פרידנברגס נולד בריגה, לטביה, ולמד בגימנסיה של ריגה, לאחר מכן גם למד תקופה באוניברסיטת לטביה, הוא החל את הקריירה המוזיקלית שלו כחבר בלהקת "Dzeguzīte".
בשנת 2005 נבחר לייצג את לטביה באירוויזיון 2005 ביחד עם קרליס בומייסטרס כצמד "וולטרס וקאז'ה" עם השיר "המלחמה עוד לא נגמרה" שכתב מרטינש פריימאניס, הם עלו לגמר התחרות, ודורגו לבסוף במקום החמישי.
הוא ניסה לייצג את לטביה באירוויזיון 2009 בהופעת סולו, אך לא עבר את חצי הגמר של התחרות הלאומית, הוא ביצע מספר שנים פרשנות לטלוויזיה הלטבית עבור תחרות האירוויזיון.
מ-2008 ועד 2011 היה חבר במפלגה הפוליטית "Latvia's First Party/Latvian Way".
רולס-רויס דאוון
רולס-רויס דאון (באנגלית: Rolls-Royce Dawn) היא מכונית סלון בתצורת קבריולה מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית רולס-רויס המיוצר משנת 2015 (שנת מודל 2016) ועד היום.
אוקזאורוס
אוקזאורוס (שם מדעי: Aucasaurus) הוא סוג של דינוזאור נכחד ממשפחת האבליזאוריים אשר חי בקרטיקון העליון לפני 83–90 מיליון שנה. הדינוזאור קרוי על שם המשקעים הפרהיסטוריים בהם נמצא: "אוקו מהואבו" (Auca Mahuevo).
מאובני האוקזאורוס נמצאו בשנת 2002 בתצורות אנקלטו שבפטגוניה, ארגנטינה ושלדיו נמצאו שבורי גולגולת ועצמות גפיים. הוא היה קרובו של הקרנוטאורוס המוכר יותר שחי מאוחר ממנו ושל האבליזאורוס שחי לצידו והיה בעל מאפיינים דומים כמו ראשים קצרים חסרי קרניים וזרועות כמעט מנוונות וחסרות אצבעות רבות. הדינוזאור הגיע לאורך 6.1 מטרים ולמשקל 700 ק"ג, קטן יחסית לסוגים האחרים במשפחתו.
הדינוזאור היה טורף או אוכל נבלות של דינוזאורים אחרים שחיו בארגנטינה הקדומה כמו טיטאנוזאורים שונים שנמצאו עם ביצים באזור. על חלק מהמאובנים שהשתמרו התגלו סימני מאבק שנוצרו לפני שהדינוזאור מת.
המרכז הרפואי הישראלי לאלצהיימר
שילה האמפריז
שילה האמפריז (באנגלית: Sheila Humphreys, ובגרסת השם באירית Sighle Humphreys, 26 בפברואר 1899 – 14 במרץ 1994), הייתה פעילה פוליטית רפובליקנית אירית וחברה בארגון המהפכני קומן נה מאן.
תחילת דרכה.
שילה האמפריז נולדה בלימריק למשפחה אמידה וגדלה במחוז קלייר. היא הייתה אחת משלושה ילדים, והבת היחידה של ד"ר דייוויד המפריז ונל האמפריז (לבית אוריילי). אביה סבל משחפת ומת כשהייתה בת ארבע. אמה הייתה אחותו של מייקל ג'וזף אוריילי, שנהרג במהלך חג הפסחא ב-1916. שני אחיה, אמט ודיק, למדו בבית הספר סנט אנדה של פירס ודיק שירת לצדו של אוריילי במטה המרידה בבית הדואר המרכזי במהלך ההתקוממות. המשפחה עברה לדבלין בשנת 1909. שילה למדה בתיכון מאונט אנוויל, שם הייתה "התלמידה הראשית" ולמדה אירית שוטפת.
פעילות פוליטית.
האמפריז בילתה שנה בפריז (1919–1920). היא הצטרפה לקומן נה מאן בשנת 1919 בגיל עשרים. בין התפקידים שהחזיקה האמפריז בארגון: מזכירה, מנהלת הפרסום וסגנית נשיאה לאומית. היא הייתה בוועדה המנהלת של קרן המתנדבים האירים שהוקמה לאחר ההתקוממות של 1916. היא פעלה למציאת בתי מבטח עבור פעילים רפובליקנים במנוסה. בית המשפחה שלה שימש כבית בטוח של ה-IRA במהלך מלחמת העצמאות האירית. הקבינט של הדאל קיים שם את המפגשים השבועיים לעיתים קרובות. המשפחה היית בצד שנגד האמנה האנגלו-אירית במהלך מלחמת האזרחים האירית, ובית המשפחה היה מטרה לפשיטות קבועות על ידי כוחות המדינה החופשית. הפשיטה המשמעותית ביותר התרחשה ב-4 בנובמבר 1922, כשסגן רמטכ"ל ה-IRA ארני אומאלי נפצע במהלך חילופי ירי עם חיילי המדינה החופשית. רק האמפריז, אמה ודודתה היו בבית אתו, והאמפריז הואשמה בהריגת אחד החיילים, ונעצרה יחד עם אומאלי, אמה ודודתה. שילה הוכנסה לבידוד והיא פתחה בשביתת רעב במחאה. היא פתחה בשביתת רעב נוספת, הפעם למשך 31 יום, כשהייתה בין האסירים שנשארו כלואים לאחר תום מלחמת האזרחים במאי 1923. היא שוחררה לבסוף ב-29 בנובמבר 1923.
האירוע מתואר בפירוט בספר זיכרונותיו של אומאלי על מלחמת האזרחים, "The Singing Flame". בשנת 2003 הפשיטה הייתה הנושא של דוקו-דרמה בשם "The Struggle." הסרט בוים ונכתב על ידי נכדיה של האמפריז, מנקן מגאן ורואן מגאן, והופק על ידי RTÉ.
האמפריז המשיכה את מעורבותה בקומאן נה מאן לאחר מלחמת האזרחים ותרמה רבות לתנועה הרפובליקנית במהלך כל שנות העשרים והשלושים. היא הפכה לנציגת קומאן במועצה הרפובליקנית בשנת 1929. היא נכלאה בכלא מאונטג'וי ב-1926, 1927, 1928 ו-1931. בשנת 1928 היא פתחה בשביתת רעב של שישה ימים, והוגדרה כאסירה פוליטית. למרות הרקע האמיד שלה, האמפריז היה פעילה בארגון הרפובליקני הסוציאליסטי, Saor Éire, ושימשה כגזברית הארגון מ-1931. היא פעלה לייצר פמיניזם סוציאליסטי בר קיימא, הן בהבאת הפמיניזם לתוך הארגונים הסוציאליסטים שהייתה בהם (סאור אייר והקונגרס הרפובליקני), והבאת הסוציאליזם לתוך המרחב הפמיניסטי (קומן נה מאן). בשל הפוליטיקה שלה, הכנסייה הקתולית הביאה לרדיפה פוליטית נגדה בטענה שהיא קומוניסטית.
חיים אישיים.
האמפריז נישאה לדונאל אודונהיו (1897–1957), חבר בחטיבת דבלין ב-IRA. היו להם שני ילדים, דארה וקרוין. קרוין נפטר בעת לידתו. דונאל נכלא ב-1936 בשל נאומים חתרניים. לאחר קום מדינת אירלנד החופשית, מספרי החברות מקומאן נה מאן פחתו, ככל שהממשלה והכנסייה פעלו נגד השתתפות נשים בפוליטיקה, ולאחר שהארגון הוצא מן החוק. היא ניסתה לשמור על קיום הארגון, וב-1941 שימשה כנשיאת קומאן לתקופה קצרה. היא כיהנה כנשיאת אגודת סנט וינסנט דה פול (1937–1975), וכן כנשיאת ועדת האסירים הפוליטיים עד 1949, והייתה פעילה בקמפיינים למען משפחות האסירים (1951–1959). המטרות שלה המשיכו להיות בעקביות אלה של שין פיין: אנטי-EEC, ובעד שימור וקידום השפה האירית.
אודונהיו היה פעיל בקלאן נה פובלאכטה (Clann na Poblachta), מפלגה רפובליקנית של שון מקברייד, רמטכ"ל עבר של ה-IRA, עם הקמתה, ועמד מטעם המפלגה בבחירות הכלליות של 1948. הוא נפטר ב-1957. שילה המשיכה לגור בביתם בדוניברוק במשך שנים רבות.
היא נפטרה בגיל 95, בהוספיס, ב -14 במרץ 1994. היא נקברה בבית הקברות גלאסנווין.
קתרין וולף ברוס
קתרין וולף ברוס (באנגלית: Catherine Wolfe Bruce; 22 בינואר 1816, ניו יורק - 13 במרץ 1900, ניו יורק) הייתה נדבנית אמריקאית אשר תמכה רבות בתחום האסטרונומיה.
ביוגרפיה.
ברוס נולדה ב-22 בינואר 1816, לג'ורג' ברוס (1781–1866) , תעשיין, בעל בית דפוס וממציא בתחום הדפוס, שנולד באדינבורו, סקוטלנד וקתרין וולף (1785–1861) מניו יורק. היו לה ארבע אחיות ושני אחים.
ברוס למדה ציור, מספר שפות ובהן לטינית, גרמנית, צרפתית ואיטלקית, וגם את הספרות בשפות אלו.
בשנת 1890 פרסמה תרגום של היצירה הלטינית "דיאס אירה".
ברוס מעולם לא נישאה. לקראת סוף חייה, עקב מחלה ממושכת, היא הייתה מרותקת לביתה.
היא מתה ב-13 במרץ 1900 בביתה בשדרה החמישית בניו יורק.
תמיכה במדע ואסטרונומיה.
בשנת 1877 תרמה 50 אלף דולר לבניית בניין ספרייה ורכישת ספרים לזכר אביה. הספרייה, הידועה בשם "ספריית ג'ורג' ברוס", הושלמה בשנת 1888 ונבנתה בפינת הרחובות 42 עם 226 מערב, בעיצוב שתוכנן על ידי הארכיטקט ג'ורג' אדוורד הארני . בשנת 1913 הבניין נמכר והתמורה שימשה לבניית הספרייה הנוכחית של ג'ורג' ברוס, הממוקמת ברחוב 125 בהארלם.
ברוס הייתה אסטרונומית חובבת, אולם היא התחילה בתרומה לתחום האסטרונומיה רק בגיל 73, לאחר שהיא קראה מאמר של האסטרונום סיימון ניוקומב הטוען כי כל התגליות המשמעותיות באסטרונומיה כבר התגלו. היא פנתה אל יצרן הטלסקופים אלוין קלארק , מחברת טלסקופי חלל ידועה, כדי לברר איך אפשר לתרום משמעותית ולקדם את המחקר.
ברוס העניקה למעלה מ-54 תרומות משמעותיות בתחום האסטרונומיה, בסכום שהצטבר לכ-275,000 דולר, בין השנים 1889 ו-1899. התרומות כללו תרומות 50 אלף דולר לקניית טלסקופים חדשים במצפה הכוכבים של מכללת הרווארד, בארצות הברית, 35 אלף דולר למצפה דאלדי, 90 אלף דולר למצפה הכוכבים Yerkes של אוניברסיטת שיקגו בארצות הברית ובמצפה הכוכבים בהיידלברג, גרמניה, שהיה בהנהלתו של מקס וולף.
כמו כן, ברוס ייסדה את מדליית הזהב על שם קתרין וולף ברוס הניתנת לאסטרונומים על הישגים משמעותיים ועל מפעל חיים בתחום האסטרונומיה. זו אחת מהמדליות היוקרתיות בתחום זה.
הנצחה והוקרה.
ברוס קיבלה מדליית זהב על ידי הדוכס הגדול של באדן.
האסטרואיד 323 ברוסיה שהתגלה על ידי מקס וולף, ומכתש "ברוס" על הירח נקראים על שמה.
האסטרונום יוהאן פאליזה נתן לה האפשרות לבחור שם לאסטרואיד 313 Chaldaea כאות הוקרה על תרומתה. היא בחרה לקרוא לאסטרואיד על שם הכשדים, שהיו ידועים בתצפיות השמיים שלהם.
פירורפטור
פירורפטור (שם מדעי: Pyroraptor; מילולית: "שודד אש") הוא סוג של דינוזאור נכחד ממשפחת הדרומאוזאוריים אשר היה קרוב לולוצירפטור וחי באזור פרובאנס שבדרום צרפת לפני 70.6 מיליון שנה, בסוף הקרטיקון. מאובניו התגלו בשנת 2000 וכללו רק שלדים חלקיים. את שמו קיבל עקב התגלותו לאחר שרפת יער גדולה באזור בו נמצא - הר האולימפוס, שעל שמם קרוי שם המין. הוא בין הבודדים בתרופודים שהתגלו באזור כשקדם לו מאובן של מגלוזאורוס.
הפירורפטור היה דרומזאור באורך של 1.6 מטר והיה דו-רגלי בעל טפרים קטלניים בקצוות רגליו והיה בעל רגליים בינוניות באורכם. הטפרים שלו הגיעו לאורך 6.5 ס"מ והיו כלי נשק קטלניים מאוד, אשר ננעצו בגולגולות או בצווארי הטרף וקרעו אותו. לדינוזאור היה זנב ארוך ששימש לאיזון וייתכן מאוד שהיה מכוסה נוצות בדומה לסוגים דומים במשפחה כמו המיקרורפטור או הסינאורניתוזאורוס.
סכמה (מתמטיקה)