ב-1924 התאחדו הארגונים "החבר", "הסתדרות" ו"קדמה" והפכו ל"ההסתדרות המאוחדת של הנוער הציוני ברוסיה", רפאלי נבחר לחבר הוועד המרכזי בארגון וכן לעורך ביטאוניו: "דרכנו" ו"ידיעות", כן כתב בהם מאמרים ופיליטונים.
ביוני 1925 נאסר בגין פעילות ציונית וגורש לסיביר. באותו זמן ארגן דוד שור עסקה עם השלטון, לפיה האסירים לא יגורשו לסיביר אלא לארץ ישראל, וכך הצליח להבריח אסירי ציון רבים וביניהם רפאלי. רפאלי הגיע לחופי הארץ ב-2 בנובמבר 1926, בתחילה השתקע בירושלים על מנת ללמוד במכון למדעי המזרח באוניברסיטה העברית, אך ידיעותיו בשטח זה היו רבות ולכן עזב את האוניברסיטה. באותה שנה נשא את לאה רפאלי (צנציפר) ממשפחת ליין (חן) החב"דית.
ב-1927 עבר לתל אביב בהזמנת משלחת מחוץ לארץ, לשם עריכת קובץ "אין קלעם". עבד בבית חרושת לסבון ביפו, בבית חרושת לשיניים תותבות בתל אביב, בהנהלת השבועון "מאזניים", ומ-1933 בעיריית תל אביב. כן שימש מזכיר המערכת של ידיעות תל אביב. שמו רפאלי היה על שם אביו, רפאל.
באותה שנה אסף חומר רב וייסד את "ארכיון הציונות הרוסית", תחילה בביתו ולאחר מכן הוקצה לכך מעון בבניין עיריית תל אביב הישן ברחוב ביאליק. לארכיון הוקם ועד בן 24 אישים, והוא נשלח גם לחו"ל לאסוף חומר על אישים בציונות, כאברהם ריבוצקי ורבים אחרים. בארכיון זה נוסדה גם "קרן קליבנוב" ע"ש יעקב קליבנוב.
כן היה חבר ב"ועדת התרבות של הסתדרות הפקידים", "הועד הציבורי לקורות התנועה הציונית ברוסיה", חברת "מגן - לעזרת הנרדפים וקנייני הלאום" וב"התאחדות יוצאי ברית המועצות".
נקבר בבית הקברות בחולון.
יצירותיו.
ב-1918 היה חבר באגודת המשוררים במוסקבה, ושימש ציר בוועידת העיתונאים בניז'ני נובגורד, פרסם שירים בביטאונים שונים כ"הסטודנט היהודי" (1922). ב-1924 ערך את הביטאונים "דרכנו" ו"ידיעות". ב-1927 ערך את הקובץ "אין קלעם" על מצב הנוער היהודי בברית המועצות, הקובץ, בן 100 עמודים, נשלח לקונגרס הציוני העולמי ה-15 בבזל והופץ בפולין וארצות הברית. כתב שירים, פיליטונים ומאמרים בביטאון של צעירי ציון, בדבר השבוע, בעיתונים יידיים ועבריים רבים, חלקם תורגמו על ידי מרים ברנשטיין-כהן.
ב-1929 פרסם שאלונים לאסירי ציון שעלו לארץ, על מנת לאסוף חומר על הרדיפות בברית המועצות. תוך זמן קצר מילא 350 שאלונים, בצירוף זכרונות ו-50 תמונות. אלו שימשו יסוד לספרו העברי הראשון "עשר שנות רדיפות". על ספר זה אמר חיים נחמן ביאליק:בספרו "פעמי הגאולה" על הציונות ברוסיה מ"חיבת ציון" ועד למהפיכות ב-1917, כתב מבוא לספר הפרופ' יוסף קלוזנר. "במאבק לגאולה" היה ספר המשך לספרו הראשון, עשר שנות רדיפות, ממהפיכות 1917 ועד ימינו. שני החלקים לוו במעל ל-1500 תמונות ומסמכים, ויוסף קלוזנר התבטא עליו: .
שני ספרי ההמשך זיכו אותו בפרס אוסישקין לשנת 1956, בבחירת השופטים זלמן שזר, יוסף קלוזנר וצבי וויסלבסקי.
כתב מאמרים פובליציסטים בעיתונים דבר, הארץ, על המשמר, העבר, בקובץ "שיבת ציון", בעיתונות חברת "מגן" ועוד. כן תרם לקובץ "קציר" ב-1964 והיה חבר המערכת. כן היה חבר המערכת ופרסם תרגומים משירים רוסיים בביטאונים מבשר ישראל ו"שלום" (ברוסית).
אריה רפאלי
יוסף טולידנו
רחל פליכס
סוכר תחבירי
סוכר תחבירי (Syntactic sugar) הוא מבנה תחבירי ההופך קוד לקריא יותר.
תיאור מקובל נוסף לסוכר תחבירי הוא כל תוספת לשפה אשר אינה מרחיבה את יכולות השפה, אך מאפשרת כתיבת קוד קריא יותר.
מקור הביטוי.
המושג סוכר תחבירי נטבע לראשונה על ידי פיטר לנדין בשנת 1964 במטרה לתאר את השימוש בתחשיב למדא בשפת ALGOL.
שפות מאוחרות כדוגמת CLU, ML, ו-Scheme הרחיבו את משמעות המונח לכל תחביר פנימי נוח של שפה אשר ניתן לתיאור על ידי מבניה הבסיסיים של השפה.
תהילים קי&quot;ג
הַלְלוּיָהּ הַלְלוּ עַבְדֵי ה' הוא מספר תהילים (פרק קי"ב בתרגום השבעים ובוולגטה), הפותח במילים אלו. בליטורגיה הנוצרית הוא מוכר גם בשם Laudate pueri, על שם המילים הראשונות בו בתרגום הלטיני. המזמור הוא אחד מעשרה מזמורים הפותחים בקריאה להלל את ה', 'הַלְלוּ-יָהּ'.
תוכן המזמור.
הפרק מתחלק לשניים:
יש המפרשים שמטרת המזמור היא להנגיד בין שני תיאורים אלו של אלוהים, שהם לכאורה סותרים, אבל מתקיימים במקביל.
על אף שבפשוטו, חלקו השני של המזמור מתאר את השגחתו של האל על בני אדם פרטניים (דל, אביון ועקרה), יש הדורשים אותו כמתאר את ההשגחה על עם ישראל, בכך שאלוהים יוציא את עם ישראל מהגלות.
ביהדות.
קריאת ההלל.
זהו הפרק הראשון בקריאת ההלל, ויש מחז"ל שלמדו ממנו הלכות באשר לאמירת ההלל:
שימושים נוספים.
בנוסף לאמור לעיל, פסוקים מתוך הפרק נאמרים בהקשרים שונים:
בנוסף, בספר שימוש תהלים כתוב שיש למזמור סגולה "להשמיד עבודת אלילים".
בנצרות.
המזמור משמש גם בליטורגיה הנוצרית, בעיקר בתפילת הערב (Vespera), ולכן נכתבו לו לחנים רבים. כמה דוגמאות מפורסמות:
בנוסח הוותיקן, לאחר המזמור נהוג לומר דוקסולוגיה של השילוש הקדוש (לרוב, Gloria Patri)
ישיבת נתיבות ישראל
אולפנת צביה בת ים
ישיבת נחלת ישראל
ישיבה תיכונית נחלת ישראל היא חלק ממוסדות נחלת ישראל שהוקמו על ידי הרב שניאור קץ. הישיבה נמצאת במגדל העמק ועוסקת בחינוך לתורה ויראת שמיים. הישיבה מונה כ-180 תלמידים מכיתות ט'-י"ב. עיקר הלימוד בישיבה עוסק בגמרא, ובנוסף על כך לומדים תנ"ך, הלכה, אמונה חסידות ומוסר. בנוסף אחר הצהריים לומדים לימודי ליבה ועושים תעודת בגרות.
הישיבה מתייגת את עצמה בהשתייכות לתנועת החסידות ובנוסף בהשתייכות לציבור הדתי לאומי, ובפרט לתורתו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק.
היסטוריה.
הישיבה קמה בשנת ה'תשס"ג כנתיב תורני בתוך כפר הנוער הדתי כפר חסידים, המשתייך לחינוך ההתיישבותי במשרד החינוך. מנכ"לית הכפר, רחל סילבצקי, הקימה את הישיבה על אף קשיים כלכליים.
בתחילת שנת ה'תשע"ד הישיבה עברה למשכנה החדש במגדל העמק, שם נוצר קשר בינה לבין הרב יצחק דוד גרוסמן.
בוגרי הישיבה.
בוגרי הישיבה ממשיכים לישיבות גבוהות או ישיבות הסדר. בשנת ה'תשע"א הוקמה הישיבה הגבוהה 'נחלת ישראל' שמהווה המשך לבוגרים המעוניינים להמשיך בדרכה של הישיבה.
בוגרי הישיבה משרתים בצה"ל במסלולי הסדר, מסלולי חרדים או שירות צבאי רגיל.
התפילה בישיבה.
ישיבת נחלת ישראל רואה בתפילה עניין בסיסי ששייך לסדר היום של הישיבה, בישיבה ניתן דגש מיוחד על אופי התפילה עצמו: תפילה בקול, עניית אמן ואמן יהא שמיה רבא בקול, וכדומה, התפילה מלווה בשירה ובריקודים בחלק מקטעי התפילה.
תוכניות לימוד מיוחדות.
הישיבה, מלבד מסגרת הלימוד הרגילה, מעודדת תלמידים לחבור לתוכנית לימוד נוספת, אשר מגדלת אותם בתורה ובניצול הזמן מרצונו. תוכניות אלו מגובות הן בכיבוד והן בפרסים תקופתיים:
חינוך חברתי.
כבכל מסגרת פנימייתית, ישנם מדריכים שתפקידם ללוות את התלמידים בשעות הפנימייה, תוך קיום שיחות, פעילויות מדריך, משחקי ספורט וחוגים. הישיבה מקיימת מספר שבתות מיוחדות, ביניהן:
התנדבות והפצת תורה בסביבה.
הישיבה שמה לה למטרה לחנך בחורים לראייה של עין טובה, וחיפוש של עשיית חסד עם הפרט והכלל. במסגרת זו משקיעה הישבה משאבים רבים לעידוד וטיפוח עניין זה:
חזון.
הישיבה שואפת לגדל תלמידי חכמים אזורים ביראת שמיים פנימית, אשר שמים לעצמם למטרה להמשיך לגדול בתורה, ולהאיר בתוך כלל ישראל את האור המיוחד אותו קיבלו בישיבה.
יעקב איפרגן
סמדר הרצפלד
סמדר הרצפלד (נולדה ב-1952) היא סופרת ומשוררת ישראלית.
ביוגרפיה.
סמדר הרצפלד נולדה בתל אביב, בת להורים יוצאי רוסיה שיצאו בשאלה. למדה בגימנסיה הרצליה ובתיכון עירוני ה'. שירתה בנח"ל, ובמסגרתו הקימה שבט צופים בשכונת מצוקה בירושלים.
למדה מדעי היהדות ולימודי דתות באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1978 יצא לאור בהוצאת עקד ספרה הראשון, "תאוגרמה". בסוף שנות ה-80 עבדה במוסד לילדים חירשים ששימש השראה לרומן "אלוהים זה לא אני - מסע אל העולם שמאחורי השלט: מעון לילדים חרשים" (הוצאת כרמל, 1992). הספר זיכה אותה בפרס של הקרן לירושלים לשנת 1992. ספר שיריה השני, "שושנֵי דוּמָה" (ספרית פועלים, 1992), זיכה אותה בפרס הרי הרשון. ב-1994 יצא לאור הרומן "אינתא עומרי" (הוצאת ידיעות אחרונות), שעוסק בסיפור אהבה בין יהודייה לערבי. עקב נושאו ספגה הרצפלד ביקורת עזה. בשנת 2001 יצא לאור בהוצאת כתר ספרה "תחת שמי מקסיקו", שבו שתי נובלות: "תחת שמי מקסיקו" ו"ישו השחור". יצירותיה פורסמו בכתבי-עת, בהם "אפס שתיים", "חדרים", ו"גג". היא מפרסמת סיפורים קצרים שלה באתר האינטרנט שלה.
עוסקת בהוראת כתיבה יוצרת במכון כרם. ב-2014 הקימה עם המשורר בנימין שבילי את הוצאת הספרים "62 הוצאה לאור", שבמסגרתה יצא לאור בשנת 2014 ספרה "אני גיטל" - רומן שמסופר בגוף ראשון מפי יהודייה בת המאה ה-18.
מתגוררת בירושלים. הייתה נשואה פעמיים והיא אם לשני בנים שנולדו בווייטנאם, שאותם אימצה.
הפיגוע בדורטמונד
הפיגוע בדורטמונד התרחש ב-11 באפריל 2017, כשאוטובוס של קבוצת הכדורגל הגרמנית בורוסיה דורטמונד הותקף במטעני חבלה בדורטמונד שבגרמניה. שלושה מטעני צד התפוצצו סמוך לאוטובוס הקבוצה שהיה בדרכו לזיגנאל אידונה פארק לקראת המשחק הראשון בשלב רבע הגמר של ליגת האלופות לעונת נגד קבוצת הכדורגל הצרפתית מונקו. אחד משחקני הקבוצה ושוטר נפצעו, והחלונות המשוריינים של האוטובוס מנעו פגיעות נוספות.