לאחר פרוק הקבוצה הראשונה, הוקם בשנת 1974 צוות חדש. יחד עם מקלאפלין ניגנו: ז'אן-לוק פונטי (שהופיע עם פרנק זאפה ואמהות ההמצאה) על כינור, הזמרת ונגנית הקלידים גייל מורן, ראלף ארמסטרונג על בס, ו- נרדה מייקל וולדן על כלי הקשה, סטיבן קינדלר וקרול שייב בכינור, מרסיה ווסטברוק על ויולה, פיל הירשי על צ'לו, סטיב פרנקביץ' ובוב קנאפ על כלי נשיפה ממתכת. תזמורת מאהאווישנו ה"חדשה "הזו (או כפי שמקלאפלין כינה אותה תזמורת מאהאווישנו "האמיתית") השתנתה מעט בהרכבה בין האלבום "Apocalypse" שיצא בשנת 1974, לאלבום "Visions of the Emerald Beyond" שיצא ב-1975. אפוקליפסה הוקלטה בלונדון עם התזמורת הסימפונית של לונדון בניצוחו של מייקל טילסון תומאס. הלהקה הצטמצמה לאחר הוצאת האלבום "Inner Worlds" בשנת 1976, כאשר ז'אן לוק פונטי עזב לאחר מחלוקת סוערת לגבי כתיבת קרדיטים באלבום "Visions", וגייל מורן הוחלף בסטו גולדברג על הקלידים.
1987–1984: גלגול שלישי.
לאחר הקבוצה הקודמת של התזמורת הקים מקלאפלין להקה אחרת בשם שאקטי (Shakti ) כדי לחקור את נושא המוזיקה ההודית. לאחר מכן המשיך להקים להקות אחרות, כולל להקת "One Truth", ולהקת "Translators," ובהמשך שלישיית גיטרות עם אל די מיולה וגיטריסט הפלמנקו פאקו דה לוסיה.
בשנת 1984, מקלאפלין הקים מחדש את תזמורת מאהאווישנו עם ביל אוונס בסקסופונים, ג'ונאס הלבורג על הבס, מיטשל פורמן על קלידים, והחבר המקורי בילי קובהאם על תופים. קובהאם עוד הספיק להשתתף במפגשים לקראת אלבומם ב־1984, אך הוחלף על ידי דני גוטליב בהופעות החיות, וג'ים בירד החליף את מיטשל פורמן בתקופה האחרונה בחיי הלהקה. הצליל הכללי של הלהקה היה שונה מהתזמורת המקורית של מאהאווישנו, במיוחד בגלל השימוש הנרחב של מקלאפלין במערכת הסינתיסייזר הדיגיטלי Synclavier.
התקופה שלאחר תזמורת מאהאווישנו.
מקלאפלין עבר מספר גלגולים עם "שלישיית הגיטרות של ג'ון מקלאפלין". שיתוף פעולה עם המוזיקאי, ונגן כלי ההקשה ההודי טרילוק גורטו (Trilok Gurtu), ובזמנים שונים עם ג'ף ברלין, קאי אקהרד ודומיניק די פיאצה על הבס. לאחר מכן הוא הקים את הרכב "הרוחות החופשיות" ( Free Spirits) שלישייה שכללה גיטרה, אורגן ותופים, עם ג'ואי דה פרנססקו על אורגן האמונד, ודניס צ'יימברס על תופים, כמו גם סיבוב הופעות והקלטות עם אל די מיולה ופאקו דה לוסיה.
בילי קובהאם המשיך להופיע כאמן סולו, הקליט אלבומים רבים כולל "Total Eclipse", "Crosswinds and Spectrum", וסייר עם להקת "בילי קובהאם וג'ורג דיוק" במשך שנים רבות.
ג'אן האמר המשיך לשתף פעולה עם ג'ף בק (יחד עם נארדה מייקל וולדן) באלבומו המוערך של בק "Wired"; וגם הקליט אלבום חי עם האחרון. הוא הוציא כמה אלבומי סולו והלחין את הנושא והמוזיקה המקורית לתוכנית הטלוויזיה, הלהיט משנות השמונים, "מיאמי מחלק מוסר".
ג'רי גודמן הקליט את האלבום "Like Children" עם הקלידן של מאהאווישנו, ג'אן האמר. החל משנת 1985 הוא הקליט שלושה אלבומי סולו ויצא לסיבוב הופעות עם להקה משלו, כמו גם עם להקת "Shadowfax" ולהקת "Dixie Dregs."
ריק לירד ניגן עם סטן גץ וצ'יק קוריאה, כמו כן הוציא תקליט אריך נגן סולו אחד, "Soft Focus", אך פרש מעסקי המוזיקה בשנת 1982. הוא עבד גם כמורה ללימוד בס וגם כצלם.
המורשת.
תזמורת מאהאווישנו הוכרה כמשפיעה על להקות רבות מז'אנרים שונים. גרג ג'ין, גיטריסט ומלחין ראשי של להקת הארדקור פאנק בשם "בלאק פלאג", ציטט מהתקליטים המוקדמים שלהם, שהעניקו לו השראה להקליט יצירות גיטרה מתקדמות נוספות ואף להקליט אלבומים אינסטרומנטליים. בשנים האחרונות חלה התעניינות מחדש בתזמורת מאהאווישנו, כאשר להקות כמו "דה מארס וולטה", "סיניק", "אופת'", ו- The Dillinger Escape Plan ציינו אותה כלהקה המשפיעה עליהם. פורסמו לא פחות מחמש הקלטות מחווה ללהקה. בנוסף, יצא לאור ספר בשם "כוח, תשוקה ויופי" ( "Power, Passion and Beauty)": סיפור התזמורת האגדית של מאהאווישנו מאת וולטר קולושקי ( בהוצאת ספרי אבסטרוג לוגיקס). הוא מכיל ראיונות עם כל חברי הלהקה וציטוטים, שהושגו במיוחד עבור הספר ממעריצים מפורסמים רבים כמו ג'ף בק, פט מתיני, האמן פיטר מקס, ביל ברופורד ורבים אחרים. התזמורת של מאהאווישנו צוטטה גם במוזיקה עכשווית, והבולטת ביותר היא על ידי להקת Massive Attack בשיר "Unfinished Sympathy", שציטטה את השיר "Planetary Citizen", מה שגרם לתביעת הלהקה על ידי ראלף ארמסטרונג, ואשר הגיע להסדר מחוץ לבית המשפט.
דיסקוגרפיה.
אלבומים באולפן
הופעות חיות
אוספים
קישורים חיצוניים.
כוח תשוקה ויופי סיפורה של הלהקה
שלמה קורן (קצין)
שלמה קורן ( 13 באפריל 1929 - 24 בנובמבר 2021) הוא קצין בכיר בדימוס מחיל הים ומנהל מפעלים בתעשייה הכבדה. בוגר הטכניון בהנדסת מכונות ותואר שני במנהל תעשייתי.
משפחה.
האב שמואל קליין שירת כקצין בצבא הונגריה בשנות מלחמת העולם הראשונה, לאחר שנפצע למד באקדמיה לחקלאות בקסלהי ונעשה אגרונום. נישא להלנה מבית בריכטה. המשפחה גרה בבודפשט ולזוג נולדו שני ילדים הבן שלמה והבת אגנס. בשנת 1938 הגיע אבי המשפחה להכרה כי אין מקום ליהודים באירופה. מצא קשר לפעילי העלייה הרויזיוניסטית.
באפריל 1939 עלתה המשפחה על אנייה 'אגיוס ניקולאוס' בנמל בורגאס בולגריה עד לכרתים. שם עברו לספינת עץ והפליגו לארץ ישראל. הספינה נחתה בחוף עזה ונוצר איום על המעפילים. הצבא הבריטי הגיע למקום, חילץ והעביר אותם ברכבת לבת גלים.
ילדות ולימודים.
בחיפה למד כשלוש שנים בבית חינוך לילדי עובדים בהדר הכרמל. המורה מחנך הכיתה שמואל שדה מדגניה השפיע עליו מאוד.
ללימודי התיכון נרשם בבית הספר הימי ליד הטכניון בחיפה במגמת שייט. כתלמיד טוב זכה למלגה מטעם הקהילה היהודית בדרום אפריקה למימון הלימודים. קורן סיים את בית הספר במחזור ד' בשנת 1948 והתגייס לחיל הים.
שירות צבאי.
בשנת הלימודים העליונה נעשה קורן חבר בההגנה בחיפה.
קורן התגייס לחיל הים ותפקידיו הראשונים היו קצין ניווט באוניות "חנה סנש"
ואח"י מעוז (ק-24). הכשרתו בבית הספר הימי זיכתה אותו בקידום לקצונה ימית ללא הכשרה נוספת והוא נעשה סגן מפקד באח"י וג'ווד.
ענף מבצעים.
קורן עבר בשנת 1953 לפקד על ענף המבצעים במחלקת הים וקיבל דרגת רס"ן. במסגרת זו עבר קורס צלילה למים רדודים.
הפלגת משווה.
בשנת 1955 שירת קורן בפריגטה אח"י משגב (ק-30) בתפקיד סגן המפקד. ויצא עימה למבצע משווה לדרום אפריקה וחזרה.
מלחמת סיני.
בתקופת מלחמת סיני שימש קורן כמפקד מערך הגנת החוף. תחת פיקודו הייתה תחנת המכ"ם בסטלה מאריס ותחנה שנייה מעל מלון בתל אביב.
בנוסף לתפקידו שימש נציג חיל הים בוועדה לשליטה בצי הסוחר שמינה שר התחבורה משה כרמל בראשותו של ד"ר נפתלי וידרא.
בית מלאכה מכשירים.
בשנת 1960 לאחר שהוסמך להנדסת מכונות הוצב למספנת חיל הים כמפקד בית מלאכה מכשירים. בתפקיד זה שימש עד שנת 1962. באותה תקופה יצא לביקור במסגרת חילופי סטודנטים ועברת את שמו מ'קליין' ל'קורן'.
יחידת בחינה.
בשנים 2–1967 שימש קורן בתפקיד מפקד "יחידת בחינה" בחיל הים והועלה לדרגת סא"ל. בתפקיד זה ערך בדיקות קבלה לשש ספינות הטילים הראשונות שנבנו בשרבורג. הבדיקות העלו שיש עומס רב על המנועים כתוצאה מהרצון להגיע למהירות מרבית גבוהה.
למספנות שרבורג נקבעה בחוזה פרמיה על מהירות גבוהה ובשאיפה להשיג זאת דחפו את גבול הטכנולוגיה והעמיסו את המנועים מעל למותר בהוראות יצרן המנועים. קורן המליץ לטפל במדחפים כדי להקל על המנועים. המלצתו בוצעה רק לאחר מספר שנים.
מספנת חיל הים.
בשנת 1969 קיבל את הפיקוד על מספנת חיל הים והועלה לדרגת סא"ל. התקופה במספנה הייתה הסבת המתקנים ובתי המלאכה לצורך תחזוקת ספינות סער ומערכות הנשק והאלקטרוניקה שהותקנו בהן.
הוקם בית מלאכה מיוחד למנועי מייבאך בתוך בסיס ציוד ותובלה באזור נחל הקישון. בית המלאכה כלל מתקן הרצה למנועים. עובדי המספנה היו 200 חיילים ו-600 אזרחים עובדי צבא.
תחום הים במנהל הרכשה.
בשנת 1970 מונה קורן למנהל תחום הים במנהל הרכשה של משרד הביטחון והועלה לדרגת אל"ם. בין היתר עסק גם ברכישת הצוללות מסדרת גל בחברת ויקרס באנגליה, לחיל הים. בשנת 1973 חתם למספנות ישראל על רכישת אח"י רשף ומאוחר יותר אח"י קשת מספינות סער 4. בשנת 1974 סיים את תפקידו במנה"ר ויצא לגמלאות.
תפקידים אזרחיים.
כתפקיד ראשון הוזמן קורן על ידי אלכס גתמון לנהל את מפעל המתכת קדמני בכפר הדרוזי ירכא. המפעל בבעלות משותפת גתמון קדמני והיה מתח בין הבעלים.
בשנת 1976 קיבל את הניהול של מפעל נשר חיפה למלט. המפעל נעשה רווחי מאוד וניתן היה להעלות את משכורות העובדים. קורן המשיך בניהול עד שנת 1982.
בשנת 1982 נענה ליזמת בנק שווייצרי ויצא להקים מפעל מלט בניגריה. מפעל המלט לא הוקם ובמקום זאת נתמנה קורן למנהל חברת בת של סולל בונה וניהל בניית כבישים בניגריה.
בשנת 1986 נתמנה למנהל מכירות של חברת אלסינט שייצרה מתקני סריקה גופנית במזרח הרחוק.
בשנים 1991–1996 שימש קורן כמנהל סוכנות בלעדית של חברת קטרפילר בבודפשט. ציוד קטרפילר יקר ואיכותי וקורן העמיד את העסקים בצורה טובה.
לאחר חזרתו לישראל שימש במשך כ-10 שנים כמפקח על פעילות הסניף בבודפשט ונסע כל חודש לביקורת בסוכנות. בשנת 2005 פרש מעיסוק זה.
השכלה.
קורן הוא בוגר בית הספר הימי בחיפה במגמת שייט אותו סיים בשנת 1948.
בשנת 1956 החל קורן בלימודים בהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל במגמת הנדסת מכונות בנוסף לעבודתו בחיל הים והוסמך בשנת 1960. לאחר הפסקה קצרה השלים תואר שני בהנדסת תעשייה וניהול 1962.
תחביב.