כוחו המדעי של הסקר גלום בנתוני האורך, המאפשרים לתפוש את האופי הדינמי של השינויים במהלך ההזדקנות, והוא נחשב לאחד מעמודי התווך של המחקר באירופה. בשנת 2008 נבחר פרויקט SHARE לקחת חלק בפורום האירופי האסטרטגי למחקר תשתיות (ESFRI) ובשנת 2014 אושרה הצטרפותו למאגר SHARE-ERIC.
ישראל הצטרפה לפרויקט SHARE בשנת 2004, והיא הפכה למדינה הראשונה במזרח התיכון שיזמה מחקר שיטתי על הזדקנות האוכלוסייה. כלל נתוני SHARE, כולל בישראל, זמינים לכלל קהיליית המחקר, וניתן להשיגם באמצעות אתר SHARE או בארכיון הלאומי של נתונים ממוחשבים על הזדקנות. החל משנת 2012 הפכה מדינת ישראל לשותפה לארגון SHARE ERIC בהתאם להחלטת ממשלה מס' 5146 מיום 14 באוקטובר 2012.
רקע.
סקר אורך חלוץ הושק ב-1992 בארצות הברית HRS) Health and Retirement Study) ומשמש מודל לסקרים בארצות נוספות, כגון סקר ELSA הנערך באנגליה (English Longitudinal Study of Ageing). בהשראת סקרים אלה הושק בשנת 2002 במדינות אירופה סקר הבריאות, ההזדקנות והפרישה באירופה (SHARE).
אחת-עשרה ארצות נרתמו לאיסוף נתוני הבסיס בשנת 2004. ארצות אלה מהוות ייצוג מאוזן של האזורים השונים באירופה, החל מסקנדינביה (דנמרק ושוודיה) דרך מרכז אירופה (אוסטריה, צרפת, גרמניה, שווייץ, בלגיה, והולנד) אל הים התיכון (ספרד, איטליה ויוון). שתי המדינות ה"חדשות" באיחוד האירופי - צ'כיה ופולין ואירלנד הצטרפו ל-SHARE בשנת 2006 והשתתפו באיסוף הנתונים של הגל השני בין השנים 2006–2007. בארצות אירופה (אך לא בישראל) נערך במהלך שנת 2008–2009 גל שלישי של הפרויקט המכונה SHARELIFE. בשונה מהגלים האחרים, SHARELIFE נערך כסקר רטרוספקטיבי על תולדות חייהם של משתתפי הפרויקט בגליו הקודמים. הגל הרביעי של סקר SHARE בוצע במהלך שנת 2011, וישראל לא השתתפה בו. נתוני הגל החמישי של SHARE, והגל השלישי בישראל, נאספו במהלך שנת 2013. בגל החמישי הצטרפה מדינה חדשה: לוקסמבורג. הגל השישי של סקר SHARE נערך בשנת 2015, בגל זה הצטרפה קרואטיה למדינות SHARE. במהלך הגל השביעי של סקר SHARE שבוצע בשנת 2017 הצטרפו שאר מדינות האיחוד האירופי (למעט אנגליה ואירלנד אשר מבצעות סקרים דומים באופן עצמאי). בכך הגיע מספר המדינות המשתתפות בסקר SHARE ל-28 מדינות.
SHARE-ישראל.
ישראל הצטרפה לפרויקט בשנת 2004 והיא חלק אינטגרלי מהפרויקט האירופי. איסוף הנתונים מבוסס על ראיונות עם מרואיינים מתוך אוכלוסיית המחקר. איסוף נתוני הגל הראשון בישראל נערך בין אוקטובר 2005 ליולי 2006 וכלל 2,598 מרואיינים המתגוררים ב-1,771 משקי בית. הגל השני של איסוף הנתונים החל באוגוסט 2009 והסתיים באוגוסט 2010 וכלל 2,464 מרואיינים. הגל השלישי בישראל נאסף במקביל לגל ה-5 באירופה במהלך 2013, וכלל 2,600 משיבים שרואיינו במהלך שנה זו. הגל הרביעי בישראל נאסף במקביל לגל ה-6 באירופה, במהלך 2015 וכלל 2,190 משיבים. עד כה נערכו במסגרת הסקר 10,000 ראיונות שנאספו בקרב למעלה מ-3,800 משיבים, בארבעה גלי מחקר לאורך כעשר שנים, ולמעלה מ-80% מהמרואיינים רואיינו בשני גלים או יותר.
סקר SHARE-ישראל נערך בחסות מרכז הידע לחקר הזדקנות האוכלוסייה בישראל ומנוהל בידי הפרופ' הווארד ליטווין, בסיוע צוות רב-תחומי של יועצים מומחים מארצות הברית, אירופה וישראל. הסקר נתמך על ידי מדינת ישראל באמצעות המשרד לשוויון חברתי ואיסוף הנתונים מתבצע על ידי מכון ב.י. ולוסיל כהן למחקרי דעת קהל באוניברסיטת תל אביב.
תחומי המחקר.
הסקר מתייחס לנתונים דמוגרפיים, בריאות פיזית, כוח אחיזה, מהירות הליכה, סיכונים התנהגותיים, תפקוד קוגניטיבי, בריאות הנפש, טיפול, תעסוקה ופנסיה, ילדים, תמיכה חברתית, שינויים כלכליים, דיור, הכנסה למשק בית, צריכה, נכסים וציפיות לעתיד. בנוסף לכך, השאלון בישראל כולל שני תחומים שטרם נידונו ב-SHARE:
אוכלוסיית המחקר.
על מנת לקבל מדגם מייצג של ישראלים בני 50 ומעלה, חולקה אוכלוסיית ישראל לשלושה חלקים:
גופים תומכים.
סקר SHARE-ישראל נתמך כיום על ידי מדינת ישראל באמצעות המשרד לשוויון חברתי.
בעבר נתמך על ידי:
SHARE-ישראל
Luka (שיר)
Luka הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי הזמרת סוזן וגה ויצא לאור כסינגל בשנת 1987.
השיר היה מועמד בטקס פרסי גראמי בשנת 1988 עבור הקלטת השנה, שיר השנה וביצוע הפופ האהוב ביותר לזמרת. וגה הקליטה גרסה בספרדית לשיר בסינגל שיצא.
תוכן השיר.
השיר עוסק בנושא התעללות בילדים. עם יציאת השיר סיפרה וגה בטלוויזיה בשוודיה על העומד מאחורי השיר:
לפני מספר שנים ראיתי קבוצה של ילדים ששיחקה ממול לבניין בו גרתי. אחד מהילדים ששמו היה לוקה היה נראה שונה מיתר הילדים. אני זוכרת את שמו ואת פניו, אך לא ידעתי עליו יותר והוא נראה מנותק מן הילדים האחרים ששיחקו איתו. השתמשתי בדמות שלו בשיר שכתבתי. בשיר הילד הוא ילד שסבל מהתעללות, אך אינני חושבת שפרט זה היה נכון לגביו. אני חושבת שהוא פשוט היה שונה".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי מייקל פטרסון וקנדיס רקינג'. הקליפ צולם במשך שלושה ימים בעיר ניו יורק. הילד קרבון שיחק את הילד בקליפ.
הצלחה.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100 והוא השיר שהגיע למקום הגבוה ביותר של וגה בארצות הברית. השיר הגיע למקום הראשון בפולין, למקום השני בשוודיה ושהה בין עשרת הגדולים באוסטריה, קנדה, ניו זילנד ודרום אפריקה.
בנוסף לכך, זכה השיר בפרס הווידאו קליפים של MTV בקטגוריית "הקליפ הנשי הטוב ביותר".
בץ' (בהונגרית: Bőcs) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בבץ' התגוררו יהודים בודדים ובמקום היה קיים בית קברות יהודי.
הבחירות לנשיאות טורקיה, 2019
קונסטנס בייקר מוטלי
קונסטנס בייקר מוטלי (באנגלית: Constance Baker Motley; 14 בספטמבר 1921 - 28 בספטמבר 2005) הייתה פעילת זכויות אזרח אפרו-אמריקאית, עורכת דין, שופטת וסנאטורית מטעם מדינת ניו-יורק. היא הייתה האישה האפריקנית-אמריקאית הראשונה שמונתה לשופטת פדרלית, מטעם מחוז הדרום של ניו-יורק, והעוזרת המשפטית של השופט ת'ורגוד מרשל בפסק דין בראון נגד מועצת החינוך.
ביוגרפיה.
קונסטנס בייקר נולדה ב-14 בספטמבר 1921 בניו הייבן, קונטיקט, ילד תשיעי מתוך שנים עשר ילדים. הוריה היו מהגרים שהגיעו מנוויס, שבאיים הקריביים. אמה הייתה עובדת משק בית, ואביה עבד כשף באיגודי סטונדטים שונים של אוניברסיטת ייל.
בייקר גדלה בניו הייבן, ולמדה בבתי הספר ציבוריים, שם הייתה לעיתים יעד לביטויי גזענות. בשתי תקריות נמנע ממנה להיכנס למגרש החלקה ולחוף מקומי. כשהגיעה בייקר לתיכון, היא כבר טיפחה מודעות עמוקה לגזענות, שדחפה אותה להיות מעורבת במאבקים לזכויות אזרחיות. נאום ששמעה בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל, מעורך הדין ג'ורג' קרופורד, נתן לה השראה ללמוד משפטים.
בזכות הסיוע הכלכלי של פילנתרופ מקומי, בשם קלרנס ו. בלייקלי, היא החלה את לימודיה באוניברסיטת פיסק, מכללה המיועדת לאפרו-אמריקאים בנאשוויל שבטנסי, אך מאוחר יותר חזרה צפונה כדי ללמוד באוניברסיטת ניו יורק, שם קיבלה ב-1943 תואר ראשון באמנויות, וב-1946 תואר ראשון במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה.
באוקטובר 1945, במהלך השנה השנייה של בייקר בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה, החלה לעבוד כעוזרת משפט של ת'ורגוד מרשל בבית המשפט העליון של ארצות הברית. היא עבדה בבית הדין הצבאי בו הוגשו תביעות בעקבות מלחמת העולם השנייה.
זכויות אדם.
לאחר סיום לימודיה בבית הספר למשפטים של קולומביה ב-1946, הועסקה בייקר על ידי הקרן להגנה משפטית וולחינוך () של האיגוד הלאומי לקידום אנשים צבעוניים כעורך דין לזכויות האזרח. בתור האישה הראשונה ששימשה כפרקליטה, היא מונתה ליועצת משפטית של הקרן, והפכה לעורכת דין מובילה במספר מקרים תקדימיים במאבק לזכויות אזרח.
בייקר ביקרה בכנסיות אשר הופצצו, שרה שירי חופש, וביקרה את מרטין לותר קינג בזמן שישב בכלא, וכן בילתה לילות עם פעיל זכויות האזרח מדגר אוורס.
ב-1950 היא הגישה תביעה לפסק דין בראון נגד מועצת החינוך. היא הייתה האישה האפריקאית-אמריקאית הראשונה שהופיעה כעורכת דין מול בית המשפט העליון של ארצות הברית. בעקבות עבודתה התקבל לראשונה סטודנט ממוצא אפרו-אמריקאי לאוניברסיטת מיסיסיפי ב-1962. היא ניצחה בתשעה מתוך עשרה מקרים שבהם טענה לפני בית המשפט העליון. היא הייתה דמות אסטרטגית במאבק המשפטי לביטול ההפרדה הגזעית בבתי ספר בדרום ארצות הברית, באוטובוסים ובבתי קפה.
בבית המשפט הפדרלי.
מוטלי מונתה על ידי הנשיא לינדון ב 'ג' ונסון ב-26 בינואר 1966, לשופטת בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית של מחוז הדרום של ניו יורק. מינוי זה אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-30 באוגוסט 1966, וכך היא הפכה לשופטת הפדרלית האפרו-אמריקאית הראשונה. היא שימשה כנשיאת בית המשפט בשנים 1982-1982. היא המשיכה לעבוד, גם לאחר שהגיעה לגמלאות, בספטמבר 1986. שירותה הופסק ב-28 בספטמבר 2005, עקב מותה בניו יורק.
מקרה ראוי לציון.
בייקר פרסמה החלטה פורצת דרך עבור נשים בשידורי ספורט ב-1978, כאשר פסקה שיש להתיר לכתבת להיות נוכחת בחדר הסגור של ה-MLB (Major League Baseball).
פרסים.
היא קיבלה פרס Candace עבור שירותה בקואליציה הלאומית של 100 נשים שחורות בשנת 1984. ב-1993 היא נכנסה להיכל התהילה הלאומי לנשים. בשנת 2001, הנשיא ביל קלינטון העניק לה את מדליית הכבוד הנשיאותית.
חיים אישיים.