הוא הותיר אחריו את אשתו, יעל הלר חזקיהו, פסיכולוגית קלינית ואמנית, ואת בנו רמי חזקיהו, גם הוא שחקן תיאטרון.
תפקידים בולטים והצגות.
בין תפקידיו הבולטים: דוד המלך ב"כתר בראש", שיילוק ב"הסוחר מוונציה", הדוד וניה ב"הדוד וניה", הבעל ב"צייד יצא לצוד בצד", בר מזל ב"היער", סלדון ב"קולי קולות קלים", אצדק ב"מעגל הגיר הקווקזי", סינג'ן ב"הצלצול האחרון", הדוכס ב"מידה כנגד מידה", קומוי ב"קסטנר", נאט ב"אני לא רפפורט" (על תפקידו זה זכה בפרס ע"ש חנה רובינא), פפכץ ב"שיץ", המהר"ל ב"הגולם", ארגן ב"החולה המדומה", טוביה ב"תפילה".
בנוסף שיחק ב"בגדי המלך" ו"הנסיכה האמריקאית" (בתיאטרון העונות), "ביקור הגברת הזקנה", "יוליוס קיסר", "תל אביב הקטנה (מופע), "אדם הוא אדם", "הצמא והרעב", "נשף הגנבים", "הארוך השמן והגוץ", "המלכה והמורדים", "אל תגעו בנוימן", "גן הדובדבנים", "אנריקו", "מארה סאד", "הצלצול האחרון" ו"ריצ'רד השלישי".
סרטים בהם שיחק.
חזקיהו הופיע בשנות ה-70 בסדרת הטלוויזיה הלימודית "הילדים משכונת חיים" בתפקיד לוי פקיד הדואר. בשנות ה-80, הופיע בסדרת הטלוויזיה "קרובים קרובים", בתפקיד מר גירשטיין, אבא של דורון, דייר המשנה של חנה (מרון). בשנת 1980 שיחק את המלך במחזמר "אלוף בצלות ואלוף שום" על פי ח.נ. ביאליק. את השירים הלחין דובי זלצר למילותיה של לאה נאור.
הנצחה.
החל משנת 2000 מעניק התיאטרון הקאמרי מדי שנה פרס לשחקנים מצטיינים על שמו.
בנובמבר 2010 נקבע לוח הנצחה על הבית שבו התגורר חזקיהו ברחוב סירקין 12 בתל אביב.
God game
God game (בתרגום חופשי לעברית: משחק אלוהות) היא סוגת משחקי וידאו בה השחקן מבצע תפקיד או מנהל ארגון כלשהו בחייו ובדרכי התנהלותו, ואינו מגלם או מפעיל דמות מרכזית כלשהי. במשחקים מסוג זה, השחקן מקבל את תפקיד הישות הכול-יכולה כביכול, שיש לה חופש בחירה ופעולה ומטרתה לעצב את מושא המשחק.
אחד המשחקים הראשונים בז'אנר היה אוטופיה.
מספר משחקים בולטים בז'אנר כוללים את סדרת משחקי סים סיטי, המאפשרים לבנות ולתכנן עיר, או את סדרת משחקי The Sims, בהם השחקן שולט בתושבי העיר עצמם ומנחה אותם בחייהם. משחקים אחרים מתרחשים בקנה מידה גדול יותר, כגון זה של עם או תרבות - כגון במשחקי Civilization - ואף גזע שלם, מינקות ועד לשיא אבולוציוני, כפי המתרחש במשחק ספור.
למשחקים אלו אין תמיד תנאי ניצחון חד-משמעיים, ובחלקם אין בכלל, והאתגר המוצג לשחקן הוא להמשיך ולנהל את מושא המשחק באופן הטוב ביותר לאורך זמן. גם כאשר ישנם תנאי ניצחון אשר אמורים להוביל לסיום המשחק - לעיתים יכול השחקן לבחור להמשיך ולנהל את מושא המשחק גם לאחר שהשיג אותם, ולאורך פרק זמן בלתי מוגבל, לבחירתו.
לואי דיאמר
לואי-ז'וזף דיאמר (בצרפתית: Louis-Joseph Diémer, 14 בפברואר 1843, פריז, - 21 בדצמבר 1919, פריז) היה פסנתרן, מלחין ונגן עוגב צרפתי.
חייו.
דיאמר למד בקונסרבטואר של פריז, שם זכה בפרסים ראשונים בפסנתר, הרמוניה וליווי, קונטרפונקט ופוגה וסולפז', ובפרס שני בעוגב. מוריו היו אנטואן מרמונטל לפסנתר, אמברואז תומא להלחנה ופרנסואה בנואה לעוגב.
תוך זמן קצר עשה לו שם כווירטואוז ויצא למסעות קונצרטים עם הכנר פבלו סרסטה. בקונסרבטואר לימד, בין השאר, את אדואר ריזלר, אלפרד קורטו, לאזאר לוי, אלפרדו קאזלה, איב נאט ורובר קאסאדסי.
דיאמר עשה רבות גם לקידום השימוש בכלים עתיקים כשהגיש סדרת הופעות בצ'מבלו במסגרת התערוכה העולמית של פריז (1889) ותרם לייסוד "האגודה לכלי נגינה עתיקים".
תפוקתו של דיאמר כמלחין כללה קונצ'רטו לפסנתר ומספר רב של יצירות סלוניות, שכולן נשכחו פחות או יותר במשך השנים.
יצירות שהוקדשו ללואי דיאמר.
סזר פרנק חיבר בשבילו את יצירתו "וריאציות סימפוניות" ואדואר לאלו הקדיש לו את הקונצ'רטו שלו לפסנתר בפה מינור.
הקלטות.
דיאמר היה בן הפסנתרנים הראשונים שהקליטו לגראמופון. על הקלטותיו נאמר, שהן מציגות את מיטב ההיבטים של אסכולת הפסנתר הצרפתית במאה ה-19 - צלילות, דגש ושליטה בתרוצות מהירות של צלילים נפרדים (detaché) וסולמות שקופים בפיאניסימו. הן מצדיקות בבירור את התואר שנתנה לדיאמר העיתונות הצרפתית, "מלך הסולם והטריל".." הן מאשרות גם את דברי תלמידו לאזאר לוי, שגם השפעתו הוא ניכרה בזירת המוזיקה הצרפתית. וכך כתב לוי, "הדייקנות המדהימה של נגינתו [של דיאמר], הטרילים האגדיים שלו, צלילות הדעת והמתינות השקולה של סגנונו, עשו אותו לפסנתרן המצוין שכולנו הערצנו."
חוסר אונים נרכש
חוסר אונים נרכש (וגם: חוסר אונים נלמד או אי-שליטה נלמדת), הוא מצב פסיכולוגי הנוצר בעקבות חוויות מרובות של היעדר שליטה, בהן אין לפרט יכולת לשנות מצב בלתי נעים. במקרים אלו תחושת חוסר האונים נוצרת לאור התפיסה שאין תלות בין התגובות של הפרט לבין התוצאות הלא נעימות אותן הוא יחווה.
חוסר אונים נרכש שונה מלמידת בריחה, שהוא מצב בו לומד הפרט איך ניתן לגרום להפסקת גירוי בלתי נעים. מצב זה שונה גם מלמידת הימנעות, בו לומד הפרט להימנע מגירוי בלתי נעים פוטנציאלי. בשני המקרים האחרונים, הפרט מאמין שיש בכוחו להשפיע על הסביבה, לשנות את המצב הקיים או את התגלגלות האירועים הבאים. אך במקרה של חוסר אונים נרכש, הפרט מקבל את מצבו הלא נעים, ללא כל ניסיון להוביל לשינוי.
מצב זה קיים הן אצל בני אדם והן אצל בעלי חיים.
היסטוריה.
התאוריה מניחה כי בחלק גדול ממצבי הלחץ האדם תופס את עצמו במידה מסוימת כחסר שליטה, או חסר אונים בלשון התאוריה, שהרי אילו הייתה לו שליטה מלאה באירועים הוא לא היה גורם לעצמו אירוע שלילי. התאוריה ממשיכה ושואלת, מה תהיה ההשפעה של תחושת חוסר האונים שנחוותה במצב הלחץ על הסתגלותו של האדם בעתיד, באילו מקרים תחושת חוסר האונים תמשיך ללוות את האדם לאחר שהסתיים מצב הלחץ, וכיצד היא תשפיע על מצב רוחו ועל תפקודו.
המחקר בנושא חוסר אונים התחיל בניסויים שנערכו בכלבים.
במחקרו של מרטין סליגמן על למידה אצל כלבים: אחד הכלבים הונח בדגם של תיבת סקינר, שחובר אל כלוב נוסף ובו כלב שני. הכלב השני קיבל עונש חיובי בצורה של שוק חשמלי, אך לא בהתאם לפעולותיו-הוא, אלא על פי תגובותיו של הכלב בכלוב הראשון לניסויי למידה סטנדרטיים. כלומר, הכלב מקבוצת הניסוי היה נתון במצב של חוסר שליטה מוחלט על הופעתו או אי הופעתו של השוק החשמלי. הכלבים בקבוצת ניסוי זו גילו התנהגות של דיכאון קליני, אדישות ופעילות נמוכה, וחלקם אף נמנעו מאכילה ומשתייה. התנהגות זו המשיכה זמן רב לאחר גמר הניסוי.
גורמים.
חוסר אונים נרכש מתפתח בעקבות שלושה גורמים עיקריים: אקראיות, קוגניציה והתנהגות. זאת משום שהאופן שבו האדם תופס מצבים של חוסר שליטה משפיע על הדרך שבה הוא יבחר להגיב להם.
ההתפתחות של חוסר אונים נרכש מערבת שינויים בתפיסת מקור השליטה. שינוי זה גורם לפרט להאמין שהיכולת לשינוי אינה נובעת ממקור פנימי שלו עצמו, אלא ממקור חיצוני כלשהו אשר עליו אין לו יכולת שליטה.
לחלופין, האדם יכול לייחס אירועים שליליים לסיבות פנימיות גלובליות ויציבות אשר גם עליהן הוא אינו מסוגל לשלוט. כלומר, חוסר האונים יכול להתפתח גם כאשר האדם מאמין שהוא זה הגורם לנסיבות, אך מסיבה כלשהי אין בכוחו לפעול בדרך אחרת.
הגורמים להתפתחות של חוסר אונים נרכש יכולים להיות ממוקדים או כוללניים. בעוד שגורמים ממוקדים ישפיעו בעיקר על ההיבטים הספציפיים המקושרים אליהם, גורמים כוללניים יהיו בעלי השפעה גלובאלית על תחומי חיים נרחבים.
מצבי סיכון.
ישנה סבירות גבוהה יותר להתפתחות של חוסר אונים נרכש כאשר הכישלון הוא בלתי נשלט.
כתוצאה מכך ישנם מצבים מסוימים בהם קיימת סבירות גבוהה יחסית להתפתחות של חוסר אונים נרכש.
למשל, אנשים בעלי לקות למידה או הפרעת קשב עלולים להיות חשופים יותר לחוויות חוזרות של כישלון מגיל צעיר במסגרת החינוך הפורמלי, חרף השקעת מאמצים רבים בניסיון לשנות את המצב.
תופעה זו נוצרת מתהליך המזין ומעצים את עצמו. כאשר תלמיד נכשל בלימודיו מסיבה כלשהי הוא עלול להטיל ספק ביכולות הלמידה שלו. כתוצאה מכך הוא יראה את ההצלחה בלימודים כאירוע בלתי נשלט. אמונה זו מובילה לתסכול וירידה במוטיבציה להשקעת המאמץ הנחוץ למילוי משימות לימודיות. הוויתור על המאמץ והיעדר ההתמדה עלולים להוביל לכישלונות נוספים, אשר יחזקו את אותן האמונות השליליות של התלמיד לגבי יכולתו להצליח.
כך נוצר מצב של נבואה המגשימה את עצמה, בו האמונה של התלמיד כי אינו מסוגל להצליח בלימודים פוגעת בהישגיו.
הצלחות עתידיות לא בהיכרח ישנו מצב זה משום שהתלמיד עלול לייחס אותן למזל ולא ליכולת הלמידה שלו.
תקופת הילדות.
התפתחות רגשית בילדות מתארת את השינויים בבשלות הרגשית המלווים את תהליך ההתבגרות בשנות הילדות.
ישנם מצבים העלולים לעורר חוסר אונים נרכש בשנים אלו ולפגוע בתפיסת המסוגלות העצמית של הילד.
להורים ישנה השפעה רבה על ההערכה העצמית של ילדיהם.
חוסר אונים נרכש עלול להתפתח במקרים בהם ילדים חשים כי אין ביכולתם לעמוד בצפיות הוריהם.
עם ההתפתחות החברתית הילד מתחיל להשוות את עצמו לקבוצת השווים שלו, באופן שמשפיע על הדימוי העצמי שלו.
השלכות של חוסר אונים נרכש.
למצבים של חוסר שליטה יכולות להיות השלכות שליליות.
אנשים שחווים חוסר אונים נרכש נוטים לוותר בקלות.
אחד הביטויים של חוסר אונים הוא פסיביות, אשר נוצרת בעקבות הנטייה של אנשים להימנע מעשייה כאשר הם סבורים שאינם יכולים לשלוט במצב.
בנוסף, תחושת חוסר אונים יכולה גם לעכב תהליכי למידה.
על פי תאוריית חוסר האונים הנלמד דיכאון ומחלות נפש קרובות אחרות הם תוצאה של תפיסה של העדר שליטה בסיטואציה.
חוסר ישע נלמד
חוסר-אונים נלמד