הקורפוס השני (בבווארית: II. Armee-Korps) היה קורפוס בצבא הבווארי ומאוחר יותר בצבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת צרפת–פרוסיה ומלחמת העולם הראשונה ופורק ב-1919.
היסטוריה.
מלחמת צרפת–פרוסיה.
כחלק מרפורמה גדולה שנערכה בצבא הבווארי ב-1868, הוקם בתחילת 1869 הקורפוס השני. הקורפוס נערך בצפון ממלכת בוואריה בעוד הקורפוס הראשון נערך בדרום. בין השנים 1870-1871 נערכה מלחמת צרפת–פרוסיה. בוואריה הייתה קשורה עם פרוסיה במסגרת חוזי ההגנה של הקונפדרציה הצפון-גרמנית, ולפיכך הקורפוס השני נשלח לסייע לפרוסים כחלק מהארמייה השלישית בפיקוד פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה. הבווארים השתתפו בקרב ויסמבורג, קרב וורת, קרב סדאן והמצור על פריז. לאחר המלחמה התבצע איחוד גרמניה ומדינות גרמניה השונות אוחדו ליצירת הקיסרות הגרמנית. כחלק מרפורמה זו, אוחדו צבאותיהן של שאר המדינות עם הצבא הפרוסי ליצירת צבא הקיסרות הגרמנית. מכיוון שבוואריה הייתה המדינה הגדולה ביותר בקיסרות אחרי פרוסיה, היא נהנתה מפריבילגיות שונות שהתבטאו בין היתר בתחום הצבאי. בעוד שבעתות מלחמה היו חייבות שאר המדינות לאחד את המטות הכלליים של צבאותיהן עם המטכ"ל הפרוסי, בוואריה הורשתה להחזיק מטכ"ל עצמאי. בעתות מלחמה היו הקורפוסים של שאר המדינות מתאחדים עם הקורפוסים הפרוסיים ובהתאם לכך ממוספרים מחדש. הקורפוסים הבווארים נותרו עצמאיים ושמרו על המספור המקורי שלהם.
מלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה הקורפוס תחת פיקוד קרל פון מרטיני. הוא נערך בחזית המערבית במסגרת הארמייה השישית אשר חייליה גויסו בעיקר מבוואריה (למעט הקורפוס ה-21 הכלל גרמני) והייתה תחת פיקוד רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. הקורפוס לקח חלק בקרב לורן, ולאחר מכן בקרב איפר הראשון והקרב על הסום. ב-1917 הוא השתתף בקרב משין וקרב פשנדל וב-1918 במתקפת האביב. הקורפוס פורק עם סיום המלחמה ופירוקה של ממלכת בוואריה (והקיסרות הגרמנית בכלל).
הוט – ערוץ 8
יונתן אגסי הציל את חיי
יונתן אגסי הציל את חיי (באנגלית: Jonathan Agassi Saved My Life) הוא סרט תיעודי ישראלי-גרמני משנת 2018 שכתב וביים תומר הימן. זוכה פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים לשנת 2018 ופרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2019.
רקע.
הסרט הופק בתמיכת קרן מקור לסרטי קולנוע וטלוויזיה, הוט – ערוץ 8 ומועצת הפיס לתרבות ולאמנות. הוא מופץ בישראל ברשת בתי קולנוע לב. הקרנת הבכורה שלו הייתה ב-30 באוגוסט 2018.
תקציר עלילה.
הסרט מתמקד ביונתן אגסי (שם הבמה של יונתן לנגר), נער דחוי מחולון שהמציא את עצמו מחדש כאחד מכוכבי הגיי-פורנו הגדולים בעולם, שחולק את חייו בין ברלין לישראל. הסרט מספק מבט נדיר על עולם הפורנו והליווי, בפירוט אינטימי ומפוכח, לצד יחסים מפתיעים בין אם ובנה שבוחנים מחדש את גבולות התא המשפחתי. זה סרט על אדם בודד שמחפש אהבה ומשמעות אך נשאב למסלול חיים הרסני.
הקורפוס השלישי (בוואריה)
הקורפוס הראשון (בבווארית: III. Armee-Korps) היה קורפוס בצבא הבווארי בזמן שהיה חלק מצבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק ב-1919.
היסטוריה.
הקורפוס הוקם ב-1 באפריל 1900. באותה תקופה הייתה ממלכת בוואריה חלק מהקיסרות הגרמנית והצבא הבווארי היה חלק מצבא הקיסרות הגרמנית, אולם מכיוון שבוואריה הייתה המדינה הגדולה ביותר בקיסרות אחרי פרוסיה, היא נהנתה מפריבילגיות שונות שהתבטאו בין היתר בתחום הצבאי. בעוד שבעתות מלחמה היו חייבות שאר המדינות לאחד את המטות הכלליים של צבאותיהן עם המטכ"ל הפרוסי, בוואריה הורשתה להחזיק מטכ"ל עצמאי. בעתות מלחמה היו הקורפוסים של שאר המדינות מתאחדים עם הקורפוסים הפרוסיים ובהתאם לכך ממוספרים מחדש. הקורפוסים הבווארים נותרו עצמאיים ושמרו על המספור המקורי שלהם. הקורפוס השלישי הוצב במחוז הצבאי הרביעי ובסיסו היה בנירנברג.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה הקורפוס תחת פיקוד לודוויג פון גבסטל. הוא נערך בחזית המערבית במסגרת הארמייה השישית אשר חייליה גויסו בעיקר מבוואריה (למעט הקורפוס ה-21 הכלל גרמני) והייתה תחת פיקוד רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. הקורפוס לקח חלק בקרב לורן, לאחר מכן לחם כחלק מפלגת הארמייה C. הקורפוס נטל חלק בקרב שמפאן השני ובקרב על הסום. ב-1917 הוחלף גבסטל בהרמן פון שטיין, אשר פיקד על הקורפוס במהלך קרב אראס וקרב פלנדריה. בהמשך הועבר הקורפוס לחזית האיטלקית כחלק מהארמייה ה-14. הוא קיבל תחת פיקודו באופן זמני גם את הדיוויזיה האוסטרו-הונגרית ה-50. הקורפוס השתתף בהצלחה בקרב קפורטו ובמרץ 1918 הוחזר לחזית המערבית כחלק מהארמייה ה-17 והשתתף במתקפת האביב. בספטמבר 1918 הוא נפרש בגבול ההולנדי, ופורק עם סיום המלחמה.
פורד מודל F
פורד מודל F (באנגלית: Ford Model F) היא מכונית פתוחה בסגנון מכונית עידן פליז בתצורת "Touring car" מתוצרת יצרנית הרכב פורד האמריקאית אשר יוצרה בין השנים 1905–1906.
ביטקוין קאש
ביטקוין קאש (באנגלית: Bitcoin Cash) הוא מטבע מבוזר. באמצע 2017, קבוצה של מפתחי ביטקוין שרצתה להרחיב את מגבלת גודל הבלוק והציעו שינוי בקוד. השינוי נקרא פיצול קשה (hard fork), והוא נכנס לתוקף ב-1 באוגוסט 2017. כתוצאה מכך, פיצלו את רשת הביטקוין לשניים. בזמן הפיצול כל מחזיקי המטבע ביטקוין החזיקו באותה כמות של ביטקוין קאש.
סיווג.
ביטקוין קאש הוא מטבע מבוזר ורשת תשלומים. ביחס לביטקוין הוא מאופיין בדרכים שונות בהן ספין-אוף, תוצר של פיצול קשה, שיבוט, גרסה שנייה או מטבע אלטרנטיבי (altcoin).
היסטוריה.
בעקבות ייקור העמלות ברשת הביטקוין, פעלו כמה מחברי הקהילה לפצל את רשת הביטקוין כדי להרחיב את גודל הבלוקים. השינוי הגיע לשיא בחודש יולי 2017 לאחר שכמה חברים בקהילת הביטקוין אימצו BIP 91 מבלי להגדיל את מגבלת גודל הבלוקים, צעד שפעל לטובתם של אלו שראו בביטקוין השקעה דיגיטלית והגביל את השימוש במטבע כאמצעי תשלום. ההצעה הראשונה, Segwit2X, דגלה בפיצול רך ותכננה להרחיב את המערכת בהדרגתיות עד למקסימום של 4 מגה בייט לכל בלוק, וההצעה השנייה, שהגיעה מקהילת הכורים, דרשה להגדיל את גודל הבלוקים ב-8 מגה בייט באופן מידי. התוצאה הייתה פיצול קשה והקמת מטבע חדש – ביטקוין קאש (BCH).
שירליין מקריי
שירליין איירין מקריי (באנגלית: Chirlane McCray; נולדה ב-29 בנובמבר 1954) היא פעילה פמיניסטית, סופרת, עורכת, אשת תקשורת, ודמות פוליטית. היא פרסמה שירה ועבדה בפוליטיקה ככותבת נאומים. היא נשואה לראש עיריית ניו יורק ביל דה בלאזיו. מקריי הייתה אחת החברות המייסדות של ארגון הפמיניזם השחור ההיסטורי, קולקטיב נהר קומבהי.
תחילת דרכה.
מקריי נולדה בספרינגפילד, מסצ'וסטס. אמה, קתרין קלריסה איילין (לבית אדוארדס), היה פועלת במפעל אלקטרוניקה, ואביה, רוברט הופר מקריי, היה פקיד אפסנאות בבסיס צבאי. היא ממוצא ברבדי וסנט לוסיאני, וגילתה שמקור שם משפחתה של סבתה, קוואשי, הוא מגאנה.
כשהייתה בת עשר, משפחתה עברה ללונגמדו שבמסצ'וסטס, והייתה למשפחה השחורה השנייה בכל האזור. משפחות לבנות בשכונה הפיצו עצומות בדרישה שיעזבו.
בתיכון מקריי הייתה למשך זמן מה השחורה היחידה בבית הספר. היא מייחסת לניסיון המוקדם הזה עם גזענות ובריונות חלק מהסיבה שהיא התחילה לכתוב, והשתמשה בשירה שלה כפורקן לכעס. היא גם כתבה טור בעיתון בית הספר, שבו היא גינתה חברים למחזור בשל גזענות שהפגינו.
מקריי נרשמה ללימודי תואר ראשון בוולסלי קולג' בשנת 1972. בזמן לימודיה שם, היא חוותה התעוררות פוליטית: היא הזדהתה כלסבית, אמצה אידאולוגיה של פמיניזם שחור, והצטרפה קולקטיב נהר קומבהי, ארגון רדיקלי, לסבי ופמיניסטי שחור אשר הוציא את "הצהרת קולקטיב נהר קומבהי", לפיו אין אפשרות להשיג צדק כל עוד הצדק הזה הוא לא עבור כולם, וכדי שהוא יהיה עבור כולם, חובה להכיר בכל מגוון הדיכויים הקיימים בחברה. הקולקטיב היה במהותו הצטלבותי, שנים קודם לטביעת המונח עצמו, ונולד מתוך הצורך של נשים שחורות, ובמיוחד הלסביות ביניהן, לקבל הכרה שהתנועה הפמיניסטית נוטה לעסוק בענייני נשים לבנות, והתנועה השחורה נוטה לעסוק בענייני גברים שחורים, ושניהם עוסקים בענייני אנשים הטרונורמטיבים. שם מצאה מקריי השראה לפיתוח כתיבת השירה והפרוזה שלה.
קריירה.
לאחר שסיימה את לימודיה בוולסלי, מקריי עברה לניו יורק כדי לעבוד במגזין הנשים "Redbook". בזמן עבודתה שם, ייסדה ארגון בשם נשים שחורות בהוצאה לאור. היא פרסמה מאמר במגזין השחור "Essence" ב-1979 תחת הכותרת "אני לסבית". ב-"Essence "אחר כך תיארו את המאמר כ"פורץ דרך", בטענה כי מדובר ב "אולי הפעם הראשונה שאישה שחורה הומוסקסואלית דיברה בפתיחות כה גדולה על המיניות שלה במגזין שחור". מטרת המאמר הייתה "להפריך את המיתוס כי אין הומוסקסואלים שחורים". חלק משירתה כלול באנתולוגיית הפמיניזם השחור החלוצי "Home Girls: A Black Feminist Anthology".
ב-1991, מקריי נכנסה לעולם הפוליטיקה. היא עבדה בתור כותבת נאומים עבור ראש העיר דאז של ניו יורק, דייוויד דינקינס. במהלך ממשל קלינטון, היא עבדה במרכז העיתונות הזרה בניו יורק כמומחית יחסי ציבור. היא גם עבדה ככותבת נאומים עבור מבקר המדינה של ניו יורק קרל מקול ועבור מבקר העיר ניו יורק ביל תומפסון.