שמו של היישוב נקרא על פי : "הבן יקיר לי אפרים" שכן היישוב שוכן בתחום נחלת שבט אפרים. נחלת שבט אפרים הייתה מדרום לנחל קנה והיישוב יקיר כלול בתחומה. וכך מתואר הגבול הצפוני של הנחלה בספר יהושע: " וַיְהִי גְּבוּל בְּנֵי-אֶפְרַיִם... מִתַּפּוּחַ יֵלֵךְ הַגְּבוּל יָמָּה, נַחַל קָנָה, וְהָיוּ תֹצְאֹתָיו, הַיָּמָּה;
היישוב נקרא גם ע"ש הטייס , שנפל עם מטוסו לכנרת בשנת 1962 ומקום קבורתו לא נודע במשך שנים (עד למציאת גופתו בקרקעית האגם בנובמבר 2018), וזאת על פי בקשת הוריו.
היסטוריה.
היישוב נוסד באדר א' תשמ"א (פברואר 1981), על ידי גרעין של משפחות דתיות שהתארגנו להקמת יישוב קהילתי דתי במערב השומרון. בתחילתו נקרא קרני שומרון ד'. הוא הוקם יחד עם היישובים עמנואל ונופים על מנת ליישב אזור שבו לא ישבו ישראלים. ההזדמנות לכך באה כאשר הוחלט על סלילת כביש 5066, המחבר בין צומת יקיר גדול שעל כביש 505 בדרום עם צומת עמנואל בכביש 55 בצפון. הכביש נחשב לדרך נוף ומן היפות בשומרון, והוא חוצה את נחל קנה. הכביש הושלם בשנת 1982.
השכונה הצעירה ביותר היא יקיר מזרח, שנמצאת במזרח היישוב. רחובות השכונה נקראים בשמות של אבני חן: שוהם, יהלום, וברקת.
מיקום.
יקיר שוכנת מעל הגדה הדרומית של נחל קנה על גבעה דרומית לגוש קרני שומרון, מערבית לעמנואל וצפונית לקראוות בני חסאן. בעמק נחל קנה יש מעיינות שופעים, פלגי מים, וצמחייה טבעית. יקיר הוקמה בתוך שמורת טבע של יער אלונים. השטח, אדמת "אל מוואת" לא עובד על ידי תושבי הכפרים הסמוכים.
מהיישוב ניתן לרדת לשמורת הטבע. בירידה לנחל הוקם פארק אזורי "פארק אורי" על-שם סמ"ר אורן אורי ביטון שנהרג בפעילות מבצעית בדרום לבנון, הכולל פינת בה מוצגים שבעת המינים, ארבעת המינים וצמחי תבלין וריח. ממנו יש תצפית על האזור עם שילוט.
השמורה היא בתחום המורדות אל הבקעה בה נמצא נחל קנה, היורד מהרי שכם ונשפך לנחל הירקון. במורד מהיישוב לנחל מצוי חורש ים תיכוני הכולל אלון מצוי ואלה ארצישראלית. מסלולי הליכה רבים עוברים באפיק הנחל.
בפאתי היישוב נמצאת חוות "חי-בר" ובה חיות בר שונות.
שירותים.
ביישוב בית ספר ממלכתי דתי יסודי המשרת את היישובים הסמוכים חוות יאיר, נופים ועוד. בית הספר זכה לאות הצטיינות ממשרד החינוך והתרבות.
מבנה בית הכנסת הוא רב תכליתי וכולל אולם מרכזי בו מתפללים לפי נוסח ספרד, אולם אחד לפי נוסח עדות המזרח ושלישי בנוסח תימן. בנוסף לכך מצויה במקום ספרייה תורנית עשירה וכן מקווה טהרה. בשנת-2016 נבנה בית כנסת נוסף בשכונה הצפונית שירה חדשה. ביישוב פועל סניף של תנועת הנוער בני עקיבא.
ביקיר אולם אירועים בו מתקיימות הפעילויות הציבוריות. האולם משמש את תושבי היישוב והסביבה במגוון אירועים, מבר מצווה ועד לבריתות.
ביולי 2011 הוקם "מצפה עודד" בקצה היישוב לזכר עודד פיניק. במצפה שרידי חקלאות עתיקה: שומרה, חדר ובית בד.
ממנו ניתן להשקיף על נחל קנה והיישובים מעליו: עמנואל, ושכונות קרני שומרון.
ב-18 בפברואר 2015 נחנך בית קברות ביישוב, כאשר נקברה בו אדל ביטון בת ה-4, שנרצחה בפיגוע של יידוי אבנים.
ביקיר אזור תעשייה שמייצר מגוון מוצרים, שלטים, מוצרי עץ ועוד. באזור התעשייה יש גם המבורגריה ופיצריה.
רצסיווי
רצסיוי
ריצ'רד רייט (מוזיקאי)
ריצ'רד ויליאם "ריק" רייט (באנגלית: Richard William "Rick" Wright; 28 ביולי 1943 – 15 בספטמבר 2008) היה הקלידן של להקת פינק פלויד.
חייו.
רייט היה אחד ממייסדי הלהקה ב-1965 וכן חבר בגלגולה הקודם, סיגמה 6, ותרם תרומה משמעותית ליצירות של הלהקה, ובמיוחד ליצירות ארוכות כמו "Echoes" ו-"Shine On You Crazy Diamond". תרומותיו הפופולריות ביותר מבחינה מסחרית היו "The Great Gig in the Sky" ו-"Us and Them" מתוך האלבום "The Dark Side of the Moon".
בזמן הקלטות האלבום "The Wall", סולק רייט מהלהקה על ידי רוג'ר ווטרס עקב הידרדרות יחסיהם, ויש האומרים שגם בגלל התמכרותו של רייט לקוקאין. רייט התמודד באותה תקופה עם בעיות בחייו האישיים, ובמיוחד הגירושים מאשתו. בהופעות החיות שקידמו את האלבום ב-1980 וב-1981, הוא הועסק כנגן שכיר בלבד. למרבה האירוניה, הוא היה חבר הלהקה היחיד שהרוויח כסף מההופעות, שכן הוצאות ההפקה עלו על ההכנסות, ואת ההפסדים נאלצו לכסות חברי הלהקה האחרים מכיסם.
רייט השתתף בעבודה על האלבום "A Momentary Lapse of Reason" למרות שעדיין לא הצטרף מחדש ללהקה באופן רשמי. הוא הוחזר ללהקה כחבר רשמי לקראת הוצאת האלבום "Delicate Sound of Thunder" שיצא בסיבוב ההופעות לאחר מכן. באלבום "The Division Bell", הוא השתתף בכתיבת חמישה מהשירים ושר את השיר "Wearing the Inside Out". האלבום היחיד של פינק פלויד בו אינו מופיע הוא "The Final Cut".
ביולי 2005 התאחדו רייט, גילמור, ניק מייסון ורוג'ר ווטרס (שהצטרף לשאר חברי הלהקה לראשונה לאחר 24 שנים), להופעה של ארבעה שירים במופע הלייב 8 בלונדון.
ב-15 בספטמבר 2008 נפטר רייט לאחר מאבק של שנים במחלת הסרטן בגיל 65.
הוריקן קתרינה
הוריקן קתרינה (באנגלית: Hurricane Katrina) היא סופת הוריקן אשר חצתה את פלורידה ופגעה בחופי ארצות הברית בקרבת העיר ניו אורלינס שבלואיזיאנה ב-29 באוגוסט 2005.
הסופה החלה כשקע טרופי באזור איי בהאמה ב-23 באוגוסט, ולמחרת פגעה בחופי פלורידה ליד העיר מיאמי. היא הוגדרה תחילה כבעלת דרגה 1 בסולם סאפיר סימפסון, אולם לאחר שחצתה את פלורידה, בעת המעבר מעל מפרץ מקסיקו, התחזקה הסופה וסווגה לסופה מדרגה 5 (הדרגה החזקה ביותר). עינה של הסופה הגיעה לקוטר של 48 ק"מ, ומהירות הרוח של הסופה הגיעה ל-278 קמ"ש בעת פגיעת הסופה בחוף לואיזיאנה.
בשל הסכנה של הסופה הורתה ממשלת לואיזיאנה על פינוי של העיר ניו אורלינס. החשש העיקרי היה הצפת העיר אשר 70% משטחה מצויים מתחת לפני הים, ובשל החשש מהגלים הצפויים להגיע לגובה של 8 - 11 מטרים מעל פני הים ולעבור מעל הסוללות המגינות על העיר מפני הצפות.
לפחות 1,836 בני אדם נספו כתוצאה מהסופה, דבר שהפך אותה לסופה הקטלנית ביותר בארצות הברית מאז 1928. רוב הנספים היו בני מיעוטים עניים אשר לא הצליחו להיחלץ מהעיר בכוחות עצמם. בנוסף לכך, היו דיווחים על תופעות של ביזה ופשע. על פי הערכות, הסופה גרמה לנזק של 81 מיליארד דולר (במחירי שנת 2005), מה שהפך אותה לאסון הטבע היקר בהיסטוריה של ארצות הברית, נכון ל-2017.
אצבע מאשימה הופנתה לעבר הנשיא ג'ורג' ווקר בוש וממשלו על אדישות ועל כישלון הסיוע לתושבים, שעירם הפכה למעין עולם שלישי בתוככי ארצות הברית. מכל רחבי העולם הוצע סיוע הומניטרי.
שיאים.
סופת ההוריקן קתרינה, שהלחץ במרכזה בעת שהגיעה לחוף היה 920 מיליבאר הייתה השלישית בעוצמתה בעת הפגיעה בארצות הברית, אחרי הוריקן קאמיל (1969, 909 מיליבאר) וסופת 'חג העבודה' של 1935, בה נמדד לחץ של 892 מיליבאר בעת הפגיעה בארצות הברית.
בשיאה הייתה הסופה הוריקן בדרגה 5, והלחץ במרכזה ירד עד כדי 902 מיליבאר, נתון שמיקם אותה כסופה הרביעית בעוצמתה באגן האוקיינוס האטלנטי באותה עת (לאחר מכן ירדה למקום השישי בעקבות הוריקן וילמה והוריקן ריטה).
הכנות לקראת הסופה.
כהכנה לקראת הסופה הוצא ב-28 באוגוסט בשעה 7:30 שעון מקומי צו לפינוי כל מיליון תושבי העיר. כ-100,000 תושבים חסרי אמצעי תחבורה נותרו בעיר על אף צו הפינוי, והם הועברו למחסות מאולתרים מפני הסופה, ובהם אצטדיון הפוטבול של ניו אורלינס.
גם במחוזות הסמוכים לעיר ניו אורלינס, לאורך חוף לואיזיאנה ובמספר מחוזות באלבמה ניתנו צווי פינוי. בשל פקקי התנועה הכבדים שנגרמו בשל המספר הרב של תושבים המנסים להתפנות, נאלצו רשויות התנועה במדינות אלה להפוך את הכבישים הפונים דרומה לכבישים בהם כיוון הנסיעה הוא צפונה, ובכך מנעו למעשה כל כניסה לאזורים המפונים.
ספינות צי ארצות הברית המצויות בנמל פסקאגולה פונו מן הנמל ללב ים, וכן פונו כלי הטיס של חיל האוויר של ארצות הברית מבסיס קסלר המצוי במחוז בילוקסי. בנוסף לכך, פונו בסיסים בפנסקולה שבפלורידה ובואלפאראסיו.
תחנת הכוח הגרעינית שבווטרפורד נסגרה ב-28 באוגוסט מחשש לנזקים שהסופה תגרום לתחנה.
כ-70% משטחה של העיר ניו אורלינס מצוי בין 30 ס"מ ל-6 מטרים מתחת לפני הים. מסיבה זו מערכת הביוב של העיר משתמשת במשאבות חשמליות השואבות את מי הביוב ומי הגשמים על מנת למנוע את הצפת העיר.
סביב העיר נמצאת מערכת של סוללות עפר המגינות על העיר מפני מי הים. גובהם של סוללות אלה הוא 4 מטרים.
במקרה של גשמים חזקים במיוחד או הצפות בשל גלי ים גבוהים יש חשש שהעיר תוצף. חשש זה מתגבר בשל הפסקות החשמל הצפויות להשבית את עבודת המשאבות.
מצפונה מוקפת העיר באגם פונטצ'ארטריין אשר יכול לעלות על גדותיו, בשל כמויות הגשם הרבות הצפויות בעקבות הסופה, וכן בשל הגלים הגבוהים הצפויים להיווצר באגם.
מחשש להצפות אלה, הורה, לראשונה בתולדותיה, ראש העיר של ניו אורלינס, ריי נאגין על פינויה. ראש העיר הורה על הקמת מספר מחסות מפני הסופה לתושבים שלא הצליחו לעזוב את העיר, והורה על הפיכת הסופרדום של לואיזיאנה למחסה סופה. המבנה ממוקם בגובה של מטר אחד מעל פני הים, ונבנה על מנת לעמוד בפני כוחם של גלים גבוהים, הצפות עד לגובה של 10.6 מטרים, ורוחות של עד 320 קמ"ש. אולם כבר עם תחילתה של הסופה נפגע גג המבנה והחל לדלוף.
הנשיא ג'ורג' ווקר בוש הכריז על העיר כאזור אסון, עוד בטרם הגיעה הסופה אל העיר.
וזאת בשל אזהרה של המרכז לחיזוי מזג האוויר אשר צופה שמרבית בנייני העץ בעיר יהרסו מעוצמתה של הסופה.