על רקע מסקנות עבודה זו ואחרות, שביב הצטרף לאלו הטוענים כי לא ניתן להוכיח שהעלייה בטמפרטורה במאה ה-20 נובעת ברובה מעליית כמות גזי החממה, ולמעשה, יותר סביר להניח שחלק לא מבוטל מהעלייה נבע מהתגברות בפעילות השמש ומכאן שהרגישות האקלימית להכפלת הריכוז של פחמן דו-חמצני באטמוספירה לעומת העידן הטרום תעשייתי לא תעלה את הטמפרטורה הממוצעת על פני כדור הארץ ביותר ממעלה וחצי.
פרסום מאמרו של שביב עם יאן וייזר, גרר טענות-נגד מחוקרים אחרים. בין השאר, פרסם סטפן רמסטורף, ביחד עם מספר רב של מחברים, מאמר המתנגד לטענות על מעבר בזרועות שביל החלב. מאמר נוסף כנגד טענות שביב פורסם על ידי רויאר ואחרים. טענות אלה נענו על ידי שביב ווייזר, ללא תגובות נוספות.
שביב הוא אחד המדענים שרואיינו לסרט "התרמית הגדולה של ההתחממות העולמית" בהפקת ערוץ 4 הבריטי. בסרט הוא מצוטט כמי שאומר: "לפני מספר שנים גם אני הייתי מאשים את הפחמן הדו-חמצני. למה? כי בדיוק כמו שאר הציבור אני האמנתי לתקשורת".
כנגד אחת מהשערותיו של שביב, בנוגע לתרומת פעילות השמש להתחממות במאה ה-20, פרסמו מייק לוקווד וקלאוס פרוליך ניתוח שביצעו לגבי רמת קרינת השמש במשך 25 השנים האחרונות. לטענתם פעילות השמש נמצאת בירידה קבועה מאז 1985 ולעומת זאת הטמפרטורה הגלובלית ממשיכה לעלות. שביב טוען מצדו כי ניתוחם של לוקווד ופרוליך מוטעה מכמה היבטים. ראשית, רק בשנת 1992 הייתה הרמה הנמוכה ביותר של פעילות, מה שתרם להתחממות של שנות ה-90. שנית, היות ששינויים במאזן האנרגיה בטווח הקצר נספגים על ידי האוקיינוסים, נוצר פער זמנים בין השינויים בקרינה לבין ההשפעה על הטמפרטורה הגלובלית (כמו ההשהייה בין שיא הקרינה ביום המתקבל בצהרי היום ולבין שיא החום מספר שעות מאוחר יותר, או בין שיא הקרינה בסוף יוני ושיא החום חודש מאוחר יותר). בעוד שמקסימום הקרינה ב-2001 היה נמוך יותר מזה של 1990, בשנות התשעים עדיין חלה התחממות אולם התחממות זו הפסיקה בערך ב-2002. מכאן שלוקווד ופרוליך לא לקחו בחשבון את קיבול החום של האוקיינוסים. שביב צפה שעד 2100, הטמפ׳ תעלה בכמעלה עד מעלה וחצי.
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
L.H.O.O.Q.
L.H.O.O.Q. הוא שמה של יצירת אמנות מאת האמן האמריקאי יליד צרפת מרסל דושאן.
בשנת 1919 יצר דושאן רדי מייד על ידי הוספת שפם וזקנקן-תיש קטן לרפרודוקציה של הציור "מונה ליזה" מאת לאונרדו דה וינצ'י. דושאן הוסיף פרטים אלו בטכניקה של רישום או שרבוט בעיפרון. בנוסף, בתחתית העבודה רשם דושאן את האותיות "L.H.O.O.Q.", שהפכו לשמה של היצירה. כשמבטאים את שמות האותיות בצרפתית מתקבל המשפט Elle a chaud au cul, שפירושו "היא חרמנית" (מילולית: "היא חמה בתחת").
בחירת ציור ה"מונה ליזה" לא הייתה מקרית, ונבעה מהיותו סמל האמנות הקלאסית והציור המפורסם ביותר בעולם המערבי. היצירה הופצה כרפרודוקציה (שעתוק טכני) באמצעות גלויות. גרסתו של דושאן הייתה חלק מסדרת עבודות שבאו לקעקע נורמות של אמנות בפרט ונורמות חברתיות בכלל. מחד, ערערה העבודה על הגדרת מושג היוצר או "הגאון", על ידי כך שגיחכה את "מגע היד" האמנותי שלו. מאידך, הצביעה העבודה, כמו יצירות רדי מייד אחרות של דושאן, על האופן שבו הופכת האמנות לחלק משוק הסחורות בעולם המודרני.
בנוסף, מצביעה העבודה על המיניות כחלק מרכזי בעבודותיו של דושאן. מלבד השימוש בביטוי הגס, ה"מונה ליזה" מוצגת כדמות "קרוס דרסרית" או אינטרסקסואלית, ביטוי המופיע גם בדמותה של רוז סלאווי, אותה יצר דושאן בשנת 1920.
ההדפסה הציבורית הראשונה של העבודה הייתה בחודש מרץ 1920, על גבי שער מגזין שנקרא "391", אותו ערך פרנסיס פיקבייה. פיקבייה, בהכינו גרסה "משלו" לעבודה עבור המגזין, שכח לצייר את זקנקן התיש של המונה ליזה, ושרבט רק את השפם. בשנת 1964 הוציא דושאן לאור מהדורה צבעונית מחודשת של היצירה, אשר כללה 35 עותקים ואשר יועדה בעיקר לתצוגות מוזיאליות.
יצירת אמנות נוספת של דושאן "L.H.O.O.Q. מגולחת" נוצרה בשנת 1965. דושאן יצר אותה בעזרת רדי מייד של רפרודוקציה נוספת של המונה ליזה, הפעם ללא כל תוספות שרבוט, והדביק אותה על גבי נייר שעליו רשם את שמה של היצירה.
L.H.O.O.Q
נער החידות ממומביי
נער החידות ממומביי (באנגלית: Q and A - "שאלה ותשובה") הוא רומן הביכורים של הסופר ההודי ויקאס סווארופ שיצא לאור בשנת 2005 ותורגם לעברית בשנת 2007. הספר תורגם עד כה לשלושים ושתיים שפות והפך לרב-מכר. הוא זכה ב"בוקה פרייז" (Boeke Prize) בדרום אפריקה בשנת 2006.
על בסיס הרעיון המרכזי בספר נכתב תסריט לסרט קולנוע בשם Slumdog Millionaire (תרגום חופשי: "המיליונר משכונת האשפתות") ב-2008, שיצא לאקרנים בישראל בשם "נער החידות ממומביי". למרות השם הזהה בעברית, הקשר בין הסרט לספר רופף.
עלילת הספר.
ראם מוחמד תומאס הוא נער הודי יתום וחסר השכלה שכל חייו נדד בין בתי יתומים לעבודות בתור משרת. בעודו תינוק אימץ אותו כומר נוצרי. עקב אזהרות של כהני דת שאסור לכומר להמיר את דתו של התינוק שדתו המקורית אינה ידועה, קורא הכומר לילד מוחמד כשם מוסלמי וראם על שם ראמה, אל בדת ההינדו, יחד עם השם הנוצרי תומאס אותו העניק לתינוק במקור. הכומר נרצח כשראם עדיין היה תחת חסותו, ומאז התגלגל ראם בין שהייה במחיצת פושעים לבין עבודות בתור משרת בבתי עשירים בערים שונות ברחבי הודו. לאורך כל הספר נסקרת דמותו של הנער, עד סוף הסיפור בו הוא בן 20.
הסיפור נפתח בכך שראם מוחמד תומאס זוכה בתחרות טלוויזיונית במתכונת של "מי רוצה להיות מיליונר?" בסכום עתק של מיליארד רופי (כ-42.5 מיליון ש"ח). הפקת התכנית אינה רוצה לשלם את סכום העתק לראם מוחמד תומאס, ולכן היא מאשימה אותו במרמה על סמך העובדה שהסיכוי שראם- לו אין שום השכלה פורמלית, ענה נכונה על כל החידות הוא אפסי. ראם מובא לתחנת משטרה ושם מנסים בכוח להוציא ממנו הודאה כי הוא רימה בתוכנית. עורכת דין משחררת אותו מתחנת המשטרה ובביתה הוא מספר לה כיצד זכה.
הם עוברים על קלטת התוכנית, והוא מסביר לעורכת הדין, שאלה שאלה, כיצד ידע את התשובה. בחידון 12 שאלות, ובכל שאלה הוא מספר לה על קטע מקורות חייו שממנו שאב את הידע לענות על השאלות הקשות.
שאלת מיליארד הרופי היא:
מה היה שם אביה של מומטאז מהאל, שלזכרה נבנה הטאג' מהאל?
מנחה התוכנית השחצן שואל את הנער את השאלה עוד בזמן הפרסומות. לאחר שענה נכונה, מחליף מנחה התוכנית בעורמה את השאלה כשהתוכנית חוזרת לשידור, והשאלה המחליפה היא:
באיזה סולם כתובה הסונאטה לפסנתר מספר 29 של בטהובן, הידועה גם בתור הסונאטה לפסנתר הפטישים? לאחר כדקה הם שוב יוצאים לפרסומות, ובמהלכן ראם מוחמד הולך לשירותים, והמנחה נאלץ ללוותו כדי להשגיח שלא ירמה. בשירותים שולף ראם מוחמד אקדח ומגלה שהסיבה שהוא הגיש את מועמדותו לחידון היא להתנקם במנחה על שהכה ועינה את אהובתו של ראם, זונה מצפון הודו אותה שכר המנחה בעת שהותו באזור, ואת השחקנית שעבד אצלה במומביי. אך ראם מוחמד אינו מסוגל להרוג את המנחה, וכאות תודה מגלה לו המנחה את התשובה הנכונה לשאלה.
לאחר שראם ועורכת הדין רואים את הקלטת ונחשף סיפור ילדותו המרגש של הנער ההודי, מתגלה כי עורכת הדין היא ילדה שאותה הציל כשגרו זה ליד זה, ולכן היא באה לעזור לו. היא מאמינה בו אמונה שלמה לאחר שסיפר לה את האמת עליה מבלי שידע שזו היא. לאחר מאבק משפטי בן חצי שנה הוא זוכה לבסוף במיליארד הרופי ואף מתחתן עם בחירת ליבו.
חברת הטלוויזיה שהפיקה את התוכנית פושטת את הרגל לאחר מתן הפרס. המנחה, לדברי המשטרה, מתאבד, אם כי לפי השערתו של הנער הוא נרצח על ידי בריונים ששלחו מפעילי התוכנית, כנקמה.
אקולוגיה עמוקה
פיתוח חדש יחסית של הפילוסופיה האקולוגית (אקוסופיה) המחשיבה את האנושות כחלק אינטגרלי מסביבתה. האקולוגיה העמוקה נותנת משקל יתר לחשיבות של מינים שאינם אנושיים, מערכות אקולוגיות ותהליכים טבעיים מאשר הממסד הסביבתי המקובל והתנועות הירוקות. האקולוגיה העמוקה הובילה ליצירת מערכת חדשה של אתיקה סביבתית. עקרון הליבה של האקולוגיה העמוקה פותח על ידי הפילוסוף הנורווגי ארן נאס בדוקטרינת "שוויוניות הביוספרה" שלו, הטוענת כי לכל המינים זכות שווה לחיות ולשגשג. השימוש בשם התואר "עמוקה" מראה על הסתייגות מסביבתנות תועלתנית ובא להורות כי בניגוד לקיטלוג המקובל של אקולוגיה כדיסיפלינה מצומצמת של מדעי החיים, האקולוגיה העמוקה מתעסקת בעקרונות הפילוסופיים העמוקים הנוגעים לשאלת מיקומו של האדם באקוספירה.
התפתחות.
הביטוי 'אקולוגיה עמוקה' הוטבע לראשונה על ידי הפילוסוף הנורווגי ארן נאס בשנת 1973 שגם עזר בפיתוח היסודות התאורטיים בבסיס המונח.
נאס דחה את הרעיון כי יצורים ניתנים לדירוג על פי חשיבותם היחסית. לדוגמה, התשובות לשאלות כמו האם לבעל החיים יש נשמה נצחית, האם הוא משתמש בהיגיון או האם יש לו תודעה, היוו את ההצדקה לדרוג בני האדם מעל בעלי חיים אחרים. נאס קובע כי "הזכות לכל צורות החיים לחיות היא זכות אוניברסלית שאינה ניתנת לכימות". העיקרון המטפיזי העומד בבסיס הרעיונות מובא לידי ביטוי בבהירות בטענתו של ורוויק פוקס כי "בני האדם ושאר מיני בעלי החיים הם כולם ביטויים של מציאות חיה אחת". בהתאם לכך, האקלוגיה העמוקה תתמוך בטענה המובאת בספרו של אלדו לאופולד כי בני האדם הם "אזרחים פשוטים בקהילה הביוטית". כמו כן, היא תתמוך בכלל האצבע לבחינת מוסריות אקולגית שטבע לאופולד: "דבר הוא נכון כאשר הוא נוטה לשמר את הקיום, היציבות והיופי של הקהילה הביוטית. הוא לא נכון כאשר הוא נוטה אחרת".