בשנת 2016 זכה בפרס שרת התרבות והספורט למחול אמנותי לשנת 2016, על מפעל חיים. מנימוקי השופטים: .
במקביל לעבודתו עם רקדנים, ובעקבות פציעה שחווה, פיתח נהרין את "גאגא – דרך עבודה גופנית המתאימה לכל אחד". לטענת נהרין, השיטה מציעה דרך לחזק את הגוף, לשכלל את הגמישות, הזריזות והיעילות ולהעיר את החושים והדמיון.
לאחר שהתאלמן ממארי, אשתו הראשונה, נישא לארי נקמורה, רקדנית ממוצא יפני, ולהם בת ושמה נוגה.
במאי 2019 אמר בריאיון לרזי ברקאי כי כי הוא מזדהה עם אג'נדת ה-BDS והוא מתנגד לכיבוש הישראלי. בדצמבר 2019 העלה נהרין במרכז סוזן דלל מופע בשם "2019" המכיל מוטיבים פוליטיים בהם מובעת ביקורת על הציונות ועל המיליטריזם בחברה הישראלית.
קישורים חיצוניים.
באנגלית:
לימוז'
לימוז' (בצרפתית: Limoges, באוקסיטנית: Lemòtges או Limòtges) הייתה בירתו של חבל לימוזן במרכז צרפת עד סוף שנת 2015. בשנת 2016 אוחדו מספר חבלים ולימוז' כבר אינה בירת החבל האחוד, אקיטן החדשה. בעיר מתגוררים כיום כ-140,000 תושבים, ויחד עם פרבריה היא מונה כ-280,000 תושבים.
העיר מפורסמת בתעשיית הפורצלן, אומנות הוויטראז', ובחביות עץ האלון המשובחות שלה, המשמשות בעיקר לאחסון קוניאק.
העיר הוקמה במאה העשירית לפני הספירה על ידי הגאלים, ונקראה בראשית ימיה אוגוסטוריטום. בתקופה הרומית היא הייתה מפורסמת במרחצאות שלה, ושימשה עיר מסחר חשובה בשל מיקומה על דרך המסחר ויא אגריפה ועל דרך המסחר אואריקום-טולוסה המוליכה מבורג' לטולוז.
הרומאים בנו בעיר מבנים חשובים כמו תיאטרון, היפודרום, רציף נהר, גשר ואקוודוקט, אך עם נפילתה של רומי הוזנחה העיר מאוד וירדה בחשיבותה.
במאה הרביעית הגיע לעיר בשליחות האפיפיור הבישוף הראשון של לימוז', סאן מרשל, וניצר את תושבי העיר.
סאן מרשל נחשב לאחד מאבות העיר, והמנזר שנבנה על שמו הוא מהמבנים החשובים בה. בעיר שכנה גם ספרייה גדולה מאוד, שנייה בגודלה רק לספריית מנזר קלוני.
במאות ה-12 וה-13 התפרסמו יצירות הוויטראז' של העיר, שיוצאו לכל אירופה ועיטרו את הכנסיות והארמונות. במאה ה-19 התפרסמה לימוז' בזכות כלי הפורצלן שלה, שזכו לביקוש רב באירופה וגם בארצות הברית.
גם כיום נודעת לימוז' בפורצלן המשובח שלה ובאומנות האמאל - כלים מצופים אמייל מבריק. כבר בשנת 1768 נתגלו סביב לימוז' מרבצי קאולין, המשמש לייצור פורצלן, וב-1774 נוסד המפעל הראשון לפורצלן וציפוי אמייל בעיר לימוז' (Faience). בעת המהפכה הצרפתית נפגע קשה ייצור הפורצלן וכלי החרס המעוטרים בעיר S'evres (סבר), הסמוכה לוורסאי, שהייתה עד אז המובילה בייצור כלים אלו והייתה ספקית עיקרית לבתי המלוכה בצרפת ויתר אירופה. לימוז' תפסה את מקומה ומפעליה זכו למוניטין רב בצרפת ולשם עולמי.
בעיר נמצאת קתדרלת סנט אטיין הגותית שנבנתה בשנים 1273–1888 וידועה בזכות מגדל הפעמונים המתומן שלה, הגג שלה, מסך העץ על בית המקהלה ומספר פסלים מהרנסאנס.
כיום העיר היא עיר תעשייה ומסחר אפורה למדי. גם היום, כמו בימי הביניים, יש בה ספרייה חשובה - ספריית המולטימדיה של השפה הצרפתית, וכן נערך בה פסטיבל השפה הצרפתית.
קבוצת הכדורסל של העיר סרקל סנט-פייר לימוז', היא בעלת הישגים ותארים רבים, ובעונת 1992/1993 הייתה אלופת אירופה.
ערים תאומות.
ללימוז' חמש ערים תאומות:
עבירה
עבירה היא הפרה, של כללים שנקבעו על ידי קבוצה חברתית - ארגון, מדינה, קבוצה דתית, וכדומה.
הפרה כזו של הכללים עשויה להתבצע על ידי פרט בודד, או על ידי קבוצת פרטים.
כללי החברה, המפורטים בחוק, תקנון, או כל מסמך מחייב אחר, מגדירים מהי עבירה, ובדרך כלל מוגדר מהו העונש המוטל על מבצע העבירה. בישראל החוק מפרט סעיפים ובהם נסיבות מסוימות שבהן העבירה מוגדרת כך או אחרת, וכן את מתחם הענישה הראוי (ולא עונש אחיד ספציפי).
רוב שיטות המשפט מגדירות את העבירות ואת העונשים בגינן במסגרת המשפט הפלילי.
המקור לקיום עבירה.
על פי ההגדרה עבירה היא הפרתו של כלל מחייב. על מנת לבחון האם בוצעה עבירה, יש לבחון את הכלל המחייב, מהיכן נלקח תוקפו, והאם אכן הופר. מקומות בהם נמצאים בדרך כלל כללים מחייבים שהפרתם נחשבת לעבירה הם:
סיווג העבירות לפי "מעשה" או "מחדל".
עבירה יכולה להיעשות במעשה, או במחדל.
מעשה הוא מעשה אקטיבי המפר את החוק. מחדל הוא הפרת חובה חוקית או חובה על פי חוזה באמצעות אי עשייה.
אדם היורה בשכנו וגורם למותו עושה מעשה, וברוב המקרים מפר בכך את החוק. לעומתו אדם אשר חלה עליו חובה חוקית לדאוג לשלומו של קטין או חסר ישע (לדוגמה הוריו של קטין) ונמנע מלספק לו תרופה הדרושה לו, יבצע עבירה, על אף שלא "עשה" דבר. באותו אופן מציל, שחלה עליו חובה חוזית לדאוג לשלום השחיינים בבריכה, אשר לא יפעל להצלת שחיין שנקלע למצוקה, יחוב בגין מחדלו, על אף שאין עליו חובה חוקית לעשות כן אלא חובה חוזית. אי מניעת פשע היא עבירה שהמחדל הכרוך בה מופיע בשמה.
סיווג העבירות לפי חומרתן.
בחוקי מדינת ישראל מסווגות העבירות לשלוש דרגות חומרה, על פי :
בנוסף לחלוקה המקובלת, ישנן קטגוריות נוספות של עבירות חמורות במיוחד, כגון פשעי מלחמה, פשע מאורגן ופשעי שנאה.
היסוד הנפשי והיסוד העובדתי.
החוק המגדיר את העבירה קובע הן את הרכיבים העובדתיים הצריכים להתקיים לצורך ביצוע העבירה והן את היחס הנפשי כלפיהם של העושה. בהיעדר אחד מאלה אין מתקיימת העבירה. כך, גנבה מוגדרת כנטילתו ונשיאתו של חפץ מתוך כוונה לשלול אותו עולמית מבעליו. אדם הנוטל עט ללא רשות בעליו על מנת להחזירו לאחר מכן, אינו גנב, אך אדם הנוטל אותו ללא רשות בעליו על מנת שלא להחזירו הוא גנב. היסוד העובדתי הוא זהה - נטילת העט. היסוד הנפשי - כוונתו של האדם בעת המעשה - הוא שונה.
ביסוד העובדתי ניתן לאתר מספר רכיבים אופייניים:
מקובל לסווג את העבירות לפי היסוד העובדתי כעבירות התנהגותיות אם אינן דורשות תוצאה וכעבירות תוצאתיות אם הן דורשות קיומה של תוצאה.
עם זאת, גם בעבירות תוצאתיות נדרשת התנהגות.
קיימים מספר סוגי יסוד נפשי -
מקובל כי הרמה המקובלת של יסוד נפשי הנדרשת לעבירה היא של מחשבה פלילית ובעבירות תוצאתיות של מחשבה פלילית המלווה בפזיזות. כך אף קובע החוק במדינת ישראל, ועל כן עבירה שלא נאמר עליה במפורש כי היא עבירת רשלנות או עבירת אחריות קפידה דורשת מחשבה פלילית.
בנוסף לסוגים הכלליים של היסוד הנפשי, עבירה עשויה לדרוש יסוד נפשי ספציפי שאינו שייך לסוגים שפורטו לעיל. כך למשל, עבירת הגנבה בישראל דורשת רצון של הגנב שהנכס יישלל לצמיתות מבעליו. שלילת הנכס מבעליו אינה נדרשת כתוצאה של העבירה, ועל כן אין מדובר בכוונה אלא ביסוד נפשי מיוחד.
רטרואקטיביות.
על פי החוק, אם עשה אדם מעשה מותר, ולאחר עשייתו נחקק איסור פלילי לגביו, לא יישא אותו אדם באחריות פלילית כלשהי. עיקרון זה נובע מן האיסור על ענישה רטרואקטיבית, לפיו "אין עונשין אלא אם מזהירים". באופן דומה, גם אם נעברה עבירה ובוטל האיסור עליה, או ששונתה הגדרתה, לא יישא האדם באחריות פלילית לעבירה זו.
לרוב מצב העניינים בנושא זה ברור למדי אולם בנושא החוק הבין-לאומי ישנם מקרים בהם המצב איננו כה חד משמעי. דוגמה לכך הייתה טענת הנאצים (שנדחתה) שהועמדו לדין במשפטי נירנברג כי הופר כלל האיסור על ענישה רטרואקטיבית. באופן מפורש יותר, החוק לעשיית דין בנאצים ובעוזריהם נחקק ב-1950, ותחולתו היא לגבי פשעים שהתרחשו בתקופת השלטון הנאצי, בין 1933 ל-1945.
עבירות שאין עליהן איסור מוסרי.
תורת המשפט מבדילה בין עבירות מסוג רע כי נאסר (Mala in Prohibita) ובין עבירות מסוג רע כשלעצמו (Mala in Se). עבירות מן הסוג הראשון הן עבירות שעשייתן אינה נוגדת את חוש המוסר הטבעי, והפעולה היא אסורה אך משום היותה אסורה על פי החוק. עבירות מן הסוג השני הן עבירות שעשייתן היא כשלעצמה נוגדת את המוסר, אף לולא היו נאסרות בחוק. אדם החוצה צומת ריק בלילה באור אדום עובר על החוק, אך פעולתו, אם אכן היה הצומת ריק ולא סוכנו חיי אדם, אינה מהווה פעולה שיש לגביה איסור מוסרי. לעומת זאת, רצח מהווה לרוב פעולה שיש עליה איסור מוסרי, המקביל לאיסור הפלילי. משמעותה של הבחנה זו בתורת המשפט מקבלת משמעות בחקיקה שיש לגביה ויכוח ציבורי, כגון איסור על שתיית משקאות חריפים, ובשאלות לגבי כוח האכיפה של המדינה, וחיקוקים בעלי אופי פטרנליסטי.
עבירות נגזרות.
החוק אוסר לא רק על ביצוע שלם של עבירה, אלא גם על עבירות נגזרות שהן סיוע לביצוע עבירה, ניסיון לבצע עבירה (כולל ניסיון שלם או חלקי, וניסיון בלתי צליח עובדתית), או שידול לבצע עבירה. אי מניעת פשע, וקשירת קשר לביצוע פשע, אף הן עבירות בפני עצמן.
הקשר בין עבירות לעונש.
בדרך כלל חומרת העונש גדלה ביחד עם חומרת העבירה.
בנוסף לעונש, לעיתים עבירה נחשבת לעבירה שיש עמה קלון, בהתאם להחלטה של בית המשפט, או של מי שהוסמך לכך (כגון היועץ המשפטי לממשלה). ברבים מחוקי מדינת ישראל נקבע שקלון זה פוסל את המורשע מלכהן במשרות ציבוריות שונות.
עבירה בספורט.
בתחרויות ספורט ובמיוחד במשחקי כדור, עבירה (Foul) היא הפרת חוקי המשחק.
פשע
מיקי ברקוביץ'
משה מיכאל (מיקי) ברקוביץ' (נולד ב-17 בפברואר 1954) הוא כדורסלן-עבר ומנהל כדורסל ישראלי. הוגדר במשאל בקרב אנשי מקצוע ככדורסלן הישראלי הטוב ביותר בכל הזמנים. ברקוביץ' נבחר בשנת 1991 לרשימת 50 השחקנים הגדולים של פיב"א אירופה, בשנת 2008 לרשימת 50 התורמים הגדולים ליורוליג, בשנת 2017 נבחר להיכל התהילה של פיב"א, וב-2022 קיבל פרס מפעל חיים מטעם משרד התרבות והספורט.
קריירה.