לאלבומה של מזי כהן "מעברים" שיצא ב-1992 כתב שטרית את השירים "כמו מסטיק ישן", "מעברים" ו"למרגלות הר הגעש". לאלבומו של שלומי שבת "שעה אחת ביחד" שיצא ב-1993 כתב שטרית מספר שירים. באותה שנה הקליטו שטרית ודוכין אלבום לילדים בשם "אחלהזאורים". כמו כן באותה שנה הקליט שטרית דואט עם שרון ליפשיץ "סלואו ירח", במסגרת אלבומה "קו האושר".
בשנת 1994 יצא אלבומה האחרון של החברים של נטאשה, "רדיו בלה בלה". שטרית כתב את כל שירי האלבום, שמתוכו הצליחו שירים כ"חדשות?", "עכשיו אני" ו"אני לא רוקד כשעצוב", שבכתיבתו השתתף אלון אולארצ'יק.
לאלבומו של אריק איינשטיין "יש בי אהבה" מ-1995 כתב שטרית את מילות השיר "בגללך", שהלחין ארקדי דוכין.
לאחר אלבום הופעה שיצא ב-1996 התפרקה להקת החברים של נטאשה. בשנת 2008 חזרה הלהקה להופיע.
קריירת סולו.
שטרית התחיל את קריירת הסולו שלו ב-1997, עם הקלטת השיר "למעלה למטה" עבור פסקול הסרט "ביפ".
ב-1998 הוציא שטרית אלבום סולו ראשון, "מסמרים ונוצות". את האלבום הפיקו מוזיקלית יזהר אשדות וברי סחרוף, שעיבדו את השירים יחד עם שטרית. שטרית כתב והלחין בעצמו את רוב שירי האלבום, שכלל את הלהיטים "מסמרים ונוצות", "אינתי עומרי", "באביב" ו"טבריה". לאלבומו של ברי סחרוף "נגיעות" שיצא בסוף אותה שנה כתב שטרית את השיר "עיר של קיץ".
בשנת 1998 פתח שטרית יחד עם ניר שפריר במיזם עסקי חדש בשם "סינגל'ה" להפצת סינגלים בנקודות מכירה שאינן חנויות תקליטים (בפיצוציות, למשל). לשניים, שהכירו במסגרת עבודתם המשותפת על האלבום "עבודה עברית", הייתה כוונה לפתח את שוק הסינגלים בארץ, ולהפיץ סינגלים של אמנים ישראלים ובינלאומיים במחיר שווה לכל נפש, אך המיזם לא השיג את מטרתו ונסגר אחרי תקופה לא ארוכה.
ב-1999 הפיק שטרית את אלבום הבכורה של עמיר בניון, "רק את". באותה שנה יצא גם אלבומו השני של בניון, "אותו מקום אותה הרוח", גם הוא בהפקתו של שטרית. שטרית השתתף באלבום בדואט "שמחות קטנות" שכתב והלחין. בין השנים 2001-2000 הלחין למילותיו של אריק איינשטיין שני שירים, "אדומה שלי" ו"פוליטיקה". השירים היו אמורים באלבום שהפיק שטרית לאיינשטיין, "שמש רטובה", אך נגנזו לבסוף וכיום קיימים כתקליטי שדרים בלבד. במקביל הוציא אלבום סולו שני, "סנטיאגו דה קובה", בו נכללו הלהיטים "נמנע ממך" ו"לאט לאט". שטרית כתב את מרבית שירי האלבום ויזהר אשדות הפיקו מוזיקלית.
לאלבומו של ברי סחרוף "האחר" שיצא בסוף 2001 כתב שטרית את מילות השיר "מונסון". השניים המשיכו לשתף פעולה ב-2002 בשיר "סוף הקיץ", שיר הנושא מתוך הסרט "חוכמת הבייגלה" שהלחינו ושרו שניהם למילותיו של שטרית. באותה שנה שיתף פעולה עם דויד ברוזה, כשכתב לאלבומו "זה הכל או כלום" את השירים "אמרי לי מי" ו"מרפסות תל אביב".
באותה שנה כתב שטרית יחד עם ארקדי דוכין את השיר "תראה עולם", לכבוד חודש הזמר העברי שצוין בבית הנשיא בירושלים ביוזמת עמותת אמנות לעם ומשרד התרבות. את השיר ביצעו דוכין ושטרית יחד עם לאה שבת, שלומי שבת ואמנים נוספים.
בשנת 2004 הקליט ארקדי דוכין את השיר "מי אוהב אותך יותר ממני", שהלחין למילים של שטרית. השיר זכה להצלחה גדולה.
ב-2005 יצא אלבומו השלישי של שטרית, "שלהי קיץ", בהוצאה עצמאית. האלבום הופק על ידי לואי להב. הוא כולל בתוכו שירים שכתב והלחין שטרית, לצד שירים של המשוררים שלמה אבן גבירול, יהודה הלוי וסלמאן מצאלחה.
ב-2005 כתב והלחין את שיר הנושא של הסרט שושלת שוורץ "הכל בשר".
ב-2006 הלחין שטרית את שירו האחרון של יוסי בנאי, "תרנגול כפרות", שהופק במסגרת תוכנית הטלוויזיה "מפגשיר".
בשנת 2009 ראה אור האלבום "אלמליח-לרוז-שטרית", פרויקט משותף של שטרית עם הפייטן ליאור אלמליח ועם המעבד המוזיקלי חיים לרוז. האלבום הורכב משירי משוררים כדוגמת יהודה הלוי, ישראל נג'ארה ושלמה אבן גבירול, וכלל ברובו לחנים לא מקוריים. כסינגלים יצאו השירים "לבי במזרח" ו"ילדי זמן גפן".
בשנת 2011 יצא אלבומו של שטרית "מיכה שטרית", שבו נכללו לצד שירים חדשים מספר גרסאות מחודשות לשיריו מאלבומיו הקודמים. בין היתר נכללו באלבום לחנו של שטרית לשירו של נתן אלתרמן "בדרך הגדולה" וגרסה מחודשת לשיר "אל ניניו", במקור מתוך אלבומו הראשון.
בשנת 2012 התארח באלבום "השלישי" של ההרכב מטרופולין, שבו שר את השיר "ישר ללב". שטרית כתב את מילות השיר בעצמו, והלחין אותו יחד עם מפיק ההרכב עופר מאירי.
בדצמבר 2017 הוציא שיר ראשון בלהקה שהקים יחד עם פטריק סבג בשם מוסטאנג. את השיר "המחר" כתב רועי חסן והלחינו שטרית, סבג וחסן.
במאי 2018, לרגל חגיגות 20 שנה לאלבום ""מסמרים ונוצות", קיים מיכה שטרית שלוש הופעות מיוחדות בהם אירח שלל יוצרים שעמם עשה את דרכו המוזיקלית. בעקבות הצלחת המופעים החל שטרית סיבוב הופעות ברחבי הארץ לציון המאורע.
שטרית נשוי ואב לשלושה. הוא מתגורר בכפר שמריהו.
דברי הימים ב'
דברי הימים א'
אמרות
יעקב בירב
רבי יעקב בירב (ידוע גם כמהר"י בירב; ה'רל"ד 1474 - ל' בניסן ה'ש"א 1541), היה מגדולי חכמי ארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-16. יוזם ניסיון חידוש הסמיכה ב-1538.
תולדות חייו.
נולד לרב משה בעיר מקדה, הסמוכה לטולדו, אשר בקסטיליה, ספרד. למד בצעירותו תורה מפי רבי יצחק אבוהב (גאון קסטיליה) עד שגורש בגירוש ספרד, בהיותו בגיל שמונה עשרה, והגיע לצפון אפריקה. תוך זמן קצר הבחינו בכישרונו והוא הפך להיות רבה של הקהילה היהודית הגדולה בפאס שבמרוקו. כך סיפר על עצמו לימים במהלך פולמוס הסמיכה: . בשנת ה'רנ"ג (1493) עבר לעיר תלמסאן, שבאלג'יריה.
עם פלישת צבאות הספרדים למגרב בשנת 1510, עבר למצרים, שם היה אחד מחברי בית הדין של הנגיד רבי יצחק הכהן שולאל. מעט לאחר מכן (עוד בטרם הכיבוש העות'מאני, 1516) עלה לירושלים, וקרוב לוודאי ששימש כראש ישיבה בירושלים עד 1519, אז חזר למצרים בשל מצוקה כלכלית קשה. במצרים עסק גם במסחר עד שעלה שוב לארץ ישראל והתיישב בצפת ב-1524 (ייתכן ועלה אף לפני שנה זו).
בצפת עמד בראש ישיבה והיה הדמות המרכזית בחיי הרוח של העיר עד לפטירתו בשנת ה'ש"ו (1546). היה רבם של כל רבני צפת בדורו. ביניהם, רבי יוסף קארו, ורבי משה מטראני (המבי"ט).
ב-1538 ביקש לחדש את הסמיכה, ובעקבות כך פרץ פולמוס גדול (להלן), בעטיו עזב לדמשק.
הוא נטמן בבית החיים העתיק בצפת.
חידוש הסמיכה.
מאורע מרכזי בחייו של רבי יעקב בירב, הוא ניסיון חידוש הסמיכה. בשנת רח"צ (1538) החל להוביל את הרעיון ודן עם רבנים רבים בנוגע לאפשרות ההלכתית של חידוש הסמיכה. הוא כינס 25 מגדולי רבני צפת, שכולם הסכימו ותמכו בו וסמכו אותו - את רבי יעקב בירב לסמוך ראשון על מנת שיוכל לסמוך אחרים (זאת על פי הרמב"ם, בפירושו למשנה - במסכת סנהדרין, פ"א, מ"א). לאחר המעשה שלחו שליח לירושלים והודיעו על כך לרב העיר לוי בן חביב (הרלב"ח). כאן החל פולמוס קשה, כאשר הרלב"ח סירב להשתתף בחבורת המוסמכים והתנגד עם רבנים אחרים למעשה. בעקבות התנגדותו חזרו בהם גם כמה מחכמי צפת. הפולמוס המשיך בעוז וחבורת החכמים בראשותו של רבי יעקב נמנעה מלסמוך עוד אנשים למשך מספר חודשים אך בסופו של דבר סמך ארבעה חכמים - ר' יוסף קארו, ר' משה מטראני, ר' אברהם שלום ור' ישראל די קוריאל. לפי מסורת אחרת, ארבעת הנסמכים היו: רבי יוסף קארו, רבי משה מטראני, רבי יוסף סאגיס - מחותנו של האר"י ורבי משה קורדובירו - הרמ"ק.
לאחר שוך הפולמוס, שארך למעלה משנה, והשתתפו בו כל חכמי ארץ ישראל בנוסף לרדב"ז שנטה להתנגד למעשה, סמך רבי יוסף קארו, תלמיד הרב בירב שנסמך על ידו, את רבי משה אלשיך שהסמיך בתורו את רבי חיים ויטאל. שרשרת הסמיכה המשיכה עד לאמצע המאה ה-17, אך המוסמכים נמנעו מלייחס לסמיכתם תוקף הלכתי ממשי בשל התנגדותם של חלק מהרבנים.
ספריו.
מחבר שו"ת מהר"י בירב, שיטות על התלמוד, פירושים על הרמב"ם, ודרושים על הנביאים.
אמרה
שלמה אפרים מלונטשיץ
רבי שלמה אפרים מלונטשיץ (1550 - ז' באדר ב' ה'שע"ט, 1619), המכונה על שם ספרו הכלי יקר, היה רב, דרשן, ראש ישיבה ואב"ד בעיר פראג במקביל למהר"ל והשל"ה.
תולדות חייו.
נולד בלונטשיץ (Łęczyca), שבפולין לרבי אהרן. בתחילה נקרא אפרים בלבד, והשם שלמה נוסף לו רק בהמשך.
בצעירותו למד בישיבת המהרש"ל אותו מכנה מורו ורבו. בהמשך עבר לירוסלב ומשם ללבוב, בשלב זה בחייו היה מהדרשנים היהודים המפורסמים בדורו. בשנת שס"א (1601) קודם ימי הפורים חלה קשות ואז הוסיפו לו את השם שלמה. בשנת ה'שס"ד (1604) נקרא לשאת יחד עם המהר"ל (בשנותיו המאוחרות) את תפקיד ראש הישיבה ורבה של פראג. בשנת ה'שס"ז (1607) פטרוהו ראשי הקהל מהחובה לשפוט בדיני ממונות ובמקום זאת החל לשאת את הדרשות מדי שבוע. בשנת ה'שס"ט (1609) לאחר פטירת המהר"ל כיהן ברבנות פראג לבדו עד שנת ה'שע"ד (1614) שבה החל השל"ה (שגורש מפרנקפורט) לכהן יחד איתו כרב העיר.
היה מראשי ועד ארבע ארצות והוא חתום על רוב החלטות שהתקבלו בתקופה זו. באופן חריג מימן הוועד את הדפסת ספרו "כלי יקר".
הוכר במיוחד כדרשן והיה סוחף את לבבות השומעים בדרשותיו, חיבוריו הרבים שרובם עוסקים בענייני מוסר. למרות תפקידו בוועד ארבע ארצות נודע כאחד המבקרים החריפים של החברה היהודית בתקופתו. הוא תוקף בספריו ודרשותיו את הרבנים, ראשי הקהל, והעשירים. כמו כן ביקר גם את מנהגי ההוללות בפורים, ואת חוסר הכוונה בתפילה. נודע גם בהתנגדותו ללימוד התלמוד לילדים בגיל צעיר ולשיטת הפלפול. הדבר מתבטא גם בפירושו לתורה, בו הכניס ענייני מוסר.
נפטר בז' באדר ב' ה'שע"ט (1619)
מקום קבורתו בבית העלמין העתיק בפראג סמוך למקום קבורת המהר"ל.
תלמידיו.
בין תלמידיו נמנים:
ספריו.