בית הקברות היהודי הישן (בגרמנית: Jüdischer Friedhof Berlin-Mitte) בברלין ממוקם ברובע מיטה (26 große Hamburger Straße), סמוך למיקומו ההיסטורי של שער שפנדאו. בית הקברות שימש את הקהילה היהודית משנת 1672 ועד 1827, אם כי קבורה המשיכה עד סוף המאה ה-19, אז הקיפו כבר מבני מגורים את המתחם.
היסטוריה.
בשנת 1671 התיר פרידריך וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג את התיישבותן של חמישים משפחות יהודיות בברלין. מיד לאחר מכן רכש יהודי בשם מנדל ריס שישה דונם עבור בית קברות שישמש את יהודי הקהילה. במקום נקברו כ-2,800 יהודים, בהם משה מנדלסון, דניאל איציג, פייטל היינה אפרים ומרכוס הרץ ועוד. הקבורה במקום נמשכה עד מיצויו המלא בסביבות 1880, אז נפתח בית הקברות היהודי בווייסנזה.
בשנת 1844 הוקם בצד בית הקברות בית אבות יהודי שפעל עד 1942, אז הפך לבית מעצר של הגסטפו.
בתקופה הנאצית נהרסו מצבות בית הקברות באופן שיטתי ועצמות הנפטרים פוזרו. חלק מהשטח שימש כמגרש בית המעצר הסמוך ובימי מלחמת העולם השנייה האחרונים נכרו בו קברות אחים להרוגים גרמנים. לפי דברי יוהנס טוכל, ראש אתר ההנצחה להתנגדות הגרמנית לעיתון בילד באוקטובר 2013, בין הנקברים בקברי האחים טמונה גם גופתו של מפקד הגסטאפו היינריך מילר.
ב-1948 הושב בית קברות לידי הקהילה היהודית. ב-1970 הוקם בשטח חלקו הדרומי גן ציבורי. חלק מהמצבות העתיקות ביותר ובהן זו של מנדלסון שוקמו והוסבו לשלטי זיכרון בשטח הגן. באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 הוצבה בפתח בית הקברות אנדרטה "לזכר קורבנות הברבריות הפשיסטית" המורכבת מ-13 פסלי ברונזה של נשים, מאת הפסל ויל לאמרט שנועדה במקור לפתח מחנה הריכוז ראוונסבריק.
בשנים 2007-2008 שוקמו שרידי בית הקברות. נקבעו בשטחו שלטי הסבר, ניטעה צמחייה והותקן מתקן לנטילת ידיים. כן הוסדרו שער כניסה וגדר מיוחדת המקיפה את המתחם. ב-24 בספטמבר 2008 נערך טקס חנוכת אתר הנצחת בית הקברות.
אלה ארמוני
אלה ארמוני (נולדה ב-14 בפברואר 1993) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה.
ארמוני נולדה וגדלה בתל אביב. היא בתה של הזמרת דפנה ארמוני.
למדה בבית ספר היסודי "גבריאלי" ולאחר מכן עברה ל"בלפור" על מנת ללמוד באותה הכיתה עם אחיה התאום, עדן. היא בוגרת מגמת תיאטרון בתיכון עירוני א' לאמנויות. את שירותה בצה"ל עשתה בתיאטרון צה"ל. במסגרת שירותה, שיחקה בהצגת יחיד "חיים פעם אחת" בה היא גילמה נערה שאיבדה את בן זוגה בתאונת דרכים. עם סיום שירותה החלה ללמוד בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין, שם סיימה את לימודיה בשנת 2017. במסגרת לימודיה גילמה את דמותה של אדלה בהצגה "בית ברנרדה אלבה", את קורנליה בהצגה "פביאן" ועוד. היא זכתה פעמיים במקום הראשון בתחרות המונולוגים עם המונולוגים "לאורה" מתוך "האב" ו"אישה" מתוך "הרמטכ"ל של סין" מאת חנוך לוין. בנוסף, זכתה במקום השני עם מונולוג מתוך הסדרה "מקוללים" בו גילמה את דמותה של יונה וולך. מלבד זאת, במהלך לימודיה הדריכה במשך שנתיים קבוצת קשישות משכונת התקווה וכתבה וביימה עבורן את ההצגה "שכונת חיימקלה" בהשראת כתביו של חנוך לוין.
הופעותיה בקולנוע ובטלוויזיה.
בשנים 2004–2006, הנחתה את התוכנית "המהדורה" בערוץ הראשון.
בשנת 2005 היא שיחקה בסדרת הטלוויזיה "זומזום", ששודרה בערוץ הילדים ב-yes.
בשנת 2006 היה תפקידה הראשון בקולנוע, כשהייתה בת 13 בלבד בסרטו של חנן פלד, "מכתבים לאמריקה", שם גילמה את דמותה של נירית. באותה השנה שיחקה גם בסרט הקולנוע "שלוש אמהות", שם גילמה את דמותה של פלורה וכן בתפקיד הראשי בסדרה הקומית "קוויקי", ששודה בערוץ 2.
בשנים 2007–2010 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה המצליחה "100 בתנ"ך" את דמותה של לילי.
בשנת 2009 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה "2.3 בשבוע" בערוץ 10. שם גילמה את דמותה של ליטל, נערה אשר עוברת התעללות מינית.
באותה שנה, הנחתה את תוכנית האירוח "ניק נט" בערוץ ניקלודיאון וגם את התוכנית "היכל התהילה" בערוץ הילדים.
ב-2013, שיחקה ארמוני בתפקיד ראשי בסרט "מקובלות" את רוני לצד ג'וי ריגר שיר מורנו ועומר דרור.
בשנים 2014–2016 שיחקה בתפקיד הראשי בשתי עונותיה של סדרת הנעורים "שוברי גלים", ששודרה בערוץ הילדים ב-yes, בה היא גילמה את דמותה של "ניקו", נערה יתומה, קשוחה ומרדנית שחיה על החוף ומציירת על גלשנים. באותה שנה ארמוני השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "משפחה שולטת".
בשנת 2016 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "להיות איתה".
בשנת 2017 גילמה את ליליה בסרטו של שבי גביזון "געגוע".
בשנת 2018 שיחקה בסרט הקולנוע "הכל שבור ורוקד" בבימויו של נוני גפן.
בשנת 2019 שיחקה בסרט הקולנוע "המחשמלים" בבימויו של בועז ארמוני.
קריירת דיבוב.
במהלך השנים דיבבה ארמוני במספר סרטים וסדרות אנימציה. בשנת 2005 דיבבה את גילי בסדרת המונו-דרמה "גילי". בשנת 2009 דיבבה בסדרת האנימציה "הולי הובי" לערוץ הופ!. בשנת 2010 דיבבה בסדרת האנימציה "עאשה" את דמותה של "סיטא". בשנת 2011 תרמה את קולה לתוכניות האנימציה "המחליפים", "דינו דן" ולסרט האנימציה "הופ ארנב".
כמו כן דיבבה בעברית את דמותה של "מקס", בקומדיית המצבים האמריקאית "החיים היפים של זאק וקודי".
בשנת 2012 תרמה את קולה לסדרת האנימציה "קאי לאן", ואף ביצעה את שיר הפתיחה של הסדרה.
קריירה בתיאטרון.
במקביל לקריירה הקולנועית והטלוויזיונית, ארמוני לקחה חלק במספר מחזות ומחזות זמר.
בשנת 2000, כאשר הייתה בת 7 בלבד, שיחקה במחזמר "פוקהונטס".
בשנת 2002 שיחקה בהצגה "מניין נשים" בתיאטרון הבימה.
בשנת 2003 הייתה ילדת פסטיגל ב"פסטיגל סובב עולם".
בשנת 2004 גילמה את דמותה של יפעת בהצגה "קופסה שחורה", המבוססת על ספרו של עמוס עוז, בבימויו של חנן שניר בתיאטרון הבימה.
בשנת 2005 השתתפה במחזמר "צלילי המוסיקה", בתפקיד "גרטל", וכן במחזה "מאריקה" שהוצג בתיאטרון בית ליסין.
בשנת 2008 שיחקה במחזמר "אוליבר טוויסט" בתפקיד "בט", חברתה הקרובה של "ננסי" אשר גילמה אניה בוקשטיין.
בשנת 2010 שיחקה בהצגת הילדים "זהבה ושלושת הדובים".
בשנת 2013 שיחקה את דמותה של "באנה" במחזמר "ספר הג'ונגל".
בשנת 2018 שיחקה בתפקיד הראשי בהצגה "צו הלב" של התיאטרון הארצי לילדים ונוער.
משנת 2019 משחקת בהצגה "מרלן" בתיאטרון בית ליסין בתפקיד "יפה".
ארמוני רווקה ומתגוררת במרכז תל אביב.
אגואסקליינטס
אגואסקליינטס (בספרדית: Aguascalientes) היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר במדינת אגואסקליינטס שבמקסיקו.
היסטוריה.
אגואסקליינטס נוסדה ב-22 באוקטובר 1575 על ידי חואן דה מונטורו תחת השם "וייה דה נואסטרה סניורה דה לה אסונסיון דה לאס אגואס קליינטס" (מילולית: "כפר גבירתנו של העלייה השמיימה (הכוונה למרים, אם ישו) של המים החמים"), שבהמשך קוצר ושונה לאגואסקליינטס. במקור אגואסקליינטס הייתה אמורה להיות נקודת מנוחה לשליחי שירות הדואר בין מקסיקו סיטי וסקטקס. במהלך התקופה הקולוניאלית אגואסקליינטס צמחה והפכה לעיר חשובה באזור.
לאחר קבלת העצמאות מספרד ב-1821 והעיר וסביבותיה הפכו לטריטוריה בשם אגואסקליינטס, כחלק ממדינת סקטקס. ב-1835 אגואסקליינטס הפכה להיות מדינה נפרדת לחלוטין כשהעיר אגואסקליינטס משמשת כבירתה.
כלכלה.
הכלכלה המקומית מסתמכת בעיקר על היי-טק ולחברות רבות בתחומי התוכנה וטכנולוגיית המידע יש מפעלים ומרכזים באגואסקליינטס.
חינוך.
בעיר פועלות אוניברסיטאות רבות, בהן האוניברסיטה האוטונומית של אגואסקליינטס והאוניברסיטה הטכנולוגית אל רטוניו.
תחבורה.
את אגואסקליינטס משרת נמל התעופה הבינלאומי ליסנסיאדו חסוס טראן פרדו, המציע טיסות לערים מרכזיות במקסיקו ויעדים נוספים בארצות הברית.
העיר היא אחת הערים הידידותיות ביותר לרוכבי אופניים במקסיקו.
אגואסקליינטס (עיר)
הארת אדינגטון
אנטוני בנט
HTC One M8
ה-One M8 הוא טלפון חכם מתוצרת חברת HTC המהווה מכשיר הדגל לשנת 2014 של החברה. המכשיר הוכרז במהלך תערוכת MWC 2014 שהתקיימה בברצלונה והוא ידוע גם בתור גרסת 2014 ל-HTC One המקורי.
מפרט המכשיר.
המכשיר כולל מסך מגע מסוג LCD בטכנולוגיית IPS בגודל 5.0 אינץ' ברזולוציה של 1920X1080 (רזולוציית HD מלאה), היוצרת צפיפות פיקסלים של 441 פיקסלים לאינץ'. המכשיר כולל רמקולים קדמיים, אך בשונה מה-HTC One המקורי, אינם כוללים את טכנולוגיית השמע מבית Beats. המכשיר כולל את מערכת ההפעלה Android בגרסת 4.4 "קיטקט", עם ממשק ה-Sense מבית HTC. המכשיר כולל מצלמה אחורית ברזולוציית 4.0 מגה פיקסל, וכולל גם עדשה נוספת למיקוד התמונה. המכשיר כולל בנוסף ; מצלמה קדמית ברזולוציית 5.0 מגה פיקסל, אותה מכנה חברת HTC מצלמת "סלפי".
המכשיר כולל גם את פלטפורמת הסנאפדרגון 801 מתוצרת חברת קוואלקום, הכולל את המעבד המרובע ליבות ה-Krait 400 במהירות שעון של 2.3GHz. המכשיר כולל 16GB או 32GB של אחסון פנימי, הניתן להרחבה באמצעות כרטיס MicroSD ו-2GB זיכרון RAM. הממשק המובנה במכשיר כולל מגוון של מחוות המשמשות לפתיחת המכשיר כאשר הוא נעול. בנוסף לכך, כולל המכשיר את ממשק ה-BlinkFeed, שהשתפר מה-HTC One המקורי.
למכשיר מצב תצוגה ייחודי הנקרא "תצוגת נקודות", בו המעטפת של המכשיר מכסה ומגנה על מסך התצוגה, אך דרך "מסננת" נקודות של המעטפת מוצגים נתונים שונים, ואף ניתן לבצע פעולות במסך המגע, ולענות ולסיים שיחות - ללא פתיחת המכסה.
מכשירים דומים.
בנוסף לגרסה הראשית של ה-One M8, חברת HTC הוציאה לשוק מכשירים נוספים הדומים ל-M8:
ביקורות.
הביקורות שיבחו את עיצוב המכשיר, המסך והמהירות, שיש אף טוענים שזהו הטלפון החכם המהיר ביותר הכולל את מערכת Android. אך טענו כי המצלמה צריכה שיפור.
פייפר פראבו