איזידור ברנאואר הוא אחד משבעת ילדיהם של מור ברנאואר וקטלין פסל. לאחר סיום לימודיו באוניברסיטה לטכנולוגיה של בודפשט (כיום שמו אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה), הצטרף למפעלי הגז של בירת הונגריה. בשנת 1910, כאשר מועצת העיר בודפשט החליטה על רכישת החברה הכללית האוסטרו-הונגרית לייצור אדי כוהל (דלק גזי כמו מימן, מתאן, אתן, אצטילן, בוטאן, פרופאן, פחמן חד-חמצני או גז טבעי) והקימה את "מפעלי הגז של בודפשט" (קודמתה של "מפעלי הגז של הבירה" של ימינו), איזידור ברנאואר נבחר למנהל הטכני של החברה. בתפקיד זה הוביל משנת 1913 את הקמת מפעל הגז של אובודה וגם ניהל את פעילות המפעל. המפעל ייצר גז ביתי מפחם ברובע 3 של בודפשט ופעל משנת 1913 עד 1984. המפעל סיפק גז ביתי לצרכני הבירה דרך מערכת צנרת מסועפת שהונחה הן מתחת לרחובות והן בתוך הבתים עד לרמת הדירה הבודדת. בשל הישגיו מונה ברנאואר על ידי מועצת העיר כמנהל העסקים של החברה לכל ימי חייו עד לפרישה ויועץ טכני לעבודות גז. הוא היה גם המנהל של האיגוד הלאומי ההונגרי של מפעלי גז בהונגריה. מאמריו המקצועיים פורסמו בכתבי עת מקומיים וזרים. בעשורים הראשונים של המאה העשרים הוא נחשב לאזרח יהודי אמיד מאוד, בעל פעילות חברתית וציבורית משמעותית.
שישה ילדים נולדו לו מנישואיו לאירן כהן. בינואר 1945 נפטר בגטו בודפשט.
אחיו.
מתוך שבעת אחיו ואחיותיו שניים היו ידועים מאוד בהונגריה:
לייז' (אי)
האי לייז' (באנגלית: Liège Island; או Liege Island) הוא אי, הנמצא צפונית - מזרחית ובסמוך לאי בראבאנט, בארכיפלג פאלמר, שלמול חופי חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
אורכו של האי 17 קילומטרים ורוחבו 5.6 קילומטרים.
מעבר קרוקר מפריד בין האי לייז' לבין האי הוסיסון ואיי כריסטיאניה.
במרכז האי מצויים הרי ברוגמאן.
היסטוריה.
מיפוי האי.
האי התגלה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897 – 1899) בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
האי צולם מן האוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד, בין השנים 1956–1957, ובהתבסס על תצלומי אוויר אלה, מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1978, ובשנית בשנת 1980.
מקור השם.
ז'רלאש קרא לאי על שם מחוז לייז' שבבלגיה.
צור (עומאן)
לייז' (פירושונים)
אלון עדר ולהקה (אלבום)
אלון עדר ולהקה הוא אלבומו השני של המוזיקאי אלון עדר, והראשון במסגרת ההרכב "אלון עדר ולהקה", שיצא בשנת 2011.
רשימת השירים.
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אלון עדר, למעט "כל טיפה של רגש" שנכתב יחד עם הארי ליפשיץ ו"מוצא אל הים" שנכתב על ידי מאיר ויזלטיר.
משתתפים.
אלון עדר ולהקה:
משתתפים נוספים:
אמריקו קסטרו
אמריקו קסטרו אי קסאדה (בספרדית: Américo Castro y Quesada; 4 במאי 1885 – 25 ביולי 1972) היה היסטוריון תרבות, פילולוג, מבקר ספרות ודיפלומט ספרדי. ספרו "España en su historia − Cristianos, moros y judíos" ("ספרד וההיסטוריה שלה: נוצרים, מוּרִים ויהודים") משנת 1948 הוביל לפריצתה של מחלוקת היסטורית בספרד של פרנקו.
ביוגרפיה.
קסטרו, בן הורים ספרדיים, נולד בקנטגלו שבברזיל, וחזר עם הוריו לספרד בשנת 1890. למד באוניברסיטת גרנדה לאחר סיום לימודיו התיכוניים. בשנת 1904 קיבל תואר ראשון בגרנדה, ובשנים 1905–1907 למד לתארים מתקדמים בסורבון.
בשובו לספרד בשנת 1910, היה חבר במרכז החדש ללימודים היסטוריים (Centro de Estudios Históricos), שם היה ראש המחלקה ללקסיקוגרפיה.
בשנת 1915 קיבל קסטרו משרת פרופסור באוניברסיטת קומפלוטנסה של מדריד, והוא לימד שם עד שנת 1931.
לאחר הקמת הרפובליקה הספרדית השנייה, התמנה בשנת 1931 לשגריר הרפובליקה בגרמניה. הוא המשיך להחזיק בתפקיד זה עד שהוחלף בלואיס אראקיסטאין ב-1932.
לאחר פריצתה של מלחמת האזרחים הספרדית בשנת 1936, הוא יצא לגלות בארצות הברית, והתמנה לפרופסור לספרות באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון בשנת 1937. לאחר מכן היה פרופסור לספרות באוניברסיטת טקסס באוסטין, בין 1939 ל-1940. משנת 1940 ועד פרישתו בשנת 1953, היה פרופסור לספרות באוניברסיטת פרינסטון. בשנת 1970 נבחר לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
יצירתו ומחלוקות.
קסטרו ערך והוציא לאור מהדורות מוערות של ספרים מאת לופה דה וגה, פרנסיסקו דה רוחאס סורייה , טירסו דה מולינה, פרנסיסקו דה קבדו , ותרגם ספר בלשני על שפות רומאניות מאת וילהלם מאייר-ליבקה .
פרסם מספר עבודות חשובות, בהן "חייו של לופה דה וגה" (Vida de Lope de Vega, 1919) ו-"הגותו של סרוואנטס" (El pensamiento de Cervantes, 1925). בספר האחרון הגן על דמותו של סרוואנטס כהוגה דעות. ספריו ההיסטוריים עוררו מחלוקת רבה. בין המסקנות שעליהן נמתחה ביקורת - אמירתו של קסטרו כי הספרדים לא היו הופכים לקבוצה אתנית מובחנת, אלמלא כיבוש ספרד על ידי המוסלמים בשנת 711, אירוע שהוביל להפיכתם לקבוצה נוצרית המתקיימת לצד האסלאם והיהדות. הוא הציג את המסקנה הזו בספרים "Iberoamérica, su presente y su pasada" (1941), "España en su historia - Cristianos, moros y judíos" (1948) ו-"De la edad conflictiva" (1961). מסקנה שנייה, שגם נמתחה עליה ביקורת, הייתה כי ההיסטוריה של ספרד ופורטוגל הושפעה לרעה מהצלחת הכיבוש מחדש של חצי האי האיברי, ה"רקונקיסטה", במאות ה-11 עד ה-15, ומגירוש היהודים מספרד בשנת 1492. הוא הצביע על חשיבות הדתיות בחברה הספרדית, במיוחד של קבוצות המיעוט הספרדיות והיהודיות, וחקר את תודעתן של קבוצות אלו דרך כתיבתן הספרותית. לדבריו, יכולתם של המומרים והאנוסים היהודים לשאוב ממקורות היהדות איפשרה להם לייצר תודעה סובייקטיבית מובחנת שסייעה ליצירת זהות ספרדית מודרנית.
המבקר המרכזי של רעיונותיו של קסטרו היה קלאודיו סנצ'ס-אלבורנוס . ההיסטוריון הספרדי של ימי הביניים אדוארדו מנסנו מורנו הביע ביקורת כלפי יצירותיו ההיסטוריות של קסטרו. לגבי ההרמוניה לכאורה בין מוסלמים, יהודים ונוצרים בח'ליפות של קורדובה, שזכתה בהיסטוריוגרפיה לכינוי "לה קונביבנסיה" כתב מנסנו כי קסטרו לא פעל על פי כללי כתיבת ההיסטוריה, ושאינו יכול להראות שום עדות היסטורית לרעיון השלום היחסי בספרד המוסלמית. פרופסור מרק ר. כהן מפרינסטון מתח ביקורת על התאוריה, ותיאר אותה כמבוססת על מיתוסים בסגנון צבי גרץ על זמן של דו-קיום שליו, ושל חיים יהודיים-ערביים משותפים שלווים תחת האסלאם, שנפגעו רק בעקבות הציונות. קיומן של תקופות שלוות באופן יחסי נתמכה בידי ברנרד לואיס, וכן בידי כהן עצמו, אך לדבריו אין אפשרות ליצור תיאוריה כוללת בגלל הבדלים בין אזורים ותקופות שונות.
מחלוקת נוספת הייתה על תפיסתה האירופוצנטרית של השפה הספרדית שהציג בספר "La peculiaridad lingüística rioplatense y su sentido histórico" (1941). הסופר הארגנטינאי חורחה לואיס בורחס פרסם מאמר בשם "Las alarmas del doctor Américo Castro", שבו הוא מנסה להפריך את הטיעונים שבהם השתמש קסטרו כדי לבסס את נחיתותה של הספרדית הריופלטנסית המדוברת בארגנטינה ובאורוגוואי ביחס לספרדית המדוברת בחצי האי האיברי.
פרסומים.
קסטרו היה מחברם של מאמרים וספרים רבים אחרים. הפרסומים המשמעותיים ביותר שלו כוללים:
באנגלית:
Casio מטונף
Casio מטונף הוא אלבומו השלישי של המוזיקאי אלון עדר, שיצא לאור בשנת 2012.
רקע.
אלבום זה, שבשל אורכו הקצר הוגדר על ידי עדר כמיני-אלבום (EP), מנוגן כולו על מקלדות קסיו (Casiotone MT-65, Casiotone CT-360) ומלווה בצליל האופייני לשנות השמונים. הוא יצא בפורמט דיגיטלי בלבד. שלוש שנים מאוחר יותר יצא אלבום נוסף של עדר בסגנון דומה, Casio זעם.
סופו של השיר "כמה שאלות על גברת היי-טק" מאזכר את השיר "מי שמביט" מתוך האלבום הכבש השישה עשר.
רשימת השירים.
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אלון עדר.
כסף בבנק (2019)
כסף בבנק (2019) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע כלל את שלושת המותגים (Raw, סמאקדאון ו-205 לייב), ונערך ב-19 במאי 2019, באולם ה-XL סנטר שבהרטפורד, קונטיקט. האירוע היה האירוע העשירי בסדרת אירועי כסף בבנק.
שנים עשר קרבות התנהלו באירוע, כולל אחד שהתקיים במופע המקדים לאירוע. בקרב המרכזי, ברוק לסנר, שלא הוכרז רשמית, ניצח בקרב הכסף בבנק של הגברים. ביילי ניצחה בקרב הכסף בבנק של הנשים, שפתח את האירוע. מאוחר יותר, היא פדתה את המזוודה על אלופת הנשים החדשה של סמאקדאון, שארלוט פלייר, לאחר שניצחה דקות ספורות לפני את בקי לינץ', והפכה לאלופת הנשים החדשה של סמאקדאון. בהגנה האחרת שלה על התואר, לינץ' ניצחה את לייסי אוואנס ושמרה על אליפות הנשים של Raw. עוד ברשימת הקרבות, קופי קינגסטון ניצח את קווין אואנס ושמר על אליפות ה-WWE, בעוד שסת' רולינס ניצח את AJ סטיילס ושמר על האליפות האוניברסלית.
הפקה.
רקע.
כמסורת של האירוע, התקיים קרב סולם בן שמונה משתתפים (ארבעה מ-Raw וארבעה מסמאקדאון), שהזוכה בו זכה במזוודה הירוקה שהכילה חוזה לקרב על אחת מאליפויות העולם. הזוכה בקרב יכול לממש את החוזה על אליפות ה-WWE או על האליפות האוניברסלית בכל זמן ובכל מקום שירצה במהלך השנה הקרובה. קרבות ההעפלה לקרב הסולם נקבעו במהלך התוכניות Raw וסמאקדאון. בנוסף לכך, התקיים קרב סולם נוסף בן שמונה משתתפות (ארבע מ-Raw וארבע מסמאקדאון), שהזוכה בו זכתה במזוודה הלבנה שהכילה חוזה לקרב על אחת מאליפויות הנשים. הזוכה בקרב יכולה לממש את החוזה על אליפות הנשים של Raw או על אליפות הנשים של סמאקדאון בכל זמן ובכל מקום שתרצה במהלך השנה הקרובה.
עלילות.