הארמייה הוקמה בטקסס שבארצות הברית ב-22 בינואר 1943. כמפקדה נתמנה לוטננט גנרל וולטר קרוגר (Walter Krueger). בחודש מאי באותה שנה היא נטלה את הפיקוד על מרבית כוחות צבא ארצות הברית, שפעלו במסגרת המערכה לבידודו של הבסיס היפני הגדול ברבאול שבאי בריטניה החדשה במזרח פפואה גינאה החדשה. בינואר 1944, לאחר השלמת מערכה זו, הצטרפה הארמייה לחיילי הצבא האוסטרלי בלחימה בחופה הצפוני של פפואה גינאה החדשה, וכן פעלה באיי האדמירליות ומורוטאי.
בספטמבר 1944 הוחלפה הארמייה בשדות הקרב בהם פעלה על ידי הארמייה השמינית. ב-20 באוקטובר 1944 נחתו שני קורפוסים של הארמייה השישית באי לייטה שבפיליפינים, במהלך הפתיחה של המערכה האמריקנית לשחרור הפיליפינים. בדצמבר 1944 שוב החליפו יחידות הארמייה השמינית את אלו של הארמייה השישית בקרב לייטה. ב-9 בינואר 1945 נחתו חיילי הארמייה השישית באי לוזון שבפיליפינים וכיתרו ושחררו את בירת הפיליפינים מנילה בשיתוף פעולה עם כוחות הארמייה השמינית. בהמשך ועד סיום המלחמה באוקיינוס השקט לחמו יחידות הארמייה השישית לטיהור צפון הפיליפינים מן הכוחות היפניים. בסך הכל השתתפו יחידות הארמייה במהלך המלחמה ב-22 פעולות לוחמה אמפיבית.
הארמייה יועדה ליטול חלק במבצע אולימפיק - השלב הראשון של מבצע נפילה, המבצע המתוכנן לפלישה ליפן עצמה, אך כניעת יפן באוגוסט 1945 ביטלה את הצורך בפלישה זו.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
בספטמבר 1945 הגיעה הארמייה ליפן כדי לקיים תפקידי ממשל צבאי באיי קיושו ושיקוקו ובמערב האי הונשו. מפקדת הארמייה התמקמה בעיר קיוטו.
הארמייה פורקה ב-26 בינואר 1946. כעבור חמישה שבועות, ב-1 במרץ 1946, היא הוקמה מחדש תחת פיקודו של גנרל ג'וזף סטילוול. מפקדתה הוצבה במחנה הפרסידיו שבעיר סן פרנסיסקו. משימתה, אותה מילאה במשך כחמישים השנים הבאות, הייתה הגנה על מערב ארצות הברית ואימון כוחות הצבא בשתים עשרה המדינות המערביות שלה. במסגרת זאת אימנה הארמייה מספר רב של חיילים להשתתפות במלחמת קוריאה, מלחמת וייטנאם ומלחמת המפרץ. בשל קרבת בסיס המפקדה שלה לגשר שער הזהב היא זכתה לכינוי "מגינת שער הזהב".
ביוני 1995, במסגרת תוכנית לצמצום סדר הגודל של צבא ארצות הברית בעקבות סיום המלחמה הקרה, פורקה הארמייה.
בשנת 2007 הוקמה הארמייה מחדש והוצבה במחנה סם יוסטון בטקסס.
סילומיות
במדעי המחשב ובאלקטרוניקה (כולל חומרה, תקשורת ותוכנה), סילוּמיוּת או מדרגיות (לעיתים קרובות משתמשים גם במילה סְקֵילָבִּילִיוּת בשאילה מ-scalability מאנגלית) היא היכולת של מערכת, רשת או תהליך, להתמודד בצורה אלגנטית עם כמות הולכת וגדלה של עבודה, או היכולת לגדול כדי לתת מענה לגידול בכמות העבודה. לדוגמה, המושג יכול להתייחס ליכולת של מערכת להגדיל את התפוקה שלה תחת עומס גובר כאשר מוסיפים לה עוד משאבים (בדרך כלל חומרה). ניתן להשתמש במושג במשמעות דומה גם בהקשר מסחרי. במקרה כזה סילומיות של חברה תרמז על מודל עסקי המאפשר צמיחה כלכלית בתוך החברה.
סילומיות, כתכונה של מערכות, הוא מושג שבדרך כלל קשה להגדיר אותו, ובכל מקרה לגופו יש צורך להגדיר את הדרישות הספציפיות לקבלת סילומיות עבור אותם הפרמטרים שמייחסים להם חשיבות. זהו נושא חשוב ביותר במערכות אלקטרוניקה, בסיסי נתונים, נתבים ועבודה ברשת (networking). מערכת שהביצועים שלה משתפרים ביחס דומה ליכולות שנוספו לה כתוצאה מהוספת חומרה, נחשבת למערכת סקיילבילית (scalable system). נאמר כי אלגוריתם, תכנון, פרוטוקול תקשורת, תוכנה, או מערכת אחרת הם בעלי יכולת להתאים את עצמם בגודלם (to scale), אם הם יעילים ושימושיים גם כאשר מיישמים אותם למצבים "גדולים" (למשל קלט נתונים גדול או מספר גדול של צמתים (nodes) במקרה של מערכת מבוזרת). אם מערכת כושלת כאשר עומס העבודה גדל, אין לה את היכולת להתאים את עצמה בגודל - היא אינה סקיילבילית.
רעיון הסילומיות רצוי בטכנולוגיה כמו גם במסגרות עסקיות. הרעיון הבסיסי הוא דומה – היכולת של עסק או של טכנולוגיה לקבל נפח עבודה גדל מבלי לפגוע ב-contribution margin (ההפרש בין הפדיון לעלות משתנה). לדוגמה, ציוד מסוים יכול להיות מסוגל לשרת עד 1,000 משתמשים, ומעבר ל-1,000 משתמשים יידרש ציוד נוסף, או שהביצועים ייפגעו (העלות המשתנה תגדל ותקטין את ה-contribution margin).
מדדים.
סילומיות ניתנת למדידה בכמה ממדים שונים, כגון:
סילומיות אופקית לעומת סילומיות אנכית.
נהוג לחלק את השיטות להוספת משאבים נוספים לשתי קטגוריות רחבות:
סילומיות אופקית – (Scale horizontally (scale out.
הכוונה בסילומיות אופקית היא להוספת צמתים (nodes) נוספים למערכת, כגון הוספה של מחשב חדש עבור יישום תוכנה מבוזר. דוגמה לכך יכולה להיות התרחבות (scaling out) מעבודה עם שרת רשת אחד לעבודה עם שלושה שרתים.
ככל שמחירי המחשבים יורדים והביצועים שלהם ממשיכים להשתפר, מערכות זולות "רגילות" (commodity" systems") יכולות לשמש עבור יישומי מחשב הדורשים ביצועים גבוהים כגון יישומים לאנליזה סייסמית ויישומים לעיבוד נתונים ביוטכנולוגי, אשר בעבר היו ניתנים להרצה רק על ידי מחשבי-על. ניתן לחבר מאות מחשבים קטנים לאשכול על מנת להשיג כוח חישובי מצטבר שלעיתים קרובות עולה על זה של מחשבים מדעיים מבוססי מעבד RISC מסורתי.
סילומיות אנכית – (Scale vertically (scale up.
הכוונה בסילומיות אנכית היא להוספה של משאבים לצומת יחיד במערכת, בדרך כלל על ידי הוספת מעבדים או זיכרון לאותו המחשב. הרחבה "אנכית" כזאת של מערכות קיימות מאפשרת להן גם להשתמש בטכנולוגיות וירטואליזציה בצורה יעילה יותר, בכך שהיא מספקת יותר משאבים המתחלקים בין מערכות ההפעלה והיישומים השונים שמורצים על גבי המחשב.
הניצול של משאבים מסוג זה, גם הוא יכולת להיקרא "scaling up". דוגמה לכך יכולה להיות הגדלת מספר תהליכי Apache daemon הרצים בו זמנית.
יתרונות וחסרונות.
לשני המודלים יתרונות וחסרונות. מספר גדול של מחשבים עלול לגרור קושי בניהול המערכת, כמו גם מודל תכנותי מורכב יותר ובעיות בתפוקה ובזמן ההשהייה במעבר הנתונים בין צמתים. בנוסף לכך, יש יישומים שאינם מתאימים לעבודה במודל חישוב מבוזר. בעבר, הבדלי המחירים בין שני המודלים העניקו יתרון לשיטת ה-"scale out" (הגדלת מספר המחשבים), עבור יישומים שהתאימו לפרדיגמה הזאת, אבל פיתוחים חדשים בטכנולוגיות וירטואליזציה טשטשו יתרון זה, מאחר שפריסה של מערכת וירטואלית חדשה מעל hypervisor (היכן שניתן), היא כמעט תמיד פחות יקרה לעומת קנייה והתקנה של מערכת אמיתית.
יארי קורי
יארי פקה קורי (בפינית: Jari Pekka Kurri; נולד ב-18 במאי 1960 בהלסינקי) הוא שחקן הוקי קרח פיני מקצועני לשעבר בעמדת חלוץ אגף ימני, הנחשב לאחד מגדולי שחקני פינלנד בכל הזמנים.
קורי שיחק 17 עונות בליגת ה-NHL, וזכור בעיקר כאחד מכוכבי אדמונטון אוילרס של שנות ה-80 של המאה ה-20 הנחשבת לאחת הקבוצות הגדולות בהיסטוריה של הליגה. במדי האוילרס זכה קורי 5 פעמים בגביע סטנלי במחצית השנייה של אותו עשור. הוא התקבל להיכל התהילה של ההוקי קרח ב-2001.
לאחר פרישתו ממשחק שימש קורי כעוזר מאמן, ולאחר מכן כמנהל המקצועי, של נבחרת פינלנד. כמנהל מקצועי הוביל את פינלנד למדליית כסף באולימפיאדת טורינו (2006), מדליית ארד באולימפיאדת ונקובר (2010) ובאולימפיאדת סוצ'י (2014), ו-4 מדליות באליפויות העולם, כולל זכייה באליפות ב-2011. בקיץ 2014 עזב את תפקידו בנבחרת ומונה למנכ"ל קבוצת נעוריו, יוקריט הלסינקי. ב-2019 הפך קורי גם לבעלים של הקבוצה.
תחילת הדרך.
קורי החל לשחק הוקי קרח בילדותו, בדחיפת אביו. בילדותו עסק גם בכדורגל ובאתלטיקה קלה.
כילד, הצטרף קורי למועדון יוקריט הלסינקי בעיר הולדתו, טיפס בהצלחה דרך קבוצות הגילאים של המועדון, ובעונת 1977/78 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון.
קריירה מקצוענית.
יוקריט הלסינקי.
קבוצת הבוגרים של יוקריט הלסינקי, בה החל קורי את הקריירה הקצוענית שלו, הייתה חברה בליגה המקצוענית העליונה בפינלנד (SM-liiga). המועדון שכן באותן שנים דרך קבע בתחתית הליגה.
לאחר עונה ראשונה של 11 נקודות (שערים + אסיסטים) בלבד, היה קורי לאחד החלוצים המובילים של הקבוצה כשרשם לזכותו 30 ו-39 נקודות בשתי העונות הבאות (עונות של 33 משחקים), וסייע למנוע את נשירתו של המועדון לליגה נמוכה יותר. בקיץ 1980, עם סיום העונה השלישית שלו, נבחר בדראפט ה-NHL (בבחירה ה-69) על ידי אדמונטון אוילרס.
אדמונטון אוילרס.
אדמונטון אוילרס אליה הגיע קורי ב-1980 הייתה כבר קבוצה מלאה בכוכבים צעירים ומבטיחים החל מוויין גרצקי שהיה בעונתו השלישית בקבוצה, דרך שחקנים כמרק מסיה שנבחרו בדראפט שנה אחת לפני קורי, וכלה בשחקנים נוספים שנבחרו בדראפט של 1980 יחד איתו. קורי צוות לקו הראשון של התקפת הקבוצה, לצידו של גרצקי שכבר היה הכוכב הגדול של הקבוצה והמבקיע המצטיין בליגה.
קורי השתלב היטב בקבוצה עמוסת הכוכבים, וכבר בעונתו הראשונה סיים עם 75 נקודות ב-75 משחקים. הוא הלך והעלה את תפוקתו ההתקפית בכל עונה מעונותיו הראשונות, ואת עונת 1983 - השלישית שלו - כבר סיים עם 45 שערים ו-59 אסיסטים, ובסך הכל 104 נקודות. גם בפלייאוף הרים קורי תרומה התקפית משמעותית יותר ויותר בכל עונה. באותה עונה עלה קורי עם האוילרס לראשונה לסדרת הגמר על גביע סטנלי, בו הובסו האוילרס על ידי אלופת שלוש העונות הקודמות, ניו יורק איילנדרס.
במקביל לתפוקה ההתקפית הגבוהה שלו הוכיח קורי גם יכולת הגנתית גבוהה מאוד, ולמעשה נחשב בין הטובים בליגה בעזרה להגנה מבין החלוצים, למרות שמעולם לא זכה בפרס העונתי למצטיין בתחום זה, גביע סלקה.