אחרי שקיבלה את התואר דוקטור PhD בתחום הזואולוגיה, עברה יחד עם בעלה ובנה התינוק, כריסטיאן, לגור בברלין. זאת אחרי שבעלה התמנה למנהל המחלקה לאמבריולוגיה ניסיונית במכון "קייזר וילהלם" לביולוגיה. זמן קצר אחרי המעבר, ב-4 בספטמבר 1924, היא מתה מכוויות קשות כתוצאה מפיצוץ תנור גז בדירתה בברלין. מנגולד הייתה בת 26 במותה; היא לא זכתה לראות את פרסום עבודת הדוקטורט שלה. בנה נהרג במלחמת העולם השנייה.
ניסויי מפתח.
הילדה מנגולד ערכה ניסויים עדינים ביותר של השתלה על עוברים. במחקר המפורסם שלה שהתבצע בשנים 1921 ו-1922 הוכיחה שרקמה לקוחה מן השפה הגבית (דורסלית) של בלסטופור ושהושתלה על עובר מארח עשויה להפעיל בו אינדוקציה של היווצרות ציר גוף נוסף ולהוביל על ידי כך ליצירת שני עוברים תאומים מחוברים זה לזה. היא השתמשה בשני מיני טריטון: אורח Tritonus cristatus ומארח - "הטריטון השכיח" Tritonus taeniatus, שלהם צבעי עור שונים זה מזה. הניסויים נדרשו לתנאים מאוד מוקפדים. הם התבצעו באביב, תוך התחשבות בעונת הרבייה הקצרה של מיני דו-החיים הנחקרים.
החוקרת השתילה קטע מן השפה הבלסטופורית הגבית של הגסטרולה של Tritonus cristatus על רקמה צדדית בגסטרולה של ה- Tritonus taeniatus. נוצר עובר שפיתח בחלק צדדי צינור עצבים משני גדול. תוך עבודה מעודנת ביותר בודדה מנגולד רק ששה עוברים בעלי כושר הישרדות. בניסויים השונים מתוך הרקמה המושתלת הושגה אינדוקציה לא רק של היווצרות צינורות עצבים, אלא גם של נוטוכורדים, מעיים, וצינוריות כלייתיות.
העובר השלם שנוצר היה מורכב מתאים מן הרקמות התורמות ותאים של הרקמות המארחות. הניסוי הראה שחלק "מארגן" של דו החיים אחד יצר ציר נוסף בדו החיים השני לא מתוך עצמו, אלא גייס רקמה מארחת כדי ליצור עובר תאום.
ההשלכות במלואן של הממצא הזה לא הובנו עד לשנה אחרי מות החוקרת. מחקר זה היה הבסיס לגילוי ה"מארגן" האחראי לגסטרולציה והיווה בשנת 1935 את היסוד להענקת הפרס נובל לרפואה ולפיזולוגיה למדריך שלה, הנס שפמן. שפמן היה זה שתכנן את המחקר והמציא חלק מהכלים שאיפשרו אותו (מיקרופיפטות ומבער זעיר), והילדה מנגולד הייתה המבצעת הקפדנית שלו ושותפה בתגלית של ה"מארגן". שפמן הכניס את ממצאיה של מנגולד לתוך מאמר שהכין מראש והנהיג את מושג "מארגן" במשמעות של התאים המהגרים העושים אינדוקציה של התפתחות צינור העצבים השני. מאוחר יותר התגלה שה"מארגן" הוא חומר כימי המכוון את התפתחותם העוברית של איברים ורקמות.
בחירות לכנסת ה-20
גביע דייוויס 1947
גביע דייוויס 1947 הייתה התחרות ה-36 במניין מאז ייסוד התחרות.
מחזיקי הגביע היו נציגי ארצות הברית ומשחק הגמר נערך בפורסט הילס, קווינס. לתחרות נרשמו 22 נבחרות שחולקו ל-2 בתים- "בית אמריקה" ו"בית אירופה". בין מנצחי הבתים נערך משחק על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. במשחק זה אוסטרליה ניצחה את צ'כוסלובקיה.
המשחק על התואר נערך ב-30 באוגוסט-1 בספטמבר 1947 בפורסט הילס, קווינס, ארצות הברית. נבחרת ארצות הברית ניצחה את נבחרת אוסטרליה עם תוצאה 1:4.
משחקי פלייאוף.
בית אמריקה.
בית הזה כלל 2 נבחרות בלבד. אוסטרליה ניצחה את קנדה והוכרזה כמנצחת הבית.
בית אירופה.
הבית כלל 20 קבוצות, כולל דרום אפריקה, הודו, מצרים וניו זילנד. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.
משחק בין מנצחי הבתים.
המשחק בין מנצחי הבתים התקיים במונטריאול, קנדה, במהלך 16-14 באוגוסט 1947. נבחרת אוסטרליה ניצחה את נבחרת צ'כוסלובקיה עם התוצאה 1:4.
גורגון (בלתי אנושי)
גורגון (באנגלית: Gorgon) הוא דמות בדיונית של גיבור-על חייזרי המופיע בחוברות הקומיקס הבלתי אנושיים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "Fantastic Four #44" מנובמבר 1965, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
גורגון הוא בנם של האדריכל קוראת' - אחיו של מלך הבלתי אנושיים אגון - ועובדת ארכיון בשם מילנה. היות שאביו היה אחיו של המלך, גורגון נעשה לחלק ממשפחת המלוכה של הבלתי אנושיים. הוא נחשף למוטגן ערפילי טריגן בינקותו, וקיבל כוחות על-אנושיים אך רגליו נהפכו לפרסות. כאשר מקסימוס נעשה שליט הבלתי אנושיים באופן זמני, הוא שלח את גורגון להחזיר את מדוזה לאטילאן. גורגון איתר אותה מחוץ לבניין בקסטר של ארבעת המופלאים ותקף אותה ואת הלפיד האנושי, אשר סייע לה לברוח. הוא טיפס ברגליו על הבניין, פצע את מיסטר פנטסטיק, חיבל במכונית ומסוק הפוגו של הארבעה וגנב מטוס אחר של הארבעה. הוא רדף אחרי הלפיד ומדוזה עד לאוניברסיטת המדינה, שם איש הדרקון נלחם בגורגון כדי להגן על מדוזה, חברתו לקבוצת ארבעת המפחידים. גורגון נלחם באיש הדרקון ובשאר ארבעת המופלאים, ולבסוף לכד את מדוזה והביא אותה למחבוא הבלתי אנושיים שבעיר. שם הוא הופתע לראות את הלפיד האנושי יחד עם קריסטל, שטעתה לחשוב שהוא בלתי אנושי. כאשר קארנאק גילה את התרמית, התפתח בקרב שבסופו הלפיד ברח והזהיר את שאר הארבעה. בהנהגת חזיז שחור, הבלתי אנושיים נלחמו עם הארבעה עד שקריסטל הודיעה שטריטון נלקח על ידי "המחפש". הם הועברו על ידי לוקג'או לאטילאן, שם מקסימוס הסביר כי שלח את גורגון על מנת שמדוזה תהיה מלכתו. התפתח מאבק, אשר במהלכו מקסימוס יצר אזור שלילי סביב לאטילאן. חזיז שחור גילה את סודו, והשתמש בקולו החזק כדי לשבור את המחסום.
בעקבות כך הבלתי אנושיים סייעו לארבעת המופלאים מספר פעמים, בהן נגד פסיכו-מן, הספינקס ודוקטור דום. גורגון סייע בהבסת המנדרין ומגנטו, בשיחרור מקסימוס ובחיפוש אחר חזיז שחור בארצות הברית. גורגון עבר הרפתקאות רבות, רובן לצד הבלתי אנושיים. הוא צוות לקארנאק בחיפושים אחר בנו של חזיז שחור, במהלכם נלחם לצד דרדוויל וקארנאק נגד אולטרון, מפיסטו ובלאקהארט. הוא קרא תיגר על מועצת הגנטיקה של אטילאן, ונתפס לצד קארנאק משתמש באלפא פרימיטיבים כעבדים. בתו של גורגון, אלקטו, החלה קשר רומנטי עם אלפא פרימיטיב בשם ריינו. גורגון ומשפחת המלוכה קטעו את הקשר בכך שהפרידו את הזוג.
לאחר שפייטרו מקסימוף גנב את גבישי טריגן מאטילאן, הבלתי אנושיים הכריזו מלחמה על ארצות הברית. גורגון הוביל כוח תקיפה על ארצות הברית, אך במהלך משימה הבלתי-אנושי ג'ולן הרג חפים מפשע. גורגון לקח את האשמה עליו, נלקח למאסר ונחשף לערפילי טריגן מתחת לפנטגון. גורגון עבר טריגנסיס משני, אשר גרם לו להצמיח פרווה, קוצים וניבים באופן דמוי חיית פרא. במהלך אירועי "מלחמת המלכים", גורגון הוביל את התקיפה על אימפריית הקרי ונראה כי הוא שולט או נרפא מצורתו החייתית. במהלך אירועי "בלתי אנושיות" נראה לראשונה בנו של גורגון, פטרס פטראגון. כמו גורגון מארץ-9997, פטרס נחשף לערפילי טריגן ויצא כיצור דמוי-מינוטאורוס ומגמגם.
את דמותו של גורגון בסדרת הלייב אקשן "הבלתי אנושיים" גילם השחקן אים איקוואקור.
טמ&quot;ס
גביע דייוויס 1948
גביע דייוויס 1948 הייתה התחרות ה-37 במניין מאז ייסוד התחרות.
מחזיקי הגביע היו נציגי ארצות הברית ומשחק הגמר נערך בפורסט הילס, קווינס. לתחרות נרשמו 29 נבחרות שחולקו ל-2 בתים- "בית אמריקה" ו"בית אירופה". בין מנצחי הבתים נערך משחק על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. במשחק זה אוסטרליה ניצחה את צ'כוסלובקיה.
המשחק על התואר נערך ב-6-4 בספטמבר 1948 בפורסט הילס, קווינס, ארצות הברית. נבחרת ארצות הברית ניצחה את נבחרת אוסטרליה עם תוצאה 0:5. בכך היא זכתה בתואר בשנה השלישית ברציפות (בסך הכל בפעם ה-15).
משחקי פלייאוף.
בית אמריקה.
בית הזה כלל 4 נבחרות כלל אוסטרליה.
בית אירופה.
הבית כלל 22 קבוצות, כולל ארגנטינה, ברזיל, הודו, מצרים ופקיסטן. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.
משחק בין מנצחי הבתים.
המשחק בין מנצחי הבתים התקיים במונטריאול, קנדה, במהלך 22-19 באוגוסט 1948. נבחרת אוסטרליה ניצחה את נבחרת צ'כוסלובקיה עם התוצאה 2:3.
מקסימוס (קומיקס)
מקסימוס (באנגלית: Maximus) הוא דמות בדיונית של נבל-על חייזרי המופיע בחוברות הקומיקס הבלתי אנושיים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "Fantastic four #47" מפברואר 1966, ונוצרה בידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
מקסימוס הוא אחיו המטורף של מלך הבלתי אנושיים חזיז שחור, שחומד את כס המלוכה לעצמו. מקסימוס נעשה למלך הבלתי אנושיים מספר פעמים באמצעות יכולת השליטה המוחית אותה קיבל מחשיפה לערפילי טריגן, והודח בידי משפחת המלוכה לאחר שנחשפו עלילותיו. לרוב מוצג מקסימוס כאויב הבלתי אנושיים, תפקיד שהציב אותו נגד גיבורים כארבעת המופלאים, הענק הירוק והאוונג'רס.
את דמותו של מקסימוס בסדרת הלייב אקשן "הבלתי אנושיים" גילם השחקן איוואן רהון.
ביוגרפיה בדיונית.
מקור, מפגש הבלתי אנושיים וארבעת המופלאים.
מקסימוס הוא בנם השני של הגנטיקאי ומלך הבלתי אנושיים אגון, ואשתו רינדה. כמו שאר הבלתי אנושיים, הוא נחשף למוטגן ערפילי טריגן, אך לא הראה שום שינוי פיזי בעקבות החשיפה. ערפילי טריגן העניקו למקסימוס יכולת שליטה מוחית, אותה הסתיר בניגוד לנטיותיו האנטי-סוציאליות. כאשר אחיו הגדול של מקסימוס, בלאקאגאר, השתחרר מתא שבו התאמן לא להוציא צליל, מקסימוס ניסה ללא הצלחה לגרום לבלאקאגאר להוציא קול. כאשר בלאקאגאר ראה את מקסימוס מבצע ברית עם סוכן מגזע הקרי, דבר הנחשב לבגידה, הוא השתמש בקולו כדי לרסק את החללית בה הקרי נמלט. החללית התרסקה על בניין הפרלמנט והרגה מספר בלתי אנושיים, ביניהם הוריהם של מקסימוס ובלאקאגאר. קולו של בלאקאגאר השפיע על מקסימוס, וגרם לטשטוש שפיותו ולדיכוי כוחותיו. כאשר בלאקאגאר נעשה מלך הבלתי אנושיים, מקסימוס נשבע להתנגד לאחיו ולהדיח אותו מכסו.