אחרי שפולין זכתה בעצמאות, בשנת 1920 החלה זוויסטוביץ' לימודי עיתונאות באוניברסיטה החופשית של ורשה.
בעידודו של אחד ממוריה, לואי קז'ביצקי, עברה ללמוד אנתרופולוגיה באוניברסיטת ורשה.
בשנים 1929-1923 למדה שם אצל סטניסלב פוניאטובסקי (אתנוגרפיה), סטניסלב צ'רנובסקי (סוציולוגיה ותולדות הדת), ולדימיר אנטונייביץ' (ארכאולוגיה), לואי קז'ביצקי (תולדות התרבות) וקז'ימייז' סטולהבו (אנתרופולוגיה).
לימודיה בצרפת.
בשנת 1929 היא סיימה דוקטורט בפקולטה לפילוסופיה של האוניברסיטה היגלונית בקרקוב בתחום האתנוגרפיה והאתנולוגיה עם עבודה על "הנישואים באמצעות טקסי קנייה בחתונות המסורתיות הפולניות" תחת הדרכתו של יאן סטניסלב ביטרון.
בשנות הלימודים ואחר כך ערכה זוויסטובית' מסעות מחקר רבים בארצות הבלטיות ובארצות הסקנדינביות. בשנים 1932 -1930 בעזרת ממלגה מהקרן לתרבות העם המשיכה את לימודיה בצרפת ובפינלנד. היא למדה באקול פראטיק דה אוטז אטיד בפריז כתלמידה של מרסל מוס ובמכון לאתנולוגיה של אוניברסיטת סורבון בפריז.
בשנת 1932 היא ערכה מחקרים אתנולוגיים-אתנוגרפיים על הקשרים התרבותיים בין הסלאבים לפינים.
פעילותה בפולין בין מלחמות העולם ובימי מלחמת העולם השנייה.
כשחזרה לפולין התקשתה למצוא עבודה ועבדה בתוכניות חינוכיות ותרבותיות ברשות השידור הפולנית, בעיקר בתוכנית "ידע וחיים" שבמסגרתה בשנת 1933 הקימה ארכיון פולקלורי המבוסס על חמרים שנשלחו על ידי המאזינים וכתבי שטח.
בשנת 1937 התחילה לעבוד במכון לכלכלה חברתית וחברה את ההגירה הכלכלית בכפר זבורוב שבמחוז ברסט.
בימי הכיבוש הנאצי בפולין שהתה בוורשה, בה עסקה בהוראה מחתרתית והשתתפה בפעילות של הנפקת מסמכים ותעודות זיהוי מזויפים בשירות המחתרת הפולנית ארמייה קריובה.
היא הכינה עבודה למבחני ההסמכה באקדמיה ("דוצנטורה" או "הביליטציה") אבל כתב היד אבד בימי מרד ורשה באוגוסט 1944. היא עברה בחינה זאת בשנת 1952.
אחרי 1945.
אחרי שחרורה של לודז' מהכובשים הגרמנים הגיעה זוויסטוביץ' לשם במרץ 1945 והקימה את המחלקה לאתנוגרפיה של אוניברסיטת לודז', אותה היא ניהלה. בשנת 1955 הייתה לפרופסור שלא מן המניין ובשנת 1962 התמנתה לפרופסור מן המניין. בשנת 1967 היא פרש לגמלאות (כפרופסור אמריטה).
זוויסטוביץ' עסקה בעיקר בחקר הקהילה הכפרית, דו-הקיום והקשרים החברתיים ההדדיים, סוגיות הקשורים לתרבויות מקומיות ואזוריות, המודרניזציה התרבותית, חקרה את הפולקלור והמנהגים בפולין ואת תולדות האתנוגרפיה הפולנית.
בשנים 1952–1962 ניהלה את המחלקה האתנוגרפית במוזיאון לארכאולוגיה ולאתנוגרפיה של העיר לודז'.
חייה הפרטיים.
בימי מלחמת העולם הראשונה זוויסטוביץ' התחתנה עם הנריך קינטופף, פעיל למען עצמאות פולין ששכיהן לימים בנציגויות הצבאיות הדיפלומטיות של פולין מחוץ לארצה. הוא נספה באושוויץ-בירקנאו. בתם נפטרה בילדותה.
אחרי ביטול הנישואים בשנות ה-30 חזרה זוויסטוביץ' לשם משפחתה המקורי . ב-1947 היא התחתנה עם מהנדס וכימאי בשם פיוטר אדמסקי שמת בשנת 1948. לכן היא ידועה תכופות כקזימיירה זוויסטוביץ'-אדמסקה.
זוויסטוביץ' נפטרה בשנת 1984 והובאה לקבורה בבית הקברות הישן הקתולי של לודז'.
לקריאה נוספת.
M. Biernacka: "Kazimiera Zawistowicz-Adamska", Tygodnik Kultury 1968, nr 20, s. 3 i 9
J.P. Dekowski: "Noty biograficzne pracowników łódzkiego ośrodka etnograficznego," ŁSE 17, 1975, s. 53-57 i 82-83
I. Grzelakowska, M. Niewiadomska: "Bibliografia prof. Kazimiery Zawistowicz-Adamskiej, Prace i Materiały" MAiE. S. Etnogr. 28, 1988, s. 175-183
חוליו אוסקר מצ'וסו
חוליו אוסקר מצ'וסו (באנגלית: Julio Oscar Mechoso; 31 במאי 1955 - 25 בנובמבר 2017) היה שחקן אמריקאי. הוא שימש בעיקר כשחקן אופי בסרטים בהם השתתף.
ביוגרפיה.
מצ'וסו נולד בסוף מאי 1955 במיאמי, פלורידה. הסרט הראשון בו השתתף היה סרט הקומדיה הדומיניקני "Guaguasi" משנת 1983.
ב-1986 שיחק בסרט נווט מכוכב אחר בתור האנגר גארד. לאחר שנתיים שיחק בסרט הקומדיה האמריקאים: תרגיל לשוטרים מתחילים מאת אלאן מיירסון.
ב-1990 שיחק בסרט הפשע במלכודת התשוקה. שנתיים לאחר מכן שיחק בקומדיה צעצועים של בארי לוינסון בתור קורטז.
ב-1994 הופיע בסדרה "סיינפלד" בתור לואיס, וגילם את הקטור בסדרת הדרמה הרפואית "בירדלנד" של רשת ABC שירדה מהאוויר לאחר עונה אחת, ושיחק בסרט הפשע "חיבור מת" לצד מייקל מדסן. ב-1995 שיחק בסרט "בחורים רעים" של מייקל ביי בתור הבלש רואיז, ובסרט האקשן הטלוויזיוני "זומאן" לצד לואיס גוסט ג'וניור. ב-1996 שיחק בסרט הדרמה "ים של חברים" של רידלי סקוט.
ב-2001 שיחק בסרטו של ג'ו ג'ונסטון בסרט השלישי בסדרה "פארק היורה" בתור בעלי חברת הצניחה אנריקה קרדוסו. בשנה לאחר מכן שיחק בסרט הדרמה "קן פארק" בתור אביה של פיצ'ס, בקומדיה "מתוקה" בכיכובה של כריסטינה ריצ'י, בסרט "תא טלפון" של ג'ואל שומאכר וגילם את התפקיד הראשי בסיטקום "ברכות מטוסון" ברשת The WB בתור חואקין, אב המשפחה.
ב-2003 שיחק בסרט "המהמרים" לצד ג'וני גאלקי.
בשנת 2005 שיחק בסרט ההרפתקאות "האגדה של זורו" בתור האב פליפה והשתתף בסדרה "הלוחשת לרוחות". בשנת 2006 שיחק בסרט "קובה סיפור אהבה" של השחקן אנדי גרסיה המבוסס על המהפכה הקובנית ובסרט "מיס סנשיין הקטנה" של ג'ונתן דייטון וואלרי פאריס.
בשנת 2007 שיחק בסרט האימה "פלאנט טרור" של רוברט רודריגז בתור רומיי, בסרט הקומדיה "הצעד הטוב שלה", ושיחק בסרט "". שנתיים לאחר מכן, ב-2009 הופיע בסדרה "ניפ/טאק" כד"ר האנס, ושיחק בקומדיה הטלוויזיונית "התחנה" שביים בן סטילר.
בשנת 2010 הופיע בתפקיד אורח בסדרה "המפץ הגדול" ובשנת 2011 התארח בסדרת הפנטזיה לנוער "המכשפים מוויברלי פלייס" ששודרה בערוץ דיסני.
לאחר מכן השתתף בשנת 2014 בסרט הדרמה "עוגה" בכיכובה של ג'ניפר אניסטון בתור ד"ר מאטה, ושיחק בסדרת הדרמה "מטאדור" בתור חאבי סנדובל, בכיכובו של גבריאל לונה.
בשנת 2016 השתתף בסרט הרומנטי-קומי של וורן בייטי "ללא חוקים" בתור נשיא ניקרגואה, לואיז דיבייל. בשנה שלאחר מכן השתתף בסרטו האחרון "Inheritance".
מותו.
הוא נפטר בביתו בברבנק, קליפורניה ב-2017 מהתקף לב בגיל 62.
רועי סלמן
רועי סלמן (נולד ב-27 בינואר 1983) הוא סופר, זוכה פרס שרת התרבות על שם דבורה עומר, מוזיקאי, מלחין ומבקר מוזיקה ישראלי.
ביוגרפיה.
סלמן נולד בבת ים, וגדל בשכונת עמידר בעיר. כילד אהב לקרוא ספרים ובתקופת נעוריו החל להתעניין במוזיקה. כשהיה סלמן בן 18 החל לנגן בגיטרה באופן מקצועי, כתב והלחין שירים.
בשנת 2012 פרסם סלמן אלבום ראשון בביצועו בשם “חום וצל” בו כתב את המילים והלחנים בחברת התקליטים "היי פידליטי". אלבום זה הופק על ידי רוברט שילוני.
בשנת 2013 יצר סלמן בשיתוף עם איריס אליה-כהן אלבום מוזיקלי-ספרותי בשם "פרויקט דושינקא". סלמן הלחין קטעי פרוזה כפסקול לספר "דושינקא, נשמה" מאת אליה-כהן.
בשנת 2014 יצר שיתוף פעולה מוזיקלי נוסף שהניב את האלבום המוזיקלי "עדיין היופי חי: משירי חוה ניסימוב". במסגרת פרויקט זה, הלחין סלמן משירי המשוררת חוה ניסימוב ואף ביצע חלק מהשירים באלבום זה יחד עם הזמרת סי היימן.
בשנים 2013–2014 שידר וערך תוכנית רדיו בשם "עוצרים בשוליים" בתחנת הרדיו קול הגליל העליון.
לאחר מכן יצר ולקח חלק בפרויקטים מוזיקליים-ספרותיים שונים בהם עסק בהלחנת קטעי פרוזה ושירה, וכמו כן עסק בכתיבת סיפורים קצרים. בשנת 2017 נכלל סיפור קצר שכתב סלמן: "סוף ההתחלה", באסופה השנייה של "תן-פרויקט ספרות" בעריכת נועה לקס ותמי לבנת מלכה.
ספרו הראשון של סלמן, "כמעט שם", ראה אור בשנת 2016 ובשנת 2021 נרכשו זכויות תרגום הספר לשפה הרוסית, "כמעט שם" עתיד לראות אור ברוסיה בשנת 2022. ספרו השני, "באמצע הרחוב", ראה אור בשנת 2018, הספר זכה בעיטור "הפנקס" לספר נוער מצטיין, נבחר למצעד הספרים של משרד החינוך ונלמד במכללת לווינסקי עבור סטודנטים להוראה.
במהלך 2020 ביקר מוזיקה בכאן תרבות, בתוכנית בהגשת לנה רוסובסקי, "הדירוג".
בספטמבר 2020 הודיעה קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב על זכייתו של סלמן במענק לספר ״קירות״, שעתיד לצאת בפרדס הוצאה לאור במהלך 2022.
ביוני 2021 פרסם בעיניים, מגזין לילדים, סיפור קצר בשם "בית הספר הישן". כיום כותב סלמן ספר נוער נוסף. מתגורר בתל אביב עם בן זוגו יותם שווימר.
על יצירותיו.
ספריו:
ספרו הראשון של סלמן, "כמעט שם" זכה בפרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית על שם דבורה עומר לשנת 2018.
ספרו השני של סלמן, "באמצע הרחוב", זכה בעיטור "הפנקס" לספר נוער מצטיין לשנת 2018. הוועדה שיבחה את גישתו האותנטית והרגישה של הספר לחייהם של בני הנוער הישראלים. "באמצע הרחוב" אוטוביוגרפי ברובו ומבוסס על ילדותו של הסופר בעיר בת ים. לדבריו: "באמצע הרחוב" מתאר חלק מתקופת הנערות וההתבגרות שלו, עיבוד של חוויות נעורים בהקשרים חברתיים ומשפחתיים. ספר זה הוא רומן נעורים חמישי בסדרת פרא לספרות מקור עכשווית של הוצאת טל-מאי ומשכל. הספר הפך לרב מכר ויצא בגרסה קולית באולפני אייקסט בדיבובו של השחקן מולי שולמן. "באמצע הרחוב" זכה לביקורות חיוביות. נכתב עליו כי: "זהו ספר על אהבות ראשונות ועל יחסי משפחה מורכבים, על כוחו של ה"חבר'ה" ועל גיבוש זהות עצמאית, על ההכרח להתכנס בעצמנו ולברוח מעצמנו בו בזמן ועל ניסיון למצוא קרקע יציבה בגיל ובעולם שבהם זו שאיפה כמעט בלתי אפשרית".
ארמיית המשמר העשירית
ארמיית המשמר העשירית (ברוסית: гвардейская армия я-10) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.