אריות זכרים שמגיעים למעמד גבוה בלהקה הורגים גורים שאינם צאצאים שלהם. לכאורה, נראה שהתנהגות זו אינה הגיונית, ואינה מתיישבת עם תורת האבולוציה כי היא פוגעת בסיכויי ההישרדות של המין.
הסוציוביולוג יסביר שהתנהגות זו מתיישבת להפליא עם תורת האבולוציה, כי לאריות שהרגו צאצאים של אחרים יהיו יותר צאצאים (באחוזים) מאשר אריות שהשאירו אותם בחיים, וחתך האוכלוסייה של צאצאיהם בדור הבא יהיה גדול יותר. על כן, באמצעות הברירה הטבעית, נכחדו האריות שאינם הורגים צאצאים, והשתמרו הגנים של האריות שכן הורגים.
ביקורת על הסוציוביולוגיה.
הסוציוביולוגיה שנויה במחלוקת בקרב אנשי מדע רבים כבר מאז פרסום ספרו של וילסון. בין המבקרים החשובים ניתן למנות את ריצ'רד לוונטין, ביולוג מפורסם ומומחה לתורת האבולוציה ואת המדען המפורסם סטיבן ג'יי גולד.
מבחינה מוסרית, טענו שהסוציוביולוגיה מעודדת דטרמיניזם ביולוגי – סוג של דטרמיניזם המתבסס על הביולוגיה, ומניח שהגנים קובעים את האופי וההתנהגות של האדם, לדוגמה: "רוצחים אינם פחות מוסריים מבני אדם רגילים, כי הגנים שלהם הם שגרמו להם להיות רוצחים". מבקרים חריפים יותר אף קישרו בין הסוציוביולוגיה לאאוגניקה ולדרוויניזם חברתי. הועלו טענות על אג'נדה פוליטית (שמרנית-ימנית) שהסוציוביולוגיה מקדמת.
וילסון ואחרים מחו על הטענה, וטענו שהם אינם מקדמים שום אג'נדה, ושהם מדברים על המצוי בטבע ולא על הרצוי. נטען כנגדם שהתחום מערבב לעיתים קרובות בין רצוי למצוי.
מלבד הטענות המוסריות, ביולוגים רבים דוחים את תקפותה המדעית של הסוציוביולוגיה, וטוענים שהנחות היסוד שלה אינן מתיישבות עם המציאות.
לשכת בתי הכלא הפדרלית
לשכת בתי הכלא הפדרלית (באנגלית: The Federal Bureau of Prisons, בראשי תיבות: BOP) היא סוכנות אכיפת חוק פדרלית הכפופה למשרד המשפטים של ארצות הברית והיא אחראית על ניהול מערכת בתי הכלא הפדרליים. המערכת מטפלת גם באסירים שביצעו מעשים שנחשבים כעבירות על החוק במחוז קולומביה. הלשכה הוקמה בשנת 1930 כדי לספק טיפול מתקדם ואנושי יותר לאסירים פדרליים, מתוך כוונה למקצע את שירות בתי הכלא, ועל מנת להבטיח ניהול עקבי ומרוכז של 11 בתי הסוהר הפדרליים שפעלו באותו הזמן.
במתקני הלשכה כלואים אסירים על הפרת חוקים פדרליים. על הפרת חוקים של מדינות ארצות הברית, האסירים נכלאים בבתי סוהר של המדינה. בשנת 2016 רק כ-10% מכלל האסירים בארצות הברית היו כלולים בבתי הכלא הפדרליים של הלשכה.
על פי אתר האינטרנט הרשמי של הארגון, הלשכה כוללת יותר מ-116 מוסדות, שישה משרדים אזוריים, משרד המטה שבוושינגטון, 2 מרכזי הכשרה, 22 משרדי קהילתיים, ואחראית על אבטחתם וטיפולם של כ-210,000 עבריינים פדרליים. כ-82 אחוז מאסירים אלה נכלאים במתקני הכליאה או המעצר של הלשכה. שאר האסירים כפופים להסכמים עם ממשלות המדינה המקומיות או באמצעות חוזים עם מפעילי המרכזים הקהילתיים, מרכזי המעצר, בתי הסוהר, ומתקני הכליאה לנוער.
הלשכה גם אחראית על ביצוע כל ההוצאות להורג הפדרליות, ואלה מעוגנים בחקיקה משפטית (למעט אלה שמבוצעים על פי החוק הצבאי) בארצות הברית. הלשכה מחזיקה את המתקן הפדרלי להוצאה להורג בזריקת רעל בכלא טר הוט באינדיאנה.
היסטוריה.
מערכת בתי הסוהר הפדרלית התקיימה במשך יותר מ-30 שנה לפני הקמתה של לשכת בתי הכלא הפדרלית. למרות שהסוהרים תפקדו באופן כמעט עצמאי, הממונה על בתי הסוהר, שהיה כפוף למשרד המשפטים בוושינגטון, היה להלכה האחראי על בתי הכלא הפדרליים.
עד 1907, בנושאי הכלא טיפל הסוכן הכללי של משרד המשפטים. הסוכן הכללי היה אחראי על החשבונות במשרד המשפטים, הפיקוח על פעולות פנימיות, חקירות פליליות מסוימות, כמו גם פעולות בבתי כלא. בשנת 1907, משרד הסוכן הכללי בוטל, ותפקידיו חולקו בין שלושה משרדים חדשים: מחלקת החשבונות (שהתפתח מאגף ניהול המשפטים); משרד הבוחן הראשי (שעל בסיסו הוקם בהמשך לשכת החקירות הפדרלית); לבין משרד המפקח על בתי הסוהר, שמאוחר יותר כונה המפקח על בתי הסוהר (שהפך ללשכת בתי הכלא הפדרלית).
לשכת בתי הכלא הפדרלית הוקמה ב-1930, ותפקידיה עוגנו בחקיקה מיוחדת, ובהדרגה גדלה אחריותה ומספר המועסקים בה. ב-1990 היא העסיקה 19,000 עובדים ונכון ליוני 2003 הלשכה העסיקה 32,000 עובדים.
מלקאל
מלקאל (באנגלית: Malakal; בערבית: ملكال, מלכאל) היא בירת מדינת הנילוס העליון בדרום סודאן.
מיקום.
מלקאל נמצאת במחוז מדינת הנילוס העליון בצפון מדינת דרום סודאן, בסמוך לגבול הבינלאומי עם הרפובליקה של סודאן. העיר נמצאת צפונית להתמזגות של נהר הנילוס הלבן ונהר סובט.
סקירה.
במהלך מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה שכן בעיר חיל מצב של הכוחות המזוינים של סודאן. לאחר הכרזת עצמאותה של דרום סודאן ב-9 ביולי 2011, נסוגו הכוחות אל ח'רטום. בנובמבר 2006 התרחש בעיר קרב מלקאל.
רוב התושבים בעיר משתייכים לשבטי הדינקה, נואר ושילוק, אך קיימים גם תושבים השייכים לקבוצות אתניות אחרות. רוב החיילים של צבא דרום סודאן אינם תושבי האזור, אלא באים ממחוז בחר אל-ע'זאל.
מאכלים מקומיים נפוצים בעיר הם וואל וואל (wal wal), כופתאות בצק מורתחות, והפואול (foull), תבשיל המכיל בוטן מקומי.
תחבורה.
דרך העפר מהעיר מלקאל אל העיר קורמוק (Kurmuk), על גבול אתיופיה, נמצאת כיום בשיקום וסלילה ותהיה מוכנה לשימוש במאי 2013.
בעיר שדה תעופה בין-לאומי, אחד מתוך שני שדות התעופה הבינלאומיים של דרום סודאן. תחבורה נהרית לחרטום קיימת גם היא בעיר.
עיתונים.
תפוצת העיתונים בעיר נמוכה יחסית לאוכלוסייה, אולם, העיתון המבוסס על עיתון ה"סיטיזן" הנפוץ בג'ובה, מופץ גם במלקאל באופן נרחב.
ביום ההכרזה על מדינת דרום סודאן, ב-9 ביולי 2011, נוסד העיתון המקוון The Upper Nile Times . לעיתון נחשפים תושבי מלקאל והסביבה.
אוכלוסייה.
בשנת 2005 הוערכה האוכלוסייה בעיר בכ-129,620. במפקד אוכלוסין של שנת 2008 בעיר, שנפסל על ידי הממשל הדרום סודאני, נקבע גודל האוכלוסייה בכ-126,500. בשנת 2010 הוערכה האוכלוסייה בעיר בכ-139,450.
גידול האוכלוסייה בעיר:
השירות הפסיכולוגי הייעוצי
לאונרד ססקינד
לאונרד ססקינד (באנגלית: Leonard Susskind; נולד ב-1940) הוא פיזיקאי יהודי-אמריקאי המתמחה בפיזיקה תאורטית, פרופסור באוניברסיטת סטנפורד. תחומי המחקר שלו כוללים את תורת המיתרים, תורת השדות הקוונטית, פיזיקה קוונטית-סטטיסטית וקוסמולוגיה קוונטית. ססקינד נחשב לאחד מאבות תורת המיתרים, על שהציע לראשונה, יחד עם יוצ'ירו נמבו והולגר בך נילסן, את הרעיון שחלקיקים עשויים להיות למעשה מצבים מעוררים של מיתרים יחסותיים. ססקינד הציע ב-1995, במסגרת תורת המיתרים, פירוש מדויק לעקרון ההולגרפי. כמו כן, היה לפיזיקאי הראשון שהגה את הרעיון של string theory landscape ("תמונת הנוף של תורת המיתרים") ב-2003.
ססקינד זכה בשנת 1998 בפרס סאקוריי לתאוריות בתחום פיזיקת החלקיקים, על "תרומתו החלוצית לפיתוח של מודלים של מיתרי חלקיקים האדרונים, תאוריות כיול סריגים, כרומודינמיקה קוונטית, ושבירת סימטריה דינמית". לדעת רעיו לתחום, ססקינד הטיל חותמו על המחקר המדעי, ביישמו "דמיון מבריק ומקורי במחקר התאורטי של טבע החלקיקים והכוחות האלמנטריים המרכיבים את העולם הפיזיקלי".
ביוגרפיה.
ליאונרד ססקינד נולד למשפחה יהודית מניו יורק, בשנת 1940. הוא החל לעבוד כאינסטלטור בגיל 16, במקום אביו שחלה. לאחר מכן נרשם ללמודי הנדסה בקולג' העירוני של ניו יורק, שבמהלכם שינה את תחום לימודיו וסיים את התואר הראשון שלו, ב-1962, במחלקה לפיזיקה. את לימודיו המשיך באוניברסיטת קורנל, שם סיים את הדוקטורט ב-1965.
בין השנים 1966–1970 שימש ססקינד כאסיסטנט, ולאחר מכן כמרצה, במחלקה לפיזיקה בישיבה יוניברסיטי. לאחר מכן, העביר שנה באוניברסיטת תל אביב, משם חזר להרצות בישיבה יוניברסיטי, בה זכה בתואר פרופסור לפיזיקה. בשנת 1979 החל לכהן כפרופסור באוניברסיטת סטנפורד, כאשר בשנת 2000 החל לשמש על תקן הפרופסורה לפיזיקה של פליקס בלוך. החל משנת 2009 משמש גם כמנהל מכון סטנפורד לפיזיקה תאורטית.
קריירה מדעית.
ססקינד היה אחד מבין שלושת הפיזיקאים הנודעים שגילו בצורה עצמאית, בסביבות 1970, כי מודל התהודה הכפולה של גבריאל ונציאנו להתנהלות הכוח החזק ניתן לתיאור באמצעות מודל מכני קוונטי של מיתרים, והיה הראשון שהגה את הרעיון של "תמונת הנוף של תורת המיתרים" (string theory landscape).
ססקינד תרם למספר תחומי מחקר פזיקליים שונים. מתרומותיו המרכזיות:
ספרים.
ססקינד הוא המחבר של מספר ספרי מדע פופולריים. בהם ', ו- '.
מילו
אליפות משרד התרבות והספורט ע&quot;ש אבי כהן
המחוז האוטונומי חנטי ומנסי
פיטר פסינלי
המפלגה העממית הצרפתית
המפלגה העממית הצרפתית ( בצרפתית: Le Parti Populaire Français או P.P.F) הייתה מפלגה צרפתית ימנית קיצונית בסגנון פאשיסטי שנוסדה ב-28 ביוני 1936 בפרבר של פריז, "סן דני", על ידי ז'אק דוריו.
הגרעין המייסד של המפלגה כלל קומוניסטים לשעבר שהתנגדו לחזית העממית והתרחקו מהמרקסיזם, פעילים של איגודים מקצועיים, ויוצאי קבוצות ימניות לאומניות כמו "סולידריות צרפתית" (Solidarité Française) ו"הפעולה הצרפתית" (Action Française) הוותיקה.
בימי מלחמת העולם השנייה נמנו חברי מפלגה זו עם התומכים העיקריים בשיתוף הפעולה עם הכובש הנאצי ועם אושיות המשטר בווישי.
מנהיגי המפלגה העממית הצרפתית ופעיליה השתתפו בהתלהבות ברדיפות נגד היהודים בצרפת וביישום התוכניות להשמדתם, וחלקם התגייסו כמתנדבים למאמץ המלחמתי הגרמני בחזית נגד ברית המועצות.
כסמל המפלגה נבחר "הצלב הקלטי".