יחסי ארצות הברית–קיריבטי הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין הרפובליקה של קיריבטי.
היסטוריה.
לאחר הכרזת עצמאותה ב-1979, חתמה קיריבטי על הסכם ידידות עם ארצות הברית. מחלקת המדינה של ארצות הברית מאפיינת את יחסי ארצות הברית-קיריבטי כ"מצוינים ", נכון לשנת 2009.
היחסים הדיפלומטיים נערכים על ידי שגריר "איי-קירבטי" לארצות הברית.
לארצות הברית אין מבנים קונסולריים או דיפלומטיים במדינה.
קציני שגרירות ארצות הברית בסובה, פיג'י, מוסמכים במקביל לקיריבטי ומבקרים מדי פעם
חיל השלום האמריקאי, סוכנות פדרלית עצמאית של ארצות הברית, מחזיקה בתוכנית בקיריבטי מאז 1967.
עם זאת, חיל השלום הודיעה על כוונתה לנטוש את קיריבטי בנובמבר 2008 אחרי 35 שנים של עבודה בארץ. מייקל קופמן, מנהל חיל הים של קיריבטי, ציין כי שירות האוויר המבוטל והבלתי-שגרתי במדינה הוא הסיבה העיקרית לעזיבת חיל השלום את קיריבטי.
ייצוג.
שגרירת ארצות הברית בקיריבטי היא ג'ודית' בת' קפקין. השגרירות האמריקאית האחראית על קיריבטי ממוקמת בסובה, הרפובליקה של איי פיג'י.
בן-ציון ציטרין
בן-ציון ציטרין (נולד ב-6 במרץ 1956) הוא עורך דין, בעליו של משרד עצמאי ציטרין ושות' - משרד עורכי דין, בעברו יועץ תקשורת ומוציא לאור ישראלי, ולשעבר עיתונאי.
ביוגרפיה.
בן-ציון ציטרין נולד וגדל בתל אביב. למד בתיכון עירוני ה' בתל אביב ושרת בצה"ל בבסיס קליטה ומיון. למד לתואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב ואחר כך השלים תואר במשפטים ב, התמחה בבוררות וגישור.
קריירה כעיתונאי ומוציא לאור.
בשנים 1981–1986 שימש כעיתונאי בשבועון "העולם הזה".
בשנים 1986–1990 כתב בירחון מוניטין, בשבועון "כספים" ובעיתון "גלובס".
בשנים 1991–1994 שימש כעיתונאי עצמאי בעיתונים "טלגרף" ו"העולם הזה".
בשנים 1994–2004 שימש ככתב בעיתון "הארץ", במדור כלכלה בתחומי כיסוי שונים וכתב טור משפטי בשם
"מאחורי הגלימה". עם הקמת העיתון הכלכלי של קבוצת הארץ בשנת 2000, "TheMarker", החל לשמש ככתב גם בעיתון זה.
בתחילת 2004 מונה ציטרין כעורך מהדורת מבט בערוץ הראשון של רשות השידור. כעורך המהדורה קיבל לידיו הקלטה ששודרה במהדורת מבט, ובה נראה השר יוסף פריצקי בשיחה עם חוקר פרטי מספר על כוונתו לתפור תיק לעמיתו לסיעה השר אברהם פורז, על רקע מאבק שניהל פורז בעובדי חברת החשמל. בהמשך השנה סיים את תפקידו כעורך מבט, לאחר פנייה של אגודת העיתונאים בירושלים לפרקליטות המדינה, בטענה כי מונה לתפקידו ללא מכרז. לאחר הפיטורים פנה לבית הדין לעבודה בתביעה לבטל אותם, ותבע את היועצת המשפטית של רשות השידור בגין הוצאת לשון הרע. התביעה הסתיימה בפשרה.
ב-1987 החל לשמש כמוציא לאור עצמאי של ספרות מקצועית בתחומי הכלכלה, השקעות וצרכנות פיננסית, כמחבר מדריכים בתחום ייעץ לקהילה העסקית וכמו"ל עצמאי ועורך של מגזין "משקיהון", העוסק במתן מידע למשקיעים בתחום הפיננסי. הספר הראשון שהוציא לאור נקרא "כל הדרכים לרכישת דרכון נוסף", אחר כך כתב וערך כ-12 ספרים ומדריכים.
בשנים 2003–2008 הוציא את המדריך "אנשי מפתח - רשימת החברים שיפתחו לך כל הדלת".
קריירה כיועץ ועורך דין.
בשנים 2005 - 2019 ציטרין משמש כמנכ"ל חברת "ב.צ. ציטרין גרופ בע"מ" אותה הקים, העוסקת בתחום יחסי ציבור, ייעוץ תקשורת אסטרטגי, לובינג, מדיה דיגיטלית והוצאה לאור.
ציטרין משמש גם כיו"ר הוועד המנהל של עמותת הצלחה.
בספטמבר 2019 פתח ציטרין משרד עצמאי - "ציטרין ושות'", המתמחה, בין היתר, בתביעות המונים (תביעות ייצוגיות ונגזרות), דיני תקשורת, ניו מדיה ולשון הרע, עבירות כלכליות - פלילי, מיסוי - אזרחי, ניהול ההון המשפחתי, חדלות פירעון ואכיפת חיובים, ליטיגציה אזרחית.
באפריל 2022 הגיש, בשם קבוצה של חברי וגמלאי קואופרטיב אגד, כתב תביעה הצהרתי נגד עסקת מכירת חברת נצבא (חברת נדל"ן שהייתה שייכת לחברי אגד) לחברת איירפורט סיטי של איש העסקים קובי מימון בשנת 2006. בתביעה כי שווי העסקה האמיתי היה 692 מיליון שקל, אך שווי העסקה שהוצג לחברים עמד על 626 מיליון שקל. לטענתם ההפרש, בסך 66 מיליון שקל, שולם כשוחד לחברי מזכירות אגד, מאחר שחברה שהוערכה לפני העסקה בשווי של יותר ממיליארד שקל, נמכרה בסכום נמוך יותר. התביעה הוגשה לאחר שנחשפו מסמכים חדשים בנוגע לעסקה.
פעילות ציבורית.
לקראת הבחירות לכנסת ה-11 (1984) והבחירות לכנסת ה-12 (1988) שובץ כמועמד ברשימה המתקדמת לשלום.
בשנת 2003 עתר לבג"ץ לבטל חובת הסודיות על זהות מועמדים לשפיטה, בעקבותיה נקבע כי שמות המועמדים יפורסמו ברשומות 21 יום לפני ישיבת הוועדה שבה תידון מועמדותם.
בשנת 2007, בעקבות עתירתו לבג"ץ החליטה שרת המשפטים ציפי לבני למנות שופטים חדשים לבית המשפט העליון, לאחר שלוש שנים בהן לא מונו שופטים חדשים לבית המשפט, ומצבת השופטים הייתה לא מלאה.
בשנת 2017 הגיש תביעה ייצגית נגד רכבת ישראל בשל המחיר המופרז של חטיפים ומשקאות במכונות ברציפי תחנות הרכבת.
הלכת ציטרין.
בשנת 1986 פרסמו יפעת נבו ובן-ציון ציטרין שתי כתבות בהן הוזכרו עורכי דין ותמונתם של עורכי הדין פורסמה בכתבה. לשכת עורכי הדין זימנה למשפט בבית הדין המשמעתי שלה את שני עורכי הדין ששמם פורסם בכתבות, בטענה כי אלו עברו על כללי האתיקה המקצועית של עורכי הדין האוסרים על פרסומת אישית. נבו וציטרין הוזמנו להעיד בפני בית הדין המשמעתי, ונדרשו לחשוף את מקורותיהם העיתונאים. על פי חוק לשכת עורכי הדין, בית הדין המשמעתי של הלשכה רשאי לדרוש מכל אדם בישראל להתייצב בפניו ולהעיד ולהציג מסמכים שידרוש בית הדין. ציטרין ונבו סירבו לחשוף את מקורותיהם העיתונאים, ובשל סירובם הם נקנסו בקנס כספי על ידי הלשכה.
נבו וציטרין עתרו לבג"ץ כנגד ההחלטה, בטענה כי כעיתונאים שמורה להם הזכות שלא לחשוף את מקורותיהם. השופט מאיר שמגר פסק בהחלטה תקדימית כי לעיתונאים שמורה הזכות שלא לחשוף את מקורותיהם וכי ללשכת עורכי הדין לא הייתה סמכות לקנוס את העיתונאים. פסיקה זו מכונה בעולם המשפטי "הלכת ציטרין". בפסיקתו קבע השופט את הכללים על פיהם ניתן לבטל את החיסיון העיתונאי: כאשר המידע המבוקש רלוונטי לחקירה; כשהעבירות הנטענות הן עבירות חמורות, וכשלרשויות אין כל אפשרות אחרת להגיע לחקר האירועים.
הבחירות הכלליות בגרינלנד 1999
הבחירות הכלליות נערכו בגרינלנד ב-16 בפברואר 1999. סיומוט נותרה המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט, וזכתה ב-11 מתוך 31 המושבים.
שיטת הבחירות.
31 חברי הפרלמנט נבחרו בשיטה היחסית על פי מחוזות בחירה.
הר קאסל
הר קאסל (באנגלית: Castle Mountain - מילולית - "הר הטירה") הוא הר הממוקם ברכס מוריסיי בהרי הרוקי הקנדיים, בערך באמצע הדרך בין העיירה באנף והעיירה לייק לואיז בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
ההר ממוקם בשטח הפארק הלאומי באנף.
גאוגרפיה.
ההר גובל בעמק בואו, לצד שבר הר קאסל. גובהו של ההר 2,850 מטרים מעל פני הים.
השחיקה של סלעי ההר נתנה לו מראה של טירה, ומכאן שמו. מראה ההר הוא תוצאה של שחיקה המשפיעה באופן שונה על שכבות ההר: שכבות של רכות פצלים, ושכבות קשות יותר של גיר, דולומיט וקוורץ.
היסטוריה.
בקרבת ההר מצויים שרידי העיירה סילבר סיטי, שהייתה יישוב כורים במאה ה-19. כמו כן נמצא בקרבת ההר מחנה המעצר הר קאסל, אשר שימש כמחנה מאסר לאנשים שהוגדרו כנתיני אויב (אנשים ממוצא גרמני, הונגרי, אוסטרי ואוקראיני) במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1881, ג'ו הילי (Joe Healy) סחר עם אנשי האומות הראשונות וקיבל כמה עפרות אשר התגלה שהן מכילות אחוז גבוה של כסף. בשנה שלאחר מכן הוא התיישב ליד הר קאסל, כמחפש זהב וכסף. החדשות בדבר גילוי הכסף באזור התפשטו, ומחפשים נוספים הגיעו לעזור, והיישוב סילבר סיטי (Silver City - מילולית: עיר הכסף), בסמוך להר החל להתפתח במהרה.
היישוב היה יישוב משגשג עת נבנתה באזור מסילת הרכבת הקנדית פסיפית בשנת 1884.
בשיאה, חיו בעיר למעלה מ-3,000 תושבים, אך העיר ננטשה לחלוטין בשנת 1885 מאחר שהמכרות בסמוך כשלו בהפקת רווחים משמעותיים לכורים.
בסמוך להר נבנה מחנה המעצר הר קאסל, במלחמת העולם הראשונה, אשר שימש ככלא למהגרים מאוקראינה, וכן לאנשים החשודים בתמיכה באויב - כגון יוצאי גרמניה ואוסטריה. בשל מיקומו המבודד נחשבו תנאי המחנה לתנאים קשים עבודות הכפייה של הכלואים במחנה שימשו להקמת הפארק הלאומי באנף. בחודשי החורף נכלאו האסירים בשטח האתר ההיסטורי קייב ובאסין.
ב-1910 החלה בניית העיירה קאסל ג'נקשן (Castle Junction - צומת קאסל) על הכביש המחבר את פרובינציית קולומביה הבריטית לעיר קלגרי בפרובינציית אלברטה, והשלמת הצומת בתחילת 1920, הפכה את הר קאסל לנגיש יותר עבור מטפסים, מטיילים ותיירים אחרים.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1858 על ידי ג'יימס הקטור, בשל מראהו דמוי הטירה. בין השנים 1946 עד 1979 נקרא ההר בשם הר אייזנהאואר (Mount Eisenhower) לכבודו של גנרל מלחמת העולם השנייה דוויט ד. אייזנהאואר.
מתן השם המקורי.
ג'יימס הקטור, אשר היה חלק ממשלחת פאליסר, הגיע אל ההר באוגוסט 1858, בעודו מנסה לגלות את מקורות נהר בואו. הוא ציין, כי ההר "...נראה בדיוק כמו טירת ענק" היה הראשון שמתועדת עלייתו על מורדות ההר, אך לא מתועדת הגעתו לפסגת ההר.
שינוי השם.