עונת 1994/95 נפתחה עם זכייה בסופר קאפ הספרדי לאחר שברצלונה גברה על ריאל סרגוסה. פרר לא שיחק במשחק הראשון, בו ניצחה ברצלונה 2-0, אך כן במשחק השני בו הפסידה ברצלונה 5-4 וזכתה בתואר בתוצאה המצטברת 6-5. ב-2 בנובמבר 1994 הבקיע את שערו הראשון בליגת האלופות, במשחק בו הביסה ברצלונה את מנצ'סטר יונייטד 4-0 בקאמפ נואו. ברצלונה הגיעה בעונה זו לרבע גמר ליגת האלופות, אז הודחה על ידי פריז סן-ז'רמן, ולמקום הרביעי בלבד בליגה הספרדית. פרר שיחק בסך הכול 38 פעמים בכל המסגרות. בעונת 1995/96 הגיעה ברצלונה לחצי גמר גביע אופ"א, שם הדיחה אותה באיירן מינכן ולמקום השלישי בליגה. קרויף עזב את תפקיד מאמן הקבוצה זמן קצר לפני סוף העונה. בגמר גביע המלך ב-10 באפריל 1996 מול אתלטיקו מדריד פתח פרר על הספסל, אך נכנס כמחליף כבר בדקה ה-18 במקומו של אלברט סלאדס. ברצלונה הפסידה 1-0 משער בדקה ה-118, במהלך ההארכה, וסיימה את העונה למעשה ללא אף תואר.
בעונת 1996/97 היה בובי רובסון האנגלי מאמנה של ברצלונה. העונה החלה עם זכייה בסופר קאפ הספרדי הודות לניצחון על אתלטיקו מדריד. פרר לא שיחק באותה עונה באופן עקבי בהרכב הקבוצה, אך עדיין הספיק לערוך 29 הופעות. פרר היה שותף לזכייתה של ברצלונה בגביע מחזיקות הגביע ובגביע המלך, כשבשני משחקי הגמר, נגד פריז סן-ז'רמן וריאל בטיס הוא פתח בהרכב. ברצלונה סיימה במקום השני בליגה ורובסון הוחלף על ידי לואי ואן חאל ההולנדי. בתחילת עונת 1997/98 הפסידה ברצלונה את הסופר קאפ הספרדי לריאל מדריד בתוצאה מצטברת 5-3, כשפרר נכנס כמחליף במשחק הראשון ופותח במשחק השני בו הפסידה ברצלונה 4-0. עם ואן חאל שב פרר להיות המגן הימני הקבוע, והוא סייע לקבוצה לזכות בשלושה תארים: סופר קאפ האירופי, הודות לניצחון 2-0 על בורוסיה דורטמונד ב-8 בינואר 1998, ובדאבל - זכייה הן באליפות הליגה והן בגביע המקומי. במשחק גמר הגביע מול ריאל מיורקה פתח פרר בהרכב אך הוחלף בדקה ה-49, ובלעדיו הצליחה הקבוצה לחזור מפיגור 1-0 לתיקו 1-1 ולנצח בדו-קרב בעיטות עונשין.
צ'לסי.
ביוני 1998 עזב פרר את ברצלונה ועבר לצ'לסי האנגלית, תמורתו שילמה הקבוצה 2.2 מיליון פאונד. תחילת דרכו של פרר במועדון החדש הייתה מוצלחת שכן ב-28 באוגוסט 1998 ניצחה קבוצתו, עם פרר בהרכבה, 1-0 את ריאל מדריד וזכתה בסופר קאפ האירופי. פרר היה המגן הימני הקבוע של צ'לסי, אותה אימן ג'אנלוקה ויאלי, והוא עזר לקבוצה להגיע למקום ה-3 בפרמייר ליג ולהעפיל לראשונה בתולדות המועדון לליגת האלופות. בעונת 1999/2000 המשיך פרר לשחק באופן עקבי, והוא לקח חלק בזכייתה של צ'לסי בגביע ה-FA, אם כי הוא לא השתתף במשחק הגמר בשל פציעה. בליגת האלופות, הבקיע פרר את שערו היחיד במדי צ'לסי, בניצחון 2-0 על הרטה ברלין ב-4 בנובמבר 1999. צ'לסי הגיעה באותה עונה לרבע גמר הטורניר, שם פגשה את קבוצתו לשעבר של פרר, ברצלונה. לאחר שהמשחק הראשון בסטאמפורד ברידג' הסתיים בניצחון 3-1 לצ'לסי, ניצחה ברצלונה בגומלין 3-1 בתום 90 דקות ו-5-1 בתום הארכה, ובכך הדיחה את צ'לסי.
בעונת 2000/01 הצטמצם חלקו של פרר במועדון הן בשל מספר פציעות והן בשל רוטציות שערכו המאמנים ויאלי ומחליפו קלאודיו רניירי. פרר השתתף ב-14 משחקי ליגה בלבד באותה עונה, בה סיימה צ'לסי במקום ה-6 בליגה. בשתי העונות הבאות שיחק רק ב-7 משחקי ליגה, שכן מריו מלכיוט הועדף על פניו באופן מובהק, ובסיום חוזהו בקיץ 2003 פרש פרר ממשחק, בגיל 33.
קריירת נבחרות.
פרר החל את דרכו במדים הלאומיים בנבחרות הנוער והנערים של ספרד. הוא שיחק במדי נבחרת ספרד עד גיל 20 באליפות העולם ב-1989, שם הודחה הנבחרת כבר בשלב הבתים. בהמשך שיחק בשני משחקי מוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21 עם נבחרת ספרד הצעירה, בהם ניצחה ספרד את ו ב-19 באוקטובר 1990 ו-19 בפברואר 1991 בהתאמה.
ב-4 בספטמבר 1991 ערך פרר את הופעת הבכורה במדי נבחרת ספרד הבוגרת, במשחק ידידות עם . נבחרת ספרד לא הצליחה להעפיל ליורו 1992, ובמהלך קיץ 1992 ייצג פרר את מדינתו באולימפיאדת ברצלונה. פרר שיחק בשלושת משחקי שלב הבתים, ממנו העפילה נבחרת ספרד לגמר מהמקום הראשון. ברבע הגמר מול הושעה בשל צבירת כרטיסים צהובים, והוא שב להרכב בחצי הגמר ובגמר, בהם ניצחו פרר ונבחרתו ולכן זכו במדליית זהב.
בהמשך, הפך פרר לשחקן קבוע בנבחרת ספרד הבוגרת והוא סייע לה להעפיל למונדיאל 1994. הוא שיחק ברוב משחקי הנבחרת במוקדמות ובטורניר הגמר, כולל ברבע הגמר בו הודחה ספרד על ידי לאחר הפסד 2-1. לאחר מכן, עזר פרר לנבחרת ספרד להעפיל ליורו 1996, אך הוא לא נכלל בסגל הסופי בשל פציעה. במוקדמות מונדיאל 1998 השתתף פרר בחלק מהמשחקים והוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר הגמר, שם השתתף רק במשחק השלישי והאחרון בשלב הבתים, מול , שניצחה את ספרד 3-2 ובכך גרמה להדחתה של ספרד כבר בשלב זה.
פרר ערך את משחקו האחרון במדי נבחרת ספרד במשחק ידידות מול ב-17 בנובמבר 1999. הוא לא השתתף במוקדמות יורו 2000 וכן לא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר עצמו בשל פציעה. בסך הכול הופיע פרר 36 פעמים במדי נבחרת ספרד לאורך 8 שנים.
קריירה כמאמן.
לאחר פרישתו עבר פרר מספר שנים כפרשן בטלוויזיה הספרדית. בסוף אוקטובר 2010 התמנה לתפקיד מאמנה של ויטסה ארנהיים מהליגה ההולנדית. בעונתו הראשונה במועדון הדריך את הקבוצה למקום ה-15, בשוויון נקודות עם אקסלסיור שבמקום ה-16 אך עם הפרש שערים עדיף, מה שמנע מוויטסה להגיע לפלייאוף ירידה לליגה השנייה. בתום העונה הוחלף פרר על ידי ג'ון ואן דן ברום.
ב-17 בפברואר 2014 מינתה קורדובה את פרר להיות מאמנה, כשהיא נמצאת במקום ה-13 בליגה השנייה בספרד. פרר הצליח להוביל את קורדובה למקום ה-7, ממנו הגיעה לפלייאוף העפלה לליגה הראשונה. קורדובה הצליחה לגבור על מורסיה ועל לאס פלמאס ובכך עלתה לליגה הראשונה בפעם הראשונה מזה 42 שנים. אולם, תחילת העונה הבאה הייתה קשה עבור קורדובה, שהצליחה לזכות ב-4 נקודות בלבד מ-8 המחזורים הראשונים בעונה, ולכן פוטר פרר מתפקידו ב-20 באוקטובר 2014.
ב-21 ביוני 2015 התמנה פרר לתפקיד מאמנה של מיורקה מהליגה השנייה בספרד. ב-30 בנובמבר 2015 סיים את תפקידו לאחר יכולה לא טובה של הקבוצה.
הבחירות לנשיאות ארה&quot;ב 2016
הבחירות לנשיאות ארה&quot;ב 2012
יהודה בר יקר
יהודה בר יקר היה רב מתקופת הראשונים, ורבו של הרמב"ן. מחבר פירוש על התפילה והברכות. ישנה מחלוקת בין החוקרים אם עסק גם בקבלה.
קורות חייו.
רבי יהודה ככל הנראה נולד וחי בפרובאנס בין צרפת לספרד, תקופה מחייו היה בברצלונה, והיה בעל הלכה דיין ופוסק, רמב"ן העיד שהיה תלמידו של הריצב"א מדמפיר, בר יקר היה רבו של רמב"ן וממנו קיבל הרמב"ן את תורתם של בעלי התוספות. תלמידיו ובית המדרש הספרדי מביאים בשמו מסורות ופירושים רבים בעיקר בענייני תלמוד. שלם יהלום הוכיח שבכל מקום שרמב"ן אומר "שמעתי" או "מפי רבי" כוונתו לבר יקר.
הרשב"ש כינהו:
בעקבת דבריו יש שהבינו שחוץ מחיבורו לירושלמי חיבר פירוש לבבלי, פירוש זה אינו קיים היום.
כמקובל.
גרשם שלום סבר שהיה מקובל, ולטענתו הוא ממקורותיה הראשוניים של תורת הקבלה, ואף סבר שהיה תלמידו של רבי יצחק סגי נהור וכך סבר משה אידל, חביבה פדיה חלקה על הנחה זו וסבר שהמרחק בין בר יקר לסגי נהור גדול.
עודד ישראלי פרסם מחקר מקיף בו טען שעל אף שבר יקר עסק רבות בתורת הספירות לא היה מקובל, עיסוקו בתורת הספירות דומה יותר לתורת הגלגולים האריסטוטלית מאשר לתורת הספירות הקבלית, עוד טען שאף שלא היה מקובל העביר מסורות קבליות אשר הכשירו את הקרקע לפרסום תורת הקבלה.
חיבוריו.
כמו כן חיבר פירוש לתלמוד ירושלמי אשר לא הגיע לידינו.
כריש לימוני
כריש לימוני (שם מדעי: "Negaprion brevirostris") הוא מין של כריש בינוני ממשפחת הכרישיים, החי בימים טרופיים וסובטרופים שונים וגם בחופים ובשוניות אלמוגים שונות.
מאפיינים.
הכריש הלימוני פעיל בלילות אז הוא יוצא לצוד דגים, דיונונים ויצורי ים שונים ואף דגי סחוס, אך אינו נוטה לתקוף אנשים. הוא קרובו לסוג של כריש לימוני חרמשי שהיה בעבר תת-מין שלו ומצוי לחופי אפריקה ואסיה.
אורכו של הכריש עד 2.4-3.1 מטר ומשקלו עד 90 ק"ג. עם זאת נמצאו כרישים באורך 3.43 מטר ובמשקל של 183 ק"ג.
כריש זה נפוץ בעיקר באזור האוקיינוס האטלנטי שבין חופי ניו ג'רזי לחופי ברזיל ובים הקריבי. הם נמצאים גם בחופי מערב אפריקה ובאוקיינוס השקט שליד קליפורניה. כמו מספר מיני כרישים הנקבה משריצה צאצאים חיים שגדלים בשוניות אלמוגים ובמנגרובים לאורך החוף.
הכריש ניצוד לשם שימוש בסנפיריו וכן למאכל והציד מצמצם את אוכלוסייתו.
אהרן יוסף ירמנס
אהרן יוסף ירמנס (יערמאנס; 1859– 28 בדצמבר 1924) היה רופא היישוב היהודי בחברון בשלהי המאה ה-19, איש ציבור בירושלים המתחדשת, ומראשוני הרופאים בבית החולים שערי צדק בירושלים.
ביוגרפיה.
נולד בווילנה שבליטא, בשנת 1859 למשה דוד, סוחר אריגים ששהה רוב ימות השנה בהודו ובמרחקי אסיה, ממנו התייתם בגיל 5, ולחיה רויזה לבית הלפרין.
למד בחדר, ולאחר מכן במכינת בית המדרש לרבנים בווילנה. היה מבאי ביתו של הבנקאי יוסף ויטקינד, אשר בתו חנה נתארסה לו.
שירת שנה בצבא הרוסי, שם נחשד במגע עם קבוצת מהפכנים ובהחזקת ספרות אסורה, אך זוכה מאשמה.
למד רפואה באוניברסיטאות ברלין והאלה, ועל הרצאת הגמר לקבלת התואר דוקטור היה עליו להגן נגד פרופסור מרטין לוי ואמן השחמט עמנואל לסקר. כשחזר לווילנה, אחרי שהוסמך לרופא בשנת 1886, נישא לארוסתו, והחליט לעלות עמה לארץ ישראל, חרף התנגדותו של אביה.