מבנה הכנסייה המקורית היה מלבני ונחלק לשלוש ספינות. בכל אחת מחזיתותיו היו קבועות ארבע קשתות ומכל אחד משני צדדיו של הפורטיקו שבחזית המערבית, ניצב מגדל נושא כיפה. רק אחד משני מגדלים אלה שרד. לאחר שהכנסייה נהרסה הוקמה תחתיה כנסייה חדשה, קטנה יותר במידותיה, הנושאת גם היא גג אדום, בדומה לכנסיית גימג'בית מריאם.
כנסיית אלפין גיורגיס.
כנסיית אלפין גיורגיס (እልፍኝ ጊዮርጊስ -15) הצמודה ל"שער קוואלי" היא הכנסייה השלישית הניצבת כיום במתחם. הקמתו של המבנה העגול והקטן מיוחסת לפאסילידס, ומשמעות שמה "כנסיית גיורגיס שליד האלפין" או "כנסיית גיורגיס שליד שער אלפין" (האלפין היה דירת שרד מלכותית). לעיתים מכונה המבנה בשם "מקבאביה גיורגיס" ("גיורגיס במתחם").
מבנים אחרים.
לצד הארמונות והכנסיות המרכזיים, שכנו בפאסיל גמב לאורך השנים מאות מבנים נוספים, חלקם מבני קבע ורובם מבנים ארעיים. בהיעדר שרידים בשטח ועדויות כתובות מדויקות, לא ניתן כלל להעריך את מספרם או לנקוב בשמותיהם ובתפקידיהם המדויקים, אך לגבי חלק קטן מהם קיים מידע קונקרטי, אם כי לא תמיד החלטי:
כנסיות האדבבאי.
שתי כנסיות האדבבאי שוכנות סמוך מאוד מחוץ לחומת המתחם הקיסרי, ונודעו להם תפקידים ממלכתיים דוגמת טקסי הכתרה או כמקום קבורה לבני שושלת השלטת ולמקורביה.
כנסיית ישו באדבבאי.
הקמתה של כנסייה זו השוכנת מול "שער תזכרו", מיוחסת לפאסילידס. במקום הוכתרו חלק מקיסרי השושלת הסולומונית, והיא שמשה גם כאתר קבורה לבני השושלת ולאצילים אחרים. הכנסייה עלתה באש ב-1695 יחד עם כנסיית תקלה היימנות באדבבאי, וכיום שוכנת במקום כנסייה רבועה מודרנית.
כנסיית תקלה היימנות באדבבאי.
כנסייה זו (19) הוקמה על ידי ייאסו הראשון ואיננה הכנסייה שבנה סוסניוס לפני היות פאסיל גמב, ואשר הוקדשה לאותו קדוש. ב"ספר הקדושים של הכנסייה האתיופית: תרגום הסינקסריום האתיופי" (Book of the Saints of the Ethiopian Church: A Translation of the Ethiopic Synaxarium) כתב החוקר וההיסטוריון הבריטי, ארנסט ווליס באדג', כדלקמן:
ייאסו הראשון אף הקים את "גשר הקשת בענן" שקישר בין המתחם הקיסרי והכנסייה, דרך "שער אזאג' טוקורה". בכנסייה הונחה לפי המסורת, עצם של הקדוש, שלה סגולות ריפוי, ובמבנה נשמרה הכרוניקה הקיסרית, לפחות בחלק מהזמן. גם בכנסייה זו נקברו בני השושלת הקיסרית, ובהם גם הקיסרים בקפה וייאסו השני. כיום ניצבת במקום כנסייה עגולה מודרנית.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:אתיופיה: אתרי מורשת עולמית|פאסיל גמב]]
[[קטגוריה:ביתא ישראל]]
[[קטגוריה:גונדר]]
[[קטגוריה:אתיופיה: מבנים]]
Yellowcard
איתן (כטב&quot;מ)
דר רחוב
מניה הלוי
מניה הלוי (16 בנובמבר 1932 – 25 ביולי 2019) הייתה סופרת, שחקנית ומחזאית.
ביוגרפיה.
הלוי נולדה בעיר סקרנייביץ שבפולין. איבדה את כל משפחתה בשואה ועלתה ארצה ב-1946 בספינה שמפוליון במסגרת 1,000 סרטיפיקטים שניתנו על ידי בריטניה להעלאת ילדים פליטים לארץ. נקלטה להכשרה בקיבוץ יגור. שירתה בפלמ"ח במלחמת העצמאות ונלחמה בחטיבת הראל בגדוד הרביעי.
שוחררה ב-1949 אחרי מלחמת העצמאות כשהיא בת 17, והחלה ללמוד משחק בסטודיו של הקאמרי. משסיימה את לימודיה החלה לשחק בתיאטרון האהל.
הייתה שחקנית מוערכת ושיחקה בתיאטראות "האוהל", "הקאמרי", "דו רה מי", וביידיש בתיאטרון של "טורקוב".
ב-1964 השתתפה בכתיבת התסריט והופיעה בסרט "דליה והמלחים".
ספריה.
כתבה שני ספרים ביוגרפיים על השואה:
סט&quot;י
נטלה
פרידריך השלישי
סיביסקיט (סרט)
סיביסקיט (Seabiscuit) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2003 המבוסס על ספרה המצליח של לורה הילנברנד: "". הסרט עוקב אחר הצלחתו של סוס המרוצים סיביסקיט, שזכה להצלחה ענקית למרות שזלזלו בו ובסיכוייו. העלילה מתרחשת בארצות הברית שלאחר השפל הגדול.
הסרט נאמן לספר עליו הוא מבוסס במידה רבה, אולם על מנת להקל את העיבוד נערכו שינויים קלים. דרכו של המספר דיוייד מק'קאלוו נותן לסרט איזשהוא גוון דוקומנטרי, שהוא ערך נוסף לעלילה הדרמטית. עוד נספח בסרט הוא שבסצינות תחרות הרכיבה המצלמה הוצבה בין הרוכבים על מנת לשוות לצופים מעין תחושה שהם כאילו רוכבים עם הצופים.
הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר, ביניהם לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ולפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-76.
עלילה.
הסרט מספר על שלושה אנשים-ג'וני רד פולארד, עלם צעיר שרוחו שבורה, צ'ארלס הווארד-מיליונר מרושש, וטום סמית - קאובוי שעולמו הולך ודועך. שלושתם מוצאים תקווה בסוס חסר סיכויים שנקרא סיביסקיט.
מוסטפא סנדל
מוסטפא סנדל (נולד ב-11 בינואר 1970 באיסטנבול, ידוע גם בכינויו מוסטי) הוא זמר פופ טורקי.
חייו.
סנדל נולד באיסטנבול, אך למד בבית ספר תיכון בז'נבה ובמכללת ניו המפשייר בארצות הברית. עם סיום לימודיו חזר לאיסטנבול, ועסק בכתיבת שירים לזמרים טורקים שונים, כגון זרין אזר, הקאן פקר, יונג'ה אווג'ימיק ואייסגול אלדינץ'.
ב-1994 הוציא את אלבומו הראשון, "Suç Bende", ממנו נמכרו 1.7 מיליון עותקים, שהפכו אותו לאלבום הנמכר ביותר בטורקיה באותה שנה. במקביל, המשיך לכתוב שירים לזמרים אחרים ואף עסק בהפקת אלבומים. ב-1996 נסע ללונדון והקליט את אלבומו השני, "Gölgede Aynı". אלבום זה הצליח אף יותר מקודמו, ונמכר ב-2.6 מיליון עותקים. בעקבות הצלחת האלבום, יצא סנדל לסיבוב של 140 הופעות ברחבי טורקיה.
לאחר שהקים חברת תקליטים משל עצמו, "יאדָה פרודקשנס", הקליט באמצעותה את אלבומו השלישי, "Detay", ב-1998. הצלחתו של טרקאן בצרפת, הביאה גם את סנדל לחתום על חוזה עם השלוחה הצרפתית של חברת המוזיקה של סוני בשנת 2000, ובמסגרתה הוציא את האלבום "Araba", שכלל כמה מלהיטיו הגדולים. באותה שנה הוציא את אלבומו הרביעי בטורקיה, "Akışına Bırak", אך זה לא זכה להצלחה כקודמיו.
בשנת 2001 סגר סנדל את חברת המוזיקה שהקים, לאחר שהחברה עימה הייתה שותף בבעלות עליה פשטה את הרגל. ב-2002 הקליט את האלבום "Kop", שזכה להצלחה רבה. בין 2003 ל-2005 הקליט מספר סינגלים ששווקו באירופה. אחד מהם, "İsyankar", קיבל מעמד של אלבום זהב בגרמניה והגיע למקום הרביעי במצעד הפזמונים השווייצרי. במקביל, הקליט את האלבומים "Seven" (ב-2003) ו-"İste" (ב-2004).
בשנת 2005 הקליט מחדש את אלבומו "Seven" תחת השם "Seven Reloaded", אך אלבום זה נחל כישלון. עקב כך, הודיע סנדל כי הוא לוקח פסק זמן בקריירה. במהלך השנים הבאות השתתף במסע פרסום של חברת התקשורת הסלולרית הטורקית "טורקסל" ובקמפיין למען נהיגה בטוחה.
לאחר דחיות רבות, הוציא ביוני 2007 את אלבומו השמיני, "Devamı Var". מאלבום זה נמכרו כ-200,000 עותקים כבר בשבוע הראשון להופעתו בחנויות, ומספר העותקים הכולל בשנת 2007 הגיע ל-2.3 מיליון. בשנת 2009 הוציא את אלבומו האחרון, "Karizma".
סנדל נשוי לזמרת הסרבית אמינה יחוביץ', אחותו של הכדורסלן מירסאד טורצ'אן. לזוג בן אחד.
מורנה (סוג)
מוּרֶנָה (שם מדעי: "Muraena") היא סוג של צלופח ממשפחת המורניים המאגד 11 מינים. מיני הסוג נפוצים מאוד בים התיכון, אך גם בימים טרופיים וסובטרופיים, ובמיוחד בחופים סלעיים ובשוניות אלמוגים.
לצלופחי המורנה סנפיר גב ארוך מראשם ועד זנבם. למינים מסוג זה אין סנפיר חזה ובטן. צורתם המוארכת מזכירה במידת מה נחש. חלק מהמינים מגיעים לאורך של עד שלושה מטר, אך מרביתם אינם מגיעים אלא למחצית מכך. המורנות מצוידות בפה אימתני ובלסתות חזקות, לכל מורנה יש שתי מערכות לסתות. אחת גלויה והשנייה נמצאת בתוך גרון הצלופח. הלסת הראשונה נועדה לאחוז בטרף ואילו הלסת השנייה חותכת ואוכלת את הטרף. המורנות עלולות לגרום לפציעות חמורות לאויביהן. הן נוהגות לתקוף אף בני האדם המתקרבים לאזור מחייתן.
באימפריה הרומית נחשבו מספר מיני מורנה למעדן ("Muraena helena" למשל), וגודלו בבריכות ואקווריומים שיוחדו לצורך זה.
גוודלחרה
אקסבייר מקדניאל
אקסבייר מוריס מקדניאל (באנגלית: Xavier Maurice McDaniel; נולד ב-4 ביוני 1963) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1985–1998. ממוצעיו הכוללים ב-12 עונותיו בליגת ה-NBA הם 15.6 נקודות, 6.1 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות.
מקדניאל נולד וגדל בעיר קולומביה שבקרוליינה הדרומית. בין השנים 1981–1985 למד באוניברסיטת המדינה של ויצ'יטה ("ויצ'יטה סטייט"), ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה לצד שחקני ה-NBA לעתיד אנטואן קאר וקליף לווינגסטון. מאז שנתו השנייה באוניברסיטה ועד לסיום קריירת המשחק גילח באופן קבוע את ראשו ואת גבותיו. בעונתו האחרונה בוויצ'יטה סטייט, 1984/1985, נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), לאחר שהפך לשחקן הראשון אי פעם אשר מוביל את כל שחקני הליגה בממוצעי נקודות (27.2) וריבאונדים (14.8) למשחק.
בשנת 2013 הוצג בהיכל התהילה של כדורסל המכללות.
קריירת משחק.
בדראפט ה-NBA 1985 נבחר מקדניאל על ידי סיאטל סופרסוניקס, בבחירה הרביעית. כבר בעונת הרוקי שלו הצטיין עם ממוצעים של 17.1 נקודות ו-8.0 ריבאונדים למשחק, ובהצבעות לפרס רוקי העונה סיים במקום השני, אחרי הזוכה פטריק יואינג. בעונתו השנייה קלע שיא קריירה של 23.0 נקודות למשחק, והוביל את הסופרסוניקס לצד טום צ'יימברס ודייל אליס לשלב גמר האזור המערבי, בו התמודדו מול לוס אנג'לס לייקרס. בסדרה מול הלייקרס הוביל מקדניאל את קלעי קבוצתו עם 24.8 נקודות בממוצע למשחק, אך סיאטל הובסה בתוצאה 0–4. בעונת נבחר בפעם היחידה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, לאחר שהעמיד ממוצעים של 21.4 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-3.4 אסיסטים למשחק.