תקציר העלילה.
עלילת הסרט מתרחשת בשנת 2021. ג'וני נמוניק (קיאנו ריבס) הוא סוחר נתונים עם שתל קיברנטי במוחו אשר מאפשר לו לאחסן במוחו נתונים אשר רגישים מדי עבור רשתות מחשבים רגילות. המוח של ג'וני מסוגל לשאת 80 ג'יגה בייט של נתונים, או 160 ג'יגה בייט אם הוא משתמש במכפיל. ג'וני משתמש בשתל על מנת לשמש כשליח בין גורמים שונים. באחת מהמשימות הוא טוען על השתל נתונים בכמות החורגת מהמגבלות של השתל (ועל כן הוא עשוי למות אם הנתונים לא יוסרו בזמן מהשתל), אלא מכיל גם מידע בעל ערך רב יותר מכפי שדמיין אי פעם. הוא צריך להביא את הנתונים אל היעד בזמן ולהימנע מלהיהרג על ידי מתנקשים שנשלחו בעקבותיו.
פרנץ נויהאוזן
ד"ר פרנץ נויהאוזן (בגרמנית: Franz Neuhausen; 3 בדצמבר 1887, מרציג, האימפריה הגרמנית – 14 באפריל 1966, מינכן, גרמניה המערבית) היה תעשיין גרמני אשר במהלך מלחמת העולם השנייה כיהן כראש המנהל הכלכלי במנגנון הממשל הצבאי בסרביה בדרגת גרופנפיהרר, והיה אחראי לשוד רכושם של יהודי סרביה ובכללם יהודי בלגרד. בהמשך, לאחר השמדת יהדות סרביה, כיהן כראש המנהל האזרחי והחליף את האראלד טורנר.
קורות חייו.
פרנץ נויהאוזן נולד במרציג ובמהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כטייס בצבא האימפריה הגרמנית. לאחר המלחמה הצטרף למפלגה הנאצית וכיהן כנספח האווירי הגרמני בבלגרד. הוא רקם קשרים אישיים עם הרמן גרינג ואלו הועילו לפעילותו הכלכלית בתחום התעשייה. עד סוף שנות ה-30 של המאה ה-20 הפך לאיל הון.
במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה מונה לראש המנהל הכלכלי במנגנון הממשל הצבאי בסרביה. במסגרת תפקידו היה אחראי לגזלת רכושם של יהודי סרביה. כן היה אחראי להלאמת בנקים סרביים וגריפת רווחים ממפעלי תעשייה שונים בתחומי סרביה. כיהן כיושב ראש אתר כריית הנחושת בבור, ובמסגרת תפקידו העביד 6,200 יהודים בעבודות כפייה במכרות. בהמשך מונה לראש המנהל הכלכלי ביוון ובאיטליה. ב-18 באוקטובר 1943 מונה לראש המנהל האזרחי במנגנון הממשל הצבאי בסרביה והחליף את האראלד טורנר.
במהלך תפקידיו הועברו לברלין תלונות על שחיתות כנגד נויהאוזן שעיקרן העברת רק חלק מהכספים לשלטונות הרייך וגריפת רווחים אישיים. בנובמבר 1944 הודח מתפקידו, נעצר ונכלא בעוון שחיתות. לאחר מספר חדשים שוחרר למעצר בית לאחר התערבותו האישית של הרמן גרינג. ב-1945 נפל בשבי כוחות הצבא הבריטי ובהמשך הוסגר ליוגוסלביה והועמד לדין על פשעי מלחמה. ב-1947 הורשע ונדון ל-20 שנות מאסר. ב-1953 זכה לחנינה, עבר לגרמניה המערבית, ושם נפטר ב-1966.
סחרור בשחקים
סחרור בשחקים (באנגלית: Terminal Velocity) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 1994 אשר בוים על ידי דראן סאראפיאן ובכיכובם של צ'רלי שין, נסטסיה קינסקי, ג'יימס גנדולפיני וכריסטופר מקדונלד. פסקול הסרט נוצר על ידי ג'ואל מקנילי.
במקור, התפקיד שגילם שין בסרט נכתב עבור טום קרוז.
תקציר העלילה.
דיץ' ברודי (צ'רלי שין) הוא מדריך צניחה חופשית. בתחילת הסרט מגיעה אל ברודי לקוחה חדשה בשם כריס מורו (נסטסיה קינסקי) אשר במהלך הקפיצה הראשונה שלה היא לא פותחת את המצנח ולכאורה נהרגת.
ברודי מגלה בהמשך שמורו זייפה את מותה וכי היא למעשה מרגלת רוסיה שמנסה לגנוב משלוח זהב. ברודי נאלץ כעת להשתמש בכישורי הצניחה שלו על מנת להערים על הנבלים ולהישאר בחיים.
הוקוס פוקוס (סרט, 1993)
הוקוס פוקוס (באנגלית: Hocus Pocus) הוא סרט קומדיה-אימה-פנטזיה אמריקאי משנת 1993 בבימויו של קני אורטגה, ובכיכובם של בט מידלר, קתי נאג'ימי, שרה ג'סיקה פרקר, ועמרי כץ.
סרט המשך בשם "הוקוס פוקוס 2" צפוי לעלות בדיסני+ בשנת 2022.
תקציר העלילה.
בשנת 1693 שלוש האחיות סנדרסון, ויניפרד, מרי ושרה, הוצאו להורג בסיילם, מסצ'וסטס משום שעסקו בכישוף ופגעו בילדים. זמן קצר לפני הוצאתן להורג ויניפרד הטילה קללה אשר תאפשר להן לחזור לחיים כאשר בליל כל הקדושים אדם בתול ידליק את הלהבה השחורה בנר מכושף בביתן.
300 שנים מאוחר יותר, הנער מקס דניסון עובר לסיילם שבמסצ'וסטס. במהלך מאמציו להרשים את ידידתו אליסון הוא שובר בטעות את הקללה ומחזיר את האחיות מן המתים. כעת מקס, אחותו הצעירה, ידידתו אליסון, וחתול מכושף בן 300 שנים חייבים להציל את ילדי סיילם מהמכשפות אשר מנסות להטיל כישוף על ילדי העיירה כדי לזכות בחיי נצח.
צעצועים (סרט)
צעצועים (באנגלית: Toys) הוא סרט קומדיה-פנטזיה אמריקאי משנת 1992 בבימויו של בארי לוינסון, נכתב על ידי לוינסון וולרי קרטין, ובכיכובם של רובין ויליאמס, מייקל גמבון, ג'ואן קיוזאק, רובין רייט, אל אל קול ג'יי, סם לוינסון, וג'יימי פוקס.
הסרט יצא לקרנים בדצמבר 1992 בארצות הברית.
תקציר העלילה.
קנת' זבו, הוא המייסד והבעלים האקסצנטרי של חברת "צעצועי זבו" הפציפיסטית. קנת' מבין שהוא גוסס, אך הוא לא מרגיש בטוח להוריש את המפעל לילדיו לסלי (רובין ויליאמס) ואלסאטיה (ג'ואן קיוזאק), מבוגרים עם ראיית עולם של ילדים אשר סייעו לו רבות לפתח ולבדוק צעצועים, משום שהוא לא סבור שהם יהיו מסוגלים לנהל את החברה בהצלחה.
בעקבות כך קנת' מוריש את החברה לאחיו לילנד, איש צבא במקצועו. לילנד מתוסכל מכך שמעולם לא הפך לגנרל ומייחל לתקופה של מלחמה. לאחר שהרעיונות של החברה נגנבים על ידי חברות יריבות לילנד מזמן את בנו פטריק (אל אל קול ג'יי), שגם הוא איש צבא, והם מחליטים להשתמש במפעל על מנת לייצר נשק במקום צעצועים. בעקבות כך לסלי, חבריו, ובני משפחתו מחליטים לשים קץ לעריצות של הדוד הגנרל.
איגור גוברמן
איגור מירונוביץ' גוברמן (ברוסית: И́горь Миро́нович Губерма́н, נולד ב-7 ביולי 1936) הוא סופר ומשורר ישראלי, הכותב בשפה הרוסית. רוב יצירותיו הם שירי דקלום מרובעים סטיריים בסגנון אפוריזם, המכונים על שמו "גאריק". כמו כן חיבר כמה ספרי פרוזה. הספרים של גוברמן תורגמו לשש שפות, כולל לעברית.
קורות חייו ויצירתו.
איגור גוברמן נולד בחרקוב שבאוקראינה. באותה השנה משפחתו עברה למוסקבה. לאחר סיום בית הספר התיכון איגור למד באוניברסיטה הממלכתית לתחבורה במוסקבה, אותה סיים בשנת 1958 עם תואר בהנדסת חשמל.
נשוי לטטיאנה, אב לבן ובת. הוריה של אשתו לידיה ליבדינסקי ואורי ליבדינסקי היו סופרים מפורסמים שכתבו ברוסית. אחיו הבכור, דוד גוברמן , הוא גאולוג וחבר באקדמיה הרוסית למדעי הטבע .
במשך מספר שנים איגור עבד במקצועו כמהנדס חשמל, במקביל לעיסוקו בספרות. הוא כתב ספרי עיון לילדים, אבל נודע יותר כמשורר "מסורב עלייה". בכתיבתו בתקופה זו השתמש בשמות בדויים, לדוגמה, א. מירונוב, אברם כיאם.
בשנת 1979 גוברמן נעצר במוסקבה לאחר שסירב להעיד נגד עורך המגזין "יהודים בברית המועצות", ויקטור בריילובסקי, ונידון לחמש שנות מאסר והגליה. גוברמן הורשע בהאשמות שווא תחת סעיף פלילי של רכישת סמלים גנובים. בבית הכלא, ולאחר מכן במחנה העבודה, גוברמן כתב יומנים. בשנת 1980 בתקופת ההגליה, על בסיס יומנים אלה, הוא כתב את הספר "הולך מסביב לצריף" (ברוסית: Прогулки вокруг барака). הספר יצא לאור בישראל בשנת 1988.
בתקופת הימצאותו במחנה, יצא לאור בארצות הברית ספר השירים שלו - "בומרנג" (1982), עם איורים מאת האמן - מסורב עליה דוד מירצקי; ובצרפת יצא לאור מאמר אודותיו.
לימים, נזכר גוברמן: בשנת 1984 איגור ואשתו חזרו מסיביר ובמשך כמה שנים נדדו בברית המועצות.
בהמשך נאלץ לפרסם את יצירותיו תחת שמות בדויים, מה גם קוואטרנות אז לא זכו כלל לפרסום בכתבי עת או בתור ספר - יצירותיו עברו מפה לאוזן, או הודפסו במכונות כתיבה ביתיות במוסקבה של תחילת שנות השמונים, ועברו בחשאי מיד ליד. לאוהדיו התברר שהשהייה בכלא לא הקהתה את עטו, אלא דווקא חידדה אותו, והוסיפה פנים חדשות ליצירותיו.
בשנת 1988 איגור גוברמן עלה עם משפחתו ארצה. הוא מתגורר כיום בירושלים .
חייו בישראל.
התקופה הישראלית של גוברמן פורייה מאוד. תחילה בישראל, ואחר כך ברוסיה, החלו להופיע ספרי זיכרונותיו וגאריקים. התחום השני של עבודתו הוא סרטים דוקומנטריים. ב -1993 הוא הופיע לראשונה בסדרה בת חמישה חלקים: "שעתיים בארץ הקודש עם איגור גוברמן". בשנת 1996 הופיע הסרט "ירושלים" המתעד את השתתפותו בחיי הקהילה החרדית בעיר. בסרטים אלה הוא מדגיש שישראל הפכה למולדתו החדשה, ומתוודה על אהבתו:
בשנת 2002 גוברמן צילם סדרה טלוויזיונית בת חמישה פרקים על חייהם של יהודים בברית המועצות ועל חייו שלו שם: "גאריקים ואנשים".
בישראל, חברו, אמן הסירוב, אלכסנדר אוקון, הופך להיות עמיתו הקבוע בפרויקטים שונים. יחד איתו משדר גוברמן בערוץ 9 של הטלוויזיה הישראלית "לשלושה"(רוס') וכותב ספר "מדריך לישראל עם איגור גוברמן ואלכסנדר אוקון", שבו שני מחברים מדברים על הארץ בהומור הייחודי. גוברמן החל לנסוע באופן קבוע לכל המדינות שבהן מתגוררת הפזורה הדוברת רוסית. למפגשים עמו מתאסף קהל של 500 - 2000 אנשים בארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, גרמניה וישראל. הוא מתראיין הרבה בתוכניות טלוויזיה ועיתונים ותמיד הנושא המרכזי - הוא ישראל. אחד הראיונות הבולטים שערך היה עם דמיטרי ביקוב. ביקוב (לפי האב - זילברטרוד) הוא אחד הפובליציסטים המפורסמים ביותר ברוסיה המודרנית. במהלך הראיון נשאל גוברמן אם הוא חושב שישראל היא ניסוי לא מוצלח. על כך השיב:
ניתוח ספרותי ותרגומים.
איגור גוברמן הוא כיום המחבר של כ־60 ספרים. ספריו נמצאים בספריות הגדולות בעולם, כולל בספריית הקונגרס, בשתי הספריות המרכזיות של סין, בספרייה הלאומית של צרפת, בספרייה הלאומית הרוסית. בספריה הלאומית בישראל ניתן למצוא ספרים ברוסית ובעברית.