באותו הלוקוס ובריבועים הקרובים מאותה השכבה נתגלו שרידי קונכיות ארגמון (רובן של ארגמון קהה-קוצים, עם נוכחות של ארגמון חד-קוצים). ממצא בולט נוסף נתגלה בריבוע II-B-6. מדובר באגן חרס עגול, בעל שפה מעוגלת וזרבובית ניקוז בבסיסו. סביב דפנותיו הפנימיות של האגן נתגלו שרידי צבע ארגמן. הכלי נתגלה בשכבה המאופיינת בריבוי קנקנים, קרמיקה עבת דופן בעלת שפות עבות ובקרבה לתנור. באותה שכבה אף נתגלו שפות כלים דומות בצורתן לזו של אגן החרס, ממצא המרמז על ריבוי כלים אלו באתר. ברצפת חדר ההסקה של התנור נתגלה בור חפור ובתוכו כמות גדולה (כ-10 סלי חפירה) של קונכיות ארגמון קהה קוצים. זאת ועוד, בשטח סמוך (II-B-9), נתגלו 3 שברים נוספים של כלי חרס מאסיבי ועליהם שרידי צבע, זאת בסמוך לערימה גדולה של קונכיות ארגמון-קהה קוצים שנתגלתה בשטח II-C-9. שברים אלו תוארכו לתקופת המעבר שבין תקופת הברונזה המאוחרת ותקופת הברזל.
הממצאים שנתגלו בחתך X הם בעלי חשיבות רבה להבנה ושחזור של תעשיית הארגמן, זאת מאחר שמדובר במכלול תעשייתי מאזור תעשייה ברור, בו נתגלו כל המרכיבים הקשורים בתעשייה זו- שרידי צבע, תנור, שרידי קונכיות ארגמן ושרידי כלי חרס גסים, בקרבה יחסית אחד לשני. זאת ועוד, רובע התעשייה בו נתגלו השרידים מצוי בקרבת מעגן מוגן בחוף הים, מיקום מעולה לקיום מתקנים של תעשיית הארגמן, אשר הצריכה אספקה שוטפת של חלזונות ואולי אף שימוש במי ים בעת הפקת הצבע. ברם, הממצא מחתך X ככל הנראה מהווה עדות קדומה ביותר לקיום מתקנים מסודרים להפקת צבע הארגמן בחוף הפיניקי.
מקרב כלל הממצאים שנתגלו בחתך זה, הכלי הבעייתי ביותר לפירוש הוא אגן החרס העגול. לדברי קרמון, נעשו מספר ניסיונות לפרש כלים אלו, המופיעים במגוון רחב של צורות וגדלים באתרים המקושרים לתעשיית הארגמן (ממצא דומה נתגלה באוגרית, ר' להלן). לטענתה, יש לפרש אגנים אלו ככלים להפרדת נוזלים- זאת על סמך משקע צבע הארגמן שנתגלה בכלי מסרפטה. לדברי קרמון, ייתכן ואגנים אלו מהווים מפתח למילוי המידע החסר בכל הנוגע לשלב מיצוי הצבע, שכלל הפרדה בין חלקים חלבוניים מגוף החילזון לבין חומר הצביעה. להשערתה, מאחר שלאגן יש פתח ניקוז הניתן לפקיקה, ניתן להניח כי איפשר הצפה של חומר הצבע במי מלח, שהקלו על הפרדת משקעי הצבע מהחלקים הבשרניים.
ממצא חשוב נוסף מסרפטה הוא שבר קנקן ועליו סימני צבע ארגמן ושרידי צבע אוכרה. לדברי קרמון, ממצא זה אף הוא חשוב לשחזור שלבי ייצור הארגמן, מאחר שמרמז על ניסיונם של הצבעים הקדומים לגוון את גוון צבע הארגמן הטבעי על ידי תוספת צבעים אחרים, או לחלופין, מעיד על ניסיון למעט בשימוש בצבע הארגמן היקר על ידי דילולו בצבעים זולים יותר. הקו המפריד בין שני הצבעים מעיד לדבריה על שני שלבי ייצור- לטענתה, בשלב הראשון מולא הקנקנן בצבע הארגמן היציב, אשר השאיר סימנים על הדפנות. בשלב השני הוסף צבע האוכרה; ההרכב של צבע זה, השונה בתכלית מצבע הארגמן, מנע מהילה של שני הצבעים ומהווה, לדברי קרמון, עדות לכישלון הצבע העתיק ליצור תמיסה אחידה משילוב שני הצבעים. קרמון מסכמת ומעירה כי חרף המידע הרב העולה מן הממצאים שתוארו לעיל, עדיין קיימים פערים בממצא ובמחקר בכל הנוגע להעברת הצבע המוכן ואחסונו לפני הצביעה.
אוגרית.
באוגרית נתגלה הממצא הקדום ביותר הקשור בארגמן בחוף הפיניקי. ממצא זה זוהה במסגרת חפירותיו של שפר (Schaeffer) ברובע הנמל של העיר, מינת אל בידא. בשכבות שתוארכו למאות 13–15 לפני הספירה, גילה שפר מצבורים גדולים של קונכיות שבורות, שרידי בתי מלאכה וחנויות. בין יתר הממצאים נתגלה שבר גדול של כלי חרס ובו שרידי צבע ארגמן, הממצא המוקדם ביותר מסוג זה שנתגלה עד כה. השבר נמצא בסמוך לקונכיות שבורות ובמרחק לא רב מתנור.
הקרבה בין ממצאים אלו היא פרט חשוב, ומרמזת על קיום מתקנים מוגדרים לייצור צבע הארגמן.
בקרבת קברי הקימרון בנקרופוליס של אוגרית נתגלו שברי כלי חרס גדולים ומצבורי קונכיות ארגמון שבורות. צפונית לקברים נתגלה מספר גדול של כדים גדולים מלווים בכדים קטנים ובתוכם קונכיות, אשר לדעת שפר הונחו במקום למטרות פולחן או קבורה. ראויה לציון העובדה כי בדומה למצב בסרפטה, הממצא מאוגרית נתגלה בלב אזור תעשייה גדול, בקרבה לים ולחומר הגלם של תעשיית הארגמן. לדעת שפר, מקורם של קברי הקימרון וכלי החרס שנתגלו בתוכם וסביבם בכרתים. הממצא הקראמי באוגרית מעיד לדברי קרמון על קשר הדוק לעולם האגאי והיא מעירה כי כלים רבים שמקורם בכרתים נתגלו באוגרית ותוארכו ברובם למאות 14–16 לפני הספירה. קרמון מוסיפה ומעירה כי ניתן ללמוד על חשיבותה ותפוצתה של תעשיית הארגמן של אוגרית גם בתעודות שנתגלו בארכיון העיר, אשר נידונו בקצרה בפרק א' (ר' לעיל). בתעודות מצוינים שמות סוחרים (רובם בעלי שמות שמיים), כמויות הצמר שנשלחו והאישים אליהם נשלחו, ביניהם נמנה, ככל הנראה, המלך החיתי. התעודות מצביעות, לדברי קרמון, על מסחר מאורגן היטב בצמר צבוע ארגמן, בכמויות גדולות יחסית לתקופה ובהיקף ניכר.
עדויות לייצור הארגמן בחופי ארץ ישראל.
חרף העובדה כי ממצאים הקשורים בתעשיית הארגמן ובראשם קונכיות שבורות נתגלו בשלל אתרים לאורך חופי הארץ, בעבודה זו יושם דגש על האתרים הגדולים והבולטים ביותר בקשר לתעשייה זו, ביניהם תל שקמונה, דור, עכו, תל כיסאן ותל מור. ההפרדה בין "חופי הלבנט" לבין "חופי ארץ ישראל", המופיעה בעבודה זו היא מלאכותית - על פי מרבית העדויות המצויות בידינו, ידוע כי חופי הארץ, בייחוד החוף הצפוני, היו נתונים להשפעה תרבותית וייתכן אף לשליטה פיניקית החל בתקופת הברונזה המאוחרת. זאת ועוד, בתקופה הפרסית ניתן השלטון בפחוות השונות בארץ למלכי צור וצידון ועל כן, ניתן לראות בממצאי תעשיית הארגמן המופיעים בארץ בתקופה זו תופעה פיניקית בעיקרה.
תל שקמונה.
תל שקמונה קושר עוד מימי קדם בתעשיית ייצור צבע הארגמן. כך, לדוגמה, נודעה חיפה בתקופה ההלניסטית כ'פורפוריון' (חלזונות הארגמן מכונים במקורות הלניסטיים ורומאיים פורפורה) ואילו בתלמוד מצוין כי חלזונות הארגמן ניצודו מול החוף מחיפה ועד סולם צור. זאת ועוד, קרבתו של האתר לים הקלה על אספקה שוטפת של חלזונות, פרט בעל חשיבות רבה לקיומה של תעשיית צבע בעולם העתיק.
בשקמונה נתגלו מגוון ממצאים הקשורים לתעשיית הארגמן במספר לוקוסים, רובם בחלקו המזרחי של התל. לדברי קרמון, ייתכן כי אזור זה שימש כרובע התעשייתי של היישוב מן המאה העשירית ועד המאה השישית. באזור זה נתגלו שרידים המעידים על קיום מגוון בתי מלאכה, המתוארכים ברובם לתקופה הפרסית. לטענת קרמון, היעדר ממצא הקשור לתעשיית הארגמן משכבות המשויכות לתקופה זו אינו עדות לכך שלא התקיימה, מאחר שייתכן כי הועתקה אל מחוץ ליישוב. בתקופות בהם התקיימה תעשיית הארגמן בשטח התל, דומה כי נקבעה במכוון במזרחו במטרה למנוע מהרוחות לשאת את הריחות הרעים (תוצר לוואי של תהליכי הייצור) אל היישוב, זאת בדומה למצב בצור וצידון. לטענת קרמון, מדובר בהוכחה נוספת לכך שהתחשבות במשטר הרוחות באתר עשוי לסייע במיקומן של תעשיות קדומות ובייחוד של תעשיות שהפיקו ריחות לא נעימים, כגון תעשיית הארגמן.
הממצאים בשקמונה חולקו על ידי חופרי האתר לשלוש קטגוריות: שברי קונכיות מדרום לתל, שברי קונכיות בשכבות התל וחרסים עליהם נתגלו שרידי צבע. מקרב ממצאים אלו, הממצא המבטיח ביותר להבנת טבעה של תעשיית הארגמן בתל שקמונה הוא שברי החרסים הצבועים; חרף העובדה כי מדרום לתל ובין שכבותיו נתגלו שלל קונכיות ארגמון שבורות ומרוסקות, ההקשר בו נתגלו הוא בעייתי: כך לדוגמה, ערימות הקונכיות שנתגלו מדרום לתל הכילו פריטים רבים משלושת מיני החילזון מהם משערים כי הופק הארגמן, אשר נמצאו שבורים באופן המזכיר את תיאורו של פליניוס (ר' לעיל, פרק א'). מלבד קונכיות אלו נתגלתה כמות מצומצמת של חלזונות ימיים מהמינים Natica, Phalium ו- Cardium, אשר לדברי קרמון היו עשויים לשמש כפיתיון ללכידת החלזונות.זאת ועוד, היעדר עצמות בעלי חיים אכילים אחרים בקרבת הקונכיות פסל, לטענת החוקרים, שימוש בחלזונות למאכל. עם זאת, בקרבת הקונכיות לא נמצאו שברי חרסים או ממצאים מתארכים אחרים, ועל כן תיארוכן בעייתי. הקונכיות שנתגלו בין ובתוך שכבות התל נתגלו בכמויות מועטות למדי וללא הקשר למתקני תעשייה.
לעומת הממצאים הנ"ל, שברי החרסים ועליהם שיירי הצבע, המתוארכים למאה ה-10 לפני הספירה (תקופת הברזל II),נתגלו בהקשר תעשייתי: במגוון הלוקוסים בהם נתגלו שרידים אלו נתגלו ממצאים כגון פחם, אבני שחיקה, תנורים, מריתות, קנקני אחסון, חכה, משקולות של רשתות דיג ושברי חרסים גדולים ועבים, המופיעים לדברי החוקרים בשכיחות גבוהה יותר בלוקוסים אלו מאשר ביתר חלקי האתר. הצבע עצמו זוהה בוודאות כצבע ארגמן אמיתי, זאת על פי בדיקות כימיות. משברי החרסים עולה כי צבע הארגמן הוכן בכלים גדולים, בעלי קוטר של כ-40–60 ס"מ בשפה ודפנות עבות. רוב הכלים שנתגלו בשקמונה עשויים חרס, אולם אך לצדם נתגלו כלים העשויים מחומרים אחרים, כגון עופרת.