לפטקודון (שם מדעי: "Leptecodon"; מילולית: "שיניים קטנות") הוא סוג של דג קטן דמוי-מקרל שחי בימים בעידן המזוזואיקון. הוא משתייך לסדרה דגי-לטאים.
מאובני דג זה התגלו ב-1899 בארצות הברית ותוארו על ידי הפלאונטולוג סמואל וונדל וויליסטון (Samuel Wendell Williston).
ככל הנראה שימש דג זה כטרף למגוון יצורי ים, אך גם הוא עצמו היה טורף. הוא היה בעל מבנה גוף מוארך ולסתות ארוכות, אך בעלות שיניים קטנות. מאובני הדג התגלו לצד צדפה ענקית נכחדת מהסוג "Inoceramus". ייתכן שדג זה חי לצדה של הצדפה ואולי אף יצר עמה יחסי גומלין ולא נאכל על ידה. לצידם נמצאו גם מאובני דגי קפרובריקס.
כיבוש יריחו (1918)
כיבוש יריחו נערך בתקופת המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה על ידי חיל המשלוח המצרי של האימפריה הבריטית, בתאריכים 19 בפברואר עד 21 בפברואר 1918. במסגרת הקרב על יריחו נהדפו כוחות האימפריה העות'מאנית צפונה ומזרחה. מהלך זה השלים ייצוב קו הגנה לרוחב ארץ ישראל בין הים התיכון לירדן (הקרוי גם קו שתי העוג'ות).
רקע.
במהלך דצמבר 1917 השלימו הבריטים את כיבוש ירושלים (10 בדצמבר) ואת חציית הירקון (21 בדצמבר). עקב צורך לטפל בלוגיסטיקה של הכוחות ובהדרכה ואימון כוחות חדשים החליט גנרל אדמונד אלנבי לייצב קו הגנה מחוף הים התיכון דרך הרי יהודה (מצפון לירושלים) ועד נהר הירדן:
לאחר ייצוב הקו החל תכנון הרחבת הקו מזרחה ליריחו וצפון ים המלח כדי למנוע פעילות נגד של הטורקים הפרוסים בעבר הירדן.
בטרם תחילת הפעולה נדרש הפיקוד הבריטי להשלים אספקה לכל הכוחות הפרוסים. פעילות זו התבצעה במהלך ינואר ובחצי הראשון של פברואר.
הכוחות המעורבים במערכה.
הכוחות הטורקים.
הגנת בקעת הירדן נמסרה לשתי דיוויזיות רגלים, ה-26 וה-53. שתיהן השתייכו לקורפוס ה-20 של הארמייה ה-4 (שמפקדת בעמאן), שבאחריותה להגן על קו בקעת הירדן ועבר הירדן. דיוויזיות אלו מנו כ-4,000 לוחמים.
כוחות אלו תפסו עמדות במספר נקודות אסטרטגיות על הדרכים היורדות ליריחו (כמו ב"טלעת-א-דם" הוא מצד אדומים ובג'אבל מונטר) וכן מסביב ליריחו.
תוכנית הקרב.
תוכנית הקרב הייתה כדלקמן:
סיכום הקרב והמהלכים שלאחריו.
הקרבות לכיבוש יריחו התקיימו למעשה על הדרכים שהובילו אליה ועל נקודות אסטרטגיות שחלשו על אותן דרכים. לאחר כיבוש אותן נקודות מפתח הבינו הטורקים שהפסידו בקרב ונסוגו מהעיר עצמה. עם כיבוש יריחו וההתייצבות לאורכו של ואדי עוג'ה ונהר הירדן השלים הצבא הבריטי את ייצוב קו שתי העוג'ות.
פעילות הכוחות לאחר סיום הקרב:
מצב כוחות זה נמשך עד הפקודה שהעביר קבינט המלחמה הבריטי לאלנבי, ב-6 במרץ, לכבוש את עבר הירדן. תהליך שהחל בכיבוש בקעת הירדן והמשיך במספר מבצעים לכיבוש עבר הירדן.
יואינטקרינוס
יואינטקרינוס (שם מדעי: Uintacrinus; מילולית: "חבצלת הים של הרי יואינטה") הוא סוג של חבצלת ים שחיה בתור הקרטיקון לפני 75 מיליון שנה לחופי אמריקה הצפונית ובים הפנימי המערבי. מאובני היצור נמצאו בקנזס.
חבצלת ים זו הייתה חסרת גבעול וכנראה חיה בצורה שיותר הזכירה נחשוני ים ויכלה להתנתק מהקרקעית בניגוד לחבצלות הים המודרניות. זרועות הפרטים הגדולים הגיעו עד לאורך מטר וחצי אך רובם היו קטנים יותר. לכל חבצלת היו 10 זרועות איתה חטפה טרף שעבר בקרבתה כמו פלנקטון. היא חיה בסמוך לשוניות אלמוגים לצידם של ספוגיים, אלמוגים ושושנות ים. ייתכן שכמה יצורים גדולים יותר ניזונו ממנה.
Parapuzosia seppenradensis
Parapuzosia seppenradensis הוא מין של רכיכה מקבוצת האמוניטים שחיה בתור הקרטיקון העליון לפני 72 מיליון שנה. מאובניו נמצאו סביב חבל הארץ וסטפאליה שבגרמניה ב-1895.
ככל הידוע זהו מין האמוניט הגדול ביותר שהיה מעולם. הדגימה שנמצאה בגרמניה נמדדה בקוטר של 1.8 מטר, אך המדידה לא הייתה מושלמת מאחר שלא כללה את חלל הקונכייה שלו. מדידה שכללה את תאי הקונכייה הגיע לאורך 2.55 מטר ואף 3.5 מטר. המשקל של היצור היה 1,455 קילוגרם, כבד בהרבה מהדיונון העצום החי כיום. רק הקונכייה לבדה הגיע למשקל 705 קילוגרם.
ככל הנראה יצור זה חי במעמקי הים ועלה בלילה לצוד דגים וסרטנים או רכיכות אחרות. למרות גודלו הוא נטרף בידי זוחלים ימיים גדולים כמו מוסזאוריים או פלזיוזאורים גדולים.
יחסי נפאל–קוריאה הצפונית
יחסי נפאל-קוריאה הצפונית הם היחסים הדיפלומטיים הדו-צדדיים בין הרפובליקה הפדרלית הדמוקרטית של נפאל לבין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה.
סקירה כללית.
בין שתי המדינות קיימים יחסים דיפלומטיים, שכוננו ב-15 במאי 1974. באותה שנה פתחה קוריאה הצפונית את שגרירותה בקטמנדו. בדרג המדיני, לנפאל אין שגרירות קבועה בקוריאה הצפונית, ושגרירות נפאל בבייג'ינג מוסמכת לפעול בעניינים הקשורים לקוריאה הצפונית. מאז כינון הקשרים, היחסים בין שתי המדינות עודם ידידותיים. בהשקפתה, נפאל תומכת באיחודן של קוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית בחצי האי הקוריאני ומייחלת לראות באחדותן וביציבותן של שתי המדינות.
ביקורים.
לאורך השנים ביקרו 2 ראשי ממשלה נפאליים בקוריאה הצפונית; טאנקה פ. אצ'אריה וקירטי נידהי ביסטה .
בספטמבר 2008 ביקר שר התקשורת הנפאלי קרישנה בהאדור מהארה בקוריאה הצפונית.
ב-27 ביולי 2013 השתתף ד"ר מאהש קומאר מאסקי, שגריר נפאל הלא-תושב של קוריאה הצפונית, באירוע יום הניצחון הצפון קוריאני .
ביולי 2014 ביקרה חברת אספת העם העליונה ויו"ר ועדת העם בפיונגיאנג, אן מיונג אוק, בנפאל.
ביולי 2017 נפגשו שר החוץ הנפאלי, מהנדרה בהאדור פנדיי , ושר החוץ הצפון קוריאני, סואי יונג, בניו יורק, בעצרת
הכללית של האו"ם ה-69.
הסכמים ושיתופי פעולה.
בשנת 2001 חתמו שתי המדינות על מנגנון התייעצות משותף שֶיקוים בין משרדי החוץ של שתי המדינות. ב-2002 הוקמה קבוצת ידידות בין־פרלמנטרית בין נפאל וקוריאה הצפונית. קיימים מספר הסכמים דו-צדדיים בין שתי המדינות בתחומי הסחר, השקית שדות, תרבות ומידע. ב-11 בדצמבר 1970 חתמו נפאל וקוריאה הצפונית על שורה של הסכמי סחר בילטרליים.
קיימים 3 פרויקטים שהשיקה קוריאה הצפונית בנפאל בסכום השקעה של 32 מילון רופי נפאלי.
דלקת טרשתית תת-חריפה של כלל המוח
דלקת טרשתית תת-חריפה של כלל המוח (באנגלית: Subacute sclerosing panencephalitis, ובראשי תיבות: SSPE) היא מחלה ניוונית מתקדמת ונדירה של מערכת העצבים שבה נפגע החומר הלבן במוח כסיבוך מאוחר של זיהום בחצבת. המחלה מתבטאת בשינויים התנהגותיים, ירידה קוגניטיבית והפרעות תנועה, אשר הולכים ומתגברים עם התקדמות המחלה. המחלה היא קטלנית ברוב המכריע של המקרים, ועיקר הטיפול הוא טיפול תומך, אם כי ישנם ניסיונות לשיפור בתסמינים עם אינוזין פרנובקס ואינטרפרון אלפא. המחלה ניתנת למניעה עם חיסון נגד חצבת.
אפידמיולוגיה.
המחלה תוארה לראשונה על ידי ג'יימס ר' דוסון בשנת 1933 בנער בן 16 עם הידרדרות נוירולוגית הולכת ומתקדמת, אשר נתיחה של מוחו הדגימה דלקת עם גופיפי הסגר בתאי העצב. דוסון תיאר מקרה דומה שנה לאחר מכן בילדה בת 5. אשר על כן נקראה המחלה בעבר דלקת מוח על שם דוסון.
שיעור הימצאות המחלה בעולם מוערך ב-1 ל-100,000 מקרי חצבת, כאשר שיעור ההיארעות צנח משמעותית לאחר הופעת החיסון לחצבת. ישנה שונות גאוגרפית ניכרת בתפוצת המחלה, כתלות במידת הפיתוח של המדינה, כך שבמדינות מתפתחות שיעור היארעות המחלה גבוה יותר. השיעור הגבוה ביותר דווח בפפואה גינאה החדשה – 51 מקרים למיליון איש בין השנים 2007–2009.
כ-85% מהאנשים הלוקים במחלה הם בגילאי 5-15. עוד נמצא כי המחלה שכיחה יותר בבנים.
אטיולוגיה.
המחלה נגרמת מזיהום כרוני של נגיף החצבת ברקמת המוח. הנגיף, אשר עדות מיקרוסקופית למעורבותו במחלה הודגמה בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, הוא נגיף RNA חד-גדילי בעל מעטפת מהסוג Morbillivirus שבמשפחת Paramyxoviridae. לנגיף טרופיות למספר סוגי רקמות, ובהן רקמת המוח. הנגיף נישא באוויר ומועבר בקלות בקרבה לאדם חולה. נמצא כי בזנים של הנגיף הגורמים לדלקת טרשתית תת-חריפה של כלל המוח יש מוטציות נקודתיות מרובות, ובפרט בגן המקודד לחלבון המשתית.
הידבקות בחצבת בגיל צעיר משנתיים היא גורם סיכון להתפתחות סיבוך זה בגיל מבוגר. גורמי סיכון נוספים הם מעמד סוציו-אקונומי נמוך, השכלה הורית נמוכה ומשפחות ברוכות ילדים.
פתוגנזה.
אף שהפתוגנזה של המחלה אינה ברורה לאשורה, ישנם מספר גורמים שנצפו מעורבים בהתפתחות של סיבוך זה. בעוד שבכלל האוכלוסייה נגיף החצבת מעורר תגובה חיסונית תאית הגורמת לסילוקו, ובהמשך מתפתחת תגובה הומורלית הבונה את החיסון מפני הדבקות חוזרות, נמצא כי בשל פולימורפיזם גנטי, התגובה החיסונית בקרב הלוקים בדלקת טרשתית תת-חריפה של כלל המוח מנותבת לזרוע ההומורלית, דבר שאינו מאפשר מיגור של הנגיף. בנוסף, כאשר הנגיף מחולל מחלה בילדים קטנים מגיל שנתיים, המערכת החיסונית שלהם אינה בשלה דיה להתמודד עם הזיהום ולמגר אותו.
נגיף החצבת עושה שימוש בחלבון CD46 ובחלבון F לצורך הכניסה לתאי העצב. בתוך התא מוטציות שחלות במטען הגנטי של הנגיף מונעות את הזיהוי על ידי מערכת החיסון. נמצא שמוטציה בחלבון המשתית של המעטפת קשורה בהתפתחות הדלקת הטרשתית בהמשך. בתאי העצב הנגיף ממשיך להתרבות, אולם הוא אינו מביא להרס של התאים ונשאר רדום במשך שנים. לאחר שנים הנגיף מצית תגובה דלקתית נגד תאי העצב, אשר גורמת להרס נרחב של תאי מערכת העצבים, לרבות תאי עצב ותאי גלייה.