בין השנים 2002-2007 שימש סמל המועצה הלאומית של ההתנגדות הטימורית כסמל המדינה. סמל זה כולל שתי חרבות מוצלבות (חרב ה"סוריק" הטימורית המסורתית), חנית, כוכב ושני חצים.
על הסמל הופיע שם המדינה בפורטגזית והשמש עם 14 קרניים. בתחתית הסמל הופיע מוטו המדינה בפורטוגזית: כבוד, מולדת, אומה.
דברה מסינג
דברה לין מסינג (באנגלית: Debra Lynn Messing; נולדה ב-15 באוגוסט 1968) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה יהודייה-אמריקאית. זוכת פרס אמי ופרס גילדת שחקני המסך, הידועה בעיקר בזכות גילום הדמות גרייס אדלר בקומדיית המצבים "ויל וגרייס".
ביוגרפיה.
מסינג נולדה בברוקלין, ניו יורק שבארצות הברית למשפחה יהודית ממוצא פולני ורוסי. הוריה הם בריאן מסינג, מנהל שיווק בחברת ייצור תכשיטים, וסנדרה (לבית סימונס), זמרת מקצועית, בנקאית וסוכנת טיולים ונדל"ן. כשמסינג הייתה בת 3 היא עברה עם הוריה ואחיה הגדול ברט לאיסט גריניץ', עיירה קטנה ליד פרובידנס, רוד איילנד. מסינג חגגה בת מצווה.
בשנות התיכון שיחקה ושרה מסינג במספר הפקות תיאטרון של בית הספר, ביניהן בתפקידים הראשיים במחזות "אנני" ו"כנר על הגג". מסינג למדה ריקוד, שירה ומשחק. בשנת 1986 השתתפה כמתמודדת בתוכנית המלגות "העלמה הצעירה של אמריקה" במוביל, אלבמה. הוריה עודדו אותה להגשים את חלומה ולהיות שחקנית, אך גם דרבנו אותה ללמוד בטרם תחליט על קריירת משחק. מסינג הקשיבה לעצתם והלכה ללמוד באוניברסיטת ברנדייס שבוולת'ם, מסצ'וסטס. בזמן לימודיה אלה למדה גם תיאטרון במסגרת תוכנית בריטית יוקרתית.
בשנת 1990, לאחר שהשלימה תואר בוגר באמנויות התיאטרון, התקבלה מסינג ללימודי משחק יוקרתיים באוניברסיטת ניו יורק, שם קיבלה תואר מוסמך באמנויות לאחר שלוש שנים.
קריירה.
בשנת 1993 זכתה מסינג לשבחים על משחקה בדמותה של הארפר במחזה "מלאכים באמריקה: פרסטרויקה" של טוני קושנר. ב-1994 וב-1995 הופיעה במספר פרקים בתוכנית הטלוויזיה NYPD.
הופעת הבכורה של מסינג בקולנוע הייתה בסרט "אהבה בין הכרמים" של הבמאי אלפונסו אראו שיצא ב-1995, ובו שיחקה בתפקיד קטן את אשתו הבוגדנית של קיאנו ריבס. חשיפה זו הובילה את רשת FOX להציע למסינג את התפקיד של סטייסי בקומדיית המצבים "נד וסטייסי", אותה גילמה במשך שתי העונות של הסדרה, בשנים 1995–1997. היא שיחקה אישה שיוצאת עם ג'רי סיינפלד בשני פרקים של סיינפלד. לאחר מכן דחתה תפקיד ראשי בקומדיית מצבים נוספת כדי לשחק במחזה "Collected Stories" של דונלד מרגיוליז שהועלה באוף ברודוויי ב-1997.
ב-1998 שיחקה מסינג ביו-אנתרופולוגית בסדרת הדרמה-מדע בדיוני "Prey" ששודרה ברשת ABC. באותה תקופה נתן לה הסוכן שלה את תסריט פרק ההרצה של הסדרה "ויל וגרייס". מסינג התכוונה לקחת פסק זמן, אבל התסריט עניין אותה והיא נבחנה לתפקיד של גרייס אדלר. אחת המתמודדות האחרות על התפקיד הייתה ניקולט שרידן, שמאוחר יותר שיחקה יריבה רומנטית של גרייס אדלר בפרק של הסדרה. מסינג קיבלה את התפקיד והתוכנית נהייתה להיט גדול.
ב-2002 שיחקה לצד ריצ'רד גיר בסרט "נבואות איש העש" וב-2004 שיחקה את אשתו של בן סטילר בסרט "ואז הגיעה פולי". ב-2005 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "הדייט שלי לחתונה" שקיבל ביקורות מעורבות.
היא הייתה שופטת בפרק סיום העונה השנייה של תוכנית המציאות "פרויקט מסלול".
ב-2007 כיכבה במיני-סדרה של רשת USA "גרושה כמו חדשה" שהייתה מועמדת ל-10 פרסי אמי, ביניהם אחד למסינג עבור השחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או בסרט. ב-2008 השתתפה בסרט "הנשים".
בשנים 2012–2013 שיחקה מסינג בסדרה "סמאש" ששודרה ברשת NBC.
בשנת 2014 החלה לשחק בסדרה "סיפורי המסתורין של לורה" ברשת NBC בתפקיד ראשי. בספטמבר 2015 הסדרה שבה לעונה שנייה, ופורסם שלא תחזור לעונה שלישית.
פרסים ומועמדויות.
מסינג הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב עבור השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית או מוזיקלית על תפקידה ב"וויל וגרייס" בכל אחת מהשנים 2000–2005, אך מעולם לא זכתה בו. בשנים 2000–2003 וב-2006 הייתה מועמדת לפרס אמי עבור שחקנית ראשית יוצאת דופן בסדרה קומית על אותו תפקיד, וב-2003 גם זכתה בו. כמו כן, זכתה בשני פרסי סטלייט לשנים 2003-2002 וקיבלת מועמדות נוספת לשנת 2004. ב-2007 הייתה מועמדת לפרס אמי לשחקן ראשית מצטיינת במיני-סדרה או סרט ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית מצטיינת במיני-סדרה או סרט על תפקידה במיני-סדרה "גרושה כמו חדשה". ב-2001 וב-2004 הייתה מועמדת לפרס גילדת שחקני המסך עבור הופעה יוצאת דופן של שחקנית בסדרה קומית. צוות השחקנים של ויל וגרייס, ומסינג בתוכו, זכה בפרס איגוד שחקני המסך עבור הופעה יוצאת דופן של צוות שחקנים בסדרה קומית בשנת 2001 והיה מועמד לפרס גם בשנים 2002–2005. ב-2019 הייתה מועמדת שוב לפרס גלובוס הזהב על תפקידה בעונת החידוש לסדרה "ויל וגרייס".
ב-2002 הוכרזה מסינג על ידי מגזין פיפל כאחת מ-50 האנשים היפים בעולם. מגזין TV Guide הכריז עליה ב-2003 כמתלבשת הטובה ביותר.
חיים אישיים.
מסינג פגשה את בן זוגה, השחקן והתסריטאי האמריקאי-יהודי דניאל זלמן, ביומם הראשון באוניברסיטת ניו יורק. השניים נישאו ב-3 בספטמבר 2000 וחיו בניו יורק. ב-7 באפריל 2004 נולד להם בן. בשנת 2011 הם נפרדו. ב-2016 הושלם תהליך הגירושין.
תשס&quot;ד
חיים בנבנישתי
רבי חיים בן ישראל בֶּנְבֶנִשְׂתִּי (החבי"ב) (איסטנבול, ה'שס"ג, 1603 – איזמיר, י"ט באלול ה'תל"ג, 31 באוגוסט 1673) היה רב ופוסק הלכה באיזמיר, מחבר ספר כנסת הגדולה על ארבעה טורים.
חייו.
נולד בשנת ה'שס"ג (1603) באיסטנבול, בירת האימפריה העות'מאנית, לרבי ישראל, בנו של הרב משה בנבנשתי; אחיו הבכור היה הרב יהושע רפאל בנבנישתי. למד בצעירותו אצל רבי יוסף מטראני (המהרימ"ט), שהיה החכם באשי של טורקיה. כמו כן, למד אצל מהר"י סאמיגה ורבי צמח נרבוני. רבו המובהק מהרימ"ט, חיבבו מאוד והשיאו לבתו של עשיר גדול, ובירכו שיחבר חיבור על "ספר מצוות גדול" (סמ"ג) של רבי משה מקוצי. ואכן, בגיל 21 חיבר את ספרו הראשון דינא דחיי על הסמ"ג.
כיהן ברבנות בעיר טירה הסמוכה לאיזמיר, ולאחר מכן עבר לאיזמיר וכיהן בה כדיין וכראש ישיבה. לאחר מותו של רבה של איזמיר, רבי יוסף איסקפה, היה רבי חיים המועמד המוביל לתפקיד רבנות העיר, לאחר שהחל מתפרסם בעולם כפוסק הלכה בעל שיעור קומה. למרות זאת, החליטו פרנסי העיר, שלא הייתה דעתם נוחה ממנו, למנות במקביל שני רבנים ראשיים, האחד יפסוק בדיני איסור והיתר והשני בדיני ממונות. רבי חיים התמנה לרב הפוסק בדיני איסור והיתר, ואילו לתפקיד הרב השני התמנה רבי אהרן לפפה. אף על פי שרבי חיים בנבנישתי הסכים כביכול לפשרה זו, בליבו חש מרירות על נישולו מהתפקיד שהיה ראוי לו. המתיחות בין הרבנים לא ניכרה בחיי היום יום, והצדדים הקפידו להצניעה היטב. החיד"א מעיד ששמע שבספרו של רבי חיים, "כנסת הגדולה", האריך בדברי המחלוקת שבינו לבין רבי אהרן, והם הושמטו מספרו מפני כבודו.
פרשת שבתי צבי.
בראשית שנת ה'תכ"ו (ספטמבר 1665) שב לאיזמיר משיח השקר שבתי צבי מגלותו, והעיר כולה נסחפה בהתלהבות המשיחית סביבו. רבי חיים בנבנישתי ורבי אהרן לפפה עמדו בראש מתנגדי שבתי צבי, יחד עם רוב רבני העיר. במהלך חנוכה ה'תכ"ו (תחילת דצמבר 1665) עלתה ההתלהבות המשיחית באיזמיר מספר מדרגות, ורבני העיר קיימו התייעצויות דחופות באשר לצעדים בהם עליהם לנקוט. מסופר כי רבי חיים היה התקיף שבין המתנגדים, וגרס כי יש להרוג את שבתי צבי. תוכן ההתייעצויות דלף, והגביר את המתיחות בין תומכי שבתי צבי לבין מתנגדיו. ביום שבת ד' בטבת (12 בדצמבר) פרץ שבתי צבי בראש מאות ממאמיניו לבית הכנסת הפורטוגזי בעיר, בו התפללו הרבנים וחולל במקום שערורייה ארוכה, שבמהלכה התעמת עם רבי חיים קשות וגידף אותו קבל עם ועדה. מיד לאחר השבת עבר רבי חיים למחנה תומכי שבתי צבי, בעוד הרבנים שהתמידו בהתנגדותם נאלצו להימלט מהעיר. שבתי צבי הדיח את רבי אהרן לפפה מהרבנות ומינה את רבי חיים לרב הראשי היחיד בעיר. תקופת תמיכתו של רבי חיים בשבתי צבי נמשכה כתשעה חודשים עד להתאסלמותו של שבתי צבי (אם כי לא ברור אם האמין באמת במשיחיותו), לאחר מכן עמד רבי חיים בראש הרבנים שלחמו במאמיניו. הפוסקים רואים את תשעת החודשים של תמיכתו כטועה בהילכתא למשיחא, וכיוון שחזר בו מטעותו ועשה תשובה, טעותו נסלחת, ולא נפגם מעמדו כרב ופוסק.
רבי חיים בנבנישתי נפטר באיזמיר בי"ט באלול ה'תל"ג (31 באוגוסט 1673).
ספריו.
ספרו "כנסת הגדולה" הפך לאחד מספרי היסוד בפסיקה, והחיד"א כותב עליו במליצתו: "הרב הנזכר מאיר עיני גולה הוא בספרי כנסת הגדולה אשר נדפסו בשמונה חלקים, ובלעדו לא ירים איש מורה הוראה הבקי בדרכי הוראה והוא מיראי הוראה את ידו בשום הוראה עד שילך מהרה לבית הכנסת ויראה מה בפיו ומה ירמזון עיני חכמתו, ואחר צאתו מבית הכנסת בנחת רוח יערה יורה יורה".
הערות שוליים.
טים פייג'
טים פייג' (באנגלית: Tim Page; נולד ב-11 באוקטובר 1954) הוא עיתונאי, עורך, מפיק ומבקר מוזיקה אמריקאי. הוא זכה בפרס פוליצר על עבודתו כמבקר מוזיקה בעיתון הוושינגטון פוסט ומילא תפקיד מפתח בחידוש העניין בסופרת האמריקאית דון פאואל.
חייו.
פייג' נולד בסן דייגו, קליפורניה וגדל בסטורס, קונטיקט. בשנת 1967, נעשה עליו סרט תעודי קצר בשם "יום עם טימי פייג'", שתיעד את ההתעניינות שלו ביצירת סרטים.
הוא עבר לניו יורק בשנת 1975 וסיים את לימודיו באוניברסיטת קולומביה בשנת 1979. באותה התקופה כבר כתב במספר עיתונים והגיש תוכנית רדיו. במסגרת עבודתו ברדיו הוא ראיין רבים מהמוזיקאים הידועים בארצות הברית.