המועצה הלאומית לביו-אתיקה, הוועדה העליונה לניסויים בבני אדם (מפברואר 2002), הוועדה הציבורית לקביעת מוות מוחי (מינואר 2009), הוועדה הציבורית למידע גנטי (מפברואר 2002), הוועדה האתית המלווה למרכז לאומי להשתלות (מ-2010, הוועדה הציבורית לעניין חולה הנוטה למות (מ-2004), הוועדה הארצית לבחירת מין העובר (מינואר 2009), ועדת האתיקה של הקריה האקדמית אונו (מ-2010), המועצה לניסויים בבעלי חיים (כנציג האקדמיה הלאומית למדעים בתחום המשפטים).
מודל "Conduct Analysis" להתנהלות עסקית-אתית.
משנת 2010 סיגל מפתח ומוביל סדנאות לארגונים מסחריים גדולים במשק (בנקים, גופי תקשורת, וחברות ביטוח) שנועדו לאפשר להם לנהל את הפעילות העסקית מתוך 'ראייה עסקית-אתית', במסגרת מודל "Conduct Analysis" ("ניתוח התנהגות").
המודל שם דגש על התנהלות אתית בניהול משברים ביחסי לקוח-חברה, במטרה למקסם את יחסי הציבור של החברה ובד בבד למנוע התערבות רגולטורית שעלולה לפגוע באינטרס של החברה.
מחקרים בולטים.
סיגל הוא מן החוקרים הקוראים לשינוי המצב המשפטי בישראל בנוגע לתרומת איברים. לדבריו, החוק צריך לשנות את ברירת המחדל מ"אינך נחשב תורם אלא אם הסכמת" ל"אתה נחשב מסכים לתרומה אלא אם סירבת". הסיבה העיקרית היא כי כל אחד נחשב מועמד לקבל איבר, ולכן כל אחד צריך להיות מוכן לתרום.
סיגל גיבש, בשיתוף עם ד"ר יובל קרניאל, קוד אתי הנותן מענה מקיף לתוכניות ריאליטי ודוקו-ריאליטי. הקוד מיושם בהפקות של שידורי קשת.
סיגל ערך מחקר מקיף על "בדיקות גנטיות באוכלוסייה החרדית ("דור ישרים")", בשיתוף ובמימון אוניברסיטת וינה.
במחלוקת שהתגלעה בשנת 2014 בקרב חברי המועצה הלאומית לביואתיקה, בשאלת המסגרת החוקית הראויה להתמודדות עם שביתות רעב של אסירים, נמנה סיגל על התומכים בתיקון המצב החוקתי הנוכחי.
גישתו ביחס ל"משפט רפואי" ואתיקה.
סיגל יזם את פרויקט "ביו-אתיקה כחול לבן" (הוצאת מוסד ביאליק והקריה האקדמית אונו) שבו מתחדדת עמדתה הייחודית של ישראל בתחומי המשפט הרפואי והביו-אתיקה אל מול ארצות הברית מחד ואירופה מנגד. בכך מבקש סיגל לקומם את האוטונומיה הביו-אתית של ישראל.
סיגל תומך בערכים קהילתיים, והדבר מודגם בכתיבתו בנושא השתלות איברים, חיסונים ובריאות הציבור. נושא הדוקטורט שלו במשפטים עסק ב-Collective Action Problem in Public Health. החידוש בעבודתו התייחס לגיוס תובנות מעולם הפסיכולוגיה ההתנהגותית לפתרון בעיות בתחום בריאות הציבור והרפואה.
סיגל פרסם מאמרים רבים בתחום הטכנולוגיה הרפואית, מחשבים וטלה-רפואה. בסדרת מאמרים אלו הוא התווה את מפת הדרכים המשפטית-אתית למעבר של הרפואה לתווך דיגיטלי. חלק מעבודה זו אף שימש כבסיס לנייר עמדה של המכון הלאומי למדיניות בריאות ("כנס ים המלח") בשנת 2010.
שלמה זלמן קוק
מהומות הגזע בארצות הברית (2014–2015)
סטיב ווינוד
יהושע גרוסברד
יהושע גרוסברד (1902 – 23 ביוני 1992) היה צייר ישראלי יליד פולין.
ביוגרפיה.
יהושע גרוסברד נולד בשנת 1902 בסרוצק (סרוצ'ן) שבפולין הרוסית. בשנת 1911 עבר לעיירה צ'חנוב, שם למד בישיבה ועבד ביחד עם אביו בבנייה, צביעה ועיטור של בתי כנסת. בשנות ה-20 למד אמנות בווילנה ובוורשה והצטרף לאגודת הציירים היהודים בפולין. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל כמעפיל, שם הצטרף אל רעייתו, הציירת בתיה גרוסברד, והתיישב בחיפה. הוא התפרנס מעבודתו כצבעי. בשנת 1945 הצטרף לאגודת הציירים והפסלים בארץ ישראל. הוא הצטרף כחבר למפלגת מק"י. בשנת 1953 היה ממקימי כפר האמנים בעין הוד. בשנת 1955 שהה כחצי שנה בפריז בירת צרפת. בשנת 1990 עבר להתגורר בפרדס חנה.
יצירותיו המוקדמות של גרוסברד, מתקופת שהותו בפולין, כמעט ולא נשתמרה. לאחר עלייתו לארץ ישראל יצר בעיקר ציורי שמן קטני ממדים. יצירותיו תיארו את הנוף העירוני של חיפה. הם מאופיינים בהדגשה של ממד האור והצבע, בהשפעת האמנות הפוסט-אימפרסיוניסטית. בשנות ה-60 החל ליצור גם מגזרות נייר ובהם מוטיבים עממיים או כאלו הלקוחים מן הספרות היהודית.
קישורים חיצוניים.
על יצירתו:
סטיב ווינווד
סטיבי ווינווד
סטיבי וינווד
יואב בלום
יואב בלום (נולד ב-1 בספטמבר 1978) הוא סופר ישראלי.
ביוגרפיה.
יואב בלום נולד וגדל ברמת גן. בצה"ל שירת כמדריך בקורס בבסמ"ח (קורס ממר"ם), וכקצין היה ראש צוות פיתוח תוכנה.
יואב עובד בפיתוח תוכנה במקביל לעיסוקו כסופר. כמו כן מפעיל את האתר "וורטס" - אתר שיתופי לדברי תורה.
פרסם סיפורים קצרים בירחון "חלומות באספמיה" וברשת האינטרנט. ב-2007 הוציא באופן עצמאי ספר סיפורים קצרים בשם "לתת לה את הירח". עותקי הספרים הושארו במתכוון במקומות ציבוריים, והקוראים נתבקשו להעביר את הספר הלאה, או להשאירו במקום ציבורי לאחר סיום הקריאה בו.
ב-2011 יצא לאור ספרו הראשון "מצרפי המקרים" בהוצאת "כתר ספרים". הספר הגיע ל"ספר זהב" (20 אלף עותקים). "מצרפי המקרים" תורגם למספר רב של שפות, ביניהן אנגלית, פורטוגזית, ספרדית, צרפתית, איטלקית, גרמנית, פולנית, צ'כית, ובולגרית.
בינואר 2014 יצא לאור ספרו השני, "המדריך לימים הקרובים".
בשנת 2016 יצא לאור ספרו השלישי, "הקבוע היחידי".
בשנת 2021 יצא לאור ספרו הרביעי "מה שאחרים חושבים בי".
בלום נשוי ואב לשתי בנות ובן. מתגורר בגבעת שמואל.
בית חיל האוויר
בית חיל האוויר הוא מבנה ציבור בהרצליה, שנפתח לראשונה בשנת 2003.
בית חיל האוויר אינו מבנה צבאי, אך הוא פועל בשיתוף פעולה עם חיל האוויר הישראלי. הוא מנוהל ומופעל בהתנדבות על ידי הוועד המנהל של "עמותת בית חיל האוויר", עמותה שלא למטרות רווח, שאינה צבאית במהותה ובפעילותה. בשותפות עם חיל האוויר, פועלת העמותה ליזום ולהפעיל מגוון פעילויות המבוססות על מורשת והישגי החיל.
בית חיל האוויר ממוקם בהרצליה סמוך לספורטק הרצליה, לפארק הרצליה ולקניון שבעת הכוכבים.
פעילות בבית חיל האוויר.
בית חיל האוויר משכן מספר פרויקטים הפועלים בתחומו.
המרכז הלאומי לפיתוח מצוינות ומנהיגות צעירה מפעיל בו סמינרים וסדנאות חינוכיות עבור חיילים וקצינים, בני נוער ונוער שוחר תעופה.
מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל פעל בעבר במבנה, ובו ערך כנסים בהשתתפות אנשי צבא ואנשי מקצוע מרחבי העולם. המכון נתן חסות למחקרים ולפיתוח חשיבה פורצת דרך בתחום התעופה והחלל.
כמו כן, פועלת בו עמותת חיל האוויר, שמטרתה קידום הדור הצעיר, על ידי ארגון הרצאות וסדנאות לצעירים. בנוסף, ממוקם בו המטה המרכזי של יחידת גדנ"ע אוויר. היחידה פועלת במשותף עם עמותת בית חיל האוויר בפיתוח התכנים ויישום הפעילות בבתי ספר ברחבי הארץ.
בנוסף, במבנה פועלות יחידת ענף נפגעים, יחידת המורשת של חיל האוויר ולהקת חיל האוויר.
בית חיל האוויר מפעיל מערכת תמיכה ושירותי סיוע לרווחת משפחות חללי חיל האוויר. בבית חיל האוויר אולם הנצחה, המשמש כמרכז לימוד והעשרה לנוער, המבוסס על ההיסטוריה האישית של הנופלים. באולם נמצא גם מידע אודות כל אחד ואחת מהנופלים. בבית חיל האוויר מתקיימים אירועים ומפגשים חברתיים, המאפשרים שמירת קשר רציף עם בני המשפחות ואנשי החיל.
מבנה.
בבית חיל האוויר קיימים מספר חללים:
מקצת היום ככולו
יאנגג'ואו
יַאנְגְג'וֹאוּ (בסינית מפושטת: 扬州; בסינית מסורתית: 揚州; בפין-יין: Yángzhōu; מילולית: "עיר מחוז יַאנְג") היא נציבות עירונית במחוז ג'יאנגסו שבמזרח הרפובליקה העממית של סין. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה 4,559,797 תושבים, מתוכם 2,635,435 בשטח האורבני. מבחינה היסטורית, יאנגג'ואו היא אחת מהערים העשירות בסין, היא ידועה בתקופות שונות בזכות משפחות המסחר הנהדרות, המשוררים, הציירים והחוקרים שלה.
גאוגרפיה.
הנציבות העירונית משתרעת על פני 6,626 קמ"ר במרכז מחוז ג'יאנגסו וגובלת בבירת המחוז נאנג'ינג וב מדרום, ב מצפון, ב וטאיג'ואו ממזרח ובמחוז אנחווי ממערב.
יאנגג'ואו שוכנת במישור הצפוני של נהר היאנגצה. התעלה הגדולה של סין, הידועה בשם תעלת ג'ינגהאנג, עוברת את המחוז מצפון לדרום; המסלול המודרני שלה עובר דרך פאתי העיר המזרחיים של האזור העירוני המרכזי של יאנגג'ואו, בעוד שהמסלול הישן עובר דרך מרכז העיר.
גופי מים מרכזיים נוספים בעיר המחוז כוללים את נהר בואושה, נהר דאטונג, נהר בייצ'נגזי, תעלת תונגיאנג, תעלת קסינטרונגיאנג, נהר ביימה, נהר באיואינג, אגם גאויו ואגם שאובו.
בדומה לרוב עיר המחוז, האזור העירוני הראשי מרושת בתעלות ואגמים קטנים. המרכז ההיסטורי של העיר (העיר מוקפת החומה לשעבר) מוקף בתעלות מכל צידיו: התעלה הגדולה הישנה מהדרום והמזרח; תעלת החפיר של העיר (הוצ'נג) המשתרעת לאורך הקצה הצפוני של העיר מוקפת החומה לשעבר ומחברת את התעלה הגדולה הישנה עם אגם התמיר המערבי; תעלת ארדו משתרעת לאורך הקצה המערבי של העיר העתיקה, מאגם התמיר המערבי עד לבריכת פרח הלוטוס (ההואצ'י), אשר מחוברת על ידי תעלת ארדאוגו הקצרה לתעלה הגדולה הישנה. ניתן להפליג עם כלי שיט קטנים ממי האגם הצר המערבי, דרך הארדו, בריכת ההואה, והארדוגו לתעלה הגדולה הישנה.
אקלים.
אקלים מונסון תת-טרופי עם שינויי רוח לחה; החורפים נמשכים כ-4 חודשים, הקיצים 3 חודשים ועונות המעבר חודשיים; אין שלג במשך 222 ימים בשנה; ממוצע שנתי של 2,177 שעות אור.
טמפרטורה ממוצעת: 15 מעלות צלזיוס בשנה; הטמפרטורה החמה ביותר בחודש יולי היא 27.6 מעלות צלזיוס והקרה ביותר בחודש ינואר היא 1.7 מעלות צלזיוס; הטמפרטורה המקסימלית היא 39.8 מעלות צלזיוס והמינימלית היא 5- מעלות צלזיוס.