אשדות יעקב החלה להבנות ולהתרחב, בתחילה הם התגוררו באוהלים ובבתי חמרה אך הקיבוץ נבנה בתנופה רבה: הוקם משק חקלאי מפותח, בית חרושת לשימורים (ביח"ר "אשד") ומלאכות שונות. הוקמו שכונות בתים למגורי חברים וילדים, למוסדות חברה ולתרבות. האוכלוסייה התרחבה על ידי גידול טבעי, קליטת עולים רבים מחו"ל, משפחות מהעיר, חברות נוער וגרעיני נח"ל.
הפילוג.
ניצני הפילוג בתנועה הקיבוצית החלו בשנת 1950 באשדות יעקב שהיה היישוב הראשון שהתפלג. באפריל 1950 עלתה מחלוקת בנושא החינוך שנסובה סביב הרחקת החינוך מהפוליטיזציה.
הפילוג גרם לקרע בין משפחות ונעשתה הפרדה מלאה במערכת החינוך בספטמבר 1951, עם תחילת שנת הלימודים תשי״ב.
תהליך הפילוג הסתיים בשנת 1954 כאשר כל קיבוץ נשא שם נפרד: "אשדות יעקב איחוד" המזוהה עם מפא"י (במיקום בו הוקם אשדות יעקב) ו"אשדות יעקב מאוחד" המזוהה עם אחדות העבודה (צפונית אליו) כאשר רק דרך עפר מפרידה בין שני המשקים. בשנות האלפיים, שני המשקים שייכים לתק"ם.
בית דוידקה.
בין מייסדי הקיבוץ היה דוד נמרי, שלאחר פטירתו הוקם לזכרו אולם תרבות. את "בית דוידקה" תכנן האדריכל חנן הברון והוא נחנך ב-1973. כיום המבנה אינו פעיל.
הקיבוץ כיום.
בקיבוץ מספר ענפים חקלאיים ובהם רפת, בננות, גידולי שדה, תמרים ולולים. בקיבוץ היה בעבר מפעל ספנקריט שנסגר, מפעל שפועל עם קיבוץ סאסא.
החל מתחילת שנת 2015 החלו עבודות בנייה ופיתוח של ההרחבה של הקיבוץ על ידי חברת גרופית ובמסגרתה יוקמו כ-166 יחידות דיור חדשות ויקלטו בקיבוץ כמאות בני אדם נוספים.
בית אורי ורמי נחושתן.
בשנת 1958 הוקם בקיבוץ "מוזיאון בית אורי ורמי נחושתן" על שם האחים נחושתן שמתו בגיל צעיר בנסיבות טראגיות, אורי נהרג במלחמת השחרור בגיל 17.5, רמי נפטר מהכשת נחש בעת עבודה בשדה באותו גיל, האחים ניחנו ביכולות ציור מיוחדות. במוזיאון מוצגות תערוכות מודרניות של מגוון אומנים ישראלים כולל שמעון שרון שהיה חבר קיבוץ בעצמו, ובכניסה למבנה מוצב פסל של יגאל תומרקין. בשנת 1984 התקיימה במקום תערוכת יחיד של הצייר אבי שורץ. ב-2015 נערכה במוזיאון התערוכה "עבודת צוות", תערוכת אדריכלות ראשונה שהייתה מחווה לאדריכלי בניין המוזיאון שולמית ומיכאל נדלר.
בית איל.
מרכז בריאות, חינוך, תרבות וספורט, ע"ש סגן שנפל בריחן שבלבנון ב-18 בספטמבר 1997. המרכז תוכנן בידי האדריכל דניאל בר קמא.
במרכז, אולם הרצאות, בריכת שחייה מקורה ומחוממת (25 מטר), שבה נערכו אליפויות ישראל בשחייה בחורף בשנים האחרונות עד לבניית מרכז השחייה הלאומי במכון וינגייט, בריכת פעוטות עם מתקני מים, בריכת מזרקות, בריכה הידרותרפית מחוממת עם ג'טים ומפל מים, טיפולי ספא, סאונות רטובה ויבשה, חדר כושר, מדשאות ומתקנים לילדים.
במרכז, נבנתה תצוגת הנצחה לכ-1,300 חללי צה"ל שנפלו בלבנון
אשדות יעקב (מאוחד)
אמנון (ישוב)
אשדות יעקב (איחוד)
גאי ריצ'י
גאי ריצ'י (באנגלית: Guy Ritchie; נולד ב-10 בספטמבר 1968) הוא במאי, מפיק ותסריטאי קולנוע בריטי. זוכה פרס אמפייר לבמאי הבריטי הטוב ביותר (פעמיים – 1999, 2001) ופרס אדגר לתסריט שכתב ללוק, סטוק ושני קנים מעשנים (2000).
ביוגרפיה.
ריצ'י נולד בהאטפילד, הרטפורדשייר, אנגליה לאמבר וג'ון ריצ'י. יש לו אחות מבוגרת בשם טביתה ואח למחצה בשם קווין שנולד לאימו ונמסר לאימוץ. הוריו התגרשו ונישאו לאחרים.
ריצ'י אובחן כדיסלקט. הוא סולק מבית הספר בגיל 15, עקב שימוש בסמים, אך אביו טען שזה משום שנעדר משיעורים.
קריירה.
בשנת 1995, כתב וביים סרט קצר בשם "המקרה הקשה". ב-1998, יצא לאקרנים
סרטו המקצועי הראשון של ריצ'י שזכה להוקרה, "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים". הסרט הוערך בשל השנינות שבו והביקורות היללו אותו.
בשנת 2000, יצא סרטו השני, "סנאץ'", נתמך על ידי אולפן הוליוודי מרכזי וכוכביו המרכזיים היו בראד פיט, בניסיו דל טורו ודניס פרינה. ב-2002 כתב וביים את הסרט "סחף חושים" בכיכובה של מדונה.
בשנת 2005 ביים סרט הקרוי Revolver, שדמה בסגנונו לסרט "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים".
בשנת 2008 יצא הסרט "רוקנרולה" אותו ביים, ובאותה שנה החל גם לעבוד על סרט המהווה אינטרפרטציה לדמותו הספרותית של שרלוק הולמס ובו כיכבו רוברט דאוני ג'וניור וג'וד לאו.
בשנת 2009 יצא סרטו "שרלוק הולמס" וב-2011 יצא סרט ההמשך "".
בשנת 2015, כתב ביים והפיק את הסרט "שם קוד מ.ל.א.ך".
בשנת 2017 יצאו סרטו "" שביים וכתב ומככבים בו צ'ארלי האנם, ג'וד לאו, אריק באנה ודג'ימון הונסו.
ב-2019 יצאו סרטיו "הג'נטלמנים" ו"אלאדין" בכיכובו של ויל סמית' בתור הג'יני. בשנת 2021, כתב ביים והפיק את הסרטים "שומר טינה" ו"חמש העיניים".
חיים אישיים.
ב-18 במאי 2000, נעצר ריצ'י על תקיפה של בחור בן 20 מחוץ לקנזינגטון.
ב-22 בדצמבר 2000, הוא והזמרת מדונה נישאו בטירה עתיקה בסקוטלנד. באוגוסט אותה שנה נולד בנם רוקו, וב-2006,הם אימצו ילד מלאווי בשם דייוויד. לאחר נישואיו למדונה החל ריצ'י לביים את הקליפים לשיריה. ב-2008 הודיעו השניים כי נפרדו.
בשנת 2010, הוא פגש את הדוגמנית ז'קוי איינסלי. הם נישאו ב-30 ביולי 2015 ויש להם שלושה ילדים: רפאל (נולד ב-2011), רבקה (נולדה ב-2012) ולוי (נולד ב-2014).
ביולי 2020, נשלל רישיונו של ריצ'י לחצי שנה לאחר שנתפס מדבר בטלפון הנייד בזמן הנהיגה.
יחסו ליהדות.
בתקופת נישואיו למדונה בהשפעת אשתו למד ריצ'י באופן קבוע את תורת הסוד היהודית, הקבלה, ב"מרכז הקבלה" של הרב פיליפ ברג בלוס אנג'לס. אחד ממוריו שם אף טען שהוא נימול אז, לפי דרישת מדונה. משנפרדו השניים ב-2008, הסברה הייתה שריצ'י עזב גם את ענייני הדת היהודית, אך מסתבר שלא זה היה המצב. שנים לאחר הפרידה, כשכבר היה מאורס לאיינסלי הוא השקיע הון תועפות בבניית מקווה יהודי, באחד משני בתי האחוזה המפוארים שלו במרכז לונדון. ב-2013, הוא ומדונה חגגו ביחד בר מצווה, בניו יורק, לבנם המשותף ריקו. כמו כן, ריצ'י מדבר עברית, הן בזכות לימודי ה"קבלה" והן בזכות מורה פרטית לעברית, תושבת חיפה לשעבר, המלמדת אותו וכיום גם את אשתו השנייה איינסלי. ולבסוף, הוא ואיינסלי קראו לשלושת ילדיהם בשמות עבריים: רפאל, רבקה ולוי.
אשדות יעקב
אשדות יעקב הוא קיבוץ בעמק הירדן, שהתפלג לשניים בעת הפילוג בקיבוץ המאוחד.
הקמה.
בספטמבר 1924 הקימה קבוצת "אחדות", 35 מחברי "החלוץ" יוצאי לטביה שהגיעו מירושלים, קבוצה באתר "גשר הישנה", ממזרח למקום שבו נמצא כיום קיבוץ גשר. קודם לכן, בסתיו תרפ"א (סוף שנת 1920), נעשה ניסיון התיישבות קודם במקום, כאשר "קבוצת הבשקירים", חבורה של משוחררי הגדוד העברי, ביקשה להקים בו מושב עובדים על קרקע בבעלות פיק"א. באותה עת עמק הירדן היה בקעה עמוקה, מאובקת ולוהטת ללא עצים וירק, ורק נהר הירדן שזרם בו סימן את העתיד. הניסיון להקים את המושב נכשל ופיק"א התנתה את סיועה למתיישבים בכך שהיישוב יהיה קבוצה קטנה ולא מושב. מרבית המתיישבים התנגדו לכך ועזבו, ומיעוטם נשארו במקום והצטרפו למתיישבים החדשים. היישוב הקיבוצי החדש נקרא "גשר" והצטרף לארגון הארצי של קיבוץ עין חרוד, לימים הגרעין המייסד של הקיבוץ המאוחד. באוגוסט 1926 הוסכם בין הקיבוץ ופיק"א שהקבוצה תקבל את אדמות גשר שכללו כמה מאות דונמים ועוד 1500 דונם במלחמיה. מספר החברים בקיבוץ הגיע אז לכ-50.
בשנת 1927 הצטרפו אל גרעין "אחדות" פלוגת ג'ידרו שהורכבה מעולים מפולין בני העלייה הרביעית, וחלק מפלוגת עין טבעון. בשנת תר"ץ מנה היישוב מעל 120 נפשות.
הקרקע שעליה הוקמה קבוצת גשר הייתה בבעלות פיק"א כבר מסוף המאה ה-19, אולם שלטונות המנדט הבריטי הטילו ספק בחוקיות העסקה שבה נרכשה מתושביה הערבים, בטענה שהאדמות היו במעמד "ג'פתליק" (כלומר, בבעלות המלך) בעת הרכישה. עניין מעמד הקרקע היה בדיונים משפטיים במשך שנים אחדות, שבהן סירבה פיק"א לאשר בניית מבני קבע במקום ועיכבה מגמות פיתוח. לאחר משא ומתן ממושך, עבר היישוב בין השנים 1933–1935 לאדמות דלהמיה שממזרח לנהר הירדן ומעל לירמוך הנשפך אליו. בעקבות המעבר קיבל הקיבוץ בשנת 1938 את שמו החדש, אשדות יעקב: "אשדות" - על-שם אשדות הירמוך הסמוכים, "יעקב" על-שם יעקב (ג'יימס) דה רוטשילד, בעל האדמות של אשדות יעקב לפני שהועברו לקרן קיימת לישראל.
התפתחות.
גרעין החלוצים אשר התיישב במקום ביקש ליצור חברה שיתופית, שוויונית וחופשית, חברה עובדת ובונה בארץ ישראל. השהות בגשר הייתה זמנית בהיעדר קרקעות מספקות לחקלאות ולכן לאחר מספר שנים הוחלט להעביר את הקיבוץ לאדמות של פיק"א בדלהמיה. אולם לבקשת נהרים נשארו בגשר כדי שהנקודה לא תיעזב. לאחר עשר שנות מאבק בחום הכבד באדמות גשר ומאבק במחלות תוך חיפוש דרך ליצירת חברה חדשה וגדולה, עברו המתיישבים מגשר לנקודה חדשה, על אדמות דלהמיה, היא קיבוץ אשדות יעקב של היום. בשנת 1925 נולד הילד הראשון במקום. בשנת 1926 נעשה החריש העמוק הראשון וזריעה באדמת דלהמיה על ידי עשרה זוגות פרדות. בשנת 1927 הוחל בבניית מפעל החשמל של פנחס רוטנברג בנהריים, וכעבור חמש שנים הסתיימו העבודות העיקריות במקום והחל לזרום חשמל במפעל החשמל. בעקבות מאורעות תרפ"ט הופסקה העלייה אל היישוב.