בשליש האחרון של המאה ה-16 נתקל יצור הצמר הצפתי בתחרות מצד תעשיית הצמר האנגלית והפלנדרית, שפיתחו שיטות יצור מתקדמות. כמו כן, כמו כל סוחרי האימפריה סבלו סוחרי צפת מהפיחות במטבע (שהונהג ב-1582 על ידי הסולטאן מוראט השלישי) שהוביל לאינפלציה. כתוצאה פחת היצור, רבו פשיטות הרגל והתמעטו העוסקים בתחום. ירידתה של קהילת צפת במאה ה-17 קשורה, בין היתר, להתמוטטות תעשיית הצמר – בסיסה הכלכלי.
גודל האוכלוסייה והרכבה.
במאה ה-16 ניהלו השלטונות העות'מאניים רישום של משלמי המיסים ברחבי האימפריה שנקראו "פנקסי מס הקרקעות". כמו כן יש הערכות שונות של נוסעים, חלקן קרובות להערכות השלטון וחלקן רחוקות יותר. אמנם מפקדי השלטון לא כללו את כל האוכלוסייה אלא רק את משפחות של משלמי המיסים, אך יש לשער כי לא היו רחוקים מהמציאות.
במפקד רשמי שנערך סביב שנת 1555, היו בצפת 716 בתי אב ו-56 רווקים יהודים.
באופן כללי:
במקביל לגידול האוכלוסייה היהודית התרחש גידול גם באוכלוסייה המוסלמית, כאשר לאורך רב המאה ה-16 מספרם עומד על כ-5000 נפשות.
מספרם של היהודים בצפת גדול ממספר היהודים בכל עיר בארץ ישראל בימי הביניים ובעת החדשה לפני המאה ה-19, והעובדה שהם מנו מחצית מכלל האוכלוסייה היא תופעה יחידה במינה. במחצית המאה ה-16, מספר היהודים בצפת היה גדול פי ארבעה מיהודי ירושלים, ופי שלושה מיהודי חברון.
היחסים בין העדות היהודיות.
בצפת היו קהלים רבים ממוצאים שונים. בעניינים כלליים של קהלים שימש "בית הוועד", שדמה לבית דין עליון לערעורים של ימינו ושימש כמרכז על-קהלי. בקהילות אחרות אין אנו מוצאים גוף מקביל ל"בית הוועד", לא בהרכבו ולא בסמכויותיו. כל הקהלים יחדיו היוו את ה"כולל", אליו הגיעו ההכנסות הכלליות (למשל מקהילות העולם) והוא היה אמון על תשלום המיסים, ביקור חולים, עזרה לנזקקים ועוד.
לכל קהל היה אופי משלו (המוסתערבים היו גאים על ותיקותם בארץ ישראל, הספרדים הביאו את הקבלה ואת מסורת ספרד, וכו'), וכן אינטרסים כלכליים משלו. לעיתים הגיעו סכסוכים בין הקהלים אף לערכאות משפטיות, אך סמכותם של הפוסקים הגדולים שמרה את צפת מפירוד.
המוסתערבים במאה ה-16 ניסו לשמר את מנהגי החיים ובעיקר את מנהגי תפילתם כנגד ההשפעות שהביאו יהודי ספרד. במישור אחר, היו חילוקי דעות בין הקהל הארגוני לבין הקהל האיטלקי והאשכנזי. עם זאת, סכסוכים אלו היו קלי ערך בהשוואה לסכסוכים בקהילת סלוניקי למשל, שם התפצלו הקהלים שוב ושוב. בצפת היו הריבים מעטים יחסית ולא חמורים. השתלבותו של האר"י, החצי אשכנזי במוצאו, בעולם המקובלים הספרדי של צפת מצביעה על יחסים טובים בין העדה הספרדית לאשכנזית במאה ה-16, בניגוד למאה ה-19. השתלבות העדות זו בזו נראית גם כאשר באותה שו"ת דנים חכמים בני עדות שונות, או כאשר חכמי עדה אחת דנים בענייני עדה אחרת. היעדר חומר בספרות השו"ת על חיכוכים בין עדתיים הוא עדות טובה להיעדר בעיות קשות בתחום זה, ולהשתלבות הקהילות זו בזו.
אלמנט שהוביל לסכסוכים יותר מיריבות עדתית היה שאפתנות אישית, כדוגמת הסכסוך בין ר' יוסף קארו לבין ר' משה מטראני, מתחים בין דיינים צעירים ומבוגרים ובין עשירים לעניים. היחסים בין חכמי הקהילה למנהיגיה החילוניים (הרבנים מול הפרנסים) היו הפוכים מהמקובל בקהילות אחרות, בהן היו הפרנסים מעל הסמכות הרבנית, כמשלמי משכורתה. בצפת הישיבות מומנו בעיקר מכספים מהגולה, וכך נאלצו הפרנסים להיכנע למרות הדתית. אחת הבעיות שנוצרו מכך הייתה שחרור תלמידי חכמים מתשלום מיסים וארנונות, אף על פי שחלקם היו גם סוחרים אמידים.
חיי הרוח בצפת.
לא רק סיבות כלכליות הביאו את היהודים לצפת אלא גם סיבות רוחניות. קברו של רבי שמעון בר יוחאי בהר מירון הפך מוקד עלייה לרגל והישיבה בצפת הפכה לבעלת יחוס גבוה ביותר. בקרב מגורשי ספרד התפשטו רעיונות משיחיים, וצפת נחשבה כבירת הגליל בה אמור להתגלות המשיח. לראשונה מאז תקופת הגאונים קם בארץ ישראל מרכז רוחני דומיננטי, שבמרכזו עמדה תורת הקבלה.
הקבלה הייתה חזקה במיוחד בקרב השכבות העממיות של יהודי ספרד לפני הגירוש (יותר מאשר בשכבות החזקות), שהשתמשו בתורת הנסתר במאבקם בכנסייה ובאינוס הדתי. דווקא שכבות עממיות אלו הן שהגיעו לצפת, ובכך ראו סימן לגאולה וחיזוק להמשך דבקותם בקבלה.
אנשי רוח חשובים.
בצפת חיו במאה השש-עשרה רבנים רבים מהחשובים והמפורסמים בכל הדורות בעיקר בתחומי ההלכה והקבלה.
מהמובילים ביניהם ומפעליהם העיקריים:
BATE בוריסוב
קארלסבד
באטה בוריסוב
מועדון הכדורגל בַּאטֶה בוריסוב (בבלארוסית: ФК БАТЭ Барысаў) היא קבוצת כדורגל בלארוסית מהעיר בוריסוב, אשר נוסדה בשנת 1996.
הקבוצה זכתה 15 פעמים באליפות ליגת העל הבלארוסית (1999, 2002, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018), וחמש פעמים בגביע הבלארוסי (2006, 2010, 2015, 2020, 2021).
אצטדיון הבית של המועדון הוא בוריסוב ארנה ובו 13,126 מושבים. משנת 2005 עד 2019 הספונסר הראשי הייתה חברת הביטוח Belgosstrakh. בשנת 2019 נחתם הסכם חסות עם מפעל הטרקטורים של מינסק.
היסטוריה.
המועדון הוקם לראשונה בשנת 1973 בחסות מפעל בוריסוב לטרקטורים ומכשור חשמלי (בַּאטֶה בראשי תיבות מבלארוסית) והתמודד בליגה השנייה באליפות בלארוס הסובייטית.
בעונת 1974 המועדון זכה באליפות בלארוס הסובייטית עם מאזן של 15 ניצחונות מתוך 18 משחקים. בעונת 1976 זכה באליפות בלארוס הסובייטית ובגביע בלארוס הסובייטית. ברם המועדון מעולם לא שיחק בליגת העל הסובייטית ופורק לבסוף בשנת 1984.
המועדון הוקם מחדש ב-1996 ושיחק תחילה בליגה השלישית בבלארוס. הקבוצה עלתה לליגה הראשונה תוך שתי עונות ומאז היא אחת מהקבוצות הבולטות במדינה. כבר בעונתה הראשונה בליגה הבכירה, ב-1998, הגיעה הקבוצה למקום השני. בעונה שלאחריה זכתה באליפות עם אלכסנדר חלב בשורותיה.
בשנת 2005 הגיעה הקבוצה למקום החמישי בלבד עם 47 נקודות. בשנת 2006 זכתה הקבוצה בדאבל - זכייה באליפות הליגה ובגביע הבלארוסי (ב-2008 ב-2010, וב-2015). בשנתיים הבאות (2007–2008) השלימה רצף של שלוש אליפויות רצופות, ובעונת הייתה לקבוצה הבלארוסית הראשונה שהעפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות לאחר שגברה על לבסקי סופיה בסיבוב המוקדמות השלישי. באטה הייתה הקבוצה בעלת הדירוג הנמוך ביותר לפי אופ"א שמגיעה לשלב הזה. בעונת העפילה באטה בפעם השנייה לשלב הבתים של ליגת האלופות לאחר שעברה במשחקי המוקדמות את לינפילד הצפון אירלנדית, אקראנס הליטאית ואת שטורם גראץ האוסטרית.
בעונת 2012/2013 הקבוצה שיחקה בליגת האלופות. בסיבוב המוקדמות השני ניצחה הקבוצה את קבוצת וארדאר סקופיה. בסיבוב המוקדמות השלישי ניצחה את קבוצת דברצן ו.ס.ק.. בשלב הפלייאוף ניצחה את קבוצת עירוני קריית שמונה הישראלית ועלתה לשלב הבתים. בשלב הבתים הוגרלה הקבוצה לבית הכולל את הקבוצות באיירן מינכן, ולנסיה וליל. הקבוצה סיימה את הבית במקום השלישי ועברה לשחק בליגה האירופית בשלב 32 האחרונות. הקבוצה הפסידה לקבוצת פנרבחצ'ה והודחה מהטורניר. בעונת 2014/2015 העפילה שוב לשלב הבתים של ליגת האלופות, והוגרלה בבית עם פורטו הפורטוגזית, אתלטיק בילבאו הספרדית ושחטאר דונצק האוקראינית. הקבוצה סיימה במקום האחרון עם ניצחון אחד ושלוש נקודות.
בעונת 2019, לראשונה מאז 2006, לא זכתה באליפות המדינה וסיימה במקום השני, כאשר דינמו ברסט זכתה באליפות לראשונה בתולדותיה. במאי 2020 זכתה בגביע לראשונה מזה 5 שנים. אך שוב לא הצליחה לזכות באליפות וסיימה כסגנית האלופה עונה שנייה ברציפות, כשהפעם שחטיור סליהורסק זוכה באליפות.
מתקן אימונים ואצטדיון הקבוצה.
מאז הקמת הקבוצה משמש האצטדיון העירוני בבוריסוב כמגרש הבית. האצטדיון נבנה בשנת 1963 ובו 5,402 מושבים. בשנת 2008 נערך שיפוץ שבמהלכו נוספה תאורה מלאכותית ולוח אלקטרוני והותר לו לארח תחרויות בינלאומיות, לא כולל שלבי פלייאוף בטורנירי אופ"א.
ב-12 בנובמבר 2010 החלה בניית הבוריסוב ארנה החדש, הממוקם בקצה העיר בוריסוב ובמרחק 60 קילומטרים מנמל התעופה של מינסק. תכולת המושבים — 13,126 מושבים, עלות הבנייה — 48 מיליון אירו. ב-3 במאי 2014 האצטדיון נפתח לקהל.
מתקן האימונים של הקבוצה נמצא סמוך לעיר בכפר דודינקה, שבתחומי מתחם מפעל באטה (המפעל לטרקטורים וציוד אלקטרוני של באטה). המתקן כולל מגרש דשא מלאכותי בגודל 105х68 ומגרש בגודל 90х60 מטרים. בנוסף יש בו היכל התעמלות, בריכת שחייה, מרכז רפואי ובניין מגורים והנהלה.
הישגים לפי עונה.
בתקופת ברית המועצות (1973-1984)
יצרני תלבושות, ספונסרים ובעלים.
הקבוצה הוקמה על ידי מפעל באטה, המפעל לטרקטורים וציוד אלקטרוני של בלארוס. הספונסר הראשי הוא מפעל הטרקטורים של מינסק (MTZ).
סמל הקבוצה.
סמל הקבוצה הראשון עוצב בשנת 1996. מכיוון שרעיון הקמתו התעורר ממש שבועיים לפני פתיחת העונה. בקבוצה לא רצו להפסיד שנה שלמה על עיצוב לוגו ולכן כל העבודות הארגוניות בוצעו פשוטו כמשמעו מהגלגלים ונועדו בעיקר לרישום המועדון בזמן לליגה השנייה באליפות המדינה. לאור המחסור החריף בזמן, הוקדשה תשומת לב קטנה מאוד לנושאים תדמיתיים. אף אחד לא התעסק באופן מקצועי בעיצוב סמל המועדון. כתוצאה מכך, הלוגו הראשון בצורת מעוין אושר בחיפזון והמילוי הירוק שלו סימל את מגרש הכדורגל. החיסרון העיקרי של הסמל המאומץ היה היעדר הגוונים הצהובים-כחולים של מדי המועדון. עם זאת, דימוי פשוט לכאורה איפשר למועדון להיות מזוהה היטב במדינה.