התארגנות לקראת הסתערות וניהול אש רתק מרחוק (אל היעד). טפטוף בקצב הטרדה על היעד. מיועד בדרך כלל כשמו - להטריד ולהפריע לאויב להגן על מעוזו ולמנוע ממנו לזהות את כוונות היריב, וכן את עיתוי ההתקפה וההסתערות המדויקים.
שיתוק.
ניהול אש ותנועה אל היעד תוך חיפוי מטווחים רחוקים והורדת הראשים של האויב. נועד למנוע מהאויב להיערך להגנה ולזהות את מאמצי הכוח התוקף, שהעיקרי בהם הוא ההגעה אל היעד.
השמדה.
המשך תנועה והסתערות אל היעד, הורדת ראשים, השמדה תוך הסבת מקסימום נפגעים לאויב, וקצב מקסימלי עד להגעה לטווח הביטחון. כל זאת תוך מניעה מהאויב להיערך להגנה ומניעת זיהוי המאמצים ביניהם המאמץ העיקרי.
על היעד.
חדל אש בטווח ביטחון על מנת למנוע פגיעה מאש כוחותינו. בשעת הקרב, טווחי הביטחון בדרך כלל קצרים יותר מאלה הנהוגים בשעת האימונים.
זיהום אופורטוניסטי
זיהום אופורטוניסטי (באנגלית: Opportunistic infection) או זיהום תורפה הוא זיהום על ידי פתוגן שבדרך כלל אינו מזיק לגוף, שמנצל הזדמנות לתקוף בעת כשל חיסוני או סיבה אחרת. הפתוגן יכול להיות חיידק, נגיף, פטרייה או טפיל חד-תאי.
היידוסובוסלו
היידוסובוסלו (בהונגרית: Hajdúszoboszló) היא עיר במחוז היידו-ביהר בהונגריה, 19 ק"מ מדרום מערב לבירת המחוז דברצן. זו העיר השלישית בגודלה במחוז. ליד העיר נמצאים הפארק הלאומי הורטובאג' ונהר הטיסה.
היסטוריה.
מממצאים ארכאולוגיים עולה שבמקום היה יישוב עוד מתקופת נדידת העמים. האזור עשיר במחצבים טבעיים והוא נמצא בצומת דרכי מסחר, ועל כן לחמו על המקום בתקופות השונות של נדידת העמים הונים, ונדלים, גותים, אווארים ועמים נוספים. לאחר מכן שלטו באזור שליטים מבית ארפאד. האזכור הראשון של היישוב במסמכים היסטוריים הוא משנת 1075. במאה ה-17 היה האזור תחת שלטונו של אישטוואן בוצ'קאי.
בתחילת המאה ה-20 עדיין התפרנסו רוב תושבי היישוב, שמנה כ-17,000 נפש, מחקלאות, כולל גידול בקר. צמיחתו הכלכלית של היישוב החלה ב-1925, עם גילויים של מעיינות חמים באזור, ובאזור הוקמו מרחצאות רפואיים. אלה שימרו את חשיבותם גם לאחר גילוי שדות גז טבעי באזור.
קהילה יהודית.
בתחילת המאה ה-20 היו בעיר מאות בודדות של יהודים. עם גילוי המעיינות החמים בעיר החלו יהודים רבים להקים בתי מלון ומסעדות, כחלק מפיתוחה הכלכלי של העיר. בתחילת שנות ה-40 היו בעיר כ-490 יהודים, והקהילה היהודית הייתה אורתודוקסית.
באמצע מאי 1944 הוקם בעיר גטו ונכלאו בו כ-500 יהודים ובסוף גורשו יהודי הגטו, חלקם למחנה שטרסהוף שבאוסטריה וחלקם לאושוויץ.
אדן (פירושונים)
קיפיאני
קיפיאני (בגאורגית: ყიფიანი) הוא שם משפחה גאורגי.
הלפר
הלפר (באנגלית: Halper; Helfer) הוא שם משפחה.
מצב פוק
מצב פוק (בלועזית: Fock state) או מצב מספר הוא מושג במכניקת הקוונטים המתאר מצב במרחב פוק עם מספר מוגדר של חלקיקים. מצבים אלו נקראים על שם הפיזיקאי הרוסי ולדימיר פוק .המושג הוצע לראשונה על ידי פול דיראק עבור בוזונים ועל ידי יוג'ין ויגנר ופסקואל יורדן עבור פרמיונים.למצבי פוק תפקיד חשוב בניתוח מערכות קוונטיות מרובות גופים באמצעות קוונטיזציה שנייה.
במכניקת הקוונטים קיימים מצבים בהם מספר החלקיקים במערכת לא ידוע. לדוגמה, לייזרים לא מוציאים כמות קבועה של פוטונים ביחידת זמן, אלא מספר ממוצע של פוטונים ליחידת זמן (לרוב מסומן ב-formula_1).
במקרה זה, מספר הפוטונים מתואר על ידי סופרפוזיציה של מצבי מספר: formula_2. מצב זה נקרא מצב קוהרנטי, וכאשר נמדוד את כמות הפוטונים בו, התוצאה תהיה בעל התפלגות מסוימת.
לעומת זאת, במצב פוק, כמות החלקיקים ידועה, לדוגמה המצב שבמערכת יש בדיוק N פוטונים formula_3הוא מצב פוק.
גיל סמסונוב
גיל סמסונוב (נולד ב-17 בדצמבר 1957) הוא פרסומאי ישראלי, שותף במשרד הפרסום גליקמן נטלר סמסונוב ויושב ראש איגוד חברות הפרסום.
ביוגרפיה.
סמסונוב נולד בזכרון יעקב למשפחה חקלאית ממייסדי המושבות הראשונות של העלייה הראשונה. בשנת 1975 התגייס לצה"ל ושירת כחמש שנים בחיל הים. הוא החל בקורס חובלים, המשיך בפיקוד בסטי"לים, בשירות כקצין מבצעים של בסיס אשדוד וכעוזר רל"ש ורל"ש מפקדי חיל הים מיכאל ברקאי וזאב אלמוג. במילואים היה קצין סיור אוויר ובהמשך יועץ אסטרטגי-תקשורתי של מפקדי חיל הים בדרגת רס"ן.
סמסונוב למד באוניברסיטת תל אביב תואר ראשון ותואר שני אותו סיים ב-1987 בהדרכתו של פרופסור יונתן שפירא. בהמשך לעבודת המ.א. שעסקה בדור המרד של אצ"ל ולח"י, המשיך מחקר שהסתיים בלימודי דוקטורט אחרי עשרים שנה בקינגס קולג׳ באוניברסיטת לונדון, בהנחיית ההיסטוריון פרופסור אפרים קארש.
באוניברסיטה נבחר כיו"ר אגודת הסטודנטים מדעי החברה באוניברסיטת תל אביב, יו"ר תאי הסטודנטים של הליכוד (1983). בעשור הבא היה יו״ר מטה הדור הצעיר של הליכוד. בשנים 1988–1992 כיהן כדובר הליכוד תחת ראש הממשלה יצחק שמיר והשר משה ארנס. ארנס מינה אותו כיועצו בשנים 1982–1992. כשהיה שר ביטחון, שר לעליית יהודי ברית המועצות וכשר חוץ.
בבחירות 1992 התמודד גיל סמסונוב ברשימת הליכוד לכנסת ונבחר למקום ה-35, אך לא נבחר לכנסת והחליט לפרוש מהחיים הפוליטיים.
סמסונוב היה חבר הוועד המנהל של רשות השידור במשך כ-3 שנים, לפני שמונה בשנת 1998 לתפקיד יושב ראש רשות השידור על ידי ראש הממשלה דאז בנימין נתניהו. ועדת בן-דרור בראשות השופט לשעבר מרדכי בן דרור, שמונתה לבדיקת כשירות המועמדים לתפקידים בכירים בחברות ממשלתיות, אישרה את מינויו, זאת בתנאי שיצמצם את עבודתו במשרד הפרסום ויבצע הפרדה בינה לבין תפקידו כיו"ר הרשות. במהלך כהונתו של סמסונוב התפרצו עימותים בין הוועד המנהל לבין ההנהלה המקצועית בראשות מנכ"ל רשות השידור דאז אורי פורת; לדברי מבקר המדינה אז אליעזר גולדברג, הידרדרות היחסים בין המנכ"ל ליו"ר השפיעה לרעה על תפקוד רשות השידור, עד כדי חשש לקריסתה של הרשות. בשנת 2000 פוזרה מליאת רשות השידור לפי פסק-דין של בג"ץ, שקבע כי הליך מינויה נעשה שלא בהתאם לחוק, ונחמן שי מונה במקום סמסונוב לתפקיד יו"ר הרשות.
חברו מהאוניברסיטה, חנן גליקמן, גייס את סמסונוב כשותף למשרד הפרסום ששינה את שמו לגליקמן נטלר סמסונוב בשנת 1994 ומאז הוא שותף אחראי למחלקת המחקר והאסטרטגיה. המשרד גדל והגיע בשנת 2013 לחמישייה הראשונה של משרדי הפרסום בישראל.
אבן עזרא (פירושונים)
יוסי תמיר
יוסף (יוסי) תמיר (נולד ב- 26 במרץ 1947) הוא מנכ"ל ג'וינט ישראל לשעבר. כיהן כפרופסור באוניברסיטה העברית. היה מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי, מנכ"ל מכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל וכן מילא תפקידי ניהול בכירים בג'וינט ישראל.
ביוגרפיה.
תמיר נולד בירושלים. הוריו עלו מסוריה בשנות ה-20 של המאה ה-20 והוא גדל בירושלים ולמד בבית הספר הממלכתי דתי "מעלה". לתמיר אח ושתי אחיות.
בשנת 1965 התגייס לצה"ל, שירת בחטיבת הצנחנים ושוחרר בדרגת רב-סמל. מנובמבר 1967 למד באוניברסיטה העברית לתואר בוגר בכלכלה ובסטטיסטיקה. בשנת 1970 למד לתואר מוסמך בכלכלה באוניברסיטה העברית ושימש כעוזר מחקר של פרופ' גור עופר במכון פאלק למחקר כלכלי. בין השנים 1971–1977 עבד באגף למחקר ותכנון במוסד לביטוח לאומי והיה בו חוקר בכיר.
בשנת 1978 סיים לימודים לתואר בוגר במשפטים באוניברסיטה העברית ואת ההתמחות ביצע במשרד כרמלי-ארנון בירושלים. הוא חבר בלשכת עורכי הדין בישראל. משנת 1973 לימד באוניברסיטת בן-גוריון ויחד עם פרופ' מיכאל קרן, פרופ' ישראל לוסקי ופרופ' ניסן לויתן היה ממקימי המחלקה לכלכלה בה לימד עד שנת 1987.
בשנים 1986–1991 היה סמנכ"ל מחקר ותכנון במוסד לביטוח לאומי וחבר מינהלת המוסד.
בשנת 1989 נמנה עם משתתפי המחזור הראשון של תוכנית קרן וקסנר, במסגרתה קיבל תואר מוסמך במינהל ציבורי באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית.
בין השנים 1993–1998 היה מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי. בשנים אלו ובהתאם למדיניות הרווחה של מדינת ישראל, הרחיב המוסד לביטוח הלאומי את פעילותו בתחום הקצבאות ואישר את מתן קצבאות הילדים למשפחות בחברה הערבית, והרחבת הקצבאות למשפחות חד הוריות. כמו כן פעל המוסד לביטוח לאומי באותן שנים לשיפור תהליכי הצמדת הקצבאות לשכר הממוצע.
בשנת 2000 מונה לפרופסור חבר בבית הספר לעבודה סוציאלית של האוניברסיטה העברית, בו לימד עד 2014. מחקריו בתחום העבודה הסוציאלית עסקו במערכות ביטחון סוציאלי, עוני ואי שוויון, מדיניות רווחה וכלכלה ומודלים של שיתוף פעולה בין הממשלה וארגונים שאינם ממשלתיים.
כתב מאמרים רבים בנושאים הקשורים לרווחה ולביטחון סוציאלי שהתפרסמו בכתבי עת בארץ ובעולם. בין השאר יצא לאור ספרו "רווחה מתקתקת", העוסק במדיניות הרווחה בישראל.
חבר בדירקטוריונים שונים והיה יושב ראש וחבר במספר רב של ועדות ציבוריות. בין השאר כיהן כחבר בוועדה הציבורית לבחינת גיל הפרישה בראשות השופטת (בדימוס) שושנה נתניהו בשנת 1997, כחבר בוועדה לרפורמה במיסוי ישיר בראשות אבי בן-בסט בשנת 1999, כיו"ר הוועדה לרפורמה בתעסוקה בשנים 2000–2005, כחבר הוועדה לבחינת הרפואה הציבורית ומעמד הרופא בה בראשות עדי אמוראי בשנת 2001, חבר הוועדה לבחינת זכויות הנכים בראשות השופט אפרים לרון בשנת 2002 וחבר הוועדה הציבורית לבחינת זכאות לסיוע מאגפי השיקום בראשות השופט (בדימוס) אורי גורן בשנת 2009.
תמיר זכה בשני פרסים אקדמיים – פרס ע"ש י. קנב למחקר בתחום הרווחה והביטחון הסוציאלי לשנת 1983 ופרס ISSA – הארגון הבינלאומי לביטחון סוציאלי על תרומה למחקר בתחום הביטוח הסוציאלי לשנת 2000.
תמיר נשוי לברוריה כרמון ואב לארבעה ילדים.
פעילות בג'וינט ישראל.