BBC Films היא חברת הפקה של סרטי קולנוע השייכת ל-BBC. החברה נוסדה ב-18 ביוני 1990 והיא הפיקה סרטים בריטיים מצליחים כגון "אוהב אותך בטירוף", "אלן פרטרידג': אלפא פאפא", "קוורטט", "שף", "לדוג סלמון בתימן", "להציל את מיסטר בנקס", "השבוע שלי עם מרילין", "ג'יין אייר", "בסוד העניינים", "לחנך את ג'ני", "StreetDance 3D", "מחוץ למים", "חג מולד שמח", "אייריס וג'ון", "רמז לסקנדל", "דייט בהפתעה", "בילי אליוט" ו"ברוקלין".
BBC Films שותפה להפקה של כשמונה סרטים בשנה, ועובדת בשיתוף פעולה עם מפיצים בריטיים ובינלאומיים. כריסטין לנגן היא האחראית על הפיתוח, ההפקה, אסטרטגיה ופעילות עסקית של החברה.
החל מ-2013 ממוקמת BBC Films בבית השידור של ה-BBC בלונדון. לפני 2007 הייתה ממוקמת ברחוב מורטימר, והייתה תחת שליטה מלאה של ה-BBC. ארגון מחדש של החטיבה שולב אותו במחלקת BBC Vision.
סרטי ה-BBC
ברבור ענק
ברבור ענק (שם מדעי: Cygnus falconeri) הוא מין נכחד של ברבור אשר חי באמצע תקופת הפליסטוקן באיים סיציליה ומלטה שבים התיכון. ייתכן שברבור זה הגיע גם לתקופת ההולוקן. ברבור זה היה גדול הברבורים בעולם, תופעה שקרתה עקב ענקיות איים. הוא נחקר ב-1865 בידי החוקר ויליאם קיטצ'ן פארקר.
הברבור הענק מוערך שהגיע לאורך 190–210 ס"מ עם כנפיו הפרושות והוא דמה מעט לברבור מצוי - גדול האווזאים המודרניים, אשר נחשב לקרוב אליו ביותר. הברבור הנכחד אולי היה חסר יכולת תעופה עקב גודלו והוא חי לצידם של מיני פילים ננסיים מהמין פליאולוקסודון פלקונרי. הברבור היה גבוה מהם בהרבה, אם כי לא בטוח ששקל יותר מהם ובכל זאת היה יכול להתחרות איתם על מזון.
לא ברור מתי נכחד אך זה היה כנראה לקראת ההולוקן. הברבור נכחד עם שינויי אקלים רחבים או עקב הגעת האדם ויצורים טורפים לאיים. הברבור הלא-מעופף נכחד בקלות בקרב שהתחולל נגדו, בדומה לפילים הננסיים מהאיים.
המאובנים של ברבור זה נמצאים כיום במערת אר דאלם שסמוכה לעיר בירזבוג'ה בדרום מלטה.
טינטין
טינטין (בצרפתית: Tintin ; בחלק מהתרגומים לעברית נקרא טין טין) הוא הגיבור הראשי של סדרת הקומיקס "הרפתקאותיו של טינטין" מאת הקריקטוריסט הבלגי הרז׳ה. הדמות נוצרה בשנת 1929, והופיעה לראשונה במוסף השבועי לנוער "Le Petit Vingtième ".
טינטין הוא כתב צעיר, נועז, חכם, ישר, הגון, רחום וחביב. בסדרת הספרים הוא מטייל ברחבי העולם, ופותר תעלומות שונות. אל מסעותיו מתלווה תמיד כלב הפוקס טרייר הלבן שלו, "שלגי".
פיתוח הדמות.
הביוגרף של הרז'ה, פייר אסולין, אמר ש "לטינטין יש פרהיסטוריה", משום שהיה מושפע ממגוון גדול של מקורות השראה בהם נתקל הרז'ה. הרז'ה ציין כי במהלך לימודיו בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, כאשר צבאות גרמניה כבשו את בלגיה, הוא צייר בשולי מחברותיו בבית הספר דמות צעיר אלמוני הנלחם "ב"גרמנים. מאוחר יותר הוא סיפר כי רישומים אלה תיארו דמות אמיצה והרפתקנית שעושה שימוש באינטליגנציה ובכושר ההמצאה שלו כנגד יריבים. אך אף אחד מהציורים הללו לא שרד.
הרז'ה הושפע גם מדמותו של אחיו הצעיר פול, שהיה בעל פנים עגולות ובלורית. בהמשך הצהיר הרז'ה שבצעירותו "התבוננתי בו הרבה, הוא ריתק אותי... הגיוני שטינטין קיבל את דמותו, מחוותיו, תנוחותיו".
לדבריו של מומחה הקומיקס מתיו סקריץ', ייתכן שהרז'ה שאב השראה מגיבור הספר "באין משפחה" מאת הקטור מלו, רמי, שכמו טינטין נדד בעולם, מלווה בכלב הלבן הנאמן שלו.
לפני שצייר את טינטין פרסם הרז'ה קומיקס העוסק בצופה בשם טוטור, שמסייר ברחבי העולם ומתקן עוולות. דמותו של טינטין כנראה התבססה גם על דמות זו. הארי תומפסון ציין כי טוטור היה "מטמורפוזה של טינטין", והרז'ה עצמו אמר כי טינטין הוא "האח הקטן של טוטור... הוא הפך לעיתונאי, אבל שמר על רוחו של הצופה".
טינטין הופיע לראשונה ב-4 בינואר 1929 במוסף הילדים של העיתון "Le Vingtième Siècle""," במודעה על הקומיקס החדש, ורצועת הקומיקס הראשונה התפרסמה ב-10 בינואר.
הבלורית של טינטין לא הופיעה מיד: רק בעמוד 8 של "טינטין בארץ הסובייטים" הוא נוסע במהירות ברכב והרוח מסיטה את בלוריתו אחורה. תסרוקת זו נשארה על כנה בכל הספרים הבאים, והפכה לסמל המזהה של טינטין.
הרז'ה נשאל פעם איך התפתחה דמותו של טינטין. הוא ענה: "הוא כמעט לא התפתח. מבחינה גרפית הוא נשאר סקיצה". גילו של טינטין מעולם לא נקבע באופן ברור. בשנת 1970 אמר הרז'ה: "מבחינתי טינטין לא הזדקן. איזה גיל אני נותן לו?... אני לא יודע... 17? אני חושב שהוא היה בן 14 או 15 כשיצרתי אותו. נניח שהוא התבגר בשלוש או ארבע שנים במשך 40 שנה... טוב, בממוצע, 15 ועוד 4 שווים 19".
על הדמות.
תיאור חיצוני.
טינטין הוא נער נמוך קומה, בעל פני ילד, ושיער אדמוני-בלונדיני (הצבע משתנה בין הספרים, בהתאם לאפשרויות ההדפסה שעמדו לרשותו של הרז'ה) שמסורק לבלורית יוצאת דופן. בדרך כלל טינטין לובש מכנסי גולף חומות וחולצה לבנה עם סוודר כחול.
מיומנויות ויכולות.
טינטין יודע לנהוג בכל כלי רכב שהוא זקוק לו, כולל מכונית, טנק, אופנוע, סירה ומטוס. הוא גם מפעיל רדיו מיומן ויודע להפעיל קוד מורס. הוא ספורטאי מצוין, בעל ידע בהיאבקות ומסוגל לרוץ ולשחות היטב. כמו כן, הוא מעולם לא החטיא ירייה. אך יותר מכל דבר אחר, טינטין הוא בלש מצוין בעל יכולת הסקת מסקנות מרשימה, ודיפלומט היודע להשיג כל מידע על ידי נימוס ואדיבות. לדבריו של מייקל פאר, מומחה ליצירותיו של הרז'ה, "הוא כל יכול, טוב כמעט בכל דבר, כמו שהרז'ה עצמו היה רוצה להיות". הרז'ה עצמו אמר "טינטין הוא אני כפי שהייתי שואף להיות; הירואי, מושלם".
טינטין מקפיד על התעמלות בוקר קבועה כדי לשמור על כושר.
אופי.
טינטין אמיץ, סקרן, מוסרי מאוד, נחוש, הגון, רחום, חביב ובעל כשרון מופלא של שימת לב לפרטים והסקת מסקנות. הוא משתדל לעזור לחלשים ולהגן עליהם, ונלחם ברוע. טינטין מייצג את הטוב המוחלט, והוא נטול כל ספיקות מוסריים. "הפגם העיקרי של טינטין הוא ללא ספק שהוא מוסרי מדי: אני, יותר מכל אחד אחר, התעצבנתי לפעמים על סירובו העיקש לסטות מדרך הישר", אמר הרז'ה.
אישיותו של טינטין שקטה, חיוורת ולא מורכבת יחסית לסובבים אותו. אישיות נייטרלית זו מאפשרת השתקפות מאוזנת של הרוע או הטיפשות הסובבים אותו ומאפשרת לכל קורא להזדהות איתו. הייצוג האייקוני של טינטין תומך בהיבט הזה; כפי שציין מומחה הקומיקס סקוט מקלאוד, השילוב בין אישיותו האייקונית והנייטרלית של טינטין לבין הסגנון המציאותי במיוחד של הרז'ה (המכונה "הקו הנקי") מאפשר לקורא להסוות את עצמו בדמות ולהיכנס בבטחה לעולם שמציג הקומיקס.
בספר "טינטין והפיקורוס" טינטין חובש קסדה שעליה סמל התנועה לפירוק נשק גרעיני. בראיון בו נשאל הרז'ה על הכללת סמל השלום בסיפור, הוא ענה: "זה נורמלי, טינטין הוא פציפיסט, הוא תמיד היה נגד מלחמות."
עיסוק.
טינטין הוא עיתונאי, ועיסוקו ניכר בעיקר בספרים הראשונים בהם העלילה נסמכת על כך (למשל, ב"טינטין בארץ הסובייטים" הוא נשלח לברית המועצות כדי לכתוב כתבה). עיסוקו של טינטין מקל על הרז'ה בשילובו של טינטין באירועים אקטואליים שונים. אך ככל שהסדרה מתקדמת טינטין מוצג פחות ופחות כעיתונאי ויותר כבלש. לעיתים מדמים אותו חבריו לשרלוק הולמס, עקב יכולת הסקת המסקנות שלו. גם מאבקו נגד הפושע רסטאפופולוס דומה למאבקו של הולמס נגד מוריארטי.
ניכר שטינטין אינו מודאג ממצבו הכלכלי, ועבודתו לא תופסת מקום מרכזי בחייו, במיוחד בספרים המאוחרים יותר, בהם הוא מתגורר באחוזתו של קפטן האדוק.
יוזף פרדיננד מבוואריה
יוזף פרדיננד מבוואריה (בגרמנית: Joseph Ferdinand von Bayern; 28 באוקטובר 1692 - 6 בפברואר 1699) היה בנו של מקסימיליאן השני עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה, אשר היה מועמד לרשת את קרלוס השני, מלך ספרד, אולם מת בצעירותו ולא ירש את הכתר הספרדי.
ביוגרפיה.
בצעירותו.
הנסיך יוזף פרדיננד נולד בווינה ב-28 באוקטובר 1692, למקסימיליאן השני עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה ולמריה אנטוניה מאוסטריה, בתם של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומרגריטה תרסה מספרד. הוא היה נינו של פליפה הרביעי, מלך ספרד ואחיינו הגדול של קרלוס השני, מלך ספרד.
אמו נפטרה זמן קצר אחרי לידתו והוא נשאר באחריות סבו, הקיסר לאופולד הראשון, מאחר שאביו שהה בבריסל, שם כיהן כמושל ארצות השפלה הספרדיות ממרץ 1692. ב-2 במאי 1693 יצא יוזף פרדיננד, מלווה במשרתת לשעבר של אמו, מווינה למינכן, לשם הגיע ב-2 או ב-3 ביוני.
ירושת קרלוס השני.
אמו של קרלוס השני, מריאנה מאוסטריה, תמכה במועמדותו של מקסמיליאן עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה, בעלה של נכדתה מריה אנטוניה, ולאחר מכן במועמדותו של יוזף פרדיננד (שהיה צאצא של המלך ההבסבורגי הראשון בספרד, פליפה הראשון, מלך קסטיליה, בשלושים בדרכים שונות). הטענה הבווארית מצאה תומכים רבים בקרב האצילים שלא היו מרוצים מהקליקה הגרמנית של מריה אנה מנויבורג, אשתו של קרלוס השני. על ערש דווי אילץ הקיסר לאופולד הראשון את בתו, מריה אנטוניה (אמו של יוזף פרדיננד), לוותר על זכויות הירושה שלה כדי להגביל את כוחותיו של התינוק.
כתוצאה מעובדות אלו החלה מלחמה בין המלכה האם והמלכה הרעיה. התקופה שבין השנים 1693 ו-1696 (שנת מותה של המלכה האם) היו שנים של מתיחות פוליטית מתמדת ותככים פוליטיים. החבורה הגרמנית שנוצרה סביב המלכה זכתה לשנאת האצולה. על פי שמועות שהופצו על ידי בית המשפט, הייתה מזימה שנועדה לנעול את המלכה ולהביא את הנסיך יוזף פרדיננד למדריד, כדי שיונח על כס המלכות תחת שלטון המלכה האם ותומכיו הראשיים.