השופכה, המהווה את החלק האחרון של מערכת השתן, חוצה את הגוף הספוגי לכל אורכו. פתח השופכה נמצא בקצה העטרה. דרך השופכה חולפים השתן ונוזל הזרע. תאי הזרע מיוצרים באשכים ומאוחסנים ביותרת האשך. במהלך השפיכה, תאי זרע, נדחפים החוצה לאורך זוג צינורות זרע, העוברים מעל ומאחורי שלפוחית השתן. נוזלים נוספים שנוצרו בשלפוחית הזרע מצטרפים לתאי הזרע בצינורות הזרע המתחברים בהמשך לבלוטת הערמונית. הערמונית, כמו גם בלוטת קאופר, מוסיפות הפרשות נוספות, ויוצרות את נוזל הזרע, הנפלט מפתח השופכה.
בשונה מיונקים אחרים, בפין האנושי אין עצמות, ובמקומם הוא מסתמך אך ורק על גודש דם כדי להשיג זקפה. הוא אינו יכול לסגת לאחור לתוך המפשעה, ובקרב עולם החי הוא גדול יותר בממוצע ביחס למסת הגוף.
תפקיד הפין.
צמיחה והתבגרות.
בתחילת גיל ההתבגרות, הפין, שק האשכים והאשכים מתחילים להתפתח. במהלך התהליך, שיער הערווה צומח סביב הפין. במחקר גדול שנערך אודות גודל הפין, לא נמצא הבדל בגודל הפין הממוצע בין גיל 17 לבין גיל 19. מכאן, ניתן להסיק כי הצמיחה של הפין בדרך כלל נפסקת לא יאוחר מגיל 17, ואף קודם לכן. הפין בדרך כלל צומח ישר או בנטייה קלה לאחד הצדדים ומופיע כך בעת זקפה, אך ייתכנו מקרים של עקמת פין בהם ניתן לטפל בניתוח כאשר הם מפריעים לתפקוד המיני.
זקפה.
זקפה היא התקשות הפין הקורית עקב גירוי מיני, אף על פי שזה יכול לקרות גם במצבים שאינם מיניים. המנגנון הפיזיולוגי העיקרי הגורם לזקפה הוא התרחבות העורקים המספקים דם לפין. הפין מתמלא בדם בשלוש הרקמות: זוג הרקמות הזקפתיות והגוף הספוגי. כתוצאה מכך, הפין מתקשה, מתארך ומשנה זווית ("עומד"). רקמת הפין הזקוף יוצרת לחץ כנגד הוורידים הנושאים דם אל מחוץ לפין. עקב כך, יותר דם נכנס מאשר יוצא, עד שמושג שיווי משקל: כמות הדם הנכנסת זהה בכמותה לכמות הדם היוצאת. זקפה קבועה בגודלה אפשרית בשיווי משקל זה.
במקרים מסוימים ניתן לגרום לזקפה על ידי תרופות ממשפחת מעכבי האנזים פוספודיאסטראז PDE-5, המרחיבות את כלי הדם בפין וכתוצאה מכך מוגברת זרימת הדם לאיבר המין ומתקבלת זקפה.
הזקפה מאפשרת קיום יחסי מין ופעילויות מיניות אחרות.
זווית הזקפה.
מרבית הזקפות מצביעות לכיוון מעלה. על אף זאת, מקובל ונורמלי שהפין יהיה כמעט אנכי או כמעט אופקי, בתלות במתח שמפעילה הרצועה התומכת.
הטבלה הבאה מציגה את שכיחות הזוויות השונות של הזקפה כאשר הגבר עומד מתוך מדגם של 1,564 גברים בני 20 עד 69. בטבלה, 0 מעלות הוא פין המצביע ישר לכיוון הבטן, 90 מעלות הוא פין אופקי המצביע ישר קדימה ו-180 מעלות הוא פין המצביע לכיוון הרגליים. מהטבלה ברור כי פין המצביע מעלה הוא הזווית הנפוצה ביותר.
שפיכה.
שפיכה היא פליטה של נוזל זרע מן הפין, היא בדרך כלל מלווה באורגזמה ונגרמת כתוצאה מגירוי מיני. לעיתים נדירות, שפיכה עשויה לקרות עקב מחלת הערמונית. שפיכה עשויה לקרות גם באופן ספונטני במהלך השינה (קרי לילה). כשל שפיכה (anejaculation) מתאר מצב של חוסר יכולת להגיע לשפיכה.
שפיכה מורכבת משני שלבים. בשלב הראשון רפלקס השפיכה נמצא תחת שליטה של מערכת העצבים הסימפתטית, בעוד בשלב השני השליטה נמצאת בידי רפלקס השדרה ברמת העצבים של עמוד השדרה.
מילה.
השינוי הנפוץ ביותר המתבצע בפין בצורה מכוונת הוא מילה, שהיא הסרה חלקית או מלאה של העורלה, מסיבות תרבותיות, דתיות או רפואיות. ביהדות מקובלת מילת תינוקות. האסלאם אינו קובע גיל למילה, אך מחייב לערוך אותה לפני שהילד מגיע לבגרות. רוב הזרמים הנוצריים נוקטים עמדה נייטרלית בנוגע למילה, ואין בהם חיוב או איסור לגבי נוהג זה. בקרב עמים במרכז אפריקה ובדרומה ובמקומות נוספים מקובלת מילה כנוהג חברתי. מבוגרים העוברים מילה נדרשים להתנזר מיחסי מין ומאוננות למשך 4 עד 6 שבועות כדי לאפשר לפצע להחלים.
יש מחלוקת סביב המילה. תומכים טוענים, למשל, כי היא מעניקה יתרונות בריאותיים חשובים העולים על הסיכונים, כי היא משפרת את התפקוד המיני, כי שיעור הסיבוכים נמוך כאשר הניתוח מבוצע על ידי אדם מנוסה וכי ניתן לבצע את הניתוח בצורה הטובה ביותר בגיל הינקות. מתנגדים טוענים, למשל, כי המילה מסוכנת, פוגעת בתפקוד הפין ובתפקוד המיני של הנימול, כואבת מאוד, וכי כאשר היא מבוצעת בתינוקות ובילדים היא גם מפרה את זכויותיהם.
גיל עופרים
גיל דורון רייכשטט עופרים (נולד ב-13 באוגוסט 1982) הוא זמר פופ גרמני ממוצא ישראלי.
קורות חיים.
נולד במינכן לסנדרה ואבי עופרים (בעלה לשעבר של אסתר עופרים), זמר ואמרגן.
הקריירה של עופרים החלה כשהיה בן 15 בלבד, לאחר שצייד כישרונות של מגזין הנוער "בראבו" הבחין בו בתחנת רכבת תחתית במינכן. בנובמבר 1997 הקליט את הסינגל הראשון שלו, "(Round 'N' Round (It Goes", ובמאי 1998 יצא אלבומו הראשון, "Here I Am". האלבום זכה להצלחה גם במזרח הרחוק, ובפרט בפיליפינים, בסינגפור ובתאילנד, שבה היה הזמר הראשון בהיסטוריה ששלושה סינגלים שלו היו בין חמשת המובילים במצעד הפזמונים בו זמנית.
בשנת 2003 החליט להתנער מתדמית כוכב הנעורים שדבקה בו. הוא הוציא את האלבום "On My Own", בסגנון הנוטה יותר לכיוון הרוק, וכן שינה את הופעתו החיצונית. מאז 2005, עופרים הוא סולן להקת Zoo Army, בה חברים גם אחיו טל, רולנד סנס ודומיניק שולץ. הלהקה הוציאה את אלבומה הראשון, "I'm Alive", בשנת 2006.
מאז 2004, שיחק גם במספר סרטי טלוויזיה.
מין חדש של עש ממשפחת הברודניים, Amata gil (בעברית: ברדן החרמון), שהתגלה בחרמון ב-2007 נקרא על שמו של גיל עופרים.
באוקטובר 2021 הגיש עופרים תלונה במשטרה, לאחר שלטענתו פקיד הקבלה במלון ווסטין בעיר לייפציג שבמזרח גרמניה, אמר לו שעליו להוריד או להסתיר את שרשרת מגן הדוד שתלויה על צווארו כדי להירשם. התקרית עוררה הדים בגרמניה. ספקות עלו לגבי פרטי האירוע לאחר שסרטון אבטחה מזמן האירוע, בו נצפה עופרים כשהוא אינו עונד מגן דוד, התפרסם.
שיטות חיפוש היוריסטיות
ספר חשמונאים א'
קנת ארו
ג'וזף סטיגליץ
מסה אינווריאנטית
בוז'אן
תיירי אנרי
יוסף שי בניון
איראן במשחקים האולימפיים
איראן משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת לונדון (1948). היא השתתפה בכל האולימפיאדות, למעט אולימפיאדת מוסקבה (1980), אליה לא הוזמנה בידי הוועד האולימפי הבינלאומי, ואולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), אותה החרימה מסיבות פוליטיות (וללא קשר לחרם הסובייטי על אותם משחקים). איראן לא אירחה מעולם את המשחקים האולימפיים. טהראן הגישה את מועמדותה לאירוח המשחקים ב-1984, אך חזרה בה עוד בטרם התכנס הוועד האולימפי.
בכל האולימפיאדות בהן השתתפה, זכו ספורטאיה במדליות, ומספרן עומד על 69: 19 מדליות זהב, 21 מדליות כסף ו-29 מדליות ארד. כל המדליות שהשיגו הספורטאים האיראנים הם בארבעה ענפים: הרמת משקולות, היאבקות, טאקוונדו ואתלטיקה קלה. בטאקוונדו מדורגת איראן במקום השישי בטבלת המדליות של כל הזמנים, ובהרמת משקולות במקום השביעי.
היסטוריה.
כבר באולימפיאדת פריז (1900) השתתף ספורטאי פרסי אחד, הסייף פריידון מלכּום, אך הדבר לא היה כחלק ממשלחת פרסית רשמית.
באולימפיאדת לונדון (1948) השתתפה משלחת בת 36 ספורטאים. מרים המשקולות ג'עפר סלמאסי, שזכה במדליית ארד, היה לספורטאי האיראני הראשון שזוכה במדליה אולימפית. באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכתה המשלחת האיראנית ב-7 מדליות. המתאבקים זכו בחמש מהן (נאסר גיבה-צ'י וע'ולאם-רזא תח'תי במדליות כסף, ומחמוד מולא קאסמי, ג'האנבח'ת תופיק ועבדאללה מוג'תאבווי במדליות ארד), ומרימי המשקולות בשתיים (מחמוד נאמג'ו במדליית כסף ועלי מירזאי במדליית ארד).
באולימפיאדת מלבורן (1956) שיפר ע'ולאם-רזא תח'תי את הישגו, והיה לספורטאי האיראני הראשון שזוכה במדליית זהב אולימפית. בעקבותיו, זכה מתאבק נוסף במדליית זהב אולימפית, אמאם-עלי חביבי, ושני מתאבקים נוספים, מוחמד-עלי חוג'סתה-פּור ומהדי יעקובי, זכו במדליות כסף. במדליה השלישית, מדליית ארד, זכה מרים המשקולות מחמוד נאמג'ו.
באולימפיאדת רומא (1960) איבד רזא תח'תי את תוארו, וזכה במדליית כסף. שני מתאבקים נוספים, אבראהים סייף-פּור ומוחמד פזיראי, זכו במדליית ארד, ובמדליית ארד נוספת זכה מרים המשקולות אסמאעיל עלמח'אה. באולימפיאדת טוקיו (1964) ירדו הישגי המשלחת האיראנית לשתי מדליות ארד, בהן זכו המתאבקים עלי אכבר חידרי ומוחמד עלי סנעת-כאראן.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) השתפרו הישגי המשלחת האיראנית, שצברה חמש מדליות. המתאבק עבדאללה מווחד ארדבילי זכה במדליית זהב, ואבו טאלב טאלבי ושמס א-דין סייד-עבאסי זכו במדליות ארד. מוחמד נסירי היה האיראני הראשון שזוכה במדליית זהב אולימפית בהרמת משקולות, ומרים משקולות נוסף, פרוויז ג'לאייר, זכה במדליית כסף. באולימפיאדת מינכן (1972) איבד נסירי את תוארו, וזכה במדליית כסף. המתאבק רחים עליאבאדי זכה אף הוא במדליית כסף, ואבראהים ג'וואדי זכה במדליית ארד. המשלחת האיראנית הגדולה ביותר הייתה באולימפיאדת מונטריאול (1976), והשתתפו בה 86 ספורטאים. דווקא באולימפיאדה זו היו הישגיה של המשלחת דלים יחסית: המתאבק מנסור מרזגאר זכה במדליית כסף ומרים המשקולות מוחמד נסירי זכה במדליה אולימפית שלישית ברציפות, מדליית ארד. נבחרת הכדורגל שהשתתפה במשחקים אלה, העפילה לשלב רבע הגמר, בו הודחה בידי נבחרת ברית המועצות.