בדצמבר 2008 הוציאה חברת NMC את ארבעת אלבומיו הראשונים של סנדרסון מחדש על גבי תקליטור. מתוכם, שלושת הראשונים מופיעים לראשונה כתקליטור.
בנובמבר 2009 הוציא סנדרסון אלבום סולו תשיעי בשם לא יפריד דבר. בניגוד לאלבומי הסולו האחרים של סנדרסון, באלבום זה שרו את השירים גם חברי הלהקה, ובהם תמר אייזנמן, כפיר בן ליש, יותם בן חורין וקרן מלכה. באלבום נכללה גרסת כיסוי בביצועה של מלכה לשיר "מהשתיל הזה", ששרה במקור גלי עטרי באלבומו של סנדרסון "תולדות המים", וכן גרסה מחודשת לשיר "זאת שמעל לכל המצופה", שכתב סנדרסון במקור לשלישיית הגשש החיוור. שני הסינגלים הראשונים מהאלבום, "אתה לבד" ששר סנדרסון ו"אם בחיים לא נאהב" בביצועו של בן חורין, זכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו.
העשור השני של המאה ה-21.
בשנת 2010 קיים סנדרסון בליווי הרכב חלקי שכלל את מאיה רוטמן ואדם מדר, מופע מיוחד במסגרת פסטיבל "הפסנתר מארח", כאשר בהתאם לרוח הפסטיבל ניגן סנדרסון במרבית שירי ההופעה דווקא על פסנתר וכלי קלידים אחרים. במהלך ההופעה סיפר שזו הפעם הראשונה שבה הוא מופיע בנגינה על פסנתר בפני קהל מזה 25 שנה. הוא שב והופיע בפסטיבל ב-2012, הפעם עם הרכבו המלא. בשתי הפעמים בוצעו שירים פחות מוכרים מהקריירה של סנדרסון.
בשנת 2012 הועלה בתיאטרון הבימה מחזמר בשם "נתתי לה חיי" המבוסס על שיריו של סנדרסון. המחזמר, בבימויו של מאור זגורי מגולל את סיפורו של יורם צוקרמן (עידן אלתרמן), רווק תל אביבי שנואש מחייו, תוך הצעת פרשנויות חדשות והקשרים חדשים לשירים המוכרים. סנדרסון עצמו לא היה שותף פעיל ביצירת המחזה.
באוגוסט אותה שנה, הוציא סנדרסון לרדיו את השיר "בוכה וגם צוחק".
בשנת 2013 השתתף סנדרסון בהופעות האיחוד הרביעי של להקת כוורת. לרגל האיחוד הוציאה הלהקה מארז בשם "כוורת בקופסה" שבו נכללו הקלטות שראו אור לראשונה לאחר שנשמרו על ידי סנדרסון לאורך השנים.
בנובמבר של אותה שנה יצא לרדיו הסינגל "מכאן הדרך".
בשנת 2015 הוציא סנדרסון את השירים "לא כדאי לי" ו"מקנא בציפורים" לקראת אלבום חדש. באותה שנה רוב חברי ההרכב של דני התחלפו למעט כפיר בן ליש, שעובד איתו החל מ-1997. ב-2016 יצאו סינגלים נוספים, "להציל את העולם", "גורל שדוד" ו-"תתני לו להסביר".
בשנת 2017 הוציא סנדרסון את האלבום מכאן הדרך, אלבומו הראשון מזה 7 שנים. בניגוד לאלבומים הקודמים, שירי האלבום מציגים פן יותר אישי ופרטי של סנדרסון ופחות שירים הומוריסטיים ועלילתיים. האלבום התקבל באהדה על ידי מבקרים. עוד בשנה זו קיים מופע חגיגי בהיכל התרבות לציון 50 שנות קריירה מוזיקלית.
בשנת 2018 הופיע פעם נוספת בפסטיבל "הפסנתר מארח", ואירח במופע בין השאר את דורון טלמון (סולנית להקת "ג'יין בורדו") ותום אהרון.
חיים פרטיים.
סנדרסון התאלמן ב-2005 מאשתו נעמי סנדרסון. ילדיו הם הבמאי אדם סנדרסון והשחקנית דינה סנדרסון והוא סב לשלושה נכדים.
משנת 2008 הוא בן זוגה של השחקנית ענת עצמון.
מתגורר בתל אביב.
סגנון כתיבה.
דני סנדרסון הוא אחד הכותבים העבריים הפוריים בתחום שירי איגיון. לעיתים קרובות הוא יוצר פרפרזות על פתגמים עבריים, שיוצרים הומור בגלל השינוי המפתיע.
כך למשל השיר 'יו-יה' פרפרזה על פתגמים, ובשינוי אות (אך לא בשינוי קול) נוצרת בדיחה על הפתגם. למשל: "יש סוף לכל דבר" הופך ל"יש סוף לכל דוור"; "טובים השניים מן האחד" הופך ל"טובעים השניים מן האחד". בשיר "גוליית" מופיעה השורה: "נמלה עוברת/ אך המנגינה נשארת" - משחק על הפתגם "הכלבים נובחים והשיירה עוברת", ועל השיר הישן "הימים חולפים, שנה עוברת./...אבל המנגינה לעולם נשארת."
בשיר הבלדה על ארי ודרצ'י: מספר על ארי ודרצ'י שחיים תחת בלטה. שמות הדמויות, ארי ודרצ'י, מבוססים על המילה האיטלקית "אריוֶדרצ'י" (arrivederci) שפירושה הוא "להתראות". כן מופיע הביטוי "שיכולים להוציא מטבח מכליו" - פרפרזה על "להוציא אדם מכליו".
בשיר "נתתי לה חיי": "היום תמצא שהנושא לכל ויכוח/ הוא מה בא קודם - הביצה או התפוח". במקום התרנגולת הצפוי - מופיע תפוח, אבל ההפתעה אינה צורמת, כי הוא נצרך לחריזה.
לצד שירים הומוריסטיים רבים, כתב סנדרסון גם שירים רציניים ("נתתי לה חיי", "היא לא תדע" ועוד רבים), שירים קלילים (כמו "גלשן") ועוד.
בשנת 2017 סיפר בריאיון עיתונאי שסגנונו המוזיקלי בא בעקבות הזמר האיטלקי רנטו קרוזונה (כגון השיר "חתונה").
הנחה טעונת הוכחה
הנחה טעונת הוכחה (בלטינית: petitio principii, מילולית: בקשת הרֵאשית) היא כשל לוגי, בו טיעון כולל הנחה, הדורשת הוכחה לא פחות מנשוא הטיעון. הכשל מוצג גם בצורות דומות כמו "טיעון מעגלי" או "הנחת המבוקש", שבהן הדרוש הוכחה כלול באחת ההנחות. ההגדרה למונח ניתנה על ידי אריסטו ב"אנליטיקה מוקדמת" שלו.
דוגמה מן המקורות היהודיים לטיעון כזה ניתן למצוא בביקורת של הבית יוסף על דבריו של בעל התרומת הדשן, שטען שברור שברכת הנישואין אינה מעכבת את הנישואין, מפני שלא יעלה על הדעת שלא ניתן יהיה להתחתן במקום בו אין עשרה אנשים: .
טיעון מעגלי.
טיעון מעגלי (לטינית: circulus in probando), הנקרא גם "הנחת המבוקש", הוא טיעון המניח מראש את מה שהוא בא להוכיח. ההנחה משמשת כדי להוכיח את עצמה, טקטיקה שבצורתה הפשוטה אינה משכנעת במיוחד, אך עשויה ללבוש אדרות מתוחכמות יותר. דוגמה:
שרשרת הצהרות זו נשמעת הגיונית, אך היא אינה מוכיחה דבר. הבעיה היא שכדי להוכיח שראובן דובר אמת, הקהל מתבקש להניח שראובן דובר אמת, כך שלמעשה הוא טוען: "אם ראובן אינו משקר, הוא אומר את האמת". מבחינה לוגית, הטיעון אינו שגוי, משום שהמסקנה נובעת מההנחות, אך היא גם זהה במובן מסוים להנחות. זהו המכנה המשותף לכל הטיעונים המעגליים: הטעון הוכחה מונח כנכון במהלך הטיעון.
הנחה טעונת הוכחה.
כשל לוגי זה הוא הכללה של טיעון מעגלי, והוא כולל גם טיעונים שאינם כוללים את המסקנה כאחת ההנחות, אך כוללים הנחה אחרת, מפוקפקת לא פחות מהמסקנה הסופית. לדוגמה:
הטיעון בנוי על כך שנקבל מראש את ההנחה שראובן אוכל בוטנים. אם ההנחה שנויה במחלוקת הרי שנצטרך לנסח את הדברים באופן אחר:
ואם נהפוך את הטיעון על פיו, נוכיח באותה מידה של תקפות את ההפך:
דרך נפוצה להסוות הנחה טעונת הוכחה היא "הוכחת" טענה בעזרת טענה רחבה יותר, שנשמעת משכנעת, אך אינה מקובלת כנכונה יותר מאשר הטענה המקורית. לדוגמה:
או, בכיוון אחר:
ההנחה הראשונה, בשני המקרים, מוצגת כהנחת יסוד בתוך מסגרת תפישה מוסרית, או מעין אמונה רווחת. אם לא מקבלים את ההנחה הראשונה, הטיעון למעשה, הופך ללא תקף.
פיזיקה סטטיסטית
פיזיקה סטטיסטית (או מכניקה סטטיסטית) היא תחום בפיזיקה, המנתח את התנהגותן של מערכות פיזיקליות בכלים מתמטיים של תורת ההסתברות. הפיזיקה הסטטיסטית, בניגוד לתחומים פיזיקליים אחרים (כמו, למשל, מכניקה קלאסית), איננה שואפת לתאר את מצבה המדויק של מערכת פיזיקלית נתונה אלא את הערכים הממוצעים (או המסתברים ביותר) בהן היא יכולה להימצא. מניתוח ההתנהגות הממוצעת של כל חלקיקי המערכת, יכולה הפיזיקה הסטטיסטית להגדיר ולנתח מאפיינים של המערכת הגדולה, מאפיינים כגון לחץ, נפח, טמפרטורה ואנטרופיה. בכך הפיזיקה הסטטיסטית מניחה את הבסיס המיקרוסקופי לתורת התרמודינמיקה. תיאור הכולל מידע אודות כל עצם במערכת ומאפייניו הפיזיקליים נקרא "תיאור מיקרוסקופי" ובהתאם למצבים השונים של העצמים מתאימים "מצבים מיקרוסקופיים". מנגד, תיאור של מאפיינים כלליים של המערכת נקרא "תיאור מאקרוסקופי" ומצבים כלליים של המערכת נקראים "מצבים מאקרוסקופיים".
הצורך לבצע הערכות סטטיסטיות כלליות אודות מערכות פיזיקליות עולה בעת הניסיון לנתח מערכות מרובות חלקיקים, משום ששם מאבדות התורות המכניות הקלאסיות – הן הניוטונית והן הניסוחים האנליטיים – את יישומיותן. אין זה מעשי לכתוב או לפתור משוואות תנועה עבור כמות חלקיקים מסדר גודל של מספר אבוגדרו הן מבחינה חישובית והן משום שקשה עד בלתי אפשרי למדוד את תנאי ההתחלה של המערכת, מה גם שלרוב ידיעת מצבו המדויק של עצם אחד בתוך מערכת גדולה (למשל, מולקולת נוזל אחת בתוך כוס) איננה נדרשת ואילו ידיעת מצבה הכללי של המערכת (למשל, טמפרטורה של הנוזל בכוס) היא שימושית בהרבה.
הכלים אשר מספקת הפיזיקה הסטטיסטית ניתנים ליישום הן עבור מערכות קלאסיות והן עבור מערכות קוונטיות ויחסותיות. כמו כן, בחלק מכלים אלו ניתן לטפל גם במערכות שאינן בהכרח פיזיקליות, בהן מערכות ביולוגיות, כלכליות, ונוספות.
היסטוריה.
התפתחות התרמודינמיקה.
להתפתחותה של הפיזיקה הסטטיסטית קשר הדוק להתפתחותה של תורת התרמודינמיקה שהתפתחה במאה ה-19. החלוצים בפיתוחה של תורה זו היו סאדי קרנו, יוליוס פון מאייר (Julius von Mayer) , הרמן פון הלמהולץ, ויליאם תומסון (הלורד קלווין) ורודולף קלאוזיוס. מאייר היה הראשון להציג גרסה של החוק הראשון של התרמודינמיקה במאמר משנת 1842 בו הראה שקילות בין עבודה לחום. לתוצאות דומות הגיע גם ג'יימס ג'ול על סמך תוצאות ניסיוניות. הלמהולץ, בעקבות מחקריו ובנפרד מעבודותיהם הקודמות של מאייר וג'ול, הגיע לגרסה המוכללת יותר של אותן ההבנות והציג את חוק שימור האנרגיה כחוק כללי בעל אופי אוניברסלי.