מחוות נוספות לסרטים שאינם של דיסני
שירים ופסקול.
את הפסקול והמוזיקה לשירים כתב אלן מנקן, מלחין וכותב מוזיקה עבור מחזות זמר בברודוויי, זוכה פרס האוסקר, שמפורסם בשיריו בכמה סרטי דיסני: בת הים הקטנה, היפה והחיה, אלאדין, פוקהונטס, הגיבן מנוטרדאם, הרקולס ומרד החיות. סטיבן שוורץ (השירים בפוקהונטס של דיסני ונסיך מצרים של דרימוורקס), אף הוא מלחין בברודוויי, כתב את המילים לשירים.
השירים That's How You Know, Happy Working Song ו-So Close היו מועמדים לאוסקר בשנת 2008. איימי אדמס ביצעה את השיר Happy Working Song בטקס.
רשימת השירים:
בן ברננקי
בן שלום ברננקי (באנגלית: Ben Shalom Bernanke; נולד ב-13 בדצמבר 1953) הוא כלכלן יהודי אמריקאי שכיהן כיו"ר פדרל ריזרב, הבנק המרכזי האמריקני, בין השנים 2006 – 2013. כיהן גם כיו"ר מועצת היועצים הכלכליים לנשיא ארצות הברית וחבר דירקטוריון בבנק הפדרלי. ב-24 באוקטובר 2005 הוא מונה על ידי ג'ורג' בוש הבן להחליף את אלן גרינספן בתפקיד יו"ר הבנק הפדרלי וב-1 בפברואר 2006 הושבע לתפקיד לאחר שמינויו אושר בסנאט ב-31 בינואר.
קורות חיים.
ברננקי נולד באוגוסטה שבג'ורג'יה, וגדל בעיירה דילון שבדרום קרוליינה. הוא הבכור מבין שלושה ילדים (יש לו אח ואחות צעירים ממנו). אביו פיליפ היה רוקח ואמו עדנה הייתה מורה בבית ספר יסודי. משפחתו הייתה אחת ממספר משפחות יהודיות באזור ונהגה לפקוד את בית הכנסת "אוהב שלום". בילדותו למד בן עברית מפי אבי אמו, שהיה בעל קורא מקצועי בתורה ומורה לעברית. אביו ודודו של בן החזיקו וניהלו במשותף בית מרקחת שרכשו מאביהם, שהיגר לארצות הברית מגליציה לאחר מלחמת העולם הראשונה וב-1940 עבר מניו יורק לדילון.
קריירה.
לאחר סיום התיכון, בשנת 1971, החל ברננקי את לימודי התואר הראשון שלו באוניברסיטת הרווארד וב-1975 הוענק לו תואר ראשון בכלכלה בהצטיינות יתרה, כראשון במחזורו. 4 שנים לאחר מכן, ב-1979, הוא סיים את לימודי הדוקטורט שלו ב-MIT בהנחייתו של סטנלי פישר, לימים נגיד בנק ישראל וסגן יושב ראש הבנק הפדרלי. הוא החל ללמד בבית הספר למנהל עסקים של סטנפורד. במקביל כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת ניו יורק. ב-1985 עבר לחוג לכלכלה של פרינסטון, בה כיהן כראש המחלקה מ-1996 ועד שנת 2002. ברננקי כתב שלושה ספרי לימוד במקרו-כלכלה ועוד אחד במיקרו-כלכלה. הוא נחשב לאחד מחמישים הכלכלנים המצוטטים ביותר לפי דירוגים שונים.
בשנת 2002 עבר לבנק הפדרלי והחל לכהן במועצת הנגידים שלו.
ברננקי מתעניין מאוד בתקופת השפל הגדול, תקופה שעליה הוא ביסס רבים מאוד ממאמריו. ביום הולדתו ה-90 של מילטון פרידמן, ב-2002, אף התבטא בבדיחות הדעת ואמר "הרשו לי לנצל מעט את מעמדי כנציג רשמי של הבנק המרכזי של ארצות הברית ולומר למילטון: כן, נכון, אתה צודק, אנחנו (הבנק הפדרלי) אשמים בשפל הגדול, אבל הודות לך - זה לא יקרה שוב".
ב-17 בספטמבר 2008, במהלך משבר הסאבפריים (כאשר ברננקי יו"ר הבנק הפדרלי), נתן הבנק הפדרלי ל-AIG הלוואת הצלה בת 85 מיליארד דולר תמורת 79.9% ממניות החברה, כדי למנוע את קריסתה ולשמור על יציבות השווקים. בכך קיים ברננקי את אמירתו למילטון פרידמן ב-2002, ומנע שפל גדול נוסף.
ב-2002, כאשר מאמרים שונים החלו לדון על דפלציה, הודיע ברננקי בראיון טלוויזיוני כי המדינה היא זו שמדפיסה את הכסף וכי הדרך הפשוטה ביותר להוריד את הדפלציה ולייצב את השוק היא על ידי הדפסת עוד כסף, שתייצר אינפלציה מבוקרת ותמתן את הדפלציה. באותה ההזדמנות הוא גם התייחס לניסוח של מילטון פרידמן שהתייחס למצב כזה כאל הצנחת כסף מהליקופטר ("helicopter drop") ומאז כונה על ידי מתנגדיו "הליקופטר-בן".
הוא נחשב לפחות נוקשה אידאולוגית מקודמו בתפקיד גרינספן, שהרבה להביע את דעתו גם כאשר הייתה מנוגדת למדיניות הכלכלית שהכתיבו פוליטיקאים, למשל כאשר הביע תמיכה נחרצת בתוכנית קלינטון למלחמה בגירעון וברפורמות המס של בוש. ברננקי, לעומתו, ענה כי "אין זה מענייניו" כאשר נשאל על מדיניות המיסוי.
טורונטו רפטורס
פיכטלגבירג
סרמלה
ויל וגרייס
ויל וגרייס (באנגלית: Will &amp; Grace) היא סדרת טלוויזיה קומדיית מצבים אמריקאית של רשת NBC, העוסקת בעיקר במערכת היחסים שבין ויל טרומן לבין גרייס אדלר, ואשר עלילותיה מתרחשות בעיקר בעיר ניו יורק. בארצות הברית, הסדרה שודרה במשך 8 עונות, בין ה-21 בספטמבר 1998 לבין ה-18 במאי 2006. ב-28 בספטמבר 2017 עלתה לשידור העונה התשיעית, וב-2019 עונתה ה-11. במהלך תקופה זו, הסדרה הייתה לסדרת הטלוויזיה המצליחה ביותר בעלת דמות ראשית קבועה שהיא מהקהילה הלהט"בית. הסדרה שודרה בהצלחה רבה שידורים חוזרים (סינדיקציה), הן בארצות הברית והן ברחבי העולם.
אף על פי שבתחילה סבלה הסדרה מביקורות ראשוניות על אופן ייצוג הדמויות ההומוסקסואליות שבה, היא המשיכה בשידוריה, זכתה להצלחה במהרה והועברה למשבצת שידור יוקרתית של הפריים טיים של ימי חמישי בערב בערוץ NBC, בסמוך לסדרה "חברים". בכמחצית מתקופת השידור המקורית של הסדרה, היא הופיעה ברשימת 20 הסדרות הנצפות ביותר של מדד נילסן. בשנים 2001–2005, הסדרה הייתה לסיטקום הנצפה ביותר בקרב צופים בגילאי 18–49. במהלך 8 שנות שידורה המקוריות, הסדרה זכתה ל-83 מועמדויות לפרס אמי, מתוכן זכתה 16 פעמים.
רוב הסצנות של רוב פרקי הסדרה צולמו מול קהל חי בימי שלישי בערב, בבמה 17 של אולפני CBS בלוס אנג'לס. לאחר שהסתיימו צילומי הסדרה, סט התפאורה של דירתם של ויל וגרייס הועבר לתצוגה במכללת אמרסון, כתרומה של אחד מיוצרי הסדרה, מקס מוצ'ניק. הפרק שפתח את העונה האחרונה של הסדרה שודר בשידור חי, כך גם פרק נוסף באותה העונה, באמצע שנת 2006. הפרק האחרון בסדרה שודר ב-18 במאי 2006. אורכו היה שעה וצפו בו כ-18.1 מיליון צופים.
בשנים 2003–2007 התנהל מאבק משפטי ממושך בין היוצרים והמפיקים המקוריים של הסדרה לבין NBC. כל עונות הסדרה הופצו למכירה על גבי DVD, והסדרה שודרה כבר בלמעלה מ-60 מדינות שונות ברחבי העולם.
בישראל, עונות 1 - 8 שודרו ב- yes והעונה ה-9 משודרת ב- Partner tv.
תקציר העלילה.
הסדרה מתרחשת ברובה בעיר ניו יורק, ומתמקדת בעיקר במערכת היחסים בין ויל טרומן (אריק מקורמק), עורך דין הומוסקסואל, לבין חברתו הטובה גרייס אדלר (דברה מסינג), מעצבת פנים יהודיה, תוך דגש על מערכות יחסים רומנטיות של כל אחת מן הדמויות, וכן אירועים שונים בחייהם, הקשורים בדרך כלל למשפחה או לקריירה. כמו כן משתתפים בסדרה קארן ווקר (מייגן מולאלי), אשת חברה עשירה, המועסקת כעוזרת במשרדה של גרייס, וכן ג'ק מק'פרלנד (שון הייז), שחקן כושל שהוא הומוסקסואל וחבר קרוב של ויל.
הסדרה מתחילה כאשר גרייס עומדת להינשא לבן-זוגה דני, בניגוד לדעתו של ויל. גרייס מחליטה בכל זאת להתחתן עם דני, מאחורי גבו של ויל, אך בדרך לחתונה מבינה שוויל צדק ועוזבת את דני. במקביל, ויל נפרד מבן-זוגו מזה כ-7 שנים, מייקל. ויל וגרייס מחליטים יחד להתנחם האחד בזרועות השני, וגרייס עוברת לגור יחד עם ויל בדירתו בצפון-מערב מנהטן - דירה 9C ברח' ריברסייד דרייב 155.
רקע.
במהלך פרק כפול של העונה השלישית נחשף כי ויל וגרייס הכירו לראשונה כאשר שובצו כשכנים במעונות של אוניברסיטת קולומביה, 1985, והשניים מתחילים לצאת ביחד. יום אחד ג'ק מגיע לאחת מהמסיבות שוויל עורך בחדרו שבמעונות, ומאשים אותו בכך שהוא למעשה הומו אשר מכחיש את העדפותיו המיניות. ויל מסרב להקשיב לו, ומציע נישואין לגרייס, אך זמן קצר לאחר מכן מכיר בכך שהוא הומו ויוצא מהארון. הוא מספר זאת לגרייס, אשר נעלבת מאוד וזורקת אותו מבית הוריה. השניים מפסיקים לדבר זה עם זו. כשנה לאחר מכן בחג ההודיה, השניים נתקלים אחד בשנייה באופן מקרי, מחדשים ביניהם את הקשר והופכים להיות חברים קרובים מאוד.
הפקה.
פיתוח.
יוצרי "ויל וגרייס", חברים בחיים האמיתיים, דייוויד כהן ומקס מוצ'ניק, פיתחו את התוכנית על פי מערכת יחסים אמיתית בין מוצ'ניק לבין חברת ילדות שלו, ג'נט אייזנברג, מלהקת מניו יורק. מוצ'ניק, שהוא הומו, פגש לראשונה את אייזנברג בזמן חזרות על מחזמר הצגה בבוורלי הילס, קליפורניה, כאשר היה בן 13. הוא היה הכוכב הראשי של מחזמר בבית ספר עברי, בזמן שהיא הייתה סטודנטית בחוג לדרמה. כשלוש שנים מאוחר יותר, היא הכירה לו את כהן, בנו של התסריטאי הקומי אלן כהן, במחלקת הדרמה של תיכון בוורלי הילס. "נראה כי למקס וג'נט יש מערכת יחסים קרובים מאוד, אבל האלמנט הרומנטי בלבל אותי, וזה בלבל אותם, כמו גם", כהן נזכר מאוחר יותר. "הם יצאו יחד במשך כמה שנים, ואז הם יצאו למכללות שונות ומקס יצא מהארון, הפתיע אותה - היא הייתה המומה. זה היה גילוי מזעזע עבורה, אז אני תפקדתי כסוג של מקשר בין השניים, משום ששניהם באמת עדיין אהבו אחד את השני".