על סמך המחזה נוצר ב-1978 סרט קולנוע צרפתי מצליח, וכן סרט אמריקאי בשם "כלוב הציפורים". זהו סרט קומדיה אמריקאי בכיכובם של רובין ויליאמס, נייתן ליין, ג'ין הקמן ודיאן ויסט, ובבימויו של מייק ניקולס משנת 1996. הסרט עוסק בהומוסקסואליות, שמרנות וקבלה חברתית.
כלוב הזהב הוא שעשועון טלוויזיה ישראלי מקורי המשודר בערוץ 2 (רשת) בהנחייתו של אבי קושניר בו מתחרים זוגות בשאלות טריוויה, על מנת להשיג זמן משחק בכלוב מלא בפרסים, אותם הם צריכים לאסוף בזמן קצוב.
מקלט המזהיר בפני מכ&quot;ם
גביע דייוויס 1989
גביע דייוויס 1989 הייתה התחרות ה-78 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו 79 נבחרות.
מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ותת-הבית התחתון תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.
המשחק על התואר התקיים בין נבחרת שוודיה לבין נבחרת גרמניה המערבית בשטוטגרט. הוא הסתיים עם התוצאה 2:3 לטובת גרמניה המערבית שניצחה בתחרות בפעם השנייה ברציפות.
משחקי הבית העליון.
העברות לקראת שנת 1990.
בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
ישראל בגביע דייוויס.
בשנת 1989 נבחרת ישראל המשיכה בהופעותיה בבית העליון ונפגשה עם נבחרת צרפת.
לאחר הפסד לצרפת הנבחרת נפגשה עם קוריאה הדרומית. מנצח המשחק היה ממשיך להשתתף במשחקי הבית העליון בשנת 1990. המשחק בהסתיים בניצחון של ישראל.
דה הבילנד ומפייר
דה הבילנד ומפייר (באנגלית: de Havilland DH.100 Vampire), היה מטוס קרב סילוני מהדור הראשון שפותח ויוצר על ידי דה הבילנד. המטוס פותח במהלך מלחמת העולם השנייה וניצל את הפיתוחים חדשים באותה התקופה בתחום מנועי הסילון. המטוס נכנס לשירות בחיל האוויר המלכותי הבריטי בשנת 1945, והיה למטוס הקרב הסילוני השני שנכנס לשורות החיל, אחרי מטוס גלוסטר מטאור.
בחיל האוויר המלכותי השתמשו במטוס הוומפייר כמטוס קרב בחזית עד שנת 1953, אז החל לעשות בו שימוש משני כמטוס אימון. המטוס יצא משימוש בחיל האוויר המלכותי בשנת 1966, ונכנסו במקומו מטוסים מסוג הוקר האנטר וגלוסטר גאוולין.
לוומפייר כמה הישגים תעופתיים ובין היתר היה מטוס הסילון הראשון שחצה את האוקיינוס האטלנטי. הוומפייר יוצא למדינות רבות ופעל בשירות חילות אוויר רבים בעולם. הוא השתתף במספר מלחמות, כגון מלחמת סיני בשירות חיל האוויר המצרי.
קרוב ל-3,300 מטוסי ומפייר יוצרו, רבע מהם יוצרו מחוץ לבריטניה. מטוס הקרב הסילוני הראשון של חיל הים המלכותי, היה ומפייר ימי, גרסה מותאמת להפעלה מנושאות מטוסים. הוומפייר התפתח בהמשך ל-DH.115, שהכיל שני מושבים ולמטוס מתקדם יותר מסוג ונום DH.112 ששימש לתקיפות קרקע.
ברית כוחות הימין
ברית כוחות הימין (ברוסית: Союз Правых Сил) היא מפלגה ליברלית ימנית רוסית, גוש בחירות שהוקם לקראת הבחירות לפרלמנט בשנת 1999. מנהיגה הראשון ומייסדה היה בוריס נמצוב.
המפלגה נוסדה מאיחודן של מפלגות הימין, "הבחירה הדמוקרטית של רוסיה" של ייגור גאידר, תנועת "הכוח החדש" של סרגיי קיריינקו, "רוסיה הצעירה" בראשות בוריס נמצוב, "קול רוסיה" של קונסטנטין טיטוב, "המעשה המשותף" של אירינה חקמאדה ותנועות נוספות.
פעמים רבות שהמפלגה לא הצליחה לעבור את אחוז החסימה ולאורך השנים היוותה כר פורה לצמיחת פעילים פוליטיים המתנגדים לפוטין.
היסטוריה.
בשנת 1999 בוריס נמצוב הקים יחד עם סרגיי קיריינקו, אירינה חקמדה ופוליטיקאים צעירים נוספים את המפלגה הליברלית "ברית כוחות הימין". בהנהגת קיריינקו המפלגה התמודדה בבחירות לדומה השלישית בנובמבר 1999 וזכתה ל-8 אחוזים מהקולות. נמצוב מונה אז לסגן יו"ר הדומה מטעם המפלגה.
בשנת 2000 ולדימיר פוטין נבחר לנשיאות רוסיה. פוטין ביצע רפורמה שלטונית, כשבמסגרת הרפורמה קיריינקו מונה לנציג הנשיא במחוז הפדרלי של הוולגה ועזב את הפוליטיקה המפלגתית בעוד נמצוב הפך למנהיג המפלגה. לקראת סוף הקדנציה של הדומה השלישית התנועות הליברליות איבדו את תמיכת הנשיא, שנהנו ממנה בתקופת ילצין.
בבחירות לדומה הרביעית, בדצמבר 2003, מפלגת ברית כוחות הימין בהנהגת נמצוב לא עברה את אחוז החסימה והוא התפטר מראשות המפלגה.
בבחירות הפרלמנטריות של 2007 המפלגה רצה לדומה בהנהגת ניקיטה בליך עם נמצוב במקום השני ברשימה. המפלגה זכתה לפחות מאחוז אחד מהקולות ולא נכנסה לדומה. חרף המפלה, נמצוב הודיע על כוונתו להתמודד לנשיאות רוסיה בשנת 2008 אך בסוף דצמבר 2007 הודיע שהוא מוותר על מועמדותו בטענה שהבחירות לא יהיו דמוקרטיות, כי לאף אחד ממועמדי האופוזיציה לא תהיה אפשרות לנהל תעמולה באופן הוגן.
בתחילת 2008 בראש הסניף המוסקבאי של המפלגה הועמד יבגני צ'יצ'ווארקין שאומנם תוך זמן קצר נמלט מהמדינה. ב-2008 המפלגה פורקה ושולבה במפלגה חדשה מפלגת המעשה הנכון שנחשבת ליורשתה.
בשנת 2011 הוקמה התנועה מחדש ובראשה הועמד לאוניד גוזמן.
ארגון ציבורי פוליטי (מאז 2011).
בשנת 2011, קבוצה של חברי ברית כוחות הימין לשעבר, האשימה את הימין בכך שהיא יותר מדי קרובה לשלטון הרוסי בחסות ולדימיר פוטין ורשמה מחדש את ברית כוחות הימין תחת ארגון ציבורי פוליטי, וכתוצאה מכך, חברים לשעבר של אותה המפלגה, חזרו אל הארגון.
ב-24 בפברואר 2014, הארגון גינה רשמית את המעורבות הצבאית הרוסית באוקראינה.
משה דה שליט
משה דה שליט (22 בינואר 1893 - 23 בנובמבר 1971) היה פעיל ציוני ברוסיה ובארץ (לאחר עלייתו ב-1925). יזם נדל"ן שהיה פעיל במיוחד בפיתוח הצד המערבי של העיר הרצליה (הרצליה פיתוח) במסגרת תפקידו כמנהל "חברת פיתוח הרצליה בע"מ".
ביוגרפיה.
דה שליט נולד ב-1893 בעיר ויטבסק שבאימפריה הרוסית (בתחומי בלארוס של ימינו) למאיר דה שליט ואלקה-הענע (לבית לוין). בצעירותו למד בחדר אחר כך המשיך ללמוד בבית ספר תיכוני למסחר. את לימודיו הגבוהים החל בבית הספר למתמטיקה והנדסה בליאז' שבבלגיה כשב-1915 עבר ללמוד בפוליטכניקום בריגה ובשנים 1917–1920 למד בבית הספר הגבוה לקואופרציה במוסקבה.
ב-1917 החל דה שליט את פעילותו הציונית בקהילות היהודיות שבאזור אורל שברוסיה והיה חבר בהנהלה המרכזית של ההסתדרות הציונית ברוסיה. בשנים 1922 עד 1925 שימש כציר מטעם הדירקטוריון של קרן היסוד בארצית הבלטיות.
ב-1925 עלה דה שליט ארצה והמשיך גם כאן את פעילותו הציבורית. בין השאר ייצג את ציוני רוסיה ב-1939 בקונגרס הציוני ה-21 בז'נבה וב-1946 בקונגרס הציוני ה-22 בבזל. כמו כן בשנים 1926 עד 1936 עמד בראש קהילת ציון אמריקאית ששמה לה מטרה לרכוש קרקעות להתיישבות יהודית בארץ ישראל ובין השאר רכשה העמותה קרקעות במערב הרצליה שהיו שייכות לכפר הערבי סידנא עלי (בימינו הרצליה פיתוח).
ב-1936, עם סיום עבודתו בעמותה, הקים דה שליט את "חברת פיתוח הרצליה בע"מ" שפיתחה את הרצליה ואת האזור המערבי של העיר. ב-1945 ייסד וניהל את חברת "מלוני השרון בע"מ" שהקימה ב-1948 את מלון השרון.
בנוסף לפעילותו האינטנסיבית בהרצליה, פעל דה שליט גם באזורים אחרים בארץ:
ב-1921 נשא לאשה את עדה (אדל) רפפורט מהעיר דוינסק 1980-1897). זוג נולדו שלושה ילדים: מאיר דה שליט, עמוס דה שליט ואדריכלית הפנים והמעצבת תמר דה שליט שנישאה לאדריכל ולוחם החופש הדרום אפריקאי ארטור גולדרייך.
נפטר בהרצליה ב-1971 והובא לקבורה בבית הקברות נחלת יצחק.
ברודוויי 2
ברודוויי 2 (באנגלית: Broadway 2) הוא בניין משרדים בעל 32 קומות הממוקם בצידו הדרומי של רחוב ברודוויי בסמוך לפארק "באולינג גרין" בניו יורק, ארצות הברית. הוא תוכנן על ידי האדריכל אמרי רוט (Emery Roth) ונבנה בין השנים 1958-1959.
היסטוריה.
בין השנים 1881-1884 נבנה על המגרש בניין ה-New York Produce Exchange לפי תכנונו של האדריכל ג'ורג' בראון פוסט. התכנון אופיין על ידי חזיתות בעלות קישוטיות רבה, שחופו בלבני טרקוטה, וגג זכוכית, שהכניס אור טבעי רב עד לקומות התחתונות של הבניין.
ניתן לראות את בניין ה-New York Produce Exchange בסרט האילם משנת 1928, ספידי, עם השחקן הרולד לויד.
בניין ה-New York Produce Exchange נהרס בשנת 1957 לטובת הקמתו של בניין המשרדים הנמצא על המגרש כיום.
סרחיו באטיסטה
אזור התעשייה נווה נאמן
אזור התעשייה נווה נאמן נמצא במתחם פארק שרונים, הממוקם בצד הדרום מערבי של העיר הוד השרון.
אזור התעשייה משתרע על פני 296 דונם מתוכם 135 דונם הם שטח בנוי, הכולל מפעלים ועסקים קטנים, לרבות שירותי רכב, בחלקו המזרחי, ומתחם תעשייה (כולל הייטק), מסחר ומסעדות בחלקו המערבי. באזור התעשייה פועלות למעלה מ-70 חברות בהן מועסקים כ-3,800 עובדים, וכ-50 עסקים קטנים עם כ-500 עובדים. המפעלים הבולטים באזור התעשייה הם מפעל קוקה קולה ומפעל סנו. כן נמצא בו המשרד הראשי של חברת אלוט. עיריית הוד השרון ממשיכה בשדרוגו הפיזי של המקום, ובכלל זה הרחבתו ב-63 דונמים.
חברת "קוואלקום" הודיעה לאחרונה על הקמתו של מרכז פיתוח נוסף בישראל, המצטרף למרכז הפיתוח של החברה בחיפה, שימוקם במתחם ההייטק באזור התעשייה של נווה נאמן בהוד השרון.