ב-2 באוקטובר 1941 רוכזו יתר יהודי העיירה, בעיקר אלמנות ויתומים, בגטו שהוקם בה. לגטו, בו שררו תנאי צפיפות קשים, הגיעו גם פליטים יהודים מהאזור. כמה עשרות מפליטים אלו הוצאו להורג בידי הגרמנים. באביב 1942 הועברה השליטה בגטו לידי המשטרה הליטאית, ולצד גירוש מאות מיושביו למחנה עבודה של ארגון טודט, הובאו אליו יהודים נוספים מעיירות הסביבה. באוקטובר 1942 נרצחו 406 יהודים קשישים וחולים מהגטו בכפר הסמוך אוגליובו (Uglyowo) בידי ליטאים. במהלך מרץ ואפריל 1943 חוסל גטו אשמיאני. כ-700 מיהודיו הועברו לגטו וילנה, כ-1,500 הועברו למחנות עבודה, בהם רובם נספו, וכ-700 שולחו ישירות לפונאר.
לפני חיסול הגטו פעל בו ארגון מחתרת יהודי, אשר כמאה מאנשיו הצליחו בעזרת ליזה מאגון להימלט בשעת האקציות ליערות הסביבה, ולחבור ליחידות פרטיזנים.
רבני העיר.
משרת הרבנות באושמיאני נחשבה מאד, וחלק מהנושאים בתפקיד התפרסמו בעולם היהודי כולו:
פרידריך וילהלם הרביעי
כופר (הלכה)
משחק תפקידים נייר ועט
פגוש את ההורים
פגוש את ההורים (באנגלית: Meet the Parents) הוא סרט קומדיה בכיכובם של בן סטילר ורוברט דה נירו, שיצא בשנת 2000.
הסרט הופץ על ידי אולפני יוניברסל ואולפני דרימוורקס ובוים על ידי ג'אי רוץ'. הסרט היה הצלחה מיוחדת לז'אנר, כאשר הוא כיכב במקום ה-1 בשוברי הקופות במשך 4 שבועות. הסרט הכניס סכום של 162 מיליון דולר בארצות הברית וסכום כולל של 330 מיליון דולר ברחבי העולם. בשנת 2004 יצא סרט שני בסדרה, פגוש את הפוקרס. הודעה יצאה מאת האולפנים על סרט שלישי שייקרא "פוקרים קטנים" וייצא לאקרנים ב-2010. בשנת 2002, בעקבות הצלחתו של הסרט יצאה סדרה בהשראתו שנקראה "Meet My Folks".
הסרט הוא גרסה מחודשת לסרט עצמאי משנת 1992, ושמאז הופסק להפיץ אותו.
הסרט המקורי כלל את גרג גליאנה, שכתב, כיכב וביים את הסרט שהיה באורך 70 דקות, ונשא את אותו שם. הדמות הראשית נקראה על שמו ועוצבה לפי דמותו, ודמותה של פּאם נקראה על שמה ועוצבה על פי דמותה של חברתו הטובה ואחותו החורגת, פּאם.
תקציר העלילה.
גרג פוקר (בן סטילר), אח בבית חולים, המתגורר בשיקגו, מתעתד להציע לחברתו, פמלה בירנס (טרי פולו) נישואין. אבל לפני שהוא עומד לעשות את זה, הוא נוסע יחד עם פּאם לסופשבוע בבית הוריה בלונג איילנד על מנת להשתתף בחתונת אחותה. גרג לא יודע שבסופשבוע זה, הוא עומד להיתקל בחתול עושה צרות, בבן הזוג לשעבר של פּאם, בכל קרובי משפחתה ובג'ק - אביה החודרני של פּאם וסוכן CIA בגמלאות, שתוהה אם גרג מספיק טוב בשביל פּאם. גרג נאבק על מנת להרשים את משפחתה של פּאם, אבל נדמה כי כל מה שהוא עושה או אומר הוא פוגעני עבורם.
אחד הדברים הראשונים שגרג לומד על ג'ק הוא אמונתו במערכת אמון שנקראת "מעגל האמון". רעיונה של המערכת הוא שבתוך המעגל הפנימי של חבריו של ג'ק, אין סודות. תוך כדי הסרט, מתגלה שהמערכת סדוקה ופגומה, מאחר שג'ק לא סומך על אנשים במעגל (גרג לדוגמה), ועוד כמה קרובי משפחה לא ראויים-כמו בנו בן העשרה שמעשן מריחואנה. למעשה המעגל משמש את ג'ק כדי לתת לעצמו את החופש לחדור אל פרטיותם של אחרים.
ג'ק משתמש במשחקי מוח, מכונת אמת, ושאלות תכופות, על מנת לשבור את גרג. הסרט מתמקד בניסיונותיו של גרג להתמודד מולו על מנת שייתן לו את רשותו להתחתן עם בתו. לקראת סוף הסרט, ג'ק אומר לאשתו דינה שנשאר לו רק דבר אחד לעשות לפני החתונה - לפגוש את ההורים של גרג, וכך סולל את הדרך אל סרט ההמשך, "פגוש את הפוקרס".
(במילים בלשון זכר: מינוס אחד; בלשון נקבה: מינוס אחת) במתמטיקה, הוא המספר השלם השלילי הגדול ביותר, הבא אחרי ולפני 0.
בבניית מערכת המספרים השלמים מתוך המספרים הטבעיים, מוגדר כמספר הנגדי למספר 1, כלומר המספר שסכומו עם 1 יהיה 0. צירוף המספר וכפולותיו – המספרים השליליים השלמים, למערכת המספרים הטבעיים (כולל 0), מאפשר את הגדרת פעולת החיסור. מערכת המספרים החדשה שנוצרת - המספרים השלמים, מקיימת מספר תכונות אלגבריות שהופכות אותה לחוג.
תכונות.
לפי חוק הפילוג במספרים השלמים, לכל מספר x מתקיים השוויון:
או באופן שקול:
בפרט, כיוון שיחידות הנגדי מבטיחה שמתקיים formula_3 לכל x, ניתן לקבל את הנוסחה:
כלומר formula_5 הוא איבר הפיך בחוג השלמים ולמעשה האיבר ההפיך היחיד חוץ מ-1.
תכונות חשובות אלו (מלבד היותו ההפיך הלא טריוויאלי היחיד) מתקיימות גם במקרה הכללי של formula_6 בחוג כלשהו (כלומר האיבר הנגדי לאיבר היחידה הכפלי).
במספרים מרוכבים מופיע formula_5 פעמים רבות כיוון ש- formula_8, היחידה המדומה, הוא השורש הריבועי של formula_5. כמו כן formula_5 הוא שורש יחידה פרימיטיבי מסדר 2, ולכן גם שורש יחידה מכל סדר זוגי. לפי זהות אוילר, formula_11.
בתכנות, נפוץ השימוש ב- formula_5 כערך אליו מאתחלים משתנים שמקבלים ערכים חיוביים, כדי לסמן שהמשתנה לא מכיל עדיין שום מידע שימושי.
ארבע אבות נזיקין
אברהם מיכאל קרדוזו
אברהם מיכאל (מיגֶל) קרדוזו (Abraham Miguel Cardozo; 1627–1706) היה רופא ומקובל יהודי, יליד ספרד, מהוגי הדעות הגדולים והמרכזיים של התנועה השבתאית, שפעל בעיקר בצפון אפריקה ובטורקיה במחצית השנייה של המאה ה-17.
תולדות חייו.
קרדוזו נולד בשנת 1627 בריו סקו שבספרד למשפחת אנוסים מפורטוגל ונקרא מיגל קרדוזו. למד בצעירותו לימודי סכולסטיקה ותאולוגיה נוצרית באוניברסיטה האפיפיורית בסלמנקה. לא ברור אימתי והיכן למד רפואה. אחרי כן התגורר במדריד. בשנת 1648 עזב קרדוזו את ספרד אל איטליה, שם התגורר תחילה בוונציה ולאחר מכן בוורונה ובליבורנו, שב ליהדותו בגלוי, ונקרא בשמו היהודי אברהם מיכאל. הוא השלים את לימודיו החסרים ביהדות אצל רבני ונציה, ועסק רבות במיסטיקה ובקבלה. כעבור עשר שנים עבר למצרים והתיישב בקהיר, שם התוודע לקבלת האר"י, וב-1664 עבר לטריפולי שבלוב שם שימש כרופא הביי.
עם התגלותו של שבתי צבי ב-1665 התייצב קרדוזו בראש התנועה השבתאית בצפון אפריקה והטיף לה. התאסלמותו של שבתי צבי בסוף 1666 לא הרתיעה אותו, והוא הוסיף לתמוך בשבתי צבי בטענה כי נגזר על המשיח "לרדת לעמקי הקליפות" של האסלאם על מנת להביא את הגאולה. מכתביו של קרדוזו משתקף כי הוא ראה בעצמו משיח בן יוסף ובשבתי צבי משיח בן דוד. למרות הצדקת ההתאסלמות התנגד קרדוזו בריש גלי להתאסלמות של מאמיני שבתי צבי, וטען שגזרת ההמרה נגזרה רק על המשיח עצמו. תלמידים רבים התאספו סביב קרדוזו, שפיתח שיטה מיוחדת בתורת האלוהות השבתאית. הוא לא נרתע מלחלוק על תלמידיו הקרובים של שבתי צבי כנתן העזתי ושמואל פרימו בנושאים קבליים, ונקלע בשל כך לעימותים קשים מולם ומול תלמידיהם.
ב-1673 גברה יד מתנגדי השבתאים על קרדוזו והוא גורש מטריפולי, נדד לתוניס וגורש גם משם. הוא חזר לליבורנו ומשם המשיך לאיזמיר בה שהה שש שנים עד ל-1681 וגורש גם ממנה. הוא נסע לקושטא ושם טען כי התגלה לו כי הגאולה תבוא בחג הפסח של שנת ה'תמ"ב (1682). לאחר שנבואתו התבדתה נאלץ לברוח מהעיר, ועבר לגליפולי.
ב-1686 חזר לקושטא והתגורר בה תחת חסותם של נוצרים כעשר שנים, וב-1696 עבר לעיר רודוסטו שבטורקיה. הוא ניסה להתגורר באדריאנופול, בה התגוררו שבתאים רבים, אך תלמידו של שבתי צבי, שמואל פרימו, שקרדוזו היה ראש מתנגדיו בשל אמונתו של פרימו בהאלהת שבתי צבי אחרי מותו, הביא לגירושו מהעיר. הוא שב לרודוסטו, ועבר בכיוס שביוון ובקנדיה שבכרתים בדרכו לארץ ישראל.
על פי עדותו של נחמיה חייא חיון, הגיע קרדוזו לארץ ישראל בשנת 1703 ונפגש עמו בצפת בחורף של ה'תס"ג. לעדות זו לא נמצאו תימוכין היסטוריים, ולעומתה מספר אליהו הכהן בספרו 'מריבת קדש' כי קרדוזו אכן ניסה להגיע לארץ ישראל בשנת 1703 דרך יפו, אך רבני יפו וצפת מנעו ממנו את הכניסה והוא נאלץ להמשיך את דרכו למצרים, שם ישב תחילה באלכסנדריה ואחרי כן בקהיר ועסק בה ברפואה. ושם סיים את חייו הסוערים באופן טרגי, כאשר נרצח בשל סכסוך כספי בידי בן-אחותו בשנת 1706.
בחייו היווה קרדוזו אוטוריטה חשובה בקרב השבתאים ברחבי אירופה כולה, וניהל תכתובות קבליות ענפות עם שבתי צבי עצמו (אין בידינו תשובה בכתב מש"צ אליו), משה פיניירו בליבורנו, העשיל צורף מווילנה, יהודה חסיד (אותו תקף בכתביו), חיים מלאך, ועוד רבים. גם ספרותם של השבתאים מהזרמים החלוקים עליו, דוגמת כת הדונמה, מתייחסת אליו בכבוד גדול.
משנתו וספריו.
קרדוזו היה גדול ההוגים השבתאיים לצד נתן העזתי, ולא נמנע מלחלוק על נביא התנועה בצורה נחרצת. בעוד העזתי ומרבית תלמידי שבתי צבי האמינו בהאלהתו של שבתי צבי ובאיחודו עם אלוהיו, ספירת התפארת, יצא קרדוזו חוצץ נגד גישה זו. קרדוזו טען כי חלילה לומר שהמשיח מייצג אלוהות בעצמו, והשווה גישה זו לגישה הנוצרית כלפי ישו. הוא טען בתוקף שתפקידו של המשיח הוא גילוי סוד האלוהות, אבל הוא אדם ככל האדם ואיננו אלוהות בעצמו. בשל כך, התנגד קרדוזו נחרצות להמרות הדת של שבתאים רבים בעקבות משיחם, וטען כי גם אם נגזר על המשיח לרדת לעמקי הקליפות על מנת להביא לתיקון, אין הדבר אומר כי אנשים אחרים רשאים לעזוב את הדת. את דרישתו של שבתי צבי מהסובבים אותו להתאסלם בעקבותיו פירש קרדוזו כחלק מנפילתו של המשיח.