מטרתה העיקרית של הפנימייה הקהילתית היא החזרת הילדים לביתם, לאחר תהליך שיקום אשר נמשך עד 3 שנים. צוות הפנימייה אמון להעניק לילדי הפנימייה כלים אשר יעזרו להם בהמשך חייהם. החזון הוא שהילד, בשובו הביתה, יקרין על סביבתו וישפיע על המציאות בה הוא חי, בעזרת שימוש בכלים אשר רכש במשך שהותו בפנימייה. במקביל, במהלך שלוש השנים הללו, גם המשפחה עוברת תהליך שיקום בעזרת שירותי הרווחה. על-פי מטרה זו, קיימים מספר עקרונות מנחים לפנימייה הקהילתית.
אופי הקשר של מערכת הפנימייה עם הורי הילדים.
יעד מרכזי בבניית הקשר בין הורים לילדים, הוא חיזוק רגשי, שיפור הטיפול ההורי בילדים וחיזוק מעורבות ההורה בחיי הילד.
כל הפנימיות הקהילתיות דוגלות בעיקרון העירוב של ההורים והמערכת. צוות המדריכים ומנהל הפנימייה אחראים על התנהלות חיי היום-יום של הילדים, אך נעשים מאמצים של שיתוף ועירוב ההורים בהחלטות מכריעות לגבי ילדיהם, כמו גם בחייהם השוטפים של הילדים. מעבר לזה, חיי הילדים מתנהלים על-פי חוקי הפנימייה ובתוך המסגרת הפנימייתית, כמו בכל פנימייה אחרת.
על ההורים להביע אהדה כלפי הפנימייה והתהליכים המתרחשים בה, על מנת ששיקום הילד והמשפחה יצליח. ילדים אשר הוריהם מתנגדים לעקרונות המודל של הפנימייה או לאופן התנהלותה, אינם מתאימים למסגרת זו.
ההיסטוריה של הפנימיות הקהילתיות בישראל.
מודל הפנימייה הקהילתית פותח על ידי ג'וינט ישראל, האגף לשירותים חברתיים בעיריית לוד והשרות לילד ולנוער במשרד העבודה והרווחה.
בית סקנדינביה, הפנימייה הקהילתית הראשונה, פועלת על פי מודל זה משנת 1995 בעיר לוד. עם השנים, מודל זה אומץ בכמה ערים נוספות בארץ, כאשר בכל אחת מהפנימיות המודל יושם בצורה מעט שונה, בהתאם לצורכי האוכלוסייה והפנימייה.
הפנימיות הקהילתיות לאורך השנים.
מודל הפנימיות הקהילתיות פועל כשלוש עשרה שנים בפועל. זמן זה אינו מספיק על מנת לבדוק האם יש תועלת בפרויקט זה בטווח הארוך. נכון לשנת 2008 קיימות בישראל מספר פנימיות קהילתיות. חלק מפנימיות אלה נמצאות בתוך קומפלקס חינוכי המכיל פנימיות אחרות מסוגים אחרים (כמו פנימייה שיקומית רגילה או פנימיית יום), וחלק פועלות באופן עצמאי.
משקל יחסי
להקות הורה רעים חולון
זבולן
זבולן (בסלובקית: Zvolen) היא עיר במרכז סלובקיה במחוז באנסקה ביסטריצה על נהר החרון, כ-190 ק"מ מברטיסלאבה. בעיר מתגוררים כ-43,000 איש.
גאוגרפיה.
זבולן נמצאת סביב נקודת השפך של נהר סלטינה לתוך החרון, שהיא הנקודה הנמוכה ביותר בעיר בגובה של 278 מטר מעל פני הים. הנקודה הגבוהה ביותר בעיר היא בשכונת בקובה יאמה (Baková jama), הנמצאת 421 מטר מעל פני הים.
היסטוריה.
כבר במאה ה-9 התקיים במקום בו נמצאת היום שכונת מוטובה של זבולן יישוב סלאבי שהיה למרכז אזורי למרכז סלובקיה. במאה ה-11 וה-12 הוקם בזבולן Pustý hrad, אחד המבצרים הגדולים ביותר באירופה, והעיירה נמצאה למרגלותיה. זבולן נמצאה אז על דרך מסחר ראשית בין בודה וקרקוב ובשנות ה-30 של המאה ה-13 הייתה אחת הערים הראשונות בהונגריה לקבל זכויות עיר חופשית מידי בלה הרביעי. הזכויות אושררו ב-28 בדצמבר 1243 לאחר הפלישה הטאטארית. לאיוש הראשון, מלך הונגריה בנה במקום ארמון חדש ששימש את מלכי הונגריה כאחד מאתרי הציד בהם שהו לעיתים. בשנת 1382 הוא הזמין לארמון בזבולן את אצילי פולין כדי שישבעו אמונים לזיגמונד, חתנו המיועד. לאחר מותו של לאיוש הראשון, קיימה בתו מרים שירשה את ממלכתו, את חתונתה עם זיגמונד בזבולן, בשנת 1385.
בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-15 כבש האסטרטג ומפקד שכיר חרב יאן יִסְקְרָה (Jan Jiskra z Brandýsa) את מבצר זבולן בשליחותה של אליזבת מלוקסמבורג, במהלך המאבק על השלטון בהונגריה בינה לבין ולדיסלב השלישי מווארנה במלחמת האזרחים ההונגרית של 1440-1442. ג'יסקרה נשאר שליט של אזור זבולן וחלקים אחרים של צפון סלובקיה, למשך שנים רבות, לאחר שבשנת 1446 כרת ברית עם יאנוש הוניאדי, ברית שחודש בשנים 1450 ו-1452. בין לבין שרפו חייליו של יאנוש הוניאדי את מבצר זבולן בשנת 1452 במסגרת המאבקים עם ג'יסקרה. ג'יסקרה העביר את זבולן חזרה לשליטה ישירה של מתיאש הוניאדי מלך הונגריה במאי 1462 במסגרת ברית עם מתיאש בו נהיה לאחד מאציליו וקיבל סכום כסף נכבד.
בשנת 1601 נפגעה זבולן משריפה גדולה אשר הרסה את בית הספר, הכנסייה, בית יתומים ובתים רבים. תושבי זבולן ביקשו מהמלך הקלות במיסים כדי שיוכלו לשקם את העיר. במהלך החצי השני של המאה ה-17 היו רוב תושבי זבולן פרוטסטנטים ורוב זה נשמר למרות שתושבי זבולן לא הורשו להקים כנסייה פרוטסטנטית וברוב הערים החופשיות האחרות הקתולים הצליחו להחזיר לעצמם את הרוב. בשנת 1708 נפגעה העיר שוב משריפה גדולה.
בנובמבר 1847 נבחר ליודוביט שטור לפרלמנט ההונגרי כנציג זבולן והיה הסלובקי היחיד שנבחר. בשנים 1871–1872 הונחו מסילות ברזל בזבולן והיא נהייתה מרכז תעשייתי חשוב וביחד עם ברטיסלאבה וקושיצה הייתה מהערים שגדלו באופן המהיר ביותר בסלובקיה.
חינוך.
בשנת 1952 הועבר לזבולן הבסיס לאוניברסיטה ליערנות וטכנולוגית עץ שכללה מחלקות ללימודי מתמטיקה ופיזיקה, כימיה, הנדסה, טכנולוגיית עץ, ציוד לעיבוד עץ ומוצרי עץ. בשנת 1971 הוסף גם מחלקה לכלכלה ומינהל של תעשיית העץ.
יהודים.
יהודים לא הורשו להתגורר בזבולן ובשאר הערים החופשיות בהונגריה מתחילת המאה ה-16, ועד סוף המאה ה-18 לא התגוררו יהודים בכל מחוז זבולן. יהודים התיישבו בזבולן באמצע המאה ה-19 והם הקימו קהילה נאולוגית לאחר הקרע ביהדות הונגריה. בית כנסת נבנה בזבולן בשנת 1895 והקהילה הגיעה לשיא גודלה בסביבות שנת 1910 כאשר מנתה 610 נפש מתוך 8,799 תושבים. היהודים היו פעילים מאוד בעיר מבחינה כלכלית והקימו עסקים רבים, בהם בית חרושת גדול לייצור גבינה. צעירים יהודים רבים היו פעילים בתנועות הנוער הציוניות.
בסביבות שנת 2000 נעשו עבודות נרחבות לשיקום בית הקברות היהודי בעיר.
דמיטרי קבלבסקי
דמיטרי בוריסוביץ' קבלבסקי (ברוסית: Дмитрий Борисович Кабалевский; 30 בדצמבר 1904 - 18 בפברואר 1987) היה מלחין רוסי. היה, בין השאר, מגדולי המלחינים המודרניים של מוזיקה לילדים ברוסיה.
קבלבסקי ארגן ויסד את הארגון של המלחינים הרוסים במוסקבה, והיה אחת הדמויות המובילות בארגון זה. הוא היה מלחין פורה של מוזיקה לפסנתר ומוזיקה קאמרית. רבות מיצירותיו לפסנתר בוצעו על ידי גדולי הפסנתרנים ונחשבו לחדשניות.
קורות חיים.
קבלבסקי נולד בסנקט פטרבורג. אביו רצה שיהיה מתמטיקאי, אך הוא נמשך לאומנויות. בגיל צעיר למד פסנתר, ועבד בליווי סרטים אילמים. קבלבסקי למד בקונסרבטוריון במוסקבה, ולימים נעשה פרופ' במוסד זה. קבלבסקי היה בין מארגני איגוד המלחינים הסובייטי ובמשך תקופה ארוכה היה בין דמויות המפתח בארגון.
כהוקרה לפעילותו המוזיקלית והציבורית זכה 4 פעמים בפרס ברית המועצות, בשנת 1972 קיבל פרס לנין ובשנת 1963 את התואר אמן העם.
תרומה.
תרומתו החשובה ביותר לעולם המוזיקה היא בחיזוק הקשר בין ילדים למוזיקה. קבלבסקי לא רק הלחין יצירות רבות המיועדות במיוחד לילדים הלומדים נגינה, אלא גם פיתח תוכניות לימודים לחינוך מוזיקלי לילדים, לדוגמה בתחום של האזנה מודרכת.
פרואינסולין
פרואינסולין (אנגלית: Proinsulin) הוא חומר המוצא של ההורמון אינסולין, המיוצר בתאי בטא שבאיי לנגרהנס (חלק מהלבלב).
אתר הייצור של הפרואינסולין הוא הרשתית התוך-פלזמית. יצירתו של הפרואינסולין מתחילה בקיפול של הפוליפפטיד ובחמצון של הקשרים הדיסולפידיים. פרואינסולין עובר ביקוע פרוטאוליטי במערכת גולג'י על ידי שני אנזימים הנקראים PC2 ו-PC3. האנזימים הללו חותכים את השרשרת בשני המקומות שבהם יש ארגינין (בין שרשרת B ופפטיד, בין שרשרת A לפפטיד C). לאחר מכן מתקבל אינסולין כמעט בוגר עם שתי חומצות אמינו מיותרות. בשלב הבא מוסרות שתי מולקולות של ארגינין על ידי האנזים קרבוקסיפפטידאז, והמוקלקולה המתקבלת היא אינסולין פעיל.
מבנה ותהליך השפעול.
פרואינסולין הוא פוליפפטיד המורכב מ-85 חומצות אמינו. הפיכתו לאינסולין תלויה בביקוע המתרחש בשני הקצוות של השרשרת, כך שמתקבל אינסולין הבנוי משתי שרשאות (A ו-B) ושרשרת נפרדת (C). בשלב הראשון נמצאות בפרואינסולין שרשראות B ו-C, כאשר שרשרת A נמצאת בקצה (טרמינל) הקרבוקיסלי.
החומצה האמינית ארגינין מחבר בין שרשרת A ל-C, ושרשרת B מחוברת ל-C באמצעות שני שיירים נוספים של ארגינין. שרשראות A ו-B מקבילות זו לזו, והן מחוברות באמצעות שני קשרים דיסולפידיים בין מולקולות ציסטאין. כמו כן, שרשרת A מתקפלת בגלל שני קשרים דיסולפידיים פנימיים.
קריפטה
במונחים מתקופת ימי הביניים קריפטה (אנגלית: Crypt מהמילה הלטינית crypta והמילה היוונית kryptē - "חבוי") היא חדר אבן או חלל כלשהו הבנוי בדרך כלל מתחת לרצפה של כנסייה או טירה, ובדרך כלל היא משמשת כאתר קבורה המכיל סרקופג, ארון מתים או שרידים של אישים כגון קדושים או בעלי תפקידים בכירים בכנסייה.
היסטוריה.
חלק מהכנסיות נבנו מעל פני הקרקע על מנת שהקריפטה תיבנה בקומת הקרקע. הקריפטות נבנו בדרך כלל מתחת לאפסיס, אך לעיתים הן נבנו מתחת לכנפות הכנסייה והספינות. בין הקריפטות הקדומות ביותר בתולדות הנצרות הן אלה שבא-שלף (الشلف) ובג'ימילה שבאלג'יריה. בתקופת שלטונו של קרל הגדול השימוש בקריפטות נעשה נפוץ גם במערב אירופה. לאחר המאה ה-10 הצורך בקריפטות פחת כאשר הנהגת הכנסייה התירה לקבור שרידים קדושים בקומה הראשית של הכנסייה. בתקופה שבה הבנייה נעשתה בעיקר בסגנון גותי נבנו מעט מאוד קריפטות.