פונדק ריוקאן טיפוסי מכיל אולם כניסה גדול יחסית ובו ספות וכיסאות המאפשרים לאורחים להסב ולשוחח זה עם זה. בריוקאן מודרני ניתן למצוא גם טלוויזיה באולם הכניסה.
החדרים עצמם מכילים מאפיינים מסורתיים כגון: רצפה המכוסה במחצלות טטאמי, דלתות הזזה מנייר, מיטות פוטון, שולחן עץ נמוך וכריות ישיבה (זבוטון) ולעיתים גם אלמנט אסתטי כמו סידור פרחים מסורתי.
ריוקאן רבים נמצאים בסמוך למרחצאות מעיינות חמים (אונסן) והריוקאן מספק לאורחיו חלוק יוקטה על מנת שיוכלו להסתובב בחופשיות בשטח המקום.
במרבית הריוקאן כוללת השהות גם ארוחת בוקר וארוחת ערב וישנם ריוקאן המציעים שהייה במחיר מוזל הכוללת לינה וארוחת בוקר בלבד.
מונה (תורת הקבוצות)
סנגור עצמי
סשה ויידנר
סשה ויידנר (בגרמנית: Sascha Weidner; 1 באוגוסט 1974, גיאורגסמריינהוטה – 9 באפריל 2015, נורדן) היה צלם ואמן גרמני שגר ועבד בבלם וברלין. עבודתו של ויידנר מתעסקת ביצירת עולם חזותי רדיקלי וסובייקטיבי. צילומיו של ויידנר הוצגו ופורסמו בתערוכות בינלאומיות.
ביוגרפיה.
ויידנר למד משנת 1996 עד 2004 אומנות ותקשורת חזותית באוניברסיטה לאומנות בבראונשווייג. את לימודיו סיים כדוקטור עם תואר כבוד.
משנת 2010 עד 2012 לימד סשה ויידנר באקדמיה לאומנות בשטוטגרט את אומנות הצילום, ובשנת 2012 התבקש להצטרף כחבר לאקדמיה הגרמנית לצילום. בשנת 2013 הוא קיבל מגלת שהייה בכפר אמנים ביפן (באותו מחזור עם דוריס דיורי).
עבודת הצילום.
ויידנר תיאר את עצמו כ״מטייל רומנטי בתנועה״ ואת תמונותיו כסובייקטיביות מאוד. מדיום הצילום שימש את סשה כצורת התבטאות אומנותית, צורה בה הצליח לשזור בין עולמות קיימים מחד גיסא, ועולמות פנימיים מאידך גיסא. כתוצאה מרוב עבודותיו הביוגרפיות וטיולי הצילום שלו, נכתבו מספר מאמרים שעוסקים בשאלות מהותיות על קיום האדם.
יצירותיו הצילומיות של ויידנר מעוררים את תחושת החיים בקרב אנשים צעירים, שחוו את צעירותם בשנות ה-80, 90 וה-2000. בחלק ניכר מעבודותיו של סשה ויידנר ניתן לראות את הניסיון להכתיב תפיסה ארכאית ומלנכולית של העולם. דפוס בסיסי בעבודותיו שחוזר על עצמו זה הניגודיות בין חיים למוות, יופי ותמותה ושאלות על שורשים, זהות והגדרה עצמית. לכן, למרות שמקור עבודתו של סשה הוא סובייקטיבי, עצם ההתעסקות בשאלות כאלו גורם לעבודותיו להתעסק בחיים עצמם.
בלינגהאם (וושינגטון)
בלינגהאם (באנגלית: Bellingham) היא עיר במדינת וושינגטון, ארצות הברית, המשמשת כמושב המחוז וטקום, וכן העיר הגדולה ביותר במחוז זה. בעיר מתגוררים 80,885 תושבים על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2010. בלינגהאם היא העיר השלוש-עשרה בגודלה בוושינגטון, ונחשבת לעיר הצפונית ביותר בתוך שטח ארצות הברית הרציף (ללא אלסקה) עם יותר מ-50,000 תושבים.
העיר ידועה גם בשל השיעור הרב של מבקריה הקנדיים, אשר לעיתים מבקרים בעיר כדי לקנות דלק, כרטיסי טיסה ומוצרים נוספים במחיר זול יותר.
יגדיל תורה (אודסה)
יגדיל תורה היה כתב עת תורני, שיצא באודסה בין השנים ה'תרל"ט-ה'תרמ"ה (1879–1885), ותפס מקום בשורה הראשונה של כתבי העת התורניים בני התקופה.
עורך כתב העת, שיצא בתחילת דרכו כירחון ובשנותיו האחרונות בקצב איטי יותר, היה הרב משה אלעזר ביילינסון.
לאורך תקופת צאתו לאור של כתב העת הופיעו עשר גליונות.
משתתפים.
בין הכותבים הקבועים בכתב העת היו רבנים ידועי שם, חלקם אף פרסמו בו חיבורים תורניים שלמים פרי עטם. כך פרסם רבי אליהו דוד רבינוביץ' תאומים ממיר (האדר"ת), קונטרס שלם על לשון שכיחה של הרמב"ם בספרו "משנה תורה" שכותב על פסק הלכתי "יראה לי", וגם פסק הלכתי ארוך על שיטת ספר החינוך לפיה אסור לאדם לפרוש מאשתו בשנים עשר החודשים הראשונים שלאחר נישואיהם. רבים מחידושיו של האדר"ת שפורסמו לראשונה ב"יגדיל תורה" שוקעו בספרו "חשבונות של מצווה" שיצא לאור לראשונה מכתב ידו בשנת ה'תשס"ה, בידי מהדירי הספר, בשל עיסוקם בנושאים מקבילים לאלו שהיו בכתב היד.
משתתפים נוספים: רבי אלכסנדר משה לפידות, רבי יוסף זכריה שטרן, רבי מאיר ליבוש בן יחיאל מיכל (המלבי"ם), רבי ירוחם יהודה ליב פרלמן, רבי זבולון ליב בריט מפלונגיאן, רבי משה נחמיה כהניו, רבי יעקב יוסף (חריף) בהיותו רב העיירה זאגר חדש, רבי צבי יהודה רבינוביץ' תאומים רבי זאב אברך מחבר "רביד הזהב", רבי יהושע לנג משומיאץ, רבי משה מישל שמואל שפירא מרוגובה ורבי יחזקאל סירקין מקאפוסט.
בחלק מגליונות כתב העת פורסמו גם חידושי תורה גנוזים מכתבי יד של רבני הדור הקודם, כמו רבי שלמה קלוגר מברודי.
Sonic 3D Blast
Sonic 3D Blast (ידוע ביפן כ-Sonic 3D, באירופה כ-Sonic 3D: Flickies' Island) הוא משחק וידאו מסדרת המשחקים סוניק הקיפוד, שיצא בשנת 1996 לקונסולת ה-Sega Genesis\Mega Drive ולקונסולת ה-Sega Saturn וב-1997 יצא למחשב האישי. בנוסף לכך בשנת 2002 הושק ל-GameCube אוסף משחקים שנקרא "Sonic Mega Collection" וכולל את המשחק. בשנת 2004 הושק לפלייסטיישן 2, אקסבוקס ו-PC גרסה חדשה חדשה הנקראת "Sonic Mega Collection Plus" הכוללת גם היא את המשחק, שיצא בהמשך לפלטפורמות נוספות.
עלילת המשחק.
דוקטור רובוטניק מגלה על קיומם של הפליקים (Flickies), ציפורים שגרות באי בודד, ויכולות לעבור דרך טבעות שמובילות למימד אחר. הוא לוקח אותם ומכניס אותם לתוך רובוטים, כדי שיעזרו לו למצוא את יהלומי הכאוס ולהשתמש בכוח שלהם כדי להשתלט על העולם. סוניק הגיע לאי, מצא אותם, וגילה על התוכנית של רובוטניק. זמן קצר לאחר מכן, סוניק הביס את רובוטניק והחזיר את הפליקים דרך טבעת שמובילה לאי שלהם.
דמויות.
במשחק ניתן לשחק עם סוניק בלבד אך ישנם עוד דמויות שניתן לראות במשחק
עולמות.
בכל עולם ישנם שלושה שלבים, 2 מהם רגילים והשלב האחרון בעולם הוא בוס (מלבד הבוס הסופי).
ג'ורג' סיגל (אמן)
ג'ורג' סיגל (באנגלית: George Segal; 26 בנובמבר 1914, ניו יורק – 9 ביוני 2000, ניו ג'רזי) היה צייר ופסל יהודי אמריקאי. עבודותיו משויכות לזרמי האמנות של הפוֹפ ארט והפיסול הסביבתי.
חייו ויצירתו.
סיגל החל את דרכו כצייר וחדל מכך כשהחל לפסל בתחילת שנות ה-60. הוא נודע בעיקר בפסלים ובמיצבים פיסוליים של דמויות אדם במלוא קומתם, כשהם מוצבים במרחב הציבורי ומערבים בהם את הצופים. סיגל יצר את הפסלים באמצעות עטיפת דוגמנים חיים, רובם בני משפחתו וחבריו, על בגדיהם, בתחבושות ספוגות גבס עד להתקשוּתן. התבניות הוצגו בתחילה כמות שהן, מאוחר יותר צבע כמה מהן ואף יצר באמצעותן פסלי מתכת. לעיתים שילב במיצבים הפיסוליים פרטי רֶדי מֵייד המדגישים מציאות יומיומית. מיעוט הפרטים והצבעים תורם להבעת התוּגה השורה על יצירותיו. בסגנונו ובבחירת נושאי יצירותיו ניכרת חמלה אנושית עמוקה, ובכך ייחודו מיוצרים אחרים בתנועת הפופ ארט. רוב שנותיו חי ויצר במשק התרנגולות שלו בניו ג'רזי. ב-1997 הוענק לו פרס התרבות היפני פרמיום אימפריאלה, וב-1999 – אות האמנויות הלאומי של ארצות-הברית.
מעבודותיו.
"נוסעי האוטובוס" (1962); "מסיבת תחפושות" (1965); "המשאית" (1966); "חלון המסעדה" (1967); "הכיסא של פיקאסו" (1973); "עקדת יצחק" (1973); "אברהם ויצחק" – מצבת זיכרון לירי ביום ה-4 במאי 1970 באוניברסיטת קנט, אוהיו (1977); אנדרטת שחרור הלהט"ב (1980); "הנוסעים" (1982); האנדרטה לזכר שואת יהודי אירופה (סן פרנסיסקו) (1983); "אברהם נפרד מישמעאל" (1987); "שעת העומס" (1987); "חציית רחוב" (1993); "התור ללחם", "שיחות ליד האח" ו"בני הזוג מחוות האפּלצ'ים 1936" הם חלק מאנדרטת ההנצחה לנשיא רוזוולט (1999).
לקריאה נוספת.
דקל, ר', "עקדת יצחק ביצירתו של ג'ורג' סיגל ומלחמת וייטנאם", מותר
15, 2006, עמ' 143–146
בלינגהאם
הלוחיב
הלוחיב (באוקראינית: Глухів, בפולנית: Głuchów) היא עיר במחוז סומי שבאוקראינה.
היסטוריה.
מתוך מקורות היסטוריים אנו למדים כי העיר הייתה קיימת כבר ב-992.
במאה ה-13 הייתה מרכז של נסיכות הלוחיב שהייתה תחת חסותה של אורדת הזהב. ב-1352 מחלת הדבר הכתה בנסיכות וחיסלה כמעט לגמרי את אוכלוסייתה. החל מ-1503 השליטה על העיר החליפה ידיים מספר פעמים בין נסיכות מוסקבה לבין הדוכסות הגדולה של ליטא. ב-1618 הלוחיב עברה לידיו של האיחוד הפולני-ליטאי. ב-1644 הלוחיב קיבלה זכויות מגדבורג.
בשנות החמישים של המאה ה-17 העיר חזרה לשליטתם של הרוסים. ב-1664 העיר שרדה את המצור שהוטל על ידי יאן השני קז'ימייז', מלך פולין.
במלחמה הצפונית הגדולה עם מעברו של איוואן מזפה לצדו של קרל השנים עשר, מלך שוודיה, ציווה פיוטר הגדול להפוך את הלוחיב לבירתם של הקוזאקים, בין 1708–1764 הייתה העיר מקום מושבם של ההטמאנים האוקראינים.
ב-1874 בעיר הוקם מכון פדגוגי להכנת מורים. ב-1895 בעיר עברה מסילת רכבת מה שעזר לפיתוחה הכלכלי של העיר.
בשנת 1931 בעיר הוקם מכון כלל ארצי לחקר הקנאביס. במכון זה עבר מיקולה הרישקו שפיתוח סוגים חדשים של צמח זה. עד היום מכון זה פועל כמכון לחקר החקלאות האוקראיני.
העיר הייתה תחת הכיבוש הגרמני בין 7 בספטמבר 1941 ל-30 באוגוסט 1943.
אוכלוסייה.
אוכלוסיית הלוחיב לפי שנים:
הרכב אוכלוסיית הלוחיב לפי לאום בשנים 1897 ו-1989:
המילים הטובות
המילים הטובות הוא סרט דרמה ישראלי, בבימויו של שמי זרחין, שיצא להקרנה בבתי הקולנוע בשנת 2015. לקראת טקס פרסי אופיר לשנת 2015 היה הסרט מועמד לפרס ב-12 קטגוריות, אך לא זכה באף פרס.
עלילה.
הסרט מספר על משפחה ירושלמית שעוברת טלטלה בעקבות גילוי סודות שונים בעברה, ועוסק בנושאים הקשורים למשפחה: סודות במשפחה, יחסי הורים-ילדים, יחסי אחים ויחסים זוגיים על רקע קשיים ומשברים אישיים.