במאי 2017 שונה שם אגף התקשוב לאגף התקשוב וההגנה בסב"ר, בהתאם עודכן גם סמל האגף וחיילי האגף קיבלו כומתה בצבע תכלת כהה.
סמלים וכומתה.
פירוש השם סב"ר הוא "סביבה רשתית" וראשי תיבות אלו נבחרו במכוון כדי להזכיר את המילה סייבר, המייצגת את הייעוד החדש שנוסף לאגף התקשוב: אבטחת מידע והגנה על רשתות המידע והתקשורת של צה"ל מפני לוחמת רשת.
ב-17 בספטמבר 2017 חנך אגף התקשוב וההגנה בסב"ר תג יחידה חדש. צורתו היא עיגול והרקע הוא מטריצה של ספרות 0 ו-1 המייצגות דיגיטציה של מחשבים ואת המרחב הקיברנטי. עליו מוטבע ברק אדום, סמל לתחום הקשר, התקשוב והתקשורת. בחזית מוטבע סמל המטה הכללי של צה"ל כסמל להשתלבות מערך התקשוב והסב"ר בכל מערכי צה"ל.
החל מ-17 בספטמבר 2017 חיילי האגף משתמשים בכומתה בצבע תכלת כהה.
ראש האגף, האלוף נדב פדן אמר כי .
החל משנת 2018 תגי היחידה של יחידות התקשוב בפיקודים המרחבים כוללים את סמל הפיקוד במקום סמל המטכ"ל.
חוק ההסחה של וין
חוק ויין
קרווילה
מגורון
בית יביל
אסיסט
אסיסט (באנגלית: Assist, מהמילה Assistance - עזרה) הוא מונח בכדורסל אשר מתאר מסירה לשחקן בדרך לקליעת סל שדה, ונזקף כנתון סטטיסטי לזכות השחקן המוסר. בניגוד לרישום נתונים סטטיסטים כגון נקודות, הגדרת מהלך כאסיסט אינה מוחלטת, ונתונה במידת מה לשיקול דעתו של רשם הסטטיסטיקה. מסירה יכולה להיחשב כאסיסט גם אם השחקן הקולע כדרר בטרם הזריקה לסל, אם כי ההגדרה הראשונית של אסיסט לא כללה מקרים אלה. רק המסירה הישירה לשחקן הקולע נרשמת לאסיסט, כך שלא יכול להירשם יותר מאסיסט אחד עבור כל סל שדה (בניגוד למקובל בענף ההוקי קרח, למשל).
לרוב, שחקנים בעמדת הרכז מוסרים יותר אסיסטים מאשר שחקנים בשאר העמדות, מאחר שתפקידם המרכזי הוא ניהול משחק ההתקפה. עם זאת, גם שחקנים מובילים מעמדות אחרות המשמשים כעוגן ההתקפי של קבוצתם משיגים אסיסטים רבים, ולעיתים אף מובילים בקבוצה בקטגוריה זו. הסמול פורוורד לברון ג'יימס, לדוגמה, הוביל את קבוצתו בממוצע אסיסטים למשחק בכל אחת מעונותיו בליגה, מלבד עונת הרוקי. בעבר, עמדת הסנטר הייתה הדומיננטית ביותר ומשחק ההתקפה של קבוצות רבות נוהל על ידי שחקני הפנים, שצברו אסיסטים רבים. הסנטרים ביל ראסל ו-וילט צ'מברלין, לדוגמה, היו שניים ממוסרי האסיסטים המובילים ב-NBA לאורך שנות ה-60, כשהאחרון אף הוביל את מוסרי הליגה בעונת עם 702 אסיסטים בסך הכול. במידה מסוימת יש לשחקני פנים יתרון במסירת אסיסטים, מאחר שהם מחזיקים בכדור בקרבת הסל, מה שמעניק להם זווית מסירה רחבה לשאר שחקני קבוצתם.
שיא האסיסטים בליגת ה-NBA למשחק אחד שייך לסקוט סקיילס, שמסר 30 אסיסטים כרכז קבוצת אורלנדו מג'יק בניצחון קבוצתו את דנוור נאגטס ב-30 בדצמבר 1990. שיאן האסיסטים ב-NBA הוא ג'ון סטוקטון, שמסר לאורך הקריירה 15,806 אסיסטים בסך הכול, כולם במדי יוטה ג'אז. ממוצע האסיסטים למשחק הגבוה ביותר שייך לשחקן העבר מג'יק ג'ונסון, שמסר 11.2 אסיסטים בממוצע למשחק לאורך הקריירה.
Comfortably numb
יופי
יופי הוא תכונה של אובייקט (כולל עצמים חיים) או מבנה מסוים: חזותי, קולי, מילולי או רעיוני, שבשל תצורתו וארגונו גורם לאדם לחוויה של נעימות ומשיכה. על פי רוב, היופי מוגדר כמאפיין אובייקט (כולל עצמים חיים) ומבנה שיש בו איזון, סימטריה, פרופורציה והרמוניה בין מרכיביו השונים. התורה הפילוסופית העוסקת ביופי נקראת אסתטיקה.
מאפייני היופי.
פילוסופים, סופרים ומשוררים ניסו להגדיר ולתאר את מהותו של היופי והעלו אותו על נס. עם שיש ביופי ממד אובייקטיבי ואוניברסלי שמוסכם על רוב החברות האנושיות, ושהוכח בניסויים מדעיים שונים, יש בו גם ממד סובייקטיבי השונה בהגדרתו מחברה לחברה, מתקופה לתקופה ומאדם לאדם, עד שהיו שטבעו את האימרה "היופי בעיני המתבונן".
היופי מתחיל בעולם הטבע שקיימת בו נטייה להתארגן בצורה יפה (הרמונית). קיימות תצורות מרהיבות של גלקסיות וכוכבים. חוקרים משערים שהצמחים שמבזבזים לא מעט משאבים, ביצירת מבנים גאומטריים וצבעים, מוסרים בעצם מידע לחרקים על כמות הצוף שברשותם ואיכותו. אצל בעלי החיים חלק ניכר מהזכרים מתייפים, ובמיוחד בתקופת הרבייה, כדי שהנקבות ירצו להמשיך את הגנים שלהם, בניגוד לחברה האנושית, שבה היופי הנשי הוא הדומיננטי. במרבית התרבויות האנושיות, בעוד יופי גברי מייצג חוסן ועוצמה שיכולה להגן על הנקבה, היופי הנשי מייצג פוריות, שחשובה לזכרים בהמשכת הגנטיקה שלהם.
על פי צבי ינאי, היופי והסימטריה בעולם הטבע מהווים סימן לתקינות גנטית והיגיינה פיזית, ומכאן בריאות. עוד עולה כי היופי מוגדר בדרך כלל בקרבה אל הממוצע של החברה ולא ביוצאי הדופן. לעיתים ישנו יחס מסוים הגורם לנו לחוש שמדובר ביחס יפה ומושך עין, למשל היחס של 0.7 בין מותניה של האישה לירכיה.
יש חוקרים הסוברים כי יחס יחס הזהב שגם מכונה ה"פרופורציה האלהית" (1.618) בין חלקיו של מבנה מסוים, מהווה מודל של יופי. יחס זה קיים בטבע בתצורות רבות. בארצות הברית מספר חוקרים אף יצרו מדדים לבחינת יופי של פנים אנושיות, המבוססים על סימטריה ופרופורציות של הפנים העונים לחתך הזהב, למשל היחס בין גובה הפנים לרוחבם, והיחס בין רוחב האף לרוחב הפה. ד"ר ג'וליאן דה-סילבה, המנהל מרכז לטיפולים וניתוחים קוסמטיים בלונדון, שמדד באמצעים ממוחשבים פני שחקניות ודוגמניות העונות ליחס הזהב, קבע כי לשחקנית האמריקאית אמבר הרד יש את הפנים הפרופורציונליות בעולם. עוד ברשימה שלו קים קרדשיאן, קייט מוס, אמילי רטאייקאוסקי וקנדל ג'נר.
על פי פרופ' מנחם ברינקר, היופי באמנות הוא צורת ארגון של חומרים (שיכולים להיות בלתי-אסתטיים כל אחד לגופו) באופן שגורם לחוויה אסתטית. לדעתו, חוויה זו היא אישית בעיני המתבונן, ולא ברור אם אפשר לנסחה בכללים תאורטיים ובנוסחאות כלליות, בשל המופשטות של הכללים או בשל אי קיומם.
היסטוריה.
בתרבויות אנושיות רבות הועלה מודל היופי על נס. כבר במיתוסים האוגריתיים מסופר באגדת כרת על המלך כרת שיוצא למלחמה על העיר אודום, כדי לקחת לו לאישה את הנסיכה חורי שיפה כאלה ענת. היוונים העריצו את מודל היופי והפכו אותו לאידיאל, והיו כנראה הראשונים והבולטים שהצליחו לבטא אותו באופן המרשים ביותר בעולם העתיק באמנות, באדריכלות ואף בספורט, שכוון לא רק להישגים תחרותיים כבימינו, אלא גם לפיתוח היופי הגופני. לא בכדי מסופר במיתולוגיה היוונית על מלחמת טרויה שהייתה מלחמה עקובה מדם שפרצה בשל יופייה האגדי של אישה נחשקת בשם הלנה.
כאשר הרומאים השתלטו על יוון, הוטמעה התרבות היוונית בתוכם, והם אימצו את התפיסה היוונית לגבי יופי, וייצאו אותה לרחבי האימפריה הגדולה שלהם במבנים, פסלים ופסיפסים מרהיבים, אפילו לתוך תרבויות שהיו מסויגות מהתרכזות ביופי ובנוֹי כעניין מרכזי כמו התרבות היהודית.
גם כאשר הוגדר מודל יופי, הוא השתנה בין תרבויות שונות, ולעיתים הושפע ממראה שהיה נהוג בקרב בני המעמדות הגבוהים. כך למשל, במאה החמישית תיאר הרודטוס בפליאה את המאמצים שמשקיעים המצרים הקדמונים בהשגת פנים וגוף חלק משיער, בעוד שביוון של אותה העת אידיאל היופי הגברי היה זקן עבות, ופנים חלקות עבור גבר זכו לבוז במקומות מסוימים.
תקופה מרכזית באנושות שבה היופי זכה לעדנה מחודשת הייתה תקופת הרנסאנס והמאות שאחריה באירופה. בתקופה זו היופי הובע באמנות פלסטית (פיסול, ציור), במוזיקה קלאסית ובספרות פיוטית באופן מרשים ביותר, שקשה לשחזר אותו עד ימינו. באמנות הפלסטית הושם בין היתר דגש על סימטריה, פרספקטיבה וקומפוזיציה ואילו במוזיקה הקלאסית הושם דגש על הרמוניה ווקלית מסוגים שונים, קצב ומשקל במטרה להפיק צלילים נעימים לאוזני המקשיב. גם בשירה של אותה תקופה נשמר מבנה מסודר ויפה באמצעות בתים, אקרוסטיכונים, משקל וחריזה, עד שלעיתים היה נראה, כי התוכן משועבד לצורניות החיצונית של השיר.
מעמד היופי - הבדלים בין נשים וגברים.
לאורך ההיסטוריה היה נהוג לחשוב כי מעמד היופי נחשב יותר בעיני נשים לעומת גברים, אף על פי שתפיסות פמיניסטיות מודרניות אולי ניסו לקעקע זאת. מחקר שפורסם ב-2019 מטעם האוניברסיטה למדע וטכנולוגיה אלקטרונית בסין הראה כי יש בסיס חברתי למחשבה.
המחקר בדק את תגובותיהם של נשים וגברים למחמאות ולביקורות שמופנות כלפיהם בנוגע למראה החיצוני שלהם ולתכונות אופיים. במחקר נמצא כי גברים מייחסים הרבה פחות חשיבות לביקורות ומחמאות שניתנות להם על המראה החיצוני שלהם לעומת נשים.
בתרבות המודרנית.
בתקופה המודרנית, שמתאפיינת בחברה פתוחה, חשופה, ובעלת יכולת שינוי והשפעה על עצמה, ישנו דגש מיוחד על היופי. אם בעולם העתיק היכולת לפגוש אובייקטים יפים הייתה מוגבלת ומצומצמת, הרי שבחברה המודרנית ישנה חשיפה גדולה לאובייקטים יפים כמעט בכל מקום. קיימת אמונה רווחת כי אנשים יפים הם יותר מוצלחים ויותר מקובלים בחברה, מקבלים ציונים גבוהים יותר בבתי הספר או משכורות גבוהות יותר בעבודה, ולכן בטיפוח היופי כשלעצמו מושקעים תשומת לב, משאבים וממון רב. הדבר הולך יד ביד עם הטכנולוגיה הרפואית, שמאפשרת "לשחק" בגוף האדם באופן חופשי מאוד, החל מניתוחים להארכת גפיים תחתונות במזרח, ועד ניתוחים פלסטיים שונים, אף אצל גברים, במערב.