האתר נמצא כ-800 מטרים מערבית לכפר מיניונס (Minions) באגף המזרחי של בודמין מור (Bodmin Moor), וכ-6 קילומטרים צפונית לליסקרד. מעגלי האבנים הוצבו בנתיב ששימש לחציית ערבת בודמין מור בין מורדות גבעת סטואו (Stowe’s Hill), יישוב קדום על ראש גבעה (והאתר עליו מצויה התצורה הגאולוגית הטבעית המכונה צ'יזרינג) מצפון, לבין גבעת קראדון (Caradon Hill) מדרום. האתר נמצא בין יובלים של הנחל פואי (Fowey) ממערב והנחל לינהר (Lynher) ממזרח.
מערבית למעגלי האבנים ניצבות שתי אבנים עומדות המכונות דה פייפרס (the Pipers, החלילנים), ובסמוך נמצאים רוגם רילאטון (Rillaton Barrow) וטרתווי קואיט (Trethevy Quoit), קבר כניסה מהתקופה הנאוליתית.
מקור השם.
מקור השם "דה הרלרס" (מילולית "הזורקים" או "המשליכים") באגדה, על פיה גברים שיחקו בקורניש הרלינג ביום ראשון הקדוש לנוצרים, וכעונש הפך אותם הקדוש סנט קליר (St. Cleer) לאבנים. שתי האבנים הניצבות הסמוכות המכונות "דה פייפרס" (מילולית "החלילנים") הם על פי האגדה שני אנשים שניגנו בחמת חלילים ביום ראשון וזכו לאותו גורל. על פי אגדה נוספת, בלתי אפשרי לספור במדויק את מספר האבנים העומדות.
תיאור.
האתר כולל שלושה מעגלי אבני גרניט הנמצאים על קו אחד לאורך 162 מטרים מדרום-דרום-מערב לצפון-צפון-מזרח וקוטרם הוא 35 מטרים, 42 מטרים ו-33 מטרים בהתאמה. צורת שני מעגלי האבנים החיצוניים היא מעגל מושלם, בעוד שהמעגל המרכזי הוא אליפטי במקצת. מעגל האבנים הדרומי שרד בצורה הגרועה ביותר. הוא מכיל כיום תשע אבנים, רק שתיים מתוכן עדיין עומדות, ושאר השבע מכוסות בחלקן באדמה. במעגל המרכזי שרדו 14 אבנים מתוך 28. על פני האבנים יש עקבות ברורים שהן עברו החלקה באמצעות סיתות. המעגל הצפוני מכיל כ-30 אבנים עומדות, שמתוכן 15 עדיין נראות.
גובה האבנים נע בין 1.07 מטרים ל-1.55 מטרים במעגל הצפוני ובין 1.4 ל-1.74 מטרים במעגל המרכזי, כאשר האבנים הגבוהות ביותר הוצבו בקצה הצפוני של הציר המחבר בין המעגלים והנמוכות ביותר בקצה השני של המעגל כאשר גובהן של שאר האבנים הותאם כך שלמי שמגיע מדרום נראה כאילו כולן באותו הגובה. המעגל המרכזי והמעגל הצפוני היו פעם מקושרים באמצעות דרך של אבני גרניט ברוחב 1.8 מטרים ובאורך 27.4 מטרים שעברה דרך הציר המחבר בין שניהם.
שני מונוליתים אחרים הקרויים דה פייפרס, ניצבים 120 מטרים מדרום-מערב למעגל המרכזי, וייתכן ששימשו לסמן את הפתח אל ההרלרס.
נזקים.
שימוש משני באבנים פגע בכל המעגלים במידה מסוימת. רעיית בקר בערבת בודמין מור גרמה לנפילת רבות מן האבנים, שכן הפרות נהגו להתחכך באבנים, וגרמו לסחיפת הקרקע סביבן.
הבורות הקטנים שניתן לזהות במעגלים הדרומי והצפוני והסוללה הנמוכה שחוצה את המעגל המרכזי הם שרידים לכריית בדיל בתקופה שלאחר ימי הביניים.
דיווחים מוקדמים.
האזכור הראשון של ההרלרס היה של ההיסטוריון ג'ון נורדן (John Norden), שביקר באתר סביב 1584. ויליאם קמדן (William Camden) תיאר אותם בספרו "בריטניה" מ-1586. ב-1754 פרסם ויליאם בורלס (William Borlase) את התיאור המלא של האתר.
חפירות.
ראלי רדפורד (Ralegh Radford) חפר באתר זה בשנות ה-30 של המאה ה-20, ושחזר חלקית את שני מעגלי האבנים הצפוניים באמצעות הצבה מחודשת של חלק מהאבנים והצבת אבני סימון במקומן של האבנים החסרות. הארכיונים של דוחות החפירה שטרם התפרסמו עברו הערכה מחודשת על ידי ג'קי נובאקובסקי (Jacky Nowakowski) מיחידת הארכאולוגיה של קורנוול (Cornwall Archaeological Unit) וג'ון גולד (John Gould) מקרן המורשת האנגלית, וייתכן שיניבו פרסום של ניתוחים נוספים.
בין 1975 ל-1985 נעשה שימוש בצילומי אוויר שנותחו על ידי צוותים שונים (כולל אוניברסיטת קיימברידג', הקולג' האוניברסיטאי של לונדון והוועדה המלכותית למונומטים היסטוריים באנגליה בתיאום של יחידת הארכאולוגיה של קורנוול) על מנת לזהות ולמפות את מאפייני האתרים בערבת בודמין מור. קרן המורשת האנגלית ביצעה סקר גאופיזי ב-2004. סקר שערכה יחידת הארכאולוגיה של קורנוול ב-2009 מצא שייתכן שישנו מעגל אבנים רביעי ושתי שורות אבנים.
דה הרלרס הוכרזו כמונומנט עתיק (ancient monument), הראוי לשימור ב-1981.
כיוונים.
ב-1967 העלה המהנדס הסקוטי אלכסנדר תום (Alexander Thom) השערה לגבי הכיוונים של ההרלרס. ההשערה הייתה לגבי כיוונם של ארבע אבנים כלפי מערכות כוכבים. שתיים מתוכן מכוונות כלפי וגה וארקטורוס ושתיים כלפי ארקטורוס. השערה זו מסתמכת על מיקום הכוכבים כפי שנראו בשמיים בין 2,100 לפנה"ס עד 1,500 לפנה"ס.
קרן המורשת של קורנוול.
האתר מנוהל על ידי קרן המורשת של קורנוול (Cornwall Heritage Trust) מטעם קרן המורשת האנגלית.ב-1999 הייתה מחלוקת בנוגע לאתר זה ואחרים שתחת השגחת קרן המורשת האנגלית. חברים בקבוצת בעלי עניין התומכים בתחייה של קורנוול הסירו כמה שלטים משום שהתנגדו לשימוש בשם "המורשת האנגלית", בטענה שקורנוול היא אומה בזכות עצמה. שלושה אנשים שהיו מעורבים בהסרת השלטים חויבו לשלם פיצויים בסך 4,500 ליש"ט לקרן המורשת האנגלית, והושת עליהם קנס על תנאי למשך שנה של 500 ליש"ט. בעקבות אירוע זה הועברו כמה אתרים קטנים, כולל ההרלרס לניהולה של קרן המורשת של קורנוול.
בתרבות הפופולרית.
האגדה על היווצרות מעגל האבנים הייתה מקור לשיר The Hurlers שחיבר ושר זמר העם מדבון סת' לייקמן.
ונדי דייוויס
ונדי ראסל דייוויס (באנגלית: Wendy Russell Davis; נולדה ב-16 במאי 1963) היא עורכת דין אמריקנית ופוליטיקאית דמוקרטית מפורט וורת', טקסס. דייוויס ייצגה את מחוז 10 בסנאט של מדינת טקסס בין השנים 2009–2015. לפני כן, כיהנה במועצת העיר של פורט וורת'. מאז פרישתה מהחיים הפוליטיים, משמשת דייוויס כפרשנית פוליטית. ייסדה ארגון ללא מטרת רווח בשם "Deeds Not Words" (מעשים, לא מילים) הפועל לקדם נשים צעירות בפוליטיקה.
ב-25 ביוני 2013, ערכה דייוויס פיליבסטר בו נאמה במשך שלוש עשרה במטרה לחסום את החוק הטקסני שהוסיף תקנות שיגבילו את האפשרות לערוך הפלות בטקסס. באמצעות הפיליבסטר הצליחו מחוקקים דמוקרטים לעכב את העברת החוק מעבר לסף זמן החקיקה במושב הסנאט. החוק עבר, בסופו של דבר, במושב הבא. בעקבות הפיליבסטר, דייוויס נחשפה לתקשורת הלאומית בארצות הברית ואף הבינלאומית. היא התמודדה בשנת 2014 לתפקיד מושל טקסס אך הפסידה בבחירות למועמד המפלגה הרפובליקנית מועמד גרג אבוט, 59-38%.
חיים אישיים.
ונדי דייוויס נולדה בשם ונדי ג'ין ראסל במערב וורוויק, רוד איילנד, בתם של וירג'יניה סטובאל וג'רי ראסל. המשפחה עברה לגור בפורט וורת', שבמדינת טקסס ב-1973, כשהייתה בת 11. כשהייתה בת 13, התגרשו הוריה ואביה עזב את עבודתו בתאגיד NCR והחל לעבוד בתיאטרון קהילתי, צעד שהוביל לעצירת תשלום המזונות. אימה של דייוויס, שלמדה רק עד כיתה ט' פרנסה את ארבעת ילדיה כשעבדה בעבודות שרות שונות.
בגיל 14, סייעה ונדי בפרנסת המשפחה, בכך שמכרה מינויים לעיתון יומי המקומי (The Fort Worth Star-Telegram) ובחנות לממכר מיצים. בגיל 17, בעודה לומדת בתיכון, עברה לגור עם החבר שלה, פועל בניין, פרנק אנדרווד, ובשנת 1981, כשהייתה בת 18, היא סיימה את התיכון. שנה לאחר מכן היא התחתנה ונולדה לזוג בת. כשהייתה בת 19, נפרדה מאנדרווד.
דייוויס למדה באוניברסיטת טקסס בארלינגטון סמסטר אחד בלבד בגלל בעיות כלכליות ונאלצה להפסיק. באותה התקופה, היא הכירה את בעלה השני, ג'פרי ר. דייוויס, עורך דין וחבר מועצת העיר, בזמן שעבדה במלצרות. היא עבדה גם כמזכירה במשרדו של הרופא, שם אחות הפנתה אותה לתוכנית דו שנתית ללימודים משפטיים במכללת מחוז טרנט. ב־1986, היא המשיכה בלימודים באוניברסיטה הנוצרית של טקסס (TCU) ושנה לאחר מכן התחתנה עם ג'ף דייוויס. דייוויס אימץ את בתה של ונדי ונולדה להם בת משותפות ב־1988. דייוויס עברה שתי הפלות בשנים הבאות.
במאי 1990, סיימה דייוויס תואר ראשון ובסתיו, היא עברה עם בנותיה לקסינגטון מסצ'וסטס עם תחילת לימודיה בבית הספר למשפטים של הרווארד. הסדר זה לא צלח והבנות חזרו לחיות בטקסס עם האב. בזמן הלימודים התנדבה בקליניקה משפטית וסייע לחולי איידס לכתוב את הוראות רפואיות מקדימות ולבני זוגם לקבל את זכויותיהם החוקיות. במאי 1993, היא קבלה את תואר במשפטים בהצטיינות ובנובמבר 1993 התקבלה ללשכת עורכי הדין של טקסט.
ב־2005, הזוג התגרש, כאשר הבת הקטנה המשיכה להתגורר בעיקר עם אביה.
קריירה פוליטית.
מועצת העיר.
דייוויס התמודדה לראשונה על מושב מועצת העיר פורט בשנת 1996, אך הפסידה בתשעים קולות. לאחר ההפסד היא תבעה מספר כלי תקשורת על סיקור מוטה. אך, טענותיה נדחו על ידי בית המשפט בטקסס. בשנת 1999, דייוויס נבחרה לחברת מועצת העיר פורט וורת. במהלך תשע שנים בהם הייתה חברת מועצה היא עסקה בתחבורה, פיתוח כלכלי, ואתגרים מקומיים.
סנאט מדינת טקסס.
דייוויס ייצגה בסנאט מדינת טקסס את מחוז 10. בשנת 2008, היא ניצחה סנטור הרפובליקני המכהן קים בריימר. ונבחרה מחדש בשנית ב-2012. בזמן כהונתה, דייוויס הייתה חברה במספר ועדות של הקונגרס.
ב-29 במאי 2011, פתחה דייוויס את הפיליבסטר על קיצוץ תקציב החינוך הציבורי ב 4 מיליארד דולר, וכתוצאה מכך כונס מושב מיוחד של הסנאט לבקשתו של מושל, ריק פרי.
דייוויס זכתה בפרסים ובהכרה במהלך כהונתה הראשונה מארגוני נשים וילדים בטקסס. היא גם צוינה בעיתונים שונים כמחוקקת פעילה למען האזרחים ושמה הוזכר כמועמדת למרוץ לתפקיד מושל טקסס.