אבן הפינה הונחה בי' בסיוון תשמ"ד, בניית המבנה ארכה כ-16 שנה וחנוכת הבית נערכה בי"ג בניסן תש"ס.
המבנה תוכנן על ידי האדריכל אהרן אסטרייכער, חסיד בעלז. ביציקת הבטון ובשילוב האבנים מבית המדרש הישן השתתף האדמו"ר מבעלז, רבי ישכר דב רוקח, שהיה מעורב גם בתכנון ובעיצוב בית המדרש.
גובהו של המבנה יותר מ-20 מטר. תשומת לב רבה הופנתה לתחום האקוסטיקה, כך שניתן יהיה לשמוע את שליח הציבור ואת קריאת התורה בכל היציעים.
בית המדרש מבוסס על תרומות חסידים. בכל יום בשנה ישנו "פרנס היום" המממן את אחזקתו.
בית המדרש הגדול שבקומות העליונות משמש לתפילה בשבתות ובחגים. בשאר ימות השבוע מתקיימות התפילות בכעשרה בתי כנסיות בקומות התחתונות של המבנה. בנוסף ישנם במבנה אולם לעריכת הטישים, ספרייה תורנית גדולה, אולם חתונות לאנשי החסידות בתשלום מוזל, מקוה טהרה גדול וחדרי לימוד. נמצאים בו גם משרדי החסידות וחדר האדמו"ר, מאפיית מצות, לשכת מורי צדק, מוקד הצלה ומערכת הכשרות של החסידות, בד"ץ "מחזיקי הדת". את בית המדרש סובבת חצר היכולה להכיל אלפי אנשים ובה נערכים שמחות ואירועים מיוחדים בחסידות. בחצר גם מוצבת באר מים עבור מנהג התשליך.
בבית המדרש לומדים ומתפללים אף מי שאינם חסידי בעלז, ובהם חרדים ליטאים. תקנות המקום קובעות כי אין להסתובב בו ללא מלבוש עליון.
היכל התפילה.
היכל עזרת הגברים מונה כ-2,000 מקומות ישיבה. מאירות אותו 9 נברשות שמשקלן 750 ק"ג. בשורות הראשונות יושבים התורמים והרבנים הבולטים. הכיסא של האדמו"ר הקודם רבי אהרן רוקח, מוצב כמוצג מוזיאוני בצד שמאל של ארון הקודש. בבית המדרש מספר גלריות המשמשות למקום ישיבה לאברכים, לבחורים, לילדים ולנשים.
ארון הקודש המפואר שוקל כ-23 טון, גובהו 12 מטר ורוחבו כ-8 מטר. הוא עשוי מעץ שהובא מברזיל. כ-70 ספרי תורה מונחים בארון בשכיבה ולא בעמידה כמקובל, וזאת על פי שיטת רבנו תם. על פי המסורת החסידית האדמו"ר הראשון של החסידות, רבי שלום רוקח, היה "ניצוץ נשמת רבנו תם", ומאז נהגו כך בבתי הכנסת של אדמו"רי בעלז (אך לא בשאר בתי הכנסיות והמדרשות של החסידות).
בחזית ארון הקודש ישנן שתי מנורות בנות ארבעה קנים. בחסידות נהוג להדליק ביום חול שני נרות לפני התיבה, בשבת ארבעה נרות וביום טוב שמונה נרות. לפני ארון הקודש ניצב שלט מוזהב הנושא את הכיתוב "שויתי ה' לנגדי תמיד". השלט רומז להתבטאות האדמו"ר רבי ישכר דוב רוקח מבעלזא, שהוא מקווה שבירושלים יהיה לו 'שויתי' של זהב.
מולן רוז' (1952)
אדי פנק אדאמי
כלותאר הראשון
כלותאר הראשון (בערך 497 - 29 בנובמבר 561) היה אחד מארבעת בניו של כלוביס הראשון, ושימש כמלך הפרנקים מ-558 עד מותו.
חייו.
כלותאר נולד בסואסון (כיום במחוז אן בחבל פיקרדיה בצרפת). עם מות אביו (27 בנובמבר 511) קיבל את חלקו בממלכת הפרנקים והקים את ממלכת נויסטריה. כלותאר הפך את סואסון לבירתו, ומלבד הערים לאן, נויון, קמברה ומאסטריכט שנפלו בחלקו, הוא שלט גם בחלק התחתון של עמק הנהר מז, אך ברוב שאפתנותו, לא הסתפק בחלקו זה.
אחרי שאחיו כלודומר נהרג בקרב וזרונטיה נגד ממלכת בורגונדיה (21 ביוני 524), אחיו כילדברט הראשון, מלך פריז הזמין אותו לפריז כדי להגיע להסכם על חלוקת נחלותיו של כלודומר. כלותאר וכילדברט רצחו שנים מילדיו של כלודומר, השלישי קיצץ את שערו הארוך שהיה סמל להיותו בן מלוכה, נמלט והצטרף למנזר. כלותאר נשא לאישה את גונדיוק (אלמנתו של כלודומר) וקיבל לידיו את הערים טור ופואטייה, בעוד שכילדברט הראשון קיבל את הערים שארטר ואורליאן.
ב-531 כלותאר לחם בשבט הגרמאני של התורינגים, ובשנה שלאחריה נשא לאישה את ראדגונד (רדגונדיס), אחייניתו של ברתאכאר (יש גרסה לפיה הייתה אשתו של ברתאכאר), מלך תורינגיה שהובס על ידו. אך מנישואים אלה, כמו מנישואיו הראשונים, לא היו לו כל ילדים. אחרי כן נישא לאינגונד שילדה שתי בנות וחמישה בנים, ובהם שלושה מלכים: כריברט הראשון, מלך פריז, זיגיברט הראשון, מלך אוסטרזיה, וגונתרם, מלך בורגונדיה.
על פי גרגוריוס מטור אינגונד ביקשה מכלותאר הראשון, מלך סואסון, למצוא בעל ראוי ממוצא רם ונישא בעבור אחותה ארגונד. המלך לא מצא בעבור ארגונד בעל ראוי יותר מאשר הוא עצמו, והחליט לשאת לאישה את גיסתו ארגונד, שילדה לו את כילפריך הראשון מלך נויסטריה. מצב זה, שנמשך שנים מספר, גרם למלכה אינגונד מחלת נפש, והיא מתה ב- 546. אשתו האחרונה הייתה קוסינה, שילדה לו את בנו כארם.
הוא השתתף בפשיטות על ממלכת בורגונדיה, ואחרי חורבנה של ממלכה זו ב-534, קיבל לידיו את גרנובל ואת הערים הסמוכות לה. כאשר האוסטרוגותים מסרו את פרובאנס לפרנקים, הוא קיבל לידיו את הערים אוראנז', קארפנטייה וגאפ. ב-542 לחם בויזיגותים בספרד בעזרת אחיו כילדברט הראשון מלך פריז.
אחרי מות כילדברט הראשון (13 בדצמבר 558), כלותאר הפך למלך הפרנקים בשם כלותאר הראשון. הוא שלט גם בחלק גדול של גרמניה, ערך פשיטות על הסקסונים ואילץ אותם לשלם לו מס עובד של 500 פרות לשנה. בסוף תקופת שלטונו היה נתון בצרות. בנו כארם מרד בו מספר פעמים, והוא רדף אותו עד ברטאן שבה בנו המורד מצא מקלט. הוא כלא את בנו, את אשתו ואת ילדיו בבית כפרי והעלה את הבית באש.
על פי גרגוריוס מטור כלותאר הראשון היה מלא חרטה על מעשה זה, ועלה לקברו של סן מרטן בטור כדי לבקש מחילה. הוא מת קצת אחרי כן בארמונו שבעיר קומפיין.
גבול ישראל-ירדן
משמעת עצמית
משמעת היא פעולה, צורת התנהגות, או סדרת כללים אותם מקיימים קבוצת אנשים ,לעיתים בניגוד לנטייתם הטבעית, למטרה מסוימת.
משמעת עצמית היא משמעת שבה אדם כופה אותה על עצמו ואחראי על קיומה.
האדם דורש מעצמו ערכים/כללים/חוקים, ומוודא קיומם, בשונה ממקרים בהם זה נעשה על ידי גורם אחר.
משמעת עצמית - הסבר וחשיבות.
כללי המשמעת אותם נדרש האדם לקיים נקבעים על ידיו, על ידי אדם אחר, או על ידי החברה.
האדם נדרש לאכוף את המשמעת על עצמו, ולבצע בקרה עצמית לצורך ווידוא עמידה בכללים שהוגדרו לו או שהגדיר לעצמו.
כאשר אדם אחראי לאכיפת משמעתו, ייתכן ויוותר לעצמו ביתר קלות בקיום במשמעת, ומנגד ייתכן ויקשה עורף עם עצמו, ויקפיד על קיום כל הכללים החלים עליו.
כלל, משמעת עצמית מסייעת להשיג מטרות לטווח יחסית ארוך.
משמעת עצמית גבוהה ונמוכה ומשמעותם.
משמעת עצמית גבוהה ומשמעת עצמית נמוכה יכולים להביא אדם להצלחה או לכישלון בעמידה הכללים שהוגדרו (ובהשגת מטרה), בהתאמה.
במצב בו אוכף האדם את קיום הכללים על עצמו, ניתן לבחון את המשמעת העצמית.
אם אינו חרג מהכללים, משמע שלא ויתר לעצמו על קיומם למרות המאמץ הכרוך בכך, שכן לא בוצע עליו בקרה על ידי אדם אחר ויכול היה להפסיק לקיימם. זהו מצב טוב של משמעת עצמית גבוהה, ללא ויתור עצמי למרות הקשיים בביצוע.
אולם, אם אדם הרפה ידיו וחדל את קיום הכללים, משמע ויתר לעצמו. זהו מצב שלילי של משמעת עצמית נמוכה, המלווה באי ציות לכללים, אי עמידה ביעדים, שלרוב מובילים לאי השגת המטרה.
אדם בעל משמעת עצמית גבוהה פועל לפי הכללים ועומד ביעדים. בכך הוא מקיים בהצלחה מטרות שהוצבו לו ושהציב לעצמו.
לעומת אדם בעל משמעת עצמית נמוכה, אשר אינו עומד ביעדים ולא דובק בכללים המוגדרים..
דוגמה של משמעת עצמית באה לידי ביטוי.
בכל יעד שאדם מציב לעצמו, או שהאחר מציב לו, והראשון האחראי על אכיפת המשמעת, באה לידי ביטוי המשמעת העצמית.
דוביק טל
דוביק טל (נולד ב-10 במאי 1953) הוא איש צבא בדימוס, כיהן כמפקד חטיבה 7 וכקצין שריון ראשי בצה"ל, השתחרר בדרגת תא"ל. מאז 2007 מכהן כמנכ"ל תעשיות מלח לישראל.
שירות צבאי.
טל (במקור רוזנטל), נולד וגדל בפרדס חנה, התגייס לקורס טיס אך נשר ממנו לאחר מספר חודשים ועבר לשרת בחיל השריון. לחם כתותחן טנק במלחמת יום הכיפורים ועם סיומה עבר קורס מפקדי טנקים מזורז וקורס קציני שריון מקוצר. ב-1976 מונה למפקד פלוגה בגדוד 532 בחטיבה 460 בהמשך שירת כסגן מפקד הגדוד וקצין מבצעים של אוגדה 162. בשנים 1979–1980 למד במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה וסיים תואר ראשון בהיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב. באוגוסט 1981 מונה למפקד גדוד 77 בחטיבה 7, הגדוד בפיקודו עבר ערב מלחמת לבנון לאחריות חטיבה 769 בפיקוד שאול מופז, ומנה שתי פלוגות מבצעיות, פלוגת צמ"פ (מסלול), פלוגת חרמ"ש ושתי מחלקות הנדסה. עם פרוץ הקרבות פעל בגזרה המערבית של הבקאע, כבש בין היתר את הכפרים עישייה, ריחן, ערמתא ועין א-טינה. בהמשך הלחימה הועבר הגדוד לכוח דן ורדי ולכוח יוסי פלד שפעל באזור אגם קרעון ובקרב משע'רה.. לאחר מכן שירת טל כסגן מפקד חטיבה 7, ולאחר שלא אושר לו לצאת ללימודי תואר שני, בחר להשתחרר מצה"ל וללמוד תואר שני בלימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב.
ב-1987 חזר לשירות הקבע ומונה למפקד חטיבת מרכבות האש, חטיבת שריון במילואים, בנובמבר 1988 מונה למפקד חטיבה 7. החטיבה בפיקודו התפצלה בין משימות שונות, גדוד אחד נותר בכוננות ברמת הגולן, אחר פוזר לאורך גזרת דרום לבנון בין המוצבים השונים, והגדוד השלישי עסק במשימות ביטחון שוטף ביהודה ושומרון. ביולי 1990 סיים את תפקידו ומונה לסגן מפקד אוגדה, בשנים 1991 עד 1994 פיקד על עוצבת המפץ. לאחר השתלמות בארצות הברית מונה ב-1995 לקצין שריון ראשי והשתחרר ב-1997.
לאחר שיחרורו מצה"ל כיהן כמנכ"ל חברת ממסר, חברת בת של המשביר המרכזי, יבואנית רכבי איווקו וג'ון דיר. בנובמבר 2001 מונה לסמנכ"ל בקבוצת קרסו והיה ממונה על השירות בתחום הרכב ("אפטר סייל"). במאי 2006 מונה למנכ"ל חברת המלח לישראל ובאוגוסט 2007 למנכ"ל תעשיות מלח לישראל.