גייטס הצטרף לאוונג'ד סבנפולד בסוף 1999, כשהיה בן 18, זמן קצר לפני שהחלו ההקלטות לאלבום הראשון "Sounding The Seventh Trumpet". הוא ניגן בפסנתר בשיר "Beast And The Harlot" למרות שבעבר הבסיסט הקודם ג'סטין סיין ניגן על הפסנתר.
גייטס טוען שהגיטריסטים האהובים והמשפיעים עליו הם: ג'אנגו ריינהארדט, סלאש, דיימבאג דארל וג'ון פטרוצ'י.
בשנת 2006, זכה גייטס בפרס "Metal Hammer" בקטגוריית "Young shredder", ובתואר גיטריסט השנה של גיליון "Total Guitar".
גייטס היה חלק מפרויקט צדדי שנקרא "Pinkly Smooth" יחד עם המתופף ג׳יימס סאליבן והבסיסט לשעבר ג'סטין סיין. הפרויקט נעצר עקב מותו הפתאומי של ג'יימס("המכונה גם The Rev") ב-2009.
באלבומם השישי של אוונג'ד סבנפולד, Nightmare, סיניסטר כתב את השיר So Far Away לזכרו של ג׳יימס סאליבן וזהו שירו הראשון. השיר נחשב לאחד המוערכים באלבום.
אליהו פורת
אליהו פורת (10 באפריל 1906 – 23 באוקטובר 1966) היה פובליציסט ומתרגם עברי, איש התנועה הקיבוצית, ממקימי קיבוץ עין החורש.
ביוגרפיה.
פורת נולד בשם אליהו דוד יוסלביץ' חייטוביץ' בעיירה ז'וסלה שבליטא. אביו, ר' יוסף יוסלביץ', היה רב שכיהן ברבנות בערים שונות. המשפחה נדדה מעיר לעיר עד לפטירת האב בשנת 1935. כתוצאה מכך לא זכה פורת לחינוך פורמלי, אלא למד מפי האב וממורים פרטיים. אלו הקנו לו השכלה חילונית ותורנית.
פורת הצטרף לתנועת "השומר הצעיר", ובשנת 1926 יצא להכשרה, והחל בפעילות ציבורית במסגרת התנועה. בשנים אלו היה חבר המועצה הראשית של התנועה בפולין, חבר המזכירות של התנועה, וסייע בעריכת ביטאון התנועה, וכל זאת בעודו ממתין לאישור העלייה, כשהוא חבר "קיבוץ עלייה א'". בשנת 1930, בתקופת העלייה החמישית, עלה לארץ ישראל, והצטרף לקיבוצו במושבה חדרה. הוא החל לעבוד בבניין ובחקלאות, ובשנת 1932 הצטרף לקיבוץ עין החורש, שם חי, עם אשתו לולה לבית גוטסדינר, ושני בניהם, עד לפטירתו. לאחר קום המדינה עִברת את שמו ל"פורת", לפי הפסוק "בן פורת יוסף" (מברכת יעקב לבנו), על שם אביו.
במקביל לעבודתו במשק במטעי הקיבוץ, עסק פורת בעבודה ספרותית ועיתונאית. רשימותיו התפרסמו בעיתון הקיבוץ, בעיתונות התנועה, ובעיתוני מפלגות הפועלים "דבר" ו"על המשמר". בסוף שנות ה-50 חלה, ואז החל בעבודת תרגום נרחבת. במסגרת זו הכיר לקורא העברי סופרים כסול בלו ואלכסנדר סולז'ניצין, כאשר תרגם לעברית באופן חלוצי את ספרו "יום אחד בחיי איוואן דניסוביץ'".
פורת תרגם את ספרו של איליה ארנבורג "אנשים, שנים, החיים", עבור ספריית פועלים, שיצא לאור בשני כרכים ב-1961–1962. בפברואר 2006 נמצאו שני פרקים גנוזים מהחלק השלישי של "אנשים, שנים, החיים" בעברית, שטרם יצאו לאור. שני הפרקים תורגמו אף הם, כמו שני הכרכים, בידי אליהו פורת, והיו אמורים לצאת לאור בכרך השלישי של זיכרונותיו של איליה ארנבורג, אך הכרך לא נדפס מעולם, והפרקים נשכחו למשך ארבעים שנה ומעלה בארכיונו של יעקב מאיוס. הפרקים נמצאו ביד יערי, הארכיון המרכזי של "השומר הצעיר" בגבעת חביבה.
פורת תרגם כארבעים ספרים, רובם במסגרת "ספריית פועלים", מגרמנית, אנגלית, צרפתית, רוסית, פולנית ויידיש.
בשנת 1966 נפטר במפתיע. כשנתיים לאחר מותו יצא ספר לזכרו בשם "אדם ונוף בקיבוץ" בהוצאת ספריית פועלים וקיבוץ עין החורש. בספר מאמרים, רשימות ופליטונים, כולל רשימה ביבליוגרפית של תרגומיו וספרים בעריכתו, שכינס וערך יעקב הורביץ.
בניו הם המשורר והסופר אלישע פורת, והגאוגרף חנינא פורת.
אולם הפחים
היכל האחד במאי, הידוע יותר בכינויו אולם הפחים, היה אולמה הביתי של קבוצת הכדורסל הפועל חולון בין השנים 1953-2015. האולם מכיל כ-2,800 מקומות, ביניהם יציע עמידה. האולם אשר ממוקם ברחוב אחד במאי 38 במתחם הפועל של ההסתדרות, שוקק חיים שבעה ימים בשבוע למשך רוב שעות היום ומתקיימות בו פעילויות כדורסל מגוונות.
האולם מכונה כך בשל הפחים שמהם עשויים קירות וגג האולם. אולם הפחים הוא אחד האולמות הביתיים המפורסמים ביותר בישראל. האוהדים נוהגים לנצל את הפחים העוטפים את האולם כדי ליצור רעש במהלך המשחק.
אולם הפחים היה ממגרשי הכדורסל הראשונים בישראל. הוא נחנך ביום העצמאות החמישי למדינת ישראל, בשנת 1953, במשחק מול הפועל תל אביב, בו ניצחה הפועל חולון בתוצאה 41:38. האולם נבנה תחילה כמגרש כדורסל פתוח שהכיל תחילה כ-1,500 מקומות ולראשונה בישראל עם תאורה למשחקי לילה במגרש אך בשנת 1985 התווספו גג וקירות מפח שהפכו אותו ממגרש פתוח לאולם. הגג לא היה אטום במידה נאותה ופעמים רבות דלפו מים אל המגרש בימי החורף, מה שגרם לביטול ולדחייה של משחקים. בשנים הראשונות לקיומו אירח האולם משחקים במסגרות אירופיות של קבוצות ישראליות, ביניהן הפועל תל אביב, ומשחקי גמר של גביע המדינה.
בתחילת עונת 2007/2008 האולם לא אושר למשחק בליגת העל בכדורסל בשל התנאים הירודים (מיעוט תאי שירותים, אולם שאינו ממוזג) אך לאחר מאבק של ההנהלה והאוהדים הוא אושר לבסוף, לאחר שעבר שיפוץ קל. לעומת זאת הוא לא עומד בתנאים לאירוח ביורוקאפ (מכיוון שלא היה ממוזג), אף על פי שאירח משחקים אירופאיים בסוף שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים.
בנובמבר 2009 התקבלה החלטה ממנהלת הליגה כי אם שירותי האולם והמעברים בין היציעים לא ישופצו עד ינואר 2010 הקבוצה תצטרך למצוא מגרש חלופי שבו תשחק את משחקי הבית שלה. בנוסף, אם לא יותקן באולם מזגן עד סוף קיץ 2010, הקבוצה לא תוכל לשחק באולם בעונת 2010/2011. בסופו של דבר, ערכה חולון את משחקיה הביתיים באולם בית מכבי בראשון לציון עד לסיום הטיפול בליקויים.
בקיץ 2012 החל להיבנות בעיר היכל הספורט חולון, אולם חדש שמכיל 5,500 מקומות ישיבה ונחנך בשנת 2015. הוא החליף את אולם הפחים כאולמה הביתי של הפועל חולון מעונת 2015/2016. על פי התוכניות העירוניות אולם הפחים מיועד להריסה עתידית כחלק מפיתוח עירוני מחודש לשטח בו הוא שוכן ב"מתחם הפועל", עם פארק אקולוגי, קאנטרי קלאב, בתי ספר, מגרשי ספורט, חניון ועוד.
ונריוס המתבודד
ונריוס הקדוש (איטלקית: San Venerio; נולד בשנת 560 לערך - מת ב-630) הוא קדוש נוצרי בכנסייה הקתולית. מאז 1961 הוא נחשב לקדוש המגן של שומרי המגדלורים, של העיר לה ספציה ושל מפרץ לה ספציה.
לא קיימות עדויות מוצקות על חייו. על פי ההגיוגרפיה, הוא נולד באי פלמריה והיה נזיר מתבודד במנזר באי טינו שבים הליגורי. לאחר מכן שירת כאב מנזר עד למותו בשנת 630. לאחר מותו הוקם במקום מקדש קטן, ובמאה ה-11 הקימו בנדיקטינים מנזר לזכרו. שרידי המנזר נמצאים בצפון טינו.
ונריוס היה הקדוש המגן של לוני, אך במאה ה-9 הותקפה העיר וחרבה מתקיפות נורמניות וסרצניות. המושב של בישוף לוני הועבר לסרצנה ושרידיו של הקדוש הועברו לסן פרוספרו ברג'ו אמיליה והוא היה פטרון העיר לתקופת מה. מאוחר יותר הועברו לאי טינו.
סנטרל פארק וסט
סנטרל פארק וסט (באנגלית: Central Park West) או בקיצור: CPW היא שדרה בציר צפון - דרום ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק.
השדרה מהווה את גבולו המערבי של סנטרל פארק ואת גבולה המזרחי של שכונת האפר וסט סייד (הצד המערבי העליון של האי). אורכה של השדרה 51 גושי דירות. השדירה מתחילה בכיכר קולומבוס (במפגש רחוב 59 עם השדרה השמינית) ומהווה את המשיכה צפונה של השדרה השמינית, ומגיעה עד כיכר פרדריק דאגלס (במפגש רחוב 110 עם שדרת פרדריק דאגלס המהווה למעשה את המשך השדרה השמינית ואף מכונה כך).
לאורך השדרה, מצויים רחובות החוצים את סנטרל פארק. במפגש השדרה עם רחובות אלה מצויים שערי הפארק: שער הסוחרים (Merchants Gate) במפגש השדרה עם רחוב 59, שער הנשים (Womens Gate) במפגש עם רחוב 72, ושער הזרים (Strangers Gate) במפגש עם רחוב 106.
בניגוד לשדרה השמינית, שהיא חד סיטרית לכיוון צפון, שדרת סנטרל פארק וסט היא דו סיטרית.
אתרים בשדרה.
השדרה מהווה אתר מגורים יוקרתי. לאורך השדרה מצויים מספר בנייני דירות קואפרטיביים (שיתופיים) יוקרתיים: הסאן רמו, האל דורדו, המג'סטיק, הדקוטה והברספורד. מבנים אלה נבנו בשנות ה-30 במיקומם של מלונות שנבנו במאה ה-19 ונשאו את אותם שמות. המבנים מהווים אתר שימור היסטורי לאומי בארצות הברית. בבניין הדקוטה שלצד השדרה התגוררו ג'ון לנון ויוקו אונו (שעדיין מתגוררת בה), ובשדרה נרצח ג'ון לנון בצאתו מביתו בשנת 1980. כמו כן, הזמר בונו סולן להקת U2 מתגורר בבנין סאן רמו.
לצד השדרה נמצאים האגודה ההיסטורית של ניו יורק והמוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע.
השדרה בתרבות.
מבנה מספר 55 בשדרה הוא המבנה ששימש רקע לסרט "מכסחי השדים", כאתר הבית המכושף, ולמולו, בצידה השני של השדרה, בסמוך לרחוב 67, נמצאת המסעדה טוורן און דה גרין אשר אף היא הופיעה בסרט. כמו כן השדרה נתנה את שמה לאופרת סבון שנקראה באותו שם.
בשנת 1899 נפגע ונהרג הנרי בליס מפגיעת מכונית חשמלית במפגש השדרה עם רחוב 74. אירוע זה נחשב לתאונת הדרכים הראשונה בה נהרג אדם בארצות הברית (ובחצי הכדור המערבי בכלל).
סנטרל פארק מערב
מערב סנטרל פארק
מערכת השמש התיכונה
מערכת השמש הפנימית
מערכת השמש החיצונית
כביש 458
כביש 578
כביש 508
קרטינג
פאניקה אודות מכנסיים
"פאניקה אודות מכנסיים" הוא שמו של ציור מאת האמן הישראלי יגאל תומרקין.
היסטוריה.