נְאוֹת גּוֹלָן הוא מושב של תנועת העובד הציוני בדרום רמת הגולן.
היסטוריה.
היישוב הוקם על ידי קבוצת צעירים משכונת בית אליעזר בחדרה שגדלו והתחנכו יחד ולאחר מלחמת ששת הימים ביקשו לעלות להתיישבות בגולן ולהקים בו "מושב שיתופי". בפגישה עם אברהם הרצפלד הופנו בני החבורה אל תנועת "העובד הציוני" שעסקה בעיקר בהקמת "מושבים שיתופיים" תנועת העובד הציוני התייצבה לעזרתם של הצעירים. ובספטמבר 1968 עלו להתיישבות בצומת פיק כ"מושבוץ" בתחילה התפרנסו מסיקול אבנים והכשרת קרקעות לחקלאות ולאחר מכן מגידול צאן, אווזים ופלחה.
בשנת 1973 התיישב היישוב במיקומו הנוכחי. במקורו היה היישוב מושב שיתופי, וכך גם תוכנן, אולם הדבר השתנה והיישוב הפך למושב - עובדה אשר הופכת את המגורים במושב לנעימים יותר מחד (לדוגמה: הרפתות אינן נמצאות ליד כל בית ובית כמו במושב - אלא כולן במרוכז, כמו במושב שיתופי) והיוצרת קשיים רבים מאידך (לדוגמה: החממות אינן נמצאות ליד כל בית ובית כמו במושב - אלא כולן במרוכז, כמו במושב שיתופי). עד סוף 1979 תיפקד נאות גולן כמושב שיתופי והחל מתחילת שנות השמונים, הפך למושב עובדים וכל פעילותיו השיתופיות חולקו שווה בשווה.
עד סוף שנות ה-90 התגוררו במושב כ-50 משפחות שרובם היו חברי אגודה חקלאית שיתופית. ב-1989 קלט המושב 55 משפחות קהילתיות במגרשים בגודל של כחצי דונם (במסגרת פרויקט אריאל שרון). במשך כעשר שנים עמדה השכונה מוזנחת ונטושה מכיוון שקבלני הממשלה כשלו, עד שביקשו בנאות גולן ממשרד השיכון להמשיך את הבנייה בעצמם, מהלך שהביא לאכלוס הבתים, ולשגשוג וקליטה של חברים נוספים למושב.
באמצע שנות ה-2000 ביקש המושב היתרי בנייה נוספים לחקלאים ולמתיישבים מוניציפליים. וכך נפתחה האפשרות למוניציפליים לבנות בית על דונם אדמה ולהקים עליה שני צימרים.
בשנת 2008 החלה הרחבה גדולה, במסגרתה שווקו 68 מגרשים, מתוכם 28 לחקלאים ו-40 מגרשים קהילתיים.
נכון ל-2016, גרות כ-162 משפחות בנאות גולן וכ-18 מגרשים מצויים בשלבי בנייה. מספר הנפשות המתגוררות במושב מלידה ועד 120, הוא כ-570 נפש.
גאוגרפיה.
היישוב נמצא בין נחל עין גב לבין ואדי א-זיתון, בגובה של 320 מטרים מעל פני הים (בגובה 530 מטרים מעל פני הכנרת ובמרחק של חמישה קילומטרים ממנה). מושב נאות גולן הוא אחד המושבים הדרומיים בגולן. הוא שוכן לצד אתרי טבע וארכאולוגיה כגון מפלי נחל דליות, מצפה השלום בכפר חרוב, ים כנרת, חורבות העיר סוסיתא ועוד.
חינוך.
ילדי נאות גולן מתחנכים בפעוטון ובגן הילדים שבישוב. תלמידי כיתות א'- ח' לומדים בבית הספר האזורי החדש "מצפה גולן" של יישובי דרום הגולן, בבני יהודה. ילדי התיכון מתחנכים בבית ספר תיכון "נופי גולן" שבקצרין ובתיכון "בית ירח" שבמועצה אזורית עמק הירדן.
כלכלה ותעסוקה.
כלכלת היישוב מתבססת על חקלאות שלחין (אגסים, תפוחים, אבוקדו וזיתים) וכן גידולי כותנה ושקדים, לולי הודים, רפתות חלב ועדרי בקר לבשר.
בנוסף עוסקים התושבים בחינוך, תיירות, תעשייה ומקצועות חופשיים.
אקלים.
האקלים השורר בנאות גולן הוא אקלים ים תיכוני. בחורף קריר וגשום, בסתיו ובאביב הטמפרטורה גבוהה יותר ולעיתים יורדים גשמים ובקיץ חם ולח ללא משקעים. בשנה יורדים בממוצע בין 400 ל-600 מילימטרים של גשם, ב-56 ימי גשם. עונת הגשם 1992/1991 הייתה העונה הגשומה ביותר שתועדה.
נוב
נוֹב הוא מושב ששייך לאיגוד המושבים של תנועת הפועל המזרחי הנמצא בדרום רמת הגולן, בסמוך לחיספין ואבני איתן.
מקור השם.
היישוב נקרא על שם העיר נוב (אין לבלבל עם נוב המקראית, שהייתה באזור בנימין), הנזכרת בתוספתא, בתלמוד הירושלמי ובפסיפס כתובת רחוב כאחת העיירות היהודיות ב"תחום סוסיתא", לצד "חספיה" (היא חספין), לעניין מצוות התלויות בארץ. השם השתמר ב"ח'רבת נאב" הסמוכה.
גאוגרפיה.
היישוב ממוקם ברמה שטוחה בגובה 410 מטרים מעל גובה פני הים מצפון לכביש 98, על קו פרשת המים שבין נחל אל על (הנשפך לכנרת) ונחל נוב (הנשפך לירמוך). בסביבה המצומצמת של היישוב ומדרום לו ישנה קרקע המתאימה לעיבוד חקלאי, בעוד מצפון לו סביבה בזלתית-טרשית נרחבת. בסמוך ליישוב נמצאה בריכה ובור מים עתיקים, שאספו את מימיהם מנחל נוב.
מבנה היישוב טבעתי ומבני הציבור נמצאים במרכזו. נכון ל־2022 ביישוב כ-1000 תושבים בכ־220 בתי אב. חלקו הוותיק של היישוב בנוי כנחלות חקלאיות, כאשר בתי המגורים צמודים זה לזה. בראשית שנות ה־90 נבנתה במושב שכונה ובה בתי מגורים קטנים ללא נחלות על ידי חברת עמידר, והחל מתחילת המאה ה־21 נבנים במושב בתי מגורים בהרחבה, לצד מספר מצומצם של נחלות חקלאיות חדשות.
ממזרח ליישוב שטח ביצתי בו שוכנת שמורת טבע אירוס הביצות נוב.
היסטוריה.
בסמוך ליישוב נמצא תל נוב, שהוצע לזהותו עם העיר עין-ענב הנזכרת במכתבי אל-עמארנה מתקופת הברונזה המאוחרת. זיהויו של היישוב עם העיירה נוב המוזכרת בכתובת רחוב מהתקופה ההלניסטית נראה ודאי, לאור שימור השם ההיסטורי וממצא מתאים. באתר נמצאו חרסים מתקופות הברונזה התיכונה ב', הברזל ב', הפרסית, ההלניסטית, הרומית הקדומה והמאוחרת, הביזנטית, הממלוכית והעות'מאנית. החוקר שמואל קליין הציע שהיישוב נוסד על ידי פליטים שבאו הֵנה מעיר נוֹב שבארץ יהודה. בתקופת השלטון הסורי שכן במקום כפר קטן בן עשרות משפחות בשם נאב. התל נחפר בחפירות הצלה מצומצמות ב-1993, 1994 וב-2020, אך טרם נחפר לעומקו ביסודיות.
מצפון ליישוב הקיים שכן כפר קטן נוסף בשם רסם א-רבח, ובסמוך לו אתר עם מספר דולמנים וכפר קטן נוסף.
ביומה האחרון של מלחמת ששת הימים נכבש אזור דרום הגולן על ידי חטיבה 80 וכוחות קטנים נוספים שהונחתה ממסוקים בתאופיק ובוטמיה והתפרסו לאורך כביש 98. כח של סיירת צנחנים במילואים התמקם בסמוך לנוב, ובמהלך קרב עם כח סורי נסוג נהרג אחד החיילים במקום. לזכרו ניצבת אנדרטה למרגלות התל בצומת הכניסה למושב.
הקמת המושב.
המקום בו נמצא היישוב תוכנן להקמת מושב דתי, כחלק מגוש יישובים דתיים באזור זה. מעט קודם להקמת המושב, היה שטח המושב שדה חקלאי שעובד על ידי גרעין נח"ל שישב באל-על הסמוכה. בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 הסמיך איגוד המושבים של הפועל המזרחי את אמיתי באב"ד לפעול לגיבוש גרעין מתיישבים להקמת מושב עובדים במקום. בתקופה הראשונה התגוררה מרביתה של קבוצת המייסדים בבתים סוריים בסמוך למושב השיתופי הסמוך, רמת מגשימים, ומיעוטם באל-על הסמוכה, ובשל תנאי החיים הארעיים, פעלה כמושב שיתופי. הקבוצה הייתה מבוססת בחלקה על חברי גרעין נח"ל בני שבט מוריה של תנועת בני עקיבא. ישוב הקבע החל להבנות ממערב לרמת מגשימים, כאשר הביצוע הוטל על חברת מקורות.
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים פונו בבהילות אנשי הקבוצה ביחד עם אנשי רמת מגשימים, הגברים גויסו לצבא והנשים והילדים פונו לעורף. ביום השני של המלחמה, כבש הצבא הסורי את רמת מגשימים והשטח שבו נבנו מבני הקבע של המושב, ושני שומרים דרוזים ששמרו על אתר הבנייה נלקחו בשבי. אחד מהם מת בשבי בעקבות אלימות שספג בחקירתו והזנחה רפואית. ביום השלישי של המלחמה נכבש מחדש האזור על ידי כוחות חטיבה 9. עם שוך הקרבות חזרו הנשים והילדים להתגורר בתנאים קשים ובמקביל למלחמת התשה בהיאחזות אל-על הסמוכה. בחנוכה תשל"ד (1974) הסתיימה בניית 14 הבתים הראשונים אליהם עברו המשפחות הראשונות. עד חג השבועות תשל"ד נמשכה מלחמת ההתשה בגולן במהלכה ספג המושב מספר הפגזות ארטילריות, אך המשיך להתפתח ולקלוט משפחות.
המושב נבנה כמושב עובדים, וכל משפחה קיבלה בית מגורים ולצידו שטח חקלאי של מספר דונמים מצומצם, ושטח חקלאי גדול יותר מדרום למושב. למרות התכנון המקורי ובלחץ הנסיבות, המשיך המושב לפעול כמושב שיתופי ולא כמושב עובדים, ופעל בניסיונות חקלאיים שונים בסביבה חקלאית לא-מוכרת, שרובם נכשלו. במקביל לניסיונות לפיתוח ענפים חקלאיים שונים, החל להתפתח ענפי גידול בעלי חיים, כדוגמת: ענף רפתות חלב, ענף לולי עופות, ענף מרעה בקר וענף רעיית צאן. כחלק מנוהג המגזר החקלאי בתקופה זו, צורף המושב הצעיר לארגון הקניות של משקי עמק הירדן, והמושב נוהל באמצעת אגודה שיתופית חקלאית. במשך הזמן נסגר ענף לולי העופות והצטמצם מאוד ענף רעיית הצאן.
המשבר הכלכלי של שנות ה-80.