בקנדה הגיע השיר למקום העשירי במצעד קנדה הוט 100 ולמעמד זהב. באוסטרליה הגיע השיר למקום ה-45 ובקוריאה הדרומית למקום ה-95.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי דקלן וייטבלום ויצא ב-6 במאי 2011.
נכון לינואר 2022, צבר הקליפ לשיר מעל ל-209 מיליון צפיות ביוטיוב.
פרסי בחירת הנוער 2001
טקס פרסי בחירת הנוער לשנת 2001 התקיים ב-12 באוגוסט 2001 באמפיתיאטרון גיבסון שבקליפורניה, ושודר בערוץ פוקס. לטקס לא היו מנחים, אולם דייוויד ספייד הציג את הטקס לצד הופעות האומנים מולין יוג', האחים ארון קרטר וניק קרטר, אשר ואיב שהופיעה יחד עם גוון סטפאני. השחקנית שרה מישל גלר קיבלה בטקס זה את פרס הישג יוצא מגדר הרגיל.
הוגו אוסטרמן
הוגו ויקטור אוסטרמן (בפינית: Hugo Viktor Österman; 5 בספטמבר 1892 - 17 בפברואר 1975) היה גנרל פיני שלחם בצבא פינלנד במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
אוסטרמן נולד בהלסינקי שבמחוז הדוכסות הגדולה של פינלנד (אז האימפריה הרוסית היום פינלנד). אביו היה קצין משטרה. הוא למד באוניברסיטת הלסינקי, וערך מספר טיולים ברחבי אירופה. כמו צעירים פינים רבים הצטרף לצבא הקיסרות הגרמנית, ולחם לצד הקיסרות הגרמנית בתקווה לשחרר את ארצו מהכובש הרוסי השנוא. כאשר זכתה פינלנד בעצמאות חזר אליה והצטרף לתנועת "המשמרות הלבנים". הוא לחם בהצטיינות במלחמת האזרחים הפינית. לאחר המלחמה המשיך לסייע בפיתוח הצבא הפיני הצעיר, ואף מונה בשנת 1933 לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל), אולם הוחלף ב-1939 בידי קארל גוסטף אמיל מנרהיים. עם פרוץ מלחמת החורף מונה אוסטרמן למפקד חזית מפרץ קרליה. בתחילה החזית שתחת פיקודו לא הותקפה רבות, אולם לקראת סוף המלחמה ריכזו הרוסים בחזית זו לא פחות מארבעים דיוויזיות. בריאיון לכתבים זרים הוא הצהיר כי "אנו נמשיך עד האיש האחרון ועד הכדור האחרון להגן על ארצנו וביחד עמה על תרבות המערב". אולם בשל הלחץ הכבד הוא נאלץ לבסוף לבקש אישור לסגת, אולם מנרהיים לא נתן לו והחליף אותו בגנרל אריק היינריקס. אולם בסופו של דבר נאלצה פינלנד לבקש שלום בכל מקרה.
חלקו של אוסטרמן במלחמת ההמשך היה זעיר. הוא היה מקורב לרבים מקרב המפלגה הנאצית והאס אס, ונשלח לא פעם לייצג את פינלנד בשיחות עם גרמניה הנאצית. הוא פרש מהצבא בשנת 1946 ונפטר בהלסינקי בשנת 1975.
גראטן
אדמונטון (אלברטה)
פיירבנקס (אלסקה)
פיט מיקאל
Quad Small Form-factor Pluggable (ראשי תיבות: QSFP) הוא משדר/מקלט קומפקטי הניתן להחלפה חמה המשמש לתקשורת נתונים. QSFP משמש לממשק חומרה לסיבים אופטיים ולכבלי נחושת של אתרנט. QSFP מיוצר בצורת תקן התומכת בהעברת קצבים מ-4x10 גיגה בייט/שנייה ואילך. מפרט החומרה מתפתח עם הזמן, ונכון למאי 2013, המהירות המקסימלית האפשרית עומדת על 4X20 גיגה בייט בשנייה. ה-QSFP תומך באתרנט, ערוץ סיב אופטי, InfiniBand ו-Synchronous optical networking תוך יכולת למגוון מהירויות.
משדרי-מקלט מסוג +QSFP מתוכננים לסטנדרטים של Serial Attached SCSI, אתרנט במהירויות של 40 גיגה בייט/שנייה, Quad data rate (40 גיגה/שנייה), Fourteen data rate (56 גיגה/שנייה) ועוד.
דגמי ה-QSFP מגדילים את דחיסות הפורטים עד פי 4 ביחס לדגמי SFP.
ל-QSFP ישנם 38 פינים כאשר 4 מהם משמשים לשידור בקצב מהיר ואילו 4 משמשים לקליטה בקצב מהיר.
QSFP28.
טכנולוגיית QSFP28 מאפשרת מהירות של 4X28 גיגה בייט בשנייה.
פרסי בחירת הנוער 2002
טקס פרסי בחירת הנוער לשנת 2002 התקיים ב-19 באוגוסט 2002 באמפיתיאטרון גיבסון שבקליפורניה, ושודר בערוץ פוקס. לטקס לא היו מנחים, אולם בריטני ספירס ו-ורן טרויר הציגו את הטקס לצד הופעות האומנים נלי, ג'ניפר לאב יואיט ובי.בי מאק. השחקנית ריס וית'רספון קיבלה את פרס הישג יוצא מגדר הרגיל שהוענק בפעם האחרונה במסגרת הטקס.
לת'ברידג'
לת'ברידג' (באנגלית: Lethbridge) היא עיר בפרובינציית אלברטה בקנדה. לת'ברידג' שוכנת על גדות נהר אולדמן, בדרום אלברטה. בעיר מתגוררים 83,517 תושבים (נכון ל-2011), ובמטרופולין שלה מתגוררים 105,999 תושבים (נכון ל-2011).
היסטוריה.
עד המאה ה-19 האזור היה מיושב על ידי כמה מהאומות הראשונות.
בשנות ה-70 של המאה ה-19 איש עסקים אמריקאי בשם ניקולס שיירן (Nicholas Sheran) פתח מכרה פחם באזור בו נמצאת העיר היום. בעקבות הצלחת המכרה נפתחו מכרות נוספים, בהם אחד של חברת הפחם והניווט הצפון-מערבית ב-1882. הכורים במכרה זה ייסדו לעצמם התיישבות בקרבתו וקראו לה לת'ברדיג' על שם ויליאם לת'ברידג', נשיא החברה.
ההתיישבות התפתחה במהירות וכעבור זמן קצר נסללה בה מסילת רכבת של חברת הרכבות הקנדית הפסיפית אשר הפכה את לת'ברידג' לבסיס האזורי שלה. הדבר טרם להתפתחות העיר והיא הפכה למרכז האזורי של דרום אלברטה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה החל הביקוש העולמי לפחם לרדת ואתו הידרדרה הכרייה בלת'ברידג' עד שנפסקה לחלוטין בשנות ה-50 של המאה ה-20. בעקבות ההידרדרות הכלכלה המקומית עברה להסתמכות על חקלאות ולאחר מלחמת העולם השנייה העיר חזרה לגדול באופן משמעותי.
כלכלה.
לת'ברידג' היא המרכז הכלכלי הגדול ביותר בדרום אלברטה מדרום לקלגרי (אם כי מדיסין הט נחשבת למרכז הכלכלי של דרום מזרח אלברטה). הכלכלה המקומית מתבססת באופן מסורתי על חקלאות, אך גם על תעשייה ושירותים.
חינוך.
בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם גם אוניברסיטת לת'ברידג'.
תחבורה.
את העיר משרת נמל התעופה לת'ברידג', הנמצא במרחק של כ-7 קילומטרים דרום-מזרחית לעיר.
קלמנטס מרקהם
סר קלמנטס רוברט מרקהם (באנגלית: Sir Clements Robert Markham; 20 ביולי 1830 - 30 בינואר 1916) היה גאוגרף, חוקר ארצות וסופר. היה מזכיר החברה הגאוגרפית המלכותית (RGS) בשנים 1888-1863, ובשנים 1893-1905 כיהן כנשיא החברה. בתפקידו זה היה אחראי בעיקר לארגון המשלחת הלאומית לאנטארקטיקה בשנים 1904-1901 ולמתן הדחיפה לקריירת הקוטב של רוברט פלקון סקוט.
חייו.
ילדות.
מרקהם נולד ב-20 ביולי 1830 בבסטילינגפליט, יורקשייר, אביו היה כהן דת. קלמנטס מרקהם היה תלמיד מוכשר בבית הספר וסטמינסטר, וכבר בגיל צעיר גילה עניין בגאולוגיה ואסטרונומיה והרבה לכתוב, עיסוק שמילא את רוב שעות הפנאי שלו. בווסטמינסטר, שהיה "מקום נפלא ומרנין" בעיניו, פיתח עניין מיוחד בחתירה והרבה להשתתף בתחרויות על נהר התמזה.
קריירה ימית.
מרקהם החל את הקריירה שלו כצוער וכקצין זוטר בצי המלכותי. ב-27 ביוני 1844 יצא לפורטסמות' ושם עלה על ה"קולינגווד", אוניית הדגל של האדמירל ג'ורג' סימור, שיצאה למסע ימי ממושך אל אוקיינוס השקט. המסע נמשך קרוב לארבע שנים, והיה נוח למדי למרקהם, הודות לקשריו החברתיים עם ג'ורג' סימור, שאשתו ובנותיו נלוו אליו להפלגה. האונייה הגיעה לנמל ולפראיסו בצ'ילה, שם היה מטה הפעולה של תחנת האוקיינוס השקט, ב-15 בדצמבר, אחרי מסע שכלל ביקורים בריו דה ז'ניירו ואיי פוקלנד והפלגה סוערת באוקיינוס הדרומי.
לאחר מנוחה של שבועות אחדים יצאה "קולינגווד" שוב, הפעם אל קאייאו, הנמל העיקרי על חופי פרו, שם התוודע מרקהם לראשונה לארץ שתתפוס מקום חשוב בקריירה שלו בשנים הבאות. במהלך השנתיים הבאות שייטה "קולינגווד" באוקיינוס השקט, ביקרה באיי סנדוויץ' (האוואי), במקסיקו ובטאהיטי, שם ניסה מרקהם לסייע למורדים הלאומנים במאבקם נגד המושל הצרפתי. הוא התנסה לראשונה בטעמה של משמעת הצי כשנענש על התחצפות למדריך של הצי; כעונש, הצטווה לעמוד על הסיפון משמונה בבוקר עד שקיעת השמש. ב-25 ביוני 1846 עבר מרקהם את הבחינה לקצין זוטר, במקום השלישי מקבוצה של עשרה. את התקופות הארוכות שעשה בנמלי צ'ילה ופרו גם ניצל ללימוד ספרדית.
בשנים הבאות יצא אל החוג הארקטי באונייה "אסיסטנס", באחד ממסעות החיפוש הרבים אחר משלחתו האבודה של ג'ון פרנקלין. לאחר מכן שירת מרקהם כגאוגרף במשרד לענייני הודו והיה אחראי לאיסוף עצי הקינכונה (כינין) ממקום גידולם ביערות פרו ולנטיעתם מחדש בהודו. הודות לכך היה להודו מקור מקומי להפקת כינין . מרקהם היה גם הגאוגרף במשלחתו של רוברט נאפייר לחבש, והיה נוכח בנפילת מגדאלה בשנת 1868.
המסע הראשון לחוג הארקטי 1851-1850.
סר ג'ון פרנקלין יצא מאנגליה במאי 1845 עם שתי ספינות, "ארבוס" ו"טרור", במסע חיפושים אחר המעבר הצפון-מערבי. המשלחת נראתה לאחרונה ב-29 ביולי על ידי ציידי לווייתנים במים הצפוניים של מפרץ באפין, קשורה בעוגן אל מצוף קרח וממתינה להזדמנות להמשיך מערבה.
החיפוש אחר הספינות הנעדרות החל כעבור שנתיים. על פלוגת ההצלה שאליה הצטרף מרקהם פיקד הוראשו אוסטין בספינה "רזולוט". על ספינתו של מרקהם, "אסיסטנס", פיקד רב חובל ארסמוס אומאני. סמכויותיו של מרקהם, כחבר הצעיר ביותר במשלחת והקצין הזוטר היחיד בה, היו מוגבלות, אך הוא תיעד כל פרט מחיי המשלחת ביומנו. הספינות הפליגו ב-4 במאי 1850.
אחרי הקפת הנקודה הדרומית ביותר של גרנלנד ב-28 במאי, התקדמה פלוגת החיפושים צפונה עד שהקרח בלם אותה במפרץ מלוויל ב-25 ביוני. שם התעכבו הספינות עד 18 באוגוסט. כשהצליחו לבסוף להתקדם מערבה אל תוך מצר לנקסטר , הנתיב שבו היה פרנקלין אמור להפליג, ככל הידוע. כאן התפזרו הספינות כדי לחפש באזורים שונים סימנים למשלחת האבודה. ב-23 באוגוסט איתר אומאני בתצפית גלעד אבנים, ובקרבתו גילה חומרי אריזה, שנשאו את השם "גולדנר", ספק שימורי הבשר של פרנקלין. יחד עם עוד פריטים של ציוד נטוש, היו אלה השרידים הראשונים של פרנקלין שמישהו מצא עד אז. כעבור כמה ימים, על ביצ'י איילנד, גילתה קבוצת החיפוש שלושה קברים, שבהם הוכח כי נטמנו אותם חברים מן הצוות של פרנקלין, שמתו בין ינואר לאפריל 1846.