מרפאות לטיפול ומחקר בנפגעי סמים.
ב-1993 ייסדה באוניברסיטת רוקפלר מרכז מחקר לטיפול בהתמכרויות. ב-1993 נפתחה ברחוב דפנה בתל אביב מרפאת אדלסון, המסונפת לבית החולים איכילוב וזאת במטרה להדגיש שהתמכרות לסמים היא מחלה, אשר צריכה להיות מטופלת בבית חולים. המרפאה היא מרפאת המתאדון היחידה המסונפת למרכז רפואי (איכילוב) ולפקולטה לרפואה (באוניברסיטת תל אביב), ומטופלים בה חולים בגירים במחלת ההתמכרויות לסמים ממשפחת האופיואידים, (למשל הרואין). המרפאה גם מבצעת מחקר על השפעת הטיפול במתאדון על המטופלים. בשנת 2000 נפתח מרכז הטיפולים והמחקר על שם ד"ר מרים ושלדון אדלסון בלאס וגאס, במרפאה זו מטופלים גם ילדים.
ישראל היום.
החל מחודש מאי 2018 היא מכהנת כמו"ל "ישראל היום", במקומו של אשר בהרב, שהיה המו"ל הראשון של העיתון.
ב-24 באוגוסט 2018 פרסמה טור בעיתון ישראל היום, ובו הודיעה שבהשראת חוק הלאום יתנוסס דגל ישראל בכותרת של העיתון "ישראל היום".
נדבנות.
בני הזוג אדלסון תרמו יחד רבות לארגונים יהודיים, בהם פרויקט תגלית, המממן ביקורי בני נוער בישראל. מאז 2007 תרמו בני הזוג אדלסון יותר מ-100 מיליון דולר לפרויקט.
משפחת אדלסון תרמה 25 מיליון דולר ל"יד ושם". בשנת 2014 תרמו בני הזוג אדלסון 5 מיליון דולר לפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת אריאל. ביוני 2017 תרמו בני הזוג אדלסון 20 מיליון דולר להקמת פקולטה לרפואה באוניברסיטת אריאל, וזו נקראה על שמם. הפקולטה נחנכה ב-22 ביוני 2021.
ב-2017 תרמו בני הזוג כ-12 מיליון דולרים לבנק הדם הלאומי שמוקם בקריית מד"א שברמלה.
בינואר 2017 התקיים טקס השבעת נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ. מרים ובעלה היו שותפים לארגון כספים עבור הטקס וכיהנו כשניים מ-17 מסגני הנשיא הפיננסיים של הארגון המנהל את הטקס. היא ובעלה נכחו בטקס.
באפריל 2018 תרמו בני הזוג אדלסון 70 מיליון דולר ל"פרויקט תגלית", לרגל שנת ה-70 לעצמאות ישראל ולציון 18 שנים לפרויקט.
ב-16 באפריל 2018 השתתפה בבית בירם בטקס חנוכת ארבעה מתחמי "מייקרים" (מכונות חיתוך בלייזר, מדפסות תלת-מימד ועוד) שתרמו בני הזוג אדלסון לסניפים שונים של "בית הספר הריאלי העברי".
ב-30 ביוני 2021 תרמו 150 אופנועים לארגון הלאומי איחוד הצלה.
חיים אישיים.
נישאה לגינקולוג אריאל אוקסהורן, ונולדו להם שתי בנות. הזוג התגרש בשנת 1980. אחת מבנותיה היא יסמין לוקץ', מייסדת חברת ICON וחברה בצוות המשקיעים של תוכנית הטלוויזיה "הכרישים" של קשת. כשנסעה בשנת 1986 ללמוד באוניברסיטת רוקפלר, פגשה את בעלה לעתיד שלדון אדלסון, בבליינד דייט, הם התחתנו בשנת 1991, ונולדו להם שני בנים. ב-11 בינואר 2021 התאלמנה.
על פי דירוג פורבס ל-2021 נחשבת לישראלית העשירה בעולם, ולאשה החמישית בעושרה בעולם.
דיוויזיית הפאנצר טטרה
דיוויזיית הפאנצר טטרה (בגרמנית: Panzer-Division Tatra), הייתה דיוויזיה משוריינת של הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה באוגוסט 1944 בסלובקיה, על בסיס דיוויזיית הפאנצר ה-178, וכללה יחידות הכשרה של הוורמאכט, ואשר נקראה על שם הרי הטטרה בסלובקיה. יחידות הדיוויזיה השתתפו בדיכוי המרד הסלובקי, וב-9 באוקטובר מונה פרידריך-וילהלם פון לפר למפקד הדיוויזיה. ב-16 בינואר 1945 שונה שם הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצר ה-232, והנס-אולריך בק מונה למפקדה. הדיוויזיה לחמה באוסטריה, ובסוף מרץ 1945 הושמדה הדיוויזיה.
דיוויזיית הפאנצר ה-232 (ורמאכט)
דיוויזיית הפאנצר ה-232
גלימה ופגיון (סדרת טלוויזיה)
גלימה ופגיון (באנגלית: Cloak and Dagger) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית המבוססת על קומיקס של חברת מארוול בן אותו שם. נוצרה עבור ערוץ הכבלים Freeform. הסדרה היא חלק מהיקום הקולנועי של מארוול, ומשתלבת בסיפור המשותף של הסרטים והסדרות ביקום. בסדרה מככבים אוליביה הולט כטנדי "פגיון" בואן ואוברי ג'וזף כטיירון "גלימה" ג'ונסון, שני נערים שבעקבות פגישתם המקרית לאחר הפסקה ארוכה החלו לפתח כוחות על, שהמגוון שלהם מתרחב ככל שהם משתפים יותר פעולה.
פיתוח הסדרה החל ביולי 2011. הולט וג'וסף לוהקו בינואר 2017. הצילומים החלו ב-10 בפברואר 2018, והם התקיימו בניו אורלינס. העונה הראשונה שודרה מ-7 ביוני עד 2 באוגוסט 2018, והיא קיבלה ביקורות חיוביות. חברת Freeform הודיעה על חידוש הסדרה לעונה שנייה ב-20 ביולי 2018 ועלתה במהלך 2019. הסדרה בוטלה לאחר שתי עונות.
עלילה.
לפני שמונה שנים קרה פיצוץ מסתורי באסדה לקידוח נפט בניו אורלינס. טנדי הקטנה איבדה את אביה, מדען בכיר בחברת "רוקסון", המפעילה את האסדה, בתאונת דרכים שבאה כתוצאה מהפיצוץ. בזמן התאונה טנדי טבעה בנהר. טיירון הקטן, ילד אפרו-אמריקאי בן גילה, ראה את אחיו הבכור נורה בידי שוטר שאיים עליו בנשק ולחץ על ההדק בטעות כשנבהל מהפיצוץ. לאחר שטיירון קפץ למים בעקבות אחיו, הוא הציל את טנדי מהטביעה.
כעבור שמונה שנים טנדי חיה מחוץ לבית ומרוויחה כסף כנערת פיתוי בגנבות, כשהיא נוטלת תרופות בתור סמים. אמה אלכוהוליסטית כרונית ומכורה לתרופות, שמקדישה את חייה לניסיונות שווא לזיכוי שמו של בעלה המנוח שהואשם באחריות לפיצוץ האסדה על ידי חברת "רוקסון". טיירון גר במשפחה אמידה ואוהבת. אימו היא עורכת דין המייצגת את "רוקסון", שלא מרוצה ממה שהיא מגלה בחברה. המשפחה חיה בצלו של הבן הבכור המת. שני הגיבורים נתקלים זה בזה במקרה ומביאים בכך לפיצוץ המשחרר את כוחותיהם. עם הזמן הם לומדים להשתמש בהם. טנדי מסוגלת ליצור פגיונות מאור טהור, מעין סכינים זוהרות חדות הנעלמות כעבור זמן קצר. כשהיא נוגעת במישהו, היא רואה את חלומותיו על עתיד, ויכולה לגנוב אותם. טיירון מסוגל להתעתק ממקום למקום בצורה לא רצונית. גלימתו של אחיו עוזרת לו להשתלט על התכונה הזאת. כשהוא נוגע באנשים, הוא יכול לראות את פחדיהם ולגרום להם לחיות אותם. הוא גם מסוגל לשאוב בני אדם ל"מימד האפל". השניים לא מסוגלים לגעת זה בזה.
הסדרה מתמקדת בהרפתקאות הגיבורים בניסיון להוכיח את חפותו של אביה של טנדי ולהוכיח את אשמתו של אחד ממנהלי חברת "רוקסון" בכך, ובניסיון להוכיח את אשמתו של השוטר המושחת ברצח אחיו של טיירון, לאחר שהאירוע טויח. הם נעזרים בחוקרת אמיצה של משטרת ניו אורלינס ברידג'יט או'ריילי, ההופכת בהדרגה לנבל הראשי של הסדרה, לקראת אירועי העונה השנייה, מייהם.
קישור לאירועי היקום.
הסדרה מהווה חלק מהיקום הקולנועי של מארוול, ושומרת על קשר חזק אליו. חברת "רוקסון" מוזכרת פעמים רבות ביקום, בין היתר בסדרות סוכני והסוכנת קרטר, ובשלושת סרטי איירון מן. מוזכרות גם חברות אחרות מהיקום, כגון סטארק ורנד. הבלשית או'ריילי הועברה ממשטרת ניו יורק, שם עבדה עם חברתה הטובה מיסטי נייט, גיבורת הסדרה לוק קייג'.או'ריילי מזכירה אותה בסדרה הנוכחית, ומוזכרת בעצמה ב"לוק קייג'" ואף לוק קייג' עצמו מוזכר בסדרה. בעונה השלישית של הסדרה "הבורחים" נערך קרוסאובר ראשון ויחיד עם הסדרה.
ילטה מנוחין
ילטה מנוחין (באנגלית: Yaltah Menuhin; 7 באוקטובר 1921 – 9 ביוני 2001) הייתה פסנתרנית יהודיה בריטית ילידת ארצות הברית, ציירת ומשוררת.
חייה.
ילדות ונעורים.
ילטה נולדה בסן פרנסיסקו, קליפורניה, הצעירה בשלושה ילדים מחוננים מוזיקלית. אחיה היו יהודי מנוחין וחפציבה מנוחין. באמצעות אביה משה מנוחין, סטודנט לרבנות לשעבר וסופר אנטי ציוני, הייתה מנוחין בת לשושלת רבנית חשובה. ילטה נקראה על שם עיר הולדתה של אמה מרותה, ילטה שבחצי האי קרים. בגיל שלוש, נכנסה למשטר החמור שהושת עוד קודם על אחיה ואחותה: המשפחה העסיקה מורים פרטיים לילדים, וילטה קיבלה את שיעורי הפסנתר הראשונים שלה מאשתו של המורה להרמוניה וקונטרפונקט.
בגיל ארבע נלקחה ילטה לפריז, כשיהודי וחפציבה נסעו ללמוד שם. מרסל שאמפי, שנשכר ללמד את חפציבה, דחה תחילה את עצם הרעיון ללמד את ילטה בגיל רך כל כך. אלא שילטה ניגשה על דעת עצמה לפסנתר והרשימה אותו במידה כזאת בביצוע ספונטני של "תמונות ילדות" של שומאן, שהוא אמר, "רחמה של גברת מנוחין הוא ממש קונסרבטוריון", והסכים ללמד גם אותה. מכך שלמדה לנגן בפסנתר לא עלה, שהוריה ראו אותה – או, לצורך העניין, את חפציבה – כמוכשרות לפתח קריירה במוזיקה: הייתה זו בעיקר אמה של ילטה, שהתנגדה נמרצות לרעיון, שבנותיה תלכנה בעקבות יהודי. מלבד שאמפי, למדה ילטה אצל רודולף סרקין בבזל, ארמנדו סילבסטרי ברומא וקרל פרידברג בניו יורק.
קריירה.
אחת מהופעותיה הראשונות של ילטה עם תזמורת הייתה עם התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו בניצוח פייר מונטה. היא ניגנה את קונצ'רטו מס' 5 (הקיסר) של בטהובן. במהלך השנים ניגנה ילטה רפרטואר נרחב. היה לה תפקיד מרכזי בקריירות של מלחינים צעירים רבים, בעיקר בתקופת שהותה בלוס אנג'לס בשנות ה-50'. היא אהבה מאוד מוזיקה קאמרית וביצעה את ספרות הסונאטות לכינור, ויולה וצ'לו, כמו גם יצירות להרכבים גדולים יותר. ילטה ניגנה מספר רב של ביצועי בכורה ליצירות מאת אריך צייזל, ג'ורג' אנתייל, ארנסט קרנק, פרנק מרטן, לואיס גרינברג, מריו קסטלנואובו-טדסקו ווולטר פיסטון. היא הקליטה לחברות אברסט, EMT, דויטשה גרמופון, SPA, "ספריית מוזיקה" ו-EMT-World Record Club.