כדי לאלץ את פורמיון להילחם בתוך המפרץ, הגו ברסידאס ועמיתיו תחבולה. הם יצאו לים לפנות בוקר בראש אוניות הפלופונסים והפליגו מזרחה, משימים עצמם כמי שעולים על נאופקטוס. את הצי ערכו בארבעה טורים, ובטור הימני המוביל הציבו עשרים מן המהירות שבאוניותיהם. פורמיון, שלא רצה להפקיר את העיר ללא הגנה, נאלץ לנטוש את עמדתו, שט בטור אחד לאורך חופו הצפוני של המפרץ, מקווה להקדים את אויביו ולהגיע ראשון אל העיר. יחד איתו נע מזרחה גם חיל המֶסֶנִים, נכון ללוות את הקרב הימי מן היבשה, ולגונן במקרה הצורך על צוותי אוניות טבועות או ניזוקות שימלטו את נפשם בשחייה לחוף.
כאשר הבחינו המפקדים הספרטנים כי אוניות האתונאים כבר נכנסו למפרץ נאופקטוס והן קרובות להשיג את יעדן, כפי שציפו, "פנו פתאום על פי אות מטור עורפי לשורת חזית ועטו על האתונאים, כל אונייה לפי מהירותה, מתוך תקווה שיחסמו את כל אוניות האויב. אך אחת-עשרה מהן, אותן ששטו בראש הטור, נחלצו מהאגף הימני של הפלופונסים ומתנועת האיגוף שלו והצליחו להימלט למרחב."
שונה היה גורלן של תשע האוניות האחרות. הפלופונסים רדפו אחריהן עד החוף, והרגו את אנשיהן, חוץ מאלה שקפצו לים והצליחו להינצל בשחייה. אותן אוניות שנוגחו או ניזוקו בעת התקרבותן אל החוף נלכדו ונגררו על ידי הפלופונסים בחבלים כשהן ריקות, ואחת אף נשבתה על צוותה. "אך אוניות אחדות, שכבר נגררו על ידיהם, הוצאו מהם על ידי המסנים, שחשו לעזרה. הם קפצו לים, כשכלי זינם עליהם, עלו על סיפוני האוניות ונלחמו מעליהם באויב."
תוך כדי כך המשיכו עשרים אוניות הפלופונסים מן האגף הימני לרדוף אחר אחת-עשרה האוניות האתונאיות האחרות. כולן, חוץ מאחת, הצליחו להגיע ללא פגע אל פתח נמל נאופקטוס, ושם סבו ונערכו בשורת חזית כשחרטומיהן פונים אל האויבים, מוכנות להשיב מלחמה שערה. מיד אחר כך הגיעו הפלופונסים הדולקים אחריהן, "כשהם נושאים קולם בשיר הפַּייאַן, תוך כדי חתירה, כאילו כבר ניצחו." אלא שאירוע בלתי-צפוי ומפתיע היטה את הכף. "אונייה אחת מלֶאוּקָס, שהקדימה הרבה את האחרות, רדפה אחר האונייה האתונאית היחידה שפיגרה. אך קרה המקרה, וספינת סוחר אחת עגנה בלב הים, והאונייה האתונאית הגיעה אליה ראשונה, חגה סביבה במעגל וניגחה את האונייה הלאוקית וטיבעה אותה". אוניות הפלופונסים האחרות, שרדפו בלא סדר אחר האויב, כי חשבו שהניצחון מונח כבר בידן, הוכו תדהמה בראותן את המעשה המפתיע, עצרו את מהלכן וחיכו לעזרת שאר הצי. הדבר הפיח באתונאים אומץ מחודש, "ולפי צו אחד הריעו תרועה גדולה והסתערו עליהם." הפלופונסים החזיקו מעמד זמן קצר בלבד, משום שאוניותיהם לא היו מסודרות במערך קרבי וחלקן אף נכנס למי החוף הרדודים בשל אי ידיעת המקום. כשראו כי אפסה כל תקווה, נסו חזרה אל פנורמוס שבאכאיה. האתונאים, שדלקו אחריהם, הצליחו ללכוד שש מאוניותיהם ואף להחזיר לעצמם את אלו שנפלו לידי האויב בתחילת הקרב ונגררו בחבלים. תוקידידס מספר עוד, כי טימוקראטס, המצביא הספרטני שהיה על סיפונה של האונייה הלאוקית, שלח יד בנפשו לאחר שזו נוגחה והתמלאה מים, וגווייתו נפלטה אל נמל נאופקטוס.
אחרית הקרב.
כנהוג בעת העתיקה, אספו האתונאים את שברי האוניות והחללים שצפו בזירת הקרב – סימן לניצחונם, והחזירו לפלופונסים במשא ומתן את שלהם. לאות תודה לאלים על ניצחונם, הקימו מצבת ניצחון מול מקדש אפולון בחוף נאופקטוס, המקום ממנו הסתערו אחת-עשרה אוניותיהם והכו את הצי הפלופונסי הרודף אחריהן. גם הפלופונסים טענו לניצחון, שכן חיבלו באוניות האתונאים בתחילת הקרב ואף לכדו אחת מהן על צוותה. את מצבת הניצחון שלהם הקימו בריון שבאכאיה, ואת האונייה שתפסו הקדישו לפוסיידון, שמקדשו נמצא בסמיכות מקום. אחר כך שבו אוניות הקורינתים ושאר הפלופונסים כל אחת לעירה, כשהן מפליגות בלילה מפחד התגבורת האתונאית הצפויה להגיע. עשרים האוניות האתונאיות, שהתעכבו בכרתים, הגיעו ימים אחדים לאחר הניצחון.
ניצחון פורמיון ואנשיו, חרף העדיפות המספרית של אויביהם, הדגים שוב את הצטיינותם של האתונאים בלוחמה ימית. תוקידידס כותב, כי הספרטנים לא הבינו נכונה מדוע נכשלו בקרב הקודם, זה שניטש ליד ריון, "ולא שיוו לנגדם את המומחיות מרובת הימים של האתונאים ואת אימונם שלהם קצר הימים". דומה, כי דברים אלה יפים גם ביחס לקרב נאופקטוס.
הערות שוליים.
דני גוטפריד
דני גוטפריד (יליד 1939), בנם יחידם של רחל וצבי, הוא פסנתרן ג'אז, מוותיקי ענף אמנותי זה בישראל, יו"ר איגוד המוזיקאים הישראלי ומנכ"ל עילם, עמותת התמלוגים של מוזיקאי ישראל.
ביוגרפיה.
גוטפריד החל את הקריירה שלו כפסנתרן קלאסי ואף זכה בפרס מוצרט והופיע עם תזמורות סימפוניות כסולן. את המעבר לתחום הג'אז עשה במסגרת שירותו הצבאי בתזמורת חיל האוויר תחת פיקודו של אריך טייך. בשנת 1962 צורף על ידי הסקסופוניסט ומנצח הג'אז מל קלר לרביעיית הג'אז של קול ישראל. בשנת 1965 פרש מהרביעייה ופיתח קריירה עצמאית כמוביל הרכבים שונים.
בשנת 1971 הקים, יחד עם אלברט פיאמנטה את רביעיית "סדנת הג'אז" שהייתה חדשנית וראשונית בישראל בכך, שהקליטה את תקליט הג'אז האינסטרומנטלי הראשון שיצא בישראל (1971) בשם "מזרה ישראל יקבצנו" והייתה החלוצה במיזוג לחנים ישראליים, יהודים ומזרח תיכוניים עם הג'אז.
בשנת 1981 הקים גוטפריד את המחלקה ללימודי ג'אז באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ועמד בראשה במשך שש שנים. לאחר מכן כיהן כמרצה בכיר באקדמיה עד לפרישתו לגמלאות בשנת 2008. בשנת 2010 רשמה אותו האקדמיה בספר הזהב שלה, בגין תרומתו הנכבדת לביסוס דמותה ויוקרתה.
בשנת 1985 הקים גוטפריד את התשתית ללימודי הג'אז בבית הספר התיכון האמנותי "תלמה ילין".
בשנת 1987 היה גוטפריד בין יוזמי פסטיבל "ג'אז בים האדום" באילת ומקימיו. הוא מונה למנהלו האמנותי של הפסטיבל, תפקיד אותו מילא עד הפסטיבל ה-22 (2008). גוטפריד הצליח למצב את הפסטיבל כאירוע הג'אז המרכזי של ישראל, אליו מגיעים מדי שנה עשרות אלפי מאזינים. במסגרת הפסטיבל הביא לישראל יותר מ-1,500 אמני ג'אז בינלאומיים, בהם רבים מהשמות הגדולים של עולם הג'אז.
בשנת 1992 העלה גוטפריד את סדרת הג'אז במוזיאון תל אביב אותה ניהל במשך שש שנים, ולאחריה יזם והקים את סדרת הג'אז באופרה הישראלית החדשה אותה ניהל עד שנת 2004. הופיע עם רבים מגדולי הג'אז העולמי, בהם סמי דייוויס ג'וניור, בני גולסון, סטן גץ, דיזי גילספי, פרנק פוסטר, סם ריברס, רד רודני, וון פרימן, ג'והני פריגו, פרנץ ג'קסון, רנדי ברקר, שילה ג'ורדן, קווין מהוגני, מרק מורפי, נילס-הנינג ארסטד פדרסן, ג'ורג'י פיים, פיליפ קתרין וז'אן - לו לוניון. גוטפריד הופיע ברחבי העולם כסולן ועם להקותיו השונות, בהן חמישייתו עמה הופיע בשליחות משרד החוץ הישראלי בהודו 1998 ובאיטליה 2004.
בשנת 1994 חנך גוטפריד את לימודי הג'אז במסגרת אסכולות לימודי ההמשך של האוניברסיטה הפתוחה.
בשנת 2007 זכה גוטפריד לפרס משרד המדע, התרבות והספורט על תרומתו רבת השנים לקידום הג'אז בישראל. בשנת 2008 רשמה אותו האקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים בספר הזהב שלה, כהוקרה על תרומתו לקידום לימודי הג'אז ובשנת 2018 זכה בפרס משרד התרבות לאמנים ותיקים על שמו של אריק איינשטיין.
דני גוטפריד הוא אביהם של המנצח, המלחין והפסנתרן ירון גוטפריד, הפסנתרן והמלחין אבירם גוטפריד, איש העסקים עודד גוטפריד ואורי מילשטיין.
במסגרת פעילותו הציבורית, גוטפריד, שהוא בעל תואר אקדמי בכלכלה וגם עורך דין בהשכלתו, הוא ממקימי איגוד המוזיקאים הישראלי שבראשו הוא מכהן. בנוסף, הוא מנכ"ל עמותת התמלוגים של מוזיקאי ישראל עילם.
קורסאייר
שו (אל)
שו הוא אל הרוח (או האוויר) במיתולוגיה המצרית, והוא נחשב לאחד מראשוני האלים שנוצרו. הוא בעלה ואחיה של תפנות אלת הערפל והלחות ואביהם של גב ונות.
הוא ואחותו תפנות, נוצרו בידי אתום, האל הראשון, או על פי גרסאות אחרות על ידי רע. במגילת הפפירוס "Book of Overthrowing Apophis" נמצא שיר המתאר כיצד אל השמש רע יצר את האלים שו ותפנות לאחר שביצע בעצמו מין אוראלי וירק את נוזל הזרע אל האדמה.
אחרי שנולדו גב ונות, היה עליו להשליט סדר בעולם הצעיר, ולכן הוא נעמד ביניהם ומנע מהם מלהיפגש. מאותו ריק נוצרה מע'ת, אלת הצדק, שהגיעה בתחילה בצורת נוצה.
צ'יבאס ארצות הברית
קלוב דפורטיבו צ'יבאס ארצות הברית (בספרדית: Club Deportivo Chivas USA) הייתה קבוצת כדורגל מליגת האמריקנית מהעיר לוס אנג'לס שבקליפורניה. הקבוצה נוסדה בשנת 2004, ושחקה את משחקיה הביתיים באצטדיון סטאבהאב סנטר, בצוותא עם יריבתה העירונית לוס אנג'לס גלאקסי. צבעי הקבוצה היו אדום-לבן-כחול, בדומה לצבעיה של קבוצת גוודלחרה ("צ'יבאס") המקסיקנית.
היסטוריה.
הקבוצה נוסדה ב-2 באוגוסט 2004, והצטרפה כקבוצה ה-11 של ה-MLS. בתוך 3 שנות קיומה, הצליחה הקבוצה להגיע פעמיים לפלייאוף ה-MLS, כשבשנת 2007 היא עושה זאת לאחר שסיימה ראשונה בבית המערבי של הליגה.
הקבוצה החלה את דרכה בליגה עם הפסד ביתי 2-0 לדי.סי. יונייטד ב-2 באפריל 2005 תחת הדרכתו של המאמן תומאס רונגן. לאחר עשרה משחקים, עם מאזן 1-8-1 (הפסד, 8 תוצאות תיקו, וניצחון בודד על ריאל סולט לייק), תומאס רונגן הועבר לתפקיד מינהלתי, ובמקומו מונה חאבייר לדזמה כמאמן ראשי זמני. ב-3 ביוני 2005, מונה האנס וסטרהוף למאמן הקבוצה, אך לאחר עונה מאכזבת הוא סיים את תפקידו בה.