במינון 150 מ"ג פעמיים ביום, הוכח כיעיל יותר מוורפרין וכנוגד הקרישה היחיד שיעיל יותר מוורפרין במניעת שבץ הנגרם מקריש, בעוד שמינון 110 מ"ג פעמיים ביום, הוכח כיעיל באותה מידהכמו וורפרין.
דביגטראן במניעה ראשונית של תרומבואמבוליזם ורידי (VTE) אחרי ניתוח אלקטיבי של החלפת מפרק ברך או ירך. המינונים המומלצים בהתוויה זו הם:
מינון של 220 מ"ג פעם אחת ביום, במתן פומי של שתי קפסולות של 110 מ"ג הניטלות יחד או מינון של 150 מ"ג פעם אחת ביום במתן פומי של שתי קפסולות של 75 מ"ג הניטלות יחד במקרים בהם יש צורך במינון מופחת (כגון קשישים מעל גיל 75 שנים ומטופלים עם אי ספיקה כלייתית).
במחקר אשר השווה בין מתן דביגטראן במינונים של 150 מ"ג ו-220 מ"ג פעם ביום למינון של 40 מ"ג של אנוקספארין פעם ביום, הוכח כי לדביגטראן יעילות גבוהה בדומה לזו של אנוקספארין במניעת פקקת, עם פרופיל בטיחותי דומה.
לדביגטראן יש זמן מחצית חיים של 12–14 שעות והוא מתחיל לפעול כ- 2–3 שעות לאחר הנטילה. מזונות שומניים מעכבים את ספיגת הדביגטראן, אולם הזמינות הביולוגית של התרופה אינה מושפעת ממזון.
אנטידוט (נוגדן).
בשנת 2016 הושק בישראל אנטידוט (נוגדן) ספציפי לדביגטראן בשם אידרוסיזומב (Idarucizumabb) המשווק בישראל על ידי בהרינגר אינגלהיים בשם פרקסביינד (Praxbind). מחקרים הראו כי האנטידוט "מנקה" את הדם מדביגטראן תוך מספר דקות ובעצם מבטל את ההשפעה של נוגד הקרישה. כך, במקרי חירום כגון ניתוחים דחופים ניתן להפוך את השפעתו של נוגדן הקרישה תוך מספר דקות ולנתח את המטופל. אידרוסיזומב הוא האנטידוט היחיד הקיים כרגע בשוק והוא מהווה נדבך נוסף לבטיחות של דביגטראן.
בית הספר הניסויי לילדים מאושפזים במרכז הרפואי
שעה פרטנית
מרדכי שגב
לורטה לין
לורטה לין (באנגלית: Loretta Lynn; נולדה ב-14 באפריל 1932) היא זמרת קאנטרי אמריקאית.
ביוגרפיה.
לורטה ווב, נולדה למלווין ולקלרה־מארי (לבית ראמי) וב, ילדה שנייה מתוך שמונה ילדים. שמה של לין ניתן לה על שמה של כוכבת הקולנוע לורטה יאנג. אביה של לורטה נפטר ב-22 בפברואר 1959 ולא זכה לראות בכוכבה דורך, שנה לאחר מכן כשפרסמה את להיטה הראשון "אני נערת הונקי־טונק". שלושה מאחיה של לין התפרסמו בשדה מוזיקת הקאנטרי: אחותה הצעירה ביותר ברנדה־גייל (התפרסמה כקריסטל־גייל), אחותה פגי־סו, ואחיה ג'יי לי. זמרת הקאנטרי פאטי לבלס, שנולדה בשם פטרישיה ראמי היא קרובת משפחה של לין מצד אמה, כמו גם ונוס ראמי, מיס אמריקה לשנת 1944.
לין גדלה בעיירת הכורים בוצ'ר הולו, היום חלק מוואן ליר במבואות העיר פיינטסוויל שבמחוז ג'ונסון בקנטקי שבארצות הברית. מוצא אמה של לין היה סקוטי־אירי וצ'רוקי. אביה היה כורה פחם, זבן וחוואי. שבעת אחיה הם: מלווין ווב הבן, הרמן, ג'יי לי, דונלד, פגי ווב רייט, בטי רות' וברנדה גייל.
לין נישאה לאוליבר ונטה לין ב-10 בינואר 1947. אוליבר היה בן עשרים ואחת באותה עת ולורטה בת חמש עשרה. בניסיון להתנתק מגורלם כמשפחת כורים, עבר הזוג הצעיר לעיירה קאסטר שבצפון מזרח מדינת וושינגטון, בהיותה של לין בחודש השביעי להריונה.
בגיל 19 היו ללין כבר שלושה ילדים, ובגיל 20 ילדה את בתה הרביעית קלארה־מארי. ב-6 באוגוסט 1964 ילדה תאומות בשם פגי ג'ין ופטסי איליין. פטסי איליין נקראה על שם זמרת הקאנטרי פטסי קליין.
שניים מששת ילדיה של לין נפטרו עוד בחייה. בנה ג'ק בני, נפטר ב-2 ביולי 1984 בגיל שלושים וארבע עת ניסה לחצות את מעבורת הנהר ג'ק ליד החווה המשפחתית בטנסי. בתה הבכורה, בטי סו, נפטרה ב-29 ביולי 2013, בגיל ששים וארבע, מסיבוכים של נפחת.
לין הפכה לסבתא בגיל עשרים ותשע, בשנת 1961, שלוש שנים לפני הולדת התאומות פגי ג'ין ופטסי איליין. ללין 21 נכדים שנולדו בין השנים 1961–2002. טרם נישואיה שרה לין בקביעות בכנסיות ומופעים מקומיים בבוצ'ר הולו וכן במסגרת משפחתית. לאחר נישואיה חדלה לין לשיר בציבור.
חמישים שנות נישואיה לדונלד, עד מותו בשנת 1996, ידעו זעזועים רבים. באוטוביוגרפיה שלה משנת 2002, "עדיין מספיק אשה", ובריאיון לחדשות CBS באותה שנה, סיפרה לין אודות בגידותיו התכופות של בעלה, ועל נטישתו פעם בעת שכרעה ללדת. לין ובעלה התקוטטו תכופות, אולם כדבריה של לין "מעולם לא הכה אותי בלי שהחזרתי לו מנה אחת אפיים". לין הגדירה את נישואיה כ"אחד מסיפורי האהבה הקשים ביותר".
בשנת 2006 עברה לין ניתוח בכתפה אחרי שנפצעה בנופלה. במהלך הניתוח עברה החייאה על ידי רופאיה. הניתוח הושלם בהצלחה במועד מאוחר יותר.
הסרט בתו של כורה פחם משנת 1980 נושא את שמו של אחד מלהיטיה הגדולים ומגולל את סיפור חייה. בתפקיד לין שיחקה סיסי ספייסק. על תפקידה זכתה ספייסק בפרס האוסקר.
פרסים והכרה.
לין היא האישה זוכת הפרסים המרובים ביותר במוזיקת הקאנטרי. פרסיה כוללים ארבעה פרסי גראמי, שבעה פרסי המוזיקה האמריקאית, שמונה פרסי BMI, שלושה עשר פרסי מוזיקת הקאנטרי, שמונה פרסי אגודת מוזיקת הקאנטרי, ועשרים ושישה בחירות הקהל בפרסי מיוזיק סיטי ניוז. היא הייתה האישה הראשונה במוזיקת הקאנטרי לקבל אלבום זהב ב-1967 עבור אלבומה "(With Lovin' on Your Mind) Don't Come Home A' Drinkin'"
בשנת 1988 הוכנסה לין להיכל התהילה של מוזיקת הקאנטרי, וב-8 באוגוסט 2013 הוענקה לה מדליית החירות הנשיאותית על ידי נשיא ארצות הברית, ברק אובמה.
274301 ויקיפדיה
מצר מנאי
מצר מנאי (בוולשית: Afon Menai; "נהר המנאי") מצר ים באורך של כ-25 קילומטרים, המפריד בין ויילס באי הבריטי לבין האי אנגלסי, אשר נמצא במרחק מספר מאות מטרים אל תוך הים האירי.
רוחבו של המצר משתנה, כאשר בפתחו הדרום-מערבי המרחק בין האיים הוא כ-400 מטרים, לאחר מכן הוא מתרחב לכ-1,000 מטרים באזור קרנארבון ובהמשך הרוחב קטן לכדי 500 מטרים היכן שהוקמו גשר מנאי וגשר בריטניה החוצים אותו. בפתח הצפון-מזרחי, המצר מתרחב ונפתח לכדי רוחב של כ-7.5 קילומטרים בין האיים. משני צידי המצר נמצאים כיום המחוזות גוויניד' ואנגלסי, כאשר באופן היסטורי אזור זה כולו מזוהה עם ליבה של ממלכת גוויניד' שהתקיימה במהלך ימי הביניים.
בשנת 1826 הוקם גשר מנאי אשר חצה מעל למצר, הוא הוקם כדי לשאת את כביש ה-A5 החדש שחיבר את לונדון להוליהד ולדבלין. בשנת 1850 הוקם בקרבתו גם גשר בריטניה, אשר כיום משמש כנתיב התחבורה היבשתי העיקרי החוצה את המצר באמצעות כביש ה-A55.
ריימונד אי. פייסט
קיהון
קיהון (בקאנג'י: 基本, きほん; תרגום: בסיס, יסוד, "מקור היסודות") הוא אחד משלושת סוגי התרגולים הנפוצים ביותר בקרטה.
תרגול הקיהון.
קרטה מורכב משלושה חלקים: קיהון, קאטה וקומיטה, כאשר הקיהון הוא הבסיס של המשולש – עליו נבנה כל הקרטה. הקיהון מהווה בסיס הן לקאטה והן לקומיטה (קרבות).
לרוב תרגול הקיהון נעשה באופן קבוצתי, ללא תוקף או נתקף, כאשר המאמן מדגים את התרגיל ולאחר מכן מנחה את החניכים להתחיל בתרגול. בתרגול הקיהון לומד מתרגל הקרטה כיצד לבצע נכונה את התנועות שעומדות בבסיס השיטה: חסימות, גריפות, אגרופים, בעיטות, עמידות ואף קפיצות. בניגוד לקאטה, הקיהון מהווה שם כולל לאימון יסודות ואינו כולל סדרות קבועות מראש. בכל קיהון המאמן בוחר את התרגילים והדגשים במה הוא מעדיף להתרכז. עם זאת, בארגונים רבים קיימות סדרות "קיהון" מקובלות קבועות, אותן מבצע המתאמן בעת מבחן המעבר לחגורה הבאה.
באמצעות תרגול הקיהון יכול מתרגל הקרטה לבנות לעצמו בסיס טכני איתן, שכן הוא לומד כיצד לבצע את התנועות הנדרשות בצורה נכונה, מהירה וחזקה. התרגול מפתח את הדיוק, הקוארדינציה ואת הכושר הגופני, מסגל למתרגל דרכי נשימה נכונות ואף דורש ברמות מתקדמות ריכוז מרבי. לעיתים, משמש אימון הקיהון לתרגול ושינון תרגילי קרבות בטרם התרגול המעשי בזוגות ("קומיטה"). תרגיל קיהון יכול לכלול תנועה אחת בלבד, לדוגמה אגרוף בהתקדמות (אוי צוקי), ויכול להכיל שרשרת ארוכה של תנועות רבות הכוללות התקדמויות, נסיגות ושינויי זווית.
מאקיווארה.
תרגול הקיהון נעשה לרוב באוויר ללא מטרה ממשית, אך ניתן לתרגל קיהון על מטרות כמו שקי אגרוף. התרגול המסורתי כולל אימון עם מאקיווארה (Makiwara).
במקור המאקיווארה נבנתה על ידי קשי אורז מלופפים סביב עמוד שננעץ עמוק באדמה או נתלה מהתקרה, אך כיום קיימות גרסאות מודרניות יותר המכילות קפיצים ועשויות ממשטחים מסוגים שונים שאפשר גם לתלות על קיר חזק. בעזרת המאקיווארה ניתן להתאמן על כל התקפות הקיהון, אגרופים, בעיטות, מכות מרפקים, ברכיות ועוד. העבודה עם מאקיווארה מחשלת את האזור הפוגע, ועוזרת לקראטקא לתעל בצורה נכונה את כל הכוח והמשקל שלו כדי ליצור את המכה הכי עוצמתית שלו.
ישראל צפריר
ישראל צפריר (8 ביוני 1911 - 3 בדצמבר 2016) היה צלם ישראלי.
ביוגרפיה.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 היה צפריר מבכירי הצלמים הישראלים שעסקו בתיעוד יצירות אמנות עבור אמנים ומוזיאונים כגון ספריו של חיים גמזו או הספר "אמנות ישראל" (1963) בעריכת בנימין תמוז. בפעילותו ליווה צפריר רבים מאמני קבוצת "אופקים חדשים" כגון יוסף זריצקי, יצחק דנציגר, יחיאל שמי ואחרים.
במהלך שנות השישים הציג צפריר מספר תערוכות צילומים של אנדרטאות ופסלים. במאי 1960 הציג תערוכת תצלומים, המלווים בטקסטים, בבית יד לבנים בפתח תקווה, בספטמבר שנת 1966 הציג תערוכה דומה במרכז הנוער שליד מועצת הפועלים ברמלה.
ארכיון ישראל צפריר.