הצייר והאדריכל האיטלקי ג'וטו די בונדונה השתמש באפקט ב 1320 בעבודתו "הטריפטיק של הקרדינל גָ'קוֹמוֹ סְטֶפאנֶסקי".
תמונת האלבום Ummagumma של להקת פינק פלויד מכילה אפקט זה.
קרתחנה
וילי רייך
וילי רייך (בגרמנית: Willi Reich; 27 במאי 1898 - 1 במאי 1980) היה מבקר מוזיקה ומוזיקולוג שווייצרי יליד אוסטריה.
חייו.
רייך נולד בווינה. הוא למד מוזיקולוגיה באוניברסיטה של וינה ובמקביל, בשנים 1935-1927, למד באופן פרטי תאוריה של המוזיקה והלחנה אצל אלבן ברג. בהמשך, מ-1936 עד 1938, למד אצל אנטון וברן.
משנות ה-20' עסק בכתיבת ביקורת מוזיקה בעיתונות וינאית וזרה וערך, בעידודו של ברג, את כתב העת eine Wiener Musikzeitschrift
שטיפל במגרעות חיי המוזיקה של וינה ועודד את האסכולה הווינאית השנייה. מיד לאחר הסיפוח נאסרה הפצת כתב העת, שיצא בביקורת חריפה נגד השלטון הנאצי. בין הכותבים בכתב העת, לצד רייך, היו גם תאודור אדורנו וארנסט קרנק. בשנת 1938 עקר רייך לשווייץ, שם עבד ככותב עצמאי ובהמשך ב- Neue Zürcher Zeitung וכמרצה בבית הספר הטכני הגבוה בציריך.
רייך, אדורנו ואחרים קיימו קשר אישי עם מלחיני האסכולה הווינאית השנייה ותמכו נמרצות ביצירתם כנגד מגיני המוזיקה המסורתית בעיתונות של וינה ומחוצה לה. שתי המונוגרפיות של רייך על אלבן ברג וספרו על ארנולד שנברג נחשבים עד היום לאבני פינה בחקר שני המלחינים. עוד כתב על ריכרד וגנר (1948) ובלה בארטוק (1958).
סוזן וילי
זלפה (כפר)
זלפה (בערבית: زلفه) הוא כפר בצפון מזרח ואדי עארה הנכלל במעלה עירון.
בזלפה נמנו 156 תושבים במפקד האוכלוסין המנדטורי של 1922 ו-198 תושבים במפקד של 1931. במהלך המרד הערבי הגדול טענו תושבי עין החורש שעקבות התוקפים את קיבוצם הובילו לכפר זלפה.
בהתאם להסכם שביתת הנשק בין ישראל וירדן, עבר הכפר לשליטה ישראלית במאי 1949. בשנת 1950 התגוררו בכפר כ-300 תושבים. אנשי הכפר יצרו קשרים עם אנשי גבעת עוז שהחתימו כ-40% מהם על עצומת השלום של מפ"ם.
בשנת 1963 הוחל בתכנון ריכוז הקרקעות ופיתוח השטחים לפי בקשת התושבים.
הכפר היה מאחרוני היישובים שהיו חסרי מעמד מוניציפלי. לבסוף הוכלל הכפר במועצה מקומית מעלה עירון שהוקמה בשנת 1996.
כיום חיים בכפר כ 5000 תושבים בשתי שכונות עיקריות: שכונה מזרחית ושכונה מערבית (الحارة الشرقية والحارة الغربية). הכפר עובר תנופה גדולה של בניה אך קיימת בעיה גדולה מאוד של מחסור בקרקעות לבניה לזוגות הצעירים.
בכפר פועלים שירותי בריאות ענפים וחדשניים: 2 מרפאות של קופת חולים כללית, מרפאה לקופת חולים מאוחדת ומספר מרפאות עצמאיות ופרטיות.
בכפר יש בי"ס יסודי אחד והוא משרת את כל הכפר. התלמידים עוברים לחט"ב המשותף מקיף סאלם. בשנה הבאה ייפתח עוד בי"ס יסודי בכפר.
בשנים האחרונות הכפר עד להתפתחות יפה של מסחר ותעשייה בעיקר תעשיות קלות. הפיתוח הכללי ניכר ביישוב.
ניקולאס לודיירו
מארסלו ניקולאס לודיירו בניטס (בספרדית: Marcelo Nicolás Lodeiro Benítez; נולד ב-21 במרץ 1989), הוא כדורגלן מאורוגוואי המשחק בסיאטל סאונדרס ובנבחרת אורוגוואי בעמדת הקשר התקפי.
קריירה.
לודיירו נולד בעיר פאיסנדו שבגבול עם ארגנטינה והחל לשחק בקצות נוער בעירו. בגיל 13 עבר לשחק בקבוצת הנוער של נסיונל בה עלה לשחק בבוגרים ב-2007. לודיירו ערך הופעת בכורה בקבוצת הבוגרים ב-19 באוגוסט 2007 ובאותה שנה כבש שער בכורה. הוא היה שחקן חשוב במערך הקבוצה שהגיע לחצי גמר גביע ליברטדורס ב-2009.
בינואר 2010 לודיירו חתם באייאקס בשורותיה שיחק במחליף במשך שתי עונות וחצי בהן זכה עם אייאקס בשתי אליפויות וגביע. ביוני 2012 עבר לבוטפוגו כשחקן חופשי וב-2014 עבר לקורינתיאנס תמורת 4.5 מיליון ריאל. לאחר שנה עבר לבוקה ג'וניורס הארגנטינאית. ב-27 ביולי 2016 חתם בסיאטל סאונדרס האמריקאית.
לודיירו החל לשחק ב ב-2009 והיה בסגל הנבחרת במונדיאל 2010. במשחק הפתיחה של אורוגוואי מול צרפת קיבל כרטיס אדום והיה השחקן הראשון שקיבל כרטיס אדום במונדיאל 2010. במשחק רבע הגמר של אורוגוואי נגד גאנה אחרי 70 דקות של משחק לודיירו נפצע ולא שב לשחק במונדיאל.
הוא שותף בטורניר קופה אמריקה 2011 בו זכתה אורוגוואי. היה בסגל בגביע הקונפדרציות 2013 בה אורוגוואי סיימה במקום הרביעי ונכלל בסגל אורוגוואי למונדיאל 2014.
Boogie Down Productions
Boogie Down Productions הייתה להקת היפ הופ שבמקור כללה את הראפרים KRS-One, D-Nice והדי ג'יי Scott La Rock. ב-27 באוגוסט 1987 נרצח Scott La Rock, כמה חודשים לאחר שחרור אלבום הבכורה של הלהקה, Criminal Minded. שמה של הלהקה, Boogie Down, נגזר מכינויה של דרום ברונקס, אחד מחמשת רובעי העיר ניו יורק. הלהקה סללה את דרכם של הרגאיי וההיפ הופ ואלבומם כולל תיאורים גלויי לב על החיים בדרום ברונקס של שנות ה-80 המאוחרות.
היסטוריה.
בזמן שחלוצי ההיפ הופ האמינו כי מקורו של ההיפ הופ הוא מדרום ברונקס, מילות השירים של הלהקה היריבה ג'וס קרו לא הובנו כהלכה וחברי להקת Boogie Down Productions חשבו שבשיר The Bridge נטענת הטענה כי ההיפ הופ התחיל במקור בקווינס ברידג'. חברי הלהקה השיבו בכעס ובחריפות עם השירים כמו The Bridge is Over ו-South Bronx, שהתחילו את אחת ממלחמות הראפ הראשונות בהיסטוריית ההיפ הופ. קרב זה הסתיים במהירות לאחר מותו של סקוט לה רוק.
ועדת החקירות של התובע הכללי הרוסי
שארקו-מארי-טות
שארקו-מארי-טות (מכונה גם CMT, מאנגלית: Charcot–Marie–Tooth disease, או אטרופיה שרירית פרונאלית) היא מחלה גנטית שקשורה למערכת העצבים ההיקפית. המחלה מאופיינת בפולינוירופתיה, כלומר מחלה מפושטת של מערכת העצבים ההיקפית, שמתבטאת באיבוד של יכולת ההפעלה של שרירים בגפיים ובפגיעה בתחושה באזורים אלה.
הפגיעה היא בעיקר ביכולת לקבל ולשלוח מידע לרגליים, אולם גם לזרועות ולידיים בשלבים מתקדמים של המחלה. מחלה זו היא אחת מהמחלות הנוירולוגיות התורשתיות הנפוצות ביותר, עם כ-36 חולים על כל 100,000 אנשים. לרוב, המחלה מופיעה כבר בילדות, אולם היא יכולה להופיע גם בגיל מבוגר יותר, והיא מופיעה יותר אצל גברים מאשר אצל נשים. נכון להיום (2017), מחלה זו אינה ניתנת לריפוי.
תסמינים.
המחלה עצמה מחולקת לשני סוגים. באחד, CMT1, קיימת התנוונות איטית של השליטה בשרירי הרגליים, הזרועות והידיים, המובילים לחולשה באזורים אלה ולהפרעות הליכה ולקושי בתנועות עדינות. כמו כן, בסוג זה של המחלה, קיימת מהירות הובלה נמוכה לאורך האקסונים (של פחות מ-38 מטרים לשנייה), וכן היווצרות של מקטעים דמויי-פקעות בצל של מיאלין בעצבים שנראים בביופסיה, שנוצרים כתוצאה מהתנוונות והתחדשות של מיאלין.
לעומת זאת בסוג השני, קיימת התנוונות והתחדשות כרונית של העצבים בבדיקות ביופסיה, ומהירות ההובלה של האותות החשמליים בעצבים היא רגילה עד נמוכה.
כמו כן, קיים גם עיוות בצורתן של כפות הרגליים ולעיתים תחושות חלשות מהגפיים, עד כדי אובדן תחושה, בעיקר באצבעות הרגליים והידיים. אובדן חלקי עד מלא של חלק מהרפלקסים שקשורים לגפיים יכול אף הוא להיות תסמין של המחלה.
היסטוריה.
הסימפטומים של המחלה תוארו לראשונה בשנת 1886 על ידי החוקרים ז'אן-מרטן שארקו ופייר מארי בצרפת (במאמרם "Sur une forme particulière d'atrophie musculaire progressive, souvent familiale débutant par les pieds et les jambes et atteignant plus tard les mains"), ובמחקר מקביל על ידי החוקר הווארד הנרי טות ("The peroneal type of progressive muscular atrophy"), ועל שמם גם נקרא שמה של המחלה, שארקו-מארי-טות. בשנת 1889, אישש יוהאן הופמן את ההשערה שמדובר במחלה של מערכת העצבים ההיקפית. בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20, התגלתה ההעברה האיטית של האותות בעצבים, ורק בשנות ה-70, מצאו שיש הבדלים בתוך חולי המחלה מבחינת מקור המחלה.
גורמים למחלה.
המחלה נגרמת ממוטציה המשנה את מבנה החלבונים שבעצבים (nerves). ברוב החולים, מעטפת המיאלין סביב האקסונים, שעוזרת בהעברת אותות חשמליים בעצבים, פגומה. בעוד שהבעיה אצל חולים האחרים היא פגם גנטי באקסונים עצמם. נהוג לחלק את המחלה ל-2 סוגים, על פי אופייה ומקורה, CMT1 ו-CMT2. אצל הלוקים ב-CMT1, שהם למעלה למעלה מ-80% מהחולים נגרמת מייצור לא תקין של מיאלין. אצל שאר החולים, הלוקים ב-CMT2, הבעיה נובעת מייצור לא תקין של האקסון. יש 40 גנים שנמצאו כקשורים למחלה.
גם את ה-CMT1, נהוג לחלק לכמה סוגים, על פי מקור הבעיה. אצל לוקים ב-CMT1A, שהם בין 70 ל-80 אחוזים מהחולים הלוקים ב-CMT1, המחלה נובעת משכפול של אזור גדול בכרומוזום 17, באזור שכולל גם את חלבון PMP22, שמשפיע על ייצור של המיאלין. פגיעה בחלבון זה גורמת לייצור יתר של אחד מהחלבונים, שמרכיבים את מעטפת המיאלין, ולפגיעה במבנה ובתפקוד המעטפת. הדבר גורם להובלה איטית של האותות מהמוח אל הגפיים ומהגפיים למוח. בחולים אלה הגן הוא דומיננטי.
אצל חולים אחרים (כ-5%–10% מהחולים הלוקים ב-CMT1), שלוקים ב-CMT1B, המחלה נובעת ממוטציה בגן שנמצא בכרומוזום 1. פגיעה בגן זה פוגעת בחלבון העיקרי שמייצר את מבנה המיאלין במערכת העצבים ההיקפית, P0 (מכונה גם PZ או protein zero). הפגיעה גורמת ליצירת מבנה לא תקין של מיאלין, שגורם לחוסר תפקודו של המיאלין כמבודד, וגם כך נגרמת הובלה לא תקינה של האותות החשמליים מהמוח אל הגפיים ולהפך, ואיבוד של חלק מהאותות בדרך.
רגינה יונאס