הניסיון הראשון להתקרב לרוסים נעשה על ידי קלש-ביי בשנת 1803, זמן קצר לאחר שהרוסים סיפחו את הממלכה המזרח גאורגית כארתלי-קאחתי בשנת 1801 ויסדו את מלכות המשנה של הקווקז. לאחר שבנו של קלש-ביי, אסלן-ביי (1808–1810), התנקש באביו, ב-2 במאי 1808, הגישה בנסיכות הייתה פרו עות'מאנית, אולם לפרק זמן קצר בלבד. ב-2 ביולי 1810 הסתערו הנחתים הרוסים על סוֹחוּם-קַלֶה והחליפו את אסלן-ביי באחיו יריבו ספר-ביי (1810–1821), שהתנצר, החליף את שמו לגאורגי ונסיכות אבחזיה הצטרפה לאימפריה הרוסית כנסיכות אוטונומית.
אף על פי כן, היה שלטונו של גאורגי, כמו גם של יורשיו, מוגבל לסביבת סוֹחוּם-קַלֶה עד לאזור נהר בזיב, שם הוצב חיל מצב רוסי. החלקים האחרים של הנסיכות נותרו בשליטת האצילים המוסלמים. המלחמה הרוסית-עות'מאנית הבאה שיפרה במידה רבה את העמדות הרוסיות והובילה לפיצול עמוק יותר בקרב האליטה האבחזית, בעיקר מחלוקת דתית. במהלך מלחמת קרים (1853–1856), נאלצו הכוחות הרוסיים לסגת מאבחזיה והנסיך מיכאיל (1822–1864) עבר למראית עין לצד העות'מאני. מאוחר יותר, בשנת 1864, התחזקה נוכחות הרוסית באזור ותושביה ההרריים של מערב הקווקז הוכפפו לבסוף לשליטה הרוסית. האוטונומיה של אבחזיה, שהייתה אזור-חיץ פרו-רוסי באזור לא יציב ובעייתי, איבדה את תפקידה בעיני השלטון הצארי ושלטון בית שרוואשידזה בא לקיצו. בנובמבר 1864, הוכרח הנסיך מיכאיל לוותר על כיסאו ולהתיישב מחדש בוורונז'. אבחזיה סופחה לאימפריה הרוסית כפרובינציה צבאית מיוחדת - מחוז סוֹחוּם-קַלֶה. מאוחר יותר, בשנת 1883, הפכה לאוקרוג בתוך פלך כותאיסי.
אחרית דבר.
ביולי 1886 הוביל, ניסיון של השלטונות הרוסיים לאסוף נתונים לגבי מצבם הכלכלי של האבחזים למטרת מיסוי, למרד. המורדים הכריזו על מיכאל שרוואשידזה, בנו של גיאורגי כנסיך וצעדו לכיוון סוחום-קלה. המרידה הוכנעה באוגוסט של אותה שנה בידי תגבורת רוסית חזקה בראשות הגנרל סוויטופולק-מירסקי (Дмитрий Иванович Святополк-Мирский). המרידה והיחס הרוסי הנוקשה בעקבותיה הביאו להגירה ניכרת של אבחזים מוג'הירים לתחומי האימפריה העות'מאנית. ההגירה האבחזית התגברה בעיקר לאחר שהמקומיים נטלו חלק במרד של הרריים קווקזים שהוסת בידי כוחות עות'מאניים שהגיעו לאזור בשנת 1877. כתוצאה מכך הפכו אזורים רבים לאזורי רפאים ואוכלוסיית אבחזיה צומצמה לכדי שליש.
שליטים.
המקורות לגבי תקופת שלטונם של נסיכי אבחזיה אינם רבים. שיניים תכופים ברצף השליטה, סכסוכים שושלתיים והתערבויות חיצוניות הוסיפו אף הם לבלבול. רשימת הנסיכים המשוערת , מהענף הראשי של בית שרוואשידזה/צ'צ'בה, ששלטה ב"אבחזיה גופא"/"בזיב אבחזיה", נראה כך:
רד סוקס
משחק ילדים (סרט)
הטורקי
"הטורקי" (בגרמנית: Schachtürke) הייתה בובה מכנית שפעלה משלהי המאה ה-18 עד אמצע המאה ה-19, ונטען כי היא מסוגלת לשחק שחמט באופן אוטומטי. שנים לאחר מכן הוּכחה כתרמית.
הטורקי נבנה והוצג על ידי הברון ההונגרי וולפגנג פון קמפלן (1804-1734) בשנת 1769, כדי להרשים את הקיסרית מריה תרזה. נוצר הרושם שמנגנון המכונה מסוגל לשחק שחמט ברמה גבוהה מול יריב אנושי, וכמו כן לפתור במהירות את "חידת מסע הפרש", חידה הדורשת מהשחקן להניע את הפרש כך שיגיע לכל אחת ממשבצות לוח השחמט בדיוק פעם אחת.
המכונה התפרסמה כאוטומטון, ואת שמה – "הטורקי" – קיבלה משום המראה שלה. הטורקי היה למעשה אשליה מכנית, שאיפשרה לאמן שחמט להתחבא בתוכה ולהפעיל את המכונה. בעזרת אמן שחמט מוכשר ניצחה המכונה במרבית המשחקים שבהם שיחקה. המכונה הוצגה באירופה ובאמריקה במשך למעלה מ-80 שנים עד להריסתה בשרפה בשנת 1854, ובין היתר ניצחה את נפוליאון בונפרטה ובנג'מין פרנקלין.
קמפלן קיבל את ההשראה לבניית "הטורקי" לאחר שביקר בחצרה של מריה תרזה בארמון שנברון שבאוסטריה, שם ערך אמן האשליות פרנסואה פלטייה את המופע שלו. לאחר שיחה עמו הבטיח קמפלן לחזור לארמון עם המצאה שתאפיל על האשליות שבוצעו במופע.
התוצאה הייתה "הטורקי", וכללה רהיט דמוי ארון ומודל של פלג גוף עליון וראש אנושי בגודל טבעי, עם זקן שחור ועיניים אפורות, מולבש בגלימה טורקית ולראשו טורבן. ידו השמאלית של הטורקי אחזה במקטרת ארוכה בזמן מנוחה, וידו הימנית נחה על החלק העליון של הרהיט (במידות 110 סנטימטר אורך, 60 סנטימטר רוחב ו-75 סנטימטר גובה). על חלקו העליון של הרהיט היה לוח שחמט במידות 50*50 סנטימטר. בחזית הרהיט היו שלוש דלתות, ומגירה שבה היה עוד לוח וכלי שחמט עשויים שנהב.
מבנה המכונה.
המבנה הפנימי של המכונה היה מסובך מאוד ונועד להטעות את אלו שבחנו אותו. כאשר נפתחו הדלתות נחשפו מספר מנופים וגלגלי שיניים, בדומה לשעון קיר. המכונה עוצבה כך שאם נפתחו גם הדלתות האחוריות ניתן היה לראות דרך המכונה. הצד הימני של המכונה לא כלל מיכשור, אלא כרית אדומה ומספר חלקים נעים. אזור זה תוכנן כדי לספק קו ראייה בהיר דרך המכונה. מתחת לבגדי הטורקי הוסתרו שתי דלתות נוספות. גם מהן נראה פנים המכונה בבירור ונחשף מיכשור שכולל גלגלי שיניים. העיצוב איפשר למציג המכונה לפתוח כל דלת שהיא לציבור, כדי לשמר את האשליה.
הן המכשור שנגלה לעין בחלקה השמאלי של המכונה והן המגירה שהכילה את לוח השחמט לא הגיעו עד החלק האחורי של הרהיט, אלא רק לשליש מעומקו. בתוך הרהיט ניצב כיסא שהיה ניתן להחלקה מצד לצד, כך שמפעיל המכונה יכול היה לנוע ולחמוק מגילוי בשעה שהמדגים פתח את הדלתות. תנועת הכיסא גרמה למכשור שונה להחליק למיקומו המשתנה של הכיסא כדי להסתיר את האדם שישב בתוך הרהיט.
לוח השחמט שעל חלקו העליון של הרהיט היה דק דיו כדי לאפשר קשר מגנטי. לכל כלי על לוח השחמט היה מגנט חזק בבסיסו, וכאשר הכלי הונח על הלוח, הוא היה מושך מגנט מקושר לחוט אל מתחת למיקום הכלי על הלוח. כך היה באפשרות השחמטאי שבתוך המכונה לדעת איזה כלי הוזז על לוח השחמט. כאמצעי הטעיה נוסף, הטורקי הגיע עם קופסת עץ קטנה שהמדגים הניח על חלקו העליון של הרהיט. בשונה מבעליה הבאים של המכונה שלא השתמשו בתחבולה זו, קמפלן הסתכל לעיתים קרובות לתוך הקופסה במהלך המשחק, תוך רמיזה שהקופסה שולטת בהיבט מסוים של המכונה.
פנים המכונה כלל סדרה של מנופים ששלטו בידו השמאלית של הטורקי. בין היתר ניתן היה להניע את היד מעל ללוח השחמט; טווח התנועה איפשר תנועה למעלה ולמטה, ומנוף איפשר את פתיחת וסגירת היד של הטורקי, באופן שבו היה יכול לאחוז בכלי הלוח. חלק אחר של המכונה השמיע צליל כאשר הטורקי הניע כלי, וכן ניתן היה לייצר הבעות פנים מסוימות של ראש הדמות ובכך הוגברה האשליה של המכונה. לאחר מותו של קמפלן, נוסף למכונה על ידי בעליה החדשים, מוזיקאי בווארי בשם יוהאן מלצל (ראו להלן), מתקן קולי שאיפשר לה לומר במהלך המשחקים "Échec!" – "שח" בצרפתית.
למפעיל בתוך המכונה היו גם כלים שאיפשרו לו לתקשר עם המדגים מחוץ למכונה. שתי דיסקיות נחושת שעליהן מספרים היו ממוקמות זו מול זו בתוך המכונה ומחוצה לה. ניתן היה להניע את הדיסקיות למספר הרצוי, ששימש כקוד בין השניים.
תצוגה.
הטורקי הוצג לראשונה בארמון שנברון בשנת 1770, בחלוף שישה חודשים מהפגישה עם פלטייה. קמפלן הופיע בפני אנשי החצר, הציג את מה שבנה והחל בהדגמת המכונה וחלקיה. בכל פעם שהטורקי הוצג, קמפלן התחיל בפתיחת הדלתות והמגירות של הרהיט, ואיפשר לנוכחים בהדגמה לבחון את המכונה. לאחר שהתצוגה הסתיימה הודיע קמפלן שהמכונה מוכנה להתמודד עם המעוניינים בכך.
קמפלן מסר לשחקן שהטורקי ישחק בכלים הלבנים ויפתח במשחק. בין המסעים הניח הטורקי את ידו השמאלית על הכרית. הטורקי הניד בראשו פעמיים אם איים על המלכה של יריבו, ושלוש פעמים כאשר איים בשח על המלך היריב. אם השחקן ביצע מסע בלתי-חוקי, הטורקי היה מניד בראשו, מזיז את הכלי בחזרה לערוגת המוצא ומבצע מסע משלו, תוך ביטול זכות המסע של היריב.
לואיס דוטנס, שצפה בטורקי, ניסה לבלבל את המכונה על ידי ביצוע מסע של המלכה באופן שבו נע הפרש. "היריב המכני לא התרשם, החזיר את המלכה למקום ממנו הנעתי אותה". קמפלן התהלך ברחבי החדר במהלך המשחקים והזמין צופים להתקרב למכונה ולהניח לידה מגנטים או פיסות ברזל כדי לבדוק אם המכונה מופעלת באמצעות מגנטים.
האדם הראשון שהתמודד מול הטורקי היה האציל לודוויג פון קובנצל, אחד מהאוסטרים בארמון. הוא הובס במהרה, כמו גם מתמודדים אחרים באותו יום. הצופים במשחקים ציינו שהמכונה משחקת בצורה אגרסיבית ומביסה את מרבית המתמודדים בתוך 30 דקות.
חלק נוסף של הדגמת המכונה היה חידת מסע הפרש, חידת שחמט ידועה. החידה דורשת מהשחקן להניע פרש בלוח השחמט, כאשר הפרש נוגע בכל משבצת פעם אחת בלבד. בשעה ששחקני השחמט הידועים של אותה תקופה התקשו בפתרון הבעיה, הטורקי היה מסוגל להשלים את המסע ללא כל קושי כאשר נקודת ההתחלה של המסע נקבעה עבורו. בתוך המכונה היה לוח מסומן שהתווה את פתרון החידה.
לטורקי הייתה גם אפשרות לשוחח עם הצופים בעזרת לוח עם אותיות. המדגים של המכונה היה מסוגל לעשות זאת באנגלית, צרפתית וגרמנית. מתמטיקאי בשם קארל פרידריך הינדנבורג שמר רישומים של השיחות עם הטורקי בעת שהודגם בעיר לייפציג ופרסם אותם בשנת 1789. נושאי השיחות שנענו על ידי הטורקי היו גילו, מצבו המשפחתי והסוד של דרך עבודתו.
הדגמות ברחבי אירופה.