בשנת 1977 נענה מונטנלי להצעתו של סלביו ברלוסקוני לרכוש את העיתון, וזאת עקב הקשיים הכלכליים אליו נקלע.
בשנת 1994 מכר סילביו ברלוסקוני את העיתון לאחיו פאולו. העיתון מייצג את עמדת הממשלה ומפלגתו של ראש הממשלה ברלוסקוני, ומרבה לתקוף ולבקר את עמדות מפלגות האופוזיציה מהשמאל האיטלקי.
אלכסנדר קריין
אלכסנדר אברמוביץ' קריין (ברוסית: Aлександр Aбрамович Kрейн; 20 באוקטובר 1883 - 25 באפריל 1951) היה צ'לן, מלחין ומנצח רוסי ממוצא יהודי. בן למשפחת קריין, משפחת יהודים רוסיים שהוציאה לפחות עשרה מוזיקאים חשובים, אחיו של גרגורי קריין, מראשי תנועת המוזיקה היהודית ברוסיה, ובנו של אברהם קריין כנר, כליזמר וחוקר מוזיקה יהודית.
קורות חיים.
קריין נולד בניז'ני נובגורוד, רוסיה ואביו, שנטע בכל ילדיו את האהבה למוזיקה, היה מורו הראשון. לאחר מכן נסע ללמוד בקונסרבטוריון של מוסקבה והשתלם בנגינה בצ'לו ובהלחנה. איתו למדו בקונסרבטוריון הצ'לן אלפרד גלן, הפסנתרן בולסלב יבורסקי, והמלחין לאוניד ניקולייב. בשנת 1912 הצטרף קריין לצוות המורים של הקונסרבטוריון, שם לימד ברציפות עד שנת 1927. במקביל בין השנים 1918 ו-1927 היה חבר בסניף המוסקוואי של האגודה למוזיקה עממית יהודית. נפטר במוסקבה.
מבין שלושת בני משפחת קריין שנודעו כמלחינים (אלכסנדר, אחיו גרגורי, ובן אחיו יוליאן) אלכסנדר הוא שהלחין את מספר היצירות הרב ביותר, והודות לכך, גם נהנה ממירב תשומת הלב. ביצירותיו המוקדמות שהיו קאמריות ברובן, ניכרת השפעתם של בכיר מלחיני נורווגיה גריג ושל המלחין הרוסי הרדיקלי סקריאבין. כן הורגשה ביצירתו ההשפעה של האימפרסיוניסטים הצרפתים.
ביצירותיו של קריין קיימת הבחנה ברורה בין יצירות הנושאות אופי יהודי כגון: "שירי הגטו", "קאפריס עברי" לכינור ולפסנתר, "קדיש" לטנור מקהלה ותזמורת, "זַגְמוּק" אופרה, מוזיקה למחזה "בלילה בשוק הלבן", לבין יצירות הנושאות אופי כללי כגון: "הוורד והצלב" "לאוּרֶנציה" ועוד.
בל-בואינג V-22
בל-בואינג V-22 אוספריי (באנגלית: Osprey - שָׁלָךְ) הוא כלי טיס רב-משימתי המצויד בשני מנועים בעלי ציר משתנה (מַטֵּה-רוטור או טילט-רוטור באנגלית) המאפשרים לו להמריא ולנחות בצורה אנכית כמסוק (VTOL - Vertical Takeoff and Landing) או ממרחק קצר (STOL - Short Takeoff and Landing). המטוס תוכנן לשלב בין הפונקציונליות של מסוק רגיל לבין יכולת השיוט המהירה וארוכת הטווח של מטוס. לאחר המראה והגעה לגובה הרצוי, ביכולתו לעבור לטיסה אופקית כמטוס רגיל, על ידי הטיית מנועיו לזווית של 90 מעלות לפנים. המטוס מיוצר בשיתוף פעולה בין יצרנית המסוקים האמריקאית בל הליקופטר ויצרנית המטוסים האמריקאית בואינג.
התוכניות לפיתוח המסוק-מטוס החלו בשנת 1981, ובשנת 1983 זכו הצוותים של בואינג ובל הליקופטר במכרז לפיתוחו וייצורו. המטוס טס לראשונה בשנת 1989 אולם המורכבות והקשיים בשילוב ציר משתנה למנועים בכלי טיס צבאי הובילו לשנים ארוכות של פיתוח.
חיל הנחתים האמריקאי החל להתאמן על גרסת הMV-22B של כלי הטיס, הייעודית לו, בשנת 2000, ובשנת 2007 החליף המסוק-מטוס את המסוק בואינג ורטול CH-46 אביר הים שהיה בשימוש החיל. חיל האוויר האמריקאי הכניסו לשירות את הגרסה שלהם, ה-CV-22B, ב-2009.
מאז נכנס לשירות, השתתף המטוס במשימות תובלה והיטס רפואי בעיראק, אפגניסטן, כווית ולוב.
הצי האמריקאי מתכנן להכניס את גרסת ה-CMV-22B לשירות ב-2021 כדי לבצע משלוחים ותובלה מ/אל נושאות המטוסים.
פיתוח.
בשנת 1980 נכשל מבצע ציפורן הנשר שנועד לחלץ את 52 בני הערובה באיראן. אחת הסיבות לכישלון המבצע הייתה עקב הטווח הקצר של מסוקי ה-RH-35D בהם נעשה שימוש. המסוקים, אשר לצורך המבצע נדרשו לטוס מנושאת המטוסים נימיץ במפרץ הפרסי לטהראן, לא היו בעלי טווח מספק לעבור את כל הנתיב ללא תדלוק. כלי טיס ואנשי צוות נשלחו להשתלט בחשאי על מסלול נחיתה במדבר האיראני על מנת לאפשר תדלוק של המסוקים. התנגשות שארעה בין מטוס הרקולס C-130 לבין אחד המסוקים באתר התדלוק הובילה לאבידות בנפש ולביטול המבצע.
כישלון המבצע הביא את משרד ההגנה האמריקאי למסקנה, כי יש צורך בכלי טיס בעל יכולת להמריא ולנחות אנוכית ולשאת מטען וחיילים, במהירות גבוהה. ב-1981 משרד ההגנה החל את תוכנית ה-(JVX (Joint-service Vertical takeoff/landing Experimental, בהובלה של צבא ארצות הברית.
בדצמבר 1982 פתח משרד ההגנה במכרז לקבלת הצעות לעיצוב הראשוני. החברות שהקימו צוותים לפיתוח היו: אירוספטייל, גראמן, לוקהיד, בל הליקופטר, ווסטלנד הליקופטר ורוטורקראפט סיסטם.
בל ובואינג הגישו הצעה לפיתוח גרסה מוגדלת ל-XV-15 של חברת בל. הצעה זו זכתה לבסוף באפריל 1983.
בואינג מייצרת את גוף המטוס, תא הטייס, מערכות המשנה, רכיבי הטיסה הדיגיטליים ומערכות בקרת הטיסה. בל הליקופטר אחראית על הכנפיים, התמסורת, זנב המטוס, מערכות הרוטור, כבש העלייה למטוס והרכבת המנועים.
היסטוריה תפעולית.
באוקטובר 2019, צי מטוסי ה-V22 מנה 375 מטוסים על פני שלוש הזרועות (חיל אוויר, נחתים וצי ארצות הברית), אשר עברו יחדיו את נקודת הציון של 500,000 שעות טיסה כוללות
חיל הנחתים האמריקאי.
במרץ 2000, יחידת של החיל החלה להתאמן על המטוס. ביוני 2005 טייסת HMM-263 הוצאה מפעילות סדירה על מנת להסב פעילות ל-MV-22. ב-8 בדצמבר 2005 הטייסת קיבלה את המטוסים הראשונים מהדגם. הטייסת חזרה לפעילות סדירה במרץ 2006 כטייסת הMV-22 הראשונה ושינתה את שמה ל-VMM-263. ב-23 במרץ 2007 טייסת HMM-263 הוסבה למטוס החדש ושינתה את שמה ל-VMM-266. ה-MV-22 הגיע ליכולת תפעולית התחלתית בחיל ב-13 ביוני 2007 והחל להחליף בהדרגה את מסוק הCH-46 אביר הים, עד להוצאה משירות של כל מסוקי ה-CH-46 ב-2014. הפריסה המבצעית הראשונה של MV-22 בחיל הייתה ב-13 באפריל 2007 בבסיס אל-אסאד בעיראק.
ב-19 במרץ 2022 דווח שהמסוק התרסק בנורווגיה במהלך תרגיל צבאי של ״נאטו״
ועליו 4 חיילים אמריקאים שנהרגו.
חיל האוויר האמריקאי.
ה-CV-22 המבצעי הראשון נמסר לכנף המבצעים המיוחדים ה-58 (58th SOW) בבסיס חלי האוויר קירטלנד בניו מקסיקו במרץ 2006. ב-16 בנובמבר 2006, חיל האוויר קיבל באופן רשמי את ה-CV-22 בטקס שנערך בשדה הרלברט בפלורידה. השימוש המבצעי הראשון של המטוס בחיל היה במשימת חיפוש והצלה ב-4 באוקטובר 2007. הפריסה המבצעית הראשונה של המטוס בחיל הייתה בנובמבר 2008 במאלי במסגרת תרגיל Flintlock השנתי.
הצי האמריקאי.
התכנון המקורי של הצי היה להזמין 48 מטוסי HV-22, אולם אף מטוס לא הוזמן תחילה. ב-2009 הוצע כי המטוס יחליף את מטוס ה-C2 Greyhound לביצוע פעילות (COD (Carrier Onboard Delivery. היתרון של האוספריי הוא ביכולת לשנע אספקה ואנשים בין אוניות שאינן נושאות מטוסים ומעבר לטווח הרגיל של מסוקים.
בינואר 2015 חתמו הצי וחיל הנחתים על מזכר הבנות (MOU) לקנית מטוסי V-22 עבור משימות COD. הצי הזמין 39 מטוסי CMV-22B ביוני 2018. יכולת מבצעית ראשונית של המטוס צפויה ב-2021, ופריסה רחבה יותר במהלך אמצע שנות ה-2020. טיסת הבכורה של דגם ה-CMV-22B הייתה בדצמבר 2019.
חיל האוויר הישראלי.
ישראל גילתה התעניינות במטוס זה והיו מגעים לרכישתו, אך זו לא התממשה. ב-2020 דיווח אתר IsraelDefense שישראל לא מתכננת לרכוש כרגע את ה-V-22 אולם, ב-3 באוגוסט דווח באתר "ישראל היום" כי צה"ל שוקל מחדש את הרכישה בשל הצורך שנוצר בהטסת כוחות מיוחדים למרחקים ארוכים.
באוגוסט 2020 פורסם כי צה"ל שוקל שוב את רכישת ה-V-22 מכספי הסיוע האמריקאי בתמיכת שר הביטחון בני גנץ, על אף התנגדות תחילה של הרמטכ"ל אביב כוכבי.
קישורים חיצוניים.
מדיה וקבצים בנושא V-22 באתר Airliners.net
V-22 אוספריי
V-22 Osprey
מרקוריאל
מרקוריאל (מאנגלית: Mercurial, כלומר כספית, מכונה גם לעיתים בקיצור hg, סמלה הכימי של הכספית) היא מערכת ניהול גרסאות מבוזרת. היא כתובה בעיקרה בשפת פייתון וזמינה כתוכנה חופשית.
היסטוריה.
מאט מקול היה מפתח שעבד, בין השאר על פיתוח קוד לינוקס. ב-20 באפריל 2005 פרסם מאט מקול את הגרסה הראשונה של מרקוריאל (0.1). בדומה לגיט, הצורך בה עלה עקב הפסקת שימוש של לינוקס במערכת ניהול הגרסאות הקניינית BitKeeper. בדיעבד סיפר מאט מקול שמקור השם הוא בתיאור אופיו של לארי מקווי, המפתח של מערכת ביט קיפר.
בשנת 2007 עבר פרויקט מוזילה לשימוש במרקוריאל לניהול הגרסאות.
ארגון.
פרויקט מרקוריאל מנוהל בחסות מוסד חופש התוכנה. החל מאמצע שנת 2010 עובד מאט מקול במשרה מלאה בפיתוח הפרויקט.
ראובן גפני (חוקר מדעי היהדות)
הקיסר שון
שׁוּן (בסינית: 舜, בפיניין: Shùn) היה מנהיג סיני בסביבות המאה ה-22 או ה-23 לפנה"ס, והוא נחשב לאחד מחמשת הקיסרים. תקופת שלטונו, כחמישים שנה, הייתה מהארוכות בהיסטוריה הסינית.
מהלך חייו.
שׁוּן נולד בשם יָאו צ'ונְגְחְווָה (姚重華), ונודע גם בכינויים אדון בעל-יוּ' (有虞氏), שׁוּן האדיר (大舜) ויוּ' שׁוּן (虞舜). יוּ' (虞) הייתה נחלתו של שׁוּן, אותה קיבל מן הקיסר יָאו, ומכאן ההתייחסויות ליוּ' בכינויים השונים.
שׁוּן קיבל את המלוכה מיָאו כאשר היה בן 53, ונפטר בגיל 100, לאחר שמסר את השלטון ליוּ' (禹) אשר ייסד את שושלת שְׂיָה האגדית. בירתו של שׁוּן הייתה בעיר פּוּבָּאן (蒲阪), בתחומי מחוז שָׁאנְשִׂי של היום.
במהלך שלטונו של יָאו, מונה שׁוּן לשר ההדרכה, מסדיר כללי, ואחראי ארבע הפסגות, והצליח להסדיר את כל הדורש ארגון בתוך שלוש שנים. יָאו התרשם ממנו כל כך שהוא מינה את שׁוּן ליורשו. שׁוּן דחה בתחילה את המשרה, על מנת לפנות מקום לראויים ממנו, אך לבסוף קיבל על עצמו את התפקיד.