בשנת 2007 הפיק הצלם הצ'כי אדולף זיקה סרט תיעודי באורך מלא על חייו ויצירתו של סאודק. הסרט הוצג בפסטיבלי סרטים רבים, וזכה בפרס "עין הזכוכית" לסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל Eurofest לסרטים אירופיים במונטריאול.
חלק מעבודותיו של סאודק חדרו לתרבות המערבית הפופולרית, ומשמשות כעטיפות לאלבומים של להקות רבות. אחת מתמונותיו משמשת כעטיפת אלבומו של יהודה פוליקר "אפר ואבק".
אדיר פרידור
אדיר פרידור (נולד ב-31 באוגוסט 1940) הוא מתמטיקאי ישראלי, מייסד ומנהל החברה למתמטיקה תעשייתית ליד אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ראש המרכז למחקרים צבאיים (מחצ"ב) ברפא"ל וממייסדי ענף חקר ביצועים בחיל האוויר הישראלי.
ביוגרפיה.
פרידור נולד ב-31 באוגוסט 1940 בתל אביב, כבן יחיד לחיים ולאה פרבר, שעלו לארץ מפולין.
למד בבית הספר תיכון עירוני א' בתל אביב, במגמה הריאלית. התגייס בשנת 1958 לעתודה האקדמית ולאחר טירונות כלל צה"לית החל בלימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים, במסלול ישיר לתואר שני במתמטיקה ופיזיקה. במשך לימודיו התמחה בשימוש במחשב ועבד על המחשב היחידי שהיה בזמנו בארץ – המחשב "גולם" במכון ויצמן. בין השאר, כתב עבור המחשב את המהדר של שפת פורטרן. פרידור סיים את לימודיו כעבור ארבע וחצי שנים והוענק לו תואר שני במתמטיקה ובפיזיקה מהאוניברסיטה העברית.
עם סיום לימודיו שובץ לשירות במדור חקר ביצועים בצה"ל, אז מדור קטן ושולי שהשתייך לענף אוויר 2 שבראשו עמד סגן-אלוף יואש צידון. במסגרת המדור פגש את ד"ר יצחק רביד וביחד מיסדו את הדיסציפלינה של חקר ביצועים צבאי בצה"ל. פעילות מדור חקר ביצועים היוותה גורם מכריע בהצלחתו המבצעית של חיל האוויר במלחמת ששת הימים והדיסציפלינה שנוצרה השתרשה כרכיב קריטי בתורת הלחימה של החיל. בהמשך, הפך המדור לענף חקר ביצועים של חיל האוויר.
בשנת 1964 נישא לרנה טרבס, לימים מנהלת תוכנית החממות הטכנולוגיות בלשכת המדען הראשי.
פרידור השתחרר מצה"ל בשנת 1967 בדרגת סרן, אך המשיך לשרת באותו ענף כאזרח עובד צה"ל. במשך שירות המילואים, אותו עשה בהתנדבות גם אחרי גיל הפרישה, הוענקו לו דרגות רב-סרן ומאוחר יותר סגן-אלוף. לאחר השחרור החל לעבוד באוניברסיטה העברית, וב-1971 מונה למרצה במחלקה למתמטיקה. בשנת 1975 סיים את עבודת הדוקטור בתחום מעבר החלקיקים בחומר. בסוף שנת 1975 יצא לשנת פוסט דוקטורט, והתקבל למשרת מרצה באוניברסיטת RPI שבטרוי, ניו יורק. בשנת 1976 הוא התמנה לפרופסור חבר במחלקה למתמטיקה ב-RPI.
ב-1978 חזר עם משפחתו לישראל. בשלב זה חילק את זמנו בין המרכז למחקרים צבאיים (מחצ"ב) ברפא"ל, לבין משרת פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים שבמסגרתה הקים את התוכנית ללימודי חקר ביצועים במחלקה למתמטיקה.
בשנת 1980, במקביל לעבודתו ברפא"ל, עבר מהאוניברסיטה העברית לאוניברסיטת תל אביב, שם לימד במחלקה למתמטיקה ומדעי המחשב.
ב-1983 מונה לראש מחצ"ב, תפקיד שמילא עד 1986. בשנה זו יצא פרידור לשבתון שני, באוניברסיטת דלאוור, שם התמנה לפרופסור מן המניין. עם חזרתו, בשנת 1988, המשיך את עבודתו ברפא"ל ובאוניברסיטת תל אביב, עד שגויס להקמת החברה למתמטיקה תעשייתית בשנת 1992.
בשנים 1992 עד 1996 שימש כנשיא אגודת חקר ביצועים הישראלית וכנציגה באגודה האמריקאית (Operations Research Society of America) שמוזגה בשנת 1995 עם המכון העולמי למדעי הניהול (The Institute of Management Sciences) ליצירת הארגון המאוחד -
Institute for Operations Research and the Management Sciences
בשנת 2003 היה חבר בצוות של פרויקט דניאל.
בשנת 2017 מונה ליו"ר הוועד המנהל של המכון הטכנולוגי חולון.
נשוי לרינה ולהם ארבעה ילדים.
החברה למתמטיקה תעשייתית.
בשנת 1992 הוצגה לד"ר פרידור יוזמה של קרן ג'נסיס. הקרן, בשיתוף עם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, מחלקת ההתיישבות של הסוכנות היהודית וקרן היסוד, החליטו להקים מכון מחקר שיעסיק מדענים עולים חדשים מחבר המדינות. יוזמי הפרויקט הציעו לפרידור להקים את המכון ולנהל אותו.
ד"ר פרידור לקח על עצמו את המשימה והתנה את הצטרפותו בכך שבמקום מכון מחקר תוקם חברה עסקית שתספק שירותי פתרון בעיות תעשייתיות בעזרת מודלים מתמטיים.
החברה הוקמה בשנת 1992, תחילה כעמותה וב-1993 רשמה העמותה חברה לצורך התנהלות עסקית. החברה למתמטיקה תעשייתית העסיקה קבוצה נבחרת של מדענים, יוצאי חבר המדינות, שבהם מדענים בעלי שם עולמי בתחומם. בהם: לב ברגמן, שעל שמו קרויה שיטת ברייגמן לתכנות קמור, אלכסיי דרוזדוב, מומחה בינלאומי למחקר אלסטו-פלסטיות וד"ר יצחק שרייבר, תושב "העיר האקדמית" בברית המועצות ושותף לתוכניות פיתוח רוסיות.
במשך שנות פעילותה עשתה החברה למתמטיקה תעשייתית מספר רב של פרויקטים רחבי היקף עם גופים ממשלתיים ועם חברות עסקיות כאחד, בהם חברת בזק, חברת קו צינור אילת אשקלון, מפעלי ים המלח, מפעלי נייר חדרה, רפא"ל, פלאפון תקשורת, התעשייה הצבאית, משטרת ישראל, חברת החשמל.
הענקים וילדי השמש
הענקים וילדי השמש הוא רומן אוטוביוגרפי מאת אוריאל זוהר, שיצא לאור בהוצאת הספרים גוונים בשנת 1998. הספר מתאר סיפור אהבה בין אמנים יהודים וערבים, המתרחש בישראל, בשנות ה-70 של המאה ה-20. הסיפור מתואר תוך כדי התבוננות השוואתית בכפר הערבי ובקיבוץ, יחסי אנוש מורכבים בין בני האדם המתגוררים בהם, והמאבק הפוליטי-דתי על ארץ ישראל.
עלילת הספר.
הספר מתאר יחסי ידידות בין אריה, בן קיבוץ במרכז הארץ וזוהיר, מוסלמי בן כפר בצפון, למרגלות "מתלול צורים". לאורך העלילה ישנם מעברים חדים בין שני היישובים. חיי השיתוף בקיבוץ מתוארים באופן דומה לחיי הכפר הערבי של זוהיר. אך כל אחת מדמויות הגיבורים המרכזיים בעלילה, עוברת תהליך של מאבק של אחד מול רבים. זוהיר מול משפחתו, מול אביו בעיקר. האב מתואר כאישיות חזקה מאוד ואפילו שתלטנית, המנסה לנהל את חייו של השחקן הצעיר. אך ללא הצלחה. זוהיר מתאהב בשחקנית יהודייה, ממוצא פולני והיחסים ביניהם מעוררים בשניהם קונפליקטים פנימיים רבים. לילית מגיעה לביקור בכפרו של זוהיר. בכניסה לכפר עוצרת אותה ניידת משטרה, הם מנסים להזהיר אותה מפני הבאות. אך ללא הועיל. לאחר מכן, זוהיר מעביר אותה ניסיון חניכה קשה ביותר, כאשר שניהם יוצאים בערב, עת שקיעה אל ההר "מתלול צורים". הוא נוטש אותה לבדה, בכוונה, על מנת לבחון את יכולת ההישרדות שלה בלילה, בסביבה עוינת.
לעומת זאת, אריה נאבק מול החלטות קולקטיביות של הקיבוץ, המנסות למנוע את המשך לימודיו בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב, המאבק גם מגיע להתמודדות מול שני הוריו, מוריס הצייר וד"ר רוניה, הרופאה של הקיבוץ. שניהם נמנעים מלהתערב לטובתו כדי להוכיח, כלפי שאר חברי הקיבוץ, את נאמנותם לעקרונות ולאידאולוגיה הקיבוצית, יותר מאשר לאינטרס האישי, הפרטי. אריה מתאהב באהבה אפלטונית בדידה, רקדנית מוכשרת ממוצא תימני ורודף אחריה ברחובות תל אביב. במהלך אחד מאירועי הכנסים של יום השואה במסגרת משואה, מגיעה לאירוע ראש ממשלת ישראל גולדה מאיר והיא מתאהבת במוריס ובציור שלו שנמצא בסלון ביתם.
זוהיר תוקף את הקיבוץ על השתלטותו על "הארץ שלו", ואריה מנסה לפייסו. היחסים ביניהם מתקיימים למרות דעות קדומות, תחושת הפחד מהאחר והתנגדות הסביבה ליחסים אלו.
שני הידידים הם אמנים ויוצרי תיאטרון, הנפגשים על במת התיאטרון הישראלי והם זוכים לתשואות הקהל על כישרונם.
בהמשך הספר מתאהבים אריה וזוהיר באותה אישה, ורד. התאהבות זו מעצימה את העימותים ביניהם והם מתרחקים זה מזה. הפירוד גורם כאב נפשי לשניהם. אריה חושש מפגיעה במעמדו במסגרת הקיבוץ כאשר זוהיר מגיע לשם, בין השאר בשל הצלחתו של זוהיר בקרב הנשים היהודיות בקיבוץ; לפיכך אריה מנסה לסלק את זוהיר מדרכו.
לאחר פרידה קשה הם נפגשים שוב בתיאטרון, לקראת הפקת הצגה המבוססת על הנצרות, היהדות והאסלם. לצורך כך הם הולכים ללמוד במנזר השתקנים מהי נצרות. כלבים הנובחים בלילה ליד חלונם מעירים אותם והם מתכנסים בחלל התפילות בשעת בוקר מוקדמת. למחרת יוצאים שניהם ללמוד בישיבה של הרב אורי זוהר.
הדמויות.
ברקע העלילה מוזכרים אישים ידועים כמו יצחק רבין, שמעון פרס, מוני מושונוב והרב אורי זוהר, אולם הם אינם הדמויות המרכזיות.
סגנון הכתיבה.
הספר כתוב בשיטת העלילה הלא ליניארית — לסיפור אין התחלה אמצע וסוף, אלא מתוארות בו תמונות וסצינות תוך כדי מעברים חדים בזמן ובמקום. הסצינות מתחברות לעלילה המנסה לבטא אחדות ניגודים. לדברי עורך הספר: .
הקמפיין לזכויות אדם
הקמפיין לזכויות אדם (באנגלית: Human Rights Campaign, בראשי תיבות: HCR) הוא ארגון אמריקאי מסוג קבוצת אינטרס אשר נוסד בשנת 1980, הפועל למען זכויות להט"ב בארצות הברית ובמשך השנים גם ברחבי העולם והוא הגדול והמשמעותי ביותר מסוגו במדינה עם יותר מ-3 מיליון חברים בשטחה ו-9 מיליון תומכים במדינות שונות ברחבי העולם.
לדברי הארגון, "הקמפיין לזכויות אדם רואה בחזונו אמריקה בה מובטחות זכויותיהם של הומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים, והם מתקבלים בברכה כחברים מלאים במשפחה האמריקאית - בבית, בעבודה, ובכל קהילה". בעודו מתמקד על הרחבת זכויותיהם של אנשי קהילת הלהט"ב, קידום לגליזציית נישואים חד מיניים, חקיקה נגד אפליה ופשעי שנאה והסברה כלפי המאבק נגד מחלת האיידס.
מבנה.