לאוניברסיטה יש הסכמי שיתוף עם בית הספר לתואר ראשון לנשים ברנארד קולג' (Barnard College), הקולג' למורים (Teachers College), המדרשה לתאולוגיה יהודית (Jewish Theological Seminary), המדרשה לתאולוגיה נוצרית (Union Theological Seminary) ובית הספר ג'וליארד ללימודי מוזיקה. על פי הסכמי שיתוף הפעולה, מקבלים בוגרי ברנארד קולג' וטיצ'רס קולג' תארים מאוניברסיטת קולומביה.
ארגון אקדמי.
היחידות המארגנות הבסיסיות של האוניברסיטה הן 20 הפקולטות שלה ו-78 מחלקות ההוראה שלה. הפקולטות מכונות בדרך כלל בתי ספר או קולג'ים, בהתאם לנסיבות היסטוריות. עם זאת, המונחים אינם שם נרדף, מכיוון שחלק מבתי הספר והקולג'ים הם יחידות בתוך פקולטות גדולות יותר. הפעילות האקדמית מתנהלת גם באמצעות מועצות מנהליות, מכונים, מרכזים, מעבדות ותוכניות בין-מחלקתיות. באופן כללי, הפקולטות אחראיות על תוכניות לימודים המובילות לתארים ותעודות, בעוד שהמחלקות מספקות את ההוראה הנדרשת על ידי תוכניות אלה.
בוגרים בולטים.
בין בוגרי קולומביה שלושה נשיאי ארצות הברית, שישה שופטי בית המשפט העליון, ו-37 זוכי פרס נובל.
מהומה רבה על לא דבר
מהומה רבה על לא דבר או רוב מהומה על לא מאומה (באנגלית: Much Ado About Nothing) היא קומדיה מאת ויליאם שייקספיר שראתה אור בשנת 1600, ובמרכזה שני זוגות: קלאודיו והרו, בנדיק ובאטריצ'ה. בין בנדיק ובאטריצ'ה מתקיימת מלחמה מילולית מתמדת, וכל אחד מהם מכריז עד כמה הוא מתעב את רעיון הנישואים. קלאודיו והרו, לעומתם, מאוהבים זה בזה. גורמים שונים מתערבים לשינוי היחסים בכל אחד משני הזוגות, ולאחר תהפוכות המחזה מסתיים בסוף טוב - בני הזוג נישאים.
עלילה.
דון פדרו, נסיך אראגון, אחיו וחייליו מגיעים לעיר מסינה שבסיציליה בסיומו של קרב שבו נחלו ניצחון. הם מתארחים בביתו של לאונאטו, מושל מסינה. קלאודיו, יד ימינו של דון פדרו, מתאהב בהרו, בתו של לאונאטו, ודון פדרו מבטיח לסייע לו להשיג אותה. באותו זמן בנדיק, אף הוא מחייליו של דון פדרו, מחליף סדרת עקיצות הדדיות עם באטריצ'ה, בת דודתה של הרו ואחייניתו של לאונאטו.
אחיו הממזר של דון פדרו, דון חואן, מקנא בקלאודיו, משום שדון פדרו בחר בו ליד ימינו, ולא בדון חואן. לכן הוא רוצה לנקום בקלאודיו ומנסה, בשמועות שקריות, להפריד בינו ובין הרו. בתחילה הוא משכנע את קלאודיו שדון פדרו אינו מחזר אחרי הרו למען קלאודיו, אלא למען עצמו, אך טענת שווא זו מתבדה במהירות. קלאודיו והרו מתארסים, והחתונה נקבעת לשבוע לאחר מכן.
דון פדרו, קלאודיו ולאונטו יוצרים אצל בנדיק את הרושם שבאטריצ'ה מאוהבת בו, ויוצרים אצל באטריצ'ה את הרושם שבנדיק מאוהב בה (רושם שכנראה משקף את רגשותיהם האמיתיים של השניים, שאותם הקפידו להסתיר).
דון חואן ממשיך במזימותיו, ומציג בפני קלאודיו ודון פדרו סצנה כוזבת שבה הרו בוגדת לכאורה בקלאודיו (למעשה הם ראו את בּוֹראקיו, משרתו של דון חואן, מפתה את מרגרט, המשרתת של הרו). קלאודיו הנסער מבטל את החתונה, חרף הכחשותיה הנמרצות של הרו.
בנדיק ובאטריצ'ה מתוודים זה באוזני זה על אהבתם, ובאטריצ'ה מבקשת מבנדיק שיהרוג את קלאודיו, עקב פגיעתו הקשה בהרו. בנדיק מסרב לכך, אך מזמין את קלאודיו לדו-קרב.
על מנת לגרום לקלאודיו לראות את האמת, מכריזים על מותה של הרו ומקווים להוכיח את חפותה. משמר הלילה לוכד את שני משרתיו של דון חואן, אשר מפלילים אותו ומגלים שכל הבגידה היא למעשה הצגה.
כאשר האמת יוצאת לאור, לאונטו ממשיך להציג את הרו כמתה, ומציע לקלאודיו לשאת את בתו של אחיו, אנטוניו, הדומה מאוד להרו. קלאודיו נענה להצעה, ובטקס החתונה הוא מופתע לגלות שהכלה היא בכל זאת הרו. גם בנדיק ובאטריצ'ה מחליטים להתחתן. שליח מגיע ומודיע שדון חואן נלכד, אך בנדיק משכנע את דון פדרו לדחות את ענישתו למחר, כדי שלא להפריע לחגיגת הנישואים.
הפקות ועיבודים.
ב-1993 יצא סרטו של קנת בראנה "מהומה רבה על לא דבר". זהו עיבוד שייקספירי נוסף של בראנה, הפעם ברוח השומרת על הסגנון המקורי. בסרט השתתפו, לצד בראנה עצמו בתפקיד בנדיק, אמה תומפסון (באטריצ'ה), רוברט שון לאונרד (קלאודיו), דנזל וושינגטון (דון פדרו), קיאנו ריבס (דון חואן), מייקל קיטון (דוגברי) וקייט בקינסייל (הרו).
ב-2011 הועלה עיבוד של המחזה בתיאטרון הבריטי בכיכובם של דייוויד טננט וקת'רין טייט.
ב-2013 יצא סרטו של ג'וס ווידון, עיבוד קולנועי של המחזה, לתקופה מודרנית. בסרט השתתפו: איימי אקר (באטריצ'ה), אלכסיס דניסוף (בנדיק), נייתן פיליון (דוגברי), ריד דיאמונד (דון פדרו), פראן קראנץ (קלאודיו).
ב- 2014 יצאה סדרת יוטיוב בשם "Nothing Much To Do" שמתעדת את סיפורן של הדמויות דרך ערוצי הווידאו השונים שהם מנהלים, וקיבלה שבחים רבים. הסדרה זכתה להמשך המבוסס על עמל אהבה לשווא של שייקספיר.
תרגומים לעברית.
המחזה זכה לתרגומים אחדים לעברית ולביצועים אחדים בתיאטרון הישראלי:
העיבוד לילדים של המחזה, בידי צ'ארלס ומרי לם, תורגם אף הוא:
מהומה רבה על מאומה
מקלע ויקרס
מקלע ויקרס (באנגלית: Vickers machine gun) היה המקלע הבינוני העיקרי של בריטניה בשתי מלחמות העולם. המקלע מבוסס על מקלע מקסים שאותו החליף בשירות הצבא הבריטי. משקל המקלע בין 15 ל-23 קילוגרם, בהתאם לתוספות שהוצמדו לו.
רקע.
היירם מקסים פיתח את המקלע המהפכני שלו בשנות השמונים המאוחרות של המאה ה-19, ובמהרה הם נכנסו לשירות בצבאות אירופה הגדולים. יותר מכך, בעסקה עם חברת הנשק הבריטית "ויקרס", הבטיח מקסים שהנשק יכנס לייצור המוני. ואכן, מקלע המקסים שיוצר על ידי חברת ויקרס לא רק נמכר לצבא הבריטי, אלא גם נמכר לצבאות רבים ברחבי העולם.
למרות הצלחת הנשק, ועם פקיעת זכויות הפטנט של ממציאו, היירם מקסים, החליטה חברת ויקרס לייצר גרסה משופרת שלו. הנשק שנוצר היה קל יותר מה"מקסים" המקורי, ובעל ביצועים זהים, ולכן אומץ על ידי הצבא הבריטי ב-1912. הנשק נקרא "מקלע ויקרס".
המקלע ושימושיו.
המקלע עצמו היה עדיין כבד, אם כי פחות ממקלע "מקסים", ושקל 50 קילוגרם פחות ממנו, בהתאם למקבע שעליו הותקן ולכמות התחמושת. התחמושת הייתה בקוטר 7.7 מ"מ (0.303 בריטי), דומה לזו של הרובה הבריטי הסטנדרטי לי אנפילד. הכדורים הוזנו בסרט מבד כותנה שהכיל כ־250 כדורים.
המקלע התפרסם באמינותו הרבה. באחד מקרבות מלחמת העולם הראשונה, באוגוסט 1916, הפלוגה הבריטית ה-100 מקורפוס המקלעים, בה היו עשרה מקלעי ויקרס, ירתה במשך 12 שעות רצופות כמיליון כדורים ללא שום תקלות, תוך שהיא מחליפה 100 קנים למקלעים.
זוג מקלעי ויקרס הורכבו במטוס הימי הדו-כנפי וחד-מנועי קאנט 25 שהיה בשירות חיל האוויר המלכותי האיטלקי בין השנים 1931–1943.
עקב משקלו הכבד יחסית כלל צוות המקלע ביחידות החי"ר מספר אנשים. בדרך כלל כלל הצוות 6–8 איש. אחד להפעלתו, אחד להזנת השרשראות והשאר לנשיאת הציוד והתחמושת. בתקופת מלחמת העולם הראשונה הוא היה נישא על גבי פרדות וסוסים. ביחידות הרכובות האוסטרליות כלל צוות המקלע שישה חיילים כאשר המקלע וחלקיו נישאו על גבי שני סוסים נוספים. בהמשך הוא הותקן גם על גבי כלי רכב שונים.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הוא הותקן גם על גבי שריוניות בריטיות.
עקב התבססותו על קירור מים, הפך המקלע לכלי מיושן יחסית למקלעים שהופיעו בצבאות השונים שפעלו כבר על בסיס קירור אוויר, כגון המקלע האמריקני מסוג M1919 בראונינג, הגרמני מסוג MG34 וכן MG42, או הצ'כי מסוג בזה 7.92 מ"מ.
מלחמת העצמאות.
מקלע זה היה המקלע הבינוני הנפוץ ביותר בקרב גדודי החי"ר של הצבא המצרי בתש"ח.
צוותי המקלע המצריים נעו באמצעות נושאי ברן זחליליים.
אזכור להפעלת מקלעי ויקרס מצריים בקרבות תש"ח בדרום: קרב עבדיס, קרב בית דראס, קרב יד מרדכי, קרב נגבה.
מינטיקור
אימון מתקדם
האימון המתקדם הוא שלב בתהליך ההכשרה של הלוחם בחילות השדה של צה"ל לאחר סיום הטירונות.
אופי ההכשרה של אימון מתקדם בחיל הרגלים.
בפרק הטירונות, בו מוסמך לוחם חי"ר ולוחם חה"ן לדרגת רובאי 05, עובר החייל הכשרה כלוחם חי"ר יחיד, וכחלק מקבוצות קטנות עד לרמת מחלקה. במהלך המשך הכשרתו באימון המתקדם לומד החייל להילחם כחלק מפלוגה ונחשף למתארים מגוונים יותר של לוחמה כגון: לוחמת שטח בנוי, שיתוף פעולה עם חילות אחרים כגון חיל השריון וחיל האוויר ושיפור מיומנויות מקצועית בקליעה ניווט וכושר גופני.
בסיום פרק האימון המתקדם מוסמך לוחם החי"ר ולוחם ההנדסה כרובאי 07. פרק זה אינו מסיים את הכשרת הלוחם ובטרם יסיים את המסלול הוא עוד צפוי להתאמן במסגרת הגדוד אליו מיועדת הפלוגה וכן להשתתף בתעסוקה מבצעית. לוחמי חיל הרגלים ולוחמי חיל ההנדסה עוברים מסלול זהה והכשרה מפרכת וקשה יותר משל שאר יחידות השדה בזרוע היבשה.
ענידת סיכה.
בחטיבות החי"ר בהם החיילים עונדים סיכה בהתאם לגדוד אליו הם משתייכים (גולני, גבעתי, נח"ל, צנחנים, וכפיר) נהוג שבסיום האימון המתקדם מוענקת לחייל הסיכה המציינת את השתייכותו לגדוד. (להוציא את סיכת הלוחם אותה יקבל החייל רק בסוף המסלול). לאחר האימון המתקדם בדרך כלל הלוחמים ממשיכים לתעסוקה מבצעית ראשונה.
אימון מתקדם בחילות אחרים.
גם בשאר חילות השדה הקרביים (חיל ההנדסה הקרבית, חיל השריון, חיל התותחנים וחיל האיסוף הקרבי וחטיבת החילוץ) ישנו אימון מתקדם בו החייל רוכש עוד מיומנויות חי"ר, מתמקצע בתחום ההתמחות של החיל ולומד לשתף פעולה עם כוחות אחרים במסגרות גדולות יותר ואף משתף פעולה עם חילות אחרים.
מפתח פה
אתב&quot;ש
מפתח דו
כבשה
אלב&quot;ם
אח&quot;ס בט&quot;ע
א&quot;ת ב&quot;ש
אינטרפרומטר
ניסוי יאנג
וורלד אוף וורקראפט