שטח כאוס או שטח כאוטי (באנגלית: chaos terrain; או chaotic terrain) הוא מונח באסטרוגאולוגיה המתאר סוג של פני שטח המאופיינים בשילוב לא סדיר של רכסים, בקעים, ומישורים, המעורבבים וצמודים אחד לשני. שטח כאוס הוא מאפיין בולט בכוכבי הלכת מאדים וחמה, באירופה (אחד מירחי צדק), ובכוכב הלכת הננסי פלוטו. בשטחים מעין אלה משתמשים במילה "כאוס" כחלק משם האתר (לדוגמה: "כאוס אוראום" על מאדים).
סיבות להיווצרות שטח כאותי.
הגורמים להיווצרותם של שטחי כאוס עדיין לא ברורים. מספר כוחות אסטרולוגיים שונים הוצעו כגורמים של כאוס.
אירופה.
על פי מחקר של אוניברסיטת טקסס באוסטין משנת 2011 נטען כי אזורי הכאוס בירח אירופה מצויים מעל אגמים נוזליים מתחת לקרח המכסה את פני השטח, אירועי פגיעה וחדירת גופים מבעד לקרח אל תוך האגמים, הם גורם אפשרי לאזורי הכאוס.
מאדים.
משערים שאזורי הכאוס של מאדים נוצרו מהשתחררות של כמויות אדירות של מי קרח אל פני השטח. אזורי הכאוס מופיעים במקומות רבים על מאדים, וניתן לראות כי דבר מה הזיז את פני השטח בפתאומיות.
חוקרים סבורים כי אזורי כאוס נוצרו לפני זמן רב. באמצעות ספירת מכתשים (יותר מכתשים בכל אזור נתון פירושו אזור ישן יותר), מדענים הגיעו למסקנה שהאזורים נוצרו לפני 2.0 עד 3.8 מיליארד שנה.
מלחמת סיאם–צרפת
מלחמת סיאם–צרפת (אנגלית: The Franco-Siamese War) ב־1893 הייתה סכסוך בין הרפובליקה הצרפתית השלישית לבין ממלכת סיאם. אוגוסט פאווי, סגן הקונסול הצרפתי בלואנג פרבאנג ב־1886, היה הסוכן הראשי בקידום האינטרסים הצרפתיים בלאוס. התככים שלו, שניצלו את החולשה הסיאמית באזור ופלישות תקופתיות של המורדים הווייטנאמים מטונקין, הגבירו את המתיחות בין בנגקוק לפריז. בעקבות הסכסוך הסכימו הסיאמים לוותר על לאוס לצרפת, פעולה שהובילה להתרחבותה המהותית של הודו-סין הצרפתית.
סכסוך זה המשיך את מלחמות אוהו (1865–1890), שבו ניסתה סיאם להשקיט את צפון סיאם ואת אזור טונקין.
הרקע.
הסכסוך החל כאשר המושל הכללי של הודו-סין הצרפתית, ז'אן דה לנסן, שלח את אוגוסט פאווי כקונסול לבנגקוק כדי לספח את לאוס תחת השלטון הצרפתי. הממשלה בבנגקוק האמינה בטעות כי ממשלת בריטניה תתמוך בה, סירבה לוותר על השטח שממזרח לנהר המקונג, במקום לחזק את נוכחותה הצבאית והמנהלית שלה שם.
שני אירועים הפכו לתקריות קריטיות, כאשר מושלים סיאמיים בחאמאן ובנוג קאי גירשו שלושה סוחרים צרפתים ממרכז המקונג בספטמבר 1892, בחשד להברחת אופיום. זמן קצר לאחר מכן התאבד הקונסול הצרפתי, מאסי, בלואנג פרבאנג, בדרכו חזרה לסייגון. בצרפת, מקרים אלה שימשו את הלובי הקולוניאלי (Parti Colonial) כדי לעורר רגשות לאומניים אנטי-סיאמיות כעילה להתערבות צבאית צרפתית.
מותו של מאסי הפך את אוגוסטה פאבי לקונסול הצרפתי החדש. במרץ 1893 דרש פאווי כי הסיאמים יפנו את כל עמדות הצבא בצד המזרחי של נהר המקונג מדרום לחאמאן, בטענה כי הקרקע שייכת לווייטנאם. כדי לגבות את הדרישות הללו, שלחו הצרפתים ספינת-התותחים לבנגקוק, שעגנה על הצ'או פראייה ליד הצירות הצרפתית.
הסכסוך.
כאשר סיאם דחתה את הדרישות הצרפתיות, שלח המושל הצרפתי דה לנסן שלושה טורי צבא לאזור המחלוקת, כדי להכריע ולקבוע את שליטת צרפת, באפריל 1893. שמונה מאחזים צבאיים סיאמיים קטנים ממערב למקונג פונו עם בוא הטור הצרפתי המרכזי, אך ההתקדמות של שאר הטורים נתקלה בהתנגדות סיאמית. בצפון, הצרפתים היו במצור על האי קאנונג כאשר נלכד מפקד הכוח הצרפתי. בדרום התנהל הכיבוש הצרפתי בצורה חלקה עד שמארב של חיילים סיאמיים בכפר קנג קרט גרם להריגת מפקח המשטרה הצרפתי גרוסגורין.
הריגתו של גרוסגורין.
המפקח גרוסגורין היה מפקח צרפתי ומפקד של מיליציה וייטנאמית בלאוס. כמו אוגוסטה פאווי, הוא היה מעורב בכמה מסעות צבאיים באזור. הוא היה באחד הכוחות הצבאיים הצרפתיים שנשלחו באפריל 1893 על ידי המושל הכללי, לחצות את ההרים לאזור לאו של חאמאן כדי לתפוס את השטח הנתון למריבה. הכוח הצבאי בראשותו הצליח בתחילה בעדיפת הכוח הסיאמי בחאמאן ב־25 במאי.
זמן קצר לאחר מכן, ב־5 ביוני, ארגן הנציב הסיאמי מארב הפתעה על הכפר קין קט, שם חנה גרוסגורין, שהיה מרותק למיטת חוליו עם המיליציה שלו. נראה כי הנציב הונחה על ידי נציגי ממשלת סיאם להביא לנסיגתם של הצרפתים ואם לא, יש צורך בלחימה במלוא הכוח. המארב הביא להריסת הכפר ולהריגתם של גרוסגורין ו -17 וייטנאמים. המארב הסיאמי ומותו של גרוסגורין, שימש בסופו של דבר כעילה להתערבות צרפתית חזקה.
תקרית פאקנאם.
כתוצאה מכך, היחסים בין בנגקוק לבין מעצמות המערב נפגעו, וצרפת דרשה פיצויים. הבריטים שלחו שלוש ספינות של חיל הים אל פתח נהר הצ'או פראייה, למקרה שיהיה צורך בפינוי אזרחים בריטים. הצרפתים צעדו עוד צעד אחד קדימה ביולי 1893 על ידי הבאת שתי ספינות קרב לשוט על הצ'או פראייה לכיוון בנגקוק, ללא אישור של סיאם. הספינות נתקלו באש ממבצר בפקנאם ב -13 ביולי 1893. הצרפתים השיבו אש וכפו את דרכם לבנגקוק.
עם תותחים שכוונו לארמון הגדול בבנגקוק, העבירו הצרפתים אולטימטום לממשלה בסיאם, כי ב־20 ביולי תמסור לצרפת את השטח שממזרח למקונג ותסלק משם את כוחותיה ותשלם פיצוי של שלושה מיליון פרנק תמורת פיצוי על הלחימה בפאנקאם, ותעניש את האחראים להרג באזור השנוי במחלוקת. [2] כאשר סיאם לא מילאה מיד את האולטימטום, הציתו הצרפתים את החוף הסיאמי.
בסופו של דבר נכנעו הסיאמים לתנאים הצרפתיים במלואם, לאחר שלא מצאו כל תמיכה מצד הבריטים. בנוסף, דרשו הצרפתים ערובה לכיבוש זמני של צ'נטבורי ופירוז של באטמבאנג, סיאם ריפ ואזור של 25 קילומטר על הגדה המערבית של המקונג. הסכסוך הוביל לחתימה על האמנה הצרפתית-סיאמית, ב-3 באוקטובר 1893.
המשפט הצרפתי-סיאמי.
בעקבות הריגתו של גרוסגורין, ממשלת סיאם הצביעה על פרה יוט הנציב של מחוז קמון, כאחראי להרג של הקצין הצרפתי, אם כי הוא זוכה בתחילה מעוול במשפט שנערך במארס 1894. לאחר מכן התכנס ביוני 1894 "בית משפט מעורב צרפתי-סיאמי". בית המשפט קבע כי פרה יוט הביא כוחות נוספים כדי להקיף את הבית בכפר שבו שכב הקצין הצרפתי חולה. גרוסגורין והווייטנאמים, שלא הצליחו להימלט - נהרגו, ולאחר מכן הוצת הבית על פי הוראותיו של פרה יוט.
בהסכם משותף בין הסיאמיים לצרפתים, גזר הדין של פרי יוט נדון לעשרים שנות שירות עונשין. עורך-הדין של ההגנה היה עורך-הדין הציילוני ויליאם אלפרד טילקה, שלימים הפך לתובע הכללי של סיאם.
ההשלכות.
הסיאמים הסכימו לוותר על לאוס לצרפת, שהרחיבה את הודו-סין הצפונית. ב־1896 חתמה צרפת על חוזה עם בריטניה שהגדיר את הגבול בין לאוס לשטח הבריטי בבורמה העליונה. ממלכת לאוס הפכה לפרוטקטוראט, שנוהל על ידי המושל הכללי של הודו-סין הצרפתי שישב בהאנוי.
לצרפתים ולבריטים היו אינטרסים חזקים בשליטה על חלקים מהודו-סין. פעמיים בשנות התשעים של המאה התשע-עשרה הם היו על סף מלחמה על שתי דרכים שהובילו ליונאן, אבל כמה קשיים עצרו אותם מלצאת למלחמה. הגאוגרפיה של הארץ הפכה את תנועות הגייסות לקשות, והפכה את הלחימה ליקרה יותר ופחות יעילה. שתי המדינות נאבקו בקשיים בתוך המושבות שלהם. המלריה הייתה נפוצה וקטלנית. בסופו של דבר, נתיבי הסחר האלה מעולם לא נכנסו לשימוש. ב -1904, הצרפתים והאנגלים הניחו בצד את ההבדלים הרבים ביניהם עם וחתמו על הסכמה הדדית וסיימו את המחלוקת בדרום מזרח אסיה.
צרפת המשיכה לכבוש שטחים נוספים בסיאם עד 1907, כאשר סיאם ויתרה עליהם.
גביע המדינה בכדורגל נשים 2015/2016
גביע המדינה בכדורגל נשים לעונת 2015/2016 היא התחרות ה-18 מאז היווסדה. משחקי התחרות החלו ב-8 בדצמבר 2015 ומשחק הגמר נערך ב-18 במאי 2016 והסתיים בניצחון של מ.ס. קריית גת על אס"א תל אביב בדרך לזכייה ראשונה בתואר.
בתחרות השתתפו 8 קבוצות ליגת נשים ראשונה (לפי התקנון האקדמיה לכדורגל בנות לא לוקחת חלק בגביע המדינה) ו-4 קבוצות מליגת נשים שנייה. קבוצת בנות אילת לא השתתפה בתחרות בעונה זו. לפי תקנון התחרות, בעונה זו התקיימו 4 סיבובים. כל הקבוצות (ליגות נשים ראשונה ושנייה) החלו להשתתף בסיבוב הראשון פרט לשתי קבוצות שהוגרלו להתחיל בסיבוב השני. כיוון שלסיבוב זה שהיה גם רבע הגמר העפילו 7 קבוצות, אחת הקבוצות מאלו שהעפילו לשלב זה קיבלה כרטיס חופשי לחצי הגמר.
שמינית הגמר.
הסיבוב הראשון בתחרות היה למעשה שמינית הגמר. בסיבוב זה השתתפו 10 קבוצות. קבוצות הפועל באר שבע ומ.ס. קריית גת קיבלו בהגרלה כרטיס חופשי לסיבוב הבא.
רבע הגמר.
אל רבע הגמר העפילו 5 הקבוצות שניצחו בשמינית הגמר ושתי הקבוצות שקיבלו בהגרלה כרטיס חופשי לשלב זה. כיוון שהעפילו לשלב זה 7 קבוצות, התקיימו רק שלושה משחקי רבע גמר. מ.כ. רמת השרון קיבלה בהגרלה את המקום הנוסף בחצי הגמר.
חצי הגמר.
משחקי חצי הגמר התקיימו ב-26 באפריל במתכונת של הצגה כפולה באצטדיון רמת גן.
קרחון ריכטר