סביב המשטח המעגלי ספסל עשוי גרניט לבנה שהובאה מהר איירי שבקרוליינה הצפונית. על הספסל יושב פסלו של אלברט איינשטיין, המחזיק בידו מסמכים, מעשה ידי הפסל רוברט ברקס. הפסל מורכב מ-19 מקטעים שהורכבו במקום. משקל הפסל 3.2 טונות, ואם היה עומד היה גובהו 6.4 מטרים.
על המסמכים שבפסל רשומות שלוש משוואות:
סביב הספסל חקוקים ציטוטים מפורסמים שאמר איינשטיין:
העתק של פסל זה נמצא בכיכר המרכזית של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים בירושלים.
ברברה לוי בוקסר
הטבח בישיבת מרכז הרב
רפאל סוויסה
רפאל (רפי) סוויסה (נולד ב-5 בינואר 1935) הוא איש ציבור ישראלי שכיהן כנציב בתי הסוהר, ראש מועצת מזכרת בתיה וחבר הכנסת העשירית.
ביוגרפיה.
רפאל סוויסה נולד בקזבלנקה שבמרוקו. למד בישיבת אם הבנים. בשנת 1950 עלה לישראל. למד בפנימיית שדה חמד.
נמנה עם הגרעין להקמת קיבוץ קוממיות בנגב.
סוויסה נפצע במבצע קדש בשנת 1956. באותה שנה הצטרף למפא"י, היה חבר לשכת העבודה, וכן יו"ר מחוז יהודה במפלגה.
בין השנים 1950–1960 ניהל את לשכת התעסוקה ביבנה, ולאחר מכן את חברת עמידר עד 1965.
בין השנים 1965–1969 היה חבר מועצת מזכרת בתיה, ובשנת 1969 כיהן כראש המועצה.
ב-1981 נבחר לכהן כחבר הכנסת מטעם המערך, וב-1982 נבחר בשנית לתפקיד ראש מועצת מזכרת בתיה, וכיהן בתפקיד עד 1984. באפריל 1985 מונה לנציב בתי הסוהר, תפקיד שמילא עד 1986. הוא נמנה עם מייסדי האגודה לשיקום האסיר. בין 1993 ל-2003 כיהן שוב כראש מועצת מזכרת בתיה. בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2003 הפסיד בבחירות לראשות העיר אך כיהן כחבר מועצה. ניסה שוב להיבחר לראשות המועצה גם בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2008, אך הגיע למקום השני עם כ-20% תמיכה בלבד. הוא מכהן כחבר מועצה, לאחר שסיעתו זכתה ב-3 מושבים בבחירות.
בבחירות לכנסת ה-12 רץ ברשימת "רפי סויסה לכנסת" (נודעה גם בשם "התנועה למען חברה צודקת"), שזכתה ב-3,222 קולות ולא עברה את אחוז החסימה. בבחירות לכנסת ה-17 הוצב במקום ה-113 הסמלי ברשימת קדימה, ובבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-115 הסמלי.
בשנת 1992 הוענק לו פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים.
בשנת 2009 נקרא על שמו רחוב במזכרת בתיה.
אחיו של סוויסה, שמעון סביר, כיהן כקצין בכיר במשטרת ישראל.
אפרים שלום
אפרים שלום (17 בינואר 1934 - 17 באוגוסט 2017) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כמזכיר תנועת המושבים והיה חבר הכנסת בכנסת האחת עשרה מטעם המערך.
ביוגרפיה.
שלום נולד בעיראק וגדל באיראן, עד לעלייתו לישראל בשנת 1950 והתיישבותו במושב בית עזרא. בתום שירות צבאי בנח"ל, התמסר לעבודת המושב והתקדם במסגרותיו. בשנים 1954–1957 נבחר לשמש מרכז המושב ולאחר מכן, כמזכירו.
בשנים 1959–1977 כיהן כחבר במועצת המועצה האזורית באר טוביה.
במקביל לפעילותו הציבורית, עבד שלום בתעשייה בדרומה של ישראל והיה מרכז מפעל אזורי לאספקה (1961–1962) ומנהל ארגון קניות של מושבי הדרום והמפעלים האזוריים (1962–1977). מעבודתו זאת פרש עם היבחרו למזכיר תנועת המושבים ב-1977. הוא שימש מזכיר התנועה עד 1984, עת החל את כהונתו כחבר הכנסת ה-11 (1984–1988). בכנסת כיהן מטעם המערך, לאחר חברות ארוכת שנים במפא"י ומפלגת העבודה. בתקופת כהונתו היה חבר ועדת הכספים וועדת הכלכלה.
בשנים 1999-1989 היה שלום מנכ"ל מועצת הירקות ובנוסף שימש כדירקטור בחברות אגרקסקו וק.א.ל.. בעשור הראשון של המאה ה-21 שימש שלום חבר במועצת ארגון מגדלי הירקות וחבר ועדת הביקורת של הארגון.
התגורר במושב בית עזרא.
יולנדה כריסטינה ג'יליוטי
דאלידא
דורון שמואלי
דורון שמואלי (נולד ב-5 באוקטובר 1954) הוא איש ציבור ומשפטן ישראלי שכיהן כחבר הכנסת בכנסת הארבע עשרה.
ביוגרפיה.
שמואלי בעל משק חקלאי במושב עין ורד, נולד בישראל והתחנך בבית הספר החקלאי בנהלל על שם חנה מייזל ובבית ספר מאיר שפיה. הוא בן דודה של ציפי לבני.
פעילותו הציבורית החלה כשהקים יחד עם חבריו בגרעין הנח"ל את מושב "אלי-עד" ברמת הגולן והיה הגזבר ומזכיר החוץ הצעיר ביותר בהתיישבות העובדת. שמואלי היה חבר בוועד ישובי הגולן. בשנת 1992 בהיותו חבר מפלגת צומת, מינה אותו רפאל איתן למנכ"ל המפלגה. בעת כהונתו של רפאל איתן כשר החקלאות, מונה שמואלי כיועץ בכיר לשר החקלאות וליו"ר המועצה לשיווק פרי הדר. באותה עת שמואלי גם היה פעיל במאבק למען הסדר חובות המושבים.
בבחירות לכנסת ה-14 התמודד שמואלי מטעם המפלגה ושובץ ברשימה המאוחדת ליכוד-גשר-צומת, אך לא נבחר מטעמה. בשנת 1998 הוא מונה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו כמנכ"ל העמותה לחגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל. בדצמבר אותה שנה הוא הושבע כחבר הכנסת, במקומו של פיני בדש שהתפטר, וכיהן בחודשי כהונתה האחרונים של הכנסת כחבר ועדת הכנסת, ועדת הכלכלה והוועדה לענייני ביקורת המדינה.
בשנת 2001 מונה שמואלי ליועץ לענייני חקלאות לראש הממשלה אריאל שרון.
אחרי תקופת כהונתו בכנסת, הקים במאי 2000 יחד עם בני גאון את חברה "גאון רשויות". חברה שעסקה בהפרטת שירותים ברשויות מקומיות, בתחומי המים, ביוב, אנרגיה, תעבורה ומחשוב, זאת לאור יישום המודל הכלכלי הנאו-ליברלי בישראל באותה עת, הכולל הפרטה והסחרה של השירותים הציבוריים. החברה עסקה לבסוף בעיקר בהפעלת חניונים. יחד עם גאון השקיע שמואלי בחברת "שעשועים וספורט", שהקימה מפעל העוסק בייצור מתקני משחק לגנים ציבוריים. בשנת 2004 רכש את חלקו של בני גאון בשותפות, ומאז ועד שנת 2011 שימש שמואלי כיו"ר פעיל של החברה. החל משנת 2011 משמש שמואלי כמנכ"ל החברה וכמנכ"ל חברת האחות "בית תשתיות ערים" לתחזוקת מתקני משחקים בגני ילדים ובגנים ציבוריים, וכן בחברת אלעד גינון בע"מ.
ביוני 2004 נחקר שמואלי תחת אזהרה ב, בקשר לפרשת שוחד החניונים בתל אביב, בה הרשעו מספר אנשים בשוחד למנהל חברת אחוזות החוף בתמורה לקבלת זיכיונות להפעלת חניונים.
במאי 2008, חשף דו"ח של מבקר המדינה כי במסגרת פרויקט שקיבל מענק של המועצה להסדר ההימורים בספורט לבניית מגרשי כדורגל, קיבל שמואלי, דרך חברה שבבעלותו, כ-70 אלף שקל לחודש, על פני שנה וחצי, תמורת שיווק הפרויקט לרשויות המקומיות. זאת אף על פי שהפרויקט נוהל בידי החברה למשק וכלכלה של השלטון המקומי, ותפקידה של החברה של שמואלי בפרויקט לא הוגדר ולא היה ברור מה עשתה בפועל תמורת התשלום.דורון הגיש תביעת דיבה נגד עיתון הארץ ונגד הכתב והעיתון התנצל על פרסום הודעה כוזבת זו שלדורון לא היה כל קשר לנושא.
בנוסף לניהול שלוש החברות שבקבוצת "בית רשויות" שבבעלותו, עוסק שמואלי, בוגר תואר במשפטים, גם בעריכת דין.
שמואלי משמש חבר דירקטוריון מכון התקנים הישראלי, יו"ר עמותת ידידי "כפר איזון" וחבר עמותת "בית צבי".
בנובמבר 2019 הכריז שמואלי שהוא יוזם הקמת מפלגת ימין חדשה, מאחר שלדבריו "אין אלטרנטיבה שתציל את המדינה מהקטסטרופה שהליכוד הוביל אליה".
חנא מוויס
חנא מוויס (בערבית: حنا موياس; 1913 – 13 בפברואר 1981) היה איש ציבור ערבי-ישראלי שכיהן כחבר הכנסת בכנסת התשיעית מטעם חד"ש.
ביוגרפיה.
מוויס נולד בשנת 1913 בכפר ראמה. למד בבית ספר תיכון בעכו ובבית הספר הסקוטי שבנצרת.
שרת במשטרת המנדט כמדריך בבית־הספר לשוטרים וכקצין משטרה.
בשנת 1956 נבחר למועצת הכפר וכעבור שלוש שנים לראש המועצה, תפקיד מטעמו נבחר גם לכהן כיו"ר הוועדה הארצית של הרשויות המקומיות הערביות.
במערכת הבחירות לכנסת התשיעית נבחר מטעם חד"ש לחבר הכנסת. פעילותו כחבר ועדת הכלכלה וועדת הפנים ואיכות הסביבה נמשכה עד לפטירתו.
אחמד סעד
אחמד סעד (בערבית - أحمد سعد; 25 בנובמבר 1945 - 20 באפריל 2010), היה כלכלן ערבי ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם חד"ש ורשימת חד"ש-בל"ד.
היה חבר לשכות מק"י וחד"ש וחבר מזכירות ועדת המעקב העליונה של האוכלוסייה הערבית בישראל. מטעם מחוז עכו של המפלגה הוא כיהן כחבר הלשכה הקבועה למזכירות הארגונית הלא-ממשלתית למען שלום צודק והגשמת זכויותיהם הלאומיות של הפלסטינים. במקצועו סעד היה דוקטור למדעי הכלכלה ועבד כמנהל מכון "תומא" למחקר חברתי-פוליטי.
בשנת 1996 הוא נבחר לכנסת ה-14 מטעם רשימת חד"ש-בל"ד, אך במהלך כהונתה של הכנסת פרשו חברי בל"ד מהסיעה המשותפת וסעד נותר חבר סיעת חד"ש. בהיותו חבר הכנסת כיהן סעד כחבר ועדת הכנסת וועדת הכספים.
בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-111 הסמלי ברשימת חד"ש לכנסת.
משנת 1999, לאחר סיום כהונתו כחבר הכנסת, סעד שימש עורך העיתון "אל-איתיחאד". ב-20 באפריל 2010 סעד נפטר לאחר מחלה.
פרס ויצמן
הקו האדום של הרכבת הקלה בירושלים
הקו האדום הוא הקו הראשון מבין שמונת קווי מערך הרכבת הקלה בירושלים. הוא עובר במסלול שבין פסגת זאב בצפון ועד הר הרצל בדרום דרך רחוב יפו שבמרכז העיר. אורכו של הקו האדום הוא 13.8 קילומטר והוא כולל 23 תחנות. בשנת 2018 נסעו בו בממוצע 162,000 נוסעים ביום.
הקו נפתח לציבור ב-19 באוגוסט 2011.
מימון הקו.