בעקבות המלצתה של הוועדה לבחינת מעמד האשה בראשות אורה נמיר, משנת 1978, נחקק חוק הזדמנות שווה בתעסוקה, התשמ"א-1981. בשנת 1988 הוחלף חוק זה בחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, שנושאיו רחבים יותר. עם חקיקתו אסר החוק רק הפליה מחמת מין, נישואים או הורות, ובמהלך השנים נוספו עוד מאפיינים. כך למשל, בתיקון משנת 1992 נאסרה הפליה מחמת נטייה מינית, ובשנת 1995 נאסרה הפליה מחמת לאום.
בתחילת 1995 נוסף לחוק סעיף 2א, האוסר על המעביד לדרוש מעובד או ממועמד לעבודה את פרטי הפרופיל הצבאי שלו, ואוסר על המעביד שימוש במידע זה אם הגיע לידיו.
בתיקון מס' 7 לחוק, משנת 2001, הורחב החוק גם אל מי שמקבל שירות מקבלן כוח אדם, כלומר גם ל"משתמש" בעבודה, שאינו המעביד, אסור להפלות.
על פי תיקון לחוק משנת 2006, הוקמה בשנת 2008 נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה כיחידה עצמאית במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ולימים במשרד הכלכלה. תפקידה של היחידה לאכוף את הוראות החוק וכן לאכוף הוראות בחוקים נוספים העוסקים בנושא.
פסיקה.
בגרסתו הראשונה אסר החוק הפליה בין עובדים או בין דורשי עבודה "מחמת מינם, מחמת היותם נשואים, או מחמת היותם הורים" ותו לא. ב-7 בפברואר 1989 פנה עובד "אל על", יונתן דנילוביץ', לבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב, בתביעה שבית הדין יצהיר על זכותו לקבל כרטיסי טיסה בעבור שותפו לחיים, כפי ש"אל על" נוהגת להעניק לבני-זוגם של עובדיה. במהלך הדיון בתביעה, עוד טרם מתן פסק הדין, תוקן חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה ונקבע בו איסור הפליה בין עובדים או בין דורשי עבודה "מחמת מינם, נטייתם המינית, מעמדם האישי או היותם הורים". בית הדין האזורי לעבודה קיבל את תביעתו של דנילוביץ', ופסיקה זו אושרה גם בבית הדין הארצי לעבודה ובעתירה לבג"ץ שהגישה חברת "אל על".
בסעיף 4 לחוק נאמר: "זכאית עובדת בהתאם לתנאי העבודה הנהוגים במקום עבודתה, לזכות בקשר להורות, תהא זכות זו נתונה גם לעובד המועסק במקום עבודה שבו נוהגים תנאי עבודה כאמור ...". תחולתו של נוסח זה הורחבה בשני פסקי דין של בית הדין הארצי לעבודה:
הפליה מחמת ארץ מוצא בקבלה לעבודה נדונה בפסק דין של בית הדין האזורי לעבודה בתל אביב, מישל מלכה נגד התעשייה האווירית לישראל, ונפסק שמועמד לעבודה הופלה עקב מוצאו המזרחי, ונפסקו לטובתו פיצויים בסך 50,000 ש"ח בתוספת הוצאות משפט בסך 7,500 ש"ח.
בפסק דין אחר של בית הדין האזורי לעבודה בתל אביב נפסק שסירוב לקבל מועמדת לעבודה משום שהיא עוטה חג'אב, כפי שמצווה האסלאם, היא אפליה פסולה על רקע דת. לעומת זאת, פסק דין של בית הדין האזורי לעבודה בירושלים עסק במורה שלאחר שנות עבודה רבות בבית ספר נוצרי החלה לעטות חג'אב ונדרשה להסירו בתחומי בית הספר, אחרת תופסק עבודתה. בקשתה של המורה להחזירה לעבודתה נדחתה, בנימוק שהדרישה להימנע מעטיית חג'אב נובעת מאופיו המיוחד של בית הספר.
תומס קווסטהוף
חוק שוויון הזדמנויות בעבודה
איסור הפליה בעבודה
ארנסט לודוויג קליין
ארנסט לודוויג קליין (בגרמנית: Ernest Ludwig Klein; 1910–1990), שחמטאי יהודי-אוסטרי-בריטי ומחבר ספרי שחמט.
קליין נולד בווינה למשפחה יהודית, והיגר לאנגליה בשנות השלושים. בשנת 1930 חלק מקום שלישי-רביעי בתחרות גיור (ניצח: יצחק קשדן), הפסיד דו-קרב לסבלי גריגורייביץ' טרטקובר 1:3.
בתחרות מרגייט בפריז בשנת 1935, הגיע קליין למקום הרביעי-חמישי עם 4.5/9, וסיים בתיקו עם שלושת המנצחים בתחרות.
קליין היה עוזרו הבלתי רשמי של אלכסנדר אלכין בדו-קרב לקביעת אלוף העולם נגד מקס אויבה.
קליין חלק מקום חמישי-שישי בתחרות הייסטינגס 1938/39 (ניצח: לאסלו סאבו) וחלק מקום שני עם סאלו פלור בתחרות בורנמוט בשנת 1939 (ניצח: מקס אויבה).
לאחר מלחמת העולם השנייה חלק מקום תשיעי-עשירי בתחרות בירמניגהם 1951 (תחרות לזכרו של הווארד סטאונטון ניצחו: פטר טריפונוביץ' ווסיה פירץ). קליין ניצח באליפות אנגליה בשנת 1951.
מתרחצים באנייר
"מתרחצים באנייר" (בצרפתית: Une Baignade, Asnières) הוא ציור שמן מאת הצייר ז'ורז' סרה.
ציורו של סרה מתאר קטע מגדת נהר הסן הזורם באַנְיֶיר, פרוור בדרום מזרחה של העיר פריז. על גדת הנהר נראים שישה גברים, העוסקים בפעילות פנאי. חלקם נחים או משתזפים על הגדה ושניים מתוכם שוחים בנהר. ברקע מופיעה גדת הנהר הנגדית, סירות מפרש וסירת חתירה וכן בתיה של העיר.
הקומפוזיציה של הציור בנויה על פי פרופורציות "יחס הזהב". הבד נחתך על ידי שני קווים מרכזיים היוצרים את גדת הנהר ואת קו האופק. סרה צייר את היצירה בעזרת "פוינטיליזם", שיטת ציור בה הצבע מונח בנקודות קטנות על הבד, באופן שהעין האנושית קולטת אותן כצורה אחידה.
מצר דיוויס
ג'ונתן ריצ'מן
ג'ונתן ריצ'מן (באנגלית: Jonathan Richman; נולד ב-16 במאי 1951) הוא זמר, גיטריסט ומחבר שירים אמריקאי. בשנות ה-70 הנהיג ריצ'מן את להקת ה-"Modern Lovers", להקת פרוטו פאנק, ומאז קריירת הסולו שלו מתאפיינת במוזיקה אקוסטית או עם ליווי קל, ומכתיבה וסגנון הומוריסטי, ילדותי ותמים.
חייו.
ריצ'מן נולד במסצ'וסטס שבארצות הברית והושפע בצעירותו מ"הוולווט אנדרגראונד". לאחר ניסיון כושל להתחיל קריירה מוזיקלית בניו יורק, הקים את ה-"Modern Lovers" בבוסטון. ב-1972 הקליטו אלבום בהפקת ג'ון קייל, שכלל את השירים "Roadrunner", מחווה לשיר "Sister Ray" של הוולווט אנדרגראונד (ובוצע לאחר מכן על ידי ה"סקס פיסטולס"), ו"פאבלו פיקאסו", שבוצע לאחר מכן על ידי אמנים רבים, כולל קייל עצמו (באלבום "Hellen of Troy") ודייוויד בואי (באלבום "Reality"). בהשפעת תקופה בה ה-Lovers ניגנו במלון בברמודה, החל ריצ'מן לנדוד לסגנון מוזיקלי פשוט וקליל יותר, דבר שתרם בסופו של דבר להתפרקות הלהקה.
בשנות השמונים והתשעים המשיך ריצ'מן בסגנון הקליל, וכלל אלבומים בספרדית ובסגנון קאנטרי. בהופעותיו כלל לעיתים קרובות שירים בשפות שונות, כולל איטלקית, צרפתית ואפילו עברית.
ב-1998 הופיע ריצ'מן בסרט "משתגעים על מרי", כשהוא תורם קטעים מוזיקליים אשר אפיינו את העלילה.
ריצ'מן השפיע על אמנים רבים, כולל כאמור בואי, קייל והסקס פיסטולס. מנהיג ה"פיקסיז" לשעבר, פרנק בלאק, כתב שיר על שמו, "The Man Who Was Too Loud".
ליל כוכבים מעל הרון
ליל כוכבים מעל הרון הוא יצירה של הצייר וינסנט ואן גוך מספטמבר 1888. היצירה מתארת את גדת הנהר רון בעיר ארל שבצרפת ואת שמי הלילה שמעליה. היצירה דומה באופייה ובנושאה ליצירות "לילה" אחרות של הצייר, דוגמת מרפסת בית הקפה בלילה שצויר קודם לכן באותו חודש, וליל כוכבים המאוחר יותר.
הציור מצויר מנקודת מבט מרוחקת, מהגדה המזרחית של הנהר לעבר הגדה המערבית, שאפשרה לוואן גוך להציג את תאורת הרחוב המופעלת בגז כשהיא משתקפת בנהר, כאשר נקודות האור בציור החשוך הן הכוכבים (בעיקר הדובה הגדולה), מנורות הרחוב, והשתקפות אורן בנהר. כמו כן ניתן לראות זוג מטייל על גדת הנהר. תאורות הרחוב הותקנו בעיר זמן קצר קודם לכן, והיו באותה עת אטרקציה חדשנית.
הציור מתאר את עיקול הנהר, וניתן לזהות בו מספר מבנים בעיר, מגדלי כנסיית סן ז'וליאן וסן טרופים.
היצירה הוצגה לראשונה בתערוכה השנתית של איגוד האמנים העצמאיים ("Société des Artistes Indépendants") בפריז.
בתרבות.
בסצנה האחרונה בסרט "לאהוב את וינסנט", נראים הדוור ג'וזף רולין ובנו ארמנד רולין מסתכלים על הכוכבים, מאותה זווית בה כביכול מצוירת התמונה.
נצרות אורתודוכסית
מרסלו גז'ארדו
מרסלו דניאל גז'ארדו (ספרדית: Marcelo Daniel Gallardo; נולד ב-18 בינואר 1976 בעיירה מרלו שבפרובינציית בואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ומאמן ריבר פלייט בהווה. מחזיק בשיא הזכיות כמאמן עם ריבר פלייט - 14 תארים. נבחר שלוש פעמים למאמן השנה בדרום אמריקה. גז'ארדו מכונה בארגנטינה אל מונייקו ("הבובה" בספרדית).
בנו הוא הכדורגלן נאוול גז'ארדו.
קריירה.
גז'ארדו גדל במחלקת הנוער של ריבר פלייט שהצמיחה רבים משחקניה הגדולים של ארגנטינה. כבר מגיל צעיר התבלט גז'ארדו בזכות יכולת טכנית גבוהה וראיית משחק. גז'ארדו נחשב לאחד הכישרונות של הכדורגל הארגנטינאי ורבים ראו בו שחקן שיוביל את הנבחרת.
גז'ארדו ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת ב-18 באפריל 1993 במשחק הניצחון של ריבר על ניואל'ס אולד בויס כשהוא רק בן 17. באותם ימים, מאמן הקבוצה היה דניאל פסארלה שהפך עם השנים למאמנו גם בנבחרת ארגנטינה.
גז'ארדו שיחק בריבר עד שנת 1999 בהן הפך לאחד מסמלי המועדון. הוא היה חלק חשוב מהקבוצה שזכתה בארבע אליפויות, בגביע ליברטדורס ובסופרקופה סודאמריקנה.
ב-1999 נרכש גז'ארדו על ידי קבוצת מונקו הצרפתית. כבר בעונתו הראשונה התברר גז'ארדו כרכישה מצוינת, בעונתו השנייה הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות וזכה לתואר כדורגלן השנה בצרפת. בעונתו השלישית בקבוצה, הסתכסך גז'ארדו עם מאמנו דידייה דשאן שבתגובה הושיב אותו על הספסל, דשאן באותה עונה הסתכסך גם עם שחקנים מובילים אחרים בקבוצה.
הסכסוך עם מאמנו הביא גז'ארדו לחזור לארגנטינה, הוא הצטרף לקבוצת האם שלו ריבר פלייט וחזר להיות משחקניה הבולטים, הוא הוביל את הקבוצה לאליפות הקלאוסורה 2004 אך שנותיו הבאות בקבוצה לא היו מוצלחות. המועדון נחל כישלונות בגביעים היבשתיים בעוד שיריבתה השנואה בוקה ג'וניורס שלטה בגביע ליברטדורס.