באוקטובר 1968 התקבל להיות חבר ב"ארגון האמריקני של מנתחים" (Fellow of the American College of Surgeons) ומכאן כעבור זמן, כחבר בחברות וארגונים מדעיים, בחוץ לארץ: כחבר ב-Michael E. De Bakey International Surgical Society, ב-Denton A. Cooley Cardiovascular Surgical Society, ב- International Union of Angiology, ב-International College of Surgeons, וב- Society of Thoracic Surgeons.
היה בין מייסדי האיגוד הישראלי לכירורגיה של כלי דם, The Israeli Society for Vascular Surgery שנוסד בשנת 1990, לאחר שמקצוע כירורגיית כלי דם הוכר ב־1989 כהתמחות-על.
חייו הפרטיים.
הנרי התחתן עם שולמית לבית הדיה ב־23 בספטמבר 1952 בירושלים. לזוג נולדו שלושה ילדים: בת ושני בנים
בנו אריה רומנוב, הוא שופט מחוזי בירושלים
לאחר יציאתו לגמלאות, החל כתחביב לאסוף חומר ולקבצו לכדי סקירה מתומצת של ההיסטוריה של עם ישראל, מהולדת אברהם אבינו ועד להקמת מדינת ישראל. הספר הועלה לאינטרנט בכתובת Am Israel History על ידי נכדתו ובתו.
הנרי רומנוב נפטר בירושלים ב־12 במרץ 2019.
Black Smoke
Black Smoke (בעברית: עשן שחור) הוא שירה של הזמרת הגרמנייה אן סופי שייצג את גרמניה באירוויזיון 2015.
השיר הופיע בגמר האירוויזיון של 2015 בלבד מכיוון שגרמניה היא חלק מ-"5 הגדולות" שנוטלות חלק בגמר בלבד ללא צורך בסינון חצי הגמר. השיר הופיע שבע עשרה בסדר ההופעות, לפני פולין ואחרי מונטנגרו. השיר קיבל 0 נקודות מהשופטים ומהקהל גם יחד.
התקופה הקלאסית (יוון ורומא)
התקופה הקלאסית (באנגלית: Classical antiquity) הוא מונח המופיע בהיסטוריוגרפיה שנכתבה במערב לתיאור ימי הזוהר של יוון ורומא ולהשפעה הרבה שהייתה להם ברחבי אירופה, בצפון אפריקה ובמערב אסיה. המונח מתייחס לרוב תקופה שבין המאה ה-8 לפנה"ס למאה ה-6 לספירה.
התקופה הארכאית (מה-8 עד המאה ה-6 לפנה"ס).
התקופה הקלאסית החלה בעקבות תקופת הברונזה. הומרוס, גדול משורריה של יוון העתיקה אשר חי במאה השמינית לפני הספירה, מסמן לרוב את תחילת התקופה הקלאסית. באותה התקופה החלו המשחקים האולימפיים העתיקים (בשנת 776 לפנה"ס).
הפיניקים, קרתגו והשלטון האשורי בקפריסין.
בסביבות המאה השמינית הפיניקים, אשר ישבו במקור ברצועת חוף צרה באזור כנען, חלשו על הסחר באזור הים התיכון. הפיניקים יסדו מושבות רבות ברחבי אגן הים התיכון בהם קרתגו אשר נוסדה ב-814 לפנה"ס ויישובים שונים בסיציליה, חצי האי האיטלקי וסרדיניה. מושבות אלה יצרו ניגודי אינטרסים עם אטרוריה. אסטלה שהתגלתה בקפריסין מנציחה את הכיבוש של האי על ידי מלך אשור סרגון השני בשנת 709 לפנה"ס. השליטה האשורית על קפריסין הסתיימה לבסוף עם נפילת האימפריה הנאו-אשורית ב-609.
יוון הארכאית.
במהלך התקופה הארכאית בהיסטוריה של יוון, שנמשכה מן המאה ה-8 לפנה"ס עד לפלישה הפרסית השנייה ליוון בשנת 480 לפנה"ס, התעצב העולם היווני כפי שאנו מכירים אותו כיום. במהלך התקופה הארכאית חלו התפתחויות מהותיות בפוליטיקה היוונית, בכלכלה, ביחסים הבינלאומיים, ובתרבות היוונית. בנוסף, בתקופה הארכאית התפתח האלפבית היווני ובתקופה זו חלה עליית הדמוקרטיה ביוון.
עידן הברזל באיטליה.
במאות ה-8 וה-7 לפני הספירה השתלטו האטרוסקים לחלוטין על כל צפון ומרכז איטליה, והקימו באטרוריה מספר ערי מדינה שהיו מאוגדות ביניהן בקשרי גומלין. בשנת 509 לפנה"ס (על פי המסורת הרומית) סילקו הרומאים את שליטיהם האטרוסקים מרומא. ב-474 לפנה"ס הובס הצי האטרוסקי על ידי קואליציה יוונית, ומאז לא הצליחו לחדש את שלטונם בנתיבי ההפלגה. מאז, הובסו האטרוסקים בכל מלחמותיהם עם רומא עד לכיבושם המלא על ידה במאה ה-3 לפנה"ס וסופם שנטמעו בעם הרומי.
הממלכה הרומית.
במהלך המאה ה-8 לפנה"ס אוכלסה איטליה בין היתר על ידי הלאטינים. הלאטינים פיתחו חברה מסודרת שהיוותה את גרעין מתיישבי רומא. הם חיו בגבעות האלבניות לפני מעברם לעמקים, מסיבות חקלאיות וכלכליות. המחייה ליד נהר הטיבר סיפקו ללאטינים יתרונות כלכליים, אסטרטגיים וצבאיים (בעת צרה יכלו הרומאים לסגת לגבעות ובעת שלום לפקח על המסחר). רומא נבנתה על גבעת השמש - הפלאטין, ולבסוף חברה לשאר הכפרים, שהתפתחו על הגבעות. הציוויליזציה הלטינית פיתחה את השפה הלטינית המהווה בסיס לכל השפות הרומנסיות.
לפי המסורת הרומית, ב-21 באפריל 753 לפנה"ס נוסדה רומא על ידי אחים תאומים שהיו צאצאי בניו של אל המלחמה הרומי - רמוס ורומולוס.
יוון הקלאסית (המאה ה-5 עד ה-4 לפנה"ס).
במהלך תקופה זו ירדה חשיבותה של יוון ההיסטורית ונוצרו מדינות רבות בהן שלטה התרבות והשפה היוונית, שהחשובות שבהן היו במצרים תחת בית תלמי, בסוריה בשלטון בית סלאוקוס ובמקדוניה בשלטון השושלת האנטיגונידית.
תקופה זו, אף שהיא קצרה יחסית, הייתה אות הפתיחה לתחילתו של עידן תרבותי בתולדות אירופה. כיבושיו של אלכסנדר הגדול הביאו להפצת התרבות היוונית, וכינונה של התקופה ההלניסטית בכל רחבי העולם ההלניסטי.
התקופה ההלניסטית (323–146 לפנה"ס).
התקופה ההלניסטית נחשבת לתקופה שהחלה עם מותו של אלכסנדר הגדול בשנת 323 לפנה"ס. כיבושיו של אלכסנדר הגדול כללו את הפוליס היווניים, שטחי האימפריה הפרסית וחלקים מהודו, ויצרו אימפריה רחבת ידיים. הממלכות שנוצרו עקב פירוק אותה אימפריה, הושפעו רבות מתרבות יוון העתיקה, ויחד עם התרבויות המקומיות יצרו את התרבות ההלניסטית. העילית העירונית במדינות הללו דברה יוונית שהפכה ללינגואה פרנקה (שפה בינלאומית) ואילו התרבות, הדת, האמנות והספרות במדינות השונות הייתה תערובת של התרבות המקומית והתרבות ההלניסטית. במהלך תקופה זו חלה התקדמות מהותית בתחום המדעים (גאוגרפיה, אסטרונומיה, מתמטיקה וכו'), בעיקר בהשפעת אריסטו.
התקופה ההלניסטית הסתיימה עם הפיכתה של הרפובליקה הרומית למעצמה הדומיננטית במאה ה-2 לפנה"ס ובעקבות הכיבוש הרומי של יוון בשנת 146 לפנה"ס.
הרפובליקה הרומית (המאה ה-5 עד ה-1 לפנה"ס).
עקב הפלת המלוכה הרומית ב-509 לפנה"ס, נוצרה ממשלה ייצוגית יותר שהתקראה הרפובליקה הרומית. בחמש מאות שנות שליטתה, רומא התרחבה מעיר קטנה בגבעות מרכז איטליה למעצמה משמעותית בעולם התיכוני. איחוד איטליה תחת רומא היה תהליך הדרגתי, ואירע בעקבות סדרה של עימותים במהלך המאה ה-4 והמאה ה-3. הניצחון הרומי במלחמות הפונית ובמלחמות המקדוניות גרמו לכך שרומא הפכה למעצמה האזורית הדומיננטית במהלך המאה ה-2 לפנה"ס, כאשר בהמשך היא כבשה את יוון ואת אזור אסיה הקטנה. הקיסרות שרדה עד שפלישות שבטים גרמאנים, הידרדרות כלכלית, ואי יציבות פנימית חיסלו את יכולתה של רומא לשלוט על שטח כה גדול. עם זאת, קיסרות רומא ותושביה פיתחו תרבות ומערכת פוליטית שממשיכות להשפיע על העולם אפילו היום.
האימפריה הרומית (המאה ה-1 לפנה"ס עד המאה ה-5 לספירה).
תחילת תקופת הקיסרות הרומית, נתון במחלוקת, שני התאריכים המקובלים ביותר הם שנת 44 לפנה"ס, שנת מינויו של יוליוס קיסר לדיקטטור מתמיד והתאריך המקובל יותר על החוקרים, שנת 27 לפנה"ס, השנה בה נוסד באופן רשמי משטר הפרינקפס של אוגוסטוס.
בשיא כוחה של הקיסרות הרומית היא היוותה מעצמה שכללה בתוכה את כל אגן הים התיכון והיא הייתה אחת מהאימפריות הגדולות והמשפיעות ביותר בעת העתיקה
שלהי העת העתיקה (המאה ה-4 עד ה-6 לספירה).
אירוע בולט במיוחד בשלהי העת העתיקה כולל את עליית הנצרות במהלך תקופת שלטונו של הקיסר הרומי תאודוסיוס הראשון, אשר שהפך את הנצרות לדת הרשמית באימפריה הרומית ב-380. ב-395 החליט תיאודסיוס הראשון לפצל את האימפריה בין שני בניו, ארקדיוס והונוריוס. כך נוצרה האימפריה הרומית המזרחית.
פלישות תדירות מצד שבטים גרמניים הובילו לבסוף לנפילתה של האימפריה הרומית המערבית במאה ה-5, בעוד שהאימפריה הרומית המזרחית המשיכה להתקיים לאורך ימי הביניים כאימפריה הביזנטית.
ארמון מרינסקי
יעקב יצחק וולגלרנטר
הרב יעקב יצחק וולגלרנטר (1900–1966) היה איש חינוך מרכזי וממנהיגי הקהילה היהודית האורתודוקסית של טורונטו; מראשוני תנועת "המזרחי" בקנדה. במשך 25 שנה היה מנהל בית הספר האורתודוקסי "תלמוד תורה עץ חיים" בטורונטו וייסד שם גם את סניף תנועת הנוער "השומר הדתי" בטורונטו (לימים התמזגה עם תנועת בני עקיבא). במשך עשרים שנה שימש גם ככתב העיתון הציוני דער יוד בקנדה. בצעירותו בפולין היה ממייסדי רשת החינוך החרדית לנשים "בית יעקב", ובין מקימי ארגון צעירי אגודת ישראל.
ביוגרפיה.
יעקב יצחק וולגלרנטר נולד בעיירה צ'ארשניצה (Charschniza), פולין, למשפחה חסידית מיוחסת: הוא היה נצר ישיר (דור שישי), דור אחר דור, של החוזה מלובלין ומצד נוסף התייחסה משפחתו גם לתלמידו של החוזה, הרב איתמר וולגלרנטר מחבר הספר "משמרת איתמר".
בשנת 1921 בוורשה הוא הוסמך לרבנות. שנה לאחר מכן היגר עם הוריו, אשתו ובנו הקטן לטורונטו, קנדה, שם הוזמן אביו, הרב ישראל אלעזר וולגלרנטר, על ידי קהילת יוצאי אוסטרובצה המקומית, לשמש חזן, שוחט ובודק. תחילה סייע לאביו בתפקידי השחיטה אך במהרה השתלב בהוראה בתלמוד התורה המקומי "עץ חיים", עד שהפך למנהל המוסד החינוכי והתמיד בתפקיד זה עד לפרישתו לגמלאות.
בשנים 1950–1966 שימש גם כדרשן הקבוע בקהילת "תורת אמת" שעל יד המוסד החינוכי בניהולו. היה בין היוזמים שהביאו למינויו (בשנת 1938) של הרב יעקב קמנצקי לראש ישיבה בטורונטו.
נודע כאספן ספרים גדול, וספרייתו הפרטית נחשבה כגדולה יותר בקנדה בתחומי ספרי הקודש והיהדות. פרסם כתבות ומאמרי עיתונות רבים ביידיש, לא רק ב"דער יוד" שם שימש נציג העיתון בקנדה, אלא גם בעיתון היידיש המקומי, "דער יידישער זשורנאל".