק מלאהייד וסטיבן לאנג.
הסרט יצא לאקרנים בניו זילנד ובישראל ב-6 בדצמבר 2018 ובארצות הברית ב-14 בדצמבר 2018.
עלילה.
טום הוא תושב לונדון בן עשרים שרק פעם אחת חי מחוץ לעיר המגורים שלו ורגליו לא נגעו מעולם בדשא, בוץ או קרקע. הטעימה הראשונה שלו מהעולם החיצוני מגיעה די במפתיע: הוא נקלע בדרכה של הסתר שו רעולת הפנים שניסתה להרוג את תדאוס ולנטיין, איש חזק שהיא מאשימה ברצח אימה. יחד, הסתר וטום נזרקים לבסוף מעיר המגורים שלהם כאשר כעת עליהם לדאוג לעצמם.
גשר פוניאטובסקי
גשר פוניאטובסקי (בפולנית: Most Poniatowskiego) הוא גשר היסטורי מפורסם בוורשה שבפולין. הגשר נבנה בין 1904 ל-1914, נפגע בכל אחת ממלחמות העולם, ונבנה מחדש אחריהן. הגשר עובר מעל נהר הויסלה ומחבר בין רובע פראגה ופובישלה. הגשר הוא גשר דרכים המתחבר לשדרות ירוזולימסקייה.
היסטוריה.
גשר פלדה באורך 506 המורכב משמונה חלקים תוכנן על ידי שטפן שילר. הקמתו החלה ב-1904 ובוצעה על ידי חברת קונסטנטי רודצקי (K. Rudzki i S-ka) בפיקוחם של המהנדסים מייצ'סלב מרשבסקי וואצלב פשקובסקי. מהנדס נוסף שעבד על הגשר היה קז'ימייז' אודקובסקי, שעבר מאוחר יותר לניהול חברת התחמושת לוצניק. הגשר נתפס כרברבני בעיני המתנגדים להקמתו, בהם ראש עיריית ורשה והסופר בולסלאב פרוס. הגשר נפתח ב-6 בינואר 1914 על ידי המושל הכללי הרוסי גאורגי סקלון כגשר השלישי של ורשה, ובהתאם לכך זכה לכינוי העממי "הגשר השלישי" (trzeci most) אף ששמו הרשמי היה "הגשר של מנהיגנו הדגול, הצר ניקולאי השני". לאחר שפולין זכתה לעצמאות מחודשת ב-1918 שונה שמו של הגשר על שמו של הנסיך יוזף פוניאטובסקי וזכה לכינוי "Poniatoszczak".
הגשר ספג פגיעות קשות במהלך מלחמות העולם. במהלך מלחמת העולם הראשונה, ב-1915, הצבא הרוסי הנסוג פוצץ ארבעה חלקים מהגשר על מנת להאט את התקדמות הכוחות הגרמניים. הגשר הוקם מחדש במהירות על ידי הגרמנים, אך נפגע בתאונה זמן קצר אחר כך. לאחר המלחמה נבנה הגשר מחדש על ידי הממשלה הפולנית במשך חמש שנים, בין 1921 ל-1926. במהלך הפיכת מאי שימש הגשר כמקום מפגש בין נשיא פולין סטניסלאב ויצ'כובסקי ומנהיג המהפכה מרשל פולין יוזף פילסודסקי. במהלך מלחמת העולם השנייה הושמד הגשר על ידי הגרמנים במהלך מרד ורשה ב-13 בספטמבר 1944. הפעם נהרס הגשר באופן משמעותי, וכל חלקיו התמוטטו, כשרק החלקים התחתונים שרדו.
התוכניות הראשונות לאחר המלחמה של הממשלה הפולנית הקומוניסטית החדשה היו של הקמת מבנה זמני מעץ על החלקים ששרדו, אך העבודה הנמהרת גרמה לגשר להתמוטט. הגשר הוקם מחדש ונחנך ב-22 ביולי 1946 על ידי בולסלאב ביירוט. הגשר החדש שהוקם איבד חלק מהפאר שהיה לגשר בצורתו שלפני המלחמה, ובשל התקציב המוגבל לא שוחזרו מאפייני נאו-רנסאנס דקורטיביים, כדוגמת מעקות עשויים ביד וספסלי אבן. בזמן שפל נמוך ניתן לצפות בחלק מהשרידים בצורתו המוקדמת של הגשר לפני המלחמה.
בין השנים 1963 ל-1966 הורחב הגשר, ומסלול החשמלית הופרד מהכביש, והגשר חובר לכביש המהיר "Wisłostrada" בגדה השמאלית של הוויסלה. בשנים 1985–1990 נעשו הרחבה ושיפוץ נוסף, והכביש בגדה הימנית (פראגה) הורחב והוקם גשר זמני נוסף (גשר סירנה; שהוחלף בשנת 2000 על ידי גשר שוויינטוקז'יסקי). ב-2004 החל פרויקט שיקום של הגשר. ב-2005 הוקמו מגדלים קטנים, וארבעת חלקיו של הגשר נבנו מחדש. ב-2007 מסלול החשמלית שופץ.
יחסי אנטיגואה וברבודה–סין
יחסי אנטיגואה וברבודה–סין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין אנטיגואה וברבודה לבין הרפובליקה העממית של סין.
היסטוריה.
היחסים בין הרפובליקה העממית של סין לבין אנטיגואה וברבודה כוננו ב-1 בינואר 1983, פחות משנתיים לאחר עצמאותה של המדינה הקריבית. המהלך נעשה בעת תקופת שלטונם של שליט הרפובליקה העממית של סין בפועל דנג שיאופינג וראש ממשלת אנטיגואה וברבודה ורה בירד. היחסים בין שתי המדינות היו מאז יציבים מאוד, סין תמכה בהצטרפותה של אנטיגואה וברבודה לארגון האומות המאוחדות. בין שתי המדינות מתקיים סחר תקין ששוויו הכולל הוא 5 מיליון דולרים אמריקאים לשנה.
ביוני 2013, במהלך ביקורו של נשיא סין שי ג'ינפינג בטרינידד וטובגו, הוא נפגש לפגישה בילטרלית עם ראש ממשלת אנטיגואה וברבודה בולדווין ספנסר. גם מצד אנטיגואה וברבודה נעשו ביקורים רמי דרג כאשר משלחת של פרלמנטרים מאנטיגואה וברבודה התארחה ברפובליקה העממית של סין במסגרת ועידה.
סין מימנה הקמת טרמינל שלם בנמל התעופה הבין לאומי ורה ס. בירד שמשרת כנמל התעופה הראשי של אנטיגואה וברבודה.
איגור קונובאלוב
איגור אולגוביץ' קונובאלוב (ברוסית: Игорь Олегович Коновалов; יליד 8 ביולי 1996) הוא כדורגלן רוסי, קשר במועדון אורל.
קריירת מועדונים.
ספרטק וקובאן.
איגור הוא בוגר האקדמיה לכדורגל של ספרטק מוסקבה. בשנת 2013 שיחק במדי הקבוצה הבוגרת ובקיץ 2014 עבר לקובאן קרסנודאר. בעונת 2014/2015 הופיע ב-22 משחקים והבקיע שער אחד במדי קבוצת הנוער. הוא הופיע לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת ב-21 ביולי 2015 כשעלה בדקה ה-87 להחליף את רומן פבליוצ'נקו במשחק נגד אופה.
רובין.
בפברואר 2018 חתם על חוזה עם רובין קאזאן.
קריירה בנבחרת.
במאי 2017 הוזמן לסגל נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 21.
בלתי מובס (סרט, 2018)
בלתי מובס (ברוסית: Несокрушимый) הוא סרט קולנוע רוסי מסוגת הדרמה והמלחמה בבימויו של קונסטנטין מקסימובה ובכיכובם של אנדריי צ'רניצ'וב, ולדימיר יפיפאנצב, אולגה פוגודינה וסרגיי גורובצ'נקו. ב-9 בספטמבר 2018 ביום הטנקיסטים, המציין את יום חגו של חיל השריון הרוסי, התקיימה הקרנה פרטית של הסרט עבור חיילי חטיבת השריון טמאנסקאיה וחטיבת השריון קאנטמיר.
ברוסיה הסרט יצא להפצה מסחרית ב-25 באוקטובר 2018.
רקע.
הסרט מבוסס על סיפורו האמיתי של סמיון קונובאלוב (1921—1989) מפקד חטיבת שריון סובייטי ממוצא טטארי שבמהלך מלחמת העולם השנייה השמיד במהלך קרב ב-13 ביולי 1942 16 טנקים נאצים באמצעות טנק ה-KV-1 שלו.
עלילה.
הסרט מבוסס על סיפור אמיתי ומגולל את גבורת אנשי הצוות של טנק KV-1 בפיקודו של סמיון קונובאלוב, כאשר ב-13 ביולי 1942, השתתפו בקרב קשה שבו השמידו 16 טנקים, 2 כלי רכב משוריינים ו-8 כלי רכב ליד הכפר ניז'נמיטיאקין במחוז המשנה טראסוב שבמחוז רוסטוב.
מנוע דיזל-חשמלי
מנוע דיזל-חשמלי או מנוע דיזל-חשמל הוא מנוע מורכב לכלי רכב המפעיל בשילוב מנוע חשמלי ומנוע דיזל. המנוע החשמלי משמש לסיבוב הגלגלים והפעלת כלי הרכב, בעוד שמנוע הדיזל משמש כגנרטור המספק חשמל למנוע החשמלי. כך שלמעשה כלי הרכב הוא רכב חשמלי הנושא עמו את תחנת הכוח שלו. שיטת הנעה זו נחשבת ליעילה יותר מהנעת דיזל ישירה בכלי רכב גדולים כדוגמת קטרי רכבת ואוניות, משום שרק מנועים חשמליים מסוגלים לספק מומנט כוח מלא במצב עמידה, דבר הקריטי ברכבות ואוניות בשל גודלן, ואשר מנועי דיזל אינם מסוגלים לעשות. בתיאוריה, משאיות סמי-טריילר ומשאיות עפר, יכלו גם כן להשתמש בהנעה דיזל-חשמלית במקום בתמסורת ידנית, אך הדבר היה מכביד על משקל הגורר, מעבר למותר בחוק על הכביש (ואכן רק משאיות מכרות ענקיות שנוסעות רק בשטח העבודה שלהן, מונעות בהנעה דיזל-חשמלית). מנוע דיזל-חשמלי מכונה לעיתים בטעות מנוע היברידי, אם היא איננה בהקשר של קטרים וציוד נייד רכבתי וכן בספנות (במיוחד בתחום הציוד מכני הנדסי), גם בגלל השימוש במנוע בעירה פנימית ומנוע חשמלי, וגם כי במקרים שבהם נעשה שימוש מסורתי בהנעת דיזל ישירה בציוד כבד (כמו בכלי צמ"ה), הדבר עשוי אף לתת את היתרון של החיסכון בדלק המזוהה עם הנעה היברידית בנוסף למומנט כוח מלא במצב עמידה.
קטרי הדיזל-חשמל הם קטרי הדיזל הנפוצים ביותר בעולם. בקטרים הללו מנוע הדיזל יוצר חשמל בעזרת גנרטור הנמצא בתוך הקטר. החשמל שנוצר בגנרטור מניע את המנועים החשמליים שבתורם מסובבים את הגלגלים. כך שלמעשה, קטר דיזל חשמלי הוא קטר חשמלי הנושא עליו את תחנת הכוח שלו.