הפעילות שנרכשה החלה לפעול באוגוסט 2003 באופן עצמאי, תחת חברת טכנולוגיות חיתוך מתקדמות ADT- Advanced Dicing Technologies. החברה החדשה התרכזה בפיתוח וייצור של פתרונות לתהליך הפרדת פרוסות סיליקון, תהליך המהווה חלק מהותי משלבי הייצור של שבבים אלקטרוניים למחשבים.
החברה, בהובלתו של יצחק צורן כיו"ר הדירקטוריון וכבעל המניות הגדול בחברה, הצליחה לשקם את הפעילות ולמצב את החברה בשוק הגלובלי, עם משרדים וחברות בארצות הברית, סין וטאיוון. מרבית מכירות החברה, אם לא כולן, היו מכירות לייצוא, כאשר פיתוח וייצור המוצרים נעשה בישראל.
באוקטובר 2019 נמכרה החברה לקונסורציום חברות סיניות. במסגרת העסקה מימש צורן את אחזקתו בחברה וחדל לשמש כיו"ר הדירקטוריון.
הערכות וציונים לשבח.
על פעילותו בחילוץ ניצולי הטיבוע זכה צורן בשנת 1968 בציון לשבח. באפריל 1973 הומר הציון לעיטור המופת בחתימת הרמטכ"ל דוד אלעזר.
בשנת 1983 בהיותו בחברת "AEL" זכה צורן בפרס ביטחון ישראל בנושא שלא פורט, אך הכוונה למערכות לוחמה אלקטרונית.
בשנת 1995 זכה צורן למכתב הוקרה על מסלול השירות ממפקד חיל הים עמי אילון.
משפחה ממשיכה.
בעת הלימודים ובמסגרת הצופים פגש צפרמן את נעמי לבית הורוביץ שלמדה אף היא באותו מחזור מ"ג, בבית הספר הריאלי בחיפה מאז הם בקשר. ב-10 באוקטובר 1974 נישאו ובהחלטה משותפת, שונה שם המשפחה ל"צורן".
הזוג התגורר ברמת השרון. בינואר 1982 נולד בנם אייל צורן. באפריל 2006 נבחר אייל צורן כחייל מצטיין בטייסת מטוסי הקרב בה שירת כצוות קרקע.
נראה שחוויות טיבוע המשחתת והשהייה במים השפיעו על גופו כעבור שנים. צורן עבר מספר צנתורים. ב-4 בדצמבר 2019 הלך לעולמו. נקבר בבית העלמין "מורשה" ברמת השרון.
זניט סנקט פטרבורג (כדורגל נשים)
זֵנִיט סנקט פטרבורג (ברוסית: Женский Футбольный Клуб Зенит СПб) היא קבוצת כדורגל נשים רוסית מהעיר סנקט פטרבורג, רוסיה, המהווה חלק ממועדון זניט שהוקמה בינואר 2020.
בדומה למועדון הגברים, גם מועדון זה ממומן על ידי תאגיד גזפרום.
היסטוריה.
המועדון הוקם ב-21 בינואר 2020 להשתתפות בליגה ובגביע הרוסי לנשים, ביוזמת אלכסנדר מדבדב, נשיא מועדון הכדורגל לגברים. למאמנת הראשונה מונתה אולגה פוריאדינה, לשעבר שחקנית מועדון רוסיאנקה ונבחרת רוסיה בכדורגל נשים.
משחק הבכורה הרשמי הראשון נערך במחזור הראשון של עונת 2020 באליפות הלאומית, נגד אלופת 2019, צסק"א מוסקבה, שבו הקבוצה הפסידה 2:1 אך היה המשחק הפופולרי ביותר בתולדות ענף הכדורגל נשים ברוסיה כשצפו בו יותר מ-5,000 צופים. הקבוצה שמרה על מקומה בליגה והעפילה עד לשלב רבע גמר הגביע הרוסי בכדורגל נשים. את עונת הבכורה זניט סיימה עם 4 ניצחונות ב־14 משחקים) וסיימה במקום החמישי.
בעונת 2020/2021 זניט כבר השיגה ניצחון ב־5 משחקים לאחר 7 מחזורים, בתוספת תיקו עם האלופה המכהנת צסק"א. הסיבה לעלייה ברמתה היא התחזקות בפגרת העונה: בינואר 2021, הגיעו לזניט 11 שחקניות חדשות. ביניהן שחקנית נבחרת פולין גבריאלה גרז'ווינסקה והפורטוגזית אנה דיאש. בארבעת המחזורים הראשונים היא כבשה 4 שערים והזימון לנבחרת פורטוגל לא איחר לבוא. מנכ"ל הקבוצה, אלכסנדר מדבדב, סימן את המקום השלישי בליגה כיעד לקבוצה. באותה עונה, הקבוצה העפילה לראשונה לגמר הגביע הרוסי בכדורגל נשים מול לוקומוטיב מוסקבה, אחרי שהחלה את הופעתה בגביע החל משמינית הגמר. במשחק הראשון שיחקו מול חימקי, לאחר שניצחו ניצחון מוחץ 6:0. ברבע הגמר אירחה זניט את זבזדה-2005 פרם במגרש הביתי שלהן. הזמן החוקי הסתיים בתיקו מאופס. אך בדו-קרב פנדלים שחקניות זניט היו מדויקות יותר וניצחו 4:3. בחצי הגמר הן גברו בבית על צ'רטנובו בתוצאה 2:0, אך הפסידו ללוקומוטיב במשחק הגמר 1:0.
את עונת 2022, זניט פתחה עם מאזן של 13 ניצחונות ו-3 שוויונות, במה שהיה לפתיחת העונה הטובה ביותר שלהן מאז הקמתן.
סגל.
סגל נוכחי.
נכון ל-26 ביוני 2021:
קבוצת נוער.
במאי 2021 הוקמה קבוצת נוער בכדורגל נשים, המתמודדת בליגת העל הרוסית בכדורגל נשים לנערות. בעונת הבכורה שלה הקבוצה סיימה במקום 5.
ליגת העל הפרואנית
ליגת העל הפרואנית (בספרדית: Liga 1 de Fútbol Profesional, הליגה הראשונה של הכדורגל המקצועני) היא ליגת הכדורגל הבכירה בפרו. בליגה משחקות 20 קבוצות, והיא מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הפרואנית.
הליגה נוסדה ב-1912 והפכה למקצוענית ב-1951. עד-1966 השתתפו בה רק קבוצות מהערים הגדולות לימה וקייאו, והחל מאותה השנה הורחבה והכילה מועדונים מרחבי המדינה כולה. החל משנת 2014 מתנהלת הליגה בשיטת אפרטורה וקלאוסורה, כפי שהתנהלה בין השנים 1997 ל-2008. עם זאת, בכל עונה נקבעת אלופה אחת, בפלייאוף שנקבע בהתאם לתוצאות האפרטורה והקלאוסורה.
האלופה המכהנת () היא דפורטיבו בינסיונל, שגברה בגמר הפלייאוף 3–4 על אליאנסה לימה בסיכום שני מפגשים, וזכתה בתואר הראשון בתולדותיה. שיאנית הזכיות, עם 26 תארים, היא אוניברסיטריו דה דפורטס, שזכתה בתואר לראשונה ב-. אוניברסיטריו, אליאנסה לימה וספורטינג קריסטל זכו ביחד בכמחצית מכמות התארים בהיסטוריה של הליגה.
היסטוריה.
המועדונים הראשונים.
הכדורגל הגיע לפרו במהלך המאה ה-19, על ידי תושבים בריטים מהעיר לימה. הכדורגלנים הראשונים בפרו היו תושבים בריטים, מלחים בריטים שעצרו בעיר הנמל קייאו ופרואנים מהמעמד הגבוה שנחשפו לענף במדינות זרות. משחק הכדורגל המוכר הראשון בפרו התקיים ב-7 באוגוסט 1882 בין אזרחים בריטים לפרואנים, במגרש סנטה סופיה, ששימש אז את לימה קריקט. בזמן בו ההתעניינות בספורט גברה אצל פרואנים מהמעמד הגבוה, הוקמו מספר מועדונים מקומיים, ייחודיים או משולבים, שעסקו בין ביתר בקריקט, טניס, וכן ענפי ספורט ימי כגון חתירה. אוניון קריקט היה למועדון הראשון שהחל לשלב את ענף הכדורגל בין תחומי עיסוקו, ואחריו התווספו מועדונים נוספים כמו לימה קריקט (שהתעסק עד אז בקריקט ובטניס), רגאטאס לימה וסיקליסטה לימה.
בשלהי המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 גברה ההתעניינות בענף בקרב קבוצות של סטודנטים, שהחלו להקים מועדונים, מעורבים או משויכים למוסדות. כך, ב-9 ביוני 1902 הוקם מועדון אתלטיקו צ'לאקו, על ידי סטודנטים מאינסטיטוטו צ'לאקו, מועדון שהפך עם הזמן למועדון הייצוגי של העיר קייאו. מוסדות לימודיים, כמו אוניברסיטת סן מרקוס, החלו לאמץ תחרויות בין קבוצות שהוקמו בפקולטות השונות של המוסד, תחרויות שהחלו כבר ב-1899. עם הזמן, קבוצת פקולטה אחת בחרה להיפרד מהתחרות הפנימית ולהקים מועדון כדורגל עצמאי, שהיום ידוע כאוניברסיטריו דה דפורטס, מהמועדונים המצליחים בפרו בכל הזמנים. מועדונים נוספים שאינם מעורבים במוסדות לימודיים החלו גם הם לקום, ואחד מהם היה ספורט אליאנסה, הידוע כיום כאליאנסה לימה, שהוקם על ידי איטלקים וסינים ממעמד הפועלים בלימה ב-1901.
הליגה הפרואנית הראשונה.
לאחר תקופה בה התקיימו טורנירי כדורגל אקראיים ומקומיים, החל להתפתח הרעיון להקמת ליגה מוסדרת. ב-1912, פנתה קבוצת ספורטינג מיראפלורס למספר מועדונים מהערים לימה וקייאו בהצעה להקים תחרות בפורמט ליגה. על אף סירובן של הקבוצות מקייאו להצטרף, הביקוש להצטרפות לליגה היה גדול והביא להקמתן של ליגה ראשונה ושנייה, שכללו שמונה מועדונים כל אחת. עונת יצאה לדרך ב-5 במאי באותה השנה, וקבוצת לימה קריקטה הוכתרה לאלופת פרו הראשונה.
הליגה התקיימה ללא הפרעה במשך עשר עונות, בהן הכותרו שבע אלופות שונות. היחידה מבין האלופות ששרדה בליגות המקצועניות היא ספורט אליאנסה, כיום אליאנסה לימה. לאחר כעשור פורקה הליגה עקב מחלוקות בין המועדונים, והתחרות לא התקיימה בין 1922 ל-1925.
העידן החובבני החדש.
ב-1922, כשנה לאחר פירוק הליגה, הוקמה רשמית התאחדות הכדורגל הפרואנית. היא צורפה כחברה בפיפ"א ב-1924, וכשנה לאחר מכן הצטרפה כחברה בקונמבול. ב-1926 הוקמה הליגה מחדש, בצירופן של קבוצות מקייאו, אך בשתי עונותיה הראשונות סבלה מפרישה של קבוצות רבות במהלך העונה. כך קרה שבעונת זכתה ספורט פרוגרסו באליפות השנייה שלה לאחר ששיחקה שישה משחקים בלבד. עונה לאחר מכן זכתה אליאנסה לימה באליפות השלישית בתולדותיה, לאחר ששיחקה שלושה משחקי ליגה בלבד כדי לזכות בתואר.
בעונת חזרה הליגה לפעילות מלאה, לאחר שהורחבה ל-19 קבוצות וחולקה לשני בתים. בעונה זו התקיים הקלאסיקו הפרואני הראשון, בין אוניברסיטריו דה דפורטס (אז בשם פדרסיון אוניברסיטריה) ואליאנסה לימה, בו ניצחה פדרסיון 0–1. בסיום השלב הראשון העפילו מובילות הבתים לבית גמר בן חמש קבוצות, שהסתיים בשוויון נקודות בין אוניברסיטריו לאליאנסה, והליגה הוכרעה בצמד משחקי גמר בין המועדונים לטובתה של אליאנסה. עונה לאחר מכן זכתה פדרסיון באליפות הראשונה בתולדותיה. בעונת חל שינוי נוסף בפורמט והליגה חולקה לשלושה בתים בני ארבע קבוצות, כאשר המנצחת בכל בית מעפילה לטורניר הגמר. בעונה זו זכתה הפכה אתלטיקו צ'לאקו לאלופה הראשונה מקייאו.