נולדה וגדלה בקבוצת שילר לגורי ושרה מיר ונכדתם של שלמה ומרים מיר שהיו מבין ראשוני הקיבוץ. דור שלישי בקיבוץ.
בעלת תואר B.Sc בכלכלה מהאוניברסיטה העברית, פקולטה לחקלאות (רחובות) ולימודי תואר שני בכלכלה, גם כן מהאוניברסיטה העברית.
נשואה ואם לשלושה.
קריירה עסקית.
תפקידה הראשון של קראוס היה ככלכלנית בקבוצת שילר בין השנים 1985-1991. לאחר מכן שימשה כסמנכ"ל כספים ומנהלת של תאגידי קרן התק"מ. בין השנים 1999-2008 שימשה כמנהלת כספים ומנהלת היחידה לשותפויות וגיוסי הון באיגוד התעשייה הקיבוצית.
החל משנת 2000 ועד שנת 2014 שימשה קראוס כיו"ר של מספר קיבוצים, ביניהם גבולות, גלאון, שריד, מעלה החמישה, גליל ים ועין חרוד מאוחד.
החל משנת 2014 מכהנת קראוס כמנכ"לית מועצת החלב. המועצה היא חברה לתועלת הציבור והיא מהווה על פי חוק את הגוף הרשמי שבמסגרתו מתקבלות ההסכמות החיוניות לתפקודו התקין של ענף החלב בישראל. כמנכ"לית המועצה אחראית קראוס על תכנון ותיאום הניהול של משק החלב בישראל לצד הסברה ענפה על חשיבות צריכת מוצרי החלב ופיתוח הקשרים הבינלאומיים בענף חקלאי מוביל זה.
דירקטורית בחברות הבאות:
אורן צובה – מפעל פרטי לייצור זכוכיות ממוגנות בבעלות קיבוץ צובה.
דירקטוריונים בעבר:
טקס פרסי גלובוס הזהב ה-76
טקס פרס גלובוס הזהב ה-76 הוא טקס פרסים שבמסגרתו הוענק פרס גלובוס הזהב למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של השנה החולפת. הטקס התרחש ב-6 בינואר 2019 במלון בוורלי הילטון בבוורלי הילס, קליפורניה. הפרס ניתן מטעם איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד.
מנחי הטלוויזיה סנדרה או ואנדי סמברג הנחו את הטקס בפעם הראשונה. בטקס זה לא היה מועמד אף ישראלי. במהלך הטקס הוענק לג'ף ברידג'ס פרס מפעל חיים ע"ש ססיל בי. דה-מיל. הספר הירוק זכה במירב הפרסים בטקס, שלושה במספר, כולל פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי. רפסודיה בוהמית ורומא זכו כל אחד בשני פרסים. ושיטת קומינסקי היו בין תוכניות הטלוויזיה שזכו במספר פרסים.
זוכים ומועמדים.
המועמדים הוכרזו ב -6 בדצמבר 2018 על ידי טרי קרוז, דנאי גורירה, לזלי מאן וכריסטיאן סלייטר. הזוכים מופיעים בטקסט מודגש.
קולנוע.
סרטים עם מועמדויות מרובות.
15 הסרטים הבאים קיבלו מספר מועמדויות:
סרטים עם זכיות מרובות.
שלושת הסרטים הבאים זכו במספר פרסים:
טלוויזיה.
סדרות טלוויזיה עם מועמדויות מרובות.
16 סדרות הטלוויזיה הבאות קיבלו מספר מועמדויות:
סדרות עם זכיות מרובות.
שתי הסדרות הבאות זכו במספר פרסים:
התוכנית הכלכלית
ז'ולי אליקס דה לה פיי
לאון-ז'ולי אליקס דה לה פיי (בצרפתית: Léonne-Julie Alix de la Fay, שנודעה גם בשמות יוליאנה בורנונביל ומאדאם אליקס, 14 בדצמבר 1748 - 14 במרץ 1826) הייתה רקדנית בלט ומדריכת ריקוד צרפתייה. היא מילאה תפקיד חשוב בהתפתחות הבלט המלכותי השוודי. היא הייתה אחותו של רקדן הבלט המפורסם אנטואן בורנונביל ודודתו של אוגוסט בורנונביל.
חייה.
היא נולדה כלאון-ז'ולי בורנונביל בבריסל, אז ארצות השפלה ההבסבורגיות, ב-12 בדצמבר 1748, בת לשחקנים הצרפתים לואי-אמאבל בורנונביל וז'אן אברר, חברים בלהקת התיאטרון של שארל-סימון פאבאר.
בעונת 1760-1759 נלוותה אל הוריה לליון בלהקת התיאטרון הנודד של ז'אן-ז'ורז' נובר והופיעה לראשונה ב"לה שאקון" של ז'אן דיפרה בווינה, בשנת 1765.
היא הופיעה בתיאטרון מריאינסקי בסנקט פטרבורג בהנהלת גספארו אנג'וליני, ובקאסל בשנים 1781-1772.
בשנת 1782 הגיעה לשוודיה, שם הצטרפה לבלט המלכותי השוודי בסטוקהולם. ב-1783 התמנתה לפרימה בלרינה. ב-8 בפברואר של אותה שנה נישאה לקלוד אליקס דה לה פיי, רופא השיניים הצרפתי של סופיה מגדלנה, נסיכת דנמרק. בניגוד לרקדניות רבות בנות זמנה שנישאו לגברים בעלי מקצוע שונה משלהן, המשיכה לאון-ז'ולי לרקוד גם לאחר נישואיה. היא נודעה ברבים כ"מאדאם אליקס".
היא הופיעה בפעם האחרונה ב-1798, באופרה "קורה ואלונזו", ופרשה לגמלאות עם קצבה עד סוף חייה, בתנאי שתמשיך לעבוד כמדריכת ריקוד. היא עסקה בכך במשך שנים בלאו הכי, כשהדריכה תלמידים לבצע בלט פנטומימה בדרך דומה לזו של אן מארי מילאן דֶגִיוֹן, שלימדה סטודנטים להציג משחקי ילדים, ודה לה פיי המשיכה כמובטח בהדרכה לאחר פרישתה.
נפטרה בסטוקהולם ב-14 במרץ 1826, בהיותה בת 77.
בריג'יד ליונס תורנטון
בריג'יד ליונס תורנטון (באנגלית: Brigid Lyons Thornton; 1896 - 15 בנובמבר 1987) הייתה חברה בארגון המהפכני האירי קומן נה מאן, קצינה בצבא מדינת אירלנד החופשית, ורופאה.
תחילת דרכה.
בריג'יד ליונס נולדה במחוז רוסקומון בשנת 1896. היא הייתה בתו של החקלאי הפניאני פטריק ליונס בגיל צעיר עברה ליונס לחיות עם דודה פרנק מקגינס ואשתו קייט בלונגפורד, שם השלימה את לימודי התיכון. ממקגינס היא למדה להתעניין בפוליטיקה ובהיסטוריה האירית. הוא נפטר בנובמבר 1934, לאחר שהיה סנאטור במשך חמש שנים, ודמות מפורסמת בשל מעורבותו בהיסטוריה האירית. בעת מרידת חג הפסחא בשנת 1916, הייתה תורנטון סטודנטית לרפואה וחברה בארגון הנשים הפארה-צבאי קומן נה מאן. היא נעצרה במהלך ההתקוממות, ונכלאה בכלא קילמיינהאם יחד עם חברים אחרים של המתנדבים האירים.
מהפכנית.
ב-1922 היא סיימה את בית הספר לרפואה בגאלוויי, שם הייתה הצעירה מבין הסטודנטים לרפואה. היא הייתה לאישה היחידה שהייתה לקצינה בצבא מדינת אירלנד החופשית. היא ואדוארד תורנטון נפגשו כאשר בריג'יד חלתה בשחפת ונשלחה לשווייץ עם קצינים אחרים שהיו במצב דומה. במהלך תקופה זו למדה ליונס כיצד לטפל בשחפת בזמן שהיא עצמה הייתה מטופלת. היה זה יתרון משמעותי בשנים מאוחרות יותר. היא קיבלה תעודה בבריאות הציבור בשנת 1927 ולאחר מכן נכנסה לשירות הבריאות הציבורית. היא התחילה לעבוד במחוז קילדייר, ואחר כך עברה למחוז קורק עד שהגיעה לבסוף לדבלין, שם עבדה עד לפרישה. במהלך הקריירה שלה, טיפלה תורנטון במחלות זיהומיות רבות.
נישואים.
היא נישאה לקפטן אדוארד תורנטון ב-10 באוקטובר 1925, בדבלי, בטקס קטן של בני משפחה וחברים. בעלה חזר לשווייץ כדי להחלים משחפת ושוחרר לאחר שנרפא. הוא היה אחרי זה לעורך דין. תורנטון חזרה ללמוד באוניברסיטה הלאומית בשנת 1947 וסיימה תואר שני בבריאות הציבור. היא הייתה נלהבת מאוד מעבודתה במערכת הבריאות הציבורית באירלנד; בינתיים, בעלה התגורר בשווייץ במשך רוב חודשי החורף, שם עבד כעורך דין, והקשר ביניהם נשמר באמצעות מכתבים וביקורים שנתיים. הם קבורים זו ליד זה בבית הקברות טומור.
מרידת חג הפסחא.
ליונס חזרה ללונגפורד כשהיא שמעה את החדשות על המרידה של 1916. דודה ג'ו מקגינס שירת במתחם בתי המשפט יחד עם פטריק פירס, ג'יימס קונולי ומייקל קולינס. ליונס הצטרפה לדודה פרנק ולמתנדבים האירים שהוא אסף בדבלין. הם הצליחו להיכנס לבתי המשפט, וליונס, יחד עם חברות קומאן נה מאן האחרות, סיפקו מזון וטיפלו במורדים הפצועים. היא פעלה כאחות לגדוד הראשון של המתנדבים שהשתלטו על בתי המשפט ועל הרחובות הסמוכים. לאחר הכניעה, היא הוכנסה לכלא קילמיינהאם עם חבריה ובמהלך המאסר שמעה כי 14 ממנהיגי התנועה שלה נורו. לאחר שחרורה מהכלא, היא חזרה ללמוד רפואה בגאלוויי.
פעילות מהפכנית.
מעורבותה של ליונס בפעילויות המהפכניות של נשים בסוף המאה התשע-עשרה הייתה הישג בפני עצמו, משום שפוליטיקה, דת וחינוך היו מחוזם השמרני של הגברים. הפטריוטיזם שלה הביא אותה למעורבת שין פיין ובקומן נה מאן. ועדיין, עמיתיהן הרפובליקנים של הנשים להגביל את פועלן במסגרת המהפכנית. אך כמו רבות מחברותיה, ליונס לא נתנה להם לעצור בעדה. היא השתתפה במרידת 1916, ובשנת 1917 היא הקימה סניף של קומן נה מאן בגאלוויי. על אף פעילותה המהפכנית ומעצרה, ב-1922 הוכשרה תורנטון כקצינה בצבא מדינת אירלנד החופשית, שקמה כנגד רצונם של רבות מחברותיה בקומן נה מאן.
קריירה רפואית.
במהלך הקריירה הרפואית שלה, פעלה תורנטון גם כמחנכת של נשים בשכונות העוני, במיוחד בנושא גורמי מחלות ילדים. מים נקיים היו אז מצרך נדיר, וילדים רבים מתו מדלקת גסטרואינטריטיס. לעבודה זו לא היו תקציבים בשירותי הבריאות, והיא הרבתה להתנדב.
בשנות החמישים, כאשר פותחו חיסונים והופצו לציבור הרחב, תורנטון סייעה להילחם במגפת השחפת באירלנד והייתה מעורבת בפיתוח תוכנית חיסוני BGG החלוצית. צוות של חמישה עשר רופאים נסעו ברחבי אירלנד כדי לבצע את מה שהפך להישג רפואי היסטורי. בקריירה שלה במגזר הציבורי; היא פעלה במספר תחומים, ביניהם שימשה בתור הקצינה הרפואית של קילדייר וקורק, והיא הייתה סגנית קצין הרפואה של רשות הבריאות של דבלין. בגילאים מאוחרים יותר, היא הייתה הספרנית הרפואית בבית החולים רוטונדה, שם גם פעלה כיועצת. היא הייתה מעורבת בקרן צדקה רפואית, ולאחר פרישתה, עבדה כחוקרת בטריניטי קולג', בדבלין.
מותה.
היא סבלה מבריאות לקויה בשנות השבעים המאוחרות שלה, ונפטרה מהתקף לב ב-15 בנובמבר 1987, בגיל 91. בעלה של תורנטון נפטר ב-1946, ולשניים לא היו ילדים.
קימי שמידט
קימי שמידט () היא סדרת טלוויזיה קומית אמריקאית המשודרת בנטפליקס החל מ-6 במרץ 2015. בסדרה מככבים אלי קמפר, טייטוס ברג'ס, קרול קיין וג'יין קרקובסקי. יוצרי הסדרה הם טינה פיי ורוברט קרלוק. לסדרה 4 עונות ו-51 פרקים. החצי השני של העונה הרביעית שמנה את הפרקים האחרונים של הסדרה עלה ב-25 בינואר 2019.
תקציר העלילה.