מקארתי היא בת-דודתה של השחקנית והדוגמנית ג'ני מקארתי.
קריירה.
מקארתי פרצה לתודעה בזכות סדרת הדרמה "בנות גילמור" ברשת The WB, בה שיחקה במשך שבע עונות בתפקיד השפית סוקי סיינט ג'יימס, חברתה הטובה של גיבורת הסדרה לורליי גילמור אותה גילמה לורן גרהאם.
מקארתי החלה את דרכה בקולנוע עם הופעות קטנות למדי בסרטים "החיים של דייוויד גייל", "פאמקין" ו"המלאכיות של צ'רלי".
את תפקידה הראשי הראשון קיבלה מקארתי במותחן הפסיכולוגי "תשיעיות", בו שיחקה שלוש דמויות שונות לצידו של ראיין ריינולדס. באותה שנה הופיעה בסיטקום "סמנתה מי?" בתור דנה חברתה של הגיבורה סמנתה ניולי אותה גילמה כריסטינה אפלגייט.
בשנת 2010 שיחקה מקארתי בקומדיות "חיים כמו שמכירים" בתור דידי, שכנתם של זוג ההורים הנבחרים הולי ברנסון ואריק מסר (קתרין הייגל וג'וש דוהאמל) ו"תוכנית גיבוי" לצידה של ג'ניפר לופז.
בשנת 2011 שיחקה מקארתי בסרט הקומדיה המצליח "מסיבת רווקות", על הופעתה זכתה בפרסי מבקרים נחשבים והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גילדת שחקני המסך לשחקנית המשנה הטובה ביותר. עוד באותה שנה, זכתה מקארתי בפרס אמי לשחקנית הקומית הטובה ביותר בתפקיד ראשי על הופעתה בקומדיית המצבים "מייק ומולי" בתור המורה המלאה והחיננית מולי פלין.
בשנת 2013 שיחקה לצדה של סנדרה בולוק בסרט "עצבניות אש" בתור שאנון מולינס, ובהמשך השנה שיחקה לצדו של ג'ייסון בייטמן בסרט "חשבון משותף" בתור סנדי פטרסון/דיאנה.
בשנת 2014 שיחקה בסרט "וינסנט הקדוש". בשנת 2015 כיכבה לצד ג'וד לאו וג'ייסון סטיית'האם בסרט הקומי ״מרגלת" שכתב וביים פול פייג, שם שיחקה בתפקיד הראשי בתור סוזן קופר.
בשנת 2016 כיכבה בקומדיה "הבוסית" לצד קריסטן בל. באותה שנה שיחקה בסרט הקומי "מכסחות השדים", המבוסס על הסרט מ-1984, כשבסרט המחודש היא מככבת לצד השחקניות קריסטן ויג, לזלי ג'ונס וקייט מקינון.
בשנת 2018 כיכבה מקארתי בסרט אודות חייה ופשעיה של הסופרת לי ישראל, "האם אי פעם תסלחי לי?" . הסרט היה מועמד ל-3 פרסי אוסקר, כולל מועמדות של מקארתי לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר. בהמשך השנה, שיחקה בסרט "האמא של המסיבות" ובסרט "בובה של רצח".
בשנת 2019 כיכבה בסרט הפשע "קיטצ'ן" אודות נשות מאפיונרים משכונת הלס קיצ'ן של שנות השבעים בניו יורק שלוקחות את העסק לידיהן לאחר שהFBI עוצרים את בעליהן.
היא עתידה לשחק את המכשפה אורסולה בסרט הלייב אקשן של דיסני "בת הים הקטנה".
עיצוב.
ב-2016 הקימה קו אופנה בעיצוב אישי לנשים במידות גדולות.
חיים אישיים.
ב-8 באוקטובר 2005 נישאה מקארתי לשחקן והבמאי האמריקאי, בן פאלקון, אותו הכירה כאשר הייתה חלק מהרכב התיאטרון הקומי The Groundlings. לזוג יש שתי בנות, ויויאן וג'ורג'ט. ההיריון של מקארתי עם ויויאן נכתב בעונה האחרונה של "בנות גילמור". ויויאן וג'ורג'ט הופיעו שתיהן בסרט "הבוסית" מ-2016, כשהראשונה משחקת גרסה צעירה יותר של דמותה של אמה.
מוריס לוי
מוריס לוי (23 ביולי 1925 - 28 במרץ 2006) היה רופא ישראלי, מבכירי מנתחי הלב בישראל. לוי התפרסם בשנות ה-60, בעת שהיה מנהל מחלקת ניתוחי לב וחזה בבית החולים בילינסון וביצע, לראשונה בישראל, ניתוח השתלת כליה בדצמבר 1964 וניתוח השתלת לב בדצמבר 1968.
ביוגרפיה.
מוריס לוי נולד ברוסה שבצפון בולגריה. התחנך חינוך עברי ברוסה ואת חינוכו העל-יסודי עשה בסופיה. לאחר מכן למד רפואה בבית ספר לרפואה בסופיה ובמקביל היה חבר בתנועת "מכבי" ובאיגוד הסטודנטים היהודים. ב-1949 נישא לסילביה לבית לוי, וב-1950 הוסמך בכירורגיה ועלה לישראל. לאחר עלייתו התקבל לבית החולים תל השומר ועד 1959 עבד בו והתמחה באורולוגיה, כירורגיה וניתוחי חזה אצל פרופ' יהודה פאוזנר. בשנים 1954-1953 שירת כרופא בצה"ל.
ב-1960 נסע לארצות הברית ועבד במשך שנה במחיצתו של פרופ' רוברט גרוס מאוניברסיטת הרווארד והתמחה בניתוחי לב בילדים. לאחר מכן השלים את התמחותו בתחום ניתוחי לב למבוגרים באוניברסיטת מיניאפוליס.
ב-1963 התמנה כפרופסור עוזר בכירורגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת מינסוטה, שנחשב כמרכזי בתחום ניתוחי הלב, ועבד במחיצת פרופ' וולטון ליליהיי .
ב-1964 שב לישראל והתמנה כמנהל מחלקת ניתוחי לב וחזה בבית החולים בילינסון. הוא פיתח במחלקה את תחום ניתוחי הלב הפתוח ואת ניתוחי ההשתלות. בדצמבר 1964 ביצע, לראשונה בישראל, ניתוח השתלת כליה, 10 שנים לאחר שניתוח זה בוצע לראשונה בארצות הברית. בהשתלה הועברה כליה של אם, נזירה לוי, לבנה. בדצמבר 1968 ביצע את השתלת הלב הראשונה בישראל, כשנה בלבד לאחר שניתוח זה בוצע לראשונה בעולם על ידי פרופ' כריסטיאן בארנרד בדרום אפריקה. לצורך ביצוע השתלה זו, נלקח, ללא ידיעת ואישור המשפחה, ליבו של אברהם סדגת והושתל בגופו של יצחק סולם. למרות שההשתלה הצליחה, מת המושתל כעבור כשבוע בשל זיהום בכתבה של ערוץ 10 ב-2019 נטען כי סדגת עבר אירוע מוחי וכי לבו נקצר בעודו בחיים ללא ידיעת וללא הסכמת משפחתו, וכי גם משפחת הנתרם לא הייתה מודעת ולא אישרה את ההשתלה פורצת הדרך. באותה כתבה נאמר, כי בספרו האוטוביוגרפי, "סיפור חיי", טען מוריס לוי כי מנהלי בית החולים בילינסון ניסו לעצרו בחדר הניתוח לפני תחילתם המקבילה של הניתוחים (בתורם ובנתרם), בטענה שיש לקבל את אישור המשפחות. לדבריו, אמר להם לוי כי סדגת נמצא במצב של מוות מוחי וכי מותו הצפוי של סולם יהיה על אחריותם. על פי גרסת לוי, לאחר התייעצות של מספר דקות אישרו לו מנהלי בית החולים לבצע את הניתוח.
לוי כיהן כמנהל המחלקה במשך 26 שנים, עד 1990. בשנות ה-70 היה לוי הרופא היחיד בבתי חולים של קופת חולים כללית שקיבל היתר להעניק שר"פ, במסגרת הסכמתו לעבוד בבית החולים בילינסון.
ב-1965 התמנה כפרופסור מן המניין בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
במשך השנים פרסם לוי מעל ל-300 מאמרים בעיתונות הרפואית. ב-1980 העניקה לו החברה הקרדיולוגית הבינלאומית מדליית זהב על הישגיו בתחום כירורגיית הלב. לוי אף כיהן במשך שנים רבות כראש קרן מחקר בתחום הלב באוניברסיטת תל אביב.
בין תלמידיו הרבים: פרופ' אריה שכנר, פרופ' ג'ק סלומון, פרופ' ברנרדו וידנה.
בשנות ה-90 שימש לוי כיועץ בכיר בבית החולים של האקדמיה הצבאית של בולגריה בנושא כירורגיית הלב.
נוקס אוריאה
הבניית מציאות
הבניית המציאות היא מושג שבו נעשה שימוש במספר דיסציפלינות בתחומי הפילוסופיה, התקשורת, הסוציולוגיה ופסיכולוגיה, המפרשות את המושג בדרכים מגוונות.
הבניית המציאות לרוב נתפסת ברוב התאוריות כמניפולטיבית וסמויה מן העין, היוצרת מצג שווא של חופש מלא בעוד שחופש הבחירה של האדם, גם בחברות המערביות הליברליות ביותר, נתפס כחופש חלקי בלבד. לכאורה, לנו כצרכנים של מוצרים, ידע ודעות יש בחירה בין כל המוצרים שנמצאים על המדף, אך כוחות גדולים יותר הם אלו שקובעים מה יעמוד על המדף לבחירה.
הבניית המציאות קיימת תחת מעטים שונים בכל החברות. לעיתים ההבניה היא מניפולטיבית וברורה ככזאת שבאה לשרת אינטרסים של קבוצת מיעוט שכל עניינה הוא שליטה בקבוצות האחרות באותה חברה, לעיתים ההבניה סמויה מן העין ונראית "כדרך הטבעית" לקדם חברות לעבר עתיד טוב יותר.
"הבניית מציאות" איננה מושג חד משמעי, עת תאוריות שונות נקשרות אל הנושא, כשכל אחת נקשרת מנקודה מעט שונה מהאחרת. התאוריות מתייחסות למושג ודנות בקשר שבין המציאות לבין אמת אובייקטיבית.
בין הגישות המרכזיות שקשורות לנושא ועל ידי פירוט עיקרן יובהר הקשרן למושג, וכך תיראה תמונה בהירה יותר לשאלה מהי "הבניית מציאות".
הבניית המציאות בהקשר לאסכולת הקונסטרוקטיביזם החברתי.
הבניית המציאות מבוססת על "קונסטרוקטיביזם חברתי" - הבניה חברתית שהיא אסכולה בפילוסופיה ובמדעי החברה, בייחוד הסוציולוגיה של הידע, שרואה בתהליך הפקת הידע האנושי תהליך של יצירת או הבניית מציאות חדשה ולא שיקוף או גילוי של מציאות קיימת. ישנה הטלת ספק בקיומה של מציאות אובייקטיבית המתקיימת בנפרד מהמציאות האנושית. ההקשר של המושג לאסכולה הוא בכך שמעצם ההגדרה "הבניית מציאות" עולה הטענה כי המציאות מובנת על ידי גורם כלשהו היא איננה אובייקטיבית.
הבניית המציאות בהקשר לכתביהם של ג'ורג' גרבנר.
ג'ורג' גרבנר תאורטיקן מתחום התקשורת ששימש כדיקן בית הספר לתקשורת באוניברסיטת פנסילבניה. פיתח את תיאורית הבניית המציאות וטבע את המושג "עולם מיד שנייה" (Second Hand World), עולם מתווך אותו אנחנו מכירים דרך סוכן. גרבנר מסביר כי מרבית הידע שיש לאדם על טיבו של העולם לא בא בעקבות התנסות ישירה אלא באמצעות מתווכים.
הבניה חברתית של המציאות ע"פ כתביהם של פיטר ברגר ותומאס לקמן.
גישת ההבניה החברתית היא גישה בסוציולוגיה המנסה לערער על הטבעיות והמהות המיוחסות לעצמים מסוימים ולהראות כי אלו הם תוצר של הבניה חברתית. ההשפעה העיקרית על גישה זאת מקורה בספר שכתבו ברגר ולקמן ושמו: "The Social Construction of Reality".
שני הכותבים טוענים שבני אנוש יוצרים ותומכים בתופעות חברתיות על ידי מנהגים חברתיים. הם מאתרים שלושה תהליכים עיקריים: החצנה, מעבר לאובייקט, והפנמה.
בהחצנה, אנשים יכולים להחצין רעיון כלשהו על ידי שהם מספרים סיפור או כותבים ספר. אנשים אחרים יכולים לספר את הסיפור ששמעו לאנשים אחרים, אנשים יכולים לקרוא את הספר שקנו או שאלו. כך הרעיון ההתחלתי הופך ל"אובייקט" במודע המדובר על ידי אנשים. בהפנמה, הדורות הבאים מפנימים את הרעיון והוא הופך להיות חלק מהתודעה שלהם.
הבניית מציאות והקשרה לפוסטמודרניזם.