נוסף על עבודתה בגלי צה"ל, גון-גרוס עובדת כפסיכולוגית קלינית, התפתחותית וחינוכית ומשתתפת בקביעות בתוכניות רדיו וטלוויזיה בנושאים אלו. היא פעילה ומרצה בנושא בני הדור השני לשואה. מרצה בבתי ספר ובפורומים שונים בנושאי ספרות.
זכתה 6 פעמים בפרס מפקד גלי צה"ל. סיפורה "כבר גדולה" זכה בפרס בתחרות בינלאומית לסיפור הקצר לנשים מאגן הים התיכון (1999). זוכת פרס אקו"ם לספרות ילדים (2008) על סיפרה "אף פעם לא מלכה". זוכת פרס אקו"ם על שם דבורה עומר (2014) על סיפרה "פעם היינו משפחה". זוכת פרס היצירה לסופרים ומשוררים על שם ראש הממשלה לוי אשכול לשנת 2014.
בעשור השני של המאה ה-21, היא המשיכה לעבוד בתחנה הצבאית, ולמעלה מ-30 שנה עורכת ומגישה את מגזין הספרות השבועי של גלי צה"ל "ספרים רבותי, ספרים".
חיים אישיים.
גון-גרוס, המתגוררת בתל אביב, הייתה נשואה למירון גרוס, מרצה באוניברסיטת תל אביב ואיש עסקים, עד פטירתו ב-20 במאי 2017. היא אם לארבעה וסבתא לשישה.
תוכון גלוני
תל דותן
תֵּל דּוֹתָן (תל דות'אן) הוא תל יישוב עתיק גדול במרכזו של עמק דותן כ-10 ק"מ מדרום-מערב לעיר ג'נין בצד כביש שכם-ג'נין. מתנשא לגובה 60 מטר מעל העמק, שטח פסגתו כ-40 דונם. לרגלי התל עברה דרך ההר.
חפירות ארכאולוגיות.
החפירות באתר נערכו בשנים 1953–1964 על ידי הארכאולוג ג'וזף פול פרי (Joseph Paul Free) מטעם וויטון קולג'. בתשע עונות החפירה באתר חשף פרי שרידים ארכאולוגיים מ־21 שכבות שונות. השרידים האדריכליים העיקריים הם מתקופות הברונזה קדומה, תקופת הברונזה המאוחרת, תקופת הברזל I ותקופת הברזל II בחפירות נחשפו, בצד הדרומי והמערבי של התל, ביצורים ובתי מגורים מתקופת הברזל II, עת היישוב היה מבוצר ומוקף חומה. בצד הדרומי של התל נתגלה מבנה, אותו זיהה פרי כמבנה מנהלה שבו נאספו מיסים, כגון חיטה, שמן זית וסחורות אחרות. במהלך חפירת המבנה חשפו הארכאולוגים מאות פערורים (כדים בעלי פתח רחב), ובכמה מהם נותרו עדויות כי הללו שימשו לאחסון דגנים ושמן. דגימות שנלקחו משכבת החורבן שעל רצפות המבנה ונבחנו בתיארוך פחמן-14 במעבדה, לימדו כי המבנה נחרב בסוף המאה ה-9 לפנה"ס.
בתחילת שנות ה-2000 החליטו חוקרים מוויטון קולג' לבחון מחדש את ממצאי החפירה ולערוך פרסום מקיף ומסכם על האתר. את המחקר המחודש הוביל הארכאולוג רוברט קולי (שניהל גם את חפירות "ח'רבת רדנה", אתר חשוב מתקופת הברזל הממקום בתוך רמאללה). כמו כן, נערך באתר סקר מקיף וחפירת בדיקה בשנת 2004. ממצאי החפירה שהיו מאוכסנים בוויטון קולג', במוזיאון רוקפלר ובקולג' סנט ג'ורג' בירושלים, נבחנו מחדש ותוארכו באמצעים מודרניים. לפי מחקר זה התל היה מיושב ברציפות החל מהתקופה הנאוליתית ותקופה הכלקוליתית בארץ ישראל ועד לתקופה הרומית בארץ ישראל.
בשנת 2013 התגלה בתל דותן שברי מזבח עשוי מאבן גיר מקומית, בעל ארבע קרניים מתקופת הברזל II. מידותיו 65X65 סנטימטר ועוביו הכולל בנקודת המרכז 18 סנטימטר.
ככל הנראה מזבחות מטיפוס זה שימשו להבערת קטורת או חומר אחר, ולא שימשו להקרבת בעלי חיים או מנחות אחרות. השערת החוקרים היא, שבשל מיקומו של הממצא בתוך מערכת של מבנים, אפשר לתארך את המזבח באופן מהימן לראשית תקופת הברזל II (המאה ה-9 לפנה"ס). מכלול המבנים שבמסגרתו נמצא המזבח זוהה במקור על ידי ג'וזף פרי כמבנה מנהלה, אך בעקבות גילוי המזבח משערים ששימש בראש ובראשונה למטרות פולחן.
רוב ממצאי תל דותן מוצגים במוזיאון קטן השוכן בתוך בור מים בחצר הקולג' של קתדרלת סנט ג'ורג' בירושלים.
ביר אל חפירה.
בצמוד לתל מדרום ממוקמות שלוש בארות עתיקות, תעלה, מספר בריכות ובורות מים. בבאר העתיקה מביניהן, שנחפרה לעומק של כ-20 מטר, היה מבנה ומתקן אנטיליה לשאיבת מים. בתחילת המאה ה-20 הותקנה במקום משאבה ממונעת. כיום המבנה נטוש וחלקו הרוס.
האתר נקרא בערבית "ביר אל חפירה" ויש המזהים אותו עם "באר יוסף",
המכנים אותו גם "בור יוסף" שעל פי המתואר בפרשת "וישב" בספר בראשית השלכוהו אחיו אל הבור.
זיהוי האתר.
זיהוי של התל עם דותן המקראית נעשה כבר במאה ה-14 על ידי אשתורי הפרחי, בשנת 1851 זוהה התל מחדש על ידי הנוסע ההולנדי ון דר ולדה שביקר בתל.
היסטוריוגרפיה.
דותן מוזכרת פעמיים בתנ"ך:
ישנם המזהים את דותן עם תתין ברשימת הערים שכבש תחותמס השלישי מלך מצרים. על זהות זו כותב בנימין מזר שהיא "אינה מתקבלת על הדעת" בגלל שתתין מוזכרת בזיקה לערים אחרות שמקומן בסוריה.
דותן מוזכרת גם בספר יהודית שלוש פעמים בתיאור המסע של הולופרנס בארץ ישראל, לצד היישוב "בלעמה" (כיום ח'רבת בלעמה הסמוכה, המזוהה עם יבלעם המקראית).
בפסיפס כתובת רחוב מתקופת התלמוד נזכר פטור שניתן ליהודי דותן מקיום חלק מהמצוות התלויות בארץ, בשל הימצאות נכרים (שומרונים) באזור בתקופה זו, כאשר לצדה של דותן נזכרות עיירות הסמוכות אליה, ובהן בלעם עלייתה (ח'רבת בלעמה), איקבין (הכפר עקאבה), מזחרו (ח'רבת מחרון הצמודה ממזרח לתל דותן) וציר (הכפר ציר).
אוסביוס מקיסריה מציין שדותן נמצאת 12 מילין מצפון לשומרון.
שעשועי מתמטיקה
שעשועי מתמטיקה הם שם כולל למשחקים, חידות, קסמים מתמטיים, כן נושאים במתמטיקה שאינם דורשים ידע רב ויש בהם מן השעשוע. שעשועי מתמטיקה משמשים ככלי עזר חשוב בהוראת המתמטיקה ובפופולריזציה שלה.
הגבול בין מתמטיקה לשעשועי מתמטיקה אינו חד, ובעיה שהיא בגדר שעשוע לאחד היא בגדר מתמטיקה טריוויאלית לאחר. דוגמה לכך היא החידה המתמטית:
למי שלמד אלגברה בסיסית, זו בעיה פשוטה בנעלם אחד, אך לחסר ידע באלגברה זו חידה שיש בה מן השעשוע, בפרט לאחר שמתברר שהתשובה המיידית, "שתי אגורות", שגויה (התשובה הנכונה היא אגורה אחת).
לעיתים ניתן לעסוק בבעיה מתמטית ברמות שונות: רמה עממית, שבה ניתן לחקור ולשחק בבעיה בכלים הנמצאים בשליטתו של כל אדם, ורמה גבוהה, המצריכה ידע מתמטי מתקדם. דוגמה לכך היא משפט ארבעת הצבעים, הקובע כי אפשר לצבוע כל מפה מדינית, באופן שכל שתי מדינות בעלות קו גבול משותף נצבעות בצבע שונה, תוך שימוש בארבעה צבעים בלבד. קל מאוד להבין את המשפט, וניתן גם לנסות לצייר ולצבוע מפות שונות תוך קיום המשפט או תוך ניסיון להפריכו באמצעות דוגמה נגדית. אך הוכחתו של המשפט רחוקה מלהיות פשוטה, והיא נמצאה רק 126 שנה לאחר הצגת הבעיה.
היסטוריה.
הדוגמאות המתועדות הראשונות של עיסוק במתמטיקה, כגון פפירוס רינד ממצרים ופלימפטון 322 מבבל, הן רשימות של תרגילים ובעיות, ללא שיטה מאורגנת, ומנקודת מבט מודרנית ניתן לראות בהן "שעשועים". חידות אלה הפכו אצל היוונים הקדמונים ליסודותיה של המתמטיקה כמדע שיטתי.
ב-1612 יצא בצרפת ספרו של קלוד באשה, Problèmes plaisans et délectables, הכולל חידות מתמטיות. ברבות מחידות אלה (ובשעשועי מתמטיקה נוספים) עוסק ספרו של ו. ו. רוז בול, Mathematical Recreations and Essays, שמהדורה ראשונה שלו יצאה לאור בשנת 1892; מהדורות נוספות שלו יצאו לאור בחיי המחבר, ולאחר מותו המשיך לעדכנו ה.ס.מ. קוקסטר.
במאה ה-19 פעלו שני החידונאים שנחשבים לגדולים בכל הזמנים: סם לויד והנרי ארנסט דודני. לויד החל את דרכו כשחמטאי וכותב חידות שחמט, וב-1890 הוא שיתף פעולה עם דודני בטור של חידות מתמטיות בעיתון Tit Bits. שיתוף הפעולה התפרק בעקבות טענות הדדיות להעתקות, ובמהרה הפך ליריבות מרה ופורה. מבין השניים, סם לויד נחשב למי שהצליח להגיע לקהלים רחבים ביותר בזכות חידות כמו חידת הקוף הנעלם וחידת ה-15 (אף על פי שיש טענות לפיהן לויד העתיק גם חידה זו). לעומתו דודני נחשב למתמטיקאי המחונן יותר, והוא מפורסם בזכות מציאת הדרך להפוך מרובע למשולש ב-3 חיתוכים (המתואר באיור), וכן תשבצי מספרים.
כותב חידות חשוב נוסף של התקופה הוא לואיס קרול, הידוע יותר כמחבר של אליס בארץ הפלאות. קרול עסק בעיקר בחיבור סילוגיזמים.
מרטין גרדנר נחשב לאבי ענף שעשועי המתמטיקה המודרנית. הטור "Mathematical Games" (משחקים מתמטיים) שפרסם גרדנר במשך כ-25 שנה בירחון סיינטיפיק אמריקן, תרם רבות לפופולריזציה של המתמטיקה. הטור כלל כתבות על נושאים רחבים שעד אז לא נחשבו כמתמטיים, כגון יצירותיו האמנותיות של מ.ק. אשר, פלקסגונים (צורות הנוצרות מקיפולי נייר), קסמים מתמטיים ועוד. לאחר פרישתו של גרדנר מילא את מקומו דאגלס הופשטטר (מחבר הספר גדל, אשר, באך).
ריימונד סמוליאן, העוסק בחידות הגיון, ואיאן סטיוארט, העוסק בפופולריזציה של המתמטיקה, נמנים עם התורמים הבולטים לתחום זה ברבע האחרון של המאה העשרים, שבו הפך התחום לעשיר למדי.
וי הארט (באנגלית: Vi Hart) הוא כינויה של ויקטוריה הארט, מתמטיקאית ומוזיקאית שמגדירה את עצמה כ-Mathemusician, העוסקת בשעשועי מתמטיקה ומוזיקה.
תחומים.
משחקים מתמטיים.
קיימים מספר סוגים של משחקי חשיבה (משחקים מתמטיים):
שעשועים גאומטריים.
קישורים חיצוניים: Geometry Junkyard
שעשועים אריתמטיים.
שעשועים אריתמטיים קשורים בתוצאות מעניינות ומפתיעות המתקבלות באמצעות פעולות אריתמטיות פשוטות על מספרים. דוגמאות לכך:
ביהדות התפתח ענף הגימטריה שקושר בין מילים למספרים, ומשמש גם כשעשוע בדרך של יצירת קשרים בין ביטויים בעלי גימטריה זהה.
כר נרחב לשעשועים מהוות סדרות של מספרים כגון: סדרת פיבונאצ'י, משולש פסקל, סדרת קונוויי ועוד.
תורת המספרים - ענף המתמטיקה החוקר את תכונותיהם של מספרים שלמים, מכילה נושאים רבים שהפכו לפופולריים. כגון:
משחקים הקשורים למחשבים.
המצאת המחשב פתחה צוהר לתחומים רבים בשעשועי מתמטיקה שלא היו קיימים קודם כגון:
הצפנה.