בראש האיגרת מכופף הרמב"ן את קומתו בפני חכמי צרפת ומאריך בשבחם, לאחר מכן מסביר שהרמב"ם הוכרח לכתוב את ספרו נגד הפילוסופיה שהתפשטה בספרד, וכדי לענות תשובות לציבור אשר הושפע מכתבי אריסטו, לאחר מכן תוקף את חכמי צרפת על זלזולם ברמב"ם ומתאר את פועלו החשוב והנצרך, בהמשך עונה לתשובות להשגות בענייני גיהנום והגשמה, לאחר מכן קורא לביטול החרם על הספר ומסכם שאת ספר מורה נבוכים יש ללמוד בצורה פרטנית ולא ציבורית וחכמי צרפת צריכים לשים את כובד משקלם על כך ולתקן תקנות בלימוד פילוסופיה. כמו כן מבקש לנהוג בכבוד ברבי שלמה מן ההר.
בהמשך הפולמוס עשרה מתומכי הרמב"ם בעיר בדרש כתבו דברי שטנה על רבינו יונה והצביעו על פגם במשפחתו. מכיוון שאימו של הרמב"ן הייתה אחות אביו של רבינו יונה, וגם בנו של הרמב"ן היה נשוי לבתו של רבינו יונה ולעז זה היה גם עליו, כתב נגדם שתי איגרות חריפות, בהן תקף את הכותבים הן מהפן ההלכתי והן מהפן המוסרי. כמו כן פנה לרבי משולם בעל ספר ההשלמה שהיה מתומכי הרמב"ם וביקשו שישתיק את המלעיזים. גם בכתבי רבינו יונה אפשר למצוא הדים לעלילה זו: "ועוד על עניין אחר נמשל לחץ. כי שולף החרב אם נכמרו רחמיו על האדם בהתחננו אליו. ישיב חרבו אל נדנה. לא כן זורק החץ כי אין בידו להשיבה. כן בעל לשון הרע. אחר אשר יצא הדבר מפיו לא יוכל לתקון. ופעמים שידבר על פגם משפחה. והזיק כל הדורות הבאים אחריו. ולא תגיע אליו מחילה מזה. על כן אמרו רבותינו זכרונם לברכה כי המדבר בפגם המשפחה אין לו כפרה עולמית. והנה המשלח לשונו. גם על הקדושים אשר בארץ המה ידבר. כי על מי לא עברה רעתו תמיד".
מפני שהלעז יצא על ידי נכבדי העיר, רמב"ן פנה למלך והוא החליף את צורת השליטה בקהילה היהודית מנשיאים (המיימונים אברהם ויהודה בני חסדאי) לנאמנים נבחרים שהיו מקבוצתו של רמב"ן – הקבוצה המפשרת, לנאמנים ניתן כוח של הטלת קנסות וסילוק אנשים מהעיר, ואף לדון דיני ממונות ליהודים.
הפולמוס האחרון - מקובלי עכו נגד הרמב"ם.
אחרי שריפת כתבי הרמב"ם ב-1233 ושריפת התלמוד בפריז ב-1244 עלו תלמידי רבי יחיאל מפריז לארץ ישראל, כחלק מעליית בעלי התוספות, והתיישבו בעכו בשנת 1260 לערך והקימו בה ישיבה.
ב-1280 בערך, מתנגדי הרמב"ם מבין הקהילה הצרפתית בעכו, ובראשם רבי שלמה פטיט, החרימו את כתבי הרמב"ם וההוגים בהם. כחלק מהפולמוס הושחתה מצבת הרמב"ם.
בתגובה, הגיע לעכו בשנת 1288 רבי דוד הנגיד נכד הרמב"ם, ובסיוע רבי דוד בן דניאל וחכמים נוספים הטיל חרם נגדי על רבי שלמה פטיט.
הפולמוס לא הסתיים עד חורבנה של הקהילה היהודית בעכו במהלך הכיבוש הממלוכי בשנת ה'נ"א (1291).
פנחס הדיין
רבי פנחס בן רבי משולם הדיין מאלכסנדריה (שנת לידה לא ידועה, פרובאנס צרפת - שנת פטירה משוערת, 1200 אלכסנדריה מצרים) היה חכם מחכמי פרובנס שהיגר למצרים, והתקבל לתפקיד הדיין של אלכסנדריה בהמלצתו של הרמב"ם.
במשך כל שנות כהונתו של פנחס הדיין באלכסנדריה, הוא עמד בקשרי מכתבים עם הרמב"ם. ההתכתבות התקיימה בשפה העברית, שכן רבי פנחס לא שלט בערבית.
יחסיו של פנחס הדיין עם הרמב"ם ידעו עליות ומורדות, ובאיגרת שנכתבה אליו על ידי הרמב"ם באחת השנים הראשונות לשבתו של רבי פנחס על כס הדיינות במצרים, הוא משמיע באוזניו דברי תוכחה.
רבי פנחס היה מראשוני המתפלמסים עם הרמב"ם בקשר עם חיבורו הגדול משנה תורה, ומעבר להשגותיו על דרכי הפסיקה שלו, האשים את הרמב"ם כי הוא התיר לבעל קרי, להתפלל בבית כנסת, ולקרוא בתורה ללא טבילה. כן התרעם רבי פנחס על הרמב"ם כאילו לא התייחס אליו בכבוד בפני דיינים אחרים, או ששמע גנותו מפי אנשים אחרים ולא מיחה בידם.
הרמב"ם באיגרת המוזכרת לעיל, משיב לרבי פנחס הדיין על כל טענותיו, ומפריך אותן אחת לאחת.
המשפט השני של ויירשטראס
המשפט הראשון של ויירשטראס
ג'ניפר גריי
ג'ניפר אליס גריי (באנגלית: Jennifer Elise Grey; נולדה ב-26 במרץ 1960)
היא שחקנית קולנוע יהודייה אמריקאית. התפרסמה בדרמה המוזיקלית "ריקוד מושחת", בתפקיד שהקנה לה מועמדות לפרס גלובוס הזהב, ובסרט קומדיית הנעורים "שמתי ברז למורה" בתפקיד ג'ייני, אחותו של תלמיד התיכון פריס ביולר.
חיים אישיים.
גריי שנולדה בניו יורק סיטי, היא בתם של שחקן הקולנוע היהודי אמריקאי זוכה פרס אוסקר ג'ואל גריי והשחקנית-זמרת היהודייה ג'ו ויילדר.
למדה ריקוד ומשחק בבית הספר הפרטי "בית ספר דלטון" שבמנהטן.
למדה משחק מקצועני ב"בית הבובות השכונתי" תחת הדרכתו של השחקן סנפורד מייסנר.
גריי הייתה מאורסת לכוכבי הקולנוע מתיו ברודריק וג'וני דפ, הייתה נשואה משנת 2001 לשחקן קלארק גרג ואמא לבת אחת.
בשנת 1987 נפצעה גריי בתאונת דרכים בעת שנסעה עם השחקן מתיו ברודריק בצפון אירלנד, בתאונה נהרגו שני אנשים וברודריק הואשם בנהיגה רשלנית. בשנת 2021 התגרשה מקלארק גרג, אליו הייתה נשואה 20 שנה.
קריירת משחק.
גריי החלה את דרכה כרקדנית בפרסומת למשקה "ד"ר פפר". ב-1984 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט המלחמה הבדיוני "שחר אדום" ובתפקיד קטן בסרטו של פרנסיס פורד קופולה "מועדון הכותנה".
ב-1986 שיחקה בקומדיית הנעורים "שמתי ברז למורה" בתפקיד ג'ייני, אחותו של תלמיד התיכון פריס ביולר (מתיו ברודריק).
הפכה לכוכבת קולנוע בשנת 1987 בזכות הופעתה בדרמת ההתבגרות המוזיקלית "ריקוד מושחת", בה שיחקה גריי נערה ניו יורקית בשם פרנסיס האוזמן המגיעה לאתר הנופש ומתאהבת במורה לריקוד ג'וני קאסטל (פטריק סווייזי).
על הופעתה הזכורה ביותר בקולנוע הייתה גריי מועמדת לפרס גלובוס הזהב על ההופעה הקומית/מוזיקלית הטובה ביותר.
בשנת 2000 שיחקה בדרמה הרומנטית "סודות של אהבה" בתור ג'אניס גאררו חברתו של הפרסומאי באדי אמראל (בן אפלק) וב-2001 בסרטו של אבי נשר "פולחן".
בשנת 2010 זכתה גריי בתחרות הריקודים "רוקדים עם כוכבים" ביחד עם בן זוגה לתחרות, הרקדן דרק האף'. בשנת 2011 שיחקה לצד אוסטין באטלר וספנסר לוק בסרט "שודדי הסלבס" (The Bling Ring) אשר מבוסס על סיפור אמיתי שקרה בהוליווד.
פרס גרשם שלום
הפרס לחקר הקבלה ע"ש גרשם שלום הוא פרס המוענק בישראל מדי ארבע שנים לערך לחוקר או חוקרת המצטיינים בתחום הקבלה על כל תקופותיה וזרמיה. הפרס מוענק על ידי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, שהודיעה על ייסוד הקרן למימון הפרס בשנת 1991, על מנת להנציח את זכרו של גרשם שלום, אשר היה ממקימיה, "נשיאה השלישי, ומגדולי חוקרי הקבלה והמיסטיקה בארץ ובעולם".
בוגדאן לפושניאנו
בוגדאן לפושניאנו מכונה גם בוגדאן הרביעי (רומנית: Bogdan Lăpușneanu; אוגוסט 1553–1577 מוסקבה) היה שליט נסיכות מולדובה בין מרץ 1568 – פברואר 1572. בגיל 15 ירש את כס המלכות בעקבות התפטרות אביו, השליט אלכסנדרו לפושניאנו, שהתפטר ב 16 במרץ 1568 והלך למנזר.
רקע משפחתי.
בוגדאן היה בנם של אלכסנדרו לפושניאנו ושל אשתו רוקסנדרה, בתו של פטרו רארש והשתייך לענף של בית מושאט.
מלכותו.
רוב שנות מלכותו התנהלו בחסות אמו, רוקסנדרה, עד לפטירתה ב-21 בנובמבר 1570.
התבלט כחסיד של מדיניות פרו-פולנית: היה קשור בקשרי משפחה עם כמה משפחות אצולה מפולין וכרת בריתות עם ממלכה זו, השכנה מצפון. ב-2 באוקטובר 1569 כתב מכתב שבו נשבע אמונים למלך זיגמונד הזקן.
מדיניותו הכעיסה את הבויארים המולדבים בראשותו של ירמיה גוליה צ'רנאוציאנול (=איש צ'רנוביץ) שחששו מהתעצמות ההשפעה הקתולית בארצם.
בעקבות ריב עם אחד מהאצילים הפולנים נתפס ונכלא על ידי הלה. מתנגדיו ניצלו את המצב והתלוננו נגדו בפני הסולטאן העות'מאני. גם הטורקים לא היו שבעי רצון מקשריו של השליט הצעיר עם פולין והחליטו להחליפו בחודש מאי 1572 ביואן, שיתפרסם בהיסטוריה הרומנית כיואן וודה האיום או האמיץ.
נדודיו.
בוגדאן נמלט בהתחלה לחוטין אצל הפלטין הפולני ייז'י יאזלובייצקי.
נרדף על ידי שליט טרנסילבניה אישטוואן באטורי, נמלט קודם לווינה, אחר כך לדרזדן, לפריז ולקופנהגן.
בסוף נדודיו הגיע למוסקבה. מספרים שבסביבות שנת 1575 הצאר הרוסי איוון האיום האשים אותו בכפירה, הורה שייתפר בתוך שק ושיושלך למים.
אשתו וצאצאיו.
בוגדאן לפושניאנו היה נשוי בערך משנת 1571 לאחות של האציל הפולני קספר פאניצ'בסקי.
לזוג נולד בן, אלכסנדרו, שעלה מאוחר יותר על כס מולדובה וולאכיה ונודע בשם אלכסנדרו הרע.
קישורים חיצוניים.
Gheorghe Pungă "Istoria medievală a românilor", vol.2, Universitatea Al.I.Cuza, Iaşi
שמואל אברמסקי
שמואל אברמסקי (1913 – 11 בפברואר 2004, י"ט בשבט ה'תשס"ד) היה היסטוריון וחוקר מקרא ישראלי, ממייסדי המחלקה למקרא ולתולדות המזרח הקדום באוניברסיטת בן-גוריון בנגב וממייסדי "החברה לחקר המקרא". חתן פרס ביאליק לשנת 1989.
ביוגרפיה.
נולד בפשרושל שבמחוז סובאלק שבפולין, למאשה-מרים וניסן אברמסקי, צאצא של רבי שמעלקה מניקלשבורג וקרוב משפחה של הרב יחזקאל אברמסקי. למד בגימנסיה יהודית בסובאלק. בצעירותו עסק בפעילות מרקסיסטית ואף נאסר. לאחר מכן נעשה ציוני, ובשנת 1935 עלה לארץ ישראל.
זמן קצר לאחר עלותו לארץ ישראל החל בלימודי מקרא והיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. בסוף שנות ה-40, בעצת פרופ' בנימין מזר, החל לעסוק בחקר המתכות של ארץ ישראל הקדומה. בשנת 1960 עשה את עבודת הדוקטורט בנושא זה. לפרנסתו עסק בהוראה, תחילה בבית הספר "תלפיות" בירושלים ואחר כך במכללת בית ברל.
בשנת 1965 הצטרף לקבוצת מייסדי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (עוד בגלגולה הראשון כ"המכון להשכלה גבוהה בנגב") והיה ממייסדי המחלקה למקרא ולתולדות המזרח הקדום. לימד בה במשך כעשרים שנה, עד פרישתו בשנת 1984.