וושינגטון גילם לפני כן את מלקולם אקס במחזה אוף ברודוויי משנת 1981 בשם "When the Chickens Came Home to Roost" ("כשהתרנגולות שבו ללול").
שחקנים אחרים שגילמו את מלקולם אקס:
מוסדות לזכרו.
אתר ביתו של מלקולם אקס , ב-3448 Pinkney Street בצפון אומהה, נברסקה, מציין את המקום בו מלקולם אקס חי לראשונה עם משפחתו. בית משפחת ליטל נהרס ב-1965 בידי בעליו, שלא ידעו על הקשר שלו למלקולם אקס.
האתר נכלל ב-National Register of Historic Places ב-1984 ושלט מצביע על האתר בשל חשיבותו ההיסטורית של מלקולם אקס להיסטוריה האמריקאית ולתרבות הלאומית.
ב-1987 האתר התווסף לרשימת האתרים ההיסטוריים של נברסקה וסומן עם טבלת מדינה.
לנסינג, מישיגן, שם מלקולם אקס שהה בשנותיו המוקדמות והמעצבות, הוא בית ל-Michigan Historical Marker שהוקם ב-1975 לציון ביתו.
העיר היא גם משכנה של El-Hajj Malik El-Shabazz Academy (אקדמית אל-חאג' מאליק אל-שאבאז) בית-ספר ציבורי שמתמקד באפרוצנטריות. האקדמיה ממוקמת בבניין שבו מלקולם אקס למד בבית הספר העממי.
בערים מסביב לעולם, יום הולדתו של מלקולם אקס (19 במאי) מונצח כיום מלקולם אקס . החגיגה הראשונה הידועה של יום מלקולם אקס נערכה בוושינגטון די. סי. ב-1971.
העיר ברקלי (קליפורניה) ציינה את יום הולדתו כחג עירוני החל משנת 1979.
ערים רבות קראו מחדש רחובות על שמו של מלקולם אקס. ב-1987, ראש עיריית ניו יורק אד קוץ' הכריז על Lenox Avenue (שדרת לנוקס) בהארלם כ-Malcolm X Boulevard (שדרת מלקולם אקס).
רחוב Reid Street (רייד) בברוקלין, ניו יורק, שונה ל-Malcolm X Boulevard (שדרת מלקולם אקס) ב-1985.
ב-1997, Oakland Avenue (שדרת אוקלנד) בדאלאס, טקסס נקראה מחדש Malcolm X Boulevard (שדרת מלקולם אקס).
Main Street (רחוב מיין) בלנסינג, מישיגן, נקרא מחדש Malcolm X Street (רחוב מלקולם אקס) ב-2010.
עשרות בתי-ספר נקראו על שמו של מלקולם אקס, בכללם בית ספר מלקולם אקס שאבאז בניוארק, ניו ג'רזי, בית ספר התיכון העירוני מלקולם אקס במדיסון, ויסקונסין ומלקולם אקס קולג' בשיקגו, אילינוי.
בינתיים ספרייה והמרכז לאמנויות הבמה מלקולם אקס נפתחו בספריה הציבורית בסן דייגו ב-1976. זוהי הספרייה הראשונה שקרויה על שמו של מלקולם אקס.
שירות הדואר של ארצות הברית הנפיק בול דואר של מלקולם אקס ב-1999.
ב-2005, אוניברסיטת קולומביה הכריזה על פתיחת המרכז החינוכי לזכרם של מלקולם אקס וד"ר בטי שאבאז. המרכז שוכן באולם אודובון, בו מלקולם אקס נרצח.
קמליה סינית
קָמֶלּיה סינית (שם מדעי: Camellia sinensis; קמליה סיננסיס) או צמח התה היא שיח ירוק-עד ובעל פרחים ממשפחת התאיים. את כל סוגי התה בעולם מפיקים מזניו של מין זה.
מאפיינים.
מקורו בדרום-מזרח אסיה, אך היום הוא תורבת בכל העולם, באזורים טרופיים וסובטרופיים. זהו שיח ממוצע, או עץ קטן, שנגזם בדרך כלל בגובה של שני מטרים כשהוא מתורבת ומגודל בשביל עליו. יש לו שורש ראשי חזק. פרחיו בצבע לבן-צהוב בקוטר של 3 עד 4 ס"מ עם 7 או 8 עלי כותרת בפרח. מהזרעים של הצמח ניתן להפיק שמן.
תה לבן, תה ירוק, תה אולונג ותה שחור מיוצרים משיח זה, אך מעובדים באופן שונה כדי להשיג רמות שונות של חימצון.
העלים באורך של 4 עד 15 ס"מ וברוחב של 2 עד 5 ס"מ. עלים טריים מכילים כ-4% קפאין. העלים הצעירים בצבע ירוק בהיר נקטפים לצורך ייצור תה. יש להם שערות קצרות בצבע לבן על החלק התחתון של העלה. עלים זקנים יותר הם בצבע ירוק כהה. גילאי עלים שונים מניבים תה באיכויות שונות מפני שההרכב הכימי שלהם שונה. בדרך כלל הניצן ושניים-שלושה עלים ראשונים נקטפים לצורך עיבוד. הקטיף ביד נעשה אחת לשבוע או שניים.
לשיח זה שני תת-מינים מרכזיים המשמשים להפקת תה- הקמיליה סיננסיס-סיננסיס ("C. sinensis sinensis)", שמקורו בסין ונהוג לכנותו התה הסיני, והקמיליה סיננסיס אסאמיקה ("C. sinensis assamica"), שמקורו בהודו ונהוג לכנותו "תה אסאם" על שם מדינת אסאם אשר בהודו.
הזן הסיני מרובה בגבעולים ובעל עלים קטנים שגדלים לגובה 3 מטרים. לזן האסאם יש גזע אחד ועלים גדולים יותר.
קיים גם זן קמבודי בשם סיננסיס פרוויפוליה בעלים בגודל בינוני. זהו שיח קטן עם מספר גבעולים.
מלחמה (משחק קלפים)
מלחמה (נהגה בהטעמה על ההברה הראשונה) הוא משחק קלפים פשוט המבוסס על מזל וסדר הקלפים.
מהלך המשחק.
חבילת הקלפים מחולקת שווה בשווה ובאקראי בין כל המשתתפים. כל משתתף פותח את הקלף הראשון בערימת קלפיו, ובעל הקלף הגבוה ביותר לוקח את כל הקלפים הפרושים אל ה"קופה" שלו. כשלשחקן מסוים נגמרת ערימת הקלפים, הוא לוקח את הקלפים מה"קופה" שלו, מערבב אותם באופן אקראי והופך אותם לערימת הקלפים הראשית שלו. שחקן מפסיד במשחק כאשר לא נשארו לו קלפים. ב"מלחמה" אפשר לשחק מ-2 שחקנים, עד כ-8.
מערכים מיוחדים.
במקרה ושני הצדדים מציגים קלף בעל ערך זהה כל צד מניח שני קלפים הפוכים (עם הפנים מטה) על קלפו, ואז קלף אחד כרגיל. הקלף העליון הגבוה ביותר הוא הזוכה בשתי הערימות. (במקרה ושוב הקלף העליון זהה, חוזרים על המהלך עד אשר מושגת הכרעה).
אם יש מצב בו משחקים שלושה אנשים ושני אנשים שמו את אותו הקלף.
אם הקלף הגבוה ביותר הוא לא אחד משני הקלפים הזהים בעל הקלף מנצח.
אחרת שני האנשים עושים ביניהם מלחמה. כעת, לאדם שיש את הקלף הגבוה מבין השלושה (לא כולל אם הוא לא השתתף במלחמה) זוכה בקלפים.
לדוגמה:
במקרה הזה אדם ג' הוא הזוכה בקלפים.
הקלף בעל הערך הגבוה ביותר במשחק זה הוא אס, ואחריו בסדר יורד - מלך, מלכה, נסיך והמספרים 10 עד 2. לעיתים משחקים עם קלף הג'וקר, ובמשחקים אלו הג'וקר הוא בעל הערך הגבוה ביותר.
במקרים נדירים בהם ייתכן שוויון כאשר אחד השחקנים נשאר עם קלף אחרון הזהה לקלף היריב, הניצחון יקבע על ידי זה שישים יד ראשון על קלף היריב.
המנצח הוא:
המנצח הוא השחקן עם הכי הרבה קלפים.
אוטודידקטיות
אוטודידקטיות (בעברית: למידה עצמית) היא רכישת השכלה באופן עצמאי או באופן עצמאי למחצה. לאורך ההיסטוריה, חלק מהאוטודידקטים לא רכשו כל השכלה פורמלית או רכשו השכלה תיכונית בלבד.
עם התפתחותה של האקדמיה, למידה אוטודידקטית בצורתה הקלאסית, הפכה לבעייתית בשיח המדעי, בחברה, ובחוק.
כיום, הלמידה האוטודידקטית לצורך השכלה היא בעיקרה פורמלית, ולרוב נעשית באוניברסיטאות פתוחות, לעיתים בשיטה של למידה מרחוק, כך שהיא אוטודידקטית רק באופייה. עצם הלמידה במוסד מאופיינת בהוכחת ידע, ומספקת הסמכה מוכרת וחוקית ללומדים דרכה.
מקורות היסטוריים של מושג האוטודידקטיות.
חיבורו הפילוסופי "חי אבן יקט'אן" של אבן-טופייל הוא הביטוי הפילוסופי השיטתי הראשון לרעיון של לימוד עצמי. החיבור מספר על ילד בשם חי אבן יקט'אן שנוצר בדרך פלא על אי בודד ללא הורים, מורים, ספרים ושפה, והצליח רק באמצעות ניסוי וטעייה לגלות לבד את חוקי הפיזיקה, האסטרונומיה ועקרונות המטאפיזיקה האריסטוטלית. החיבור שתורגם ללטינית בנאורות תחת הכותרת "הפילוסוף האוטודידקט" או באנגלית "על שיפור התבונה האנושית" עורר השראה וויכוחים בנוגע לאפשרות וללגיטימיות של אוטודידקטיות. בספרו על ההתגלגלות הבין-תרבותית של האוטודידקטיות, אבנר בן-זקן עקב אחר ההתגלגלות של הטקסט מימי הביניים ועד לנאורות והראה כיצד מושג האוטודידקטיות היה לכלי בידי אבן-טופייל במאבק נגד מיסטיקנים באנדלוסיה של המאה ה-12; כיצד במהלך וויכוחים על פדגוגיה חינוכית בפרובנס במאה ה-14 השתמש משה נרבוני בחיבור כדי להעלות את הטענה בעד לימוד עצמי; מדוע האוטודידקטיות הפכה למושג מרכזי במאבק של פיקו דלה מירנדולה כנגד האסטרולוגיה ברנסאנס של פירנצה במאה ה-15; ולבסוף, כיצד לימוד-עצמי היה למושג פילוסופי/פרקטי מרכזי שאיפשר את עליית המדע האקספרימנטליסטי באוקספורד של המאה ה-17.
קריאות וטענות הדוגלות באוטודידקטיות לא הדהדו רק בקרב חוג סגור של פילוסופים. מאבקים על יחסי-כוח בין אינדיבידואלים חדשניים לבין ממסדים מסורתיים היו לאדמה שממנה קריאות לאוטודידקטיות צמחו והשדות שבתוכם הן הוצגו לציבור הרחב. מאבקים אלה הסיטו את השליטה החברתית מהמוסדות לאינדיבידואלים עצמם, תוך שהם יוצרים את "האדם המודרני", כאדם מדעי, מבודד הנמצא בשליטה עצמית, ואשר משתמש בתבונתו על-מנת לצפות את ההשלכות של מעשיו. האוטודידקטיות אמנם דחתה מוסדות מסורתיים, אך לא קראה לכאוס, אנרכיזם או חופש מושלם. ללא כוונה תחילה, התהליך שבו אומץ המושג באירופה של תחילת העת החדשה הוביל למעשה להעתקת השליטה המוסדית הישנה לאינדיבידואל עצמו. במקום איבוד שליטה, אוטודידקטיות הדגישה את הצורך בשליטה עצמית, ובחשיבה רציונלית.
דיון פילוסופי בהשלכות האוטודידקטיקה.
בעידן הנוכחי, בו רוב בני האדם אוריינים, ומידע רב נגיש בשפע ממקורות שונים, מסגרת למידה אוטודידקטית לא-פורמלית כרוכה לעיתים בלמידה לא מבוססת ולא מאורגנת, ומוטה לקריאה סלקטיבית, שטחית ואף פסאודו-מדעית. היא עלולה לפתוח צוהר לשרלטנות מצד פרטים שונים, ולכן בעייתית בהשוואה ללמידה פורמלית, במוסד לימודים מסודר. זוהי אחת הסיבות בשלה קמו אוניברסיטאות הפתוחות המאפשרות לאדם הרואה עצמו אוטודידקט ללמוד באופן עצמאי, ולהוכיח ידע שיזכה אותו בתעודה המעידה מצד גוף השכלה גבוהה מוכר, עדות אובייקטיבית, שאכן הפרט למד את אשר הוא טוען שלמד, והוא בעל בקיאות מספקת בתחום ידע זה.