בנדיקטוס נולד ברומא והיה בנו של אחד בשם ג'ובאני, וגדל באזור שסביב תיאטרון מרקלוס. הוא שימש כקרדינל וכנוטריוס, ואף נטל חלק בתצהיר של האפיפיור יוחנן השנים עשר. בדצמבר 963 כבש אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את רומא, כינס "סינוד" של חמישים בישופים מאיטליה וגרמניה, וערך רשימה ארוכה של האשמות פוליטיות ואישיות נגד האפיפיור יוחנן, כולל חילול הקודש, מעילה בקודש, שבועת שקר, רצח, ניאוף וגילוי עריות. הסינוד שלח שלושה מכתבים ליוחנן, בדרישה להופיע אישית כדי להתגונן מפני ההאשמות כנגדו. יוחנן הגיב בהצהרה זועמת של נידוי (Ferendai Sententia) כלפי כמרים שהשתתפו בסינוד או ששיתפו פעולה עם אוטו למנות אפיפיור חדש. בארבעה בדצמבר 963, הסינוד של המלך אוטו הדיח את יוחנן בשל ניסיון המרידה נגד אוטו ובשל התנהגות בלתי ראויה, והמועצה החליפה את יוחנן בלאו השמיני שנבחר לאפיפיור. לקראת סוף אותה שנה, מתוך שורה של הצלחות צבאיות, המלך אוטו שלח הביתה את רוב צבאו, ויצא מרומא. זו הייתה שגיאה. רבים ברומא התמרמרו כי האפיפיור החדש, לאו, היה הדיוט ובובה על חוטים של הקיסר. יוחנן חזר לרומא עם צבאו, כבש מחדש את העיר ונקם בכמרים שהדיחו אותו: יוחנן חתך את יד ימינו של הקרדינל - דיקון ג'ון והצליף בבישוף אוטגר משפייר. בפברואר 964, יוחנן כינס סינוד חדש, ובו הוא ביטל את כל ההצהרות של הסינוד הקודם, השיב את עצמו לכס האפיפיור, והכריז על לאו כפולש.
במאי 964 מת יוחנן השנים עשר, ובמקומו נבחר בנדיקטוס לאפיפיור, על ידי אצילי רומא. עד מהרה כבש אוטו הראשון את רומא, והחזיר את לאו השמיני לכס האפיפיורות, תוך שבנדיקטוס הודח מכל תפקידיו, למעט מתפקיד הקרדינל. ב-4 ביולי 965 מת בנדיקטוס בהמבורג, ונקבר בקתדרלה בעיר, ובשנת 988 הועברו עצמותיו לרומא.
בנדיקטוס השלישי
האפיפיור בנדיקטוס השלישי (בלטינית: Benedictus III; מת ב-17 באפריל 858) היה אפיפיור מ-29 בספטמבר 855 למותו בשנת 858.
ביוגרפיה.
מעט מאוד ידוע על חייו של בנדיקטוס לפני האפיפיורות שלו. אביו נקרא פייטרו. בנדיקטוס היה משכיל וחי ברומא ונתמנה על ידי האפיפיור לאו הרביעי ככומר הראשי של כנסיית סן קליסטו. בנדיקטוס זכה למוניטין של לימוד ואדיקות. הוא נבחר לאפיפיור, לאחר סירובו של אדריאן, הבחירה הראשונית של אנשי דת ואנשי כמורה.
ארסניוס, הבישוף של הורטה, פגש את הנציגים שנשלחו כדי לייעץ לקיסר לגבי הבחירות ושכנע אותם לבגוד בבנדיקט ולשכנע את הקיסר להכתיר את בנו של הבישוף, אנסטסיוס. אנסטסיוס נודה קודם לכן על ידי לאו הרביעי. הנציגים חזרו עם השליחים הקיסריים, והבחירות של בנדיקטוס בוטלו, ואנסטסיוס נבחר במקומו. אנסטסיוס תפס את מקומו בלטראן ובנדיקטוס נכלא. עם זאת, דעת הקהל המקומית הייתה כה חזקה שהפרנקים הכירו בהכתרה של בנדיקטוס. בנדיקטוס התייחס אל אנסטסיוס ואל חסידיו בקלילות. הפילוג סייע להחליש את אחיזת הקיסרים באפיפיורים, בייחוד בבחירותיהם.
בנדיקטוס התערב בסכסוך בין בני לותר הראשון (לותר השני מלותרינגיה, הקיסר לודוויג השני ושארל מפרובנס) לאחר מותו. הוא כתב אל הבישופים הפרנקיים, ונזף בהם על ששתקו נוכח ההפרעה שהשפיעה על הממלכות הקרולינגיות.
אתלוולף, מלך וסקס ובנו, אלפרד הגדול, ביקרו ברומא בתקופת שלטונו של בנדיקטוס. הסקולה אנגלורום, שנהרסה על ידי שרפה בשנת 847, הוקמה מחדש על ידי בנדיקטוס.
מסורת מימי הביניים טענה שהאפיפיורית יוהנה, אישה המחופשת לגבר, הייתה קודמו של בנדיקטוס, אולם ככל הנראה זו אגדה בלבד.
ויני ג'ונסון
וינסנט "ויני" ג'ונסון (באנגלית: Vincent "Vinnie" Johnson; נולד ב-1 בספטמבר 1956) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1979–1992. מוכר בכינויו "The Microwave" ("המיקרוגל"), אשר ניתן לו על ידי דני איינג' במהלך פלייאוף , בשל יכולתו "להתחמם" במהירות ולקלוע כמות רבה של נקודות בזמן קצר. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 12.0 נקודות, 3.2 ריבאונדים ו-3.3 אסיסטים למשחק.
בשנת 1994 הופרשה גופייתו עם המספר "15" על ידי קבוצת דטרויט פיסטונס, במדיה זכה בשתי אליפויות NBA בעונות ו-.
קריירת מכללות.
ג'ונסון נולד ברובע ברוקלין שבניו יורק, ובין השנים 1975–1977 למד ב"מכללה הקהילתית מקלנן" אשר בעיר וייקו, טקסס. בשנת 1977 עבר ללמוד באוניברסיטת ביילור הסמוכה, ובשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 22.8 נקודות, 5.0 ריבאונדים ו-5.7 אסיסטים למשחק. בסיום עונתו האחרונה, 1978/1979, נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).
קריירת משחק.
בדראפט ה-NBA 1979 נלקח ג'ונסון בבחירה השביעית על ידי סיאטל סופרסוניקס, אלופת העונה הקודמת. את עונת הרוקי שלו סיימה סיאטל עם המאזן השני בטיבו באזור המערבי, והעפילה לגמר המערב, בו הפסידה מול לוס אנג'לס לייקרס (1–4).
במהלך עונת , לאחר כשנתיים וחצי בסיאטל, הועבר ג'ונסון בטרייד לדטרויט פיסטונס. לאורך תקופתו עם הפיסטונס שימש בעיקר כשחקן ספסל, כמחליפם של ג'ו דיומרס ואייזיאה תומאס בעמדות הקלע והרכז. בעונת קלע 15.7 נקודות למשחק מהספסל, וסיים במקום השני בהצבעות לפרס השחקן השישי של העונה, אחרי הזוכה ריקי פירס. בפלייאוף סייע לפיסטונס להעפיל לגמר ה-NBA, לראשונה מזה 32 שנים, אך קבוצתו הפסידה מול הלייקרס בתוצאה 3–4.
בסדרת הגמר של פלייאוף שוב התמודדה דטרויט מול לוס אנג'לס לייקרס, ואף גברה עליה בתוצאה 4–0 בדרך לזכייתה הראשונה אי פעם באליפות ה-NBA. לאורך הפלייאוף שותף ג'ונסון בכל 17 משחקי קבוצתו כשחקן ספסל, והיה הקלעי השלישי הפיסטונס (אחרי תומאס ודיומרס) עם ממוצע של 14.1 נקודות למשחק. בעונה העוקבת העפילו הפיסטונס לגמר ה-NBA בפעם השלישית ברציפות, בו התמודדו מול פורטלנד טרייל בלייזרס. במשחק החמישי של סדרת הגמר, כאשר קבוצתו ביתרון 3–1, קלע ג'ונסון סל שדה כ-0.7 שניות לסיום המשחק, ובכך קבע את ניצחון דטרויט בתוצאה 92–90 וזכה עמה באליפות נוספת.
בסיום עונת חתם ג'ונסון על חוזה בסן אנטוניו ספרס, ולאחר עונה אחת במדיה פרש ממשחק, בגיל 35.
וויני ג'ונסון
נאלוקסגול
נאלוקסגול (naloxegol או PEGylated Naloxol הוא החומר הפעיל בתרופות בעלות השמות המסחריים מובנטיק (movantik) ומובנטיג (moventig). נאלוקסגול הוא אנטגוניסט אופיואידי סלקטיבי, אשר פותח על ידי חברת אסטרהזניקה, ברישיון מטעם חברת נקטר תרפיוטיקס.
התרופה מיועדת לטיפול בעצירות הנגרמת על ידי שימוש באופיואידים. התרופה אושרה בארצות הברית בשנת 2014 בחולים מבוגרים עם כאבים כרוניים שלא על רקע סרטן. מינונים של 25 מ"ג נמצאו בטוחים ונסבלו היטב במשך 52 שבועות. כאשר התרופה ניתנה במקביל עם משככי כאבים אופיואידים, היא הפחיתה תופעות לוואי הקשורות לעצירות, תוך שמירה על רמות דומות של שיכוך כאבים.
מבחינה כימית, נאלוקסגול הוא נגזרת של אלפא-נאלוקסול שעברה פגילציה עם פוליאתילן גליקול (PEG). פגילציה של נאלוקוסל בשרשרת הצדדית המכילה α-hydroxyl-6, מונעת מהתרופה לעבור את מחסום דם-מוח (BBB). ככזו, זוהי יכולה להיחשב כאנטיתזה לתרופה אופיאטית הפועלת פריפרית - לופראמיד, והנמצאת בשימוש כתרופה נוגדת-שלשול, אך לא גורמת לתופעות לוואי אופיאטיות מסורתיות, בשל חוסר יכולתה להצטבר במערכת העצבים המרכזית, באנשים נורמלים.
נאלוקסגול הייתה בעבר מסווגת בארצות הברית כתרופה בפיקוח, עם פוטנציאל לשימוש לרעה, בגלל הדמיון הכימי שלה לאלקלואידים של אופיום, אך סווגה מחדש כתרופת מרשם, לאחר שמינהל המזון והבריאות האמריקאי (FDA) הגיע למסקנה כי אי-החדירות של מחסום דם-מוח לתרכובת זו, הפך אותה לתרופה שאינה ממכרת, ולכן ללא פוטנציאל לשימוש לרעה. באפן ספציפי, נאלוקסגול הוצאה מפיקוח, באופן רשמי, ב-23 בינואר 2015.
כאנטגוניסט אופיואידי טהור, נאלוקסגול אינו בעל פוטנציאל לשימוש לרעה.
התרופה בישראל.
התרופה מובנטיג מאושרת לשיווק בישראל, בצורת טבליות מצופות, ומיועדת למבוגרים, לטיפול בעצירות הנגרמת בשל טיפול במשככי כאבים מסוג אופיואידים, כאשר טיפול במשלשלים אחרים לא גרם לתגובה מספקת. התרופה אינה נכללת בסל הבריאות.
רבי אליעזר ברבי צדוק
לאו הרביעי
האפיפיור לאו הרביעי (בלטינית: Leo IV; 790 – 17 ביוני 855) היה אפיפיור מ-10 באפריל 847 למותו בשנת 855.
ביוגרפיה.
לאו נולד ברומא בשנת 790, וקיבל את ראשית חינוכו במנזר סנט מרטין וסנט פטרוס. הוא משך את תשומת לבו של האפיפיור גרגוריוס הרביעי, שהפך אותו לתת-דיאקון. הוא מונה לקרדינל דיאקון של סאנטי קוואטרו קורונאטי ("ארבעה הקדושים המוכתרים") על ידי האפיפיור סרגיוס השני.
באפריל 847 נבחר לאו פה אחד לאפיפיור, בעקבות מותו של סרגיוס השני. בשל ההתקפה של הסרצנים על רומא בשנת 846, אשר גרמה לאנשים לחשוש לביטחון העיר, הוא הוכתר ב-10 באפריל 847 מבלי להמתין להסכמת הקיסר. לאו החל בתיקון בזיליקת סנט פאולוס, שניזוקה בעקבות פשיטת הסרצנים על רומא. כאמצעי זהירות מפני פשיטות נוספות, הוא שיפץ באופן יסודי, ובנה מחדש לחלוטין חמישה עשר מן המגדלים הגדולים. במהלך שלטונו הוא היה צריך להגן על העיר רומא נגד התקפות מהמזרח. בשנת 849 זכה צבא האפיפיור לניצחון מכריע על הסרצנים בקרב הימי של אוסטיה.
ב-17 ביוני 855 מת לאו ברומא, ובמקומו נבחר בנדיקטוס השלישי.
קיימת אגדה ולפיה מת לאו בשנת 853, ולאחר מותו כיהנה האפיפיורית יוהנה עד לשנת 855.
טלטול ברשות הרבים