במהלך כהונתו הפך מילו ליריבו המושבע של עמיתו פובליוס קלודיוס פולכר שהיה בן חסותו של מרקוס ליקיניוס קראסוס. קראסוס היה יחד עם פומפיוס ויוליוס קיסר חלק מהטריומווירט הראשון, ברית ששלטה בפוליטיקה הרומאית, אולם בזמן הזה היו ראשיה מסוכסכים בינם לבין עצמם ובאופן טבעי הפך מילו לבן בריתו של פומפיוס.
מילו התגלה כטריבון פעלתן ואימץ את שיטות הבריונות של פולכר, כמוהו, הקים לעצמו כנופיית רחוב שעסקה בקטטות עם יריביו הפוליטיים ובראשם פולכר והשתמש באנשיו כדי להגן על פומפיוס ומרקוס טוליוס קיקרו (שחזר בינתיים מגלותו) מפני התקפותיו של פולכר.
מילו היה מועמד לקונסולאט בשנת 53 לפנה"ס, דבר זה היה לצנינים בעיני יריבו משכבר הימים פולכר שהיה מועמד לפראיטוריה באותה שנה. לבסוף פולכר נהרג במהלך קטטה עם כנופייתו של מילו ב-20 בינואר 52 לפנה"ס. מילו הועמד למשפט בעוון רצח, קיקרו ומרקוס יוניוס ברוטוס שימשו כסנגוריו, למרות כל זאת מילו שהבין שסיכויו לזיכוי קלושים בחר לצאת לגלות במסליה (כיום מרסיי שבצרפת).
מילו נשאר בגלות בגאליה עד שנת 48 לפנה"ס, בשנה זאת הפראיטור מרקוס קליאוס הזמין אותו לחזור לאיטליה, הוא נקט בצעד זה מכיוון שהפך למתנגד של יוליוס קיסר בעת שהודח באותה שנה ממשרתו מכיוון שהציע חוק לשמיטת חובות. מילו חזר לאיטליה, תוך שהוא מגייס כנופיה חדשה של בריונים ופורעי, הוא הגיע לקמפניה שם הכריז על נאמנותו לבניו של פומפיוס גנאיוס וסקסטוס ומינה את עצמו ללגאטוס שלהם. מילו נכשל בגיוס אהדת העם ונאלץ לסגת ללוקניה, שם הוא נהרג בקרב כנגד הפראיטור קווינטוס פדיאוס.
Elliot Minor
אליוט מינור
אליוט מינור (אנגלית: Elliot Minor) (קודם לכן "The Academy") היא להקה מיורק, אנגליה. המוזיקה שלהם משלבת רוק קלאסי ביחד עם רוק עכשווי. הלהקה פעילה משנת 2005.
ההיסטוריה.
חברי הלהקה, אלכס דייוויס ואד מינטון, הכירו כשלמדו בבית הספר ביחד בשנת 2000. שניהם המשיכו את לימודיהם בבתי ספר אחרים ולמדו מוזיקה. באוקטובר 2005, החליטו השניים להקים להקה. הם צירפו אליהם את דן היטרטון וכך יצרו את הלהקה "The Academy". בהופעות, גילו השלושה כי הם נזקקים לנגן גיטרה בס ולנגן קלידים על הבמה, ולכן צירפו את אלי פאול וטדי היטרטון (אחיו של דן). אחרי מספר חודשים, הלהקה חתמה בחברת התקליטים Repossession Records.
חברי הלהקה מנגנים על כלים שונים כגון כינור, פסנתר, קלרינט, צ'לו, קונטרבס וסקסופון.
הוצאות ראשוניות.
הסינגל הראשון של הלהקה, "Parallel Worlds" הופץ באפריל 2007. זהו שיר רוק אנרגטי, שאת רובו מובילה גיטרה ומשתלבים בו כינור ופסנתר. השיר מדבר על בית הספר של אלכס ואד, שלדעתם היה רדוף על ידי רוחות. בוידאו קליפ של השיר, הבנים שרים את השיר בחדר סגור, ישן ומפחיד, וככל שהם מנגנים את המוזיקה חזק יותר, החפצים בחדר זזים. הסינגל נכנס למקום ה-31 במצעד הסינגלים הבריטי והצליח בערוצי מוזיקה בריטיים (כגון MTV2, Kerrang! TV וכו') ואף נכנס לפלייליסט שלהם.
הסינגל השני שלהם, "Jessica" הופץ בתחילת אוגוסט 2007. גם הוא הצליח להיכנס לפלייליסטים של ערוצי המוזיקה השונים בבריטניה והגיע לפלייליסט של ערוץ MTV אירופה. השיר נכנס למקום ה-19 במצעד הסינגלים הבריטי. חברי הלהקה סיפרו כי השיר מספר על ג'סיקה אלבה, וכי הוא מספר את סיפור הקריירה שלה (עטיפת הסינגל עוצבה על פי הסרט עיר החטאים בו השתתפה אלבה).
הסינגל השלישי של אליוט מינור, נקרא "The White One Is Evil" הופץ באוקטובר 2007, והגיע למקום ה-27 במצעד הסינגלים הבריטי. גם הוא נחל הצלחה בערוצי המוזיקה.
ב-נובמבר 2007, הופץ הסינגל הרביעי, "Still Figuring Out". השיר הגיע למקום ה-17 במצעד הסינגלים הבריטי, והצליח להגיע למקום הראשון במצעד הרוק של ערוץ Kerrang! TV.
הסינגל החמישי, שייצא שבוע לפני צאת אלבום הבכורה של הלהקה, הוא הוצאה מחודשת של "Parallel Worlds".
ב-14 באפריל 2008 הוציאה לאור הלהקה את אלבום הבכורה שלה שנקרא "Elliot Minor".
הופעות.
אליוט מינור הופיעו מאז הקמתם ברחבי האיים הבריטיים. הלהקה חיממה להקות אחרות כמו פול אאוט בוי, מקפליי וסימפל פלאן (אליוט מינור מושפעים על ידי שתי הלהקות האחרונות). בהופעות של הלהקה, הלהקה מקפידה לשמור על איזון בין רמת הסאונד בהופעות לרמת הסאונד בסטודיו.
חוזה צ'אמוט
קים קמפבל
אבריל פאדרה דאגלס "קים" קמפבל (באנגלית: Avril Phaedra Douglas "Kim" Campbell; נולדה ב-10 במרץ 1947) היא פוליטיקאית קנדית, שכיהנה כראשת ממשלת קנדה ה-19, מה-25 ביוני 1993 עד ל-4 בנובמבר 1993. הייתה האישה הראשונה והיחידה שכיהנה בתפקיד זה (נכון ל-2022).
ביוגרפיה.
קמפבל נולדה בפורט אלברני שבקולומביה, בתם של פיליס מרגרט וג'ורג' תומאס קמפבל. אמה עזבה כשקים הייתה בת 12, והשאירה את אביה לגדל אותה ואת אחותה אליקס. אז החלה לקרוא לעצמה בשם "קים". אביה נישא שוב, לאשה צעירה ממנו בהרבה.
מאוחר יותר עברו קמפבל ומשפחתה לוונקובר, שם למדה בבית הספר התיכון פרינס מוויילס והייתה תלמידה מצטיינת. היא הפכה לנשיאת הסטודנטים הראשונה בבית הספר וסיימה את לימודיה בשנת 1964.
בתחילה בחרה בקריירה אקדמית. היא למדה מדעי המדינה באוניברסיטת קולומביה הבריטית, וב-1972 החלה לכתוב דוקטורט בבית הספר לכלכלה של לונדון על הפוליטיקה של ברית המועצות ואף למדה רוסית לצורך כך. אך החליטה לזנוח את לימודי הדוקטורט לאחר זמו קצר.
בשנת 1980 היא החלה ללמוד משפטים והוסמכה כעורכת דין בשנת 1984.
קריירה פוליטית פרובנציאלית.
קמפבל הייתה מועמדת של מפלגת סוקרד (מפלגת האשראי החברתי של קולומביה הבריטית) במרכז ונקובר בשנת 1983, והפסידה כשקיבלה 12,740 קולות, אך באוקטובר 1986 נבחרה לבית המחוקקים קולומביה הבריטית מטעם המפלגה הפרוגרסיבית-שמרנית , כשקיבלה 19,716 קולות. לאחר זמן מה בבית המוחוקקים, החליטה קמפבל לעזוב את הפוליטיקה הפרובינציאלית ולהיכנס לפוליטיקה פדרלית.
קריירה פוליטית פדרלית.
קמפבל נבחרה בבחירות הפדרליות בשנת 1988 כחברת הפרלמנט של מרכז ונקובר. היא זכתה במועמדות המפלגה לאחר שפט קרני שכיהן בתפקיד, סירב להתמודד על מועמדות מחודשת. בין השנים 1990–1993 כיהנה כשרה בממשלתו של בריאן מלרוני (שרה לענייני קנדים ממוצא האומות הראשונות.
בשנת 1990 קמפבל הייתה לאשה הראשונה בקנדה שהחזיקה בתיק המשפטים ובמשרת התובע הכללי, שבע שנים בלבד לאחר שסיימה את בית הספר למשפטים.
בשנת 1993 מונתה לשרת ההגנה הלאומית. אירועים בולטים בתקופת כהונתה כללו התמודדות עם הנושא השנוי במחלוקת של החלפת מסוקים באונייה עבור חיל הים ועבור יחידות חיפוש והצלה.
בפברואר 1993 התפטר ראש הממשלה מלרוני מתפקידו, וקמפבל נבחרה למלא את מקומו ביוני 1993. לאחר שהפכה למנהיגת המפלגה וראש ממשלה, החלה קמפבל לארגן מחדש את הקבינט. היא הקטינה את הרכבו מ-35 שרים ל-23 שרים; היא איחדה משרדים ויצרה שלושה משרדים חדשים: בריאות, מורשת קנדה וביטחון פנים. שבועיים לאחר שנבחרה השתתפה בפסגת ראשי המדינות המתועשות (G7). קמפבל ערכה קמפיין נרחב במהלך הקיץ, סיירה במדינה והשתפה באירועים שונים. באוגוסט 1993, סקר הראה כי קמפבל נהנתה מאהדה של 51 אחוזים, מה שהציב אותה כראש הממשלה הפופולרי ביותר בקנדה מזה 30 שנה.
הפרלמנט של קנדה פוזר ב-8 בספטמבר 1993, ונקבעו בחירות פדרליות. במהלך הקמפיין הכריזה קמפבל שתמשיך במדיניות של ריסון וקיצוץ תקציבי בכדי להקטין את הגירעון התקציבי ושהיא לא צופה ששיעור האבטלה ירד בשנים הקרובות (שיעור האבטלה עמד על 10%). בנוסף הכריזה שממשלה בראשותה תנקוד במדיניות שמרנית בנושאים חברתיים. באוקטובר 1993 התקיימו בחירות פדרליות, בהן הובסה המפלגה הפרוגרסיבית-שמרנית וז'אן קרטיין, ראש המפלגה הליברלית, נבחר לראשות הממשלה.
המשך הקריירה.
בשנת 1996 שימשה כקונסול הכללי של קנדה ללאס וגאס.
בין השנים 1999–2003 היא עמדה בראש המועצה של הנשים מנהיגות עולמיות (Council of Women World Leaders), רשת של נשים המכהנות או כיהנו בתפקיד נשיאה או ראש ממשלה. היא הוחלפה על ידי נשיאת אירלנד לשעבר מרי רובינסון. בין השנים 2003–2005, כיהנה כנשיאת פורום הנשים הבינלאומי, ארגון עולמי של נשים בעלות הישגים בולטים, הממוקם בוושינגטון. בין השנים 2001–2004 הרצתה בית הספר לממשל על שם ג'ון קנדי באוניברסיטת הרווארד
בשנת 2000 מונתה כדירקטורית של חברת ההזנק הישראלית "אי-שים".
חיים אישיים.
בשנת 1972 התחתנה עם נתן דיווינסקי. קמפבל ודיווינסקי התגרשו בשנת 1983, והיא התחתנה עם הווארד אדי בשנת 1986, נישואים שנמשכו עד זמן קצר לפני שהפכה לראש ממשלה. בשנת 1997 נישאה להרשי פלדר-שחקן, מחזאי, מלחין ופסנתרן קונצרטים.
רובר גיסקאר
רובר גיסקאר (בצרפתית: Robert Guiscard; בערך 1015 - 17 ביולי 1085), מייסד ממלכת הנורמנים בדרום איטליה ובסיציליה.
ביוגרפיה.
הוא היה בנו של טנקרד דה הוטוויל ושל אשתו השנייה פרסנדה. לפי ההיסטוריונית הביזנטית אנה קומננה, הוא עזב את נורמנדי בחברת חמישה פרשים ושלושים מלווים בלבד. ב-1047, משהגיע לדרום איטליה הפך לראשה של חבורת שודדים, אך עם נשואיו לאוברה דה בורגון שינה את אורח חייו והפך ליד ימינו של אחיו האמפרי.