בשלב מוקדם נתן שאזל לסימונס את ההוראה: "אני רוצה שתיקח את זה מעבר למה שנראה לך קצה גבול הנורמה. אני לא רוצה יותר לראות בן אדם על המסך, אני רוצה לראות מפלצת, חיה". רבים מחברי הלהקה בסרט היו מוזיקאים אמיתיים או סטודנטים למוזיקה, ושאזל ניסה ללכוד מהם רגעי אימה אמיתיים. עם זאת, שאזל ציין שבין הצילומים סימונס היה מתוק ביותר, מה שמנע מהצילומים להפוך לסיוט.
ארמון הסובייטים
ארמון הסובייטים (ברוסית: Дворец Советов) היה פרויקט לבניית מרכז מנהלי ואולם קונגרסים במוסקבה, רוסיה, בסמוך לקרמלין. על השטח שיועד לכך ניצבה קתדרלת ישו המושיע, שנהרסה בשנת 1931 לטובת הקמתו. עם ההכרזה על הקמתו נפתחה תחרות אדריכלית בה השתתפו מספר הצעות לעיצוב הבניין. התחרות התקיימה בין השנים 1931–1933 ונבחרה הצעתו של בוריס יופן, אדריכל סובייטי יהודי, שהציע עיצוב בסגנון ניאוקלאסי. בנייתו החלה בשנת 1937 והופסקה עם תחילתו של מבצע ברברוסה. בין השנים 1941–1942 פורק שלד הפלדה שלו ושימש לבניית ביצורים וגשרים כחלק מהמאמץ המלחמתי. מאז בנייתו מעולם לא המשיכה. אם בניית הבניין הייתה מושלמת הוא היה מעפיל על בניין אמפייר סטייט וזוכה לתואר "הבניין הגבוה ביותר בעולם" באותה תקופה.
בשנת 1935 הוקמה תחנת רכבת תחתית בסמוך שנקראה "תחנת ארמון הסובייטים". בשנת 1957, שונה שמה לקרוֹפוֹטקינסְקָיַה.
בשנת 1958, יסודותיו הומרו לתמיכת בריכת מוסקבה, בריכת השחייה הפתוחה הגדולה בעולם.
בין השנים 1995–2000 נבנתה מחדש קתדרלת ישו המושיע.
ישראל המאירי
ישראל המאירי (נולד ב-1948) הוא סופר, מחזאי וחוקר דרמה ישראלי. המאירי מלמד דרמה וכתיבה דרמטית, פרופסור חבר (בגמלאות) בחוג לספרות עברית והשוואתית באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה.
ישראל המאירי נולד וגדל בקיבוץ גבעת חיים מאוחד. בצה"ל שירת כחובש קרבי בצנחנים. סיפוריו הראשונים התפרסמו בעת שירותו הצבאי בכתבי עת שונים. במהלך השנים עבד כמורה בבית ספר תיכון ופרסם ביקורות ספרות ותיאטרון וסיפורים בכתבי העת "מבפנים", "עתון 77" ובעיתונים "ידיעות אחרונות", "דבר" ו"למרחב".
סיים תואר ראשון בחוג לתורת הספרות הכללית ובחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, המשיך לתואר שני וסיים תואר דוקטור באוניברסיטת חיפה בהדרכתו של פרופ' אברהם עוז. עבודת המאסטר עסקה בתפקיד השירים (songs) במחזותיו של ויליאם שייקספיר. עבודת הדוקטור שלו עוסקת בהופעת "האחר המיתי" במחזותיהם של י"ח ברנר, נסים אלוני וחנוך לוין. במרץ 2015 הועלה לדרגת פרופ' (חבר) בפקולטה לספרות עברית והשוואתית, אוניברסיטת חיפה. פרופ' המאירי הוא מרצה בכיר לדרמה ולכתיבה דרמטית בחוג לספרות עברית והשוואתית באוניברסיטת חיפה ובמכללה האקדמית אורנים.
ישראל המאירי זכה בפרס היצירה מקרן ראש-הממשלה ע"ש לוי אשכול לשנת תשמ"ו 1986 ובפרס כתב העת 'מאזנים' לפרוזה (1984).
נשוי לד"ר אביבה המאירי, אמנית ומרצה לאמנות. אב לארבעה, מתגורר באמירים שבגליל מאז שנת 1975.
ספריו.
ועדת השופטים בראשות נתן זך שבחרה בהמאירי כאחד הזוכים בפרס ראש הממשלה לשנת 1986 כתבה:
אסופת סיפורים שנכתבו בעיקר בעת השירות הצבאי, וגיבוריהם ברובם צעירים. כמה מן הסיפורים עוסקים בקטע אפל מחיי הצבא ואחרים מתרחשים בקיבוץ, בדירת סטודנטים בתל אביב או בעת מסע בארצות הברית. הסיפור "בן דודי אפרים בא לתל אביב" מספר על נכה מלחמה קטוע רגליים שמשוטט בחוצות תל אביב בעזרת מוטות הברזל שהחליפו את גפיו. בסיפור "איפה שהוא בסביבות נס ציונה" הגיבור מחפש אחר חברו מנוער שאושפז בבית משוגעים.
סיפורים העוסקים במשפחה, זוגיות, חברות, ומתרחשים במקומות ונופים שונים: דירת סטודנטים בתל אביב, בסיס צבאי מדברי, קיבוץ במרכז הארץ, בית חולים. כמה מן הסיפורים בודקים את גבולות הריאליזם, כשהם מתייחסים ללא מודע או לחלומי, להזוי. בסיפור "מיקי" הפותח את הקובץ מתאשפז הגיבור, דתי, בעל משפחה, וזוכה בבית החולים לטיפולו המיוחד של נער מוזר.
נובלה ושלושה סיפורים על נשים וגברים הגרים ביישוב קטן בנוף גלילי הררי, בגבול הצפון. "אש בקוצים", הנובלה שעל שמה קרוי הספר, מספרת על מערכת היחסים בין בני זוג צעיר המגיעים למושב בגליל בראשית שנות השבעים. בעוד הם מנסים להתאקלם במקום ולהקים משפחה, נחשפים יחסיהם המתוחים והסוד שכל אחד מהם נושא עמו.
הרומן הראשון פרי עטו של המאירי. קבוצת צעירים שהצבא והמלחמה מפגישים אותם זה עם זה בישראל שבין מלחמת ששת הימים למלחמת יום הכיפורים. המפגש ביניהם נמשך גם בחיים האזרחיים, בנופה של מושבה ותיקה ליד הכנרת, וכל אחד מהם מנסה לממש את שאיפותיו ואת חלומותיו באמצעות קשריו עם האחרים. המפגש יוצר עימות בין חיי משפחה ועבודת-אדמה לבין חריפות החוויה של חיי 'חבורה' על טקסיה ומריבותיה.
במרכז הספר - סיפורה של אישה צעירה, יהודיה שנישאה לא מכבר ומבקשת להרחיב את ביתה במושב גלילי; זהו גם סיפורם של שני הבנאים – האחד נוצרי והאחר מוסלמי, ופרשת היחסים הסבוכה והמרתקת בין השלושה. גם בסיפורים האחרים שבקובץ, מקום ההתרחשות מרוחק ושומם וגיבוריהם חיילים ב'סדיר' ובמילואים; ילדה על סף התבגרותה; גבר ואישה הנפגשים ברכבת ועוד.
ציר עלילת הרומן מתרחש בכמה ימים ולילות טעוני מתחים, חיצוניים ופנימיים, בקיבוץ ותיק בתחילת שנות השבעים. גיבורי הרומן, רובם בני הדור השני, נקלעים למאבקים, לסכסוכים ולניסיונות לבוא לידי מגע עם החיים ועם המתים.
תשעה סיפורים קצרים שבהם נפרשים חייהם של נשים וגברים ישראליים, שכל אחד מהם מסתיר סוד אפל. אלה הן תשע חידות מורכבות ומלוטשות, שבהלך פענוחן מתגלים קשרים מצמררים, סטיות מיניות ויצרים אלימים וסטריאוטיפיים גזעניים, לעיתים סמויים ולעיתים גלויים ובוטים.
דניאל הוא מנהלה הקשוח של שמורת טבע בצפון הארץ, החוקר את חיי המין של הצרעות. הוא מסתבך בעלילת אהבה אותה חולקות איתו חברתו רותי, חיילת המשרתת בשמורה ועוסקת בהדרכת טיולים ואשתו אורנה. ברקע משולש האהבה הטראגי אורבת פרשה אפלה של ספק רצח ספק התאבדות, המעיבה על החיים בשמורה ומתפענחת לקראת הסוף.
הספר תורגם לצרפתית:
"Symbiose" ,Traduit de L'hebreu par Katherine Werchowski, Editions Gallimard, Paris, 2003
"Symbyose", Aus dem Hebraischen von Markus Lemke, ולגרמנית:
Deutscher Taschenbuch Verlag, Munchen, 2003
הרומן מספר על קבוצת שחקנים צעירים, יהודים וערבים, שהכירו בימי האוניברסיטה בשנות השבעים, והם שבים ומתלכדים בבית ישן ביפו בתחילת שנות השמונים על רקע מלחמת לבנון הראשונה, כדי להעלות מחזה פוליטי, שעניינו פרשיית מרד ובגידה במלחמת העולם השנייה.
העלילה מסופרת מפיו של בני לחיאני, שחקן תיאטרון מתוסכל שמתגורר בגליל עם אשתו, שם הם מגדלים את רמי, ילד אוטיסט מאומץ. לחיאני משתוקק למלא תפקיד של גיבור, אולם נאלץ להסתפק בתפקידים קטנים של מלצרים ומשרתים ומשמש כנהג וטבח של אנשי החבורה. בתפקיד הראשי בהצגה זוכה אקרם, שחקן ערבי נוצרי יליד יפו. הגיבורים נקלעים לסבך של יחסים ארוטיים, בריתות ובגידות היוצרים מפנים בלתי צפויים בעלילה, עד לסיומה המפתיע, הגובה מחיר כבד מכולם.
חוקר ביטוח מגיע למושב נידח בגליל לחקור שרפה שפרצה בו במאי 2002, ושבה גם נפצע קשה כשהיה בתפקיד אחר ובחזות אחרת. במקביל, הוא מנסה למצוא את שירה, בת המושב שאתה בילה בליל השרפה. במהלך החקירה נחשפת דרמה יצרית ומתגלים קשרים סבוכים בין גיבורי הרומן הנמנעים מלסייע בחקירה פן יחשפו סודותיהם. בסבך זה מעורבים גם פועלים ערביים העובדים במקום וגם אנשי הבסיס הצבאי המשקיף על היישוב מראש ההר.
הספר עוסק ב"האחר המיתי" – סוג ייחודי של דמות שהמאירי מגדיר מתוך מושג 'האחר' אצל עמנואל לוינס והוגים אחרים, ומתוך גישות שונות למיתוס. בתפיסתו של לוינס המפגש עם 'האחר' מתואר כמומנט דרמטי ותובעני; המאירי קושר בין מומנט זה ובין התייחסותו של לוינס לסוגיות פואטיות. ביחס לכך דן המאירי בתפיסתו של לוינס את האמנות כ'צל' של המציאות וכפעילות שמקורה במיתוס. "האחר המיתי" נכנס כ'צל' למציאות המעוצבת על הבמה ובכך מהפך או מגדיר מחדש תבניות ז'אנריות וסגנוניות.
במרכז הדיון המחזות "מעבר לגבולין" מאת ברנר, שנכתב בלונדון בשנת 1907,"פונדק הרוחות" מאת אלתרמן (1962), "הכלה וצייד הפרפרים" מאת אלוני (1967), "הילד חולם" מאת חנוך לוין (1993), ו"חברון" מאת תמיר גרינברג (2007). הספר עוסק בייצוגי 'האחר' גם במחזותיהם של אוריפידס, שייקספיר, איבסן, קוקטו ואלבי.
קישורים חיצוניים.
על הספר אש במדרון
על הספר שחקנים
על הספר הדרמה של האחר המיתי
בדידותם של המספרים הראשוניים (סרט)
בדידותם של המספרים הראשוניים (באיטלקית: La solitudine dei numeri primi) הוא סרט דרמה משנת 2010 המבוסס על ספר בעל שם זהה מאת הסופר פאולו ג'ורדנו, ומבוים על ידי סאווריו קוסטאנזו. הסרט הועמד לזכייה בפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים של ונציה ה-67. שם הסרט מוסבר על ידי הטענה שמתיה ואליצ'ה דומים למספרים ראשוניים תאומים: שניהם בודדים, קרובים מאוד אחד לשני, אך תמיד מופרדים על ידי מספר זוגי.
עלילה.
הסרט מתרחש באיטליה בשנים 1984, 1991, 2001 ו- 2009, וקופץ הלוך ושוב בזמן. מתיה ואליצ'ה (ילדים בשנת 1984 ומתבגרים בשנת 1991) עברו בילדותם טראומות, כל אחד בנפרד, ומבודדים את עצמם מהאנשים הסובבים אותם.
בילדותו של מתיה, אחותו התאומה בעלת הפיגור השכלי נעלמה כאשר הוא היה אמור להשגיח עליה. מתיה הוא אינטליגנט והופך למדען מצליח, אך לעיתים חותך את עצמו במודע.
אליצ'ה עברה תאונת סקי בילדותה שגרמה לה לצליעה קבועה ולצלקת משמעותית בירך. בשנות העשרה שלה היא נפלה קורבן להתעללות מצד חברותיה לכיתה.