לאחר שהסתיימה החציבה, ונותרה טבלת סלע, מתפתחת במקום אוכלוסייה מגוונת של אצות ובעלי חיים. זמן קצר לאחר שנוצרת הטבלה מתפתחת מושבה של צינורן בונה ("Dendropoma petraeum") ממשפחת הוורמטידים. הצינורנים יוצרים כרכוב בחזית הפונה לים. כתוצאה מכך, נוצרת על פני משטח הטבלה מעין בריכה המכוסה במים. כיסוי זה קיים גם בים שקט וגם בשעת שפל. ניתן לשער ששמירת הטבלה במצב של הצפה מדכאת אפשרות בלייה כתוצאה מהתייבשות וגידול גבישי מלח.
הכוונה בישראל היא להכריז על טבלאות הגידוד אל מול חופי הים התיכון כשמורות טבע ימיות.
פוליטבורו
קלרה אימרווהר
קלרה אימרווהר (גרמנית: Clara Immerwahr; 21 ביוני 1870 - 2 במאי 1915), הייתה כימאית גרמנייה ממוצא יהודי, אשתו הראשונה של הכימאי הגרמני-יהודי, פריץ הבר.
הייתה האישה הראשונה שקיבלה דוקטורט מאוניברסיטת ברסלאו, והראשונה שקיבלה דוקטורט בכימיה מאוניברסיטה גרמנית כלשהי.
המירה את דתה לנצרות כמה שנים לפני שהתארסה לבעלה, הכימאי הגרמני-יהודי, פריץ הבר.
במהלך מלחמת העולם הראשונה תרם בעלה, הכימאי פריץ הבר, בין היתר לפיתוח אמצעים ללוחמה בנשק כימי. בשנת 1915, לאחר שבעלה שב מהקרב אשר בו נעשה שימוש ראשון בנשק כימי, היא התאבדה בעזרת אקדחו, כנראה על רקע התנגדותה לפיתוח מדעי של אמצעי לחימה קטלניים. בהמשך התאבד גם בנם, הרמן, כנראה מאותה הסיבה.
קישורים חיצוניים.
הכל צריך היה להיות אחרת - קלרה אימרווהר ופרשת חוקת
נבילה
פירוטכניקה
פירוטכניקה (מיוונית: פיר = אש) הוא התחום העוסק בבעירה, בדרך כלל באמצעות פיצוץ ובהשפעות הפיצוץ. לעיתים מוגדרת הפירוטכניקה כ"אומנות האש". הפירוטכניקה עוסקת בחומרים אשר מסוגלים לגרום לתגובה אקסותרמית היוצרת חום, אור, השתחררות גז, עשן או רעש. ניתן לחלק את הגדרת תחום העיסוק של הפירוטכניקה לשלושה:
ז'וזף מישל מונגולפייה
רפלוקס קיבתי-ושטי
רפלוקס קיבתי-ושטי (באנגלית: Gastroesophageal Reflux Disease, ובראשי תיבות: GERD. בעברית זרימה חוזרת) הוא הפרעה שבה נוזל חומצי מהקיבה עולה במעלה הוושט וגורם לתחושה של צרבת בחזה ובגרון ולדלקת. בטווח הארוך מדובר בגרימת נזק לוושט החל מהיצרות הוושט, כיבים, ועד לשינויים קדם-סרטניים ברפידת הוושט (תסמונת ברט). הרפלוקס יכול לנבוע ממגוון סיבות, בהן סוגר ושטי תחתון רפוי, בקע סרעפתי או הימצאותו של החיידק הליקובקטר פילורי. הפרעה זו מטרידה ופוגעת באיכות החיים של האדם, אך רק במקרים קיצוניים מאוד עלולה להגיע למצב של סכנת חיים.
אפידמיולוגיה.
בעולם המערבי מדובר בתופעה די שכיחה. בארצות הברית סובלים ממנה כחמישית מאוכלוסיית הבוגרים באופן כזה או אחר, החל מפעם בחודש וכלה בפעם ביום. נשים בהיריון מועדות ללקות בה באחוזים גבוהים יותר מאשר האוכלוסייה הרגילה, בשל הלחץ של העובר על הקיבה. כרבע מהנשים בהיריון סובלות מהפרעה זו מדי יום. גם אנשים בעלי משקל עודף מועדים ללקות ברפלוקס.
פתופיזיולוגיה.
חזרה של תוכן קיבה אל הוושט יכולה לנבוע ממגוון סיבות: הרפיה חולפת של הסוגר הוושטי התחתון, פגיעה במנגנון הבליעה, ריור נמוך אשר אופייני למעשנים, ירידה בפינוי הקיבה, בקע סרעפתי ואורח חיים הכולל צריכה של סוגי מזון מסוימים והשמנה. תוכן הקיבה, המכיל חומצה, אף שברוב האנשים אינו גורם לשינויים פתולוגיים בוושט, יכול לגרום לאודם והתכייבויות בחלק התחתון של הוושט.
ברמה מיקרוסקופית, ניתן לראות היפרפלזיה של אזור קרום הבסיס עד כדי כך שהוא מהווה 20% מעובי האפיתל, הארכה של פטמות שכבת הרירית המיוחדת ונוכחות אאוזינופילים ונויטרופילים באפיתל.
תסמינים.
באופן טיפוסי, מטופל עם רפלוקס קיבתי-ושטי יתלונן על צריבה מאחורי עצם החזה, במיוחד אחרי ארוחות ובשכיבה, אשר משתפרת עם נטילת סותרי חומצה. באופן לא טיפוסי, מטופל עם רפלוקס קיבתי-ושטי יכול להתייצג עם אסתמה, צרידות, תחושת גוש בגרון, כאבי אוזניים ולסתות, כאבים בחזה, דלקות חניכיים ושחיקת זגוגית השן, באשת ושיהוקים. סיבוך של הרפלוקס יכול לעורר קושי בליעה של מוצקים, שדווקא מפחית את הצרבות, כאב בחזה בזמן בליעה ודימומים.
הדמיה ובדיקות עזר.
במסגרת הבדיקות לאיתור סיבת ההפרעה נעשים צילום חזה וצילום בטן לאבחון בקע סרעפתי, וכן בדיקות שונות בוושט: צילום בריום, מנומטריה, בדיקת pH אמבולטורית, בדיקת ברנסטיין, ואסופאגוסקופיה (אנדוסקופיה של הוושט). הבדיקות הפולשניות מתבצעות על רקע תסמינים לא אופייניים, לפני ניתוח או בחשד לסיבוכים.
טיפול.
מטרת הטיפול ברפלוקס היא הפגת התסמינים, ריפוי הדלקת, מניעת הישנויות וסיבוכים ושיפור איכות חיים. האלגוריתם הטיפולי מבוסס על שינויים באורח החיים ובהרגלי האכילה ועל טיפול רחב היקף ההולך ופוחת. עם ההמלצות לשינוי אורח החיים נמנות הימנעות מאכילת מוצרים המגרים את הקיבה ליצור חומצה ומחלישים את הסוגר התחתון של הוושט כמו קפה, אלכוהול, שוקולד, מנטה ומזון עתיר שומנים, הפסקת עישון, הורדת משקל לאנשים בעלי משקל עודף, הימנעות מארוחות בשעתיים-שלוש שלפני השינה, פירוק ארוחות למנות קטנות יותר והגבהת הראש בכ-15 סנטימטרים בעת השינה.
בהיבט הטיפולי, סותרי חומצה, או טבליות נגד צרבת, הנמכרים ללא מרשם, עובדים מידית, אך נדרשת נטילה של טבליות רבות להקלה ארוכת טווח. אלה מיועדים לנטילה לאחר ארוחה ולפני השינה. כמו כן, ישנן תרופות המורידות את רמת החומציות של הקיבה, כמו מעכבי משאבות פרוטונים ומעכבי הקולטן ההיסטמיני H2, ותרופות שנועדו לגרום לשריר הסוגר התחתון להיסגר טוב יותר. במקרה של נוכחות הליקובקטר פילורי, ניתן טיפול משולש של שני סוגי אנטיביוטיקה ומעכבי משאבות פרוטונים. כאשר המטופלים אינם מגיבים לטיפול הפתרון הכירורגי הוא ניתוח לפרוסקופי למניעת רפלוקס (ניתוח על שם Nissen) שיוצר שסתום חדש בין הוושט לקיבה, בחלק העליון של הקיבה.
טיפול אלטרנטיבי נוסף הוא אכילת אוכל בריא שעוזר לעיכול כמו אוכמניות ופירות יער.
תת-תזונה
תת-תזונה הוא מונח כללי המתאר מצב בריאותי הנגרם כתוצאה מכך שהצריכה התזונתית אינה טובה ואינה מתאימה לצרכים התזונתיים של האדם. אדם עלול להיקלע לתת-תזונה בשל תפריט דל לאורך זמן, או בשל איכות ירודה של החומרים המזינים שהוא צורך, או משום שהמזון אינו מעוכל/נספג בגוף כתוצאה ממחלות מסוימות.
כמו כן, תת-תזונה עלולה להגרם מניצול לא תקין של הנוטריאנטים על ידי הגוף או מאיבוד של נוטריאנטים כתוצאה מהזעה מופרזת, דימום, שלשול או אי ספיקת כליות. תקופה ארוכה של תת-תזונה עלולה להוביל לרעב, מחלות וזיהומים.
נכון ליולי 2022, ישנם כ-862 מיליון אנשים בעולם הסובלים מתת-תזונה.
אנשים בסיכון לתת-תזונה.
כיוון שתת-תזונה נגרמת כתוצאה ממחסור במזון הדרוש לבריאות האדם, היא אחת מן התופעות האופייניות לעוני קיצוני בעולם השלישי. תת-תזונה היא גורם נפוץ לבעיות בהתפתחות הקוגניטיבית אצל ילדים באזורי העולם בהם קיים רעב המוני.
בדרך כלל מזונם של אנשים הסובלים מתת-תזונה אינו מכיל די קלוריות, או שחסרים בו מרכיבי חלבונים, ויטמינים, או מינרלים. התחלואה הנגרמת כתוצאה מתת-תזונה מכונה ברפואה בשם "מחלות חסר". צפדינה, מחלה אשר הפכה נדירה במאה ה-20, היא אחת הידועות במחלות החסר הנגרמת מתת-תזונה של ויטמין C.
על פי מחקרים שנערכו החל משנות האלפיים מתברר שתופעת תת-תזונה נפוצה אף במדינות מפותחות ועשירות, כיוון שבמקרים רבים הגוף אינו מקבל את אבות המזון הנחוצים לו.
על פי ד"וח בין-לאומי משנת 2017 שבדק את המצב התזונתי ב-129 מדינות, נמצא שאנשים ב-44% מהמדינות חווים בעת ובעונה אחת בעיות השמנה ותזונה בלתי מספקת.
צורות שונות של תת-תזונה.
הצורות הנפוצות של תת-תזונה הן חסר איזון בצריכת אנרגיה וחלבונים (אנגלית: protein-energy malnutrition, ראשי תיבות PEM) ותת-תזונה של מינרלים וויטמינים העלולה לגרום למחלות חסר ולהפריע לתפקודו התקין של הגוף.
כאשר החסר העיקרי הוא של חלבון, נקרא המצב קוושיורקור. לעומת זאת כאשר החסר התזונתי העיקרי הוא של אנרגיה, נקרא המצב מרזמוס (marasmus). קוושיורקור נפוץ במדינות עניות בהן עיקר המזון המסופק לילדים מורכב בעיקר מפחמימות ודל בחלבונים, כגון:אורז, תירס, בטטה. המאפיין העיקרי של התופעה הוא בצקות ובטן תפוחה, כשל התפתחותי ובעיות שונות בעור. במרזמוס לעומת זאת, יש ירידה גדולה במסת השומן והשריר, מראה "זקן", אפתיה, וטמפרטורה נמוכה מן התקין.
תזונה ענייה בברזל, יוד וויטמין A נפוצה מאוד ומהווה בעיה בולטת בבריאות הציבור. תת-תזונה עלולה לגרום לשורה ארוכה של בעיות בריאותיות, ביניהן: הפרעה בצמיחת הגוף, הפרעה בהתפתחות האינטליגנציה ויכולות קוגניטיביות, חולשה, דיכוי התפתחות רקמת השריר וכוח השריר, התפתחות בצקות ופגיעה בבריאות הכללית של האדם. ביטוי גופני נוסף, אך נדיר, של תת-תזונה הוא נקודות שחורות המופיעות על העור.
רעב עלול אף להשפיע על מצבו הנפשי של האדם ולגרום לנטייה מופחתת למנהיגות ולאסרטיביות, ירידה ביכולת החשיבה וקבלת החלטות, חוסר מרץ ונטייה למצבי רוח, חוסר מוטיבציה וחוסר ריכוז. לעיתים המונח משמש גם כתיאור כללי לתת-תזונה.
דרכי טיפול.
החזרה לתזונה תקינה היא תהליך איטי, שאורכו תלוי במשך הזמן של אי-האכילה ובדרגת הפגיעה בגוף כתוצאה מהיעדר המזון.
במהלך ההרעבה מתרחשים תהליכי הסתגלות של הגוף למצב החסר ולכן כאשר ההזנה מתחדשת מערכות הגוף לא יכולות להתמודד בבת אחת עם כמויות רגילות של מזון. השם הכללי להפרעות העלולות לנבוע מכך הוא תסמונת חידוש הזנה ותסמיניה הם: יתר לחץ דם, בצקות, אי ספיקת לב, סיבוכים נוירולוגיים ואף מוות.