תחותמס השלישי בנה במתחם מקדש קטן המוקדש לאל אמון. המקדש התגלה בשנת 1961, וקיימות השערות כי הוא שימש במהלך "הפסטיבל היפה של העמק". לא הרבה ידוע על המתחם, כיוון שהוא ננטש לאחר נזקים חמורים שהתרחשו בו בעקבות מפולת שאירעה בשלהי השושלת ה-20. לאחר מכן הוא שימש מקור לחומרי בנייה ובתקופה הנוצרית הפך לבית קברות קופטי.
מקדש חתשפסות.
בדיר אל-בחרי נמצא ה"דג'סר-דג'סרו" (שמשמעו "קודש הקודשים") הממוקם במקדש המתים של חתשפסות. זהו מבנה עשוי עמודים, שתוכנן ויושם על ידי סננמאט (Senenmut), שהיה האדריכל המלכותי של חתשפסות (ואף סבורים כי היה המאהב שלה). מטרת המקדש היא בפולחן שלאחר המוות של חתשפסות, וכדי להלל את האל אמון.
דג'סר-דג'סרו נמצא על סדרה של טרסות מעמודים, שאליהן ניתן להגיע על ידי רמפות ארוכות שבעבר היו מכוסות בגנים. הוא בנוי לתוך צוק חד המתרומם מעל להיכל, הנחשב לאחד מהמונומנטים היפים של מצרים העתיקה ומתנשא לגובה 30 מטרים.
המבנה הלא שגרתי של המקדש מוסבר על ידי בחירת מיקומו באגנו של עמק דיר אל בחרי, המוקף בצוקים תלולים. בערך ב-2050 לפנה"ס הקים מנתחותפ השני את המרפסת המשופעת דמוית מקדש הקבורה. גלריות העמודים משני צדי הרמפה המרכזיים של דג'סר-דג'סרו, תואמות להעמדת העמודים בשתי רמות עוקבות של בית המקדש של מנתחותפ.
כיום טרסות דיר אל בחרי רק מעבירות חלק מן העושר ההיסטורי של המקור. מרבית קישוטי הפסלים חסרים - פסלי אוזיריס מול עמודי התווך של האכסדרה העליונה, שדרת הספינקס מול האולם, והדמויות העומדות, יושבות וכורעות של חתשפסות; כל אלה נהרסו כאמצעי לגינוי הפרעה לאחר המוות. האדריכלות של המקדש השתנה במידה ניכרת, תוצאה של שחזור מוטעה בראשית המאה ה-20.
אדריכלות.
בעוד שמקדש חתשפסות השתמש במקדשו של מנתחותפ כמודל, שני המבנים שונים באופן ניכר. בחתשפסות ישנה מרפסת עמודים ארוכים החורגים מריכוז מרכזיותו של המודל של מנתחותפ - אפשר שהשוני נוצר בשל המיקום המבוזר של חדר הקבורה של חתשפסות.
ישנן שלוש טרסות המתנשאות לגובה של 30 מטרים. בכל "קומה" ישנה שדרת עמודים כפולה, למעט בפינה הצפון-מערבית של המרפסת המרכזית, שבה נמצאים עמודים פרוטו - דוריים עבור בית התפילה. טרסות אלה מחוברות באמצעות רמפות ארוכות שבעבר היו מוקפות בגנים. השכבות הקיימות במקדש תואמות למרכיבי האדריכליות הקלאסיים של תבאי.
התבליט בתוך מקדש חתשפסות מספר את עלילת הלידה האלוהית של פרעה. מחזור הטקסט והציור מספר על משלחת לארץ פונט, מדינה אקזוטית לחופו של הים האדום.
משני צדי הכניסה למקדש, ישנם עמודים מעוטרי ציורים, עם דמותה של חתחור - אלת היופי, האהבה והמוזיקה בכותרתם. מתחת לגג ישנו דימוי של האלה וואדג'ט (Wadjet) המוצגת כסמל שמש דו-צדדי ומצדדיו שני נחשים.
המקדש כולל ציור בו מתוארת חתשפסות כפרעה זכר המעניק מנחות להורוס, ומסביבו עורה של חיה פצועה סביב מטה גבוה המסמל את האלה אוזיריס.
בעבר היו במקדש שני פסלי אוזיריס, שדרה ארוכה ולאורכה ספינקסים, ופסלי חתשפסות בעמדות שונות - עמידה, ישיבה או כריעה. אולם אלה נגנבו או נהרסו במרוצת הזמן.
טרור.
בשנת 1997 נרצחו 58 תיירים ו-4 מצרים בפעולת טרור, שכונתה טבח התיירים בלוקסור, בדיר אל-בחרי. פעולת הטבח בוצעה על ידי פלג של האחים המוסלמים, שתקפו ברובי סער ובסכינים תיירים זרים משווייץ, מיפן, מבריטניה, מגרמניה, מצרפת ומקולומביה, דבר שהשפיע על התיירות באזור לאחר הטבח. לאחר שהתוקפים ניסו להימלט ברכב מהמקום, החל קרב יריות בינם לבין כוחות הביטחון המצריים שהרגו את כל 6 המחבלים.
משפט גלפונד שניידר
משפט גלפונד
תנאי ייצור נאותים
תנאי ייצור נאותים (GMP)
תנאי ייצור נאותים - GMP
GMP (תנאי ייצור נאותים)
מצוד הוול-ד'היב
דייוויד ואט טורנס
אודי בן מוחה
בילבורד הוט 100 (1958–1969)
מצעד הבילבורד הוט 100 הוא מצעד הפזמונים המרכזי של תעשיית המוזיקה האמריקאית המתעדכן מדי שבוע על ידי מגזין המוזיקה בילבורד. במצעד משוקללים נתוני המכירות בארצות הברית ונתוני זמן האוויר שמקבל הסינגל בתחנות הרדיו האמריקאיות.
שירים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
♪  – הסינגל הנמכר ביותר בארצות הברית באותה השנה
ראו גם.
__noTOC__
אפרים אלרום
אפרים אלרום (הופשטטר) (23 בינואר 1911 - 23 במאי 1971) היה קצין משטרה ישראלי בכיר ודיפלומט, שנחטף ונרצח על ידי ארגון טרור טורקי, בשם הצבא העממי לשחרור טורקיה.
ביוגרפיה.
אלרום נולד בסטניסלבוב שבפולין, בנם של אליהו ורבקה הופשטטר, במשפחה בת שני ילדים. בנעוריו הכיר את אלזה לבית ביברינג בתנועת הנוער "מכבי הצעיר", השניים הפכו לזוג.
למד בבית ספר גבוה להנדסה בפולין.
עלה לארץ ישראל עם הוריה של אלזה ב-1933. שירת כנוטר בפרדסי חדרה. ב-1936 גויס למשטרת המנדט ובמקביל הצטרף לארגון ההגנה. בשנת 1939 נישא לאלזה, שהגיעה מאירופה, באלכסנדריה. בנובמבר 1940 נולד בנם היחיד גדעון. בשנת 1945 היה שוטר בתחנת נווה שאנן בתל אביב.
לאחר קום המדינה הועלה לדרגת מפקח חקירות באגף הפשעים של משטרת ישראל במהלך מלחמת העצמאות השתתף בחקירת "פרשת סילבסטר" ולאחר מכן חקר את פרשת מחתרת צריפין, פרשת תל גיבורים ופרשת קריסת בנק פויכטוונגר. אלרום שימש ראש ענף חקירות במשטרת מחוז תל אביב, ראש המחלקה הפלילית במטה הארצי (חקר בין השאר את הנאשמים ברצח ישראל קסטנר) והגיע לדרגת ניצב משנה.
ב-1957 נסע לכנס של האינטרפול בארגנטינה וגויס על ידי ראש המוסד, איסר הראל לסייע במבצע לאיתורו של אדולף אייכמן. בתקופת טרום משפט אייכמן שימש כסגנו של ניצב אברהם זלינגר, מפקד לשכה 06, שעסקה בחקירת אייכמן ובאיסוף חומר הראיות למשפטו.
במרץ 1961 מונה למפקד בית הספר לקצינים בכירים של המשטרה ועמד בראש מחלקת חקירות כלכליות במטה הארצי. בעקבות ארגון מחדש של המטה הארצי ב-1966, מונה לראש מחלקת חקירות, שאיחדה לתוכה את המחלקה לחקירות כלכליות, המחלקה לחקירות פליליות, חקירות הקשורות לאינטרפול ופיקוח על חקירות במחוזות השונים.
באוגוסט 1969 מונה לקונסול כללי באיסטנבול שבטורקיה. אלרום פיתח קשרים טובים עם הקהילה היהודית באיסטנבול, עם אנשי הממשל הטורקי ועם חברי הנציגויות הזרות.
חטיפתו.
ב-17 במאי 1971 הגיעו ארבעה מחבלים, חברי ארגון הטרור "הצבא העממי לשחרור טורקיה" לדירתו, פרצו אליה, שבו את רעייתו, כפתו אותה וארבו לו שם. ככל הנראה הכירו המחבלים את אורח חייו של אלרום. בסביבות אחת בצהריים הגיע אלרום לביתו והחוטפים התנפלו עליו. הוא נאבק בהם ואחד מהם הלם בראשו בקת האקדח. משם לקחו אותו, פרצו דירה בקומה הראשונה ועטפו אותו בסדין לבן.
"הצבא העממי לשחרור טורקיה" היה ארגון בעל נטיות שמאליות-קיצוניות, קיים קשרים עם ארגוני מחבלים פלסטינים, ביניהם "החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין" וחבריו התאמנו במחנות המחבלים בירדן ובסוריה. אחד מראשי הארגון היה סטודנט יהודי ונעצר בחשד שעמד בראש מבצע לחטיפת ארבעה חיילים אמריקנים.
לאחר שעדי ראייה עדכנו את המשטרה הטורקית, היא פתחה מיד בסריקות לאיתורו של אלרום.
גבר אלמוני התקשר לסוכנות הידיעות הטורקית ומסר שמכתב הונח בכניסה לבניין בו התגורר אלרום. במכתב נטל "צבא השחרור העממי" אחריות לחטיפה וניתן אולטימטום לרשויות עד ה-21 במאי בשעה 17:00. הארגון דרש את שחרורם של כל "לוחמי הגרילה" הכלואים בטורקיה והפסקת החיפושים אחר החטוף ואיים ברציחתו.
הרשויות הטורקיות החלו בחיפושים ברחבי העיר והטילו סגר על הדרכים המובילות לאיסטנבול.
ממשלת טורקיה הבהירה מספר פעמים כי לא תיכנע לתביעות החוטפים.
המשטרה עצרה למעלה מ-1,000 טורקים מאז החטיפה.
במקביל הגיע מכתב באנגלית מאלרום לרעייתו, בה הרגיע אותה שמצבו טוב.
יום לפני מועד פקיעת האולטימטום הקליטה אלזה מסר לחוטפים, אולם הרשויות בטורקיה סירבו תחילה להשמיעו בטענה ש"אין לפנות למצפונם. יש לראות בהם פושעים". לבסוף הופסקו שידורי רדיו טורקיה ב-21 במאי בשעה 13:40 והושמעה פניית אשת הקונסול.
לאחר מכן הטילו הרשויות בטורקיה עוצר על איסטנבול.
בשעות הבוקר ב-23 במאי נמצאה גופתו של אלרום כפות וירוי בראשו בדירה קטנה ברובע יוקרתי באיסטנבול, במרחק של כמה מאות מטרים ממקום החטיפה. רדיו איסטנבול דיווח על רצח אלרום.
אלרום הוטס לישראל בידי טורקיה ונטמן בבית הקברות הצבאי קריית שאול. הותיר את רעייתו, אלזה (נפטרה ב-2006). לבני הזוג נולד בן יחיד בשם גדעון אלרום, שנהרג בתאונת מטוס במרץ 1969, בעקבות מות בנו אימץ אביו את שם משפחתו.
מאוחר יותר פורסם בטורקיה כי ישראל הציעה לאנקרה להתיר לחוטפים לצאת מהמדינה, אפילו לסוריה, בתנאי שהקונסול ישוחרר. ממשלת טורקיה דנה בהצעה הישראלית במשך תשע שעות, אולם דחתה אותה.
גורל החוטפים.
באוגוסט 1971 הוגשו כתבי אישום נגד 26 מחברי הארגון, ביניהם החוטפים. התביעה דרשה עונש מוות ל-13 מהם. כתב האישום תיאר את מאהיר קאיאן כראש הצוות. לצידו השתתפו בחטיפה אולאס ברראקי, אוקאטי אטימאן וחוסיין צ'וואהיר, שנהרג בעת ששוטרים שחררו בת ערובה, שנחטפה גם היא לאחר הרצח.
כמו כן התברר ששני קציני צבא טורקיים היו גם הם מעורבים בשמירה על אלרום, אולם לא נתפסו. לאחר הכרזת העוצר בעיר דנו החוטפים ביניהם מה לעשות עם אלרום והחליטו לבסוף לחסלו. קאיאן היה היורה.
לאחר מאסרם הצליחו חמישה מהנאשמים, וקאיאן ביניהם, בדצמבר 1971 להימלט מהכלא דרך צינורות הביוב.
שלושה חודשים לאחר הבריחה חטפו הנמלטים שלושה אזרחים זרים והוציאו גם אותם להורג. קאיאן ושניים מן החוטפים של אלרום נהרגו בקרב יריות עם כוחות הביטחון הטורקים.
אוהנלון
יונייטד טורס
מהות