חשיבותו של ביי מובהקת על ידי העובדה כי ניתנה לו רשות, ייתכן על ידי סתי השני, אך ככל הנראה על ידי סיפתח, לבנות קבר משלו בעמק המלכים במצרים (KV13). קברו הוקם בבירור כחלק משלישייה של קברים, כולל זה של הפרעה סיפתח והמלכה טאוסרט זו הייתה פריבילגיה חסרת תקדים, שכדומה לעיתים רחוקות הוענקה לפקידים, על אחת כמה וכמה זרים (אם כי התרחשו חריגים קודמים, כמו זו של יויה). יכול להיות שהקבר הוענק לביי הוענק הקבר הזה מכיוון שהיה קרוב לאמו של סיפתח, פילגש כנענית של סתי השני.
בעבר היסטוריונים זיהו את ביי כדמות איזרו מנהיג זר מקומי ששלט בסוף השושלת ה-19 וניסה להפוך עצמו לפרעה אך גורש לבסוף בידי סת נ אחת' אבי השושלת ה-20. בשנת 2000 פרסם פייר גרנדה על תגלית חדשה של אוסטרקון בו נכתב כי ביי הוצאה להורג לקראת שנתו החמישית של סיפתח. עדות זו סותרת את זיהויו עם איזרו שכנראה היה זר אחר שניסה להשתלט על הממלכה.
ישראל קנוהל, מזהה את בייה עם יוסף המקראי כאשר הוא רואה חפיפה בין העדויות הארכאולוגיות והסיפור במקראי. ביי כמו יוסף הם נתינים זרים במצריים שהגיעו מאזור כנען או סביבתה בתקופה של רעב גדול. שניהם הגיעו לדרגה רמה מאוד בשלטון, מקרה כמעט חסר תקדים לאדם זר במצריים. שמו של ביי במכתבים מאוגרית הוא בייה, כלומר ב (עזרת) ייה (השם). מבחינה כרונולוגית ביי מאחר את התאריך המקובל לירידת בני ישראל למצריים, אך קנוהל פותר זאת בכך שלדעתו עדויות מראות שבני ישראל שהו במצרים 40 שנה ולא ארבע מאות שנה לפי המקרא ויצאו ממצריים ביחד עם צבאו המובס של איזרו.
קורפוס המילואים הראשון (האימפריה הגרמנית)
קורפוס המילואים הראשון (בגרמנית: I. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.
היסטוריה.
הקורפוס הוקם ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול בתחילת מלחמת העולם הראשונה ונועד להוות יחידת גיבוי לקורפוס ה-1. כמפקדו הראשון מונה אוטו פון בלו, והיחידות בו היו פחות איכותיות מאשר בקורפוסים הסדירים, והוא הוצב באזור קניגסברג. ב-20 באוגוסט 1914 לחם הקורפוס באגף הימני של הארמייה השמינית מול צבא האימפריה הרוסית בקרב גומבינן במסגרת החזית המזרחית. בהמשך לחם הקורפוס בקרב טננברג, ובנובמבר 1914 הוא לחם כחלק מהארמייה התשיעית במהלך הקרב על הוויסלה. הקורפוס השתתף במתקפת גורליצה-טרנוב, ובספטמבר 1916 הועבר לרומניה, שם לחם כחלק מהארמייה האוסטרית הראשונה. עם סיום המלחמה ברומניה הועבר הקורפוס לחזית המערבית, שם לחם במהלך מתקפת האביב כחלק מהארמייה ה-18. לאחר מכן לחם הקורפוס במתקפת מאה הימים כחלק מהארמייה השלישית, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס.
ממותה רומנוס
ממותה רומנוס (שם מדעי: Mammuthus rumanus) היא מין של ממותה, אשר התקיימה באירופה של סוף הפליוקן לפני 3.5–2.6 מיליון שנה. המאובנים שלה נמצאו במספר אזורים מבריטניה עד רומניה, אך בעיקר במזרח אירופה. היא הוגדרה ב-1924 וקיבלה את שמה על שם התגלותה ברומניה.
אבולוציה.
לא ידוע הרבה על מקורות הממותה אך היא שייכת למינים המוקדמים יותר של הסוג, קרובה לשני המינים האפריקאים: ממותה אפריקנית וממותה דרום אפריקנית. היא נחשבת לאחת הראשונות מהממותות שהגיעו לאירואסיה ונראה שהיגרה דרך הלבנט מאפריקה.
מאובניה מרמזים על כך שהייתה קטנה יחסית ואולי הייתה מאבותיה של הממותה הגמדית: ממותת כרתים גמדית ושל ממותות נוספות שחיו באירופה ובמזרח התיכון.
לקסוס RC
לקסוס RC (ביפנית: レクサス・RC, באנגלית: Lexus RC) היא מכונית ספורט מפוארת בתצורת קופה מתוצרת חטיבת רכבי היוקרה לקסוס, בבעלות יצרנית הרכב היפנית טויוטה אשר מיוצרת מאוקטובר 2014.
במשטרת דובאי.
דגם "לקסוס RC" מופעל כ-ניידת משטרה במשטרת דובאי.
אלן מאלרי
אלן פטריק מאלרי (; נולד ב-23 בנובמבר 1941 בלונדון) הוא כדורגלן ומאמן עבר אנגלי, ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
מאלרי רשם קריירה ענפה במדיהן של פולהאם ושל טוטנהאם הוטספר בשנות ה-60 וה-70. עם טוטנהאם זכה מאלרי, בין היתר, בגביע אופ"א (כבש בגומלין בשלב הגמר) ובגביע ה-FA. מאלרי ייצג את נבחרת אנגליה, בין היתר, בטורנירי יורו 1968 ומונדיאל 1970, ובסך הכול רשם 35 הופעות ושער בודד במדי הנבחרת. ב-1968 היה מאלרי לשחקן הראשון בתולדות נבחרת אנגליה המורחק בכרטיס אדום.
לאחר פרישתו פנה לקריירת אימון, רובה ככולה באנגליה. בהמשך שימש כפרשן ברשת סקיי ספורטס.
קריירת משחק.
מאלרי החל את דרכו בקבוצה הבוגרת של פולהאם בעונת בליגת המשנה, תחת המאמן בדפורד ג'זארד, שחקן העבר של המועדון שהחל את קריירת האימון שלו בקבוצה באותה העונה. כבר באותה העונה ערך מאלרי 14 הופעות ליגה, וסייע לקבוצתו לסיים במקום השני בטבלה, המוביל אל הליגה הבכירה. בחמש העונות הבאות, כולן תחת ג'זארד, הפך מאלרי לשחקן מפתח בפולהאם, עם למעלה משלושים הופעות בכל עונה. בעונת 1961/1962 כבש שישה שערי ליגה בארבעים הופעות, שסייעו לקבוצתו לשרוד בליגה הבכירה בפער נקודה בלבד מהקו האדום.
בסך הכול, נמשכה הקדנציה הראשונה של מאלרי בפולהאם קרוב לשש עונות, ובמהלכן כבש 13 שערי ליגה ב-199 הופעות.
במרץ 1964, חודשים ספורים לתום עונת 1963/1964, הצטרף מאלרי לטוטנהאם הוטספר של המאמן ביל ניקולסון תמורת כ-72,500 ליש"ט. הוא השתלב במהירות בהרכב הקבוצה ועד לתום העונה כבש שער ליגה אחד בתשע הופעות, וסייע לקבוצה לסיים במקום הרביעי בטבלה. עונה לאחר מכן כבר שותף בכל 42 משחקי הליגה של קבוצתו וכבש שני שערים. הוא היה לשחקן מפתח לאורך כל תקופתו בקבוצה, כאשר בכל שבע העונות המלאות בהן שיחק בה, ערך לפחות 39 הופעות ליגה בכל עונה (בשש מהן רשם ארבעים הופעות ומעלה). את התואר הראשון שלו בקריירה השיג מאלרי בעונת 1966/1967, כאשר טוטנהאם הניפה את גביע ה-FA. מאלרי פתח בהרכב קבוצתו בניצחון 1–2 על צ'לסי במשחק הגמר. באותה העונה אף סיים עם קבוצתו במקום השלישי בליגה.
בעונת 1970/1971 הוביל מאלרי את טוטנהאם כקפטן לזכייה בגביע הפוטבול ליג, עם ניצחון 0–2 בגמר על אסטון וילה. באותה העונה סיימה הקבוצה במקום השלישי בטבלה פעם נוספת, ובזכות כך העפילה לעונת הבכורה של המעפל החדש והשני בחשיבותו באירופה, גביע אופ"א. מאלרי היה שותף לזכייה של הקבוצה בגביע אופ"א הראשון בהיסטוריה בעונת , כאשר כבר במשחקה הראשון של טוטנהאם במפעל כבש מאלרי צמד בניצחון החוץ 1–6 על קפלוויק (15-1 בסיכום). טוטנהאם התקדמה במפעל תוך שהיא מדיחה בין היתר את נאנט, ראפיד בוקרשט ומילאן שנכנעה לה בחצי הגמר. אל גמר המפעל העפילו שתי נציגות אנגליה, וולברהמפטון וונדררס וטוטנהאם. במשחק הראשון בחוץ ניצחה טוטנהאם 1–2, ובגומלין כבש מאלרי בנגיחה בדקה ה-29 את השער שקבע 0–1 לטוטנהאם. וולבס איזנה אך לא הצליחה להשלים מהפך, ובסיום שוויון 1-1 וניצחון 2–3 לטוטנהאם בסיכום שני המפגשים. בכך, היה מאלרי היה לקפטן הראשון של זוכת גביע אופ"א.
לאחר הזכייה בגביע אופ"א חזר מאלרי לפולהאם, וסיים את דרכו בטוטנהאם עם 25 שערי ליגה ב-312 הופעות. הוא שיחק במדי פולהאם ארבע עונות בליגת המשנה, וכבש במדיה 24 שערי ליגה ב-165 הופעות, שהעלו את מניינו המצטבר ל-364 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן כבש 37 שערים. אחד מרגעיו הזכורים בקדנציה השנייה בפולהאם היה ב-26 בינואר 1974, במהלך משחק מול לסטר סיטי במסגרת הגביע האנגלי לעונת . מאלרי כבש בבעיטת יעף מחוץ לרחבה אל החיבורים, שער מרהיב שזיכה אותו בתואר שער העונה של ה-BBC. על אף ששיחק בליגה השנייה ולא הגיע להישגים או למאבקי הצמרת עם פולהאם, זכה מאלרי בתואר כדורגלן השנה בליגה האנגלית מטעם התאחדות עיתונאי הכדורגל לשנת 1975.
לאחר קדנציה קצרה בדרבן סיטי ב-1976, פרש ממשחק פעיל בגיל 35.
נבחרת אנגליה.
מעברו של מאלרי לטוטנהאם העניק לו חשיפה ברמות הגבוהות באנגליה והקנה לו מקום בנבחרת אנגליה של המאמן אלף רמזי. את הופעת הבכורה שלו ערך מאלרי במשחק ידידות מול ב-9 בדצמבר 1964, שהסתיים בשוויון 1-1. עם זאת, הופעתו הבאה בנבחרת הייתה רק כשנתיים וחצי מאוחר יותר, והוא נותר מחוץ לתוכניות של רמזי לקראת מונדיאל 1966 הביתי בו זכתה אנגליה בתואר.
מאלרי חזר לנבחרת במאי 1967 והיה שותף להעפלתה של אנגליה ממוקדמות יורו 1968, לטורניר היורו הראשון בתולדותיה. הוא רשם שלוש הופעות בשלב הבתים, וכן פתח בצמד משחקי הפלייאוף מול . מאלרי זומן על ידי רמזי לסגל אנגליה לקראת טורניר הגמר. אנגליה פתחה את הטורניר בחצי הגמר מול , ונכנעה לשער של דראגן דז'איץ' בדקה ה-86. שלוש דקות לאחר מכן היה מאלרי למורחק הראשון בתולדות נבחרת אנגליה, במשחקה הבינלאומי ה-424. המשחק התנהל באווירה אגרסיבית, והיה רווי עבירות גסות מצד שתי הקבוצות. בדקה ה-89, לאחר עבירה גסה מאחור של דובריווי טריביץ', הסתובב אליו מאלרי והשיב לו בבעיטה. השופט הספרדי היה קרוב ושלף למאלרי כרטיס אדום ישיר. ללא מאלרי, גברה אנגליה 0–2 על וסיימה במקום השלישי בטורניר.