מונדייל התעמת מול המועמד הרפובליקני, ראש עיריית סנט פול לשעבר, נורם קולמן, והדגיש את ניסיונו בנושאי חוץ לעומת קולמן, אותו הציג כאופורטוניסט, שעבר מפלגה במהלך כהונתו.
מונדייל הפסיד במירוץ צמוד, כשהשיג 47% מהקולות לעומת 49% לקולמן, בהפרש של מאה אלף קולות בלבד. מונדייל היה המועמד היחיד שהפסיד בכל חמישים המדינות כמועמד של מפלגה מרכזית (ב-1984 הפסיד בכל 49 המדינות האחרות כשהתמודד על הנשיאות). מונדייל טען שזה מסע הבחירות האחרון שלו והודה לאזרחי מינסוטה.
מאז חזר לעסוק בעריכת דין והמשיך להיות פעיל ומעורב במוסדות המפלגה הדמוקרטית. ב-2004 מונה לאחד משני יושבי הראש של פרויקט החוקה. הוא תמך בהילרי קלינטון ב-2008. ביוני 2008 החליט לתמוך בברק אובמה שזכה במועמדות ונבחר.
לאחר הבחירות ב-2004 והבחירות לקונגרס ב-2006, עודד מונדייל את אל פרנקן להתמודד על מושבו של נורם קולמן. מונדייל עודד את פרנקן לרוץ אבל הזהיר אותו מפני הרפובליקנים. פרנקן אכן התמודד ונבחר לסנאט ב-2008 בהפרש זעום של 312 קולות. מונדייל והסנאטורית איימי קלובשר נכחו בהשבעתו של פרנקן ב-7 ביולי 2009.
מונדייל וקלובשר נכחו גם בהשבעה של טינה סמית' ב-3 בינואר 2018.
משפחתו וחייו האישיים.
מונדייל היה נשוי לג'ואן מונדייל (אז אדמס) משנת 1955 עד למותה בפברואר 2014. נולדו להם שלושה ילדים. היא ניהלה את המועצה לאומנויות במהלך ממשל קרטר.
בנו של מונדייל, טד, הוא יזם וסנאטור מקומי ממינסוטה בעברו. ב-1998, ניסה להיבחר לתפקיד מושל מינסוטה בתור מתון מבחינה פיסקלית.
בתו של מונדייל, אלינור, הייתה מארחת תוכניות רדיו בשיקגו. היא מתה מסרטן בביתה במינסוטה בספטמבר 2011.
מונדייל התגורר במיניאפוליס והיה חובב דיג ומחזות שייקספיר.
מונדייל המשיך לבקר בבית הספר למשפטים במינסוטה, שאף קרא לבניין על שמו.
מונדייל היה קשור למדינת מוצאו, נורווגיה, והחליף בתפקיד הסנאטור את יוברט האמפרי, שגם הוא היה נורווגי. מונדייל קידם יחסים בין נורווגיה לארצות הברית.
במהלך כהונתו בתפקיד, הופק עליו סרט תיעודי.
נפטר ב-19 באפריל 2021.
Theory of mind
תאוריה של המיינד
הצווארון הוורוד
מעמד הצווארון הוורוד
פאודום
פידום
אדובי דרימוויבר
פאוד
פיאוד
פאוף
פיאוף
כלל ברנולי
כלל ל'ופיטל
כלל לופיטאל
כלל ל'ופיטאל
צ'ים או גים (בערבית: ﭼﻴﻢ), היא אות חיצונית לאלפבית הערבי שנוספה, כוואריאנט של ג'ים.
האות נוצרה בשפה הפרסית כשזו עברה להשתמש באלפבית הערבי כדי לייצג את העיצור /ʧ/ (כמו צד"י גרושה המשמשת בעברית למילים שאולות), שלא קיים בערבית. בהוראה זו היא משמשת ברוב השפות שבהן היא כלולה, בהן, מלאית, אינדונזית, אורדו, ובכתב ג'אווי ושמה הוא צֶ'ה.
בישראל, ברשות הפלסטינית, בעיראק ובמדינות המפרץ הפרסי משתמשים בה כדי לייצג דווקא את העיצור /g/ (כמו גימ"ל) במילים משפות זרות ובשמות מקומות כמו ﺭﻣﺎت ﭼﺎﻥ (רמת גן) – כך מופיע שם העיר על תמרורי דרכים בישראל.
במצרים, האות ج נקראת "גים" ונהגית /g/ (כמו גימ"ל), ואילו האות چ נקראת "גים בשלוש נקודות" (جيم بتلات نقط) ונהגית /ʒ/, בדומה ל-ז' (זי"ן גרושה) המשמשת בעברית במילים שאולות ובשמות כמו ז'בוטינסקי.
בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין וגם מצד שמאל, כמו בשאר האותיות למעט דוד'ארז.
אזולאי
אזולאי נודע גם כאסולי, אסולין, אזולאס ועוד. הוא שם משפחה יהודי נפוץ של יהדות צפון אפריקה, בעיקר בקרב יוצאי מרוקו ואלג'יריה. יש כמה סברות באשר למוצא השם ומשמעותו:
אקליפטוס האיים
אקליפטוס האיים (שם מדעי: "Eucalyptus deglupta"; ידוע גם בשם אקליפטוס קשת בענן) הוא עץ גבוה ממשפחת ההדסיים, מין האקליפטוס היחיד הגדל באופן טבעי בחצי הכדור הצפוני. בית הגידול המקורי של העץ מצוי בגינאה החדשה, בחלקים של אינדונזיה ובאי מינדנאו בדרום הפיליפינים. העץ נפוץ באופן תרבותי בכל העולם, בעיקר עבור עץ רך המשמש לתעשיית הנייר. זהו המין השולט במטעי עץ רך בפלורידה. העץ גם נטוע בפארקים רבים. הפארק הגדול ביותר שהעץ נטוע בו הוא פארק הקשת בענן (Rainbow Park) שבאוסטרליה שהוקם לפני למעלה מ-100 שנה.
קוטר הגזע מגיע עד ל-2 מטרים והעץ גדל עד לגובה של 60 מטרים.
העץ "מקושט" בפסים צבעוניים המכסים את הגזע. העץ משיר חלקים מקליפת עץ החיצונית מדי שנה בשנה בזמנים שונים, צבעו של גזע העץ שמתחת לקליפה שנשרה הוא ירוק בהיר, וככל שהזמן עובר משתנה צבעו לגווני כחול, ורוד, כתום וחום ערמוני. למעשה, העץ אינו משנה את צבעיו אלא שלאורך הזמן הקליפה החיצונית של העץ מתמלאת בצבענים של תרכובות טבעיות המגנות על העץ מפני זיהומים שונים. כאשר הקליפה הופכת חזרה לחומה, מחזור הצבעים מתחיל מחדש.
מירלה שרון
מירה שרון
ברטראן דלנואה
ברטראן דלָנוֹאֶה (; נולד ב-30 במאי 1950) הוא פוליטיקאי צרפתי, חבר המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית וראש עיריית פריז בשנים 2001–2014.
דלנואה היה לפוליטיקאי הצרפתי הבכיר הראשון שהכריז על זהותו המינית כהומוסקסואל.
ביוגרפיה.
נולד בתוניס, תוניסיה לאבא צרפתי-תוניסאי אתאיסט (מודד) ואמא צרפתייה קתולית (אחות). בגיל 11 היה עד לקרבות בביזטרה (בנסרט) ולאחר שהבסיס הצבאי נסגר בביזטרה בשנת 1963, הוריו התגרשו. הוא ואמו עברו לגור ברודז שבנפת אברון.
לדלנואה תואר מתקדם בכלכלה.
קריירה פוליטית.
דלנואה החל את פעילותו הפוליטית בתחילת שנות העשרים לחייו. ב-1971 הצטרף למפלגה הסוציאליסטית ושנתיים לאחר מכן, בהיותו בן 23, שימש כמזכיר התאחדות הסוציאליסטים באברון. נבחר לראשונה למועצת העיר בפריז בשנת 1977 ובשנת 1993 הוא כיהן כראש המפלגה הסוציאליסטית בעיר. מילא לאורך השנים שורת תפקידים וב-1995 נבחר לסנאט הצרפתי ושימש בתפקיד מזכיר ועדת מדיניות החוץ וההגנה.
ראש עיריית פריז.
דלנואה החל לכהן כראש העירייה ממרץ 2001, לאחר שהרוב הפוליטי במועצת העיר עבר לגוש השמאל המאוחד בפעם הראשונה מאז הקומונה הפריזאית (1871).
דלנואה זכה בראשות העיר בראש קואליציה של סוציאליסטים, ירוקים וקומוניסטים כשניצח את השמרנים בראשות ג'יין טיברי ראש העיר המכהן משנת 1995 (טיברי החליף את ז'אק שיראק, שכיהן כראש העיר בשנים 1977–1995, לאחר שהתפטר ונבחר לנשיא צרפת). מה שסייע בידו הוא פיצול הקולות השמרנים בין שני המתמודדים של מחנה זה, ג'יין טיברי ופיליפ סגואה. זאת כשמספר שערוריות שחיתות ושוחד הובילו את הימין למפלה בבחירות 2001, בעיר שבאופן מסורתי נתמכת על ידי הימין.
דלנואה הציב למטרה שיפור איכות החיים, הפחתת זיהום האוויר והפחתת תנועת כלי הרכב בעיר. הוא ארגן מספר מיזמים בעיר, כמו מיזם פארי פלאז' - "חוף הים של פריז" על גדות נהר הסן. המיזם שהחל ב-2002 מאפשר לפריזאים שלא יכולים לצאת לחופשה בקיץ, לנפוש. המיזם, שלמעשה יוצר חוף ים מלאכותי על גדות הסן במהלך יולי-אוגוסט, זכה הצלחה בקרב משפחות עם ילדים, והועתק לערים נוספות אחרות בעולם. מיזם נוסף הוא מיזם "אופניים חופשיות" שאפשר לפריזאים להשתמש באופניים מושכרות במחיר מוזל ובנוחיות על ידי פיזור רב של תחנות השכרה בכל רחבי העיר.
דלנואה נבחר שנית בשנת 2008 לעוד שש שנים עד שנת 2014 ברוב של 57.7%.
התנקשות כושלת.
בלילה שבין ה-5 ל-6 באוקטובר 2002, דלנואה נדקר במהלך ה-Nuit Blanche (מצרפתית: "לילה לבן"), בעת שקידם את פני הציבור החוגג בבית עיריית פריז. המתנקש, אזאדין ברקאן (Azedine Berkane) היה מהגר מוסלמי בעל עבר של אלימות ושימוש בסמים, שלפי העיתונות הסביר למשטרה שהוא שונא פוליטיקאים והומוסקסואלים. על אף פציעתו החמורה שדרשה ניתוח, זו לא סיכנה את חייו. ברקאן, שלא נמצא כשיר לעמוד למשפט, אושפז בבית חולים הפסיכיאטרי ב-2004 ממנו יצא לחופשה באפריל 2007 לאחר שרופאיו הסכימו כי אינו מהווה סכנה. אך מאז שלא הגיע לפגישה עם רופאיו, לא נודעו עקבותיו.
המכרז האולימפי.
העיר פריז הייתה מהמועמדים במכרז האולימפי 2012 והגיעה למקום השני בלבד, בעוד שלונדון זכתה במכרז. הכישלון לארח את המשחקים האולימפיים בשנת 2012 היה מפלתו הראשונה כראש עיר ב-6 ביולי 2005. לאחר הכישלון במכרז האולימפי הוא האשים את ראש ממשלת בריטניה טוני בלייר בהתערבות לא חוקית בתוצאות שנתנו לעיר לונדון לארח את המשחקים האולימפיים. למרות זאת הפופולריות שלו עלתה והציבור הצרפתי הטיל את האשמה לכישלון על הנשיא ז'אק שיראק בגלל התבטאויות אומללות כלפי הפינים והבריטים: "הדבר היחידי שהבריטים תרמו לחקלאות האירופית, זה את מחלת הפרה המשוגעת" ו"יותר גרוע מהאוכל הבריטי הוא האוכל הפיני".
חיים אישיים.
דלנואה היה לפוליטיקאי הצרפתי הבכיר הראשון שהכריז על נטייתו המינית כהומוסקסואל בראיון טלוויזיוני בשנת 1998. כשנבחר ב-2001, היה לאחד משלושה ראשי עיר גדולות מאירופה שנבחרו בשנה זו ואף הם הומוסקסואלים מוצהרים. השניים האחרים הם ראש עיריית ברלין קלאוס ווברייט וראש עיריית המבורג, אולה פון בויסט.
מלחמת דרום אוסטיה (1991–1992)
מלחמת דרום אוסטיה 1991-1992 הייתה מלחמה שהתלקחה בין גאורגיה לבדלנים אוסטים מדרום אוסטיה, שהכריזו על רצונם להתנתק מגאורגיה ולהתאחד עם צפון אוסטיה תחת כנפי ברית המועצות. הבדלנים האוסטים בסיוע מתנדבים מצפון אוסטיה וכוחות רוסיים, הצליחו להשתלט על חלקים מדרום אוסטיה ולהקים רפובליקה בדלנית עצמאית. המלחמה הסתיימה בהפסקת אש בתיווכה של רוסיה וייסודו של כוח שמירת שלום משותף. אזור דרום אוסטיה נותר מחולק לאזורים בשליטת הגאורגים והאוסטים.