ריהאנה תיארה מאוחר יותר את הרגש שהיא רצתה להביע כ"גנגסטרית" וסיפרה כיצד תרבות הרגאיי השפיעה עליה מבחינה מוזיקלית. "אני סופר מושפעת מהרגאיי וזה חלק ממני מאז שנולדתי, אני גדלתי בלהקשיב לזה וזה מאוד היה מרגש עבורי לקחת את השיר הזה עם המילים האלו." העבודה על שהיר הייתה עוד בזמן סיבוב ההופעות של ריהאנה Last Girl on Earth Tour. דמו של השיר הוקלט על ידי קארי קלארק בכפר בלוס אנג'לס. קוק הארל היה המפיק הווקאלי של ריהאנה ביחד עם ג'וש גודווין ומרקוס טובאר באולפני ווסטלייק, גם בלוס אנג'לס. בובי קמפבל סייע בהפקה והקלטות קוליות. המיקסינג לשיר נעשה על ידי מני מרוקין באולפני Larrabee Sound Studios בלוס אנג'לס בסיוע של אריק מדריד וכריסטיאן פלטה.
הסכום שהושקע במחנה הכתיבה היה כ-200 אלף דולר, ממוצע של כ-18 אלף דולר עבור על שיר באלבום. מחנה הכתיבה כלל סך הכל 40 כותבים ומפיקים. ריי דניאלס ציין כי רוק סיטי קיבלו 15 אלף דולר עבור השתתפותם בייצור השיר ושאם ג'וזף קיבלה 20 אלף דולר. הוא ציין כי "לקבל 12 דקות של השראה זה דבר יקר גם לפני שאתה לוקח בחשבון את השכר עבור כותבי השירים." בסך הכל עלות ייצור השיר היה 53 אלף דולר עוד לפני שריהאנה נכנסה לאולפן עם מפיק ווקאלי (שתפקידו להסביר לזמרים איך לשיר על מנת להפיק את הצליל הנכון). אף על פי שמקבה רידיק לא שימש כמפיק ווקאלי בשיר ריי דניאלס ציין אותו כהשראה לתהליך. ריי דניאלס סיפר כי עלות של מפיק ווקאלי לשיר נעה בין 10,000 דולר ל-15,000 דולר והחלק האחרון של השיר הוא ערבול הצלילים שגם התשלום עבורו הוא דומה. בסך הכל ייצור השיר הגיע לעלות של 78 אלף דולר ובתוספת של שיווק וקידום מכירות העלויות הגיעו ל-1,078,000 דולר.
הרכב מוזיקלי ואינטרפרטציה לירית.
מבחינה מוזיקלית השיר הוא בלדת רגאיי העוסקת ברצח אשר מכיל השראה מהאיים הקריביים ושילוב של מוזיקת ראגה ומוזיקה אלקטרונית. השיר נכתב בסולם של C מינור עם קצב של 77 ביטים לדקה. קולה של ריהאנה בשיר משתרע על פני יותר מחצי אוקטבה, מ-F3 ועד E♭5. מבחינה לירית השיר מתאר את ריהאנה כחבורה הנמלטת מהמשטרה לאחר שרצחה אדם ומתחרטת על מעשיה ומתוודה בפני אימה. המבטא הקאריבי של ריהאנה בשיר הולך ומתחזק כאשר היא שרה את הגשר.
מספר מבקרי מוזיקה חשבו כי השיר קשור לבן זוגה לשעבר של ריהאנה כריס בראון אשר כשנתיים קודם לכן הכה אותה למוות ואיים להרוג אותה. בעקבות כך מספר מבקרי מוזיקה חשבו שהשיר נכתב בהשארת המקרה הזה, שהשיר הוא למעשה כביכול "אזהרה" כלפיי בראון או סוג של "איום מריר כלפיו". אך בכל מקרה הנושא האלים של השיר עורר סערה רבה בעולם דבר אשר שאם ג'וזף, אחת מכותבות השיר הגיבה עליו: "אני לא חושבת שזה הגיוני [הסערה שמעוררת השיר], אני חושבת שזה בגלל המשפט "I just shot a man down". זה מאוד צבוע עבור הורים לצאת כנגד השיר בתקשורת בגלל האלימות שלו בזמן שאותם הורים מותירים לילדים שלהם לצפות בסרטים ותוכניות שיש בהם אלימות או רומזים לאלימות אז לא אכפת לי שהם יכעסו. הבעיה מספר אחת שקיימת למעשה היא שאישה מרגישה שהיא רוצה לירות באדם שאנס אותה אז זה לא בסדר. מדובר ברגש אמיתי מאוד והוא קיים על בסיס יומי. אני חושבת שהעניין יצא מפרופורציה, אבל אנשים נהנים לגנות, ואותם אנשים שהביעו מחמאה בתקשורת על האלימות שבשיר אז עכשיו יש להם קול והם "מומחים" והם יכולים לדבר עבור אותם קבוצה אל שנים [שעברו אונס]."
הצלחה מסחרית.
השיר הגיע לראשונה למקום ה-94 בארצות הברית, ובשיאו הגיע למקום ה-59. לאחר 14 שבועות השיר יצא מהמצעד. במצעד שירי ה-R&amp;B וההיפ-הופ השיר הגיע למקום ה-9 ונשאר שבועיים במקום זה ו-19 שבועות במצעד עצמו. במצעד סוף השנה של מצעד ה-R&amp;B וההיפ-הופ השיר דורג במקום ה-47. במצעד השמעות הרדיו של שירי ה-R&amp;B וההיפ-הופ השיר הגיע למקום ה-56 ולמרום ה-20 במצעד ההורדות הדיגיטליות של שירי ה-R&amp;B וההיפ-הופ. במצעד הרשמי של הרדיו השיר הגיע למקום ה-40. למרות ההצלחה הפושרת שלו בארצות הברית הוא הגיע למעמד פלטינה כפולה עם מכירות של 2 מיליון עותקים. בקנדה גם לא זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-92.
בצרפת השיר כן זכה להצלחה, הוא פתח במקום ה-65 ולאחר 5 שבועות הגיע למקום הראשון, שם שהה 5 שבועות ולאחר מכן שהה במקום השני 3 שבועות נוספים (שבוע לפני שעלה למקום הראשון גם שהה במקום השני). הוא שהה במצעד מיוני 2011 עד מאי 2012 ונכנס מחדש 3 שבועות לאחר מכן והופיע במצעד באופן סדיר גם בשנת 2013. סך הכל בילה במצעד 73 שבועות. בבריטניה השיר נכנס לראשונה למצעד הבריטי רק ב-2015, שם הגיע בשיאו למקום ה-54 ושהה 11 שבועות במצעד הבריטי. במצעד ה-R&amp;B הבריטי השיר הגיע למקום ה-15 בשיאו ושהה 18 שבועות במצעד ה-40 הפותחים. בבלגיה, פלנדריה השיר הגיע למקום ה-3 ולמקום השני בולוניה והגיע למעמד זהב במדינה. באיטליה השיר הגיע למקום ה-8 אך לאחר שבוע בלבד נשאר מהמצעד, אם כי ב-2014 הוא הגיע באופן רשמי למעמד פלטינה במדינה.
וידאו קליפ.
רקע והרכב.
אנתוני מנדלר אשר ביים את מרבית הקליפים של ריהאנה ביים את הקליפ הזה. הקליפ צולם באפריל 2011 בחוף הצפוני של ג'מייקה. ריהאנה סיפרה כי לקליפ יש "מסר חזק עבור בנות כמוני". ב-1 במאי ריהאנה חשפה תמונות מתוך סט הצילומים של הקליפ וכחודש לאחר מכן ב-31 במאי הקליפ הוקרן לראשונה בתוכנית 106 &amp; Park. בריאיון לחדשות MTV אמר במאי הקליפ כי "בקליפ יש נרטיב חזק ויזואלית" וכי "המעריצים יכולים לצפות למשהו דרמטי, מזעזע, אינטנסיבי, רגשי, מרומם ומאיר."
הקליפ נפתח בסצנה בו נראית ריהאנה יורה בחשאי באדם והורגת אותו. לאחר מכן הקליפ חוזר אחורה בזמן ובו מראים את האירועים אשר קדמו לירי. במהלך אירועים אלה נראית ריהאנה שהיא נכנסת למועדון שם היא פוגשת גבר, רוקדת ומפלרטטת איתו אך באיזה שהוא שלב היא מחליטה לדחות אותו והיא יוצאת מהמועדון. לאחר מכן שהיא יוצאת הוא עוקב אחריה ולאחר מכן תוקף אותה ומותיר אותה ברחוב שהיא על הרצפה בוכה. הקליפ נגמר בכך שהיא נראית רצה לעבר דירתה ומוציאה אקדח מהמגירה שלה, אותו אקדח ששימש לאחר מכן לביצוע הרצח.
ניתוח וביקורת.
הסופרת ג'נל הובסון ניתחה את הקליפ בספרה "Body as Evidence: Mediating Race, Globalizing Gender" וכינתה אותו כ"מאתגר את הפוסטמודרניזם של הרחקת זהות פוליטית ואת האמונה ההזויה של השתקפות הפוסט-גזעיות והפוסט-פמיניזם בעידן המודרני." בפרק שכותרתו "גילויי ההתנגדות של נשים שחורות לאלימות מינית". בפרק זה המשיכה להתייחס גם לתקרית עם כריס בראון ועל כך שריהאנה החליטה לדבר על זה בפעם הראשונה רק 9 חודשים לאחר המקרה. בנוסף גם השוותה את הקליפ לקליפים אחרים של ריהאנה כמו "S&amp;M", "We Found Love", "Hard" ו-"Russian Roulette" שגם הם עסקו בנושאים של אלימות וגם השוותה אותו לקליפ לשיר "Love the Way You Lie" של אמינם בו ריהאנה מתארחת.
היא נתנה כדוגמה את הסצנה מהקליפ של S&amp;M בו נראית ריהאנה קשורה בחבלים והציגה אותה "כקורבן" בדומה לקליפ של Man Down. אך בניגוד לקליפ של S&amp;M לטענתה של הסופרת בקליפ ל-Man Down ריהאנה "דוחה את עמדת הקורבן" בכך שהיא יורה בו. היא התייחסה גם לעובדה שהקליפ צולם בג'מייקה המקום בו אקדח היה סממן בסצנת הדאנס הול של שנות ה-90 כהבעת זעם מצד אישה. הובסון הגיעה למסקנה שריהאנה מגינה על הפגיעות שלה ומתנגדת לדימוי של האישה השחורה שעברה התעללות, שנראית באדישות בחברה. לטענת הובסון הפרולוג מייצג את ריהאנה כ"פאם פאטל" כהת עור, שהנרטיב מסביר את מניעיה לרצח ומעורר את הצופה להזדהות איתה, משום שהיא רקדה באופן פרובוקטיבי עם גבר במועדון שכתוצאה מכך נאנסה. היא המשיכה להסביר כי ריהאנה מזמינה את הקהל לשקול מה פירושו של צדק על ידי "הצבעה של אקדח מילולי ולירי בנושא". בק ביין מהבלוג "Idolator" תיאר את הקליפ "כמדהים וויזואלית" ואילו הסופרת מטרו לי אן כינתה אותו כ"מזעזע". ת'רון תומאס אחד מכותביי השיר חשב ש"הקליפ היה תיאטרלי מאוד וריהאנה שיחקה את התפקיד שלה מצוין". הוא המשיך לומר כי אילו היה הווידאו היה ייצוג לירי מדויק, הנרטיב היה יותר "גרפי".
מחלוקות.
מועצת הטלוויזיה להורים (PTC) מתחה ביקורת על ריהאנה, על הצגתה של "רצח מחושב" בקליפ, וטענה שרצח אינו דבר צודק גם אם מדובר ברצח אנס. הם טענו כי לסרטון יש השפעה מאוד חזקה על בנות ונשים ושהשפעה זו עלולה להיות שלילית ובנוסף טענו כי אם כריס בראון היה מוציא קליפ בו הוא היה רוצח אישה העולם היה מזועזע אך לריהאנה כביכול מותר להוציא קליפ שכזה. ג'וליאן אסקובדו שפרד ממגזין "AlterNet" לא הסכימה עם דבריי המועצה מכיוון שלטענתה המועצה לא גינתה את הקליפ לשיר "Monster" של קניה ווסט בו נראות נשים מתות תקועות בתקרה ואת ווסט מחזיק ראש כרות. בנוסף היא הוסיפה כי גם הקליפ לשיר "Love the Way You Lie" של אמינם וריהאנה עצמם לא זכה לביקורות אף על פי שכולל אלימות במשפחה. דוברת של אמהות נגד אלימות ביקרה את ריהאנה על כך שלא הציגה פתרון, במקום לעודד את הנוער הפגיע, שאונס הוא מציאות עבור אנשים רבים. הבמאי אנתוני מנדלר התייחס למחלוקת בריאיון ל"הוליווד ריפורטר", באומרו כי הראייה עוררה את התגובה שהתכוון לה, וכי היא מדגישה נושא שעדיין טאבו בחברה המודרנית. הוא נזכר בגדול בתקופה שבה אמנים כמו מדונה הוציאו קטעי וידאו שנויים במחלוקת, וציינו כי קטעי וידאו עכשוויים כבר לא מתמודדים עם נושאים טאבו לעיתים תכופות.