בעת עריכת הסרט הוחלט למחוק סצנה זו אולם הפבורן התנגדה נמרצות למחיקה ובסוף הושארה הסצנה. יחד עם זאת השיר המושר על ידי הפבורן לא נכנס לפסקול הרשמי של הסרט, ובמקומו מושמעת בפסקול מקהלה השרה את השיר. רק לאחר מותה של הפבורן בשנת 1993 יצא אלבום המכיל את שירתה של הפבורן, שנקרא "Music from the Films of Audrey Hepburn".
הצלחת השיר.
את השיר שר הזמר אנדי ויליאמס והוא נודע בעיקר הודות לשיר זה. בין הזמרים והלהקות שהקליטו גרסאות כיסוי של השיר ניתן למנות את פול אנקה, לואי ארמסטרונג, ג'ודי גרלנד, מוריסיי, R.E.M., פרנק סינטרה, ברברה סטרייסנד, וסטלייף, אלטון ג'ון, פרנק אושן, ג׳ייקוב קולייר וביונסה.
ג'ניפר לאב יואיט הקליטה גרסה של השיר במסגרת הסרט הביוגרפי סיפורה של אודרי הפבורן.
מון ריוור (פירושונים)
אודטה (זמרת)
אודטה (באנגלית: Odetta, 31 בדצמבר 1930 - 2 בדצמבר 2008) הייתה זמרת עם אפריקאית-אמריקאית. אחת הבולטות בין זמרות שירי העם האמריקאים במאה ה-20, אודטה הופיעה ברחבי העולם בקונצרטים רבים, והשתתפה באין ספור אירועי צדקה.
אודטה צעדה לצד מרטין לותר קינג ג'וניור, הופיעה בפני הנשיאים ג'ון פיצג'רלד קנדי וביל קלינטון והשפיעה על בוב דילן הצעיר.
ביוגרפיה וקריירה.
אודטה נולדה בברמינגהאם שבמדינת אלבמה. בגיל 6 עברה עם משפחתה ללוס אנג'לס. מגיל צעיר הופיעה במקהלת הכנסייה ובלטה בקולה הצלול והחזק.
בגיל 13 החלה ללמוד פיתוח קול ולמדה עד שאימה לא יכלה לעמוד במחיר השיעורים. אמן הבובות הארי ברנט נחלץ לעזרתה ומימן את המשך שעורי פיתוח הקול. מאוחר יותר המשיכה בלימודי מוזיקה ושירה קלאסית ואופראית בקולג' של לוס אנג'לס.
האלבום הראשון של אודטה יצא לאור ב-1945 ונקרא The Tin Angel.
בגיל 19 השתתפה בהצגה Finian's Rainbow שהגיעה לסן פרנסיסקו, שם נחשפה לראשונה למוזיקת בלוז. בשנה שלאחר מכן הופיעה בחופשת הקיץ בהצגה "ברנשים וחתיכות". בשנת הלימודים הבאה בקולג' עבדה כעוזרת בית והופיע עם זמר הבס האגדי פול רובסון.
ב-1953 עזבה אודטה את לוס אנג'לס ונסעה לניו יורק והחלה להופיע במועדון למוזיקת פולקלור הנודע בשם Blue Angel. פיט סיגר והארי בלפונטה, שעקבו אחרי הקריירה של אודטה, הזמינו אותה להופיע איתם:
הרי בלפונטה בקרנגי הול ופיט סיגר בבנין העירייה של ניו יורק.
בתחילת דרכה ליוותה אודטה את עצמה בגיטרה ונחשבה לזמרת סופרן. כשהתבגרה הפכה למצו סופרן, ומאוחר יותר, הודות לאימון ולהבשלת קולה, הגיע טווח הקול שלה מסופרן ועד בריטון וקונטרה אלט.
בשנים 1954-1970 הקליטה אודטה 19 אלבומים. לאחר מכן מיעטה להקליט אלבומי סולו, ובמשך שלושים השנים הבאות הקליטה 4 אלבומים בלבד.
בשנות השישים הצטרפה לתנועת המחאה לשוויון זכויות לשחורים, וב-1963 צעדה עם מרטין לותר קינג ג'וניור בסלמה ובוושינגטון.
בשירתה השפיעה אודטה על זמרי וזמרות עם רבים וידועים, ביניהם: בוב דילן, ג'ואן באאז וג'ניס ג'ופלין.
לותר קינג כינה את אודטה מלכת מוזיקת העם האמריקאית.
בשנת 1999 העניק לה נשיא ארצות הברית ביל קלינטון, את מדליית האמנות National Medal of the Arts &amp; Humanities על תרומתה למוזיקת העם האמריקאית.
ב-2007 הייתה מועמדת לפרס גראמי לאלבום הפולקלור הקלאסי הטוב ביותר, עבור האלבום "Gonna let it Shine".
בסך הכול הקליטה אודטה 27 אלבומי סולו, האחרון ב-2007, והשתתפה כזמרת בעשרות אלבומים נוספים לצד זמרות וזמרים כגון מרים מקבה, אריק ביב וג'יימס קוטון.
ב-2008 נפטרה אודטה בניו יורק ממחלת לב, בגיל 77.
סברינה (סרט)
סברינה (באנגלית: Sabrina) הוא סרט קולנוע משנת 1954 שבויים על ידי בילי ויילדר בהתבסס על המחזה מאת סמיואל טיילר "סברינה היפה". הסרט כיכבו המפרי בוגרט, אודרי הפבורן וויליאם הולדן.
עלילת הסרט.
סברינה פיירצ'יילד (המגולמת על ידי אודרי הפבורן) היא בתו של תומאס, הנהג של משפחת לרבי (המגולם על ידי ג'ון ויליאמס). סברינה מאוהבת בדייוויד, בן למשפחת לרבי (המגולם על ידי ויליאם הולדן). דייוויד הוא פלייבוי, רודף נשים, מפונק וילדותי שלא מבחין בקיומה של סברינה ולא זוכר את שמה. סברינה נוסעת לפריז, לומדת בבית ספר לבישול וחוזרת לאחוזה כאישה מתוחכמת ואופנתית. דייוויד, שלוקח אותה טרמפ מופתע לגלות שהיא התגוררה קודם לכן בביתו ומתאהב בה. אחיו הגדול של דייוויד, ליינוס לרבי (המגולם על ידי המפרי בוגרט) חושש שהתאהבות זו תפגע בנישואיו של דייוויד לאישה ממשפחה עשירה העושה עסקים עם משפחת לרבי ולכן מתחיל להפריע לרומן בין בני הזוג, ובינתיים מתאהב בעצמו בסברינה.
צילום הסרט.
בטרם החלו צילומי הסרט רצו יוצריו שקרי גרנט יגלם את דמותו של ליינוס. גרנט סירב להשתתף בסרט בשל השתתפות בסרט אחר, והתפקיד הוצע לבוגרט. במהלך צילומי הסרט ניהלו הפבורן והולדן רומן מתוקשר.
מוזיקה.
את המוזיקה לסרט כתב המלחין פרידריך הולנדר.
פרסים.
הסרט היה מועמד לשישה פרסי אוסקר.
מרבית התלבושות של הפבורן בסרט עוצבו על ידי אובר דה ז'יבנשי ולא על ידי המלבישה של הסרט אדית הד. הד התנגדה ששמו של ג'יבנשי יופיע יחד עם שמה בקרדיטים של הסרט, ומפיקי הסרט הסכימו לדרישתה ורשמו רק את שמה. פרס אוסקר בו זכתה הד בגין התלבושות בסרט, ניתן בעיקר בשל בגדיה של הפבורן, אשר כאמור לא עוצב על ידי הד.
בשנת 2002 החליטה ספריית הקונגרס כי הסרט הוא "בעל חשיבות תרבותית רבה" ועל כן שולב ברשימת הסרטים לשימור של ארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית.
פרסי אוסקר - 1954.
זכייה :
מועמדויות:
גרסאות מאוחרות.
בשנת 1995 הופקה גרסה נוספת של הסרט בשם זהה. בגרסה זו השתתפו האריסון פורד, ג'וליה אורמונד וגרג קיניר.
סבארין
תקופת הטורקים
אריה אירופאי
ביזון אירופאי
עפיאן אירופאי
מנצ'קין (משחק קלפים)
מנצ'קין הוא משחק קלפים הומוריסטי, שנוצר כפרודיה על משחקי תפקידים, ובפרט על שיטת המשחק של שחקנים המכונים "מנצ'קינים", המשחקים אך ורק כדי "לנצח" ולצבור נק"ן (נקודות ניסיון) כדי לעלות דרגות ולהיות העוצמתי מכולם. המשחק תוכנן על ידי סטיב ג'קסון ואויר בידי ג'ון קובליק. ב-2002 זכה בפרס המקוריות המסורתי של משחקי קלפים. לאחר הצלחתו של המשחק המקורי, יצאו לאור גם מספר הרחבות.
אורכו של המשחק תלוי במספר המשתתפים ואורך בין שעה לשלוש שעות בערך. כל שחקן מתחיל בדרגה הראשונה ללא גזע, כלומר בן אדם.
מהלך המשחק.
מטרת המשחק, בדומה למשחקי תפקידים אחרים, היא להתקדם בדרגות ולהגיע לבסוף לדרגה 10 באמצעות מגוון דרכים. כל שחקן מתחיל בדרגה 1, ללא מקצוע וללא גזע ומקבל שמונה קלפים: ארבעה קלפי אוצר וארבעה קלפי דלת.
המשחק מתנהל בתורות, ובתחילת כל תור חייב שחקן לפתוח קלף דלת אחד ולהראות אותו לכולם. אם מדובר במפלצת השחקן חייב להילחם בה חוץ מבמקרים יוצאי דופן (לדוגמה: שחקנים בדרגה 5 ומטה לא חייבים להילחם נגד "דרקון פלטיניום" כי הוא לא רודף אחרי דמויות בדרגה 5 ומטה). לכל מפלצת יש רמה מסוימת והשחקן מנצח אותה אם רמתו שלו ועוד סכום כל הבונוסים שמקנים לו התוספים שהוא נושא (רב-פעמיים וחד-פעמיים) גבוהה מרמת המפלצת. השחקנים האחרים רשאים להתערב בקרב ולהוסיף למפלצת תוספים שיחזקו אותה (לדוגמה, קלף "בלבוש חושפני..." מעלה את דרגת המפלצת ב-5 וקלף "עולל" מוריד אותה ב-5.) או להשתמש בקלפים שיחלישו את השחקן. כמו כן רשאים שחקנים לעזור זה לזה בקרב בתמורה לאוצרות או קלפים שונים.
במידה והשחקן מנצח הוא עולה רמה (או שתיים, בהתאם למפלצת) ועליו לשלוף מחפיסת קלפי האוצר מספר קלפים כמצוין על גבי קלף המפלצת ולוקח אותם לידו. אם השחקן מפסיד בקרב עליו לבצע את ה"חדשות הרעות" המצוינות על גבי הקלף. במצב ברור של הפסד יכול השחקן לנסות לברוח מהקרב על ידי הטלת קובייה. במידה שבקובייה יצא 5 או 6 (אלא אם כן יש ברשות השחקן תוספים או יכולות המורות אחרת) השחקן הצליח לברוח ודבר לא קורה. בשלושת המצבים קלף המפלצת מושלך לערימת הזרוקים ותורו של השחקן מסתיים לאחר הקרב או הבריחה.
במקרה שאין מפלצת בקלף הדלת שפתח השחקן, הוא לוקח אותו לידו, אלא אם מדובר במלכודת או קללה, במקרה זה השחקן מבצע את הכתוב בקלף. לאחר-מכן מגיע השלב השני של התור, אשר בו עומדות בפני השחקן מספר אפשרויות פעולה: האפשרות הראשונה, הוא יכול לבחור בקלף מפלצת מהיד שלו במטרה לזמן את המפלצת ולנסות להילחם בה (לטוב ולרע). האפשרות השנייה, השחקן יכול "לחפש בחדר" בעבור שלל חבוי, משמע לשלוף קלף דלת הפוך ולצרף אותו ליד שלו (גם אם היד שלו ריקה מקלפים). לאחר השלב השני רשאי השחקן למכור חפצים בשווי 1000 פיסות זהב או קרדיטים כדי לעלות רמה, כלומר להשליכם לערימת הקלפים הזרוקים, אלא אם הוא ברמה 9, ממנה ניתן לעלות אל הדרגה העשירית הנחשקת רק על ידי הבסת מפלצת בקרב (למעט מספר מקרים מיוחדים אחרים).
בסיום השלב השני תורו של השחקן נגמר והתור עובר לשחקן הבא. ברגע שאחד השחקנים מגיע לרמה 10 המשחק נגמר והוא מוכרז כמנצח. השחקנים האחרים רשאים להמשיך לשחק כדי להשיג את המקום השני, השלישי וכן הלאה...
כחלק היותו של המשחק פרודיה ומשחק ל"מנצ'יקינים" - אנשים שיעשו הכל כדי לקדם את הדמות שלהם, כולל רמאויות - רשאים השחקנים להפר את חוקי המשחק וזו בלבד שהם לא נתפסים, (כלומר שאיש לא גילה את רמאותם) כי אחרת יאלצו לשאת בעונש על רמאות ולרדת דרגה, וכמו כן הרמאות ותוצאותיה מתבטלות ונעשות כאילו נעשו ללא רמאות.