בשנת 2008 בדו"ח מבקר המדינה על אתרי תיירות בתחומי הרשויות המקומיות, נכתב על ההזנחה של הגן ועל המפגעים הבטיחותיים. לאחר מכן שופצה רחבת הכניסה ומצבות הזיכרון והוכשרה חנייה קרובה להקלת הנגישות לגן. לאחרונה נעשים מאמצים לשמור על נקיונו.
אף על פי שהגן הוזנח בעשורים האחרונים ואיבד את מקומו כמרכז בילוי, עדיין ניכרים בו היטב התכנון הייחודי, שילובו בתוך המבנה הטופוגרפי, וההתחשבות במבנים הארכאולוגים שלא ניזוקו עם הקמתו. וכן בשל התחושה המרגיעה והמיוחדת שהמקום משרה על המבקר.
בחודש יולי 2020 החלה עיריית צפת בפרויקט ניקוי ושיקום הגן.
המסדרון
"המסדרון" הוא כתב-עת ישראלי לשירה ופרוזה, תרבות ואמנות בעריכת הסופר, המשורר והאמן יאיר בן-חיים. יצא לאור לראשונה באוקטובר 2014, ב'חדרים-הוצאה לאור'. מדי שנה יוצאים לאור שני גיליונות במהדורה מודפסת. נכון ליוני 2022 ראו אור 15 גיליונות של כתב-העת.
תיאור.
בהצהרת הכוונות פרסם בן־חיים בגיליון הבכורה את הדברים הבאים: "זוהי במה לאמנים וליוצרים שחלקם לא זכו עד היום לחשיפה לצד אמנים ומשוררים מוכרים, מתוך כוונה לתת לקהל שוחרי התרבות והאמנות קולאז’ תרבותי מגוּון ככל האפשר".
כתב-העת מכיל ריאיון מרכזי עם סופרים, משוררים ואמנים, רשימות ביקורת על ספרים, פרסום שירי משוררים, פרסום סיפורים, אמן אורח, שיצירותיו מעטרות את עמודי הגיליון, ותרגום שירה עולמית.
בגיליון 1 נערך עם ההיסטוריון וחוקר הספרות פרופסור הלל ברזל, ריאיון עם צאת ספרו . פורסם המאמר פרי עטה של ד"ר נורית צדרבוים. בגיליון 2 נחשף בראיון , של האמן בני אפרת. המשורר, הסופר והעורך מתי שמואלוף, שמזה כמה שנים חי בברלין, חושף בראיון בגיליון 3 איך בחזונו הוא רואה . הסופר, המשורר והעורך אורציון ברתנא פרופסור לספרות עברית מספר בראיון בגיליון 7 איך הוא חווה את ההשלמה בחייו ומחפש את .
בגיליון 3 התפרסם מאמרה של ד"ר רות דורות, העוסק בשאלה , מתוך נקודת ההנחה כי האמנות הפוסט-מודרניסטית, טרפה את קלפי התשובות הקלאסיות לנושא זה, פורשת ד"ר רות דורות את משנתה.
המסדרון מארח אמן שיצירותיו מעטרות את עמודי הגיליון ולעיתים אף את השער. בין האמנים: אוריאל קזס אמן ישראלי בינלאומי שחי באיביזה, התארח בגיליון 5, המאפיין את יצירותיו הוא סגנון ה-.
בגיליון 6 התארחה האמנית הסופרת והמשוררת ד"ר נורית צדרבוים, צילומים מתוך תערוכתה הייחודית 'שאון של חול מתקתק בשקט' מעטרים את הגיליון התערוכה הוצגה ב'ארט גלרי הוטל' בחיפה, מלון קונספט בסגנון הבאוהאוס, שמתקיימות בו תערוכות במרחבי חמש קומותיו. .
הפסלת ימימה גרינשפון האמנית האורחת בגיליון 8 שצילומי פסליה מעטרים את הגיליון ואף את השער .
במסגרת מדור 'חדש על המדף' הובאו סקירות רבות על ספרים חדשים, ביניהם: סקירה של ברכה רוזנפלד על ספר השירה "לוּ היה לי צ'לו" של המשוררת ליאורה בן־יצחק. סקירותיו של יאיר בן־חיים על ספרי השירה "תאהב, רק מפרטי" ספרו של המשורר טל בלו. ספר השירה 'מילים כעת' של המשוררת אידה צורית. הרומן 'ארץ השמש - העולם על פי קיונו' של הסופר והמשורר עופר ירמינובסקי. רשימה של בלפור חקק על ספרה של הסופרת לילי פרי ברבורים בג'רוזלם ביץ' הספר נכלל ברשימת המועמדים לפרס ספיר.
במסגרת מדור 'שירה עולמית' הובאו תרגומים של משוררים מהעולם, ביניהם: השיר 'התליין' (The Hangman), קלאסיקה אמריקנית של המשורר האניגמטי מוריס אוגדן, זכה למספר תרגומים לעברית מאז נכתב, לפני למעלה מ-60 שנה. בגיליון הבכורה של כתב-העת המסדרון פורסם תרגומה של שרית שץ, משוררת, עורכת ויוזמת 'החוג לשוחרי שירה'. שיריה של המשוררת הפולניה קריסטינה לנקובסקה בתרגום המשוררת ברכה רוזנפלד. שיריה של המשוררת הפינית סירקה טורקה, בתרגומו של המשורר והמתרגם רמי סערי. שיריהם של המשוררים הפולנים: זופיה זראוביאנקה, לֶשֶׁק אלקטורוביץ, אדם זַגַייבסקי ואווה אלז'בייטה נובקובסקה בתרגומה של ברכה רוזנפלד. שיריהם של המשוררים הפולנים: לסלאב פאלצקי, אנדז'יי בורסה, טדאוש טקאצ'ישין-דיצקי, והמשוררת יואנה לך בתרגומה של ענת זגורסקי-שפרינגמן. שירתה של המשוררת האמריקאית 'ג'יין הירשפילד' בתרגום ברכה רוזנפלד. שיריה של המשוררת אנה אחמטובה, פורסמו בגרסתם המקורית בתרגומה של חגית בת אליעזר. שיריו של המשורר הפיני פֶּקָּה קִיטוֹמָקִי בתרגום רמי סערי מפינית לעברית.
פרופ' נורית גוברין פרסמה מאמרים אחדים ב"המסדרון", ואלה קובצו בכרך ז' של ספרה 'קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה'. בשער השלישי – 'דורות בשירה' פורסמו שתי רשימות: הראשונה, "שירה מלווה היסטוריה" (עמ' 139) על שירתם של המשוררים הרצל ובלפור חקק. רשימה זאת פורסמה בגיליון מס' 4 של 'המסדרון'. הרשימה השנייה, "מילים הן מסווה" על שירי יאיר בן-חיים (עמ' 149) רשימה זאת פורסמה בגיליון מס' 7 של 'המסדרון'. בשער הרביעי – 'דורות בפרוזה', פורסמה רשימה שלישית על , (עמ' 195) רשימה זאת פורסמה בגיליון מס' 3 של 'המסדרון'. הרשימה הרביעית שפורסמה היא: 'כתבי העת העבריים אז והיום' (עמד' 524) רשימה זאת פורסמה בגיליון מס' 5 של 'המסדרון'.
ביקורת.
עם פרסום הגיליון הראשון של כתב-העת 'המסדרון', כתב העיתונאי שלמה בן־דוד רשימה בעיתון "מעריב" אותה סיכם כך: "יש פה משהו חדש, מעניין, רענן, משיב הרוח ומוריד הגשם. והכי חשוב, רב־גוני. בן־חיים פותח את 'המסדרון' תרתי משמע. הפנורמה שבחר רחבה ולא מגמתית במובן האליטיסטי, ועיקר התמקדותה בשירה ואמנות במיטבה. ועל כך תבוא עליו הברכה".
בחודש יוני 2017 פרסם העיתונאי אלי אשד באתר 'יקום תרבות' רשימה "השילוח והמסדרון" בה הוא מציין:
בחודש ספטמבר 2019 יצא לאור ספר המחקר 'קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה' - כרך ז' של פרופ' נורית גוברין ובו רשימת מחקר על כתב-העת 'המסדרון'.
מלחמת האיכרים בראשות גיירג' דוז'ה
מלחמת האיכרים בראשות גיירג' דוז'ה או מלחמת האיכרים ההונגרית (בהונגרית: Dózsa György-féle parasztháború או A magyar parasztháború, ברומנית: Războiul țărănesc condus de Gheorghe Doja, בסלובקית: Povstanie Juraja Dóžu, באוקראינית: Повстання Дєрдя Дожі) הייתה התקוממות איכרים עקובה מדם בשטחי ממלכת הונגריה, בעיקר בווייבודות טרנסילבניה, שהתרחשה למשך חדשים אחדים באפריל-יולי 1514.
המרד פרץ אחרי שלקריאת הארכיבישוף של אסטרגום, טאמאש באקוץ, התגייסו רבבות איכרים, רובם צמיתים, כדי להשתתף במסע צלב נגד האיום הטורקי העות'מאני. עקב הגיוס ראו עצמם האצילים הגדולים ללא כוח אדם באחוזותיהם והתחילו להתנכל קשות למשפחות המתנדבים המגויסים וגם להעבידן בפרך. מששמעו זאת סירבו האיכרים המגויסים לצאת למלחמה, ובסופו של דבר ניתנה פקודה לבטל את מסע הצלב ולהחזיר את המגויסים. אולם האיכרים מרדו וקמו עם נשקם נגד אדוניהם מן האצולה הגדולה. אליהם הצטרפו גם תושבי ערים, כולל סוחרים ובני האצולה הקטנה. המשתתפים במרד היו רובם הונגרים וסקלרים, אך גם איכרים רומנים, סלובקים, רוסינים ובני קבוצות אתניות אחרות בממלכה. איש הצבא שנועד לעמוד בראש צבא הצלבנים, הסקלרי גיירג' דוז'ה, הפך למנהיג המרד.
סיבות.
התעצמות כוחם של המגנאטים ו"הצמיתות השנייה".
אחרי דיכוי מרד האיכרים הטרנסילבנים משנת 1437 (מרד בובאלנה) הגבירה האצולה ההונגרית המנצחת את תהליך הפאודליזציה. בשנת 1463 נחקקו "החוקות הצבאיות של שלוש האומות הטרנסילבניות" (ההונגרים, הסקלרים והסקסונים הטרנסילבנים) באישור המלך מתיאש הוניאדי. בחוקות אלו סעיפים שהדגישו לא רק את הדיכוי החברתי של הצמיתים אלא גם את הדיכוי הלאומי. צוין, בין השאר, שצמיתים "בעלי דם הונגרי" בלבד היו אמורים לשמור על המצודות. לעומת זאת צמיתים ממוצא אחר, כלומר רומני, סלובקי וכו', היו מחויבים להתגייס למלחמות.
המלך מתיאש, שכונה בזיכרון הלאומי ההונגרי "הצדיק", ניסה למתן באמצעים משפטיים ופוליטיים את המעשים השרירותיים של האצולה הגדולה כלפי האיכרים.
אחרי מותו של המלך מתיאש בשנת 1490 הועלה על כס המלכות של הונגריה ולדיסלב השני (בהונגרית אולאסלו השני) מהשושלת הפולנית-ליטאית יגיילו, שליט חלש שנודע כ"אומר הן" (Wladislaw dobře) ונכנע ללא סייג לכל דרישות המגנאטים.
תוך כדי התפתחות המסחר והכלכלה המונטרית הוטלו על האיכרים הצמיתים יותר ויותר מחויבויות בעבודות, כסף ומוצרים כלפי בעלי האחוזות.
באספת מעמדות בשנת 1492 ויתר המלך באופן רשמי על חלק מהכנסותיו, שממילא כבר העשירו את ה"ברונים". האיכרים נדרשו לא רק לתת "מעשר" - עשירית מיבולם - לכנסייה, אלא גם לתת לבעלי האחוזות את מס ה"תשיעית" - כלומר עשירית ממה שנשאר (terménykilenced) בכסף ובמוצרים. האצילים חששו שהצמיתים יערקו בגלל הנסיבות לערי שוק או לאחוזות הגדולות בחיפוש אחרי תנאי מחיה יותר טובים.
בשנת 1498 חויבו האיכרים לשלם מיסים נוספים על הענבים ועל האדמה, והוגבלו זכויותיהם של האיכרים לצוד. הוטלו מיסים כבדים גם על תושבי הערים שעיבדו אדמות של האצולה. לעומת זאת האצולה והכמורה זכתה לפטורים ממכס ומ"מס השלושים" (Harmincadvám =tricesima).