אולפני FAME (ראשי תיבות של: Florence Alabama Music Enterprises וכן המילה "תהילה") היו אולפני הקלטות בעיירה מאסל שולס שבצפון מדינת אלבמה. מייסד האולפנים והרוח החיה בהם היה המפיק ריק הול. באולפנים, שהתקיימו משנות החמישים ועד 2018, הקליטו יוצרים רבים, בהם וילסון פיקט, אוטיס רדינג, פרסי סלדג', פול אנקה, אריתה פרנקלין, אטה ג'יימס, בובי ג'נטרי, סולומון ברק, להקת האחים אולמן, האבנים המתגלגלות, בוב דילן, סיימון וגרפונקל, דייר סטרייטס, רוד סטיוארט, סטיבי ריי וון, לנרד סקינרד, ג'יי ג'יי קייל ורבים מאמני אטלנטיק רקורדס. שתי קבוצות של נגני אולפן קבועים של האולפנים, חטיבת כלי נשיפה (Muscle Shoals Horns) וחטיבת קצב ( Muscle Shoals Rhythm Section שנקראו גם The Swampers), השתתפו בהקלטת מאות שירים ויצרו צליל ייחודי ומזוהה בתחומי הקאנטרי, בלוז, פ'אנק, רית'ם אנד בלוז, מוזיקת הנשמה והרוק הדרומי שנקרא Muscle Shoals Sound. ב-2013 ראה אור הסרט התעודי "Muscle Shoals" המגולל את סיפור האולפנים. מבנה האולפנים נכלל ב-2016 במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
תולדות האולפנים.
אולפן ההקלטות נוסד ב-1959 בעיר פלורנס באלבמה על ידי ריק הול ושני שותפים, בילי שריל וטום סטאפורד. בראשית שנות השישים עזב הול והקים את האולפן במבנה מחסן טבק נטוש. באמצע שנות השישים הפך האולפן הנידח למרכז הפקה של להיטי מוזיקת נשמה. מפיקים כג'רי וקסלר ופלטון ג'רוויס הביאו את אמניהם להקליט במקום, שבו עבדו בהרמוניה אפרו-אמריקאים ולבנים בתקופה שבה שלטה עדיין מדניות ההפרדה הגזעית (סגרגציה).
ב-1969 פרשו חלק מנגני האולפן של FAME והקימו את Muscle Shoals Sound Studio ב-Jackson Highway 3614 (לכן מופיע המספר 3614 על הקלטותיהם), בעידודו של ג'רי וקסלר שהעביר אליהם את אמניו. אולפנים אלה נסגרו ב-1979 לא לפני שהפיקו כמה להיטי ענק, בהם "Brown Sugar" של האבנים התגלגלות, "Kodachrome" ו-"Loves Me Like a Rock" של פול סיימון, התקליט "Atlantic Crossing" של רוד סטיוארט ועוד.
בשנות השבעים הגיע הול להסכם לפיו תפיץ חברת קפיטול רקורדס את קליטי FAME. בין האמנים שהחתים באותה תקופה נמנים טרי גיבס, רוני מילסאפ, ג'רי ריד, להקת האוסמונדס, בובי ג'נטרי ופול אנקה, שסימנו מעבר למוזיקת קאנטרי.
מרכז ידע תנודע
מרכז ידע תנודע הוא מרכז ידע לאומי בישראל להשפעת הקרינה הבלתי-מייננת על הבריאות. המרכז הוקם בעקבות החלטת ממשלת ישראל, ופועל במסגרת היחידה לאפידמיולוגיה של סרטן ושל קרינה במכון גרטנר לחקר אפידמיולוגיה ומדיניות בריאות.
רקע להקמת המרכז.
עם התפתחות הטכנולוגיה, ובייחוד מאז החל השימוש בטלפונים סלולריים (מאמצע שנות ה-90 של המאה ה-20), החשיפה לקרינה בלתי-מייננת ומקורותיה גדלה באופן משמעותי. במקביל לעלייה הדרמטית בכמות ובמשך החשיפה הסביבתית והאישית של כלל הציבור לטכנולוגיות ומכשירים הפולטים קרינה בלתי מייננת, עלה חשש מפני השלכות אפשריות של חשיפה זו על בריאות האדם. בעקבות דיונים בנושא, שנערכו בהשתתפות מספר רב של חוקרים ואנשי מקצוע מתחומים שונים מרחבי העולם, נקבע כבר בסוף שנות ה-90 כי יש צורך במחקר מקיף בניסיון לתת מענה לשאלה זו. בשלב זה, בו המדע טרם הכריע בשאלת הסיכון הבריאותי הכרוך בחשיפה לקרינה בלתי מייננת, בחרו רוב הארגונים בישראל ובעולם לאמץ את 'עיקרון הזהירות המונעת'. בהתאם לעיקרון מנחה זה, יש לצמצם את רמות הקרינה הבלתי-מייננת שהאוכלוסייה נחשפת אליה – גם בהיעדר קשר סיבתי בין חשיפה זו להשפעות בריאותיות מזיקות – תוך איזון בין הקידמה הטכנולוגית ובין שמירה על הבריאות.
אי-ודאות זו היא שהובילה את ממשלת ישראל לבחון כיצד יש לנהוג בנושא הקרינה הבלתי מייננת ברמה הלאומית. מסקנות צוות בדיקה מקצועי (משנת 2004) וועדת מנכ"לים (משנת 2005) קבעו כי בשל השימוש הגובר בטכנולוגיה והצורך במידע, יש להקים מרכז ידע לאומי בישראל, שיעסוק בענייני השפעת הקרינה הבלתי-מייננת על בריאות הציבור ורווחתו. בהמשך למסקנות אלו התפרסמה בשנת 2006 החלטת ממשלה מס' 4738 (מט/18) להקמת מרכז ידע מחקרי-לאומי בתחום הקרינה הבלתי-מייננת. החלטה זו קיבלה משנה תוקף לאחר שבשנת 2001 סיווגה הסוכנות הבינלאומית לחקר הסרטן (IARC) את השדות המגנטיים והחשמליים כ"מסרטן אפשרי בבני אדם", וכמה שנים מאוחר יותר (ב-2011) סיווגה כך גם את הקרינה בתדרי רדיו (RF).
פרסום ה"קול קורא" בשנת 2012, להגשת הצעות להקמת מרכז ידע, הוביל לזכייתן של היחידה לאפידמיולוגיה של סרטן ושל קרינה במכון גרטנר בשיתוף עם המכון הטכנולוגי חולון (HIT). בינואר 2013 מומשה החלטת הממשלה והוקם, לראשונה בישראל, מרכז ידע לאומי בנושא קרינה בלתי מייננת והשפעותיה על בריאות הציבור - מרכז תנודע, ובראשו פרופ' סיגל סדצקי.
מטרת המרכז להוות מקור ידע מקצועי ומוביל בנושא קרינה בלתי-מייננת והשפעותיה על בריאות הציבור. המרכז מנגיש את המידע בתחום לקהלי היעד (הציבור הרחב, הממשלה והכנסת, חוקרים ועוד) ותומך בגורמים הממשלתיים בתהליכי גיבוש מדיניות לשימוש נאות בטכנולוגיות מערבות קרינה בלתי-מייננת, תוך איזון בין הקידמה הטכנולוגית וצרכי האוכלוסייה ובין הגנה על בריאות הציבור. ייחודיותו של המרכז הוא שלראשונה בישראל הוקם גוף לאומי המתייחס לכלל השפעות הקרינה הבלתי מייננת על הבריאות, תוך שיתוף פעולה בין מומחים מתחום הבריאות, המחקר הבסיסי, המשפט והטכנולוגיה. המרכז מיידע את הציבור בנוגע לשימוש מושכל בטכנולוגיה המערבת חשיפה לקרינה בלתי-מייננת וממליץ בפני הגורמים הממשלתיים על אמצעים לצמצום הסיכון שבחשיפה זו.
כאמור, המרכז הוקם על מנת לתת מענה בנושא ההשלכות על הבריאות והמדיניות לצמצום סיכונים, בעקבות חשיפה לקרינה. עם זאת, עם העלייה בהיקף השימוש והתרחבות השימושים בטכנולוגיות התקשורת, וכן עקב התפשטותן למרחבים הציבוריים (כגון בתי ספר, פארקים ותחבורה ציבורית), עולות שאלות בנוגע להשפעות בריאותיות ואחרות הקשורות גם לשימוש בטכנולוגיה ולא בהכרח לחשיפה לקרינה (לדוגמה, בעיות ראייה, השפעות על קשב וריכוז, הפרעות שינה, התמכרות למדיה דיגיטלית ועוד).
דעת המרכז כיום היא כי במקביל לבחינת ההשפעה של החשיפה לקרינה על התפתחות תוצאים בריאותיים (כגון התפתחות סרטן, בעיות פוריות ורגישות לקרינה), ראוי וצריך לבחון גם השפעות פיזיות, חברתיות ונפשיות גם אם אינן נגרמות, במישרין או בכלל, עקב החשיפה לקרינה, ולהנגיש מידע זה לציבור הרחב.
מבנה המרכז.
בראש המרכז מכהנת פרופ' סיגל סדצקי - מומחית בבריאות הציבור ואפידמיולוגיה, מומחית לאומית ובינלאומית בתחום הקרינה הבלתי-מייננת ומנהלת היחידה לאפידמיולוגיה של סרטן ושל קרינה במכון גרטנר. לצידה פועלים במרכז חוקרים מתחומים מגוונים כגון: אפידמיולוגיה ובריאות הציבור, מדיניות ציבורית ומשפט, מחקר בסיסי, פיזיקה וטכנולוגיה.
בין השנים 2013–2015 פעל המרכז בשיתוף בין היחידה לאפידמיולוגיה של סרטן ושל קרינה במכון גרטנר ובין המכון הטכנולוגי חולון (HIT) ונתמך על ידי משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל והמשרד להגנת הסביבה. בשנים אלו ליוותה את פעילות המרכז וועדת היגוי ובה נציגים ממשרדי ממשלה שונים, לרבות משרד הבריאות וגופים נוספים.
על אף המלצת ועדת ההיגוי להמשיך את פעילות המרכז באמצעות החלטת ממשלה חדשה, החל מ-2016 פועל המרכז במסגרת היחידה לאפידמיולוגיה של סרטן ושל קרינה במכון גרטנר, וממשיך לספק שירותים ברמה הלאומית והציבורית בהתאם לצרכיי משרדי הממשלה (הבריאות, הגנת הסביבה והחינוך) ובתמיכתם.
שירותי המרכז.
המרכז פועל בשני תחומים מרכזיים אשר משקפים את עיקרי חזונו:
אתר האינטרנט של המרכז.
ב-16 בספטמבר 2014 הושק אתר האינטרנט של מרכז הידע תנודע, במעמד נציגי משרדי ממשלה (משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל; המשרד להגנת הסביבה ומשרד הבריאות) וועדת ההיגוי של המרכז.
אתר האינטרנט משמש כאמצעי התקשורת העיקרי של המרכז עם קהלי היעד, בדגש על הציבור הרחב. נכון להיום פורסמו למעלה מ-250 דפי תוכן באתר וביניהם כתבות, סקירות, חדשות, עלוני מידע, תשובות לשאלות נפוצות, מונחים מקצועיים ועוד. המידע באתר רחב ומקיף, וניתן בו ביטוי למגוון היבטים בתחום הקרינה הבלתי-מייננת: בריאותיים, פיזיקליים-טכנולוגיים, וכאלה הקשורים למדיניות בתחום. בנוסף, הגולשים יכולים למצוא באתר המלצות לשימוש מושכל בטכנולוגיה המערבת קרינה, ותשובות לשאלות המעסיקות אותם. בין מגוון התכנים בהם עוסק האתר: השלכות בריאותיות של חשיפה לקרינה בלתי מייננת (הסיכון לפתח תוצאים בריאותיים כגון סרטן, פגיעה בפריון, פגיעה במערכת השמע ועוד), שימוש במדיה דיגיטלית והפרעות שינה בילדים, התמכרות לטלפונים סלולריים, היבטים פיזיקליים של קרינה, מדיניות בישראל ובעולם בנוגע לשימוש והתקנה של טכנולוגיה המערבת קרינה בלתי-מייננת (כגון הנחיות ותקנות בנוגע לשימוש בטלפונים סלולריים וב-Wi-Fi, פריסת אנטנות סלולריות, התקנת מונים חכמים), המלצות לצמצום חשיפה לקרינה בסביבה הביתית ועוד. המידע באתר מפורסם בשפה העברית ובשפה האנגלית.
כנסים וסדנאות.
ב־18 ביוני 2015 ערך מרכז תנודע סדנא בנושא קבלת החלטות בתחום הקרינה הבלתי מייננת: "מחוברים ומשפיעים - טכנולוגיה בראי בעלי העניין". לסדנא, שהתקיימה במכון הטכנולוגי חולון HIT, הוזמנו בעלי עניין בתחום אשר דנו לראשונה בסוגיות מהותיות הנוגעות להשפעת טכנולוגיות תקשורת על תחומים שונים בחיי הפרט והחברה: כיצד יש לקבוע מדיניות בתחום בו קיימת אי ודאות מדעית? האם יש מקום לדיון ציבורי? ומה תפקידה של התקשורת? מהי השפעתן של קבוצות עניין שונות בחברה בתהליך קבלת החלטות?