קוקרן נולד בעיירה פונטוטוק שבמיסיסיפי. ב-1959 סיים תואר ראשון בפסיכולוגיה ובמדע המדינה באוניברסיטת מיסיסיפי. הוא התנדב לתוכנית שירות המילואים של צי ארצות הברית וסיים קורס קצינים בבית הספר למשפטים של הצי בניופורט שברוד איילנד. שירת במשך שנה וחצי, עד ינואר 1961, כקצין המשפטים של הסיירת הכבדה USS MACON וכמוסמך לקצין משמרת. הוא השלים שנתיים של שירות צבאי במטה מחוזי של הצי בניו אורלינס. ב-1965 סיים תואר במשפטים באוניברסיטת מיסיסיפי. במהלך התואר זכה למלגה מטעם רוטרי ללימודים באוניברסיטת דבלין שבאירלנד. במהלך חופשות הקיץ שירת בצי האמריקאי כמרצה בבית הספר לקצינים וקודם לדרגת לוטננט. בתום לימודי המשפטים עבד במשרד עורכי הדין Watkins &amp; Eager שבג'קסון והפך לשותף לאחר שנתיים וחצי.
ב-1972 נבחר לנציג המחוז הרביעי בבית הנבחרים של ארצות הברית. שימש חבר ועדת התשתיות והתחבורה בבית הנבחרים ונבחר לכהונות נוספות ב-1974 וב-1976 כשהוא זוכה ברוב של 76%.
ב-1978 זכה בבחירות לסנאט של ארצות הברית. ניצח גם בבחירות לכהונות נוספות ב-1984, 1990, 1996, 2002, 2008 וב-2014. במערכת הבחירות ב-2014 נתקל בהתמודדות קשה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית, מול מועמד תנועת מסיבת התה כריס מקדניאל, וניצח רק בסיבוב השני ברוב של 51%. במהלך הבחירות היה נתון לביקורת מצד יריבו על רומן שניהל כביכול עם עוזרתו הפוליטית בשעה שרעייתו גוססת, במהלך הקמפיין פרצו מספר מתומכי מקדניאל לבית האבות בו אושפזה רעייתו של קוקרן וצילמו אותה כשהיא על ערש דווי. בבחירות הכלליות זכה ב-60% מקולות המצביעים.
קוקרן כיהן כראש הוועידה הרפובליקנית בסנאט השנים 1991 עד 1997. בשנים 2003 עד 2005 כיהן כיו"ר ועדת החקלאות של הסנאט. משנת 2015 כיהן כיו"ר ועדת ההקצבות, כמו כן כיהן כחבר בוועדת החקלאות, התזונה והיערנות וכחבר בוועדת הכללים והמינהל של הסנאט. היה בסוף כהונתו הסנאטור השלישי מבחינת הוותק בסנאט לאחר פטריק ליהי ואורין האץ'.
בשנת 1964 נישא לרוז קלייטון שנפטרה בדצמבר 2014. לזוג שני ילדים. במאי 2015 נישא לקיי וובר ששימשה במשך שנים עוזרתו בסנאט.
נפטר ב-30 במאי 2019.
ג'ון הובן
ג'ון הובן (באנגלית: John Hoeven; נולד ב-13 במרץ 1957) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. מכהן כסנאטור מטעם מדינת דקוטה הצפונית מאז 2011. קודם לכן כיהן כמושל דקוטה הצפונית.
ביוגרפיה.
הובן נולד בביסמרק שבדקוטה הצפונית. ב-1978 סיים תואר ראשון בדרטמות' קולג' וב-1981 סיים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת נורת'ווסטרן. עבד כבנקאי, בשנים 1986 עד 1993 שימש סגן נשיא בבנק במיינוט ובשנים 1993 עד 2000 כיהן כנשיא וכמנכ"ל בנק המדינה של דקוטה הצפונית.
בשנת 2000 ניצח בבחירות למשרת מושל דקוטה הצפונית, כשגבר על יריבתו מהמפלגה הדמוקרטית היידי הייטקאמפ, ברוב של 55%. הוא נבחר לתפקיד פעמיים נוספות ב-2004 וב-2008.
בנובמבר 2010 ניצח בבחירות לסנאט של ארצות הברית ברוב של 76%. בנובמבר 2016 נבחר לכהונה נוספת. הוא מכהן כחבר בוועדת ההקצבות ומשמש יו"ר ועדת המשנה לביטחון המולדת, מכהן כחבר בוועדת האנרגיה ומשאבי הטבע, כחבר בוועדת החקלאות, התזונה והיערנות ויושב ראש הוועדה לענייני אינדיאנים.
הובן נשוי ואב לשניים.
אנוראדפורה
אנורדאפורה
אלברכט, מלך שוודיה
אלברכט (בשוודית: Albrekt av Mecklenburg, בגרמנית: Albrecht III, Herzog zu Mecklenburg; 1338 לערך – 1 באפריל 1412) היה מלך שוודיה בין השנים 1364 – 1389 ודוכס מקלנבורג-שוורין בין השנים 1384 – 1412 תחת השם אלברכט השלישי.
ראשית חייו.
אלברכט היה בנם השני של אלברכט השני, דוכס מקלנבורג ושל יופימיה, בתו של אריק מגנוסון, דוכס סדרמנלנד ואחותו של מגנוס הרביעי, מלך שוודיה. הוא נישא לריקרדיס, בתו של אוטו, רוזן שוורין. ריקרדיס מתה ב-1377.
ב-1384 הוא ירש את תואר דוכס מקלנבורג ואיחד את הדוכסות עם שוודיה באוניה פרסונלית. אלברכט ביסס את תביעתו לכתר השוודי על סמך שני קשרי משפחה עם בית סברקר, שניהם דרך משפחתה של אמו, ובדרך זו הוא מוקם ראשון בסדר הירושה השוודי. בנוסף הוא היה צאצא של כריסטינה, בתו של סברקר השני ("סברקר הצעיר"), שמלך בשוודיה בין השנים 1208-1196.
מלך.
ב-1363 הגיעו חברי מועצת האצולה של שוודיה, בהנהגתו של בו יונסון גריפ לחצר דוכסות מקלנבורג. הם גורשו משוודיה לאחר מרד כנגד מגנוס הרביעי שהיה בלתי פופולרי בקרב האצולה. על פי בקשת האצילים, שיגר אלברכט פלישה לשוודיה שנתמכה על ידי כמה דוכסים ורוזנים גרמנים. כמה מערי ערי הנזה ודוכסים מצפון גרמניה הביעו את תמיכתם במלך החדש.
אלברכט הוכרז כמלך שוודיה והוכתר רשמית ב-18 בפברואר 1364. טקס ההכתרה התקיים ב"אבני מורה" (Mora stenar). הגעתו של אלברכט לשוודיה החלה שמונה שנים של מלחמת אזרחים בין תומכיו של אלברכט לבין תומכיו של מגנוס הרביעי. בקרב שנערך ב-1365 ליד אנקופין (Enköping) בין כוחותיו הגרמנים של אלברכט לבין כוחותיו של מגניוס, בתמיכת הוקון השישי, מלך נורווגיה (בנו של מגנוס), הובס מגנוס ונלקח בשבי על ידי אלברכט. לאחר תבוסה זו, התערב ולדמר הרביעי, מלך דנמרק לטובתם של מגנוס והוקון ולכוחותיו של ולדמאר הצטרפו איכרים שתמכו במגנוס. מלבד המעוזים הגרמנים כמו סטוקהולם, אלברכט לא זכה לאהדה בקרב השוודים שלא היו שבעי רצון מכך שהוא מינה גרמנים לתפקידים רשמיים במחוזות הממלכה.
בסיועם של בעלי בריתו הדנים והשוודים, הצליח הוקון להביס את אלברכט וב-1371 הוא הטיל מצור על סטוקהולם. אף על פי כן, המצור היה קצר ימים. בסיוע של האצולה השוודית בסטוקהולם, הצליח אלברכט להביס את הנורווגים והדנים. נחתם הסדר שלום ועל פיו שוחרר מגנוס והותר לו לשוב לנורווגיה, שם הוא בילה את שארית חייו. אלברכט הבטיח לעצמו את כס המלכות השוודי, אך הוא גם אולץ לשאת שבועת הכתרה מאוחרת שבה הוא הסכים לוויתורים נרחבים לטובת האצולה השוודית במועצת הממלכה. בו יונסון ניצל את הסמכות הזאת כדי לתפוס בכוח 1,500 חוות ועד מהרה הוא היה לבעל הקרקעות הגדול ביותר בשוודיה.
הדחה.
אלברכט ניסה לצמצם את שטח האחוזות של האצולה השוודית, עד שהוא איבד את התמיכה שלו בסטוקהולם. ב-1389, לנוכח אובדן היקף החזקות הקרקע ואובדן העושר, פנתה המועצה המלכותית למרגרטה הראשונה, מלכת דנמרק בבקשה לעזרה בהדחתו של אלברכט. בפברואר 1389 שיגרה מרגרטה כוחות והדנים הביסו את אלברכט בקרב אוסל (Åsle). הוא נשבה, הודח ונשלח לטירת לינדהולמן שבסקונה, שם הוא בילה את שש השנים הבאות. ב-1395, לאחר 16 ימים של משא ומתן הוא שוחרר בתנאי שיוותר על סטוקהולם או שישלם סכום כסף גדול תוך שלוש שנים. בחלוף זמן זה בחר אלברכט לוותר על סטוקהולם ולא לשלם את הסכום וב-1398 נכנס ההסכם לתוקף ומרגרטה קיבלה את הבעלות על סטוקהולם.
אלברכט מת ב-1412 ונקבר במנזר דוברן (Doberan) שבמקלנבורג.
עונת 1966/1967 ב-NBA
עונת 1966/1967 היא העונה ה-21 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה השנייה בסך הכול של פילדלפיה 76' בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את סן פרנסיסקו ווריורס בתוצאה 4-2 ובכך קטעה את רצף שמונה האליפויות הרצופות של בוסטון סלטיקס. בתואר ה-MVP של העונה הסדירה זכה וילט צ'מברלין מפילדלפיה 76' בפעם השנייה ברציפות והשלישית בקריירה, כשרשם ממוצעים של 24.1 נקודות ו-24.2 ריבאונדים למשחק והוביל את קבוצתו למאזן הטוב בליגה (68-13). בשנת 1996 נבחרה פילדלפיה של עונה זו לאחת מ-10 הקבוצות הגדולות בתולדות ה-NBA.
בתחילת העונה הצטרפה ל-NBA קבוצת שיקגו בולס, שהגדילה את מספר קבוצות הליגה ל-10 בסך הכול. במקביל, מספר הקבוצות המעפילות לפלייאוף עלה משישה לשמונה.
דראפט 1966.
מתוך 19 הסיבובים בדראפט 1966, שמונת הראשונים התקיימו ב-11 במאי וה-11 הנותרים ביום שלמחרת, כולם בעיר ניו יורק. דראפט זה הוא הראשון בו לא התבצעו בחירות טריטוריאליות, והבוחרת הראשונה בדראפט נקבעה על פי הגרלה; שתי הקבוצות שסיימו אחרונות בבית שלהן בעונה הקודמת שובצו כשתי הבוחרות הראשונות, והסדר ביניהן נקבע לפי הטלת מטבע. בהגרלה זכתה ניו יורק ניקס, ובחרה את קאזי ראסל, שלקח חלק חשוב באליפות הקבוצה בעונת . בבחירה השנייה נלקח חבר היכל התהילה לעתיד דייב בינג על ידי דטרויט פיסטונס, שבסיום העונה זכה בתואר רוקי השנה. מלבד שתי הבחירות הראשונות, נבחרו לאורך הדראפט חמישה שחקני אולסטאר נוספים: קלייד לי (בחירה שלישית), לו האדסון (4), ג'ק מארין (5), ג'ון בלוק (27) וארצ'י קלארק (37).
להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך 19 סיבובים):
אולסטאר.
משחק האולסטאר בעונה זו נערך ב-10 בינואר 1967 בסן פרנסיסקו, קליפורניה.
המאמנים במשחק היו פרד שאוס מלוס אנג'לס לייקרס ורד אאורבך מבוסטון סלטיקס, שאימן במשחק למרות שפרש בסיום העונה הקודמת. אאורבך אף הפך למאמן הראשון שמורחק במהלך משחק אולסטאר, לאחר שהתעמת עם השופטים. נבחרת המזרח, שהגיעה למשחק כפייבוריטית ברורה, העמידה חמישייה שכללה את אוסקר רוברטסון, האל גריר, ביילי האוול, ויליס ריד ו-וילט צ'מברלין, ומספסל הקבוצה עלו כוכבים כגון ביל ראסל, ג'ון האבליצ'ק וג'רי לוקאס. חמישיית המערב כללה את גאי רוג'רס, ג'רי וסט, ריק בארי, אלג'ין ביילור ונייט ת'ורמונד, וכמחליפים עלו בין היתר לני וילקינס, דייב דבושר וג'רי סלואן. במשחק עצמו הפתיעה קבוצת המערב וניצחה בתוצאה 135-120. בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר זכה ריק בארי, שחקנה של הקבוצה המקומית סן פרנסיסקו ווריורס, שקלע 38 נקודות עבור הקבוצה המנצחת.
פרסים.
פרסים עונתיים.
חמישיות העונה
חמישיית הרוקיז
פלייאוף 1967.