ב-3 באוקטובר 1911 פלשה איטליה ללוב כחלק מהמלחמה האיטלקית-עות'מאנית. המלחמה הסתיימה בחתימת הסכם שלום בלוזאן.
מלחמת העולם הראשונה.
ממלכת איטליה התחילה את מלחמת העולם הראשונה כשותפה מכורח הברית המשולשת לגרמניה ואוסטרו-הונגריה, במעמד של מדינה נייטרלית. אולם, לאחר משא ומתן חשאי שניהלה עם הצדדים חתמה איטליה על ברית לונדון והצטרפה למדינות ההסכמה כשנה לאחר פרוץ המלחמה, במאי 1915. לאחר מלחמה סטטית בחזית צפון איטליה, שהקיזה הן את דם החיילים האיטלקים והן את דמם של יריביהם האוסטרו-הונגרים, מוטטו לבסוף האיטלקים, בסיוע בריטי, צרפתי ואמריקאי את קווי ההגנה האוסטרים. הלחימה בחזית האיטלקית תמה ב-3 בנובמבר 1918 בהכנעת האימפריה האוסטרו-הונגרית. 700,000 איטלקים נהרגו במלחמה. אולם, למרות השתתפות האיטלקים ומחיר הדמים ששילמו, לא זכתה איטליה בהישגים טריטוריאליים משמעותיים בהסכם ורסאי, דבר שהוביל לחוסר יציבות בשנים שלאחר מכן ולעליית בניטו מוסוליני.
בין מלחמות העולם.
בתקופה שבין שתי מלחמות העולם השתתף הצבא המלכותי בכיבוש הסופי של לוב, במלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה, במלחמת האזרחים בספרד ובפלישה האיטלקית לאלבניה (ראו אלבניה תחת השלטון האיטלקי).
מלחמת העולם השנייה.
הצבא המלכותי האיטלקי היה אחד מצבאות היבשה הגדולים במלחמת העולם השנייה ופעילותו התייחדה בכך שהוא היה חלוץ השימוש בצנחנים עם זאת הצבא הגרמני היה עם ציוד מיושן וכוח שריון חסר סיכוי אל מול השריון של בעלות הברית. רבות מהדיוויזיות של הצבא המלכותי תוגברו בגדודים של אנשי החולצות השחורות עקב מחסור בכוח אדם.
ב-1943 נכנעה איטליה ולאחר הסכם שביתת הנשק, פוצלה לרפובליקה הסוציאלית האיטלקית בצפון שבה הוקם הצבא הלאומי הרפובליקני (Esercito Nazionale Repubblicano) ולצבא של החלק הדרומי של איטליה שנלחם לצדן של בעלות הברית (Esercito Cobelligerante del Sud).
ב-1946, בעקבות משאל עם הפכה ממלכת איטליה לרפובליקה והצבא המלכותי האיטלקי הפך להיות צבא איטליה.
ג'נה מאלון
ג'נה ליין מאלון (באנגלית: Jena Laine Malone; נולדה ב-21 בנובמבר 1984) היא שחקנית, מוזיקאית וצלמת אמריקאית. ידועה בשל תפקידיה בסרטי הקולנוע "אמא חורגת", "דוני דארקו", "גאווה ודעה קדומה", "סאקר פאנץ'", "גאולה!", ו"התלקחות". היא הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב בשנת 1998 על הופעתה בסרט "תקווה" של שואוטיים.
ביוגרפיה.
מאלון נולדה בעיר ספארקס, נבדה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית ממוצא נורווגי ואירי. היא גדלה לצד אמה דברה, ממנה גם שאבה את אהבתה למשחק בגיל צעיר. היא קיבלה חינוך ביתי עד כיתה ו' וכמתבגרת למדה ב"בית הספר המקצועני לילדים" שבניו יורק.
קריירה.
מאלון החלה את דרכה המקצועית לקראת סוף שנות ה-90 כילדה בהפקתו של ג'ף ברידג'ס "Hidden in America" בתפקיד הילדה ווילה ג'וניוסון עליו קיבלה ביקורות טובות, בסרטה של אנג'ליקה יוסטון "Bastard Out of Carolina", ובשובר הקופות של רוברט זמקיס "קונטקט" בתפקיד אלי ארוויי בצעירותה שזיכה אותה בפרס סאטורן לכישרון הצעיר המבטיח ביותר. כמו כן ב-1997 כיכבה בסרט הטלוויזיה מבית הולמרק "Ellen Foster" בתור אלן פוסטר. בשנת 1998 הועמדה מאלון לפרס גלובוס הזהב על הופעתה בהפקת הטלוויזיה בבימויה של גולדי הון "Hope" ושיחקה בדרמה הקומית המצליחה של כריס קולומבוס "אמא חורגת" בתפקיד אנה בתה של ג'קי האריסון (סוזן סרנדון). ב-1999 הופיעה בדרמת הספורט של סם ריימי "בשם האהבה".
ב-2001 שיחקה מאלון בסרט הפולחן של ריצ'רד קלי "דוני דארקו" בתפקיד הנערה גרטשן רוס חברתו של דוני דארקו (ג'ייק ג'ילנהול) ובדרמה של אירווין ווינקלר "החיים כבית" בתפקיד אלייסה באק. ב-2002 שיחקה בדרמת ההתבגרות "חייהם הפרועים של נערי המקהלה" בהפקת ג'ודי פוסטר ולצידם של הכישרונות הצעירים באותן שנים אמיל הירש וקיראן קולקין. ב-2003 הופיעה מאלון בהפקת הטלוויזיה הקנדית על חייו הצורר הנאצי אדולף היטלר "" בתפקיד גלי ראובל ובהפקתו של קווין ספייסי "נקודת מבט" לצידו של ראיין גוסלינג בתחילת דרכו. ב-2004 שיחקה בקומדיית ההתבגרות גאולה! בתפקיד הראשי בתור המתבגרת השקטה מרי קאמינגס.
ב-2005 השתתפה מאלון בדרמה של ג'ו רייט "גאווה ודעה קדומה" בתפקיד לידייה בנט. ב-2007 שיחקה בדרמת ההישרדות הביוגרפית של שון פן "עד קצה העולם" בתפקיד קארני אחותו של כריסטופר מקדונלד'ס (אמיל הירש). ב-2008 היא הופיעה בסרט האימה האוסטרלי "חורבות".ב-2009 שיחקה בדרמה של אורן מוברמן "השליח" בתור קלי חברתו של הסמל ויל מונטגומרי (בן פוסטר).
בשנת 2011 שיחקה מאלון בפנטזיית הפעולה של זאק סניידר "סאקר פאנץ'" בתפקיד של הרקדנית רוקט. בשנת 2012 הופיעה במיני סדרה ההיסטורית בהפקת קווין קוסטנר "הטפילדס ומקקויס", אודות הסכסוך הטפילד-מק'קוי, בתפקיד ננסי אחייניתו של המתיישב רנדולף מק'קוי (ביל פקסטון).
בשנת 2013 השתתפה מאלון בסרט שובר הקופות "התלקחות", השני בסדרת סרטי "משחקי הרעב" בתור ג'והאנה מייסון, המנצחת ממחוז 7, ועל תפקידה זה הייתה מועמדת לפרס סאטורן לשחקנית ראשית בסרט קולנוע.
בשנת 2020 לוהקה מאלון לעונה הרביעית של סדרת הדרמה המשפטית "גוליית" מבית פריים וידאו.
חיים אישיים.
בשנת 2003, בגיל 19, רכשה מאלון בית באגם טאהו, נבאדה, שם התגוררה עד לשנת 2012.
במאי 2016 ילדה מאלון בן בשם אודה מאונטן, מבן זוגה, הצלם אית'ן דה-לורנזו. בני הזוג התארסו באוגוסט 2016, אך בפברואר 2019 הזוג נפרד.
ב-2016 תמכה במועמד הדמוקרטי לנשיאות ארצות הברית, ברני סנדרס.
ברונו קסדורף
ברונו קסדורף (בגרמנית: Bruno Kasdorf; נולד ב-25 באוקטובר 1952) הוא איש צבא גרמני בדרגת גנרל בבונדסוור. בתפקידו האחרון שימש המפקד הכללי של צבא היבשה הגרמני.
חייו.
התחיל את דרכו כצוער בשירות הכוחות המזוינים, ועד 1975 כבר היה קצין מומחה. עד 1978 למד כלכלה באוניברסיטה של הכוחות המזוינים. עד 1985 שימש כמפקד מחלקה, ומאוחר יותר כמפקד פלוגה בגדודי חיל הרגלים. נשלח לאולם, ושימש שם עד 1989 כקצין מטה באגף המבצעים.
מ-1992 עד 1994 שימש כסגן-אלוף בגדוד 323 של חיל הרגלים. מ-1997 שרת בבון בצוות תכנון המדיניות של הממשלה הפדרלית. וכיהן שם עד 1999 תחת פיקוד הנס פטר פון קירשבאך.
ב-2001 קיבל פיקוד על חטיבת השריון 12 שלקחה חלק במלחמת בוסניה. הוצב בבוסניה עוד זמן מה ואז חזר לבון. לאחר מכן נשלח לאפגניסטן יחד עם ריינהרד קמרר. פיקד על הכוחות הגרמניים שם עד שהוחלף על ידי ורנר פרירס. בשנים 2001–2003 הוא שירת בכוח רב-לאומי בבוסניה והרצגובינה. עם חזרתו לגרמניה וכיהן במספר תפקידי מטה בצבא הגרמני.
בשנת 2007 הוא חזר לאפגניסטן לתקופת שרות נוספת שנמשכה שנה. לאחר שפולקר ויקר מונה לרמטכ"ל צבא גרמניה, הועלה קסדורף לדרגת לוטננט גנרל ונשלח להחליף את ויקר בקאבול בתור ראש המטה במפקדת כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן. הוא שירת החל מפברואר 2010 תחת סטנלי מק'קריסטל ולאחר מכן תחת דייוויד פטראוס. ביוני 2010 החל לשמש סגן מפקד פיקוד כוחות הצבא (Heeresführungskommando), אחת משלוש זרועות צבא גרמניה. בהמשך השנה החליף את גינטר ויילר בתור סגן המפקד הכללי של צבא היבשה הגרמני. ב-2012 מונה למפקד צבא היבשה, וכשפרש ב-2015 החליפו יורד פולמר .
נשוי ואב לארבעה ילדים, מדבר אנגלית וספרדית.
מילוש זמאן
מילוש זמאן (בצ'כית: Miloš Zeman; נולד ב-28 בספטמבר 1944) הוא פוליטיקאי, כלכלן ועתידן צ'כי, נשיאה השלישי של הרפובליקה הצ'כית מ-8 במרץ 2013.
בעבר כיהן זמאן כראש ממשלת צ'כיה בשנים 2002-1998 בראשות קבינט מיעוט עם תמיכה של הסיעה החשובה של האופוזיציה. הוא ידוע בזירה הפוליטית עוד בימים שלאחר מהפכת הקטיפה משנת 1989. בשנת 1993 נבחר ליושב ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הצ'כית. בתוקף מעמד זה הפך את מפלגתו לאחת המפלגות המובילות במדינה. שימש בעבר גם כיושב ראש בית הנבחרים, הבית התחתון של הפרלמנט הצ'כי - בשנים 1998-1996. בשנת 2002 ניסה להיבחר לנשיאות מול ראש הממשלה לשעבר, ואצלב קלאוס.
אחרי שעזב בשנת 2007 את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, הקים בשנת 2009 את מפלגת זכויות האזרח -זמאן SPO.
בינואר 2013 נבחר לתפקיד הנשיא של צ'כיה והיה הנשיא הראשון של המדינה שנבחר בבחירות כלליות ישירות ולא על ידי הפרלמנט כמו קודמיו - ואצלב האוול וואצלב קלאוס. בסיבוב הראשון של ההצבעה הגיע במקום הראשון ובסיבוב השני כעבור שבועיים הביס את קארל שוורצנברג. בינואר 2018 נבחר לכהונה שנייה לאחר שגבר על יריבו, ייז'י דרהוש, שכיהן בעבר כיושב ראש האקדמיה הלאומית למדעים.
כנשיא, אימץ מילוש זמאן קו פעיל ותקיף, מה שבא לידי ביטוי כמה חדשים אחרי כניסתו לתפקיד מול המשבר ממשלתי שנוצר עקב התפטרות ראש הממשלה פטר נצ'אס ביוני 2013. זמאן העדיף למנות כראש ממשלה את יועצו האישי לענייני כלכלה, ייז'י רוסנוק ולא את מירוסלבה נמצובה, שמועמדותה הוצעה על ידי קואליציית הרוב. בסופו של דבר הורכבה ממשלת מומחים זמנית בלתי מפלגתית עד לבחירות המוקדמות לפרלמנט.
ביוגרפיה.
ילדות ונערות; חייו בשנות המשטר הקומוניסטי.
מילוש זמאן נולד בקולין, במרכז בוהמיה, בעיצומו של הכיבוש הנאצי במולדתו. הוריו - אביו, במקצוע דוור, ואמו, מורה, התגרשו כשהיה בן שנתיים. הוא גדל בהמשך בבית אמו, מריה זמאנובה, וסבתו. אביו, ששמר איתו קשר, נפטר כשמילוש היה בן 13.