הארגון תואר כ"קבוצת שנאה" על ידי ה-NPR וגופים נוספים, עליהם איים מקאינס בתביעה משפטית.
היסטוריה.
גאווין מקאינס עבד במשך מספר שנים כעיתונאי ופרסומאי, ובשנת 2016 החל להשתלב בפעילות פוליטית בקבוצות ימין רדיקלי בארצות הברית. בספטמבר 2016 הכריז על הקמת ארגון "הנערים הגאים" באתר אינטרנט בו ריצ'רד ספנסר היה עורך בכיר. שם הארגון נלקח מהשיר "גאה בילד שלך" מפסקול הסרט אלאדין, אותו מקאינס חיבב.
בכתבה ברשת פוקס ניוז כונו מקאינס וחבריו "היפסטרים גזענים". הארגון מתואר כ"קבוצת שנאה" על ידי המרכז המשפטי לדרום העני ועל ידי ה-NPR. מקאינס טען בתגובה כי הוא גאה להיות אנטי-פמיניסט ואסלאמופוב.
ארגון "הנערים הגאים" הוקם כחלק מאידאולוגיית האלט-רייט, אך בתחילת 2017 מקאינס החל להתרחק מאידאולוגיה זו בטענה שהיא מתמקדת בגזע ואילו "הנערים הגאים" מתמקדים במה שהוא מגדיר "ערכי תרבות המערב." נטייה זו להתבדל התעצמה לאחר עצרת איחוד הימין האמריקאי בשארלוטסוויל. לדבריו הם כעת חלק מתנועת "הימין החדש" בארצות הברית.
חברי הארגון השתתפו במספר תקריות אלימות באירועים פוליטיים, ומקים הארגון, מקאינס אמר: "אני רוצה אלימות, אני רוצה לתת אגרוף בפרצוף. אני מאוכזב מתומכי טראמפ על כך שהם לא מרביצים מספיק.". מקאינס טען שאמירה זו אינה נאמרה ברצינות. הוא הצהיר, "אנחנו לא מתחילים מריבות [...] אבל אנחנו נסיים אותן." הארגון מתנגד לפמיניזם ויש הטוענים שהוא מקדם סטריאוטיפים מגדריים בהם נשים כפופות לגברים.
באוגוסט 2018 סגרה חברת טוויטר את החשבון הרשמי של הארגון, וגם את החשבון האישי של מקאינס, במסגרת מדיניותה האוסרת על אלימות קיצונית.
גם גברים יהודים וגם גברים שאינם לבנים הצטרפו לארגון, בעיקר מתוך הזדהות עם עמדות התנועה לזכויות הגבר. בדו"ח של הליגה נגד השמצה נאמר כי פעילות הארגון מדאיגה ושיטות הפעולה שלו כוללות, באופן גלוי או מרומז, גזענות, אסלאמופוביה, אנטישמיות ושנאת נשים.
גאווין מקאינס, שהקים את הארגון, שימש כמנהיגו עד נובמבר 2018. הוא פרש רשמית מההנהגה לאחר פרסום הדו"ח של ה-FBI בו נחשף הקשר בין הארגון לארגוני לאומיות לבנה, ואחרים מונו במקומו.
תהליך הקבלה לארגון.
תהליך הקבלה לארגון כולל ארבעה שלבים וכן "זובור" למצטרפים החדשים. השלב הראשון הוא שבועת אמונים, בנוסח הבא: "אני שוביניסט מערבי גאה, ואני מסרב להתנצל על בריאת העולם המודרני." השלבים האחרים כוללים מכות באגרוף, קעקוע עם אחד מסמלי הארגון, והשתתפות בקטטה המונית.
נשים וגברים טרנסג'נדרים אינם יכולים להתקבל בארגון, בנוסף לכך הארגון מפציר בחבריו להימנע מאוננות וצפייה בפורנוגרפיה, כדי להניע אותם "לרדת מהספה" ולצאת לפגוש נשים.
אירועים בולטים.
חברי הארגון נוהגים להגיע לעצרות פוליטיות ולהשתתף בקטטות אלימות נגד מפגיני שמאל ומפגיני אנטיפה. באירועים אלה נעצרים רבים מחברי הארגון.
אירועים מסוג זה התרחשו החל משנת 2017 באוניברסיטת ניו יורק, ברקלי (קליפורניה), פורטלנד (אורגון), ונקובר (וושינגטון), הליפקס (נובה סקוטיה) ובמקומות נוספים.
כמו כן השתתפו חברי הארגון בעצרת איחוד הימין האמריקאי בשארלוטסוויל, וחלקם נעצרו והואשמו בתקיפות אלימות.
באוקטובר 2018 נשא מקאינס דברים במועדון המטרופוליטן הרפובליקני באפר איסט סייד במנהטן. מחוץ למועדון פרצה קטטה בין חברי הארגון למפגיני אנטיפה. המשתתפים בקטטה נעצרו והואשמו בהתפרעות ובניסיון תקיפה, אך קיבלו עונשים קלים בלבד, בין השאר בגלל חוסר שיתוף פעולה מצד חברי אנטיפה, שחששו להיחשף.
בספטמבר 2020, במהלך העימות הנשיאותי הראשון בין דונלד טראמפ וג'ו ביידן, נשאל טראמפ האם הוא מוכן לגנות מיליציות וארגונים הדוגלים בעליונות לבנה ולומר להם לחדול מפעולתם. בתגובה, אמר טראמפ כי הוא מוכן, אבל מייד לאחר מכן אמר לנערים הגאים "לסגת ולהיות מוכנים", דבר שעורר סערה.
הסמלה.
הנערים הגאים נוהגים ללבוש חולצת פולו שחורה עם שוליים צהובים, מהמותג על שם שחקן הטניס פרד פרי. הם נוהגים להגיע להפגנות עם דגלי ארצות הברית, דגל קונפדרציה (המזוהה עם תומכי העבדות במלחמת האזרחים), כובעי Make America Great Again (אחד מהסלוגנים אותם אימץ הנשיא טראמפ), ושלל סוגים של ציוד צבאי כגון אפודי מגן ונשק חם. בין בגדיהם וסמליהם ניתן למצוא סמלים פשיסטיים ובעיקר סמלי הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית (מדינת בובות איטלקית של גרמניה הנאצית אותה הנהיג אחד מהמנהיגים הפשיסטים הידועים ביותר, בניטו מוסוליני) לצד ראשי התיבות 6MWE (ראשי תיבות של המשפט "שישה מיליון זה לא מספיק" – 6 million wasn't enough) המתייחסות לשואה כאירוע היסטורי חיובי ומכונן.
מותג "פרד פרי".
חברת פרד פרי התנערה מכל תוכן גזעני או פוליטי הקשור למותג הבגדים בבעלותה וקראו לחברי הארגון להפסיק לעשות שימוש בחולצה כסמל. החברה הפסיקה למכור את החולצה המזוהה עם הארגון בארצות הברית בשנת 2019, ושנה לאחר מכן הודיעה שלא תחזור למכור אותה כל עוד היא מזוהה עם ארגון זה או ארגונים גזעניים אחרים.
פיטר דמנס
פיטר דמנס (מאי 1850 – 21 בינואר 1919; נולד כפיוטר אלכסייביץ' דמנטייב) היה אציל רוסי, שהיגר בשנת 1881 לארצות הברית והפך לבעל רכבות ואחד ממקימי העיר האמריקאית סיינט פיטרסבורג, פלורידה.
חיים מוקדמים.
פיוטר א. דמנטייב נולד למשפחה עשירה במחוז וסייגונסקי, מחוז טבר, רוסיה. הוא היה אריסטוקרט בעל אופי חופשי, משכיל היטב, בן דודו הראשון של הנסיך פטרוב וקצין במשמר הקיסרי. "אביו של דמנס השאיר לו שתי אחוזות, אחת ליד בירת הצאר סנקט פטרבורג ואחרת קרובה למוסקבה." "אביו נפטר כשהיה תינוק וכשהיה בן 4, אמו נפטרה." על פי הדיווחים, "גדל בבית אבן ענק עם לא פחות מ-30 משרתים" ו"היה אדון האחוזה המשפחתית שלו" בגיל 17. הוא קיבל הכשרה בניהול אחוזות משפחתו הגדולות, מה ששירת אותו היטב בעתיד.
הוא גודל על ידי דודו מצד אמו אנסטאסי אלכסנדרוביץ קאליטייבסקי, מרשל ווסייגונסק, שהפך מורה של הילד ואפוטרופוס של אחוזות הקרקע שלו. כשהיה בן 10, נשלח דמנס "לסנט פטרסבורג ללמוד בגימנסיה מספר 3 (כיום זהו בית הספר מספר 181 בסמטת סוליאנוי), שהייתה מהטובים בעיר". דמנס הצליח מספיק כדי לעבור בסופו של דבר "לבית הספר הטכני הראשון שהוקם בסנט פטרסבורג".
בשנת 1867 "הוא נכנס לשירותו הצבאי של אלכסנדר השני כסגן במשמר הרגלים של הצאר". "הוא קם לפקד על המשמר על ארמון החורף של הצאר וביתו של יורש העצר אלכסנדר השלישי", אך "לאחר ארבע שנים של חובה צבאית, הוא היה מבוגר דיו להחזיק באחוזות משפחתו [וכך]" הוא התפטר מתפקידו בצבא וחי כפקיד מדינה". הוא התחתן עם ראיסה בוריסנקו, שלפי הדיווחים הייתה" גם יתומה שגדלה על ידי קרובי משפחה". "הוא העביר את שנות ה-70 של המאה ה-19 במכירת עצי הכפר באדמת החורשה הצפופה של אחוזותיו והפיכת אדמתו לחקלאות." "הוא נבחר על ידי בני גילו כמרשל מחוז, והפך לסופר נאמן ופעיל בממשלתו הכפרית." "מעולם לא אימץ מושגים מרקסיסטיים או רדיקליים, דמנס הזדהה עם מנהיגים פופוליסטים."
הוא התבטא בדבר המשטר הצארי כאשר "קבוצות טרור קיצוניות רצחו את אלכסנדר השני [ו]בנו הידק את הלחץ הפוליטי שלו על הרדיקלים ונטש את הרפורמות של אביו". החליט שעליו לעזוב את רוסיה לאחר רצח הצאר אלכסנדר השני בשנת 1881. על פי הדיווחים, רבים מהדיווחים על דמנס שנאלץ לברוח מרוסיה "מבוססים על ניסיונותיו של דמנס לרומנטיזציה של עזיבתו מרוסיה על ידי רמיזה שנמלט ממש לפני שהתרחשה פשיטה צבאית על אחוזתו "למרות שמעולם לא היה" יותר מאשר חבר ב"שוליים של ארגונים פופוליסטים". לפי הביוגרף אלברט פרי, עזיבתו של דמנס הייתה "סביר יותר [בשל] בעיותיו עם שערוריית מעילה שהיו מעורבים בה דמנס ואחרים בתפקידי ממשל" ("המשפטים הביאו להרשעה אחת בלבד בפני פקיד ממשלה זעיר וזיכויים עבור דמנס ו-15 אחרים"). בשנת 1880 הוגלה מרוסיה, ושינה את שמו לפיטר דמנס.
בארצות הברית.
במאי 1881, "השאיר את משפחתו מאחור, הפליג [דמנס] לניו יורק, בתקווה להבטחה אמריקאית לכושר רב והזדמנות". הוא, "העביר את הפלגתו בים בלימוד ספר לימוד בשפה האנגלית". "הגיע לניו יורק עם 3,000 דולר כדי לפתוח חיים חדשים, דמנס יצא לפלורידה" ("בילה יום אחד בניו יורק לפני שעלה על רכבת שנמצאת לחורשה הכתומה של ג'קסונוויל של בן דודו"). מכיוון שהאדמה בג'קסונוויל הייתה אז יקרה עבורו, דמנס לקח "רכבת לקצה המדינה, שם הוא ציפה לקבל יותר תמורת כספו".
הוא החליט להיכנס לעסקי העץ ("השקעה במנסרה וחברת בנייה בלונגווד, פלורידה."), ובשנת 1885 נכנס דמנס כשותף במסילת הברזל החגורה הכתומה, כאשר הוא השתלט על העסק מכיוון שהבעלים לא יכול היה לשלם לו. דמנס הפך לבעלים של מסילת הברזל החגורה כתומה, הוא הרחיב את קוויוף הרכבת לקיסימי עם ג'קסונוויל ומפרץ טמפה" (בעזרת המילטון דיסטון).
דמנס ייסד את העיר סיינט פטרסבורג יחד עם ג'ון קונסטנטין וויליאמס האב. ב-8 ביוני 1888 הרכבת הראשונה נסעה אל הטרמינל בדרום מחוז פינלס (סוף הקו) עם נוסע אחד. לאזור לא היה שם רשמי ולא היו בו רחובות או מדרכות אמיתיות. לאחר שרטוטים של קשיות, זכה דמנס וקרא לטרמינל סיינט פיטרסברג פלורידה, על שם סנקט פטרבורג, רוסיה, שם בילה מחצית מנעוריו. וויליאמס רצה לקרוא לעיר דטרויט, אך לבסוף שם זה ניתן למלון הראשון בעיר.