שלטונו של בתלן היה עריצות נאורה, שנמנעה ממעשי האכזריות של רבים מקודמיו בנסיכות טרנסילבניה. בתלן פיתח את התעשייה והמכרות, את סחר החוץ, אשר הכניס לו הכנסה נאה, ואיפשר בניית ארמון חדש, והחזקת חצר מלכותית. בתלן היה לפטרון האומנויות בממלכתו, וקידם את האמונה הקלוויניסטית. הוא ייסד אקדמיה קלויניסטית, וקידם את הקשרים עם מדינות פרוטסטנטיות אחרות באירופה כאנגליה, ארצות השפלה ומדינות פרוטסטנטיות בגרמניה. בתלן גם החזיק צבא של שכירי חרב, שבאמצעותו ניהל מדיניות חוץ אמביציונית.
בשנת 1618 פרצה מלחמת שלושים השנים כסכסוך דתי בין הפרוטסטנטים בבוהמיה (חלק מצ'כיה של ימינו). בתלן הוביל את צבאו אל חלקי הונגריה שתחת שליטת הבסבורג באזור סלובקיה של ימינו, על מנת לתמוך במורדים הבוהמים כנגד בית הבסבורג. באוקטובר כבש את ברטיסלאבה, חבר אל הכוחות הבוהמים המורדים, והטיל מצור על וינה, כאשר הקיסר פרדיננד השני לבית הבסבורג נמלט אל העיר גראץ. שמועה כי טרנסילבניה נפלשה על ידי כוחות פולין גרמה לבתלן להסיר את המצור על וינה ולשוב לברטיסלבה, ולקיים משא ומתן עם הקיסר, בסיומו קיבל בתלן לשליטתו שני שלישים מן השטח שהחזיקו האוסטרים בהונגריה, וזאת בהסכם מחודש ינואר 1620.
תבוסתם של הבוהמים לצבאותיו של פרדיננד בנובמבר 1620 הביאה למפנה בגורלו של בתלן, והקיסר החל לכבוש מחדש את האדמות שאיבד לבתלן בתחילת השנה. ב-31 בדצמבר 1621 נחתם הסכם חדש בעיר הבוהמית ניקולשבורג, לפיו ויתר בתלן על התואר "מלך הונגריה" בתנאי שפרדיננד יאשר את "חוזה וינה" משנת 1606 אשר העניק עצמאות לטרנסילבניה, וחופש דת להונגרים בשטחי האימפריה. בתלן שמר על תארו כנסיך טרנסילבניה, ולשטח המדינה הטרנסילבנית צורפו שבעה מחוזות נוספים באזור הנהר טיסה.
בשנים שלאחר מכן המשיך בתלן במאבקו כנגד בית הבסבורג, ובמסעות מלחמה בשטחה של סלובקיה כנגד כוחותיו של פרדיננד, כשהוא מנסה ליצור בריתות עם הטורקים ועם מדינות גרמניות פרוטסטנטיות כברנדנבורג, אשר למען הבטחת הברית עמה נישא לבתו של הנסיך הבוחר ממדינה זו, אשר הייתה אף אחותה של אשתו של מלך שוודיה, גוסטב אדולף. מטרת מהלך זה הייתה לנסות ולקבל את הכתר הפולני, אך הוא מת ב-15 בנובמבר 1629 בטרם הספיק להשלים מהלכים אלו.
אישון
האִישׁוֹן הוא החור השחור שבמרכז הקשתית שבעין. כלומר למעשה האישון אינו בדיוק איבר אנטומי, אלא השם שניתן לחור באיבר אחר. תפקיד האישון לאפשר לאור להיכנס לעין ולהיקלט ברשתית שבחלק העמוק של העין, ושם להיות מומר לאותות חשמליים שיגיעו למוח ויִתָּפְסוּ שם כתמונה. תפקידה העיקרי של הקשתית הוא לשלוט בגודל האישון ובכך לקבוע את כמות האור הנכנסת לעין (בדומה לצמצם במצלמה). הקשתית צבעונית וצבעה משתנה מאדם לאדם, אך האישון תמיד שחור, כיוון שקרני האור החודרות דרכו נבלעות בעין או משתקפות ומתפזרות בתוך גלגל העין כך שרק מעטות מהן חוזרות לאישון.
אטימולוגיה.
המילה "אישון" משמעה "איש קטן", וזאת כנראה כיוון שכשמביטים באישון בתאורה מתאימה נראית בתוכו דמות קטנה של אדם - דמות הראי של המביט. במקרא נזכר "אִישׁוֹן" העין מספר פעמים, בדרך כלל כדבר חשוב הנשמר בזהירות, ולפעמים נוסף הכינוי בת (ילדה קטנה) כמו "אִישׁוֹן בַּת עָיִן" וכנראה גם "בָבַת עֵינוֹ". מצודת ציון מפרש אישון כך -
"כאישון בת עין – הוא השחור יקרא אישון על שנראה בו צורת איש קטן והנו"ן יורה על קוטן הדבר ושם העצם הוא בת עין והוא גלגל העין משם בא האור." .
רש"י מפרש אישון כך :"כאישון - הוא השחור שבעין, שהאור תלוי בו, ועל שם שחרוריתו הוא קרוי אישון - לשון חושך. והקב"ה הכין לו שומר את ריסי העין המכסים אותו תמיד״
בשפות רבות ממשפחות שונות לגמרי בעולם משמעות המילה לאישון מתייחסת גם כן לאדם קטן או לילדה או לתלמיד (צעיר). כך, ביוונית קלאסית kore (בובה או ילדה), ובערבית הקלאסית إنسان العين (האדם של העין). ברוב השפות האירופאיות (גם הגרמאניות וגם הרומאניות) האישון מכונה "תלמיד" - כמו pupil באנגלית, או pupille בצרפתית ובשפות נוספות. בספרדית האישון מכונה לפעמים "niña" (ילדה קטנה), בצ'כית zornice (ילדה קטנה), בטורקית Göz bebeği (תינוק העין), וגם בסינית ויפנית האישון נכתב כ-瞳孔, הכולל את האותיות לעין ולילד. גם לפחות בשפה אינדיאנית אחת של צפון אמריקה (קור ד'אלן) האישון מכונה stchchi'ntus (האיש הקטן על העין).
פעולת האישון.
חור האישון נמצא במרכז הקשתית, ויוצר פתח בין הקרנית השקופה העוטפת את הקשתית מבחוץ לבין העדשה שמאחורי האישון. הגודל והמקום של האישון אינם בדיוק כפי שהם נראים על ידי המביט בו, כיוון שהקרנית העקמומית מגדילה מעט את דמותו. הלשכה הפנימית שבין הקרנית לקשתית מכילה נוזל זגוגי שקוף השוטף ומגן על הקשתית ועל העדשה מבעד לאישון.
הקשתית מכילה שרירים רדיאליים וטבעתיים קטנים המאפשרים לה לשלוט בגודל פתח האישון ובכך לווסת את כמות האור המגיעה לרשתית. כשהשרירים הרדיאליים (מהאישון לכוון היקף הקשתית) מתכווצים - האישון מתרחב. כשהשרירים הטבעתיים המקיפים את האישון מתכווצים - האישון מצטמצם. כאשר כמות האור גְּדֵלָה - רפלקס האישון גורם לאישון להתכווץ כדי להגביל את כמות האור הנכנסת לעין, וכאשר כמות האור קְטֵנָה האישון מתרחב על מנת לקלוט כמות גדולה יותר של קרני אור. שינוי פתאומי בתנאי התאורה יוביל לשינוי מהיר בגודל האישון, אך לאחר זמן קצר האישון יתרגל לכמות האור ויווסת את גודלו בהתאם.
רוחב האישון משתנה בין אדם לאדם ועם הגיל, ונע בדרך כלל בין 1-4 מ"מ במצב מצומצם, לעד 9 מ"מ במצב מורחב.
בעיניים בריאות האישונים בשתי העיניים מתרחבים ומתכווצים יחדיו ובאותה מידה (שתי העיניים פועלות בדרך כלל יחדיו כיוון שמערכות העצבים שלהן קשורות זו בזו).
גורמים נוספים לשינוי גודל.
מלבד שינוי בתנאי התאורה, נמצא במחקרים שהאישונים משנים את גודלם גם במצבים נוספים. למשל, האישונים מתכווצים מעט כשמביטים בעצם קרוב, ומתרחבים כתוצאה מאירוע של פחד פתאומי, כאב או התרגשות. שינוי בגודל האישון יכול גם להיגרם כתוצאה משימוש בסמים או מתופעות בריאותיות שונות. חישוב מתמטי של מכפלות משנה את גודל האישון.היזכרות גורמת להגדלת גודל האישון,
האישון אצל חיות אחרות.
צורת האישון בעין אדם רגילה היא תמיד עגולה, אך קיימות צורות שונות לאישון אצל חיות אחרות. כך אצל העז, הסוס ואצל חיות מרעה נוספות, האישון הוא בצורת חריץ אופקי, וכשהן מפנות את ראשן מעלה או מטה גלגל העין מסתובב בהתאמה כך שחריץ האישון נשאר אופקי. העיניים של חיות אלה נמצאות בצידי הראש, וההשערה היא שהאישון האופקי נותן לחיה טווח ראייה רחב במיוחד (גם אחורנית), המאפשר התראה טובה על חיית טרף מתקרבת גם תוך כדי אכילת עשבים, ונותן עדיפות מופחתת לאזורים גבוהים או נמוכים בהם הסכנה קטנה יותר.
אצל חיות טורפות רבות וחיות הפעילות בלילה, לאישון יש גם כן צורת חריץ, לרוב אנכי. כאן הסיבה המשוערת היא שהחריץ מגן בשעות האור על העיניים המורגלות לראיית לילה, או שהחריץ נותן תפיסת עומק טובה יותר, או טווח רחב יותר של אורכי גל לחדור לעין, או עוזר בהסוואה. לדיונונים חריץ אישון בצורת האות w, וגם כאן ההשערה היא שלצורה זו יש יתרונות אופטים מיוחדים עבור הדיונון.
קישורים חיצוניים.
גדעון לב, האישונים יודעים חשבון: גודלם משתנה לפי מספר העצמים שבסביבה, באתר הארץ, 12.11.21
משואות יצחק
מַשּׂוּאוֹת יִצְחָק הוא משק שיתופי דתי, בתחום מועצה אזורית שפיר שבשפלת החוף בואכה אשקלון. תחילתו בקיבוץ הדתי משואות יצחק בגוש עציון שנחרב במלחמת העצמאות. בפברואר 2010 חזר המושב לתנועת הקיבוץ הדתי.
משואות יצחק (גוש עציון).
קיבוץ משואות יצחק הוקם באוגוסט 1945 בגוש עציון, על ידי גרעין נוער מצ'כיה שקיבל הכשרה של שנה בטירת צבי ולאחר מכן חיכה להתיישבות בכפר הרא"ה ובגת רימון. בסוף אוקטובר 1945 התקיים טקס בו נקרא הקיבוץ ע"ש הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, שהיה הרב הראשי לישראל.
במלחמת העצמאות נכבש המקום בידי הלגיון הירדני. תושבי הגוש שנותרו בחיים, ובהם חברי משואות יצחק, נשבו על ידי חיילי הלגיון והועברו לירדן, שם שהו כ-9 חודשים.
הקמת משואות יצחק באזור שפיר.
בשובם של חברי משואות יצחק מהשבי בשנת ה'תש"ט - 1949, הם עלו להתיישבות, בשנית, על אדמות הכפר הערבי אלסוואפיר אלע'רביה שחרב ב-1948. אנשי משואות יצחק, ביחד עם חיילים דתיים בחטיבת גבעתי, הקימו את היישוב באוהלים סביב מבנה בית הספר שנותר מהכפר סוואפיר. טקס העלייה על הקרקע התקיים באוגוסט 1949. תוכנית הקבע של הקיבוץ נערכה על ידי האדריכל והאמן הדתי מאיר בן אורי. בעת הקמת הבתים הוחלט על לינת הילדים ליד ההורים, תוך ביטול הלינה המשותפת והקמת פינת בישול בכל דירה. בשנת 1952 הוחלט על ידי חברי הקיבוץ לפרק לגמרי את הקיבוץ ולהפוך למושב שיתופי. בינואר 1961 נחנך במקום בית כנסת לזכרו של הרב הרצוג.
בעבר הרחוק שכנו באזור זה הפלשתים. גבול ארצם נגע בגבול נחלת יהודה. בסביבה זו חי וניבא מיכה המורשתי, "עברי לכם יושבת שפיר" (מיכה א', י"א). במלחמת העצמאות שימש האזור הזה בסיס קדמי של חזית הדרום. בשנת תשי"ב (1952) הפך היישוב להיות מושב שיתופי, המסונף לאיגוד המושבים של הפועל המזרחי, כעת שיוכו הארגוני הוא לקיבוץ הדתי.
ענפים ומוסדות קהילתיים.
בשנותיו הראשונות התפרנס המושב מענפי פלחה, פרדס, רפת ולול. המושב הוביל בהכנסת חידושים בחקלאות, כולל מדגרה חדשנית, מכון תערובת וגידול עגבניות בחממות.
מקורות הפרנסה הם תעשייה וחקלאות. התעשייה החלה בשנת 1985 כשחוסלו שני ענפים גדולים: גידול מלונים ופרדס.