אן פדרסדוטר נולדה בעיר טרונדהיים, נורווגיה. היא הייתה בתו של פקיד ואחותו של פקיד של טרונדהיים, סרן פדרסון. בשנת 1552 נישאה לאבשלום פדרסון בייר (1528–1575), כומר לותרני ופרופסור לתאולוגיה בעיר ברגן, שם התגוררו. בשנת 1575 אן הואשמה בכך שהיא הרגה את דודו של בעלה, הבישוף גייבל פדרסון, על ידי כישוף, כדי להפוך את בעלה לבישוף. היא שוחררה מן ההאשמות דרך קשרים של בעלה, אשר הצליח להביא לה חנינה ממלך דנמרק. שנה אחרי זה, היא הפכה לאלמנה עשירה, משוחררת ממסים על ידי המלך. לאחר שנאשמה בכשפים, היא נחשבה תמיד למכשפה. אן התבודדה והגיבה לשמועות בעוינות ובהתווכחות עם אנשים. השמועות נעשו גרועות יותר ויותר במשך השנים. במרץ 1590 היא נאשמה בפעם השנייה. היא סירבה להשתתף במשפט, והובאה אליו בכוח. במהלך המשפט אן הואשמה בכך שרצחה שישה אנשים על ידי הפיכתם לחולים על ידי קסמים. העדים במשפט היו חבריה ושכניה. בנוסף, המשרתת שלה, אלינה, האשימה אותה שהשתמשה בה כסוס רכיבה ל"שבת של מכשפות", שם תכננו המכשפות לשרוף את העיר. אחרים טענו שהם ראו אותה בנוכחות שדים. במהלך המשפט, אן דיווחה על "כוח רצון, ראייה ומיומנות". על האשמתה בהריגת הילד היא השיבה: "ילדים רבים מתים בעיר, לא הרגתי את כולם". למרות מחאות של כמה שרים מכמורת ברגן, היא נידונה למוות. בנורווגיה נשרפו בדרך כלל מכשפות, ואן קיבלה את המשפט הזה. בדרך להוצאה להורג היא בכתה את חפותה כמה פעמים. אן פדרסדוטר נשרפה בעודה בחיים על המוקד בעיר ברגן ב-7 באפריל 1590. המקרה שלה נחשב לנקודת המוצא של משפטי המכשפות הרבים בנורווגיה (Trolldomssakene i Norge) במהלך המאה ה-17, במיוחד בפינמרק ב"(Vardø witch trials (1621".
מורשת.
המחזה 'אן פדרסדוטר' הוא דרמה בארבע מערכות של המחזאי הנורווגי, הנס ויירס-ג'נסן, שהופיע ב -1909. בהשראת לה פאיאמה (1934), נכתבה אופרה מאת המלחין האיטלקי אוטורינו רספיגי והסרט "יום הזעם" (1943) שיצא בדנמרק, בזמן הכיבוש הנאצי, בבימויו של הבמאי הדני קארל תאודור דרייר. דמותה של פדרסדוטר היה גם הנושא של 'אן פדרסדוטר', אופרה מאת המלחין הנורווגי אדוארד פליפלט ברן. בשנת 1977, הסופרת הנורווגית ורה הנריקסן פרסמה את הרומן "Skjærsild" המציג היבטים של הסיפור. אבן זיכרון בשם אבן המכשפה (Heksesteinen på Nordnes) הוקמה כאנדרטה לקרבנות של משפטי המכשפות בנורווגיה. האנדרטה נחשפה ב-26 ביוני 2002 בשכונת ברגן והכתובת מציגה 350 קרבנות שנשרפו ללא הצדקה בשנים: 1550-1700. בנוסף, אלבומו של המוזיקאי העצמאי קווין לוי משנת 2009 "לזרוק כסף" כולל את הסיפור על אן פדרסדוטר. כמו כן, הלהקה הנורווגית "קוולרטק" כתבה שיר בשם "שריפת מכשפות" (Heksebrann) עבור האלבום שלהם בשנת Nattesferd) 2016). הנסיבות סביב אן פדרסדוטר מתוארות בשיר.
S-60 הוא טרקטור מתוצרת מפעל הטרקטורים (צ'ליאבינסק) בעיר צ'ליאבינסק במחוז צ'ליאבינסק ב-רוסיה אשר יוצר בין השנים 1933–1937.
הטרקטור "S-60" יוצר במקור במהלך תוכנית החומש השנייה (1933-1937), המיועדת לקולחוזים (חוות קולקטיביות סובייטיות). היא נועדה לשמש ציוד בבעלות המדינה לחקלאים.
במלחמת העולם השנייה.
ממשימותיו של ה-"S-60" היו גרירת קני תותחים, עבור הצבא האדום, בעיקר בתחילת מלחמת העולם השנייה.
הוורמאכט אשר נטל כשלל כמות לא מבוטלת מהטרקטורים "S-60", השתמש בהם למשימותיו.
מפעל הטרקטורים (צ'ליאבינסק).
"מפעל הטרקטורים של העיר צ'ליאבינסק" (ברוסית: Челябинский тракторный завод) הוא מפעל לייצור טרקטורים וציוד מכני כבד שנוסד בעיר צ'ליאבינסק בשנת 1933. בשנת 2011 המפעל שולב בתשלובת אורלוואגונזאבוד. נכון לשנת 2013 המפעל מעסיק כ-13 אלף עובדים.
ב-15 ביוני 1933 החל לעבוד פס ייצור ראשי ומשערי המפעל יצאה הטרקטור הראשון בעל הספק של 72 כוח סוס. התכנון היה מבוסס על טרקטורים מתוצרת קטרפילר מדגם "Caterpillar Sixty" .
אלן אוצ'ואה
אלן אוצ'ואה (באנגלית: Ellen Ochoa; נולדה ב-10 במאי 1958) היא מהנדסת אמריקאית, אסטרונאוטית לשעבר ומנהלת לשעבר של מרכז החלל ג'ונסון. אוצ'ואה מונתה למנהלת המרכז עם פרישתו של המנהל הקודם, מייקל קואטס, ב-31 בדצמבר 2012. ב-1993 הפכה אוצ'ואה לאישה ההיספנית הראשונה בעולם, שיצאה לחלל, כאשר שירתה במשלחת בת 9 ימים על סיפון מעבורת החלל דיסקברי.
ראשית חייה.
אוצ'ואה נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, אך גדלה בלה מסה, קליפורניה.. סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון גרוסמונט באל קג'ון ב-1975. הוריה התגרשו כשהייתה בתיכון, והיא התגוררה עם אמה ואחיה.
השכלה.
אוצ'ואה קיבלה תואר ראשון בפיזיקה מאוניברסיטת סן דייגו וסיימה את פי בטא קפא (ΦΒΚ) ב-1980, קיבלה תואר שני במדעים ודוקטורט בהנדסת חשמל מאוניברסיטת סטנפורד בשנים 1981 ו-1985, בהתאמה.
קריירה.
מחקר.
כדוקטורנטית באוניברסיטת סטנפורד, ולאחר מכן כחוקר במעבדה הלאומית של סאנדיה ובמרכז המחקר איימס של נאס"א, חקרה אוצ'ואה מערכות אופטיות לביצוע עיבוד מידע. במרכז המחקר של נאס"א, היא הובילה קבוצת מחקר שעבדה בעיקר על מערכות אופטיות לחקר החלל האוטומטי. היא כתבה פטנט על מערכת אופטית לזיהוי פגמים בתבנית חוזרת, בנוסף, היא ממציאה שותפה על שלושה פטנטים למערכת בדיקה אופטית, שיטת זיהוי אובייקט אופטי ושיטה להסרת רעש בתמונות. כמנהלת חטיבת הטכנולוגיות החכמות של איימס, היא פיקחה על 35 מהנדסים ומדענים במחקר ופיתוח של מערכות חישוביות למשימות חלל. אוצ'ואה הציגה מאמרים רבים בכנסים טכניים ובכתבי עת מדעיים.
נאס"א.
אוצ'ואה נבחרה על ידי נאס"א בינואר 1991 והפכה לאסטרונאוטית ביולי 1991. משימותיה הטכניות במשרד האסטרונאוטים כללו את תפקיד נציג הצוות בתוכנות טיסה, חומרת מחשב ורובוטיקה, עוזר לתחנת החלל למנהל משרד האסטרונאוטים, מנהל חללית תקשורת (CAPCOM) במפקח המשימה וכמשנה לממלא מקום משרד האסטרונאוטים.
אוצ'ואה הפכה לאישה ההיספאנית הראשונה בעולם שנסעה לחללכאשר היא שירתה במשלחת של תשעה ימים על סיפון מעבורת החלל דיסקברי ב-1993. מטרת המשימה הייתה לחקור את שכבת האוזון של כדור הארץ. עם וותק של ארבע טיסות בחלל, אוצ'ואה רשמה כמעט 40 ימים, 19 שעות ו-36 דקות בחלל.
היא הייתה מומחית למשימה ב-STS-56) 1993), הייתה מפקדת מטען (PLC) ב-STS-66, והייתה מומחית למשימה ומהנדסת טיסה ב-STS-96 ו-STS-110 בשנת 2002. אוצ'ואה הייתה חלק מצוות השליטה של המשימה במהלך אסון מעבורת החלל קולומביה והייתה אחת מהאנשים הראשונים שהודיעה עליו בטלוויזיה.
משנת 2007, לאחר פרישתה ממשימות החלל, שימשה אוצ'ואה כסגנית מנהלת מרכז החלל ג'ונסון, וסייעה לנהל את משרד האסטרונאוטים ואת פעילות המטוסים. ב-1 בינואר 2013, אוצ'ואה הפכה להיספנית הראשונה והמנהלת השנייה של מרכז החלל ג'ונסון של נאס"א.
שירות לאומי.
אוצ'ואה מונתה לסגנית יו"ר המועצה הלאומית למדע (NSB) לתקופה 2018–2020. כיום היא עומדת בראש הוועדה להערכת מועמדים למדליה הלאומית לטכנולוגיה ולחדשנות.
חיים אישיים.
אוצ'ואה נשואה לקו מיילס, עורך דין, יש להם שני בנים. אוצ'ואה היא חלילנית קלאסית וניגנה עם התזמורת הסימפונית של סטנפורד, לאחר שקיבלה את פרס סולן הסטודנטים.
הוקרה.
אוצ'ואה הוכרה במהלך פעילות חודש המורשת ההיספאנית בקליבלנד, אוהיו ב-14 בספטמבר 2011.
בית הספר התיכון "אוצ'ואה" הממוקם בפסקו, וושינגטון, בית הספר היסודי "אלן אוצ'ואה" בקודהי, קליפורניה ובית הספר התיכון "אמני אלן אוצ'ואה" במזרח לוס אנג'לס נקראים על שמה. בנוסף, בגרנד פריירי, טקסס יש את "האקדמיה המדעית אלן אוצ'ואה" בבית הספר היסודי בן מילם. בפיקו ריורה, קליפורניה יש את "אקדמיית פראף אלן אוצ'ואה". איגוד בתי הספר הציבוריים בטולסה, קראה גם היא בית ספר יסודי חדש על שמה. דגל עם לוגו הרקטה שטס עם אוצ'ואה באפריל 2002 על סיפון מעבורת החלל אטלנטיס למשימה של 11 יום לתחנת החלל הבינלאומית הועבר לבית הספר התיכון אוצ'ואה בפסקו, וושינגטון כאשר אוצ'ואה ביקרה בבית הספר כאורחת מיוחדת ב-2002 והדגל נשאר שם בתצוגה קבועה.
אוצ'ואה קיבלה פרסים רבים ביניהם מדליית שירות מכובד של נאס"א (DSM) (2015), מדליית שירות יוצא דופן של נאס"א (ESM) (1997), מדליית מנהיגות מצטיינת של נאס"א (OLM) (1995) וארבע פעמים במדליית טיסת החלל של נאס"א (SFM) (2002, 1999, 1994, 1993). אוצ'ואה ומייקל פואל הוכרזו כמעמד 2017 של היכל התהילה של האסטרונאוטים בארצות הברית. אוצ'ואה זכתה להכרה בפרס חברת ההנהלה ההיספנית הטובה לשנת 2017 עבור עבודתה כמנהלת מרכז החלל ג'ונסון.
אוצ'ואה היא עמיתה של האגודה האמריקאית לקידום המדע (AAAS), במכון האמריקאי לאווירונאוטיקה ואסטרונאוטיקה (AIAA), באקדמיה הלאומית לממציאים (NAI) ובאגודה האופטית של אמריקה (OSA).
אוצ'ואה היא חלק מהנשים המעורבות בתחום כרטיסי המחשוב.
פרנק קסי
אמירן פאפינאשווילי
אמירן פאפינשווילי (בגאורגית: ამირან პაპინაშვილი; נולד ב-17 ביוני 1988) הוא ג'ודוקא גאורגי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג.
פאפינשווילי מחזיק בשתי מדליות ארד מאליפויות העולם מהשנים 2014 ו-2018. באליפויות אירופה הוא זכה בחמש מדליות. מדליית זהב אחת (2013), מדליית כסף אחת (2014) ושלוש מדליות ארד (2012, 2015 ו-2019).
פאפינשווילי התחרה באולימפיאדת ריו 2016 וסיים במקום החמישי בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג לאחר שהפסיד לדיורבק אורוזבוייב האוזבקי בקרב על מדליית הארד.
דון בארקסדייל