אושר כי דיסני תיצור סרט לייב אקשן חדש "פיטר פן וונדי".
פיתוח הדמות.
פיטר פן הופיע לראשונה כדמות בספר למבוגרים של ברי משנת 1902 בשם "הציפור הלבנה הקטנה". בפרקים 13-18 פיטר פן הוא תינוק בן שבעה ימים אשר עף מחדר הילדים שלו לגני קנסינגטון בלונדון, לאחר שפיות וציפורים מלמדות אותו לעוף. בעקבות הצלחת המחזה של ברי מ-1904, המוציא לאור עמו עבד ברי - "Hodder and Stoughton" - הוציאו את הפרקים על פיטר פן מ"הציפור הלבנה הקטנה" ופרסמו אותו בנפרד ב-1906 תחת השם "פיטר פן בגני קנסינגטון" בתוספת איורים מאת ארתור רקאם.
בעקבות ההצלחה של הדמות ברי יצר את המחזה שעוסק בהרפתקאות של הדמות לו הוא קרא "פיטר פן, או הילד שלא גדל", אשר הוצג לראשונה ב-27 בדצמבר 1904 בלונדון. ברי יצר בהמשך ספר ילדים שהתבסס על המחזה, אשר פורסם בשנת 1911 בשם "פיטר וּוֶנְדִי".
מראה פיזי.
ברי מעולם לא תיאר את מראהו של פיטר בפירוט, אפילו לא בספר, והשאיר את מראהו של פיטר פן לדמיונו של הקורא. במחזה, התלבושת של פיטר מורכבת מעלים וקורי עכביש.
במקור שיחקה את הדמות אישה בוגרת צנומה. בהפקות המקוריות בבריטניה, התלבושת של פיטר פן כללה טוניקה אדמדמה וגרביונים ירוקים כהים. בעיבודים המוקדמים לסיפור נעשה שימוש גם בתחפושת אדומה. התלבושת הירוקה הפכה פופולרית משנות העשרים ואילך, ובמיוחד לאחר שיצא הסרט של דיסני לאקרנים.
בסרטי של דיסני פיטר לובש תלבושת שמכילה טוניקה ירוקה קצרת שרוולים, גרבונים עשויים בד, וכובע ירוק עם נוצה אדומה. יש לו אוזניים מעט חדות שמזכירות אוזני שדונים, עיניים חומות, ושערו אדום. בסרט "הוק" (1991) את הדמות של פיטר פן המבוגר משחק רובין ויליאמס בעל העיניים הכחולות והשיער החום הכהה, אך בפלאשבקים מצעירותו, שערו חום בהיר. בסרט זה אוזניו הופכות חדות רק כאשר הוא הופך לפיטר פן, ולא בעודו פיטר באנינג. התלבושת בסרט דומה לתלבושת של דיסני (בלי הכובע). בסרט הלייב אקשן מ-2003, יש לפיטר פן שיער בלונדיני ועיניים כחולות, והתלבושת שלו עשויה מעלים וגפנים.
גיל.
ג'יימס מתיו ברי ביסס את דמותו של פיטר פן על אחיו הבכור דייוויד, אשר מת כאשר החליק על הקרח יום לפני יום הולדתו ה-14. אמו ואחיו התייחסו אליו תמיד כנער שמעולם לא גדל.
אף על פי שבמחזה ובסיפור לא נאמר גילו המדויק, נאמר כי כל שיני החלב של פיטר פן עדיין לא התחלפו.
אישיות.
הן במחזה והן בספר, פיטר מסמל את האנוכיות האפיינית לגיל הילדות, ומתואר כשכחן וכמרוכז בעצמו. לנוכח אתגרים וסכנות הוא מפגין אומץ, וחף מכל פחד.
יכולות.
יכולתו של פיטר לעוף מוסברת בספר ובמחזה, אך באופן בלתי עקיב. בסיפור "הציפור הלבנה הקטנה" הוא מסוגל לעוף משום שפיות וציפורים לימדו אותו לעוף. במחזה וברומן, הוא מלמד את ילדי משפחת דרלינג לעוף באמצעות שילוב של "מחשבות נפלאות/שמחות" ואבק פיות. ברי ציין שהוסיף את אבק הפיות כמרכיב הכרחי לתעופה, בתגובה לפניות של הורים אשר ילדיהם צפו במחזה, ניסו לעוף ונפגעו. תקוותו הייתה שבאין לילדים אבקת פיות, יימנעו מניסיונות תעופה אשר עלולים לסכן אותם.
לפיטר יש השפעה על כל ארץ לעולם-לא ועל כל תושבי האי כאשר הוא נמצא בו. לטענת ברי האי "מתעורר" כאשר פיטר חוזר ממסעו ללונדון.
בספר פיטר וּוֶנְדִי כותב ברי שאין כמעט דבר שפיטר אינו יכול לעשות. הוא סייף מיומן, אשר טוב יותר בסיף אפילו מקפטן הוק, אשר ידו נקטעה כתוצאה מדו-קרב עם פיטר פן.
פיטר פן מתואר כמי שמסוגל לחוש בסכנה מתקרבת.
עיבודים לבמה בישראל.
עיבוד של המחזה בתרגומו של ניסים אלוני הוצג לראשונה בישראל בתיאטרון חיפה בשנת 1965 בכיכובה של גילה אלמגור כ"פיטר פן".
בשנת 1988 הועלה המחזמר "פיטר פן" על ידי תיאטרון חיפה בעיבודם של אורי פסטר וחנוך רוזן, ובכיכובם של חנוך רוזן כ"פיטר פן" וחני נחמיאס כ"וונדי". עוד כיכבו: ששון גבאי (קפטן הוק), צחי נוי (סמי) וחיה סמיר (לילי הנמרה).
בשנת 1997 הועלה גרסה נוספת לעיבודם של רוזן ופסטר, בכיכובם של גיל ססובר בתפקיד פיטר פן, שרון שחל בתור וונדי, זאב רווח בתור קפטן הוק ודפנה דקל בתור לילי הנמרה.
בשנת 2004 הועלה המחזמר "פיטר פן" בעיבודם של ירון כפכפי ונועה ברנר ובכיכובם של עפר שכטר כפיטר פן, מיכל ינאי כוונדי, אפרת בוימולד כטינקר בל, אמיר פיי גוטמן כקפטן הוק, ומיכל אמדורסקי כלילי הנמרה. גרסה נוספת לעיבוד הזה עלתה בשנת 2012 בכיכובם של הראל סקעת כפיטר פן, ישראל קטורזה כקפטן הוק, רוני דלומי כוונדי, רוני דואני כטינקר בל ואושרת אינגדשט כטייגר לילי. בשנת 2015 הועלה המחזמר שוב בכיכובם של מתן שביט כפיטר פן, נעה גורן כוונדי ומתן קליגר כקפטן הוק והצ'יף. בחנוכה אותה שנה לוהקו בהתאמה עפר שכטר שחזר לתפקידו המיתולוגי, עדי הימלבלוי ועודד פז.
בשנת 2009 עלתה הפקה משותפת של תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער ותיאטרון חיפה למחזה, שעיבדה וביימה צביה הוברמן, בהשתתפות דורון עמית שגילם את פיטר פן, יוסי מרשק כקפטן הוק, תמר שם אור בתור וונדי, מירב שירום כטייגר לילי ואחרים.
בשנת 2021 עלתה הפקה מחודשת משותפת של תיאטרון הקאמרי ותיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער, עיבוד מקורי של שירילי דשא ורועי שגב, ובבימויו של גלעד קמחי.
תסמונת פיטר פן.
"תסמונת פיטר פן" היא מונח שהוגדר על ידי ד"ר דן קיילי ופורסם בשנת 1983. אדם הלוקה בהפרעה מבקש להישאר ילד נצחי, ואינו מסוגל או רוצה לקבל על עצמו אחריות של מבוגר. התסמונת איננה מוכרת בספרי איבחון פסיכיאטריים כאבחנה ספציפית.
אבטליון
ויליאם היולט
ויליאם ר. היולט (באנגלית: William Reddington Hewlett; 20 במאי 1913 - 12 בינואר 2001) היה, יחד עם דייב פקארד, מייסד חברת היולט פקארד (HP).
חייו.
היולט נולד באן ארבור, מישיגן אבל הוריו עברו לסן פרנסיסקו כשהיה בן 3. הוא למד בבית הספר היוקרתי תיכון לוואל והתקבל לאוניברסיטת סטנפורד כטובה לאביו המנוח, אלביון וולטר היולט, אשר מת מגידול במוח בשנת 1925.
היולט קיבל את התואר הראשון שלו מאוניברסיטת סטנפורד בשנת 1934, ואת התואר השני ממכון המחקר של מסצ'וסטס (MIT) בשנת 1936. בסטנפורד למד היולט אצל פרד טרמן ובהכנת עבודת הסיום הכיר את דייב פקארד. היולט ופקארד החלו לדון בהקמת חברה ב-1937 וייסדו רשמית את היולט-פקארד ב-1 בינואר 1939. באותה שנה נשא היולט את פלורה למסון לאשה. לזוג נולדו חמישה ילדים.
היולט היה נשיא היולט פקארד (HP) בשנים 1964–1977, וכיהן כמנכ"ל מ-1968 עד 1978. אחריו כיהן ג'ון א. ינג. עד 1983 היה היולט יו"ר מועצת המנהלים, ולאחר מכן כיהן כסגן יו"ר עד 1987.
בשנת 1995 הוא קיבל פרס הצטיינות ממכון המחקר של מסצ'וסטס על מפעל חיים.
וויליאם היולט
המנון ערב הסעודית
עאש אל מליכ ("יחי המלך") הוא ההמנון הלאומי של ערב הסעודית. השיר מפאר את אללה ומבקש ממנו להעניק למלך הסעודי חיים ארוכים. מילות השיר נכתבו על ידי אבראהים חפאג'י (יליד 1935) ואת הלחן חיבר עבד א-רחמן אל-ח'טיב (יליד 1923). השיר אומץ כהמנון לאומי בשנת 1950.
שנות ה-60 של המאה ה-20
שנות ה-60 של המאה ה-20 (בקיצור: שנות השישים או באנגלית הסיקסטיז) היו העשור השביעי של המאה ה-20, החלו ב-1 בינואר 1960 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1969.
בזירה הבינלאומית חלה הסלמה ניכרת במלחמה הקרה בין ארצות הברית לברית המועצות, אשר כמעט והגיעה לשואה גרעינית בשנת 1962. המלחמה מצאה את ביטויה הן במישור הצבאי (מלחמת וייטנאם, ובמידת מה גם מלחמת ששת הימים) והן במישור הטכנולוגי (המירוץ לחלל, שראשיתו בשיגור האדם הראשון לחלל ושיאו במסעה של אפולו 11 שהנחיתה את האדם הראשון על הירח). הקמתה של חומת ברלין והפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה המחישו את הקרע המתמשך בין שתי מעצמות העל. כחלק מהתמודדותה של ארצות הברית עם איומי המלחמה הקרה בחרו תושבי ארצות הברית בג'ון פיצג'רלד קנדי כנשיא ה-35 של ארצות הברית, בשנת 1963 של אותו עשור נרצח קנדי בדאלאס, טקסס.
התקופה עומדת בסימן קריסתו של הקולוניאליזם האירופי ועצמאותן של מושבות רבות ברחבי העולם, ובמיוחד באפריקה, שבה גל הלאומיות נתפס כבלתי ניתן לעצירה. תביעות לשוויון זכויות נתנו אותותיהן גם בעולם המפותח, ובמיוחד הפגנות המחאה של אפרו-אמריקאים בארצות הברית בהנהגתו של מרטין לותר קינג. השלב הראשון של "הגל השני" של הפמיניזם, הפמיניזם הליברלי, החל עם פרסום ספרה של בטי פרידן "המסתורין הנשי" בשנת 1963.
עשור זה הוא חלק מנקודת השיא של שיעור הצמיחה הכלכלית בהיסטוריה - שיא שלא נשבר גם בראשית המאה ה-21.
ואולם נראה שיותר מכל, ייזכר העשור בשל תרבות הצעירים המתירנית, שהתפתחה באמריקה הצפונית ובאירופה (ילדי הפרחים) בד בבד עם התרחבות מערכת תקשורת ההמונים. תרבות זו, פציפיסטית ואנטי-קפיטליסטית, דחתה את ערכי דור ההורים ויצאה נגד איסורים מיניים וחברתיים ארוכי-שנים, בנצלה את תפוצת המריחואנה ואת פיתוח הגלולה למניעת היריון. להקת הביטלס ואמן הפופ אנדי וורהול נתפסו כחלוציה של תרבות זו. בלונדון ידועה התקופה כתקופת "לונדון החוגגת", שהצטיינה בפריחה של תרבות, אופנה, מוזיקה ויצירה צעירה ומשוחררת.
הדור שנולד במחצית הראשונה של שנות ה-60 (יחד עם ילידי המחצית השנייה של שנות ה-50) מכונה דור הבייבי בום. הדור שנולד במחצית השנייה של שנות ה-60 (יחד עם ילידי המחצית הראשונה של שנות ה-70) מכונה דור ה-X.
בישראל שנות ה-60 מזוהות בעיקר עם משפט אייכמן, מלחמת ששת הימים, ומלחמת ההתשה.
תנועות חברתיות ופוליטיות.
תנועת תרבות הנגד והמהפכה החברתית של שנות ה-60.