נחיתת כוחות בעלות הברית באלג'יריה ומרוקו בנובמבר 1942, במסגרת מבצע לפיד, אילצה את הפיקוד הגרמני לשלוח תגבורות חזקות לתוניסיה, כדי למנוע השתלטות של בעלות הברית על החוף הצפון-אפריקני והאגן הדרומי של הים התיכון, החלטה שהביאה לפתיחת המערכה בתוניסיה. הגידול הניכר בסדר הכוחות של הציר בצפון אפריקה חייב עריכת שינוי נוסף במבנה הפיקוד של כוחות הציר בזירה זו. ב-23 בפברואר 1943 הועבר הכוח הגרמני-איטלקי בפיקודו של רומל תחת פיקוד איטלקי, וקיבל את השם הארמייה האיטלקית הראשונה. רומל עצמו מונה למפקד קבוצת ארמיות חדשה בשם קבוצת ארמיות אפריקה, שכללה את הארמייה האיטלקית הראשונה ואת ארמיית הפאנצר החמישית בפיקוד גנרל הנס-יירגן פון ארנים. במרץ 1943 החליף פון ארנים את רומל כמפקד קבוצת הארמיות, לאחר שהאחרון נקרא לשוב לגרמניה, וב-13 במאי 1943 נכנעו הכוחות האחרונים של הציר בתוניסיה לכוחות בעלות הברית והמערכה בצפון אפריקה הסתיימה.
נשיא ארגנטינה
נשיא רפובליקת ארגנטינה (בספרדית: Presidente de la República Argentina; רשמית, נשיא האומה ארגנטינאית - Presidente de la Nación Argentina) הוא ראש המדינה של ארגנטינה, ראש הרשות המבצעת והמפקד העליון של הכוחות המזוינים של ארגנטינה. הנשיא ממנה את סגנו ואת שרי ממשלתו וזו המשרה הפוליטית הבכירה במערכת הפוליטית במדינה.
מאז 10 בדצמבר 2019, נשיא ארגנטינה הוא אלברטו פרננדס.
היסטוריה.
לאחר קבלת העצמאות ביולי 1816, בפדרציה הארגנטינאית טרם התקיים ממשל מרכזי והמדינה נודעה כאיחוד פרובינציית לה פלטה, ואחר כך איחוד פרובינציית דרום אמריקה. ב-1826 הוקם לראשונה הממשל הנשיאותי הארגנטינאי, בעקבות פרוץ מלחמת ארגנטינה–ברזיל.
בין נשיאי ארגנטינה בשנים האחרונות נמנים נסטור קירשנר ואשתו כריסטינה קירשנר. איסבל פרון, נשיאת ארגנטינה הראשונה בתולדות המדינה ואשת הנשיא המכהן בשנות החמישים, חואן דומינגו פרון - מנסח תורת הפרוניזם. חורחה רפאל וידלה, מנהיג החונטה הצבאית שעלתה לשלטון בשנת 1976. ראול אלפונסין. פרננדו דה לה רואה, נשיא ארגנטינה עם פתיחת המאה ה-21. אדוארדו דואלדה, נשיא ארגנטינה בין השנים 2002–2003 לאחר שפרץ המשבר הכלכלי החמור ביותר בתולדות המדינה. קרלוס מנם כיהן במשך עשור כנשיא המדינה והוא סנאטור מטעם פרובינציית לה ריוחה.
זכויות סוציאליות.
נכון ל-2015 הנשיא וסגן הנשיא נהנים משכר שמשולם על ידי משרד האוצר. בתקופת כהונתם נאסר עליהם להחזיק במשרה נוספת ברמה הלאומית או המחוזית. משכורתו של הנשיא עומדת על 131,421 פסו ארגנטינאי לחודש.
מקום עבודתו הוא המשרד הנשיאותי בבית הוורוד (La Casa Rosada), מול פלסה דה מאז'ו שבבואנוס איירס הבירה, בעוד קינטה דה אוליבוס (Quinta de Olivos) משמש כמעון המגורים. לנשיא יש גם מעון קיץ בצ'פאדמלאל, בפרובינציית בואנוס איירס ונקרא בשם היחידה הנשיאותית צ'פאדמלאל. על אבטחת הנשיא ובני משפחתו אחראי הגדוד הנשיאותי.
בנוסף, לרשות נשיא ארגנטינה עומד הבית הצבאי (Casa Militar), גוף האחראי לאבטחת צי המטוסים הנשיאותיים. הבית הצבאי מחולק למספר מחלקות הכוללות את קבוצת הביטחון והמודיעין האחראית על איסוף מודיעין בנוגע לניסיונות פגיעה במטוסים הנשיאותיים ולאבטחתם, ולקבוצת הלוגיסטיקה והתקשורת האחראית על תפעול המטוסים ולאבטחת התקשורת הנשיאותית. כמו כן, הבית הצבאי אחראי על קבוצת האוויר הנשיאותית המהווה יחידת סמך של חיל האוויר הארגנטינאי.
המטוס הנשיאותי הוא מטוס מדגם בואינג 757 המכונה "טנגו 01" ומשרת את הנשיא מאז 1995 במקום מטוס הבואינג 707 ששירת קודם לכן. בתקופת המשבר הכלכלי בארגנטינה בשנת 1999 רבים ביקרו את הצורך באחזקת מטוס נשיאותי הטומן בחובו גם עלויות אחזקה כבדות. הצי הנשיאותי כולל גם שני מטוסי Fokker F28 (המכונים T-02 ו-T-03) ומטוס Learjet 60 (המכונה T-10). הנשיא משתמש גם במסוק מדגם סיקורסקי S-70 (H-01) ושני מטוסי סיקורסקי S-76 (H-02 ו-H-03). בתקופת נסטור קירשנר וכריסטינה פרננדס דה קירשנר בוצע שימוש גם במטוסים מדגמי בואינג 747 שהושכרו מחברת התעופה אארולינאס ארחנטינס ומטוס פרטי מדגם Bombardier Global 5000.
נשיאי ארגנטינה.
הפרובינציות המאוחדות.
לאחר קבלת העצמאות בשנת 1816 ארגנטינה הייתה פדרציה ללא ממשלה מרכזית. תחילה נקראה בשם הפרובינציות המאוחדות של ריו דה לה פלטה ולאחר מכן נקראה בשם הפרובינציות המאוחדות של אמריקה הדרומית, בראש הישות עמד מנהיג עליון.
בשנת 1819 נכשל הניסיון לכונן חוקה וזו התקבלה רק בשנת 1826. בשל מלחמה עם האימפריה הברזילאית מעמד החוקה התערער והנשיא הראשון התפטר זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד וממשלתו פוזרה.
הקונפדרציה הארגנטינאית.
לאחר פיזור הממשלה, ארגנטינה נותרה ללא ממשלה מרכזית במשך 27 שנה. בתקופה זו נודעה בשם הקונפדרציה הארגנטינאית, והתפקיד הבכיר ביותר באותה עת היה "מושל פרובינציית בואנוס איירס", שייצג את המדינות בחתימת חוזים והסכמים בינלאומיים.
ראש המדינה האחרון אז היה חואן מנואל דה רוסאס, ששלט זמן רב עד שהודח על ידי מפקדו הצבאי חוסטו חוסה דה אורקיסה. אז החלה תקופת המעבר לשלטון נשיאותי.
רפובליקת ארגנטינה.
המנהיג האחרון שניהל את היחסים הבינלאומיים היה הגנרל חוסטו חוסה דה אורקיסה, שייסד את האספה החוקתית שכוננה את חוקת 1853 ובה לראשונה נוצרה משרת הנשיא, הנשיאים שנבחרו כונו בשם "נשיאי החוקה", בשינויים קלים זו החוקה שתקפה עד היום.
במהלך הקרב תחת פאבונה היריבות הארוכה בין רפובליקת ארגנטינה ופרובינציית בואנוס איירס הסתיימה לטובת האחרונה. כתוצאה מכך, השלטון המרכזי בארגנטינה פורק ומושל בואנוס איירס, ברטולומה מיטרה, מילא את תפקיד הנשיא ובעקבות הבחירות שנערכו היה גם לנשיא ארגנטינה המאוחדת. המדינה נקראה לראשונה בשם רפובליקת ארגנטינה (República Argentina).
מרבית ההיסטוריונים סבורים שהנשיאים הבאים נבחרו בבחירות חופשיות וכלליות, למעט אלה שעלו לשלטון באמצעות ארגון הפיכה.
בשנת 1930 התרחשה ההפיכה המדינית הראשונה בתולדות ארגנטינה. מנהיג המהפכה מינה את עצמו לנשיא; הנשיאים הבאים אחריו אומנם נבחרו, אך לא נחשבים על ידי מרבית ההיסטוריונים לכאלה שנבחרו באופן דמוקרטי.
אחרי הפיכת 1943.
בשנת 1943 פרצה הפיכה נוספת שהעלתה לשלטון את הצבא.
לאחר מכן, הנשיא החדש נבחר בהצבעה עממית כללית. הוא שינה את החוקה באופן כזה שאיפשר לו להיבחר ולהישאר בשלטון במשך 9 שנים, עד שהודח:
אחרי הפיכת 1955.
בשנת 1955 פרצה הפיכה נוספת שקיבלה את הכינוי "המהפכה המשחררת" (Revolución Libertadora):
לאחר מכן, שוב הנשיאים נבחרו בבחירות דמוקרטיות:
אחרי הפיכת 1966.
בשנת 1966 פרצה הפיכה צבאית כונתה בשם "המהפכה הארגנטינאית" (Revolución Argentina):
לאחר מכן, למשך זמן קצר שרר שלטון דמוקרטי:
אחרי הפיכת 1976.
בעקבות ההפיכה הצבאית בשנת 1976, המשטר הפך לדיקטטורה צבאית, בשם תהליך הארגון מחדש של האומה (בספרדית: Proceso de Reorganización Nacional). בראש המדינה עמדו ראשי הצבא.
מאז 1983.
בשנת 1983 השלטון התחלף ממשטר רודני למשטר דמוקרטי באופיו:
בשינויים לחוקה משנת 1994 הותר לנשיא לכהן בקדנציה שנייה (אפשרות שבוטלה בשנת 1957).
פטר סטויאנוב
פטר סטפנוב סטויאנוב (בולגרית: Петър Стефанов Стоянов; נולד ב-25 במאי 1952 בפלובדיב, הרפובליקה העממית הבולגרית) היה נשיא בולגריה.
פטר סטויאנוב נולד בפלובדיב ואת השכלתו האקדמית במשפטים רכש באוניברסיטת סופיה. הוא נמנה עם מייסדי מפלגת "איחוד הכוחות הדמוקרטיים" בבולגריה, נבחר לפרלמנט ובין 1994 ל-1997 כיהן כסגן יושב ראש האספה הלאומית הבולגרית. בבחירות לנשיאות בולגריה שנערכו ב-1996 התמודד סטויאנוב מול ז'ליו ז'לב, ניצח בהפרש קולות גבוה ובראשית 1997 נכנס לתפקיד נשיא בולגריה. בראשית תקופת כהונתו נאלץ סטויאנוב להתמודד עם משבר כלכלי ופוליטי מהקשים שידעה בולגריה מאז קריסת השלטון הקומוניסטי ובהמשך אופיינה כהונתו בתהליך יצירת הקשרים הממוסדים עם האיחוד האירופי ונאט"ו.
בבחירות לנשיאות שהתקיימו ב-2001 התמודד סטויאנוב לכהונה נוספת, אך הובס על ידי גאורגי פרבאנוב, וכהונתו הסתיימה בינואר 2002. החל מ-2009 מכהן סטויאנוב כיו"ר משותף בפרויקט הצדק העולמי, פרויקט השואף "להוביל מאמץ עולמי מולטי-דיסציפלינרי לחיזוק שלטון החוק למען פיתוח קהילות של הזדמנות ושוויון".
וורנר מדיה
וורנר מדיה (אנגלית: WarnerMedia) היה קונצרן תקשורת המונים ובידור רב לאומי אמריקאי שהוקמה בשנת 1972. החברה היא הקונצרן השלישי בגודלו בעולם, לאחר התאגיד חברת וולט דיסני וחברת Comcast.
החברה בבעלות ענק התקשורת האמריקאי - חברת AT&amp;T. מטה החברה נמצא במרכז טיים וורנר בניו יורק.
לפני שנקנתה על ידי AT&amp;T השם היה נקרא טַיְים ווֹרְנֶר (אנגלית: Time Warner).
היסטוריה.
טיים וורנר מורכב משתי חברות נפרדות שהתאחדו ב-1990: Warner Communications, Inc ו- Time Inc, ונכסיו כוללים גם את נכסיה של חברה שלישית, Turner Broadcasting System, Inc. החברה פועלת בכל תחומי התקשורת והבידור, ובולטת במיוחד בענפי הקולנוע, הטלוויזיה והעיתונות. בין חברות הבת של טיים וורנר, ניתן למנות את Adult Swim, Cartoon Network, CNN, DC קומיקס, HBO, The CW, The WB, Kids' WB, האחים וורנר, ניו ליין סינמה, ו-Castle Rock Entertainment.