רמת הבילירובין המצומד נמוכה יחסית בקרב בני אדם בריאים. במעי הדק הסופי וכן במעי הגס, חיידקי מעיים הופכים בילירובין לסטרקובילינוגן. כמות קטנה נספגת מחדש במערכת הפורטלית ומופרשת בשתן כאורובילינוגן.
צהבת.
צהבת מתרחשת כאשר יש רמות מוגברות בפלסמה של בילירובין. זה קורה כאשר ייצור בילירובין עולה על יכולת הכבד לסלק בילירובין- למשל כאשר יש ייצור יתר של בילירובין (הרס של תאי דם השופכים כמות גדולה של המוגלובין ההופך לבילירובין, למשל), פגיעה בתאי כבד הגורמת לכך שהם אינם יכולים לסלק בילירובין באופן יעיל (כגון במצבים של הפטיטיס), וכן חסימה של דרכי המרה המביאה לחסימת מוצא הבילירובין הישיר אל המעיים.
אבחנה בין סוגי צהבת שונים.
רמות הבילירובין באופן כללי בגוף אינן אמורות לעלות מעל 1 מ"ג לד"ל.
במידה ורמות הבילירובין הן עד 6 מ"ג לד"ל (צהבת קלה) ופחות מ-20% מהבילירובין האמור הוא בילירובין ישיר, הרי שרוב הסיכויים שמדובר בתסמונת גילברט או בצהבת הנגרמת כתוצאה מהמוליזה. מצבים נוספים כוללים, למשל, בעיה בייצור תאי דם אדומים, ספיגה של המטומה גדולה, תסחיף ריאתי עם אוטם, תסמונות נדירות כגון קריגלר נג'ר, צהבת של היילוד ושאנטים. מאחר שמצבים אלו כולם קשורים בעליה בבילירובין לא ישיר, שאינו מסיס במים, הרי שאצל חולים אלו לא נמצא בילירובין בשתן, ולכן אחת מהדרכים להעריך מצבים אלו תהיה בדיקה בשתן של בילירובין.
עליה בבילירובין ישיר אופיינית מאוד למחלות כבד או דרכי המרה. יש לחשוד בפגיעה כבדית או בחסימת דרכי מרה כאשר יותר מ-50% מהבילירובין הכללי הוא בילירובין ישיר. חסימה של דרכי מרה כתוצאה מאבני מרה לרוב גורמת לעליה בבילירובין שאינה משמעותית- לרוב מתחת ל-6 מ"ג לד"ל היות שמרבית הפעמים החסימה אינה מלאה ובילירובין ישיר מופרש בשתן. רמות בילירובין אשר גבוהות מ-25 מ"ג לד"ל לרוב מרמזות על כולסטאזיס (עימדון) של דרכי המרה התוך כבדיות.
אינטרנט בכבלים
אינטרנט בכבלים הוא יצירת תקשורת בין ספק שירותי אינטרנט (ISP) ובין צרכן של שירותים אלה (משתמש ביתי או עסקי), באמצעות תשתית הכבלים שהונחה לשם אספקת שירותי טלוויזיה בכבלים.
העברת תקשורת IP (בעיקר גישה לאינטרנט) בכבלים היא טכנולוגיה נפוצה לתקשורת נתונים ברוחב פס גבוה. בישראל, טכנולוגיה זו, אשר בשימוש על ידי חברת הכבלים HOT מהווה מתחרה עיקרית לטכנולוגיית ה־ADSL אשר בשימוש על ידי חברת התקשורת הגדולה בישראל, בזק.
התשתית.
התשתית של חברות הכבלים באמצעותה מועברים הנתונים היא תשתית של סיבים אופטיים. בשכונות ובאזורים שהם קרובים לקצה הלקוח, הנתונים עובר דרך כבל קואקסיאלי, שמאפשר רוחב פס של מאות מגה-הרץ - מספיק לשידורי טלוויזיה, אינטרנט וטלפון מבוסס אינטרנט על כבל יחיד. סוג תשתית זו, המשלב בין סיב אופטי לכבל קואקס נקרא HFC - Hybrid Fiber Coax.
כדי לאפשר תקשורת נתונים על גבי הכבלים, יש צורך בשני סוגי ציוד: מודם כבלים בצד הלקוח, ומערכת אשר מוכרת יותר בשמה הלועזי – CMTS Cable Modem Termination System . ה־CMTS מקבל את כל תעבורת הנתונים המגיעה אליו מקבוצה כלשהי של לקוחות על ערוץ יחיד ומנתב זאת לספק האינטרנט. כמו כן, ה־CMTS הוא הציוד מולו המודם מסתנכרן. גם המודם וגם ה־CMTS עובדים בתקן תשתית הכבלים העולמי - דוקסיס. לשם השוואה, תפקוד ה־CMTS מקביל לתפקוד ה־DSLAM במערך ה-ADSL.
משבר קובה
לה קורביזיה
עבדיחבה
עבדיחבה או עבדיחפה היה מלך ירושלים בתקופת הברונזה המאוחרת (המחצית הראשונה של המאה ה-14 לפנה"ס), המוכר ממכתבי אל עמרנה.
מוצאו של המלך לא ידוע. שמו של המלך הוא שם תאופורי כנעני המזכיר אלה חורית: "עבד (של האלה) חבת", בדומה לשם עובדיה. שמו של עביחבה הוא עדות לשכבה שלטת ממוצא הודו-אירופי שחדרה לכנען והשלבה בה, כפי שמתבטא גם בשם ארוונה (על שם varuna, המקביל לאורנוס), ואף בדברי יחזקאל על ירושלים: . לא ידוע אם הוא היה חלק משושלת ששלטה בירושלים או שהוא מונה לשליט על ידי המצרים. עבדיחבה עצמו מציין במכתביו שהוא לא מחזיק בשלטון בזכות שושלת היוחסין שלו אלא בזכות פרעה, אבל טקסט זה יכול להיות ביטוי לחנופה ולא עובדה היסטורית.
מכתבי עבדיחבה נכתבו בניב בבלי ואשורי מעורב ולכן עוררו עניין רב אצל החוקרים.
המכתבים.
מכתבי עבדיחבה מביאים לידי ביטוי את מאבקו ביריביו העיקריים שֻוַרדַתַ, כנראה מושל גת, ומִלכִּאִלֻ מושל גזר, על השליטה בדרכים ממישור החוף לאזור ירושלים. בתקופת שלטונו סבלה ירושלים מהתקפות חוזרות ונשנות של החבירו. עבדיחבה פנה שוב ושוב בתחנונים לפרעה אמנחותפ הרביעי לשלוח לעזרתו צבא.
מכתבי אל עמרנה העוסקים בעבדיחבה, כוללים שש אגרות הכתובות באכדית (א"ע 285–290), אשר נשלחו מטעמו אל פרעה מלך מצרים. בנוסף מוזכר עבדיחבה במכתבי מושלים אחרים: מכתב 366 של שורדת, כנראה מושל גת, למלך מצרים בו הוא מציין את מלחמתו יחד עם עבדיחפה בחבירו, במכתב 280 בו מתלונן שורדת על עבדיחבה שלקח ממנו את עירו. מכתב 291 הוא לוח שבור מאוד המציין את מושל ירושלים ללא ציון שמו.
מכתב מס' 287.
קטע ממכתבו של עַבְּדִ-חֶבָּה מושל ירושלים:
בשנת 2010, בחפירות בירושלים בעיר דוד שניהלה ד"ר אילת מזר מהמכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית, התגלה שבר של לוח מטין כתוב בכתב יתדות באכדית. מבדיקת הטין עולה שהלוח יוצר באזור ירושלים. יכול להיות שזהו העתק מכתב ששלח עבדיחבה לאמנחותפ הרביעי, והעתק נשמר בארכיון בעיר.
ניקולה שובין
פיגוע קו 2 בירושלים
טבח קו 2 בירושלים
גאלים
גאלים היו עם בעת העתיקה ממוצא קלטי, ששמו מוזכר בראשונה בכתבים רומיים במאה ה-4 לפנה"ס. תחילה כינו הרומים את כל הקלטים בשם גאלים, אך בתקופות מאוחרות יותר יוחד השם לתושבים הקלטים של גאליה.
במאות ה-5 וה-4 לפנה"ס שבטים גרמניים דחקו את הגאלים מאזור הדנובה. הגאלים שנאלצו לחפש לעצמם אזור מחיה חדש, הכירו את אזור עמק נהר הפו באיטליה ממסחר שערכו עם האטרוסקים שישבו שם, וידעו שהשטח ריק יחסית.
במהלך המאות ה-5 וה-4 לפנה"ס יושב חלק הארץ שבין הרי האלפים לבין עמק נהר פו בשבטים גאליים. חלקם התיישבו כחקלאים ורועי בקר שלווים וחלקם, בהם שבט Senones בהנהגת ברנוס, פלשו דרומה ומוטטו את האומה האטרוסקית. כאשר הגיעו לעיר קלוסיום (Clusium) קראו תושבי העיר לעזרת רומא. על פי טיטוס ליוויוס, הרומים שלחו משלחת בת שלושה נציגים, האחים Fabii, שהפרו את כללי Ius Gentium המקובלים לגבי שגרירים, תקפו בנשק את הגאלים, פגעו באנשי המשא ומתן מהצד הגאלי ונמלטו חזרה לרומא. הגאלים ביקשו את הסגרת אנשי המשלחת ונדחו. הצבא הגאלי הגיע למרחק של כ-15 ק"מ מצפון לרומא, ושם הצליחו הגאלים להביס את הצבא הרומי, בקרב אליה שנערך ב-387 לפנה"ס, (על פי גרסאות אחרות נערך הקרב ב-390).
מגיני העיר התבצרו בגבעת הקפיטולין והגאלים נכנסו לרומא, בזזו אותה ושרפו אותה. על פי האגדה הרווחת, באחד הניסיונות לכבוש את גבעת הקפיטולין העירו האווזים של מקדש יונו את הרומאים וכך נמנע כיבוש המקום. אולם, האספקה של הנצורים נגמרה והם נאלצו לשלם לגאלים כופר בסך 1,000 ליבראות זהב (327 ק"ג).
ליוויוס מספר כי בעת ביצוע התשלום התברר לרומאים שהגאלים משתמשים במשקולות מזויפות. הרומאים פנו לברנוס שיכבד את ההסכם ויושיעם, אולם הוא השליך את חרבו על כף המאזניים בה היו המשקלות וקבע: Vae victis – "אבוי למנוצחים" והרומאים הביאו עוד זהב כדי לשלם את המחיר המופקע.
אירוע זה היה הזרז להקמת הצבא הרומי החזק, במטרה למנוע הישנות מקרים כאלו.
במאה ה-2 לפנה"ס נכבשו רוב שטחי הגאלים באיטליה על ידי הרומים, ובשנת 51 לפנה"ס נכבשה גאליה עצמה.
עמים קלטיים נוספים כונו לעיתים גאלים.
הרכבת הקלה בירושלים
הרכבת הקלה בירושלים היא מערך תחבורה ציבורית להסעת המונים בירושלים באמצעות רכבת קלה. הרכבת הקלה בירושלים כוללת שלושה קווים שאושרו, קו אחד קיים (האדום) ועוד קו אחד בהקמה. זהו מיזם הרכבת הקלה הראשון בישראל, המהווה חלק מתוכנית תחבורתית כוללת בירושלים, שמלבד הרכבת הקלה כוללת גם תכנון לבניית נתיבי תחבורה ציבורית (נת"צ) וסלילת כבישי טבעת חיצוניים סביב העיר. הקו הכחול (רמות-גילה) צפוי להיות הארוך ביותר עם 53 תחנות ואחריו הקו הירוק (הר הצופים-גילה) עם 36 תחנות. בסופו של דבר מתוכננים ברחבי העיר כעשרה קווים המתבססים על כל השלוחות המתוכננות לקווים המרכזיים שבתכנון עם כ-70 תחנות, כ-160 קרונות (כ-80 רכבות) וכ-70 ק"מ מסילות (חלק מהמסילות והתחנות משותף לכמה קווים) וחזון של כ-500 אלף נוסעים מדי יום בכל קווי הרכבת הקלה בעיר. בנוסף ייבחנו אפשרויות לקווי רכבת קלה נוספים שיחברו את העיר ליישובים והערים המקיפים אותה.
תוכנית האב הוכנה עוד בשנת 1995 תחת ראש העירייה, אהוד אולמרט, ואושרה על ידי הממשלה ב־1998. עבודות התשתית החלו בפועל בשנת 2000 ותוכננו להסתיים עד 2006. בפועל, נפתח לציבור הקו הראשון, הקו האדום, ב-19 באוגוסט 2011.