להקת סופרטרמפ הוקמה בשנת 1969 כשמליונר שווייצרי בשם סאם הציע למוזיקאי ריק דייוויס שהיה חבר בלהקת ה-JOINT להקים להקה לפי טעמו של ריק ובמימונו של סאם. בסופו של דבר הוקם ההרכב שנקרא בתחילה DADDY אך לאחר זמן קצר שינה את שמו ל-SUPERTRAMP. ההרכב הראשון (1970) וההרכב השני (1971) של הלהקה הוציאו, כל אחד מהם, אלבום אחד והתפרקו אחרי שמכירותיו נכשלו. ההרכב השלישי של הלהקה כלל את מקימי הלהקה, ריק דייוויס ורוג'ר הודג'סון שצירפו אליהם את ג'ון הליוול (כלי נשיפה), דוגי תומסון (בס) ובוב סייבנברג (תופים).
החל מהאלבום השלישי (והראשון של ההרכב הזה) חלקו רוג'ר הודג'סון וריק דייוויס את כתיבת השירים וביצועם באלבומים הבאים. שני היוצרים היו חתומים על כל השירים אך הם כתבו אותם בנפרד (זהה למודל של לנון ומקרתני בלהקת החיפושיות). כל יוצר ביצע את השירים שהוא עצמו כתב.
רוג'ר הודג'סון יצר בסגנון שנטה יותר לכיוון פופ-רוק בעוד שריק דייוויס יצר בסגנון שנטה לכיוון רוק-בלוז-ג'אז אך אין ספק שהשילוב ביניהם הוא שיצר את הקסם שנקרא סופרטרמפ. חמשת האלבומים שיצר ההרכב הזה של להקת סופרטרמפ היו תור הזהב של הלהקה.
האלבומים יצאו בשנים 1974 עד 1983. בסיום מסע הופעות ב-1983, עזב רוג'ר הודג'סון את הלהקה ופתח בקריירת סולו.
נכתב רבות על הסיבות לעזיבת רוג'ר הודג'סון את ההרכב. הסיבות העיקריות לעזיבת רוג'ר הודג'סון היו רצונו לצאת לקרירת סולו כדי להוציא חלק מהשירים שהוא כתב ולא יוכל היה להוציא במסגרת הלהקה (5 שירים באלבום כל 2–3 שנים, לא סיפקו אותו). כמו כן, הוא גר בהרי קליפורניה ונולדו לו ילדים בעוד ששאר חברי הלהקה גרו בלוס-אנג'לס. רצונו לגדל משפחה ולהיות עם ילדיו היו בין הסיבות לעזיבתו את הלהקה.
משנת 1983 ועד היום (2012) היו שני ניסיונות לחזרתו של רוג'ר הודג'סון ללהקה. הניסיון הראשון היה ב 1993 לאחר הופעה משותפת של ריק דייוויס ורוג'ר הודג'סון לכבודו של מנהל חברת התקליטים A&amp;M, ג'רי מוס. הם התחילו לעבוד יחד על אלבום חדש של להקת סופרטרמפ אך בסופו של דבר שיתוף הפעולה זה לא יצא לפועל מכיוון שאחת מדרישותיו של רוג'ר היו שאשתו של ריק דייוויס, סו, לא תנהל את הלהקה. בשנת 2010, לקראת סיבוב הופעות של הלהקה לציון 40 שנים להקמתה, נוצר קשר בין ריק לרוג'ר לקראת חזרתו של רוג'ר ללהקה אך גם ניסיון זה לא צלח.
רוג'ר הודג'סון הוציא ארבעה אלבומים במסגרת קריירת הסולו שלו (בשנים 1984, 1987, 1997, 2000).
לאחר עזיבת רוג'ר הוציאה סופרטרמפ, בראשות ריק דייוויס, ארבעה אלבומים (בשנים 1985, 1987, 1997, 2002).
גם ריק וגם רוג'ר לא הצליחו לשחזר את הצלחתם. כיום, רוג'ר הודג'סון מופיע ברחבי העולם כסולן ומתוכנן לו סיבוב הופעות גם בשנת 2012. להקת סופרטרמפ הופיעה בשנים 2010 ו-2011 (לאחר שהפסיקה את פעילותה לאחר סיבוב הופעות בשנת 2002) לציון 40 שנים להקמתה.
אלבומים.
עד לשנת 2010 הוציאה הלהקה אחד עשר אלבומי אולפן, חמישה אלבומים מהופעות חיות וחמישה אלבומי אוסף.
מיכל שטמלר
מיכל שטמלר (נולדה ב-26 בנובמבר 1978 בחולון) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה.
שטמלר נולדה בחולון להורים שעלו מברית המועצות. בצה"ל שירתה בתיאטרון צה"ל. בשנת 2004 למדה בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2011 נישאה לשחקן יובל ינאי, ולהם 2 ילדים.
קריירה בתיאטרון.
במסגרת לימודי המשחק השתתפה בהצגה "טריסטאן ואיזולדה בוורשה" שכתבה וביימה לילך דקל-אבנרי בפסטיבל "smallבמה".
"תל אביב: סיפור כיסוי" הוא מחזה דוקו בדיוני מאת ובבימויו של סטפן ביטון
ב-2004 שיחקה בהצגה "110 פעימות בדקה" מאת אורית קימל שביים שלומי ליברמן במסגרת "הזירה הבין-תחומית".
בפסטיבל עכו: ב-2004 שיחקה בהצגה "דיוניסוס בסנטר" שעיבדו אבנר בן-עמוס ורות קנר על פי ספרה של תמר ברגר.
בתיאטרון החאן: שיחקה בהצגה "הקמצן" מאת מולייר שביים מיכאל גורביץ'. ב-2005 גילמה את רוזאורה בהצגה "החיים הם חלום" מאת קלדרון דה לה ברקה שביים מיכאל גורביץ'. ב-2006 גילמה את לורט בהצגה "הקיץ" מאת רומן ויינגרטן שביים אודי בן-משה, ועל משחקה בהצגה זו זכתה בפרס התיאטרון הישראלי לשחקנית המבטיחה. באותה שנה גילמה את מריה בהצגה "המצליחים" שכתבו דניאל לפין ומיכאל גורביץ' שגם ביים, ואת פסלה בהצגה "עירם של האנשים הקטנים" מאת שלום עליכם שביימה אופירה הניג. ב-2007 גילמה את קורנליה בהצגה "שלוש נשים מחכות" מאת רמו בינוזי שביימה מור פרנק.
בתיאטרון אנסמבל הרצליה: ב-2007 שיחקה בהצגה "גשם שחור" שכתב וערך שמעון בוזגלו ועיבדה, ערכה מוזיקלית וביימה אופירה הניג.
בתיאטרון בית ליסין: ב-2008 גילמה את רות בהצגה "עלמה ורות" מאת גורן אגמון שביים מיכה לבינסון. ב-2009 גילמה את חנה ארדנט בהצגה "הבנאליות של האהבה" מאת סביון ליברכט שביים אבישי מילשטיין. ב-2010 גילמה את שיינדלה בהצגה "שיינדלה" מאת אמנון לוי ורמי דנון שגם ביים. ב-2011 שיחקה בהצגה "קיר זכוכית" מאת אורן יעקובי שביים גילי אמיתי. ב-2017 גילמה את מישל בהצגה "הסודות" מאת הדר גלרון (על פי תסריט מאת הדר גלרון ואבי נשר) שביים כפיר אזולאי. באותה שנה החלה לשחק כממלאת מקום בקומדיה "חיית מחמד" מאת פרנסיס ובר בתיאטרון בית לסין.
בפסטיבל פותחים במה: ב-2010 שיחקה בהצגה "תל אביב: סיפור כיסוי" שכתב וביים סטפן ביטון.
קריירה בקולנוע ובטלוויזיה.
ב-2002 גילמה תפקיד משני של נערה מסורסת בסרט "טהארה" שביים דורון ערן. ב-2003 שיחקה בסרט "מעל ומעבר" שכתב וביים אדם סנדרסון. ב-2007 גילמה את מישל, חרדית המגלה את סודות העולם החילוני ומתאהבת בנעמי (אניה בוקשטיין), בסרטו של אבי נשר "הסודות". ב-2008 ו-2009 גילמה את אהובה אברהמסון בדרמת הטלוויזיה היומית "דני הוליווד". ב-2010 גילמה את ד"ר יעלי רוטנברג, לצד יוסי מרשק, עלמה זק ויהודה ברקן בסדרת הטלוויזיה שיצרה קרן מרגלית, "פלפלים צהובים".
ב-2013 שיחקה בסרט "מעשיה אורבנית" שכתב וביים אליאב לילטי וגילמה את עינת בסרט "בית לחם" שכתב וביים יובל אדלר.
ב-2018 שיחקה תפקיד שולי בסדרה שבאבניקים כחוקרת משטרה.
ב-2020 שיחקה תפקיד שולי בסדרה שטיסל כרוחי לוינזון, אמא של שירה לוינזון איתה מתארס יוסלה בנה של גיטי.
מכונית משוריינת
מכונית משוריינת היא מכונית ממוגנת בשריון מיוחד וזכוכית משוריינת שנועדו להגן על הנהג והנוסעים בתוכה מפני התקפות מזוינות העלולות לבוא מחוץ למכונית.
מכוניות משוריינות משמשות להובלת מטענים יקרים, העלולים להיות מותקפים על ידי שודדים, כגון: כסף מזומן, אבנים יקרות, וכדומה או להסעת אנשים הנמצאים בסכנת התנקשות.
מכונית משוריינת נזקקת למנוע רב עוצמה, כדי להניע מרכב כבד יותר וצריכת הדלק שלה גבוהה בהתאם, לכן עלות המכונית והתחזוקה גבוהות משל מכוניות דומות שאינן משוריינות.
בישראל מכוניות משוריינות משמשות כרכבי שרד של בכירי הממשל (כגון ראש הממשלה) ובכירי העולם התחתון. בנוסף, בשטחי יהודה ושומרון נעשה שימוש באוטובוסים ממוגני ירי.
ויאזמה
וְיַאזְמַה (ברוסית: Вя́зьма; ביידיש: וויאַזמע; בפולנית: Wiaźma) היא עיר במחוז סמולנסק שברוסיה, השוכנת על גדות נהר ויאזמה (יובל של נהר דנייפר), בכמחצית הדרך שבין הערים סמולנסק ומוֹזַ'אִיסְק ("Можа́йск"). לאורך ההיסטוריה הסוערת שלה הגנה העיר על מוסקבה מפני פלישות מן המערב.
כיום מונה העיר כ-54,000 נפש (2016), והיא מהווה צומת מרכזי של מסילות רכבת, המקשרות בין מוסקבה, סנקט פטרבורג, קלוגה ובריאנסק.
היסטוריה.
לפי התיעוד הראשון המתייחס לוויאזמה, העיר נוסדה בשנת 1239. עם זאת, על פי הסברה המקובלת, הולדתה של ויאזמה בהתיישבות קדומה הרבה יותר; במאה ה-13 הייתה שייכת לענף צדדי של בית רוריק מסמולנסק. ב-1403 הגלתה ליטא את הנסיכים המקומיים למוסקבה, שם כינו עצמם הנסיכים "וְיַאזֶמְסְקִי" (רוסית: "בן העיר ויאזמה"). (עם הידועים ביותר ממשפחה זו נמנים פיוטר ויאזמסקי, משורר וחבר קרוב של אלכסנדר פושקין, וכן סופי ויאזמסקי, סופרת שהייתה נשואה לזמן־מה לז'אן-לוק גודאר.)
בשנת 1492 נכבשה העיר בידי נסיכות מוסקבה והוסבה למצודה, שכיום לא נותר ממנה אלא מגדל בודד. במהלך המאות הבאות נבנו בעיר שני מנזרים חשובים, שבהמשך נוספו להם כנסיות אבן כקישוט, כולל כנסייה לא-טיפוסית בעלת שלושה גגות חרוטיים, המוקדשת לגברתנו (כלומר, מריה) מסמולנסק, שהוקדשה בשנת 1638. כנסיית ברביקן באותו המנזר נוסדה ב-1656. מרבית הכנסיות האחרות נבנו בסגנון הבארוק. בנייתה של הקתדרלה של העיר נשלמה ב-1676.
קרב ויאזמה.
ב-22 באוקטובר 1812 התחולל ליד העיר קרב ויאזמה, כחלק ממלחמת רוסיה-צרפת. הקרב נערך בין הצבא הצרפתי הנסוג, שמנה כ-37,000 חיילים, ובין הצבא הרוסי, שמנה כ-25,000 חיילים.