יורבה לינדה (באנגלית: Yorba Linda) היא עיר פרוורית במחוז אורנג' שבמדינת קליפורניה, הממוקמת כ-37 קילומטרים מדרום-מזרח למרכז העיר לוס אנג'לס. הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם נשיאה ה-37 של ארצות הברית, ריצ'רד ניקסון ממוקמים בעיר, מאחר שניקסון נולד וגדל בבית שנמצא במתחם בצעירותו.
היסטוריה.
ראשית ההיסטוריה של יורבה לינדה מתוארכת לסביבות 1769. העיר נקראת על שמו של ברנארדו יורבה (Bernardo Yorba), שהיה בנו המוצלח ביותר של חוסה אנטוניו יורבה (José Antonio Yorba), חייל ספרדי שהתיישב בקליפורניה הספרדית. חוסה אנטוניו יורבה היה חלק ממשלחת ספרדית שהגיעה לחקור את האזור הידוע כיום כמחוז אורנג'. בשנת 1809, חוסה אנטוניו יורבה הגיש עתירה למלך ספרד לקבלת מענק קרקע והלה העניק לו 62,000 דונם של קרקעות אשר נודעו בשם "רנצ'ו סנטיאגו דה סנטה אנה", כיום מחוז אורנג'.
כמעט מאה שנה מאוחר יותר, ב-1907, ג'ייקוב סטרן, תושב העיר פולרטון ובעל חלקים מאדמות יורבה, מכר שטח גדול מהאדמות לתאגיד "ג'נס" (Janss Corporation). מאוחר יותר התאגיד חילק את האדמות לחלוקות משנה וכינה את הנכס בשם העיר החדשה "יורבה לינדה". התושבים הראשונים הגיעו ליורבה לינדה מתוך כוונה לתחזק חוות קטנות. משפחות אלה הגיעו בין 1910 ל-1920.
בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, יורבה לינדה שמרה על צביונה כעיירה קטנה. עם גידול האוכלוסייה במחוז אורנג' בשנות השישים, אוכלוסיית העיירה הקטנה גדלה במידה ניכרת, עם למעלה מ-1,000 תושבים במפקד האוכלוסין של ארצות הברית מ-1960. ב-2 בנובמבר 1967, יורבה לינדה הפכה לעיר.
דמוגרפיה.
במפקד האוכלוסין של ארצות הברית מ-2010 דווח כי ליורבה לינדה אוכלוסייה בת 65,237 נפש. צפיפות האוכלוסין עמדה על 1,238.9 נפש לקילומטר מרובע.
כלכלה.
במהלך שנות העשרים המשיכה יורבה לינדה לגדול כעיירה ולשגשג כלכלית, בעוד החקלאות נותרה עמוד התווך של הכלכלה המקומית. כמה מבנים מסחריים חדשים נבנו ברחוב הראשי של העיירה, אך אופייה הכללי נותר בעיקרו חקלאי. השפל הגדול בשנות השלושים הביא להאטה כלכלית ביורבה לינדה, אך האוכלוסייה נותרה יציבה.
בעיר למעלה מ-1,000 עסקים, לא כולל 1,500 נוספים הפועלים מתוך בתי מגורים. ליורבה לינדה קהילה עסקית חזקה; היא דורגה כמקום השני הטוב ביותר בקליפורניה לעסקים קטנים, אחרי פאלו אלטו.
קורן (הוצאת ספרים)
ישכר תמר
הרב ישכר תָּמָר (במקור: תֶּמֶר; זדונסקה וולה, אלול ה'תרנ"ו, 1896 – תל אביב ה' באדר ה'תשמ"ב, פברואר 1982) היה רב בכמה קהילות במערב אירופה ובתל אביב. בהשקפותיו השתייך לציונות הדתית. חיבר פירוש ארוך לתלמוד הירושלמי בשם עלי תמר.
ביוגרפיה.
נולד בזדונסקה וולה שבפולין למייטא ור' צבי הירש, מצאצאי רבי נתן נטע שפירא בעל "מגלה עמוקות" ומצאצאי רבי אברהם אבלי הלוי גומבינר בעל "מגן אברהם". למד בישיבות בפולין ובגליציה. בין רבותיו נמנים הרב שאול משה זילברמן מויירושוב (סב אשתו), הרב מאיר יחיאל הולשטוק האדמו"ר מאוסטרובצה, הרב מאיר דן פלוצקי, ובייחוד הרב פנחס יהושע בומבך מאושפיצין. לאורך חיבוריו שיבץ הרב תמר מדברי רבותיו.
לאחר תקופת לימודיו, וכן הרבצת תורה בעיר מולדתו צ'חאנוב, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היגר לברסלוי שבגרמניה. לאחר מכן, כנראה בשנת תר"פ, הפליג לאנגליה לבקשת הרב ד"ר לאו יונג ועבר בה בין כמה קהילות כתשעה חודשים. בסיום תקופה זו, החל משנת תרפ"ב, שב לברסלוי והחל לכהן בה כרב "קהילת שלום" של יהודי פולין בעיר. לצד עבודתו הרבנית, סייר בספריות אירופאיות רבות, במטרה להרחיב את השכלתו המחקרית. כן שימש מרצה לתלמוד ב"בית המדרש לתלמוד" של הרב ד"ר יונה כהן בברסלוי.
בתרצ"ג (1933), עם עליית השלטון הנאצי בגרמניה, עלה לישראל בסיועו של הראי"ה קוק, התיישב בתל אביב ושימש שם כרב בית הכנסת "עונג חיים" בשכונת פלורנטין, במשך כחמישים שנה, עד לפטירתו. אשתו וילדיו קיבלו את אישור העלייה רק כשנה אחרי שעלה ארצה. באותה תקופה התגורר בבית אבי חותנו, הרב שאול זלמן זילברמן מויירושוב, והושפע ממנו רבות.
הרב תמר עסק רבות בתלמוד הירושלמי, עליו חיבר את הפירוש 'עלי תמר'. פירושו הוא לקט נרחב של הערות מסוגים שונים: הערות למדניות, הערות הלכתיות, הערות היסטוריות ומדעיות, הערות בלשון חז"ל ואחרות, כסדר התלמוד הירושלמי. עם זאת, ספרו הגדול לא נערך במטרה להוצאה לאור, והכרך הראשון נדפס לראשונה בידי בני משפחתו בשנה ה-83 לחייו. את הספר ערך חתנו הרב אברהם צבי רבינוביץ, ומהדורתו החדשה פורסמה על ידי נכדו, הרב משה אליעזר רבינוביץ', רבו של היישוב בית חגי. על פירוש זה זכה הרב תמר בפרס הרב טולידאנו לספרות תורנית לשנת תש"מ. פירושו הוכנס לפרויקט השו"ת.
הרב תמר נפטר בתל אביב ביום ה' באדר ה'תשמ"ב (1982).
ספרייתו של הרב תמר נתרמה לישיבת הר עציון.
משפחתו.
הרב תמר נשא את שרה פריידל (נפטרה בשנת ה'תשמ"ט), בת מינדל והרב אברהם צבי זילברמן, רבה של פראשקה (נספה בשואה), בנם של חנה והרב שאול משה זילברמן. מנישואים אלה, נולדו לו כמה צאצאים:
יששכר תמר
עלי תמר
מייקל גוף
פרנסיס מייקל גוף (באנגלית: Francis Michael Gough; 23 בנובמבר 1916 – 17 במרץ 2011) היה שחקן אופי אנגלי שהופיע ביותר מ-150 סרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה. הוא מוכר מהופעותיו בסרטי האימה של חברת האמר, ומתפקידו בדמות אלפרד פניוורת' בארבעת הסרטים בסדרת סרטי באטמן של טים ברטון וג'ואל שומאכר.
ביוגרפיה.
גוף נולד בקואלה לומפור שבפדרציית מדינות מלאיה (כיום מלזיה) להורים בריטים פרנסיס ברקלי גוף ופרנסס אטקינס. הוא התחנך בבית הספר רוז היל בטאנברידג' ולס, ובבית הספר דארהם. הוא המשיך ללמוד בקולג' החקלאי ויי שאותו עזב כדי ללמוד משחק באולד ויק. בתקופת מלחמת העולם השנייה היה גוף סרבן מצפון, כמו ידידו פירת' בנברי. עם זאת נאלץ לשרת ביחידה לא לוחמת בליברפול.
קריירה.
ב-1948 שיחק גוף לראשונה בסרט קולנוע ב-"Blanche Fury". בהמשך הרבה להופיע בטלוויזיה הבריטית. ב-1955 גילם את דמות אחד הרוצחים של דוכס קלרנס (ג'ון גילגוד) ואת אחד הנסיכים שבמצודה בסרטו של לורנס אוליבייה "ריצ'רד השלישי".
גוף נודע מהופעותיו בסרטי אימה בהם "דרקולה" (1958), "Horrors of the Black Museum" (1959), "קונגה" (1961), "פנטום האופרה" (1962), "Black Zoo" (1963), "טרוג" (1970), "The Corpse" (1971), "Horror Hospital" (1973), ובסרט "Satan's Slave" בבימויו של נורמן ג'יי וורן מ-1976. עוד השתתף בסרט הקומי "סודי ביותר!" (1984) לצדו של ואל קילמר, איתו הופיע בהמשך בסדרת סרטי "באטמן".
ב-1966 כיכב גוף בתפקיד אורח בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" בתפקיד הנבל בסיפור "The Celestial Toymaker". ב-1983 הופיע שוב ב"דוקטור הו" בדמות חבר המועצה הדין בפרק "Arc of Infinity". ב-1965 שיחק בתפקיד ד"ר ארמסטרונג בפרק "The Cybernauts" בסדרה "הגומלים". בעונה שאחר כך גילם את המרגל הרוסי נוטסקי בפרק "The Correct Way to Kill". הוא הופיע בפרק בעונה הראשונה של הסדרה "קולדיץ" בדמות מייג'ור "וילי" שפר, סגן המפקד האלכוהוליסט של הקומנדנט (ברנרד הפטון). ב-1979 גילם את ראש הממשלה אנתוני אידן בסרט הטלוויזיה "Suez 1956" מאת איאן קרטיס. ב-1981 הופיע שוב עם לורנס אוליבייה בסדרת הטלוויזיה "חמדת ימים" (Brideshead Revisited) של חברת גרנדה, בתפקיד הרופא שמטפל בלורד מרצ'מיין הגוסס (אוליבייה). ב-1983 שיחק גוף בסדרה "המצודה" בדמות סר ג'נר האלידיי, ב-1985 גילם את לורד דלמיר בסרט "זיכרונות מאפריקה" ובתפקיד רב המרגלים של הקג"ב, אנדריי זורין, בסדרת הטלוויזיה "Sleepers".
ב-1989 החל גוף לגלם את אלפרד פניוורת' בסרט "באטמן" של טים ברטון, וב-1992 גילם את אותה דמות בסרט "באטמן חוזר". הוא שיחק באותו תפקיד גם ב-1994 בעיבוד הרדיופוני של "", ב-1995 בסרט "באטמן לנצח" וב-1997 בסרטו של ג'ואל שומאכר "באטמן ורובין". גוף היה אחד משני שחקנים שהופיעו בכל ארבעת סרטי באטמן של ברטון ושומאכר, השחקן השני היה פאט הינגל בתפקיד המפכ"ל גורדון. ב-1999 עבד גוף שוב עם ברטון בסרט "סליפי הולו" ובסרט "חתונת הרפאים". ב-2001 גילם שוב את דמותו של אלפרד בפרסומות לטלוויזיה עבור "OnStar". עוד הופיע גוף בשנת 1989 בפרסומות עבור "דיאט קוקה-קולה".
ב-1999 אחרי ששיחק בסרט "סליפי הולו" הוא פרש לגמלאות. אחר הופיע פעמיים נוספות, בשניהן להשתתף בסרטים של ברטון ב"חתונת הרפאים" בדיבוב הישיש גוטניקט, ובדמות הדודו בסרט "אליס בארץ הפלאות".
פרסים ומועמדויות.
ב-1979 זכה גוף בפרס טוני לשחקן הטוב ביותר (בתפקיד ראשי במחזה) על הופעתו במחזה "Bedroom Farce". ב-1988 היה מועמד לפרס טוני על הופעתו במחזה "Breaking the Code".
ב-1957 זכה גוף בפרס באפט"א לטלוויזיה, וב-1971 היה מועמד לפרס באפט"א לקולנוע על הופעתו בסרט "המקשר".
ב-1979 היה גוף מועמד לפרס דרמה דסק לשחקן מצטיין במחזה על "Bedroom Farce", וב-1988 היה מועמד על משחקו ב-"Breaking the Code".
חיים אישיים.
גוף היה נשוי ארבע פעמים. אשתו הראשונה הייתה דיאנה גרייבס לה היה נשוי מ-1940 עד לגירושיהם ב-1948. ב-1950 התחתן עם אנה אליזבת לאון, וב-1953 נולדה בתם אמה פרנסס. הם התגרשו ב-1964. אשתו השלישית הייתה השחקנית אנק וילס שגילמה את פולי המלווה של הדוקטור. השניים נפגשו בפעם הראשונה בסיור תיאטרון ב-1952, אבל ההיכרות הרשמית ביניהם נוצרה בצילומי הסרט "Candidate for Murder". גוף אימץ את בתה של וילס, פולי, וב-1965 נולד בנם המשותף ג'ספר.
גוף נפטר ב-17 במרץ 2011 בלונדון אחרי מאבק קצר במחלת הסרטן.
גופתו נשרפה, נערך טקס זיכרון, ואפרו פוזר בים.