וירה דרייק (אימלדה סטאונטון) היא אשה מסורה למשפחתה, היא מטפלת בבעלה וילדיה, באמא הקשישה ובשכן חולה. בתה אתל (אלכס קלי), היא בחורה ביישנית העובדת במפעל לייצור נורות. בנה סיד (דניאל מייס), הוא חייט התופר חליפות לגברים. בעלה, סטנלי (פיל דייוויס), הוא מכונאי רכב. למרות שהמשפחה היא דלת אמצעים הם מחזיקים מעמד בזכות הקשר המשפחתי החזק שביניהם. בסרט אנחנו רואים את המעשים הטובים והחסדים הקטנים שהיא עושה באופן קבוע למען כל מי שהיא נתקלת בו. וירה עובדת כמנקה ועוזרת בית, אבל בנוסף ובלי ידיעת בני משפחתה היא עוזרת לנשים בהריון לבצע הפלה. היא אינה מקבלת תשלום תמורת מעשיה, ומתייחסת לכך כאל מעשה צדקה. לעומתה לילי (רות שין) גובה מהנשים 2 גיני עבור ארגון ההפלה ללא ידיעתה של וירה, היא גם מוכרת מזון בשוק השחור.
עלילת משנה בסרט מספרת את סיפורה של סוזן (סאלי הוקינס), בחורה ממשפחה אמידה, בתה של אחת הנשים שוירה עובדת אצלן. מחזר של סוזן אונס אותה והיא נכנסת להיריון. היא נעזרת בחברתה כדי ליצור קשר עם רופא שיעשה לה הפלה. הרופא מפנה אותה לפסיכיאטר, והוא מנחה אותה בשאלותיו כך שיוכל להמליץ על ביצוע הפלה באופן חוקי. לשאלותיו היא עונה שהיו מקרים של מחלות נפש במשפחתה, ואם לא תוכל לבצע הפלה היא תתאבד. ביצוע ההפלה עולה לה 100 גיני.
מצבה של אחת מהנערות שוירה עוזרת להן להפיל מתדרדר, והיא כמעט מתה. בעקבות זאת המשטרה עוצרת את וירה לחקירה. היא מוחזקת במעצר בלילה, ומובאת לפני שופט למחרת בבוקר. סיד המום ממעשיה של אמו, ואומר לאביו שהוא אינו חושב שיוכל לסלוח לה.
וירה משוחררת בערבות, ועומדת למשפט באולד ביילי. אף אחת מהמעסיקות שלה אינה מוכנה להעיד עדות אופי לטובתה. עורך הדין שלה מעריך שהיא תקבל את תקופת מאסר מינימלית שהיא שנה וחצי. השופט גוזר עליה מאסר של שנתיים וחצי. מאסרה משפיע על כל הסובבים אותה שהיו תלויים בה.
רקע.
בסרט שילב מייק לי אלמנטים מימי ילדותו. הוא גדל בסאלפורד שבלנקשייר. חייו היו רגילים, אביו היה רופא ואמו מיילדת, בסביבה שבה חיו אנשים במעמדות חברתיים שונים. בספר "The Cinema of Mike Leigh: A Sense of the Real" הוא אומר "אני חייתי בסביבה מיוחדת של מעמד הפועלים, כמה מקרובי המשפחה גרו במעלה הרחוב במקום עם יותר עלים. תמיד היה מתח, או לפחות דואליות. שני העולמות הללו התנגשו זה בזה. כך שאתה תמיד רואה בסרטים שלי את העולם האחד ויחסו לעולם השני."
הפקה.
מייק לי ידוע בשיטות העבודה הייחודיות שלו ליצירת ריאליזם בסרטיו. הוא נוהג להשתמש באימפרוביזציה כדי ללכוד את תגובות השחקנים שאינן כתובות בתסריט. בזמן צילומי "וירה דרייק" רק אימלדה סטאונטון ידעה שנושא הסרט הוא הפלות. השחקנים שגילמו את תפקידי בני משפחתה, כולל סטאונטון עצמה, לא ידעו שהיא אמורה להעצר, עד אשר השוטרים דופקים בדלת הבית שבו הם עשו חזרות. תגובות ההפתעה והבלבול שלהם היוו את הבסיס לדיאלוג והחומרים שהופיעו בסרט.
תגובות.
הסרט זכה להצלחה אצל המבקרים. האתר Metacritic האוסף ביקורות על סרטים ומחשב ממוצע, נתן לסרט ציון של 83 מתוך 100.
באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes 92% מתוך 155 הביקורות היו חיוביות, ממוצע הציון הוא 7.9 מתוך 10.
הסרט ספג ביקורת מנשים שעבדו כמיילדות בשנות החמישים. עיקר הביקורת הייתה לגבי השיטה שבה השתמשה וירה דרייק לביצוע ההפלה. השיטה הייתה להחדיר בעזרת מזרק תמיסה של חומר חיטוי עם מי סבון פושרים לתוך רחם האישה. לטענת ג'ניפר וורת', שהייתה מיילדת בשנות החמישים, שיטה זו היא קטלנית. היא טוענת שהסרט "מסוכן", כיוון שנשים יכולות לחקות את השיטה הזו במקומות שההפלה היא עדיין בלתי חוקית.
יער נורווגי (סרט)
יער נורווגי (ביפנית: ノルウェイの森) הוא סרט קולנוע יפני משנת 2010 בבימויו של טראן אן הונג. הסרט, מסוגת הדרמה, מבוסס על הרומן "יער נורווגי" מאת הסופר היפני הארוקי מורקמי.
הסרט עוסק בנושאים של שכול, מיניות, אהבה וחוסן נפשי.
תמצית העלילה.
הסרט מתרחש ביפן בשלהי שנות ה-60 של המאה העשרים. טורו ואטנבה (קניצ'י מצויאמה) הוא צעיר שקט ורציני, המיודד עם בן גילו קיזוקו וחברתו נאוקו (רינקו קיקוצ'י). התאבדותו הבלתי מוסברת של קיזוקו גורמת לטורו לסערת רגשות, וכדי להתרחק מהאירועים הוא עובר ללמוד באוניברסיטה בטוקיו. כעבור זמן מה הוא פוגש שם באקראי את נאוקו והקשר ביניהם מתהדק. נאוקו מדוכדכת מאובדנו של קיזוקו, ושוקעת בדיכאון.
טורו ונאוקו חוגגים יחדיו בדירתה של נאוקו את יום הולדתה ה-20, ובמהלך המסיבה מקיימים יחסי מין. טורו מופתע לגלות שנאוקו בתולה, ושואל אותה מדוע לא שכבה עם קיזוקו. שאלה זו פוגעת מאוד בנאוקו, והיא לא משיבה עליה. היא עוזבת את טוקיו, וכעבור זמן מה מקבל טורו מכתב ממנה, שבו היא מודיעה לו שהתאשפזה בסנטוריום ביער הסמוך לקיוטו. טורו, שבלבו רגשות חמים כלפי נאוקו, מיוסר ממצב זה.
טורו ממשיך בלימודיו, ופוגש סטודנטית נאה בשם מידורי (קיקו מיזוהארה). למידורי יש חבר, אך נקשר קשר הדוק בינה ובין טורו. כן מקיים טורו קשרי ידידות עם נגאסווה וחצומי, הנמצאים בזוגיות שבה נגאסווה הנהנתן בוגד בחצומי, אך היא מבליגה עקב אהבתה אותו.
טורו שומר אמונים לנאוקו, ואף נוסע לבקרה בסנטוריום שבו היא מאושפזת, שם משגיחה עליהם רייקו, מורה למוזיקה שאף היא מאושפזת שם. בביקורו מספרת לו נאוקו על הקושי הנפשי והפיזי שלא אפשר לה לקיים יחסי מין מלאים עם קיזוקו. בהמשך מחמיר מצבה הנפשי של נאוקו, והיא מתאבדת.
רייקו וטורו מתאבלים יחדיו על מותה של נאוקו, וכשהם בדירתו של טורו מבקשת ממנו רייקו שישכב אתה, קודם שהיא נוסעת לעיר שבה תפתח חיים חדשים. השניים עושים זאת, ורייקו מספרת לטורו שזו הפעם הראשונה שלה לאחר הפסקה של שבע שנים שבהן הייתה מאושפזת.
רייקו נוסעת לדרכה, וטורו מטלפן למידורי, שבינתיים נפרדה מחברהּ והציעה לטורו להדק את הקשרים ביניהם, ומציע לה לממש את הצעתה זו, שאותה סירב לממש כל זמן שנאמנותו הייתה נתונה לנאוקו.
פסקול.
את פסקול הסרט חיבר ג'וני גרינווד, הגיטריסט המוביל של להקת רדיוהד.
הפצתו של דיסק ובו פסקול הסרט החלה ב-10 בנובמבר 2010.
ביקורת.
כסרט המבוסס על רומן מצליח, נטו המבקרים להשוות בין השניים. רוי שוורץ כתב בעניין זה:
ביקורתו של יאיר רוה חריפה יותר:
כך גם מרט פרחומובסקי:
יער נורווגי
המשולש הסוני
המשולש הסוני (בערבית: المثلث السني, באנגלית: Sunni Triangle) הוא אזור דמוי משולש הממוקם במרכז עיראק, וכולל את הבירה בגדאד והאזורים המצויים מערבית וצפונית-מערבית לה. האזור מאופיין בצפיפות אוכלוסין גבוהה, ותושביו הם בעיקר ערבים מוסלמים-סונים.
ערים מרכזיות באזור המשולש הן בגדאד, בקובה (Baqubah), רמאדי, פלוג'ה, סאמרא ותיכרית.
במהלך שנות ה-70 עד שנות ה-2000 היה האזור ידוע בעמדתם הפוליטית של תושביו, שהפגינו תמיכה חזקה בממשלו של נשיא עיראק לשעבר, סדאם חוסיין. רבים מעובדי הממשלה בעיראק, פוליטיקאים ומנהיגים צבאיים, הגיעו בתקופה זו מאזור המשולש. חוסיין עצמו נולד סמוך לתיכרית. מאז הפלישה לעיראק של כוחות ארצות הברית ובעלות בריתה במרץ 2003, שבעקבותיה החלה מלחמת עיראק, הפך האזור למעוז של כוחות אופוזיציה סונים חמושים, אותם עודד חוסיין להילחם בכוחות הפולשים באמצעי גרילה. חוסיין עצמו הסתתר לאורך השנה בקרב תומכיו במשולש, ובדצמבר 2003 נלכד בכפר קטן מדרום לתיכרית.
המונח "המשולש הסוני" היה בשימוש לסירוגין החל משנות ה-70 על ידי אנשי אקדמיה המומחים בתחום עיראק. המונח נטבע בעיקר במטרה להבדיל בין אזור זה לבין האזורים הצפוניים והדרומיים של עיראק. בתקשורת הכללית הופיע המונח לראשונה בראיון בעיתון "סן פרנסיסקו כרוניקל" בספטמבר 2002, לקראת הפלישה לעיראק, בו צוטט איש האו"ם סקוט ריטר כאומר כי כדי להגיע לבגדאד במהלך הפלישה יהיה צורך לחדור למשולש הסוני. המונח הפך לנפוץ יותר לאחר מאמר נוסף, ביוני 2003 ב"ניו יורק טיימס", בו דווח על מאמצי כוחות ארצות הברית להכניע את מעוזי כוחות האופוזיציה הסונית החמושה במשולש הסוני. מאז נפוץ השימוש במונח זה.
יש להבדיל בין אזור זה לבין אזור "משולש המוות" (Triangle of Death) שנמצא דרומית לבגדאד, אזור המיושב גם הוא ברובו באוכלוסייה סונית, שהיווה מוקד לקרבות רבים בין כוחות ארצות הברית לחמושים סונים בנובמבר-דצמבר 2004.
נשיר
פל&quot;מ
פל&quot;ם
לאסן
פסגת לָאסֶן (באנגלית: Lassen Peak) הידוע גם כהר לאסן (Mount Lassen) הוא הר הגעש הפעיל הדרומי ביותר ברכס קסקייד. ההר שוכן באזור שסטה קסקייד שבצפון קליפורניה, והוא חלק מהקשת הגעשית של הקסקייד - קשת געשית המשתרעת מצפון קליפורניה בארצות הברית ועד לדרום מערב קולומביה הבריטית בקנדה. פסגת לאסן מתנשאת לגובה של 600 מטרים מעל לסביבתה, ונפחה הוא 2 קילומטרים מעוקבים – אחת מהכיפות הלבה הגדולות ביותר על פני כדור הארץ. ההר נוצר על המדרון הצפון מזרחי ההרוס של הר הגעש טהאמה (Tehama), שאינו קיים כיום, ושהיה גבוה בלפחות 300 מטרים מפסגת לאסן.
ב-22 במאי 1915 גרמה התפרצות געשית רבת עוצמה להרס באזורים הסמוכים ואפר געשי נשר במרחק של עד למעלה מ-300 קילומטרים מזרחית מההר. התפרצות זו הייתה העזה ביותר מבין סדרה של התפרצויות בין 1914 ל-1917. הר לאסן והר סנט הלנס הם שני הרי הגעש היחידים שהתפרצו בחלק היבשתי הרציף של ארצות הברית במאה ה-20. הפארק הלאומי הגעשי לאסן נוצר במחוז שסטה, על מנת לשמר את האזורים שנפגעו בהתפרצות, לשם מחקר ותצפיות, ועל מנת לשמר את המאפיינים הגעשיים הסמוכים להר.