טיסתה של פישר לחלל הייתה במעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-51-A. מטרת המשימה הייתה הצבת שני לוויינים במסלול ותיקון שני לוויינים שלא הגיעו למסלולם. טיסת חלל זו הייתה משימתה היחידה בחלל. פישר הייתה לאם הראשונה בחלל.
לאחר אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר.
לפני אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר, פישר הצטרפה כמומחית משימה למשימה STS-61H אשר בוטלה בעקבות אסון הצ'לנג'ר. היא הייתה סגנית מנהלת של ענף פיתוח משימות במשרד האסטרונאוטים. בנוסף, הייתה גם בצוות שבחר את האסטרונאוטים אשר יטוסו לחלל מתוך קבוצת האסטרונאוטית שנבחרו בשנת 1987. בנוסף שימשה גם בפיתוח תחנת החלל בתחומי האימון, מבצעים ובריאות בתחנה. פישר נטלה חופשה ארוכה בת שנים אחדות, לצורכי משפחתה. היא הייתה נשואה בעבר לאסטרונאוט וויליאם פישר ולזוג שני ילדים.
החזרה ל-NASA.
כשחזרה ב-1996, היא הצטרפה לאגף תפעול ותכנון ועבדה שם על נוהלי אימון לצוותי תחנת החלל הבינלאומית. בין יוני 1997 ליוני 1998 היא ניהלה משרד זה. במסגרת תפקידה, היא הייתה אחראית על פיקוח על הנהלים, המבצעים והאימון לתחנת החלל הבינלאומית. בהמשך, היא שמשה כמנהלת סניף תחנת החלל במשרד האסטרונאוטים והייתה אחראית על 40-50 אסטרונאוטים ומהנדסים. במסגרת תפקיד זה, היא רכזה במשרד האסטרונאוטים את בנושאי תכנון, פיתוח ובדיקת חומרה. ב-2012, כשמעבורת החלל דיסקברי הועברה לתצוגה במוזיאון התעופה והחלל הלאומי של מכון הסמית'סוניאן, היא ייעצה למי שרוצה להיות אסטרונאוט ש"ילמד רוסית". לדעת הפרשנים, הייתה זו ביקורת מרומזת על המימון הלא מספק של הפרלמנט לתוכנית החלל האמריקאית.
נכון ל-2019, היא עובדת על פרויקט אוריון.
בנגור
בנגור (פירושונים)
איריין ווסט
איריינה קרליין "איריין" ווסט (בהולנדית: Irene Karlijn "Ireen" Wüst; נולדה ב-1 באפריל 1986) היא ספורטאית הולנדית, מתחרה בהחלקה מהירה על הקרח, האלופה האולימפית, בעלת 13 מדליות אולימפיות מהן 6 זהב שהושגו ב-5 אולימפיאדות (טורינו 2006, ונקובר 2010, סוצ'י 2014 פיונגצ'אנג 2018, בייג'ינג 2022), אלופת עולם בקרב רב בעלת 13 מדליות מהן 7 זהב, אלופת עולם במקצים שונים בעלת 31 מדליות מהן 15 זהב ושיאנית אירופה הנוכחית במקצה 1500 מטר.
ווסט זכתה בשנת 2006 בתואר ספורטאית השנה בהולנד, בשנת 2013 בפרס אוסקר מתיסן ו-5 פעמים (2007, 2010, 2011, 2012 ו-2013) בפרס על שם ארד סחנק יותר מכל מחליקה אחרת.
באולימפיאדת סוצ'י (2014) זכתה ווסט ב-5 מדליות בהחלקה מהירה, 2 מדליות זהב ו-3 מדליות כסף ובכך הייתה לספורטאית המעוטרת ביותר במשחקים אלו לנשים וגברים כאחד. במשחקים אלו, היא עוררה התעניינות עולמית רבה בתקשורת, נוסף על היותה אלופה אולימפית, בשל היותה ספורטאית ביסקסואלית גלויה ולנוכח העובדה שרוסיה המדינה המארחת את המשחקים בעלת חוקים אנטי להט"בים ואווירה חברתית להט"בופובית.
בנגור (ויילס)
בנגור (בוולשית: Bangor) היא עיר בצפון מערב מחוז גוויניד' שבצפון ויילס.
העיר שוכנת בגדה הדרומית של מצר מנאי, סמוך לפתחו הצפוני לים האירי. בבנגור שוכנת אוניברסיטת בנגור בנוסף לקתדרלת בנגור ובעבר היא שימשה גם עיר נמל חשובה, במיוחד עבור תעשיית הכרייה בצפון ויילס. בבנגור מתגוררים 16,358 תושבים, מה שהופך אותה לאחת הערים הקטנות בממלכה המאוחדת ואחת משש ערים בלבד בכל רחבי ויילס, אף על פי שבפועל היא נמצאת במקום ה-36 מבחינת מספר תושבים.
היסטוריה.
בנגור התחילה את דרכה במנזר שהוקם במקום במאה ה-6, הוא הוקם על ידי הקדוש דייניול לאחר שקיבל אישור לכך ממלך גוויניד' מלגווין גוויניד'. המנזר הוקם באזור נמוך המוקף גבעות כדי להסתיר אותו משודדים ופושטים המגיעים מכיוון הים, מקור השם "בנגור" הוא הכינוי בוולשית עתיקה לאזור המגודר בגדר עץ, כפי שהקיפה את המנזר בשנים הראשונות.
גאוגרפיה.
מרכז העיר בנגור שוכן באזור נמוך כאשר מדרום ומצפון לו שני רכסים מוגבהים מעט. מכיוון צפון וצפון-מזרח העיר יושבת לחופי מצר מנאי, בחוף המזרחי שוכן נמל פנריין אשר בעבר היה נמל חשוב ששימש את תעשיית הכרייה בצפון ויילס. כביש A5 עובר לאורך מרכז בנגור כשהוא משמש רחוב ראשי בעיר, ביציאה המערבית מבנגור הוא חוצה את מצר מנאי על גשר מנאי ומשם ממשיך לכיוון צפון-מערב אנגלסי והעיירה הוליהד. כביש A55 עוקף את העיר מדרום, בעוד ש-A5 ממשיך לכיוון דרום-מזרח ועובר דרך מרכז אנגליה ולבסוף מגיע ללונדון, A55 ממשיך בכיוון מזרח לאורך חופי צפון ויילס, כשהוא עובר בקונווי ומגיע לבסוף לצ'סטר.
סמוך למרכז בנגור נמצאת גם תחנת רכבת המשרתת את קו הרכבת החוצה את צפון ויילס. בכניסה וביציאה מהתחנה, מסילת הרכבת עוברת במנהרות מתחת לשתי הגבעות המאגפות את העיר מצפון ומדרום, המסילה חוצה את מצר מנאי בסמוך לכביש A55 שחוצה את המצר על גבי גשר בריטניה.
M24 (רובה)
קים ויילד
קים ויילד (באנגלית: Kim Wilde; נולדה ב-18 בנובמבר 1960) היא זמרת פופ אנגליה, זוכת פרסי המוזיקה הבריטית, שזכתה להצלחה רבה בשנות ה-80 של המאה ה-20. אלבומיה נמכרו בכ-10 מיליון עותקים ברחבי העולם, והסינגלים שהוציאה נמכרו בכ-20 מיליון עותקים. בסוף שנות ה-90, במקביל לקריירה המוזיקלית שלה, פיתחה ויילד קריירה מצליחה בתחום ההורטיקולטורה.
ביוגרפיה.
השנים הראשונות.
ויילד היא בתם הבכורה של מרטי ויילד, שהיה זמר ויוצר רוק אנד רול מצליח באנגליה בשנות החמישים של המאה ה-20, ושל ג'ויס בייקר, שהייתה חברה בלהקה האנגלית "The Vernons Girls". היא נולדה בשם קים סמית' בצ'יזוויק, פרבר של מערב לונדון ולמדה בבית ספר אוקפילד . כשהייתה בת 9 עברה עם משפחתה להרטפורדשייר ולמדה בבית ספר פריסדיילס . בשנת 1980, בהיותה בת 20, שינתה את שמה לקים ויילד והוחתמה על ידי המפיק המוזיקלי מיקי מוסט על חוזה הקלטות בחברת "Rak Records" הבריטית.
קריירה מוזיקלית.
סינגל הבכורה של ויילד, "Kids in America", יצא בינואר 1981. הסינגל זכה להצלחה מיידית והגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי ולחמשת הגדולים במצעדים של גרמניה, צרפת ואוסטרליה. בארצות הברית יצא הסינגל ב-1982 והגיע למקום ה-25 במצעד. אלבום הבכורה שלה, שיצא ביוני 1981 ונשא את שמה, זכה אף הוא להצלחה, הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים הבריטי ולמעמד של אלבום זהב. הסינגל השני מתוך האלבום, "Chequered Love", הגיע לחמשת הגדולים במצעדים של בריטניה, צרפת, גרמניה ואוסטרליה.
אלבומה השני של ויילד, Select, יצא במאי 1982. שני הסינגלים מתוכו, "Cambodia" ו-"View from a Bridge", הגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הצרפתי וצעדו בעשרת הגדולים במצעדים של גרמניה ואוסטרליה. בספטמבר 1982 יצאה לראשונה לסיבוב הופעות, שהחל בדנמרק והמשיך בכל רחבי בריטניה.
באוקטובר 1983 יצא אלבומה השלישי, Catch as Catch Can, שלא זכה להצלחה כמו שני קודמיו. האלבום הגיע למקום ה-90 בלבד במצעד האלבומים הבריטי, והסינגל המוביל מתוכו, "Love Blonde", הצליח להיכנס לעשרת הגדולים במצעדים של שוודיה ופינלנד בלבד. בעקבות חוסר ההצלחה של האלבום עזבה ויילד את חברת ראק רקורדס וחתמה בקיץ 1984 על חוזה הקלטות חדש עם חברת MCA רקורדס.
האלבום הראשון שלה עם חברת MCA רקורדס, יצא בנובמבר 1984 ונקרא Teases &amp; Dares. האלבום זכה להצלחה מתונה בבריטניה (מקום 66 במצעד האלבומים הבריטי), תוך שזכה להצלחה רבה יותר בגרמניה, צרפת וסקנדינביה. עד לאלבום הזה כל שיריה, לרבות כל להיטיה הגדולים, נכתבו על ידי אביה מרטי ואחיה ריקי. באלבום זה לראשונה כתבה שני שירים בעצמה. הסינגל המוביל מהאלבום, "The Second Time", הגיע לעשרת הגדולים במצעדים של גרמניה, דנמרק ושווייץ. הווידאו קליפ של השיר הופיע בפרק בסדרת הטלוויזיה המצליחה "אביר על גלגלים" ב-1985.
באלבום האולפן החמישי שלה, Another Step, שיצא בנובמבר 1986, ויילד כבר כתבה בעצמה את מרבית השירים. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Schoolgirl", לא זכה להצלחה, אך הסינגל השני, גרסת כיסוי ללהיט הקלאסי של הסופרימס "You Keep Me Hangin' On", הגיע למקום הראשון במצעדי הסינגלים של אוסטרליה, ארצות הברית, קנדה ונורווגיה, ולמקום השני במצעדים של בריטניה, שווייץ ואירלנד.
ביוני 1988 הוציאה את האלבום Close, שהיה לאלבומה הנמכר ביותר. האלבום הגיע למקום השמיני במצעד האלבומים הבריטי, שהה במצעד קרוב ל-8 חודשים והגיע למעמד של אלבום פלטינה. ארבעת הסינגלים מתוך האלבום זכו להצלחה ברחבי אירופה: "Hey Mr.Heartache", "You Came", "Never Trust a Stranger" ו-"Four Letter Word". לאחר הוצאת האלבום יצאה לסיבוב הופעות באירופה, כשהמופע שלה שימש כמופע הפתיחה למייקל ג'קסון בחלק האירופאי של סיבוב ההופעות העולמי שלו "Bad World Tour". במאי 1990 הוציאה ויילד את אלבום האולפן השביעי שלה, "Love Moves", שלא זכה להצלחה רבה מעבר למדינות סקנדינביה. באותה שנה יצאה לסיבוב הופעות נוסף באירופה, כשהפעם המופע שימש כמופע הפתיחה בסיבוב ההופעות של דייוויד בואי.