נובמבר 1969, סקר תת–ימי בימת הכנרת וגילוי קובעת בזלת מהתקופה הכלקוליתית.
בשנת 1962 ערכו חברי האגודה צלילת מחקר לעומק 50 מטרים בים המלח עבור המכון הגאולוגי. מטרת המחקר הייתה לאתר שרידי עצים קדומים שהוצפו על ידי הים הגואה. אלו אפשרו מחקר של מפלסי הים בתקופות השונות. במחקר זה הונחו היסודות לצלילות עומק לצורך מחקר בים המלח, הדורשות היערכות מורכבת ופיקוח חמור בשל היעדר אור, מליחות גבוהה והצורך במשקולות רבים.
החל משנת 1963 נערכו סקרי חוף וסקרים תת-ימיים בשיתוף עם דויד ניב ויענקלה ניר מהמכון הגאולוגי במטרה לאמת את תאוריית קו השבר החופי שגרם, לדעת הגאולוגים, להיווצרות מצוק החוף (תאוריית ה "יו יו"). הסקרים נערכו במשך מספר שנים באשקלון, אשדוד, אפולוניה, דור ועתלית.
1971-1972, בראשותו של אלישע שלם מרמת יוחנן נערכו סקרים תת-ימיים באתר ספינה טרופה שנשאה מטען צלמיות של האלה תנית בחוף הגליל המערבי ליד מושב שבי ציון. בשנת 1973 נערכה חפירה באתר והתגלו כ־300 צלמיות חרס של האלה המעוטרות בבסיסן בסמל תנית. מטען הספינה תוארך למאות 5-4 לפנה"ס. חלק ניכר מהצלמיות נלקחו מהאתר על ידי דייגים וצוללים וחלקן מוצג כיום במוזיאון הימי הלאומי בחיפה.
בשנת 1973 נערך סקר תת-ימי בנקרות ראש הנקרה והתגלו פריטי צור מעובדים, השייכים ככל הנראה לאתר פרהיסטורי שהיה במקום. ייתכן שבתקופות בהן היה מפלס הים נמוך התגוררו בני אדם בנקרות.
בחודש יולי 1967, ארגן אגף העתיקות שלוש משלחות מחקר בימת ברדוויל בראשותו של משה דותן, בניהול האגודה ובסיוע חיל הים. בין היתר נערכו סקרים תת-ימיים בימה ואותר מטוס דו מנועי ממלחמת העולם השנייה ובו שרידי אדם. על שרטון החול (BAR) המפריד בין הימה לים הפתוח התגלתה באר מים בנויה ובה מי שתייה, ששימשה כפר קטן של בדואים שהתגוררו על השרטון והתפרנסו מציד ציפורים ברשתות, מדייג ומדגים שנפלטו על ידי גלי הים. ליד הבאר התגלו חרסים ושברי שיש נושאי כתובות מתקופות שונות. בנוסף, התגלתה על השרטון תלולית ובה שרידי יישוב רומי המכונה הר קסיוס. הממצאים הועברו לאגף העתיקות לצורכי מחקר.
בשנת 1969 ערכה האגודה סקר לאיתור נביעות מים תת-ימיות בברכת רם ברמת הגולן. הסקר נערך עבור משרד החקלאות. הצוללים איתרו את הנביעות בקרקעית האגם ופזרו יוד שאפשר מעקב אחר המים המפכים ועוצמת הזרימה. המעיינות מופו וסומנו.
החל משנת 1962 ערכו חברי האגודה סקרים תת-ימיים בימת הכנרת בניהולו של חוקר הכנרת מנדל נון מקיבוץ עין גב. הסקר נערך במשך מספר שנים וכלל איתור ומיפוי של מעגנים קדומים בימת הכנרת ושרידי כלי שיט, עוגנים וציוד דיג.
FORTRAN
דנריוס
דייוויד פקארד
דייוויד פקארד (באנגלית: David Packard; 7 בספטמבר 1912 - 26 במרץ 1996) היה סגן מזכיר ההגנה של ארצות הברית במהלך ממשלו של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון. לפני כן ייסד לצד ויליאם היולט את חברת היולט פקארד בשנת 1939, וכיהן כנשיאה (1947–1964) כמנכ"ל (1964 - 1968) וכיו"ר מועצת המנהלים (1964 - 1968, 1972–1993)
כמו כן, בשנים 1976–1981 שימש כנשיא the Uniformed Services University of the Health Sciences. בנוסף כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של Regents בשנים 1973–1982.
ב-1988 עוטר במדליית החירות הנשיאותית והוא ידוע בשל חידושים טכנולוגיים רבים כמו גם בזכות עשייה פילנתרופית משמעותית ביותר.
פרטים אישיים.
פקארד נולד בפואבלו, קולורדו ולמד בבית הספר התיכון Centennial High School שם הפגין התעניינות במדעים, הנדסה וספורט, כמו גם יכולות מנהיגות. אביו היה עורך דין. פקארד סיים את התואר הראשון באוניברסיטת סטנפורד ב-1934, וזכה שם ל"אותיות" (מנהג אמריקאי לפיו ספורטאים מחוננים בתחומים להם מעניק המוסד האקדמי חסות, יכולים להרוויח "אותיות" אותן ניתן לתפור על המעיל) בפוטבול ובכדורסל וזכה לחברות ב-Phi Beta Kappa Society והפך ל"אח" ב-Alpha Delta Phi (אחווה ספרותית). בסטנפורד פגש פקארד שני אנשים שהשפיעו רבות על חייו: לוסיל סולטר וויליאם היולט. באותה נקודת זמן פנה פקארד ללימודים קצרי טווח באוניברסיטת קולורדו, בטרם עזב לטובת משרה אותה קיבל בג'נרל אלקטריק ב-Schenectady שבניו יורק. ב-1938 חזר לסטנפורד מניו יורק, שם השלים באותה השנה תואר שני בהנדסת חשמל. עוד באותה שנה, נשא פקארד לאישה את לוסיל סולטר, איתה הביא במהלך השנים ארבעה ילדים לעולם: דייוויד, ננסי, סוזן וג'ולי. לוסיל פקארד הלכה לעולמה ב-1987.
היולט פקארד.
ב-1939 ייסד עם עמיתו היולט את היולט פקארד (HP) במוסך של משפחת פקארד, שלימים הפך למוזיאון ונחשב לערש הולדתו של עמק הסיליקון. השקעת ההון הראשונית של היולט ופקארד עמדה על כ-538 דולר אמריקאי (כ-9,000 דולר אמריקאי בערכים של 2012). בספר The HP Way ציין פקארד שהשם היולט פקארד נקבע בהטלת מטבע - HP ולא PH. המוצר הראשון שלהם היה מתנד צליל שנמכר לחברת וולט דיסני לצורך שימוש בפסקול סרט ההנפשה פנטסיה. הספר The HP Way מתאר את פילוסופיית הניהול של היולט פקארד אשר עודדה יצירתיות והתרחקה מפורמליות ומהיררכיה עסקית מסורתית.
במהלך מלחמת העולם השנייה ייצרה היולט פקארד מכשירים, התקנים ואמצעים בתחומים האוויריים והימיים, בתחום הרדיו ואף ראדארים וסונארים.
החברה, שנהנתה מיכולות הניהול המצוינות של פקארד ומהחידושים הטכנולוגיים הרבים שסיפק היולט, צמחה והפכה להיות היצרנית הגדולה בעולם של מכשירי מדידה חשמליים. בנוסף הפכה היולט פקארד ליצרנית גדולה של מחשבונים, מחשבים ומדפסות דיו ולייזר.
ב-1947 הפכה החברה לתאגיד, כשפקארד מתמנה לנשיא הראשון שלה ומשמש בתפקידו זה עד 1964. באותה שנה נבחר לכהן כמנכ"ל וכיו"ר מועצת המנהלים והחזיק בתפקידיו אלו עד שנת 1968. פקארד עזב את HP ב-1969, על מנת לשרת בממשל ניקסון. שירת תחת ממשל ניקסון עד 1971, אז חזר ל-HP ונבחר שוב לתפקיד יו"ר מועצת המנהלים ושירת בתפקידו זה מ-1972 ועד 1993. ב-1991 פיקח על תהליך מקיף של ארגון מחדש בחברה. פקארד פרש מ-HP ב-1993. בעת מותו ב-1996, שווי החזקותיו ב-HP הוערך בלמעלה ממיליארד דולר אמריקני.
מחלקת ההגנה של ארצות הברית.
עם כניסתו לתפקיד נשיא ארצות הברית ב-1969, מינה ריצ'רד ניקסון את פקארד למשרת סגן של מזכיר ההגנה של ארצות הברית, מלווין ליירד. בעת כהונתו זו הביא פקארד לצבא ארצות הברית תפיסות הנוגעות לניהול משאבים הנהוגות במגזר העסקי ואשר יושמו לראשונה בצבא. בנוסף, ייסד פקארד את ה-Defense Systems Management College.
בסמוך לסיום כהונתו כסגן מזכיר ההגנה של ארצות הברית, כתב פקארד את "תזכיר פקארד" ("the "Packard Memo) או "תעסוקת משאבים צבאיים בהתרחשות התפרעויות אזרחיות" ("Employment of Military Resources in the Event of Civil Disturbances"). חוק זה, שנכנס לתוקפו בפברואר 1972, מתאר יוצאים מן הכלל לחוק Posse Comitatus Act שנחקק ב-1878, ואשר מגביל את יכולת הממשל הפדרלי של ארצות הברית לעשות שימוש בצבא ארצות הברית לצורך אכיפת חוק, להוציא מקרים בהם ניתן אישור מפורש של חוקת ארצות הברית או של חוק שחוקק הקונגרס של ארצות הברית - תוך ציון העובדה שחוקת ארצות הברית מספקת יוצא מן הכלל, כשיש צורך "למנוע אובדן חיים או הרס מופקר של רכוש וכדי להשיב על כנו את התפקוד הממשלתי ואת הסדר הציבורי, כאשר אירועים חמורים, אסונות או הפרעות אזרחיות פתאומיות ובלתי צפויות, מסכנים בצורה רצינית חיים ורכוש ומשבשים תפקידים ממשלתיים רגילים, עד כדי כך שהרשויות המקומיות המוסמכות כדין אינן מסוגלות לשלוט בסיטואציות" ו"להגן על רכוש פדרלי ועל פונקציות ממשלתיות פדרליות כאשר קיים הצורך בהגנה והרשויות המקומיות המוסמכות כדין אינן יכולות או מסרבות לספק הגנה נאותה". סעיף 214.5 מצהיר כי "העסקת משאבים צבאיים של משרד ההגנה בסיוע לרשויות האזרחיות לשליטה במהומות אזרחיות, יהיה בדרך כלל מושתת על הוצאת Presidential Executive order (צו מינהלי נשיאותי) או על Presidential directive authorizing עם יוצאים מהכלל "המוגבלים ל":
על פי לינדורף, יוצאים מן הכלל אלו מחזירים למעשה את האפשרות לכינונו של ממשל צבאי בארצות הברית, דבר שנאסר מאז 1878.
פקארד התפטר בדצמבר 1971 וחזר ל-HP ב-1972, לתפקיד יו"ר מועצת המנהלים.
בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 היה פקארד יועץ בכיר של הבית הלבן לענייני ניהול ורכש ביטחוני. הוא שימש כיו"ר The Business Council ב-1973 וב-1974.
ב-1985–1986 שימש כיו"ר Packard Commission.
אינטרנט.
על פי הוראתו של פקארד, נרשם הדומיין "HP.com" ב-3 במרץ 1986 והיה לאחד משמות התחום הראשונים שנרשמו אי פעם.
פילנתרופיה.
מראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 ועד למותו בשנת 1996, הקדיש פקארד חלק ניכר מזמנו ומהונו, לפרויקטים פילנתרופיים. על פי בקשת בנותיו, ננסי פקארד ברנט וג'ולי פקארד, הקימו ב-1978 דייוויד ולוסיל פקארד את קרן ה-Monterey Bay Aquarium. בסופו של דבר תרם הזוג 55 מיליון דולר אמריקאי, על מנת לבנות את האקווריום החדש, אשר נפתח ב-1984, כשג'ולי פקארד משמשת כמנכ"לית. ב-1987 העניק פקארד 13 מיליון דולר אמריקאי ליצירת Monterey Bay Aquarium Research Institute, ו-David and Lucile Packard Foundation סיפקה מאז כ-90% מתקציב התפעול של המכון.