ההיסטוריה של קו זה היא אחת מהמורכבות ביותר ברכבת התחתית של מוסקבה, עקב זאת שהחלק המזרחי שלו נפל קורבן לשינויי מדיניות. במקור התחנות המוקדמות ביותר הן גם המבוגרות ביותר, הן נפתחו בין השנים 1935–1937 וכאשר הן נפתחו הן נחשבו להיות חלק מהקו היחיד שהיה בזמנו קו סוקולניצ'סקאיה. בשנת 1938, השירות של אותו מקטע נפסק, וקו ארבטסקו פוקרובסקאיה נוצר על ידי רכבות שמסלולן הסתיים בתחנת קורסקאיה. למרות זאת, במהלך מלחמת העולם השנייה, תחנת ארבאטסקאיה נפגעה כאשר פצצה גרמנית ניקבה את התקרה שלה, כאשר כול התחנות אשר נבנו בשנות ה-30 היו תת-קרקעיות.
כאשר האיום של המלחמה הקרה נהיה מעשי, סימן את העובדה שהתחנות הראשונות הללו לא היו מוכנות לתפקד גם כמקלטים, ובמקום זאת, נבנה מקטע עמוק מקביל. זה סימן את הסוף של קו פיליובסקאיה, מכיוון שניקיטה חרושצ'וב כחלק מהביקור שלו בניו יורק, קיבל השראה מהמראה של הרבה תחנות של הרכבת התחתית של ניו יורק שהיו בגובה האדמה וגם מעליה. כשהוא חזר, השראה זו התמזגה עם הצורך לחסוך עלויות בבנייה וארכיטקטורה, הוא הכריח לנטוש את התוכניות לבנות מקטע של תחנות עמוקות מתחת לאדמה לפילי, ובמקום לבנות קו עילי. בשנת 1958 קו ארבטסקו-פיליובסקאיה נחנך, ונהיה השישי להיפתח (הקידומת של אבטסקו- נמחקה מאוחר יותר). הקו המשיך להתרחב מערבה לכיוון פילי ב-1959, לאורך עם הדפו הנפרד שלו, פילי פארק ב-1961 וגם בנייני המגורים של קונצבו ב-1965. הרחבה נוספת נבנתה לעוד רובע בניינים בקרילאצקויה ב-1989.
כול התחנות, מלבד מולודיוז'נאיה וקרילאצקויה, נבנו כתחנות עיליות, מעל האדמה, הטריו המקורי של סוף שנות ה-50' נבנה להיות זהה מבחינת רציפים, כאשר שאר 4 התחנות היה להן יותר מבנה רציפי סטנדרטי. למרות ההצלחה בחיסכון עלויות, האקלים הרוסי, במיוחד החורף הקשה, עקב גודלן של התחנות הפך לפחות פופולרי מצד הנוסעים.
במאה ה-21, למרות זאת, הגורל של קו פיליובסקאיה ישתנה באופן קיצוני. קודם כול מכיוון עלייתו של מרכז העסקים מוסקבה סיטי היה צורך בקו מטרו, והסתעפות של שתי תחנות מתחנת קייבסקאיה ב-2005 לתחנת דילובוי צנטר וב-2006 למז'דונארודנאיה.
בתחילת שנת 2008, עם התפתחות ההרחבה של סטרוגינו-מיטינו סופו התת-קרקעי של הקו נלקח על ידי קו ארבטסקו פוקרובסקאיה, וסופו הייתה רציף שעבר עיצוב מחדש בקונצבסקאיה.
סוגי רכבות.
הקו משורת על ידי דפו מספר 9 פילי, וכרגע כול הרכבות בקו עוברות החלפה לדור מתקדם יותר. קרונות מסוג E הישנים ביותר יצאו לדימוס ב-2009. צי של 24 מערכי רכבות המורכבים מ-6 קרונות כול אחד (תערובת של Ezh, Ezh1 ,Em-508 ,Em-5-9) יועברו לדפו אחרים ויחולפון בקרונות חדשים מסוג רוסיץ' שהם הרבה יותר מותאמים למזג האוויר בחוץ שיש לקו (מכיוון שהוא עילי). יש גם חמישה מערכים של מערכים ממוספרים ישנים מקו קולצבאיה וקו קלינינסקאיה. הם נעים רוב הזמן בין אלכסנדרובסקי סאד - מז'דונארודנאיה, אבל כמה מהם נעים על המקטע הראשי עד לקונצבסקאיה.
בקיץ 2018, הפעילות של קרונות חדשים מסוג מוסקבה החלה. מדצמבר 2018 כול הקרונות הישנים הוחלפו במלואם כולם על ידי הקרונות החדשים הללו.
התפתחויות אחרונות ותוכניות לעתיד.
אחרי שהקו איבד את התחנה הסופית הקודמת שלו, תנועת הנוסעים בקו ירדה משמעותית, והפכה אותו ליותר מקומי. יש כרגע תוכניות לשדרג את התחנות העיליות, ולסיים את תהליך החלפת הקרונות.
שטחי B
יחסי גאנה–שווייץ
יחסי גאנה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גאנה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה.
רפובליקת גאנה והקונפדרציה השווייצרית מקיימות יחסים דיפלומטיים. על פי משרד החוץ השווייצרי "היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גאנה לקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים ידידותיים וארוכי טווח".
שווייץ הכירה בעצמאותה של הרפובליקה של גאנה ב-6 במרץ 1957, אותו היום בו הוכרזה העצמאות. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים לאחר שלוש שנים של מגעים דיפלומטיים בלתי רשמיים, ב-1960.
ההשפעה השווייצרית בגאנה היא עתיקה יותר, החל משנת 1828 מיסיונרים שווייצרים מבזל התיישבו בגאנה שנקראה אז "חוף הזהב". המיסיונרים מבזל השפיעו רבות על הכנסייה של גאנה, על בתי הספר בה ועל בתי החולים בה. המיסיונרים היו גם אחראיים להבאת הקקאו לגאנה ובשנת 2018 היו 47 אחוזים מהקקאו המשמש לייצור שוקולד תוצרת גאנה.
בשנת 2017, נשיא גאנה ננה אקופו-אדו נפגש עם נשיאת שווייץ שביקרה באקרה במסגרת ביקור רשמי, דוריס לויטהרד. מוקדם יותר באותה השנה, נשיא גאנה והיועץ הפדרלי של שווייץ נפגשו במהלך פורום בינלאומי. שווייץ וגאנה חתמו על מספר הסכמים בילטרליים: ב-1991 חתמו על הסכם הגנה וקידום השקעות הדדיות, ביולי 2008 חתמו על אמנה למניעת כפל מס ובאוגוסט 2010 חתמו על הסכם בנושא נתיבים אוויריים. בשנת 2015 חתמו שתי המדינות על מזכר הבנות.
השגרירות השווייצרית בגאנה אחראית על מספר גדול של פרויקטים במדינה בעיקר בתחומי התרבות.
שווייצרים בגאנה.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בגאנה שלוש מאות חמישים וחמישה אזרחים שווייצרים.
אריק הניג
אריק הניג (1 באפריל 1947 – 20 באוקטובר 2019) היה מפיק טלוויזיה ואיש תקשורת ישראלי. הניג היה נציג ליגת ה-NBA בישראל, ונחשב למי שהחדיר את הכדורסל האמריקני לתרבות הישראלית. הניג היה בעל טור קבוע באתר ynet ובמעריב וכתב טורים שעסקו בעיקר בספורט. בנוסף, חלק טור קבוע עם גלעד שליט בעיתון "ידיעות אחרונות", וכתב טורים באתר Mako בתחום התרבות.
קריירה.
ב־1987 מונה להיות יועץ בינלאומי של נציב ה־NBA דייוויד סטרן, לאחר שראיין אותו ובין השניים נוצרו קשרי חברות קרובים.
ב־1990 העניק לו שטרן זיכיון בלעדי בישראל לשידורי ה־NBA, לאחר שהניג מתח ביקורת על הדרך בה משודרים השידורים בארץ. בשנת 2017 אמר אדם סילבר הקומשינר של ליגת ה-NBA: "ללא אריק הניג, לא היה NBA בישראל".
הניג יצר סרטים דוקומנטריים, ובהם "הגביע הקדוש" שתיעד את מסעה של קבוצת הכדורסל מכבי תל אביב למשחק הפיינל פור בעונת 1999/2000 בפיב"א יורוליג בסלוניקי ו"החבר'ה הגדולים" שעסק בליגת ה-NBA. הוא הפיק וביים את הסרט "רבין-פרס: הכל אישי" אודות מערכת היחסים הסבוכה בין יצחק רבין לשמעון פרס ששודר ב-2007 בערוץ 2.
הניג הפיק יחד עם אבי ניר את התוכנית "מונית הכסף" בהנחיית עידו רוזנבלום ששודרה בקשת 12. הניג רכש את הזכויות לתוכנית לאחר שנתקל בה בצפייה בערוץ דיסקברי.
ב-2003 הפיק לערוץ 10 תוכנית בידור בכיכובה של שרה'לה שרון. הוא הפיק באמצעות חברת הפקות שלו (אריק הניג הפקות) את הסדרה הקומית שחקן זר שעלתה לשידור ב-15 ביוני 2015, בשידורי קשת בערוץ 2.
הניג כתב את הספר הביוגרפי, "פואד – כנגד כל הסיכויים", אודות חייו של בנימין בן אליעזר, שיצא לאור בשנת 2005 בהוצאת ידיעות ספרים.
חייו האישיים ומותו.
ב־1984 התגורר בשיקגו עם חברתו הילרי. הניג היה נשוי למיה בלנקה, להם ילדה אחת.
הניג נפטר באוקטובר 2019, שבוע לאחר שלקה באירוע לבבי, בבית החולים איכילוב בתל אביב בו שהה תקופה ארוכה בשל מחלה קשה. הוא הובא למנוחת בבית העלמין בחולון.
יחסי אוסטרליה-קוריאה הדרומית
IISuperwomanII
MTV Unplugged (מיני-אלבום של מריה קארי)
MTV Unplugged הוא מיני-אלבום ואלבום הופעה של הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי, אשר יצא לאור ב-2 ביוני 1992, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס. מתוך האלבום יצא הסינגל "I'll Be There", אשר הצליח לכבוש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום השלישי במצעד הבילבורד 200.
רקע והוצאה.
בעקבות ההצלחה של שני אלבומיה הראשונים, הרצון לקדם את אלבומה השני והביקורת שנמתחה על כך שלא יצאה לסיבובי הופעות בינלאומיים וכמעט ולא הופיעה בהופעות חיות אחרות סוני ארגנה מופע לייב בניו יורק ב-16 במרץ 1992. שם המופע היה MTV Unplugged, וזאת מכיוון שהיה בחסות MTV.
המופע כולו הוקלט והופץ כמיני-אלבום בגרסת אודיו אשר נלווית לו גם גרסה נוספת; גרסת די וי די שמראה צילום של ההופעה. באותה התקופה אנשים התקשו להאמין שלקארי יש יכולות ווקאליות כל כך גדולות והם האמינו כי מדובר בעריכת אולפן ומטרת המופע הייתה להפריך שמועות אלו.
וידאו.
לאחר ההצלחה הרבה של המיני-אלבום והסינגל הראשון מתוכו "I'll Be There", סוני מיוזיק החליטו להוציא את המיני-אלבום בפורמט VHS, בשם חדש, "MTV Unplugged +3". באלבום המחודש נכללו שלושת הקליפים: "Can't Let Go", "" ו-"Emotions". ההוצאה המחודשת זכתה להצלחה רבה בארצות הברית, תוך שהצליחה לכבוש את פסגת מצעד אלבומי הווידאו של בילבורד. האלבום זכה למעמד אלבום פלטינה, על מכירות של למעלה מ-100,000 עותקים במדינה.
כלפי אלבום הווידאו הופנו ביקורות חיוביות, הן מטעם AllMusic, והן מטעם הניו יורק טיימס.
ביקורת והצלחה.
עם יציאתו של ה-EP הוא זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה שהחמיאו ליכולות הווקאליות של קארי. האלבום זכה להצלחה מסחרית רבה בעולם. בארצות הברית הוא הגיע למעמד פלטינה מרובעת עם מכירות של 2.8 מיליון עותקים. גם במדינות אחרות בעולם האלבום זכה להצלחה רבה, כך למשל בהולנד, אוסטרליה וניו זילנד האלבום הגיע למעמד פלטינה כפולה ובקנדה הגיע למעמד פלטינה. בצרפת הגיע למעמד זהב כפול ובבריטניה ושווייץ הגיע למעמד זהב.
בסך הכל, מכירותיו של האלבום מסתכמות ב-6.5 מיליון עותקים.
סינגלים.