רוזנברג התגייס לצה"ל במסגרת גרעין נח"ל, והתנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר רוזנברג מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה, ושימש כמפקד מחלקה ולחם במלחמת ששת הימים ובמלחמת ההתשה. רוזנברג שימש כמפקד פלוגה בגדוד, ולקח חלק במבצע תרנגול 53 ובמבצע ברדס 20.
רוזנברג לחם במלחמת יום הכיפורים ובשנים 1979–1980 שימש כמפקד גדוד הנח"ל המוצנח.
בשנים 1986–1989 פיקד על חטיבת ירושלים.
הערות שוליים.
ההמנון ההומרי לארס
ההמנון ההומרי לארס הוא המנון (שיר שבח) בן 17 שורות מתוך אוסף של שלושים ושלושה המנונות הומריים (המנון מספר 8), הכוללים הלל ושבח לאלים בתקופת יוון העתיקה.
מחבר ההמנונות אינו ידוע, והם נקראים "הומריים" משום שנחשבו לפרי עטו של הומרוס (החל מההתייחסות הקדומה ביותר אל מכלול ההמנונות ההומריים, אצל תוקידידס).
תוכן ההמנון.
שורותיו הראשונות (1–8) של ההמנון מהללות את ארס עז הלבב כמציל ערים וכחומת האולימפוס. ארס מתואר כאבי ניקי וכבן ברית של תמיס. בהמשך ההמנון מוזכר כוכב הלכת הקרוי על שמו של האל (המוכר לנו ככוכב מארס, בעקבות שמו הרומאי של ארס) וסוסי האש שמרכיבים את ארס בשמי האתר.
בהמשך ההמנון (9–17) מתוארת תפילה של הכותב לארס: הוא מבקש חסד מאת האל, אומץ לב עד כדי מיגור הפחד מליבו וסילוק מחשבת הבריחה מהמלחמה, ביטול יצר המעל והשקר, כיבוש החמה והכעס. התפילה מסתיימת בבקשת כוח ואומץ להתמיד בחוקי השלום.
אישיותו של ארס ותארוך ההמנון.
מבין כל אלי הפנתאון היווני, ארס - אל המלחמה והמדון, בדרך כלל זוכה לתשומת לב מועטת ביותר. הוא נחשב לאל צמא דם, התגלמות הריב והטבח, ושונה במידת מה מהאל המקביל בפנתאון הרומי - מארס. ההמנון שופך אור חדש על דימוי זה של ארס.
בניגוד לדימויו המלחמתי, מתואר ארס בהמנון כמציל ערים (בדומה לאלה אתנה) ולא כמחריבן. הוא מתואר כמגן האולימפוס ואף יותר מכך - כבן ברית של תמיס, אלת הצדק והסדר.
ביטוי נוסף לניגודיות בדמותו ניתן לראות בבקשת המחבר מארס לעזרה בריסון עצמי ונקיטה באמצעי שלום וסדר.
תכונות אלו של ארס, המתאימות יותר לדמותו של מארס, גרמה לחוקרים - הסבורים שריבוי התארים הוא תכונה של ההמנונות המאוחרים - לתארך את ההמנון לתקופה מאוחרת משאר ההמנונות: החל מהמאה ה-3 לפני הספירה ועד המאה ה-5 לספירה .
הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת בר-אילן
הפקולטה למשפטים על שם יעקב הרצוג היא בית הספר למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן. הפקולטה נוסדה בשנת 1969 על ידי פרופ' אהרון אנקר, שכיהן גם כדיקן הראשון.
מחקר והוראה.
בפקולטה מערך המונה שמונה קליניקות משפטיות העוסקות בחינוך, מחקר, קידום הצעות חקיקה ומתן סיוע משפטי: הקליניקה לזכויות אנשים עם מוגבלויות, הקליניקה לזכויות חברתיות, הקליניקה לסיוע משפטי לנשים בענייני משפחה, הקליניקה לסיוע אזרחי על פי המשפט העברי, הקליניקה ליישוב סכסוכים שיפוטי, הקליניקה לרגולציה סביבתית, הקליניקה לזכויות זקנים וניצולי שואה והקליניקה לקידום שוויון. בנוסף, הפקולטה משתפת פעולה עם קליניקות משפטיות חיצוניות דוגמת פרקליטות המדינה, הסנגוריה הציבורית ומחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים.
כמו כן, הפקולטה מוציאה לאור שלושה כתבי עת משפטיים: "מחקרי משפט", כתב העת המרכזי של הפקולטה; "תרבות דמוקרטית", העוסק בחקר הדמוקרטיה בישראל; וכן כתב עת בינלאומי: "Journal of Law, Religion and State". בפקולטה פועלים כמה מרכזים משפטיים: מרכז רקמן למען קידום זכויות נשים, המרכז למשפט יהודי ודמוקרטי והמרכז לתקשורת ומשפט המשותף לפקולטה למשפטים ולבית הספר לתקשורת באוניברסיטה. בדירוג שנחאי, המדרג מוסדות מחקר ולימוד על פי חלוקה לנושאים, דורגה הפקולטה בשנת 2020 בקבוצת הדירוג 100–76, ובמקום השני בישראל, אחרי הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית שדורגה במקום ה-33. בפקולטה פועלת ספרייה הכוללת כ-32 אלף כותרים של ספרים, כתבי עת וסדרות. סך כל העותקים בספרייה עומד על כ-61 אלף ומדי שנה נקנים על ידה כ-1,000 ספרים חדשים.
בשנת 2015 הודיעה הפקולטה כי תקיים בשטחה את אירוע שבוע הגאווה בקמפוס, זאת לאחר שהנהלת האוניברסיטה סירבה לאפשר לסטודנטים ולסטודנטיות מקהילת הלהט"ב לקיים אירוע בשטח פומבי ופתוח באוניברסיטה.
סגל אקדמי ובוגרים.
בסגל האקדמי של הפקולטה חברים, בין היתר, פרופ' ידידיה שטרן, פרופ' גדעון ספיר, פרופ' מיכל אלברשטיין, פרופ' דוד האן, פרופ' שחר ליפשיץ, פרופ' רות הלפרין-קדרי ופרופ' יובל פלדמן. דיקן הפקולטה נכון לשנת 2021 הוא פרופ' אורן פרז. בוגרי הפקולטה מעדיפים להתמחות במגזר הפרטי: בשנת 2018 סגרו 67% מהסטודנטים בפקולטה התמחות במגזר הפרטי, ומתוכם 43% סגרו התמחות באחד מעשרת המשרדים הגדולים בדירוג המשרדים לפי מדד Dun's100. לעומת זאת, רק 33% מהסטודנטים העדיפו באותה שנה להתמחות במגזר הציבורי, השיעור הנמוך ביותר מבין הפקולטות למשפטים האוניברסיטאיות בישראל. בשנת 2019 עמד שיעור המעבר של בוגרי הפקולטה בבחינות ההסמכה של לשכת עורכי הדין בישראל על 90%. לפקולטה ארגון בוגרים, שמטרתו לעודד שיתופי פעולה בין הבוגרים, לסייע בהשמה וב"נט וורקינג" וכן לתת מענה מקצועי.
רצח רבין.
על הפקולטה נמתחה ביקורת, לאחר רצח ראש הממשלה יצחק רבין, כאשר התברר כי רוצחו יגאל עמיר למד בה בעת ביצוע הרצח. האוניברסיטה הושבתה מפעילות לאחר הרצח במשך יומיים, ובמסגרת זו לא התקיימה פעילות גם בפקולטה למשפטים. פרופ' ידידיה שטרן, שכיהן כדיקן באותה העת, אמר יום לאחר הרצח:
עשור לאחר הרצח סיפר שטרן כי האירוע הוביל לקריאות לסגור את הפקולטה ולסירוב לקבל את בוגריה כמתמחים במשרדי עורכי דין.
Inception
יחסי ארצות הברית–נמיביה
יחסי ארצות הברית–נמיביה הם היחסים הבינלאומיים, הדו-צדדיים, המדיניים, הפוליטיים והשיתופיים המתנהלים בין ארצות הברית לבין נמיביה.
היסטוריה.
היחסים בין ארצות הברית לנמיביה כיום טובים מאוד וממשיכים להשתפר. אלו מאופיינים בערכים דמוקרטיים משותפים, מחויבות לשלטון החוק וכבוד לזכויות אדם, הקשר הדו-צדדי התחזק באמצעות קשרי סחר ותוכניות סיוע של ארצות הברית. מדינות SACU וארצות הברית ניהלו בעבר משא ומתן על הסכם שיתוף פעולה בנושא סחר, השקעות ופיתוח, אשר אמור היה להיחתם בשנת 2008. נמיביה נכללה ביוזמת ה-HIV הבינלאומית לאם ולילדים של הנשיא בוש ובתוכנית החירום למאבק באיידס. הנוכחות הבילטרלית של הסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי (USAID) בנמיביה הוארכה עד 2010. בנוסף לשגרירות, למרכזים לבקרת מחלות, חיל השלום ומחלקת ההגנה של ארצות הברית יש משרדים בוינדהוק. נמיביה נמצאה בעבר גם בתהליך ניהול משא ומתן על הסכם קומפקטי עם תאגיד המילניום, אשר תוכנן להיחתם בשנת 2008.
אינטרפרומטר מייקלסון
אינטרפרומטר מייקלסון, שהומצא על ידי אלברט אברהם מייקלסון הוא אחד האינטרפרומטרים המפורסמים ביותר. הוא מבוסס על פיצול הקרן באמצעות מראה חצי חדירה והחזרת הקרניים באמצעות מראות הניתנות להזזה.
אינטרפרומטר מייקלסון מבצע את פעולת האינטרפרומטריה בעזרת שימוש במפצל קרניים המפצל את מקור האור לשתי זרועות, כל אחת מהזרועות (מקורות אור) הללו מוחזר בחזרה לעבר מפצל הקרניים, שמשלב אז את המשרעות שלהם באמצעות עקרון הסופרפוזיציה. תבנית ההתאבכות המתקבלת (המורכבת מההספק שאינו מוחזר לעבר מקור האור הראשי) מופנית בדרך כלל לסוג כלשהו של גלאי או מצלמה.
לאינטרפרומטר זה גרסאות שונות, שני נתיבי האור (הזרועות) יכולים להיות באורכים שונים או לשלב בתוכם אלמנטים אופטיים או חומרים הנבדקים.
היסטוריה.
אינטרפרומטר מייקלסון הומצא על ידי אלברט אברהם מייקלסון, שהיה פיזיקאי יהודי אמריקני.
אינטרפרומטר מייקלסון התפרסם בזכות השימוש בו על ידי אלברט מייקלסון ואדוארד מורלי בניסוי מייקלסון-מורלי בשנת 1887. בעזרת האינטרפורמטר, השניים הוכיחו שגלים אלקטרומגנטיים נעים בריק, והצליחו למדוד את מהירות האור בדיוק רב. הניסוי נחשב לאחד מן הניסויים החשובים ביותר בהיסטוריה של הפיזיקה. כעשרים שנה לאחר שנערך פורש כראיה המוצקה הראשונה נגד נכונות תאוריית האֶתֶר, אשר הייתה התאוריה השולטת בקרב הפיזיקאים מתחילת המאה ה-18.
בין השלכותיו של הניסוי ניתן למנות את קבלת תורת היחסות של אלברט איינשטיין, פיתוח האינטרפרומטריה וגיבוש ההבנה כי הפיזיקה הקלאסית אינה מתארת באופן שלם ומדויק את היקום. על עבודה זו, לצד פיתוח ענף האינטרפרומטריה, הוענק בשנת 1907 פרס נובל בפיזיקה למייקלסון - אשר היה האמריקאי הראשון שזכה בפרס נובל והיהודי הראשון שזכה בפרס נובל לפיזיקה.
בשנת 2015 בוצע יישום נוסף של אינטרפרומטר מייקלסון, LIGO, שעשה את התצפית הישירה הראשונה על גלי הכבידה. תצפית זו אישרה חיזוי חשוב של תורת היחסות הכללית, ואישרה את התחזית של התאוריה לעיוות במרחב-זמן בהקשר של אירועים קוסמיים בקנה מידה גדול.
מבנה האינטרפרומטר.
אינטרפרומטר מייקלסון, במבנה הבסיסי ביותר שלו, מורכב משתי ממראות formula_1 ו-formula_2 ומפצל קרניים formula_3.
באיור 2 מקור formula_4 פולט אור הפוגע במפצל הקרניים formula_3 בנקודה formula_6. מפצל הקרניים formula_3 מפצל את האור, חלקו מועבר לכיוון מראה formula_2, לנקודה formula_9, וחלקו משוקף לכיוון מראה formula_1, לנקודה formula_11.