עד שלטון בית הבסבורג ב-1775 כחלק שלטון לא היו גזרות נגד היהודים. ב-1782 גורשו 31 משפחות יהודיות שמנו 90 נפשות מתוך 50 המשפחות ו-203 הנפשות שחיו אז בעיר בעקבות הוראת הגנרל אנזנברג לגרש את כל היהודים שהגיעו לבוקובינה מ-1769 ולא שילמו מס שנתי לשלטונות. ב-1802 נסגרו כל מפעלי ייצור המשקאות החריפים של היהודים משום שהצלחתם פגעה במפעלים הנוצריים המקבילים, כשהתואנה הייתה שליהודים לא היו האישורים הנדרשים להפעלת המפעלים. הגזרה פגעה קשות בקהילה היהודית שרוב חבריה התפרנסו מייצור ושיווק משקאות חריפים. ובנוסף גם הוטלו מיסים כבדים על יהודי בוקובינה.
לאחר אביב העמים ב-1848 עמים רבים קיבלו עצמאות מכובשיהם, והיהודים קיבלו שוויון זכויות. היחס החיובי ליהודים גבר ביתר שאת מ-1867 עם שלטון פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה-הונגריה שנשאר בתודעה הקיבוצית כאוהד היהודים, והקהילה היהודית שגשגה והתפתחה במהירות. ב-1880 מנתה הקהילה היהודית סוצ'אבה 3,750 נפשות מתוך 10,104 תושבים (37.1%). באותה תקופה רוב בתי מרכז העיר היו בבעלות יהודית, ושם אחד הרחובות הראשיים היה "רחוב היהודי" (Judengasse), שם שנשמר בפי התושבים עד גירוש היהודים ב-1941. ב-1914 הגיע מספר היהודים לשיא של 8,000 נפשות. ב-1930 מספר התושבים היהודיים היה 3,522 שהיוו כחמישית מהאוכלוסייה הכללית.
השלטון הרומני לאחר מלחמת העולם הראשונה היה אנטישמי, אך בעקבות חוזה ורסאי נכפה על רומניה משטר דמוקרטי והרומנים נאלצו לכבד את זכויות היהודים. עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה פרצה החוצה האנטישמיות שרווחה בציבור ובשלטון והחלו הסתה אנטי יהודית וגזרות ורדיפות שהוחמרו כל הזמן. הגזרות הקשות גרמו שרבים ירצו לעלות לארץ, אך כיוון שהוגבל מספר אישורי העלייה (סרטיפיקט) שהעניק שלטון המנדט הבריטי, רבים לא הצליחו לעלות. בזמן מלחמת העולם השנייה הגיעה רדיפת היהודים לשיא והתרבו הרציחות. בי"ז בתשרי תש"ב (8 באוקטובר 1941) הוקם גיטו, ובשלושת הימים שאחרי גורשו כל יהודי סוצ'אבה ובאלצ'יאנה הקרובה לטרנסניסטריה.
בסוצ'אבה כיהנו ופעלו רבנים חשובים, וביניהם נמנים: הרב שלום מוסקוביץ' (או מוסקוביץ') שהיה הרב בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 והתפרסם כ'האדמו"ר משוץ' או "הרבי משוץ" ובערוב ימיו היה הרבי משוץ-לונדון, הרב משה חיים לאו (אביו של הרב ישראל מאיר לאו), הרב משולם ראטה, והרב זאב וולף הלוי טירנואר (חותנו של ר' אהרן יחיאל לייפר, האדמו"ר מנדבורנה-צפת ובן ר' דוד מבאניה) שכיהנו כרבני העיר; אדמו"רי החצר החסידית שוץ-ויז'ניץ: ר' משה הגר (נכד ר' מנחם מנדל הגר שייסד את חסידות ויז'ניץ והיה נכדו של ר' מנחם מנדל מקוסוב שייסד את השושלת) ובנו ר' חיים שהנהיג את החצר אחריו, כשמרכז פעילותם היה בבית הכנסת גמילות חסדים; והרב יעקב מוסקוביץ (או מוסקוביץ'), נין לר' מאיר מפרמישלאן שהיה מגדולי בעלי המופת בחסידות, שניהל חצר עם בית-מדרש גדול שבו עסקו בתורה תלמידי חכמים רבים והיה מלא בתפילות. סבתו מרים-חיה, בתו של ר' מאיר מפרמישלאן שקיבלה בירושה מאביה את מקלו, חיה בעיר והייתה ידועה כבעלת מופת בזכות עצמה. היא ביקשה שלאחר מותה יניחו את המקל של אביה בקברה להגנה על העיר, ובמלחמת העולם הראשונה כל העיירות בסביבה נשרפו למעט סוצ'אבה שנותרה שלמה. היא נפטרה בכ"ה באדר תרס"ג (1903) ומעל קברה הוקם אוהל מפואר בבית העלמין הישן שהיה עוד פעיל אז. בנוסף, בז' באדר תרמ"ז, נולד בעיר הרב יהודה מאיר שפירא (בן דודו של הרב משה חיים לאו), ראש ישיבת חכמי לובלין, ויוזם לימוד הדף היומי.
לאחר השואה מספר התושבים היהודים הגיע ל-6,000 בעקבות חזרתם של יהודים לעיר והגעתם של אחרים שגרו במקומות אחרים לפני המלחמה כמו מצפון בוקובינה ומצ'רנוביץ. השלטון היה אז קומוניסטי אך עד 1949 הקומוניסטים לא רדפו את הדת ואת הציונות. כך הג'וינט היה יכול לעזור בשיפוץ בית הכנסת הגדול בנוסף לשיפוץ בית העלמין ועזרה במזון ולבוש, וכך יכולה הייתה להתקיים פעילות ציונית ורבים עלו לארץ. לאחר הקמת המדינה נפתחו שערי רומניה ורובם ככולם של יהודי העיר הגישו בקשות לעלייה לישראל, למעט חלק מתומכי המשטר הקומוניסטי החדש.
במרץ 1949 (תש"י) השלטונות אסרו את הפעילות הציונית. למרות זאת היו גלי עלייה בנקודות זמן שבהם התירו השלטונות לעלות כמו בתחילת שנות ה-50, בשנות ה-70 ושנות ה-80. אך יהודים שהגישו בקשות לעלות בזמנים אחרים כמו בתחילת תשי"ד (סוף 1953) פוטרו מעבודתם או סולקו מלימודיהם באוניברסיטה. בסוף שנות ה-70 היו 600–700 יהודים בעיר והיום הם מונים עשרות בודדות. היו יהודים לא מעטים שהיגרו למדינות המערב באירופה וצפון אמריקה.
עשרה בתי כנסת פעלו בסוצ'אבה. הראשון הוא בית הכנסת הגדול שהוקם במאה ה-18 ונשרף ב-1771, ואת אבן הפינה של המבנה החדש הניח ר' חיים טירר. היום עומד על תילו רק "בית הכנסת גמילות חסדים" שהיה השני שהוקם (בתר"ל, 1870). מבית הכנסת הגדול נותרו רק קירות.שלושה בתי קברות יהודים ידועים בסוצ'אבה בית העלמין העתיק הוקם כבר בראשית המאה ה-14 על פי כתובות על המצבות העתיקות. בית העלמין הישן לא נצא בשימוש מסוף המאה ה-19, והיהודים קברו את מתיהם בבית העלמין החדש יותר שהוקם ב-1892.
בשנת 2021 ראו אור שני כרכים של הספר "היה פעם בסוצ'אבה-בוקובינה". הספר הוא לקט של זכרונות של 56 יהודים ילידי סוצ'אבה. העורכת והמפיקה היא ד"ר לילי (וינטראוב) פאוקר, ילידת סוצ'אבה ותושבת קריית מוצקין. הפרקים כתובים בעברית, באנגלית וברומנית. היוזם לכתיבתם של הסיפורים שההורים סיפרו לכותבים היה של פול ליינבורד. הסופר נורמן מאנה הוסיף ערך על יהדות רומניה.
אירועים.
בשנה זו נקבע לוח שנה עברי קבוע על ידי הלל נשיאה (המכונה "הלל השני"), מצאצאי רבי יהודה הנשיא, את חשבונות לוח השנה העברי כפי שהוא מקובל עד לימינו. מאז לא נוהגים לקדש ראשי חדשים לפי ראיית הירח אלא לפי חשבונותיו של הלל. כמו כן בוטל עיבור השנה לפי מציאת האביב בארץ ישראל והחלו לעבר שנים לפי מחזור של 19 שנים.
אין לנו עדות ישירה על תקנתו של הלל נשיאה, ואנו לומדים על העניין רק ממקורות מאוחרים: החיבור "ספר העיבור", מאת ר' אברהם בר חייא הנשיא, שנכתב במאה ה-12 לספירה, ומאזכור בחיבורו של הרמב"ן "ספר הזכות". מקורות אלה מזכירים תאריך המקביל לשנת 359 לספירת הנוצרים, אולם לאור העובדה שאין אזכורים מוקדמים יותר לתקנה, נראה שכללי הלוח היו ידועים רק לקבוצה מצומצמת של חכמים.
בית הדין הארצי לעבודה
אליעזר וולדינברג
אליעזר וולדנברג
קרקירה
חמשת עמודי האיסלאם
תנועות מרכזיות
בפונולוגיה, תנועות מרכזיות הן תנועות המופקות כאשר הלשון נמצאת במרכז חלל הפה בין גב הפה לפתח הפה.
תנועות מרכזיות בעברית המדוברת.
פתח וקמץ גדול מייצגים תנועה מרכזית, פתוחה, בלתי-מעוגלת.
נקודה איזואלקטרית
בביוכימיה ובכימיה אנליטית, הנקודה האיזואלקטרית (pI, קיצור באנגלית של Point Isoelectric) של מולקולה היא ערך ה-pH בו נטו המטען של המולקולה הוא אפס אבל היא טעונה במטענים נקודתיים מהקבוצות הפונקציונליות השונות. המונח מתייחס בדרך-כלל לחלבונים.
חומצות האמינו, המרכיבות את החלבונים, עשויות להיות בעלות מטען חשמלי. ישנן מספר קבוצות פונקציונליות המופיעות בחומצות האמינו אשר עשויות לקבל מטען חשמלי:
קיימות 7 חומצות אמינו בעלות שיירים מסוג זה, העשויים לקבל מטען חשמלי:
איבוד וקליטת אטומי המימן תלויים באופן הדוק ברמת החומציות (ה-pH) בסביבה בה נמצאת חומצת האמינו. בסביבה חומצית קיים עודף של יוני מימן, והם מגיבים עם מולקולות המים ליצירת יוני הידרוניום, +H3O. יוני ההידרוניום אינם יציבים ונוטים למסור את יון המימן שלהם לכל מולקולה ה"מוכנה" לקבלו. לפיכך, בסביבה חומצית, קיים סיכוי גבוה שקבוצות הקרבוקסיל של חומצות האמינו יכילו אטום מימן (כלומר, יופיעו בצורה הנייטרלית COOH ללא מטען חשמלי), ושקבוצות האמין, ההידרוקסיל והסולפהידריל יכילו אף הן אטום מימן עודף ויופיעו בצורתן החיובית, +NH3 לדוגמה.
בסביבה בסיסית, לעומת זאת, קיים עודף של יוני הידרוקסיד (-OH). יונים אלו מושכים אליהם בחוזקה יוני מימן. לפיכך, בסביבה בסיסית, קיים סיכוי גבוה שקבוצות הקרבוקסיל של חומצות האמינו יאבדו אטום מימן (כלומר, יופיעו עם מטען שלילי -COO), ושקבוצות האמין, ההידרוקסיל והסולפהידריל יאבדו אף הן אטום מימן אחד ויופיעו בצורתן הנייטרלית, NH2 לדוגמה.
כדי לחשב את המטען הכולל של חומצת אמינו יש לחבר את סך המטענים הקיימים בה ב-pH מסוים. לדוגמה, ברמת pH של 12 חומצה אספרטית מאבדת יוני מימן מכל הקבוצות האפשריות. ב-pH זה, אם כן, קבוצת הקרבוקסיל שלה שלילית, קבוצת האמין נייטרלית ושייר הקרבורסיל שלילי אף הוא. המטען הכולל של חומצה אספרטית ברמת pH של 12 הוא, לפיכך, 2-.
חישוב הנקודה האיזואלקטרית.
על מנת לחשב את הנקודה האיזואלקטרית נעשה ממוצע על ערכי ה־pKa של החומר.
תחילה נבדוק באיזה pH לפפטיד יש מטען -1 ובאיזה pH לפפטיד יש מטען +1.
בחישוב ה pI ניקח את הpKa בהם המטען מתחלף מחיובי לשלילי. לדוגמה:
עבור ליזין
formula_1
מיקוד איזואלקטרי.