נולד בניו יורק וסיים תואר ראשון סיים בהצטיינות במכללה העירונית של ניו יורק (CCNY) בשנת 1935. בשנת 1940, קיבל תואר דוקטור לפיזיקה מאוניברסיטת פרינסטון בתחום ספקטרוסקופיה מולקולרית. בזמן לימודיו התעניין בתחומים רבים ומגוונים של פיזיקה, ביניהם גם פיזיקת מצב מוצק. בין השנים ,1940-1941 עבד על ה-Bush Differential Analyzer באוניברסיטת פנסילבניה ולאחר מכן לימד במכללה העירונית ניו יורק.
בשנת 1942, הצטרף למחלקת "מגנטיות של כדור הארץ" של מכון קרנגי בוושינגטון הבירה ולמעבדה לפיזיקה יישומית באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. בין השאר עבד על מרעום קרבה עבור נ"מ לצי האמריקני. תוך כדי עבודתו שם, החל להתעניין בפתרון בעיות מורכבות ומסובכות. הוא עבר מעבודה עיונית מעבדתית לבדיקות אפליקציה המרעום ופתרון הבעיות המעשיות שהתעוררו בשטח. בשנת 1945, הצי העניק לו מדליית פיתוח אמצעי לחימה עבור עבודתו.
לאחר מלחמת העולם השנייה, עבד במשך עשר שנים במעבדה לפיזיקה יישומית במחקר על ספקטרוסקופיה ופיזיקת מצב מוצק. בתקופה זו ביצע יחד עם רלף אלפר את העבודה החלוצית בתחום הקוסמולוגיה. בשנת 1948, כתוצאה מעבודתם על נוקליאוסינתזה בעקבות המפץ הגדול, הזג חזה כי צריכה להישאר עדיין בכל היקום קרינת רקע קוסמית, הומוגנית ואיזוטרופית, שריד למפץ הגדול. המחקר קיבל תשומת לב גדולה מיד לאחר פרסומו אבל לאחר מכן ירד מהכותרות ונשכח. בשנות ה-60, מבלי לדעת על עבודתם של אלפר והרמן, הפיזיקאים רוברט דיקי ויעקב זלדוביץ' חזו אף הם את קיומה של קרינה שכזאת. קרינת הרקע הקוסמית נתגלתה ונמדדה באקראי בשנת 1964 על ידי זוג פיזיקאים ממעבדות בל, ארנו פנזיאס ורוברט וילסון, שקבלו על הגילוי פרס נובל לפיזיקה בשנת 1978. בהתייחס לסדרת האירועים הללו אמר הרמן: "אין להוקיר את האיש אלא את העבודה". למרות זאת, הצמד אלפר והרמן קבלו פרסים רבים על עבודתם המשותפת. בהקדשה של פרס דרפר שקיבל מהאקדמיה הלאומית למדעים בשנת 1993 נאמר: "עבור התובנה והכישרון בפיתוח מודל פיזיקלי להתפתחות היקום ועל תחזית קיומה של קרינת מיקרוגל ברקע שנים לפני שהתגלתה במקרה; דרך עבודה זו הם השתתפו באחד מההישגים האינטלקטואלים הגדולים של המאה ה-20". הם קבלו גם את פרס מג'לן של החברה הפילוסופית האמריקאית, מדליית זהב של מכון פרנקלין, ופרס מן המכון הבלגי לאסטרונומיה. הרמן ואלפר כתבו יחד ספר על עבודתם בקוסמולוגיה בשם "בראשית המפץ הגדול".
בשנת 1965, הצטרף למעבדת המחקר של ג'נרל מוטורס בתפקיד ראש קבוצת מדע בסיסי (לימים הפך למחלקת הפיזיקה העיונית). שם המציא תחום חדש במדע – מדע של תנועת כלי רכב (traffic science). הוא השתמש ברקע שלו בפיזיקה כדי לחקור את ההתנהגות המיקרוסקופית של תנועת כלי רכב וחקר בפירוט רב איך נהגים מונעים התנגשויות זה עם זה. בסוף שנות ה-50 ובתחילת שנות ה-60 הוא פיתח, יחד עם אליוט מונרטול, את תאוריית "המכונית העוקבת" (car following theory), שעמדה במבחן הזמן ונמצאת בשימוש עד היום. זמן מה לאחר מכן, פיתח תאוריה לתנועת כלי רכב רב-מסלולית יחד עם איליה פריגוז'ין. במשך 35 שנים עבד על מגוון תחומים במדע של תנועת כלי רכב, ובכל תחום השאיר את חותמו. לקראת סוף חייו פיתח, יחד עם תלמידיו, מודל של תנועה עירונית "דו-נוזלית", הרחבה של העבודה הקודמת עם פריגוז'ין. תאוריה זו הייתה חשובה מאוד בפיתוח מערכות תנועה אינטליגנטיות.
בשנת 1979, הצטרף לאוניברסיטת טקסס באוסטין, במינוי בשתי פקולטות, פיזיקה והנדסה אזרחית. כתחביב, הרמן התעניין מאוד בפיזיקה של כלי נגינה, כמו המכניקה של קשת הצ'לו ואקוסטיקה של חליל אנגלי. ניגן ואסף צ'לים עתיקים, נהג לפסל בעץ מגולף ומתכת ויצירותיו הוצגו באקדמיה הלאומית להנדסה בוושינגטון, במכללה להנדסה של אוניברסיטת טקסס ובאוניברסיטת בלמונט בטנסי.
נפטר באוסטין, טקסס, ב-13 בפברואר 1997.
Hidden Treasures
Hidden Treasures (בתרגום חופשי: "אוצרות מוסתרים") הוא אלבום EP של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית מגאדת'. האלבום יצא לאור בשנת 1995 ומאגד בתוכו את שירי הלהקה שלא נכללו באלבומים עד אז.
במקור יצא האלבום כדיסק בונוס לאלבום Youthanasia, ומאוחר יותר נמכר גם כאלבום עצמאי. האלבום יצא בהוצאה מחודשת בשנת ב-30 באפריל 2007, אשר לא יצאה לאור באופן רשמי בארצות הברית, עקב הכללתם של רוב שירי האלבום ב-Warchest, אלבום האוסף של הלהקה.
על עטיפת האלבום מאוירת מפת צפון-מזרח אריזונה, כשחלק משמות הערים הם למעשה שירי האלבום.
מרחב קיברנטי
Live Trax
מחלף שורק
מחלף שורק הוא אחד המחלפים הגדולים בשפלה הדרומית. הוא סמוך לנחל שורק ומכאן שמו. המחלף מחבר את כביש 3, כביש 6 וכביש 7 שחלקו המזרחי מסתיים במחלף.
המחלף מורכב משני חלקים, וכל אחד מהם מורכב ממחלף יהלום ולולאה. הוא נפתח לתנועה בשנת 2004 עם פתיחת החלק המרכזי של כביש 6 והוא מהווה את קצהו הדרומי של קטע זה. בשנת 2007 נפתח לתנועה קטע נוסף בכביש 6 הממשיך מן המחלף דרומה.
איי הקיז
פלורידה קיז
הפלורידה קיז, איי הקיז של פלורידה (באנגלית: Florida Keys) או בקיצור הקיז (The Keys) הם קבוצת איים הכוללת כ-1,700 איים מסוג המכונה קי, והנמצאת בקצה הדרום-מזרחי של ארצות הברית, דרומית לחצי האי פלורידה. מרבית האיים מהווים חלק ממחוז מונרו שבמדינת פלורידה וכ-5% מהם נמצאים במחוז מיאמי-דייד. הצפון-מזרחי מבין האיים נמצא כ-20 ק"מ דרומית למיאמי, והדרום-מערביים מביניהם הם איי דריי טורטוגס, כ-140 ק"מ מקובה. האיים מצויים לאורך מצרי פלורידה ומפרידים למעשה בין האוקיינוס האטלנטי במזרח לבין מפרץ מקסיקו במערב (האיים מהווים את הגבול המזרחי של מפרץ פלורידה).
אקלים האיים נע בין אקלים טרופי לסוב טרופי. שטחם הכולל של האיים הוא 355.6 קמ"ר ומתגוררים בהם כ-79,535 תושבים (לפי מפקד שנערך בשנת 2000). צפיפות האוכלוסייה הממוצעת היא 223.66 נפשות לקמ"ר, מרביתם מתגוררים בערים ובעיקר בעיר קי וסט, שבה מתגוררים כ-32% מאוכלוסיית הקיז.
העיר קי וסט היא בירת מחוז מונרו, הכולל גם חלק מחצי האי פלורידה (באזור הפארק הלאומי אוורגליידס).
היווצרות האיים.
איי הקיז, הם איים מסוג קי - איים שנוצרו מהצטברות חול, לשלשת ציפורים, עלים ורקב עצים (בעיקר עצי מנגרוב) על שוניות אלמוגים.
צורת האיים הנוכחית נוצרה בעקבות שינויים במפלס פני הים. לפני כ-130,000 שנים עלה מפלס מי הים ב-7.5 מטרים מעל גובה פני הים הנוכחיים. באותה עת מרבית שטחי דרום פלורידה היו מכוסים מי ים. לאורך הקצה הדרום-מזרחי של מדף היבשת נוצרו שוניות אלמוגים, אשר יצרו עם השנים גבעות תת-מימיות של אבן גיר עם גדילת השוניות.
לפני כ-100,000 שנים ירדו פני הים בשל עידן הקרח והיווצרות קרחונים, וגובה פני הים ירד אל מתחת לפני השטח של שונית האלמוגים. ירידה נוספת של כ-100 מטרים אירעה לפני כ-15,000 שנים, ופני שטח השוניות עברו שחיקה של רוחות ומשקעים - דבר שהביא ליצירת איים שטוחים על בסיס אבן גיר.
כיום איים חדשים נוצרים על פני שוניות אלמוגים הסמוכות לפני הים. עצי מנגרוב המסוגלים לגדול במי מלח גדלים על השוניות, רקב העלים, לשלשת ציפורים והצטברות חול בין שורשי העצים מגביהה את פני האי, והצטברות חול נוספת ליד חופיו מביאה להרחבתו.
גאוגרפיה.
כביש US 1 (המכונה "הכביש המהיר שמעל הים") עובר לאורך האיים ומקשר את אזור העיר מיאמי עם קי וסט.
הקיז העליונים.
באזור הצפוני של איי הקיז (איים המצויים בתחום מחוז מיאמי-דייד) נמצא הפארק הלאומי ביסקיין.
באזור נמצאים הקיז המדומים (העשויים אבן גיר):
בתחום מחוז מונרו מצויים:
איים מרוחקים.
חלק מאיי הקיז נמצאים מחוץ לשרשרת האיים המקושרת באמצעות דרך US 1, ואליהם ניתן להגיע באמצעות סירה:
תחבורה.
שרשרת איי קי וסט מקושרת באמצעות כביש US 1 שמכונה בקטע זה "הכביש המהיר שמעל לים" - כביש שאורכו 204 ק"מ. הכביש נבנה במקביל למסילת הרכבת שמעל הים שנהרסה בהוריקן יום העבודה של שנת 1935, ובחלק מהמקרים, על גשרי מסילת הרכבת.
מרבית הדרך היא כביש דו סטרי חד מסלולי (מסלול אחד לכל כיוון).
היסטוריה.
ההתיישבות הספרדית.
לפני גילוי יבשת אמריקה על ידי כריסטופר קולומבוס התגוררו בקיז אנשי השבטים האינדיאניים קלוסה וטקווסטה. האירופאי הראשון שהגיע אל פלורידה היה חואן פונסה דה לאון הספרדי. פונסה דה לאון מיפה את האיים ונתן להם שמות. המילה "קי" (באנגלית: Key) היא שיבוש של המילה הספרדית: "קאיו" (Cayo), שמשמעה אי קטן. בעקבות הגילוי הספרדי הוקם באי קי וסט כפר דייגים קטן, שלימים התפתח והפך לאחת הערים הגדולות והעשירות בפלורידה - העיר התפרנסה בעיקר בהנצלת ספינות, וממסחר עם קובה, איי בהאמס וניו אורלינז.
מסילת הרכבת שמעל לים.
עד ראשית המאה ה-20 דרכי התחבורה היחידות באיים היו באמצעות ספינות ומעבורות. בראשית המאה ה-20 הקים הנרי פלאגלר את הרכבת שמעל ים - שקישרה את הקיז עם מערכת הרכבות של פלורידה, והביא לפיתוח רב של האיים.
הוריקן יום העבודה של 1935.
בבוקר יום העבודה (ב-2 בספטמבר 1935) פגעה באיים (בקרבת איילאמורדה) אחת מסופות ההוריקן הקשות ביותר. סופה זו, שהביאה עימה רוחות במהירות של 320 קמ"ש וגלים בגובה של 6 מטרים גרמה למותם של יותר מ-400 מתושבי האיים והרסה את מרבית המבנים על האיים. הוריקן זה (שהיה בדרגה 5 בסולם ספיר סימפסון) היה החמור ביותר עד אותה עת (מאז שהחלו המדידות בשנת 1850) והשלישי בחומרתו מאז שהחלו המדידות ועד ימינו (חזקות ממנו היו הסופות הוריקן קאמיל בשנת 1969 והוריקן אנדרו בשנת 1992).