הארי, רון והרמיוני נכנסים לצריף המצווח וסנייפ הגוסס מעניק להארי מספר זכרונות. לאחר מכן מבקש סנייפ מהארי, שעיניו תוארו כזהות לעיני אמו, להסתכל בעיניו, ומת. הארי משתמש בהגיגית של דמבלדור כדי לצפות בזכרונות ומגלה, לתדהמתו, כי סנייפ היה מאוהב באמו, לילי, עוד מילדותו והמשיך לאהוב אותה כל ימי חייו, גם אחרי מותה. הוא מגלה שסנייפ חש חרטה גדולה לאחר שבלי כוונה מסר לוולדמורט את המידע שגרם לו לחפש את הפוטרים, ושלאחר מכן סנייפ התחנן בפני דמבלדור שיגן על לילי ומשפחתה. הארי לומד שהסיבה שדמבלדור בטח בסנייפ הייתה שסנייפ הסכים לשמור על חייו של הארי לאחר מות לילי, משום שזו הייתה משאלתה האחרונה. הארי מגלה שלאחר שדמבלדור גילה את טבעת משפחת גונט (המכילה את האבן שבאוצרות המוות ושימשה כאחד מן ההורקרוקסים של וולדמורט), הוא נפגע מקללה שהוטלה עליה וזמנו היה קצוב (בתחילת הספר השישי). הוא ידע כי לא יחיה יותר משנה, ועל כן תכנן מראש את מה שיתרחש אחרי מותו. דמבלדור מספר לסנייפ על תוכניתו של וולדמורט שבמסגרתה הוטל על דראקו מאלפוי להרוג את דמבלדור. בשל כך הוא הורה לסנייפ להרוג אותו, כשיגיע הזמן לכך ("בוודאות בתוך שנה", לדבריו), ובכך להפוך את שרביט הבכור לשרביט בלי בעלים, ולסייע להארי (ולמעשה גם לדראקו). הארי גילה כי סנייפ היה זה ששלח את פטרונוס האיילה שהוביל אותו אל חרב גריפינדור. לבסוף הארי מגלה את הדבר הקשה מכל - הארי בעצמו צריך למות וכי הכרחי שוולדמורט יהרוג אותו. הדבר נובע מכך שבעת שוולדמורט ניסה להרוג את הארי, חלק מנשמתו של וולדמורט התנתק ועבר ללא כוונת תחילה לתוך גופו של הארי. למעשה, וולדמורט יצר ללא כוונה הורקרוקס נוסף בתוך גופו של הארי וזוהי הסיבה לכך שהארי יכול לדבר לחשננית ולהביט אל תוך מחשבותיו של וולדמורט. דמבלדור מסביר לסנייפ כי כל עוד הארי וההורקרוקס של וולדמורט הנמצא בתוכו חיים, וולדמורט לא יוכל למות.
בעוד הארי צופה בזכרונותיו של סנייפ בהגיגית מתחילים נאמניו של וולדמורט במתקפה מחודשת על הוגוורטס, כשבמערכה שלפניה, נהרגים פרד ויזלי, רמוס לופין, נימפדורה טונקס וקולין קריווי. וולדמורט, המשוכנע כי הארי עתיד לבוא אליו, מכריז על הפסקת אש של שעה, שבמהלכה על הארי להגיע אליו אל היער האסור.
הקרב בין הארי וולדמורט.
לאחר הצפייה בזכרונותיו של סנייפ, הארי הולך אל היער האסור ומבין כי הגיע רגע הסוף שעליו דיברה הכתובת על הסניץ' שקיבל מדמבלדור. הוא מצמיד את הסניץ' לשפתיו ואומר "אני הולך למות". הסניץ' נפתח והארי מגלה בתוכו את אבן האוב. הארי קורא באמצעות האבן להוריו, ג'יימס ולילי, לסיריוס בלק וללופין והם מנחמים אותו. הארי מקבל את עובדת מותו וכאשר הוא מגיע לקרחת היער בה נמצא וולדמורט הוא מניח לו לפגוע בו בקללת המוות אבדה קדברה ואינו מנסה להתגונן מפניה.
כעבור זמן, הארי נעור במקום לא ידוע, הנראה לו תחילה כחיים שלאחר המוות. דמבלדור נמצא שם והוא מסביר לו כי וולדמורט נכשל בקללתו ובמקום להרוג את הארי, הרג את ההורקרוקס שהיה בתוך הארי. הסיבה לכך, מסביר דמבלדור, טמונה בכך שוולדמורט השתמש בדמו של הארי כדי להחיות את עצמו, ולכן לקח אל עצמו חלק מההגנה שהעניקה לילי לבנה, וכל עוד הכישוף הזה נשמר בדמו של וולדמורט הוא נשמר גם בדמו של הארי וקושר אותו לחיים, ומונע מהארי למות גם אם פוגעת בו הקללה הממיתה. נכונותו של הארי למות כדי להושיע אחרים, חתמה את הכישוף סופית, ואיפשרה רק לחלק של וולדמורט עצמו למות.
אחרי החלום שבין חיים למוות, שהארי אינו יודע אם התרחש במחשבתו בלבד או לא, הוא ניעור שוב ביער האסור. וולדמורט, שולח את נרקיסה מאלפוי, אמו של דראקו, לבדוק אם הארי אכן מת. נרקיסה מבחינה מיד כי הארי חי, אך עניינה אינו בוולדמורט אלא בהצלת בנה דראקו. היא שואלת בחשאי את הארי אם בנה חי וכשהארי משיב בחיוב היא משקרת לוולדמורט ואומרת לו כי הארי מת, כל זאת כדי שתוכל לשוב לטירה ולהציל את חייו של בנה.
האגריד השבוי נושא את הארי המעמיד פני מת בחזרה להוגוורטס. וולדמורט קורא למגיני הוגוורטס לצאת החוצה כדי לראות כי הארי אכן מת ומכריז כי מעתה לא יהיו בתים בהוגוורטס, וכולם ישתייכו לבית סלית'רין. הוא קורא למצנפת המיון ומנסה להשמידה, אך באותו רגע מגיעה תגבורת לעזרת אנשי הוגוורטס, והקרב מתחדש. הארי מצליח להתחבא מתחת לגלימת ההיעלמות שלו ונוויל לונגבוטום מנצל את הרגע, ושולף את חרב גריפינדור מתוך מצנפת המיון כדי לכרות את ראשה של הנחשה נגיני – ובכך הוא משמיד את ההורקרוקס האחרון ששרד. בקרב מתחולל מפנה, וכוחם של מגיני הוגוורטס גובר. גברת ויזלי מצליחה לחסל את בלטריקס והארי מתייצב לקרב מכריע מול וולדמורט.
הארי, המאמץ את לשון הזלזול של דמבלדור בספר החמישי, קורא לוולדמורט בשמו - טום רידל, ומסביר לו שהוא לא יוכל לפגוע יותר באיש ממסדר עוף החול וממגיני הוגוורטס, משום שהוא, הארי, הקריב את עצמו ביער האסור ובכך העניק להם את אותה ההגנה שהעניקה לו אמו בצעירותו. הארי גם מסביר לוולדמורט כי סברתו ששרביט הבכור משרת אותו שגויה: סנייפ אכן היה זה שהרג את דמבלדור, אך השרביט לא היה שלו אלא של דראקו מאלפוי, שלקח את השרביט מידיו של דמבלדור. מאחר שהארי גנב את שרביטו של מאלפוי לפני זמן מה, הרי שהוא בעליו האמיתי של שרביט הבכור. וולדמורט מסרב להאמין ומטיל על הארי את קללת אבדה קדברה, אך השרביט המגן על בעליו האמיתי מסרב לתקוף את הארי ומטיל את הקללה בחזרה בוולדמורט, המוצא את מותו בקללתו הוא.
לאחר הקרב.
אחרי מותו של וולדמורט מטפסים הארי, רון והרמיוני אל משרד המנהל של הוגוורטס. הארי משוחח עם תמונתו של דמבלדור ואומר כי בכוונתו להשיב את שרביט הבכור לקברו ולוותר על הכוח שהיה יכול להעניק לו. כאשר הארי ימות יעלמו גם כוחותיו של השרביט. אבן התחיה אבדה קודם ביער והארי מחליט לשמור לעצמו רק את אוצר המוות השלישי, הגלימה אותה ירש מהוריו. לאחר מכן הפנה את שרביט הבכור על שברי שרביט הצינית עם נוצת עוף החול, אמר "רפארו" והשרביט מתאחה מחדש.
אפילוג.
באחרית הדבר של הסיפור, המתרחש 19 שנים מאוחר יותר, להארי וג'יני יש שלושה ילדים שנקראים ג'יימס סיריוס (הלומד בהוגוורטס), אלבוס סוורוס (שזו שנתו הראשונה בהוגוורטס) ולילי לונה. לרון והרמיוני יש שני ילדים שנקראים רוז (גם כן לומדת בהוגוורטס) והוגו. האפילוג מתרחש בתחנת קינגס קרוס אליה מביאים ההורים את ילדיהם אל רכבת ההוגוורטס אקספרס לתחילת שנת הלימודים בהוגוורטס. האפילוג מספר שלביל ופלר יש בת, ויקטואר, שמנהלת יחסים רומנטיים עם טדי לופין, בנם של לופין וטונקס ובן הסנדקות של הארי. הארי מספר לאלבוס סוורוס, החושש מכך שיגיע לסלית'רין במקום לגריפינדור, שאין רע להיות בבית סלית'רין מאחר שסוורוס סנייפ, אחד מהאנשים שעל שמם הוא נקרא, "היה ככל הנראה האדם האמיץ ביותר שפגשתי אי פעם". בתחנת הרכבת, פוגשות שתי המשפחות את דראקו מאלפוי ואשתו אסטוריה, שבנם סקורפיוס מתחיל אף הוא את לימודיו בשנה זו. עוד מתגלה שנוויל הוא המורה לתורת הצמחים, ושיש קשרי ידידות הדוקים בינו לבין הארי וג'יני.
ההורקרוקסים של הלורד וולדמורט.
במהלך אירועי הספר הקודם, למד הארי מפי דמבלדור כי הלורד וולדמורט שמר חלקים מהנשמה שלו בשישה הורקרוקסים שונים באמצעות קסם אפל עתיק על מנת לשמר את חייו. הארי מבין כי רק לאחר השמדת כל ההורקרוקסים, ניתן להרוג את הלורד וולדמורט, ואכן המסע להשמדת ההורקרוקסים תופס חלק נכבד מעלילת הספר השביעי.
עם זאת, במהלך ספר זה מתגלה שהלורד וולדמורט יצר בטעות הורקרוקס שביעי, אליו דמבלדור לא היה מודע.
בעוד שחלק מההורקרוקסים כבר הושמדו בעבר (היומן של טום רידל בספר השני והטבעת בספר השישי), יתר ההורקרוקסים מושמדים בספר האחרון. בספר השישי, משתף דמבלדור את הארי בהשערותיו לגבי נסיבות יצירת ההורקרוקסים, אם כי את הנסיבות האמיתיות פירטה רולינג בשיחות עם קוראי הסדרה.
בטבלה שלהלן מפורטים ההורקרוקסים, הממוינים לפי מועד השמדתם מהמוקדם ביותר למאוחר ביותר.
הסרט.
בעקבות אורכו של הספר והרצון להציג בסרט מידע רב הוחלט לפצלו לשני חלקים. החלק הראשון יצא ב-19 בנובמבר 2010, והחלק השני יצא ב-13 ביולי 2011. סרטים אלה הם האחרונים בסדרת הסרטים המבוססת על ספרי הארי פוטר. החזרות לקראת הסרטים החלו ב-26 בינואר 2009, כאשר הצילומים עצמם נערכו בין פברואר 2009 ל-12 ביוני 2010.
תרגומים.
הארי פוטר ואוצרות המוות, כמו קודמיו, תורגם ל-79 שפות שונות.
תרדמת חורף
תרדמת חורף הוא מונח המתאר את הדרך בה בעלי חיים רבים מסגלים לעצמם מצב של חוסר פעילות והאטה משמעותית של המטבוליזם, וזאת על מנת לשרוד תקופות של תנאי סביבה קשים ומחסור במזון זמין וחיוני. בעלי החיים מתגוננים מתנאי הסביבה הקשים באמצעות מעבר למצב של תרדמה. תרדמת החורף אינה מוגבלת רק לחיות בר כגון דובים, סנאים, צבים, נחשים, עטלפים ועוד, אלא משותפת גם לבעלי חיים קטנים אשר גרים בסמיכות לבני אדם, כגון אוגרים, הנכנסים לתרדמת חורף של ימים ספורים בלבד.
התפתחות.
במחקר שפורסם בשנת 2020, חוקרים שבחנו ממצאי חטים של מאובני הליסטרוזאורוס מאזור אנטארקטיקה של לפני כ-250 מיליון שנים, מצאו בהתפתחות החטים טבעות גדילה עבות וצפופות, אשר מצויים בימינו בשיניים של יצורים שמקיימים תרדמת חורף, בה קצב הגדילה של הגוף מואט. זוהי הראייה הקדומה ביותר לקיומה של תרדמת חורף.
מאפיינים.