בראשית עשור הראשון של המאה ה-21 סבלה אינפיניטי ממכירות נמוכות ועמדה על סף סגירה, עקב קשיים דומים אצל ניסאן. בניסיון להחלץ מהשפל, חל מפנה בדרכה של אינפיניטי כשהחליטה להתמקד בפיתוח מכוניות יוקרה ספורטיביות. בשנת 2003 הוצג דגם הסדאן הספורטיבי G35 עם מנוע V6 ו-320 כוח סוס. התגובה החיובית לדגם בקרב הציבור וזכייתו בפרס מכונית השנה של Motor Trend בארצות הברית עודדו את אינפיניטי להמשיך ולהתמקד בדגמי ביצועים. דגמי ה-FX35/45 התבססו על ההצלחה של הדגם G35 והוסיפו לו מבנה של רכב פנאי מוגבה, המשלב אחיזת כביש וביצועים של מכונית ספורט עם רב גוניות ויכולת עבירות במזג אוויר קשה. דגם ה-FX היווה בהמשך אבטיפוס לדגמי קרוסאובר מחקים של יצרנים מתחרים.
בשנת 2007, לאור ההצלחה של סדרת ה-M והעובדה כי חלקה את המנוע עם הדגם הבכיר Q45, הוחלט להפוך את M45 לדגם הבכיר. בשנה זו גם הוצג עיצוב מחדש לדגם הסדאן G35. ב-2008 הוצג הדגם החדש של G37 קופה. באותה שנה חדרה אינפיניטי לשוק מכוניות הקרוסאובר היוקרתיות הקטנות עם EX35, והכריזה על כניסת המותג לאירופה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה. ההצגה לשוק האירופאי בוצעה בהדרגה עד שנת 2010 וכללה כניסה ל-21 מדינות כשמטה החברה הוקם בשווייץ. הדגמים שהוצגו באירופה בשלב הראשון היו: FX50, G37, G37 COUPE, EX37.
בישראל.
בישראל הוצג המותג לראשונה באפריל 2008 בתערוכת אוטומוטור, בסמיכות להצגתו בתערוכת ז'נבה.
נתוני מכירות.
על פי נתוני קארזון (עיבוד מאגר רכבים פרטים ומסחרים עד 3.5 טון):
דגים (קבוצת כוכבים)
דגים הוא המזל ה-12 בגלגל המזלות, בין דלי לטלה והשמש עוברת בו בין אמצע מרץ לסוף אפריל. ב-21 במרץ השמש חוצה את קו המשווה השמימי בקבוצת כוכבים זו. סמלו הוא ♓︎ - זוג דגים. הוא ממוקם באזור של השמים הנקרא לעיתים 'הים' הודות למזלות המימיים האחרים שנמצאים בו: ארידנוס, לווייתן, דלי ועוד. בקבוצה אין כוכבים בהירים כלל.
גרמי שמים מעניינים.
α בדגים הוא כוכב כפול המורכב מזוג כוכבים לבנים קרובים בבהירויות מדרגה 4 ו-5.
ζ בדגים הוא כוכב כפול המורכב מזוג כוכבים בבהירויות מדרגה 5 ו-6.
M74 היא גלקסיה בבהירות מדרגה 10, מרשימה מאוד בצילום ארוך, אך חלשה מכדי להיראות היטב בטלסקופ חובבים.
מיתולוגיה.
במיתולוגיה היוונית זוהתה הקבוצה כאפרודיטה וארוס המחופשים לדגים על מנת לברוח מהמפלצת טיפון, כאשר הם קשורים יחד כדי שלא להפרד.
עגולי פה
עגלי פה
פח גלי
פח גלי (נקרא גם איסכורית) הוא חומר גלם המשמש למטרות שונות בעיקר בתחום הבנייה. המוצר עשוי משטח פח דק שכופף לכדי צורת גלים. כתוצאה מכיפופו, קטן במעט אורך המשטח בכיוון אחד אך מקבל חוזק רב כנגד כפיפה בכיוון הנגדי.
חתך הצד הגלי הנוצר מגדיל את מומנט ההתמד של משטח הפח ומקנה לו חוזק רב וזאת על ידי שימוש בכמות מזערית של חומר. עובי הפח הנפוץ הוא 0.6 מ"מ. בכיוונו השני של משטח הפח הגלי, נותר מומנט התמד קטן במיוחד המסתמך על עובי הפח בלבד. מסיבה זו, לרוב מותקן הפח הגלי על גבי שתי קורות מקבילות התומכות את המשטח בכיוון אחד. הגלים מגיעים בכמה צורות, גלים גדולים, קטנים וגלים טרפזיים.
הפח הגלי הוא חומר בניין זול ופשוט מאוד ולכן משמש בעיקר לבנייה של מחסנים, קירוי של מבני תעשייה, מוסכים וכדומה. בניית גג מפח גלי מתבצעת על ידי הנחת לוחות פח גלי על גבי שתי קורות בגבהים שונים שאורכן אינו מוגבל והמרחק ביניהן הוא פונקציה של חוזק הפח הגלי. נוחות נוספת בבנייה היא היכולת ליצור קירוי רציף בעזרת מספר חלקי פח המולבשים אחד לתוך השני ונראים כיחידה אחת אשר נותנת מענה בעיקר למניעת חדירת מי גשם.
את הפח הגלי המציא בשנות ה-20 של המאה ה-19 המהנדס הבריטי הנרי פאלמר. הפח הגלי שהמציא יוצר מברזל יצוק ורק מאוחר יותר יוצר מברזל מגולוון. חומר הבנייה החדש שימש תחילה למכרות ברחבי האימפריה הבריטית. עד מהרה הפך לחומר בנייה נפוץ מאוד בבניית גגות בהודו, ארצות הברית ואוסטרליה בה משמש עד היום כחומר בניין נפוץ מאוד לבניית גגות.
על אף שהחומר הוא זול ופשוט ומשמש מאז ועד היום בעיקר למבני תעשייה קלים כמו גם לפחונים ומבנים פשוטים אחרים, בשנים האחרונות נעשה בו שימוש כחומר בניין בעל איכויות אסתטיות הנותן גם פיתרונות אדריכליים לקירויים אמורפיים שונים. דוגמה לכך היא כותרת מגדל הגן היוקרתי ברמת גן הבנויה מחומר זה.
בדומה לפח הגלי, נהוגה שיטת הכיפוף גם עם החומרים נחושת, אלומיניום, אזבסט ופלסטיק לטובת שימושים תעשייתיים שונים ובתחום הבנייה.
ראו גם.
פנל מבודד
גבי שושן
גבי שׁוּשָׁן (13 בינואר 1950 – 6 בפברואר 2016) היה זמר, מוזיקאי ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה.
תחילת הדרך.
גבי שושן נולד ב-1950 בקזבלנקה שבמרוקו, וב-1955 עלה לישראל. תחילה התיישבה משפחתו במעברת אופקים, וב-1961 עברה למחנה ישראל, בסמוך ללוד.
כבר בגיל צעיר נמשך שושן למוזיקת פופ ובמיוחד לקליף ריצ'רד והצלליות, שסרטם "הצעירים" השפיע עליו בבחירת הכיוון המוזיקלי. הוא הצטרף ב-1965 ללהקת "הגולדפינגרז" יחד עם הזמר והגיטריסט ניסים סרוסי. ב-1968 עבר שושן אל להקת "השוקולדה", שכללה את צביקה פיק ושוקי לוי, איתה שר בפסקול הסרט "לופו" (יצא לאור ב-1970) ובמחזמר "שיער", שעלה על הבמות בקיץ 1970. במחזמר שיחק שושן את ברגר, אחד מגיבורי העלילה. הצלחת המחזמר ופרסומו הפכו את שושן לכוכב.
לאחר שעזב את "השוקולדה" שיחק שושן בסרטים "השוטר אזולאי" ו"קזבלן", השתתף במחזמר "אני שאיש לא מכיר", והקליט כסולן את השירים "רגע של שקט" (מילים: משה בן-שאול, לחן ועיבוד: דני שושן) ו"אני לא יודע". ב-1971 הצטרף ללהקת "אחרית הימים", בה היה חבר עד להתפרקותה כעבור שנה.
שנות ה-70 והתפתחות הקריירה.
במחזמר "אני שאיש לא מכיר" הכיר שושן את קובי אשרת, והחל לעבוד עמו על אלבום הסולו הראשון שלו, "נער שחור עיניים", שיצא ב-1973. כתוצאה מהתלבטותו של שושן בין השתלבות במוזיקה העברית לבין המשך התמקדות במוזיקת פופ, חצי מהאלבום היה בעברית וחציו באנגלית. הלהיטים מתוכו היו: "שש עשרה מלאו לנער", "בראשית", שבוצע במקור על ידי אבישי אביבי בשם "תנו ללכת", "עין בלי דמעה" (מילים: עלי מוהר) ו"People Get Together" (אשר שושן הקליט לו מאוחר יותר גרסה עברית בשם "שיר לאוהבים הצעירים" לאלבומו השני). בהקלטות האלבום השתתפו הרכב הליווי "או שכן או שלא" (איציק ברנס בגיטרה, יוסי אטיאס בתופים ואבי סרוסי בבס), אלונה טוראל בפסנתר, יצחק קלפטר בגיטרה חשמלית, אורי נדיר בתופים, וישראל בורוכוב בבס.
אלבומו השני, "שירים שאהבנו", שיצא ב-1974 בחברת התקליטים "קוליפון", שהתמחתה במוזיקה מזרחית, היה כבר כולו בעברית. בלטו בו השירים: "להשתטות לפעמים" (מילים: אילן גולדהירש, לחן: מרקו בכר, עיבוד: אלדד שרים) "ילדה קטנה" (מילים: סמדר שיר, לחן: צביקה נוי, עיבוד וגיטרה שלמה מזרחי), "גברת שוש" (מילים ולחן: עוזי חיטמן, עיבוד: שלמה מזרחי), "תודה לאבא ואמא" (מילים יענקל'ה רוטבליט, לחן: יצחק קלפטר, עיבוד: שלמה מזרחי). בהקלטות האלבום השתתפו חברי להקת "הבמה החשמלית", הרכב הליווי "או שכן או שלא", אלדד שרים, אלונה טוראל, דודי רוזנטל בפסנתר וסינתיסייזר מוג, חיים רומנו, ויצחק קלפטר בגיטרות, אלי מגן בבס, ומאיר ישראל בתופים. בקולות רקע השתתפו נאוה ברוכין (מהנשמות הטהורות), גלי עטרי, וחברי "אף אוזן גרון".
ב-1975 נסע לארצות הברית עם רעייתו הטרייה. השניים השתקעו בניו יורק ונולד להם בן. הופיע בפני יהודים בשירי ארץ ישראל, שיחק בסרטים ובפרסומות והקים הרכב בשם "זברה". בני הזוג נפרדו תוך זמן קצר, יחסית, והחלו בהליכי גירושין. ב-1977, לאחר סיום הליכי הגירושין, עבר שושן ללוס אנג'לס. שם התמכר לקוקאין ולאחר זמן מה עבר טיפול גמילה. על תקופת הקוקאין סיפר: "זה היה ממש לא כיף כל התקופה הזו. לא הקוקאין, שהיה כיף, אלא הכסף שנגמר - זה מה שהיה לא כיף בכל הסיפור הזה". הוא שב לניו יורק ומצא עבודה במועדון "פינג'אן" הישראלי ומאוחר יותר חזר שוב לסמים. לאחר שפוטר מהמועדון ונגמל מהסמים מצא עבודה במועדון "שירוקו" של אריס סאן, שם עבד כשלוש שנים.
החזרה לישראל.
בסוף 1984 חזר לישראל, ומאז הקליט שירים רבים כגון "הולך לי לאיבוד", "רק אלייך", ו"תקופות", אותו הלחין בעצמו.
בקיץ 1985 הוציא את השיר "מלכודת לשפן" (מילים: דודו וייזר, לחן ועיבוד: עדי דגני). בסוף אותה שנה הלחין וביצע את השיר "משו משו" (מילים: דודו וייזר, עיבוד: מיקי שביב).
בתחילת 1986 הוציא את ינועו גלגלים (מילים ולחן: מיקי שביב). בקיץ אותה שנה הוציא לרדיו דואט עם סי היימן בשם "קונטאקט" ללחן שלו עם צביקה נוי, מילים של סי היימן, ועיבוד של עובד אפרת. בסוף השנה הוציא לרדיו את "על המזח" שהלחין ביחד עם צביקה נוי, למילים של אהוד בנאי, ועיבוד של עובד אפרת.
באוקטובר 1986 שיחק במחזה "מזמור לדוד" מאת תמיר גרינברג, בבימוי של ג'ק מסינג'ר לצידו של משה איבגי, תמונות מחיי הומוסקסואלים בגן העצמאות, שהוצג בפסטיבל עכו.
באביב 1987 הוציא לרדיו את "אדם", שהלחין למילים של חמוטל בן זאב.
בקיץ 1988 הוציא את השירים "אסתר את 10!" ו"אדי עצור!" (מילים ולחן: מיקי בהגן), באותה השנה שיחק בסרט "תל אביב לוס אנג'לס", בתפקיד "סם כהן".
ב-1989 החל לעבוד עם ארקדי דוכין על אלבום שלם שבסופו של דבר נגנז, ורק שיר אחד מתוכו יצא לרדיו בסוף 1990 - "הוא לא כמו כולם" (מילים לחן: ארקדי דוכין). במקביל הקליט את השיר "לך לעזאזל" (מילים: חנה גולדברג, לחן ועיבוד: עובד אפרת).