נכון להיום, שבעה רשויות מקומיות בישראל שותפות למערך התחבורה בסוף השבוע: גבעתיים, קריית אונו, רמת השרון, תל אביב-יפו, שוהם ומודיעין-מכבים-רעות והוד השרון
המיזם מופעל על ידי חברת "מוניות קווי שירות 4,5 בע"מ", שזכתה בהתמחרות על הפעלתו.
המיזם פועל בכל סוף שבוע (שישי–שבת): ביום שישי מהשעה 17:00 עד השעה 02:00 בלילה; וביום שבת מהשעה 09:00 בבוקר עד 17:00 בערב, בתדירות של כל 20 דקות באופן קבוע, לאורך כל שעות הפעילות.
רשת התחבורה מתבססת על מערך היסעים של אוטובוסים ומיניבוסים בעלי 19 מקומות ישיבה. המערך כולל 9 קווים ברחבי אותן רשויות (קווים 705–712 ו-717), ועוצר ביותר מ-500 תחנות. הקווים מאפשרים נסיעה אל מרכז הערים ובין השכונות השונות, ואל מקומות הבילוי והפנאי המרכזיים.
מערכת הקווים של "נעים בסופ"ש" תוכננה כך שהיא תעבור בעיקר בצירים הראשיים ותצמצם כניסה לתוך רחובות פנימיים בשכונות, תוך התחשבות באזורים שבהם מתגוררים שומרי שבת. בנוסף, במטרה למנוע פגיעה במוניות השירות, קווי "נעים בסופ"ש" אינם עוברים באזורי הנסיעה בהם פועלות מוניות השירות בסופי השבוע.
הנסיעה בקווי "נעים בסופ"ש" היא בחינם, מכיוון שגביית תשלום עבור נסיעה בתחבורה ציבורית בסופי שבוע אסורה בחוק (פרט למקומות בהם תחבורה ציבורית בשבת מופעלת באופן רשמי על ידי משרד התחבורה).
התחנות בהן המיניבוסים והאוטובוסים עוברים משולטות במדבקות עם מספרי הקווים שעוצרים בהן, והמיניבוסים והאוטובוסים של השירות ממותגים באמצעות שילוט, מספר הקו והיעדים המרכזיים בהם הוא עוצר.
כל אוטובוס שלישי שמגיע (כל שעה וחצי) מונגש עבור נוסעים בעלי מוגבלויות.
מסכי המידע האלקטרוניים בתחנות שייכים ומופעלים על ידי משרד התחבורה ולא ניתן לקבל בהם מידע על קווי "נעים בסופ"ש", אשר מופעלים על ידי העיריות. כמו כן, לא ניתן לקבל מידע על זמינות הקווים ומסלולם באפליקציה הרשמית של משרד התחבורה לזמני נסיעות "כל-קו". לחלופין, מוצעות 4 אפליקציות תחבורה חלופיות לכך: "אוטובוס קרוב", "איפה בוס", "my-way", ו-"Moovit".
במהלך שעות הפעילות של השירות בסופי השבוע, קיים מוקד טלפוני שניתן לפנות אליו בנושא. הוקם אתר ייעודי עבור המיזם, שזמין בשפות עברית, אנגלית וערבית, בו ניתן למצוא מידע על השירות.
ביקוש.
בשבוע הראשון לפעילות השירות (22–23 בנובמבר 2019), הביקוש למיזם היה גבוה מהצפוי, וכבר בשעה הראשונה להפעלתו נרשמו ביקושים גבוהים מהצפוי להסעות, לכן, תגברה עיריית תל אביב את השירות והוסיפה עוד מיניבוס לכל אחד מששת הקווים הנוסעים ברשת – שלושה במקום שניים.
מכיוון שהנסיעה היא בחינם, אין מנגנון המונה את מספר הנוסעים המדויק, אך בשבוע הראשון, על פי ההערכות, כ-10,000 איש השתתפו בשירות מדי סוף שבוע.
כדי להתמודד עם הביקוש הרב שהיה בשבוע הראשון, בשבוע השני לפעילות (29–30 בנובמבר 2019), המיזם תוגבר במיניבוסים נוספים וגם באוטובוסים בעלי 52 מקומות ישיבה. גם אז דווח כי הקווים עדיין היו מלאים, אך לא נרשמו תקלות מיוחדות כמו בשבוע הראשון.
ביקורת.
ביקורות שליליות.
מיזם התחבורה הציבורית בשבת "נעים בסופ"ש" ספג ביקורות קשות רבות מצד הדתיים והחרדים בישראל.
בסוף השבוע הרביעי להפעלת המיזם (13–14 בדצמבר 2019), מאות חרדים מחו בבני ברק נגד הפעלת מערך התחבורה הציבורית. באותה הפגנה עצרה המשטרה 16 חרדים בגין חסימת כבישים, הפרת הסדר הציבורי וזריקת אבנים לעבר השוטרים.
בנוסף, בחלק מהביקורות נטען שמיזם התחבורה הציבורית בשבת מנוגד לחוק.
בעת הישיבה לאישור ההצטרפות למיזם בעיר יהוד, מאות מתושבי העיר הגיעו לבניין העירייה במחאה, וקראו "לא לאשר את המהלך האנטי יהודי".
ביקורות שליליות הגיעו גם מנהגי המוניות, אך לא על השירות עצמו, אלא על כך שהוא ניתן ללא תשלום, וכך פוגע בפרנסה העיקרית שלהם (בסופי השבוע). הנהגים מספרים שהם חשים ירידה דרסטית בנסיעות בעקבות המיזם.
ביקורות חיוביות.
לצד הביקורות השליליות הרבות, נשמעו ביקורות חיוביות רבות על מיזם התחבורה הציבורית.
ביקורות חיוביות רבות נשמעות מהנוסעים במיזם, שבנסיעות הראשונות שלו ציינו כי "זה יום היסטורי".
גם חבר הכנסת אביגדור ליברמן ממפלגת ישראל ביתנו, שיבח את המיזם בכך שהוא "בולם את הכפייה הדתית שמנסים לכפות עלינו בערים בהן יש רוב חילוני".
קהילת יהודי אוז'הורוד
אוז'הורוד (באוקראינית: Ужгород, ברוסינית: Уґоград, בהונגרית: Ungvár, ביידיש: אונגוואר) היא עיר במחוז טרנסקרפטיה, מערב אוקראינה. באוז'הורוד הייתה קהילה יהודית גדולה וחשובה, ששימשה מרכז לעשרות קהילות קטנות באזור זקרפטיה. רישומים לגבי הקהילה היהודית באונגוואר מתחילים בשנת 1750 לערך.
ב-1941 חיו באונגוואר כ-9,500 תושבים יהודים אשר היוו כ-27 אחוזים מאוכלוסיית העיר. אנשי העיר, רובם היו סוחרים ובעלי מלאכה, אך היו בהם גם בעלי מקצועות חופשיים ופקידים רבים. בעיר פעלו שתי קהילות יהודיות: קהילה אורתודוקסית וקהילה נאולוגית קטנה. הקהילה האורתודוקסית קיימה ישיבה, תלמוד תורה ובית ספר יסודי יהודי. הקהילה הנאולוגית קיימה בית ספר יסודי ובית ספר תיכון.
תולדות הקהילה.
הקהילה היהודית באוז'הורוד, שהתחילה כנראה במאה ה-16, התפתחה בשלהי המאה ה-18, אחרי חלוקת פולין וגדלה במחצית הראשונה של המאה ה-19.
ב-1868 הקהילה התפצלה ונוסדה הקהילה הניאולוגית, שרבה הראשון היה מ' קליין, שתרגם את "מורה נבוכים" של הרמב"ם להונגרית.
קהילת אוז'הורוד הייתה אחד ממעוזי האורתודוקסים והחסידים. החל משת 1890 פעל שם בית ספר יסודי יהודי, שלשון ההוראה בו הייתה תחילה הונגרית ואחר כך צ'כית. מאוחר יותר נוסדו בתי ספר עבריים.
בקהילה היה גם תלמוד תורה וישיבה. בשנת 1904 הוקם בית כנסת מרכזי בבניין מרשים. כמו כן היו במקום בית חולים יהודי ובית אבות.
אחדים מהרבנים הנודעים של הונגריה כיהנו באוז'הורוד, ביניהם ר' מאיר אייזנשטטר - מהר"ם א"ש, (עד שנת 1852), שהיה בעל השפעה רוחנית גדולה על קהילת אוז'הורוד ועל יהודי הונגריה בכלל; ור' שלמה גאנצפריד, בעל קיצור שולחן ערוך, שכיהן כדיין ב-1866.
בשנת 1865 קרל ייגר ייסד בית דפוס עברי עם אותיות שנרכשו בווינה. הספר הראשון שהודפס היה תשובותיו של ר' אייזנשטטר "אמרי אש" (חלק שני). בית הדפוס פעל עד 1878.
בשנת 1925 הוקם בית דפוס נוסף על ידי מ"ש גלס, שהיה פעיל עד מלחמת העולם השנייה. כשבעים ספרים הודפסו באוז'הורוד.
בתקופה שבין שתי מלחמות העולם אוז'הורוד הייתה למרכז פעילות יהודי לאומי ציוני (רוויזיוניסטי).
ב־1930 הקהילה מנתה 7,357 איש, כשליש מכלל האוכלוסייה המקומית.
אחרי הסכם מינכן (1938), אוז'הורוד סופחה להונגריה, שאימצה מייד חוקים נגד היהודים.
משנת 1940 כל היהודים בעלי הנתינות הפולנית או הצ'כית גורשו לפולין, ורבים מתו בתנאים הקשים. גויסו גברים יהודים רבים לעבודות כפייה במסגרת הצבא ההונגרי, ונשלחו לחזית הרוסית, משם לא שבו.
קורות הקהילה בשואה.
הצבא הגרמני כבש את הונגריה ב-19 במרס 1944. המינהל ההונגרי נותר על כנו גם אחרי הכיבוש, והיהודים רוכזו בגטאות וגורשו על-פי הוראות וצווים של רשויות השלטון ההונגרי, המרכזי והמקומי.
באונגוואר הוקם יודנראט - מועצה יהודית אשר בה יוצגו שתי הקהילות. על הקהילה הוטלו מיסים כבדים ורכוש רב הוחרם מהיהודים. ב-12 באפריל 1944 הוחלט להקים באונגוור שני גטאות, האחד ליהודי העיר והאחר ליהודי הסביבה.
היהודים תושבי הכפרים הסמוכים נדרשו להתחיל לעבור לגטו ב-16 באפריל, ויהודי העיר נדרשו לעבור לגטו בין 21 ל-23 באפריל.
יותר מ-14,300 יהודים תושבי העיר אונגוור וסביבותיה רוכזו במפעל הלבנים מוסקוביץ, ו-2,600 יהודים נוספים מהכפרים הסמוכים רוכזו בגטו שהוקם במנסרת העצים של גליק.
בסך הכל התגוררו בשני הגטאות כ-17,000 יהודים, ולרובם לא נמצאה בהם קורת גג.
בגטאות פעלה מועצה יהודית של חמישה חברים בראשותו של ד"ר לסלו (Laszlo). המועצה היהודית הקימה מטבח ציבורי, אך כמות המזון הייתה דלה מאוד.
על שמירת הסדר הופקד שירות הסדר היהודי. 60 רופאים יהודים טיפלו בחולים. עם זאת, תנאי התברואה בגטאות היו גרועים מאוד.
תושבי גטאות אונגוור גורשו לאושוויץ בחמישה טרנספורטים שיצאו בין 17 ל-31 במאי 1944. רובם נרצחו.
מספרת חנה בר ישע ילידת אונגוואר שהייתה אז בת 6 מספרת על התנאים במפעל הלבנים:
קורות הקהילה לאחר השואה.
אונגוואר נמצאת כיום בשטח מדינת אוקראינה, ושמה האוקראיני הוא אוז’הורוד.
העיר היא בירתה של חבל הקרפאטים באוקראינה הכולל עיירות קטנות רבות, אשר אחת הגדולות והנודעות שבהן היא מונקאטש.
כיום הקהילה היהודית המקומית מונה כאלף נפשות ומפעילה בית כנסת בו נערכות תפילות מדי יום ביומו.
ברבנות העיר ומחוז הקרפטים מכהן שליח חב"ד, הרב מנחם מנדל וילהלם. חב"ד מפעילה את בית הכנסת של הקהילה, גן ילדים אור אבנר, מקווה טהרה, בית תבשיל, ירחון יהודי, ומערך שירותי דת שוטפים במעגל השנה היהודית ובמעגל החיים היהודיים: קורסים ביהדות, אירועי חג ואספקת תשמישי קדושה, בריתות, חופות, שחיטה כשרה והפעלת בית העלמין היהודי.
אחרי מלחמת העולם השנייה יסד בניו יורק הרב מנשה קליין חצר חסידית הנושאת את השם "אונגוואר" (כשמה ההונגרי של העיר). הרב קליין קנה את ידיעותיו התורניות בישיבה שהתקיימה בעיר, בראשות הרב יוסף אלימלך כהנא.
בשכונת רמות בירושלים מונצחת הקהילה ברחוב על שמה, בפארק, ובמוסדות תורניים.
מציאתו של קבר אחים באנגוואר.
בשנת 2009 אותר שטח באזור בית העלמין היהודי בעיר, שבו טמונים רבי שלמה גאנצפריד והמהר”ם אש (אייזנשטטר).