באולימפיאדת סידני (2000) נרשמה עליית מדרגה בהישגי המשלחת האתיופית. האתלטים האתיופים זכו בשמונה מדליות, בהן ארבע מדליות זהב, הישג שהיה שני באותם משחקים רק להישגי האתלטים האמריקאים. היילה גבריסלאסי שמר על תוארו בריצת 10000 מטר, ואספה מזגבו זכה באותו מרוץ במדליית הארד. גם בריצת המרתון חלקו ספורטאים אתיופים במקום הראשון והשלישי - גזאהגנה אברה זכה בזהב וטספאיה טולה בארד. בריצת 5000 מטר ניצח מיליון וולדה. פיטה בייסה סיים במקום הרביעי ודאגנה אלמו במקום השישי. בריצת 1500 מטר בלט דניאל זגיה, שסיים במקום השישי. בין הנשים בלטה דראטלו טולו, שהשיבה לעצמה את התואר האולימפי בריצת 10000 מטר, תוך קביעת שיא אולימפי חדש (30:17.49 דקות). סגניתה במרוץ זה, גטה ואמי, זכתה גם במדליית ארד בריצת 5000 מטר. באחרונה סיימו שתי רצות אתיופיות נוספות במקומות גבוהים - איילץ' וורקו במקום הרביעי וורקנש קידאנה במקום השביעי. קוטרה דולצ'ה סיימה במקום הרביעי בריצת 1500 מטר, 6 מאיות השנייה בלבד אחרי גבריאלה סאבו שזכתה בארד. בריצת המרתון בלטו אלפנש אלמו שסיימה במקום השישי ופטומה רובה, שאיבדה את תוארה והסתפקה במקום התשיעי.
גם באולימפיאדת אתונה (2004) הגיעה המשלחת האתיופית להישגים נאים - שבע מדליות, בהן שתי מדליות זהב. קנניסה בקלה קבע שיא אולימפי חדש בריצת 10000 מטר (27:05.10 דקות), וזכה במדליית הכסף בריצת 5000 מטר, לאחר שב-50 המטרים האחרונים הצליח הישאם אל גרוז' לעקוף אותו. סגנו של בקלה בריצת 10000 מטר היה סילשי סיהינה. היילה גבריסלאסי התחרה אף הוא בריצת 10000 מטר, אך איבד את תוארו והסתפק במקום החמישי. בריצת 5000 מטר בלטו אתיופים נוספים פרט לבקלה - גברה-רגזיאבהר גברמאריאם סיים במקום הרביעי ודג'נה ברהאנו סיים במקום החמישי. בין הנשים בלטה מסרט דפאר, שניצחה בריצת 5000 מטר. טירונש דיבאבה זכתה במדליית הארד במרוץ זה. בריצת 10000 מטר דלקו שלוש אתיופיות אחר המנצחת הסינית שינג הוינה. אג'גייהו דיבאבה (אחותה הבכורה של טירונש דיבאבה) זכתה במדליית הכסף, דרארטו טולו בארד וורקנש קידאנה סיימה במקום הרביעי. בריצת המרתון הגיעה אלפנש אלמו למקום הרביעי.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכו האתיופים בשבע מדליות, בהן ארבע מדליות זהב. הרצים האתיופים ניצחו בריצות ל-5000 ול-10000 מטרים, הן במקצי הגברים והן במקצי הנשים. קנניסה בקלה היה הרץ הראשון מזה 28 שנים שמנצח בשתי הריצות. הוא עשה זאת תוך שקבע שיאים אולימפיים בשניהם (12:57.82 דקות ו-27:01.17 דקות, בהתאמה). טירונש דיבאבה היא זו שניצחה בשני מקצי הנשים, והיא אף קבעה שיא אולימפי חדש בריצת 10000 מטר (29:54.66 דקות), שהיווה גם שיא אפריקה חדש. סילשי סיהינה זכה במדליית כסף שנייה ברציפות בריצת 10000 מטר, מסרט דפאר שאיבדה את תוארה בריצת 5000 מטר לדיבאבה זכתה במדליית כסף, ואילו צגאי קבדה זכה במדליית ארד בריצת המרתון. ספורטאים אתיופים בולטים נוספים כללו את דריבה מרגה (מקום רביעי במרתון), יקוב ג'רסו (מקום רביעי בריצת 3000 מטר מכשולים), אברהם צ'רקוס (מקום חמישי בריצת 5000 מטר), טריקו בקלה (מקום שישי בריצת 5000 מטר), היילה גבריסלאסי (מקום שישי בריצת 1000 מטר), גשאו אספאו (מקום שביעי במרתון), זמזם אחמד (מקום שביעי בריצת 3000 מטר מכשולים) ומסלץ' מלקאמו (מקום שמיני בריצת 5000 מטר).
גם באולימפיאדת לונדון (2012) זכו האתיופים בשבע מדליות, שלוש מהן היו מדליות זהב. בכל מדליות הזהב זכו נשים: טירונש דיבאבה שמרה על תוארה בריצת 10000 מטר, אך איבדה את התואר בריצת 5000 מטר למסרט דפאר, ששבה וניצחה לאחר 8 שנים. דיבאבה זכתה במדליית הארד במירוץ זה. במדליית הזהב השלישית זכתה רצת המרתון טיקי גלאנה. אתלטית נוספת, סופיה אספה, זכתה במדליית הכסף בריצת 3000 מטר מכשולים. דז'ן גברמסקל זכה במדליית כסף בריצת 5000 מטר, וטאריקה בקלה, אחיו הצעיר של קנניסה בקלה, זכה במדליית ארד בריצת 10000 מטר. בקלה הבכור הסתפק במקום הרביעי במירוץ זה. אתלטים אתיופים נוספים שבלטו בלונדון כללו את רובה גארי (מקום רביעי בריצת 3000 מטר מכשולים), ורקנש קידאנה (מקום רביעי בריצת 10000 מטר), אבבה אריגאווי (מקום חמישי בריצת 1500 מטר), גלטה בורקה (מקום חמישי בריצת 5000 מטר), בליינש אולז'ירה (מקום חמישי בריצת 10000 מטר), מוחמד אמאן (מקום שישי בריצת 800 מטר), מקונן גברמדהין (מקום שישי בריצת 1500 מטר), אטנש דירו (מקום שישי בריצת 3000 מטר מכשולים) וגברגזיבהר גברמריאם (מקום שמיני בריצת 10000 מטר).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכו האתיופים בשמונה מדליות, אך לראשונה מזה 24 שנים, רק אחת מהן הייתה מדליית זהב. אלמז איינה הייתה זוכת מדליית הזהב, בריצת 10000 מטר, בה אף קבעה שיא עולם חדש (29:17.45 דקות). האלופה היוצאת, טירונש דיבאבה, זכתה במדליית הארד במירוץ זה, וגלטה בורקה סיימה במקום השמיני. בנוסף לניצחונה בריצת 10000 מטר זכתה איינה גם במדליית ארד בריצת 5000 מטר, מרוץ בו סנברה טפרי סיימה במקום החמישי. בריצת 1500 מטר זכתה גנזבה דיבאבה, אחותה הצעירה של טירונש, במדליית הכסף, ואילו דאוויט סייאום סיימה במקום השמיני. אתלטית נוספת הנושאת את השם דיבאבה (אך ללא קשר משפחתי לשתיים האחרות), מארה דיבאבה, זכתה במדליית הארד בריצת המרתון, וטירפי צגאייה סיימה במקום הרביעי. בין הגברים בלט רץ המרתון פייסה לליסה, שזכה במדליית הכסף. בעת שחצה את קו הסיום, ובמסיבת העיתונאים שנערכה לאחר מכן, החווה לליסה בידיו בצורת X, מחווה המסמלת מחאה נגד דיכויין האלים של הפגנות של בני האורומו באתיופיה. בריצת ה-10000 מטר זכה טמיראט טולה במדליית הארד, וייגרם דמלאש סיים במקום הרביעי. אתלט נוסף, האגוס גברהיווט, זכה במדליית הארד בריצת 5000 מטר.
מדליות.
לפי אולימפיאדה.
באולימפיאדות הקיץ:
לפי ענף.
בענפי הקיץ:
גביע אפריקה לאומות 2002
גביע אפריקה לאומות 2002 היה הטורניר ה-23 של גביע אפריקה לאומות, שנערך במאלי מה-19 בינואר ועד ל-10 בפברואר 2002 בחסות קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. בטורניר זכתה נבחרת קמרון כאשר ניצחה את נבחרת סנגל בגמר, 3–2 בדו-קרב בעיטות עונשין. הייתה זו זכייתה הרביעית של קמרון בגביע.
ג'וש הרטנט
ניק נולטה
לינס לואיזיאני
אלאהלי אום אל פחם
גביע אפריקה לאומות 1957
גביע אפריקה לאומות 1957 היה הטורניר הראשון של גביע אפריקה לאומות. הטורניר נערך בסודאן בחסות קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. בטורניר השתתפו שלוש נבחרות בלבד. , ו.
נבחרת דרום אפריקה הוזמנה להשתתף בטורניר גם היא, אך הושעתה ממנו לאחר שסירבה לשלוח נבחרת מעורבת גזעית, בשל משטר האפרטהייד. בעקבות השעייתה של נבחרת דרום אפריקה, העפילה נבחרת אתיופיה לגמר הטורניר באופן אוטומטי לאחר ניצחון טכני.
משה טייטלבוים (הראשון)
רבי משה טייטלבוים (ה'תקי"ט 1758 − כ"ח בתמוז ה'תר"א, 1841) היה הרב של קהילת יהודי אוהעל בשאטוראליאויהיי שבהונגריה, מראשי מפיצי החסידות בהונגריה. נכדו היה האדמו"ר הראשון בשושלת סיגוט, ממנה יצאה חסידות סאטמר. מכונה הישמח משה על שם ספרו.
תולדות חייו.
נולד בפרעמישלא בגליציה בשנת ה'תקי"ט, לרבי צבי הירש וחנה. בגיל 13 נישא לחיה שרה בת רבי ניסן מפרעמישלא. תחילה היה רבי משה מתנגד, ולאחר מכן נהיה חסיד.
בצעירותו למד תורה אצל דודו, אחי אביו, רבי יוסף רבה של קולבסוב ואצל דודו, אחי אמו, רבי אריה יהודה הלוי בעל דרישת אריה רבה של סטריזוב.
בשנת ה'תקמ"ד, בגיל 25, התמנה לרב העיירה שינווא, ובשנת תקס"ח נתקבל לרב ואב"ד שאטוראליאויהיי, ואלפים ורבבות נסעו אליו.
בהשפעת חתנו, רבי אריה לייב ליפשיץ, בעל "אריה דבי עילאי" שהיה תלמידו של החוזה מלובלין התקרב ונעשה גם הוא תלמיד מובהק של החוזה מלובלין. קיבל גם מהמגיד מקוזניץ, רבי מנחם מנדל מרימנוב והאוהב ישראל מאפטא. עסק רבות בחלוקת קמעות ועורר בכך את התנגדותו של רבי נפתלי מרופשיץ שאמר שלפי האר"י אסור להתעסק עם שמות הקודש, לאחר חליפת מכתבים בניהם ומופת של ה"ישמח משה" ביטל רבי נפתלי את ההתנגדותו לקמועות ה"ישמח משה".
עם תלמידיו נמנו: רבי יואל אשכנזי, אב"ד זלוטשוב בעל "מלא הרועים", רבי מנחם מנדל פנט מדעעש, רבי צבי הירש פרידמן מליסקא, בעל "אך פרי תבואה", ורבי יהודה גרינפלד.
נפטר בכ"ח בתמוז ה'תר"א ונקבר בשאטוראליאויהיי.
בנו, רבי אלעזר ניסן, כיהן כרב בדרוהוביץ' וממנו המשיכה שושלת אדמו"רי סיגט. בתו, חנה נישאה לרבי אריה לייב ליפשיץ רבה של וישניצה ומחבר ספר השו"ת "אריה דבי עילאי".
נכדו, רבי חנניה יום טוב ליפא מייער-טייטלבוים שהיה אדמו"ר מסאסוב, ניצל בנס מהשואה לאחר מכן עלה לישראל ובנה בגני תקווה, את שכונת "קריית ישמח משה", על שם ספרו של סבו רבי משה טייטלבוים בעל ה"ישמח משה".
המשרד למצבי חירום והגנה אזרחית של רוסיה
המשרד לענייני הגנה אזרחית, מצבי חירום וחיסול תוצאות אסונות טבע של רוסיה (ברוסית: Министерство Российской Федерации по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий, בראשי תיבות МЧС России) הוא המשרד הממשלתי ברוסיה הממונה על מבצעי חילוץ ברוסיה ומחוצה לה. המשרד מופקד גם על יחידות כיבוי האש של רוסיה, המקבילות לשירותי הכבאות וההצלה בישראל והוא הגוף הממשלתי העיקרי בתחום הכבאות וההצלה.
היסטוריה.
המשרד הוקם ב־27 בדצמבר 1990 בשם "חיל החילוץ הרוסי" (Российский корпус спасателей) והוא הארגון הראשון במדינה מסוג זה. בתקופה הסובייטית, הטיפול בענייני מצבי חירום הוטל על סגן שר ההגנה שהטיל זאת על הצבא.