עיקר מאמץ ההגנה של צה"ל התרכז בצפון ומרכז רמת הגולן, משום שאזורים אלו הוערכו כנקודות ההבקעה העיקריות משום הקרבה והתנאים הטופוגרפיים שיאפשרו לצבא הסורי להגיע מהר יותר למרכז הרמה וגשרי הירדן. מנגד, הצבא הסורי תכנן כאמור מספר מאמצים מפוזרים על פני כל קו הגבול וגמישות בבחירת נתיבי הבקעה עיקריים על סמך הצלחות בשטח. לפי כך, ההבקעות המוצלחות התרחשו דווקא בדרום רמת הגולן היכן שהוצבו בעיקר טנקי גדוד 53 ו-74 של עוצבת ברק; סך הכל 24 טנקים במרחב הגבול שבין תל סאקי וחושנייה.
מלחמת האזרחים בלבנון (1975-1990).
כחלק מהלקחים שלמד הצבא הסורי במהלך מעורבותו בלבנון, אורגנו בשנת 1985 הדיוויזיות הלוחמות של הצבא לתוך שלושה קורפוסים.
נפילת ברית המועצות עד שנות ה-2000 (1991-2011).
נפילת ברית המועצות, סיום המלחמה הקרה וכך דעיכה בפטרונותה הצבאית של ברית המועצות, הביאו את הצבא הסורי לבחינה מחודשת של הצבא ואופן הפעלתו. אחד השינויים הגדולים שהוכנסו הוא תורת הלחימה של "הקרב הקרוב", זאת במיוחד נוכח עליונות יכולות התמרון והאש של צה"ל.
מבנה.
עד לפרוץ מלחמת האזרחים בסוריה היה הצבא הסורי מחולק לשלושה קורפוסים ומספר יחידות עצמאיות:
ניתן למנות גם את דיוויזיית משמר הרפובליקה המשמשת כוח צבאי חשוב בעיקר למשימות שיטור והגנה על מוסדות השלטון. בנוסף, קיים פיקוד הכוחות המיוחדים אשר מכיל שישה רגימנטים עצמאיים של כוחות מיוחדים. יחידות אלו לא נמצאות תחת פיקוד הצבא הסורי אלא פועלות כיחידה עצמאיות הנאמנות לנשיא.
שינוי מבנה הצבא במהלך מלחמת האזרחים.
בחודשי הפתיחה של מלחמת האזרחים ב-2011–2012, אלפי חיילים סדירים ערקו משורות הצבא הסורי מה שפגע בכוח הלחימה של יחידות סוריות רבות. בנוסף לכל הלחימה הקשה לאורך מלחמת האזרחים הביאה יחידות רבות להתפרקות של ממש, כדוגמת החטיבה העצמאית ה-61 שהתפרקה למעשה תחת לחץ הלחימה כנגד מורדים באזור הגבול הדרומי של רמת הגולן. נכון לאוקטובר 2015 גודל הכוח הסדיר של הצבא הסורי הוערך בכשליש מגודלו לפני הלחימה - בין 80,000 ל-100,000 חיילים
בסוף שנת 2015 החלה רוסיה לשלוח כוחות צבא ואוויר לסיוע כוחות השלטון הסורי, כחלק משיתוף הפעולה בלחימה בסוריה ונוכח חוסר הסדר הפיקודי, לוגיסטי ומבני בכוחות השלטון - הוקמו שני קורפוסים חדשים; הקורפוס הרביעי שאיחד מספר יחידות פרא-צבאיות ושלוש דיוויזיות חדשות שהוקמו (ה-2, ה-6 וה-8); והקורפוס החמישי שאיגד את יחידות המתנדבים ויחידות סיוע ממדינות האזור.
אמצעי לחימה.
אמצעי הלחימה המשמשים את הצבא הסורי מקורם לרוב ממדינות הגוש הסובייטי לשעבר, כאשר חלקים נרחבים בציוד הלחימה היבשתי מיושן ונמצא בשירות הצבא מתקופת המלחמה הקרה.
רביד
רָבִיד הוא קיבוץ בגליל התחתון, הממוקם 6 ק"מ ממזרח ליישוב מסד, לצד הכביש בין מחלף גולני וצומת נחל עמוד (צומת קדרים). נקרא על שם הנחל הנשקף ממנו, ואדי אל-רַבַּדֿיַה (נחל צלמון). שייך למועצה אזורית עמק הירדן, בה הוא מהווה כיישוב המערבי ביותר.
היסטוריה.
הקיבוץ נמצא על אדמות הכפר הערבי אל־מנסורה שנכבשו בשנת 1948. אל-מנסורה היה בראשיתו הסתעפות של הכפר אל-מע'אר שממערב לו. שרידי מרכז אל-מנסורה נמצאים צפונית-מערבית לכניסה לקיבוץ וכיום יש בהם עיי־חורבות ועשבי בר גבוהים, עצי־זית ושיחי־צבר.
הקיבוץ הוקם על ידי התק"ם ביוני 1981 במסגרת תוכנית המצפים לגליל. על פי התוכנית, עיקר פרנסת הקיבוץ תוכנן להיות על התעשייה. באוקטובר 1982, עת התגוררו במקום 10 משפחות, התקיים טקס העלייה על הקרקע. המתיישבים במקום היו עירוניים שנענו למודעות בעיתונים שקראו להתיישב ברביד. בשנת 1986, לאחר משבר חברתי עמוק במקום, החליט התק"ם על פירוק הקיבוץ.
בשנות ה-80 נכשלו שני ניסיונות התיישבות בנקודה. בסוף שנות השמונים הקיבוץ יושב על ידי גרעין צפון אמריקאי של הבונים דרור וגרעין ישראלי. היישוב הנוכחי הוקם בשנת 1994 בידי משוחררי נח"ל חברי תנועת הבוגרים של הנוער העובד והלומד. הקיבוץ מיושב היום על ידי תנועת "דרור ישראל". הקיבוץ הוא "קיבוץ קבוצות", ובנוי ממספר קבוצות שיתופיות החיות בקומונות המקיימות ביניהן קשרים חברתיים ומשימתיים במשימות החינוך השונות.
הקיבוץ מוגדר גם כקיבוץ מחנכים וחבריו עוסקים בעיקר בפעילות חינוכית פורמלית ובלתי פורמלית. בקיבוץ נמצאים מרכז ומשרדי "המעורר" - חברה העוסקת בחינוך באמצעות סמינרים לבתי ספר תיכוניים ומסעות לפולין, בדגש על שורשי המהפכה הציונית ותנועות הנוער בשואה שהוקמה על ידי בוגרי דרור ישראל.
פעילות חינוכית.
כמו כן בקיבוץ ישנו "המרכז החינוכי להתחדשות שתפנית" המשמש את חברי דרור ישראל ואת תנועת הנוער העובד והלומד כמרכז סמינרים. בין הפעילויות הנערכות במרכז:
בקיבוץ פועלות שתי מסגרות חינוכיות קבועות:
ליד הקיבוץ - המפעלים "בלוקל רביד" ו"אבני רביד" וכן מטעי מנגו, ליצ'י וזיתים של הקיבוץ. מטעי הקיבוץ משמשים מסגרת גם ל"קטיף חינוכי" של בני נוער וחברי קבוצות שיתופיות, במהלכו לנות הקבוצות תקופת מה בקיבוץ - עובדות במטעים ולומדות למידה משותפת על נושאים הקשורים לעולם העבודה.
אתרים באזור.
בסמוך לכביש הגישה לרביד מכביש 65, הוקם מצפה ארבל, על שם החייל שנפל בפעולה ברצועת עזה ב 12 ביולי 2007. מהמקום תצפית יפה על הר ארבל והכנרת.
בשנת 1996, כשנה לאחר רצח רבין, נפרצה ביוזמת תנועת הבוגרים של הנוער העובד והלומד דרך עפר המקבילה לשביל הגישה ליישוב תחת השם 'דרך יצחק רבין'. בשנת 2017 בשיתוף עם קרן קיימת לישראל הוכשרה הדרך והוצבו לאורכה מיצבים ותערוכה לאזכרת פועלו של יצחק רבין, מורשתו והירצחו.
הערות שוליים.
תת-היבשת ההודית
תת-היבשת ההודית הוא אזור גאוגרפי ותרבותי בדרום אסיה הכולל את הודו, בנגלדש, פקיסטן, נפאל, בהוטן, סרי לנקה והאיים המלדיביים. תת-היבשת חופפת את הלוח הטקטוני ההודי. תת-היבשת הוא אחד מהאזורים המאוכלסים ביותר בעולם ובו כ-1.8 מיליארד תושבים (רובם בהודו, פקיסטן ובנגלדש), המהווים 40% מאוכלוסיית אסיה. המונח "תת-היבשת ההודית" מבטא את השוני הגאוגרפי והטקטוני בין האזור לבין שאר יבשת אסיה, אך גם את ההבדלים החברתיים בין תרבויות תת-היבשת והתרבויות הסמוכות. עם זאת, אין קונצנזוס מוחלט לגבי המושג.
גאולוגיה וגאוגרפיה של תת-היבשת.
הלוח הטקטוני ההודי שריד ליבשת הקדומה גונדוונה, מה שהופך אותה ללוח יבשתי נפרד מאסיה אשר מתנגש בה במהלך עשרות מיליוני השנים האחרונות, דבר אשר יצר את הרי ההימלאיה, את רמת טיבט ורכסי הרים נוספים. פעולת הדחיקה נמשכת עד היום וגורמת לרעידות אדמה ולהמשך התרוממותו של רכס ההימלאיה במספר סנטימטרים מדי עשור.מבחינה גאוגרפית תחום האזור מצדו הצפוני בשרשראות הרי ההימלאיה, הקארקוראם והינדו-כוש, וצורתו היא כשל חצי אי הכלוא בין מפרץ בנגל ממזרח, האוקיינוס ההודי מדרום והים הערבי ממערב. שטחה של תת-היבשת הוא 4,480,000 קמ"ר, שהם עשרה אחוזים משטחה של אסיה.
הפאונה הטבעית של הודו היא בעלת מגוון מינים רב ביותר והיא מגיעה למקום ה-8 בעולם מבחינת מגוון ביולוגי.
היסטוריה של תת-היבשת.
פרהיסטוריה.
ברחבי הרפובליקה של הודו נמצאו אתרים של נתזי צור, המתוארכים לתקופת האבן הקדומה.
הר גילה
הר גילה (הַר גִלֹה) היא התנחלות ויישוב קהילתי הנמצא במרחק של כ־2.5 ק"מ מירושלים. היישוב ממוקם מעל לעיירה הפלסטינית בית ג'אלא, ונקרא על שם ההר עליו הוא ממוקם, הר גילה. היישוב משתייך למועצה אזורית גוש עציון.
היסטוריה.
הר גילה או בשמו הערבי "ג'בל א-ראס" או "ראס בית ג'אלה", שגובהו הוא 927 מטר מעל פני הים, הוא מההרים הגבוהים בין ירושלים לחברון. בשנת 1860, הקימה הכנסייה האורתודוקסית הרוסית מבנה בודד על ראש הרכס שסיבובו ניטעו עצי אורן הסלע, במטרה לארח עולי רגל נוצריים המגיעים לבית לחם הסמוכה. במקום גרו שני נזירות אך הוא ניטש לאחר שהן נפטרו.
בתקופת המנדט הבריטי, הופקעה פסגת ההר לצורך הקמת תחנת אלחוט וממסר של הצבא הבריטי, עליה הוצבה אנטנה גבוהה. במהלך מלחמת העולם השנייה הבסיס שימש אכסניה לתחנות שידורי רדיו מחתרתיות של תנועות ההתנגדות לכיבוש הנאצי ביוון ויוגוסלביה. לאחר מלחמת העצמאות החזיק במקום הצבא הירדני שהקים במחנה מבנים נוספים. לאחר מלחמת ששת הימים עבר המקום לחזקת צה"ל. בתצפית מפסגת ההר ניתן לראות את הר חברון, גוש עציון, ההרודיון, חלחול וחברון. ממזרח נמצאים מדבר יהודה, ים המלח והרי מואב. מצפון נראית העיר ירושלים, הר שמואל ("נבי סמואל") והרי השומרון, וממערב רואים את הרי ירושלים, השפלה הפנימית, מישור החוף והים התיכון. בתקופת השלטון הירדני הקימו תושבי בית ג'אלא מספר בתי מלון סמוך לפסגת ההר, שהמפורסם בהם היה מלון "אוורסט". הנוף ומזג האוויר הנוח בחודשי הקיץ משך תיירים רבים, בעיקר מנסיכויות הנפט במפרץ הפרסי.
הקמת בית ספר שדה הר גילה.