טְייֵן צָ'אנְג (田常) ראש הממשלה של מדינת צִ'י (齐) עמד לתקוף את מדינת לוּ (鲁), מולדתו של קונפוציוס. קונפוציוס בחר בחוכמה את דְזְה גונְג מבין תלמידיו למשימה של הצלת מדינת לוּ.
ראשית הלך דְזְה גונְג אל צִ'י כדי להיפגש עם טְייֵן צָ'אנְג ואמר "למדינת לוּ יש צבא חלש וביצורים פגומים, צִ'י לבטח תזכה בקרב נגד לוּ, ומנהיגי הצבא יזכו ליוקרה ויעיבו על עוצמתך. אני מציע שבמקומה תתקיף את מדינת ווּ (吴), אשר לה צבא חזק וביצורים בלתי חדירים, וכך יינגפו מנהיגי הצבא וייאלצו להעביר לך מכוחם." טְייֵן צָ'אנְג חיבב את הרעיון, אך התקשה למצוא הסברים לשינוי מטרת התקפה. דְזְה גונְג הבטיח לו כי ישכנע את ווּ לתקוף את צִ'י על מנת שהתוכנית תוכל להתממש.
פֿוּצָ'אי מלך ווּ היה טיפוס לוחמני ושאף לניצחון על צִ'י רבת העוצמה, אולם הוא חשש כי מדינת יְוֵּ'ה השכנה עלולה לתכנן נקמה נגדו על תבוסה צורבת מקרבות קודמים. דְזְה גונְג פנה אל טבעו היהיר והדגיש את המורשת שיביא ניצחון על צִ'י. הוא גם פייס אותו בכך שגרם למלך יְוֵּ'ה להפגין יותר צייתנות.
דְזְה גונְג אמר לגוֹאוּגְ'ייֵן (勾践) מלך יְוֵּ'ה: "זו הזדמנות של פעם בחיים לנקום את נקמתך. גם לצִ'י וגם לווּ יש כוח צבאי חזק, והקרבות ביניהן בוודאי יחלישו מאוד את שתיהן. עליך לפזר את חששותיו של פֿוּצָ'אי כך שיכריז מלחמה על צִ'י". גוֹאוּגְ'ייֵן שעה לעצתו, והעניק לפֿוּצָ'אי שריונות איכותיים וחיילים מאומנים היטב, ואפילו הציע לעזור אישית בקרב. וכך יצא פֿוּצָ'אי לתקוף את צִ'י.
לבסוף, הלך דְזְה גונְג למדינת גִ'ין (晋), להזהיר את מלך גִ'ין מהתקפה אפשרית של ווּ, במידה שפֿוּצָ'אי יביס את צִ'י ויחוש בלתי מנוצח.
וכך השתלשלו הדברים לאחר תמרוניו של דְזְה גונְג: צִ'י פסידה בקרב לווּ, וטְייֵן צָ'אנְג אכן זכה לעוצמה רבה יותר בצִ'י. פֿוּצָ'אי אכן המשיך בהתקפה על גִ'ין ונחל תבוסה מידי צבא גִ'ין שהיה מוכן היטב לקראתו. גוֹאוּגְ'ייֵן תקף את ווּ בזמן שפֿוּצָ'אי היה בדרכו חזרה מגִ'ין וכבש את ווּ. וכך דְזְה גונְג לא רק הציל את מדינת לוּ, אלא גם שינה את גורלן של כל חמש המדינות המעורבות.
אותות כבוד.
במקדשי קונפוציוס, לוח רוחו של דְווָאנְמוּ צְה ממוקמת שלישית מבין תריסר הפילוסופים, במזרח.
במהלך שושלת טאנג, הקיסר שׂוֵ'אנְדְזונְג העניק לדְווָאנְמוּ צְה את תואר האצולה "מרקיז לִי" (黎侯). במהלך שושלת סונְג ניתנו לו גם התארים "דוכס לִייָאנְג (黎陽公) ו"דוכס לִי" (黎公).
צאצאיו של דְווָאנְמוּ צְה החזיק בתואר "דוקטור לחמש הקלאסיקות" (五經博士; Wǔjīng Bóshì).
איחוד הפטריוטים של מיאנמר
איחוד הפטריוטים של מיאנמר, "מא בה ת'ה" או PAM (באנגלית: Patriotic Association of Myanmar)  בבורמזית "מא בה ת'ה" תרגומו "ארגון להגנה על הלאום והדת"  הוא ארגון בודהיסטי במיאנמר (בורמה). כמה מחברי PAM קשורים לתנועה הבודהיסטית 969, אשר ידועה בהתנגדותה להשפעות האסלאם על האוכלוסייה הבודהיסטית ולעידוד לאומנות בודהיסטית, אולם קולות אחרים בארגון מטיפים לסובלנות דתית ועידוד דיאלוג.
כינון.
ב-15 בינואר 2014, PAB נוסדה רשמית בכינוס גדול של נזירים בודהיסטים במנדלאיי, עם מטרה של הגנה על הטהרוואדה בבורמה. השם המקומי הוא Sāsana Vaṃsa Pāla שפירושו המילולי "מגן הגזע הססני".
אחד המנהיגים הבולטים של PAM הוא אשין ויראת'ו אשר נחשב לאחד הסמנים הלאומנים בקבוצה. הוועדה המרכזית אשר מנהיגה את הארגון מורכבת מ-52 צירים.
המפלגה הכחולה (גרמניה)
המפלגה הכחולה (בגרמנית: Die blaue Partei או Die Blauen, הכחולים) היא מפלגת ימין גרמנית אשר נוסדה ב-17 בספטמבר 2017 ביוזמת פראוקה פטרי שפרשה מתנועת אלטרנטיבה לגרמניה.
המפלגה ממתגת עצמה תחת השם Blaue Wende, שמשמעותו "השינוי הכחול".
המפלגה מהווה למפלגה שמרנית שהתפצלה מתוך אלטרנטיבה לגרמניה ומנסה למשוך אליה שמרנים ובעלי דעה מרוככת יותר מדעותיה של אלטרנטיבה לגרמניה. מנהיג המפלגה הוא מיכאל מוסטר.
היסטוריה.
פראוקה פטרי הייתה מנהיגת אלטרנטיבה לגרמניה מיולי 2015 ועד ספטמבר 2017. ברם בשל סכסוך עם שותפיה במפלגה החליטה ליזום את הקמת תנועת "השינוי הכחול".
בספטמבר 2017 פרשה ממפלגת האלטרנטיבה. והכריזה על הקמת המפלגה הכחולה
היא הפכה לחברה הראשונה של המפלגה בבונדסטאג ובשל כך קיבלה גם מושב בלנדטאג של מדינת סקסוניה, אליה הצטרף גם בעלה מרקוס פרטצל, כחבר בלנדסטאג של ווסטפאליה ופורשים נוספים ממפלגת אלטרנטיבה לגרמניה.
אידאולוגיה.
מדיניות המפלגה דומה מאוד לאלה של אלטרנטיבה לגרמניה אך מציגה עצמה כתנועה מתונה יותר, אם כי כלי תקשורת בגרמניה טוענים שהאידאולוגיה בין המפלגות כמעט זהה ואין ביניהן שינויים מהותיים. בדומה לאלטרנטיבה לגרמניה, הכחולים דורשים פיקוח גבולות מחמיר יותר, הגבלות על מתן מקלט לפליטים ואיסור על אזרחות כפולה.
אחוזת בית ספרים
אפיק ספרות ישראלית
זאווארט
זאווארט (בפולנית: Zawrat ובנוסף PZInż Zawrat) הוא אוטובוס, עירוני, אשר יוצר על ידי יצרנית הרכב הצבאית- פולנית Państwowe Zakłady Inżynierii PZInż בוורשה, בין השנים 1936–1937.
בסך הכול יוצרו 18 יחידות.
האוטובוס האחרון, יצא משרות, כאוטובוס עירוני בוורשה בשנת 1949.
הבחירות הכלליות בגרינלנד 2014
הבחירות הכלליות התקיימו בגרינלנד ב-28 בנובמבר 2014 לאחר שראש הממשלה אלקה האמונד התפטרה מתפקידה בעקבות ניצול לרעה של כספי ציבור. סיומוט ואינואיט אטקטיגיט נותרו המפלגות הגדולות ביותר וזכו ב-11 מושבים כל אחת. לאחר הבחירות הוקמה ממשלת קואליציה של שלוש מפלגות, המורכבת מסיומוט, סולידריות והדמוקרטים.
מערכת הבחירות.
31 חברי הפרלמנט נבחרו בשיטה היחסית על פי מחוזות בחירה. המושבים הוקצו בשיטת ויקטור ד'הונד.
פיוס השמיני
פיוס השמיני (בלטינית: Pius VIII; 20 בנובמבר 1761 – 30 בנובמבר 1830), היה אפיפיור מ-31 במרץ 1829 ועד מותו. שמו לפני הכתרתו היה פרנצ'סקו סבריו קסטיליוני (Francesco Saverio Castiglioni). בתקופתו התרחשה האמנציפציה הקתולית בבריטניה שאותה קידם בברכה, ומהפכת יולי בצרפת שאותה קיבל בחוסר רצון.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
קסטיליוני נולד כבנם השלישי מבין שמונת ילדיהם של הרוזן אוטאביו קסטיליוני ואשתו סנזיה גיזלירי, ובצעירותו למד באוניברסיטת בולוניה לימודי משפט קאנוני, ולאחר סיום לימודיו בשנת 1785 הוסמך לכמורה. ב-11 באוגוסט 1800 מונה לבישוף של מונטאלטו דה מארקה, ובשנת 1808 נעצר ונלקח למילאנו, לאחר שסירב להישבע אמונים לנפוליאון או לממלכת איטליה הנפוליאונית. בהמשך הוא הועבר לפאביה ולמנטובה, ובשנת 1813 הועבר לטורינו, ובשנת 1814 שוחרר ממאסרו וחזר למשרתו, תוך שהוא מקבל את ברכתו של האפיפיור פיוס השביעי. בשנת 1816 הוא מונה לקרדינל, ובהמשך מילא תפקידים בכירים בכנסייה.
קסטיליוני היה בן טיפוחיו של פיוס השביעי, ששאף להביא לידי כך שייבחר כיורשו, אולם לאחר מותו של הלה בשנת 1823 נבחר לאפיפיור אניבלה (חניבעל) דלה גנגה, שנטל את השם לאו השנים עשר.
כהונתו כאפיפיור.
בשנת 1829 מת לאו השנים עשר, וקסטיליוני נבחר כאפיפיור במקומו, על אף בריאותו השברירית, וב-5 באפריל 1829 הוכתר על ידי הקרדינל ג'וזפה אלבני, תוך שהוא נוטל את השם פיוס השמיני. פיוס השמיני גינה את התרגומים החדשניים לתנ"ך, התנגד לשינויים באירלנד ובפולין שהיו מדינות קתוליות, וקיבל בהשלמה את נישואי התערובת בין קתולים לפרוטסטנטים, אם כי אמר שהנישואים יהיו מבורכים רק אם הילדים יתחנכו כקתולים. בתקופתו התרחשה האמנציפציה הקתולית בבריטניה שאותה קידם בברכה, ומהפכת יולי בצרפת שאותה קיבל בחוסר רצון, אך לבסוף הוא הכיר בלואי פיליפ, מלך הצרפתים כמלך צרפת, ואף התיר לו להשתמש בתואר "Roi Très Chretien", שפירושו הוד מלכותו האדוק ביותר.
פיוס השמיני ערך שלושה טקסי קונסיסטוריה, שבהם העלה שישה בישופים לדרגת קרדינל, בנוסף הוא הכיר בקידושם של שני קדושים, שעליהם הכריז פיוס השביעי, וכן הוא העניק לברנאר מקלרבו את התואר מורה הכנסייה. פיוס השמיני גם התיר נטילת ריבית מתונה, על ידי קבלת הרווח שהתקבל מההשקעות שנעשו בכספי ההלוואה.
במהלך רוב תקופת כהונתו מצבו הבריאותי של פיוס השמיני היה ירוד ביותר, וב-30 בנובמבר 1830 הוא מת בארמון קווירינאלה, וליורשו נבחר האפיפיור גרגוריוס השישה עשר.
נתן קנת
נתן קנת (17 ביולי 1921 - 26 במאי 2005) היה עורך דין מתקופת המנדט הבריטי ומראשוני עורכי הדין בישראל, ממקימי משטרת ישראל ומשרד המשפטים.
ראשית חייו ומשפחתו.
קנת נולד ב-17 ביולי 1921 בשכונת בית ישראל שבירושלים. הוריו, חיים וחנה (לבית יאסקולקה) קנת עלו לארץ ישראל לאחר מלחמת העולם הראשונה. בעודו ילד התייתם מאביו אשר נרצח על ידי פורעים ערבים בעיר העתיקה בירושלים. לאחר מות אביו גודל על ידי אמו ואחיו הבכור חנוך (הנרי), שהתמנה מטעם ממשלת המנדט למושל היהודי בחברון, ולתפקידים משפטיים נוספים בהמשך. ב-1927 עברה משפחתו לתל אביב בעקבות מינוי אחיו מקס לשופט. במאי 1945 נשא לאישה את מרים.
פעילות.
נתן היה פעיל תנועת נוער והיה מפקד גדוד ב"מכבי הצעיר". עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויס לחיל "משמר המולדת" של הצבא הבריטי. לאחר סיום לימודיו בשנת 1940, החל לעבוד כקצין ממשלת המנדט בבית משפט בתל אביב-יפו. תוך כדי עבודתו בבית משפט, החל ללמוד משפטים וסיים בית הספר המנדטורי למשפטים. לאחר מכן, שירת במודיעין של ההגנה - ש"י. בזכות שירותו הוענק לו "אות ההגנה".