חולות ראשון לציון הם גוש החולות הגדול ביותר ששרד מהדיונה המקורית. רוב שטחי החולות בחלקיו המזרחיים של הגוש מיוצבים אך כמה אזורים בשטח הצבאי הסגור נותרו שמורים. באזור מוצעת שמורת טבע "חולות ראשון לציון", המשתרעת על כ-9,000 דונם. במרכז האזור נמצא השפד"ן, מפעל לטיהור שפכי גוש דן. חלק גדול מהשמורה הוא אזור צבאי סגור במסגרת מטווח 24. אתרים נוספים באזור הם מנחת ראשון לציון, מתחם יס פלאנט, אצטדיון הברפלד והסופרלנד.
חולות חולון.
חולות חולון הם מובלעת חולות בין העיר חולון לראשון לציון. מבחינת מגוון ביולוגי אין הבדל מהותי בינם לחולות ראשון לציון אך האזור אינו מוגן ומיועד כולו לבינוי, פרט לרצועת חולות יחידה אשר נמצאת בנתיב הטיסה של המטוסים הממריאים מנמל התעופה בן-גוריון. עקב מגבלות רעש, הבינוי ברצועה זו אסור, והיא תיועד לפארק חולות עירוני.
תוכנית ח-500 הנמצאת בשלבי תכנון סופיים לפני פרסומה, קובעת כי במרכז המתחם מתוכננת ליבה ירוקה בשטח של כ-1,200 דונם לפיתוח של פארק חולות מטרופוליני. מרכז הפארק, המכונה 'הלב השמור', יכלול דיונות טבעיות בהיקף שלא יקטן מ-400 דונם, על-מנת לשמר מערכות אקולוגיות ייחודיות הכוללות מיני צמחים נדירים ומוגנים, שאין כמותם בשום מקום אחר במישור החוף. הטבעת שתקיף את 'הלב השמור' תהווה מעטפת חיצונית של הפארק, ותיועד לפעילויות בילוי ופנאי כלל-עירונית.
יעל איכילוב
יעל איכילוב (נולדה ב-1968) היא סופרת ועורכת ישראלית.
ביוגרפיה.
יעל איכילוב נולדה בישראל וגדלה בגבעתיים. אמה של יעל הייתה אחות במקצועה, ואביה מיכאל נפטר בהיותה בת שמונה. איכילוב שירתה כקצינה בחיל הקשר, ואחיה הבכור הוא האלוף במילואים וחבר הכנסת יואב גלנט.
איכילוב למדה לתואר ראשון בחוג לתורת הספרות הכללית, ובמקביל ללימודים ניהלה חנות של רשת סטימצקי. בשנים 1995–2003 עבדה כדוברת הוצאת "הספריה החדשה" בעריכת פרופ' מנחם פרי.
היא לימדה דוברות, יח"צנות וספרות בחוג למו"לות בבית ברל, ובין השנים 2004–2006 כתבה ביקורות ספרות במוסף הספרים של עיתון "הארץ". כתבה טור הומוריסטי שבועי בעיתון "לאשה", והגישה מדי שבועיים פינה, בתוכנית הטלוויזיה "סיגליות" של סיגל שחמון, שבה המליצה על ספרים.
יעל איכילוב נשואה לארז איכילוב (בנם של יהושע ואורית איכילוב ונכדו של משה איכילוב), עורך דין ואיש עסקים, ולהם שני ילדים.
ספינת הקרב הפורטוגזית
חסידות קוסוב
חסידות קוסוב (בכתיב יידי: קאסוב) היא חסידות שפעלה במזרח גליציה ובוקובינה (כיום אוקראינה). אבי השושלת היה רבי מנחם מנדל הגר, ה"אהבת שלום". מחסידות זו יצאה חסידות ויז'ניץ שהוקמה על ידי רבי מנחם מנדל נכדו של אבי השושלת. כיום מכהן רבי שרגא פייבוש הגר בבורו פארק.
תולדות החסידות.
החסידות כיום.
רבי אברהם יהושע העשיל הגר, בנו של רבי שרגא פייביש מזלישטשיק, כיהן כאדמו"ר מקוסוב בבורו פארק. מונה על ידי בן דודו רבי חיים מאיר הגר בשביל להשאיר זכר לבית קוסוב. נפטר בשנת תש"ס. את מקומו ממלא בנו רבי שרגא שהצליח לפתח את החצר וחסידים רבים התקרבו אליו.
מסוף שנות ה-90 עד 2013 כיהן בירושלים בשם זה רבי מנחם מונדרר, צאצא של רבי חיים הגר מקוסוב, אך לא היה לו בית מדרש עצמאי. לאחר פטירתו (בכ"ד באייר ה'תשע"ג) נתמנו בניו הרב חיים אהרן מונדרר כאדמו"ר בבית שמש, הוא גם משמש כרב שכונת יפה נוף. בנו הרב פנחס יוסף מונדרר משמש כאדמו"ר בירושלים וממשיך לנהל את חצר אביו בירושלים ברחוב חגי. בנו הרב אברהם משמש כאדמו"ר בלונדון וגם שם יש בית מדרש פעיל.
בשנת 2015, לאחר פטירת רבי אליעזר הגר האדמו"ר מסרט ויז'ניץ, הוכתר חתנו הרב נפתלי ראובן קורנרייך לאדמו"ר מ"קוסוב-ויז'ניץ". מתגורר בבית שמש.
רדוביץ.
רבי יוסף אלתר (-ח' בתמוז תרל"ט) - בן רבי חיים מקוסוב וחתן רבי ישראל, חתנו של רבי משה צבי מסאווראן. לאחר פטירת אביו החל לכהן ברדאוץ (רדוביץ) שבמחוז קובל וכן כיהן תקופה בסירט. חתניו היו רבי שמעלקא רובין מסערט ורבי מאיר יהודה שפירא מבוקאווסק. בשנת תרל"ג עלה לארץ ישראל והתגורר בצפת. נסע לחיפה לרחצה ושם נפטר ונקבר לאחר מחלוקת בין אנשי צפת לאנשי חיפה. בנו רבי משה כיהן בחיפה ובצפת. חיבר ספר "וייקח משה". חתנו היה רבי נפתלי מקשאנוב. נפטר בא' בכסלו תרס"ב. בנו רבי ישראל מילא את מקומו. בשנת תרע"ג היגר לארצות הברית שם הקים ישיבה בשם "תורת חיים". הוציא את ספרו של אביו. נפטר בשנת תש"ב. בן נוסף של רבי משה היה הרב חיים זיידא חתן דודו רבי מאיר מבוקווסק, נפטר בחיי אביו. בתו נישאה לקרובה, רבי אלעזר מקיווישאד.
זבלטוב.
רבי דוד (תקנ"ז - כ"א באב תר"ח) היה חתנו של רבי משה לייב מסאסוב. היה מפורסם כחכם, וכיהן באדמו"רות בזבלטוב. לאחר פטירתו ארבעה מבניו כיהנו כאדמו"רים. בנו רבי יעקב (תקע"ה - ט"ו בשבט תרמ"א) מילא את מקומו בזבלטוב. היה חתן רבי יהודה צבי מראזלא ובזיווג שני נשא לאשה את פרידא קילא בת הרב ישעיה שור רבה של יאס (בזיווג ראשון הייתה נשואה לרבי יצחק לייבוש מקאליב). רבי מנחם מנדל בנו היחיד של רבי יעקב מילא את מקומו. היה חתנו של דודו רבי יצחק לייביש מחאטין (בן רבי משה חיים מראזלא, בן רבי יצחק אייזיק מקאלוב , וחתן הרב ישעיה שור). בנו רבי משה מילא את מקומו בזבלטוב. במלחמת העולם הראשונה עבר לווינה שם נפטר. את מקומו מילא בנו רבי חיים שהיה נחשב לתלמיד חכם מופלג. נרצח עם קהילתו בשנת תש"ב.
במקביל לרבי משה, כיהנו עוד מבני רבי מנחם מנדל. רבי יצחק אייזיק כיהן בזבלטוב ובברדיצ'ב ורבי יוסף בטיסמניץ, חתן רבי יצחק מטיסמניץ. רבי יוסף נרצח בסטניסלב בשנת תש"א. ורבי גרשון כיהן בטויסט ובוויען, ולפני המלחמה הידר לארצות הברית ונקבר בניו ג'רזי.
בנים נוספים של רבי דוד:
צאצאי חתנו רבי ברוך משמשים כיום באדמו"רות סאווראן אך ללא חסידים.
צאצא של רבי דוד מזבלטוב, רבי בן ציון הגר (כ"ג בשבט תש"א - כ' בתשרי תשע"א) כיהן (על פי הוראת הרבי מליובאוויטש) תקופה בשנות ה-90 של המאה ה-20 כאדמו"ר מזבלטוב בשכונת ארזי הבירה בירושלים. בנו רבי משה לייב החל לכהן לאחר פטירתו בבית שמש.
חסידות אנטניא
משפיע חסידי
חולות חולון
Spacelab
צינור לבה
צינורות לבה הם תעלות טבעיות שדרכן זורמת לבה מתחת לפני השטח של זרם הלבה, שיוצא מהר הגעש בזמן התפרצות. צינורות לבה יכולים להיות "פעילים" – כלומר יכולים לנקז באופן פעיל לבה מן המקור, או "לא פעילים" – כלומר הלבה חדלה מלזרום דרכם, הסלע התקרר ונשאר ערוץ ארוך, דמוי מערה.
צינורות לבה נצפו גם על הירח.
אופן ההיווצרות.
צינור לבה הוא סוג של "מערת לבה" הנוצרת כאשר זרם לבה פעיל, בעל צמיגות נמוכה, מפתח קרום ארוך וקשיח. הקרום מתעבה, ויוצר מעין גג מעל זרם הלבה (שממשיך לזרום). צינורות לבה יכולים להיווצר בשתי דרכים: על ידי יצירת קרום מעל ערוץ לבה, או על ידי זרמי חבלים (ידועים גם כפהויהוי, pāhoehoe), כאשר הלבה נעה מתחת לפני השטח.
לבה בדרך כלל עוזבת את נקודת ההתפרצות בערוצים. ערוצים אלו נוטים להישאר חמים מאוד גם כאשר סביבתם מתקררת. בהתאם לכך, הערוצים מפתחים קירות מסביבם, מכיוון שהלבה החיצונית מתקררת או מכיוון שערוץ הלבה ממיס את דרכו ושוקע עמוק יותר בפני השטח. ערוצים אלו יכולים להעשות עמוקים מספיק כדי שהקליפה תקשיח, ותיצור צינור בידוד ששומר על הלבה המומסת שזורמת בתוכו. סוגים אלו של צינורות לבה נוטים להישאר קרובים לאזור ההתפרצות.
רחוק יותר מנקודת ההתפרצות, כשהלבה עוזבת את מקורה, היא עשויה לזרום שלא בערוץ, אלא בצורה דמוית מניפה. בדרך כלל הלבה הרחוקה (שזורמת כמניפה) היא לבה שנפרדה מצינור לבה (שמוביל למקור ההתפרצות). זרמים אלו, הקרויים זרמים פהויהויים, זורמים על פני השטח ומתקררים. הם יוצרים פני שטח סיביים, חלקים או מחוספסים. הלבה ממשיכה לזרום בצורה זו עד שהיא חוסמת את המקור שלה. בשלב זה, הלבה התת-קרקעית עדיין חמה מספיק כדי לפרוץ את המחסום בנקודה מסוימת, ובנקודה זו נוצר "מקור" לבה חדש. לבה זורמת מהמקור הראשוני עד לנקודת שבירה זו בזמן שהלבה החיצונית של הזרמים הפהויהויים מתקררת. כך נוצר ערוץ תת-קרקעי שהופך לצינור לבה.
מאפיינים.
שדה זרימת לבה רחב, מורכב לעיתים קרובות מצינור לבה מרכזי אחד, וסדרה של צינורות קטנים יותר, שמספקים לבה לזרמי לבה אחרים. כאשר אספקת הלבה מפסיקה (ההתפרצות נגמרת או שזרמי הלבה פונים למקום אחר), הלבה שבמערכת הצינורות מתנקזת (כלפי מטה כמובן) ומשאירה צינורות דמויי מערה, ריקים חלקית, מתחת לאדמה.
בדרך כלל ניתן לצפות בסימנים (מעין פסים אופקיים) על קירות הצינורות המרוקנים. הסימנים, המציינים את העומקים השונים שהיו ללבה שזרמה בצינורות בעבר, ידועים גם כ"מדפי זרימה" (אם הם בולטים מהקיר בצורה ניכרת) או "קווי זרימה" (אם הם טמונים בקיר). לצינורות לבה בדרך כלל יש רצפות פהויהויות, אם כי לעיתים קשה להבחין בכך מכיוון שהרצפה מתכסה בחלקים שנפלו מהתקרה. ניתן למצוא, לרוב, מגוון רחב של ספלאותמים בצינורות לבה כולל מגוון של צורות דמויות נטיף, הידועות כ"נטיפי לבה" (הסוג הנפוץ ביותר של ספלאותמים במערות לבה). זקיף לבה עשוי להיווצר מתחת לנטיפי לבה צינוריים ולהפוך לצורה הידועה כהלקיטיט לבה צינורי. "רץ" הוא חרוז לבה שיוצא מפתח קטן בתקרת המערה ואז "רץ" במורד הקיר (זולג). מערות לבה עשויות להכיל גם משקעים מינרליים שלובשים בדרך כלל צורות של קרום, של גבישים קטנים או (פחות נפוץ) של נטיפים וזקיפים.