"המכתב" הוא אלבומו החמישי של הזמר אביב גפן. באלבום השתתפה להקתו של גפן, התעויוט.
האלבום יצא לחנויות במאי 1996 ובמהרה הוכתר כ"אלבום זהב" עם מכירות של למעלה מ-20,000 עותקים, ובהמשך הוכתר כ"אלבום פלטינה" על מכירת של למעלה מ-40,000 עותקים.
האלבום כלל להיטים רבים, ובהם השיר "לבכות לך" שנכתב במקור לאריק איינשטיין ומאוחר יותר בוצע על ידי גפן בעצרת המחאה למען השלום, שבה נרצח ראש הממשלה יצחק רבין. השיר הפך לימים להמנון לא רשמי לזכרו של רבין. ההקלטה שמופיעה באלבום היא מתוך עצרת לזכר רבין שנערכה כשבוע לאחר הרצח.
סינגלים.
האלבום לווה לפני צאתו בסינגלים "עונות" ו"המכתב" שהפכו במהרה ללהיטים גדולים. בהמשך יצאו "קנאה", "עצוב בלעדייך" ו"מרד הדמעות".
השיר "עונות" כבש את המצעדים השבועיים השונים של תחנות הרדיו בישראל, ודורג במקום ה-3 במצעד הפזמונים העברי השנתי תשנ"ו של רשת ג'. באותו מצעד דורג "המכתב" במקום ה-8, "קנאה" במקום ה-16 ו"מרד הדמעות" במקום ה-20.
רשימת השירים.
כל המילים והלחנים מאת אביב גפן. כל העיבודים מאת משה לוי, גפן וחברי התעויוט.
איליה יברויאן
איליה יברויאן (בארמנית: Եղիա Յավրույան; נולד ב-18 באוקטובר 1981) הוא כדורגלן עבר ארמני ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה.
יברויאן נולד ביישוב צ'אלטיר (Чалтырь) במחוז רוסטוב. החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של שופרון ולאחר מכן שיחק גם בקבוצה ההונגרית בקבשצ'בה. בשנת 2004 הגיע יברויאן לישראל והצטרף לקבוצת הפועל פתח תקווה. כבר במחזור הראשון של עונת 2004/2005 כבש שער ניצחון מול הפועל תל אביב, ובסך הכל כבש במהלך העונה 11 שערים בכל המסגרות. בעונתו היחידה בפתח תקווה זכה עמה בגביע הטוטו.
לאחר תחילת עונת 2005/2006 הצטרף יברויאן לקבוצת הפועל תל אביב. את שער הבכורה שלו במועדון כבש במשחק הראשון בו פתח בהרכב הקבוצה, במחזור ה-11 של ליגת העל, בניצחון 3–0 על קבוצתו לשעבר, הפועל פתח תקווה. בסך הכל בעונה זו הבקיע יברויאן 13 שערים במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות, כולל שער הניצחון בגמר גביע המדינה, בדקה ה-87 מול בני יהודה תל אביב, שהעניק להפועל תל אביב את הגביע. בתום העונה הגיע לקבוצה המאמן יצחק שום, שהחליט לשחרר את יברויאן.
בקיץ 2006 עבר יברואין לקבוצה הרוסית שיניק ירוסלבל, אך בסוף חודש ספטמבר חזר לישראל וחתם בעירוני קריית שמונה מהליגה הלאומית. יברויאן כבש בעונת 2006/2007 21 שערים בכל המסגרות, וסייע לקבוצה להעפיל בתום העונה לליגת העל. לקראת עונת 2007/2008 חתם בקבוצת בני סכנין, ושם שיתף פעולה עם הקשר מאור בוזגלו, תחת הדרכתו של המאמן אלישע לוי, והוביל את הקבוצה לצמרת ליגת העל.
לקראת עונת 2008/2009 החתימה מכבי תל אביב את יברויאן ובוזגלו מסכנין. בעונה זו התקשה יברויאן לשחזר את יכולתו הטובה מהעונה הקודמת, והוא סיים את העונה עם חמישה שערי ליגה וחמישה שערים בגביע הטוטו, בו זכה עם הקבוצה. בעונה שלאחר מכן כבש יברויאן שמונה שערי ליגה, ובסופה שוחרר מהקבוצה.
לקראת עונת 2010/2011 חתם יברויאן בקבוצת בני יהודה תל אביב, ובחלון ההעברות של ינואר 2011 עבר לקבוצת הפועל אשקלון. בתום העונה ירדה הפועל אשקלון לליגה הלאומית, ויברויאן שוחרר מהקבוצה ועזב את ישראל. יברויאן שיחק מעט בליגות הנמוכות בארמניה ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל.
חיים אישיים.
ב-28 באוגוסט 2008 קיבל יברויאן מעמד של תושב ארעי בישראל, בעקבות חתונתו עם בת זוגו הישראלית והולדת בתם.
ז'אק אודיברטי
ז'אק אודיברטי (בצרפתית: Jacques Audiberti; 25 במרץ 1899 - 10 ביולי 1965) היה סופר, משורר ומחזאי צרפתי.
נולד בעיר אנטיב (הריביירה הצרפתית) לקבלן הבניין לואי אודיברטי ולאשתו ויקטורין. למד בעיר מולדתו אך נאלץ להפסיק את לימודיו בגלל מצב בריאותו. ב-1914 פרסם את שיריו הראשונים בעיתון מקומי. שלח את שיריו למשורר אדמון רוסטאן, שעודד אותו להמשיך ולכתוב שירה. החל ב-1918 שימש כרשם בית הדין של לשכת המסחר העירונית שבו שימש אביו כשופט.
ב-1924 עקר לפריז ועבד בעיתון לה פטי פאריזיין. הוא גילה את תנועת הסוריאליזם בספרות אך מעולם לא השתייך אליה. בילה הרבה מזמנו בספרייה הלאומית בפריז וב-1926 נשא לאישה את אליזבט-ססיל-אמילי. ב-1930 פרסם, בעזרתו הכספית של אביו, את קובץ שיריו הראשון "האימפריה והמלכודת".
השתתף בכתבי עת שונים לספרות וב- 1933 החל להתכתב עם הסופר ז'אק פולאן - התכתבות שנמשכה עד לפני מותו של אודיברטי. ב - 1937 קיבל את הפרס לשירה של האקדמיה מלרמה ובהזדמנות זו פגש בפול ואלרי ובז'אן קוקטו.
ב-1939 נשלח ככתב העיתון לה פטי פאריזיין לכסות את מלחמת האזרחים בספרד שבה הפסידו הרפובליקנים וכתב: "ראיתי את מלחמת האזרחים וקיבלתי בחילה". החל ב-1941 השתתף בכתב העת "קומדיה" שבו כתב ביקורת על הקולנוע - מה שמהווה עדות מעניינת על מצבו של הקולנוע הצרפתי בתקופת הכיבוש הגרמני.
ב-1942, כאשר העיתון לה פטי פאריזיין החל לשרת את הכובשים הנאצים, התפטר מעבודתו בעיתון זה, המשיך לכתוב שירה והתחיל לכתוב נובלות תוך כדי מסעות שערך ברחבי דרום צרפת. ב- 1943 התיידד עם ז'אק באראטייה (לימים במאי קולנוע) ועד סוף מלחמת העולם השנייה התגורר שוב באנטיב.
אחרי המלחמה כתב מחזות שהועלו על הבמה בהצלחה רבה ופרסם נובלות רבות. ב-1962, ידידו ז'אק באראטייה עיבד לקולנוע את הנובלה שלו "לה פופה". ב- 1964 קיבל את "הפרס הלאומי הגדול לספרות" ואת "פרס מבקרי האמנות" לאות הוקרה על יצירותיו. באותה שנה לקה בסרטן, עבר ניתוח והתכתב עם הסופר פרנסואה מוריאק.
ז'אק אודיברטי נפטר בפרבר של פריז ניי-סיר-סן ב-1965 כתוצאה ממחלתו שבועות מספר לפני פרסום יומנו "יום ראשון מצפה לי".
מיצירותיו החשובות.
קובצי שירה:
נובלות:
מחזות:
גוגסה, צ'יף יג'ו
גוגסה (מת ב-23 במאי 1825) היה הראס של באגמדיר מ-1798 עד מותו ורגנט/סגן הקיסר של האימפריה האתיופית. על פי נתנאל פאריכה הוא נשא את השם הנוצרי וולדה מיכאל. הוא היה בנו של מארסו בראנטו מאשתו קאפאי שהייתה אחותו של עליגז. על פי בהרו זאווד ופאול ב. האנז שלטונו של גוגסה היה שיא כוחם של שושלת היג'ו אורומו בתקופת השופטים האתיופית.
גוגסה נשא לאישה את בתו של דאג'זמץ מארו מדאמבייה וכן נשא אשה שנייה שהייתה בתו של דאג'זמץ היילה מריאם.
כאשר גוגסה התמנה לסגן-הקיסר הוא החל לחזק את שלטונו ונישל אצילים רבים מאדמותיהם בעיקר בבאגמדיר. כאשר סיים את מטרותיו הוא הכריז ב-1800 בשמו של הקיסר שכל האדמות שייכות לקיסר בלבד. בעלי האדמות קיבלו זאת בהכנעה אך גוגסה המשיך לנשל את המשפחות הגדולות בעלות ההשפעה מאדמתם. ריצ'רד פאנקהארסט כותב ש:
ב-1803 ראס גוגסה נכנס לוויכוח הבלתי פוסק בכנסייה האתיופית ותמך באיצ'גה וולדה יונה בלהוציא את דוקטרינת קבאת מבאגמדיר. לאחר שהאבונה יוסאב השלישי נפטר ב-12 בספטמבר 1803 גוגוסה ניצל זאת ולקח על עצמו סמכויות דתיות.
ראס גוגסה נפטר ונקבר בכנסיית ייאסו בעיר דברה תבור.
ראש מטה חיל האוויר
איסמאעיל עומר ג'וילה
ניר סביליה
ניר סביליה (נולד ב-26 במאי 1975) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ. חבר מועצת העיר תל אביב-יפו לשעבר.
קריירה.
סביליה החל את קריירת המשחק במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. הוא עלה לשחק בקבוצת הבוגרים כבר ב-1993, כשמלאו לו 17. בעונת 1994/1995 היה שותף לזכייתה של מכבי תל אביב באליפות המדינה, תחת הדרכתו של אברהם גרנט, שהעדיף להעלות בהרכב את סביליה על פני אלי דריקס הוותיק והמנוסה. בעונה שלאחר מכן מונה דרור קשטן למאמן הקבוצה, אשר העדיף להעלות בהרכב את חלוץ הרכש יבגני קשנצב. סביליה פירש זאת כחוסר אמון בו מצידו של קשטן, וביקש מהקבוצה לקנות את כרטיס השחקן שלו. הקבוצה סירבה, אך במוסד בוררות נקבע כי יוכל לרכוש את כרטיס השחקן שלו מהמועדון. לאחר מכן, עבר סביליה לשחק בבני יהודה תל אביב, במדיה כבש 8 שערים בעונת 1995/1996. בתום העונה שב למכבי תל אביב, אותה שב לאמן גרנט. בהכנות טרום העונה רכשה הקבוצה את החלוץ עופר מזרחי, וסביליה שלא זכה לאשראי עבר באמצע עונת 1996/1997 לבית"ר ירושלים.
בבית"ר ירושלים נאבק על מקום בהרכב עם החלוצים רונן חרזי ואלי אוחנה, וכבש שבעה שערים עד תום העונה, בה זכה עם הקבוצה באליפות תחת הדרכתו של אלי כהן. בעונת 1997/1998, תחת הדרכתו של דרור קשטן, כבש סביליה 12 שערי ליגה וזכה עם הקבוצה באליפות נוספת. משחק השיא שלו בעונה זו היה בניצחון הקבוצה 5–2 על נגד הפועל באר שבע, בו פיגרה קבוצתו 0–2 במחצית, והפכה את התוצאה בעשרה שחקנים הודות לצמד שערים וצמד בישולים של סביליה. באותה עונה זכה סביליה עם הקבוצה גם בגביע הטוטו לאחר ניצחון 3–1 בגמר על מכבי תל אביב, בו כבש את השער הראשון.
סביליה שיחק תקופה קצרה בהפועל חיפה, אך באמצע עונת 1999/2000 חזר לשחק בבית"ר ירושלים. ב-10 בספטמבר 2000 היה ניר סביליה שותף לזכיית בית"ר ירושלים בגביע השלום, לאחר שבישל את שער הניצחון של יניב אברג'יל במשחק מול רומא. לקראת עונת 2001/2002 עבר לשחק במכבי חיפה, אותה אימן באותה תקופה אברהם גרנט, ושם שיחק לצידם של החלוצים יעקובו איגביני ורפי כהן וזכה באליפות. אף על פי שלא הרבה לשחק, כבש בעונה זו שישה שערים. בעונת 2002/2003 רשם לזכותו הופעה כמחליף במדי מכבי חיפה בליגת האלופות, נגד באייר לברקוזן. באמצע העונה, לאחר סדרת פציעות, ומשלא השתלב בהרכב הקבוצה, עבר סביליה לבני יהודה.
סביליה סבל מפציעה טורדנית, ונאלץ לפרוש מכדורגל כבר בגיל 29. בסה"כ זכה סביליה במהלך הקריירה ב-4 אליפויות וב-2 גביעי טוטו.
נבחרת ישראל.