הרשות לפיתוח ירושלים (הרל"י) היא תאגיד סטטוטורי העוסק בקידום פרויקטים לפיתוח ירושלים, ביצור מעמדה כעיר בירה, עידוד יזמות והרחבת היצע התעסוקה ומגוון תוכניות להשכלה גבוהה בעיר. בין תפקידיה של הרשות: ליזום, לתכנן ולעודד פעולות לפיתוח הכלכלי של ירושלים; לתאם בין משרדי הממשלה, הרשויות והגופים העושים לפיתוח ירושלים; לייעץ ולספק מידע הקשור ליוזמות, לתוכניות ולמפעלים כלכליים בירושלים. התקציב למרבית פעילות הרשות לפיתוח ירושלים מגיע ישירות מממשלת ישראל.
הרשות הוקמה על פי חוק מיוחד שנחקק בשנת 1988 כתאגיד סטטוטורי שהוקם ופועל שלא למטרות רווח, והחלה לפעול ב-1989. מהקמתה ועד שנת 1993 ניהל אותה עוזי וכסלר, שהמשיך להיות יו"ר הרשות עד 2003. אחריו שימש בתפקיד ישראל גולדשטיין. ב-2008 מונה משה ליאון (לימים, ראש עיריית ירושלים) ליו"ר הרשות עד לפרישתו ב-2013.
מועצת הרשות מונה 37 חברים, מרביתם נציגי ממשלה (עובדי ציבור) ועירייה (נבחרים ועובדים) ונציגי ציבור.
תפקיד הרשות.
תפקיד הרשות ליזום, לעודד, לתכנן, לתאם ולספק מידע הקשור ליזמות ומפעלים כלכליים בעיר.
בין הפרויקטים, שקודמו על ידי הרשות לפיתוח ירושלים:
הפארקים הטכנולוגיים במלחה, הר חוצבים וגבעת רם (עתידי), אצטדיון טדי וקריית הלאום ואזור תעשייה עטרות, התוכנית להחייאת מרכז העיר ירושלים, העתקת האקדמיה לאמנות בצלאל אל מגרש הרוסים, פארקים מטרופוליניים (העוטפים את העיר), פארק המסילה ומסלול אופניים, שאורכו 42 קילומטר.
פרויקטי מגורים ברחבי העיר: מגורים בשכונת רמות, שכונת מגורים במתחם שנלר, שכונות מגורים בתלפיות מזרח, מגורים במורדות משואה (כ-450 יחידות דיור), מתחם רשות השידור (310 יחידות דיור) ועוד.
בשנים האחרונות, כחלק מתוכנית הצמיחה של העיר ירושלים, שאושרה בממשלה בשנת 2005, מעניקה הרשות מלגות, הטבות ותמריצים לחברות, מפעלים, יזמים, עובדי היי טק וסטודנטים, במטרה לתמרץ הגירה חיובית של עסקים ואוכלוסייה אל העיר ירושלים.
בנוסף, פועלת הרשות לפיתוח ירושלים לשיקום, לשימור לפיתוח ולאחזקת העיר העתיקה ואגן העיר העתיקה, ובכלל זה: שדרוג ויצירת תשתיות ציבוריות המשביחות את הפוטנציאל הכלכלי והתיירותי, שיפור איכות החיים ואיכות הסביבה לטובת תושבי העיר העתיקה והמבקרים בה, הבטחת שימור מורשת התרבות הבנויה בעיר העתיקה ובאגן העיר העתיקה ופיתוח השטחים הירוקים.
אזוביון רפואי
אֲזוֹבְיוֹן רְפוּאִי (שם מדעי: "Lavandula angustifolia") המכונה גם לָבֶנְדֶר הוא בן שיח ממשפחת השפתניים. בעבר נקרא Lavandula officinalis ומכאן שמו העברי.
תיאור הצמח.
גובהו בין 30 ל-70 ס"מ. העלים צרים וארוכים, קרחים, גזורים ומנוצים, באורך 2–6 ס"מ וברוחב 4–6 מ"מ, וגבעוליו מרובעים וזקופים. תפרחתו ארוכה ומרווחת, אורך הפרחים כס"מ אחד. הפרחים בצבע כחול כהה, נוטה לסגול. העלים והפרחים מפיצים ריח מיוחד, המזכיר את ריח הזעתר. הפריחה בחודשים ינואר- אפריל.
האזוביון מעדיף תנאי שמש מלאה, קרקע בסיסית מנוקזת היטב וכיוון שהוא עמיד לחום ויובש אינו דורש השקיה מרובה. ריחו דוחה חרקים וכנימות.
שימושים רפואיים לפי מקורות קדומים ובימינו.
בעבר שימש הצמח לבישום מי הרחצה ולרפואה. הוא מזוהה כנראה עם ה"אזוביון" המוזכר במשנה בתור צמח רפואה (). הרופאים הקלאסיים ציינו כי האזוביון שימש מרכיב בתרופות נגד רעלים ולטיפול בבעיות בחזה. בימי הביניים שימש הצמח לחיזוק הלב, לטיפול בקצרת, לריפוי מחלות חזה, דלקות, בעיות בקיבה, מחלות עור ועוד. ברפואה העממית בימינו משמש הצמח כתרופה כללית, למניעת הפלות, להקלת מיגרנות ולחיטוי נגד עש המושם בין הבגדים. שמן האזוביון משמש כמרכיב בסיסי בבשמים רבים. הוא משמש גם להרזיה ולריפוי שיתוק חלקי.
איזדור יכמן
איזדור יכמן (באנגלית: Isadore Seigfreid Jachman, נולד כאיזדור זיגפריד יכמן; 14 בדצמבר 1922 - 4 בינואר 1945) היה סמל יהודי בצבא ארצות הברית, שנהרג במלחמת העולם השנייה לאחר שהגן על העיר הבלגית פלמייר מתקיפה נאצית. לאחר מותו הוענק לו עיטור צלב השירות המצוין בעבור "גילויי אומץ הלב והאבירות הבולטים שלו, מעל ומעבר לדרישות התפקיד". בחינה מחודשת של גבורתו הביאה לשדרוג העיטור למדליית הכבוד, העיטור הצבאי הגבוה ביותר בארצות הברית, ב-1950.
נעוריו.
איזדור יכמן נולד בברלין שבגרמניה ב-14 בדצמבר 1922, בנם הבכור של ליאו ולוטה יכמן. משפחתו של איזדור היגרה לארצות הברית כאשר היה בן שנתיים. הוא גדל בבולטימור שבמרילנד וב-1939 סיים את בית הספר התיכון.
מספר קרובי משפחה של יכמן נספו בשואה, בהם שישה דודים ודודות.
הקרב בפלמייר.
סמל יכמן לחם במסגרת פלוגה ב' של רגימנט החי"ר המוצנח ה-513. הוא ופלוגתו מצאו את עצמם מרותקים למקום תחת אש כבדה של ארטילריה, מרגמות, נשק קל ושני טנקים שתקפו את היחידה והסבו לה אבדות כבדות. סמל יכמן נטש את המחסה שלו, צלח את פני השטח החשופים תחת מטר האש ולקח בזוקה מחבר שנהרג. לאחר מכן הוא התקדם לעבר הטנקים שריכזו את האש שלהם לכיוונו. סמל יכמן הצליח לפגוע באחד הטנקים ולגרום להם לסגת אך במהלך הפעולה הוא נפגע ונהרג.
מספר שנים לאחר מכן הקימו תושבי הכפר פלמייר פסל לזכר חייל אלמוני שנלחם כדי להציל את הכפר. זמן מה לאחר הקמת הפסל העלה חיפוש ברישומי הצבא שהחייל האלמוני הוא אכן סמל יכמן, ושמו צורף לפסל.
יהושע חסן
סר יהושע אברהם חסן (באנגלית: Sir Joshua Abraham Hassan GBE KCMG LVO) (21 באוגוסט 1915 - 1 ביולי 1997) היה ראש השרים הראשון של גיברלטר.
ביוגרפיה.
חסן נולד למשפחה יהודית שחייתה כ-300 שנה בגיברלטר, לשם הגיעה ממרוקו וממינורקה. הוא הוסמך כעורך דין והמשרד שהקים קיים עד היום.
חסן עמד בראש המפלגה לקידום האזרח במושבה הבריטית גיברלטר, ושימש כראש הממשל (Chief Minister) של המושבה במשך שתי תקופות כהונה לא רצופות (1964–1969 ו-1972–1987). בסך הכל הוא ניצח בעשר מערכות בחירות. הוא נחשב לאבי הפוליטיקה של גיברלטר ולפוליטיקאי החשוב ביותר במחצית השנייה של המאה ה-20 בחצי האי.
ב-1969 הוביל את העימות בין גיברלטר לספרד השכנה שבראשות הרודן פרנסיסקו פרנקו. ספרד סגרה את הגבול בינה לבין גיברלטר, על מנת ליצור לחץ כלכלי עליה.
חסן עמד גם בראש ועד בית הכנסת "נפוצות יהודה", במקביל לכהונתו כראש הממשלה.
בתו, פלר חסן-נחום, עלתה לישראל, והיא חברת מועצת העיר ירושלים מטעם מפלגת "ירושלמים", מאז 2016. בבחירות המוניציפליות בשנת 2018 נבחרה שוב למועצת העיר מטעם סיעת ירושלים תצליח, והיא מכהנת כמשנה לראש העיר, משה ליאון.
בתו, מרלן חסן-נהון נבחרה לפרלמנט בגיברלטר בשנת 2015 ובשנית ב-2019.
בשנת 2008 - אחיין שלו, סולומון לוי, מונה למשך שנה לתפקיד ראש העיר גיברלטר.
קאירן טרייר
קאירן טרייר הוא גזע של כלב בית מקבוצת הטריירים.
תיאור.
פרוותו של הקאירן טרייר היא היפואלרגנית, משום כך הוא מתאים לאנשים אסתמטיים או אלרגיים לכלבים.
הקאירן הוא כלב אמיץ מאוד, חזק, נאמן, אוהב ילדים ומלא שמחת חיים. כלב בעל אינטליגנציה גבוהה מאוד, שמסתגל בקלות.
אוהב לשחק עם בעליו, אך יכול להעסיק את עצמו לבד.
גובה: 25-33 ס"מ משקל: 6-8 ק"גתוחלת חיים: 12-15 שנים
כלבים מפורסמים מהגזע.
הכלב 'טוֹטוֹ' מ"הקוסם מארץ עוץ".
משה קופינס
ד"ר משה (מוריס) קוֹפִינָס (נכתב גם קוֹפִינָאס) (ביוונית: Μαυρίκιος (Μωρίς) Κοφινάς) (1871 – 1924) היה רופא יהודי יווני, ציר סלוניקי בפרלמנט היווני ומטיף ציוני.
קורות חיים.
נולד בשנת 1871 בעיר יאנינה שביוון.
למד רפואה בפריז, והתיישב בעיר וולוס שבתסליה. שם התבסס כרופא ובמקביל פעל כעסקן ציבורי, הן במסגרת הקהילה היהודית והן בחיי העיר הכלליים, ונבחר כחבר העירייה.
היה ממייסדי וראשי התנועה הציונית ביוון והשתתף כציר בקונגרסים הציוניים.
בשנת 1914 נבחר על ידי יהודי סלוניקי כציר היהודי הראשון בפרלמנט היווני, יחד עם דוד מטלון – שניהם ציונים. לאחר מכן נבחר שוב וכיהן בפרלמנט עד שנת 1920.
העלה בפרלמנט היווני את שאלת הבית הלאומי היהודי והשיג את תמיכתו הפומבית של שר החוץ פוליטיס בהצהרת בלפור.
בשנת 1924 נפטר ממחלה, בן 53 במותו. לפי צוואתו, שרידיו הועלו לימים לקבורה בארץ ישראל, ונטמנו בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
הנצחה.
על מצבתו כתוב : "יהודי ואדם באהלו ובצאתו, טוב ומיטיב לכל. הקדיש חייו למפעל גאולת עמו ופה באדמת הקודש משאת נפשו מצא מנוחתו".
קופינס, שביקר בארץ ישראל בלוויית אשתו בשנת 1908, הגה את הרעיון להקים מושבה של יהודי יוון בארץ ישראל, והקדיש מאמצים רבים לקידום מטרה זו. הוא אסף כמעט לבדו 5,000 לירות, ולאחר מותו הצליחה הפדרציה הציונית בסלוניקי להכפיל את הסכום, ומסרה אותו לידי הקק"ל לשם הגשמת החזון. בשנת 1937 חברו יוצאי יוון ליוצאי בולגריה וייסדו באזור היישוב המקראי צורן את המושב צור משה (במקור: כפר קופינס), הקרוי על שמו.
בעיר וולוס ביוון נחנך רחוב הנושא את שמו: "מאוריקיו קופינס"
Dry הוא אלבום הבכורה של המוזיקאית האנגלייה פי ג'יי הארווי, שיצא לשוק ב-30 ביוני 1992.
האלבום זכה לתגובות חיוביות מצד המבקרים. MTV תיאר אותו כ"עבודה אפלה, מעוותת, עוצרת נשימה שנשמעת גולמית מאוד וגם מרעננת", בעוד שכתב העת NME הילל אותו כ"נקודת מעבר שבתוכה יש כתיבת שירים טבעית ורעש גיטרה לוהט" בביקורת שלו, שבה העניק לאלבום תשעה מתוך עשרה כוכבים. האלבום זכה גם לביקורת של ארבעה כוכבים וחצי מתוך חמישה בביקורת של האתר Allmusic.