עבד אל-האדי קיים קשרים עם האמיר עבדאללה הראשון, מלך ירדן ופרסם בזכות פטרונו החדש מאמר בעיתון הדמשקאי "אלף בא", בעבורו קיבל ממנו תמיכה חודשית. מעשיו אלה העמיקו את הקרע בינו לבין מנהיגי המרד בדמשק. בשלב זה החליטו הנשאשיבים לנסות להעבירו לצדם, ובתחילת מרץ 1938 נפגש עבד אל-האדי בביירות עם פח'רי נשאשיבי, שהציע לו להצטרף אל שורות האופוזיציה. עבד אל-האדי היה מוכן לכך, בתנאי שיקבל ממשלת המנדט חנינה והיתר לחזור לארץ ישראל. אלא שנשאשיבי לא יכול היה להבטיח זאת והשיחה הסתיימה ללא תוצאות. בעקבות זאת, קיבל עבד אל-האדי את הצעתו של עזת דרוזה לשוב לצדם של המורדים תמורת סכום חד-פעמי של 150 לירות ארץ ישראליות ושכר על סך 15 לירות לחודש. אולם הסכם זה לא התממש, משום שמיד אחר כך דרש עבד אל-האדי להכפיל את השכר החודשי. בשלב זה החל הקונסול הבריטי בדמשק להעניק לעבד אל-האדי תשלומים חודשיים, שהיו כלל הנראה גבוהים וסדירים יותר ממה שיכלו נשאשיבי ודרוזה להציע לו, והוא החל לפרסם כרוזים שגינו את הטרור בארץ ישראל. בעקבות זאת, הידרדרו יחסיו עם המורדים עוד יותר והוועדה המרכזית של המרד הפסיקה את שכרו החודשי. בתגובה לכך, איים עבד אל-האדי ב-29 ביוני 1938 לרצוח את דרוזה, אם לא יחודש שכרו החודשי. דרישתו לא נענתה ובעקבות זאת, החל בעידודו של הקונסול הבריטי לארגן חבורה אנטי-חוסיינית מבין הגולים הפלסטינים בדמשק, במטרה לשוב בראשה לארץ ישראל ולהילחם במורדים. הוא שלח לארץ את אחד מאנשיו, כדי להכשיר את הקרקע וליצור קשרים עם אנשים מקומיים. מהר מאוד נודע על כך למנהיגי המורדים בדמשק והם הזהירו את אנשיהם בארץ, אולם הם לא הצליחו למנוע את צאתו של השליח. עבד אל-האדי יצא להר הדרוזים, לקח עמו מספר דרוזים שהקונסול הבריטי גייס לחבורתו וב-21 בספטמבר יצא לארץ ישראל.
מפקד "חבורות השלום" 1938–1939.
ב-27 בספטמבר 1938 הגיע עבד אל-האדי לארץ ישראל, ובעראבה הבטיחו לו רוב תושבי הכפר את תמיכתם. יחד עם אנשיו, החל לתקוף כפרים שסייעו למורדים וגם את המורדים עצמם. אלה ניסו לכבוש את עראבה, אך נכשלו. עם התגברות כוחו של עבד אל-האדי, נסוגו החבורות שבפיקודם של עבד א-רחים חאג' מוחמד ועארף עבד א-ראזק דרומה לאזור שכם–טולכרם. הצלחתו זו באה במקביל להצלחות הצבא הבריטי, מה שהביא לעריקות מחבורות המורדים ולהעזה מצד משפחות מסוימות לצאת נגדם בגלוי. פריד ארשייד, מהמשפחה הכפרית הגדולה בנפת ג'נין, ארגן "חבורת שלום" שלחמה במורדים בשיטותיהם שלהם, ויחד עם אנשיו של עבד אל-האדי התקיף אותם ואת הכפרים שסייעו להם. כוח משולב זה הצליח לגמרי לסלק את המורדים מצפון השומרון.
באוקטובר-נובמבר 1938 החלה התארגנות "כנופיות השלום" שעסקו בביעור כנופיות הטרור הערביות באמצעות טרור נגדי, ועבד אל-האדי היה ממארגניהן העיקריים. העסקן הפוליטי שארגן אותן, תוך שיתוף עם הצבא הבריטי, היה פח'רי נשאשיבי, מי שהיה בעצמו המסית הראשי ביפו באפריל 1936, ואילו המבצע הראשי היה עבד אל-האדי, המפקד הצבאי שלהן.
אל עבד אל-האדי הצטרפו כפרים נוספים ומשפחות נוספות וגם מפקדי חבורות שהסתכסכו עם עמיתיהם, וכוחן של "חבורות השלום" גדל. עם זאת, על אף מלחמתו במורדים, פרסם עבד אל-האדי הצהרה בדבר דבקותו במטרות הלאומיות הבסיסיות של הפלסטינים. מאז הופעת "חבורות השלום", הפכה משפחת עבד אל-האדי מטרה להתקפות המורדים. המשפחה סייעה לשני מנהיגי הכוחות האנטי-חוסיינים בשכם להקים "חבורות שלום" חדשות, שהצליחו לבלום את התקפות המורדים על כפרים ותושבים שסירבו לתמוך בהם, בין היתר באמצעות חטיפת אנשים התומכים במורדים.
ראשי ממשלת המנדט היו נייטרליים והסתייגו מאנשי האופוזיציה. בפברואר 1939 הביע הנציב העליון הרולד מקמייקל בפני שר המושבות את הסתייגותו מפעילותם של עבד אל-האדי ומשפחת ארשייד. הממשלה האזרחית לא סייעה ל"חבורות השלום" וכך גם הבולשת של המשטרה, אך בניגוד אליהם, הצבא כן שיתף עמן פעולה.
באוגוסט 1939 מעמדו של עבד אל-האדי בשומרון היה איתן, לאחר שיחד עם הצבא הבריטי הושכן שקט באזור. באותו חודש אף התארח בעראבה לארוחה חגיגית אבא חושי, שהיה ידוע היטב בציבור הערבי בשל פעילותו בארגון "ברית פועלי ארץ ישראל". בסתיו אותה שנה הלך המרד ודעך ובסוף השנה הארץ שקטה. לאחר שחוסל המרד, לא נמשכו היחסים הטובים בין "חבורות השלום" והשלטונות, משום שהממשלה לא רצתה בהמשך קיומו של כוח מזוין שאינו נתון למרותה ועלול להקשות על מאמצי ההתפייסות עם החוסיינים. בהדרגה היא הצליחה לפזר את החבורות ולתפוס חלק מהנשק שלהן.
רציחתו.
רציחות הנקמה נמשכו גם לאחר תום המרד, למשך מספר שנים. בין הנרצחים היו גם שני מארגני "כנופיות השלום", פח'רי נשאשיבי בבגדאד ופח'רי עבד אל-האדי בכפר שלו, עראבה. הוא נרצח באפריל 1943 על ידי ח'ליל חלמי עבד אל-האדי, מבני הפלג השכמי של משפחתו. בנו של פח'רי עבד אל-האדי, שַּּוקי, נקם מאוחר יותר את דמו.
טרישקי
עדן דרסו
שלומית עדן דרסו (נולדה ב-21 בפברואר 1998; ידועה לעיתים כעדן די) היא ראפרית, זמרת ופזמונאית ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה וגדלה בשכונת קריית משה שברחובות. הוריה עלו לישראל במבצע שלמה יחד עם חמשת אחיה הגדולים. בצבא שירתה כסמב"צית בעיר הבה"דים.
קריירה.
דרסו החלה את דרכה ב-2017 כאשר הוציאה את השיר "הכל נפלא". בהמשך השנה הוציאה יחד עם די ג'יי מש וכהן@מושון את השיר "יהיה מה שיהיה" מתוך אלבומו של די ג'יי מש "מחט על תקליט".
במאי 2018 התארחה בשירו של עידו מימון "שבילים חדשים" מתוך אלבומו השני, "זכרונות מהעתיד". באוגוסט 2018 הוציאה יחד עם די ג'יי מש אלבום משותף בשם "כתר שקוף", הכולל הופעות אורח של מיכאל סוויסה ואורי שוחט; מתוך האלבום יצא הסינגל "אוטובוסים". ב-2019 יצרו דרסו ודי ג'יי מש רמיקס לשיר זה יחד עם הצמד יאנג בויז. בספטמבר 2018 הוציאה יחד עם כהן@מושון את השיר "ביג באנג". בנובמבר 2018 השתתפה בשיר "פרפר" של עטר מיינר לצד דור3, אשר לקח חלק באלבום "עטר מיינר".
כמו כן, בשנת 2018 השתתפה בסדרת הדוקו מוזיקלית "ביטים" של HOT.
בספטמבר 2019 התארחה בשירו של ישי סוויסה, "מה זה בכלל משנה" לצד מיכאל סוויסה, טל טירנגל ורביד פלוטניק. חודש לאחר מכן הוציאה את השיר "Eden D".
ב-14 בפברואר 2020 הוציאה את הסינגל "הכל חוץ מהלב" בהפקתו של הפנר. במאי 2020, שיתפה פעולה עם מיכאל סוויסה בשיר "ידיים ריקות", במסגרת האלבום "חבילה עוברת". באותו החודש, ביצעה את השיר "Tinanay" באנגלית, במסגרת הפרויקט של המוזיקאים אורי קפלן ותמיר מוסקט "Digital Monx". ב-7 ביולי יצא האלבום "חרבות בפיתה" של הראפר פלד, בו התארחה בשיר "אלפים". ב-28 באוגוסט הוציאה דרסו את הסינגל "תמיד".
במרץ 2021 כתבה יחד עם קרן פלס את השיר "בום" במסגרת פרויקט משותף של גלגלצ ויוטיוב לקידום נשים במוזיקה הישראלית. ב-30 באפריל התארחה בשיר "קחי אותי לסיני" של הראפר שקל. ב-19 באוגוסט של אותה השנה הוציאה את הסינגל "כל סוף יום" בשיתוף עם כהן ולאבה דום.
בפברואר 2021, השתתפה דרסו בפרסומת לביסלי לצידו של הזמר איתי לוי.
מה לך ילדה
מה לך ילדה הוא פזמון שכתב והלחין משה נגר וידוע בביצועו של זוהר ארגוב.
רקע.
את השיר כתב משה נגר לבתו, בעקבות גירושיו.
נגר עצמו הקליט את השיר, וגרסתו הוצגה ברשימת המועמדים למצעדי הפזמונים השבועיים של גלי צה"ל ושל רשת ג' באפריל–מאי 1978, מבלי שהצליחה להיכנס למצעדים עצמם. ב־1979 הקליט את השיר יחזקאל מטרי עבור האלבום "אהבת תימן". השיר בביצועו של מטרי לא זכה לפרסום רב. השיר הוצע לשימי תבורי אשר סרב, והפנה את נגר אל זוהר ארגוב. ארגוב הקליט את השיר בעיבוד של יגאל חרד עבור אלבום הבכורה שלו "אלינור", שכלל כולו גרסאות כיסוי.
השיר משמש כשיר עידוד אצל אוהדי מכבי תל אביב.
פארק התקשורת ישרס
דני פרי
דניאל ג'ון וילארד "דני" פֶרי (באנגלית: Daniel John Willard "Danny" Ferry; נולד ב-17 באוקטובר 1966) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1990–2003. ממוצעיו הכוללים לאורך קריירת המשחק ב-NBA הם 7.0 נקודות, 2.8 ריבאונדים, ו-1.3 אסיסטים למשחק. לאחר פרישתו ממשחק שימש כג'נרל מנג'ר של קליבלנד קאבלירס (2005–2010), אטלנטה הוקס (2012–2014) וניו אורלינס פליקנס (2019).
בנו של בוב פרי, אשר שיחק ב-NBA בין השנים 1959–1969, והיה הג'נרל מנג'ר של וושינגטון בולטס בין השנים 1973–1990.
קריירת תיכונים ומכללות.
פרי נולד וגדל בעיר הייטסוויל שבמרילנד, ובנערותו שיחק בקבוצת הכדורסל של תיכון "DeMatha Catholic" שבעיר תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל מורגן ווטן. בעונתו האחרונה בקבוצה זכה בפרס שחקן העונה של ליגת התיכונים האמריקאית כולה, ונבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.