בתחילת עונת 1983/84 עזב מורה את ראיו וחתם בשורות ריאל מורסיה, ששיחקה בליגה הראשונה. במורסיה היה שוער מחליף, והוא שותף ב-7 משחקים בלבד, עת השוער הראשון, מנואל סרבנטס, היה פצוע במחזוריה האחרונים של העונה. בתחילת עונת 1984/85 שב להיות השוער השני, אך כשסרבנטס נפצע באופן חמור במשחק נגד סביליה ב-21 בנובמבר 1984, מורה החליפו לשארית העונה. בסוך הכול פתח ב-22 משחקי ליגה ו-3 נוספים בגביע הליגה, אך הוא לא הצליח לעזור לקבוצתו להישאר בליגה הראשונה, והיא ירדה לליגה השנייה מהמקום האחרון. בעונה הבאה מורה לא זכה לדקות משחק, ובעונה זו פרש ממשחק, בגיל 38.
קריירת נבחרות.
מורה ייצג את מדינתו באולימפיאדת מקסיקו סיטי שנערכה ב-1968. מורה פתח בשני משחקי הבית הראשונים, בהם ניצחה ספרד את ואת מבלי לספוג שער. במשחק השלישי זכה למנוחה, שכן ספרד הבטיחה את העפלתה לרבע הגמר. ברבע הגמר שותף מורה וספרד הודחה מהטורניר אחרי הפסד 2-0 ל. מורה מעולם לא שיחק במדי נבחרת ספרד הבוגרת.
כקטלאני, השתתף מורה בשני משחקי ידידות של נבחרת קטלוניה, האחד ב-1973 והשני ב-1976.
קריירת אימון.
לאחר פרישתו ממשחק החל מורה לעבוד כמאמן. ההתנסות הראשונה שלו כמאמן הייתה עם איגוולדה, קבוצה בקטלוניה ששיחקה אז בליגה הרביעית. בעונתו הראשונה שם, עונת 1987/88, הדריך את הקבוצה למקום ה-6, ובשנייה למקום ה-13 בביתה. ב-1989 הצטרף כמאמן במחלקת הנוער של ברצלונה, שם עבד במשך 4 שנים. בעונת 1993/94 התמנה לתפקיד המאמן של ז'ימנסטיק טרגונה שמליגה השלישית. עונתו הראשונה כללה מספר עליות וירידות, ובסיומה סיימה הקבוצה במקום ה-11, במרכז הטבלה. בעונתו השנייה בז'ימנסטיק החלה הקבוצה כשהיא במרכז הטבלה, אך לאחר רצף של 7 משחקים ללא ניצחון, פוטר מורה מתפקידו באפריל 1995, כשהקבוצה במקום ה-15. ז'ימנסטיק סיימה את העונה במקום ה-16 ונמנעה מירידה לליגה הרביעית הודות לניצחונות בפלייאוף הירידה.
לאחר מכן הצטרף מורה לריאל מורסיה, שהייתה אז בליגה הרביעית. מורה הדריך את הקבוצה חזרה לליגה השלישית בעונת 1995/96 מהמקום הראשון בביתה, אך בעונת 1996/97 עזב מורה את תפקידו כבר בנובמבר 1996. בעונת 1997/98 אימן את קרטגונובה, קבוצה חדשה, מהליגה הרביעית גם היא. את קרטגונובה הוביל מורה לליגה השלישית מהמקום הראשון בביתה. בעונת 1998/99 היה מאמנה של בנידורם שמהליגה השלישית. בגביע המלך הגיעה הקבוצה תחתיו עד לשמינית הגמר, שם פגשה את ברצלונה, קבוצתו של מורה כשחקן, שהדיחה את בנידורם עם ניצחון הן במשחק הראשון והן בגומלין. בליגה כשלה הקבוצה וסיימה במקום ה-18, ממנו ירדה לליגה הרביעית.
באמצע עונת 1999/2000 התמנה מורה לתפקיד המאמן בסבדל, ששיחקה אז בליגה השלישית. בעונתו הראשונה כמאמן סיימה הקבוצה במקום ה-13. בעונתו השנייה שם, עונת 2000/01, הצליחה הקבוצה להגיע למקום ה-3, שהוביל אותה לפלייאוף ההעפלה לליגה השנייה. סבדל עברה שני סיבובים בהצלחה, אך בשלישי הפסידה לסאוטה בתוצאה מצטברת 4-2. בעונת 2001/02 הידרדרה סבדל למקום ה-14, במרחק 2 נקודות מפלייאוף הירידה לליגה הרביעית. לאחר שהקבוצה פתחה עם יכולת דלה את עונת 2002/03 והגיעה למקום ה-13, פוטר מורה מסבדל באוקטובר 2002. מורה חזר לסבדל כעבור שתי עונות, במרץ 2005, כשהקבוצה במקום ה-18. מורה הצליח להוביל את הקבוצה למקום ה-13, ובזכות כך היא נשארה בליגה השלישית. עונת 2005/06 נפתחה עם קשיים רבים עבור סבדל והן עבור מורה. מורה עזב את תפקידו בתחילת אוקטובר, זמן קצר לאחר מות בנו.
חיים אישיים.
בנו של מורה, שנקרא גם הוא פרה ולנטי, היה שוער גם הוא, ששיחק בנוער של ברצלונה ולאחר מכן בקבוצות קטנות בקטלוניה, בליגות הנמוכות של ספרד. בנו נהרג לאחר שנפגע בתאונת אופנוע ב-20 בספטמבר 2005 בדרכו חזרה מאימון.
ניקולאס לפרוויטולה
ניקולאס לפרוויטולה (בספרדית: Nicolás Laprovíttola; נולד ב-31 בינואר 1990) הוא כדורסלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת ברצלונה.
ביוגרפיה.
לפרוויטולה נולד במורון שבפרובינציית בואנוס איירס. אמו, מרגריטה סטולביסר, היא עורכת דין המכהנת כחברה בבית הנבחרים של ארגנטינה מטעם מפלגת השמאל החזית הפרוגרסיבית הרחבה.
לפרוויטולה החל לשחק כדורסל בעיר מגוריו מורון, במועדון קלוב דפורטיבו מורון. בגיל 17 הצטרף ללנוס, ששיחקה אז בליגת הארגנטינאית השנייה, ובסיום העונה עלה עמה לליגת העל הארגנטינאית (LNB). הוא שיחק במדי לנוס חמש עונות נוספות, ובעונת העפיל עמה לסדרת גמר הפלייאוף, בה הפסידה לרגאטאס קוריינטס.
בסיום העונה הצטרף למועדון פלמנגו מליגת העל הברזילאית. הוא היה שותף לזכייתה של פלמנגו בשתי אליפויות (2014 ו-2015), ובגמר הפלייאוף של 2015 נבחר ל-MVP. בנוסף, זכה במדי פלמנגו בליגת האמריקות של פיב"א (2014), ובטורניר הגביע הבין-יבשתי שנערך ב-2014 בריו דה ז'ניירו, בו גברה על אלופת היורוליג, מכבי תל אביב. גם בטורניר זה נבחר ל-MVP.
לאחר שתי עונות בפלמנגו הצטרף, בשנת 2015, לריטאס וילנה. ב-2016 הצטרף לסן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA. ב-2017 חתם בסאסקי בסקוניה.
בנבחרות ארגנטינה.
לפרוויטולה שיחק במדי נבחרת ארגנטינה עד גיל 18 שזכתה במקום הראשון באליפות דרום אמריקה שנערכה בפורמוסה ב-2008. בעקבות הישג זה העפילה הנבחרת לאליפות העולם עד גיל 19 שנערכה בניו זילנד בשנת 2009, ובה סיימה במקום החמישי.
בשנת 2011 שיחק במדי נבחרת ארגנטינה במשחקים הפאן-אמריקאיים בריו דה ז'ניירו. ב-2012 היה שותף לזכייתה במקום הראשון באליפות דרום אמריקה שנערכה ברסיסטנסיה. ב-2013 זכה עם הנבחרת במקום השלישי באליפות אמריקה שנערכה בקראקס, ב-2014 זכה עמה במקום השני באליפות דרום אמריקה שנערכה במרגריטה, וב-2015 שיחק במדי הנבחרת במשחקים הפאן-אמריקאיים בטורונטו.
אקילופס
ניקולס לפרוויטולה
ניקולאס לפרוביטולה
ניקולס לפרוביטולה
הפיגוע בדומא
הפיגוע בדוּמָא הוא פעולת טרור יהודי שהתרחשה ב-31 ביולי 2015 בעיירה הפלסטינית דומא ובה רצח עמירם בן אוליאל את בני הזוג סעד וריהאם דַוָואבְּשֶה ואת בנם בן השנה וחצי עלי באמצעות בקבוקי תבערה שזרק על ביתם. בנם בן ה-4, אחמד דוואבשה, נפצע קשה מכוויות.
במאי 2020 הורשע בן אוליאל ברצח שלושת בני המשפחה ובעברות נוספות, אחרי שהודה במעשה ושחזר אותו. ההודאה נמסרה לאחר חקירת שב"כ שבה הופעלו נגדו "אמצעים מיוחדים", דהיינו לחץ פיזי בנוהל פצצה מתקתקת. לאחר מכן חזר בו וטען שהודאתו נגבתה בעקבות עינויים. בית המשפט פסל את ההודאות שניתנו במועד השימוש באמצעים המיוחדים, אך אישר את ההודאות שנגבו מבן אוליאל לאחר מכן. הוא נידון לשלושה מאסרי עולם ועוד 20 שנות מאסר.
בשורות הימין ובחוגים נוספים שללו את הרשעתו של בן אוליאל במשפט, המסתמכת על הודאה שנגבתה ממנו תוך ניצול חששו מעינויים חוזרים. רבנים חתמו על מכתב התומך במאבקו ומעביר ביקורת על הרשעתו, וארגון "חוננו" פרסם שורה של סרטונים שנועדו לפרוך את החלטת בית המשפט ולהציג את העיוות, לדבריהם, שבהרשעתו על ידי היסמכות על הודאתו. לדברי הגורמים הללו, מדובר במעשה שנעשה על ידי ערבים כ"חיסול חשבונות" עם המשפחה, תוך ניצול הסיטואציה להטיל אשמה ביהודים.
במסגרת הפרשה נעצר גם קטין, והואשם תחילה בתכנון הרצח עם בן אוליאל. הוא נחקר שלוש פעמים, גם הוא ב"אמצעים מיוחדים", והודה אז בתכנון הפיגוע בדומא, אך חזר בו לאחר מכן. הודאתו בעניין האירוע בדומא נפסלה כולה בבית המשפט. במסגרת הסדר טיעון שונה האישום בגין השתתפות בתכנון הרצח בדומא לאישום בתכנון פשע ממניע גזעני, והוא נידון לשלוש וחצי שנות מאסר.
הפיגוע.
ב-31 ביולי 2015, לפנות בוקר, השליך עמירם בן אוליאל בקבוקי תבערה לעבר שני בתי מגורים בדרום-מערב דומא. כתוצאה מכך ביתה של משפחת דוואבשה עלה באש. עלי סעד, תינוק בן שנה וחצי, נהרג במקום, ושני הוריו ואחיו בן הארבע נפצעו אנושות. על הבית הסמוך רוסס גרפיטי של מגן דוד וכתובות "יחי המלך המשיח" ו"נקמה" בשפה העברית.
לדברי אבראהים דוואבשה, קרוב משפחה, הוא שמע זעקות לעזרה, רץ לכיוון הבית שעלה באש והבחין בשני רעולי פנים לבושים בגדים שחורים עומדים מעל האב והאם, בזמן שהם נשרפים מחוץ לביתם. גם עלי ראקי טען כי ראה שני רעולי פנים. שכן אחר טען כי היו דווקא ארבעה מפגעים, ושכנה אחרת טענה כי ראתה אחד מהם שובר את חלון הבית וזורק לתוכו צמיג בוער.
הפצועים, שסבלו מכוויות קשות, פונו לבית חולים בשכם, וכעבור זמן קצר הועברו ביוזמתה של מדינת ישראל לבתי החולים תל השומר וסורוקה. כמה ימים לאחר הפיגוע, ב-8 באוגוסט, אבי המשפחה מת מפצעיו. האם מתה מפצעיה כחודש לאחר מכן, ב-7 בספטמבר. בנם בן הארבע, אחמד, עבר שיקום ממושך, וכשנה לאחר הפיגוע, ביולי 2016, שוחרר מבית החולים.
תגובות לפיגוע.
הפיגוע בדומא אירע מספר שעות לאחר אירוע הדקירות במצעד הגאווה בירושלים, שבו נרצחה הנערה שירה בנקי. שני האירועים נקשרו יחד בתגובה הציבורית כפשעי שנאה.