α בטלה (המל) הוא ענק צהוב במרחק של כ-60 שנות אור ובהירות נראיתו היא מדרגה 2.0. בעבר זה היה הכוכב הבהיר הסמוך ביותר לשמש בנקודת השוויון האביבית. פירוש שמו, ראס אל המל, בערבית הוא "ראש הכבש".
β בטלה (שרטן) הוא כוכב לבן במרחק של כ-60 שנות אור עם בהירות מדרגה 2.6. לכוכב יש בן זוג קטן יותר שלא ניתן לצפייה ישירה וקיומו התגלה על ידי ניתוח ספקטרוסקופי.
γ בטלה ("משרתים") הוא כוכב כפול במרחק של 204 שנות אור, המורכב משני כוכבים לבנים המקיפים זה את זה במחזוריות של למעלה מ-5000 שנים וניתנים להפרדה בטלסקופ קטן. בהירותם המשותפת היא מדרגה 4, והם מהווים דוגמה יפה לכפול מסוג המכונה "עיני נחש" (snake eyes). את השניים מקיף כוכב שלישי קטן ועמום יותר עם דרגת בהירות 9.
λ בטלה הוא כוכב כפול נוסף במרחק של 133 שנות אור המורכב מכוכב הסדרה הראשית לבן-צהבהב עם בהירות מדרגה 5 ובן זוג עמום עם דרגת בהירות 7, שניתן לצפייה במשקפת.
מיתולוגיה.
במיתולוגיה היוונית סימלה הקבוצה את הטלה שמצמרו הוכנה גיזת הזהב אותה יצאו להשיב הארגונאוטים.
הצגה גרפית נוספת.
תצוגה גרפית יותר של הקבוצה הוצעה על ידי האנס אוגוסטוס ריי.
גבעת אוונטינו
גבעת אוונטינוס/אוונטינו (לטינית: Aventinus, איטלקית: Aventino) היא אחת משבע גבעות רומא.
מקור השם.
מקור שמה של הגבעה אינו ברור. יש הסוברים שהגבעה נקראת על שמו של אוונטינוס המלך, שנקבר, על פי האמונה הרומית, על הגבעה. הסבר חלופי קושר את המקום באוונטינוס , בן הרקולס וריאה במיתולוגיה היוונית. סרוויוס, בספרו על האנאידה, טוען כי מקור השם בציפורים (בלטינית: aves) המקננות בה.
היסטוריה.
לפי המסורת הרומאית קללה רבצה על גבעת האוונטין: משם ניסה רמוס לנבא את העתיד על ידי התבוננות במעוף הציפורים, כשל, ובסופו של דבר, כתוצאה מהתחרות עם אחיו רומולוס, נרצח על ידיו. מסיבה זאת שום שליט רומאי לא הכניס את הגבעה לשטח הפומריום (שטחה המקודש של העיר).
גבעת האוונטין הפכה חלק מהעיר רומא רק בתקופת אנקוס מארקיוס מלך רומא הרביעי (בין השנים 640 - 616 לפנה"ס), על מנת לחזק את ביצורי העיר באמצעות הכנסת הגבעה הגבוהה לתוכה. בעת העתיקה האמינו שהגבעה הוכללה לתוך שטח העיר עם בניית חומת סרוויוס בתקופת שלטונו של סרוויוס טוליוס, אולם ככל הנראה החומה נבנתה רק לאחר שנת 387 לפנה"ס, ועד אז הייתה הגבעה פרוור של רומא. במהלך המאה החמישית לפנה"ס גדלה העיר רומא אף מעבר לגבעת האוונטין והתפשטה לעבר שדה מרס.
בתקופה הרומית הייתה הגבעה בעלת אוכלוסייה ממעמד סוציו-אקונומי נמוך, והתנקזו אליה מהגרים שהגיעו אל העיר רומא. המילה אוונטינים משמשת עד היום לתיאור מעמד נמוך או עממי או תיאור משהו כגס וולגרי.
בתקופה המודרנית הגבעה היא אחת משכונותיה של העיר רומא, ומתגוררת בה אוכלוסייה ממעמד סוציו-אקונומי גבוה.
היכל טוקיו
גבעת האונטין
ז'ה-דה-פום
הגלריה הלאומית ז'ה-דה-פום
אריק קנטור
אריק איוון קנטור (באנגלית: Eric Ivan Cantor; נולד ב-6 ביוני 1963) הוא פוליטיקאי לשעבר, עורך דין ואיש עסקים יהודי אמריקאי. ייצג את המחוז ה-7 של וירג'יניה מטעם המפלגה הרפובליקנית בבית הנבחרים של ארצות הברית משנת 2001 ועד אוגוסט שנת 2014. משנת 2011 ועד יולי 2014 כיהן קנטור גם כמנהיג סיעת הרוב בבית הנבחרים.
קנטור היה הרפובליקני היהודי היחיד בבית הנבחרים. הוא יושב ראש קרן וירג'יניה-ישראל וידוע כתומך בישראל.
קנטור הפסיד ביוני 2014 בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית, למועמד דייב בראט המזוהה עם תנועת מסיבת התה, ולאחר חודשיים פרש מהחיים הפוליטיים. לאחר פרישתו מונה לדירקטור בחברה Moelis &amp; Company.
ביוגרפיה וקריירה.
קנטור נולד בריצ'מונד, וירג'יניה וחי שם רוב חייו. אביו אדי קנטור היה בעל חברת נדל"ן ופעיל במפלגה הרפובליקאית ואמו מרי לי לבית הודס הייתה מורה. קנטור למד באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, קיבל תואר במשפטים ממכללת ויליאם ומרי בווירג'יניה ותואר שני בפיתוח נדל"ן מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק. קנטור נשוי לדיאן פיין ולזוג שלושה ילדים: איוון, ג'ינה ומייקל.
קריירה.
הוא החל את הקריירה הפוליטית שלו עוד כסטודנט באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון והתמחה אצל חבר הקונגרס, טום ביילי. אחרי שעבד בהתמחות פרטית כעורך דין, נבחר לבית הנבחרים המדינתי של וירג'יניה, שבו כיהן מ-1992 ועד 2001 השנה שבה נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית.
בתקופת כהונתו השנייה בבית הנבחרים, כיהן כסגן ראשון למצליף הרפובליקני. ב-2008 נבחר למצליף הסיעה וב-2011 למנהיג הרוב, התפקיד השני בחשיבותו בבית הנבחרים.
בבחירות 2002 לבית הנבחרים, קנטור נבחר מחדש, כאשר הביס את המתחרה בן ל. ג'ונס. בבחירות של שנת 2006, קנטור הביס את יריביו ג'ים נחמן, המועמד הדמוקרטי, וד"ר בראד באלטון, בקבלו 64% מהקולות.
ב-8 ביוני 2005, הוא ביקר את הווארד דין, יו"ר הוועד הדמוקרטי הלאומי, על שהתייחס למפלגה הרפובליקנית כ"מפלגה נוצרית לבנה" .
קנטור חולל סערה כשציטט את ברק אובמה כאילו אמר שישראל היא "פצע במזרח התיכון". למעשה אמר אובמה כי הסכסוך בין ישראל לערבים הוא הפצע.
לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2008 נחשב קנטור כבחירה אפשרית למועמדות הרפובליקנית לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית, לצידו של המועמד הרפובליקני לנשיאות ג'ון מקיין. בסופו של דבר העדיף מקיין את שרה פיילין.
קנטור הפסיד ביוני 2014 בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית למועמד דייב בראט המזוהה עם תנועת מסיבת התה. היה זה אחד ההפסדים המפתיעים ביותר במערכת הבחירות, כיון שהסקרים ניבאו יתרון של 30 אחוז לקנטור והוא הוציא פי 40 יותר מיריבו. ביולי 2014 התפטר מתפקיד מנהיג הרוב ובאוגוסט התפטר מחברותו בבית הנבחרים (כהונתו הייתה אמורה להסתיים בינואר 2015).
עמדותיו.
באוקטובר 2002, הצביע בעד ההסמכה לשימוש בכוח צבאי בעיראק. בינואר 2007, הוא תמך בתוספת חיילים לעיראק ויזם הצעת חוק בנושא, בניגוד להצעות נסיגה שונות, על אף חוסר הפופולריות הגובר של המלחמה בעיראק.
קנטור מחזיק בעמדות שמרניות ביותר. הוא זוכה לאהדת האגף הימני הכלכלי במפלגה, בשל תמיכתו בריסון תקציבי ובקידוחי נפט באלסקה. הוא נחשב עוין לזכויות הומוסקסואלים ולזכותה של אישה לעבור הפלה מלאכותית. הוא הביע התנגדות לחקר תאי גזע עובריים אף על פי שזו נחשבת לעמדה נדירה בקרב יהודים.
בסוף ספטמבר 2008 פעל קנטור לריכוך תוכנית החירום הכלכלית שהציע ממשל ג'ורג' בוש לעצירת משבר הסאבפריים. בעיניו חרגה התוכנית, שבמסגרתה ייקנו נכסים לא נזילים של המערכת הפיננסית בידי המדינה, מעקרונות המשק החופשי, ולכן הציע כאלטרנטיבה שהמדינה תסתפק בביטוח אותם נכסים. בסופו של דבר תמך בהצעת הממשל.
יחסו לישראל.
קנטור היה אחד מיוזמי החקיקה המונעת סיוע אמריקני לרשות הפלסטינית ובין יוזמי הצעת חוק הקוראת להפסיק את הסיוע האמריקני לפלסטינים עד שהם יחדלו מחפירות בהר הבית בירושלים. הוא יזם יחד עם הנציגה היהודייה שלי ברקלי תיקון המורה לנציגים האמריקנים בסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (IAEA) לפעול למען הגדרת איראן כפסולה מלקבל כל סיוע גרעיני
עד שתאפשר גישה מלאה למתקני הגרעין שלה.
ביוני 2004, הוא תמך בהצהרת בית הנבחרים 460, אשר אומרת כי הקונגרס של ארצות הברית תומך במכתב בוש לראש הממשלה אריאל שרון, במאמצים של הקהילה הבינלאומית לבנות יכולות פלסטינית להילחם בטרור, לפרק את ארגוני הטרור ולמנוע איום משטחם לישראל. קנטור שיבח את מאמצי הנשיא ג'ורג' ווקר בוש.
ב-9 ביולי 2004, עם הגשת חוות הדעת של בית הדין הבינלאומי בהאג בנוגע לגדר הביטחון, קנטור הוציא הודעה רשמית: "הפסיקה היום על ידי בית הדין הבינלאומי לצדק שמכריזה על גדר הביטחון הישראלית כהפרה של החוק הבינלאומי היא שערורייתית" והוסיף כי "פסיקות שכאלה על ידי בית הדין הבינלאומי לצדק, רק עוזרות לחזק את האמונה של הטרוריסטים כי הטקטיקות שלהם מצליחות" וכן ש"כדמוקרטיה המבוססת היחידה במזרח התיכון, לישראל יש זכות, כמו כל אומה אחרת, לעשות מה שצריך כדי להגן על אזרחיה כנגד רצח ואלימות. כל ניסיון מוטעה של האו"ם להטיל סנקציות על ישראל על הגנת עמה והגנתה כנגד טרוריסטים חייב להענות בגינויי כלל עולמי".
בספטמבר 2005, עם נסיגת צה"ל מרצועת עזה במסגרת תוכנית ההתנתקות, הוא נסע עם משלחת של מחוקקים לגוש קטיף כדי לבחון את הצעד במו עיניו. משחזר, הוא הביע אהדה לקשיי המשפחות המפונות. אף על פי שכינה את צעדו של ראש הממשלה אריק שרון כ"אמיץ", הוא הביע דאגה לגבי התגובה הפלסטינית. הוא ציין את שריפת בתי הכנסת ואת השימוש במקומות המפונים לשיגור טילים על ישראל. הוא ביקר גם את התנהגותו של אבו מאזן.
ב-14 בדצמבר 2005, אחר הראיון שנתן נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד שבו אמר שהשואה היא "מיתוס" והביע את דעתו שיש להעביר את מדינת ישראל לאירופה או לצפון אמריקה, וכשבועיים לאחר הערותיו בדבר הצורך "למחוק את ישראל מהמפה", קנטור אמר כי: "אולי זה יהיה הכרחי לישראל לפעול בהגנה עצמית על ידי התקפה מקדימה על איראן". באותו יום הוא יזם במליאה את הצעת החוק 575, לאסור על חמאס וקבוצות אחרות מלהשתתף בבחירות המתקרבות לרשות הפלסטינית וקישר אותה לאיום הגרעיני האיראני.