נולד בלוס אנג'לס. בצעירותו למד בישיבת תורת אמת בירושלים. הוסמך לרבנות בשנת 1988 על ידי חסידות חב"ד בניו יורק. באותה שנה יצא כשליח חב"ד לאוניברסיטת אוקספורד, שם הקים ארגון סטודנטים בשם "לחיים", לקידום התרבות היהודית בקמפוס. חלק ממעשיו, שכללו הוראה ללא-יהודים, לא זכו להסכמת מוסדות חב"ד, ובעקבותיהם פסק מלשמש כשליח חב"ד.
קריירה.
בשנת 1999 יצא ספרו "סקס כשר". באותה שנה הטיימס הבריטי הכריז עליו כ"מטיף השנה".
בשנת 2006 החל להנחות תוכנית מציאות בשם "שלום בבית", שבה הוא עוזר למשפחות להתגבר על בעיות. פרסם 31 ספרים, כשמתוכם רק הספר "סקס כשר" תורגם לעברית.
בשנת 2008 הוא הקים את "This World: The Values Network", אשר מנסה לקדם ערכים יהודיים לכלל האוכלוסייה בארצות הברית, במטרה להילחם בתופעות כמו גירושים, דיכאון וחומרנות.
בשנת 2010, לאחר הופעת ספרם של פרידמן-הלמן על דמותו של הרבי מליובאוויטש, הופיע בכלי תקשורת רבים להוכיח שהספר מגמתי ועובדות רבות המובאות בו אינן תואמות את המציאות. כמו כן השתתף בעימותים טלוויזיוניים עם אנשי דת, ואתאיסטים כגון כריסטופר היצ'נס וסם האריס.
בשנת 2012 התמודד מטעם המפלגה הרפובליקנית על מקום בבית הנבחרים של ארצות הברית והפסיד. באותה שנה הוציא ספר בשם "ישו כשר" שעוסק בזהותו היהודית של ישו.
בשנת 2013 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת דרום יוטה.
במרץ 2015 עורר סערה כאשר עמד מאחורי פרסום מודעה על עמוד שלם ב"ניו יורק טיימס", שהאשימה את היועצת לביטחון לאומי, סוזן רייס, בהתעלמות מרצח עם.
לאורך השנים ניהל קשר חברי קרוב מאוד עם הסנטור קורי בוקר, שאותו הכיר מצעירותו בארגון "לחיים", אך השניים ניתקו כל קשר בעקבות הצבעתו של בוקר בשנת 2015 בעד הסכם הגרעין עם איראן שחתם ממשל אובמה. באוטוביוגרפיה שכתב בוקר לאחר מכן הוא לא הזכיר את בוטח כלל.
בינואר 2018, לאחר ביטול הופעתה של הזמרת לורד בישראל, בעקבות בקשה מתומכי ה-BDS, פרסם מודעה על עמוד שלם ב"וושינגטון פוסט", שקראה להחרימה, וגינתה אותה. במאי 2021 כשהזמרת דואה ליפה פרסמה פוסטים באינסטגרם בגנות ישראל במהלך מבצע שומר החומות פרסם מודעה ב"ניו יורק טיימס" שגינתה את דבריה.
חיים אישיים.
בוטח נשוי לדבי ואב לתשעה. מתגורר באנגלווד שבניו ג'רזי.
Associate's degree
רומנטיקן
ארנסט ליסאואר
ארנסט ליסאואר (בגרמנית: Ernst Lissauer; 16 בדצמבר 1882 - 10 בדצמבר 1937) היה משורר, מחזאי וסופר לירי ודרמטי יהודי-גרמני. נודע בעיקר בזכות כתיבת שיר המלחמה של הקיסרות הגרמנית ב"שיר השנאה לאנגליה" שהפסוק הידוע מתוכו "אלהים, הענש את אנגליה" שימש כסיסמת קרב של הצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה. ליסאואר נתפס בזמנו, בקרב יהודי גרמניה כסמל לנאמנות היהודים למדינתם ולהצלחת השתלבותם בחיים בגרמניה לעומת אנגליה שעדיין דגלה בחוקים מגבילים יחסית ליהודים הרבה זמן אחרי האמנציפציה בגרמניה.
קורות חיים.
ליסאואר נולד בברלין והיה בנו של הוגו ליסאואר, שופט שהיה חבר בבונים החופשיים ובעליו של בית המסחר למשי הגדול בברלין (הפירמה ה. ליסאואר) אשר היה ספק השמלות של אשתו של קיסר גרמניה.
אביו, יחד עם אחיו, אדוארד מוזס ליסאואר (אשר בנו ולטר ליסאואר היה מחלוצי התעופה), היו מבין המייסדים של "אגודת סוחרי ברלין".
אימו של ליסאואר, צרלינה פרידברגר מפוטסדאם, הייתה אשתו השנייה של אביו לאחר שאשתו הראשונה, קלרה ליסאואר מבית אופנהיים, נפטרה ממחלה. בנה, אחיו למחצה, פרידריך וולפגנג ליסאואר (פריץ) היה מלחין, כנר, תובע, ומנצח בבית האופרה של ברלין.
בנו של פריץ ליסאואר, אוטו כתב בשם הספרותי "מיכאל לוגן" יחד עם עוד חבר את הסיפור של הסרט Fanfare d'amour "רומן אהבים" שהיה המקור לתסריט של חמים וטעים, סרט שזכה לפרס האוסקר.
מקור משפחתו היה יהודי החסות של המלך בגרמניה ומאמצי אוגוסטה ארנד ומשפחתה (יהודייה שהייתה אהובתו של הנסיך אוגוסט ואם שבעת ילדיו). בין היתר, היה קרוב משפחה של המלחין אוטו ניקולאי, וכן של אברהם ריס, שניהל את המשא ומתן לקבלת היהודים שגורשו מאוסטריה על ידי המלך לגרמניה בעת שלטון הקיסר. מקור שם משפחתו ליסאואר הוא מהעיירה ליסה (Lissa - Leszno).
ליסאואר למד ספרות ונודע כסופר לירי ודרמטי. הוא חי לסירוגין במינכן, ויסברן, ברלין ווינה. אשתו הראשונה הייתה מארי וילפיר, והשנייה גרטה לאנגר, אך לא נולדו לו ילדים.
הקומדיה שכתב והשפעתה.
על אף שאין זאת יצירתו היחידה, הוא התפרסם בעקבות קומדיה שכתב ובה שירו "שיר שנאה לאנגליה", שהפך להמנון מלחמת העולם הראשונה של גרמניה. הוא זכה על כך באות ההצטיינות הגבוה בגרמניה במלחמה. השיר הוצא מהקשרה של הקומדיה הלועגת שבה נכלל, ברוח הימים והתלהטות המלחמה כפי שציין באותה עת.
השיר נכלל בכרך ג (1916) של סדרת האנתולוגיות של שירי מלחמה ופטריוטיים "מלחמה הגרמנית ושירים גרמנים" שנערך ופורסם על ידי מבקר התרבות והתיאטרון יוליוס באב, גם הוא ממוצא יהודי.
החוגים האנטישמיים לא יכלו לתקוף את מי שסימל בשביל נוצרים ויהודים את הנאמנות לגרמניה בעיקר לאור העובדה שליסאואר עצמו שירת בחזית בזמנו, לכן בחרו החוגים האנטישמיים ובראשם יוסטון סטיוארט צ'מברלין (מתומכי האידאולוגיה הנאצית) להאשימו כאשר אמר על ליסאואר: "רק יהודי יכול להגיע לרמת שנאה שכזאת".
ארנסט ליסאואר ציין שהשיר הוצא מתוך קומדיה וסירב להפצתו בבתי הספר, המשורר לא ציין שעל אף דברי השטנה שחש בתור הוכחה לנאמנותו לגרמניה, חלק ממשפחתו גרה באנגליה ובין קרוביו נמנים גם משפחת רוטשילד ומשה מונטיפיורי.
בין חבריו של ליסאואר היה הסופר שטפן צווייג, שאמר על חברו: "ככל שהיה הנושא יותר גרמני כך הוא היה נלהב יותר אליו". הוא הרגיש מחויב לשירה, לאמנות, להיסטוריה ולשפה הגרמנית כחלק ממנו, תחושה שהתעצמה עם רוחות מלחמת העולם הראשונה.
ארנסט ליסאואר קונן על מולדתו לקראת מותו כאשר הנאצים עלו לשלטון באומרו: "לגרמנים אני יהודי המחופש לגרמני וליהודים אני גרמני שאיננו ציוני".
בשנת 1937 נפטר אחיו הבכור המלחין פריץ ליסאואר בברלין, ובאותה שנה נפטר ארנסט ליסאואר בביתו בווינה, לשם גלה עקב עליית הנאצים לשלטון בגרמניה.
בועת הדוט-קום
בועת הדוט-קום הייתה בועה כלכלית שהתקיימה בין 1995 ל-2001. שיאה היה במרץ 2000, כאשר מדד הנאסד"ק עמד על 5,132.52 נקודות. במהלך שנים אלה נרשמה בבורסות לניירות ערך עלייה מהירה במחירי מניות סקטור האינטרנט החדש ובסקטורים הקשורים אליו תוך ניתוק גדל והולך מהשווי הכלכלי ה"אמיתי" של החברות הנסחרות. דבר זה יצר את "הבועה".
תקופה זו אופיינה בהיווסדותן של חברות מבוססות-אינטרנט רבות. שילוב של צמיחה מהירה של מחירי המניות, ספקולציות של יחידים לגבי ערכן של המניות, וזמינותם הגדולה של כספי השקעות מקרנות הון סיכון רבות יצרו סביבה שבה רבים מהעסקים הללו דחו מודלים עסקיים רגילים והתמקדו בנתח השוק במקום ברווח של החברות, אשר גרמו לניפוח הבועה כך שערכן הריאלי של המניות התרחקו מערכן הנקוב.
התפוצצות בועת הדוט קום התרחשה בין השנים 1999 - 2001, כאשר מספר חברות מונפקות הפכו לחדלות פרעון, ואחרות, ששווי השוק שלהן צנח ביותר משמונים אחוזים,ואפילו עד 96 % (כמו חברת אמזון אך עדיין נשארו יציבות ורווחיות.
התפוצצות הבועה ציינה את תחילתו של מיתון במדינות המפותחות במהלך השנים שלאחר מכן. למעשה ניתן לומר כי שינוי המודלים (המנותקים מהשווי הכלכלי) להערכת שווי המניות בתקופה זו, יצר מצג שווא של עליה מגמתית ומתמשכת של ערך המניות, מה שגרם ליותר ויותר משקיעים להשקיע, מה שגרם כתוצאה מכך להמשך העלייה המטאורית וחוזר חלילה עד נקודת הקריסה.
תחילת הבועה והתנפחותה.
גורמים להיווצרות והליך התפתחות.
בשנים 1996 עד 2000 הונפקו בבורסת נאסד"ק עשרות רבות של חברות מתחום האינטרנט בעלות היסטוריה עסקית קצרצרה, בהיעדר כל "הצלחה" עסקית כלכלית ובמחירים ששיקפו ציפיות גבוהות מאוד. העשור של שנות התשעים ידע התפתחות טכנולוגית מואצת וב-1993 הושק דפדפן האינטרנט הראשון שהופץ בקנה מידה משמעותי בשוק האזרחי-הפרטי, מוזאיק (Mosaic), שפותח בידי אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. עם הזמן, מחשבים פרטיים הפכו ממוצר מותרות יקר שרק מעטים הרשו לעצמם להחזיק למכשיר הנמצא בתפוצה נרחבת ברחבי האוכלוסייה הכללית. טרם כניסתו של מוזאיק לשוק רק 2.3% מכלל תושבי ארצות הברית היו בעלי גישה לגלישה ברשת, רובם מתכנתים. מאז סיומו של המיתון הכלכלי מתחילת העשור, השווקים נסקו, ובין 1993 לתחילת 2001 ידע שוק המניות עלייה שנתית ממוצעת של 15.2%, אשר חפפה לתקופת נשיאותו של ביל קלינטון בארצות הברית, שנמנע מהרחבת ההתערבות הממשלתית בשווקים וכיהן לאורכה של תקופת הצמיחה הטבעית של בועת הדוט-קום.
עם עליית השוק הטכנולוגי, הוקמו חברות אינטרנטיות רבות במטרה לנצל את הגאות הכלכלית בתחום המתפתח. אחת מאותן חברות, נטסקייפ (Netscape), אשר הושקה במהלך 1994, פיתחה את הדפדפן המסחרי הראשון מסוגו, Netscape Navigator. הדפדפן, בשונה ממתחריו, יוצר לשימוש פרטי בחינם, מה שהוביל תוך זמן קצר להפיכתה של נטסקייפ לחברת האינטרנט המוכרת והנצרכת ביותר בעולם. מתוך כך החליטו מנהלי החברה, בשנה לקיומה, להעמיד אותה למסחר בשוק המניות. ביום הראשון בלבד למסחר בחברה, 9 באוגוסט 1995, עלה ערכה מהערך ההתחלתי של 28$ ל-75$. המהלך של נטסקייפ, להירשם בשוק המניות טרם סבסדה החברה הון עצמי התחלתי, היה יוצא דופן נכון לאותה העת.