בינואר 1889, כשסיים ואן גוך את הציורים החוזרים של אוגוסטין רולן, 'המערסלת' (Berceuse), ואת סדרת החמניות, הוא כתב לאחיו תיאו: "אני מדמיין לעצמי את הבדים האלו בין אלו של החמניות, כך שהם יהיו כמו מנורות או פמוטים לצידם... וכך השלם יהיה מורכב משבעה או עשרה בדים". דברים אלו הם רמז ברור לארגון טריפטיך 'המערסלת' ששרטט ואן גוך במכתב מיולי 1889.
ערכן של היצירות.
ציורי החמניות של ואן גוך נחשבו חדשניים בתקופת יצירתן, גם בשל השימוש בספקטרום הצבע הצהוב, בין היתר הודות להמצאת פיגמנטים חדשים שאיפשרו יצירת צבעי שמן חדשים. את ייחודן האמנותי זיהו מיד ואן גוך עצמו והצייר פול גוגן. במכתב לאחיו תיאו, כתב ואן גוך: "הם מסוג הציורים שאופיים משתנה ומעמיק ככל שאתה מתבונן בהם. ומעבר לכך, כפי שאתה יודע, גוגן מעריך אותם בצורה יוצאת דופן. אחד הדברים שאמר לי בין היתר הוא: 'זה...זהו.. הפרח.' אתה יודע האדמונית היא של ג'ינין, והחוטמיות שייכות לקוסט, אבל החמניות הן די שלי."
ציורי החמניות של ואן גוך נפוצו, בהעתקים צבעוניים, והפכו אחת היצירות המוכרות של האמן. במרץ 1987, כאשר רכש יאסו גוטו אחד מציורי הסדרה ב-39,921,750 דולר, הפכו ציורי החמניות מן היקרים ביצירות האמנות המודרניות ושם דבר בשוק המסחרי. מאז האמיר מחירן של כלל היצירות של ואן גוך, כאשר השיא האחרון עומד על 53.9 מיליון דולר ששולמו בתמורה ל'אירוסים'.
סברינה (סרט, 1995)
סברינה (באנגלית: Sabrina) הוא סרט קולנוע משנת 1995. תסריט הסרט הוא עיבודם של ברברה בנדק ודייוויד רייפיל לסרט הקולנוע משנת 1954 בשם זהה. הסרט משנת 1954 התבסס על המחזה "סברינה היפה".
הסרט בוים על ידי סידני פולאק, והשתתפו בו האריסון פורד בתפקיד ליינוס לאראבי, ג'וליה אורמונד בתפקיד סברינה, וגרג קיניר בתפקיד דייוויד לאראבי.
הבדלים בין גרסאות הסרט.
גיבור העלילה בגרסת 1995, ליינוס לאראבי הוא אדם אנטיפת ושונא אדם.
בגרסת שנות ה-50 סברינה לומדת בישול, ואילו בגרסת 1995 סברינה לומדת עיצוב אופנה, דבר שמעיד על ההבדל החברתי בין שנות ה-50 לשנות ה-90 בדבר מקצוע שנחשב "יוקרתי" ובדבר מעמד האישה ומיקומה.
הפסקול של הסרט הולחן על ידי ג'ון ויליאמס ואחד השירים מבוצע על ידי סטינג.
הסרט נכשל כלכלית, בעיקר בשל ההשוואה לאיכות הסרט משנת 1954 ולשחקנים הטובים שהשתתפו בו (ובהם אודרי הפבורן, המפרי בוגרט וויליאם הולדן).
דאגן H
בהאמה
רופאים לזכויות אדם
רופאים לזכויות אדם היא עמותה ישראלית, שהוקמה בינואר 1988 על ידי ד"ר רוחמה מרטון בשם "עמותת רופאים ישראלים-פלסטינים לזכויות אדם". על פי נתוני העמותה, חברים בה כ-1,500 חברים, למעלה ממחציתם עובדי רפואה.
העמותה, כעולה מפרסומיה, "מתנגדת לכיבוש ופועלת לסיומו ורואה בו מקור וסיבה להפרת זכויות אדם", ו"נאבקת למען זכויות אדם בכלל והזכות לבריאות בפרט, בישראל ובשטחים הכבושים". עמדת העמותה היא שחובתה של מדינת ישראל ליישם הזכות לבריאות באופן שוויוני כלפי כלל האוכלוסיות והפרטים תחת שליטתה: פליטים ומבקשי מקלט, עובדים זרים ומהגרי עבודה, עצירים וכלואים בישראל, חיילי צה"ל, פלסטינים, ובדואים בכפרים הבלתי מוכרים בנגב, ככלל תושבי ישראל המבוטחים בביטוח בריאות ממלכתי.
פעילות העמותה.
עבודתה של רופאים לזכויות אדם מתבססת על כללי האתיקה הרפואית, הצדק החברתי וזכויות האדם. העמותה מקבלת פניות מאנשים שלטענתה זכותם לבריאות הופרה, מקרב כל המתגוררים בישראל או בשטחים שבשליטתה. העמותה מייצגת אותם מול רשויות הממסד השונות (משרד הבריאות, קופות החולים, צה"ל, שירות בתי הסוהר ואחרים) ואף פונה לבתי המשפט בהתאם לצורך. בנוסף מפרסמת העמותה דו"חות בנושאים השונים, ומפעילה שתי מרפאות: האחת מעניקה שירותי רפואה ראשונית לחסרי מעמד בתל אביב והשנייה מרפאה ניידת הפועלת בין 3–5 פעמים בחודש ביהודה ושומרון.
רופאים לזכויות אדם משתפת פעולה עם עמותות שונות בישראל, ארגוני זכויות אדם וארגוני בריאות ביהודה ושומרון ובעולם, וכן עם הקליניקות המשפטיות באוניברסיטת תל אביב, בהתבסס על סולידריות ומחויבות הדדית לאי-אלימות, צדק חברתי וכיבוד זכויות האדם.
בשנת 1999 קיבלו העמותה ומייסדתה ד"ר רוחמה מרטון, את אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג של האגודה לזכויות האזרח, "על עמידתם הנחושה מול פני אדישות כללית להקלת סבלם ושמירת כבודם של חסרי ישע, על ראייתם של רפואה ושירותי בריאות כגשר לשלום אמת בין עמים".
בשנת 2000 קיבלה העמותה את פרס מגן לילד: פרס ראש הממשלה של מדינת ישראל. בשנת 2010 זכתה בפרס הקיום הנכון.
מחלקות העמותה.
העמותה פועלת במישור ההומניטרי והעקרוני באמצעות ארבע מחלקות המבצעות מחקר ומנהלות פרויקטים למען זכויות האדם וזכויות החולה.
מחלקת כלואים.
המחלקה פועלת להבטחת זכויותיהם של עצורים ואסירים במדינת ישראל. העמותה מטפלת בפניות מעצירים, אסירים פליליים ואסירים ביטחוניים שזכותם לבריאות הופרה במהלך שהותם בבתי מעצר, במתקני חקירות ובבתי סוהר בישראל. מחלקת כלואים מבצעת מחקר ומפרסמת דו"חות על שירותי הבריאות בבתי הסוהר, על מניעת טיפול רפואי בעצורים ואסירים, על עינויים ועל העלמת עין של צוותי רפואה מהתעללות באסירים. מחלקת כלואים פועלת למען זכויות האסירים והעצורים כולם.
מחלקת מהגרים וחסרי מעמד.
המחלקה פועלת לשם קידום הזכות לבריאות של מהגרים וחסרי מעמד אזרחי בישראל. בקטגוריה זו נכללים בין היתר פליטים ומבקשי מקלט, מהגרי עבודה (בעלי אשרה וחסרי אשרה), ילדים שאינם תושבים, קורבנות סחר בבני אדם, מאוימים פלסטינים, מנועי אזרחות כנגזר מחוק האזרחות והכניסה לישראל, ואף תושבים חוזרים בתקופת ההמתנה. במישור הפרטני, המחלקה מטפלת בפניות של חסרי מעמד אזרחי ומסייעת להם במימוש זכויותיהם מול רשויות מדינת ישראל, קופות החולים וחברות הביטוח. במישור העקרוני, המחלקה מובילה מאבק לשינוי מדיניות ההגירה של מדינת ישראל תוך מתן מענה לזכויות האדם בכלל והזכות לבריאות בפרט. המחלקה פועלת למען יישום עיקרון תושבות חברתית, שיפריד בין הזכות לבריאות למעמד אזרחי ויבטיח שירותי בריאות נאותים לכלל השוהים במדינת ישראל, ללא קשר למעמדם האזרחי. המחלקה פועלת לקידום רפורמה בביטוחי הבריאות הפרטיים של מהגרי העבודה ולהעברתם מהמגזר הפרטי אל קופות החולים. בנוסף, פועלת המחלקה לשם החלת ביטוח בריאות ממלכתי על כלל הילדים השוהים בישראל, למניעת גירוש מהגרים החולים במחלות המסכנות את חייהם ולבלימת החוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט). המחלקה מפעילה את המרפאה הפתוחה.
בשנת 2010 החלה העמותה לתעד את עדויותיהם של מסתננים מאפריקה לישראל שהגיעו דרך מדבר סיני.
מחלקת שטחים כבושים.
המחלקה פועלת לשמירה והגנה על הזכות לבריאות של פלסטינים החיים ביהודה ושומרון, ברצועת עזה ובמזרח ירושלים. המחלקה מייצגת באופן פרטני חולים וצוותי רפואה שגישתם למרפאות ובתי החולים אינה מתאפשרת, ופועלת כנגד מחסומים באזורים אלה. העמותה מסייעת במימון טיפולים רפואיים של מטופלים פלסטינים ובקשר ביניהם לבין בתי החולים בישראל. ברמה העקרונית, מתמקדת המחלקה באיסוף מידע בנוגע להפרת הזכות לבריאות בשטחי יהודה ושומרון ורצועת עזה, בפרסום מחקרים וניירות עמדה ובשדלנות בישראל ובחו"ל סביב נושא זה. כל זאת במטרה לפעול להכרתה של ישראל במחויבותה, על פי המחלקה, להעניק שירות רפואי לתושבי השטחים, ולאפשר להם גישה חופשית לצורך זה. המחלקה מפעילה מרפאה ניידת.
בין השאר סיפק הארגון מידע עבור דוח גולדסטון, שבו נמתחה ביקורת חריפה על פעילות צה"ל במבצע עופרת יצוקה.
מחלקת תושבי ישראל.
המחלקה פועלת על מנת להעלות לסדר היום הציבורי ולהוביל לשינוי של בעיות אקוטיות לדעתה בזכות לבריאות בישראל, שאינן זוכות לקול או ייצוג. דגש מרכזי של המחלקה הוא בקידום נושא השוויון בבריאות ובזמינות ונגישות שירותי הבריאות בין ערבים ליהודים, בין תושבי הפריפריה למרכז, בין עולים לוותיקים ובין עניים לעשירים. המחלקה פועלת לקידום מערכת בריאות ציבורית נגישה ושוויונית לכל, בדגש על נגישותן של קבוצות חלשות באוכלוסייה. המחלקה מזהה בעיות עקרוניות ביישומו של חוק ביטוח בריאות ממלכתי ופועלת למציאת פתרונות מערכתיים להן.
חלק ממאבקי המחלקה כוללים:
במחלקה פרויקט העוסק בזכות לבריאות של תושבי הכפרים הבלתי מוכרים בנגב. הפרויקט פועל על מנת להביא להכרה בכפרים כיישובים לכל דבר, כולל בזכות לגישה לשירותי בריאות נאותים, תשתיות, פיתוח ותחזוקה תברואתית. המחלקה מנהלת מעקב על שירותי הבריאות הקיימים בכפרים הבלתי מוכרים, ופועלת באמצעות הרשויות הרלוונטיות ובאמצעות בג"ץ נגד מה שהיא רואה כהזנחה ואפליה כלפי הכפרים.
בשנת 2012 עתר הארגון עם עמותות נוספות בבג"ץ נגד ההיתר להפעיל שירותי רפואה פרטית בתשלום בבית החולים המוקם באשדוד. העתירה נדחתה והעותרים חויבו בהוצאות משפט בסך של 45,000 ש"ח.
המרפאה הניידת.