יהודי סופיה גורשו לערי השדה, אך לא מחוץ לגבולות בולגריה וב-19 באוגוסט הודיע פילוב לשגריר הגרמני בסופיה שהממשלה הבולגרית לא תפעל עוד לגירוש היהודים מתחומי בולגריה. במקביל דחה פילוב דרישה בריטית להתיר הגירת ילדים יהודים מבולגריה לארץ ישראל.
אחריתו.
ב-9 בספטמבר 1944 כבש הצבא האדום את סופיה ובמקביל התחוללה בממלכה הפיכה שהובלה על ידי חזית המולדת. הגנרל קימון גאורגייב הפך לראש הממשלה ומשרד הפנים הועבר לידי נציגי הקומוניסטים. חברי מנגנון המשטר הקודם נעצרו והוקם בית דין מיוחד לשפיטתם. פילוב הועמד לדין בעוון שיתוף פעולה עם הנאצים ופשעים נגד העם הבולגרי, נמצא אשם ונידון למוות. ב-1 בפברואר 1945 הוצא פילוב להורג ביחד עם עשרות אנשי ממשל וצבא ובכללם הנסיך קיריל, אחיו של המלך בוריס וראשי הממשלה לשעבר דוברי בוז'ילוב ואיוון בגריאנוב. רכושו של פילוב הוחרם ואשתו הוגלתה מהמדינה.
ב-26 ביוני 1996, בהחלטה שעוררה מחלוקת קשה בבולגריה ומחוצה לה, ביטל בית המשפט העליון הבולגרי את הרשעתו של פילוב וזיכה אותו מכל סעיפי האשמה. ב-21 במאי 2009 החליט ראש עיריית סופיה בויקו בוריסוב לקרוא רחוב בעיר על שמו של פילוב. שגרירות ישראל הגישה מחאה רשמית לממשלה הבולגרית וההחלטה בוטלה.
בוגדן פילוב
דויד גורפינקל
זאנג זואולין
ג'אנג דזוולין
ג'אנג דזואולין
ג'אנג דזואו-לין
מיכאיל גורפינקל
מחלה טרמינלית
יום האו&quot;ם
אקטרינה סבו
קטלין סאבו
מנחם שטיין (רופא)
Slow Jamz
Slow Jamz הוא סינגל משותף של הראפר האמריקאי טוויסטה מאלבומו Kamikaze, ושל אמן ההיפ הופ האמריקאי קניה וסט, מתוך אלבום הבכורה שלו, The College Dropout. השיר, שמשתתף בו ג'יימי פוקס, הגיע למקום ה-1 במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית לשבוע, כשהפך לסינגל הראשון של וסט, פוקס וטוויסטה שמגיע למקום הראשון במצעד זה. הגרסה מאלבומו של וסט כוללת פתיח ושתי פסקות נוספות של ג'יימי פוקס, ואינה כוללת את הסיום של טוויסטה בשיר המקורי. השיר, שהגיע למקום ה-3 במצעד הסינגלים בבריטניה, הועמד לפרס גראמי לשיתוף הפעולה הטוב ביותר בשיר ראפ. המגזין Q דירג אותו במקום ה-19 ברשימת שירי ההיפ הופ הטובים ביותר בכל הזמנים.
השיר הוא מחווה קלאסית לאמני מוזיקת הנשמה וה"סלואו ג'אם", שהוא בעצם סגנון שירה איטי המשלב היפ הופ, R&amp;B ומוזיקת נשמה. קניה וסט, שהפיק את השיר, שר את הבית הראשון של השיר, טוויסטה את הבית השני והסיום וג'יימי פוקס את הפזמון. חלק מהפזמון של השיר, "Are you gonna be, are you gonna be, are you gonna be, well well well well", לקוח משירו של לות'ר ונדרוס, "A House Is Not a Home".
יוסף קרלר
יוסף קֶרְלֶר (בכתיב יידי: קערלער; בכתב רוסי: Иосиф Керлер; 1918, האיסין, פודוליה, האימפריה הרוסית – 2000, ירושלים) היה משורר יידי סובייטי-ישראלי.
ביוגרפיה.
יוסף קרלר (קערלער) נולד בהאיסין שבפודוליה, באימפריה הרוסית (כיום במחוז ויניצה באוקראינה).
בשנים 1930–1934 התגורר עם הוריו בקולחוז יהודי בקרים. בשנים 1934–1937 למד בתיכון יהודי למכונאות באודסה. שם גם למד ספרות יידיש וכתיבה יוצרת. ב-1935 החל לפרסם שירה בעיתון "אָדעסער אַרבעטער". ב-1937–1941 למד בסדנה תיאטרלית שליד "גאסעט" (התיאטרון היהודי הממלכתי במוסקבה), ובסיומו התגייס לחזית המלחמה כחייל מתנדב בצבא האדום. ב-1944 שוחרר לאחר פציעה קשה. באותה השנה התפרסם ספרו הראשון, "פאר מיין ערד", בו שולבו בעיקר שיריו מחזית המלחמה. המשורר היה חבר במערכת ביטאון הוועד היהודי האנטי-פשיסטי, "אייניקייט" ("אַחְדוּת"), ובביטאון איגוד הסופרים בברית המועצות, "סאוועטיש היימלאנד" ("המולדת הסובייטית"). למד בפקולטה לפילולוגיה של האוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה (מ.ג.או.). ב-1947 עבר לבירוביג'ן, שם עבד בעיתון "ביראבידזשאנער שטערן" ("כוכב בירוביג'ן" – כשם העיתון בשפה הרוסית ״כוכב בירוביג'ן״). ספרו השני שנמסר לדפוס לא התפרסם מעולם: באפריל 1950 נעצר משום שפרסם בעיתון מחאה על כך שהשלטונות נתנו הוראה להפסיק ללמד יידיש בבתי הספר של המחוז היהודי האוטונומי. הוא נידון לעשר שנות מאסר במחנה מהדרגה הקשה בגין פעילות "בורגנית-לאומנית", והוגלה לווֹרְקוּטָה (Воркута) שברפובליקת קומי, מעבר לחוג הארקטי.
ב-1955 זוּכּה קרלר, וחזר למוסקבה, בה יצא לאור בשנת 1957 קובץ שיריו בתרגום לרוסית: "הכרם של אבי" (ברוסית: "Виноградник моего отца"). חלק מן השירים בספר זה היו אלה שכתב בהיותו במחנה המעצר, והוא הסווה אותם כשירים מן הגטו הנאצי. בשנת 1965 התפרסם "רוצה להיות טוב-לב" (ברוסית: "Хочу быть добрым"). בהיעדר עיתונות ביידיש (כתב העת ,סאוועטיש היימלאנד" הופיע רק ב-1961) כתב קרלר קטעים פופולריים ושירים לזמרים ושחקנים ידועים. טקטסים שלו הולחנו על ידי זינובייב קומפניץ, מ. טבצ'ניקוב, ולדימיר שאינסקי ואחרים. שירים אלה בוצעו על ידי הזמרים היהודים הנודעים, בהם נחמה ליפשיץ, אנה גוזיק, מיכאל אלכסנדרוביץ', מיכאל אפלבאום וזינובי שולמאן, והופצו בתקליטים.
בשנות השישים התחיל קרלר במאבק על היציאה לישראל, פרסם שירים בגלוי, תחת שמו, בעיתון האמריקאי בשפה היידית "פארווערטס" ("קדימה"), בכתב העת הישראלי "די גאלדענע קייט" ("שרשרת הזהב"), וב"סאמיזדאט" (Самиздат) היהודיים. שירו על-אודות תחילת מלחמת ששת הימים פורסם בעיתונות הישראלית למחרת יום חיבורו. בשנת 1970 קרא קרלר בפני קבוצת עיתונאים זרים את מכתבו הפתוח לממשלת ברית המועצות ובו דרישה לאפשר ליהודי ברית המועצות חופש עלייה.
במרץ 1971 עלו יוסף קרלר ומשפחתו לישראל, ותוך זמן קצר יצא בה לאור ספרו, אשר הועבר מברית המועצות עוד קודם: "געזאנג צווישן ציין" (עם הקדמה מאת דב סדן; זכה בפרס איציק מאנגר). ספר זה כלל כמעט את כל השירים שכתב קרלר בגולאג. לאחר מכן התפרסמו הקבצים "זעט איר דאך" (1972), "צוועלפטער אויגוסט 1952" (1978; על רצח פעילי התרבות היהודית בברית המועצות), "די ערשטע זיבן יאר" (1979), "הימלשאפט" (1986), "געקליבענע פראזע" (1991), "אבי געזונט" (1993), "שפיגל כתב" (1996; קובץ השירים המשותף עם בנו, בוריס קרלוב) ו-"דווקא איצט" (2005).
את יצירתו של קרלר מייחדים כנות הרגש הקרובה לשירה העממית, בהירות הדימוי הפואטי ומתח רגשי גבוה. שיריו תורגמו לשפות עברית, רוסית, גרמנית, אנגלית, ספרדית, אוקראינית, הולנדית, פולנית ועוד. החל מ-1973 ערך קרלר שנתון בשם "ירושלימער אלמאנאך" (בשנות חייו האחרונות בשיתוף עם בנו דב בר (בוריס) קרלר). דב בר קרלר גם הוא משורר יהודי ביידיש ופילולוג (שמו הספרותי הוא בוריס קרלוב).
קרול קיין
קרוליין לורי "קרול" קיין (באנגלית: Carolyn Laurie "Carol" Kane; נולדה ב-18 ביוני 1952) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון יהודייה-אמריקאית, זוכת שני פרסי אמי. התפרסמה בסרטים "רחוב הסטר" (עליו הייתה מועמדת לפרס האוסקר), "הרומן שלי עם אנני", "אחר צהריים של פורענות".
ביוגרפיה.
קיין נולדה בקליבלנד שבארצות הברית, להורים אמריקאים-יהודים ממוצא רוסי. היא גדלה בניו יורק סיטי. בתם של ג'וי, נגנית ג'אז, רקדנית ופסנתרנית, ומייקל קיין שעבד כאדריכל עבור הבנק העולמי.
הוריה התגרשו כשהייתה בת 12.
למדה בבית ספר המקצועי לילדים שבניו יורק והופיעה לראשונה בתיאטרון בגיל 14.
היא החלה את הקריירה שלה בתחילת שנות ה-70 בסרטים "ידע הבשרים", "דמויות נואשות" ו"הפרט האחרון" בכיכובו של ג'ק ניקולסון.
התפרסמה ב-1975 כשהייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בתור המהגרת היהודייה גיטל שמגיעה לניו יורק בדרמה "רחוב הסטר", וכן שיחקה בדרמת הפשע של סידני לומט "אחר צהריים של פורענות" בתור הכספרית ג'ני "הסנאי". היא הופיעה בסרטו הנודע של וודי אלן "הרומן שלי עם אנני" בתפקיד אליסון פורצ'ניק, אשתו הראשונה של הקומיקאי היהודי האובססיבי אלווי סינגר.
בשנות ה-80 זכתה בשני פרסי אמי והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב על הופעתה בתפקיד משנה בקומדיית המצבים "טקסי" כ-סימקה, אשתו של לטקה גראבאס (אנדי קאופמן). היא התפרסמה באותו עשור גם בסרטי הפנטזיה "הנסיכה הקסומה" - בתור ואלרי אשתו של המכשף מקס בעל הנס (בילי קריסטל), ו"מארח השדים" - בתור רוח חג המולד של ההווה.
ב-1991 שיחקה בסרט "החיים על פי משפחת אדמס" בתפקיד הסבתא של משפחת אדמס.
ב-1996 הופיעה בסרטו השני של סטיב בושמי כבמאי "הפאב של השכונה", בתור מלצרית הבר המפחידה קוני.
ב-2004 שיחקה בסרט הקומי "וידוייה של נערה מתבגרת". ב-2005 שיחקה בקומדיית הפעולה "גבר מי שמטפלת" בתפקיד הלגה המטפלת הרומנייה של משפחת פלאמר.
התפרסמה לאחרונה בתפקידי משנה קטנים בקומדיות "מת לחגוג" ו"אקסית במצור".
בשנת 2015 החלה לשחק בתפקיד משני בסדרת הטלוויזיה הקומית "קימי שמידט הבלתי שבירה" שנוצרה על ידי טינה פיי ומשודרת בנטפליקס במשך 3 עונות.
קשירות מקומית
All Falls Down (שיר של קניה וסט)
All Falls Down הוא שיר של אמן ההיפ הופ האמריקאי, קניה וסט. השיר יצא לאור בתור הסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה של וסט, The College Dropout. השיר, שהופק על ידי וסט עצמו, הגיע בשיאו למקום ה-10 במצעד הסינגלים בבריטניה, ולמקום ה-7 בארצות הברית. הסינגל הועמד לפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע הראפ/שירה הטוב ביותר" בטקס פרסי גראמי ה-47. "All Falls Down" הגיע למעמד זהב בארצות הברית כשמכר למעלה מ-500,000 עותקים.
רקע.