את גרסתו המוכרת של הביטוי טבע השופט האמריקאי אוליבר הולמס בפסק הדין נורת'רן סקיוריטיז נ' ארצות הברית מ-1904, בו נפסק כי חברת נורת'רן סקיוריטיז היא מונופול בתחום הרכבות:
גם בתי המשפט בישראל עושים שימוש בביטוי בפסיקותיהם. כך, למשל בפרשת פלונית מ-1964, שעסקה בסמכותו של בית הדין הרבני לדון בתביעה של אדם נגד אשתו שאינה תושבת ישראל. דעת הרוב קבעה כי אין לבית הדין סמכות, בהסתמך על הלכה שנקבעה בפסק דין קודם, אך השופט משה זילברג, שהיה בדעת מיעוט, השתמש בביטוי כדי לקבוע כי לדעתו אין להרחיב את הפסיקה, שהתאימה לעובדות המקרה הספציפי ההוא, לכדי הלכה גורפת, וכי החלתה גם על המקרה הנדון תפגע בבני הזוג. במקרה אחר השתמשה השופטת דליה דורנר בביטוי בפסק דין שעסק בהתיישנות עבירות חניה, בקובעה כי "הכרעתנו בתחולת דיני ההתיישנות חייבת להיות מנותקת מן המקרה הקונקרטי. שכן, כדברי האימרה הידועה, Hard cases make bad law".
גם חברי הכנסת משתמשים לעיתים בביטוי, כדי להביע את התנגדותם להצעת חוק מסוימת. כך, למשל, פתח חבר הכנסת דב חנין את התנגדותו להארכת תוקפו של חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע), במילים "החוק שמובא בפנינו היום הוא עוד דוגמה לאותה אמירה ידועה ומוכרת hard cases make bad law – מקרים קשים מייצרים חוקים רעים".
סולטאנייה
Hard cases make bad law
דבדו
דֶבְּדוּ (בערבית: دبدو) היא עיירה בצפון מזרח מרוקו, המונה נכון ל-2014 כ-4,960 תושבים וממוקמת בצדו הצפוני של רכס הרי האטלס, כ-150 ק"מ דרומית לחוף הים התיכון.
הקהילה היהודית.
דבדו הייתה מפורסמת בקהילה היהודית שהתגוררה בה ונקראה בעבר גם בשם עיר הכהנים. בתי האב היהודיים הראשיים בדבדו היו: משפחת כהן-סקלי, , , , בן גיגי ואנקונינה. בשנת 1780 היו בעיר 700 משפחות של כהן סקלי. בסוף המאה ה-19 מספר התושבים נאמד בכ-2,000 תושבים, רובם יהודים.
ככל הנראה ראשוני היהודים שהגיעו לדבדו היו צאצאי פליטי פרעות קנ"א בספרד (1391), יוצאי העיר סביליה. בני כהן-סקלי, התיישבו בה החל משנת 1465. ראשית הקהילה היהודית בדבדו כנראה בסוף המאה ה-15 לאחר גירוש ספרד (1492).
החל מהמחצית השנייה של המאה ה-19 החלה דבדו להיוודע כמרכז תורני, והיא ייצאה רבנים וחכמים לערים רבות באזור ולמרוקו בכלל. התפתחות זו נבלמה בתחילת המאה ה-20 עם פרוץ מרד בוחמארה.
בשנת 1904 פרץ במזרח מרוקו מרד בו חמארה, המורדים הכבידו ידם על היהודים באזור. בתחילת המאה ה-20 מספר היהודים נאמד בכ-1,600 תושבים, כשליש מכלל האוכלוסייה. משפחת הכהן סקלי, אשר מדגישה את ייחוסה לצדוק הכהן, היוותה את רוב הקהילה היהודית ומשפחת היו העשירים בעיר. בשנות ה-20 של המאה העשרים, עם התגברות הביטחון במרוקו בעקבות משטר החסות הצרפתי (הוחל באזור דבדו החל משנת 1911), רבים מתושביה היהודים היגרו, מטעמים כלכליים, לעיירות שונות בעמקים, ביניהן: ברגנט, גרסיף, תאזה, תאורירת, אוג'דה, מליליה ועוד.
העיירה נודעה גם בשל סופרי הסת"ם שהיו בה. בשנת 1974 ניתן לרה"מ יצחק רבין ספר תורה מדבדו, שנכתב על גויל איילה, והוא מסרו למוזיאון ישראל.
ישיבות בעיר - בדבדו שכנו מספר ישיבות, ביניהן ישיבת מוהרש"ך - ארבי לקביר, ישיבת רבי אברהם בן סוסאן, ישיבת רבי אברהם הכהן, ישיבת רבי שמואל מרציאנו ועוד.
רבנים מפורסמים בעיר.
בין רבני העיר וחכמיה המפורסמים נמנו;
סולטאנות רום
קהילות יעקב
בן הלל
יוחסת שקילות
בן-הלל
ישי עמרמי
ישי עמרמי (נולד ב-1936) הוא איש צבא, חינוך ותרבות ופעיל ציבור ישראלי.
ביוגרפיה.
ישי עמרמי נולד וגדל בקיבוץ עין החורש, להורים יוצאי פולין שעלו לארץ ישראל ב-1929 והיו בין מייסדיו. עד שנות ה-30 לחייו גדל ופעל בקיבוץ, ניהל ענפי משק שונים והיה במשק שנתיים מזכיר הקיבוץ.
שירותו הצבאי.
התגייס לצה"ל בשנת 1953. שירת שירות חובה בגבעתי וגולני וסיים את שירותו זה לאחר מבצע קדש כסמ"פ בדרגת סגן. לאחר שחרורו משירות החובה שירת במילואים בחטיבת חי"ר עד תפקיד סמג"ד בדרגת רב-סרן והשתתף במלחמת ששת הימים בכיבוש קלקיליה. בשנת 1968 חזרת לשירות קבע בצה"ל במערכת החינוך. עד לשנת 1981 ביצע את התפקידים הבאים: קצין החינוך של הנח"ל, קצין החינוך של פיקוד הדרום, ראש ענף התרבות, קצין החינוך של המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, ראש ענף שלישות וסגן קצין חינוך ראשי בדרגת אל"ם.
שירותו הציבורי.
מנכ"ל תיאטרון ירושלים ופסטיבל ישראל.
בשנת 1981 הוזמן לשמש בתפקיד מנכ"ל תיאטרון ירושלים על ידי טדי קולק, ראש עיריית ירושלים והגב' גיטה שרובר. ב-1984 התמנה גם למנהל פסטיבל ישראל שהועבר לעיר. תפקידים אותם מילא עד שנת 1992.
בתפקידו זה בנה את המודל הראשון של היכל תרבות בעיר המארח מופעים ואירועי תרבות עם מפעל מנויים גדול. מודל שהפך עם השנים למוסד הקיים בערים רבות. כמו כן הפך את פסטיבל ישראל לפסטיבל לאומי בעיר המארח את מיטב הלהקות מהארץ ומהעולם והמשלב חגיגה של פנים וחוץ במשך שלושה שבועות בשנה.
מנכ"ל יד ושם.
בשנת 1993 מונה ישי עמרמי לתפקיד מנכ"ל יד ושם, תפקיד אותו מילא עד שנת 2006. במסגרת תפקידו זה היה שותף עם אבנר שלו (יו"ר הנהלת יד ושם) למימוש תוכנית פיתוח רב שנתית גדולה שמטרתה היא להכין את יד ושם להתמודדות עם האתגרים של קיום זיכרון השואה במאה ה-21. בתוכנית זו הוקמו ביד ושם מכלול מוזיאוני חדש לתולדות השואה, בית ספר מרכזי ובינלאומי להוראת השואה, ארכיון וספריה, מערך כניסה חדש וכן הקמת מאגר ממוחשב של שמות הנספים בשואה. תוכנית זו הושלמה ב-2006 והביאה את יד ושם לקבלת הכרה והוקרה גדולות בארץ ובעולם, לרבות קבלת פרס ישראל.
מנכ"ל החברה לאיתור והשבת נכסים של נספי השואה.
לאחר סיום תפקידו כמנכ"ל יד ושם התמנה ישי עמרמי לדירקטור בהחברה לאיתור והשבת נכסים של נספי השואה והחל מ-2007 הפך למנכ"ל החברה, תפקיד אותו מילא במשך שנתיים.
מנהל פרויקט הקמת התערוכה החדשה בביתן היהודי באושוויץ-בירקנאו.
בשנת 2009 חזר ישי עמרמי ליד ושם לתפקיד מנהל פרויקט הקמת התערוכה החדשה בביתן היהודי באוושווייץ בירקנאו, תפקיד אותו מילא עד שנת 2013.
הקמת התערוכה החדשה הזו הוטלה על יד ושם על ידי ממשלת ישראל ונעשתה בתיאום ושיתוף פעולה עם האתר באושוויץ והנהלתו. התערוכה נפתחה ב-13 ביוני 2013 במעמד ראש ממשלת ישראל ושריה, ניצולי שואה, אורחים מהארץ ומהעולם והיא זוכה להצלחה רבה.
מנהל פרויקט הקמת המשכן החדש לאקדמיה ללשון העברית.
החל משנת 2013 משמש ישי כמנהל פרויקט הקמת המשכן החדש לאקדמיה ללשון העברית בירושלים. בנובמבר 2012 החליטה ממשלת ישראל להקים משכן חדש לאקדמיה - "הקריה החדשה ללשון העברית בירושלים". עבודת ההקמה הוטלה על האקדמיה. בקריה החדשה מתוכננים לפעול מכוני מחקר חדשים, מוזיאון לאומי חדש לעברית, מרכז למידה ותרבות וכן מרכז מידע מגוון לשפה העברית. הקריה החדשה אמורה להיבנות בקריית הלאום בירושלים ובתקציב של כ-50 מיליון דולר ובמשך כ-8 שנים.
תפקידי ייעוץ שונים.
במקביל לתפקידיו (לאחר סיום עבודתו כמנכ"ל יד ושם) שימש ישי כיועץ לגופים שונים: יועץ להנהלת בית התפוצות במסגרת הקמת המוזיאון החדש של העם היהודי, יועץ ליד בן צבי במסגרת הקמת בית הספר המרכזי ללימודי ירושלים ויועץ במוות מכון מנדל לבוגריו. כמו כן שימש בהתנדבות כיו"ר הפורום לשימור בזיכרון האודיו-ויזואלי של מדינת ישראל וכן כחבר במועצה הציבורית של יד בן צבי.
חיים אישיים.
ישי עמרמי הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית ויהודית באוניברסיטת תל אביב ובוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה של צה"ל. נשוי לזהרה, מורה, מחנכת ומנהלת בתי ספר בירושלים. אב לחמישה ילדים וסב לאחד עשר נכדים. גר במושב גבעת יערים.
ישעיה דיטראני
Pawn (שפת תכנות)
Pawn (בעבר Small C) היא שפת תכנות המפותחת כקוד פתוח ומיועדת לשימוש כשפת תסריט להתאמה אישית של תוכניות. זו שפה חסרת טיפוסים שפותחה על בסיס שפת Small-C, ולה תחביר דומה לשל שפת C.
קוד בשפה מהודר ל P-Code, בדומה לשפת Java, ומורץ על ידי מכונה וירטואלית. ניתן להשתמש גם במפרש לצורך כך.
שפה זו היא השפה העיקרית, יחד עם C++ בשרתי , ומשמשת בשרתי משחקים רבי-משתתפים נוספים כגון Counter-Strike.
מקור השם.
השפה פותחה על בסיס שפת Small C, שבפני עצמה הייתה דומה מאוד לשפת C. עם זאת, השינויים שבוצעו בשפה, ובהם הסרת הטיפוסים והפיכת המצביעים להתייחסויות (references), היו מהותיים כל כך שלא היה טעם להשאיר את האות C בשם השפה, ולכן החליטו לקרוא לה פשוט Small. שכיחותה של המילה Small באינטרנט הפריעה לחפש מידע אודותיה, ולכן הוחלט לשנות את שמה, ולקרוא לה Pawn.
מבנה ותכונות.
השפה תוכננה במטרה להקל על התאמה אישית של תוכניות (על ידי סקריפטים), ולא במטרה לכתוב תוכנות. בפרט, תמיכה במבני נתונים היא אחד מצדדיה החלשים של השפה. זאת כיוון שתוכניות בשפה אמורות לבצע מניפולציות על עצמים דרך התוכנה המארחת, ונמנעת מהן (במכוון) גישה ישירה למידע כלשהו. הדרך היחידה בה יכולות תוכניות בשפה לפעול על עצמים היא דרך קריאה לשגרות "ילידות", כלומר שגרות אותן מספקת התוכנה המארחת.
עיקר התכנון בשפה כיוון להעניק לה גמישות בתחום הקריאה לשגרות ופונקציות. השפה מאפשרת הגדרת ערך ברירת מחדל לכל ארגומנט, העברת משתני ערך ומשתני התייחסות, והעברת ארגומנטים על פי שמם או על פי מיקומם. השפה איננה תומכת בבדיקת טיפוסים, כי היא נטולת טיפוסים, אך יש לה מאפיין חלופי - "תיוג", המאפשר להגדיר רשימת תיוגים קבילים עבור ארגומנט.
השפה מאפשרת מספר תחבירים שונים, וכל מתכנת המשתמש בשפה יכול לבחור ביניהם תחביר לפי טעמו.