לאחר השלמת הכיבוש הפך מוד למושל מסופוטמיה בפועל, בשלטו על השטח מבצרה ועד בגדאד. הקצין הפוליטי של הגיס השלישי, פרסי קוקס, תכנן לנסח הצהרה על כך שהפרובינציה עברה לשליטה משותפת של בריטניה והודו. הממשל הבריטי בלונדון מנע ממנו את ניסוח ההצהרה ופנה למנהיגים ערבים מקומיים לעזרה בכינון מנהל מקומי בשליטה בריטית.
הממשל הקולוניאלי בהודו החזיק ברעיונות שונים לגבי השטח המדובר. חלקם של ההודים בכיבוש השטח היה משמעותי מאוד, והממשלה ההודית רצתה להעביר את השטח החדש לשליטתה.
מאבקי הכוח הובילו להקמת ועדת המנהל המסופוטמית בראשות הלורד קרזון. על הוועדה הוטל להכריע בשאלת השלטון בפרובינציות בצרה ובגדאד. החלטת הוועדה הייתה דומה לשאיפותיו של הממשל בלונדון. בצרה עברה לשלטון בריטי בלעדי, ללא השתתפות הודית בסמכויות השלטון, ובגדאד הועברה לשלטון ערבי.
השמשונים
אורמיה (רפואה)
אוּרֶמְיָה (או שַׁיֶּנֶת הַדָּם) היא מצב המתאר את אוסף הסימפטומים המופיעים כאשר תפקוד הכליות נפגע.
בין הסימפטומים אפשר למנות:
אורמיה יכולת להוביל להופעת חַמֶּצֶת אורמית (Uremic Acidosis) כאשר קצב הסינון הגלומרולרי יורד מתחת ל־25 מ״ל לדקה. החמצת שתופיע מתאפיינת בפער אניוני (Anion gap) גבוה (אך לא יותר מ־20 מא״ק לליטר).
שלטון מיעוט
דלארנה
יאנקה דיאגילבה
יאנה סטניסלבובנה דיאגילבה (ברוסית: Яна Станиславовна Дягилева; 4 בספטמבר 1966 - בסביבות 9 במאי 1991) הייתה יוצרת, משוררת וזמרת רוסייה, נחשבת לאחת מדמויות המפתח ברוק הסובייטי ונציגה בולטת של ה"אנדרגראונד הסיבירי" של סוף שנות ה-80 של המאה ה-20.
ביוגרפיה.
דיאגילבה נולדה בנובוסיבירסק לסטניסלב דיאגילב וגלינה דיאגילבה (לא היה קשר משפחתי קודם לכן, למרות הדמיון בין שמות המשפחה), מהנדסים במקצועם. דיאגילבה למדה לנגן בפסנתר בבית הספר למוזיקה, אך עזבה את הלימודים אחרי שנה. לאחר מכן, נרשמה לחוג גיטרה והתמידה בלימודיה, ועד מותה הייתה הגיטרה כלי הנגינה שליווה את דיאגילבה בהופעותיה ובאלבומיה. דיאגילבה גדלה כילדה סגורה ומופנמת, ורבים משיריה מושפעים מחייה האישיים. היא לא אהבה מדעים מדויקים, אך הצטיינה במקצועות ההומניים, במיוחד בספרות. כמו כן, דיאגילבה אהבה לקרוא ספרים ושירים של הסופרים ומשוררים שהשפיעו עליה במיוחד - בהם מרינה צבטייבה, אנה אחמטובה וניקולאי גומיליוב. כבר בתקופת הלימודים החלה דיאגילבה לכתוב שירים, אך רוב יצירותיה מאותה תקופה לא שרדו פרט לאלה שנכתבו ב-1985.
בשנת 1984 שקלה דיאגילבה לעזוב את עיר מולדתה ולהירשם ללימודים במכון ללימודי תרבות בעיר קמרובו. תוכניותיה לא התממשו בגלל אילוצים משפחתיים והיא התחילה ללמוד באוניברסיטה הטכנולוגית בעיר מולדתה. למרות שהלימודים לא עניינו אותה במיוחד, לקחה דיאגילבה חלק פעיל במועדון השירה הפוליטית "אמיגו", בו גם צברה את ניסיון הבמה הראשון שלה. באותה תקופה הכירה את הזמר אלכסנדר בשלצ'ב, שהשפיע עליה רבות. בשלצ'ב התאבד ב-1988, ורבים טוענים שהתאבדותו היא זו שגרמה בסופו של דבר גם לדיאגילבה לשים קץ לחייה שלוש שנים מאוחר יותר (בפועל סיבת המוות של דיאגילבה אינה ברורה).
בין השנים 1987-1986 התחילה דיאגילבה להופיע עם שיריה במועדוני הנוער ובהופעות ביתיות. ב-1986 נפטרה גלינה, אמה של דיאגילבה, ממחלת הסרטן.
באפריל 1987 הכירה את זמר הפּאנק יגור לטוב, אשר השפיע רבות על המשך הקריירה שלה. בהתחלה ניסתה דיאגילבה להשתלב בלהקת האנרכו-פאנק המפורסמת שלו "גרז'דנסקאיה אובורונה" ("ההגנה האזרחית"), ולבסוף הופיעה עם להקתו ועם לטוב הן כחברת הלהקה והן לחוד כזמרת אורחת. לטוב נחשב למעצב ובעל השפעה על הסגנון הייחודי של דיאגילבה, אך יש כאלה שטוענים שגם התערב בבחירות האמנותיות של דיאגילבה וגרם לה להעדיף את הצליל האלקטרוני הנוקשה, בעוד שההעדפה הטבעית שלה היה סגנון רך יותר ואקוסטי.
בתחילת 1988 הקליטה דיאגילבה את אלבומה הראשון כסולנית "נה פולוז'נו!" ("נאסר!"). בהמשך השנה הוציאה דיאגילבה את אלבומה השני, שהוקלט בהופעה חיה. בין השנים 1990-1988 הופיעה דיאגילבה יחד עם לטוב ולהקתו ברחבי ברית המועצות והייתה פופולרית בזכות עצמה. בסופו של דבר, כבשה הזמרת גם את שני המעוזות החשובים מבחינת הרוק הסובייטי - מוסקבה ולנינגרד.
עם זאת ולמרות ההצלחה, דיאגילבה סירבה לשתף פעולה עם הממסד ולהוציא תקליט בחברת "מלודיה" הממלכתית. ב-1989 החלה דיאגילבה שוקעת באנהדוניה, לאחר ששמעה ולמדה אודות המושג והתסמונת, קישרה אותה לטרגדיות שאירעו בחייה והשפעתן עליה, וראתה בה כסובלת ממנה, כאחת שאין לה היכולת לחוות הנאה. בעקבות זה היא הקליטה את השיר "אנהדוניה" והוציאה אלבום בשם זה. ב-1990 נפרדו דרכיהם האמנותיות והאישיות של דיאגילבה ולטוב. לאחר הפרידה שקעה דיאגילבה גם בדיכאון ונשארה במצב נפשי קשה עד מותה המסתורי.
בתחילת 1991 חזרה דיאגילבה לנובוסיבירסק. ב-9 במאי עזבה את הבית ונעלמה. לדברי חלק ממכריה, כמה מהם קיבלו ממנה גלויות פרידה ב-10 במאי, אך הדבר לא הוכח רשמית. ב-17 במאי, 8 ימים לאחר שנעלמה, נמצאה דיאגילבה ללא רוח חיים על ידי דייג בנהר איניה, במרחק של עשרות קילומטרים ממקום היעלמותה. בחקירה לאחר המוות הוכח שדיאגילבה מעדה ונפלה אל הנהר, אך המשטרה לא הצליחה להגיע למסקנה ברורה האם דיאגילבה מתה בתאונה או שהתאבדה. גרסה נוספת טוענת שדיאגילבה נרצחה, כיוון שבריאותיה לא נמצאו מים (דבר המעיד שכנראה דיאגילבה מתה עוד לפני שנפלה אל הנהר), גולגולתה הייתה שבורה וכן מכיוון שנמצא פצע בעורפה, שכנראה צורתו דומה לצורת פצע מכדור אקדח. גם לגרסה זו אין הוכחות רשמיות ועד היום נשארה תעלומה זו בלתי מפוענחת.
יומיים לאחר מציאת גופתה, נקברה דיאגילבה בעיר מולדתה נובוסיבירסק, ב-19 במאי. עם הזמן הפך קברה של דיאגילבה למקום עלייה לרגל.
חשיבותה.
דיאגילבה נחשבת לפורצת דרך בתחום הרוק הנשי בברית המועצות. אף על פי שמוכרים והוקלטו רק 29 מהשירים שכתבה בעצמה (לא כולל גרסאות כיסוי, ביצוע שירים של אחרים ושירי עם שהקליטה), מדובר ביוצרת שעיצבה דור שלם. את רוח התקופה ההיא, של סוף שנות ה-80, הגדיר אלכסנדר בשלצ'ב כ"תקופת הפעמונים". גם הדימוי הזה קשור בעקיפין לדמותה של דיאגילבה אשר לעיתים ניגנה בפעמונים בהופעות של אחרים.
שיריה של דיאגילבה זוכים לפופולריות רבה גם כיום, גם בגרסאות המקוריות וגם בגרסאות הכיסוי. בשנת 2007 הקליטה אלינה סימון, זמרת אמריקאית ממוצא רוסי, אלבום בשם "Everyone is Crying Out to Me Beware" אשר מורכב מגרסאות כיסוי לשיריה של דיאגילבה.
רוב שיריה של דיאגילבה עסקו בדיכאוניים, כאב, בדידות, בגידות וכעס. לחייה האישיים של דיאגילבה, שהייתה אדם מכונס, דיכאוני ואנהדוני, הייתה השפעה רבה על שיריה המקוריים.
דיסקוגרפיה חלקית.
בשנת 2009, לאחר מותו של יגור לטוב מאי ספיקת לב ב-19 בפברואר 2008, הוציאו במוסקבה את כל ההקלטות של דיאגילבה בארבעה דיסקים. את הגרסה הכין לטוב עוד בשנת 2007, וסיים את העבודה זמן קצר לפני מותו.
יבלבורג
מחוז יבלבורג (בשוודית: Gävleborgs län, יֵבְלֶבּוֹרֶס לֵן) הוא מחוז במרכז שוודיה. הוא השביעי בגודל שטחו והשמיני בגודל אוכלוסייתו במדינה, וכולל 10 קומינים (נפות). יבלבורג מהווה מחוז בחירה ששולח עשרה נציגים לבית המחוקקים השוודי - הריקסדג. מושב המחוז בעיר יבלה (Gävle). ערים אחרות הן סאנדוויקן (Sandviken), הודיקסוואל (Hudiksvall), בולנס (Bollnäs) וסדרהאמן (Söderhamn).
המחוז נוסד בשנת 1762 בעקבות הפרדה של החבלים יסטריקלנד, הלסינגלנד והריידלן ממחוז וסטרנורלנד שמצפון. ב-1810 הועבר הריידלן למחוז ימטלנד, וכיום החבלים ששטחיהם נכללים במחוז יבלבורג הם יסטריקלנד, הלסינגלנד, וחלק קטן של דלרנה.
מחוז יבלבורי
גביע הארט
גביע הארט, ובשמו המלא הגביע לזכר הארט (באנגלית: The Hart Memorial Trophy) הוא גביע המוענק מדי שנה, מאז 1924, ל-MVP של העונה הרגילה בליגת ה-NHL. זהו הפרס האישי הוותיק ביותר בליגה, ונחשב ליוקרתי ביותר מכל הפרסים האישיים בליגה.
הגביע נתרם על ידי דייוויד הארט, אביו של ססיל הארט שהיה מנכ"ל ומאמן מונטריאול קנדיאנס, וקרוי על שמו. הגביע המקורי נתרם ב-1960 להיכל התהילה של ההוקי, והוחלף על ידי הגביע הנוכחי.
את הזוכה בגביע בוחר איגוד עיתונאי ההוקי קרח.
שערורייה הקשורה בגביע קרתה ב-2008, כאשר החנות המקוונת של אתר האינטרנט של ה-NHL פרסמה למכירה חולצת טי עם הכרזה על אלכסנדר אובצ'קין כזוכה בגביע, שבוע לפני ההכרזה על הזוכה. דובר מטעם ה-NHL טען שמקור הדבר בטעות, וכי הוכנו מוצרים דומים גם למועמדים האחרים לזכייה. עם הכרזת הזוכה התברר שאכן אובצ'קין זכה בגביע.
דייוויד סארנוף
מרישקה הרגיטאי
מרישקה מגדולנה הרגיטאי (באנגלית: Mariska Magdolna Hargitay; נולדה ב-23 בינואר 1964) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית זוכה פרס גלובוס הזהב ופרס אמי על תפקידה בסדרה "".
ביוגרפיה.
הרגיטאי נולדה בלוס אנג'לס. היא בתה של השחקנית זוכת פרס גלובוס הזהב ג'יין מנספילד ושל הספורטאי, זוכה אליפות היקום, השחקן מיקי הרגיטאי.
שמה האמצעי מגדולנה הוא על שם מרים המגדלית ושם משפחתה הרגיטאי נובע משמו של אזור הרגיטה שבמרכז רומניה.
הוריה התגרשו "גירושים מקסיקניים" לפני שנולדה וכשהייתה בת שנה הם הפכו לפורמליים.
כאשר הייתה בת שלוש, נהרגה אמה בתאונת דרכים קטלנית על קטע הדרך שבין ניו אורלינס למיסיסיפי. הרגיטאי, שישבה במושב האחורי ביחד עם שני אחיה, נחבלה פצעים קלים ושרדה יחד איתם את התאונה. לאחר מות אמה גדלה עם אביה ועם אשתו השלישית.