ביים, השתתף בכתיבה ושיחק בקלטת הווידאו לילדים "כמו גדולים" (1991), הצלחת קלטת הילדים הביא לתוכנית שנייה בקלטת הילדים "כמו גדולים 2" (1993), בשנת 2007 יצא DVD משולב של שתי התוכניות.
ב-1996 ביים את "וידויים מהמושב האחורי", סדרה דוקומנטרית המצטלמת במונית, עבור הכבלים.
ב-1996 ביים את "סיפורים מהחבית", סדרת פינות על חיי הלילה של תל אביב, עבור החדשות המקומיות בכבלים.
ב-1998 ביים את "עיר לבנה", סדרת פינות על ההיסטוריה של תל אביב, עבור החדשות המקומיות בכבלים.
ב-1999 ביים את "ספי", סדרה קומית עם ספי ריבלין, עבור "קשת".
שיחק בתפקיד משנה בסדרת הטלוויזיה "כחול עמוק" (1997).
בין השנים 2003–2006 השתתף בתוכנית ההומור "הרצועה" לצד אורי גוטליב ונתי קלוגר וכן ביים שם מערכונים.
בשנת 2005 שיחק בתפקיד משנה בסדרה "ברונו מאוהב".
ב־2008 שיחק בסדרה "רד בנד" עבור הוט. בשנת 2016 שיחק בסדרה שהפיקה "אנחנו במפה" ב-HOT ובמיני-סדרה "תפוחים מן המדבר" ששודרה בערוץ הראשון.
בשנת 2020 השתתף בסדרה "קיבוצניקים". באותה השנה שיחק בתפקיד אורח בסדרה "הנחלה" שעלתה לשידור בערוץ קשת 12.
במהלך שנת 2020 החל לערוך שיסל את הסרט "צבי אומר: שיסל ואיינשטיין", סרט דוקומנטרי על חברותם של צבי שיסל ואריק איינשטיין, ועל תחילת דרכה של חבורת לול, בקטעי ארכיון, וקטעים נדירים שצילם שיסל במהלך הקריה שלו, ובדגש למקומות בהם עברו שיסל ואיינשטיין בתל אביב ומחוץ לה. במהלך עריכת הסרט נפטר שיסל. השלמת הסרט בוצעה על-ידי אשתו נועה. זהו סרטו האחרון של שיסל. שודר לראשונה בערוץ 8 ב-HOT, במאי 2022.
קולנוע.
סרטו הראשון של שיסל היה "השכונה שלנו" (1968) באותה השנה שיחק בסרט הקצר "הצד השני" שניהם ביבמויו של אורי זוהר.
הפיק ושיחק בסרט "שבלול" (1970),
שיחק ב-"חצי חצי" (1971), "מציצים" (1972), "עיניים גדולות" (1974),
ביים ושיחק יחד עם בועז דוידזון את סרט המתיחות הראשון בישראל "ישראלים מצחיקים" (1978),
ביים ושיחק בסרט "אסקימו לימון: סבבה" (1983),
שיחק ב-"מצלמה בלי בושה" (1988),
ביים עם בועז דוידזון את סרט המתיחות "אוכלים לוקשים"
ב־1984, שיחק ב־1989 ב"המיועד", סרטו של דני וקסמן.
בשנת 1988 ביים והפיק יחד עם אריק איינשטיין את הסרט "לול", בסרט זה הוכנסו קטעים נבחרים מסדרת הטלוויזיה "לול", ששודרה בערוץ הראשון בשנים 1969 עד 1973.
ביים, השתתף בכתיבה ושיחק בסרט כבלים" (1992) יחד עם אריק איינשטיין ומוני מושונוב.
בשנת 2001 ביים את הסרט: "".
בשנת 2008 הפיק שיסל וביים את הסרט הדוקומנטרי "יבי" על חייו של המשורר יונה בן יהודה, שהקבילו לאירועים חברתיים, פוליטיים ותרבותיים של המדינה.
שיסל גילם תפקיד קטן בקומדיה הקולנועית "שושנה חלוץ מרכזי" (2014), תפקיד אורח בסרטו של רשף לוי "לצוד פילים". שיחק בסרט "תפוחים מן המדבר", שלאחר מכן שודר בערוץ כאן 11, כמיני-סדרה בת שלושה חלקים.
מוזיקה.
בשנת 1969 הפיק את אלבומו של אריק איינשטיין "פוזי".
בשנת 1970 הפיק את אלבומיהם המשותפים של אריק איינשטיין ושלום חנוך - "שבלול" ו"פלסטלינה".
בשנת 1971 הפיק את אלבום שירי הילדים של אריק איינשטיין ורוב האקסלי "שירי ילדים", ואת אלבומם המשותף של אריק איינשטיין ומיקי גבריאלוב "בדשא אצל אביגדור".
בשנת 1972 הפיק את אלבומו של אריק איינשטיין "יסמין".
בשנת 1973 הפיק צבי שיסל עם שמוליק בורנשטיין את אלבומו של אריק איינשטיין "ארץ ישראל הישנה והטובה".
כמו כן, מוזכר שיסל בשירו של אריק איינשטיין "סע לאט" מספר פעמים, וגם בשיר "סע לאט ב" (נוסעים במכונית הישנה הפעם לגליל...) בשירים אלו מתוארת נסיעתם של איינשטיין ושיסל להופעה, וכן מוזכר שיסל בשירו של איינשטיין לגרסה העברית לשיר "אובלדי אובלדה", ששרו הביטלס. שיסל הפיק את המוזיקה שהלחין יאיר רוזנבלום לסרט "צ'רלי וחצי", בבימויו של בועז דוידזון.
אליאבה
שיווי משקל מכני בחולייתנים
בר בלפר
בר בלפר (נולדה ב-26 בינואר 1989) היא שחקנית, מוזיקאית ועיתונאית ישראלית, זוכת פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה על תפקידה בסרט "מישהו לרוץ איתו".
ביוגרפיה.
בר בלפר נולדה ברמת השרון ב-26 בינואר 1989.
בוגרת תיכון אלון ברמת השרון, במגמת מוזיקה.
בשנת 2006, בגיל 17, כיכבה בלפר בסרטו של עודד דוידוף – "מישהו לרוץ איתו", המבוסס על ספר בשם זה מאת דויד גרוסמן, לצדם של יובל מנדלסון, יונתן בר-אור וצחי גראד. בלפר גילמה את דמותה של תמר, מוזיקאית צעירה היוצאת לרחובות ירושלים בחיפושים אחר אחיה, ונקלעת לעלילה מסוכנת במעון לילדים יתומים ועזובים, וסיפורה נודע לנער המוצא את כלבתה, דינקה. באוגוסט 2006 הייתה בלפר מועמדת ל"פרס אופיר" על משחקה בסרט, והייתה לצעירה במועמדות, לצד איילת זורר, גילה אלמגור ואסי לוי (אשר זכתה לבסוף בפרס). במרץ 2007, זכתה בלפר בציון לשבח על משחקה בסרט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במיאמי, ארצות הברית. ביוני אותה שנה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה, בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר במיני סדרה, סרט טלוויזיה או סדרת דרמה, ובכך גברה על קרן מור, ענת וקסמן ויבגניה דודינה הוותיקות ממנה.
ביולי 2007 התגייסה לצה"ל ומונתה לכתבת אקטואליה בגלי צה"ל. בהמשך מונתה לעורכת דסק החוץ של התחנה.
בשנת 2008 שיחקה לצד אורנה פיטוסי ואורי אומנותי בסדרת הטלוויזיה "מסכים", ששודרה בערוץ Yes ישראלי.
ב-23 במרץ 2010 נפצעה בלפר קשה בתאונת דרכים בנתיבי איילון, כשמכונית סטתה מנתיבה ופגעה בה כשחנתה על אי-תנועה ויצאה מרכבה לבדוק תקלה שקרתה בו. לאחר שלושה שבועות בטיפול נמרץ הודיעו הרופאים כי היא שבה לנשום באופן עצמוני, וב-16 במאי נשלחה למחלקת שיקום בתל השומר.
עקב התאונה לקתה בלפר באמנזיה קלה, וכושר הדיבור, הראייה וההליכה שלה נפגמו. ביולי אותה שנה, השתחררה לביתה, כשמצבה משתפר בהדרגה. לאחר תהליך שיקום של מספר חודשים, שבה לתפקד באופן מלא ושבה לשרת בגלי צה"ל.
ב-17 באוקטובר 2010 הגישה מחדש כתבה ביומן הבוקר של גלי צה"ל, לאחר שהתאוששה מפציעתה.
ב-2014 סיימה את לימודיה בבית הספר למוזיקה "רימון".
ב-2015 התארחה בתוכניתו של יואב קוטנר בגלי צה"ל, ובה חשפה לראשונה שלושה שירים שכתבה בלפר בזמן לימודיה ב"רימון". ב-26 בדצמבר 2015 התקיימה הופעת הבכורה שלה בנמל ת"א.
ב-2016 השתתפה בסדרת הטלוויזיה של Yes "מלאך של אמא".
החל מ-2017, משמשת ככתבת ושדרנית רדיו ב"כאן תרבות".
ב-2018 השתתפה בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "בתולות" בתפקיד תהל.
ביולי 2018 השתתפה בסדרה 'אנשים'.
ב-2019 השתתפה בסרטו של הבמאי רם נהרי "אל תשכחי אותי".
חיים אישיים.
בלפר היא בוגרת החוג לפילוסופיה ובית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב וסטודנטית לתואר שני בתוכנית הבינתחומית באמנויות באוניברסיטת תל אביב.
ב-2018 נישאה לשחר כהן.
שיווי משקל (חולייתנים)
טלאל מלך ירדן
ראניה מלכת ירדן
פטה (ממרח)
פָּטֶה (מצרפתית: Pâté, תערובת בשר קצוץ ושומן) הוא ממרח בשר (אם כי קיימות גם גרסאות צמחוניות), המוגש לרוב עם קלי או קרקר כמתאבן. פטה עשוי לרוב תערובת טחונה או קצוצה של סוגי בשר (למשל כבד) עם שומן. מתכונים שונים כוללים בנוסף ירקות, עשבי תיבול, תבלינים, יין ועוד.
במטבח הצרפתי והבלגי פטה הנאפה בקלתית, פאי או ככיכר מכונה "pâté en croûte"; לעומתו, pâté en terrine או בקיצור טרין (terrine, מילולית - כלי חרס או תבשיל הנאפה בו) הוא כינוי לפטה הנאפה בכלי חרס, או בסוג אחר של תבנית אפייה.
הפטה המפורסם ביותר הוא פואה גרא, העשוי כבד אווז (או ברווז) מפוטם, קצוץ או שלם.
במטבח היהודי האשכנזי כבד קצוץ עשוי לרוב מכבד עוף.
במטבח ההולנדי, הגרמני והאוסטרי מכינים פטה בצורת נקניק הנקרא בהולנדית leverworst ובגרמנית Leberwurst. בארצות הברית מכונה מוצר זה liverwurst או Braunschweiger. לחלק ממאכלים אלו מרקם בשרי כך שלא ניתן למורחם והם נאכלים חתוכים או פרוסים. בארצות הברית משתמשים בהם כמילוי לכריך. מוצרים כאלו נעשו פופולריים במזרח אירופה והם מיוצאים אליה וכיום אף מיוצרים בה. באנגליה ישנה העדפה לסוגים אחרים, בעלי מרקם הניתן למריחה.
בסקנדינביה leverpostej הוא גרסה של הטרין הצרפתי, שמכינים מכבד חזיר ואוכלים לרוב קר, על לחם.
במטבח הרוסי והאוקראיני המאכל מכונה печеночный паштет משום שלרוב הוא עשוי מכבד, אם כי יש המשתמשים בסוגי בשר אחרים. בניגוד לאופן ההכנה במערב אירופה, הכבד מבושל בהרתחה, נמעך למשחה עם חמאה או שומן בעלי חיים ומתובל למשל בעשבי תיבול, בצל טרי או מטוגן ועוד. יש האופים אותו לאחר מכן אך לרוב נמנעים מכך. הפטה מוגש על לחם, עם עלה שמיר או עשב תיבול אחר מעל.
פטה בתוספת ג'לטין או שבמהלך הכנתו מוקצפים חלק ממרכיביו מכונה לעיתים "מוס". מאכלים כאלה הם למשל מוס סלמון ומוס טונה.
פטה צמחוני עשוי להיות מבוסס למשל על פטריות, אגוזים או שעועית. פטה כזה לרוב אינו מצריך בישול אלא רק קיצוץ במעבד מזון.
שיפשוף נעים
פטה (פירושונים)
פעולת חיל האוויר הישראלי בסוריה (2007)
האקדמיה האפלטונית
האקדמיה האפלטונית הייתה בית ספר לפילוסופיה שנוסד על ידי אפלטון באתונה בערך ב-385 לפנה"ס.
ידידיו של אפלטון רכשו בעבורו חורשת זיתים שהייתה ממוקמת כקילומטר מחוץ לחומות אתונה העתיקה, ושבה על פי המסורת היה קברו של אקאדמוס גיבור המיתולוגיה היוונית, ומכאן השם אקדמיה. חורשה זו (שמקומה המדויק נתגלה בחפירות ארכאולוגיות במאה העשרים) הוקדשה לאתנה אלת החוכמה, ומזה דורות רבים נערכו בה טקסים דתיים הקשורים בפולחן המוזות.