במועדון כדורגל פעילות פעמים רבות קבוצות כדורגל אחדות, כגון קבוצת בוגרים, קבוצת מילואים, קבוצת נוער וקבוצת ילדים.
כ-300,000 מועדונים רשומים בגופים הרשמיים השונים.
מועדוני כדורגל מאוגדים בהתאחדות כדורגל לאומית. התאחדויות לאומיות מאוגדות בהתאחדות יבשתית, כגון אופ"א המאגדת את מדינות אירופה, והארגון הבינלאומי פיפ"א מהווה מוסד עליון בתחום זה.
בכדורגל המקצועני, מועדון כדורגל הוא לרוב נכס הנמצא בבעלותו של משקיע. כמו לכל נכס, גם לקבוצת כדורגל יש שווי הנקבע לפי הישגי הקבוצה, שחקני הקבוצה, הליגה בה משתתפת הקבוצה ועוד. שוויין של קבוצות כדורגל מהצמרת העולמית יכול להגיע עד למיליארדי דולרים.
טווח תקציבי מועדוני הכדורגל בעולם הוא רחב, ולרוב הוא תלוי באזור בו הם נמצאים. לרוב מועדונים מקצועיים זוכים ל"ספונסר", נותן חסות המפרסם על מדיהם את שמו ובתמורה נותן לקבוצה סכום קבוע. רווחים נוספים נמנים ממכירת זכויות שידור, פרסום באצטדיונים במהלך המשחקים, מוצרים נלווים וכמובן - מכירת כרטיסים למשחקים. התקציבים הגדולים ביותר הם של מועדונים אירופיים בכירים, כגון אלו הנמצאים בראשות הליגות הספרדית, הגרמנית, האיטלקית והאנגלית.
מועדונים חותמים עם שחקניהם על חוזי תעסוקה למשך מספר שנים תמורת משכורת, הכוללת גם בונוס בגין הישגים אישיים או קבוצתיים. לעיתים מחליט מועדון כי עדיף לו למכור את זכויותיו בחוזה של אחד משחקניו למועדון אחר בתמורה כספית. הדבר מוסדר דרך ההתאחדויות וברמות הבכירות הוא מערב סכומי כסף גבוהים במיוחד.
נבחרת לאומית.
נבחרת כדורגל לאומית היא התארגנות ספורטיבית לאומית שבמסגרתה מתקבצים הכדורגלנים המצטיינים ממדינת לאום מסוימת שהם אזרחים שלה, ומתחרים במסגרות בינלאומיות שונות.
הנבחרת משמשת כחלון הראווה של מדינה וסמל ליוקרה לאומית. יש הרואים בהפגנת אהדה ותמיכה בנבחרת, כפתח מוצא ללאומנות בצורה לא אלימה. האירוע הבינלאומי הגדול ביותר בו מתחרות נבחרות הכדורגל הוא גביע העולם בכדורגל.
מועדון כדורגל
העולם החדש (סרט)
העולם החדש הוא סרט משנת 2005 בבימויו של טרנס מאליק, העוסק בראשית ההתיישבות על אדמות וירג'יניה. הוצאות הסרט מוערכות ב-30 מיליון דולר. עלילת הסרט מסופרת בשלושה קולות מתחלפים (ג'ון סמית', פוקהונטס וג'ון רולף).
עלילה.
העולם החדש נפתח בראשיתה של המאה ה-17, כאשר מתועד את סיפורם של המהגרים האנגלים הראשונים על אדמת וירג'יניה. במהרה מתגלה כי המתיישבים הראשונים אינם מוכנים לחיים הקשוחים על אדמות העולם החדש, יחסיהם עם המקומיים גורע. שמועות על עיר הנמצאת במעלה הנהר תחת שלטון מלך חזק מעלה תקוות מסחר בפני התושבים. כשקפטן ג'ון סמית' ממונה על אחת מהמשלחות לאיתור העיר היא מותקפת על ידי התושבים המקומיים. הם רוצחים את כל חברי המשלחת מלבד ג'ון סמית שנלקח שבוי אל כפרם. שם פוגש את אחת מבנותיו של הצ'יף פאוואטן, פוקהונטס הצעירה. שלמלמדת אותו על בני עמה, מנהגיהם, אמונתם ותרבותם. במהלך שהותו בכפר סמית' ופוקהונטס מתקרבים זה לזו. היא מאפשרת לו לשוב לבני עמו ושולחת עמו מזון שיעזור להם לשרוד את החורף הקשה של וירג'יניה ואף מגלה לו כי אביה מתכוון לתקוף את המהגרים עקב הפרת הבטחתו של סמית' שיעזבו עד האביב. בכך פוקהונטס משפיעה ומשנה את גורל עמה, המתיישבים והמדינה שבדרך.
פסקול הסרט.
פסקול הסרט הולחן על ידי ג'יימס הורנר וכולל בתוכו 12 נעימות ושיר אחד (Listen to the Wind).
קלמין (מינרל)
קלמין הוא שם היסטורי לעפרה של אבץ. מקור השם מהעיירה הבלגית קלמיס (Kelmis) ששמה הצרפתי היה "לה קלמין" (La Calamine), ובה יש מכרה אבץ. אזור הכפר הגרמני ברייניגרברג נודע במכרות הקלמין הגדולים שבו שפעלו במהלך המאות ה-18 וה-19.
במהלך המאה ה-18 התברר כי מה שחשבו כעפרה אחת היא בעצם תערובת של שני מינרלים שונים:
שני המינרלים דומים מאוד בצורתם וניתן להבחין ביניהם רק באנליזה כימית. בשנת 1803 הצליח הכימאי והמינרלוג הבריטי ג'יימס סמיתסון לבצע הפרדה בין המינרלים. עם זאת, בתעשיית המכרות מקובל עדיין השימוש במונח קלמין על מנת לתאר את שני המינרלים.
במינרלוגיה המונח קלמין איננו תקף עוד, והוחלף בסמיתסוניט והמימורפיט על מנת להבדיל בינם לבין התערובת הוורודה של תחמוצת האבץ (ZnO) ותחמוצת הברזל (Fe2O3) בהם נעשה שימוש בתרחיץ הקלמין.
עד המאה ה-18 הייתה העפרה קלמין חיונית להפקת הפליז, מכיוון שאבץ מתכתי טהור אינו קיים בטבע ולא הייתה אז טכנולוגיה להפיקו. הפליז המופק באמצעות קלמין מכונה "פליז קלמין".
קבוצת כדורסל
מועדון כדורסל
הפרשה פנימית
קלאוס נומי
קלאוס שפרבר (בגרמנית: Klaus Sperber; 24 בינואר 1944 - 6 באוגוסט 1983), הידוע יותר כקלאוס נומי (Klaus Nomi), היה קונטרה טנור גרמני שהיה ידוע בשל הופעותיו הקוליות יוצאות הדופן ואישיותו הבימתית הבלתי רגילה. נומי זכור בשל הופעתו התאטרלית הביזארית והחיה; איפורו הכבד, לבושו ותסרוקתו המיוחדים. שיריו נעו בין פרשנויות סינתיסייזר של אופרה קלאסית לקאברים של שירי פופ פופולריים משנות השישים כמו של צ'אבי צ'קרס (Chubby Checker's, Let's Twist Again, לו כריסטי (Lou Christie) ו-Lightnin' Strikes.
חייו האישיים.
קלאוס נומי נולד כקלאוס שפרבר באימנשטדט בוואריה, גרמניה. בנעוריו בשנות השישים עבד כסדרן בדויטשה אופר ברלין במערב ברלין שם נהג לשיר מאחורי הקלעים בתום המופע עבור סדרנים אחרים וצוות האחזקה. בסביבות הזמן ההוא שר גם אריות אופראיות במועדון גאה בברלין שנקרא 'הקזינו של קלייסט' (Kleist Casino).
נומי היגר מגרמניה לעיר ניו יורק באמצע שנות השבעים. הוא החל להשתלב בסצנה האומנותית שהשתררה באיסט וילג' (East Village). לפי הסרט התיעודי שביים אנדרו הורן, לקח נומי שיעורי זימרה וכילכל עצמו בעבודה כשף מאפים.
נומי הלך לעולמו ב-6 באוגוסט 1983 בעיר ניו יורק והיה אחד מהידוענים הראשונים שנפטרו מסיבוכים שחלו כתוצאה ממחלת האיידס. אפרו פוזר מעל העיר ניו יורק.
קריירה.
נומי הופיע בהפקת קאמפ סטירית של זהב הריין מאת ריכרד וגנר בחברת התיאטרון הקומי של צ'ארלס לודלאם (Charles Ludlam) בשנת 1972 ("Art After Midnight: The East Village Scene" by Steven Hager; 1986 St. Martin's Press).
חשיפתו הראשונה לעין הציבור הרחב בסצנת התיאטרון של העיר ניו יורק הייתה ב-1978 ב"וודביל של הגל החדש" (New Wave Vaudeville), אירוע בן ארבעה לילות אותו יזם האומן דייוויד מקדרמונט. לבוש בחליפת חלל הדוקה לגופו ושכמייה פלסטית שקופה, שר נומי את האריה Mon coeur s'ouvre a ta voix (ליבי נפתח לקולך), אותה הלחין קאמי סן-סנס באופרה משנת 1877 שמשון ודלילה. ההופעה הסתיימה בהתרסקות כאוטית של אורות מסתובבים, פצצות עשן, ואפקטים של צלילים אלקטרוניים רמים בעוד נומי נסוג אל מעבר לערפל. ג'ואי אריאס (Joey Arias)נזכר: "עדיין אני מקבל עור ברווז בעודי חושב על כך... היה זה כאילו הוא היה מכוכב אחר והוריו קוראים לו לשוב הביתה. כאשר העשן התפזר, הוא נעלם." המופע הפך להצלחה מסחררת וגרם להזמנתו להופיע במועדונים בכל רחבי העיר ניו יורק.
נומי קיבץ מסביבו והרכיב קבוצה של אומנים בתחילת דרכם בכללם ג'ואי אריאס (Joey Arias), ז'אן מישל-באסקה, קית' הרינג, ג'ון מקלולין (שהשתמש גם בכינוי 'ג'וני סקס') וקני שארף (Kenny Scharf)
דייוויד בואי שמע על הופעותיו של נומי בעיר ניו יורק ולאחר שפגש לילה אחד בו ובג'ואי אריאס במועדון מוד (Mudd Club), הוא שכר אותם כזמרי ליווי להופעתו בסאטרדיי נייט לייב ששודרה ב-15 בדצמבר 1979.
נומי גם שיתף פעולה עם המפיק מן פאריש (Man Parrish). הוא הופיע בליווי קולי באלבום הסינתיסייזר Hip Hop Bee Bop.
בסרט הרוק התיעודי משנת 1981 Urgh! A Music War נכלל ביצועו של נומי ל-Total Eclipse
השפעתו וחשיבותו התרבותית.
הבמאי אנדרו הורן והסופר ג'ים פוראט מחשיבים את נומי כחלק חשוב בסצנת איסט וילג' של שנות השמונים, שהייתה החממה להתפתחותו של ה-פאנק-רוק, המוזיקה, האמנויות החזותיות, והאבנגרד. חרף העובדה שעבודתו של נומי עדיין לא הגיעה להצלחה מסחרית בקנה מידה לאומי בזמן מותו, נקבצו מסביבו קהל מעריצים, בעיקר בניו יורק ובצרפת.
סרטו התיעודי של אנדרו הורן משנת 2004 על חייו של נומי 'שירו של נומי' (The Nomi Song), אותו הפיצה חברת Palm Pictures, גרם לעניין מחודש בזמר, בכלל זה מופע אומנותי בסן פרנסיסקו בגלריית New Langton.
ניתן לאמוד את השפעתו של נומי גם אם לוקחים בחשבון אזכורים ומחוות שמעניקים לו אומנים מאוחרים יותר בעבודותיהם.
המלחינה האוסטרית אולגה נויווירת חיברה את היצירה "הומאז' לקלאוס נומי עבור קונטרטנור ואנסמבל" ( Hommage à Klaus Nomi for countertenor and chamber ensemble).
גרסה בדויה של קלאוס נומי מופיעה בשני פרקים של סדרת ההרפתקאות הקומית המונפשת The Venture Bros. ב-Showdown at Cremation Creek" (Part I)", הוא מופיע כאחד משומרי ראשו הנלהבים של דייוויד בואי (לצד דמותו המונפשת של איגי פופ). "קלאוס" מתקיף את יריבו בעזרת שיר צורמני ותלבושתו בת עניבת הפרפר גדולת הממדים, בה הוא משתמש כנשק להלום ביריבו. בפרק (Showdown at Cremation Creek (Part II, נדמה ש"קלאוס" נהרג לאחר שהוא בוגד בבואי על מנת לחבור לפושע שנודע כ-The Phantom Limb.
גרסת הכיסוי הראוותנית של נומי ללהיט משנת 1964 "You Don't Own Me", מאת הזמרת לסלי גור (Lesley Gore), מושרת במבטא גרמני כבד. הגרסה הוצגה בתוכנית הרדיו הימנית של ראש לימבו כשיר הומוסקסואלי עדכני, אף כי נומי לא שינה את המגדר של מילות השיר (למשל "Don't say I can't play with other boys").
קיודו