במאות ה-13-14 לפנה"ס התקיימה באזור לבנון של ימינו ממלכת אמורו שמלכיה היו אמורים. ייתכן והיא הייתה שריד לממלכה שהתקיימה בשם באזור במאה ה-18. על השליטה בממלכה נאבקו האימפריה החתית והאימפריה המצרית. בשנת 1280 נכרתה הברית בין המצרים ובין החיתים, ונקבעו הגבולות בין שתי המעצמות. מלכות אמורו נספחה לממלכת החיתים כמדינה ואסאלית. כמאה שנה מאוחר יותר, בתארו את פלישת "גויי הים" לארצות שבחופו המזרחי של ים התיכון (1188 לפסה"נ), מזכיר פרעה רעמסס השלישי את מחנותיהם, שחנו בארץ אמורו ובזזו את הארץ ויושביה עד כלה. ממלכת אמורו נחרבה סופית בעקבות פלישת גויי הים במאה ה-12 לפנה"ס.
האמורי בתנ"ך.
ספר בראשית מתאר את הגנאלוגיה של האמורי, וקובע כי הם צאצאיו של כנען:
הכינוי אמורי נזכר בתנ"ך בהקשר לעם שוכן הרים בארץ כנען, אך לא ברור האם מדובר באותם אמורים קדומים. מוצא העם מתואר ב, והם מיוחסים לכנען בנו של חם. האמוריים מתוארים כעם חזק השוכן ממזרח וממערב לירדן "גדול ורם כענקים". בעבר הירדן נזכר שהיו להם שני מלכים. האחד הוא עוג מלך הבשן שעליו נכתב כי הוא "נשאר מיתר הרפאים". המלך השני הוא סיחון.
על פי התיאור המקראי נראה כי אזור מגוריהם היה מההרים ממערב לים המלח (בראשית יד:ז) עד חברון (יג:ח; דברים ג:ח;ד:מו-מח), כולל את הגלעד והבשן (דברים ג:י) ועבר הירדן המזרחי (ד:מט) "ארץ שני מלכי האמורי סיחון ועוג".
האמורי נקשר גם לאזור ירושלים וייתכן כי העם היבוסי היה תת-קבוצה שלהם. "הר האמורי" הוא הכינוי למדרונות הדרומיים של הרי יהודה. אטימולוגיה אפשרית לשם הר המוריה היא 'הר האמורים'.
בספר בראשית מוזכרים שלושת האחים מבני האמורי: ממרא, אשכול וענר. מקום מושבו של אברהם היה באלוני ממרא, שהיה בן בריתו של אברהם (בראשית יד, יג).
יהושע בן נון ניצח את חמשת מלכי האמורי במי מרום (יהושע י:י, יא:ח). לפי יוחנן אהרוני מדובר ביחידה בתוך כנען שכונתה 'אמורי', ומלכיה הם 'מלכי האמורי', כפי שעולה גם מתעודות אל עמארנה.
בספר שמואל מתואר כי היה שלום בין האמורי לבין בני ישראל (). הגבעונים שכרתו ברית עם בני ישראל מתוארים כצאצאי האמורי. כששאול המלך הפר את הברית והרג מהם, האל העניש את בני ישראל ברעב.
מן המסופר ב עולה בהתאם לתיאור המקראי בספרים הקודמים שמספר כי בני ישראל לא השמידו את עממי כנען שישבו לפניהם בארץ, וירשו את ארצות העמים מבלי להוריש את העמים מאותן ארצות, ונותרו מבני העממים האלה בארץ (ובהם האמורים) ושלמה המלך הסב אותם לעבדים לצרכיו השונים.
הסנדק (פסקול)
שובך
שובך או שובך יונים הוא מבנה שנועד לגידול ולמחיה של יונים. היונים ליוו את המין האנושי משחר ההיסטוריה, והיו חשובות הן לצורך שירותים דוגמת דואר, והן לצורך אספקת מזון מבשרן או מביציהן.
ישנן עדויות לשובכי יונים עתיקים כבר במצריים העתיקה ובממלכת פרס. גידול היונים בשובך ("קולומבריום") נחשב כתחביב גם בקיסרות הרומית. בכמה תרבויות, בעיקר באירופה של ימי הביניים, נחשבה אחזקת שובך יונים כסמל סטטוס והייתה מקובלת בחצרות אצילים. במספר מדינות, לדוגמה בצרפת של ימי הביניים, אף נדרשה הרשאה מיוחדת מאת המלך על מנת להחזיק בשובך.
שובך היונים בנוי כחלל גדול המחולק לתאים קטנים יותר, בהם שוכנות היונים. כל תא בודד נועד למגוריהן של זוג יונים. שובך היונים בעולם העתיק היה חצוב בסלע או בנוי מאבן או מלבנים. בימי הביניים המאוחרים כבר נבנו שובכי יונים גם מעץ ומחומרים נוספים.
שובך נייד.
שובך נייד הוא שובך אשר משנים את מיקומו בהתאם לצורך, ובדרך כלל צורך תפעולי.
במסגרת אילוף יוני הדואר, מרגילים את היונים לחזור לשובך בכל מקום שבו הוא נמצא. תחילה, מכינים שובך עם קבוצת יונים צעירות, ומרגילים אותן לאכול בתוך השובך. לאחר מכן, מוציאים את היונים מן השובך, ומרחיקים אותן למרחק של כמה מאות מטרים, אך עדיין בטווח ראייה. כאשר הן רואות אותו מרחוק, הן עפות לעברו ונכנסות דרך הלוכד לשובך על מנת לאכול ולשתות. בימים העוקבים המרחק מוגדל בהדרגה עד למספר קילומטרים מהשובך, כאשר עדיין מקפידים על קשר עין לשובך.
כעבור מספר שבועות, השובך מועבר ברכב למקום מרוחק, מעבר לטווח ראייתן של היונים, והן מאומנות למצוא אותו בתנאי שטח חדשים ושונים. כאשר האימון מצליח, היונים חוזרות בשלום אל השובך הנייד בכל מקום שבו הוא ממוקם, ובו הן מוצאות את מזונם.
לוכֵד.
לוכֵד הוא פתח בשובך היונים, שדרכו היונים נכנסות ויוצאות. הלוכד בנוי כך שתהיה אפשרות ללכוד את היונה בכניסתה לשובך או ביציאתה ממנו.
הלוכד נמצא בפתח השובך, ומורכב משלושה חלקים – מטילי לוכד חיצוניים, משטח לתפיסת היונה ומטילי לוכד פנימיים לתוך השובך. "מטילי לוכד" הם מוטות חופשיים היכולים לנוע קדימה או אחורה לפי בחירת היונאי, וכך היונה יכולה לצאת מהשובך או להיכנס אליו. את מטילי הלוכד סוגרים או פותחים באמצעות מטיל אחד העובר לרוחב שאר המטילים, וכך מונע את פתיחת הלוכד או סגירתו.
המשטח עליו עומדת היונה בין המטילים החיצוניים לפנימיים, משמש את היונאי לתפוס את היונה, לטפל בה, ולשים או לפתוח את הטוטף - גליל קטן הניתן להברגה, אשר מחובר לרגלה של היונה, ובו מועברות ההודעות.
כאשר היונה יוצאת לתעופה מן השובך, היא מזיזה את מטילי הלוכד, והיונאי סוגר את הלוכד מאחוריה על מנת שלא תשוב לשובך. לאחר שובה של היונה לכיוון השובך, היא נכנסת דרך מטילי הלוכד החיצוניים אל המשטח, אשר לרוב עליו נמצא אוכל טעים במיוחד, כ"פיצוי" ועידוד לפעולתה. לאחר שהיא נכנסת, מטילי הלוכד החיצוניים והפנימיים ומונעים את יציאתה החוצה ואת כניסתה לתוך השובך, עד לאחר סיום פעולתו של היונאי.
ויולן
מורגן סטנלי
מורגן סטנלי (באנגלית: Morgan Stanley) הוא תאגיד אמריקני הנסחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק, ואשר עוסק בתחום בנקאות ההשקעות והשירותים הפיננסיים. החברה, שמטהַ נמצא בעיר ניו יורק, משרתת מגוון של תאגידים, ממשלות, ארגונים פיננסיים ואנשים פרטיים. מורגן סטנלי פועל ב-33 מדינות ברחבי העולם, ויש לו 600 משרדים שבהם מועסקים כ-45,000 עובדים. על פי דיווחי החברה, היא מנהלת נכסים בהיקף של 779 מיליארד דולר.
היסטוריה.
התאגיד נוסד בידי הבנקאים הנרי ס' מורגן (נכדו של ג'יי. פי. מורגן), הרולד סטנלי ועובדים-לשעבר נוספים של בנק ההשקעות ג'יי. פי. מורגן ושות' (1871–2000) ב-16 בספטמבר 1935.
בפיגועי 11 בספטמבר 2001, נהרסו משרדי הבנק ומרכז הנתונים של הבנק שהיו במרכז הסחר העולמי בניו יורק בהם עבדו כ-2,700 איש. הבנק יכל לחזור לפעילות תוך זמן קצר, מאחר שהקים מרכז גיבוי במקום אחר בניו יורק למחשבים, שרתים ולמאות עובדים. במהלך הפיגוע הצליח קצין הביטחון של הבנק, ריק רסקורלה לפנות את כל עובדי הבנק לפניי קריסת המגדלים. כאשר הושלם הפינוי, רסקורלה רצה לחזור לבניין כדי להמשיך ולסייע בפעולות החילוץ. מנהליו ביקשו ממנו שלא יסכן את עצמו. הוא אמר שתפקידו כאחראי על ביטחון בחברה הפועלת במגדל מחייב אותו ללכת ולסייע לאחרים. בפעם האחרונה הוא נראה בקומה העשירית דקות לפני שהבניין קרס, מחזיק בידיו רמקול ומסייע לעובדים של חברות אחרות להתפנות מהבניין.
בעקבות משבר הסאב פריים, אישר הבנק הפדרלי, ב-21 בספטמבר 2008, למורגן סטנלי להפוך לחברת החזקות של מוסדות בנקאיים, מה שיאפשר לה לקבל הלוואות מהבנק המרכזי אך גם ייאלץ אותה לקבל על עצמה פיקוח ורגולציה בדומה לבנקים מסחריים אחרים.
בפברואר 2014, שילם הבנק 1.25 מיליארד דולר לרגולטור הדיור האמריקאי, כדי להסדיר אישומים בנוגע למכירת אג"ח מגובות משכנתאות.
בינואר 2015, עובד של הבנק גנב מידע על 350 אלף לקוחות.
בנובמבר 2019, הושעו או פוטרו ארבעה סוחרים בבנק לאחר שהסוו הפסד של 140-100 מיליון דולר בעסקות מט"ח.
מיזוגים ורכישות.
בנק מורגן סטנלי גדל במהלך השנים, באמצעות שורה של מיזוגים ורכישות של בנקים מתחרים, בין השאר:
פעילות בישראל.
בשנת 2001, פתח הבנק נציגות בתל אביב. את הנציגות ניהל יאיר סרוסי עד שנת 2009, כשעבר לשמש ככיו"ר דירקטוריון בנק הפועלים.
מורגאן סטנלי
פני ג'ונסון ג'רלד
פני ג'ונסון ג'רלד (באנגלית: Penny Johnson Jerald; נולדה ב-14 במרץ 1961) היא שחקנית טלוויזיה וקולנוע אמריקאית הידועה בעיקר בשל תפקידיה בסדרות המופע של לארי סנדרס, ו-24. היא ידועה גם בתור פני ג'ונסון.
ביוגרפיה.
בשנות ה-80, אחרי שלמדה בבית הספר ג'וליארד, ג'ונסון ג'רלד שיחקה במספר סדרות בתפקידים אורחים; "המרוץ אחר הגלימה" ו"בית חולים כללי". התפקיד שחשף אותה לעולם הרחב הוא גילום המזכירה בוורלי בארנס בסדרה המופע של לארי סנדרס.
בשנות ה-90 ג'ונסון ג'רלד שיחקה בהרבה סדרות בתפקידים אורחים; פרקר לואיס, , גרייס תחת הכוונת, ו-Family Law.
בסוף שנות ה-90 ג'ונסון ג'רהלד שיחקה בסרט "כוח מוחלט" (עם קלינט איסטווד, ג'ין הקמן ודניס הייסברט). לג'ונסון ג'רלד היה תפקיד משמעותי בסדרה , בה היא שיחקה מ-1995 עד 1999. היא שיחקה בתפקיד אורח בסדרה ER. היא גם הופיעה בסרט הטלוויזיה "צבע החברות" (The Color of Friendship).
בשנים האחרונות ג'ונסון ג'רלד שיחקה בסדרות פרייז'ר, הפרקליטים ותיקים באפלה. ג'ונסון ג'רלד הרוויחה את פרסומה בעיקר מהסדרה 24, בה שיחקה בשלוש העונות הראשונות את שרי פאלמר, אשתו ולאחר מכן גרושתו של הנשיא דייוויד פאלמר. ב-2003 ג'ונסון ג'רלד שיחקה בסרט על הפיגוע במגדלי התאומים בתור קונדוליזה רייס. ב-2007 שיחקה בסדרת הדרמה של רשת ABC "חזרה לשורשים" בתפקיד של לסלי אטווד. כיום היא משחקת בסדרה קאסל את דמותה של קפטן גייטס, ביחד עם סטנה קטיק ונייתן פיליון.