בעלת תואר ראשון בפילוסופיה יהודית, היסטוריה ולשון עברית, אוניברסיטת חיפה ותעודת הוראה לבית ספר תיכון. בשנים 1980–1992 עבדה כמחנכת כיתות י'- י"ב, ומורה בבית ספר התיכון "עמקים", קיבוץ מזרע.
בשנים 1992–1998 ניהלה את מרכז האומנויות בסמינריון גבעת חביבה; בית ספר למבוגרים במקצועות האמנות הפלסטית וכן הקימה בית ספר תיכון לאמנות - כיתות י'- י"ב, לתלמידים בעלי צרכים מיוחדים. בשנים 1998–2000 הייתה חברת צוות ייזום והקמה של בית אבות כרמל בקיבוץ שער העמקים, לתשושי נפש ולסיעודיים. בשנים 2004—2007 שימשה כמנהלת בית ספר אלטרנטיבי, ה.ח.מ.מ.ה. לחינוך שלם לגילאים 4–7.
במשך השנים 1983–2020 פרסמה יוכבד בן-דור 11 ספרים: 6 ספרי שירה, 2 ספרי פרוזה, 3 ספרי ילדים. שיריה התפרסמו בעיתונים על המשמר, דבר, שדמות, עלי-שיח, מאזנים, עתון 77, מקור ראשון ובאנתולוגיות שונות. חברה באגודת הסופרים מ-1983, חברה באקו"ם.
יוכבד בן-דור מתגוררת בהוד השרון, לה שלושה ילדים. ספרה "הנסיך דני" מספר על בנה הבכור דני. לילי פרי כתבה לִבְרִית ליצירה קולית בשם זה, שנוגנה בידי סימפונט רעננה בדצמבר 2019 עם לחן מאת יונתן קרת.
ביבליוגרפיה.
על "מביא עלי מחשבות זרות"
על "מציאות קוראת לי"
על "פני אשה"
על "לבן מתוך לבן"
על "אינשאללה"
על "הנסיך דני"
קישורים חיצוניים.
ביקורות על הספר "הנסיך דני"
ביקורות על הספר "סוד המילים"
זכר ברקוט (סרט, 2019)
ISO 45001
ISO 45001 הוא תקן ISO למערכות ניהול של בטיחות וגיהות בתעסוקה, שפורסם במרץ 2018. המטרה של ISO 45001 היא צמצום פגיעות ומחלות תעסוקתיות.
התקן מבוסס על הקודם OHSAS 18001, מוסכמות והנחיות של ארגון העבודה הבינלאומי, כולל ILO OSH 2001, ותקנים לאומיים. הוא כולל חלקים נוספים ביחס ל-BS OHSAS 18001, אותו הוא מחליף במהלך תקופת הגירה של שלוש שנים משנת 2018 עד 2021.
ISO 45001 בנוי על בסיס המבנה "ISO High Structure Level (HSL)", ב-10 פרקים, בדומה לתקני ISO האחרים, כגון ISO 9001:2015 או ISO 14001:2015, דבר שמקל על שילוב תקנים אלה.
ISO 45001 מופץ בשלוש שפות (אנגלית, ספרדית וצרפתית) על ידי ארגון ISO, או באמצעות חבריו (גופי תקנים לאומיים).
התפתחות.
ISO 45001 הוצע בתקן ISO באוקטובר 2013. על הוועדה ISO/PC 283, שנוסדה בשנת 2013, הוטלה אחריות ישירה לתהליך התקינה. לא פחות מ-70 מדינות תרמו לתהליך הניסוח. עבודות ההכנה והוועדה נמשכו עד דצמבר 2015. בשנת 2015 הוגשה טיוטה ראשונה, שלא הצליחה לקבל אישור מחברי ISO. לאחר עבודה שכתוב, הוגשה טיוטה שנייה, שאושרה ושופצה לטיוטה סופית ב-2017. בהצבעה הסופית אושר התקן על ידי 62 קולות בעד, 9 נמנעים ו-4 מתנגדים מצרפת, הודו, ספרד וטורקיה. התקן פורסם ב-12 במרץ 2018.
הסמכה.
ISO 45001 אמור להחליף את OHSAS 18001 במהלך שלוש שנים, החל מפרסומו במרץ 2018. BSI תבטל רשמית את התקן BS OSHAS 18001 במרץ 2021, בתום תקופת הנדידה. ISO 45001 משתמש בהנחיות מבנה סטנדרטי של מערכת הניהול שב כדי לאפשר אינטגרציה פשוטה עם תקני מערכת ניהול אחרים, כמו ISO 9001 או ISO 14001. פרסם דרישות להגירה מ-OHSAS 18001 ל-ISO 45001.
התקן ISO/IEC TS 17021-10:2018 הוא מפרט טכני המציג דרישות מיומנות לביקורת והסמכה של ISO 45001.
אימוץ.
ISO 45001 אומץ כתקן לאומי על ידי מספר רב של מדינות, ביניהן: אלבניה, ארגנטינה, אוסטריה, אוסטרליה, בלגיה, בוליביה, בוסניה והרצגובינה, ברזיל, בולגריה, קנדה, צ'ילה, קולומביה, קוסטה ריקה, קרואטיה, צ'כיה, דנמרק, אקוודור, אל סלוודור, אסטוניה, פינלנד, גאורגיה, גרמניה, יוון, הונדורס, הונגריה, הודו, אירלנד, ישראל, איטליה, יפן, קזחסטן, לטביה, ליטא, מלזיה, הולנד, ניו זילנד, צפון מקדוניה, נורווגיה, פרגוואי, פרו, הפיליפינים, פולין, רומניה, סרביה, סינגפור, סלובקיה, סלובניה, דרום אפריקה, סרי לנקה, שוודיה, שווייץ, טורקיה, בריטניה, ארצות הברית ואורוגוואי.
מדינות אחרות לא אימצו אותו, כגון צרפת.
יוהנס דה לה
יואנס או יוהנס דה לה (Joannes de Laet) (בלטינית: יואנס לטיוס) (1581 באנטוורפן – 15 בדצמבר 1649 בליידן) היה גאוגרף הולנדי ומנהל חברת הודו המערבית ההולנדית (הקריביים). ספרו תולדות העולם החדש תואר כ"התיאור הטוב ביותר של אמריקה שפורסם במאה השבע עשרה" ו"אחת ממפות היסוד של קנדה". דה לה היה הראשון שהדפיס מפות עם השמות מנהטן, ניו אמסטרדם (העיר ניו יורק) ומסצ'וסטס.
חייו.
דה לה נולד באנטוורפן בין ספטמבר לדצמבר 1581, בנו של סוחר הבדים האנס דה לה. בשנת 1584, עם נפילת אנטוורפן לכוחות ספרדיים, המשפחה, כמו רבבות פלמים פרוטסטנטים, ברחה לצפון הולנד והתיישבה באמסטרדם. שם למד יוהנס בבית הספר הלטיני. הוא היה סטודנט לתאולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטת ליידן בשנת 1597. אחד ממוריו שם היה המלומד ההומניסטי יוזף יוסטוס סקליגר, איתו שמר על התכתבויות עד מותו של האחרון. לאחר סיום לימודיו אביו שלח אותו ללונדון בשנת 1603 כדי לרכוש ניסיון כסוחר. שם התחתן עם בתו של סוחר אנגלו-הולנדי אמיד, אך שב לליידן בשנת 1607 עם מותה המוקדם של אשתו. ב־7 במאי 1608 התחתן עם מריה בודווינס ואן ברליקום בליידן. דה לה הגדיל את הונו בהשקעה בשיקום אדמות ובסחר בארצות אחרות והפך לאחד המנהלים המייסדים של חברת הודו המערבית ההולנדית בשנת 1620, משרה שבה שימש עד סוף ימיו.
העיר ליידן שלחה אותו כציר לכינוס הכנסייתי הסינוד הגדול של דורט (1618–1619).
דה לה בילה הרבה מזמנו בחדר הלימודים שלו, מצויד בספרים, בכתבי יד, מפות, גלובוסים וציורים. הוא פרסם רבות בנושאים שנעו בין היסטוריה של הכנסייה להיסטוריה העולמית. הוא מילא תפקיד מכריע בפרסום של הספר ״היסטוריה נטורליס ברזיליה״ בשנת 1641, קובץ של מחקרים על החי והצומח של ברזיל מאת ג'ורג' מרקגרף ווילם פיזו, שפטרונם היה יוהאן מאוריטס, מושל ברזיל ההולנדית. מרקגרף כתב את חלקו בספר בצופן סודי, אך מת לפני פרסום היצירה. דה לה פִענח את כתב היד. תרומה נוספת של דה-לה הייתה הקדמתו ליצירה חשובה זו, שהדגישה את ההשוואה של צפון מזרח ברזיל לאזורים אחרים עם אקלים דומה. יצירתו התפשטה בהמשך בקרב חוגים מדעיים בצפון אירופה ומחוצה לה, ולא הוחלפה בטקסט מדעי אחר במשך מאה וחמישים שנה.
הוא גם ערך את "היסטוריה נטורליס" של פליניוס הזקן ואת האדריכלות של ויטרוביוס, כתב תיאור מפורט של העולם החדש, וחיבר מילון אנגלי-לטיני (שלא פורסם) - בסך הכול כארבעים פרסומים. עם הכתבים שלו נמנות העבודות באנגלית של ויליאם קמדן, סר הנרי ספלמן, סר ויליאם בוסוול, אברהם ווילוק, סר סימונדס ד'ו, ג'יימס אשר, פטריק יאנג, ג'ון מוריס ואחרים.
דה לה נפטר בדצמבר 1649 כשהיה בהאג. הוא נקבר בפיטרסקרק בליידן ב־14, ליד מריה בודווינס שנפטרה בשנת 1633.
יצירתו.
ההיסטוריה שלו על העולם החדש פורסמה בכמה מהדורות על ידי בונוונטורה ואברהם אלזביארס, בליידן. המהדורה הראשונה פורסמה בהולנדית בשנת 1625. יצאה לאור מהדורה לטינית בשנת 1633, שהכין בעצמו, ולאחריה מהדורה צרפתית. הספרים היו מלווים בציורים, שרטוטים טבלאות גאוגרפיות ודמויות של חיות, צמחים ופירות.
הוא פרסם ספרים נוספים על ההיסטוריה של המוגולים בהודו (תורגם ב-1928) ועל פרס (1633).
לכל מהדורה צורפו מפות עדכניות.
מילרהוף
מילרהוף הוא כינויו של המעון על מאגר איסטרה (ברוסית: Резиденция на Истринском водохранилище), היא אחוזה, שנבנתה בשנות האלפיים בפרברי מוסקבה בכפר ברז'קי על שפת מאגר איסטרה. בכלי תקשורת מסוימים העניקו לו את השם "מילרהוף" (Миллерго́ф), באופן אנלוגי למילה "פטרהוף", על שמו של מנכ"ל תאגיד גזפרום, אלכסיי מילר, שאותו ראו כבעלים של האחוזה. התמונה מבניית האחוזה, שצולמה ממטוס פרטי ביוני 2009 ופורסמה באינטרנט, גרמה לדיון נרחב בתקשורת ובבלוגים ברוסיה.
המבנה.
הבנייה התרחשה בשטח של יותר מ-30 דונם. המקום כולו הוא מתחם ענקי, הדומה לארכיטקטורה ומראה הארמון הגדול בפטרהוף ולתעלה הצמודה עם מפל מזרקות. בנוסף, יש בשטח מבנה הדומה לבניין האדמירליות בסנקט פטרבורג. כפר קוטג'ים בשם "אחוזת איסטרה" (Истринская усадьба) הוקם באתר שכן.
חלק מהמומחים מעריכים את עלות האדמות שסביב האחוזה בכמעט 16 מיליון דולר ועלות הפיתוח היא 27 מיליון דולר (3,000 דולר למ"ר).
בעל האחוזה.
מספר אמצעי תקשורת ברוסיה העלו מספר גרסאות של מי שעשוי להיות בעל האחוזה. לדברי אחד מהם, שהתבסס על סיפוריהם של תושבים מקומיים, האחוזה שייכת לתאגיד גזפרום וליתר דיוק לאלכסיי מילר. לפי גרסה אחרת, האובייקט נבנה עבור המיליארדר זיאד מנאסירה, מבעלי חברת "Stroygazconsulting" ומשמש כמזמין הבנייה. עם זאת, נציגי גזפרום אמרו כי לחברתם אין קשר למתחם זה ונציגי Stroygazconsulting אמרו כי הם בונים את האחוזה "לעצמם".
הר באקלי (אנטארקטיקה)
הר באקלי (באנגלית: Mount Buckley) הוא ההר הגבוה ביותר במסיב באקלי בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
ההר אינו מכוסה קרח.
גובהו של ההר 2,645 מטרים מעל פני הים; ההר הוא הגבוה בהרי המסיב, שבראשו של קרחון בירדמור.
היסטוריה.
גילוי ההר.
ההר התגלה בדצמבר 1908 על ידי משלחת נמרוד, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו על ידי אנשי משלחת נמרוד בדצמבר 1908.
ההר נקרא על שמו של ג'ורג' באקלי (George Buckley) מניו זילנד, שהיה התומך של משלחת נמרוד, והפליג עם המשלחת על האוניה "נמרוד" עד הגיעם למדף הקרח רוס, עת שהמשלחת המשיכה, ובאקלי שב בספינה "קוניה".
לקריאה נוספת.
• David J. Cantrill, Imogen Poole, The Vegetation of Antarctica Through Geological Time, P 8