ב- 1 אוגוסט 1975 התרחשה רעידת אדמה במגניטודה 5.9 ובעומק של כ-5 קילומטר בלבד מתחת לסכר ולאגם שנוצר בעקבות הקמתו. רעידת האדמה הזו נחשבת כרעידת אדמה מושרית שהתרחשה בעקבות עומס המים על קרום כדור הארץ שמתחת למסת המים, עומס שלא היה קיים לפני הקמת הסכר והיווצרות האגם. מדובר במסת מים של 4.3 מיליארד מטרים מעוקבים של מים. זו הייתה רעידת האדמה בגודל משמעותי היחידה בארצות הברית, שנחזתה מראש ברמה של כמה שעות, בעקבות פעילות סייסמית חריגה של רעידות אדמה קטנות, שהתבררו בדיעבד כרעידות אדמה מקדימות (Foreshocks).
בחודש פברואר 2017 בעקבות גשמי זעף ועליית מפלס האגם נפער חור במברץ המערבי המנקז את עודפי המים מהאגם שמאחורי הסכר, וקרוב ל-200 אלף איש פונו מבתיהם, מחשש לקריסת הסכר.
זהבן
זהבן (שם מדעי: Oriolus) הוא סוג של ציפורי שיר ממשפחת הזהבניים. שמו המדעי נגזר מהלטינית הקלאסית שבה "aureolus" פירושו זהוב. לסוג זה שייך המין זהבן מחלל המצוי בישראל.
בסוג זהבן 29 מינים.
מבנה גופו צר ומקורו רחב וקצר. מוטת כנפיו גדולה ומחודדת. צבע הזכרים הוא צהוב, כתום או אדמדם עם חלקים שחורים. צבע הנקבות פחות זוהר והוא נוטה לאפור וירוק זית. הצעירים דומים בצבעם לנקבות.
ב.מ.וו 1500
ב.מ.וו. 1500 (גרמנית: BMW 1500) היא מכונית משפחתית סדאן קומפקטית תוצרת יצרנית הרכב הגרמנית BMW אשר יוצרה בין אוקטובר 1962 לדצמבר 1964. יוצרו 23,554 יחידות.
"ב.מ.וו 1500" הייתה המכונית הראשונה מ"הסדרה החדשה" (BMW New Class) של חברת ב.מ.וו. הסדרה כללה את דגמי ב.מ.וו 1600, ב.מ.וו 1800 ו- ב.מ.וו 2000.
ב.מ.וו 1500.
בשנת 1960 Harald Quandt צבר שליטה בחברת ב.מ.וו.. פרויקט "Neue Klasse" ("סדרה חדשה") יצא לדרך. Fritz Fiedler מונה למהנדס הראשי, Eberhard Wolff היה אחראי על עיצוב הרכב, Hofmeister Wilhelm היה אחראי על הנדסת הגוף, ו- Alex von Falkenhausen על בניית ועיצוב המנוע.
הצוות היה אמור לייצר מכונית עם מנוע חדש, מה שחברת ב.מ.וו לא עשתה מאז שנת 1933 כשפיתחה את ב.מ.וו 303. הרכב המשפחתי היחיד שיוצר היה ב.מ.וו 700 ובשוק הורגש ביקוש לדגם גדול ומהודר יותר. התשובה הייתה "ב.מ.וו 1500".
ב.מ.וו 1500 הוצגה בתערוכת הרכב בפרנקפורט בספטמבר 1961. הוצג דגם חדיש, עיצוב חדשני ששימש כבסיס למודלים 1600 ו- 1800. הדגם הוצג לצד מודל הקופה המהודר BMW 3200 CS.
בשנים שקדמו להצגת הב.מ.וו 1500, החברה הציגה הפסדים תפעוליים רבים. בשנת 1962 חברת ב.מ.וו איזנה את ההוצאות עם מחזור של 294 מיליון מארק. בשנת 1963 גדלו המכירות ב-47% ל-433 מיליון מארק.
רונלד
רולנדו
ולריין איסמאל
ולריאן איסמעל
ולריין איסמעל
ולריאן איסמעיל
ולריין איסמעיל
הלן האנף
יחיא סנוואר
יַחְיא אבראהים חסן סִנְוַאר (בערבית: يحيى إبراهيم حسن السنوار; נולד ב-29 באוקטובר 1962) הוא טרוריסט פלסטיני, מנהיג חמאס ברצועת עזה וממייסדי הזרוע הצבאית של הארגון.
ביוגרפיה.
גדל במחנה הפליטים ח'אן יונס. מקור משפחתו מאל-מג'דל. לאחר סיום בית הספר למד באוניברסיטה האסלאמית בעזה, וקיבל תואר ראשון בלימודים ערביים. היה מראשוני הפעילים בגדודי עז א-דין אל-קסאם. ב-1989 הורשע ברצח פלסטינים שחשד בהם כי שיתפו פעולה עם ישראל, ונידון לחמישה מאסרי עולם, במהלך שהותו בכלא למד עברית שוטפת. בשנת 2008 בעת שהיה בכלא בישראל עבר ניתוח להסרת גידול במוח. בכלא היה ידוע כאסיר בעל עוצמה, המסוגל להתייחס באלימות קשה למתנגדים וליריבים בתוך החמאס ובשל כך אף קיבל את הכינוי "הקצב מח'אן יונס". אך היה ידוע גם כמי שמסוגל לרקום קשרים טובים עם אנשי הביטחון הישראלי. ב-2011 שוחרר במסגרת עסקת שליט ונחשב לבכיר המשוחררים בהסכם. קרבתו לאחיו מוחמד סנוואר, שהיה מעורב בכליאת שליט הקנתה לו מעמד בארגון העסקה והבטיחה את שחרורו. עסקת שליט העלתה את קרנו בקרב אנשי הארגון. ב-2015 הוא הוכרז כטרוריסט על ידי ממשלת ארצות הברית.
בפברואר 2017 נבחר בבחירות פנימיות למנהיג חמאס ברצועת עזה והחליף את אסמאעיל הנייה, שמילא תפקיד זה. בין השניים נוצר נתק שמשפיע על הארגון. הוביל את העימותים בגבול עם ישראל שהחלו במרץ 2018 ואף השתתף בהן בעצמו. עליית השפעתו סימנה את חזרת מוקד תנועת החמאס לעזה, שבה צמחה, על חשבון חמאס חו"ל בהנהגת ח'אלד משעל ומוסא אבו מרזוק.
בבחירות הפנימיות לראשות ממשל חמאס בעזה, שהתקיימו ב-9 במרץ 2021, ניצח אותו ניזאר עוודאללה בסיבוב הראשון בפער של 7 קולות. בסופו של דבר ניצח סנוואר בסבב רביעי את עוודאללה.
ב.מ.וו 1600
ב.מ.וו 1600, ( BMW 1600) - היא מכונית משפחתית - סדאן, קומפקטית תוצרת יצרנית הרכב הגרמנית BMW אשר יוצרה בין השנים 1964 לדצמבר 1971. בין השנים 1964-1966 יוצרו 9,728 יחידות.
"ב.מ.וו 1600" הייתה המכונית שהחליפה את דגם ב.מ.וו 1500 מ"הסדרה החדשה" (BMW New Class) של חברת ב.מ.וו.
הסדרה כללה את דגמי ב.מ.וו 1500 שיוצרה בין השנים 1962-1964, ב.מ.וו 1600, ב.מ.וו 1800 ו- ב.מ.וו 2000.
היסטורית פיתוח ב.מ.וו 1600.
בשנת 1960 Harald Quandt צבר שליטה בחברת ב.מ.וו. פרויקט "Neue Klasse" ("סדרה חדשה") יצא לדרך. Fritz Fiedler מונע למהנדס הראשי, Eberhard Wolff היה אחראי על עיצוב הרכב, Hofmeister Wilhelm היה אחראי על הנדסת הגוף, ו- Alex von Falkenhausen על בניית ועיצוב המנוע.
הצוות היה אמור לייצר מכונית עם מנוע חדש, מה שחברת ב.מ.וו לא עשתה מאז שנת 1933 כשפיתחה את ב.מ.וו 303. הרכב המשפחתי היחיד שיוצר היה ב.מ.וו 700 ובשוק הורגש ביקוש לדגם גדול ומהודר יותר. התשובה הייתה "ב.מ.וו 1500". בדצמבר 1964 נפסק ייצור דגם ה- ב.מ.וו 1500 והמחליפה הייתה "ב.מ.וו 1600", שיוצרה עד שנת 1971.
בשנת 1966 השיקה חברת ב.מ.וו את הדגם המשפחתי, בתצורת 2 הדלתות, מסדרת ב.מ.וו 1600 : ב.מ.וו 1602 (BMW 1602) שיוצרה עד שנת 1975. נמכרו 266,967 יחידות.
בשנת 1967 זכתה ב.מ.וו 1600 במקום השני בתחרות מכונית השנה באירופה. במקום הראשון זכתה פיאט 124.
אתיקה של דאגה
אתיקה של דאגה (באנגלית: Ethics of Care) היא תאוריה מוסרית הטוענת שמערכות יחסים ותלות בין בני אדם הן מרכיבי יסוד בחברה ובעלי חשיבות מוסרית עליונה. היא מניחה שבני אדם הם באופן אינהרנטי (מובנה) בעלי זיקה הדדית זה כלפי זה ולכן מתמקדת בתלות ההדדית הקיימת בין בני אדם ועקרונות המוסר שתפיסה זו מביאה עמה. באופן כללי מבקשת אתיקה של דאגה לשמר מערכות יחסים באמצעות רשת של מערכות חברתיות, שמקורן במערכות יחסים במסגרת המשפחה. בהשראת זיכרונות בהם הורינו טיפלו בנו ובעזרת אידיאליזציה של האני כפרט דואג, נבנית מוטיבציה לדאוג לאלה סביבנו התלויים ופגיעים. כתאוריה "דואגת" מקדמת אתיקה של דאגה את שימור עולמנו ועולמם של אחרים ומציעה מענה לצרכיו הרגשיים והתפתחותיים של אדם לצד אלו של זולתו. אתיקה של דאגה המעריכה רגשות ויכולות של קשרי גומלין, מאפשרת לאנשים המתעניינים במוסר בהקשרים עכשוויים, להבין מה הטוב ביותר מנקודת מבט דואגת, ולפי תפיסה זו, חקירות מוסריות הנסמכות על השכל הישר בלבד והיסק לוגי, לוקים בחסר.
מאז הגיחה לעולם בשנות ה-80 של המאה ה-20, ובעידן הנוכחי של גלובליזציה, אתיקה של דאגה ממשיכה להתפתח ולהיבנות, כשהיא מציעה חלופה לתאוריות מוסריות נורמטיביות, בראשן תורת המידות והתועלתנות ומחזקת את חשיבותה של המוטיבציה לדאגה ורגש בשיח המוסרי הפמיניסטי.
היסטוריה והוגות מובילות.
התפתחותה של אתיקת הדאגה מיוחסת לעבודתן של הפסיכולוגיות קרול גיליגן והפילוסופית נל נודינגס בשנות ה-80 של המאה ה-20. גיליגן ונודינגס טוענות שגישות מוסריות מסורתיות מוטות בדעות קדומות גבריות ומציגות את "קול הדאגה" כאלטרנטיבה לגיטימית ל"פרספקטיבת הצדק" של התאוריה הליברלית של זכויות אדם. אף על פי שבראשיתה נתפסה אתיקה של הדאגה כמתאימה למעגלים אישיים של החיים, בעשורים מאז הופעתה התרחבה כתיאורה פוליטית ותנועה חברתית השואפת להבנה רחבה יותר של המציאות החברתית והפוליטית וזוכה לתמיכה נרחבת.
בספרה המפורסם "בקול שונה" מערערת גיליגן על גישתו של הפרופ' לורנס קולברג (שהייתה תלמידתו), בכל הנוגע להתפתחותן המוסרית של נשים. מחקריו של קולברג על ההתפתחות המוסרית האנושית, שהיו ידועים ונחשבו לבלתי מעורערים, הצביעו כי נשים לרוב מתקבצות בשלבים נחותים בתהליך זה. על מנת להימנע מעיוות זה שיצרו נשים על המחקר, החליט קולברג לערוך את ניסוייו בעיקר על גברים. גיליגן מצידה, לא רק שהתנגדה למסקנותיו של קולברג, אלא גם לפירוש שנתן להם וטענה שנשים וילדות מבטאות את הדילמה המוסרית "בקול שונה". גיליגן המשיכה את פועלה להגדרת מרחב מוסרי נפרד אך שווה לקול השונה, וביקשה ליצור מחדש את התאוריה של קולברג כדי שתטיב לתאר נשים כבעלות יכולות מוסריות שוות לאלו של גברים, כשהיא טוענת שנשים וגברים חושבים באופן שונה בכל הנוגע למוסר ולצדק.