כהרחבה להיפותזת האל-ספנס, ספנס חקרה כחלק מהתזה שלה את האפשרות של החרדה כתכונת אופי. היא הסבירה כי היא חוקרת האם אנשים הסובלים מחרדה כרונית יאובחנו יותר מהר מאאנשים שהם באופן כללי פחות חרדים. אחד מהישגיה המרכזיים היה פיתוח כלי למדידת ההיפותזה שלה: "מניפסט סקלת החרדה של טיילור" (Taylor Manifest Anxiety Scale / TMAS). כלי זה מכיל 50 היגדים שיוכלו להעיד על האנשים כסובלים מחרדה. זהו אחד מהישגיה המוכרים, במיוחד כי הוא היה הראשון מסוגו. ספנס סיימה את לימודיה בשנת 1949 עם דוקטורט בפסיכולוגיה.
המשך דרכה.
לאחר סיום לימודיה, ספנס קיבלה תפקיד כמרצת סגל זוטר באוניברסיטת נורת'ווסטרן. בשנת 1951, מאמרה הראשון – "חרדה וחוזק ה-UCS כקובעים את כמות התניית העפעפיים" ("Anxiety and strength of UCS as determiners of the amount of eyelid conditioning,”) פורסם יחד עם קנט ספנס ככותב נוסף. באותה שנה, מאמרה העצמאי הראשון, "האינטראקציה בין חרדה לבין תגובת עפעפיים מותנית" ("The relationship of anxiety to the conditioned eyelid response") פורסם. לאחר מכן, היא קיבלה תפקיד של עמית פרופסור ונשארה בעבודה זו עד לשנת 1960. היא הרגישה לראשונה אפליה מגדרית בעבודתה כשהיא התחילה לעבוד באוניברסיטת נורת'ווסטן, שם היא קיבלה הזדמנות להיות האישה הראשונה שהיא חברת פקולטה ולדבריה, "יושב הראש של האוניברסיטה חשב ש'אישה בפקולטה זה רעיון חדשני ומעניין'", בניגוד לרצונם של כמה ממחברי הפקולטה האחרים. כמו כן, היא עבדה כפרופסור וכתבה ספרי סטטיסטיקה.
ג'נט טיילור ספנס וקנט ספנס התחתנו ב-27 בדצמבר 1959 ועברו לאיווה זמן קצר לאחר מכן. בזמן שהופלתה עקב היותה אישה ולא יכלה לקבל עבודה במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת איווה, היא הועסקה בבית החולים ווטרנס (Veterans Hospital) בעיר לאיווה כחוקרת פסיכולוגיה. בזמן שעבדה בבית החולים, היא יכלה להרחיב את מחקרה לחקר סכיזופרניה. בשנת 1964, היא ובעלה עבור לאוסטין, טקסס (Austin, Texas) בעקבות עבודתו של בעלה באוניברסיטת טקסס. כמו באיווה, מכיוון שהייתה אישה היא לא יכלה להשיג עבודה באוניברסיטה; היא קיבלה משרה במכון "Austin State School" לאנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית. בזמן שעבדה שם, היא החלה מספר מחקרים על ילדים בריאים ועל ילדים עם מוגבלות שכלית התפתחותית. לאחר מכן, הציעו לה משרה באוניברסיטת טקסס במחלקה לפסיכולוגיה חינוכית. היא התקדמה בתפקידים עד שהחליפה את יושב ראש המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטה.
ב-12 בינואר 1967, בעלה נפטר. 3 שנים לאחר מכן, בשנת 1970, ספנס נבחרה למועצה לעניינים מדעיים של האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה (APA). שנתיים לאחר מכן, היא נבחרה לתפקיד נשיאת הארגון הפסיכולוגי הדרומי (Southwestern Psychological Association). בשנת 1974, ספנס החלה לערוך בכתב העת "פסיכולוגיה עכשווית" (Contemporary Psychology), בו היא החלה כעורכת שותפה, 5 שנים לפני כן. בין אמצע לסוף שנות ה-70, היא הייתה חלק ממועצת המנהלית של ארגון ה-APA, ובהמשך הפכה לנשיאה האישה השישית של ארגון ה-APA בשנת 1985.
בשנת 1989, ספנס הפכה לנשיאה הראשונה שנבחרה לחברת הפסיכולוגים האמריקאית (American Psychological Society), שכיום נקראת האגודה למדעי הפסיכולוגיה. בשנת 1993 היא קיבלה את הפרס למצוינות כמבקרת מדעית (Award for Excellence in Scientific Reviewing) מהאקדמיה הלאומית למדעים (NAS). בנוסף, היא קיבלה שלושה תוארי דוקטור לכבוד מאוברלין קולג', אוניברסיטת אוהיו ואוניברסיטת טולדו (University of Toledo). בנוסף, היא קיבלה מדליית זהב למפעל חיים במחקר פסיכולוגיה מהאגודה האמריקנית לפסיכולוגיה (American Psychological Foundation’s 2004 Gold Medal Award for Life Achievement in the Science of Psychology). כמו כן, היא הייתה פרופסור אורח פעמיים בהארוורד. היא טענה כי "כילדות ונערות, אחותי ואני היינו חשופות באופן מלא לכל הפעילויות... אולי עקב החשיפה התדירה לסבל אנושי בזמן השפל הגדול ועיסוקם של הוריהן בכך... החלטתי כמתבגרת צעירה שאני רוצה להיות פסיכולוגית".
בשנת 2009, יוסד פרס ג'נט טיילור ספנס ("Transformative Early Career Contributions") על ידי הנהלת ה-APS לזיהוי תרומות משנות צורה לתחום המחקר הפסיכולוגיה על ידי העלאת כוכבים בתחום. פרס זה הוא מחווה הולמת לספנס, שפיתחה גישות חדשות במחקר וכלים חדשים, הכוללים את מניפסט מדד החרדה של טיילור ואת מדד גישות כלפי נשים (Attitudes Toward Women Scale), כמו גם דיסציפלינה חוצת גבולות עם עבודה על נושאים החל מסכיזופרניה, דרך פסיכולוגיה התפתחותית וכלה בהטיה מגדרית.
ביישי
ביישי (ברומנית: băieș ביחיד ו-băieși ברבים) הם קבוצה אתנית, ענף של העם הצועני הנפוצים במרכז אירופה ובדרום מזרח אירופה, שמתאפיינים בשפת אם רומנית (לא רומאני) ובתחומי עיסוק אופייניים. עם תלות באזורי המגורים שלהם, ביישי מכונים בשמות נוספים, כשהשכיח ביותר הוא רודארי (rudari).
השם נגזר מהמילים הרומניות וההונגריות לכורה זהב, שנהג לשטוף במים את החומר ולחשוף כך את המינרל הכבד יותר, הזהב. בעבר זה היה עיסוקם המרכזי של הביישי. בהדרגה הביישי עברו מעיסוק בכריה לייצור כלי בית, בעיקר מעץ, מאמבטים ועד כפות עץ ומכירתם לאיכרים.
היסטוריה.
לגבי ביישי יש יותר השערות מאשר עובדות, אבל מרבית החוקרים מסכימים שמדובר בענף של הצוענים, קבוצה עבדים שהועסקו בחיפוש זהב בהרי הקרפטים המערביים עד שלהי המאה ה-16 ומשם היגרו לכל מיני כיוונים. החולקים על מוצאם הצועני העלו כל מיני השערות, בין היתר היותם צאצאי מתיישבים ועבדים שהובאו על ידי הרומאים לעבודות כרייה.
התפוצה.
בשלהי המאה ה-16 התחיל גל הגירה של ביישי אל דרום מערב. המהגרים התיישבו בדרום הונגריה ובצפון סרביה וצפון קרואטיה. גל נוסף, שפנה דרומה התיישב בנסיכות ולאכיה ובבולגריה והפונים מזרחה הגיעו עד בסרביה.
לאחר שחרור העבדים בנסיכויות הרומניות באמצע המאה ה-19 יצא לדרך גל חדש של מהגרים ביישי, שפנו אל מרכז אירופה ואל דרום מזרחה ורבים התיישבו בבולגריה. ביישי התיישבו, במספרים קטנים, גם בסלובקיה, סלובניה, מקדוניה הצפונית, יוון, אוקראינה ואפילו הגיעו לארצות הברית וקולומביה, שם הם נקראים לודארי (ludari).
בראיין אדמס
Amalfi - Sarah Brightman Love Songs
תמיכה בארגון טרור
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-21
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-21 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך בשנת 1968, בו הוענקו פרסים לסרטים הטובים ביותר של שנת 1967.
מהומות בוויגסטוק בישראל
וייקוסלב בוואנדה
וייקוסלב בוואנדה (בקרואטית: Vjekoslav Bevanda, נולד ב-13 במאי 1956) הוא פוליטיקאי קרואטי-בוסני ששימש כראש ממשלת בוסניה והרצגובינה בשנים 2012 עד 2015.
וייקוסלב בוואנדה נולד בבוסניה והרצגובינה, אז חלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. הוא גדל במוסטאר וסיים שם פקולטה לכלכלה ותואר שני במימון של האוניברסיטה המקומית. בשנים 1979–1989 הוא עבד במפעל SOKO המקומי כקצין מימון השקעות, מנהל שירות תפעול תשלומים, מנהל מחלקת תפעול בנקאות, מנהל שירות פיננסי מיוחד, ומנהל הבנק הפנימי.
לאחר שנת 1990 עבר לתחום הבנקאות, והיה סגן מנהל ומנהל בנק APRO במוסטר. בשנת 2007 מונה לשר האוצר של בוסניה והרצגובינה. בשנים 2010–2011 היה חבר בית הנבחרים של הפרלמנט של הפדרציה של בוסניה והרצגובינה. בשנת 2012 מונה לראש הממשלה במקום ניקולא שפיריץ', וכיהן בתפקיד במשך שלוש שנים. בשנת 2015 חזר לתפקיד שר האוצר.
ויאקוסלב בוואנדה
אולימפיה סנואו
אולימפיה ג'ין סנואו (באנגלית: Olympia Jean Snowe; נולדה ב-21 בפברואר 1947) היא אשת עסקים ופוליטיקאית אמריקאית שכיהנה כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת מיין. סנואו, חברת המפלגה הרפובליקנית, נודעה באופן נרחב בשל יכולתה להשפיע על תוצאות של הצבעות צמודות, ובפרט בשאלת סיום פיליבסטרים. ב-2006 דורגה בידי טיים מגזין כאחת מהסנאטורים הטובים ביותר באמריקה. סנואו הייתה ידועה בפשרנותה וברצונה ליצור שיתופי פעולה בין-מפלגתיים (bipartisanship). במשך כל שנות הקריירה שלה, היא נחשבה לאחת החברות המתונות ביותר בסנאט.
ב-28 בפברואר 2012 הודיעה סנואו כי לא תתמודד מחדש לסנאט בנובמבר, ופרשה לגמלאות עם סיום כהונתה השלישית ב-3 בינואר 2013. סנואו ציינה כי "מפלגתנות-יתר" (hyper-partisanship) הובילה לחוסר תפקוד של הקונגרס, וטענה כי זו הסיבה לפרישתה מהסנאט. סנואו היא עמיתה בכירה במרכז למדיניות דו-מפלגתית, ומכהנת כיו"ר הוועדה לרפורמות פוליטיות של המרכז.
ביוגרפיה.
סנואו נולדה ב-21 בפברואר 1947 בשם אולימפיה ג'ין בוצ'לס באוגוסטה, בירת מיין, לג'ור'גיה (לבית גוראניטס) וג'ון ג'ון בוצ'לס. אביה היגר לארצות הברית מלאקוניה שביוון, וסביה משני הצדדים הם יוונים. סנואו היא חברה בכנסייה היוונית. ראשית חייה של סנואו היו רצופים בטרגדיות. כשהייתה בת שמונה, אמה מתה מסרטן השד, ופחות משנה לאחר מכן, אביה מת ממחלת לב. יתומה, הועברה סנואו לאובורן שבדרום מיין שם גודלה בידי דודתה ובעלה ביחד עם חמשת ילדיהם. אחיה ג'ון גדל בנפרד אצל בני משפחה אחרים. היא למדה בבית ספר יסודי בגרימסון שבמדינת ניו יורק ואחר כך שבה לאובורן ללימודים תיכוניים. לאחר מכן למדה באוניברסיטת מיין השוכנת באורונו, וב-1969 סיימה לימודי תואר ראשון במדע המדינה. זמן קצר אחרי תום לימודיה, ב-29 בדצמבר 1969 נישאה בוצ'לס לפיטר סנואו, חבר בית הנבחרים של מיין.