דרייפוס לימדה בסקולה קאנטורום, בסורבון בפריז ובקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה ומחול בליון. כמו כן הייתה בצוות המורים באקדמיה הבינלאומית לעוגב ולמוזיקה עתיקה ובאקדמיה וילקרוז למוזיקה. באשר למעמדה כמורה, רמתם הגבוהה ומספרם הרב משמעותית של הצ'מבליסטים המזדהים עם תלמודה, כגון כריסטוף רוסה, אוליביה בומון, יאניק דה גאיאר, נואל שפיט וז'ורי ויניקור, מדברים בעד עצמם. דרייפוס ישבה דרך קבע בחבר השופטים בתחרות הצ'מבלו הבינלאומית בפריז.
הקונצרטים הרבים שלה, כיתות האמן וההקלטות שערכה הביאוה לעבוד עם מספר רב של אישים ידועים בעולם המוזיקה, בהם פייר בולז, ברונו אמאדוצ'י, האנס ירג לאנגה, ז'אן-פייר רמפל ועוד.
אתר הנופש הפולינזי של דיסני
אתר הנופש הפולינזי של דיסני (באנגלית: Disney's Polynesian Resort) הוא בית מלון הממוקם לחופי אגם בואנה ויסטה המלאכותי, בסמוך לפארק השעשועים ממלכת הקסם. המלון ממוקם בחלקו הצפוני של אתר הנופש דיסניוורלד במדינת פלורידה שבארצות הברית.
המלון נפתח ב-1 באוקטובר 1971, והיה אחד משני המלונות שנפתחו בעת הקמת אתר הנופש (השני היה אתר הנופש העכשווי של דיסני). המבנה נבנה בתמה פולינזית ואוקיאנית, ונועד ליתן למבקרים בו אשליה של שהות באיי הים הדרומי.
עיצוב המלון ותכנונו.
בדומה למבנה אתר הנופש העכשווי של דיסני, המלון תוכנן על ידי ולטון בקט והוקם על ידי חברת תאגיד הפלדה של ארצות הברית. חדרי המלון נבנו באתר אחר והובאו לאתר המלון. במרכז המלון הוקם מבנה שכונה "המבנה הטקסי הגדול" (Great Ceremonial House) -שעוצב על פי מבנה האספה המלכותי של טהיטי. במבנה מרכזי זה מוקמו הלובי של המלון, אתרי ההסעדה והחנויות. בסמוך למבנה המרכזי הוקם יער טרופי ובו 75 זנים של צמחים האופייניים ליער טהיטי, וכן מספר מפלי מים. בעת הקמתו היו במלון 492 חדרים אשר מוקמו ב-8 מבנים ארוכים שנקראו: באלי היי, בורה בורה, פיג'י, הוואי, מאווי, סמואה, טהיטי וטונגה (שמות איים באוקיינוס השקט) . באותה עת סברו שניתן יהיה לשפץ את המלון על ידי הוצאת החדרים ממקומם והחלפתם, אולם לימים התברר שלא ניתן להוציא את החדרים מבלי לערער את המבנה, והחדרים שופצו באופן קונבנציונלי.
בדומה למלון העכשווי, במלון הפולינזי הוקמה תחנה של המונורייל אשר הובילה את אורחי המלון לפארק השעשועים הסמוך. כמו כן מערכת של סירות הובילה מבקרים אל פארק השעשועים. כיום, מערכת של אוטובוסים מקשרת את המלון לייתר פארקי השעשועים שנבנו.
בשנת 1978 הורחב המלון בראשונה ונבנה בית ארוך נוסף (שנקרא על שם האי אוהאו). בשנת 1985 נוספו שני מבנים ארוכים נוספים למלון (שנקראו על שם מואוראה ופאגו פאגו), וכיום במלון 847 חדרים.
בשנת 1999 שונו שמות האגפים - ובמקום להיקרא על שם איי הוואי, נקראים כיום המבנים על שם איים באזור פולינזיה: באלי היי שינה שמו לטונגה, בורה בורה לניווה, הוואי לסמואה, מאורי לררוטונגה, מואוראה לטהיטי, אוהאו לטוקלאו, פאגו פאגו לרפה נוי, סמואה לטובלו, טהיטי לאאוטארואה, וטונגה להוואי.
חדרי המלון הם הגדולים ביותר בחדרי מלונות דיסני - כ-50 מ"ר רבועים לכל חדר.
בעת הקמת המלון יכלו המבקרים להתרחץ בלגונת שבעת הימים המלאכותית, שחופי חול נבנו סביבה, ומתקני גלים הוצבו בה על מנת ליצור אשליה של אוקיינוס. בדיעבד התברר שמכונות הגלים גורמות לארוזיה (שחיקה) של קו החוף והן הוסרו. כיום אורחי המבנה רוחצים בבריכות שנבנו בתמה פולינזית, ובסמוך לבריכה שנבנתה בשנת 2001 הוקם מבנה דמוי הר געש ובו מפלי מים ומגלשות מים.
ג'ון שרמן
ג'ון שרמן (באנגלית: John Sherman; 10 במאי 1823 – 22 באוקטובר 1900) היה מזכיר האוצר ומזכיר המדינה של ארצות הברית. כיהן גם כסנאטור וכחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אוהיו, והיה מיוזמי החקיקה להגבלת קרטלים ומונופולים.
חייו.
שרמן נולד בלנקסטר שבאוהיו. אביו, צ'ארלס רוברט שרמן, כיהן כשופט בית המשפט העליון של אוהיו. בהיותו בן שש נפטר אביו, ואמו ניהלה לבדה את משק הבית וגידלה את 11 ילדיהם. לאחר לימודיו התיכוניים עבד כזוטר בצוות סימון באתר בנייה. לאחר חילופי השלטון באוהיו ב-1838 הופסקה עבודת הצוות, שרמן עבר למנספילד שם למד משפטים במשרד עורכי הדין של אחיו. הוא הוסמך בשנת 1844 לעריכת דין. באותה שנה הצטרף שרמן כשותף במשרד.
שרמן נישא בשנת 1848, ובאותה עת החל לעסוק בכנסים פוליטיים של המפלגה הוויגית. בשנת 1853 עבר לחיות בקליבלנד וכעבור שנה נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית. בשנת 1859 הוצגה מועמדותו לתפקיד יושב ראש בית הנבחרים, ובשנים 1860–1861 שימש יושב ראש ועדת המיסוי והתקצוב. לאחר מכן מונה לסנאט של ארצות הברית כמחליפו של הסנאטור סלמון צ'ייס שמונה לשר האוצר. כהונתו בסנאט נמשכה עד 1877, ובשנים אלו עמד בראש ועדת הכספים (1863–1865 ובשנית בין 1867–1877) ובראש ועדת החקלאות (1863–1867).
בשנים 1877–1881 כיהן שרמן כמזכיר האוצר בקבינט של נשיא ארצות הברית רתרפורד הייז. בשנת 1880 הוא הציג את מועמדותו לשמש מועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות, אך הפסיד לג'יימס גרפילד ששימש ראש מטה הבחירות שלו. שרמן נבחר בשנית לסנאט, כמחליפו של גרפילד לאחר שהאחרון נבחר לנשיא. בכהונתו זו הוא שימש כיושב ראש הוועדה לענייני ספריית הקונגרס (1881–1887) וכיושב ראש הגוש הרפובליקני בסנאט (1884–1885 ובשנית בין 1891–1897). בשנים 1885–1887 היה שרמן הנשיא הזמני של הסנאט, תפקיד שבו החזיק לאחר מות סגן נשיא ארצות הברית תומאס הנדריקס והיה השני בסדר הירושה של הנשיא. במשך תקופה זו התמודד שרמן פעמיים נוספות לשמש מועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות, בשנים 1884 ו-1888.
בשנת 1890 אושרה יוזמת החקיקה של שרמן להגבלת קרטלים ומונופולים.
לאחר היבחרו של ויליאם מקינלי לנשיאות מונה שרמן למזכיר המדינה. חוסר ניסיונו בדיפלומטיה וגילו המתקדם הביאו כעבור שנה להחלפתו בסגנו ויליאם דיי. שרמן כיהן בתפקיד בין מרץ 1897 לאפריל 1898, ולאחריו פרש מפעילות ציבורית.
ראשית חייו.
ג'ון שרמן נולד בלנקסטר, אוהיו לצ'ארלס רוברט שרמן ולמרי הויט שרמן, שמיני מבין אחד עשר ילדיהם. סבו, טיילור שרמן, שהיה עורך דין ושופט מקונטיקט, ביקר לראשונה באוהיו בראשית המאה ה-19 ורכש שם כמה אדמות לפני ששב לקונטיקט. לאחר מות הסב ב-1815, עבר בנו צ'ארלס, שנישא אז למרי הויט, יחד עם משפחתו לאוהיו. עד מהרה הגיעו בעקבותיו בני משפחה נוספים וצ'ארלס היה לעורך דין מכובד בלנקסטר. עד ללידתו של ג'ון כבר היה צ'ארלס לשופט בבית המשפט העליון של אוהיו.
שרמן האב נפטר באופן פתאומי ב-1829 והניח אחריו את האם מטופלת ב-11 ילדים. כמה מהילדים הגדולים, כולל אחיו הגדול של ג'ון, ויליאם, גודלו אצל קרובים שגרו בסביבה, אך ג'ון ואחיו הויט נשארו אצל אמם בלנקסטר עד 1831. באותה שנה לקח בן דודו של אביו של שרמן (שנקרא גם הוא ג'ון שרמן) את ג'ון לביתו במונט ורנון שבאוהיו, שם הוא החל את לימודיו בבית הספר. הדוד התכוון שג'ון ילמד שם עד שיהיה מוכן ללימודים בקולג' קניון, אך ג'ון לא חיבב את בית הספר והיה, על פי תיאורו, "ילד בעייתי". ב-1835 הוא שב לבית אמו בלנקסטר. הוא המשיך את לימודיו שם בבית ספר מקומי, ולאחר שהורחק מהלימודים לזמן מה לאחר שהכה מורה, הוא למד שם במשך שנתיים.
ב-1837 עזב שרמן את בית הספר ומצא עבודה כעוזר מודד באתר בנייה בנהר מסקינגם. בשל העובדה שאת העבודה הזאת הוא השיג דרך המפלגה הוויגית, כאשר נבחר ב-1838 מושל אוהיו מטעם המפלגה הדמוקרטית, פוטרו שרמן ושאר צוות המדידות שעבדו עמו ביוני 1839. בשנה שלאחר מכן הוא עבר למנספילד, אוהיו, שם הוא למד משפטים במשרד עורכי הדין של אחיו הגדול, צ'ארלס טיילור שרמן. ב-1844 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והצטרף למשרד של אחיו. עד מהרה היה שרמן לעורך דין מצליח וב-1847 היה כבר בבעלותו רכוש בשווי של 10,000 דולר והוא היה שותף בכמה עסקים מקומיים. באותה תקופה היו שרמן ואחיו מסוגלים לתמוך כלכלית באמם ובשתי אחיותיהם הרווקות, שבאותה עת עברו לבית ששרמן רכש במנספילד. ב-1848 נשא שרמן לאישה את מרגרט ססיליה סטיוארט, בתו של שופט מקומי. לזוג לא נולדו ילדים, אך ב-1864 הם אמצו בת בשם מרי.
בערך באותה תקופה החל שרמן לגלות עניין רב יותר בפוליטיקה. ב-1844 הוא נאם באספת בחירות בשמו של מועמד הוויגים לנשיאות בבחירות שנערכו באותה שנה, הנרי קליי. ארבע שנים לאחר מכן הוא היה נציג לוועידה הלאומית של המפלגה, שם נבחר המועמד זאכרי טיילור. כמו רוב הוויגים השמרנים, תמך שרמן בפשרת 1850 כפתרון הטוב ביותר למחלוקת הפרישה שהלכה והחמירה. ב-1852 שימש שרמן שוב כנציג בוועידה הארצית של הוויגים, שם הוא תמך במי שנבחר בסופו של דבר, וינפילד סקוט, מול יריביו דניאל ובסטר והנשיא המכהן מילרד פילמור, שהיה לנשיא לאחר מותו של טיילור.
חבר בית הנבחרים.