שר ההגנה של רוסיה הוא השר האחראי על משרד ההגנה של רוסיה. תפקיד זה נחשב לאחד התפקידים הבכירים בממשלת רוסיה ובדרך כלל אדם בעל תפקיד מפתח בקבינט הממשלתי. מאז סוף המאה ה-18 כאשר הוקמה המשרה לראשונה, היא נקראה "שר המלחמה" ורק לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה ומהפכת אוקטובר הוקמו קומירסיונים עממיים (עד 1945 כונתה המשרה "קומיסר ההגנה העממי"). משרד ההגנה של ברית המועצות ובראשו שר הוקם בשנת 1946.
שר ההגנה נחשב לתפקיד החשוב ביותר מבחינה פוליטית ולעיתים עמד בראשו אף אזרח ללא רקע צבאי כדוגמת סרגיי איבנוב ואנטולי סרדיוקוב שמונו לצורך ביצוע רפורמות שונות בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית ואולם לרוב שר ההגנה לובש מדים והוא איש צבא, כדוגמת השר הנוכחי סרגיי שויגו.
סמכויות.
שר ההגנה אחראי גם לניהול מערך פיתוח אמל"ח וניהול התעשיות הצבאיות, תחזוקת אמל"ח קיים, תיאום במסגרת מחקר ופיתוח אמל"ח וטכנולוגיות צבאיות וכן, ריכוז הרכש מחו"ל.
השר אחראי על עיצוב מדיניות הביטחון וההגנה בשיתוף פעולה עם הנשיא והמועצה לביטחון לאומי. השר גם אחראי על תיאום והכוונת המחקר, הפיתוח והייצור בתעשייה הצבאית. בסמכות השר לערוך תרגולי פתע ויחד עם ראש המטה הכללי הרוסי מפקח על הצבא באמצעות המרכז הלאומי לניהול הגנת הפדרציה הרוסית.
ג'ודית קפלן
ג'ודית (יהודית) קפלן אייזנשטיין (באנגלית: Judith Kaplan Eisenstein; 10 בספטמבר 1909 - 14 בפברואר 1996), הייתה מוזיקאית אמריקאית והיסטוריונית ומתעדת של מוזיקה יהודית. בתו של הרב מרדכי קפלן, מייסד זרם היהדות הרקונסטרוקטיבית ואשתו של הרב עירא אייזנשטיין. נודעה כבת הראשונה שעלתה לתורה במסגרת טקס בת מצווה.
ביוגרפיה.
נולדה בניו יורק, בתו הבכורה של הרב מרדכי קפלן. בהיותה בת 12, לאחר שהביעה רצון לעלות לתורה ולאחר שאביה בחן את הנושא וגילה שאיננו מנוגד להלכה, התיר לה בית הכנסת הקונסרבטיבי בניו יורק לעלות לתורה בשינוי בשבת ה-18 במרץ 1922. היא קראה את הברכות בניגון, אך את פרשת השבוע קראה בעברית ובאנגלית מתוך ספר תורה מודפס למרגלות בימת בית הכנסת. קפלן-אייזנשטיין שיחזרה את המעמד בהיותה בת 82, תוך עלייה לתורה כמקובל בקהילות היהדות המתקדמת.
למדה באוניברסיטת קולומביה ובבית הספר ג'וליארד למוזיקה. ב-1932 השלימה תואר מוסמך אוניברסיטה בחינוך מוזיקלי. באמצעות אביה הכירה את תלמידו וממשיך דרכו, עירא אייזנשטיין, והשניים נישאו ב-1934. בין השנים 1929 ל-1954 לימדה חינוך מוזיקלי והיסטוריה של מוזיקה יהודית בסמינר למורים שליד בית המדרש לרבנים באמריקה (JTS) ויצרה את תוכנית הלימודים במוזיקה יהודית. כן ערכה את האנתולוגיה הראשונה של שירי ילדים יהודיים וחקרה אותם (מהדורה ראשונה: "Gateway to Jewish Song", 1937; מהדורה שנייה ומורחבת: "Songs of Childhood"; 1955). כאשר זיהתה מחסור בחומרים מוזיקליים לילדיה, חיברה יחד עם בעלה מספר ספרי ילדים (שירי מועד לחגי ישראל בעברית ובאנגלית ואגדות מחורזות משולבות בשירים מקוריים).
בנוסף, פעלה כמלחינה וחיברה מספר קנטטות ומחזה מוזיקלי ("עקדת יצחק").
בשנת 1959, בגיל חמישים, החלה לימודים לקראת תואר דוקטור בהיברו יוניון קולג', אותם סיימה ב-1966. עבודה הדוקטורט שלה עסקה בשירת יהדות ספרד והשוואתה עם שירת הטרובדורים והמדריגלים. ב-1972 ראה אור מחקרה הנרחב: "Heritage of Music: The Music of the Jewish People".
בין השנים 1966-1979 לימדה בהיברו יוניון קולג' ולאחר מכן (בשנים 1978-1981) לימדה בבית המדרש לרבנים ליהדות מתחדשת בפילדלפיה.
והינה קופר
ירון דייסלבלום
ירון רנה ויקטור אנטון דייסלבלום (בהולנדית: Jeroen Dijsselbloem; נולד ב-29 במרץ 1966) הוא פוליטיקאי הולנדי ממפלגת העבודה (PvdA). הוא מכהן כשר האוצר בקבינט רוטה השני מאז 5 בנובמבר 2012, כנשיא היורוגרופ מאז 21 בינואר 2013 וכנשיא חבר הנאמנים של מנגנון היציבות האירופאי (ESM) מאז ה-11 בפברואר 2013.
על-סגול קרוב
על סגול קרוב
אנרגיית קשר גרעינית
אנרגיית קשר גרעינית (אנגלית: Nuclear Binding Energy) היא אנרגיית הקשר המהווה את האנרגיה הנדרשת כדי לפרק את גרעין האטום למרכיביו, פרוטונים ונייטרונים. כל גרעין של כל אטום, פרט למימן-1 (העשוי מפרוטון בלבד, ללא נייטרונים), נושא אנרגיית קשר גרעינית. אנרגיית הקשר הגרעינית נובעת מהכוח הגרעיני, הנישא על ידי מספר סוגים של מזונים, לרבות הפאיון.
אנרגיית קשר גרעינית לנוקליאון (nuclear binding energy per nucleon), הנמדדת ביחידות של מגה אלקטרונוולט לנוקליאון, היא סך כל אנרגיית הקשר הגרעינית של גרעין נתון חלקי מספר הנוקליאונים שהוא מכיל. זו אנרגיית הקשר הגרעינית הממוצעת שכל נוקליאון תורם לגרעין. טווח אנרגיות הקשר הגרעיניות נע בין 1.3697 MeV לנוקליאון בגרעין של מימן-2 ל-8.7945 MeV לנוקליאון בגרעין של ניקל-62. מכיוון שאנרגיית הקשר הגרעינית לנוקליאון שלו היא הגבוהה ביותר, ניקל-62 הוא הגרעין היציב ביותר הקיים בטבע.
פער המסה.
אנרגיית הקשר הגרעינית מביאה לקיומו של פער מסה (mass defect) בגרעין. פער המסה של גרעין שווה לאנרגיית הקשר הגרעינית שלו. פער המסה הוא ההפרש בין סך המסות של הנוקליאונים בגרעין (סך כל המסות של הפרוטונים והנייטרונים, כחלקיקים נפרדים) לבין מסת הגרעין, הנמדדת ביחידות של מסה אטומית מאוחדת (u) או של מגה אלקטרונוולט (MeV).
לדוגמה, גרעין של פחמן-12 כולל 6 פרוטונים ו-6 נייטרונים. סך המסה של אלו, כאשר הם נפרדים (אינם קשורים לכדי גרעין), הוא 11,267.0249676 MeV בדיוק. המסה האטומית של פחמן-12 היא . יחידת מסה אטומית מאוחדת () שווה 931.4940954 MeV בדיוק. אם כן, שווים 11,177.9291448 MeV. נתון זה כולל גם את 6 האלקטרונים המקיפים את הגרעין, אשר סך המסה שלהם הוא 3.0659936766 MeV בדיוק. לפיכך, מסת הגרעין של פחמן-12 היא 11,174.8631511234 MeV בלבד – דהיינו, 92.1618164766 MeV פחות מאשר סך המסות של הפרוטונים והנייטרונים המרכיבים את הגרעין. זה הוא פער המסה, או אנרגיית הקשר הגרעינית, של פחמן-12. זו כמות האנרגיה הדרושה כדי להפריד גרעין כזה למרכיביו. אם תושקע כמות זו של אנרגיה לתוך הגרעין, תוך פירוקו למרכיביו, סך המסות של אותם מרכיבים (נוקליאונים) יחזור להיות הערך הרגיל של המסות שלהם כחלקיקים נפרדים, במקום הערך ה"מופחת" שיש להן בגרעין. הווה אומר, כאשר נוקליאונים קשורים לכדי גרעין, כל אחד מהם "תורם" חלק מהמסה שלו כדי שתהפוך לאנרגיית קשר גרעינית.
עבור פחמן-12, אנרגיית הקשר הגרעינית לנוקליאון היא 7.68015137305 MeV (דהיינו, 92.1618164766 MeV חלקי 12). למעשה, נתון זה הוא הקובע את ההפרש בין המסה הממוצעת המשוקללת של מרכיבי האטום (פרוטון אחד, נייטרון אחד ואלקטרון אחד), שהיא 939.17424677305 MeV, לבין יחידת מסה אטומית מאוחדת אחת ().
אנרגיית קשר גרעינית ואנרגיה גרעינית.
אנרגיה גרעינית מופקת, לרוב, בשתי דרכים: ביקוע גרעיני או היתוך גרעיני. קיימות גם צורות אחרות של אנרגיה גרעינית, לרבות האנרגיה המשתחררת בעת דעיכה רדיואקטיבית, אך ביקוע והיתוך הם המנגנונים העיקריים בהם נעשה שימוש, הן בכורים גרעיניים והן בנשק גרעיני. האנרגיה המשתחררת בתהליכים אלו היא למעשה אנרגיית קשר גרעינית.
במקרה של היתוך, אנרגיית הקשר הגרעינית משתחררת כאשר נוקליאונים, הנמצאים בגרעינים הקלים מניקל-62, נקשרים לכדי גרעין חדש, כבד מזה שבו נמצאו הנוקליאונים לפני כן. בעת ההיקשרות, כל נוקליאון "תורם" חלק מהמסה שלו וזו הופכת לאנרגיה, בתהליך אקסותרמי. אנרגיה זו היא המופקת משלב ההיתוך של נשק תרמוגרעיני וכן מכורי היתוך מימניים.
במקרה של ביקוע, מנגנון שחרור אנרגיית הקשר הגרעינית מורכב יותר. ככלל, פירוק של גרעין למרכיביו דורש השקעת אנרגיה, כלומר, לכאורה הוא אמור להיות תהליך אנדותרמי. אולם, עבור גרעינים הכבדים מניקל-62, הנתון המכריע אינו אנרגיית הקשר הגרעינית עצמה, אלא ההפרש בין עודף אנרגיית הקשר הגרעינית של איזוטופ נתון, יחסית לזו של פחמן-12, לבין עודף אנרגיית הקשר הגרעינית של האיזוטופ אליו הוא הופך בתהליך הביקוע. זה הוא ההפרש של עודף המסה (difference in ). כאשר קיים הפרש עודף מסה חיובי בין המגיבים לבין התוצרים, יכול להתרחש ביקוע גרעיני שישחרר כמות חיובית של אנרגיה.
גידי ספיר
דו&quot;ח לוכטר
דוח לוכטר הוא מסמך פסאודו מדעי שנכתב על ידי פרד לוכטר (Leuchter), מכחיש שואה אמריקאי, שהיה מהנדס וטכנאי של תאי הוצאה להורג. דו"ח לוכטר הוזמן על ידי ארנסט צינדל, גם הוא מכחיש שואה. צינדל הזמין את הדו"ח מלוכטר במטרה להגיש אותו בבית המשפט בקנדה כחלק מהתגוננות מפני האשמה בהפצת חומרים שקריים, הנוגעים בעיקר להכחשת שואה. לוכטר כתב את הדו"ח ב-1988 במטרה לחקור את הכדאיות של ההשמדה ההמונית באמצעות גז במחנות ההשמדה, בעיקר באושוויץ. לוכטר נסע למחנה, אסף מספר חתיכות של לבנים משרידי המשרפות ותאי הגזים, מבלי שקיבל רשות לכך. לוכטר הביא אותם בחזרה לארצות הברית ושלח אותם לאנליזה כימית. במשפט נדרש לוכטר להסביר את הדו"ח כעד מומחה, אולם התברר כי הוא חסר השכלה או ניסיון להעיד כמומחה בתחום הזה.