זבל, הנקרא גם דשן אורגני הוא חומר אורגני המשמש בחקלאות לטיוב הקרקע, להעשרתה בחומרי מזון, ובהעלאת כמות ואיכות היבול. משתמשים בעיקר בשלושה סוגי זבל אורגני:
גואנו.
גואנו — השם הקיבוצי שניתן לדשן שמקורו בלשלשת של עופות ימיים וגללים של עטלפים וכלבי ים.
הגואנו הוא הדשן הטבעי היעיל ביותר. הוא מכיל חנקן, זרחן ואשלגן, שלושת החומרים העיקריים שחסרונם מגביל את התפתחות הצמח. לכן קרקע ענייה בחומרים אורגניים הופכת פורייה יותר בתוספת הגואנו. אחוז החנקן שבו הוא פי שלושים ושלושה מאשר בזבל בהמות רגיל. החנקן מופיע בגואנו כאמוניה (&lt;chem&gt;NH_3&lt;/chem&gt;) וחומצת שתן (&lt;chem&gt;C_5H_4N_4O_3&lt;/chem&gt;), הזרחן כחומצה זרחתית (&lt;chem&gt;H_3PO_4&lt;/chem&gt;), האשלגן כאשלגן חנקתי (&lt;chem&gt;KNO_3&lt;/chem&gt;). הגואנו מכיל גם חומצה פחמתית (&lt;chem&gt;H_2CO_3&lt;/chem&gt;), וחומצה אוקסלית.
הומוס.
ההומוס הוא תוצר פירוק חומר אורגני המצוי בקרקע בתהליכים כימיים ועל ידי בעלי חיים (בעיקר תולעים ומיקרואורגניזמים).
גידול צמחים בלי דשן לתקופה ארוכה.
קיימת שיטה חקלאית המקטינה את הצורך בדישון הנקראת מחזור הזרעים.
בשיטה זו מחלקים את הצמחים שניזונים מפחות אשלגן ויותר זרחן לחלקה אחת, ואת אלה שניזונים מיותר אשלגן ופחות זרחן לחלקה אחרת.
בשנה השנייה ניתן להחליף בין החלקות, וכך יקבלו הצמחים מן הקרקע את כל כמות החומרים הדרושים להם מבלי שנוספו לקרקע דשנים.
גראץ
גראץ (בגרמנית: Graz, בסלובנית: Gradec) היא העיר השנייה בגודלה באוסטריה, בעלת אוכלוסייה של 291,890 איש, נכון לשנת 2010. היא בירת המדינה הפדרלית שטיריה (בגרמנית: שטַיֶירמַרְק). לעיר יש מסורת ארוכת ימים בתור "עיר של סטודנטים", כיוון שנמצאות בעיר לא פחות מ־4 אוניברסיטאות ושתי אוניברסיטאות למדעים בעלות למעלה מ־50,000 סטודנטים. העיר העתיקה ("הישנה") של גראץ היא אחת ממרכזי הערים העתיקות השמורים ביותר במרכז אירופה, והיא נכללת ברשימת אתרי מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו. ב־2003 הוכרזה גראץ כבירת התרבות של אירופה לאותה השנה. העיר נחשבת בפני עצמה כאחד ממחוזות שטיריה.
גאוגרפיה.
העיר ממוקמת על נהר מורה, בחלקה הדרום-מזרחי של אוסטריה. היא מרוחקת בערך שעתיים וחצי מרחק נסיעה ברכבת מן הבירה וינה. היא העיר הגדולה ביותר בשטיריה וגם בירתה. בסביבת העיר צומחים יערות עד. העיר עצמה מוקפת גבעות נמוכות, דבר שגורם לה לסבול מערפל גם בחודשים החמים.
היסטוריה.
גראץ הייתה במקור מקום מבצר של הצבא הרומי. מאוחר יותר נבנתה באזור טירה קטנה בידי הסלובנים, שבמהלך הזמן הפכה להיות מבצר כבד, שהגן על האזור בהצלחה רבה. 'גראדֶץ', שם העיר בסלובנית, משמעו "טירה קטנה". הסלובנים היו יושבי המקום בעת הקמת העיר ומקימיה. השם הגרמני 'Graz', גראץ, מתועד לראשונה בשנת 1128, באותה העת דוכסים שחיו תחת שלטון בית באבנברג הפכו את העיר למרכז מסחרי חשוב. מאוחר יותר השתלטו על העיר בני האבסבורג, וב־1281 ניתנה לעיר פריבילגיות מיוחדות מידי רודולף הראשון, מלך גרמניה.
במאה ה-14 הפכה גראץ לעיר משכנם של אצילי בית הבסבורג. הם שוכנו בטירת "שלוסבורג" (Schlossburg) וממקום זה שלטו על המחוזות שטיריה, קרינתיה, וחלקים מסלובניה ומאיטליה של היום - קרניולה, גוריציה וגראדיצה.
במאה ה-16, בוצעו תכנון העיר ועיצובה בעיקר בידיהם של אומנים ואדריכלים איטלקים בהשפעת הרנסאנס. אחד הבניינים המפורסמים שנבנו באותה תקופה הוא ה"לאנדהאוס" (Landhaus), שעוצב בידי האומן דומניקו דל'אליו, השליטים המקומיים השתמשו במבנה כמפקדה הממשלתית שלהם.
"קארל-פרנצנס אוניברסיטֵט" (Karl-Franzens Universität), הידועה בשם אוניברסיטת גראץ, היא האוניברסיטה העתיקה ביותר בעיר. היא נוסדה בשנת 1585 בידי הארכידוכס קארל השני. ברוב שנות קיומה נשלטה האוניברסיטה בידי הכנסייה הקתולית, והיא נסגרה בשנת 1782 בידי יוזף השני במטרה לנסות להשיג שליטה מדינית על מוסדות החינוך. יוזף השני הפך את המוסד למוסד אימונים לעובדי ציבור וצוותים רפואיים. ב־1827 היא חזרה להיות אוניברסיטה בידי הקיסר פרנץ הראשון, שהקנה לה את שמה הנוכחי, "קארל-פרנצנס אוניברסיטט", דהיינו "אוניברסיטת קארל-פרנץ". כיום לומדים באוניברסיטה למעלה מ־30,000 תלמידים.
ניקולה טסלה למד הנדסה-אלקטרונית במכון הפוליטכני בגראץ ב־1875. זוכה פרס נובל אוטו לואי לימד באוניברסיטת גראץ בין השנים 1909–1938. ארווין שרדינגר היה לזמן קצר ראש האוניברסיטה של גראץ בשנת 1936. באותו הזמן הוקם סמוך לעיר מחנה ריכוז, מחנה חלופי למחנה הריכוז מאוטהאוזן דבר שגרם לשרדינגר לברוח.
גראץ כאמור מצויה בתוך מדינת שטיריה, או בשמה בגרמנית "Steiermark". פירוש המילה העתיקה "Mark" בגרמנית הוא שטח אדמה גדול המשמש כגבול הגנתי, שבו האיכרים לומדים איך להתארגן ולהילחם במקרה של פלישה. באמצעות מיקומה האסטרטגי של העיר בראש השטח פתוח הפורה של "עמק המורה", גראץ הותקפה לעיתים קרובות בידי ההונגרים תחת פיקודו של מתיאש קורבינוס ב-1481, ובידי העות'מאנים ב־1529 ו־1532, כל ההתקפות הללו נכשלו בעקבות מיקומה של גראץ וביצורה היעיל. בגראץ שוכן מוזיאון "נשקיית המדינה" (Landeszeughaus), אשר מכיל את אוסף כלי-הנשק הגדול בעולם. האוסף נצבר מאז 1551, וכיום נמצאים בו למעלה מ-30,000 פריטים.
מאז תחילת המאה ה-15 הייתה גראץ משכנם של צעירי האצולה של בית האבסבורג, שהשתלטה על כס המלכות בשנת 1619, בידי פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שהעביר את תואר הבירה לווינה. ביצורים חדשים בוצעו על השלוסברג בסוף המאה ה־16, הקמת הביצורים הופסקה כאשר צבאו של נפוליאון פלש לגראץ וכבש אותה ב־1797. בזמן הפלישה, מפקד הביצורים הורה להגן על השלוסבורג עם אנשיו מול צבאו השלם של נפוליאון. כוחותיו של נפוליאון מנו 3,000 חיילים לעומת 900 בלבד שהגנו על השלוסברג. מפקד השלוסבורג הצליח להגן עליה מול 8 התקפות, אבל הוא נאלץ להיכנע מאחר שהגרנד ארמה של נפוליאון כבש את וינה ואילץ את הקיסר להורות לו להיכנע. מבצר גראץ נראה באותה ההתקפה כמבצר החזק והאיתן ביותר שנבנה אי פעם.
בעקבות תבוסת הכוחות האוסטרים לצבא נפוליאון בקרב וגראם ב־1809, הושמדו ביצורי גראץ באמצעות חומרי נפץ, כתנאי שנכפה על אוסטריה בהסכמי השלום בשנת 1815. מגדל הפעמונים ומגדל השעון האזרחי, משמשים לעיתים קרובות כסמלה של גראץ, אושרו לשרוד את גורל העיר (בניגוד לשלוסבורג) כיוון שתושבי גראץ שילמו כופר רב על מנת לשמר את המגדלים.
קרל השני, ארכידוכס אוסטריה גרם לשריפת 20,000 ספרים פרוטסטנטים בכיכר שכיום נמצא בה בית חולים, והצליח להחזיר את שטיריה לשליטת רומא. הארכידוכס פרנץ פרדיננד נולד בגראץ, במקום שבו נמצא היום מוזיאון העיר.
בתקופת השואה הציל תושב העיר יוזף שלייך, ככל הנראה, אלפי יהודים מידי הנאצים.
אתרים בעיר.
בשנים האחרונות נבנו מבנים ציבוריים ברחבי העיר. המפורסמים שבהם נקרא קונסטהאוס, שהוא בית האמנות המודרנית של העיר, ועוצב בידי האדריכלים פיטר קוק וקולין פורנייה, מבנה נוסף בעיר הוא מוזיאון שנבנה ממש על גדות נהר המורה. גם בתוך הנהר נבנה מבנה מיוחד בדמות המוראינזל, שפירוש שמו "אי המורה", ואשר הוא משטח צף עשוי מפלדה ובו קפיטריה, תיאטרון באוויר הפתוח ושטח למשחקים.
ישנם פסטיבלים רבים הנערכים בעיר בכל קיץ ובהם - ג'אז זומר, לה סטרדה וקלאסיקה בעיר. הפסטיבלים חופשיים לכל המעוניינים ולא נלקח על ההשתתפות בהם תשלום, חוץ ממספר אירועים מיוחדים בפסטיבל לה סטרדה.
ספורט.
העיר גראץ היא מקום מושבן של שתי קבוצות כדורגל מהגדולות בהיסטוריה של אוסטריה בעבר ובהווה ואלו הן שטורם גראץ וגראזר AK. הדרבי של העיר גראץ מושך תשומת לב רבה באוסטריה כמו הדרבי של וינה (בין אוסטריה וינה לראפיד וינה). נכון להיום, המאזן בין שתי הקבוצות האלו (נכון לאוגוסט, 2005 ורק לגבי הליגה האוסטרית הבכירה) עומד על 44 ניצחונות לגראזר ורק 39 ניצחונות לשטורם גראץ וכן עוד 40 תוצאות תיקו. הפרש השערים בין הקבוצות עומד על 161–166 לטובת גראזר.
ערים תאומות.
גראץ היא עיר תאומה של הערים:
אליין פרוג'קט
אליין פרוג'קט (אנגלית: Alien Project) הוא כינויו של יוצר הטראנס הישראלי ארי לינקר. סגנונו המוזיקלי של לינקר הוא טראנס פסיכדלי וטכנו.
קריירה.
לינקר החל את דרכו בשנת 1994, לאחר שהתוודע למוזיקת הטראנס בטיול בגואה שבהודו. הוא נחשב לאחד החלוצים בתחום זה בישראל, משום שהיה בין הראשונים שייבאו סגנון זה לארץ והיה בין הראשונים שהופיעו במסיבות טראנס.
בשנים 1996–1997 בערך יצר את הדיסק הראשון שלו "Cosmic Communications Compilation". במקביל עבד כדי ג'יי, והופיע בארץ ובעולם. ניסיונו כדי ג'יי תרם ליצירתו.
כאשר התגורר לינקר בתל אביב, התברר לו שהוא שכן של אבי ניסים וליאור פרלמוטר המרכיבים את הצמד Astral Projection, מראשוני הישראלים שעסקו במוזיקת טראנס. הוא התיידד עמם ועבד בסטודיו שלהם, ולמד מניסיונם כיצד ליצור מוזיקה באופן מקצועי יותר. כמחווה לצמד, ביצע לינקר רמיקס לאחד הטראקים של הצמד, "People Can Fly". הרמיקס יצא לאור יחד עם הטראק המקורי.
הוא החל לעבוד יחד עם ג'ון בליי שכינויו היה Trance Meister ובעברו היה מתופף ומתכנת בהרכב Juno Reactor.
בשנת 2001 הוציא לאור את האלבום הראשון שלו "Midnight Sun" תחת הלייבל פונוקול. מספר חודשים לאחר מכן הוציא את האלבום השני שלו "Dance or Die". האלבום המצליח ביותר מבחינה כלכלית של לינקר הוא "Aztechno Dream".