בסוף 1998, "The Miseducation of Lauryn Hill" נבחר בתור האלבום השני הטוב ביותר של השנה של Pazz &amp; Jop, סקר שנתי של מבקרים אמריקאים שפורסם ב"וילג' וויס". היל היה מועמדת לעשרה פרסי גראמי ב-1999, מה שהפך אותה לאישה הראשונה אי פעם להיות מועמדת פעמים רבות כל כך בשנה אחת. היא זכתה בחמישה פרסי גראמי, כולל פרס האמן החדש הטוב ביותר, שיר ה-R&amp;B הטוב ביותר, ביצוע ה-R&amp;B הטוב ביותר של זמרת, ואלבום ה-R&amp;B הטוב ביותר. "The Miseducation of Lauryn Hill " זכה גם בפרס גראמי לאלבום השנה, והיה אלבום ההיפ הופ הראשון לזכות בו אי פעם. היל קבעה שיא חדש בתעשייה, וגם הייתה האישה הראשונה לזכות בחמישה פרסי גראמי בערב אחד. היא גם הייתה מועמדת לפרסי פרס NAACP Image בקטגוריות האמנית הטובה ביותר, האלבום הטוב ביותר, והשיר הטוב ביותר ("Doo Wop (That Thing)"). בפרסי המוזיקה של בילבורד, האלבום זכה בפרס אלבום R&amp;B של השנה, ואילו "Doo Wop" זכה בפרס לקליפ R&amp;B, ב-1999 בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית, היל זכתה בפרס לאמן הנשמה/R&amp;B החדש הטוב ביותר. היא גם זכתה בפרס "Soul Train", והייתה מועמדת לפרס אמנית הסולו הבינלאומית הטובה ביותר בפרסי המוזיקה הבריטית.
"The Miseducation of Lauryn Hill" מופיע במספר רב של רשימות דירוג האלבומים הגדולים של כל הזמנים; על פי Acclaimed Music, הוא האלבום ה-154 המדורג ביותר ברשימות המבקרים מסוג זה.
מורשת.
עם הצלחת "The Miseducation of Lauryn Hill", היל הפכה לאייקון תקשורתי, ומגזינים החל מ"טיים" דרך "אסקווייר" ועד "פיפל לנוער" התחרו על הזכות להציב אותה על דפי השער. ב-8 בפברואר 1999, סיפור השער של "טיים", זקף לזכותה של היל את ההטמעה המלאה של מוזיקת היפ הופ לתוך המיינסטרים המוזיקלי, והיא הייתה אמית ההיפו הופ הראשונה (מכל מגדר) להופיע על שער מגזין זה. ב-2012, "רולינג סטון" דירג את האלבום במקום מספר 314 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים". ג'ון קרמניקה, במדריך האלבומים של רולינג סטון (2004), כתב שהיל פנתה לציבור רחב של מאזינים עם היפ הופ מסונן דרך "עדשה של וומניזם (תנועה של פמיניזם שחור)", ובכך הפכה למוקד הקרוס-אובר של ההיפ הופ לתוך המיינסטרים. עיתונאי המוזיקה פיטר שפירו קרא לאלבום "אלבום הקרוס-אובר האולטימטיבי של עידן ההיפ הופ".
יחד עם אלבום הבכורה של אריקה באדו משנת 1997, "Baduizm", האלבום "The Miseducation of Lauryn Hill" היווה גם תרומה חשובה לסוגת הניאו נשמה. על פי המגזין "Ebony", הוא הביא את הניאו נשמה לקדמת הבמה של המוזיקה הפופולרית, והפך לאלבום הפופולרי והמהולל ביותר של הז'אנר. ביום השנה החמש עשרה לצאת האלבום, הראפר האמריקאי נאז ביקר את האלבום עבור "XXL", וקרא לו המודל עבור אמנים מכל הז'אנרים ו"אלבום נצחי של מוזיקה טהורה ... הוא מייצג את התקופה – רגע רציני במוזיקה השחורה, בו אמנים צעירים לוקח את המושכות ופרצו דלתות." ב-2015, "The Miseducation of Lauryn Hill" הוכר כעובדה "משמעותית מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית" על ידי ספריית הקונגרס ונבחר להיכלל ברישום ההקלטות הלאומי.
טקס פרסי אוסקר ה-74
טקס פרסי אוסקר ה-74 (באנגלית: 74th Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 2001 נערך בתיאטרון קודאק שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-24 במרץ 2002. השחקנית וופי גולדברג הנחתה את הטקס בפעם הרביעית שלה.
סרט הדרמה "נפלאות התבונה" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, וכן בפרסי הבמאי הטוב ביותר (רון הווארד), התסריט המעובד הטוב ביותר (עקיבא גולדסמן) ושחקנית המשנה הטובה ביותר (ג'ניפר קונלי). סרט הפנטזיה "" היה מועמד למספר הרב ביותר של פרסים (13), וזכה בארבעה.
סרטים עם מספר זכיות ומועמדויות.
width="20px"|
מרטין פררו
מרטין פררו (באנגלית: Martin Ferrero; נולד ב-29 בספטמבר 1947) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון אמריקאי. ברוב סרטיו הוא מהווה שחקן אופי.
ביוגרפיה.
הוא נולד בספטמבר 1947 בכפר ברוקפורט שבמונרו, ניו יורק הצטרף לתיאטרון שחקני קליפורניה בלוס גאטוס שבמחוז סנטה קלרה, קליפורניה. בשנת 1979 עבר ללוס אנג'לס והחל להופיע בסרטים שונים.
משחק.
הוא השתתף לראשונה בסדרת הבת הקומית לסדרה שלושה בדירה אחת, "The Ropers". באותה שנה השתתף באחד מפרקי הסדרה בועות. בשנה שאחריה השתתף בסדרה מ.א.ש בתור גבר פצוע בג'יפ. באותה שנה השתתף בסרטו הראשון "The Incredible Shrinking Woman" של ג'ואל שומאכר ובסרט הדרמה אבירי האתמול.
בסדרת הפשע מיאמי מחלק מוסר מ-1984 שיחק פררו כאיזידור מורנו, הפושע הקובני והמשיך בתפקיד עד 1989. שנה לאחר מכן שיחק בבלוז לכחולי המדים בתור אלן ברנפורד ובקומדיית המצבים חופשי על הבר. שנה לאחר מכן השתתף בבלשים בלילה.
ב-1987 שיחק בתקועים בדרך של ג'ון יוז. שנה לאחר מכן הופיע בסדרה פרקליטי אל איי.
פררו שיחק את לואיג'י פינוקי בסרט הקומדיה אוסקר! אל תיגע בבת שלי בכיכובו של סילבסטר סטאלון ב-1991. שנה לאחר מכן השתתף בסרט עצור! או שאמא שלי יורה בתור פאולין.
ב-1993 יצא הסרט שובר הקופות של סטיבן ספילברג פארק היורה בו פררו נודע לציבור בתור עורך הדין דונלד ג'נרו. בניגוד לספר גנרו בו הוא בורח מהאי, בסרט הוא נטרף מטירנוזאורוס בעודו תקוע בשירותים. לתפקיד זה חזר ב-2011 בסדרה הפרודית הקומית של אתר CollegeHumor על הסרט "פארק היורה". אותה שנה הוא השתתף בסרט Reckless Kelly.
ב-1995 שיחק בסרט הפשע של מייקל מאן היט.
פררו שיחק ב-1997 בתור סם פלדברג בהפרקליטים. ב-1998 שיחק באלים ומפלצות בתור ג'ורג' קיוקור והשתתף בסדרת המדע הבדיוני תיקים באפלה.
אבולוציה (היאבקות מקצועית)
אבולוציה (באנגלית: Evolution) הייתה קבוצת היאבקות מקצועית אשר הופיעה בארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE כחלק מתוכנית הדגל של הארגון, Raw, בין השנים 2003 ל-2005. הקבוצה הורכבה מדמויות בלתי חביבות על הקהל (דמויות אלה נקראות בשפת ההיאבקות המקצועית בשם "היל").
הקבוצה החלה להתפרק בשנת 2004 לאחר שהפסידה את כל חגורות האליפות (אליפות העולם במשקל כבד, האליפות הבין יבשתית ואליפות הזוגות של העולם). את אליפות העולם במשקל כבד לכריס בנואה, את האליפות הבין יבשתית לאדג' ואת אליפות הזוגות של העולם לבוקר טי ורוב ואן דאם. הקבוצה הפנתה את גבה לאורטון בלילה שלאחר האירוע סאמרסלאם 2004, כשהוא זכה באליפות העולם במשקל כבד ועקב כך הוא הודח מהקבוצה. לאחר הניצחון בקרב הרויאל ראמבל של שנת 2005, בטיסטה הודיע שהוא בחר להתחרות על אליפות העולם במשקל כבד של טריפל H ולכן בטיסטה בגד בו. למרות זאת, עזיבתו של בטיסטה את הקבוצה סימנה את סופה של הקבוצה. הפירוק הסופי היה כשטריפל H בגד בריק פלייר ותקף אותו.
אבולוציה אוחדה מחדש ב-14 באפריל 2014 כשבטיסטה חבר לשורות טריפל H ורנדי אורטון. פלייר לא לקח חלק באיחוד זה, מכיוון שפרש מהיאבקות באופן גורף בשנת 2012. באוקטובר 2018, כל חברי הקבוצה התאחדו כדי לחגוג את פרק ה-1000 של התוכנית סמאקדאון.
הרעיון.
כל חבר בקבוצת אבולוציה ייצג את הטוב ביותר: "העבר" (ריק פלייר), "ההווה" (טריפל H) ו"העתיד" (רנדי אורטון ובטיסטה) בהיאבקות המקצועית. טריפל H חשף ב-DVD שלו שנקרא "Triple H - Thy Kingdom Come" ויצא לאור בשנת 2013 שבמקור לא בטיסטה היה אמור ליטול חלק בקבוצה, אלא מארק ג'ינדראק.
היסטוריה.
הקמה (2002–2003).
באירוע בלתי נסלח של שנת 2002, טריפל H הגן על אליפות העולם במשקל כבד נגד רוב ואן דאם. במהלך הקרב, ריק פלייר הגיע לזירה, אחז בידיו פטיש והתגרה בטריפל H שהוא ישתמש בפטיש על מנת להכות אותו, אך לבסוף הוא השתמש בפטיש והכה את רוב ואן דאם, מה שאיפשר לטריפל H לנצח בקרב ולשמור בהצלחה על התואר. מנקודה זו והלאה, פלייר ליווה את טריפל H לקרבות שלו ושימש כמנג'ר שלו. זמן קצר לאחר מכן, בטיסטה הועבר מהתוכנית סמאקדאון אל Raw ופלייר החל ללוות גם אותו אל הזירה. ב-20 בינואר 2003, רנדי אורטון הצטרף לטריפל H, פלייר ובטיסטה במתקפה על סקוט סטיינר, מה שלמעשה יצר באופן רשמי את הקבוצה. שבועיים לאחר מכן, הקבוצה קיבלה את שמה לאחר שתקפו את המתאבק טומי דרימר. לאחר מכן, טריפל H דיבר על כך שכל אחד מחברי הקבוצה מייצג תקופה אחרת של האבולוציה של ההיאבקות המקצועית והסביר שהעבר מיוצג על ידי ריק פלייר, ההווה מיוצג על ידו והעתיד מיוצג על ידי בטיסטה ואורטון. ב-26 במאי בתוכנית Raw, אורטון תקף את שון מייקלס וקווין נאש. בטיסטה נעדר מפעילות למשך שמונה חודשים, מכיוון שהוא שוב קרע את שריר הזרוע התלת-ראשי בזמן שהשתקם מפציעה זו.
שליטה (2003–2005).