ב-1969 זכה המבנה לתואר "ציון דרך במשק המים האמריקאי" (American Water Landmark) מטעם איגוד מקצועות המים האמריקאי (AWWA).
באפריל 1975 נוספו המגדל ותחנת השאיבה למרשם האתרים ההיסטוריים בארצות הברית (NRHP).
נמל התעופה איסטנבול
נמל התעופה איסטנבול (בטורקית: İstanbul Havalimanı) הוא נמל תעופה המוקם במחוז ארנבוטקוי שבצפון-מערב איסטנבול, כ-35 קילומטרים ממרכז העיר. הנמל הוגדר ב-2020 כנמל התעופה העמוס ביותר באירופה.
היסטוריה.
באוגוסט 2012 הוחלט בקבינט הטורקי על הקמת שדה תעופה שלישי באזור איסטנבול, מאחר שנמל התעופה הגדול בעיר; אטאטורק, פועל סמוך לסף הקיבולת שלו.
על פי התוכניות; יוקמו בנמל שמונה מגדלי פיקוח, שישה מסלולי המראה ונחיתה, ושישה עשר מסלולי הסעה. הנמל יקושר למרכז העיר באמצעות אוטוסטרדה חדשה, מסילת רכבת, וגשר חדש שיעבור מעל מצרי הבוספורוס. נמל התעופה ישמש כבסיס הפעולה המרכזי של חברת התעופה הלאומית טורקיש איירליינס. מיקום הנמל; באחד מאזורי היער היחידים באזור, גורר התנגדויות של ארגונים סביבתיים לפרויקט.
ב-2014 נשמעו קריאות בקרב הממשל לקרוא לנמל התעופה על שם רג'פ טאיפ ארדואן.
טקס הנחת אבן הפינה לנמל נערך ב-7 ביוני 2014, והוא נחנך ב-29 באוקטובר 2018, הטיסה הראשונה נחתה יומיים לאחר מכן ב-31 באוקטובר. הוא מתוכנן להיות נמל התעופה הגדול בעולם, עם קיבולת מקסימלית של 150 מיליון נוסעים בשנה.
באפריל 2019 השדה קיבל את קוד היאט"א של אטאטורק, ובכך השתנה מ-ISL ל-IST.
טיסות לישראל וממנה.
טורקיש איירליינס מפעילה החל מ-6 באפריל 2019 9 טיסות יומיות בין הנמל לתל אביב במקום 9 הטיסות שפעלו בעבר מנמל התעופה אטאטורק.
בית הכנסת זכרון משה
דגל המדינה האסלאמית
דגל המדינה האסלאמית או בשמו הקודם "דאעש" (ראשי תיבות בערבית של "א-דולה אל-אסלאמיה פי אלעיראק וא-שאם" - "המדינה האסלאמית בעיראק וסוריה") הוא הדגל של ארגון הטרור האסלאמי סוני הקורא לג'יהאד, שהשתלט על שטחים נרחבים בעיראק ובסוריה והכריז על הקמת ח'ליפות אסלאמית. דגל דומה, אם כי ביחס גובה/רוחב אחר ובעיצוב קצת שונה לכתב, משמש גם כמה זרועות של אל-קאעידה, ביניהן ארגון "א-שבאב" הסומלי, אל-קאעידה בחצי האי ערב ואל-קאעידה במגרב האסלאמי.
תיאור.
הדגל הוא בצבע שחור ובכיתוב ערבי בצבע לבן מופיע בו הפתיח של השהאדה (העדות) - הכרזת האמונה האסלאמית: לַא אִלַהַ אִלַּא אַללָּה (لَا إِلٰهَ إِلَّا الله - "אין אלוה אלא אללה"). החלק השני של השהאדה מופיע בתוך עיגול לא מדויק בעל רקע לבן ובסדר מילים הפוך, כך שיש לקוראו מהסוף להתחלה: אללה רסול מוחמד (الله رَسُولُ مُحَمَّدٌ - "אללה שליח מוחמד"). סדר זה נועד להדגיש את עליונות האל.
הדגל והמוטיבים השונים שבו מצביעים על האידאולוגיה הסלפית-והבית הקיצונית של הארגון אשר מבקש לחזור לאסלאם הראשוני כפי שהוא מפרש אותו. כך למשל, לצבע השחור שבדגל, שאומץ על ידי תנועות ג'יהאד סלפי נוספות כגון אל-קאעידה וג'בהת א-נוצרה, יש מקורות החוזרים לראשית האסלאם, אז, לפי מסורות אסלאמיות, השתמש מוחמד בדגל השחור במהלך מלחמותיו. הצבע השחור מסמל גם אמונות משיחיות המבוססות על חדית' לפיו דגלו של המהדי, המשיח, יהיה שחור, ובכך מעניק נופך משיחי לארגון. גם הגופן שבו כתובה השהאדה, בכתב יד פשוט, מצביע על חזרה לשורשים אסלאמיים, בשונה למשל מהכתב הקליגרפי שבו כתובה השהאדה בדגל ערב הסעודית או בדגל חמאס.
לעיגול בתחתית הדגל רקע לבן כאמור. עיגול זה מזוהה כ"חותם הנביא", אשר לתפיסת חברי הארגון שימש את מוחמד לצורך חתימה על מכתביו במהלך ימיו הראשונים של האסלאם.
ג'פרי כאן
ג'פרי אלן כאן (באנגלית: Geoffrey Allan Khan; נולד ב־1 בפברואר 1958 בצ'לטנהאם, הממלכה המאוחדת) הוא בלשן ושמיטולוג בריטי, העומד מאז שנת 2012 בראש הקתדרה המלכותית ללימוד העברית באוניברסיטת קיימברידג'. הוא פרסם ספרי דקדוק לניבים של ארמית חדשה צפון-מזרחית של ברוואר, קרקוש, ארביל, סולימאניה וחלבג'ה בעיראק, ושל אורמיה וסננדג' באיראן, והוא מנהל את מסד הנתונים של הארמית החדשה הצפון-מזרחית.
קורות חייו.
כאן נולד בצ'לטנהאם ולמד בבית ספר במידלסברו. בשנת 1984 הוא קיבל תואר דוקטור מבית הספר ללימוד המזרח ואפריקה (SOAS) של אוניברסיטת לונדון כותרתה של עבודת הדוקטורט שלו הייתה "Extraposition and Pronominal Agreement in Semitic Languages" ("אקסטרה-פוזיציה והתאם בכינויים בשפות שמיות"). הוא עבד כחוקר כתבי-יד מגניזת קהיר ביחידת מחקר הגניזה ע"ש טיילור-שכטר בספריית אוניברסיטת קייברידג' (1983–1993). הוא הצטרף לפקולטה ללימודי אסיה והמזרח התיכון באותה אוניברסיטה ב־1993. ב־2002 הוא מונה שם לפרופסור לפילולוגיה שמית.
מחקרו עוסק בעיקר במחקרים בלשונות עברית, ארמית ובמיוחד בארמית חדשה צפון-מזרחית, וכן בערבית יהודית.
כאן הוא העורך הראשי של האנציקלופדיה של הלשון העברית ובלשנותה ("Encyclopedia of Hebrew Language and Linguistics") שיצאה לאור ב־2013 בהוצאת בריל.
בריל (הוצאה)
דודו גורש
דוד (דודו) גורש (נולד ב-1 בפברואר 1980) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער. במרבית הקריירה שיחק בהפועל עכו, היה שותף לזכייה בשלוש אליפויות רצופות עם הפועל באר שבע, ולזכותו שבע הופעות במדי נבחרת ישראל. כיום משמש גורש כמאמן השוערים באחי נצרת.
קריירה.
גורש החל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי עכו, שם שיחק כקשר אחורי. לאחר מכן עבר למחלקת הנוער של הפועל עכו, ובגיל 17 הוסב לעמדת השוער. לאחר ששיחק חצי עונה גם בקבוצת הנוער של מ.כ. נווה יוסף, חתם גורש על חוזה מקצועני בהפועל עכו בעונת , כשהקבוצה שיחקה בליגה השלישית. לאחר חצי עונה עבר למכבי פתח תקווה, ובשנת 2001 חזר להפועל עכו, ובהמשך מונה לקפטן הקבוצה. בתום עונת עונת 2008/2009 עלה עם הקבוצה לליגת העל, ובסך הכל שיחק במועדון 14 עונות ברציפות.
לקראת עונת 2015/2016 חתם לשנתיים בהפועל באר שבע. בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה באליפות המדינה בפעם השלישית בתולדותיה, וראשונה לאחר 40 שנה. לגורש בן ה-36 הייתה זו האליפות הראשונה בקריירה. במהלך עונת 2016/2017 איבד את מקומו בהרכב לגיא חיימוב, ובסך הכל ערך 21 הופעות ליגה בעונה זו, בסופה זכה עם הפועל באר שבע באליפות שנייה ברציפות. בעונת 2017/2018 שותף ב-11 משחקי ליגה וזכה עם הקבוצה באליפות שלישית ברציפות.
ב-6 בספטמבר 2018 חתם גורש לעונה אחת בבית"ר ירושלים. ב-17 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב במשחק מול הפועל חיפה שהסתיים בתיקו 2–2. ב-5 בנובמבר 2018 ערך את ההופעה האחרונה בקריירה במסגרת רשמית, בניצחון 2–1 על מכבי חיפה.
ב-21 במאי 2019 הודיע גורש על פרישה ממשחק פעיל, לאחר ששותף 26 דקות במשחק ידידות שקיימה בית"ר ירושלים מול אתלטיקו מדריד.
נבחרת ישראל.
לזכותו של גורש שלוש הופעות בנבחרת הצעירה של ישראל. עוד בהיותו שחקן בהפועל עכו, זומן גורש לנבחרת הבוגרת אך לא זכה לשחק במדיה. בסיום עונת 2015/2016 בה זכה באליפות עם הפועל באר שבע הוא זומן שוב לנבחרת, ואת הופעת הבכורה שלו ערך במשחק ידידות מול סרביה, בו הפסידה ישראל 1–3. במשחקי מוקדמות מונדיאל 2018 שותף גורש בחמישה משחקים, ובסך הכל לזכותו שבע הופעות במדי נבחרת ישראל.
לאחר הפרישה.
לאחר הפרישה חזר גורש להפועל עכו וב-9 ביולי 2019 מונה לחבר הנהלה ומאמן השוערים של קבוצת הנוער. ביולי 2020 החל לשמש כמאמן השוערים של אחי נצרת, במקביל להמשך אימון שוערי קבוצת הנוער בעכו.
Sonic adventure 2
טום ריילי
טום ריילי (באנגלית: Tom Riley; נולד ב-5 באפריל 1981) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי.
ביוגרפיה.
טום ריילי נולד במיידסטון, קנט, שבאנגליה.
קריירה.
ריילי היה מעורב בכל הנוגע לתיאטרון ולדרמה בעיר הולדתו מאז גיל ארבע, ובילה את שנות בית הספר שלו בכתיבה ובבימוי מחזות. הוא למד ספרות אנגלית ודרמה באוניברסיטת ברמינגהאם. הוא סיים את לימודיו בשנת 2002 בהצטיינות במחלקה ראשונה. לאחר לימודיו הקים חברת תיאטרון קטנה, לפני שהחליט ללכת ללמוד בבית הספר לדרמה. ריילי החל את לימודיו בקורס המשחק המקצועי שלו באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA), וסיים את לימודיו בשנת 2005.
חיים אישיים.
במאי 2016 התארס לשחקנית האמריקאית־יהודייה ליזי קפלן. הם נפגשו בינואר 2015 כשקפלן הצטלמה לתפקידה בהאשליה 2 בלונדון. הם נישאו ב-2017.
נחש ים
אולף שירמר
אוּלְף שירמר (בגרמנית: Ulf Schirmer נולד ב-1959) הוא מנצח גרמני. הוא כיהן כמנהל מוזיקלי כללי של התזמורת הממלכתית של הסן וכמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית הלאומית של דנמרק. בין השנים 2006–2017 הוא נשא במשרת המנצח הראשי של תזמורת הרדיו של מינכן, ומאז 2009 הוא גם מנהל מוזיקלי כללי של האופרה של לייפציג, שם הוא מכהן כמפקח מאז 2011. שירמר התמנה לפרופסור בבית הספר הגבוה למויקה ותיאטרון בהמבורג בשנת 2000.
חייו.
שירמר נולד בסקסוניה תחתית ולמד בקונסרבטוריון של ברמן ובבית הספר הגבוה למוזיקה ותיאטרון בהמבורג, אצל ג'רג' ליגטי, כריסטוף פון דוהנאני והורסט שטיין. הוא עבד כעוזר ללורין מאזל וניצח באופרה של וינה על ביצועי הבכורה של "מלך מקשיב" של לוצ'אנו בריו ו"ציפייה" של ארנולד שנברג, על "ריימונדה" של אלכסנדר גלאזונוב ועל החטיפה מן ההרמון של מוצרט, בין השאר.
משנת 1988 עד 1991 היה שירמר מנהל מוזיקלי כללי של עיריית ויסבאדן, מטעמה כיהן כמנהל אמנותי של קונצרטים סימפוניים והצגות אופרה ובלט בתיאטרון הממלכתי של ויסבאדן. הוא ניצח על "הים הבוגד" של הנס ורנר הנצה בשנת 1990.