עיקר פרסומו של המבנה בציורי הקיר שבו, והם נחשבים ליצירת האמנות ההלניסטית היחידה שנמצאה במצב בו הייתה עת נוצרה.
המבואה והפרוזדור.
במבואה ציורי הקיר הם בצבעי כחול על רקע אוכרה בהיר, אך רק חלק קטן מהם השתמר על הקיר המזרחי. על קירות המסדרון ערוכים ציורי הקיר בשלושה חלקים אופקיים בעלי גובה דומה. בראשון נראית דוגמת אבנים, השני צבוע בגווני אדום ובשלישי מצוירים שני אפריזים האחד מעל לשני. באפריז האחד נראים שריגים הערוכים בצורת מניפה של ענף דקל (Palmette), ובקצותיהם מצוירים ניצנים, תפרחת ועלים. באפריז השני נראות סצינות קרב ושתי תהלוכות חיילים, אחת מכל צד של המסדרון. על הקיר המזרחי מתואר מפגשם של שני מפקדי צבא במרכז הסצנה, ואילו על הקיר המערבי נראים שני לוחמים כאשר האחד כורע בפני האחר. סצנה זו נחשבת כמתארת את המצב בטרם יחלו שני הלוחמים בדו-קרב אשר יקבע את תוצאות הקרב בין שני הצבאות, נושא אשר תואר על ידי היוונים הקדומים.
אולם הקבורה.
ציורי הקיר באולם הקבורה גדולים יותר בשל גובהו של החדר. הקירות עצמם אדומים ומעליהם רצועה בה מצוירים לסירוגין 12 פרחים בעלי ארבעה עלי כותרת כל אחד ו-12 ראשי שוורים עטורי סרטים הפונים אל הצופה.
מעל רצועה זו נראית סצנה של סעודה טקסית שהדמויות המרכזיות בה הן המלך ואשתו כשהם אוחזים ידיים. השניים מוקפים בתהלוכת אבלים הצועדת לעברם משני הכיוונים. הדמות הבולטת בתהלוכה זו היא אישה הניצבת לשמאלו של המלך ומציעה לו קערת פירות. בניגוד ליתר הדמויות בציור, היא לבושה כאצילה וככל הנראה מקורבת אל המלך. מאחוריה צועד עבד האוחז בגביע יין, ומאחוריו שתי נשים הנושפות בחצוצרות. בעקבות הנשים צועדים שני סוסים המובלים על ידי משרת ולצידו נראה שומרו האישי של המלך כשהוא חמוש. מימינה של המלכה נראות שתי נשים, הראשונה אוחזת בתיבת עץ שמכילה ככל הנראה את תכשיטי גבירתה, והשנייה אוחזת בצעיף כחול ארוך. מאחורי שתי הנשים צועד משרת המוביל ארבעה סוסים הרתומים למרכבה. המשרת הוא היחיד שאינו צופה בזוג המלכותי והוא מביט אל הסוסים.
מעל לסצנת הסעודה והתהלוכה, מופיעה שכבת ציורים נוספת שבה נראות שלוש מרכבות רתומות לסוסים כשהן דוהרות. סצנה זו עומדת בניגוד מוחלט לתמונת הסעודה השקטה והטראגית.
שלמה מאנדלקרן
הקבר התראקי בסוושטארי
הקבר התראקי בסוושטארי (בולגרית Свещарска гробница - "הקבר בסוושטארי") הוא היפוגאום הממוקם כ-2.5 ק"מ דרומית-מערבית לכפר סוושטארי בצפון-מזרח בולגריה, בשטח מחוז ראזגרד.
המבנה.
האתר ששימש כמקום קבורה תראקי, התגלה רק בשנת 1982 והוכרז כאתר מורשת עולמית כבר ב-1985, לאחר שהוועדה הבינלאומית למונומנטים ולאתרים (ICOMOS) הגדירה את גילויו כ"אירוע הארכאולוגי המרהיב במאה ה-20". ההיפוגאום המתוארך למאה ה-3 לפנה"ס ומיוחס לגטים, עם תראקי קדום שעמד במגע עם העולם ההלניסטי. הוא שוכן מתחת לתל בגובה של 11.5 מטר ובקוטר של כ-70 מטר, וכולל מבואה ושני חדרי קבורה מלבניים. הקבר שונה באופן מהותי מהקבר התראקי בקאזאנלק, שהוא בבסיסו מבנה עם כיפה וגם הוא אתר מורשת עולמית בבולגריה, ומתאים למודל ההלניסטי. קברים דומים צפו קודם לכן במקדוניה, באסיה הקטנה ובמצרים.
העיטורים בהיפוגאום ייחודיים. בחדר המרכזי ניצבים עשרה פסלי קריאטידות צבעוניים של דמויות שהן בחציין נשים ובחציין צמחים וכן ציורי קיר. פסלים אלה העשויים אבן גיר, וכן חמישה עמודים נוספים, תומכים באפריז דורי. בצידו הצפון-מערבי של החדר שנמצא אל מול הכניסה, קבועה לונטה ובה ציור המאדיר את המנוח הנראה כשהוא נע על סוסו לעבר דמות אלוהית המושיטה לו ענף ער אציל.
טרנסקסואליות באיראן
למרות אופיו המוסלמי פונדמנטליסטי, השלטון באיראן נוהג להתחשב בגברים ונשים המעוניינים לשנות את מינם, בניגוד להוקעתם ורדיפתם המתמדת של הומוסקסואלים ולסביות.
בשנת 1963 כתב רוחאללה ח'ומייני ספר בו הצהיר כי אין הגבלה דתית על ניתוח ל"תיקון מין". אולם באותה תקופה הוא נחשב כמתנגד למשטר, ופסקי ההלכה שלו לא השפיעו על המדיניות הרשמית של המדינה, לה לא הייתה מדיניות מוגדרת לגבי טראנסג'נדריות.
הממשלה שקמה לאחר המהפכה ב-1979 סיווגה טרנסקסואלים וטרנסווסטיטים יחד עם הומוסקסואלים, שהוקעו על ידי המשטר האסלאמי. בהתאם לכך, הם היו צפויים לעונשי הצלפות והוצאות להורג, תחת החוק האיראני החדש.
אחת מהמנהיגות המפורסמות למען זכויות לטרנסקסואלים היא מרים האטון מולקארא (Maryam Hatoon Molkara). כגבר, לפני הניתוח להתאמה מגדרית, היה שמה פרידון. מולקארא לחמה למען זכותה לשנות את מינה עוד מימי שלטון השאה באיראן. בתחילה השלטון התעמר בה, אולם מכתב שקיבלה מהמנהיג העליון ח'ומייני אשר קיבל מעמד של פתווה שינה את התמונה. לפני המהפכה ביקשה מולקארא לעבור ניתוח להתאמה מגדרית, אך לא הייתה יכולה להרשות לעצמה ולא קיבלה הכרה דתית במהלך. החל משנת 1975 היא כתבה מכתבים לרוחאללה ח'ומייני כשהיה בגלות. לאחר המהפכה היא פוטרה מעבודתה, הוזרקו לה בניגוד לרצונה הורמונים גבריים, על מנת "להשאירה" כגבר, והיא אושפזה במוסד. היא שוחררה מאוחר יותר הודות לקשרים שהיו לה, וניסתה להשפיע על פוליטיקאים אחרים לתמוך במטרתה. כשחזר ח'ומייני לאיראן כמנהיג העליון, היא ביקשה להיפגש עמו, בתחילה, ללא הצלחה. לבסוף קיבלה ממנו מכתב שאישר לה לעבור ניתוח להתאמה מגדרית מגבר לאישה. המכתב קיבל מאוחר יותר מעמד של פתווה (פסק הלכה). מעמד זה שינה את יחס השלטון לניתוחים להתאמה מגדרית, והפך אותם לחוקיים באיראן.
המצב הנוכחי.
הפתווה של ח'ומייני אושרר על ידי המנהיג העליון הנוכחי של איראן, עלי ח'אמנאי ונתמך על ידי אנשי דת רבים באיראן. אולם בחברה האיראנית ישנן עדיין דעות קדומות על טרנסג'נדרים ועל כן מומלץ להם, לאחר שיעברו את הניתוח ומינם ישונה באופן רשמי בכל התעודות, לשמור על דיסקרטיות לגבי עברם.
בדו"ח שפורסם בשנת 2001 טענה נציבות האו"ם לפליטים כי ניתוחים להתאמה מגדרית מבוצעים בצורה גלויה ושכיחה באיראן, וכי הומוסקסואלים וקרוס-דרסרים יהיו בטוחים כל עוד ישמרו על פרופיל נמוך. שלוש שנים לאחר מכן טען ארגון בשם פרויקט סאפרה (ארגון של להט"בים מוסלמים) כי הדו"ח של נציבות האו"ם מוגזם ומתעלם מהפעלת הלחץ של החוק על להט"בים. בנוסף טוען הארגון כי טרנסג'נדרים לא יכולים לבחור שלא לעבור ניתוח. אם מאשרים להם התאמה מגדרית, מצפים מהם להתחיל לעבור טיפולים באופן מיידי. אלה מביניהם שמבקשים להישאר ללא ניתוח (פרה-אופ/נון-אופ), ואנשים שמגדירים עצמם ג'נדרקוויר, נרשמים על פי המין עמו נולדו וככאלה הם צפויים להטרדות, ולהעמדה לדין על פי החוק נגד הומוסקסואליות.
הוגיטולסלאם קארמיניאה (Hojatoleslam Kariminia), איש דת איראני בדרגה בינונית שתומך בזכויות של טרנסג'נדרים, הצהיר כי ברצונו להפוך את הזכות של טרנסג'נדרים לשנות את מינם לזכות אדם בסיסית.
החוק באיראן מאפשר רק מעבר של התאמה מגדרית מגבר לאישה, ולא להפך. נשים שנולדו כנשים, אף אם בפנימיותן חשות כגברים, אינן רשאיות להתלבש כגברים או להיכנס למקומות השמורים לגברים, והמושג של התאמה מגדרית אינו אפשרי באיראן מבחינתן. נשים הלובשות בגדי גברים או מתחזות לגברים, נענשות בעונשי מאסר ומלקות, לפי החוק האיראני.
על פי דיווחים בתקשורת המערבית בשנת 2020, כ-4,000 ניתוחי התאמה מגדרית מבוצעים מדי שנה באיראן. על פי נתוני משרד הבריאות האיראני לשנת 2012, כ-56% מהניתוחים הם למעבר מזכר לנקבה, וכ-44% הם למעבר מנקבה לזכר. על פי ארגון אמנסטי ואקטיביסטיים מקרב חברי הקהילה הלהט"בית המקומית, מטרת השלטון היא להפוך את איראן למדינה שאין בה הומואים ולסביות, והם רואים בדילמה החוקית שבה נמצאים חברי הקהילה האיראנים מצב של ניתוח בכפייה.
גביע אירופה בכדורגל
נפת שדה מספרים
בתורת המספרים, נפת שדה המספרים הוא אלגוריתם לפירוק מספרים גדולים לגורמיהם הראשוניים. אלגוריתם זה הוא היעיל והמהיר ביותר הידוע כיום לפירוק של מספרים גדולים מאוד (בני כ-110 ספרות עשרוניות או יותר).
בדומה לשיטת הנפה הריבועית, שהייתה השיטה הטובה ביותר לפירוק עד תחילת שנות התשעים של המאה ה-20, גם נפת שדה המספרים מבוססת על תחשיב אינדקסים ביחס לבסיס קבוע. במקום לבסס את חיפוש הגורמים על בסיס של ראשוניים רציונליים, כמו בנפה הריבועית, נפת שדה המספרים מבוססת על בסיס של אידיאלים ראשוניים בחוג שלמים של שדה מספרים מתאים. באלגוריתם ישנם פרמטרים רבים שאינם ברורים די הצורך, והוא מצוי בתהליך מתמשך של שיפור והרחבה.
סיבוכיות.
עם הופעתן של מערכת ההצפנה הא-סימטרית RSA, המבוססת על הקושי שבפירוק מספרים גדולים לגורמים, עלה קרנה של בעיה זו בתורת המספרים היישומית. בבעיית פירוק מספר נתון formula_1, גודל הקלט מורכב ממספר הספרות הבינאריות ומסומן formula_2. סיבוכיות פולינומית היא מהצורה formula_3 עבור קבוע formula_4 כלשהו גדול מ-0. לעומת זאת סיבוכיות אקספוננציאלית היא מהצורה formula_5; אלגוריתם בעל סיבוכיות כזו נחשב בדרך כלל לגרוע במיוחד. לא ידוע כיום על אלגוריתם בעל סיבוכיות פולינומית לבעיית הפירוק והעוסקים בתחום מעריכים שאלגוריתם כזה כלל אינו קיים. למעשה, עד להמצאתה של הנפה הריבועית, כל האלגוריתמים לבעיית הפירוק היו אקספוננציאליים.
סיבוכיות פירוק formula_1 לגורמים באמצעות שיטת הנפה הריבועית מוערכת ב-formula_7, כאשר formula_8