בשנת 2015 השתתף כשחקן ראשי בסרט בהפקת חברת נטפליקס ששמו חיות ללא לאום. הסרט מתאר את המציאות הכאותית ששוררת ביבשת אפריקה על ידי בניית עלילה במדינה אלמונית (עם מציאות שמתאימה לחלק גדול ממדינות היבשת) שבה מתחוללת מלחמת אזרחים הכוללת צבא מושחת ואכזרי שנגדו נלחם מג"ד גדוד מורדים (אלבה) שמבצע פשעי מלחמה מחרידים ולבסוף מורד אף במנהיג ארגונו.
בשנת 2016 שיחק בסרט המדע הבדיוני "" לצד כריס פיין, זאכרי קווינטו וזואי סלדנה, זהו הסרט ה-13 במספר בסדרת סרטי "מסע בין כוכבים" ומשמש כהמשכו הישיר של הסרט "האויב בתוכנו - סטארטרק" משנת 2013. באותה שנה דובב בגרסה המחודשת של "ספר הג'ונגל" מבית היוצר של אולפני וולט דיסני את קולו של שירחאן.
בשנת 2017 שיחק בדרמה של אהרן סורקין "המשחק הגדול", לצד ג'סיקה צ'סטיין וקווין קוסטנר, בתפקיד צ'רלי, עורך הדין של מולי. באותה שנה יצא לאקרנים סרט האקשן "" בכיכובו, הסרט השלישי בסדרת סרטי "תור". את הסרט ביים טאיקה וואטיטי והפיק קווין פייגי.
בשנת 2019 שיחק את הנבל בריקסטון לור בסרט .
בשנת 2021 כיכב בסרט יחידת המתאבדים .
חיים אישיים.
אלבה מעביר את זמנו בין בתיו בלונדון ואטלנטה עם בתו שנולדה לו מגרושתו קים אלבה.
הסדר חוב
הסדר חוב הוא אירוע משפטי המשנה את תנאי החוב של חייב כלפי נושיו כאשר השינוי הוא לטובת החייב. הסדר חוב מאפשר לתאגיד, ליחיד או לישות מדינית, המצויים במצוקה פיננסית, לדון מחדש בתנאי חובותיהם, במטרה לשפר את מצב הנזילות שלהם, או לחזור מחדש למצב של נזילות, כך שיוכלו להמשיך בפעילותם הרגילה. הסדר חוב נבדל מהליך חדלות פירעון בכך שהוא יותר הסכמי – במקום הכפייה על כלל מחזיקי החוב, המאפיינת את הליכי חדלות הפירעון, קיימת הסכמה חוזית בין הנושים לחייב על הפחתת שיעור החוב. במקרים כאלו, הסדר החוב מתנהל מחוץ לבית המשפט (workout או out-of-court restructuring). עם זאת, גם הסדרי חוב יכולים להיכנס תחת דיני חדלות הפירעון. זאת, בכל מקרה בו קיימת כפייה מסוימת על נושים שהתנגדו להסדר (לשם כך נדרשת הסכמה של רוב מיוחד מבין הנושים וכן אישור של בית משפט).
מניעים.
בהסדר חוב הנזק לחייבים ולנושים הוא לרוב נמוך מזה שבהליך של חדלות פירעון, ולכן משמש כאלטרנטיבה עדיפה. העלויות העיקריות לחייבים המקושרות עם הסדרי חוב הן הזמן והמאמצים הדרושים בהתמקחות עם הבנק, הנושים, הספקים ורשויות המס. הסדר חוב לרוב מערב הפחתה של החוב והארכה של תנאי התשלום.
עסקת המרת חוב להון מניות.
בהסדרי חוב מסוימים, בעיקר של אג"ח שהנפיקו חברות ציבוריות שמניותיהן נסחרות, עשויים בעלי האג"ח להסכים לביטול של חלק מהחוב, או במקרים נדירים של כולו, בתמורה לקבלת חלק מהון המניות בחברה. עסקאות כאלו מתרחשות כאשר תאגידים גדולים נקלעים למצוקה פיננסית קשה, במצב בו החובות של החברה ביחס לנכסיה הם כה גדולים, עד שאין לנושים כל יתרון בניסיון להפנות את החברה להליך של חדלות פירעון, במסגרתו שיעור החוב שיוחזר יהיה נמוך יחסית, ואין ביד החברה לשלם את החוב גם בדרך של פריסה. הסדרי חוב אלה עשויים להסתיים לעיתים בהשתלטות של בעלי האג"ח על החברה, והם ממשיכים להפעילה כ"עסק חי" (עסק שאינו בסכנת חדלות פירעון בעתיד הקרוב). כתוצאה מכך, חלקם של בעלי המניות המקוריים מדולל ולעיתים אף נמחק כליל. הדבר נפוץ, למשל, בהליכי ארגון מחדש לפי פרק 11 של חוק חדלות הפירעון האמריקני.
הסדרי חוב למחזיקי אג"ח.
ויתור של בעלי האג"ח על חלק מהחוב במסגרת ההסדר מכונה בעגה הבורסאית ובעיתונות הכלכלית בשם "תספורת". תספורות באג"ח הבנקים הגדולים הועלו כפתרון אפשרי למשבר הסאבפריים על ידי כלכלנים מובילים:
הסדרי חוב בישראל והביקורת.
בתחילת המאה ה-21 נערכו בישראל הסדרי חוב בחברות בולטות אחדות שנקלעו לקשיים, ונכללו בהם תספורות של מיליארדי שקלים לבעלי איגרות החוב. בחברות שבהן נערכו הסדרי חוב:
בישראל, עיקר הביקורת הציבורית סביב הסדרי חוב נסובה סביב השקעתם של משקיעים מוסדיים (בעיקר הבנקים וחברות הביטוח) באג"ח קונצרניות (אג"ח שמנפיקות חברות). זאת, לעומת השקעות של משקיעים פרטיים באג"ח קונצרניות, אשר הביקורת נתפסת כפחות רלוונטית לגביהם – שכן השקעות אלה מראש מתחשבות בסיכון לאי-פירעון מלא של החוב ובקיומם של הסדרי חוב למיניהם, המגולמים בריבית הגבוהה יותר המובטחת בתמורה ללקיחת החוב. נושא הסדרי חוב, ואיכות האנליזה וניהול הסיכונים בהשקעה באיגרות חוב על ידי הגופים המוסדיים, נבחן על ידי ועדה שהקים ב-2009 משרד האוצר בראשות עו"ד דוד חודק (ועדת חודק), ושהמלצותיה עוגנו בחוזרי משרד האוצר ב-2010.
ניתן להסביר את הסיבות הביקורת באופן הבא:
ראשית, לאור הרפורמה בשוק החסכון הפנסיוני ורפורמת בכר, הועברו החל משנת 2003 מרבית כספי הפנסיה מהשקעה באג"ח מיועדות (אשר הממשלה התחייבה להבטיח את תשואתן) לעבר השקעה בשוק ההון הישראלי. זאת בעוד שהמבקרים טוענים כי לא הועברה הרגולציה המתאימה בשוק ההון הישראלי, אשר תספק לכספי הפנסיה את הביטחון המתאים לצורך מהלך שכזה.
שנית, כיום כספי הפנסיה מושקעים על ידי המשקיעים המוסדיים בשוק ההון, והם מהווים נתח משמעותי מסך הכספים המשמשים לרכישת אג"ח קונצרניות. בנוסף, בשל מעמדם של אחדים מבין בעלי השליטה בשוק ההון, הם נהנים מיחס מועדף מבחינת יכולתם לגייס חוב מהמשקיעים המוסדיים. לעומת זאת, אותם בעלי שליטה, בשל המבנה המשפטי והמימוני של החוב (עקרון האישיות המשפטית הנפרדת), נהנים ממצב בו מצד אחד הם יכולים ליהנות מהרווחים במקרה של הצלחת החברה, ומצד שני, במצב של כישלון, להגיע להסדר חוב שהפגיעה שלו בהם היא מצומצמת ביותר. זאת בעוד שעבור הציבור, שכספי הפנסיה שלו מושקעים בחברות שבבעלות אותם בעלי שליטה באמצעות אג"ח קונצרניות, ייתכן קיצוץ של עשרות אחוזים בחוב. על כן, קוראים אלו המבקרים את המצב הקיים לנקוט בשורה של צעדים, כגון: צמצום הזרמת החוב מצד המוסדיים לידי חברות שבשליטת אותם בעלי שליטה, הזרמת הון אישי מצד בעלי שליטה לחברות שלהם כאשר הן מצויות במצוקה פיננסית והגברת הפיקוח על שוק ההון בכלל.
מאידך, הביקורת מופנית, כאמור, כלפי אותם משקיעים מוסדיים, שאחזקתם בחוב מסוכן יחסית מנוגדת לעקרונות ההשקעה הסולידית האמורים להנחות אותם. בעלי מניות, כגון בעלי שליטה, נושאים באחריות כלשהי לחובות החברה רק במיעוט מכלל הסדרי החוב. מעקרון האישיות המשפטית הנפרדת נובע שכאשר האג"ח הונפקו ולאחר מכן, כל הצדדים לעסקה ידעו שמדובר בהתחייבות של החברה בלבד, ולא של מי מבעלי המניות בה (מבחן ציפיות הצדדים שביסוד דיני החוזים). שנית, בטרם איגרת חוב מונפקת, ניתן לגבות אותה, בין השאר, בבטוחה מסוג ערבות. ערבות זו יכולה להיות של חברת-אם או של בעל שליטה פרטי. אם אין ערבות ואין מקור אחר לקישור בעלי מניות לחובות החברה, אין להם כל חבות משפטית שהיא. שלישית, כאשר חברה מגיעה למצב חדלות פירעון, בעלי המניות הם הראשונים להפסיד את כלל השקעתם ואילו בעלי החוב תמיד קודמים להם ויקבלו חלק "כלשהו" מנכסי החברה (כך נובע מהעקרונות הבסיסיים של דיני הפירוק). רביעית, תמיד יש לבחון את נסיבות הגעת החברה לקשיים. מרבית החברות מגיעות להסדרי חוב בתום לב, קרי, לאחר שנטלו על עצמן מיזם עסקי כלשהו והמיזם התגלה כבלתי-מוצלח. אולם, במקרים מסוימים, בעלי שליטה אכן לא פעלו בתום לב ויש להם תרומה שלילית כלשהי לנסיבות שהובילו להסדר החוב. בדין, קיימות דרכים רבות בהן בעלי מניות עשויים להימצא חייבים בחובות החברה (ביניהן: הדרישה להחזר דיווידנד שניטל בניגוד למבחני החלוקה, דרך הרמת מסך לפי סעיף 6 לחוק החברות ועד לאחריות מלאה לחובות החברה לפי סעיף 373 לפקודת החברות). בכל מקרה, הטלת אחריות כזו נעשית לאחר בירור באמצעות ראיות, כדי לקבוע, באופן פרטני, האם מתקיים היוצא מן הכלל ובעל המניות קשור לחובות החברה.
בורג' ביתין
בורג' ביתין הוא מבצר צלבני בשומרון. הוא משתרע על 28X30 מטר בראש גבעה גבוהה כ-877 מטר מעל פני הים. הוא נמצא בתחומי הכפר הפלסטיני ביתין. לצד המבצר מתחם ביזנטי ענק, שכנראה נועד להגן על הדרך העתיקה - דרך האבות. במבנה המבצר משולבות אבנים עם עיטורים, באחת האבנים ניתן להבחין במגן דוד שחוק ודקלים. לחלק מן האבנים שפה מסותתת בסגנון תקופת החשמונאים.
על פי מסורות באתר זה התרחש חלום יעקב, ועל כן המקום מקודש לדתות היהדות, הנצרות והאסלאם. במקום שרידי כנסייה המכונים אל-מוקָאטֵר או חירבת אל כֶּנִיסֵה. הכנסייה נבנתה בשנת 380 וחרבה בכיבוש הערבי. הצלבנים בנו במקום כנסייה חדשה, ששרדה עד הכיבוש האיובי.
במאה ה-20 הוצע לזהות באתר את לוז או בית אל המוזכרים במקרא.
עזריאל זליג הויזדורף
הרב עזריאל זֶלִיג הוֹיזְדוֹרְף (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: זעליג הויזדארף;
תקפ"ו, 1826 – כ"ה בסיון ה'תרס"ה, 1905).
היה שד"ר, מראשי כולל הו"ד, איש ציבור מבוני בתי מחסה בירושלים.
ביוגרפיה.
עזריאל זליג הויזדורף נולד בשנת ה'תקפ"ו (1826) למשה הויזדורף בעיר מיסלוביץ שהייתה בזמנו במזרח פרוסיה (גרמניה; כיום בפולין), ולפיכך כונה בפי אנשי ירושלים בשם "ר' זליג דייטש" (=הגרמני). למד בחדרים וישיבות והיה תלמידו של הרב פנחס המבורגר. כמו כן השתלם בהשכלה כללית כבני דורו בגרמניה.
בשנת ה'תר"ז (1846) עלה לארץ ישראל. מספרים שמסעו ארך כששים יום, בספינת מפרש, וכשהייתה בסכנת טביעה בגלל סערה, ביקש ממנו רב-החובל שיתפלל ויקרא אל אלהיו כיונה הנביא בשעתו והוא התפלל ואף תקע בשופר, וכשנח הים מזעפו אחרי התפילה והתקיעה, היה הדבר לקידוש השם בעיני הגויים. התיישב בירושלים ובשנת 1848 נשא לאשה את חנה ליפשה מינסקער. בת ר' צבי מווילנה.