סביב השימוש בשלאק המופק מהפרשות חרקים לצורך ציפוי מאכלים התעורר דיון הלכתי אם הדבר מותר כפי שמותר לאכול דבש אותו מפיקה הדבורה (אגרות משה ועוד), או שמא תהליך ייצור הסטיקלאק בגוף החרקים הוא תהליך עמוק יותר בו ישנה התערבות משמעותית יותר של גוף החרק בייצור, ועל כן דינו כפי הכלל 'היוצא מן הטמא - טמא' (הרב אלישיב, הרב מרדכי אליהו ועוד).
למעשה רוב גופי הכשרות לא נותנות כשרות למאכלים שצופו בשלאק מאחר שניתן לצפות את המאכלים בחומרים כשרים.
פורשה קאררה GT
פורשה קאררה GT (בגרמנית: Porsche Carrera GT) היא מכונית על, בעלת מנוע מרכזי והנעה אחורית, אשר יוצרה בין השנים 2004–2007 על ידי חברת פורשה בעיר לייפציג אשר בגרמניה.
פיתוח והיסטוריה.
הקאררה GT הוצגה לראשונה בשנת 2000 כמכונית קונספט (מכונית רעיונית) בתערוכת הרכב של פריז, כאשר לאחר זמן קצר הודיעה פורשה כי המכונית תיכנס לייצור סדרתי, בשנת 2003, בתערוכת המכוניות ז'נבה, הוצגה לראשונה מכונית הייצור.
מנוע הקאררה GT הוא מנוע V10 אשר במקור פותח ותוכנן לשמש את פורשה במרוץ 24 השעות של לה מאן לשנת 2000. בשנת 1992 החלה פורשה לפתח בסתר את מנוע ה-V10 כמנוע מכונית פורמולה 1 אך בסופו של דבר רעיון זה נזנח. אולם תהליך פיתוחו של המנוע קם לתחייה מחדש כאשר פורשה החליטה לפתח מנוע אבטיפוס למכונית החברה אשר תתחרה במרוץ 24 השעות של לה מאן בעונת 2000, כאשר היא מגדילה את נפחו ל-5.7 ל'. בשנת 1999 לאחר בדיקות של יומיים על מכונית האבטיפוס הראשונה, החליטה פורשה על ביטולו של פרויקט הלה מאן שלה, בעיקר בעקבות רצונה לבנות את רכב הפורשה קאיין - רכב הפנאי שלה, במעורבות של פולקסווגן ואאודי, דבר אשר דרש את גיוסם של מומחי ההנדסה מן החטיבה הספורטיבית של החברה. בנוסף היו גם הערכות כי יו"ר קבוצת פולקסווגן פרדיננד פייך לא רצה תחרות במירוץ לה מאן מצד פורשה לאאודי R8 (מרוצים) החדשה שלהם.
אולם פורשה החזיקה עדיין את מנוע ה-V10 בחיים, כאשר הציגה אותו במכונית הקונספט של הקאררה GT אשר הוצגה בשנת 2000 בתערוכת המכוניות פריז בנפח של 5.5 ליטרים, בעיקר בניסיון למשוך תשומת לב למכונית התצוגה שלהם. התעניינות מפתיעה ברכב, וזרם של מזומנים לחברה מהכנסות מכירות הקאיין, עזרו לפורשה להחליט לייצר את המכונית. הפיתוח לגרסת כביש חוקית למכונית אשר תיוצר בכמות מוגבלת החל, כאשר ההרכבה התבצעה במפעל ההרכבה החדש של פורשה בלייפציג. תהליך ייצור הקאררה GT החל בשנת 2004, כאשר מחירה בארצות הברית היה 440,000 דולר.
במקור תכננה פורשה לייצר 1,500 יחידות, אך באוגוסט 2005 הודיעה החברה כי בשנת 2006 היא תפסיק את ייצור הקאררה GT, בעקבות שינויים בתקנות כריות האוויר בארצות הברית שהחלו בשנת 2006. בסך הכל ייצרה פורשה 1,270 יחידות מהקאררה GT, כאשר 604 מהן נמכרו בארצות הברית. הקאררה GT הוכרזה על-פי מגזין הרכב האמריקני 'ספורטס קאר אינטרנשיונל' כמכונית העשור של שנות האלפיים והגיעה אל המקום השמיני ברשימת המכוניות הטובות ביותר בכל הזמנים. בדומה לפורשה קאררה שמה של הקאררה GT נקרא על שמו של מרוץ ה'קאררה פאנאמריקנה', מרוץ סיבולת בעל חשיבות רבה אשר התקיים במקסיקו בשנות ה-50 של המאה ה-20 ופורשה ידעה בו הצלחות רבות.
נתונים.
מנוע.
לקאררה GT מנוע עשרה צילינדרים בנפח 5.7 ליטר אשר מספק 612 כוח סוס, כאשר למכונית הקונספט היה מנוע בנפח 5.5 ליטר אשר סיפק 558 כוח סוס. מהירותה המרבית היא 330 קמ"ש, על פי נתוני היצרן המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-3.8 שניות, אולם בדיקות שנעשו הוכיחו כי המכונית עושה זאת ב-3.5 שניות. מנוע הרכב הוא בעל תצורת סיפון סגור ( Closed-Deck), עיקרון אשר נשאב מן הספורט המוטורי. תצורה זו מאפשרת לצילינדרים להתקרר ישירות על ידי תאי מים פניימים המקיפים אותם. בנוסף שלושה רדיאטורים קדמיים וקוו זרימת נוזלי קירור מוצלב מסייעים לקירור אופטימלי של הרכב גם תחת עומסי מנוע גבוהים. משקל מנוע הרכב הוא 214 ק"ג כאשר בלוק המנוע, גל הארכובה וגל הזיזים עשויים כולם סגסוגת.
תיבת הילוכים.
תיבת ההילוכים היחידה הזמינה ברכב היא תיבת שישה הילוכים ידנית ומניעה את הגלגלים האחוריים. כמו כן הפורשה קאררה GT היא המכונית הראשונה בעולם אשר השתמשה במצמד קרמי מצמד ה-PCCC) Porsche Ceramic Composite Clutch). בנוסף, ראש ידית ההילוכים נעשה מעץ מלא כמחווה לכבוד מכונית המרוץ הפורשה 917, זוכת מרוץ לה מאן בשנים 1970–1971 לה ידית הילוכים זהה.
שלדה ומרכב.
בבניית מרכב המכונית נעשה שימוש רב בסיבי פחמן. כמו כן למכונית הקאררה GT פתחי כונסי אוויר גדולים בצידי הרכב המסייעים בקירור מנוע ה-V10 הגדול המכוסה על ידי מכסה מנוע אחורי עשוי סיבי פחמן. בדומה למכוניות אחרות של פורשה כגון הפורשה 911, לקאררה GT כנף אחורית (ספויילר) אוטומטית אשר מתרוממת במהירות של מעל 110 קמ"ש, ומשווה את זרימת האוויר בחלק האחורי של הרכב ומקטינה את מקדם הגרר. מערכת המתלים ושלדת המכונית נבנו על בסיס מכונית הפורשה 911 GT1, מנצחת מרוץ 24 השעות של לה מאן בשנת 1998. כמו כן הקאררה GT היא מכונית הייצור הראשונה בעולם אשר נבנתה משלדת מונוקוק (תצורה מצויה בשימוש מכוניות מרוץ) ומסגרת מודול עצמאית עשויות פלסטיק מחוזק בסיבי פחמן (CFP), על תצורה זו רשום פטנט של חברת פורשה. בניגוד לשלדת רכב קונבנציונלית העשויה מרכיבים נפרדים אשר מחוברים יחדיו, שלדת המונוקוק משלבת את כל מרכיביה וחלקיה מחוברים במבנה יחיד, חזק ונוקשה במיוחד הנעשה בתנור. שלדת הרכב פותחה ישירות על ידי חטיבת המרוצים של החברה. כמו כן, מערכת הפליטה נעשתה מפלדת אל-חלד והטלטלים נעשו מטיטניום.
מערכת בלימה.
מערכת הבלימה העמידה של הרכב נבנתה משילוב של בלמים קרמיים הגורמים לפיזור חום מהיר ולכן אינם מאבדים מכושר הבלימה ומסיבי פחמן מחוזקים על ידי סיליקון קרביד (C/SiC). כמו כן דיסקי הבלימה של המכונית נעשו מסיליקון-קרביד וגודלם 15 אינץ' (380 מ"מ), כאשר גודלם של חישוקי הגלגלים הוא 19 אינץ' בקדמיים ו-20 אינץ' באחוריים. הודות למערכת הבלימה החזקה מכונית הקאררה GT מסוגלת להאיץ מ-0 ל-160 קמ"ש ולעצור עצירה מוחלטת במהלך 300 מטרים בלבד.
פנים המכונית.
בבניית פנים המכונית נעשה שימוש רב בחומרים כגון סיבי פחמן, מגנזיום ועור. מספרה הסידורי של ייצור המכונית הוטבע על פני הקונסולה המרכזית, וידית בורר ההילוכים מוקמה חצי גובה מעלה, בסמוך אל ההגה. כדי לחסוך במשקל לא רצוי של מנועים חשמליים הותקנו ברכב מושבים מתכווננים ידנית. בסיס המושבים נבנה מסיבי פחמן וצופה בעור. משקלו של כל כיסא הוא 10.7 קילוגרם, זאת בהשוואה למשקל 20 הקילוגרם של כיסאות הפורשה 911. כמו כן במכונית הותקנו מערכת שמע ומערכת ניווט של חברת בוס. באופן טיפוסי למכוניות פורשה מקומו של מפתח הצתת הרכב מוקם משמאל להגה, כמחווה לשנים הראשונות של מרוץ לה מאן, בהן היו נדרשים הנהגים המתחרים לרוץ אל רכביהם עם הזינוק, להתניעם, ולהתחיל מיד במרוץ. מפתח ההתנעה מוקם על ידי פורשה במכוניות המרוץ של החברה בצד שמאל של הרכב, ואפשר לנהג בו זמנית להתניע את המכונית בידו השמאלית ולשלב להילוך ראשון בידו הימנית, דבר אשר חסך זמן יקר במרוץ. כמו כן, גג המכונית חשמלי וניתן להסרה.
שלהבת חסדיאל
שַׁלְהֶבֶת חַסְדִּיאֵל (נולדה ב־15 בספטמבר 1970) היא אשת תקשורת חרדית ומנכ"לית התאגיד העירוני מרום של עיריית ירושלים.
קורות חייה.
חסדיאל נולדה בבני ברק ליהודה מאיר שפירא, נכד לאדמו"ר מטלוסט, אחיו של רבי מאיר שפירא מלובלין, מחולל רעיון הדף היומי.
למדה בבית הספר חורב ברמת גן ולאחר מכן בתיכון לוסטיג ברמת גן, התנדבה שנה באגודת יד שרה, והשלימה לימודים לתואר ראשון במדע המדינה, כלכלה וסוציולוגיה, באוניברסיטת בר-אילן ולימודי תקשורת בבית ספר "כותרת" שעל יד אוניברסיטת תל אביב.
הייתה הכתבת הפוליטית האישה הראשונה במגזר החרדי. החלה את דרכה המקצועית בעיתון "יום ליום", וכן שימשה עורכת פוליטית של השבועון החרדי "בקהילה" והייתה לאחת הנשים הראשונות בעולם העיתונות החרדי.
בשל כך נאלצה לחתום על כתבותיה בשם ש. חסדיאל וח. שלהבת, עד שמעסיקיה אישרו שתחתום בשמה המלא.
שידרה ברדיו קול חי מיום הקמתו תוכנית ראיונות פוליטית ואקטואליה. כמו כן השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "המטבחון" של דן שילון, והגישה פינה שבועית בתוכנית הדת של נחום לנגנטל, בערוץ 1.
בשנת 2007 ייסדה חסדיאל מגזין לייף סטייל ראשון מסוגו בחברה החרדית בשם "Fine", העוסק בעיצוב פנים, עסקים, תיירות, אופנה, משלב כתבות קונספט, ומתאים להווי החיים הדתי-חרדי.
חסדיאל עסקה דרך חברת אריאל בייעוץ בענייני תרבות המגזר החרדי לעיריית ירושלים. כמו כן היא חברה בדירקטוריון של חברת וילי פוד השקעות ושימשה כיועצת של האו"ם לענייני מגזר החרדי.
ב-2019 מונתה חסדיאל לכהן כחברה במועצה לביקורת סרטים ומחזות של משרד התרבות.
החל מ-2020 מכהנת כמנכ"ל התאגיד העירוני "מרום" – תאגיד העירוני לקידום חוסן קהילתי בירושלים.
חייה האישיים.
הייתה נשואה לסופר והתסריטאי יאיר חסדיאל, ולאחר עזיבתו את העולם החרדי השניים התגרשו. היא אם לשלושה ילדים, ומתגוררת בבני ברק.
אשלי ג'אד
אשלי ג'אד (באנגלית: Ashley Judd; נולדה ב-19 באפריל 1968) היא שחקנית קולנוע ופעילה פוליטית אמריקאית מועמדת שני פרסי גלובוס הזהב ושני פרסי אמי.
התפרסמה בזכות תפקידיה בסרטים "סיכון כפול" ,"יום ולילה", ו"פיית השיניים".
ביוגרפיה.