המועדון נוסד בשנת 2004 ביוזמת מושל מחוז מחוז מוסקבה דאז, בוריס גרומוב וראש עיריית זווניגורוד לאוניד סטאביצקי.
רק עונה אחת לקח לקבוצה, בהדרכת אלכסיי מולוטקוב ולאחר מכן ויטאלי קרוחין, כדי להעפיל לליגה הבכירה של אליפות רוסיה. בעונת הבכורה שלה (2005/06) הקבוצה סיימה במקום השלישי וכבר אז היה, ברור שהקבוצה מכוונת גבוה.
לאחר סיום העונה הוזמן יבגני טרופילב לכהן כמאמן ראשי, לאחר שאימן קודם את נבחרת רוסיה ואת אחד, ממועדוני הכדוריד המעוטרים ברוסיה "לאדה" טוליאטי. באותו הזמן רבים מהשחקניות בטוליאטי עברו לזווניגורוד, בעיקר שחקניות מנוסות כמו אוקסנה רומנסקאיה, נטליה שיפילובה ונגינה סאידובה, אליהם צורפה ממועדוני הכדוריד הדנים הרכזת אירינה פולטוראצקאיה ואנה קארייבה.
עונת 2006/07 הייתה עונת שיא ניצחון עבור "זבזדה" שזכתה באליפות רוסיה בתיקו וגם בגביע פדרציית הכדוריד האירופית (EHF). בשנה שאחריה, הקבוצה לא הצליחה להגן על תוארת אלופת רוסיה, כשהיא מפסידה לקבוצת "לאדה" בסדרת הגמר של האליפות, אבל הקבוצה התמודדה בהצלחה בתחרויות אירופיות וזכתה בליגת האלופות.
ב-14 בפטמבר 2008 "זבזדה" זכתה, בטורניר יוקרתי נוסף — אליפות אירופה למועדונים (גביע האלופות). היא גברה בחצי הגמר על בת ארצה, דינמו ולגוגרד (23:21) ובגמר הביסה את "היפו" האוסטרית (28:27). עונה לאחר מכן היא נכשלה בהגנה על התואר וסיימה את העונה כבר בשלב הבתים של הטורניר.
בשנים 2008-2010 חניכותיו של יבגני טרופילוב סיימו כסגניות האלופה ובעונת 2010/11 בפעם הראשונה מזה שש שנים היא לא סיימה באחד משלושת המקומות הראשונים. בקיץ 2011 לתפקיד המאמן הראשי מונה המאמן הקרואטי, זדראבקו זובקו, שזכה במדליית זהב באולימפיאדת לוס אנג'לס 1984, אך גם הוא לא הצליח להשיב את הקבוצה לגדולתה. בעונת 2012/2013 לקבוצה הצטרפו שחקניות הנבחרת הלאומית של רוסיה ושחקניות זרות והקבוצה חזרה להתמודד בליגת האלופות. באליפות רוסיה, למרות ההרכב חזק, "זבזדה" לא הצליחה להעפיל לגמר והפסידה ל"דינמו" וולגוגרד. התבוסה הביאה לפיטוריו של הקרואטי.
באפריל 2013, הקבוצה בהדרכת אלכסנדר רבה, סיימה את עונת 2012/2013 במקום השלישי. בשנה שלאחר מכן, למרות עזיבתם של שחקנים זרים, "זבזדה" זכתה בגביע הרוסי והעפילה עד לגמר גביע המחזיקות האירופי אך הפסידה לקבוצת "ויבורג". בסתיו 2014 בפעם הראשונה בהיסטוריה זבזדה זכתה בסופר קאפ הרוסי, אחרי שגברה על אלופת רוסיה, "דינמו-סינארה". עונת 2015/2016 הייתה אחת הגרועות בתולדותיה. רצף של פציעות, שהשפיע בסופו של דבר, על כושר הקבוצה גרם לכך שבפעם הראשונה בהיסטוריה הקבוצה התקשתה להעפיל לחצי הגמר ונותרה ללא השתתפות במפעל אירופי. בסוף העונה, המאמן אלכסנדר רבה ואיתו השחקניות: אוקסנה קורולייבה, יקטרינה מארניקובה, אירינה אנטונובה ויאנה אוסאקובה.
לקראת עונת 2015/2016, מונה אלכסיי גובאנוב למאמן. תחתיו הקבוצה סיימה במקום הרביעי וחזרה להשתתף במפעל האירופי, בעקבות זכייתה של "רוסטוב-דון" בגביע פדרציית הכדוריד האירופית. בעונת 2020/2021 העפילה לשלב רבע גמר הליגה האירופית בכדוריד נשים.
מרכז המבקרים השער לנגב
"השער לנגב" הוא מרכז מבקרים אינטראקטיבי הפועל מאז 2017 בעיר העתיקה בבאר שבע ומתאר את הנגב.
הפעילות במקום.
מרכז המבקרים "השער לנגב" הוקם בהובלת תנועת אור. מובא בו סיפורה של ההתיישבות בנגב ומתוארים צמיחתו של חבל ארץ זה ושל האנשים החיים בו וממשיכים לטפחו. מטרתו של המרכז היא לשפר את תדמיתו של הנגב ולהציג את פניו היפות. מרכז המבקרים מכיל מגוון רחב של פעילויות אינטראקטיביות, המתאימות לקבוצות, משפחות, זוגות וליחידים. תחומי הפעילות השונים במרכז המבקרים מוצגים דרך חוויה טכנולוגית חדישה, אשר מחברת את המבקרים באופן רגשי למשמעויות הלאומיות של הנגב.
מרכז המבקרים מספק למבקריו סיור מודרך הכולל אטרקציות ייחודיות לכל המשפחה. הסיור במרכז כולל הדרכה המותאמת לכל קבוצה באופן ספציפי. התאמת ההדרכה נועדה למען לחשוף את הקהלים השונים לנושאים המעיינים אותם בנגב – כך שאלו יתאימו לסוגי הקבוצות השונות המבקרות במרכז המבקרים.
הסיור מתחלק לשלושה חלקים עיקריים הדנים בהיבטים שונים של הנגב – בהווה, בעבר ובעתיד. המיצגים המדברים על ההווה מציגים את שלל ההזדמנויות הנמצאות בנגב, החל מתרבות וחינוך ועד חיי קהילה ותעסוקה. החלק העוסק בעתיד הנגב, מסביר לקבוצה כיצד עתיד הנגב רלוונטי לכל אחד ואחת מתושבי ישראל וכיצד הנגב יכול להוות מנוע צמיחה לאומי משמעותי. המיצג העוסק בעבר של הנגב, מספק נקודת מבט מעניינת, כאשר סיפורי העבר של הנגב קמים לתחייה במיצג המשלב את סיפור הקמת ההתיישבויות השונות בנגב ואת האנשים החיים בהן היום.
בית בלומפילד.
הבניין בו נמצא מרכז המבקרים, בפינת הרחובות נגבה וההגנה, הוא אחד מהמבנים של העיר העתיקה בבאר שבע ומכונה "בית בלומפילד". בנייתו מתוארכת לשנת 1938 בזמן שהעיר הייתה בשליטה בריטית. המבנה נבנה בבנייה טיפוסית לעיר העתיקה של באר שבע בשנות ה-30, כאשר החלונות שלו בצורת קשת והקירות בנויים מאבן מובלטת. בנוסף, בתוך מרכז המבקרים נשתמרו שני עמודים מעוטרים דרכם עברו מהבית הישן אל החצר הפנימית. עמודים כאלו נמצאים גם בבית המפורסם של מושל מחוז באר-שבע, עארף אל-עארף.
Kurogane Baby
Kurogane Baby (ביפנית: くろがね・ベビー) הוא מיניוואן בתצורת מיקרוואן, מסדרת "Kei truck" , מתוצרת יצרנית הרכב היפנית Tokyu Kogyo Kurogane (ביפנית: "東急くろがね工業") אשר יוצרה בין השנים 1959–1962.
לה קומפני
לה קומפני (בצרפתית: La Compagnie) שאוגדה בשם "Dreamjet", היא חברת תעופה צרפתית שנוסדה על ידי פרנץ אוולין (Frantz Yvelin). בסיס הפעולה שלה נמצא בנמל התעופה אורלי בפריז וההנהלה נמצאת בלה בורז'ה. החברה מפעילה טיסות בתנאי מחלקת עסקים מפריז לנמל התעופה הבינלאומי ניוארק ליברטי בניו יורק.
תולדות החברה.
לה קומפני נוסדה בשם Dreamjet בשנת 2013. היא נוצרה ומנוהלת על ידי יזם התעופה הצרפתי פרנץ אוולין, בתמיכת Peter Luethi, Yann Poudoulec, Francois Ledreux, Daniel DeLoma, Nicolas Jurczyk, and Pierre-Hugues Schmit ואחרים, בתקווה להקים חברת תעופה שמציעה רק מחלקת עסקים עם מבנה בעלות נמוכה, שמציעה תעריפים של מחלקת עסקים שנמוכים בהרבה יותר מהמחירים של חברות התעופה האמריקאיות הוותיקות.
המנכ"ל של חברת התעופה מאז היווסדה בשנת 2013 ועד סוף 2016 הוא מייסדה, פרנץ אוולין. לפני שעבר בחברה, ייסד אוולין את חברת L'Avion, חברת תעופה צרפתית הדומה ללה קומפני, שמפעילה טיסות עם מחלקת עסקים בלבד, שנמכרה לחברת בריטיש איירווייז ולאחר מכן הפכה לחברת OpenSkies תוך ששמרה על אופן הפעולה. הסמנכ"ל היה Peter Luethi, מנהל התפעול של חברת התעופה ההודית ג'ט איירווייז.
הטיסה המסחרית הראשונה שתוכננה תחת השם לה קומפני המריאה ב־21 ביולי 2014. כשנה לאחר מכן, ב־24 באפריל 2015, החלה החברה להפעיל קו טיסה שני בין נמל התעופה לונדון לוטון וניוארק ליברטי, אך הוא הופסק בתחילת ספטמבר של אותה השנה. באותו הזמן החלה החברה להפעיל קו בין ניוארק ליברטי לנמל התעופה שארל דה גול בפריז, אך גם קו זה הופסק, באפריל 2018.
בדצמבר 2016, חברת האם של לה קומפני הכריזה על איחוד עם חברת טיסות החסך הצרפתית XL איירווייז.
בספטמבר 2017 מכרה החברה כרטיסי "טיסה כפי יכולתך" בין ניוארק, ליברטי ופריז, שעלו 40,000 דולר לשנה ואיפשרו למחזיקיהם טיסות ללא הגבלה בין שני היעדים.
שירות.
מטוסי החברה מכילים מחלקת עסקים בכל המטוס, עם 74 מושבים שיכולים להפוך למיטה. בזמן הטיסה מוגשת ארוחה בת שתי מנות ומערכת הבידור זמינה באמצעות מחשבי לוח. בשדה התעופה, הנוסעים מקבלים גישה לטרקלין מקומי שאינו שייך לחברה.
מאז אוגוסט 2017, הצי של לה קומפני מורכב מהמטוסים הבאים:
קרונשטאדט (צוללת)
"קרונשטאדט" הוא שמה של צוללת דיזל רוסית שנוצרה על ידי מספנות הימייה בסנקט פטרבורג. זו הצוללת השנייה בפרויקט 677 "לאדה" והיא צפויה להיכנס לשירותי הצי הצפוני.
היסטוריה.
תחילת פיתוח הייצור  של הצוללת  החל ב-28 ביולי 2005 במספנות הימייה תחת המספר הסידורי 01571.
בשנת 2009, הבנייה הוקפאה בהחלטת משרד ההגנה. בנובמבר 2011, מנכ"ל חברת "רובין" דיאצ'קוב אמר כי צוללות הפרויקט ישודרגו באמצעים טכניים משופרים והפרויקט זכה לשם קוד 677D..
ביולי 2013, משרד ההגנה של רוסיה חתם על הסכם עם "מספנות הימייה" להשלמת פרויקט 677 והצוללת B-586 "קרונשטאדט". הצוללת מהווה אחת מתוך שלוש צוללות דיזל שאינן מונעות בכור אטומי.
ההשקה תוכננה תחילה לדצמבר 2015 אך הייצור נדחה מספר פעמים ורק ביולי 2017 הייצור החל בפועל. ב-20 בספטמבר 2018 הצוללת הושקה והורדה למים. מתוכננת להיקלט בשירות הצי במהלך שנת 2020.
התזמורת האזרחית של שיקגו
אני זוכר
אני זוכר (סרט, 2015)
אני זוכר (באנגלית: Remember) הוא סרט מתח דרמטי קנדי-גרמני משנת 2015 בבימויו של אטום אגויאן על פי תסריט מאת בנג'מין אוגוסט. בסרט מככבים כריסטופר פלאמר, ברונו גנץ, יורגן פרוכנוב, היינץ ליבן, הנרי צ'רני, דין נוריס ומרטין לנדאו. העלילה עוקבת אחר ניצול שואה קשיש עם דמנציה שיוצא להרוג פושע מלחמה נאצי.
לאחר הקרנה בפסטיבל הסרטים של ונציה ה-72, הסרט שוחרר בקנדה ב-23 באוקטובר 2015, בגרמניה ב-31 בדצמבר 2015 ובארצות הברית ב-11 במרץ 2016. הסרט קיבל ביקורות חיוביות וזכה במספר פרסים בפסטיבלי סרטים.
תקציר העלילה.