חיי המשפחה של דיקין היו מאושרים ואשתו ושלוש בנותיו חיו אחריו. צאצאיו בולטים עד היום בחוגים הפוליטיים והעסקיים של מלבורן והוא נחשב לאב המייסד של המפלגה הליברלית. שמו הונצח במוסדות חינוך, בשמות רחובות ובפרבר של הבירה קנברה שנקרא על שמו. ב-1969 הוציא הדואר האוסטרלי בול הנושא את דמותו.
עיתוני ילדים בישראל
בישראל יצאו לאור עיתוני ילדים רבים. עיתון הילדים העברי הראשון היה "עולם קטן" שיצא לאור ב-1892. עורכי העיתון היו אליעזר בן-יהודה, יהודה גרזובסקי ודוד יודילוביץ. העיתון יצא בשבעה עותקים (במשך כעשרה חודשים). עיתון הילדים העברי הראשון שבו כתבו בני נוער היה "שפת עבר", שהוצא לאור על ידי איתמר בן-אב"י בגיליון אחד ב-1897. עיתון הילדים הוותיק ביותר בישראל כיום הוא "אצבעוני", היוצא לאור על ידי הוצאת אצבעוני בע"מ, בעריכת רמי שיר - מוציא לאור פרטי.
עיתוני ילדים כיום.
עיתוני הילדים הבאים יוצאים לאור כיום בישראל:
עיתוני ילדים בעבר.
עיתוני הילדים הבאים יצאו לאור בעבר:
אנו עושים שינוי
גביע דייוויס 1959
גביע דייוויס 1959 הייתה התחרות ה-48 במניין מאז ייסוד התחרות.
מחזיקי הגביע היו נציגי ארצות הברית ומשחק הגמר נערך בפורסט הילס, קווינס, ארצות הברית. לתחרות נרשמו 42 נבחרות שחולקו ל-3 בתים- "בית אמריקה", "בית אירופה" ו"בית המזרח". בין מנצחי הבתים נערכו משחקים על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר.
המשחק על התואר נערך ב-31-28 באוגוסט 1959 בפורסט הילס, קווינס, ארצות הברית. נבחרת אוסטרליה ניצחה את נבחרת ארצות הברית עם תוצאה 2:3. בכך נבחרת אוסטרליה זכתה בתואר בפעם ה-15 בסך הכל.
משחקי פלייאוף.
בית אמריקה.
הבית כלל 6 נבחרות כולל אוסטרליה. הנבחרות חולקו לתת-הבית הצפוני ותת-הבית הדרומי.
בתת-הבית הצפוני המשחקים נערכו במהלך חודש יולי.
בתת-הבית הדרומי נבחרת ארגנטינה ניצחה בניצחון טכני את נבחרת ונצואלה ונבחרת קובה ניצחה את נבחרת האיים הקריביים 4:0. ארגנטינה לא התייצבה למשחק מול קובה ובהתאם לכך, קובה עלתה למשחק מול נבחרת אוסטרליה והפסידה עם התוצאה 5:0.
בית אירופה.
הבית כלל 27 קבוצות, כולל ברזיל, קולומביה, צ'ילה, לבנון, מצרים, דרום אפריקה, ניו זילנד וישראל. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.
בית המזרח.
הבית כלל 8 נבחרות.
משחקים בין מנצחי הבתים.
המשחקים נערכו במהלך אוגוסט 1959 בארצות הברית
ישראל בגביע דייוויס.
בשנת 1959 נבחרת ישראל שובצה בבית אירופה ושיחקה נגד נבחרת שווייץ. לראשונה המשחק של גביע דייוויס נערך בתל אביב.
שמחה פרת
שמחה פרת (26 בנובמבר 1913 - 1 בינואר 2003) היה דיפלומט ישראלי. כיהן כציר ישראל בדרום אפריקה, שגריר ישראל במקסיקו באוסטרליה ובניו זילנד.
ביוגרפיה.
פרת נולד בעיר רובנו (אז ברוסיה), ועלה לארץ ישראל ב-1926. הוא למד משפטים באוניברסיטת בזל ובאוניברסיטת לונדון, ולאחר מכן חזר לארץ ישראל ועסק בעריכת דין. באוקטובר 1953 הצטרף למשרד החוץ. שירת כקונסול כללי בשיקגו וקונסול כללי בניו יורק. ב-1960 מונה למנהל המחלקה למוסדות בינלאומיים במשרד החוץ.
ב-1961 מונה לציר הדיפלומטי של ישראל בפרטוריה שבדרום אפריקה. בתום כהונתו ב-1963 צומצמה הנציגות הדיפלומטית הישראלית בדרום אפריקה, בהתאם להחלטת עצרת האו"ם, בשל מדיניות האפרטהייד. ב-1963 מונה לשגריר ישראל במקסיקו. ב-1964 שב לישראל ומונה למנהל מחלקת חבר העמים הבריטי במשרד החוץ. בשנים 1967 עד 1970 שירת כשגריר ישראל באוסטרליה ושגריר לא תושב בניו זילנד. לאחר מכן היה יועץ מדיני לשר החוץ.
בשנים 1973 עד 1975 היה בחופשה ללא תשלום ממשרד החוץ, במהלכה כיהן כמבקר האוניברסיטה העברית בירושלים. בתפקידו האחרון במשרד החוץ עד פרישתו ב-1977 שירת כמנהל בפועל של מחלקה אירופה 1.
בכספי עיזבונו הוקמה קרן מלגות בטכניון וקומה בבניין אמרסון למדעי החיים. כמו כן תרם לבניית בניין בבית הספר הריאלי בחיפה.
אדם פיש
אדם פיש (31 בינואר 1957 - 26 בדצמבר 2014) היה עורך דין ישראלי. כיהן כחבר מועצת עיריית חיפה. ממקבלי אות הנשיא למתנדב.
ביוגרפיה.
ב-1981 קיבל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ובאותה שנה הוסמך לעורך דין מטעם לשכת עורכי הדין בישראל. בנוסף היה בעל תואר שני במשפט בינלאומי פומבי וזכויות אזרח מהאוניברסיטה האמריקאית בוושינגטון די. סי.
בשנות ה-80, כעורך דין צעיר, עבד בסניף חיפה של האגודה לזכויות האזרח בישראל. בין פעולותיו באותה תקופה: הגנה ללא תמורה על כפרים ערביים לא מוכרים ובעיקר הכפר עין חוד שזכה כעבור 15 שנים להכרה; הגנה ללא תשלום שכר טרחה על חופש ההפגנה; פעילות ללא תמורה נגד אלימות משטרתית תחת הכותרת "המשטרה חוקרת את עצמה", שתרמה לבסוף להקמת המחלקה לחקירות שוטרים; הגנה ללא תשלום שכר טרחה, על פעילים פוליטיים ערבים מהגליל נגד צווי ריתוק ומעצרים מנהליים מתוקף צווי חירום, ועוד. הוא נהג לומר: "אני לוקח שכר טרחה גבוה מאלה שיש להם, כדי לעזור לאלה שאין להם", מתוך הסרט של יצחק רובין אדם לכל עת (סרט דוקומנטרי) 2015.
ב-1997 פתח יחד עם רחל בן ארי את משרד עורכי הדין "רחל בן ארי, אדם פיש ושות'" בחיפה, שכלל בשנת 2014 כ-20 עורכי דין.
פיש התמחה במשפט מנהלי, ציבורי, פלילי ומסחרי, ייצג גופים ציבוריים ופרטיים רבים בתחומים אלו, והרצה במסגרות מקצועיות שונות בתחום עיסוקו. עבד גם כמגשר.
היה ממייסדי "המרכז לסיוע משפטי להגנה על זכויות אדם ע"ש השופט חיים כהן", המעניק סיוע משפטי פרו בונו. פיש ייסד גם את "עמותת המשפט בשירות הזקנה", עמותות להגנת הסביבה, ועמותות לקידום זכויות של אנשים עם מוגבלויות. ב-2013 זכה באות הנשיא למתנדב על תרומתו במתן שירותים משפטיים פרו בונו במשך כ-30 שנה לאוכלוסיות חלשות, ובהגנה על זכויות האדם.
כיהן כחבר מועצת העיר חיפה.
היה חבר נבחרת הצעירים של ישראל בברידג'.
פיש היה אב לבת אחת.
נפטר במהלך טיול רכיבת אופניים בנגב, בגיל 57.
במאי 2021 נחנכה לזכרו כיכר זכויות האדם בחיפה, בצומת כביש נחל הגיבורים ורחוב אבן גבירול.
סובל
טיפשים בלי הפסקה 2
טיפשים בלי הפסקה 2 (באנגלית: Dumb and Dumber To) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2014 אותו ביימו האחים פארלי. זהו סרט המשך של "טיפשים בלי הפסקה". הסרט יצא לאקרנים ב-14 בנובמבר 2014, ודורג בראש טבלת שוברי הקופות בארצות הברית, לאחר שהכניס 35.6 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון להקרנתו.
עלילת הסרט.
העלילה מתרחשת 20 שנה לאחר הסרט הקודם. בסרט זה לויד, אחד מגיבורי הסרט הקודם, נמצא בבית חולים פסיכיאטרי, מאז שנפרד ממארי, בחורה שאהב. לאחר ביקור אצלו, הבין הארי, חברו של לויד, שלויד התלוצץ איתו במשך 20 שנה. לאחר מכן, השניים הלכו לבית של הארי וגילו שיש להארי בת אבודה. בעקבות זאת יצאו השניים להרפתקה על מנת לחפש את הבת האבודה של הארי.
מוזיקה.
את המוזיקה לסרט הלחינו הצמד המוזיקלי-אלקטרוני "אימפריית השמש" ופסקול הסרט כלל רק שלושה שירים של הצמד שנקראים "Alive", "Tonight" ו-"Wandering Star".
דב חומסקי
דב חומסקי (15 באוקטובר 1913, י"ד בתשרי תרע"ד - 20 בינואר 1976, י"ח בשבט תשל"ו) היה משורר עברי, מתרגם, מורה, ונשיא אגודת הסופרים העבריים בישראל
ביוגרפיה.
חומסקי נולד במינסק, בירת רוסיה הלבנה (בלארוס) בי"ד בתשרי תרע"ד, 15 באוקטובר 1913. אביו יוסף היה בלשן, חוקר ספרים עתיקים, ציוני ומבוני החינוך העברי.
לאחר מלחמת העולם הראשונה עברה משפחתו של חומסקי לקרטוז ברזה בפולין, שם גודל ולמד בבית הספר העברי של איגוד "תרבות". ב-1932 חומסקי המשיך את לימודו בסמינר העברי למורים של איגוד "תרבות" בווילנה, שנוהל על ידי ד"ר זאב שמטרלינג. בסמינריון, חומסקי הצטיין במקצועות העבריים ומוריו כללו את ד"ר אביגדור גרינשפאן וד"ר דוד נייגר שצפו שיהיה לו עתיד ספרותי. לאחר הוא עסק בהוראה בבתי הספר העברים של איגוד "תרבות" בברזנה, רוזישצה ולידה שבפולין. בשנת 1936 חומסקי עלה לארץ, והתקבל ללימודי מדעי הרוח של האוניברסיטה העברית בירושלים.
בפרוץ המרד הערבי הגדול בשנת 1936 חומסקי היה חבר ההגנה והוא מילא תפקידי שמירה בפרברי ירושלים. כשהוקמה הבריגדה היהודית לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, חומסקי התנדב לשרת בה. הוא השתתף הפעילות החטיבה במצרים, ובאיטליה. גם בסוף המלחמה עבד במחנות הפליטים באוסטריה ובבלגיה במסגרת הבריגדה.
בתחילת 1948 נשלח לפולין מטעם קרן היסוד, שם ערך מסע בקרב ניצולי השואה ודיווח על מצבם. חומסקי נשאר שם מעל חצי שנה, ובתקופה זו היה פעיל בהסברה, במגבית היהודית ואף יצג את מדינת ישראל בקונגרס אנשי הרוח שנערך בוורוצלאב ב-25 באוגוסט 1948. במשך השליחות גם התקבל לראיון אצל בולסלב בירוט נשיא פולין דאז. לאחר מכן גם נשלח לשליחות במקסיקו שם לימד עברית. כשחזר לארץ היה מורה בתל אביב וירושלים. עם תלמידיו נמנתה שולמית אלוני.
חומסקי ניהל את בית הסופר ע"ש טשרניחובסקי בתל אביב משנת 1958. משנת 1958 עד 1974 היה נשיא איגוד הסופרים הישראלי. ב-1974 זכה בפרס היצירה לסופרים עבריים. חומסקי נפטר בי"ח בשבט תשל"ו, 20 בינואר 1976.
מספריו.
חומסקי פרסם את שיריו בשנת 1931 בכתב עת "זרמים" בווילנה לאחר גם התפרסמו ב"דרך" (וראשה), ב"הדואר", (ניו-יורק) ו"העולם" (לונדון). לאחר שעלה לארץ התפרסמו שיריו בעיתונים: "דבר", "הארץ", "מאזנים", "גליונות", "גזית" ובקבצים שונים. רבים משיריו הוקראו ברדיו ירושלים בשידורים המיוחדים לחיילים - "פינת החייל".
בנוסף גם תרגם את:
קרב קוסובו