אם המפרש היה משופע בכלי דם, הספינוזאורוס היה יכול להיעזר בפני השטח הרחבים של המפרש כדי לספוג חום, זה היה מרמז כי הספינוזאורוס היה הומיאותרמי רק למחצה אם בכלל וחי באזור אקלים בו הטמפרטורות בלילה היו נמוכות והשמים היו בדרך כלל לא מעוננים. משערים כי הספינוזאורוס והאוראנוזאורוס חיו בגרסה מוקדמת של מדבר הסהרה או בגבולה, מה שמסביר את התפתחות המפרש. ייתכן גם שהמפרש שימש לפליטת חום מהגוף ולא לקליטתו. בשביל חיות גדולות, ששטח הפנים שלהן קטן יחסית לנפח גופן (העיקרון של הלדן), הרבה יותר בעייתי להיפטר מחום מיותר בטמפרטורות גבוהות מאשר להתחמם בטמפרטרות נמוכות. המפרשים של החיות האלו הוסיפו להן הרבה שטח פנים בעבור תוספת מינימלית לנפח הכולל. יותר מזה, אם המפרש היה מופנה בזווית ישרה כנגד הרוח, החיה יכלה לקרר את עצמה ביעילות באקלים החמים של אפריקה בתור הקרטיקון.
מבני גוף משוכללים של הרבה בעלי חיים מודרניים בדרך כלל משמשים לחיזור ולמשיכת בני זוג. ייתכן שהמפרשים של הדינוזאורים האלו שימשו למטרה זהה בדומה לזנבו של הטווס. שטרומר שיער כי היה הבדל בגודלן של השדריות העצביות אצל הזכרים והנקבות. אם זה אכן היה כך, יכול להיות שלמפרשים היה צבע בולט אך תאוריה זו נשארה בגדר השערה בלבד.
יכול להיות שהמפרש שילב מספר תפקידים או אפילו את כולם ושימש גם לחיזור גם לוויסות החום וגם להרתעה כאשר החיה חשה מאוימת.
יציבה.
למרות שבאופן מסורתי הספינוזאורוס תואר כהולך על שתי רגליים, מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 הועלו מספר השערות שלפחות לעיתים הוא הלך על ארבע רגליו. השערות אלה התחזקו לאחר גילויו של הבריוניקס, קרוב משפחה בעל ידיים חסונות. ב-1997 ביילי תמך באפשרות של יציבה על ארבע הגפיים, וכתוצאה מכך נעשו שחזורים חדשים. למרות זאת ההשערה הזו לא זכתה לתמיכה ונזנחה לפחות לגבי צורת ההליכה, אך זוהי אפשרות סבירה שהספינוזאורוס היה כורע על ארבע רגליו.
במאמר משנת 2014 שהתייחס לממצאים חדשים של ספינוזאורוס, הועלתה ההשערה שרגליו האחוריות היו קצרות מדי בעבור הליכה על קרקע מוצקה. השחזור שנערך במסגרת המחקר הוא אקסטרפולציה המתבססת על גדלים של פרטים שונים, כזו המשערכת את גודלו המשוער. הפליאונטולוג ג'ון האצ'ינגטון מהאוניברסיטה של לונדון הביע סקפטיות לגבי השחזור וטען כי יש להיזהר בהרכבת שחזור מפרטים שונים, מה שעלול להוביל ליצירת כימרה.
מחקר משנת 2018 קבע שלמרות הגילויים החדשים, ייתכן וספינוזאורוס היה דווקא כשיר להליכה זקופה בסביבה יבשתית, מאחר שמרכז המסה שלו נמצא סביב האגן, מה שאפשר לו לעמוד זקוף כמו תרופודים אחרים.
זנב לשחייה.
ב-2020 פורסם מאמר מאת הפלאונטולוג ניזאר איברהים ובו הוא מתאר מאובנים של עצמות הזנב של הספינוזאורוס. חוליות הזנב כללו זיזים נוירלים (neural spines) גבוהים, שככל הנראה תמכו בסנפיר בשרני. לפי ממצאים אלו זנבו של הספינוזאורוס היה דומה לזה של תנין וככל הנראה שימש אותו לשחייה במקווי מים כגון נהרות גדולים. ממצא זה מרמז שהספינוזאורוס היה טורף מימי-למחצה, בדומה לתנינאים של ימינו, שבילה חלק ניכר מזמנו במים, שם הוא גם צד את מזונו.
בתרבות הפופולרית.
הספינוזאורוס מופיע מזה זמן רב בספרים פופולרים על דינוזאורים, למרות שרק בזמן האחרון נאספה מספיקה אינפורמציה כדי ליצור תמונה מדויקת שלו. באופן מסורתי הוא משוחזר כתרופוד זקוף על שתי רגליים, עם גולגולת דומה לגולגולותיהם של שאר התרופודים הגדולים ומפרש על גבו, השחזור השלדי של לפרנט ולאבוקט מ-1955 תרם לכך רבות.
הספינוזאורוס כיכב בסרט השלישי בסדרת הסרטים "פארק היורה" ב-2001 כזן שנוצר באופן לא-חוקי והיה גדול וחזק יותר מהטירנוזאורוס רקס ובאחת מסצינות הקרב ביניהם הוא שבר את מפרקתו של הטי רקס. לאחר הופעתו בסרט הספינוזאורוס המשיך לככב במוצרים רבים הקשורים לסדרת הסרטים, כולל מספר משחקי מחשב כמו "" של חברת ויונדי. בסרט הרביעי עולם היורה, יש מחווה במאבק הזה שבו הטירנוזאורוס מנפץ דרך שלד של ספינוזאורוס במאבק השיא סמוך לסוף הסרט.. בסרט נראה במסכים בחדשות השלד לפני שנהרס. בסדרה הספינוזאורוס מהסרט השלישי חוזר בעונה הרביעית, מתקיף את החבורה ובעקיפין מציל אותם מתקיפת סמילודון שהוא הורג. בהמשך דריוס נאלץ להשתיל לו שבב אך הרובוט שלו מנוטרל לפני. בעונה החמישית הוא חוזר כשהוא נשלט בידי דניאל המציג אותו לראווה למשקיעים, אף שהוא טורף בהמשך את מר גולד ונמלט, כמעט הורג את דניאל. בהמשך דניאל ושכירי החרב שולטים בו שוב כדי להוציא מהחבורה את הסיסמאות למחשב. לאחר שהחבורה מסרבת דניאל משליט אותו נגדם ומתחולל קרב בין שני הטירנוזאורוסיות לספינוזאורוס, במהלכו גובר הספינוזאורוס ששלט בידי דניאל בטירנוזאורוסית, נושך את צווארה ולכאורה הורג אותה. אז החבורה בורחת אך דניאל מצליח לתפוס את דריוס מול הספינוזאורוס ומאלץ אותו לתת את הסיסמה ועדיין מנסה להרוג אותו אך דריוס ניצל בזכות קנג'י ובזכות שני הטירנוזאורוסיות הנלחמות בספינוזאורוס ומצליחות להכניע ולהבריח אותו סופית.
ספינוזאורוס בשם "ספיני" הופיע בסדרה "מלך הדינוזאורים" כאחד הדינוזאורים של צוות אלפא.
בספר "", שהוא חלק מסדרת אנימורפס שנכתבה על ידי ק. א. אפלגייט, הדמויות רייצ'ל וטוביאס נלחמו בספינוזאורוס כשהם בדמותו של דיינוניכוס. גם הספינוזאורוס וגם הדיינוניכוס הוצגו בטעות כאילו חיו בגיל המאסטריכט. למרות שאפלגייט עלתה על הטעות שלה היה זה מאוחר מדי להוציא את הקטע מהספר והיא הוסיפה בסוף הספר הסבר מפיו של טוביאס כי - בתוך ההקשר של הסיפור - הפלאונטולוגים טועים לגבי התקופה של הסוגים האלו.
הספינוזאורוס הופיע גם בסדרה דוקומנטרית בטלוויזיה בשם הדינוזאורים האבודים של מצרים, שבה הוא שוטט באדמות הבוציות של מצרים בגיל הקרטיקוני.
ספינוזאורוס גם הופיע בסרט של העונה ה-37 של סופר סנטאי, Zyuden Sentai Kyoryuger, בסדרה הכוכב דינוזאור ובעונה 4 בסדרה בראשית.
אהוד גזית
אהוד גזית (נולד ב-1966) הוא ביופיזיקאי, ביוכימאי וננוטכנולוג ישראלי, פרופסור מן המניין ומופקד הקתדרה לביוטכנולוגיה של מחלות נוירודגנרטיביות באוניברסיטת תל אביב. חבר הוועד המנהל של האוניברסיטה (החל משנת 2017). בשנים 2014–2019 כיהן כחבר המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח. בשנים 2014–2012 כיהן כמדען הראשי במשרד המדע והטכנולוגיה ומרכז פורום המדענים הראשיים במשרדי הממשלה. בשנים 2012–2008 כיהן כיו"ר הדירקטוריון של חברת "רמות" בע"מ וסגן הנשיא למחקר ופיתוח באוניברסיטת תל אביב. טרם מינויו לסגן הנשיא למחקר ופיתוח, כיהן במגוון תפקידים באוניברסיטה, לרבות ראש המסלול לכימיה-ביולוגיה, חבר בוועדת המינויים האוניברסיטאית העליונה, וחבר הנהלת המרכז לננו-מדע וננוטכנולוגיה.
גזית היה בעל מינוי אורח באוניברסיטאות מהיוקרתיות בעולם, ביניהן המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, אוניברסיטת קיימברידג', , ואוניברסיטת פודן.
ראשית חייו.
אהוד גזית נולד ברחובות והתחנך בראשון לציון. הוא בוגר הגימנסיה הריאלית בראשון לציון במגמה המתמטית-פיזיקלית. גזית שירת בצה"ל כלוחם נח"ל וחטיבת הצנחנים במסגרת גרעין של השומר הצעיר, תנועת הנוער בה היה חבר ופעיל במשך כל שנות נעוריו. גזית הוא בוגר קורס רכזי משק מושבי ותוכנית דירקטורים ונושאי משרה בכירים בתאגידים, היה מראשוני חברי קיבוץ חריש ושימש כמרכז המשק של הקיבוץ.
פעילות אקדמית.
בשנת 1991 סיים גזית את לימודיו לתואר ראשון (בהצטיינות יתרה) במסגרת התוכנית החד-תחומית לתלמידים מצטיינים (כיום ע"ש עדי לאוטמן) של אוניברסיטת תל אביב. בשנת 1997 השלים את עבודת המחקר במסלול ישיר לדוקטורט כמלגאי קרן קלור במחלקה לחקר ממברנות וביופיזיקה של מכון ויצמן למדע, גם היא בהצטיינות הגבוהה ביותר וזכה בפרס ג'ון פ. קנדי עבור עבודתו. בלימודי הדוקטורט, בהנחיית פרופ' יחיאל שי, התמקד במחקר ביוכימי וביופיזיקלי וסינתיזה כימית-אורגנית להבנת מנגנונים מרכזיים בביולוגיה. הוא בחן את המנגנון המשמש מולקולות כדי לזהות זו את זו לצורך יצירת מבנים סדורים בממברנה הביולוגית. בשנים 1997–2000 השלים גזית עבודת בתר-דוקטורט כמלגאי של (European Molecular Biology Organization (EMBO ו-(Human Frontier Science Program (HFSP במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) שבארצות הברית. עבודה זו עסקה בשאלות תרמודינמיות בנושא מבנה ויציבות של חלבונים, ובמסגרתה הוא הצביע לראשונה על הקורלציה שבין מידת היציבות התרמודינמית של חלבונים חיידקיים לבין מידת יציבותם הביולוגית.