בנוסף נתיב ביים וכתב (בשיתוף עם ארז תדמור) סרט קצר בן 12 דקות בשם "אלוהים יקר" בכיכובם של ליאור אשכנזי וריימונד אמסלם. דרמה פיוטית על שומר הכותל המערבי, שעוקב אחרי אישה מסתורית שמגיעה יום יום לכותל, ובסוף כל יום קורא את הפתקים שהיא כותבת וטומנת בכותל, הוא מחליט להגשים את משאלות ליבה. הסרט מומן על ידי קרן מקור לקולנוע וטלוויזיה. הסרט היה מועמד לפרס אופיר בקטגוריית הסרט הקצר הטוב ביותר. "אלוהים יקר" הוא למעשה שיתוף הפעולה האחרון של נתיב ותדמור לפני שפרחו כל אחד בדרכו. "הסרט עוסק בהשלמה, בפיוס, ומשמש כהומאז' לסיפורי האהבה הפשוטים של פעם". תדמור ונתיב מציינים ש"אלוהים יקר" הוא בעצם חלק מטרילוגיה - ומצטרף ל"אופסייד" ו"זרים" כפרק החותם של שלישיית הסרטים קצרים נטולת הדיאלוגים שביימו יחדיו ומבוססת לדבריהם על "חיבור בין אנשים במצבים אבסורדים וקיצוניים דרך סאונד, מבטים או פתקים ללא דיאלוגים"
בשנת 2018 יצא לאור סרטו העלילתי האמריקאי הקצר "סקין" "Skin" - סרט דרמה קצר בבימויו של נתיב, שגם כתב את התסריט יחד עם שרון מימון, לפי רעיון מקורי של מימון. הוא הפיק אותו ביחד עם רעייתו ג'יימי ריי ניומן ומככבת בו דניאל מקדונלד, שפרצה ב"פאטי קייקס" ואפשר לראותה גם ב"גדולה מהחיים" וב"קופסת הציפורים", וגם לוני שאביס, ג'ונתן טאקר ("ווסטוורלד" וג'קסון סקוט ("זה"). הסרט זכה בפרס האוסקר בקטגוריה של הסרט הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-91. הסרט עוסק בפשע שנאה ובהשלכות שלו מנקודת מבטם של שני ילדים, האחד לבן והשני שחור. גיא נתיב אמר על הזכייה: "אנחנו גאים ונרגשים שסרט קצר שנעשה בידי ישראלים ואמריקנים על הגזענות בארצות הברית קיבל את התמיכה המדהימה של האקדמיה. הסרט הזה נעשה מתוך דאגה אמיתית לעתיד של הילדים שלנו". זו הפעם הראשונה שישראלי זוכה באוסקר מאז זכייתו של משה מזרחי על "כל החיים לפניו" בקטגוריית הסרט הזר בסוף שנות ה-70. סקין מספר את סיפורה של משפחה של גזענים דרומיים שמגדלת את בנה על ערכי שנאה, אבל עושה את זה באהבה שאין לטעות בה. כלומר, הילד אולי יונק תיעוב, אבל הוא מספיק צעיר ומספיק אהוב כדי להפנים את המנטליות הזאת ממקום של "נעשה ונשמע". ואז זה עומד למבחן בגלל מפגש מקרי בסופרמרקט עם אדם בצבע הלא נכון (אשלי תומאס. ג'ונתן טאקר בתפקיד האב, את הילד מגלם ג'קסון רוברט סקוט, ודניאל מקדונלד בתפקיד הרעייה והאם).
הסרט הקצר שודר ביס ובסטינג טיוי. צילומי הסרט, המבוסס על הסיפור, נערכו לפני כשנה וחצי ולאחר שנערך שלח אותו איש יחסי הציבור להתחרות בפסטיבל סרטים קצרים אמריקאי בשם "הולי שורטס", שם זכה במקום הראשון. סקין הקצר זכה והשתתף בעוד עשרות פסטיבלים ברחבי העולם.
ב-2019 יצא סרטו של נתיב ״סקין״ SKIN" זהו סרטו הראשון של נתיב בארצות הברית, אליה עבר בעקבות נישואיו לשחקנית ג'יימי ריי ניומן. כפרויקט ראשון בארצות הברית בחר לאמץ את הסיפור האמיתי של בריאן וידנר, מנהיג תנועת עליונות לבנה, שהחליט לפרוש מהפעילות האלימה ובהמשך אף הפך למודיע של ה-FBI והיה אחד מהדוברים הבולטים נגד קבוצות השנאה. וידנר היה פעיל נאו-נאצי נמרץ ואלים, שעורו היה מלא קעקועים שטופי שנאה, ומכאן השם "Skin". הסרט מתאר כיצד הנמר הופך את חברבורותיו, גואל את נשמתו, מוריד את נשקו ומתחיל לפעול נגד תנועות העליונות הלבנה שפעם היו מרכז עולמו. כחלק מהתהליך, גיבור הדרמה הזו גם מסיר מעצמו את קעקועיו עד שהוא נקי לחלוטין - פרוצדורה שמוצגת בפנינו באופן גרפי ומפורט ביותר, ושגם יש לה משמעות מטאפורית. את הנאו-נאצי שחזר בתשובה מגלם ג'יימי בל, מי שכבר כנער פרץ ב"בילי אליוט". דניאל מקדונלד, מגלמת את יקירת לבו של הגיבור, אם חד הורית לשלוש בנות, שעוצמתה סוחפת אותו אחריה, והרבה בזכותה הוא מצליח לעבור את המהפך. "סקין SKIN" נקנה על ידי חברת "A24" לאחר הבכורה המוצלחת בפסטיבל הבינלאומי טורונטו ב-2018 בו גם זכה בפרס המבקרים ״פיפרסקי״, ולאחר מכן נרכש על ידי "VOLTAGE PICTURES" להפצה בינלאומית. בתום הקרנת הבכורה בטורונטו, שהסתיימה בסטנדינג אוביישן מרשים, סיפר נתיב לקהל שכמו בארצות הברית גם בישראל יש בעיה קשה של גזענות, כך שהנושא לא זר לו והוא מעסיק אותו רבות. בהמשך דיבר על ההשראה האישית שקיבל מסבו ניצול השואה שהלך לאחרונה לעולמו, ולו מוקדש הסרט. "במשך שנים הוא שנא את הגרמנים ורק אחרי מלחמת ששת הימים כשגרמניה נחלצה לעזרתנו, הוא אמר: 'זוהי גרמניה החדשה. הדור השני והשלישי של הגרמנים הם אנשים אחרים. והוא אמר לי שאני חייב לספר את הסיפור הזה. סבי היה גיבור בשבילי", סיפר נתיב מעל הבמה.
על החיבור שלו עם וידנר עצמו, גילה נתיב כי חודשים אחרי ששלח אימייל ראשוני, הוא נענה על ידו ולאחר שיחת סקייפ, הוא יצא למקום מגוריו החשאי (בחסות תוכנית העדים של ה-FBI) ובילה איתו סוף שבוע. "פגשתי אדם אינטליגנטי ומלא רגישות, שבאמת רוצה להיות אדם טוב יותר. מהרגע הזה התחלנו לעבור יחדיו", נזכר והוסיף, "מאז שהתחלנו לעבוד, טראמפ נבחר, ואז החצר האחורית של אמריקה הפכה לחזית של אמריקה. אני לא הייתי מופתע שטראמפ נבחר. ידענו שזה יקרה, הרגשנו את זה".
הסרט נמכר עד היום ל-35 מדינות ברחבי העולם כולל ישראל. לאחר הבכורה העולמית בטורונטו הסרט המשיך לבכורה אירופאית בפסטיבל ברלין ובכורה אמריקאית בפסטיבל טרייבקה הבינלאומי. הסרט ייצא לאקרנים בארה״ב וברחבי העולם ב-26 ביולי 2019. באוגוסט 2018 זכה נתיב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בפרס איגוד המבקרים הבינלאומי עבור "Skin". וכן, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה באוקטובר 2019.
חיים אישיים.
ב-2012 הוא נישא לשחקנית ג'יימי ריי ניומן. בשנת 2015 נתיב עבר להתגורר בלוס אנג'לס שבארצות הברית. לשניים שתי בנות בשם עלמה נס ומילה ניקו.
ניאל מאטר
ניאל מאטר (באנגלית: Niall Matter; נולד ב-20 באוקטובר 1980) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה קנדי-אמריקאי. הוא מוכר בזכות תפקידו בתור שיין דונובן בסדרת המדע-בדיוני "אאוריקה" ובשל תפקידו בתור אוון קרוס בסדרה "".
ביוגרפיה.
מאטר נולד ב-20 באוקטובר 1980 באדמונטון, אלברטה שבקנדה, שם גדל בחוות בחלב של הוריו. בגיל 13 בהמלצת ממורה בבית ספרו הוא נרשם ללימודי דרמה והחל להופיע בהצגות ואף זכה בפרס דרמה לאליפות המחוז ב-1999. עם זאת הוא נקלע לצרות בגיל 17 ונשלח על ידי הוריו לעבוד אצל סבו באסדות הנפט בצפון אלברטה; הוא הודה שניסיון זה הוא שעזר לו להתמקד בלימודיו ולעבור את הבחינות בתיכון. לצד לימודים בבית הספר לקולנוע ונקובר הוא המשיך לעבוד בנפט עם סביו ואחיו טרבור עד גיל 25, אז נקלע לתאונה קשה, שם הוא כמעט נמחץ בתוך תא הנהג של אסדת קידוח במשקל 17 טון; הוא נאלץ לנוח 6 חודשים לאחר מכן.
קריירה.
הוא החל לעסוק במשחק בשנת 2007, אז הופיע בסדרת הנוער הקנדית "The Best Years" בתפקיד הראשי של טרנט המילטון.
בהמשך אותה שנה לוהק לתפקיד החוזר של זיין דונובן בעונתה השנייה של סדרת המדע-בדיוני האמריקאית "אאוריקה"; בשלושת העונות הבאות קיבל מאטר קרדיט של שחקן ראשי.
בשנת 2009 שיחק בסרטו של זאק סניידר "השומרים". באותה שנה גילם את ריק פקסטון בסדרה "מלרוז פלייס".
בשנת 2011 גילם את גרג בעונתה הרביעית של סדרת הנוער "90210".
בשנת 2012 כיכב בסדרה "", בה שיחק את אוון קרוס.
חיים אישיים.
בעבר יצא עם השחקנית סרינדה סוואן.
ביולי 2016 התחתן עם חברתו שרה בראדלי בטקס פרטי בהוואי. לזוג ישנם שני ילדים שנולדו ב-2016 וב-2018.
מאטר ידוע כאוהד של קבוצת ההוקי אדמונטון אוילרס.
נייל מאטר
ג'ורג'ו מורנדי
ג'ורג'ו מורנדי (באיטלקית: Giorgio Morandi; 20 ביולי 1890 בבולוניה שבאיטליה - 18 ביוני 1964) היה צייר, בעיקר של טבע דומם ויוצר הדפסים. הציורים שלו מאופיינים בצבעים רכים והנושאים שצייר היו כלים פשוטים: בעיקר כדים, בקבוקים וקערות וגם פרחים ונופים.
תולדות חיים.
ג'ורג'ו מורנדי נולד בבולוניה לאנדריאה מורנדי ולמריה מקפרי. ביתו הראשון היה בוויה למה (Via Lame) שם נולדו אחיו ג'ספה שנפטר ב-1903 ואחותו מריה. בבית המשפחה השני בוויה אווסלה (Via Avessale) נולדו שתי אחיותיו הנוספות: דינה ב-1900 ומריה תרזה ב-1906. בין השנים 1907 - 1913 למד מורנדי באקדמיה לאומנויות יפות בבולוניה. ב-1909 מת אביו, המשפחה עברה לוויה פונדצה (Via Fondazza) וג'ורג'ו הפך לראש המשפחה. באקדמיה, שבה הלימודים היו מבוססים על ציור המאה ה-14 (הרנסאנס), מורנדי עסק גם בלימוד עצמי של חריטה בעזרת ספריו של רמברנדט. הוא הצטיין בלימודיו אף על פי שמוריו לא אהדו את שינויי הסגנון שלו בשתי שנות הלימוד האחרונות. אף על פי שכל חייו עברו עליו בבולונה, הוא הושפע, בעיקר באמצעות כתבי עת אמנותיים, מעבודותיהם של סזאן, פיקאסו, ודרן. בשנת 1910 ביקר בפירנצה ויצירות שפגש שם, של אמנים מסטרים כמו ג'וטו, מסצ'יו, פיירו דלה פרנצ'סקה ופאולו אוצ'לו עשו עליו רושם עז. בשנים 1913- 1914 סגנונו השתנה, סטה, לכוון הסגנון הפוטוריסטי. באותה שנה הוא גם התמנה למפקח על הציור בבתי הספר היסודיים בבולוניה. משרה שעסק בה עד 1929. ב-1915 התגייס לצבא ממנו שוחרר לאחר התמוטטות. בשנות המלחמה חל שינוי בסגנונם של ציורי הטבע הדומם של מורנדי. שינוי שנגרם בעקבות השפעתם של סזאן ודוניי רוסו Dounier Rousseau: ציירים צרפתיים בני אותה תקופה שהוא העריץ. הקומפוזיציה של הציורים צומצמה - הכילה פחות מרכיבים וצורתם של המרכיבים הפכה פשוטה, נקייה יותר.