ב-2009 הופיע באפוס ההיסטורי של אלחנדרו אמנבר "אגורא" וגילם את דאבוס עבדה הנאמן של הפילוסופית היוונייה היפאטיה. העובדה שמינגלה גדל באותו הפרוור עם כוכבת הסרט השחקנית זוכת פרס האוסקר רייצ'ל וייס עזרה מאוד לכימיה ביניהם בסרט.
ב-2010 התפרסם בדרמה המצליחה של דייוויד פינצ'ר על המצאת רשת הפייסבוק "הרשת החברתית". בסרט הוא גילם את דיויה נרנדרה השותף העסקי של מארק צוקרברג (ג'סי אייזנברג) ושל התאומים קמרון וטיילר וינקלווס (ארמי האמר) להקמת אתר "קשרי הרווארד".
בשנת 2011, שיחק בסרטים "שעת האופל", "משחקי השלטון" ו"10 שנים".
ב-2013, שיחק בסרט "לדפוק התמחות" לצד וינס ווהן ואוון וילסון. באותה שנה הופיע במספר פרקים בסדרה "מינדי". ב-2014, הופיע בסרטים "עבודה מסוכנת", "אודות אלכס" ו"קרניים" לצד דניאל רדקליף.
בימוי.
בשנת 2018 ביים וכתב את הדרמה המוזיקלית "רק רוצה לשיר" בכיכובה של אל פנינג.
חיים אישיים.
בין השנים 2010 - 2014, יצא מינגלה עם השחקנית האמריקאית קייט מארה.
חסן רוחאני
חסן רוֹחאני (בפרסית: , נהגה בפרסית: "הסן רוֹהאני"; נולד ב-12 בנובמבר 1948 בשם חסן פֶֿרֵידוּן) הוא מדינאי איראני שכיהן כנשיאה השביעי של איראן בשנים 2013–2021, לאחר שניצח בבחירות לנשיאות איראן, שהתקיימו ב-14 ביוני 2013 ולאחר מכן בבחירות שהתקיימו ב-19 במאי 2017. מתוקף תפקידו כנשיא, היה יושב ראש המועצה העליונה לביטחון לאומי של איראן.
ביוגרפיה.
רוחאני נולד בסורח'ה שבאיראן. ב-1986 שימש רוחאני שליח מיוחד למגעים עם ארצות הברית וישראל בפרשת איראן-קונטראס.
שימש כסגן נשיא בתקופתו של מוחמד ח'אתמי. אז גם היה אחראי על הקשרים הגרעיניים עם הרוסים והרחבתם. בתקופתו הסכים פוטין לסייע לאיראן לבנות עוד שני כורי מים כבדים בבושהר.
בראשית שנות האלפיים היה ראש צוות המשא ומתן תחת הנשיא מוחמד ח'אתמי במסגרת השיחות עם האיחוד האירופי בעניין תוכנית הגרעין האיראנית. הצוות האיראני תחת הנהגתו הגיע למספר פשרות עם מדינות אירופה, בין היתר באשר להאטה בהעשרת האורניום. בשנת 2005, לאחר היבחרו של מחמוד אחמדינז'אד לנשיא איראן, התפטר רוחאני מתפקידו, ותוכנית הגרעין האיראנית נכנסה לשלב מואץ יותר בהתפתחותה.
רוחאני כיהן גם כסגן יו"ר הפרלמנט האיראני, והיה מזכיר המועצה העליונה לביטחון לאומי מ-1989 עד אוגוסט 2005, עת הוחלף על ידי עלי לאריג'אני.
נשיא איראן.
בשנת 2013 הציג את מועמדותו לתפקיד נשיא איראן. במערכת הבחירות נקט עמדות ביקורתיות באופן יחסי כלפי המשטר הקודם. בין היתר אמר באשר לבכירי הממשל: "הם הביאו את הסנקציות על המדינה. ובכל זאת, הם גאים בזה. אני אדחוף למדיניות של פיוס ושלום. אנחנו גם נתפייס עם העולם". ב-15 ביוני 2013 נבחר רוחאני לנשיאות איראן לאחר שזכה בלמעלה ממחצית הקולות בסיבוב הראשון, בהקדימו את מתחריו בהפרש ניכר
רוחאני ניצח במערכת הבחירות לנשיאות איראן 2017 ונבחר לקדנציה נוספת. טקס ההשבעה הראשונה של חסן רוחאני לנשיאות איראן נערך ב-3 באוגוסט 2013. ב-5 באוגוסט 2017 הושבע רוחאני לכהונה שנייה כנשיא.
מדיניות פנים.
כלכלה.
המדיניות הכלכלית של חסן רוחאני מתמקדת בפיתוח כלכלי ארוך טווח של איראן. היא עוסקת בהגדלת כוח הקנייה של הציבור, צמיחה כלכלית, גיוס כספים, יישום המדיניות הכללית של עיקרון 44 של החוקה של הרפובליקה האסלאמית של איראן ושיפור הסביבה העסקית בטווח הקצר. רוחאני סבור כי שיפור התנאים הכלכליים של העם צריך להיעשות על ידי הגברת כוח הקנייה של העם וצמצום פערי העושר. הוא גם סבור כי חלוקה הוגנת של עושר לאומי וצמיחה כלכלית תוביל להשגת כל המטרות הכלכליות שקבע. תוכניתו מכוונת להגדלת הסיוע הישיר והעקיף לקבוצות בעלות הכנסה נמוכה.
מדיניותו הכלכלית כוללת גם הפצה מיטבית של סובסידיות, שליטה בנזילות ובאינפלציה, האצת הצמיחה הכלכלית וצמצום היבוא. הוא סבור כי האינפלציה גורמת להשפעות מזיקות על הכלכלה.
לאחר פרישת ארצות הברית מהסכם המעצמות, האינפלציה באיראן גדלה עוד יותר ונכון ליולי 2018 עומדת על כ-203% בקצב שנתי, כאשר ערכו של דולר אמריקני אחד שווה לכ-112 אלף ריאל איראני בשוק החופשי.
תרבות ותקשורת.
על פי דו"ח של מרכז סיוע בינלאומי לתקשורת במרץ 2014, מאז הושבע רוחאני לנשיאות ב-2013, "הצנזורה על האינטרנט רק החמירה, אבל ברור יותר ויותר שלרוחאני אין שליטה מלאה על התהליך הזה".
אך, רוחאני הבטיח את תמיכתו הגוברת בגישה לאינטרנט ועוד חירויות פוליטיות וחברתיות. בראיון הוא אמר: "אנחנו רוצים שהאנשים, בחיים הפרטיים שלהם, יהיו חופשיים לחלוטין, ובעולם של היום יש גישה למידע, והזכות לחשוב בחופשיות, היא זכותם של כל העמים, כולל העם האיראני".
זכויות אדם.
רוחאני תומך בזכויות הנשים. בנאומו לאחר שנבחר לנשיאות איראן הוא אמר: "יש שוויון הזדמנויות לנשים. אין הבדל בין אדם לאישה בבריאתם, באנושיותם, במרדף אחר הידע, בהבנה שלהם, בתבונתם, באדיקותם הדתית ובשירותם את אלוהים".
ממשלתו של רוחאני מינתה את אלהאם אמינזדה, שאהינדוכט מולברדי ומסומה אבתקאר לתפקיד סגן הנשיא. כמו גם את מרזיה אפקהאם, הדוברת הראשית של משרד החוץ האיראני. רוחאני הבטיח להקים גם משרד לענייני נשים. עם זאת, פעילי זכויות נשים רבים אינם נלהבים מרעיון זה, כי הם מרגישים שהמשרד עשוי לבודד את סוגיות של נשים.
בספטמבר 2013 שוחררו 11 אסירים פוליטיים, בהם עורכי הדין נסרין סוטודה ומוחסין אמנזדה, עורכי דין לזכויות האדם. המהלך בא ימים ספורים לפני ביקורו של רוחאני בעצרת הכללית של האו"ם.
השלטונות האיראניים הוציאו להורג 599 אנשים במהלך 14 החודשים הראשונים של רוחאני בשלטון, לעומת 596 בשנה האחרונה בתפקידו של קודמו, מחמוד אחמדינז'אד. לאיראן יש את המספר הגבוה ביותר של הוצאות להורג בכל מקום בעולם אחרי הרפובליקה העממית של סין. כלת פרס נובל לשלום, שירין עבאדי, מתחה ביקורת על זכויות האדם תחת רוחאני. היא ציינה את העלייה בהוצאות להורג ושביתות הרעב.
מדיניות חוץ.
ארצות הברית.
ביקורו של רוחאני בניו יורק התקבל בארצות הברית כהתקדמות חשובה ביחסים בין שתי המדינות. הוא הצהיר כי ארצו מוכנה לקיים שיחות עם ארצות הברית. רוחאני הכחיש כי במהלך ביקורו סירב להיפגש עם נשיא ארצות הברית ברק אובמה, אך אמר כי יש צורך בזמן רב על מנת לקיים מפגש שכזה. ב-27 בספטמבר 2013, יום אחרי ששרי החוץ של שתי המדינות נפגשו בשיחות P5+1, שוחח רוחאני עם הנשיא אובמה, דבר שהיווה את חילופי הדברים בין הדרגים הבכירים ביותר בין שתי המדינות מאז שנת 1979. אולם, השמרנים באיראן מתחו ביקורת על רוחאני בעקבות שיחת טלפון זו.
ב-8 במאי 2018, בעקבות הכרזתו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על פרישת מדינתו מהסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית, רוחאני אמר כי "מאז חתימת ההסכם ועד היום ארצות הברית לא עומדת בהתחייבויות שלה".
ב-30 ביולי 2018, טראמפ הציע לאיראן להיפגש עמו ללא תנאים מקדימים, אך איראן דחתה את ההצעה. יועצו של רוחאני אמר כי על מנת ליצור דו-שיח, על ארצות הברית לשוב להסכם הגרעין ולהפחית את העוינות.
הממלכה המאוחדת.
רוחאני נפגש עם ראש ממשלת בריטניה, דייוויד קמרון, בפגישה הראשונה של מנהיגי איראן ובריטניה מאז שנת 1979. ב-20 בפברואר 2014 שתי המדינות הסכימו לחדש את היחסים הדיפלומטיים. ב-23 באוגוסט 2015 נפתחו השגרירויות מחדש.
סוריה.
במלחמת האזרחים בסוריה רוחאני תומך בנשיא בשאר אל-אסד. במסיבת העיתונאים הראשונה שלו לאחר שזכה בבחירות לנשיאות, אמר רוחאני כי "האחריות הסופית לפתרון מלחמת האזרחים הסורית צריכה להיות בידי העם הסורי".
ב-25 בספטמבר 2018 אמר בעצרת הכללית של האומות המאוחדות כי איראן בסוריה "כדי לסייע לאסד להילחם בטרור, לבקשתו".
עיראק.
רוחאני כינה את היחסים בין איראן לעיראק "אחים" וחתם על כמה הסכמים עם עיראק. מיד לאחר המתקפה בצפון עיראק, איראן הייתה המדינה הראשונה ששלחה תמיכה לעיראק.
ערב הסעודית.
על יחסיה של איראן עם סעודיה כתב רוחאני כי בתקופת ממשלתו של מוחמד ח'אתמי הוא הגיע למזכיר הכללי של המועצה לביטחון לאומי באותה העת עם "הסכם מקיף ואסטרטגי" עם הסעודים, אך לא הושג הסכם זה במהלך ממשלת אחמדינז'אד. באופן ספציפי, תוך כדי דיון בפרק, הוא אמר: "הייתה הסכמה (במהלך ממשל ח'אתמי) כי עלינו לקיים יחסים טובים עם סעודיה. איש בתוך המשטר לא התנגד לה. נסעתי לסעודיה לראשונה בשנת 1998. באותה עת האשימה אותנו סעודיה במעורבות בפיגוע במגדלי ח'ובר. נסעתי לסעודיה כמזכיר הכללי של המועצה הלאומית. מצדם, יורש העצר נאיף, השתתף במשא ומתן. המשא ומתן החל בשעה 10 בלילה ונמשך עד 5 בבוקר למחרת. לבסוף הסכמנו על הסכם ביטחוני. חזרתי לסעודיה ב-2005 וניהלתי דיונים מקיפים על האזור ועל בעיות הדדיות. הסכמנו עם נאיף להקים ארבע ועדות. הם היו אמורים להתכנס מדי כמה חודשים ולחקור על נושאי הבעיות. אחרי שעזבתי את המזכירות הכללית לא הוקמה אף אחת מהוועדות ולא נערכו פגישות".
רוחאני מתח ביקורת על ההתערבות הצבאית של סעודיה בתימן באומרו: "אל תפציצו ילדים, קשישים ונשים בתימן, תקיפת המדוכאים תביא עליכם אות קלון".
ישראל.
רוחאני כינה את ישראל "מדינה כובשת" ש"עושה עוול לעמי האזור והביאה לאי-יציבות באזור". כשהתבקש להבהיר את דעתו בנושא השואה ענה רוחאני: "באופן כללי, אני יכול לאמר לך שכל פשע שקרה בהיסטוריה הוא נגד האנושות, כולל הפשע שהנאצים ביצעו כלפי היהודים וגם כלפי הלא-יהודים".