חבר הקונגרס של הקונפדרציה אדווין אוגוסטוס קיבל, היה נשוי לסאלי, בתו הצעירה של בל. נינו של בל, שגם הוא נקרא אדווין אוגוסטוס קיבל, היה אדריכל ידוע באזור נאשוויל והמיזם הידוע ביותר שהוא תכנן היה גורד השחקים הראשון בעיר, Life &amp; Casualty Tower.
בניין לונגוורת'
קוברה דרום פיליפינית
קוברה דרום פיליפינית (שם מדעי: Naja samarensis) הוא מין של נחש קוברה האנדמית לאיי הפיליפינים, בעיקר בויסאיאס ובמינדנאו. קוברה זו חופפת בתחומי תפוצתה הצפוניים עם מין נוסף של קוברה - קוברה פיליפינית. שני המינים הפיליפינים הם קוברות היורקות את ארסן מבעד לניבים החלולים והיישר לעבר עיני הקורבן, בדרך כלל לאחר איום או התקרבות מצידו.
קוברה זו מגיעה לאורך 1.4 מטרים והיא בעלת קשקשים צהובים בוהקים מנומרים בשחור והגחון החל מאמצע החזה כהה עד שחור. כמרבית הקוברות היא יכולה לשטח את צווארה כדי להיראות מאיימת יותר. היא בעלת כתמים דמויי עיניים על העורף.
הקוברה שוכנת בקרבת נחלים או נהרות ובג'ונגלים של דרום הפיליפינים. לעיתים היא תימצא בקרבה למגורי אדם,לרבות שדות אורז ומטעים. הקוברה מחפשת טרף כמו עכברים ויונקים קטנים אך גם צפרדעים, זוחלים אחרים ואף נחשים אחרים.
ארס.
בנוסף על הארס אותו הקוברה יורקת היא יכולה לנשוך בעזרת ניביה החלולים, הקבועים בקדמת הלסת העליונה. הארס מורכב מנוירוטוקסין חזק וממרכיבים ציטוטוקסינים. הוא גורם לנפיחות באזור ההכשה, חום, לחץ דם גבוה ויכול להזיק למערכת הנשימה ולמוות של הקורבן כתוצאה משיתוק וחנק. ישנו נסיוב נגד ארס אך הוא נדיר מאוד בפיליפינים. עם זאת המפגשים עם הקוברה נדירים ומספר הקרבנות נמוך יחסית.
ארס המותז לתוך עיני הקורבן גורם לכאב עז ולפגיעה ברשתית ואם הוא לא נשטף בתוך זמן קצר, הוא יכול לגרום לעיוורון קבוע.
קוברה יורקת סינית
קוברה יורקת סינית, קוברה יורקת תאילנדית או קוברה יורקת שחורה-לבנה (שם מדעי: Naja siamensis) היא מין של קוברה יורקת ארס ממשפחת הפתניים החיה ברחבי דרום-מזרח אסיה בתאילנד (ומכאן שמה המדעי), קמבודיה, וייטנאם ולאוס ונראה שגם במיאנמר, אף שלא נרשמה תצפית.
אורכה של קוברה בוגרת 0.9–1.2 מטר כשהשיא יכול להגיע ל-1.6 מטרים וצבעה אפור עד חום ושחור מוקף בכתמים לבנים והחזה בהיר מאוד, עם מעט כתמים על הצוואר והחזה. הסימן על צווארה דומה מעט למשקפיים. תפוצתה היא משדות ומישורים, דרך ג'ונגלים ועד למורדות הרים ולחורשים. הקוברה נמשכת לעיתים למגורי האדם, אשר מושכים גם מכרסמים קטנים.
הקוברה היא נחש לילי המתחבא במשך היום בין סלעים או צמחייה. אם היא מאוימת ביום היא תחפש מקלט במרחק מה, אך בלילה התנהגותה תוקפנית יותר והיא תנפח את צווארה ותירק ארס לעבר עיני התוקף. ארס זה מסוגל לעוור לחלוטין אם הארס לא יישטף, אך הוא לא הורג. אם התוקף לא מתרחק הקוברה תכיש אותו בניביה. הארס החודר למחזור הדם גורם לנמק ונפיחות באזור ההכשה ולשיתוק ופגיעה במערכת הנשימה. ללא נסיוב הקורבן ימות במהרה, מה שקורה במספר כפרים בהם אין נסיוב בנמצא.
קוברה זו דומה מאוד למינים קוברה מונוקלית או לקוברה סינית, והיא קרובה אליהם מבחינה טקסונומית.
צרעכבישיתיים
סופרימום ואינפימום
ארתור בארדוש
ארתור בארדוש (במקור בורשטיין, בהונגרית: Bárdos Artúr, בודפשט, 2 באפריל 1882 – באפלו, ארצות הברית 10 באוגוסט 1974) היה במאי תיאטרון הונגרי-יהודי, במאי רדיו וקולנוע, אסתטיקן, פרופסור באוניברסיטה, סופר, משורר, מחזאי, פובליציסט. הוא היה העורך המייסד של מגזין "התיאטרון", המנהל המייסד של "תיאטרון האמנים" (Művész Színház) שפעל בין השנים 1932–1938, ומשנת 1917 היה המייסד והמנהל של תיאטרון מרכז העיר. בארדוש ניהל את התיאטרון כמעט במשך שלושה עשורים, כמעט עד שהולאם בשנת 1949. בשנת 1951 שונה שם התיאטרון ל"תיאטרון יוז'ף קטונה" (Katona József Színház) והוא פועל עד היום בבודפשט.
ביוגרפיה.
בארדוש נולד במשפחה יהודית כבנם של קארוי בורשטיין (1857–1915) ושל וילמה ברכפלד (1862–1935). בארדוש סיים לימודי משפטים באוניברסיטת אטווש לוראנד בבודפשט. הוא החל את הקריירה שלו כעיתונאי בפשטי נפלו ב"הסכמה" ו"בחדשות בודפשט" (Egyetértés, Budapesti Hírlap). בשנת 1909 היה עוזרו של מקס ריינהרדט. שנה לאחר מכן הקים שבועון לתקופה קצרה על תיאטרון ומוזיקה וכתבותיו הופיעו בקביעות בכתב העת הספרותי החשוב ניוגט. בשנת 1911 היה הבמאי של תיאטרון קאמרי קטן בהנהלתה של אירן פֶלְד (1883–1944) שחקנית הונגריה-יהודייה שנספתה בשואה (היא הייתה בתו של במאי התיאטרון ז'יגמונד פלד, ואחיה של השחקן מתיאש פלד ושל העיתונאי אַאוּרֵל פלד.
בשנת 1912 ייסד עם הסופר בֵּלָה רֵוֵוס את "הבמה החדשה" (Új Színpad) שהחזיק מעמד חודשיים בלבד. בשנת 1915 התמנה למנהל תיאטרון בשדרת אנדראשי, שם ניהל קברט. התיאטרון פרח תוך שנה, ולכן הבעלים פתח תיאטרון נוסף ובארדוש הפך למנהלו גם כן משנת 1916 ואילך. לימים נודע המקום כתיאטרון מרכז העיר. לאחר מלחמת העולם הראשונה בשל הקשיים הכלכליים, התיאטרון לאט לאט איבד את מעמדו. כך, בין השנים 1921–1926 הפך בארדוש למנהל ולמייסד של תיאטרון חדש, תוך הפגנת יכולותיו, אבל בשנת 1925 שב לתיאטרון מרכז העיר לזמן קצר.
בין השנים 1926–1930 בארדוש התגורר בברלין, שם הקים את "התיאטרון בפּלמנהאוס" (Theater in Palmenhaus), תיאטרון איכותי שפשט את הרגל. לאחר מכן חזר לבודפשט. בשנת 1932 כבש שוב את מושב המנהל והבמאי של תיאטרון מרכז העיר. בשנת 1936 ההצלחה התיאטרונית הגדולה הגיעה. בהפקתו עלה לבמה מחזהו של ג'ורג' ברנרד שו הז'אן ד'ארק, שהפך ללהיט ענק. באותה שנה הוא קנה את תיאטרון האופרטה של בודפשט שפשט רגל קודם לכן, שיפץ אותו והחיה את התיאטרון. בשל היותו יהודי וחקיקת החוקים האנטי יהודיים משנת 1938 (החוק היהודי הראשון, השני והשלישי) ובמהלך מלחמת העולם השנייה הוא הועמד בצד. בשנים 1942–1943 כתב שני ספרים בנושא זה, בשמות "מאחורי המסך" ו"סודות התיאטרון".
בשנת 1945 הוא הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית. בין 1945 ל-1948 הפך שוב למספר 1 בתיאטרון מרכז העיר. התיאטרון, שהיה בתחילה בבעלות פרטית שלו, עברה לשליטת עיריית בודפשט בשנת 1946. בשנת 1948 הוא מונה למרצה באוניברסיטת אטווש לוראנד, שם תכנן להרצות על מדעי התיאטרון, אולם באותה שנה, לאחר שוועדה ממונה מונתה לעמוד בראש התיאטרון, הוועדה החליטה לעלות את מחזהו של איליה ארנבורג "האריה בכיכר שוק" והוא התנגד להחלטה. הוא מכר על כן את התיאטרון ונסע לארצות הברית לבקר את בנו ולא שב. בשנת 1967 פרסם את יצירתו האחרונה באמריקה, את כרך השירה שלו, "דמדומים". הוא נפטר בבאפלו ב-10 באוגוסט 1974, בגיל 92.
אלמנה אוסטרלית
אלמנה אוסטרלית (שם מדעי: Latrodectus hasselti) היא מין אלמנה ממשפחת הכדורניים החיה בטבע במערב ומרכז אוסטרליה באזורים מדבריים. עם זאת האדם הפיץ אותה (שלא במודע) לאזורים נוספים באוסטרליה וכן לניו זילנד ודרום-מזרח אסיה ואף לאזורים נוספים.
האלמנה היא עכביש באורך של 10 מילימטרים בנקבות. הזכרים קטנים בהרבה מהן ואורכם 3–4 מילימטרים בלבד. הנקבות מוכרות בזכות המראה הטיפוסי לבני סוגם, הכולל גוף עגלגל שחור עם "שעון חול" אדום בקצה בטנם. הזכרים חומים בהירים עד לבנים וכמעט בלתי נראים.
האלמנה שוכנת בטבע באזורים מוצלים בקרבת נקרות עצים או בין סלעים והתמקמה גם במגורי אנשים לאורך אוסטרליה. היא מייצרת רשת קורים בין מבנים, המיועדת לתפיסה של יצורים מטפסים או מעופפים בגובה נמוך. הטרף העיקרי שלה הוא מיני חרקים או עכבישנים אחרים, אך היא לא תהסס לטרוף גם חולייתנים קטנים, לרבות לטאות ואף נחשים קטנים. היא מזריקה לטרף ארס מניביה הענקיות ואז שותה את מיצי גופו בעזרת כליצרות דמויי-קשיות.
האלמנה ידועה באורח חייה הקניבלי, כשנקבת עכביש זה טורפת את הזכר גם תוך כדי יחסי המין שלהם, דבר נדיר מאוד אפילו אצל אלמנות (שאר האלמנות מחכות לסיום היחסים בשביל לטרוף את הזכר). לדבר יש יתרונות בהפריית הביצים, אך מסתבר שרק 20% מהזכרים מחפשים נקבות, מחשש (מוצדק) לחייהם.
האלמנה האוסטרלית היא מהעכבישים הקטלניים ביותר בעולם בכלל ובאוסטרליה בפרט, כתוצאה מהארס החזק שלה וגם עקב קרבתה למגורי האדם. עקיצתה גורמת לכאבים באזור העקיצה המתקדמים לאורך מחזור הדם עד הלב ולשיתוק, הזעה, בחילות והקאות ולהתכווצויות שרירים. המוות יכול להיגרם מפגיעה בסרעפת או בשרירי הלב, אך יש לארס זה נוגדן המציל את רוב הנעקצים.
וויקינתונים
ג'ורג' ואסיליו
ג'ורג' ואסיליו (ביוונית: Γιώργος Βασιλείου; נולד ב-20 במאי 1931) היה נשיאה החמישי של קפריסין. כיהן בתפקיד בין השנים 1988–1993.
ביוגרפיה.
ואסיליו נולד בפמגוסטה, קפריסין ב-1931. אביו, רופא עיניים במקצועו, היה חבר בכיר במפלגה הקומוניסטית של קפריסין (המפלגה הפרוגרסיבית של העם העובד, AKEL), ושירת כרופא במלחמת האזרחים ביוון. אמו הייתה רופאת שיניים.
הוא החל בלימודי רפואה בשווייץ. לאחר מלחמת העולם השנייה עבר עם משפחתו להונגריה, שם למד כלכלה והיה תלמידו של אימרה נוג'. עם פלישת ברית המועצות להונגריה, הוא עזב את המדינה ועבר ללמוד באוניברסיטת לונדון. ב-1962 הקים את מרכז המחקר המזרח-תיכוני, ועמד בראשו עד בחירתו לנשיאות ב-1988.
ואסיליו נבחר לנשיא קפריסין כמועמד עצמאי. הוא החזיק בתפקיד כהונה יחידה (עד 1993) ובמהלכה הוביל דיונים בניסיון לפתור את הסכסוך הקפריסאי, והנהיג רפורמות כלכליות ואזרחיות.