צבעו שחור עם כתם לבן (למעשה, אזור חשוף מנוצות ליד המקור). גודלו 44–46 ס"מ.
עורב המזרע הוא ציפור חובבת קור - על אף שהוא נמנע משלג ומקרח, הוא מעדיף אזורים קרים ונמנע מאזורים חמים, פרט לחורף.
למין שני תת-מינים: תת-המין הראשון Corvus frugilegus frugilegus נפוץ בכל רחבי אירופה, פרט לסקנדינביה, ובחלקה המערבי של אסיה הקטנה. תת-המין השני, Corvus frugilegus pastinator, נפוץ בצפון אסיה, כולל סיביר, יפן, קוריאה וצפון סין. בישראל מופיע כעובר-אורח בחורף.
ניזון בעיקר מחרקים ותולעים ומדגנים מתורבתים.
עורבים אלו חברותיים מאוד, וחיים בלהקות. בחורף מתאחדות מספר להקות ויוצרות להקות ענק - דווח על להקה של 65,000 פרטים בסקוטלנד. בתום החורף, העורבים חוזרים ללהקותיהם הקטנות לצורך רבייה.
במהלך החיזור, הזכר 'רוקד' מסביב לנקבה וקורא. לאחר מכן הוא עשוי להביא לה תשורת מזון, ואז תתקיים ההזדווגות. לאחר מכן, כל זוג עורבים מקים לעצמו קן מזרדים, בו יוטלו 3–5 ביצים, ומגן על הטריטוריה סביב לו. הנקבה דוגרת על הביצים במשך 18 יום, שבהם הזכר מספק לה אוכל. הגוזלים מגיעים לגודל מלא בגיל 40 יום, אך תלויים במזון שמביאים הוריהם עד גיל חודשיים, ואינם עצמאיים לחלוטין עד גיל חמישה חודשים.
עורב מזרע במיתולוגיה.
כמו רבים ממשפחת העורביים, לעורב המזרע מיוחסות מספר תכונות על-טבעיות:
איסור ייחוד
בהלכה היהודית, איסור ייחוד קובע שאסור לגבר ואישה לשהות יחד במקום סגור (או במקום שאנשים אינם מגיעים לשם), אלא אם כן הם נשואים זה לזו או קרובי משפחה מדרגה ראשונה (אבא ובת, אמא ובן, אח ואחות), או שאחד צאצא של השני (סבא ונכדה, סבתא ונכד, וכו'). סיבת האיסור מהחשש שבמקום בו אין איש רואה, עלולים להגיע לידי איסור (יחסי אישות). למעשה איסור ייחוד הוא גדר בפני איסורי עריות. איסור דומה הוא שמירת נגיעה.
דיני ייחוד נידונים בהרחבה בפרק הרביעי (והאחרון) של מסכת קידושין.
מקור האיסור.
לא קיים מקור ברור לאיסור בתורה, אך חז"ל מצאו לו רמז בפסוק מספר דברים: .
קיימת מחלוקת בין הראשונים אם איסור זה הוא איסור דאורייתא, הרמב"ם לא מנה איסור זה בתרי"ג מצוות, כיוון שלדעתו איסור זה אינו מהתורה. אולם לדעת הרבה ראשונים איסור זה מהתורה וביארו דבריהם בספרות האחרונים שהוא איסור עשה, שכן אין מפורש בתורה האיסור אלא בעקיפין. המשנה למלך צידד בבאור דברי הרמב"ם, שהוא איסור דאורייתא, אך כיוון שאינו מפורש בכתוב אין הרמב"ם קורא לזה איסור תורה כי אם מדברי קבלה.
הרחבת האיסור.
בתלמוד מובא שדוד המלך ובית דינו הרחיבו את איסור ייחוד גם לייחוד עם אישה פנויה, בעקבות מעשה אמנון ותמר. בתקופה מאוחרת יותר בית דינם של הלל ושמאי הרחיבו שוב את האיסור, וגזרו גם על ייחוד של יהודים עם גויים. למעשה חלק מהמקרים של ייחוד יהיו מדרבנן, כמו למשל ייחוד בין אשה פנויה לבין גבר, וחלק מהמקרים יהיו מהתורה, כמו במקרה של ייחוד בין גבר לאשה נשואה או נידה.
דיני ייחוד.
לפי רוב רבני אשכנז, אם אישה נמצאת במקום עם שני גברים יהודים לפחות שאינם פרוצים בענייני עריות, מותרת שהייתם יחד. לפי רוב רבני ספרד אישה אסורה בייחוד עם גברים (לא משנה כמה). איש אחד אסור בייחוד עם נשים (גם לפי האשכנזים וגם לפי הספרדים). מותר לגבר להתייחד עם נשים בזמן שאשתו עמו.
אם הגבר והאישה נמצאים במקום ציבורי, או במקום שייתכן כי כל רגע ייכנס מישהו - אין איסור בשהייה יחד.
נחלקו הפוסקים האם איסור ייחוד נוהג רק בבית שדלתותיו נעולות, או גם בבית שדלתותיו סגורות, אף על פי שאינן נעולות. להלכה נפסק לפי נוהג המקום, אם הדלת פתוחה ורגילים להיכנס ולצאת בה בדרך קבע (כגון מעלית) אז אין איסור ייחוד מאחר שידוע כי לא יהיה ייחוד של יותר מכשתי דקות. אך אם ידוע כי לא יכנסו לחדר בתדירות רבה -הרי זה בגדר ייחוד.
נסיעה במונית בשעות היום, מאחר שכאשר נוסעים בעיר והחלונות שקופים ויושבים מאחור, ניכר לאנשים בחוץ מה הנעשה בפנים ואין זהו איסור ייחוד. באופן כללי: העקרון בייחוד אומר, שאם אדם כלשהו יכול להיכנס פתאום- אזי מותר להתייחד.
למרות שאיסור קרבה לעריות חל בין קרובים (כגון אם, אחות, דודה, ובת חורגת), עם הקרובים ביותר מותר להתייחד (אם ואחות), כי אין חשש לעבירה. גם איש ואשתו נידה אסורים בקרבה, אך בייחוד - מותרים.
לגבי משך הזמן בו נחשב הדבר לאיסור ייחוד ישנן כמה דעות. לדבר זה ישנה השלכה לגבי השאלה האם קיים איסור ייחוד בעליה של איש עם אשה במעלית. אחת הדעות היא שמשך הזמן המינימלי הנחשב לייחוד הוא שלש דקות.
עוזי כהן
עוזי (עוזיאל) כהן (1 במאי 1952 - 18 בינואר 2008) היה פוליטיקאי ישראלי שכיהן כסגן ראש עיריית רעננה מטעם "הליכוד" בשנים 1990–2008. לאחר פרישת זאב בילסקי מראשות העירייה בשנת 2005 שימש כהן במשך חודשים ספורים כראש העירייה בפועל מתוקף היותו ממלא מקום ראש העירייה.
ביוגרפיה.
עוזי כהן נולד ב-1 במאי 1952 בטל שחר למשפחה מרובת ילדים בת 14 ילדים. הוריו, נסים ומלכה כהן, עברו לרעננה כשהיה בן שנה וניהלו מכולת שכונתית. אביו שימש גם כחזן בית הכנסת, וכהן למד בבית הספר הממלכתי-דתי "יבנה", ומאוחר יותר בישיבת פורת יוסף בירושלים.
הוא שיחק כדורגל בקבוצת הנוער של בית"ר ירושלים. בשירותו הצבאי היה לוחם חי"ר. לאחר מות אביו בתאונה, בגיל 21, שב כהן לחבוש כיפה. מתקופה זו ואילך נטל כהן חלק בעול המשפחה וסייע לאמו בניהול המכולת ובטיפול באחיו ואחיותיו.
פעילות מפלגתית.
בשנת 1967 החל לפעול במסגרת ועד השכונות, ובשנת 1970 נבחר ליו"ר ועד שכונת מגוריו, שכונת רסקו ברעננה. במהלך תקופה זו, בגיל 16, הצטרף לשורות המפלגה הליברלית, שהייתה חלק מגח"ל.
בשנת 1973 עמד בראש רשימת גח"ל למועצת פועלי רעננה, וזכה בהתמודדות. לאחר זכייתו שימש בתפקיד זה במשך שתי כהונות רצופות, במקביל להן מונה לשתי כהונות כחבר המועצה הדתית העירונית.
לאחר עליית "הליכוד" לשלטון היה כהן עוזרו של השר שמחה ארליך ולאחריו עוזר השר משה ניסים ומתומכיו הבולטים של נסים במפלגה.
כהן היה פעיל בולט במפלגת "הליכוד", וזכה לפרסום ציבורי בשל עסקנותו הנמרצת במרכז המפלגה. הוא הרבה להתבטא בתקשורת בזכות עליית כוחו של מרכז "הליכוד" ותיאר את השפעתו על מינויים. בפרט נהג להתגאות ב"סידור ג'ובים" לחברי מרכז ומקורבים. כוחו במרכז המפלגה ניכר בתקופת תכנונה ויישומה של תוכנית ההתנתקות, במהלכה היה כהן קול בולט בקרב המתנגדים לתוכנית. עם זאת, על אף מעמדו במפלגה, כהן סירב להתמודד ולשמש כחבר הכנסת והעדיף להוות גורם רב-השפעה במרכז. לדבריו, הוא העדיף "להשפיע על כל 40 חברי הכנסת (של המפלגה)" (נכון לכהונת הכנסת ה-16).
חזון שאפתני ושנוי במחלוקת שיזם נגע להקמת מדינה פלסטינית בצפון-מזרח ירדן, סמוך לגבול עם סוריה, תוך העברת אוכלוסין לחבל ארץ זה. רעיון זה עורר דאגה בקרב הירדנים, ואלה דרשו את הסברו של שר החוץ דאז סילבן שלום למלך עבדאללה כי אין מדובר בהצעה רצינית.
פעילות ציבורית.
בשנת 1982 נכנס לראשונה למועצת העיר רעננה. במשך שש שנים שימש כראש האופוזיציה לראש העירייה בנימין וולפוביץ' ופעל לקידום איכות הסביבה ופיתוח תשתיות. בתקופה זו זכה לסיקור תקשורתי מקומי עקב פעילות המחאה שהוביל נגד הנהלת העירייה, בהן הופעתו לישיבת המועצה מלווה בחמור ועליו שלט: "אם כולם חמורים פה, אז גם החמור הזה יכול להיות חבר מועצה".
בבחירות בשנת 1989 פינה את מקומו בראש רשימת המפלגה למועצת העיר לזאב בילסקי, תחתיו החל לכהן משנת 1990 כסגן וממלא מקום ראש העיר.
לאורך 26 שנות כהונתו במועצת העיר כיהן כהן במגוון תפקידים, בהם סגן ראש העיר במשך שמונה עשרה שנה. בתפקידו זה היה חבר הנהלת העירייה ותחת אחריותו הופקד מינהל חזות פני העיר ואיכות הסביבה. בסמכות המינהל היה כהן ממונה על רישוי עסקים, ניקיון וחזות העיר, הפיקוח העירוני, ממונה על תחום השילוט ופרסום חוצות, ממונה על התברואה וראש רשות החנייה. כמו כן שימש כיו"ר אגודת תרבות הדיור, יו"ר ועדת בטיחות בדרכים ויו"ר ועדת שכונות. בתקופת כהונתו זכתה רעננה 14 פעמים ברציפות בפרסי המועצה לישראל יפה.
בין תוכניותיו השאפתניות הועלתה הצעה לכריית תעלות מים מרעננה לתל אביב והפיכתה של העיר ל"ונציה של המזרח התיכון", כפתרון לעומסי התנועה בעיר וניסיון להפכה לאתר תיירות. תוכניות אחרות כללו הקמת רכבל ואתר סקי מלאכותי בעיר. תוכניות אלו לא יצאו לפועל.
לאחר מינויו של בילסקי לראשות הסוכנות היהודית, מילא כהן את מקומו עד לבחירות חדשות לראשות העירייה. במערכת בחירות זו התמודד על התפקיד והפסיד, כשהוא שלישי במניין הקולות. כהן זכה לתמיכתם של 12% מהמצביעים. תחת ראש העיר הנבחר, נחום חופרי, המשיך עוזי כהן לכהן כסגן.
לצד תפקידו בעירייה נבחר כהן ליו"ר פורום סגני ראשי הרשויות, הפועל במסגרת מרכז השלטון המקומי.
פרסומו הציבורי-טלוויזיוני.
בשנת 1977 השתתף כהן בסרט "מבצע יונתן" בתפקיד שולי, בו גילם לוחם ישראלי שהתחפש לאידי אמין.
בשנת 2003 תפס כהן כותרות ראשיות בעיתונים המרכזיים במדינת ישראל כאשר כחבר מרכז הליכוד וכסגן ראש עיר סיכל חלק גדול מתוכניתו של שר האוצר, בנימין נתניהו, לאיחוד רשויות מקומיות. פעילותו זו מנעה מתקציב המדינה קיצוץ של מיליארד דולר לשנה.