ב-25 ביולי 2012, ביוזמת קרן ירושלים ובכספי תרומות מהולנד, פורקו כיפת הטחנה והכנפיים המחוברות אליה והוחלפו במתקן בעל יכולת סיבוב לפי כיוון הרוח וכנפיים הזהות לאלה שהותקנו בטחנה על ידי מונטפיורי. פנים הטחנה שופץ ובקומה השנייה הותקנו אבני ריחיים הפועלות בכוח הרוח, שהחלו לעבוד במהלך חודש אוגוסט. במסגרת פרויקט זה שוחזרה טחנת הרוח בהתאם למראה שהיה לה בשנת הקמתה. לשם כך נוצר קשר עם בן למשפחת הולמן, שבנתה את הציוד לטחנה ב-1857, והתוכניות המקוריות אותרו בספרייה הלאומית בלונדון. ומסתבר שהכיפה המקורית, כפי שהוקמה על ידי משה מונטיפיורי ב-1857, הייתה לבנה, בעלת כנפיים ענקיות מקדימה ומדחף קטן מאחור שנועד לכוון את הכנפיים על פי כיוון הרוח.
השנים האחרונות.
בין 2012 ל-2018, לאחר השיפוץ והחלפת המנגנון ואבני הריחיים, הטחנה הייתה פתוחה חלקית ולסירוגין.
בשנת 2017, פרסמה הקרן לירושלים קול קורא ליזמים להקמה וניהול של מתחם הטחנה. מבין ההצעות, ההצעה הזוכה הייתה של היזמים יוסי גרייבר ויובל קליין. באפריל 2018, פתחו היזמים את המתחם החדש לקהל הרחב וחידשו את הפעלת הכנפיים של הטחנה במשך שישה ימים בשבוע. המתחם החדש כולל מרכז מבקרים של יקבי ירושלים, שהוא היקב היחידי הפועל בעיר, מערך סיורים, פארק בריחה, סדנאות טחינה באבן ריחיים, סדנת הפעלת כנפי הטחנה, בית קפה מול הטחנה, אירועי תרבות ומורשת מונטפיורי וחזרה לטחינת קמח בטחנה, במסגרת פסטיבלים ואירועים.
למעשה, עד הפתיחה המחודשת, הטחנה לא הייתה פתוחה לקהל הרחב ברציפות במשך 161 שנה.
טחנת הקמח בימין משה
טחנת הרוח ימין משה
טחנת הקמח ימין משה
טרי ונבלס
טרי ונבלס (שמו המלא: טרנס פרדריק ונבלס, באנגלית: Terence Frederick 'Terry' Venables; נולד ב-6 בינואר 1943 בלונדון שבאנגליה) הוא מאמן כדורגל אנגלי וכדורגלן לשעבר, המשמש כיום כיועץ טכני במועדון החובבים האנגלי, אף. סי. וומבלי. כשחקן, שיחק במדי הקבוצות צ'לסי, טוטנהאם הוטספר וקווינס פארק ריינג'רס ופעמיים במדי נבחרת אנגליה. כמאמן, אימן את נבחרת אנגליה ונבחרת אוסטרליה, וכן מספר קבוצות אנגליות וברצלונה.
קריירה כשחקן.
ב-1957 הצטרף ונבלס לצ'לסי. ב-1960 עלה לקבוצת הבוגרים. ונבלס הפך לשחקן מרכזי בקבוצה ואף מונה לקפטן שלה. הוא עזר לקבוצה להתחרות על מספר תארים בשנות ה-60 של המאה ה-20. עם הקבוצה זכה בגביע הפוטבול ליג ב-1965. ב-1966, לאחר שבירת עוצר שהוטל על שחקני הקבוצה לפני המשחק, הודח ונבלס מצ'לסי והועבר לטוטנהאם הוטספר תמורת 80,000 פאונד. בסך הכול, ערך 202 הופעות במדי צ'לסי והבקיע 26 שערים.
עם טוטנהאם זכה בגביע ה-FA ב-1967 לאחר ניצחון בגמר על קבוצתו הוקדמת. בסך הכול שיחק ב-115 משחקים והבקיע 19 שערים. ב-1969 עבר לקווינס פארק ריינג'רס תמורת 70,000 פאונד. במדיה הופיע 179 פעמים והבקיע 19 שערים עד מעברו ב-1974 לקריסטל פאלאס תמורת סכום דומה. במדיה ערך 14 הופעות בלבד לפני מינויו למאמנה ב-1976.
בנבחרת אנגליה שיחק בשני משחקים.
קריירה כמאמן.
את קריסטל פאלאס, קבוצתו הראשונה כמאמן, לקח מהליגה השלישית עד לראשונה תוך שלוש שנים. בתום עונת 1979/80, לאחר שסיים עם קבוצתו במרכז הטבלה, עבר לקווינס פארק ריינג'רס שהיו בליגה השנייה. גם אותם הוביל לליגה הראשונה, ויתר על כן גם לגמר גביע ה-FA ב-1982, בעוד הקבוצה הייתה בליגה השנייה. ב-1984 הצטרף לברצלונה, בתום עונה מוצלחת בריינג'רס.
בברצלונה יישם ונבלס מערך 4-4-2, שהיה נפוץ באנגליה. המערך ניצל את יכולותיהם של שחקני הגנה כמיגלי ושל קשרים כברנד שוסטר. במשך שלוש עונותיו בברצלונה, זכה ונבלס עם ברצלונה בליגה ובגביע הליגה אך הפסיד עמה בגמר גביע אירופה לאלופות 1986. ב-1987 פוטר מהקבוצה.
חודשיים לאחר פיטוריו חזר לאנגליה, לקבוצתו בעבר טוטנהאם הוטספר. הצלחתו בטונהאם הייתה מעורבת: הקבוצה סיימה במרכז הטבלה ברוב עונותיה תחתיו וזכתה בגביע ה-FA ב-1991. ב-1991 הפך למנהל הבכיר של הקבוצה, אך ב-1993 פוטר מהתפקיד.
ב-1993 הייתה נבחרת אנגליה בנקודת שפל, לאחר כישלונה להעפיל למונדיאל 1994. ונבלס הפך למועמד בכיר לאימון הנבחרת בזכות הכריזמה והנוכחות שלו לצד המגרש. הוא מונה לתפקיד בינואר 1994. משום שאנגליה הייתה המארחת של יורו 1996 היא לא נאלצה להשתתף במוקדמות לו. בטורניר עצמו ניצחה אנגליה שלושה מחמשת משחקיה. נקודת השיא שלה הייתה ניצחון 4-1 על נבחרת הולנד, אך היא הודחה בחצי הגמר.
ב-1997 מונה ונבלס להיות מאמן נבחרת אוסטרליה. בגביע הקונפדרציות 1997 הוביל את הנבחרת לגמר, בו הפסידה לנבחרת ברזיל. ונבלס פוטר בעקבות כישלון הנבחרת להעפיל למונדיאל 1998 בצמד משחקים מול נבחרת איראן.
ב-1998 חזר לאמן את קריסטל פאלאס, אך חרף הציפיות הרבות להצלחה עזב כחלוף שנה. רק בדצמבר 2000 חזר לאימון. הוא מונה להיות מאמנה של מידלסברו בתקווה למנוע את ירידת הקבוצה לליגת המשנה. ונבלס הצליח בתפקידו, אך עזר בסיום העונה. כשנה אחר כך הצטרף ללידס יונייטד. הקבוצה באותה תקופה הייתה בהתמוטטות עקב בעיות כלכליות. הקפטן ריו פרדיננד הועבר מהקבוצה כשבועיים לאחר מינויו של ונבלס. תוך מספר חודשים היא הודחה הן מגביע אופ"א והן מגביע הליגה. בינואר נמכרו כרטיסיהם של שחקני מפתח נוספים של הקבוצה מפאת המצב הכלכלי של המועדון, מבלי להודיע לוונבלס על התכנון. בעוד הקבוצה ממשיכה להיכשל בליגה ונועדה לרדת לליגת המשנה, פוטר ונבלס מאימונה.
בסוף 2005 מונה לעוזר מאמנו של סטיב מקלארן באימון נבחרת אנגליה, אך כשזו נכשלה להעפיל ליורו 2008 פוטר הצמד מתפקידיהם.
קריירה כיועץ טכני.
בשנת 2012, כחלק מפרויקט שכל שלביו יתועדו במסגרת סדרה דוקומנטרית, הסכים ונבלס לשמש כיועץ טכני למועדון החובבים האנגלי, אף. סי. וומבלי.
ו&quot;ו ההיפוך
החברה הלונדונית לקידום הנצרות בין יהודים
סגנון חזה
סגנון גב
סגנון חופשי
סגנון פרפר
סגנון מעורב
חזה אויר
אבישי מרגלית
אבישי מרגלית (נולד ב-22 במרץ 1939) הוא פילוסוף ישראלי, פרופסור אמריטוס בחוג לפילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים ומופקד הקתדרה ע"ש ג'ורג' קנאן במכון ללימודים מתקדמים שבפרינסטון בשנים 2006–2011.
ביוגרפיה.
אבישי מרגלית גדל בירושלים. הוריו עלו לארץ ישראל בסוף שנות העשרים ותחילת שנות השלושים משתי עיירות קטנות ליד ורשה שבפולין (מוגיילניצה וגרוייץ). אביו משה היה פועל בניין, מזכיר הסתדרות פועלי הבניין וראש לשכת העבודה, ולימים מזכיר מועצת הפועלים באשקלון. אמו מרים הייתה פעילה בארגון אמהות עובדות.
מרגלית למד בתיכון ליד האוניברסיטה העברית, ולאחר מכן שירת בנח"ל המוצנח. ב-1960 החל ללמוד באוניברסיטה העברית בחוגים לכלכלה ולפילוסופיה. בשנת 1966 קיבל תואר מוסמך בפילוסופיה. עבודת המוסמך שלו עסקה במושג העבודה בתורתו של מרקס. בתקופת לימודיו עבד כמדריך בכפר נוער של עליית הנוער, שם עבד עם ילדי העליות של שנות החמישים במשך תקופה של כשש שנים. בזכות מלגת "המועצה הבריטית", נסע לקווינז קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד, שם שהה מ-1968 עד 1970. ב-1970 סיים את עבודת הדוקטורט שלו בהצטיינות, בהנחייתו של פרופסור יהושע בר-הלל, שעסקה במעמד הקוגניטיבי של מטפורות. באותה שנה החל ללמד כמרצה בחוג לפילוסופיה שבאוניברסיטה העברית. בשנים 1998–2006 היה מופקד הקתדרה ע"ש שולמן בפילוסופיה. ב-2006 פרש כפרופסור אמריטוס מהאוניברסיטה העברית. מיולי 2006 ועד 2011 כיהן כפרופסור וכמופקד הקתדרה ע"ש ג'ורג' קנן במכון למחקר מתקדם שבפרינסטון.
שימש כעמית מחקר וכפרופסור אורח במכללות וולפסון וסנט אנתוני שבאוניברסיטת אוקספורד (שם כיהן גם כ"פרופסור ברטלסמן"), וכן באוניברסיטאות הרווארד, סטנפורד, ניו יורק, פראג, פירנצה, באוניברסיטה החופשית של ברלין, במכון מקס פלאנק בברלין, במרכז רוקפלר לערכים אנושיים שבאוניברסיטת פרינסטון, ובמכון ראסל סייג' (Russell Sage) בניו יורק.
נמנה עם מקימי מפלגת מוקד ב-1973 ונמנה עם מנסחי מצעה. בשנת 1975 היה ממקימי המועצה לישראל-פלסטין יחד עם מתי פלד, אורי אבנרי, עמוס קינן ודוד שחר. מרגלית היה מראשוני שלום עכשיו שקמה במרץ 1978, וכמו כן שימש במשך שנים רבות בהנהלת בצלם, האגודה לזכויות אדם בשטחים.
החל משנת 1984 כותב באופן קבוע בכתב העת האמריקאי The New York Review of Books, שם פרסם מאמרים בשאלות פוליטיות וחברתיות, וכן דיוקנאות פוליטיים של אישים כמו יצחק רבין, יצחק שמיר, אהוד ברק ואריאל שרון, ופרופילים תרבותיים ופילוסופיים על אישים כמו שפינוזה, מרטין בובר וישעיהו ליבוביץ. אסופה ממאמריו בכתב העת ראתה אור בספר Views in Review: Politics and Culture in the State of the Jews בהוצאת פראר-שטרוס-גירו (1998).
מרגלית חבר המועצה הציבורית של ארגון "בצלם".
אבישי מרגלית היה נשוי לפרופסור לפילוסופיה עדנה אולמן-מרגלית עד פטירתה בשנת 2010. הם התגוררו בירושלים ולהם ארבעה ילדים.
מחקריו.
תחומי מחקריו וגישתו הפילוסופית.
אבישי מרגלית החל את מחקריו בפילוסופיה של הלשון, פילוסופיה של הלוגיקה, הפילוסופיה האנליטית הכללית ומושג הרציונליות. בהמשך עבר לעסוק בפילוסופיה של החברה, הדת, המדינה והתרבות, ובהשלכות הפילוסופיות של הפסיכולוגיה החברתית והפסיכולוגיה הקוגניטיבית.