כמו כן, נטען כנגד הפיכתו של החינוך למוכוון-שוק. הצעותיה של הוועדה מחילות כללי שוק על התחום החינוכי - הן מצד ההורים (הגברת אפשרות הבחירה של הורים עם ביטול אזורי הרישום), הן מבחינת התלמידים - על ידי הגברת המגמה הקיימת של מדידת הישגים, והן מבחינת בית הספר - מסקנות הוועדה מחילות על בית הספר עקרונות הלקוחים מהזירה העסקית ומתחום הידע של הניהול. לטענת המבקרים, החלת עקרונות של שוק על מערכת חינוכית מביאה, בין השאר, להגדלת הפערים בין תלמידים חלשים לחזקים, להיעלמות החינוך לערכים ועוד.
ביקורות נוספות נוגעות לחיזוק מעמד המנהל, שיש הרואים בו פגיעה במעמדם של התלמידים, ההורים והמורים, התעלמות מצרכיהם של ציבורים בעלי צרכים מיוחדים בכלל ושל החינוך הערבי בפרט, התעלמות מבעיית בתי הספר הפרטיים למחצה ועוד.
מועצה אזורית עמק יזרעאל
מועצה אזורית עמק יזרעאל היא מועצה אזורית שבמסגרתה נמצאים מרבית יישובי עמק יזרעאל, והיא כוללת 15 קיבוצים, 14 מושבים, 7 יישובים קהילתיים, שני כפרי מיעוטים ושכונת משפחות אחת בבסיס צבאי. למרות שמה, חלק מיישובי המועצה אינם נמצאים בעמק יזרעאל אלא בגליל התחתון. המועצה משתרעת על פני 350,000 דונם.
גאוגרפיה.
מועצה אזורית עמק יזרעאל גובלת מדרום במועצה אזורית גלבוע ומועצה אזורית מגידו, ממערב מועצה אזורית זבולון וקריית טבעון, מצפון במועצה אזורית הגליל התחתון והערים נצרת, כפר מנדא ושפרעם, וממזרח גובלת במועצה אזורית עמק הירדן, וכפר תבור.
היסטוריה.
מועצה אזורית יזרעאל הוקמה בסוף שנת 1941 והייתה המועצה האזורית השנייה לקום לאחר מועצה אזורית עמק חפר. בעת הקמתה כללה המועצה את בלפוריה, גניגר, כפר גדעון, כפר ילדים, מחנה ישראל, קיבוץ מרחביה, מושב מרחביה, מזרע ותל עדשים. בהמשך נוספו למועצה הקיבוצים גזית, עין דור ודברת, שהתיישבה בשטח הנטוש של "מחנה ישראל", ומושב היוגב שנוסדו ב-1947–1949, כך שבשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 היא כללה 11 יישובים.
יישובי אזור מערב עמק יזרעאל התאגדו יחד עם יישובי אזור מגידו (שנודע אז כאזור אפרים) בוועד גוש נהלל שבשיאו כלל 22 יישובים. עם ההתארגנות למועצות מקומיות הוחלט להקים שלוש מועצות אזוריות נפרדות, בין השאר משום שנהלל והיישובים הסמוכים אליו היו במחוז נצרת, בעוד בית שערים והיישובים הקרובים אליו היו במחוז חיפה. בעת הדיונים לגבי המסגרת המוניציפלית של יישובי גוש נהלל דובר על הקמת שלוש מועצות: מועצה אזורית מגידו, מועצה אזורית קישון ומועצה אזורית נהלל. עלתה גם ההצעה לצרף את יישובי אזור נהלל למועצת אזור יזרעאל, אולם הדבר לא יצא אז אל הפועל ובמקום זאת נוצר שיתוף פעולה בין מועצת נהלל ומועצת קישון. בשנת 1957 אוחדו המועצות נהלל וקישון ונקראו יחד מועצה אזורית קישון.
בשנת 1980 אוחדו מועצה אזורית יזרעאל ומועצה אזורית קישון ונקראו יחד מועצה אזורית עמק יזרעאל.
ראשי המועצה לדורותיהם.
לראשי מועצה אזורית קישון לפני האיחוד, ראו בערכו.
בית שמאי
ויז'ניץ
מרכז יוון
מרכז יוון הוא שמו של אזור מנהלתי שמהווה את אחד מ-13 המחוזות של יוון. המחוז ממוקם במזרח יוון, ונתחם על ידי תסליה בצפון, הים האגאי במזרח, חצי האי אטיקה ומפרץ קורינתוס בדרום, ואטוליה במערב.
המחוז מתחלק ל-5 יחידות מנהלתיות: אבריטניה, פוקיס, פתיאוטיס, בויאוטיה, והאי אוויה.
אף על פי שהמחוז המנהלתי לא חופף בשלמות לאזור הגאוגרפי, מרכז יוון מהווה ברובו יחידה גאוגרפית אחת. האזור הגאוגרפי מוגבל מצדדיו הצפון מזרחיים והדרומיים על ידי מפרץ קורינתוס ומפרץ אוויה, במערבו הוא מופרד מאטוליה על ידי שרשרת ההרים ורדוסיה, ובדרומו הוא מופרד מאטיקה על ידי שרשרת הרי פרניס.
במרכז האזור ישנה שורה של אגנים סגורים שמנוקזים על ידי נהר קיפסוס, ששימשה מאז ימי קדם כמעבר ראשי בין אתיקה ותסליה מצפון לדרום, ובין המפרצים של אוויה וקורינתוס ממזרח למעבר.
סנטייגו
הנרי מורגנטאו (האב)
הנרי מורגנטאו האב (באנגלית: Henry Morgenthau, Sr; 26 באפריל 1856 - 25 בנובמבר 1946) היה דיפלומט ואיש עסקים אמריקאי ממוצא יהודי, שהתפרסם בעיקר כשגריר האמריקאי באימפריה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה. הוא היה אביו של הנרי מורגנטאו (הבן) וסבהּ של ברברה טוכמן.
ביוגרפיה.
מורגנטאו נולד במנהיים שבגרמניה בשנת 1856. הוא היה בנו של אלעזר (לזרוס) מורגנטאו, ממציא שהיגר לארצות הברית בשנת 1866, אשר לא זכה להצלחה. הנרי סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה ועשה את הונו בנכסי דלא-ניידי.
בנו, הנרי מורגנטאו (הבן), התפרסם מאוחר יותר כשר האוצר בממשלתו של פרנקלין דלאנו רוזוולט למשך פרק זמן שיא של אחת-עשרה שנים, והציע את תוכנית מורגנטאו לפירוק כוחה התעשייתי של גרמניה.
עושרו של מורגנטאו איפשר לו לתרום ביד רחבה למסע הבחירות של הנשיא וודרו וילסון בשנת 1912. הוא נתמנה למזכיר הכלכלי של המפלגה הדמוקרטית בשנת 1912 ושוב בשנת 1916. הוא מונה להיות שגריר ארצות הברית באימפריה העות'מאנית בשנים 1913 - 1916. הוא קיווה לזכות במשרת שר בממשלה, אך לא זכה בכך. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה הפכה השגרירות האמריקאית באיסטנבול לנציגות העקיפה של מדינות ההסכמה, שפינו את שגרירויותיהן עם פרוץ הלחימה. בנובמבר 1914 התריע מורגנטאו על המצב הקשה של היישוב היהודי בארץ ישראל (ארץ ישראל הייתה אז חלק מהאימפריה), התרעה שהביאה לסיוע של יהודי ארצות הברית (בין היתר של הבנקאי והנדבן יעקב שיף) והממשל האמריקאי, ששיפר את מצב היישוב בצורה משמעותית.
מורגנטאו היה אחד המעטים שניסו לסייע לארמנים בזמן שהתחולל רצח העם שלהם במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא ניסה לצמצם את ממדי ההשמדה ולסייע לקורבנות.
לאחר תום המלחמה שימש מורגנטאו כיועץ לענייני מזרח אירופה והמזרח התיכון בועידת השלום בפריז, ואחר כך עבד עם גופים שפעלו לאחר המלחמה, כמו הוועדה שעסקה בסיוע למזרח התיכון והנציבות שהוקמה לשם יישוב הפליטים היוונים והצלב האדום האמריקאי. בשנת 1933 הוא היה הנציג האמריקאי לוועידת ז'נבה.
מורגנטאו נפטר בשנת 1946 לאחר דימום מוחי בניו יורק. הוא נקבר בהות'ורן שבניו יורק.
על שמו נקרא רחוב בשכונת רמות בירושלים.
ספריו.
מורגנטאו פרסם מספר ספרים ובספריית הקונגרס נמצאים כ-30,000 מסמכים משלו.
המחלוקת על ארמניה.
תפקידו ביחס להיסטוריה של רצח העם הארמני נמצא בפולמוס. חיבורו הראשון במערב בנושא היה "סיפורו של השגריר מורגנטאו", שעדיין משמש כמקור לדיון בדבר מעשי הזוועה של הטורקים כנגד הארמנים. עם זאת, נטען כי מורגנטאו בדה אירועים מסוימים מלבו (ולמעשה מעולם לא יצא מתחומי איסטנבול), ניפח בדרך כלל את האירועים שקרו, וסטה באופן משמעותי ממה שכתב ברשימותיו הפרטיות. נטען גם שהספר נכתב על ידי סופר צללים. הטקסט עצמו מפגין טינה ואיבה כלפי הטורקים, מה שנתפש לא אחת כראיה תומכת להאשמות.
הספר נכתב החל בסוף שנת 1917, והחל להופיע בעיתונים באמצע שנת 1918. נטען שהספר נכתב כדי לדחוף את ארצות הברית להשתתפות במלחמת העולם הראשונה, אך מהתאריכים עולה שאין זה כך, וכי הסיפורים פורסמו לאחר שארצות הברית כבר הצטרפה ללחימה. עם זאת, ישנן עדויות על כך שהספר נכתב למטרות תעמולה, ונועד לשכנע את המתנגדים המסורתיים בארצות הברית להתערבות במלחמות של מדינות זרות. אין בכך כדי להטיל ספק בתוכן, אלא כדי להצביע על תכליתו הפוליטית של הפרסום.
מרכז מקדוניה
מרכז מקדוניה הוא אזור מנהלתי שמהווה אחד מ-13 המחוזות של יוון. המחוז ממוקם במרכז חבל מקדוניה היוונית בצפון מזרח יוון מצפון לים האגאי, ומכיל בתחומיו את חצי האי כלקידיקי.
מרכז מקדוניה מחולק לחמש יחידות האזוריות: כלקידיקי, אימאתיה, קילקיס, פלה, פיאריה, סרה, סלוניקי. בנוסף, קיים בתחומו המחוז האוטונומי של הר אתוס, המהווה מדינת מנזרים בעלת שלטון עצמי.
הנרי מורגנטאו
בית רומנוב
סכסוניה
הו קנדה
אמוקסי
מיכאלאנג'לו
כלורמפניקול
כלורמפניקול (באנגלית: Chloramphenicol) היא תרופה אנטיביוטית בקטריוסטטית. בישראל היא מוכרת בעיקר בשמות המסחריים סינטומיצין, תרוצידין ותריאולון. מקורה בחיידק "Streptomyces venezuelae". התרופה בודדה לראשונה על ידי דייוויד גוטליב. השימוש הקליני בתרופה החל בשנת 1949.
כלורמפניקול היא האנטיביוטיקה הראשונה שיוצרה באופן סינתטי בקנה מידה גדול. היא יעילה נגד מגוון רחב של מיקרואורגניזמים. התרכובת נקשרת לתת-יחידה 50S של הריבוזום ומעכבת את האנזים הריבוזומי פפטידיל-טרנספראז (peptidyl transferase), האחראי ליצירת הקשר הפפטידי בין החומצה האמינית הקשורה ל-RNA מוביל (t-RNA) המצטרפת לפוליפפטיד, לבין החומצה האמינית האחרונה בפוליפטטיד הנבנה בריבוזום. בעבר נהגו להשתמש בכלורמפניקול גם בטיפול טיפול סיסטמי, אך מאחר שהתרופה עלולה לגרום (לעיתים נדירות) לדיכוי מח העצם כמעט חדל השימוש בתרופה זאת בשימוש סיסטמי. התרופה זולה מאוד לייצור ולכן עדיין משמשת במדינות מתפתחות כטיפול סיסטמי למגוון רחב של זיהומים. במערב תרופה זו משמשת כיום בעיקר לטיפול בזיהומי עיניים וזיהומי עור, כגון פיסטולה, בריכוזים של 5% ו-3% בהתאמה, בצורת משחה.
תדירות השימוש בטיפות או במשחה משתנה בהתאם לרמת הזיהום ולצורתו ונקבעת על ידי רופא.
כלכלה של חוף השנהב
ס&quot;ג-1
טנהויזר
טנהויזר (בגרמנית: Tannhäuser) היא אופרה מאת ריכרד וגנר ודמות באגדה גרמנית. אופרה בת שלוש מערכות זו שייכת לתקופת הביניים של יצירתו של וגנר. הליברית של האופרה נכתב על ידי וגנר עצמו, כמו בשאר האופרות שיצר, ובהשראת שירו של המשורר היהודי גרמני היינריך היינה. האופרה הועלתה לראשונה בשנת 1845.