כיום קיימות שלוש שיטות של חיוב כרטיס: ,EFTPOS (הקרוי לעיתים חיוב מיידי מקוון), חיוב מיידי לא מקוון (Offline Debit), ומערכת ארנק אלקטרוני (Electronic Purse Card System).
EFTPOS.
שיטת חיוב מיידי פופולרית היא EFTPOS, ראשי-תיבות של Electronic Funds Transfer at Point Of Sale, שהיא שיטת החיוב המקוון. הלקוח מעביר את הכרטיס בנקודת המכירה (למשל בקופת הסוחר או במסוף נייד) ומקליד סיסמה (מספר אישור אישי: Personal Identification Number או PIN) לאישור הקניה. הקניה עוברת אישור מיידי, והכספים מועברים מחשבון מחזיק הכרטיס לחשבון הסוחר. החיסרון בשיטה הזו היא הצורך במסוף סליקה מקוון בנקודת המכירה. עם זאת, שיטת האישור האלקטרונית נחשבת כמאובטחת יותר משיטות מקבילות.
חיוב מיידי לא מקוון.
שיטת חיוב מיידי נוספת היא חיוב מיידי לא מקוון, בו הסוחר מעביר את כרטיס החיוב המיידי באותו אופן ככרטיס אשראי (כולל חתימת הלקוח על ספח) והחיוב עצמו מתבצע מעט מאוחר יותר (לעיתים בעיכוב של עד יומיים). במדינות מסוימות חיוב מיידי לא מקוון אינו מלווה בעמלת אשראי, ואילו חיוב מיידי מקוון מחויב בעמלה (אם כי זו לעיתים נספגת על ידי הסוחר).
ארנק אלקטרוני.
ארנק אלקטרוני היא שיטה בה בכרטיס עצמו מקודד סכום כסף, שהוטען עליו מבעוד מועד. הקניה מבוצעת למעשה ללא כל קישור לרשת או לבנק. כרטיסי ארנק אלקטרוני (הקרויים לעיתים כרטיסים חכמים או Smart Cards) פופולריים מאוד במרכז אירופה, בין השאר בגרמניה, אוסטריה, הולנד, בלגיה ועוד.
כרטיסי חיוב מיידי בישראל.
כרטיס חיוב מיידי הוצע לראשונה בישראל ב-1994 על ידי ישראכרט – כרטיס אלקטרו-צ'ק ("צ'ק אלקטרוני") ככרטיס בנקאי המחויב מיידית מחשבונות עובר-ושב (עו"ש) בבנקים בהסדר הנפקה עם ישראכרט. לימים הכרטיס ימותג מחדש כ"ישראכרט דירקט" ב-2002, ולמעשה זהו כרטיס החיוב המיידי המוכר ביותר בישראל. ב-2006 הכרטיס הוצע גם לשימוש בין-לאומי תחת המותג מסטרקארד ("מסטרקארד דירקט"). גרסה דומה של כרטיס חיוב מיידי מקומי המוצעת בישראכרט החל מ-2012 מכונה ישראCash.
הכרטיס המקביל של כא"ל הוצע תחת פלטפורמת תת-המותג אלקטרון של המותג ויזה (לפחות מ-1996 אם לא קודם). אלקטרון מיוחס לכרטיסי ויזה שונים שפועלים באופן אלקטרוני בלבד - לרבות כרטיסי אשראי (שאינם כרטיסי חיוב מידי). אלו (המכונים בכא"ל Visa Basic) מהווים חלופה נפוצה יותר, ולכן תפוצתם של כרטיסי ויזה אלקטרון לחיוב מידי בכא"ל נפוצים הרבה פחות. מסוף העשור הראשון למאה ה-21' לצד כרטיסי ויזה, בנקים בהסדר הנפקה עם כא"ל (ובמיוחד הבנקים דיסקונט ומרכנתיל) מנפיקים ללקוחותיהם כרטיסים מקומיים ובינ"ל במותגים ויזה (אלקטרון) ומסטרקארד לחיוב מיידי של חשבון העו"ש.
גם בנקים בהסדר הנפקה עם לאומי קארד (לאומי, הישיר הראשון, ערבי ישראלי) העדיפו להשתמש בכרטיסי ויזה אלקטרון ככרטיס אשראי (המכונים בלאומי קארד Visa Classic), כך שכרטיסים בנקאיים לחיוב מידי של חשבון העובר ושב מטעם לאומי קארד הוצעו רק ב-2015 ("Visa Debit").
לכרטיסים האלו יש הרבה מן המשותף:
כרטיסים אלה מתומחרים בדמי-כרטיס נמוכים מאלו של כרטיסי אשראי. ועם זאת, לרוב אינם מקנים התניות מובנות המאפשרות לקבל מהם פטור, כבכרטיסי אשראי (אלא אם כן מדובר בכרטיסים לאוכלוסיות צעירות). לפי הוראות בנק ישראל מ-2015, הבנקים מחויבים להציע כרטיס זה ללקוחות. ללקוחות בעלי כרטיס אשראי קיים יוצע הכרטיס בפטור מדמי-כרטיס ל-3 שנים.
כרטיסים אלה לרוב נהנים מהטבות פחותות מכרטיסי אשראי: לרוב לא ניתן לשייכם למועדוני לקוחות (למעט מועדוני לקוחות לצעירים); בכרטיס Visa Debit לא ניתן ליהנות מתוכנית הנאמנות של לאומי קארד ("פינוקים"). בכרטיסי דירקט/ישראCash ישראכרט הפסיקה את תוכנית ההטבות ב-2016. הכרטיסים של כא"ל המשויכים למועדון הבנקאי של דיסקונט ומרכנתיל נהנים מהטבות ("מפתח דיסקונט" ו"מרכנתיל סמייל", בהתאמה).
כרטיס מסטרקארד דירקט מוצע גם כארנק אלקטרוני לטעינה רב-פעמית של קצבאות וגמלאות המוסד לביטוח לאומי, ללקוחות מחוסרי חשבון עובר ושב/בעליחשבון עובר ושב מעוקל/בהליכי גבייה, כחלופה למשיכת הקצבה בסניפי בנק הדואר.
בנק הדואר עצמו, שרישיונו לא מאפשר מתן אשראי, הציע לבעלי חשבונות עובר ושב בבנק כרטיס ויזה אלקטרון מקומי בשנים 2007–2013 והחל מ-2014 מציע ישראכרט דירקט. בשל קשיים לחיבור למתג של שב"א, לא פעם חיובים בוויזה אלקטרון שאושרו נדחו במועד החיוב בפועל והמתינו בכא"ל כ"הסדר חוב" כאשר חשבון עובר ושב נסרק מדי יום עסקים (בהליך עיבוד הנתונים הלילי) והסכומים נפרעו ברגע שזוהתה יתרה למשיכה. כרטיס ישראכרט דירקט מוצע כמוצר מדף תרתי-משמע - הוא ניתן ללקוח ללא פרטיו (שם מחזיק הכרטיס, מספר חשבון עובר ושב) והשיוך מתבצע בדיעבד, לאחר מסירת הכרטיס. אם הכרטיס אבד/נגנב/הושחת וכו', יונפק כרטיס חלופי ועליו הפרטים המזהים. גם בוויזה אלקטרון וגם בישראכרט דֶּבִּיט לא ניתן לברר יתרה בחשבון עובר ושב של בנק הדואר בכספומט.
מרבית הכרטיסים שמציע בנק הדואר הם כרטיסים נטענים ("ארנקים אלקטרוניים"). הכרטיס השקלי (שמאפשר שימוש גם בחו"ל) הוא כרטיס שמתופעל על ידי כא"ל (Visa נטען), כרטיס לשימוש חד-פעמי, ולפיכך אינו מזוהה (אינו שמי). יתר הארנקים האלקטרוניים מוצעים על ידי חברת הכרטיסים של הבנק - שמציעה כרטיס ויזה (כרטיס דולרי) או כרטיס "סמארטקארד" (כרטיס דו-ארנקי, אירו ולירות שטרלינג, במותג מסטרקארד).
ארנקים אלקטרונים מוצעים גם במקרים נוספים: הכרטיס הראשון שהציע זאת בישראל היה בכלל במנותק מחשבון עובר ושב - כרטיס מונדקס, כרטיס צילומים אוניברסיטאי (פעל בשנים 1998–2000 למצער) שחויב בהרשאה לחשבון עובר ושב. כרטיסים נוספים הוצעו על ידי כל חברות האשראי והבנקים ככרטיסים להטענת דמי-כיס לילדים ("Ycard", "Up Card"). בלאומי קארד הציעו בעבר כרטיס דומה בו הוטענו מזומנים למשלוח על ידי עובדים זרים למשפחותיהם בחו"ל ("Plus") וכיום כרטיס נטען רב-פעמי המשויך למועדון שופרסל ("Cash Card").
דוד חסין
דוד בן אהרון בן חסין
קטיה ציטרין-סילברמן
קטיה ציטרין-סילברמן היא ארכאולוגית המתמחה בתקופה המוסלמית. מרצה בכירה במכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה.
ציטרין נולדה בריו דה ז'ניירו בברזיל, ועלתה לישראל ב-1987, לאחר שנת לימודים אחת בלימודי תקשורת באוניברסיטה הפדרלית של ריו דה ז'ניירו. היא סיימה את התואר הראשון שלה באוניברסיטה העברית ב-1991, עם התמחות בארכאולוגיה אסלאמית. ב-1993 הצטרפה ציטרין לפרויקט סקר סיני של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. סקר זה היווה את הבסיס לעבודת המסטר שלה באוניברסיטה העברית, שעסק בהתפשטות היישוב בצפון סיני במהלך התקופה האסלאמית. ב-2005 השלימה את תואר הדוקטורט שלה באוניברסיטה העברית, תחת הנחייתם של פרופסור ראובן עמיתי ומרים רוזן-איילון, שעסק בח'אנים של התקופה הממלוכית בסוריה רבתי.
לציטרין שני ילדים, והיא מתגוררת בהוד השרון.
עבודתה המדעית.
ציטרין מונתה לנהל את חפירות מרכז טבריה הימי-ביניימית, שבו זיהתה את המסגד הגדול של העיר מהמאה השמינית (התקופה האומיית). עד חפירתה סברו החופרים הקודמים, ובראשם פרופסור יזהר הירשפלד שהיה השוק של העיר הבינזטית. היא מצאה דמיון רב למסגדים אחרים מהתקופה האומיית ובהם המסגד הגדול בדמשק. בניגוד למסגדים אחרים שקמו על כנסיות, מסגד זה פעל ככל הנראה לצד כנסייה. בשנת 2020 מצאה בטבריה שרידים של מסגד קדום יותר, תחת המסגד הגדול של טבריה. תארוכו ככל הנראה מהמחצית השנייה של המאה ה-7 לספירה. מדובר במסגד העתיק ביותר שנחשף בחפירה ארכאולוגית עד כה בעולם.
ציטרין שימשה כמנהלת ביחד עם פרופסור מרים רוזן-איילון בח'רבת אלמיניא מצפון לגינוסר. האתר שימש כארמון אומיי, והפך מאוחר יותר למפעל לייצור סוכר.
ב-2016 הפכה למרצה בכירה במכון לארכאולוגיה, ומאוחר יותר הפכה למרצה הראשונה בתחום הארכאולוגיה המוסלמית בתולדות האוניברסיטה העברית בעלת תקן של קבע.
ציטרין מלמדת מספר קורסים במכון לארכאולוגיה ובמחלקה למזרח תיכון באוניברסיטה העברית.
גוף חימום
גוף חימום הוא רכיב במכשירים חשמליים ההופך אנרגיה חשמלית (אלקטרו-מגנטית) לאנרגיית חום. גופי חימום משמשים במגוון רחב של מכשירי חשמל ביתיים, מסחריים ותעשייתיים.
גוף חימום פועל באמצעות חימום ג'אולי: זרם חשמלי העובר דרך מוליך בעל התנגדות שערכה, יחד עם מתח רשת החשמל, קובע את הספק החימום. לדוגמה בקומקום שהספקו קילוואט אחד, המיועד לפעול במתח 230V, יש גוף חימום שהתנגדותו כ-50 אוהם.
מבנה.
מרבית גופי החימום עשויים מסגסוגת הבנויה בצורת תיל, סליל או סרט. ישנם גם גופי חימום העשויים חומרים קרמיים.
הסגסוגות העיקריות המשמשות נכון לנובמבר 2013 בייצור גופי חימום הן:
תכונות.
לגופי חימום יעילות גבוהה ביותר - למעט איבוד אנרגיה קטן שמתבטא באור חלש, כל ההספק החשמלי העובר דרך גוף חימום הופך לחום. כאן גם ההבדל בין גוף חימום לחוט להט (בנורות להט), אשר פועל על אותו עיקרון אך חלק גדול יותר של ההספק החשמלי הופך לאור נראה.
פעולתם של גופי חימום אינה תלויה בכיוון הזרם, ולכן גופי חימום פועלים הן בזרם ישר והן בזרם חילופין.
הצבא העממי היוגוסלבי
הצבא העממי היוגוסלבי (בסרבו-קרואטית: Југословенска Народна Армија) או הצבא הלאומי היוגוסלבי (Jugoslovenska Narodna Armija) או בקיצור: JNA היה הצבא של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
הצבא פעל לצד כוחות ההגנה הטריטוריאלית שפעלו כמיליציה ברפובליקות, ויחד היוו את הכוחות המזוינים של יוגוסלביה.
מבנה.
הצבא התחלק לשלושה חילות עיקריים: