היא ניסתה מספר פעמים נוספות לייצג את צרפת באירוויזיון ובין היתר ב-1983 עם השיר הפטריוטי "France, France" איתו הייתה במקום השלישי.
ב-1992 קיבלה את אות לגיון הכבוד מידי פרנסואה מיטראן.
כיתור הארמיה השלישית של מצרים
גרטה ויורגן אינגמן
גרטה ויורגן אינגמן (בדנית: Grethe og Jørgen Ingmann) היה צמד מוזיקלי שהתקיים בין השנים 1955–1975.
הצמד ידוע בעיקר בזכות זכייתו באירוויזיון השמיני, עם השיר "בלדת מחול" שנכתב על ידי אוטו פרנשר וסזאר ולמאר סורנסן.
יורגן אינגמן.
נולד בשם יורגן פדרסון ב-26 באפריל 1925.
הוא בנו של עובד רכבת ויש לו שני אחים.
בגיל 15 החל אינגמן לנגן בגיטרה.
הוא עבד כשולייה בעסקי דפוס.
שם הבמה הראשון שלו היה יורגן אינגמן והגיטרה שלו.
בשנים 1945–1958 הוא היה חבר בתזמורת של כנר הג'אז דנית.
בשנים 1956–1975 ו-1983–1990 היה נשוי לגרטה אינגמן. נפטר ב-21 במרץ 2015.
גרטה אינגמן.
נולדה בשם גרטה קלמנסן ב-17 ביוני 1938.
בשנת 1945 החלה לעבוד ברדיו.
אינגמן השתתפה בקדם האירוויזיון הדני בשנת 1979.
ב-8 באפריל 1990 נפטרה גרטה אינגמן ממחלת הסרטן.
שלמה בן ארצי
שלמה בן ארצי (Shlomo Benartzi) הוא כלכלן ישראלי, פרופסור באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. מחקריו עוסקים בתחום הכלכלה ההתנהגותית.
אודות.
סיים תואר ראשון בכלכלה בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב בשנת 1989. בשנת 1994 סיים דוקטורט מבית הספר לניהול עסקים באוניברסיטת קורנל בניו יורק. בין השנים 1994 ל-1996 שימש כמרצה באוניברסיטת דרום קליפורניה, בין השנים 1996 ל-2002 שימש כמרצה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, בשנת 2002 קיבל דרגה של פרופסור חבר ובשנת 2007 קיבל דרגה של פרופסור מן המניין.
בן ארצי הוא מהמייסדים של פורום הכלכלה ההתנהגותית (Behavioral Finance Forum), קבוצה של חוקרים ואקדמאים מובילים בתחום מרחבי העולם.
בן ארצי שימש כחבר בוועד המנהלים של חברות וארגונים שונים, בהם: Alaska State Pension, Fuller and Thaler Asset Management, Guggenheim Partners, Morningstar and the U.S. Department of Labor.
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:כלכלנים ישראלים]]
[[קטגוריה:כלכלנים יהודים אמריקאים]]
[[קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס]]
[[קטגוריה:אמריקאים ישראלים]]
[[קטגוריה:חוקרי כלכלה התנהגותית]]
[[קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב]]
[[קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קורנל]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20]]
אברהם דב לוין
הרב אברהם דב לוין (כ' באב ה'תש"ח, אוגוסט 1948 – י"ג באלול ה'תשע"ט, 13 בספטמבר 2019) היה אב בית דין לדיני ממונות בירושלים.
תולדותיו.
נולד בירושלים בתקופת מלחמת העצמאות לרב ברוך יצחק לוין ולזהבה, בת הרב אברהם יצחק טיקוצ'ינסקי, בעת שהתגוררה משפחתו בביתו של הרב מבריסק לאחר שנאלצה לעזוב את מקום מגוריה בשכונת מקור חיים ששכנה באזור ספר. הסנדק שלו היה הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג.
למד בתלמוד תורה "יבנה" בירושלים, בישיבת תפארת צבי ובישיבת פוניבז'. בשנת תש"ל עבר לישיבת בריסק בירושלים, ששכנה בבית שבו נולד. היה מתלמידי הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק מירושלים. בשנת תשל"א נישא לצפורה, בת הרב אברהם שוורץ, משגיח בישיבת אור ישראל. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק ולמד בכולל תפארת ציון ובכולל לדיינות "שבט מיהודה" בתל אביב בראשות הרב אפרים בורודיאנסקי והרב חיים גדליה צימבליסט.
בשנת תשל"א הוסמך להוראה. בשנת תשל"ב שימש בבית ההוראה של הרב נסים קרליץ בבני ברק. בשנת תש"מ עבר בחינות לדיינות ברבנות הראשית, וקיבל כושר לרבנות מהרבנים הראשיים לישראל הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא והרב מרדכי אליהו.
בשנת תשמ"ט כיהן תקופה קצרה בראשות קבוצת אברכים במוסדות באבוב בבת ים. כאשר נפטר אביו באלול תשמ"ט עבר למלא את מקומו בראשות כולל "ישיבת מקור חיים", וכן מילא את מקומו כדיין בבית הדין לדיני ממונות בירושלים.
משנת תש"נ נשא בכמה תפקידים ברבנות ירושלים. תחילה כיהן כרב הממונה על נישואי עולים חדשים. משנת תשנ"א רב שכונה בירושלים. משנת תשנ"ב - אב בית דין לממונות ולבירורי יהדות; משנת תשנ"ה - מנהל אגף הנישואין; ומשנת תשס"ה - רב ופוסק כללי.
בשנים תשנ"ח – תש"ס השתתף כחבר בוועדה לבירור יהדות לעולי מדינות חבר העמים ברבנויות המקומיות בני ברק ובאר שבע. בשנת תש"ס הקים את מערכת רישום הנישואין של "שארית ישראל" בבני ברק. בין השנים תש"ס – תשס"ה כיהן כרב מחלקת הנישואין במועצה הדתית בפתח תקווה.
עמד בראש "בית דין ירושלים לדיני ממונות ובירורי יהדות", השוכן ברחוב חיי אדם בירושלים, שהוקם בשנת תש"ס.
הרב לוין טען כי המועצות הדתיות נכנעות לתכתיבים ממשלתיים ואינן מקפידות כראוי על בירור יהדות במערך הרבנות, דבר שהוביל לדבריו לפיצול ויצירת רשימות יוחסין בקהילות יהודיות שונות. בשנת תשע"ו (2016) החל בשיתוף פעולה עם ארגון 'מבוי סתום' בראשות בתיה כהנא דרור להפעלת מיזם נישואים פרטי.
הרב לוין חתן פרס הרב קוק לספרות תורנית לשנת תשס"ח (2008). ערך ופרסם עשרות מאמרים בכתבי העת המעיין, "צהר" ועוד, וכן בספרי "הלכה ורפואה". סדרת "פסקי דין" שלו מופיעה בפרויקט השו"ת. בין השנים תש"מ – תשנ"ג היה מעורכי האנציקלופדיה התלמודית, בעיקר בסדר טהרות ובחלק חושן משפט שבשולחן ערוך.
בנו, חיים מרדכי, נפטר בגיל 38 בשנת תשע"ד, אחרי מחלה ארוכה.
טרסקי
נהידה רות לצרוס
נהידה רות לצרוס (בגרמנית: Nahida Ruth Lazarus; 3 בפברואר 1849, ברלין, גרמניה - 17 בינואר 1928, מראנו, איטליה) הייתה סופרת, מחזאית, עיתונאית, מבקרת ספרות ומסאית גרמנייה שהתגיירה ונישאה לפסיכולוג מוריץ לצרוס.
ביוגרפיה.
לצרוס נולדה בברלין כנוצרייה בשם אנה מריה קונקורדיה (Anna Maria Concordia) לאמה, הסופרת ופעילת זכויות הנשים נהידה שטורם הפל (Nahida storm Höfel), ואביה, קצין פרוסי שעזב את אמה בטרם לצרוס נולדה. בילדותה הרבתה לנסוע עם אמה ובשנת 1854 הן עברו להתגורר בדרום צרפת, משם ב-1864 לפלרמו ולאחר מכן חזרו לברלין. על אף שלא היה ללצרוס קשר חיובי עם אביה החורג, היסטוריון האמנות מקס שאסלר (Max Schasler), השפעתה של אמה הייתה קריטית בכל הנוגע לתחום עיסוקה ולדעותיה.
בברלין ביססה לצרוס את מעמדה כסופרת, מחזאית ומבקרת תיאטרון. תחת שם העט "רות נהידה שטורם הפל" (Ruth Nahida Sturmhöfel) היא פרסמה בגיל 22 את הקומדיה הראשונה שלה "Die Rechnung ohne Wirt".
בשנת 1873 נישאה לצרוס למבקר התיאטרון ד"ר מקס רמי (Max Remy) ובכתביה נהגה לחתום כ"נהידה רמי". לאחר מותו ממחלה חשוכת מרפא, היא התגיירה, זאת לאחר שהחלה ללמוד על היהדות אצל הפרופסור מוריץ לצרוס, לו נישאה בשנת 1895.
לצרוס פרסמה מספר רב של מאמרים וספרים וערכה את ספריו של בעלה. היא התפרסמה בעיקר בזכות כתביה בנושא היהדות, כתבים כגון "Das Gebet in Bibel und Talmud" ("התפילה במקרא ובתלמוד", 1892), "Kulturstudien ueber das Judentum" (לימודי תרבות על היהדות, 1893), "Humanitaet im Judentum" (הומניות ביהדות, 1894), והאוטוביוגרפיה "Ich suchte Dich" (בקשתיך, 1898) שכולם נוצרו ברוח היהדות הליברלית, ונכתבו בסגנון סנטימנטלי פופולרי.
ספרה "Das juedische Weib" ("האישה היהודייה", 1891) שנכתב בזמן שעוד הייתה נוצרייה, עם הקדמה מבעלה לעתיד, זכה להצלחה רבה והתפרסם במהדורה רביעית (1922) ותורגם לעברית ואנגלית. הוא שילב בין שני נושאים שלצרוס הרבתה לעסוק בהם: פמיניזם ויהדות.
אנריקו קאוויליה
אנריקו קאוויליה (באיטלקית: Enrico Caviglia; 4 במאי 1862 - 22 במרץ 1945) היה קצין בכיר בצבא האיטלקי במלחמת העולם הראשונה והשנייה, הוא הגיע לדרגת מרשל, ושימש גם כסנטור בממלכת איטליה.
ביוגרפיה.
קאוויליה נולד לפייטרו ואנטונייטה קאוויליה בעיירת החוף הליגורית, פינאלה ליגורה. ב-1877 הוא השתלם במכללות צבאיות במילאנו ומאוחר יותר, בטורינו, וב-1883 היה לקצין זוטר בחיל התותחנים. קאוויליה נטל חלק בהשתלטות איטליה על אריתריאה ב-1889-1888 כסגן ראשון בגדוד תותחנים. ב-1891 התקבל לבית הספר למלחמה.
ב-1893 הועלה לדרגת קפיטן ושנתיים לאחר מכן הוא צורף למפקדת דיוויזיה בפרוג'ה. ב-1897-1896 השתתף במלחמה באפריקה ונכח בקרב עדווה באתיופיה שבו נחל הצבא האיטלקי תבוסה.
ב-1904 מונה לנספח צבאי בטוקיו, יפן. מ-1905 ועד 1911, שימש כנספח הצבאי בבייג'ינג, סין. בספטמבר 1908 הוענקה לו דרגת לוטננט קולונל ותואר כבוד של קצין סיוע שדה למלך. ב-1912, לאחר המלחמה האיטלקית-עות'מאנית, נשלח קאוויליה לטריפוליטניה ולקירנאיקה - קולוניות של איטליה באותה עת: משימתו הייתה לפקח על המשא ומתן על נסיגת הכוחות העות'מאנים מאזורים אלו ועל שמירת השלום בין הערבים ומנהיגי השבטים הברברים. בפברואר 1913 הוא מונה לתפקיד סגן מנהל המכון הגאוגרפי הצבאי בפירנצה .
במלחמת העולם הראשונה.
כאשר בשנת 1915 נכנסה איטליה למלחמת העולם הראשונה נגד אוסטרו-הונגריה, קודם קאוויליה לדרגת מייג'ור גנרל ועמד בראש "חטיבת בארי" בחזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה. חייליו הצטיינו בקרבות הדמים של קראס (כיום בסלובניה). בקרב השני על האיזונצו הוביל קאוויליה את החטיבה בקרבות קשים ביותר על בוסקו לנצ'ה ובוסקו קאפוצ'ו. בעקבות כך הוא עוטר בצלב אבירות המסדר הצבאי של סבויה "עבור המיומנות והגבורה שהציג". ב-14 יוני 1917 הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל בעקבות היכולת שהראה בשדה הקרב.
בקרב האחד עשר על האיזונצו פיקד קאוויליה על הגיס ה-24 וזכה לניצחון בקרב במישור ביינסיצה שהייתה הפעולה המוצלחת ביותר של הכוח האיטלקי בקרב זה.