בארצות הברית נוצרים שמרנים טוענים למהימנות של כתבי הקודש בכל הנוגע למשמעות של הטקסטים הקשורים לאקטים הומוסקסואלים, והם יוצאים נגד מה שהם קוראים "החלשת הסמכות של כתבי הקודש" על ידי כותבים הומוסקסואלים רבים המונעים אידאולוגית כדי לקדם תמיכה במערכות יחסים הומוסקסואליות דרך פרשנויות מסוימות של כתבי הקודש. רבים מהחברים האמריקאים של הימין הנוצרי רואים במעשים הומוסקסואלים מעשה חטא, וסוברים שאין לקבל להט"בים בחברה. הם נוטים לפרש את הפסוקים בכתבי הקודש בצורה כזו לפיה המשפחה ההטרוסקסואלית נבראה על ידי האל, בעוד מערכות יחסים חד מיניות סותרות את כוונת האל ביחס לנישואים ומפרות את רצונו. נוצרים המתנגדים למערכות יחסים הומוסקסואליות טוענים תכופות שפעילות מינית חד מינית היא בלתי טבעית. סקר מ-2011 המבוסס על סקרי טלפון של קתולים אמריקאים שנערך על ידי "מכון המחקר לדת ציבורית" (Public Religion Research Institute) מצא כי 56% מאמינים כי יחסים מיניים בין שני אנשים מאותו המין איננה חטא.
השקפות הזרמים הנוצרים בעת המודרנית.
זרמים המתנגדים להומוסקסואליות כוללים את הנצרות האורתודוקסית המזרחית (250 מיליון מאמינים), ומספר זרמים פרוטסטנטיים שמרנים (mainline), כמו הכנסייה המתודיסטית (12 מיליון מאמינים), הכנסייה הרפורמית באמריקה (240,000 מאמינים), הכנסייה הבפסטיסטית באמריקה (1,310,505 מאמינים), כמו גם ארגונים אוונגליסטים שמרנים וכנסיות, כמו הברית האוונגליסטית (600 מיליון מאמינים), הכנסייה הפרסביטריאנית באמריקה (364,019 מאמינים) והברית הבפטיסטית הדרומית 16.3 מיליון מאמינים). כנסיות פנטקוסטליות רבות כמו "אספות האל" ( Assemblies of God), הגוף הפנטקוסטלי הגדול ביותר המאגד באופן רופף כ-140 כנסיות פנטקוסטליות מכל העולם (66,383,778 מאמינים), וכנסיות רסטורציוניות (Restorationist) הדוגלות בחזרה לנצרות האפוסטלית המוקדמת, כמו עדי יהוה (7.78 מיליון מאמינים) והמורמונים (14,782,473 מאמינים), גם טוענות כי פעילות הומוסקסואלית היא בלתי מוסרית.
הכנסייה הקתולית (1.1 מיליארד מאמינים) לא מגנה הומוסקסואליות כחטא בפני עצמה, אלא מוקיעה יצרים הומוסקסואלים כ"הפרעה מהותית". הכנסייה רואה ב"אקטים הומוסקסואלים" כ"מנוגדים לחוק הטבעי" וכי "תחת שום תנאי ניתן להתיר (מעשים הומוסקסואלים)". הכנסיות המזרחיות, בדומה לכנסייה הקתולית מגנות מעשים הומוסקסואלים בלבד. בארצות הברית, כל הכנסיות האורתודוקסיות נוקטות בגישה של קבלת אנשים בעלי "תחושות ורגשות הומוסקסואלים" אך הן מעודדות אותם בד בבד "להתגבר על ההשפעות המזיקות בחיים שלהם". כמו כן כנסיות אלו מונעות את ההשתתפותם בסקרמנטים של אנשים "המצדיקים פעילות הומוסקסואלית".
זרמים נוצרים אחרים לא רואים במערכות יחסים מונוגמים חד מיניות מעשה חטא או דבר בלתי מוסרי, ואף מקדשות איחודים שכאלו ומחשיבות אותם כנישואים. זרמים אלו מקבלים להט"בים ורואים בהומוסקסואליות דבר טבעי. כנסיות אלו כוללות את הכנסייה המאוחדת של קנדה, הכנסייה המאוחדת של המשיח (the United Church of Christ), כל הכנסיות הגרמניות לותרניות, הרפורמיות והמאוחדות בכנסייה האוונגליסטית של גרמניה (24.5 מיליון מאמינים) (Evangelical Church in Germany), כל הכנסיות הרפורמיות בשווייץ, הכנסייה הפרוטסטנטית בהולנד (3.9 מיליון מאמינים), כנסיית דנמרק, כנסיית שוודיה (6.6 מיליון מאמינים), כנסיית איסלנד, כנסיית סקוטלנד וכנסית נורווגיה. הכנסייה הלותרנית האוונגליסטית של פינלנד מתירה גם היא תפילה עבור זוגות חד מיניים. הכנסייה המאוחדת של המשיח (1.1 מיליון מאמינים) מאפשרת נישואים חד-מיניים, וחלקים מהכנסיות האנגליקנית והלותרנית מאפשרים נישואים כאלו גם כן. הכנסייה המאוחדת של קנדה (2.8 מיליון מאמינים), הזרם הפרוטסטנטי הגדול במדינה זו, גם מתירה נישואים חד-מיניים, ורואה בנטייה המינית מתנה מהאל. בתוך חבר הכנסיות האנגליקני יש כמרים להט"בים גלויים, כמו ג'ין רובינסון (Gene Robinson) האמריקאי. בחבר הכנסיות הלותרני יש גם כמרים להט"בים גלויים כמו הבישופית אווה ברון (Eva Brunne) השוודית.
כנסיית הקהילה המטרופוליטנית (Metropolitan Community Church) נוסדה באופן פרטיקולרי כדי לשרת את הקהילה הלהט"בית הנוצרית, וחברים בה 222 חברי קהילות מ-37 מדינות בעולם (40,000 מאמינים). חברים אינדיבידואלים בכנסייה זו מחזיקים במגוון של אמונות בנושא, שלאו דווקא עולות בקנה אחד עם הדוקטרינות הרשמיות של הכנסייה שלהם. הברית העולמית של הפנטקוסטלים האפוסטולים המקבלים (The Global Alliance of Affirming Apostolic Pentecostals (GAAAP)) נוסדה עוד ב-1980 ולכן היא הזרם הפנטקוסטלי האפוסטלי המקבל להט"בים הוותיק ביותר שקיים בעולם הנוצרי. ארגון דומה הוא הכנסייה הבינלאומית הפנטקוסטרלית המקבלת (the Affirming Pentecostal Church International), שהיא כיום הארגון הפנטקוסטלי המקבל הגדול ביותר, עם כנסיות בארצות הברית, בריטניה, מרכז ודרום אמריקה, אירופה ואפריקה.
חלק מהזרמים נוקטים בגישות הפוכות. חלקים שונים של הכנסייה הלותרנית מחזיקים בעמדות שנעות על הטווח מהצהרה על מעשים הומוסקסואלים כחטא ועד קבלה של מערכות יחסים הומוסקסואליות. לדוגמה, הוועדה (סינוד) של הכנסייה הלותרנית במיזורי, הכנסייה הלותרנית באוסטרליה והוועדה הלותרנית האוונגליסטית בוויסקונסין קבעו כי התנהגות הומוסקסואלית היא במהותה מעשה חטא והן שואפים לעזור לאלו ה"מתמודדים" עם יצרים הומוסקסואלים. אולם כנסיית שוודיה עורכת נישואים חד מיניים, והכנסייה האוונגליסטית באמריקה מתירה ללהט"בים החיים בזוגיות מחייבת לשמש ככמרים ובמשרות אחרות. אגודת הידידים ("קווייקרים") דומה בהשקפתה ללותרניזם ביחס להומוסקסואליות. כך לדוגמה פגישת אגודת הידידים והארגון "ידידים אוונגליסטים הבינלאומי" (Evangelical Friends International) מאמינים כי יחסים מיניים אסורים רק בנישואים, אותם הם מגדירים רק בין גבר ואישה. אולם ה"וועידה הכללית של הידידים" (the Friends General Conference) והידידים בבריטניה מתירים נישואים חד-מיניים. רוב חבר הכנסיות האנגליקני (the Anglican Communion) לא מתיר פעילות הומוסקסואלית, למעט הכנסייה האפיסקופלית, העומדת בפני גירוש אפשרי מהגוף האנגליקני הכללי עקב עמדתה בנושא זה.
הכנסייה המורבית (825000 מאמינים) המשתייכת לפרוטסטנטיזם (Herrnhuter Brüdergemeine / Moravian Church), מאמינה שכתבי הקודש מתייחסים באופן שלילי לאקטים הומוסקסואלים, אך ככל שמתקדם המחקר, כנסייה זו מחפשת את דרכה כדי ליצור מדיניות שתאפשר מינוי כמרים להט"בים בשורותיה.
עמדת הכנסייה הקתולית.
הומוסקסואליות נחשבת בעיני הכנסייה הקתולית להפרעה כיוון שמהותה "רוע מוסרי מהותי", והיא אינה מכוונת כלפי האמונות של הכנסייה הקתולית המקדמת פעילות מינית שמטרתה הבאת ילדים. בעוד "תשוקות הומוסקסואליות" לא נחשבות כחטא, "מעשים הומוסקסואלים" נחשבים לחטא.
הכנסייה הקתולית מאמינה כי הניגוד בין המינים הוא חלק מתוכנית האל, וגורסת כי פעילות מינית של בני אותו המין מנוגדת לתפיסה זו. תפיסה רוחית זו לא מוגבלת רק לנושא ההומוסקסואליות, שכן היא מהווה חלק מהיסוד הפילוסופי להתנגדות הכנסייה הקתולית לניאוף, מעשה סדום, מניעת היריון, פורנוגרפיה ואוננות. ב-1975 ה"האספה הקדושה לדוקטרינה ולאמונה" של הכנסייה הקתולית פרסמה מסמך בשם "פרסונה הומאנה" (Persona humana) שהתעסק עם אתיקה מינית. המסמך הצהיר כי אלו: כמו כן צוין כי: כמו כן המסמך ביקר את אלו שסברו שהנטייה ההומוסקסואלית הקבועה המסמך ציין שבכתבי הקודש מעשים הומוסקסואלים גינוי זה מעיד כי העובדה שמעשים הומוסקסואלים משובשים באופן מהותי ואי אפשר לאשר אותם בשום אופן".
לעומת זאת הקטכיזם ההולנדי, מדריך האמונה של הכנסייה הקתולית בהולנד, שפורסם לראשונה ב-1966 ביטא את העמדה של הכמורה הקתולית בהולנד, ועסק בין השאר בהומוסקסואליות:
ב-5 באוקטובר 1979, האפיפיור יוחנן פאולוס השני שיבח את הבישופים של ארצות הברית על מכתבם על הומוסקסואליות. הוא ציין כי במקום להציג מיצג שווא של תקווה להומוסקסואלים המתמודדים עם בעיות מוסריות קשות, הבישופים הצהירו "עם כבוד אמיתי, כבוד אנושי אמיתי, על מקומם של אלו המבקשים מהדרכה מכנסיית המשיח שמקורה מאור המילה של האל". ג'ון קורנוול (John Cornwall) מציין כי יוחנן פאולוס השני הגיע לקו פרשת דרכים בעשור השני לאפיפיורות שלו, עת הוא ראה בהומוסקסואליות, לצד מניעת היריון, גירושים ואיחודים בלתי חוקיים, כמימד של תרבות מוות שנגדה הוא הטיף ולימד בתקיפות גוברת.
ב-1986 הכנסייה הקתולית קבעה כי הומוסקסואליות היא, "כמו כל הפרעה מוסרית, ופעילות הומוסקסואלית מונעת הגשמה ואושר שכן היא פועלת בניגוד לחוכמת הבריאה של אלוהים".
הקטכיזם של הכנסייה הקתולית (פסקה 2357), היה הגרסה הזמנית והראשונה שפורסמה ב-1992, וב-1997 הפכה לגרסה סופית, ולפיו: