בספרה Yeshiva Fundamentalism: Piety, Gender and Resistance in the Ultra-Orthodox World (New York: NYU Press, 2009), מתארת שטדלר ומסבירה את ההיווצרות של דגמי אדיקות דתית חרדית בישראל. היא מראה כי הדגם החרדי מצוי תחת ביקורת פנימית ומאבק בין דורי, על זהות והגדרה דתית. במאבק זה דורשים חרדים מהדור הצעיר לעדכן את המודלים הדתיים, במיוחד את המודל של בן תורה שהפך למודל המחייב את כל הגברים בקהילה, תוך ניסיון לעדן אותו ולהציע אלטרנטיבות. שטדלר מנתחת זירות שונות בהן בחורי הישיבות מנסחים חלופות אלו, למשל זירת המשפחה, העבודה, הצבא, והמרחב הציבורי.
בספרה (A Well-Worn Tallis for a New Ceremony (Brighton, MA: Academic Studies Press, 2012, מפתחת שטדלר גישה השוואתית לחקר קהילות דתיות ומראה כיצד הדתיות החרדית משתלבת בתוך הזירות השונות של המדינה, תוך פיתוח של זירות ופרקטיקות של התנדבות, פיתוח גישה של חופש, גמישות והרחבה של המורטוריום בעולם הישיבות. יחד עם פרופסור קימי קפלן מאוניברסיטת בר-אילן, פרסמה שטדלר שתי אסופות מאמרים העוסקים בהיבטים שונים של החברה החרדית בישראל.
בשנת 2009 יצא לאור הספר מנהיגות וסמכות בחברה החרדית בישראל (הוצאת מכון ון ליר והקיבוץ המאוחד). הספר מאגד מאמרים החושפים דפוסים מגוונים של מנהיגויות מִשנה וסמכויות חלופיות בחברה החרדית בת זמננו. ישנו פירוט על אופני צמיחת דפוסים אלו ועל מקומן של מנהיגויות אלו בחברה החרדית ובתודעתה. החוקרים בספר בוחנים את המפגש בינן לבין המנהיגות הממסדית של חברה זו, ואת המשמעויות הנגזרות ממנו.
בשנת 2012 פורסם הספר מהישרדות להתבססות: תמורות בחברה החרדית בישראל ובחקרה (בהוצאת מכון ון ליר והקיבוץ המאוחד). המחקרים המכונסים בספר מלמדים כי בניגוד לרטוריקה החרדית הרשמית, שמוסיפה לשדר תודעת איום קיומי, מדובר במעבר מחברה שנאבקה על הישרדותה לחברה המקרינה חוסן פנימי וביטחון עצמי קולקטיבי. המעבר מהישרדות להתבססות מלווה בלבטים ומתחים פנימיים, ויש לו השלכות מכריעות על אופני ההתבוננות בחברה זו, על חִקרה, על הבנתה ועל כמה שיקולים שרלוונטיים לכל דיון במדיניות חברתית ארוכת טווח שנוגעת לחברה החרדית בפרט ולחברה בישראל בכלל.
ההיבט הפלאי והפוליטי של מקומות קדושים בהתהוות.
הפרויקט על מקומות קדושים בישראל נעשה בשיתוף עם ד"ר נמרוד לוז מהמכללה האקדמית גליל מערבי, ובמימון של האקדמיה הלאומית למדעים. בפרויקט זה משתתפים יחד חוקרים מישראל, גרמניה, קנדה ואנגליה, נוצרים, מוסלמים ויהודים, החוקרים יחד זירות קדושות מגוונות. הפרויקט מתמקד במקומות קדושים בתהליכי צמיחה ראשונית או תחייה מחודשת, הממוקמים בשוליים המרחביים או החברתיים במרחב ישראל / פלסטין. מטרת המחקר היא לנתח באופן השוואתי תופעות דתיות, חברתיות, תרבותיות ופוליטיות במקומות הנמצאים בתהליכי התפתחות ולבחון את השפעותיהם על החברה והתרבות. במרכז הפרויקט נבחנים מקומות קדושים בתהליך הצמיחה שלהם (בשלב הכריזמטי) ונשאלות שאלות לגבי הדרכים בהן אתרים אלו מעוצבים, מתעצבים ונכתבים מחדש אל תוך נופי התרבות הנוכחיים. תפיסה זו נשענת על ההנחה כי מקומות מצויים תמיד בתהליך של היווצרות ושינוי. ניתוח התופעות בשלבים דינמיים מאפשר לחשוף וללמוד את האופנים שבמסגרתם משמעויות, אמונות, וטקסים מקבלים ביטוי ממשי במרחב ובאמונה.
במסגרת הפרויקט נחקרים אתרים שונים, למשל: המסגד החדש באבו גוש, מסגד אל-לבבידי בעכו, קבר רחל, קבר מרים, קבר רחל אשת רבי עקיבא, מזבח מרים בוארדי באעבלין, קבר מרים הכובסת (מרים מזרחי) בירושלים, ועוד רבים אחרים. מחקר השוואתי זה נועד לאפשר הבנה טובה יותר של היבטים של דתיות, לאומיות, זהות ואתניות בישראל.
פולחני נשים קדושות.
המחקר הוא חלק ממגמה של תחייה עולמית של וטקסים המוקדשים לנשים (מקומות כמו לורד, גוואדלופ, פטימה ועוד). שטדלר מתמקדת בפולחנים המוקדשים לנשים קדושות, כגון: קבר מרים, קבר רחל אמנו, קבר רחל אשת רבי עקיבא, המזבח של מרים בוארדי, קבר מרים הכובסת, מעיין מרים בעין כרם, האיקונה של מרים על החומה בבית לחם ועוד אתרים המוקדשים לנשים.
במחקר זה שטדלר בוחנת את השאלה מדוע יש תחייה של פולחן מסוג זה, ומהי ההשפעה של הטקסים בזירות אלו על המרחב והפוליטיקה המקומית.
ההסבר התאורטי של שטדלר עוסק בשלושה כיוונים:
על מדונות, קדושות וגבולות מדינתיים.
בפרויקט זה שטדלר בוחנת שאלות של דתיות הנוצרת ומתגבשת בגבול בין מדינות. בשיתוף עם פרופסור ולנטינה נפוליטנו מאוניברסיטת טורונטו, הפרויקט בוחן זירות דתיות והתגבשותן על רקע של גבול בין מדינות, פוליטיקה וסכסוכי גבולות. שני המקרים העיקריים בהם מתמקד הפרויקט הוא הגבול בין ארצות הברית/מקסיקו, ובין ישראל/פלסטין. המחקר מראה כי במעברים אלו, היוצרים זירות של חוסר ודאות, חרדה וסכסוך, מתחזקות הזירות הדתיות, כלומר סוכנים דתיים מעצבים מרחבים אלו, בונים ויוצרים דתיות מגוונת במעברי הגבול השונים. דתיות זו היא ביטוי למתח הפוליטי, והיא באה לידי ביטוי בחדשנות דתית: יצירה של איקונוגרפיה חדשה, ארכיטקטורה, פולחן, וביטויים של שירה ומוזיקה המלווים את זירות המתח וממסדים אותו. פרויקט זה מבקש לפתח גישה השוואתית תוך בחינה והתבוננות בדתיות הנרקמת ומתארגנת באזורי סכסוך וגבול אחרים בעולם, כמו בין בוסניה והרצגובינה לקרואטיה, בין סוריה לעיראק ועוד.
טבע קדוש.
בפרויקט זה בשיתוף עם תלמידתה אליזה פרינצ'י מאוניברסיטת בולוניה, שטדלר חוקרת את מהות הקדושה בגילומה בטבע תוך התמקדות במקדשים הפזורים ביערות בולוניה בצפון איטליה. המחקר בוחן את האופן בו הדברים המרכיבים את הטבע כגון: צמחים, נהרות, הרים, מערות, אבנים וכדומה מואנשים, מקודשים ומונפשים. הפרויקט מתמקד במספר מקדשים הפזורים ביערות בהם הייתה התגלות של הבתולה מרים למשל:
Santuario della Madonna dell'Acero
Santuario della Madonna del Faggio
המחקר מראה כי פולחן זה הוא חלק מהתחזקות של המאפיינים העממיים של פולחני מרים בעולם, תחייתם של מקומות קדושים באיטליה מול הדת הממוסדת, והשינוי ביחסי טבע ודת באיטליה.
לילי בן-נחשון
אברהם מסוכטשוב
יקנה אפריקאית
אהוד אמיתון
אהוד אמיתון (נולד בי"א בתשרי ה'תשמ"ו, 13 באוקטובר 1986) הוא עיתונאי וצלם ישראלי, המשמש כמנהל ב"tps" - סוכנות הידיעות הישראלית (תצפית לשעבר), מאז היווסדה בשנת 2010.
ביוגרפיה.
אמיתון נולד באלוני הבשן וגדל בנווה צוף, בוגר הישיבה התיכונית בחדרה והמכינה הקדם-צבאית בפדואל.
שירת בצה"ל כלוחם בגדוד לביא של חטיבת כפיר. בנובמבר 2006 נפצע באורח בינוני במהלך פעילות מבצעית בחברון, ולאחר תקופת אשפוז ושיקום חזר ליחידתו כסמל מחלקת המודיעין.
את דרכו העיתונאית החל בשנת 2010 כצלם מתנדב בסוכנות הידיעות "TPS" (לשעבר "תצפית"), התקדם לתפקיד רכז הצלמים, וכיום משמש מנהל דסק ישראל בסוכנות.
בשנים 2011-2012 שימש אמיתון כצלם הבית במערך הדוברות של אוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 2010 חשף זיוף של תג מחיר סמוך לנווה צוף.
בשנת 2012 הוצגה לראשונה בהוד השרון תערוכת תמונות שצילם במהלך פרויקט שיקומי של עמותת אחים לחיים בנושא דגל ישראל במאבק.
תערוכה נוספת שלו, בנושא "יהודה ושומרון לפי ארבעת היסודות, אדמה אוויר מים אש", בהנחייתו של זיו קורן במסגרת עמותת אחים לחיים, הוצגה באפריל 2013 בניו יורק ובערים רבות בישראל מאז יולי 2013.
צילומיו של אמיתון, פורסמו במגוון ספרים ישראליים, ובהם 'קבר יוסף, כך נפרצה הדרך' שכתב נחמן וייס, ו'לח"י בעין המצלמה - סיפורה של מחתרת לוחמי חירות ישראל' בהוצאת משרד הביטחון.
בשנת 2014 נבחר על ידי מגזין "מוצ"ש" של מקור ראשון כאחד מ-150 "הצעירים המבטיחים של הציונות הדתית" ובינואר 2017 נבחר על ידי אותו מגזין כאחד מ-35 "הצעירים המבטיחים בישראל" מתחת לגיל 35.
בנובמבר 2015 הותקף על ידי פעילי ימין בבית הכנסת בגבעת זאב בזמן שסיקר את ההיערכות לקראת פינוי בית הכנסת, יחד איתו הותקפו גם הכתב רועי שרון אז כתב חדשות ערוץ 10 והצלמת מירי צחי מ"ישראל היום".
ב-21 ביולי 2017, הגיע כחובש רפואת חירום וככונן מתנדב במגן דוד אדום, מבין הראשונים לזירת הטבח בפיגוע בבית משפחת סלומון בנווה צוף-חלמיש, על תפקוד צוותי מד"א בזירה הקשה, ובנפגעים אותם הכירו, קיבלו אנשי הצוות היישובי, ואמיתון בהם, תעודת הוקרה.
אמיתון מרבה להרצות בפני קהל ולהתראיין בתקשורת בנושאי התמודדות עם הפציעה הפיזית והנפשית. בין היתר בעקבות מותו של עמית בן יגאל, לוחם סיירת גולני שנהרג מפגיעת אבן בראשו בכפר הפלסטיני יעבד שבצפון הגדה, נערך ראיון עמו בתוכנית חמש עם רפי רשף, בעקבות הראיון הותקף אמיתון במדור ביקורת הטלוויזיה של עיתון הארץ על ידי רוגל אלפר, על כך שהתראיין ודגל ישראל מתנופף מאחוריו. ביום הזיכרון 2021, פרסם טור אישי בידיעות אחרונות בעקבות האירוע בו יצחק סעידיאן, לוחם צה"ל שנפצע הצית עצמו מול אגף השיקום. בטור, קרא לראשי הערים והמועצות להתחשב בפצועי הקרבות והפעילות המבצעית, ובמשפחות השכולות, ולא להפעיל זיקוקים בערב יום העצמאות.
אמיתון משמש כחבר דירקטוריון בעמותה להנצחת מורשת לוחמי חרות ישראל (ע"ר).
השכלה.
אמיתון הוא בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במדעי המדינה, דיפלומטיה וביטחון מאוניברסיטת תל אביב. כמו כן, הוא בעל תעודת דירקטורים, מבית הספר להכשרת מנהלים ולימודי תעודה "ביראד" של אוניברסיטת בר-אילן. בנוסף, בעל תעודת דובר עם התמחות בדוברות יישובים מבית הספר לתקשורת "עובדה" שבירושלים.
חיים אישיים.
נשוי לחלי, אב לבן ומתגורר בפרדס חנה-כרכור.
חמדה נופך-מוזס