מקור השם המדעי Myosotis מיוונית, ופירושו אוזן של עכבר - בעקבות צורת העלה. בשפות אירופאיות שונות ידוע הצמח יותר בכינוי שמשמעותו "אל תשכח/י אותי" ומכאן גם שמו העברי. בשפה הצרפתית מכונה הפרח בכינויים רבים כשהנפוץ שבהם, Ne m'oubliez pas, הפך לכנויו בשפות נוספות (כגון גרמנית: Vergissmeinnicht ואנגלית: Forget me not).
תיאור.
הסוג זכריני מגוון מאוד ובין 50 המינים השונים שלו יש לעיתים הבדלים ניכרים, אולם לרובם פרחים שטוחים וקטנים (בקוטר סנטימטר אחד או פחות) בעלי חמישה עלי כותרת בצבע כחול, לבן או ורוד עם מרכז צהוב.
זהו צמח חד-שנתי או רב-שנתי, בעל מערכת שורשים פסיבית על פי רוב.
זכריני בתרבות.
הזכריני מופיע בפולקלור, באגדות ומוזכר בתרבות של עמים שונים באירופה, במקרים רבים כסמל של זיכרון או נאמנות.
ג'וואן הווארד
ג'וואן אנטוניו הווארד (באנגלית: Juwan Antonio Howard; נולד ב-7 בפברואר 1973 בשיקגו, אילינוי) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד. בשבע השנים הראשונות בקריירה שלו שיחק בוושינגטון ויזארדס ולאחר מכן שיחק בדאלאס מאבריקס, בדנוור נאגטס, באורלנדו מג'יק, ביוסטון רוקטס, בשארלוט בובקאטס, בפורטלנד טרייל בלייזרס ובמיאמי היט. ב-2012 וב-2013 זכה עם מיאמי באליפות ה-NBA.
ב-1996 שיחק במשחק האולסטאר של ה-NBA עם נבחרת המזרח, ובאותה שנה נבחר גם לחמישיית העונה השלישית. עונה אחת לפני כן נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה, ושיחק גם במשחק שחקני השנה הראשונה נגד שחקני השנה השנייה שבסוף שבוע האולסטאר.
ראשית חייו.
הווארד גדל והתחנך בבית סבתו בדרום העיר שיקגו, מכיוון שאימו, שהייתה בת 17 בלבד בעת לידתו, לא רצתה לגדלו. הוא למד בתיכון מקומי בעיר במדיו שיחק כדורסל. בשנתו האחרונה בתיכון, שנת 1991, בחר בו המגזין Parade לשחקן השנה בתיכונים בארצות הברית והוא אף נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן. בסיום לימודיו התיכוניים, החליט הווארד ללכת וללמוד באוניברסיטת מישיגן. מספר שעות לאחר שהודיע לסבתו על החלטתו ללמוד במישיגן, נפטרה סבתו מהתקף לב, והווארד עבר לגור עם מאמנו בתיכון, ריצ'רד קוק.
באוניברסיטת מישיגן.
בעת ששיחק הווארד באוניברסיטת מישיגן היה חבר בחמישייה שנחשבת לאחת הטובות והבולטות בתולדות ה-NCAA, שזכתה לכינוי ה-"Fab Five". מלבדו כללה החמישייה את כריס ובר, ג'יילן רוז, ג'ימי קינג וריי ג'קסון.
בעונתו הראשונה במישיגן קלע הווארד 11.1 נקודות בממוצע למשחק ב-34 משחקי קבוצתו. הקבוצה הגיעה בסוף השנה לגמר טורניר ה-NCAA, בו קלע 9 נקודות ב-29 דקות משחק על אף שסבל מבעיות רפואיות. בעונתו השנייה במכללה שיפר הווארד את ממוצע הנקודות שלו ל-14.6, אז גם הפך לפותח קבוע בחמישייה. גם בעונה זו הגיעה הקבוצה לגמר ה-NCAA, אך במשחק הגמר שותף הווארד מעט מכיוון שנכנס לבעיית עבירות מוקדמת. בעונתו השלישית במישיגן קבע ממוצעים של 20.8 נקודות ו-9 ריבאונדים למשחק, שיפור משמעותי ביחס לעונות הקודמות. למרות עונתו הטובה הקבוצה לא העפילה בעונה זו לגמר הטורניר.
בתקופתו במכללה נחשב הווארד לשחקן הגנה מוכשר ואחד הפאוור פורוורדים המצטיינים בהיבט ההגנתי. מאמנו סטיב פישר כינה אותו "צוק גיברלטר". לאחר משחק ב-1994 תיאר אותו סקיפ מיסלנסקי (Skip Myslenski), כתב הכדורסל של עיתון "שיקגו טריביון" כ"עוגן של קבוצתו, שחיזק את יציבותה פעמים רבות עת שהיא התערערה. הוא אף היה מושיעם והציל אותם מטעויות רבות שעשו במשחק".
בתקופתו במכללה תיאר אותו מאמן הכדורסל ושחקן העבר דאג קולינס כשחקן שיכול לשחק עם הגב לסל, יכול לזרוק אף ממרחק של חמישה מטרים ומשחק עם אנרגיה רבה ואמוציות. העיתון "The Baltimore Sun", בכתבה לאחר בחירתו בדראפט ה-NBA בידי וושינגטון בולטס, תיאר אותו כפאוור פורוורד עם יכולת לשחק גם כסנטר וציין שבאוניברסיטת מישיגן היה יותר אפקטיבי כששיחק עם הגב לסל, אבל העיר גם כי הוא בעל יכולת מסירה טובה וקלעי טוב מ. מאמן וושינגטון בולטס ג'ים לינאם (Jim Lynam) תיאר את הווארד כ"שחקן נהדר, שיכול להגן והן לקלוע היטב".
קריירת NBA.
וושינגטון בולטס/ויזארדס.
הווארד נבחר בבחירה מספר 5 בדראפט 1994 על ידי הוושינגטון בולטס. בתחילת עונת 1994/1995 לא היה הסכם קיבוצי ב-NBA. בעקבות זאת לא היה חתום הווארד על חוזה בבולטס שבועיים לפני שמחנה האימונים של הקבוצה החל. הוא המשיך להתאמן עד סוף ספטמבר בביתו שבשיקגו. לאחר מכן התחילו שמועות על אפשרויות שהוא יישלח לקבוצה אחרת ב. ב-9 בנובמבר הפך הווארד לשחקן האחרון שנבחר בסיבוב הראשון של הדראפט שאין לו חוזה. הוא החמיץ את רוב המשחקים בחודש הראשון של עונת ה-NBA, וגר בתקופה הזו במלון שהיה קרוב לנמל התעופה שיקגו או'הייר. בינתיים השיחות הארוכות נמשכו. ב-17 בנובמבר חתם הווארד בבולטס, וכבר במשחקו הראשון פתח בחמישייה.
אל הווארד הצטרף חברו לשעבר ב-Fab Five, כריס ובר, שהועבר לבולטס בטרייד מגולדן סטייט ווריורס. אליהם חברו בקו הקדמי השחקנים גאורגה מורשאן וקווין דאקוורת'. במהלך העונה הפך הווארד לפותח קבוע בחמישייה, והוא השיג ממוצע של 17 נקודות למשחק. בנוסף הוא סיים 17 משחקים בדאבל דאבל. הוא השיג יותר מ-30 נקודות בשלושה משחקים. ב-11 בפברואר 1995 השתתף הווארד במשחק הרוקיז נגד הסופמורס בסוף שבוע האולסטאר של ה-NBA. בסיום העונה נבחר הווארד לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה, אך קבוצתו סיימה את העונה במאזן עגום של 21-61 בלבד.
בתחילת העונה בחרו הבולטס בדראפט את ראשיד וולאס. וולאס המשחק בעמדתו של הווארד אמור היה להקטין את כמות הדקות שלו. למרות זאת, שלושה משחקני הבולטס שמשחקים גם כן בעמדתו של הווארד נפצעו, ופציעותם נמשכו בחלק גדול מהעונה. בזכות פציעות אלו ניתנו להווארד דקות משחק נוספות. בעונה זו הוא היה אחד מהשחקנים הבולטים בליגה. את העונה הוא סיים במקום השלישי מבין כל שחקני ה-NBA בכמות הדקות שקיבל, במקום השישי בכמות הנקודות שקלע ובמקום העשירי בממוצע הנקודות שקלע (22.1). ב-19 באפריל 1996 קלע הווארד 42 נקודות במשחק נגד טורונטו ראפטורס, שיא קריירה בנקודות למשחק אחד. במהלך העונה השיג הווארד דאבל דאבל 22 פעמים, וקלע לפחות 20 נקודות במשחק 16 פעמים. הוא הצליח להיבחר לתואר שחקן ה-NBA של החודש באפריל ונבחר בפעם היחידה בקריירה למשחק האולסטאר של ה-NBA. בסיום העונה הוא נבחר לחמישיית העונה השלישית. בנוסף, הוא נקנס ב-5000$ על כך שבעט במימיית מים על פני הפארקט ועשה תנועה מגונה במהלך המשחק מול שארלוט הורנטס.
אחרי שהשיג ממוצעים של 17 נקודות ב שלו וקצת יותר מ-22 ב שלו, הפך הווארד לשחקן חופשי. הבולטס הציעו לו חוזה בשווי 89 מיליון דולר, ואילו מיאמי היט הציעו חוזה של שבע שנים בשווי 98-101 מיליון דולר. עם זאת, ההיט לא חשבו על תקרת השכר המותרת ב-NBA. הם נתנו בונוסים גדולים לטים הארדוויי ופי. ג'יי. בראון, ועדיין היו צריכים לחשוב על משא ומתן מחודש עם אלונזו מורנינג לפני שהגיעו לחוזהו הגדול של הווארד. ההיט ניסו להחתים את הווארד בכל זאת, אבל הליגה דחתה את הצעתם להווארד, שבסופו של דבר חתם ב-5 באוגוסט 1996 בבולטס. הוא הפך לשחקן ה-NBA הראשון בהיסטוריה שחתם על חוזה ששווה יותר מ-100 מיליון $, כשהחוזה כלל שבע שנים עם שכר של 105 מיליון $.
בתחילת עונת 1996/1997 הפכו הבולטס לוושינגטון ויזארדס כדי להפוך את שם הקבוצה לחיובי יותר. הווארד סיים את העונה עם ממוצעים של 19.1 נקודות ו-8 ריבאונדים כשהוא משיג דאבל דאבל 24 פעמים. עונה זו הייתה היחידה בקריירה שלו בה הופיעה עם הויזארדס בפלייאוף. הוא השיג 18.7 נקודות ב-43 דקות בממוצע. הויזארדס סיימו את העונה הרגילה עם מאזן 44-38. הם הודחו כבר בסיבוב הראשון של הפלייאוף בסוויפ לשיקגו בולס. הבולס המשיכו בדרכם כדי לזכות באליפות שנייה ברציפות.
בתחילת עונת 1997/1998 עברו הויזארדס מאולמם הקודם, ה-US Airways Arena, ל-MCI. הווארד השיג דאבל דאבל 11 פעמים. הוא הציג ממוצעים טובים של 18.5 נקודות עם 8 ריבאונדים למשחק. הוא היה פצוע 18 משחקים בעונה זו. הויזארדס סיימו את העונה עם מאזן 42-40 ולא עלו לפלייאוף.
במהלך אותה עונה, ב-6 באפריל 1998, הגישה אישה תלונה על הטרדה מינית נגד הווארד וחברו לקבוצה כריס ובר, אחרי מסיבה בביתו של הווארד. חבר המושבעים שמע עדות מכל 40 המשתתפים במסיבתו של הווארד, וקבע שהתביעה לא הייתה מוצדקת והתיק נסגר במאי. ביוני הגיש הווארד תביעה נגד האישה שתבעה אותו. הוא ביקש פיצוי על המצוקה הרגשית שגרמה לו ועל הנזק למוניטין שלו. בנובמבר פוצה הווארד ב-100,000$ על פיצויים עונשיים והוצאות משפטיות. בנוסף הוא קיבל פיצוי סמלי של דולר..
במהלך עונתו הבאה החמיץ הווארד 14 משחקים בעקבות פציעה חוזרת בקרסול. הוא השיג דאבל דאבל 11 פעמים, ופעמיים 15 ריבאונדים במשחק. הוא סיים את העונה עם ממוצעים של 18.9 נקודות ו-7 ריבאונדים. בעונתו הבאה הוא השיג דאבל דאבל 10 פעמים עם ממוצעים של 14.9 נקודות ו-8.1 ריבאונדים. לראשונה מזה שש עונות בוושינגטון הפך הווארד ללא פופולרי ומאכזב לפי ה-Chicago Tribune.