את הכרמל משרתים בתי ספר רבים, מהם שעברו מהדר לקראת סוף המאה ה-20. הרובע נהנה מדימוי של אזור עם חינוך טוב, ובו מוסדות פנאי לצד גנים ציבוריים רבים. כ-20.5% מהאוכלוסייה הם בני 65 ומעלה, וילדים עד גיל 17 הם 21.5% - כשההתפלגות ברחבי הרובע אינה שוויונית, ובעוד שבכרמל המרכזי הוותיק שכיחות גבוהה של קשישים, בשכונות הפריפריאליות חיות משפחות רבות עם ילדים.
עיריית חיפה מחלקת את הרובע בחלוקת משנה לשלושה תת-רבעים: "תת-רובע כרמליה - ורדיה", "תת-רובע כרמל מרכזי ומערבי" ו"תת-רובע כרמל צרפתי".
שכונות.
כרמליה.
כרמליה נבנתה על שלוחת רכס מערבית של הר הכרמל, בין ציר מוריה במזרח, כפר סמיר ומתחם בתי הקברות בחיפה במערב, כבאביר בצפון, ושכונת שמבור בדרום. רחובותיה הראשיים הם צפרירים ולאה. ערוץ נחל שיח פורץ מתוככי השכונה מערבה.
כרמליה החלה להיבנות עוד טרם קום המדינה. החל משנות ה-60 היא התפתחה במהירות, וב-2005 מנתה אוכלוסייתה כ-4,900 נפש המתגוררים בכ-2,000 יחידות דיור בשטח של כקמ"ר אחד. בתחומה נמצא בית הספר היסודי על שם הרצל ומספר גני ילדים עירוניים. בקדמת השכונה כיכר ולידה סופרמרקט. סטנדרט הבנייה בשכונה נחשב איכותי והיא מושכת זוגות משכילים ואמידים. הבתים שבמדרונות נבנו בבנייה מדורגת, המחקה את התוואי הטופוגרפי ומזוהה מאוד עם כרמליה.
ב-5 במרץ 2003 פוצץ עצמו מחבל מתאבד באוטובוס בקו 37 בצומת הכניסה לשכונה, ורצח 17 נוסעים.
כרמליה מוזכרת בין היתר בסיפוריה של יהודית קציר.
בינואר 1948 התרחשה בשטח השכונה פרשת הריגת ידידיה סגל.
ורדיה.
ורדיה היא שכונה צעירה. תחילת ההתיישבות באזור הייתה אמנם עם התיישבות היהודים בכרמל, אך התוכנית ננטשה. ורדיה של היום נוסדה בשנות ה-80, ועיקר התפתחותה חל בשנות ה-90. השכונה יושבת על גבעה עגולה רמה בין נחל הגיבורים (ואדי רושמיה) לנחל תן, בין רוממה והדר.
מרחוב שמשון, הדרך הראשית, יוצאים מספר רחובות שקטים ויוקרתיים. עם הקמת השכונה נסלל המשכו של הכביש מזרחה, תחת השם "דרך ראש מיה", עד לחיבורו עם דרך רופין (כביש הדר - אחוזה), שם נבנה מחלף. הכיכר המחברת בין רחוב ורדיה לרחוב נורית נקראת על שם הסופרת שושנה שבבו.
לפני הקמת השכונה, שלוחת ורדיה הייתה מכוסה ביער של אורנים, שהיה מקום ידוע לטיולי משפחות. בקצה השלוחה נמצאות הריסות של מבנה מאבן, שארכאולוגים מעריכים כי נבנה לפני מאות שנים. מהשלוחה ניתן לראות את כל מפרץ חיפה וחלק מהעיר התחתית, ובימים מסוימים אף את הגליל, הגולן והחרמון.
בעת מלחמת המפרץ פרס צבא ארצות הברית סוללה של טילי פטריוט בוורדיה.
כרמל מערבי.
כרמל מערבי היא שכונה הבנויה בשיפוליו המערביים של הכרמל כנגזר משמה, טובלת בירוק ומוקפת ואדיות בשני עבריה. הרחוב הראשי בשכונה הוא דרך הים, אחד הרחובות הארוכים בחיפה. בשכונה נמצאים מלון "הר הכרמל" – שנבנה ב-1936 כמלון "טֵלטְש" בתכנונו של האדריכל והצייר לאופולד קרקואר, בית הספר לילדים בעלי מוגבלות "אופקים", בית הספר היסודי "אילנות", בתי אבות ובתי כנסת.
כרמל מרכזי.
כרמל מרכזי, מכונה גם "מרכז הכרמל", היא שכונת מגורים מבוססת ובה מוסדות תרבות, פנאי ובילוי כמו גם אתרי מורשת היסטוריים בפסגת הכרמל. רחובותיה החשובים, מלבד העורק המרכזי של שדרות הנשיא-מוריה, הם רחוב יפה נוף, שדרות וודג'ווד, שדרות קיש ודרך הים. לפנים היה זה אתר נופש ששימש צליינים ומיסיונרים, החל בשנות ה-20 של המאה ה-20 הוא החל להתפתח כעתודה להתיישבות יהודית מחוץ לעיר הנמוכה ובמרוצת שנות ה-80 ירש הכרמל את שארית מקומה של הדר כמעוז הבורגנות העברית, ובשכונה צצו בתי קפה, מסעדות ומועדונים, בתי מלון ובתי קולנוע. בתי הספר בשכונה כוללים את בית הספר "דוד ילין", שלוחת "הריאלי", ובתי הספר העל-יסודיים "חוגים" ו"עירוני ה'". עוד במקום - בית מילר ללימודי תקשורת, גן החיות של חיפה, האודיטוריום, ומוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית. תחנת הקצה העליונה של הכרמלית - תחנת "גן האם", ממוקמת אף היא בכרמל המרכזי.
בתקופת העלייה החמישית נבנו, כהמשך של מרכז הכרמל צפונה, בתי אבן נמוכים לאורך רחוב הצנובר ורחוב התשבי. צמד רחובות מקבילים אלה יוצרים רצועה בנויה צרה לאורך קו ההר, הצופה אל ואדי לוטם. רחוב התשבי נקרא על שם אליהו הנביא (התשבי) שפעילותו מתקשרת עם הכרמל; ורחוב הצנובר, הוא שדרות הנשיא של ימינו. "הכרמל הצפוני" (או רמת התשבי), כשם שכונה זו, כולל בתי-מידות, חלקם ישנים ומשומרים (ביניהם שני בתי נחושת), ומשמש למגורים לצד מלונאות.
בשוליו של הכרמל המרכזי ערוצי נחל קטנים: מדרום-מזרח - נחל אבן, וממערב - נחל לוטם ונחל עמיק. אתרים אלה מאפשרים טיול "טבע בעיר". ליבה של השכונה נקרא גם "הכרמל הוותיק" שכן היה זה מהמקומות הראשונים על ההר שבהם הייתה התיישבות בעת החדשה. היום זהו תת-הרובע בעל ממוצע גיל האוכלוסייה הגבוה בחיפה.
כבאביר.
הכפר כבאביר משמש החל משנת 1928 כמרכזה של התנועה האחמדית בישראל. בקצהה של שלוחת ההר, שעליה בנוי הכפר, נבנה מסגד האחמדים, במבנה מתומן שמעליו מתנוססים שני צריחים הנראים היטב מהחוף. לאחר קום המדינה הפך הכפר לשכונה חיפנית, והיום גרות בו משפחות אמידות יהודיות וערביות. הרחוב המרכזי הוא רחוב כבירים.
גרם מדרגות של 300 מדרגות מוביל בין הכפר לנחל שיח שלמרגלותיו.
כרמל צרפתי.
כרמל צרפתי תופסת את צדו הצפון-מערבי של הכרמל. השכונה נקראת כך בעקבות תיווכו של הקונסול הצרפתי מול הסולטאן העות'מאני בהקמת המנזר הכרמליתי שבקצה השכונה, שמייסדיו היו בעצמם נזירים מצרפת, ב-1769. גבולה המערבי הוא המתחם התיירותי סטלה מאריס ובו מנזר הכרמליתים והתחנה העליונה של רכבל חיפה, גבולה המזרחי הוא הכרמל המרכזי וגבולותיה הצפוניים והדרומיים הם ואדיות. הרחוב הראשי הוא רחוב טשרניחובסקי. זוהי שכונת מגורים שקטה של המעמד הבינוני-גבוה, הכוללת את המכללה האקדמית לחינוך גורדון, מרכז החינוך והמרכז ליהדות מתקדמת על שם ליאו בק, בית הלוחם חיפה, ו"מרכז תרבות צרפת ע"ש גסטון דֶפֵר", שבמתחם שלו נמצא גם "מרכז קריגר לאמנויות הבמה".
שכונת משנה של הכרמל הצרפתי היא רמת שאול, שהוקמה עם שנות העלייה ההמונית כשיכונים ארוכים מרובי-כניסות שבהם 3-2 קומות. בשנות עליית גומולקה נבנו בשכונה שיכונים נוספים, מרווחים יחסית למקובל באותה תקופה.
בהמשכו של רחוב טשרניחובסקי מזרחה מתחילות שדרות הציונות, שהן הנתיב העיקרי המקשר את הכרמל עם העיר התחתית. ומן העבר השני, המשכה של שלוחת סטלה מאריס צפונה מהווה נכס-טבע ייחודי, הקרוי ראש הכרמל, והוא למעשה המקום שבו מסתיים ההר ונפגש עם הים.
ארור החושב אוון
בעיטת עונשין מ-11 מטרים
גביע רוסיה
זוקן ראייה
זוקן ראייה (ביוונית: Presbyopia; presbys "זקן", opia "ראייה") הוא ליקוי בריאות המתבטא בירידה ביכולת העין להתמקד בעצמים הנמצאים בקרבתה. המנגנונים המדויקים הגורמים לזוקן ראייה עדיין לא ידועים בוודאות ומחקרים שנעשו עד כה מצביעים במידת הסבירות הגבוהה יותר על איבוד גמישותה של עדשת העין כגורם עיקרי, אף שקיימים מחקרים שהצביעו על שינויים בקוער העדשה כתוצאה מגדילתה ואובדן כוח השרירים הריסניים כגורמים נוספים.
בדומה להופעת שיער שיבה וקמטים בעור, זוקן הראייה היא תסמין הנגרם במהלך הטבעי של הזדקנות. בני אדם מפגינים בדרך כלל סימנים ראשונים לזוקן ראייה בגילאי 40–50. היכולת להתמקד בעצמים קרובים פוחתת עם עליית הגיל, החל מיכולת התמקדות של כ-20 דיופטר בגיל הילדות (היכולת להתמקד בעצם המונח במרחק 5 ס"מ מן העין), כ-10 דיופטר בגיל 25 (10 ס"מ), והתהליך מסתיים ברמה של 0.5 עד 1 דיופטר בגיל 60 (היכולת להתמקד בעצם שמרחקו אינו פוחת ממטר אחד עד שני מטר). ברוב מקרי זוקן הראייה, חדות הראייה לרחוק לא נפגעת.
תסמינים.
התסמינים הראשונים בהם מבחינים רוב בני האדם הם קשיים בקריאת אותיות קטנות, במיוחד בתנאי תאורה גרועים, עייפות בעיניים לאחר קריאה ממושכת, טשטוש בראייה או טשטוש רגעי בראייה בעת מעבר ממבט בעצם מרוחק למבט בעצם קרוב. רבים מאלה הסובלים מזוקן ראייה קיצוני מתלוננים על תחושה שזרועות ידיהם נעשו "קצרות מדי" מכדי לאחוז בחומר קריאה במרחק נוח.
זוקן ראייה, בדומה להפרעות אחרות במיקוד הראייה, מגביל פחות בתנאי תאורה טובים, זאת כיוון שקשתית העין מתכווצת ומקטינה את האישון. כבכל עדשה, הגדלת יחס המיקוד ("מספר f") מגדיל את עומק השדה על ידי הפחתת הטשטוש של עצמים מחוץ למוקד.
בין בעלי מקצועות מסוימים נמצא איחור בפנייה לתיקון ראייה עם התפתחות זוקן ראייה, במיוחד עקרות בית וחקלאים, בעוד שעובדים במגזר השירותים נוטים לפנות לעזרה בתיקון הראייה מוקדם יותר. אף הסובלים ממיוזיס מאחרים בפנייה לתיקון ראייה עם התפתחות זוקן ראייה.
טיפול.
בעבר היו ניסיונות שונים להתמודד עם זוקן הראייה, ברומא העתיקה השתמשו בענבר מלוטש, באירופה של תקופת הרנסאנס נעשה שימוש במונוקול, בסין העתיקה השתמשו בזכוכית מגדלת. במאה ה-18 כבר נעשה שימוש נרחב במשקפיים דו-מוקדיים. הטיפול בזוקן ראייה התקדם מאוד בשלהי המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21, במיוחד לאחר פיתוח עדשות מתקנות למשקפי קריאה שהן זולות, ניתנות לקנייה מן המוכן, ואשר מכסות טווח רחב מאוד של מוקדים. ניתן לתקן זוקן ראייה אף בעזרת עדשות מגע. יש הבוחרים לתקן זוקן ראייה בעזרת משקפיים ביפוקליים, המעניקים להם טווח רחב יותר של מוקדי ראייה ללא צורך להחליף משקפיים בעת ראייה למרחוק. ככל שמצב זוקן הראייה מתקדם, כך יש להחליף את עדשות הקריאה.