בין השנים 1933 ל-1940 חי מינצנברג בפריז שבצרפת. היו ששיערו כי בתקופה זו מילא תפקיד בגיוסו של קים פילבי לריגול למען ברית המועצות, אך אין הוכחות ברורות לכך מעבר לעובדה שפילבי גויס באמצעות אחד מ"ארגוני מינצנברג", החברה העולמית לסיוע לפליטי הפשיזם הגרמני, שמקום מושבה היה בפריז. ביוזמת מינצנברג נשלח העיתונאי אגון קיש על ידי הקומינטרן לאוסטרליה לניהול תעמולה על סכנות המשטר הנאצי כפי שהתנסה בהן אישית. קיש הפך לדובר פופולרי הודות לניסיונו הכושל של הממשל האוסטרלי להצהיר עליו כתושב או מבקר לא-רצוי, מבלי שהיו בידיו הוכחות חוקיות לכך שקיש הוא קומוניסט.
בשנות מלחמת האזרחים בספרד מילא מינצנברג תפקיד חשוב בארגון גיוסם של קומוניסטים מהעולם לבריגדות הבינלאומיות וברכישת נשק עבורם. לאחר מכן, בעקבות הוצאתו משורות המפלגה הקומוניסטית הגרמנית, יצא מינצנברג בגלוי אל מול יוסיף סטלין בגין פשעיו של סטלין (להם היה מודע הרבה קודם לכן). ביוני 1940 נמלט מינצנברג מפריז, בה עסק בהכנת תשדירים אנטי-נאציים, כשהוא מנסה להימלט מכוחות הצבא הגרמני המתקדמים. בדרום צרפת הוא נכלא במחנה מעצר לנתינים זרים דרומית לליון. אסיר קומוניסטי אחר, שלא היה מוכר לעמיתיו של מינצנברג, התיידד עמו ובתוהו-ובוהו של שביתת-הנשק, הציע לו להימלט יחדיו. יש החושדים כי אותו אסיר לא-מוכר היה סוכן חשאי של המשטרה החשאית הסובייטית. מינצנברג הסכים ונעלם עם הזר ואסיר או שניים אחרים. זו הייתה הפעם האחרונה שבה נראה בחיים. ב-21 באוקטובר 1940 מצאו ציידים צרפתיים את גופתו הנרקבת חלקית של מינצנברג, לרגלי עץ אלון, כשחלק של חבל עדיין מקיף את צווארו, במרחק של כ-180 מטר מן המחנה. רשויות המשטר של וישי פסקו שזו הייתה התאבדות בלי לחקור את עמיתיו למחנה שטענו כי הוא היה במצב רוח מרומם עד לבריחה.
משפחת רובינסון השווייצרית
יוצאי ארצות האסלאם
משפחת רובינזון השווייצרית
פראנס פוטבול
פראנס פוטבול (בצרפתית: France Football) הוא כתב עת צרפתי שנוסד ב-1946. המגזין מסקר את הכדורגל ברחבי העולם, הן בדיווחים חדשותיים והן בניתוח היסטורי. תוכן המגזין כולל סיקור מקיף של הליגות האירופיות, סטטיסטיקות מהימנות ממשחקי גביע אירופה לאלופות וצילומים עיתונאיים מוצלחים המשקפים היטב את מושאי החדשות, ובזכות כך נחשב לאחד מעיתוני הספורט הבולטים ביבשת.
לאורך השנים העניק המגזין מספר פרסים אישיים בולטים לשחקני כדורגל על בסיס שנתי. הגדול שבהם הוא כדור הזהב, אשר הוענק החל משנת 1956 לשחקן האירופי המצטיין ומ-1995 החל להינתן גם לשחקנים שמוצאם אינו אירופאי. פרס זה נחשב לתואר היוקרתי ביותר שמקבלים כדורגלנים. הפרס אוחד בשנים 2010–2015 עם תואר "כדורגלן השנה בעולם" של פיפ"א, התאחדות הכדורגל העולמית, והחל מאז נקרא כדור הזהב של פיפ"א. בשנת 2016 הסתיים האיחוד עם פרס כדורגלן השנה בעולם, וכדור הזהב חזר למתכונתו הקודמת.
החל משנת 2018 מעניק המגזין גם את פרס כדור הזהב לנשים לשחקנית הכדורגל הטובה בעולם.
פרס חשוב נוסף המוענק על ידי המגזין, החל מ-1959, הוא כדורגלן השנה בצרפת. עד 1995 ניתן הפרס לשחקנים בליגה הצרפתית בלבד, אך מאז גם צרפתים המשחקים מחוץ למדינה יכולים לזכות בו. המגזין בוחר גם את תואר "המאמן הצרפתי של השנה".
איתן האזרחי
אֵיתָן הָאֶזְרָחִי, הוא משורר וחכם המוזכר בתנ"ך. על שמו נקרא מזמור פ"ט בתהלים, הפותח במילים: .
אזכורים במקרא.
אֵיתָן נזכר בין הַלְּוִיִּים הַמְּשׁוֹרְרִים שהתמנו על השִׁירָה במשכן על ידי דָוִד ולאחר מכן המשיכו בתפקידם גם במקדש, ומוצג כצאצא של מְרָרִי בן לֵוִי. לעומת זאת, ב אֵיתָן והֵימָן (גם הוא מכונה "הָאֶזְרָחִי", וגם הוא ממשוררי תְּהִלִּים) מוצגים כבני זֶרַח בן יְהוּדָה. יש המשערים שֶׁהַשֵּׁם של אביהם זֶרַח הוא מקור הכינוי "הָאֶזְרָחִי", ושהם יוחסו מאוחר יותר כצאצאי לֵוִי כדי להצדיק את פעולתם בין הַלְּוִיִּים הַמְּשׁוֹרְרִים. בכל מקרה, המשוררים אָסָף, הֵימָן, ואֵיתָן עמדו זה לצד זה כשהופיעו במסגרת תפקידם, כשהֵימָן באמצע, אָסָף מימינו, ואֵיתָן משמאלו (ראו פסוקים י"ח, כ"ד, כ"ח).
אֵיתָן הוזכר גם בספר מלכים (יחד עם הֵימָן, כַלְכֹּל, וְדַרְדַּע, גם הם בני זֶרַח) כמדד לכישרון וחכמה, כאשר תוארה חכמת שלמה:
אזכורים אצל הפרשנים.
מתקופת בית שני נחלקו חכמים על זיהויו.
בתלמוד הבבלי ובמדרשים מובאת דעה שאיתן האזרחי הוא אברהם אבינו. למשל בדרשה בתלמוד שנסמכת על פרשנות על פי מידת גזירה שווה:
דעה זו הועתקה על ידי כמה פרשנים, כגון רש"י. רש"י גם כתב בפירושו לתהילים:
לעומת זאת, הרד"ק ועוד פרשנים נודעים משערים שמדובר באיתן בן זרמי אביו של לוי, וכך כותב הרד"ק:
במסכת בבבא בתרא בתלמוד הבבלי מייחסים את כתבי דוד בין היתר לאיתן (הגמרא מסבירה שם שלא נזכר איתן במפורש כיוון שאיתן הוא אברהם):
הגביע ההולנדי
הגביע ההולנדי (בהולנדית: KNVB Cup, גביע התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית) הוא מפעל כדורגל הולנדי בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"), שנוסד בשנת 1898 ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל ההולנדית. בטורניר משתתפות כל הקבוצות מארבע הליגות הבכירות במדינה.
משחק גמר הגביע מתקיים באופן מסורתי באצטדיון פיינורד, המארח את המאורע באופן רצוף החל מעונת . הזוכה בגביע מתמודדת בתחילת כל עונה במסגרת מגן יוהאן קרויף, טורניר הסופר קאפ של הולנד, נגד אלופת ליגת העל ההולנדית באותה העונה.
מחזיקת הגביע הנוכחית לעונת היא פ.ס.וו. איינדהובן, שניצחה בגמר את אייאקס 2–1.
היסטוריה.
טורניר הגביע ההולנדי נוסד בשנת 1898, בשלבים המוקדמים של התפתחות הכדורגל העולמי. ההחלטה על הקמתו התקבלה ב-19 בינואר 1898 במפגש הנהלת התאחרות הכדורגל ההולנדית בהאג, תוך התבססות על המודל של גביע ה-FA האנגלי. הטורניר הראשון התקיים עונה אחר כך, בעונת 1898/1899, והזכה הראשונה בתואר הייתה RAP אמסטרדם, שגברה בגמר 1-0 בהארכה על HVV דן האג.
בשנת 1946 נוצר הגביע המוענק עד היום לקבוצה הזוכה. הגביע עשוי כסף, חומר יקר ונדיר במצב הכלכלי הקשה שלאחר מלחמת העולם השנייה. לאחר מספר הפסקות, בין היתר בעקבות המלחמה, חזר המפעל לפעילות מלאה החל בעונת .
בשנת 1995, בדומה למפעלי גביע מקומיים אחרים, שונה שמו של מפעל הגביע בהתאם לנותנת החסות. החל מאותה שנה נקרא המפעל גביע אמסטל, וב-16 באוגוסט 2005 שונה שמו פעם נוספת לגביע גייטורייד. שנה אחר כך הוחזר שם המפעל לשמו המקורי, גביע KNVB, בעוד חברת המשקאות גייטורייד נותרה נותנת החסות הראשית.
החל מעונת , ובניגוד לנהוג עד אז, הוחלט לשנות את שיטת המפעל החל משלבי רבע הגמר, ולקיימם במתכונת בית-חוץ, כולל שלב הגמר עצמו. לאחר שתי עונות בלבד, חזר המפעל לשיטת ההכרעה במשחק בודד לאורך כל שלביו, והחל מעונת משוחק גמר הגביע באופן מסורתי באצטדיון פיינורד ברוטרדם. בעונת העפילו פיינורד ואייאקס לגמר המפעל, שתוכנן במקור להכרעה במשחק אחד באצטדיון פיינורד. עקב העפלתה של אייאקס לגמר והאיסור שהוחל באותה עונה על אוהדיה להגיע לאצטדיון פיינורד עקב תקריות אלימות, הוחלט לקיים את הגמר במתכונת בית-חוץ, לראשונה מאז 1983, כשהמשחק הראשון התקיים באמסטרדם ארנה. אייאקס גברה על פיינורד בשני מפגשי הגמר וזכתה בתואר לאותה העונה.
השיטה.
במפעל הגביע ההולנדי משתתפות קבוצות שלוש הליגות הבכירות, ואליהן מצטרפות 24 העולות לחצאי הגמר בטורנירי הגביע החובבניים והמקומיים. הסיבוב הראשון מיועד לקבוצות החובבניות ולחלק מקבוצות הליגה השלישית (מצטרפות בהדרגה בשני הסיבובים הראשונים). בסיבוב השני, בנוסף לקבוצות המובילות בליגה השלישית, מצטרפות לטורניר גם קבוצות שתי הליגות הבכירות.
על פי חוקי המפעל, קבוצות המשתתפות במפעלים האירופיים לא יוכלו להיפגש ביניהן בסיבוב השני והשלישי. למעט התניה זו, אין חוקיות נוספת לגבי זהות המוגרלות והמארחת במפגש המוגרל - גם במידה וקבוצה בכירה מוגרלת לארח קבוצה חובבנית, לא תתקיים החלפת ביתיות.
הקבוצות שהעפילו מהסיבוב השלישי מתקדמות לשלב שמינית גמר, שם מוסרות ההתניות לקבוצות המשתתפות במפעלים האירופיים, והמפעל ממשיך במתכונת הכרעה במשחק בודד עד למשחק הגמר.
עד לעונת , העפילה הזוכה בגביע ההולנדי לטורניר גביע אירופה למחזיקות גביע. המפעל האירופי בוטל בסיום עונת , והחל מאותה עונה העפילה הזוכה לגביע אופ"א (ובהמשך לליגה האירופית).
טמקא
חתול בצמרת
חתול בצמרת (באנגלית: Top Cat) היא סדרת אנימציה קומית שעוסקת בחבורת חתולי רחוב וניסיונותיהם להתעשר ולשנות את חייהם. את מזימותיהם מנסה לסכל שוטר המקוף דיבול. הסדרה נוצרה כפרודיה על סדרת הטלוויזיה "The Phil Silvers Show".
הסדרה נוצרה על ידי חברת האנה-ברברה ושודרה בערוץ ABC בין ה-27 בספטמבר 1961 ל-1962, בשחור ולבן, ובשידורים חוזרים בערוץ Cartoon Network בצבע (הסדרה נוצרה במקור בצבע). הסדרה מכילה עונה אחת שלה 30 פרקים בני חצי שעה כל אחד. בעקבות הסדרה יצא ב-1987 סרט טלוויזיה בשם "חתול בצמרת פוגש את חתולי בוורלי הילס", שבו חתול מהחבורה מתעשר, וב-1995 יצאה סדרת טלוויזיה בשם "Top Cat Interviews". סדרת קומיקס המבוססת על הסדרה יצאה לאור בין 1962 ל-1973 וכללה 51 גיליונות.
ב-2012 יצא סרט תלת ממד מונפש שמבוסס על הסדרה.
עלילה.