בין השנים 1990–1991 חלה עלייה במחירי הנפט בעקבות מלחמת המפרץ אולם לאחר מלחמת המפרץ חלה היחלשות נוספת בקרב ארגון אופ"ק, אשר הוביל למחירי נפט נמוכים יחסית במהלך שנות התשעים בעיקר משום שמדינות המפרץ הפרסי הפכו תלויות בארצות הברית. לאחר עלייה הדרגתית במחירי הנפט בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, התרחשו מספר אירועים כגון משבר בועת הדוט-קום, מתקפת הטרור של ה-11 בספטמבר 2001 וההסלמה באזור המזרח התיכון שבאה בעקבותיה - אירועים אלו בעיקר הובילו לירידה בביקוש לנפט ובעקבות כך גם מחירי הנפט צנחו.
לאחר בחירתו לנשיאות פעל הוגו צ'אווס, נשיא ונצואלה, לחיזוק הקשרים בין המדינות החברות בארגון אופ"ק לאכיפה מחדש של מכסות הייצור. כחלק מקמפיין זה נסע צ'אווס בשנת 2000 לבקר בכל המדינות החברות באופ"ק, תוך כך היה לנשיא היחידי הנבחר דמוקרטית שביקר אצל סדאם חוסיין מאז מלחמת המפרץ (הראשונה). התחזקות הקשרים בארגון והאכיפה המחודש של מכסות ייצור הנפט היו בין הגורמים המשמעותיים לעליית המחירים הקבועה שנמשכה עד 2008.
עליית מחירי הנפט מאז שנת 2003.
מאז אמצע שנות השמונים ועד ספטמבר 2003 מחיר חבית נפט גולמי היה בממוצע בסביבות 25 דולרים. בספטמבר 2003 החלו המחירים לעבור את רף 40 דולרים לחבית ואף 50 דולרים לחבית ובעקבות שרשרת אירועים במהלך 2004 מחירי הנפט הרקיעו ל-60 דולרים לחבית עד אוגוסט 2005, ובמהלך תקופה קצרה באמצע 2006 עברו את ה-75 דולרים וירדו חזרה ל-60 דולרים בתחילת 2007, ואז החלו לעלות באופן מהיר יחסית עד אשר הרקיעו ל-92 דולרים לחבית באוקטובר 2007 ו-99.29 דולרים לחבית בדצמבר 2007. במהלך פגישה שנערכה בקרב מועצת שרי הנפט של המדינות החברות בארגון אופ"ק בתחילת דצמבר 2007, הגיעו חברי הארגון להסכמה על המחירים הגבוהים שבהם נסחר הנפט אותה עת. במהלך 2008 מחיר חבית הנפט הגיע למספר שיאים חדשים - ב-29 בפברואר 2008 המחירים הגיעו לשיא של 103.05 דולרים לחבית, וב-12 במרץ 2008 המחירים הגיעו ל-110.20 דולרים לחבית. השיא האחרון במחירים עמד על 147.52 דולרים לחבית ב-11 ביולי 2008.
הפרשנים ייחסו את עליית מחירי הנפט, אשר הסתיימה בחודש יולי 2008, לשילוב של מספר גורמים. מצד הביקוש, עלה הצורך בנפט בעקבות ההתפתחות הכלכלית בסין ובהודו שבין סימניה עלייה משמעותית במספר כלי הרכב הממונעים במדינות ענק אלה. מצד ההיצע, דוחות של מחלקת האנרגיה של ארצות הברית הצביעו על ירידה במשאבי הנפט בעולם, וחיזקו את החששות בדבר הדלדלות במשאבי הנפט. לכך התווספו גם מתיחויות פוליטיות וביטחוניות במזרח התיכון ובאזורים אחרים, ובעיקר חוסר היציבות הביטחונית בעיראק שמנע ממנה לשקם את תעשיית הנפט שלה והמתח הביטחוני שעוררה תוכנית הגרעין האיראנית. סיבות נוספות שהוצעו לעליית המחירים הן סיבות פיננסיות: היחלשות הדולר האמריקני, שבו נקוב מחיר הנפט, וספקולציות שנובעות בין היתר מהחולשה באפיקי השקעה אחרים.
ירידת מחירי הנפט מאז יולי 2008.
אולם, מחירי הנפט ירדו ביותר מ-20 דולר לחבית בשבועיים שלאחר השיא ונקבעו במחיר של 125 דולר ב-24 ביולי 2008. אחד הגורמים העיקריים לירידה זו הייתה ירידה בביקוש לנפט בארצות הברית, אשר התבטאה בירידה משמעותית בשימוש בכלי רכב. מחיר הנפט המשיך לרדת במשך שלושת החודשים הבאים לרמה של $112 ב-11 באוגוסט 2008, וב-15 בספטמבר 2008 ירד מחיר החבית מתחת ל-$100 לראשונה בשבעה חודשים.
הירידה החדה במחיר חבית הנפט נמשכה, ב-24 באוקטובר הגיע מחיר הנפט מסוג ברנט אל מתחת ל-63 דולר החבית, וזאת אף על פי שקרטל יצואניות הנפט אופ"ק החליט (ב-24 באוקטובר 2008) בכינוס חירום בווינה לקצץ 1.5 מיליון חביות ליום מתפוקתו, החל מ-1 בנובמבר. ב-25 בנובמבר הירידה החריפה ומחיר חבית נפט הגיע לשפל של 50.77 דולר לחבית, והתייצב בסוף החודש ברמה של 54 דולר לחבית, אך ב-20 בדצמבר צנח ל-33.87 דולר לחבית, המחיר הנמוך ביותר מאז יולי 2004.
הירידה החדה במחיר הוסברה בחשש מכניסת הכלכלה העולמית למיתון חריף שעלול להמשך לפי פרשנים כלכליים לפחות עד 2010. סיבות נוספות הן קיצוץ בהיקפי צריכת הנפט של ארצות הברית, צרכנית הנפט הגדולה בעולם, שצנחו בחודש נובמבר 2008 ב-7.4% לעומת התקופה המקבילה בשנה הקודמת, עליית מלאי הנפט של ארצות הברית, שבתחילת ינואר 2009 עמד על 318.7 מיליון חביות, ואי יכולת שליטה של ארגון אופ"ק, המייצר כ-40% מכלל הנפט העולמי, בירידת מחירי הנפט. החל מספטמבר 2008 החל הארגון לקצץ בהדרגה את התפוקה היומית ב-4.2 מיליון חביות ביום, אם כי לא נראה שלמהלך זה הייתה השפעה כלשהי על מחיר השוק, במהלך החצי שנה שלאחר מכן.
צניחה מחיר הנפט בשנים 2014-2016.
לאורך השנים, עקב עליית מחירי הנפט, מדינות המערב ובעיקר ארצות הברית שהיו תלויות בנפט מארצות ערב ומרוסיה, החלו להפיק יותר ויותר נפט בטכנולוגיות משוכללות יותר ויותר שהשתלמו רק כאשר מחיר הנפט היה גבוה דיו להצדיק את ההשקעה בהפקת הנפט. הגברת תפוקה זו העלתה במידה ניכרת את היצע הנפט בעולם.
באוקטובר 2014 התכנסו מדינות אופ"ק לדיון כשעל הפרק המטרה להפחית את מכסות הייצור של החברות בארגון ובכך להקטין את היצע הנפט בעולם ולשמור על מחירו הגבוה, אולם חלק ממדינות הארגון, ובראשן סעודיה, העדיפו להשאיר את רמות ההפקה שנקבעו לחברות הארגון כמות שהן כדי שמחיר הנפט אכן ירד ובכך תיפגע הכדאיות הכלכלית של ההפקה על ידי חברות הנפט בארצות הברית, המשתמשות בטכנולוגיות יקרות להפקת נפט. סיבה נוספת למדיניות זו מצד סעודיה הייתה לפגוע ברוסיה ואיראן עימן יש לה סכסוכים, ושעיקר היצוא שלהן הוא נפט.
שני גורמים נוספים שהתרחשו באותה עת בעולם, תחזיות פסימיות לגבי הצמיחה העולמית והסנקציות שמדינות המערב הטילו על רוסיה, יחד עם החלטת אופ"ק שלא להפחית את מכסות הייצור של החברות בארגון, גרמו לצניחה במחיר הנפט מ-$93 לחבית ב-14 באוקטובר 2014 עד לרמה של $54 באמצע דצמבר 2014, לחבית נפט מסוג WTI (West Texas Intermediate). בתחילת ינואר 2015 מחיר חבית נפט WTI נע סביב $50 לחבית. בשנת 2015 המשיכו מחירי הנפט לרדת וב-20 בינואר 2016 הגיע מחיר חבית נפט למחיר הנמוך ביותר מאז דצמבר 2003 - $26.5 לחבית מסוג WTI.
קריסת מחירי הנפט (2020).
עקב מגפת הקורונה הוטלו ברוב מדינות העולם מגבלות על טיסות, ריחוק חברתי, הסגר, עוצר וביטול אירועים. גורמים אלה הובילו לירידה משמעותית במחיר הנפט. על פי סוחרי הנפט, ירידה זו חדה יותר מזו שחוו במשבר הכלכלי העולמי (2008). במקביל החלה מלחמת מחירי הנפט בין ערב הסעודית לרוסיה (2020). קריסת המחירים הייתה חלק מהמשבר הכלכלי-עולמי.
ב-6 במרץ 2020 ירד הביקוש לנפט ל-4.5 מיליון חביות ביום פחות מהתחזיות, ומחיר הנפט הגולמי ירד ל-42.10 דולר לחבית. הירידה נמשכה, וב-8 במרץ המחיר היה 30 דולר לחבית. מחיר זה אינו מכסה את עלויות הייצור, וגרם לקשיים אצל יצרני נפט בבריטניה, ברזיל, ניגריה, ונצואלה וקנדה.
ב-20 באפריל 2020 נרשם לראשונה בהיסטוריה מחיר שלילי לחוזים עתידיים על נפט בארצות הברית, עקב ביקוש גבוה להתקני אחסון עבור עודפים גדולים של נפט שיוצר. בארצות הברית נרשמה תפוסת שיא של 57% מהתקני האחסון, וגם מדינות נוספות נתקלו בבעיה של מחסור בהתקני אחסון נפט עבור עודפי הייצור.
בניתוח הגורמים לירידת המחיר נמצא כי 69% מהנפט בארצות הברית משמש לתחבורה, 25% לתעשייה והשאר לצרכים אחרים. בנוסף לדלק לתחבורה נרשמה ירידה דרסטית גם בביקוש לדלק מטוסים, שהשפיעה אף היא על מחיר הנפט.
מחיר הנפט בישראל.
מחיר הנפט בישראל נקבע על ידי משרד התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים.
מחיר הבנזין לצרכן בתחנות הדלק מורכב מן הרכיבים הבאים:
Advanced Options
הילה (דת)
בדת, הילה (בלועזית: Halo או Aura) היא מעין טבעת אור הנוצרת סביב אדם או עצם. מכיוון שנהוג לייחס לאור את הטוב, ההילות קיבלו משמעות בדת, ושימשו לעיטור מלאכים, צדיקים וקדושים.
התיאור הראשון של הילה מופיע בספר "שמות" לגבי משה רבנו . כלומר: פניו של משה קרנו מאור והוא היה מוקף בהילה סביבו.
ההילות ביהדות מופיעות ביתר הרחבה ופירוט בקבלה ובמיסטיקה היהודית (ספר הזוהר, תורת הנסתר).
האיקונוגרפיה הנוצרית הרבתה בציור הילות סביב ראשם של ישו, מריה, יוחנן המטביל וקדושים נוצריים אחרים. ההילה תוארה כעיגול מלא בצבע זהוב שנמצא מאחורי ראשה של הדמות. מציורים אלה נובע התיאור הפופולרי של הילת מלאכים כחישוק נוצץ מעל ראשו של המלאך. באיקונוגרפיה הנוצרית ישנן 3 טיפוסים של הילות:
בפסלים ותמונות של קדושים בודהיסטים לפעמים מתוארת מעין הילה סביב ראשם.
בהשאלה, המונח "הילה" משמש לציין תדמית נעלה שנוצרה למשהו או מישהו מסוים, בצדק או שלא בצדק.
האות צאד (בערבית: صاد) היא האות הארבע-עשרה באלפבית הערבי. לפניה באה האות שין ואחריה האות צ'אד.
צאד מייצגת את העיצור /sˤ/, כלומר גרסה מלועלעת של העיצור /s/ (מעין סמ"ך משולבת עם עי"ן מזרחית). צאד היא אחת מחמשת העיצורים הנחציים (האחרים הם דאד, טא, ט'א וקאף), והיא הגרסה הנחצית של סין.
ישנן שתי דרכים תקניות לתעתק את צאד לעברית: כסמ"ך גרושה (ס'אד) או כצד"י. התעתיק בסמ"ך גרושה מהווה קירוב טוב יותר של הצליל, בעוד שהתעתיק בצד"י קרוב יותר לדרך הכתיבה הערבית, ומרמז על הקשר בין שורשים ערביים למקביליהם בעברית. נהוג גם תעתיק חופשי של צאד כסמ"ך בלי גרש (סאד), תוך ויתור על ההבחנה בין צאד לסין.
צאד משמשת לעיתים קרובות כקיצור לברכה صلى الله عليه وﺳﻠﻢ (ס'לא אללה עליה וסלם), "שאללה ירחם עליו וישמור אותו".
מקור האות צאד הוא ב"צדֵי" הפניקית ויש לה מקבילות בחלק מהאלפביתים:
כרכרה