עד סוף שנת 2014 כיהן וולפסון כיו"ר הוועד המנהל של עמותת המחול בת-דור באר שבע, ובשנים האחרונות עומד בראש הוועד המנהל של תיאטרון הילדים והנוער באר שבע.
חייו האישים.
הוא נשוי, אב לשלושה בנים ומתגורר בבאר שבע.
וינצ'י
וינצ'י (איטלקית: Vinci) היא עיירה באיטליה הנמצאת בנפת פירנצה שבמחוז טוסקאנה. אוכלוסיית העיר נכון לסוף 2004 מנתה 14,308 תושבים. העיר נוסדה באמצע המאה ה-13 ונשלטה על ידי פירנצה.
עיקר פרסומה של העיר נובע מהיותה עיר הולדתו של אחד מגדולי האמנים בהיסטוריה ואיש האשכולות של תקופת הרנסאנס, לאונרדו דה וינצ'י, שפירוש שמו הוא למעשה "לאונרדו מווינצ'י". עובדה זו מושכת אל העיירה הקטנה כחצי מיליון תיירים בשנה, המגיעים לבקר במקום הולדתו של האמן ובמוזיאון דה וינצ'י הקטן השוכן בעיר.
יער הבראשית בהרי הקרפטים
נחש צפע (סדרת טלוויזיה)
נחש צפע (באנגלית: Viper) הייתה סדרת טלוויזיה אמריקנית שנוצרה בידי דני בילסון ופול דימאו, עונה אחת שודרה ברשת NBC ושאר הסדרה המשיכה בסינדיקציה בין השנים 1994–1999.
הסדרה שודרה בישראל במסגרת שידורי ערוץ AXN בכבלים.
תקציר עלילה.
הסדרה הציגה את "פרויקט נחש צפע", ארגון ללוחמה בפשע באמצעות מכונית דודג' וייפר אדומה מדגם "RT/10", שבהינף מתג מסוגלת לשנות צורתה לכלי רכב מתקדם הקרוי "המגן" (The Defender), שמצויד בשלל מערכות מתוחכמות. הארגון נוצר בידי משטרת "מטרופול" כמענה לגל פשיעה ברחובות העיר. בראש הצוות עומד נהג הווייפר ג'ו אסטור, פושע לשעבר שמחקו את זכרונו, כאשר מצטרפים אליו ג'וליאן ווילקס, ממציאו של "המגן", והמכונאי פרנקלין "פרנקי" ווטרס.
לאחר שבסוף העונה הראשונה ג'ו אסטור נשלח למשימה בחו"ל, בעונה שנייה מצטרפים לצוות תומאס קול כנהג הווייפר, בלשית משטרת "מטרופול" קמרון ווסטלייק ואלי פארו, מומחית למערכות "המגן". במקביל, הצוות נתקל בהתערבותו המתמשכת של סוכן ה-FBI שרמן קאטלט שמפריע בחקירותיהם. בסוף העונה השלישית ארגון פשע מצליח לגנוב את מכונית הווייפר בעזרת כפיל של קול (באמצעות ניתוח פלסטי), מה שאילץ אותם לפוצץ את המכונית.
בעונה הרביעית ג'ו אסטור וג'וליאן ווילקס חוזרים, וקול מועבר לתפקיד אחר בעקבות אירועי סוף העונה הקודמת. ווילקס מציג בפני הצוות את מכונית הווייפר החדשה, דודג' וייפר מדגם GTS כחולה. בפרק סיום הסדרה, זכרונותיו של אסטור (שלמעשה היה הפושע מייקל פייטון) חזרו אליו, והדבר איים על המשך פעולתו של "פרויקט וייפר".
אלכס שניידר
אלכסנדר (אלכס) שניידר (באנגלית: Alex Shnaider, נולד ב-1968) הוא איש עסקים יהודי יליד רוסיה, המתגורר בטורונטו בקנדה. הוא ייסד, יחד עם אדוארד שיפרין, את קבוצת מידלנד. עיקר החזקותיו טמון בשותפות קבוצת מידלנד בתעשיית הפלדה האוקראינית.
קורות חיים.
שניידר נולד בסנקט פטרבורג ב-1968, ועלה לישראל עם משפחתו בשנת 1972. כעבור פחות מעשור, כשהיה בן 13, היגרה המשפחה לקנדה. שניידר למד באוניברסיטת יורק שבטורונטו והיה לצעיר המיליארדרים הקנדים.
במאי 2006 נבחר לכהן כיושב ראש "Royal Laser Corporation".
שניידר הוא הבעלים של סוויטת פנטהאוז אקסקלוסיבית השוכנת במרומי "מלון ומגדל-הדירות טראמפ" בטורונטו, אותו בנה בשיתוף פעולה עם איל-הנדל"ן האמריקאי דונלד טראמפ. זוהי הדירה היקרה ביותר שנמכרה בטורונטו בשנת 2007, ושוויה מוערך בכ-20 מיליון דולר.
שניידר נשוי ואב לשלושה ילדים.
מכבי תל אביב.
ב-18 בדצמבר 2007 נודע כי שניידר רכש 80% ממועדון הכדורגל מכבי תל אביב, בסכום המוערך ב-65 מיליון ש"ח, כאשר יתרת המניות אמורה להיות מוחזקת על ידי אגודת מכבי תל אביב. עסקה זו יצאה לפועל לאחר הסכמה שהושגה בעניין סכסוך בין בעלי הקבוצה לוני הרציקוביץ' לרוני מאנה, לו הייתה חייבת הקבוצה לטענתו 19.4 מיליון ש"ח.
באוגוסט 2009 הועברה הקבוצה מידיו של שניידר לידיו של איש העסקים מיטשל גולדהאר.
פורמולה 1.
שניידר רכש את קבוצת "Jordan Grand Prix" מאדי ג'ורדן בתמורה ל-50 מיליון דולר, ושינה את שמה ל-"Midland F1" והקבוצה התחרתה במרוצים בשנים 2005-2006.
במקור, התכוון שניידר להקים קבוצה ולבנותה מן המסד, ברם הוא ביכר לרכוש את Jordan Grand Prix על מנת להבטיח את חדירתו לעולם הפורמולה 1 מבלי להזדקק להוצאות הגדולות שאחרת היו כרוכות בדבר. כמעט מיד לאחר שרכש את הקבוצה, פרחו שמועות כי הוא מתחרט עליה. בשנת 2005 מעט מאוד עבודות פיתוח נעשו בדבר המכוניות, בעוד שהשותפות הטכנית לשנת 2006 עם דאלארה כשלה, כמו-גם תוכנית להקמת קבוצת פורמולה 3 של מידלנד על-מנת להכשיר נהגים צעירים ברוסיה.
ב-9 בספטמבר 2006 נודע כי הקבוצה נמכרה לחברת ספייקר ששילמה תמורתה 106.6 מיליון דולר. ב-10 בספטמבר נאמר ברשת הטלוויזיה ITV כי שניידר כבר איננו מעורב בענייני הקבוצה למן ההודעה על מכירתה.
סול
טלויזיה בהפרדה גבוהה
אלכסנדר שניידר
מאידאן נזאלז'נוסטי
מאידאן נזאלז'נוסטי (באוקראינית: Майдан Незалежності - "כיכר העצמאות") היא הכיכר המרכזית בקייב בירת אוקראינה. בשל האירועים ההיסטוריים הרבים שהתרחשו בה, אשר עשו אותה למד הדופק החברתי והפוליטי במדינה, היא ידועה פעמים רבות בשם "מאידאן" (Майдан) בלבד, דהיינו, "הכיכר" (מפרסית דרך טורקית مَيْدَان).
מבנה הכיכר.
מאידאן נזאלז'נוסטי שוכנת על הגדה המערבית של נהר הדנייפר במרכזה של קייב, במרחק של כ-850 מטר מגדות הנהר. היא נחצית על ידי רחוב חרשצ'אטיק (Хрещатик), המבתר אותה לשני חלקים, האחד דרומית-מזרחית לו והאחר בצדו הצפון-מערבי. שני חלקי הכיכר שונים בגודלם ובצורתם.
החלק הדרומי מלבני, אורכו כ-140 מטר ורוחבו כ-210 מטר לכל היותר. בצדו הדרומי מרפסת גדולה הנושאת גינה ומגרש חנייה המשמש את מלון אוקראינה (Готель Україна), המבנה הגבוה בכיכר. ממערב לו שוכן בניין האקדמיה האוקראינית הלאומית למוזיקה, וממערב לו ארמון אוקטובר, המכונה "המרכז הבינלאומי לתרבות ולאמנות" (Міжнародний центр культури і мистецтв). במרכזו של חלק זה עמוד הניצב על מבנה בעל ארבעה פתחים. ראשו של העמוד מעוטר בכותרת קורינתית מוזהבת שמעליה פסל של האלה הסלאבית ברהיניה (Берегиня), שהייתה אלת הבית והמולדת. בשתי פינות הכיכר הסמוכות לרחוב חרשצ'אטיק שתי מזרקות, שבמרכזה של אחת מהן פסל של קיי, שצ'ק, חוריב, ולביד (Кий, Щек,
Хорив, Либідь), הדמויות המיתולוגיות של שלושת האחים והאחות אשר על פי המסורת ייסדו את קייב. ליד מזרקה זו תורן הנושא את דגל אוקראינה. מתחת לחלק הדרומי של הכיכר משתרע מרכז קניות תת-קרקעי בשם "גלובוס", והכיפות וחלונות הזכוכית שבה מאפשרות חדירת אור יום אליו. קיימת תוכנית להריסת מלון אוקראינה ובניית גורד שחקים בן 68 קומות במקומו.
החלק הצפוני של הכיכר צר יותר, ורוחבו מגיע ל-120 מטר, בעוד אורכו 210 מטר, והוא מסתיים בשורת של חמישה מבנים הערוכים בצורת קשת, וביניהם שישה רחובות המקרינים מהכיכר בצורת קרני שמש. ממזרח לו ניצב בית האיגוד המקצועי שעליו מגדל הנושא שעון, וממערב לו בניין הדואר המרכזי של אוקראינה. שני מבנים אלה נבנו לאחר מלחמת העולם השנייה בסגנון סטליניסטי. בכיכר עצמה, סמוך לבית הדואר, ניצב עמוד הנושא גלובוס כחול, וזה מסמן את נקודת האפס שממנה נמדדים כל המרחקים באוקראינה. עוד בחלק זה של הכיכר 6 מזרקות, שער קטן המכונה "השער הפולני" ועליו פסל המלאך מיכאל, הקדוש המגן של העיר.
היסטוריה.
אזור הכיכר לא יושב ולא התפתח עד המאה ה-18 כאשר הוקמו בו חומות אבן. החומות שנודעו בשם שער פצ'רסקי (Печерські ворота - "פצ'רסקי וורוטה"), ניצבו על תילן עד שנת 1833, ועד תחילת המאה ה-19 נודע המקום בשם "ביצת העיזים" (Козине болото - "קוזינייה בולוטו"). בשנות השלושים של המאה ה-19 נבנו במקום בתי העץ הראשונים ואלה הוחלפו לאחר כעשרים שנה במבני אבן. במחצית השנייה של המאה ה-19, הואצו תהליכי הפיתוח של האזור והכיכר נודעה אותה עת בשם כיכר חראשצ'אטיק. המקום הפך לאחד ממרכזי המסחר של קייב, שהייתה בתורה לעיר השלישית בחשיבותה באימפריה הרוסית לאחר המהפכה התעשייתית שפקדה אותה באותה עת. ב-1876 נבנה בנין מועצת העיר בכיכר, ושמה הוחלף ל"כיכר הדומה" (Думської - "דומסקוי").
ב-1919, לאחר המהפכה הסובייטית, הוחלף שמה של הכיכר ל"הכיכר הסובייטית" (Pадянська - "רדיאנסקה"), ושוב ב-1935, עת נקראה "כיכר קלינין" (Калініна - "קלינינה"), על שמו של מיכאיל קלינין, יושב-ראש הסובייט העליון של ברית המועצות. במהלך מלחמת העולם השנייה חרבה הכיכר כמעט לחלוטין. הצבא האדום הנסוג הטמין חומר נפץ במבנים שסביבה, ולאחר כיבוש קייב בידי הוורמאכט, פוצצו אנשי הגה-אר-או את המבנים באמצעות תשדורת רדיו. האירוע חסר התקדים גרם לפאניקה ולנפגעים רבים הן בקרב הנאצים והן בקרב האוכלוסייה האזרחית בעיר.