פילק מנסה להציע להבין את הליכוד בהנהגתו של מנחם בגין ובהמשך של בנימין נתניהו כתנועה פופוליסטית מכילה, שהוא גם הביטוי של המאבק הקונטרה-הגמוני, אל מול ההגמוניה של תנועה העבודה. הוא טוען שהמבנה הפופוליסטי הזה של הליכוד הוא מאוד לא יציב ולכן מהר מאוד אנו עוברים למודל הגמוני אחר, שהוא המודל ההגמוני הנאו-ליברלי. מודל שלהבדיל מקודמו יכול להתחבר למודלים תרבותיים פוליטיים שונים, הגם שכולם חלק מההגמוניה הנאו-ליברלית.
בשנת 2009, יצא לאור ספרו של דני פילק על מעגלי ההדרה בתחום הבריאות במדינת ישראל. בשנת 2010 ראה אור ספרו שהוא תוצאה של מחקרים העוסקים בנגישותן של קבוצות שונות, בהן מהגרי עבודה ועולים, לשירותי בריאות.
כתובת (קבוצת משוררים)
כתובת היא קבוצה ספרותית המונה שישה משוררים ועורכים ירושלמים, אשר שמה לה למטרה לעודד, לפתח ולהשריש את השירה בירושלים, כחלק מיעד של פיתוח מרכז ירושלים כמוקד תרבות איכותי.
רקע.
הקבוצה נוסדה בשנת 2002 על ידי שישה משוררים ירושלמיים, כולם בוגרי סדנאות כתיבת שירה: גלעד מאירי, שי דותן, גיל אלרואי, אריאל זינדר, יאיר אלדן וליאור שטרנברג. בשלב מאוחר יותר של פעילות הקבוצה פרשו ממנה המשוררים יאיר אלדן וגיל אלרואי ואילו המשוררת דורית ויסמן, הסופר יובל יבנה והעורכת נועה שקרג'י הצטרפו לקבוצה. יבנה פרש מהקבוצה בשנת 2007. כיום (2011) הקבוצה מונה את המשוררים והעורכים שי דותן, דורית ויסמן, אריאל זינדר, גלעד מאירי, ליאור שטרנברג ונועה שקרג'י.
בשונה מקבוצות ספרותיות אחרות, "כתובת" לא התאגדה סביב זרם פואטי מסוים, חברי הקבוצה בעלי פואטיקות שונות, החל מהלירי וכלה באוונגרד. כל חברי הקבוצה פרסמו ספרי שירה, תרגום ועיון. כל חמשת המשוררים הם זוכי פרסים, ששיריהם, מאמריהם ותרגומיהם התפרסמו בכתבי עת ספרותיים שונים. "כתובת" בעלת אפיון חברתי-קהילתי בולט: היא מפעילה פרויקט סדנאות כתיבה לאוכלוסיות מיוחדות ברחבי ישראל ופעילותה מוצעת לקהל הרחב ללא תשלום.
פעילויות.
הקבוצה מפעילה אשכול של פעילויות הקשורות בשירה, וכן אתר אינטרנט. בין הפעילויות: ערבי קריאת שירה ומוזיקה, סדנאות לכתיבת שירה, מפגשים עם משוררים ופסטיבל השירה הירושלמי "מטר על מטר - פסטיבל ירושלים לשירה".
כתובת (ספר).
בשנת 2008 פרסמה הקבוצה יצירה משותפת, ספר הנקרא "כתובת", שיצא לאור בהוצאת אבן חושן והוא מאגד בתוכו יצירות של כל חברי הקבוצה, שנכתבו במיוחד עבור הספר בפרק זמן מסוים.
מקום לשירה.
בשנת 2002, "כתובת" הקימה את "מקום לשירה" - גוף ספרותי הפועל במסגרת מינהל קהילתי לב העיר, מתנ"ס השוכן בשכונת נחלאות בירושלים.
בית הספר לאמנויות המילה.
בשנת 2015, "כתובת" הקימה בירושלים את "בית הספר לאמנויות המילה" - מוסד ללימודי כתיבה ואמנות המילה, המנוהל בידי ד"ר גלעד מאירי ונועה שקרג'י. במסגרת בית הספר נלמדים שירה, פרוזה, מחזאות, תסריטאות, ספרות ילדים, תרגום ופזמונאות. תוכניות הלימודים בבית הספר היא תוכנית דו-שנתית והלימודים בה מוכרים לטובת ניקוד אקדמי מהאוניברסיטה הפתוחה.
אלטרנטיב מטאל
אופטיקה (ספר)
אופטיקה (Opticks) הוא ספרו של הפיזיקאי האנגלי אייזק ניוטון, שראה אור לראשונה ב-1704. הספר דן באופטיקה ובשבירה של אור. הספר מנתח את הטבע היסודי של האור באמצעות חקירת השבירה שלו בעוברו במנסרות ועדשות, העקיפה של אור בסמוך ליריעות זכוכית, וההתנהגות של תערובות צבעים הנוצרים באמצעות הארת אבקות פיגמנט באור בצבע מסוים. "אופטיקה" נחשבת לאחת העבודות המדעיות הגדולות בהיסטוריה, והייתה ספרו המרכזי השני של ניוטון במדע הפיזיקה, והשני בחשיבותו (אחרי ה-"פרינקיפיה").
סקירה.
"אופטיקה" מייצג תרומה משמעותית למדע. הספר מכיל רישום ניסויים רבים והיסקים לוגיים מהם, ומכסה מגוון רחב של נושאים המכונים כיום "אופטיקה פיזיקלית". הספר אינו דיון גאומטרי של תופעות שונות בנוגע לאור, או הנושאים המסורתיים של החזרת האור ממראה בעלת צורות שונות או כיצד קרני האור "מתעקמות" כשהן עוברות בתווך כלשהו, אלא הוא חקירה של טבע האור והצבע ומגוון תופעות כגון השבירה (שניוטון קורא לה "הטיה") של האור.
ניוטון מציג בספר בפירוט את הניסויים שערך החל מ-1672, בנוגע לשבירת האור, או חלוקתו לספקטרום הצבעים המרכיבים אותו. הוא מתאר כיצד צבעים מופיעים על ידי העברת אנרגיה או החזרה של מגוון החלקים המרכיבים את האור. הניסויים שערך בנושאים הללו ובנושא שבירת האור הציבו רמה חדשה של ידע ועומק באופטיקה.
תרומתו של ניוטון לחקר נפיצת האור בעוברו דרך מנסרה הייתה יוצאת דופן מכיוון שהוא תיאר באופן איכותי את נפיצתו של האור במעברו בקונפיגורציות מרובות מנסרות. מערכי מנסרות, ככלי להרחבת קרניים, הפכו למרכזיים בתכנון לייזר נשלט 275 שנה מאוחר יותר ולכן פיתוח התאוריה של נפיצת אור במערכי מנסרות הפך לנחוץ ביותר.
"אופטיקה" לעומת ה"פרינקיפיה".
"אופטיקה" שונה באופנים רבים מן ה"פרינקיפיה". ראשית, "אופטיקה" נכתב באנגלית, ואילו ה"פרינקיפיה" נכתבה בלטינית. שנית, שלא כמו ה"פרינקיפיה", "אופטיקה" אינו מוצג באמצעות דיוק גאומטרי, עם טענות המוכחות מתמטית בהסתמך על טענות קודמות, בסיסיות יותר. ניוטון אינו מוכיח את הטיעונים שהוא מציג ב"אופטיקה", אלא ההוכחות ניתנות "באמצעות ניסויים" - עבודה שהיא אמנות ניסויית, המציגה דוגמאות רבות לדרך שלפיה יש לבצע ניסויים ולהפיק מהם מסקנות.
תוכני הספר.
ב-"אופטיקה", ניוטון הציג את התגליות והתאוריות המרכזיות שלו בנוגע לאור וצבע בסדר לוגי, ומתחיל משמונה הגדרות ושמונה אקסיומות. בטענה 6 בספר ניוטון הראה, שבניגוד לדעתם של מחברים קודמים, חוק הסינוס תקף לכל צבע בנפרד. בחלק השני של הספר הראשון ניוטון דן בצבעים המופקים על ידי החזרת ושבירה, ובצבע שלובשים עצמים מסוימים בתלות בצבע של האור שמאיר אותם (חקר פיגמנטים). הוא דן בפיגמנטים צבעוניים ותערובות שלהם ובנה גלגל של צבעים ("גלגל הצבעים של ניוטון") המתמצת את התנהגותם, וצייר אנלוגיה בין הצבעים הראשוניים בצבע מורכב והסולם המוזיקלי. הרעיונות של ניוטון בקשר לראיית צבעים (כולל הסידור המעגלי של צבעים) היו יוצאי דופן, שכן הוא תיאר תהליך מתמטי ממנו ניתן לקבוע את הצבע של תערובת צבעים בתלות במשקל היחסי של כל צבע, הליך שניתן להבין אותו כחיזוי של מודל הצבעים המודרני CIE 1931 color space. טענה 9 בספר הזה עוסקת בתופעת הקשת בענן, ובהרחבת ההסבר הגאומטרי של רנה דקארט לתופעה. ניוטון סיפק כללים מתמטיים לקביעת זוויות ההופעה של קשתות משניות (הוא נותן נוסחה מתמטית לקביעת הזווית לפי סדר הקשת n).
בספר השני של אופטיקה ניוטון עוסק בהרחבה בתופעת טבעות ניוטון, ובניסיון ליישב את התורה הקורפוסקולרית (חלקיקית) של האור עם תוצאות ניסויים. הוא עוסק גם באופן איכותי בתופעת העקיפה של האור, ובתכונות ותופעות נוספות כמו הקיטוב (שניוטון מייחס את מקורה לקיומם של שני "צדדים" לאור) של האור והשבירה הכפולה של קרני אור בגבישי קלציט.
השאילתות.
"אופטיקה" מסיים בסדרה של חיבורים קצרים שנקראים "השאילתות" (The Queries). בשאילתות האלו ניוטון לא רק סיכם תוצאות רבות שלו, אלא גם שאל שאלות חשובות שהתוו את הדרך לחקירות עתידיות שנעשו בידי אחרים. החוקרים שבאו אחרי ניוטון הרגישו שניוטון הציג בספרו מעיין פילוסופיית מחקר, והשאלות (שכתובות לרוב כשאלות רטוריות) ששאל חשפו את האלמנטים הבסיסיים של ענפי מדע שקודם נתפסו כחקר הנסתר. החיבור שפך אור על ענפי מדע כגון כימיה, פיזיולוגיה, ואופטיקה פיזיקלית, שקודם נתפסו כתחומים שהיד האנושית אינה משגת בהם.
השאילתות בספר דנות בנושאים כגון שבירה והחזרה של אור, אופן הפעולה של העין, היווצרות דמויות באמצעות עדשות, ועוד. השאילתות הללו, במיוחד האחרונות, דנות בטווח רחב של תופעות פיזיקליות, ומרחיקות לכת מעבר לפירוש הצר של נושא ה"אופטיקה". הן דנות בטבע ובתהליכים של מעבר חום, בסיבות אפשרית לקיום כוח הכבידה, בתופעות חשמליות, בטבע הפעולה הכימית, בדרך שבה אלוהים ברא את החומר ב"בריאה", בדרך הנאותה לחקור את המדע, ובניהול האתי של המהות האנושית. להלן סקירה מעמיקה יותר של תוכני השאילתות בגרסה הראשונה של הספר.
השאילתות הראשונות ספקולטיביות מאוד באופיין, ודנות בהשפעה ההדדית של אור וחומר זה על זה, כפי שבאה לידי ביטוי בתופעות השבירה וההחזרה של אור מגופים. שאילתה 5 עוסקת גם בהשפעה של אור על חלקיקי החומר, ומציעה שפגיעת אור יוצרת חום משום שהאנרגיה של האור גורמת ל-"ויברציות בחלקיקים המרכיבים את החומר", בעוד שבשאילתה 6 הוא מצביע הסבר מדוע גופים שחורים מתחממים בקלות יותר מפגיעת אור מאשר גופים בצבעים אחרים. לאחר מכן הוא דן באינטראקציה בין אור וגופים זרחניים, בסיבות לחום המופק בחיכוך, הגדיר מהי אש (בשאילתה 9) ומהי להבה (בשאילתה 10) ומהו ההבדל ביניהן, ודן במגוון אופרציות כימיות. בשאילתה 11, הוא הרחיב את הספקולציות שלו על חום ואדים לשמש ולכוכבים. בחמש השאילתות האחרונות, ניוטון עוסק בפיזיולוגיה של הראייה, ומציע כי יכולת הראייה מתאפשרת באמצעות "גלים (שמעוררות קרני האור) שמתקדמים בסיבים המוצקים של העצבים האופטיים אל המוח". בשאילתה 13 אורכי גל ספציפיים מקושרים לצבעים מסוימים. בשאילתה 15 ניוטון עסק בראייה בינוקולרית, יחד עם היבטים אחרים של הראייה, בעוד שבשאילתה 16 הוא דן בתופעה של persistence of vision - תגובת המיצוע של העין לסדרת דמויות החולפות במהירות הבזק.