בשוק השחור נמצאים כל מיני סוגים של פריטים ובונוסים עבור הסוסים, בהם: שרביט הפוריות המאפשר לסוסה להמליט תאומים, קרן השפע בתוכה יש בונוסים, תפוח זהב שמשנה את הפרווה של הסוס, הדם של מדוסה הופך סוס לפגסוס.
סוסים שמימיים.
נכון לספטמבר 2020, ישנם 27 קבוצות של סוסים מיוחדים. לכל סוס שמיימי יש "תכונות בונוס" משלו אשר עוזרים לשחקן במשחק בתחומים שונים. ישנם גם סוסי פרא וצ'ימרות (כימרות) במשחק, שהם שונים במעט מהסוסים השמימיים. אותם צריך לאלף. כשמאלפים אותם יכולים ליהנות מהתוצרת שלהם. ישנם גם סוסים נודדים במשחק שאותם קיבלו במבצעים קודמים והם נשארו לכמה ימים בסוסי השחקן, לאחר מכן, הדבר היחיד שהשאירו זה בדף השחקן, ציון שלשחקן היה את אותו סוס נודד.
קריוובס באסקט
מועדון הכדורסל קריוובס (באוקראינית: Кривбас баскет) היא קבוצת כדורסל אוקראינית מהעיר קריבי ריה, המשחקת בליגת העל האוקראינית בכדורסל.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה בשנת 2000 והחלה לשחק בליגה האזורית. בעונת 2002/03 זכתה באליפות הליגה השנייה, אך ויתרה על השתתפות בליגה הבכירה עקב בעיות תקציביות. בסיום עונת 2003/04 העפילה הקבוצה לסופרליגה. בעונת 2008/09 הייתה שותפה להקמת ליגה אוקראינית בכירה נפרדת, בסיום אותה עונה זכתה באליפות הליגה האוקראינית, עם המאמן זבזדן מיטרוביץ'. בעונת 2009/10, לאחר איחוד הליגות הבכירות של אוקראינה, חזרה הקבוצה לשחק בסופרליגה.
מאיר וונדר
מאיר ווּנדֶר (נולד בז' באדר תרצ"ד, 22 בפברואר 1934) הוא היסטוריון, ביבליוגרף וספרן חרדי ישראלי. מומחה לתולדות יהדות גליציה ורבניה, מחבר האנציקלופדיה "מאורי גליציה" וחיבורים נוספים. מייסד ויושב ראש המרכז לספריות תורניות ומייסד ויושב ראש המכון להנצחת יהדות גליציה.
תולדותיו.
נולד בנשר לאלעזר ורבקה וונדר. למד בבית הספר "יבנה" בחיפה. משנת תש"ז (1947) למד בישיבת "חפץ חיים" בכפר סבא, בראשות הרב אהרון יהודה לייב שטיינמן, ומשנת תש"ט (1949) בישיבת פוניבז' בבני ברק. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק ולמד בכולל של ישיבת פוניבז'. היה מנהל רוחני בישיבת השרון ברמת השרון במשך שנה אחת. כמו כן שימש כמחנך בכיתות ח' בבתי ספר של ילדי העולים במעברות רמת השרון וראש העין ובערים רמת גן ותל אביב.
בהיותו תלמיד בישיבת פוניבז' היה אחראי על ספריית הישיבה שמנתה כ-25,000 ספרים. בשנות ה-60 ערך את הקובץ הראשון של "תגים", כתב עת ביבליוגרפי תורני-מדעי. במשך שש שנים ניהל את הספרייה התורנית ברמת גן, שנה אחת את ספריית הסתדרות המורים, ושנה אחת את ספריות שק"ל (שפיר, קריית גת, לכיש). בשנת תשל"א (1971) עבר להתגורר בקריית מטרסדורף שבירושלים. במשך כשלושים שנה היה אחראי על מדור עותקי חובה בספרייה הלאומית, עד צאתו לגמלאות.
וונדר פרסם שורה של ספרים העוסקים בהיסטוריה ובביוגרפיה של רבנים ואדמו"רים, ובמיוחד של רבני יהדות גליציה, ארץ המוצא של משפחתו. מפעלו המרכזי הוא האנציקלופדיה "מאורי גליציה" לתולדות חכמי גליציה, המכילה שישה כרכים. הוא מייסד ויושב ראש המכון להנצחת יהדות גליציה. משמש מדריך מסעות לארצות מזרח אירופה.
וונדר פרסם מאמרים ומחקרים רבים בכתבי עת תורניים ומחקריים, ובהם "צפונות", "תחומין", "המעין" ו"מוריה". בעבר פרסם מאמרים ב"המודיע" וב"דגלנו". כמו כן ערך ספרי מפתחות של כתבי עת תורניים שונים.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
מפעל המִפְתּוּחַ.
אחד מתחומי התמחותו של וונדר הוא מִפְתּוּחַ ועריכת נושאים בתחומים שונים. מפעל המפתוח הבולט שלו הוא מפתוח של מאמרים תורניים הלכתיים שהופיעו בכתבי עת ומאספים תורניים, ספרי זיכרון וספרי יובל ואף מעיתונות יומית (כדוגמת "המודיע" ו"הצופה"). תחילה יצא המפתח לאור תחת השמות "מאיר עיניים" (3 כרכים, תשכ"ז-תשכ"ט) ו"מאיר לציון" (2 כרכים, תש"ל-תשל"ט) ולאחר מכן שולב המפתח כמדור, שנקרא אף הוא "מאיר לציון", בתוך כתב העת "תחומין", במשך כ-15 שנים. אחר כך שולב המפתח בתוך פרויקט השו"ת והתעדכן בכל גרסה.
מפתח ביבליוגרפי תורני נוסף מתפרסם בכתב העת "אסיא". כמעט בכל גיליון של כתב עת זה מופיע "המפתח המוער" המכסה שנה שלמה בספרות ההלכה והרפואה. הביבליוגרפיה מחולקת לפי נושאים עם תמצית מקוצרת של הנידון במאמר. המפתח כולל גם מפתח נושאים ומפתח מחברים.
ספרנות.
הספריות התורניות נוטות לפתח לעצמן שיטות מיון וקיטלוג מקומיות המותאמות לצורכיהן הספציפיים ואינן נעזרות בדרך כלל בשיטות מיון מוכנות. וונדר יצר שיטה המותאמת לספרייה תורנית, הבנויה בסגנון דומה לשיטת דיואי העשרונית. שיטה זו היוותה בסיס לשיטות המיון של ספריות ישיבת הכותל, ישיבת הר עציון, ישיבת שעלבים וישיבת כרם ביבנה.
בין תפקידיו הציבוריים: מייסד ויושב ראש המרכז לספריות תורניות, מייסד ויושב ראש המכון להנצחת יהדות גליציה, חבר מזכירות ארגון ספרני ישראל, חבר ועדת השמות של עיריית ירושלים וחבר ההנהלה של האיגוד הבינלאומי לגנאלוגיה יהודית.
זכה בפרס הפדרציה העולמית של יהודי פולין ובפרס שר החינוך לשנת יצירה.
דוכסות בוואריה
דוכסות בוואריה (בגרמנית: Herzogtum Bayern) הייתה אחת מחמשת הדוכסויות השבטיות של פרנקיה המזרחית, והתקיימה עד לשנת 1623, שאז קיבלה מעמד של נסיכות בוחרת.
היסטוריה.
רקע.
העדויות הראשונות בכתב להתיישבות באזור בוואריה של היום נמצאו בכתבים רומאיים, ואיזכרו התיישבות קלטית כחלק מהחברה הטנאית (La Tène). בתקופה הרומאית והקדם-רומאית אזור בוואריה התחלק בין פרובינציאת רייטיה ואזור וינדליקה.
במאה ה-5 אזורי דרום גרמניה, מזרח אוסטריה ושווייץ של ימינו, היו בשליטת הקיסרות הרומית והיו הבמה לנדידה מרובה של שבטים ומתיישבים מחוץ לפרובינציות. לפי אחת התאוריות למקור השם 'בוואריה', השם מגיע מגלגול של השם הלטיני 'בואיוהימום' (Boiohaemum), שם אשר מיוחס לשבט הבוֹאִי הקלטי אשר שכן במרכז אירופה, בדומה לגלגול שמו של חבל בוהמיה.
ההתייחסות לאזור כבוואריה ולמתיישבים בו כבווארים נמצא לראשונה בכתבים פרנקים ובכתביהם של היסטוריון המאה ה-6 יורדנס והבישוף ונאנטיוס פורטונאטוס אשר תיאר את מסעו באזור. חפירות ארכאולוגיות של המאה ה-5 וה-6 באזור מצביעות על התיישבות בעלת אופי הנשאב ממספר רב של תרבויות באזור. גישתם כיום של חוקרים רבים נוטה לכיוון הסברה כי התרבות הבווארית אינה הומוגנית ביסודה, אך נוצרה מאוסף תרבויות וגובשה לתוך חברה אחת מתוך נסיבות התקופה.
דוכסות בוואריה (550-1623).
הדוכסות הבווארית החלה כאשר בוואריה הפכה למדינה תחת החסות הפרנקית, הפרנקים ראו את בוואריה כנכס אסטרטגי וכחוצץ בינם לבין עמי המזרח. הדוכסות החלה עם המלכתו של גריבולד הראשון, דוכס בוואריה בן למשפחת המלוכה האגילולפינגית (Agilolfing). הדוכס גריבולד היה או פרנקי או אולי אף נבחר מבין העם הבווארי, שושלתו המשיכה לשלוט בבוואריה תחת חסותם של הפרנקים עד שנת 778.
במהלך המאה ה-8 היחסים בין הדוכסים הבווארים והמלוכה הפרנקית היו בעיקר מתוחים, למשך מספר שנים אפילו הצליחה בוואריה להשיג עצמאות יחסית, אך לבסוף האחיזה הפרנקית בבוואריה הייתה על העליונה. בשנת 749, ירש טסילו השלישי, דוכס בוואריה את הדוכסות הבווארית ומספר שנים אחר כך החל לפעול באופן עצמאי וסירב במספר מקרים לשתף פעולה עם המלך הפרנקי קרל הגדול, מה שהוביל את הפרנקים בשנת 788 להסרת טסילו השלישי מכס הדוכסות וביטול שושלת המלוכה האגילולפינגית, במקום נמלכו דוכסים משושלת המלוכה הפרנקית. בין השנים 788–843 הייתה בוואריה חלק מהאימפריה הפרנקית. בשנת 843, לאחר מלחמה על ירושת האימפריה בין נכדיו של קרל הגדול, נחתם חוזה ורדן, שחילק למעשה את האימפריה בין השלושה. בוואריה הייתה עכשיו לדוכסות בממלכתו המזרחית של לודוויג הגרמני, הממלכה שתהייה הבסיס לאימפריה הרומית הקדושה.
במשך 400 השנים הבאות, מספר רב של שושלות ובתי מלוכה שונים החליפו את השליטה בבוואריה. שטחה של הדוכסות אף הוא השתנה לא מעט, עם רכישות טריטוריאליות שונות וחלוקות בין יורשים. בשנת 976 איבדה בוואריה טריטוריות נרחבות בדרום ובדרום-מזרח הדוכסות, כתוצאה ממרידתו של היינריך השני. בין הטריטוריות האלו הייתה 'אוֹסטרִיכִי' או 'הממלכה המזרחית', טריטוריה זאת קיבלה מעמד של דוכסות בפני עצמה, דוכסות שהפכה לימים לאוסטריה.
בשנת 1156 ירש את הדוכסות היינריך ה-12 ('הארי'), שהיה גם דוכס סקסוניה. בשנת 1180, ביטל קיסר האימפריה הרומית הקדושה פרידריך הראשון (ברברוסה) את שלטונו של היינריך ה-12 והעניק את דוכסות בוואריה בתור פייף לשושלת בית ויטלסבאך, שושלת שעתידה למלוך בבוואריה עד פירוק המלוכה בשנת 1918.
בין השנים 1503–1505, התחוללה בבוואריה מלחמת לנדסהוט על הירושה של בית ויטלסבאך, בין דוכסות בוואריה-מינכן לבוואריה-לנדסהוט. כתוצאה ממלחמה זאת, שושלת ויטלסבאך בתמיכת הקיסרות הרומית הקדושה, ירשה את דוכסות בוואריה-לנדסהוט לטובת דוכסות בוואריה-מינכן, ואיחדה למעשה את הדוכסויות השונות לדוכסות בוואריה.
במהלך מלחמת שלושים השנים לחם מקסימיליאן הראשון, דוכס בוואריה לצד פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובתמורה לכך קיבל ב-25 בפברואר 1623 את נסיכות הבוחר מפפאלץ, במקום פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ שהובס, ובנוסף, שודרגה דוכסות בוואריה למעמד של נסיכות הבוחר.
נסיכות בוואריה
ווטרלו (שיר)
Trouble
בידוק בטחוני
וילי מקטל העיוור (שיר)
שיגום
California Dreamin
מים ואש
"מים ואש" (1986) היא מזרקה קינטית, שיצר האמן הישראלי יעקב אגם ומוצבת בכיכר צינה דיזנגוף בתל אביב-יפו.
היסטוריה.