לאחר שהגנרל סטנלי מק'קריסטל, מפקד כוחות ארצות הברית באפגניסטן נאלץ להתפטר בעקבות ריאיון לכתב העת רולינג סטון שבו מתח ביקורת נוקבת על הנשיא אובמה וסגנו ג'ו ביידן, ביקש הנשיא מפטראוס להשתלט על המאמץ המלחמתי באפגניסטן במקומו של המפקד מק'קריסטל.
בספטמבר 2011 מונה לראש ה-CIA, במקומו של ראש ה-CIA היוצא ליאון פאנטה שמונה למזכיר ההגנה. בנובמבר 2012, התפטר ממשרה זו על רקע רומן מחוץ לנישואים עם פאולה ברודוול, מחברת הביוגרפיה שלו שנתגלה בחקירת ה-FBI. מאוחר יותר התגלה כי עשה שימוש לא-מאושר במידע מסווג, האשמה שאותה פטראוס הכחיש תחילה. ב-2015 העמידה מחלקת המשפטים של ארצות הברית את פטראוס לדין באשמת שימוש לא מאושר שעשה במסמכים מסווגים ומסירתם ביודעין לברודוול, שלא החזיקה בסיווג ביטחוני. עם זאת, התובע הכללי אריק הולדר הפחית את עונשו מפשע לעבירה בדרגת חומרה בינונית, בניגוד להמלצת ה-FBI, ועל כן הוא נידון לשנתיים מאסר על תנאי וקנס בגובה 100,000 דולר. בינואר 2016 החליט מזכיר ההגנה אשטון קרטר כי פטראוס לא ייענש בשל הפרשה, ועל כן לא יורד בדרגתו ויקבל את מלוא ההטבות של פרישתו.
פטראוס נשוי להוליסטר נולטון, בתו של מפקד ווסט פוינט בעת לימודיו שם. לזוג בן ובת. בנו סטיבן שירת באפגניסטן בעת שפטראוס פיקד על הכוחות שם.
פצירה (ציפורניים)
פצירה היא כלי שמטרתו היא שפשוף ושחיקת ציפורניים ובכך לעצבן ולמנוע התפצלותן ושבירתן. בכלי נעשה שימוש בעיקר בטיפולי מניקור ופדיקור לאחר גזירת הציפורן שבאמצעות קוצץ ציפורניים, בתהליך השיוף מסירים תאי קרטין בולטים או מיותרים מלוחית הציפורן עד לקבלת גימור חלק. פצירת ציפורניים משמשת בעיקר נשים אך לא רק.
אף על פי שהפצירה המודרנית הופיעה רק בסוף המאה ה-19, קיימות עדויות לשימוש בכלים בעלי קווי דמיון לפצירה המודרנית וזאת לאורך תקופות שונות בהיסטוריה. מקרה בולט של שימוש בפצירה עוד לפני המאה ה-19 היא של מלכת צרפת, מארי אנטואנט אשר נודעה בחיבתה לכלי דמוי פצירה אשר היה עשוי מפומיס. תפוצת השימוש בכלי גברה בקרב הנשים שהסתובבו בחצר של ארמון ורסאי.
גם נגני גיטרה משתמשים בפצירה כדי למנוע יבלות שבדרך כלל נוצרות בעקבות נגינה מרובה.
סוגי פצירות.
פצירות ציפורניים עשויות מחומרים שונים, כגון קריסטל, קרמיקה, מתכת, או מתכת מצופה באבן ספיר.
מידת החספוס של הפצירה נמדדת על ידי מספר, שמציין את הגודל הממוצע של החלקיקים. טווח הערכים נע בין 60 ל-240 כך שככל שהערך עולה רמת החספוס יורדת. מידת החספוס הנפוצה לשיוף ציפורן טבעית היא 180 grit.
עוצמה - פורום ארצי של משפחות נפגעי נפש
עוצמה – פורום ארצי של משפחות נפגעי נפש היא עמותה ישראלית של משפחות לנפגעי נפש. רוב החברים בעמותה הם הורים מבוגרים (חלקם בגיל פרישה) לבן או בת שהם עצמם בוגרים (מגיל 20 עד 50), המתמודדים עם מחלת נפש קשה וכרונית. בני המשפחות פועלים בעמותה בהתנדבות.
רקע.
הלוקים בהפרעה הנפשית שמשפחותיהם חברות בארגון מוגדרים בדרך כלל כנכים במוסד לביטוח לאומי, והם לרוב חסרי יכולת פרנסה ונשארים תלויים במשפחתם כלכלית וחברתית.
"עוצמה" נוסדה ב-1995, ובשנת 2000 התאחדה עם "פורום ארצי של משפחות נפגעי נפש" לארגון ארצי אחד, הפועל בארבעה אזורים: מרכז, ירושלים, צפון ודרום.
ארגוני משפחות מסוג זה פועלים בארצות רבות, בהם נודע ארגון הגג האירופי EUFAMI.
פעילות העמותה.
עמותת "עוצמה" היא ארגון ארצי חוץ-ממסדי, המוכר על ידי קובעי המדיניות, ופועל לייצוג בני משפחותיהם של נפגעי הנפש ברחבי הארץ במגוון תחומים. העמותה מייצגת צרכנים שהם משפחות נפגעי נפש, וגם את צורכי הנפגעים עצמם. העמותה מקיימת מאבק צרכני-פוליטי לביטוי נאות של זכויות נפגעי הנפש בחקיקה ומקיימת בקרה צרכנית ומעורבות במסגרות טיפול, מגורים ושיקום של נפגעי נפש. "עוצמה" הייתה ממובילי היוזמה לחקיקת חוק שיקום נכי נפש בקהילה 2000 ותרמה לניסוחיו.
עמותת "עוצמה" פועלת בעיקר בתחום הסנגור והמאבק על זכויות רפואיות ושיקומיות של נפגעי הנפש, מעמד המשפחות והעצמתן. מאבקים אלו משמעותיים בעיקר לאור חוסר המודעות הציבורית ממנה סובלת תחלואת הנפש, הסטיגמה החברתית שלה וקיפוחה במשאבים ציבוריים.
הנושאים העיקריים בפעילות העמותה הם:
החל משנת 2007, המאבקים הללו מתנהלים בעיקרם במסגרת "הקואליציה" הכוללת ארגוני מתמודדים, משפחות, ארגון "בזכות - המרכז לזכויות אדם של אנשים עם מוגבלויות", עמותת השיקום הוותיקה והגדולה בארץ "אנוש", וכן מטה מאבק הנכים.
פעילות המשטר הנאצי נגד צריכת טבק בגרמניה
גרמניה הנאצית הייתה בין המדינות הראשונות שהתקיימה בהן מערכה ציבורית אפקטיבית נגד צריכת טבק.
בין הצעדים שננקטו היו איסור על עישון במקומות ציבוריים כמו הרכבת הקלה והאוטובוסים, חינוך להימנעות מעישון, צמצום הקצבת הסיגריות לחיילי הוורמכט, פעילויות חינוכיות נגד עישון ומיסוי. הנאצים גם הטילו מגבלות על פרסום מוצרי טבק ואסרו על עישון בבתי קפה ומסעדות ומכירת סיגריות לנשים בגילאים מסוימים.
רקע.
בתחילת המאה העשרים החלו להתפרסם מחקרים רפואיים שהצביעו על קשר בין תחלואה וסרטן ריאות לבין עישון וצריכת טבק. תנועות נגד טבק צמחו במדינות שונות עם תחילת המאה ה-20, אך הצלחתן הייתה מועטת. ב-1904 הוקם "ארגון המתנגדים הגרמני לטבק ולהגנת מתנגדי-העישון" (Deutscher Tabakgegnerverein zum Schutze der Nichtraucher). בין 1912 ל-1932 פורסם כתב העת הראשון בגרמנית נגד צריכת טבק, "מתנגד הטבק" (Der Tabakgegner). עיתון נוסף בשם "מתנגד הטבק הגרמני" (Deutscher Tabakgegner) יצא לאור בדרזדן בין השנים 1919 ל-1935.
המערכה בגרמניה נגד הטבק שזכתה לתמיכת הממשלה הנאצית הייתה המערכה הציבורית הראשונה נגד הטבק שזכתה להצלחה.
מניעים.
סלידתו האישית של היטלר מטבק יחד עם מדיניות הילודה של המשטר הנאצי היו שני גורמים מרכזיים להצלחת המאבק.
בריאות וילודה.
בריאות הציבור הייתה נושא שעסקו בו רבות במשטר הנאצי. למשל, בשנת 1940 הוחל חוק הדורש מכל המאפיות להכין אך ורק לחם מחיטה מלאה שנחשב בריא יותר מלחם לבן. העישון נתפש כגורם המחליש את העם הגרמני בעבודה, בספורט, בלימודים ובחזית. במיוחד, נתפס הטבק כפוגע בילודה, שהייתה יעד חשוב של המשטר הנאצי. על כן, נשים שעישנו נחשבו בתעמולה הנאצית ללא מתאימות לשמש כנשים נשואות ואמהות, ולבעלות נטייה להזדקנות מוקדמת. וורנר הוטינג מהמשרד למדיניות גזעית טען כי לאמהות מעשנות יש ניקוטין בחלב האם. מרטין סטמלר, רופא בכיר במשטר הנאצי, טען כי נשים בהריון שמעשנות לוקות בשיעור גבוה יותר של הפלות. ההנהגה הנאצית, שחלק מהאידאולוגיה שלה כללה הקמת משפחות גרמניות גדולות ובריאות ראו בחשש את הסכנות העלולות להיווצר למשפחה עקב עישון.
גישתו של היטלר לטבק.
אדולף היטלר היה מעשן כבד בצעירותו, ועישן בין 25 ל-40 סיגריות ביום, אולם כשהתבגר הפסיק עם המנהג מסיבות כלכליות, ולדבריו הוא "זרק את הסיגריות לדנובה ולעולם לא נגע בהן יותר". היטלר ראה בעישון כ"מנוון" ואף תיאור אותו כ"נקמה של האיש האדום (אינדיאנים) באדם הלבן על כך שחשף אותם לאלכוהול". הוא ציין כי "איבדנו אנשים מצוינים רבים בעקבות הרעלת טבק". הוא ראה בעין רעה את העובדה שגם אווה בראון וגם מרטין בורמן היו מעשנים והביע חשש על כך שהרמן גרינג החל לעשן במקומות ציבוריים.
היטלר הביע מורת רוח על כך שאושר לאנשי צבא לעשן ללא הגבלה וכתב ב-2 במרץ 1942 שזאת "הייתה טעות, שמקורה בהנהגת הצבא באותו זמן של תחילת המלחמה". היטלר המליץ אישית לחבריו ומכריו שלא לעשן וניסה לגרום להם להפסיק עם הרגל זה.
צעדים ואמצעים.
בגרמניה כתבי עת רפואיים בהם "עם בריא" (Gesundes Volk), "בריאות העם" (Volksgesundheit) ו"חיים בריאים" (Gesundes Leben) פרסמו כתבות בגנות העישון, ועל הנזקים הרפואיים שהוא גורם. הודעות כנגד עישון נשלחו למקומות עבודה, לעיתים באמצעות הנוער ההיטלראי. על נשים מיילדות נאסר לעשן כשהן בתפקיד.
ההכשרה של מנהיגי המפלגה הנאצית כללה גם התנזרות, לפחות חלקית, מעישון.
ב-1939 אסרה המפלגה הנאצית על עישון בכל משרדיה. היינריך הימלר אסר על קצינים ושוטרים באס אס לעשן בתפקיד. תלושים של הקצבת סיגריות לא ניתנו לנשים בהריון ולנשים מעל גיל 55 או מתחת ל-25. נאסר על בתי קפה ומסעדות למכור סיגריות לנשים. ביולי 1943 נאסר בחוק על כל מי שגילו מתחת ל-18 לעשן בפומבי. מכסת הסיגריות לחיילים בוורכמט הוגבלו לשש סיגריות ביום.
צעדים ננקטו כדי לצמצם את הפרסום של מוצרי טבק. ב-7 בדצמבר 1941 נחקקו תקנות של מועצת הפרסום הגרמנית האוסרות על הצגת עישון כפעילות בריאה, למשל הצגת תמונות של ספורטאים מעשנים. נאסר לעג לפעילים כנגד טבק. פרסום מוצרי טבק בדואר או בעזרת רמקולים נאסר. המכון לחקר הטבק הצליח לפתח באותה עת לראשונה סיגריות ללא ניקוטין.
הסכם הפסקת האש בין ישראל ללבנון
חת&quot;ם סופר
ג'ון טרנר
ג'ון טרנר (באנגלית: John Turner; 7 ביוני 1929 – 18 בספטמבר 2020) היה ראש ממשלת קנדה הזמני מ-30 ביוני 1984 עד 17 בספטמבר 1984.
ביוגרפיה.
נולד בריצ'מונד, בריטניה ועבר עם אימו לקנדה בגיל 3. למד באוניברסיטאות ונקובר, אוקספורד ופריז. הוא הצטרף למשרד עורכי דין במונטריאול בשנת 1954.
נבחר לראשונה לפרלמנט מטעם המפלגה הליברלית בשנת 1962. בממשלתו של פייר אליוט טרודו שנבחר לראש ממשלה בשנת 1968, שימש כשר המשפטים, והחל משנת 1972 כשר האוצר.