ההתחקות אחר התנהגות התנועה ונימוקיה בתחומים אלה מציגה תנועה הקשובה קשב רב להלכי הרוח הציבוריים ומעצבת את המסרים שלה ואף את התנהגותה הטקטית בהתאם לכך. הספר מבליט את ההתמודדות של התנועה בשני מישורים מקבילים: מול ישראל, שנגדה מנהלת חמאס ג'יהאד בעל אופי של שחרור לאומי, ומול פת"ח, הזרם הפוליטי המרכזי באש"ף, שהחל משנת 1994 גם עמד בראש הרשות הפלסטינית שהוקמה בעקבות הסכם אוסלו. מסקנות המחקר הן שמדובר בתנועה בעלת יכולת ארגונית גבוהה שעברה תהליך של התמסדות ארגונית ופוליטית והפגינה גמישות ומעשיות פוליטית חרף המשך הדבקות בדוגמה הדתית. דוגמה בולטת לכך היא הנכונות להסכים לשביתת-נשק בלתי-מוגבלת בזמן (הודנה) עם ישראל, ולהקמת מדינה פלסטינית בגבולות 1967, כולל מזרח-ירושלים והחזרת הפליטים, עמדות שאינן רחוקות מאלה של אש"ף שעימו מקיימת ישראל משא-ומתן זה קרוב לשני עשורים. לאחר האינתיפאדה השנייה, בשיא התמיכה העממית שלא זכתה, החליטה התנועה, בניגוד להחלטתה בשנת 1996, להשתתף בבחירות הכלליות למועצה המחוקקת הפלסטינית בראשית 2006, בחירות שבהן זכתה ברוב המושבים במועצה והרכיבה את ממשלת הרשות הפלסטינית. המהדורה השנייה של הספר מסבירה את הצלחתה של חמאס בבחירות לרשויות המקומיות והעירוניות (2005-2004), שקדמה לבחירות למועצה המחוקקת ועומדת על עומק היריבות בינה לבין פת"ח, המיוצג על ידי הרשות הפלסטינית, בטרם הידרדרו לתהום עם השתלטות חמאס על רצועת עזה ביוני 2007.
The Continuum Political Encyclopedia of the Middle East.
הספר הוא מהדורה מורחבת ומתוקנת של הספר (שפורסם על ידי אותה הוצאת ספרים ועל ידי אותו עורך בשנת 1999). האנציקלופדיה מקיפה כמה קבוצות של ערכים שהעיקריים שבהם הם: א. ערכים העוסקים בסוגיות מזרח-תיכוניות חוצות לאום כגון: הסכסוך הישראלי-ערבי (הערך הארוך ביותר), תהליך השלום במזרח התיכון, עדות דתיות, אסלאם רדיקלי, מים, נפט, המעצמות הגדולות והמזרח התיכון, טרור, נשים, הליגה הערבית, ועוד. ב. מדינות (כולל כל המדינות הערביות, טורקיה, איראן, ישראל ואפגניסטן). ג. אישים בולטים בעבר ובהווה, בעיקר בתחום המדיני.
ספרים ומונוגרפיות.
With Shaul Mishal, The Palestinian Hamas: Vision, Violence and Coexistence, Second Edition (New York: Columbia University Press, 2006), with a new Preface (xiii-xxx), 244p.
קישורים חיצוניים.
מאמרים של אברהם סלע
מרוץ מדיסון
מרוץ מדיסון הוא מרוץ המיועד לאופני מסלול הנערך בוולודרום. שמו של המרוץ ניתן לו על שם המדיסון סקוור גארדן הראשון, אולם עם 10,000 מקומות ישיבה בניו יורק, שנחנך ב-1879.
המרוץ.
המרוץ שונה ממרוצים אחרים בכך שמשתתפים בו זוגות (ולעיתים נדירות שלשות). בכל רגע נתון רק רוכב אופניים אחד מהצמד מתחרה, ואילו השני נח. החלפה בין הרוכב המתחרה והרוכב הנח נעשית לפי שיקול דעתם, וחייב להיות מגע ביניהם על מנת לבצע החלפה: משיכה, דחיפה או "לחיצת יד" מותרות. אפשר לראות במרוץ המדיסון גרסה מקוצרת של מרוצי ששה ימים. במרוצים אלו רוכב אחד היה מתחרה בעוד חברו היה יורד מן המסלול, אוכל ונח. כיום המרוץ נע בין 30 ל־90 דקות ושני הרוכבים נשארים על המסלול.
הקבוצה המנצחת היא הקבוצה המשלימה מספר גדול יותר של הקפות במשך הזמן הקבוע. במקרה של שוויון, הקבוצה עם מספר הנקודות הגדול יותר מנצחת. נקודות מושגות על ידי ניצחון בספרינטים (מיאוצים) הנערכים כל מספר קבוע של הקפות, לרוב 20: שלוש הקבוצות הראשונות מקבלות ניקוד.
במשחקים האולימפיים נהוג כי משתתפות 16 קבוצות, כל אחת מייצגת מדינה שונה, ואורך המרוץ הוא 50 קילומטרים. (200 הקפות).
סילוויו ברלוסקוני
מאפיה רוסית
ילנה סלסארנקו
האדמיניסטרציה של נשיאותית של רוסיה
האדמיניסטרציה של נשיא רוסיה
האדמיניסטרציה הנשיאותית של הפדרציה הרוסית
היחידה הארצית לחקירות בינלאומיות
ראש ממשלת אוזבקיסטן
ראש ממשלת אוזבקיסטן הוא התפקיד הפוליטי השני בחשיבותו באוזבקיסטן, לאחר תפקיד הנשיא. ראש הממשלה האוזבקי הוא יושב ראש מועצת השרים ומתמנה יחד עם הקבינט על ידי הנשיא בכפוף לאישור הפרלמנט.
סיינס (סרט)
סיינס (באנגלית: Signs) הוא מותחן מדע בדיוני אמריקאי משנת 2002, בבימויו של מ. נייט שאמלאן, בכיכובם של מל גיבסון רורי קאלקין וחואקין פיניקס.
עלילה.
משפחת הס גרה בפנסילבניה. גרהאם (מל גיבסון), אב המשפחה, הוא כומר לשעבר שעזב את הדת עקב מותה של אשתו, קולין. ביחד עם אחיו מריל (חואקין פיניקס), שחקן בייסבול לשעבר, הוא מגדל את שני ילדיו, מורגן (רורי קאלקין) ובו (אביגייל ברסלין).
יום אחד מופיע מעגל תבואה בשדה התירס של משפחת הס. חברי המשפחה נחלקים באשר לשאלה איך נוצרו המעגלים. באותו לילה, כאשר גרהאם משכיב את בו לישון, הוא מגלה שיש מישהו מחוץ לביתו. ביחד עם מריל הם מתכננים לתופסו, אך לא מוצאים את הפולש. בלילה אחר, כאשר גרהאם הולך להאכיל את כלבתו, הוא מבחין בדמות המסתובבת בשדה. כשהוא שוב לא מוצא אותה, הוא חוזר מבולבל הביתה. בבית שאר בני המשפחה צופים בחדשות בטלוויזיה, לפיהן נצפו אורות לא מזוהים מעל מקסיקו סיטי.
למחרת צופה מריל בקטע וידאו שהוקלט על ידי בחור ברזילאי, שמתעד חייזר. לאחר מכן, המשפחה מחליטה להישאר בבית ולאוטמו מפני החייזרים. זרם החשמל בבית מפסיק לפעול, והם יורדים למרתף; אז הם מגלים שחייזר נכנס לביתם. מאוחר יותר, כשנודע להם באמצעות ידיעה חדשותית ברדיו על כך שקבוצת החייזרים הפולשת נסוגה, הם עולים חזרה לבית. אך אז החייזר חוטף את מורגן. לבסוף מריל מצליח לשחררו והם מגלים שהחייזרים רגישים למים וכך הורגים את החייזר. גרהאם חוזר לכנסייה.
הכנסות וביקורות.
הסרט זכה בעיקר לביקורות חיוביות. לפי האתר "Rotten Tomatoes", כ-74% ממבקרי הקולנוע בארצות הברית נתנו לסרט ציון חיובי. הסרט נחל הצלחה רבה בקופות: הוא הכניס כ-227,966,634 מיליון דולר בארצות הברית וכ-180,281,283 מיליון דולר בחוץ לארץ; סך הכנסותיו של הסרט בכ-408,247,917 מיליון דולר. הסרט הוא השני במידת הצלחתו מבין סרטיו של הבמאי מ. נייט שאמלאן, אחרי "החוש השישי".
איסלם קרימוב
אליפות רוסיה
פירקוי בן באבוי
פירקוי בן באבוי (סוף המאה ה-8 — תחילת המאה ה-9) היה חכם בבלי בתקופת הגאונים, ידוע בשל האיגרת הפולמוסית שחיבר נגד מנהגי ארץ ישראל של תקופתו, וכלפי תורתם של בני ארץ ישראל בכלל. על חכם זה נודע לראשונה משרידי האיגרת שנתגלו בגניזה הקהירית.
פירקוי היה תלמידו של מר רבא שהיה תלמידו של רב יהודאי גאון (ראש ישיבת סורא בשנת 760), מראשוני הגאונים שפעלם ידוע לנו, ואחד מן המוערכים שבהם.
על פי עדותו של פירקוי באיגרתו, כבר רב יהודאי גאון ניסה לתקוף את מנהג ארץ ישראל, על ידי שליחת איגרות לארץ ישראל גופה. נראה שניסיון זה לא צלח, ובדורו של פירקוי המאבק כבר אינו מופנה כלפי ארץ ישראל ישירות, אלא לקהילה מחוצה לה, המתלבטת בין שני מרכזי התורה המתחרים, שאליה נשלחה איגרתו של פירקוי - ככל הנראה קירואן שבצפון אפריקה.
באיגרתו מאריך פירקוי בשבח התורה שבעל פה ומדגיש שתורה זו מצריכה רציפות של לימוד התורה, שהייתה לדבריו רק בבבל, עוד מימי גלות יהויכין ואילך. לפי פירקוי, מכיוון שבארץ ישראל היה "שמד" וגזרות נגד היהודים, רצף לימוד התורה שבעל פה נפסק, ומנהגי ארץ ישראל הם "מנהגי שמד", דהיינו מנהגים שהונהגו בלחץ המאורעות, ואסור לנהוג בהם לאחר שחלפו הגזרות.
איגרת זו פתחה בפני החוקרים פתח ייחודי לפולמוס הסוער שהיה במאה ה-8 ובמאה ה-9 בין המרכז התורני שבבבל לבין זה שבארץ ישראל, פולמוס שנמשך גם בתקופה מאוחרת יותר, והגיע לשיא במחלוקת על קידוש החודש בין הגאון הבבלי רס"ג לבין גאון ארץ ישראל אהרן בן-מאיר.
אהרן בן-מאיר
אהרון בן-מאיר
פרקוי בן באבוי
אריך פריבקה
אריך פְּריבְּקֶה (בגרמנית: Erich Priebke; 29 ביולי 1913 - 11 באוקטובר 2013) היה האופטשטורמפיהרר בוואפן אס אס, אשר הורשע בשנת 1996 בפשעי מלחמה עבור השתתפותו בטבח בפוסה ארדיאטינה ברומא בשנת 1944. דינו נגזר למאסר עולם שאותו ריצה במעצר בית בשל גילו המתקדם.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
פריבקה נולד בהניגסדורף (עיר בברנדנבורג שהייתה אז בממלכת פרוסיה). מעט מאוד ידוע על שנותיו הראשונות. הוא טען שהוריו מתו כשהיה צעיר ושהוא גודל בעיקר על ידי דודו. הוא התפרנס כמלצר בברלין, בלונדון ובריביירה האיטלקית. בשנת 1936 החל לעבוד כמתורגמן בשביל הגסטפו, ובשל ידיעת השפה האיטלקית הוא התבסס משנת 1941 ברומא.
השתתפותו ברצח.
ב-23 במרץ 1944 נהרגו 33 חיילי ורמאכט על ידי פרטיזנים איטלקים. הם הניחו פצצה סמוך למקום בו היו רגילים לצעוד חיילים גרמנים ברחוב רסֵלַה במרכז רומא. למחרת, על פי פקודת מפקד הגסטאפו של רומא הרברט קפלר, תפסה חוליה של חיילי האס אס בראשות אריך פריבקה וקרל הס את המועמדים להריגה בקרב האוכלוסייה האזרחית והובילה אותם למערות פוסה ארדיאטינה בקבוצות של חמישה. הם נורו בעורפם כאשר ידיהם קשורות לאחור. פריבקה אף נכנס פנימה עם הקבוצה השנייה או השלישית וירה באופן אישי בשני אנשים. במהלך ההוצאה להורג התגלה כי ישנם חמישה אנשים מיותרים מעבר למכסה שהוקצבה, אך גם הם נורו. בסך הכל הוצאו להורג באותו מקום 335 אזרחים איטלקים, 75 מתוכם יהודים, כולל ילדים, נשים וזקנים.
בריחתו, מציאתו והסגרתו.
לאחר מלחמת העולם השנייה פריבקה היה אמור להישפט על חלקו בטבח, אך ב-1946 הצליח לברוח ממחנה שבויים בריטי באיטליה הצפונית ושהה בעיר בולצנו. בעזרתו האדיבה של אלויס הודאל, הגמון בותיקן שעזר לפושעים נאצים להימלט, קיבל ויזה לארגנטינה, שם חי כאדם חופשי במשך קרוב ל-50 שנה ושימש כמורה בבית ספר.