סטיבן קוקס, (באנגלית: Stephen Cox; נולד ב-11 במאי 1958 בשרבפורט, לואיזיאנה) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL. את קריירת הפוטבול החל קוקס באוניברסיטת ארקנסו. לאחר שסיים את לימודיו נבחר על ידי קליבלנד בראונס בדראפט של שנת 1981 כבועט וכמרחיק עבור הקבוצה. ב-1985 עבר קוקס לוושינגטון רדסקינס שם שיחק עד שפרש ב-1988. יחד עם הרדסקינס זכה בסופרבול XXII.
קוקס נודע כאחד הבועטים האחרונים בליגת ה-NFL שהשתמש בשיטת "סטרייט א-האד" - שיטה בה הבועט מתרחק כמה צעדים מהכדור ובועט בו בקצות אצבעותיו. ב-21 באוקטובר 1984 הכניס קוקס שער שדה ממרחק 60 יארדים. באותה עת זה היה השער השני הרחוק ביותר. מאז רק שבעה בועטים הצליחו להכניס שער שדה ממרחק זה או רחוק יותר.
יזהר באר
יזהר באר (נולד ב-20 בספטמבר 1955) הוא עיתונאי ופעיל חברתי, מנכ"ל מייסד של עמותת "קשב - מרכז להגנת הדמוקרטיה בישראל" ומנכ"ל לשעבר של עמותת בצלם. בנוסף באר מפעיל ומפיק בלוג ופודקאסט.
ביוגרפיה.
יזהר באר נולד במושב שרונה בגליל התחתון, בן זקונים לאפרים באר (רובינשטיין) ולמרים.
באר התגייס לצה"ל ב-1973, בשלהי מלחמת יום הכיפורים, שירת בצנחנים ובנח"ל, ולאחר מכן במילואים בחיל האוויר וביחידת קצין חינוך ראשי עד לשחרורו בדרגת סרן. כחייל השתתף במלחמת ההתשה ברמת הגולן (1974) וכקצין מילואים במלחמת לבנון הראשונה (1982).
באר סיים תואר ראשון ביחסים בינלאומיים והיסטוריה של ארצות האסלאם באוניברסיטה העברית בירושלים.
באמצע שנות השמונים החל לעבוד ככתב של העיתון הירושלמי "כל העיר" בתחום הפלילים והמשפט, ואחר כך התמנה לכתב השטחים של העיתון. ככתב שטחים סיקר את האינתיפאדה הראשונה. בשנת 1989 עבר לעיתון "הארץ" והמשיך לסקר עבורו את האינתיפאדה ככתב השטחים.
בשנת 1991 התמנה באר למנכ"ל "בצלם – מרכז המידע לזכויות האדם בשטחים" ועמד בראש הארגון במשך שש שנים.
בשנת 1997 הקים, יחד עם קבוצה של אנשי רוח, את עמותת "קשב - מרכז להגנת הדמוקרטיה בישראל". משנת 2016 מפיק באר פודקאסט/בלוג, שעוסק בבחינה ביקורתית של מיתוסים ישראליים.
בשנת 2009 זכה באר בפרס "אליאב-סרטאווי לעיתונות המזרח התיכון" מטעם ארגון "קומון גראונד".
בשנת 2010 זכה בפרס העיתונות בקטגוריית תרבות ומורשת של קרן אנה לינד בזכות רשימתו "העיר והכלבים", שפורסמה במקור באתר "הפינגטון פוסט" האמריקאי.
באר אב לשלושה, מתגורר במושב בלפוריה.
פעילות.
עבודתו כעיתונאי.
מרבית חייו המקצועיים עסק באר בנושאי הסכסוך הישראלי-פלסטיני בהקשריו השונים. ככתב השטחים בעיתונים "כל העיר" ו"הארץ" היה מן העיתונאים הישראלים הראשונים שסיקרו מקרוב את המתרחש בשטחים בתקופת האינתיפאדה הראשונה.
בהיותו כתב ב"כל העיר" חשף את פרשת קבורתם חיים של ארבעה פלסטינים בכפר סאלם שליד שכם בשנת 1988. בעקבות החשיפה נפתחה חקירה של מצ"ח והאחראים הועמדו למשפט צבאי.
בתחקיר נוסף שביצע באר ככתב ב"כל העיר" הוא חשף את נסיבות הריגתו של רועה פלסטיני בירי לכאורה ממסוק שבו טס מח"ט אזור יהודה, אל"ם משה גבעתי. בעקבות הפרסום הועמד גבעתי לדין בפני סגן הרמטכ"ל, האלוף אהוד ברק, וננזף.
מנכ"ל בצלם.
בתקופת כהונתו כמנכ"ל "בצלם", חשף באר מקרים רבים של פגיעה בזכויות אדם בשטחים, שקיבלו חשיפה תקשורתית רחבה.
בתקופת כהונתו פרסם, יחד עם החוקר הפלסטיני ד"ר צאלח עבד אל ג'וואד, מחקר מקיף על תופעת משתפי הפעולה הפלסטינים בשטחים, שכותרתו: "משתפי-הפעולה בשטחים בתקופת האינתיפאדה: הפרות ופגיעות בזכויות האדם", הוצאת בצלם 1994. המחקר על תופעת משתפי הפעולה בשטחים עסק באופן גיוסם של משתפי הפעולה הפלסטינים על ידי השלטונות הישראליים, אך חקר גם את הפגיעות הקשות של הארגונים הפלסטינים בחשודים בשיתוף פעולה, וכלל הצגת עדויות על רצח של "משתפי פעולה" ממניעים אחרים, כמו סכסוכים פנימיים וכבוד המשפחה.
בספטמבר 1993, במהלך עבודתם המשותפת על המחקר, ראיינו באר ועבד אל ג'וואד, באישור שר המשטרה דאז, משה שחל, את ראש תנועת החמאס דאז שייח' אחמד יאסין, בעת היותו אסיר בכלא אשמורת, בנוגע לגישת החמאס כלפי תופעת משתפי הפעולה הפלסטינים.
מנכ"ל קשב.
בשנת 1998 הקים באר יחד עם קבוצה של אנשי ציבור ורוח את עמותת "קשב - מרכז להגנת הדמוקרטיה בישראל", שמטרתה לאתר, לחקור ולפעול מול תופעות הפוגעות לטענתה בצביונה הדמוקרטי של מדינת ישראל. החל משנת 2005, עיקר פעילות העמותה התמקד בפרויקט "מעקב תקשורת", המתמקד בניטור ובניתוח של הסיקור התקשורתי בישראל בנושאי הסכסוך הישראלי-פלסטיני בקבוצות מיעוט ובאוכלוסיות חלשות בחברה.
בתקופת כהונתו כמנכ"ל קשב הציג באר ביקורת כלפי התנהלותה של התקשורת הישראלית בסיקור הסכסוך הישראלי-פלסטיני וביקר את אופן היווצרותם של נרטיבים מכוננים בתולדות הסכסוך.
בעקבות העיסוק התקשורתי הרחב בפרשת הילד מוחמד א-דורה טען באר כי כלי תקשורת רבים בישראל התמסרו בקלות לטענות קונספירציה, דבר שהעיד על הידלדלות השיח הציבורי.
מנגד טענו מבקרי גישה זו כי באר זלזל בנתונים שהביאו מומחים ישראלים, אשר חיזקו את התאוריה שלפיה נהרג א-דורה מאש פלסטינית.
מאז שנת 2017 מפעיל באר את הפודקאסט/בלוג "פרות קדושות - מיתוסים ישראליים", שעוסק בבחינה ביקורתית של סיפורים, שאמיתותם לא נבחנה עד הסוף. הפרקים עוסקים בצדדים הלא מוכרים של דמויות כמו, יצחק שמיר, אורד וינגייט, יאסר ערפאת, ואחר', בפרשיות לא פתורות, כמו, מי הרג את עבד אל-קאדר אל-חוסייני, בסדרה בת 8 פרקים על הצדדים הלא מוכרים של עזה מאז כיבושה בידי ישראל ב-1967, בקיבוצים הלא ידועים, שהוקמו לפני דגניה, במיתוס "מעטים מול רבים" בתש"ח ובעוד נושאים.
געשיות
גַּעֲשִׁיוּת או ווּלְקָנִיזְם היא תופעה גאולוגית בתחום הוולקנולוגיה הנובעת מהתכה של סלע למאגמה, הובלתה והתגבשותה במעטפת כדור הארץ ובקרום כדור הארץ כסלעים פלוטוניים או כמחדרים פלוטוניים, וכן פליטתה של לבה אל פני השטח באמצעות הרי געש בתהליך של התפרצות געשית והתגבשותה לסלעים געשיים.
געשיות אינה תופעה המוגבלת לכדור הארץ, וקיימות עדויות לפעילותה גם בכוכבי לכת וירחים נוספים במערכת השמש.
תהליכים ותוצרים געשיים.
געשיות היא אוסף של תהליכים המסתיימים בהיווצרות סלעי יסוד פלוטוניים וגעשיים. הראשון בתהליכים הגעשיים הוא היווצרות מאגמה בעומק כדור הארץ כתוצאה מהתכה של סלעים באמצעות עלייה בטמפרטורה, שחרור לחץ והתכת שטף.
הסלע המותך מצטבר בתאי מאגמה, שם הוא מתגבש לסלע פלוטוני באמצעות גיבוש מפריט, חודר לסלעי הסביבה כמחדרים פלוטוניים או מובל אל פני השטח באמצעות צינורות הזנה. מצינורות ההזנה פורצת המאגמה כלבה ויוצרת סלעים געשיים, הבונים הרי געש נקודתיים או משטחי בזלת נרחבים המשתרעים למרחק רב.
אזורים של געשיות.
געשיות אינה תופעה כללית אלא מוגבלת לאזורים מסוימים בכדור הארץ: לאורך גבולות בין לוחות טקטוניים, בהעתקים ומעל נקודות חמות פנים-לוחיות. במקומות אלה מבטאת הגעשיות איבוד חום – חום הנובע מתהליכי בנייתו של כדור הארץ ומרדיואקטיביות טבעית הדועכת והולכת – באמצעות הסעתו מגלעין כדור הארץ דרך המעטפת והקרום כלפי חוץ, אל האטמוספירה.
געשיות וטקטוניקת הלוחות.
טקטוניקת הלוחות היא תאוריה גאולוגית המסבירה את תנועתן של יחידות ליתוספירה – הקליפה החיצונית של כדור הארץ המורכבת מהקרום ומחלקה העליון של המעטפת העליונה. קיים מתאם ברור וחזק בין תפוצתם של מרבית הרי הגעש למיקומם לאורך הגבולות בין לוחות טקטוניים, בהם מסודרים הרי הגעש ברצועות ארוכות וצרות. רבים מהרי הגעש מצויים לאורך שוליהם של אגנים אוקייניים, דוגמת טבעת האש המקיפה את האוקיינוס השקט מניו זילנד דרך הפיליפינים, יפן, קמצ'טקה, האיים האלאוטיים והרכסים במערבן של אמריקה הצפונית והדרומית הקשורה לגבולות סגירה. בעבר נחשבו הרי געש כאלה – שפלטו בין היתר גם ענני אדים – כנובעים מחדירת מי-ים למחילות תת-קרקעיות. במפתיע, לאחר גילוי מנגנוני ההתכה באזורים אלה, מתברר כי למים אכן תפקיד חשוב בהיווצרות המאגמה באזורים אלה.
געשיות מתרחשת גם לאורך גבולות פתיחה, שמרביתם מצויים בקרקעית האוקיינוסים. לבד מהרי הגעש התת-קרקעיים הנוצרים בהם, געשיותם ניכרת בהיווצרות לבה צעירה ברכסים מרכז אוקייניים וכן במעיינות חמים ובארובות הידרותרמיות. בשל מיקומם של גבולות פתיחה אלה, קיים תיעוד נדיר בלבד של התפרצויות באזורים אלה שנעשה באמצעות צוללות וציוד נשלט מרחוק.
קיומה של געשיות לאורך גבולות טקטוניים מהווה טיעון חזק להיותם מנגנון מכונן לתהליכים טקטוניים, אך רק לעיתים רחוקות מתרחשת געשיות לאורך גבולות חילוף. לעומת זאת, קיימים הרי געש בודדים או קבוצות של הרי געש הרחק משולי לוחות, והם קשורים לגעשיות פנים-לוחית המיוחסת לנקודות חמות. אף שאלה אינם מצויים בגבול הלוחות הטקטוניים, הם חבים את מקורם לתימרות מעטפת חמות – הקשורות ישירות לכוחות המניעים את טקטוניקת הלוחות.
למיקום הטקטוני השפעה גם על היווצרות המאגמה: התכה בהפחתת לחץ מתרחשת בעיקר בגבולות פתיחה והתכת שטף מתרחשת בעיקר בגבולות סגירה, וגם על נפחי המאגמה הזורמת בהם (מתוך כ-21 קילומטרים מעוקבים בשנה):
נתונים אלה משקפים ממוצעים בהווה, אך אין להסיק מהם יחסים דומים גם בעבר מאחר שזרימה הקשורה בתימרות מעטפת משתנה באופן ניכר לאורך פרקי-זמן של עשרות מיליוני שנים. בעברו של כדור הארץ ידועים אירועים של שפכי בזלת פנים-לוחיים ניכרים, שנגרמו כנראה כתוצאה מראש תימרה גדול שחדר לבסיס הליתוספירה. במהלך אירועים כאלה התקיימה שליטה של הזרימה הגעשית הפנים-לוחית בזרימה הכללית, ועלתה בהרבה על הזרימה הפנים-לוחית העכשווית.