מיסוי מוניציפלי הוא מס המוטל על ידי הרשות המקומית ונגבה ישירות מתושביה, לשם מימון פעילות הרשות. מיסים אלו כוללים בין השאר את הארנונה - מס האמור לשמש את הרשות למימון פעילותה השוטפת, כגון תשלום משכורות עובדי הרשות, פינוי אשפה, פיקוח מקומי, תחזוקה שוטפת של כבישים וגינות, חינוך, תרבות, ועוד. סוג מס נוסף הוא היטל פיתוח, המשמש להקמת תשתיות מקומיות כגון תשתית מים, צנרת ביוב, סלילת כבישים ומדרכות, ותשתית תיעול מי גשמים. עם זאת, גובה תשלומי הארנונה נקבע בעיקרו בידי משרד הפנים והאוצר, וגם ההנחות והפטורים מארנונה נקבעים בעיקר בידי השלטון המרכזי.
אגרות נוספות הן אגרות שילוט, פינוי אשפה, שמירה, אגרת סלילת כבישים ומדרכות, ואגרת פינוי פסולת ממגרשים.
בניגוד לעבר, אגרות מים וביוב כבר אינן מוטלות כיום ישירות על ידי העירייה או המועצה, אלא על ידי תאגיד מים וביוב.
"הוועדה הממלכתית לענייני השלטון המקומי" (ועדת זנבר).
בשנת 1976 הוקמה, מכוח החלטת ממשלת ישראל, "הוועדה הממלכתית לענייני השלטון המקומי". בראש הוועדה עמד משה זנבר ותפקידה הוגדר: .
הועדה הגישה את מסקנותיה בשנת 1981, וקבעה כי תפקידם הראוי של הרשויות המקומיות הוא:
מסקנותיה המרכזיות של הוועדה היו:
בנוסף המליצה הוועדה להעניק מעמד שווה לרשויות המקומיות ולממשלה בתחומי פעילות שמשותפים לשתיהן, להעביר תפקידים מסוימים בתחומי החינוך, הרווחה, התחבורה והתרבות לרשויות המקומיות (ובמקביל להדק את הפיקוח הממשלתי עליהן) מבחינה תקציבית, ולהגדיל את ההכנסות העצמאיות של הרשויות המקומיות.
הממשלה אישרה עקרונית את המלצות הוועדה, אך בפועל רובן לא בוצעו.
בחירות לרשויות המקומיות.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל מתקיימות מדי חמש שנים. עם זאת, לפרקים נערכות בחירות מיוחדות, כבמקרה של התפטרות ראש המועצה. בבחירות רשאים להצביע כל הרשומים במשרד הפנים כתושבי העיר, בין אם הם אזרחי ישראל ובין אם לאו, שמלאו להם 17 שנים. הבחירות לראשות הרשות הן בחירות אישיות, בהן נדרש המועמד לקבל תמיכתם של לפחות 40% מן המצביעים ואילו הבחירות למועצת הרשות הן בחירות יחסיות.
מחניים (כתב עת)
כתב העת מחניים היה במשך שנים רבות ביטאונה של הרבנות הצבאית הראשית. בביטאון תורני זה פורסמו מאמרים ומחקרים בתחומי היהדות וההיסטוריה היהודית.
כתב העת יצא בשנים תש"ט-תשל"ב כחוברת עבה שיצאה בתדירות משתנה של שתיים עד כעשר חוברות בשנה, סך הכל יצאו כ-130 חוברות בצורה זו, כשכל חוברת מוקדשת לנושא מיוחד. 18 החוברות הראשונות יצאו בשם "ילקוט הרבנות הצבאית".
במקביל הוציאה הרבנות שבועון בשנים ה'תשי"ג עד ה'תש"ך. בכל שנה יצאו קרוב לחמישים חוברות, כשבכרך האחרון, כרך ז' ה'תש"ך, יצאו רק שבע חוברות.
החל משנת ה'תשנ"ב החל מרכז ספיר לתרבות ולחינוך יהודי להוציא מחדש את מחניים במתכונת הדומה לזו של הירחון, כשכל חוברת מוקדשת לנושא מיוחד, בעריכת הרב מנחם הכהן, שותף פעיל לכתיבה בכתב העת בהוצאה הראשונה. עד ה'תשנ"ו יצאו ברצף 13 חוברות, ובשנת ה'תשס"ג ו-ה'תשס"ד יצאו שתי חוברות נוספות: חוברת 14 שהוקדשה למאגיה וחוברת 15 שכותרתה "בין יהודים לנוצרים - היבטים עכשוויים".
החל משנת 2007 מוציאה הרבנות הצבאית לאור ביטאון בשם דומה "מחניך", שמכיל בעיקר מאמרים תורניים של רבנים צבאיים. הביטאונים הראשונים היו בעריכת הרב יהושע לביא. עד כה יצאו לאור שישה גליונות.
פורמולה 1 עונת 1986
במסגרת פורמולה 1 של שנת 1986 נערכו 16 מרוצים. באליפות העולם זכה הצרפתי אלן פרוסט ובאליפות היצרנים זכתה קבוצת מקלארן-טאג.
התחרות בעונה זו הייתה צמודה כאשר בתחילת המרוץ האחרון התחרו שלושה (נייג'ל מנסל, נלסון פיקה ואלן פרוסט) על אליפות העולם. מנסל זינק מהמקום הראשון למרוץ, אך נעקף מיד בהתחלה על ידי שלושה נהגים, ביניהם חברו לקבוצה ויריבו לאליפות - פיקה. פיקה היה המוביל במרוץ בשלב זה ולכן המוביל לאליפות העולם. קקה רוזברג עקף את פיקה אך נאלץ לפרוש בגלל תקר, כך פיקה חזר להוביל במרוץ ומנסל במקום השני. הקפה אחת לאחר מכן, התפוצץ צמיג של מנסל והוא נאלץ לפרוש, פיקה הוביל, אך התבקש על ידי קבוצתו להיכנס לביקורת ב'פיט' כדי לבדוק אם היו נזקים במכונית. פיקה חזר למרוץ בפיגור של 15 שניות יחסית לפרוסט, כאשר נותרו כ-19 הקפות לסיום המרוץ. פיקה צימצם את הפער אך פרוסט ניצח במרוץ בהפרש של 4.2 שניות וזכה באליפות העולם.
דירוג נהגים סופי.
עוד 12 נהגים התחרו לאורך העונה אך סיימו ללא נקודות אליפות ועוד נהג אחד השתתף במוקדמות אחד המרוצים אך לא הצליח להתברג לדירוג.&lt;BR&gt;
הערה: התוצאה בסוגריים מציינת את סך הנקודות שצבר הנהג. התוצאה בלא סוגריים מציינת את הנקודות שנלקחו בחשבון עבור האליפות בהתאם לתקנון.
דירוג קבוצות סופי.
חמש קבוצות נוספות השתתפו באליפות אך לא זכו באף נקודת אליפות.
תרשים ון
קוביקה
אנדז'י קוביקה
סופיה בוש
סופיה אן בוש (באנגלית: Sophia Anne Bush; נולדה ב-8 ביולי 1982) היא שחקנית טלוויזיה וקולנוע, במאית טלוויזיה, מפיקת קולנוע ואקטיביסטית אמריקאית. היא כיכבה בסדרת הטלוויזיה של The CW, "מגרש ביתי", בתפקיד ברוק דייוויס, בשנים . ידועה גם בשל תפקידיה בסרטים "ג'ון טאקר מה זה גמור" ו"הטרמפיסט". בשנים כיכבה בסדרת הדרמה המשטרתית של רשת NBC "שיקגו PD" בתפקיד הבלשית ארין לינדסי.
ביוגרפיה.
בוש נולדה בפסדינה, קליפורניה, בתם היחידה של מורין וצ'ארלס ויליאם בוש. אמה מנהלת סטודיו לצילום, ואביה הוא צלם פרסום ויופי. בית הספר התיכון שבו למדה היה לבנות בלבד, ובוש סיימה אותו בשנת 2000, בגיל 18. בזמן לימודיה בבית הספר הייתה חברה בנבחרת הכדורעף הבית ספרית. בנוסף, בוש לקחה חלק בהצגות בית ספר ובתוכנית אומניות הבמה, וציינה שזה היה ציון הדרך בו החליטה להיות שחקנית. בגיל 17, בשנת 2000 השתתפה ואף זכתה בתחרות יופי מטעם "מצעד הוורדים" (מכונה גם טורניר מצעד הוורדים), מצעד הנערך מדי שנה בראש השנה האזרחית באזור מחוז לוס אנג'לס.
למדה באוניברסיטת דרום קליפורניה כשלוש שנים, עד שבחרה לפרוש כדי להתחיל את קריירת המשחק שלה.
קריירה.
בוש עשתה את ההופעה הקולנועית הראשונה שלה בשנת 2002 בסרט הקולנוע "יחצ"ן המסיבות" לצד ראיין ריינולדס. לאחר מכן היא הופיעה במספר תוכניות טלוויזיה, כגון "ניפ/טאק", "סברינה המכשפה הצעירה", והסרט של HBO, "נקודת מוצא." בשנת 2003, לוהקה בוש כקייט ברוסטר בסרט "", אך הוחלפה על ידי השחקנית קלייר דיינס לאחר שבוע של צילומים. ג'ונתן מוסטו, במאי הסרט, הצהיר שהחליף אותה מכיוון שהוא הרגיש שהיא צעירה מדי לתפקיד, אבל שיבח את כשרונה כשחקנית.
בשנת 2003, בוש קיבלה את תפקידה של ברוק דייוויס בסדרת הטלוויזיה של the WB, "מגרש ביתי". לאורך כל הסדרה, דמותה התפתחה מנערה בעייתית לחברה נאמנה. אחרי שבוש זכתה לתהילה, היא הפכה לדוברת של מותגים בעלי פרופיל גבוה. היא הוצגה על השער של כמה מהמגזינים המרכזיים בעולם כגון אנטרטיינמנט ויקלי, מקסים, Glamour ו־InStyle. היא ביימה שלושה פרקים של הסדרה, כולל הפרק הלפני אחרון של העונה התשיעית והאחרונה.
ביולי 2006, בוש השתתפה בסרט הקומדיה של פוקס המאה ה-20, "ג'ון טאקר מה זה גמור", שבויים על ידי בטי תומאס, וכיכבה בו לצד בריטני סנואו וג'סי מטקאלף. הסרט היה הצלחה מסחרית, וגרף יותר מ־60 מיליון דולר ברחבי העולם. באותה השנה כיכבה במותחן המדע הבדיוני "להישאר בחיים" לצד ג'ון פוסטר, פרנקי מוניז ואדם גולדברג, גם הסרט הזה זכה להצלחה. היא כיכבה בשנת 2007 במהדורה מחודשת של סרט האימה הקלאסי, "הטרמפיסט", לצד שון בין. בשנת 2008, בוש כיכבה לצד קווין זגרס ווינסנט ד'אונופריו בסרט העצמאי, "The Narrows".
לאחר שלוש שנים, בפברואר 2011, הופיעה בסרט הקומדיה הרומנטית "מסלול לאהבה". בפברואר 2012, דווח כי בוש הצטרפה לצוות השחקנית של קומדיית המצבים של רשת CBS, "שותפים". לאחר שעלתה לאוויר ב-24 בספטמבר 2012, הסדרה שודרה לעונה אחת עד חודש נובמבר, בו הוכרז שהסדרה בוטלה לאחר שישה פרקים. שבעת הפרקים הנותרים בסדרה נותרו לא משודרים בארצות הברית, אם כי הם שודרו מאוחר יותר על ידי חברות תוכן בינלאומיות שונות. באותה השנה, בוש כיכבה בוידאו קליפ של ההרכב המוזיקלי, Passion Pit.
בשנת 2014 הצטרפה לצוות השחקנים הראשי של "שיקגו PD" - סדרת הספין אוף לסדרת הדרמה "שיקגו FIRE" של רשת NBC, שם היא מגלמת את ארין לינדסי. בשנת 2017 עזבה את הסדרה.
בשנת 2015 לקחה חלק בהפקת הסרט הקצר-תיעודי "The Thousand Year Journey" שביים קני לאובכר. בשנת 2018 הפיקה את הסרט התיעודי "A Girl Named C".
בשנת 2018 דיבבה בוש את ווייד בסרט "משפחת סופר-על 2", סרט ההמשך ל"משפחת סופר-על" משנת 2004.
בשנת 2020 השתתפה בוש בעונה הראשונה של הסדרה של הולו, באהבה, ויקטור.
חיים אישיים.
בוש התארסה במאי 2004 לשחקן צ'אד מייקל מאריי, ששיחק לצידה במגרש ביתי. הם נישאו ב-16 באפריל 2005, בסנטה מוניקה, קליפורניה. לאחר חמישה חודשי נישואין, בוש ומורי הכריזו על פרידתם בספטמבר 2005. בפברואר 2006 הגישה בוש מסמכים לביטול הנישואין, בהסתמך על הונאה; העתירה של בוש נדחתה, והיא ומאריי קיבלו במקום זאת אישור להתגרש בדצמבר 2006.