כל הממצאים שהוזכרו קודמים לתאריך המקובל לתחילת הסחר ארוך הטווח בתבלינים אסייתיים. הממצאים הקדומים מלמדים על שימוש בתבלינים מהמזרח בהקשר של שלטון ויוקרה. עם זאת, ניתן לראות שלא מדובר רק באנקדוטות זניחות אלא, כפי שנראה בתל כברי, קיים שימוש משמעותי בתבלינים מהמזרח כחלק מתהליך ייצור יין (אם כי יש לזכור שנכון לתחילת 2014 הממצא עוד לא פורסם ולכן אינו וודאי). נראה כי הגעה של תבלינים מהמזרח הרחוק מתחילה בברונזה התיכונה במקביל להתפתחות המשמעותית של ערי המדינה הכנעניות כחלק מתהליך של צריכה ראוותנית בהתהוות האליטות. עליה בכמות הממצאים לקראת תקופת הברונזה המאוחרת יכולה לשקף עלייה בהיקף התופעה. עלייה כזאת תואמת את ידיעותינו הארכאולוגיות על התפתחות קשרי המסחר האזוריים בין כנען, מצריים, יוון, קפריסין ומסופוטמיה, התפתחות שוודאי השפיעה גם על קשרי המסחר ארוכי התווך.
ממצא מפתיע במיוחד הוא שאריות הקינמון בתוך צפחות מתקופת הברזל הקדום. תקופת הברזל הקדום נחשבת לתקופת אופל, מקובל לחשוב שרשתות המסחר של תקופת הברונזה המאוחרת נעלמו כליל יחד עם התמוטטות האימפריות וקריסת התרבות הכנענית במעבר שבין תקופת הברונזה לתקופת הברזל. הממצא החדש (התפרסם ב-2013) מעיד דווקא על ראשית התפתחות רשתות מסחר ארוכות טווח, בנוסף, הקינמון הוכנס לצפחות כחלק מתערובת ייחודית וכנראה יקרה, אך הקונטקסטים (ההקשרים) בהם נמצאו הצפחות מעידות כי לא היו מוצר יוקרה המשווק רק לאליטות אלא זמין לשכבת אוכלוסייה רחבה יותר. עובדה זאת יכולה להצביע על רשתות המסחר ארוכות הטווח כרשתות מפותחות יחסית. בהמשך תקופת הברזל אין אומנם עדויות ארכאולוגיות רבות להימצאות תבלינים מהמזרח הרחוק בכנען, אך העדויות ההיסטוריות מתחילות להצטבר והשימוש בתבלינים אלו הופך לנפוץ יותר, בייחוד עם העלייה בהתפתחות מערכות הסחר בתקופה הפרסית ועוד יותר בתקופה היוונית והרומית
דרכי המסחר.
הדרך בה הגיעו התבלינים מהמזרח לכנען אינו ידוע. אפשרות אחת היא דרך היבשה (דרך איראן, עיראק, וסוריה) בסגנון מסחר בה הסחורה עוברת מיד ליד על פני מרחקים גדולים (בניגוד לשיירה שעושה את כל הדרך). אפשרות נוספת היא שהתבלינים יצאו מנמלי מערב הודו לכיוון ערב הסעודית ומשם דרך היבשה על נתיב דרך הבשמים. אפשרות זו בעייתית מכיוון שדרך הבשמים היא מאוחרת לתקופות המקראיות וכי נראה שהגמל בוית רק לקראת סוף המאה העשירית (וכמו שנזכר למעלה, עדויות ארכאולוגיות, לתבלינים מן המזרח בכנען, קיימים כבר באלף השני לפנסה"נ). האפשרות שהתבלינים הגיעו מהודו בסירות דרך הים האדום גם כן בעייתית מכיוון שבתקופה זו עוד לא ידעו להפליג צפונה כנגד הרוחות הצפון מערביות במפרץ. סביר להניח שאחת הדרכים להגעת התבלינים הייתה מהודו לקרן אפריקה ומקרן אפריקה דרך היבשה לכיוון מצרים וכנען, אך השערה זו מתבססת על מחקרים אשר בדקו מעבר של יבולים אחרים בין הודו לאפריקה ואינם יכולים לשמש כעדות חד משמעית.
תומאס שודוף
תומאס סודוף
The Lady Is a Tramp
The Lady Is a Tramp (בעברית: הגברת היא נוודת) הוא שיר שנכתב על ידי רוג'רס והארט ובוצע לראשונה במחזמר "Babes in Arms" בשנת 1937. השיר זכה לביצועים רבים, בין השאר על ידי טומי דורסי, סופי טאקר, לנה הורן, פרנק סינטרה, אלה פיצג'רלד, בינג קרוסבי, שירלי באסי ודיאנה רוס.
The Lady Is a Tramp הוא גם הסינגל השלישי של זמר הג'אז האמריקאי טוני בנט מתוך אלבומו Duets II, משנת 2011 בשיתוף זמרת הפופ האמריקאית ליידי גאגא. בנט שיבח את הופעתה של גאגא בשיר, ואמר כי היא "גברת ג'אז אמיתית". גאגא ובנט ביצעו את "The Lady Is a Tramp" כשיר הפותח בספיישל מיוחד של גאגא בערוץ ABC, הנקראת "A Very Gaga Thanksgiving", ששודר ב-24 בנובמבר 2011. בעת שסיפרה על ההופעה עצמה, גאגא התמוגגה בפני קייטי קוריק, "אוי, טוני כל כך נאה, שאני מרגישה נורא בכל פעם שאשתו נמצאת בסביבה, בגלל שהוא כה מקסים וכזה ג'נטלמן". בנט אמרה אלייה שהיא לדעתו "האדם הכי יפה שפגשתי אי פעם, יש בה משהו מאוד מיוחד", והוסיף "אני רואה שבגאגא יש נגיעה של גאוניות תיאטרונית, היא יצירתית מאוד ופרובוקטיבית מאוד, אני חושבת שככל שימשיך הזמן היא תהיה פיקאסו של אמריקה, אני חושב שהיא הולכת להיות גדולה כמו אלביס פרסלי".
למרות שלא שוחרר רשמית, השיר נכנס למצעד הרשמי של יפן ובלגיה והגיע ל-40 המובילים ולמקום הראשון במצעד שירי הג'אז של בילבורד. השיר, כמו גם את הווידאו זכו לשבחים רבים עבור השירה של שניהם, כמו גם על הפשטות של וידאו, אשר יוצא מן המאמצים הרגילים של גאגא. השיר קיבל שבחים מהערוצים, E! ו-MTV. מבקרים אחרים הביעו תקווה כי גאגא תשחרר את מוזיקת הג'אז שלה לאחר מאמץ מוצלח זה.
וידאו קליפ.
הקליפ לשיר מציג את בנט וגאגא שרים יחד את "The Lady Is a Tramp" באולפן הקלטות מול עמדות מוזיקה, כאשר בנט לבוש בחליפה שחורה וגאגא עוטה שמלת ערב בגימור תחרה שחורה חצי-שקופה ושיער בצבע ירוק-טורקיז כמו בעטיפת הסינגל. הקליפ שוחרר ב-3 באוקטובר 2011 בערוץ ה-VEVO הרשמי של בנט ועד להיום צבר מעל ל-25 מיליון צפיות.
תומס שודהוף
תומס שודוף
תומס סודוף
תומס סודהוף
יאפ
יאפ הוא אי בקבוצת איי קרוליין השייך למיקרונזיה אשר במערב האוקיינוס השקט. האי נחשב למורכב משלושה איים נפרדים אך רצופים מבחינת המבנה שלהם ומוקפים בשונית אלמוגים. הם נוצרו כתוצאה מהתרוממותו של הלוח הפיליפיני ונחשבים ל"איים גבוהים" בניגוד לאטולים. שטח האי מכוסה ברובו בגבעות ובצמחייה צפופה. ביצות מנגרובים משתרעות לרובם של כל החופים. תרבות הילידים של יאפ והמסורות שלהם הן בעלות זיקה חזקה למדינות האחרות של מיקרונזיה.
העיר הראשית של האי היא קולוניה והיא מהווה את בירתה של מדינת יאפ שהיא אחד מארבע המדינות המרכיבות את מיקרונזיה. באופן היסטורי קיים קשר שבטי בין האי יאפ לבין כל 14 האיים המרכיבים את מדינת יאפ. קשר זה מבוסס על הצורך הכלכלי של השגת מזון ועצים לבניית סירות.
אוכלוסיית האי נכון לשנת 2000 עומדת על 11,241 נפש בקולוניה ובשאר 10 הרשויות המקומיות שבאי. שטחו הכולל הוא 102 קמ"ר.
תרבות.
מטבעות האבן.
האי יאפ ידוע בשל מטבעות האבן הגדולות אשר היו בשימוש בו והידועות בשם "ראי" (Rai stones). אבנים אלה המעוצבות בצורת סופגנייה בעלת חור גדולה עשויות בדרך כלל מקלציט. הגדולות שבהן מגיעות לקוטר של כ-4 מטרים, והקטנות מגיעות לקוטר של 3.5 ס"מ. האבנים הגיעו ליאפ גם מאיים רחוקים כמו גינאה החדשה ומפלאו. ערכן של מטבעות אלה מבוסס על גודלן ועל ההיסטוריה שלהן. בעבר תושבי יאפ החשיבו את ערכן של אבנים אלה מכיוון שהחומר שממנו הן עשויות דומה לקוורץ, וסוג החומר זה הוא המבריק ביותר שהיה מצוי בסביבה. לבסוף הוכרו אבנים אלה כהילך חוקי והיו אמצעי תשלום חובה בסוג עסקאות מסוימות.
הערך של האבנים נמדד על פי הקשיים והסכנות שהיו כרוכים בהשגתן. כדי לחצוב את האבנים, היו צריכים תושבי יאפ להפליג לאיים מרוחקים ולשאת ולתת עליהן עם תושבי אותם איים שלעיתים היו עוינים. לאחר חציבתן האבנים היו מועמסות על רפסודות שהיו נגררות על ידי סירות קאנו בעלות מפרש. נדירותן של האבנים והמאמץ והסכנה שהיו כרוכים בהשגתן הפכו אותן ליקרות ערך עבור תושבי יאפ.
מאחר שלא מיוצרות עוד אבנים כאלה, מחירן נשאר קבוע. בני האי יודעים מי בעליהן של כל אחת מהאבנים, אך האבנים לא בהכרח מועברות ממקומן במקרה של העברת בעלות. גודלן ומשקלן של האבנים מקשות על העברתן ממקום למקום (העברתן של הגדולות שבהן מצריכה 20 איש). למרות שהיום ההילך החוקי הוא הדולר האמריקני, האבנים משמשות לעסקאות בעלי אופי מסורתי או טקסי. האבנים יכולות לשמש כאמצעי תשלום בטקסי נישואין, עסקות מקרקעין, או כפיצוי במקרי סכסוך.
יש המשווים את שיטת המסחר באבנים לבלוקצ'יין.
מוצא ושפה.
שפת בני יאפ שייכת למשפחת השפות האוסטרונזיות. יאפ, (השם המקורי הוא (Wa'Ab או Waqab) יושב בתחילה על ידי מהגרים מחצי האי המלאי, מאינדונזיה, מגינאה החדשה ומאיי שלמה. תושבי האיים המקיפים את יאפ הם צאצאי מהגרים פולינזים וככאלה הם שונים מתושבי האי יאפ עצמו. תרבותם ושפתם קרובה יותר לאיי צ'וק השכנים.
ניווט.
תושבי יאפ והאיים הסובבים נחשבו לנווטים בעלי מוניטין באוקיינוס השקט. שייטים מיאפ הפליגו למרחקים מרשימים בסירות הקאנו שלהם ללא עזרת מצפן, ללא ניווט באמצעות כוכבים וללא ניווט באמצעות משטר זרמי הים כמו שהיה נהוג בניווט המיקרונזי והפולינזי. בעידן הפרה-קולוניאלי, תושבי יאפ ייסדו ממלכת איים ושלטו על מה שכיום כולל את איי מדינת יאפ.
מבנה חברתי.
החברה ביאפ היא חברה מעמדית מורכבת וכוללת לפחות שבע מעמדות. באופן היסטורי מעמדו של כפר מסוים יכול לעלות או לרדת בהשוואה למעמדם של כפרים אחרים על פי האופן שבו הוא מטפל בסכסוכים בין כפרים. במקרים רבים כפר ממעמד נמוך יצטרך לשלם מס לכפר ממעמד גבוה יותר. בנוסף, טאבו על סוגי מאכלים מסוימים יכול להיות מוטל על כפרים ממעמד נמוך, כלומר, ייתכן שייאסר עליהם לדוג ולאכול סוגי דגים מסוימים. היררכיה זו יכולה להיות גם בין משפחות בתוך הכפר.
עד הגעתם של המתיישבים הגרמנים, שיטת המעמדות הייתה גמישה והיו יכולים לחול שינויים במעמדם של כפרים בהתאם למקרי הסכסוך. עם סוף המאה ה-19 הממשל הקולוניאלי הגרמני, השליט שלום ביאפ ואסר על סכסוכים אלימים. המעמדות של הכפרים ביאפ כיום מבוססים על המצב כפי שהיה עם הגעתם של הגרמנים.
היסטוריה.