לקראת הבחירות לכנסת ה-22 הודיע שיתמודד על ראשות המפלגה לצד עיסאווי פריג', להנהגה משותפת יהודית-ערבית. ב-17 ביוני 2019, לאחר שוועידת מרצ דחתה את ההצעה לשינוי התקנון, כך שיתאפשר לשני יו"רים לכהן במשותף, הודיעו רז ופריג' על תמיכתם ביו"ר מרצ שכיהנה אז, תמר זנדברג. בבחירות המקדימות לרשימה, שנערכו ב-11 ביולי, רז נבחר למקום החמישי ברשימת מרצ לכנסת, אך לאחר ההחלטה על הקמת "המחנה הדמוקרטי", נדחק למקום ה-12 ברשימה ולא נבחר לכנסת.
בבחירות לכנסת ה-23, נדחק פעם נוספת למקום ה-14 ברשימת "העבודה-גשר-מרצ" ולא נבחר לכנסת.
בכנסת ה-24.
בבחירות לכנסת ה-24, הוצב במקום ה-6 ברשימת מרצ ונבחר מטעמה לכנסת. לראשונה מכהן רז בכנסת מראשית כהונתה, והוא נחשב לסמן השמאלי בקואליציית גוש השינוי. בכנסת זו נבחר לעמוד בראשות הוועדה המיוחדת לעניין הקרן לאזרחי ישראל. כמו כן הוא חבר בוועדת הכספים, ועדת הפנים והגנת הסביבה והועדה למיזמי תשתיות ושירותי דת. רז חשף לציבור את יומנו האישי ואת הצהרת ההון שמסר לכנסת, וטען כי "שקיפות היא אבן יסוד בדמוקרטיה".
באוקטובר 2021 יזם רז כנס, בשיתוף עם ח"כ עידית סילמן והלובי למלחמה באלימות מינית, בו ציינה הכנסת לראשונה בתולדותיה את יום המלחמה באלימות מינית. ועדות הכנסת דנו במלחמה באלימות מינית, ובכנס שנערך בהנחיית גל גברעם הובאו עדויות של נפגעות. בנובמבר, יזם כנס תחת הכותרת "עוצרים את אלימות המתנחלים", בשיתוף עם חברי הכנסת אבתיסאם מראענה ואוסאמה סעדי, בעקבות התגברות מקרי תקיפת פלסטינים ופעילי שלום ביהודה ושומרון.
חקיקה שיזם: במאי 2022 התקבלה הצעת חוק של רז ושל ח"כ עופר כסיף, לאסור לחלוטין פרסום של מוצרי טבק ועישון. רז הגיש הצעת חוק לאיסור פרסום מוצרי טבק עוד בכנסת ה-15. ב-2018 נאסר פרסום מוצרי טבק במסגרת חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק, אולם על העיתונות הכתובה חלה החרגה. רז וכסיף גיבשו עם קבוצות הארץ ו'ידיעות' מתווה להפחתת הפרסום בעיתונות הכתובה באופן הדרגתי, על פיו יופסק הפרסום לחלוטין עד 2029. חוק נוסף שאושר בכנסת, אותו יזם רז עם ח"כ יצחק פינדרוס, הוא חוק האוסר לפרסם את פרטיהם של נפגעים והרוגים בטרם נמסרה למשפחותיהם הודעה רשמית. בנוסף יזם רז עם חברת הכנסת אפרת רייטן תיקון לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, הקובע כי ההוראות לגבי אדם עם עיוורון המלווה בכלב נחייה, יחולו על הנעזרים בחיות שירות בשל כל מוגבלות, כדוגמת הלומי קרב, וחולי סוכרת ואפילפסיה.
באוגוסט 2022 דורג ראשון במדד ה'פרלמטר' של שקוף, הבוחן שימוש של חברי כנסת בכלים פרלמנטריים, ביחד עם חברי הכנסת מהאופוזיציה ינון אזולאי ואוסאמה סעדי.
לקראת הבחירות לכנסת ה-25, התמודד רז בבחירות המקדימות במרצ ודורג שני ברשימת מרצ.
חיים אישיים.
רז נשוי ליעל רז (פולק), סמנכ"לית בחברת קינדריל, ואב לבן ולבת. הוא מתגורר בשוהם. ביוני 2014, אימץ אורח חיים טבעוני. מתוך אידאולוגיה ירוקה הוא נוסע בתחבורה ציבורית, וכן ביטל את מינויי העיתונים המודפסים שמקבלים חברי הכנסת. אחיו הוא מדען המחשב פרופ' רן רז.
חזית דתית תורתית
חזית דתית תורתית - רשימה חרדית אשר איחדה את המפלגות אגודת ישראל ופועלי אגודת ישראל בבחירות לכנסת השלישית, הבחירות לכנסת הרביעית והבחירות לכנסת השמינית.
בכנסת ה-3 שינתה הסיעה את שמה ל"אגודת ישראל-פועלי אגודת ישראל", ובשני המקרים האחרים היא התפצלה למרכיביה.
חברי כנסת.
הכנסת השלישית (1955)&lt;br&gt;
6 מנדטים (39,836 קולות) &lt;br&gt;
אגודת ישראל: זלמן בן-יעקב, יצחק מאיר לוין, שלמה לורינץ &lt;br&gt;
פועלי אגודת ישראל: יעקב כ"ץ, קלמן כהנא, בנימין מינץ&lt;br&gt;
הכנסת הרביעית (1959)&lt;br&gt;
6 מנדטים (45,569 קולות): &lt;br&gt;
אגודת ישראל: שלמה יעקב גרוס, יצחק מאיר לוין, שלמה לורינץ, מנחם פרוש &lt;br&gt;
פועלי אגודת ישראל: יעקב כ"ץ, קלמן כהנא, בנימין מינץ&lt;br&gt;
הכנסת השמינית (1973)&lt;br&gt;
5 מנדטים (60,012 קולות): &lt;br&gt;
אגודת ישראל: יהודה מאיר אברמוביץ, שלמה יעקב גרוס, שלמה לורינץ, מנחם פרוש &lt;br&gt;
פועלי אגודת ישראל: אברהם ורדיגר, קלמן כהנא &lt;br&gt;
אנדזיט
אנדזיט הוא סלע יסוד געשי (סלע פרץ) נפוץ. הסלע דומה לבזלת אך פחות כהה ממנו. הסלע קרוי על שם הרי האנדים, שם נחקר לראשונה על ידי הגאולוג כריסטיאן לאופולד פון בוך (Christian Leopold Freiherr von Buch; 1853-1774) שנתן את השם לסלע.
תהליך היווצרות האנדזיט.
האנדזיט, בדומה לדיוריט מאפיין אזורי הפחתה (subduction) בשוליים הפעילים של האוקיינוס, כמו בחוף המערבי של אמריקה הדרומית שם יצרה הפעילות הטקטונית את הרי האנדים שנתנו לסלע את שמו. המאגמה היוצרת את האנדזיט מתפרצת מהרי געש כזרם לבה עבה המגיע למרחקים של כמה קילומטרים. מאגמה זו עלולה ליצור התפרצות בצורת התפוצצות היוצרת זרם פירוקלסטי ועמודי עשן גבוהים. טמפרטורת המאגמה בעת ההתפרצות היא 1100°C–900°C.
תפוצה.
אנדזיט נפוץ מאוד באזורים רבים בעולם, במיוחד סביב "טבעת האש" המקיפה את שולי האוקיינוס השקט. "טבעת האש" היא סדרה של הרי געש המקיפים את האוקיינוס במקומות שבהם קיימת הפחתה כשלוח טקטוני ימי נבלע מתחת ללוח טקטוני ימי אחר או מחת ללוח יבשתי. לכן יש אנדזיט בכל רכסי ההרים המצויים בצדה המערבי של יבשת אמריקה. אנדזיט קיים גם ביפן, בפיליפינים, בג'אווה ובניו זילנד.
הקו הגאוגרפי המפריד בין האזור המצוי בשולי האוקיינוס שהרכב הסלעים בו הוא אנדזיט-דקיט-ריוליט, לאזור המהווה את אגן האוקיינוס, שהרכב הסלעים בו הוא בזלת-טרכיט, קרוי "הקו האנדזיטי".
הרי געש רבים פולטים לבה אנדזיטית, לדוגמה הר הגעש פלה במרטיניק, קרקטואה, ופוג'י. גם הרי הגעש הפעילים באיסלנד מתקופת ההולוקן פולטים חומר אנדזיטי במיוחד "הקלה" (Hekla). רוב הפומיס שנפלט בהתפרצויות האחרונות של הר הגעש הקלה היה אנדזיטי.
רובה
רובה הוא סוג של כלי ירייה חם ממשפחת הנשק הקל. הרובה הוא כלי ירייה בעל קנה ארוך יחסית לקנה האקדח ונהוג לירות בו בשתי ידיים. לרובה מודרני שלושה חלקים עיקריים: קנה, שיכול להיות חלק (smoothbore) או מחורק (rifled) ודרכו עף הקליע; מכלול שכולל בריח, בית בליעה והדק שתפקידם להתחל את התגובה הכימית שתגרום לפיצוץ אבק השריפה ותאיץ את הקליע ומעצה הכולל קת שנהוג להצמיד לשקע הכתף כדי לייצב את הנשק. נשק שלא כולל את אחד החלקים האלה בדרך כלל לא מסווג כרובה, אלא כאקדח או כתותח יד (לכלי ירי עתיקים שלא כללו הדק). הרובה הוא חימושו הבסיסי של חייל מודרני בשדה הקרב, אך הם נפוצים גם בקרב ציידים, שוטרים, עבריינים ואספנים.
לרובה מודרני שתי שיטות פעולה עיקריות: ירי בודד (עם חובת דריכה של הבריח או בלעדיה בירי חצי-אוטומטי) או ירי אוטומטי בצרורות. לרוב הרובים יש מערכת הזנת תחמושת בצורת מחסנית מלבנית או מעוקלת אבל קיימות מחסניות בצורות אחרות. השימוש במחסניות נפוץ פחות ברובי ציד. כמו כן, לעיתים, הרובה כולל יותר מקנה אחד. בדרך כלל רובים דו-קניים משמשים לציד, אך בעבר היו מקובלים רובים בעלי קנים מרובים ששימשו לירי מטח שלם לעבר המטרה. רובה מודרני צבאי כולל קנה אחד בלבד. נהוג להצמיד לרובה רצועה לקלות הנשיאה.
בשעת הצורך ניתן להצמיד לרובים מודרניים אמצעי עזר כגון כוונות מתקדמות (כגון כוונת השלכה וכוונת טלסקופית), אמצעים אופטיים שונים, מטולים, פנסים, חצובות, דורגל, משתיק קול עוד.
היסטוריה.
ראשית התפתחות הרובים הוא בסין, עם המצאת אבק השרפה. הסינים בנו רקטות, שהשתמשו בהן בחגיגות בדרך כלל. במאה ה־10 המציאו הסינים את רומח האש, תקופה שבה אבק השרפה נכנס לשימוש צבאי בסין. השימוש הפך לנפוץ לקראת אמצע המאה ה-13. אבק השרפה הגיע לאירופה במאה ה-13 ובעזרתו יכלו לייצר את כלי הירי הראשונים. הכלי הראשון שיוצר באירופה היה תותח מצור. תותחים אלו היו גדולים למדי ויכלו לירות פגזי אבן או מתכת על חומות הערים. חוסר הדיוק היה משווע, אך יחד עם זאת לא היה קשה כל־כך לפגוע בחומות.
הרובים הראשונים היו גם הם בלתי מדויקים, ועד המצאת בריח הפתיל במאה ה-16 לא השתמשו בהם בכמויות גדולות בקרבות. בריח הפתיל נתן את התנופה לשימוש בארקבוז ולאחר מכן במוסקט. החיילים סודרו בגושים גדולים ובדרך כלל ירו במטחים.
התפתחות נוספת הביאה לכניסת בריח צור, שהשתמש בניצוץ הנגרם מחיכוך אבן צור כנגד לוחית פלדה להצתת התחמיש. רובים אלו הופיעו בסוף המאה ה-17, היו בשימוש עד אמצע המאה ה-19.
שיפור חשוב ביותר בתולדות הרובה הוא הופעת הקנה מחורק: קנה שלאורכו חרוטים סלילים המקנים תנע זוויתי לקליע ובכך מגבירים את יציבותו. שיפור זה תרם באופן משמעותי ביותר לדיוק הרובה ואפשר את פיתוח הקליעה והצליפה לרחוק.
שיפור נוסף היה רובים שנטענו דרך הבריח, במקום דרך הלוע. למרות שיש לטעון ידנית כל כדור מחדש ולבצע דריכה ידנית של הבריח דבר זה הגדיל את קצב הירי באופן ניכר. רובים כאלה הם מסוג רובה בריחי, והם רובים פשוטים, אמינים ודי מדויקים. עד היום יש שימוש ברובים בריחיים, בעיקר בתור רובים לקליעה, ספורט וציד. בהמשך התפתחו רובי הצלפים על בסיס רובים בריחיים מדויקים במיוחד.
התפתחויות נוספות הביאו לשימוש במחסנית. תחילה, ברובים בעלי מנגנון מכני, כאשר היורה היה צריך לדרוך את הרובה מחדש בכל פעם שרצה לירות. אחר כך, במאה ה-20, עברו לשימוש באנרגיית השרפה, שנפלטת כתוצאה מבעירת אבקת השרפה. אנרגיה זו דרכה את הרובה באופן אוטומטי. ראו רובה חצי-אוטומטי ורובה אוטומטי.