שמה של ניו-אורלינס מתקשר עם מוזיקת הג'אז. מאז היווסדה של העיר הייתה העיר מרכז מוזיקלי. בשל מפגש התרבויות - תרבות אירופאית, אמריקה הלטינית, אפריקה והאיים הקריביים הפכה העיר מקום ליצירת מוזיקה חדשה ומקורית. הבלוז, שמקורו במוזיקה האפרו אמריקאית, התפתח בין היתר בניו אורלינס. בשנים מאוחרות יותר, התפתח לראשונה סגנון הג'אז, שבהמשך יושפע רבות מהבלוז שקדם לו. כמו כן תרמה העיר רבות להתפתחות מוזיקת הרוק. ביום ובלילה נשפכים צלילי ג'אז של עשרות להקות ותזמורות מתוך בתי הקפה והאולמות הקטנים והעתיקים אל סמטאות הרובע הצרפתי של העיר.
במהלך השנים נוצרה בעיר מוזיקה ייחודית ללוויות הכוללות תזמורת כלי נשיפה מתכתיים, המכונות "לוויות ג'ז".
ספורט.
העיר מהווה מרכז למספר קבוצות ספורט מקצועניות:
כלכלה.
ניו אורלינס היא מרכז תעשייתי ומסחרי, ועיר נמל מרכזית בארצות הברית. נמל ניו אורלינס הוא אחד הנמלים העיקריים בארצות הברית בפרט ובעולם כולו. צבא ארצות הברית בנה את תעלת מוצא נהר המיסיסיפי למפרץ בשנות ה-50 של המאה ה-20 על מנת להקל על עומס התנועה הרב של ספינות המשא במורד נהר המיסיסיפי, בו עוברות כ-50,000 רפסודות ואוניות משא מדי שנה. דרך הנמל עוברים כ-145 מיליון טונות מטען מדי שנה, והוא הנמל הרביעי בגודלו בעולם מבחינה זו. כ-5,000 ספינות מ-60 מדינות עוגנות בנמל מדי שנה.
עיקר מוצרי הייצוא הם חיטה ודגנים מאזור המערב התיכון של ארצות הברית, מוצרי היבוא כוללים בעיקר נפט, כימיקלים, קקאו וקפה. ניו אורלינס היא מרכז של תעשיית הנפט של ארצות הברית, וקידוחי נפט רבים נמצאים על רפסודות במפרץ מקסיקו בקרבת העיר. בעיר עצמה מצויים משרדי חברות הנפט הגדולות. לנאס"א יש מתקנים רבים בקרבת העיר, וכן ללוקהיד מרטין מפעל גדול בפרוורי העיר, המייצר את הדלק של מעבורות החלל.
ניו אורלינס היא אחת הערים המתוירות ביותר בארצות הברית, ועיקר כלכלת העיר מתבססת על התיירות. הקרנבל נערך בעיר מדי שנה - המרדי גרא מביא לעיר מבקרים מכל העולם.
שלטון מקומי.
מועצת העיר ניו אורלינס, בראשה עומד ראש העיר לה טויה קנטרל מורכבת משבעה חברים (נוסף על ראש העיר): חמישה חברי מועצה הנבחרים אחד מכל רובע בעיר, ושני חברי מועצה הנבחרים בהצבעה של כלל תושבי העיר.
השכלה.
מערכת בתי הספר של העיר כוללות כ-100 בתי ספר ציבוריים בעיר עצמה, וכמאה בתי ספר נוספים בפרווריה. בעיר נמצאות מספר אוניברסיטאות ובהן אוניברסיטת טוליין, אוניברסיטת לויולה ניו אורלינס, אוניברסיטת דילרד, אוניברסיטת סאות'רן ניו אורלינס, אוניברסיטת זאבייאר לואיזיאנה, אוניברסיטת ניו אורלינס, בית הספר לרפואה של מדינת לואיזיאנה ומכללת הרזינג. מכללות נוספות, פחות ידועות, המצויות בעיר הן המכללה הקהילתית דלגאדו, המכון הקולינרי של ניו אורלינס והסמינר הבפטיסטי התאולוגי של ניו אורלינס.
תחבורה.
שדה התעופה של ניו אורלינס הוא שדה התעופה הבינלאומי לואי ארמסטרונג, הממוקם מערבית לעיר. ב-2016 היו בו 127,753 המראות ונחיתות ועברו בו 11,139,421 נוסעים. שדה תעופה נוסף הנמצא בעיר הוא שדה התעופה לייקפרונט המשמש טיסות מקומיות.
לתחנת הרכבת של העיר מגיעות רכבות מניו יורק ומשיקגו וכן עוברות דרך העיר רכבות בדרכן מג'קסונוויל, פלורידה ללוס אנג'לס, קליפורניה. כמו כן העיר משמשת מרכז לרכבות משא.
מערכת האוטובוסים של העיר מנוהלת על ידי מערכת התחבורה האזורית של ניו אורלינס (New Orleans Regional Transit Authority ("RTA")) המפעילה קווי אוטובוסים רבים המחברים את העיר אל פרווריה, וכן את מערכות החשמליות של העיר. מערכת חשמלית זו מוזכרת במחזה הידוע של טנסי ויליאמס - "חשמלית ושמה תשוקה", הקרויה על שם החשמלית של רחוב דזייר (רחוב תשוקה). חשמלית זו הפכה בתחילת המאה ה-20 לקו אוטובוס, אך בשנת 1948 הוחזרה החשמלית לפעולתה.
ערים תאומות.
לניו אורלינס אחת עשרה ערים תאומות:
קרלוס הראשון
הוליווד (קליפורניה)
באקטהד
באקטהד (Buckethead, בתרגום מאנגלית: "ראש דלי"; נולד בשם בריאן פאטריק קרול (Brian Patrick Carroll) ב-13 במאי 1969) הוא מוזיקאי אמריקני שמנגן בעיקר על גיטרה חשמלית. הוא החל לפעול בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 ובמהלך הקריירה שלו שיתף פעולה עם מספר נכבד של מוזיקאים בסגנונות כגון מטאל מתקדם, ת'ראש מטאל, פאנק (Funk), ג'אז, מוזיקה אלקטרונית ועוד. במסגרת 22 שנות פעילותו, הספיק באקטהד להקליט 27 אלבומי סולו וניגן בכ-50 אלבומים נוספים.
באקטהד ידוע בהופעתו הבלתי-שגרתית: הוא תמיד מופיע בפומבי כשעל פניו מסכה לבנה ועל ראשו דלי של רשת מסעדות המזון המהיר KFC (קנטקי פרייד צ'יקן), לפעמים הוא משתמש בדלי לבן פשוט. בהופעותיו הוא מבצע תרגילי נונצ'קו וגם את ריקודי ה"רובוט" והברייקדאנס שלו ולפעמים גם מחליף צעצועים עם הקהל.
קריירה.
תחילת דרכו.
באקטהד החל לנגן כשהיה בן 12 אך אמר שהוא לא עסק בנגינה ברצינות עד שנה לאחר מכן, כשעבר עם משפחתו לקלרמונט, קליפורניה. נגינתו החלה להשתפר כשלקח שיעורים ממורים שונים כמו פֶבר בראון, ג'וני פורצ'ן ומקס מקגוויר. מאוחר יותר, הוא הודרך על ידי פול גילברט והתחיל להקליט קלטות דמו הן של נגינתו והן של סגנון הכתיבה שלו.
1988-1994: קריירת סולו מוקדמת ו"Praxis".
בשנת 1988, השתתף באקטהד בתחרות של המגזין "Guitar Player" עם שיר שזכה במקום השני.
באותה השנה, נודע לעורך המגזין, ג'אס אוברכט, על באקטהד, כאשר באקטהד והוריו השאירו קלטת דמו שיועדה לו, בדלפק הקבלה של המגזין. משהתרשם אוברכט, הוא מיהר להציע לבאקטהד שיעבדו יחדיו כדי שיוכל לממש את מלוא הכישרון שלו. במהרה הם נהיו חברים ובשנת 1991, עבר באקטהד להתגורר במרתפו של אוברכט.
באקטהד הוציא עם להקתו Deli Creeps קלטת דמו ראשונה, בה הוכלל גם השיר הזוכה במקום השני, בנוסף לשיר אחר.
לאחר שבאקטהד הוציא שתי קלטות דמו הנקראות "Giant Robot" ו-"Bucketheadland Blueprints", הוא הוציא את אלבומו הראשון "Bucketheadland" בחברת התקליטים היפנית של ג'ון זורן, בשנת 1992. על אף שהאלבום היה זמין רק בתור ייבוא יקר, הוא זכה לביקורות טובות ולתשומת לב. בערך באותו הזמן, הכיר באקטהד את ביל לאזוול. באקטהד הוצג (בתור מבצע, מפיק ומלחין) לביל לאזוול על ידי המתופף בריאן מנטייה, אשר נתן לאזוול קלטת וידאו בה באקטהד נראה מנגן בחדרו. במהרה הפך באקטהד לגיטריסט המרכזי השני שלו, מלבד ניקי סקופליטיס.
בשנת 1992, באקטהד, יחד עם ביל לאזוול, ברני וורל, בוטסי קולינס ובריאן מנטייה, הקים את הסופרגרופ Praxis. אלבומם הראשון, "Transmutation", שוחרר כבר באותה השנה וקיבל ביקורות טובות. הפרויקט היה רעיונו של לאזוול, בו השתתף סרג' טנקיאן כמו רבים אחרים. באקטהד השתתף בכל אלבומי הלהקה מלבד האלבום הראשון "1984" והאלבום "Mold".
בשנת 1994, הוציא באקטהד את האלבום "Dreamatorium", תחת השם Death Cube K, אנגרמה של המילה "Buckethead".
בנוסף בשנת 1994, הוציא באקטהד את אלבום הסטודיו השני שלו, "Giant Robot", אשר מציג הופעות אורח רבות על ידי אמנים כגון איגי פופ וביל מוסלי. שם האלבום הגיע מהסדרה היפנית "Johnny Sokko and his Flying Robot", אותה באקטהד אהב.
בנוסף, הוא הוציא עוד שני אלבומים עם "Praxis", אלבומי הסטודיו השני והשלישי שלהם: "Sacrifist" ו- "Metatron".
על פי האוטוביוגרפיה של אנתוני קידיס, "Scar Tissue", באקטהד נבחן לתפקיד הגיטריסט של הלהקה רד הוט צ'ילי פפרז (בלי לשמוע שיר אחד שלהם), זמן קצר לאחר שג'ון פרושיאנטה עזב אותה לראשונה ב-1992. בסיסט הלהקה פלי, ציטט:
1995-1998: שיתוף פעולה, פסקולי סרטים ו-"Praxis".
בשנת 1995, באקטהד לא הוציא אף אלבום סולו אך שיתף פעולה עם מספר אמנים כמו יונאס הלבורג ומייקל שריב. בנוסף הוא תרם להקלטת מספר פסקולי סרטים כגון "Johnny Mnemonic" ומורטל קומבט.
שנה לאחר מכן, בשנת 1996, הוציא באקטהד את אלבום הסטודיו השלישי שלו הנקרא "The Day of The Robot", בעזרת המפיק האנגלי DJ Ninj ובעזרת לאזוול. בנוסף הוא הוציא אלבום עם בריאן מנטייה והקלידן פיט סקטורו, בחברת תקליטים יפנית קטנה בשם "NTT Records". האלבום נקרא "Giant Robot" (להבדיל מאלבום הסטודיו משנת 1994 הנושא את אותו השם).
שני האלבומים שוכפלו לכדי כמות מצומצמת של עותקים וכיום הם בידי אספנים. כמו כן, שוחררה קלטת דמו נוספת על ידי ה-"Deli Creeps".
בשנת 1997, באקטהד המשיך לתרום לעשיית פסקולי הסרטים לסרטים "Beverly Hills Ninja" ומורטל קומבט 2.
בשנה זו הוציא תחת השם הבדוי Death Cube K אלבום נוסף בשם "Disembodied".
בשנת 1998, באקטהד הוציא את אלבום הסטודיו הרביעי שלו, "Colma", אשר הוקדש לאימו אשר הייתה חולה בסרטן המעי הגס באותו הזמן.
אלבום נוסף ששוחרר באותה השנה - אלבום אוספים של Praxis הנקרא "Collection."
1999-2004: פרויקטים חדשים, Guns N' Roses והכרה ציבורית.
בשנת 1999, באקטהד שיתף פעולה עם לס קלייפול באלבום הסטודיו החמישי שלו, "Monsters and Robots" - כרגע האלבום הכי נמכר בכל תקופה הקריירה שלו. באלבום הזה נכלל השיר "הבלדה אודות באקטהד", אשר היה השיר הראשון לו הוכן וידאו קליפ.
בנוסף בשנה זו, החל באקטהד שלושה פרויקטים חדשים: הראשון נקרא Cornbugs עם השחקן ביל מוסלי, המתופף פינצ'פייס ומאוחר יותר גם הקלידן טרוויס דיקרסון. השני היה "Cobra Strike" עם אלבום בשם "The 13th Scroll", בו מופיעים פינצ'פייס, בריאן מנטייה, DJ Disk וביל לאזוול.
הפרויקט השלישי היה עם השחקן ויגו מורטנסן אותו הכיר בשנת 1996. ביחד הם הוציאו שלושה אלבומים שנחשבים לנדירים, כך שאלבום אוספים שהם הוציאו בשנת 2004 פיצה על כך.