המראות בכפר: כשמגיעים משאטוראליאויהיי רואים את האנדרטה עם הנשר המיתי של ההונגרים הקדומים שהוקם לכבוד החיילים שנהרגו במלחמת העולם הראשונה בקצה הדרומי של הכפר. זה הפך לסמל היישוב. ניתן לחלוף ליד האנדרטה על פני מגדל הכנסייה היוונית הקתולית. המגדל נבנה בשנת 1769 והוא מעוטר ב 48 תמונות עם צלב המשיח באמצע ועם מרים הבתולה וסנט ג'ון משני הצדדים. פארק המילניום ליד הכנסייה הוקם לכבוד מאה שנה להקמת המדינה ההונגרית. במרכז הפארק ניתן למצוא את הדמות בצורת הפעמון לזכר הפעמון הגדול של מיקוהאזה שנשדד במלחמת העולם הראשונה. בהליכה מעל נחל בוז'ווה, החוצה את הכפר, ניתן לראות את הכנסייה הקלוויניסטית, ואז ללכת על שביל טיולים אדום-לבן, המוביל לשורה של 95 מרתפי יין עממיים שנבנו בסוף המאה ה -19.
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים ובמקום קיימות מצבות יהודיות
מסגד האימאם עלי (סטוקהולם)
מסגד האימאם עלי (בשוודית: Imam Ali moské) הוא מסגד שיעי גדול שנמצא ביארפלה, מחוז סטוקהולם, שוודיה. הוא המסגד הגדול ביותר במדינות הנורדיות.
פעילות המסגד החלה בשנת 1996. המסגד עוסק, בין היתר, בשילוב המוסלמים בחברה השוודית. המסגד מארגן סמינרים וכנסים בנושאי האסלאם בשוודיה. במסגד מטופלים ענייני נישואים וגירושים של מוסלמים. במסגד יש ספרייה שמכילה יותר מ-3,000 ספרים. החל מ-22 ביוני 2014 המסגד מקיים מפעם לפעם בית פתוח לציבור הלא מוסלמי, לשם הכרת האסלאם והמסגד.
במאי 2017 הוצת הבניין, ונגרם נזק לחזית המסגד ולתקרתו.
נג'הוטה
נג'הוטה (בהונגרית: Nagyhuta) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-128 תושבים בשנת 1990 עד ל-45 תושבים בלבד בשנת 2020 (ירידה של מעל 60%).
בשנת 1840 נרשמו במפקד בכפר עשרה יהודים.
קרחון ברניצה
קרחון ברניצה (באנגלית: Brenitsa Glacier; בבולגרית: ледник Бреница) הוא קרחון בחוף אוסקר השני, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם מדרום מערב לקרחון דריגלסקי, ממערב לקרחון רוגוש, וממזרח לקרחון הקטוריה.
הקרחון מנקז לכיוון דרום מערב את מדרונותיה הדרומיים של רמת פוסטר, וממזרח להר קוואנדרי הקרחון נשפך לתוך מפרצון וון, שבים וודל, מזרחית לקרחון הקטוריה.
היסטוריה.
גילוי הקרחון.
הקרחון מופה לראשונה על ידי משלחת סקר בריטית בשנת 1978.
מקור השם.
הקרחון נקרא על שם היישוב ברניצה (Бреница) שבצפון מזרח בולגריה.
נירי
נירי (בהונגרית: Nyíri) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-477 תושבים בשנת 1990 עד ל-364 תושבים בלבד בשנת 2018 (ירידה של כ-23%).
במהלך השנים חיו בכפר יהודים מעטים.
ננה בננה
מסגד טרולהטן
מסגד טרולהטן (בשוודית: Trollhättans moské) הוא מסגד שיעי גדול שנמצא בטרולהטן, וסטרה ייטלנד, שוודיה.
לאחר שנשיא אוגנדה, אידי אמין, גירש בשנת 1972 את כל האסייתים מאוגנדה, רבים מהם היו מוסלמים שיעים שהתיישבו בשוודיה. ב-1976 הם ייסדו מרכז אסלמי מקומי וב-1985 המסגד נבנה. ב-14 באוגוסט 1993 פעילים אנטי-איסלמים תקפו את המסגד (המקורי) עם בקבוקי תבערה וגרמו לו נזק נרחב שהרס אותו. המסגד הנוכחי שנבנה על חורבות המסגד ההרוס, גדול יותר מהמסגד המקורי.
למסגד יש כיפה אחת ושני מינרטים.
פאלהאזה
פאלהאזה (בהונגרית: Pálháza) היא עיירה במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית פאלהאזה נמצאת בירידה שנים רבות מ-1,124 תושבים בשנת 1990 עד ל-1,048 תושבים בלבד בשנת 2018 (ירידה של כ-6%).
במהלך השנים חיו בעיירה מעט יהודים.
פוסטפלו
פוסטפלו (בהונגרית: Pusztafalu) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-311 תושבים בשנת 1990 עד ל-167 תושבים בלבד בשנת 2018 (ירידה של כ-46%).
במפקדי אוכלוסייה בשנים 1840 ו-1880 נרשמו בכפר 17 יהודים.
מסגד האימאם עלי (קופנהגן)
מסגד האימאם עלי (בדנית: Imam Ali Moske, בערבית: مسجد الإمام علي) הוא המסגד השיעי היחיד והגדול ביותר במדינה, הוא ממוקם בנורדווסט, קופנהגן, דנמרק.
בניית המסגד החלה בשנת 2009 והושלמה בשנת 2015, באותה השנה המסגד נפתח לציבור. המסגד בגודל של 2,100 מטרים רבועים ומעוצב בסגנון אדריכלי נאו-איראני, עם שני מינרטים של 32 מטר וכיפה מרכזית בצבע טורקיז.
במסגד מקום ל -1,500 איש.
עלות בניית המסגד נאמדת ב-40–50 מיליון קרונות דניות.
היינריך העשרים ותשעה, רוזן רויס-אברסדורף
היינריך העשרים ותשעה, רוזן רויס-אברסדורף (בגרמנית: Heinrich XXIX. Reuß zu Ebersdorf; 21 ביולי 1699 - 22 במאי 1747) היה חבר בבית רויס הקו הצעיר, ורוזן רויס-אברסדורף בין השנים 1711–1747.
ביוגרפיה.
היינריך נולד ב-21 ביולי 1699 באברסדורף, להיינריך העשירי, רוזן רויס-אברסדורף ולארדמוטה בניגנה מזולמס-לאובאך, בתם של יוהאן פרידריך, רוזן זולמס-בארוט ובניגנה מפומניץ. שלא כמו אצל רוב שליטי אירופה, המספר הסודר שנוסף לשמו לא סימל שהיו כל כך הרבה שליטים עם השם הזה לפניו, אלא לפי המסורת, כל הגברים בבית רויס נקראו בשם היינריך, ומוספרו לפי סדר הלידה במשפחה באופן כללי. בנסיכות רויס הקו הצעיר, שיטת המספור הייתה לאפס בכל תחילת המאה. הוריו גידלו אותו אך ורק על פי ההנחיות של הפייטיזם. היינריך התיידד עם הרוזן ניקולאוס לודוויג פון זינצנדורף. ב-7 בספטמבר 1721 התחתן היינריך עם סופיה תאודורה, רוזנת קסטל-רמלינגן, בתם של וולפגנג, רוזן קסטל-קסטל ודורותיאה רנטה מצינצנדורף-פוטנדורף, ממנה נולדו לו עשרה ילדים. בחתונתו של היינריך, הרוזן ניקולאוס לודוויג פגש את אחותו של היינריך, ארדמוט דורותיאה, והם התחתנו בדיוק שנה אחת מאוחר יותר.
היינריך ייסד את הכנסייה המורבית, ומכיוון שהבדלי המעמדות בוטלו ברובם בכנסייה זו, נפגש הכפר כולו באולם הנשפים של הארמון כדי להתפלל ולשיר מזמורים. הרוזן ומשרתיו היו מתייחסים זה לזה כאל "אחים" בזמן ששהו בכנסייה. ב-22 במאי 1747 מת היינריך בהרנהאג, ובנו היינריך העשרים וארבעה, רוזן רויס-אברסדורף ירש את נחלותיו ותאריו.
משפחתו.
ב-7 בספטמבר 1721 התחתן היינריך עם סופיה תאודורה, רוזנת קסטל-רמלינגן, בתם של וולפגנג, רוזן קסטל-קסטל ודורותיאה רנטה מצינצנדורף-פוטנדורף, ממנה נולדו לו 13 ילדים:
אורי אלוני
אוּרי אלוני (1 בספטמבר 1940 – 16 במאי 2020) היה עיתונאי ישראלי.
ביוגרפיה.
אלוני נולד בתל אביב לאליעזר-ליפא ורחל אינלגר, שעלו לארץ ישראל מפולין ב-1933. את דרכו העיתונאית החל ככתב נוער כשהיה בן 16 והוא החזיק בתעודת כתב נוער מס' 1 של מעריב לנוער. לאחר שהשתחרר מצה"ל, התקבל ככתב בשבועון "העולם הזה" שם סיקר במשך חמש שנים את תחום המשטרה ובתי המשפט, לאחר מכן עבר לסקר את התחומים הללו עבור סוכנות החדשות עתי"ם ("עיתונות ישראלית מאוגדת"), שפעלה כסוכנות חדשות לאומית.
להיטון.
את חותמו הברור על עולם העיתונות בישראל, השאיר עם הקמת שבועון הפופ "להיטון", בסוף שנות ה-60. עד אותה תקופה כמעט לא זכו זמרים ישראלים לסיקור בעיתונות הכתובה, משום ההנחה שרווחה אז כי מדובר ב"שטויות", שאין להקדיש להן מקום.
את הקהל ההולך וגדל בישראל של מתעניינים במוזיקה ישראלית ובמוזיקת פופ עולמית - זיהה אלוני באמצע שנות השישים, כאשר כתב מדור פופ בשבועון "לאשה" תחת הכותרת "עושי הלהיטים" (משחק מילים על סרטו הפופולרי של קירק דאגלס באותה עת - שהיה הסרט הזר הראשון שצולם בישראל - "עושה הלהטים"). המדור זכה לפופולריות רבה, וגם כאשר אלוני נסע לתקופה של כשנה לאנגליה, הוא המשיך לשלוח משם כל שבוע חומרים למדור.
בתקופה ששהה בלונדון צורף אלוני לצוות "השעה העברית של הבי בי סי." - תוכנית בת שעה שבה שודרו, בגלים קצרים, ידיעות שונות על הממלכה הבריטית בעברית. חברי הצוות בשידור אז היו גם יעקב אחימאיר, מיכאל אלמז, נסים קיוויתי, רות כהן ושמעון טסלר.
כששב לישראל החל לחפש, יחד עם עמיתו העיתונאי דוד פז - מימון לשבועון בנושאי מוזיקת פופ. לבסוף נמצא האיש: אברהם אלון, בן למשפחה בעלת אולם אירועים ברמלה, העיר שהתפתחה אז כמרכז מוזיקת פופ, דיסקוטקים ולהקות זמר (שנקראו אז להקות קצב) ששרו גרסות כיסוי של להקות מפורסמות מחוץ לישראל. מטעמי זהירות הוחלט ש"להיטון" יתחיל לצאת לאור כדו-שבועון. במסגרת החיפוש אחר שם מתאים למגזין, פנה אלוני לכמה מהדמויות הבולטות בתחום אז, אהוד מנור ורבקה מיכאלי. באופן מפתיע, מבלי לדעת אחד מהשנייה - הציעו שניהם את השם "להיטון", על בסיס המילה העברית החדשה להיט של רבקה מיכאלי, לשיר מצליח שכונה עד אז בסלנג הגרמני "שלאגר".
הגיליון הראשון של להיטון הופיע כדו-שבועון באוגוסט 1969, אולם תוך חודשים ספורים, עקב הצלחתו המסחררת, הפך לשבועון. מאוחר יותר רכש להיטון את השבועון לענייני קולנוע "עולם הקולנוע", ושמו שונה ל"להיטון עולם הקולנוע".
במהלך שנות ה-70 חולל "להיטון" מהפכה אמיתית בעיתונות הבידור והמוזיקה הפופולרית בישראל. היו אלה ימים של לפני האינטרנט, כאשר לחובבי פופ לא הייתה שום דרך למצוא מידע בתחום. להיטון היה המקור היחיד, שפרסם מדי שבוע גם "מילים ללהיטים", מהמצעדים הלועזיים והעבריים. להיטון זכור גם מ"הפוסטרים בגודל טבעי" של זמרים מפורסמים, שצורפו לגליונות. כל אלה היו רעיונות חדשניים שלא נודעו עד אז.