עבור חוקרי מדע המדינה, מסמלים הסכמי וסטפליה אבן דרך משמעותית בהתפתחות המדינה הריבונית, זאת משום שבהסכמים, לראשונה בהיסטוריה, אושרה זכותה של כל מדינה לקבוע את צביונה הדתי. כמו כן, אושר השוויון הפורמלי בין המדינות השונות, וכך בוטלה הנאמנות הווסאלית של המדינות החלשות למדינה החזקה על פי שיטת הפאודליזם. מכאן, להסכמים מיוחסת השפעה על היווצרות המערכת המודרנית של מדינות הלאום ועל התפתחות הלאומיות באירופה.
עיקרי שלום וסטפליה.
את חלק הארי של הסכמי מינסטר ניתן לייחס לפועלו של הקרדינל מזראן, יורשו של הקרדינל רישלייה כשר הראשי בממלכת צרפת ומנהיגה בפועל באותה תקופה. צרפת יצאה מהמלחמה כשמעמדה טוב מזה של כל מעצמה אירופית אחרת, וככזו יכלה להכתיב חלק ניכר מתוכנה.
השפעת שלום וסטפליה.
יש הגורסים כי שלום וסטפליה היה ביסוד כינונה של הדיפלומטיה המודרנית, שכן ההסכמים יצרו במידה רבה את המערכת המודרנית של מדינות הלאום. להסכמים הייתה גם השפעה מכרעת על התפתחות הלאומיות באירופה. ואמנם, המלחמות שפרצו לאחר שלום וסטפליה לא נסבו סביב חיכוכים דתיים, כי אם מדיניים ולאומיים. הדבר איפשר למעצמות קתוליות ופרוטסטנטיות לכרות בריתות זו עם זו, במה שיצר שינויים מהותיים בדפוסי חלוקת העוצמה במערכת הבינלאומית.
תוצאה חשובה נוספת של שלום וסטפליה הייתה ביטול התפיסה לפיה האימפריה הרומית הקדושה ניצבת כאדוניתו החילונית של העולם הנוצרי כולו. מההסכמים עולה, כי מדינת הלאום הריבונית תהיה בבחינת הסמכות השלטונית הבכירה ביותר, שאיננה כפופה לאף גורם זר.
תפיסות מודרניות.
בדיון שנערך בשנת 1998 בדבר הרלוונטיות הפוליטית של שלום וסטפליה אמר חאבייר סולאנה, אז המזכיר הכללי של נאט"ו, כי "ערכי האנושיות והדמוקרטיה [היו] בלתי-רלוונטיים בסדר הווסטפלי המקורי", והוסיף כי "המערכת הווסטפלית הייתה מוגבלת. עקרון הריבונות שעליו נשענה יצר בסיס ליריבות, ולא לקהילת מדינות; לבידוד, ולא לאינטגרציה."
בשנת 2001 שר החוץ הגרמני, יושקה פישר, התייחס לשלום וסטפליה בנאומו באוניברסיטת הומבולדט בטענו כי המערכת הפוליטית האירופית שכוננו הסכמי וסטפליה שוב איננה רלוונטית: "התפיסה שביסודה של אירופה אחרי 1945 עמד ועודנה עומדת בסימן דחייה של עקרון מאזן הכוחות האירופי ושל השאיפות ההגמוניות של מדינות בודדות שהופיעו לאחר שלום וסטפליה ב-1648; דחייה שהתבטאה בהידוק האינטרסים החיוניים של מדינות אירופה ובהעברת הזכויות הריבונות של מדינת הלאום למוסדות אירופיים על-לאומיים."
לאחר פיגועי הטרור במדריד ב-11 במרץ 2004, רשת הטרור אל-קאעידה הכריזה כי "המערכת הבינלאומית שכונן המערב מאז הסכמי וסטפליה עתידה להתמוטט; ומערכת בינלאומית חדשה תקום תחת הנהגתה של המדינה האסלאמית האדירה."
בנוסף, יש הטוענים כי תהליך הגלובליזציה עומד בסימן התפתחות של המערכת הבינלאומית מעבר לעקרון המדינה הווסטפלית הריבונית.
Address Resolution Protocol
Address Resolution Protocol (בראשי תיבות: ARP; בתרגום חופשי: פרוטוקול תרגום כתובות) הוא פרוטוקול תקשורת המשמש ברשת מחשבים לאיתור כתובת ה־MAC של תחנה ברשת על פי כתובת ה־IP שלה. ה-ARP שייך לשכבת הקשר. הפרוטוקול מופעל בעת שליבת מערכת הפעלה נקראת לייצר מסגרת (frame) להעברה בין חוליות ברשת המחוברים דרך קו פיזי ואין בזיכרון המטמון שלה (ARP cache) רשומה לכתובת ה־IP המבוקשת, במצב כזה פעילות הפרוטוקול נקראת ומבוצעת על ידי התקני כרטיס הרשת שבמחשב.
אף על פי שהשימוש ב־ARP שמור כיום כמעט בבלעדיות לאחזור של כתובות MAC על פי כתובות IP הוא יכול לשמש גם לאחזור כתובת MAC על פי כתובות אחרות מהשכבה השנייה והשלישית של מודל ה־OSI.
אופן הפעולה.
איתור הכתובת מתבצע על ידי שידור של broadcast frame (חבילת מידע בשכבת הקשר עם FF:FF:FF:FF:FF:FF בשדה היעד בכותרת) המכילה את כתובת ה־IP של התחנה המבוקשת אל כל התחנות באותו מתחם שידור. התחנה שתזהה את כתובת ה-IP שלה בתוכן המסגרת, תשלח בחזרה מסגרת עם כתובת ה-MAC שלה אל תחנת המקור ב-unicast. כמו כן, ברוב היישומים של הפרוטוקול התחנה תנהל טבלה בזיכרון מטמון (cache) שתאפשר לה לאתר במהירות כתובות אותן מצאה בעבר ללא צורך בהמתנה לתשובה מתחנת היעד.
באופן דומה ניתן להשתמש בפרוטוקול Reverse Address Resolution Protocol כדי לקבל את כתובת ה-IP של תחנה על פי כתובת ה-MAC שלה. כל תחנה ברשת המקומית תחזיק טבלה המתאימה בין כתובות MAC ו־IP של התחנות האחרות ברשת ותעדכן אותה בהתאם לחבילות שהיא מקבלת. ניתן להסתכל או לשנות טבלה זו על ידי שימוש בפקודת arp, ברוב מערכות ההפעלה.
מבנה חבילת ARP.
2 הבתים הראשונים: מספר המייצג את סוג כתובת החומרה (כדוגמת כתובת MAC).
2 הבתים הבאים: מספר המייצג את סוג כתובת שכבת הרשת (כדוגמת כתובת IPv4).
הבית הבא: אורך כתובת החומרה (בבתים).
הבית הבא: אורך כתובת שכבת הרשת (בבתים).
2 הבתים הבאים: מספר הפקודה (opcode) המייצג התפקיד של החבילה. לדוגמה: אם הערך יכיל את המספר 1 (ARP_REQUEST) נדע כי זו בקשה לתרגום כתובת שכבת רשת לכתובת חומרה.
לאחר מכן, יופיעו הכתובות בסדר הזה:
כתובת החומרה של השולח.
כתובת שכבת הרשת של השולח.
כתובת החומרה של היעד (במידה ולא ידוע יש למלא ערך זה בF-ים).
כתובת שכבת הרשת של היעד (במידה ולא ידוע יש למלא ערך זה בF-ים).
חשוב לציין כי לפני חבילת ה-ARP המצוינת פה תהיה גם תחילית של פרוטוקול שכבת הקשר המשומשת ברשת כדוגמת Ethernet.
הדגמה.
במקרה ונרצה לשלוח בקשה לאיתור כתובת MAC של המחשב שכתובת ה-IPv4 שלו היא 10.0.0.10, אנו נשלח חבילת ARP עם הערכים הבאים:
כתובת חומרה: כתובת MAC.
כתובת הרשת: IPv4.
אורך כתובת החומרה: 6.
אורך כתובת הרשת: 4.
מספר הפקודה: 1 (ARP_REQUEST).
כתובת החומרה של השולח: AB:CD:EF:AB:CD:EF (לצורך ההדגמה בלבד).
כתובת שכבת הרשת של השולח: 10.0.0.9 (לצורך ההדגמה בלבד).
כתובת שכבת החומרה של היעד: אנו לא יודעים, זה בדיוק מה שאנחנו מחפשים. לכן נשלח הודעה זו לכולם: FF:FF:FF:FF:FF:FF.
כתובת שכבת הרשת של היעד: 10.0.0.10.
כשהמחשב שכתובתו היא 10.0.0.10 יקבל את החבילה שלנו הוא יחזיר חבילת ARP המיועדת אלינו בלבד המכילה בין השאר בשדה כתובת החומרה של השולח את כתובת החומרה שלו.
שימוש לרעה.
עקב אופיו של פרוטוקול ה־ARP הוא חשוף לניצול לצורך "גנבת זהות". משתמש זדוני יכול להמתין לבקשת ARP, ובעת הגעתה לספק כתובת MAC פיקטיבית או את כתובת המשתמש כתשובה. באופן זה המידע לא יגיע ליעדו. פעולה כזו נקראת ARP spoofing.
רות המואביה
בית דוד
בית דוד הייתה שושלת מלוכה יהודית שתחילתה, על פי המסורת, במלך המקראי דוד. כל מלכי יהודה, למעט עתליה, השתייכו אליו.
עדויות חוץ מקראיות לבית דוד.
הכל בערבון מוגבל צ׳
המקור הקדום ביותר המזכיר את השושלת הוא כתובת תל דן הכתובה בארמית ומתוארכת בין המאה ה-9 לפנה"ס למאה ה-7 לפנה"ס, בכתובת כתוב: "הרגתי את יהו]רם בן [אחאב]מלך ישראל והרג[תי את אחז]יהו בן [יהורם מלך]בית-דוד. ואשים [את עריהם חורבות ואהפוך את ארצם ל[שממה... ]"
אודות שלמה המלך, שעל פי ספר שמואל היה בנו של דוד המלך, טרם נמצאו כתובות בהן הוא נזכר או ממצא ארכאולוגי אחר הנקשר אליו ישירות. יוסף בן מתתיהו מזכיר בכתביו מסורות אודות קיומן של איגרות בארכיונים הממלכתיים בצור שהחליפו ביניהם שלמה המלך וחירם מלך צור.
חלק מן המלכים בשושלת, מוזכרים בכתובות חוץ מקראיות בנות התקופה, כמו מצבת מישע, שהוקמה בעקבות מאבקים בין ממלכות ומנסרת סנחריב, כתובת ניצחון אשורית שנוצרה בעקבות מסע הכיבוש ביהודה.
את ממצאי החפירות משלהי המאה ה-11 לפנה"ס וראשית המאה ה-10 לפנה"ס במבצר האלה מייחס הארכאולוג יוסף גרפינקל לתקופת דוד המלך ורואה בהם הוכחה לכך שבזמנו של דוד הייתה ביהודה ממלכה חשובה וחזקה, כמתואר במקרא.
שושלת בית דוד ביהדות.
בתורה, יעקב ברך את יהודה בנו: , והפרשנים רואים בכך הבטחה כי מלך ישראל יהיה משבט יהודה.
עיקר ההמשך של היהדות היה מבני שבט יהודה (שכן עשרת השבטים גלו), מלבד הכהנים והלויים, וכן מיעוט (ברובו לא ידוע) בני שבט בנימין, שמעון יוסף, ומעט משבטים אחרים.
מלכות בית דוד נתפסת במסורת היהודית כמלכות נקיה ומוסרית יחסית למלכות ישראל, למרות שהיו מלכים משושלת זו שעשו הרע בעיני ה' (כמו אחזיה, אחז, ובייחוד מנשה). בתלמוד ישנה התייחסות למלכות זו ואנשיה מתוארים שם כצנועים וענוותנים שמקבלים עליהם את עולה של המערכת המשפטית.
למלכים מבית דוד ישנו מעמד מיוחד בהלכה, כמו משיחה בשמן המשחה, משיחה על מעיין, ומותר להם לשבת לצד הסנהדרין בלשכת הגזית של בית המקדש.
לפי התנ"ך, הובטח לדוד כי ביתו ישלוט תמיד בממלכת יהודה בזכות מסירותו לעבודת ה', כפי שאמר ה' לדוד:. הדבר הובן כהבטחה שגם אם תיפסק מלכות בית דוד, בעתיד היא תשוב למקומה.
על פי ספר מלכים, המלכה עתליה רצחה את כל בני המלוכה ורק יואש, נכדה, נותר מוסתר בידי כהנים. אם אכן יואש הוא נכדה של עתליה, הרי שכל המתייחסים על בית דוד, מתייחסים גם אל עתליה.
בשנת 538 לפנה"ס (42 שנה לאחר חורבן בית המקדש הראשון), חזרה שושלת בית דוד ליהודה עם שיבתו של זרובבל בן שאלתיאל בשיבת ציון.
במהלך תקופת בית שני נעלמה השושלת, אולם בסוף התקופה נמצאה מגילת יוחסין עתיקה בה יוחסו אבותיו של הלל הזקן לבית דוד. רבי יוחנן הסנדלר אמור להיות, על פי רושמי יוחסין אלו, מבני בניו של הלל הזקן. בשל כך נחשבו צאצאיו, שושלת הנשיאות וראשי הגולה לממשיכי מלכות בית דוד. רש"י התייחס על שושלת זו.