במאמר שחרות משנת 1912, טען צבי וולפסון כי הפרגמטיזם האמריקאי הוטרם בידי ריה"ל. טענה זו פותחה, לוטשה ושוכללה בידי חוקרי מחשבת ישראל והפרגמטיזם: פיטר אוקס (Ochs), חנה השקס, עזגד גולד, נדב ברמן שיפמן, ואחרים. משותפת להם הטענה שיש לרעיונות הפרגמטיזם האמריקאי הקלאסי מקורות משמעותיים במסורת היהודית, בתנ"ך ויותר מכך בספרות חז"ל, ובאופן רחב יותר בספרות ההלכתית. בשנים האחרונות תרם מיכה גודמן בספריו לבירור הפנים הפרגמטיות בהגות ריה"ל (בספרו חלומו של הכוזרי) ובאופן קונסטרוקטיבי, ביחס לעמדות השונות לגבי הסכסוך הישראלי-פלסטיני (בספר מלכוד 67).
אד נאוסאם
אַד נַאוּסֶאַם (בלטינית: Ad nauseam; תרגום מילולי: עד בחילה; תרגום פונקציונלי: עד זָרָא) הוא תואר פועל המתייחס לפעולה המתבצעת שוב ושוב עד שיש בה כדי לגרום לתחושת בחילה אצל הנחשפים לביצועה. לדוגמה הצגה חוזרת ונשנית של טענה או בקשה; דיון מתמשך ומייגע שלא מתווספות בו טענות חדשות; פרסום בלתי פוסק של מוצר בכל הזדמנות.
טענה הנטענת אד נאוסאם היא, כאמור, טענה הנטענת שוב ושוב עד שלאיש אין עוד עניין לדון בתקפותה, בנכונותה או בכוח השכנוע שלה. לעיתים, אך ודאי לא תמיד, נעשה שימוש בטענות אד נאוסאם כחלק מאסטרטגיה של "הוכחה באמצעות טענה" (proof by assertion). הוכחה באמצעות טענה היא כשל לוגי שבו מתבצעת חזרה על פרופוזיציה מסוימת למרות שהיא נסתרת. במקרים מסוימים, החזרה מתבצעת עד שמעיין הטענות הסותרות מתייבש, ובנקודה זו היא הופכת ל"עובדה" משום שאיש אינו חולק עליה עוד. במקרים אחרים, החזרות הרבות מובאות כסימוכין לנכונות הטענה.
הכשל הלוגי משמש לעיתים ככלי רטורי בידי פוליטיקאים. בצורתו הקיצונית, הכשל הלוגי יכול לשמש לצורך שטיפת מוח. שיטה זו מגולמת בביטוי המיוחס ללנין לפיו שקר שחוזרים עליו די פעמים הופך לאמת.
דוגמה:
אמפיבולה
אמפיבולה (מיוונית: ampibolia) הוא כשל לוגי מילולי הנובע מערפול במבנה הדקדוקי של משפט, הגורם לכך שהמשפט ניתן לפירוש באופנים שונים ושווים בו זמנית.
דוגמאות.
כאן, ניתן לפרש את המשפט בשני אופנים שונים: שאסור לתת לצעירים לנהוג כי הם מסכנים את עצמם, או שאסור לתת לצעירים לנהוג משום שהם מסכנים אחרים.
גם כאן המשפט יכול להתפרש בשני אופנים: שהוא התחנף להוריו של התינוק ולכן השתמש במושג זה כלפי התינוק, ושהוא אמר לה שהיא עוצרת נשימה רק כדי להיות נחמד אליה ולכן השתמש במושג גם כלפי תינוק.
לקריאה נוספת.
שמות ספרים עם אמפיבוליה
שגיאה לוגית
מסקנה מחייבת מהנחה שוללת
מסקנה מחייבת מהנחה שוללת היא כשל לוגי הקיים כאשר המסקנה מסילוגיזם קטגורי היא חיובית, אך לפחות אחת מההנחות היא שלילית (נגטיבית). בגרסאות שונות, מופיע כשל זה גם בתצורות נוספות כמו זו שבלך תוכיח שאין לך אחות. דוגמאות:
כזב אנימיסטי
כזב אנימיסטי הוא כשל לוגי הקיים כאשר טוענים כי אירוע או מצב הוא עדות לכך שמישהו גרם לו במודע. שמו של הכזב שאוב מהאמונה האנימיסטית ששינויים בעולם הטבעי נובעים מפעולתם של אלים או רוחות.
הביטוי כשל לוגי בהקשר זה אין משמעותו שחלק כלשהו (הנחות, מסקנות, אופרטורים) הוא כוזב. הכשל הלוגי טמון בצירופם יחד. בכזב האנימיסטי, הארגומנט הוא: אם קרה מאורע א', אז ב' הוא שגרם לו. שני החלקים יכולים להיות נכונים—רק הצירוף שלהם יחד מהווה כשל, משום שהמסקנה אינה נובעת מההנחות ומהשרשור הלוגי. הכזב האנימיסטי הוא דוגמה לטיעון סינתטי-אינפורמטיבי, ומעצם טבעו ככזה הוא בהכרח לא וודאי מבחינה לוגית.
לינוקס (ליבה)
ליבת לינוקס (באנגלית: Linux kernel) היא ליבה בה נעשה שימוש במערכות הפעלה ממשפחת לינוקס. זו אחת הדוגמאות הבולטות והנפוצות ביותר של תוכנות קוד פתוח וחופשי.
ליבת לינוקס מופצת תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו מגרסה 2 (בתוספת מספר יוצאי דופן), אשר מפותחת על ידי מספר מפתחים מרחבי העולם. דיונים בנושא הפיתוח מתרחשים באופן יום-יומי ברשימת התפוצה של הקרנל (linux kernel mailing list).
ליבת הלינוקס נוצרה על ידי הסטודנט הפיני לינוס טורבאלדס בשנת 1991 מתוך שאיפה לאפשר שימוש במערכת ההפעלה יוניקס גם על מחשבים אישיים. לינוקס זכתה לקהל מפתחים ומשתמשים אשר אימצו קוד מקור ממיזמי תוכנה חופשית אחרים לצורך שימוש עם הליבה החדשה. אלפי מפתחי תוכנה תרמו קוד לליבת לינוקס. ליבת לינוקס נמצאת בבסיסן של הפצות לינוקס.
ליבת לינוקס יכולה לרוץ על מגוון רחב של מעבדים, תומכת במגוון רחב של פלטפורמות והתקנים, ומשמשת במגוון של מערכות, החל מטלפוני אנדרואיד וכלה במחשבי ענק.
היסטוריה.
באפריל 1991, לינוס טורבאלדס, סטודנט בן 21 באוניברסיטה של הלסינקי בפינלנד, החל לעבוד על מספר רעיונות פשוטים למערכת הפעלה. טורבאלדס רצה לאפשר שימוש ביוניקס גם על מחשבים אישיים, והחל בכתיבת סדרן תוכניות ומדמה מסוף מחשב עבור מעבדי אינטל 386 באסמבלר. ב-25 באוגוסט טורבאלדס פרסם בקבוצת דיון comp.os.minix הודעה על כך שסיים לפתח ליבת מערכת הפעלה המבוססת על מערכת המיניקס.
במקור, פותחה מערכת מיניקס על ידי אנדרו טננבאום, מרצה באוניברסיטה הולנדית שפיתח את מיניקס כחלק מקורס אקדמי בנושא פיתוח מערכות הפעלה. טורבאלדס התאכזב מחוסר הנכונות של טננבאום לפתוח את קוד המקור של מיניקס ולאפשר לבצע בה שינויים ושיפורים נדרשים. הרכיבים שטורבאלדס פיתח היו חלק מניסיונו לייצר מערכת הפעלה התואמת את תקן POSIX.
מכיוון שהקוד שכתב טורבאלדס היה זמין לכל דורש, קבוצה גדולה של מפתחי תוכנה החלה לתרום פיסות קוד ורעיונות לפרויקט, ובמיוחד אנשי קהילת המיניקס. באותה עת, פרויקט גנו כבר ייצר אוסף תוכנות ורכיבי תוכנה חופשים אשר דרושים למערכת הפעלה חופשית, אך הליבה החופשית Hurd טרם הבשילה לידי שימוש. כמו כן, מערכת ההפעלה BSD טרם הבהירה את מצבה החוקי. מכיוון שלא הייתה חלופה אחרת, למרות היכולות המעטות בימיה הראשונים, זכתה לינוקס למספר רב של מפתחים ומשתמשים.
בספטמבר 1991, גרסה 0.01 של הליבה יצאה לשרת ה-FTP של האוניברסיטה של הלסינקי. גרסה זו כללה כ-10,239 שורות קוד. באוקטובר 1991, יצאה גרסה 0.02. מספר גרסאות נוספות יצאו עד שגרסה 0.11 יצאה בדצמבר 1991. גרסה זו הייתה הגרסה הבשלה-דיה הראשונה שאפשרה להדר אותה על מערכת שבעצמה מריצה לינוקס. בעת יציאת גרסה 0.12 בפברואר 1992, בחר טורבאלדס ברישיון GPL על פני הרישיון הקודם שבו השתמש (אשר אסר על שימושים מסחריים בקוד).
קבוצת הדיון alt.os.linux הוקמה, וב-19 בינואר 1992 נשלחה אליה ההודעה
הראשונה. ב-31 במרץ, הוחלף שם קבוצת הדיון ל-comp.os.linux (מעין אישור שמדובר במערכת הפעלה "אמיתית" ולא "תחביב").
מערכת החלונאות X11 הותאמה ללינוקס, וליבה גרסה 0.95 ממרץ 1992 הייתה הראשונה שיכלה להריץ את מערכת החלונאות. הקפיצה מגרסה 0.1x לגרסה 0.9x (אך לא סדרת 1.0) נבעה מהתחושה שלינוקס מתייצבת לכיוון מערכת יציבה ומוגמרת יחסית, אך טרם הגיעה לנקודה שבה היא עומדת ברשות עצמה. למרות האופטימיות הרבה, עד תחילת 1994, המשיכו להתפרסם גרסאות ליבה מ"סדרת" 0.99.
לבסוף, ב-14 במרץ 1994, התפרסמה גרסת ליבה 1.0.0 ובה 176,250 שורות קוד.
העבודה על סדרת הגרסאות 2 החלה ב-9 ביוני 1996. נקודות ציון עיקריות:
ב-21 ביולי 2011, הודיע טורבאלדס על מעבר לגרסאות ה-3. המעבר לא לווה בקפיצת דרך טכנולוגית אלא היווה נקודת ציון לנוכח 20 שנות פיתוח.
ב-12 באפריל 2015 שוחררה גירסה 4.0 של לינוקס, וב-3 במרץ 2019 שוחררה גירסה 5.0. גירסה 6.0 צפויה להשתחרר במהלך אוקטובר 2022. גירסאות הליבה הנתמכות כיום ע"י קבוצת המפתחים של לינוקס הן:
עם זאת, קיימות הסתעפויות רבות של לינוקס שפותחו ע"י גורמים אחרים, תוך התבססות על מגוון גרסאות ליבה אחרות של לינוקס.
מצב חוקי.
רישיונות שימוש.
במקור יצאה הליבה של לינוקס תחת רישיון שימוש שאסר כל שימוש מסחרי בקוד. המצב השתנה במהרה, כאשר בגרסה 0.12, שונה רישיון השימוש לרישיון GPL מגרסה 2. רישיון זה מאפשר הפצה מחדש, ואפילו מכירה, של גרסאות לינוקס (בין אם הקוד הרשמי של לינוקס ובין אם גרסאות מותאמות), כל עוד הקוד מופץ תחת רישיון דומה, ולקונה יש גישה לקוד המקור. טורבאלדס צוטט כי המעבר לשימוש ברישיון ה-GPL, היה המעשה הטוב ביותר שביצע אי פעם.
רישיון GPL (גרסה 3).
נכון להיום, לינוקס זמינה תחת רישיון GPL מגרסה 2, כאשר (בשונה ממרבית התוכנה ברישיון זה) אין הרשאה לפתיחת קוד המקור תחת רישיון זה מגרסה חדשה יותר. החלטה (יוצאת דופן) זו היא בבסיסו של דיון מתמשך בנוגע לקלות המעבר לגרסאות מתקדמות יותר של GPL (דוגמת רישיון 3), והאם בכלל יש טעם במעבר שכזה. טורבאלדס בעצמו ציין ביציאת גרסה 2.4.0 של הליבה שהקוד שלו יוצא רק תחת רישיון GPL 2. עם זאת, רישיון GPL מציין כי אם לא מצוינת במפורש גרסת הרישיון, כל גרסה שהיא יכול להיות בשימוש, ו-אלאן קוקס ציין כי רק מעטים ממפתחי הליבה ציינו את מספר הגרסה המדויק. בספטמבר 2006, סקר שנערך בקרב 29 ממפתחי הליבה העיקרים, הראה כי 28 מעדיפים את גרסה 2 של רישיון ה-GPL על פני ההצעה של רישיון 3 (שהיה בתהליך כתיבה באותה העת). טורבאלדס התייחס לסוגיה וציין שלדעת מספר הדיוטות, דווקא הוא היה היוצא דופן כמתנגד לרישיון 3.
מודולי ליבה נטענים וקושחה.