בצמוד למחלף נמצא מחלף אתא דרום המקשר אל כביש 22. המטרונית עוברת בו בדרכה לקריית אתא ולתחנה מרכזית הקריות.
מחלף יגור
מחלף יגור הוא מחלף מרכזי בעמק זבולון, במזרח מטרופולין חיפה, שקיבל את שמו מקיבוץ יגור הסמוך. עד לשנת 2012 עמד במקום צומת.
המחלף מפגיש שלושה כבישים בינעירוניים המהווים עורקים ראשיים בצפון ישראל, והוא מורכב מגשר אחד שעליו שורת רמזורים, ומעבר אחד חופשי מרמזורים לתנועה מכיוון חיפה לעמק יזרעאל. כל התנועה האחרת עוברת על הגשר דרך הרמזורים. מאז פתיחתו המחלף סובל מעומסי תנועה לכיוון עמק יזרעאל מהמחלף ועד צומת העמקים ובחזרה, היוצרים כל בוקר וכל אחר הצהריים פקקי תנועה. הפניה ימינה מכיוון עמק יזרעאל לכיוון מחלף סומך ומחלף גבעות אלונים, נעשית גם היא על גבי הגשר שמתחילה בנתיב פניה אחד ימינה ההופך בהמשך לשני נתיבי פניה בלבד, המוסיפים לעומס. הקמת המחלף לא פתרה את בעיית עומסי התנועה באזור. במרץ 2019 נפתח קטע ממונהר של כביש 6 בין מחלף העמקים למחלף סומך שמייתר את הצורך לעבור דרך מחלף יגור לנוסעים בין מחלף העמקים למחלף סומך.
היסטוריה.
כביש 75 חוצה את מחלף יגור בכיוון מערב-מזרח, כשמקבילים אליו ערוץ נחל קישון מצפון ותוואי רכבת העמק מדרום; והוא ממשיך מערבה תחת השם דרך העמקים. כביש 70, שכיוונו צפון-דרום, מתחיל במחלף ומוביל ליישובי הגליל. כביש 752 יוצא מהמחלף דרומה ומיד מתעקל מערבהּ, וחוצה את העיר נשר תחת השם דרך בר-יהודה. קטעו המערבי של כביש 75, בין מחלף יגור ומחלף קישון, הוא דרך רב נתיבית שהושלמה רק סמוך למפנה המאה ה-21. בטרם נבנה המחלף, שדרכו עוברים בממוצע 30 אלף כלי רכב ביום, היה ידוע הצומת כמוקד של עומסי-תנועה בשעות מסוימות, ובשנים הראשונות של המאה ה-21 גם נרשמה בו עלייה בשיעור תאונות הדרכים.
הקרקע שעליה משתרע הצומת שייכת ברובה לקיבוץ יגור, שמדרום. מרכזיותו של הצומת מושכת אליו מוכרי תוצרת חקלאית לצד מפגינים; כך למשל, ב-2007 חסמו את הצומת תלמידי מכללת אורנים, כחלק משביתת המחאה הגדולה במערכת ההשכלה הגבוהה באותו זמן.
ב-10 באפריל 2002 אירע בצומת פיגוע התאבדות, כשמחבל פוצץ את עצמו באוטובוס של אגד בקו 960 שהיה בדרכו מחיפה לירושלים, וקיפד את חייהם של שמונה נוסעים.
במרץ 2010, לאחר שנים של דחיות והתלבטויות בסוגיית הצורך בהסבת הצומת המרומזר למחלף, אושרה הקמת מחלף בצומת יגור, בעלות של כרבע מיליארד ש"ח. הפרויקט מתוכנן להשתלב בהפעלת קו הרכבת ההיסטורי חיפה-בית-שאן, שעובר בסמוך. עבודות הקמת המחלף החלו בחודש יוני 2011, והסתיימו בשנת 2013.
באמצע נובמבר 2012, נפתח הגשר העובר מכיוון נשר למחלף סומך לתנועה. הרמזורים במסלול הנסיעה של כביש 75, בין צומת לב המפרץ לצומת העמקים בוטלו. במקביל למסלול זה, נפתח מתחת לגשר מעבר למסילת העמק שתנוע בטבורו של המחלף. במרכז הגשר הוצבו רמזורים המנווטים את התנועה מנשר ומסומך לכיוון חיפה. הנוסעים מנשר ליגור ולעמק יזרעאל, פונים ימינה לפני העלייה לגשר.
ב-6 במרץ 2013 נפתח המחלף לתנועה במלואו, מספר חודשים מוקדם מהצפוי.
בסמוך למחלף נבנה חניון חנה וסע אשר ישמש לנקודת הקצה של קו המטרונית שנסלל עד לשכונת הדר בחיפה. הצפי לסיום העבודות על הקו, שהחלו בחודש מרץ 2018. בניית הקו הסתיימה בשנת 2021. אבל נכון ליוני 2022, הקו עדיין לא נפתח.
הגשר העליון מעל מחלף יגור משמש למחאות. בשנים 2021-2020 בתקופת המחאה נגד בנימין נתניהו התקיימו בכל שבת אחר הצהריים הפגנות על הגשר. ביוני 2022 חזרו ההפגנות לגשר תחת הכותרת: "כן לממשלת השינוי והאחדות"
תנוחת כפיות
תנוחת "כפיות" (באנגלית: Spooning) היא תנוחת שכיבה זוגית (או קבוצתית; המשמעות היא לרוב בהקשר של שני אנשים), שבה נחים על הצד כשגבו של האחד מופנה אל חזיתו של השני, שיכול כך לחבק אותו במצב אופקי. הדבר מזכיר סידור כפיות באגד זו לצד זו, כשהחלק הקמור של האחת נכנס בהתאמה בחלק הקעור של זו שמאחוריה. התנוחה משמשת לרוב בעת שינה זוגית, כשהצד החיצוני "מקפל" בתוכו את הצד הפנימי, בתנוחה עוברית-למחצה, ו"מגונן" עליו בעת השינה. תנוחה כזו גם מאפשרת את שטח-המפגש המרבי בין גופם של שני השותפים לשינה, כשאיברים רבים באים במגע זה עם זה. מסיבה זו היא נושאת דימוי של קרבה, אינטימיות והרמוניה.
פעמים רבות, בעוד שהצד הפנימי חש בנוח ויכול להירדם בקלות, הצד החיצוני מתקשה לחוש בנוח. בין היתר, במצב שבו הזרוע מונחת מתחת לגופו של האדם הישן לפניו, כחלק מהחיבוק, משקל גופו לוחץ על היד ומקשה על ההירדמות. בנוסף, היות שפניו של הצד המחבק מופנים אל עורפו של הצד המחובק, זרימת האוויר אל פיו ואפו של הצד החיצוני אינה תמיד חופשית ומלאה.
מלבד ההקשר של התנוחה כתנוחת שינה, היא נפוצה גם כתנוחה מינית. כאן, הצד החיצוני יהיה לרוב גבר שמחדיר - בשכיבה על הצד - את איבר מינו לאיבר מינה של אישה או לפי הטבעת של גבר או של אישה. במקרים רבים הצד הפנימי מרים מעט את רגלו העליונה אל מעבר לרגלו של הצד החודר, וכך מקל עליו. גם במצב זה, כמו בשינה, החזה של הצד החיצוני יכול להיות צמוד אל גבו של הפנימי, וכך להביא אינטימיות פיזית; אולם יש ורק האגנים מחוברים. התנוחה מכונה גם "תנוחת 99".
לטינית וולגארית
הטורקים המסחתים
אסטרטגית למידה
בית העירייה של באת'
נירנברג (סרט, 2000)
נירנברג (באנגלית: Nuremberg) הוא סרט טלוויזיה דוקו-דרמה משנת 2000 בהפקה קנדית-אמריקאית. הסרט מבוסס על ספרו של ג'וזף פרסיקו "Nuremberg: Infamy on Trial" המתאר את משפטי נירנברג שנערכו ב-1945 לאחר מלחמת העולם השנייה.
עלילת הסרט.
בסיומה של מלחמת העולם השנייה, הרמן גרינג נכנע לאמריקאים ונהנה מהכנסת האורחים של בסיס חיל האוויר האמריקאי. סמואל רוזנמן, עוזרו של נשיא ארצות הברית הארי טרומן מבקש מהשופט רוברט ה. ג'קסון לעמוד בראש צוות התביעה במשפט בינלאומי בו יואשמו בכירי ההנהגה הנאצית בפשעי מלחמה. ג'קסון, העוזרת שלו, אלזי דאגלס, וצוות התביעה טסים לגרמניה שם ייערך המשפט. הנאשמים שאמורים להשתתף במשפט נעצרים בגין פשעי מלחמה ומועברים לכלא של צבא ארצות הברית במונדרוף. הפסיכולוג גוסטב גילברט מגיע לבית המעצר עם האסיר הנס פרנק אשר ניסה להתאבד.
ג'קסון נפגש עם נציגי בעלות הברית: ברית המועצות, צרפת ובריטניה כדי להבטיח קיום משפט משותף. הוא בוחר את "היכל הצדק" בעיר נירנברג בה נערכו כינוסים נאציים רבים כמקום בו יערך המשפט. הפושעים הנאצים מועברים לכלא בנירנברג בפיקודו של קולונל בורטון אנדרוס. במקביל נעשות עבודות שיפוץ כדי להכשיר את היכל הצדק למשפט. כתבי האישום נמסרים לנידונים בתאיהם על ידי מיג'ור ארי ניב. בעקבות התאבדותו של האסיר רוברט ליי מוצבת שמירה הדוקה על שאר האסירים, וגוסטב גילברט מתבקש לעמוד בקשר עם האסירים ולשוחח עמם על מנת למנוע מקרה דומה. גילברט מבקש לאפשר לאסירים לקרוא ולהתעמל כדי שלא יהיו עסוקים כל הזמן במחשבות על המשפט. השופט האמריקאי פרנסיס בידל מגיע לנירנברג וג'קסון משכנע אותו לוותר על תפקיד נשיא בית המשפט על מנת לתת למשפט תדמית בינלאומית.
השופט הבריטי, סר ג'פרי לורנס פותח את המשפט עם הצהרות הנאשמים: "לא אשם" ונאום הפתיחה של ג'קסון. בארוחת הצהריים נראה גרינג עליז ולעומתו אלברט שפר מתחיל להראות סימני חרטה. התובע הבריטי, דייוויד מקסוול-פיט מציג בפני בית המשפט הצהרה של עד ראייה בשם גרבה שעבד כקבלן בנייה עבור הגרמנים והיה עד להריגת אלפי יהודים על ידי הנאצים, בעוד ג'קסון מקריא תיעוד יבש של מסמכים שונים. בית המשפט מתחיל לגלות סימנים של עייפות מגישתו של ג'קסון, ומקסוול-פיט וצוות התביעה לוחצים עליו להציג בפני בית המשפט עדים אשר יחשפו את זוועות מחנות הריכוז. סרט תיעודי על המחנות שמוקרן בבית המשפט גורם לזעזוע עמוק של הנוכחים. גרינג מכנה את הסרט תעמולה וטוען שהוא אינו אמין.
שפר מסביר לגילברט כי הנטייה להיכנע לסמכות טבועה בעם הגרמני וזוהי סיבת הדומיננטיות הרבה של גרינג על שאר האסירים. גרינג עולה לדוכן העדים ומדבר בביטחון וללא חרטה תוך שהוא מסביר את פעולותיה של המפלגה הנאצית ואת נאמנותו לה. ג'קסון אומר לאלזי דאגלס כי גרינג בדבריו פונה לעם הגרמני ולא ליושבי בית המשפט. על פי הצעתו של גילברט מופרד גרינג משאר האסירים. בחקירה הנגדית מתעמת ג'קסון עם גרינג שזוכה לתמיכה מצד השופטים המאפשרים לו לומר את דבריו והוא מוצג בכלי התקשורת כשולט בשלב הזה של המשפט. ג'קסון מאשים את בידל בחבלה בעבודתו. דאגלס משכנעת את ג'קסון שלא להתפטר ושניהם מתנשקים. בעצת מקסוול-פיט חוזר ג'קסון להתעמת עם גרינג על פשעיו כנגד היהודים ודוחה בהצלחה את ניסיונות ההתכחשות של גרינג למעשים.
במסיבת חג המולד, סוכנת הבית הגרמנית מסרבת לשרת את הרוסים, אבל דאגלס מצילה את המצב. גילברט עורך ביקור אצל חלק מהאסירים ועל פי בקשתו של ג'קסון מנסה לשכנע אותם לקחת אחריות על הפשעים שלהם. אנדרוס מתיר לאסירים לחגוג את חג המולד, וגרינג שותה עם השומר שלו, סגן טקס. במהלך החקירה הנגדית נחשפים הקשר והאחריות האישית של הנתבעים לפשעים נגד היהודים. ההגנה מזמנת את רודולף הס מפקד מחנה ההשמדה אושוויץ שלא היה חלק מקבוצת הנאשמים במשפט זה. במהלך עדותו הוא חושף כלאחר יד את הזוועות שנעשו במחנה. אלברט שפר מקבל עליו את האחריות הקולקטיבית עבור פשעי המלחמה הנאצים, ומגלה כי תכנן התנקשות בהיטלר ב-1945. הגילוי מעורר את זעמם של גרינג ויוליוס שטרייכר שמכנים אותו בוגד. בעקבותיו מודים כמה נאשמים נוספים באשמת גרמניה ובאחריותה לפשעי מלחמה.