ב-1884 הופיעה בעיתון "הדֶיילִי קוֹלוֹנִיסְט" בוויקטוריה שבמחוז קולומביה הבריטית כתבה שסיפרה על לכידתו של ה"סָסְקוָּאץ’". בעיתון נטען כי צוות עובדים של הרכבת לאורך הנהר פרייזר הבחין ביצור. הצוות עצר את הרכבת, החל לרדוף אחריו, ולבסוף תפס אותו לצד הרי הרוקי. היצור קיבל את השם "ג'אקו" והיה בעל מראה דומה לגורילה. גובהו היה 1.40 מ' בלבד ומשקלו חמישים ושבעה קילוגרמים. היה לו גב שחור והוא דמה לאדם מלבד פרט אחד, כל גופו, מלבד כפות ידיו ורגליו, היו מכוסות בשיער באורך של שני סנטימטר. היה לו כוח פיזי עצום. הוא לקח ענף ושבר אותו על ידי כיפוף בלא קושי, באופן ששום בן-אדם לא יכול. תיאורו של ג'אקו דמה מאוד לשימפנזה, בשונה מתיאורי ביגפוט האחרים, ולכן היו שטענו שג'אקו הוא לא יותר משימפנזה שנלקחה לאמריקה על ידי מלח מאפריקה וברחה לו. קיימת האפשרות שכל הסיפור לא היה יותר ממתיחה. עיתוני האזור נהגו להדפיס סיפורי מתיחה רבים כדי לשעשע את קוראיהם.
שמועות לגבי ביגפוט המשיכו להסתובב בסוף המאה התשע-עשרה. ב-1910 נרצחו שני כורים, וראשיהם נמצאו כרותים. היו שטענו שביגפוט היה אחראי לכך, אף על פי שלא היו ראיות לכך שהרוצח לא היה אנושי. שמו של מקום הרצח, עמק נַהָנִי בקנדה, השתנה לשם "עמק הֶדְלֵס" (שמשמעותו "חסר ראש"), בגלל התקרית.
בשנת 1924 התרחשו מספר התפתחויות בעניינו של ביגפוט. חוטב עצים קנדי בשם אלברט אוֹסְטְמַן טען שבזמן שחיפש זהב במפרץ טוֹבֵּט, הוא נלקח על ידי משפחה של גודלי רגל. לטענתו, האב והבת שמרו עליו בזמן שהאם והבן הכינו ארוחה. לדבריו, המשפחה הייתה צמחונית ואכלה שורשים, עשב וקליפות עץ. לאחר שבוע ברח אוסטמן. הוא לא סיפר לאיש את הסיפור עד שנת 1957, מחשש שאנשים יחשבו שהוא מטורף. בהמשך התברר שפרטי סיפורו לא היו אמינים.
בתקרית השנייה של 1924, מעורבת קבוצת כורים ליד הר סנט הלנס במדינת וושינגטון בארצות הברית. הכורים טענו שהבחינו בביגפוט, ירו בו וייתכן שגם הרגו אותו. באותו הלילה טענו שהביתן שלהם הותקף בידי חבריו של היצור שהרגו. גודלי הרגל זרקו אבנים על הבניין וטיפסו על הגג. ההתקפה נמשכה עד השחר. ביום שלמחרת נטשו הכורים את המכרה. כיום נקרא המקום קניון אֶייפּ. שנים לאחר מכן טען כורה אחר שהוא היה זה שזרק אבנים על הביתן כבדיחה.
גם התקרית השלישית התרחשה בהר סנט הלנס, כאשר מחפש זהב התלונן בפני שומר יערות שהוא התעורר באמצע הלילה כאשר אבנים החלו להיזרק לעבר הביתן שלו. כאשר הציץ החוצה הוא ראה גודלי רגל צועקים כמו חבורת קופים. האיש הסתתר מתחת למיטתו עד הבוקר. כאשר יצא החוצה ראה עקבות רגליים גדולות מקיפות את ביתו.
העניין בביגפוט החל בארצות הברית בשנת 1958, כאשר נהג דחפור בשם ג'רי קְרוּ מצא עקבות רגליים ענקיות מסביב לאתר עבודתו במחוז הוּמְבּוֹלְדְט בקליפורניה. קרו יצר יציקה של העקבות. עיתונאי מקומי פרסם את הסיפור על קרו והעקבות ואף הראה תמונה של העקבות. הסיפור פורסם בעיתונים נוספים בכל רחבי המדינה. תמונת העקבות היא שנתנה את השם ליצור זה, ביגפוט - רגל גדולה. לאחר מותו סיפרו בניו שהוא זייף את טביעת הקרקע ואף חשפו את התבנית שבה הוא השתמש.
בשנת 1967 רוג'ר פטרסון ובוב גימלין טענו שצילמו את ביגפוט במצלמת וידאו. הם הקרינו את סרטם, שכלל מספר שניות בהם נראה יצור דמוי קוף ענק, כנראה נקבה, נע לאורך קרחת היער ליד מפרץ בלוף בצפון קליפורניה. אף על פי שהצילום לא היה ברור לגמרי, בעל החיים שבו לא נראה מוכר וגם לא נראה בדיוק כמו אדם בתחפושת. אולם היו בסרט פרטים חשודים, כגון רצועה על מותני היצור שנראה ששימשה להידוק חליפה. בשנת 1998 הודה בוב היירונימוס כי הוא היה זה ששיחק את היצור בסרט המפורסם.
העדות האמינה ביותר לקיומו של ביגפוט נותרה עקבות הרגל הענקיות הרבות שנמצאו. גודלן הממוצע נע בין ארבעים סנטימטרים לארבעים וחמישה סנטימטרים אורך ובערך שבעה-עשר סנטימטרים רוחב.
שאלה נוספת שנבדקה היא מה אוכלים גודלי הרגל, אם הם אכן קיימים. לפי סיפורו של אוסטמן הם אוכלים ירקות, אבל הדיאטה שהוא תיאר נראית בלתי מספקת ליצורים בגודלם. אדם אחר טען שראה משפחה של גודלי רגל חופרת סביב ערימת אבנים ואוכלת חיות קטנות שמצאו תחתן. חוקרים שבו למקום מאוחר יותר ומצאו שלושים חורים שנחפרו. משקלן של חלק מהאבנים שהוזזו הגיע למאה ושלושה-עשר קילוגרמים.
עד היום אין עדות מוצקה לקיומו של ביגפוט. למרות העקבות הרבות והמספר הרב של התצפיות שנערכו, איש מעולם לא מצא גופה או שלד של ביגפוט.
יותם הקסם
יותם הקַסָּם (בפולנית: Kajtuś czarodziej - קאיטוש המכשף) הוא שמו של התרגום הראשון לעברית של ספר הילדים של יאנוש קורצ'אק שהופיע במקורו בשפה הפולנית בשנת 1934.
הספר מגולל את סיפורו של ילד שובב אשר רוצה להפוך לקוסם. הילד מתחיל להתאמן בקסמים ומגלה כי אכן יש לו כוחות לחולל קסמים ולשנות את המציאות. הילד חי חיים כפולים, כלפי חוץ כילד רגיל, ובלבו פנימה קוסם בעל כוחות נסתרים. לאחר שהוא מגזים בהפעלת כוחותיו ומעורר מהומה רבתי בעיר הבירה "ליש" (שניתן לזהות בה את ורשה), הוא מגורש ממנה. המשך הספר מתאר את מסע נדודיו של יותם. הספר מבטא את היכולת הנסתרת, פורצת הגבולות, של רוח האדם, ומנגד את הגבולות והמגבלות שמציבים בפניה הטבע והבריאה.
הספר תורגם לעברית לראשונה על ידי המשורר והמתרגם יוסף ליכטנבום בהוצאת "עם עובד" בשנת 1944, כאשר דבר הירצחו של יאנוש קורצ'אק ביחד עם תלמידיו כבר היה ידוע בארץ. הספר היה חביב מאוד על ילדי שנות הארבעים והחמישים. מהדורות נוספות מתרגום זה הופיעו בשנות השישים והשבעים. בשנת 1987 הופיע בהוצאת "עם עובד" תרגום חדש של הספר שנעשה בידי הסופר ניצול השואה אורי אורלב. בתרגום זה מופיע הגיבור בשמו המקורי "קאיטוש המכשף", שהוא גם הכותר של הספר. בעבור תרגום זה זכה אורלב בעיטור כריסטיאן אנדרסן לספרות ילדים ונוער לשנת 1988. מאיירת: אורה איתן
הספר תורגם לאנגלית ויצא לאור בשנת 2012.
ברנרד מונטגומרי
בני לילית
Polymorphism
יחידת השליטה הימית
יחידת השליטה וזירת המים הכלכליים היא יחידה בחיל הים הישראלי, העוקבת באופן רצוף בשגרה ובמלחמה אחרי המתרחש בזירה הימית, ואחראית לניהול כלל כוחות חיל הים בשגרה ובחירום.
היחידה בונה את התמונה הימית ומאפשרת למפקד חיל הים לקבל החלטות ולהעביר את פקודותיו ליעדן. היחידה מתאמת את פעילותם המבצעית של כוחות חיל הים.
שולטת גם בכלל הפעילות, האימונים והניסויים בים, בנוסף לכך היחידה אחראית על הקצאת כוחות לאירועים המתפתחים בגבולות המדינה, ואחראים על ניהול המב"מ.
הקמה ומסגרת עבודה.
הצורך ביחידה לקיום קשר ומעקב אחר כלי השיט בים עלה מתחילת הפעלתו של חיל הים. היחידה נקראה יחידת קשר וגילוי - יק"ג ובסיסה היה במחנה סטלה-מאריס על הר הכרמל בחיפה. במסגרת זו תפקדה לאחר מלחמת העצמאות ועד שלהי מלחמת ההתשה.
אחרי מעבר מפקדת חיל הים לתל אביב בשנת 1972 המשיכה היחידה בתפקידיה והתקיימה בקומות התחתונות של בנין המפקדה. ביזמתו של אלוף מיכאל ברקאי נשלח מפקד היחידה סא"ל משה אורון ליחידת השליטה של חיל האוויר, וכשחזר הקים את היחידה בשם החדש יחידת שליטה ימית -יש"י.
מבנה היחידה.
על יחידת השליטה מפקד קצין בדרגת אלוף-משנה הכפוף ישירות למפקד חיל הים. היחידה מחולקת לארבע פלגות:
שיטות עבודה עיקריות.
יחידת השליטה מקיימת בקרה על פעילות הבט"ש והאימונים של היחידות הלוחמות, שליטה על מערך הצוללות, ובניית תמונת המצב היבשתית בבסיסי חיל הים בשגרה ובחירום. היחידה עוקבת ושולטת על כלל המבצעים, התרגילים, פעילות הבט"ש, האימונים והניסויים הנעשים על ידי כלי השיט בזירה הימית.
היחידה מפעילה את חדר המלחמה לפיקוד חיל הים. מציגה למפקד את תמונת הזירה בכך שהיא מרכזת את הנתונים מסיורי האוויר מעל הים וכלל מוצבי הגילוי לאורך חופי הארץ. בעזרת אמצעים מתקדמים וחדישים. ומעבירה את פקודותיו ליעדם.
היחידה מקיימת קשר בין כלי השייט שבים למפקדת חיל הים באמצעות הקשר האלחוטי.
בעבר הדרך העיקרית הייתה בשימוש בקוד המורס לטוח הרחוק ובאלחוט דיבור בטווח הקרוב. כיום מופעלים אמצעי קשר מחשבים מתקדמים.
אירועים עיקריים.
במהלך קיום היחידה התמודדו אנשיה עם מרבית האירועים שהתרחשו בזירה הימית. האירועים המכוננים בטבלה להלן.
ולשית
ולשית היא שפה ממשפחת השפות הקלטיות. זוהי השפה הרשמית השנייה בבריטניה, לצד האנגלית.
ולשית היא השפה הקלטית הנפוצה ביותר, אחרי ברטונית. היא מדוברת בפי כ-600 אלף איש, כשרובם המוחלט תושבי ויילס, והם מהווים כחמישית מאוכלוסיית המדינה. בנוסף, קהילות של דוברי ולשית קיימות בארגנטינה, בארצות הברית, בקנדה, באוסטרליה ובניו זילנד. כמה אלפים מתושבי ויילס דוברים ולשית ואינם דוברים אנגלית. לפי החוק הבריטי, ניתן להעניק אזרחות בריטית לאדם הדובר ולשית ושאינו דובר אנגלית.
ולשית שייכת לפלג הדרומי, הברטוני, של השפות הקלטיות, ביחד עם קורנית וברטונית. באנגלית נקראת השפה Welsh ובוולשית: Cymraeg (ויילס נקראת בוולשית Cymru). השפה נפוצה במיוחד בכפרים ובאזורי החופים של ויילס, ופחות בערים הגדולות ובפנים המדינה.
כיום בוויילס נעשים מאמצים לשמר את השפה ולהרחיב את תפוצתה. רוב תלמידי בתי-הספר בוויילס מחויבים ללמוד את השפה. כל השלטים הרשמיים בוויילס מופיעים בוולשית ובאנגלית, ודיוני הפרלמנט הוולשי מנוהלים בוולשית. מאז שנת 1982 פועל ערוץ טלוויזיה המשדר בוולשית בלבד.