ב-1996 זכתה בפרס אמי על תפקידה כאשת הצאר אלכסנדרה פאודרובנה בסרט הטלוויזיה "רספוטין" (Rasputin: Dark Servant of Destiny). סקאקי הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב ולפרסים רבים אחרים.
ב-2001 שיחקה בסרט הצרפתי "פסטיבל בקאן", פרודיה על פסטיבל הקולנוע בקאן.
ב-2004 כיכבה בסרט "מעבר לים" דרמה ביוגרפית שביים קווין ספייסי על חייו של הזמר בובי דארין.
ב-2007 הייתה מועמדת שוב לפרס אמי בקטגוריה שחקנית המשנה על תפקידה בסדרת הטלוויזיה "דרך שבורה".
סקאקי שולטת באנגלית, צרפתית, גרמנית ואיטלקית, מה שהפך אותה לבחירה פופולרית עבור אנשי ליהוק אירופאים.
קריירה בתיאטרון.
סקאקי הופיעה במגוון רחב של תפקידים בתיאטרון. היא הופיעה "בזמנים כמו אלה" (בריסטול אולד ויק) וב"סיידר עם רוזי" (תיאטרון הפניקס לאמנויות, לסטר) בזמן שהקריירה הקולנועית שלה תפסה תאוצה. לאחר שיצרה ארבעה סרטים ב-15 חודשים, ב-1985 הופיעה עם מארק ריילנס וקווין מקנלי ב-Airbase (אוקספורד Playhouse and Arts Theatre). בעיבוד למחזהו של צ'כוב "הדוד וניה" בתיאטרון וודוויל, לונדון, ב-1987. ב-1991 שיחקה את נורה במחזה "בית בובות" של איבסן בפסטיבל פרת'. שנה לאחר מכן, היא שיחקה בתפקיד הראשי במחזה "העלמה יוליה" של סטרינדברג בתיאטרון של סידני.
בשנת 2001, היא חזרה לסידני ושיחקה בתפקיד קייט במחזה "זמנים עתיקים" מאת הרולד פינטר. בשנת 2004 היא סיירה באיטליה עם הפקה איטלקית של אותו מחזה, אך הפעם גילמה את אן. בשנת 2005, היא הופיעה בתיאטרון המלכותי של באת', בהפקה של תיאה שארוק ל"חיים הפרטיים" מאת נואל קאוורד. היא חזרה לאוסטרליה בשנת 2008, והייתה מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר של תיאטרון סידני על גילום המלכה אליזבת במחזה "מרי סטיוארט".
ב-2010, היא החליפה את קריסטין סקוט-תומאס לאחר שנפצעה, במחזה של סטיבן סונדהיים שעלה בתיאטרון שאטלה, בפריז.
במאי 2011, היא הופיעה לצד אניטה דובסון בהצגה "בט וג'ואן" בתיאטרון האמנויות של לונדון.
בספטמבר 2013 שיחקה במחזה "המלך ליר" מאת ויליאם שייקספירבתיאטרון "אולד ויק" בלונדון.
חיים אישיים.
סקאקי היא אזרחית איטליה מאז שנולדה. היא ביקשה אזרחות בריטית לאחר שמלאו לה 18, אך נדחתה וסורבה שוב בערעור. היא גם אזרחית אוסטרליה מאז 1995.
בין השנים 1983 ו-1989 היה לסקאקי רומן עם הזמר הניו זילנדי טים פין. מ-1989 עד 1993 הייתה לה מערכת יחסים עם השחקן וינסנט ד'אונופריו, במרץ 1992 נולדה בתם המשותפת לילה ג'ורג', שב-2020 נישאה לשחקן שון פן. לסקאקי בן נוסף, מתיאו, שנולד ב-1998 מבן זוגה (ובן דודה) קרלו מנטגאצה.
באוקטובר 2013, על שירותיה לאמנויות הוענק לה תואר אביר במסדר הכבוד של הרפובליקה האיטלקית.
בגדי פרווה
בגדי פרווה הם חלקי ביגוד העשויים בחלקם או ברובם מפרוות בעלי חיים. בגדי פרווה הם מאופני הביגוד העתיקים ביותר. הבגדים העיקריים המיוצרים מפרווה הם מעילים, צעיפים וכובעים. במקומות רבים נתפסים בגדי פרווה כסמל סטטוס יוקרתי. עם זאת, בתקופה האחרונה רבים דוחים את השימוש בבגדי פרווה מטעמי זכויות בעלי חיים ואתיקה.
השימוש בביגוד מפרוות חיות עתיק מאוד. אף שאין הסכמה על תארוך מדויק לתחילת השימוש בפרוות כאמצעי ביגוד, שימוש כזה החל עם ההומינואידים עם נדידתם מיבשת אפריקה ליבשות אחרות, וידוע על ציד לשם שימוש בבגדי פרווה הן אצל האדם הניאנדרתלי והן אצל האדם הנבון. במאה ה-19 החלה להיווצר תעשיית הפרוות, שבמסגרתה מגדלים ומרבים בעלי חיים בחוות אך ורק למטרות טקסטיל.
כיום, בשל הביקורת העזה בנושא שימוש בבגדי פרווה, קיימת עלייה בשימוש בפרוות מלאכותיות כלומר חומר סינתטי הדומה בתכונותיו לבדי פרווה, אך למעשה עשויים מפולימרים.
הצעת חוק לאיסור פרוות.
בשנת 2009 עברה בקריאה ראשונה בכנסת הצעת החוק על איסור ייבוא פרוות של כלבים וחתולים לארץ. חברת הכנסת רונית תירוש היא זו שהציעה את החוק, בנוסף היא ביקשה לאסור גם הכנסת פרוות של ארנבים. אך בקשה זו עוררה מהומה גדולה מכיוון שחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס טען כי השטריימלים שלובשים אנשי המגזר החרדי עשויים מפרווה של ארנבים, ושהם לא יהיו מוכנים להתפשר על חלק זה של לבושם. לבסוף הוחלט כי רק פרוות חתולים וכלבים הן אלו שיאסרו, אולם פרוות הארנבים עדיין תהיה מותרת לייבוא.
ב-9 ביוני 2021 נחתם החוק על תיקון תקנות להגנת חיות הבר. החוק נועד בכדי להגן על החיות, הוא מטיל איסור על סחר בפרוות חיות הבר. אם זאת עדיין יהיה מותר להשתמש בפרווה לצורך מחקרים מדעיים, מטרות דת, חינוך והוראה, לצורך של ייבוא או ייצוא אישי של פרטים שהועברו בירושה. וזה יורשה רק על ידי רשות הטבע והגנים.
החזקת בעלי החיים שמהם לוקחים את הפרוות בעבר.
בעלי החיים מוחזקים בכלובים קטנים מאוד ובתנאים סניטריים חמורים. כך בעלי החיים מפתחים הרגלים נוירוטים, אשר גורמים להם לפצוע את עצמם ומביאים את החיה למצב פסיכולוגי חמור מאוד. שיטות ההרג נעשות בצורה אכזרית, אלימה ולפעמים אפילו החיה עדיין לא מתה כאשר פושטים את עורה ממנה, קיימות שיטות רבות, בין אם זה חניקה על ידי גז, חשמול החיה דרך הפה האוזן או פי הטבעת, זירקות סטריכנין או מכות וחבטות בראשה של החיה.
בלו אנג'ל (אלבום)
Blue Angel הוא אלבום משנת 1980 שהוציאה להקת Blue Angel. את הלהקה הקימו הסולנית הראשית סינדי לאופר, ביחד עם ג'ון ת'ורי. הם הוציאו אלבום אחד בלבד תחת שם זה.
האלבום נכשל מבחינה מסחרית, ולאופר הגיעה למצב של פשיטת רגל והלהקה התפרקה.
מתוכו האלבום יצאו הסינגלים I'm Gonna Be Strong, I Had a Love, Late ו-Fade.
רק הסינגל "I'm Gonna Be Strong" נכנס למצעדים, ורק של הולנד בלבד, ודורג במקום ה-37.
בהמשך הקריירה של סינדי, היא יצרה גרסת כיסוי לשניים מהשירים באלבום: - "I'm Gonna Be Strong (במקור של פרנקי ליין) מאלבום האוסף Twelve Deadly Cyns...and Then Some ו-Maybe He'll Know (מהאלבום True Colors).
מחלקת טיסה
בתעופה אזרחית, מחלקת טיסה (אנגלית Travel class) משמשת לסיווג של איכות השירות לפני הטיסה, במהלכה ולאחריה. באופן מסורתי נחלקות מחלקות הטיסה, ברמת שירות עולה, למחלקת תיירים, מחלקת עסקים ומחלקה ראשונה, אם כי חלוקה זו כפופה לשינויים, ויש חברות בהן קיימות שתי מחלקות בלבד או מחלקה בודדת. בנוסף נוקטות חברות התעופה במדיניות משתנה באשר להיצע מחלקות הטיסה בהתאם לסוג החברה, סוג המטוס, משך הטיסה ושיקולים כלכליים ותפעוליים נוספים. מגוון השירותים המוצעים במחלקות השונות על ידי חברות שונות עשוי להשתנות במידה רבה, דבר המקשה על השוואה ביניהן. כל אחת ממחלקות הטיסה מתחלקת בתורה למספר מחלקות רישום, המשפיעות על תנאיהם הכלליים של העסקה ושל כרטיס הטיסה, ועל מחירו.
מחלקת תיירים.
מחלקת תיירים (Economy Class) היא בדרך כלל מחלקת השירות הבסיסית ביותר במטוס. שמה באנגלית בא מהמילה "Economy", ומתייחס לכך שהיא בדרך כלל המחלקה החסכונית ביותר במטוס מבחינת עלות הכרטיס. רוב מושבי המטוס נמצאים במחלקת התיירים, ואלה מעניקים מרווח ישיבה מינימלי ושירותים בסיסיים. טיסות ארוכות במחלקת תיירים (תוך ישיבה ללא תנועה בתנאי צפיפות) מגדילות את הסיכון ללקות בתסמונת מחלקת תיירים שבה נוצרים קרישי דם ברגליים שעלולים להסחף לריאות, ללב או למוח ולגרום לנזקים קשים. בטיסות מסוימות, בדרך כלל בטיסות קצרות, בטיסות שכר ובטיסות של חברות במחיר נמוך, זוהי לעיתים מחלקת השירות היחידה. מאחר שהכינוי "מחלקת תיירים" צבר עם השנים קונוטציה של חוסר נוחיות או של שירות מוגבל, יש חברות תעופה שהעניקו למחלקות התיירים שלהן שמות אחרים בניסיון למתג אותן מחדש. על אלה נמנות בריטיש איירווייז (World Traveller) ואייר קנדה (Hospitality/Hospitalité). הבידור בטיסה במחלקת התיירים עשוי להיות מוגבל בגיוונו, או שאינו מוצע כלל. מטוסי נוסעים רבים עדיין לא מציעים מסך אישי לנוסעי המחלקה, ולעיתים יש לרכוש את אוזניות השמע מהדיילים. ארוחות הטיסה הן בדרך כלל בסיסיות, ללא אפשרות בחירה, או בחירה מוגבלת, לעיתים מוגש חטיף בלבד, ולעיתים כרוכים המזון והמשקאות המוצעים בטיסה בתשלום.
מחלקת תיירים פלוס.
מחלקת תיירים פלוס (Premium economy) מוצעת בחלק מחברות התעופה כמחלקת ביניים בין רמת מחלקת תיירים למחלקת עסקים. חברת אווה אייר הייתה הראשונה להציע מחלקה זו בשנת 1991. לא קיימת אחידות בין חברות התעופה השונות באשר לרמת מחלקת תיירים פלוס. המאפיין הכללי הבולט של מחלקת תיירים פלוס הוא מרווח רגליים גדול יותר לנוסע. בחלק מחברות התעופה במחלקת תיירים פלוס יש כיסאות רחבים יותר ובעלי אפשרות הטיה לאחור רבה יותר מאשר במחלקת תיירים, תפריט מיוחד או משקאות חינם.
מחלקת עסקים.