שני המינויים הבכירים ביותר שקמרון ביצע, זה של ג'ורג' אוסבורן להיות צל שר האוצר ואת בוריס ג'ונסון להיות מועמד מפלגת השמרנים לראש עיריית לונדון, היו של חברים לשעבר במועדון הבולינגדון. הגארדיאן האשים את קמרון על הישענותו על "מועדון החברים היוקרתי ביותר בניסיונו להשיב את השמרנים לשלטון", כשהם מצביעים ששלושה מתוך קבינט הצללים שלו וחמישה עשר חברי פרלמנט מהמושב הקדמי שלו למדו באיטון קולג'. באופן דומה הסאנדיי טיימס העיר כי "לדייוויד קמרון יש יותר בוגרי איטון מסביבו מאשר לכל מנהיג מאז מקמילן" ושאל האם הוא יכול "לייצג את בריטניה מבסיס כה צר". הייזל בליירס, שרה לשעבר בקבינט הבריטי, אמרה על קמרון כי, "חייבים לתהות בנוגע אדם אשר מקיף את עצמו בכל כך הרבה אנשים אשר למדו באותו בית ספר. אני סבורה שאינני רוצה שבריטניה של המאה ה-21 תנוהל על ידי אנשים שלמדו רק בבית ספר אחד". לעומת אלה הסופר מייקל מוסבכר אמר כי בקבינט של קמרון יש את המספר הכי נמוך של בוגרי איטון מכל ממשל שמרני בעבר: "הממשל של קמרון הוא הכי פחות פטריארכלי, הכי פחות עשיר והכי פחות מחונך בבתי ספר פרטיים - אכן הכי פחות מאיטון - המובל על ידי השמרנים שבריטניה ראתה מעודה".
חלק מהתומכים של מפלגת השמרנים האשימו את ממשלתו של קמרון בסיוע למקורבים במושבים הקדמיים. טום קאוי, המייסד ממעמד הפועלים של Arriva, חברת תחבורה ציבורית בינלאומית המבוססת בבריטניה, ותורם מרכזי של מפלגת השמרנים לשעבר, הפסיק את תרומותיו באוגוסט 2007 לאור התפכחותו מהנהגתו של קמרון, באומרו "עושה רושם שהמפלגה השמרנית מנוהלת עכשיו על ידי בוגרי איטון והם לא מבינים לחלוטין כיצד אנשים אחרים חיים". בתגובה, צל שר החוץ ויליאם הייג, בעצמו בוגר החינוך הציבורי בבריטניה, אמר שכאשר מפלגה משנה את המבנה שלה "תמיד יהיו אלה אשר מרגישים לא בנוח עימה".
בתגובה לקמרון בסשן של השאלות לראש הממשלה בדצמבר 2009, גורדון בראון התייחס למדיניות של מפלגת השמרנים בנוגע למס ירושה כשהוא אומר בנוגע אליה ש"עושה רושם שהיא נבדתה מהדמיון במגרש המשחקים של איטון". האמירה הזאת הובילה לדיון ציבורי בנוגע ל"מלחמת מעמדות" בהשתתפות התקשורת ופוליטיקאים מרכזיים בשתי המפלגות הגדולות בבריטניה. היו הערכות כי בבחירות הכלליות בבריטניה בשנת 2010 קמפיין מפלגת הלייבור ידגיש את הרקע האישי של הבכירים במפלגת השמרנים.
העלאת הסטנדרטים של הוראה.
בהשקת מניפסט החינוך של מפלגת השמרנים בינואר 2010, קמרון הכריז על הערכה מרובה לגישה "האליטיסטית הנחושה" לחינוך של מדינות כגון סינגפור וקוריאה הדרומית והביע רצון "להעלות את סטטוס החינוך במדינה". קמרון הציע לאמץ קריטריונים מחמירים יותר לכניסה למקצוע ההוראה וכן להציע החזר על הלוואות של בוגרי תואר ראשון של מתמטיקה ומדעים מאוניברסיטאות "טובות".
ווס סטירינג, נשיא אגודת הסטודנטים הבריטית אמר כי "המסר שהשמרנים שולחים למרבית הסטודנטים הוא שאם לא למדת באוניברסיטה שלמדו בה חברים בממשלת הצללים אז הם לא מאמינים כי אתם שווים משהו". כריס קיטס, ראש איגוד המורים NASUWT, הגיב למניפסט כולו באומרו שהמורים נותרו "המומים, מיואשים ושבורים" והזהיר משביתה עתידית כתוצאה מכך.
דרום אפריקה.
באפריל 2009, האינדפנדנט דיווח שב-1989, בזמן שנלסון מנדלה נותר בכלא תחת משטר האפרטהייד, דייוויד קמרון הסכים לקבל טיול בדרום אפריקה במימון לובי שהתנגד לסנקציות כנגד משטר האפרטהייד באותה תקופה. דובר בשם קמרון הגיב באומרו שמפלגת השמרנים באותה תקופה התנגדה לסנקציות כנגד דרום אפריקה ושהטיול שלו היה מסע לחקר העובדות. לעומת זאת, העיתון דיווח שהאחראי על קמרון במחלקת המחקר של המפלגה השמרנית באותה תקופה כינה את הטיול "עליז", באומרו ש"הוא כולו היה באווירה רגועה, פינוק קטן, בונוס של העבודה. משטרו של בותה ניסה לעשות לעצמו שם פחות נוראי, אבל אני לא מייחס לכך כל השפעה פוליטית". קמרון הרחיק את עצמו מההיסטוריה של המפלגה שלו של התנגדות לסנקציות כנגד המשטר. הוא ספג ביקורת מצד פיטר היין, חבר פרלמנט מטעם מפלגת הלייבור, פעיל אנטי-אפרטהייד בעצמו.
המלחמה בעיראק.
בראיון טלוויזיוני ב-23 ביוני 2006, קמרון אמר שהוא תומך בהחלטה של הממשל דאז של מפלגת הלייבור לצאת למלחמה בעיראק ואמר שהוא חשב שתומכים היו צריכים "לתמוך בזה לאורך כל הדרך". הוא גם תמך בקריאה של המפלגה הלאומית הסקוטית ושל המפלגה הלאומית הוולשית ב-31 באוקטובר 2006 לפתיחת חקירה של המעורבות של הממשל הבריטי במלחמת עיראק. ב-2011 קמרון השגיח על הנסיגה של חיילים בריטים מעיראק. ב-2013, דווח כי קמרון חסם את הפרסום של דו"ח על עיראק. לעומת זאת, בתחילת מאי 2014 דווח שקמרון דרש שהדו"ח יפורסם לפני סוף השנה. בנוסף דווח שהוא אמר לשר בממשל שלו כי "הסבלנות שלו מתחילה לאבד". בנוסף עלתה הטענה כי ראש הממשלה לשעבר, טוני בלייר, ומפלגת הלייבור בכלל "רוצים לעכב את פרסום הדו"ח לאחר סיום שנת הבחירות כדי להימנע מביקורת אשר תשפיע על הקמפיין שלהם".
מאוחר יותר באותו החודש, דווח כי העיכובים בפרסום הדו"ח הן בגלל משא ומתן על הפרסום של תשדורות פרטיות בין טוני בלייר ונשיא ארצות הברית דאז ג'ורג' בוש. דווח כי דייוויד קמרון אמר לסקיי ניוז כי "למיטב הבנתי הם יוכלו לפרסם את הדו"ח ואני כולי תקווה שהם יוכלו לספק את הסחורה בלוח הזמנים הזה. הציבור רוצה לשמוע את תשובות הדו"ח ואני חושב שאין לנו לחכות עוד זמן רב".
סרי לנקה.
קמרון חזר על קריאות קודמות לחקירה עצמאית של האשמות על פשעי מלחמה במלחמת האזרחים במדינה. הוא קבע כי "יש צורך בחקירה ראויה של מה שקרה בסוף המלחמה, צריכים להתקיים זכויות אדם ודמוקרטיה עבור המיעוט הטמילי בסרי לנקה". הוא קבע בנוסף שאם החקירה הזאת לא תתקיים עד מרץ 2014 הוא ידחוף לחקירה בינלאומית עצמאית. לאחר מכן בא ביקור לג'פנה, העיר קרועת המלחמות בצפון סרי לנקה. קמרון היה המנהיג הזר הראשון לבקר בג'פנה מאז שהאי זכה לעצמאות ב-1948 מהיותו קולוניה של בריטניה. קמרון הוקף במפגינים, בעיקרן נשים, אשר חיפשו סיוע באיתור קרובי משפחה נעדרים.
טורקיה וישראל.
בנאום שנשא באנקרה ביולי 2010, קמרון הצהיר ללא השגות את תמיכתו בהצטרפותה של טורקיה לאיחוד האירופי. הוא גייס לאמירתו טיעונים כלכליים, ביטחוניים ופוליטיים וטען שאלה שמתנגדים להצטרפותה של טורקיה מובלים על ידי "מגננה, לאומנות צרה ודעות קדומות". בנאום הזה, שהיה גם ביקורתי כלפי הפעילות של ישראל בנוגע למשט לעזה במאי 2010 וכלפי המדיניות של ישראל בעזה בכלליות. קמרון טען כי ישראל הפכה את עזה ל"בית כלא", כאשר בעבר כבר התייחס לעזה בתור "בית כלא ענק הפתוח לשמיים". עמדות אלה של קמרון התקבלו באופן מעורב.
בסוף מאי 2011, קמרון הפסיק את מעמדו בתור פטרון של קרן קיימת לישראל, ובזאת הפך לראש הממשלה הבריטי הראשון שאינו פטרון של הקרן ב-110 שנים של קיומה.
על אף אירועים אלה, קמרון הוא ככל הנראה התומך הבכיר ביותר של ישראל בדור שלם של ראשי ממשלה בריטים. בנאום ב-2011 קמרון אמר כי "יש ראש ממשלה שהמחויבות והנחישות שלו לעבוד עבור שלום בישראל הן חזקות ועמוקות. בריטניה תמשיך לדחוף לשלום אבל תמיד תעמוד לצד ישראל כנגד אלה החפצים לפגוע בה". הוא אמר כי הוא רוצה לחזק את אמונו "הבלתי ניתן לעירעור" בישראל באותו מסר. הוא גם התנגד לדו"ח של ועדת גולדסטון בעקבות מבצע עופרת יצוקה. קמרון אמר שהוועדה הייתה מוטה כנגד ישראל ולא מספיק אשמה הונחה כנגד החמאס.
במרץ 2014 נאם קמרון בפני הכנסת, בעת ביקורו הראשון בישראל כראש ממשלה. בנאום זה הציע את תמיכתו המלאה במאמצים לשלום בין ישראלים ופלסטינים. בנוסף קמרון הביע תקווה שניתן להגיע לפתרון שתי המדינות. לצד זאת קמרון תיאר בבירור את התנגדותו לחרמות אקדמיים או צרכניים, בהכרתו בזכות של ישראל להגן על אזרחיה כ"זכות אשר מעוגנת בחוק הבינלאומי". בנאום זה קמרון ביצע אזכור להצהרת בלפור משנת 1917 בתור "הרגע שבו מדינת ישראל עברה מסטטוס של חלום לסטטוס של תוכנית, בריטניה היוותה תפקיד גאה ומרכזי בסיוע להבטיח את ישראל בתור בית לאומי לעם היהודי". במהלך ביקורו בן היומיים הוא נפגש עם ראש הממשלה בנימין נתניהו ועם ראש הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס.
זכויות להט"ב.
קמרון קיבל ציון של 36% של תמיכה בשוויון של להט"בים על ידי Stonewall, ארגון השוויון לקהילה הגאה הגדול באירופה ב-2010. קמרון הצביע לשמור על סעיף 28 השנוי במחלוקת שאסר על רשויות מקומיות לעסוק בחינוך לסובלנות כלפי הקהילה הגאה. בנוסף קמרון הצביע נגד הזכות לאימוץ של זוגות חד-מיניים אבל הוא תמך בזוגיות חד-מינית בנאום שלו ב-2005. באוקטובר 2011 קמרון דחק בחברי פרלמנט שמרנים לתמוך בנישואים חד-מיניים. בנאום מרכזי של קמרון במנצ'סטר קמרון אמר שהוא תמך בנישואים חד-מיניים לא על חרף היותו פוליטיקאי שמרן, אלא מכיוון שהוא שמרן ומדובר בתחום של שוויון. לעומת זאת קמרון התנגד לשוויון של הטרוסקסואלים להיכנס לנישואים אזרחיים.
בדצמבר 2012 קמרון התבטא כי הוא רצה לתת לקבוצות דתיות את היכולת לערוך טקסי נישואין חד-מיניים וכי הוא לא רצה למנוע מהקהילה הגאה גישה ל"מוסד נהדר". בנובמבר 2012 קמרון וניק קלג הסכימו על חקיקה במסלול מהיר עבור נישואים חד-מיניים. ב-2013 החוק הוצג לבית הנבחרים ופחות מ-50% מחברי הפרלמנט השמרנים תמכו בהצעה של קמרון לנישואים חד-מיניים, ביניהם גם שרים בקבינט שלו עצמו.