עם פתיחתה של האופרה הישראלית החדשה, בשנת 1985, הוזמנה לשמש כחברת המועצה הציבורית שלה.
במהלך הקריירה שלה הקליטה למעלה מ-20 תקליטים של מוזיקה קלאסית, שירי-עם ישראליים, רוסיים וצרפתיים ושירים ביידיש.
נתניה דברת נפטרה ממחלת הסרטן בשנת 1987, ונטמנה בבית העלמין הדרום.
פורשה 968
פורשה 968 היא מכונית ספורט בעלת מנוע קדמי והנעה אחורית, אשר יוצרה על ידי חברת פורשה בין השנים 1992-1995.
הפורשה 968 יוצרה במרכבי קופה וקבריולה, והחליפה את מכונית הפורשה 944. כמו כן הייתה לדגם האחרון מתוך שורה של קו דגמי מכוניות הקופה שפותחו על ידי פורשה החל משנת 1976 עם הצגתה של הפורשה 924.
הפורשה 968 הייתה למכונית הפורשה האחרונה בעלת מנוע קדמי עד להצגתה של הפורשה קאיין בשנת 2002, למכונית הספורט האחרונה של חברת פורשה בעלת מנוע קדמי (נכון לשנת 2015), ולמכונית הפורשה האחרונה בעלת מנוע 4 צילינדרים.
היסטוריה.
רעיון הפורשה 968 נולד בתחילת שנות התשעים כאשר מהנדסי החברה עסקו בשיפור דגם הפורשה 944 וביצירת גרסה שלישית וחדשה ל-944, גרסת S3. לאחר שהתברר כי 80 אחוזים מן הרכיבים המכניים של ה-944 S3 הוחלפו ברכיבים חדשים ולמעשה פותח כמעט דגם רכב חדש לחלוטין, החליטה הנהלת החברה כי הדגם החדש ייקרא פורשה 968. מכונית הפורשה 968 הוצגה בשנת 1992 ויוצרה במקביל לפורשה 928 עד לשנת 1995.
בנוסף לשדרוגים מכניים רבים, הדגם החדש שונה באופן משמעותי גם בעיצוב מודרני יותר, כאשר מאחור אימצה ה-968 יסודות עיצוביים ממכונית הפורשה 928, ומלפנים מהפורשה 993 וממכונית העל של החברה הפורשה 959. בנוסף, ייצור הפורשה 968 הועבר ממתקן חברת אאודי בעיר נקרסולם בגרמניה (היכן שה-924 וה-944 יוצרו), למתקנה של חברת פורשה בעיר זופנהאוזן.
בסך הכל ייצרה פורשה 12,776 יחידות מן הפורשה 968.
דגמים.
פורשה 968CS/968.
בגרסתה הבסיסית הייתה הפורשה 968 לבעלת מנוע טורי קדמי 4 צילינדרים בנפח 3.0 ליטרים אשר הספקו 236 כ"ס. המכונית הוצעה בשתי תיבות הילוכים, 6 הילוכים ידנית או 4 הילוכים אוטומטית (טיפטרוניק), האיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-6.5 שניות (7.9 שניות בגרסה האוטומטית) והגיעה למהירות מרבית של 252 קמ"ש.
דגם נוסף ל-968 הוא דגם ה-CS (קלאב ספורט), דגם זה הוא גרסה ספורטיבית וקלת משקל של מכונית ה-968 הבסיסית אשר הוסרו ממנה רכיבים רבים כגון מגב השמשה האחורית, הסרת מערכת האזעקה, הסרת כריות האוויר, החלפת מערכות המראות והחלונות החשמליים במערכות ידניות, והחלפת המושבים החשמליים במושבי 'רקארו' - מושבי מרוץ קלי משקל. בנוסף מערכת המתלים של הרכב שופרה. דגם זה היה זמין בתיבת 6 הילוכים ידנית בלבד.
פורשה 968 טורבו S.
ה-968 טורבו S הייתה גרסה במהדורה מוגבלת של דגם ה-968 הרגיל עם מנוע ה-3.0 ליטרים אלא עם מגדש טורבו אשר העלה את הספק המנוע ל-300 כ"ס. המכונית הייתה בעלת תיבת הילוכים ידנית בלבד, האיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-5.0 שניות והגיעה למהירות מרבית של 280 קמ"ש.
פורשה 968 RS.
בנוסף לגרסאות הכביש, הציגה פורשה ל-968 גרסת מרוצים, גרסת ה-968 RS, אשר יועדה להתחרות בסדרת מרוצי ה-ADAC GT בגרמניה. בשנת 1994 השתתפה באופן חריג ה-968 RS בקטגוריית ה-GT2 במרוץ 24 השעות של לה מאן, השלימה 84 הקפות, ונאלצה לפרוש בעקבות תאונה.
Medal of Honor (סדרת משחקים)
Medal of Honor ("מדליה של כבוד") היא סדרת משחקים מסוג פעולה-יריות בגוף ראשון. עלילת משחקי הסדרה מתרחשת במלחמת העולם השנייה מלבד שני המשחקים האחרונים, Medal of Honor 2010 ו-, המתרחשים במלחמת אפגניסטן. הסדרה פותחה על ידי חברות משחקים שונות והופצה על ידי Electronic Arts. עד כה הושקו 16 משחקים.
ויליאם ס. פיילי
ויליאם ס. פיילי (באנגלית: William S. Paley; 28 בספטמבר 1901 - 26 באוקטובר 1990) היה בעליה של רשת השידור CBS משנות השלושים ועד סמוך למותו. לזכותו נזקפת צמיחתה מרשת תחנות רדיו מקומיות לרשת שידור כלל-ארצית בארצות הברית.
שנים ראשונות.
פיילי נולד בשיקגו למשפחה יהודית שהיגרה לארצות הברית מאוקראינה. אביו, סמואל, היה בעל חברת סיגרים. בשנות העשרים עברה המשפחה לפנסילבניה. פיילי סיים את לימודיו בבית הספר וורטון של אוניברסיטת פנסילבניה, בציפייה שיסייע לאביו בניהול חברת הסיגרים.
ב-1927 רכשו אביו, חמיו וקבוצת אנשי עסקים את רשת תחנות הרדיו המקומית, שהוקמה כיוזמה של חברת קולומביה רקורדס, Columbia Phonographic Broadcasting System, כצעד שנועד לקדם את פרסום חברת הסיגרים. ב-1928 עברה הרשת לשליטת משפחת פיילי. כעבור עשור היו ברשת 114 תחנות רדיו שהגדולה בהן הייתה WCAU מפילדלפיה. ויליאם פיילי בן ה-26 מונה למנהל הרשת ושמה נקבע ל-CBS.
הזנקת CBS.
עד אותה תקופה נחשבו רשתות הרדיו כמקבילה לעיתונות מקומית וכספקי ציוד שידור ו"זמן אוויר", אותו רכשו ספקי תוכן. פיילי שינה את כיוון החשיבה בכך שהשתמש בתוכניות איכותיות כפלטפורמה לקידום ומכירת פרסומות. כיוון שהיה זקוק לתוכן איכותי החליט שהרשת תפיק בעצמה את התכנים והם יהיו בבעלותה. צרכני שירות רשת השידור לא היו עוד ספקי התוכן אלא המפרסמים. שינוי פרדיגמה זה הוביל ליצירת הון שהושקע בתוכניות ולפיתוחה של רשת ארצית מצליחה וחלוצית.
בסוף שנות השלושים, לקראת מלחמת העולם השנייה, זיהה פיילי רצון אמריקאי בתוכניות חדשות ואקטואליה והקים את רשת החדשות CBS News, שהרחיבה את ההיצע הבידורי עד אז של תוכניות הרשת.
מלחמת העולם השנייה ולאחריה.
במלחמת העולם השנייה שירת פיילי כקצין לוחמה פסיכולוגית בדרגת קולונל והיה מוצב בבריטניה תחת פיקודו של דוויט דייוויד אייזנהאור. על שירותו זכה בעיטורי לגיון הכבוד, לגיון ההצטיינות וצלב המלחמה. בעת שירותו הכיר את הכתב הבכיר אדוארד מורו. ב-1946 מינה את מורו לסגן נשיא CBS ואחראי על תוכניות החדשות והאקטואליה.
שיא התהילה וההשפעה של מורו בא מההתעמתות שלו במסגרת תוכניתו המובילה "See It Now" עם הסנטור ג'וזף מקארתי. ב-8 במרץ 1954 הקדישו מורו ואנשי צוותו את כל חצי השעה ל"דו"ח על הסנטור ג'וזף ר. מקארתי" שבו חשפו את שיטותיו של מקארתי בעיקר בעזרת הקלטות שלו עצמו. שבועות ספורים לאחר מכן ניתנה למקארתי זכות התגובה בתוכנית שהוקדשה לשם כך. חוסר הניסיון הטלוויזיוני של מקארתי גרם לכך שהתגובה המתלהמת שלו, שבה תקף את מורו כ"מנהיג עדת תנים", רק העצימה את הנזק שנגרם למעמדו הציבורי, והיוותה את אחד השלבים בנפילתו האישית ובסוף המקארתיזם. אולם העימות עם מקארתי תרם לא רק לנפילתו של מקארתי, אלא פגע גם במורו עצמו. הוא הפך להיות דמות שנויה במחלוקת עבור הרשת, ומנהליה ופיילי בראשם חששו שהוא מהווה עבורה נטל. זמן קצר אחר כך, חשף מורו את חילוקי הדעות בפומבי, בנאום שנשא בוועידת "איגוד מנהלי החדשות ברדיו ובטלוויזיה" (RTNDA)
, שבו תקף בחריפות את הרשתות המסחריות על כך שהן נותנות לשיקולים מסחריים לרדד את שידוריהן, המסכים נשטפים בתוכניות בידור אסקפיסטיות ואילו תוכניות החדשות הרציניות נדחקות לשוליים. הנאום דירדר עוד יותר את היחסים בין מורו לפיילי, שהרגיש שמורו נושך את היד שמאכילה אותו. ב-1960 הגיעה לסופה הקריירה של מורו ב-CBS.
ב-1959 מינה פיילי את ג'יימס טי. אוברי (.James T. Aubrey, Jr) לנשיא CBS. אוברי ידע לקלוע לטעם הקהל ובעונת 1963–1964 היו 14 מתוך 15 התוכניות בראש טבלת המדרוג של הפריים טיים של CBS ו-12 מתוך 15 התוכניות בשאר שעות השידור. עם זאת, פיילי לא אהב את התוכניות הבלתי איכותיות (קומדיות קלות ושעשועוני טלוויזיה) ולאחר שהעימות שלו עם אוברי הגיע לשיאו ב-1965 פוטר אוברי.
פיילי, שהתעניין באמנות תרם למוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, רכש עבורו מספר ציורים של פבלו פיקאסו והיה לנשיאו של המוסד ב-1962. ב-1976 תרם להקמת "The Paley Center for Media" בלוס אנג'לס שהפך למוזיאון הטלוויזיה והרדיו.
במהלך השנים דילל את החזקותיו ברשת ועם מותו היו בידו רק 9% ממניות הרשת. כחמש שנים לאחר מותו נמכרה השליטה ב-CBS לתאגיד וסטינגהאוס.
ב-1958 וב-1961 זכה בפרס פיבודי.
חייו הפרטיים.
פיילי נישא פעמיים. אשתו הראשונה הייתה דורותי הארט (Dorothy Hart Hearst; 1908–1998), לה נישא ב-1932. בזכות קשריה (היא הייתה נשואה לפני כן לבנו של ויליאם רנדולף הרסט), חיברה בין פיילי לבין בכירים בפוליטיקה מחוגו של פרנקלין דלאנו רוזוולט. השניים התגרשו ב-1947.
אשתו השנייה של פיילי הייתה אשת החברה ואייקון האפנה ברברה "בייב" פיילי, בתו של הארווי קושינג. השניים נישאו ב-28 ביולי 1947, ארבעה ימים בלבד לאחר שהתגרש מדורותי. כיוון שפיילי היה יהודי, לא יכלו בני הזוג, שהיו מהנוצצים והמקובלים ביותר בחברה, להתקבל למועדון בלונג איילנד. לפיכך בנו בני הזוג בית קיץ בשם "Kiluna North" בניו המפשייר ושם אירחו את ידידיהם, בהם לוסיל בול, דייוויד או. סלזניק, גרייס קלי ואחרים. לאחר מותה של ברברה ב-1978, נתרם הבית לדארטמות' קולג'. לזוג שני ילדים ויליאם וקייט.
סיד סיזר
אייזק סידני "סיד" סיזר (באנגלית: Isaac Sidney "Sid" Caesar; 8 בספטמבר 1922 – 12 בפברואר 2014) היה קומיקאי אמריקאי יהודי, זוכה פרס אמי, שנודע ככוכב תוכניות טלוויזיה אמריקאיות משנות החמישים, בהן: Your Show of Shows ו-Caesar's Hour. שנים אחר כך הופיע בסרטים גריז וגריז 2 בתפקיד המאמן קלהון.
ילדותו ונעוריו.