במדינות הנגועות ביותר - דרום אפריקה וזימבבווה, כשליש מהאוכלוסייה הבוגרת נושא את הנגיף. מדינות אלו צפויות לאבד בשנים הקרובות דור שלם של תושבים. תוחלת החיים באפריקה השחורה (נכון לשנת 2005) היא 47 שנים; מומחים מעריכים שללא מחלת האיידס הייתה תוחלת החיים עולה ל-67 שנים.
היחס בין גברים לנשים.
בתחילתה של המגפה מספר הגברים שהיו נגועים במחלה היה גבוה ממספר הנשים הנגועות, אך כיום סיטואציה זו ברוב המדינות היא הפוכה. נשים אפריקאיות נדבקות בגיל יותר מוקדם מגברים והפער בשכיחות הנגיף בין גברים לנשים ממשיך להצטמצם.
בחקר האיידס שנעשה בזאיר, עומד במרכז ניתוח היחסים בין המינים ומעמד האישה. הנשים בזאיר תופסות מקום מרכזי בניהול משק הבית. יחד עם זאת, רובן נמצאות בעמדות של תלות כלכלית ורגשית. נשים ללא עצמאות כלכלית אינן יכולות לסרב למין גם כאשר הוא איננו מין בטוח. הפסקת ניצול הכוח הגברי ביחסי מין מצריך שינוי חברתי ותרבותי, שיתקבל במידה שתוענק לגיטימציה חוקית וסוציאלית לנשים לסרב לקיים יחסי מין ויינתן להן החופש הכלכלי לעשות זאת. זכות אנושית בסיסית זו מופרת בחברות רבות באפריקה. במחקר שנערך בזאיר, נראה כי הדומיננטיות הגברית משאירה מעט מאוד חופש לנשים וזאת לעומת מה שהיה קיים בקהילות שהיו קיימות לפני דור.
נתונים סטטיסטיים.
נתוני האומות המאוחדות לשנת 2005:
להלן מספר נתונים ממחקר שנערך באוניברסיטת קליפורניה בנוגע לאפריקה השחורה (אפריקה שמדרום לסהרה) לשנת 2007:
השפעת הכלכלה.
הבעיות החברתיות והכלכליות משפיעות על נגישותם של תושבי אפריקה לשירותי טיפול ומניעה הולמים. במדינות שמדרום לסהרה המגפה השפיעה באופן חסר תקדים על משקי בית וקהילות. מחקרים הראו כי מדינות אלו מאבדות בממוצע בין 1% ל 2% מהצמיחה הכלכלית כתוצאה מהמגפה.
המשבר הכלכלי מביא עמו מספר רב של נשים לסיטואציות מסוכנות בהן הן נאלצות להשתמש במין עם מספר רב של בני זוג על מנת לפרנס את עצמן ואת בני משפחתן. יחד עם זאת, הרבה מן המתבגרים באפריקה מגיעים ממשפחות עניות ולכן הם מאוד חשופים ופגיעים. חלקם נאלצים לעסוק בזנות בתמורה למזון, ביגוד ואף בתמורה לציונים טובים בבית-הספר.
רוב המדינות באפריקה שמדרום לסהרה סובלות ממגפות רבות ככלל ומגפת האיידס בפרט אשר מתפרצת ופוגעת באוכלוסייה הכללית ולא נשארת בתחום האוכלוסייה עם סיכון גבוה כגון: עובדים בזנות, גברים המקיימים יחסי מין עם גברים, ונרקומנים הצורכים סמים באמצעות מזרקים.
הנגישות לתרופה.
נגישות האוכלוסייה לטיפול תרופתי בנגיף גדלה פי שמונה מסוף שנת 2003, כאשר כ-810,000 בני אדם מטופלים בדצמבר 2005. 17% מתוך 4.7 מיליון בני אדם מקבלים את הטיפול האנטי ויראלי נגד המחלה באפריקה שמדרום לסהרה (חולה אחד מתוך כל שישה חולים). במרבית מדינות אפריקה את הטיפול מקבלים כ-20% מן האוכלוסייה, כאשר יוצאים מן הכלל הן בוטסואנה, נמיביה ואוגנדה, בהן מגיעה רמת הטיפול לכ-50% מן החולים.
בתחום זה פועל הקרן העולמית למאבק באיידס, שחפת ומלריה.
הירתמות למאבק.
בין האנשים המנסים לעורר מודעות וליצור שינוי, ניתן למנות את נלסון מנדלה, נשיא דרום אפריקה לשעבר, שהקדיש מאז פרישתו את מרב מרצו במאבק נגד מחלת האיידס. עם תום תקופת כהונתו כנשיא, הודה מנדלה כי לא עשה מספיק כדי להילחם במחלה, מתוך חשש למחיר הפוליטי אותו יישא במידה שיודה במשבר ההומניטארי החמור.
בעבר אמר מנדלה: "איידס אינה עוד מחלה, זוהי סוגיה בזכויות אדם". כחלק מפועלו להגברת המודעות למחלה, מנדלה הרצה בכנסים ברחבי העולם וניסה לתעל את קשריו והיותו דמות ציבורית מוכרת לטובת המאבק. ניתן לראות דוגמה לכך בקמפיין גיוס כספים שנערך בשנת 2003, אשר זכה לשם 46664 AIDS, על שם מספר האסיר שהיה לו.
בשנת 2005, איבד נלסון מנדלה את בנו, מקגטו מנדלה, שנפטר ממחלת האיידס.
רמבו (סרטים)
אינוצנטיוס הראשון
המטבח המזרח תיכוני
דיון פלילי
מדד מחירים
מדד מחירים הוא מדד, המחושב בטכניקות סטטיסטיות ומשתנה מזמן לזמן, אשר מיועד למדוד את השתנות המחירים של סל מוצרים ושירותים הנקבעים במסגרת מדד ספציפי.
מדדים כאלה יכולים להיות מדד המחירים לצרכן אשר אמור למדוד את השתנות מחירי סל מוצרים ושירותים (להלן: "הסל") הנצרכים על ידי קבוצת אנשים מסוימת, מדד המחירים ליצרן, מדד מחירי הייבוא ועוד. המדד יכול להתייחס לסל של קבוצות בני אדם שונות המוגדרות על פי משתנים שונים (גאוגרפיים, דמוגרפיים ועוד).
המדד כגודל יחסי.
מאחר שמטרת המדד היא למדוד את השינוי ברמת המחירים, אין חשיבות לערכו המוחלט אלא לשנוי היחסי בערך זה. לעליית המדד מרמה של 100 נקודות לרמה של 110 נקודות משמעות זהה לעלייה מ-200 ל-220. לפיכך, קובעים את ערך המדד בנקודת זמן אחת (הקרויה "תקופת הבסיס") באופן שרירותי. בדרך כלל, נהוג לקבוע את ערך המדד בתקופת הבסיס בגובה של 100 (או 100 נקודות). קביעה כזו תגרום לכך שערך המדד בכל נקודת זמן יהיה שווה ל"רמת המחירים הכללית" באותו זמן, כשהיא מבוטאת באחוזים מרמת המחירים בתקופת הבסיס.
סל בסיסי קבוע או משתנה.
כדי לקבוע את ערכו של המדד יש לחשב את ערכו של הסל בכל עת ולקבוע את ערכו היחסי לעומת סל הבסיס. מכאן החשיבות בקביעת הסל המשמש לחישוב המדד.
שיטה אחת לחישוב המדד היא לקבוע סל בסיסי קבוע שישמש לקביעת ערכי המדד בכל עת. לשיטה זו יש יתרון בכך שהיא מאפשרת (לפחות תאורטית) השוואה בין מחירי אותו סל במשך תקופה ארוכה. חסרונות השיטה הן:
כדי לענות על בעיות אלה, הונהגה שיטה של חישוב מדדים לתקופות קצרות (של מספר שנים) תוך שרשורם (כלומר, קביעת הערך ההתחלתי של כל מדד כזה בגובה הסופי של המדד הקודם). גם שיטה זו אינה נטולה בעיות ובייחוד הבעיה שאין היא נותנת תשובה הולמת לשאלה של שיעור השינוי במחירים לתקופות ארוכות.
מדד לספיר ומדד פאש.
שתי שיטות מפורסמות לחישוב המדד (או למעשה, לחישוב הסל הבסיסי של המדד) ידועות בשמות: מדד לספיר (Laspeyres) ומדד פאש (Paasche).
לפי שיטת לספיר נקבע הרכב הסל הבסיסי להיות זה שבתקופה הראשונה לחישוב המדד (בדרך כלל החודש הראשון) ואילו לפי שיטת פאש נקבע הסל לפיו מחושב המדד להיות הסל של החודש האחרון. כלומר, מדד לספיר מודד את השיעור שבו השתנו מחירי הסחורות שנצרכו בחודש הראשון ואילו מדד פאש מודד את השתנות מחירי הסחורות שנצרכו בחודש האחרון.
קביעה מעשית של סל בסיסי.
למעשה, אם רוצים לחשב את המדדים בכל תקופה (בדרך כלל חודש) ללא פיגור גדול, אין אפשרות להשתמש במדד פאש. זאת, מאחר שלצורך זה יש להשתמש בהרכב הסל הנקבע על יסוד נתוני החודש האחרון. גם מדד לספיר אינו יכול לשמש לצורך מעשי, אם רוצים למנוע פיגור בחישוב המדדים הראשונים ואם מניחים שהנתונים לגבי הרכב הסל נאספים בפיגור מסוים.
לפיכך, בדרך כלל, לצרכים מעשיים, משתמשים בסל בסיסי המבוסס על נתוני הכמויות הידועים לגבי מספר תקופות (חודשים) שלפני התקופה לגביה מחושבים המדדים.
מדד כמויות.
בטכניקה דומה ניתן להשתמש לחישוב מדד כמויות. מדד הכמויות נותן ביטוי לשינוי בכמויות המוצרים לאורך זמן. במקרה זה, מתהפכים התפקידים של המחירים ושל הכמויות בכל הנוסחאות. בעוד שבמדד המחירים משמשות הכמויות בתקופת הבסיס לצורך קביעת המשקל שיש לתת לכל מוצר במסגרת המדד, הרי, במדד כמויות, משמשים המחירים בתקופת הבסיס לצורך קביעת המשקל הניתן לכל כמות של מוצר.
זוראב צ'יאברשווילי
זוּראבּ צ'יאבֶּרַשווילי (בגאורגית: ზურაბ ჭიაბერაშვილი, נולד ב-6 ביוני 1972) הוא דוקטור לפילוסופיה, פוליטיקאי ועיתונאי גאורגי, שכיהן כראש עיריית טביליסי (בירת גאורגיה) מאפריל 2004 - יולי 2005. משנת 2005 הוא מכהן כשגריר גאורגיה במועצת אירופה.
חייו.
לאחר שסיים את לימודי התואר הראשון, ביוני 1994, בחוג לפילוסופיה וסוציולוגיה באוניברסיטת טביליסי, הוא המשיך ללמוד ב"ניו סקול" בניו יורק, בה השלים את התואר השני. הוא חזר לאוניברסיטת טביליסי וסיים, בשנת 1999, כדוקטור לפילוסופיה.
לאחר שסיים את לימודיו הוא עבד במכון החירות בטביליסי, לקידום החופש הפוליטי והאזרחי בגאורגיה ובמלכ"רים אחרים. בתקופה זו הוא התבלט כמבקר נמרץ של ראש הממשלה הגאורגי לשעבר, אדוארד שוורדנדזה. בעקבות אירועי מהפכת הוורדים אולצו שוורדנדזה וראש ועדת הבחירות להתפטר, וסאקשווילי מינה, בסוף נובמבר 2003, את צ'יאברשווילי לראש ועדת הבחירות המרכזית. הוא נותר בתפקידו עד לקיום הבחירות לנשיאות ולפרלמנט של גאורגיה בשנת 2004, בחירות שהוכרו כבחירות הוגנות על ידי משקיפים בינלאומיים.
ב-14 באפריל 2004, במהלך משבר אג'ריה, סירבו רשויות אג'ריה לאפשר את כניסתו של צ'יאברשווילי למחוז, וההצבעה החוזרת במחוז התבטלה.
ב-19 באפריל 2004 סיים צ'יאברשווילי את תפקידו בוועדת הבחירות המרכזית ומונה לראש עיריית טביליסי. הוא נודע במאבקיו המתוקשרים כנגד השחיתות במינהל הציבורי, ומאבקו כנגד הבנייה הבלתי חוקית בטביליסי. בהתאם להצהרותיו לגבי צמצום הביורוקרטיה השלטונית, ירדה כמות העובדים בעיריית טביליסי. הוא היה פופולרי גם בקרב האופוזיציה אולם הסתכסך עם חברי פרלמנט ממפלגת השלטון בראשות סאקשווילי, התנועה הלאומית - דמוקרטים. כתוצאה מכך הועבר צ'יאברשווילי, ב-12 ביולי 2005, לתפקיד שגריר גאורגיה במועצת אירופה, וגיגי אוגולאווה מונה תחתיו.
דה זור'ב
משפחת דה זור'ב (באנגלית וצרפתית: de Zogheb, או דה זור'ייב Zughayb) היא משפחה של אנשי רוח ודיפלומטים ממוצא סורי–לבנוני, שהתיישבו במאה ה-19 באלכסנדריה שבמצרים.