שארלוט אליזבת נולדה למשפחה אנגליקנית שמוצאה מאירלנד. היא החלה בכתיבת סיפורת בגלל אילוצי פרנסה אחרי מות אביה הכומר ב-1812, והמשיכה בחיבור מאמרים ודרשות ובעריכת קונטרסים וכתבי עת של אגודות דתיות. היא פרסמה את דבריה בשם העט "שארלוט אליזבת" מחשש לרדיפות בשל ביקורתה על הכנסייה הקתולית. חלק מחיבוריה הוכנסו לרשימת הספרים האסורים. שארלוט אליזבת נודעה כלוחמת בעבדות, בדיכוי נשים ובעבודת ילדים וכתומכת במאבקי מסדר אורנג' באירלנד. הרבה מכְּתביה יועדו לילדים ולבני נוער. היא הייתה סופרת חרוצה ופורייה, ובאחרית חייה, כשלא הייתה עוד מסוגלת לאחוז בידיה בעט, הִכתיבה את דבריה. שארלוט אליזבת טונה מתה חשוכת ילדים בגיל 56 בעיר החוף רמסגייט שבמחוז קנט, שם נקברה.
שיבת ציון.
בזיכרונותיה סיפרה שארלוט אליזבת על עניינה בגורל היהודים ובארץ ישראל ובכתביה, דוגמת "אריה יהודה" ("Judah’s Lion" מ-1843), הציגה את האמונה, לפיה ההתגלות השנייה של ישו וניצחון הכנסייה לא ייכונו ללא תחייתם הלאומית של היהודים במולדתם הקדומה. בכך הקדימה בשלושה עשורים את הסופרת הבריטית ג'ורג' אליוט, המוחזקת כאחת ממבשרי הציונות הראשונים בספרהּ "דניאל דרונדה" (1876).
שארלוט אליזבת ענדה בקביעות סיכת-בגד שעליה נחרת הפסוק "אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני". בעלה מצא לנכון לציין שיום מותה חל בט' באב.
יש הרואים בהטפתה לרעיון הציוני מהלך שתכליתו להביא להמרת דתם של היהודים לנצרות כאמצעי להגשמת הנבואה המשיחית הנוצרית ובסופו של דבר לביטול הזהות היהודית.
קישורים חיצוניים.
C. E. Tonna, "Personal Recollections ", London: Seerley &amp; Burnside. 1841
אינדוצטוס
אינדוצטוס (שם מדעי: Indocetus) הוא סוג של לווייתן נכחד ממשפחת הפרוטוצטיים אשר חי באאוקן שלפני 48.6-40.4 מיליון שנה. הוא ידוע מכמה שרידים ב-2 חלקים של גולגולת אשר התגלתה ב-1975 בפקיסטן, שם התגלו מיני לווייתנים קדומים רבים.
לווייתן זה היה קרוב משפחתם של הרודהוצטוס, הגאורגיאצטוס (Georgiacetus) והפרוטוצטוס (Protocetus) והיה בעל התאמה לחיי ים גדולה מהפקיצטוס עם רגליים קצרות, זנב דו-אונתי ולסתות כבדות בעלות שיניים מחודדות וקטנות. ככל הנראה הוא היה בעל צוואר ארוך יותר מהרודהוצטוס. הוא היה בעל שרידי אוזניים קטנים וחוליות רחבות לאורך החזה, אשר נועדו לתמוך בגופו.
למרות מבנהו הימי הוא עדיין היה איטי יחסית והיה בעל גפיים קצרות עם קרומי שחייה ששימשו לעזור לו לעלות לחוף. הוא היה צייד דגים בעל שיניים חדות ועמוקות ואולי היה מאבות הבסילוזאורוס הגדול.
מקס טונטו
מקס טונטו (באיטלקית: Max Tonetto; נולד ב-18 בנובמבר 1974) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר. טונטו הוא שחקן שמאלי, רב גוני, ששיחק בעיקר באגף שמאל בקישור, אף על פי שלפעמים הוא תופקד בעמדת המגן השמאלי. במשך הקריירה שלו הוא שיחק במדי קבוצות איטלקיות רבות, כשאת מרבית הישגיו רשם ברומא. במהלך ארבע עונותיו בקבוצה הוא זכה פעמיים ברציפות בגביע האיטלקי בעונות 2006/07 ו-2007/08 ופעם אחת בסופר קאפ האיטלקי בשנת 2007.
קריירת מועדונים.
טונטו החל את הקריירה שלו בשנת 1990, כשעבר במספר קבוצות בליגות הנמוכות ובמספר קבוצות שבהן לא הרבה לשחק. הקריירה שלו החלה לצבור תאוצה עשור לאחר מכן, כשעבר ללצ'ה, שם הפך לקפטן הקבוצה בשנת 2003.
בין השנים 2004 ל-2006, הוא שיחק במדי סמפדוריה מהסרייה א', שם זכה לטעום לראשונה מפעל אירופי בדמותו של גביע אופ"א. לאחר שהחוזה שלו בסמפדוריה הסתיים, הוא חתם לשנתיים ברומא. בסך הכל טונטו שיחק למעלה מ-300 משחקים בסרייה א'.
בעונה הראשונה שלו ברומא הוא הציג יכולות טובות בעמדת המגן השמאלי, למרות פציעותיו בגילו המתקדם.
את שער הבכורה שלו במדי רומא הוא הבקיע בעונת 2007/08 נגד קבוצתו לשעבר, אמפולי, לאחר בישול של פרנצ'סקו טוטי. בנובמבר 2007, הוא חתם על חוזה חדש עד ל-30 ביוני 2010.
ב-11 במרץ 2009, הוא בעט את הפנדל השמיני והאחרון נגד ארסנל במסגרת שמינית גמר ליגת האלופות, שאותו החמיץ, וכתוצאה מכך רומא הודחה.
לאחר שחוזהו ברומא הסתיים בקיץ 2010, הוא פרש מכדורגל.
קריירה בינלאומית.
טונטו רשם את ההופעה הראשונה והיחידה שלו במדים הלאומיים של נבחרת איטליה במשחק נגד נבחרת איי פארו במסגרת מוקדמות יורו 2008.
שואת יהודי אוקראינה
השואה באוקראינה התקיימה בנציבות הרייך אוקראינה במהלך כיבוש אוקראינה הסובייטית על ידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. בין 1941 ל-1944 נרצחו יותר ממיליון יהודים ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית כחלק מתוכנית האב למזרח וממדיניות הפתרון הסופי.
תוכנית-האב למזרח.
אחת משאיפותיו של היטלר בתחילת המלחמה הייתה להשמיד, לגרש או לשעבד את רוב הסלאבים מארצות מולדתם כדי ליצור מרחב מחיה למתיישבים גרמנים. תוכנית זו של רצח עם הייתה אמורה להתבצע בהדרגה על פני תקופה של 25–30 שנים.
על פי ההיסטוריון ויליאם ו' האגן, "תוכנית האב למזרח [...] נועדה להפחית את אוכלוסיית העמים במזרח אירופה בשיעורים הבאים: פולנים - ב-85%; בלארוסים - 75%; אוקראינים - 65 אחוזים; צ'כים - 50%. [...] העם הרוסי, שהיה פעם משועבד במלחמה, יצטרף לארבע המדינות הסלאביות, שגורלן הוכרע בתוכנית האב למזרח."
חוליות מוות (1941–1943).
סך כל הקורבנות האזרחיים במלחמה ובכיבוש הגרמני באוקראינה נאמד בכ-4 מיליון, כולל כמיליון יהודים שנרצחו בידי האיינזצגרופן, גדודי משטרת הסדר ומשתפי פעולה מקומיים. איינזצגרופה סה של אוטו רש הוקצתה לצפון ומרכז אוקראינה, ואיינזצגרופה דה של אוטו אולנדורף - למולדביה, דרום אוקראינה, חצי האי קרים, ובשנת 1942 - צפון הקווקז. על פי עדותו של אולנדורף במשפט האיינזצגרופן, "משימת האיינזצגרופן הייתה להגן על עורף הכוחות על ידי הריגת היהודים, הצוענים, בעלי תפקידים קומוניסטים, קומוניסטים פעילים, סלאבים שלא שיתפו פעולה וכל מי שיסכן את הביטחון". בפועל, קורבנותיהם של חיילי האיינזצגרופן היו כמעט כל האזרחים היהודים (אף אחד מחברי האיינזצגרופה לא נהרג בפעולות אלה).
מ-16 עד 30 בספטמבר 1941 בוצע טבח בתוך העיר מיקולייב וסביבה, בו נרצחו 35,782 אזרחים סובייטים, רובם יהודים, כפי שדווח לאדולף היטלר. הטבח הידוע לשמצה ביותר של היהודים באוקראינה היה בגיא באבי יאר מחוץ לקייב, שם נרצחו 33,771 יהודים בפעולה אחת ב-29 עד 30 בספטמבר 1941. (100,000 עד 150,000 אזרחים אוקראינים ואזרחים סובייטים נוספים נרצחו בשבועות הבאים.) על ההרג ההמוני של היהודים בקייב החליט המושל הצבאי, האלוף פרידריך אברהרדט, מפקד המשטרה של קבוצת ארמיות דרום, אס-אס אוברגרופנפיהרר פרידריך יקלן, ומפקד איינזצגרופה C אוטו רש. הטבח בוצע על ידי SS, SD ומשטרת הביטחון, בסיוע משטרת העזר האוקראינית. יהודי קייב נאספו ליד בית הקברות וציפו להעלאתם על רכבות. רוב הגברים, הנשים והילדים לא יכלו לצפות את שעתיד להתרחש עד שהיה מאוחר מדי. הם הורצו במסדרון בין חיילים, בקבוצות של עשרה, ואז נורו ונפלו לגיא ההריגה.
שיתוף פעולה באוקראינה.
על פי מרכז שמעון ויזנטל (ינואר 2011) "אוקראינה, למיטב ידיעתנו, לא ניהלה מעולם חקירה אחת של פושע מלחמה נאצי מקומי, שלא לדבר על תביעה נגד פושע שרצח יהודים בשואה".
לדברי ההיסטוריון הישראלי יצחק ארד, "בינואר 1942 הוקמה בסימפרופול, בפיקודו של "איינזצגרופה 11", חברה של מתנדבים טטרים. חברה זו השתתפה בציד אדם נגד יהודיים ובפעולות רצח באזורים הכפריים".
לדברי טימותי סניידר, "לא נאמר, כי הדבר לא היה נוח, שיותר קומוניסטים אוקראינים שיתפו פעולה עם הגרמנים, מאשר לאומנים אוקראינים." רבים מאלה ששיתפו פעולה עם הכיבוש הגרמני, שיתפו פעולה גם עם המדיניות הסובייטית של שנות השלושים.
מניין ההרוגים.
עד נפילת ברית המועצות, הייתה הדעה כי כ-900,000 יהודים נרצחו בשואה באוקראינה. זהו האומדן שנמצא בעבודות כמו "חורבן יהודי אירופה" מאת ראול הילברג. בסוף שנות ה-90 אפשרה הגישה לארכיונים הסובייטיים אומדן מדויק יותר של אוכלוסיית היהודים לפני המלחמה כך שדיטר פוהל העריך כי 1.2 מיליון יהודים נרצחו, והערכות עדכניות יותר הגיעו ל-1.6 מיליון. חלק מהיהודים שנרצחו ניסו למצוא מקלט ביער, אך מאוחר יותר נרצחו על ידי צבא המורדים האוקראיני או קבוצות פרטיזנים אחרות במהלך הנסיגה הגרמנית. לדברי ההיסטוריונית האמריקנית ונדי לואר, "היו הרבה פושעים, אם כי עם אג'נדות פוליטיות שונות, שהרגו יהודים והשתיקו את ההיסטוריה הזאת".
הצלת יהודים באוקראינה.
אוקראינה מדורגת במקום הרביעי במספר האנשים המוכרים כ"חסידי אומות העולם" שהצילו יהודים בשואה, עם 2,515 אנשים שהוכרו עד 2015.
השטונדיסטים, כתות פרוטסטנטיות אוונגליסטיות שצמחו בסוף המאה ה-19 באוקראינה, סייעו להחביא יהודים.
זיגוריזה
זיגוריזה (שם מדעי: Zygorhiza; מילולית: "שורש מוט") הוא סוג נכחד של לווייתן ממשפחת הבסילוזאוריים שחי בסוף תקופת האאוקן והיה קרובו של הדורודון. מאובניו של לווייתן זה נמצאו באלבמה, לואיזיאנה ומיסיסיפי בארצות הברית, בניו זילנד ובחלק מאירופה. המאובנים שלו התגלו לראשונה ב-1903 ונחשבו למאובני בסילוזאורוס.
היצור אשר דמה במראהו לבסילוזאורוס קטן והיה בעל חרטום ארוך בעל שיניים ארוכות שכפי ששמו מרמז היו נטועות בעלות צורת מוט, הוא היה בעל סנפירים גדולים כמו ללווייתנים מודרניים והגיע לאורך 6 מטרים ולמשקל של 2–3 טון. במבנהו הוא התאים לחיים ימיים והיה בעל חוליות רחבות, זנב עבה דו-אונתי וגפיים אחוריות זעירות שכמעט נעלמו ואולי עזרו ליצור במהלך הזדווגות. על ראשו היה איבר דמוי מלון כמו לדולפינים.