למרות שההיענות הציבורית הישירה לתוכנית בקרב יהודים אזרחי ישראל הייתה נמוכה, סקר שנערך על ידי חברת "מותגים" בשנת 2005, בהזמנת ארגון "משאלות ישראל" שהתנגד לתוכנית ההתנתקות, הראה כי התמיכה בציבור הישראלי בהעברת הפלסטינים אל מחוץ ליהודה ושומרון בדרך כזאת או אחרת כפתרון לסוגיית השטחים הייתה שווה בערך לתמיכה באותה עת בהתנתקות חד-צדדית.
השתנות האקלים הפוליטי בישראל לאחר מלחמת לבנון השנייה והשתלטות חמאס על רצועת עזה הובילו את אלון להתחיל לקדם את התוכנית בשנית באוקטובר 2007, בליווי קמפיין פרסומי נרחב בעלות של כמיליון דולר, תחת הכותרת "היוזמה הישראלית - מה שטוב לישראל" (באנגלית - The Israeli Initiative - The Right Road for Peace). עקרונות ההצעה החדשה דמו במידה רבה לאלו של ההצעה הישנה, אם כי נעדר ממנה הרעיון של הקמת מדינה פלסטינית בשטחי ירדן ובמקומו הציע אלון כי הפלסטינים תושבי יהודה ושומרון יחיו תחת ריבונות ישראלית כאזרחים ירדנים. גם בגרסה זו ההצעה תומכת במתן תמריצים כלכליים לפליטים הפלסטינים לעזוב את מחנות הפליטים ביו"ש ועזה ולהשתקע במדינות יעד שונות, במערב, בארצות ערב ובדרום אמריקה, תוך הוצאתם מרשותה של אונר"א והוצאתם מסטטוס הפליטים לסטטוס של אזרחים במדינות שונות.
הסנאטור הרפובליקני סם בראונבק הביע תמיכה בתוכניתו של אלון.
בעד ונגד התוכנית.
תומכי התוכנית טוענים כי עבור ישראל, הפלסטינים, ירדן ושאר מדינות ערב המתונות טמונים יתרונות בפתרון מסוג זה. בתרחיש אידיאלי, ישראל תהנה מירידה במקרים של התקפות טרור ומהיעלמותו של האיום הדמוגרפי; מיליוני פליטים פלסטינים יהפכו מפליטים לאזרחים, ותינתנה להם הזדמנויות כלכליות חדשות; והתנערות מרעיון המדינה הפלסטינית תמנע את היווצרותו של איום שיעי קיצוני על מדינות ערב המתונות ובפרט על הממלכה הירדנית ההאשמית, כאשר שיתוף פעולה עם ישראל ותמריצים בינלאומיים יעניקו לירדן דחיפה כלכלית.
טענה מרכזית נוספת היא כי העיקרון הנוכחי של "שתי מדינות לשני עמים" נידון לכישלון, מאחר שכל מדינה פלסטינית שתוקם, אף אם תוקם על רוב שטחי יהודה ושומרון, תהיה תלויה בכל דבר בישראל. תחושת ההשפלה הפלסטינית תתעצם והמדינה שתוקם תחתור להתפשט אל מדינת ישראל. חוסר היציבות שמובנה במדינה הפלסטינית המוצעת יפגע גם בישראל וגם במדינה הפלסטינית.
מתנגדי התוכנית טוענים כי התוכנית לא התממשה משום שהיא הציעה למעשה העברה של פלסטינים למדינה המיועדת שתוקם להם בירדן ללא הסכמתם, לירדן אין כל אינטרס לקבל אליה אזרחים פלסטינים, הפלסטינים לא יהיו מוכנים לקבל עליהם פתרון שכזה ובכל מקרה, אין שום גורם שיביא את מדינות ערב להכיר בירדן כנציגת העם הפלסטיני. במאמר מאת פרופ' פול איידלברג, נשיא מפלגת ימין ישראל, הוא כותב כי "אפילו אם יהפכו [הפלסטינים] לאזרחי ירדן, כפי שמציעה התוכנית הפרט-לכך טובה של אלון, זו תהיה משאלת לב להאמין כי הם יחיו בשלום עם היהודים ביהודה, שומרון ועזה."
קהלת
אי-שוויון המשולש
במתמטיקה, אי-שוויון המשולש הוא אי-שוויון מהצורה formula_1, כאשר formula_2 היא פונקציית מרחק. אי-השוויון מתאר את העובדה הגאומטרית שהקו הישר הוא הדרך הקצרה ביותר בין שתי נקודות; בפרט, אורכה של צלע במשולש אינו עולה על סכום אורכי הצלעות האחרות. אי-שוויון המשולש נחשב לתכונה יסודית של כל שיטה למדידת מרחק, ומשום כך מניחים, כאקסיומה, שהוא מתקיים בכל מרחב מטרי או נורמי. הגרסה החזקה formula_3 נקראת אי-שוויון המשולש למטריקות לא ארכימדיות.
אי-שוויון המשולש בין מספרים ממשיים.
ניתן לראות את אי-שוויון המשולש במספרים הממשיים כמקרה פרטי של אי-השוויון על הישר הממשי. כיוון שהמרחק בין שתי נקודות על הישר נמדד באמצעות הערך המוחלט, אי-השוויון במקרה זה שקול ל- formula_4, לכל formula_5. כשבוחרים c=0, b=y ו- a=x+y, מתקבלת הצורה החלופית formula_6. צורה זו אפשר להוכיח בעזרת חיבור שני האי-שוויונים formula_7 ו- formula_8, או בדיקה של האפשרויות השונות לסימנים של x ושל y.
גרסה נוספת של אי-שוויון המשולש היא: formula_9.
הוכחה פורמלית.
לצורך הוכחת אי השוויון נשתמש בתכונות formula_10 ו- formula_11. אם formula_12 אז formula_13. אחרת, formula_14 ומכאן formula_15 ולכן formula_6. דרך נוספת היא להשתמש בשוויון formula_17, ואז formula_18.
המקרה המרוכב.
אי-שוויון המשולש במישור המרוכב הוא הטענה formula_6, המתייחסת למספרים מרוכבים. ניתן להוכיח את נכונותו שם בכמה דרכים: גאומטרית, הוא שקול לתכונות היסוד של משולש; אלגברית, אפשר לקבל אותו על ידי העברת אגפים מתאימה והעלאה בריבוע; וניתן להסיק אותו מאי-השוויון הממשי באמצעות משפט פיתגורס.
אי-שוויון המשולש במרחבים מופשטים.
אי-שוויון המשולש מבטא את העובדה שלא ניתן לקצר את הדרך מ- A ל- C על ידי מעבר בנקודה B. זוהי תכונה יסודית כל-כך של מושג ה"מרחק", עד שהיא מהווה אחת מהאקסיומות המגדירות מטריקה ומרחב מטרי. מאותה סיבה, מניחים את האקסיומה formula_20 בהגדרה של נורמה ומרחב נורמי.
הצד השני של אי-שוויון המשולש, אותו ניתן להוכיח על ידי העברת אגפים, הוא
formula_21.
אי שיוויון המשולש
הזב הקטן
הזב הקטן (ערבית الزاب الاسفل - תעתיק מדויק: אלזאב אלאספל; פרסית زاب کوچک; יוונית עתיקה Καπρος; לטינית Caprus) הוא נהר הנובע בצפון מערב איראן ברכס הרי הזגרוס, וזורם דרומה לאורך 402 ק"מ עד שהוא מתמזג עם נהר החידקל צפונית לעיר באיג'י שבעיראק. הנהר הוא מקור מים חשוב של החידקל ומשמש להשקיה ולהפקת אנרגיה הידרואלקטרית באמצעות סכרים הבנויים עליו.
חיים כהן (משפטן)
חיים הרמן כהן (11 במרץ 1911 – 10 באפריל 2002) היה משפטן ישראלי, שכיהן בין השאר בתפקידי שר המשפטים, פרקליט המדינה, היועץ המשפטי לממשלה והמשנה לנשיא בית המשפט העליון. חתן פרס ישראל למדעי המשפט בשנת תש"ם.
קורות חייו.
חיים כהן נולד בליבק שבגרמניה, אחד מ-4 בנים של משפחה אורתודוקסית, ששילבה מצוות עם מודרניות. סבו מצד אמו מרים היה הרב שלמה קרליבך, שאצלו גם למד מגיל שלש עד תשע. סבו מצד אביו הבנקאי זאב וילהלם (וילי), היה הרב יוסף כהן, אף הוא רב וחוקר. אחיו של הרב יוסף כהן, לאופולד כהן , היה חוקר יוון העתיקה ומהדיר המהדורה האקדמית בגרמנית של כתבי פילון האלכסנדרוני. הוא עצמו חפץ בתחילה להמשיך במורשת הרבנות. היה פעיל בחוגי אגודת ישראל הגרמנית (ואף יושב הראש של האגודה בהמבורג זמן מסוים), שבהם רכישת השכלה ותרבות כלליים הייתה דבר מקובל ומוערך. כצעיר התנגד בלהט לציונות, שהייתה בבחינת "דחיקת הקץ". עם זאת היו במשפחתו ציונים, כגון בן דודו, עזריאל קרליבך. כמו כן היה בן דודו של הרב "המרקד" שלמה קרליבך. כהן הוא אחיהם הגדול של אלכסנדר כהן, שהיה מהנדס העיר בני ברק ושמאי מקרקעין נודע (אביו של ידידיה כהן), של שלמה כהן-אברבנאל שהיה המשנה לראש המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ושל ליאו כהן, מראשי תנועת הצופים היהודים בצרפת וממקימי המחתרת היהודית בצרפת שנרצח בשואה.
משעלה לארץ ישראל בגיל 18, שלא מטעמים ציוניים (הוריו חפצו שלא ייחפז להתחתן), הגיע לישיבת מרכז הרב יחד עם אחיו אלכסנדר בעצת בן דודו עזריאל, ובה שהה כמעט שנתיים ושקד על התורה, ובו בזמן למד באוניברסיטה העברית בירושלים. את השפעתו של הרב קוק עליו תיאר כעצומה, גם באהדתו לבניין הארץ ובעיקר באישיותו הגדולה, "בענוותנותו, במוסריותו ובאנושיותו", כפי שניסח זאת. בזכרונותיו מהישיבה הוא מספר כי החליט ללכת לתחום המשפטי בעקבות שיעורים ששמע בישיבה מהרב יעקב משה חרל"פ, במסכת בבא בתרא, שיעורים שמשכו אותו להתעניין בצדדים המשפטיים של החיים. לדבריו, משסיפר לרב חרל"פ שבכוונתו ללמוד משפטים ולא לפנות לרבנות, הרב לא התנגד לכך כלל. אחר כך שב לגרמניה להינשא ולהתחיל בלימודי המשפטים. בשנת 1933 נשא לאישה את אלישבע (אלזה) לבית בנימין. אם שני ילדיו, אלי (צ'ופי) כהן ויהודית בר-חן. מעט אחרי עליית אדולף היטלר לשלטון ב-1933 עלה לארץ לצמיתות, והועסק במשרד עורכי דין של ד"ר מרדכי בוקסבוים בירושלים. אז כבר פיתח השקפה ציונית אדוקה, ולימים ראה את הציונות כתחליף המודרני ליהדות המסורתית של העבר.
את נסיבות יציאתו בשאלה, מדתיות אדוקה לכפירה גמורה, הוא קישר ראשית כל להתרחשות שואת יהודי אירופה, שבה נספה אחיו, אך גם לעיונים בספרי פילוסופיה גרמניים, להתבוננות בתנ"ך, שמצא בו צדדים לא מוסריים – בפרט לא השביע את רצונו מענהו של ספר איוב לשאלת "צדיק ורע לו". גם עבודתו כפרקליט צעיר בירושלים במשרד איש אגודת ישראל, שבמהלכה נחשף לצדדים לא נעימים בחייהם הפרטיים של החרדים בעיר, תרמה לכך. אשתו מלכתחילה לא הייתה אדוקה, והיא סייעה לשינוי הכיוון בחייו. השואה היוותה את הזרז הסופי, והוא הפך לחילוני מוצהר משמת סבו הרב יוסף כהן (שאותו העלה לארץ בטרם השואה) ב-1948. לימים סיפר כי את המחמאה הגדולה ביותר קיבל מהרב צבי יהודה קוק, שקרא לו "האלישע בן אבויה של ימינו".