למחרת, היום השלישי להופעת החייזרים, הוא 4 ביולי, יום העצמאות של ארצות הברית, דייוויד וסרן הילר יוצאים למשימה בעוד שארצות הברית מתאמת מתקפה גלובלית עם צבאות העולם. בשעה היעודה מחדירים הילר ודייוויד את הווירוס למערכות החייזרים ושדה הכוח המגן על כלל ספינותיהם נעלם. לאחר מכן הם משחררים פצצה תרמו-גרעינית לחלל ספינת האם, ובורחים בחלליתם בטרם ספינת האם מתפוצצת. במקביל צבאות העולם עטים על החלליות שבשמי כדור הארץ, ומשמידים אותן.
הכנסות וביקורות.
הסרט עלה לאקרנים, בהתאם לרוח הפטריוטית שבו, ב-3 ביולי 1996, ערב יום העצמאות של ארצות הברית. היה זה יום רביעי בשבוע, ומאחר ויום העצמאות הוא יום שבתון, זכה הסרט לסוף שבוע מוארך במיוחד עד ליום ראשון - ובתוך חמישה ימים הכניס בסך 85 מיליון דולר. כעבור 3 שבועות בלבד עבר את רף ה-200 מיליון דולר והצלחתו הרבה הביאה להקרנתו באולמות הקולנוע האמריקאים משך חצי שנה. סך הכנסות הסרט מהקרנותיו בארצות הברית הוא 306 מיליון דולר.
הסרט הצליח גם מחוץ לארצות הברית והוקרן בעשרות מדינות ברחבי העולם, אשר הוסיפו להכנסותיו עוד כחצי מיליארד דולר, ובכך אלו הגיעו לכ-817 מיליון דולר. בישראל הכניס הסרט כ-4 מיליון דולר.
באתר הביקורת Rotten Tomatoes הסרט קיבל ציון 63%.
סרטי ההמשך.
לאחר שהסרט הפך לשובר קופות, הודיעו רולנד אמרייך ודין דבלין על רצונם להפוך את הסרט לטרילוגיה, אך הפרויקט התעכב לאחר שאמרייך עבד על "היום שאחרי מחר" ולבסוף בוטל. לאחר מספר שנים נודע כי הסרט השני ייצא לאקרנים בקיץ 2016 עם הכותרת "".
נאום השפנים
פרשת במדבר
פרשת בְּמִדְבַּר היא פרשת השבוע הראשונה בספר במדבר. היא מתחילה בראש הספר () ומסתיימת, לפי חלוקת הפרקים, ב.
בפרשת במדבר יש 159 פסוקים, והיא השלישית באורכה מבין פרשות התורה מבחינת מספר הפסוקים. היא מחולקת ל-30 פרשיות (מיקום 4), מתוכן 23 פרשיות פתוחות ו-7 סתומות. בפרשה אין כלל מצוות.
זו הפרשה האחרונה, או האחת לפני האחרונה, הנקראת במהלך ספירת העומר. לרוב נקראת הפרשה סמוך לראש חודש סיוון.
נושאים בפרשה.
הפרשה עוסקת בעיקר במניינים ובמִפקדים של בני ישראל ושבטיו, שנקרה בחודש השני, אייר, בשנה השנית לצאתם מארץ מצרים.
הפרשה היא חלק מרצף הפרשות בתחילת ספר במדבר העוסקות בהקמת מחנה ישראל ובהכנות לנסיעה מהר סיני אל ארץ ישראל.
תאריכי הקריאה.
השבת בה קוראים את פרשת במדבר יכולה לחול בשבעה תאריכים שונים:
הפטרה.
ההפטרה היא ב. ההפטרה נפתחת בפסוק "וְהָיָה מִסְפַּר בְּנֵי-יִשְׂרָאֵל, כְּחוֹל הַיָּם, אֲשֶׁר לֹא-יִמַּד, וְלֹא יִסָּפֵר", המתקשר למניין בני ישראל בפרשה.
בשנה בה ראש חודש סיוון חל ביום ראשון, נוהגים לקרוא את הפטרת 'מחר חודש'.
ט. ס. אליוט
הרקע למלחמה הפלופונסית
את הרקע למלחמה הפלופונסית ניתן למצוא באמצע המאה השישית לפני הספירה. באותה תקופה, הייתה יוון מחולקת לפולייס רבים, אחדים מהם מאוגדים תחת פוליס דומיננטי כמו הפולייס של בויואטיה שסרו למרותה של תבאי וחלקם עצמאיים דוגמת הפולייס בלוקריס. הפוליס החזק ביותר שכן בחצי האי פלופונסוס בחלקת ארץ שנקראת "לקדאימון". הלאקדמונים, הידועים יותר בשם ספרטנים הפילו את חתיתם על ערי יוון והיו מפורסמים במשמעת הברזל ובצבאם החזק. ספרטה לא שלטה על יוונים, אך רובם ככולם, הכירו בעליונותה הצבאית. בין פולייס מן המדרגה השנייה אפשר למנות את אתונה ותבאי ואחריהם את כל היתר.
עד המרד האיוני.
במהלך המאה השביעית לפנה"ס עלתה ספרטה ככוח המוביל ביוון מהבחינה הצבאית והמדינית. בשנת 555 לפנה"ס לערך הקימה ספרטה את הליגה הפלופונסית. כאשר פנה אריסטגורס ממילטוס לעזרת הספרטנים במהלך המרד נגד פרס הוא טען כנגד מלכם של הספרטנים קלאומנס הראשון "שהרי אתם עומדים בראש יוון". לעמידה זאת "בראש יוון" לא הייתה משמעות רבה: ספרטה תהיה הראשונה אליה יפנו היוונים לבקשת עזרה מעצם כוחה הצבאי, אך לא כדי לקבל גושפנקה רשמית. הספרטנים התרכזו בענייניהם בתוך פלופונסוס ולא הרבו להתערב בנעשה מחוצה לו. לפי תפישת עולמם, על ספרטה לשלוט שליטה הדוקה ביותר על השטח הקרוב אליה - שליטה באמצעות שיעבוד. על "המעגל השני" של הערים, אשר גבולותיו (בערך) הן הפלופונסוס, העדיפה ספרטה "לשלוט" באמצעות השפעה, ומכאן נבעה תפישתה "כמנהיגת יוון". בתקופה זו, הייתה ספרטה נתונה במאבקים נגד ארקאדיה וארגוס שהיו שכנותיה הקרובות. מצב זה לא היה ייחודי לספרטה - מאבקים מקומיים בין ערים היו מקובלים ביוון.. גם ספרטה וגם שאר הערים היוניות לא חרגו בדרך כלל מטווח המעגל הקרוב להן.
גם תחום ההתעניינות של אתונה היה מוגבל ביותר. עד סוף ימיו של פיסיסטראטוס, לא התעניינה אתונה בנעשה מעבר למעגל הגאוגרפי הקרוב לה. מהדחתה של הטיראניה וקבלת הדמוקרטיה עלתה אתונה על דרך חדשה. מלבד עליית העוצמה הימית, הביאה התפתחות הדמוקרטיה גם לשוני מהותי בתפישת העולם של האתונאים. האתונאים, בניגוד לשאר היונים, הפסיקו להיות "מרוכזים בעצמם" והתחילו להסתכל לטווח יותר רחוק - לגורמים רחוקים המשפיעים על כלכלתם: התחרות עם הפיניקים, "הזחילה" של האימפריה הפרסית המאיימת על עצמאותם ועוד.
האתונאים, שלא כמו הספרטנים, הסכימו לעזור למרד האיוני מתוך ניסיון לבלום את האימפריה הפרסית וראו בהשתתפותם מעין מכה מקדימה לאימפריה הפרסית המתפשטת מערבה, כפי שנוכחו האתונאים מתפיסת תראקיה על ידי הפרסים בזמן מסעם נגד הסקיתים (512 לפנה"ס).
מכישלון המרד האיוני ועד להקמת הליגה האטית דלית.
המרד האיוני נכשל, ובו התכוון דריווש להשתמש כעילה להשתלטות על יוון - הוא שלח ליוון שליחים להציע תנאי כניעה. אתונה וספרטה לא התרגשו למראה השליחים ואף החליטו לרצוח אותם, מעשה שבעת העתיקה כמוהו כהכרזת מלחמה.
ספרטה, בשלב זה, עדיין הייתה מהוססת במידת מה. לבקשת הסיוע (הטבעית) של אתונה לבלימת מסעו של דריווש (490 לפנה"ס) נענתה ספרטה בחיוב. הספרטנים שלחו כוח משלוח גדול שכלל כ-2,000 הופליטים - כוח גדול מאוד במונחי התקופה. הספרטנים לא יצאו לדרך מיד, אלא התעכבו כ-10 ימים על מנת לציין אירוע דתי. היסטוריונים רבים טוענים שהאירוע הדתי שימש להם תירוץ נח שלא לשלוח את כוח המשלוח בזמן ובכך להתחמק מהבטחת העזרה לאתונה. אף על פי שהסיוע הספרטני לא הגיע בזמן, הצליחו האתונאים להדוף את הנחיתה הפרסית על אדמת יוון, במה שנודע כקרב מרתון. עם זאת, כוח המשלוח הספרטני נחשב מספיק חזק על מנת לשחרר את אתונה ממצור פרסי במקרה של תבוסה.
הספרטנים, שלא הספיקו להשתתף בקרב, סרקו את גופות המתים והתברר להם גודל הסכנה המרחפת עליהם. 10 שנים מאוחר יותר, לא היו תירוצים לספרטה והם נלחמו במלוא כוחם נגד הצל שבא מהמזרח. ביוזמתה של ספרטה התכנסה הברית ההלנית. בברית זו עמדו ספרטה ואתונה זו לצד זו: ספרטה כמנהיגת יוון, ואתונה כבעלת הכוח הימי המשמעותי שלה. מעשי הגבורה של כל אחד מהצדדים נתפסו בהערצה על ידי הצד השני - עמידת הגבורה הספרטנית בתרמופילאי וניהול הקרב של אתונה בסלמיס. שיתוף הפעולה הגיע לשיאו בקרבות פלטאיה ומיקאלה, קרבות בהן שילוב העצמה של שתי הערים הביא לתבוסתה של פרס. לאחר הבסת הפלישה הפרסית, המשיך שיתוף הפעולה האתונאי-ספרטני על מנת להדוף את הפרסים ולשחרר את אחיהם המשועבדים באסיה הקטנה, אולם לאחר שהוסר האיום מעל יוון, הובילו ההבדלים בתפישת העולם של אתונה וספרטה לאט אך בבטחה לקראת פיזור הברית ביניהן.
הסימן הראשון לשינוי ביחסה של אתונה לספרטה היה "הדחתה" מהפיקוד על כוחות יוון. הסיפור שמוסר פלוטרכוס על חמדנותו של המפקד הספרטני נשמע כרכילות היסטורית ותו לא. הסיבה שנראית יותר הגיונית, היא שהקו המסורתי של ספרטה שבו לא פסקה מלנקוט, קו שאומר שלאחר שהוסרה הסכנה העיקרית אין טעם להמשיך ולהעסיק צבא ספרטני הרחק מספרטה - לא התאים לאתונה, שריסוק האחיזה הפרסית בים האגאי ובמזרח הים התיכון היה חיוני להתפתחותה. האתונאים לפיכך, המשיכו את המרדף אחרי הכוחות הפרסיים הנסוגים, ואילו הספרטנים שעניינם במלחמה תם למעשה פרשו יחד עם שאר ערי הפלפונסוס מהברית ההלנית.
מהקמת הברית האטית דלית ועד לפרוץ המלחמה.
תמיסטוקלס היה בין המדינאים הבכירים של אתונה. הוא צפה מראש את הסכנה הפרסית ואף את המאבק האפשרי מול ספרטה. הוא היה למעשה אבי הצי האתונאי, כאשר ביוזמתו הופנו 200 טאלאנטים שנוספו לקופתה של אתונה אחרי גילוי מרבצי כסף חדשים באטיקה לצי. 200 טאלנטים היו בערך מחצית מתקציבה השנתי של אתונה באותה תקופה. כמו כן, דאג תמיסטוקלס לביצור פיראוס ואתונה גופה.
מהליגה האטית-דלית שהוקמה כתוצאה מזהות האינטרסים שנשארה בין אתונה לבין הערים האיוניות והאיים הסמוכים, התפתחה עד מהרה אתונה כאימפריה. תוך התפתחות האימפריה החלה אתונה לנצל באופן ברור את בעלות בריתה. הניצול של בעלות הברית, איסור יציאה מהברית ואף זריעת התנחלויות (קלרוכויות) על אדמתן של בעלות ברית שוררות היא אחד ההבדלים העיקרים בין אתונה לספרטה.