מאסר זה גזל משורות ההסתדרות המאוחדת רבים מטובי פעיליה, שעמדו בראש התנועה בכל המדינה, והחליש את כוחה בכלל ואת ההתנגדות לפוליטיזציה בפרט. השפעתה של מפלגת "התאחדות" גבר בהדרגה עד שלבסוף קיבלה התנועה את המצע הרעיוני של המפלגה והפכה ל"הסתדרות המאוחדת של הנוער העובד הציוני" ("י.ו.ט.או.ס.מ.").
הדעיכה.
ככל יתר ארגוני הנוער הציוני השתתפה גם התנועה בפעולה הפוליטית בגיחות מן המחתרת, הדפיסה והפיצה כרוזים בתגובה על הרדיפות, על טיהור הסטודנטים מבתי הספר, על רדיפת השפה העברית על המאסרים וכיוצא באלה. שלחה את חבריה לאסיפות של בלתי מפלגתיים שנקראו על ידי ה"יבסקציה". כל אקציה כזו דרשה את קורבנותיה. חברים רבים נאסרו במקום המעשה ורבים אחרים בגלי מאסרים חדשות לבקרים.
המהלומות שניתכו על התנועה בלי הרף, דלדלו יותר ויותר את שורותיה עד שפעולתה שותקה לגמרי, כמו התנועות הציוניות האחרות בברית המועצות.
כל חברי המרכז נאסרו או נשלחו לגירוש בגלי המאסר ובאירועים בזמנים שונים.
עקיבא אסתרליס, משה וייסברג ומאיר לוין הוצאו להורג בכלא או מתו בתנאי הגירוש. שאר חברי ההנהגה זכו להגיע לארץ ישראל.
לקריאה נוספת.
אריה רפאלי (צנציפר), במאבק לגאולה, 1956, הוצאת דבר ועיינות.
ההסתדרות המאוחדת של הנוער הציוני ברוסיה י. ו. או. ס. מ., הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1978
קאיו
קאיו (באנגלית: Caillou) היא סדרת טלוויזיה קנדית לילדים המבוססת על סדרת ספרי ילדים שנכתבה ואוירה על ידי הלן דספוטו .
הסדרה שודרה במקור ב-15 בספטמבר 1997 בערוץ PBS Kids. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בין השנים 2002-2013 בערוץ הופ!; בשנת 2017 דובבה מחדש, ומאז היא משודרת בערוץ JimJam. הסדרה היא בת 5 עונות ו-144 פרקים באורך 7 דקות כל אחד.
כמה מספרי הסדרה תורגמו לעברית תחת השם "תותי".
עלילה.
העלילה מתמקדת בילד בן ארבע בשם קאיו, אשר מלווה בכל פרק בשירים ועוסק בנושאים יומיומיים.
מדבבים.
במאי הדיבוב בעברית היו אפי בן ישראל וגדי לוי, ומפיקות הדיבוב היו ענבר שטגר עזרא, אסנת סדן וגלי נשר.
בדיבוב העברי דיבבו גם איתי תורן, אפי בן ישראל, נעם קלינשטיין, עמית נחום, רועי ניב, בר סביר, גדי לוי, טליה ברקאי, יובל ירושלמי, מיכאל בושרי, נדב ירושלמי, עדי לרנר ותמי ברק
אמיליאנו סאלה
אמיליאנו ראול טפרל סאלה (בספרדית: Emiliano Raúl Taffarel Sala; 31 באוקטובר 1990 – 21 בינואר 2019) היה כדורגלן ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה.
סאלה נולד בעיירה קולולו (Cululú) בפרובינציית סנטה פה בארגנטינה, למרסדס והורסיו, אח לדריו ולרומינה. אביו עבד כנהג משאית. מאוחר יותר עברה המשפחה לפרוגרסו. סאלה עבר בגיל 15 לקבוצת הנוער של מועדון בורדו מליגת העל הצרפתית. לאחר שלא מצא את מקומו בקבוצת הצמרת הצרפתית, עבר מספר עונות בהשאלה עד שנמכר בשנת 2015 לנאנט. בעונתו הראשונה בליגה הצרפתית במדי נאנט הצטיין החלוץ הארגנטינאי וכבש 12 שערי ליגה ב-19 משחקים בלבד, גם בעונתו האחרונה בנאנט כבש 12 שערים ב-19 משחקים בלבד. יכולותיו הגבוהות הביאו למכירתו בינואר 2019 לקבוצת קארדיף סיטי מהפרמייר ליג תמורת שיא מועדון של 18 מיליון ליש"ט.
היעלמותו ומותו.
לאחר החתימה על חוזה לשלוש עונות וחצי במדי קבוצת קארדיף סיטי, היה סאלה אמור להגיע לקארדיף במטוס פרטי חד-מנועי מסוג "פייפר מליבו" , אך נעלם ב-21 בינואר 2019 יחד עם הטייס שהיה עמו במטוס. החשש היה שהמטוס התרסק בדרכו מצרפת לאנגליה וששניהם נהרגו. לאחר שלושה ימים הוכרז כי החיפושים אחרי השניים נפסקו, וכי הסיכוי למצוא אותם בחיים אפסי.
בהקלטה שפורסמה ב-23 בינואר 2019 על ידי עיתון הספורט הארגנטינאי "אולה" (Olé) , מדבר סאלה כשהוא על המטוס באמצעות הודעת שמע בוואטסאפ במשך 53 שניות:
ב-30 בינואר 2019 נמצאו כמה משרידי המטוס. ב-3 בפברואר 2019 נמצא המטוס מרוסק באיי התעלה. ב-4 בפברואר 2019 נמצאה גופה בין שרידי המטוס.
ב-8 בפברואר אישרו חוקרי המשטרה כי הגופה שנמצאה שייכת לסאלה, וכי הוא נהרג מיד בהתרסקות המטוס. נכון ל-18 בפברואר 2019, גופתו של הטייס לא נמצאה.
הלווייתו של סאלה נערכה בעיר נעוריו פרוגרסו ב-16 בפברואר 2019.
תגובות.
לאחר היעלמותו ביצעו שחקנים ומחנות אוהדים ממספר קבוצות מחוות לזכרו.
לאחר שהוכרז על מותו בצורה רשמית, מועדונים ומספר רב של שחקנים ושחקני עבר פרסמו הודעות אבל ברשתות החברתיות. קבוצת הכדורגל של נאנט אף שינתה את תמונת הפרופיל שלה בטוויטר לתמונתו של סאלה.
ב-10 בפברואר 2019, במשחק שהיה משחקה הראשון של נאנט לאחר שהוכרז רשמית על מותו של סאלה, כל הכרטיסים לאוהדים להתמודדות הזאת נמכרו בתשעה יורו, כמספר חולצתו של סאלה, ובמועדון הבטיחו כי אף שחקן לא ילבש יותר את המספר הזה. במהלך הטקס השחקנים לבשו חולצות שחורות עם שמו של סאלה בגבם, וקיימו דקה של מחיאות כפיים. בדקה התשיעית הקהל הקדיש לחלוץ המנוח שיר.
ב-12 בפברואר 2019, בתחילת המשחק בין מנצ'סטר יונייטד לפריז סן-ז'רמן שפתח את משחקי שמינית גמר ליגת האלופות, הקדיש הקהל דקת דומיה ומחיאות כפיים לזכרו.
יוחנן יוסף מזרחי
יוחנן (יוסף) מזרחי (שממה) (ה'תר"ס, 1900, אורמיה איראן - י"ז בשבט ה'תרצ"ח, 18 בינואר 1938, ירושלים) היה איש ציבור בשכונת בית ישראל החדשה, מחללי מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט.
ביוגרפיה.
יוחנן מזרחי (שממה) בן שרה ויוסף מזרחי נולד בשנת ה'תר"ס, 1900, באזור אורמיה שבצפון איראן, אז בשליטת הטורקים העותמאנים.
בשנת 1914 עלה לארץ ישראל בגפו ממניעים ציוניים. הוא עשה דרכו ברגל, עם עוד משפחות, דרך עיראק וסוריה, ולבסוף התיישב בירושלים. למד תקופה מסוימת בתלמוד תורה, אך כבר בגיל צעיר החל לעסוק במסחר ובפעילות ציבורית. בהשפעתו עלו ארצה גם אחיו ואחותו.
בשנת 1923 התחתן. היה חבר בארגון ההגנה והתנדב כשוטר מוסף במשטרת ירושלים - דבר שאפשר לו לסייע ליהודי העיר גם בעת עוצר.
הוא נתמנה להיות מוכתר שכונת בית ישראל החדשה. פתח בית-מסחר למנופקטורה (בדים ותפירה) בעיר, ששירת יהודים וערבים. תרם תרומות רבות לבית הכנסת "יבנה" בשכונת בית ישראל רחוב הרב שמשון אהרון פולנסקי, שבו שימש כגבאי.
ביום ח' בשבט ה'תרצ"ח, כאשר היה בדרכו לעיר העתיקה לשם גביית חובות מתושבים ערבים, נורה בקרבת תחנת משטרת בית הסראייה מן המארב ונפצע קשה. עשרה ימים נאבק על חייו. ביום ט"ז בשבט (או י"ז בשבט) ה'תרצ"ח (18 בינואר 1938) מת מפצעיו. הוא השאיר אישה בהיריון, ארבעה בנים, בת, שני אחים ואחות.
מזרחי נקבר בחלקת הקדושים שבבית-העלמין שעל הר הזיתים. על מצבתו כתוב: "מצבת קבורת הקדוש יוחנן בן יוסף מזרחי (שממה), נפצע מהמארב על ידי מרצחים בירושלים העתיקה, ביום ח' שבט תרצ"ח, נפטר ט"ז שבט תרצ"ח תנצב"ה". בהלווייתו השתתפו ראשי המוסדות הלאומיים ובאי כוח של עדות שונות והושמעו קריאות כלפי המשטר הבריטי בצפייה שידאג למצות את הדין עם האשמים. מספר חודשים לאחר מותו, נעצר ערבי החשוד ברצח שלו ובמספר מקרי רצח נוספים של יהודים.
מזרחי מונצח באנדרטה בהר הרצל בלוח מס' 81. עיריית ירושלים קבעה על שמו רחוב בשכונת בית ישראל.
משחקי אפריקה (2019)
משחקי אפריקה ה-12 התקיימו בין ה-19 באוגוסט ל-31 באוגוסט. המשחקים התקיימו בערים קזבלנקה ורבאט במרוקו. זו הייתה הפעם הראשונה בתולדות התחרות שהתחרות התקיימה בשתי ערים במקביל. מצרים ניצחה את המשחקים כשזכתה ב-273 מדליות, מתוכן 102 מדליות זהב, 98 מדליות כסף -73 מדליות ארד.
בחירת העיר המארחת.
אקרה, ניירובי ולוסקה הכריזו על רצונן להתמודד על אירוח המשחקים, אך אף אחת מהן לא נבחרה. ביוני 2016 הוחלט באיחוד האפריקאי כי המשחקים יתקיימו במלאבו, בירת גינאה המשוונית. בעיות כלכליות במדינה הובילו לנסיגה מהתוכנית. לוסקה, בירת זמביה, דחתה גם היא את ההצעה לארח את המשחקים, בטענה שאין לה מתקנים מתאימים לכך. ביולי 2018 הוכרז כי קזבלנה ורבאט יארחו במשותף את המשחקים.
ענפי הספורט.
באליפות התקיימו תחרויות ב-26 ענפי ספורט
בולי מדינת ישראל - שנת 1959
בשנת 1959 הנפיק השירות הבולאי של מדינת ישראל 18 בולי דואר חדשים בערך נקוב כולל של 3500 פרוטות.
רקע.
שיטת הדפוס.
בשנת 1959 הודפסו ארבע סדרות בשיטת "שקע" וחמש סדרות בשיטת פוטוליטו.
המעצבים.
מרבית הבולים של שנת 1959 הוכנו בידי בכירי המעצבים בישראל, אשר עיצבו בולים גם בשנים קודמות. פאול קור הצטרף לראשונה בשנה זאת לקבוצת מעצבי הבולים.
בולים מן המניין.
בשנת 1959 לא הונפקו בישראל בולים מן המניין בעיצוב חדש, והדואר המשיך להשתמש בבולי סדרת שבטי ישראל שהונפקו החל משנת 1955.
בולי דואר אוויר.
בשנת 1959 לא הונפקו בישראל בולי דואר אוויר בעיצוב חדש. הדואר המשיך להשתמש בבולים מסדרת נוף הארץ שהונפקו לראשונה בשנת 1954.
בולי דמי דואר.
בשנת 1959 לא הונפקו בישראל בולי דמי דואר בעיצוב חדש. הדואר המשיך להשתמש בבולי דמי דואר מן הסדרה השנייה שהונפקו בשנת 1952.
בולי זיכרון קבועים.
יום העצמאות.
הבולים עוצבו בידי צבי נרקיס.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
מועדים לשמחה.
הבולים עוצבו בידי צבי נרקיס.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
בולי זיכרון.
מפעלות הדואר.
הבולים עוצבו בידי "רולי": גרד רוטשילד ו-זאב ליפמן.
הנהלת הדואר, שיחסה חשיבות רבה לאיכות ההנפקה של בולי מפעלות הדואר, תכננה את הסדרה מספר שנים מראש. הצעות לעיצוב הבולים הוזמנו בתשלום מלא הן מן המעצב אוטה וליש והן מן המעצבים של משרד רולי, שהצעתם הייתה זו שזכתה לאחר תהליך חריג של ביצוע הדפסות ניסיון משתי ההצעות.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:.
בולי יובלות.
שלום עליכם.
הבול עוצב בידי מקסים וגבריאל שמיר.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים: