חלקים מצפון-מערב חצי האי האיברי - מרחב צפון פורטוגל, גליסיה, אסטוריאס וקנטבריה - טוענים גם כן להיותם חלק ממורשת קלטית זו. מוזיקאים מקנטבריה ואסטוריאס השתתפו בפסטיבלי מוזיקה קלטית כמו פסטיבל העולם הקלטי שנערך בכפר אורטיגיירה שבגליסיה או הפסטיבל הקלטי שנערך בלוריאן שבברטאן. במרחב צפון פורטוגל, שהיה חלק מהפרובינקיה הרומית גלאיקיה יחד עם האזורים שלעיל בספרד, ישנן תרבות ומסורות הדומות לאלו שבגליסיה. אולם, אף שפה קלטית לא הייתה מדוברת בחצי האי האיברי כלל הנראה מתקופת ראשית ימי הביניים.
בעבר, הייתה השפה האירית נפוצה בניופאונדלנד, בטרם נעלמה ממנו באמצע המאה ה-20. ישנם שרידים של השפה בצורת מילים שונות בניב הניופאונדלנדי של האנגלית, כמו המילה "scrob" (שריטה) או "sleveen" (נבל, פרחח). כיום, אין כלל דוברים רהוטים של השפה האירית בניופאונדלנד או בלברדור. הידע בשפה הצטמצם למילים ספורות או למשפטים או ביטויים מסיפורי עם או שירים איריים.
קנדית גאלית או גאלית של קייפ ברטון הם דיאלקטים של השפה הסקוטית גאלית אשר מדוברים עד היום באזורים שונים בקנדה - בעיקר באי קייפ ברטון ובאזורים הסמוכים לו בנובה סקוטיה. ב-2011, היו כ-1,275 דוברים בנובה סקוטיה וכ-300 מתוכם שהשפה הייתה עבורם שפת אם.
ולשית פטגונית היא ניב של השפה הוולשית אשר מדובר בעיקר באזורי ההתיישבות הוולשית בארגנטינה, בעיקר בפרובינציית צ'ובוט שבפטגוניה ודוברים נוספים המפוזרים לכל אורכה של ארגנטינה. מספר דוברי הוולשית מוערך בין 1,500 ל-5,000.
השפות הקלטיות.
השפות הקלטיות הן חלק מהענף הגדול של משפחת השפות ההודו-אירופיות. מגזין ה-Ethnologue מגדיר שש שפות קלטיות חיות, ארבע מתוכן שימרו מספר ניכר של דוברי שפת אם. אלו הן שתי שפות גוידליות (אירית וגאלית סקוטית, שתיהן התפתחויות של אירית תיכונה) ושתי שפות בריטוניות (ולשית וברטונית, שתיהן התפתחויות של בריטונית עתיקה).
שתי האחרות, קורנית (שפה בריטונית) ומאנית (שפה גוידלית), נכחדו בתקופה המודרנית עם דובריהן המוערכים האחרונים ב-1777 ו-1974 בהתאמה. אך כמצוין לעיל, תנועות החייאת שפה קיימות גם בקורנוול וגם באי מאן, ומטרתן להחיות את השפות הנכחדות בקרב האוכלוסיות המקומיות.
הטבלה מטה מציגה את האוכלוסיות של האומות הקלטיות ואת מספר דוברי השפות הקלטיות בכל אומה. המספר הכולל של התושבים באומות הקלטיות הוא כ-19,596,000 איש, מתוכם בערך כמיליון דוברי שפת אם וכ-2,818,000 דוברי השפות ברמות שונות:
זהות קלטית.
שיתוף פעולה רשמי בין האומות הקלטיות מתקיים בפוליטיקה, שפה, תרבות, מוזיקה וספורט. הליגה הקלטית היא ארגון פוליטי הכולל את שש האומות הקלטיות ומטרתו לקדם נושאים פוליטיים, בלשניים, תרבותיים או ענייני זכויות אדם המשפיעים על אומה קלטית אחת או יותר. הקונגרס הקלטי הוא ארגון א-פוליטי שמטרתו לקדם את התרבות והשפות הקלטיות ולשמור על חיבור אינטלקטואלי ושיתוף פעולה קרוב בין העמים.
פסטיבלים העוסקים בתרבות הקלטית כוללים את הפסטיבל הבין-קלטי בלוריאן, הפסטיבל הפאן-קלטי באירלנד, הפסטיבל הקלטי בהוואנה, הפסטיבל הקלטי הלאומי בויקטוריה, פסטיבל המדיה הקלטי ואייסטדפוד שבווילס. פסטיבלי מוזיקה קלטית נערכים מדי שנה בגלאזגו ובסטורנווי שבסקוטלנד. תחרויות ספורט שונות נערכות בין האומות הקלטיות ברוגבי, אתלטיקה, וכדורגל.
מק&quot;ם
קמפיין הוצאת בוחרים
פק&quot;ם
פח&quot;ק
פיקדון חוזר קרדיטורי
Haima Fstar
Haima Fstar הוא מיניוואן מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Haima Automobile (שם רשמי: FAW Haima Automobile Co., Ltd חברת בת של FAW Group (שם רשמי: FAW Group Corporation) המיוצר משנת 2013 ועד היום.
נורמן ת'אגארד
נורמן ארל ת'אגארד (באנגלית: Norman Earl Thagard) (נולד ב -3 ביולי 1943) הוא מדען אמריקאי ואסטרונאוט מטעם נאס"א. ת'אגארד הוא קצין צי ארצות הברית בדימוס. טס לחלל במשך חמש טיסות וצבר שהות של למעלה מ-140 ימים בחלל.
ביוגרפיה.
לאחר שחרורו מצי ארצות הברית, בינואר 1978 החל ת'אגארד החל לעבוד בנאס"א. באוגוסט 1979 השלים ת'אגארד תקופת הכשרה של שנה אחת, מה שהפך אותו כשיר למשימה בתפקיד מומחה למשימה בטיסות עתידיות של מעבורות חלל.
בשנת 1983 השתתף תגרד במשימה STS-7; בשנת 1985 השתתף במשימה STS-51-B; בשנת 1989 השתתף במשימה STS-30; בשנת 1992 היה ת'אגארד מפקד המטען במשימה STS-42.
משימתו האחרונה של ת'אגארד הייתה בשנת 1995 במעבורת החלל סויוז TM-21 במשימה הרוסית Mir-18. בכך היה תגרד לאמריקאי הראשון ששוגר ברכב חלל רוסי, והוא נחשב הקוסמונאוט האמריקאי הראשון. במהלך משימה זו, שערכה 115 יום, נערכו 28 ניסויים. המשימה הסתיימה בנחיתה במרכז החלל קנדי במעבורת החלל אטלנטיס ב-7 ביולי 1995.
ת'אגארד הוא פרופסור מוסמך ומייסד ומנכ"ל של מרכז למידה העוסק במדי החלל.
ת'אגארד זכה בפרסים רבים ובין היתר: מדליית האוויר, מסדר הידידות של רוסיה, מדליית שירות נאס"א וכניסה להיכל התהילה של האסטרונאוטים.
קולנוע ירקון (ראש העין)
בית קולנוע "ירקון" בראש העין הוקם בשנת 1955 על ידי שלושה יזמים מקומיים. המקום היה בעבר מבנה בריטי, ששימש כמטבח שבו קיבלו העולים מתימן את מזונם. בית הקולנוע נסגר בתחילת 1980 בעקבות הירידה ברווחיות של בתי קולנוע מקומיים בשל כניסתה של הטלוויזיה הרב-ערוצית, והמעבר לצפייה בקולנועים באזורי מסחר גדולים. כיום לאחר שלושים שנה, עיריית ראש העין החליטה לשפץ את אולם הקולנוע ההיסטורי.
ירקון - בית הקולנוע הראשון בראש העין.
בית הקולנוע הראשון אשר הוקם בראש העין בשנת 1955 נקרא "ירקון". בשנים 1949–1950 הפעילה הסוכנות היהודית במבנה בריטי מטבח שבו קיבלו העולים מתימן את מזונם שלוש פעמים ביום. המטבח שכן באזור שנקרא "מחנה א'" באותם הימים. לאחר סגירתו של מחנה העולים ראש העין, בראשית שנות החמישים של המאה העשרים, בשנת 1955, הכשירו שלושה יזמים בני המקום - חיים מליחי, עובדיה גמליאל ויעקב בן שאול את המבנה ופתחו בו את הקולנוע הראשון ובו כ-450 מושבים. בתי הקולנוע היו מרכז הבילוי הפופולרי ביותר בישראל בשנות החמישים והשישים. בתי הקולנוע אירחו גם הצגות, קונצרטים, כנסים פוליטיים ונשפים.
כוכבו של הקולנוע דעך בסוף שנות ה-70 והוא נסגר. המקרין הופקד על שמירת הצניעות וכיסה בידו את העדשה, בסצנות נועזות לקול מחאת הצעירים. על תחילת ההקרנה היה מודיע המקרין בצלצול פעמון, וגם על הפסקה של רבע שעה. ישנם מספר רב של סרטים שהוצגו בקולנוע באותה תקופה כמו: "הציפורים" של היצ'קוק, "גריז", "אפוקליפסה עכשיו", "הטוב, הרע והמכוער" ורבי מכר נוספים. אך כניסת הטלוויזיה הביאו לירידה קבועה בהכנסות של בעלי "ירקון" והוא נסגר ב-1980.
היום.
בשנת 2013, ראש עיריית ראש העין משה סיני חתם על הרשאה כספית להחזרת מבנה הקולנוע הישן לידי עיירת ראש העין לאחר שיסתיים משא ומתן עם המחזיקים במקום. בכוונת העירייה לשחזר את המקום לסינמטק, בו יוכלו תושבי העיר לקיים מפגשים בנושא תרבות, מורשת וקולנוע. עיירת ראש העין מכוונת לשחזור גלגלי ההיסטוריה, ולהעניק רגעים נוספים של חיבור בין הדור הצעיר לדור המבוגר. המבנה בראש העין שרד והעירייה קנתה אותו והחלה לפעול לשימורו יחד עם המועצה לשימור אתרי מורשת. לפי התוכנית העדכנית בחלל המרכזי במבנה יוקם שוב אולם קולנוע קטן מהמקורי אך יהיו שני חללים נוספים מוזיאון ובית קפה.
אירוויזיון 2020
תחרות הזמר של האירוויזיון לשנת 2020 הייתה אמורה להיות ההפקה ה-65 של התחרות מטעם איגוד השידור האירופי. התחרות הייתה אמורה להתקיים ברוטרדם, הולנד, לאחר זכייתה של הולנד באירוויזיון 2019, שנערך בתל אביב, ישראל, עם השיר "Arcade" בביצוע של דאנקן לורנס. הייתה זו אמורה להיות הפעם החמישית בה הולנד מארחת את התחרות, ההפקה האחרונה הייתה בתחרות של 1980, ואירוע האירוויזיון הראשון שהתארח במדינה מאז תחרות אירוויזיון הילדים 2012. התחרות הייתה אמורה להיערך באהוי רוטרדם; התאריכים היו אמורים להיות 12 במאי, 14 במאי ו-16 במאי.
ב-18 במרץ 2020 הודיע איגוד השידור האירופי על ביטול התחרות בשל התפשטות מגפת הקורונה.
ב-31 במרץ 2020 הודיע איגוד השידור האירופי שיקיים ב-16 במאי, המועד המקורי בו היה אמור להתקיים גמר האירוויזיון, אירוע חלופי שייקרא "" שבו ישתתפו כל 41 האמנים שהיו אמורים לייצג את ארצם בתחרות, כל אחד מהבית שלו.
ב-12 וב-14 במאי 2020, המועדים המקורים בהם היו אמורים להתקיים חצאי-גמר האירוויזיון, התקיימו משדרים חלופיים בערוץ היוטיוב הרשמי של האירוויזיון בשם "Eurovision Song Celebration 2020". במשדרים הוצגו כל 41 השירים המתמודדים במלואם לפי סדר ההופעה הרשמי שנקבע לחצאי הגמר על ידי הפקת התחרות.
מיקום.
התחרות לשנת 2020 הייתה צפויה להיערך באהוי רוטרדם, ברוטרדם, הולנד. זאת הפעם החמישית בה הולנד הייתה אמורה לארח את התחרות, לאחר ניצחונה של המדינה באירוויזיון 2019 עם השיר "Arcade", בביצוע של דאנקן לורנס. אהוי רוטרדם אירח בעבר את תחרות אירוויזיון הילדים 2007.
ההכנות.
ההכנות לארגון התחרות של 2020 החלו ב-19 במאי 2019, מיד לאחר שהולנד זכתה בתחרות 2019 בתל אביב, ישראל. יון אולה סאנד, המנהל בפועל של איגוד השידור האירופי לתחרות, מסר ל-AVROTROS, השדרן ההולנדי, ערימת מסמכים וכרטיס USB עם כלים כדי להתחיל את העבודה הנדרשת לארוח התחרות של השנה הבאה. AVROTROS הוגדרה לשתף פעולה למטרת האירוע עם רשת שידור החדשות ועם ארגון השידור, , לכל אחת יהיה תפקיד אחר בהפקה.
בחירת העיר המארחת.