בהוטו ביקר בהודו ונפגש עם ראש ממשלת הודו, אינדירה גנדי, עמה הגיע להסכם שלום במסגרתו שוחררו 93,000 שבויי מלחמה פקיסטנים. ב-2 ביולי 1972 חתמו מנהיגי שתי המדינות על הסכם שימלה, שבו התחייבו על קו השליטה באזור קשמיר. עוד התחייבו לנסות ולפתור סכסוכים בעתיד בדרכי שלום ובמשא ומתן. בהוטו אף הבטיח לקיים פגישת פסגה לפתרון סכסוך קשמיר בדרכי שלום והבטיח להכיר בעצמאותה של בנגלדש. אף על פי שהשיג את שחרורם של שבויי המלחמה הפקיסטנים, ההסכם ספג ביקורת עזה מבית על ויתוריו לממשלת הודו.
בהוטו יסד בפקיסטן תוכנית לפיתוח נשק גרעיני וב-28 בנובמבר 1972, חנך את הכור הגרעיני הראשון בפקיסטן, שנבנה בסיוע קנדי בעיר קראצ'י. בינואר 1973 ציווה על הצבא לדכא התקוממות בחבל בלוצ'יסטן ופיזר את ממשלות בלוצ'יסטן וחבל החזית הצפון מערבית. ב-30 במרץ 1973 נאסרו 59 קציני צבא על תכנון הפיכה כנגד בהוטו והוא מינה את מוחמד זיא אל-חאק לעמוד בראש בית המשפט הצבאי שנועד לחקור ולשפוט את החשודים. ב-12 באפריל אושרה ונכנסה לתוקף החוקה החדשה של פקיסטן. החוקה הכריזה על פקיסטן כ"רפובליקה איסלמית" עם ממשל פרלמנטרי. ב-10 באוגוסט העביר בהוטו את משרת הנשיא לפאזאל לאהי צ'אודרי וקיבל על עצמו את משרת ראש הממשלה.
בהוטו הכיר רשמית בעצמאותה של בנגלדש בחודש יולי. הוא ספג ביקורת קשה בפקיסטן לאחר שבעת ביקור בבנגלדש הניח זר על אנדרטה ללוחמי החופש הבנגלדשים. בהוטו המשיך לפעול לקירוב היחסים בין פקיסטן לסין, ערב הסעודית ומדינות מוסלמיות אחרות. בחודש פברואר 1974 אירח בלהור את ועידת הפסגה השנייה של המדינות המוסלמיות.
עם זאת, בהוטו עמד בלחצים קשים של מנהיגים מוסלמים להכריז כי קהילות האחמדים אינם משתייכים לאסלאם. משנכשל בהרגעת אלימות על רקע דתי, העביר באספה הלאומית שינוי לחוקה הנכנע ללחצים אלה. בהוטו המשיך בתוכניות ההלאמה והרחיב את שליטת הממשלה בעיבוד חקלאי ובתעשיית מוצרי הצריכה. בעצתו של אדמירל אחסן, חנך את פורט קאסים והרחיב את שטחי הנמל סמוך לקראצ'י. אולם, מצב כלכלתה של פקיסטן הורע עקב ירידה באמון המגזר הפרטי בממשל ועליה בבירוקרטיה. בשנת 1976 מינה בהוטו באופן מפתיע את מוחמד זיא אל-חאק כמפקד הצבא, כשהוא פוסח בכך על חמישה קצינים בכירים ממנו.
תוכנית הגרעין.
בהוטו היה מייסדה של תוכנית הגרעין הפקיסטנית. הטלת האחריות לתוכנית על הצבא החלה בינואר 1972 ובשנותיה הראשונות עמד בראשה גנרל טיקה חאן. תחת הנהגתו, פקיסטן הפכה למדינה המוסלמית הראשונה עם יכולת גרעינית. בספרו "אם ארצח", שנכתב בעת שישב בכלא, גילה בהוטו כי בשנת 1976 אמר לו הנרי קיסינג'ר: "אנו נהפוך אתכם לדוגמה". קיסינג'ר הזהיר את בהוטו כי אם תמשיך פקיסטן בתוכנית הגרעין היא תאלץ לשלם מחיר יקר, הצהרה שיש שפירשו אותה מאוחר יותר כמעורבות של ארצות הברית במשפטו והוצאתו להורג של בהוטו.
מרי אזרחי והפיכה צבאית.
ככל שהתקדמה תקופת כהונתו של בהוטו כראש ממשלה כך הלכה ופחתה אהדת ההמונים אליו. בהוטו סבל מאופוזיציה הולכת וגוברת באספת הנבחרים. אף בקרב חברי מפלגתו, מפלגת העם, החלו נשמעים קולות התנגדות למנהיגותו ורציחת אביו של אחד מן הבולטים במתנגדיו מבית, אחמד ראזה קאסורי, הובילה לביטויי זעם כלפי בהוטו והאשמות של השתתפות בתכנון הרצח. כמה מן המנהיגים הבולטים במפלגת העם גינו את בהוטו באופן פומבי וקראו להפגנות נגד משטרו. המשבר המדיני בחבל הצפון-מערבי של פקיסטן ובבלוצ'יסטן החריף כאשר הוכרז על ביטול שורה של חירויות אזרח באזורים אלה וכ-100,000 חיילים נשלחו לאזור והואשמו בפגיעה בזכויות אזרח ובהרג מספר רב של אזרחים.
ב-8 בינואר 1977 התאספו מספר גדול של חברי אופוזיציה כדי ליצור את "הברית הפקיסטנית הלאומית" (PNA - Pakistan National Alliance). בהוטו קרא לבחירות חדשות לאספה הלאומית וה-PNA השתתפה בבחירות, אולם מיד עם היוודע כי לא הצליחה לגבור על מפלגת העם, האשימה את בהוטו בהטיית התוצאות. בתגובה החרים ה-PNA את הבחירות המקומיות והכריז כי ממשלתו החדשה של בהוטו איננה חוקית. אף מנהיגים מוסלמים בולטים קראו להפיכה נגד משטרו של בהוטו. לנוכח גל גואה של אי-שקט והפגנות נפגש בהוטו לשיחות עם מנהיגי ה-PNA, אשר בסופן הושג הסכם לפיזור בתי הנבחרים ולבחירות חדשות אשר עד לעריכתן תכהן ממשלת אחדות לאומית. אולם, ב-5 ביולי 1977 נעצרו בהוטו וחברי ממשלתו על ידי כוחות הצבא בפיקודו של גנרל זיא.
גנרל זיא הכריז על משטר צבאי בפקיסטן, על השעיית החוקה ועל פיזור בתי הנבחרים. זיא ציווה על מאסר מנהיגי מפלגת העם (PPP) ומפלגת ה-PNA אולם הבטיח כי בחודש אוקטובר תתקיימנה בחירות. ב-29 ביולי שוחרר בהוטו והתקבל על ידי קהל המונים בעיר הולדתו לארקאנה. החל מיד במסע ברחבי פקיסטן, כשהוא נושא נאומים לפני קהל רב ומתכנן את שובו לזירה המדינית. ב-3 בספטמבר נעצר בשנית ושוחרר בערבות ב-13 בספטמבר. כיוון שחשש ממעצר נוסף, הכריז על אשתו נוסראט כנשיאת מפלגת העם. ב-17 בספטמבר נעצר בהוטו פעם נוספת יחד עם מספר גדול של מנהיגי מפלגת העם והם נפסלו מלהשתתף בבחירות שהוכרזו.
משפטו והוצאתו להורג.
משפטו של בהוטו החל ב-24 באוקטובר 1977 והוא הואשם בקשירת קשר לרצוח את אחמד ראזה קאסורי. התביעה הביאה כעד את מסעוד מחמוד, אשר שימש כמפקד כוח הביטחון הפדרלי תחת בהוטו. מחמוד העיד כי בהוטו הורה על רצח קאסורי. ארבעה גברים שנאסרו והואשמו בביצוע הרצח חיזקו את עדותו של מחמוד. בהוטו טען כי הצבא בדה ראיות והאשים את השופט מאולבי מושתק עלי בכך שהוא מקבל הוראות ישירות מזיא. ב-18 במרץ 1978 דן בית המשפט העליון של להור את בהוטו למוות וכן לתשלום קנס בגובה 25,000 רופי פקיסטני או שישה חודשי עבודת פרך תמורתם (פסק הדין לא הסביר כיצד ניתן ליישב את הקושי המתעורר בביצוע שני עונשים אלה).
בעוד שגנרל זיא פרסם ספר לבן ובו האשים את בהוטו בהטיית בחירות 1977, בית המשפט העליון של פקיסטן הסכים לשמוע את ערעורו של בהוטו. נשיא בית המשפט ס. אנווארול חאק הכריז על פגרת בית משפט עד לסוף חודש יולי, כנראה כיוון שחמישה מתוך תשעת שופטי ההרכב היו מוכנים להפוך את גזר דינו של בית המשפט בלהור. אחד מחמשת השופטים שתמכו בבהוטו עמד לפרוש מכהונתו בחודש יולי. נשיא בית המשפט העליון ישב בראש ההרכב שהתכנס, למרות קרבתו הרבה לזיא. עורכי דינו של בהוטו הצליחו בבקשתם לאפשר לבהוטו לנהל בעצמו את הגנתו בבית המשפט. ב-18 בדצמבר 1978 הופיע בהוטו בפני אולם מלא מפה לפה בבית המשפט העליון ברוואלפינדי ובמשך ארבעה ימים רצופים עמד ונאם בפני בית המשפט. ב-6 בפברואר 1979 הכריע בית המשפט, בדעת רוב של ארבעה כנגד שלושה, לדחות את הערעור. בהוטו עתר לבית המשפט לדיון נוסף בערעור, אולם בקשתו נדחתה ב-24 במרץ.
עם היוודע פסק הדין גבר הלחץ הבינלאומי על זיא להעניק חנינה לבהוטו. למרות פניות אישיות מראשי מדינות, סירב זיא להתערב בפסק הדין. ב-4 באפריל 1979 הוצא בהוטו להורג בתלייה בשעות הבוקר המוקדמות. מיד לאחר היוודע ביצוע גזר הדין פרצו מהומות אלימות ברחבי פקיסטן. גופתו של בהוטו הובאה לעיר הולדתו לארקאנה ושם נקבר בהלוויה המונית בחלקת משפחתו.
מורשתו וביקורת על דרכו.
זולפיקאר עלי בהוטו נותר דמות מעוררת מחלוקת בפקיסטן. בעוד שהועלה על נס כלאומן נלהב, ספג ביקורת על היותו אופורטוניסט ועל מסע ההפחדה שניהל כנגד יריביו הפוליטיים. לצד היותו היוזם של תוכנית הגרעין של פקיסטן, הוא ניהל שיחות שלום עם הודו ומדיניות בינלאומית בעלת תדמית חילונית. הוא מואשם כי מדיניותו החברתית האטה את הכלכלה הפקיסטנית, כיוון שהפחיתה את התוצר הלאומי וגרמה לעלייה בעלויות. בהוטו אף מואשם בפגיעה בזכויות אדם בעת ששלח את צבא פקיסטן לדכא התקוממות עממית בבלוצ'יסטן. רבים מקציני צבאו של בהוטו, בתוכם גנרל פרבז מושארף וראש מנהל המשטר הצבאי של בלוצ'יסטן, הגנרל רחימודין חאן, מתחו ביקורת על בהוטו על שגרם למשבר שהוביל להכרזת עצמאותה של בנגלדש ולאובדן מזרח פקיסטן. למרות כל הביקורת המושמעת נגדו, נותר בהוטו המנהיג הפקיסטני האהוד ביותר בקרב העם. היו שהאשימו כי פעולות משטרו של בהוטו נגד ההתקוממות בבלוצ'יסטן, הובילו לקריאות לעצמאותו של חבל ארץ זה.
משפחתו של בהוטו נותרה פעילה בתחום המדיני אף לאחר מותו. תחילה הייתה אשתו ראש מפלגת העם ואחר כך המשיכה אותה בתו בנזיר. בנזיר בהוטו שימשה פעמיים כראש ממשלת פקיסטן ונרצחה ב-27 בדצמבר 2007 בעודה מנהלת מסע בחירות.
בת דור
פיסטוק
פיסטוק (שם עברי מלא: אלת הבָּטְנָה או אלה אמיתית, שם מדעי: "Pistacia vera") הוא עץ המתנשא לגובה 10 מטרים. מוצאו מהאזורים ההרריים של איראן, טורקמניסטן ומערב אפגניסטן.
תיאור.
לעץ עלים נשירים דמויי נוצה המסודרים באופן שווה לאורך הפטוטרת ואורכם בין 10 ל-20 ס"מ. עץ הפיסטוק הוא עץ נשיר ודו-ביתי (לכל פרט ייחודיות זוויגית). לעץ פרחים בעלי עלי כותרת והם נוצרים ממַכְבֵּד. הפרי הוא בלוט בעל זרע מוארך העטוף בקליפה קשה ובתוכה ליבה ירוקה לא רכה העטופה בקרום סגול אדום חום. הליבה היא החלק האכיל והיא בעלת טעם ייחודי.
לאחר שהפרי נקטף, קליפתו מתייבשת, מחליפה את צבעה מירוק לצהוב (בזנים מסוימים לגוון צהוב-אדמדם) ונפתחת מעצמה באופן חלקי (ראו בתמונה).
בישראל, כמו בהרבה ממדינות העולם, נהוג לאכול את הפיסטוק כסוג של חטיף פיצוחים לאחר שהוא הומלח ונקלה. את הפיסטוק ניתן למצוא בלא מעט מאכלים מתוקים שמוצאם ממדינות ערב כגון בקלווה, רחת לוקום, כנאפה ומלבי. בישראל מכונה הפרי "פיסטוק חלבי", על שם מוצאו מחלב שבסוריה.
שימושים רפואיים לפי מקורות קדומים ובימינו.