בחלבונים גלובולריים, השרשרת הפוליפפטידית של החלבונים מקופלת בצפיפות בצורה כדורית וקומפקטית. רוב החלבונים מסוג זה מסיסים במים, כיוון שהשרשרת הפוליפפטידית שלהם מקופלת כך שהשיירים ההידרופיליים נמצאים על פני שטח החלבון (במגע עם המים), והשיירים ההידרופוביים מצויים בפנים החלבון בתוך מתחמים שבהם קיימות מיקרוסביבות חסרות מולקולות מים. חלבונים גלובולריים הם בעלי תפקידים מרכזיים בתא, כגון אנזימים, הורמונים נוגדנים וכדומה.
כאשר החלבונים הגלובולריים בעלי יותר משרשרת פוליפפטידית אחת (אוליגומרים), הם יכולים ליצור מבנה ארגוני חדש, הנקרא המבנה הרביעוני.
חלבונים סיביים.
חלבונים סיביים בנויים משרשראות פוליפפטידיות המסודרות במקביל לאורך ציר יחיד, וכך יוצרות מעטפות או סיבים ארוכים. החלבונים הללו לרוב אינם מסיסים במים משום היותם עשירים בחומצות אמינו בעלות שיירים הידרופוביים, הנמצאים על פני השטח של החלבון. החלבונים הסיביים מחולקים לשתי קבוצות עיקריות:
קביעת מבנים שלישוניים.
קביעת המבנה המרחבי של מרבית החלבונים הידועים כיום נעשתה על ידי שתי שיטות עיקריות: קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן, המשתמשת בגבישים של חלבון כדי לקבוע את מיקום האטומים במרחב, ותהודה מגנטית גרעינית (Nuclear magnetic resonance; NMR), שיטה המגלה מבנה אטומי או מולקולרי בתמיסה.
כיום קיים מידע רב יותר על החלבונים הגלובולריים מאשר על חלבוני הממברנה, וזאת מכיוון שיש קושי רב בביצוע שיטות ניבוי אלה לקביעת המבנה השלישוני בחלבונים הממברנה, בין היתר בשל הקושי לגבשם בנוכחות דטרגנטים.
החלבון הראשון שמבנהו נקבע באופן מרחבי על ידי קריסטלוגרפיה היה מיוגלובין על ידי ג'ון קנדרו בשנת 1958. בעקבות הגילוי זכה קנדרו בפרס נובל לכימיה בשנת 1962, יחד עם מקס פרוץ.
ניבוי מבנים שלישוניים.
עד היום טרם נמצאה דרך טובה לחזות מבנה שלישוני של חלבון על פי ריצפו, אם כי קיימות מספר שיטות בתחום הביואינפורמטיקה המאפשרות חיזוי של מבנים בעיקר על פי דמיון ברצף לחלבונים שמבנם ידוע. הקושי בניבוי המבנה השלישוני נובע ממספר אפשרויות הקיפול העצום של כל חלבון. קושי זה בא לידי ביטוי בפרדוקס לוינתל המציין כי אם ניקח חלבון לא גדול במיוחד המורכב מכ-300 חומצות אמינו ולכל חומצת אמינו ישנן שלוש דרגות חופש, חישוב פשוט מראה שיש לחלבון זה כ-3300 אפשרויות קיפול שונות. לחלבון המנסה להתקפל על ידי חיפוש התצורה הנכונה באופן אקראי של ניסוי וטעייה, ייקח זמן העולה על גיל היקום כדי להגיע לקיפול הנכון. אך, למרות זאת, קיפול חלבונים בתוך התא לקונפורמציה הנכונה לוקח אך שניות מעטות. פרדוקס זה מדגיש את הקושי בניבוי מבנה החלבון, לאור הריבוי העצום של המבנים התאורטיים האפשריים.
הניבוי הראשון של המבנה המרחבי של חלבון גלובולרי היה על ידי דורותי ורינץ', בשנת 1930, אולם במהרה התברר כי המודל שהוצע אינו תואם לתוצאות הניסויים שנערכו. כיום ניתן לנבא מבנים שלישוניים, באופן מוגבל, על ידי שיטות ביואינפורמטיות המנסות לחזות מבנים באמצעות שיקולי אנרגיה ובאמצעות הומולוגיה לחלבונים אשר מבנם ידוע. העיקרון המנחה של שיטות ביואינפורמטיות אלו הוא שדמיון רצפי גבוה (מעל 30 אחוז) בין החלבון שמבנהו אינו ידוע לחלבון בעל מבנה ידוע מאפשר להשתמש במבנה הקיים כבסיס למבנה החלבון הלא ידוע. פונקציות אנרגיה משמשות להתאמת מבנה זה לרצף של החלבון המבוקש.
מבנים של מקרומולקולות ביולוגיות נוספות.
למרות הזיקה בין המונח "מבנה שלישוני" לבין "מבנים מרחביים של שרשראות פוליפפטידיות", ניתן לציין גם את חשיבות המבנה המרחבי של מקרומולקולות ביולוגיות נוספות. דוגמה בולטת לכך הם המבנים המאפיינים מולקולות RNA. מבנים אלה נמצאו כחשובים בבקרת השעתוק והתרגום ובפעילות הקטליטית של מולקולות RNA מסוימות המסוגלות, בדומה לפעילות אנזימים, לזרז תגובות כימיות.
הרובע החמישה עשר של פריז
לקס לוגר
לורנס ונדל "לארי" פוהל (באנגלית: Lawrence Wendell "Larry" Pfohl; נולד ב-2 ביוני 1958), הידוע יותר בשם הבמה שלו לקס לוגר (באנגלית: Lex Luger), הוא מתאבק עבר אמריקאי, שהופיע בארגוני ה-WWE וה-WCW.
קריירה.
פוהל החל את דרכו ב-WCW בשנת 1986 וצבר אט-אט פופולריות בקרב המעריצים. פופולריות זו התבטאה כאשר דמותו, לקס לוגר, החלה לזכות בתוארי האליפות בטורנירי הקרבות המבוימים של הארגון. לבסוף, התקבל למופעי ה-WWE (אז עוד בשמו הקודם של הארגון - WWF), בתור דמות נרקיסיסטית ו"רעה". עם הזמן ופיתולי התסריט שינתה דמותו את פניה והפכה ל"טובה". התסריטאים שיווקו את דמותו כ"גיבור האמריקאי" וכמודל לחיקוי.
ב-1996 חזר פוהל ל-WCW ולמעמדו הקודם כאחת הדמויות הפופולריות ביותר בארגון. באותן השנים היה ה-WCW ארגון ההיאבקות המקצועית הפופולרי ביותר בארצות הברית, עד אשר לבסוף ב-2001 כשל ונקנה על ידי ה-WWE, שחזר למעמדו הדומיננטי. פוהל לא שרד את החלפת בעלים זו ועבר לארגוני היאבקות קטנים יותר, ולבסוף התמקם בארגון המתחרה, TNA. בד בבד עם ההידרדרות בקריירה חלה גם הידרדרות בחייו האישיים. פוהל נעצר מספר פעמים, בין השאר בחשד לאחזקת סמים. הוא הורשע פעמיים, ואף נידון למאסר בן שבעה שבועות.
ב-2007 נפגע פוהל בצווארו, דבר שגרם לפגיעה עצבית ולשיתוקו. על אף טיפול ממושך, נותרו גפיו משותקות, ורופאיו סברו כי ייתכן שלא ישוב ללכת.
ב-2010 אמר לוגר בראיון כי כעת הוא מסוגל ללכת באופן חופשי ונוח ואף לנהוג ברכבו אחרי שהיה משותק מהצוואר מטה במשך מספר שנים.
הרובע הארבעה עשר של פריז
הרובע ה-12 של פריז
הרובע ה-13 של פריז
הרובע ה-14 של פריז
הרובע ה-15 של פריז
הרובע ה-6 של פריז
הרובע ה-5 של פריז
צפון ללא הפסקה
בטיפול (סדרת טלוויזיה אמריקאית)
בטיפול (באנגלית: In Treatment) היא סדרת דרמה המשכית אמריקאית מועמדת לפרס גלובוס הזהב ששודרה חמישה ימים בשבוע (ב'-ו') בערוץ HBO מ-28 בינואר 2008 עד 7 בדצמבר 2010. הפורמט והתסריט של הסדרה מבוססים על הסדרה הישראלית "בטיפול" של ערוץ הוט 3, כאשר יוצר הסדרה הישראלית חגי לוי מפיק ומביים את הסדרה האמריקאית. הסדרה שודרה בארץ בערוץ אקסטרה הוט, ועם סגירתו עברה להוט 3.
באוקטובר 2020 אישרה רשת HBO שהסדרה תחזור לעונה רביעית עם אוזו אדובה בתפקיד הראשי; ועלתה לשידור במאי 2021.
סקירה כללית.
ביוני 2006 הכריזה רשת HBO האמריקאית שתפיק גרסה משלה לסדרה "בטיפול", ותחילה החליטה להפיק 5 פרקי פיילוט. בעקבות ההכרזה על רכישת 45 פרקים בינואר 2007, סיפר לוי כי הדיאלוגים של חמשת הפרקים הראשונים שצולמו מאוד קרובים לאלה של הסדרה הישראלית, מלבד שינויים קטנים, והוסיף "אני מאוד גאה ושמח. ההישג הזה הוא של כל האנשים שעבדו על הסדרה, במיוחד ניר ברגמן ואורי סיון וכל שאר הכותבים". כמו כן, הוחלט לעשות שימוש בנעימת הפתיחה המקורית של אבי בללי (אך לא בפסקול כולו).
את הסדרה האמריקאית מפיקים בין השאר מארק וולברג ("הפמליה"), סטיבן לווינסון, נועה תשבי וכן חגי לוי, היוצר הישראלי של הסדרה. הבמאים הם בין השאר רודריגו גרסיה (ביים פרקים מתוך "הסופרנוס" ו"עמוק באדמה", בנו של הסופר גבריאל גארסיה מארקס) ופריס ברקליי ("אי. אר", "האוס", "אבודים", "המגן"). הסדרה שודרה בערוץ HBO החל מ-28 בינואר 2008 וזכתה לביקורות חיוביות.
הפרק הראשון זכה למידרוג ראשוני נמוך, למרות שהסדרה שודרה בעיצומה של שביתת התסריטאים שמנעה את שידורן של תוכניות פופולריות. HBO גם אפשרה להוריד את 15 הפרקים הראשונים של הסדרה מ-"iTunes".
העונה בכללותה לא זכתה למידרוג גבוה, אך הצליחה למשוך עניין לקראת סוף שידורה, זכתה בשני פרסי אמי, ובסופו של דבר החליטה HBO להפיק עונה שנייה, ששודרה במהלך 2009. לקראת העונה השנייה הצטרפו אל צוות השחקנים ג'ון מהוני והופ דייוויס.
בסוף 2010 עלתה העונה השלישית של הסדרה, המבוססת אך ורק על תסריטים אמריקאיים. במרץ 2011 הודיעה HBO שלא תפיק עונה רביעית.
פרסים ומועמדויות.
בספטמבר 2008 זכתה "בטיפול" בשני פרסי אמי מתוך ארבע מועמדויות:
בינואר 2009 זכה גבריאל ביירן בפרס גלובוס הזהב הראשון שלו מתוך חמישה פרסי גלובוס הזהב להם הועמדה הסדרה, מספר המועמדויות הגבוה ביותר עבור סדרה כלשהי באותה השנה, ביניהן מועמדות לפרס סדרת הדרמה הטובה ביותר. כמו כן זכתה הסדרה בפרס הסדרה החדשה הטובה ביותר של איגוד התסריטאים האמריקאי.
ביקורות.
רובן של הביקורות הראשונות בארצות הברית היו חיוביות מאוד. בניו יורק טיימס נכתב כי הסדרה "מהפנטת, בעיקר בזכות האופן האינטליגנטי שבו היא חושפת ומסתירה מידע מהצופים". בשיקגו סאן-טיימס נטען שזו הסדרה הטובה ביותר של HBO מאז "תרגיע", ובהבוסטון גלוב שכתיבת הסדרה היא "חזקה ומהדהדת".
בסן פרנסיסקו כרוניקל, לעומת זאת, נטען שהסדרה "משעממת עד כאב", שרובן של הסדרות העוסקות בטיפול הן "עלובות ביותר, בדיוק בגלל שתהליך הטיפול עצמו אינו מהנה", ונתמה על בחירתה של HBO ליצור שתי סדרות כאלה כמעט במקביל, בהתייחסות לסדרה השערורייתית "תגיד לי שאתה אוהב אותי".
חידוש.
ב-17 ביולי 2020 דווח כי רשת HBO מפתחת חידוש של הסדרה. ב-27 באוקטובר 2020, אישרה HBO את החידוש וכי אוזו אדובה לוהקה לתפקיד ד"ר ברוק לורנס. סדרה עלתה לשידור במאי 2021.
משולש המוות
משולש המוות (מאנגלית: Triangle of Death) הוא כינוי המתאר את השילוב הקטלני שעלול להיווצר על ידי שרשרת של שלושה מצבים רפואיים: היפותרמיה, חמצת (חומציות יתר של הדם) וקואגלופתיה (בעיה במנגנון קרישת הדם). שלושת המצבים משפיעים אחד על השני בהיזון חוזר חיובי וללא שבירת מעגל ההיזון, והשילוב ביניהם עלול להביא למוות.