הצעת החוק אשר ביטלה סופית את חוק גלאס-סטיגל הוצגה לסנאט על ידי פיל גראם, רפובליקני מטקסס, ועל ידי ג'יימס ליצ' הרפובליקני ב-1999. הצעות החוק נתקבלו ברוב רפובליקני בסנאט54-44, וברוב של 343-86 בבית הנבחרים. אחרי ההצבעה בנובמבר 1999 הועבר החוק לוועידת החקיקה כדי לעמוד על ההבדלים בין הצעות החוק השונות שהועלו בסנאט ובבית הנבחרים. ביל קלינטון חתם על החוק הסופי, שעבר בתמיכת שתי המפלגות ולכן היה מוגן יחסית מווטו: 362-57-15 בבית הנבחרים ו-90-8-1 בסנאט.
תעשיית הבנקאות ביקשה את ביטולו של חוק גלאס-סטיגל מאז שנות ה-80. ב-1987 הכינה רשות המחקרים של הקונגרס דו"ח שחקר אם לשמר או לבטל את חוק גלאס-סטיגל.
ביטול החוק נתן לבנקים מסחריים כמו סיטיגרופ, הבנק המסחרי הגדול ביותר בארצות הברית לפי נכסים, לסחור בנכסים כמו הלוואות, לערוב לחובות ולהקים קרנות אשראי להשקעות, שיקנו את ניירות הערך הללו. לסיטיגרופ (שאז נקראה סיטיקורפ) היה תפקיד עיקרי בביטול החוק. החברה התאחדה עם התאגיד הפיננסי קבוצת טרבלרס שנה קודם לכן, והשתמשה בנקודות תורפה בחוק גלאס-סטיגל שנתנו לה פטור זמני ואיפשרו את האיחוד.
עם שדולה שהוביל רוג'ר לוי, "התעשיות הפיננסיות, תעשיות הביטוח והנדל"ן יחדיו הן התורמות הגדולות ביותר לקמפיין והמממנות הגדולות ביותר של השדולה מכל הסקטורים העסקיים [ב-1999]. הן הוציאו יותר מ-200 מיליון דולר לשדולה בנושא ב-1998, לפי המרכז לפוליטיקה אחראית..." תעשיות אלו הצליחו במאמציהן שנפרשו על שני העשורים האחרונים לבטל את חוק גלאס-סטיגל.
משמרות זה&quot;ב
קטלוג הובוקן ליצירות יוזף היידן
קטלוג הובוקן ליצירות יוזף היידן (בגרמנית: Hoboken-Verzeichnis) מקטלג למעלה מ-750 יצירות של יוזף היידן, בעריכתו של אנתוני ואן הובוקן.
בשונה מן הקטלוג של לודוויג פון קכל ליצירות וולפגנג אמדאוס מוצרט או הקטלוג של אוטו אריך דויטש ליצירות פרנץ שוברט, המסודרים שניהם כרונולוגית על פי תאריך החיבור, הקטלוג של הובוקן, כזה של וולפגנג שמידר ליצירות יוהאן סבסטיאן באך, מסודר על פי סוגת היצירה. כל הסימפוניות, למשל, נמצאות בקטגוריה I, כל רביעיות המיתרים נמצאות בקטגוריה III, סונאטות לפסנתר בקטגוריה XVI וכן הלאה.
קטגוריה הוב..
XX * יצירות אינסטרומנטליות על "שבע המילים האחרונות של ישו"
אי-דת
אי-דת או חוסר דת (באנגלית: Nonreligion או Irreligion) הוא המצב של היעדר, אדישות כלפי או דחייה של דת. אי-הדת יכולה להיות מקרית, או להתבסס על אידאולוגיה, כגון מיזותאיזם, אתאיזם, אגנוסטיות, אפתאיזם, דאיזם, ספקנות, או חילוניות "קשה". אי-דת יכולה להיות מלווה ביחס שלילי, חיובי או אדיש כלפי דתות.
חוקרים שביקשו להגדיר את התופעה במובנים גלובליים ואת היקפה הדמוגרפי, מגדירים אותה באופן בסיסי כאחיזה בהשקפת עולם נטורליסטית ללא זיקה למושגים על-טבעיים ורוחניים. זאת להבדיל מכל תופעה אחרת, כמו מי שהם דתיים פחות באופן יחסי. כדי לזקק את הנתונים המתייחסים לאי-דת אובייקטיבית, יש צורך ברגישות תרבותית רבה, ובמודעות להטייה הבסיסית המערבית לגבי מושג ה"דת" (למעשה נצרות מערבית, בין אם קתולית או פרוטסטנטית) הקשור בממסדים, אמונות תאולוגיות ותחומי חיים מוגדרים היטב שניתן להפריד בקלות יחסית מעולם היום-יום ה"חילוני". במזרח אסיה, קיים בידול חד בין אמונות עממיות באלים למושג "דת", שמתקשר לדתות ממוסדות כמו בודהיזם ונצרות, ומאמיני שינטו ביפן או שמאניזם בקוריאה יגדירו עצמם תכופות כ"נטולי השתייכות דתית". להבדיל מכך, יש מידע רב על שקיעת האמונות העל-טבעיות והמסורות הריטואליות בקרב האוכלוסייה העירונית והמשכילה. בקרב יהודים בישראל, כינויים כמו "חילוני" מתייחסים לכל מי שאיננו אורתודוקסי קפדן יחסית, למרות שרבים מה"חילונים" מתאפיינים בפרקטיקה ובאמונות דתיות נרחבות למדי; לעומת זאת, ביהדות ארצות הברית, מאפיינים מובהקים של אי-דת נפוצים הרבה מעבר ל-25% לערך שאינם דתיים רשמית. במדינות המזרח התיכון, הממשלה דורשת כי כל האזרחים יהיו דתיים או רושמת אותם לפי דת, ולכן הנתונים המתקבלים במחקרים ובסקרים אינם משקפים בהכרח. חלק מהמזדהים כלא-דתיים בעולם גם מגדירים עצמם כ"רוחניים".
לפי אומדנים דמוגרפיים משנת 2016, המתחשבים בהגדרה הרחבה ביותר (היעדר הזדהות או השתייכות לדת כלשהי) ובהגדרה הצרה ביותר (אתאיזם חיובי), ההיקף העולמי של אי-דת נע בין 450 מיליון ל-1.6 מיליארד נפש, ומקיף בוודאות כמה מאות מיליונים.
ניקוס זיזיס
ניקולאוס "ניקוס" זיזיס (ביוונית: Νικόλαος Ζήσης; נולד ב-16 באוגוסט 1983 בסלוניקי שביוון) הוא כדורסלן יווני המשחק בעמדות הרכז והקלע בא.א.ק. אתונה ובנבחרת יוון. גובהו הוא 1.97 מטר.
קריירה.
ב-1996 החל זיזיס לשחק במועדון הכדורסל של ימק"א. בגיל 17 עבר לקבוצת א.א.ק. אתונה מליגת העל היוונית, ובה החל את הקריירה המקצוענית שלו. במהלך תקופתו בקבוצה זכה עימה זיזיס בגביע היווני בשנת 2001 ובאליפות יוון בשנת 2002.
לאחר חמש עונות באתונה עבר זיזיס לקבוצת בנטון טרוויזו מליגת העל האיטלקית. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עימה באליפות איטליה ובסופר קאפ האיטלקי, וכעבור עונה אף בגביע האיטלקי.
ב-13 ביוני 2007 חתם זיזיס למשך שלוש עונות בצסק"א מוסקבה הרוסית. הוא זכה עימה בשנת 2008 בגביע היורוליג, לאחר ניצחון בגמר על מכבי תל אביב.
בקיץ 2012 חתם זיזיס בבילבאו באסקט הספרדית לשנתיים. לאחר שנה חתם באוניקס קאזאן מהליגה המאוחדת של VTB.
זיזיס משתייך לסגל הנבחרת הלאומית של יוון משנת 2001. במשך שנותיו בנבחרת הוא זכה עימה במדליית הזהב באליפות אירופה 2005 ומדליית הכסף באליפות העולם 2006.
זבוב
הזבוב
מבצע בולמוס 6
ג'ינס פרטי
מבצע הלם
מבצע הלם היה מבצע הפשיטה הראשון שביצע צה"ל בעומק מצרים. המבצע נערך ב- ט' בחשוון תשכ"ט, 31 באוקטובר 1968 ובו פשטו כוחות סיירת צנחנים, מוטסים במסוקי "סופר פרלון", על שלושה יעדי תשתית חשובים במצרים.
רקע.
המצרים לא השלימו עם הנוכחות הישראלית בסיני לאחר מלחמת ששת הימים ובעיקר ראו בביצורים שהוקמו על ידי צה"ל מצידה המזרחי של תעלת סואץ כהתבססות מסוכנת וביקשו למנוע אותה.
ההתנגדות המצרית התבטאה בייזום של תקריות ירי לעבר כוחות צה"ל, הפגזות ארטילריות ופשיטות של כוחות קומנדו לגדה המזרחית.
בתגובה לשתי הפגזות ארטילריות כבדות שערך צבא מצרים על מוצבי צה"ל לאורך תעלת סואץ, שבהן נהרגו 25 חיילי צה"ל, יזם צה"ל סדרה ארוכה של מבצעים כנגד מטרות צבאיות ואסטרטגיות בעומק מצרים. מבצע הלם היה הראשון שבהם ונועד לפגוע בתשתית החשמל המצרית ובגשר קינא שהוא פרויקט הבניה השני בגודלו במצרים אחרי סכר אסואן. המשימה הוטלה על כוח מסיירת צנחנים תחת פיקודו של סמג"ד 202 סרן מתן וילנאי הוקצו חמישה ימים להיערך למבצע שבו יוצנחו הלוחמים ולאחר הפעולה יאספו על ידי מסוקים. וילנאי התנגד להצנחה שלטעמו הייתה מסוכנת וביקש הנחתה במסוקים. לבסוף בקשתו אושרה על אף שהמטרות היו על גבול הטווח של מסוקי הסופר פרלון.
מהלך המבצע.
מטרת המבצע הייתה פגיעה במתקני תשתית חשמל ובוצע בו-זמנית בשלושה אתרים שונים:
הלוחמים נסוגו מהמתקן תוך חילופי אש עם שומרים נוספים ולאחר חציית החומה הפעילו את המטענים, בשעה 22:00 התפוצצו המטענים, והביאו להרס של כל השנאים. כתוצאה מכך, נפגעה אספקת החשמל ברדיוס של כ-300 קילומטר, ומתקני מיתוג שנפגעו, שיבשו את זרם החשמל לקהיר. כוח הצנחנים הוחזר לסיני במסוק בפיקוד הטייס חיים פסח, ונחת בשלום בשעה 00:18.
קשיים בביצוע המבצע.
מבצע הלם 35 הייתה הפשיטה הישראלית הראשונה של חי"ר מוסק לעומק מדינת ערב. על אף שהמבצע היה מוצלח, הושגו בו כל היעדים ולא היו נפגעים לצה"ל, נתקלו הכוחות בקשיים ותקלות מרובים:
העגלה לנשיאת תחמושת שהושארה במצרים.
במבצע הלם 35 נעשה לראשונה על ידי כוחות צה"ל שימוש בעגלת חי"ר שנועדה לנשיאת תחמושת וחומרי חבלה במשקל רב מנקודת ההנחתה ועד לאתר השנאים. את העגלה פיתח, במיוחד לצורך פתרון בעיה שהתעוררה בעת תכנון הפעולה, קצין בסיירת צנחנים, שנהרג מאוחר יותר בפשיטה על האי שדואן. העגלה, ששימשה למבצעים רבים, נתפסה על ידי סעד א-שאזלי בספאגה, בעת שהיה מפקד גזרת הים האדום ב-1970, לאחר שלא פוצצה עקב תקלה בסיום מבצע בופלו, והוא מצא בה פתרון לבעיה מרכזית בתוכנית הצליחה המצרית. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים צלחו הכוחות המצרים את תעלת סואץ כשהם מצוידים ב-2,240 עגלות שנבנו על פי העגלה הישראלית שנתפסה.
מקרופאג'
מערכת (כימיה)
ג'ובאני קרוצ'ה
ג'ובאני קרוצ'ה (באיטלקית: Giovanni Croce, 1557 - 15 במאי 1609) היה מלחין איטלקי משלהי תקופת הרנסאנס, מן האסכולה הוונציאנית. קרוצ'ה נודע בעיקר כמלחין מדריגלים, אחד היחידים בקרב הוונציאנים פרט למונטוורדי.
חייו.
קרוצ'ה נולד בקיוג'ה, עיירת דייגים לחוף הים האדריאטי, דרומית לוונציה, העיירה ממנה בא גם ג'וזפה צארלינו, והוא הגיע לוונציה בגיל צעיר והתקבל למקהלת הנערים של כנסיית סן מרקו בניצוחו של צארלינו בגיל שמונה. צארלינו מצא אותו ככל הנראה במקהלת הקתדרלה של קיוג'ה והביאו לסן מרקו. אפשר שקרוצ'ה היה כומר קהילה בכנסיית סנטה מריה פורמוזה והוסמך כמשרת בקודש בשנת 1585; במהלך תקופה זו שירת גם כזמר בסן מרקו. נראה שהמשיך בקשריו, מן הסתם כממונה על המוזיקה, עם "סנטה מריה פורמוזה" במקביל לתפקידיו בסן מרקו.