בנוסף לגוררים, דגמים רבים של אורגני האמונד מכילים מקשי קבועים (Presets) שמאפשרים לקבוע תצורות מסוימות של גוררים והחלפה ביניהם בלחיצת כפתור. אורגנים כדוגמת B-3, C-3 ו־A-100 כוללים אוקטבה אחת של מקשים בצורת קלידים בצבעים הפוכים (הטבעיים שחורים והבמולים/דיאזים - לבנים) בצד שמאל של כל שורת קלידים, וכל מקש בה מפעיל תצורה קבועה; המקש השמאלי ביותר (דו), הידוע גם כמקש הביטול, מבטל את פעולת כל הקבועים וגורם לכך ששורת הקלידים לא תפיק צליל כלל. שני המקשים הימניים ביותר (סי וסי במול) מפעילים את סט הגוררים הניתנים להתאמה אישית, הימני והשמאלי. שאר מקשי הקבועים מפעילים תצורות גוררים קבועות מראש, המחווטות בתוך הפאנל. כך, בכל שורת קלידים בדגם קונסולת האמונד כזה, תשעה מקשי קבועים ושני סטים של גוררים להתאמה אישית זמינים מיידית לבחירה במהלך הנגינה. התמונה מראה את פאנל הקבועים מימין ואת כל החוטים המקושרים בצבעים שונים לגוררים המתאימים. החלקים בפאנל מתאימים לסטים הקבועים של הגוררים, למשל שורת הקלידים העליונה והתחתונה. במבט אופקי על הברגים בפאנל, כל בורג משמאל לימין מייצג מקש קבוע מדו דיאז עד לה. במבט אנכי, כל בורג מלמטה למעלה מייצג העלאה ברמת עוצמת הגורר מ־0 עד 8, התואמת למספור על כל גורר ככל שהוא נמשך החוצה. באמצעות תכונת מקשי הקבועים, נגן אורגן יכול לתכנת בעצמו רישומים אהובים עליו של תצורות גוררים, ולהתאים להם מקשים מפאנל הקבועים. מקשי הקבועים כוונו בעת ייצור האורגן לתצורות קלאסיות של גוני צלילים, למשל "חליל נעצר", "קולן וחצוצרה" ועוד.
בדגמים אחרים של אורגני האמונד, כמו הסדרות M-100 ו־L-100, תצורות הקבועים מופעלות ומופסקות על ידי הרמת או הורדת לשוניות הממוקמות בחלק העליון של האורגן. הלשונית השמאלית ביותר מבטלת את תצורות הקבועים ומחזירה את הגוררים למצב התאמה אישית. בדגמים כמו ה־M, ה־M-2 וה־M-3 ("אורגני צ'מבלו") אין כלל מקשי קבועים אלא רק גוררים, אך ניתן להוסיף "חלקי חילוף" כמו Duet Sixteen של חברת "אלקטרו־טון" על מנת לקבל אפשרות לקבועים.
האמונד
אלפרד נורת' ווייטהד
הסיודוס
הֵסִיוֹדוֹס (ביוונית: Ήσίοδος) היה משורר אפי יווני מוקדם, שחי במאה השמינית לפנה"ס. כבר במאה החמישית לפנה"ס התווכחו מלומדים האם הומרוס קדם להסיודוס או להפך. רוב המלומדים המודרניים סבורים ששירת הומרוס קודמת בכמה עשורים לשירת הסיודוס.
חייו.
הסיודוס היה איכר ורועה צאן בחבל בויאוטיה ביוון, ופקד לעיתים קרובות את הר הליקון, משכנן של המוזות. בשירתו הוא מספר כיצד העניקו לו המוזות את יכולת השירה האלוהית, כשרעה את עדריו על ההליקון. שירתו כתובה במשקל האפי, הקסמטר דקטילי.
מקור הפרטים המעטים הידועים על חייו של הסיודוס הוא המסופר בשירותיו: בתחילת שירתו "עבודות וימים" מספר הסיודוס על סכסוך משפטי בינו לבין אחיו פֵּרְסֵס, בעניין ירושת אביהם, שבו הפסיד הסיודוס. פרסס מתואר כהולל חסר אחריות, והשירה הזו ממוענת אליו כמסר דידקטי ללמדו אורח חיים הגון ונבון של איכר בן התקופה. מוזכרת גם תחרות משוררים בכאלקיס אשר באי אֵוּבוֹיָה, מצפון לחבל אטיקה, שבה זכה הסיודוס בחצובה (תלת-רגל). על בסיס אזכור זה של תחרות נרקם בדורות מאוחרים יותר סיפור על תחרות שירה בין הומרוס להסיודוס. לסיפור אין שחר, ככל הנראה. ביצירה זו הוא מתאר, בין היתר, את תקופות תחילת האנושות, ובשיאן את תור הזהב שבו היו האנשים בני אלמוות וחיו בשלום וברווחה על אדמתם.
ביצירה מעביר הסיודוס ביקורת נוקבת על עוולות ושחיתות מצד המעמד העליון.
בנוסף ל"עבודות וימים" (תורגם לעברית גם בשם "מעשים וימים"), חיבר הסיודוס שירה נוספת, מפורסמת יותר, בשם "תאוגוניה" (ביוונית - הולדת האלים); בחיבור זה מפרט הסיודוס את הגנאלוגיה של האלים האולימפיים ושל אלים וגיבורים נוספים, כמו גם את היווצרות העולם. היצירה משמשת מאז ועד היום מקור מיתולוגי חשוב ביותר.
להסיודוס מיוחסות גם שירות אחרות, כגון "מגן הראקלס" , ו"קטלוג הנשים", אך מדובר ככל הנראה ביצירות מאוחרות שמחקות את הסיודוס או משתייכות לאותה מסורת שירה, ורובן אבדו ושרדו מהן רק קטעים בודדים (פרגמנטים).
טרנספוזיציה
פרוטוקטיסטה
סובסטרט
בביוכימיה, סוּבְּסְטְרָט (בעברית גם מַצָּע) של אנזים, הוא הכינוי למולקולה שעליה פועל האנזים ומזרז תגובות הקשורות בה. מולקולת הסובסטרט נקשרת אל האתר הפעיל של האנזים, עוברת שינוי, משתחררת ומפנה את מקומה למולקולה הבאה. לאנזים אחד יכולים להיות כמה סובסטרט שונים. אלו נקשרים לאתרים פעילים על פני האנזים, ובדרך כלל מגיבים ביניהם כדי לקבל את התוצר הסופי. דוגמה לסובסטרט הוא עמילן, שהוא הסובסטרט של האנזים עמילאז.
קצב הפעולה של אנזים נמדד כאשר באתרו הפעיל יש את מספר הסובסטרטים המקסימלי שהוא יכול להכיל.
תהליך תפיסת הסובסטרט והפקת תוצר.
בעת הריאקציה נקשר הסובסטרט לאנזים המתאים לו בזכות ההתאמה בינו לבין האתר הפעיל של אנזים. רק סובסטרט בעל תכונות כימיות ומבנה מרחבי מתאים יכול להתקשר אל אתר פעיל מסוים. לדוגמה, אם אתר פעיל של האנזים יכיל קבוצת מולקולות הידרופוביות וקבוצת מולקולות בעלות מטען חשמלי שלילי, הוא יוכל לקשור אליו רק סובסטרט הידרופובי ובעל מטען חשמלי חיובי. לאחר התקשרות הסובסטרט אל האתר הפעיל הוא נהפך לתוצר ומשתחרר מהאתר הפעיל לסביבה. לאחר ששוחרר הסובסטרט יכול האנזים לקשור אליו סובסטרט נוסף.
E + S ⇌ ES → EP ⇌ E + P
כאשר:
E הוא אנזים, S הוא סובסטרט ו-P הוא תוצר.
בעוד שהתהליך הכימי הראשון (הקשירה) והשלישי (הפרימה) הם בדרך כלל תהליכים הפיכים, התהליך האמצעי הוא בדרך כלל תהליך בלתי הפיך.
חומרים המפריעים לסובסטרט להיקשר לאתר הפעיל קרויים מעכבי אנזימים.
סובסטראט
משמעות החיים
משמעות החיים הוא מונח המתייחס לתהייה הפילוסופית על סיבתו ומטרתו של הקיום בכלל, והקיום האנושי בפרט. את ההגות הפילוסופית והתאולוגית שעסקה בשאלה זו ניתן לחלק לשני ענפים עיקריים: זו שנטתה לתפיסה כי לחיים יש משמעות – גרסה כי מחוץ לביטוי הפיזי של הקיום קיים דבר מה נוסף ובלתי־תלוי בו, כמו אל, אידאה, מערכת מוסר, עיקרון טרנסצדנטלי, וכדומה, המעניק לחיים את משמעותם; וזו שנטתה לתפיסה כי לחיים אין משמעות החורגת מעצם קיומו הפיזי של אדם או בעל־חיים – כפרה בדרך כלל גם בקיום דבר מה נוסף ובלתי־תלוי כזה.
תפישות תאולוגיות ופילוסופיות.
התפישות התאולוגיות של משמעות הקיום בשלוש הדתות המונותאיסטיות העיקריות — הנצרות, האסלאם והיהדות — הודרכו על ידי האמונה בקיומו של אל כל יכול, המורה למאמיניו לדבוק באופני התנהגות מסוימים ובתורת מוסר מסוימת ומטרת הקיום, לפיכך, היא קיום ערכיה ומצוותיה של הדת — "את האלוהים ירא ואת מצוותיו שמור, כי זה כל האדם" (קהלת, יב יג).
בפילוסופיה, לכל אחד יש השקפת עולם שונה ודעה משלו
בכמה זרמי אמונה בדתות המונותאיסטיות מונח, במובלע או במפורש, כי הדבקות במילוי מצוות האל מעניקה לחייו של אדם משמעות, אם במובן האישי בחיי העולם הזה (תחושת שלמות, סיפוק ואושר מהתגברות על קושי הכרוך במילוי המצוות, וכו') ואם במובן כללי יותר, כהגשמת ייעודו של אדם עלי־אדמות או בקידום מטרה ראויה (לדוגמה, חזרה בתשובה אישית כדי לקדם את הסיכוי לגאולת וישועת כל בני־האדם באחרית הימים). ואם בחוויית דבקות אקסטטית בחיי העולם הזה הממשיים באמצעות האצלה רוחנית כרוח הקודש ונבואה
תפישות מונותאיסטיות אחרות, לעומת זאת, הדגישו יותר את התגמולים האישיים הנשקפים למי שממלא את המצוות אחרי מותו, כמו בחיי נצח בגן עדן. דגש דומה יש בדתות שבמרכזן האמונה בגלגול נשמות, בהן חיים ההולמים צו מוסרי יובילו להתגלגלותו של אדם בבעל־חיים או באדם בעל מעמד משופר בגלגולו הבא.
התשובות הפילוסופיות לשאלת משמעות החיים הן רבות ומגוונות, אך קיים מכנה משותף לרובן. רוב השיטות הפילוסופיות שותפות להנחה כי קיימת מהות אחת (לפחות) המשותפת לכלל בני האדם. החל באפלטון שטען כי מהות האדם ומטרתו היא ללמוד ולדעת (אהבת החכמה), אריסטו שגרס כי מהות האדם היא השאיפה אל הטוב, וזרם הנהנתנות היווני שקבע כי המטרה של האדם היא עונג ואושר, דרך הרמב"ם שקבע כי תכלית האדם היא השגת האל כפי יכולת האדם לדעת אותו, רבי משה קורדובירו שסבר כי תכליתו של האדם להידמות לקונו במידותיו ומעשיו (על פי מערכת הספירות), והרמח"ל שקבע כי האדם לא נברא אלא להתענג על ה' ולהנות מזיו שכינתו, ז'אן-ז'אק רוסו שטען כי מהות האדם ומשמעות קיומו היא הגשמת הפוטנציאל הטמון בו, גאורג זימל שטען כי תכלית החיים היא להתאמץ להגיע לאינטנסיביות של חיים ולהתאוות לחיוניות גדולה יותר ממה שיש לו, ואריך פרום שטען כי האהבה האנושית על שלל סוגיה, היא התשובה העיקרית לבעיית הקיום האנושי, ורק בה האדם יכול להימלט מחוויית "הבדילות הקיומית", אותה ראה כאם כל החרדות וכל המצוקות.
גישות פילוסופיות אחרות, כגון אקזיסטנציאליזם, גורסות כי לאדם דווקא אין מהות אפריורית, טרם היוולדו. כלומר, הקיום של האדם קודם למהותו. בשונה מעולם הבהמות והצמחים, בו מהותם נקבעת מראש בטרם הגיעם לעולם, האדם מגיע לעולם ללא מהות קבועה, על כן משמעות חייו נמצאת בידיו. אדם יחיה חיים משמעותיים, בעלי תכלית רק אם הוא יעצבם ויעניק להם תוכן מקורי.