הארכאולוגים גילו שרידים של מבנים ושברי חרסים מתקופת דיין שהוצפו במי אגם פושיין והצליחו לתארכם בעזרת תיארוך פחמן-14.
חפצים אחרים.
בדָאבָּוֹנָה, אתר הקשור לתרבות דיין, גילו הארכאולוגים קבר עם ארון קבורה כפול. הארון החיצוני עשוי עץ והארון הפנימי עשוי ברונזה. הארון הפנימי עוצב בצורת בית ושוקל מעל ל-157 קילוגרם.
המוזיאון המחוזי של יונאן מחזיק בשרידים ארכאולוגיים רבים של תרבות דיין.
שיר הדס מאיר
שיר הדס מאיר (נולדה ב-19 באוגוסט 1997) היא שדרנית רדיו, קריינית פרסומות ועיתונאית ישראלית. משדרת בתחנות הרדיו גלי צה"ל וגלגלצ.
ביוגרפיה.
שיר הדס מאיר נולדה באשקלון, ולמדה בבית הספר לאמנויות בעיר במגמות תיאטרון, פיזיקה, פילוסופיה וכן ביולוגיה במכון ויצמן למדע. היא קיבלה את פרס ראש העיר למצוינות בשנת 2014, על הישגיה הלימודיים ופועלה בצופים, במד"א ובמסגרות התנדבותיות נוספות.
ב-2015 התקבלה לשירות צבאי בגלי צה"ל כקריינית ומגישה. הגישה את התוכניות "קולות החיילים" ו"קבלת שבת" בגלגלצ, את התוכניות "הקשב" ו"התחלנו" בגלי צה"ל, הפיקה את תוכניתו של אהוד בנאי "זה המקום", ושידרה מהדורות חדשות בשתי התחנות.
ב-2017 קיבלה את פרס מפקד גלי צה"ל ואות הצטיינות במחלקת הקריינים בתחנה. ההצטיינות כמעט נשללה ממנה, לאחר שצחקה במבזק חדשות חי שעסק ב"שודדי הטודו בום". הקטע הפך מפורסם ואף נכנס ל"מצעד הוויראלי של כל הזמנים" שערכה התוכנית "הצינור".
עם שחרורה ב-2018 החלה לערוך ולהגיש את התוכנית היומית "מה הלו"ז", ששודרה מדי ערב ב-18:00 בגלי צה"ל. ממשיכה לשדר את "קבלת שבת" ומראיינת את האורחים בה ברדיו ובדיגיטל. משדרת תוכניות נוספות בגלגלצ כמו "עשורים" (שנות העשרה), ועורכת ומגישה מהדורות חדשות בתחנה. מנחה את קרייני גלגלצ הצעירים ומכינה אותם לשידור.
ביולי 2020 החלה מאיר לנהל את צוות התוכן לרשתות החברתיות של גלי צה"ל. במרץ 2022 סיימה את תפקידה בתור המנהלת האחראית על הרשתות החברתיות של גלי צה"ל, והמשיכה לשדר בתחנה.
שיר מגישה ועורכת את סדרת הרשת המצליחה ״נכנסו לבר״. בכל פרק בסדרה נפגשים שני אנשים מקיצונים שונים, ומנהלים שיחה מורכבת על נושא בלב הדיון הציבורי.
בדצמבר 2020 הגישה וערכה את ״טקס פרסי הפשוטע בגלי צה״ל״ - השידור החי הראשון בגלי צה"ל שהועבר במקביל באינסטגרם, בפייסבוק וברדיו ובו צפו בשידור חי כ-300,000 איש. לאחר ההצלחה ברשתות ובתקשורת, נולד משדר נוסף וגם בו התארחו האמנים המובילים בארץ.
שיתוף הפעולה בין עמוד הפשוטע לשיר הדס מאיר המשיך גם מחוץ לכותלי התחנה.
שיר החלה להפיק ולהנחות עם הפשוטע ליין מסיבות ענק, ובהן הופעות של אמנים מהשורה הראשונה. לכל מסיבה מגיעים 1200 אנשים.
שיתוף פעולה נוסף של שיר הדס מאיר ובר אלמליח (הפשוטע) מתגלם בשיר הגאווה שהוציאה הפשוטע עם אגם בוחבוט - ״בשורות טובות״. השיר הופק והולחן על ידי סתיו בגר, ונכתב והולחן על ידי בר אלמליח, שיר הדס מאיר ורון ביטון. השיר יצא לכבוד חודש הגאווה של שנת 2022, ובמהרה הפך ויראלי (2M צפיות ביוטיוב בשבועיים הראשונים), סוקר בכל ערוצי התקשורת ושובץ במצעדים של תחנות הרדיו השונות, כולל גלגלצ.
ב-27 במאי 2021 השתתפה בשירו של הראפר ג'ימבו ג'יי "תביאו חטיפים", כחלק מאלבומו השלישי "עובדי נמל", ואף הופיעה איתו באמפי שוני בהשקת האלבום, והמשיכה להופיע איתו בכל סיבוב ההופעות שבא אחריו.
באוגוסט 2021 החלה להגיש את סדרת הרשת "נכנסו לבר" בגלי צה"ל, בה אנשים בעלי דעות מנוגדות יושבים לשיחה על כוס בירה.
הדס מאיר משמשת קריינית פרסומות, ונתנה את קולה למותגים כמו סנפרוסט, "נוק ספייס", "חבר" ו"מעדנות". היא תרמה את קולה לפתיח לאלבומו של אלון עדר "השמרנים שוב באופנה" וקריינה בסרט "סיפור אחר" של הבמאי אבי נשר.
היא סטודנטית לפסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה לאחר שלמדה משחק בבית הספר "טכניקה".
מאפיה (אי)
מאפיה (או: צ'ולה שמבה, בסווהילי: Kisiwa cha Mafia) הוא אי בטנזניה לחופי האוקיינוס ההודי הנמצא כ-25 ק"מ מחופי טנזניה ומונה כ-46 אלף תושבים, רובם מוסלמים ומיעוטם נוצרים. האי אינו חלק מזנזיבר ושייך מנהלית למחוז פוואני (Pwani ()). כלכלת האי מבוססת בעיקר על דייג, חקלאות לצריכה מקומית ומעט תיירות.
נמל תעופה אזרחי ורציף עגינה ימי לספינות קטנות ממוקמים בעיר קילינדוני (), העיר הגדולה באי, המהווה בית לכ-12 אלף איש.
בחלקו הדרומי של האי נמצאת שמורת טבע () המהווה מוקד משיכה לצוללנים מרחבי העולם.
אף על פי שאין הסכמה ברורה לגבי מקור השם, שם האי נגזר כנראה מהביטוי הסווהילי "מאהלי פה אפיה" ("mahali pa afya") שמשמעו "מקום בריא".
גאוגרפיה.
ארכיפלג מאפיה מורכב מכמה איים: אחד גדול בשטח של 394 קמ"ר ושאר האיים קטנים. רוב האוכלוסייה מתגוררת באי הגדול, אך מעט מתגוררים גם באיים הקטנים יותר כדוגמת האי צ'ולה. מפרץ צ'ולה, המוכל בשמורת הטבע, משובץ באיים קטנים והוא גם המקום היחיד בארכיפלג בו ניתן למצוא הריסות ארכאולוגיות.
פני השטח מישוריים ומכוסים יער. עצי מנגרוב שוכנים לאורך החוף.
אקלים.
האי מאפיה מאופיין באקלים טרופי. הטמפרטורה הממוצעת בעיר קילינדוני היא 26.7 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 1,705 מ"מ. העונה הרטובה מתרחשת בין מרץ למאי והעונה היבשה משתרעת בין יולי לאוקטובר.
תחבורה.
מעט מאוד מן הדרכים באי סלולות, השאר כבישי עפר נוחים יחסית.
אמצעי התחבורה הנפוצים ביותר בקרב תיירים ומקומיים כאחד הן מוניות-אופנוע ובאג'ג' (טוק-טוק), כנפוץ בשאר חלקי המדינה. בנוסף, קיים קו אוטובוס מקומי (דאלה-דאלה) שעובר לאורך הדרך המרכזית באי מדרום (קילינדוני) לצפון (בוואני).
אל האי ניתן להגיע דרך האוויר או דרך הים.
דרך האוויר.
קיימות טיסות סדירות מדאר א-סלאם וזנזיבר אל האי וממנו, המופעלות על ידי מטוסים קלים בעלי 6–12 מושבים. טיסה ממוצעת אורכת כחצי שעה.
דרך הים.
קיים שירות מעבורת בין הרציף בקילינדוני באי מאפיה לבין הכפר ניאמיסאטי (Nyamisati) השוכן על החוף סמוך לשפך נהר הרופיג'י. ההפלגה נמשכת כארבע שעות ולוח הזמנים משתנה תדיר בכפוף לתנאי הים ומזג האוויר. עקב הגידול בתעבורה לאי, ממשלת טנזניה החלה בהקמת נמל ורציף מודרני בצד היבשה (ניאמיסטי) הצפוי להיפתח בשנת 2020.
תיירות.
בניגוד לאיים המפורסמים של טנזניה זנזיבר ופמבה, תיירות באי מאפיה קיימת בקנה מידה זעיר. ישנם לודג'ים ואתרי בילוי בעיקר בעיר קילינדוני ובכפר אוטנדה השוכן בתוך תחומי שמורת הטבע.
מוקדי המשיכה העיקריים הם החופים הרגועים ואתרי הצלילה השוכנים בין כ-100 ל-250 מטרים מקו החוף.
כמו כל שמורות הטבע במדינה, גם באי מאפיה גובים דמי כניסה יומיים לשמורה, העומדים בשנת 2019 על סך של 23 דולר ליום כולל מיסים.
עכשיו קרוב
עכשיו קרוב הוא פזמון עברי אשר נכתב והולחן על ידי עידן רייכל, הופק על ידי רייכל בשיתוף עם גלעד שמואלי ובוצע על ידי תמיר נחשון. השיר יצא לאור בינואר 2013 כסינגל הראשון מתוך האלבום החמישי של הפרויקט של עידן רייכל, "רבע לשש", אשר זכה במעמד "אלבום פלטינה מרובעת". השיר זכה במקום השישי במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' ובמקום השני במצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ, מיד אחרי שיר נוסף מתוך האלבום "רבע לשש", "בלילה".
יוסי חרסונסקי העניק ביקורת חיובית לשיר ונתן לו ארבעה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה.
השיר זכה לקאבר בביצוע הזמרת הקובנית דנאי סוארס בשם "Closer Now" אשר כולל דגימה מתוך השיר המקורי, הקאבר נכנס לאלבומה השני של סוארז, "Palabras Manuales".
מירקו לוי
מירקו לוי (בסרבית קירילית: Мирко Леви, בקרואטית: Mirko Levi; 5 בנובמבר 1920, נובסקה , ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים – 2 בספטמבר 2002, בלגרד, סרביה ומונטנגרו) היה פרטיזן יוגוסלבי ממוצא יהודי, חבר במפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה וגנרל-מאיור בצבא העממי היוגוסלבי.
קורות חייו.
נולד בעיירה נובסקה הסמוכה לסיסאק לעמנואל וקרולינה לבית קָאוּפֶר. רכש השכלה תיכונית בנובסקה, ותיכונית בווינקובצי. בהמשך החל בלימודי הנדסת רכבות באוניברסיטת זאגרב וב-1941, השנה השלישית ללימודיו התרחשה הפלישה ליוגוסלביה ולימודיו הופסקו. לוי חזר לנובסקה ובהמשך נאסרו הוא ומשפחתו על ידי כוחות האוסטאשה ונשלחו למחנה ההשמדה יאסנובאץ. ביאסנובאץ פגש בקצין אוסטאשה שהיה חברו לספסל הלימודים בווינקובצי, אשר עזר לו להימלט מהמחנה. במשך מספר חדשים הסתתר מירקו לוי בכנסייה באחד הכפרים.
בראשית 1942 חבר לכוחות הפרטיזנים של טיטו ושירת כקצין קשר. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה המשיך לשרת בצבא העממי היוגוסלבי, הוצב בזאגרב ובהמשך בבלגרד. בבלגרד מונה למנהל אחד המפעלים של חברת SOKO וב-1952 מונה למנהל הצבאי של מפעל הנשק "זראק" (בסרבית: Зрак) בסרייבו והועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-1959 נסע להשתלמות במפעל נשק בעיר ינה בגרמניה המזרחית. ב-1963 ניהל את המכון הטכני של צבא יוגוסלביה והועלה לדרגת קולונל. במסגרת תפקידו עסק בפיתוח טנקים עבור צבא יוגוסלביה. בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 הועלה לדרגת גנרל-מאיור. ב-1974 השתחרר משירות צבאי. מירקו לוי הלך לעולמו בבלגרד ב-2002 והוא בן 81.
גוסטב שבש
גוסטב שבש (בהונגרית: Sebes Gusztáv; נולד ב-22 בינואר 1906 בבודפשט, הונגריה – 30 בינואר 1986 בבודפשט) היה כדורגלן ומאמן כדורגל יהודי הונגרי שאימן את "נבחרת הזהב" של הונגריה בשנות ה-50.