ניהוג הטיל היה מתוכנן להיות באמצעות שילוב של ניהוג וקטורי (הגאי סילון עשויי גרפיט, בדומה לטיל ה-V-2), וניהוג אווירודינמי, ועל כן וסרפאל כלל גם ארבעה כנפונים נוספים במרכזו כדי לספק יכולת תמרון נוספת. התוכנית הייתה להשתמש בניהוג וקטורי בתחילת מעוף הטיל כשמהירותו נמוכה, ולהחליף לניהוג אווירודינמי כשמהירות הטיל גבוהה מספיק. כטיל בעל מנוע דלק נוזלי, במהלך הפיתוח שלו צצו ונפתרו בעיות טכניות רבות המאפיינות את סוג הטילים הזה; ביניהם הבעיה של השפעת תמרון הטיל וכוחות ה-G הגבוהים (תאוצות רדיאליות גבוהות) שהוא חווה על קצב זרימת הדלק ממאגר הדלק למנוע, בעיה שנפתרה על ידי Werner Dahm בדרך מתוחכמת.
ההנחיה הייתה באמצעות שליטה מרחוק באמצעות קשר רדיו, לשימוש כנגד מטרות באור יום, אולם שימוש בו בלילה היה משמעותית מורכב יותר, כיוון שגם הטיל וגם המטרה לא נראו בקלות. לתפקיד זה מערכת חדשה שנקראה Rheinland הייתה תחת פיתוח. Rhainland כללה יחידה מכ"ם לעקיבה אחר המטרה וטרנספונדר על הטיל כדי למקם אותו במהלך מעופו, אשר איתותו נקרא על ידי גלאי כיוון מקור רדיו (Radio direction finder) על הקרקע. מסלול הטיל היה מורכב משלושה שלבים: השלב הראשון היה שיגור וטיסה אנכית שארכה כ-6 שניות, השלב השני היה פאזת מעבר קריטית הנשלטת על ידי מחשב (שכונה Einlink-Rechner) ומהותה היא המעבר מתנועה אנכית למסלול עקום הנמשך עד להגעתו של הטיל לקו המחבר בין התחנה למטרה בצורה האופטימלית (כלומר מבלי לדרוש תמרונים עודפים מהטיל; המחשב צריך לחשב מסלול כזה שעם סיום הפאזה השנייה הטיל לא יחרוג מקו הראייה בה ברגע שהוא מגיע אליו), ואילו השלב השלישי היה נשלט מהקרקע ובמהלכו הטיל היה נמצא כל העת על קו הראייה למטרה (הנחיה דרך קו ראייה), כך שקו הראייה הנחה את הטיל אל עבר נקודת היירוט.
התכנון המקורי של הטיל דרש ראש קרב של 100kg, אולם בגלל בעיות בדיוק הוא הוחלף בראש קרב גדול בהרבה (306kg) המבוסס על חומר נפץ נוזלי. הרעיון היה ליצור פיצוץ ברדיוס גדול במרכז זרם המפציצים של האויב, אשר יוכל להוריד כמה מטוסים בעבור כל טיל שנורה. לשימוש באור יום המפעיל היה יכול לפוצץ את חומר הנפץ בשליטה מרחוק (באמצעות כפתור "מיוחד" מסוים).
מריה גונזלבו
מריאנו גונסלבו
מריה גונסאלבו
מריה גונזאלבו
התנהגות הולמת
התנהגות הולמת (באנגלית: Appropriate Behaviour) הוא סרט קומדיה בריטי של הבמאית דזירה אחוואן, שהוקרן לראשונה בפסטיבל סאנדנס ב-18 בינואר 2014. בישראל הסרט הוקרן בסינמטק תל אביב במסגרת הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה. הסרט זכה בפרס ועדת השופטים לשנת 2014 בפסטיבל הקולנוע האסייתי בסן דייגו.
הסרט עוקב אחר שירין, אישה פרסית-אמריקאית ביסקסואלית המתגוררת בברוקלין ומנסה לבנות את חייה מחדש אחרי פרידה קשה מבת זוגה מקסין, תוך ניסיון להיות בו זמנית הבת המושלמת להוריה, ביסקסואלית מוצלחת וברוקלינאית צעירה ואופנתית, אך נכשלת כישלון חרוץ.
עלילה.
שירין (דזירה אחוואן) היא בת למשפחת מהגרים עשירה מאיראן. היא מוצאת את עצמה חסרת בית וחסרת עבודה בעקבות פרידה מבת זוגה, מקסין (רבקה הנדרסון). בעידודה של חברתה, קריסטל, היא נכנסת לבית שותפים ומוצאת עבודה בהוראת קולנוע לילדי גן בשכונת הפאר, פארק סלופ.
הוריה של שירין, נסרין ומהרדד, מבולבלים ולא מבינים למה עזבה את דירתה, משום ששירין מעולם לא גילתה להם שהיא ביסקסואלית וביחסים עם אישה. בניסיון להחזיר יציבות לחייה, שירין עוקבת אחרי מקסין ומקווה לחדש איתה את הקשר. אך היא מבינה שזו תקוות שווא כשהיא מגלה שמקסין יוצאת כבר עם מישהי חדשה. היא משקיעה את מאמציה בעבודתה, ויוצאת מהארון בפני אחיה, עלי - שבעיקר תומך בה, ובפני אמה - שבהכחשה למציאות זו.
שירין מוצאת את עצמה מתמודדת במספר חזיתות בו זמנית - בתור ביסקסואלית, היא חווה מחיקה מצד לסביות; בתור להט"בית בארון, היא מתמודדת עם הציפיות המסורתיות של הוריה; בתור צעירה היפסטרית שמוצאת את דרכה בעיר הגדולה - היא מרגישה שהיא מאכזבת את הוריה, במיוחד לעומת אחיה "המוצלח", אורולוג מצליח שמאורס למנתחת פלסטית; בתור בת למשפחת מהגרים - היא מנסה, לעיתים קרובות ללא הצלחה, לנווט את ה"פוליטיקלי קורקט" של הסביבה החברתית שלה. היא לא מוצאת את עצמה שייכת באף אחד מההקשרים, ועושה רומנטיזציה ליחסיה עם מקסין, למרות שבפועל, יחסים אלה - שמתווכים לצופה באמצעות פלאשבקים - היו רחוקים ממושלמים, ומקסין הייתה צדקנית ושיפוטית, וגינתה את הימצאותה של שירין בארון למרות הסבריה לגבי היחס המשפחתי.
כפי שניתן להבין משם הסרט, מה שנחשב עבור שירין להתנהגות "נאותה" הוא לחלוטין תלוי הקשר - הסביבה הלהט"בית מצפה ממנה ליציאה הצהרתית מהארון ואימוץ קודים מאוד ספציפיים כאישה שאוהבת נשים, ולעומת זאת, המשפחה שלה מצפה שתינשא לגבר מצליח ותפתח את הקריירה שלה.
הסרט מסתיים בנסיעה בסאבוויי, בה שירין אומרת לקריסטל שהיא מתכוונת להמשיך להעלות את נושא הביסקסואליות שלה בפני אמה. ברציף הרכבת, היא רואה את מקסין, והשתיים נפרדות לשלום.
ביקורות.
הסרט קיבל בעיקר ביקורות חיוביות. האתר Rotten Tomatoes מדווח על 98% תגובות חיוביות ממבקרים.
ארת'ארין קאזן
ארת'ארין קאזן (באנגלית: Ertharin Cousin; נולדה ב-1957 בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית) היא אשת עסקים, דיפלומטית ופוליטיקאית אמריקאית, אשר כיהנה בין היתר כמנהלת תוכנית המזון העולמית של האומות המאוחדות בשנים 2012–2017.
בין השנים 2009 ו-2012 שימשה קאזן שגרירת ארצות הברית לסוכנויות המזון והחקלאות של האו"ם ברומא, וכן עמדה בראש משלחת ארצות הברית לסוכנויות האו"ם ברומא. לפני כן, כיהנה בתפקידים שונים במגזר הציבורי, תחילה כעובדת המפלגה הדמוקרטית של ארצות הברית, והחל משנות ה-90 של המאה ה-20 בתעשיית המזון ובמוסדות ללא כוונת רווח בתחום המזון.
בשנת 2014 דורגה קאזן במקום ה-45 ברשימת "100 הנשים החזקות בעולם" של כתב העת "פורבס", וכן נכללה ברשימת "100 האנשים המשפיעים בעולם" של "טיים מגזין".
ראשית דרכה.
קאזן גדלה בלונדייל, שכונה ענייה בשיקגו, עם שלוש אחיותיה. אמהּ, אן קאזן, עבדה בתחום הרווחה, ואביה עסק בריכוז פעילות מתנדבים בקהילה. בשנת 1971, החלה קאזן בלימודים בבית הספר הטכני ליין, בשיקגו, במחזור הראשון שקיבל נשים ללימודים. היא השלימה את לימודי התיכון בשנת 1975.
קאזן השלימה תואר דוקטור למשפטים באוניברסיטת ג'ורג'יה בשנת 1982. שם גם למדה משפט בינלאומי, ואחד ממוריה היה דין ראסק, לשעבר שר החוץ של ארצות הברית.
קאזן עבדה כפרקליטה במשרד תובע מחוזי באילינוי, ולימים ניהלה את המרחב המערבי בפרקליטות מדינת אילינוי, וכן שימשה סגנית מנהלת ועדת האתיקה של שיקגו. אחר כך ניהלה את תחום היחסים עם הממשל בחברת AT&amp;T.
היא גרושה ואם לילד.
קריירה במפלגה הדמוקרטית.
קאזן עקרה לוושינגטון די. סי. ועבדה בשנת 1993 כסגנית מנהל מטה מועצת המפלגה הדמוקרטית. בשנת 1994 עברה לכהן כאשת הקשר בין הבית הלבן למשרד החוץ האמריקני. שם הוענק לה פרס בשם Meritorious Service Award. בזמן אולימפיאדת אטלנטה שימשה יועצת בכירה למזכירת המדינה מדליין אולברייט. בהמשך אותה שנה, פרשה מתפקיד זה וניהלה את מטה הבחירות של קלינטון באילינוי.
תעשיית המזון והמגזר השלישי.
בשנת 1997 מינה הממשל את קאזן לכהן בוועדה לפיתוח בינלאומי של מזון וחקלאות, במינוי למשך ארבע שנים. בתפקיד זה הייתה מעורבת במיזמים רבים של הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID). במקביל שימשה סמנכ"ל לענייני ממשל וקהילה ברשת מרכולים בשם Jewel Food. בשנת 1999 נרכשה רשת המרכולים על ידי חברת אלברטסון בע"מ, וקאזן הפכה סמנכ"ל ליחסי ציבור ושתדלנות. בנוסף כיהנה כנשיאת ויושבת ראש קרן הצדקה של אותה חברה, ודוברת החברה.
בשנת 2002, הצטרפה קאזן לוועד המנהל של הארגון America's Second Harvest, הארגון הגדול ביותר בארצות הברית בתחום מניעת רעב ותת-תזונה, ובשנת 2004 התקדמה לתפקיד סמנכ"ל ומנהלת הפעילות בארגון. בין היתר הובילה את התמודדות הארגון עם הוריקן קטרינה בשנת 2005, שכללה חלוקת כ-30,000 טונות של מזון לנזקקים באזורי חוף מפרץ מקסיקו, שנפגעו מן הסופה. קאזן סייעה בהכפלת סך התרומות שגייס הארגון בתקופתה.
בשנת 2006 עזבה את הארגון ושימשה נשיאת חברת ייעוץ בנושא יחסי ציבור ושתדלנות בשיקגו, בשם "קבוצת רחוב פולק". בשנת 2009 מסרה את ניהול החברה לבנהּ, מוריס קאזן, כדי לקבל מינוי ממשלתי נוסף.
שגרירות.
ב-19 ביוני 2009 מונתה קאזן על ידי הנשיא ברק אובמה לשמש שגרירת ארצות הברית לסוכנויות המזון והחקלאות של האומות המאוחדות, ברומא. מינויה אושר בידי הסנאט ארצות הברית ב-7 באוגוסט 2009, והיא הושבעה עשרה ימים לאחר מכן. ברומא עמדה לא בראש משלחת ארצות הברית לסוכנויות האו"ם ברומא, אלא גם הייתה חברה ב"קהילת שלוש המשלחות", שכללה גם את שגרירות ארצות הברית לאיטליה, ואת שגרירות ארצות הברית לכס הקדוש.
ניהול תוכנית המזון העולמית.
באפריל 2012 החליפה קאזן את ג'וזט שירן בתפקיד מנכ"ל תוכנית המזון העולמית של האו"ם. שרת החוץ האמריקאית דאז, הילרי רודהם קלינטון, אמרה לרגל המינוי כי לקאזן "היה חלק מרכזי בתכנון ובמימוש מדיניות ביטחון המזון של ארצנו. אני סמוכה ובטוחה שהיא תמשיך להוות קול חזק במאבק העולמי נגד רעב, ושהיא תעמיד את מרצה, את האופטימיות שלה, ואת הניסיון שלה לרשות תוכנית המזון העולמית. קאזן זכתה במינוי לאחר שהממשל התנגד לכהונה נוספת של שירן, אשר מונתה בימי ממשל ג'ורג' ווקר בוש.