ב-1870 הוכרזה וואגה וואגה כמועצה מקומית. תאורה באמצעות גז החלה לפעול ב-1881 וב-1885 חוברה וואגה וואגה לרשת המים, אם כי הם היו באיכות ירודה ובנוסף לבעיות תברואה בעיר, שגרמו לצחנה נוראה, גרם הדבר למגפת טיפואיד בשנות התשעים של המאה ה-19 ובראשית העשור הראשון של המאה ה-20. ב-1908 אושרה תוכנית לרישות העיר בצנרת ביוב שהושלמה ברוב רחובות העיר ב-1914. עוד ב-1875 נפתחה בעיר ספרייה ציבורית ונטעו בעיר פארקים ציבוריים.
בשנת 1862 הקימו תושבי העיר גשר על נהר מורומבידיגי שנהרס על ידי הממשלה ב-1895 ואחר נבנה במקומו. גשר זה החזיק מעמד עד 2006, עת נחסם לתנועה לאחר שהחל להיות לא בטיחותי למעבר.
תושבי וואגה וואגה היו מהתומכים הנלהבים לאיחודה של אוסטרליה ב-1901 ואף קבוצה של תושבים יצרו קבוצת לחץ למען בחירתה של העיר כבירת אוסטרליה עקב מיקומה על אם הדרך בין סידני לבין מלבורן.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הייתה וואגה וואגה נקודת ההתחלה של מצעד של מתגייסים שצעדו רגלית מעיר לעיר עד לסידני כדי להתגייס לכוה האימפריאלי האוסטרלי. לאחר המלחמה התיישבו באזור חיילים משוחררים רבים, אך הם סבלו קשיים מרובים ולא הצליחו להקים תשתית חקלאית ראויה לשמה. ב-1921 מנתה אוכלוסיית העיירה 11,631 תושבים ושנה לאחר מכן היא חוברה לרשת החשמל שהחל מ-1928 קיבלה את אספקת החשמל מסכר בורינג'וק (Burrinjuck Dam), כ-100 ק"מ ממזרח לעיירה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוקמו בסביבות וואגה וואגה שני בסיסים של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי ובסיס גדול של צבא אוסטרליה. לאחר המלחמה גדלה וואגה וואגה בהתמדה והיא הוכרזה כעיר ב-17 באפריל 1946. העיר התפתחה ונוספו לה שכונות מגורים ואזורי תעשייה. בסיסי כוחות ההגנה של אוסטרליה שהוקמו במלחמה המשיכו לפעול. בסיס הצבא משמש עד היום כבסיס הטירונים המרכזי של צבא אוסטרליה ובסיס חיל האוויר וואגה (RAAF Base Wagga) התרחב והיה לבסיס ההדרכה הטכני הראשי של החיל.
עקב שיטפונות שפקדו את העיר בשנות החמישים, הוקמה מערכת סוללות הגנה בשנת 1962 ובשנת 1982 היא הורחבה כך שתגן גם על צפון העיר. ב-1989 הוקמה בעיר אוניברסיטה.
בתרבות.
לפי הביוגרפיה הפיקטיבית של דיים עדנה, היא נולדה בוואגה ואגה.
פרסי הקטר הקטן
החלקת קראטין
החלקת קראטין או החלקה ברזילאית היא שם כולל למספר פורמולות המשמשות בעיצוב שיער להחלקה ארעית בלבד של השיער, שהרכיב העיקרי בהן אמור להיות חלבון הקרטין. החלקת קראטין נבדלת מהחלקה יפנית בכך שהיא ארעית, כלומר, מחזיקה רק זמן מועט של עד חודש וחצי/חודשיים (בסוגי שיער מסוימים אף ייתכן וההחלקה לא תחזיק יותר מחודש). ישנם החלקות אשר חתמו את שמם כהחלקות שיער מומלצות כמו החלקת שיער פראדה ביתית לאחר החלקה זאת ניתן להשתמש בכל שמפו או מסיכה לשיער החלקה זאת לא מכילה חומר הנקרא פורמלהיד לאחר החלקת קראטין נהוג להמליץ לחפוף את השיער עם שמפו המכיל קראטין (אלא אם חפיפה בשמפו ללא קראטין מתבקשת מתוקף מחלת עור מסוימת בקרקפת, כגון פסוריאזיס או סבוראה).
קיימות החלקות אשר יצרניהן מכנים אותן "החלקת קראטין" אם כי בפועל כמות הקראטין בהן מעטה והחומר העיקרי בהן הוא פורמלין או חומר אחר ההופך לפורמלין בטמפרטורה גבוהה. ריכוזים שונים של פורמלין נחשבים למסרטנים ומסוכנים לנחשף אליהם. מספר תחקירים דוקומנטריים העידו כי רבות מהחלקות הפורמלין הן מסוכנות, ורק חלק מההחלקות הנקראות "החלקת קראטין" באמת מכילות כמות מספקת של קראטין וכמות מותרת של פורמלין.
אופן החלקת השיער בהחלקת קראטין.
המכניזם של החלקות קראטין הוא יצירת שכבה העשויה רובה ככולה מקראטין (זאת בתנאי שאכן מדובר בתכשיר המכיל קרטין ולא תחליפים זולים, אשר חלק מסוכנים). שכבת קראטין זו מקבעת את השערה לטווח ארוך יחסית כמתואר לעיל. במקרים של שיער חלק יחסית השכבה הזו תחזיק עד שלושה חודשים לכל היותר (מיום ההחלקה תתחיל השכבה לדעוך).
שלבי החלקת קראטין.
החלקות קראטין נעשות על פי סדר השלבים הבא, ואורכות לרוב, עד שעה וחצי:
החלקת קראטין כהחלקה משקמת.
החלקת קראטין נקראת לעיתים "החלקה משקמת", משום שמשתמשים בה, בין היתר, גם כשיקום לשיער שכבר עבר החלקה אחרת (כמו החלקה יפנית שהיא קבועה). אם בוצעה החלקה יפנית לא כשורה, ונגרם נזק לשיער, לא ניתן לחזור על ההחלקה היפנית מחשש לקריעה חלקית או קטיעה ממשית של קטעי שיער. במקרים כאלה עשוי מעצב השיער להמליץ על החלקה עדינה שאינה עובדת על פנים השערה אלא על החלק החיצוני שלה, ולמעשה יכולה רק לחזק אותה ולהקטין הסיכוי לקריעתה. החלקה כזו יכולה להיות החלקת קרטין (אם כי קיימות גם החלקות משקמות אחרות ואין הכרח לכך).
בטיחות ואתיקה.
נכון לשנת 2012 משרד הבריאות טרם גיבש החלטה לגבי הבטיחות של טיפולי קרטין באופן כללי. להרחבה בנושא זה ראו בטיחות ואתיקה בהחלקת שיער באופן כללי.
זיקת הנאה בישראל
בישראל, זיקת הנאה היא אחת מחמש הזכויות במקרקעין המוזכרות בחוק המקרקעין. חוק המקרקעין מגדיר זיקת הנאה כ; כלומר, זיקת הנאה איננה זכות המקנה חזקה במקרקעין הכפופים. בניגוד לזכויות מקרקעין אחרות, זיקת הנאה מתייחדת בכך שניתן להקנות אותה לטובת מקרקעין ולא רק לטובת אדם אחר, מקרקעין הנהנים מזיקת הנאה מכונים מקרקעין זכאים. זיקת הנאה, כשאר הזכויות במקרקעין, יכולה להירשם במרשם המקרקעין הישראלי.
הפסיקה והחוק מפרטים מתי אדם זכאי ליהנות מזיקת הנאה בנכס שאיננו בבעלותו, וכן מתי הנאה זו מוקנית לא רק לאדם אלא גם לנכס שבבעלותו (באופן שהוא רשאי להעבירה הלאה בעת מכירה).
בעיקרון, זיקה מקנה זכויות בקרקע פרטית של הזולת או בקרקע המוגדרת רכוש משותף בבניין, כשהחוק מפריד בין שני אלו לזיקה שנוצרת ב"מקרקעי ציבור". אמנם החוק מתיר לבטל את הזיקה, אך סעיף 96 (לחוק המקרקעין) קובע כי יש לפצות את מי שנהנה ממנה אם הביטול הסב לו נזק קנייני.
הפסיקה מבהירה את ההבדל בין זכות השמורה לבעל הנכס, וזכות השמורה לנכס עצמו (וניתן להעבירה). ההבדל נקבע כך, שכאשר השימוש "שירת את מקרקעי המשתמש בלא שלאישיותו של המשתמש הייתה השפעה על כך, תהא הזיקה הנרכשת מכח התיישנות זיקת הנאה "לטובת מקרקעין". לעומת זאת כאשר הזיקה משרתת את המשתמש באופן אישי, בלא קשר
לזכויותיו במקרקעין כלשהם, עשויה זיקת ההנאה שתיווצר מכח התיישנות להיות זיקת
הנאה לטובת אדם".
אפיון והגדרה.
מבחינים בין זיקת הנאה לזכויות דומות (כגון שכירות והשאלת נכס), הבחנה המתבטאת במאפייני זיקת הנאה:
דרכים ליצירת זיקת הנאה.
זיקת הנאה מכוח שנים.
זיקת הנאה מכוח שנים היא למעשה "התיישנות רוכשת", כלומר, ההתיישנות של השימוש הקיימת במקרקעין הכפופים, רוכשת זכות הנאה בהם. זיקת הנאה מכוח שנים היא זיקה הנוצרת עקב שימוש שנעשה במשך השנים ללא התנגדות בעל הנכס, על אף שלא נקבע הסכם המעניק זיקת הנאה זו.
בישראל מי שנהנה ממקרקעין במשך שלושים שנים רצופות, רשאי לדרוש את רישום הזיקה. ברציפות הנדרשת אין הכוונה לשימוש והנאה רצופים, אלא תקופת שימוש והנאה רצופה.
הזיקה מותנית בכך שהשימוש וההנאה הם אכן כאלה הראויים להיות זיקת הנאה (ולא שימוש היוצר תפיסת חזקה, למשל). התנגדות של בעל המקרקעין בתוך התקופה צריכה שתבוא בהודעה בכתב או הודעה לציבור. דוגמה לזיקת הנאה מכוח שנים, אפשר למצוא בפסק הדין במשפט "חוה אסטרחאן נגד זאב בן-חורין", בו נפסק בבית המשפט העליון שחניית רכב במשך למעלה משלושים שנה בחזית בניין שהייתה שייכת לבעלים אחרים, יצרה זיקת הנאה לטובת המקרקעין הזכאים.
ישנן שתי סיבות להחיל זיקת הנאה מכוח שנים. האחת היא ראיית בעל המקרקעין הכפופים, בכך שלא התנגד לשימוש בקרקע שלו, כמי שוויתר על הפסקת שימוש זה והשלים עמו. השנייה היא ששימוש במשך תקופה ארוכה בה לא השתנה מצב קיים יוצרת מטבעה ציפיות בצדדים הנוגעים בדבר, שהמצב הקיים לא ישתנה בעתיד.
זיקת הנאה ברכוש משותף.
הפסיקה מתייחסת גם לזיקת הנאה ברכוש משותף. כך למשל, בית המשפט המחוזי בתל אביב דחה תביעה של שכנים נגד שכן שהשתמש עשרות שנים בחנייה משותפות, מול המחסן שבבעלותו. השכנים טענו כי "השימוש בשטח נשוא המחלוקת, המהווה רכוש משותף, הוא שימוש שאינו כדין, המהווה הסגת גבול. עוד נטען על ידם כי השימוש מעבר להיותו הסגת גבול, מהווה גם מטרד ומפריע לכניסה ויציאה של רכבים למגרש וממנו". בית המשפט אמנם אישר את העובדות וקבע כי "אין ספק כי פריקה וטעינה של סחורות בשטח המשותף אינם מהווים שימוש רגיל במקרקעין, וכי עסקינן בשימוש חריג שאינו נובע מדיני השיתוף". עם זאת, התביעה נדחתה תוך חיוב בהוצאות, כיון שחלפו מעל שלושים שנה, ולכן השופטים קבעו כי מדובר בזיקת הנאה אשר מוענקת לא רק לבעל המחסן (שכבר הפסיק את פעולתו המסחרית), אלא למחסן עצמו כנכס באופן ש"כל מי שעושה או יעשה שימוש במחסן הנ"ל זכאי לחסות בצילה של זיקת ההנאה הנ"ל".
מקרקעין מיוחדים.
במקרקעין מסוימים יש הסתייגויות בהוראה על רכישת זיקת הנאה מכוח שנים.
קרקע מוסדרת.