מול אתלטיקו נסיונל החלה היריבות להתעצם בעיקר מהמפגש בין השתיים ברבע גמר גביע הליברטדורס ב-1989. המפגש הכפול היה טעון מאוד בין השתיים, פיזי ובסיומו היו לשחקני מיונאריוס המון טענות לשופט הצ'ילאני שלטענתם גם קיבל איומים על חייו מאנשיו של ברון הסמים המנוח, פבלו אסקובר, אם לא ישפוט לטובת נסיונל. מאותו הרגע, עבור רבים מאוהדי הקבוצה, השנאה והיריבות מול הקבוצה ממדיין, היה הגדולה ביותר.
לעומת זאת, מול אמריקה קאלי היריבות הייתה עד לא מזמן בין שתי הקבוצות שזכו הכי הרבה פעמים באליפות קולומביה, אבל מאז שנת 2011 ועד 2017 שיחקה אמריקה בליגת המשנה ובינתיים גם מיונאריוס וגם נסיונל עברו אותה במספר התארים. ועדיין, מדובר בקבוצה אולי השנייה בגודלה מבחינת כמות האוהדים וגם משחק שלה מול מיונאריוס נחשב לקלאסיקו במדינה.
סמל המועדון.
הסמל החל את דרכו עם הכיתוב CM בחלקו הפנימי כראשי תיבות של Club Municipal אבל בהמשך ירדה האות C ונשארה רק ה-M של השם מיונאריוס. הסמל, שצבוע בצבעי המועדון כחול ולהן, אבל מספר שינויים מזעריים עם השנים, למעט גרסאות מיוחדות שיצאו לו עבור ציון לאירועים חשובים בהיסטוריה של המועדון. בשנת 2012 ועד 2014 המסגרת שהקיפה את הסמל הייתה מודגשת בזהב כציון לתקופת אל דוראדו הגדולה של המועדון בשנות ה-50' וה-60'. בשנת 2016 צוין הכיתוב "70 שנים" מתחת לסמל, כציון ל-70 שנות קיום של מיונאריוס.
אצטדיון.
מיונאריוס משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון נמסיו קמצ'ו אל קמפין, המשמש גם כמגרשה הביתי של קבוצת אינדפנדיינטה סנטה פה. הוא הוקם ב-10 באוגוסט 1938 ומכיל 36,343 מקומות ישיבה. הוא שופץ והורחב בשנת 2011 לקראת טורניר גביע העולם עד גיל 20 שנערך באותה שנה בקולומביה. אירח את משחק הגומלין בגמר גביע ליברטדורס בשנת 1989 שבו זכתה אתלטיקו נסיונל מול קלוב אולימפיה וכן את גמר הקופה אמריקה 2001 שבו ניצחה קולומביה את מקסיקו וזכתה לראשונה בתואר בין לאומי.
גזירות יסחק
עמנואל הצופה
עמנואל הצופה (19 בנובמבר 1928 – 19 ביולי 2019) היה פסל ישראלי.
קורות חייו.
הצופה נולד בתל אביב ונמשך לפיסול מגיל צעיר. הוא למד בבית הספר לקציני ים עכו, והמשיך ללימודי פיסול בבצלאל. בהמשך השתלם בפיסול בשיש ובאבן בפייטרה-סנטה שבמערב איטליה.
במלחמת העצמאות הצטרף להכשרה המגויסת של הצופים בקיבוץ דפנה, ושירת בגדוד השלישי בחטיבת יפתח של הפלמ"ח בפלוגה ט'. בינואר 1948 השתתף בקרב ליד הכפר מנסורה. באתר מרכז המידע פלמ"ח מסופר שמפקד הכיתה שנפצע העביר את הפיקוד לעמנואל אשר ניהל את הקרב בתושיה ובגבורה במשך רוב שעות היום. לאחר פציעות בקרבות נוספים, נאלץ לעזוב את החי"ר והתגייס לקורס החובלים הראשון של חיל הים. לאחר שחרורו הצטרף לצי הסוחר, ועבד כ-50 שנה בימאות בתפקידים שונים, כמו רב חובל, נתב, מפקח ויועץ ימי. הצופה אף כתב עם חברו רב החובל עמנואל קלמפרר ספר ניווט ימי ואסטרונומי.
הצופה נפטר ב-19 ביולי 2019. הותיר אחריו אישה, שלושה ילדים, בהם הגר אלמביק הצופה, ונכדים. התגורר בתל אביב.
עבודתו כפָּסל.
הצופה פיסל באבן בלבד, ופעל בבית המלאכה שלו שבדרום נמל יפו. הוא הציג בתערוכות קבוצתיות ובתערוכות יחיד בכמה מקומות בישראל ומחוצה לה. כמו בדיסלדורף ובקלן שבגרמניה, בניו יורק שבארצות הברית, בטויאמורה שביפן ועוד. הוא זכה בפרס ביפן ובפרס מוזיאון תל אביב. על עבודתו כתב הצופה: . הסופר והעיתונאי אדם ברוך כתב עליו:
עלם - עמותה לנוער במצבי סיכון
"עלם – עמותה לנוער במצבי סיכון" היא עמותה שהוקמה בשנת 1981 במטרה לסייע לבני נוער במצבי סיכון ומצוקה בישראל להיחלץ ממצבם ולמצוא את מקומם בחברה כבוגרים וכאזרחים התורמים לעצמם, למשפחתם ולחברה הישראלית.
הקמה ופריסה.
העמותה הוקמה על ידי קבוצת אנשי מקצוע ואנשי ציבור מתנדבים מישראל ומארצות הברית, בהם אן ביאלקין, השופטת סביונה רוטלוי, וד"ר יוספה שטיינר ופרופסור יוחנן ווזנר. מאז התפתחה העמותה לארגון ארצי רחב, המתמחה בזיהוי המצוקות המאפיינות את מציאות חייהם של בני הנוער בארץ. "עלם" מתמחה בפיתוח ובהפעלת מענים רלוונטיים חדשניים להתמודדות עם מצוקת בני הנוער, תוך התייחסות לצרכים הייחודיים של קבוצות אוכלוסייה שונות ומגוונות.
עמותת "עלם" פועלת בפריסה ארצית רחבה ב-35 יישובים, והיא הארגון הגדול בארץ המספק מענים לרצף רחב של מצוקות העולות בקרב בני הנוער – למן התמודדות עם מצבי משבר אישיים נורמטיביים בקרב בני נוער במהלך גיל ההתבגרות; דרך נשירה ממסגרות לימודיות, קשיי קליטה, קשיים חברתיים, בעיות משפחתיות, בעיות זהות ושייכות, חשיפה והתמכרות לסמים ולאלכוהול, שוטטות, אלימות, ניצול מיני ועבריינות, זנות ודרות רחוב.
פעילות.
בישראל חיים מאות אלפי בני נוער בגילאי 12–18. ארגונים חברתיים-התנדבותיים משתפים פעולה עם הממסד לשם אספקת שירותים חברתיים, אישיים וקהילתיים במדינה. הדבר בולט במיוחד בטיפול בבני נוער בסיכון.
"עלם" משמשת עבור בני נוער במצבי סיכון שונים כתובת להתערבות בלתי פורמלית, המסייעת בסלילת הדרך להשתלבותם המחודשת בקהילה. הצוותים בעמותה עובדים כ־280 אנשי מקצוע, לצידם עוסקים במלאכה כ־1,800 מתנדבים מבוגרים ובני נוער. עמותת "עלם" מפעילה תוכניות לאיתור בני נוער במצוקה ולטיפול בבני נוער. עובדי "עלם" ומתנדביה יוצאים אל השטח ופוגשים את בני הנוער במקומות בהם הם נוהגים לשהות: בבוקר בבתי הספר, בשעות אחר הצהריים בקהילה, בפעילות לילית ברחובות, ברשת האינטרנט ובמקומות הבילוי בחופשים.
אחד הפרויקטים שמפעילה העמותה הוא "כתובת רחוב" - מערך ניידות בפריסה ארצית, שהוקם בשנת 1996, בעקבות צורך שעלה ברחובות תל אביב בהם שוטטו בני נוער, שרובם היו מעורבים בפלילים, סמים ואלכוהול. ניידות הלילה מהוות מרכז ייעוץ ותמיכה נייד לבני נוער במצבי סיכון שונים. בניידות פועלים עובדי הארגון ומתנדביו, ב-20 ערים ברחבי הארץ. בחלקו הראשון של הערב מתבצעת עבודת הרחוב במרחב קבוע אליו מגיעים בני נוער קבועים, ובחלקו השני של הערב מתבצעת עבודת "איתור" ברחבי העיר במטרה לתת מענה מיידי למצבי סיכון אקוטיים. מטרת פרויקט "כתובת רחוב" יצירת קשר משמעותי עם בני הנוער והנגשת השירותים וגורמי הטיפול הרלוונטיים, במטרה להחזירם למסלול חיים נורמטיבי.
לעמותה הוענק פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים לשנת 2002–2003.
נכון לשנת 2022, יו"ר העמותה הוא שלמה ינאי, נשיאת על"ם היא נאוה ברק-זינגר ודנה אברהם היא מנכ"לית העמותה. על העמותה נמתחה ביקורת ציבורית בשל המשכורות הגבוהות שמקבלים בכיריה.
ממצאי דו"ח עלם לשנת 2017 מצביעים על עלייה במספר בני הנוער שחוו אלימות מינית.
התנדבות.
התוכניות בעלם נבנות על סמך התפישה ההתנדבותית, תפישה זו רואה במתנדבים את הכוח היוצר, המפעיל והמניע של כל פרויקט. המשמעות היא, שללא מתנדבים חדל הפרויקט מלהתקיים. לכן מפעילה העמותה בשטח רכזי התנדבות, העוברים הכשרה, הדרכה וליווי מקצועי בכל הקשור להקמה ולהפעלה של מערך ההתנדבות. תפקידם של רכזי ההתנדבות לגייס את המתנדבים, להגדיר להם את תפקידם, להכשיר, להדריך, ללוות, ולהעלות את האחריות והמודעות החברתית של הקהילה לבעיות הנוער בסיכון.
קיימים מספר מערכי התנדבות:
התנדבות בני נוער - התנדבות המציעה לנערים ונערות התנסות תפקידים משמעותית וחשובה לחברה ולעצמם, ומאפשרת להם לגלות יוזמה ואחריות תוך מרחב לניסוי וטעייה. ההתנדבות עונה על צרכים שונים של המתבגר, תורמת להתנסויותיו במיומנות חברתית, ומסייעת בעיצוב זהותו העצמית. יתרה מכך, התנדבות המתבגר מכינה אותו להיות מבוגר המעורב בחברה, כזה שרכש באמצעות ההתנדבות כלים חברתיים.
התנדבות מבוגרים - קבוצה חשובה זו לוקחת חלק עיקרי בכל הפרויקטים של עלם, החל מהתנדבות ישירה עם הנוער צרכן השירות, וכלה בהתנדבות במטה.
דור הפלגה
קומפנסטור
ימשושיים
ימשושיים, משפחה של יתושים בעלי תפוצה עולמית. למרות הדמיון של מינים רבים במשפחה זו לכולכיתיים, בגלגולם הבוגר, הימשושים חסרים את גפי הפה והם אינם ניזונים ובכלל זה, אינם עוקצים.
זחלי משפחה זו מהווים את רוב אוכלוסיית החרקים ליד מקוואות מים ומשמשים כמרכיב מזון חשוב לדגים וחיות אחרות. באזורים לחים, לעיתים ניתן לראות את אוכלוסיית הימשושים הבוגרת מרחפת בשמיים בצפיפות ונראית כמו עננים גדולים. את הזכר ניתן להבדיל בקלות מהנקבה על פי ציצית האנטנה בקדמת ראשו.
פנצר סימן 3
יתוש מצויץ
בראדלי (פירושונים)
שדות
שדות, היה מושב עובדים של תנועת המושבים בחבל ימית שבצפון חצי האי סיני, המושב הוקם בשטח חולי סמוך לצומת רפיח, כשישה קילומטרים ממערב לקו הגבול הבינלאומי (הקו הירוק) וכשמונה קילומטרים מדרום לחוף הים, במקום שבו הוקמה בהמשך העיר ימית. המושב פונה ונהרס במסגרת פינוי חצי האי סיני והשבתו לידי המצרים כחלק מהסכם השלום בין ישראל למצרים.
ב-1969 פונה מן המקום שבט בדואי שהתגורר באזור לכיוון צומת רפיח (הטיעון הרשמי לפינוי היה שיקולי ביטחון). בני השבט עבדו מאוחר יותר כפועלים שכירים ביישובים בסביבה. השבט עתר לבג"ץ נגד הפינוי ב-1972, ובג"ץ דחה את העתירה.
שדות היה היישוב האזרחי הראשון שהוקם בחבל ימית, בינואר 1971. שמונה עשרה המשפחות הראשונות שהתיישבו במקום הורכבו בעיקרן מיוצאי קיבוצים ש"גויסו" באמצעות מודעה בעיתון להתיישב במושב. לאחר ביקור במקום ב-1972 כתב חיים גורי בעיתון "דבר" כי מושב שדות הוא פלא, שילוב בין רוח המערב הפרוע לבין פטריוטיזם לוהט. חברי המושב גידלו בין היתר עגבניות לייצוא, וזכו בהצלחה כלכלית, שעודדה את הקמת היישובים האחרים בחבל.