החלק הראשון רומן מתרחש בפירנצה שבאיטליה ומתאר את הבלבול שחשה צעירה אנגליה בקשר לרגשותיה לגבר אנגלי השוהה באותו המלון שהיא שוהה בו. לוסי האניצ'רץ' מבקרת באיטליה עם בת דודתה ומשגיחתה השתלטנית, שרלוט בארטלט, והרומן פותח עם תלונותיהן על המלון, "הפנסיון ברטוליני". הדאגה העיקרית שלהן היא שלמרות ש"חדר עם נוף" הובטח לכל אחת מהן, במקום נוף חדריהם פונים לחצר. גבר בשם מר אמרסון מפריע ל"ויכוחן העצבני". הוא מציע להחליף חדרים איתו ועם בנו, ג'ורג', מכיוון שחדריהם פונים לעבר נהר ארנו. ההצעה מדהימה את מיס בארטלט מכיוון שההתנהגות הזאת נחשבת ללא מנומסת. בלי לתת ללוסי לדבר, מיס בארטלט מסרבת להצעה, היא מסתכלת על האמרסונים מלמעלה בגלל התנהגותם המוזרה והיא חוששת שאם היא תקבל את ההצעה היא תהיה מחויבת כלפיהם בצורה לא הולמת. אורח אחר בפנסיון, כומר אנגליקני בשם מר ביב, משכנע את הזוג לקבל את ההצעה ומבטיח למיס בארטלט שמר אמרסון רק התכוון לנהוג באדיבות. יום למחרת לוסי יוצאת לתור את פירנצה עם אורחת אחרת, מיס אלינור לאביש, אישה שכותבת רומנים אשר מראה ללוסי את רחובותיה האחוריים של פירנצה. היא לוקחת איתה את המדריך הגאוגרפי ומאבדת את לוסי בבזיליקת סנטה קרוצ'ה, שם לוסי פוגשת שוב באמרסונים. למרות שגינוניהם מביכים וזה ברור כי הם לא מקובלים חברתית על ידי האורחים האחרים, לוסי מחבבת אותם וממשיכה להתקל בהם בפירנצה. אחר צהריים אחד לוסי עדה לרצח בפירנצה. במקרה ג'ורג' אמרסון נמצא באזור והוא תופס אותה כאשר היא מתעלפת. בדרך חזרה למלון הם מקיימים שיחה אינטימית. אחרי זה לוסי מחליטה להתחמק מג'ורג', גם מפני שהיא מבולבלת בקשר לרגשותיה וגם כדי לרצות את בת דודתה המבוגרת- מיס בארטלט זהירה בקשר לאמרסונים המוזרים בעיקר לאחר שכומר אחר בשם מר איגר זורק הערה ש"מר אמרסון רצח את אשתו בעיני אלוהים". למרות זאת כאשר מר ביב מקיים מסיבה, מר איגר, האמרסונים, מיס לאביש, מיס בארטלט ולוסי האניצ'רץ' נוסעים לפיאסולה. לוסי וג'ורג' נפגשים בטעות על הר לבדם. ג'ורג' רואה את לוסי היפה בין כל הסיגליות, הוא לא יכול להשתלט על עצמו ומנשק אותה, אבל הם נתפסים על ידי מיס בארטלט הכועסת. לוסי מבטיחה למיס בארטלט שהיא לא תספר לאימה על ה"העלבה" שג'ורג' עלב בה מכיוון שמיס בארטלט מפחדת שיאשימו אותה. שתי הנשים עוזבות יום למחרת לרומא לפני שלוסי מספיקה להיפרד מג'ורג'.
חלק שני.
ברומא לוסי מבלה עם ססיל וייז, אותו היא הכירה באנגליה. ססיל מציע ללוסי נישואין פעמיים באיטליה והיא מסרבת לשתי הפעמים. כאשר החלק השני מתחיל לוסי כבר חזרה לסארי שבאנגליה לבית משפחתה, ווינדי קורנר. ססיל שוב מציע לה נישואין בווינדי קורנר והפעם היא מסכימה. ססיל הוא לונדוני נעלה ומתוחכם אשר ראוי מבחינת סוג ומעמד, למרות שהוא בז לחברה כפרית. ססיל מוצג גם בצורה קומית מכיוון שהוא סנוב ויומרני.
הכומר המקומי, מר ביב, מצהיר שדיירים חדשים שכרו את הקוטג' הפנוי באזור. הדיירים החדשים מתבררים כאמרסונים אשר שמעו על הקוטג' הפנוי מפי ססיל בפגישה מקרית. ססיל מספר להם על הקוטג' על מנת להתנקם בבעל הקוטג' אותו הוא רואה כסנוב. אחיה של לוסי, פרד, מתיידד עם ג'ורג' ומזמין אותו לשחק טניס אחר צהריים אחד ביום ראשון. למרות שלוסי נחרדת כאשר היא מבינה שהיא תצטרך להתמודד עם ג'ורג' וססיל ביחד (גם ססיל הוזמן לבוא באותו יום ראשון) היא מחליטה לנהוג בחינניות. ססיל מעצבן את כולם כאשר הוא קורא בקול מרומן רומנטי קליל שכלולה בו סצנה אשר מזכירה בצורה חשודה את הרגע שבו ג'ורג' נישק את לוסי בפירנצה. ג'ורג' תופס את לוסי לבד בגינה ומנשק אותה שוב. לוסי מבינה שהרומן נכתב על ידי מיס לאביש (אותה סופרת שהתגוררה איתם במלון בפירנצה) ומסיקה ששרלוט בטח סיפרה לה על הנשיקה.
לוסי כועסת על שרלוט מכיוון שגילתה את סודה, ומכריחה אותה לצפות כאשר היא אומרת לג'ורג' ללכת ולא לחזור לעולם. ג'ורג' מתווכח איתה ואומר לה שססיל רואה אותה רק בתור "אובייקט למדף" והוא לעולם לא יאהב אותה מספיק על מנת להבטיח את עצמאותה, בזמן שג'ורג' אוהב אותה בגלל מי שהיא. לוסי מתרגשת אך נשארת נחושה בדעתה. מאוחר יותר באותו ערב, לאחר שססיל שוב סירב בצורה חצופה לשחק טניס, לוסי מפרה את האירוסין. היא מחליטה להימלט ליוון עם מכרים שהיא הכירה בפירנצה, אבל כשהיא עומדת לעזוב היא פוגשת במר אמרסון. מר אמרסון לא מודע לעובדה שלוסי הפרה את האירוסין עם ססיל, ולוסי לא יכולה לשקר לאיש הזקן. מר אמרסון מכריח את לוסי להודות בקול כי היא הייתה מאוהבת כל הזמן בבנו ג'ורג'.
הרומן מסתיים בפירנצה, לשם ג'ורג' ולוסי ברחו בלי הסכמתה של אימה. למרות שלוסי התרחקה מווינדי קורנר, אולי לתמיד, הספר מסתיים בצורה רומנטית, עם הבטחה לחיים אוהבים ומשותפים לה ולג'ורג'.
נושאים עיקריים.
הנושאים העיקריים ברומן כוללים מיניות מדוכאת, חופש מהמוסד הדתי, התבגרות ואהבת אמת. הרומן כתוב בגוף שלישי למרות שמספר פסקאות נראים דרך עיניה של דמות מסוימת.
חדר עם נוף הוא הרומן הרומנטי והאופטימי ביותר של פורסטר. פורסטר משתמש בהרבה מסימני ההיכר שלו, כולל ניגוד בין דמויות שטוחות ועגולות. הדמויות העגולות הן אלה שהרעיונות שלהן והאני העצמי שלהן משתנה או מתפתח במהלך הספר, בזמן שהדמויות השטוחות נשארות קבועות, מוכרות ורוב הזמן קומיות.
הספר פורסם ב-1908 והוא מציג בעיות חברתיות ופוליטיות רבות בתחילת המאה ה-20 של התרבות האדוארדית. נבחנים הבדלים בוטים בין חשיבה שמרנית לחשיבה רדיקלית.
לוסי מציגה את החברה הצעירה שקל להשפיע עליה באותה תקופה, מתי שזכות הבחירה לנשים התחילה להתקבל. פורסטר, מפגין את התקוות שלו לחברה, ומסיים את הספר כאשר לוסי בחרה בדרך משלה, חיים חופשיים עם הגבר שהיא אוהבת בניגוד לחיים עם גבר הנחשב "ראוי" יותר.
בנוסף פורסטר מציג את ההבדלים הסימבוליים בין איטליה לאנגליה. פורסטר הפך את איטליה לאידיאלית מכיוון שיש בה חופשיות והתבטאות מינית. איטליה מבטיחה טריות, תשוקה טבעית אשר עוררה באותה תקופה בהרבה בריטים רצון לעזוב את החברה האנגלית הלוחצת. בזמן שלוסי באיטליה, השקפת העולם שלה משתנה בצורה דרמטית, וסצנות כמו הרצח בפירנצה פותחות את עיניה לעולם מעבר לחייה המוגנים בווינדי קורנר.
שיניק ירוסלאבל
תקופת צינון
תקופת צינון היא תקופת ההמתנה הנדרשת מנושא משרה מסוימת המבקש לעבור לתפקיד אחר. בתקופה זו עובד שסיים לעבוד בעיסוק מסוים או לשאת במשרה מסוימת מוגבל מתחילת עבודה בעיסוק הרצוי, וזאת עקב ניגוד עניינים שעלול להיווצר.
תקופת הצינון מבטאת מתח בין הפגיעה בחופש העיסוק, כלומר, זכותו החוקתית של אדם לעסוק בכל מקצוע או משלח יד שיבחר, לבין מניעת ניגוד עניינים בהקשרים שונים.
הדרישה בחוק הישראלי, המונעת מאנשים מסוימים להתמודד בבחירות לכנסת, מתנגשת עם זכות ההתמודדות האלמנטרית, אך מגנה על ערכים ואינטרסים כמו מניעת פוליטיזציה בצה"ל. בישראל ישנם שני סוגי תקופות צינון: תקופת צינון לאחר פרישה משירות המדינה, ותקופת צינון בטרם היבחרות לכנסת.
תקופת צינון לאחר פרישה משירות המדינה.
תקופת צינון זו נועדה לחצוץ בין משרה בשירות המדינה, לבין משרה תחת מעסיק שנתון לפיקוח אותו גורם מדיני. בסיס תקופת הצינון מצוי בניסיון לשמור על טוהר המידות.
הפעילות המרכזית של גופי המדינה היא התוויה, יישום ואכיפה של רגולציה (אסדרה). מידת האפקטיביות של רגולציה תלויה, בין השאר, במערך התמריצים של הרגולטור. מבנה התמריצים של רגולטורים עשוי להיות מושפע מגורמים רבים, בין היתר שיקולי קריירה. מסיבה זו, רגולטור אשר צובר התמחות בתחום מסוים, יהיה מעוניין פעמים רבות להיות מועסק בעתיד על ידי אחד מהגופים שעליו הוא מפקח בהווה. מנגד, מעברים תכופים בין מפקחים למפוקחים, אשר מכונים כתופעת "הדלתות המסתובבות" עלולים לפגוע באפקטיביות של האסדרה.
תקופת הצינון לאחר פרישה משירות המדינה נובעת משני חששות עיקריים: חשש מפני ניגוד עניינים, וחשש מפני פגיעה באמון הציבור במנהל הציבורי.
בנוגע לניגוד עניינים, ישנו חשש כי רגולטור ינצל את מעמדו וסמכויותיו על מנת להיטיב עם מקום העבודה הבא שלו. לדוגמה, על ידי הענקת זכות עודפת לארגון או פגיעה במתחריו במסגרת תפקידו כרגולטור. כמו כן, קיים חשש כי רגולטור לשעבר ינצל את הקשרים החבריים והעסקיים שרכש בעבר במשרדי המדינה, לצורך הטבת מצבו של מקום העבודה הנוכחי שלו. כך, הוא עלול להימצא במצב של אינטרסים נוגדים: מצד אחד הוא אמור לפעול כרגולטור אשר מפקח על השוק ומיטיב עם הציבור בכללותו, באופן שאמור לבוא על חשבונו של הגוף המפוקח, ומנגד הוא מעוניין להיטיב עם הגוף המפוקח.
חששות אלו הם למעשה ביטוי של תאוריית הבחירה הציבורית, אשר מתייחסת בספקנות אל היכולת של המדינה לספק מדיניות נבונה, עקב כניעה של הפקידים לקבוצות לחץ. באופן ספציפי, מצב זה מכונה "שבי רגולטורי", בו הרגולטור פועל על פי האינטרסים של הגוף עליו הוא נדרש לפקח, ולא לטובת הציבור. כמו כן, גם אם בעת מעבר של רגולטור אל הגוף המפוקח הוא ינהג בהגינות מלאה, ולא ינצל את מעמדו לצורך הענקת זכות שלא כדין, מתעורר חשש של מראית עין שלילית. כלומר, מכיוון שהציבור בדרך כלל לא יכול לדעת האם הרגולטור אכן ניצל את כוחו לרעה או לא, יפגע האמון שלו במנהל הציבורי התקין, ובטוהר המידות השורר בה.
תקופת צינון לקראת התמודדות בפרלמנט.
במרבית ממדינות העולם לא מוגדרת בחוק תקופת צינון בין מילוי תפקיד בכוחות הביטחון או שירות המדינה לבין בחירה לתפקיד בפרלמנט או בממשלה. המגבלה היחידה על המשרתים בכוחות הביטחון היא שעליהם לפרוש בטרם יתמודדו על משרה ציבורית בכירה אחרת.