הלוע הפומי תחום בין החיך הרך לבין מכסה הגרון, אחורית לחלל הפה וקדמית לחוליות הצוואריות. למעשה, כאשר אנו נפתח את הפה ונסתכל פנימה אל מעבר לענבל (Uvula) ולמצר הפה והלוע (Oropharyngeal isthmus) אנו נסתכל אל הלוע הפומי ונוכל להבחין בקיר האחורי שלו. כאמור, המבנה שמפריד בין חלל הפה ללוע הפומי נקרא מצר הפה והלוע. מבנה זה תחום בצידו העליון על ידי החיך הרך ובצידו התחתון על ידי הלשון. גבולותיו הצדדיים נוצרים על ידי שני שרירים, אחד בכל צד, מצופים ברקמה רירית שיוצרים קשת בין הלשון לחיך. קשת זו נקראת קשת הלשון והחיך (Palatoglossal arch). למבנה זה משמעות גדולה בתהליך הלעיסה, הבליעה והנשימה בכך שכאשר אנו לועסים ונושמים תוך כדי מצר הפה והלוע נסגר כך שאנו מסוגלים לנשום וללעוס בלי להיחנק. מעט אחורית לקשת הלשון והלוע נמצאת קשת נוספת הנקראת קשת החיך והלוע (Palatopharygeal arch). קשת זו נוצרת, בדומה לקשת החך והלשון, על ידי זוג שרירים נוסף מצופה ברקמה רירית שנקראים שריר הלוע החכי (Palatopharyngeaus muscle). בין שתי הקשתות הללו נמצאים שקדי החיך (Palatine tonsils) המוכרים בשפה העממית כ"שקדים". מתחת למצר הפה והלוע הקיר הקדמי של הלוע הפומי הופך להיות השליש האחורי של הלשון. חלק זה של הלשון מיוחד בכך שהשכבה הרירית שלו מצופה בכמות גדולה רקמה לימפתית שיוצרת את שקדי הלשון (Lingual tonsil).
הלוע הגרוני (Laryngopharynx).
הלוע הגרוני מתחיל באזור מכסה הלוע (Epiglottis), מסתיים בוושט, עובר אחורית לתיבת הקול וקדמית לחוליות הצוואריות. בדומה ללוע הפומי, בלוע הגרוני עוברים אוויר ומזון כך שבעזרת שרשרת רפלקסים, הנקראת תהליך הבליעה, אנו יוצרים מעבר של מזון מחלל הפה דרך הלוע הפומי אל הלוע הגרוני ומשם לוושט.
עצבוב.
העצבוב ללוע מגיע ממקלעת עצבים הנקראת מקלעת הלוע (Pharyngeal plexus). מקלעת זו נמצאת על הדופן האחורי של הלוע באזור סוגר הלוע האמצעי. מקורות מקלעת הלוע מגיעים ממספר מקומות:
בנוסף לעצבוב ממקלעת הלוע, אזורים מסוימים בלוע מקבלים עצבוב גם מעצבים אחרים:
אספקת דם.
אספקת הדם ללוע מגיעה דרך עורק התרדמה החיצוני (External Carotid artery) חלקה ישירות וחלקה דרך פיצוליו:
הטבעת על שם ולדייר.
החגורה הלימפטית על שם ולדייר היא מונח אנטומי המתאר מספר רקמות לימפתיות המסודרות במעין מבנה טבעתי באזור בלוע האפי והלוע הגרוני. הטבעת היא למעשה מערך ההגנה הראשוני של הגוף כנגד מזיקים שנכנסים לגוף דרך חלל הפה או האף ומשם ללוע. הטבעת מורכבת ממספר שקדים:
בין השקדים מפוזרת רקמה לימפתית, המהווה חלק מהרקמה הרירית של הלוע, היוצרת חיבור בין השקדים (MALT- Mucosa Associated Lymphatic Tissue).
סמיאגול
סמיגאל
סמיגל
סמיגול
סמיאגל
הארץ התיכונה
הארץ התיכונה היא ארץ בדיונית המשמשת כרקע לעלילת ספרי הפנטזיה של ג'ון רונלד רעואל טולקין. ההיסטוריה, הגאוגרפיה, המיתולוגיה של הארץ התיכונה והיצורים המאכלסים אותה נפרשים במכלול ספרותי שנכתב על ידי טולקין ונקרא הלגנדריום.
בלריאנד.
בלריאנד היא ארץ ממערב להרים הכחולים (ארד לוין) שבה שכנו תחילה טלרי מהמסע למערב ונולדור שחזרו מוולינור. בזמנם גם שכנו שם אורקים (בעיקר בצפון, ליד אנגבנד) וגם בני אדם. לאחר הקרב האחרון במורגות' היא שקעה בים. והרי ארד לוין שבמזרחה הפכו לצפון מערב ארידור.
גאוגרפיה של בלריאנד.
בלריאנד הייתה ארץ שבגסות אפשר לחלקה כך: במרכזה יערות, בצפונה הרים וגם במזרחה, וממערב הייתה שפלה הצמודה לים.
ממלכות בבלריאנד.
בבלריאנד היו כארבע ממלכות עלפים: דוריאת', ביערות המרכז. גונדולין, בהרי הצפון. נרגותרונד, ששכנה מתחת לנהר. והפלס, שהייתה ממלכת קו החוף.
היו עוד שתי ממלכות גמדים, שתיהן בהרים הכחולים, גבילגתול וטומונזהר.
ועוד הייתה ממלכתו של מורגות', היא אנגבנד ששכנה בצפון, מתחת לתנגורודרים.
מקום גאומטרי
מקום גאומטרי (בלטינית: Locus; לוקוס) הוא אוסף של כל הנקודות המקיימות תנאי גאומטרי מסוים. בדרך כלל המקום הגאומטרי הוא עקומה או איחוד של כמה עקומות.
דופאמין
הייטק
אישתר
רדוקציו אד אבסורדום
חופה
חוּפָּה היא יריעה פרוסה על גבי ארבעה עמודים שתחתיה מקיימים את טקס הנישואין היהודי. לעיתים משמשת החופה גם בטקסי הכנסת ספר תורה.
אטימולוגיה.
שורש דומה מוכר מחיתית: 'חֻפָּרַ' ḫupaara - בהוראת כיסוי בד בעזרתו מדמים את האל. בלשון אוגריתית: עפרת - ġprt. אכדית: 'אֵפָּרְתֻ' - שימש ככסות אזור הרגליים. בלשון פרסית וערבית קובה کپه בהוראת חפץ בצורת כיפה או כובע.
משמעות הביטוי.
כבר במקרא החופה מופיעה בהקשר של חתן וכלה: "יצא חתן מחדרו וכלה מחופתה" (), "והוא כחתן יוצא מחופתו ישיש כגיבור לרוץ אורח" ().
מקורות חז"ל מתארים את הכנסת הכלה ל'חופה' כשלב השני והמסכם של טקס הנישואים ביהדות, הידוע כחופה וקידושין. לגבי מהות אותה "חופה" ישנן דעות שונות. ככל הנראה החופה הייתה הבית אותו ייעד החתן למגוריהם המשותפים של הזוג הנשוי לאחר שקושט לקראת טקס החופה. מתוך משלים במדרשים אנו לומדים מעט על מראה החופה בזמנם. היו מסיידים ומציירים אותה, והיו שמים בה מחצלות ווילונות. כיום נהוג אצל האשכנזים שהחתן והכלה מתייחדים בחדר ייחוד כדי לקיים "חופה" לפי חלק מהדעות. כן נהוג להקפיד שהחתן יכסה את הכלה בהינומה, שכן ישנם דעות שזוהי הכניסה לחופה.
בעקבות זאת, נוהגים לכנות גם את טקס הנישואין עצמו - חופה.
החופה.
עם השנים דבק המושג "חופה" ליריעה פרוסה על גבי ארבעה עמודים שתחתיה מקיימים את טקס חופה וקידושין. במהלך הדורות נהגו יהודים לקנות חופות יקרות. כך למשל נתרמה לבית הכנסת תפארת ישראל חופה יקרה בשווי של כ-2000 פרנק אשר שימש לתהלוכות של ספרי תורה.
בימי הביניים נהגו לערוך את החופה בבית הכנסת. יש שהתנגדו לעריכת החופה בבית הכנסת. אחרים המליצו על קיום החופה בחצר בית הכנסת כדי להיות מתחת לכוכבים, לסימן שירבה זרעם של החתן והכלה ככוכבי השמים, וכך נוהגים היום האשכנזים.
אום אל פאחם
עוג
קריסטין סקוט תומאס
תודעה
תודעה (באנגלית: Consciousness) היא המודעות של יצור חי לעצם קיומו, טבעו ואופי חוויותיו. תודעתו של כל יצור חי גלויה בפניו בלבד ויוצרת הבחנה בין יצור חי אחד למשנהו. התודעה מאפשרת קיום ייחודי של רצונות, תפיסות, מחשבות ורגשות. לפי הדעה הרווחת, קיום התודעה הוא המאפיין החיצוני המובהק של ממלכת החי. אובדן התודעה הוא המאפיין החיצוני המובהק של מוות. התודעה כוללת תכונות כמו חוויה מודעת, קווליה, ניסיון אישי , הכרה-עצמית, סובייקטיביות, כושר הבנה וחישה והאפשרות להבין את היחסים בין הזהות האישית לסביבה.
הפילוסופיה מציעה מספר דרכים להבין את התודעה במסגרת פילוסופיה של הנפש. עמדתן של תרבויות ודתות רבות היא שהתודעה היא ביטוי של הנשמה, שנפרדת מהגוף (דואליזם). המדע, לעומתן מנסה למצוא את הבסיס הביולוגי של התודעה באמצעות חקר התפקוד הנוירוני של המוח.
תוכני התודעה מתארים את מאגר המידע המודע של האדם והם נקבעים במידה רבה על ידי הגירויים שבהם האדם מתמקד והזיכרונות שהם מעוררים בו. הידע המפורש של האדם בנוגע לתכנים של המחשבות הנוכחיות שלו מיוחס לתהליכים של מטא-קוגניציה.
התודעה היא מושג רב משמעי. לפעמים משתמשים גם במילה הכרה לתיאור משמעויות הדומות לאלו של המושג "תודעה". זאת למרות שלמילה "הכרה" יש גם משמעויות נוספות – משמעות אחת היא מהבחינה הקוגניטיבית המתארת תהליכים של עיבוד מידע, משמעות אחרת היא מצב של ערנות או עוררות בניגוד למצב של שינה או של תרדמת (חוסר הכרה). ישנו קשר מעשי בין המושגים "תודעה" ו"הכרה" משום שכדי להיות מודעים לדבר מה, עלינו להיות בהכרה. כלומר, הכרה היא תנאי מקדים למודעות.
יש המייחסים תודעה גם לתופעה של להקת ציפורים, כמו למשל זרזירים במעופם או כוורת של דבורים. נראה לעיתים שבעלי החיים האלה, פועלים יחד כאילו שיש להם תודעה אחת משותפת.
תודעה ושפה.
מכיוון שבני אדם מבטאים את מצבי התודעה שלהם בעזרת שפה, מפתה להקביל בין יכולות שפה לבין תודעה. אולם ישנם יצורים חיים חסרי-שפה אך בעלי מודעות (תינוקות, ילדי פרא, בעלי חיים או אנשים מוגבלים שכלית), שאנו מחשיבים אותם כבעלי תודעה אף על פי שאין להם יכולות שפה.
יצורים אינטליגנטים רבים עושים שימוש במערכות תקשורת מורכבות שאינן בהירות לבני אדם, כמו שהצביע מחקר המוח של פרימטים לא-אנושיים ובמיוחד קופי מקוק. ממורכבות התקשורת ניתן להסיק על מורכבות המסר, אך לא בהכרח על מודעות המוסר.
גישות קוגניטיביות נוירולוגיות.
מספר מחקרים מצביעים על מנגנונים דומים במצבים קליניים שונים שמובילים לאיבוד תודעה. מצב של "צמח" הוא מצב שבו אדם מאבד את היכולות הגבוהות של המוח, אך הוא עדיין מחזיק במחזורי שינה וערנות, עם פעילות אוטומטית מלאה או חלקית.
מחקרים שמשווים בין אנשים במצב צמח לבין אנשים בריאים וערים, מראים כי אצל הצמחים יש בעיה בקישורים בין המוח העמוק או התחתון יותר (גזע המוח והמוח התלמי) והחלק העליון (קליפת המוח) של המוח. בנוסף, מוסכם כי פעילות המוח הכללית בקורטקס היא נמוכה יותר במצב צמח. יש אסכולות בנוירואלקטרוניקה שרואות את איבוד התודעה הזה כאיבוד היכולת למדוד זמן כראוי (בדומה לאפקט של תקליט המנגן לאט מאוד או מהר מאד), דבר שמוביל בתחילה לחוסר קשב, ממשיך לשינה ומגיע לתרדמת ומוות.
איבוד הכרה מתרחש גם במקרים אחרים, כגון בהתקפים אפילפטיים כלליים, בהרדמה כללית, ואולי אף בשינה עמוקה. ההיפותזות העיקריות כיום לגבי מקרים כאלה של איבוד ההכרה (או איבוד תחושת זמן), מתמקדות על הצורך של ההכרה ב: