החל מהמהדורה של שנת ה'תרט"ו (1855) נוסף לסידור פירוש "עבודה שבלב" מרבי אליהו בן אמוזג, העוסק בהבאת טעמים ונימוקים על ענייני התפילה, הלכותיה ונוסחאותיה. הרב בן אמוזג הוסיף לסידור גם את מנהגי עירו ליוורנו. יצוין כי החל ממהדורת ה'תרט"ז (1856) הפירוש מכונה במהדורות מסוימות "שלימות הלב". פירוש זה מבוסס ברובו על הספר "לקט הקציר" של רבי אברהם כלפון. עם תוספות אלו נשאר הסידור עד למהדורות שיוצאות בימינו.
תפוצת הסידור ומהדורות חדשות.
תפוצת הסידור ידעה עליות ומורדות, בעיקר עקב ההשפעה של הסידורים והמחזורים "חקת עולם" שנדספו על ידי שלמה מוסיוף בירושלים בשנת ה'תרנ"ג (1893), כשהוא נעזר ברב נסים עיני, שנחשב לבקיא בדקדוק ובנוסחאות שמקורם מהקבלה. סידורו נחשב למועדף בין היתר משום שהתפילות נדפסו בו במקומן וללא דילוג - דבר שהיה נחשב לחידוש בזמנו; וכן שילבו בו שם אדנות בתוך האות ה' השנייה של שם הויה - כפי המלצת מקובלים. מאז נדפסו סידורים שונים שאימצו את הנוסח והחידושים הללו כשהם מוסיפים את נוסחאותיו של הבן איש חי, ודחקו בכך את מקומו של "תפלת החדש", וכך מרבית הסידורים שנדפסו בארץ ישראל מאז, מבוססים על נוסח הסידור של רבי נסים עיני, כשנוסחם מכונה "נוסח עדות המזרח". אך למרות הירידה בביקוש, גם לאורך כל המאה ה-20 נדפסו מהדורות חדשות של "תפלת החדש" (חלקן הגדול מהדורות צילום).
בראשית המאה ה-21 מתחזקת המגמה בקרב מספר עדות לשוב למנהגן הקדום ולהתפלל בסידור "תפלת החדש", וכך חלה עדנה מחודשת במעמדו של הסידור שנסדר מחדש ויצא במספר מהדורות חדשות ולתפוצה נרחבת. בשנת ה'תשנ"ח (1998) נדפס הסידור מחדש על ידי מכון "אוצרות גאוני וחכמי ספרד". בשנת ה'תשס"ד (2004) יצאה לאור מהדורה בשם "תפלת החדש - ליוורנו - מהדורת ארץ ישראל", על ידי דוד לוי (שאינה זהה למהדורה המקורית אלא משנה את הנוסח לפי מנהגי אלג'יריה ומספר תיקונים פרי המהדיר), ובשנת ה'תשס"ז (2007) הוציא רואי מרגלית מהדורה חדשה של תפלת החדש המיועדת ליוצאי תימן המתפללים בנוסח השאמי שהיה נפוץ ביהדות שרעב.
עם התגברות המגמה בקרב חלקים מהעדה המרוקאית לשוב אל המנהגים שנהגו במרוקו, קיבל סידור תפילת החודש, שהיה נפוץ בקרב העדה, עדנה מחודשת. וכך יוצא לאור סידור "תפלת החדש - השלם" במספר מהדורות, החל משנת ה'תשע"ג (2012), על ידי מכון "ספורנו". במהדורות אלו הוחזרו למקומן כל ההשמטות, ועשתה עבודה המסתמכת על 19 המהדורות הידועות של הסידור המקורי שהודפס בליוורנו, הכוללת תיקוני מילים וניקוד, פתיחת ראשי תיבות, פירוש "שלמות הלב", הדגשת שווא נע וקמץ קטן, ועוד מספר תוספות לפי מנהג מרוקו.
לקריאה נוספת.
רפאל תורג'מן, מסורת הלשון של התפילות בסידור "תפילת החודש", אוניברסיטת בר-אילן, ה'תשמ"ד.
גברי לוי
גברי (גבריאל) לוי (24 בדצמבר 1937 – 16 באוגוסט 2018) היה עסקן כדורגל, רקדן וכוריאוגרף ישראלי. בין היתר כיהן כיושב ראש התאחדות הכדורגל בישראל.
ביוגרפיה.
גברי לוי נולד ב-1937 בפתח תקווה למשפחה יוצאת בולגריה. הוא החל להתעניין במחול בגיל 15 והשתתף בלהקת "עלומים פתח תקווה" בהדרכתו של יונתן כרמון, שצירף אותו ללהקה המרכזית של ההסתדרות. ב-1957 היה שותף בהקמת להקת כרמון של יונתן כרמון ויצא איתה לסיבובי הופעות בעולם. מ-1959 התגורר בארצות הברית, הקים את להקת המחול "הצברים", עימה פעל חמש שנים, באותה התקופה השתלם גם בסגנונות ריקוד אחרים, למד שיעורי בלט קלאסי וג'אז. ב-1964 שב ללהקת כרמון ושימש כעוזר המנהל האמנותי.
ב-1973 נקרא לנהל את להקת המחול של צה"ל, אולם כעבור שלוש שנים החליט הרמטכ"ל רפאל איתן לפרק את הלהקה. לאחר הפירוק קיבץ לוי את יוצאי הלהקה וב-1976 יזם את להקת המחול "שלום 1976", אותה ניהל שמואל צמח. הלהקה ייצגה את ישראל ברחבי העולם.
לוי הדריך במשך השנים להקות מחול רבות, בהן: עמק הירדן, עמק יזרעאל, שער הנגב, גליל מערבי, בית הגפן בחיפה, הדרים רחובות, פעמי אביב בתל אביב, ותיקי פתח תקווה ולהקת אשקלון. הפיק וביים את טקסי הפתיחה והנעילה של המכביה השלוש-עשרה וה-14, וכינוס הפועל ה-15, בהם השתתפו אלפי משתתפים. כן שימש כוריאוגרף בהצגות שונות בתיאטרון הבימה. ב-1979 היה הכוריאוגרף של קטע-המעבר באירוויזיון 1979 אשר התקיים בירושלים, שבוצע בידי להקת "שלום". על עבודותיו זכה בפרס כינור דוד ופרס ורד הכסף.
בין השנים 1996–2003 כיהן כיושב ראש ההתאחדות לכדורגל. לאחר פרישתו מתפקיד זה, חזר לניהול להקת המחול "שלום".
בשנים 2005–2006 שימש שופט בתוכנית הטלוויזיה "רוקדים עם כוכבים", וב-2007 שימש כחבר בפאנל התוכנית "יציע העיתונות" בערוץ הספורט.
פעילותו בתחום הכדורגל.
ב-1989 כיהן לוי כיו"ר קבוצת הפועל פתח תקווה, ולאחר מכן היה חבר ההתאחדות לכדורגל, וממלא מקום היו"ר.
בספטמבר 1996 התמנה לתפקיד יושב ראש ההתאחדות לכדורגל בישראל (במקומו של עזריקם מילצ'ן), תפקיד אותו מילא במשך שבע שנים. בתקופתו נעשתה חלוקה חדשה של הליגות לכדורגל, והחלה ליגת העל אשר עד אז נקראה הליגה הלאומית בכדורגל, ולראשונה נמכרו זכויות השידור של ליגת העל בכדורגל לערוץ הספורט. הוא דרש משכורת עבור עבודתו אף על פי שכל בעלי התפקיד לפניו כיהנו בהתנדבות, בתקופתו מונו שני מאמני כדורגל, ריצ'רד נילסן במקום שלמה שרף ואברהם גרנט במקום נילסן. לוי עצמו התפטר כמה פעמים מתפקידיו בהתאחדות, על רקע מחלוקות שונות, אולם לאחר כל פעם, חזר בו. בתקופתו התרחשו פרשיות הקשורות לכדורגל הישראלי:
ב-2005 קבע בית משפט השלום בחדרה גזר על גברי לוי 100 שעות למען הקהיליה בעקבות תקיפת העיתונאי חמי אוזן ב-10 באוקטובר 2000.
לאחר פרישתו מראשות ההתאחדות לכדורגל, שב לשמש כיו"ר מועדון הכדורגל הפועל פתח תקווה. על תקופתו כיו"ר ההתאחדות הצהיר לוי: .
חיים אישיים.
בשנת 1959 נשא לאישה את לאה לבגורן, רקדנית בלהקת המחול שלו ולזוג נולדו שלושה ילדים. ביניהם, מאמן הכדורגל גיא לוי. אחיינו של גברי לוי הוא השחקן יהודה לוי.
לוי, שברוב חייו התגורר בפתח תקווה, גר בשנותיו האחרונות בתל אביב. ב-16 באוגוסט 2018, נפטר ממחלה קשה.
אית'ן הוק
אית'ן גרין הוק (באנגלית: Ethan Green Hawke; נולד ב-6 בנובמבר 1970) הוא שחקן וקולנוען אמריקאי, מועמד שני פרסי אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרטים "יום אימונים מסוכן" ו-"התבגרות" ושתי מועמדויות לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר על תסריט שכתב לסרט "לפני השקיעה" (2005) ולסרט "לפני חצות" (2014).
ביוגרפיה.
הוק נולד באוסטין, טקסס שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-אפיסקופלית ממוצא בריטי וגרמני. הוריו הם לזלי (לבית גרין) וג'יימס הוק. סבו מצד אמו, הווארד-למואל גרין, כיהן בבית המחוקקים של טקסס והיה שחקן בייסבול מקצועני למחצה. חמש שנים לאחר לידתו, נפרדו הוריו של הוק. כשהיה בן 10 עבר עם אמו מאטלנטה לניו יורק, ומשם לניו ג'רזי. הוא למד בילדותו משחק בתיאטרון מק'קרטר. תפקידו הראשון היה בגיל 12 בהפקה של התיאטרון למחזה של ג'ורג' ברנרד שו, "סיינט ג'ואן".
קריירה.
בשנת 1985, בגיל 14, הופיע לראשונה בסרט הקולנוע – "תגליות בחלל". לאחר מכן למד משחק באנגליה ובפיטסבורג. בשנת 1988 השתתף בסרט קצר שביים בריאן סינגר. בשנת 1989 הוא כיכב בסרטו של פיטר ויר "ללכת שבי אחריו" בתור טוד אנדרסון. הצלחת הסרט הביאה לפרסומו של הוק. הוא עזב את בית הספר והופיע בסרטים רבים, בהם "מציאות נושכת", "לפני הזריחה" ו"מה קרה בגטקה?".
הוק היה מועמד לפרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר עבור תפקידו בסרט "יום אימונים מסוכן" בשנת 2001, ובקטגוריית התסריט הטוב ביותר עבור התסריט שכתב לסרט "לפני השקיעה" בשנת 2005.
ב-2006 כיכב בסרט "פאסט פוד".
החל מאוקטובר 2006 עד מאי 2007 הופיע במחזה "The Coast of Utopia". על השתתפותו במחזה היה מועמד לפרס טוני בקטגוריית "שחקן השנה בתיאטרון". באוקטובר 2007 החל לביים את המחזה "Things We Want".
ב-2014 יצא סרט הדרמה "התבגרות", שצולם במשך 12 שנים. בסרט זה שיחק הוק בתפקיד מייסון האב, אביו של גיבור העלילה הצעיר מייסון. על הופעתו בסרט היה הוק מועמד לפרס גלובוס הזהב ולפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר בפעם השנייה בקריירה.
בשנת 2015 שיחק לצד גרטה גרוויג בסרט "הרומן של מגי" בבימויה של רבקה מילר.
בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה הבריטי "מאודי". ב-2019 שיחק בסרטו של הבמאי היפני הירוקאזו קורה־אדה "סיפור חיי", לצד קתרין דנב, ז'ולייט בינוש ולודווין סנייה.
בשנת 2020 הוק יחד עם המפיק ג'ייסון בלאם עיבדו את הספר "ציפור אלוהים שבשמים" של הסופר ג'יימס מקברייד למיני-סדרה "ציפור אלוהים שבשמים" ברשת שואוטיים. הוק גם שיחק בסדרה בתפקיד הראשי של הפעיל הפוליטי ג'ון בראון מהתנועה לביטול העבדות.
חיים אישיים.
ב-1 במאי 1998 נישא הוק לשחקנית אומה תורמן, אותה פגש על הסט של הסרט "מה קרה בגטקה?". להם בן ובת משותפים. בתם, מאיה הוק, גם היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה. השניים התגרשו ביולי 2004.
כיום מתגורר במנהטן שבניו יורק. ב-18 ביוני 2008 נשא לאשה את ריאן שואויוז, שהייתה האומנת של ילדיו מאומה תורמן. חודש לאחר מכן נולדה להם בת בשם קלמנטין וב-2011 נולדה להם בת שנייה בשם אינדיאנה.
סנקי
סֶנַקי (בגאורגית: სენაკი) היא עיר בנפת סנקי שבמחוזות גאורגיה סמגרלו וסוואנתי עילית גאורגיה, 294 ק"מ מערבה לטביליסי במישור קולכתי (კოლხეთის დაბლობი). אוכלוסייתה מונה 21,596 איש.
שם העיר.
בתקופת השלטון הסובייטי בגאורגיה נקראה העיר:
כללי.