הוועד איתר שטח קרקע פנוי משופע במורד רחוב סוקולוב. השטח נרכש מבעליו הערבי ביחד עם שני מגרשים סמוכים וזאת כדי למנוע בניית שוק מתחרה לידו. המגרשים שנרכשו היו בשטח של 4,297 מ"ר, והבעלות עליהם הועברה בספרי האחוזה לוועד הדר הכרמל במרץ 1938. עבודת התשתית התחילה מיד לאחר הרכישה ונמשכה שישה חודשים, ובמקביל החלה פעילות עסקית של החכרת השטחים בשוק. תקציב הבנייה של השוק הגיע ל-70 אלף ל"י. הוועד מימן את הבנייה בהלוואות שהתקבלו מחברת הביטוח "אליאנס", מבנק אפותקאי להלוואות, מחברת "ביצור", מאשראי ספקים ומתקבולים מדמי החכירה.
בתחילת שנת 1938, ארגן ועד השכונה תחרות אדריכלים לתכנון בניין השוק. חבר השופטים של התחרות כלל את מיכאל אליניקוב, שהיה יו"ר הוועד, האדריכל זלקינד נציג אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל, המהנדס מ' לדיז'נסקי, מהנדס עיריית תל אביב י' שיפמן ושני פרופסורים מהטכניון: ה' נוימן ויוחנן רטנר. לתחרות הוגשו 96 הצעות, מתוכן נבחרה הצעתו של האדריכל משה גרשטל והמהנדס צ' כהן.
פעילות השוק.
השוק נפתח בחודש אפריל 1940. התוצרת החקלאית ששווקה בו הגיעה ממשקים חקלאיים בעמק יזרעאל, הגליל והשומרון. בעת פתיחת השוק היו בו כ-200 בתי עסק שונים. המסחר הסיטונאי התרכז בקומת המרתף של השוק. מלחמת העולם השנייה הביאה להאטה בפעילות המסחרית, הייתה ירידה בצריכה, וחלק מהסוחרים שהתכוונו להיכנס לשוק ויתרו על מקומם. עיקר הפגיעה הייתה במסחר הקמעונאי. הפעילות של הסוחרים הסיטונאיים לא נפגעה. בנוסף השוק ברחוב סירקין המשיך לפעול, למרות מאמצי הוועד לסגור אותו. כתוצאה מהאטה בפעילות נותרה הקומה העליונה של השוק ריקה. וועד הדר הכרמל העביר לשם את משרדיו תוך ביצוע התאמות במבנה. בשוק שכנו גם משרדיהם של גופים שונים שפעילותם קשורה לפעילות השוק כגון ארגון מגדלי הפירות ותנובה. בשנת 1944 החלה התאוששות כלכלית בהדר הכרמל, בשנה זו החל השוק בפעם הראשונה להרוויח.
מיקומו של השוק במזרחה של שכונת הדר הכרמל הקשה על דיירי השכונה להגיע אליו. בפברואר 1946 אורגן שירות מוניות של "חבר" לשוק. המסלול היה ממעון "כרמליה" בקצה רחוב "הרצליה" לאורך רחוב הרצל, יל"ג השוק וחזרה.
בתחילת שנת 1948 הקים הצבא הבריטי עמדה צבאית באחת המרפסות בשוק המשקיפה על העיר התחתית. בנוסף השתלטו החיילים בכוח על מספר חדרים במבנה לשימושם. במלחמת העצמאות בקרב על חיפה שימש הגג של השוק כנקודת תצפית של כוחות ההגנה היהודיים.
התרחבות פעילות השוק הביאה לעומס רב שהקשה על פעילותו. בשנת 1950 הוקם ברחוב הפרסים פינת רחוב אלנבי שוק סיטונאי חדש. מטרתו הייתה להקל על העומס שנוצר בשוק תלפיות. לשוק החדש הועבר שליש מהפעילות הסיטונאית שהתקיימה בשוק תלפיות.
בשנת 1951 החלו סוחרי השוק לסבול מפעילות של עבריינים שגנבו סחורה מסוחרי השוק, חלקה תוך התנפלות על רכבי הסוחרים הסיטונאיים המביאים את הסחורה לשוק וגנבת התוצרת. פעילותם פגעה בפעילות השוק.
הצפיפות באזור השוק ודרכי הגישה הלא נוחות, הביאו בסוף שנת 1954 להחלטה להקים בחיפה "שוק סיטונאי" חדש במזרח העיר התחתית. המטרה הייתה להעביר לשוק הסיטונאי את כל הפעילות הסיטונאית שהתקיימה בשוק תלפיות ולהופכו לשוק קמעונאי בלבד. טקס הנחת אבן הפינה לשוק החדש ברחוב קיבוץ גלויות התקיים ביום 23 בינואר 1958. השוק הסיטונאי החדש נפתח ביום 15 ביוני 1961.
בשנת 1958 הוחלט על פירוק "ועד הדר הכרמל". במסגרת הפירוק הועברו נכסיו כולל שוק תלפיות לבעלות העירייה.
בשנת 1963 פעלה עיריית חיפה לחסל את הרוכלות ברחובות שסביב השוק שפגעה באזור. העירייה השקיעה בהקמת דוכנים ל-100 רוכלים בקומת המרתף של השוק, בשטח שהתפנה לאחר העברת השוק הסיטונאי לשוק החדש, והעבירה לשם את הרוכלים שעבדו ברחובות שמסביב. וכן ניתנו מספר דוכנים למשפחות שטופלו על ידי מחלקת הרווחה. עם זאת - מספר הדוכנים ברחוב סירקין והרחובות הסמוכים לא פחת. במסגרת המאבקים נזרק במחצית שנות ה-70 רימון יד לכיון איטליז בשוק. זורק הרימון ישב בבית סוהר וכשהשתחרר הקים את עמותת השווקים הפתוחים ועמד בראשה וכן כיהן כיו"ר ועד סוחרי שוק תלפיות והיה נושא דברם של בעלי דוכנים בכל הארץ.
בשנת 1980 נעשה ניסיון למכור את השוק, במסגרת מאמצי ההפרטה של עיריית חיפה, אולם השוק לא נמכר.
השוק במאה ה-21.
החל משנות ה-90 של המאה ה-20 החלה ירידה בפעילות השוק ובמרכזיותו. השינויים שחלו במבנה האוכלוסייה בשכונת הדר, התושבים המבוססים יותר עברו לגור בשכונות על הכרמל, ונכנסה לשכונה אוכלוסייה חלשה יותר. שכונת הדר סבלה מהזנחה, ואתה גם נזנח השוק. חלק גדול מהחנויות עברו לרחובות הסמוכים לשוק. הפעילות בתוך מבנה השוק הצטמצמה בעיקר לקומת המרתף של המבנה. קיימת פעילות מזערית בקומה מעליה. יתר הקומות ננעלו בשער והגישה אליהן נאסרה.
במסגרת פעילותה לשיקום שכונת הדר הכרמל, עיריית חיפה מבקשת לשקם גם את מבנה השוק. פעילות לשיקומו נעשית בידי מתנדבים במסגרת פעילות קבוצת מ.ק.ס, שבה חברים אדריכלים ומתכננים. מתוך הכרה בחשיבותו האדריכלית וההיסטורית של המבנה, הקבוצה מבקשת שהוא ישוקם תוך החזרתו והפיכתו לעוגן לשכונה.
בשנת 2020 החלו עבודות שיפוץ השוק.
יידישקייט
יִידִישְׁקַיְיט (ביידיש: "יְהוּדִיוּת", כלומר "דרך החיים היהודית"), הוא מושג המתייחס לתמצית ההוויה של יהדות מזרח אירופה.
כאשר נעשה שימוש במושג על ידי יהודים אורתודוקסים, הוא מתייחס לאורח החיים הדתי. מנקודת מבט חילונית יותר היידישקייט מזוהה עם יידישיזם ובכלל זה עם תרבות יידישאית, או מנהגים עממיים של יהודים דוברי יידיש, כגון מסורות דתיות עממיות, מזון יהודי מזרח אירופי, הומור ביידיש, חיי השטעטל, ונגינת כליזמרים.
לפני אמנציפציה ליהודים באירופה, ההווייה היום-יומית התרכזה סביב לימודי התורה והתלמוד של הגברים, וחיי משפחה וקהילה בעדות שהתנהלו לפי ההלכה. בקרב יהודים חרדים ממוצא מזרח-אירופי, אשר מהווים את רוב היהודים שעדיין מדברים יידיש בחיי היומיום שלהם, נשמרה משמעות זו של המילה.
עם החילון והמודרנה, 'יידישקייט' יוחסה לא רק לשמירת הדת והמסורת היהודית בפועל, אלא למגוון רחב של תנועות, אידאולוגיות, מנהגים ומסורות שבהם יהודים מזרח-אירופאים השתתפו ושמרו על תחושת "יהודיות". היידישקייט מזוהה בין השאר כנימוסים בשיחה, בסגנונות של הומור, בהתאגדות קהילתית, ובתחושה של הזדהות רגשית עמוקה עם העם היהודי.
אידישקייט
חוויית &quot;אהא!&quot;
חוויית "אהא!" (באנגלית: AHA! experience; מכונה בטעות גם "תובנה" או "הארה"; מבוטאת בביטוי "האסימון נפל"; ביוונית מוכרת כ"אאורקה!") היא חוויה אנושית שבה האדם מבין לפתע דבר אשר קודם לכן היווה עבורו בעיה או מושג בלתי-נתפס. היא מזוהה כשלב השלישי בתהליך היצירתיות על-פי גראהם ואלס, לאחר שני שלבים המכונים "הכנה" ו"דגירה".
מאפיינים.
הקושי לצפות מתי תתרחש חוויית "אהא!" אצל אדם מסוים היוותה במשך כל ההיסטוריה האנושית קו מאפיין, ובדרך-כלל הפתאומיות שבה מתרחשת חוויית "אהא!" נחשבת כמאפיין מובהק, ומקובל לחשוב שהיא מתרחשת לאחר תקופת דגירה (אינקובציה) ארוכה או קצרה, שבמהלכה האדם לא עוסק ישירות בהשגת התובנה או פתרון הבעיה, זאת עקב 'מבוי סתום' (impasse) שבו נתקל, ולאחר שהוא בחן - לכאורה - את כל האפשרויות, לפי מיטב הבנתו.
עוד מאפיין מובהק של חוויית "אהא!" הוא קריאת השמחה המתלווית לחוויה הפנימית (כגון "אָהָא!" או צירוף הגאים דומה בשפות שונות). קריאה כזו היא המקור לשמה של חוויית "אהא!", ולכן ניתן לתאר את חוויית "אהא!" כאונומטופיה. סיפורו הידוע של ארכימדס מתקשר לכך. לפי הסיפור, שכנראה איננו מדויק, ארכימדס רץ ברחובות סירקוסאי בעירום, כשהוא קורא בקול 'אאורקה' לאחר שגילה בעת טבילתו באמבט הציבורי, כיצד ניתן למדוד את נפח כתר-הזהב של המלך.
תופעה מוכרת נוספת, המתרחשת בעקבות חוויית "אהא!" היא הזיכרון הטוב של התובנה שהתקבלה בעקבות או במהלך חוויית "אהא!". בין אם זיכרון זה נובע מתהליכי זיכרון מיוחדים, כפי שהעלו בהשערתם חלק מהחוקרים, ובין אם הזיכרון נוצר עקב החוויה הרגשית החיובית שמתלווה לחוויית "אהא!" - בכל מקרה חוויית "אהא!" מוגדרת בשל-כך כבסיס לכל תהליכי הלמידה המשמעותיים של האדם. זו גם הסיבה, שתובנות שהתרחשו בעקבות חוויית "אהא!", נראות כמובנות מאליהן וכברורות מאליו, למרות שלפני-כן הן נתפסו על ידי האדם כקשות ביותר להבנה או לפענוח.
בראי המחקר.
חוויית "אהא!" נחקרה בעשרים השנים האחרונות גם כאירוע פסיכולוגי בתחום היצירתיות ופתרון בעיות, וגם כאירוע המתרחש במוח במחקרים נוירולוגיים.
הפסיכולוגי.
מחקרים שבוצעו על סטודנטים ותלמידי-תיכון הראו את התועלת החשובה של חוויית "אהא!" בתהליכי למידה.
מחקר משנת 2002 מצא שלמידת מתמטיקה של תלמידים בתיכון וחטיבות ביניים משמעותית יותר כאשר הם חווים חוויית "אהא!" במהלך הלמידה.
הנוירולוגי.
מחקרים בעשור האחרון, הכוללים מיפוי מוח בשיטות שונות מדווחים 'תמונת מוח' ייחודית, המקבילה לחוויית "אהא!" של הנבדקים.
מחקרים משנת 2004 איתרו פעילות מוחית מובחנת, שמתרחשת במהלך חוויית "אהא!". אחד המחקרים איתר כי לפני שהנבדקים דיווחו בלחיצת כפתור, על-כך שהשיגו תובנה מפתיעה, שכללה פתרון מיידי של בעיה שהוצבה בפניהם, התרחשה במוחם פעילות חזקה של גלי אלפא (החל מ-1.4 שניות לפני), ושל גלי גאמה (0.3 שניות לפני).
מחקר משנת 2007 מצא, שניתן להגדיל את הסיכוי ליצירת חוויית "אהא!" במהלך פתרון-בעיות, אם לפני פתרון-הבעיה, מאפשרים למוח להגיע למצב מנוחה. המחקר נעזר במיפוי מוח גם בשיטת EEG וגם בשיטת fMRI.