בשבועות שלאחר ההתנקשות ברוברט קנדי, החל מקארתי לפרסם בראש חוצות את עמדותיו במגוון נושאים. הוא קרא לרישום ארצי של אקדחי יד ופיתוח מערכת למכירת כלי נשק באמצעות הזמנות בדואר רק לאנשים שהוסמכו לכך מראש, אך טען בד בבד כי יש להשאיר מכירת רובים ושוטגאן לשיקול דעתן של המדינות עצמן. בשבוע שלאחר מכן הוא הציע "להכריז מלחמה על הרעב" כדי לסייע למיליוני אמריקאים שלטענתו גוועו ברעב, ואמר ש"הדאגה הראשונה שלנו היא בריאותו של כל אדם רעב". מחלקת החקלאות של ארצות הברית חלקה על טענות אלה. שישה ימים לאחר מכן, מקארתי עשה את דרכו לג'ורג'יה, שם הוא חיזר אחר צירים דמוקרטים נוספים כדי להתנגד לארגונו החזק של סגן הנשיא האמפרי. למחרת הוא ביקר בפיטסבורג שבפנסילבניה והשתתף בעצרת בה קיווה לזכות בצירים הדמוקרטים של פנסילבניה ובקולותיהם של הבוחרים האפרו-אמריקאים. מקארתי קרא את האמפרי לסדרת עימותי בחירות על מגוון סוגיות. סגן הנשיא נענה להזמנה אך הטיל עליה וטו בבקשה שיתקיים עימות בחירות בודד בלבד לפני כינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית. בתום החודש, וכאשר כינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית קרב ובא, ניסה מקארתי לשנות מספר כללים של הוועידה תוך התמקדות רבה בשיטת "הצבעה ביחידה" (unit voting). הטקטיקות נועדו לפצות על הובלת ציריו של האמפרי. הן שימשו בעבר את דווייט אייזנהאואר כאשר התמודד מול הסנאטור רוברט טאפט על מועמדות המפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1952.
כינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית.
התוכנית של מקארתי לזכות בצירים נוספים הפכה מורכבת כאשר הסנאטור ג'ורג' מקגוורן מדקוטה הדרומית הצטרף ברגע האחרון למירוץ כיורשו של רוברט קנדי. כניסתו של מקגוורן השפיעה על חלוקת הקולות של המחנה שהתנגד לסגן הנשיא האמפרי. בתוך כך, מטה הבחירות של מקארתי טען כי יושב ראש הוועדה הדמוקרטית הלאומית ג'ון ביילי מעניק יחס מועדף להאמפרי ונוהג באופן מפלה כלפי מקארתי. הם ביקשו את התפטרותו של היו"ר, אך הוא דחה את הטענות וטען כי שני המועמדים זוכים "לאותו טיפול בדיוק במתחם המלונות, בחלל האמפיתיאטרון, בשירותי הטלפונים, הכרטיסים, ההסעות ובכל היבט אחר בפעילות הוועדה".
ערב כינוס הוועדה, נראה שהאמפרי מוביל על מקארתי שניצב במקום השני ועל מקגוורן שהתייצב במקום השלישי בפער גדול משני המקומות הראשונים, אך עם צירים רבים שעדיין לא היו מחויבים, והמאבק בין שלושתם הוסיף להחריף. בינתיים, ברחובות שיקגו, התחוללו מחאות גדולות של פציפיסטים נגד המלחמה. כ-6,000 חיילים פדרליים ו-18,000 חיילי המשמר הלאומי של אילינוי אבטחו את כינוס הוועדה. האמפרי זכה במועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות בהצבעה הראשונה, אף על פי שמקארתי זכה במספר רב של הצבעות במהלך הבחירות המקדימות. המהומות בשיקגו התגברו ותומכי מקארתי דחקו בו להמשיך את התמודדותו בבחירות כמועמד רביעי מול האמפרי, ריצ'רד ניקסון ומושל אלבמה ג'ורג' וולאס. תקוות אלה של תומכיו נגוזו כאשר מקארתי הכריז על פרישתו מהבחירות, וסיכם את המערכה כאשר הוא ממאן לתמוך בהאמפרי.
סיום מסע הבחירות.
סירובו של מקארתי לתמוך בהאמפרי נמשך עד לחודש אוקטובר, אחרי שהציב תנאים לסגן הנשיא האמפרי, עתה המועמד הדמוקרטי הרשמי לנשיאות. אלה כללו שינוי בעמדתו כלפי מלחמת וייטנאם, שינוי בשיטת גיוס החובה ורפורמה בפוליטיקה הפנימית של המפלגה הדמוקרטית. האמפרי דן בדרישות עם מקארתי בטלפון. בסוף אוקטובר הודיע מקארתי כי יצביע בבחירות עבור האמפרי, חרף חילוקי הדעות שלהם בסוגיית מלחמת וייטנאם. בסופו של דבר זכה ריצ'רד ניקסון בבחירות לנשיאות ארצות הברית שנערכו בנובמבר. 20,721 קולות נרשמו עבור מקארתי בקליפורניה ו-2,751 באריזונה, שם נרשם כמועמד האנטי-מלחמתי של "המפלגה החדשה" .
מקארתי הוסיף להתמודד על מועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1972, אך פרש מהמירוץ במהרה. הוא ניהל קמפיין עצמאי לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1976 וקיבל מעל ל-700,000 קולות. בבחירות 1980 לנשיאות סירב לתמוך במועמד הדמוקרטי, הנשיא המכהן ג'ימי קרטר, והביע את תמיכתו במושל קליפורניה רונלד רייגן. מקארתי ניסה פעמיים נוספות לזכות במועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות בבחירות 1988 ובבחירות 1992, אך ניסיונות אלה כשלו. מקארתי הלך לעולמו ב-10 בדצמבר 2005, בן 89 במותו.
יחסי לוקסמבורג–מולדובה
יחסי לוקסמבורג–מולדובה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג לבין רפובליקת מולדובה.
סקירה כללית.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג לבין רפובליקת מולדובה כוננו ב-16 ביוני 1992. בין מולדובה ללוקסמבורג נחתמו הסכמים דיפלומטיים רבים בהם אמנה למניעת כפל מס, הסכם בתחום הביטחון החברתי והסכם חילופי מידע בנושאי מס.
הסחר שבין מולדובה ללוקסמבורג הוערך בשנת 2018 בשווי של כ-1.1 מיליון דולר אמריקאי כאשר הייצוא המולדובני ללוקסמבורג עמד על כ-100,000 דולר אמריקאי והייבוא המולדובני מלוקסמבורג עמד על כמיליון דולר אמריקאי.
רד רוצ'ה
אפרים ג'וזף "רד" רוצ'ה (באנגלית: Ephraim Joseph "Red" Rocha; 18 בספטמבר 1923 – 13 בפברואר 2010) היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1947–1957. בעונת זכה באליפות ה-NBA כשחקן סירקיוז נשיונלס, ולאורך הקריירה השתתף פעמיים במשחק האולסטאר ורשם ממוצעים כוללים של 10.9 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק.
במשחק השני של סדרת חצי גמר המזרח 1953 בין סירקיוז לבוסטון, אשר נגרר ל-4 הארכות, שיחקו רוצ'ה ופול סימור 67 דקות – ומאז הם מחזיקים יחדיו בשיא למספר דקות במשחק פלייאוף.
קריירת משחק.
רוצ'ה נולד וגדל בעיר הילו שבהוואי, ובין השנים 1943–1947 למד באוניברסיטת המדינה של אורגון. בעונת 1946/1947 סייע לקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה להעפיל לטורניר אליפות המכללות, לראשונה בתולדותיה, ובסיומה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).
בדראפט ה-BAA 1947 נבחר רוצ'ה על ידי קבוצת טורונטו האסקיז, אשר מיד לאחר מכן התפרקה, וב"דראפט הפיזור" שנערך על שחקניה נבחר על ידי סנט לואיס בומרס. במשך 43 שנים היה השחקן היחיד בתולדות ה-NBA שמוצאו בהוואי, עד שהצטרף לליגה סדריק סבאלוס בשנת 1990. ב-3 עונותיו בקבוצה קלע 11.6 נקודות למשחק. באפריל 1950 התפרק גם מועדון הבומרס, ורוצ'ה עבר לבולטימור בולטס במסגרת דראפט הפיזור. לאורך עונתו היחידה בבולטימור קלע 13.1 נקודות למשחק, ובמהלכה נבחר להשתתף במשחק האולסטאר הראשון של ה-NBA.
לקראת עונת הועבר רוצ'ה בטרייד לסירקיוז נשיונלס, בתמורה לפרד סקולארי ואלכס האנום. בעונת קלע 11.3 נקודות למשחק והיה אחד משחקני המפתח של הקבוצה, לצד דולף שייס, פול סימור, ג'וני קר וארל לויד, אשר הובילו את סירקיוז לזכייתה הראשונה באליפות ה-NBA. בעונת שיחק עבור פורט ויין פיסטונס, בטרם פרש ממשחק בגיל 33.
קריירת אימון.
במהלך עונת מונה למאמן דטרויט פיסטונס, במקומו של צ'ארלס אקמן. בפלייאוף של אותה עונה הודחו הפיסטונס בגמר האזור המערבי, ובפלייאוף 1959 הפסידו כבר בסיבוב הראשון. לאחר שפתחה את עונת עם מאזן שלילי 13–21, פיטרה דטרויט את רוצ'ה ומינתה במקומו את דיק מקגווייר. בתקופתו בקבוצה רשמו הפיסטונס מאזן כולל של 65 ניצחונות ו-88 הפסדים (42.5%).
בין השנים 1963–1973 שימש כמאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת הוואי במנואה. בעונת 1971/1972 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לטורניר אליפות המכללות.
ב-13 בפברואר 2010 נפטר רוצ'ה כתוצאה ממחלת הסרטן, בגיל 86.
יחסי גאורגיה–לוקסמבורג
יחסי גאורגיה–לוקסמבורג הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג.
סקירה כללית.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג כוננו ב-17 באוקטובר 1994. לוקסמבורג תומכת בתביעותיה הטריטוריאליות ובריבונותה של גאורגיה על האזורים הבדלניים. היא אינה מכירה בדרום אוסטיה ובאבחזיה כמדינות עצמאיות ולא מכירה בלגיטימיות של ישויות אלו.
בין המדינות נחתמו הסכמים דיפלומטיות שונים בנושאים רבים כגון: תחבורה, הגנה וכלכלה.
יחסי גאורגיה–גיאנה
יחסי גאורגיה–גיאנה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין הרפובליקה השיתופית של גיאנה.
סקירה כללית.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גאורגיה לבין הרפובליקה השיתופית של גיאנה כוננו ב-23 באפריל 2012.
שני משרדי החוץ של שתי המדינות הביעו נכונות לשיתוף פעולה רחב בין שתי המדינות לאחר סבב של התייעצויות וועידות. הדגש ביחסים הוא על סחר ותרבות. בין גיאנה לבין גאורגיה מתקיימת תוכנית חילופי סטודנטים ותלמידים ממגוון מוסדות אקדמאים בשתי המדינות.
קרניבל רואו
קרניבל רואו (באנגלית: Carnival Row) היא סדרת טלוויזיה מסוגת נאו-נואר פנטזית אמריקאית, שנוצרה על ידי רנה אצ'ווריה וטראוויס ביצ'אם, ועלתה לשידור לראשונה ב-30 באוגוסט 2019 בפריים וידאו. הסדרה מבוימת על ידי הבמאי ג'ון עמיאל ומככבים בה אורלנדו בלום וקארה דלווין. ביולי 2019, אמזון הודיעה על חידושה של הסדרה לעונה שנייה.
תקציר העלילה.
הסדרה עוקבת אחרי יצורים מיתיים שברחו מארצות מולדתם שנהרסו בעקבות מלחמה ונאספו בעיר; כשבמקביל מתחים הולכים וגואים מבעבעים בין האזרחים המקומיים לאוכלוסיית הפליטים ההולכת וגדלה. במרכז הסדרה עומדים הבלש האנושי רייקרופט פילוסטרייט ואהובתו הפיה וינייט סטונמוס, שנקלעים לחקירת סדרת מקרי רצח לא פתורים, שמכלה באיטיות ובהרסניות את השלום השברירי שעודנו קיים בין שתי האוכלוסיות.
הפקה.
פיתוח.