אחרי שהיתקלות בין רון לבין אופנוען (ג'ק בלאק) מביאה לכך שהאופנוען בועט מגשר סן דייגו-קורונדו את כלבו של רון, בקסטר, רון נתקף בפאניקה ומאחר לשידור שלו. בלית ברירה, ורוניקה ממלאת את מקומו כקריינית חדשות ראשית ומקבלת רייטינג גבוה יותר משידוריו הרגילים של רון, ורון הזועם מביא לפרידתם. ורוניקה מקודמת לקריינית שותפה למרות מחאתם של אנשי הצוות, שמגלים כלפיה טינה, וזוכה להערכתם של שאר אנשי התחנה. כשאנשי הצוות מבקשים לקנות לעצמם חליפות חדשות כנחמה, הם בטעות הולכים לאיבוד בחלקים המפוקפקים של העיר ונתקלים שם בצוות החדשות של ווס מנטות' (וינס ווהן), המתחרה העיקרי של רון על הרייטינג בסן דייגו ואויבו הגדול. השניים קוראים תיגר אחד על השני ושני הצוותים נערכים לקרב פנים מול פנים, אבל כאשר שלושה צוותי חדשות נוספים מגיעים לקחת חלק בקרב, מתפתחת קטטה המונית שמסתיימת רק לאחר שהמשטרה מגיעה וכל הכתבים נאלצים לברוח. רון וחברי הצוות שלו מבינים שהנוכחות של ורוניקה כקריינית אישה לצידם שוחקת את המוניטין שלהם. מאוחר יותר רון וורוניקה נכנסים לוויכוח נוסף שמתפתח לריב אלים בין השניים מול שאר עובדי התחנה והיחסים ביניהם מידרדרים עוד יותר.
אחת מעמיתותיה של ורוניקה לעבודה מסגירה לה את סודו הגדול של רון- הוא יקריא כל דבר שרשום על הטלפרומפטר. ורוניקה מנצלת את הידע הזה ולמחרת משכתבת ללא ידיעתו של רון את הטקסט שהוא אמור להקריא ומחליפה את השורה הסוגרת שלו ("שמרי על קלאסה, סן דייגו") ב"לכי תזדייני, סן דייגו". רון קורא את הכתוב מבלי לשים לב ומעורר את זעמם של אנשי סן דייגו ולהצטברות המון זועם מול בניין התחנה שדורש את פיטוריו של רון. אד נאלץ לפטר את רון לנוכח ההמון הזועם וורוניקה, שהבינה שהגזימה, מבקשת להתנצל לפניו, אך רון כועס עליה ומסרב לקבל את התנצלותה. רון הופך לשיכור מובטל, ללא אהבת הציבור שהיה רגיל אליה וחבריו מתנכרים אליו מחשש שיפוטרו אם ידברו איתו, בזמן שוורוניקה נהנית מהתהילה כקריינית חדשות מובילה.
שלושה חודשים לאחר מכן, דובת הפנדה הנדירה בגן החיות של סן דייגו יולדת, וכל צוות חדשות בסן דייגו מגיע לגן החיות כדי לסקר את הסיפור. כאשר ורוניקה מגיעה לגן החיות, דוחף אותה קריין הערוץ הציבורי (טים רובינס) לכלוב של דובי הגריזלי. כשאד לא מצליח לאתר את ורוניקה, הוא מגייס מחדש את רון כמוצא אחרון. רון מגיע לגן החיות ביחד עם צוותו הישן וקופץ לכלוב הדובים כדי לחלץ את ורוניקה, וכאשר הדוב מאיים לתקוף את חברי הצוות, בקסטר מופיע משום מקום ומשכנע את הדוב לחוס עליהם. כשחברי הצוות מטפסים החוצה מהכלוב, ווס מופיע ומאיים לדחוף את רון בחזרה לכלוב, אבל לבסוף מודה כי הוא תמיד שנא אותו אך עכשיו הוא מעריך אותו ומסייע לו לצאת החוצה.
אחרי שרון וורוניקה מתפייסים, הם בהמשך הופכים לצמד קרייני חדשות בתוכנית של CNN, בריאן הופך למנחה תוכנית מציאות בערוץ פוקס, בריק מתחתן ומוליד 11 ילדים והופך ליועץ פוליטי בכיר של ג'ורג' ווקר בוש, וצ'אמפ קיינד הופך לפרשן בערוץ הספורט NFL עד שהוא מפוטר לאחר שהוא מואשם על ידי טרי בראדשו בהטרדה מינית.
מירצ'ה השני
מירצ'ה השני, (רומנית: Mircea al II-lea, 1428–1447) היה שליט ולאכיה בתקופה קצרה (מרץ - קיץ) בשנת 1442. הוא היה הבן הבכור של ולאד דראקול ואשתו הראשונה, ואח למחצה של ולאד המשפד, ראדו היפה וולאד הנזיר. הוא היה נכדו של מירצ'ה הזקן ונקרא על שמו.
מאבקים על כס המלכות של ולאכיה.
בדומה לאחיו הצעירים, בילה מירצ'ה חלק משנות נעוריו בגלות טרנסילבניה, בין השאר, בעיר סיגישוארה, הידועה אז כ"שסבורג" או "שגשוואר". אביו עלה לשלטון בעקבות מותו של אחיו (דודו של מירצ'ה השני) אלכסנדרו אלדיה בשנת 1436.
מירצ'ה השני הועלה לשלטון בתחילת שנת 1442 בהיעדרו של אביו, שזומן לחצר העות'מאנית לשם משא ומתן עם הסולטאן שלא בטח בו מספיק. אביו ביקש שיסייעו לו להגן על שלטונו בבלקן נגד הכוח המאיים עליו, יאנוש הוניאדי, הוויבוד של טרנסילבניה.
בעקבות קרבות הניצחון שלו על העות'מאנים בסמדרבו, בסרביה ב-1441 ועל יד סיביו (הרמנשטאט) בשנת 1442, נכנס יאנוש הוניאדי בכוח לוולאכיה בקיץ של שנת 1442 והדיח את מירצ'ה השני אחרי מלוכה קצרה של חדשים אחדים. מירצ'ה נאלץ לברוח, בעוד הוניאדי הציב במקומו על כס המלכות, את בסאראב השני, בן של דן השני. עם זאת, גם בסאראב השני החזיק את השלטון זמן קצר בלבד (עד 1443), ואיבד אותו בתוך שנה לוולאד דראקול, שחזר בתמיכת האימפריה העות'מאנית לאחר שחתם על הסכם איתה. הוא התחייב לשלם לסולטאן את המס השנתי הרגיל, כמו כן נאלץ להשאיר את שני בניו הצעירים, ולאד (לימים "המשפד") וראדו היפה, כשבויים באדרינה.
השתתפותו במלחמה בטורקים.
אחרי שראה את ניצחונותיו של הוניאדי על הטורקים, למרות ההסכם עם השער הנשגב, החליט ולאד דראקול לסייע למאמץ הנוצרי המשותף לסלק את הכובשים העות'מאנים מדרום-מזרח אירופה. הוא (וכנראה גם מירצ'ה) השתתף ב"מסע הארוך" של הלוחמים הנוצרים בסוף שנת 1443 - התחלת שנת 1444 בתוך תוכי האימפריה העות'מאנית, בסרביה ואל לב ליבה של בולגריה, מעבר לסופיה, בפיקודם של יאנוש הוניאדי ומלך הונגריה הצעיר, אולאסלו הראשון (ולדיסלב השלישי של פולין). גם בסתיו 1444 שלח ולאד דראקול את מירצ'ה בראש צבא קטן (בן 4,000 או 7,000 חיילים, לפי המקורות השונים) להשתתף במסע הצלב נגד הטורקים בשטחי בולגריה.
בחודש אוקטובר 1444 הגיע ולאד דראקול בסמוך לניקופול וניסה להניא את ולדיסלב השלישי, מלך פולין והונגריה, מלהמשיך את מסע הצלב בורנה.
הוא העיר שהסולטאן, כשיוצא לציד לוקח איתו יותר אנשים מאשר יש בכל הצבא שהביא המלך. ההיסטוריון האיטלקי קאלימאכוס (פיליפו בואונאקורסי) שחי בפולין מספר כי המלך ורוב מנהיגי מסע הצלב לא היו מוכנים להקשיב לו. יתר מזו, המלך הצעיר לא רצה לנהוג לפי הנחיותיו של יאנוש הוניאדי גם במשך הקרב עצמו והזדרז להגיע ישר למקום שבו נמצא הסולטאן. ולאד דראקול, ככל הנראה, חזר לוולאכיה, לא לפני שהשאיר בבולגריה את מירצ'ה השני בפיקוד על הפרשים הוולאכים.
מירצ'ה ופרשיו השתתפו בקרב ורנה ב-10 בנובמבר 1444 שנגמר באסון לצבא הנוצרי. מלך הונגריה איבד את חייו והוניאדי הצליח להימלט מהמקום. לפי מקורות מסוימים , הואשם הוניאדי על ידי רבים, כולל מירצ'ה השני ואביו, על הכישלון הגדול, וכך למרות שיתוף הפעולה שהתקיים בשנתיים האחרונות ביניהם ובין הוניאדי, האחרון עתיד להורגם.
לאחר התבוסה, במהלך שנת 1445 הוביל עדיין מירצ'ה, בתמיכת אביו, את שארית יחידתו יחד עם הכוחות הנוצריים שתוגברו הפעם בצי הבורגונדי, צפונה, מעבר לדנובה. מירצ'ה, שהצטיין כמפקד בעל יכולת, יחד עם כוחותיו של יאנוש הוניאדי, כבשו מחדש בהצלחה את המבצר של ג'ורג'ו, מבצר טורקי חשוב שעל הגדה הוולאכית של הדנובה. מירצ'ה ליווה את הצי הבורגונדי במסעו על הדנובה נגד הטורקים.
עם זאת, אחרי שהשתכנע מכישלון המאמצים הצבאיים נגד הטורקים, הגיע ולאד דראקול להסכם נוסף עם העות'מאנים, הכיר את מעמדם כמעצמה שלטת, מסר לידיהם 13,000 פליטים בולגרים, והעיקר - איפשר להם לשוב ולשלוט על המבצר ג'ורג'ו, כל אלה מתוך ניסיון להשיג את תמיכת הסולטאן בשלטונו ואת שלום ארצו. בכל תקופה זו הטורקים לא פגעו בשני בניו, ולאד וראדו, שנמצאו עדיין במאסר בידיהם.
מותו.
בדצמבר 1447, מוטרד מכניעתו של ולאד דראקול לטורקים, נכנס יאנוש הוניאדי עם צבא לוולאכיה, לכד אותו ואת בנו מירצ'ה בביצות שעל יד הכפר בלטֶן (ככל הנראה, במחוז אילפוב של היום). והוציאם להורג על ידי עריפת ראש. לפי מקורות מסוימים, את מירצ'ה, בנו הבכור של דראקול ויורשו, עיוורו וקברו בחיים בטרגובישטה.
יאנוש הוניאדי שם את בעל בריתו ולאדיסלב השני כשליט ולאכיה.
לאחר מותו אחיו ולאד השלישי היה עתיד לקחת את השלטון ולנקום בכל האצילים שבגדו במירצ'ה ובאביו.
קישורים חיצוניים.
Ştefan Andreescu "Vlad Ţepeş între legendă şi adevăr istoric. Editura enciclopedică, Bucureşti, 1998"
מירצה השני
קטלוג נויבאואר
אדולף (אברהם) נויבאואר
אברהם נויבאואר
שפמנון מצוי
השפמנון המצוי (שם מדעי: "Clarias gariepinus") הוא מין השייך למשפחת השפמנוניים, כינויו בישראל הוא "ברבוט". השפמנון המצוי הוא הדג הגדול ביותר בקרב דגת ישראל.
מאפיינים.
השפמנון המצוי נפוץ בחלקים נרחבים של יבשת אפריקה והמזרח התיכון, בישראל נפוץ השפמנון המצוי במערכת הירדן, באגם הכנרת ובנחלי החוף (כגון: נחל התנינים, נחל הירקון והחולה). השפמנון המצוי עשוי להמצא בנחלים ובאגמים בהם זרימת המים איטית, וכן במקורות מים עכורים, רדודים וחמימים, בהם ריכוז החמצן המומס במים נמוך למדי, לרוב בקרקעית מקור המים.
השפמנון המצוי מתאפיין במערך בן 8 בינים המצויים בקדמת פיו (4 בינים בכל צד). בינים אלו מסייעים לשפמנון המצוי להתמצא במקורות מים עכורים (עד כדי בוץ) וכן לאתר את מזונו. צבע גופו של השפמנון אפור כהה, ואורך גופו עשוי להגיע לכ-1.5 מטר, בשל כך נחשב דג זה כדג הגדול בקרב דגת ישראל. משקלו המרבי של השפמנון המצוי הוא 60 קילוגרם, ראשו משוטח ונוטה מטה, פיו גדול ביחס לממדי גופו. עור השפמנון המצוי נטול קשקשים.
השפמנון המצוי הוא "אוכל-כול" וניזון ממגוון מזונות ובניהם: דגים קטנים, דו-חיים, חסרי חוליות (כגון רכיכות ופרוקי-רגליים, בהם סרטנים) ועופות קטנים הטובלים במים. לשם איתור המזון, נעזר הדג במערך ביניו המאפשרים לו לחוש במזונו במים עכורים.
הנשימה של השפמנון יוצאת דופן.