תקני עמידות לאור מהווים חלק בלתי נפרד מכלל הצבעים בשימוש בתעשייה, אך בולטים במיוחד בצבעי אמנים. צבעי שמן, אקריליק ומים, ואף עפרונות צבעוניים מלווים בחוברות המפרטות כל פיגמנט ודירוג העמידות באור שלו, ודירוג עמידות באור של המוצר בכללותו.
מספר ספרי הדרכה עוסקים בחשיבות העמידות באור בצבעי אמנים וביצירות אמנות, כולל הערות על ערבוב גוונים והעמידות באור של התוצר הסופי.
חברות רבות המייצרות חומרי גלם לאמנות, מוציאות סדרות מוצרים בעלי עמידות גבוהה לאור כמותג נפרד.
מסע לבטן האדמה
צ'רנוביל (פירושונים)
מירזא מוחמד עלי
מירזא מוחמד עלי (פרסית میرزا محمد علي, 1852-1937) היה אחד מבניו של בהאא אללה, מייסד הדת הבהאית. בהאא אללה העניק למירזא מוחמד עלי את התואר "הענף הגדול", אך מינה את בנו האחר עבד אל-בהאא' - אותו כינה "הענף העצום" - ליורשו. בחלוף הזמן תבע לעצמו מירזא מוחמד עלי את תואר מנהיג הדת, והמאבק בין השניים הגיע לשיאו כאשר מירזא מוחמד עלי האשים את עבד אל-בהאא' בבגידה ברשויות העות'מאניות. דבר זה הוביל למעצרם של עבד אל-בהאא' ובני משפחתו.
עם מותו של עבד אל-בהאא' ב-1921, ניסה מירזא מוחמד עלי לתפוס את רסן ההנהגה של התנועה, וב-1922 תפס בכוח את החזקה במקדש בהאא אללה באל-באהג'ה בעכו. מושל עכו מטעם המנדט הבריטי דרש את השבת מפתחות המבנה לרשותו, ואלה נמסרו לו בתחילת 1923. המושל העבירם לשוגי אפנדי, מנהיגה המוכר של הדת לאחר עבד אל-בהאא'. מירזא מוחמד עלי הוקע מהתנועה הבהאית והוכרז ככופר, והוא מת ב-1937.
רודריגו סנטורו
רודריגו ג'ונקיירה דוס רייס סנטורו (בפורטוגזית: Rodrigo Junqueira dos Reis Santoro; נולד ב-22 באוגוסט 1975) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע ברזילאי.
ביוגרפיה.
סנטורו נולד בפטרופוליס, ריו דה ז'ניירו שבברזיל לאב ממוצא איטלקי ולאם ברזילאית. משפחתו נוצרית קתולית. יש לו אחות בשם פלביה. ב-1993, בהיותו סטודנט לעיתונות באוניברסיטה נרשם סנטורו לבית ספר למשחק של רשת הטלוויזיה הברזילאית "רדה גלובו". הוא החל להופיע בטלנובלות של הרשת. הוא שימש כמדבב בסרטי "סטיוארט ליטל".
תפקידו הראשי הראשון בקולנוע היה ב-2001 בסרט הברזילאי "סערת מוח". הוא זכה ב-5 פרסים מתוך שמונה בפסטיבלים ברזילאים שונים בקטגוריית "שחקן השנה". לאחר מכן הוא קיבל תפקיד ראשי נוסף בסרט "מאחורי השמש". הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית "הסרט הזר של השנה". ב-2003, הוא הופיע בסרטו של הקטור בבנקו; "קראנדירו", שם שיחק אסיר טרנסקסואלי בשם "ליידי די". באותה שנה הוא הופיע בסרט הטלוויזיה האמריקאי "הרומן האביבי של גברת סטון". כיוון שלא היה לסנטורו סוכן בצפון אמריקה, מונה אביו להיות מנהלו האישי. הוא בילה חודשיים ברומא במהלך צילומי הסרט. הסרט היה מועמד ל-5 פרסי אמי.
לאחר מכן הוא השתתף בסרטים האמריקאים "" ו"אהבה זה כל הסיפור". שניהם מ-2003.
ב-2004, הוא זכה בפרס "שחקן השנה" בפסטיבל קאן. ב-2006, הצטרף סנטורו לסט של סדרת הטלוויזיה "אבודים" בתור פאולו.
ב-2007, הוא הופיע בסרט ההיסטורי "300" בתור המלך חשיארש הראשון, תפקיד אליו שב גם בסרט השני בסדרה, "" מ-2014. סנטורו היה השחקן הברזילאי הראשון שמועמד לפרס סרטי ה-MTV. ב-2008 שיחק בסרט "חגורה אדומה" בכיכובו של צ'ואיטל אג'יופור. ב-2011 שיחק בסרט ההיסטורי "הדרקונים האחרונים בספרד", לצדם של צ'ארלי קוקס ווס בנטלי.
בשנת 2012 שיחק את אחת הדמויות בדרמה הרומנטית "למה לצפות כשאתם מצפים" לצד ג'ניפר לופז וקמרון דיאז. בשנת 2016 השתתף בסרטים "לג'יין יש אקדח", "דומיניון", "בן חור" ו"פלה", וכן החל להשתתף בתור הפושע המבוקש הקטור אסקטון בסדרת הטלוויזיה "וסטוורלד" ברשת HBO.
בשנת 2019 השתתף בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "פעולת תגמול" של רשת הולו, לצדם של אביגיל ספנסר ומנה מסעוד.
בשנת 2020 שיחק בסרט גיבורי העל "פרויקט פאוור" של נטפליקס לצדם של ג'יימי פוקס וג'וזף גורדון-לוויט.
בשנת 2021 השתתף בסרט הדרמה הברזילאי "7 אסירים"; סרט מקורי של נטפליקס. בהמשך השנה שיחק בתפקיד אורח בעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה הברזילאית "בטיפול", עיבוד ברזילאי לסדרת הישראלית "בטיפול" שנוצרה על ידי חגי לוי, אורי סיון וניר ברגמן.
בשנת 2022 תעלה המיני-סדרה ""Boundless"," סדרה היסטורית ספרדית בה יגלם סנטורו את מגלה הארצות הפורטוגלי פרדיננד מגלן.
חייו האישיים.
למרות הצלחתו בארצות הברית, סנטורו אינו מעוניין לעבור ללוס אנג'לס ומעדיף להישאר בעיר ילדותו, ריו דה ז'ניירו. הוא עוסק במדיטציה טרנסצנדנטלית. מעריץ את להקת הדלתות ואוהב לקרוא יצירות של ויליאם שייקספיר. השחקנים המועדפים עליו הם: רוברט דה נירו ואל פצ'ינו.
סנטורו יצא בעבר עם אליס בראגה ונטלי פורטמן.
ב-2002, הוא הופיע בפרסומת לצידה של ג'יזל בונדשן, וב-2004, בפרסומת לצידה של ניקול קידמן. ב-2004 ו-2006 הוא דורג על ידי המגזין פיפל כאחד הגברים הסקסים בעולם.
ויליאם מקסוול
ויליאם סאת'רלנד מקסוול (אנגלית William Sutherland Maxwell; 14 בנובמבר 1874–1952) היה אדריכל קנדי ובן האמונה הבהאית. הוא נודע במיוחד כמי שתכנן את כיפת הבאב במרכז הבהאי העולמי בחיפה, וכן נמנה עם קבוצת "ידי האמונה" הבהאית.
חייו.
מקסוול נולד במונטריאול שבקנדה ולמד אדריכלות בבוסטון ובפריז. הוא היה מעורב בהקמתם ובחידושם של מספר מבנים ידועים ברחבי קנדה, ובהם הפרלמנט של ססקצ'ואן ושאטו פרונטנאק בקוויבק סיטי. מקסוול התוודע לדת הבהאית בעת שהותו בפריז, והיה לבהאי ב-1909, לאחר שפגש את עבד אל-בהאא', מנהיג התנועה באותה עת. ביתו של מקסוול היה למרכז פעילות בהאית בקנדה, ומקסוול אף אירח את עבד אל-בהאא' בעת ביקורו במונטריאול ב-1912. ב-1937 נישאה בתו של מקסוול לשוגי אפנדי, מנהיג הדת הבהאית באותה עת, ולאחר מות אשתו ב-1939 עקר מקסוול לחיפה. בעת שהותו בעיר תכנן את מקדש הבאב, שהוקם החל בשנת 1948. לאות תודה על מלאכתו זו ועל תרומתו לאמונה הבהאית בכלל, מינה אותו שוגי אפנדי ב-24 בדצמבר 1951 כחבר בקבוצת "ידי האמונה" הבהאית. מקסוול נפטר ב-1952 ושערו הדרומי של מקדש הבאב קרוי על שמו. ביתו במונטריאול הוכרז כמקדש והוא נחשב למבנה הקדוש ביותר לבהאים בקנדה.
תאגיד סטטוטורי
תאגיד סְטָטוּטוֹרִי (או תאגיד חָקוּק) הוא ישות משפטית אוטונומית למחצה אשר פועלת מתוקף חוק ויכולה להחזיק בסמכויות חקיקתיות, ביצועיות ושיפוטיות. לעיתים מוקם גוף סטטוטורי ביוזמת חקיקה ממשלתית בכנסת, ולעיתים זהו גוף פרטי שמקבל סמכויות בחוק. המונח "סטטוטורי" פירושו "על פי החוק".
בעולם.
תאגידים סטטוטורים משמשים בדרך כלל במדינות המנוהלות על ידי הסגנון הבריטי של דמוקרטיה פרלמנטרית כגון הממלכה המאוחדת ומדינות חבר העמים הבריטי, כגון: אוסטרליה, קנדה, הודו וניו זילנד.
בישראל.
מטרת תאגידים סטטוטוריים היא להוות אוטונומיה חוקית מקצועית וביצועית בתחום מסוים אשר לרשויות השלטון אין את המשאבים המקצועיים (לדוגמה: במכון התקנים) או בתחום בו יש צורך באוטונומיה פוליטית (לדוגמה: לשכת עורכי הדין או בנק ישראל) ואין יכולת להעניק לגוף סמכויות על ידי תיאגוד (פרטי או ציבורי).
על מנת להעניק לגופים אלה את הסמכויות הנדרשות להם למלא את ייעודם ומאידך לתחום סמכויות אלה לייעודם המקורי בלבד, נדרשת חקיקה. ההליכים המנהליים והפרלמנטריים שקודמים לחקיקתו של החוק המקים את התאגיד הסטטוטורי הם למעשה הליכי הייזום שלו. משום כך, לתאגיד סטטוטורי אין "בעלים". החוק דואג לפרט את זהותם של הגוף או האישיות המוסמכים למנות את הנהלתו, שברוב המקרים הם הממשלה או השר הממונה על הענף.
לעיתים, תאגיד סטטוטורי הופך לחברה בע"מ, כך לדוגמה חברת דואר ישראל החליפה את רשות הדואר שהייתה תאגיד סטטוטורי.
הערות שוליים.
יוסף אבו ורדה
יוּסף אבו ורדה (בערבית: يوسف ابو وردة; נולד ב-19 באוגוסט 1953) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ערבי-ישראלי, חבר המועצה הישראלית לתרבות ואמנות.
ביוגרפיה.
אבו ורדה נולד למשפחה נוצרית מארונית בכפר גוש חלב שבגליל, אח בכור לחמישה אחים. אביו הוא מעקורי כפר בירעם. בגיל חמש עברה המשפחה לעכו. למד בפנימייה בנצרת, אחר כך בפנימייה בכפר יסיף, באותה כיתה עם השחקן סלים דאו. בבגרותו למד בחוג למשחק של נולה צ'לטון ומאוחר יותר בבית הספר למשחק "בית צבי".
קריירה בתיאטרון.
בשנת 1975 הצטרף לתיאטרון באר שבע, בו שיחק, בין השאר, בהצגות "קשר דם", "המשרתות" ו"ציד המכשפות", "אגדות מיערות ווינה", "פיקניק בשדה הקרב", "מסיבת יום הולדת".
כעבור שנה וחצי התחיל לשחק בתיאטרון העירוני חיפה (בו עבד תקופה כתפאורן) ובהבימה.
כחבר בלהקת התיאטרון העירוני חיפה שיחק בהפקות רבות, בהן: "מראה מעל הגשר", "גטו", "מחכים לגודו", "העוזר", "נפש יהודי", "האי" "גשם שחור", "יוליסס על בקבוקים", "הצמא והרעב" ,"משפט הקופים","איש ואישה אחת", "הקיצו ורננו" ,"מיסטרו בופו" (הצגת יחיד, 1988), "נשף מסכות", "מנהל הבית", "סוף משחק", "הגברת צ"רלי", "איפיגניה באאוליס", "אדי קינג" ו"הדוכסית של אמלפי".
בשנת 1986, שיחק בתיאטרון אל-חכוואתי במזרח ירושלים, בהצגה "מיסטרו בופו". הצגת יחיד המבוססת על מחזה של הבמאי והמחזאי האיטלקי דאריו פו, שביים פרנסואה אבו סאלם, שאת התפאורה עיצבה אמו של אבו סאלם פראנסין גספאר.
ב"הבימה" שיחק בהצגות: "מקבת'" ו"שלוש אחיות". אבו ורדה ביים את הצגת אום אל רובביקה של הסופר אמיל חביבי
הקים וניהל את תיאטרון אל-מידאן הערבי בחיפה 1995–1998.
קריירה בקולנוע ובטלוויזיה.