רוב, לילי והאד מגיעים לביתה של בת' - אחד משני מגדלי מרכז טיים וורנר, ומגלים כי המגדל בה היא גרה נפגע והוא נוטה על צידו ונתמך על ידי המגדל האחר. הם מגיעים לדירתה באמצעות טיפוס במדרגות המגדל העומד וקפיצה מגגו למגדל הנטוי, מצליחים להציל את בת' שנפגעה קשה, ומגיעים בזמן לנקודת הפינוי. לילי עולה על מסוק אחד, ובת', רוב והאד על אחר. בזמן שרוב, בת' והאד נמצאים במסוק, מטוס חמקן שעובר מעליהם מפציץ את המפלצת, אולם זו לא נפגעת ופוגעת בזעמה במסוק שמתרסק בפארק. בזמן שהחבורה מתאוששת מההתרסקות, המפלצת מגיעה לפארק, ואז היא נראית בבירור בפעם הראשונה. היא טורפת את האד, ורוב ובת' נמלטים עם המצלמה ומתחבאים מתחת לגשר בפארק. שניהם היסטריים ומפוחדים, ומצלמים את עצמם אומרים את שמותיהם ומתארים את התרחשויות אותו יום. בסצנה האחרונה מאותו אירוע, הגשר מתמוטט בעקבות הפצצה, ואנחנו שומעים את בת' ורוב צועקים זה לזו שהם אוהבים זה את זה, והמצלמה נקברת תחת ההריסות. הסרט מסתיים בסצנה נוספת מהביקור של רוב ובת' בקוני איילנד, בה בת' אומרת שהיה לה יום מאושר, בזמן שהם מבלים יחדיו בגלגל הענק. במקביל, ניתן לראות במעורפל עצם שנופל מהשמיים אל תוך הים.
הפקה.
פיתוח העלילה.
ג'יי ג'יי אברהמס סיפר כי הרעיון בבסיס עלילת הסרט מקורו בביקור שערך ביפן בעת שקידם את הסרט "משימה בלתי אפשרית 3":
בפברואר 2007, אישרה חברת סרטי פרמאונט את דבר הפקת הסרט על ידי חברת Bad Robot Productions של אברהמס.
הרעיון לסצנת כריתת הראש של פסל החירות - אחת הסצנות המרשימות ביותר בסרט - מקורו בכרזת הסרט "הבריחה מניו יורק" משנת 1981, אף שסצנה דומה לא הייתה באותו הסרט.
השם "קלוברפילד" היה כינוי לסרט על מנת שתוכנו לא יוודע לציבור הרחב, כשמה של היציאה בכביש המהיר המובילה לאולפני ההפקה של החברה בסנטה מוניקה שבקליפורניה. הוצעו שמות אחרים ובהם "סלושו" (על שם המשקה הדמיוני המופיע ברבות מיצירותיו של ג'יי ג'יי אברהמס) ו"צ'יז", אולם לבסוף הוחלט להשאיר את הכינוי "קלוברפילד".
צילום הסרט.
הליך בחירת השחקנים לווה בסודיות רבה - התסריט לא ניתן לשחקנים והם לוהקו באמצעות משחקם בסצנות מהפקות אחרות של אברהמס כגון הסדרה "אבודים". תקציב ההפקה הוערך ב-30 מיליון דולרים, סכום נמוך יחסית, וזאת בשל השימוש בשחקנים לא ידועים.
חלק מסצנות הסרט צולמו בקוני איילנד שבניו יורק, והיתר באולפן בקליפורניה.
הסרט נערך בסגנון "סינמה וריטה" (Cinéma vérité) על מנת שיראה כאילו צולם במצלמת חובבים ביתית. בפועל השתמשו יוצרי הסרט במצלמת הקולנוע הדיגיטלית CineAlta F23 של חברת סוני.
עיצוב הדמות.
דמות המפלצת (שנקראת Clover או LSA -Large Scale Agressor, "תוקפן עצום ממדים") והאפקטים הוויזואליים עוצבו על ידי פיל טיפט. השחקנים שיחקו מול דמויות שלא ראו, ואלה נוספו באמצעות אנימציה ממוחשבת בשלב מאוחר יותר. הרעיון שעמד בבסיס יצירת הדמות הוא בעל חיים צעיר, גדול ביותר, שאינו מבין היכן הוא נמצא וסובל מפאניקה. בעל חיים ענקי זה נושא עליו טפילים שהם בעצמן מפלצות אימתניות בגודל של כלבים גדולים. טפילים אלה עוצבו על ידי צוות ההפקה מאחר שלא הצליחו ליצור סצנה מפחידה דייה של אינטראקציה בין השחקנים לבין דמות קלוברפילד עצמה, והעדיפו מתקפה של הטפילים הקטנים יותר לשם יצירת אפקט מאיים.
קלוברפילד/קישין.
סדרת מאנגה בשם "קלוברפילד/קישין" (クローバーフィールド／ＫＩＳＨＩＮ) נוצרה על ידי יושיקו טוגאווה ומתארת אירועים שקרו לפני הסרט קלוברפילד - תלמיד תיכון יפני שמפליג על אוניית משא ומגלה כי מפלצת תוקפת אותה. אוניית משא זו מתפוצצות בראשית הסרט ומתחילה את המאורעות המתוארים בסרט. קישין הוא שד ביפנית.
הפסקול.
כמקובל בסרטי פאונד פוטג' המצולמים במצלמה ביתית, אין מוזיקת ליווי במהלך הסרט. הפסקול כולל את הקטעים המושמעים במסיבת הפרידה של רוב בתחילת הסרט, ואת האוברטורה "!ROAR" מאת מייקל ג'אקינו, המושמעת במהלך כתוביות הסיום של הסרט. אוסף הקטעים שהוכנו למסיבה של רוב הופץ באלבום שנקרא Rob's Party Mix.
השפעת הצילום.
בשל הסגנון המדמה צילום חובבני ביתי, ובשל ריבוי אפקטים של מצלמה רועדת וסצנות המצולמות כאשר המצלמה מונחת על צידה (בעת שהדמויות נופלות או נמלטות) היו צופים שלקו במחלת נסיעה ואף במיגרנות, ובתי קולנוע בארצות הברית נאלצו לפרסם אזהרה לצופים מחשש לתביעות משפטיות של צופים שחשו ברע.
סרטי המשך.
באירוע השקת הסרט דיבר מאט ריבס על אפשרויות עשיית סרט המשך. ריבס ציין כי בעולם של ימינו, בו לרבים מצלמות ניידות וטלפונים סלולריים עם מצלמות, ניתן לצלם את אותם האירועים וליצור סרט אחר לחלוטין.
בסוף הסרט, אחרי הכתוביות, נשמעת הקלטה מתוך תדר רדיו, בה ניתן לשמוע צעקות של "עיזרו לנו! (Help us)" כאשר מריצים את ההקלטה לאחור, שומעים "זה עדיין חיי (It's still alive)", סצנה שמרמזת, אולי, על המשך עתידי.
דרך קלוברפילד 10, השני בסדרת "קלוברפילד" שיצא ב-11 במרץ 2016, נעשה בסוגה שונה לגמרי. עלילתו מתארת שלוש דמויות החיות במקלט המוגן מפני הסכנה המסתורית שעל פני הקרקע, לאחר אירועי הסרט הראשון. סרט ההמשך זכה לביקורות חיוביות ולהצלחה בבתי הקולנוע ביחס לתקציבו.
ב-4 בפברואר 2018 יצא לבתי הקולנוע הסרט השלישי בסדרה: "פרדוקס קלוברפילד", סרט מסתורין ומדע בדיוני שביים הבמאי האמריקאי ממוצא ניגרי ג'וליוס אונה , ועלילתו עוסקת בצוות אסטרונאוטים בתחנת חלל הנלחמים על חייהם לאחר שחשפו גילוי מבהיל המאתגר את מה שהם יודעים על מארג המציאות. בסרט משחקים דייוויד אוילאו, גוגו אמבתה-רו, ג'אנג דזה יי, אליזבת דביקי, דניאל בריהל וכריס או'דאוד. אברהמס אישר את דבר צאתו של סרט שלישי כבר באוקטובר 2016, בשם הראשוני "חלקיק אלוהי" (באנגלית: God Particle), ולחלופין הוא נקרא "קלוברפילד 3" ו"סרט קלוברפילד 2017". הסרט יועד לצאת בפברואר 2017, אך התאריך נדחה פעמיים.
אראס
אראס (בצרפתית: Arras) היא בירת מחוז פה דה קאלה שבצפון צרפת ובירתה ההיסטורית של הפרובינציה של ארטואה.
גאוגרפיה.
העיר נמצאת בהצטלבות הנהרות סקארפ וקרינשון, כ-170 קילומטר מצפון לפריז. היא נמצאת על הצטלבות הדרכים פריז-ליל ו-קאלה-ריימס ועל קו מסילת הברזל פריז-ליל.
דמוגרפיה.
שטח העיר 11.63 קמ"ר. מספר תושביה של אראס הגיע ל-46,193 ב-2007, וצפיפות האוכלוסין היא 3,490 תושבים לקמ"ר. ביישוב העירוני (כולל הפרברים) מתגוררים כ-400,000 תושבים. מ-1968 עד 1990 חלה ירידה במספר תושבי העיר, אך מאז אוכלוסייתה נמצאת במגמת עלייה.
היסטוריה.
מייסדי העיר היו אנשי השבט הקלטי של הארטבאטים, ומאוחר יותר נודעה כעיר משמר רומית בשם ארטבאטום. במשך מאות בשנים הייתה אראס עיר גבול בין צרפת לבין ארצות השפלה. במאה האחת עשרה הייתה העיר מקום מושבם המועדף של רוזני פלנדריה. ב-1384 עברה לידי פיליפ השני, דוכס בורגונדיה, באמצעות קשרי נישואים. ב-1435 נחתם בעיר חוזה אראס, הסכם השלום בין פיליפ השלישי לבין שארל השביעי, מלך צרפת. ב-1482 נחתם הסכם אראס, בין לואי האחד עשר, מלך צרפת לבין מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שאישר את שלטון צרפת בבורגון, בפראנש-קונטה ובארטואה, ואת שלטון האימפריה הרומית הקדושה בארצות השפלה.
ב-1526 עברה אראס לשליטת ספרד, בעקבות הסכם מדריד. ב-1579 נחתמה בעיר ברית אטרכט, (שמה ההולנדי של אראס), על ידי רוזנות אינו, ארטואה והערים ליל ודואה, שנשארו נאמנות לפליפה השני, מלך ספרד. ב-1640 כבש את העיר לואי השלושה עשר. ב-1654 הטילו הספרדים מצור על העיר, אך הביצורים שבנה וובאן, המהנדס הצבאי של לואי הארבעה עשר, הותירו את העיר בידי צרפת - דבר שאושר בשלום הפירנאים (7 בנובמבר 1659).
ב-1793–1794 השתולל בעיר שלטון הטרור של המהפכה הצרפתית וגבה מחיר של כ-400 תושבים, שהוצאו להורג באמצעות גיליוטינה. במלחמת העולם הראשונה הייתה אראס בקו החזית, שני קרבות נערכו בקרבה המיידית של העיר: קרב אראס (1914) וקרב אראס (1917) וקרבות נוספים נערכו בסמוך. כתוצאה, העיר נהרסה והוקמה מחדש אחרי המלחמה. במלחמת העולם השנייה כבשו הגרמנים את העיר, והוציאו להורג במצודת אראס 240 חשודים בהשתייכות למחתרת הצרפתית.
כלכלה.
כבר במאה השתים-עשרה החלה להתפתח בעיר תעשיית שטיחי קיר. במאה הארבע-עשרה ובמאה החמש עשרה הפכה לעיר טקסטיל משגשגת, שהתמחתה בייצור שטיחי קיר מצמר שפיארו ארמונות וטירות בכל רחבי אירופה, וסחורתה הגיעה עד לשוקי המזרח הרחוק. כיום יש בעיר תעשיות מכניות וכימיות ומסחר מפותח בבגדים ובצרכי קוסמטיקה. ב-1992 הוקמה באראס אוניברסיטת ארטואה.
אתרי תיירות.
תיירים בריטים, הולנדים וגרמנים מבקרים בעיר לעיתים תכופות. במרכז העיר שלוש כיכרות: כיכר גראנד פאלאס, כיכר ארו, וכיכר פטי פאלאס. כיכרות אלה מוקפות בבניינים שנבנו מחדש אחרי שנהרסו במלחמת העולם הראשונה ובהם: בניין העירייה שנבנה בסגנון גותי, והקתדרלה מן המאה התשע עשרה. הקתדרלה המקורית של אראס, שנבנתה בין 1030 ל-1396, נהרסה בתקופת המהפכה הצרפתית. בעיר ניצבת גם אנדרטה לנעדרי צבאות האימפריה הבריטית במלחמת העולם הראשונה.