לטענת העמותה, ניתן ליצור שינוי מהותי באיכות החיים העירונית בישראל ביישום תכנון הומאני המונע ניוון והזנחה בערים, פיתוח מקומי עתיר הזדמנויות ובר קיימא ותהליכי תכנון דמוקרטיים המשתפים את כל בעלי העניין.
פרויקטים מובילים.
מכון ראשי ערים להתחדשות עירונית.
מיזם משותף עם המשרד להגנת הסביבה. מתן כלים מקצועיים לראשי הערים בישראל לקידום התחדשות עירונית בת-קיימא ופיתוח כלכלה מקומית, באמצעות סדנאות עבודה ובהשתתפות צוות מקצועי וראשי ערים. בשנים 2010 - 2019 התקיימו ארבע עשר סדנאות, בהן השתתפו 92 איש, ראשי ערים וראשי מועצות מכל רחבי הארץ.
ישראל עירונית 2050.
תהליך משתף והכנת מסמך מדיניות משולב ואלטרנטיבי אשר יציע תוכנית, כלים ורעיונות להשגת שינוי אמיתי ביישובים העירוניים בישראל והפיכתם לעירוניים ומשגשגים תוך יצירת איכות חיים ונגישות מרבית להזדמנויות לכולם. מטרת המיזם להכין מסמך מדיניות ותוכנית פעולה לחיזוק העירוניות במדינת ישראל, ולהניח אותו על שולחן הכנסת, הממשלה, ובפני הציבור המקצועי והרחב כמצע לדיון ציבורי וכבסיס למדיניות עירונית בישראל. לפתח את כלי המדיניות הדרושים לחיזוק העירוניות בישראל, ולנסות אותם במסגרת עיר אחת, אשדוד. הפרויקט הוא רב מגזרי וכולל משרדי ממשלה, עיריית אשדוד, אקדמיה, ארגוני חברה וסביבה, חברות יזמיות ומתכננים פרטיים. ב-2015 יצא בהוצאת העמותה הספר "ישראל עירונית 2050 : כלים, מדדים ותמריצים לעירוניות, תשתית למדיניות עירונית".
חיזוק וחידוש שכונות ותיקות ומרכזי הערים.
מיזם משותף עם המשרד להגנת הסביבה. שימוש בקרקע זמינה בתוך השכונות הוותיקות בערים הקיימות ליצירת מלאי דירות איכותיות, שתאפשר את צמצום קצב הזחילה העירונית והצורך בהקמה של יישובים חדשים תוך שמירה על האוכלוסייה המקומית, ניצול תשתיות עירוניות קיימות, צמצום התלות ברכב הפרטי שיאפשר צמצום פליטות ומזהמים, חיסכון בזמן ובכסף למימוש יחידות הדיור. פיתוח והטמעה של כלי תכנון יישומי לקידום התחדשות עירונית מקיימת בערי ישראל, על ידי ניתוח של מקרי בוחן מייצגים של שכונות להתחדשות עירונית ובחינת כלים כלכליים ודרך שיטתית המתאימה לבחינת כל מתחם עירוני בישראל. כאשר הפתרונות מותאמים לכל מתחם להתחדשות על פי מאפייניו הייחודיים.
משפחת קובו
משפחת קובו הייתה משפחת רבנים ומנהיגי ציבור בסלוניקי שביוון במשך למעלה מ-400 שנה. בני משפחה נוספים, בהם הראשון לציון הרב יצחק קובו, שימשו כרבנים בירושלים ובמקומות נוספים.
מוצא המשפחה.
מוצא המשפחה מצפון איטליה, מהעיר קובו (קומו) הסמוכה למילאנו, ויש הסוברים שמוצאה מצפון ספרד ממקום בשם villar del como. צאצאי המשפחה התיישבו בסלוניקי בראשית המאה ה-16 והתפזרו בארצות המזרח הקרוב. רבים מבניה שימשו כרבני קהילת סלוניקי ופרנסיה. יצחק ש' עמנואל מונה כחמישים חכמים מבני המשפחה בין השנים 1600–1910.
משטרת הפדרציה הרוסית
משטרת הפדרציה הרוסית או, בפשטות, משטרת רוסיה (Полиция России) היא המשטרה הלאומית של רוסיה, שהוקמה ב-1 במרץ 2011 עם פירוק המיליציה, שהייתה משטרת ברית המועצות ומשטרת רוסיה עד פברואר 2011. המשטרה היא יחידת השיטור המרכזית של משרד הפנים הרוסי שהוקמה במסגרת הרפורמה המשטרתית ברוסיה, שנכנסה לשלב מואץ בינואר 2011. נכון ל-2018, 750,000 שוטרים משרתים במשטרה הרוסית.
המשטרה נועדה להגן על חייהם, בריאותם, זכויות האדם וחירויותיהם של האזרחים הרוסים, אזרחים זרים ואנשים חסרי אזרחות, והיא עוסקת בעיקר בלחימה בפשע, בטיחות רכוש הציבור וביטחון הציבור. המשטרה מבצעת את צווי נשיא הפדרציה הרוסית או את הנחיותיו של שר הפנים. המשטרה מורכבת מגופי אכיפת חוק טריטוריאליים של משרד הפנים וראשי משטרות עירוניות.
בראש המשטרה עומד שר הפנים הרוסי, האחראי לניהולה. מטה המשטרה נמצא בבניין משרד הפנים ברחוב ז'יטנאיה 16 במוסקבה.
היסטוריה.
המשטרה ברוסיה היא עתיקת יומין והוקמה לראשונה על ידי פיוטר הגדול ב-7 ביוני 1718 כמשטרת סנקט פטרבורג, למפקד משטרת סנקט פטרבורג הראשון מונה יהודי מומר בשם אנטון דיווער, שנחשב לראש המשטרה הראשון.
ב-19 בינואר 1722 הוקמה משטרת מוסקבה והחל מ-1755 הפרלמנט הרוסי החל למנות מפקדי משטרה עירוניים. בשנת 1862 במשטרת סנקט פטרבורג הוקמה מחלקה לחקירות פליליות ובתחילת המאה ה-20 מחלקות אלו היו קיימות בכל הערים הגדולות. בתקופת האימפריה הרוסית לא הייתה משטרה ארצית אלא משטרות עירוניות שעסקו גם במבצעי חילוץ, כבאות והצלה כאשר משטרות אלה הוכפפו ב-1802 למשרד הפנים הרוסי ובשנים 1880–1917 הוכפפו למחלקת המשטרה של משרד הפנים. המשטרה ברוסיה המשיכה להיקרא משטרה (Полиция) עד פרוץ מהפכת אוקטובר, שהביאה לרפורמה כוללת במערך הארגוני של הממשלה כולה.
מחלקת המשטרה הקיסרית.
מחלקת המשטרה (Департамент полиции) הייתה מחלקה במשרד הפנים הרוסי האחראית לניהול כל גופי המשטרה באימפריה הרוסית משנת 1880 ועד 1917. המחלקה הוקמה ב-6 באוגוסט 1880 כיורשת המחלקה השלישית בלשכת הוד מעלת הקיסר ונודעה תחילה בשם מחלקת משטרת המדינה (ברוסית: Департамент государственной полиции; מאוגוסט 1880 ועד ה-18 בפברואר 1883). המשטרה הייתה אחראית על יחידות השיטור השונות ברחבי המדינה, מחלקות הבילוש וגדודי הכבאות וההצלה.
המחלקה פורקה לאחר פרוץ מהפכת פברואר ב-10 במרץ 1917 ובמקומה הוקם המינהל הזמני לענייני משטרת הציבור ולאבטחת רכוש וחיי האזרחים וב-19 ביוני אותה שנה הפכה למינהל הראשי לענייני המיליציה (Милиция). המשטרה הקיסרית פורקה סופית ב-25 באוקטובר 1917 וחדלה להתקיים החל מתאריך זה.
המיליציה הסובייטית.
בנובמבר 1918 הקומוניסטים החלו בהקמת זרועות ה"מיליציה" שהחלה לפעול כמשטרת העם, ותִפקדה כמשטרה כלל ארצית בברית המועצות שפולגה למינהלי פנים עירוניים ומינהלי מחוזות, שפעלו כמשטרות אזוריות. ב-1990 קודמה הצעת חוק לשינוי שם המיליציה חזרה ל"משטרה", אך עד מהרה התפרקה ברית המועצות ל-15 רפובליקות והרעיון נזנח. המיליציה המשיכה לתפקד כמשטרת המדינה ברוסיה עד לשנת 2011.
המשטרה הפדרלית (רפורמה שלא מומשה).
לראשונה החלו דיונים על רפורמה במשטרה הרוסית בסתיו 2002, במסגרתה הוצע להקים את המשטרה הפדרלית (Федеральная полиция) ו"משטרה מוניציפלית". על פי התוכניות, שיזם שר הפנים, המשטרה הרוסית תוכננה להתפצל לשני גופי שיטור ולדעת ראש סגל הקרמלין, דמיטרי קוזאק, הדבר היה מיישם בפועל את זכותם החוקתית של מחוזות רוסיה להפעיל בעצמם כוחות שיטור. בסוף 2003 תוכנן לאחד בין חוקרי המשטרה, משרד הפנים, שירות הביטחון הפדרלי ומשטרת המס הפדרלית לצורך יצירת גוף חדש בשם שירות החקירות הפדרלי (Федеральная служба расследований). אלא שהצעדים הראשונים לרפורמה שכזו לא היו מוצלחים, לאחר שהשר בוריס גריזלוב יזם את פירוקה של המינהל האזורי למלחמה בפשע המאורגן (РУБОП), בעקבות רמת שחיתות גבוהה בארגון והוא משך את ידיו מתמיכה ברפורמה משטרתית לפיצול המשטרה. במקום זאת, הוא קידם צעדים להפיכתה לממוזגת יותר ולאיחוד שירותים אל תוכה. אף שצצו דיווחים על יצירת משטרה פדרלית ברוסיה ובתוכה "משטרת פלילים", "משטרת ביטחון הציבור" ו"משטרת הגירה" בפועל הרפורמה הוקפאה.
הרפורמה המשטרתית.
ב-2010 יצאה לדרך הרפורמה המשטרתית ברוסיה, שהושלמה עד 2012 וכבר ב-1 במרץ 2011 הפכה ה"מיליציה" ל"פוליציה" (בשמה ההיסטורי). הרפורמה במשטרת רוסיה (Реформа МВД, הרפורמה במשרד הפנים הרוסי) יצאה לדרך באוגוסט 2010. הרפורמה שנועדה להשיב את אמון הציבור הרוסי במשטרה, כללה את שינוי שמה של המשטרה מ"מיליציה", כפי שנקראה, ל"פוליציה" ("משטרה", בפשטות) – שמה של המשטרה הרוסית עוד מתקופת הצאר. הצעת החוק פורסמה באינטרנט בספטמבר 2011 לצורך דיונים ציבוריים לפני הגשתה לאישור הפרלמנט. הצעת החוק זכתה לתמיכה ציבורית לאחר שכללה תנאי קבלה מחמירים של שוטרים וחיוב כל שוטר לשאת תג על חזהו, כנהוג במרבית משטרות המערב. בינואר 2011 החוק אושר על ידי מועצת הפדרציה של רוסיה ובפברואר אותה שנה גם על ידי הדומה, וב-1 במרץ 2011 החוק החדש "אודות המשטרה" נכנס לתוקף והרפורמה המשטרתית נכנסה להילוך מהיר. ביולי 2011 הוועדה להכשרת שוטרים סיימה את עבודתה לאחר שעסקה בהכשרתם המחודשת של שוטרי רוסיה, לקראת החלת הרפורמה המשטרתית. הוועדה, שהוקמה בפברואר 2011 כצעד משלים לקראת השלמת הרפורמה במשטרה, הצליחה להעביר הכשרה מחודשת בקרב כמיליון שוטרים, כאשר 183,000 שוטרים פוטרו על ידי הנשיא, וכוח האדם במשטרה קוצץ ב-22%, כשהמטרה הייתה להפחית את כמות השוטרים מ-1,280,000 שוטרים ל-1,100,000 עד 2012. נכון ל-2014, שירתו במשטרה כ-914,000 שוטרים. בשל השחיתות הגבוהה במשטרה וחוסר האמון הציבורי בה הוגשה הצעת חוק נשיאותית להקמת משטרה חדשה, תחת החוק "אודות המשטרה", שבמסגרתו הוחלט להעניק עזרה סוציאלית לשוטרים במצוקה, ולהעלות את שכרם ב-30%, כאשר סגן במשטרה מרוויח בין 33,000 ל-45,000 רובל בחודש, לעומת 10,000 רובל בחודש לפני הרפורמה. הוחלט כי כל שוטר בעל עבר פלילי לא יוכל לשרת במשטרה, ושוטרים שהואשמו בפלילים יפוטרו מהארגון.
הרפורמה המשטרתית הפכה לרפורמה הגדולה ביותר בתולדות המשטרה הרוסית מאז 1917, עם הפיכת המיליציה למשטרת הפדרציה הרוסית, שבמרכזה: המשטרה אינה כפופה לשלטון המקומי וזוכה לתקציב פדרלי ישירות מממשלת רוסיה, תוך ניסיון לחזק את המשטרה כדי להופכה למשטרה פדרלית, בניגוד לשיטה הישנה, לפיה יחידות המשטרה הוכפפו לשלטון המקומי והיו תלויות במימון מהתקציב האזורי, שהיה באחריות מחוזית.