מנחם גפן נולד בשם מנחם ויינברג בקריית חיים, חיפה בשנת 1930. בנעוריו התגייס לפלמ"ח. במהלך מלחמת העצמאות נפצע בקרבות מלכיה. לאחר המלחמה החל ללמוד ב"בצלאל החדש" בירושלים. לפרנסתו עסק בציור קריקטורות עבור עיתונים שונים כגון "דבר השבוע" וכתיבה ואיור בעיתון "במחנה". בנוסף עסק גם בעיצוב גרפי.
ציוריו המוקדמים התקרבו אל ה"ריאליזם החברתי", שאפיין אמנים כיוסי שטרן, גרשון קניספל ואחרים. בשנת 1957 הציג לראשונה תערוכת יחיד.
אשתו הראשונה הייתה שוש פז (שושנה פזי, לימים שושנה דודאי, ציירת ואומנית מכפר יחזקאל) ואשתו השנייה הייתה אישה בשם אביבה. בשנת 1959 נסע לפריז, צרפת, שם השתלם בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות. בפריז נישא לעדה, ישראלית שעבדה בשגרירות ישראל בפריז. בשנות ה-60 של המאה ה-20 עבר להתגורר בלונדון, אנגליה. בין השנים 1973–1976 היה נשוי לשחקנית דיאנה ריג. בשנת 1987 נישא לג'ודי, מומחית לשיווק ועיצוב.
בשנים 1978–1979 יצר את "מחזור החיים היהודיים" עבור פתיחת אולם "עמי אסיה" במוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע בניו יורק, ארצות הברית.
בשנת 1988 שב להתגורר בישראל. אך רק לזמן קצר בהמשיך העתיק את מקום מגוריו לצרפת, שם חי עם אשתו ג'ודי. גפן נפטר ב-12 בפברואר 2016.
צ'יז'ב
צ'יז'ב (בפולנית: Czyżew) היא עיר על גדת הנהר ברוק במחוז ויסוקומזובייצקי בפרובינציה פודלסיה בפולין.
היסטוריה.
שמו של היישוב מופיע במסמכים כנסייתיים משנת 1187, כרכושו של בעל תפקיד בכנסייה המקומית, ושוב במסמך משנת 1239. העיירה כנראה נהרסה במאה ה-13 אך יושבה מחדש בסוף המאה ה-14. במאה ה-16 הורכבה הרשות המקומית צ'יז'ב ממספר יישובים קטנים סמוכים, ששמם המשותף היה צ'יז'ב ושמותיהם הנפרדים הנוספים נבעו משמות מייסדיהם, בעליהם או המשפחות החשובות ורבות ההשפעה ביותר באזורו של כל אחד מהם.
בין השנים 1738 ל-1870 החזיקה העיר בזכויות עיר.
ב-1854 חובר היישוב למסילת הברזל שבין ורשה וסנט פטרסבורג. קו תחבורה זה תרם לפיתוחה של העיירה ומספר תושביה עלה ל-1,500, כמעט כולם יהודים. בסוף המאה ה-19 היו ביישוב כנסייה בנויה מלבנים, בית משפט מחוזי, בית ספר, בית כנסת וסניף דואר. בעת זו כבר היו בעיירה כ-2,300 תושבים, 94% מהם יהודים.
בספטמבר 1939 כבשו הגרמנים את צ'יז'ב במסגרת המערכה בפולין. באוקטובר 1939 הועברה העיירה לשליטת ברית המועצות במסגרת הנספח הסודי להסכם ריבנטרופ–מולוטוב. ביוני 1941 שבו הגרמנים וכבשו את צ'יז'ב, במהלך מבצע ברברוסה. היישוב נכבש על ידי הצבא האדום במחצית הראשונה של 1944 ונכלל בתחומי פולין לאחר תום מלחמת העולם השנייה.
בשנת 2011 הוכר היישוב שוב כעיר.
אתרים בעיירה.
בעיירה ניצבת כנסייה על שם ניקולאוס הקדוש, יעקב בן זבדי ואנה הקדושה, כנסייה שהוקמה במאה ה-15, וכן בית כנסת מהמאה ה-19, מספר וילות מעץ מהמאה ה-19, בית קברות לחללי מלחמת העולם הראשונה, בתי קברות נוספים וכן אתרים נוספים.
יהודים.
בשנות השלושים של המאה ה-20 חיו בצ'יז'ב כ-1,600 יהודים. בעיירה פעלו סניפים של טו"ז ושל "צנטוס". בעיירה פעל בית ספר לבנות מרשת "בית יעקב" וכן הייתה בה פעילות ציונית.
בתקופת הכיבוש הגרמני הקצר, בין ספטמבר לאוקטובר 1939, גויסו חלק מיהודי העיר לעבודות כפייה. כשעברה העיירה לשליטת ברית המועצות הלאימו הסובייטים עסקים של יהודים ופיזר את המפלגות הציוניות. פליטים יהודים רבים הגיעו לעיירה מאזורי פולין שסופחו לגרמניה הנאצית. רבים מהם המשיכו מזרחה לשטחי ברית המועצות, אך כאלפיים מהם נותרו בעיירה.
עם כיבושה מחדש של צ'יז'ב בידי הגרמנים, ביוני 1941, שבו הגרמנים וגייסו יהודים לעבודת כפייה. כמו כן שדדו מהם כספים ורכוש.
באוגוסט 1941 הובלו רוב היהודים שהיו בעיירה ליער סמוך ונרצחו שם - או בדרך לשם - בירי.
בין מאה למאתיים בעלי מקצוע שוכנו באזור שהיה גטו או מחנה עבודה בעיירה. ילדים שהתגנבו לגטו נתפסו ונורו למוות בבורות סמוכים.
בנובמבר 1942 הוסעו תושבי הגטו לזמברוב, שם רוכזו עשרות אלפי יהודים. מקום ריכוז זה חוסל בתחילת ינואר 1943 וכל תושביו נרצחו.
מעטים מיהודי צ'יז'ב שרדו.
קונסטנטינובו
תומס פיקטי
ביינוש פינקל
לארי ג'יליארד ג'וניור
לורנס ג'יליארד ג'וניור (אנגלית: Lawrence Gilliard Jr.; נולד ב-22 בספטמבר 1971) הוא שחקן אמריקאי. התפרסם בזכות הופעותיו בתפקיד דיאנג'לו ברקסדייל בסדרה "הסמויה", בתור בוב סטוקי בסדרה "המתים המהלכים" ובתור כריס אלסטון בסדרה "הצמד". הופיע כשחקן קולנוע בסרטים "נער המים", "ססיל בי. דימנטד", "כנופיות ניו יורק" ו"המכונאי".
ביוגרפיה.
ג'יליארד נולד בניו יורק סיטי ובגיל שבע עבר עם משפחתו לבולטימור, מרילנד. הוא למד מוזיקה קלאסית ב"בית ספר בולטימור לאומנויות" לצידם של הראפר טופאק שאקור ולצידה של השחקנית ג'יידה פינקט סמית' . לאחר מכן, למד בית הספר ג'וליארד, ובאקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה ובסטודיו למשחק של סטלה אדלר.
קריירה.
ג'יליארד התגלה לראשונה בהיותו בן 20 בדרמת הפשע העצמאית "משפחה במלכוד" של מאטי ריץ' בתפקיד הצעיר דניס בראון. ב-1998 שיחק בקומדיה של פרנק קורצ'י "נער המים" בתפקיד שחקן הפוטבול דרק וואלאס. בשנת 2000 הופיע במותחן הפשע הקומי "ססיל בי. דימנטד" בתפקיד הבמאי האומנותי לואיס.
בשנת 2002 שיחק ג'יליארד בעונה הראשונה של סדרת הפשע "הסמויה" בתפקיד סוחר הסמים דיאנג'לו ברקסדייל, באותה השנה השתתף גם בדרמה התקופתית של מרטין סקורסזה "כנופיות ניו יורק" בתפקיד ג'ימי ספויילס, חבר הכנופיה האירית "הארנבות המתות".
ב-2004 השתתף ג'יליארד במותחן הפסיכולוגי "המכונאי" בתפקיד ג'קסון חברו לעבודה של טרבור רזניק (כריסטיאן בייל) ובדרמה העצמאית המוערכת "אח לאח. ב-2012 שיחק ג'יליארד כשחקן אורח בעונה השישית של סדרת הדרמה "נשות קבע" בתפקיד מרקוס ויליאמס.
בשנת 2013 לוהק ג'יליארד לעונה הרביעית של סדרת האימה המצליחה של רשת AMC "המתים המהלכים". בסדרה הוא הופיע בתור בוב סטוקי, חובש צבאי לשעבר המצטרף לקבוצת הניצולים.
חיים אישיים.
בשנת 2008 ג'יליארד נישא לשחקנית מישל פארס, מכוכבות "הסמויה" שהצטרפה לתוכנית בעונה החמישית.
מעון שביהודה
פטר שטורם
פטר שטורם (גרמנית: Peter Sturm; 24 באוגוסט 1909 – 11 במאי 1984), היה שם הבמה של יוזף מיכל דישל, שחקן תיאטרון וקולנוע יהודי-אוסטרי.
קורות חיים.
דישל נולד למשפחה יהודית דתית בווינה בירת האימפריה האוסטרו-הונגרית. אביו החייט היה ממוצא גליצאי ואמו ילידת הונגריה. אביו נפטר ב-1915, כשהיה בן שש. הוא החל בהתמחות כסוחר אריגים, אך לא עבד בתחום. תחת זאת החליט להפוך לשחקן ולקח שיעורי משחק אצל השחקן האוסטרי ראול אסלן. בזמן לימודיו התפרנס כטכנאי רדיו. עם סיום הכשרתו אימץ לעצמו את שם הבמה "פטר שטורם". הוא הצטרף לשורות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית לאחר שמלאו לו שמונה-עשרה שנים, ובהמשך הפך לחבר פעיל במפלגה הקומוניסטית האוסטרית, שהוצאה מחוץ לחוק על ידי הקנצלר אנגלברט דולפוס. בשנת 1935 הורשע בבגידה ונשפט לשנתיים וחצי מאסר בכלא. לבסוף ריצה שמונה-עשרה חודשי מאסר בשני מתקני כליאה שונים. בשנת 1936, סמוך לשחרורו, הצטרף לקבוצת קברט בווינה שנוהלה על ידי לאון אסקין. נוסף לשטורם היו חברים בקבוצה שני שחקנים קומוניסטים נוספים, יורה זויפר ורוברט קליין לֶרק.
במאי 1938, לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית, נעצר שטורם ונשלח למחנה הריכוז דכאו. באוגוסט הועבר למחנה הריכוז בוכנוואלד, שם הוחזק בצריף יחד עם אמן הקברט המפורסם פריץ גרינבאום, וזכרונותיו הם המקור היחיד על ימיו האחרונים של הלה. הוא תויג כאסיר פוליטי אוסטרי. באפריל 1939 שוחרר מבוכנוואלד והורשה לצאת מגרמניה. הוא היגר לאיטליה, שם שהה שלושה חודשים במילאנו. בהמשך חצה באופן בלתי חוקי את הגבול לצרפת והתיישב במרסיי. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה בחודש ספטמבר נכלא במחנה ריכוז קטן בצרפת – מחנה דה מיל. ב-27 ביוני 1941, זמן קצר לאחר שצרפת נכנעה לגרמניה הנאצית, אסירי המחנה פונו לעיר באיון ברכבת, ושטורם הצליח להימלט. הוא חי במרסיי עד אוגוסט 1942, אז גורש למחנה הריכוז דראנסי ובהמשך למחנה ההשמדה אושוויץ. הוא הוצב במחנה העבודה בלכהמר שבאושוויץ, שם אולץ לעבוד כספר. לעיתים נדירות, כאשר השומרים אפשרו זאת, השתתף בערבי תיאטרון. בינואר 1945 אסירי המחנה הוצעדו בצעדת המוות לבוכנוואלד. שטורם שרד את הצעדה וכתב על כך זמן קצר לאחר הגיעו לבוכנוואלד. הוא חבר לארגון הקומוניסטי המחתרתי של המחנה. בעודו במקום היה חלק מפלוגת הבינוי שבראשה עמד רוברט זיוורט. במהלך השואה, אמו נרצחה באושוויץ. המחנה שוחרר ב-11 באפריל 1945.
שטורם חזר לווינה, שם המשיך בקריירת המשחק שלו ועבד כמגיש רדיו. הוא הצטרף לאנסמבל של התיאטרון "סקאלה", שניצב בשטח הכיבוש הסובייטי בווינה והיה מזוהה עם קו קומוניסטי. עם יציאתה של ברית המועצות מאוסטריה ב-1956 עבר לגרמניה המזרחית. הוא התקבל לצוות הדויטשס תיאטר והרבה להופיע. כמו כן שיחק בעשרות הפקות קולנוע וטלוויזיה בארצו החדשה, בתפקידי משנה שכמה מהם פרסמו אותו למדי: הוא זכור במיוחד כאוגוסט רוזה, אסיר בוכנוואלד החלוש הבוגד בחבריו ומסגירם לגסטאפו ב"עירום בין זאבים" מ-1961; כגנרל ולטר מודל בסדרת הסרטים "השחרור" מ-1970; וכשמידט, היהודי הגרמני המתבולל שנקלע לגטו בפולין ב"יעקב השקרן" מ-1975, הסרט המזרח-גרמני היחיד שהיה מועמד לאוסקר. ב-1961 הוענק לו פרס האמנות של גרמניה המזרחית. עד יום מותו היה מעורב בהנצחתם של קורבנות בוכנוואלד.
אילן אטיאס
אילן אטיאס (נולד ב-1968) הוא קצין צה"ל בדימוס, בדרגת אלוף-משנה, שכיהן כמפקד חטיבת כרמלי במלחמת לבנון השנייה.