בישראל החל חינוך זה את דרכו בשנות ה-1980, עם יוזמות של חינוך מיוחד בבאר שבע ובעפולה, ואחר כך (1985) נוסדו הגנים הראשונים בירושלים ובקיבוץ הרדוף. בית-הספר ולדורף בהרדוף היה בית הספר היסודי הראשון בארץ (1989). הוא גם משלב דרך חינוכית זו במסורת היהודית ובתרבות של ארץ ישראל. אליו הצטרפו לאחר כמה שנים בית הספר ולדורף בירושלים (בית ספר "אדם"), ובית הספר ולדורף בקריית טבעון ("שקד"), ואחר-כך בית ספר "זומר" ברמת גן ו"אורים" בכפר הירוק. מספר שנים מאוחר יותר נוסדו בתי ספר כאלה במשגב ("עודד"), בבאר שבע ("נטע ארז"), באזור מודיעין ("בית חינוך אלומות "), בנס ציונה ("שיבולים") ובערים נוספות. נכון ל-2017 קיימים בארץ 26 בתי ספר יסודיים, שישה תיכונים (הבולטים מביניהם בית הספר רימון בפרדס חנה ובית הספר התיכון בהרדוף) יותר ממאה גנים ושמונה מוסדות להכשרת מחנכים הפועלים לפי חינוך ולדורף. במכללה אקדמית ע"ש דוד ילין בירושלים פועלת הכשרת מורים ברוח חינוך ולדורף המשולבת בלימודי תואר ראשון ותעודת הוראה במסלול בית ספר יסודי.
החינוך האנתרופוסופי שונה בכמה תחומים וגישות מתפיסת משרד החינוך בישראל אך עם זאת ישנם מקצועות חובה הנלמדים בהתאם לדרישות משרד החינוך (לדוגמה: קריאה וכתיבה, חשבון, תורה, שפות זרות, מדעי הטבע – כימיה, פיזיקה, ביולוגיה, גאוגרפיה ומדעי הסביבה, אנטומיה, בוטניקה, זואולוגיה, גאולוגיה...).
ארגון הגג של חינוך ולדורף בארץ נקרא: "הפורום הארצי לחינוך ולדורף" והוא מייצג את מוסדות החינוך בפני המוסדות, מתווה את מדיניות התנועה, אחראי לפרסום ושיווק, ועוד .
מספר זה&quot;ב
מערכת זה"ב (ראשי תיבות של זיכוי העברות יומניות בזמן אמת, באנגלית: RTGS - Real Time Gross Settlement) היא מערכת בנקאית המאפשרת לבצע העברת כספים מחשבון בנק אחד לאחר באופן מיידי, באמצעות מספר חשבון ייחודי (מספר זה"ב) שנוצר לכל חשבון התואם למערכת. הרשם הרשמי של מספרי זה"ב הוא האגודה העולמית לתקשורת פיננסית בין בנקאית (SWIFT).
מספר זה"ב (באנגלית: IBAN ראשי תיבות של International Bank Account Number) הוא תקן בינלאומי ISO 13616 המציין באופן ייחודי את מספר חשבון הבנק, מספר הסניף, זיהוי הבנק והמדינה בה מתנהל החשבון. בישראל מורכב המספר מ-23 תווים, הכוללים את קוד המדינה, את מספר הבנק, את מספר הסניף, את מספר חשבון הבנק של הלקוח, וכן ספרות ביקורת. מספר התווים מהם מורכב המספר משתנה ממדינה למדינה.
אימוץ בינלאומי.
המערכת אומצה בעיקר באירופה ובמזרח התיכון, כאשר מדינות נוספות מאזורים גאוגרפיים אחרים בוחנות את התקן את השפעתו על מערכת הבנקאות שלהן בעקבות אימוץ המערכת.
בתוך האזור הכלכלי האירופי כל המדינות חייבות להשתמש במערכת, ועל פי החלטת הפרלמנט האירופי, עד פברואר 2014 כל מדינות גוש האירו היו חייבות להחליף את המערכות הלאומיות שלהן ולעבור לבצע העברות בנקאיות רק באמצעות מערכת SEPA (אזור תשלומים אירופי אחיד, Single European Payments Area), שבה נעשה שימוש בלעדי במספרי זה"ב.
בישראל המערכת נכנסה לשימוש ב-3 בספטמבר 2007, והיא פועלת בכל הבנקים ומאפשרת לבצע העברות כספים בין כל החשבונות בכל הבנקים. העברה שמתבצעת באמצעות מערכת זה"ב היא סופית ואינה ניתנת לביטול. העברות בין חשבונות המתנהלים בבנקים בישראל מתבצעות באותו יום עסקים.
החל מ-4 ביולי 2007 כל העברת כספים בשקלים המתבצעת בין חשבונות בבנקים ישראליים בסכום של 3 מיליון ש"ח ומעלה חייבת להתבצע באמצעות מערכת זה"ב. בסכום הנמוך מ-3 מיליון ש"ח, ניתן היה לבחור לבצע העברת זה"ב. החל מ-10 ביוני 2010 הוחלט כי סכום הגבוה ממיליון ש"ח חייב יהיה להיסלק באמצעות המערכת.
מבנה.
לכל מדינה מבנה שונה בהתאם למערכת הבנקאות הלאומית שלה. בישראל, למשל, מבנה חשבון הבנק הייחודי הוא כדלהלן: ILkk BBBN NNCC CCCC CCCC CCC, כאשר האותיות k מציינות ספרות ביקורת, האותיות B מסמנות את מספר הבנק, האותיות N את מספר הסניף, והאותיות C - את מספר החשבון (13 ספרות המתחילות באפסים).
מכשיר אליפטי
מכשיר אליפטי הוא מכשיר אימון אירובי (תרגום מילולי מ-Elliptical Trainer, ידוע גם בכינוי Cross Trainer או "אליפטיקל"), הנפוץ בחדרי כושר רבים. המכשיר מאפשר למתאמן לדמות תנועת ריצה על ידי הסעת דוושות הרגליים על מסלול אליפטי, ומכאן שמו. תנועה זו מחקה את מיקום הרגליים בעת ריצה, ומאפשרת טווח תנועה כמעט מלא לברכיים ולמפרקי האגן, ללא לחץ (Impact) על פרקי הקרסול, הברך, האגן ועוד.
היסטוריה.
המכשיר האליפטי הראשון יוצר בשנת 1995 על ידי חברת Precor, המתמחה בייצור ציוד כושר מקצועי לחדרי כושר, בין השאר מסילות ריצה, אופני כושר ומכשירי כוח. תיאור המכשיר היה "מסייע לדפוס תנועה מועדף של הרגליים באמצעות שימוש בדוושות", כאשר אותו דפוס תנועה לא פורט. המכשיר המקורי דמה לדגמים הקיימים כיום, עם גלגל אליפטי, אך ללא ידיות אחיזה נעות. אחריו חברת ריבוק הוציאה מכשיר מבוסס טכנולוגיה דומה, שכלל ידיות אחיזה נעות שהשתלבו בדוושות הרגליים.
מבנה המכשיר.
קיימים מספר סגנונות ודגמים למכשיר האליפטי, אך רובם כוללים את המאפיינים הבאים:
שיטות הנעה.
מכשיר אליפטי לרוב מצויד במנוע חשמלי, ופעמים רבות גם בדינמו. המנוע החשמלי אחראי בין השאר לשליטה בהתנגדות של הדוושות (על ידי שדה מגנטי במסלול הסיבוב). בדגמים מודרניים (שנות ה-2000) המכשיר האליפטי מאתחל את תצוגת המכשיר רק לאחר תנועת הדוושות (הפעלת הדינמו) ובכך מוריד את תצרוכת החשמל במנוחה של המכשיר. במכשירים אליפטיים בהם ניתן להסיע הדוושות לאחור (סיבוב הפוך) לרוב הדינמו לא יפעל.
קיימים מכשירים בהם ניתן להגביה את המסלול באופן מכני, ולהפכו מעגול ליותר אליפטי (מסלול גמיש). בכך ניתן לשנות את תנועת הרגליים ולאמן קבוצות שרירים שונות. ככל שהמסלול יותר עגול כך שרירי התאומים והשריר הארבע ראשי נושאים ביותר עומס, וככל שהמסלול יותר אליפטי שרירי העכוז והדו ראשי ירכי מתחלקים במאמץ.
למי צלצלו הפעמונים
למי צלצלו הפעמונים (באנגלית: For Whom the Bell Tolls), ספרו של ארנסט המינגוויי מ-1940 המספר את סיפורו של רוברט ג'ורדן, אמריקאי בשורות הבריגדות הבינלאומיות המצטרף ללוחמי גרילה אנטי-פשיסטיים במלחמתם במהלך מלחמת האזרחים הספרדית. שם הספר נלקח מפואמה מאת המשורר ג'ון דאן. את הספר הקדיש המינגוויי למי שהייתה אשתו השלישית, מרתה גלהורן.
רקע.
עלילת הספר מתרחשת במהלך מלחמת האזרחים הספרדית. מלחמת האזרחים שררה בספרד בין השנים 1936 ו-1939 בין הכוחות הלאומניים של פרנסיסקו פרנקו לבין הרפובליקאים, ונחשבת בדיעבד למעין "חזרה גנרלית" לקראת מלחמת העולם השנייה. בעוד גרמניה הנאצית העניקה סיוע אקטיבי רב לכוחות המורדים של פרנקו, המדינות הדמוקרטיות (ארצות הברית, בריטניה וצרפת) אשר תמכו ברפובליקאים, נמנעו מלקחת חלק פעיל במלחמה. למרות הימנעות זאת, אזרחים רבים התנדבו ללחום לצד הכוחות הרפובליקאיים במסגרת הבריגדות הבינלאומיות, וארנסט המינגוויי היה אחד מהמתנדבים הללו (ומן המפורסמים ביותר מביניהם). הספר איננו אוטוביוגרפי, אך הוא מבוסס על מציאות שאותה המינגוויי הכיר מקרוב, וגיבורו הראשי של הספר גם הוא אמריקאי שמתנדב בשורות הבריגדות הבינלאומיות.
עלילה.
הספר מסופר בעיקר דרך חוויותיו של רוברט ג'ורדן, האמריקאי שמסייע במאבק נגד הגנרליסימו פרנסיסקו פרנקו. כמומחה חבלה מוטלת עליו משימה לפוצץ גשר כחלק ממהלך כולל לכיבוש העיר סגוביה.
ג'ורדן מתאהב בספרדייה בשם מריה, שמעוררת בו רצון מחודש לחיים. הספר מתאר את האכזריות הנוראה שמאפיינת מלחמת אזרחים.
נושאים מרכזיים.
הנושא המרכזי הוא מוות. מרגע קבלתו את המשימה ברור לכל שג'ורדן לא יוכל לצאת ממנה בחיים. מריה, המאוהבת בו היא היחידה שאינה ערה לעובדה זו. נושא אחר הוא החברות ההדוקה שנוצרת בזמן לחימה בין חברי התא הלוחם. כמו כן מודגשת האהבה לארץ ולתרבות. בנוסף ניתן לראות את הנכונות להקרבה - הדמויות מוכנות למות למען המטרה ולא ליפול בשבי ולהסגיר את החברים. נושא שזכה לפחות תשומת לב בספר, היא ביקורת על התנהלות הצד הרפובליקני - כולל הוצאות להורג של אזרחים וניהול המלחמה לפי המודל הסובייטי.
שם הספר (במקור האנגלי משמעותו שונה מעט: "למי מצלצל הפעמון") לקוח מתוך קטע בפרוזה של המשורר בן המאה ה-17, ג'ון דאן, העומד על אחדותה היסודית של האנושות: "שום אדם אינו אי... מות כל אדם אותי הוא מְמַעֵט, כי בכלל האנושות אני, לכן לעולם אל תחקור לדעת עבור מי מצלצל הפעמון: לך הוא מצלצל".
בתרבות הפופולרית.
הספר עובד לסרט בכיכובם של גרי קופר, אינגריד ברגמן, אקים טמירוף וארטורו דה קורדובה בשנת 1943.
שיר על הספר נעשה על ידי להקת המטאל, מטאליקה, ונכלל באלבומם Ride The Lightning, שיצא ב-1984.
ניקולאס אנלקה
פאקיר
ויליאם ה. פרסקוט
ויליאם היקלינג פרסקוט (באנגלית: William Hickling Prescott; 4 במאי 1796 - 28 בינואר 1859) היה היסטוריון אמריקאי של האימפריה הספרדית.
קורות חייו ועבודותיו המרכזיות.
שנותיו הראשונות.
פרסקוט נולד בעיר סיילם, מסצ'וסטס, בנם השני של עורך הדין ויליאם פרסקוט ג'וניור וקתרין גרין היקלינג. סבו, ויליאם פרסקוט, לחם במלחמת העצמאות האמריקאית בדרגת קולונל והיה ממפקדי קרב גבעת בנקר. ב-1808 עקרה המשפחה לבוסטון.