רבי בנימין וולף איגר (רוטרדם, ה'תקט"ז 1756 - לייפניק, ו' בתשרי תקנ"ו, 19 בספטמבר 1795) היה רב וראש ישיבה.
כיהן כראש הישיבה בברסלאו תחת הנהלת חמיו, רב העיר יצחק יוסף תאומים. כרבן של צילץ ולייפציג, וכרבה של לייפניק, מוראביה, עד יום מותו. הוא דודו ורבו של רבי עקיבא איגר מחשובי האחרונים.
ביוגרפיה.
רבי בנימין וולף איגר נולד ברוטרדם בשנת 1756 לרבי עקיבא איגר מפרשבורג מחבר "משנת דר' עקיבא". בהיותו בן עשרים ושבע התמנה לרבנות העיר צילץ. הוא נשא לאשה בזיווג שני את גיטל, בתו של הרב יצחק יוסף תאומים רבה של ברסלאו, ונתמנה כראש הישיבה בעירו של חמיו. בישיבה זו למדו אצלו תלמידים רבים, בהם בן אחותו רבי עקיבא איגר מחשובי האחרונים, והרב ישעיה פיק ברלין, לימים רבה של ברסלאו.
בנו הוא הרב עקיבא איגר (נפטר בכ"ט בתשרי תקפ"ד 1824), רב בהלברשטט. מכונה לעיתים רבי עקיבא איגר השלישי.
רבי בנימין וולף איגר היה מחותנו של רבי יחזקאל לנדא מחבר "נודע ביהודה". אחת מהתשובות בספר ממוענת אליו, ובה תולה ה"נודע ביהודה" את פסק ההלכה, ב.
רבים מחידושי תורתו משוקעים בספרי בני דורו, ובפרט בספרי השו"ת של בן אחותו רבי עקיבא איגר. מרבית כתביו לא נדפסו, חלקם קיימים בכתב-יד בבית הספרים הלאומי בירושלים. כרך מחידושיו לתלמוד בשם "יער הלבנון" נמצא בספריית הרמב"ם בתל אביב. מעת לעת נדפסים מאמרים פרי עטו בכתבי עת תורניים שונים.
על מצבתו של רבי בנימין וולף איגר נכתב:
ארבע שנים לאחר מותו, בשנת תק"ס, עלה על כס רבנותו בלייפניק, הרב ברוך תאומים-פרנקל מחבר הספר "ברוך טעם".
אות גיבור השואה הבריטי
אות גיבור השואה הבריטי הוא אות הוקרה לאומי שמוענק על ידי ממשלת בריטניה להכרה באזרחים בריטיים שסייעו לקורבנות השואה. ב-9 במרץ 2010 הוענק האות ל-25 אנשים לאחר מותם, ולשני אנשים בחייהם - סר ניקולס וינטון ודניס אווי. האות הוא מדליית כסף עליה חרוט "בשירות האנושות" (in the service of humanity) והיא מוענקת לציון "פעולות שנעשו תוך התמסרות" ו"הצילו חיים מול פני הרדיפה".
פעילות מקדימה.
בשנת 2008 החל מסע פרסום שנועד להשיג הכרה רשמית לאחר המוות במצילים בריטיים בתקופת השואה. את מסע הפרסום יזמה קרן הוראת השואה, ארגון צדקה בריטי שנוסד ב-1988. הכוונה הייתה לבטא הכרה בריטית באזרחים בריטיים שזכו לתואר הישראלי "חסידי אומות העולם" שהוענק על ידי "יד ושם", רשות הזיכרון לשואה ולגבורה בישראל, אך לא זכו להכרה מקבילה בבריטניה. בין אזרחים אלה היו פרנק פולי, ג'יין היינינג וג'ון רייוונהול.
שיטת אותות הכבוד הבריטית לא מאפשרת הענקת אות כבוד לאחר המוות, ועל כן ביקשו מנהלי מסע הפרסום של הקרן לשנות את השיטה ולהעניק את אות חבר מסדר האימפריה הבריטית לאחר המוות. עצומה בנושא זכתה לתמיכה של מספר כלי תקשורת ושל חברים בפרלמנט הבריטי ובפרלמנט הסקוטי. במרץ 2009 הוגשה הצעה לסדר היום (Early day motion) בפרלמנט של בריטניה לשם הענקת אות כבוד לגיבורים הבריטיים בתקופת השואה, תוך ציטוט תקדימיהם של פולי, היינינג ורייוונהול.
ההכרזה על האות.
ב-29 באפריל 2009 הגיעה לפרלמנט ההצעה לסדר היום, והממשלה הכריזה שאות חדש ייווצר כדי להוקיר את המצילים הבריטיים של יהודים בתקופת השואה. ההכרזה על האות הושמעה לאחר ביקורו הראשון של ראש הממשלה הבריטי גורדון בראון במחנה ההשמדה אושוויץ. בראון אמר בהקשר זה כי "ניצור אות כבוד לאומי לאותם אזרחים בריטיים שסייעו לאנשים כה רבים, יהודים ואחרים, בתקופת השואה."
אות הכבוד הזה ניתן מחוץ למערכת אותות הכבוד הלאומיים (Honours System), מכיוון שעל פי החוק הבריטי אותות אלו יכולים להיות מוענקים רק לאנשים חיים. במרץ 2010 הוענק האות ל-27 אנשים, מתוכם ל-25 אנשים שאינם בחיים, ביניהם, ברטה ברייסי, אייבי פורסטר ואחותה לואיזה גולד, ולשני אנשים - סר ניקולס וינטון שקיבל את האות בהיותו בן מאה, ודניס אווי (Denis Avey), שקיבל את האות בגיל 91. האות הוענק בקבלת פנים בדאונינג 10, מעונו של ראש ממשלת בריטניה.
לאות זכאים אזרחים בריטיים שסייעו ליהודים או לאחרים שהיו נתונים בסכנה על ידי המשטר הנאצי או משתפי הפעולה עמו, או הצילו נרדפים אלה, תוך הפגנת אומץ או על ידי פעולה מעבר לחובתם הרשמית, וזאת בתנאים הקשים ביותר. ההגדרה כוללת גם מקרים שלא עומדים בקריטריונים שמוחלים לצורך הכרה בחסיד אומות העולם, קריטריונים שביניהם סיכון חייו של המציל. בעקבות כך דניס אייבי קיבל את האות, למרות שלא מוכר כחסיד אומות העולם.
בשנת 2013 הוכרו 14 מצילים נוספים, בהם רב שלמה שונפלד, נספחים דיפלומטיים ושבויים בריטיים במחנות ריכוז.
ג'יין היינינג
ג'יין היינינג (באנגלית: Jane Haining, 6 ביוני 1897 – 17 ביולי 1944) הייתה מיסיונרית סקוטית שעבדה בבודפשט בתקופת השואה, חסידת אומות העולם ומעוטרת אות גיבור השואה הבריטי. היינינג נרצחה באושוויץ.
קורות חיים.
היינינג נולדה בחווה בסקוטלנד למשפחת איכרים כבת השלישית והילדה השישית שנולדו לתומאס ג'ון וג'יין מת'יסון היינג. כאשר ג'יין הייתה בת 5 אמה נפטרה במהלך לידה וג'יין קיבלה על עצמה את התפקיד של הטיפול במשפחה. היא חונכה ברוח דתית אוונגליסטית וזכתה במלגה ללימודים אקדמיים. לאחר מכן עבדה כמזכירה בבית חרושת לטקסטיל. בשנת 1932 התנדבה להיות מיסיונרית והייתה אם בית בבית נערות של המיסיון הסקוטי בבודפשט. המיסיון הסקוטי בבודפשט הוקם ב-1841, במטרה לנצר יהודים הונגרים. היינינג טיפלה ב-50 מתוך 400 תלמידות בית הנערות, רובן יהודיות, ורכשה שליטה בהונגרית.
בתקופת מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הייתה היינינג בחופשה בסקוטלנד, ושבה מיד לבודפשט. בשנת 1940 נצטוותה לשוב לסקוטלנד אך סירבה, עקב רצונה להישאר עם חניכותיה. גם לאחר , במרס 1944, סירבה לעזוב.
באפריל 1944 נעצרה היינינג ונחקרה על ידי הגסטפו, שהאשים אותה בעבודה עם היהודים, בפיטורי עוזרת הבית שלה, בהאזנה לשידורי החדשות של ה-BBC, בפעילות פוליטית, ובביקורים אצל שבויי מלחמה בריטים. היא הודתה בכל ההאשמות, חוץ מאשר בהאשמה שהיא פעילה פוליטית. היא נאסרה בכלא בבודפשט, משם הועברה למחנה קישטרצ'ה ומשם נשלחה לאושוויץ במאי 1944 שם קועקע על ידה מספר האסיר 79467. היא שלחה גלויה ב-15 ביולי 1944 ומתה במחנה ב-17 ביולי. נסיבות מותה לא ברורות. ייתכן שנפטרה עקב התנאים הקשים במחנה, וייתכן שנרצחה בתאי הגזים.
הנצחתה.
לזכרה של היינינג הוקמו שני לוחות זיכרון, בדאנסקור (Dunscore) שבסקוטלנד ובבודפשט. יד ושם הכיר בהיינינג כחסידת אומות העולם וממשלת בריטניה העניקה לה את אות גיבור השואה הבריטי לאחר מותה. רחוב בבודפשט נקרא על שמה. הזמרת והיוצרת הסקוטית קארין פולווארט (Karine Polwart) הקדישה לה שיר באלבומה "כתוב בגיר" (Scribbled in Chalk) שיצא בשנת 2006. המחזאי ריימונד רוס הזכיר את היינינג במחזהו "ארץ מובטחת" (A Promised Land). אזכרה חיה לג'יין היינינג הוא הקשר המתמשך עם סטודנטים מהונגריה. כל שנה מאז 1991 מגיעים שני תלמידים ומורה לסקוטלנד לבקר במקומות הקשורים לג'יין.
דני אנטונוצ'י
דניאל אדוארד "דני" אנטונוצ'י (באנגלית: Daniel Edward "Danny" Antonucci; נולד ב-27 בפברואר 1957, טורונטו, קנדה) הוא במאי, מפיק, תסריטאי, אנימטור ומדבב קנדי ממוצא איטלקי. אנטונוצ'י ידוע בעיקר בשל סדרת האנימציה "אד, אדד ואדי" שאותה יצר, כתב, הפיק וביים; הסדרה היא המצליחה ביותר של Cartoon Network עד היום ובעלת חיי המסך הארוכים ביותר בערוץ.
קורות חיים.
דני אנטונוצ'י נולד ב-1957 לשני הורים איטלקיים אשר הגרו לקנדה. חוויותיו כילד להורים מהגרים השפיעו על יצירותיו. בצעירותו למד אנטונוצ'י במכללת שרידאן אך נשר ממנה כדי לעבוד כאנימטור בחברת האנה-ברברה. במסגרת עבודתו, עבד על סדרות רבות בהן משפחת קדמוני, הדרדסים, סקובי דו וסקראפי דו וריצ'י ריץ'. ב-1984 הוא תכנן לנסוע ללוס אנג'לס על מנת למצוא עבודה חדשה, אך לבסוף עבר לוונקובר שם החל לעבוד ב"מארב ניולנד". הוא עבד על הנפשת פרסומות לטלוויזיה וסרטי אנימציה קצרים.
ב-1987 יצא את סרטו הראשון, "Lupo the Butcher", לדבריו של אנטונוצ'י הוא יצר את הסרט בעקבות תסכול ביצירת סרטים לילדים בלבד. הסרט הקצר הצליח והוקרן בפסטיבלי קולנוע רבים, הדבר גרם לפרסומו העיקרי של אנטונוצ'י. ההצלחה של "Lupo the Butcher" הביאה לאנטונוצ'י עבודות קבועות ב"לוי שטראוס ושות'" ו-"MTV".
ב-1 באפריל 1994 הקים אנטונוצ'י את חברת "a.k.a. Cartoon" והחל להפיק עם האולפנים את סדרת הטלוויזיה "האחים גרנאט" עבור ערוץ "MTV": ב-1995 סיימה הסדרה את שידוריה. לאחר ירידת "האחים גראנט", החל להפיק ב-1997 "Cartoon Sushi" גם עבור "MTV".