תום טיליס נולד ב-30 באוגוסט 1960 בעיר ג'קסונוויל שבפלורידה. הוא בנם של מרג'י ותומאס ריימונד טיליס. אביו היה סוחר סירות והוא הבן הבכור מבין שישה ילדים ושלוש אחיות מבוגרות. משפחתו עברה דירה בסביבות 20 פעמים כשהיה תלמיד בבית ספר, וטיליס מעולם לא למד בבית הספר ברציפות. הוא התגורר בניו אורלינס שבלואיזיאנה ובנאשוויל שבטנסי, בין השאר. בבית ספר תיכון, טיליס נבחר למשרת נשיא מועצת התלמידים, וסיים את לימודיו התיכוניים כאחד ממצטייני הכיתה. [4] ב-1978, לאחר שסיים את לימודיו בתיכון בגיל 17, טיליס עזב את ביתו כדי להתקבל לעבודה. הוא החל עבוד בעיתון יומי המופץ במטרופולין של שארלוט בשם "The Charlotte Observer" כי הוא וחבריו "לא נועדו ללכת ללמוד במכללה". הוא חזר בסופו של דבר למכללה בצ'טנוגה ורכש תואר ראשון בניהול טכנולוגיה מאוניברסיטת מרילנד בשנת 1997.
טיליס התחיל את הקריירה הפוליטית שלו ב-2002 כאשר היה חבר בעיריית קורנליוס. טיליס התמודד לבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית ב-2006. הוא ניצח את ג'ון רודוס, חבר רפובליקני מכהן וניצח בבחירות. הוא נשבע אמונים לבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית בינואר 2007 ובשנת 2011 הוא נבחר להיות יושב ראש בית הנבחרים של קרוליינה הצפונית.
לאחר שהבטיח כי הוא יכהן רק ארבע כהונות (שמונה שנים) בבית הנבחרים, טיליס הודיע ​​כי הוא לא יתמודד מחדש לבית הנבחרים. במקום זאת, הוא בחר להתמודד לסנאט של ארצות הברית בבחירות 2014 כנגד הסנאטורית הדמוקרטית המכהנת, קיי האגן. רפובליקנים בכירים תמכו במועמדותו של טיליס, ביניהם מושל פלורידה לשעבר ג'ב בוש, מושל קרוליינה הצפונית לשעבר פט מקרורי ומושל מסצ'וסטס לשעבר מיט רומני.
בבחירות המקדימות הרפובליקניות ב-6 במאי 2014, טיליס זכה במועמדות הרפובליקנית לסנאט של ארצות הברית מטעם קרוליינה הצפונית.
טיליס זכה בבחירות לסנאט מטעם קרוליינה הצפונית ב-4 בנובמבר 2014 כאשר הוא מביס את הסנאטורית המכהנת, קיי הייגן. טיליס זכה ב-1,423,259 קולות, שהם 48.8% אחוז מכלל הקולות. זהו הניצחון הנמוך ביותר מבחינת אחוזים בהיסטוריה של צפון קרוליינה עברו מועמד לסנאט. בבחירות לסנאט ב-2020 ניצב בפני קאל קנינגהם, שהיווה עבורו אתגר רציני בדרכו לכהונה שנייה בסנאט. עם זאת, מספר ימים לאחר יום הבחירות הכלליות, גבר טיליס על קנינגהם בפער זעום ונבחר לכהונה שנייה.
טיליס נשוי לסוזן ולהם שני ילדים- ריאן ולינדזי.
פיקוד הקרב של חיל האוויר של ארצות הברית
פיקוד הקרב של חיל האוויר (באנגלית: Air Combat Command ובקיצור ACC) הוא פיקוד מרכזי בחיל האוויר של ארצות הברית. משימת הפיקוד היא לבנות ולספק את הכוחות האוויריים של ארצות הברית. הפיקוד הוקם ביוני 1992 משילוב של פיקוד האוויר האסטרטגי ופיקוד האוויר הטקטי.
ארגון.
הפיקוד כולל כ-83,000 חיילים בשירות פעיל ועוד כ-51,000 חיילים מכוחות המילואים. הוא כולל כ-1,300 כלי טיס.
יחסי קוסובו–שוודיה
יחסי קוסובו–שוודיה הם יחסי החוץ בין קוסובו לבין שוודיה. קוסובו הכריזה על עצמאותה מסרביה ב-17 בפברואר 2008 ושוודיה הכירה בעצמאות זו ב-4 במרץ 2008. קוסובו פתחה שגרירות בסטוקהולם ב-15 בדצמבר 2009. משרד איש הקשר השוודי בפרישטינה, אשר שודרג לאחר מכן לשגרירות מייצג את האינטרסים של שוודיה ברפובליקה של קוסובו. ב-8 במרץ 2008, שר החוץ השוודי קארל בילדט הפך לשר החוץ הראשון שביקר באופן רשמי בקוסובו מאז הקמתה.
צבא.
לשוודיה יש כיום 243 חיילים המשרתים בקוסובו כשומרי שלום של נאט"ו במסגרת כוח קוסובו.
אברהם בר מנחם
אברהם בר מנחם (16 במאי 1912 - 24 במרץ 2017) היה ראש עיריית נתניה בשנים 1967–1969 ו-1974–1978.
ביוגרפיה.
אברהם בר מנחם נולד ב-16 במאי 1912 בעיר גיסן שבגרמניה, בשם אלפרד גוטסמוט, בן לברטה לבית ברמן ועמנואל גוטסמונט, שהיה סוחר בדים ובגדים. למד משפטים באוניברסיטה בגיסן וקיבל תואר דוקטור. בשנת 1934, בעקבות עליית היטלר לשלטון, נמלט להולנד.
בשנת 1938 עלה לארץ ישראל בנישואי סרטיפיקט והצטרף לקיבוץ גברעם, שם נישא ליוהנה, שנפטרה בשנת 2012. בשנים 1948–1950 היה מזכיר ועד גוש יישובי הנגב. בשנת 1953 נבחר לראש המועצה האזורית חוף אשקלון. בשנת 1956 עבר להתגורר בנתניה. שימש מזכיר מועצת פועלי נתניה ופעל לביסוס ההסתדרות בעיר. כעבור שש שנים נבחר לחבר מועצת העיר.
בשנת 1965 מונה לממלא מקום ראש העירייה, וביוני 1967 נבחר לראשות עיריית נתניה, במסגרת הסכם רוטציה עם ראש העירייה הקודם, משה שקד, וכיהן בתפקיד זה עד 1969. בתקופה זו תוכנן ונבנה שובר הגלים הראשון בחופי העיר. בשנת 1969 התמודד שוב על ראשות העירייה, אך הפסיד לעובד בן עמי ומונה לממלא מקום ראש העירייה. בשנת 1974 נבחר פעם נוספת לראשות העירייה, וכיהן בתפקיד זה עד 1978. בשנת 1978 כונן ברית ערים תאומות בין נתניה ועיר הולדתו, גיסן, והעיר ניס שבצרפת.
לאחר פרישתו עסק בגישור והתמיד בכך עד הגיעו לגיל 90.
נפטר ב-24 במרץ 2017, כחודשיים לפני יום הולדתו ה-105. הותיר אחריו שלושה ילדים.
סנט ג'ורג' (יוטה)
סנט ג'ורג' (באנגלית: St. George) היא עיר השוכנת במחוז וושינגטון בדרום-מערב מדינת יוטה על הגבול עם אריזונה ובסמוך למפגש המדינות המשולש יוטה, נבדה ואריזונה בארצות הברית. העיר היא מושב המחוז ומרכז האזור המטרופוליטני סנט ג'ורג'. העיר שוכנת בקצה הצפון-מזרחי של מדבר מוהאבי בסמוך להרי פיין ואלי (Pine Valley Mountains), והיא גם נקודת המפגש בין שלושה אזורים גאולוגים מובחנים: מדבר מוהאבי, רמת קולורדו והאגן הגדול. העיר מרוחקת 190 קילומטרים צפונית-מזרחית ללאס וגאס ו-480 קילומטרים דרומית-דרומית-מערבית מסולט לייק סיטי, בירת יוטה על כביש בין-מדינתי 15. העיר קרויה על שם ג'ורג' א. סמית (George A. Smith), אחד ה"שליחים" הראשונים בכנסייה המורמונית.
נכון ל-2015 אמדה לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית את אוכלוסיית סנט ג'ורג' ב-80,202 תושבים, ואת האזור המטרופוליטני שמוגדר כמחוז וושינגטון, ב-155,600 תושבים. סנט ג'ורג' היא העיר השביעית בגודלה ביוטה, והעיר המאוכלסת ביותר במדינה מחוץ לחזית ואסאץ'. העיר התפרסמה בייחוד בצמיחה המהירה שלה, באופן עקבי היא מדורגת כאחת הערים הגדלות במהירות הרבה ביותר במדינה במשך כמה עשורים. ב-2005 דורגה סנט ג'ורג' במקום השני כאזור המטרופוליטני הצומח במהירות הרבה ביותר בארצות הברית, כשבמקום הראשון גרילי בקולורדו. מגמה זו נמשכה עד 2010, כאשר הצמיחה הואטה באופן מוחשי בשל המיתון הכלכלי. מאז מגמות הצמיחה התגברו שוב בקצב יציב, וסנט ג'ורג' מדורגת במקום החמישי כאזור המטרופוליטני הצומח במהירות הרבה ביותר בארצות הברית.
היסטוריה.
התושבים הקדומים ביותר באזור סנט ג'ורג' היו בני האנסאזי של הנהר וירג'ין ששכנו באזור משנת 200 לפנה"ס ועד 1200 לספירה. הם השאירו מאחוריהם חורבות של מבני מגורים ואמנות סלע. מאוחר יותר, בין 1100 ל-1200 לספירה, התיישבו במקום בני שבטי הפאיוט. הפאיוט גידלו תירס, חיטה ודלעת והשלימו את התזונה בציד איילים, ארנבות וחיות אחרות. האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור היו חלק ממשלחת דומינגס-אסקלנטה ב-1776. אחריהם הגיעו ציידי פרוות ומשלחות מחקר.
ב-1854 הקימה הכנסייה המורמונית מיסיון עבור הילידים בסנטה קלרה, כ-3 קילומטרים צפונית-מערבית למיקומה של סנט ג'ורג' בימינו. הכנסייה יסדה חוות ניסיוניות בעמק סנט ג'ורג' בשנים 1858-1857. לאחר פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית חשש בריגהם יאנג, נשיא הכנסייה המורמונית, שבשל המלחמה יפסקו משלוחי הכותנה ליוטה, ומכיוון שהוא קיבל דוחות מעודדים על תנאי האקלים מתחת לשולי האגן הגדול, היה משוכנע שכותנה תגדל שם בהצלחה. בכינוס הכללי של הכנסייה ב-6 באוקטובר 1861 "נקראו" 309 משפחות לעקור לאתר המיועד שכונה "מיסיון הכותנה". מרבית בני המשפחות לא ידעו דבר על המשלחת עד שקראו בשמם, אבל הם נעתרו ברצון והיו מוכנים לעזוב בתוך החודש שהוקצה להם. המשפחות נבחרו על מנת שבקהילה יהיו תמהיל מאוזן של חקלאים, בנאים, נפחים, נגרים ומורים. חלק גדול מהמשפחות היה במקור מדרום ארצות הברית, ולכן היה להם הידע כיצד לגדל כותנה. כמחווה של כבוד לביתם הקודם כינו מתיישבים אלו את האזור "דיקסי של יוטה" (Utah’s Dixie).
היישוב נקרא סנט ג'ורג' על שם ג'ורג' א. סמית (George A. Smith), אחד ה"שליחים" הראשונים בכנסייה המורמונית. סמית אומנם לא השתתף בהקמת היישוב, אבל בחר אישית חלק גדול מהמשפחות שהתיישבו באזור. השנים הראשונות היו קשות בשל מחסור במי שתייה ושמש קופחת בקיץ. מנפטת כותנה הוקמה ב-1865 ופעלה לסירוגין במשך כ-50 שנים, אבל בסך הכול גידול הכותנה הוכח כעסק כושל. בנוסף ניסו התושבים לייצר משי החל מ-1874, וגם ייצור זה לא תרם משמעותית לכלכלת האזור. יוזמות נוספות כללו ייצור דבשה, פירות יבשים ואפילו יין. בסופו של דבר הכלכלה התבססה על תיירות כאשר התפתחה רשת מסילות ברזל שהביאו מבקרים לפארק הלאומי ציון הקרוב.
ב-1863 הפכה סנט ג'ורג' למושב מחוז וושינגטון, ובאותה שנה החלה בניית המשכן (Tabernacle), המשמש לטקסים וכינוסים ציבוריים, והוא הושלם ב-1875. ב-1871 החלה בניית המקדש המורמוני בסנט ג'ורג' והוא נחנך ב-6 באפריל 1877. היה זה המקדש הראשון שנבנה מערבית לנהר המיסיסיפי. המבנה עבר שיפוצים משמעותיים בשלהי שנות ה-30 של המאה ה-20 ובאמצע שנות ה-70. המבנה הוא המקדש המורמוני העתיק ביותר הפועל ברציפות בעולם.