פדיקור משמעו טיפול בכף רגל. בעוד שהמושג עשוי להתייחס לכל טיפול בכף הרגל, בפועל הכוונה לרוב לטיפוח וקוסמטיקה של כף הרגל המשפרים את מראה כף הרגל והציפורניים. המונח "פדיקור רפואי" אינו מקצוע אמיתי אלא מונח שיווקי. פדיקור כולל בדרך כלל ניקוי וגזירה של הציפורניים והסרת עודפי עור יבש מאזור הציפורניים ומעור סוליית כף הרגל. במהלך הפדיקור מושרת כף הרגל במים חמים ובסופו נמשחת כף הרגל בקרם לחות או בשמנים תוך כדי עיסויה. יש המוסיפים לטיפול מריחת לק ציפורניים שקוף, צבעוני או טיפולי (למילוי סדקים, מניעת שבירה וכדומה). לעיתים אף מעטרים את הציפורניים בציורים וב"אבני חן" מודבקות.
הרשות לרדיו ולטלוויזיה בטורקיה
הרשות לרדיו וטלוויזיה בטורקיה (טורקית Türkiye Radyo Televizyon Kurumu או TRT) הוקמה מכוח חוק ב-1964 והיא רשות השידור הממלכתית בטורקיה. הרשות ירשה את מקומו של "רדיו טורקיה" (Türkiye Radyoları), והחלה בשידורי טלוויזיה ב-1 במאי 1967. תחנות הרדיו והטלוויזיה של הרשות היו היחידים במדינה עד כניסתן של תחנות רדיו מסחריות לפעולה ב-1990, ותחנות טלוויזיה מסחריות החלו לפעול ב-1992. הנהלת הרשות שוכנת באנקרה ויש לה שמונה סניפים נוספים ברחבי המדינה. רוב תקציבה של הרשות מגיע מגביית אגרות וממס קנייה (70%), והיתר ממימון ממשלתי (20%) ומפרסום (10%).
ערוצי הטלוויזיה.
הרשות מפעילה חמישה ערוצי טלוויזיה בטורקיה עצמה:
במישור הבינלאומי מפעילה הרשות שני ערוצים (TRT İnt) ו-TRT-TÜRK הפונה למדינות דוברות שפות טורקיות.
שידורי הרדיו.
הרשות מפעילה הרשות 5 ערוצי רדיו ששידוריהם נקלטים ברחבי המדינה, ואת "רדיו קול טורקיה" ("Türkiye'nin Sesi Radyosu" או TSR, מילולית "רדיו קולה של טורקיה"), המשדר ב-27 שפות שונות.
הכתבה
הכתבה היא אמצעי להעברת מידע, כאשר אדם מקריא טקסט בקול בתיאום עם אדם אחר (או קבוצה) שמעביר את דבריו לכתב.
לשימוש בהכתבה יכולות להיות מספר סיבות:
בתחילת המאה ה-21 השימוש בהכתבה פוחת מסיבות שונות ובהן הפיכת ההקלדה למיומנות נפוצה ושיפור בטכנולוגיית זיהוי דיבור.
מבחן הכתבה.
מבחן הכתבה הוא בדיקת כתיב נכון בצורת מבחן. במסגרת ההכתבה ניתנות מספר מילים, לעיתים כאלו שנלמדו מראש, ומטרתו של הנבחן היא לאיית אותן בצורה תקנית. שגיאות כתיב גורמות להורדה של נקודות בהכתבה. לרוב נבחרות מילים שבהן יש פוטנציאל לשגיאות כתיב כך שההכתבה תהיה מאתגרת, במיוחד בגילאים מבוגרים יותר.
שיטות הניקוד בהכתבות מגוונות מאוד. לעיתים הציון ההתחלתי בחישוב הוא הניקוד המרבי (לרוב 100), ועל כל טעות מורד סכום קבוע מראש של נקודות. במקרים אחרים לכל מילה מוקצה ניקוד משלה, שבתוכו מחולקות הנקודות על כתיבת המילה: לעיתים בשיטת "הכל או כלום" שבה אם יש במילה שגיאת כתיב אין מקבלים אף נקודה על המילה ולעיתים בשיטה יחסית שבה ניתן לטעות רק חלק מהטעויות האפשריות ולקבל חלק מהנקודות. הדבר תלוי לרוב בהחלטה של המורה.
חוקרי לשון משתמשים לעיתים קרובות בהכתבות ככלי לבדיקת ההצלחה בכתיב של קבוצות שונות מבחינת כישרון ויכולת, מעמד סוציו-אקונומי, אתניות ו/או גיל בכתיבתן של מילים שונות. ממחקרים אלו מוסקות מסקנות לגבי הגורמים להצלחה או כישלון ברכישת הכתיב התקני והדרכים החינוכיות להקנות אותו. לעיתים החוקרים מעדיפים להשתמש במילות תפל כדי לבודד את הגורמים הלשוניים.
מנהג הפופולרי בעיקר בארצות הברית הוא תחרות איות, שבה אנשים מתחרים זה נגד זה בכתיבת מילים. בארצות הברית קיימת אף תחרות איות ארצית שמתקיימת מדי שנה.
סכינה
אסקישהיר
אסקישהיר (בטורקית: Eskişehir; מילולית: "העיר העתיקה/הישנה") היא עיר בצפון-מערב טורקיה ובירת הנפה הקרויה על שמה. לעיר מעמד של עיר מטרופוליטנית (Büyükşehir - "עיר גדולה") ובשנת 2021 אוכלוסייתה נאמדה ב-898,369 תושבים. העיר שוכנת בליבו של אזור מעיינות חמים.
היסטוריה.
יישוב פריגי נוסד כ-10 ק"מ דרומית-מערבית למרכז הנוכחי של העיר בשנת 1000 לפנה"ס לערך. העיר נודעה לאחר מכן בשמה היווני "Δορύλαιον" (דורילאון) ובתקופה הרומית נקראה "דורילאום" (Dorylaeum). הנצרות הגיעה לעיר לאחר שלטונו של הקיסר הביזנטי קונסטנטינוס במאה ה-4. היא נשלטה על ידי הביזנטים, הסלג'וקים, סולטנות רום, וב-1289 באה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית.
העיר החלה להתפתח במהירות עם חיבורה למסילת הרכבת ב-1890 ועם הקמת מפעל לייצור רכבות ב-1894. עד היום ממוקמים מפעלי "תעשיות מנועים וקטרים לטורקיה" (Türkiye Lokomotif ve Motor Sanayi, TÜLOMSAŞ) באסקישהיר. במלחמת יוון–טורקיה הגיע הצבא היווני עד סמוך לעיר בדצמבר 1920 ואיים על אנקרה, מרכזה של באותה עת. באינני הסמוכה לעיר התרחש גם המהפך במלחמה כאשר האספה הלאומית הגדולה של טורקיה הצליחה להתארגן ולנצח את היוונים בשני קרבות אינני.
הבסיס הראשון של חיל האוויר הטורקי צמוד לעיר ממזרח ובעת המלחמה הקרה הוא שימש כאחד מבסיסי האוויר החשובים של נאט"ו. ב-20 בפברואר 1956 פקדה את העיר רעידת אדמה בעוצמה של 6 בסולם ריכטר. 19 בני אדם נפצעו אך למעלה מ-13,000 בניינים ניזוקו.
העיר כיום.
כיום מהווה אסקישהיר מרכז תעשייתי ומסחרי חשוב. מעבר לתעשיית הרכבות הפועלת בה, מיוצרים בה מנועים למטוסים, כלי רכב, ציוד חקלאי, טקסטיל וסוכר, ויש בה תעשיות כימיקלים ומוצרים לבנייה. עוד ידועה העיר בייצור מקטרות מאבן קלה ונקבובית המכונה "מירשאום" (meerschaum מגרמנית "קצף-ים" בטורקית Lületaşı; שם מקובל נוסף למינרל ספיוליט), ענף הקיים בה מאז תחילת המאה ה-18.
העיר שוכנת על קו הרכבת המהיר המוביל מאנקרה לאיסטנבול. בשנת 2004 נחנכה בעיר רכבת קלה בשם EsTram ובה שני קווים באורך כולל של 15 ק"מ שלאורכם 26 תחנות. בשנת 2006 הסיעה המערכת כ-28 מיליון נוסעים.
באסקישהיר פועלות שתי אוניברסיטאות - אוניברסיטת אנאדולו שהוקמה בשנת 1982 ובה כ-24,200 תלמידים, ואוניברסיטת עות'מאן הראשון באסקישהיר (Eskişehir Osmangazi Üniversitesi) שהוקמה ב-1993 ובה כ-13,000 תלמידים.
Back in Black
Back in Black הוא אלבומם השביעי של להקת ההארד רוק AC/DC שיצא ב-25 ביולי 1980.
האלבום הוא האלבום השני הנמכר ביותר בעולם והאלבום הנמכר ביותר בעולם שנעשה על ידי הלהקה.
בשנת 2020, האלבום דורג על ידי מגזין הרולינג סטון במקום ה-84 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים.
הפקה.
Back in Black הוא אלבומם הראשון של AC/DC שהוקלט ללא הזמר הראשי רונלד בון סקוט שמת ב-19 בפברואר 1980. הלהקה התאוששה בתוך זמן קצר, צירפה אליה את הזמר בריאן ג'ונסון ובחודש אפריל נסעו להקליט את האלבום באולפני קומפאס פויינט בנסאו, בירת איי הבהאמה.
כ-49 מיליון עותקים מהאלבום נמכרו ברחבי העולם, 22 מיליון מהם בארצות הברית לבדה, והוא האלבום הרביעי הנמכר ביותר בארצות הברית.
בשנת 2003 בחר אותו מגזין הרולינג סטון במקום ה-73 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים, ובמקום ה-26 ברשימת האלבומים הגדולים של שנות ה-80.
לאלבום יצאו חמישה סינגלים: Hells bells; You Shook Me All Night Long הבולט בשימוש בפעמון במהלך הנגינה וההופעות; Back in Black, אשר נכתב והולחן על ידי אנגוס יאנג ומלקולם יאנג והוא נכתב על חזרתו של אנגוס לנגן על גיטרה אחרי מות הסולן הקודם של AC/DC, בון סקוט; Shoot to Thrill ו-Rock and Roll Ain't Noise Pollution.
ז'ק מונו
ז'אק מונוד
הומור יהודי
אוריאל טל
אוריאל טל (23 בדצמבר 1926 - 6 ביוני 1984) היה פרופסור להיסטוריה יהודית של העת החדשה באוניברסיטת תל אביב.
חייו ופועלו.
אוריאל טל נולד בווינה, השלים את חוק לימודיו באוניברסיטה העברית, עבודת הדוקטורט שלו הוגשה בשנת 1963 ונושאה היה: "האנטישמיות ברייך הגרמני השני 1870-1914." הוא הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית ובשנת 1969 הועלה לדרגת מרצה בכיר. בשנת 1973 התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב בהמשך כיהן כמופקד הקתדרה לתולדות עם ישראל בזמננו ע"ש יעקב ושושנה שרייבר ושימש כעמית מחקר במרכז ללימודים עבריים מתקדמים שבאוקספורד ובאוניברסיטאות שונות בארצות הברית. התאבד בביתו בהרצליה.
מחקרו.
תחום מחקרו העיקרי של אוריאל טל היה ההיסטוריה האינטלקטואלית. בכך מיזג למיקשה אחת ידע נרחב במחשבה היהודית ובפילוסופיה הכללית, ופסע בשבילו של הזרם הנאו-קנטיאני שבה.
אוריאל טל עסק בתחומים מגוונים: דברי ימי המחשבה האירופית בכלל והגרמנית בפרט; ההיסטוריה החברתית, התרבותית והאינטלקטואלית של גרמניה, בייחוד יהדות גרמניה בתקופה הויהלמינית; יהודי ארצות הברית על הפלגים התנועתיים השונים בהם והזרמים הרעיוניים המבעבעים בקרבם; הקונפליקט היהודי-נוצרי בעידן המודרנה; ההיסטוריה האינטלקטואלית של מדינת ישראל.
אוריאל טל כתב ספר חשוב הנסוב על יהדות ונצרות בגרמניה תחת הכותר יהדות ונצרות ב"רייך השני": (1870-1914): תהליכים היסטוריים בדרך לטוטאליטריות, והניח מסד וטפחות להבנת התקופה. הספר מתחקה אחר מערכת היחסים בין העם הגרמני על רבדיו החברתיים והפוליטיים השונים כלפי היהודים בתקופה הוילהלמינית. טל קובע שאת הלאומנות המודרנית קיבלו הן התנועה השמרנית וכן התנועה הליברלית בגרמניה. הוא מניח רגליים לסברה כי היהודים מעולם לא התקבלו על ידי הגרמנים כבני עמם וכי היה זה יותר בגדר משאלת לב של היהודים עצמם מאשר אספקלריה של המציאות. הספר חושף את הסיבתיות שעמדה ביסוד הנאציזם והשואה בתקופה מאוחרת יותר.