הביקורות הלא מחמיאות לא תמיד היו הוגנות או מדויקות. הן התעלמו מרבדים עמוקים יותר ביצירה של אבבא ומחדשנותה. הטקסטים של חלק מהשירים הפחות ידועים של הלהקה כן דנים בסוגיות חברתיות שנויות במחלוקת או בעניינים פוליטיים רגישים. כך למשל "היי היי הלן" (באנגלית: Hey Hey Helen) שמופיע כבי סייד של הסינגל מאמה מיה ונכלל באלבום "ABBA" עוסק בפמיניזם ובאמהוּת חד הורית. גם השיר "מה לגבי ליווינגסטון" (What About Livingstone) מתוך האלבום "Waterloo" מבטא תמיכה במסעות המאוישים לירח, סוגיה שהייתה אז שנויה במחלוקת עקב העלות הכספית האדירה של תוכנית אפולו. גם באלבומים מאוחרים יותר דנו שירי הלהקה בסוגיות רגישות כגון אימי השירות החשאי במדינות הגוש הקומוניסטי בתקופת המלחמה הקרה (השיר The Visitors), או החשש מפני מלחמה (בשיר Soldiers).
מבחינה טכנולוגית, אבבא הייתה חלוצה בפיתוח טכניקות הקלטה חדשניות דוגמת "קיר סאונד" (Wall of Sound), שהעניקו לשיריה צליל עשיר אופייני כבר ב-1973. האלבום "המבקרים" משנת 1981 היה ככל הנראה אלבום הפופ הראשון שהוקלט ונערך דיגיטלית. הווידאו קליפ ל-"The Day Before You Came" נחשב אף הוא לפורץ דרך בזמנו.
ליפי
נהר הליפי (באנגלית: River Liffey, באירית: An Life) הוא נהר באירלנד אשר עובר בדבלין, עיר הבירה של אירלנד ממזרח למערב, ומחלק אותה לשני חלקים המחוברים על ידי כ-12 גשרים. אורכו של הנהר כ-125 קילומטר והוא נשפך לים האירי דרך נמל דבלין.
על גדות הנהר בכל אורכו יש מונומנטים רבים דוגמת בית המכס, וגשרים דוגמת גשר אוקונל.
הסופר האירי הנודע ג'יימס ג'ויס בספרו "פיניגנז וייק" כינה את הנהר אנה ליוויה פלורבל (Anna Livias Plurabelle).
תדר רדיו
קונסולת משחקים
קונסולת משחקים היא מחשב ייעודי המשמש למשחק במשחקי וידאו. קונסולות משחקים משתמשות בדרך-כלל בצג טלוויזיה או צג מחשב להקרנת המשחק, אך ישנן גם קונסולות ניידות שיש להן צג משל עצמן, וניתן לקחת אותן ממקום למקום בקלות.
המכשיר העיקרי המשמש לשליטה במשחק הוא בקר משחק.
בעבר היה אפשר בקלות להבדיל בין המחשב לבין קונסולת המשחקים: לא ניתן היה לחבר לקונסולה עכבר או מקלדת, והדבר היחיד שניתן היה לעשות עם הקונסולה הוא לשחק (ולא לגלוש באינטרנט, להשתמש בתוכנות וכו'). כיום קיימות קונסולות אשר ניתן לחבר להן עכבר ומקלדת, ויש אפילו כאלו שניתנות לחיבור לאינטרנט על מנת להוריד אליהן משחקים שונים. ישנן גם קונסולות משחקים המאפשרות הרצת לינוקס.
בעקבות התפתחות השבב האלקטרוני החלו מסוף שנות ה־70 לייצר קונסולות משחקים (היו כמה אנלוגיות עוד מתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 כגון ה-Magnavox Odyssey, אבל הן לא זכו לפופולריות). הנפוצה בהן הייתה של חברת אטארי. אטארי אפשרה משחקים בעלי זיכרון וגרפיקה מוגבלים יחסית.
נכון ל-2021, היצרנים הבולטים בתחום זה הם נינטנדו עם ה־Nintendo Switch ההיברידית, סוני עם פלייסטיישן 5 הנייחת ומיקרוסופט עם ה-Xbox Series X/S. החל מהדור השביעי של הקונסולות הנייחות, אשר הושק בסוף 2005, התווספו לקונסולות גם יכולות רשת מתקדמות, שמאפשרות הזרמת מדיה מהמחשב דרך הרשת הביתית וחיבור לרשתות חברתיות. הדור הנוכחי הוא הדור התשיעי של הקונסולות. נינטנדו כבר הוציאה את ה-Switch כקונסולה בדור השמיני ב - 2017, הקונסולה אינה חלק מהדור התשיעי באופן רשמי אך ייצורה ומכירת הקונסולה ממשיך לתוך הדור התשיעי.
קונסולות משחקים מתאפיינות במעבדים ומעבדים גרפיים חזקים וזיכרון רב. עם השנים נוספו רכיבים נוספים, כגון דיסק קשיח למטרות התקנת משחקים ושמירת תוכן; חיבור רשת שמקשר בין הקונסולה לרשת הביתית ומאפשר גישה לאינטרנט; כמו גם אפשרות לחיבור אביזרים חיצוניים דוגמת מצלמה ובקרי משחק ייעודיים.
מסך מחשב
ריקרדו זאמורה
ריקרדו זאמורה מרטינס (בספרדית: Ricardo Zamora Martínez; 21 בינואר 1901 – 8 בספטמבר 1979) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ספרדי. נחשב אחד מגדולי השוערים בכל הזמנים וכאחד מגדולי הכדורגל הספרדי. זאמורה כונה בזמנו "האלוהי" (El Divino) ועד הופעתו של השוער הסובייטי לב יאשין בשנות ה-50 של המאה ה-20, נחשב זאמורה כגדול השוערים בהיסטוריה. פרס השוער היעיל ביותר בליגה הספרדית נקרא על שמו.
קריירה.
נולד בברצלונה. בגיל 15 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת אספניול, בה שיחק עד 1919 ואז, לאחר שהסתכסך עם מאמן הקבוצה, עבר למתחרה העירונית ברצלונה. במדי ברצלונה זכה בשנים 1920 ו-1922 בגביע הספרדי. ב-1922 חזר לשחק במדי קבוצת אספניול תמורת סכום של 25,000 פזטות ושכר חודשי של 5,000 פזטות שהיוו סכום שיא באותן שנים. במדי אספניול הוא זכה בגביע הספרדי בפעם השלישית בשנת 1929.
ב-1930 עבר לריאל מדריד בהעברה שזכתה להדים רבים בעקבות סכום השיא החדש ששולם עבור כדורגלן - 150,000 פזטות ויותר מכך, בשל היריבות הלאומית והפוליטית שהייתה נטושה בין ברצלונה ומדריד. זאמורה זכה יחד עם ריאל מדריד בשתי אליפויות בשנים 1932 ו-1933 ובשני גביעים בשנים 1934 ו-1936. עם פרוץ מלחמת האזרחים הספרדית הופסקה הליגה הספרדית וזאמורה עבר לשחק בקבוצה הצרפתית ניס יחד עם כוכב ברצלונה ז'וזפ סמיטייר. לאחר פרישתו ממשחק הוא עבר לאמן ואף זכה עם קבוצתו אתלטיק אויאקיון (היום אתלטיקו מדריד) באליפות ספרד. כמו כן, אימן את קבוצות סלטה ויגו ומאלגה. ב-1952 הוא מונה למאמן נבחרת ספרד בכדורגל, מינוי שנמשך שמונה ימים בלבד.
את הקריירה שלו בנבחרת ספרד פתח זאמורה ב-28 באוגוסט 1920 במשחקים האולימפיים באנטוורפן. הייתה זו הופעת הבכורה של נבחרת ספרדית בכדורגל והנבחרת זכתה במדליית הכסף במשחקים. זאמורה התכבד להיות השוער הראשון בהיסטוריה של גביע העולם בכדורגל שעצר בעיטת 11 והוא עשה זאת בניצחונה של ספרד על ברזיל 3:1 במסגרת מונדיאל 1934. במשחק רבע הגמר באותו טורניר פגשה ספרד את המארחת איטליה. באחד מהמשחקים האלימים ביותר בהיסטוריה של גביע העולם, שהסתיים בתיקו 1:1 לאחר הארכה, נפצע זאמורה יחד עם עוד שישה משחקני ספרד וארבעה משחקני איטליה ולא היה מסוגל להופיע למשחק החוזר שנסתיים בניצחון האיטלקים שזכו בגביע העולמי בסיום הטורניר. את משחקו האחרון בנבחרת ערך זאמורה בשנת 1939 במשחק ידידות נגד גרמניה. ב-19 שנותיו כשוער הנבחרת שיחק זאמורה ב-46 משחקים בינלאומיים וספג 42 שערים.
זאמורה התבלט בזכות מיקומו המעולה כשוער, שליטתו ברחבת ה-16, תגובותיו האינסטינקטיביות ובקור רוחו. הוא נודע גם בזכות ראוותנותו במגרש ומחוצה לו. ב-1936, בעת ששיחק במדי ריאל מדריד, עצר זאמורה בעיטה של ז'וזפ אסקולה, חלוץ ברצלונה, עצירה שנחשבה בזמנו ליוצאת מן הכלל וקיבלה סופרלטיבים רבים.
דרשן
דרשה
פייסל, מלך ערב הסעודית
פַיְיסֶל בֶּן עַבְּד אֶל-עָזִיז בֶּן עַבֶּד א-רַחְמָאן (בערבית: فيصل بن عبد العزيز بن عبد الرحمن; 14 באפריל 1906 – 25 במרץ 1975) היה מלכה השלישי של ערב הסעודית (בשנים 1964–1975) ומנהיגו השמונה-עשר של בית סעוד. אמו של פייסל, טרפת בנת עבדאללה הייתה צאצא של מוחמד אבן עבד אל-והאב, אבי זרם הוהאביה באסלאם הסוני. פייסל קידם רפורמות מערביות מתונות בתקופת שלטונו אשר נגדו את הקיצוניות הדתית והיוו גורם לרציחתו בשנת 1975 בידי אחיינו.
פייסל, יליד ריאד, היה בנו הרביעי של מייסד הממלכה, עבד אל עזיז "אבן סעוד". בשנת 1927 מינה אותו אביו למשנה למלך חג'אז לאחר שכבש אותה מידי ההאשמים. ב-1928 נעשה ראש מועצת העולמא (חכמי האסלאם), מעין גוף מייעץ למלך. בשנותיה הראשונות של הממלכה פעל פייסל כמעין שר חוץ מטעם המלך. הוא ייצג את ערב הסעודית הן בדיוני "ועדת השולחן העגול" הבריטית-ערבית, שנערכה ב-1939 ודנה בבעיה הארצישראלית, והן בחתימה על אמנת האו"ם ב-1945. עוד בשנות השלושים נקבע כי פייסל ימלוך לאחר יורש העצר המיועד, אחיו למחצה סעוד. משהומלך סעוד ב-1953 נעשה פייסל שר החוץ וסגן ראש הממשלה. ואולם בין השניים שררה מתיחות רבה, שנעשתה גלויה ב-1958 עם ההחרפה במשבר הכלכלי וביחסים עם מצרים. פעמיים (ב-1958 ו-1962) נאלץ סעוד להעביר את סמכות השלטון לפייסל.
בנובמבר 1964 הודח סעוד ותחתיו הומלך פייסל בתמיכת מוחמד אבן אבראהים אל אש-שייח', המופתי הגדול של ערב הסעודית. פייסל כאמור הנהיג במהלך תקופת מלכותו מדיניות של מודרניזציה ורפורמות שקידמו את ערב הסעודית כלפי העולם המערבי. בתחום מדיניות החוץ הודגשו במדיניותו תמיכה באחדות ארצות האסלאם, אנטי-קומוניזם ומאבק העולם הערבי נגד ישראל. פייסל הורה על העברת חילות משלוח של הצבא הסעודי במלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים. בתגובה על התמיכה האמריקאית בישראל במהלך מלחמת יום הכיפורים, פייסל הוביל לחרם נפט ב-1973 שגרם למשבר האנרגיה העולמי. פייסל ביצע רפורמה ממשלתית לייעול הבירוקרטיה השלטונית של הממלכה הסעודית ולאורך תקופת שלטונו היה בעל תמיכה עממית נרחבת למרות העובדה שהרפורמות שהנהיג היו שנויות במחלוקת עם ההנהגה הדתית.
ההתנגדות בקרב הפלג הדתי הקיצוני באסלאם הוהאבי לפייסל גברה לנוכח הרפורמות המערביות שהוביל אשר כללו עלייה בפתיחות כלפי תרבות מערבית. בשנת 1975 נרצח בידי אחיינו הנסיך פייסל אבן מוסאעד אבן עבד אל עזיז ברג'יסייד. אחיו למחצה, ח'אלד בן עבד אל-עזיז בן עבד א-רחמאן, ירש אותו בתור מלך ערב הסעודית. פייסל הוא המלך הסעודי היחיד שנרצח. מבין בניו ידוע הנסיך תורכי אל-פייסל, דיפלומט ופוליטיקאי פעיל בסעודיה.
שנותיו הראשונות ופועלו המוקדם.
ילדות ונעורים.