את מדף הקרח גילתה המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם (1937-1934) בהנהגת ריימיל, שקרא לתוואי הנוף על שם סר ג'יימס וורדי, מזכיר הכבוד (ואחר הנשיא) של החברה הגאוגרפית המלכותית, חבר בוועדת "דיסקברי" ויו"ר מכון סקוט לחקר הקוטב. כמו כן היה וורדי גאולוג וראש הסגל המדעי של משלחת דיסקברי (1916-1914) בראשות ארנסט שקלטון.
מריו שניידר
מריו שניידר (Mario Sznajder; נולד ב-13 בינואר 1948) הוא פרופסור לשעבר במחלקה למדע המדינה ובחוג ללימודים רומאניים ולטינו-אמריקניים באוניברסיטה העברית בירושלים. עד לשנת 2012 שימש ראש המחלקה למדע המדינה. הודח מן האוניברסיטה בשנת 2015 עקב חשדות להטרדה מינית. משמש יו"ר 13 RC, הוועדה לחקר הדמוקרטיזציה ב-IPSA (האיגוד הבינלאומי למדע המדינה), וכעמית מחקר במכון טרומן.
ביוגרפיה.
שניידר נולד בארגנטינה, גדל בצ'ילה ועלה לישראל בגיל 18. בישראל, למד באוניברסיטה העברית את לימודיו מתואר ראשון עד תואר שלישי. מנחהו בעבודת הדוקטורט היה פרופ' זאב שטרנהל.
בין 2009 ו-2012 שימש ראש המחלקה למדע המדינה. ​עד 2016 שימש כיו"ר הוועדה לחקר הדמוקרטיזציה ב-IPSA (האיגוד הבינלאומי למדע המדינה), ועד 2015 כעמית מחקר במכון טרומן.
מחקריו עוסקים בעיקר באמריקה הלטינית. חיבר ספרים ומאמרים מדעיים שונים ורבים על אנטישמיות, האידאולוגיה והפרקטיקה של הפשיזם, זכויות אדם, פוליטיקה ודמוקרטיזציה באמריקה הלטינית. פרסם מעל 130 פרסומים מחקריים ובעלי אופי אקדמי. זכה במספר פרסים וקיבל תשעה מענקי מחקר.
ב-14 באפריל 2015 פורסם כי לאחר שהוגשה נגדו תלונה על הטרדה מינית מצד סטודנטית שלימד, נחתם בין שניידר, המתלוננת והאוניברסיטה הסכם שבו הוא מודה כי התנהג כלפי הסטודנטית ב"אורח בלתי הולם ופוגעני, מתנשא ומשפיל", ולפיכך, הוא יפסיק ללמד באוניברסיטה, לא ילמד בה גם לאחר יציאתו לגמלאות, לא יוכל להיכנס במשך שנה וחצי לקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה, ולא יוכל להשתתף במשך חמש שנים בכנסים אקדמיים או סמינרים באוניברסיטה או מטעמה. בנוסף, נקבע כי שניידר ישלם למתלוננת פיצוי כספי בסך 95 אלף שקלים.
דוקטרינת קלבו
דוקטרינת קלבו (בספרדית: Doctrina Calvo) היא דוקטרינה ביחסים בינלאומיים הגורסת כי תחום השיפוט הקובע במקרה של השקעה בינלאומית או של נתין זר המתגורר במדינה מסוימת הוא זה של המדינה המקומית בה נמצאת ההשקעה או הנתין. הדוקטרינה שוללת הגנה דיפלומטית או התערבות (במיוחד מזוינת) לפני שמוצו ההליכים המקומיים. דלתות בתי המשפט המקומיים פתוחות בפני המשקיע על מנת ליישב סכסוך או טרוניה, ולא אלו בארצו שלו. הדוקטרינה היא ביטוי ללאומיות חוקתית.
הדוקטרינה קרויה של שמו של קרלוס קלבו, משפטן ארגנטינאי, שהציע את הדוקטרינה בספרו "Derecho internacional teórico y práctico de Europa y América" שראה אור בצרפת ב-1868 והצדיק אותה כאמצעי חיוני להגנה על מדינות חלשות שתחום השיפוט שלהן נפרץ בידי מדינות חזקות מהן. הדוקטרינה אומצה ברחבי אמריקה הלטינית ומדינות נוספות בעולם, ושולבה במספר חוקות והסכמים.
טקס אשכבה
שריר הכווץ (קומיקס)
אפרים ברכה
אפרים ברכה (27 בספטמבר 1960 - 5 ביולי 2015) היה קצין משטרה ישראלי, בדרגת תת ניצב, ראש היחידה הארצית לחקירות הונאה (יאח"ה).
בעל תואר ראשון בקרימינולוגיה ומדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן.
בעל תואר ראשון נוסף במשפטים ממכללת רמת גן.
ביוגרפיה.
נולד לפורטונה וחיים ברכה בשכונת עין יעקב באבן יהודה. כבוגר התגורר בשכונת רמת עמידר שברמת גן. ב-1987 הצטרף ליחידה המרכזית של מחוז תל אביב, שבה שירת כמפקד מחלק תפקידים מיוחדים ומפקד מחלק תשאול. במהלך שירותו ביחידה עמד בראש צוות החקירה של רצח יצחק רבין ובראש צוות החקירה שעסק במאבק בין כנופיית רמת עמידר, בראשות העבריינים רוני ויוסי הררי, לכנופיית פרדס כץ בראשות יצחק (חישי) חדיף וברצח יחזקאל אסלן. הוא התמחה בגיוס חשודים לעדי מדינה. בתפקידיו הבאים שירת כסגן ראש היחידה הארצית לחקירות הונאה, מפקד זרוע חקירות ביחידה לחקירות בינלאומיות וראש חטיבת חקירות באגף חקירות ומודיעין. היה ממונה בין היתר על חקירות השרים גונן שגב ואברהם הירשזון ושל הרב מרדכי אלון.
ב-2012 דיווח ברכה למפקדיו, לאחר תשעה ימים, כי הרב יאשיהו פינטו הציע לו שוחד בתמורה להעברת מידע על חקירה שבה היה מעורב. ברכה ורעייתו צוידו במכשירי הקלטה ותיעדו העברת כ-100,000 דולר אמריקני מרעייתו של פינטו לרעייתו של ברכה. לטענת אנשי הרב פינטו, מדובר היה בסיוע חירום אישי לברכה ולמשפחתו. ב-14 באפריל 2015 הורשע פינטו במתן שוחד לברכה. על פי הודעות פרקליטות המדינה והמשטרה, לא נמצא בסיס לחשד לעבירות פליליות מצידו של ברכה. לקראת מינויו לתפקיד ראש יאח"ה הוגשה עתירה לבג"ץ נגד המינוי, בטענה שבפרשה אחרת מסר ברכה עדות שקר בהליך משפטי שהתנהל בעקבות רשלנות שלו שהביאה לחשיפת מידע חסוי. העתירה נדחתה.
ב-5 ביולי 2015 התאבד בירייה בלבו בתוך מכוניתו, בעיר מגוריו מודיעין. הטלפון הסלולרי שלו נעלם.
כמה ימים קודם לכן, כתב יואב יצחק באתרו, חדשות מחלקה ראשונה, כי בקרוב ייאלץ היועץ המשפטי לממשלה יהודה ויינשטיין להעביר את ברכה מתפקידו, ולפתוח בחקירה גלויה נגדו בגין "שיבוש מהלכי חקירה ומשפט ועבירות שוחד ומרמה" בכמה פרשות. לאחר התאבדותו של ברכה הכחיש משרד המשפטים כי התקבלה החלטה לפתוח בחקירה, ושיבח את הגינותו ומסירותו של ברכה לשלטון החוק.
ברכה הותיר אחריו אישה, שלושה בנים ובת. בנו התמודד בתוכנית המוזיקה "The Voice ישראל" עונה 5, ושר בה שיר לזכרו של אביו.
Tight Binding Model
ייז'י רוסנוק
יִיזִ'י רוּסנוֹק (בצ'כית: Jiří Rusnok; נולד ב-16 באוקטובר 1960 באוסטרבה) הוא פוליטיקאי וכלכלן צ'כי, איש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית לשעבר, כעת בלתי מפלגתי, שכיהן כראש הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצ'כית מ-25 ביוני 2013 עד 29 בינואר 2014. שימש כשר האוצר בשנים 2001–2002 וכשר התעשייה והמסחר בשנים 2002–2003. היה בעבר גם היועץ לענייני כלכלה של נשיא צ'כיה, מילוש זמאן, ומכהן גם כחבר במועצה הכלכלית-לאומית שליד ממשלת צ'כיה.
ביוגרפיה.
ייז'י רוסנוק נולד בשנת 1960 בוויטקוביצה, בעיר אוסטרבה. הוא למד כלכלה באוניברסיטה לכלכלה בפראג עד שנת 1984. בהמשך, בשנות המשטר הקומוניסטי בארצו, עבד בוועדה הממלכתית לתכנון ובמשרד הפדרלי לתכנון אסטרטגי של צ'כוסלובקיה. לפני מהפכת הקטיפה עמד להתקבל לשורות מפלגת השלטון הקומוניסטית.
אחרי החזרת המשטר הדמוקרטי, בשנות ה-90, עבד רוסנוק כמנהל מחלקה בקונפדרציה של האיגודים המקצועיים (1998-1992). בשנת 1998 נכנס לחיים הפוליטיים כחבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית הצ'כית. הוא כיהן כשר האוצר בממשלת מילוש זמאן בשנים 2001–2002 ומאוחר יותר כשר התעשייה והמסחר בממשלת ולדימיר שפידלה. בעקבות מחלוקת עם שפידלה, בשנת 2003 הוא התפטר מן הממשלה ומן הפרלמנט ובמרץ עזב את החיים הפוליטיים. בשנת 2010 עזב את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. עבד לאחר מכן במגזר הפרטי.
בשנים 2005–2012 היה יושב ראש האיגוד של קרנות הפנסיה. בשנים 2006–2013 שימש כיושב ראש מועצת המנהלים ומנכ"ל קרן הפנסיה ING. החל משנת 2009 שימש כיושב ראש המועצה לפיקוח הציבורי על המדיה האודיו-וויזואלית.
ראש ממשלה.
רוסנוק התמנה ביוני 2013 לראש ממשלה זמנית בעקבות שערורייה שבה היה מעורב ראש שממשלה הקודם, פטר נצ'אס, שמנהלת משרדו ולכאורה מועמדת להיות אשתו השנייה, יאנה נאגיובה, ובכירים אחרים בממשלו נחשדו בפרשת ריגול ושחיתות.
המינוי משך בקורת חריפה מצד מפלגות הקואליציה השלטת הקודמת, המפלגה הדמוקרטית האזרחית ומפלגת TOP 09 שטענו כי הנשיא נקט בהחלטה בלתי אחראית. המפלגה הסוציאל-דמוקרטית שבאופוזיציה דרשה את הקדמת הבחירות הפרלמנטריות. כבקשתו הנשיא זמן הרכיב רוסנוק "ממשלת מומחים".
ב-7 באוגוסט 2013 ממשלתו נתקלה באי אמון של הפרלמנט עם 100 קולות (בעיקר -מפלגות הימין והמרכז) נגד ו 93 בעד (בעיקר מקרב מפלגות השמאל והמרכז).
רוסנוק נדרש על ידי הנשיא להישאר בתפקיד וכיהן כראש ממשלה זמנית עד לבחירות הפרלמנטריות, בהתחלת שנת 2014.
רוסנוק סיים את כהונתו כראש ממשלה ב-29 בינואר 2014.
רוסנוק נשוי לאיווטה, ולזוג שלושה ילדים.
הצבא המלכותי האיטלקי
הצבא המלכותי האיטלקי (באיטלקית: Regio Esercito) היה צבא היבשה של ממלכת איטליה החל מאיחוד איטליה ב-1861 עד להקמתה של הרפובליקה האיטלקית ב-1946. עם ביטול המלוכה באיטליה שונה שמו של הצבא המלכותי ל"צבא איטליה" (Esercito Italiano).
היסטוריה.
הקמה.
הצבא המלכותי האיטלקי הוקם בעקבות ייסודה של ממלכת איטליה שהוקמה בעקבות איחוד איטליה לאחר פירוקה של מדינת האפיפיור. הצו שעל פיו החליף הצבא החדש את מקומם של הצבאות של ממלכת סרדיניה ושל ממלכת שתי הסיציליות נחתם על ידי הגנרל מנפרדו פאנטי (Manfredo Fanti) ב-4 במאי 1861.
משימתו הראשונה של הצבא הייתה המלחמה בשוד הדרכים בדרום איטליה שביצעו כוחות בלתי סדירים, כוחות גרילה וכנופיות פשע שלא קיבלו את מרותה של ממלכת שתי הסיציליות. המשימות הבאות היו מלחמת העצמאות האיטלקית השלישית ב-1866 וכיבוש רומא ב-20 בספטמבר 1871.
ב-8 בפברואר 1885 כוח של פחות מאלף חיילים נחת במאסאווה שבאריתריאה כצעד ראשון ביצירתה של האימפריה האיטלקית. התקדמות האיטלקים נעצרה כאשר הובסו בקרב עדווה כנגד כוחות אתיופים. בשנה שלאחר מכן, כחלק מהשתתפותה של איטליה בתוכנית פיוס בינלאומית לאחר מרד שהתרחש כנגד השליטה הטורקית בקפריסין, כוח נוסף של הצבא נחת בהרקליון. ב-14 ביולי 1900, חיל משלוח נוסף השתתף בדיכוי מרד הבוקסרים בסין כצעד לשמירת שטחי האינטרסים של מדינות אירופה.