המידה השכיחה של חזייה מתוארת על ידי שני ערכים. הראשון הוא אורך הרצועה, מספר המתבסס על היקף בית החזה תחת השדיים. השני הוא גודל הגביע, שנכתב על ידי אות בא'-ב' הלועזי, ומתייחס לנפח השדיים עצמם. לדוגמה, חזייה במידה 75D היא בעלת אורך רצועה של 75 ס"מ וגודל גביע D. מידות הגביע מתחילות מ-A, הגביע הקטן ביותר, ועולות לפי הABC. כל מידה מציינת אינץ' נוסף של הפרש בין היקף בית החזה המקסימלי ברום השד לבין היקף בית החזה מתחת לשד. שיטת איות כפול יכולה גם היא לבוא לידי שימוש, למשל DDD בשביל לסמל F או AA בשביל מידה הקטנה יותר מ-A. בעוד ישנו איזה שהוא הסכם כללי על משמעות האותיות A-D, אשר כוללות בטווח זה את רובן הגדול של הנשים, מידות גביע הגדולות מ-D או מ-DD (דאבל די), שהן המידות הסטנדרטיות הגדולות ביותר, מיוצרות בעיקר אצל יצרנים מתמחים, ומשתנות בין יצרנים.
אורך הרצועה נקבע בדרך כלל על ידי מדידה של היקף בית החזה מעל או מתחת לשדיים והוספה של ערך מסוים, בעקבות העובדה שהצלעות בדרך כלל רחבות יותר באזור השדיים עצמם, מאשר בנקודה בה ההיקף נמדד. מדידה היקפית נוספת נדרשת; מדידה זו נמדדת מעל החלק המלא ביותר של השדיים. מידת הגביע מחושבת על ידי טבלאות או על ידי כלי להמרה מההבדל בין שתי מדידות אלו, כפי שמוצג כאן . בישראל נהוגות המידות האירופאיות/בינלאומיות למדידת היקף החזה.
קשיים בהתאמה.
התאמת חזייה היא מיומנות נרכשת, שקשה מאוד לביצוע עצמי (ללא סיוע של אדם נוסף). עם זאת, רוב הנשים לא מקבלות הכשרה להתאמת חזייה או סיוע מקצועי בזמן הרכישה.
בהתאם לכך, נשים בדרך כלל מתקשות בהתאמת מידת החזייה הנכונה והמתאימה בשבילן. על מנת להשיג את המידה המושלמת באופן עקבי, החזייה צריכה להיות מיוצרת במיוחד, על פי דרישה, מפני שהתאמת חזייה המיוצרת בתהליך הייצור הנפוץ, בו "מידה-אחת-מתאימה-לכל-אחת" כרוכה בקשיים. השדיים הם מגוונים בצורה בה הם מונחים על החזה ובקוטרם ועל כן חשוב לקחת בחשבון גם את צורת הגביע, המרחק בין הגביעים והמרחק בין רצועות הכתף, שמשתנים בדגמי חזיות שונות.
מספר חנויות מעסיקות מומחים מוסמכים בהתאמת חזיות, ברם אף מתאימי חזיות הם בעלי המלצות שונות אחד מן השני.
חלק מיצרני החזיות ומפיציהן קובעים שמדידה ולמידה כיצד לזהות התאמה הולמת של החזייה, היא הדרך הטובה ביותר לקביעת מידת החזייה הנכונה, באופן דומה לקניית נעליים. מספר מבקרים טוענים שמערכות מדידה כמו זו שמתוארת למעלה מובילות בדרך כלל לרכישת מידה שגויה, לעיתים קרובות בעלת גודל גביע קטן מדי, ורצועה ארוכה מדי. לכולן, ובמיוחד לנשים בעלות מידת גביע גדולה יותר מ-D, מומלץ לקבל התאמה הולמת בחנות המיוחדת להלבשה תחתונה.
עם זאת, נשים ובמיוחד נשים עם שדיים גדולים, עלולות להימנע מקבלת ייעוץ מקצועי בנוגע להתאמת חזייה, בעקבות רגשות בושה ומודעות עצמית.
לעיתים, נשים קונות בכוונה תחילה גביעים גדולים מכפי מידתן - ומרפדות אותם, בעוד אחרות נוהגות לקנות גביעים הקטנים להן במידה על מנת לתת את הרושם שהחזייה "מלאה". לבסוף, המאפיינים האלסטיים של הרצועה גורמים לאורך הרצועה הניתן במידת החזייה להיות לא מהימן, ואחד המחקרים שבוצעו בנושא הראה כי המידה הניתנת בתווית היא באופן קבוע שונה מהמידה המתקבלת במדידה פיזית של החזייה. אופנה ותדמית האיצו את התקדמות שוק החזיות, וגורמים אלו בדרך כלל קודמים לגורמים אחרים לקניית חזייה - כגון נוחות מילוי התפקיד כנדרש.
כפי שכבר צוין, אין סטנדרט המקובל על כל היצרנים לגבי מדידה וסיווג מידת החזייה באופן אחיד. בדיקת מידת החזייה הנכונה היא פעולה מסובכת מאוד בשל העובדה שמידת וצורת השדיים הנשיים משתנה במהלך הווסת החודשית, וגם כתוצאה מהעלאה או הורדה במשקל. לעיתים קרובות נקבע, מתוצאות של סקרים, שבין 70 ל-85 אחוזים מהנשים לובשות חזיות שאינן מתאימות להן. עובדה זו ניתנת להסבר חלקי על ידי חוסר ההבנה כיצד לקבוע באופן נכון את מידת החזייה; ניתן להסביר עובדה זו גם על ידי הגדילה המואצת של השדיים במהלך הריון שאינה רגילה ואינה צפויה, תוספת במשקל, או מצבים רפואיים ייחודיים הכוללים היפרטרופיית שדיים בתוליים.
לנשים עם שדיים גדולים יש נטייה גדולה יותר ללכת עם חזייה שאינה מתאימה להן, בהשוואה לנשים עם שדיים קטנים.
נשים בעלות שדיים גדולים בדרך כלל מתקשות במציאת חזייה ההולמת בהתאמתה, משום שבשוק החזיות הנוכחי עומד בפניהן מספר אפשרויות מוגבל בלבד למידתן. אולם, מספר החברות המתמחות בייצור ומכירת חזיות במידות גדולות עולה, כמו בראביסימו ו-Women Only. בנוסף, ישנם מאגרי מידע שיתופיים המרכזים המלצות, ביקורות ומידות מפורטות של הלבשה תחתונה ייעודיות.
כמו כן, כאשר השדיים נעשים גדולים יותר, צורתם ותפרוסת הרקמה המחברת ביניהם משתנים. השדיים נעשים רחבים ומנופחים יותר, במקום בעלי צורת קונוס. מצב זה הופך את תהליך המדידה לתהליך שאינו מהימן, במיוחד בשביל שדיים הזקוקים למידת חזייה גדולה. באופן דומה, ככל שמבנה הגוף של האישה כבד יותר, כך המדידה תחת החזה תהיה פחות מדויקת משום שרצועת החזייה ננעצת בתוך הבשר בקלות יתרה. לבסוף, לנשים רבות מבנה גוף א-סימטרי (בקרב 10% מהנשים באופן קיצוני), כאשר השד השמאלי גדול יותר אצל 62% מהנשים, במיוחד כאשר שני השדיים גדולים יחסית.
כמו כל פריט לבוש אחר, גם השימוש בחזייה יוצר בלאי שעלול לעוות את הצורה והמבנה המקוריים של החזייה, כך שגם חזייה אשר הותאמה היטב בשעת הרכישה לא בהכרח תתאים כעבור מספר חודשים או שנים לאחר הרכישה.
בעיות בריאותיות רבות הקשורות לחזיות נגרמות בשל הקשיים בהתאמה ונידונו באופן מורחב בערך, תחת הכותרת עקרונות מכניים. ובכן, מציאת חזייה מתאימה ונוחה מתוארת כבעיה קשה על ידי נשים רבות, דבר שהשפיע גם על המכירות בתחום.
סוגי חזיות.
לחזיות מספר סוגים ראשיים, על פי שימושיהן המיועדים:
שריפת חזיות.
מיתוס נפוץ הקשור לחזיות, הוא שהפמיניזם דוגל בשריפת חזיות, כאקט של התנערות מהתדמית הנשית הכרוכה בחזייה. מקור המיתוס הוא בהפגנת נשים נגד תחרות מיס אמריקה שהתרחשה ב-1968, באטלנטיק סיטי שבניו ג'רזי, ארצות הברית. שיא ההפגנה היה כשמחוץ לאולם התחרות הוצב מכל, לתוכו הושלכו חפצים שונים שסימלו, בעיני המפגינות, את האפליה נגד נשים. בין החפצים השונים שכללו גליונות פלייבוי, נעלי עקב וכדומה, הושלכו גם חזיות. ההפגנה זכתה לחשיפה תקשורתית עצומה, ואחד העיתונים למחרת פרסם את הכותרת "הנשים המשוחררות שרפו החזיות", תוך התעלמות מהעובדה שהדבר נעשה כאקט סימבולי, ושהחזיות היו חלק מחפצים שונים.
פמיניסטיות רבות אינן רואות בעין יפה את המיתוס, ורובין מורגן, אחת ממארגנות ההפגנה, הכחישה לימים כי חזיות נשרפו, וטענה שמדובר ב"מיתוס תקשורתי". לעומת זאת, ג'וזף קמבל, חוקר תקשורת ומי שכיהן כפרופסור באוניברסיטה האמריקאית בוושינגטון, טען בספרו על מיתוסים בתקשורת האמריקאית, ב-2010, שאין מדובר בדמיון, ואכן נשרפו חזיות, בין השאר, באירוע. הוא הסתמך על דיווח על ההפגנה בעיתון מקומי, ה"אטלנטיק סיטי פרס", וכן על עדות של ג'ון כץ שנכח במקום בעת ההתרחשות ככתב צעיר. קמבל סבור, שהמיתוס, אינו מיתוס שהופרך, אלא מיתוס שמקורו בתמונה דרמטית שהתקבעה בעקבות השיח התקשורתי, כשהמציאות הייתה שונה. בעוד, אכן נשרפו כמה חזיות עם חפצים אחרים כאקט סימבולי, הרי שהניפוח התקשורתי קיבע את האקט כדרמטי ומכונן, וכך זה התקבע בזיכרון הציבור.
קישורים חיצוניים.
טרנסנדנטי
מדיאנטה
במוזיקה טונלית פונקציונלית מדיאנטה היא הדרגה השלישית בסולם. בסולם דו מז'ור יהיה זה הצליל מי. האקורד המשולש שנבנה מן המדיאנטה הוא אקורד מתון ורגוע בסולם מז'ורי (ובולט וחד יותר בסולם המינורי), ולו כמה שימושים: הוא יכול להכין לדרגה השישית, ויכול להוות תחליף לדרגה הראשונה (טוניקה).
סובמדיאנטה
במוזיקה טונלית פונקציונלית סובמדיאנטה היא הדרגה השישית בסולם הדיאטוני.
לרוב, במהלכים הרמוניים, דרגה זו נחשבת ל"סיום מדומה" (cadenza d'inganno) ומשמשת תחליף מרוכך לדרגת הטוניקה. המדיאנטה הנמוכה (סוב) שבחצי הדרך בין הטוניקה לבין הסובדומיננטה קרויה "סובמדיאנטה" משום שהיא תופסת את הפוזיציה ש"מתחת" לאקורד המשולש שעל הטוניקה בהשוואה לזו התופסת את המדיאנטה שמעל לאקורד המשולש על הטוניקה. בשיטת הסולפג', צליל הסובמדיאנטה מושר כ"לה" במז'ור, כ"פה" במינור. לפעמים הוא נקרא "סופרדומיננטה", כדרגה שמעל הדומיננטה. זהו שמה המקובל (סוב-דומיננט") בצרפתית.
האקורד המשולש הנוצר מעל תו הסובמדיאנטה הוא "אקורד סובמדיאנטי". בניתוח בספרות רומיות, אקורד הסובמדיאנטה מסומן כרגיל בספרות הרומיות "VI" אם זה אקורד מז'ורי, וב"vi" אם הוא אקורד מינורי.
המונח "סובמדיאנטה" עשוי להתייחס גם ליחס בין סולמות מוזיקליים. לדוגמה, ביחס לסולם דו מז'ור, סולם לה מינור הוא הסובמדיאנטה. בסחולם מז'ור, סולם הסובמדינטה הוא המינור היחסי ויש בו אותם תווים כמו בסולם המז'ור המקורי. מודולציה לסובמדיאנטה נדירה יחסית, בהשוואה למודולציה לדומיננטה בסולם מז'ור או מודולציה מודולציה למדיאנטה בסולם מינור.
אחד השימושים העיקריים של אקורד הסובמדיאנטה הוא בקדנצה מדומה, V ל-VI במז'ור או v ל-vi במינור.
סאבמידיאנטה
מידיאנטה
לינוס הקדוש
לינוס (בלטינית: Linus; מת ב-79 לספירה) היה לפי אירנאוס המנהיג השני של הכנסייה הקתולית ברומא (לפי מקורות אחרים, קלמנס הראשון היה האפיפיור השני). הכנסייה הקתולית מזהה כיום את לינוס כבישוף רומא השני. לפי המקורות נעשה לינוס לאפיפיור בשנת 67, אך יש מסורות הגורסות אחרת.