ראשית חייו.
מאק נולד ב-25 באוגוסט 1752 בעיר ננסלינגן שבנסיכות אנסבך, כקרל לייבריך, ובשנת 1770 התגייס לצבא האוסטרי, והצטרף לרגימנט פרשים, שבו כיהן דודו כמפקד גדוד. במהלך מלחמת הירושה הבווארית שירת מאק במטה של פרנץ יוזף, רוזן קינסקי, ולאחר מכן במטה של פרנץ מוריץ פון לאסי. בשנת 1785 התחתן מאק עם קתרינה גבריאל, וקיבל את השם קרל מאק פון לייבריך.
במהלך המלחמה עם הטורקים מונה מאק לעוזרו של יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1789 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. במהלך אותה שנה היו לקרל חילוקי דעות חריפים עם ארנסט גדעון פון לאודון, ובעקבות כך הוא נאלץ לפרוש משירותו בחזית, אולם הוא הועלה לדרגת אוברסט וקיבל תואר אביר של המסדר הצבאי של מריה תרזה. בשנת 1790 שוב הסתכסך מאק עם פון לאודון, ומאוחר יותר נפצע קשה בראשו. בשנת 1793 הוא מונה לראש מטהו של יוזיאס, נסיך סקסוניה-קובורג-זאלפלד שפיקד על הצבא בארצות השפלה האוסטריות, וקיבל שבחים רבים על תפקודו במערכה נגד הצרפתים.
המלחמות הנפוליאוניות.
מאק פיקד על כוח בקרב נירווינדן, ונטל חלק לאחר מכן במשא ומתן בין קובורג לדומורי. בהמשך מונה למפקד רגימנט קירסירים, ולאחר מכן נפצע בפמארס, אבל בשנת 1794 חזר שוב לשירות פעיל, והועלה לדרגת גנרל מיור. על אף כישלון כוחות הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה, נשאר פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה תומך של קרל, ובשנת 1797 הוא הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט, ובשנה שלאחר מכן הוא קיבל, על פי בקשתו האישית של הקיסר, את הפיקוד על הצבא הנאפוליטני. מאק לא הצליח לעמוד אל מול הכוחות הצרפתיים, ומשום כך נכנע בראש כוחותיו. בתחילה הובטח לו מעבר חופשי לארצו, אבל נפוליאון ציווה לשלוח אותו לצרפת כשבוי מלחמה.
כעבור שנתיים נמלט מאק מפריז בתחפושת, אולם לא הועסק במשך שנים אחדות בצבא האוסטרי. בשנת 1804 כשמפלגת-המלחמה בחצר האוסטרית נזקקה לגנרל, על מנת להתנגד למדיניות-השלום של הארכידוכס קרל, דוכס טשן, מונה מאק למפקד הצבא, וקיבל הוראות להתכונן למלחמה עם צרפת. מאק עשה כל שביכולתו כדי לתקן את הצבא, ועם פתיחת המלחמה בשנת 1805 הוא מונה למפקד העליון של הכוחות בגרמניה, כשפרדיננד קרל יוזף, ארכידוכס אוסטריה-אסטה משמש כראש מטהו. כתוצאה מכך, מאק החזיק יזם כמה שינויים במבנה הצבא, אולם הם החלישו מאוד את צבאו.
באוקטובר 1805 ספג מאק תבוסה קשה בקרב אולם, ועל אף שכמה מקציניו, ובהם הנסיך פון שוורצנברג, פרצו את ההגנות הצרפתיות ונמלטו, רוב הפיקוד העליון האוסטרי נתפס בשבי, יחד עם 25,000 חיילים, 18 גנרלים, 65 תותחים ו-40 דגלים. הגנרלים האוסטרים קיבלו חנינה ושוחררו מהשבי, בתנאי שיימנעו מלחימה נגד צרפת.
אחריתו.
אחרי קרב אוסטרליץ הורשע מאק בפחדנות על ידי בית דין צבאי, ובשל כך נשללו ממנו דרגתו, עיטוריו ותפקידיו, והוא נכלא במשך שנתיים. בשנת 1808 שוחרר מאק מהכלא, והוא חי באלמוניות עד לשנת 1819. לאחר תבוסת נפוליאון נשכחו הכשלונות הישנים, ובשנת 1819, על פי בקשתו של הנסיך פון שוורצנברג, חזר מאק לצבא בדרגת פלדמרשל-לוטננט, וכן הוא מונה שוב לאביר של המסדר הצבאי של מריה תרזה.
ב-22 באוקטובר 1828 מת מאק בסנקט פלטן.
מגאנירה
אין מערבין שמחה בשמחה
אין מערבין שמחה בשמחה הוא כלל הלכתי, לפיו אין לבצע פעולות שמהוות עילה המצדיקה שמחה בזמן בו על האדם להיות עסוק בשמחה אחרת. דוגמה לכך היא האיסור להינשא בימי חול המועד.
מקור הכלל.
בתלמוד בבלי נלמד כלל זה מהפסוק בספר מלכים בו מתוארת חגיגת חנוכת בית המקדש הראשון שבנה שלמה המלך. בפסוק נאמר ששלמה המלך והעם חגגו במשך . מכפל הלשונות, "שבעת ימים ושבעת ימים" ו"ארבעה עשר יום", למדו שההפרדה בין שבעת ימי חגיגת חנוכת המקדש ובין שבעת ימי חג הסוכות שבאו לאחריהם הייתה מכוונת.
בתלמוד הירושלמי מובא מקור אחר. כשנשא יעקב אבינו את לאה אמנו ובא לשאת את רחל אמנו אמר לו לבן "מלא שבוע זאת" ומכאן שאין לערב שמחה בשמחה. לימוד זה מובא גם ברמב"ם.
לדעת התוספות אף שזו גזירת הכתוב, טעמה הוא בדומה לכלל שאין עושין מצוות חבילות חבילות, שצריך שליבו יהיה פנוי לשמחה אחת ולא יפנה את ליבו לשמחה אחרת.
Regime Fechado
Regime Fechado (באנגלית: Closed Regime, ובעברית: משטר סגור) הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד הברזילאי סימונה &amp; סימריה. הסינגל יצא לאור ב-17 ביולי 2017, תחת חסותה של חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ, כסינגל השלישי מתוך אלבום ההופעה השלישי שלהן "Live".
השיר זכה להצלחה ויראלית גדולה, וביומו הראשון ביוטיוב צבר הווידאו קליפ למעלה מ-3 מיליון צפיות.
בשיאו הצליח השיר להגיע אל המקום ה-1 במצעד הסינגלים הרשמי של ברזיל, ובכך עקף הצמד את שירן הקודם "Loka", שהגיע אל המקום ה-6. בשל הצלחתו הרבה של השיר בברזיל, בספטמבר 2017, הוענק לו תואר של פלטינה כפולה.
רקע וכתיבה.
את השיר כתבו סימונה וסימריה. הצמד הודיע כי השיר עתיד לצאת כסינגל השלישי והאחרון מתוך אלבום ההופעה השלישי שלהן, "Live". מילות השיר מדברות על בגידה, וקבלת החלטות.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר הועלה לערוץ ה-Vevo שלהן רק לאחר חודש מצאתו המקורית, ב-9 באוגוסט 2017. הסגנון שעליו מדבר הקליפ הוא על המערב הפרוע.
הקליפ צולם בתוך מסבאה אשר מציגה את הצמד כשהן שרות לקהל הרחב שנוכח שם באותו הזמן. לאחר ההתחלה הרגועה השוררת במסבאה, נוצרות אי הבנות שגורמות לבוקר ולשריפים לירות אחד בשני וללכת מכות. לבסוף, סימונה וסימריה מחזיקות בשני אקדחים ומתחילות לירות לעבר בוקר שבורח בריצה מחוץ למסבאה.
לאור תשומת הלב שהופנתה אל הצמד לאחר להיטן הראשון "Loka", הקליפ נצפה ביומו הראשון ביוטיוב בכלמעלה מ-3 מיליון צפיות, ונכון למרץ 2020, מונה הצפיות שלו עומד על כ-170 מיליון צפיות, ובנוסף לכך, מונה הצפיות של הופעת השיר אשר הועלתה ליוטיוב גם כן, עומד על כ-125 מיליון צפיות.
מיקומי שיא.
השיר הצליח להיכנס למצעד הברזילאי הרשמי בלבד, שם הצליח להגיע למקום ה-1.
ג'ים אינהוף
ג'יימס מאונטיין אינהוף (באנגלית: James Mountain Inhofe; נולד ב-17 בנובמבר 1934) הוא, יחד עם ג'יימס לנקפורד, נציג מדינת אוקלהומה בסנאט של ארצות הברית, חבר המפלגה הרפובליקנית. לסנאט נבחר לראשונה ב-1994, הוא היה חבר בוועדת הסנאט לענייני סביבה ועבודות ציבוריות (EPW) ויושב הראש שלה בשנים 2003–2007, ושוב מינואר 2015 עד ינואר 2017. כיום הוא יושב ראש ועדת הכוחות המזוינים בסנאט. הוא כיהן במשך שמונה שנים כנציג מחוז הקונגרס הראשון של אוקלהומה בבית הנבחרים של ארצות הברית לפני בחירתו לסנאט ב-1994, ובעברו הפוליטי הרחוק שימש כחבר בסנאט של אוקלהומה וכן בבית הנבחרים של המדינה.
אינהוף ידוע ביותר בשל היותו מכחיש את ההתחממות העולמית. הוא תומך בתיקון חוקתי לאסירת נישואים חד-מיניים, והציע את "תיקון אינהוף" להפיכת השפה האנגלית לשפה רשמית בארצות הברית. נחשב לסנאטור השמרן ביותר המכהן כיום.
ביוגרפיה.
אינהוף נולד בדה מוין, בירת מדינת איווה, בנם של בלאנש (לבית מאונטיין) ופרי דייסון אינהוף. לטלסה שבאוקלהומה עבר עם משפחתו בילדותו. הוא למד במחזור 1953 בתיכון המרכזי של טלסה, ושירת בצבא ארצות הברית מ-1957 עד 1958. אינהוף קיבל תואר B.A. מאוניברסיטת טלסה כאשר היה כמעט בן 40, בשנת 1973.
במשך 30 שנה הוא עבד כאיש עסקים לפני שהיה לפוליטיקאי במשרה מלאה. הוא עבד בתחום התעופה, כמפתח נדל"ן, וכן בתחום הביטוח, ובסופו של דבר הפך לנשיא חברת ביטוח החיים "קווייקר". במהלך עבודתו בחברה זו, החברה נכנסה לכינוס נכסים ופורקה בשנת 1986. אינהוף הפך פעיל במפלגה הרפובליקנית של אוקלהומה ובפוליטיקה של המדינה באמצע שנות השישים. הוא היה חבר בבית הנבחרים של אוקלהומה מ-1967 עד 1969, וחבר בסנאט של אוקלהומה מ-1969 עד 1977, ובארבעת השנים האחרונות שלו שם שימש כמנהיג המיעוט.
בשנת 1974, הוא התמודד בבחירות למושלות אוקלהומה. באוקטובר 1974, נשיא ארצות הברית דאז, ג'רלד פורד, ביקר באוקלהומה כדי לתמוך במסע הבחירות שלו. סקר שנערך בסוף אוקטובר על ידי "דיילי אוקלהומן" הראה כי דייוויד בורן, מועמד המפלגה הדמוקרטית מוביל בפער של 74%-25%. הוא הפסיד לחבר בית הנבחרים של אוקלהומה, דייוויד בורן הדמוקרטי כשזה זוכה ב-64% מהקולות. אינהוף זכה רק בארבעה מחוזות בבחירות.
בשנת 1976, התמודד אינהוף לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של אוקלהומה. בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית, הוא הביס את חבר הסנאט של אוקלהומה, פרנק קיטינג, ואת מרי וורנר עם 67% מהקולות. בבחירות הכלליות, הוא הפסיד לנציג הדמוקרטי המכהן ג'יימס ג'ונס.
ב-1986, כאשר חבר הקונגרס ג'יימס ג'ונס החליט לפרוש כדי להתמודד לסנאט האמריקני, אינהוף התמודד לבית הנבחרים שוב כנציג מחוז הקונגרס הראשון וזכה בבחירות המקדימות הרפובליקניות עם 54% מהקולות. בבחירות הכלליות, הוא ניצח את גארי אליסון הדמוקרטי. ב-1988 זכה בבחירות שוב בבחירות בהביסו את קורט גלסקו, היועץ המשפטי של המושל ג'ורג' ניי. ב-1990 וב-1992 נבחר מחדש.
בשנת 1994 נבחר לסנאט של ארצות הברית ושם הוא מכהן מאז. אינהוף כיהן כיו"ר ועדת הכוחות המזוינים של הסנאט של ארצות הברית, לאחר מותו של הסנאטור ג'ון מקיין. בפברואר 2021 הציע את הצעת החוק הקובעת כי "יש להתיר את השגרירות האמריקאית בישראל בעיר ירושלים, הצעתו התקבלה ברוב גדול של 97 תומכים וכ-3 מתנגדים בלבד. הצעה זו באה לאחר חילופי השלטון בין הנשיא לשעבר, דונלד טראמפ שהעביר את השגרירות האמריקאית מתל אביב לירושלים לנשיא החדש, ג'ו ביידן.