בשנת 1928 התקבל כהן כמרצה בבית הספר "פולקוונגשולה" (למוזיקה, מחול, תיאטרון ועיצוב, בימינו "אוניברסיטת פולקוונג לאמנויות של אסן") באסן שהוקם ב-1927 על ידי שולץ-דומבורג, היין הקרוט ויוס ובשנת 1932 הוא התמנה למנהל מוזיקלי ופסנתרן הבית של להקת המחול של קורט יוס Neue Tanzbühne ("במת המחול החדשה"). החל בכך עשור (1942-1932) של שיתוף פעולה אינטנסיבי עם יוס. כהן הלחין את המוזיקה לעשר מתוך היצירות החשובות של יוס, לרבות "סוויטה" (1929), "השולחן הירוק"(1932), "הבן האובד" (1933), "הראי" (1935) ו"סיפור אביב" (1939)
כיצירת מופת נחשבת במיוחד Der grüne Tisch - "השולחן הירוק", בלט-פנטומימה מקברי בעל סגנון אקספרסיוניסטי ומסר אנטי-מלחמתי, שזכה בפרס בתחרות בפריז והוקלט פעמים חוזרות. בפסטיבל ביירוית בשנת 1930 יצרו לאבאן, יוס וכהן את הבלט Bachanal לפי הבכחנליה שבאופרת טנהויזר של וגנר.
בנוסף למנגינות המקוריות שכתב עבור יוס, עיבד כהן מוזיקה ליצירות בלט המבוססות של יצירות מאת הנרי פרסל ויוהאן שטראוס (הבן)
בשנת 1927 התחתן כהן עם אחת הרקדניות שבלהקה של יוס, אלזה קאהל (1992-1901), שנודעה בהמשך כאלזה קאהל כהן.
אחרי עליית הנאצים לשלטון בתחילת שנת 1933 הופעלו לחצים על יוס לפטר את החברים היהודים של להקתו, ביניהם פריץ כהן שפוטר ב-29 במרץ מתפקידו בתיאטרון העירוני באסן. בנסיבות אלה בספטמבר 1933 היגר יוס עם להקתו לאנגליה ומצא לה מושב חדש באחוזת דרטינגטון הול בדבונשייר. שם הוקם בית ספר למחול של יוס ומשם יצא אנסמבל "בלט יוס" לסיורים רבים ברחבי העולם עד שנת 1942 כשהתפרק בגלל הקשיים שנגרמו על ידי אירועי המלחמה.
הפעילות בארצות הברית.
ב-11 ביוני 1941 כהן, תחת השם פרדריק כהן, ואשתו, היגרו לארצות הברית, בה התחיל ללמד כמורה למוזיקה במספר מכללות, בין השאר במכללת בלק מאונטן בצפון קרולינה (1944-1943) ומכללת קניון (1945).
עבד תקופת מה כפסנתר מלווה במרכז למוזיקה ברקשייר בטנגלווד שם ליווה בפסנתר ב-26 בפברואר 1944
את הופעת הבכורה עם "אימתו ומצוקתו של הרייך השלישי" מאת ברטולט ברכט (מוזיקה מאת פאול דסאו) בתרגומו לאנגלית של אריק בנטלי.
בשנים 1963-1946 הוא לימד בבית הספר ג'וליארד, ובשנת 1951 הקים בו את "תיאטרון האופרה ג'וליארד" שבו ניהל מעל 30 הפקות אופרה, לרבות כמה מופעי בכורה אמריקאית:
המחזה המוזיקלי Jeu de Robin et Marion מאת אדם דה לה האל (1952) בעיבודו של דריוס מיו, יצירות של בנג'מין בריטן, זולטאן קודאי, לואיג'י דאלאפיקולה, ויטוריו ג'אניני וריכרד שטראוס.
בשנת 1951 נבחר כהן ליושב ראש המחלקה האמריקאית של האגודה הבינלאומית למוזיקה בת-זמננו. בשנת 1953 קיבל את האזרחות האמריקאית.
ב-1963 נאלץ לפרוש מעבודתו מסיבות בריאות.
פריץ כהן נפטר בניו יורק בשנת 1967.
חיים פרטיים.
כהן היה נשוי לאלזה קאהל, רקדנית ומורה לתנועות גוף, שנודעה גם בשם האמנותי אלזה קרל. לזוג לא נולדו ילדים.
יצירות.
מוזיקה לבאלט.
עיבודים מוזיקליים לבאלט:
לקריאה נוספת.
Bruce R Schueneman, ed.William E. Studwell- "Minor Ballet Composers: Biographical Sketches of Sixty-Six Underappreciated Yet Significant Contributors". Haworth Press, 1997.
קישורים חיצוניים.
Barbara Busch - art. Frederic A.Cohen in Claudia Maurer Zenck, Peter Petersen (Hg.)-"Lexikon verfolgter Musiker und Musikerinnen der NS-Zeit",Universität Hamburg, 2010 ,
ספנודון מצר קוק
ספנודון מצר קוק (שם מדעי: "Sphenodon guntheri") הוא מין של זוחל נדיר ממשפחת הספנודוניים וקרובו של המין ספנודון מצוי החי רק באיים במצר קוק שבניו זילנד בין האי הצפוני והאי הדרומי. חלק מהחוקרים רואים אותו כתת-מין של המין האחרון.
מאפיינים.
מין זה מזכיר במראהו את הספנודון המצוי, אך קטן יותר. צבעו חום עד צהוב ופחות ירוק, אך מראהו דמוי האיגואנה או החרדון דומה. אורכו מגיע ל-76 ס"מ ומשקלו ל-900 גרם והזכרים גדולים מהנקבות וגם תוקפניים מהם. בניגוד ללטאות לספנודון אין איברי מין זכריים ומבנה הלסתות שלו שונה.
הספנודון מצוי במחילות וצוקים באזורים ממוזגים, והוא פעיל לילה. מזונו מורכב מעכבישים, חלזונות וחרקים גדולים כמו הווטה האנדמי לניו זילנד. עם זאת הוא יטרוף גם לטאות קטנות ואפרוחי עופות ים ואף עופות ים קטנים.
עין הקודקוד.
לספנודון, יש עין שלישית במעלה הראש, הידועה גם כעין הקודקוד.
לעין עדשה, רשתית וקרנית משלה, וקישור עצבי חלש למוח, עובדה אשר יכולה להעיד על התפתחות אבולוציונית מעין שלישית מתפקדת.
עין הקדקוד ניתנת להבחנה רק באבקועים (צאצאים צעירים), אשר להם רקמה שקופה בקודקוד. לאחר 4–6 חודשים, הרקמה מתכסה בקשקשים בהירים ופיגמנט.
המטרה של עין הקודקוד לא ידועה, אבל קיימת סברה לפיה היא שימושית לספיגת קרני UV ליצירת ויטמין D, לקביעת מחזורי יום ולילה (מחזורים צירקדיים), עוזרת לבקרת חום, ומסיעת לניווט על ידי קביעת מיקום השמש.
מכל הטטרפודים הקיימים (בעלי ארבע רגליים), עין הקודקוד ניתנת לראות בבירור בעיקר בספנודון.
דוד פונדק
דוד פונדק (נולד ב-1950) הוא פרופסור חבר מקצועי (בדימוס) מאת המכללה האקדמית כנרת. הקים ועמד בראש המרכז הארצי לחינוך אסטרונומי פרחי מדע, היחידה לתקשוב בהוראה במכללה האקדמית אורט בראודה והיחידה לפיזיקה במכללה האקדמית כנרת.
תחומי התמחותו הם: תקשוב בהוראה, הוראת הפיזיקה והאסטרונומיה.
ביוגרפיה.
דוד פונדק נולד בקיבוץ אשדות יעקב איחוד הצעיר מבין ארבעת ילדיהם של צילה וישעיהו פונדק.
אחיו הבכור נספה בתאונת מטוס במכתש הגדול, בהיותו מפקד קורס נווטים ב-1964.
לדוד אחות ואח נוספים. הוא נשוי ואב לשלושה בנים.
בצבא שרת כלוחם בסיירת צנחנים וקצין חינוך בחטיבת הצנחנים. לאחר השירות חזר לקיבוצו ובו מלא שורה של תפקידים: רכז תרבות, מדריך חברת נוער, רכז גיל הנעורים. עם סיום לימודי התואר הראשון הדריך דוד את חברת נוער "ארזים" במשך ארבע שנים (1977–1981). בני חברת הנוער הגיעו בגיל 14 לקיבוץ אשדות יעקב איחוד. תקופת חינוך זו הטביעה חותם חיובי על בני החברה, כך שעד היום, למעלה מארבעים שנה מאז החלו את דרכם, הם נפגשים באופן סדיר ורואים בבני "ארזים" את קבוצת ההשתייכות הראשונה שלהם. כל בני החברה שרתו בצבא, הקימו משפחות והיו לאנשים פעילים התורמים להתפתחות החברה הישראלית.
במהלך השנים 1980 -1991 הקים וריכז דוד את מגמת הפיזיקה בבית ספר תיכון בית ירח. בשנים אלה הפכה מגמת הפיזיקה בבית הספר למגמה גדולה שאליה הגיעו 30% מהתלמידים בבית הספר כאשר כ־50% מהלומדים היו בנות, הישג יוצא דופן בהשוואה לבית ספר תיכון בישראל ובעולם. בהוראת הפיזיקה שילב דוד הדגמות, הדמיות מחשב ופיתוח מצפה כוכבים. הפעלת המצפה תמכה בביצוע עבודות חקר של תלמידים בתיכון. על הישגיו בהוראה זכה דוד בשנת 1989 לפרס מורה מצטיין לפיזיקה, על ידי מכון ויצמן למדע.
ב־1992 הקים דוד את פרחי מדע מרכז ארצי לחינוך אסטרונומי במכללה האקדמית כנרת יחד עם ד"ר גנאדי רויזמן ופרופ' לב פוסטילניק. הקמת המרכז נשענה על פיתוח שיטות למידה פעילה והוראת חקר. במסגרת המרכז הוקמו שני מכוני מחקר - מצפה כוכבים אופטי ובו טלסקופ ממוחשב "Meade 16 ומצפה רדיו ובו רדיו-טלסקופ בקוטר 2.5 מטרים. למרכז הגיעו מאות תלמידים לצורך ביצוע עבודות חקר זעירות באסטרונומיה, ועשרות תלמידים ביצעו עבודות גמר באסטרונומיה. המרכז הפעיל ניידת אסטרונומית שהגיעה מדי שנה לאלפי תלמידים בבתי ספר בכל רחבי הארץ בניהולה של זהבה וגנר.
לימודים.
דוד פונדק סיים תואר ראשון בפיזיקה, ב-1978, באוניברסיטת תל אביב. ב-1982 השלים תעודת הוראה בטכניון.
ב-1986 השלים תואר שני ב טכניון, עם התמחות בהוראת הפיזיקה בהנחיית דר' נח לרמן. נושא התזה: "פיתוח של מעבדה באופטיקה גאומטרית והערכת תרומתה ללימודי הפיזיקה".
בשנת 1991 קבל תואר דוקטור בטכניון, בהנחיית פרופ' מנחם פיינגולד. נושא התזה: "התפתחות מערכות מושגים באסטרונומיה אצל תלמידים המבצעים עבודת גמר".
בשנים 2–1991 יצא דוד עם משפחתו לפוסט דוקטורט באוניברסיטת סן-דייגו. עבודת המחקר עסקה בפיתוח והערכה של לומדות בהוראת מעגלים חשמליים, בהנחייתו של פרופ' פרד גולדברג (Fred Goldberg).
קריירה אקדמית.
תחומי העיסוק של דוד פונדק הם תקשוב בהוראה, וחינוך בפיזיקה ואסטרונומיה: הוראה, מחקר, פיתוח חומרי למידה ורעיונות פדגוגיים.
משנת 1993 דוד ללמד במכללה האקדמית כנרת כשלוחה של אוניברסיטת בר-אילן . הוא לימד בתוכנית "אקדמיזציה למורים", שבה השלימו מורים בעלי תואר מורה בכיר תואר ראשון בחינוך. במקביל להוראה פיתח יחד עם קבוצת אסטרופיזיקאים, עולים חדשים מברית המועצות לשעבר, שני מכוני מחקר באסטרונומיה שבהם התבצעו מחקרים בפעילות השמש ובכוכבים משתנים. מכונים אלה אף סייעו לתלמידי תיכון בביצוע עבודות חקר באסטרונומיה.
ב-1998 נבחר דוד לעמוד בראש המחלקה להוראה במכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה, במסגרתה למדו וקבלו המהנדסים תעודת הוראה. בשנת 2000, במסגרת קול קורא לפיתוח טכנולוגיות למידה של המועצה להשכלה גבוהה, זכתה הצעה שהגיש דוד בנושא תקשוב בלמידה למימון רחב היקף. בעקבות הזכייה הוקמה יחידה לתקשוב ההוראה במכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה ודוד עמד בראשה. פעילות היחידה הובילה בין השאר לפיתוח חדר למידה מיוחד בגישת Scale-Up המאפשרת הוראה המשלבת למידה ומחקר בקבוצות קטנות.