הסרך של נערמר (שעליו מופיע שפמנון (נר) ואיזמל (מר), מעל לחזית של מקדש), נמצא על שברי חרסים בתל ערד, תל עירני ואתר עין בשור. בדיקה שנעשתה לחרס מעין הבשור גילתה שהחרס הוא של קנקן יין שיוצר במצרים. יגאל ידין סבר על בסיס הסרך, ועל בסיס ניתוח של פלטת נערמר, ששם הוא זיהה שירטוט של עפיפון מדבר, שנערמר כבש ושלט בדרום ארץ ישראל. ישנם חוקרים שסבורים שמקור הסרך בארץ ישראל הוא בסחר שהתנהל בין מצרים וארץ ישראל.
ח'ופו
ח'וּפוּ (ביוונית: Χέωψ) הוא פרעה מצרים העתיקה, בן השושלת הרביעית של הממלכה הקדומה במצרים, אשר שלט בין 2589 לפנה"ס ל־2566 לפנה"ס. שמו המלא הוא ח'נום־ח'ופו, שמשמעותו "האל ח'נום מגן עליי". ידוע גם בכינויו היווני חיאופס.
ח'ופו נולד לפרעה סנפרו והטפרס הראשונה, ובניגוד לאביו נזכר כפרעה אכזר ושנוא על ההמונים, כפי שתואר בידי הרודוטוס. ימיו היו ימי שגשוג שטרם נראו בממלכה, בעיקר הודות לאביו. המלך כנראה הנהיג את הצבא המצרי לתוך לוב, נוביה וסיני. ח'ופו בנה את הפירמידה הגדולה של גיזה, הראשונה בפירמידות של גיזה, ואחת משבעת פלאי תבל. ג'דפרע, אחד מבניו, ירש את כסאו לאחר מותו.
העדויות לשלטונו הן: הפירמידה, הספינה של ח'ופו, הספינה שנמצאה בבור חתום בפירמידה של גיזה מיוחסת לפרעה ח'ופו. הספינה עשויה לוחות ארז שהוא בנה כדי להפליג בה אל ארץ המתים, ומוצגת במוזיאון מיוחד שנבנה עבורה בקהיר, פסל שנהב מיניאטורי שנמצא באבידוס, וכיום מוצג במוזיאון קהיר. אותר סרקופג השייך לו, אך מומייתו לא נמצאה עד היום. יש טוענים כי ח'ופו לא היה מלך כלל, אלא אות אל השמש המצרי, וכי לכבוד אל זה נבנתה הפירמידה.
שתי סברות עיקריות הועלו לגבי בניין הפירמידה. הראשונה גורסת כי ח'ופו העביד עבדים רבים עד תום בניית הפירמידה, בעוד שהאחרת טוענת כי העבודה נעשתה בידי צוות בונים מיומן, שקיבל שכר על עבודתו. באוגוסט 2004 טענו שני ארכאולוגים חובבים צרפתיים כי גילו מסדרון סודי בתוך הפירמידה, שכנראה מוביל לחדר קבורת המלך. השניים לא קיבלו אישור ממועצת העתיקות המצרית לערוך את החקירה הנדרשת.
קאסם
יעחמס הראשון
יעחמס הראשון (לעיתים אמוסיס הראשון, וגם יע'ח מאסייה - "ירח נולד") היה פרעה מצרים העתיקה ומייסד השושלת ה-18. הוא שלט בקירוב בין השנים 1580 ל-1546 לפנה"ס.
יעחמס היה בן המלך טאו השני האמיץ, ואחי המלך קאמוס, אחרון מלכי השושלת ה-17. בגיל 10 יעחמס ("הירח נולד") ירש את הכתר, בעקבות מות אחיו קאמוס. לאחר המשיחה למלוכה קיבל את השם נֵבּ-פֵּחטִי-רֵע (אדון הכוח הוא רע). שלטונו אופיין במאבק בשליטי החיקסוס של הדלתא של הנילוס, ואף שיצא מנצח, איבד את אחיו ואביו. כמו כן, עשה חיל בהחזרת הסמכות והכוח המצרי לנוביה וכנען. במעשיו הניח את היסודות לאימפריה המצרית בתקופת הממלכה החדשה, שהגיעה לשיאה בימים של תחותמס השלישי ורעמסס השני. יורשו היה בנו, אמנחותפ הראשון.
שרידי הפירמידה שלו באבידוס נתגלו בשנת 1899, וזוהו בשנת 1902. הפירמידה ומבניה נסרקו מחדש בשנת 1993 בידי משלחת מאוניברסיטת המדינה של פנסילבניה ואוניברסיטת ייל.
תקופת שלטונו.
שלטונו אופיין במאבק בשליטי החיקסוס של הדלתא של הנילוס, ואף שיצא מנצח, איבד את אחיו ואביו. כמו כן, עשה חיל בהחזרת הסמכות והכוח המצרי לנוביה וכנען. במעשיו הניח את היסודות לאימפריה המצרית בתקופת הממלכה החדשה, שהגיעה לשיאה בימים של תחותמס השלישי ורעמסס השני.
משפחתו.
יעחמס היה בן המלך טאו השני האמיץ, ואחי המלך קאמוס, אחרון מלכי השושלת ה-17. בגיל 10 יעחמס הראשון ירש את הכתר, בעקבות מות אביו. לאחר המשיחה למלוכה קיבל את השם נֵבּ-פֵּחטִי-רֵע (אדון הכוח הוא רע). יורשו היה בנו, אמנחותפ הראשון.
יעחמס נשא את יעחמס-נפרטרי, אחותו, והיה אב ל:
פירמידה.
שרידי הפירמידה שלו באבידוס נתגלו בשנת 1899, וזוהו בשנת 1902. הפירמידה ומבניה נסרקו מחדש בשנת 1993 בידי משלחת מאוניברסיטת המדינה של פנסילבניה ואוניברסיטת ייל.
מומיה.
בקבר בדיר אל-בחרי, בו נתגלו 40 מומיות של פרעונים מהשושלות ה-18, ה-19 וה-21, שבמקור הוטמנו בעמק המלכים, נמצאה גם המומיה שעל תכריכיה נרשם "יעחמס". בשל העובדה שיעחמס השני מהשושלת ה-26 טרם נולד בעת הכתיבה בידי כוהנים בימי השושלת ה-21 הוסק שהכוונה היא ל"יעחמס הראשון" ושזו הועברה לשם מחשש משודדי קברים שכבר הספיקו לפגוע במומיה (שברו את החיבור בין הראש לגוף וריסקו את האף). תחילה נאמר עליה כי היא דומה לפרצוף של סאקננרה-טאו אולם המומיה בעלת מאפיינים שונים משל חלק ממומיות השושלת ה-18 וגם לא נחנטה עם ידייה על החזה שהיא הסממן למומיית מלך או מלכה, כך שכפי הנראה זוהי איננה גופתו של יעחמס.
הגופה שנמצאה (אם אכן היא של יעחמס ולא הייתה טעות ברישום על התכריכים מעת הזזת הגופה מקברה המקורי למקום בו נמצאה), מלמדת על אדם בגובה 1.63 עם ראש קטן ביחס לממדי הגוף, מצחו נמוך ועצמות לחייו בולטות במומיה, בעל שיער גלי ועבה, שמת באמצע שנות ה-30 שלו (תחילה הוערך כבן 50 לפחות) בעל נפח חזה גדול (שלפי גסטון מספרו: "בשילוב עם צורת הצוואר מעיד על כוח פיזי יוצא דופן"), והשיניים הקדמיות גדולות מעט בולטות מחוץ לשפה העליונה, כמו אצל מומיות נקבות מהשושלת ה-18 וכמו של צאצאו לכאורה, תחותמס השני.
מבדיקות קרני רנטגן שנערכו על כל המומיות המלכותיות בשנת 1980 בידי פרופסור ג'יימס האריס (מומחה לאורתודנטיה) והאגיפטולוג אדווארד וואנטה עולה כי צורת הגולגולת של המומיה שזוהתה כיעחמס הראשון שונה מזו של סקננרה-טאו שאמור להיות אביו וכמו גם מזו של המומיה שזוהתה כזו של יעחמס נפרטרי, אחותו של יעחמס.
כאמור, למרות המחלוקת האם זוהי אכן גופתו של יעחמס הראשון היא מוצגת ככזאת ברישומים הרשמיים במוזיאון קהיר (Cairo Museum catalog n° 61057) ואף הוצגה כך במוזיאון לוקסור לצד המומיה שנקנתה ממוזיאון מפלי ניאגרה שזוהתה כרעמסס הראשון ושזיהויה מוטל בספק.
זיהוי יעחמס הראשון עם פרעה של יציאת מצרים.
לעיתים מזהים את יעחמס הראשון עם הפרעה של יציאת מצרים - זאת בעיקר מבין אלה שמזהים את החיקסוס עם אבותיהם של מי משבטי ישראל. הרמזים העיקריים המצביעים על היותו הפרעה של יציאת מצרים, לפי שיטה זו, הם:
הכחשת שואה
אחנתון
אחנתון, שנודע כאמנחותפ הרביעי בראשית מלכותו, היה פרעה של השושלת השמונה-עשרה במצרים. ההנחה המקובלת היא, שנולד לאמנחותפ השלישי ולמלכתו הראשית, תיה, בשנת 26 למלכותם (1379/1362 לפנה"ס). אמנחותפ הרביעי ירש את אביו לאחר 38 שנות מלכות, ייתכן שלאחר מלכות משותפת של שניהם לתקופה שנמשכה עד 12 שנה. תאריכים אפשריים למלכותו של אחנתון (התלויים במחלוקות בכרונולוגיה המצרית) הם בין 1367 ל-1350 לפנה"ס או מ-1350/1349 לפנה"ס ועד ל-1334/1333 לפנה"ס. אשתו העיקרית של אחנתון הייתה נפרטיטי, שנעשתה מפורסמת בשל פסלהּ, הנמצא כיום באי המוזיאונים שבברלין, ומוצג בבניין המוזיאון החדש.
היו כאלה שזיהו אותו כ"נפחורוריה מלך מצרים" הנזכר כנמען של חלק ממכתבי אל עמארנה, והציעו כי זה היה שמו באכדית.
המהפכה האתניסטית.
אמנחותפ הרביעי היה מהפכן דתי, ובשנה הרביעית למלכותו הנהיג במצרים את האתניזם, שהעלה את אל השמש, אתון – שקודם לכן היה אל מדרגה שנייה – למעמד של אל עליון, במקומו של האל אמון. המהפכה הדתית הזו החלה כנראה עם החלטתו להצהיר על קיום פסטיבל-סד. פסטיבל-סד, היה ציון יובל מלכותי שהיה אמור לחזק את כוחותיו האלוהיים של מלכותו של פרעה. למרות שהפסטיבל נערך בדרך כלל בשנה השלושים למלכותו של פרעה קיים אותו אמנחותפ הרבעי בשנתו הרביעית כצעד יוצא דופן.
באותה שנה החל לבנות את בירתו החדשה, אחתאתון ('האופק של אתון'), שזוהתה כאל-עמארנה. בשנה החמישית למלכותו, שינה אמנחותפ הרביעי את שמו באופן רשמי לאחנתון (בין הפירושים המקובלים: 'הראוי לעבוד את אתון', 'בחירו של אתון' ו'הרוח המפוארת של אתון'), כעדות לפולחן החדש. התאריך שניתן לאירוע כנראה נפל ב-2 בינואר של אותה שנה. בשנה השביעית הועברה הבירה מנא אמון לאחתאתון במדבר המערבי, אם כי בנייתה של העיר נמשכה עוד שנתיים לאחר מכן. לכבודו של אתון, הוא גם בנה קומפלקס מקדשים מהמסיביים ביותר במצרים העתיקה, כולל המקדשים בכרנך ונוא אמון, ליד המקדש הישן לאל אמון. במקדשים אלה עבדו את אתון בשמש הישירה, בניגוד למקדשים החשוכים שבהם עבדו את האלים הישנים. מקובל, כי אחנתון חיבר גם תפילה לאתון.
במקור, אחנתון הציג את אתון כווריאציה של האל העליון המוכר, אמון-רע (אל שהוא תוצאה של עלייתה לגדולה של כת אמון, שהביאה להתמזגותו של אמון עם אל השמש רע), בניסיון להציב את האמונה החדשה בהקשר מצרי מוכר. אולם בשנה התשיעית למלכותו הצהיר אחנתון על גרסה רדיקלית יותר של הדת החדשה שלו בכך שהצהיר כי אתון אינו רק האל העליון, אלא האל היחיד, וכי אחנתון, הוא היחיד שיכול לגשר בין אתון לעמו. הוא אף הציג רצח טקסי של אמון, והורה על הריסה של מקדשיו בכל מצרים. פעולה זו הייתה התקפה חזיתית על הכהונה של אמון, שהייתה בעלת כוח פוליטי וכלכלי רב במצרים.
שמו של אתון גם נכתב אחרת לאחר השנה התשיעית, על מנת להדגיש את הרדיקליות של השלטון החדש. הפולחן כלל איסור על פסלים של אתון, חוץ מאשר העיגול של השמש, כאשר הקרניים צוירו עם ידיים, שכנראה ייצגו את הרוח הלא נראית של אתון, המעניקה חיים לכל, שבאותו זמן נחשב לא רק כאל השמש, אלא כאל אוניברסלי.
השלב הראשון של האתניזם נראה כסוג של הנותאיזם המוכר בדת המצרית, אך הצורה המאוחרת נראית כפרוטו-מונותיאיזם.