חוט להט הוא מקרה פרטי של גוף חימום, אשר בו המוליך דק מאוד ולכן די בזרמים נמוכים יחסית להביאו לטמפרטורות גבוהות מאוד. בשל כך, התוצאה ולפיכך גם המטרה של שימוש בחוטי להט אינה דווקא לחימום אלא למטרות אחרות: להפקת אור נראה (כמו במקרה של נורות ליבון), לחימום של אלמנטים קטנים מאוד (כמו סלילים בנורה פלואורסצנטית), או אף להצתת אש (בבדיקות מעבדה מסוימות).
בשל הדרישות לעמידות בטמפרטורות גבוהות מאוד, נדרשים חוטי להט להיות עשויים מחומרים המאפשרים זאת, כגון טונגסטן. בנורות להט, למשל, מחמם זרם של 0.05-0.5 אמפר את הסליל לטמפרטורות של מעל 3000 מעלות קלווין.
חוט הלהט החם, פולט קרינת גוף שחור בטווח תדרים האופייני לחומר ממנו עשוי חוט הלהט ולטמפרטורה שלו, והוא נקרא ספקטרום הפליטה.
המשוררים החדשים
המשוררים החדשים (מיוונית: νεωτερικοί, לטינית: poetae novi) הוא שם כולל לקבוצת משוררים לטיניים מתקופת שלטונו של קיסר אשר דגלה בעקרונות חדשים לכתיבת שירה. ניצני השירה החדשה החלו בראשית המאה הראשונה לפני הספירה, שיאה היה בתקופת קאטולוס ודעיכתה הגיעה בעקבות מלחמת האזרחים.
הכינוי הוטבע בידי קיקרו, אולם הזרם זכה לכינוי גנאי רבים. קיקרו עצמו גינה את הקבוצה בשמות נוספים כגון "משוררים מלומדים ("Poetae docti") ו"משוררי אופוריון" ("cantore euphorionis"), על שם המשורר האלכסנדרי אופוריון מכלקיס.
מאפייני השירה החדשה.
המשוררים החדשים הושפעו מהפואטיקה האלכסנדרונית שהייתה נהוגה באלכסנדריה במהלך המחצית השנייה של המאה השלישית לפנה"ס. בראשה עמד קאלימאכוס שהוביל למהפכה בכתיבת השירה. הוא דחה את מסורת שירת האפוסים ואריכות השירים, ובמקום הניח יסודות לשירה מלומדת (Doctrina), מלוטשת (toreutos) ותמציתית (brevitas). אחד מציטוטיו הידועים היה
("ספר גדול הוא רעה גדולה").
הוראטיוס שהושפע רבות מכתיבה זו כינה אותה ביצירתו המפורסמת על אמנות הפיוט ("מלאכת המרצע").
הפואטיקה האלכסנדורנית כקודמה נכתבה בידי האליטה עבור האליטה וידע נרחב נדרש כדי להבין את משחקי המילים החבוים בתוכה, את המיקומים הגאוגרפים, ההיסטוריים והביולוגיים. השירה הזו כללה שימוש נרחב ב ו כגון מסגור, אקפרסיס (Ekphrasis) ואלוזיות. בנוסף, השירה עסקה והדגיש נושאים שנחשבו מינוריים עד כה כמו אהבה, חיי היום יום והתמקדות בנפש והרגש של דמויות, בעיקר נשים.
יסודות אלו הובילו את המשוררים החדשים לפתח שתי סוגות חדשות המכתמים ואפיליונים אך כמו גם למאבקי כוחות עם ה"הומרוסים" (מלשון הומרוס) בראשם עמד אפולוניוס מרודוס.
הגורמים והצמיחה של השירה.
השירה החדשה היא תוצר של הכיבוש היווני אשר הגיע לשיאו במאה השנייה לפנה"ס. הכיבוש פתח את החלק המזרחי של הים התיכון בפני רומא בכלל, ובפרט בפני חיילים - איכרים לתרבות חדשה ומעודנת. במקביל לשינויים הגאוגרפיים והמאבקים הפוליטיים בתקופת קיסר, החלה התפתחות בספרות, בשירה, בפילוסופיה ובהיסטוריה. מצד אחד, התחזק הקשר הקיים למקורותיהם הקלאסיים היוונים ומנגד החל להתפתח מודל של "חיקוי חופשי" המתרחק מהמודל היווני. בנוסף, העלייה הניכרת, מסוף המאה השנייה לפנה"ס, במספר הרומאים שעסקו באוטיום (otium, "בטלה") במקום בנגוטיום (negotium, "עיסוק"). במהלך הזמן התהדק הקשר בין שירת הבטלה אל התרבות ההלניסטית ונוצרה תשתית לצמיחתם של המשוררים החדשים.
המשוררים שקדמו לשירה החדשה.
התוצר הסופי היה השירה החדשה שבאופן מעצים יותר לא רק דחתה את מנהגי האבות לעסוק בנגוטיום אלא במרכז עניינה היה העיסוק בנושאי בטלה.
יחסו של קיקרו.
מחקר מעמיק על מערכת היחסים בין קיקרו למשוררים החדשים לא מוצה. ללא ספק שהיחסים האלו היו מספיק משמעותיים כדי שהשם שיוענק לה בעתיד יאמר מפי קיקרו עצמו. ההשמצות, הכינויים, מערכת היחסים שלו עם חלק מהמשוררים אשר בחלקם היו תלמידים שלו, וסכסוכים ערכים או אישיים בינו לבין חלק מהמשוררים, העניקו במה לזרם בידיו. האם היחסים היו איבה בלבד? קשה לנו להגיר לאור היחסים האישיים שהיו לו עם חלק מהמשוררים וכן כתביו המאוחרים המציגים חילוקי דעות בלבד ולא איבה אישית.
רומן ברזובסקי
רומן אנטולייביץ' ברזובסקי (בארמנית: Ռոման Անատոլիի Բերեզովսկի, ברוסית: Рома́н Анато́льевич Березо́вский) (נולד ב-5 באוגוסט 1974) הוא כדורגלן עבר ארמני ממוצא אוקראיני ומאמן כדורגל.
קודם לכן, מאז פרישתו ב-2015 שימש כמאמן השוערים של דינמו מוסקבה. ברזובסקי הדף 14 פנדלים במסגרת ליגה הרוסית, יותר מכל שוער ששיחק אי פעם בליגה.
קריירת משחק.
קריירת מועדונים.
ברזובסקי החל את הקריירה המקצועית שלו בשנת בגנדזסר קפאן הארמנית. בסיום העונה עבר לרוסיה כאשר הוא חתם בדינמו סנקט פטרבורג. עונה לאחר מכן חתם בזניט סנקט פטרבורג אך שיחק רק 5 משחקים בעונה הראשונה שלו במועדון.
במדי זניט הוא שיחק 118 משחקים וספג רק 110 שערים. בעונת זכה עם הקבוצה בגביע הרוסי ונבחר במקום השלישי ברשימת השחקנים הטובים ברוסיה. בתחילת העונה שלאחר מכן ויאצ'סלב מלאפייב עלה לקבוצה הבוגרת והפך לשוער הראשון וברזובסקי הפך לשוער השני.
בשנת חתם בטורפדו מוסקבה ל-4 שנים, לאחר שנה אחת חתם בדינמו מוסקבה. בשנת חתם בחימקי. במהלך הקריירה שלו בחימקי הגיע למקום ה-3 בטבלת שיא המשחקים ללא ספיגה בליגה הרוסית, ורשם את שיא הדיפות הפנדלים בליגה הרוסית. ב-15 באפריל 2008, הפך לקפטן הקבוצה.
ב-2 בפברואר 2012, ברזובסקי חתם על חוזה לשנה וחצי בדינמו מוסקבה. את הופעת הבכורה המחודשת שלו הוא ערך נגד אנז'י מחצ'קלה.
ב-2015 פרש ממשחק פעיל ומונה למאמן השוערים של דינמו מוסקבה.
קריירה בינלאומית.
ב-31 באוגוסט 1996 ברזובסקי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארמניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1998 נגד . ב-12 באוקטובר 2012 הפך לקפטן. ברזובסקי ממוקם במקום השני בטבלת שיאן ההופעות בנבחרת ארמניה אחרי סארגיס הובספיאן עם 79 הופעות.
קריירת אימון.
מאז 2015 עבד כמאמן השוערים בדינמו מוסקבה.
ב-2018 צורף לצוות האימון של מועדון הכדורגל סוצ'י ובנובמבר 2019 מונה למאמן הראשי של סוצ'י, במקום אלכסנדר טוצ'ילין שהתפטר בעקבות רצף הפסדים בליגה.
הסכם פריז (1973)
הסכם פריז הוא הסכם שביתת נשק שנחתם ב-27 בינואר 1973 בין ארצות הברית, ודרום וייטנאם לבין צפון וייטנאם במטרה לסיים את מלחמת וייטנאם.
במסגרת ההסכם התחייבה ארצות הברית לסייע לדרום וייטנאם במקרה של הפרת החוזה על ידי צבא צפון וייטנאם. כעבור זמן לא רב הפרה צפון וייטנאם את ההסכם וכבשה את דרום וייטנאם, דבר שגרר מחאה חריפה מצד נשיא ארצות הברית ג'רלד פורד.
במרץ 1968 עצר נשיא ארצות הברית, לינדון ג'ונסון את ההפצצות על צפון וייטנאם (מבצע רעם מתגלגל), במטרה לעודד את המדינה להתחיל במשא ומתן. זמן קצר לאחר מכן נקבע מועד לפגישת נציגי שני הצדדים בפריז. שני הצדדים נפגשו לראשונה במאי 1968 לאחר עיכובים ממושכים רבים. אחד מהמכשולים המרכזיים היו שממשלת צפון וייטנאם והוייטקונג סירבו להכיר בממשלת דרום וייטנאם, ולהפך. קושי נוסף היה הדרישה הצפון וייטנאמית על הפסקת ההפצצות של האמריקאים. שני נציגי המשא ומתן העיקריים היו היועץ לביטחון לאומי האמריקאי הנרי קיסינג'ר וחבר הלשכה המדינית הווייטנאמית לה דק טהו. השניים זכו בפרס נובל לשלום בשנת 1973 על מאמציהם, אם כי לה דק טהו סירב לקבלו.
למרות השתלטות צפון וייטנאם על דרומה, הקונגרס האמריקאי סירב להעניק סיוע לדרום.
ההסכם מעולם לא אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית.
צבי אלימלך שפירא מבלאז'וב
אליס פול
אליס פול (אנגלית: Alice Paul; 11 בינואר 1885 – 9 ביולי 1977) הייתה פעילה חברתית אמריקאית לזכויות האישה, פמיניסטית וסופרג'יסטית. פול הייתה ממנהיגות הקמפיין בתחילת המאה ה-20 למען התיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית, תיקון שאושר לבסוף ב-1919 והעניק זכות בחירה לנשים. פול, לצד לוסי ברנס ואחרות, ארגנה אירועים ואת "המשמר הדומם" – הפגנת נשים קבועה מחוץ לבית הלבן שהתקיימה מ-1917 למשך כשנתיים, עד אישור התיקון לחוקה.
לאחר אישור התיקון לחוקה, כיהנה פול במשך עשרות שנים כמנהיגת מפלגת הנשים הלאומית (אותה יסדה עם ברנס ב-1913), שניסחה את התיקון לשוויון זכויות לחוקת ארצות הברית. מאבקה זכה להצלחה כאשר נשים הוכללו כקבוצה המוגנת מאפליה במסגרת חוק זכויות האזרח (1964). בפעילותה לאורך השנים, התעקשה פול שהמפלגה שלה תתמקד אך ורק במעמד החוקי של נשים כקבוצה, ולא הסכימה לקריאות לעסוק בנושאים המשפיעים באופן מוגבר על קבוצות מסוימות, כגון הנגשת אמצעי מניעה או זכויות נשים אפרו-אמריקניות וכדומה.
לאחר מותה זכתה להוקרה כאשר שמה צוין בהיכל התהילה הלאומי לנשים (1979). הוצאו בולים לכבודה בארצות הברית ובבריטניה, וב-2012 יצאה סדרה של מטבעות זהב של 10 דולר בהם הוטבעה תמונתה.
ראשית חייה והשכלתה.
אליס פול נולדה ב-11 בינואר 1885, במאונט לורל (Mount Laurel) שבניו ג'רזי, ארצות הברית. היא הייתה הבכורה מבין ארבעת ילדיהם של ויליאם מיקל פול הראשון וטייסי פול (לבית פארי). ויליאם פול היה איש עסקים מצליח והמשפחה חייתה ברווחה יחסית. משפחת פול הייתה קווייקרית ואליס פול גדלה בסביבה שהאמינה שנשים וגברים שווים בפני האלוהים. פול למדה על המאבק למען זכות הבחירה לנשים מאמה ואף הצטרפה אליה לעיתים למפגשים של האגודה האמריקנית לזכות הבחירה לנשים.