לקראת סוף העשור השני של המאה ה-21 מתוכנן להתחיל בהחלפת מטוסים ממשפחת מטוסי הטופולב Tu-204 על ידי מטוס ה-MS-21. עד להתחלת ייצור סדרתי של המטוס החדש, יתמשך ייצור מטוסי ה-Tu-204 תוך מודרניזציה שלהם וייצור גרסאות מתקדמות של המטוס.
בטי מחמודי
בטי מחמודי (באנגלית: Betty Mahmoody; נולדה ב-9 ביוני 1945) היא סופרת אמריקאית, הידועה בעיקר בשל ספרה "לא בלי בתי", ובשל הסרט בעל אותו השם המבוסס עליו. היא משמשת כנשיאה וכמייסדת של ארגון "עולם אחד: עבור הילדים", ארגון השואף לקדם הבנה בין תרבויות ולהציע ביטחון והגנה לילדים להורים בני תרבויות שונות.
לא בלי בתי.
ספרה "לא בלי בתי" מתאר את חוויותיה בשנים 1986-1984, תקופה בה עזבה את מישיגן, ארצות הברית, ונסעה עם בעלה, אמריקני ממוצא איראני ובתם המשותפת, לאיראן. למחמודי הובטח כי הם ייסעו לביקור קצר, אך משהגיעו הוחזקו היא ובתה במדינה בניגוד לרצונן. מחמודי השאירה את שני בניה מנישואים קודמים בארצות הברית.
על פי הספר, נסעו היא ובעלה, סייד בוזורג מחמודי, ובתם מהטוב, לאיראן באוגוסט 1984. בעלה הבטיח לה שמדובר בביקור בן שבועיים של משפחתו בטהראן, אולם משחלפו שבועיים, סירב בוזורג לאפשר למחמודי ובתם לעזוב את המדינה. מחמודי נלכדה בתוך תרבות עוינת לאמריקאים, במשפחת בעלה העוינת לה, תחת שליטתו של בעלה המתעלל. לפי הספר, בעלה של מחמודי הפריד בינה ובין בתה מאתוב במשך שבועות, הכה אותה ואיים כי יהרוג אותה אם תנסה לברוח.
לבסוף ברחה מחמודי עם בתה. ספרה מתאר את בריחתן לאורך מאות קילומטרים עד לגבול עם טורקיה השכנה, ואת העזרה שקיבלו מאיראנים רבים.
ספרים נוספים.
מחמודי קיבצה סיפורים על הורים נוספים שבני זוגם הזרים הפרידו בינם לבין ילדיהם בספרה "אהבת ילד".
בוזורג מחמודי.
בשנת 2002 יצא סרט דוקומנטרי בשם "בלי בתי" בהשתתפות בעלה לשעבר של מחמודי, בוזורג מחמודי. הסרט, שהופק על ידי אלקסיס קורוס, פיני ממוצא איראני, מציג התנגדויות לספרה של מחמודי ולטענותיה בו.
ב-23 באוגוסט 2009 נפטר בטהראן בוזורג מחמודי, והוא בן 70. סוכנות הידיעות האיראנית IRNA ציטטה את אחיינו, מג'יד גודסי, שטען כי הוא נפטר בבית החולים כתוצאה מבעיות בכליות ומסיבוכים נוספים.
טופולב Tu-334
טופולב Tu-334 הוא מטוס נוסעים צר-גוף מתוצרת רוסיה אשר נועד להחליף את מטוסי הטופולב Tu-134 ויאק 42, אולם פיתוחו הופסק מסיבות כלכליות.
עבודת פיתוח הטופולב Tu-334 החלה בתחילת שנות ה-90, אך הפיתוח התקדם בעצלתיים בשל בעיות כלכליות שנבעו מפירוקה של ברית המועצות. אב הטיפוס של המטוס טס לראשונה ב-8 בפברואר 1999. בשנת 2003 הוצגה גרסה מתקדמת של המטוס, הטופולב Tu-334-100.
פיתוח המטוס הואט מאוד בשל ההעדפה הממשלתית שניתנה למטוס הסילון סוחוי סופרג'ט 100 של חברת "סוחוי" ובשנת 2009 הוחלט שלא להמשיך בפיתוחו.
יתרונות.
הטופולב Tu-334 ניחן במספר יתרונות מרכזיים לעומת המטוסים הסובייטים הישנים אותם נועד להחליף:
הזמנות.
בשנת 2008 דיווחה חברת טופולב כי כ-100 חברות תעופה הביעו התעניינות בדגם זה. איראן אף בקשה לרכוש זיכיון לייצור המטוס בתעשייה האווירית האיראנית, בשלב ראשון להרכיבו באיראן ובשלב שני לייצר את המטוס במלואו בתעשייה האיראנית. אולם לא נחתמה אף עסקה למכירת המטוס בטרם בוטלה תוכנית הפיתוח.
בשנת 2009 הייתה תוכנית הפיתוח של המטוס בפיגור של שנים ורק שני אבות טיפוס הושלמו. עם איחוד החברות המייצרות כלי טיס ברוסיה הוחלט להפסיק את תוכנית הפיתוח ולהתמקד בפיתוח מטוס הסוחוי סופרג'ט 100 ואנטונוב An-148.
סודי ביותר!
סודי ביותר! (באנגלית: ) הוא סרט קומי אמריקאי משנת 1984, בבימוי צוקר, אברהמס וצוקר ובכיכובם של ואל קילמר, לוסי גוטרידג', עומר שריף, פיטר קושינג, מייקל גוף וג'רמי קמפ. הסרט הוא פרודיה על סרטי ריגול בגרמניה המזרחית בתקופת המלחמה הקרה ועל סרטי אלביס פרסלי. את המוזיקה המקורית לסרט הלחין מוריס ז'אר.
תקציר העלילה.
ניק ריברס (ואל קילמר, בהופעתו הקולנועית הראשונה) הוא כוכב פופ אמריקאי דמוי אלביס פרסלי אשר מגיע לסיבוב הופעות בגרמניה המזרחית ומתאהב בהילרי פלמונד (לוסי גוטרידג'), צעירה יפה אותה הוא פוגש במסעדה. במהרה מתברר לו כי היא בתו של ד"ר פול פלמונד (מייקל גוף) - מדען שנחטף בידי השלטונות. ריברס יוצא לעזרתה של הילרי, ומוצא עצמו נלחם על ליבה כנגד אהבת נעוריה - נייג'ל (כריסטופר וילרס), גבר אותו הילרי ראתה לאחרונה לפני שנים על אי בודד, ואשר לאחרונה חזר לחייה כ"האבוקה" - מנהיג מחתרת צרפתית אשר יוצאת לחלץ את המדען החטוף.
ביקורות ותגובות.
הסרט זכה לביקורות מעורבות ולציון 76% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 25 ביקורות.
רייצ'ל צ'אגל
וואן פיס אנלימיטד קרוז
אריק שלוסר
אריק שלוסר (באנגלית: Eric Schlosser; נולד ב-17 באוגוסט 1959) הוא עיתונאי וסופר אמריקני. בין ספריו המוכרים של שלוסר ניתן למנות את "אומת המזון המהיר - על הצד האפל של הארוחה האמריקנית", Reefer Madness ו-Chew On This.
חייו.
שלוסר נולד במנהטן שבניו יורק בה גדל, כמו גם בלוס אנג'לס, קליפורניה. אביו, הרברט שלוסר, היה עורך דין בוול סטריט שהפך להיות שדרן ולבסוף נהיה נשיא רשת NBC בשנת 1974.למד היסטוריה אמריקנית באוניברסיטת פרינסטון וקיבל תואר בהיסטוריה אימפריאלית בריטית מאוניברסיטת אוקספורד. מתגורר בקליפורניה עם אשתו, שונה (Shauna) רדפורד (בתו של רוברט רדפורד) ולהם שני ילדים.
עבודתו.
דרמה.
שלוסר כתב את המחזה Americans ב-1985, הדן באימפריאליזם האמריקני בראשית המאה העשרים. המחזה מציג את ליאון צ'ולגוש, רוצחו של ויליאם מקינלי, שירה בנשיא מתוך זעם על כך שארצות הברית כבשה את הפיליפינים. Americans הופק ב-2003, אולם אינו מוצג בארצות הברית. We the People, מחזה אחר של שלוסר אודות ההיסטוריה האמריקנית, עוסק בנסיבות שהביאו לכתיבתה של חוקת ארצות הברית, הופק ב-2007.
עתונות.
שלוסר החל את הקריירה שלו כעיתונאי ב-The Atlantic בבוסטון, מסצ'וסטס. במהרה קנה לעצמו שם בשל כתבות התחקיר שלו ובתוך שנתיים אף זכה בשני פרסים: פרס המגזין הלאומי עבור סדרה בת שני חלקים “Reefer Madness” ו-“Marijuana and the Law” (The Atlantic, אוגוסט וספטמבר, 1994) ובפרס קרן סידני הילמן על המאמר In the Strawberry Fields” (The Atlantic, 19 בנובמבר 1995). בנוסף ל-The Atlantic, מאמריו של שלוסר התפרסמו בכתבי העת ועיתונים שונים כדוגמת הרולינג סטון, ואניטי פייר, ניו יורקר, הניו יורק טיימס ו-The Nation.
ספרים.
ספרו הידוע ביותר של שלוסר הוא "אומת המזון המהיר", החושף את הניצול וחוסר ההיגיינה בתעשיית המזון המהיר. הספר הוא תולדה של מאמר בן שני חלקים שהתפרסם במגזין רולינג סטון. שלוסר סייע לעבד את ספרו לסרט שיצא לאקרנים ב-2006 ואף קיבל קרדיט על היותו תסריטאי-שותף ומפיק בפועל. הוא כתב בנוסף את Chew on This (2006, עם העיתונאי צ'ארלס וילסון).
בין ספריו ניתן למנות גם את Reefer Madness, שיצא לאור ב-2003. ספר בן שלושה חלקים שמגולל את ההיסטוריה של הסחר במריחואנה ומצבו בהווה.
נכון ל-2011 שלוסר שוקד על כתיבתם של שני ספרים: האחד עוסק בנשק גרעיני והשני דן במערכת בתי הסוהר בארצות הברית, ועל כתיבתו הוא שוקד קרוב לעשר שנים.
עבודתו של שלוסר זכתה לביקורות חיוביות מכלי תקשורת ומבקרים בעלי דעות שונות. ויליאם באקלי שיבח את Reefer Madness, כך גם ביזנסוויק
ו-Financial Times. Fortune בחר בספר "אומת המזון המהיר" כ"ספר העסקים הטוב ביותר של השנה" בשנת 2001. עבודתו של שלוסר נכללה ברשימת קריאת החובה של סטודנטים שנה א' באוניברסיטת מדינת לואיזיאנה.
סרטים.
שלוסר הופיע בריאיון ל-DVD לאכול בגדול של מורגן ספורלוק, שם ניהל שיחה עם הבמאי אודות תעשיית המזון המהיר, אך הוא סירב להופיע בסרט עצמו. הוא השתתף באירוע פומבי ביחד עם רוברט קנר, אליס ווטרס גארי הירשברג ו-Marcel Van Ooyen ב-5 ביוני 2009 בטיימס סנטר בניו יורק בעקבות הקרנת סרטו החדש "מזון בע"מ" במוזיאון האמריקאי לקולנוע. הסרט "מזון בע"מ" חוקר את הדרך שבה אספקת המזון האמריקאי נשלטת כיום בידי קומץ של תאגידים הנוהגים לשים את רווחיהם לפני בריאות הצרכן, הכנסתם של החוואים, ביטחון העובדים ואיכות הסביבה. אוון גלייברמן, מבקר סרטים באנטרטיינמנט ויקלי כתב "בדרך-כלל אני לא נוהג לשבח סרטים תעודיים, אבל "מזון בע"מ" הוא יותר מאשר סרט נפלא - זהו סרט חשוב, כזה שמעורר אותך לחשוב איך העולם עובד (או, במקרה זה, התחיל לא לעבוד)."
פראני ארמסטרונג ראיינה אותו ב-2005 במסגרת סרטה McLibel המתאר את משפט מקלייבל.
שלוסר היה המפיק בפועל של הסרט "זה ייגמר בדם" מ-2007.
תגובת תעשיית המזון לעבודתו של שלוסר.
במאי 2007, שלוסר ושותפו לכתיבה צ'ארלס וילסון, הוציאו לאור את Chew On This ספר הילדים שלהם. הספר, ביחד עם הפרסום הגובר של הסרט ההוליוודי, שהיה מבוסס על "אומת המזון המהיר", הסתיימו במאמץ משותף של 18 חברות מתעשיית המזון שהשיקו את אתר האינטרנט www.bestfoodnation.com, כחלק ממסע יחסי הציבור שלהן. האתר היה חלק ממסע פרסום מקיף. האתר העלה הצהרות בנוגע לפרקטיקות הבריאות והעבודה בתעשיות האמריקאיות של הבקר, החזיר, תפוחי האדמה ועוד. אולם האתר אינו פעיל עוד.