בשנת 2004 יצא ספרו The Making of the Modern Self, בהוצאת אוניברסיטת ייל, בו הוא בוחן כיצד התגבשה התודעה של הזהות העצמית באירופה במאה ה-18 והשימוש בקטגוריות של מין, גזע ומעמד לתיאור הזהות העצמית.
בשנת 2020 החל ורמן את כהונתו כנשיא המכללה האקדמית תל אביב-יפו.
יחלוקו
ממון המוטל בספק חולקין
ממון המוטל בספק חולקים
ממון המוטל בספק חולקים הוא פסק הלכתי הקובע כי במצבי ספק שנוצר מוויכוח עובדתי אודות בעלות על חפץ יש לחלוק את החפץ בין הצדדים.
לפי דעת רוב החכמים השימוש בפסק זה הוא נדיר והוא מתקיים רק במקרה מסוים (שיובא בהמשך), אך התנא סומכוס, בדעת יחיד שלא נפסקה להלכה, סבור כי בכל מצב המכונה "דררא דממונא" לא משתמשים בכלל המוציא מחברו עליו הראיה, ובמקומו חולקים את החפץ בין שני הצדדים בדין, אך ישנם מצבים בהם יוסכם כי יש להשתמש בכלל זה.
דעת סומכוס.
בכמה מקומות בתלמוד מוזכר כי סומכוס אמר ש'ממון המוטל בספק - חולקין.' דוגמה ידועה לכך היא המשנה "שור שנגח את הפרה":
שור שנגח את הפרה.
במסכת בבא קמא (פרק ה' משנה א') נכתב במשנה:
הסבר למשנה-
בגמרא (מסכת בבא קמא דף מו עמוד א') נכתב על משנה זו:
כלומר: על פי חכמים במקרה זה בעלי השור הנוגח ישלם על הפרה בלבד ולא ישלם על הולד המוטל בספק, וכדי לדרוש פיצוי על מות הוולד על בעלי הפרה להביא ראיה לכך שהשור אכן נגח את הפרה בעודה בהריון.
דררא דממונא.
בגמרא במסכת בבא מציעא נכתב:
זאת אומרת: כאשר אמר סומכוס (שממון המוטל בספק חולקים בלא שבועה) אמר זאת רק במקום שבו יש "דררא דממונא", כלומר, "שייכות ממון", אבל במקום בו אין "דררא דממונא" דבריו אינם תקפים וחולקים בשבועה (לסומכוס שבועה מדרבנן).
הראשונים דנו מהו אותו מצב הנקרא "דררא דממונא" שרק בו דברי סומכוס תקפים.
על פי רש"י פירוש המושג הוא 'חסרון ממון'. משמעות הדבר היא שלשיטת סומכוס רק כאשר נתינת החפץ לאחד הצדדים תגרור הפסד לשני (ולא רק תמנע ממנו להרוויח) על בית-הדין לחלק את שווי החפץ בין הצדדים בלא שבועה.
תוספות לעומתו, אומרים כי משמעותו היא מצב שבו יש 'ספק לבית-הדין בלא טענותיהם'. כלומר שהספק לא נגרם מתביעות החולקים, ולבית הדין יש ספק למי שייך החפץ גם בלי טענותיהם. על פי תוספות לשיטת סומכוס חולקים בלא שבועה רק כאשר לבית דין יש ספק "חזק", אבל אם הדיון החל בגלל טענות הצדדים הדיינים דורשים מהם להוכיח אותן. תוספות מבינים שהמילים "דררא דממונא" (שייכות ממון) מתייחסות למתדיינים ופירושן שברור שלשני הצדדים יש קשר לחפץ.
הבנה שלישית שנמצאת בראשונים היא שמשמעות המושג 'דררא דממונא' היא שלכל אחד מהצדדים המשתתפים בדיון הייתה (או ישנה) חזקה המוסכמת על שני הצדדים. החזקה הזו מראה שטענותיהם רציניות וכך בית הדין יכול להתחשב בהן.
למרות שסומכוס סובר שממון המוטל בספק חולקים במקרה של דררא דממונא בניגוד לחכמים שפוסקים המוציא מחבירו עליו הראיה, קיימת דעה בתלמוד שבמקרה שהטענות הם בברי מול ברי, מודה גם סומכוס שהדין הוא המוציא מחבירו עליו הראיה, ולא יחלוקו.
שיטתו ההלכתית של סומכוס.
בתוספות ב ניתן להבין כי שיטתו של תוספות היא, שבמצב של דררא דממונא האומר שהדבר בספק בין שניהם, נחשבים שניהם למוחזקים, בתוספות הרא"ש מבאר זאת מכיוון שהספק עצמו מטיל את הממון שיהיה בחזקת שניהם, ולפי רבי שמואל רוזובסקי דהחזקת שניהם מתהווה לאחר ועל ידי הדין יחלוקו. אך בתוס' הרא"ש מבואר שלא כדבריו.
אם כי, לא ניתן לומר שזה הוא חידושו של סומכוס, שכן בתוספות אחר, ב מבואר כי גם לפי שיטת חכמים בדררא דממונא כאילו שניהם מוחזקים בו. ומכך מסיקים מפרשי הגמרא, כי נקודת המחלוקת בין סומכוס לחכמים היא אם מוטב ללכת אחרי מוחזקות פיזית שהיא חזקת מרא קמא ותפיסה או אחר מוחזקות רוחנית שנוצרת על ידי הספק המעמיד את הממון לצד שניהם.
דעת חכמים.
על פי חכמים גם במצב של "דררא דממונא" לא חולקים אלא פוסקים שעל התובע להוכיח את טענתו. אבל במצב של "דררא דממונא" בו החלוקה יכולה להיות אמת (ייתכן שהחפץ שייך לשני הצדדים וממילא החלוקה אינה פשרה אלא האמת) גם לפי חכמים יחלקו.
הלכה.
על פי רוב הראשונים ההלכה כחכמים, על פי הכלל יחיד ורבים הלכה כרבים, אך לפי הרשב"ם ההלכה היא כסומכוס.
עמרי פדן
עמרי פדן (נולד בשנת 1952) הוא איש עסקים וכלכלן ישראלי, יו"ר ובעלים של חברת אלוניאל בע"מ, זכיינית רשת מקדונלד'ס בישראל.
ביוגרפיה.
פדן נולד בירושלים לדורית (מרצה לסוציולוגיה) ולמאיר. בנעוריו, למד בליד"ה (סיים ב-1970). התגייס לצה"ל בפברואר 1971, התנדב לסיירת מטכ"ל וצורף לצוות לוחמים בפיקודו של איתמר סלע. לאחר הטירונות בחטיבת הצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה. עם חבריו לצוות נמנו אבנר שור, אבי דיכטר ואורי טבנקין. בשלב מסוים הוצע לו לצאת לקורס קצינים יחד עם אבי דיכטר, אך הם סירבו והעדיפו להישאר כלוחמים בצוות איתמר עד תום השירות. השתתף בשנת 1972 כלוחם בצוות איתמר במבצע להשתלטות על מטוס סבנה החטוף, אם כי בסופו של דבר, צוות איתמר לא היה זה אשר פרץ למטוס אלא שימש גיבוי לצוות ותיק יותר. באותה שנה השתתף יחד עם דיכטר ועם לוחמים אחרים של הסיירת ושייטת 13 במבצע שבו חצו את תעלת סואץ.
למד כלכלה ומתמטיקה באוניברסיטה וסיים דוקטורט בכלכלה ב-1981. בתחילת שנות ה-80 שימש מרצה לכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1978 נמנה עם מקימי "שלום עכשיו" ושימש דובר התנועה, והיה מיוזמי מכתב הקצינים בקריאה לשלום עם מצרים. ב-1979 עמד בראש משלחת של שלום עכשיו למצרים ונפגש עם אנואר סאדאת במטרה לקדם את תהליך השלום בין ישראל למצרים. הביקור זכה לסיקור נרחב בעיתונות הערבית.
עזב את האקדמיה לטובת התעשייה, ולשם כך ויתר על הצעה לפוסטדוקטורט באוניברסיטת הרווארד. בשנת 1988 מונה למנכ"ל "כיתן" ושימש בתפקיד עד לשנת 1992.
פדן מעורב בפעילות פילנתרופית ויושב בחבר הנאמנים של עמותת חיים - למען ילדים חולי סרטן בישראל.
נשוי לאריאלה, המכהנת כסגנית יו"ר אלוניאל, ואב לארבעה בנים. יש לו שתי אחיות: הבכורה היא פרופ' מיכל בלר, נשיאת מכללת לווינסקי לחינוך.
זכיין מקדונלד'ס.
לאחר שעזב את כיתן קיבל ב-1992 את הזיכיון של חברת מקדונלד'ס בישראל, פתח את הסניף הראשון ב-1993 והוביל את ההצלחה של הרשת בארץ. נכון לשנת 2019 לרשת יש 200 סניפים והיא מעסיקה כ-7,000 עובדים. בשנת 2002 הפסיק לשמש מנכ"ל בפועל של החברה הזכיינית, אלוניאל בע"מ, ועבר לתפקיד יו"ר פעיל. נכון לאמצע העשור השני של המאה ה-21, מחזיק פדן ב-50% ממניות ההון של החברה וב-100% ממניות השליטה.
יחד עם חברת אלוניאל הורשע פדן בעבירה של העסקת נוער בשבת, בניגוד לחוק עבודת הנוער, והוטל עליו קנס של 50,000 ש"ח. ערעורו לבית הדין הארצי לעבודה נדחה. פדן החליט להמשיך ולהיאבק בחוק באמצעות עתירה לבג"ץ.
בשנת 2004 חזר פדן לנהל את הרשת ופתח בשינוי מקיף בתפריט שמציעה הרשת בארץ, במה שכונה בתקשורת הישראלית "מהפכת הבריאות של מקדונלד'ס". השינוי בתפריט כלל הפחתה בערך הקלורי של חלק מהמוצרים והפחתת אחוזי השומן בבשר.
ביוני 2013 עורר סערה כאשר סירב להצעה לפתוח סניף של מקדונלד'ס באריאל, הנמצאת מעבר לקו הירוק.
החל מאמצע 2013 נאבק פדן בניסיון של הסתדרות הנוער העובד והלומד לאגד את עובדי מקדונלד'ס בישראל ולהביא לחתימתו של הסכם קיבוצי.
הצהרת חיפה
הצהרת חיפה היא מסמך חזון שפורסם בשנת 2007, בחסות מרכז מדה אל-כרמל, על ידי קבוצה של אקדמאים ואנשי רוח ערבים ישראלים, בהם מוסלמים, נוצרים ודרוזים.
אודות הפרויקט.
הפרויקט החל בשנת 2002 בחסות מדה אל-כרמל, מרכז ערבי למחקר חברתי בחיפה. משתתפי הפרויקט, כולם בני מיעוטים ישראלים, בהם אנשי רוח, אמנים, אנשי חינוך, אקדמאים ופעילים חברתיים, התחלקו לקבוצות עבודה, אשר דנו בנושאים שונים שעל הפרק. המשתתפים מזוהים עם המפלגות השונות בציבור הערבי, בהן בל"ד וחד"ש.
האספה הכללית של הפורום התכנסה כתריסר פעמים עד לאישור הסופי של ההצהרה. הפרויקט הובל על ידי הוועד המנהל שהורכב מפרופ' נדים רוחאנא, מנכ"ל מדה אל-כרמל עו"ד חסן ג'בארין ופרופ רמזי סלימאן, בשנת 2006 הצטרפו אל הוועד המנהל גם פרופ' מוחמד חאג'-יחיא וד"ר נדירה שלהוב-קיבורקיאן. ההצהרה פורסמה ב-15 במאי, תאריך יום הנכבה.
בין חותמי ההצהרה פרופ' מחמוד יזבק, פרופ' מרואן דווירי, פרופ' קייס פירו, חברת הכנסת חנין זועבי, חבר הכנסת איימן עודה, עלאא חליחל וסלמאן נאטור.
"הצהרת חיפה" היא הרביעית בשורת מסמכי חזון, אשר ניסחו קבוצות שונות של ערביי ישראל. קדמו לה "חוקה שוויונית לכל" של מרכז מוסאווא, "מסמך החזון העתידי" של ועדת המעקב העליונה, והצעת "החוקה הדמוקרטית" של מרכז עדאלה.
תוכן ההצהרה.
הצהרה חיפה נועדה על ידי כותביה להציג את יסודות זהותם, את שאיפותיהם ביחס לעתידם הקיבוצי ואת התנאים הנדרשים לשיטתם לפיוס בין העם הפלסטיני לבין העם היהודי הישראלי. רוב תוכנה עוסק בשלושה נושאים: ציון עוולות התנועה הציונית כנגד הפלסטינים על פי תפיסת מנסחי ההצהרה, הצגת פתרונם לפיוס בין הפלסטינים ליהודים הישראלים והתייחסות לתיקונים נדרשים בתוך המגזר הערבי.
השתייכות לעם הפלסטיני וציון עוולות לכאורה של ישראל.