פינות ידועות בתוכנית: פינת הסאטירה של שלמה ניצן, פינת החיקויים של טוביה צפיר ורבקה מיכאלי, פינה שממנה יצאו בין השאר הקטעים: "הגבעטרון – חברי הכנסת", "ארוחת הבוקר", "עם אחד עם שיר אחד" ועוד רבים. בנוסף, נכתבו שירים במיוחד לתוכנית. אחד הידועים שבהם הוא השיר "סיירת עולם", אותו חיברה והלחינה נעמי שמר במיוחד לתוכנית, והוא מבוצע על ידי מוני מושונוב, שלמה בראבא ורבקה מיכאלי.
בשנת 2016 חזרה התוכנית לסיבוב פרידה של ארבע תוכניות בהנחיית רבקה מיכאלי.
מיקרו אשראי
מיקרו אשראי הוא חלק מתחום המיקרו מימון, כלומר אספקת שירותים פיננסיים לאנשים עניים מאוד. מיקרו אשראי הוא הקצאה של הלוואה קטנה מאוד ליזמים ובעלי עסקים עניים שאינם יכולים בדרך כלל לקבל שירותים בנקאיים. לאנשים כאלה בדרך כלל אין ערבים, הכנסה יציבה או היסטוריית אשראי, ולכן הם אינם עומדים אפילו בקריטריונים הבסיסיים ביותר לקבלת אשראי בדרכים המסורתיות. מיקרו מימון כולל, פרט להלוואות, גם אפשרות מיקרו חיסכון, מיקרו ביטוח, וכלים פיננסיים חדשניים אחרים.
למרות שמוסדות של מיקרו אשראי ומיקרו מימון קיימים בצורות שונות כבר מהמאה ה-19, הגל הנוכחי של עניין בתחום החל בשנות ה-70 של המאה ה-20, בפרויקטים של הארגון ACCION ושל בנק גרמין של מוחמד יונוס בארצות מתפתחות. בראשית דרכו הוא זכה לזלזול מצד רוב הגורמים בארגוני הפיתוח הגדולים, שלא האמינו ביכולתם ומחויבותם של המיקרו לווים לעמוד בהתחייבויותיהם. כיום הוא נחשב לאמצעי חשוב במאבק בעוני העולמי, והוא מאפשר לאנשים עניים מאוד ליזום צורות של תעסוקה עצמית, ליצור הכנסות, ולעיתים קרובות לחסוך ולצאת ממעגל העוני. הצמיחה בהכנסה הפנויה בתורה מביאה לצמיחה כוללת של המשק במדינות אלה. האו"ם הכריז על שנת 2005 כ"שנת המיקרו אשראי הבינלאומית", ומוחמד יונוס זכה בפרס נובל לשלום בשנת 2006. בשל ההצלחה של מיקרו אשראי, החל עניין בתחום גם בתוך תעשיית הבנקאות המסורתית, כאמצעי לצמיחה עתידית בכלכלות המתפתחות.
היסטוריה.
יש מספר יוזמות וארגונים היסטוריים שאפשר לראותם כמי שעסקו במיקרו מימון ובמיקרו אשראי. בגרמניה, תנועת כלכלת הכפרים של פרידריך וילהלם ראיפזן נוסדה בשנת 1864, ובשנת 1901 נהנו משירותיה כ-2 מיליון איכרים. תנועה זו התבססה על איגודי אשראי, כלומר ארגונים קואופרטיביים של אשראי-הדדי. ראיזן יזם את התנועה כפתרון לעוניים של מי שהיו עד זמן קצר לפני כן צמיתים, וניצולם על ידי מלווים מקומיים. אלפונס ודורימן דז'רדן ייסדו בקוויבק, קנדה, תנועה דומה ב-1900. עקרונות של מיקרו אשראי יושמו גם בתוכנית מרשל לאחר מלחמת העולם השנייה באירופה.
הגלגול הנוכחי של המיקרו מימון מזוהה בעיקר עם פעילות במדינות המתפתחות וקשור למספר ארגונים שהחלו את פעילותם בשנות ה-70, ביניהם:
התמקדות בנשים.
העניין של סוכנויות ומוסדות מיקרו אשראי ברחבי העולם בנשים הולך וגובר, ויש הארגונים המתמקדים רק בהלוואות לנשים. הסיבות לכך הן שנשים בדרך כלל אחראיות על גידול הילדים, ועוני של נשים פוגע בהתפתחותם הפיזית והחברתית של ילדיהן. הניסיון מראה שנשים נוטות להחזיר את ההלוואות, שהן משקיעות את הכסף בדרך שתביא רווחה למשפחותיהן, ושמעמדן המשפחתי והחברתי משתפר משום שהן מסוגלות להרוויח כסף.
המגמה של התמקדות בנשים החלה בבנק גרמן בבנגלדש. בתחילת דרכו הלווה הבנק לנשים וגברים כאחד, אבל עם הזמן, מהסיבות שתוארו, הוא החל להתמקד בנשים, וכיום 96% מההלוואות ניתנים לנשים. ארגונים שונים הלכו בעקבותיו, ובמקומות מסוימים קמו ארגונים שיועדו מראש להלוות לנשים בלבד.
עם זאת יש הטוענים שבמקרים רבים נשים משמשות רק ככיסוי, כאשר הלווים האמיתיים הם בעליהן או בניהן. הגברים משתמשים בכספים לצרכיהם, בעוד הנשים נושאות בנטל הסיכון הפיננסי.
כן מה?!
"כן מה?!" הייתה קומדיית מצבים, מבית היוצר של הערוץ הראשון, שהופקה ושודרה החל מסוף 1988. הסדרה נכתבה על ידי ענת גוב.
אות הפתיחה והסיום של הסדרה נכתבו בידי להקת משינה.
הפקה ושידור.
הפקת הסדרה החלה ביולי 1987, ביוזמת מחלקת הדרמה של הטלוויזיה הישראלית. פרק פיילוט ראשון צולם באולפני הרצליה ואחריו הוחלט לצלם שישה פרקים של הסדרה שנקרא תחילה "גימל 7". ביוני 1988 הסתיימו צילומי הסדרה, אך הוחלט להקליט את פרק הפיילוט מחדש. בספטמבר הייתה הסדרה מוכנה לשידור וענת גוב החליטה לשנות את שמה ל"כן מה?!". הפרק הראשון שודר ב-12 בדצמבר 1988.
בעקבות סקר שערכה רשות השידור בקרב הצופים, הוחלט על הפקת עונה שנייה. באוגוסט 1988 החלו צילומי עונה שנייה עם מספר כותבים נוספים, והמפיקה והעורכת דליה מור, הודיעה שתחזיק בזכות המילה האחרונה לגבי התסריט והמשחק, ולא ענת גוב. לאחר שצולמו שני פרקים הופסקו הצילומים, בעקבות חילוקי דעות קשים של ענת גוב והשחקנים עם המפיקה דליה מור, והתפטרותו של הבמאי.
עלילה.
"כן מה?!" התמקדה במשפחה ישראלית ממוצעת, המורכבת מזוג הורים, "מליק", (המגולם על ידי גידי גוב), איש קבע בצה"ל ושוביניסט בדעותיו, אשתו סוניה (המגולמת על ידי אורלי זילברשץ), בנותיהם יעל ושרון (מירה ודפנה רובינשטיין), שכנם איציק (אשר מגולם על ידי דב נבון) והנהגת של מליק, נעה (עידית טפרסון).
קישורים חיצוניים.
ביקורות
מיקרו מימון
מיקרו מימון (באנגלית: Microfinance) הוא אספקתם של שירותי בנקאות ללקוחות מעוטי יכולת, כולל אשראי צרכני ולעצמאים הרוצים לפתוח עסק, שבאופן מסורתי מחוסרי גישה לשירותי בנקאות.
באופן רחב יותר זוהי תנועה שמטרתה היא "עולם שבו משקי בית עניים (דולר ליום) או כמעט עניים רבים ככל האפשר יכולים ליהנות משירותים פיננסיים ברמה גבוהה לא רק באשראי אלא גם ביטוח, חיסכון והעברת כספים."
אנשים המקדמים את המיקרו מימון מחזיקים לרוב בגישה ששירותים אלה יכולים להוציא את העניים מהעוני.
האתגר.
באופן מסורתי, בנקים לא מספקים אשראי לאנשים עם מעט או בלי הכנסה במזומן. בנקים סופגים עלויות גבוהות בניהול חשבון של לקוח, ללא קשר לגובה הסכומים המעורבים. לדוגמה, הרווח הכללי של בנק מעשר הלוואות של 10,000 ש"ח לא יהיה שונה בהרבה מזו של הלוואה אחת בגובה 100,000 ש"ח, אך העלות של עיבוד הלוואה מכל סוג שהוא היא משמעותית שכן יש להעריך את סיכויי ההחזר של ההלוואה, את הביטחונות, הערבים, העלות הכרוכה במינהלה של הלוואות יוצאות דופן, מעקב אחרי בעלי חוב עברייניים, הם עלויות שיש בכל הלוואה. יש נקודת "אפס ההפסד" שבה הבנק לא מרוויח ולא מפסיד מעסקה, ומתחתיה הבנק מפסיד על כל עסקה שהוא עושה. רוב העניים נופלים מתחת לנקודה זו.
בנוסף, לעניים יש מעט נכסים אותם הם יכולים לתת לבנק כערבון. מנקודת מבט רחבה יותר, ידוע כי פיתוח של מערכת פיננסית טובה נחוץ לכלכלת האומות והיא זרז לפיתוח כלכלי, אולם, מתכננים ציבוריים רבים ומומחים ניסו לפתח מערכת של שירותים פיננסים לרוב האוכלוסייה במדינות המתפתחות, אך לרוב נכשלו, מסיבות שסוכמו היטב על ידי אדמס גראם וון פישקה (Pischke) בניתוחם הקלסי "ערעור הפיתוח הכפרי על ידי אשראי זול".
בגלל קשיים אלה עלולים רוב העניים הנזקקים להלוואה להסתמך על קרוביהם או על המלווה בריבית המקומי, אשר בבדיקה שנערכה בכ-14 מדינות מתפתחות ביבשות שונות נמצא כי 76% מהם עולים על שיעור ריבית של 10% לחודש, כולל 22% שעולים על 100% לחודש. מלווים בריבית לוקחים לרוב שיעור ריבית גדול יותר מלווים עניים יותר כדי לעמוד בסיכון שבהלוואה, למרות שלרוב נעשית למלווים דמוניזציה כלוקחי נשך שמתעמרים בלקוחותיהם, שירותיהם מהירים ונוחים ויכולים להיות גמישים מאוד כאשר לווים נכנסים לבעיות המניחות את דעתם. התקווה להוציאם מהעסקים הוכחה כלא מציאותית, אפילו במקומות בהם מוסדות מיקרו מימון פעילים מאוד.
במאות השנים האחרונות, אנשי מעשה בעלי חזון מהגמ"חים היהודיים בתפוצות, הנזירים הפרנסיסקנים בחנויות משכון קהילתיות במאה ה-15, תנועת האשראי האירופית במאה ה-19, וראשית תנועת המיקרו-אשראי בשנות ה-70 (מוחמד יונוס). כולם בחנו דרכים להביא הזדמנויות ודרכים לניהול סיכון לאוכלוסייה הענייה. למרות שהצלחתו של בנק גרמין (המשרת יותר מ-7 מיליון נשים בבנגלדש) נתנה לעולם השראה, היה קשה לשחזר את הצלחתו. באזורים המאוכלסים פחות בצפיפות היה קושי בעמידה בעלויות הסניפים המקומיים לשירות לקוחות מקומיים.
למרות שנעשתה התקדמות רבה, הבעיה עדיין לא נפתרה, לרובם המכריע של אלה המשתכרים בסביבות דולר ליום אין גישה למגזר הפיננסי הרשמי. המיקרו מימון גדל במהירות וכ-25 מיליארד דולר מולווים ברגע זה. מוערך כי התעשייה צריכה 250 מיליארד דולר כדי להשיג הון לכל אלה שצריכים אותו. התעשייה הגדלה במהירות עוררה חששות שכמות הון כזו יכולה לגרום לסיכון מוגבר אם לא ינוהל נכון.
עקרונות בסיסיים.
מיקרו אשראי.
מיקרו אשראי הוא הקצאה של הלוואה קטנה מאוד ליזמים ובעלי עסקים עניים שאינם יכולים בדרך כלל לקבל שירותים בנקאיים. לאנשים כאלה בדרך כלל אין ערבים, הכנסה יציבה או היסטוריית אשראי, ולכן הם אינם עומדים אפילו בקריטריונים הבסיסיים ביותר לקבלת אשראי בדרכים המסורתיות.
מיקרו חיסכון.
כשם שחיסכון הוא פעולה משלימה להלוואה, מיקרו חיסכון הוא פעולה משלימה למיקרו אשראי. זוהי תוכנית המאפשרת להפקיד סכומי כסף קטנים מאוד במוסד בנקאי, כחיסכון לטווח קצר או ארוך. בנקים רגילים אינם מעוניינים בדרך כלל בלקוחות כאלה, משום שעלות הטיפול בהם גבוהה מדי ביחס להכנסות שהם יוצרים. לכן אין לעניים מאוד נגישות לחיסכון בנקאי, בטוח וגמיש, והם נאלצים לחסוך על ידי קניית מוצרים, ונחשפים לסיכון שאלה יושמדו, ייגנבו או שלא יהיה ניתן למכור אותם בשעת הצורך.