מודל הלמידה באמצעות חיזוקים מבוסס על למידה מתוך ניסוי וטעיה שמתבצעת בסדרת אינטראקציות בין סוכן לומד (רכיב תוכנה או רובוט) לבין סביבתו המיוצגת כמידע חושי (סנסורי) הזמין לסוכן הלומד. בכל אינטראקציה כזאת, מקבל הסוכן מידע מסביבתו לגבי המצב הנתון ובוחר לבצע פעולה ממרחב הפעולות הזמין לו בהתאם למדיניות הפעולה הנוכחית. בתגובה מתקבל אות תגמול שהוא ערך מספרי המבטא את חיוניות הפעולה בהתאם למצב ועל פיו מעדכן הסוכן את מדיניותו עבור האינטראקציות הבאות. מטרתו של הסוכן הלומד היא לגבש מדיניות פעולה הממפה בין מרחב המצבים האפשריים למרחב הפעולות כך שהתגמול הכולל (המבוטא כסכום משוקלל של אותות התגמול שהתקבלו החל מתחילת הניסוי) עבור ביצוע פעולות על סמך מדיניות זו יהיה גבוה ככל שניתן.
לרוב ניתן לתאר את בעיית הלמידה כתהליך החלטה מרקובי (Markov Decision Process), במקרה זה ניתן להפעיל בהתאם אלגוריתמים כגון:
כמו כן קיימות גרסאות של אלגוריתמים אלה עבור מקרים בהם התהליך המרקובי ניתן לצפייה חלקית בלבד (POMDP)
שיר הפרטיזנים היהודים
אל נא תאמר
פריץ ולטר
ונססלאו בראז
וֵנְסֶּסְלַאוּ בְּרָאז פֵּרֵיְיִרַה גוֹמֵס (בפורטוגזית: Venceslau Brás Pereira Gomes; 25 בפברואר 1868 – 15 במאי 1966) היה עורך דין ופוליטיקאי ברזילאי, אשר כהן כנשיא ברזיל התשיעי, בשנים 1914–1918.
בשנים 1910–1914 כיהן בראז כסגן נשיא ברזיל וב-1914 החל את כהונתו כנשיא. שלטונו של בראז התאפיין בתהליכי התפייסות לאומית, לאחר השלטון רווי המרידות והסכסוכים של קודמו, ארמס דה פונסקה. בראז סיים את "מלחמת הדרושה", בה חקלאים בגבול בין המדינות פרנה וסנטה קטרינה התמרדו נגד השלטון הפדרלי, כאשר לסכסוך אופי דתי. עם סיום המלחמה, נקבע הגבול בין שתי המדינות באופן סופי, בהסכם הנחתם בין מושליהן.
בתקופת שלטונו של בראז פרצה מלחמת העולם הראשונה, לתוכה נגררה ברזיל לאחר שמספר ספינותיה הותקפו על ידי צוללות הגרמניות ב-26 באוקטובר 1917. בעקבות הקושי ברכישת מוצרים אירופאיים בזמן המלחמה, בראז החל לעודד את תיעוש המדינה, דבר שלא נכתר בהצלחה רבה מפני שכלכלת ברזיל דאז טרם הייתה מוכנה לתהליך שכזה.
ביוגרפיה.
ונססלאו בראז נולד בשנת 1868 למשפחת אוליגרכים מסורתית שהתגוררה בעיר שמאוחר יותר נקראה על שמו "ברזופוליס", מחוז מינאס ז'ראיס, האימפריה הברזילאית. הוא החל בקריירה פוליטית מוקדמת עם הצטרפותו לשורות המפלגה הרפובליקנית הפדרלית שקראה לסיום המונרכיה בראשות פדרו השני, קיסר ברזיל ולהקמתה של רפובליקה פדרלית בברזיל בהשראת ארצות הברית. הוא החל לעלות בדרגות הפוליטיות רק לאחר שבשנת 1889, הפיכה צבאית בראשות המרשל דאודורו דה פונסקה הביאה לנפילת המונרכיה ולהכרזת הקמתה של הרפובליקה הברזילאית הראשונה.
בין השנים 1898–1902 כיהן בתפקיד מזכיר משרד הפנים. הרפובליקה הברזילאית הונהגה זמן רב בידי מדיניות "רפובליקת הקפה בחלב" לפיו הפוליטיקה והכלכלה המדינית נשלטה בידי האוליגרכיות של מדינת סאו פאולו (מייצרת הקפה המרכזית) ומדינת מינאס ז'ראיס (מייצרת החלב המרכזית). מערכת פוליטית זאת התערערה בשנת 1908 והמפלגה הרפובליקנית של מינאס ז'ראיס תמכה במועמד לנשיאות מריו גראנדה דו סול, המרשל ארמס דה פונסקה. בראז התחרה על הבחירות לסגן הנשיא בשנת 1910 והתמנה לסגנו של ארמס דה פונסקה המכהן. בשנת 1914 התחרה בבחירות לנשיאות מטעם המפלגה הרפובליקנית של מיאנס ז'ראיס וקיבל את תמיכת המפלגה של סאו פאולו. הוא ניצח בבחירות בצורה מוחצת עם 532,107 קולות לעומת 47,782 קולות של המתחרה האזרחי, רוי ברבוזה.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-20, ארצות הברית החליפה את האימפריה הבריטית כבעלת הברית המסחרית והדיפלומטית העיקרית של ברזיל. אינטרסים כלכליים וגאופוליטיים של ברזיל, שמקורם ביחסים עם ארצות הברית, הובילו את בראס לייצר את ברזיל כחלק ממדינות דמוקרטיות ששמרו על מעמד קולות האזרחים באומותיהם. לכן, הוא דגל בברית ברזיל עם ארצות הברית וסיים את התמיכה הברזילאית במעצמות המרכז, הקיסרות הגרמנית בראשן, איתה קודמו, ארמס דה פונסקה, פעל לפתח יחסים חמים.
בתחילתה של מלחמת העולם הראשונה היה עדיין ארמס דה פונסקה נשיא והכריז על הנייטרליות הבינלאומית של ברזיל מכיוון שאחזה בקשרים כלכליים ופוליטיים עם שני הצדדים במאבק. בראז סיים את הנייטרליות הברזילאית לאחר שארצות הברית הכריזה מלחמה על גרמניה בהמשך לגילויו של מברק צימרמן. הוא דרש לנקום נגד גרמניה על ההתקפות הגרמניות שבוצעו על ספינות מסחריות ברזילאיות מתחילת אפריל 1917 במסגרת ההתרחבות של מערכת הצוללות במלחמה אל עומקי האוקיינוס האטלנטי. תחת בראז נתפסו כמה אוניות סוחר גרמניות שעוגנו בנמלי ברזיל. ב-26 באוקטובר 1917 הכריז ממשלו על מלחמה בגרמניה. לאחרועידת מדינות ההסכמה בפריז בסוף אותה השנה, בראז הציע סיוע ימי לבעלות הברית באוקיינוס האטלנטי, כולל אנשי סיוע אווירי ורופאים.
בשנת 1916, ונססלאו בראז אישר את הקוד האזרחי הברזילאי הראשון, שאושר על ידי הקונגרס עוד קודם לכן בשנת 1915. אך מבפנים לגבולות המדינה נאלץ בראז להתמודד עם סכסוכים חברתיים ביתר אינטנסיביות. הראשונה הייתה מלחמת הדרושה, סכסוך שהתרחש בשטח הגבול בין מדינות פרנה וסנטה קטרינה, בין השנים 1912–1915. המרד היה מרד עממי של חקלאים בעיקר עם אופי משיחי נגד הממשלה הברזילאית. עת היה בכוחו, המרד איים על מעבר סחורות מריו דה ז'ניירו לריו גראנדה דו סול. היה זה רק בשנת 1915 כאשר הכוחות המזוינים של ברזיל צלחו בהפלה הסופית של המרד לאחר הוראתו של בראז להעביר כוחות רבים יותר אל החזית.
לקראת סוף כהונתו איבד ונססלאו חלק מהתמיכה הציבורית במנהלו לנוכח התפרצותה של השפעת הספרדית בין השנים 1918–1919. בהמשך תמך בראז בכהונתו הקצרה של דלפים מוריירה. בראז היה הנשיא השני של הרפובליקה הברזילאית שמוצאו במינאס ז'ראיס. בראז יצא לגמלאות בהמשך ונותר מתגורר במינאס ז'ראיס. בשנת 1960, עם פטירתו של ראש ממשלת נורווגיה לשעבר, כריסטופר הורנסרוד, בראז היה לראש המדינה המבוגר ביותר בעולם, תואר ששמר עד לפטירתו בשנת 1966 בגיל 98, בתקופת הדיקטטורה הצבאית בברזיל.
העיר פרזידנטה ונססלאו במדינת סאו פאולו הסמוכה לגבול עם מאטו גרוסו דו סול נוסדה בשנת 1921 נקראה על שמו של ונססלאו בראז. כמוה ישנן עוד שלוש ערים נוספות ברחבי ברזיל שנקראו עד שמו של בראז. בראז היה נשיא ברזיל המבוגר ביותר בהיסטוריה של המדינה.
אנטואן וסטרמן
אנטואן וסטרמן (בצרפתית: Antoine Westermann) (נולד ב-4 באפריל 1946) הוא שף צרפתי.
ביוגרפיה.
אביו היה בעל חברה לצבעות. וסטרמן שאף להיות טבח כבר מגיל שמונה. בתחילה עבד במזנון תחנת הרכבת של שטרסבורג, בשירותו הצבאי בישל למושל שטרסבורג, אחר-כך עבד בכמה מלונות ולבסוף במסעדה פריזאית בת כוכב במדריך מישלן. וסטרמן ניסה להתקבל לעבודה אצל גדולי השפים של צרפת, אבל נענה בשלילה.
ב-1970 מצא וסטרמן בשטרסבורג את הבית שהפך למסעדתו, שמה הוא "בוריהיזל" (Buerehiesel). בתחילה הגיש מטבח צרפתי עממי. מדי חצי שנה נסע וסעד על שולחנם של גדולי השפים בצרפת, על מנת לקבל השראה וללמוד לבשל טוב יותר. ב-1975 זכה בכוכב הראשון במישלן, ב-1985 בכוכב השני, ב-1994 זכה בשלושה כוכבים במישלן. היה אחד משמונת טבחי המילניום בהם בחר מדרך הגו מיו בשנת 2000.
ב-2006 עזב וסטרמן את מסעדתו, הפקידה בידי בנו הצעיר אריק ועבר לפריז, שם נהפך לשף מסעדת "דרואן" (Drouant) ברובע השני, שהיא מקום בו מתכנס חבר השופטים של פרס גונקור לישיבות לקראת החלטה על זוכי הפרס. בעקבות עזיבתו, הוריד המישלן את מסעדת "בוריהיזל" לכוכב אחד.
כיהן כנשיא איגוד השפים של המטבח העילי הצרפתי.
וילם השלישי, נסיך אורנז'
Sega Dreamcast
שיר הפרטיזנים היהודיים
תאוריה של הכול
אדם בולדווין
אדם בולדווין (באנגלית: Adam Baldwin; נולד ב-27 בפברואר 1962) הוא שחקן אמריקאי, התפרסם בזכות תפקידיו בסרטים "מטאל ג'אקט", "סרניטי", "היום השלישי" ובסדרות "צ'אק" ו"תיקים באפלה".
קולנוע.
ערך את הופעותיו הראשונות בקולנוע ב-1980 בתור תלמיד תיכון לצידו של מאט דילון, בקומדיה "שומר הראש הראשון שלי" ובדרמה "אנשים פשוטים".
בולדווין התפרסם לראשונה בסרט המלחמה "מטאל ג'אקט" כסמל אנימל מאדר, המאגיסט האכזרי של יחידת המארינס המוצבת בעיר הואה. הוא שיחק ב-1990 בסרט הפעולה "הטורף 2", בתור גארבר מיחידת מחלק הסמים המיוחדת של הסוכן פיטר קייס (גארי ביוסי).
לאחר תפקידי האקשן המפורסמים בהם התפרסם, שיחק בולדווין בעיקר בתפקידי משנה - בסרטים "היום השלישי" בתור מייג'ור מיטצ'ל קצין חיל האוויר האמריקאי המפקד על אזור 51; ב"וויט הארפ" בתור הפושע טום מק'לאורי; וב"מעשה בשמיכת טלאים" בתור אביה של פין (וינונה ריידר).
בשנת 2000 הופיע בולדווין בדרמת המלחמה התקופתית "הפטריוט", בתפקיד קפטן ג'יימס ווילקינס, קצין בצבא הקולוניאלי בתקופת מלחמת העצמאות האמריקאית. ב-2005 גילם את שכיר החרב ג'יין קוב בסרט "סרניטי", שהיווה המשך לסדרה "פיירפליי" בה כיכב מספר שנים לפני כן.
טלוויזיה.
בולדווין שיחק בסדרה "תיקים באפלה" בתור נוול רוהאר סופר חייל ששירת בחיל הנחתים ביחד עם הסוכן ג'ון דוגט (רוברט פטריק). ב-2002 שיחק בעונה היחידה של הסדרה "פיירפליי" בתור ג'יין קוב נשק ספינת החלל "סרניטי".
ב-2004 גילם את הנבל מרקוס המילטון בעונה האחרונה של הסדרה "אנג'ל". כן שיחק בין 2006 ל-2008 בסדרה "שחר האתמול" בתפקיד הבלש צ'אד שלטון.
מ-2007 עד 2012 השתתף בולדווין בסדרת הפעולה "צ'אק" וגילם את סוכן ה-NSA ג'ון קייסי.