מִינְקָר (מערבית: منقار الغراب - "מינקר אל-ע'וּראבּ" - מקור העורב) או ε בעורב הוא הכוכב הרביעי בבהירותו בקבוצת הכוכבים עורב עם בהירות נראית מדרגה 2.98. הוא מייצג את המקור של העורב ומכאן שמו. כ-4.2 מעלות מצפון-מערב לכוכב נמצאות זוג הגלקסיות המתנגשות גלקסיות אנטנה.
תכונות.
מינקר הוא ענק כתום מסוג ספקטרלי K2 IIIa שנמצא במרחק של כ-318 שנות אור ממערכת השמש. מסתו כ-3.2 מסות שמש, רדיוסו פי 55 מרדיוס השמש, טמפרטורת פניו כ-4,300 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 520 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ובערך פי 900 ממנה בצירוף הקרינה בתחום התת-אדום, זאת בשל טמפרטורת פניו הנמוכה יחסית. גילו של מינקר אינו ידוע ולא ברור באיזה שלב התפתחות הוא נמצא כעת. ייתכן שהוא מתיך מימן להליום בשכבות החיצוניות מסביב לליבה המכילה הליום תוך כדי התנפחות והתקררות בדרך להפוך לענק אדום, או שהוא מתיך הליום לחמצן ולפחמן בתוך הליבה תוך כדי התכווצות והתחממות בדרך להפוך לענק צהוב, או שהוא מתיך הליום לחמצן ולפחמן בשכבות החיצוניות מסביב לליבה של חמצן ופחמן, גם כן, תוך כדי התקררות והתנפחות. בשכבות החיצוניות של הכוכב יש שכיחות מעט גדולה מהרגיל של ליתיום ושל באריום ולא ברור מהו מקורם. בעבר דווח שבהירותו של מינקר משתנה בפחות מעשירית של דרגת בהירות והוא סווג כחשוד ככוכב משתנה, אך מדידות עדכניות יותר לא מצאו שינויי בהירות שעולים על מאית של דרגת בהירות.
אפסילון בעורב
ג'נסן 541S
ג'נסן 541S (באנגלית: Jensen 541S) היא מכונית ספורט בתצורת קופה, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Jensen Motors, Ltd בין השנים 1960–1963.
סך הכול יוצרו 127 יחידות.
פרוטו-מטאל
א-זיתונה
א-זיתונה (בערבית: الزيتونة, תרגום: "הזית") היא מועצה מקומית פלסטינית בנפת רמאללה ואל-בירה, שנוסדה בשנת 2005 כתוצאה ממיזוג של הכפרים אבו שוחידים ואל-מזרעה אל-קיבאלייה. בשנת 2016 מנתה אוכלוסיית א-זיתונה 7,921 תושבים, לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה.
המועצה שוכנת בגובה של בין כ-750 מטר מעל פני הים לכ-550 מטר, דרומית לכפר כובאר וממערב לכפרים אבו קש, ביר זית וסורדא.
אטימולוגיה.
משמעות שם היישוב "אל-מזרעה אל-קיבאלייה": "מזרעה" הוא "החווה" בערבית והתוספת "קיבאלייה" "הדרומית", נועדה להבחינו מ"מזרעה" נוספת באזור, ממזרח, המכונה "מזרעה א-שרקיה", "אלשרקיה" (המזרחית).
גאוגרפיה.
הכפר ממוקם על שלוחה של "רכס ג'יפנה" (גם: "הרי גופנה" או "הרי גופנא"), על שם הכפר ג'יפנה (הנמצא כ-3 קילומטרים מזרחית לזיתונה). זהו רכס שיורד מקו פרשת המים בגובה של כ-900 מטר מעל פני הים לגובה 550 מטר באזור הכפר. בסביבתו של הכפר נובעים מעיינות שכבה רבים, מכיוון שמי הגשם המחלחלים נעצרים בהגיעם לתצורת מוצא, שכבות חוואר צהבהב האטום למים. המעיינות העיקריים בקרבת הכפר הם:"עין אום טוח", "עין אל מלח", "עין ואדי אל ביר" ו"עין אל מיסארג'".
היסטוריה.
לפי עדויות ארכאולוגיות האזור היה מיושב החל מתקופת הברזל בארץ ישראל. באזור הכפר מספר אתרים ארכאולוגיים, על פסגת ההר שמצפון לכפר ממוקמת ח'רבת נעלן בה נערך סקר ארכאולוגי ונמצאו חרסים מתקופת הברזל II, התקופה הפרסית בארץ ישראל, התקופה ההלניסטית בארץ ישראל והתקופה הרומית בארץ ישראל. על פסגת ההר שמדרום לכפר ממוקם מבנה מקאם "שיח' עיסא", בה שרידי יישוב מתקופת הברזל והתקופה ההלניסטית, במקום גם בור מים גדול שהוסב לקולומבריום. ממזרח לכפר ממוקם "ח'רבת א-נבי עניר" (נכתב גם כ"נבי ענר") ובסמוך מקאם "נבי אנבר", האתר הכולל מעיינות, קבר שיח, מבנה תפילה עתיק, מערת קבורה חצובה וחלקות מעובדות. שרידי היישוב הקדומים ביותר במקום הם מתקופת הברזל. בשנת 2014 שיפצו מתנחלים מגוש טלמון על המקום והפכו אותו לאתר נופש. והערבים שגזלו את האדמות טוענים שזה שלהם. ב-2018 הוגשה עתירה לבג"ץ הדורשת לפנות את הבניה הבלתי חוקית של המתנחלים באתר.
בשנת 1517, הכפר שולב באימפריה העות'מאנית עם שאר ארץ ישראל.
בתקופת המנדט הבריטי.
בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת רמלה.
לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, עבר משליטה בריטית לירדנית.
לאחר 1967.
בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, עבר משליטה ירדנית לישראלית.
בשנות ה-80 הופקעו אדמות של תושבי הכפר לצורך הקמת התנחלויות גוש טלמונים ומוצב צה"ל "חורש ירון".
לאחר הסכמי אוסלו, 29% מאדמות הכפר מוגדרות כשטח B ו-71% הם שטח C.
בעשור הראשון של המאה ה-21 החל הכפר לסבול מפלישות והתנכלויות של מתנחלים, במסגרת פעולות "תג מחיר", בין השאר אירועים של יידוי אבנים והצתות של כלי רכב ושדות:
מזרעה אל-קיבליה
טיטר
הסוכנות הפדרלית לשיתוף פעולה הומניטרי בין-לאומי
הסוכנות הפדרלית לשיתוף פעולה הומניטרי בין-לאומי הוא שמה הנפוץ של הסוכנות הפדרלית לענייני חבר המדינות העצמאיות, בני המולדת החיים בחו"ל ושיתוף פעולה הומניטרי בין-לאומי (ברוסית: Федеральное агентство по делам Содружества Независимых Государств, соотечественников, проживающих за рубежом, и по международному гуманитарному сотрудничеству, בקיצור Россотрудничество) המהווה גוף פדרלי של הרשות המבצעת של הפדרציה הרוסית, האחראית לניהול המדיניות הממשלתית בתחום סיוע הומניטרי בין-לאומי והיחסים הבינלאומיים של הפדרציה הרוסית עם מדינות זרות — בייחוד חבר המדינות העצמאיות. הסוכנות כפופה למשרד החוץ של רוסיה.
לסוכנות 96 משרדים ב-81 מדינות, מהם: 72 מרכזי מדע ותרבות רוסיים ב-62 מדינות ו-24 נציגויות בשגרירויות רוסיה ב-22 מדינות.
היסטוריה.
הסוכנות נוצרה בצו נשיאותי של נשיא הפדרציה הרוסית , דמיטרי מדבדב מה-6 בספטמבר 2008 מספר 1315. הסוכנות ממונה על סיוע החוץ האזרחי שמושיטה רוסיה למדינות שונות בעולם ושיתפה פעולה עם משרד ההגנה הרוסי בהגשת סיוע הומניטרי לאזרחים בסוריה, במהלך מלחמת האזרחים בסוריה על רקע המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה.
רבים רואים בסוכנות זו כיורשתה של VOKS , החברה הסובייטית לתקשורת תרבותית עם מדינות זרות (Всесоюзное общество культурной связи с загранице) שפעלה בשנים 1925-1987 כזרוע סיוע החוץ של ברית המועצות.
ב.מ.וו 3200 CS
ב.מ.וו 3200 CS (בגרמנית: BMW 3200 CS) היא מכונית ספורט בתצורת קופה, שיוצרה על ידי יצרן הרכב הגרמני BMW בין ינואר 1962 לספטמבר 1965
דגם ה"ב.מ.וו 3200 CS" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בפרנקפורט (International Motor Show Germany), בשנת 1961
יוצרו 603 יחידות.
רוק אסיד
חוק נזקי זרים
חוק נזקי זרים הוא חלק מהחקיקה האמריקאית (United States Code - 28 U.S.C. § 135), המקנה סמכות דיון לבתי המשפט המחוזיים הפדרליים בארצות הברית במקרים של עוולות נזיקין שבוצעו תוך הפרה של הדין הבינלאומי, על ידי מזיקים שאינם אזרחים אמריקאים. החוק לא היה בשימוש כמעט כלל עד לשנת 1980, ומאז החוק משמש לתביעות של זרים (שאינם אזרחים אמריקאים) התובעים פיצויים על הפרות של הדין הבינלאומי.
לשון החוק.
לבתי המשפט המחוזיים הפדרליים תהיה סמכות לדון כערכאה ראשונה בכל עוולה נזיקית שבוצעה על ידי גורם זר תוך הפרת חוקי האומות או אמנה שארצות הברית היא צד לה.
היסטוריה והרקע לחקיקה.
חוק נזקי זרים חוקק במקור כחלק מסעיף 9 לחוק השפיטה של ארצות הברית (Judiciary Act) בשנת 1789. מאחר שיש מעט מאוד התייחסות בפסיקה לחוק נזקי זרים, לא ניתן לומר בוודאות מה הייתה תכליתו המקורית של החוק . למעשה, בין השנים 1789–1980 רק בשני מקרים ערכאות שיפוטיות השתמשו בחוק זה כביסוס לסמכותם לדון במקרים של הפרת הדין הבינלאומי . יש הטוענים כי המניע לחקיקת החוק היה העדר סעדים משפטיים עבור אזרחים זרים השוהים בארצות הברית . כך למשל, בשני מקרים בין השנים 1784–1788 אזרחים זרים הותקפו בארצות הברית, אך אלה לא היה זכאים לסעד נזיקי לפי חוקי המדינות .
בפסק הדין בעניין פילרטיגה בשנת 1980 (Filartiga v. Pena-Irala ) קבע בית משפט פדרלי לערעורים (Second Circuit), כי יש לפרש את החוק בצורה רחבה. כלומר לפי הדין הבינלאומי בעת הדיון, ולא לפי הדין הבינלאומי אשר היה קיים בשנת 1789, וזאת על אף שהקונגרס הראשון שחוקק את החוק כנראה לא התכוון להחילו על דינים בינלאומיים שלא היו קיימים בתקופת חקיקת החוק, למשל האיסור על עינויים .
הקונגרס האמריקאי הבין את החשיבות במתן סעדים כנגד הפרות אישיות של חוקי האומות כבר בתחילת דרכו, בשנת 1781. מאחר שלקונגרס טרם הייתה סמכות לחוקק חוקים היכולים לאכוף את הדין הבינלאומי ולהעניש את מפריו, הוא העביר החלטה הממליצה למדינות עצמן להעניש פושעים העוברים על חוקי האומות ואמנות אשר ארצות הברית הייתה צד להן. הקונגרס אף המליץ למדינות לאפשר לנפגעי ההפרות להגיש תביעות נזיקיות כנגד המפרים, וכן הגשת תביעות על ידי הממשל הפדרלי כנגד המפרים בדבר החזרי פיצויים שהממשל שילם לניזוקים .