בשנת 1533 או 1534 (התאריך המדויק אינו ידוע) סולימאן התחתן עם הורם בטקס רשמי ומפואר. מעולם לא הועלתה שפחה לשעבר למעמד של בת זוגו החוקית של הסולטאן, למרבה התדהמה של משקיפים בארמון ובעיר. הורם גם קיבלה את התואר האסקי סולטאן והייתה בת הזוג הראשונה שהחזיקה בתואר זה. תואר זה, ששימש במשך מאה שנים, שיקף את כוחן הגדול של בנות הזוג הקיסריות (רובן שפחות לשעבר) בחצר העות'מאנית, והעלתה את מעמדן לגבוה יותר מהנסיכות העות'מאניות, והפכה אותן לשוות במעמדן לקיסריות השונות באירופה. במקרה זה סולימאן לא רק ששבר את המנהג הישן, אלא יצר מסורת חדשה עבור הסולטאנים העות'מאניים העתידיים להתחתן בטקס רשמי ולהקנות לבנות זוגם השפעה משמעותית על החצר, במיוחד בנושא הירושה. שכרה של הורם עמד על 2,000 אקצ'ה ביום, מה שהפך אותה לאחת ההאסקי בעלות השכר הגבוה ביותר. לנישואיהם היו השלכות שהגבילו את האוטונומיה של סולימאן והוא נשלט על ידי אשתו. יתר על כן, תפקידה בחינוך והדרכת בניה לאורך חייהם בלט יותר.
מאוחר יותר הורם הפכה לאישה הראשונה שנשארה בארמון הסולטאן למשך כל חייה. במסורת המשפחתית הקיסרית העות'מאנית, בת זוגו של הסולטאן הייתה אמור להישאר בארמון רק עד שבנה יתבגר (בסביבות 16 או 17), לאחר מכן הוא יישלח מהבירה לשלוט במחוז רחוק (סנג'ק), ואמו תלווה אותו. בנות הזוג לא היו אמורות לחזור לאיסטנבול אלא אם כן בניהן ירשו את הכס. בניגוד למנהג עתיק יומין זה, הורם נשארה בארמון, גם לאחר שבניה הלכו לשלוט בסנג'קים של האימפריה.
יתר על כן, כשהיא נשארה באיסטנבול, היא עברה מהארמון שהיה נמצא ב"ארמון הישן" ועברה לצמיתות לארמון טופקאפי לאחר שרפה שהרסה את הארמון הישן. יש מקורות שאומרים שהיא עברה לטופקאפי, לא בגלל השרפה, אלא כתוצאה מנישואיה לסולימאן. כך או כך, זו הייתה חריגה משמעותית נוספת מהמנהגים הקבועים, מכיוון שהסולטאן מהמט הכובש הוציא במפורש צו על כך שנשים לא יורשו להתגורר באותו בניין בו התנהלו ענייני הממשלה. לאחר שהורם עברה לטופקאפי, הארמון נודע כ"ארמון החדש".
סולימאן הלחין שיר זה עבור הורם:
עניינים מדיניים.
הורם הפכה לשותפתו של סולימאן לא רק במשק ביתו של הסולטאן, אלא גם בענייני מדינה. בזכות האינטליגנציה שלה היא שימשה כיועצת הראשית של סולימאן בענייני מדינה ונראה שהייתה לה השפעה על מדיניות החוץ והפוליטיקה הבינלאומית. לעיתים קרובות ליוותה אותו כיועצת פוליטית. השפעתה של הורם על סולימאן הייתה כה משמעותית עד כי שמועות נפוצו בחצר העות'מאנית שהסולטן כושף על ידה.
השפעתה על סולימאן הפכה אותה לאחת הנשים החזקות בהיסטוריה העות'מאנית ובעולם באותה תקופה. אפילו כבת זוגו, כוחה היה דומה לזה של האישה החזקה ביותר בהרמון הקיסרי, הולידה סולטאן. מסיבה זו, היא הפכה לדמות שנויה במחלוקת בהיסטוריה העות'מאנית בגלל מזימותיה כנגד יריביה הפוליטיים.
פעילויות צדקה.
מלבד העיסוקים הפוליטיים שלה, הייתה הורם מעורבת בהקמת מספר מבניים ציבוריים ברחבי האימפריה, ממכה ועד ירושלים. בין השאר הקימה מסגד, שני בתי ספר לקוראן (מדרסה), מזרקה, ובית חולים לנשים ליד שוק העבדים בקונסטנטינופול. היא הקימה חמאם, בית המרחץ של האסקי הורם סולטאן, על מנת לשרת את קהילת המתפללים בקרבת איה סופיה.עבודתה הפילנתרופית הגדולה ביותר הייתה הווקף הגדול של ירושלים, אל-עימארה אל-עאמרה, בית תמחוי שהאכיל את העניים והנזקקים מתושבי העיר. לרשות הווקף הוקדשו הכנסות המיסים מ-20 כפרים בסביבות ירושלים ורמלה, שנועדו להבטיח את תפקודו השוטף.
מותה.
הורם סולטאן נפטרה ב-18 באפריל 1558 בארמון טופקאפי ונקברה במאוזוליאום בצורת כיפה, המעוטר באריחי איזניק המתארים את גן עדן, כנראה כמחווה לאופייה החייכני והשמח. המאוזוליאום שלה ניצב בסמוך לזה של סולימאן, במסגד סולימאנייה שבאיסטנבול.
אישיותה.
בני דורה של הורם מתארים אותה כאישה שנראתה יפה להפליא, ושונה מכל האחרות בגלל שערה האדום והמדהים. הורם הייתה גם אינטליגנטית ובעל אישיות נוצצת. היא אהבה מאוד שירה, וזה נחשב לאחת הסיבות שזיכו אותה באהדתו הרבה של סולימאן, שהיה מעריץ גדול של שירה.
ידוע כי הורם הייתה נדיבה מאוד לעניים. היא בנתה מסגדים רבים, מדרסות, חמאמים ומקומות מנוחה לעולי רגל הנוסעים לעיר הקדושה האסלאמית מכה. עבודתה הפילנתרופית הגדולה ביותר הייתה הווקף הגדול של ירושלים, מטבח מרק גדול שהאכיל את העניים והנזקקים.
מאמינים כי הורם הייתה אישה ערמומית ומניפולטיבית, שהוציאה להורג את כל מי שעמד בדרכה. עם זאת, הפילנתרופיה שלה אומרת אחרת כשדאגה לעניים ורעבים; היא הייתה אמיתית ורבת לב. הסופר האוקראיני הבולט פאבלו ז'רבלני מתאר את הורם כ"אישה אינטליגנטית, חביבה, מבינה, פתוחה, גלויה, מוכשרת, נדיבה, רגשית ואסירת תודה הדואגת לנשמה ולא לגוף; שאינה נסחפת עם נצנוצים רגילים כמו כסף, נוטה למדע ולאמנות; בקיצור, אישה מושלמת."
מורשת.
הורם האסקי סולטאן או רוקסלנה, מוכרת גם בטורקיה המודרנית ובמערב, והיא מוזכרת במגוון יצירות אמנותיות. היא נתנה השראה לציורים, יצירות מוזיקליות (בהן "סימפוניה מס. 63" של יוזף היידן), אופרה מאת דניס סיצ'ינסקי, בלט, מחזות, ומספר רומנים שנכתבו בעיקר באוקראינית, אך גם באנגלית, צרפתית וגרמנית.
בספרד המודרנית המוקדמת, היא מופיעה או נרמזת בעבודות של פרנציסקו דה קואוודו וסופרים אחרים, ובמספר מחזות של לופה דה וגה. במחזה "The Holy League", טיציאן מופיע על הבמה בסנאט הוונציאני, ציין כי חזר זה עתה מביקור אצל הסולטאן, ומציג את הציור של רוקסלנה.
בשנת 2007, פתחו מוסלמים במריאופול, עיר נמל באוקראינה, מסגד לכבוד הורם סולטאן.
בסדרת הטלוויזיה הטורקית "הסולטאן", מגולמת הורם סולטאן על ידי השחקנית הטורקיה-גרמניה מריים אוזרלי, ובעונה האחרונה של הסדרה היא מגולמת על ידי השחקנית הטורקיה ואהידה פרצ'ין.
Chasing Cars
Chasing Cars הוא הסינגל השני של להקת Snow Patrol מאלבומה Eyes Open. השיר הוקלט ב-2005 ושוחרר ב-6 ביוני 2006 בארצות הברית, וב-24 ביוני 2006 בממלכה המאוחדת. השיר צבר פופולריות רבה לאחר שהוצג בפרק הסיום של העונה השנייה של הסדרה האנטומיה של גריי.
השיר הפך לאחד מסמלי השפעת ההורדות החוקיות על מכירות הסינגלים בממלכה המאוחדת, והמשיך להמכר שנים לאחר שחרורו. Chasing Cars הוא השיר הנמכר ביותר של להקת Snow Patrol נכון להיום, כשבשנת 2006 הגיע למקום ה-14 ובשנת 2007 למקום ה-34 ברשימת השירים הנמכרים ביותר בממלכה מאוחדת. בנוסף, השיר הגיע למקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום החמישי בבילבורד הוט 100.
בטקס פרסי גראמי של 2007, השיר הועמד לזכייה בקטגוריית שיר הרוק הטוב ביותר, ובטקס פרסי המוזיקה הבריטית הועמד לזכייה בקטגוריית השיר הבריטי הטוב ביותר. ב-2009 השיר הוכרז כשיר המושמע ביותר בעשור בממלכה המאוחדת. נכון לאוגוסט 2013, השיר נמצא כ-111 שבועות במצעד 75 הסינגלים הטובים ביותר בממלכה המאוחדת וכ-154 ברשימת 100 הסינגלים הטובים ביותר. השיר נמכר בלמעלה ממיליון עותקים בממלכה המאוחדת נכון לאוקטובר 2013, ובלמעלה משלושה מילון עותקים בארצות הברית נכון לנובמבר 2011, מה שהופך אותו לאחד מעשרת הסינגלים הנמכרים ביותר בממלכה המאוחדת בעידן הדיגיטלי. ערוץ 4 הבריטי זיכה אותו בשנת 2009 בתואר השיר הטוב ביותר של העשור הראשון של המאה ה-21.
אליפות וימבלדון 1921
אליפות וימבלדון 1921 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-20 ביוני והסתיימה ב-2 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
זו הייתה האליפות האחרונה שנערכה במגרשים שהוכשרו לתחרויות טניס בשנת 1877, לקראת האליפות הראשונה. אליפות וימבלדון 1922 נערכה במיקום החדש, בו תחרויות מתקיימות גם כיום. כמן כן, זו הייתה השנה האחרונה בו אלוף של השנה הקודמת בתחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים נפגש עם מנצחי השלב הראשון במשחק האליפות. החל משנת 1922 גם אלופים היו צריכים לעבור את כל שלבי התחרות.
כמו בשנים קודמות, באליפות זו בלטה סוזן לנגלן (צרפת) שזכתה באליפות בתחרות הנשים וזוגות מעורבים.
התחרות.
תחרות הגברים.
התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-8 בתים. מנצח השלב הראשון קיבל זכות להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1920 על התואר. לתחרות זו נרשמו 128 טניסאים, מהם 86 מבריטניה. בגמר תחרות הגברים בריין נורטון (דרום אפריקה) ניצח את מנואל אלונסו (ספרד) ב-5 מערכות. במשחק על האליפות הוא שיחק נגד ביל טילדן מארצות הברית (מנצח אליפות וימבלדון 1920) והפסיד ב-5 מערכות.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 60 טניסאיות (מהם 55 בריטיות) שחולקו ל-4 בתים. בגמר התחרות אליזבת ריין (ארצות הברית) נפגשה עם פיליס סטרוויט הבריטית וניצחה אותה בשני מערכות. במשחק האליפות ריין שיחקה נגד מנצחת אליפות 1920 סוזן לנגלן (צרפת) שניצחה ב-2 מערכות.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות הזוגות השתתפו 58 זוגות. לתחרות נרשמו זוגות טניסאים ממספר מדינות, כמו בתחרות הגברים. מנצחי השלב הראשון היו אמורים לפגוש במשחק על התואר את אלופי השנה הקודמת הזוג האמריקאי צ'אק גרלנד ודיק ויליאמס. במשחק סיום של השלב הראשון נפגשו זוגות מבריטניה האחים לוו שיחקו נגד רנדולף ליסט ומקס ווסנם שניצחו ב-3 מערכות. מכיוון שאלופי השנה הקודמת לא התייצבו למשחק הקובע מנצחי השלב הראשון זכו בניצחון טכני.
תחרות זוגות נשים.