רוברט זכור כילד אסרטיבי ושאפתן, הוא היה בעל כישרון מיוחד למתמטיקה ופיזיקה. הוא אהב להרכיב ולבנות דברים חדשים. בגיל 12 הוא ואחיו הבכור דונלד בנו מטוס גדול מאוד וניסו להטיסו מגג בית הספר שבו למדו. בחורף היה בונה לעצמו מזחלת ממונעת וביום יום היה מפרק ומרכיב מכשירים חשמליים.
הוא סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1945 ומיד לאחר מכן התקבל לקולג' מקומי. בקולג' למד לתואר ראשון בפיזיקה ומתמטיקה. חבריו סיפרו כי היה תלמיד מצטיין והיה נראה כאילו הוא אפילו לא משקיע בלימודים. במקביל ללימודיו הצטרף לנבחרת השחייה, השתייך למקהלה והיה שחקן בתיאטרון המקומי. את לימודיו לתואר ראשון סיים בשנת 1949 בהצטיינות, מיד לאחר מכן התחיל ללמוד לתואר דוקטור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. הוא סיים את לימודיו וקיבל תואר דוקטור לפיזיקה בשנת 1953.
בשנת 1953, מיד לאחר סיום לימודיו, התחיל לעבוד בחברת "פילקו" שבפילדלפיה. החברה עסקה בפיתוח ויצור מוליכים למחצה ורכיבים אלקטרוניים. נויס עבד שם כמהנדס עד שעזב והצטרף "למעבדות שוקלי למוליכים למחצה". הוא עבד עבור מייסד החברה, הפיזיקאי חתן פרס נובל לפיזיקה על פיתוח הטרנזיסטור – ויליאם שוקלי. רוברט נויס נהנה לעבוד עם ויליאם שוקלי שאותו החשיב לאל הטכנולוגיה המודרנית. אך בשלב מסוים היו ביניהם סכסוכים שלא אפשרו את המשך העבודה המשותפת ולכן נויס העדיף לעזוב את החברה.
בשנת 1957 נויס ושבעה מדענים נוספים עזבו את החברה של שוקלי והקימו את "פיירצ'ילד" שעסקה גם היא בפיתוח ויצור רכיבים אלקטרוניים. בשנה וחצי הראשונות הוא עבד על טכנולוגיית המעגל המשולב. ב-1958 הוא הציג את הטכנולוגיה לראשונה ומאז נחשב לאבי הטכנולוגיה שבסופו של דבר הביאה למהפכת המחשב האישי. אמנם רוברט נויס לא נחשב לאביה היחיד של הטכנולוגיה, מכיוון שבמקביל לעבודתו גם ג'ק קילבי עבד על אותה הטכנולוגיה. כיום שניהם נחשבים לאבות המעגל המשולב.
רוברט נויס וגורדון מור עזבו את "פיירצ'ילד" בשנת 1968. באותה השנה הם הקימו את אינטל. אינטל הייתה חלוצה בפיתוח מיקרו-מעבדים שהביאו למהפכה בכל עולם הטכנולוגיה. המיקרו-מעבדים אפשרו לצמצם את הגודל והנפח של מכשירים חשמליים ובמקום זה להוסיף יחידות חישוב. בנוסף לזה, רוברט נויס זיהה את האיום הכלכלי בתעשיית המוליכים למחצה ביפן. בסוף שנות ה-80 יפן התבססה כמעצמה עולמית בייצור רכיבים חשמליים זולים. נויס זיהה את המצב כאיום שיכול להשפיע על הפיתוח והייצור של מוליכים למחצה בארצות הברית וגרס כי דבר יביא לקריסה כלכלית. הוא הגה את "סמטק" (SEMATECH – Semiconductor Manufacturing Technology) הארגון שנתן את המענה לאיום היפני. "סמטק" הוא בעצם הסכם בין ממשלת ארצות הברית לבין 14 חברות גדולות לייצור ופיתוח מוליכים למחצה. כחלק מהסכם זה ממשלת ארצות הברית תזרים כספים לאוניברסיטאות וחברות היי-טק על מנת לעודד את החברות לייצר ולפתח בתוך גבולותיה.
בשנת 1953 נישא פעם ראשונה לאליזבט "בטי" בוטומלי. הם התגרשו בשנת 1973/4, ואליזבט נפטרה בשנת 1996. נולדו להם ארבעה ילדים. בשנת 1974 נישא לאן שמלץ בואורס. אן הייתה מנהלת מחלקת כוח אדם באינטל ואחרי זה סגנית מנהל למשאבי אנוש בחברת אפל. כיום היא יושבת ראש עמותת נויס.
לאחר התקף לב, נפטר רוברט נויס ב-3 ביוני 1990 באוסטין, טקסס.
מנחם נחום פרידמן משטנפנשט
חיים זנוויל אברהמוביץ'
אברהם יפה'ן
הרב אברהם יפה'ן (תרמ"ו, 1886 – י"ד בניסן תש"ל, 1970) היה ראש ישיבת נובהרדוק בנובהרדוק, ביאליסטוק, ניו יורק וירושלים.
תולדותיו.
נולד בשנת תרמ"ו (1886) לאשר צבי יפה'ן. למד בישיבות סלוצק וקוברין, וכן אצל הרב זלמן סנדר כהנא שפירא. בשנת תרס"ז (1907), בגיל 20, עבר לנובהרדוק, שם התקרב ל"סבא מנובהרדוק", הרב יוסף יוזל הורוביץ. בשנת תרע"ג (1913) נישא לבתו של רבו "הסבא מנובהרדוק". בשנת תרע"ד (1914) נשלח על ידי חמיו לברנוביץ' לייסד שם ישיבה בשיטת המוסר של נובהרדוק.
בי"ז בכסלו תר"פ (1919) נפטר חמיו והוא התמנה תחתיו כראש הישיבה המרכזי וכממשיכו בהנהגת שיטת המוסר של נובהרדוק. למרות האיסור שהטילו השלטונות הבולשביקים, המשיך ללמד תורה בתנאי מחתרת, ואף נאסר בשל כך למשך כחודש. בהתייעצות עם החפץ חיים הועברה הישיבה לביאליסטוק שבפולין. כמוה עשו גם שאר ישיבות נובהרדוק ברוסיה שהעבירו את פעילותן לערים שונות בפולין - מזריטש, ורשה ופינסק.
בשנת תרפ"ט (1929) ביקר בארץ ישראל וייסד ישיבה בתל אביב יחד עם עמיתו הרב הלל ויטקינד. במהלך ביקורו בארץ נפגש עם הרב יוסף חיים זוננפלד. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה העביר את הישיבה מביאליסטוק לווילנה. הוא קיווה לעלות לארץ ישראל, אך משהייתה הזדמנות נסע דרך סיביר לשאנגחאי שבסין. בסוף שנת תש"א (1941) הגיע לארצות הברית וייסד בניו יורק את ישיבת "בית יוסף".
בשנת תשכ"ג (1963) העלה את עצמות חמיו "הסבא מנובהרדוק" לקבורה בהר המנוחות בירושלים. כעבור שנה, בשנת תשכ"ד (1964), עלה לישראל והתגורר בירושלים, שם ייסד מחדש את ישיבת "בית יוסף".
נפטר בליל י"ד בניסן תש"ל, ונקבר בהר המנוחות, סמוך לקבר חמיו.
בנו היה הרב יעקב חיים יפה'ן, ראש ישיבת בית יוסף בניו יורק ומחבר ספר "נר משפט" על מסכת סנהדרין, ונכדו היה הרב אהרן יפה'ן, מראשי ישיבת חברון. חתנו היה הרב יהודה לייב נקריץ מישיבת נובהרדוק, שבתו שושנה נישאה לרב יחיאל יצחק פאר ראש ומייסד ישיבת "דרך איתן" על שם הרב יפה'ן.
החפרפרת (ספר)
החפרפרת (במקור "פחח, חייט, חייל, מרגל", באנגלית: Tinker, Tailor, Soldier, Spy) הוא מותחן ריגול מאת הסופר הבריטי ג'ון לה קארה, שיצא לאור בשנת 1974, ונחשב לאחד מן הספרים החשובים בז'אנר ספרות הריגול. בספר מתחקה איש הביון הבריטי, ג'ורג' סמיילי, אחר חפרפרת בדרגים הגבוהים ביותר בשירות החשאי הבריטי. דמותו של הבוגד מבוססת באופן חופשי על פי סיפורו האמיתי של קים פילבי, איש צמרת המודיעין הבריטי, שריגל למען ברית המועצות. בין היתר העביר פילבי לק.ג.ב מידע על כך שדייוויד קורנוול השוהה בגרמניה, תחת הכיסוי של דיפלומט בריטי, הוא למעשה סוכן חשאי. עקב כך שב קורנוול, לבריטניה בשנת 1964, פרש מן השירות, ועבר לעבוד כסופר במשרה מלאה תחת שם העט ג'ון לה קארה. לימים העיד קורנוול כי תקופת שירותו בשירות החשאי הבריטי הייתה מאושרת ומלאת תחושת שליחות וסיפוק. כמו כן סיפר כי את ההשראה לספרו המרגל שחזר מן הכפור קיבל מתקופת שירותו כסוכן חשאי בבון שבגרמניה, וכי את ההשראה לדמותו של ג'ורג' סמיילי והעזר כנגדו פיטר גוילאם קיבל מגיבורי ספריו של ארתור קונן דויל, שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון.
הספר, כספריו האחרים של לה קארה, עמד בניגוד לספריו של סופר הריגול המצליח של אותה תקופה, איאן פלמינג, שיצר את דמותו של ג'יימס בונד. דמויותיו של לה קארה מורכבות יותר, אפלות ולעיתים גם שפלות יותר. עולמו לא חולק לשחור ולבן, טובים ורעים. לאורכו של הספר ניכר כי הדמויות, ובראשן גיבור הספר, ג'ורג' סמיילי, מצויות בקונפליקט פנימי עמוק עקב הצורך לבצע מעשים שהם בגדר "רע הכרחי" כדי להתגבר על העומדים מולם. לה קארה הראה לקהל קוראיו שעולם הריגול הוא מורכב, מלוכלך ואפל הרבה יותר מעולמו הזוהר של בונד.
הספר הוא הראשון בטרילוגיית קארלה הכוללת גם את ספר ההמשך "התלמיד המכובד" ואת הספר החותם אותה "כל אנשי סמיילי".
עלילת הספר.
פתיחת החקירה.
עלילת הספר, המתרחשת במהלך המלחמה הקרה, נפתחת כאשר ג'ורג' סמיילי, אשר פרש מן ה"כיכר", (כך מכנה לה קארה בספריו את ה- MI6, ארגון הביון הבריטי, וזאת משום שבספריו בניין המפקדה הראשית של הארגון שוכן ב. במציאות שכן מטה הארגון בתקופה שבה מתרחשת עלילת הספר בבניין סנצ'ורי, לא הרחק מתחנת ווטרלו. מאז 1995 שוכן מטה הארגון בווקסהול שבלונדון, על גדת נהר התמזה), שב לביתו הריק מארוחת ערב רק כדי למצוא שם את פיטר גווילאם, סוכן חשאי אשר היה בן חסותו מימיו בשירות וכעת מפקד "ציידי הגולגולות" (כך מכנה לה קארה בספריו את יחידת המתנקשים של הביון הבריטי) של ה"כיכר", אשר מודיע לו כי מוזעק לפגישה עם תת-שר החוץ לענייני מודיעין, אוליבר לאקון.
הרקע.
דמותו של סמיילי מהווה אנטיתיזה לדמותו של ג'יימס בונד, אף כי גם הוא היה בעברו איש שטח שפעל רבות מעבר לגבולות אנגליה. סמיילי, נמוך, שמן וממושקף, גויס לביון הבריטי בעת שהיה סטודנט באוניברסיטת אוקספורד והתמחה בשירה גרמנית במאה ה-17. הוא עבר הכשרה כלוחם וכסוכן חשאי ב"משתלה" (כך מכנה לה קארה בספריו את בסיס האימונים של הארגון שבסאראט ) ולחם במלחמת העולם השנייה כסוכן חשאי בריטי באירופה הכבושה על ידי הנאצים, בין היתר בגרמניה עצמה.
סמיילי נאלץ לפרוש מן השירות לאחר ששימש כראש לשכתו של "קונטרול" (כינויו של ראש שירות הריגול הבריטי בספריו של לה קארה), והיה למעשה אחד מחמשת נושאי התפקידים הבכירים ביותר בשירות. ארבעת בכירי השירות האחרים הם טובי אסטרהאזה, הממונה על יחידת "מדליקי הפנסים" (כך מכנה לה קארה בספריו את האגף הממונה על ביצוע מעקב סמוי והטמנת מכשירי ציתות, תצפית והאזנת סתר), רוי בלאנד, סגן ראש "תחנת לונדון" (כך מכנה לה קארה בספר את אגף המבצעים בשירות המודיעין החשאי הבריטי), פרסי אלליין, בעבר ראש אגף מבצעים וביל היידון, בעברו איש מנהלת המבצעים המיוחדים במלחמת העולם השנייה ולאחריה פעל כסוכן חשאי במזרח התיכון ובמזרח אירופה.