ב-1925 היה אליעזר שותף להקמת בית הכנסת הגדול בתל אביב ועסק רבות בתרומה ועזרה לנזקקי העיר. נכונותו לעזור לכל הפונה אליו סיבכה את אליעזר בחובות כספיים והביאה להתאבדותו ב-1926. נקבר בבית הקברות טרומפלדור. שרה פפר נפטרה ב-1958.
גטו צ'רנוביץ
גטו צ'רנוביץ היה גטו בעיר צ'רנוביץ שהוקם בידי רומניה הפשיסטית באוקטובר 1941. הגטו התחסל עם ביטול ההגבלות על תנועת היהודים בעיר באוקטובר 1943.
היסטוריה.
ערב מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-50,000 יהודים, למעלה משליש מאוכלוסיית העיר.
השליט הפשיסטי של רומניה, יון אנטונסקו, שאף לטיהור צפון בוקובינה מיהודים ורקם תוכניות לכך עוד לפני פלישת הנאצים לברית המועצות במבצע ברברוסה, ביוני 1941.
הרומנים כבשו את העיר בין ה-5 וה-6 ביולי 1941 וב-11 בחודש הוחל החוק האזרחי הרומני בצפון בוקובינה. ב-30 ביולי נכפתה ענידת הטלאי הצהוב בצו מיוחד מטעם המושל.
בין אוגוסט לספטמבר 1941 הקימו השלטונות הרומנים יודנראט בראשותו של ד"ר זיגיסמונד נויברגר.
בספטמבר 1941 הורה מושל בוקובינה לראש העיר, טראיאן פופוביץ', להגיש תוכנית להקמת גטו בעיר. באותה עת התגוררו בה בין 41,000 ל-46,000 יהודים. בהמשך הגיעו לעיר יהודים נוספים מן הסביבה, ומספרם הגיע לכ-52,000 לפי אומדני הרומנים, או לכ-75,000 לפי אומדני הקהילה היהודית.
בפקודת מושל בוקובינה, הגנרל קורנליו קלוטסקו (Corneliu Calotescu) הוקם הגטו ב-11 באוקטובר 1941.
כל יהודי העיר, כ-50,000 במספר, חויבו לעבור לגטו שמוקם בשולי העיר. הותר להם לקחת עמם כל מה שיכלו לשאת בידיהם והם נדרשו למסור את מפתחות בתיהם לרשויות. עד תחילת 1942 הוחרם רוב רכושם של היהודים ובכלל זה בתים, חנויות, בתי עסק ובתי חרושת. כספם הועבר לבנק הלאומי הרומני.
בעקבות הכניסה לגטו הגיעה הפקודה מהרודן אנטונסקו לגירוש היהודים לטרנסניסטריה.
ראש העיר טראיאן פופוביץ' התנגד לגירושים ודרש להשאיר בגטו את הנכים והקצינים המשוחררים ואת בעלי המקצועות החופשיים - רופאים, מהנדסים ועורכי דין, בסך הכל כ-20,000 יהודים. הוא טען שכלכלת העיר תקרוס בלעדיהם. הוקמה ועדה כדי לקבוע את הקריטריונים לגירוש. במקום כ-200 במקור הותר להם להישאר והונפקו להם רישיונות עבודה מיוחדים.
כבר ב-12 באוקטובר 1941, יצא המשלוח הראשון שכלל כ-6,000 יהודים. ב-17 בחודש יצא המשלוח השני. הגירושים נמשכו עד ה-15 בנובמבר. בחודשים אלה גורשו 28,391 יהודים לטרנסניסטריה.
יושבי הגטו עסקו בעבודות כפייה שונות. לאחר הקמת הגטו נסגרו בית המחסה ובית החולים לחולי נפש, והחולים המשוחררים היו משוטטים ברחובות.
לאחר פיטוריו של פופוביץ' מראשות העיר ביוני 1942, על רקע עזרתו ליהודים, גורשו מהגטו באותו חודש בשלושה משלוחים בין 4,000 ל-5,000 יהודים.
הגירושים הופסקו בזכות פעילותם של מנהיגים יהודים בבוקרשט, בעיקר ד"ר וילהלם פילדרמן והרב הראשי אלכסנדר שפרן.
באוקטובר 1943, נוכח התקדמות הצבא הסובייטי באוקראינה, בוטלו חובת ענידת הטלאי הצהוב והאיסור על התנועה ברחובות. אולם, השלטונות הרומניים אסרו על היהודים לעזוב לרומניה עצמה.
בראשית פברואר 1944 נסוג הצבא הרומני והעיר צ'רנוביץ נותרה בידי הגרמנים. הגסטאפו תכנן את השמדת יהודי העיר, אולם כיבוש העיר בידי הסובייטים בסוף מרץ 1944 מנע זאת. באותה עת נמצאו בה כ-15,000 יהודים.
אמריך
אמריך או עמריך (בגרמנית: Emmerich) הוא שם משפחה, שמקורו בשם העיר אמריך על הריין .
עמריך
נאבדאלסא
נאבדאסלא (המאה ה-2 לפנה"ס) היה אציל נומידי. זמם לרצוח את המלך יוגורתה יחד עם בומילקר, המזימה נחשפה ובומילקר הוצא להורג, אולם גורלו של נאבדאלסא לא ברור.
ביוגרפיה.
על פי תיאורו של גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, נאבדאלסא היה אציל נומידי עשיר ומכובד. כמו כן מציין סאלוסטיוס שלעיתים היה נאבדאלסא מפקד על הצבא בעצמו ללא המלך.
במהלך מלחמת יוגורתה, אציל בשם בומילקר שהיה ידידו של יוגורתה מילדות, זמם לקשור קשר לרציחת המלך. הוא נתמך בתוכניתו זו בידי הרומאים. בומילקר שכנע את נאבדאלסא להצטרף גם כן לקשר, לא ידוע מה הייתה המזימה המקורית, אולם היא נכשלה בשל חששותיו של נאבדאלסא. בומילקר הזועם שלח איגרת אל נאבדאלסא בה הוא מגנה אותו על פחדנותו וקורא לו לנסות בשנית להתנקש בחיי המלך. נאבדאלסא קרא את האיגרת ונרדם כשהיא לידו. אחד ממשרתיו ראה את האיגרת ומיהר להביא אותה ליוגורתה. נאבדאלסא התעורר והבין במהירות את הנעשה, הוא מיהר אל יוגורתה והתוודה לפניו על הקשר והפציר בו לחוס עליו. כאשר נודע הקשר ליוגורתה, הוציא להורג את בומילקר וקושרים נוספים. אם כי גורלו של נאבדאלסא לא ברור, סאלוסטיוס מציין שהמלך השיב מענה רך לדבריו, אולם מוסיף שלא כן היו הגיגי ליבו. ייתכן שיוגורתה אכן חס על נאבדאלסא, וייתכן שהוציא אותו להורג. על כל פנים הוא לא נזכר יותר.
ח'ירבת ניג'ם
ח'ירבת ניג'ם (בערבית: خربة نجم שפירושו חורבת כוכב) הוא אתר ארכאולוגי בגבעת הרדאר. בחפירות הצלה שנעשו במקום נחשף מבנה מבוצר המוגדר כמצודה מהתקופה הפרסית-הלניסטית והתקופה העות'מאנית.
היסטוריה ומיקום גאוגרפי.
גבעת הראדאר נמצאת בתחומי הר אדר, התנחלות ומועצה מקומית במסגרת מחוז יהודה ושומרון. הגבעה נישאת לגובה 880 מ' מעל פני הים. עוברת בה דרך ממעלה-החמישה מזרחה, אל הכפר בדו ואל נבי סמואל. שמו של האתר ח'ירבת ניג'ם, נקרא כך בגלל גובהה. האתר נחשף בחודשים מאי-יולי 1991, במסגרת תוכנית פיתוח ליישוב הר אדר בחפירות הצלה של קמ"ט לארכאולוגיה-ביהודה ושומרון בניהולו של מיכאל דדון. האתר נמצא על שלוחה המשתפלת מערבה בין שני יובליו של נחל כפירה. בח'ירבת נג'ים נחשף מכלול בנייה רחב ממדים, שבו זוהו שתי שכבות.
השכבה הקדומה באתר היא בית חצר מהתקופה הפרסית, שעושה שימוש גם בתקופה ההלניסטית הקדומה. אופיו המבוצר של המבנה משתקף בתוכניתו האוטונומית, בקירות החיצוניים האיתנים, בשער היחיד שבמזרח ובצורתו- כניסה עקיפה אל החצר הפנימית דרך שני חדרים התואמת את תהליך ההתפתחות שניכר בחלק ממבנים אלה. דומה, שהם שרתו בתקופה הפרסית חילות מצב.
מיקומו של האתר סמוך לדרך עתיקה בשם אֶ-נַּבִּי צַמְוִיל, בו נחשפה שכבת יישוב מן התקופות הפרסית וההלניסטית (ייתכן וזהו מרכז מינהל גדול). סמל פחוות יהודה, עשוי להעיד על השתלבותו של האתר בהר אדר במערך היישובים שעל גבול פחוות יהודה בתקופה העות'מאנית שימש המבנה כחאן על אם הדרך ובו חצר קדמית, אורוות סוסים, כבשנים ותנורים תעשייתיים גדולים ששימשו לעבודות מתכת אולי לעשיית פרסות.
המבנה מהתקופה הפרסית וההלניסטית.
השכבה העתיקה בח'ירבת ניג'ם מיוחסת לתקופה הפרסית, בה הוקם מבנה ביצורי, ככל הנראה מצודה שניצבה לאורך גבולה הצפוני של יהודה. שטח המצודה הוא (21.8*25.8 מ') הכולל סדרת חדרים המקיפים חצר פנימית בגודל (11.9*10.0 מ') בה נמצא בור מים. פתח הכניסה (2.2 מ' רוחב) נקבע במזרח; הכניסה הייתה עקיפה, העוברת דרך שני חדרים אל החצר המרכזית.
בתקופה ההלניסטית, שימש המבנה כבית חווה ולא עבר שינוי מהותי אבל כן ניתן לראות חריתות בדגמי אידרה על גבי קירות שהוחלקו באמצעות טיח, האופייניות לתקופה ההלניסטית.
ממצאים ארכאולוגיים מהתקופה הפרסית-הלניסטית.
כלי חרס.
כלי החרס שנמצאו באתר כוללים מספר מוגבל של טיפוסים השכיחים באזור ההר לאורך התקופות הפרסית- הלניסטית:
הכלי עבר תהליך דומה: תחילה הצוואר והשפה נוטים פנימה ולאחר מכן הם זקופים וישרים. כלים אלה אופייניים לתקופה הפרסית ולראשית התקופה ההלניסטית.
ח'אן עות'מאני.
המבנה הפרסי-הלניסטי ניטש במחצית הראשונה של המאה השנייה לפנה"ס. בתקופה העות'מאנית, חזר המבנה הקדום לשימוש. הוא הורחב והשתכלל, החלוקה הפנימית השתנתה ושטחו הורחב לכדי 1,200 מ"ר על ידי הוספת מבני שירות ותעשייה. תוספות ושינויים אלה, בעיקר חלוקתם של חדרי המבנה לשניים או שלושה חדרים קטנים, מחזקים את ההנחה כי המבנה שימש בתקופה העות'מאנית כחאן, על הדרך שבין אזור אֶ-נַּבִּי צַמְוִיל - לאזור אבו גוש. ברוב החדרים נמצאו מעין טאבונים ששימשו כמתקני חימום לעוברי אורח.
בחזית המבנה השתרעה חצר גדולה, מוקפת גדר אבן. האגף הדרומי ( 2.6* 12.0 מ') נחלק לשני טורים חדרים, ששימשו כנראה כמחסנים. מדרום לאגף זה נחשף חדר מוארך בו הותקנה גת גדולה בעלת שני משטחי דריכה, המתנקזים אל בור איסוף.
ממצאים ארכאולוגיים מהתקופה העות'מאנית.
הרחבת המבנה בתקופה העות'מאנית תוספת החדרים, ושינוי בחלוקה הפנימית השפיעה באופן ישיר על כמות הממצאים הארכאולוגיים שנמצאו בשטח מתקופה זו. בחצר המבנה נמצא כבשן ששימש להתכת מתכות, דפנותיו עשוית מטיט שהשתמרו; (בפינתו הדרום-מזרחית של הכבשן קרוע פתח למפוח). הכבשן נתון בתוך מבנה סגלגל, התחום בקיר אבן, שהשתמר לגובה נדבך אחד. במרכז הכבשן שרדה אבן המשוקעת בבור חצוב, ששימשה כבסיס לעמוד תמך לתקרת הכבשן.
רוברט חלפון
רוברט הנרי חלפון (באנגלית: Robert Henry Halfon; נולד ב-22 במרץ 1969) הוא פוליטיקאי יהודי בריטי וחבר פרלמנט מהמפלגה השמרנית. מאז 2017 הוא עומד בראשות ועדת החינוך של בית הנבחרים הבריטי. הוא כיהן מיולי 2016 עד יוני 2017 כשר מדינה לכישורים והתמחויות, תחת שרת החינוך ג'סטין גרינינג והיה קודם לכן שר בלי תיק וסגן יו"ר המפלגה השמרנית. נבחר לראשונה לפרלמנט בבחירות 2010 ושב ונבחר גם ב-2015, ב-2017 וב-2019.
קורות חיים.