על פי הסודא, בזמן מלחמת סולה ביוון (מלחמות מיתרידטס), נעשה אלכסנדר אסיר ונמכר כעבד לקורנליוס לנטולוס, שלקח אותו לרומא והפך אותו למורה לילדיו. לאחר מכן שחרר אותו לנטולוס לחופשי.
מתוך הסודא נראה שקיבל את השם "קורנליוס" מלנטולוס, אולם באותה מידה ייתכן וקיבל את השם מלוקיוס קורנליוס סולה, שעל פי סרוויוס שחרר את אלכסנדר והעניק לו את האזרחות הרומית.
על פי הסודא הוא היה מדקדק, תלמידו של קראטס ממלוס , ונשרף למוות במהלך שרפה שכילתה את ביתו שבעיר הרומאית לאורנטום שבלאטיום, בחוף המערבי של איטליה. כאשר שמעה אשתו, הלן, על מה שקרה, היא תלתה את עצמה.
אחד מתלמידיו של אלכסנדר היה הסופר הרומי גאיוס יוליוס היגינוס , שמונה על ידי אוגוסטוס להיות הממונה על הספרייה הפאלאטינית.
חיבוריו.
אלכסנדר קיבל את כינויו "פוליהיסטור" משום שהיה סופר פורה ביותר, אבל מכל יצירתו לא שרד ולו ספר אחד; כל ששרד הם קטעים המצוטטים אצל סופרים אחרים ורשימת יצירותיו הרבות.
חיבורו הגדול והחשוב ביותר הוא בן 42 ספרים. נראה כי חיבור זה הכיל תיאורים היסטוריים וגאוגרפיים של כמעט כל ארצות העולם העתיק. כל אחד מהספרים עסק בארץ נפרדת והיה בעל שם תואם, כגון "פריגיאקה", "קאריקה", "ליקיאקה" וכדומה. אולם פוליהיסטור עסק בכמה מהארצות גם בחיבורים נוספים, המוזכרים בקטעים רבים אצל סטפנוס ופליניוס הזקן.
דיווחו על אשור ובבל כולל קטעים מצוטטים בעיקר מברוסוס וגם מ"הכרוניקות של אפולודורוס" ומ"הספר השלישי של הסיבילות".
חיבור נפרד על המוזיקאים הפריגיים נזכר אצל פסאודו-פלוטרכוס ויש סבירות גבוהה מאוד שאלכסנדר פוליהיסטור הוא גם מחבר הספר על ההיסטוריה של שושלות הפילוסופים היווניים, שנראה כי היה הבסיס לעבודתו של דיוגנס לארטיוס "חייהם ודעותיהם של פילוסופים מפורסמים", שכמה סופרים ייחסו אותו, ככל הנראה בטעות, לאלכסנדר ליכנוס.
חיבור על הסמלים של הפיתגוראים נזכר אצל קלמנס מאלכסנדריה (Stromata, I, 131) וקירילוס האלכסנדרוני (adv. Julian, IX, p. 133).
כמה קטעים מתוך החיבור על ההיסטוריה של רומא נשמרו אצל סרוויוס.
רשימה מלאה של כל השמות של החיבורים הידועים מאת אלכסנדר פוליהיסטור נמצאת בספרו של ווסיוס משנת 1624 "ההיסטוריונים היוונים" (Vossius, De Historicis Graecis, p. 187).
חיבורים נוספים שכתב: החיבור על רומא (בן 5 ספרים), "אגיפטיאקה" (על מצרים, בן לפחות 3 ספרים), על ביתיניה, על הים השחור, על איליריה, "אינדיקה" והיסטוריה של הכלדיים.
על היהודים.
בין שאר כתביו, חיבר פוליהיסטור גם את הספר על אודות היהודים (Περὶ Ἰουδαίων), בו אסף קטעים מתוך חיבורים שונים על היהודים. לדעת מנחם שטרן הכתיבה על יהודים ויהודה מעידה על העניין הרב שהיה לעולם הרומאי בארץ ישראל ובתושביה לאחר כיבושה בידי פומפיוס בשנת 63 לפסה"נ.
אצל אוסביוס.
מן החיבור "על היהודים" נותרו קטעים אחדים בספרו של אוסביוס. מקטעים אלה עולה שאלכסנדר שאב את הידע שלו על יהודים ממספר רב של סופרים יהודים-הלניסטים (שרבים ידועים רק באמצעותו) וגם מכמה סופרים לא יהודים. הוא מצטט אותם לפי סדר כרונולוגי - הסדר בו ערוכים הסיפורים במקרא. בין הסופרים היהודים שסיפקו לו חומר היו דמטריוס הכרונוגרף, אופולמוס, ארתפנוס, קלאודמוס מלכוס, אריסטיאס, המשורר האפי פילון ויחזקאל הדרמטורג. בין הסופרים הפגניים: טימוכארס ואפולוניוס מולון. ובנוסף לאלה גם תאודוטוס השומרוני.
במשפטי הקישור של אלכסנדר המופיעים אצל אוסביוס יש כמה התייחסויות ל"ספר הקדוש" או "הספרים הקדושים". את אלה יש להסביר בתלותו המילולית של אלכסנדר במקורותיו היהודים.
גם יוסף בן מתתיהו מצטט אותו ומביא ממנו קטע מתוך חיבורו של קלאודמוס. מתקבל הדעת שהקטע לקוח מהחיבור על היהודים אך אין זה ודאי. מלבד ציטוט זה לא ברור באיזה מידה הוא מסתמך עליו.
בסודא.
פרגמנט אחד שמקורו בספרו "על אודות רומא" (Περὶ Ῥώμης) מצוי בסודא ובו נאמר על אלכסנדר פוליהיסטור:
ברור למדי ש"מוֹסוֹ" היא משה, אך לא ברור מדוע ייחס את המעשים לאישה ומדוע קבע את מקום ההתרחשות ברומא.
למרות שהמסורת היהודית לגבי משה הייתה ידועה היטב לאלכסנדר, הוא לא ראה פגם בהתייחסות לגרסה הסותרת אותה ואולי אפילו מלגלגת על העם היהודי.
אלכסנדר פוליהיסטור הוא הסופר הפגני הראשון להחליף את המונח "יהודי" עם "עברי". הוא משתמש במונח "עברי" גם במשפטי הקישור שלו המופיעים אצל אוסביוס. מונח זה ככל הנראה השתרש אצלו מתוך המקורות היהודיים בהם השתמש, כמו למשל המשורר-מחזאי יחזקאל.
אצל סטפנוס.
פרגמנט נוסף מצוי אצל סטפנוס מביזנטיון: .
ייתכן וקטע זה לקוח מחיבורו על היהודים, או מאחד מחלקי חיבורו על ההיסטוריה הכלדיית. אטימולוגיה דמיונית זו מניחה שיש אמת בסיפורו של קטסיאס על שלטונה של המלכה סמירמיס על המזרח ויסודה ערים רבות באסיה. סמירמיס יסדה את יהודה ואדום באותה צורה כמו זו שהאל אוסיריס יסד את מקדוניה - באמצעות בנו "מוקדון" . ייתכן ולהתייחסות לסמירמיס יש קשר למסורת המוצא הבבלי-אשורי של היהודים, המשתקפת בספרות היוונית והלטינית.
השם "יהודה" מופיע לפני "אדום" כפועל יוצא משליטתה של יהודה על אדום בתקופה ההלניסטית, במיוחד לאחר כיבוש אדום על ידי יוחנן הורקנוס, אולם זה מנוגד למסורת המקראית לפיה עשו ("אבי אדום") היה הבכור מבין התאומים.
ההסבר האפונימי תואם את השימוש הרווח בו בעת העתיקה.
כפי שנרמז בבירור מהתוכן שלהם, שני הקטעים (בסודא ואצל סטפנוס) אינם תלויים במקורות יהודים.
אצל קלמנס מאלכסנדריה.
התאולוג הנוצרי מאבות הכנסייה, קלמנס מאלכסנדריה, מדווח שבחיבורו על היהודים תעתק אלכסנדר פוליהיסטור מכתבים משלמה למלך מצרים ולמלך צור ואת מכתביהם לשלמה, מהם עולה כי מלך מצרים שלח אליו 80 אלף איש לשם בניית בית המקדש וגם מלך צור שלח מספר דומה, בנוסף לאדריכל מצור, בן לאם מיהודה משבטו של דוד.
משרד התרבות של רוסיה
משרד התרבות של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Министерство культуры Российской Федерации) הוא המשרד הממשלתי האחראי לענייני תרבות במדינה.
היסטוריה.
המשרד הוקם לראשונה ב-1992 כיורש למשרד התרבות של ברית המועצות שהוקם ב-15 במרץ 1953 על בסיס הוועדה לענייני תרבות של הסובנרקום שהוקמה בינואר 1936.
במתכונתו הנוכחית, המשרד הוקם ב-12 במאי 2008 על בסיס משרד התרבות ותקשורת ההמונים, שירש את משרד התרבות והתיירות.
בשנת 2015 חלק מסכמויות המשרד הועברו לסוכנות הפדרלית לענייני לאום החדש.
מבנה.
נוסף למחלקות ניהול וסוכנויות סמך של המשרד, המשרד אחראי גם לפיקוח וניהול אולפני הקולנוע מוספילם, לנפילם, סויוזמולטפילם, ספריות לאומיות, מוזיאונים ותיאטראות כדוגמת התיאטרון הקטן, התיאטרון גדול ועוד.
אחת המחלקות החשובות במשרד היא המחלקה לאבטחת המורשת התרבותית (Департамент государственной охраны культурного наследия) ובה מחלקת שימור אובייקטים, בקרה ומחלקת ארכאולוגיה, המשתפת פעולה עם המכון לארכאולוגיה של האקדמיה הרוסית למדעים בתחום שימור עתיקות ואובייקטים המהווים מורשת תרבותית לאומית.
משרד התעשייה והסחר של רוסיה
איוון אסן השני
אליפות ישראל הפתוחה בטניס
אליפות ישראל הפתוחה בטניס היא טורניר טניס מקצועי שמתקיים במסגרת סבב הצ'אלנגרס של ATP. הטורניר מתקיים מאז שנת 2008 במרכז לטניס בישראל ברמת השרון. התחרות מתקיימת בחודש מאי וסך הפרסים ב-2010 עמד על סכום של 100,000 דולר. הטורניר נקרא על שמו של סמל ראשון ליאור וישינסקי.
לוויה צבאית
משרד המסחר והתעשייה של רוסיה
משרד המסחר והתעשייה של רוסיה (ברוסית: Министерство промышленности и торговли Российской Федерации) הוא המשרד הממשלתי ברוסיה הממונה על סחר חוץ והתעשייה הרוסית בכללותה, אזרחית וצבאית כאחד.
המשרד הוקם ב-12 במאי 2008, אף שמשרד בשם זה כבר התקיים בעבר ב-1998.
היסטוריה.
המשרד יונק את שורשו מלשכת המסחר שהקים פיוטר הגדול בשנת 1715. בשנת 1801 זו הוחלפה במשרד המסחר שפעל עד 1810 כששמה שונה ל"משרד המסחר והתעשייה" והתקיים עד אוקטובר 1917. המשרד הוחלף במנגנוני מסחר סובייטים.
לאחר התפרקות ברית המועצות, המשרד הוקם בתקופת ממשלת קיריינקו וכלל יחידות ממשרד הכלכלה של רוסיה, הוועדה הממלכתית הרוסית למדידות ורישום, ויחידות סמך מהמשרד לקשרי חוץ כלכליים וסחר שפורק. המשרד פורק לבסוף ומחלקותיו פוזרו בין משרדים חדשים - משרד המסחר הרוסי, המשרד לענייני חבר המדינות העצמאיות והוועדה הממלכתית למדידות ורישום. תפקידי האחריות על התעשייה הועברו לידי המשרד לפיתוח כלכלי של רוסיה.
במאי 2008 הוקם המשרד מחדש תחת השם משרד המסחר והתעשייה, זאת על בסיס המשרד למסחר ופיתוח כלכלי (ששינה שמו למשרד לפיתוח כלכלי) ומשרד התעשייה והאנרגיה (שהפך למשרד האנרגיה הרוסי). במרץ 2019 המשרד עבר לקומפלקס משרדים במוסקבה סיטי.
אטלס גלובל
אטלס גלובל (AtlasGlobal; עד ה-30 במרץ 2015: Atlasjet) הייתה חברת תעופה טורקית, שבסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה איסטנבול, טורקיה. החברה הפעילה טיסות סדירות ל-58 יעדים בטורקיה, אירופה, קזחסטן ואיחוד האמירויות הערביות; ויש לה הסכם שותפות קוד עם אל על. בחברה מועסקים 730 עובדים והיא במגמת צמיחה וגדילה משמעותית.
ב-26 בנובמבר 2019 הודיעה החברה על השעיית הפעילות שלה והפסקה של כל טיסותיה עד ל-27 בדצמבר, נכון ל־12 בפברואר 2020 הודיעה החברה על הליך פשיטת רגל והפסיקה את כל טיסותיה .
תולדות החברה.