בשנת 1942 מונה למפקד "קבוצת ארמיות A", שנשלחה אל הקווקז והייתה במרכז הקרב על קווקז, שמטרתו היה לתפוס את שדות הנפט החשובים באזור. בשנת 1943 קיבל דרגת גנרל-פלדמרשל לאור הצלחה בפינוי הכוח הגרמני מהאזור. במרץ 1944 הודח מתפקידו על ידי היטלר, לאחר שהורה, בניגוד לפקודות היטלר על נסיגת הארמייה השמינית שהייתה תחת פיקודו, מחשש כי תושמד על ידי הצבא האדום במסגרת מבצע דנייפר-קרפטי.
לאחר המלחמה.
קלייסט נתפס על ידי צבא ארצות הברית ב-1945. בספטמבר 1946 הוסגר ליוגוסלביה, שם באוגוסט 1948 נידון ל-15 שנות של עבודות פרך בגין פשעי מלחמה. במרץ 1949 הוא הועבר לברית המועצות, שם נשפט שוב ובפברואר 1952 נידון ל-25 שנות מאסר בעוון פשעי מלחמה. הוא מת בכלא בעיר ולדימיר בשנת 1954, והיה לקצין הצבא הגרמני הבכיר ביותר שמת בעודו בשבי הסובייטי.
פרוורי החוף הצפוני של שיקגו
מתמטיקה במצרים העתיקה
מתמטיקה בבבל
ארנסט בוש
ארנסט וילהלם ברנהרד בוש (בגרמנית: Ernst Wilhelm Bernhard Busch; 6 ביולי 1885 - 17 ביולי 1945) היה גנרל-פלדמרשל גרמני במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
בוש נולד ב-6 ביולי 1885 באסן וקיבל חינוך צבאי. הוא גויס לצבא האימפריה הגרמנית ב-1904 והצטרף לרגימנט הרגלים ה-13 (וסטפאליה ה-1 - הרוארט פון ביטנפלד). בתחילת מלחמת העולם הראשונה הוא הוביל את הפלוגה ה-11 ברגימנט הרגלים ה-56 (וסטפאליה ה-7 - פוגל פון פלקנשטיין), וב-27 בינואר 1915 הועלה לדרגת האופטמן. ביוני 1916 הוא מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-56, וב-4 באוקטובר 1918 הוא מנע פריצת דרך של האויב במהלך קרב בשמפאן, ועל כך זכה בעיטור פור לה מריט. כמו כן הוענקו לו במהלך המלחמה גם עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה.
לאחר המלחמה נותר בוש ברייכסווהר כאיש צבא הקבע, ומונה לאחראי על התעבורה בצבא ב-1924, וב-1 באפריל 1924 הועלה לדרגת מיור. ב-1 בפברואר 1930 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט ומונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-9 (הפרוסי), וב-1 בינואר 1932 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-9 (הפרוסי). ב-1 בדצמבר 1932 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1935 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד הדיוויזיה ה-23, וב-1 באוקטובר 1937 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-4 בפברואר 1938 בעקבות עמידתו לצד היטלר בפרשת בלומברג-פריטש הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים ומונה למפקד הקורפוס ה-8.
מלחמת העולם השנייה ואחריתו.
במהלך הפלישה לפולין ב-1939 שירת תחת הגנרל וילהלם ליסט, ובמהלך השנה שלאחריה הוביל את הארמייה ה-16 במהלך המערכה על צרפת. בשל הצטיינותו בפיקוד על הארמייה קיבל מהיטלר ב-26 במאי 1940 את צלב האבירים של צלב הברזל.
בוש השתתף במבצע ברברוסה בראש הארמייה ה-16, ולקח חלק במערכת דמיאנסק וכן במצור על לנינגרד, בו הדף בהצלחה התקפות נגד של הצבא האדום. בשל כך קודם לדרגת גנרל-פלדמרשל ב-1 בפברואר 1943, וב-1 באוגוסט אותה שנה הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בשנים 1943 ו-1944 פיקד על קבוצת ארמיות מרכז, אך לאחר תבוסתו של הוורמאכט במבצע בגרטיון ביוני 1944 פוטר על ידי היטלר והוחלף בגנרל-פלדמרשל ולטר מודל.
במרץ 1945 נקרא שוב לשירות והועמד בראש קבוצת ארמיות H. ביחד עם ארמיית הצנחנים הראשונה של קורט שטודנט ניסה לבלום את התקדמותו של הפילדמרשל מונטגומרי אל תוך גרמניה. הוא נכנע למונטגומרי ב-3 במאי 1945 ונלקח לשבי באנגליה שם מת ב-17 ביולי 1945. גופתו נטמנה בבית העלמין הגרמני בסטפורדשייר.
מתמטיקה בהודו העתיקה
מתמטיקה בסין העתיקה
מהומות לוס אנג'לס (1992)
מהומות לוס אנג'לס היו מהומות חסרות תקדים, על רקע גזעי, שפרצו ב-29 באפריל 1992 ונמשכו שישה ימים, בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית. הרקע למהומות היה מעצרו והכאתו של רודני קינג, אדם ממוצא אפרו אמריקאי, על ידי שוטרים לבנים ממשטרת לוס אנג'לס, לאחר שארבעה מהם שהכו אותו זוכו במשפט אליו הועמדו. המהומות החלו שעות בודדות לאחר פרסום הזיכוי במשפט.
הכאתו של קינג.
בחודש מרץ 1991 נעצר , בן 26 ממוצא אפרו אמריקאי, על ידי ארבעה שוטרים לבנים ממשטרת לוס אנג'לס, לאחר שהואשם בנהיגה במהירות גבוהה, בשכרות ותחת השפעת סמים. השוטרים לא הסתפקו במתן דו"ח תנועה, אלא הוציאו אותו מהרכב והחלו להכותו בצורה אכזרית שלא תאמה את האירוע בגינו נעצר קינג או את התנהגותו. האירוע צולם, בדרך מקרה, במצלמת וידאו של ג'ורג' הולידיי, מחלון דירתו הסמוכה. במחאתו על התנהגות השוטרים מסר הולידיי את הסרטון לרשת טלוויזיה מקומית. קטע מסרט הווידאו שודר ברשת, והראה את ארבעת השוטרים הלבנים המכים את רודני קינג, בעוד שישה שוטרים לבנים אחרים עומדים בצד ומביטים באירוע מבלי לנקוף אצבע, ואף קוראים לעברו קריאות גנאי.
חשיפת הקלטת הגבירה משמעותית את המתח הגזעי בין שחורים ללבנים בלוס אנג'לס, וככלל, בארצות הברית כולה, והעלה על סדר היום את אלימות השוטרים המתמשכת כלפי שחורים. זאת על רקע קיומה של אפליה מתמשכת כלפי שחורים בתעסוקה ובתחומי חיים רבים, ועל רקע העוני וההבדלים ברווחה בהם חי חלק גדול מהשחורים בעיר.
המשפט.
בעקבות פרסום הקלטת הושעו ארבעת השוטרים מהמשטרה והועמדו לדין בגין תקיפה ושימוש מופרז בכוח. חבר המושבעים במשפטם כלל עשרה אזרחים לבנים, אחד ממוצא לטיני ואחד ממוצא אסיאתי, ואף לא אדם שחור אחד. להגנתם טענו השוטרים במשפט כי חשדו שרודני קינג נהג בהשפעת סמים וסיכן אותם. המשפט ארך כמעט שנה והסתיים בחודש אפריל 1992, כשהמושבעים הודיעו על זיכוי כל השוטרים מתקיפה, זיכוי שלושה מהם מהאשמה של שימוש מופרז בכוח ועל אי יכולתם להגיע להכרעה באשמה זאת לגבי הרביעי.
המהומות.
ההודעה על זיכוי השוטרים הביאה למהומות חסרות תקדים, שהחלו ב-29 באפריל 1992, ונמשכו שישה ימים. המוני אזרחים שחורים והיספנים השתוללו ברחובות לוס אנג'לס, בזזו, השחיתו והציתו חנויות ומקומות בילוי. בכמה מקרים הותקפו לבנים פיזית על ידי שחורים. משטרת לוס אנג'לס לא הצליחה להרגיע את המהומות ולמקום נשלחו המשמר הלאומי וחיילי המארינס, על מנת להשיב את הסדר על כנו. המהומות גבו את חייהם של 63 אזרחים ובנוסף נמנו 2,383 פצועים, יותר מ-7,000 הצתות, 3,100 בתי עסק שהושחתו ונבזזו על ידי משפחות שלמות ביניהם גם המוני היספנים ולבנים. 12,111 חשודים נעצרו, חצי מהם היו היספנים והחצי השני שחורים. הנזק המצטבר הוערך ביותר ממיליארד דולר. מהומות קטנות יותר אירעו בערים נוספות בהן קיים ריכוז גבוה של אפרו-אמריקאים, כדוגמת לאס וגאס ואטלנטה. ביום השלישי למהומות פנה קינג עצמו, בטלוויזיה, אל הציבור בבקשה לחזור לרגיעה.
כשנה לאחר מכן נערך לארבעת השוטרים משפט חוזר, בסיומו נידונו שניים מהם למאסר של שנתיים וחצי, והשניים האחרים זוכו. בנוסף תבע קינג את עיריית לוס אנג'לס וזכה בפיצויים בסך 3.8 מיליון דולר. קינג הלך לעולמו בשנת 2012.
השלכות.
לאחר שההתפרעויות שככו, מומנה חקירה על ידי נציבות המשטרה בעיר, בראשות ויליאם ה' וובסטר (יועץ מיוחד), והוברט וויליאמס (סגן יועץ מיוחד, נשיא קרן המשטרה). ממצאי התחקיר "העיר במשבר": דו"ח של היועץ המיוחד למועצת נציבי המשטרה בנושא אי הסדר האזרחי בלוס אנג'לס, הידוע גם בכינויו דו"ח וובסטר או וועדת וובסטר, פורסם ב-21 באוקטובר 1992. מפקד מחלקת המשטרה בלוס אנג'לס דריל גייטס, שראה את יורשו ווילי ל. וויליאמס הנבחר על ידי נציבות המשטרה ימים לפני ההתפרעויות, נאלץ להתפטר ב -28 ביוני 1992. באזורים מסוימים בעיר נראו שביתות נשק זמניות בין הכנופיות היריבות הקריפס והדם, מה שהניע ספקולציות בקרב קציני מחלקת המשטרה בלוס אנג'לס כי ההפוגה תשמש לאיחודם נגד מחלקת המשטרה.
הדר (פירושונים)
פבל קוהוט
פבל קוהוט (Pavel Kohout; נולד בפראג ב-20 ביולי 1928) הוא סופר, מחזאי, מתרגם ומשורר צ'כי-אוסטרי. קוהוט ידוע כמי שעבר מהפך מחשבתי והפך מתומך בסטליניזם לאחד מיוזמי "האביב של פראג". בשנות השבעים אף נאלץ לגלות מארצו, והיה לאחד מהיוצרים החשובים ביותר שפרסמו את יצירותיהם כסמיזדט.
חייו.
קוהוט נולד בפראג, צ'כוסלובקיה, ושם גם סיים את לימודיו בגימנסיה הריאלית בשנת 1947. באותם ימים היה עדיין קומוניסט מושבע. הוא היה חבר ה-ČSM (איגוד הנוער הצ'כוסלובקי) וחבר איחוד הסופרים הצ'כוסלובקים עד אמצע שנות השישים, שאז עזב את האיחוד בשל אי-הסכמתו עם הנטייה התרבותית-פוליטית של האיחוד.
בגיל 21 התמנה לתפקיד נספח התרבות הצ'כוסלובקי במוסקבה ושימש בתפקידו זה בין השנים 1950-1949. אחר כך היה העורך הראשי של כתב העת הסאטירי "דיקובראז" (Dikobraz) בין השנים 1950–1952.
בשנת 1952 סיים את לימודיו בתחום האסתטיקה והתיאטרון באוניברסיטת קארל בפראג. זמן קצר אחר כך החל לעסוק בכתיבה.
בעת שירותו הצבאי (1954-1952) שימש עורך בכתב עת צבאי. בשנת 1956 שימש במשך כמה חודשים ככתב ופרשן פוליטי בטלוויזיה הצ'כוסלובקית. הוא החל לעבוד במספר תיאטראות, ובין היתר הפך לדרמטורג ב"תיאטרון וינוהרדי" הידוע (1962–1966). עמדותיו הפוליטיות החלו לנטות לכיוון רפורמיסטי.
ביוני 1967, בקונגרס הרביעי של איחוד הסופרים הצ'כוסלובקיים, הקריא מכתב מחאה שכתב הסופר הרוסי אלכסנדר סולז'ניצין לאיחוד הסופרים הסובייטיים, ובכך השלים את המהפך שלו: הוא הפך למתנגד המשטר שביחס לשיטותיו העלה שאלות רבות (יחד עם אחרים, ביניהם הסופרים איוואן קלימה ולודביק ואצוליק).