עבור תלמידי בתי ספר (אינטרנים), ציון הבחינה משוקלל עם הציון הבית־ספרי (לרוב כממוצע) לשם חישוב הציון הסופי בשאלון ומחויב להיות בעל ציון הגשה כדי להיבחן, שמשמש בתעודת הבגרות. לעומתם, עבור נבחנים אקסטרניים ועבור נבחני משנה אינטרניים, ציון הבחינה הוא הציון הסופי בשאלון.
ציון הבגרות הסופי יחושב ברוב המקרים כממוצע של ציון ההגשה וציון הבחינה עצמה. במקרים בהם יש פער בית־ספרי גבוה בין ממוצע ציוני ההגשה לממוצע ציוני הבחינה – משרד החינוך עשוי להפחית את משקלו של ציון המגן ל־30% או ל־10% (שקלול דיפרנציאלי). עם זאת, אף פעם לא מבוטל לגמרי משקלו של ציון ההגשה, ולעולם לא מדובר במקרה של תלמיד בודד, אלא רק במקרה של הפרש או פער בית־ספרי.
ציון סופי בשאלון בגרות מעוגל כלפי מעלה אל השלם הקרוב. לדוגמה, אם הציון לאחר השקלול של התלמיד הוא 87.5 ציונו הסופי יהיה 88.
כדי להתמודד עם העובדה שלבית הספר יש אינטרס להעלות את ציוני ההגשה של תלמידיו שלא בצדק, ובכך להביא לרמת ציונים גבוהה יותר, נוקט משרד החינוך שיטות שונות, כגון שיטת השקלול הדיפרנציאלי שהוזכרה לעיל.
תהליך הבדיקה.
הבחינות נבדקות על ידי מעריך, מורה שמלמד את המקצוע בו נערכה הבחינה ומגיש לבגרות במקצוע שהועסק לשם בדיקת בחינות בגרות מטעם משרד החינוך. מעריך אינו יבדוק מחברת שנאספה מבית ספר בו מלמד, כדי לשמור על בדיקה אובייקטיבית של הבחינה, זאת באחריות משרד החינוך בתהליך מיון המחברות למעריכים, ובנוסף הבחינה נבדקת בצורה אנונימית (ללא שם הנבחן). מעריכים מקבלים תשלום על כל בחינה שהם בודקים. ברוב המקצועות כל בחינת בגרות נבדקת פעמיים, על ידי שני אנשים שונים, וכל בדיקה נקראת "הערכה". הממוצע בין ההערכות הוא הציון הסופי בבחינה. אם הפער בין שני הציונים גדול מהרגיל (מספר שנקבע מראש בכללי משרד החינוך), מועברת הבחינה לבוחן שלישי מומחה בתחום (המכונה "מעריך בכיר"), אשר בודק אותה פעם שלישית והציון הסופי נקבע על פי בדיקתו. המחברת נבדקת על ידי המורה באמצעות מכוון המפרט את הדרישה מהנבחן בכל שאלה ואת הניקוד על כל חלק בשאלה, כולל הורדת ניקוד על טעויות מסוימות או פרטים שלא צוינו. הנבחן יכול לערער על ציון הבחינה עד 60 יום מתאריך קבלת הציון.
משרד החינוך מעביר את סריקת המחברות לבית הספר על מנת להגיש ערעור על ציון הבגרות. הנבחן והמורה המקצועי עוברים על המבחן ומערערים במידת הצורך.
מחברות הבחינה מועברות לאחסון בארכיון מרכז הבדיקה של בחינות הבגרות לתקופה מוגדרת ומוגבלת. בתום תקופת האחסון, המחברות יועברו לגניזה ממשלתית לתקופה של שנתיים.
באמצעות הטופס שממלא המשגיח בו מוצב הסידור של הנבחנים, נבדקת אפשרות להעתקה. במקרים בהם יש חשד להעתקה או עבירה על "טוהר הבחינות" הנבחן יהיה עלול לקבל "חשד" (במקרים מסוימים כל הנבחנים באותו חדר מקבלים "חשד"). במקרה כזה, אין אפשרות לגשת לבחינה נוספת לתקופה של עד 3 שנים, אלא אם יוסר ה"חשד" על ידי ערעור בכתב.
במקרים מיוחדים ניתנים ציונים חריגים וההיבחנות אינה נחשבת:
נבחן הרוצה לשפר את ציונו בשאלון שכבר ניגש אליו (בין אם דווח לו הציון בבחינה או לא) רשאי להירשם לבחינה נוספת, בה בדרך כלל ייגש עם אותו ציון בית ספרי, אך ייתכן שיוכל לקבל ציון בית ספרי חדש (בדרך כלל ניתן לקבל ציון חדש רק בלמידה בקבוצה, כמו תגבורים). הציון הסופי שיילקח לתעודת הבגרות יהיה הגבוה מבין הציונים שקיבל בכל הפעמים שניגש לבחינה באותו שאלון, אלא אם כן קיבל "חשד בהעתקה" (שלא הוסר או הוגדר לבסוף כ"פסילה") באחת הפעמים שנבחן ואז יבוטלו כל הציונים הקודמים. במקרה זה, כל הציונים הקודמים מבוטלים והציונים החל מהבחינה הבאה בה ייבחן באותו שאלון ייחשבו.
בחינות בגרות מתוקשבות.
בחינות בגרות מתוקשבות הופעלו לראשונה בישראל בשנת 1999. בתחילה רק במקצועות אדריכלות, בהם התנהלה הלמידה באמצעות תוכנות שרטוט.
הבחינות המתוקשבות מאפשרות שימושים שונים ביכולות של סביבה מתוקשבת כמו צפייה בסרטונים, הדמיות, שימוש בקובצי אקסל, שימוש במפות אינטראקטיביות, שימוש בכלי עבודה אינטרנטיים מקצועיים (למשל מנוע החיפוש ) ועוד. בעזרת גירויים וכלים מורכבים אלה המדמים את אופן הלמידה העכשווי והמוטמעים בבחינה, ניתן למדוד ידע, הבנה, כושר חשיבה ומיומנויות שנרכשו בתהליכי למידה משמעותית.
בשנת הלימודים תשע"ח (2018), התקיימו בחינות בגרות מתוקשבות במקצועות: אזרחות, אנגלית (כולל אנגלית שפה דבורה), ביולוגיה, ביוטכנולוגיה, גאוגרפיה, היסטוריה, כימיה, מוזיקה, ספרות, עברית לדוברי ערבית, תנ"ך, תקשורת וחברה ותיירות. בסך הכל, יותר מ־41,000 תלמידים מ־712 בתי ספר נבחנו בתשע"ח בבחינות בגרות מתוקשבות. החל משנת הלימודים תשע"ז, מתקיימת בחינה מתוקשבת גם ב'אנגלית שפה דבורה' (במקום עם מורה בוחן). בבחינה, אלפי, דמות וירטואלית, "משוחחת" באנגלית עם הנבחנים. בבחינה שלושה חלקים: בחלק הראשון התלמידים עונים על שאלות על עצמם ועל תוכניותיהם לעתיד, בחלק השני הם עונים על שאלות המתייחסות לסרטון שהוצג להם, ובחלק השלישי הם מספרים פרויקט שערכו. התלמידים מקליטים את תשובותיהם ויכולים לערוך אותן לפני ההגשה.
בבחינה הממוחשבת הנבחנים נכנסים לתוכנה באמצעות מספר תעודת הזהות שלהם. נבחן שרשום כזכאי להקלות מסוימות, מקבל אותן באופן אוטומטי. הבחינה הממוחשבת מאפשרת הארכת זמן, הקראת הטקסטים בשאלון, והקלטת תשובה במקום הקלדה או במקום הכתבה לבוחן נייטרלי.
אחד היתרונות של בחינה מתוקשבת הוא האפשרות להוסיף כלים שמסייעים לתלמידים עם לקויות למידה, כגון: הגדלת הגופנים של הטקסטים, האזנה לקריינות מקצועית של השאלות והטקסטים והקלטת התשובות.
בחינות הבגרות המתוקשבות מתבצעות בסביבת הבחינות המתוקשבות iTest.
אקדמיה בתיכון.
תוכנית 'אקדמיה בתיכון' פועלת במערכת החינוך בישראל החל משנת הלימודים תשע"ג. תוכנית זו מופעלת בהובלת האגף למחוננים ולמצטיינים והיא מיועדת לתלמידים מצטיינים בחטיבות העליונות, שהם בעלי רצון ויכולת ללמוד גם במסגרת של מוסד אקדמי במהלך לימודיהם בחטיבה העליונה. במסגרת התכנית תלמידי תיכון יוכלו במקצועות מסוימים להמיר למידה בבית הספר והיבחנות בבחינות בגרות בלמידה בקורסים אקדמיים והיבחנות על הנלמד בהם. משרד החינוך קבע 16 מקצועות שבהם אפשר להמיר לימודים בבית הספר ועמידה בבחינות בגרות בקורסים אקדמיים. באחדים מהמקצועות ההמרה מלאה, כלומר הקורסים מחליפים את כל יחידות הבגרות, ובאחרים ההמרה חלקית, כלומר הקורסים מחליפים רק חלק מיחידות הבגרות.
בית ספר יסודי
בית ספר יסודי הוא מוסד חינוכי בו לומדים ילדים, והוא בדרך כלל מסגרת חובה אחרי הגן ולפני חטיבת הביניים או מייד לפני בית הספר התיכון.
מוכנות לבית הספר היסודי.
כדי לעמוד בציפיות של החינוך המוקדם, על הילדים להפגין רמה נאותה של עוררות רגשית ומוטיבציונית, אשר תסייע ולא תפריע ליישום של תפקודים ניהוליים הנדרשים לצורך ביצוע של מטלות לימודיות.
לצורך כך, תהליך המוכנות מתחיל כבר בגן הילדים, עוד לפני הכניסה לבית הספר.
אחת הדרכים לתרגל את הקואורדינציה ותיאום עין-יד שעליהן מתבססת הכתיבה היא שימוש בספרי צביעה.
בישראל.
בשנים הראשונות למדינה היה בית הספר היסודי בן שמונה כיתות – מכיתה א' עד כיתה ח' (וכונה "בית ספר עממי"), ואחריו בא בית הספר התיכון הארבע-שנתי, מכיתה ט' ועד י"ב. כיום, במרבית מוסדות מערכת החינוך, בית הספר היסודי הוא שש-שנתי (כיתות א'-ו'), ולאחריו חטיבת ביניים תלת-שנתית (ז' עד ט'), ולבסוף בית ספר תיכון תלת-שנתי (י' עד י"ב).
בכמה בתי ספר בארץ מאורגן החינוך ההתחלתי במסגרת של חטיבה צעירה, הכוללת גן חובה, כיתה א' וכיתה ב'.
בשנת הלימודים תשע"ג רשומים בחינוך היסודי בארץ 942,057 תלמידים – שינוי של 2.09% משנת תשע"ב.
זרמים בחינוך היסודי.
לפני קום המדינה היו במערכת החינוך שלושה זרמים, מפלגתיים באופיים: הזרם "הכללי", זרם "המזרחי" (הדתי) ו"זרם העובדים" של מפלגת העבודה. לאחר קום המדינה המשיכו זרמים אלה להתקיים, וב-1949 נוסף להם הזרם של אגודת ישראל. משנת 1953, עם חקיקת חוק החינוך הממלכתי, אוחדו שני הזרמים החילוניים, "הכללי" ו"זרם העובדים" לחינוך הממלכתי, ואילו הזרם הדתי נותר עצמאי ונקרא "חינוך ממלכתי דתי". בתי הספר של החרדים ושל אגודת ישראל נותרו מחוץ למסגרת הממלכתית.
סרטן הריאה
סרטן הריאה הוא אחד הגידולים הממאירים השכיחים ביותר ובין הגידולים הקטלניים ביותר בגברים ובנשים. המחלה מתגלה בדרך כלל בשלבים מתקדמים ולכן, סיכוי ההישרדות לחמש שנים הם נמוכים יחסית. סרטן הריאה הוא קבוצה של מחלות המחולקת באופן כללי לסרטן של תאים קטנים (באנגלית: small cell lung cancer; בראשי תיבות: SCLC) וסרטן של תאים שאינם קטנים (non small cell lung cancer; בראשי תיבות: NSCLC). הקבוצה האחרונה היא השכיחה יותר. קבוצת NSCLC כוללת שלושה סוגים עיקריים: סרטן קשקשי (squamous cell carcinoma), סרטן בלוטי (adenocarcinoma) וסרטן מתאים גדולים (large cell carcinoma). ישנם סוגים נוספים, נדירים יותר. בחולים רבים יש עירוב של יותר מסוג תאי אחד. במסגרת כל סוג היסטולוגי יש התמיינות לפי דרגת הבשלות של התאים, החל מתאים בשלים לחלוטין ועד לתאים חסרי התמיינות לחלוטין.