על פי ההלכה חלק מהכלים ניתנים להכשרה באמצעות הליך שגורם למזון שנבלע בדפנות להיפלט החוצה.
הכלל המרכזי שננקט בתלמוד לעניין זה, הוא "כבולעו כך פולטו". כלומר, באותו אופן שבו "בלע" הכלי את טעם המאכל, כך יש להוציא ולפלוט אותו. קיימת מחלוקת עקרונית, בעלת משמעות הלכתית רבה, לגבי כלל זה: דעת השולחן ערוך היא, שיש לבחון כל כלי לפי רוב שימושו, ולכן אם רוב השימוש בכלי מסוים הוא ללא חום - אינו צריך הכשרה, גם אם לפעמים משתמשים בכלי זה בחום. לעומתו הרמ"א פוסק, שיש להחמיר ולנהוג בכל כלי לפי השימוש החמור יותר שנעשה בו, כך שגם אם רוב שימושו לא היה בחום, ורק לפעמים משתמשים בו בחום - הוא צריך הכשרה. לדוגמה: כוסות שתייה - לפי השו"ע אינן צריכות הגעלה, כי השימוש העיקרי שלהם הוא לשתייה פושרת או קרה, ואילו לפי הרמ"א - הן צריכות הכשרה, כי לפעמים משתמשים בהן לשתייה חמה.
ישנם כלים שאינם ניתנים להכשרה כלי חרס ודומיהם (לדעת הרמ"א גם כלי זכוכית), משום לא ניתן "להוציא" מהם את הטעם ה"בלוע" בדפנותיהם, וכן כלים שלא ניתן להעבירם את התהליכים הללו בלא שיינזקו.
שאלות חדשות בדיני ההכשרה.
המציאות המודרנית העמידה בפני הפוסקים שאלות חדשות, למשל חומרים חדשים שלא היו בימי חז"ל, כגון פלסטיק. לדעת רוב הפוסקים כלי פלסטיק דומים לרוב הכלים והם פולטים את הבלוע בהם בהגעלה, אחרים, ובהם הרב משה פיינשטיין, כתבו כי אין לנו יכולת לדעת מהו טיבם של כלי פלסטיק וייתכן שהם דומים דווקא לכלי חרס ולכן לא ניתן להכשירם, פוסקים אחרים העלו את החשש שההגעלה לא תתבצע כראוי מפני חששו של האדם המגעיל לגרום נזק לכלי הפלסטיק.
שאלה נוספת שהתעוררה בפני הפוסקים בדור האחרון היא מה דינם של כלי מתכת בני ימינו, שמחמת התפתחות הטכנולוגיה וההיגיינה אינם בולעים טעמים אל דפנותיהם באופן שעלול להשפיע על טעמו של התבשיל הבא שמתבשל בהם.
אופני הכשרת כלים.
הכשרת הכלים מתחלקת לארבע רמות שמבוססות על העיקרון "כבולעו כך פולטו":
הגעלת כלים.
הגעלת כלים היא תהליך שנועד להוציא מכלי את ה"טעם" הבלוע בדפנות הכלי ממאכל שהתבשל בהם לפני כן, או ממאכל שעורה לתוכם.
הגעלה כוללת שני סוגי הכשרה: הטבלה במים רותחים ועירוי (שפיכה) מכלי ראשון.
הטבלה במים רותחים.
ההגעלה מתבצעת על ידי הטבלת הכלים במים רותחים, הגורמים לטעם המאכלים שבושלו ונבלעו בו, להיפלט.
יש להכניס את הכלים הטעונים הכשרה לתוך המים הרותחים שבחבית או בסיר, באופן שהמים יגעו בכל חלקי הכלי. ברגע שכל הכלי נגע במים הוא הוכשר והחמץ שבו נפלט למים. על המים לרתוח בשעת הכנסת הכלי, שכן זוהי הטמפרטורה שבה בלעו את טעם המאכל הקודם. הכשרה זו מועילה גם לכלים שהם "כלי ראשון" כלומר מונחים על האש עצמה ומבשלים.
כיום, הגעלה מתבצעת לרוב לפני פסח, כאשר יש צורך להכשיר כלים רבים משימושם היום-יומי לשימוש בפסח. עם זאת, רבים נוהגים לקנות מערכות כלים חדשות לצורך פסח. הרבנות הראשית לישראל נוהגת להציב לפני פסח חביות ענק במקומות שונים בארץ לרווחת הציבור. נהוג להוסיף למים חומר ניקיון (כדי לפגום בטעם המאכל שאותו מפליטים). יש לסיים את ההגעלה לפסח דווקא לפני סוף זמן אכילת חמץ (= שעה חמישית בשעות זמניות) של יום י"ד בניסן.
עירוי מכלי ראשון.
לכלים שהשימוש בהם אינו על האש ממש (כסירים), אלא שימושם הוא ככלי המקבל מן הסיר (כקערה). באופן זה יש להערות על הכלי מים רותחים מכל צדדיו.
באופני ההגעלה שעל ידי מים (-למעט ליבון) צריך שאחד משני התנאים יתקיים:
בדיעבד אם לא התקיים אף אחד מהתנאים ניתן להוסיף למי ההגעלה קודם ההכשרה חומר שיפגום בטעם הנפלט מן הכלי (כמו סבון).
ליבון.
ישנם מקרים שבהם לא מועילה הגעלה על ידי מים בלבד, ולצורך הכשרתם יש צורך ללבן את הכלי על ידי אש. בחלק מהמקרים די בליבון קל יותר, ובמקרים אחרים נדרש 'ליבון חמור':
ליבון קל.
לכלים שטעונים הגעלה במים אך יש בהם חורים וסדקים שאי אפשר לנקות או לכלוך שאי אפשר להסיר. באופן זה יש לחמם את הכלי על ידי אש עד חום ברמה כזו שאם יונח קש בצדו השני של הכלי הקש יישרף.
ליבון חמור.
ליבון חמור לכלים שמשתמשים בהם ללא מים, אלא ישירות על המתכת (כמו רשת צלייה). מחממים את הכלי עד שיצאו ממנו ניצוצות או עד שיאדים.
ליבון (קל וחמור) נהוג לעשות על ידי מבער (ברֶנֶר).
הכשרת כלים לאחר קנייתם.
יש שהחמירו להגעיל כלים חדשים שיוצרו על ידי גויים מחשש שמרחו אותם בשומן מן החי שאינו כשר, אך מצד הדין אין זה חובה.
שולה המוקשים (משחק)
שוֹלה המוקשים הוא משחק מחשב פשוט, המוכר בעיקר בזכות המשחק המצורף לחלונות של מיקרוסופט מגרסה 3.1 ומעלה, אך משחקים עם עקרון דומה קיימים גם למערכות הפעלה שונות.
כללים.
לוח המשחק הוא לוח מרובע, המחולק למשבצות. ממדיו של הלוח אינם קבועים ומשפיעים על מידת הקושי של המשחק.
בלוח מפוזרים "מוקשים" בלתי נראים במיקומים אקראיים עם הלחיצה הראשונה על הלוח. הלוח מתחלק ל-2 סוגי משבצות: משבצות עם מוקשים ומשבצות ללא מוקשים. משבצות ללא מוקשים מתחלקות גם הן ל-2 סוגים: משבצות עם מספר ובלי מספר. כל משבצת שבה אין מוקש תכיל מספר האומר כמה מוקשים יש סביבו. אם אין מספר, תיפתח קבוצה של משבצות - כל המשבצות הריקות עד לגבול שבו יש משבצת עם מספר, כולל המשבצות עם המספר. מטרת המשחק היא לחשוף את כל המשבצות נטולות המוקשים בפרק זמן קצר ככל האפשר תוך כדי שימוש בשיטת האלימינציה ובלוגיקה פשוטה, אם כי לעיתים אין דרך לגלות ללא ניחוש.
כאשר השחקן לוחץ על משבצת כלשהי, המשבצת נחשפת. אם יש במשבצת מוקש, המשחק נגמר.
אם השחקן יודע שבמשבצת כלשהי יש מוקש, באפשרותו לסמן אותו בעזרת לחיצה על כפתור העכבר הימני.
בגרסאות המשחק לחלונות, במשבצת הראשונה שנחשפת במשחק אף פעם אין מוקש.
אם חושפים משבצת שאין עליה מספר או מוקש, כל המשבצות הריקות בסביבתה נחשפות גם כן, עד שנוצר שטח של משבצות ריקות, המוקפות במשבצות ממוספרות.
קיימת אפשרות נוספת, מתוחכמת מעט: אם השחקן סימן את כל המוקשים מסביב למשבצת נושאת מספר, לחיצה על שני כפתורי העכבר בבת אחת תחשוף את כל המשבצות הלא-מסומנות שסביבה (כמובן, אם סימון המוקשים שגוי, המשחק יסתיים).
אפשרות שלישית, סימון משבצת בעזרת סימן שאלה, מאפשרת לסמן באילו משבצות יש ככל הנראה מוקשים, במטרה לסייע בניתוח מצב הלוח, אך ללא משמעות במשחק.
דרגות קושי.
בגרסת שולה המוקשים בחלונות, רמות הקושי הסטנדרטיות הן:
קיימת אפשרות למצב מותאם אישית, שבו השחקן בוחר את גודל הלוח ואת מספר המוקשים המוטמנים בו.
קיימות גרסאות רבות של המשחק ברשת, הכוללות אפשרויות נוספות, כגון סטטיסטיקה של המשחקים, אפשרות לשמירת "וידאו" של המשחק ועוד.
בתרבות.
המשחק "שולה המוקשים" משולב בעלילת הסרט הישראלי "אפס ביחסי אנוש". אחת מגיבורות הסרט, זוהר (בגילומה של דאנה איבגי) היא מש"קית דואר במחנה שיזפון, אבל אין לה כל עניין לבצע את תפקידה והיא עסוקה בשבירת שיאים ב"שולה המוקשים". בעקבות מריבה עם חברתה דפי (בגילומה של נלי תגר) מנסה דפי למחוק את השיאים של זוהר ב"שולה המוקשים", אך בטעות מוחקת את כל המידע הממוחשב של הבסיס חוץ מהמשחקים.
חזרת (מחלה)
חזרת (שם מדעי: Mumps) היא מחלה זיהומית נגיפית, הפוגעת בבלוטות הרוק ובבלוטות מתחת לאוזניים. לפני המצאת החיסון הייתה החזרת מחלה נפוצה בקרב ילדים.
הידבקות.
נגיף החזרת ייחודי לבני אדם, ואין הוא עובר לבעלי חיים.
מרבית הנדבקים הם ילדים בין גיל 5 לגיל 15. המחלה אינה שכיחה בקרב ילדים מתחת גיל שנתיים. אצל אנשים מבוגרים יותר יכולה המחלה להתפשט לאיברי המין, למערכת העצבים, ללבלב ולאיברים נוספים ימים לפני הופעת התסמינים החיצוניים (בעיקר התנפחות בלוטות הרוק), והוא ממשיך להדביק כמה ימים לאחר מכן.
ההנחיה המקובלת היא להימנע מהליכה לגן ולבית הספר במשך חמשת הימים הראשונים שלאחר הופעת התסמינים החיצוניים.
תסמינים.
תקופת הדגירה של הנגיף נמשכת 12-24 ימים, ובמהלכה אין המחלה מתבטאת בשום סימנים חיצוניים.
לאחר שלב הדגירה מופיעים התסמינים. תחילה מופיע בדרך כלל חום גבוה (שעלול להגיע ל-40 מעלות) וכאבי ראש. לאחר מכן מופיעה נפיחות בבלוטות הרוק, בעיקר בלוטות מצד האוזן, וכאבי גרון. לעיתים מתנפחת הבלוטה בצד אחד ולעיתים הנפיחות מופיעה בשני הצדדים, כאשר הבלוטות מתנפחות בזו אחר זו בהפרש של יומיים. בכ-25% מהמקרים אין התנפחות של הבלוטות.
טיפול.
אין טיפול רפואי למחלה. ההנחיה לחולים היא לנוח ולנקוט אמצעים למניעת הפצת המחלה בסביבתם. מומלץ גם לאכול מאכלים רכים, כדי להקל על כאב הלעיסה והבליעה. מומלץ לא לאכול מאכלים חומציים הגורמים לבלוטת הרוק להפריש רוק. אם הנפיחות כואבת, אפשר להיעזר ברטיות חמות. כמו כן, ניתן להשתמש במשככי כאבים.
סיבוכים.
ברוב המקרים החולים במחלה מחלימים לחלוטין, אך יש מקרים שהמחלה גורמת סיבוכים חמורים.
הסיבוך הנפוץ ביותר של מחלת החזרת הוא דלקת קרום המוח. בין 5 ל-10 אחוז מכלל המקרים מפתחים דלקת זו. אם כי היא קלה יותר מדלקת קרום המוח הנגרמת מחיידק, ולרוב מתאפיינת בכאב ראש ובפוטופוביה בלבד. לרוב שואבים דוגמה של נוזל חוט השדרה על מנת לפסול דלקת קרום המוח חיידקית, שעלולה להיות קטלנית.
סיבוך נדיר הוא חרשות, בעקבות פגיעה בעצב השמיעה. חזרת הייתה בעבר הסיבה השכיחה ביותר לחרשות חד-צדדית בילדות.