מבצע MO היה שמה של התוכנית היפנית לפלישה ולכיבוש הטריטוריה האוסטרלית גינאה החדשה במהלך המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה. כמו כן כלל המבצע כיבוש אזורים נוספים בדרום האוקיינוס השקט במטרה לבודד את אוסטרליה וניו זילנד מבעלת בריתן ארצות הברית. את המבצע תכנן הצי הקיסרי היפני בתמיכתו של אדמירל איסורוקו יממוטו, המפקד העליון של הצי היפני המשולב.
תכנון.
במהלך תכנון המערכה בגינאה החדשה (כיבוש לאה-סלמאואה, רבאול, קָוויֵנג, פינץ' הארבור, בונה ומורובה) ראה המטה הכללי של הצי הקיסרי בכיבוש הטריטוריות אמצעי שיסייע בכיבוש העיר פורט מורסבי. יישום תוכנית זו הוטל על אדמירל צ'ואיצ'י נגומו, לאחר שהשלים את כיבוש ג'אווה.
קווים אסטרטגיים למבצע.
התוכנית למבצע MO נהגתה עוד ב-1938, אך ללא תאריך יעד מסוים, והייתה תלויה בהצלחת שלבי הכיבוש המוקדמים בדרום-מזרח אסיה. באפריל 1942 אישרו המטות הכלליים של הצבא ושל הצי את התוכנית, שהתחלקה לארבעה שלבים:
הכנות לתגובת-נגד.
המתכננים היפנים לקחו בחשבון את תגובת בעלות הברית למבצע ושלחו שתי שייטות לקבוצת האיים רנל, דרום-מזרחית לגינאה החדשה. פריסה זו של כוחות איפשרה ליפנים להשתמש במעבר ג'ומארד (מעבר ימי בין גינאה החדשה לרנל) על מנת להגיע ישירות לפורט מורסבי, ללא צורך בעיקוף גדול.
היפנים היו מודעים לנוכחותה של נושאת המטוסים האמריקאית יורקטאון באזור מכיוון שפחות מחודש לפני כן תקפו מטוסיה את לאה וסלמאואה.
השתלשלות המבצע.
הכוח היפני אכן נחת בטולאגי ב-3 במאי. יום לאחר מכן יצאו מרבאול כוחות נוספים בדרכם דרומה לפורט מורסבי על גבי ספינות. באותו יום תקפו מטוסים אמריקאים את טולאגי, הסבו נזק רב אך לא הצליחו למנוע את כיבוש האי ואת האיים הסובבים לו. שלושה ימים לאחר מכן היה ברור שקרב ימי עומד להתפתח בים האלמוגים, ולפיכך הסתובב הכוח שעשה דרכו לפורט מורסבי ושב לרבאול כדי להימנע מהתקפות. בקרב ים האלמוגים שהתפתח תוך זמן קצר ספג הצי הרביעי היפני מכה קשה באבדו את נושאות המטוסים "שוהו" ו"שוקאקו."
היפנים החליטו לזנוח את תוכניתם להנחתת כוחות בפורט מורסבי בדרך הים, והצבא היפני החל בהכנות למבצע חדש. ההכנות נעצרו לאחר שהמטה הכללי של הצבא הורה על הקפאת הפעילות באזור ב-1 ביולי לאחר שהצי המשולב נחל תבוסה בקרב מידוויי. מכיוון שלא יכלו להגיע לפורט מורסבי בדרך הים פתח הצבא במבצע לחציית רכס אואן סטנלי דרך שביל קוקודה וכיבוש העיר בדרך היבשה. בסופו של דבר נכשל גם מבצע זה ופורט מורסבי לא נכבשה על ידי היפנים.
ישעיהו גפני
ישעיהו גפני (נולד ב-1944 בניו יורק) הוא נשיא המרכז האקדמי שלם ופרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה.
ישעיהו גפני נולד בניו יורק ב-1944 וב-1958, בגיל 14, עלה לישראל לבדו. למד באוניברסיטה העברית בחוג להיסטוריה של עם ישראל והתמחה בעת העתיקה. סיים את התואר השני ב־1969 וקיבל את הדוקטורט ב־1978. עבודת הדוקטור בהנחייתו של שמואל ספראי עסקה בישיבות בבל. מאחר שהחזיק גם בדרכון אמריקאי, נשלח על ידי "נתיב" לברית המועצות כדי ללמד יהדות ולחזק את המסר הציוני בין המורים לעברית ומסורבי העלייה.
נשוי לנעמי גפני, ציירת ואמנית. אחד מבניהם הוא ההיסטוריון ד"ר ראובן גפני.
חיים אישיים.
נשוי לציירת נעמי גפני, בתו של יעקב בר-אור, ולהם ארבעה ילדים, ביניהם ראובן גפני, חוקר וסופר וחנן גפני, חוקר.
מתגורר בשכונת רחביה ירושלים.
אלכסנדר סולובצוב
אלכסנדר סולובצוב (14 בנובמבר 1847, קאזאן, רוסיה - 20 במרץ 1923, מוסקבה). היה שחמטאי רוסי. התפרנס מעבודה בקונסרבטוריון של מוסקבה בו התמנה לפרופסור למוזיקה.
חלק מקום שלישי רביעי עם עמנואל שיפרס בתחרות סנקט פטרבורג 1878/79 בתחרות ניצחו במשותף מיכאיל צ'יגורין ושמעון אלאפין. בתחרות מוסקבה בשנת 1879 חלק מקום ראשון וניצח בתחרות מוסקבה בשנת 1880.
סולובצוב השתתף במספר דו-קרבות: סיים בתיקו 1:1 עם מיכאיל צ'יגורין בשנת 1884, ניצח 7:2 מול רפאל פאלק, הפסיד לצ'יגורין 0:4 בשנת 1892. בשנת 1894 ניצח את ז'ק מיזס. בשנת 1899 ניצח דו-קרב מול בוריס גריגורייב והפך לאלוף מוסקבה הראשון בשחמט.
הרביעייה הישראלית החדשה
הרביעייה הישראלית החדשה היא ממשיכתה של רביעיית המיתרים ההיסטורית שהקימו הכנר לורנד פניבש, אחותו הכנרת אליס פניבש, הויולן עדן פרטוש והצ'לן לסלו וינצה. בשנת 1953 החליפה הצ'לנית תלמה ילין את לסלו וינצה ובשנת 1957 החליף הכנר אלכסנדר טל את לורנד פניבש, שנסע לאירופה. הרביעייה הישנה, שנקראה על שם פניבש, התפרקה עם נסיעתו, ומשה קניוק, אביו של הסופר יורם קניוק, שהיה מנהל אירועי המוזיקה במוזיאון תל אביב הישן בשדרות רוטשילד בתל אביב (לפנים בית מאיר דיזנגוף ואתר הכרזת המדינה ב-15 במאי 1949), יזם את הקמת הרביעייה הישראלית החדשה. חבריה הראשונים היו הכנרים אלכסנדר טל ומרדכי יובל, הוויולן דניאל בנימיני והצ'לן יעקב מנזה. בהמשך החליף זאב שטיינברג את דניאל בנימיני ורפי מרקוס החליף את מרדכי יובל. תוכנית הקונצרט הראשון של הרביעייה בהרכבה החדש, בשנת 1959, כללה את "רביעיית הדיסוננסים" של מוצרט, חמישיית הקלרינט שלו, שלביצועה הצטרף לרביעייה יונה אטלינגר, ורביעייה של ראוול.
בשנת 1964 הקליטה הרביעייה הישראלית את רביעיית המיתרים "קשתות קיץ" של צבי אבני, שנכתבה שנתיים קודם לכן.
הרביעייה הישראלית החדשה פעלה בהרכבה זה במשך חמש-עשרה שנים, ואז, ב-1974, פרש אלכסנדר טל ונסע להולנד. בהמשך הצטרפו לרביעייה הכנרים אילן גרוניך ויגאל טונה.
רכס אואן סטנלי
רכס אואן סטנלי (באנגלית: Owen Stanley Range ) הוא רכס הרים בחלקה הדרום מזרחי של פפואה גינאה החדשה. הרכס נצפה לראשונה ב-1849 על ידי קפטן אואן סטנלי שסקר את החוף הדרומי של פפואה, ועל שמו נקרא הרכס. הנקודה המזרחית ביותר ברכס היא הר ויקטוריה (4,072 מטרים) והנקודה המערבית ביותר היא הר ת'יין, אך לרוב מכלילים גם את ההרים שבקצה הדרום מזרחי של האי, אף על פי שאלה הרים נפרדים מרכס אואן סטנלי.
תנאי השטח לאורך הרכס הם קשים, בעיקר בקצה הדרום מערבי. ישנן מספר שבילים החוצים את הרכס, שהמפורסם בהם הוא שביל קוקודה המקשר בין פורט מורסבי ובונה ושנמצא בשימוש מעל 50 שנה. שביל נוסף הוא שביל קאפה קאפה, בו השתמשו 900 חיילי הרגימנט ה-126 האמריקאי במלחמת העולם השנייה, והוא מקביל לשביל קוקודה אך נמתח כ-48 קילומטרים דרומית לו. לרגימנט נדרשו חמישה שבועות לחצות את 210 הקילומטרים של השביל, שחוצה ג'ונגלים סבוכים.
בשל העלות הגבוהה והקושי הלוגיסטי הכרוך בכך, אין דרך לרכב ממונע החוצה את הרכס. בשל קשיים אלה נכשלו היפנים בחציית הרכס בזמן מלחמת העולם השנייה, וכתוצאה מכך לא הצליחו לכבוש את פורט מורסבי בראשית 1942.
עליית תלמידי הבעל שם טוב
יום נישואים
יום נישואין הוא יום בו נהוג לציין מדי שנה את נישואיהם של בני זוג, בתאריך שבו נערכה חתונתם.
בחלק מהמדינות בעולם המערבי, בהן ארצות הברית ובריטניה, קיימים שמות מסורתיים ייחודיים לכל יום נישואים, לפיהם נהוגה הענקת מתנות הדדית של בני הזוג בהתאם (או הבאת מתנות ברוח זו על ידי אורחי בני הזוג במקרה שנערכת מסיבה לציון יום הנישואים). מדינות רבות נבדלות במתנות הנהוגות בהן מדי שנה, אך לאורך השנים התבססו מתנות קבועות יחסית המשותפות לרוב המדינות, במיוחד בימים כגון יום השנה ה-5 (בו נהוגה מתנה העשויה מעץ), ה-10 (מתנה העשויה מבדיל), ה-15 (בדולח), ה-20 (פורצלן), ה-25 (כסף), ה-30 (פנינה), ה-40 (אבן אודם), ה-50 (זהב) וה-60 (יהלום). שרידיו של מנהג זה מצויים גם כיום בתרבות הישראלית, והם חגיגות "חתונת כסף" במלאת 25 שנות נישואים ו"חתונת זהב" במלאת יובל לנישואים. 60 שנות נישואים נקראו בעבר "חתונת שוהם" ובימינו "חתונת היהלום" (באנגלית - Diamond Wedding).
מקור המנהג הוא כנראה בגרמניה של ימי הביניים, אז נהוג היה כי אישה החוגגת את יום הנישואים ה-25 מקבלת מחבריה ושכניה זר מכסף, וביום הנישואים ה-50 זר מזהב, כברכה על המזל הטוב שמלווה את בני הזוג לאורך שנים כה רבות; עם הזמן התרחב רפרטואר הסמלים עבור כל שנה, ונפוץ ברחבי העולם המערבי. סמלים אלו השתנו לאורך השנים, למשל היהלום היה סמל ידוע עבור יום הנישואים ה-75, אך הוא עבר ליום הנישואים ה-60 לאחר שוויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, חגגה בסוף המאה ה-19 את שנת ה-60 למלכותה ביום שזכה לכינוי "יובל היהלום".
בממלכות חבר העמים הבריטי עשויים בני זוג לקבל מכתב ברכה מראשי הממלכה לרגל יום הנישואים ה-60, ה-65 וה-70 שלהם (זאת לאחר שביצעו רישום בארמון בקינגהאם או במשרד המושל הכללי של מדינתם). בקנדה עשויים בני הזוג לקבל מכתב ברכה מהמושל הכללי החל מהשנה ה-50 לנישואיהם, מדי חמש שנים, ובאוסטרליה וארצות הברית החל מהשנה ה-50 מדי שנה. נוצרים קתולים יכולים להירשם במחוז הבישוף המקומי כדי לקבל את ברכת האפיפיור לרגל ימי נישואים מיוחדים (ה-25, ה-50, ה-60 וכו').
איבר גוף
שביל קוקודה
שביל קוקודה הוא שביל באורך 96 קילומטרים החוצה את רכס אואן סטנלי בפפואה גינאה החדשה. זהו שביל הטיול המפורסם ביותר בפפואה גינאה החדשה והוא ידוע כאזור קרבות ממלחמת העולם השנייה בין כוחות האימפריה היפנית לבין כוחות אוסטרלים ב-1942.
השביל מתחיל, או מסתיים, בפינת אואן שבמחוז המרכז, כחמישים קילומטרים מפורט מורסבי, וחוצה אזורים מבודדים העבירים ברגל בלבד עד לכפר קוקודה שבמחוז אורו. הנקודה הגבוהה ביותר בשביל היא סמוך לפסגת הר בלמי וגובהה 2,190 מטרים.