ראש הממשלה בנימין נתניהו ביקש לעגן בחוק כי יישומו בפועל (הקפאת ושחרור הכספים) יוכרע על פי שיקול דעתם של חברי הקבינט המדיני-ביטחוני, אולם יוזמי החוק התנגדו לתוספת זו בטענה שהיא מרוקנת את החוק מתוקפו.
ב-11 ביוני אישרה הכנסת את החוק בקריאה טרומית ללא ההסתייגות שביקש נתניהו להכניס לחוק וב-2 ביולי הוא אושר בקריאה שנייה ושלישית ברוב של 87–15.
שם החוק.
שמו הרשמי של החוק ("חוק להקפאת כספים ששילמה הרשות הפלסטינית בזיקה לטרור מהכספים המועברים אליה מממשלת ישראל") חריג יחסית באורכו, ועל כן רבים מתייחסים אליו בשמות מקוצרים. בהם:
חוק הקפאת כספי טרור, חוק הקיזוז וחוק הקפאת הכספים לרשות הפלסטינית.
גם ראש הממשלה, בנימין נתניהו, התייחס לחוק בשם "חוק קיזוז משכורות מחבלים".
יישום החוק.
ב-17 בפברואר 2019 אישר הקבינט המדיני-ביטחוני ליישם את החוק, ולקזז 502,697,000 ש"ח מכספי המיסים המועברים לרשות הפלסטינית, סכום הזהה לתשלומי המשכורות ששילמה הרשות למחבלים בשנת 2018. ההחלטה התקבלה בניגוד לדעתם של ראשי מערכת הביטחון. בהתאם להחלטה זו חתם שר האוצר, משה כחלון, על צו המורה לקזז 42 מיליון ש"ח מדי חודש.
ביולי 2021 אישר הקבינט המדיני-ביטחוני הקפאת כספים של הרשות הפלסטינית, על פי דו"ח שהוכן על ידי המטה ללוחמה כלכלית במשרד הביטחון, שקבע שהרשות הפלסטינית העבירה בשנת 2020 597 מיליון ש"ח לתמיכה באסירים ביטחוניים ובני משפחותיהם.
באפריל 2022 קרא מבקר המדינה מתניהו אנגלמן לממשלת ישראל להגיש תביעות אזרחיות כלפי מחבלים, בין אם הם תושבי מדינת ישראל ובין אם תושבי הרשות הפלסטינית. ואם לא ישלמו להפעיל את החוק לקיזוז הכספים מהרשות הפלסטינית.
ב-6 ביוני 2022 כונסה ועדת החוץ והביטחון לדיון בנושא "הפרת חוק הקיזוז על ידי הממשלה", בדיון נחשף שהועברו כספים עודפים לרש"פ. לטענת חברי הכנסת שהזמינו את הדיון אין מדובר בכספי הקיזוז אלא בכספי משלמי המס הישראלים. לדבריהם, מדובר בקיום הבטחת שר הביטחון בני גנץ לראש הרש"פ אבו מאזן להעברת 500,000,000 ש"ח באוגוסט 2021, חלקם מוויתור על הקפאת הכספים ורובם בהעברה ישירה. הכסף הועבר לרש"פ בניגוד לחוק בשתי פעימות, באוגוסט ובדצמבר 2021. למחרת, ב-8 ביוני העבירה הרש"פ את הכספים למשפחות המחבלים.
תגובות ברשות הפלסטינית.
בעקבות ההחלטה שהתקבלה בפברואר 2019 לעשות שימוש בחוק ולהקפיא כחצי מיליארד ש"ח מהכספים המועברים לרשות הפלסטינית, הצהיר יו"ר הרשות אבו מאזן, בנאום שנשא מספר ימים לאחר מכן במסגרת כינוס של ההנהגה הפלסטינית ברמאללה, כי הרשות מוותרת על כל הכספים המועברים אליה מישראל, ואף איים לפרוש מהסכמי פריז. ב-3 במרץ הודיעה הרשות כי תעביר את כל תשלומי המשכורות לאלתר, בנימוק ש"אלו נמצאים בראש סדר העדיפויות", כפי שמסר חוסיין א-שייח' מבכירי הרשות. במקום זאת קיצצה הרשות בחודש מרץ 2019 מחצית משכרם של עובדי הממשלה ובהם גם אנשי כוחות הביטחון.
ב-16 באפריל 2019 שר ההסברה הפלסטיני, נביל אבו רודיינה, התייחס לחוק וטען בשיחה עם עיתונאים ברמאללה כי הקיצוץ הישראלי בכספי המיסים הפלסטינים אינו חוקי וגורם למשבר מתמשך ברשות. לדבריו, ללא הכסף הזה אין לרשות אפשרות לשלם שכר לאנשי הביטחון, והדבר מסכן את שיתוף הפעולה הביטחוני עם ישראל.
הרשות הפלסטינית אכן החזירה לישראל בפברואר ובמאי 2019 את כל כספי המיסים שישראל העבירה אליה, במחאה על הקיזוז מכספים אלה על פי החוק.
דורון בראונשטיין
דורון בראונשטיין (נולד ב-2 במאי 1976) הוא סופר, מחזאי ואמן דאדא רב-תחומי ישראלי. ספריו עוסקים בין היתר בתחום הלהט"ב, שוויון לטרנסג'נדרים, אימוץ ילדים בזוגות חד-מיניים בישראל וחקר השואה.
ביוגרפיה.
בראונשטיין גדל בפתח תקווה, בן להורים ילידי אירופה אשר משפחותיהם חוו את השואה - נושא שהוא מרבה לעסוק בו ביצירתו.
בנעוריו היה סולן להקת הפאנק-רוק "פאנקייק" ("Punkcake", יחד עם דן שדור ועידו תבורי). החל מגיל 17, תחת שם העט דורון בראון, כתב בעיתונים שונים, ביניהם "במעלה" (עיתון תנועת הנוער העובד והלומד), "זמן תל אביב", "ראש 1", "אנשים" ו"מלאבס". בין השנים 1999–2001 הגיש פינת סיקור אירועי תרבות בתוכנית "יוצאים קבוע" בהנחיית יואב גינאי אשר שודרה בערבי שישי בערוץ הראשון בטלוויזיה.
בראונשטיין התגורר בניו יורק בשנים 2001–2009 והופיע בשם אפולו בראון . בהופעותיו כאמן פרפורמנס בלטו הסיסמאות הפרובוקטיביות, הטעונות מבחינה פוליטית, בעיקר בחולצות הטריקו שהכין בעצמו. בשנת 2001 הוציא אלבום בכורה ומספר סינגלים. אחד מהם, "Party In My Pants" הופיע בסרט Religulous (בדיחדת).
ב-2003 פתח בראונשטיין שני בוטיקים בלואר איסט סייד של ניו יורק. אחד בסנט-מרקס פלייס (נסגר בשנת 2004), והשני ברחוב אורצ'רד (נסגר ב-2009).
ב-2008 יצר ופרסם סדרה של חולצות טריקו עם סיסמאות פרובוקטיביות על המועמד לנשיאות ברק אובמה בבחירות לנשיאות ארצות הברית של אותה שנה, כולל "אובמה = היטלר", "אובמה הוא העבד שלי", "יהודים נגד אובמה" ו"מי הרג את אובמה?"
בשנת 2015 הופיע בתוכנית הטלוויזיה הישראלית "הכוכב הבא", תחת שם הבמה אפולו. הוא שר בתוכנית שני שירים מקוריים, אך לא עבר את שלב האודישנים.
המוזיקה של בראונשטיין מורכבת בעיקר ממילה מדוברת, ולעיתים קרובות כוללת התייחסויות לסלבריטאים, פוליטיקאים ואנשי דת. ב-1999 החל לכתוב ספרים ומאז הוציא לאור עשרות ספרים באנגלית ובעברית. תוכן הכתיבה שלו כולל חיבורים פילוסופיים, מחזות, שירה, ולעיתים קרובות נוגע למיניות. בראונשטיין עצמו הוא ביסקסואל מוצהר ואקטיביסט להט"בי.
בשנת 2017 הוציא את השיר People without feelings, המבקר את דונלד טראמפ על כך שלא נתן לטרנסג'נדרים להתגייס לצבא האמריקאי. השיר מתכתב עם השיר 'תמונה אימפרסיוניסטית' של כרמלה גרוס ואגנר, ובקליפ נראה בראונשטיין לובש חולצה שעליה כתוב "טראמפ, היטלר, ביבר."
בשנת 2022 הופיע בראונשטיין בסדרת הרשת "נערי פארק החורשות" בבימויו של רפי פרח.
חי תרבות.
בשנת 2016, החל בראונשטיין לכתוב בלוג ראיונות וביקורות תרבות עצמאי הנקרא "חי תרבות".
במשך השנים פורסמו בבלוג ראיונות שערך בראונשטיין עם אמנים רבים (בעיקר ציירים), ביניהם: יוסל ברגנר, אורי קצנשטיין, יאן ראוכוורגר, פסח סלבוסקי, חן שיש, ציבי גבע, זאב אנגלמאיר, איתי זלאיט, רותי הלביץ כהן, שחר מרקוס, יהודית סספורטס, יונתן הירשפלד, זהבה לופו, רועי רוזן, אמנון דוד ער, לאו ריי, ורד נסים, טליה ישראלי, שלום פלש, אורית אקטע הילדסהיים, מתן בן כנען, רעיה בר-אדון, עידו שמי, בעז נוי, נירית טקלה, משה ליידר, טל טנא צ'צ'קס, אליעזר זוננשיין, דן אולמן, בתיה קולטון ועוד.
בנוסף, פורסמו בבלוג ראיונות שערך בראונשטיין עם סופרים, זמרים, שחקנים, במאים ויוצרי תוכן בטלוויזיה וברשת, ביניהם: אלונה פרנקל, יוסי וקסמן, שהם סמיט, מירי אלוני, נולי עומר, אהד פישוף, אופיר לובל, נדב פרישמן, איליה גרינפלד, עדי עציון זק, שירי לוטן, חגי טוריסקי, ועוד.
בבלוג מתפרסמות גם ביקורות על תוכניות טלוויזיה ישראליות (ביניהן: "רשות הדיבוב", "עד כאן!", "אבא משתדל", "מגן דוד דרום", ועוד) ובמשך השנים אף פורסמו בו מאות רשימות ביקורת אודות ספרים עבריים שראו אור בישראל.
בשנת 2019 יצא לאור הספר "אמנים ישראליים מכוננים במאה ה-21".
אקטיביזם.
פעילותו של דורון בראונשטיין ידועה בארגון דוכנים להט"ביים ברחבי הארץ, בהם הוא מציג ומוכר את ספריו העוסקים בקשת הלהט"בית וספרים של יוצרים להט"ביים אחרים וזאת למטרת חינוך, הסברה ושינוי באמצעות ספרות ואמנות להט"בית.
במקרים רבים, נתקל בראונשטיין בהתנגדות אישית והומופוביה מצד גורמים שונים וזאת בשל העובדה שהוא מניף את דגלי הגאווה בדוכניו, אך נלחם למען זכותו לעשות זאת.
במהלך השנים, פוליטיקאים וסלבריטאים רבים תמכו בדוכניו הלהט"ביים של בראונשטיין ורכשו מיצירותיו וביניהם: קרן פלס, יובל המבולבל, יואב גינאי, אברהם טל, חמי רודנר, אורלי זילברשץ, סתיו סטרשקו, תמר זנדברג, ניצן הורוביץ, דרור בן-ימיני, בועז ביסמוט, אליוט, ליאת אקטע, לירית בלבן, אילן דר, הודיה רש, עידו מוסרי, רן רזניק, חיים אתגר, תאלין אבו חנא, סוזי מילר, אמיר חצרוני, אלכס קומן, ואחרים.
מלבד הצבת דוכנים להט"ביים, בראונשטיין ידוע גם ב"הפגנות יחיד", כאשר הוא מניף שלטי קרטון שעליהם כתובים מסרים פרו-להט"ביים המוצגים במקומות הומי אדם.
בשנת 2021, נסע בראונשטיין לדובאי ולאבו דאבי וביקר בנקודות ציון מרכזיות רבות במדינות אלו כשהוא מניף שלטים שונים שנכתבו בכתב ידו. החלק העיקרי מפעילות האקטיביזם באיחוד האמירויות היה ביקור במסגד שייח' זאיד כשהוא לבוש באביזרי קשת הגאווה וזאת על מנת לעורר התנגדות ליחס ועונש המוות נגד הומוסקסואלים שחיים במדינה.
בתאריך 5 בדצמבר 2021, התארח בתוכנית "משכן לילה" בערוץ הכנסת וסיפר שהוא מתכוון לנסוע לטורקיה, רוסיה וצ'צ'ניה ולהניף גם שם את דגל הגאווה.
בתאריך 8 בדצמבר 2021, התראיין בתוכנית "הקול הטוב" ברדיו סול.
החל מתאריך 15 בדצמבר 2021, החל בראונשטיין לקבל איומים על חייו, מישראל ומהעולם וזאת בעקבות מעשי האקטיביזם שלו במסעו זה.
מוזיקה.
המוזיקה של בראונשטיין היא בעיקר שירת ספוקן וורד. עם זאת, הוא יצר גם שירים אינסטרומנטליים ווקאליים.
השירים שלו מתמקדים לעיתים קרובות בסלבריטאים אמריקנים והוא בוחן באופן סאטירי את האובססיביות של תרבות הפופ האמריקאית.