המוסד ללימודים קטלאניים רצה ליצור אוצר מילים רשמי, ומשימה זו הופקדה בידי קבוצה קטנה בראשות פומפאו פברה. פברה כבר פרסם לפני־כן מילון אורתוגרפי (1917) על פי הכללים של המוסד ללימודים קטלאניים, בנוסף לעבודות רבות נוספות בנושא תקנון השפה הקטלאנית.
פברה ערך המילון בזמן הדיקטטורה של פרימו דה ריברה (1923–1930). הוא הקדיש לכך שש שנים. הוא הופיע בצורה של סדרת חוברות שהופצוא למנויים במהלך 1931. ב־30 בנובמבר 1932 חנות הספרים הגדולה ליברריה קטלוניה פרסמה את המהדורה הראשונה בכרך אחד. העורך האחראי על ההוצאה לאור היה אנטוניו לופז ליאוזאס.
ב־4 בפברואר של 1939, בסוף מלחמת האזרחים הספרדית ובאווירה של דיכוי של השפה הקטלאנית, הלוחות המקוריים של המילון וטיוטות העורכים הושמדו על ידי הצבא של פשיסטי גנרל פרנקו.
המהדורה השנייה יצאה לאור רק בשנת 1954 (לאחר מותו של פברה), והייתה מצונזרת. עד שנת 1994 יצאו לאור עוד 32 מהדורות.
תיאור.
פברה יישם העריכת המילון שיטה מדעית קפדנית שזיכתה אותו בהכרה של בני דורו. ברוח הזאת, הוא דחה מילים אזוריות בעלות תפוצה מוגבלת ומילים מיושנות שיצאו מהשימוש.
פברה כתב בהקדמה למהדורה הראשונה על מקורות לעבודה: "בעריכת המילון עמדו למולי מילונים רבים של קטלאנית ושל שפות אחרות (בעיקר זה של האקדמיה הספרדית, זה של האצפלד ודרמסטטר, וזה של ובסטר), ואוספים מילונאיים שפורסמו בעבר (מילון אגילו [Aguiló], עלון הדיאלקטולוגיה בקטלאנית, וכו') והפעילויות הנוכחיות של הלשכה המילונאית (בהן אלה של מנואל דה מונטוליו וקרלס ריבה, והמאמרים על בוטניקה מאת פיוס פונט אי קר ומאת מיקל דה גרגנטה אי פאברגה); נעשו שאילתות רבות למומחים, ובמקרים רבים בהם היו ספקות על המשמעות עצמה או על ההגדרה הטובה ביותר של מילה, זה הועבר למחלקה הפילולוגית: ננקטו כל אמצעי הזהירות כדי למנוע הגדרות לא מדויקות."
המילון הכללי, או פשוט "הפברה", כפי שרבים כינוהו, הצליח לאחד את הכתיב, לטהר את אוצר המילים, ולתקנן את הדקדוק ואף לטבוע תחדישים.
מחוזות משנה של בלארוס
מחוזות משנה של בלארוס (ברבים: ראיוני, וביחיד: ראיון) הם יחידות החלוקה המנהלית ברמה השנייה, בחלוקה המנהלית של בלארוס. מחוזות בלארוס מחולקים למחוזות משנה, ובסך הכל מחולקת בלארוס כולה ל-118 מחוזות משנה.
רשימת מחוזות המשנה של בלארוס.
הטבלה דלהלן ממוינת כברירת מחדל לפי מחוזות בלארוס, אך היא ניתנת למיון גם לפי שם מחוז המשנה, בעברית, ברוסית ובבלארוסית.
סעווה (יישוב)
סעווה (בעבר מולדה) הוא יישוב בדואי במחוז הדרום, אחד מ-7 היישובים המוכרים המרכיבים את המועצה האזורית אל קסום בישראל. הוא הוקם בשנת 2003, לפי החלטת הממשלה על הקמת מספר יישובי קבע לבדואים בנגב. היישוב מתפרש על פני שטח של 11,000 דונם ומהווה מקום מושבם של בני שבט אטרש. נכון לאומדן סוף מאי 2022, אוכלוסיית היישוב עומדת על 2,191 תושבים.
הנטיעות ביער מולדה.
בינואר 2022 קרן קיימת לישראל ביצעה נטיעות על אדמות מדינה ביער מולדה הסמוך ליישוב, דבר שעורר מהומות אלימות במספר מוקדים מצד תושבי הנגב הבדואים, שראו במהלך השתלטות על קרקעות בדואיות. 18 איש, בהם 6 קטינים, נעצרו במהומות אלימות שכללו זריקות אבנים. שני שוטרים נפצעו. חברי כנסת מהרשימה הערבית המאוחדת (רע"מ) הודיעו שעד שלא יפסקו הנטיעות לא יצביעו בעד הקואליציה. כעבור יממה הנטיעות הופסקו.
צבי לובצקי
צבי לובצקי (נולד ב-14 באוקטובר 1939) הוא כדורסלן עבר ישראלי בגובה 1.90 מטרים, ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל. לובצקי שיחק 13 עונות בהפועל תל אביב והיה שותף לארבע אליפויות וגביע המדינה אחד. בקיץ 2005 נבחר לאחד מחמישים הכדורסלנים הישראלים הטובים בכל הזמנים ודורג במקום ה-32 ברשימה. בהמשך היה מאמן הפועל רמת גן ועוזר מאמן נבחרת ישראל. כיום איש עסקים, ממייסדי IBI בית השקעות, ויושב ראש ועדת לובצקי להקצאת משאבים בספורט בישראל.
ביוגרפיה.
שחקן.
בעונת 1956/1957, כשהיה בן 17 הצטרף לובצקי לקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב, אשר כללה שחקנים כמו משה בארי ועזרי לובושיץ. בעונתו הראשונה, רשם לובצקי 8 הופעות, בהן קלע בממוצע של 5.1 נקודות למשחק. בעונה זו סיימה הקבוצה במקום השני אחרי האלופה מכבי תל אביב.
גם בשתי העונות הבאות 1957/1958 ו- 1958/1959 נמשך סטטוס הקוו בצמרת הכדורסל הישראלי כאשר הפועל סיימה כסגנית של מכבי. בעונות אלו, שימש לובצקי הצעיר כשחקן רוטציה בקבוצה.
עונת 1959/1960, עונת האליפות ההיסטורית של הפועל תל אביב, הייתה גם שנת הפריצה של לובצקי. הקבוצה סיימה במקום הראשון בטבלה עם יתרון של שתי נקודות על מכבי תל אביב, ולובצקי קלע בממוצע נקודות של 13.5 נקודות למשחק.
בעונה הבאה, קלע לובצקי 126 נקודות ב-16 משחקים והיה שותף לאליפות שנייה ברציפות של הפועל תל אביב, בזכות הפרש סלים טוב יותר מזה של סגניתה מכבי. ב-6 במאי 1961 קלע לובצקי 13 נקודות בניצחון "נבחרת הפועל", על נבחרת הפיליפינים. כן באותה שנה זכה לובצקי עם נבחרת ישראל למכביה בכדורסל במדליית כסף במכביה השישית.
בעונת 1961/1962 אחרי שתי אליפויות רצופות, כשלה הפועל בהגנה על התואר, וסיימה במקום השלישי בלבד, אחרי מכבי תל אביב והפועל חיפה. במהלך העונה קלע לובצקי 211 נקודות ב-20 משחקים. עם זאת, בעונה זו רשמה הפועל היסטוריה כאשר זכתה בגביע המדינה הראשון בתולדותיה, אחרי ניצחון על מכבי תל אביב, כאשר בגמר לובצקי היה הקלעי המצטיין של הפועל עם 11 נקודות.
בשתי העונות הבאות 1962/1963 ו-1963/1964 הפועל תל אביב לא זכתה בתארים, אולם לובצקי הפך לשחקן בכיר בקבוצה, כאשר קלע 264 נקודות (מלך הסלים באותה עונה) ו-308 נקודות (מקום שני בטבלת מלך הסלים של הפועל אחרי אילן זייגר-זוהר), בהתאמה. בשנת 1963 השתתף במדי נבחרת ישראל באליפות אירופה באותה השנה. בשנת 1964 לקח חלק בנבחרת ישראל בטורניר הקדם אולימפי לאולימפיאדת טוקיו (אשר נערך בז'נבה), במהלכו היה הקלעי המצטיין של ישראל עם 96 נקודות.
בעונת 1964/1965 צירפה הפועל תל אביב לשורותיה שני שחקנים חדשים - דוד קמינסקי ועמי שלף - יחד איתם, היה שותף לובצקי לאליפות השלישית בתולדותיה של הפועל, כאשר הקבוצה רושמה את העונה היחידה בתולדותיה ללא הפסד. לובצקי סיים את העונה בממוצע של 14.7 נקודות למשחק - ממוצע השיא בקריירה שלו. כן באותה עונה קלע לובצקי 5 נקודות בהפסד הקבוצה בגמר הגביע למכבי. בשנת 1965 השתתף לובצקי במשחקי נבחרת ישראל באליפות אירופה בכדורסל.
בעונת 1965/1966 היה שותף לובצקי לזכייתה של הפועל באליפות השנייה ברציפות והרביעית בתולדותיה. לובצקי קלע בממוצע של 12.3 נקודות למשחק. לעומת זאת, בגמר הגביע שוב הפסידה הפועל למכבי, 66-62 כאשר לובצקי קלע 6 נקודות. בשנת 1966 היה שותף לזכיית נבחרת ישראל במדליית זהב במשחקי אסיה. בשתי העונות הבאות - 1966/1967 ו- 1967/1968 - המשיך לובצקי להיות שחקן מרכזי בהפועל תל אביב, אולם הקבוצה לא הצליחה לזכות בתארים.
לקראת עונת 1968/1969 בעקבות הצטרפותם של יהודים מארצות הברית (מרק טורנשיין, אייבן לישינסקי, לארי זולוט, אלן צוקרמן ובארי ליבוביץ') להפועל תל אביב, עזב לובצקי את הקבוצה והצטרף להפועל פתח תקווה ששיחקה בליגה השנייה בתפקיד של מאמן שחקן. בשנת 1969 פרש מנבחרת ישראל. בעונה הבאה, 1969/1970, המשיך לובצקי בהפועל פתח תקווה, ובסיומה העפילה הקבוצה לליגה הבכירה בכדורסל.
לאחר שתי עונות בהפועל פתח תקווה, בעונה הבאה, 1970/1971 חזר לובצקי בן ה-30, לקבוצת נעוריו - הפועל תל אביב. במהלך העונה שותף ב-20 משחקים וקלע 7 נקודות, ובסיומה פרש מכדורסל מקצועני.
לובצקי שחק בהפועל תל אביב במשך 13 עונות בהן קלע 2,275 נקודות ליגה סדירה ב-238 משחקים. תשיעי במלך הסלים של הפועל בכל הזמנים. זכה במדי הקבוצה ב-4 אליפויות וגביע אחד. בנבחרת ישראל קלע 498 נקודות ב-49 משחקים, ממוצע של 10.1 נקודות למשחק. בקיץ 2005 נבחר לובצקי לאחד מחמישים השחקנים הישראלים הטובים בכל הזמנים ודורג במקום ה-32 ברשימה.
בנוסף לכך, לצד דורון שפע, לובצקי הוא השחקן שניצח את מכבי תל אביב יותר מכל שחקן אחר - כל אחד מהם ניצח את הקבוצה ב-13 משחקים.
מאמן.
בעונת 1973/1974 אימן לובצקי את הפועל רמת גן והחליף את שמואל יעקובסון בתפקיד. כבר בעונתו הראשונה כמאמן סיים במקום הרביעי, עם 15 ניצחונות מתוך 22 משחקים. בעונת 1974/1975 המשיך בהפועל רמת גן והוביל את הקבוצה לראשונה בתולדותיה לסגנות - מקום שני אחרי מכבי תל אביב, עם 21 ניצחונות ו-5 הפסדים. בסיום העונה עזב לובצקי את הקבוצה. בשנת 1977 היה לובצקי עוזר מאמן הנבחרת, יחד עם המאמן הראשי רלף קליין הובילו את נבחרת ישראל לזכייה במדליית הכסף באליפות אירופה בכדורסל 1979, אשר נחשב עד היום היום להישג הגדול בתולדות הכדורסל הישראלי. בעונת 1980/1981 חזר לובצקי להפועל רמת גן, והוביל אותה שוב למקום השני בטבלה, עם 19 ניצחונות מתוך 22 משחקים. בסיום העונה עזב את הקבוצה ולא חזר לאמן בליגה הראשונה בישראל.
בשתי הקדנציות שלו בהפועל רמת גן, אימן לובצקי הקבוצה במשך 3 עונות, ב־97 משחקים מתוכם ניצח 75, כולל 55 ניצחונות מתוך 70 משחקי ליגה. אחרי רלף קליין, נחשב למאמן עם אחוזי ההצלחה הגבוהים ביותר - 78.57%.
איש עסקים.
בשנת 1962 עוד בהיותו שחקן בהפועל תל אביב, סיים את לימודי הכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים, והחל לעסוק בייעוץ כלכלי ובייעוץ בניירות ערך. בשנת 1969 הקים את IBI בית השקעות, כיום אחד מבתי ההשקעות המצליחים בשוק ההון. בשנת 1972 נמנה עם היזמים הראשונים בתחום הפיננסי, והקים חברה-בת בתחום ניירות ערך - חברת אמבן.