האירוע השפיע על אל-אח'רס בצורה קשה, והיא גויסה מעט אחר כך לגדודי חללי אל-אקצא. על פי מקורות אחרים היא גויסה על ידי ארוסה, שהיה פעיל התנזים של הפת"ח, קיימה יחסי מין עמו והרתה לו לפני הנישואים.
לפני שיצאה לפיגוע, הוקלטה במצלמת וידאו וכתבה צוואה.
הפיגוע.
ב-29 במרץ 2002 הוסעה אל-אח'רס סמוך לסופרמרקט בקריית היובל בטנדר אדום בעזרתם של אבראהים סרחאנה, שעבד בעבר במקום, ומוסא סראחנה. אבראהים סרחאנה טען בהמשך שבמהלך הנסיעה הציע לאל-אח'רס להשליך את מטען החבלה ולשוב הביתה, אך היא סירבה, בטענה שאינה מפחדת והיא רוצה להרוג אנשים.
אל-אח'רס נשאה את המטען בתיק נשים שחור. שתי נשים ערביות שמכרו ירקות בסמוך למקום הוזהרו מפני הפיגוע. המאבטח של הסופרמרקט, חיים סמדר, חסם את אל-אח'רס בגופו, ובכך מנע ממנה להיכנס לבצע את הפיגוע במקום, כפי שתכננה. המחבלת הפעילה את מטען החבלה, ובפיצוץ נהרגו, נוסף על המחבלת, המאבטח, סמדר, והנערה רחל לוי בת ה-17.
לאחר הפיגוע.
על הפיגוע נטלו אחריות גדודי חללי אל-אקצא. בעקבות הפיגוע אמר נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש: . האיחוד האירופי גינה את מתקפת הטרור. שגריר סעודיה לממלכה המאוחדת ד״ר ע'אזי עבדאל אל רחמן אלקסיבי כתב שיר לזכרה של אל-אחר'ס, וספג על כך ביקורת מצד ממשלות בריטניה וארצות הברית. לאחר מותה זכתה להוקרה מהפת"ח כשביום השנה לפיגוע הופיעה מודעה לזכרה בעמוד הפייסבוק הרשמי של התנועה.
ב-2004 נעצרה בת משפחה שלה שתכננה אף היא לבצע פיגוע.
סיפורה של המחבלת הצעירה אל-אח'רס שבפיגוע רצחה נערה בת גילה עורר עניין בינלאומי. ב-2004 יצא לאור הספר "Prima di Lasciarsi" באיטלקית שנכתב על ידי גבריאלה אמברוסיו, המבוסס על האירוע. הספר מגולל את השעות האחרונות בחייהן של נערה פלסטינית בשם דימה (בת דמותה של איאת אל-אח'רס) ונערה ישראלית בשם מרים (בת דמותה של רחלי לוי). הספר תורגם ב-2008 על ידי אלון אלטרס לעברית ופורסם בשם "לפני פרידה". ב-2007 יצא לאקרנים סרט תיעודי "למות בירושלים" של הבמאית הילה מדליה, שבו עמדה על הדמיון והשוני בין הנערות, והפגישה את אמותיהן של הנערות.
לאחר הפיגוע החזיקה ישראל את גופתה. בעקבות מאבק ממושך של המוקד להגנת הפרט, הודיעה המדינה במאי 2013 על כך ששר הביטחון הנחה את מערכת הביטחון להעביר לידי הרשות הפלסטינית גופות מחבלים שמצויות בידי ישראל. ב-19 בינואר 2014 הועברה גופה ראשונה, וב-2 בפברואר 2014 הועברה גופתה וכן גופתו של מחבל נוסף לידי הפלסטינים. בתקשורת הפלסטינית הוצגה ככלה, והמחבל השני הוצג כחתן. מושלת מחוז רמאללה לילא ר'נאם כינתה אותה גיבורה אמיצה.
איש ללא חשיבות
איש ללא חשיבות (באנגלית: A Man of No Importance) הוא סרט דרמה קומי בריטי משנת 1994 בבימויו של סורי קרישנאמה ובכיכובו של אלברט פיני.
עלילה.
אלפרד (אלפי) ביירן הוא רווק ידידותי בגיל העמידה, הומוסקסואל חבוי, חובב תיאטרון, שירה ואמנות, העובד ככרטיסן באוטובוס בדבלין בירת אירלנד ב-1963. אחותו מנסה לשדך לו נשים שונות, אך תשוקתו האמיתית היא מחזותיו של אוסקר ויילד, שאת אחד מהם, "סלומה" , הוא מנסה להעלות בתיאטרון חובבים, ומתכנן לערוך את ההצגה בכנסייה המקומית. הוא מנסה לגייס להצגה את רובי, נהג קו האוטובוס הצעיר, בו הוא מאוהב בסתר, ואת אדל - צעירה יפה, שזה עתה עברה מן הכפר אל העיר הגדולה. משיכתו אל האמנות, אשר זוכה לזלזול מצד סביבתו השמרנית, וזהותו המינית, שנותרה חבויה שנים רבות, מביאים לתפנית אשר מאיימת על שגרת חייו.
ביקורת.
מבקר הקולנוע האמריקאי, רוג'ר איברט, כתב : "אלפי משוחק על ידי אלברט פיני בעוד אחת מאותן הופעות שבהן פיני נכנס לדמות בנוחות כמו לנעל בית ישנה. אכן, רק הקלות והביטחון של פיני, הופכות את אלפי לאמין ביותר, שכן סיפורו של הסרט הוא יותר מושלם יותר מהמציאות." הוא משבח את התסריט של בארי דוולין השזור באמירות שנונות ומבריקות, אך גורס כי הבמאי לא התייחס מספיק ברצינות לעלילה ולדמויות ולהוציא סצנה אחת, נמנע לגעת בקצוות המחוספסים של נושא הסרט.
דייוויד ארמסטרונג, מבקר הקולנוע של הסן פרנסיסקו אקזמינר, מציין כי בסרטו הארוך הראשון, בוחר הבמאי קרישנאמה לתת לסרט ממד עצוב ומלנכולי. לדעתו, "התפנית הפתאומית שבעלילה בסיום הסרט נראית יותר כמו משאלת לב מאשר כדרמה משכנעת. ... אבל גם אם העלילה הופכת למופרכת, עדיין אפשר להתענג על הביצועים העשירים במשחקו של אלברט פיני.
סעידה אל חורה
א-סיידה אל חורה
Dangerous Woman (אלבום)
Proud (בעברית: גאה) הוא שיר שנכתב על ידי רוברט ביבליוב, דראקו דימיטרוב, לזאר סווטקובסקי ובוצע על ידי תמרה טודבסקה. השיר ייצג את מקדוניה הצפונית באירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל.
ADSB (מערכת שיגור ומעקב אחרי מטוסים לפי דיווח עצמי)
אנה גאורגה
וריד חלול
ההות'ורנס
ההות'ורונס הוא אצטדיון כדורגל בעיר וסט ברומיץ' באנגליה. האצטדיון משמש את קבוצת וסט ברומיץ' אלביון מהפרמייר ליג (הליגה הראשונה באנגליה). הוא מכיל 26,688 מקומות ישיבה.
מורה (קמרון)
מורה (בצרפתית: Mora) היא עיירה בקמרון שנמצאת באזור הצפון הרחוק.
גאוגרפיה.
מורה ממוקמת כ-52 ק"מ מבירת האזור מרואה וכ-837 ק"מ מבירת המדינה יאונדה. בנוסף, העיירה ממוקמת כ-22 ק"מ מהגבול של קמרון עם ניגריה וכ-103 ק"מ מהגבול של קמרון עם צ'אד.
אקלים.
הטמפרטורה הממוצעת היא 28 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מאי (33 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (24 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 842 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (261 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
היסטוריה.
דיקסון דנהאם , חייל אנגלי, חוקר מרכז-מערב אפריקה, ובסופו של דבר גם מושל סיירה לאון, ביקר במורה ב-1822–1825 כשעשה את הנסיעה שלו לאפריקה.
המצודה הגרמנית של מורה הייתה המבצר הגרמני האחרון בקמרון להיכנעות בזמן מלחמת העולם הראשונה. לאחר זמן רב תחת מצור של כוחות בעלות הברית, נכנע קפטן ארנסט פון רבן ואנשיו לכוחות הברית ב-20 בפברואר 1916, אחרי יותר משנה לאחר ששאר הצבא הגרמני נסוג מקמרון. חיילים גרמנים רבים נמלטו למושבה הספרדית הנייטרלית ריו מוני .
ב-2015, היו במורה כ-2,500 חיילים בבסיס צבאי משותף של צ'אד, בנין, ניגריה וקמרון, אשר נלחמו נגד בוקו חראם.
תנועה ותחבורה.
מורה נמצאת ליד הכבישים הלאומיים N1 ו-N14.
כלכלה.
עיקר הפעילות הנהוגה במורה הם חקלאות, מסחר ומכירת בעלי חיים וציורי אומנות. הכותנה הוא היבול העיקרי במורה. מורה מארחת שוקים שבועיים ובעלי חיים המנקזים סוחרים מכל רחבי האזור ובעיקר מניגריה השכנה ובכך תרום באופן משמעותי במשאבים של העיירה. בנוסף, יש גם סניף בנק, בית מלון, מסעדה וסניף לשטיפת רכב.
חינוך.
נכון ל-2018, ישנם במורה 3 בתי ספר תיכוניים ציבוריים.
מבצע בורמה
מבצע בורמה (באנגלית: Merrill's Marauders - הפושטים של מריל) הוא סרט מלחמה אמריקאי משנת 1962 בבימויו של סמואל פולר עם ג'ף צ'נדלר בתפקיד הראשי.
התסריט מבוסס על הספר "הפושטים של מריל" שנכתב על ידי צ'רלטון אוגבורן ששימש כקצין קשר ביחידתו של פרנק מריל שנקראה יחידת הפשיטה 5307 וכונתה בשם "הפושטים של מריל". זאת הייתה יחידת קומנדו בסדר גודל חטיבתי שמנתה כ-3,000 לוחמים מצבא ארצות הברית שנענו לקריאתו של הנשיא רוזוולט להתנדב ליחידה מיוחדת למערכה על בורמה.
זה היה סרטו האחרון של ג'ף צ'נדלר, זמן קצר לאחר שהשלים בשנת 1961 את תפקידו בסרט הוא נפגע בגבו בעודו משחק כדורסל בחברת חיילים מן הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית ששיחקו כניצבים בסרט. הוא התאשפז בבית חולים בעיר קולבר סיטי בקליפורניה לצורך ניתוח לתיקון פריצת דיסק בעמוד השדרה. מהלך הניתוח הסתבך והוא נפטר.
הסרט צולם בפיליפינים בעזרת חיילים מצבא ארצות הברית וחיילים מצבא הפיליפינים שייצגו את הלוחמים היפניים.
תקציר העלילה.
הסרט מתחיל ביומן קולנוע על נסיגת כוחות הברית מבורמה, על פגישת רוזוולט וצ'רצ'יל בקוויבק בה הוחלט על פתיחת המערכה בבורמה וכן נראה גנרל ג'וזף סטילוול עם נאומו המפורסם על התבוסה והבטחתו לחזור ולכבוש את בורמה.
בין הכוחות הפולשים לבורמה נמצאת יחידת הפשיטה 5307 המונה 3,000 לוחמי קומנדו בפיקודו של מייג'ור גנרל פרנק מריל (ג'ף צ'נדלר). הם מתחילים את הפעולה ב-4 בינואר 1944 ומתקדמים כ-200 מילים בתוך ג'ונגל לעיירה וואלאבום אותה הם כובשים לאחר קרב קשה. בראש הכוח נמצאת מחלקתו של סרג'נט סטוקסטון ("סטוק") שמחזיק את אנשיו למרות התנאים הקשים והמחלות שמפילות בהן חללים.
גנרל מריל הולך בראש הלוחמים והדוקטור (אנדרו דוגאן) מעדכן אותו על המצב הקשה של החיילים וגם בודק אותו ומזהירו כי הוא סבל בעבר מהתקף לב שיכול לחזור בגלל המתח אבל מריל מתעלם מאזהרותיו.
הלוחמים העייפים מבקשים לחזור אך למקום מגיע גנרל ג'וזף סטילוול (ג'ון הויוט) ומטיל על היחידה להמשיך לתוך בורמה ולכבוש את צומת הרכבות החשוב שאזוזופ.
הלוחמים העייפים עוברים דרך קשה בתוך ביצות ולמרות עייפותם הם מצליחים לכבוש את צומת הרכבות ומקווים שיינתן להם לנוח.
גנרל סטילוול מבקש ממריל להתקדם לעבר העיר החשובה מיצ'ינה. סטוק מתנגד לרגל מצבם של האנשים ומריל מצליח לשכנע אותם למרות מצבם להמשיך לעבר מיצ'ינה. הם מתחפרים ליד מיצ'ינה ונחשפים להרעשת ארטיליריריה קשה ולמתקפת בנזאי של מאות יפנים אותם הם מצליחים להדוף.
לאחר מכן שרועים כולם מעייפות ומריל לוקה בהתקף לב ומפונה משם. לנוכח המפקד המפונה, קמים האנשים ובמאמץ אחרון הם כובשים את מיצ'ינה ואז מתפרקת היחידה. מתוך 3,000 לוחמים נשארים רק 100 כשירים.
קישורים חיצוניים.