אודרי זכה להוקרה כשקיבל תואר "קצין מסדר האימפריה הבריטית" בשנת 1996, אך בתקופה זו החלה בריאותו להידרדר והוא לא יכול היה להגיע ללונדון. הוא מת בסטראוד בשנת 1997, בגיל 85, ואפרו נטמן במשרפת גלוסטר.
ביוגרפיה אודותיו בשם "The Thomas the Tank Engine Man" פורסמה על ידי בראיין סיבלי בשנת 1995.
אחד הקטרים המודרניים מסוג 91 של חברת הרכבות הבריטית, נקרא בעבר על שם אודרי לזכרו. קטר קיטור בעל סידור גלגלים 0-6-0ST ברכבת יער דין הישנה נקרא גם הוא על שם אודרי; קטר זה שימש כדמות הראשית באחד מספריו של כריסטופר אודרי ב"סדרת הרכבות", "וילברט קטר היער" (Wilbert the Forest Engine).
שטייר HS .50
שטייר HS .50 הוא רובה צלפים כבד ומודרני בקליבר 0.5 אינץ' (12.7x99 מ"מ נאט"ו) שיוצר על ידי חברת שטייר. הוצג לראשונה בשנת 2004 בתערוכה ShotShow 2004 בלאס וגאס, ארצות הברית. הנשק אופיין ומשווק ככלי לחיסול צלפי האויב וחדירה דרך חומרים קשים. חוץ מתחמושת הנפוצה 12.7x99 מ"מ. הרובה יכול לירות תחמושת ייחודית של שטייר, השטייר 0.406, בטווח אפקטיבי של 1,500 מטר.
מאפיינים.
רובה שטייר HS .50 הוא רובה בריחי, בעל הזנה ידנית של כל כדור. חלקו הקדמי של הקנה עבה ומחורץ, לצורך קירור טוב יותר, על קצה של הקנה מורכב סתרשף מסיבי ויעיל מאוד, אשר מפחית באופן משמעותי את הרתע כדי להגביר את נוחות ירי. הרובה מיוצר בלי כוונות פתוחות. הקת ניתנת להתאמה ליורה, לאורך ולגובה. מסילת פיקטיני מאפשרת הרכבה מהירה של כוונות טלסקופ שונות.
מחלוקת.
הרובה עלה לכותרות כאשר 800 יחידות ממנו נמכרו לאיראן ב-2005. המכירה עוררה דאגה גדולה בארצות הברית, בריטניה, ובמידה פחותה גם במדינות אחרות באירופה, שהרובים ימצאו דרכם לעיראק לשמש נגד הצבא העיראקי או כוחות הקואליציה. עם זאת, המכירה אושרה על ידי ממשלת אוסטריה בנובמבר 2004, כאשר הם ציטטו שהכוונה המוצהרת של איראן לשימוש בנשק, היא לפרישת הנשק ביחידות נגד טרור ויחידות לוחמה בסמים.
מאז העברתו לאיראן הנשק מיוצר שם, ללא רישיון, תחת השם AM-50 Sayyad ("סייד"), ומשם הרובים מועברים למיליציות כגון חזבאללה ומיליציות שיעיות שלוחמות בעיראק. בין היתר הועברו רובים לארגון החמאס, ושימשו לפגיעה בחיילי צה"ל במבצע צוק איתן. החמאס טוען שהצליח לייצר את הרובה בעצמו, בגרסה שמשתמשת בקליבר 14.5 מ"מ (מזרחי), תחת השם "ע'ול", על שמו של הטרוריסט עדנאן אל-ע'ול. ב-20 ביולי 2018 שימש רובה זה לביצוע פיגוע צליפה בו נהרג חייל צה"ל על גבול רצועת עזה. וריאציות אחרות של הנשק האיראני, חלקן בקליבר 14.5 מ"מ, נמצאות אצל לוחמי דאעש בסוריה, בחצי האי סיני, אצל המחתרת הכורדית, ואצל מיליציות סוניות וכורדיות רבות באזור סוריה.
Panic! at the Disco
אלזה לנקסטר
כרכוכ (מחוז)
מנהרה 3 בקו הרכבת המהיר לירושלים
מנהרה 3 בקו הרכבת המהיר לירושלים היא מנהרה כפולה המשמשת את הרכבת במסילת ירושלים - גנות. אורכה של המנהרה הוא 11.6 קילומטר, והיא הארוכה ביותר בישראל.
מנהרה 3 היא השלישית מתוך חמש מנהרות במסילת ירושלים גנות, והשנייה בקטע ג' של הפרויקט. פתחה האחד של המנהרה סמוך לשער הגיא ופתחה השני ממזרח ליישוב מבשרת ציון. כרייתה נעשתה באמצעות שתי מכונות TBM שיוצרו בגרמניה לצורך הפרויקט ומשאירות אחריהן מנהרה מדופנת בקוטר 10 מטר. הכרייה נעשתה במקביל, מכיוון תל אביב לכיוון ירושלים. קטע של מעל 800 מטר נחפר בכל אחת מצמד המנהרות מהכיוון הנגדי בשיטת הכרייה הקונבנציונלית (NATM) ובסופו הוקם אולם חילוץ (chamber) לטובת פירוק מכונות הכרייה שבאו מצפון. ב-25 באוגוסט 2014 הושלמה כריית המנהרה הצפונית, בתום 22 חודשי עבודה, וכריית המנהרה הדרומית הושלמה ב-6 באוקטובר אותה שנה.
הקבלן המבצע היה שפיר הנדסה בשיתוף עם חברת Pizzarotti האיטלקית. העפר שהוצא מהמנהרות מוסע על גבי מסוע ארוך עד למתחם התפעול שהוקצה לפרויקט בסמוך לכביש 1 במחלף שער הגיא, וחלק ממנו שימש להרחבת הכביש.
בתאונת עבודה שהתרחשה במנהרה באוגוסט 2013, מצא את מותו מהנדס כרייה של שפיר הנדסה, יוסי אייבינדר.
רמברנדט הרמנזון ואן ריין
בוואה
סקטקס (עיר)
סקטקס (בספרדית: Zacatecas) היא בירת מדינת סקטקס במרכזמקסיקו.
העיר הוכרה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1993.
היסטוריה.
האזור בו סקטקס נמצאת כיום היה מיושב על ידי ילידים זמן רב לפני בואם של הספרדים. הם עסקו בכריית כסף ומתכות אחרות.
האזור נכבש על ידי הספרדים בשנות ה-40 של המאה ה-16. לאחר שהם גילו את מצבורי הכסף באזור הם התחילו להקים במקום מכרות. בעקבות המכרות יוסדו מחנות לכורים שהתפתחו לכדי יישובים. סקטקס, שהוקמה ב-8 בספטמבר 1546 על ידי חואן דה טולוסה, הייתה אחד היישובים האלו. המכרות משכו אנשים רבים והאוכלוסייה גדלה, עד שב-1585 פליפה השני, מלך ספרד, העניק ליישוב מעמד של עיר.
במאות שלאחר מכן חשיבות העיר גדלה והיא המשיכה לשגשג. היא נהפכה לאחת הערים החשובות ביותר במלכות המשנה של ספרד החדשה.
ב-1824, לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, מקסיקו חולקה למדינות, אשר אחת מהן הייתה סקטקס, שנקראה על שמה של העיר. סקטקס נבחרה להיות בירת המדינה החדשה.
ב-23 ביוני 1914, במהלך המהפכה המקסיקנית, התרחש בעיר אחד הקרבות העקובים מדם במהלך במהפכה, בין כוחותיו של פנצ'ו וייה לכוחות הממשל. בקרב, בו ניצחו כוחותיו של פנצ'ו וייה, נהרגו אלפי אנשים ונגרם נזק למספר מבנים בעיר עצמה.
כלכלה.
גם כיום כרייה מהווה חלק חשוב בכלכלת העיר, אם כי במידה פחותה מבעבר. בנוסף הכלכלה מסתמכת על מסחר, גידול מקנה, חקלאות, הכוללת גידול שעועית, צ'ילי ותירס, תיירות ותעשייה, הכוללת בין היתר עיבוד מזון ומתכות וייצור טקסטיל, מוצרי עץ, מוצרי נייר וציוד כרייה.
חינוך.
בסקטקס פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטה האוטונומית של סקטקס והאוניברסיטה הטכנולוגית של מדינת סקטקס.
תחבורה.
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי חנרל לאוברדו ס. רואיס, המציע טיסות ליעדים במקסיקו ובארצות הברית.
העיר מקושרת בקווי רכבת למספר ערים חשובות במקסיקו, כמו הבירה מקסיקו סיטי וסיודד חוארס
במערב אין כל חדש (סרט, 1979)
במערב אין כל חדש (באנגלית: All Quiet on the Western Front) הוא סרט טלוויזיה מ-1979 בבימויו של דלברט מאן, אשר זכה בפרס גלובוס הזהב.
הסרט מבוסס על הספר "במערב אין כל חדש" שנכתב ב-1929, על ידי הסופר הגרמני אריך מריה רמרק ומתאר את חוויותיו של חייל גרמני במלחמת העולם הראשונה. זהו הסרט השני בעקבות הספר לאחר שב-1930 הופק סרט קולנוע באותו השם.
עלילה.
הסרט עוקב אחר פול באומר, שבזמן מלחמת העולם הראשונה מתגייס לצבא הגרמני הקיסרי עם רבים מחבריו בתיכון, לאחר נאום פטריוטי על ידי המורה שלהם (דונלד פלזנס) על תפארתה ועליונותה של התרבות הגרמנית. לאחר ששרדו מחנה אימונים תחת רב"ט הימלסטוס האכזרי (איאן הולם), הצעירים עולים על רכבת צבאית בדרכם לחזית. באותו הרגע, הם מבחינים ברכבת אחרת שהגיעה לעיר עמוסה בחיילים פצועים חוזרים, שנשאו על גבי אלונקות. כשהגיעו לחזית, הם ממוקמים תחת פיקוחו של סטניסלב "קאט" קאטזינסקי (ארנסט בורגנין). קאט מלמד אותם איך להסתוות הכי טוב, איך למצוא מזון נוסף, וכישורי הישרדות אחרים.
בתחילה, הצבאות הצרפתיים והגרמנים תוקפים אחד את השני על 100 מטרים על אדמת טרשים וזרועת גופות. אחד מחבריו הטובים של פול, פרנץ, נפצע ומת בבית החולים הצבאי. פול חוזר לתעלות עם חייליו, הנסערים לאחר מותו של פרנץ.
כאשר חייל צרפתי נופל לתוך מכתש, פול אורב לו ופוצע אותו בבטנו. לאחר מכן, הוא נאלץ לבלות איתו לילה. פול מנסה לחבוש את פצעיו של החייל הגוסס, אך הוא מת. פול בורח מהמכתש עם רגשות אשם. חבר נוסף של פול נפצע מגז רעיל, וקאט גואל אותו מייסוריו לאחר סבל רב מאוד.
כאשר פול והגדוד שלו חוזרים לעיירה צרפתית לשבוע מנוחה, הם רואים את המתגייסים החדשים הצעירים מהם. לשמחתם, המנהיג של מגויסים החדשים אלה הוא הקצין שאימן אותם, הימלסטוס. כאשר הימלסטוס מנסה לגרום להם לציית לו, הם לא נשמעים לו.
למרות שבשלב מסוים פול ושניים מחבריו חווים את הניסיון המיני הראשון שלהם עם כמה נערות צרפתיות מהעיירה, רוב החוויות של החיילים אינן חיוביות. לאט לאט, כמעט כל חבריו של פול מספסל הלימודים מתים בדרך כזו או אחרת. בשלב זה הקייזר הגרמני וילהלם השני, מגיע לחזית ומעניק למספר חיילים (ביניהם הימלסטוס) עיטורים וצל"שים.
לאחר מכן, האזור מופצץ ואחד מחבריו הטובים של פול נהרג ועוד רבים נפצעים. גם פול נפצע ומקבל חופשה הביתה, שם הוא מזדעזע מהניתוק שבין המבוגרים שבעורף לבין סבל הצעירים שבחזית. בנוסף, הוא מגלה כי אמו (פטרישה ניל) גוססת מסרטן. כשהוא פוגש אותה, פול בוחר לשקר ואומר לה שאינו סובל. רגע לפני סוף הסרט, פול חוזר לחזית ושומע כי קאט נפצע. הוא סוחב אותו לבית החולים הצבאי ושם קאט נפטר.
בסוף הסרט, מספר שבועות לפני סוף המלחמה, פול כותב מכתב לחברו היחיד מהכיתה (אשר איבד את אחד מגפותיו במלחמה). פול רואה ציפור ומתחיל לשרטט אותה. הציפור עפה במעט, ופול קם בשביל לראות לאן היא עפה. ברגע זה פול נורה על ידי צלף בודד ונהרג במקום.
מתקפת המדינה האסלאמית בצפון עיראק (2014)