סביבותיו של בית הכנסת הוכרזו מיד עם גילויו כשטח עתיקות מוגן. החפירות באתר נערכו עד 1987. רצפת הפסיפס הועתקה ממקומה למוזיאון קטן שהותקן בסמוך, והכביש הורם לגשר מעל שרידי המבנים. שרידי בית הכנסת כלולים בגן הארכאולוגי ArcheoDeri שנפתח למבקרים ביוני 2010.
חקירת שרידי בית הכנסת נוהלה על ידי הארכאולוגית ליליאנה קוֹסטַמַניה (Costamagna), וקביעותיה מובאות בחיבורהּ של רחל חכלילי מ-1998 על אמנות יהודית בתפוצות בתקופות ההלניסטית, הרומית והביזנטית.
בן אל
דמרקוס קזינס
קולין ג'וסט
קולין קלי ג'וסט (באנגלית: Colin Kelly Jost, נולד 29 ביוני 1982) הוא שחקן, קומיקאי ותסריטאי אמריקאי. ידוע בעיקר מתפקידו בתוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב", שם הוא משמש ככותב ומגיש "עדכון סוף השבוע".
ביוגרפיה.
ג'וסט נולד וגדל בסטטן איילנד, ניו יורק שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית. יש לו אח אחד, קייסי ג'וסט, שאף הוא תסריטאי ושחקן. אמו, קרי ג'יי. קלי היא קצינת הרפואה הראשית במחלקת הכבאות של העיר ניו יורק ורופאה בסטטן איילנד ואביו, דניאל איי. ג'וסט הוא מהנדס ומורה לשעבר.
קריירה.
ב-2005, מעט לאחר שסיים את לימודיו בהרווארד, החל לעבוד ב"סאטרדיי נייט לייב" ככותב, ובהמשך הפך לאחד מהכותבים הראשיים שם. במהלך פגרת הקיץ טרם עלתה העונה של שנת 2012–2013 הוא נשאל על ידי המפיק לורן מייקלס אם יוכל לעשות את פינת "עדכון סוף השבוע", משם שאחד המנחים של הפיצ'ר, סת' מאיירס עזב את התפקיד כדי להנחות תוכנית אירוח. ג'וסט קיבל את התפקיד והחליף את מאיירס החל מהאפיזודה מ-1 במרץ 2014. בנוסף לעבודתו ב"עדכון סופשבוע" עשה ג'וסט הופעת קמאו קצרה באחד המערכונים כג'ון קייסיק.
כסטנדאפיסט הופיע קולין ב"מאוחר בלילה עם ג'ימי פאלון" כמו כן גם ברשתות TBS ו-HBO. הוא נבחר כ"פנים חדשות, של פסטיבל Just for Laughs בשנת 2009, והופיע מספר פעמים בפסטיבל זה לאחר מכן. ג'וסט כתב בעיתונים שונים, ביניהם הניו יורקר, הניו יורק טיימס והפינגטון פוסט. הוא כתב גם את התסריט של הסרט "קיץ בסטטן איילנד" משנת 2015 ואף הופיע בו בתפקיד קטן. כמו כן הופיע בתפקיד שולי בקומדיה הרומנטית "המדריך לסינגלס" משנת 2016.
פרסים והוקרה.
ג'וסט היה מועמד לחמישה פרסי אמי. הוא זכה בפרס פיבודי בשנת 2009, וכן זכה בארבעת פרסי גילדת הכותבים של אמריקה (עבור השנים 2007, 2009, 2010 ו-2017) עבור עבודתו ב"סאטרדיי נייט לייב".
חיים אישיים.
מאז דצמבר 2017 הוא בזוגיות עם השחקנית האמריקאית-יהודייה סקרלט ג'והנסון, ובמאי 2019 הם הכריזו על אירוסיהם. הם נישאו בחודש אוקטובר 2020 ובאוגוסט 2021 הודיעו שג'והנסון בהריון. ב-18 באוגוסט 2021 הודיעו הזוג שנולד להם בן. לה בת נוספת מנישואיה השניים.
מבצע עוקץ
ר'דיר מריח (זמני)
ע'דיר כמאל
דיאלוג עם טריפון
הדיאלוג עם טריפון
חדשות CBS
CBS News
הדיוויזיה ה-61 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-61 (בגרמנית: 61. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט אשר לחמה במלחמת העולם השנייה. החל מאוקטובר 1944 נקראה דיוויזיית פולקסגרנדיר ה-61.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-16 באוגוסט 1939 וכמפקדה הראשון מונה זיגפריד הניקה. בספטמבר של אותה שנה השתתפה הדיוויזיה במערכה בפולין כחלק מהקורפוס הראשון אשר היה חלק מהארמייה השלישית של גאורג פון קיכלר. הדיוויזיה נלחמה במהלך קרב מלאווה, ולאחר מכן חצתה את הנהר נרב ליד פולטוסק, ונשאר עד סוף המערכה בקרבת ורשה. ב-1940 השתתפה הדיוויזיה במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה כחלק מהקורפוס הרביעי אשר היה חלק מהארמייה השישית של ולטר פון רייכנאו. הדיוויזיה השתתפה בקרב על בלגיה, וסייעה לכוחות המוטסים בקרב על מצודת אבן אמאל. לאחר כיבוש בלגיה חדרה הדיוויזיה לצרפת והשתתפה בהתקדמות אל דנקירק. לאחר מכן שימשה הדיוויזיה ככוח כיבוש בברטאן.
ב-1941 הועברה הדיוויזיה לפרוסיה המזרחית, וביוני של אותה שנה השתתפה במבצע ברברוסה כחלק מהקורפוס ה-26 אשר היה חלק מהארמייה ה-18 של קיכלר. הדיוויזיה השתתפה בכיבוש אסטוניה, ולאחר מכן ב"ניקוי" הכוחות הסובייטיים מאיי הים הבלטי. הדיוויזיה השתתפה במצור על לנינגרד, ונותרה באזור עד ינואר 1944 עת המתקפות הסובייטיות אילצו את הגרמנים לסגת חזרה אל אסטוניה. הדיוויזיה לחמה בהצטיינות בקרבות סביב נרב, ובאוקטובר של אותה שנה שונה שמה לדיוויזיית פולקסגרנדיר ה-61. הדיוויזיה המשיכה להילחם בקרבות הנסיגה כנגד הסובייטים, ונכנעה עם סיום המלחמה בפרוסיה המזרחית.
אנדרה ארשבין
פרננדו מיירה
פרננדו ז'וזה דה סילבה פרייטס מיירה (בפורטוגזית: Fernando José da Silva Freitas Meira, נולד ב-5 ביוני 1978 בגימארייש שבפורטוגל) הוא כדורגלן עבר פורטוגלי ששיחק בעמדת הבלם, וזוהה בעיקר עם שטוטגרט מהבונדסליגה, בה שימש קפטן בעונת האליפות של 2006/07. למיירה 54 הופעות במדי נבחרת פורטוגל.
קריירת מועדונים.
תחילת הקריירה בפורטוגל.
מיירה נולד בגימארייש שבפורטוגל, והחל את הקריירה כילד במועדון המקומי ויטוריה גימארייש. בשנת 1996 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, אך בעיקר עלה כמחליף. בעונת 1998/99 הושאל מיירה לפלגייראס ששיחקה אז בליגת המשנה הפורטוגלית, ומיצב עצמו כשחקן הגנה חשוב, במועדון שסיים במקום החמישי והחמיץ את העלייה לליגת העל הפורטוגלית במחזורי הסיום. בעונת 1999/00 חזר מיירה לוויטוריה גימארייש, והפך לשחקן הרכב, והציג יכולת הגנתית טובה מאוד, שעוררה עניין בקבוצות גדולות יותר. בקיץ 2000 חתם מיירה בבנפיקה ליסבון תמורת דמי העברה של ארבעה מיליון אירו ושחקן נוסף. מיירה השלים את עונת 2000/01 בבנפיקה ליסבון ואף מונה כקפטן הקבוצה, אך בנפיקה לא זכתה בתארים בעונה זו.
ההצלחה בשטוטגרט.
את עונת 2001/02 החל מיירה בבנפיקה, ועד למחצית העונה ערך 14 הופעות. בינואר 2002 חתם מיירה בשטוטגרט, ששילמה עבורו 7.5 מיליון אירו לבנפיקה, סכום שהיווה שיא עבור שטוטגרט באותם ימים, ונשבר רק בשנת 2007 כאשר חתם בקבוצה ציפריאן מאריצה תמורת 8 מיליון אירו. את הופעת הבכורה ערך מיירה בניצחון 3-0 על המבורג במסגרת הבונדסליגה. בפברואר 2002 הבקיע מיירה את שערו הראשון בקבוצה, בתיקו 1-1 מול האנזה רוסטוק. באותו משחק גרם מיירה פנדל, שתורגם לשער עבור האנזה רוסטוק. באותה עונה הבקיע שער נוסף בניצחון 2-0 על פרייבורג, וערך בסך הכל 14 הופעות במחצית עונה, שבסיומה סיימה שטוטגרט במקום השמיני בבונדסליגה. בעונת 2002/2003 בבונדסליגה, מיירה שיחק ב-33 משחקי ליגה ופתח ב-31 מהם, וסייע לשטוטגרט לסיים במקום השני לאחר האלופה באיירן מינכן. גם בעונת 2003/04 היה מיירה שחקן הרכב וסייע לשטוטגרט לסיים רביעית, אך בעונת 2004/05 סבל מפציעה והחמיץ חלק ניכר מהעונה. בעונת 2005/06 חזר מיירה לשחק בקביעות בהרכב, אך שטוטגרט סיימה רק במקום התשיעי. בעונת 2006/07 היה מיירה חלק מעונה היסטורית, בה זכתה שטוטגרט באליפות הבונדסליגה. מיירה שימש קפטן בעונה זו, ואמנם ערך רק 20 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים, אך שיתוף הפעולה שלו עם שחקני הגנה כארתור בוקה, סרדר טשצ'י, ריקרדו אוסוריו, מתייה דלפייר ולודוביק מאנין, סייע לשטוטגרט לספוג 37 שערים בלבד ולסיים את העונה עם אחת ההגנות הטובות בליגה. מיירה החמיץ הזדמנות לזכות עם שטוטגרט בדאבל, כאשר הקבוצה הפסידה 3-2 לנירנברג בגמר הגביע הגרמני, בו שיחק מיירה 90 דקות. עונת 2007/08 הייתה האחרונה של מיירה בשטוטגרט. בעונה זו ערך 28 הופעות ליגה וסיים עם שטוטגרט במקום השישי, אך נכשל עם הקבוצה בליגת האלופות, בה סיימה הקבוצה במקום האחרון את שלב הבתים, עם שלוש נקודות בלבד. בתום העונה, עזב מיירה את שטוטגרט לאחר שש עונות וחצי, בהן ערך 173 הופעות ליגה והבקיע 11 שערים, לאחר שנושל מתפקיד הקפטן והצהרות הקבוצה כי בכוונתה למכור אותו.
שלהי הקריירה.
ביולי 2008 חתם מיירה בגלאטסראיי לארבע שנים, תמורת דמי העברה של 4.5 מיליון אירו. עם הגעתו זכה מיירה עם גלאטסראיי בסופר קאפ הטורקי, לאחר ניצחון 2-1 על קייסריספור, אך לא התאקלם, ועזב את הקבוצה עוד לפני תום עונת הבכורה שלו בקבוצה, 2008/09, אותה סיימה גלאטסראיי רק במקום החמישי בליגה. במרץ 2009 חתם מיירה בזניט סנט פטרסבורג הרוסית, שוב תמורת 4.5 מיליון אירו. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך מיירה באותו חודש, בתיקו 1-1 מול ספרטק מוסקבה. באפריל 2009 הבקיע מיירה את שער הבכורה שלו במדי זניט, בניצחון 3-0 על טום טומסק. את עונת 2009 סיימו מיירה וזניט במקום השלישי בליגה, כשמיירה עורך 22 הופעות. בעונת 2010 זכה מיירה בדאבל עם זניט, על אף שערך 11 הופעות ליגה בלבד, וישב על הספסל בגמר הגביע הרוסי, בו ניצחה זניט 1-0 את סיביר נובוסיבירסק. באוגוסט 2011 עזב מיירה את זניט, וחתם בריאל סרגוסה הספרדית. את הופעת הבכורה ערך מיירה בתבוסה 6-0 לריאל מדריד באותו החודש. בפברואר 2012 התיר מיירה את חוזהו בסרגוסה, שמוקמה אז במקום האחרון בליגה. באותה שנה, לאחר שלא מצא מועדון חדש, פרש מיירה ממשחק פעיל
קריירה בינלאומית.