בתחרות שנערכה בלונדון, בריטניה ביולי 2009 קבעה דיבאבה את תוצאת השנה בעולם (14:33.65 דקות). לרוע מזלה פציעה מנעה ממנה להשתתף באליפות העולם באתלטיקה 2009 שנערכה בברלין, גרמניה חודשיים לאחר מכן.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה דיבאבה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בריצת 10000 מטר בפעם השנייה ברציפות בתוצאה של 30:20.75 דקות, לפני הקנייתיות סאלי קיפייגו (30:26.37 דקות) וויויאן צ'רויוט (30:30.44 דקות). מדליית ארד בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:05.15 דקות, אחרי מסרט דפאר (15:04.25 דקות) וויויאן צ'רויוט (15:04.73 דקות ) ולא הצליחה להגן בריצה זו על תוארה.
באליפות העולם שנערכת במוסקבה שברוסיה באוגוסט 2013 זכתה דיבאבה במדליית זהב, בריצת 10000 מטר בתוצאה של 30:43.34 שניות, לפני גלאדיס צ'רונו
מקניה (30:45.17 דקות) ובת ארצה בלאיינש אוליירה (30:46.98 דקות).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה דיבאבה במדליית ארד בריצת ה-10000 מטר בשיא אישי חדש של 29:42:56 דקות, אחרי אלמז איינה שקבעה שיא עולם חדש של 29:17.45 דקות וויויאן צ'רויוט שקבעה שיא קניה חדש של 29:32.53 דקות ולא הצליחה להגן על תוארה הכפול.
חייה האישיים.
דיבאבה נשואה לסילשי סיהינה, פעמיים סגן אלוף אולימפי בריצת 10000 מטר (אתונה 2004 ובייג'ינג 2008). אחותה הבוגרת, אג'גייהו דיבאבה, אף היא סגנית אלופה אולימפית בריצת 10000 מטר (אתונה 2004). אחותה הצעירה גנזבה דיבאבה היא שיאנית העולם בריצת 1500 מטר.
לוחמה בתקופת הברונזה
האימפריה הסלג'וקית
מאלכ שאה הראשון
השושלת הסאסאנית
העבאסים
החליפות הפאטימית
הח'ליפות הפאטמית
האיובים
הסאמאנים
השושלת הצפארית
הצפארים היו שושלת ממוצא איראני, שנוסדה על ידי יעקוב בן לית' בשנת 861. מקצועו של יעקוב בטרם עלה לגדולה היה של חרש נחושת, צפאר, מה שהעניק לשושלת את שמה. יעקוב, שהפך למנהיג של מיליציות עממיות באזור סיסתאן הצליח להקים לעצמו ממלכה גדולה בתוך תחומי הח'ליפות העבאסית.
עליית הצפארים.
יעקוב בן לית', מייסד השושלת הצפארית, ושלושת אחיו היו איראנים ממחוז סיסתאן. יעקוב היה חרש נחושת (צפאר), ואחרי כן מנהיג עיארון (מיליציות עממיות). שלושת אחיו של יעקוב היו מנהיגי עיארון גם הם. עמר בן לית', האח החשוב ביותר אחרי יעקוב, עבד במקור כמשכיר פרדות או כסתת.
בשנת 861 השתלט יעקוב בן לית' על בירת סיסתאן וארבע שנים אחר כך על המחוז כולו. בהמשך כבש יעקוב את ח'וראסאן ואף תקף והכניע את ע'זנה, כאבל, במיאן, בלח' ותח'ארסתאן. כמו כן כבש את כרמאן, פארס, מכראן, ח'וזסתאן, אהוואז וסנד. לזמן מה אף שלט בחלקים המזרחיים של עיראק, עד שהובס בקרב דיר אל-עאקול. עמר, אחיו של יעקוב מונה על ידי הח'ליף העבאסי לשלוט על אזורים אלו ועל אזורים נוספים דוגמת אצפהאן. הח'ליף אף מינה את עמר להיות נציב טראנסאוקסאניה במקום הסאמאנים, אך הלה הובס בניסיונו לכפות את סמכותו עליהם. עמר אף הצליח להשיג סמכויות סוזרניות בח'ווארזם ובעומאן.
נפילת הצפארים.
שקיעתה של השושלת הצפארית החלה כבר בתבוסה מול הסאמאנים, אך הצפארים בני לית' ואחריהם בני ח'לף המשיכו לשלוט עוד כמאה שנה, כשממלכתם מצטמקת בהדרגה ובסוף שלטו רק בסיסתאן. מחמוד מע'זנה כבש את סיסתאן בשנת 1003, אך צאצאי הצפארים מוזכרים במקורות עד המאה ה-15
היחס של הצפארים אל הח'ליפות.
יעקוב חש בוז לעבאסים, אך כאשר היה במסעות כיבושיו הראשונים לשם הרחבת תחום שלטונו מזרחה, נהג לשלוח מתנות לח'ליף. כאשר החל להתפשט מערבה, נכנס יעקוב לעימות עם הח'ליף, ואף חדר עם צבאו לתוך עיראק. יעקוב הובס בידי כוחות הח'ליפות, כמה עשרות קילומטרים מבגדאד. עמר, אחיו של יעקוב ויורשו, הצהיר על נאמנות לח'ליף והלה הכיר בלגיטימציה של שלטונו (עמר העלה מיסים כבדים כדי לקבל את הגושפנקא של הח'ליף). עמר אף קיבל את הזכות למנות נציגים מטעמו בבגדאד ובמכה. עם זאת, המשיך עמר להתנגש מדי פעם בפעם בכוחות הח'ליפות ואחרי שנפל בשבי הסאמאנים, נשלח לבגדאד והוצא להורג. היחסים בין הצפארים לבין הח'ליפות המשיכו לנוע על הציר בין שיתוף פעולה לעוינות, אך תמיד התבססו על חוסר אמון הדדי.
מלכ שאה
מלכשאה
השושלת הע'זנווית
השושלת הע'זנווית הייתה שושלת ממוצא טורקי שהקימה במאה ה-10 סולטנות רחבת ידיים במזרח העולם המוסלמי ואף הרחיבה את שלטונה לתוך הודו.
עלייתה של הממלכה הע'זנווית.
הממלכה הע'זנאווית נוסדה למעשה באופן הדרגתי על ידי שלושה אנשים שונים. אלפ תגין (אלפ תג'ין) , מייסדה הראשון של הממלכה הע'זנווית, היה ממלוכ טורקי ששירת כחאג'ב אל-חֻג'אב, המפקד העליון של המשמר הממלוכי של השושלת הסאמאנית, וכמושל ח'וראסאן, המשרה הצבאית החשובה ביותר באמירות הסאמאנית. כאשר סר חינו בעיני הממשל הסאמאני, פרש אלפ תגין לע'זנה באזור אפגניסטן של ימינו, הביס את השושלת המקומית ששלטה שם, וייסד ממלכה לעצמו בשנת 962. אלפ תגין מת ככל הנראה זמן קצר לאחר שכבש את ע'זנה.
אחרי מותו של אלפ תגין, הפכה ע'זנה לממלכה וסאלית של הסאמאנים ונשלטה על ידי שורה של מושלים, ששלטו כל אחד למשך זמן קצר. בשנת 977 עלה לשלטון בע'זנה סבכ תגין (סבכ תג'ין), מנהיגה השני של הממלכה הע'זנווית. סבכ תגין היה ממלוכ טורקי שרכש אלפ תגין. אחרי שעלה על כס השלטון בע'זנה, פצח סבכ תגין בשורה של כיבושים, אך באופן פורמלי המשיך להיות מושל מטעם הסאמאנים. אחרי מותו בשנת 997, החל קרב ירושה בין בניו של סבכ תגין, שהסתיים בשנת 998 בניצחונו של מחמוד, המנהיג השלישי של הממלכה הע'זנווית. מחמוד, אשר שלט עד למותו בשנת 1030, שחרר באופן סופי את הממלכה הע'זנווית מהסוזארניות הסאמאנית ואף שיתף פעולה עם הקראח'אנים כדי לחסל את הממלכה הסאמאנית. בשורה של כיבושים הפך מחמוד את הממלכה הע'זנווית למעצמה אזורית.
ע'זנווים
מחמוד אל-כאשע'רי
מחמוד בן אל-חסין בן מחמד אל-כאשע'רי (1005–1102) היה מלומד מוסלמי ממוצא טורקי, שחי במאה החמישית להג'רה. נודע בעיקר בזכות המילון המקיף שחיבר על השפות הטורקיות.
חייו של אל-כאשע'רי.
מוצאו של אל-כאשע'רי.
המידע הביוגרפי המועט על חייו של אל-כאשע'רי, שאוב מהמילון שחיבר על השפות הטורקיות. מהעדויות החלקיות במילון אנו למדים, שאל כאשע'רי בא ממשפחה בעלת ייחוס, שככל הנראה השתייכה על השושלת הקרא-ח'אנית. אל-כאשע'רי נולד במחצית הראשונה של המאה האחת עשרה בעיר ברסע'אן לא רחוק מקאשגאר שבסין של היום. עיר זו שימשה כתחנת מסחר חשובה על אחד מהנתיבים של דרך המשי. אביו של אל-כאש'ערי, אל-חסין בן מחמד, היה האמיר של המחוז בו שכנה עיר זו. המזרחן קליפורד בוסוורת' סובר שאל-כאשע'רי היה ככל הנראה נכדו של מחמד בן יוסף קדר ח'אן, אחד מהח'אנים הגדולים של השושלת הקרא-ח'אנית המזרחית.
פועלו העיוני של אל-כאשע'רי.
כמעט אין שום ספק שאת השכלתו הדתית והעיונית קיבל אל-כאשע'רי בעיר קאשגאר, ומשמה אף נגזרה הנסבה שלו וזאת למרות שנולד בברסע'אן. אל-כאשע'רי רכש השכלה איסלאמית קלאסית ומלבד טורקית, שפת האם שלו, למד גם את השפה הערבית ורכש בקיאות גם בתרבות האיסלאמית של אותה תקופה. מההקדמה, שחיבר למילונו, אנו למדים שאל-כאשע'רי אף נהג לערוך מסעות על מנת ללמוד ניבים שונים של טורקית. מצויד בכל הידע שרכש בקאשגאר ושהפיק ממסעותיו בארצות התרכים, היגר אל-כאשע'רי מהממלכה הקרא-ח'אנית לבגדאד, עיר הבירה של הח'ליפות העבאסית.
השושלת הקרא-ח'אנית
הממלכה הקרא-ח'אנית הייתה חאנות טורקית שששלטה בחלקים ממרכז אסיה מהמאה ה-9 עד המאה ה-13 המוקדמת.
עליית הממלכה הקרא-ח'אנית.
השורשים ההיסטוריים של השושלת הקרא-ח'אנית לוטים בערפל, אולם ככל הנראה מוצאה בשבטים טורקים קרלוקים, שעלו לעמדת חשיבות מרכזית בחלק המזרחי של הערבה האסייתית, אחרי נפילתה של האימפריה האויגורית באמצע המאה התשיעית. אפשרות נוספת, שאינה סותרת את האפשרות הקודמת, היא שהקלאן שהנהיג את הקרלוקים בא מקרב האשינה (A-Shih-Na), השבט שעמד בראש האימפריה של ה (Göktürk). בכל אופן היו השבטים הקרלוקים הגורם החזק והמרכזי בקונפדרציה הקרא-ח'אנית.
לפי הנוהג שהיה מקובל באימפריות הטורקיות, שקדמו לה, הייתה הממלכה הקרא-ח'אנית מחולקת באופן אדמיניסטרטיבי לשני ח'אקאנתים, מזרחי ומערבי. בשנות ה-50 של המאה העשירית המיר אחד מבני השושלת הקרא-ח'אנית המערבית את דתו לאסלאם. בשנת 960 חלה המרה המונית של תרכים לאסלאם, "200,000 אוהלים של תרכים", לפי דיווחו של אבן אל-את'יר (הנזכר גם אצל ההיסטוריון הפרסי, אבן מסכוויה). הראיות הנסיבתיות מעידות על-כך שהיו אלו תרכים מהח'קאנאת המזרחי.
בשנת 999 פלשו הקרא-ח'אנים לתוך הממלכה הסאמאנית, כבשו את הבירה בוכרה, והשלימו את השתלטותם על טראנסאוקסאניה. בכיבוש בוכרה העניקו הקרא-ח'אנים מכת מוות לממלכה הסאמאנית למרות שזו המשיכה לשרוד באופן מצומצם עד שנת 1005. באותה שנה בה השתלטו הקרא-ח'אנים על טרנסאוקסניה, כבש מחמוד מע'זנה את ח'וראסאן מידי הסאמאנים ושתי השושלות הטורקיות קבעו את נהר האוקסוס כגבול בין ממלכותיהם. בתחילת המאה ה-11 הכירו הח'אנים של הח'אקאנת הקראח'אני המערבי בסמכות הדתית העליונה של הח'ליף העבאסי והוסיפו לשמם את הכינוי "מוולא אמיר אל מומנין".
החלוקה האדמיניסטרטיבית של הממלכה הקרא-ח'אנית בין מזרח למערב, הפכה לחלוקה פוליטית בתחילת המאה האחת עשרה, כאשר בכל ח'אקאנת עלתה שושלת עצמאית. במחצית השנייה של שנות השלושים של המאה האחת עשרה הצליחה השושלת הקרא-ח'אנית המזרחית להשתלט על שטחי השושלת המערבית. השושלת המנצחת שבה וחילקה ב-1042 את הממלכה לשני ח'אקאנתים עצמאיים במזרח ובמערב.
החשיבות התרבותית של הקרא-ח'אנים.