בשנת תשע"ד (2014) נפתחה ישיבה גדולה בראשון לציון, בקמפוס בו שכן בעבר כפר נוער "שדה חמד". בראשות הישיבה עומדים הרב חיים פיינשטיין והרב חיים מרדכי אוזבנד. המשגיח הוא הרב יוסף דייוויס. בתשרי תשע"ז התקיימה חנוכת הבית לבניין הישיבה בשילוב הכנסת שבעה ספרי תורה, בהשתתפות הרב שטיינמן והרב חיים קניבסקי.
תלמודי תורה.
בשנת תשס"ד (2004) נפתח תלמוד תורה של הרשת בבית שמש. בהמשך נפתחו תלמודי תורה גם במודיעין עילית ובבני ברק.
גיוס כספים.
הרב סורוצקין שוהה זמן רב בחו"ל כדי לגייס כספים לרשת. בפברואר 2019 יצאה הרשת בקמפיין מימון המונים-מצ'ינג נרחב במטרה לגייס 35 מיליון שקלים תוך 35 שעות. סיסמת הקמפיין הייתה "להציל את עולם התורה", ודבריו של הרב חיים קניבסקי נשיא הרשת "כי בנפשי הדבר". בסופו של דבר הושגו כ-46 מיליון שקלים.
מליסנדה
היינריך קספר שמיד
מל ויטפילד
מלווין "מל" גרסטון ויטפילד (באנגלית: Malvin "Mal" Greston Whitfield; 11 באוקטובר 1924 - 18 בנובמבר 2015) היה אתלט אפרו-אמריקאי, היה אלוף אולימפי בעל 5 מדליות מהן 3 מדליות זהב, שיאן עולם ובעל 3 מדליות זהב מהמשחקים הפאן אמריקאיים.
ביוגרפיה.
ויטפילד נולד בביי סיטי שבטקסס. בשנת 1943 הוא הצטרף לחילות האוויר של צבא ארצות הברית והיה שייך לקבוצת הטייסים האפרו-אמריקאיים, "טייסי טסקגי". לאחר מלחמת העולם השנייה הוא נשאר בצבא ארצות הברית, וגם למד והתאמן באוניברסיטת המדינה של אוהיו, בהדרכתו של לארי סניידר, מאמנו של האתלט הנודע ג'סי אוונס. בשנות ה-50 המוקדמות הוא שרת בחיל האוויר האמריקני במהלך מלחמת קוריאה.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת לונדון (1948) זכה ויטפילד ב-3 מדליות, מהן שתי מדליות זהב ומדליית ארד אחת. מדליות זהב בריצת 800 מטר בשיא אולימפי חדש של 1:49.2 דקות, לפני ארתור וינט מג'מייקה (1:49.5 דקות) ומרסל הנסן מצרפת (1:49.8 דקות), ובריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:10.4 דקות, לפני צרפת (3:14.8 דקות) ושוודיה (3:16.0 דקות). מדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 46.9 שניות, אחרי וינט שקבע שיא אולימפי חדש של 46.2 שניות והרב מק'קנלי מג'מייקה (46.4 שניות).
שיאן עולם.
בשנת 1950 קבע ויטפילד בריצת 880 יארד שיא עולם חדש של 1:49.2 דקות.
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בבואנוס איירס, ארגנטינה בשנת 1951 זכה ויטפילד ב-3 מדליות זהב, בריצת 400 מטר (47.8 שניות), בריצת 800 מטר (1:53.2 דקות) ובריצת שליחים 4x400 מטר (3:09.9 דקות).
באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה ויטפילד ב-2 מדליות, אחת מזהב ואחת מכסף. מדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:49.2 דקות, לפני יריבו וינט (1:49.4 דקות) והיינץ הולצהיימר מגרמניה (1:49.7 דקות). מדליית כסף בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:04.21 דקות, אחרי ג'מייקה שקבעה שיא עולם חדש של 3:04.04 דקות ולפני גרמניה (3:06.78 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 47.30 שניות.
בהמשך אותה שנה הוא שיפר בריצת 880 יארד את שיאו העולמי והעמיד אותו על 1:48.6 דקות.
כסטודנט באוניברסיטת לוס אנג'לס שבמדינת קליפורניה סיים ויטפילד במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת מלבורן (1956) רק במקום חמישי ולא נכלל בנבחרת למשחקים האולימפיים. לאחר מכן, פרש מספורט תחרותי. תקופה קצרה לאחר מכן עבר לאפריקה במסגרת עבודתו במחלקת המדינה של ארצות הברית.
במשך 47 שנים שבהן חי ועבד באפריקה אימן ויטפילד ונתן ייעוץ מקצועי לאתלטים ממדינות שונות באפריקה שזכו במדליות אולימפיות ובמשחקי אפריקה. במסגרת קרן שהקים דאג ליותר מ-5000 מלגות לימודים בארצות הברית, עבור ספורטאים מאפריקה.
ויטפילד זכה לשבחים מנשיא ארצות הברית רונלד רייגן ולאחר שפרש בשנת 1989 הוזמן לקבלת פנים על ידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש בחדר הסגלגל בבית הלבן, שבוושינגטון.
לרקוד עם לוחמים
לרקוד עם לוחמים (באנגלית: Hot Shots! Part Deux) הוא סרט קומדיה/פרודיה משנת 1993. זהו סרט ההמשך לסרט "לרקוד עם טייסים".
תקציר העלילה.
טופר הארלי (מגולם על ידי צ'ארלי שין) פורש מהצבא האמריקני ועובר למקדש בודהיסטי בכפר קטן בתאילנד לאחר שחברתו רמדה רודהם היימן (מגולמת על ידי ולריה גולינו) זורקת אותו. בהמשך טופר מחליט לחזור לשירות ולהציל את השבויים אמריקנים בעיראק לאחר שמפקדו לשעבר, אל"ם דנטון וולטרס (מגולם על ידי ריצ'רד קרנה) נלכד על ידי סדאם חוסיין.
פרודיות.
הסרט מכיל בעיקר פרודיות לסרטי אקשן שונים, בהם: "רמבו 2", "רמבו 3", "אפוקליפסה עכשיו", "הטורף" ו"קומנדו".
הכפירה
כְּפִירָה או הַכְּפִירָה היא עיר מקראית המוזכרת בספר יהושע כאחת מערי הגבעונים שהשלימו עם בני ישראל. בהמשך היא מוזכרת כאחת מערי שבט בנימין וכאחת הערים שאליה חזרו גולי בבל בימי שיבת ציון. שמה נגזר משמו של האריה, הכפיר, שהיה נפוץ בתקופת התנ"ך בארץ ישראל. מקובל לזהות את הכפירה עם תל כפירה שנמצא בסמוך להר אדר ולכפר הפלסטיני קטנה בהרי ירושלים. על שם היישוב נקראים כיום נחל כפירה ועין כפירה הסמוכים לתל.
לרקוד עם טייסים
לרקוד עם טייסים (באנגלית: ) הוא סרט קומדיה/פרודיה משנת 1991.
תקציר העלילה.
לאחר שפרש ועבר לגור עם שבט אינדיאני, מתבקש טייס הקרב האמריקני טופר הארלי (מגולם על ידי צ'ארלי שין) לחזור לשירות פעיל בצי האמריקאי במהלך מלחמת המפרץ הראשונה למשימה סודית של חיל האוויר. משימתו של טופר היא להשמיד את הכורים הגרעיניים של סדאם חוסיין. הארלי מסתכסך במהרה עם טייס אחר, קנת גרגורי (קרי אלווס) לאחר ששניהם מפתחים קשר רומנטי עם הפסיכיאטרית רמאדה (ואלריה גולינו).
הסרט מכיל בעיקר פארודיות לסרטים ההוליוודיים "אהבה בשחקים", "רוקד עם זאבים" ו"תשעה וחצי שבועות של שכרון חושים".
ס. ג'. ווטסון
סטיבן "ס.ג'. ווטסון" (באנגלית: Steven "S. J." Watson, נולד ב-1971, סטורברידג', אנגליה) הוא סופר בריטי. התפרסם לראשונה בשנת 2011 עם רומן המתח הפסיכולוגי שכתב והפך לרב-מכר, "לפני השינה".
חייו.
סטיב ג'. ווטסון נולד בסטורברידג', במחוז מערב מידלנדס. הוא למד פיזיקה באוניברסיטת ברמינגהאם ולאחר מכן עבר ללונדון, שם עבד בבתי חולים שונים כמתמחה באבחון וטיפול של ילדים לקויי שמיעה.
ווטסון התקבל לקורס בכתיבת רומן באקדמית פייבר. עבודת הגמר שלו הייתה הרומן "לפני השינה". הספר הוצג לפני סוכנת ספרות שהסכימה לקבל על עצמה את ייצוג הספר. הספר הפך לרב-מכר עם יציאתו לאור באפריל 2011, והוא תורגם ליותר מ-30 שפות.
הוכרז גם כי הספר יבוים לסרט קולנוע על ידי רידלי סקוט.
הספר יצא לאור בעברית בשנת 2011, בהוצאת כתר, בתרגומה של הדסה הנדלר.
מריאנו ראחוי
בואינג-סטירמן
בואינג סטירמן דגם 75 (ידוע גם בשמות סטירמן קאיידט, Boeing Stearman Kaydet, סטירמן או קאיידט) היה מטוס דו-כנפי דו-מושבי שיוצר על ידי חברת סטירמן איירקראפט בארצות הברית שהפכה, בשנת 1938, לחברת בת של חברת בואינג. המטוס שימש כמטוס אימון בשורות הגיס האווירי של צבא ארצות הברית והגוף שירש את הגיס האווירי, חילות האוויר של צבא ארצות הברית, וכן בצי ארצות הברית, בחיל האוויר המלכותי הקנדי, ובצבאות רבים נוספים בעולם. במהלך שנות ה-30 וה-40 נבנו בארצות הברית 10,346 מטוסים מדגם זה. בתום המלחמה נוצר עודף רב של מטוסים אלו והם נמכרו לחילות אוויר זרים לצורך אימון טייסים ולשוק הפרטי כמטוסי ריסוס וספורט. הסטירמן שימש גם בחיל האוויר הישראלי כמטוס אימון משנת 1949 ועד תחילת שנות ה-60. מנועו ומבנהו החזקים, כמו גם תכונות הטיסה שלו, הקנו לו מעמד מיוחד בין מטוסי ההדרכה בארצות הברית וגם בישראל.
פיתוח ועיצוב.
לויד סטירמן הקים בשנת 1927 את חברת סטירמן איירקראפט קומפני בוויצ'יטה, קנזס. בשנת 1933 פיתח לויד סטירמן את דגם סטירמן 70, שהיה אב טיפוס של מטוס אימונים לטייסים צבאיים. מטוס זה היה מבוסס על דגם 6 "קלאודבוי" (Cloudboy) של החברה; הדגם הסדרתי של המטוס נקרא דגם 75, שהוצע לגיס האווירי ולצי ארצות הברית. המטוס המוצע היה מטוס דו-כנפי בעל כנפיים עשויות מעץ ומצופות בבד, וגוף שהיה בנוי ממסגרת ברזל מרותכת ומצופה גם הוא בבד. מבנה זה היה חזק וקשיח, ואיפשר למטוס לעמוד בכוחות ג'י גבוהים, עד 12 ג'י חיובי ו-9 ג'י שלילי. כן הנסע היה קבוע ולא מתכנס, ותושבת גלגל הזנב הייתה גדולה ומקובעת. למטוס היו שני תאי טייס פתוחים הממוקמים זה אחר זה עבור מדריך טיסה וחניך. המנוע הרדיאלי היה בדרך כלל חשוף, על אף שכמה ממפעילות המטוס, בחרו לחפות את המנוע. עיצוב מדחף הסטירמן הוא ייחודי ולהביו, שהגיעו למהירות הקול גם בפעולה רגילה, יצרו רעש עז שהיה ייחודי למטוס ונחשב כעין "סמל מסחרי" של הסטירמן.
שירות מבצעי.
שירות בכוחות המזוינים של ארצות הברית.
למרות שלכתחילה פותח המטוס, כאמור, עבור הגיס האווירי, התעכבה רכישתו בשל אילוצים כספיים. צי ארצות הברית הביע עניין במטוס, וב-1935 הגיש הצי לחברת סטירמן הזמנה ראשונה. המטוסים עבור הצי זכו לסימול N2S-1, ומטוסים שיוצרו על פי ההזמנות הבאות סומלו N2S-2. המטוסים הראשונים עבור הגיס האווירי הוזמנו ב-1936, וזכו לסימול PT-13. הדגמים השונים (ראו להלן) היו דומים מאוד, וההבדל העיקרי ביניהם היה המנוע. במחצית השנייה של שנות ה-30 של המאה ה-20 ובשנים הראשונות של שנות ה-40 היה הסטירמן מטוס האימון של טייסי הצי והכוחות האוויריים של צבא ארצות הברית. מעבר להיותו מטוס האימון הראשוני, שימש המטוס גם לאימוני אווירובטיקה וכן להדרכה בטיסת מכשירים.