וילימובסקי נולד ב-23 ביוני 1916 בקטוביץ' שבקיסרות הגרמנית. אביו נפטר כשהיה צעיר בחזית מלחמת העולם הראשונה. שמו המקורי של וילימובסקי הוא ארנסט פראדללה, אך הוא שינה את שמו לשמו של אביו החורג בשנת 1929. כבר בגיל 13 שיחק וילימובסקי בקבוצה הראשונה של קטוביץ' בליגה הפולנית הבכירה. הוא היה נחשב לשחקן יוצא דופן שכבש כמויות רבות של שערים ועובדה לכך היא שלאחר שעבר לשחק ברוך חוז'וב, הוא כבש שם 112 שערי ליגה ב-86 משחקים בלבד. בנוסף לכמות השערים הרבה, הוא זכה עימה ב-4 תוארי אליפות פולין, וגם 3 פעמים בתואר האישי מלך השערים של הליגה. וילימובסקי היה לשחקן הראשון (והיחיד עד היום) לכבוש 9,8,7 ו-10 שערים במשחק אחד בליגה הפולנית. את עשרה השערים כבש נגד יוניון טורינג לודז'. את כל זה הוא עשה ב-5 שנים בהן שיחק ברוך חוז'וב. הוא הגיע גם לנתונים מרשימים מבחינת שערים גם בקבוצות פ.צ מערב קמניצר ואופנבורג, והוא סיים את קריירת המשחק שלו בפ.צ. קייזרסלאוטרן הגרמנית בשנת 1955.
בנבחרת פולין ערך וילימובסקי 22 הופעות בהן כבש 21 שערים בין השנים 1934–1939. הוא לא השתתף באולימפיאדת 1936 שנערכה בברלין, אך הוא חזר לשחק עבור הנבחרת במונדיאל 1938 שנערך בצרפת. אחד המשחקים הזכורים בקריירה שלו היה שמינית גמר מונדיאל 1938 כאשר פולין פגשה את ברזיל. אף על פי שפולין הפסידה במשחק זה, וילימובסקי כבש רביעייה לאחר שהשחקן לאונידאס דה סילבה כבש גם כן רביעייה אך שער אחד מתוכם נפסל. זהו המקרה היחידי בהיסטוריית המונדיאל בו שני שחקנים כבשו 4 שערים במשחק אחד. בסיום אותו טורניר הוא זכה בנעל הארד. בפרוץ מלחמת העולם השנייה ניצחה פולין 2–4 את הונגריה כשוילימובסקי כבש שלושה מהשערים.
במהלך קריירת משחק הכדורגל שלו, וילימובסקי שיחק גם בענף הספורט הוקי קרח.
ב-30 באוגוסט 1997 נפטר וילימובסקי בגיל 81 בקרלסרוהה שבגרמניה. בשנת 2016 נכתב עליו ספר בידי האמן הקרואטי ג'רגוביץ', על סיפור המשחק בין ברזיל לפולין במונדיאל 1938.
פסקל האטון
פסקל האטון (באנגלית: Pascale Hutton; נולדה ב-14 ביוני 1979) היא שחקנית קנדית.
קורות חייה.
האטון נולדה בקרסטון , קולומביה הבריטית. היא למדה בקונסרבטוריון של אוניברסיטת אלברטה שבאדמונטון, בירת אלברטה.
ב-2002 התחתנה עם דני דורוש. לזוג נולדו שני בנים.
ברין קל'י ד'י
ברין קל'י ד'י (בולשית: Bryn Celli Ddu; 'גבעת החורש האפל') הוא רוגם קבורה, שנבנה ב ומצוי בדרום-מזרח האי אנגלסי, ויילס.
האתר עבר לפחות שלושה גלגולים, הממצאים המוקדים ביותר מצביעים על הקמתו סביב 4,000 לפנה"ס מתקופה זו נתגלו שאריות גזעי עץ ששימשו למבנה לא ידוע. כ-1,000 שנים מאוחר יותר הוקם במקום הנג' אבן שהורכב מטבעת אובלית של 17 סלעים ניצבים שתוחמה על ידי חפירה וטבעת אדמה מוגבעת. בבסיסם של חלק מהסלעים נמצאו שאריות אדם שרופות מה שמרמז על שימוש באתר להעלת קורבנות אדם, במרכז ההנג' נמצאה אבן מעוטרת בדימויי נחש שניצבה כנראה במרכז האתר הקדום. כ-1,000 שנים נוספות לאחר מכן וסביב 2,000 לפנה"ס האתר עבר שינוי משמעותי, הסלעים כולם מלבד אחד נופצו או הופלו ובמקום ההנג' הוקם רוגם הקבורה. הרוגום המקורי כלל גבעה גדולה מזו הנראית כיום אשר סביבה חומת אבנים שתחמה את הגבעה לאורך טבעת ההנג' הקדומה, מעבר האבן שהוביל למרכז הרוגום ומקום הקבורה הפנימי היה כולו מכוסה מתחת לגבעת האדמה עם פתח אבן.
חפירות ארכאולוגיות ומחקר.
האתר התגלה בסוף המאה ה-18, וב-1796 הוא נכלל ברישום הדולמנים באי אנגלסי. בשנת 1802 תיאר הויקאר והארכאולוג ג'ון סקינר את האתר כחלק מסיור שלו באנגלסי, בתיאורו (שהתפרסם רק כמאה שנה מאוחר יותר ב-1908), תיאר סקינר את הרוגם, וסיפר איך הוא התגלה מספר דורות לפני כן על ידי איכר שחיפש אבנים לבנייה. הארכאולוג וילפרד המפ ערך חפירה באתר ב-1928-9, בחפירה זו נמצאה אבן בעלת חריטות שניצבה בעבר מול הרוג'ום, אבן זו הועברה למוזיאון הלאומי של ויילס וכיום מוצג העתק במקום שבו הוצבה במקור. בנוסף לכך האתר כולו שוחזר וגבעת האדמה שנשחקה לאורך השנים הוחזרה מעל למעבר האבן כדי לדמות את המראה המקורי, אם כי הגבעה כיום נמוכה וקטנה מהגבעה המקורית שככל הנראה הגיעה עד לאבני השפה המקיפים את האתר.
במחקר מ-1998 נתגלה כי האתר נבנה בזווית התואמת את נקודת ההיפוך הקייצית, מה שמצביע שהאתר שימש גם כלוח שנה חקלאי (בדומה לאתרים אחרים ברחבי האיים הבריטיים).
וסיליס ציצאניס
וסיליס ציצאניס (ביוונית: Βασίλης Τσιτσάνης, 18 בינואר 1915 טריקלה – 18 בינואר 1984 לונדון) היה זמר-יוצר, מלחין ונגן בוזוקי יווני וירטואוז. הפך לאחד המלחינים היוונים המובילים בתחום המוזיקה הקלה העירונית מסוג רבטיקו ולאיקו. הצטיין בנגינה בבוזוקי והלחין מעל 500 שירים.
ביוגרפיה.
ילדות וצעירות.
ציצאניס נולד בטריקלה בשנת 1915 כאחד מ-14 ילדיו של הסנדלר ממוצא איפריוטי קוסטאס ציצאניס ושל אשתו ילידת זגוריה. היו אלה ימי מלחמת העולם הראשונה. המשפחה חיה אז בתנאי דוחק ורק 4 ילדים שרדו:שלושה בנים ובת. מגיל צעיר התעניין ציצאניס במוזיקה ולמד לבד לנגן במנדולה, שהיה כלי הנגינה שבו ניגן אביו, ובמנדולינה. יחד עם אחיו כריסטוס נהג לנגן בבית קפה שפתח אביו. כשהיה בן 11 אביו נפטר. ציצאניס המשיך ללמוד בבית הספר ולהשתכלל בנגינה. יוצר כלי נגינה מקומי שינה את המנדולה של אביו לבוזוקי וציצאניס למד לנגן גם בו. בתיכון למד כינור ומושגי מוזיקה אצל מורה איטלקי בשם ג'וזה.
הקריירה המוזיקלית.
שנות אתונה.
בשנת 1936 עבר לאתונה על מנת ללמוד משפטים והתפרנס ומימן את לימודיו מנגינת בוזוקי בטברנות. . הזמר דימיטריס פרדיקופולוס שאותו הכיר בטברנת "ביזליה" בשכונת קולונוס, התרשם מאוד מנגינתו והציג אותו בפני ספירוס פריסטריס, מנהל חברת ההקלטות, אודיאון" וכך בינואר 1936 הקליט ציצאניס את ההקלטתו המוזיקלית הראשונה. הקריירה האמיתית שלו התחילה בשלהי שנת 1937 כשחזר ל"אודיאון" יחד עם פרדיקופולוס והקליט את הלהיט "אולה טא אחו וארתי".
שירים ידועים אחרים שהקליט באותם הימים היו "ארחונדיסה" ' "לכן תמה אני כל כך", לען העיניים השחורות האלה" ואחרים, שבוצעו על ידי סטרטוס פאיומדזיס, סטלאקיס פרפיניאדיס ומרקוס ומוואקאריס.
שנות סלוניקי.
בשנת 1938 עבר לגור בסלוניקי, בה השלים את שירותו הצבאי כקשר. בלילות נמלט תכופות מעל הגדר של הקסרקטין ונסע לנגן בטברנות .מדי פעם בחופשות בשנים 1938 ו-1939 עשה גיחות לאתונה והקליט כ-80 דיסקים. נשאר בסלוניקי כעשור, כולל בשנות הכיבוש הגרמני בימי מלחמת העולם השנייה. בסלוניקי קנה לעצמו שם כיוצר וכנגן, פתח אוזרי, התחתן וכתב את מיטב שיריו
כמו "כפוית טובה", בחצ'ה ציפליקי", "הקרקס", "לילות קסומים", "קבצן האהבה", דרבדריסה" " יום ראשון המעונן" (סיפניאזמני קיריאקי) ,שנתכב אחרי הוצאתם להורג של בני ערובה על ידי הגרמנים, פורסם בדפוס רק בשנת 1948 והפך לשירו הידוע ביותר.
שהוקלטו מאוחר יותר אחרי תום הכיבוש. הספיק להקליט בסך הכל 100 שירים של עצמו ושל מלחינים אחרים גם לפני 1941 כשכוחות הכיבוש הגרמני סגרו את חברות ההקלטה המקומיות.
החזרה לאתונה.
ב-1946 שב ציצאניס לאתונה וביוני 1946 נמנה עם המוזיקאים הראשונים שחזרו להקליט באולפני חברת "אודיאון".
התקופה הפוריה ביותר בחייו היו השנים 1945–1955 כשהמוזיקאים שהשפיעו עליו במיוחד היו מרקוס ומוואקאריס וונגליס פפזוגלו.
אז הוציא לאור רבים מלחניו בביצועם של זמרים כמו סוטיריה בלו, מריקה נינו, יואנה גאורגקופולו ופרודרומוס צאוסאקיס. מייחסים לו "התמערבות" של שירת הרבטיקו - מה שנקרא "ארחונדורבטיקו" - על ידי שילוב בה של יסודות של מוזיקה הקולית הקלה הקרויה "לאיקו" . ציצאניס נחשב גם לאחד הממיסדים של הסגנון "לאיקו החדש".
עם להיטיו באותן השנים נמנו: "אנו נוודים" ,"יצאתי לרחובות ובא אליך", "נפרדנו בשקיעה", "צוענייה טפשה" " הגשם יורד קשה", "תסלוניקי היפה", "הד ההרים", "בתי חרושת", "עשית טעויות", "עקרבים קטנים", כל לילה אני עצוב", "השחר והערב יורד" ", "בואי כפי שאת"
עם השנים שיריו שהיו מזוהים עם הקהל העני ועם הפליטים מן המזרח הפכו למיינסטרים והתחילו למשוך גם את רהל המועדנים והברים.
מבצעים חדשים, בסגנונות שונים, התווספו לאלו שביצעו את יצירותיו: סטליוס קזנג'ידיס, גריגוריס ביתיקוציס, אקיס גאוואלאס, מנוליס אנגלופולוס, קטי גריי, פולי פאנו, חרולה לבמראקי, סטמאטיס קוקוטאס. ציצאניס התחיל גם הוא להופיע עם שיריו.
ב-14 שנותיו האחרונות הופיע במועדון "חאראמה" וב-1980 הוציא תחת חסות "אונסק"ו" אלבום כפול תחת כותרת "חאראמה".
ציצאניס היה מיודד, בין היתר, עם אנדראס פפנדראו, ראש מפלגת "פאסוק" שכיהן כראש ממשלת יוון.
עבד ללא הפסקה עד 22 בדצמבר 1983 כשמצב בריאותו הידרדר. נסע ללונדון לבית החולים ברומפטון לעבור בדיקות ואחר כך ניתוח.
ציצאניס נפטר ב-18 בינואר 1984 ביום הולדתו ה-69 בבית החולים ברומפטון, זמן קצר אחרי הניתוח.
הובא לקבורה באתונה.
אולכסנדר גוריאינוב
אולכסנדר סרגיוביץ' גוריאינוב (באוקראינית: Олександр Сергійович Горяїнов; נולד ב-29 ביוני 1975 בחרקוב) הוא כדורגלן עבר אוקראיני, ששיחק בעמדת השוער בקבוצת מטאליסט חרקוב באוקראינה. הפך למאמן כדורגל לאחר פרישה ממשחק פעיל.
קריירה.