החברה ההיסטורית אתנוגרפית יהודית בליטא
החברה ההיסטורית אתנוגרפית יהודית בליטא היה מוזיאון יהודי לאתנוגרפיה והיסטוריה יהודית שפעל בליטא והופעל על ידי ועד הנהלה של יהודים ציונים משכילים ומנהיגי הקהילה בקובנה.
היסטוריה.
הרעיון הראשוני להקמת המוזיאון ההיסטורי אתנוגרפי היהודי הועלה בשנת 1911 על ידי ד"ר צמח שאבאד מווילנה. בהמשך ובהשראת החזון של שאבאד פעלה בווילנה בין השנים 1913-1919 החברה ליהדות עתיקה (JEWISH ANTIQUITY SOCIETY IN VILNIUS) על ידי קבוצת פעילים היסטוריונים יהודים.
בעקבות סיפוח וילנה לפולין הועבר בשנת 1931 המוזיאון לקובנה, שם הוקמה מחדש החברה האתנוגרפית בהתארגנות חדשה שנקראה החברה ההיסטורית אתנוגרפית יהודית בליטא על ידי ד"ר אבא לפין שהיה גם ליושב הראש הראשון שלה.
בשנת 1940 הולאם המוזיאון על ידי השלטונות הסובייטים, וכעבור שנה ב-1941 הורו על סגירתו. יושב הראש האחרון במוזיאון היה ד"ר אבא בלושר. בחודש ספטמבר 1941 הקימו הנאצים את אוגדות וילנה וקובנה בפיקודו של אלפרד רוזנברג. מטרתן של יחידות אלה הייתה לאסוף את חפצי הערך היהודיים והתרבותיים של ליטא, ובין היתר נבזזה כמעט לחלוטין גם החברה להיסטוריה ולאתנוגרפיה למעט מספר פריטים שהוסלקו והוברחו במחתרת על ידי פעילים יהודיים.
ועד החברה להיסטוריה ואתנוגרפיה.
חברי ההנהלה היו ראשי הקהילה היהודית בקובנה, ציונים משכילים ואמידים בהם ד"ר אבא לפין, ד"ר דוד מרדכי שוורץ והגברת שוורץ, ד"ר אבא בלושר, דוד מתתיהו ליפמן, הרב ישראל רוזנסון, רחביה מוגיליוקר, נתן יונסביץ, ד"ר מנדל סודרסקי והגב' אלטה סודרסקי, נח לידסקי, יוסף ליוושין, שלמה חורונז'ינסקי.
אוספי המוזיאון.
המוזיאון ההיסטורי אתנוגרפי היהודי הפך לשם דבר בעולם ובאוספיו הצטברו נכסי תרבות רבים ובהם כ-3,000 יצירות אמנות וקטעי שירה, 6,000 ספרים, וכ-100,000 מסמכים, פנקסים, תמונות ועיתונים, בנוסף לאלפי פרטי יודאיקה וחפצים עתיקים.
ג'ונתן קריגן
ג'ונתן קריגן (באנגלית: Jonathan Kerrigan; נולד ב-14 באוקטובר 1972) הוא שחקן אנגלי המוכר מהופעותיו בסדרות טלוויזיה בהן "במועדון", "החמישייה", "חדר מיון", "בקצב הלב", "מרזיביט" ו-"Reach For The Moon". בקולנוע שיחק בסרטים "דיאנה", "FLiM", ו-"The Somnambulists". קריגן הוא גם מוזיקאי והלחין מוזיקה לסרטים ולטלוויזיה.
ביוגרפיה.
קריגן נולד בלינקולנשייר שבאנגליה. הופעת הבכורה שלו על המסך הייתה בווידאו קליפ של השיר "Life Is Sweet" של The Chemical Brothers. בסדרה "Peak Practice" שיחק בתפקיד המטפס יואן הארווי.
ב-2001 כיכב קריגן בתפקיד השוטר סטיב טריינור, ובנוסף הלחין את נעימת הנושא של הסדרה.
ב-5 בספטמבר 2004 הופיע קריגן לראשונה בתפקיד השוטר רוב ווקר בסדרת הדרמה הוותיקה "בקצב הלב" שמתרחשת בשנות ה-60 של המאה העשרים בצפון ריידינג ביורקשייר. רוב היה דמות פופולרית מאוד והיה תמיד במרכז העניינים. הייתה לו מערכת יחסים עם הלן טרנט (בגילומה של סופי וורד). באפריל 2007 הודיע קריגן על החלטתו לעזוב את הסדרה. בעונות הבאות השחקן הסקוטי ג'וזף מקפאדן תפס את מקומו בתפקיד ג'ו מייסון שוטר העיירה.
במאי 2010 הופיע קריגן בפרק בעונה השביעית של סדרת הפשע האמריקאית "NCIS" בתפקיד רקס קרהארט.
ב-2012 שיחק קריגן בסרטו של ריצ'רד ג'ונסון "The Somnambulists" על אודות גברים ונשים בצבא הבריטי ועל פעילותם בבצרה בתקופת מלחמת עיראק. הוא הלחין חלק מהפסקול המקורי של הסרט כולל נעימת הפתיחה.
עוד ב-2012 שיחק בתפקיד ג'ון אלקין בסרט הטלוויזיה "The Best Possible Taste" של ערוץ BBC Four, על הביוגרפיה של קני אוורט. הוא הופיע בסרט "דיאנה" בכיכובה של נעמי ווטס ובבימויו של אוליבר הירשבייגל, שיצא לאקרנים ב-2013.
ב-2014 גילם קריגן את דמותו של ניל בסדרת הדרמה "במועדון" וחזר לגלם את אותה דמות בעונה השנייה ב-2016.
קריגן הופיע בסרט "FLiM" מאת רפאלו דגרוטולה, וגם כתב את הפסקול המקורי לסרט.
ב-2015 השתתף קריגן בסדרת הדרמה "החמישייה" שכתב הרלן קובן בתפקיד איש עסקים אמריקאי בשם סטיוארט קריו. עוד באותה שנה שיחק בעונה השנייה של הסדרה "במועדון" ששודרה ב-2016.
חיים אישיים.
קריגן נשוי לשחקנית שלי קון. ב-2012 נולד בנם המשותף.
אח'תר ריאזודין
אח'תר ריאזודין (באורדו: بیگم اختر ریاض الدین; נולדה ב-15 באוקטובר 1928) היא פעילה פמיניסטית פקיסטנית וסופרת המסעות הראשונה באורדו. היא זכתה בפרסים רבים כהכרה בעבודתה.
ביוגרפיה.
אח'תר ג'האן נולדה בכלכותה ב-15 באוקטובר 1928. היא בוגרת מכללת קיניירד בלאהור, בשנת 1949. היא סיימה תואר שני באנגלית ממכללת הממשלה בלאהור, בשנת 1951. את דרכה המקצועית החלה כמורה, ושמשה כמרצה במכללת אסלאמיה בלאהור משנת 1952 עד 1965. היא נישאה לריאזודין אחמד, ונהייתה מוכרת כ"בגום ריאזודין", או "גברת ריאזודין". בתם, ניגאר אחמד, היא יושבת ראש של קרן עווראת. בעלה, בכיר בשירות הציבורי, היה אחיינו של סופר האורדו סלאח אוד-דין אחמד. הוא גם קרוב משפחה של השופט סביח אוד-דין אחמד ושל עאסמה ג'האנגיר.
קריירה ספרותית.
הקריירה הספרותית של בגום ריאזודין מבוססת על שני ספרי המסע, דהאנק פר קדם" (באורדו: پار دھنک پر قدم, בתרגום: הליכה מטה, 1969) ו"סאט סמונדר פר" (באורדו: سات سمندر, בתרגום: שבעה חופים, 1963) . בספריה, היא משתמשת במטפורות ייחודיות, רמיזות הומוריסטיות, והערות סאטיריות. היא כותבת בסגנון בלתי פורמלי, וספריה נחשבים כפשוטים להבנה ועדיין כמעניינים.
אקטיביזם פמיניסטי.
ריאזודין פעילה למען העצמת נשים. היא הקימה את ארגון הרווחה אגודת בהבוד של פקיסטן למטרה זו ב-1967. היא שמשה בתפקיד המזכירה הפדרלית של המשרד לפיתוח נשים בשנות ה-1980 המאוחרות. היא השתתפה בכנסים בינלאומיים רבים למען רווחתן של נשים, כולל המושב ה-32 של ועדת האו"ם למעמד האישה שנערך בווינה במרץ 1988.
כשבנזיר בהוטו הייתה לראשת הממשלה ב-1988, ריאזודין הייתה אופטימית והביעה את תקוותה לעתיד טוב יותר עבור נשים אחרי הקשיים תחת משטרו של מוחמד זיא אל-חאק:
עיסוקים נוספים.
מלבד היותה מורה, היא הייתה חברה בוועד של כינוס המוזיקה של כלל-פקיסטן מ-1957 עד 1965. היא גם השתתפה בתערוכת מלאכת היד של פקיסטן הראשונה בלאהור בשנת 1965. ריאזודין גם שימשה כיועצת למועצה הלאומית למלאכה במהלך שנות ה-1980. היא מונתה על ידי ראש ממשלת פקיסטן כחברה במועצת הנאמנים של בית אל-מל, ארגון צדקה לאומי.
ספרים.
בנוסף לספרי המסע, ריאזודין פרסמה עבודות נוספות. הספר שלה "Pakistan" יצא באנגלית ב-1975, וספר נוסף, "A History of Crafts in India and Pakistan" (ההיסטוריה של מלאכת יד בהודו ופקיסטן) יצא בפקיסטן בשנת 1990, וכעבור שנה גם באנגלית. היא גם עבדה על מחקר שכותרתו "התרומה של הציוויליזציה האסלאמית להודו ופקיסטן".
פרסים.
נשיא פקיסטן העניק לריאזודין פרס סיטרה א-אמטיאז במרץ 2000 בהכרה בעבודתה ההתנדבותית בשירות החברה הפקיסטנית. פרס זה הוא הכבוד האזרחי השלישי בחשיבותו המוענק על ידי ממשלת פקיסטן. היא זכתה בפרס מפעל חיים מטעם ה משרד לפיתוח נשים ב-2005. ב-1970, היא זכתה בפרס עמדג'י מטעם גילדת הסופרים של פקיסטן, עבור עבודה חלוצית בז'אנר ספרי מסע באורדו. היא הייתה גם אחת מתוך קבוצה של 1000 נשים שהועמדו כמועמדות לפרס נובל לשלום ב-2005 כחלק מפרויקט 1000 PeaceWomen.
ג'ונתן קריגאן
אמיל ארלנמייר
ריכארד אוגוסט קארל אמיל ארלנמייר, אשר נודע בשם אמיל ארלנמייר (28 ביוני 1825 – 22 בינואר 1909), היה כימאי גרמני אשר נודע בזכות תרומותיו לתחילת פיתוח התאוריה של מבנה, ניסוח "כלל ארלנמייר" ועיצוב בקבוק ארלנמייר, בקבוק זכוכית לשימוש מעבדתי הנושא את שמו.
קורות חייו.
ארלנמייר נולד בשנת 1825 בטאונוסשטיין (אז העיר והן בדוכסות נסאו) סמוך לדרזדן ולייפציג. הוא בנו של כומר פרוטסטנטי. הוא החל לימודי רפואה באוניברסיטת גיסן, אולם לאחר ששמע הרצאות של יוסטוס פון ליביג, ארלנמייר שינה מסלול לימודיו לכימיה. החל מקיץ שנת 1846 הוא עבר למשך שנה לאוניברסיטת היידלברג, שם למד פיזיקה, בוטניקה ומינרלוגיה. הוא שב לאוניברסיטת גיסן ב-1847. לאחר ששימש עוזר מחקר לכימאי הגרמני הנודע קארל רמיגיוס פרסניוס (Carl Remigius Fresenius), ארלנמייר החליט להתמקד בתחום הכימיה הפרמצבטית. למטרה זו למד רוקחות בדוכסות נסאו ועמד בבחינות המקצוע. זמן קצר אחר כך רכש בית מרקחת וזמן קצר לאחר מכן רכשה רוקח עסקים, תחילה בעיירה קצנלנבוגן (Katzenelnbogen) ואחר כך בויסבאדן. לאחר שהתאכזב מעיסוקו כרוקח, חזר ללימודי כימיה וסיים לימודי דוקטורט בגיסן ב-1850.
בשנת 1855 הוא עבר להיידלברג לחקור דשנים במעבדתו של רוברט בונזן. הוא רצה ללמד, אולם חוקרים במעבדתו של בונזן לא הורשו להנחות תלמידים. לכן, הפך בעזרת אשתו בקתה למעבדה פרטית. בשנת 1857 הוא קיבל תואר פריבט-דוצנט, עבודת התזה לקבלת התואר עסקה ב"ייצור דשן מלאכותי המכונה סופרפוספט", והכילה תיאור של מספר חומרים גבישים אשר היה בהם עניין רב לרוברט בונזן. בתקופת שהותו בהיידלברג החל ארלנמייר להיות מושפע מפרידריך אוגוסט קקולה והיה אחד הראשונים לאמץ את גישתו התאורטית. הוא היה הראשון אשר שיער, בשנת 1862, כי ייתכנו קשרים כפולים ומשולשים בין אטומי פחמן, ואף תרם תרומות חשובות אחרות לפיתוח תאוריות של המבנה המולקולרי.
בשנת 1863 מונה ארלנמייר לפרופסור חבר באוניברסיטת היידלברג. בשנת 1868 התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטה הטכנית של מינכן, שם מונה למנהל המעבדות, משרה בה החזיק עד פרישתו מהוראה בשנת 1883.