בשנת 2008 דיבב בסרט האנימציה "בולט" לצידה של השחקנית מיילי סיירוס, עמה הקליט לסרט את השיר "I Thought I Lost You" אשר היה מועמד לפרס גלובוס הזהב.
בשנת 2009 שיחק לצידו של דנזל וושינגטון בסרט "חטיפת הרכבת התחתית 123" ובסרט "מזל תאומים".
בשנת 2010 שיחק בסרט "מפריז באהבה" בהפקתו של לוק בסון.
בשנת 2014 שיחק לצד טיי שרידן, בסרט הקולנוע הזייפן.
בשנת 2015 שיחק בסרט הפעולה "חיים על מתח גבוה" לצידם של קייט בוסוורת', שרון סטון, גיל בלוז ואמילי אולרופ.
בית חולים ביילינסון
בילינסון
בלינסון
ביילינסון
פליום
פליום (לטינית: Pallium) הוא שמה של רצועה אותה עוטים האפיפיור והארכיבישופים. הפליום ניתן בדרך כלל לארכיבישוף מטרופוליטני וגם לפטריארך הלטיני של ירושלים ומסמל את סמכותו זו. לארכיבישוף זכות לעטות את הפליום בתחום הדיוקסיה שלו במועדים מיוחדים במהלך טקסי מיסה. לאפיפיור זכות לעטותו בכל עת. לעיתים מקבלים בישופים פליום כסימן לזכות מיוחדת, אך הפליום אינו מעצים את סמכותם או כוחם.
הפליום עשוי צמר לבן ורוחבו כחמישה סנטימטרים. הוא נכרך סביב הצוואר, החזה והכתפיים, ומשתלשלות ממנו שתי רצועות שרוחבן חמישה סנטימטרים ואורכן שלושים סנטימטרים, כשבקצותיהן פיסות עופרת קטנות מכוסות במשי שחור. על הפליום מצוירים שישה צלבים שחורים קטנים. הפליום נלבש על פני הצ'סובלה, אפוד הבישוף.
השימוש בפליום הופיע ככל הנראה כבר במאה הרביעית והפך נפוץ במאה החמישית. מלכתחילה, הייתה רק לאפיפיור הזכות המוחלטת לעטות את הפליום והשימוש בו על–ידי אחרים היה רק בהרשאתו. השימוש בפליום אצל בישופים מטרופוליטנים הופיע במאה התשיעית. שבועת האמונים הנלווית לקבלת הפליום הופיעה ככל הנראה במאה האחת עשרה.
ארכיבישוף מטרופוליטני
ארכיבישוף מטרופוליטני או מיטרופוליט (בלטינית: Metropolita, לפי ההיגוי היווני העתיק של Μητροπολίτης - "מֶטרופוליטֶס", ביוונית מודרנית: מיטרופוליטיס, ברוסית, באוקראינית, ברומנית, בסרבית, בבולגרית: מיטרופוליט) הוא תואר הניתן בנצרות הקתולית והאורתודוקסית לבישוף העומד בראש פרובינציה בעיר ראשית (מטרופולין): עיר ראשית של פרובינקיה רומית, פרובינקיה כנסייתית או בירה אזורית. בכנסייה הקתולית המערבית משתמשים במילה ארכיבישוף (מטרופוליטני). בכנסיות אלה סימן סמכותו ומעמדו של הבישוף המטרופוליטני הוא הפליום, רצועה שעליה צלבים הנענדת סביב הצוואר והכתפיים.
תוארם של חלק מהמטרופוליטים הוא תואר כבוד או תואר טקסי בלבד, אם הם מייצגים קהילות שנעלמו, עם התאסלמות תושבי העיר אותה הם מייצגים.
בכנסייה הקתולית המערבית הארכיבישופים העומדים בראש בישופות מטרופוליטנית הם בעלי סמכות על פני בישופים במסגרת השטח עליו הם שולטים. אותם בישופים מכונים "בישופים סופרגנים", והם כפופים ישירות לבישוף המטרופוליטני. בישופים מטרופוליטנים מקבלים גם סמכות על פני דיוקסיה בה לא מונה עדיין בישוף בעקבות מותו או התפטרותו של הבישוף הסופרגני.
מיטרופוליטים.
בימינו בכנסיות האורתודוקסיות התפקיד נקרא "מיטרופוליט" (יוונית: Μητροπολίτης- "מיטרופוליטיס", ברוסית, סרבית, בולגרית, אוקראינית, מקדונית: Митрополит, ,ברומנית: Mitropolit) לפי ההיגוי היווני
הביזנטי והמודרני. בכנסייה היוונית-אורתודוקסית התואר "מיטרופוליט" משמש בהקשרים שונים. בכנסיות ההלניות (למשל ביוון, קפריסין, וכו') המיטרופוליטים באים אחרי הארכיבישופים מבחינה הירארכית. בכנסיות האורתודוקסיות הסלביות ובכנסייה האורתודוקסית הרומנית ההפך הוא הנכון. בשני המקרים, אין למיטרופוליטים סמכות על–פני הבישופים בשטחם.
יחד עם זאת המיטרופוליטים (אצל היוונים - הארכיבישופים) עומדים בראש הסינודים של הבישופים ונהנים מפריבילגיות מיוחדות.
בכנסיות הקתוליות המזרחיות (הכנסיות המזרחיות המאוחדות עם רומא), תפקיד המיטרופוליטים דומה לזה של המיטרופוליטיים של הכנסיות האורתודוקסיות.
פטריק אנדרסון
פטריק "ביארד" יונאס אנדרסון (בשוודית: Patrik "Bjärred" Jonas Andersson; נולד ב-18 באוגוסט 1971 בבורגבי) הוא כדורגלן עבר שוודי. גם אביו, רוי אנדרסון, ואחיו הצעיר דניאל אנדרסון שיחקו כדורגל מקצועני.
נכון לתחילת 2005, ערך פטריק אנדרסון 96 הופעות במדי נבחרת שוודיה, בהן כבש 3 שערים. הוא זכה במקום השלישי במונדיאל 1994. הוא שיחק גם במדי הנבחרת שהגיע לחצי הגמר ביורו 1992. כמו כן שותף אנדרסון במדי הנבחרת במהלך טורניר יורו 2000 והוא נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2002.
הוא התחיל את הקריירה שלו במועדון מקומי, ביארדס איי אף, ממנו קיבל גם את שם החיבה שלו. ב-1989 הוא עבר למאלמה, קבוצה מהליגה הבכירה בשוודיה. ב-1992 הוא נהפך לשחקן מקצועי כאשר עבר לשחק במדי בלקברן רוברס האנגלית, בה הוא נשאר עד 1993, לפני שעבר לתחנה הבאה בקריירה שלו, בורוסיה מנשנגלדבך הגרמנית. במדי מנשנגלדבאך זכה אנדרסון בגביע הגרמני בשנת 1995. הוא עזב את הקבוצה כאשר מעמדה החל להדרדר ועבר לאחת מהקבוצות הבכירות בגרמניה ובאירופה, באיירן מינכן, ב-1999. בתקופתו בבאיירן הספיק להשיג תארים רבים, 2 אליפויות הבונדסליגה, (כאשר באחרונה הוא כבש את שער האליפות במחזור האחרון של הליגה בבעיטה חופשית בזמן פציעות), גביע גרמני, וזכייה בליגת האלופות. ב-2001 עבר למועדון הפאר הספרדי ברצלונה ובילה שם שלוש עונות מרובות פציעות.
בעונת 2004 שב אנדרסון הביתה, לשחק במדי מאלמה, אחרי 10 שנים מחוץ לשוודיה. הוא זכה פעמיים בתואר שחקן השנה בשוודיה, בשנים 1995 ו-2001.
אנדרסון היה בהרכב מאלמה בשני המשחקים בסיבוב המוקדמות השני של ליגת האלופות בעונת בהם שיחקה מאלמה נגד מכבי חיפה, שאותה גם הדיחה בסיכום שני המשחקים.
חיפושיות הקצב
הבחירות לכנסת האחת עשרה
הבחירות לכנסת האחת עשרה התקיימו ב-23 ביולי 1984, כ"ג בתמוז ה'תשמ"ד, ותוצאות הבחירות קבעו את הרכב הסיעות בכנסת האחת עשרה. בחירות אלו נערכו לאחר תקופת כהונתה העשירה באירועים של הכנסת העשירית. הבחירות הוקדמו ממועדן המקורי ב-5 בנובמבר 1985, כ"א בחשוון ה'תשמ"ו. המערך, שאיבד את השלטון במהפך שהביאו הבחירות לכנסת התשיעית, ואשר סבר כי יהיה בידו להשיב את השלטון בבחירות הקודמות, שב והעמיד בראשו את שמעון פרס; אולם אף על פי שבראשות הליכוד עמד יצחק שמיר ולא מנחם בגין, ולמרות המשברים שזיעזעו את המדינה במהלך כהונת הכנסת העשירית (ההיפר אינפלציה, שאפיינה את כלכלת המדינה בכל מהלך הכנסת, מלחמת לבנון, ומשבר מניות הבנקים בשנותיה האחרונות), שמרו רוב בוחרי הליכוד אמונים למפלגתם. לאחר בחירות אלו נראה היה כי הציבור הישראלי לכוד בין שני גושים שווים לערך מבחינת גודלם, המייצגים הן דעות והן מגזרים באוכלוסייה, וכי אין כל דרך בה ניתן להכריע בין גושים אלו.
רקע היסטורי.
תקופת כהונתה של הכנסת העשירית הייתה רצופה באירועים שהשאירו את חותמם השלילי על מדינת ישראל. הכלכלה הישראלית הייתה נתונה במשבר החמור ביותר בתולדותיה. המשבר בא לידי ביטוי בעיקר בהיפר אינפלציה של מאות אחוזים בשנה. הוצאות הממשלה הגיעו להיקף חסר תקדים עקב המלחמה בלבנון והגדלת תשלומי הרווחה. ניסיונו של שר האוצר ארידור להוריד מיסים ומכסים בשיעור חד, כדי להעלות את הכנסות המדינה מהגדלת היקף הפעילות הכלכלית, נחל כישלון. התוכנית הזו הביאה ל"בהלת קניות" שהעלתה את המחירים, ובכך הגבירה את האינפלציה. בנוסף גבר היבוא והביא לגירעון גדול במאזן המסחרי ולירידה ביתרות מטבע החוץ של המדינה. החוב החיצוני הגיע לשיעור שעלה על 200% מהתמ"ג — שיעור שלא היה לו אח ורע במדינה מודרנית אחרת. מימון החוב התופח נעשה באמצעות "הדפסת כסף".
מבחינה ביטחונית, הממשלה קמה לאחר מלחמת לבנון. טבח סברה ושתילה שאירע במהלכה הביא לכינון ועדת כהן שהביאה להפקסת כהונת אריאל שרון כשר הביטחון. ייתכן שלמלחמה הייתה השפעה על החלטתו של מנחם בגין לפרוש מהחיים הציבוריים. בשנת 1984 היה צה"ל נתון עדיין עמוק בתוך לבנון. "הסכם השלום" שנחתם עם נציגים לבנוניים מהעדה המארונית ב-6 במאי 1983 נותר על הנייר בלבד, גם לאחר אישורו בפרלמנט הלבנוני, עקב סמכותו הרעועה בזמן מלחמת האזרחים בלבנון. צה"ל נסוג לקו נהר האל-אוואלי, תוך שהוא נוטש את עמדותיו בהרי השוף בהן ספג אבדות כבדות בעקבות העימות בין הדרוזים והמארונים במקום. לאחר הנסיגה הסורים השתלטו על ביירות. ב-4 בנובמבר 1983 אירע "אסון צור השני", שבו פוצץ מחבל מתאבד את בניין הממשל בצור, ובאירוע נהרגו 60 איש, מתוכם 28 חיילי צה"ל ושוטרי מג"ב. ההתנגדות לצה"ל בלבנון התחזקה, ושהיית צה"ל בקו האוואלי גבתה מחיר דמים יום יומי.
לקראת סוף שנת 1983 קרסו שערי מניות הבנקים והממשלה נאלצה להלאים את הבנקים, תוך קיזוז של כשליש מכלל חסכונות הציבור שהושקעו במניות. התנועה הקיבוצית ספגה גם היא מהלומה כואבת בעת התמוטטות הבורסה בתחילת השנה. שר האוצר, יורם ארידור, שהניח למשבר מניות הבנקים להמשיך ולתפוח עד שהיה לאסון, התפטר כעבור זמן קצר, כאשר נחשפה תוכנית ה"דולריזציה" בעיתונות ונדחתה על ידי הממשלה. לפי תוכנית זו, הייתה אמורה מדינת ישראל לאמץ את הדולר כהילך חוקי או להצמיד את השקל לדולר לפי שער קבוע. משמעות מדיניות זו הייתה הפסקה חדה וחותכת של האינפלציה בצעד קיצוני אחד תוך ויתור של ממשלת ישראל על עצמאותה המוניטרית, והכפפתה למדיניות המוניטרית של ארצות הברית.