פורד מתגוררת בפאלו אלטו. מאז 2002 היא נשואה לראסל פורד, מהנדס מכונות, ולהם שני בנים. היא דודתה של השחקנית והזמרת ברידג'יט מנדלר.
באפריל 2017 השתתפה פורד במצעד למען המדע בסן פרנסיסקו, אשר נערך כדי למחות על קיצוצים בתקציבים למחקר. כן השתתפה במצעד הנשים המקומי.
תלות שיתופית
המושג תלות שיתופית (באנגלית: Codependency) מתאר דפוס תמיכה לקוי במערכות יחסים, המאפשר התמכרות, בעיות נפשיות, חוסר בגרות וחוסר אחריות. תלות שיתופית נוצרת מתוך הסתמכות-יתר על אנשים אחרים על מנת לזכות באישורם ולרכוש תחושת זהות.
המושג התפתח לראשונה מתוך התייחסות למערך היחסים המתקיים במשפחות בהם אחד מבני המשפחה אלכוהוליסט. בהמשך התרחב המושג, וכעת הוא כולל מערכות יחסים עם בן זוג נרקיסיסט, או מכור לסמים, הימורים או סקס.
אחת הסכנות של הפרעת קשב במבוגרים היא התפתחות של תלות שיתופית בין אנשים עם הפרעת קשב המאופיינת בקשיי התארגנות, לבין בני זוג שתלטניים ללא הפרעת קשב עם יכולת התארגנות גבוהה.
היסטוריה.
מבחינה היסטורית, המושג תלות שיתופית נולד בארגון "אלכוהוליסטים אנונימיים", כחלק מההבנה כי הבעיה מתקיימת לא רק אצל המכור, אלא גם בקרב בני משפחה וחברים, אשר עלולים לחבל בתהליך ההחלמה באמצעות סיוע-יתר. בהמשך, הורחב המושג, והוא מתאר כל דרך בה אדם אחד מקובע על ידי אדם אחר לשם אשרור עצמי. המושג משיק למושג הפסיכואנליטי "אישיות תלותית" (המסתמכת על אישיות חזקה).
מאפיינים עיקריים.
לתלות שיתופית מספר מאפיינים עיקריים. אלו כוללים:
פילוסטרטוס
פלאביוס פילוסטרטוס (ביוונית: Φλάβιος Φιλόστρατος; 172/170 – 250/247 לספירה לערך), המכונה "האתונאי", היה סופיסט יווני בתקופת האימפריה הרומית.
שמו וזהותו.
אי בהירות מסוימת סובבת את שמו. בחיבורו של פילוסטרטוס, "חיי הסופיסטים", ואצל יואנס צצס, ניתן לו השם הפרטי "פלאביוס". אולם אונאפיוס וסינסיוס מכנים אותו "מלמנוס", פוטיוס מכנה אותו "מצור", ומכתביו מתייחסים אליו כ"אתונאי". אביו היה סופיסט בעל חשיבות משנית ובעל אותו שם.
פילוסטרטוס נולד ככל הנראה סביב שנת 172. סביר שנולד בלמנוס, למד ולימד באתונה, ואז השתקע ברומא (שם נקרא כנראה "אתונאי") כחבר בחוג המלומדים שבו הקיפה עצמה הקיסרית יוליה דומנה, אשת הקיסר ספטימיוס סוורוס. על פי הסודא, הוא חי בתקופת שלטונו של הקיסר פיליפוס הערבי (244–249). הוא מת ככל הנראה בצור (לבנון) סביב שנת 250.
חיבורים המיוחסים לפילוסטרטוס.
היסטוריונים מסכימים על כך שפילוסטרטוס כתב לפחות חמישה חיבורים:
המרד הגדול של היהודים בחיבור "חיי אפולוניוס".
פילוסטרטוס מתייחס ליהודים בחיבור "חיי אפולוניוס איש טיאנה".
פילוסטרטוס שם בפיו של הפילוסוף אופראטס הסטואי , יריבו של אפולוניוס ואחת הדמויות הפחות מקסימות של החיבור, את הדברים הבאים בתוך נאומו בפני אספסיאנוס: "היהודים נמצאים כבר מזמן במרד, לא רק נגד הרומאים אלא נגד האנושות; וגזע שעשה את חייו נפרדים ובלתי ניתנים לפשרה, שאינו יכול לחלוק עם שאר האנושות בעינוגי השולחן ולא יכול להצטרף לנסכיהם או תפילותיהם או קורבנותיהם, נפרד מאתנו בתהום גדולה יותר מאשר מזו אשר מפרידה בינינו לבין סוסה או באקטרה או האינדים הרחוקים יותר".
פילוסטרטוס מספר על כך שבזמן ניהולו את המצור על ירושלים, שקל אספסיאנוס את הרעיון להפוך עצמו לקיסר והורה לזמן את אפולוניוס כדי לשאול בעצתו. אולם אפולוניוס סירב להיכנס ליהודה – "ארץ שתושביה טמאים הן בשל מה שעשו והן בשל מה שסבלו ממנו". קטע זה מאת פילוסטרטוס מבטא את התיעוב הפיתגוראי כלפי שפיכות דמים.
הוא מספר כי "לאחר שטיטוס כבש את ירושלים, כאשר הארץ כולה הייתה מלאה גופות, העמים השכנים הציעו לו כתר", אולם טיטוס דחה את ההצעה לקבל כבוד לעצמו וטען כי הוא "רק השאיל את זרועותיו לאל, שכך הגשים את זעמו". בתגובה לכך, שלח אליו אפולוניוס איגרת הערכה וטיטוס השיב לו: "אף על פי שכבשתי את ירושלים, אתה כבשת אותי".
בעת ביקורו של טיטוס בעיר טרסוס, ביקשו התושבים שירעיף עליהם טובות וטיטוס הבטיח שיבקש זאת מאביו הקיסר. אז התערב אפולוניוס ושאל אותו שאלה היפותטית: "נניח שהייתי מרשיע כמה מהעומדים כאן... כי שלחו שליחים לירושלים לעורר מרד... מה יעלה בגורלם?". טיטוס השיב: "מוות מיידי". אפולוניוס שאל בתגובה לכך, אם "אין בכך בושה" שעונשם יהיה מיידי ואילו ההטבה עמם תתעכב, ובכך שהוא מוכן בעצמו לבצע את העונש ואילו לגבי ההטבה צריך להתייעץ עם אביו.
נבחרת ברזיל בכדוריד נשים
נבחרת ברזיל בכדוריד נשים היא הנבחרת לאומית של ברזיל. הנבחרת החלה להשתתף בתחרויות בינלאומיות משמעותיות בשנות ה-80 של המאה ה-20. הנבחרת השתתפה ב-12 אליפויות העולם בכדוריד וזכתה בשנת 2013. בכך היא הפכה להיות הנבחרת הראשונה מאמריקה שזכתה בתואר. הנבחרת זכתה 10 פעמים באליפות אמריקה בכדוריד. בהתאם לדירוג של האיגוד הכדוריד העולמי, נכון ליולי 2018 הנבחרת מדורגת במקום ה-16 עם 60 נקודות.
הישגי הנבחרת.
עד לשנות ה-80 של המאה ה-20 הנבחרת לא השתתפה בתחרויות בינלאומיות משמעותיות.
חוסה קלמנטה אורוסקו
חוסה קלמנטה אנחל אורוסקו פלורס (בספרדית: José Clemente Ángel Orozco Flores , 23 בנובמבר 1883 סאפוטלאן אל גראנדה, כיום סיודאד גוסמן, חליסקו - 7 בספטמבר 1949 מקסיקו סיטי) היה צייר וגרפיקאי מקסיקני שהתמחה בציורי קיר מונומנטליים בעלי מסר חברתי ולאומי, שהיו חלק מ"הרנסאנס המקסיקני של ציורי הקיר", יחד עם יצירות ברוח דומה של דייגו ריברה, דוד אלפארו סיקיירוס ואחרים. אורוסקו, ריברה וסיקיירוס מכונים לפעמים "שלושת הגדולים" (Los tres grandes) של הציור המקסיקני במאה ה-20. המשורר הצ'יליאני פבלו נרודה אמר:
אורוסקו נחשב למורכב שבציירי הקיר המקסיקנים: הוא עסק רבות בסבל האנושי ובתחושת הטרגדיה האוניברסלית. גישתו הייתה פחות ריאליסטית ופחות מרותקת על ידי מהפכת המכונות מזו של ריברה. להפך, אחד הנושאים שעניינו אותו היה מאבקן של האדם במכונות. הצייר חוסה גוודלופה פוסאדה, שאותו הכיר אורוסקו בילדותו, השפיע על דרכו האמנותית.
בהשפעת הסימבוליזם יצר אורוסקו גם ציורי ז'אנר וליתוגרפיות. בשנים 1922–1948 צייר האמן ציורי קיר בערים רבות במקסיקו (מקסיקו סיטי, אוריסאבה, גוודלחרה, חליסקו, חיקילפאן במיצ'ואקאן) ובארצות הברית (קלרמונט, קליפורניה, ניו יורק סיטי, הנובר, ניו המפשייר), במוזיאונים, באוניברסיטאות, בבתי ספר וכו'. רישומים וציורים שלו מוצגים במוזיאון האמנות של מחוז לוס אנג'לס, במוזיאון קאריו גיל, בארמון האמנויות היפות ובמוזיאון לאמנות מודרנית של מדינת מקסיקו במקסיקו סיטי, במוזיאון "הסטודיו אורוסקו" בגואדלחארה, ובמוזיאון לאמנות בנגויה שביפן. אורוסקו נודע גם כנציג של הריאליזם החברתי וכאמן מגויס פוליטית שהתכוון לקדם בעזרת אמנותו את מעמדם החברתי ורמת חייהם של האיכרים והפועלים.
הייתה לו גם הכשרה באגרונומיה, במתמטיקה ובשרטוט אדריכלי. הוא היה חבר מייסד של הקולגיום הלאומי של מקסיקו משנת 1943.
ביוגרפיה.
ילדות וצעירות.
חוסה קלמנטה אורוסקו נולד בשנת 1883 במחוז חליסקו, בדרום-מערב מקסיקו, בעיירה סאפוטלאן אל גראנדה (כיום סיודאד גוסמן) כבן לאיש העסקים אירנאו אורוסקו לרוסה דה פלורס אורוסקו, עקרת בית וזמרת חובבת.. הסופר חואן חוסה אראולה, יליד אותו יישוב, כתב:
חואן חוסה אראולה - ("על זיכרונות ושכחה")
בילדותו עברה משפחת אורוסקו לגור בגוודלחארה ואחר החל משנת 1890 למקסיקו סיטי, בה הוא למד בבית הספר היסודי. באותה תקופה התוודע אורוסקו לציורים בעלי מסר פוליטי וחברתי של חוסה גוודלופה פוסאדה, מאייר סאטירי ידוע, שקישטו את חלונות הראווה של החנויות בצד דרכו לבית הספר. באוטוביוגרפיה שלו סיפר אורוסקו:
אורוסקו טען שמפוסאדה קיבל השראה בשימושו בצבעים.
בגיל 15 נרשם אורוסקו תחילה לאקדמיית סן קרלוס לאמנות אולם עזה כדי לרצות את אביו שייעד לו לקריירה אחרת. נשלח ללמוד אגרונומיה באזור כפרי. אולם הוא לקה בקדחת שיגרונית וחזר הביתה עם סיבוכים בלב. נרשם אז ללימודי אדריכלות במכינה הלאומית.
בשנת 1903 התייתם אורוסקו מאביו שמת ממחלת הטיפוס הבהרות והתגייס לעזור בפרנסת אמו ושני אחיו באמצעות עבודות מזדמנות, בין היתר בשרטוט אדריכלי ובצביעת צילומי דיוקן של נפטרים. ב-1904 בעת חגיגות יום העצמאות של מקסיקו בזמן שהכין חומרים לזיקוקי דינור, נפגע מפיצוץ בכף ידו השמאלית ובעיניו. מכיוון שהיה יום חג פנה לאשפוז באיחור של כמה ימים. בינתיים הפצע הזדהם, התפשט נמק בכף ידו ונאלץ לעבור כריתה כירורגית.
מאוחר יותר בשנים 1914-1905 חזר ללימודי ערב לאמנות באקדמיה
אחד המורים השפיעו עליו היה הרארדו מוריו, שקרא לעצמו "דוקטור אטל". הוא היה אמן רדיקלי שקרא לאמנים לדחות את השליטה התרבותית האירופית ולטפח את בצביון המקסיקני ביצירותיהם. בהשפעת דוקטור אטל התחיל גם אורוסקו להתעניין יותר בנושאים מקסיקנים ולצייר תמונות מחיי היום יום.
פציעתו פטרה אותו מהגיוס בימי מלחמת האזרחים שפרצה בשנים 1911-1910.
אורוזקו עבד בתקופה זו, בין השאר, כקריקטוריסט פוליטי - במגזין "El Hijo de Ahuizote" והיה חבר בחוג האמנים שמסביב לעיתון "La Vanguardia" (האוונגרד), ביטאון התנועה הקונסטיטוסיונליסטית, שבעריכתו של דוקטור אטל..
האמן הנערץ עליו, פוסאדה ,עבד כצייר בשרות אחד הצבאות ה"חוקתיים" (Constitucionalista) בפיקודו של "המנהיג הגדול" ונוסטיאנו קאראנסה. אחרי פיצול הכוחות המהפכניים שבעקבות הדחת ויקטוריאנו הוארטה ב-1914, תמך אורוסקו בקאראנסה ובגנרל אלווארו אוברגון נגד המורדים של פנצ'ו וייה ואמיליאנו סאפאטה.
התחלת הקריירה האומנותית.