בתקופת הבליץ במלחמת העולם השנייה, נפגעה הקתדרלה בהפצצות ב-10 באוקטובר 1940 וב-17 באפריל 1941. ב-12 בספטמבר 1940 נוטרלה והוצאה מהקתדרלה פצצה שטרם התפוצצה, ועלולה הייתה להרוס את הקתדרלה כליל, כפי שהסתבר בעת שפוצצה מאוחר יותר באופן מבוקר.
בהתקפת האוויר בלילה שבין 29-30 בדצמבר 1940, שכונתה לאחר מכן השרפה הגדולה השנייה של לונדון, כמעט כל בניין שסביב קתדרלת סנט פול, ברובע הסיטי של לונדון, חרב או ניזוק בהתקפה. הקתדרלה עצמה לא חרבה בזכות מאמצים עילאיים: מכבי האש של לונדון לחמו להרחיק את הלהבות ממנה, וקבוצה מסורה של כבאים וצופי אש, שגויסו למטרה זו בהמרצתו של ראש הממשלה וינסטון צ'רצ'יל, פעלו בחירוף נפש לכבות כל פצצת תבערה שנחתה על גג המבנה או בסביבתו. בסך הכל נפלו על הקתדרלה או בסביבתה 29 פצצות תבערה, שאחת מהן כמעט והציתה את גג המבנה. צילום מפורסם, "סנט פול שורדת" מנציח את כיפת הקתדרלה כשהיא מוקפת עשן ובניינים בוערים, אך שלמה.
בכנסייה זו התחתנו הנסיך צ'ארלס והנסיכה דיאנה בשנת 1981.
בעקבות המשבר הכלכלי העולמי, הקימה תנועת אוקיופיי מאהל מחאה בכניסה לקתדרלה, שנשאר במקום במשך כשנה. חלק מהבישופים והכמרים של הכנסייה האנגליקנית אף תמכו במחאה.
גשר מצודת לונדון
גשר מצודת לונדון (באנגלית: Tower Bridge, "טאוור ברידג'") הוא גשר בלונדון מעל הנהר תמזה, בקרבת מצודת לונדון. הגשר מקשר בין גבעת מצודת לונדון ורובע סאת'רק. הגשר משלב אלמנטים של גשר תלוי וגשר מתרומם.
הקמת הגשר ותכנונו.
בסוף המאה ה-19 התגבר הצורך בגשר נוסף במורד נהר התמזה. הגשר המזרחי ביותר עד אז היה גשר לונדון. מעבר תת-קרקעי להולכי רגל הוקם מתחת לתמזה, אולם נדרש מעבר רחב יותר לשימוש כלי רכב (אז - עגלות וסוסים). לא ניתן היה לבנות גשר רגיל, שכן בין מצודת לונדון לבין גשר לונדון שכן אזור נמל שנקרא "הבריכה של לונדון".
בשנת 1876 הוקמה ועדה לפתור בעיה זו, ובתחרות לבניית הגשר שבה השתתפו 50 הצעות, נבחרה בשנת 1884 הצעתו של הוראס ג'ונס, מהנדס העיר לונדון.
לפי ההצעה ייבנו שני מגדלים בגובה 65 מטרים, שביניהם יהיו שני גשרי הרמה שניתן להרימם לזווית של 86 מעלות, על מנת לאפשר מעבר ספינות. משקל כל גשר מורם 1,000 טון, ועל פי התכנון המקורי הורם הגשר באמצעות מנועי קיטור. כיום מורמים הגשרים באמצעות הנעה חשמלית. בין שני המגדלים נבנה מעבר מוגבה להולכי רגל, כדי שאלו לא ייאלצו להמתין לירידת הגשר בעת מעבר ספינות. המעבר לא זכה לפופולריות רבה: העוברים בגשר העדיפו להמתין לירידת גשר ההרמה ולא לטפס במדרגות הרבות המובילות למעבר העילי.
הקמת הגשר.
בניית הגשר החלה בשנת 1886 ונמשכה 8 שנים. בעבודה השתתפו 432 עובדים. בשנת 1887 נפטר האדריכל ג'ונס, וסגנו סר ג'ון וולף-בארי החליף אותו. וולף בארי שינה את תוכנית המגדלים ונתן להם סגנון ויקטוריאני-גותי.
הגשר נפתח לתנועה ב-1894. אורכו 244 מטר, גובהו מפני המים כ-8.6 מטר, רוחבו 61 מטר.
מוזיאון גשר המצודה.
מעבר הולכי הרגל שנמצא בחלקו העליון של הגשר נסגר בשנת 1910 ומשמש כיום כמוזיאון להיסטוריה של הגשר.
ויימרנר
ויימרנר (באנגלית: Weimaraner) הוא אחד מגזעי כלב הבית.
היסטוריה של הגזע.
הגזע פותח בתחילת המאה ה-19 בוויימאר אשר בגרמניה, והוא קרוב לפוינטר הגרמני קצר השיער. קיימות מספר סברות לגבי מקורותיו: יש הטוענים כי הוא התפתח מכלבי הגישוש, אחרים אומרים שזהו שילוב של הפוינטר האנגלי והפוינטר הספרדי, ויש הטוענים כי הוא תוצאה של אלבינו שהשתלט על כלבי פוינטר.
מבנה כללי.
לוויימרנר צמיחת שיער הפוכה באזור החזה. הצמיחה יוצרת דמות המזכירה, בעיקר באור השמש, את העיט ששימש כסמלה של רפובליקת ויימאר.
סלוקי
סלוקי הוא גזע של כלב רוח, המתאפיין בגוף צר ורזה ובמהירות ריצה גבוהה. סלוקי הוא אחד מגזעי הכלבים המבויתים העתיקים ביותר. מתקופת המלכים של מצרים ואילך, כלבי סלוקי מופיעים על קברים מצריים עתיקים של 2134 לפני הספירה. לסלוקי גם קשר להיסטוריה של סין.
היסטוריה של הגזע.
עדויות ארכאולוגיות אודות קיומו של גזע הסלוקי, קיימות מלפני מאות שנים לפני הספירה במזרח התיכון, בארצות אסיה המערבית ובמצרים העתיקה. הוא נחשב לאב טיפוס של כלבי הרוח ולאחד הגזעים המרתקים במשפחה, הן בגלל מראהו האצילי, הן בגלל תכונותיו ובעיקר עקב העובדה שהצליח לשמור על מאפיינים אלה לאורך אלפי שנים.
לאנגליה, הגיע הגזע על ידי סיירים בריטים, שעברו באזורי מחייתו ואספו עימם את הווריאציה קצרת השיער של הגזע. אותם בריטים, יצרו בעזרת הגזע את מה שקרוי היום הגרייהאונד - כלב מרוצים עדין וחזק.
בשנת 1924 הגיע הסלוקי הראשון לארצות הברית לרישום כגזע ונדרשו שנים רבות עד שהתקבל כגזע מוכר בגלל הוריאנטים הרבים שלו. מסיבה זו, בצורה בה נכתב תקן הגזע (מאפייני הגזע הקבועים), ייתכן מצב שבו יהיו שני כלבי סלוקי המתאימים בכל נקודה שהיא לתקן הגזע – אך לא יהיו דומים זה לזה במאום.
גם היום, במאה ה-21, אין כל יכולת להשוות בין כלבי סלוקי מהמזרח (ישראל למשל) לכלבי הסלוקי המערביים, 'כלבי התצוגות', שפותחו בצורה שונה במשך מאות שנים. בעקבות כך, אין אנחנו יכולים להשוות כלב מדברי לכלב שניצח בתערוכה עולמית.
השוני הרב נוצר מכיוון שבאזורים מערביים הייתה יותר התערבות אנושית בסלקציה מאשר במדבריות, בהן הסלקציה הטבעית היא ששלטה לרוב.
מבנה כללי.
הסלוקי הוא הכלב היחיד מבין כלבי הצייד בריצה (כלבי רוח) שיועד באמת להביא חזרה את הצייד לבעליו (retrieving), גם אם הדבר היה כרוך בריצה לאורך קילומטרים רבים בשטח קשה. הסלוקי רץ בשטחים קשים מאוד, כאלו שהיו יכולים לשבור כל עצם של גרייהאונד אנגלי, מבלי לפגוע בעצמם כלל.
המראה הכללי של הכלב הוא רזה וגבוה. כדי שהכלב יוכל להגיע למהירויות גבוהות (שיא גינס היה 68.8 קילומטרים לשעה), על הכלב להיות בעל מבנה אווירודינמי. המבנה הזה בעצם מעביר את הרוח מסביב לכלב ולא מאט אותו. הגזע איננו מתעייף בקלות וכאשר הוא מתחמם, הזמן המוערך להתקררות הגוף הוא מספר דקות.
ראש - הסלוקי הוא בעל גולגולת ארוכה וצרה, העיניים ממוקמות באזור צידי הראש כך מתאפשר לו לקבל שדה ראייה גדול בהרבה מגזעי כלבים אחרים, דבר שהכרחי לו בתור כלב צייד. לסת הכלב עדינה ואיננה משאירה נזקים על הטרף, והפה, הנקרא "פה רך", איננו פוגע בארנבת הניצודה אלא מביא אותה שלמה ולרוב חיה לבעליו.
צווארו של הסלוקי ארוך ומתאים למבנהו הכללי. עם זאת הוא חזק דיו כדי לאפשר לכלב לסחוב את הצייד (שיכול להגיע אף לכ4- ק"ג) בפיו.
רגליים - הרגליים הקדמיות דקות ועדינות ברוב המקרים. העצמות חזקות במיוחד כדי לאפשר לכלב לזנק ולנחות בעוצמה מבלי לפגוע במפרקים ובעצמות עצמן. הרגליים האחוריות, אף הן חזקות ומזוותות היטב. רגליים אלו הן ה"קפיץ" של הכלב - בהן הוא משתמש כדי לדחוף את כל מסת הגוף שלו. הן כל כך חזקות ומסוגלות להרים את משקל הכלב אפילו לגובה של כ- 3 מטרים ללא כל קושי.
גב - גבו של הסלוקי חזק ושרירי. העצמות נראות לעין בקלות אך לא בולטות מדי. הגב גמיש כדי לאפשר לכלב "להתקפל" ו"להימתח" בעת הריצה כדי לקבל אפקט מהיר בתנועה. חזהו עמוק במיוחד וריאותיו וליבו גדולים יחסית לגודל הכלב – כך מתאפשר לו להגיע למהירויות גבוהות בריצה ולעבוד במאמץ בתנאי שטח ובפעילות גופנית קשה.
זנב - זנבו הארוך משמש להיגוי ומאפשר לו לפנות פניות חדות במהירות גבוהה.
פרווה - ישנם שני סוגי פרוות: פרווה קצרה – חלקה וצמודה לגוף, רכה ומבריקה באורך של עד 1 ס"מ. פרווה מנוצה – הסלוקי המנוצה דומה מאוד לסלוקי בעל הפרווה הקצרה רק שפרוותו על הגוף האוזניים ובעיקר על הזנב מעט ארוכה יותר (כ 2–3 ס"מ).
שתי צורות הפרווה האלו נוצרו במקביל ולא כתערובת בין גזעי כלבים שונים. ישנן עדויות לכלבים בשתי הצורות האלו כבר בשנות ה-7,000 לפנה"ס. לרוב, מזוג כלבי סלוקי מנוצים לא ייוולד גור חלק שיער, אך במקרים רבים, מזוג חלקים ייוולדו גורים מנוצים. נראה כי הגן החלק דומיננטי יותר מהגן המנוצה.
צבע - ישנם הבדלי צבע מהותיים בין סלוקיים החיים במיקומים שונים. הסיבה לשוני הוא ככל הנראה האקלים השונה. בישראל ובמצרים מופעים הסלוקים בצבעי חול, חום וחום-אדמדם. כלבים בהירים נמצאים בארץ, בירדן, במצרים ובערב הסעודית, ושחורים נראים באזור עיראק, איראן, טורקיה, סוריה וצפון ירדן.
הגזע בישראל.
הבדואים במדינה שימרו את הסלוקי המדברי לאורך השנים כמסורת עתיקה, בעיקר למטרת ציד, אבל גם כביטוי של עושר – הסלוקים מכונים על ידי הבדואים "חור", שפירושו אציל. הסלוקי נחשב אצל הבדואים כגזע בעל ערך עליון, והוא אינו ניתן למכירה. בשנות ה-70 של המאה העשרים, נוספו לאוכלוסיית הסלוקים הישראלית גם כלבים מסיני, מאירופה ומארצות הברית.
תוחלת החיים של הסלוקי במדבר, לרוב לא עולה על שנה אחת – עקב תמותה מהרעלות, מחלת הפארוו, דריסה או תמותה בהמלטה.
בית הגידול לכלבי רוח בישראל משמר את הסלוקי המדברי.
גשר לונדון
גשר לונדון (באנגלית: London Bridge) הוא גשר בעיר לונדון מעל הנהר תמזה, המחבר בין הסיטי לבין סאת'רק. הגשר היה היחיד על התמזה עד שנת 1750, עת נבנה גשר וסטמינסטר.
בצדו הדרומי של הגשר נמצאת קתדרלת סאת'רק, ובצדו הצפוני - האנדרטה לשרפה הגדולה של לונדון.
היסטוריה.
באתר בו עומד הגשר עומדים גשרים זה כ-2000 שנה. את הגשר הראשון, שהיה עשוי עץ, בנו הרומאים בשנת 46. הגשר שופץ במהלך השנים, עד שבשנת 1014 שרף אותו המלך אתלרד השני כדי להגן על העיר מפני הפלישה הדנית. לאחר השרפה נבנה גשר חלופי, שנהרס בסופה בשנת 1091, ולאחר שנבנה שנית, נשרף בשנת 1136.