הנרי אולדנבורג (Henry Oldenburg) היה תאולוג גרמני מן העיר ברמן שהגיע לאנגליה כדיפלומט. שם נקשר קשר בינו ובין איש המדע רוברט בויל, ובכך מצא עניין בחקר מדעי הטבע. חזר לאירופה למסע לימודים שבמהלכו פגש גם בשפינוזה. משחזר ללונדון הפך למזכירה של החברה המלכותית למדעים שנוסדה באותה עת. בין השנים 1661 ו-1676 החליפו אולדנבורג ושפינוזה עשרים ושמונה איגרות. בחלק מן האיגרות משמש אולדנבורג כמתווך בין שפינוזה לרוברט בויל, בעיקר בסוגיות הנוגעות לניסויים פיזיקליים וכימיים, ופרשנות התוצאות.
התכתבות עם סימון דה-פריז.
סימון יוסטן דה-פריס (de Vries) היה סוחר באמסטרדם. מתלמידיו וממעריציו של שפינוזה. תמך בשפינוזה חלקית מבחינה כלכלית.
התכתבות עם אלברט בורג.
אלברט בורג היה בן למשפחה עשירה מאמסטרדם ושפינוזה היה מיודד עמם. לאחר מסע לאיטליה המיר אלברט את אמונתו מנצרות פרוטסטנטית לקתולית.
התכתבות עם ניקולאוס סטנו.
ניקולאוס סטנו היה רופא דני במוצאו. בשבתו בהולנד התיידד עם שפינוזה. אחר כך עבר לאיטליה והמיר דתו הלותרנית לקתולית. בערוב ימיו מונה על ידי האפיפיור לבא כוח הכנסייה בצפון אירופה.
התכתבות עם לודביג מאיר.
לודביג מאייר היה רופא באמסטרדם, ממיודעיו של שפינוזה וזמן מסוים גם רופאו. בשנים האחרונות התרחק מחברותו של שפינוזה.
התכתבות עם פיטר באלינג.
פיטר באלינג (Balling) היה סוחר הולנדי מיודד עם שפינוזה. היה בעל השכלה רחבה. הטיף לדת פשוטה המבוססת על נשמת האדם, ועל כך חיבר ספר שהחריד עליו את הציבור הנוצרי. תרגם להולנדית מלטינית את ספרו הראשון של שפינוזה על עיקרי המחשבה של דקרט.
התכתבות עם יאן ון דר-מיר.
דבר לא ידוע על ון דר מיר (Van der Meer). היה ככל הנראה סוחר מאמסטרדם.
התכתבות עם גוטפריד וילהלם לייבניץ.
גוטפריד וילהלם לייבניץ הוא הפילוסוף הגרמני המפורסם, שעסק גם במתמטיקה ובפיזיקה. באיגרתו הוא פונה לידיעותיו של שפינוזה באופטיקה ובתכונותיהן של עדשות. שנים אחדות לאחר חילופי האיגרות פגש לייבניץ את שפינוזה בביקורו בהאג. לאחר מותו של שפינוזה התבטא לייבניץ בזלזול לתורתו הפילוסופית של שפינוזה.
התכתבות עם יוהאן לודביג פבריציוס.
פבריציוס (Fabritius) היה פרופסור לתאולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטת היידלברג. סייע בידי קארל לודביג לחדש את פניה של האוניברסיטה לאחר מלחמת שלושים השנים.
התכתבות עם יוהנס גיאורג גרביוס.
יוהנס גיאורג גרביוס (Johann Georg Graevius) היה פרופסור באוניברסיטת אוטרכט. הביא לכך ששפינוזה יבקר במפקדת הצרפתים בעת מלחמתם בארצות השפלה. העמיד פנים שהוא ידיד לשפינוזה, אך באיגרותיו עם הפילוסוף הגרמני לייבניץ הגדיר את 'המאמר התאולוגי-מדיני' של שפינוזה כספר כפירה.
התכתבות עם הוגו בוקסל.
הוגו בוקסל (Boxel) היה מדינאי הולנדי.
התכתבות עם יוהנס בומייסטר.
יוהנס בומייסטר (Bouwmeester) היה רופא הולנדי מידידי שפינוזה. הקדיש שיר תהילה כמבוא לספרו של שפינוזה על הפילוסופיה של דקרט. לא היה מלומד.
התכתבות עם יוהנס הודה.
יוהנס הודה (Johannes Hudde) היה ראש העיר אמסטרדם. התעניין בעיקר במתמטיקה ובחשבון הסתברויות, ובליטוש עדשות.
התכתבות עם יאריג ילס.
יאריג ילס (Jelles) היה סוחר בעיר אמסטרדם שהקדיש את זמנו לעיון פילוסופי כתלמידו של שפינוזה. מימן את הדפסת ספרו של שפינוזה על הפילוסופיה של דקרט.
התכתבות עם הרמן שולר.
הרמן שולר (Schuller) היה רופאו של שפינוזה. גילה עניין באלכימיה ו'באבן החכמים'. היה נוכח בעת מותו של שפינוזה. חתם על רשימת החפצים שהניח שפינוזה אחריו.
התכתבות עם וילם ואן בליינברג.
וילם ואן בליינברג (Bleynbergh) היה סוחר מן העיר דורדרכט, ולימים – ראש העיר. היו לו חילוקי דעות קשים עם שפינוזה בענייני דת. כתב ספר מקיף כנגד ה"מאמר התאולוגי-מדיני" של שפינוזה.
התכתבות עם ולטר פון טשירנהאוס.
אהרנפריד ולטר פון טשירנהאוס (Tschirnhaus), איש אצולה גרמני שלמד בליידן, ממעריציו של שפינוזה. עסק בשאלות פילוסופיות, גאומטריה ואופטיקה.
קרלוס מנואל דה סספדס
קרלוס מנואל דה סספדס דל קסטיליו (בספרדית: Carlos Manuel de Céspedes del Castillo; 18 באפריל 1819 - 27 בפברואר 1874) היה לוחם חופש קובני, הנחשב לאבי האומה הקובנית.
ביוגרפיה.
דה סספדס נולד בעיר ביאמו שבמזרח קובה. בנעוריו למד בתיכון בבירה הוואנה, שבמערב המדינה, ומשם המשיך ללימודים באוניברסיטת הוואנה. לאחר מכן למד באוניברסיטאות ברצלונה ומדריד והשלים דוקטורט במשפטים. לאחר שלקח חלק בהתקוממות שנכשלה נגד השלטון בספרד, נאלץ לעזוב את המדינה, ובתום שנה של נדודים באירופה שב לקובה ב-1844 והתיישב בעיר הולדתו.
בקובה הושפע מאווירה אנטי-ספרדית, ובשל התבטאויות אנטי-ספרדיות משלו ריצה תקופת מאסר וגורש מעירו. ב-10 באוקטובר 1868 הכריז דה סספדס על עצמאותה של קובה ממקום מושבו באחוזתו לה דמאחאגווה (La Demajagua) בעיירה יארה שבמזרח קובה, שבה היו לו מטעי קנה סוכר. הכרזה זו נודעה בשם "קריאת יארה" (Grito de Yara). דה סספדס שחרר את עבדיו והזמינם להצטרף להתקוממות נגד ספרד, ובמנשר שפרסם קרא לעצמאות מלאה לקובה, זכות בחירה לכל ושחרור העבדים. הוא אף ציין שהממשלה הספרדית היא שעוררה בהתנהגותה את התקוממות, בין השאר בשל המיסוי המופרז שהנהיגה, שחיתותה, הדרתה את הקובנים ממשרות ממשלתיות ופגיעתה בחופש הדת. בכך ירה את יריית הפתיחה של מלחמת עשר השנים עם ספרד. דה סספדס כיהן כנשיא וכראש המטה הכללי בממשלה הזמנית שהוקמה לאחר מכן, וב-10 באפריל בשנה הבאה נבחר לנשיא הרפובליקה של קובה עם כינונה.
בראשית המלחמה הייתה יד המתקוממים על העליונה, אך עם הזמן גברו עליהם הספרדים. דה סספדס הודח מתפקידו עקב מחלוקות פנימיות בהפיכה ב-1873, וכעבור כשנה נקלע למארב של חיילים ספרדים, ונהרג. המלחמה הסתיימה עם הסכם סנחון (Zanjón) ב-1878. המורדים לא השיגו עצמאות, ואף לא את שחרור העבדים, למעט אלה שלחמו בשורותיהם.
לדה סספדס היו שבעה ילדים משלוש נשים שונות. בנו השני מאשתו השנייה, קרלוס מנואל דה סספדס אי קווסאדה (Carlos Manuel de Céspedes y Quesada), כיהן תקופה קצרה כנשיא קובה בשנת 1933.
דיוקנו של דה סספדס מתנוסס על שטר של מאה פסו קובני, ובמחוז קמגואיי ישנה עיירה הנקראת על שמו: קרלוס מ. דה סספדס .
פעוטון
מדינות שלא משתתפות באירוויזיון
ישנן מספר מדינות שלא משתתפות באירוויזיון אולם שמורה להן הזכות לעשות כן. על-מנת שמדינה תוכל להשתתף באירוויזיון, רשת השידור שלה צריכה להגיש בקשה לאיגוד השידור האירופי טרם התחרות, לא יאוחר מהמועד שנקבע על ידי האיגוד. כל מדינה שמשתתפת באירוויזיון צריכה לשלם סכום כסף תמורת השתתפותה, וכאשר מדינה מחליטה לפרוש לאחר המועד הסופי להרשמה, היא עדיין צריכה לשלם, ולעיתים היא מודחת מהתחרות למספר שנים.
כל מדינה שחברה באיגוד השידור האירופי רשאית להשתתף באירוויזיון כל עוד היא שוכנת בתוך , בו נכללות מדינות אירופה, מדינות צפון אפריקה ומספר מדינות מהמזרח התיכון.
לאורך שנותיה של תחרות האירוויזיון, 52 מדינות השתתפו בה, אולם ישנן מספר מדינות שניסו להשתתף ומעולם לא עשו זאת.
ליכטנשטיין.
לליכטנשטיין יש היסטוריה ארוכת שנים עם התחרות, עם לפחות 2 כוונות לקחת חלק בתחרות.
היסטוריה.
ליכטנשטיין מעולם לא לקחה חלק פעיל בתחרות האירוויזיון, אך לתושבי הנסיכות הייתה האפשרות לצפות בתחרות דרך הטלוויזיה השווייצרית, האוסטרית או הגרמנית.
ליכטנשטיין תכננה להשתתף בתחרות בעבר. לקראת אירוויזיון 1969 בחרה ליכטנשטיין שיר בשפה הצרפתית שאמור היה לייצג אותה בתחרות באותה שנה שנערכה במדריד. השיר "Un beau matin" ("בוקר יפה") שבוצע על ידי ווטי לא היה יכול לקחת חלק בתחרות תחת ייצוגה של הנסיכות דוברת הגרמנית. נכון לשנת 1969, כל מדינה הייתה מחויבת לשיר בשפה הרשמית שלה, ומכיוון שצרפתית אינה שפה רשמית במדינתה, וכן כיוון שליכטנשטיין לא הייתה חברה באיגוד השידור האירופי, השיר שלה נפסל מהתחרות.
לקראת אירוויזיון 1976 בחרה ליכטנשטיין שוב שיר לתחרות. ביגי בכמן עם שירו "הבוקר הקטן" נבחרו לייצג את המדינה הזעירה בתחרות הראשונה שלה, אך מכיוון שגם אז ליכטנשטיין עדיין לא הייתה חברה באיגוד השידור האירופי, היא נפסלה מהשתתפות בתחרות.
רשת השידור הראשונה.
ב-15 באוגוסט 2008, רשת השידור 1FLTV קיבלה רישיון מממשלת ליכטנשטיין להיות רשת השידור הראשונה במדינה שחברה באיגוד השידור האירופי. אם תחליט להצטרף לאיגוד השידור האירופאי, הצטרפותה תאפשר לנסיכות לקחת חלק פעיל באירוויזיון בפעם הראשונה.
זמן קצר לאחר היווסדה, הודיעה רשת השידור של ליכטנשטיין שהיא אינה מעוניינת להצטרף לאיגוד השידור האירופי, ושהיא אינה מעוניינת לקחת חלק באירוויזיון מכיוון שהתקציב שלה אינו מספיק על-מנת להשלים את החברות באיגוד.
ביולי 2009 הודיעה רשת השידור של ליכטנשטיין באופן רשמי על כוונתה להצטרף לאיגוד השידור האירופי עד סוף יולי על-מנת שתוכל לקחת חלק באירוויזיון 2010 שנערך באוסלו, בירת נורווגיה.
פטר קולבל, מנכ"ל 1FLTV, אישר באופן רשמי את התעניינותה של רשת השידור לערוך קדם אירוויזיון בדומה לקדם הגרמני שמבוסס על תוכנית גילוי כישרונות.
בנובמבר 2009 החליטה רשת השידור של ליכטנשטיין להשהות את הצטרפותה לאיגוד השידור האירופאי, ואת תוכניותיה בקשר לאירוויזיון עקב בעיות כלכליות שהחלו בגלל ההצטרפות לאיגוד. רשת השידור מחפשת מקורות מימון אחרים שיעזרו לה להשלים את ההצטרפות לאיגוד השידור האירופאי.