הקשיים שלאחר המלחמה נגרמו הן על ידי הבעיות באירופה והן על ידי ההתפוררות ההדרגתית של השלטון הבריטי בארץ ישראל. בתקופה זו, המפעל יצר מספר כימיקלים עבור "ההגנה". עם קום המדינה עבר משה גרזון להיות הנספח המסחרי בשגרירות ישראל בצרפת.
בשנת 1952 החלה פרוטרום ביוזמה להשגת משקיעים להקמת מפעלי תעשיות אלקטרוכימיות מדרום לעכו.
במחצית השנייה של שנות החמישים רכשו גורמים חדשים את השליטה במפעל, ויהודה ארטן עזב אותו.
בשנת 1973 נרכשה תעשיות אלקטרוכימיות על ידי משקיע יהודי אמריקאי, ד"ר ג'ון פרבר. פרבר, ד"ר לכימיה, עשה את הונו במסחר בכימיקלים, ומחזיק בעסקי כימיה, תבלינים, פלסטיק ופרמצבטיקה חובקי עולם באמצעות חברת ICC Industries שבבעלותו. בשנת 1977 רכש פרבר גם את חלקה של משקיעי ישראל בחברה.
הנפקת מניות והתרחבות ברחבי העולם.
עד שנת 1996 הייתה פרוטרום חברת בת של תעשיות אלקטרוכימיות. בשנת 1996 החברה פוצלה מתעשיות אלקטרוכימיות, ומניות החברה נרשמו למסחר בבורסה לניירות ערך בת"א ללא גיוס הון.
בשנת 2005 השלימה החברה גיוס הון של כ-81 מיליון דולר, ממשקיעים מוסדיים בארץ ובעולם באמצעות הנפקת מניות ורישום למסחר בבורסה בלונדון. מטרת הגיוס הייתה מימון רכישות עתידיות כחלק מאסטרטגיית הצמיחה של פרוטרום.
בדצמבר 2014 הצטרפה פרוטרום למדד תל אביב 25 לאחר שמנייתה טיפסה ב-42% במהלך שנת 2014, ושווי החברה טיפס ל-6 מיליארד שקל. שווי זה מיקם אותה במקום ה-21 ברשימת החברות בעלות שווי השוק הגבוה ביותר בבורסה באותה עת.
בין השנים 2002–2012 רכשה פרוטרום 20 חברות ברחבי העולם, ומתחילת 2012 עד פברואר 2018 רכשה 32 חברות (מתוכן 13 חברות בשנת 2015, שיא רכישות לחברה ישראלית בתקופה של שנה). הרכישה המשמעותית ביותר הייתה של חברת ויברג האוסטרית תמורת 130 מיליון דולר. במהלך שנת 2016 הפכה לאחת מ-10 החברות הגדולות בעולם בפיתוח ובייצור של טעמים וחומרי גלם לטעמים בתעשיית המזון והמשקאות. מאז שנרשמה למסחר בבורסה בשנת 1996 לפי שווי של 13 מיליון דולר ועד מכירתה לפי שווי פעילות של 7.1 מיליארד דולר, סיפקה תשואה 48,900% למחזיקי המניות. ובסך הכל רכשה חברות בשווי מצטבר של 1.2 מיליארד דולר בתקופה זו.
רכישת אנזימוטק.
באוקטובר 2017, רכשה פרוטרום את הבעלות המלאה בחברת הביוטכנולוגיה הישראלית "אנזימוטק" ("Enzymotec") תמורת 210 מיליון דולר, לאחר ניסיון השתלטות עוינת שהסתיים במשא ומתן. "אנזימוטק" הוקמה בשנת 1998 בחממה הטכנולוגית "ניות" של האחים עופר על ידי היזם ד"ר סובחי בשיר, כימאי שהשלים דוקטורט במכון הטכנולוגי בציריך, אך מכר את מניותיו לאחר מספר שנים. בשנת 2009, חנכה מפעל שהקימה במגדל העמק בהשקעה של 100 מיליון שקל ובספטמבר 2013 הונפקה במחיר של 14 דולר למניה, ונסקה למחיר שיא של 33 דולר בדצמבר 2013. בעלי מניותיה העיקריים, חברת "גלעם" שבשליטת קיבוץ מענית, ו"קרן XT", מכרו בפברואר 2014 מניות בהיקף של 150 מיליון דולר לפי מחיר של 28 דולר למניה. אך נפילה של 34% בהכנסות החברה ברבעון השני של 2014 הביאו לקריסת מחיר המנייה. פרוטרום רכשה את החברה תמורת 11.9 דולר למניה.
פנקס שרות
מריה טאנאסה
מריה טנסה
דב גולדשטין
מייקל ג'אי וייט
איירין קרה
אלסנדרס צאונייה
אלסנדרס צאונייה (בלטבית: Aleksandrs Cauņa; נולד ב-19 בינואר 1988) הוא כדורגלן עבר לטבי.
קריירת מועדונים.
צאונייה נולד בעיר דאוגבפילס. למרות זאת שיחק בקבוצת הנוער של דינבורג, ועבר למחלקת הנוער של סקונטו ריגה ב-2002. בשנת 2006 עבר לאולימפס ריגה מליגת העל הלטבית על מנת לצבור דקות משחק. בקיץ 2006 חזר צאונייה לסקונטו ריגה. באותה עונה גם זכה בתואר השחקן הצעיר של השנה למרות ששיחק חצי שנה בלבד.
ב-2 בפברואר 2009 הוא הושאל לווטפורד האנגלית עד סוף עונת 2008-09, עם אופציה לחתימה. ב-3 במרץ הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-74 במקום ג'ון הארלי בהפסד 2-1 לפלימות' ארגייל. צאונייה הבקיע את שערו הראשון בווטפורד מול סאות'המפטון. בסוף העונה חזר צאונייה לסקונטו.
בינואר 2011 הושאל לצסק"א מוסקבה עד לסוף העונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-17 בפברואר בליגה האירופית נגד פאוק סלוניקי.
ב-27 ביוני 2011 צסק"א רכשה את כרטיס השחקן שלו ל-5 שנים.
קריירה בינלאומית.
בשנת 2007 קיבל את זימון הבכורה שלו לנבחרת הבוגרת. ב-28 במרץ 2009 כבש את שערו הראשון בנבחרת בניצחון 0-4 על , וב-9 בספטמבר 2009 הבקיע את שער השוויון נגד . נכון לדצמבר 2012, יש לצאונייה 10 שערים ב-35 משחקי נבחרת.
סנקלינה
קפה צ'ריריאנה
עץ הקפה צ'ריריאנה (שם מדעי: "Coffea charrieriana") הוא מין של עץ קפה ללא קפאין שנתגלה בקמרון.
קפה צ'ריריאנה הוא המין היחידי ללא קפאין המוכר במרכז אפריקה. עץ זה ממשפחת הפואתיים הוא אחד מ 10 המינים החדשים שתוארו בשנת 2008 על ידי המכון הבינלאומי לחקר מינים באוניברסיטת אריזונה וועדה בינלאומית לטקסונומיה.
עץ קפה זה נקרא על שמו של פרופסור אנדרה צ'אריאר שפיקח על מחקרי קפה ומשימות איסוף דגימות במכון IRD הצרפתי במשך 30 שנה במאה ה 20.
פיליפ משוואביה
קפה מגניסטיפולה
קפה מגניסטיפולה (שם מדעי: "Coffea Magnistipula") הוא זן של שיח קפה שנתגלה לאחרונה שיש לו אנדמיות ליערות גינאה התחתונה של מערב אפריקה הטרופית, ספציפית לאזור דרום קמרון וגבון.
שמו המדעי של שיח זה נובע מהענפים הגדולים במיוחד שלו שמי גשם נלכדים שם.
זן זה הוא בלתי רגיל בקרב זני הקפה מפני שיש לו שורש אדוונטיבי שהוא שורש שצומח מאיבר שאינו שורש.
ואגנר לאב
ואגנר סילבה דה סוזה (בפורטוגזית: Vágner Silva de Souza; נולד ב-11 ביוני 1984 בריו דה ז'ניירו שבברזיל), הידוע בשם ואגנר לאב (Vágner Love) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת מיטיולן הדנית. ב-2008 קיבל את הפרס "כדורגלן השנה ברוסיה (ספורט אקספרס)".
ב-29 באוגוסט 2009 הושאל "ואגנר לאב" לפלמיירס, ובינואר 2010 הושאל שוב, הפעם לפלמנגו. לאחר ההשאלה חזר לשחק בצסק"א מוסקבה, עד אשר עבר סופית לפלמנגו הברזילאית תמורת 9.7 מיליון אירו.
ב-13 בינואר 2013 חזר לאב לצסק"א מוסקבה הרוסית. ביולי באותה שנה עבר לשאנדונג לוננג הסינית. בפברואר 2015 חזר לאב לברזיל וחתם בקורינתיאנס המקומית. ב-16 בינואר חתם במונקו. ב-30 באוגוסט 2016 חתם באלניהספור הטורקית. ב-29 בינואר 2018 חתם לאב בבשיקטש. ב-25 בינואר 2019 חזר לקורינתיאנס וחתם לשנתיים. ביוני 2020 עזב את הקבוצה וחתם בקאיראט אלמטי הקזחית, במדיה זכה באליפות כבר בעונת הבכורה שלה, כשהבקיע שער והיה מעורב בבעיטת הפנדל לזכות קבוצתו במשחק הזכייה מול אורדבסי שימקנט השלישית.
בינואר 2022 חתם במיטיולן.
"ואגנר לאב" זכה לכינויו בעיקר בשל המספר הרב של בחורות איתן בילה, וחיי המין המתהוללים שלו. "ואגנר לאב" גם היה ידוע בשל צבע שערו הייחודי.
דור האיקס
נבחרת יפן בכדורגל נשים
נבחרת כדורגל הנשים של יפן היא נבחרת כדורגל הנשים הלאומית של יפן. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל היפנית.
, זכתה בגביע העולם בכדורגל נשים בשנת 2011, לאחר ניצחון על בפנדלים 2 - 2 בתום המשחק (1-3), בשנת 2014 זכתה נבחרת יפן באליפות אסיה בכדורגל לנשים לאחר ניצחון על 0-1 ובשנת 2015 הגיעה הנבחרת לשלב הגמר בגביע העולם בכדורגל נשים והפסידה ל 5 - 2, ולא הצליחה להגן על תוארה.
ג'ם סשן
יעקב וינשל
ד"ר יעקב וֶיְנְשַל (לעיתים נכתב ויינשל; 1891 – 1 בדצמבר 1980) היה רופא ממייסדי קופת חולים לאומית, פעיל ציוני רוויזיוניסטי וסופר-ביוגרף. חבר מועצת עיריית תל אביב (1925-1928), ציר באספת הנבחרים הראשונה והשנייה, חבר הוועד הלאומי וציר בקונגרס הציוני, יקיר העיר תל אביב לשנת תשל"ו־1976, וחתן פרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר (של מסדר ז'בוטינסקי) לשנת 1968.
קורות חייו ופועלו.
משפחתו.
וינשל נולד בטביליסי שבגאורגיה לד"ר זאב וקרולינה וינשל. אחרי מעבר משפחתו לבאקו בעקבות עבודותיהם של הוריו סיים את בית הספר התיכון במקביל להיותו יושב ראש אגודת הנוער הציונית יהודה הצעירה ("מולודאיה יהודיה"). ב-1920 התחתן עם אסתר (לבית בינסקי) ונולד להם בנם אריה. ב-1922 עלתה המשפחה לארץ והם השתקעו בתל אביב. אשתו נפטרה ב-7 בפברואר 1928, והוא התחתן בשנית ב-1936 למלה (בת שניאור זלמן אקון). בן דודו לב לנדאו היה פיזיקאי סובייטי, מבכירי הפיזיקאים התאורטיים של המאה ה-20 וחתן פרס נובל לפיזיקה, אחיו היה אברהם וינשל.
יעקב וינשל נטמן בבית העלמין קריית שאול והותיר אחריו את רעייתו ובן אחד.
על שמו רחוב בתל אביב.
עבודתו כרופא.
וינשל למד רפואה (1910–1915) באוניברסיטת מינכן, ז'נבה ודורפאט. ב-1916, בעת מלחמת העולם הראשונה, קיבל תואר דוקטור. הוא שימש כרופא בצבא הרוסי, בחזית הטורקית ובצפון איראן וכן כקצין רפואה. התמחה בכירורגיה בבית החולים של אוניברסיטת באקו וב-1921 פרסם (עם פרופסור קונסטנטין פינקלשטיין) ספר לימוד בשם "כירורגיה כללית".
עם עלייתו לארץ ישראל החל וינשל לעבוד בבית החולים הדסה בתל אביב ומאוחר יותר במסגרת קופת חולים כללית.
פעילותו הציונית.