יארה היא עיירה במחוז גרנמה בקובה בקרבת מפרץ גואקנאיאבו (Guacanayabo), באמצע הדרך בין הערים מנסניו וביאמו. משמעות השם יארה היא "מקום" בשפת הטאינו.
בעיירה הכריז קרלוס מנואל דה סספדס על עצמאות קובה ב-10 באפריל 1868, הכרזה המכונה "קריאת יארה" (El Grito de Yara). הכרזה זו פתחה את מלחמת עשר השנים בין ספרד למתקוממים בקובה.
מנהיג הטאינו אטואי נשרף על המוקד ביארה על ידי הספרדים ב-1521, לאחר כישלונו של מרד שהוביל נגדם. הוא מכונה לעיתים "הגיבור הלאומי הקובני הראשון".
שמחה בונים סופר
בוטסואנה במשחקים הפאראלימפיים
בוטסואנה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים אתונה (2004) כששלחה ספורטאית בודדת לייצג את המדינה. לאחר שנעדרה משני הטורנירים הבאים, לקחה בוטסואנה חלק באולימפיאדת הנכים ריו דה ז'ניירו (2016). במשחקי החורף לא נטלה בוטסואנה חלק מעולם.
אל המשחקים שהתקיימו באתונה שלחה בוטסואנה משלחת של אתלטית אחת. הספורטאית, טשוטלנגו מוראמה, התחרתה במרוץ ל-400 מטר (קטגוריה T46) וזכתה במדליית הזהב תוך שהיא שוברת שיא עולם בזמן של 55.99 שניות.
בת-אדם
טאשה יאר
טאשה יאר (באנגלית: Tasha Yar) היא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים" המגולמת על ידי השחקנית האמריקאית דניס קרוסבי. יאר שימשה כקצינת הביטחון על סיפון ספינת החלל "USS Enterprise-D" במהלך העונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "".
על אף שקרוסבי עזבה את הסדרה לקראת סוף העונה הראשונה, היא חזרה לגלם את דמותה של יאר בעונות מתקדמות יותר של הסדרה.
פיתוח הדמות וליהוק.
בהשראת דמותה של טוראית ואסקז בסרט "שובו של הנוסע השמיני", שם הדמות במקור תוכנן להיות 'מאכה הרננדז'. המפיקים אף שקלו ללהק לתפקיד את ג'נט גולדשטיין, אשר גילמה במקור את ואסקז. בסופו של דבר, השחקנית מרינה סירטיס לוהקה לתפקיד זה, ואילו קרוסבי לוהקה לתפקיד היועצת דיאנה טרוי, אולם השתיים החליפו ביניהן תפקידים בטרם החלו צילומי הסדרה.
קורות חיים.
נטשה (טאשה) יאר נולדה בכוכב בשם "טורקנה IV", מושבה שנפלה לתוך אנרכיה, שבסופו של דבר ניתקה קשרים עם פדרציית הכוכבים המאוחדת. יאר למדה להגן על עצמה ברחובות ולהימנע מכנופיות אונס. היא עזבה את טורקנה IV בגיל 15, והשאירה מאחוריה את אישארה, אחותה הצעירה. לאחר מכן, הצטרפה לאקדמיה של צי הכוכבים.
ז'אן-לוק פיקארד התרשם מאוד מביצועיה כקצינה, וכאשר מונה לקפטן על סיפון ספינת החלל "USS Enterprise-D" מינה אותה לתפקיד קצינת הביטחון הראשית (זמן קצר בטרם תחילתה של הסדרה).
כשנה לאחר מכן יאר לקחה חלק בצוות שיצא לכוכב "וארגה II" על מנת להציל את היועצת דיאנה טרוי. במהלך משימה זו נהרגה יאר, כאשר חייזר בשם ארמוס הרג אותה על מנת להפגין את עוצמת כוחו. וורף החליף אותה בתפקיד קצין הביטחון הראשי של האנטרפרייז.
שובו של הנוסע השמיני
שובו של הנוסע השמיני (או: הנוסע השמיני 2; במקור: Aliens) הוא סרט אימה-מדע בדיוני אמריקאי משנת 1986 בבימויו של ג'יימס קמרון, השני בסדרת סרטי "הנוסע השמיני". בסרט מככבים סיגורני ויבר, פול רייזר, מייקל ביהן, ג'נט גולדשטיין, ביל פקסטון ומארק רולסטון.
תקציר העלילה.
לאחר שריחפה 57 שנים בחלל, חללית המילוט של אלן ריפלי (סיגורני ויבר) מחולצת על ידי החברה בה הועסקה. לאחר שהיא עומדת בפני ועדה המתחקרת את האירועים ב"נוסטרומו", ריפלי לומדת שבכוכב LV-426 עליו אספו את היצור, התיישבו בינתיים מתיישבים שעוסקים בשינוי פני הכוכב לשם קולוניזציה אנושית בו.
לאחר איבוד קשר עם המושבה, החברה מבקשת את עזרת ריפלי (בהיותה האדם היחיד שהתמודד עם היצור) בהצטרפות לכוח נחתי-חלל שיבדוק מה התרחש במושבה. ריפלי, החוששת ממפגש נוסף עם היצור לאור חוויות העבר, מסרבת תחילה להצטרף. אולם, לבסוף היא מסכימה לאחר שנציג החברה קרטר בורק (פול רייזר), מציע לחדש את רישיון העבודה שלה כקצינה בספינת חלל (שבוטל בעקבות השמדתה את ה"נוסטרומו"), ומבטיח לה שמטרת המסע היא חיסול היצור ולא החזרתו לחללית לשם מחקר מדעי.
במושבה הנטושה מוצאים ריפלי, בורק והנחתים ילדה קטנה בשם ניוּט, הניצולה היחידה ממתקפת היצורים. הם מגלים שהיצורים השתלטו על המושבה והקימו בה מדגרה, בה הם משתמשים בשאר המתיישבים בתור פונדקאים ליצירת עשרות יצורים, מולם ריפלי והנחתים צריכים להתמודד. המצב מסתבך עוד יותר, כאשר הקצין המפקד על צוות הנחתים מתגלה כחסר ניסיון וריפלי נאלצת לגלות תושייה בעצמה, בעוד האמת אודות כוונותיהם של בורק והחברה לגבי היצורים מתבררת כאפלה משסברה.
ביקורות ותגובות.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות מאוד ולציון 98% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 63 ביקורות.
אלי גליקמן
אליהו (אלי) גליקמן (נולד ב-7 באוגוסט 1961) הוא מנהל ישראלי אשר כיהן כמנכ"ל חברת החשמל בין 2011–2015 ומכהן כמנכ"ל צים. בעברו איש צבא שפיקד על שייטת 13 והשתחרר בדרגת אלוף-משנה.
ביוגרפיה.
גליקמן בוגר מחזור כ"ה של הפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה ובית הספר הריאלי. התגייס לצה"ל ב-1979 והתנדב לשייטת 13. השלים את הכשרת מסלול הלוחם בקומנדו הימי ויצא לקורס קציני חי"ר. עם תום הקורס שב לשייטת, שם שימש כמפקד צוות. בהמשך עבר קורס חובלים, ובשנים 1987–1988 שירת כמפקד ספינת טילים. ב-1988 קודם לדרגת סגן-אלוף, ומונה למפקד פלגת הלוחמים בשייטת 13. בדצמבר אותה שנה הוביל כוח מהיחידה במבצע כחול וחום, פשיטה בעומק לבנון. ב-1992 מונה לראש ענף לוחמה זעירה במחלקת אמצעי לחימה שבמטה חיל הים.
ב-1995 מונה לסגן מפקד שייטת 13, וב-1997 מונה למפקדה בדרגת אלוף-משנה. במהלך כהונתו ספגה השייטת את האירוע הקשה בתולדותיה, אסון השייטת בספטמבר 1997, בו נהרגו 11 מלוחמי היחידה ורופא מהכוח המחלץ. בתפקידו האחרון בצה"ל שירת גליקמן כנספח ימי בארצות הברית, במהלך כהונתו בתפקיד עוטר באות לגיון ההצטיינות של הכוחות המזוינים של ארצות הברית. השתחרר מצה"ל ב-2002.
בשנים 2003–2005 כיהן כמנכ"ל חברת Exel MPL ישראל, שהיא שלוחה של חברת שירותי לוגיסטיקה מהגדולות בעולם. במקביל כיהן בשנים 2004–2006 כדירקטור בבנק עצמאות. ב-2005 עבר לעבוד בחברת פרטנר תקשורת, ושימש במשך 5 שנים סמנכ"ל לקוחות, ובמשך שנה אחת משנה למנכ"ל. באפריל 2011 נכנס לתפקידו כמנכ"ל חברת החשמל. בספטמבר 2014 הודיע על התפטרותו לאחר שלא הצליח לקדם החלטה על ביצוע רפורמה למשק החשמל בישראל ובחברת החשמל.
במרץ 2017 מונה גליקמן למנכ"ל "צים" והוא נכנס לתפקידו ב-2 ביולי 2017.
גליקמן היה נשוי לאיה עד פטירתה בשנת 2016, ולבני הזוג נולדו שלושה ילדים. מתגורר בהרצליה. מוסמך בניהול פיננסי מבית הספר של הצי האמריקאי ללימודים מתקדמים, ובוגר התוכנית למנהלים בכירים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון.
היהדות הקונסרבטיבית
הארכיון ע&quot;ש אבא חושי
הארכיון ע"ש אבא חושי בספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה, מכיל מסמכים משנת 1919 ועד לשנות השבעים של המאה ה-20, אשר הצטברו לאורך תקופת פעילותו של אבא חושי בישראל כחלוץ, איש ציבור, חבר מפלגה, מזכיר מועצת פועלי חיפה וראש עיריית חיפה בין השנים 1951–1969. בנוסף, קיימים בו חומרים אשר נאספו לאחר מותו וקשורים למפעל חייו.
לצד האוסף הפרטי של אבא חושי, מכיל ארכיון מסמכים היסטורי זה גם אוספים אישיים כגון: אוסף השופט דב טובבין, אוסף רב החובל זאב הים שהיה מחלוצי הימאות העברית בעת החדשה, אוסף מרים כץ, נחמן טננבוים ועוד. בנוסף כולל הארכיון אוספים של מוסדות, מוסדות ציבור, ארגונים ומפעלים ובהם: בית שפינוזה, מועצת פועלי חיפה (מפ"ח), מפלגת העבודה, המשמרת הצעירה בסניף מפלגת העבודה בחיפה רבתי, בית הספר עממי א', בית הספר הריאלי העברי בחיפה, חברת גב-ים ועיריית צפת.
חלק לא מבוטל מבין המסמכים כולל נאומים, פתקאות, הרצאות ומאמרי עיתונות שכתב אבא חושי בעצמו. חלק אחר עוסק בביטחון, תעשייה, תרבות, חינוך, בנייה ותכנון העיר, ספנות וים, שביתות, איגודים מקצועיים, זכויות עובדים, יחסים עם האוכלוסייה הערבית והדרוזית, יחסים בינלאומיים וכו'.
הארכיון משרת את קהילת החוקרים והסטודנטים של אוניברסיטת חיפה, מוסדות אקדמיה ומחקר אחרים, וקהל רחב בארץ ובעולם.
היסטוריה.
הארכיון הוקם בשנת 1970 בין כותלי אוניברסיטת חיפה, במסגרת הפקולטה למדעי הרוח, כתוצאה מיוזמה משותפת של עיריית חיפה, אוניברסיטת חיפה, ומשפחתו של אבא חושי וזאת כדי לאפשר לציבור הלומדים והמתעניינים ללמוד על תולדות חיפה בעבר הרחוק והקרוב, מתוך נקודות גישה שונות ובמגוון תחומים.
על מנת להציל מכיליון חומר ארכיוני רב ומתוך מטרה לאפשר שימוש בחומר המצוי בין כתליו, הוחלט להרחיב את הארכיון כך שיכלול גם חומר ארכיוני הנוגע לתולדות יישובי צפון הארץ.
חלק מן הארכיון הועבר לעיריית חיפה, ובשנת 2005 החלק שנותר באוניברסיטה הושב לספריית יונס וסוראיה נזריאן, והוא שוכן בחדר הספרים הנדירים בספרייה.
שימור ודיגיטציה.
בשנת 2006 החלה הספרייה ביישום פרויקט הכולל מחשוב, ארגון ושימור הארכיון: ארגון ומיון החומרים בתיקים בהתאם לפרמטרים של נושא ושנה, קטלוג הפריטים וכן, בניית אגרון (תזאורוס) ונקודות גישה מגוונות למסמכים. כל זאת במקביל לטיפול פיסי בחומר וקביעת נוהלי שימור ועיון ראויים. כחלק מפרויקט הנגשת החומרים מתבצעת סריקה  שוטפת של כל חומרי הארכיון. עד כה נסרקו קרוב ל-150 תיקים. רוב האלבומים והתמונות מתוך אוספי הארכיון קוטלגו ונסרקו גם כן. כל החומרים הסרוקים  מוצגים בגלריה הדיגיטלית באתר הספרייה. החומר נגיש לכל דורש.
תרבות אונס