עם זאת, התנהגותו הפשוטה והבלתי צפויה של אורלוב, כמו גם בעיותיו הבריאותיות, מאלצים את הקיסרית לנטוש את רעיון הנישואין והיא שולחת את הבן אלכסיי אל מחוץ למדינה על מנת לוודא כי פאבל פטרוביץ' יוכל להקים משפחה. לאחר שנפטרה מאורלוב, יקטרינה מנהלת יחסים עם אהוב אחר, גריגורי פוטיומקין בעודה מחפשת כלה באירופה עבור היורש.
השנה היא 1774. המלחמה הטורקית-רוסית מסתיימת בניצחון רוסיה, שכובשת מידי הטורקים את חצי האי קרים ומקבלת גישה אל ים אזוב ואל הים השחור.
השנה היא 1776. יקטרינה משיאה את פאבל לנסיכה גרמנייה בעודה מתקרבת לפוטיומקין. לכבוד הניצחון הרוסי מוקמת על שמה עיר בדרום רוסיה, בשם יקטרינוסלב. השנה היא 1782, יקטרינה חונכת את הפסל לכבוד פיוטר הראשון ושולחת את פאבל פטרוביץ' עם אשתו וילדיהם למסע ברחבי אירופה.
עונה 3. "יקטרינה. המתחזים".
השנה היא 1774. שלטונה של יקטרינה נתון בסכנה מארבעה כיוונים שונים: רוסיה במלחמה עם טורקיה, בעימות שעלול להיות ניצחון מוחץ או תבוסה כואבת. בפריז הפולנים והצרפתים מכינים תאוריית קשר מורכבת לפיה יליזבטה טראקנובה תתחזה לבתה של יקטרינה. בדרום רוסיה עולה סכנת מרד האיכרים, עם התחזקותו של ימליאן פוגצ'וב, המתחזה להיות פיוטר השלישי, קיסר רוסיה ולבסוף עולה סכנה גם מתוך חצר הארמון: פאנין מתכנן הפיכה ושוקל כיצד להעביר את השלטון מיקתרינה לבנה, פאבל. יקטרינה מבינה שכל החלטה שלה עשויה להיות גורלית עבור האימפריה כולה.
הפקה.
צילומי הסדרה הראשונה נערכו בשנת 2014 בהפקת חברת Amedia ו-Production Value. צילומי העונה השנייה החלו ב-25 באפריל והושלמו ב-27 ביולי 2016, בשיתוף פעולה עם Cosmos studio ובתמיכת משרד התרבות של רוסיה. צילומי העונה השלישית החלו בספטמבר 2018 והושלמו בפברואר 2019. צילומי העונה הרביעית והאחרונה החלו במחוז לנינגרד באוגוסט 2022.
שידור.
הסדרה הופקה עבור ערוץ רוסיה-1. לאחר מכן, בעקבות ביקוש רב נמכרה הסדרה לשידור גם בארצות אחרות, כדוגמת:
זלטה פטקוביץ'
זלטה פטקוביץ' (בסרבית: Злата Петковић; 11 בפברואר 1954 – 3 בדצמבר 2012) הייתה שחקנית סרבית.
ביוגרפיה.
פטקוביץ' נולדה בבית סבתה בעיירה בדרום סרביה להורים שהתגוררו בניש. לאחר גירושי הוריה היא עברה לבלגרד והשתתפה בתחרות מוזיקה לזמרים צעירים, ואחרי כן היא הוזמנה על ידי עיתונאים להשתתף בתחרות היופי "מיס במבי" שאורגנה על ידי מגזין פופולרי ביוגוסלביה וזכתה במקום הראשון. שנה לאחר מכן זכתה בתחרות "מיס הנוער של יוגוסלביה" וייצגה את המדינה בתחרות בינלאומית לנערות וזכתה שם בתואר "מיס פוטוגניק", ב-1971 נבחרה למיס יוגוסלביה ונסעה ללונדון על מנת להשתתף במיס עולם, במסגרת השתתפותה היא גם רואיינה ב-BBC.
היא עבדה תקופה כמגישת טלוויזיה עד שהלכה ללמוד באקדמיה לדרמה של אוניברסיטת זגרב. במהלך לימודיה הרתה מבן זוגה וב-1973 נולד בנה. היא נהייתה לשחקנית פופולרית במדינתה ושיחקה במספר של סרטים וסדרות טלוויזיה. היא נישאה למוזיקאי סניה איליץ' וב-1984 נולד בנה השני.
מותה.
ב-22 בנובמבר 2012, פטקוביץ' נפגעה משבץ מוחי בדירתה. היא נותחה ב-30 בנובמבר, אך נפטרה שלושה ימים לאחר מכן בגיל 58. היא נקברה ב-6 בדצמבר 2012 בבית הקברות החדש בבלגרד.
יוסאקו מיזאווה
סקיילאב 4
סקיילאב 4 (באנגלית: Skylab 4, ידוע גם כ-SL-4 ו. SIM-3) היא המשימה השלישית והאחרונה המאוישת אל תחנת החלל סקיילאב.
המשימה נמשכה 84 ימים, שעה ו-16 דקות, הארוכה ביותר עד לאותו זמן. האסטרונאוטים שהו במצטבר 6,051 שעות בהם ביצעו ניסויים מדעיים בתחומי הרפואה, ביצעו תצפיות על כדור הארץ ותצפיות אסטרונומיות על השמש, שביט קוהואוטק ועוד. המשימה ידוע גם בתור המשימה שבה התרחשה "השביתה" הראשונה בחלל ואבן דרך לגבי התנהלות וימי עבודה במהלך שהות ממושכת בחלל.
הצוות.
צוות המשימה היה מורכב כולו מטירונים שטרם טסו לחלל, והיה הצוות הגדול ביותר של טירונים ששוגר על ידי נאס"א עד לאותה טיסה. לאחר משימה זו, המשימה היחידה שהייתה מלאה בצוות של טירונים שטרם טסו לחלל הייתה משימת המעבורת STS-2.
שלושת האסטרונאוטים הצטרפו לנאס"א במהלך תוכנית אפולו, כאשר פוג וקאר היו מיועדים למשימת אפולו 19 שבוטלה. לאור מהלך המשימה, אף אחד מהאסטרונאוטים לא שב לחלל, וכל אחד מהם פרש מנאס"א לפני השיגור הראשון של מעבורת החלל. גיבסון, שהיה מאומן כמדען-אסטרונאוט, פרש מנאס"א בדצמבר 1974 לעשות מחקר על השמש בהמשך לנתונים שנאספו מהמשימה.
צוות הגיבוי.
צוות הגיבוי של המשימה היה:
מהלך המשימה.
המשימה התחילה עם שיגור צוות שלושת האסטרונאוטים ב-16 בנובמבר 1973 על משגר ה-סטורן IB ממרכז החלל קנדי, בפלורידה. כל אנשי הצוות היו "טירונים" בטיסתם הראשונה בחלל. כאשר הם נכנסו לתחנת החלל סקיילאב, הם גילו שמחכות להם שלוש דמויות לבושות חליפות טיסה. בבדיקה נוספת התגלה שאלו שלוש בובות הנושאות את טלאי המשימה של סקיילאב 4 עם שמות חברי הצוות, כחלק מבדיחה שהושארה על ידי הצוות הקודם - אלן בין, ג'ק לוסמה ואוון גאריוט.
המשימה התחילה ברגל שמאל כאשר הצוות ניסה להסתיר את מחלת הטיסה של פוג מרופאי המשימה. בקרי המשימה גילו את העובדה הזו לאחר שהם הורידו את ההקלטות הקוליות וגילו שיחה בה האסטרונאוטים התלבטו אם לזרוק את שקית ההקאה או לשמור אותה בשביל הרופאים לאחר הנחיתה. האחראי על משרד האסטרונאוטים, אלן שפרד נזף בהם ואמר שהם "ביצעו טעות שיפוט חמורה".
כיוון שהצוות היה בטיסתו הראשונה לחלל, הוא היה פחות מנוסה מהצוות הקודם, והיה לו קשה להסתגל לאותה רמה של עומס פעילות כמו קודמיהם. משימתם הראשונה הייתה לפרוק ולאחסן את אלפי הפריטים הנדרשים למשימה במהלך השהות הממושכת בחלל. המשימה הייתה עמוסה וקשה, בעיקר כי פוג לא היה יכול לבצע חלק ממטלותיו כיוון שהוא לא הרגיש טוב. הפעלת התחנה והשמשתה לחיים בתחנה הכתיבה רצף פעולות ארוך ועמוס, והצוות מצא את עצמו במהירה מפגר מאחורי לוח הזמנים המשוער, עייף ומתוסכל. חלק מתהליך הפעלת ושימוש התחנה נעשה לא נכון, בזמן שהצוות ביצע משימות אליהן הוא לא התאמן כיאות.
ביום השביעי למשימה, נוצרה בעיה במערכת בקרת ההכוון של התחנה, אשר יכלה להביא לסיום מוקדם של המשימה. בתחנת החלל סקיילאב היו שלושה ג'יירוסקופים גדולים שסייעו לסובב ולתמרן את התחנה להכוון הרצוי. לשם כך הספיקו שניים, והשלישי שימש כגיבוי למקרה כשל. לאחר ניתוח הטלמטריה הוחלט כי הג'יירוסקופ נכשל עקב חוסר בחומר שימון. מאוחר יותר ג'יירוסקופ שני הראה בעיות דומות. ללא הג'יירוסקופים התחנה הייתה מתמרת לאט יותר ותלויה בכמות הדלק שיש בשביל חלק מהתמרונים, דבר שהיה מגביל את המשימה ל-20 יום נוספים לאחר התקלה. בקרת טמפרטורה מיוחדת ושינוי בעומס על הג'יירוסקופ שמרו עליו פועל ומנעו כשלים נוספים.
בסביבות חג ההודיה, גיבסון, ופוג ביצעו הליכת חלל במשך 6 וחצי שעות. במהלך הליכת החלל הם פרסו ניסויים, החליפו סרט צילום בטלסקופ המותקן על התחנה וצופה בשמש, והחזירו לשימוש אנטנה שהתקלקלה במשימה הקודמת. אנשי הצוות דיווחו כי האוכל היה טוב, אבל מעט תפל. עם זאת, הכמות וסוג המזון היו תחת משטר דיאטה קפדני. הצוות העדיף שהיה אפשר להשתמש בעוד תבלינים כדי לשפר את טעמו של האוכל, (השימוש במלח היה מוגבל בגלל מטרות רפואיות) בשלב זה של המשימה השלישית הממושכת המטבח של נאס"א סיפק תבלינים בצורה נוזלית כיוון שבמשימה הקודמת גרגירי המלח והפלפל היוו "זיהום אוויר" בתחנה.
ב-13 בדצמבר, הצוות צילם ועקב אחר שביט קוהואוטק, על שם האסטרונום הצ'כי לובוש קוהואוטק באמצעות הטלסקופ המוכוון לשמש ומצלמות שהם החזיקו ביד. הם אספו מידע אודות ספקטרה על זה באמצעות ספקטרומטר מסה המצלם בתחום האולטרה סגול. הם המשיכו לעקוב אחריו ולצלם אותו במהלך התקרבותו אל השמש. ב-30 בדצמבר, הם צילמו אותו כשהוא בדרכו המתרחקת מהשמש, וקאר וגיבסון ראו אותו תוך כדי ביצוע הליכת חלל. תצפיות השביט תוכננו במיוחד כדי להשתלב עם מגוון תצפיות מאמצעים שונים בכדור הארץ.
"שביתה בחלל".
ככל שמשימת סקיילאב התקדמה, האסטרונאוטים התלוננו כי עומס העבודה גדול מדי, בעוד בקרי תחנת הקרקע התלוננו שהם לא עומדים בקצב העבודה הרצוי. בתחקירים שבוצעו לאחר מכן, נקבע שאחד מהגורמים לתחושת העומס של האסטרונאוטים הייתה תוספת של מספר רב של משימות חדשות, אשר התווספו ללא אימון מקדים לפני השיגור, או ללא הדרכה מספקת, וכן משימות שדרשו חיפוש של ציוד אשר לא הושאר במקומו הנכון בתחנה. יום המשימה התשיעי היה היום הראשון שבו הצוות קיבל יום מנוחה, והם נחשבו כמפגרים מאחורי לוח הזמנים.
עומס העבודה היה זהה למשימת סקיילאב 3, אולם השוואת ההתקדמות הייתה מול המשימות הקודמות שהיו עם צוותים מנוסים בחלל, והקצב הנדרש היה זהה לקצב שהצוותים הקודמים הספיקו לקראת סיום המשימות שלהם, כאשר כבר צברו ניסיון.
הצוות הביע "חוסר רצון" להשלים את המשימות בימי המנוחה שלהם, וחלק מהצוות הקרקעי חשש כי הוא מראה סימנים של דיכאון.
ב-28 לחודש ביצע הצוות שביתה איטלקית, כיבה את כל התקשורת מול הקרקע וביצע יום חופשי ללא מטלות. גיבסון בילה ליד טלסקופ השמש, קאר ופוג בילו בתצפיות על כדור הארץ.
ב-30 בדצמבר בוצעה שיחת ועידה בין הקרקע לאסטרונאוטים כדי להפיג את תחושת התסכול, אשר הובילה לשינוי בעומס העבודה ובלוחות הזמנים. הוסכם כי לאסטרונאוטים מגיע זמן מנוחה לפני ואחרי תקופת השינה, וגם זמן לביצוע אימון גופני ממושך. עם סיום המשימה, התברר שהצוות הצליח להשלים אפילו יותר ממה שתוכנן במקור.