צמיד כושר הוא מכשיר אלקטרוני המשמש למעקב אחר מידע הקשור לכושר גופני כגון ספירת צעדים, חישוב כמות הקילומטרים שהולכים, חישוב רמת הפעילות הגופנית הכוללת, חישוב שריפת קלוריות, ובמקרים מסוימים גם פיקוח על קצב פעימות הלב ועל ואיכות השינה. זהו סוג של מחשוב לביש ומסונכרנים, במקרים רבים באופן אלחוטי, עם מחשב או טלפון חכם. המטרה העיקרית של צמיד הכושר היא להגביר את המוטיבציה של המשתמש, ולאפשר לו לשפר את ביצועיו. צמידי כושר הם למעשה גרסאות משודרגות של פדומטרים (מד צעדים).
חלק מצמידי הכושר מסוגלים ליידע את המשתמשים כאשר הם ביצעו מטרות יומיות כמו ללכת מעל ל-10,000 צעדים ביום, או כאשר הם אינם פעילים לאורך זמן רב מדי, וכמו גם לספק דוחות ותרשימים על הפעילות הגופנית היומית והחודשית.
חלק גדול מההצלחה של צמידי הכושר נובעת מהממד החברתי של שיתוף המידע באמצעות מדיה חברתית והתחרות על השגת תוצאות גבוהות יותר בין בני זוג או קולגות.
גדעון רכבי
גדעון רכבי (נולד ב-1953 בתל אביב) הוא רופא ילדים, המטולוג ואונקולוג ילדים ישראלי, חוקר בתחום הגנומיקה והאונקולוגיה, מנהל המרכז לחקר הסרטן בבית החולים שיבא בתל השומר, פרופסור להמטולוגיה באוניברסיטת תל אביב.
רכבי התפרסם במחקריו בתחום הסרטן, הגנומיקה וחקר האפיטרנסקריפטום, תחום שהוא ממייסדיו.
הוא חבר ב. זכה בפרס א.מ.ת ובפרס ישראל בתחום חקר הרפואה לשנת 2020.
ביוגרפיה.
גדעון רכבי נולד בתל אביב בשנת 1953 בשם גדעון פורמן. בנעוריו למד בתיכון חדש בתל אביב ושאף ללמוד מתמטיקה ופיזיקה. הוא שינה את בחירתו המקצועית אחרי שכקצין בצה"ל נפצע במלחמת יום כיפור וטופל תקופה ארוכה בבתי חולים, כולל בית החולים שיבא בתל השומר.
הוא נרשם ללימודי רפואה באוניברסיטת תל אביב וסיים את התואר דוקטור ברפואה בשנת 1981. הוא התמחה ברפואת ילדים במחלקתו של פרופסור צבי שפירר ואחר כך, תחת הדרכתה של ברכה רמות, עשה התמחות-על בהמטולוגיה ואונקולוגיה.
עשה סטאז' בבית החולים העמק בעפולה והיה תלמידו של פרופ צבי שפירר בתחום רפואת הילדים. בשנת 1987, תחת הדרכת הפרופ' דוד גבעול במכון ויצמן למדע ברחובות, הוא סיים עבודת דוקטורט בתחום חקר מנגנון הפעלת הגנים האונקוגנים על ידי יסודות גנטיים ניידים. בשנת 1990 התמנה לפרופסור חבר וב-1996 כפרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב.
בשנים 1991–1996 כיהן רכבי כראש המחלקה להמטולוגיה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. בשנים 2001–2007 הוא עמד בראש המרכז לחקר הביולוגיה של הסרטן באוניברסיטת תל אביב. בשנים 2002-1992 כיהן כראש המחלקה להמטולוגיה ואונקולוגיה של ילדים ולהשתלות מח עצם במרכז הרפואי שיבא.
ב-1999 פרופ' רכבי הקים את היחידה לגנומיקת הסרטן בבית החולים שיבא.
כמו כן הוא הקים את המרכז לחקר הסרטן ואת המכון ווהל לרפואה טרנסלציונלית.
בשנת 2003 הוא ייסד והתחיל לנהל את המרכז לחקר הסרטן, את היחידה לגנומיקת הסרטן בבית החולים תל השומר.
ב-2013 הוא הקים מרכז לרפואה אישית מבוססת גנים במרכז הרפואי שיבא.
בשנת 2002 הקים רכבי את המעון "מריון ואלי ויזל" לרפואה תומכת והוספיס לילדים חולי סרטן.
מחקריו.
רכבי כתב כ-500 מאמרים בתחום המדע והמחקר.
במחקריו התמקד גדעון רכבי במיוחד באפיגנטיקה - זיהוי תפקידם של אלמנטים גנטיים ניידים (transposable) בהפעלת אונקוגנים ובפענוח שינויים נרחבים ברצפי הטרנסקריפטום האנושי על ידי עריכת רנ"א ומתילציית רנ"א, בבקרת ביטוי הגנים וגורל הגנים. הוא גילה, בין השאר, סוג חדש של בקרה גנטית על ידי שינוי רנ"א באמצעות מתילציית m6A.
משפחתו.
רכבי נשוי לד"ר קרן רכבי, רופאת משפחה, ואב לשלושה בנים - עודד - פרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב, נוירוביולוג ואמן, ארז ויואב - רופאים וחוקרים.
כתבים.
in "Progress in Immunology V" edited by Yūichi Yamamura, Tomio Tada Academic Press 1983
Ayeda Ayed, Theodore Hupp (ed) p53 "Molecular Biology Intelligence Unit" Landes Bioscience and Springer Science and Business Media 2010 -
לקריאה נוספת.
עדי להב - ריאיון עם פרופ' גידי רכבי "הקדשתי את רוב זמני לרפואה קלינית - אך הצלחתי לעסוק גם במחקר" - ב"זמן רפואה" אוגוסט-ספטמבר 2008
עמ' 46–48
מני צוקרל
מני צוקרל (נולד ב-8 בפברואר 1983) הוא שחקן, חקיין, כוכב ילדים, קומיקאי ובדרן ישראלי. הוא מוכר בשם הבמה "מני ממטרה".
ביוגרפיה.
מני צוקרל נולד בכפר סבא לאלי, ממוצא טורקי ותלמה, ילידת הודו. שם הבמה שלו, "מני ממטרה", הומצא בידי חבריו עוד בילדותו, בעקבות חיקוי הממטרה שהיה עושה להם, והשם ליווה אותו מאז לאורך השנים.
טרם שירותו הצבאי, השלים צוקרל לימודי עתודה טכנולוגית במסלול הנדסאי תעשייה וניהול. ב-2003 התגייס לצבא ושובץ לשרת במקצוע שרכש במחלקת הבינוי והתקציבים של בה"ד 20, שם גילו במהרה את כישוריו הבימתיים והוסיפו לו תפקיד נוסף - "סטנדאפיסט צבאי". כך, ההופעה הראשונה שלו הייתה מול 600 חניכים מחיל החימוש.
לאחר סיום שירותו הצבאי הצטרף צוקרל ב-2007 לצוותי בידור במלונות באילת.
ב-2009 החל צוקרל להופיע בימי הולדת, לצד עבודה בצוות הבידור של ה"מימדיון". שם הכיר את אורן פודור, שהיה לשותפו למופעי סטנד-אפ. השניים כתבו קטעי מערכונים בהם הופיעו במועדוני סטנדאפ ואף בתוכניות בערוץ ביפ. לאחר החלטתו של פודור לפרוש מפעילות כחלק מצמד הבדרנים, עבר צוקרל להתמקד בהופעות לילדים.
ב-2013 השתתף בקליפ שכלל אומני ילדים ונוצר למען הצלת הילד אליעזר חיים, שם פגש לראשונה את יובל שם-טוב, הידוע כ"יובל המבולבל". בשנת 2014 השתתף צוקרל כאורח בסדרה "מר עגבנייה" בכיכובו של יובל המבולבל. לאחר מכן הגה ויצר עימו שם-טוב, שהפך למנהלו האמנותי של צוקרל, את הדמות "מני ממטרה", והשניים כתבו והלחינו את המערכונים. שנה לאחר מכן החל צוקרל להיות מיוצג על ידי חברת NMC בשיתוף עם שם-טוב.
ב-2016 החל להופיע במופע משלו והצטרף להפקת הקיץ "פסטיפאן - הפתעה בחופשה".
בהמשך, הופיע ברצף של הפקות לחג החנוכה: ב"אופס הילדים התכווצו" (ב-2016), שנה אחר כך בהפקה "מותק הטרול הקסום", בשנת 2018 השתתף ב"קסם של משחק" ובחנוכה 2019 כיכב בהפקה "מותק - גיבורי החלומות". בשנת 2021 ישתתף בפעם השלישית במופע "מותק של משפחה".
בפברואר 2019 השתתף בפרסומת לחברת "פלאפון", ובאותה שנה החל להשתתף בסדרה "מה קרה למני ממטרה?". שנה אחר כך, פורסמה סדרה חדשה בשם "מני ממטרה והמלון המטורף".
חיים אישיים.
צוקרל נשוי לשחקנית פרלה דנוך, בתו של הזמר רמי דנוך. השניים השתתפו בתוכנית המציאות "זוג מנצח VIP", ששודרה בשנת 2021.
Eomaia
לנצ'יה גמא
לנצ'יה גמא (באיטלקית: Lancia Gamma) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה אשר יוצרה בין השנים 1976–1984.
אליעזר להב
קאנטור יאנושי
נמיקולופטרוס
נמיקולופטרוס (שם מדעי: Nemicolopterus; משמעות השם: "כנף של תושב יער") הוא סוג של זוחל מעופף מהסדרה הקדומה פטרוזאורים. הוא חי לפני 120 מיליון שנה לערך, בתקופת הקרטיקון של סין. מאובני הפטרוזאור התגלו ב-2008 בתצורת ג'יופוטאנג, מחוז ליאונינג שבצפון סין כחלק מאוסף של "המכון לחולייתנים פלאונתולוגים ופלאואנתרופולוגים" של בייג'ינג. המאובנים השתייכו למין יחיד - "Nemicolopterus crypticus". השם "kryptos" משמעו "מתחבא".
מאפיינים.
הנמיקולופטרוס היה הקטן שבכל מיני הפטרוזאורים מעולם והוא היה בעל מוטת כנפיים של 25 ס"מ בלבד, כמו של דרור הבית. ממצאים של עצמות החזה מוכיחים שמדובר היה בפרטים בוגרים לגמרי, אם כי כמה החוקר דארן נאיש סובר שהפרט רק החל לעוף ואולי היה קרוב בגודלו לסינופטרוס (Sinopterus).
למרות גודלו הקטן הוא דווקא היה שייך לקבוצת הפטרודקטיליים, מאבותיהם של המעופפים הגדולים ביותר בעולם. הוא היה מקרוביהם של הטפג'ריים וקרוב רחוק של האורניתוכיריים. בדומה למיני הטפג'ריים והאזדרקיים העצומים הוא היה חסר שיניים בלסתותיו החלולות.
פטרוזאור זה היה שוכן יבשה שצד חרקים במהירות וכנראה קינן על עצים. דבר זה מבוסס על התאמות באצבעותיו ובזרועותיו לטיפוס על עצים כמו מינים של טפג'ריים ובניגוד לשאר הפטרוזאורים שחיו בקרבת הים.
סקאצ'י
סקאצ'י (בהונגרית: Szakácsi) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בסקאצ'י חיו מעט יהודים ובמקום קיים עדיין בית קברות יהודי.
Osteoglossiformes
סלונה (כפר)
סלונה (בהונגרית: Szalonna) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בסלונה הייתה קהילה יהודית קטנה ובמקום קיים עדיין בית קברות יהודי.
אנהגואריים
אנהגואריים (שם מדעי: Anhangueridae) היא משפחה של פטרוזאורים גדולים שחיו בתור הקרטיקון לפני 120-94 מיליון שנה. במראם הם הזכירו את האורניתוכיריים ובעבר השתייכו אליהם. לא כל החוקרים מכירים בה וחלק מחשיבים את מיניה לקרוביהם האורניתוכיריים. במשפחה ישנם רק 3 סוגים הידועים רק ממאובנים מברזיל ומרחבי סין.
בני משפחה זו היו בעלי מוטת כנפיים גדולה והם כנראה דאו על זרמי אוויר חם. היו להם לסתות ארוכות ובתוכם שורת שיניים דקות ומחטיות ששימשו ללכידת טרף. הלסת הייתה צרה וישרה וחסרת הבליטות של חלק מהאורניתוכיריים כמו הטרופאוגנטוס אך בעלת ציצה כרבולתית בקצה הראש. מעופפים אלה כנראה היו אוכלי דגים שחיו סמוך לים. על היבשה הם היו מגושמים יותר ונעו על גפיהם הקדמיות הצנומות שמהם נמתחו כנפיהם והם היו חסרי זנב.
כל המינים נכחדו עד לפני 94 מיליון שנה.
פנינה היילפרין