כמו כן, ישנן הלכות הנוגעות למים שבכלי:
לרוב, הנטלה היא מעין כוס גדולה בעלת שתי ידיות. עם השנים התפתחה והפכה הנטלה לאחד מתשמישי מצווה בכל בית יהודי-דתי, עשויה בצורה דקורטיבית מחומרים וקישוטים שונים ואף מכסף וזהב.
בבית הכנסת האיטלקי בירושלים, המשמש גם מוזיאון ליהדות איטליה, יש נטלת כסף מהמאה ה-14 המשמשת לנטילת ידי הכוהנים כיום. ככל הידוע, זוהי הנטלה (כלי נטילת הידיים) היהודית הידועה העתיקה ביותר בעולם.
נטלה כסמל על קברי לויים.
נהוג לציין את קברותיהם של לויים בסמל של נטלה, בגלל זכותו של הלוי ליטול את ידיהם של הכהנים לפני ברכת כהנים.
נטילת ידיים והמגפה השחורה.
היינריך גרץ שיער בעקבות מאמרים היסטוריים שונים, שהסיבה למיעוט היחסי של פגיעת המגפה השחורה באוכלוסייה היהודית, הייתה בעקבות המנהג היהודי של נטילת ידיים לפני ואחרי ארוחה, לאחר היציאה לשירותים ולאחר נגיעה במתים או סביבתם, יציאה מבתי קברות, או נגיעה בבעלי חיים. עם זאת, כיום מקובל במחקר כי אחוז היהודים שמתו במגפה לא היה נמוך מאחוז הגויים (ביחס לגודל הקהילה) והטענות בדבר מיעוט המתים היהודים היו חלק מעלילת שווא אנטישמית שהאשימה את היהודים בהפצת המגפה.
טהרה
תא סומטי
נפתלי מנשה
נפתלי מנשה (נולד ב-4 בפברואר 1962) הוא קריין ותיק, מגיש ועורך חדשות בקול ישראל. הגיש תוכניות רבות ברשתות השונות של קול ישראל ובכלל זה חדשות, תוכניות מוזיקה ברשת ג' ובקול המוסיקה, תוכניות אקטואליה ברשת ב' ותוכניות נוער ותעודה ברשת א'.
מתחילת 2005 מנשה משמש עורך חדשות, לצד הגשה של תוכניות ברשת ב' ובהן ג'יגה ב' (אינטרנט, מדע וטכנולוגיה), סקירת עיתוני הבוקר ועריכה והגשה של מסגרות שידור מיוחדות.
משנת 2012 - אחראי התוכן באתר האינטרנט של רשת ב'.
משטר צבאי
משטר צבאי הוא סוג של משטר בו הכוח הפוליטי נתון בידי הצבא והמדינה נשלטת ישירות בידי הצבא. כמו בכל דיקטטורה, משטר צבאי יכול להיות רשמי או לא רשמי (מספר שליטים צבאיים, כמו למשל שליט פנמה לשעבר, מנואל נורייגה, אף הקימו ממשלה אזרחית הכפופה להם). במקרים מסוימים ישנו שילוב של משטר צבאי יחד עם ממשלה אזרחית כך שלצבא יש כוח רב אף כי ישנה ממשלה אזרחית.
המשטר הצבאי האופייני באמריקה הלטינית נשלטת על ידי חונטה (מילה שנגזרת מספרדית ופירושה ועדה) או על ידי ועדה של ראשי הצבא. במקרים אחרים המשטר הצבאי נשלט על ידי דיקטטור יחיד שהוא לרוב גם מפקד הצבא. בשני המקרים, הדיקטטור או ראש החונטה נחשב לראש המדינה.
במזרח התיכון ובאפריקה, המשטר הצבאי נשלט לעיתים קרובות יותר על ידי אדם יחיד ומהווה אוטוקרטיה בנוסף על היותו ממשל צבאי. מנהיגים כמו אידי אמין, מועמר קדאפי וגמאל עבד אל נאצר טיפחו פולחן אישיות והפכו להיות המייצגים של מדינתם בתוכה ומחוצה לה.
רוב המשטרים הצבאיים נוסדו לאחר הפיכה, אולם ישנן גם דוגמאות אחרות כמו סדאם חוסיין שייסד משטר צבאי על בסיס המשטר של מפלגת הבעת'.
בעבר, חונטות צבאיות הצדיקו את מעשיהם בצורך לייצב פוליטית את המדינה כנגד אידאולוגיות מסוכנות. דבר זה הוצדק על ידי בניית איום מאידאולוגיות אלו. באמריקה הלטינית היה מדובר לרוב בקומוניזם ואילו במזרח התיכון היה מדובר לרוב בישראל או באסלאמיזם. משטרים צבאיים נטו לצייר את עצמם כנחוצים, כאלו שלוקחים את ההובלה בזמנים של מהומה ולצייר את השלטון האזרחי כמושחת ובלתי יעיל. אחד המאפיינים הנפוצים ביותר של המשטר הצבאי הוא השלטת חוק צבאי או חוק חירום תמידי.
אף כי ישנם חריגים לכך, רוב המשטרים הצבאיים מייחסים חשיבות מעטה לזכויות האדם ועושים ככל שביכולתם להשתיק מתנגדים פוליטיים. משטר צבאי לעיתים נדירות מוותר על כוחו אלא אם כן הוא נדחף לכך על ידי תנועה עממית, פעילה או רוחשת.
המקומות הנפוצים ביותר בהם מוצאים משטרים צבאיים הם אמריקה הלטינית, אפריקה והמזרח התיכון. אחת הסיבות האפשריות לכך הוא שהצבא הוא יותר מלוכד ומאורגן מאשר רוב הגופים האזרחיים.
בדיקטטורות מסוגים אחרים יש גורמי כוח שמונעים מהצבא לתפוס את השלטון. למשל במשטרים קומוניסטיים, מרכז הכוח הוא בידי מפלגה ומנגנון מיוחד (קצינים פוליטיים או רוטציות) מונע מהצבא להקים מרכז כוח עצמאי.
החל משנות השבעים החלו המשטרים הצבאיים להיות פחות נפוצים. הסיבה לכך היא כנראה שאין יותר לגיטימציה בינלאומית להם. התמוטטות ברית המועצות וירידת המתח הבינגושי הקשתה על המשטרים הצבאיים להשתמש בקומוניזם להצדקת קיומם ולקבל תמיכה. כתוצאה מסיום המלחמה הקרה, רוב המשטרים הצבאיים באמריקה הלטינית נעלמו והוחלפו בדמוקרטיות. במזרח התיכון רוב המשטרים הצבאיים (כמו בסוריה ובמצרים) הפכו לסוגים אחרים של עריצות.
רוברטו קולאוטי
רוברטו דמיאן קולאוטי (בספרדית: Roberto Damian Colautti; נולד ב-24 במאי 1982 בקורדובה שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי-ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ, ולזכותו 21 הופעות ושישה שערים בנבחרת ישראל.
ביוגרפיה.
עד גיל 15 שיחק קולאוטי במגרשים מאולתרים בעירו קורדובה. מגלי כישרונות איתרו אותו ושכנעו אותו לעבור לשחק במחלקת הנוער של בוקה ג'וניורס, בה זכה מספר פעמים בתואר "מלך השערים". בגיל 19 קיבל הצעה, שלא התממשה לבסוף, מקבוצת לוגאנו. מאחר שבוקה לא קלטה אותו חזרה, הוא הושאל לבאנפילד, קבוצה קטנה שנלחמה כנגד הירידה. בעזרתו של קולאוטי, שכבש 10 שערים, דורגה באנפילד במקום השלישי.
בעקבות הצלחתו חזר קולאוטי לבוקה אך סדרת פציעות מנעה ממנו לשחק כראוי ולכן, בהמלצת המאמן רוני לוי, הושאל למכבי חיפה שחיפשה מחליף לאיגביני יעקובו. קולאוטי לא הצליח לכבוש שערים במשחקים הראשונים והחמיץ מספר רב של הזדמנויות. לאחר שהשתלב סיים את עונת 2004/2005 עם 19 שערים כמלך השערים של ליגת העל, בנוסף לתשעה בישולים, וזכה עם הקבוצה באליפות.
בעקבות העונה המוצלחת שילמה מכבי חיפה לבוקה 600 אלף דולר עבור כרטיס השחקן שלו, ובעונת 2005/2006 כבש 13 שערים וזכה עם הקבוצה באליפות נוספת.
בליגה כבש שבעה שערים בעונת 2006/2007.
באוגוסט 2007 עבר קולאוטי לבורוסיה מנשנגלדבך מהליגה השנייה בגרמניה תמורת 1.5 מיליון אירו, ובתום עונתו הראשונה במועדון עלה עם הקבוצה לבונדסליגה. בעונת 2008/2009 כבש שער אחד ב-24 הופעות בבונדסליגה, ובעונת 2009/2010 ערך 23 הופעות וכבש חמישה שערים.
באפריל 2010 חתם קולאוטי על חוזה לשלוש שנים בקבוצת מכבי תל אביב, במדיה ערך 75 הופעות בליגה וכבש 19 שערים, ובעונת 2012/2013 זכה עמה באליפות.
ביוני 2013 עבר קולאוטי לאנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית, ובעונת כבש 15 שערי ליגה. ב-28 ביוני 2014 חתם קולואטי לעונה אחת בא.א.ק. לרנקה. ב-24 באוגוסט 2014 כבש קולאוטי צמד שערים בהופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, בניצחון 2–5 על אפולון לימסול, ובסך הכל כבש בעונה זו שמונה שערי ליגה. בתום העונה פרש קולאוטי ממשחק פעיל.
מעמדו בישראל.
בנובמבר 2005 התחתן קולאוטי עם הישראלית עלוית שטראוס (אחותו של השוער שגיא שטראוס) ולהם ארבע בנות.
באוגוסט 2006 קיבל תעודת מעבר ישראלית (ולא אזרחות, עקב כך שמשפחתו של קולאוטי נוצרית), ואישור מאופ"א לשחק במדיה של נבחרת ישראל לקראת מוקדמות יורו 2008. כבר במשחקו הראשון בנבחרת, בספטמבר אותה שנה, כבש קולאוטי את שער הניצחון נגד . בעקבות החלטת פיפ"א במאי 2007 שקבעה כי הוא לא יוכל להשתתף עוד בנבחרת עד אשר יקבל אזרחות מלאה, ב-25 ביוני 2007, קיבל אזרחות ישראלית, יחד עם טוטו תמוז.
דרגות הטומאה
קאמל
קאמל (Camel) היא להקת רוק מתקדם בריטית.
היסטוריה.
להקת קאמל נוסדה בשנת 1971 כאשר פיטר ברדנס הצטרף לאנדרו לאטימר, אנדי וורד ודאג פרגוסון, ללהקה שנקראה The Brew. לאחר זמן מה הלהקה שינתה את שמה ל-Camel (גמל).
באוגוסט 1972 הלהקה הוחתמה בחברת התקליטים MCA Records והוציאה את אלבום הבכורה שלהם שנקרא Camel, כשם הלהקה. האלבום לא נחל הצלחה מסחרית והלהקה עברה לחברת התקליטים Decca Records.
ב-1974 הלהקה הוציאה את אלבומה השני Mirage, ושנה לאחר מכן את אלבום הקונספט האינסטרומנטלי "The Snow Goose", כשם סיפורו הקצר של פול גאליקו. גאליקו, שהתנגד לעישון, איים בתביעה כיוון שחשב שהלהקה קשורה למותג הסיגריות "קאמל". כדי להימנע מבעיות משפטיות הוסיפה הלהקה לעטיפת האלבום את הכותרת "Music inspired by" ("מוזיקה בהשראת"). ב-1976 הוציאה הלהקה את האלבום Moonmadness.
החל משנת 1976 השתנה הרכב הלהקה מספר פעמים. בשנה זו הצטרף ללהקה נגן הסקסופון מל קולינס, ובעקבות כך עזב הבסיסט דאג פרגוסון. במקום פרגוסון הצטרף הבסיסט ריצ'רד סינקלייר. בהרכב מחודש זה, הוציאה קאמל את האלבום "Rain Dances" ב-1977 ואת "Breathless" בשנה שלאחר מכן. לאחר הוצאת Breathless ולפני היציאה לסיבוב הופעות עולמי, פרש מהלהקה גם הקלידן בארדנס. במקומו הצטרפו שני קלידנים חדשים: דייב סינקלייר (בן דודו של ריצ'רד) ויאן שלהאס. לאחר סיבוב ההופעות פרשו ריצ'רד ודייב סינקלייר והוחלפו בקולין בס וקיט ווטקינס.
בשנת 1979 הוציאה קאמל (בהרכב לאטימר, וורד, שלהאס, ווטקינס ובס) את האלבום I Can See Your House From Here. עטיפת האלבום, שבה נראה אסטרונאוט צלוב המתבונן אל כדור הארץ מהחלל עוררה מחאה, שגרמה בין היתר לחוסר הצלחה מסחרית של האלבום. לאחר אלבום זה פרש מקאמל גם ווטקינס.
שנתיים לאחר מכן, ב-1981, הוציאה קאמל אלבום קונספט נוסף בשם "Nude". האלבום עסק בסיפור על חייל יפני, היראו אונודה, שנמצא על אי, שנים רבות אחרי שהסתיימה מלחמת העולם השנייה, בלי שידע שהמלחמה נגמרה. קאמל יצאה לסיבוב הופעות שאליו הצטרף ווטקינס, ועזב שוב בסוף הסיבוב.