גמבטה נולד בצרפת לאב איטלקי ולאם צרפתית. בגיל 15 איבד את עינו השמאלית בתאונה. למרות זאת הצטיין בלימודיו, ומשבגר, החל ללמוד משפטים בפריז. גמבטה התפרסם לראשונה כמתנגד למשטרו של נפוליון השלישי שכונה "הקיסרות השנייה". כעורך דין הגן על עיתונאי ליברלי, שנאשם כי הקים אנדרטה לאדם שנהרג בעת שהתנגד למשטר. גמבטה הפך את המשפט למשפטו של המשטר, אשר הפר את זכויות האדם. בכך קנה גמבטה את פרסומו הראשוני.
במאי 1869 נבחר גמבטה לאספה הלאומית, ושימש שם כאופוזיציה קולנית למשטר. בתחילה התנגד למלחמת צרפת–פרוסיה (אם כי לא הצביע נגד התקציב שהקציב לה הבית), ולאחר מכן קבע כי מלחמה זו נכפתה על צרפת, וקרא לנקוט בצעדים תקיפים. הוא שהכריז על נפילת הקיסר בשבי בקרב סדאן בפני האספה, ועל הקמת הרפובליקה בבית העירייה בפריז. הוא מונה לשר הפנים ב"ממשלת ההגנה הלאומית" שנוסדה. בתפקיד זה יעץ לחבריו לעזוב את פריז, שנראה היה כי נפילתה בידי הגרמנים היא בלתי נמנעת, ולנהל את המלחמה מאחת מערי השדה.
עצה זו נדחתה מחשש להתפרצותה של מהפכה נוספת בפריז (אשר החלה כבר להרגיש את ניצני התהוותה של הקומונה הפריזאית). משלחת נשלחה לעיר טור על מנת לבחון את האפשרות לארגן את ההתגוננות משם. גמבטה סבר כי צעדים אלו אינם מספיקים, וב-7 באוקטובר 1870 עזב את פריז בכדור פורח, ומשהגיע לטור לקח לידיו את ניהול הגנתה של צרפת, והכריז על עצמו כשר המלחמה וכשר הפנים. עד מהרה ארגן צבא, וייתכן כי אף היה מונע את התבוסה במלחמה, אלמלא תבוסת שארית כוחותיו של נפוליון השלישי בעיר מץ, בראשות המרשל בזן, אשר נפל בשבי ועמו מאה ושמונים אלף חיילים. בדצמבר, תבוסה נוספת ליד העיר אורליאן גרמה לממשלה לעבור לבורדו, ובסוף ינואר 1871 נכנעה גם פריז. גמבטה נאלץ להסכים לתנאי הכניעה, על אף שמעולם לא השלים עמם. הוא התפטר, אך נבחר מיד מחדש לאספה הלאומית אשר התכנסה בבורדו ב-1 במרץ 1871. הוא בחר לשבת באספה כנציג שטרסבורג בירת חבל אלזס לוריין אשר נמסר לידי הגרמנים. כאשר אושר, כמה שבועות לאחר מכן, ההסכם עם גרמניה, פרש, ועבר לגור בספרד.
ב-4 במאי 1877 לאור הסכנה שנראתה כי המונרכיסטים וגורמים דתיים קיצוניים ישתלטו על הרפובליקה הצעירה, שב גמבטה לענייני הציבור, ונשא נאום פומבי בו הגדיר את ה"קלריקליזם" כאויב העם הצרפתי. ב-16 במאי שינה נשיא צרפת, פטריס דה מק-מהון, שהיה מונרכיסט קיצוני, את הרכב ממשלתו, בניסיון להביא שוב למונרכיה בצרפת (אירוע שנודע בשם המשבר ב-16 במאי 1877). גמבטה פתח במסע ציבורי להחדיר בצרפת את הערכים הרפובליקנים, אשר שיאו היה בנאום פומבי ב-18 בספטמבר 1878. לאור מסע ציבורי זה לא נותרה למקמהון הברירה, אלא להתפטר או לגרום למלחמת אזרחים. מקמהון בחר בדרך ביניים, ושינה את הרכב הממשלה להרכב מתון, אך גם הרכב זה לא החזיק מעמד זמן רב, ומקמהון וממשלתו התפטרו. גמבטה סירב לקבל את המועמדות לנשיאות, אך תמך בז'יל גרבי. הוא קיבל את המשרה של נשיא האספה הלאומית (ינואר 1879) והסתפק בכך. מדי פעם היה נואם בפני הבית, ומנאומים אלו זכור במיוחד הנאום בו קרא למתן חנינה לאנשי הקומונה הפריזאית. עם זאת בתקופה זו היה צופה מן הצד, ולא נטל חלק פעיל בניהולה של הרפובליקה, אותה הציל מסכנת המונרכיזם בימי מקמהון.
שינויים פוליטיים ואי היציבות של הממשלות השונות ברפובליקה הצרפתית השלישית הצעירה הביאו לכך שהוא קיבל על עצמו את תפקיד ראש הממשלה מן הנשיא גרבי, ב-24 בנובמבר 1881. רבים חשדו כי בכוונתו להפך לדיקטטור, וממשלתו נפלה ב-26 בינואר 1882, לאחר שישים ושישה ימים בלבד. ב-31 בדצמבר 1882 מת גמבטה באירוע שהיה כפי הנראה תאונה בעת טיפול בנשק. הפצע עצמו לא היה חמור, אך הוא הזדהם, וגמבטה נפטר מאלח דם כמה ימים לאחר פציעתו.
לאחר מלחמת העולם הראשונה החליט העם הצרפתי לכבד את הנופלים בכך שחייל אלמוני, המסמל את אלה שמתו למען המולדת הצרפתית, ייקבר בקבר החייל האלמוני, מתחת לשער הניצחון. ביום בו נטמן החייל האלמוני בקברו, ב-11 בנובמבר 1920, הוסע לבו של גמבטה באותה המרכבה בה הוסעה גווית החייל האלמוני, ונטמן בפנתאון של פריז בו טמונים גדולי בניה של האומה הצרפתית. מסע לוויה זה סימל עבור הצרפתים את הרציפות במאבקם בין 1870 ובין מלחמת העולם הראשונה.
קוד ישן
קוד ישן (באנגלית: oldcode) הוא שיטת קידוד העברית במחשבים שלא תוכננו לעברית מלכתחילה, אלא לאנגלית בלבד. בכל סוגי הקוד הישן מקודדות 27 האותיות של האלפבית העברי (כלומר כולל האותיות הסופיות) במקום אותיות האלפבית הלטיני. בדרך-כלל כשמדברים על הקוד הישן מתכוונים לתקן SI 960, שהוא ASCII חוץ מהתווים (בכתיב הקסדצימלי) 0x60 עד 0x7A, שאותם תופסות האותיות העבריות.
הקוד הישן אינו נוח לשימוש, משום שאי-אפשר לערבב בו אותיות לטיניות קטנות ואותיות עבריות גם יחד, אך הוא היה האפשרות היחידה כאשר כל סביבות המחשוב הוגבלו ל-7 סיביות. כאשר הוסרה המגבלה הזאת והמחשבים עברו ל-8 סיביות, אפשר היה לקודד את תחום ה-ASCII כמקובל ולהקצות לאותיות העבריות מספרים נפרדים. במחשב האישי הוקצה התחום 0x80 עד 0x9A (עברית של DOS), ובתקן של ISO התחום 0xE0 עד 0xFA. העברית של Windows, מקינטוש ויוניקס מקודדת לפי תקן ISO.
העברית בתקן EBCDIC של חברת IBM, אף שזה היה בן 8 סיביות מלכתחילה, עברה כמה גלגולים. בתקופה שקדמה להופעת המסכים קודדה העברית במקום האותיות הלטיניות הגדולות (תחום המתחיל ב-0xC1 ומסתיים ב-0xE9). קידוד זה, שקיבל את הכינוי "סינית", מנע הדפסה מעורבת של עברית ואנגלית. עם הופעת המסכים הועבר הקידוד של העברית כמו בקוד ישן ASCII אל האותיות הלטיניות הקטנות (תחום המתחיל ב-0x81 ומסתיים ב-0xA9), קוד שקיבל את הכינוי "קוד ישן".
בין הייצוג הגרפי של קוד ישן ASCII לייצוג הגרפי של קוד ישן ב-EBCDIC היה הבדל קטן אחד. האות א ב-EBCDIC קודדה במקום הסימן &amp; (ב-EBCDIC ערכו 0x50), בעוד שבקוד ישן ASCII הייצוג הגרפי של האות א היה ` (גרש שכיוונו הפוך), כך שערכה ההקסדצימלי של האות א היה מיד לפני האות ב (0x60 ו-0x61 בהתאמה).
העברית בקוד הישן היא לעולם עברית חזותית (ויזואלית), כי בעבר הקשיים שעברית חזותית יוצרת לא נמצאו ראויים לפתרון מקיף יותר.
פול פוט
פול פוט (בקמרית: សាឡុត ស; 19 במאי 1925 - 15 באפריל 1998) היה עריץ קמבודי, היה מנהיג תנועת ה"קמר רוז'" ששלטה בקמבודיה בשנים 1975 עד 1979. שמו של פול פוט נקשר באחד מאירועי השמדת העם הנוראים שאירעו במאה ה-20, כאשר בתקופת משטרו נרצחו, על פי ההערכות, כ-1.7 מיליון מבני עמו, בין היתר באמצעות הוצאות להורג.
קריירה מוקדמת ומהפכה.
פול פוט נולד בשם סאלוט סאר (Saloth Sar) במחוז קומפונג טום בקמבודיה. (השם "פול פוט" הוא כינוי מחתרתי שאימץ לעצמו בבגרותו). בתקופה זו הייתה קמבודיה ממלכה בודהיסטית תחת שלטון צרפתי, חלק משטחים שנקראו "הודו-סין הצרפתית". למשפחתו של פול פוט היו קשרים במלוכה: קרובת משפחתו הייתה אחת הנשים של המלך סיסובאת' מוניבונג ואחיו פיתח קריירה בארמון המלוכה. בשנת 1934 הוא הצטרף לאחיו בארמון שבבירה פנום פן, ובילה שנה בכנסייה המלכותית. לאחר מכן חונך 6 שנים בבית ספר קתולי.
בשנת 1949 זכה פול פוט למלגה ללימודי הנדסת רדיו בפריז. בעת לימודיו נחשף לרעיון הקומוניזם והצטרף לקבוצת קומוניסטים קמבודים. בשנת 1953 שב לקמבודיה.
באותה התקופה מרדו תושבי הפרובינציה הצרפתית "הודו-סין הצרפתית" כנגד השלטון הצרפתי. המרד השתרע על פני וייטנאם, לאוס וקמבודיה, אך מרכזו היה בווייטנאם. פול פוט הצטרף בתחילה למורדים, אך סבר כי הם מנסים לקדם את ענייניה של וייטנאם תוך הזנחתה של קמבודיה.
בשנת 1954 עזבו הצרפתים את הודו סין, ומלך קמבודיה נורודום סיהאנוק ויתר על כיסאו, קרא לבחירות, יצר מפלגה פוליטית, וזכה בשלטון מחדש.
פול פוט התנגד למשטרו של סיהאנוק, וגלה אל ההרים במטרה לארגן התנגדות מזוינת למשטר, שאותו ראה כפרו-מערבי ומושחת. בתקופה זו דוכאה המרידה על ידי ראש המשטרה החשאית של סיהאנוק, לון נול. המורדים, מצידם, קראו לעצמם "המפלגה הקומוניסטית של קמפוצ'יאה" (KCP), ונתמכו על ידי סין העממית. בהשפעתו של פול פוט הפכה ההנהגה הקומוניסטית מכפרית, בודהיסטית, מתונה ופרו-וייטנאמית להנהגה עירונית, בעלת חינוך צרפתי, קיצונית ואנטי-וייטנאמית. נורודום סיהאנוק הוא שכינה את המפלגה לראשונה "הקמר רוז'" - "הקמרים האדומים". קמר הוא הגזע העתיק של תושבי קמבודיה.
עד שנת 1970 לא היו הקמר רוז' כוח משמעותי בפוליטיקה הקמבודית, אך שני אירועים שאירעו באותה השנה גרמו לכך שהשפעתם גדלה. האירוע הראשון היה הדחתו של סיהאנוק על ידי לון נול. סיהאנוק היה פוליטיקאי ממולח וניסה לשמור על כל האופציות פתוחות, וניהל מדיניות דו-משמעית כלפי השכנה וייטנאם, דווקא בתקופה שבה עמדה וייטנאם במרכזה של ההתעניינות העולמית. כלפי העולם, ובמיוחד כלפי ארצות הברית נראתה מדיניותו של סיהאנוק כתומכת בוייטקונג, ולפיכך, בעידודה של ארצות הברית הוחלף סיהאנוק בלון נול. צעד זה הביא להצטרפותו של סיהאנוק אל הקמר רוז'. באותה עת הורה נשיא ארצות הברית, ריצ'רד ניקסון, על הפצצתם של בסיסי וייטקונג בשטחה של קמבודיה, הפצצה שגרמה לקורבנות רבים בקרב הכפריים הקמבודיים באזור. שני אירועים אלו גרמו לעליית כוחה של מפלגת הקמר רוז', עד שהיוותה איום של ממש על ממשלתו של לון נול.