בחסות הוועידה הבריטית-רוסית בנובמבר 1747 הגיע חיל משלוח רוסי שכלל 37,000 אנשים, לחבל הריין בפברואר 1748. אף על פי שכבשו את מאסטריכט בחודש מאי, העמדה הצרפתית הייתה יכולה רק להידרדר. עם זאת, היעדר התקדמות בפלנדריה והתנגדות פנימית לעלות את הסבסוד לבעלות בריתה, גרמו לבריטניה לנכונות לסיים את המלחמה. צרפת וגם בריטניה היו מוכנות להטיל על בנות בריתם תנאים במידת הצורך, אך העדיפו להימנע מנסיגתם מההסכם, על ידי עריכת חוזה שלום נפרד.
כדי להשיג זאת, צרפת, בריטניה והרפובליקה ההולנדית חתמו על הסכם ראשוני ב־30 באפריל 1748, עם תנאים לשלום כללי, כולל השבת הולנד האוסטרית, מאסטריכט ומקומות נוספים. הם גם הבטיחו את השיוך של שלזיה לפרוסיה, כמו גם את דוכסויות פארמה, פירנצה וגואסטלה לפיליפ מלך ספרד (1720–1765). מול האיום להמשיך במלחמה בכוחות עצמם, אוסטריה, סרדיניה, ספרד וג'נובה הצטרפו לחוזה ב־4 בדצמבר 1748 וב־21 בינואר 1749.
תנאי ההסכם.
אלה כללו את הנושאים הבאים:
אחרית דבר.
האמנה שחזרה במידה רבה את המצב שהיה לפני פרוץ המלחמה בשנת 1740 אך לא הצליחה לפתור את הסוגיות המסחריות שגרמו לו. מעט צרפתים הבינו את המצב הכלכלי הנואש שדרש את החזרת הרווחים שלהם בהולנד האוסטרית. השילוב בהיעדר יתרונות מוחשיים לעזרת פרוסיה, יצר את הביטוי "טיפש כמו השלום".
הנחישות של מריה תרזה להחזיר את שלזיה הייתה גורם מפתח במהפכה הדיפלומטית בשנת 1756.
הוקמה ועדה למשא ומתן על תביעות טריטוריאליות הדדיות בצפון אמריקה, אך הייתה התקדמות מעטה מאוד. בריטניה החליפה את המצודה הצרפתית של לואיסבורג, בנובה סקוטיה עבור העיר מדרס, גרמה לזעם של הקולוניסטים הבריטים. רבים חשבו כי תנאי השלום מונעים על ידי האינטרסים הגרמניים של ג'ורג' השני בהנובר, ולא על ידי בריטניה. הניסיונות לזכות בתמיכה ציבורית בבית המלוכה, הובילה לתצוגת זיקוקים מרהיבה בגרין פארק בלונדון, עבורה הלחין הנדל את המוזיקה שלו לזיקוקי דינור. לא נראה כי אף אחד משני ״השחקנים הראשיים״ (בריטניה וצרפת) הרוויח הרבה עבור השקעתו. שניהם ראו באמנה מצב של שביתת נשק ולא שלום.
באוסטריה היו תגובות מעורבות. מריה תרזה הייתה נחושה בדעתה להחזיר את שלזיה והתרעמה על התמיכה הבריטית בכיבוש פרוסיה. מצד שני, האמנה אישרה את זכותה למלוכה, בעוד שההבסבורגים שרדו משבר שעלול היה להיות אסון, השיבו את הולנד האוסטרית ללא לחימה ועשו ויתורים קלים באיטליה. רפורמות ניהוליות וכלכליות חיזקו את דרכה בשנת 1750 לעומת 1740, ואילו מעמדה האסטרטגי התחזק באמצעות ההכרה בבית הבסבורג כשליט של שטחי מפתח בצפון מערב גרמניה, ריינלנד וצפון איטליה.
מבין שאר הצדדים הלוחמים, ספרד שמרה על דומיננטיות באמריקה הלטינית והרוויחה קלות בצפון איטליה. עם תמיכה צרפתית, פרוסיה הכפילה את שטחה עם סיפוח שלזיה, אך עשתה פעמיים הסכמי שלום מבלי ליידע את בעלי בריתה. לואי ה-16 כבר לא אהב את פרידריך וכעת ראה בו אדם לא אמין. המלחמה חשפה את חולשתם של המבצרים ההולנדים, שהוכיחו כי אינם מסוגלים לעמוד מול תותחנים מודרניים, וסימלו ואישרו את שקיעתה של הולנד כמעצמה גדולה.
בבריטניה הייתה התחושה שהם קיבלו מועט עבור התמיכות הצבאיות והפוליטיות שלהם. הדבר הביא את בריטניה ליישר קו עם פרוסיה, ולא עם אוסטריה, כדי להגן על האנובר מפני התוקפנות הצרפתית.
גורמים אלה הביאו להתאמה מחדש של התנאים, במה שמכונה המהפכה הדיפלומטית משנת 1756 ומלחמת שבע השנים 1756 עד 1763, שהייתה גדולה בהרבה מקודמתה.
סוזאן קאר
סוזאן אבו אל-הווא
סוזאן תמים
סוזאן שולטי
צ'ארלס קונרד
צ'ארלס מגיל קונרד (באנגלית: Charles Magill Conrad; 24 בדצמבר 1804 – 11 בפברואר 1878) היה פוליטיקאי אמריקאי מלואיזיאנה, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכחבר בקונגרס של הקונפדרציה. הוא כיהן גם בין השנים 1850 – 1853 כמזכיר המלחמה של ארצות הברית תחת נשיא ארצות הברית מילרד פילמור ולזמן קצר תחת הנשיא פרנקלין פירס.
ביוגרפיה.
צ'ארלס מגיל קונרד נולד בווינצ'סטר שבווירג'יניה. בילדותו הוא עבר עם משפחתו למיסיסיפי ומאוחר יותר ללואיזיאנה. הוא התחנך אצל דר' הולד בניו אורלינס. באפריל 1842 הוא נבחר לסנאט, כדי למלא את מקומו של אלכסנדר מוטון שהתפטר. הוא כיהן בתפקיד עד מרץ 1843, כאשר לא עלה בידו להיבחר לתקופת כהונה נוספת. בין השנים 1849 – 1850 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים, והתפטר כדי לקבל את משרת מזכיר המלחמה בקבינט של הנשיא פילמור. קונרד שימש בתפקיד זה מה-15 באוגוסט 1850 ועד 7 במרץ 1853. בדצמבר 1860 הוא הוביל את התנועה לפרישתה של לואיזיאנה מהאיחוד. בין השנים 1862 – 1864, במהלך מלחמת האזרחים הוא כיהן כחבר הקונגרס של הקונפדרציה מטעם לואיזיאנה. לאחר המלחמה הוא שב לעיסוקו הקודם, עריכת דין. קונרד נפטר בניו אורלינס ב-1878.
רבאצ'יזאורוס
רבאצ'יזאורוס (שם מדעי: Rebbachisaurus; מילולית: "הלטאה של רבאצ'י") הוא סוג של דינוזאור דמוי דיפלודוקוס ממשפחת הרבאצ'יזאוריים אשר חי לפני 99 מיליון שנה בקרטיקון העליון של צפון אפריקה, בשטח שמרביתו הוא במדבר סהרה. מאובניו התגלו במרוקו, אלג'יריה וניז'ר והוגדרו ב-1954. בסוג זה היה מין אחד - "Rebbachisaurus garasbae". משמעות שמו הוא משבט מרוקאי חצי-נוודי (Rebbachi).
דינוזאור זה דמה דמיון קרוב מאוד לדינוזאור בן אותה משפחה, ריוסוזאורוס (Rayososaurus) מפטגוניה, ארגנטינה וחלק מהחוקרים סוברים שזו הוכחה לקשר יבשתי בין אפריקה לאמריקה הדרומית גם בעת הקרטיקון.
הרבאצ'יזאורוס הגיע לאורך 14–20 מטרים ולמשקל 7 טון מטרי (או 7.7 טון קצר). היה לו צוואר בינוני, זנב מצליף כמו של הדיפלודוקוס וראש קטן בעל שיניים דקות שנועדו לאכילת צמחים.
ריכרד הילדברנט
ריכרד הרמן הילדברנדט (בגרמנית: Richard Hermann Hildebrandt; 13 במאי 1897, וורמס – 10 במרץ 1952, ורשה) היה פוליטיקאי בגרמניה הנאצית, חבר הרייכסטאג, ומפקד אס אס בכיר. כיהן כראש המשרד הראשי לגזע והתיישבות של האס אס (Rasse- und Siedlungshauptamt der SS).
קריירת אס אס.
מ-1943 ועד לכידתו ב-1945, עמד בראש המשרד הראשי לגזע והתיישבות "(SS-Rasse und Siedlungshauptamt;" RuSHA) בדרגת אובר-גרופנפיהרר. הוא הורשע באחד ממשפטי נירנברג, המכונה משפט RuSHA, בגין חלקו בתוכנית האב למזרח באזור דנציג - מערב פרוסיה. עבודתו כללה יישוב מחדש של גרמנים בשטח הכבוש הנאצי לאחר שגירשו את המשפחות הילידיות מאותן ארצות. כראש המשרד הוא היה אחראי גם על ביצוע מבחן הגזע הרשמי על אוכלוסיית השטחים הכבושים לצורך סלקציה גזעית. הוא הוצא להורג בגין פשעי מלחמה.
פשעים נגד האנושות.
בית הדין הבינלאומי לפשעי מלחמה מצא אותו אשם, מעבר לכל ספק, בפשעים הבאים נגד האנושות:
באישום נפרד על השתתפות במבצע אותנסיה, בית הדין מצא כי היא בוצעה על ידי הילדברנדט רק נגד אזרחי גרמניה, ומסיבה זו לא היוותה פשע נגד האנושות. בגלל חברותו באס אס, הוא נמצא אשם גם בחברות בארגון פשע.
בית הדין גזר עליו 25 שנות מאסר, אך לאחר מכן הוא הועבר לרשויות פולניות להמשך הליכים פליליים. כתוצאה מההליך הפולני הוא נתלה בוורשה בשנת 1952.
חולדה ארוכת-שיער
חולדה ארוכת-שיער (שם מדעי: Rattus villosissimus) היא מין של חולדה החיה ביבשת אוסטרליה בטבע. היא ידועה בעיקר בעת שאוכלוסיות שלה התפרצו בתנאים שונים, אך מעבר לכך היא לא נחקרה.
אורכם של הזכרים עד 187 מ"מ, אורך הזנב 150 מ"מ ומשקלו עד 156 גרם. אורך הנקבות 166 מ"מ, אורך הזנב 141 מ"מ ומשקלה עד 112 גרם. חולדה זו בעלת שיער ארוך בצבע אפור ומתחתיו שערות נוספות שחורות ושערות באזור הבטן בעלי גוון אפרפר. השערות הארוכות עוזרות להגן על החלקים הפגיעים שלה. החולדה בעלת אוזניים גדולות, כפות ורודות וזנב ארוך העוזר לשמור על איזון.
היא מצויה ברחבי רוב מדינות אוסטרליה, ולאחר עונת גשמים מוצלחת האוכלוסייה מגדילה את עצמה עד למאות יחידים לדונם. אוכלוסיות מתפרצות נרשמו בניו סאות' ויילס, קווינסלנד, אוסטרליה המערבית, אוסטרליה הדרומית והטריטוריה הצפונית. היא חיה בטבע בערבות עשב, מישורים נרחבים, אזורי תת-מדבר וגם באדמות מרעה של שיבולת-שועל או דורה. לאחר ירידת גשמים היא יכולה להימצא באזורים יבשים אף יותר.
החולדה היא אוכלת כל בין השאר מעלים שונים, שורשים, זרעים וחרקים. חלק מהחוקרים מעריכים שהיא מגוונת בבשר ואף בקניבליזם. החולדה פעילה בעיקר בלילה.
לחולדה טורפים רבים, ביניהם תנשמות, דאות, שועלים ונחשים שונים וכן חתולים וכלבים שהתפראו. להגנה היא מסתתרת מרבית זמנה מתחת לקרקע או בשבילים בצמחייה גבוהה.
סכין סימן 2 של הצי האמריקני
סכין סימן 2 של הצי האמריקני היא סכין לחימה ושימוש כללי. הדגם בשימוש בקרב בצבאות שונים בעולם לצד אזרחים (אספנים, שטח).
דגם הסכין עוצב ופותח עבור הצי האמריקני בשנת 1942 במהלך מלחמת העולם השנייה, ונכנס לשימוש בקרב חיילי הצי בתחילת 1943. זמן קצר לאחר שהוכנסה לשימוש מבצעי, הסכין צברה פופולריות רבה בקרב הכוחות המזוינים האמריקנים וסופקה באופן נרחב להנחתים, וכוחות הצבא. בתקופת המלחמה לבדה יוצרו מעל ל-2 מיליון יחידות. בישראל הסכין נכנסה לשימוש לצה"ל בתחילת שנות ה-50 ומכונה עד ימינו בשם "סכין פלסים", שכן הייתה בשימוש כוחות הנדסה לטובת איתור מוקשים.
היסטוריה.
רקע.