לדוגמה, כל האורגניזמים בסוג אדם, מגיעים ממשפחת ההומינידים, ולא ידועים צאצאים אחרים במשפחה זו. לכן הסוג הומו הוא קבוצה מונופילטית. הגישה השלטת כיום באשר לטקסונומיה של עולם הטבע גורסת שהטקסונים באילן היוחסין של היצורים צריכים להיות מונופילטיים כדי לייצג נאמנה את התפתחותם במהלך האבולוציה. קבוצה מונופילטית נקראת קלייד.
מונופילטי
מונופילטית
פרפילטי
כפר פינס
כְּפַר פִּינֶס הוא מושב דתי בצפון השרון בפתחת ואדי עארה. נקרא על שם הרב יחיאל מיכל פינס, סופר ועסקן מאנשי חובבי ציון, והוקם בידי עולים ממרכז אירופה בשנת 1933.
היסטוריה.
כפר פינס נוסד על ידי ארגון א' של הפועל המזרחי ששהה במשך מספר שנים בפתח תקווה. בשנת 1933 הקצתה הקרן הקיימת לארגון אדמות ליד כרכור ועוד טרם העלייה על הקרקע הוחל בקדיחת באר במקום. ככלל אנשי היישובים בסביבה סבלו המתיישבים מקדחת. בתחילת 1936 עלו בדואים מהסביבה על אדמות של הכפר וטענו לבעלות עליהם, אך קצין המחוז פסק לטובת הקרן הקיימת. בסוף מרץ 1936 הונחה אבן פינה לבית ספר ובית כנסת במושב.
בשנים הראשונות התנהל המושב ללא סיוע של ההסתדרות הציונית והפועל המזרחי דרש תקצוב לצורך ביסוסו. בשנות ה-50 נוספו למושב 30 משקים חדשים של עולים חדשים והמושב הגיע לגודל של כ-80 משקים. עם זאת, בחלק מהמשקים נרשמה תחלופה גבוהה וחברים רבים התחלפו.
אוכלוסייה.
במושב כמאה ושלושים משפחות, המקיימות אורח חיים דתי לאומי על גווניו השונים. כפר פינס הוקם על ידי אנשי הפועל המזרחי שביקשו לחבר תורה ועבודה בארץ ישראל, בדומה לשכניו בכפר הרא"ה. גם כיום רואים עצמם תושבי היישוב ממשיכי דרכם ושואפים ליצור חברה של אנשי אמונה העובדים את אדמתם ומחוברים לכל גוני העם. ברוח זו מתקיימים בכל שנה אירועים משותפים עם יישובי המועצה האזורית מנשה כגון: תפילות ימים נוראים, הקפות שניות, בר מצוות וכן שבתות נוער משותפות.
בכפר בית כנסת פעיל המקיים תפילות ושיעורי תורה קבועים וסניף בני עקיבא. ילדי היישוב לומדים בבית ספר דתי אזורי שהחל לפעול בשנת תשע"ג בתחומי המועצה האזורית מנשה. בכפר אולפנה לבנות, אולפנת כפר פינס, אשר הוקמה על ידי הרב אלי ששר והייתה לאם האולפנות.
בעבר מרבית התושבים עסקו בחקלאות ולשם כך אף הוקמה אגודה שיתופית חקלאית. כיום רק מיעוט התושבים מתפרנסים מחקלאות, שבעיקרם מטעי אבוקדו, פרי הדר, חממות וגידולי שדה, כמו גם לולים לביצים, פטם ושתי מכוורות.
בשנת התשס"ח - 2007, לציון חגיגות 75 שנים לייסוד הכפר, נחנך במקום שביל טיול קצר בשם "שביל האלונים", העובר תחת עצי אלון ולצד עמדת שמירה נטושה, מראשית ימי הכפר.
אנשי ציבור שגדלו במושב.
בשנת 1942 הצטרף למושב הרב ישעיהו שפירא, האדמו"ר החלוץ, ממייסדי תנועת הפועל המזרחי, שהיה אחיו של האדמו"ר מפיאסצנה בעל "אש קודש", ומי שחיבר בין היתר את השיר "אילו היה לי כח".
קבוצת אברהם שהקימה את כפר עציון בשנת 1943 התארגנה והתגוררה בכפר פינס בשנים שקדמו לעלייה לגוש עציון.
ראשי ישיבת הר המור, האחים הרבנים עמיאל ומרדכי שטרנברג, נולדו בכפר פינס בשנת 1948, לרב היישוב משה שטרנברג.
בכפר פינס גדל הרב חנן פורת, לאחר נפילת כפר עציון בשנת 1948.
קישורים חיצוניים.
אולפנת כפר פינס
כפר פינס באתר המועצה האזורית מנשה
לימפדנופתיה
לימפדנופתיה (אנגלית: lymphadenopathy) היא מחלה של מערכת הלימפה, שעיקרה אבנורמליות במספרן, בגודלן ו/או במרקמן של קשריות הלימפה. על-פי-רוב אבנורמליות כאלה הן על רקע דלקתי, ובמקרה כזה הלימפאדנופתיה תכונה לימפאדניטיס. האבחנה המבדלת של לימפאדנופתיה היא מהרחבות ברפואה, וכוללת פתולוגיות מקומיות ופתולוגיות סיסטמיות.
רקע.
קשריות הלימפה בגוף האדם הן מעין מבצרים של המערכת החיסונית והמשמשות כטיפול קו-ראשון של מערכת החיסון כנגד פולשים ומזהמים החודרים לגוף. כשקשריות הלימפה מעורבות במצב מחלה הן גדלות וניתנות למישוש. גודלן, מיקומן, מרקמן, והרגישות הנלווית למישושן הם רמזים חשובים לאבחון מקור המחלה, וגם בהבדלת האבחון בין הגדלה שפירה או ממאירה.
סיווג.
צברי קשריות הלימפה החשובים מבחינה קלינית הם:
צברי קשריות הלימפה החשובים מבחינה קלינית בצוואר ובגולגולת הם:
גורמים אפשריים ללימפדנופתיה.
הסיבות הנפוצות ביותר להגדלת קשריות הלימפה הן:
הבדיקה הפיזיקאלית של המטופל חשובה ביותר ליצירת אנמנזה והתחלת האבחון.
קשרי לימפה בריאים הם בדרך כלל קטנים, בודדים, מוביליים (כלומר, ניתן להניע אותם במישוש), לא רגישים ודו-צדדיים. בדרך כלל אין דלקת בעור מעליהם.
לעומת זאת, כשקשר הלימפה עצמו מזוהם (לימפדניטיס) הוא מתנפח וגדל לעיתים עד פי שלושה מגודלו המקורי, ונעשה רגיש וחם. זהו בדרך כלל מצב המעיד על זיהום חיידקי והמחוללים השכיחים ביותר לכך הם החיידיקים המכונים סטאפילוקוקים או סטרפטוקוקיים. לעיתים מופיעה גם דלקת בעור שמעל קשר הלימפה.
חוסר תנועתיות או פיקסציה של קשר לימפה עלול לרמז על היותו נגוע בתאים ממאירים אשר בהתפשטותם אליו ואל סביבתו מקבעים אותו.
יש להבדיל בין לימפדנופתיה מפושטת לבין לימפדנופתיה מקומית. לימפדנופתיה מפושטת מרמזת יותר למצב של מחלה סיסטמית (זיהום שחדר לכלל הגוף) כבמחלת הנשיקה, או מחלה המטולוגית.
כשהלימפדנופתיה היא מקומית, המיקום יכול לרמז על הסיבה:
המועצה להשכלה גבוהה
המועצה להשכלה גבוהה (מל"ג) מאז 1958, היא רשות פיקוח ממלכתית במדינת ישראל. בתור שכזאת היא הגוף המפקח על הקמת אוניברסיטאות ומכללות אקדמיות חדשות, הרחבת מוסדות להשכלה גבוהה קיימים ואישור תארים, המלצה להכרה במוסדות אקדמיים כולל שלוחות של מוסדות השכלה גבוהה מחו"ל, פיקוח על הענקת תארים מדעיים, העברת הכספים מהממשלה למוסדות והצעות לקידום חקירה מדעית בנושאים שונים. המועצה פועלת על פי , על-פיו אסור לה להגביל את חופש הדעה והמצפון, להתערב בקביעת תוכניות לימודים ולהתערב במינוי הסגל האקדמי ובדרכי ההוראה.
המועצה להשכלה גבוהה שוכנת בכיכר אלברט איינשטיין בירושלים, בצמוד אל בניין האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
הרכב המועצה.
החוק קובע שבמועצה יהיו 19–25 חברים ובראשם שר החינוך המשמש כיושב ראש המועצה. המועצה רשאית לבחור מתוכה סגן. בין החברים במועצה יו"ר הוועדה לתכנון ולתקצוב, ויו"ר התאחדות הסטודנטים בישראל. לפחות שני שלישים מבין חברי המועצה הם "בעלי מעמד בשדה ההשכלה הגבוהה, שהמליץ עליהם שר החינוך והתרבות, לאחר התייעצות עם המוסדות המוכרים להשכלה גבוהה". חברי המועצה מתמנים על ידי נשיא המדינה בהמלצת הממשלה לתקופה של חמש שנים.
עד ראשית שנות האלפיים כיהנו כסגני-יו"ר המל"ג שופטים בדימוס: השופט חיים כהן כיהן כסגן יו"ר המועצה הראשונה השנייה והשלישית (1958–1971), השופט משה לנדוי כיהן כסגן יו"ר המועצה הרביעית והשביעית (1971–1976, 1986-1992), השופט משה עציוני כיהן כסגן יו"ר המועצה החמישית והשישית (1976–1986) והשופטת שושנה נתניהו כיהנה כסגן יו"ר המועצה השמינית והתשיעית (1992–2002). החל מהמועצה העשירית סגני היושב ראש הם אנשי אקדמיה. פרופ' יחזקאל טלר כיהן כסגן יו"ר המועצה העשירית (2002–2007), פרופ' יצחק גל-נור ואחריו פרופ' נחום פינגר כיהנו כסגני יו"ר המועצה האחת-עשרה (2007–2012), ד"ר שמשון שושני, פרופ' חגית מסר-ירון וד"ר רבקה ודמני-שאומן כיהנו כסגני יו"ר המועצה השתים-עשרה (2012–2017) ופרופ' אדו פרלמן כיהן כסגן יו"ר המועצה השלוש-עשרה (2017–2022)
כסגן-יו"ר המועצה הארבע-עשרה, הפועלת מאז 2022, מכהנת פרופ' עידית תשובה.
תקצוב.
הוועדה לתכנון ולתקצוב, הידועה יותר בראשי תיבות שמה - ות"ת היא ועדה הפועלת במסגרת המועצה להשכלה גבוהה בישראל ואחראית על חלוקת תקציב המדינה המוקדש להשכלה גבוהה לאוניברסיטאות ולמכללות הפועלות בישראל במסגרת החלטת הממשלה מספר 666 משנת 1977.
הות"ת מונה 7 חברים: 4 פרופסורים, 2 נציגי ציבור ואיש סגל בכיר מאחת המכללות המתוקצבות. כיום, פרופ' יוסי מקורי מכהן כיושב ראש הוועדה לתכנון ולתקצוב. חברי ות"ת מתמנים על ידי שר החינוך ובאישור המל"ג לתקופה של שלוש שנים.
תקציב המועצה להשכלה גבוהה וועדת המשנה שלה, הוועדה לתכנון ולתקצוב, למימון ההשכלה הגבוהה בישראל הוא כ-11 מיליארד שקלים.
היסטוריה.
ניסיון ראשון להקים את המל"ג היה בשנת 1952 בהמלצת ועדה בראשות יעקב דורי. בהמלצת הוועדה הוצגה הצעת חוק המועצה למוסדות ההשכלה הגבוהה והמדע, תשי"ב-1952, שהציעה הקמת מועצה בת 33 חברים (בהמשך צומצם מספר החברים), ובהם נשיא בית המשפט העליון, הרמטכ"ל, היועץ המשפטי לממשלה והיועץ הכלכלי לממשלה. הצעת החוק נותרה בוועדת החינוך של הכנסת, בטענה שמעורבות הממשלה רבה מדי ופוגעת בחופש האקדמי. הצעת חוק שנייה הוגשה בשנת 1955 וגם היא לא עברה בכנסת בגלל החשש לפגיעה בחופש האקדמי.
ב-1956 הוקמה ועדה לבדיקת הבעייתיות שבמימון הממשלה בראשות נגיד בנק ישראל, דוד הורוביץ. הוועדה המליצה למנות מועצה מיוחדת שתפקח על המוסדות האקדמיים ועל היחסים ביניהם לבין השלטון. המלצות הוועדה קובעו ב, ומיד לאחר חקיקתו החלה המועצה לפעול. החוק קיבל את העמדה ש"חברי המועצה ייבחרו בשל מעמדם האישי בשדה ההשכלה הגבוהה" והגן על החופש האקדמי של כל מוסד "לכלכל ענייניו האקדמיים והמנהליים, במסגרת תקציבו, כטוב בעיניו". קביעות אלו נועדו למנוע מהממשלה, שהעבירה תקציבים גדלים והולכים לאוניברסיטאות מלהשפיע על הלך הרוחות במוסדות האקדמיים ולפגוע בנייטרליות המפלגתית שאמורה לאפיין את המוסדות הללו.