בשנת 1970 פרצה שרפה בסטודיו שבקיבוץ וכל היצירות שהיו בה, בחלקן כאלה שטרם הוצגו, עלו באש. דורצ'ין יצא לגרמניה שם הכיר את האמן הרב-תחומי יוזף בויס והושפע ממנו. עד אותה פגישה מכרעת הוא נטה להתמקד בציור, אך עם שובו לארץ החל לעסוק באופן נרחב יותר בפיסול וברישום. בשנת 1983 הוצגה תערוכתו "מלאך בנוף אירי" בגלריה "גבעון" שבתל אביב, תערוכה שסימנה את המעבר לפיסול מאסיבי חומרי מאוד, שממנו נמשכה הדרך אל פסלי הברזל שהוצגו בגלריה "הקיבוץ" בתל אביב בשנת 1984. משנת 1985 הוא מיוצג על ידי "גלריה גורדון" שבתל אביב. דורצ'ין היה שותף לשתיים מתערוכות הנושא של קבוצת +10 (1969 ו-1986) והציג גם בתערוכה המדוברת והמכוננת; "דלות החומר כאיכות באמנות הישראלית" אותה אצרה שרה ברייטברג במוזיאון תל אביב לאמנות. בשנת 1990 ייצג את ישראל בבינאלה לאמנות בוונציה, תערוכה אותה אצר אדם ברוך. טרם נסיעתו לוונציה הוצגו היצירות במוזיאון לאמנות ישראלית ברמת-גן. אחרי הביאנלה התגורר דורצ'ין תקופה קצרה בארצות הברית ועבד לצד הפסל הנודע אנתוני קארו.
בשנים 1978 - 1986 לימד דורצ'ין במכון לאמנות במכללת אורנים והיה ממקימי הסדנאות במקום. בשנת 1991 החל ללמד בחוג לאמנות באוניברסיטת חיפה ובין השנים 1997 – 2002 כיהן כראש החוג לאמנות. בשנת 2007 הוענקה לו דרגת פרופסור מן המניין. בין השנים 1998 – 2004 שימש בתפקיד יושב ראש הוועדה של המועצה להשכלה גבוהה לבדיקת תוכניות הלימודים לתואר בוגר הוראה באמנויות.
בשנת 2015 נבחר למנהל אמנותי בבית –הספר "בסיס" בהרצליה והשתתף בעיצוב תוכניות הלימודים ומטרות המוסד ואופיו. המוסד התווה דרך ומדיניות שמתבססים על עבודה דיסציפלינרית יסודית וארוכת טווח שבנויה על ליווי אינדיבידואלי של הסטודנטים. הוא עומד גם בראש המחלקה לפיסול שם מושם דגש על ראייה כוללת של המקצוע, הבנת החלל, חקר חומרים, מיומנות בתהליכים וידע רחב בתולדות האמנות יחד עם עבודה מרובה בסדנאות לימוד איטי ויסודי תוך כדי ניסוי וטעייה, חיפוש וניתוח.
יצירותיו של דורצ'ין לאורך שנים רבות הם אסמבלז'ים ופסלים עשויים על פי רוב ממתכות, ברזל חלוד עם פה ושם חריגות בחומר ושרידי צבע בברזל. חלק מהיצירות מונומנטליות ומוצבות בחללים פתוחים. בשנת 1995 נערכה במוזיאון תל אביב לאמנות תערוכתו "באר אטומה" שהתקיימה בחצר המוזיאון בשל גודלם ומשקלם החריג של הפסלים מסדרת הבארות. בשנת 2009 נערכה רטרוספקטיבה שלו במוזיאון תל אביב. התערוכה לוותה בקטלוג מקיף ובמאמרים. במאמרו כתב אוצר התערוכה מרדכי עומר: "דומה שהמתח בין הקו לחומר תואם או מהדהד את המתח החוזר ועולה ללא הרף בכל עבודותיו של דורצ'ין – המתח בין הפואטי לקונקרטי, בין מסה שהיא בבחינת "נתון" לבין קו המבקש להיווצר מתוכה ו"להסתדר עמה" על מנת לשמר את המציאות האנושית החבויה בתוככי החומר."
פסלים ציורים ורישומים של דורצ'ין מצויים באוספים רבים בישראל ובעולם. רבים מפסליו מוצבים באתרים ציבוריים ברחבי הארץ (כמו גבעת התור בנס ציונה), במוסדות להשכלה גבוהה, במשכן הכנסת וכן באוספי מוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב ומוזיאון תפן. על יצירתו זכה דורצ'ין בפרסים רבים, בהם: פרס אוסקר פנדלר מטעם קיבוץ לוחמי הגטאות 1985. פרס אפטוביצר מטעם מוזיאון חיפה לאמנות 1998. פרס א.מ.ת (יחד עם יאיר גרבוז) 2004. פרס מטעם קרן המדע והתרבות של משרד ראש הממשלה (2005) פרס אוייגן קולב ברישום ולתחריט 2006 ופרס ישראל לאמנות פלסטית 2011.
אלווה למפקין
אלווה מור למפקין (באנגלית: Alva Moore Lumpkin) (13 בנובמבר 1886 - 1 באוגוסט 1941) היה פוליטיקאי אמריקני.
ביוגרפיה.
למפקין נולד במילדג'וויל, ג'ורג'יה שבארצות הברית. בשנת 1898 הוא עבר עם משפחתו לעיר קולומבוס שבקרוליינה הדרומית, בה הוא סיים את לימודיו והוסמך לעריכת דין. למפקין עסק בתחום ובשנים 1906–1908 היה עוזר היועץ המשפטי של הסנאט של קרוליינה הדרומית.
בשנים 1911–1913 היה למפקין חבר בית הנבחרים של קרוליינה הדרומית. בשנת 1914 הוא מונה לחבר בוועדת ההתפייסות בין ארצות הברית לאורוגוואי. משנת 1918 הוא שימש עוזר ליועץ המשפטי של מדינת קרוליינה הדרומית, ובשנים 1922–1923 היה למפקין חבר בוועדת החנינות של המדינה.
למפקין כיהן כשופט בפועל בבית המשפט העליון של קרוליינה הדרומית בין השנים 1926–1934. בשנת 1939 הוא מונה לשופט בבית המשפט המחוזי למחוזות המערבי והמזרחי של המדינה, תפקיד בו הוא שימש עד מינויו לסנאט של ארצות הברית ב-17 ביולי 1941. הוא מונה לסנאט כמחליפו של הסנאטור המתפטר ג'יימס פרנסיס ברנס מטעם המפלגה הדמוקרטית, אך שבועיים לאחר מכן הוא נפטר בוושינגטון הבירה.
אחיותיו של למפקין הן הסופרות גרייס וקתרין למפקין.
נחל לוטם
נַחַל לוֹטֶם (בערבית: ואדי טאטר) הוא נחל אכזב היורד במדרונו המערבי של הר הכרמל. מוצאו של הנחל בגן האם, במרכז הכרמל שבחיפה, ומהלכו צפון-מערבה. אורכו של הנחל כ-3 ק"מ.
תיאור כללי.
מוצאו של הנחל דרומית לגן החיות הלימודי חיפה, וצפונית לסניף מרכז של בית הספר הריאלי סמוך לבמה שבתחום גן האם בחיפה. הנחל מפריד בין שכונת כרמל מערבי לשכונת כרמל צרפתי ונשפך אל הים התיכון באזור פארק הכט. חלקו העליון של הנחל מתאפיין בעמק תלול, בעוד שחלקו התחתון שטוח יותר ועובר בקרבת השכונות קריית שפרינצק ושער העלייה. אל נחל לוטם מתחבר, לפני פנייתו מערבה, נחל תשבי.
לאורכו של הנחל עובר שביל הליכה למטיילים שראשיתו, בגן האם וסופו בגן אופירה נבון שבשכונת שער העלייה (בסמוך לבית חולים 10). גישה רגלית נוספת אל הנחל נמצאת ברחוב דרך הים ליד בית מספר 102 בשכונת כרמל מערבי.
פלורה ופאונה.
פלורה.
הפלורה של נחל לוטם מגוונת מאוד. בסקר שנערך בנחל לוטם על ידי החברה להגנת הטבע נספרו 61 מיני צמחים שונים, כשחלקם מוגנים, חלקם נטועים וחלקם פולשים. להלן רשימתם החלקית:
הבדל בולט ניכר בין שני מדרונות הוואדי מבחינת הפלורה; המדרון הדרומי חשוף הרבה יותר לשמש במשך ימות השנה, בהשוואה למדרון הצפוני, ולכן מתאפיין בתכסית דלילה הרבה יותר.
פאונה.
הפאונה של נחל לוטם מורכבת ממינים רבים של פרוקי-רגליים, עופות ויונקים. ציפורי שיר מרכיבות את מרבית מחלקת העופות בנחל, אולם ניתן לפגוש גם דורסי יום ויונאים. להלן רשימת העופות בנחל לוטם המוצגים לפי סדרה:
יחד עם זאת נצפו גם מיני עופות פולשים כגון מיני דררה ומיינה הודית.
מבין היונקים המצויים בנחל ניתן למנות את חזיר הבר, יערון גדול, קיפוד מצוי, שועל מצוי, שפן סלע, ותן זהוב. בעבר אף נצפתה בנחל גירית מצויה.
אתרים בעלי עניין.
להלן מספר אתרים בעלי עניין אותם ניתן למצוא לאורך נחל לוטם:
שמירת טבע.
כמו שאר הוואדיות הירוקים בחיפה, לנחל לוטם ישנו מעמד מוגן מתוקף חוק עזר עירוני של עיריית חיפה של שטח ציבורי פתוח, האוסר על בנייה בשטחו. למרות מעמד זה, הנחל אינו זוכה להגנה או לפיקוח כשל שמורת טבע, והוא הוזנח במשך שנים רבות. לחלקו העליון הוזרם ביוב, ולכל אורכו הצטברה אשפה שסולקה מהשכונות הסמוכות. רק בסביבות שנת 2000 יזם סניף חיפה של החברה להגנת הטבע מבצע ניקוי יסודי של הנחל, לרווחתם של המטיילים. ערכי הטבע בנחל עדיין סובלים מפגיעה קשה של מינים פולשים, בייחוד בחלקו העליון, אך גם בחלקיו האחרים: עצי אילנתה בלוטית שניטעו באזור בית הספר הריאלי, בסמוך למוצא הנחל, הפיצו את זרעיהם אל אפיק הנחל והשתלטו על חלקו העליון. בהמשך נתיב הנחל התבססו בתוך האפיק עצי פרקינסוניה שיכנית, אקליפטוס המקור, שיטה כחלחלה וכן לנטנה ססגונית וכובע הנזיר.
רוב המינים הללו הגיעו לנחל מגינות הנוי של השכונות הסמוכות. כתוצאה מכך, הצמחייה בחלק ניכר של הנחל משקפת את אופנת הגינון מעשה ידי אדם הנהוגה בשכונות העיר, במקום שתשתמר בו הצמחייה הים-תיכונית הטבעית של הכרמל.
טלוויזיה חוקרת
קולג' אלברט איינשטיין לרפואה
גלאפגוס
בכל&quot;מ
בית הספר לרפואה ע&quot;ש אלברט איינשטיין
אלווה בלנשארד אדמס
אלווה בלנשארד אדמס (באנגלית: Alva Blanchard Adams; 29 באוקטובר 1875 - 1 בדצמבר 1941) היה פוליטיקאי אמריקני.
ביוגרפיה.
אדמס, בנו של מושל קולורדו אלווה אדמס, נולד בדל נורטה שבקולורדו, ארצות הברית. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בפנימיית אקדמיית פיליפס (1893), את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת ייל (1896) ובבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה (1899). בשנת 1909 התמנה לתובע המחוזי של מחוז פואבלו בקולורדו ומשנת 1911 היה לתובע העירוני של העיר פואבלו. בשנים 1918–1919, במסגרת מלחמת העולם הראשונה, שירת אדמס בדרגת מייג'ור ביחידה משפטית.
בשנת 1923 מונה אדמס למלא את מקומו של סמואל ניקולסון מהמפלגה הדמוקרטית בסנאט של ארצות הברית. הוא כשל בהתמודדותו לכהונה נוספת וסיים את תפקידו ב-1925. הוא כיהן כסנאטור בשנית לאחר שהצליח בהתמודדותו לתפקיד ב-1932. כהונתו נמשכה בין השנים 1933–1941, עת נפטר בוושינגטון הבירה.
Girls' Generation (אלבום)
Girls' Generation הוא אלבום הבכורה של להקת Girls' Generation. האלבום יצא לאור בקוריאה ב-5 בנובמבר 2007.
רשימת השירים.
השירים המודגשים יצאו כסינגלים.
Girls' Generation – 3:50 .1
Ooh La-La! – 3:54 .2
Baby Baby – 3:11 .3
Complete – 3:56 .4
Kissing You – 3:18 .5
Merry-go-round – 3:14 .6
Tears – 3:52 .7
Tinkerbell – 2:56 .8
9. 3:31 - 7989
Honey – 3:15 .10
Into The New World – 4:25 .11
קישורים חיצוניים.
Girls' Generation Vol. 1 - Girls' Generation
פורטסי
האי פורטסי (באנגלית: Portsea Island) הוא אי שטוח לחופה הדרומי של אנגליה. כיום כל שטחו של האי נמצא בשטח העיר פורטסמות'.