סייבל וצוות חדש של הפראיים הושכרו להגן על פרופסור גרמני מפני קבוצת גיבורים להשכרה, וכמעט וניצחו אלמלא דדפול שחרר את קבוצתו וגרם ללקיחתו של הפרופסור בידי מאסטר העולם. שנים לאחר מכן באירועי ", סייבל עברה לשגרירות סימקאריה בניו-יורק, והשתמשה בה כבסיס לפעילויות מיוחדות. היא החלה לצוד פושעים בינלאומיים על מנת להביאם לחקירה באינטרפול, אך גילתה כי לעיתים קורבנותיה נהרגו בידי ניג'ות מארגון היד. כאשר החלה לחקור היא נפגשה עם מיסטי נייט, פלדין והתכריך, שחקרו גם הם את מות הפושעים. כאשר פתרו את התעלומה וגילו כי הפושעים נהרגו בידי שוטרים, הם התפנו להיאבק בארגון היד עצמו ובדרדוויל. כאשר מרסק הדגלים תקף את סימקאריה, היא וספיידרמן הביסו אותו והיא נישקה אותו כפרס בסיום הקרב.
במהלך אירועי ", סייבל הצילה את ספיידרמן והאלמנה השחורה לאחר תבוסתם של האוונג'רס בידי ששת המרושעים. היא הצטרפה אליהם במתקפה על מתקן הממוקם במדבר סהרה, ועזרה להם להביס את סאנדמן. בקרב שבבסיסו של דוקטור אוקטופוס וששת המרושעים בגואטמלה, היא פלרטטה עם ספיידרמן וחשפה את רגשותיה כלפיו. לבסוף, היא מתה כאשר ריינו הטביע את שניהם יחד עם הבסיס. מאדאם ווב טענה שהיא לא נהרגה, אך כאשר ספיידרמן נהרג כשתודעתו של אוקטופוס עברה לגופו המקורי, הוא ראה את סייבל וריינו בין היתר בחיזיון.
וואלה! שופס
וואלה! שופס הוא אתר סחר אלקטרוני המשמש לרכישת מוצרים ושירותים שונים אונליין. האתר בבעלות משפחת לבנת (באמצעות החזקתה בחברת תקשוב). האתר מציע 28 קטגוריות מסחר ביניהן: מוצרי חשמל, סמארטפונים וטלפונים ניידים, מוצרים לבעלי חיים, אופנה, הנעלה, ריהוט, אלקטרוניקה וכדומה. האתר פותח ומופעל על ידי חברת שופמיינד בע"מ.
רקע והקמת האתר.
החברה הוקמה בסוף שנת 1999 כמיזם משותף של חברת וואלה! תקשורת ובית התוכנה קומרסמיינד ונרשמה כחברה על ידי אורי נדלר ששימש כמנכ"ל החברה הראשון. האתר עלה לאוויר באוגוסט 2000 ובשנת 2004 הפך לאחד מאתרי המסחר האלקטרוני המובילים בישראל. בשנת 2003 הוקם אתר וואלה!טורס, המשמש כסוכנות נסיעות אינטרנטית, בשותפות עם חברת איסתא.
בשנת 2006 השיקה החברה עוד 2 אתרים, וואלה!Buy, זירת מסחר חופשית בדומה ל-eBay ווואלה!Pay, אתר המאפשר סליקת תשלומים במודל PayPal. בשנת 2011 השיקה החברה את אתר עיצוב אלבומי התמונות ומוצרי הדפוס האישיים - וואלה!פרינט, שמאפשר עיצוב אלבומי תמונות ולוחות שנה ללא צורך בהורדת תוכנה.
באוגוסט 2018 נמכר האתר לבעלותה המלאה של משפחת לבנת.
שירותים עיקריים.
וואלה! שופס מאפשרת רכישה מקוונת של מוצרים ושירותים הן במכירה ישירה באתר והן על ידי רכישת קופונים למימוש בחנויות.
בשנת 2006 הכריזה החברה על אמנת השירות שלה, מתוך הבנה שהגולש הישראלי סובל מבעיית אמון בכל הקשור לאתרי מסחר אלקטרוניים. אמנת השירות כללה: ערבות לכספי הלקוחות, התחייבות למסחר הוגן וגילוי נאות וקניה מאובטחת תוך שמירה על הפרטיות.
במהלך 2015 השיקה החברה את אפליקציית mobipic - אפליקציה המאפשרת יצירת אלבום דיגיטלי או לוח שנה ישירות מהסמארטפון.
דוד קאסוטו
דוד קאסוטו (נולד ב-27 בספטמבר 1937) הוא אדריכל ישראלי.
ביוגרפיה.
קאסוטו נולד בשנת 1937 בפירנצה שבאיטליה לחנה ונתן קאסוטו - רופא עיניים ורבה הראשי של פירנצה. במהלך מלחמת העולם השנייה זקניו לבית דיג'ואקינו ודודתו חולדה קמפניינו, מצאו עבורו מסתור לבדו בביתה של משפחה נוצרית עד תום המלחמה. אביו המשיך לכהן כרבה של העיר ועסק בהצלת פליטים יהודים עד שלבסוף נתפס ונשלח למחנה אושוויץ ולבסוף נרצח ב"צעדת המוות" בח' בשבט תש"ה. קאסוטו עלה לארץ ישראל במרץ 1945 במסגרת עליית פרינסס קאתלין יחד עם בני משפחה נוספים, בהם זקניו וחולדה קמפניינו, דודתו. הוא חי זמן קצר עם אמו ששבה מהמחנות ושני אחיו ששרדו את השואה למעט אחותו הקטנה שנספתה ולא שרדה. האם עבדה במעבדה בבית החולים הדסה הר הצופים. ב-13 באפריל 1948 (ד' בניסן ה'תש"ח), נספתה בטבח "שיירת הדסה". קאסוטו גדל אצל סבו משה דוד קאסוטו פרשן המקרא. את לימודי האדריכלות השלים בטכניון בשנת 1963 ולאחר מכן עבד במשרדו של האדריכל יוסף שנברגר (בין השאר עבד על פרויקט בניין ישיבת כוכב יעקב וישיבת סלונים) ובמשרדו של אדריכל דוד רזניק (בין השאר עבד על בניין שגרירות ברזיל ויד קנדי). עבד כשותף במשרדו של ישראל לויט (תכנן בנייני מגורים ומבני ציבור שונים). לאחר מספר שנים יצא לדרך עצמאית, תוך שהוא מתמחה בתכנון בתי כנסת ומבני ציבור. היה מיוזמי מוזיאון יהדות איטליה ועמד בראשו.
במהלך השנים פעל במגזר הציבורי. שימש בתפקיד סגן ראש עיריית ירושלים בין השנים 1993 – 1998 ובמסגרת תפקידו היה ממונה על תיק התרבות והיה יו"ר "חברת מוריה" העירונית שבמסגרתה תוכננו ובוצעו צירי תנועה ומבני ציבור. כמו כן ערך את תוכנית האב האסטרטגית לירושלים 2020. ב-1993, כאות לפועלו בעיר ולפועלו החברתי (יו"ר חברת יהודי איטליה בישראל במשך 35 שנה), הדליק משואה בהר הרצל. בשנת 2013 הוענק לו אות יקיר העיר ירושלים. בשנת 2007 קיבל מידי שגריר איטליה גם תואר אצילות מממשלת איטליה. קאסוטו החל ללמד באוניברסיטת אריאל בשנת 1997 ואף עמד בראש המחלקה לאדריכלות בין השנים 2004–2008. במהלך השנים פרסם מאמרים רבים בתחומי האדריכלות והאמנות היהודית וכן תכנן כ-200 מבנים למגזר הפרטי והציבורי בירושלים בפרט ובשאר חלקי הארץ.
חבר המועצה הציבורית של אם תרצו.
אוריה הכהן (כהן גדול)
אוּרִיָּה הַכֹּהֵן היה הכהן הגדול שכיהן בימי אחז.
ייחוסו.
על פי סדר עולם זוטא, אוריה מזוהה ככהן גדול שלא היה משושלת הכהנים בני צדוק. על פי זיהוי זה, אביו של אוריה היה יותם, ובנו של אוריה, יורש הכהונה הגדולה, היה הושעיהו.
על פי מצודות דוד, אוריה מזוהה עם אמריה (כנראה השני) שבשושלת הכהנים בני צדוק. על פי זיהוי זה, אביו של אוריה היה עזריה, והיה לאוריה בן בשם אחיטוב.
קורות חייו.
בשנת 738 לפנה"ס, על פי האבן עזרא והמצודות, אוריה חתם על נבואת ישעיהו בתור עד נאמן, כנראה בשל צדקותו (חז"ל מזהים את האוריה שבישעיהו באוריהו בן שמעיהו). באותה שנה, אחז ציווה עליו לבנות בבית המקדש מזבח בתבנית המזבח שראה בדמשק. אוריה פיקח על הבניה, כך שכשחזר אחז מדמשק לירושלים המזבח היה כבר מוכן. הוא ציווה על אוריה שיקריב את כל הקרבנות על המזבח החדש, ואוריה עשה את כל מה שצווה.
קברו.
לפי הזיהוי של האר"י, אוריה הכהן נקבר קרוב למירון במקום שנמצא כיום בתוך יער בעש"ט, כ-100 מטר מזרחה מקבר רב ייבא סבא התנא. לא ברור מי בדיוק אוריה הכהן שעליו האר"י דיבר, ויש אומרים שמדובר באוריהו בן שמעיהו, ולא באוריה הכהן הגדול.
תארוך רדיומטרי
אלכסנדרו תומא
סיף במשחקים האולימפיים
סיף הוא ענף במשחקים האולימפיים מאז חידושם בעת החדשה באולימפיאדת אתונה (1896). תחרויות סיף לנשים נערכות מאז אולימפיאדת פריז (1924).
היסטוריה.
באולימפיאדת אתונה (1896) נערכו שלוש תחרויות סיף, שלושתן ליחידים: שני מקצי רומח, לחובבנים ולמקצוענים, ומקצה חרב אחד. במקצה הרומח המקצועני התחרו רק שני סייפים, ושניהם זכו במדליות. המנצח באותה תחרות, לאונידס פיגרוס היה האלוף האולימפי היווני הראשון מאז המשחקים האולימפיים ביוון העתיקה.
באולימפיאדת פריז (1900) עלה מספר התחרויות ל-7. בכל סוגי הסיף - רומח, חרב ודקר נערכו מקצים לחובבנים ומקצוענים, ובדקר נערכה תחרות נוספת, שבה יכלו להתחרות גם חובבנים וגם מקצוענים. האלוף המקצוען, הצרפתי, אלבר ז'אן לואי אייאט, ניצח גם בתחרות המשולבת, וסגנו היה האלוף בטורניר החובבנים, הקובני רמון פונסט.
באולימפיאדת סנט לואיס (1904) בוטלו כל מקצי החובבנים, ובמקומם נוספו שתי תחרויות: סיף עץ (Singlestick) וטורניר חרב לנבחרות. מספר המשתתפים הכולל בתחרויות הסיף היה נמוך מאוד - 11 בלבד, וחלקם התחרו בכמה מקצים. בתחרות הקבוצתית השתתפו רק שתי נבחרות בנות שלושה סייפים כל אחד. במדליית הזהב זכתה נבחרת קובה (אף שאחד מהסייפים שהתחרה בנבחרת זו, אלברטסון ואן זו פוסט, היה אמריקני), ובמדליית הכסף זכתה ארצות הברית.
אולימפיאדת לונדון (1908) הייתה האולימפיאדה היחידה בה לא נערכו תחרויות רומח, ונערכו תחרויות חרב ודקר בלבד, ליחידים ולנבחרות. בשני הטורנירים הקבוצתיים השתתפו ארבע נבחרות, ובכל אחת מהן השתתפו ארבעה סייפים. באולימפיאדת סטוקהולם (1912) הושבה תחרות הרומח ליחידים, ובאולימפיאדת אנטוורפן (1920) הושבה גם תחרות הרומח הקבוצתית. מאז ועד אולימפיאדת אתונה (2004) נערכו תחרויות ליחידים ולנבחרות בכל שלושת סוגי הסיף.
באולימפיאדת פריז (1924) החלו תחרויות סיף גם לנשים, תחילה ברומח ליחידות בלבד. האלופה האולימפית הראשונה הייתה הדנית אלן אוסייר. באולימפיאדת רומא (1960) נוסף טורניר רומח לנבחרות, ובאולימפיאדת אטלנטה (1996) נוספו גם תחרויות דקר, ליחידות ולנבחרות. באולימפיאדת אתונה (2004) לא נערך טורניר רומח לנבחרות, ובמקומו נערך טורניר חרב ליחידות.
מאז אולימפיאדת בייג'ינג (2008) הופחת מספר הטורנירים לגברים משישה לחמישה, ואילו מספר הטורנירים לנשים עלה מארבעה לחמישה. באותם משחקים לא נערך טורניר רומח לנבחרות גברים. אצל הנשים הטורניר שלא נערך הוא דקר לנבחרות, בעוד שטורניר הרומח לנבחרות הוחזר, ולראשונה נערך גם טורניר חרב לנבחרות. באולימפיאדת לונדון (2012) הוחלף הנבחרות בדקר לגברים בטורניר נבחרות ברומח, ואצל הנשים החליף טורניר הנבחרות בחרב בטורניר נבחרות בדקר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) יימשך הסבב, כאשר הטורנירים הקבוצתיים שיושמטו מהתוכנית האולימפית הם חרב לגברים ורומח לנשים.
שיטת הטורניר.