השתתף בקורסים במכינה למתמטיקה (Mathématiques spéciales) והתקבל במקום השני במבחני הכניסה לאקול פוליטקניק וב-1874 במקום הראשון בכניסה לאקול נורמל סופרייר. אחרי התלבטויות, ובין היתר, התייעצות עם לואי פסטר המפורסם שהילל בפניו את מעלות המדע הטהור (כעדותו של ז'אק אדמר), בחר פיקאר לא ללמוד הנדסה ולהירשם בבית הספר השני. בימי לימודיו באקול נורמל סופרייר (1877-1874) היו לו מורים כמו בריו, בוקה וגסטון דרבו שהדריך מאוחר יותר את עבודת הדוקטורט שלו. הוא למד בהמשך באוניברסיטת פריז בפקולטה למדעים, בה סיים תואר ראשון במדעי מתמטיקה ובמדעי פיזיקה ואחר כך ב-1877 גיל 21 בלבד את דוקטורט במתמטיקה עם עבודה בסוגיה גאומטרית על "יישום תורת הסיבוכיויות הליניאריות בחקר המשטחים והעקומים הבלתי ניתנים לפיתוח". באותה שנה זכה במקום הראשון במבחנים להסמכה להוראת מתמטיקה (agrégation).
הקריירה האקדמית.
בשנים 1878–1879 התקבל פיקאר לשנה נוספת באקול נורמל סופרייר כמדריך, אחר כך החל משנת 1878 עבד כמרצה בפקולטה למדעים של פריז. בשנים 1879–1881 הוא לימד חשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי בפקולטה למדעים בטולוז.
בינואר 1881 הוא התחתן עם מארי, בתו של הפרופסור שארל הרמיט, ובסתיו אותה השנה חזר לפריז כדי לממלא את מקומו של ז'אן-קלוד בוקה בקתדרה למכניקה פיזית וניסויית בפקולטה למדעים. בוקה החליף באותה תקופה את ז'וזף-אלפרד סרה בקתדרה לחשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי. בוקה הפך בינתיים לראש הקתדרה לחשבון דיפלרנציאלי ואינטגרלי במקום סרה שנפטר במרץ 1885 אך הוא עצמו נפטר גם כן כעבור 7 חדשים. באוקטובר 1885 התמנה פיקאר במקומו. כשמלאו לו 30 ב-1886 הפך לראש הקתדרה מן המניין. ב-1897, כשחמיו הרמיט פרש לגמלאות, ירש פיקאר את הקתדרה שלו לאנליזה מתקדמת ולאלגברה מתקדמת. הוא עמד בראש הקתדרה הזאת למשך 34 שנה עד לפרישתו ב-1931.
בנוסף בין ינואר 1895 למרץ 1937 לימד פיקאר מכניקה בבית הספר המרכזי לאומנויות ומלאכות וכעשרת אלפים מהנדסים היו תלמידיו. בשנים 1883–1885 הוא לימד מכניקה ואסטרונומיה באקול נורמל סופרייר. אדמר שיבח במיוחד את כישרונו הרב, ה"מושלם" של פיקאר בתחום ההוראה.
פעילותו המדעית.
בתחום המתמטיקה התעניין פיקאר במגוון רחב של נושאים והפגין שליטה מרשימה בידע המתמטי בתקופתו. בתחום של האנליזה המרוכבת, של המשתנים המרוכבים, הוא נודע בגין המשפטים הנושאים את שמו בקשר לסינגולריות של פונקציות הולומורפיות - משפטי פיקארד (1879): המשפט הקטן של פיקאר גורס שכל פונקציה שלמה בלתי קבועה מקבלת כל ערך במישור המרוכב, אולי עם יוצא מן הכלל אחד. משפט פיקארד הגדול גורס שפונקציה אנליטית עם סינגולריות עיקרית מקבלת תכופות כל ערך עד אינסוף, עם אולי יוצא מן הכלל אחד, בכל סביבה של הסינגולריות. בהוכחת משפט זה נעזר פיקאר בתאוריית הפונקציות המודלריות של חמיו, הרמיט. עבודה זו, שהושלמה מאוחר יותר על ידי גסטון ז'וליה הביאה לו את הקבלה לאקדמיה הצרפתית למדעים. בחירתו נדחתה לשנת 1889 בגלל גילו הצעיר. פיקאר היה מזכיר קבוע של אקדמיה זו בין השנים 1917 ליום מותו בשנת 1941.
פיקאר תרם תרומה חשובה גם בתורת המשוואות הדיפרנציאליות, כמו למשל תורת פיקאר-וסיו,
מחקריו בנוגע לטרנסדנטים של פנלווה והנהגת סוג של חבורת סימטריות עבור משוואה דיפרנציאלית ליניארית
פיקאר הנהיג גם את חבורת פיקאר בתורת המשטחים האלגבריים. בתחום תורת הפונקציות, היה פיקאר המתמטיקאי הראשון שהשתמש ברעיונות החדשניים של הטופולגיה האלגברית. פיקאר תרם תרומות חשובות גם במתמטיקה היישומית, למשל בתאוריית הטלגרפיה והאלסטיות.
בדומה לבן תקופתו, אנרי פואנקרה היה פיקאר מעורב רבות בהכשרת הסטודנטים למתמטיקה, לפיזיקה ולהנדסה.
פיקאר חיבר ספר לימוד מקיף (טרקטט) קלאסי לאנליזה מתמטית ואחד מספרי הלימוד הראשונים לתורת היחסות. הוא כתב גם ביוגרפיות של מתמטיקאים צרפתים דגולים, כולל חמיו, שארל הרמיט. הוא השתתף בהוצאה לאור של כתבי ז'ורז' אלפן וכתבי הרמיט.
במסגרת האקדמיה למדעים, בישיבה הפומבית השנתית ב-14 בדצמבר 1931 הקריא פיקאר את הביוגרפיה שחיבר לזכר גבריאל ליפמן המנוח, שהיה חבר במחלקה לפיזיקה כללית. בהרצאה זו הזכיר פיקאר גם את מורו לפיזיקה, אלמיידה, שהסתבר כי השפיע בזמנו על תלמידו האחר, ליפמן, להירשם לאקול נורמל סופרייר ופתח לו את טעם למדעי הפיזיקה.
בחירתו לאקדמיה הצרפתית.
מועמדותו לאקדמיה הצרפתית הוצגה לראשונה בשנת 1922 כשהתחרה על כסאו של אמיל בוטרו אך לא השיג יותר משלושה קולות.
לבסוף התקבל בשנת 1924 בכיסא 1 הפנוי אחרי מותו של הפוליטיקאי והפיזיקאי שארל דה פרסינה. בחירתו התקבלה בסיבוב הצבעות שני ב-27 בנובמבר 1924 עם 17 קולות מול 10 שקיבל פייר מיל. מרסל פרבו נאם את נאום הקבלה לכבודו ב-11 בפברואר 1926
מורשתו.
עם תלמידיו נמנו ז'אק אדמר, סרגיי ברנשטיין, טראיאן ללסקו, גסטון ז'וליה, לוסיין בלונדל, פול פנלווה, אנדרה וייל, סימיון סטוילוב, סטניסלב זרמבה, ואחרים.
חייו הפרטיים.
אמיל פיקאר היה נשוי החל משנת 1881 למארי, בתו של המתמטיקאי שארל הרמיט. נולדו להם שני בנים ובת.
שני הבנים מתו במלחמת העולם הראשונה. אחרי סוף המלחמה ניהל פיקאר למשך עשור תנועת חרם נגד המדענים והמתמטיקאים הגרמנים. בתו, לואיז פיקאר, התחתנה עם הפיזיקאי לואי דינואייה (Dunoyer).
נכדיו של פיקאר נפצעו ונפלו בשבי בימי מלחמת העולם השנייה.
כתביו.
כתביו נאספו ב-4 כרכים.
אופניים באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
תחרויות האופניים באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו בפארק 3 בפברואר בין 7 ל-17 באוקטובר 2018. התחרויות הורכבו מטורניר קבוצתי משולב לנערים וטורניר קבוצתי משולב לנערות, בהשתתפות 20 רוכבי אופניים לכל מגדר, מרוץ BMX מעורב בהשתתפות 16 צמדי רוכבים ותחרות רכיבה חופשית מעורב על אופני BMX בהשתתפות שמונה צמדי רוכבים.
העפלה.
ההעפלה היא אישית והמכסה ניתנת לוועד האולימפי הלאומי ולא לספורטאים עצמם. רוכבי האופניים המשתתפים במשחקים נדרשים לציית להוראות האמנה האולימפית במלואם. הרוכבים נדרשים להיות בני 16 עד 18, בזמן המשחקים: תאריך הלידה בין 1 בינואר 2000 ל-31 בדצמבר 2001. מספר הרוכבים המרבי שוועד אולימפי לאומי יכול לשלוח הוא שמונה, ארבעה נערים וארבעה נערות, בהתאם לחלוקה הבאה: שני רוכבים לפי מגדר לתחרות הקבוצתית המשולבת, רוכב אחד לכל מגדר למרוץ BMX מעורב ורוכב אחד לכל מגדר לתחרות רכיבה חופשית מעורב על אופני BMX. המדינה המארחת זכאית אוטומטית למכסה עבור כל אחת מהתחרויות. 6 מכסות עולמיות עבור 12 רוכבים הוקצו עבור התחרויות: 2 מכסות לתחרות הקבוצתית המשולבת, לכל מגדר, ו-2 מכסות למרוץ BMX מעורב.
העפלה לתחרות הקבוצתית המשולבת התבצעה באמצעות דירוג מדינתי שפורסם ב-1 בנובמבר 2017 וחושב במיוחד לכבוד המשחקים. דירוג המדינות לקבוצות הנערים נקבע לפי הדירוג הטוב ביותר בתחרויות הבאות: הדירוג הסופי בגביע האומות לנערים לשנת 2017 שהתפרסם בסיומה של אליפות העולם באופני כביש לשנת 2017, ודירוג האומות באליפות קרוס קאנטרי אולימפי (XCO) לאופני הרים לנערים לשנת 2017 שהתפרסם ב-12 בספטמבר 2017. דירוג המדינות לקבוצות הנערות נקבע לפי הדירוג הטוב ביותר בתחרויות הבאות: הדירוג הסופי בגביע האומות לנערות לשנת 2017 שהתפרסם בסיומה של אליפות העולם באופני כביש לשנת 2017, ודירוג האומות באליפות קרוס קאנטרי אולימפי לאופני הרים לנערות לשנת 2017 שהתפרסם ב-12 בספטמבר 2017. 17 המדינות בעלות הדירוג הגבוה ביותר, בכל מגדר בנפרד, זכו במכסה לנבחרת המורכבת משני נציגים. במקרה של שוויון, ההכרעה התבצעה באמצעות המיקום הגבוה יותר בתחרות השנייה. במידה והשוויון נשמר ניתנה עדיפות למיקום הסופי בגביע האומות לשנת 2017.
העפלה לתחרות הייתה פתוחה רק למדינות שהשתתפו באליפות העולם BMX סופרקרוס לשנת 2017 של איגוד האופניים הבינלאומי והתבצעה באמצעות דירוג מדינתי שפורסם ב-1 בנובמבר 2017. הדירוג נקבע לפי הדירוג הטוב ביותר בתחרויות הבאות: דירוג האומות באיגוד האופניים הבינלאומי עבור רוכבי BMX צעירים ודירוג האומות עבור רוכבות BMX צעירות, שפורסמו בסיומה של אליפות העולם באופני BMX לשנת 2017 ב-1 באוגוסט 2017. 13 המדינות בעלות הדירוג הגבוה ביותר זכו במכסה לנבחרת המורכבת מרוכב ורוכבת. במקרה של שוויון, ההכרעה התבצעה באמצעות המיקום הגבוה יותר בתחרות השנייה. במידה והשוויון נשמר ניתנה עדיפות לדירוג האומות עבור רוכבי BMX צעירים.
העפלה לתחרות הייתה פתוחה רק למדינות שהשתתפו באליפות העולם BMX סופרקרוס לשנת 2017 של איגוד האופניים הבינלאומי והתבצעה באמצעות דירוג אישי בתחרות רכיבה חופשית על אופני BMX לצעירים באליפות העולם לרכיבה עירונית לשנת 2017 של איגוד האופניים הבינלאומי. המכסות ניתנו בנפרד לכל מגדר בהתאם לחלוקה הבאה: (א) חמש המדינות בעלות הדירוג הגבוה ביותר מכל יבשת. (ב) שלושת המקומות הגבוהים ביותר לאחר מכן. מדינות שלא העפילו זוג רוכבים, נציגיהם יצוותו לצוות לאומי מעורב.
מדינות שהעפילו.
64 רוכבים ו-64 רוכבות מ-32 מדינות העפילו למשחקים. אולם בתחרות קבוצתי משולב לנערים יפן בחרה לא להשתתף וקולומביה נוספה למדינות המשתתפות במקומה. בתחרות קבוצתי משולב לנערות, יפן וברזיל בחרו לא להשתתף אולם רק אוקראינה נוספה במקומן. השינויים הללו הורידו את מספר המשתתפים ל-64 רוכבים ו-62 רוכבות אך הגדילו את מספר המדינות המשתתפות ל-33.
מתכונת התחרויות.
המשחקים בענף האופניים הורכבו מארבע תחרויות: קבוצתי משולב לנערים, קבוצתי משולב לנערות, מרוץ BMX מעורב, ורכיבה חופשית מעורב על אופני BMX.
ניקוד.