ביל פטרסון (באנגלית: Bill Paterson; נולד ב-3 ביוני 1945) הוא שחקן סקוטי.
ביוגרפיה.
פטרסון נולד בגלאזגו. הוא עבד שלוש שנים בבנייה כשולייה של חשב כמויות (quantity surveyor). אחר כך למד ב"אקדמה הסקוטית המלכותית למוזיקה ודרמה".
הופעתו המקצועית הראשונה הייתה בשנת 1967 במחזה "עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי" מאת ברטולט ברכט לצידו של לאונרד רוסיטר ב-Citizens Theatre בגלאזגו. ב-1970 הצטרף פטרסון לתיאטרון לצעירים, והיה שחקן ועוזר במאי בתיאטרון עד 1972. אז עזב את התיאטרון כדי להופיע עם בילי קונולי במופע "The Great Northern Welly Boot Show" בפסטיבל אדינבורו. שנים אחר כך עבדו פטרסון וקונולי שוב יחד במחזה של קונולי "An Me Wi' a Bad Leg Tae".
מרבית שנות השבעים הופיע פטרסון עם להקת התיאטרון של ג'ון מקגארת' 7:84. הם יצאו לסיבוב הופעות בבריטניה ובאירופה, ושיחקו במחזות כמו "The Cheviot, the Stag, and the Black Black Oil" מאת מקגארת'. הוא היה בין המייסדים של 7:84. הופעת הבכורה של פטרסון בלונדון הייתה עם הלהקה בשנת 1976. בפסטיבל אדינבורו ובלונדון שיחק פטרסון במחזה הראשון של ג'ון ביירן "Writer's Cramp". בווסט אנד הופיע לראשונה בתפקיד הראשי ב-Whose Life Is It Anyway? בתיאטרון סבוי ב-1979.
בהמשך התבססה הקריירה של פטרסון בטלוויזיה. בין הופעותיו הראשונות ב-1978 היו בדרמה זוכת פרס באפט"א "Licking Hitler", ובתפקיד המלך ג'יימס בסדרת הטלוויזיה "ויל שייקספיר". ב-1981 גילם את דמותו של לופכין בהפקה של ה-BBC ל"גן הדובדבנים". עם זאת פטרסון לא זנח את התיאטרון. ב-1982 היה מועמד לפרס אוליבייה על תפקידו כשווייק במחזה נוסף של ברכט "שווייק במלחמת העולם השנייה" בתיאטרון הלאומי. הוא השתתף בהפקה המקורית של התיאטרון הלאומי של "ברנשים וחתיכות" (1982), במחזה "העלמה והמוות" בתיאטרון רויאל קורט ובתיאטרון "הדוכס מיורק" (1991-1992) ובמחזה "איוואנוב" בתיאטרון אלמיידה שבלונדון ובתיאטרון מאלי במוסקבה (1997). בקיץ 2010 שיחק פטרסון במחזה "Earthquakes in London" בתיאטרון הלאומי.
בשנות השמונים החל פטרסון להופיע גם בסרטי קולנוע בהם "דמעות של שתיקה", "נחמות קטנות" ו-"A Private Function" (כולם ב-1984). עוד השתתף בסרט "Dutch Girls" (1985), "הרפתקאות הברון מינכהאוזן" (1987), "המכשפות" (1990), "אוהב אותך בטירוף" (1990), "צ'פלין" (1992), "ריצ'רד השלישי" סרטו של סר איאן מקלן (1995), "צעירים יפים ומבריקים" (2003), "מיס פוטר" (2006), "איך לאבד חברים ולהרחיק אנשים" (2008) וב-"Creation".
ב-1997 השתתף ב"ספייס וורלד - הסרט" בתפקיד בריאן.
במסגרת תפקידיו הרבים בטלוויזיה שיחק כנבל אלי פרייזר בעונה השנייה של הסדרה "Auf Wiedersehen, Pet" בשנת 1986. עוד השתתף ב"כל אנשי סמיילי" (1982), "הבלש המזמר" (1986), "טראפיק" (1988), "דרך העורב" (1996), ובעיבוד הטלוויזיוני ל"דוקטור ז'יוואגו" מ-2002.
בהמשך רוב הופעותיו בטלוויזיה היו עבור ה-BBC. הוא כיכב בתפקיד ד"ר דאגלס מוניהן בשלוש עונות של הדרמה העל-טבעית "Sea of Souls". ב-1999 גילם את ד"ר גיבסון בעיבוד לרומן "רעיות ובנות" מאת אליזבת גסקל. ב-2008 השתתף כמר מיגלס במיני-סדרה "דוריט הקטנה", עיבוד לרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס. עוד ב-2008 שיחק בעונה הראשונה של "צדק פלילי". ב-2009 הוא גילם את דמותו של ד"ר ג'יימס ניבן בסדרה "Spanish Flu: The Forgotten Fallen", ובתפקיד ג'ורג' קאסל ב"חוק וסדר: בריטניה".
לאורך הקריה שלו הופיע פטרסון באופן קבוע בתוכניות רדיו, כקריין בתוכניות דוקומנטריות וכמשתתף בתסכיתי דרמה. ב-1981 השתתף בעיבוד המקורי של רדיו ה-BBC ל"מדריך הטרמפיסט לגלקסיה", וב-2005 חזר והופיע בתפקיד דומה ב-"The Hitchhiker's Guide to the Galaxy: Quandary Phase". עוד גילם ברדיו את דמותו של ראש אגף מבצעים פרסי אלליין בעיבוד של רדיו 4 של ה-BBC לרומן "החפרפרת" (Tinker Tailor Soldier Spy).
ב-2010 כיכב פטרסון בפרק "ניצחון הדאלקים" בסדרה "דוקטור הו" בתפקיד פרופ' אדווין ברייסוול. באותה דמות שיחק גם בפרק הסיום של אותה עונה "הפנדוריקה נפתחת". עוד באותה שנה היה קריין בסדרה הדוקומנטרית "Birds Britannia".
ב-2011 שיחק פטרסון בתפקיד השופט בסרט הטלוויזיה "Fast Freddie, The Widow and Me". בדרמה התקופתית "זרה" בהפקת "Starz" מופיע פטרסון בתפקיד עורך הדין נד גאוון.
ב-2003 החל פטרסון לשדר ברדיו BBC Scotland תוכנית סיפורים אודות ילדותו בגלאזגו "Tales From the Back Green". הסיפורים יצאו לאור בספר בהוצאת Hodder בשנת 2008.
ב-2009 היה פטרסון קריין בתוכנית הטלוויזיה "1929 - The Great Crash" של ה-BBC, על קריסת הבורסה בוול סטריט. ב-2012 השתתף בגרסת ה-DVD של "Edinburgh Military Tattoo", וב-2012 שיחק בתפקיד אדם סמית במחזה "The Low Road" בתיאטרון רויאל קורט.
חיים אישיים.
ב-1984 התחתן פטרסון עם מעצבת הבמה הילדגרד בצ'טלר. לבני הזוג יש בן ובת והם מתגוררים בלונדון.
פטיש יו&quot;ר
צמחי המרפא של קולר
צמחי המרפא של קוהלר (גרמנית: Köhler's Medizinal-Pflanzen in naturgetreuen Abbildungen mit kurz erläuterndem Texte : Atlas zur Pharmacopoea germanica) הוא ספר הדרכה רפואי גרמני נדיר שפורסם על ידי הרמן אדולף קוהלר ב-1887 בשלושה כרכים ונערך על ידי גוסטב פאבס. במדריך יותר מ-300 לוחות Chromolithography שצוירו על ידי הציירים ולטר מילר, כ.פ שמידט, וק 'גונתר ובו מתוארים בפירוט רב צמחים שונים וחלקיהם השונים.
חוף סקוט
חוף סקוט (באנגלית: Scott Coast) הוא קטע חוף בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
חוף סקוט הוא החוף שבין כף וושינגטון לשונית מינה.
היסטוריה.
מקור השם.
ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד נתנה לחוף את שמו בשנת 1961.
החוף נקרא על שמו של קפטן רוברט פלקון סקוט מהצי המלכותי, מנהיג משלחת דיסקברי (1904-1901) ומשלחת טרה נובה (1913-1910), שנספה במסעו חזרה מן הקוטב הדרומי.
לחלק גדול מן המחקר המוקדם בקו החוף הזה אחראים סקוט ועמיתיו למשלחת, והוא שנתן רבים מן השמות בחבל ארץ זה.
פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי
פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי (באנגלית: Country Music Association Awards), הידועים גם כפרסי CMA או כ-CMAs, מוענקים לאמני מוזיקת קאנטרי ולשדרנים מתחנות הקאנטרי על פי הצבעה של חברי איגוד מוזיקת הקאנטרי.
הפרסים הראשונים הוענקו בטקס שלא שודר בטלוויזיה בנאשוויל ב-1967; הזוכה בפרס בדרן השנה בפרס באותו הלילה היה אדי ארנולד. הטקס הבא התקיים באוקטובר 1968; רשת הטלוויזיה NBC הקליטה את הטקס ושידרה אותו כמה שבועות מאוחר יותר. מאז, הפרסים שודרו בטלוויזיה בשידור חי, בדרך כלל בחודש אוקטובר או נובמבר, על ידי NBC בין 1969 ל-1971, על ידי CBS משנת 1972 ועד 2005, ומתחילת 2006 על ידי ABC. הטקס התקיים בכל שנה בנאשוויל - בגראנד אול אופרי ובאודיטוריום ריימן - למעט שנת 2005, אז התקיים הטקס במדיסון סקוור גארדן שבניו יורק. מאז שנת 2006 התקיים הטקס בברידג'סטון ארנה שבנאשוויל.
מדי שנה מופיעים בטקס אמני הקאנטרי המצליחים ביותר. עד שנת 2002 כלל הטקס קטעים מלהיטים של אמנים חדשים עולים שזכו להצלחה באותה שנה.
קטגוריות.
הפרסים השנתיים מוענקים ב-12 הקטגוריות הבאות:
ההבחנה בין הפרס לצמד הווקאלי לבין הפרס לאירוע המוזיקלי הוא שבראשון מדובר על שני אמנים שבדרך כלל מופיעים יחד, ואילו האחרון נוצר במיוחד כדי להוקיר שיתוף פעולה חד-פעמי. תשעה פרסים נוספים מוענקים גם לשדרני רדיו - תחנת השנה ואישיות השנה (מחולקים לארבע קטגוריות כל אחד, בהתבסס על גודל שוק), כמו גם פרס האישיות הלאומית של השנה למארח של תוכנית ארצית המשודרת בכמה תחנות. מאז 2012 מוענק בטקס גם פרס על מפעל חיים על שם וילי נלסון.
פרס איגוד מוזיקת הקאנטרי
אליזבת (אי)
בכמה דיווחים ממסעו של פרנסיס דרייק, נזכרת בספטמבר 1578 נחיתה על אי סמוך לקצה של דרום אמריקה. "אי אליזבת", כפי שנקרא בדין וחשבון של פרנסיס פלטשר, זוהה עם האי הנדרסון הצ'יליאני, האי הורנוס או גדת פקטולוס.
אי אליזבת אחר במצרי מגלן נקרא בשם על ידי דרייק, שתבע עליו חזקה לאנגליה ב-24 באוגוסט 1578.
ליתר בלבול בסוגיה, כל הארכיפלג של ארץ האש נקרא "האליזבתידס", או איי אליזבת.
חשיבותו של האי אליזבת היא בהיותו אחד מן התביעות הטריטוריאליות הראשונות של אנגליה בעולם החדש, לפני החזקה שתבע דרייק על ניו אלביון ב-1579 והחזקה שתבע האמפרי גילברט על ניופאונדלנד ב-1583.
פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר
פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר (לשעבר: פרס אופיר לסרט הטוב ביותר) הוא פרס אופיר הניתן מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה מאז שנת 1990 על הפקה יוצאת מן הכלל בסרט קולנוע. הסרט הזוכה בקטגוריה זו נשלח כנציגה של ישראל להתמודד על מועמדות לזכייה באוסקר, בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר.
האימפריה הגאלית
האימפריה הגאלית (לטינית: Imperium Galliarum; ידועה גם כקיסרות הגאלית) הוא הכינוי המודרני לחלק מהאימפריה הרומית שהתנתק ממנה ושלט על רוב צרפת (גאליה) בלגיה ולוקסמבורג (בלגיקה) ובמידה חלקית גם על אנגליה, ויילס (בריטניקה) ספרד ופורטוגל (הספאניה) בין השנים 260 ל-274.
היסטוריה.
מקורות.