אדם שיש לו שני בתים (כגון סטודנט באוניברסיטה שיש לו כתובת זמנית ומתגורר בבית בזמן החגים) יוכל להירשם, להצביע בבחירות בשתי הכתובות כל עוד הם לא נמצאים באותו אזור בחירות, אך יוכל להצביע רק באזור בחירה אחד במהלך הבחירות הכלליות.
היום שאחרי.
הניצחון של ג'ונסון אפשר לו לבצע את הברקזיט ולהוציא את בריטניה מהאיחוד האירופי, הסכם הפרישה נכנס לתוקף ב-1 בפברואר 2020, אז החלה תקופת מעבר שעל פי ההסכם עם האיחוד האירופאי שנמשכה עד 31 בדצמבר 2020.
למפלגה הלאומית הסקוטית ולתומכי האיחוד האירי בצפון אירלנד היו הישגים גדולים. בשעה שג'ונסון והשמרנים סחפו אליהם המוני מצביעי אופוזיציה ברחבי רוב אנגליה בעזרת ההבטחה לסיים את סאגת הברקזיט, המפלגה הלאומית הסקוטית גרפה 48 מ-59 המושבים המוקצים בפרלמנט לסקוטלנד.
בצפון אירלנד, הרפובליקנים התומכים באיחוד עם אירלנד העצמאית (ומתנגדים לברקזיט) זכו ביותר מושבים מאלו של המבקשים להישאר בבריטניה – בפעם הראשונה מאז עצמאות אירלנד ב-1921.
תערוך לפני שולחן
בניין קנון (פירושונים)
איי באהמה
טוסטוס
טוסטוס (בעברית: קלנוע) הוא כלי רכב דו גלגלי וסוג של אופנוע קטן בעל מנוע, הניתן להנעה גם באמצעות דוושות כשל אופניים. בדרך כלל לטוסטוס יש מנוע חלש יחסית. יש המכנים אופנועים קלים, גם ללא דוושות, בשם טוסטוס. אמנת וינה בנושא תעבורה בדרכים משנת 1968 מגדירה טוסטוס (Moped) כרכב דו גלגלי או תלת גלגלי בעל מנוע עד 50 סמ"ק, שמהירותו אינה עולה על 50 קמ"ש. האמנה משאירה למדינות השונות את החופש להחליט האם לכלול בהגדרת טוסטוס גם כלי רכב שאין להם דוושות.
מקור השם.
השם טוסטוס הוא עממי. שמו התיקני של כלי הרכב הוא קַלְנוֹעַ.השימוש במילה טוסטוס החל בשנות ה-60 ומקורה כנראה הוא במילה האונומטופאית טוזטוז, אשר מחקה את צליל המנוע של הטוסטוס. מילה זו הייתה בשימוש בקרב דוברי העברית וייתכן ששימשה גם השפות אחרות.
רישוי בישראל.
מבחינת רישוי, דינו של טוסטוס כדין אופנוע והוא דורש רישיון נהיגה ורישוי כאופנוע בהתאם לנפח המנוע.
עד תיקון מספר 12 בתקנות התעבורה שבוצע בשנת 2014 נחשב הטוסטוס ל"אופניים עם מנוע עזר". כאשר נסיעה באופניים עם מנוע עזר דרשה רישיון נהיגה מתאים ורישוי לכלי הרכב. עם תיקון פקודת התעבורה בשנת 2014 המונח "אופניים עם מנוע עזר" מתייחס רק לאופניים עם מנוע חשמלי.
טוסטוס תוצרת הארץ.
בשנות השישים ובמחצית הראשונה של שנות ה-70 יוצרו טוסטוסים בישראל על ידי מפעל Israel Cycle Manufatureres) I.C.M) בבית שמש שהיה בבעלות קיבוץ צרעה. הטוסטוס מתוצרת המפעל נקרא "טילון".
מיצובישי פאסטשיו
מיצובישי פאסטשיו (ביפנית: ピスタチオ, באנגלית: Mitsubishi Pistachio) היא מכונית סופרמיני מתוצרת התאגיד הרב-לאומי מיצובישי מוטורס היפני, אשר יוצרה בין השנים 1999 – 2000 ביפן.
המנהרה
המנהרה הוא רומן מאת א.ב. יהושע שיצא לאור בעברית בשנת 2018 בסדרת "הספריה החדשה" של ספרי סימן קריאה / הוצאת הקיבוץ המאוחד. הדמות הראשית ברומן היא צבי לוריא, מהנדס דרכים בגמלאות שבגיל 72 התגלו בו סימנים ראשונים של שיטיון. לוריא מנסה להתמודד באמצעות עבודה התנדבותית מאתגרת, שמובילה אותו למצבים אבסורדיים לצד מצבים משעשעים.
חוקר הספרות דן מירון רואה ברומן שילוב של שתי עלילות: "העלילה האחת, הראשית, היא עלילת ה"שיטיון" (דמנציה) של הגיבור הראשי, צבי לוריא, והשנייה היא עלילת המנהרה והתסבוכת האנושית והפוליטית המביאה לחפירתה ללא צורך. בהשתלבותן יוצרות שתי העלילות מבנה של סונטה המתפתחת לקראת אקורד סיום מפתיע בדיסוננס שבו."
עלילת הספר.
הדמות הראשית בספר היא צבי לוריא, מהנדס דרכים בגמלאות המתגורר בתל אביב, שעבד שנים רבות בנתיבי ישראל, ובגיל 72 התגלתה במוחו אטרופיה (ניוון) המעידה על שיטיון צפוי. כסימן ראשון לשיטיון לוריא, שנשלח לקחת את נכדו מגן הילדים, לוקח בטעות ילד אחר, נבו, בן לנוגה, נבלנית שהיא אם יחידנית (המוכרת לקוראיו של יהושע כגיבורת הרומן הקודם שלו "ניצבת").
בעצת אשתו הרופאה, דינה, מתנדב לוריא ללוות את עשהאל מימוני, מהנדס דרכים צעיר שהחליף אותו, במשימה של תכנון כביש חדש במכתש רמון שבנגב. במסלול המתוכנן של הכביש נמצאת גבעה שבראשה שרידים של מבנה נבטי, שבהם מתגוררים שלושה פלסטינים (אב, בנו ובתו) שאותם מתאר מימוני כשב"זים ("שוהים בלי זהות") שנאלצו להימלט מכפרם שבשומרון לאחר שבעצת איש המנהל האזרחי, שיבולת, האב השתתף בעסקת קרקעות מפוקפקת, שנועדה לממן ניתוח השתלת לב לאם המשפחה, שעוררה את זעם בני כפרו ואת זעם המתנחלים. הפתרון המתבקש לשם סלילת הכביש הוא שיטוח הגבעה, אך מימוני מעדיף להשאירה ולכרות מנהרה דרכה, כדי לשמר את מקום המסתור של המשפחה הפלסטינית, והוא מצפה שלוריא יסייע לו באישור תקציב לכך. לוריא מצליח במשימה, לאחר שבישיבה שדנה באישור התוכנית הוא מספר סיפור, ספק אמיתי ספק פרי דמיונו השיטיוני, על תאונה שקרתה שנים רבות קודם לכן בעת סלילת כביש שבעניינה לא אושרה כריית מנהרה שהייתה מונעת את התאונה.
לוריא עובר חוויות שונות, שבהן הוא והסובבים אותו בוחנים אותו, בניסיון להבין עד כמה השיטיון פוגע ביכולתו. הוא שם לב שהוא שוכח שמות פרטיים, ובסוף הרומן שכח אפילו את שמו הפרטי. הוא מקבל הודעה למימוני על מות אביו, אבל נזכר למסור אותה רק לאחר שעות ארוכות. הוא מנסה להתגבר על נזקי השיטיון. לאחר שאיבד את הטלפון הסלולרי שלו הוא רוכש שני מכשירים, כדי שאם האחד יאבד, עדיין ישמש אותו האחר. על מנת שלא לשכוח את הקוד להתנעת מכוניתו הוא מקעקע קוד זה על זרועו, אך רישיון הנהיגה נלקח ממנו לאחר שהוא מתוודה על השיטיון בפני שוטר שעצר אותו.
בנוסף למחלתו של לוריא, שתוצאותיה שזורות לכל אורך הרומן, שלל מחלות נוספות מניעות את העלילה: מימי, קרובה רחוקה של לוריא, סובלת משיטיון מתקדם, שגורם לה לאובדן כל קשר עם המציאות; מחלת הלב של אם המשפחה הפלסטינית, שגורמת למותה ולהגליית משפחתה לישראל; מחלת הסרטן של אביו של עשהאל מימוני (שהיה עמיתו לעבודה של לוריא); מחלת הקצרת של אשתו של שיבולת, הגורמת לו להחזיק דירה במצפה רמון, לא רחוק מהגבעה; מחלתה של דינה לוריא, שכרופאה נדבקה בחיידק אלים המביא לאשפוזה; במהלך אשפוזה פוגש לוריא פלסטיני שתרם אחת מכליותיו לקרובו ערבי-ישראלי הסובל ממחלת כליות.
כאשר דינה לוריא יוצאת לימים אחדים לכנס בגרמניה, שבו תרצה על מחלתה, היא ממנה את בתם להשגיח על לוריא, אך הוא מנצל הזדמנות זו למסע, בעזרת נהגים מזדמנים שהוא משכנע להסיעו, אל אזור כריית המנהרה, כדי לחזות בתחילת העבודות. הוא עולה לראש הגבעה, שם הוא פוגש את הפלסטיני, שאימץ לעצמו שם עברי, ירוחם יסעור.
הרומן מתרחש בתקופה הסמוכה למועד כתיבתו, העשור השני של המאה ה-21, ומחובר בנקודות רבות לאקטואליה של תקופה זו - בין השאר מוזכרת בו פרשת השחיתות בנתיבי ישראל, ללוריא מיוחס תכנון שתי מנהרות בכביש 6, בדרכם של לוריא ומימוני למכתש רמון הם עוצרים במלון "בראשית", ומוזכרת פעילותה של עמותת "בדרך להחלמה", העוסקת בהסעת חולים פלסטינים לבתי חולים בישראל.
על כתיבת הספר.
יהושע סיפר שאת כתיבת הספר החל בשנת 2015, ושאת הרעיון לכתוב ספר שגיבורו הוא מהנדס דרכים קיבל כאשר ראה את העבודות להרחבת שער הגיא. על הרעיון לכתוב על שיטיון אמר יהושע:
במהלך כתיבת הרומן חלתה איקה, אשתו של יהושע, והיא נפטרה לאחר שהספיקה לקרוא 70 עמודים ראשונים של טיוטת הרומן. דמותה של איקה משתקפת בפרטים אחדים ברומן, ובפרט במחלתה של דינה לוריא. את הספר הקדיש יהושע לאשתו המנוחה.
עטיפת הספר.
על עטיפת הספר (בעיצובו של מנחם פרי) מופיע ציורו של ג'יימס רוזנקוויסט , "רוטב", משנת 1967. הציור, שעיקרו רוטב עגבניות, מרמז לאירוע החריג הראשון לאחר גילוי האטרופיה במוחו של לוריא: קניית כמות גדולה של עגבניות שלא היה צורך בהן ("ופתאום הוא נדהם לגלות שבהיסח־הדעת נקנו הפעם, הן בסופרמרקט הן בשוק, עגבניות בכמות שהבית לא יוכל לעכל במשך ימים רבים".) כדי להסתיר טעות זו שלו הופך לוריא את העגבניות לרוטב המרכיב שקשוקה שנאכלת במשך ימים אחדים, ושעליה אומר לוריא לבנו: "השקשוקה שהחזיקה מעמד ימים רבים היא עדות. היא נועדה להזהיר אותי מעצמי ואתכם ממני".
על השיטיון.
בפגישה של בני הזוג לוריא עם הנוירולוג הוא מדווח להם שאצל לוריא "התגלתה באונה המצחית אטרופיה שמעידה על ניוון קל". בתגובה לשימוש שעושה לוריא במושג "שיטיון" מתקומם הנוירולוג: "בבקשה, מה פתאום שיטיון? לשם עוד לא הגענו. אל תקפוץ לאמץ לך משהו שאין לך מושג עליו, ואל תלבה פחדים מיותרים, ובעיקר, אל תתמכר לא לפסיביות ולא לפטליזם."
לוריא מנסה להבין את שורשי השיטיון, ו"יש שהיה עולה בדעתו, שאולי אז, באותו בוקר עכור, החל זרע השיטיון לנבוט במוחו." לוריא הקפיד שלא לדון בנושאים אישיים עם חבריו לעבודה, אך בוקר אחד נענה לבקשת עמיתו שיצא לעבוד בחו"ל להביא לאשתו, שעדיין נותרה בארץ, מסמכים הנחוצים לו. במהלך ביקור זה קמה האישה לקראתו עירומה לחלוטין, ולכך התכוון לוריא במחשבתו על "אותו בוקר עכור". מבקר הספרות אריק גלסנר מפרש זאת: "לוריא, במרומז, סבור ששיטיונו הוא מעין עונש או תוצאה על הדחקת הליבידו שלו. כלומר, ההדחקה של היצר (באותה הזדמנות) היא תחילתה של פעולת הדחקה ושכחה כללית המתבטאת בשיטיון. השיטיון הוא אולי, תוהה לוריא, בעצם, 'קיפול של הנפש לתוך עצמה' – כפי שהוא מכנה את השיטיון של קרובת משפחתו שעלתה מצפון אפריקה לארץ ושקעה מצדה בדיכאון שהוביל לשיטיון".