סמכות הפרלמנט הקנדי מוגבלת על ידי כתב הזכויות והחירויות הקנדי - האוסר על הפרלמנט להגביל את החירויות והזכויות המנויות בכתב הזכויות, למעט בהתאם לפסקה 33 לכתב הזכויות. הפרלמנט הקנדי מעולם לא הפעיל את זכותו לפי סעיף זה, אולם בתי המחוקקים הפרובינציאליים הפעילו את התנאי. חוקים הסותרים את כתב הזכויות שאינם עומדים בתנאי פסקה 33 בטלים, ובתי המשפט של קנדה יכולים לקבוע בטלות זו.
זכויות מוגנות.
לשני בתי הפרלמנט זכות מוגנת טבועה (privilege) לדיון חופשי - בתי המשפט או כל מוסד אחר אינם רשאים לדון בנושאים שנאמרו בפרלמנט במסגרת הדיונים בו, ומוענקת לחברי הפרלמנט חסינות מוחלטת (חסינות מהותית) על כל דבריהם במסגרת דיוני הפרלמנט. כך, למשל, לא ניתן לתבוע חבר פרלמנט בגין הוצאת דיבה על דברים שאמר בפרלמנט.
כמו כן, לחברי הפרלמנט ניתנת חסינות דיונית המונעת מאסרם בשל תביעות אזרחיות (אך לא בשל תביעות פליליות), וכן חברי הפרלמנט פטורים מחובת שירות בחבר מושבעים ולא ניתן להטיל עליהם חובה להעיד בבית משפט.
לכל אחד מבתי הנבחרים חסינות מפני התערבות בסדרי הדיון בו (רק בית נבחרים יכול לקבוע את סדרי הדיון שבו, ובית נבחרים אחד לא יכול להתערב בסדרי הדיון של בית נבחרים אחר).
לבית הנבחרים סמכות להעניש חברי פרלמנט בשל ביזיון הכללים הנהוגים בפרלמנט.
אלות.
לכל אחד מבתי הנבחרים אלה (mace) טקסית משלו. האלה הטקסית של הסנאט נוצרה בשנת 1849 ושימשה את המועצה המחוקקת של קנדה. האלה הטקסית של בית הנבחרים נוצרה בשנת 1916 וניתנה לבית הנבחרים כתרומה של הסיטי של לונדון.
חוקת קנדה
חוקת קנדה (באנגלית: Constitution of Canada) היא החוק העליון של קנדה. החוקה כוללת מספר חוקים של הפרלמנט הקנדי וכן מספר מקורות של המשפט המקובל הקנדי. החוקה קובעת את דרכי ההתנהלות של הרשות המחוקקת (בית המחוקקים), השופטת (בתי המשפט) והמבצעת (ממשלה) של קנדה.
הרכב החוקה הקנדית מוגדר בסעיף 52 (2) של חוק החוקה, 1982. בהתאם לסעיף זה החוקה כוללת את חוק קנדה ואת חוק החוקה, 1867. בית המשפט העליון של קנדה קבע כי הרשימה בסעיף זה אינה ממצה, וכי החוקה כוללת מספר דוקטרינות בלתי כתובות של המשפט המקובל החוקתי - ודוקטרינות אלו מקיפות מספיק עד שלא קיימת הוראה חוקית על הרכב הממשלה, תפקידיה וסמכויותיה.
ההיסטוריה של חוקת קנדה.
החוקה הראשונה של קנדה הייתה ההצהרה המלכותית של 1763. הצהרה זו קבעה כי שמה של הפרובינציה תהיה "הפרובינציה של קוויבק", וקבעה את גבולות המדינה ואת סדרי השלטון בה. הצהרה זו הייתה למעשה חוקת המדינה עד חקיקת חוק קוויבק בשנת 1774. בשנת 1791 נחקק חוק החוקה של 1791 אשר קבע את הרכב הממשל בקנדה. חוק זה הוחלף בשנת 1867 בחוק החוקה, 1867 אשר מכונה "חוק צפון אמריקה הבריטית", ואשר הקים למעשה את דומיניון קנדה.
בשנת 1931 נחקק חוק וסטמינסטר 1931, הנותן למעשה עצמאות לקנדה, אולם בנושאים חוקתיים נותרה סמכות החקיקה לפרלמנט הבריטי.
בשנת 1982 נחקק בפרלמנט הבריטי חוק קנדה אשר העביר את מלוא סמכויות החקיקה לפרלמנט הקנדי. בשנה זו ניתן כתב הזכויות והחירויות הקנדי אשר העניק הגנה חוקתית כתובה לזכויות אשר קודם לכן היו מוגנות על ידי חוקה בלתי כתובה.
חוק החוקה, 1867.
חוק החוקה, 1867 נחקק על ידי הפרלמנט הבריטי ונקרא במקורו "חוק צפון אמריקה הבריטית 1867" (British North America Act 1867). חוק זה הקים למעשה את הדומיניון של קנדה על ידי איחוד של שלוש פרובינציות: פרובינציית קנדה (איחוד של קוויבק ואונטריו), ניו ברנזוויק ונובה סקוטיה. החוק קבע אפשרות להצטרפות פרובינציות נוספות בעתיד, קבע את מבנה הממשל של קנדה ואת הפדרליזם הקנדי תוך הפקת לקחים ממלחמת האזרחים האמריקנית שהסתיימה כשנתיים קודם לכן. החוק היווה למעשה את חוקת קנדה, ועדיין מהווה את הבסיס לחלוקת הסמכויות בין הממשל הפדרלי הקנדי לבין הפרובינציות השונות. בשנת 1982 שונה שם החוק ל"חוק החוקה, 1867".
חוק החוקה, 1982.
חוק החוקה, שנחקק בשנת 1982 (ונתמך על ידי כל ממשלות הפרובינציות למעט ממשלת קוויבק), התקבל על ידי הפרלמנט הבריטי והעביר לפרלמנט הקנדי את זכויות החקיקה בתחומי החוקה שנותרו עד שנה זו בידי הפרלמנט הבריטי. החוק קבע את דרכי שינוי החוקה בעתיד, וכן לחוק צורף כתב הזכויות והחירויות הקנדי הנותן הגנה מפורשת לזכויות כגון חופש ביטוי, חופש דת וחופש תנועה, וכן לזכויות האינדיאנים והאומות הראשונות של קנדה.
כתב הזכויות והחירויות.
כתב הזכויות והחירויות (המכונה גם "הצ'רטר הקנדי") הוא הפרק הראשון של חוק החוקה, 1982. כתב הזכויות מעניק הגנה חוקתית למספר זכויות וחירויות, הן זכויות אישיות והן זכויות קבוצתיות. כתב הזכויות והחירויות כתוב בלשון פשוטה וברורה, על מנת להבטיח שיהיה מובן לאזרח הממוצע.
תיקון החוקה.
עד חקיקת חוק החוקה, תיקונים לחוקת קנדה היו בסמכות הפרלמנט הבריטי בלבד. העברת הסמכויות לפרלמנט הקנדי שינתה זאת, וכיום תיקון החוקה מתאפשר לפי התנאים המפורטים בפרק 5 של חוק החוקה, 1982, הקובע חמש אפשרויות תיקון:
ידי האמונה
בדת הבהאית, ידי אמונת האל (באנגלית: Hands of the Cause of God) או ידי האמונה, ובאופן לא רשמי הידיים, הוא הכינוי שניתן לקבוצה של אנשים שמונו לכל חייהם, ושתפקידם היה להפיץ את האמונה הבהאית ולהגן עליה. לפי צוואתו של עבד אל-בהאא ימונו "ידי האמונה" על ידי שומר האמונה ויסורו למרותו. סך הכל מונו חמישים איש לתפקיד, ארבעה על ידי בהאא אללה, ארבעה על ידי עבד אל-בהאא ו-32 על ידי שוגי אפנדי, אשר מינה עשרה נוספים לאחר מותם. חלק מ"ידי האמונה" נמנים גם עם 19 שליחי בהאא אללה.
בעת מותו של שוגי אפנדי ב-1957 לא היה לו יורש, אך 27 אנשי "ידי האמונה" בחרו מקרבם תשעה חברים שכונו "המשגיחים" או "המפקחים" (Custodians), ואשר הנהיגו את התנועה הבהאית. המשגיחים סיימו את תפקידם עם הקמתו של בית הצדק העולמי ב-1963. מאז, הדת הבהאית מונהגת בידי בית הצדק העולמי באמצעות מנגנון המנהל הבהאי.
אחרון חברי "ידי האמונה" נפטר ב-2007, והתואר שוב אינו מוענק לאיש.
סנט מוריץ
סנט מוריץ (בגרמנית: Sankt Moritz, באיטלקית: San Maurizio, ברומאנש: San Murezzan) היא עיירת נופש יוקרתית בעמק אנגדין בשווייץ.
סנט מוריץ היא רשות מקומית במחוז מלויה בקנטון גראובינדן, והיא נחשבת לעיירת הנופש מהוותיקות ביותר, ואחת מעיירות התענוגות היוקרתיות בעולם.
הודות למיקומה הגאוגרפי, תושבי סנט מוריץ נהנים מיותר מ-300 ימי שמש בשנה.
השפות הרשמיות בסנט מוריץ הן רומאנש וגרמנית.
סנט מוריץ ידועה בתענוגות שלה: באתרי ספורט החורף המעולים שלה ובאתר הסקי המפורסם. היא ידועה גם בנופים המרהיבים שלה בכל עונות השנה: ההרים המושלגים בחורף, והשדות הירוקים בקיץ. בנוסף היא כוללת מלונות מהודרים ביותר, וגם בתי קזינו גדולים.
כל שנה מארח הכפר את מרוץ הסוסים על "משטח לבן" על פני אגם סנט מוריץ הקפוא. מרוץ שאליו מגיעים בני המעמד העליון מרחבי תבל.
העיירה יושבת על רשת מסילות הרכבת החשמלית של חברת הרכבת הרטית שמחברת אותה לשקול ולנדקווארט מצד אחד וטיראנו שבאיטליה מצד שני.
היסטוריה.
בסנט מוריץ נמצאו בעת החדשה מנחות, חרבות ומחטים מתקופת הברונזה, ונראה שהם נתגלו קודם לכן על ידי הקלטים.
שם היישוב מוזכר לראשונה בסביבות 1137–1139 כ"אד סנקטום מאוריציום" (ad sanctum Mauricium). הכפר נקרא על שם מאוריציוס הקדוש, קדוש נוצרי קדום מדרום מצרים, שעל פי המסופר שהה בשווייץ בתקופה הרומית - במאה השלישית, בעת ששימש כמפקד הלגיון התבאי.
העיר אירחה את משחקי החורף האולימפיים ב-1928 וב-1948.
ישראל באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
משלחת ישראל לאולימפיאדת מקסיקו (1968) כללה 31 ספורטאים שהתחרו ב-4 ענפי ספורט.
נושא דגל ישראל בטקס הפתיחה היה השחיין גרשון שפע.
חברי המשלחת.
כדורגל.
שחקני הנבחרת:
הולדת בהאא אללה
הולדת בהאא אללה הוא אחד מתשעת החגים בדת הבהאית בהם שובתים המאמינים ממלאכה, והוא חל ב-12 בנובמבר. ביום זה חוגגים הבהאים את הולדתו של נביא האמונה, בהאא אללה, בשנת 1817.
החג נקבע על ידי בהאא אללה עצמו אשר מנה אותו בין ארבעת חגי הדת באל-כתאב אל-אקדס, הספר שכתב והנחשב לטקסט הדתי הבהאי הקדוש ביותר. שלושת החגים האחרים שמנה בהאא אללה הם רידוואן, הכרזת הבאב ויום הולדתו של האחרון החל ב-20 באוקטובר. בהאא אללה ציין כי יום הולדתו ויום הולדת הבאב נחשבים כאחד בעיני האל, והגדירם כ"ימי הולדת תאומים". בלוח השנה המוסלמי חלים השניים בימים עוקבים - בהאא אללה נולד ביום השני בחודש מוחרם בשנת 1817, בעוד שהבאב נולד ביומו הראשון בשנת 1819.
עוד קבע בהאא אללה כי אם שני חגים אלה יחולו לפי הלוח המוסלמי במהלך חודש עַלַאאְ, הוא חודש צום תשעה עשר הימים, יש להימנע בהם מצום. דבר זה קרה בשנים 2002 ו-2003, וצפוי להתרחש שוב ב-2034 וב-2035. עם זאת, מאחר שלוח השנה הבהאי מבוסס על שנת השמש ולא על השנה הירחית, ומקביל לחלוטין ללוח הגרגוריאני, יהיה על בית הצדק העולמי להכריע לפי איזה לוח שנה יש לחגוג אותם. כיום חוגגים רוב הבהאים בעולם את שני החגים האלה לפי הלוח הבהאי השמשי, ועל כן אין משמעות להוראת בהאא אללה.
יוהנס מטגר
יוהנס מטגר (בגרמנית: Johannes Metger; 15 בדצמבר 1850, גרוטהוזן - 24 בינואר 1926, קיל) היה שחמטאי גרמני.
למד ספרות ומתמטיקה באוניברסיטת גטינגן. עבד כמורה בלייפציג, בהנובר ומשנת 1882 בקיל.