כפי שנאמר לעיל, מוריארטי הופיע לראשונה בסיפור "הבעיה הסופית". בסיפור זה, הולמס הסביר שמוריארטי הוא ראש ארגון פשע גדול, הקשור באופן כלשהו כמעט לכל פשע המתרחש באנגליה, ובתמורה לכסף או טובות אחרות, הארגון דואג לטובת הפושע או הפושעים, ומנקה אותם מכל פשע. בנוסף, הולמס סיפר שבמפגש שלו עם מוריארטי הוא ראה שלפרופסור יש יכולות היקש ומחשבה מעולים, מה שהופך אותו ליריב הראשון של הבלש שבאמת משתווה לו. למרות איומיו של מוריארטי, סירב הולמס לנטוש את החקירה כנגדו. אנשיו של מוריארטי ניסו להרוג את הולמס מספר פעמים מפני שהוא מצא די ראיות לחשיפת הארגון של מוריארטי. לאחר שהולמס הביא את כל הראיות לידי המשטרה, הוא נסע עם שותפו, דוקטור ווטסון, אל מפלי הרייכנבאך, אך מוריארטי עקב אחרי הולמס עד לשם והתעמת איתו. הולמס הלך לעבר המפלים, שם נאבק עם מוריארטי, עד שנפל יחד איתו במורד המפלים ושניהם מתו.
הופעות נוספות בסיפוריו של הולמס.
בעקבות הלחץ שנוצר על דויל להחיות את הולמס, ובעקבות הפיתוי הכספי שנלווה עם החייאת סיפוריו, דויל החזיר את הבלש לחיים בסיפור "הרפתקת הבית הריק", ב-1901. בסיפור זה מתגלה לווטסון שהוא טעה בהערכתו, משום שהולמס הצליח (על ידי שימוש באמנות הלחימה בריטסו) להפיל את מוריארטי לתוך אשד רייכנבך שבקרבת העיירה מיירינגן, והלה נהרג ואילו הולמס נותר בחיים. למרות מותו של מוריארטי, המשיך דויל להשתמש בדמותו בעקיפין. ב"פרשת הבית הריק" מסופר שכמה מבכירי ארגון הפשע של מוריארטי המשיכו לפעול, כמו גם סגנו של מוריארטי, שניסה להתנקש בחיי הולמס. לאחר מכן, מוזכר מוריארטי שוב ושוב בידי הולמס, בין אם כתלונה על כך שאין יותר נבלים כמוהו, או כהשוואה בינו לבין פושע אחר. ב-1915, השתתף מוריארטי בתפקיד פעיל יותר בספרו של דויל "עמק הפחד", שעלילתו מתרחשת לפני הסיפור "הבעיה הסופית". מוריארטי מוזכר בתחילת הסיפור, כשהולמס מכריז שהוא קיבל מידע מודיעיני על הארגון ואחד מפשעיו, ומוכיח למפקח סקוטלנד יארד מקדונלד שהפרופסור הוא פושע, לפי זה שברשותו של מוריארטי ציור שעולה הרבה מעבר למשכורת ממוצעת של פרופסור. בסוף הסיפור, מוזכר רצח אחת מהדמויות המרכזיות בספר, והולמס אומר שמדובר בעבודה של מוריארטי.
במדיות אחרות.
בתור אויבו המושבע של הולמס, כמעט בכל העיבודים של סיפורי הולמס מופיע גם פרופסור מוריארטי, כמו בסרט מ-2009 "שרלוק הולמס" ובהמשכו, "", בסדרה "אלמנטרי", וכן במיני-סדרה של ה-BBC משנת 2010, "שרלוק". עם הזמן, החל מוריארטי להיחשב כשם של פושע רב עצמה ומסוכן, ועל כן דמותו של מוריארטי מופיעה, מוזכרת או נרמזת בסיפורים שאינם קשורים להולמס, כמו בסרט הקולנוע "ג'נטלמנים מובחרים", בו הוא הופיע בתור הנבל העיקרי נגדו הג'נטלמנים נלחמים. דמותו מופיעה גם בשני פרקים של סדרת המדע הבדיוני, "".
בשנת 2020 יצאה לאור סדרת האנימה מסוגת מאנגה מסתורין "מוריארטי הפטריוט" בה הדמות הראשית היא מוריארטי.
בן טבאי
החזית לשחרור לאומי של אלג'יריה
החזית לשחרור לאומי של אלג'יריה (בערבית: جبهة التحرير الوطني, ג'בהת א-תחריר אל-ווטני; בצרפתית: Front de Libération Nationale או בקיצור FLN) היא מפלגה סוציאליסטית, המכהנת כיום כמפלגת השלטון באלג'יריה, וב-2007 אחזה ב-136 מקומות מתוך 389 באספה הלאומית האלג'יראית. העומד בראשה הוא הנשיא לשעבר הרפובליקה האלג'יראית עבד אל-עזיז בותפליקה. המפלגה נוצרה כתנועה בשנת 1954, על ידי איחוד של מספר קבוצות מרידה קטנות, למטרת השגת עצמאות מצרפת, שאלג'יריה הייתה חלק ממנה. המאבק נגד הצרפתים היה הבסיס להצלחתה והפיכתה למפלגה מובילה בפוליטיקה של אלג'יריה.
אידאולוגיה.
האידאולוגיה של FLN הורכבה בתחילה משלושה עקרונות:
על עקרונות אלו הייתה הסכמה רחבה עם הקמתה של אלג'יריה, אך בהמשך תמכה FLN גם באידאולוגיה הפאן-ערבית, מה שהדיר את בעלי הזהות הברברית, וגרם לסדקים באחדות של FLN. בנוסף, גורמים מסוימים ניסו לקחת את המפלגה לכיוון מרקסיסטי, על ידי הדגשת הבעייתיות בפערים המעמדיים הקיימים באלג'יריה שלאחר העצמאות, ובתפיסה כי האלג'יראים כולם הם בני המעמד הנמוך, שהתאחד נגד המעמד המנצל, השלטון הצרפתי. FLN הדגישה את הקו הסוציאליסטי, אך מנעה מכוחות מרקסיסטים בתוכה להתחזק. האסלאם שאימצה FLN היה אסלאם מתון, שאינו שולל את ההשפעה המערבית, דבר המתבטא לדוגמה בהקניית זכויות רבות לנשים. עוצמת הזהות האסלאמית של המפלגה השתנתה לעיתים על פי המנהיג שהיה בשלטון ועל פי ההתרחשויות הפוליטיות-דתיות במדינה. עם השנים שינתה מעט FLN את הקווים המנחים של האידאולוגיה שלה. המפלגה הפכה לפחות סוציאליסטית ודגלה יותר בשוק חופשי. המפלגה החלה לתמוך להלכה בשלטון דמוקרטי, פלורליזם וחופש ביטוי, אף אם למעשה, לאחר העצמאות, היא הייתה המפלגה החוקית היחידה ונאסרו מפלגות אחרות. למרות כל התמורות שחלו באידאולוגיה של FLN, עדיין מפלגה זו מזוהה בציבור כמפלגה ששחררה את אלג'יריה מהקולוניאליזם הצרפתי, וכך גם נתפסת האידאולוגיה שלה, אנטי-קולוניאלית ואנטי-אימפריאליסטית.
הקמת FLN ומלחמת העצמאות של אלג'יריה.
אלג'יריה נכבשה על ידי צרפת בשנת 1830, הייתה חלק מהאימפריה הצרפתית הקולוניאלית, ונקראה אלג'יריה הצרפתית. בשנים שלאחר כיבושה שלחה צרפת מתנחלים צרפתים להתיישב באלג'יריה על מנת לקבוע עובדות בשטח, לחזק את האחיזה באזור ולהתפרס על שני צידי הים התיכון. אלג'יריה נחשבה חוקית כמחוז של צרפת, אף כי רוב תושביה לא זכו לאזרחות צרפתית. במהלך השנים בהן הייתה אלג'יריה כבושה, נעשו ניסיונות רבים על ידי התושבים המקומיים לשנות את הסטטוס שלהם, בעיקר על ידי דרישה לרפורמות והקלת עול השליטה הצרפתית. המחשבה על עצמאות מוחלטת מצרפת לא נראתה ריאלית בעיני רבים. אלג'יריה נתפסה על ידי צרפת כנכס כלכלי ואסטרטגי חשוב. היא שימשה כשער לאפריקה עבור צרפת, והיוותה טריטוריה רחבת ממדים ובעלת משאבים, שצרפת השקיעה כספים רבים כדי להפיק ממנה תועלת. מסיבות אלה, לא התכוונה צרפת לתת עצמאות לאלג'יריה.
צרפת ובריטניה, שהחזיקו שתיהן בקולוניות מעבר לים, ניצחו אמנם במלחמת העולם השנייה, אך מחיר הניצחון היה כבד. מצבן הכלכלי של מדינות אלו הורע מאוד בעקבות המלחמה, והן נזקקו לסיוע חיצוני. בסוף שהות הארבעים ובשנות החמישים, החלה להתברר השליטה בקולוניות, לעיתים קרובות, כעסק לא רווחי מבחינה כלכלית ואסטרטגית. נוסף על השיקולים הכלכליים, החלה להתבסס בדעת הקהל העולמית תפיסה רווחת המגנה את הקולוניאליזם. בצרפת החלו להישמע קולות הקוראים לנסיגה מאלג'יריה.
בשנת 1954 התחולל קרב דיין ביין פו בווייטנאם, במהלך מלחמת הודו–סין הראשונה. בקרב עקוב מדם זה נחלה צרפת הקולוניאלית כישלון חרוץ מול המורדים המקומיים. התבוסה הובילה לעזיבת הצרפתים את וייטנאם. ההתרחשויות ההיסטוריות ודעת הקהל העולמית נתנו רוח גבית לאלג'יראים רבים לא להסתפק רק ברפורמות, אלא לדרוש עצמאות מלאה מצרפת. כך הוקמו תנועות רבות בתחילת שנות ה-50 של המאה העשרים, שמטרתן הייתה השגת העצמאות. אחת מהן היא המועצה המהפכנית לאחדות ופעולה (CRUA-Comité révolutionnaire d'unité et d'action), שמטרתה הייתה לאחד את כל המיליציות האלג'יראיות נגד צרפת. CRUA הורכבה מבכירים שהיוו את ששת הראשים ההיסטוריים של FLN: קארים בלקאסם, מוסטפא בן בולאיד, לארבי בן-מהידי, מוחמד בודיאף, רבאח ביטאט ודידוש מוראד.
CRUA החליטה ב-10 באוקטובר 1954 להנהיג מרד נגד השלטון הצרפתי, שיצא לפועל ב-1 בנובמבר באותה שנה (יום זה כונה יום כל הקדושים האדום). CRUA שינתה את שמה לחזית לשחרור לאומי, FLN.
בשנה זו הייתה עדיין האחיזה הצרפתית באלג'יריה חזקה מאוד, ומיליון מתנחלים מצרפת התגוררו באלג'יריה. מתנחלים אלו הפכו ליעד להתקפות מצד FLN. פעולות הגרילה שבוצעו נגד השלטונות הצרפתיים וכנד המתיישבים הצרפתים הפכו למלחמה של ממש. הסלוגן שליווה את המלחמה היה "מהפכה אלג'ירית, עם במלחמה נגד הברבריות הקולוניאלית". עצם השימוש של FLN באלימות הראה שינוי מפעולות ההתנגדות הלא אלימות הקודמות, כמו של האיחוד הדמוקרטי של המניפסט האלג'יראי (UDMA-Union démocratique du manifeste algérien) שהונהג על ידי פרחאת עבאס, של התנועה הלאומית האלג'יראית (MNA- Mouvement national algérien) של מסאלי חאג', ושל אגודת העולמא המוסלמים האלג'יראים. בשנת 1955 פרחאת עבאס הצטרף לFLN במלחמתו בצרפתים.
שיטת הלחימה העיקרית של FLN, ובעיקר הזרוע של צבא השחרור הלאומי (ALN-Armée de Libération Nationale), הייתה ביצוע פיגועים נגד המתיישבים הצרפתים ואנשי הצבא הצרפתי. בנוסף, הייתה פגיעה נרחבת בתשתיות המסייעות לצרפתים כמו בסיסים צבאיים, תחנות משטרה, חברות טלפון, בנייני ציבור, כבישים ותחנות כוח. פגיעות אלו הביאו את הצרפתים לתגבר את כוחותיהם באלג'יריה. FLN החזיקו עתודות רבות של נשק במחסנים בתוניסיה ובמרוקו. בכך היה להם יתרון על ארגוני גרילה אחרים כמו המוג'הידין, וגופים אחרים שסבלו ממחסור בנשק כגון השלטון הזמני של הרפובליקה האלג'יראית (GPRA-Gouvernement Provisoire de la République Algérienne), שפעלו מטוניסיה. במהלך הקרב על אלג'יר, השמיד צבא צרפת את תשתיותיה הצבאיות של FLN, ומנהיגיה חוסלו או נכלאו. ממדי ההרג היו עצומים וכללו פשעי מלחמה רבים, משני הצדדים, וכללו עינויים ומעשי לינץ'. מצד אחד, ניתן לומר שתוצאות אלו הנחיתו על FLN מכה קשה. מצד שני, דווקא הזעזוע העמוק שעוררו תוצאות הקרב, גרם להתחזקות משמעותית בנחישות של FLN לדרוש עצמאות מצרפת.