לצד כישלון הדיונים אודות איחוד הארגונים, שתי התפתחויות מרכזיות נוספות תרמו לעליית המתח בין ארגוני המורדים המתונים לקיצונים בתחילת 2017. ראשית, ההתקפות האוויריות של ארצות הברית על ג'בהת פתח א-שאם עלו בהיקפם לקראת סיום כהונת נשיא ארצות הברית ברק אובמה, ומטרתם הייתה לבודד את הארגון על ידי איתות לארגונים אחרים מה יעלה בגורלם אם הם יתמזגו עם הקבוצה. כך למשל, הותקף מחנה אימונים משותף לג'בהת פתח א-שאם ותנועת נור א-דין א-זינכי. ההתעלמות של פלגים אחרים מההפצצות על ג'בהת פתח א-שאם ואי הבעת תנחומים בעקבות מות הלוחמים עוררו זעם רב בג'בהת פתח א-שאם. שנית, רוסיה וטורקיה ניסו להוביל לשילוב סיעות מורדים בשיחות השלום שנערכו באסטנה שבקזחסטן בסוף ינואר 2016, במטרה לאכוף את הסכם הפסקת האש בין המורדים למשטר. לשיחות באסטנה קדמו דיונים חסויים בחסות טורקיה, בה הוצע להקים חלופה שלישית לשתי יוזמות המיזוג של פלגי המורדים - הקמת גוף כללי בשם מועצת הפיקוד לשחרור סוריה. פרוטוקולים של הדיונים שדלפו לתקשורת, הראו כי אחראר א-שאם השתתפה אף היא בדיונים הללו, והתנועה הואשמה על ידי הג'יהאדיסטים הקיצונים בקידום תוכנית לערעור יוזמות המיזוג המקומיות. בעקבות ההתפתחויות הללו, אין זה מפתיע שג'בהת פתח א-שאם ראתה שהולך ונרקם קשר בין-לאומי רחב לבידוד הארגון ולהשמדתו. הדבר הוביל את הארגון לפתוח במתקפה על סיעת מורדים קטנה יחסית בשם צבא המוג'אהידין שהוקמה בחלב ב-2014 במטרה ללחום בדאעש. קבוצה זו שקיבלה גיבוי מערבי דרך חפ"ק MOM בטורקיה שבו כנראה נטל חלק גם ה-CIA, הייתה בין החותמים על ההסכם להקמת מועצת הפיקוד לשחרור סוריה והשתתפה בשיחות השלום באסטנה. המתקפה על צבא המוג'אהידין שהחלה ב-24 בינואר 2017, התרחשה לאחר עימותים בין אחראר א-שאם לקבוצת המורדים הקיצונית ג'ונד אל-אקצא שניצלה את החסות של ג'בהת פתח א-שאם על מנת להילחם בארגונים אחרים.
בהצהרה שפורסמה ב-24 בינואר, ג'בהת פתח א-שאם תיאר את התקפותיו כמקדימות, וטען שההתקפות האוויריות ושיחות השלום באסטנה הם אמצעים שנועדו לבודד את הקבוצה ולפגוע בה. עם זאת, הארגון הקפיד להימנע מהשוואה למדינה האסלאמית, והדגיש כי הוא לא הכריז על פלגי המורדים האחרים כ"תכפיריים". להתקפה של ג'בהת פתח א-שאם על צבא המוג'אהידין הייתה השפעה רחבת היקף על פלגי מורדים אחרים באזור, שנקטו גישות שונות על מנת להתמודד עם התוקפנות של הארגון. בעוד שבמחוז לטקיה צבא המוג'אהידין הסגיר את בסיסיו לארגון ונסוג, במחוז אידליב התערבו מספר פלגי מורדים גדולים בהתנגשויות בין ג'בהת פתח א-שאם לארגונים קטנים: אחמד אבו עיסא - מנהיג סוקור א-שאם שהתאחד עם אחראר א-שאם, קרא לגיוס כללי נגד הארגון במטרה לסלק אותו מאידליב, בעוד אחראר א-שאם ולגיון א-שאם פרסמו הצהרות שבהן הם מגנים את התקפות הארגון ועל הפסקת התיאום עמו במסגרת צבא הכיבוש, תוך שהם מבהירים שהארגונים יתגייסו כדי להרתיע כל פעולה תוקפנית של סיעה אחת נגד האחרת.
התוקפנות של ג'בהת פתח א-שאם היוותה תנופה למיזוגים שונים בין פלגי מורדים הקרובים מבחינה אידאולוגית (חילונים או ג'יהאדיסטים מתונים). מנקודת המבט של הפלגים הקטנים שהרגישו מאוימים מג'בהת פתח א-שאם, אמצעי ההגנה היחיד שלהם היה להצטרף אל סיעה גדולה יותר שתספק להם חסות, ואחראר א-שאם המתונה יחסית הצליחה לתפוס את הנישה הזאת. על אף שקודם לכן שיתפה פעולה באופן הדוק עם הג'יהאדיסטים הקיצונים, אחראר א-שאם הייתה הקבוצה העיקרית באזור אידליב שיכלה לשמש כגורם מאזן מול התקפותיהם על הארגונים הקטנים. כך עד סוף ינואר 2017, כ-13 פלגים קטנים התמזגו לתוך אחראר א-שאם. ארגוני מורדים אחרים שהיו חזקים דיים באזורים ספציפיים בסוריה כדוגמת צבא האסלאם הפעיל בע'וטה שבריף דמשק, נשארו לפעול במסגרת עצמאית, ורק יחידות קטנות שלהן אשר שהו בצפון סוריה והיו פגיעות יחסית בחרו להתמזג אם אחראר א-שאם. מבין הפלגים הקטנים, לגיון א-שאם המונה כ-4,000 לוחמים הוא ארגון המורדים היחיד שבחר לשמור על מסגרת עצמאית עקב היותו חזק למדי בצפון מחוז חלב. הנהגת ג'בהת פתח א-שאם נוכחה איפוא שארגון אחראר א-שאם ממשיך לצבור כוח רב מדי וכי הארגון שלהם עשוי שוב להיות מבודד בין ארגוני המורדים הסורים.
הקמה.
בתגובה לאיחודים בקרב הג'יהאדיסטים המתונים, ב-28 בינואר 2017, ג'בהת פתח א-שאם וקבוצות המשתפות עימה פעולה באופן הדוק, הכריזו על מיזוגם לתוך ארגון חדש המתקרא הייאת תחריר א-שאם (הארגון לשחרור הלבנט). הקמת הארגון הייתה תגובה הולמת להתפשטות של אחראר א-שאם במחוז אידליב, ובכך ג'בהת פתח א-שאם סיכלה את מפגן הכוח של אחראר א-שאם, מנעה את בידודה בקרב המרד הסורי והפכה לארגון המורדים הסוני הגדול ביותר בסוריה - שנייה רק לצבא סוריה החופשית. הקבוצות הראשונות שעמדו מאחורי המיזוג הזה לצד ג'בהת פתח א-שאם, הן בעלות אוריינטציה אידאולוגית דומה עם קרבה לאל-קאעידה, ובראשם ג'בהת אנצאר א-דין שהייתה קרובה במיוחד לג'בהת פתח א-שאם. בעקבות הקמת הארגון, הצטרפו אל הארגון קבוצות של אנשי דת סונים בולטים, וכן הגורמים הקיצונים באחראר א-שאם, כולל אבו ג'אבר שייח' מנהיג אחראר א-שאם לשעבר והאמיר של הארגון החדש. מאז הקמת תחריר א-שאם והצטרפות פלגים קטנים לאחראר א-שאם, שני הצדדים התחרו זה בזה כדי לצרף לשורותיהם קבוצות מורדים קטנות אחרות. עבור תחריר א-שאם, הגדלת העריקה מאחראר א-שאם לשורותיה היא בעלת חשיבות מכרעת. למרות המתיחות הרבה בין הארגונים, לאחר הקמת תחריר א-שאם העימותים בינה לבין אחראר א-שאם ובעלות בריתה פסקו כמעט לחלוטין.
יוזמי הקמת תחריר א-שאם הם השייח' הסוני עבדאללה אל-מוחייסיני המקורב לאל-קאעידה וצבא הכיבוש, אבו טאהר אל-חמאווי והשייח' עבד א-רזאק המקורב לאחראר א-שאם. הארגון נמצא בתהליך להקמת גוף שלטוני אסלאמי בתחומי שליטתו (מועצת השורא), על מנת למנוע סכסוכים פנימיים בין ארגוני המורדים תחתיו כפי שהתרחשו מספר שבועות לפני הקמת הארגון. בעת ההצהרה על הקמת הארגון, צוין גם על הקמת יחידות העילית של הארגון הקרויות "אינגהימאסי" אשר תפקידן לבצע משימות מיוחדות כמו הסתננות והחדרת מחבלים מתאבדים לשטחי האויב. חלק מהן נפרסו בעיר אידליב. ייתכן כי בעתיד תצטרף אל הארגון בעלת בריתו הקרובה - המפלגה האסלאמית של טורקיסטן, שיש לה לוחמים רבים בסוריה. על לוגו הארגון מופיע המסגד האומיי אשר בדמשק.
מנהיגות ואידאולוגיה.
המפקד הכללי או האמיר של תחריר א-שאם הוא אבו ג'אבר שייח', שהיה אחד ממנהיגי אחראר א-שאם עד ספטמבר 2015 ובמקור השתייך לארגון ג'בהת אנצאר א-דין. עקב ההטפות הג'יהאדיסטיות שלו הוא נעצר על ידי המשטר הסורי בשנת 2005 ונכלא בכלא סאידיניה לצד ג'יהאדיסטים נוספים עד שנת 2011. המפקד הצבאי של הארגון הוא אבו מוחמד אל-ג'ולאני, שהיה קודם לכן האמיר של ג'בהת פתח א-שאם (לשעבר ג'בהת א-נוסרה, הסניף הסורי של אל-קאעידה) ובמקור היה חבר אל-קאעידה בעיראק מ-2003 עד 2012; למעשה, כמחצית מהכוח הלוחם של הארגון היו קודם לכן לוחמי ג'בהת א-נוסרה, כך שהשפעתם על הארגון גבוהה. המנהיג הבכיר ביותר בשרשרת הפיקוד של תחריר א-שאם אחרי האמיר והמפקד הצבאי היה אבו ח'יר אל-מצרי - איש אל-קאעידה שחוסל על ידי ארצות הברית בתקיפה אווירית ב-28 בפברואר 2017. מפקדים בכירים אחרים בארגון הם אבו אל-עבד, תאופיק שיהאב א-דין, צלאח אבו טחן, אבו אשידה, אבו איסמאעיל, אבו מוסעב תונסי ואבו מאלכ א-שאמי. מפקדים רבים בצמרת הארגון ערקו מאחראר א-שאם או מארגונים אחרים.
מנהיגי הארגון סבורים שיש לנקוט ג'יהאד עממי שבמהלכו יוטמעו חומרי הלימוד בקרב האוכלוסייה המקומית, והח'ליפות האסלאמית תוקם רק לאחר שתהיה תמיכה עממית רחבה מספיק בקרב התושבים; בכך גישה זו נוקטת בשיטה הפוכה מהמדינה האסלאמית, הסבורה שיש לכפות את הג'יהאד בכוח על האוכלוסייה המקומית באמצעות טרור ועונשים. האידאולוגיה של תחריר א-שאם זהה ברובה לאידאולוגיה של ג'בהת א-נוסרה, כולל ג'יהאדיזם סלפי ווהאביזם, בין השאר בשל העובדה שמרבית הכוח הלוחם שלה השתייך קודם לכן לג'בהת פתח א-שאם.
מבנה.
בעקבות האיחוד של חמשת הארגונים הנזכרים, ארגונים וקבוצות מורדים קטנות הצטרפו אף הם לארגון, בהם כאלה שהשתייכו בעבר לארגונים אחרים וערקו מהם. נכון לאפריל 2017, מספר לוחמי הארגון מוערך בכ-40,000, מתוכם 20,000 לוחמי ג'בהת א-נוסרה לשעבר. הרשימה הבאה של הקבוצות השייכות לארגון מבוססת על הודעות רשמיות של תחריר א-שאם, אך לא ברור מלוא היקף הנאמנות של כל אחת מהקבוצות לארגון. בכתב נטוי מסומנים גדודים או חטיבות שערקו מארגון אחראר א-שאם או מארגונים אחרים וייתכן שחלקם יהפכו לעצמאיים בעתיד. בכתב מודגש מסומנות הקבוצות שהקימו את הארגון:
יחסים עם ארגונים אחרים.
כיומיים לאחר הקמת הקבוצה, היו דיווחים על חילופי אש בין תחריר א-שאם לאחראר א-שאם במעבר הגבול באב אל-הווא ליד טורקיה והאזורים הסמוכים, וכן דווח ששני הארגונים מתכוננים לקראת סבב נוסף של עימותים; מספר ימים לאחר מכן, לוחמי תחריר א-שאם תקפו את פלוגות העילית של צבא סוריה החופשי. בדיווחים רשמיים, ארגון אחראר א-שאם פרסם שערקו ממנו לתחריר א-שאם כ-955 לוחמים, ומנגד שני מנהיגים בכירים בג'בהת פתח א-שאם ערקו לאחראר א-שאם, ביניהם סאמי אל-אוריידי - סגנו של אבו מוחמד אל-ג'ולאני. בעקבות הקמת תחריר א-שאם, היו דיווחים שאחראר א-שאם תתמזג יחד עם לגיון א-שאם, ג'יש אל-איזה, לוא אל-טמקין והמפלגה האסלאמית של טורקיסטן על מנת להקים ארגון חדש בשם ג'בהת תחריר אל-סוריה (חזית השחרור של סוריה), מה שלא התרחש לבסוף.