ארמנדו מנסנרו הלחין יותר מארבע מאות שירים במהלך חייו, חמישים מהם פרסמו את שמו בעולם. הוא השתתף במספר רב של תוכניות רדיו וטלוויזיה, הקליט מעל ל-30 אלבומים והלחין את הפסקול של מספר סרטים. במהלך חמישים שנות הקריירה המוזיקלית שלו הופיע מנסנרו בכל רחבי אמריקה הלטינית, בייחוד בסאו פאולו (ברזיל), בואנוס איירס (ארגנטינה), אל מטרופוליטן (מקסיקו) תיאטרון טרסה קאררניו בקראקס (ונצואלה), מדיסון סקוור גארדן בניו יורק, ובערים רבות אחרות באירופה ובאסיה.
בין שיריו המפורסמים ביותר: "Voy a apagar la luz" (אני עומד לכבות את האורות), "Contigo Aprendí" (איתך למדתי), "Adoro" (מעריץ), "No sé tú" (איני יודע אם את...), "Por Debajo de la Mesa" (מתחת לשולחן), "Esta Tarde Vi Llover" (אתמול שמעתי את הגשם), "Somos Novios" (זה בלתי אפשרי), "Felicidad" (אושר), ו-"Nada Personal" (דבר אינו אישי).
נפטר ב-28 בדצמבר 2020 ממחלת נגיף קורונה 2019 במהלך מגפת הקורונה במקסיקו.
פרדריק פסי
תפילת הדרך
תפילת הדרך היא תפילה שתיקנו חז"ל לומר בעת יציאתו של האדם לדרך, ועיקר עניינה הוא, בקשת האדם מאלוהים שישמור עליו מן הסכנות האורבות לו בדרכו.
תיקון התפילה.
תפילה זו נוסדה בתקופת התלמוד על ידי רב חסדא:
תפילת הדרך נתקנה מפני שכאשר אדם יוצא מביתו או ממקום יישוב, מתרחק מחברת בני אדם ונחשף לסכנות העלולות לפגוע בו כמו חיות טרף או שודדים, ובמקום מרוחק אף לא יימצאו אנשים שיוכלו לעזור לו. כיום הסכנה העיקרית בדרך היא תאונות דרכים. מפני כך נאמרת תפילה זו בלשון רבים, מפני שהאדם משתף עצמו עם הרבים ועל ידי כך יינצל.
תפילה או ברכה.
לדעת רבים מהראשונים תפילת הדרך היא ברכה שכן מסתיימת ב"ברוך אתה ה'", ולכך מאחר שהיא אינה נפתחת במילה "ברוך" ראוי לאומרה בסמוך לברכה אחרת, על פי הכלל שכל ברכה הסמוכה לחברתה (דהיינו ברכה שנאמרת מיד אחרי ברכה אחרת, דוגמת ברכות התורה) אינה נפתחת במילה "ברוך".
להלכה יש שפסקו כן, ולכך כתבו שראוי להחמיר להסמיך תפילת הדרך לברכה אם מזדמנת ברכה אחרת בתחילת הדרך, דוגמת ברכה אחרונה על אוכל או שתייה.
אמנם על פי רוב הפוסקים אפשר לומר את תפילת הדרך גם ללא ברכה אחרת לפניה, מאחר שתפילת הדרך היא בגדר 'תפילה', ולא חלים עליה בהכרח כל כללי הברכות.
דיני הברכה.
תפילת הדרך נאמרת רק בתנאים מיוחדים:
אמירת התפילה ללא הזכרת שם ה' מותרת בכל דרך, אפילו קצרה ולא מסוכנת. בימינו, יש אף המוסיפים לנוסח התפילה את המילים "ותאונות דרכים" בין הסכנות מהן מבקשים להנצל, אולם יש הסוברים שאין לשנות מן המטבע (הנוסח) שטבעו חכמים.
בנוסף לתפילת הדרך, ישנם גם מעיין תפילות המבוססות על סגנון תפלת הדרך, תפילה למפליג בים או לטס בכלי תעופה. כאמור, יש איסור לומר תפילה זו בשבתות ובחגים משום שקיים איסור להפליג, לשוט או לנסוע בשבתות ובחגים. האומר ברכה זו בזמנים אסורים נחשב שברך ברכה לבטלה.
אמירתה תוך כדי תנועה.
מובא בתלמוד על רב ששת ורב חסדא שנחלקו בנוגע לאמירת תפילת הדרך תוך כדי הליכה. לדעת רב חסדא יש לומר אותה בעמידה, ולא כשהוא מהלך, ואילו לדעת רב ששת ניתן לומר אותה גם כאשר הוא מהלך. מסופר שם שרב חסדא ורב ששת היו הולכים בדרך, קם רב חסדא, והתפלל את תפלת הדרך בעמידה. רב ששת (שהיה עיוור) שאל את שמשו, מה עושה רב חסדא, ושמשו ענה לו: עומד מהליכתו ומתפלל את תפלת הדרך. אמר רב ששת לשמשו: העמד גם אותי ואתפלל תפלת הדרך, וזאת משום מה שנאמר "מהיות טוב אל תקרא רע". לכן, לכתחילה אין אומרים תפילת הדרך תוך כדי תנועה, והנוסעים במכונית צריכים לעצור בצד הדרך. אולם כיום, רבים הורו למעשה שאין להדר בזה, משום שבעצירה בצידי הדרכים יש מידה מסוימת של סכנה, ואין להדר במקום סכנת נפשות.
קרן מלגות
קרן מלָגות היא מוסד המעניק מלגות בתחומים שונים, לפי קריטריונים של מייסדי הקרן, לרוב מוענקות מלגות עבור לימודים לסטודנטים, ועל הצטיינויות באומנויות שונות.
מבחינים בין קרן מתכלה - קרן שההון העצמי שלה מחולק למקבלי המלגות, לבין קרן צמיתה - קרן שההון העצמי מושקע, ורק מהפירות של הקרן מחולקים המלגות.
יער אשתאול
יער אשתאול (נקרא גם יער הראל) הוא יער בסמוך למושב אשתאול, הנמצא ממערב לירושלים, חלק מפארק יצחק רבין. היער ניטע על ידי גרעין התיישבות של עולי תימן וקרן קיימת לישראל.
הגישה ליער היא מכביש הגבורה, צומת שמשון - צומת נחשון (כביש 44).
היסטוריה.
היער ניטע על ידי גרעין ההתיישבות הראשון של עולי תימן, שהתיישבו במקום עם תום מלחמת העצמאות. השם אשתאול, שהיה שייך ליישוב המקראי, השתמר בשמו של המושב שהוקם בדצמבר 1949.
צמחייה.
מרבית העצים שניטעו ביער הם עצי אורן ממין אורן ירושלים, אשר עמידים בפני תנאי קרינת שמש ישירה ומתמודדים עם הקרקע הסלעית והגירית באזור. בעקבות הייעור באזור טויבה הקרקע והתפתחה מערכת תת-יער מתחת לחופת העצים, שהחלה להוות בית גידול לבעלי חיים וצמחים כגון עכבישים, טחביות, שלשולים וחיפושיות שונות. בעצי האורן צומחת גם פטריית האורנייה.
בשלהי החורף ובעונת האביב, היער עשיר בנרקיסים ורקפות.
אתרים.
היער גובל ביישוב היהודי-ערבי נווה שלום. בסמוך ליישוב ממוקם חניון "סוכת שלום", שהוקם לכבוד איש השמאל אייבי נתן. החניון מקשר אל דרך בורמה ועיינות סוסין.
ביער הוקם "מצפור לטרון", מגדל שמירה שנותר מחורר בכדורים בעקבות קרבות לטרון. אתר נוסף ביער הקשור למלחמת העצמאות הוא "נקודת גובה 314" בה התרחש חלק מ"מבצע יורם" (8-9 ביוני 1948) בה תקפו לוחמי חטיבות "הראל" ו"יפתח" את הירדנים ברכס לטרון; כ-100 מלוחמי החטיבות נפגעו בקרב זה.
ביער ממוקם חניון לזכרו של אברהם (בומה) גולדשטיין, ובו נקודת תצפית לשפלת החוף וגוש דן. סמוך אליו ממוקמים אתרים כגון בור מים שהיווה תעלת הגנה עבור לוחמי הפלמ"ח במלחמת העצמאות; קטע של פסיפס עגול; וגת עתיקה.
ביער ממוקם מתחם המכונה "יער ניסתור". יער ניסתור נוסד על ידי חבורה שעלתה לארץ, מתוך ציונות, בשנת 1984 מארגנטינה, בעיקר מהעיר רוסריו. נקודת המפגש נמצאת בחניון הסמוך לדרך הרעות על ציר נווה שלום-אשתאול. במקום חניון נופש, שולחנות פיקניק, מתקני משחק לילדים ומקום מוסדר למנגל. מקום מפגש זה הפך לשם דבר בקרב קהילת העולים מארגנטינה.
אהרון רזין
אהרון רזין (6 באפריל 1935 – 26 במאי 2019) היה ביוכימאי ישראלי, פרופסור לביוכימיה באוניברסיטה העברית בירושלים. חתן פרס ישראל (2004), פרס וולף (2008) ועוד.
ביוגרפיה.
נולד בתל אביב ובילדותו עבר עם משפחתו לפתח תקווה, בה גדל. הוריו עלו לארץ ישראל בשנת 1926 ואביו ייסד וניהל קואופרטיב לבעלי מלאכה. בסיום לימודיו בבית החינוך "ברנר" בפתח תקווה התגייס לצה"ל ושירת בסיירת גולני. לאחר מכן החל בלימודי פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, אך בלימודי התואר השני עבר ללמוד ביוכימיה והחל להתמסר למחקר בגנטיקה וביולוגיה מולקולרית.
בשנת 1967 סיים את לימודי הדוקטורט. בשנים 1968–1970 שהה בבתר דוקטורט במכון הטכנולוגי של קליפורניה ובשובו לישראל הצטרף לסגל הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית. עבודתו התקיימה במסגרת המחלקה לביוכימיה של התא ולגנטיקה של האדם. רזין החל לעסוק בחקר המתילציה של DNA וגילה את הפעילות האנזימטית האחראית למתילציה של אחד ממרכיביו הבסיסיים. במעבדתו פותחו מבחנים לאיתור המתילציה של ה-DNA ומשנת 1980 הוקדשו מחקריו להבנת תפקידה. בין היתר נבדקו על ידו יצירת תבניות מתילציה בעת התפתחות עובר, תהליך הטבעת גנים בעוברים והשלכותיו על שיבוט ותכנות הגנום. מחקרים אלו היוו גם פריצת דרך בנושא מחלות גנטיות, בהן תסמונת פראדר וילי ותסמונת אנגלמן ומחלת הסרטן.
בשנים 1980–1984 עמד בראש המחלקה לביוכימיה של התא וניהל את המדור הביוכימי בפקולטה לרפואת שיניים. בשנים 1985–1989 ניהל את המכון לביוכימיה בפקולטה לרפואה ומשנת 1988 הוא מופקד על הקתדרה למדעי הרפואה על שם גרינבאום. במקביל לתפקידיו אלו, היה רזין חבר בצוות הקמת המכון לביוכימיה של הפקולטה לרפואה (1980), חבר הוועד המנהל של הרשות למחקר ולפיתוח באוניברסיטה העברית (1990–1993) ויו"ר הוועדה לתכנון ולפיתוח של הפקולטה לרפואה (1996–2000). הוזמן כפרופסור אורח לאוניברסיטת קיימברידג' (1971), למכון לחקר הסרטן בקליפורניה (1978–1979) ולמכונים הלאומיים לבריאות של ארצות הברית (1984–1986).
בשנים 1982–1991 היה רזין עורך עמית של כתב עת מדעי מוביל בתחום הביוכימיה, בשנים 1994–2000 שימש חבר הוועדה המייעצת בנושא חקר הגנום של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
רזין הוא חתן פרס ישראל לחקר הביוכימיה (2004) ופרס וולף לרפואה לשנת 2008 (יחד עם חיים סידר) והוא נבחר לחבר בארגון הגנטיקה המולקולרית של האדם (1995) ובארגון האירופי לביולוגיה מולקולרית (1996). בשנת 2008 נבחר כחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, בשנת 2009 זכה בפרס א.מ.ת, בשנת 2011 זכה בפרס גרדנר למחקר ביו-רפואי ובשנת 2016 בפרס לואיזה גרוס הורוביץ לביולוגיה ולביוכימיה של אוניברסיטת קולומביה.
נפטר ב־26 במאי 2019.
צים אסיה
צים אסיה הייתה אוניית מכולות בקטגוריית גודל פנמקס, השייכת לחברת הספנות הישראלית צים, הראשונה מסדרת HDW 2. האוניה נבנתה במספנות HDW, וסך הכל נבנו בסדרה שמונה אוניות. האונייה הייתה מעורבת בתאונה קשה בה נהרגו שבעה דייגים יפנים.
גובה האוניה מהשדרית ועד חלקה הגבוה ביותר (האנטנות והתרנים על גשר הפיקוד) היה 51.8 מטרים. ב-2008 נמחקה צים אסיה מהרישום הישראלי וב-2015 נגרטה.
דגל.