פלקבר עבר לווינה כדי ללמוד משפטים, אך לבסוף הפך לעיתונאי. במהלך המהפכות של שנת 1848 ברח מווינה לגרמניה. שם שיחק שחמט עם אמנים גרמנים כאדולף אנדרסן וז'אן דיפרן בלייפציג, ברלין, דרזדן וברמן. הפסיד לקארל המפה בדו-קרב 16-15 בשנת 1850. הנה מניצחונותיו בדו-קרב: וממשחקיו מול אדולף אנדרסן.
בשנת 1853 הורשה פלקבר לחזור לווינה. שנתיים מאוחר יותר, בינואר 1855 החל בהוצאה לאור של הביטאון האוסטרי הראשון לשחמט Wiener Schachzeitung. הביטאון שרד חודשים ספורים בלבד עד שנסגר בהוראת הצנזור, ופלקבר נסע ללונדון, שם שיחק שני משחקי דו-קרבות מול הנרי בירד. בראשון, בשנת 1856, הפסיד 1–2 אך בשני, בשנת 1856/7, ניצח +5 -4 =4 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). הנה מניצחונותיו על בירד:,
בתחרות בירמינגהם 1858 ניצח את פייר סט. אמאנד +2 -1 אך הפסיד בגמר ליוהאן לבנטל +1 -3 =4 וסיים במקום השני. הנה מניצחונותיו על יוהאן לבנטל:,
פלקבר ערך את טור השחמט בעיתון The Sunday Times מאפריל 1857 ועד נובמבר 1859. הוא חזר לווינה בשנת 1864, והחל משנת 1877 ועד 1885 כתב טור שחמט בעיתון Neue Illustrierte Zeitung.
פלקבר מפורסם יותר בזכות תרומותיו לתיאורית הפתיחות, מאשר על משחקיו. הוא פיתח את הגמביט הנגדי פלקבר, שעדיין נחשב לקו עיקרי בגמביט המלך הנדחה. זיגברט טאראש החזיק בדעה שהגמביט הנגדי פלקבר מפריך לחלוטין את גמביט המלך.
רחוב 110
רחוב 110 (באנגלית: 110th Street) הוא רחוב בחלקו הצפוני של רובע מנהטן בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
הרחוב מהווה את הגבול הצפוני של סנטרל פארק ואת הגבול הדרומי של שכונת הארלם. במקטע הרחוב בו הוא חופף לפארק, נקרא הרחוב "סנטרל פארק צפון" (באנגלית: Central Park North - "סנטרל פארק נורת'"). בחלקו המערבי של הרחוב הוא מכונה "רחוב הקתדרלה" (Cathedral Parkway - "קת'דרל פארקווי") על שם קתדרלת ג'ון הקדוש האלוהי הממוקמת בצידו הדרומי של הרחוב.
מהלך הרחוב.
בין השדרה הראשונה ושדרת מדיסון רחוב 110 הוא רחוב חד סטרי, בו התנועה נעה ממערב למזרח, במקטע הרחוב שבין שדרת מדיסון והשדרה החמישית בו התנועה חד סטרית ונעה ממזרח למערב, ומערבית לשדרה החמישית הרחוב דו סטרי.
במפגש הרחוב עם השדרה החמישית - מפגש רחובות המהווה את הפינה הצפונית מזרחית של סנטרל פארק נמצאת כיכר דיוק אלינגטון. לכיכר זו צורת חצי סהר, ובמרכזה פסלו של דיוק אלינגטון. גובהו של הפסל, שהוקם בשנת 1997 על ידי הפסל רוברט גבהאם הוא כ-8.3 מטרים. הפסל מתאר את המוזות (9 דמויות נשיות) הנושאות את הפסנתר ואת דיוק אלינגטון המנגן עליו.
במפגש הרחוב עם השדרה השמינית (המכונה שדרת פרדריק דאגלס במקטע זה), המהווה את הפינה הצפונית מערבית של סנטרל פארק, נמצאת כיכר פרדריק דאגלס.
מערבית לכיכר זו נמצאים לצד הרחוב פארק מורנינגסייד וקתדרלת ג'ון הקדוש האלוהי. בקצהו המרכזי של הרחוב, על גדת נהר ההדסון נמצא פארק ריוורסייד.
בדירה הנמצאת במפגש הרחוב עם שדרת אמסטרדאם התגורר ג'ורג' גרשווין בעת שכתב את יצירתו "רפסודיה בכחול".
אזכורים תרבותיים.
רחוב 110 מהווה, באופן סמלי, קו ההפרדה בין האזורים העשירים של ניו יורק (באפר איסט סייד ובאפר וסט סייד) לבין השכונות האמידות פחות של אזור הארלם.
שירו של בובי וומאק הנקרא "מעבר לרחוב 110" מתייחס לסמליות זו, כמו גם סרט הקולנוע משנת 1972 הנקרא אף הוא "מעבר לרחוב 110". שיר זה הושמע בסרט משנת 1997 "ג'קי בראון" וכן בסרט משנת 2007 "American Gangster".
בשנת 1969 הוציאה הביג בנד של ת'אד ג'ונס ומל לואיס אלבום ג'אז בשם "סנטרל פארק צפון" (Central Park North).
בסרט "מת לחיות 3" דמותו של זוס קארוור (דמות של אפרו אמריקאי) מציינת בפני הגיבור שלא מעניינת אותו התנהגות הפושע סיימון גרובר, אלא אם הוא יחצה את רחוב 110 (ויכנס לשכונת הארלם בה מתגוררת אוכלוסייה אפרו אמריקאית ובה חנותו של זוס).
ג'ורג' מוסטקי
ביד'ת א-שעב
ביד'ת א-שעב הוא אתר ארכאולוגי בבקעת הירדן, דרומית-מערבית למושב ארגמן. שטח האתר הוא 12 דונם והוא מוקף בקירות אבן. האתר נתגלה במסגרת סקר הר מנשה. הוא זוהה בתור אתר פולחני מתקופת הברזל הקדומה (המאה ה-12 לפנה"ס - המאה ה-11 לפנה"ס), ואולי קשור לכניסת בני ישראל לארץ כנען בימי יהושע בן נון.
המתחם בנוי בצורת "סנדל" אשר מסביבו "מסלול" שכונה בשם דרך התהלוכות ובמרכזו מבנה עגול – במה. פרופ' אדם זרטל מניח כי זה אחד ממבני ה"גילגל" – הגלגלים מתקופת ההתנחלות של בני ישראל בארץ. המיקום הוא מול מעבר הירדן גשר אדם – מקום בו עברו שבטי ישראל את נהר הירדן בעת כניסתם לארץ כנען.
האתר התגלה בשנת 1999 על ידי זרטל בסקר הר מנשה. האתר נחפר על ידי ד"ר דרור בן-יוסף מאוניברסיטת חיפה בשנים 2002–2003. ההחלטה על ביצוע החפירה התקבלה בעקבות המסקנה כי באתר יש ממצאים "שאין להם מקבילות – בינתיים – בארץ ישראל והלבנט כולו. בדיון, המובא בסקר, בממצאי הצור הקדומים שנחשפו באתר השתתפו הארכאולוגים: חיים וינטר, גיא בר-עוז ונועה רבן-גרסטל, האחרונים התרכזו בבדיקת ממצא העצמות.
בסיכום של האתר נאמר: "המקום תוכנן מראש ונבנה בתבנית בעלת משמעות, הנסתרת עדיין מידיעתנו. תכנון זה מתבטא בצורה המיוחדת ובהרכב האזורים הפנימיים". למיקום האתר בתחתית המדרון נודעת משמעות רבה, נראה כי המדרון שימש להתכנסות הקהל ולישיבה "וראוי לפרשו כפרוטו-תיאטרון".
לדעת בן-יוסף אפשר לזהות את האתר עם "אדם" (), וייתכן שהמשכן שכן במקום בטרם 'עלה' ליהודה ולירושלים. לדעתו המקום גם נזכר במסכת סיפורי שמואל ושאול (ספר שמואל א' פרקים: ז'; י'; י"א; י"ג; ט"ו) כ"גלגל" בו התקיימו טקסים ואירועים ציבוריים שונים. את צורתו המיוחדת של האתר המזכירה נעל או סנדל, יש להבין לדעת בן-יוסף, על רקע הכתוב במגילת רות: מכאן יש לשער שתוכנית האתר (שלא עברה כל שינוי במשך כארבע מאות שנות קיומו) היוותה מעין "תעודה" אשר בה התחייבה הקהילה הבונה לקיים את הסכם האמונה בברית מחייבת.
חפירה נוספת בראשות ד"ר שי בר מאוניברסיטת חיפה נערכה באתר בחודש מאי 2020. החפירה התמקדה בפינה הצפון מערבית של החצר הפנימית (אזור D) וכן במבנה הבמה העגולה אשר בחלק הצפון מזרחי של אזור A.
מחרסים שנמצאו בבסיס קיר החצר הפנימית ניתן לשער שהמתחם הפנימי נבנה בתקופה הרומית-ביזנטית ולכן הוא מתקופה מאוחרת יותר ולא מתקופת הברזל. בתוך מבנה הבמה העגולה נמצאו חרסים מתקופה ברזל א' (המאה ה-12 לפנה"ס - המאה ה-11 לפנה"ס) וברזל ב' (המאה ה-10 לפנה"ס – המאה ה-6 לפנה"ס דבר המחזק את ההשערה שמבנה זה היה חלק בלתי נפרד מחומת הטמנוס התוחמת את כל המתחם.
אתרים דומים, דהיינו מתחמים בצורת "סנדל", נמצאו בסקר זה גם בעמק ליד היישוב משואה באורך של 105 מטר ורוחב של 45 מטר וכן בליד מושב יפית באורך 80 מטר ורוחב ממוצע של 45 מטר.
תיאור המתחם.
האתר נחלק על ידי החופרים לחמישה חלקים עיקריים:
כלי החרס.
כלי החרס של האתר נבדקו על ידי אדם זרטל. נמצאו בו סוגי החרסים הבאים:
ממצאי העצמות.
באתר נמצאו עצמות בעלי חיים, רובם (148) לא זוהו. רק 26 עצמות זוהו: 23 של צאן – עיזים וכבשים, שלוש של בקר וכן עצם אחת של חמור – בהמת משא שכיחה באזור.
ארנסט פלקביר
אנדז'יי קוביקה
אנדז'יי קוּבִּיקַה (בפולנית: Andrzej Kubica, הגיית שמו בפולנית: אנדז'יי קוביצה; נולד ב-7 ביולי 1972) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת החלוץ.
קוביקה שיחק בין היתר בישראל במדי מכבי תל אביב, מועדון ספורט אשדוד ובית"ר ירושלים, ובתקופתו במכבי תל אביב זכה בתואר מלך השערים לעונת 1998/1999.
כמו כן, שיחק קוביקה במהלך השנים גם באוסטריה, בלגיה, צרפת ויפן, ופרש ממשחק פעיל בשנת 2007.
קריירה.
קוביקה החל את הקריירה בקבוצת הנוער של זגלמביה סוסנוביץ' הפולנית, ובעונת עלה לסגל הקבוצה הבוגרת. באותה תקופה אף זומן לסגל נבחרת פולין הצעירה, במדיה שיחק 13 פעמים וכבש שישה שערים.
לקראת עונת עבר קוביקה לליגת העל האוסטרית, וחתם בשורות ראפיד וינה. לאחר עונה אחת עבר ליריבתה העירונית, אוסטריה וינה. בקיץ 1995 חתם בשורות אלופת פולין, לגיה ורשה. משחקו הראשון בקבוצה היה משחק הסופר קאפ הפולני, בו הפסידה הקבוצה, ובסך הכול שיחק בשורותיה חצי עונה בלבד.
קוביקה עבר באמצע העונה לק.ס.וו. ורכם ששיחקה אז בליגה השלישית בבלגיה, ובסיום העונה הוחתם על ידי מועדון הפאר הבלגי סטנדרד ליאז'. לאחר חצי עונה בקבוצה, הושאל קוביקה לניס מליגת העל הצרפתית, וזכה עם הקבוצה בגביע הצרפתי. קוביקה פתח בהרכב הקבוצה במשחק הגמר מול גנגאן, ושיחק לאורך כל המשחק שהגיע לבעיטות הכרעה. בסיום ההשאלה חזר קוביקה לליאז', אך לא זכה לשחק באף משחק ליגה בשורותיה בעונת .
לקראת עונת הגיע קוביקה לישראל וחתם בקבוצת מכבי תל אביב, אותה אימן אז אברהם גרנט. קוביקה הותיר רושם מיידי, כשכבש צמד במשחקו הראשון בקבוצה בניצחון 0:6 מול עירוני ראשון לציון במסגרת גביע הטוטו. קוביקה אף כבש במשחקו הראשון בליגת העל, שהסתיים בתיקו 3:3 מול מ.ס. אשדוד. הוא סיים את עונתו הראשונה בקבוצה עם 21 שערי ליגה, ו-25 בכל המסגרות, נתון שזיכה אותו בתואר מלך השערים של ליגת העל. קוביקה היה לשחקן הזר הראשון שזוכה בתואר, והפך לשחקן הזר שכובש הכי הרבה שערים בליגת העל בעונה אחת, אך השיא נשבר שנה מאוחר יותר על ידי סרגיי קלשצ'נקו. מכבי תל אביב סיימה את העונה במקום השני בטבלה, וזכתה בגביע הטוטו בזכות ניצחון 1:2 בגמר מול בית"ר ירושלים.