הרשת בישראל הוקמה בשנת 1998 על ידי יונתן פישר, בנו של הבעלים אלן פישר. את סניף הראשון שלה פתחה בקניון עזריאלי בתל אביב. כמו כן רכשה עם כניסתה לישראל את רשת מועדוני "שייפ". לאחר עשר שנות פעילות, הרשת סיימה את שנת 2007 עם הכנסות של כ-205 מיליון שקל, עם כ-70 אלף מנויים ו-1,600 עובדים בישראל. בשנת 2012 רכש איש העסקים ריצ'י האנטר 30% מהבעלות של הרשת בישראל. בנובמבר 2017 הונפקה הרשת בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בשנת 2017 מיזגה לתוכה הרשת את מועדוני גו אקטיב, ואף הודיעה על רכישת מועדון הכושר גרייט שייפ בקניון שבעת הכוכבים בהרצליה בעלות של כ-7 מיליון שקל.
בינואר 2018 השלימה הולמס פלייס את רכישת מועדון זאוס רמת גן הממוקם במגדל משה אביב.
מנכ"לית הרשת בישראל היא קרן שתוי.
מבנה הרשת.
בשנת 2020 הרשת הפעילה בישראל 51 מועדוני פרימיום, והיו לה כ-137 אלף מנויים.
הרשת מחולקת לארבעה סוגי מועדונים:
ממלכת מיתני
וולטר ויילד
וולטר ויילד (באנגלית: Walter Wild, 13 באוקטובר 1872 - 16 בדצמבר 1953) היה כדורגלן אנגלי ונשיאו הראשון של מועדון הכדורגל ברצלונה.
ביוגרפיה.
ויילד נולד באנגליה, ובהמשך עבר להתגורר בעיר ברצלונה עקב עסקים, במסגרתם יצר קשר עם ז'ואן גאמפר, מייסד המועדון.
ב-29 בנובמבר 1899 היה ויילד בין 12 הנוכחים בפגישה שארגן ז'ואן גאמפר במטרה לייסד את מועדון הכדורגל. הוא נבחר להיות הנשיא הראשון על ידי גאמפר, כיוון שהיה הבוגר מבין הנוכחים. בפגישה נקבעו השם, הסמל והצבעים של המועדון. ויילד היה נשיא המועדון עד 25 באפריל 1901. סגנו הראשון היה ג'ון פרסונס. גאמפר היה דובר המועדון וקפטן הקבוצה. במקביל להיותו נשיא, היה ויילד שחקנה של קבוצת הכדורגל. הוא שיחק בעמדת ההגנה ושותף בעשרה משחקים בלבד, ובהם גם המשחק הראשון אי פעם של המועדון. הוא זכה עם הקבוצה בגביע הראשון שלה, בטורניר ידידות כנגד נבחרת קטלוניה.
ויילד תרם את דירתו כמפקדה הראשונה של המועדון. אחד מהישגיו הבולטים כנשיא היה סיכום עם בית המלון "קזנובס" לאפשר למועדון להשתמש, כמגרשו הביתי, במגרש של בית המלון. יתר על כן, תחת ויילד השתתף המועדון במהדורה הראשונה של "גביע מסאיה", אם כי הקבוצה לא זכתה בה להצלחה רבה.
ויילד נבחר מחדש לתפקיד שלוש פעמים, בין דצמבר 1899 לבין דצמבר 1900. הוא פרש מתפקידו ב-25 באפריל 1901 כיוון שנאלץ לחזור לארץ מולדתו. ביום עזיבתו נבחר להיות "חבר כבוד" של המועדון. בחגיגות היובל של המועדון היה ויילד אורח כבוד, ומשום שלא עקב אחר התפתחות המועדון, התפלא לראות עד כמה רחוק הגיע.
דוגמה95
גמלאות
מנופי אבי
מנופי אבי היא חברה ישראלית המספקת שירותי הרמה, הנפה ושינוע כבד באמצעות הפעלת והשכרת עגורנים ובמות הרמה מסוגים שונים, בעיקר מנופים ניידים.
שירותי החברה.
בבעלות החברה למעלה מ-80 מנופים בכושר הרמה הנע מ-25 ועד ל-1,000 טון. רוב המנופים הם מנופים ניידים יבשתיים אך בבעלות החברה גם מנופים ימיים המותקנים על גבי דוברות עם כושר הרמה של עד 100 טון. בנוסף מפעילה החברה כ-350 במות הרמה מסוגים שונים, חלקן מסוגלות להגיע עד לגובה של 72 מטר.
החברה משכירה מנופים ובמות הרמה ומתפעלת אותם. בנוסף, מתעסקת החברה בשינוע כבד ומפעילה לשם כך צי משאיות כבדות וסמי-טריילרים.
בבעלות החברה מוסך עצמאי בראשון לציון בשטח של כ-5,000 מטר רבוע. המוסך מספק שירותי תיקון לציוד החברה ומכיל גם מחסן חלקי חילוף. בנוסף מפעילה החברה רשת מוסכים ניידים לתיקון ותחזוקת כלי החברה גם בעת העבודות בשטח.
היסטוריה.
חברת "מנופי אבי" נוסדה כחברה פרטית על ידי אבי יוחנן, שעבד כשוליית סנדלר בעסק משפחתי. בעקבות עבודתו עם כלי צמ"ה בשירותו הצבאי, החל להתעניין במנופים והפך לשותף בחברה "התקווה מנוף". בשנת 1972 עזב את השותפות והקים את חברת "מנופי אבי". בהמשך הצטרף אליו אחיו, אילן יוחנן, שהחל לעבוד כמנופאי וכמכונאי שתיקן את המנופים באתרי העבודה. כשהחברה גדלה הפך אילן למנהל המוסך של החברה ומאוחר יותר לשותפו הבכיר של אבי.
בשנת 1982 נטלה החברה חלק חשוב בפינוי חצי האי סיני והעברת בסיסי צה"ל לגבול החדש.
לאורך השנים רכשה החברה ציוד חדיש. ב-1987 רכשה מנופים מרומניה. מאוחר יותר רכשה את המנוף LT-1300, המנוף הראשון תוצרת חברת ליבהר (Liebherr). ב-1994 קנתה את המנוף הזחלי הראשון בישראל Demag CC1000.
בשנת 2000 קיבלה תו תקן 9001-2000 ISO ולה גם תקן בטיחות 18001 ותקן איכות הסביבה 14001.
החברה גדלה והתרחבה במהלך השנים וב-2008 העסיקה כ-250 עובדים.
בספטמבר 2016 סייעו מנופים מתנייעים של החברה בפעולות החילוץ שנעשו בעקבות קריסת חניון הברזל.
הצתת מנופי "ריוול".
ביולי 2006 הוצתו שני מנופים של חברת "ריוול" (Riwal) על ידי שומר אתר-הבנייה של חברת "ריוול", ונגרם להם נזק כבד. יוחנן הואשם בתחילה כי הוא עמד מאחורי ההצתה כדי לפגוע במתחרהו. אולם בהמשך, לאחר שלא נמצאו די ראיות לכך, הושג הסדר טיעון על פיו הודה יוחנן כי ידע על כוונת השומר להצית את המנופים, לא דיווח למשטרה ואף הותיר את השומר ברושם שאם ישרוף את המנופים, יתוגמל על ידו. בנוסף, יוחנן הודה שהתקשר למנכ"ל "ריוול" והשמיע איומים באוזני אשתו. במסגרת הסדר הטיעון התחייב יוחנן לשלם פיצויים בסך 200,000 ש"ח לריוול, ונדון ל-300,000 ש"ח קנס, 6 חודשי מאסר בפועל אותם הוא ריצה בעבודות שירות ו-15 חודשי מאסר על תנאי.
אנדרה אזולאי
אנדרה אזולאי (בצרפתית: André Azoulay, בערבית: أندري أزولاي; נולד ב-17 באפריל 1941) הוא יהודי ממוצא מרוקאי שמשמש יועץ בכיר למלך מרוקו, מוחמד השישי. אזולאי מכהן בתפקיד עוד מזמן כהונתו של חסן השני, אביו של מוחמד.
ביוגרפיה.
אזולאי נולד באסואירה, עיר נמל במרוקו לחוף האוקיינוס האטלנטי, בין קזבלנקה לאגאדיר.
ב-1966, בדומה לאלפי יהודים אחרים שעזבו את מרוקו והיגרו לצפון אמריקה, לאירופה או לישראל, היגר אזולאי לפריז.
יחסים עם מלך מרוקו.
אזולאי החל לייעץ למלך מרוקו בשנות התשעים, לאחר הזמנה אישית ממלך מרוקו, חסן השני. לחסן השני היו קשרים בלתי רשמיים עם מדינת ישראל, ואזולאי הגיע למרוקו במטרה לגייס משקיעים זרים עבור המדינה, כשבאמתחתו ניסיון רב במערכות כלכליות שונות ובהן הבנק השלישי בגודלו בצרפת, שם שימש כמנהל בכיר וחבר-פעיל בארגונים חברתיים שונים.
בשנת 1999, לאחר פטירת אביו, עלה על כס המלוכה יורש העצר, מוחמד השישי, והותיר את אזולאי כיועץ בכיר לענייני כלכלה, מה שתרם רבות ליציבות המערכת הכלכלית ולתמיכה במלך הצעיר. עם פרסום התוכנית לפיתוח התיירות במרוקו בשנת 2001, החלה מרוקו להפוך ליעד תיירות משמעותי לנופשים אירופאים. קשריו האישיים של אזולאי בעולם העסקים הבינלאומי הביאו למרוקו אנשי עסקים מתחומים שונים. העיר אסואירה (לשעבר מוגדור) נהנית מזה עשור מעלייה יציבה של מאות אחוזים מערך הנדל"ן. מספר התיירים במרוקו שולש במהלך שבע השנים האחרונות.
מקומם של הישראלים לא נפקד ובתחום הנדל"ן, תיירות, חקלאות, שירותים ואחרים מגלגלים מאות מיליוני אירו בשנה.
עוד בשנות השבעים, הטיל עליו המלך להקים את "זהות ודו-שיח", ארגון ששם לו למטרה לטפח ולשמר את הזהות התרבותית של יהודי צפון-אפריקה ולקיים דיאלוג מתמיד בין יהודים וערבים (דבר שזיכה אותו בתואר ד"ר כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון ב-2006) ולמען שלום במזרח התיכון. אזולאי נטל חלק במעורבות של חסן השני בתהליך השלום ובארגון הפגישות הראשונות בארמון המלך בין משה דיין לתוהאמי, שהביאו לשלום עם מצרים. במסגרת תפקידו כיועץ המלך יזם מגעים עם פלסטינים ומנהיגי מדינות ערב ואת "כנס קזבלנקה", אשר היווה את ה"טריגר" לשיחות השלום בין ישראל והפלסטינים.
ביחד עם סרז' ברדוגו, נשיא קהילת יהודי מרוקו ושר התיירות לשעבר, פנה אזולאי ליד ושם כדי שמלך מרוקו לשעבר, מוחמד החמישי (סבו של המלך הנוכחי), ירשם כחסיד אומות העולם כהערכה על פועלו בהצלת יהודי מרוקו בזמן השואה. לגרסה זו יש מתנגדים. ישנה מחלוקת האם אכן ניתן לתאר את המלך כמגן היהודים בזמן המלחמה; בעוד שהוא התנגד באופן הצהרתי לצעדים אנטי-יהודיים מצד משטר וישי, הוא עצמו חתם על הצווים שהכניסו אותם לתוקף. באשר לסוגיית חסיד אומות העולם, קבעו אנשי יד ושם כי המלך מוחמד החמישי אינו עומד בקריטוריונים של "פנייה רשמית של הנאצים להסגרת היהודים", וכי המלך לא "העמיד עצמו בסכנת חיים". לטענת ברדוגו, המלך הציל חיים רבים ואף קיבל משלחת יהודים בעת המלחמה והבטיח להם את חסותו על הקהילה היהודית במרוקו.
ארגון "זהות ודו-שיח".
מחורף 1976 היה פעיל בארגון יהודים מרוקאים לידי קבוצה שנודעה כ"זהות ודיאלוג", המבוססת על ההיסטוריה והמורשת היהודית שפרחה במרוקו מזה 500 שנה מאז גירוש היהודים והמוסלמים מספרד. "תרבות ספרדית זו, במשך הרבה זמן הייתה זנוחה, בלתי ידועה, וידועה לרעה, וגם לעיתים קרובות, התייחסו אליה לרעה בעולם היהודי ובישראל עצמה, היכן שהיא נחשבה כמעין תת-תרבות", הסביר אזולאי.
המטרה הראשונה שהציבה לעצמה "זהות ודיאלוג" הייתה לתקן את דימוי זה. חמש עשרה שנה מאוחר יותר, אזולאי ראה את יעדי השגת המטרה של שיקום הזהות היהודית המרוקאית, בחלקה הגדול כהצלחה.
אזולאי נזכר כי לפני 15 שנה, כאשר הוקמה קבוצת "זהות ודיאלוג", "היהודים המרוקאים הגרים בישראל היו משנים את שמם לעשותם יותר בעלי צליל צרפתי מאשר צליל ערבי, והיו מספרים לשכנים כי הם באו ממרסיי או ניס [בצרפת], מאשר 'להודות' שהם באו מקזבלנקה או מרקש". הוא הוסיף כי "בגלל שזה איננו קורה יותר", הארגון שלו כבר אינו כה מוטרד יותר עם בעיית הזהות.