על פי המדרש, בזמן מכת חושך באו בני ישראל לבתי המצרים, וראו היכן מוחבאים אוצרותיהם: (מדרש אגדה (בובר) שמות פרשת בא פרק י).
המדרש שם מסביר "ולמה הביא עליהם חושך?" כיון שהיה בבני ישראל אנשים רשעים שלא רצו לצאת ממצרים, ואנשים אלו מתו בשלושת ימי האפלה. וכדי שהמצרים לא יראו במפלתם ויאמרו אף ישראל לוקים כמונו, הטיל עליהם חושך וכך בזמן שהמצרים לא יכלו לצאת מבתיהם הספיקו בני ישראל לקבור את מתיהם.
המכה במחקר המודרני.
חוקר המקרא שאול הון מציע הסבר לכך שניתן היה למשש את החושך ("וְיָמֵשׁ חֹשֶׁךְ"): באותו זמן התפרץ הר הגעש סנטוריני, והאבק שנישא ברוח לפחות עד כרתים ושהרס את התרבות המינואית, הגיע כנראה גם למצרים, וכך ניתן היה למשש את החושך.
9K38 איגלה
9K38 איגלה (ברוסית: 9К38 Игла (מחט), נאט"ו: SA-18 Grouse) הוא טיל כתף נגד מטוסים מונחה אינפרה אדום, נגד מטרות מנמיכות טוס. לטיל גרסה ראשונית ובסיסית יותר הנקראת 9K310 איגלה-1 ובעלת קוד דיווח נאט"ו: SA-16 Gimlet.
היסטוריה.
פיתוח האיגלה, מערכת הגנה אווירית לטווח קצר המשוגרת על ידי חייל בודד, החל בשנת 1972. האיגלה לא פותחה כדגם מתקדם של טילי משפחת ה"סטרלה" (SA-7 ו-SA-14), אלא הייתה פרויקט חדש לגמרי. המטרות העיקריות היו ליצור טיל העמיד יותר בפני אמצעי הנגד של המטוסים ובעל מעטפת גישה רחבה יותר מאשר לטילים ממשפחת הסטרלה.
קשיים טכניים הבהירו במהרה שהפיתוח ייקח זמן רב מהצפוי, ובשנת 1978 התחלק הפרויקט לשניים: פיתוח המערכת בעלת היכולות המלאות המשיך, ובמקביל נכנסה לשירות גרסה בסיסית יותר (איגלה-1) בעלת ראש ביות פשוט יותר המבוסס על ה"סטרלה-3".
איגלה-1.
מערכת ה-9K310 איגלה-1 והטיל המשמש אותה, 9M313, נכנסו לשירות בצבא הסובייטי בשנת 1981. ההבדלים העיקריים בינה ובין מערכת הסטרלה-3 כללו את המאפיינים הבאים:
איגלה.
מערכת ה-9K38 איגלה בעלת הביצועים המלאים והטיל המשמש אותה, 9M39, נכנסו לבסוף לשירות בצבא הסובייטי בשנת 1983. השיפורים המרכזיים שנעשו במערכת יחסית ל-"איגלה-1" כללו שיפור משמעותי בעמידות מול נורי הטעיה ושיבושים מצד המטרות, ראש ביות רגיש יותר, הגדלת יכולת הגישה הקדמית על מנת לאפשר גישה ישירה מול המטרות, טווח מקסימלי מעט ארוך יותר ומנוע רקטי בעל בעירה מהירה יותר המגיע למהירות גבוהה יותר בשיא.
האיגלה נבחנה בפינלנד מול טיל המיסטרל. המבחנים הראו שלמיסטרל יש עדיפות בטווח המקסימלי, בגודל ראש הקרב וברגישות של ראש הביות, אך לאיגלה יש עמידות גבוהה יותר כנגד אמצעי נגד.
קיימת גרסה ימית ל-9K38 איגלה בעלת הקוד דיווח נאט"ו: SA-N-10 Grouse.
מפעילים.
מעל 30 מדינות מפעילות את טילי ה"איגלה", "איגלה-1" ו-"איגלה-S".
מיסיסיפי בוערת
מיסיסיפי בוערת (באנגלית: Mississippi Burning) היא דרמת פשע אמריקנית משנת 1988 המבוססת על חקירה שביצעו סוכני FBI בנוגע לרציחתם של שלושה חברי זכויות האזרח שנרצחו במיסיסיפי בשנת 1964.
הסרט מתמקד בשני סוכני FBI (ג'ין הקמן ווילם דפו) החוקרים את הרציחות. דמותם של הקמן (הסוכן רופרט אנדרסון) ודפו (הסוכן אלאן וורד) מתארות בצורה רופפת את סוכני ה-FBI שפעלו במציאות ג'וזף סאליבן וג'ון פרוקטור.
בסרט גם מככבים פרנסס מקדורמנד, בראד דוריף, ר. לי ארמי וגליארד סרטיין והוא נכתב על ידי כריס גרולמו ובוים בידי אלן פארקר. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ופארקר קיבל על בימויו מועמדות לאוסקר על הבימוי. הסרט היה מועמד לאוסקר בקטגוריות נוספות בהן השחקן הטוב ביותר (הקמן) ושחקנית המשנה הטובה ביותר (מקדורמנד) וזכה בפרס אחד על הצילום.
תקציר העלילה.
לאחר ששלושה מחברי זכויות האדם מוגדרים כנעדרים (שניים יהודים ואחד שחור), שני סוכני FBI נשלחים על מנת לחקור את הפרשה במחוז ג'סוף במיסיסיפי (האירוע האמיתי התרחש במחוז נשובה). שני הסוכנים נוקטים בגישות שונות. הסוכן אלן וורד, ליברל צפוני, פועל בגישה ישירה בחקירה על פי הנהלים. לעומתו, הסוכן רופרט אנדרסון, שריף לשעבר במדינה, מבין את המורכבות הגזעית בדרום, נוקט בגישה מורכבת, הוא מנסה להשיג פרטים במעין חיזור ידידותי אחר אשת אחד הקצינים הבכירים ובדרכים עקיפות מעין אלה. עניין זה יוצר קשיים בחקירה, בעיקר כיוון שלמשרד השריף המקומי קשרים עם סניף הקו קלוקס קלאן ושחורים מעדיפים לא למסור אינפורמציה מחשש לחייהם ולרכושם מצד חברי הקלאן. החקירה מתקדמת כאשר אשת סגן השריף, קלינטון פל מגלה לאנדרסון בשיחה דיסקרטית ששלושת הנערים נרצחו. עם הזמן, כאשר סוכני ה-FBI חוקרים לעומק, מתגברת השנאה והפעולות האלימות נגד שחורים בעיירה. במקביל, פעילויות של חברי הקלאן כנגד סוכני ה-FBI לא מצליחות להבריח אותם מהעירייה.
לאחר ויכוח קשה בין שני הסוכנים, וגילוי גופותיהם של הנעדרים, מסכים הסוכן וורד לפעול על פי גישתו של הסוכן אנדרסון. הם פועלים בדרכם של החשודים ברצח על מנת להשיג את המידע הדרוש לצורך החקירה, וכך מצליחים להביא להרשעתם. רוב חברי הקלאן הואשמו בהפרת זכויות אדם ונידונו למאסר של 3 עד 10 שנים. הסרט מסתיים כאשר סוכני ה-FBI מבקרים בבית קברות אפרו-אמריקאי ובו מצבה עם הכיתוב: "לא נשכח".
סלבה קייר מאיירדית
טוקן חום-סנטר
טוקן חום-סנטר (שם מדעי: "Ramphastos ambiguus") הוא מין (טקסונומיה) במשפחת הטוקניים. בשפות אחרות הטוקן נקרא טוקן ערמונים או טוקן סווינסון, על שם הצפר והאומן ויליאם סווינסון (William John Swainson). יש איסור על גידולו בשבי של הטוקן.
הטוקן צבוע בכחול כהה, כשלמטה, באזור הזנב, יש כתם אדום כהה. הזנב בצבעים סגול ושחור, ולמעלה, מתחת לצוואר, פס אדום ומעליו פס לבן. הצוואר צבוע בצהוב ומימין לצוואר פס רחב בצבע חום. העין שחורה ומסביבה עיגול בצבע ירוק. המקור התחתון בצבע חום כהה, והעליון נחצה: למטה צבע המקור חום ולמעלה צהוב. הזכר גדול יותר מהנקבה, כשאורך הזכר 56 ס"מ, ומשקלו 750 גרם. אורך הנקבה 52 ס"מ ומשקלה 580 גרם.
הטוקן מתרבה בעיקר בקולומביה. הנקבה מטילה 2–4 ביצים בגזע עץ חלול, ואפילו לפעמים הטוקן מנקר חור בעץ מת. הזכרעיוורים אחרי הלידה. הגוזלים מצמיחים נוצות אחרי 6 שבועות.
הטוקן עף בקבוצות של 3–12 טוקנים נוספים, אך אינם טסים יותר ממאה מטרים בכל מעוף קבוצתי.
הטוקן ניזון בעיקר מפירות, אך גם מציפורים קטנות, חרקים, צפרדעים ולטאות.
טוקן חום סנטר
תרבות אור 3
התקופה הניאו-שומרית
יעקב בן שמשון
רבי יעקב בן שמשון היה רב צרפתי בדור הראשון לבעלי התוספות, מצעירי בית מדרשו של רש"י. ככל הנראה, חי ופעל בטרואה בין השנים 1070–1140 בקירוב.
ביוגרפיה.
על נעוריו של רבי יעקב לא נודע הרבה. אברהם גרוסמן ציין חכם בשם רבי שמשון, שהיה קשור לרבי שמעיה, תלמיד רש"י, וחי ככל הנראה בצרפת של סוף המאה האחת עשרה. אולם, ככל הנראה אין קשר בין שני האישים. על פי תיארוך הזמן המשוער של פעילותו בדברי גרוסמן, היה רבי יעקב צעיר מרבי שמעיה ומרבי יוסף קרא ומבוגר מהרשב"ם. גרוסמן ציין קטע מתוך כת"י פריס 326, בו נזכר רבי יעקב עונה לרבי שמעיה על פסק מסוים מפי רש"י. אי לכך, ניתן לשער שרבי יעקב היה אדם כריזמטי, ורכש מעמד בכיר בקרב תלמידי בית מדרשו של רש"י.
מלבד רבי שמשון שבדברי גרוסמן, שייתכן והיה אביו של רבי יעקב, נמצא בכת"י בודליאנה אוקספורד 1101 ידיעה של דבר תורה מפי צאצא של רבי יעקב, בו ישנה מחלוקת בינו ובין רבנו תם. מלבד זו, נשארו לבטים רבים בין החוקרים לגבי פרטי ביוגרפיה נוספים על רבי יעקב.
יצירתו הרוחנית.
רוב יצירתו הרוחנית של רבי יעקב אבדה. מן המעט ששרד, מתגלה רבי יעקב כדמות יוצאת דופן, שכותבת בכמה מישורים. גרוסמן ציין כי הוא כנראה החכם האשכנזי צרפתי הראשון שעסק באסטרונומיה ואסטרולוגיה, וכנראה חיבר לפחות ספר אחד בנושא, וכן הראשון שכתב חיבור היסטורי אודות חכמי התלמוד. הוא נזכר בספרו של רבי משה בן חסדאי מתאקו כמי שמחזיק בדעה כי לבורא יש צלם ממשי. מדבריו שרדו מחזור (שעליו הרחיב גרוסמן את דבריו), פיוטים, פירושים לפיוטים ופסקים שונים, על התלמוד, המקרא וספר היצירה. גרוסמן ציין שאולי מדובר בדברים שנכתבו באופן אקראי, ולא נכללו בחיבור מסוים. בכתבי היד לפעמים התחלפו האותיות ש' וע', ועל כן, לפעמים נקרא רבי יעקב 'בן שמעון'.
מתוך יצירתו הנרחבת של רבי יעקב, התפרסם במיוחד פירושו למסכת אבות, שנכנס למחזור ויטרי. הוא נחשב לאחד מהפירושים הפופולריים ביותר למסכת אבות ביצירתם של הראשונים באשכנז. רבי יעקב השתמש במקורות מגוונים לפירושו: אספקלריית חז"ל, אבות דרבי נתן, הגמרא והירושלמי. מלבדם, השתמש גם בתשובות הגאונים ובדברי רס"ג, בתשובות רבי משולם בן קלונימוס, בספר הערוך ובדברי רבי אפרים מקלעת חמאד, תלמיד הרי"ף. גרוסמן מציין שרבי יעקב השתמש בפירושו בנוסח המשניות שהעתיקו רגמ"ה ורבי אפרים, ובמיוחד בנוסח של רבי אפרים. יחס כזה אל הנוסח נמצא בגישה שנמצאת בכל בית מדרשו של רש"י. בטיפול בנוסח המדויק של המקורות, מפעיל רבי יעקב גם ביקורת מסוימת כלפי המקורות, ביקורת שתתחזק ותהיה ממאפייני תחילתו של 'הרנסאנס של המאה הי"ב'.