ברדיצ'בסקי האשים את ה"רוחניות היתרה" כפי שזו באה לידי ביטוי בספרות הנביאית, התלמודית, ההלכתית והרבנית. באמצעות "שינוי הערכין" – מושג שטבע – גרס שלא הגלות היא שגרמה להתנוונות היהדות, אלא טבעה המנוון של היהדות הוא הסיבה לגלות המתמשכת. לפי עמדתו, היהדות מעולם לא הייתה אחידה, ואף על פי שמוקד היהדות הוא תרבותי, אין הכרח להישאר מחויבים לערכים שאפיינו את היהדות בעבר. ברדיצ'בסקי הרבה להתעניין בתופעות חריגות בתולדות עם ישראל, ובסיפורים שקיבץ ניכרת נטייה זו. הוא תבע להרחיב את תחומיה של הספרות העברית, ומשך אחריו תומכים צעירים רבים. ברדיצ'בסקי היה נציגה העיקרי של עמדה זו, מול עמדתו של אחד העם. אף על פי כן, הוא לא חד משמעי בכתביו. לעיתים הוא שלל מכל וכל את המורשת הגלותית, ולעיתים הסכים עם אחד העם שהיצירה התרבותית אינה יכולה להתקיים ללא מורשת העבר.
כתביו.
מאספים.
מהדורה שלמה ומלאה של כל כתבי ברדיצ'בסקי, בסדר כרונולוגי, עם הערות וביאורים
לקריאה נוספת.
מאמרים
בכחוס
ברידג'
ברידג' (מאנגלית: "גשר") הוא משחק קלפים מבוסס לקיחות, משחק חשיבה וענף ספורט לא אולימפי. במשחק משתתפים ארבעה שחקנים, המחולקים לשני זוגות יריבים. בני הזוג יושבים זה מול זה. לאחר שלב מקדמי של חלוקת חפיסת הקלפים בין השחקנים, כך שכל שחקן מקבל 13 קלפים, מתחיל המשחק. המשחק מורכב משני חלקים עיקריים: הכרזה וביצוע. השלב הראשון, שלב ההכרזה דומה למכרז: אחד הזוגות זוכה בחוזה, בו הוא מתחייב לקחת מספר לקיחות (בין 7 ל-13), כדי לזכות בנקודות שמוענקות בגין עמידה בחוזה. בשלב הביצוע (המשחק), כל זוג מנסה לזכות במספר לקיחות מקסימלי, כאשר הזוג שזכה בחוזה מנסה לזכות במספר הלקיחות אליו התחייב או יותר. ומנגד הזוג היריב, מנסה להכשיל את ביצוע החוזה, באמצעות זכייה במספר לקיחות, שיותיר לזוג האחר מספר לקיחות קטן מזה שהתחייב לקחת.
כללי המשחק.
במשחק משתתפים ארבעה שחקנים שמחולקים לשני זוגות שחקנים. זוג אחד מכונה צפון-דרום וזוג שני מזרח-מערב. השותפים יושבים זה מול זה ליד השולחן. בכל חלוקה ("לוח") משתמשים השחקנים בחפיסת קלפים סטנדרטית בת 52 קלפים, ללא קלפי הג'וקר, וכל משתתף מקבל רבע מקלפי החפיסה, 13 קלפים. מטרת המשחק של כל אחד מהזוגות היא זכייה במקסימום לקיחות ונקודות. במשחק שלושה שלבים בסדר הכרונולוגי הבא: שלב מקדמי חלוקת הקלפים, שלב ההכרזה ושלב ביצוע המשחק. בשלב ההכרזה מתחייב אחד הזוגות לבצע "חוזה", כלומר: לזכות במספר לקיחות מסוים (13-7) או יותר. בשלב ביצוע המשחק מנסה ה"כרוז", שהוא אחד מבני הזוג שהתחייב לחוזה, לבצע אותו, והזוג השני להכשיל אותו.
דירוג קלפי המשחק.
הקלפים הם מארבע סדרות שבכל אחת שלושה עשר קלפים. סמלי הסדרות מופיעות באיור בצד שמאל.
דירוג הקלפים מגבוה לנמוך (הגבוה מופיע משמאל): AKQJ1098765432.
שלב החלוקה.
חפיסת קלפים עבור ברידג' היא חפיסה קלאסית מלאה, המכילה 52 קלפים - 13 מכל סדרה, ללא ה"ג'וקרים" או קלפי פרסומת. שחקן אחד, "המחלק" (הDealer), מחלק 13 קלפים לכל שחקן. בסיבוב הבא תפקיד המחלק עובר לשחקן שיושב לשמאלו של המחלק הנוכחי. לשם נוחות, משתמשים בדרך כלל בשתי חבילות קלפים, כך שבן-זוגו של המחלק הנוכחי מערבב את קלפי החפיסה שאינה בשימוש עבור הסיבוב הבא. בברידג' התחרותי, מגיעים הקלפים כבר מחולקים בתוך התקן עם 8 כיסים (אחד לכל שחקן) שנקרא "בורד" (לוח בתרגום חופשי לעברית). על כל בורד מצוין מיהו המחלק, (שמתחיל ראשון את שלב ההכרזה). באופן זה ניתן לשחק את אותה החלוקה שבכל בורד, במספר שולחנות על ידי זוגות שחקנים שונים, ולהשוות את התוצאות שהושגו.
שלב ההכרזה.
שלב ההכרזה דומה למכרז. כל אחד בתורו יכול להתחייב למספר גדול יותר של לקיחות מאשר קודמיו. הזוג הזוכה במכרז הוא זה שאחד מבני הזוג התחייב למספר הלקיחות הגבוה ביותר וכל אחד משלושת השחקנים האחרים הצהיר שאינו מוכן להתחייב ליותר.
ההתחייבות ליותר אינה רק במספר הלקיחות. אפשר גם להתחייב למספר לקיחות בתנאי שסדרה מסוימת היא סדרת השליט. המשמעות היא שכאשר נגמרים לשחקן קלפים בסדרה אחרת ששוחק בה קלף והוא מניח קלף כלשהו מסדרת השליט יזכה בלקיחה, למעט המקרים בהם גם לשחקן אחר נגמרו הקלפים בסדרה והוא הניח קלף גבוה יותר.
את שלב ההכרזה פותח שחקן המוגדר מראש כ"מחלק". סדר ההכרזה הוא לפי כיוון השעון. כל שחקן יכול להתחייב ליותר או להכריז: "עבור" (באנגלית: Pass), כלומר: אינו מוכן להתחייב יותר ממי שהתחייב לפניו. שלב ההכרזה מסתיים לאחר ששלושה שחקנים הכריזו Pass או כאשר כל ארבעת השחקנים לא היו מוכנים להתחייב והכריזו Pass.
אם אחד מהשחקנים התחייב לבצע מספר לקיחות, ההתחייבות ההכרזה האחרונה הופכת להיות ה"חוזה".
השחקן מהזוג שהכריז את החוזה, ושהכריז ראשון את סדרת השליט (או ללא שליט) שנקבעה בסיום שלב המכרז, יהיה ה"כרוז".
היות שכל שחקן יכול להכריז כמה פעמים, שותפים (זוג שחקנים) מעבירים ביניהם מידע באמצעות ההכרזות. המידע מסייע להם לבחור בחוזה אופטימלי. המידע אינו חסוי בפני יריביהם. מותר להם לשאול מה המשמעות של כל הכרזה.
סדר ההתחייבויות בשלב ההכרזה.
התחייבות לחוזה כשסדרת השליט היא סדרת ה-
התחייבות לחוזה כשסדרת השליט היא סדרת ה-
התחייבות לחוזה כשסדרת השליט היא סדרת ה-
התחייבות לחוזה כשסדרת השליט היא סדרת ה-
התחייבות לחוזה ללא סדרת שליט.
הכרזות נוספות.
בנוסף להכרזת התחייבות ולהכרזת Pass, אפשר להכריז שתי הכרזות נוספות:
Double (בעברית כפל) - המשמעות המעשית של הכרזת "כפל" (אם היא תהיה ההכרזה הסופית) היא, שאם הכרוז יבצע את החוזה יקבל יותר נקודות מאשר במצב בו ביצע את החוזה ללא כפל. ואילו אם ייכשל בביצוע החוזה, יקבלו המגנים יותר נקודות מאשר במצב בו נכשל הכרוז בביצוע החוזה ללא כפל. לעיתים קרובות שחקנים מכריזים "כפל" מתוך מטרה אחרת, להעביר מידע לשותפם, כגון, שיש להם 4 קלפים מסדרת מיג'ור ("כפל שלילי"), או 3 קלפים מהסדרה של שותפם ("כפל תומך").
Redouble - (כפל כפליים) כאשר שחקן יריב מכריז הכרזת "כפל", שותפו של המכריז או המכריז עצמו יכולים בתורם להכריז Redouble. משמעות ההכרזה היא, שאם הכרוז יבצע את החוזה יקבל יותר נקודות מאשר במצב בו ביצע את החוזה עם כפל. אם ייכשל בביצוע החוזה, יקבלו המגנים יותר נקודות מאשר במצב בו נכשל הכרוז בביצוע החוזה עם כפל.
שפת ההכרזות.
הכרזה שהיא הצעה צריכה לכלול את מספר הלקיחות מעל ל-6 לקיחות שהזוג מתחייב לקחת (מאחת ועד שבע), ואת הסדרה השליטה, או "ללא שליט".
הכרזות לדוגמה:
שלב הביצוע (המשחק).
בתום שלב ההכרזה מתחיל שלב הביצוע (המשחק). בשלב זה משתתפים באופן פעיל רק שלושה שחקנים: שני "מגנים" - זוג השחקנים המנסים להכשיל את החוזה, וה"כרוז" - אחד מזוג השחקנים היריב שהתחייב לחוזהו, והוא השחקן הראשון בין השותפים שהכריז את הסדרה שנקבעה בסוף ההכרזה כסדרת השליט (או ללא שליט). שותפו של הכרוז נקרא "דומם". לאחר ששוחק הקלף הראשון במשחק, פורס ה"דומם" את קלפיו על השולחן כשהם גלויים, וכל פעם בהגיע תורו משחק קלף, רק בהתאם להוראות מפורשות של שותפו, ה"כרוז".
שחקן שזכה בלקיחה הקודמת מניח קלף גלוי, ולאחריו כל אחד מהשחקנים האחרים מניח בתורו קלף. סדר הנחת הקלפים הוא בכיוון השעון הזוכה בלקיחה הוא השחקן ששם את הקלף הגבוה ביותר מאותה סדרת קלפים שהניח השחקן ששיחק ראשון. מי שזכה בלקיחה מוביל קלף נוסף ושוב הזוכה הוא זה ששם את הקלף הגבוה. בכל לקיחה, כל שחקן חייב להניח קלף מהסדרה שאליה משתייך הקלף שפתח השחקן שפתח ראשון קלף. אם אין לו יותר קלפים בסדרה, הוא יכול להניח קלף כרצונו אבל אינו יכול לזכות בלקיחה. התיאור לעיל נכון לחוזים ללא שליט. בחוזים עם שליט, שחקן שנגמרו לו הקלפים בסדרה אליה משתייך השחקן שפתח קלף, יזכה בלקיחה אם יניח קלף כלשהו בסדרת השליט (ואף שחקן אחר לא יניח קלף בסדרת השליט הגבוה מהקלף שהוא הניח).
לאחר ששוחקו כל הקלפים במסגרת 13 לקיחות, מסתיים שלב המשחק באותה חלוקה, ואז סופרים בכמה לקיחות זכה כל אחד מהזוגות (מתוך ה-13 ששוחקו). בהתחשב בחוזה ובמספר הלקיחות שכל זוג לקח, מעניקים לפי הכללים נקודות לשני הזוגות.
היסטוריה.
ניתן לעקוב אחר ההיסטוריה של מספר משחקי קלפים דמויי ויסט מאז תחילת המאה ה-16. היו אלו משחקים מבוססי לקיחות עם מבחר וריאציות משניות. ויסט הפך למשחק המקובל, ורכש לו קהל חובבים לאורך מאות שנים, עד ימינו.
בשנות התשעים של המאה ה-19, הרעיון לפיו המחלק יכול לבחור סדרה אחת, שתהיה ה"שליט" זכה לפופולריות בארצות הברית ובריטניה והמשחק, שנוצר כונה "ברידג'-ויסט". בשנת 1904 הקונספט של שלב "הכרזה" כדי להחליט איזה שחקן יגדיר את סדרת השליט התקבל גם הוא, וגרסה זו כונתה "ברידג' הכרזה" (auction bridge).
הצורה המודרנית של המשחק עוצבה על ידי הרולד ואנדרבילט. הוא פרסם בשנת 1925 את החוקים, שניסח למשחק הברידג' ואלו הפכו לצורה הדומיננטית של המשחק תוך שנים מעטות.
מילון אוקספורד טוען שמקור המלה האנגלית "bridge" הוא באופן הביטוי של המלה "ביריץ'", ממקור כנראה רוסי שפירושה "קח". לפי המילון, ישנן השערות שמקור המלה מהצרוף בשפה הטורקית "ביר-אוץ'" - "bir-üç", אותו ניתן לתרגם ל"אחד-שלוש", מושג שיכול לתאר את העובדה שבמהלך המשחק "יד" אחת פתוחה בעוד שלוש "ידיים" סגורות.
מונחים בסיסיים.
מהלך המשחק.
משחק.
שלב המשחק הוא השלב בו אחד מבני הזוג שזכה במשחק מנסה לבצע את החוזה.
שיטות הכרזה וקונבנציות.
לבני הזוג מותר להעביר מידע על הקלפים שברשותם, אך זאת במגבלות הבאות: