גרסת המחזמר עלתה בברודוויי ב-3 ביוני 1975 בתיאטרון רחוב 46 בכיכובם של גוון ורדון בתפקיד רוקסי הארט, צ'יטה ריברה בתפקיד ולמה קלי, ג'רי אורבך בתפקיד העו"ד בילי פליין ובארני מרטין בתפקיד איימוס הארט. המחזמר היה מועמד ב-10 קטגוריות לפרס טוני אך לא זכה בשום פרס (רוב הפרסים באותה השנה נקטפו על ידי "שורת המקהלה"). ההפקה רצה עד ה-22 באוגוסט 1977 ובמהלך הריצה השתתפו גם לייזה מינלי ואן ריינקינג בתפקיד רוקסי.
החידוש למחזמר עלה ב-14 בנובמבר 1996 בתיאטרון ריצ'רד רוג'רס בבימויו של וולטר בובי בכיכובם של אן ריינקינג בתפקיד רוקסי הארט, ביבי ניווירת' בתפקיד ולמה קלי, ג'יימס ניוטון בתפקיד בילי פליין וג'ואל גריי בתפקיד איימוס הארט. המחזמר זכה בשישה פרס טוני (שיא זכיות למחזמר שעלה בהפקה מחודשת). בשנים 1997–2003 המחזמר הופיע בתיאטרון שוברט ומשנת 2003 ועד היום המחזמר מופיע בתיאטרון אמבדסור.
מפורסמים רבים הופיעו במחזמר במהלך השנים כאוטה למפר (ולמה). רותי הנשל, מרילו הנר, שרלוט ד'אמבוזי, סנדי דאנקן, איימי ספנגר, מלאני גריפית, ברוק שילדס, שירי מימון (רוקסי הארט). סופיה ורגרה (מאמא מורטון). פטריק סוויזי, מייקל האל, גרגורי האריסון, נרום לואיס, טום וופאט, אשר, בילי סיירוס, כריסטופר סיבר (בילי פליין).
המחזמר בווסט-אנד לונדון.
המחזמר עלה בלונדון לראשונה ב-10 באפריל 1979 בתיאטרון קיימברידג' בכיכובם של ג'ני לוגן בתפקיד רוקסי הארט ואנטוניה אליס בתפקיד ולמה קלי ורץ כ-600 פעמים.
החידוש למחזמר עלה ב-18 בנובמבר 1997 בתיאטרון אדלפי בכיכובם של רותי הנשל בתפקיד רוקסי הארט, אוטה למפר בתפקיד ולמה קלי והנרי גודמן בתפקיד בילי פליין. המחזמר רץ כ-15 שנה ונסגר בתאריך ה-1 בספטמבר 2012. המחזמר הופיע בתיאטרון אדלפי בשנים 1997–2006, בתיאטרון קיימברידג' בשנים 2006–2011 ובתיאטרון גאריק בשנים 2011–2012
במהלך הריצה השתתפו גם צ'יטה ריברה (ולמה קלי מההפקה המקורית בברודוויי), ברוק שילדס, פרנסס ראלף (אפונין מההפקה המקורית של "עלובי החיים"), בוני לנגפורד ואמריקה פררה בתפקיד רוקסי הארט.
המחזמר בישראל.
המחזמר עלה לראשונה בישראל בהפקת תלמידי בית הספר למשחק "בית צבי" בשנת 1992, בתרגומה של רבקה משולח, בבימוי לארי סמית ובכיכובן של התלמידות שרית וינו אלעד ושרון שחל.
בשנת 2004 עלה המחזמר בהפקה משותפת של תיאטרון בית ליסין והאופרה הישראלית בתרגומו של אהוד מנור, בבימוי וכוריאוגרפיה של קן אולדפילד ובניהולו המוזיקלי של אלדד שרים.
בשנת 2012, 20 שנה לאחר שעלה לראשונה בארץ, חודש המחזמר ב"בית צבי", בהשתתפות תלמידי השנה השלישית, בבימויו של דניאל אפרת, כוריאוגרפיה של עוז מורג ובניהולו המוזיקלי של ליאור רונן. בשנת 2014 הועלה המחזמר בבימת הנוער ברחובות (באולם הקאמרי) בהשתתפות 22 חניכים בכיתות י-יב, כאשר הכוריאוגרפיה, הבימוי והניהול המוזיקלי נעשו כולם על ידי מיכאל פלד.
ההפקה המקורית של ברודוויי הגיעה להיכל התרבות בתל אביב למספר הופעות, בתאריכים ה7–16 במרץ 2019, בכיכובה של שירי מימון.
פרנק אוקונור
ווינט
קשר של תפילין
קשר של תפילין הוא שם כולל לשני קשרים, אחד בראש ואחד ביד, העשויים ברצועות התפילין כדי להדקם לגוף האדם. לצורת הקשר ישנה משמעות בפני עצמה, מלבד היותם חלק מהתפילין עצמם.
מקור הקשר הוא הלכה למשה מסיני, ובתלמוד אמרו שהקשר הוא אחד משישה דברים שצריך כל תלמיד חכם ללמוד.
צורת קשר של ראש.
בצורת עשיית הקשר ישנן שלש שיטות עיקריות הנהוגות היום:
קשר מרובע.
הקשר המרובע הוא הידוע כוותיק ביותר. הוא ידוע כבר מתקופת הגאונים והלאה. כך יוצא מתוך תיאורו של השימושא רבא ושל רב האי גאון, ושל רבי יהודה בן ברזילי בנוסחא עתיקתא שהעתיק רבינו שמשון בן אליעזר המכונה "ברוך שאמר" בסוף ספר תיקון תפילין לר' אברהם מזונשהיים תלמיד המהר"ם מרוטנבורג. וכן מדברי הר"י אסכנדרני, והאורחות חיים ור' יעקב חזן מלונדרץ בסדורו עץ חיים, ור' משולם קוזי מרבני איטליא בסוף מהדורא ראשונה של טור אורח חיים.
קשר זה נהג בעבר ברוב הקהילות היהודית. באשכנז גזר רבי ידידיה טיאה וייל גזירה נגד המשנים מקשר זה כמו שכתב בתשובה "שלא להוציא לעז על גאוני הדורות", וכן מעיד התשובה מאהבה.
הרב יוסף קאפח כותב "דברי רבנו (הרמב"ם) ברורים שהקשר שהראה הקב"ה למשה קשר מרובע הוא... וכפי מסורת יהודי תימן מאז ומעולם."
קשר דלי"ת ממש.
עדות ראשונה שאומרת שצריך לעשות קשר שיש בו דלי"ת ממש, נמצאת בספר תרומת הדשן. כן מוזכר הקשר בספר מעשה רוקח (תק"ב) שם הוא מספר על 'מתחסדים' שחידשו קשר זה כדי שיתאים עם לשון הדל"ת המוזכרת בראשונים ושם הוא יוצא נגד קשר זה.
בשו"ת בית אהרן (תקפ"ז) יוצא נגד הקשר המרובע על אף שהוא מודה שרוב העם נוהגים בו, ומעדיף קשר דלי"ת ממש. כיום, קשר דל"ת הוא הקשר הנפוץ בקרב רוב העדות, למעט חלק מבני יהדות תימן, חלק מבני יהדות גרמניה וחלק מהחסידים, השומרים על הקשר המרובע.
קשר צאנז.
קשר צאנז עשוי כשתי דל"תים ונראה כמ"ם סתומה. לקשר עם שתי דל"תים יש מקור בספר הזוהר. הקשר פותח על ידי רבי נתן אדלר שעמל רבות כדי ליצור קשר זה. תלמידו, החתם סופר השתמש בקשר זה. הדברי חיים מצאנז שלח שליח לפרשבורג כדי שילמד קשר זה, ומאז הפך למנהג חסידי צאנז. כיום נהוג הקשר בקהילת צאנז.
מרסדס
מֶרסֶדֶס (Mercedes) הוא שם פרטי נשי ממקור ספרדי הנגזר מהמילה הספרדית merced (רחמים), ומתייחס לתוארה (אפיתט) של מרים, אם ישו, 'מריה הרחומה' (María de las Mercedes). בגרמנית נהגה "מֶרצֶדֶס".
חברת האשלג הערבית
חברת האשלג הערבית (בערבית: البوتاس العربية) היא חברה ציבורית ירדנית העוסקת בהפקת מחצבים באזור ים המלח. החברה נוסדה בשנת 1956 והיא מפיקה בעיקר אשלג, ברום ותרכובות ברום. בשנת 1958 היא קיבלה זיכיון ל-100 שנה לנצל את מחצבי ים המלח שבשטח ירדן.
החברה ייצרה בשנת 2012 כשני מיליון טונות אשלג, והעסיקה כ-2,350 עובדים. מכירותיה בשנת 2012 הסתכמו בכ-500 מיליון דינרים ירדנים (כ-700 מיליון דולר). משרדה הראשי שוכן בעמאן ומניותיה רשומות למסחר בבורסת ניירות הערך של עמאן.
שווקי הייצוא העיקריים של החברה הם: הודו, סין ומלזיה.
האו
תקנה בת פועל תחיקתי
קבועי פייגנבאום
במתמטיקה, קבועי פייגנבאום הם שני קבועים מתמטיים המבטאים יחסים במפות ביפורקציות של מפות לא ליניאריות. הם קרויים על שמו של המתמטיקאי האמריקאי מיטצ'ל פייגנבאום.
הקבוע הראשון מתאר את הגבול של יחסי המרחקים בין הכפלות של זמני מחזור. כלומר, אם "an" הוא הערך בו מתרחשת הכפלת זמן המחזור ה-nית אז הגבול הבא מוגדר ושווה לקבוע פייגנבאום הראשון:
הקבוע השני מתאר את הגבול של היחס בין גודל הפיצול ה-n לגודל הפיצול ה-n+1:
מחמוד פהמי אל-נקראשי
יצחק אברהם אייכל
חסאן א-לקיס
חסאן הולו א-לקיס (בערבית: حسان هولو اللقيس, תעתיק מדויק: חסאן הולו אללקיס; 1966 - 4 בדצמבר 2013) היה מפקד בכיר בארגון חזבאללה; שימש כראש יחידת התקשורת והטכנולוגיה, והאחראי על הרכש הצבאי בארגון. חוסל בידי מתנקשים אלמונים.
ביוגרפיה.
א-לקיס נולד בשנת 1966 בבעלבכ שבלבנון. היה פעיל בארגון חזבאללה מגיל 19, והתגייס אליו זמן קצר אחרי שהוקם בהובלת חוסיין דהקאן. הוא היה מקורב מאוד למזכ"ל הארגון, השייח' חסן נסראללה. בין תפקידיו שימש גם כראש מערך הרקטות, המזל"טים והנ"מ של הארגון, והיה גם המתאם מול איראן בנושאי אמל"ח.
הוא היה מבוקש בקנדה ובארצות הברית בשל הפעלת רשת תאים של החזבאללה במדינות אלו בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. במלחמת לבנון השנייה ישראל ניסתה להתנקש בחייו על ידי הפצצת ביתו. בנו נהרג כתוצאה מההפצצה, אך הוא לא שהה במקום, וניצל. על פי הדיווחים, הוא ניצל מעוד מספר ניסיונות התנקשות.
בליל 3 בדצמבר 2013 ארבו ללקיס, בחניון בית מגוריו, מספר מתנקשים וירו בו בעת ששהה ברכבו. הירי בוצע באקדחים עם משתיקי קול. לקיס נפגע אנושות מהירי ומותו נקבע בשעות הבוקר המוקדמות בבית חולים בביירות.
על זהות המתנקשים נפוצו טענות ושמועות שונות. חזבאללה מיהר להאשים את המוסד בהתנקשות. אולם דובר משרד החוץ הישראלי, יגאל פלמור, הכחיש שישראל הייתה מעורבת בחיסול. איראן וסוריה האשימו אף הן את ישראל במעורבות בחיסול. מאוחר יותר קיבלו אחריות להתנקשות מספר ארגונים סוניים אלמוניים. כעבור ימים אחדים פרסם עיתון כוויתי את הטענה שא-לקיס חוסל בידי חזבאללה, לאחר שנחשף כסוכן של "המוסד".
א-לקיס נקבר בעיר הולדתו, בעלבכ.
אובטה קאלפ הובי
אובטה קאלפ הובי (באנגלית: Oveta Culp Hobby; 19 בינואר 1905 – 16 באוגוסט 1995) הייתה מזכירת הבריאות, החינוך והרווחה הראשונה של ארצות הברית והמפקדת הראשונה של חיל הנשים של צבא ארצות הברית.
ביוגרפיה.
אובטה קאלפ נולדה בטקסס, שנייה במשפחה בת שבעה ילדים. למדה לימודי משפטים באוניברסיטת טקסס (אך לא סיימה אותם). בשנים שלאחר מכן עבדה במשרות ייעוץ לוועדות בבית הנבחרים של טקסס. ב-1930 התמודדה בבחירות על מושב בבית הנבחרים, אך הפסידה.
בשנת 1931 נישאה לוויליאם פ. הובי, מושל טקסס לשעבר והמוציא לאור של העיתון יוסטון פוסט. לזוג נולדו שני ילדים, והיא החלה לעבוד כעורכת במערכת העיתון. בהמשך הפכה לסגן נשיא של העיתון, לנשיאתו ולבסוף למוציאה לאור שלו. ב-1936 שרדו היא ובעלה כנוסעים בהתרסקות מטוס.