גיבורת הסרט, דורונה, מצויה במשבר מתמשך, ביחסיה עם בעלה, ריקי, על רקע אי הצלחתם להביא ילד שהסתיים בהפלות חוזרות של העובר ועל רקע החלטה להפסיק את תהליך האימוץ שבו מעוניין בעלה. לדורונה קשר חזק עם אמה, יונה, החיה לבדה בבית ילדותם. דורונה ושני אחיה, נתנאל ושי, ניתקו את הקשר עם אביהם, שעזב את אמם לטובת קשר עם זמרת צעירה בשם אסנת.
אצל האם מתגלה גידול סרטני והיא מתאשפזת לניתוח שלאחריו היא הולכת לעולמה. גם במהלך השבעה, ניסיונות ההתקרבות של האב לילדיו, נתקלים בהתנגדות ורק לאחר לחץ עיקש של אסנת הזמרת, חברתו של האב, על דורונה היא משכנעת אותה להיפגש עמו. האב מספר לדורונה כי חברתו מנסה להרות, ונוכח חוסר ההצלחה, הוא עבר בדיקות פוריות בהן התברר כי הוא עקר וכי תמיד היה כזה. בכך רמז לה כי הוא חושד שדורונה ושני אחיה אינם ילדיו.
דורונה המומה מהסיפור, מספרת זאת לשני אחיה, אך הם נוטים לפסול את סיפור האב וחושדים שהמציא אותו. אחד האחים בוחן את מחברת רישום ההוצאות שכתב האב בשנות ה-70 ובשנות ה-80 אשר נשארה בבית האם ומגלה כי האם נהגה לנסוע לפריז שנה בשנה, על מנת לבקר אצל אחותה. נסיעות כאלו התרחשו גם תשעה חודשים לפני לידת כל אחד ואחת משלושת ילדיה. באחת הנסיעות, נלוותה אל האם, דורונה, בהיותה בת חמש. האחים המוטרדים מהגילוי מנסים לחקור את דודתם שאירחה את אימם בפריז, אך תשובותיה המתחמקות מגבירות את חשדם כי אכן הוסתר מהם סוד הקשור להוריהם. שלושת האחים, ולאחר מכן מצטרף אליהם גם ריקי הבעל, טסים לפריז ושם הם מנהלים מסע לחיפוש גבר בשם מוריס שייתכן והוא אביהם.
הקרנות בבתי קולנוע בארץ.
על פי דו"ח שפרסם אמציה סמקאי, יו"ר עמותת "בצדק", במהלך שנת 2015 צפו בסרט זה 150,255 צופים, בבתי קולנוע ברחבי הארץ.
יגדיל תורה (ברלין-קראקא)
יגדיל תורה היה כתב עת תורני שראה אור בברלין כשנתון בראשית העשור האחרון של המאה ה-19, ובראשית המאה ה-20 בסדרה חדשה בקראקא.
עורך כתב העת היה הרב ישראל חיים אקרמן רבה של ניאמץ ומחבר ספר השו"ת "מי השילוח".
משתתפים.
כתב העת נדפס בברלין בין השנים ה'תרנ"א–ה'תרנ"ג (1891–1893 בערך), ולאחר הפסקה של שנים ספורות חודשה הדפסתו בשנת ה'תרס"ב (1902) בקראקא בידי אותו עורך.
בין הכותבים היו רבנים וחוקרים ידועי שם, בהם: הרב דוד צבי הופמן, הרב זוסמן סופר מחבר "עט סופר", הרב עזריאל הילדסהיימר, הרב יצחק אלחנן ספקטור, הרב שלמה זלמן ברויאר, הרב יהודה לובצקי מפריז, הרב נתן במברגר מווירצבורג, הרב חנוך ארנטרוי ממינכן ויעקב רייפמן.
מוטלה
בעלי דם חם
בעלי דם חם הם בעלי חיים המסוגלים לשמור על טמפרטורת גוף הגבוהה יותר מזו של סביבתם בכלל ומינים הומיאותרמיים המסוגלים לשמור על יציבות טמפרטורת הגוף על ידי ויסות תהליכים מטבוליים בפרט.
כאשר מתייחסים לבעלי דם חם לרוב מתכוונים לציפורים ויונקים המקיימים שלושה תנאי תרמורגולציה: אנדותרמיה, הומיאותרמיה ו Tachymetabolism. לשאר בעלי החיים דרגות שונות של תרמורגולציה שאיננה הומיאותרמית.
רוב בעלי החיים מסוגלים לשלוט בחום גופם ולכן המונח "בעלי דם חם" עלול להטעות כי לקבוצה זו היכולת לשלוט בחום גופם לעומת "בעלי דם קר" שאינם שולטים בו, לכן מונח זה אינו משמש יותר את הקהילה המדעית.
בעלי דם חם התפתחו כנראה כיצורי לילה ופעלו בזמנים בהם בעלי דם קר נאלצו להאט את פעילותם.
טרמינולוגיה.
באופן כללי, בעלי דם חם שייכים לשלוש קטגוריות נפרדות של תרמורגולציה.
בעלי דם קר
בעלי דם קר הוא מונח לא רשמי ומטעה, המתאר, באופן כללי, בעלי חיים אשר חום גופם אינו קבוע ומשתנה בהתאם לסביבה. באופן מדויק יותר בעלי חיים נחשבים כבעלי דם קר אם תהליכי התרמורגולציה של גופם מתנהלים לפי אחד או כמה המאפיינים הבאים:
אף כי משמעות השם מרמזת כי בעלי חיים אלו בעלי דם קר למעשה טווח חום גופן נרחב ולכן חום גופם יכול להיות קר יותר או חם יותר מבעלי דם חם.
בעלי דם קר כוללים את: הזוחלים, דו-חיים, דגים ועוד.
אבניאל
אבניאל הוא שם משפחה יהודי-ישראלי.
קרסנוילסק
קרסנוילסק (באוקראינית: Красноїльськ; ברומנית: Crasna-Ilschi) הוא יישוב במחוז צ'רנוביץ, אוקראינה על גבול עם רומניה.
היישוב מוזכר לראשונה במסמך שנכתב על ידי אלכסנדרו הטוב ב-1431. ב-1696 החלק התחתון של היישוב נקנה על ידי אציל א. אילסקי, ששמו השתמר בשם היישוב. החלק העליון של היישוב נקרא קרסנו פוטנה.
בסוף המאה ה-19 - תחילת המאה ה-20 התקיימה במקום קולוניה גרמנית גדולה. ב-1968 שני היישובים אוחדו לאחד.
בוב קורקר
רוברט (בוב) פיליפ קורקר (באנגלית: Robert Phillips "Bob" Corker; נולד ב-24 באוגוסט 1952) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. כיהן כסנאטור מטעם מדינת טנסי וכיושב ראש ועדת החוץ של הסנאט של ארצות הברית.
ביוגרפיה.
קורקר נולד בקרוליינה הדרומית וגדל בצ'טנוגה שבטנסי. ב-1974 סיים תואר ראשון בניהול תעשייתי מאוניברסיטת טנסי. הוא עבד במשך ארבע שנים כמפקח באתרי בנייה. לאחר מכן פתח חברה בנייה משלו שהתפתחה במהירות.
ב-1994 התמודד ללא הצלחה בבחירות לסנאט של ארצות הברית. בשנים 1995 עד 1996 כיהן כראש אגף כספים ומינהל בממשל של מדינת טנסי. ב-2001 נבחר לראשות עיריית צ'טנוגה, העיר הרביעית בגודלה בטנסי, ברוב של 54%. הוא כיהן בתפקיד עד 2005.
בנובמבר 2006 נבחר לסנאט של ארצות הברית לאחר שגבר על יריבו מהמפלגה הדמוקרטית ברוב של 50.71%. ב-2012 זכה בבחירות לכהונה נוספת ברוב של 64.9%. הוא כיהן בסנאט כחבר בוועדת התקציב, חבר בוועדת הבנקאות והשיכון ובוועדה המיוחדת לענייני הזדקנות. מינואר 2015 ועד פרישתו כיהן כיו"ר ועדת החוץ של הסנאט. בספטמבר 2017 הודיע קורקר כי לא ירוץ לכהונה נוספת ויפרוש מהסנאט בתום כהונתו.
"טיים מגזין" בחר בו ב-2015 לרשימת המנהיגים המשפיעים ביותר בעולם.
קרוקר נשוי לאליזבת ואב לשתי בנות.
נובודניסטרובסק
נובודניסטרובסק (באוקראינית: Новодністровськ) היא עיר במחוז צ'רנוביץ, אוקראינה.
היסטוריה.
ב-6 באפריל 1973 הוחלט על ידי משרד האנרגיה של ברית המועצות להקים תחנת כוח חדשה על נהר דניסטר. תחילת בנייתה של תחנת כוח חדשה גרמה גם לבנייתה של עיר חדשה. ב-25 בפברואר 1975 הוחלט לקרוא ליישוב החדש בשם נובודניסטרובסק.
ב-1982 לנובודניסטרובסק הוענק מעמד של עיר.
אוכלוסייה.
הרכב אוכלוסיית נובודניסטרובסק לפי לאום בשנת 2001:
עזוז (פירושונים)
אנדוקרינולוג
OB West
אוברבפסלהאבר ווסט (בגרמנית: Oberbefehlshaber West, בקיצור - OB West), או מפקד עליון במערב, היה מפקדת צבא היבשה של גרמניה הנאצית שהייתה אחראית לחזית המערבית במלחמת העולם השנייה. היא הייתה כפופה באופן ישיר ל-OKW, ולמפקדיה לא הייתה שליטה מוחלטת על כל היחידות ועל האסטרטגיה במערב. המפקדה הוקמה לאחר הניצחון על צרפת, ב-1940, ועם השנים הוחלפו ראשיה מספר פעמים על ידי היטלר בעקבות כישלונותיו של הוורמאכט.
פילדמרשל גרד פון רונדשטט היה מפקד המפקדה לאורך התקופה הארוכה והמשמעותית ביותר, בין היתר בעת הפלישה לנורמנדי והקרב על הבליטה.
ישיבת תפארת ישראל
ישיבת תפארת ישראל היא ישיבה ליטאית בחיפה. הישיבה החרדית הראשונה שנוסדה ביישוב החדש.
ראש הישיבה ומייסדה היה הרב דב מאיר רובמן, חניך ה"תלמוד תורה" בקלם שכיהן קודם לכן כראש ישיבת "אור תורה" בווילקומיר שבליטא, וצוות הישיבה הורכב מרבנים בוגרי הישיבות בסגנון הליטאי באירופה שעלו ארצה, חלקם שימשו בעצמם כראשי ישיבות באירופה.
היסטוריה.
הישיבה הוקמה בשנת ה'תרפ"ה-1925 בחיפה ולמדו בה תלמידים בודדים. בתקופה זו מלבד ישיבות היישוב הישן לא נוסדו ישיבות מחוץ לארבעת ערי הקודש. ומחוץ לירושלים הייתה רק ישיבה אחת שנוסדה בליטא ועלתה לארץ - ישיבת כנסת ישראל בחברון. הרב רובמן שכיהן כבר כראש ישיבה באירופה, שאף לייסד ישיבה בסגנון הליטאי ביישוב החדש, ועם הגיעו לחיפה החל בביצוע תוכניותיו. בספטמבר 1927 הוכנסו לישיבה שני ספרי תורה בחגיגה גדולה.
עם הקמתה, נועדה הישיבה לתלמידים מסיימי בית ספר יסודי ולמדו בה במשך ארבע השנים המקבילות ללימודי תיכון. שפת ההוראה בישיבה בתקופה הראשונה הייתה יידיש. במשך הזמן איפשרה הנהלת הישיבה לתלמידים לעבור במסגרת הישיבה את מבחני הבגרות.
בשנים שלאחר הקמתה נדדה הישיבה בין צריפים ודירות מגורים, עד שקיבלה מוועד שכונת הדר הכרמל מגרש בגאולה, לאחר פעילות של הרב יהושע קניאל, הרמן שטרוק ואחרים מאנשי השכונה, עליו נבנה משכנה הנוכחי של הישיבה. הבניין תוכנן בידי יהודה אברהם סלובס ונבנה בפיקוח האדריכל פרופ' יוחנן רטנר מהטכניון, ואבן הפינה הונחה ביוני 1935.
בשנת 1966 למדו בישיבה למעלה מ-100 בחורים, ובישיבה הגבוהה "תפארת הכרמל" למעלה מ-50 בחורים.
מראשית שנות ה-80, לאחר פטירתם של רבני הישיבה, חדלה הישיבה מלתפקד במתכונתה המקורית, ומוסדותיה פעילים מאז במתכונת של בית מדרש, ובו שיעורי תורה מזדמנים. בימי החופשות מתקיימת במקום "ישיבת בין הזמנים" ובה מועברים הרצאות תורניות. במאה ה-21 עומד בראש מוסדות הישיבה, הרב שמחה זיסל שפירא בנו של הרב רפאל שפירא ונכדו של המייסד הרב רובמן.
רבים מבוגרי הישיבה כיהנו ומכהנים במשרות רבניות ותורניות.
ישיבת תפארת הכרמל.
בראשית שנות ה-60 הקים ראש הישיבה, מוסד המשך בשם "ישיבת תפארת הכרמל" שכלל ישיבה גדולה וכולל אברכים. מוסד המשך נוסף של הישיבה היה "ישיבת ירחי כלה" שהופעלה החל משנת 1963 בחודשי חופשת הקיץ, ונועדה לאנשים עובדים, בדרך כלל בוגרי ישיבות, שרצו ללמוד במתכונת ישיבתית.
צוות הישיבה.