בתחילת שנת 2018, התברר שחברת "סופר אנ.ג'י" חיברה במשך חמש שנים רק לקוח אחד לרשת הגז (חברת פוליבה ברמלה, שהתחברה לצינור הגז שהונח כבר למפעל נשר על ידי חברת נתיבי הגז הטבעי לישראל הממשלתית). תעשיינים התלוננו כי "סופרגז" ממשיכה לספק למפעלים גז דחוס בהובלה במחיר כפול מהגז הטבעי ולכן לא מקימה את הרשת לפי תנאי הזיכיון.
בעלות.
בשנת 1972 רכשה כלל 50% מהמניות של סופרגז, לאחר שהמחצית השנייה נרכשה בידי סונול.
בהמשך נרכשה החברה על ידי גרנית הכרמל שבבעלות קבוצת עזריאלי החל משנת 2006.
ב-1 ביוני 2015 הודיעה חברת תדיראן הולדינגס על רכישת סופרגז מידיה של גרניט מקבוצת עזריאלי תמורת 250 מיליון שקל. שתי החברות חתמו על מזכר הבנות לביצוע הרכישה. אך הרכישה לא יצאה לפועל לאחר שהמגעים בין הצדדים לא התגבשו לכדי הסכם מחייב, עקב מחלוקת על המחיר.
ביולי 2019 הוסכם על מכירת סופרגז לחברת אלקו תמורת 770 מיליון ש"ח.
מנהלים.
מראשיתה, עד פטירתו ב-1965, ניהל את החברה סטרואה לופסקו, מייסד החברה. עם פטירתו מונה דוד הסל למנכ"ל החברה עד לשנת 1974. בשנים 1974-1975 כיהן כמנכ"ל אריה בן עטר. בשנים 1975-1978 יהודה רשף כיהן כמנכ"ל ובשנת 1978 מונה צבי תגר למנכ"ל החברה שכיהן בתפקיד כ-19 שנים עד שהוחלף במרץ 1997 בידי ישראל יניב.
בתחילת 2001 הוחלף ישראל יניב על ידי אודי אדמתי, שכיהן בתפקיד עד סוף 2003, ומשה אולדק החליפו כמנכ"ל החברה.
בינואר 2010 מונה אייל חנקין לסמנכ"ל החברה, ובאוקטובר אותה שנה הוא החליף את אולדק כמנכ"ל.
בשנת 2017 מונה כפיר נבון למנכ"ל החברה.
לודוויג ורל
לודוויג ורל (בגרמנית: Ludwig Wörl; 1906, מינכן - 1967, מינכן) היה מתנגד הנאציזם, אסיר מחנות הריכוז הנאציים אושוויץ ודכאו, וחסיד אומות העולם מגרמניה.
קורותיו בתקופת מלחמת העולם השנייה.
ורל היה נגר במקצועו. בשנת 1934 השתתף בהפצת עלונים במינכן, בהם תוארו התנאים הבלתי אנושיים במחנה הריכוז דכאו והובעה תביעה לשיפורם. ב-5 במאי 1934 נעצר ורל על ידי הגסטפו וזמן קצר לאחר מכן נשלח למחנה הריכוז דכאו. הוא מונה להיות Lagerälteste (אחראי מחנה) על בתי החולים במחנה, וניסה לרכוש ידע מקצועי בתחום הסיעודי ולהכשיר אסירים נוספים בתחום זה. בין היתר טיפל באחד ממנהיגי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, קורט שומכאר , שהיה אסור אף הוא עמו. בשנת 1940 התגרשו ורל ואשתו זה מזה.
באוגוסט 1942 הועבר ורל עם הרמן לנגביין מדכאו לאושוויץ, שם היה אסיר מספר 60363. עם הגעתו שררה במחנה מגפת טיפוס. הוא שובץ במחנה אושוויץ-מונוביץ וסייע בטיפול בחולים ובשיפור התנאים הסניטריים במחנה. הוא פעל נגד אסירים פליליים שניצלו את מעמדם בהיררכיית המחנה כדי להתעלל באסירים אחרים. הוא זייף נתונים ברשימות חולים כדי להציל חולים בסלקציות והציל רופאים יהודים מהרציחות בתאי הגזים. עקב פעילותו לטובת האסירים נכלא ורל למספר חודשים בבלוק 11.
במהלך צעדות המוות סייע ורל לאסירים להימלט. הוא הועבר למחנה מאוטהאוזן ושם שוחרר.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
ורל חזר למינכן. עקב נכות שקיבל בתקופת מאסרו (שנמשכה 11 שנים) לא יכול היה להמשיך לעבוד במקצועו. הוא הפך לראש ארגון אסירי אושוויץ לשעבר בגרמניה ופעל לשימור זכרם של אסירי מחנות הריכוז הגרמניים. ורל העיד במשפטי פרנקפורט שנערכו לאנשי צוות גרמניים שמילאו תפקידים במחנות הריכוז הנאציים. באוגוסט 1965 הוא כתב מכתב נזעם נגד הכוונה לטעת 50 עצים לכבודו של שליח גרמניה לשיחות עם ישראל, ד"ר קורט בירנבאך, שהיה חבר המפלגה הנאצית לתקופה קצרה בשנים 1933-1934.
הנצחה.
בשנת 1963 הכיר יד ושם בוורל כחסיד אומות העולם. בשנת 1966 זכה לפרס על שם לאו בק. בשנת 1995 נקרא רחוב על שמו בעירו, מינכן.
אשחר (פירושונים)
דילון
דילון (באנגלית: Dillon) הוא שם משפחה.
לאונרד נימוי
טייטלבוים
טייטלבוים או טייטלבאום הוא שם משפחה יהודי אשכנזי. זוהי הגרסה היידית למילה הגרמנית "דטלבאום" (עץ התמר)
טייטלבאום
ג'ילט (ויומינג)
ג'ילט (באנגלית: Gillette) היא בירת מחוז קמפבל במדינת ויומינג בארצות הברית. ג'ילט שוכנת בין הרי ביגהורן במערב והגבעות השחורות במזרח, באגן נהר פאודר (Powder River Basin) בצפון-מזרח ויומינג. בעיר מתגוררים 29,087 תושבים (נכון ל-2010). המונומנט הלאומי מגדל השטן נמצא כשעת נסיעה מצפון-מזרח לג'ילט.
היסטוריה.
ג'ילט נוסדה ב-6 בינואר 1892, כשנתיים לאחר שוויומינג נהפכה למדינה. העיר נקראה על שמו של אדוארד ג'ילט, שהיה סוקר באזור מטעם מסילת שיקגו, ברלינגטון וקווינסי (Chicago, Burlington and Quincy Railroad).
תחבורה.
את העיר משרת נמל התעופה ג'ילט-מחוז קמפבל, הנמצא במרחק של כ-8 קילומטרים צפון-מערבית לעיר.
העיר נמצאת על המסלול של כביש בין-מדינתי 90, המקשר בין המדינות וושינגטון ומסצ'וסטס.
עסמא בת מרוואן
עסמא (או: עצמאא) בת מרוואן (בערבית: عصماء بنت مروان) הייתה משוררת יהודייה בת המאה ה-7 לספירה.
סיפור רציחתה של עסמא.
בחדית' מובא סיפורה של עסמא בת מרוואן, שהייתה בת השבט היהודי חטמה בחצי האי ערב, ונישאה לאחד מבני השבט. בתקופת התהוות האסלאם פרסמה שירים ששמו ללעג ולקלס את מוחמד ואת האסלאם, והיא נרצחה בעידוד מוחמד בידי אחד מבני שבטה שהתאסלם, עמיר בן עדי בן ח'רשה בן אומיה אל-ח'טמי () שהתגנב לאוהל משפחתה ודקר אותה למוות בעודה מניקה את הקטן שבבניה.
היסטוריונים מוסלמים מאוחרים מפקפקים באמינותו ההיסטורית של הסיפור.
קרל פלגה
קַרְל פְּלַגֶה (בגרמנית: Karl Plagge; 1897–1957) היה קצין בדרגת רב-סרן בצבא הגרמני (ורמכט) בתקופת מלחמת העולם השנייה, חבר המפלגה הנאצית וחסיד אומות העולם.
פלגה השתמש במעמדו כקצין בצבא הגרמני ובתפקידו כדי להגן על כ-1,250 יהודים - 500 גברים, והיתר נשים וילדים - אסירי גטו וילנה, שעבדו במחנה HKP בווילנה, מחנה בו שהה פלגה בתפקידי ניהול.
ביוגרפיה.
בראשית תקופת השלטון הנאצי בגרמניה.
פלגה, חייל משוחרר ממלחמת העולם הראשונה, תמך באדולף היטלר עוד לפני תחילת שלטונה של המפלגה הנאצית בגרמניה, וזאת עקב הבטחות הנאצים לשפר את המצב הכלכלי ולשקם את הגאווה הלאומית שנפגעו לאחר הסכם ורסאי. פלגה הצטרף למפלגה הנאצית ב-1931 ופעל לשם קידום מטרותיה המוצהרות להתחדשות לאומית. עם זאת הוא התעמת עם הנהגת המפלגה הנאצית באזור מגוריו, דרמשטאדט, עקב סירובו ללמד את תורת הגזע הנאצית שלא מצא ראיות לנכונותה. סירוביו החוזרים ונשנים ללמד את תורת הגזע הובילו להאשמתו על ידי ראשי המפלגה הנאצית בדרמשטדט כידיד של יהודים והבונים החופשיים והוא סולק מתפקידי הנהגה בסניף המפלגה בעיר.
בתקופת מלחמת העולם השנייה.
פלגה, שסיים את לימודיו לתואר באוניברסיטה הטכנולוגית בדרמשטדט ב-1924 בתואר מהנדס, גויס לוורמכט בתחילת מלחמת העולם השנייה. הוא הוצב לפקד על יחידת הנדסה HKP562 שבה נעשו תיקוני כלי רכב צבאיים שניזוקו בחזית המזרחית. פלגה ויחידתו הוצבו בווילנה ביולי 1941 ופלגה היה עד ראייה לרצח יהודי האזור. בתקופה זו החלה התפכחותו מהתמיכה בנאציזם ופעולתו נגד רצח היהודים.
פלגה החל לתת אישורי עבודה לגברים יהודים, בהם קבע כי יהודים אלה הם עובדים מיומנים וחיוניים למאמץ המלחמה הגרמני, גם אם לא היו להם כלל כישורים בתחום העבודה המסוים לגביו ניתן האישור. כל אישור כזה הציל עובד יהודי, את בת זוגו ושניים מילדיהם מפני האקציות שקיימו אנשי האס אס בגטו וילנה ומפני שילוח לגיא ההריגה בפונאר. פלגה העניק כ-250 אישורים כאלה, רבים מהם לאנשים ללא כישורי עבודה. כך הציל למעלה מאלף איש בין קיץ 1941 לאמצע 1944. פלגה תמך בעובדיו באמצעות מנות מזון מוגדלות ואספקת ארוחות חמות לעובדי הסדנאות הטכניות שעליהן פיקד. תוספת זו למזון הצילה רבים ממקבלי האישורים ממוות ברעב. פלגה אפשר ליהודים שעבדו מחוץ לגטו וילנה לסחור בחפצים עם גרמנים וליטאים מחוץ לגטו וילנה, בתמורה למזון, ולהבריח מזון לגטו, וכך אפשר הגדלתן של מכסות המזון של יושבי הגטו. פלגה סיפק ליושבי הגטו ציוד רפואי, חומרי הסקה בחורפים ובגדים חמים. במספר מקרים הצילו פלגה ועובדיו מספר יהודים שנחטפו על ידי האס אס באקציות.
בספטמבר 1943 עמד גטו וילנה בפני חיסול. כל היהודים שנותרו בגטו עמדו בפני גירוש על ידי האס אס, ובמצב זה תעודותיו של פלגה כבר לא יכלו להגן עליהם. פלגה ניסה לבצר את מעמדה של יחידתו, HKP562, כמחנה לעבודת כפייה של הצבא הגרמני וכך למנוע מהאס אס את היכולת לגרש ממנו אנשים באקציות - יהודים ובני משפחותיהם כאחד. ב-16 בספטמבר 1943 העביר פלגה למעלה מאלף יהודים - עובדיו ובני משפחותיהם - מגטו וילנה לבניין שהוקצה ל-מחנה HKP בווילנה, מחוץ לתחומי הגטו. כשבוע לאחר מכן, ב-23 בספטמבר, חיסל האס אס את גטו וילנה ושלח למחנות ריכוז ולהשמדה את כל יושביו.
במחנה HKP היו תנאי המגורים והמחיה טובים יחסית למחנות עבודת כפייה אחרים של המשטר הנאצי. פלגה ציווה על יחס מכבד כלפי העובדים והקצה להם מנות מזון שאפשרו את קיומם, שלא כברוב מחנות הריכוז והעבודה הנאציים. עם זאת, פלגה לא הצליח למנוע את כניסתם של אנשי אס אס למחנה HKP מספר פעמים, את האקציות שעשו בו (כגון אקציית הילדים ב-27 במרץ 1944) וכן את חיסול המחנה ביולי 1944, זמן קצר לפני נסיגת הגרמנים מווילנה.