למרות סערת הרגשות הקשה שבה היה נתון דאלה אואן בשל מתקפת הטרור שנערכה יומיים לפני אליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 ושבה נרצחו 76 אנשים, הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 58.71 שניות, לפני סקוזולי (59.42 שניות) וקמרון ואן דר בורג מדרום אפריקה (59.49 שניות) ובמקום חמישי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.43 שניות. תוצאתו ב-100 חזה הייתה הטובה ביותר שנקבעה אי פעם ללא חליפת שחייה מהסוג שנאסר ב-2010. הייתה זו מדליית הזהב הראשונה של נורווגיה באליפות העולם בשחייה.
ב-30 באפריל 2012 נפטר דאלה אואן מהתקף לב במהלך מחנה אימונים לקראת אולימפיאדת לונדון 2012 שנערך באריזונה. ההתקף נגרם כתוצאה ממחלת לב איסכמית שלא אובחנה.
משפט הסינוס
פיטר באק
פיטר לורנס באק (באנגלית: Peter Lawrence Buck; נולד ב-6 בדצמבר 1956) הוא מוזיקאי מארצות הברית. ידוע בעיקר בתור הגיטריסט של להקת הרוק האלטרנטיבי אר.אי.אם.
חוץ מעבודתו עם להקת אר.אי.אם., באק השתתף במספר פרויקטים בתור חבר (בהרכבים כגון Hindu Love Gods, The Minus 5, Tuatara), מפיק או נגן אולפן.
ביוגרפיה.
באק נולד בברקלי שבקליפורניה. לאחר מספר מעברים, משפחתו עברה לאטלנטה, שם למד בתיכון. לאחר ניסיון במכללה באטלנטה, עבר באק לעיירה את'נס כדי ללמוד במכללה המקומית. כדי להתפרנס הוא עבד בחנות תקליטים בעיירה (Wuxtry Record), בין לקוחותיו היו חברו ללהקה לעתיד מייקל סטייפ ואמרגן הלהקה, ברטיס דאונס. מאז תחילת העבודה עם הלהקה ועד היום מקדיש באק את זמנו למוזיקה. הוא ידוע כבעל ידע אנציקלופדי בנושאים רבים בתחום וברשותו אוסף של מעל 20,000 סינגלים ואלבומים. סגנון הנגינה של באק על גיטרה הוא פשוט אך ייחודי. באק מרבה להשתמש בפריטה על מיתרים פתוחים בגיטרות מסוג ריקנבאקר.
בניגוד לחברי אר.אי.אם. האחרים, באק אינו גר כיום באת'נס. הוא מתגורר בעיקר בפורטלנד וסיאטל. באק נישא והתגרש פעמיים. מאחת מנשותיו, סטפאני, יש לזוג תאומות.
ב-21 באפריל 2001, באק היה על טיסה מסיאטל ללונדון לשם הופעה. עדים שנכחו על המטוס דיווחו על התנהגות מוזרה של באק בזמן הטיסה שכללה דחיפת תקליטור לתוך עגלת משקאות, צעקות רמות וריב עם הדיילות על יוגורט. באק הואשם בבית משפט בריטי בעוון תקיפת הדיילות, שכרות בטיסה וגרימת נזק לרכוש בריטיש איירווייז. באק טען כי שתה מעט יין והשילוב עם תרופות השינה שלקח, הוביל למצב בו לא שלט במעשיו. בסיום המשפט, בו העיד גם בונו (חבר להקת U2), הוסרו ההאשמות מבאק.
דיסקוגרפיה.
למידע נוסף ראו דיסקוגרפיה של אר.אי.אם.
מחסום צבאי
היסטוריה של סנקט פטרבורג
היסטוריה של סנקט פטרבורג מתחילה בתחילת המאה ה-18 עם ייסוד העיר. במהלך השנים היא הייתה לבירת האימפריה הרוסית, ואף שהסובייטים נישלו ממנה את התואר היא המשיכה לצמוח ושמרה על מעמד חשוב.
לאחר שאזור העיר נכבש על ידי רוסיה הצארית מידי השוודים במהלך מלחמת הצפון הגדולה, הוקמה העיר סנקט פטרבורג, ב-1703. ב-1712 הוכרזה העיר כבירת רוסיה הצארית במקום מוסקבה, ולאחר מספר שנים הייתה לבירת האימפריה הרוסית.
ב-1828 העיר עברה מודרניזציה כשתשתיות מים חדשות נבנו, וב-1836 נחנכה רכבת בין סנקט פטרבורג לצארסקויה סלו.
בתחילת המאה ה-20 מנתה העיר למעלה מ-1,260,000 תושבים. במהלך העשור השני והשלישי ידעה העיר תהפוכות, כשהייתה למוקד התנועות המהפכניות, שסופן עם מלחמת האזרחים; העיר סבלה מהגירה מוגברת, ומנישול מעמדה כבירה. שמה שונתה פעמיים לפטרוגרד וללנינגרד, שם שנשאר עד ל-1991, אז הוחזר השם המקורי לאחר משאל עם.
נכון לאומדן 2019 העיר מונה 5,383,890 נפש, היא השנייה בגודלה ברוסיה ומהווה מרכז תרבותי וכלכלי חשוב בה ובאירופה כולה.
לפני הקמת העיר.
באזור סנקט פטרבורג של היום ובסביבתה היו במשך שנים רבות רק יערות ונהרות.
בשנת 1632 נבנה מבצר ניינשאנץ (ברוסית: Ниеншанц, בשוודית: Nyenskans) על פי צו של מלך שוודיה גוסטב אדולף השני. היישוב הרוסי הראשון באזור, נבסקוי אוסטייה (Невское Устье) או ניין (Ниен) ניצב על הדרך העתיקה מויבורג שהיה הקישור הקרקעי היחיד לעיר הגדולה.
בשנת 1617, בעקבות חוזה סטולבובו, כבשה שוודיה את כל האדמות שסביב נהר הנבה וחוף המפרץ פיני. ובנקודת המפגש של נהר נבה עם נהר אוחטה הקטן הוקמו יישובים שונים, כאשר המיקום הגאוגרפי היווה יתרון משמעותי בשל קרבתו לים הבלטי והובילה להתפתחות המהירה של היישובים באזור, והתפתח סחר נרחב בין הערים ובאדמות רוסיה.
הקמת סנקט פטרבורג.
ב-16 (או ב-27) במאי 1703 הצאר הרוסי פיוטר הגדול הקים על האדמה שיובשה ונכבשה מן השוודים, את מה שנקרא אינגרמנלנד כאשר אבן הפינה הונחה עם הקמת מבצר פיוטר ופאבל, שהיה לבניין הראשון של העיר. השם נבחר על ידי פיוטר לכבודו של פטרוס הקדוש.
העיר נבנתה בעיצומה של המלחמה (1700 - 1721). מועד הקמת המבצר נחשב ליום ההולדת הרשמי של העיר. המבנים הגדולים של העיר נבנו מחוץ לתחומי המצודה והתרכזו משתי גדות הנהר. לצורך הקמת העיר החדשה הזמין פיוטר לרוסיה מהנדסים זרים מכל רחבי אירופה וכדי לזרז את בניית בתי האבן, אסר על בניית בתי אבן ברוסיה כולה, למעט בסנקט פטרבורג.
אחד האירועים החשובים ביותר בחיי העיר הצעירה הייתה הגעתו של ספינת הסוחר הראשונה בנובמבר 1703, עם הגעת אונית סוחר הולנדית שעגנה בסנקט פטרבורג. לרב החובל הוענקו 500 מטבעות זהב, כמובטח, והיה זה האות להגעת ספינות סוחר נוספות.
הבעיות הגדולות שהתעוררו בסנקט פטרבורג, נבעו מן ההצפות השכיחות. לדוגמה, בליל ה-5 באוקטובר 1705 הציפו מים את הגדה השמאלית והציפו את בניין האדמירלות ובית משפט אך לא הרסו אף בית.
סנקט פטרבורג - בירת האימפריה הרוסית.
ב-1712 הוכרזה העיר כבירת האימפריה הרוסית. העיר נותרה בירה רשמית עד 1918, אבל בתקופת שלטונו של פיוטר השני, הבירה הוחזרה זמנית למוסקבה.
לאחר התחלת בניית המבצר והביצורים האחרים בעיר, בחודש דצמבר 1706, פיוטר ביקש לבנות את קרנוברק (כיום המוזאון ההיסטורי הצבאי לארטילריה, תקשורת והנדסה), על מנת להגן על מצודת פטר ופאבל מפני הפגזה מן החוף, כאשר שנתיים קודם לכן ביקש לבנות את האדמירליות - כמטה הצי הרוסי.
כמעט כל הפעילויות של פיוטר הגדול בסנקט פטרבורג בדרך זו או אחרת התמקדו בנטיעת המסורות הימיות. כל מגוריו ומעונותיו של פיוטר ניצבו קרוב למים, ארמון הקיץ הארמון הנסתר היו מוקפים במים מכמה צדדים.
עד סוף המאה ה-18, אוכלוסיית העיר הגיעה ליותר מ-200,000 איש. לאחר שנת 1785, הצארינה קתרינה השנייה, יצרה את תפקיד "המנהל לענייני האוכלוסייה העירונית", והוחלט על עריכת בחירות כלליות למועצת העיר. בשנת 1828 נפתחו מערכות מים חדשות והתפתחות חשובה יותר הייתה בניית הרכבת הראשונה בין העיר סנקט פטרבורג לצארסקויה סלו, ב-1836.
במחצית הראשונה של המאה ה-19 הסתיימו העבודות בכיכר הארמון. האדריכל רוֹסי שיפץ את ארמון אניצ'קוב, שוקם ארמון יילאגין, נבנה בניין הסנאט והסינוד, ארמון מיכאילובסקי, בניין תיאטרון אלכסנדר, שופץ מכון סמולני; ונערכו עבודות בפיתוח באי ואסילייבסקי בשנים 1803–1804, בניין האדמירליות שופץ ואחרים, בניין הבורסה עבר שיפוץ אף הוא, ולצד זה גם קתדרלת קאזאן, בית אוצר המדינה ואחרים, באותה עת נבנה עמוד אלכסנדר, וקתדרלת יצחק הקדוש שוקמה.
פטרוגרד המהפכנית.
על פי מפקד האוכלוסין של שנת 1897 אוכלוסיית העיר מנתה 1,265,000 תושבים. בתקופת מלחמת העולם הראשונה, מעל 2 מיליון.
פטרבורג הייתה מרכז התנועות הרדיקליות במאה ה-20. תנועות סוציאליסטיות (בראשן התנועה הנרודניקית) היו אחראיות להרג רבים מבני משפחת המלוכה, כולל אלכסנדר השני בשנת 1881. מהפכת 1905–1907 הביאה להתפשטות המהפכה אל המחוזות.
1917 הייתה תחילתה של המהפכה. מהפכת פברואר של הממשלה הצארית הביאה להקמת שני מרכזי כוח פוליטיים ("השלטון הכפול"): הממשלה הזמנית והסובייט של פטרוגרד.
הממשלה הזמנית הופלה מיד לאחר מהפכת אוקטובר ואז פרצה מלחמת האזרחים ברוסיה. בשל קרבות קשים בעיר של הכוחות המתנגדים למהפכה, ב-5 במרץ 1918 הועברה עיר הבירה למוסקבה. מלחמת האזרחים, הרעב, הטרור וגירוש המוני גרמו לרבים להגר מן העיר. כך למשל, אוכלוסיית פטרוגרד בשנת 1920 הייתה רק כשליש מכלל האוכלוסייה בשנת 1915.
ב-1917 בעיות אספקת המזון והשירותים הביאו לתסיסה עממית ב-23 ו-27 בפברואר 1917 כשהעיר הייתה מהמובילות למהפכת פברואר. לאחר מהפכת אוקטובר, במהלך מלחמת האזרחים נשללה מן העיר ב-5 במרץ 1918 מעמדה המטרופוליני ולנין עם צבאו עבר למוסקבה. באביב 1919, בתמיכת הצי הבריטי, החל הצבא הלבן לתקוף בראשות ניקולאי יודניץ' מכיוון אסטוניה על פטרוגרד, אלא שלאחרי התבוסה באוקטובר הוטל עוצר וב-22 בינואר 1920 הודיע יודניץ' על פירוק הצבא הצפון מערבי. ב-1919 נשלל תואר עיר בירה מן העיר ומוסקבה הפכה לבירת ברית המועצות.
לאחר מותו של לנין שונה שוב שם העיר. ב-26 בינואר 1924 היא נקראה לנינגרד. החלטת הוועד המרכזי של המפלגה לשינוי שם העיר התבססה על כך כי לנין הוביל את מהפכת אוקטובר מהעיר.
לנינגרד.
לאחר מלחמת האזרחים ברוסיה פחתה משמעותית אוכלוסיית העיר, וב-1920 העיר מנתה רק 722,000 איש, אך בשל מדיניות הנא"פ עלתה בהדרגה רמת החיים. כבר בשנת 1917, הוקמה לניזדאט (אז - הוצאה לאור גדולה) באותה שנה, הוקם לנפילם - מאולפני הסרטים הוותיקים במדינה.