ב-1876 יזם ויליאם הולברט את הקמת הליגה החדשה, על מנת שתחליף ארגון קיים של קבוצות בייסבול בשם "ההתאחדות הלאומית של שחקני הבייסבול המקצוענים" (NAPBBP). הרקע לצעד זה היה שה-NAPBBP סבלה מקשיי ארגון ושליטה, וכן מתוך אינטרסים אישיים של הולברט, שחשש שמעמד קבוצתו בארגון, השיקגו וייט סטוקינג, עלול היה להפגע בעקבות צעדים ספק חוקיים שנקט על מנת לגייס שחקנים. הולברט ארגן פגישה עם מספר מנהלי קבוצות בערים בולטות בארצות הברית, וב-2 בפברואר 1876, הוכרז על הקמת ליגת הנשיונל ליג בה היו חברות שמונה קבוצות:
כבר בשנת הפעילות הראשונה נתקלה הליגה במכשול שאיים על קיומה, שתי קבוצות, פילדלפיה אתלטיקס וניו יורק מיוטלס סירבו לנסוע למשחקים בערים מערביות יותר והעדיפו משחקים באזור פעילותן נגד קבוצות שלא מהליגה. בתגובה סולקו שתי הקבוצות מהנשיונל ליג, על אף הפופולריות הרבה שלהן, בצעד סמכותי שנועד להגדיר גבולות ברורים לליגה.
במהלך השנים הראשונות הצטרפו ועזבו את הליגה קבוצות רבות, אחד המהלכים המשמעותיים היה צירופן של ארבע קבוצות מההתאחדות האמריקאית ב-1892 שיצר למשך מספר שנים ליגה יציבה של 12 קבוצות. לאחר עונת המשחקים של 1899 הצטמצמה הנשיונל ליג ל-8 קבוצות לאחר שניפתה קבוצות מבולטימור, וושינגטון, קליבלנד ולואיוויל. צעד זה היה אחד הגורמים להקמתה של הליגה המתחרה האמריקן ליג ב-1901. בשנתיים הראשונות לפעילותה של הליגה החדשה לא הכירה בה הנשיונל ליג, אך ב-1903 נחתם הסכם הכרה הדדית בין שתי הליגות שהציב אותן במעמד זהה. החל משנה זו גם התקיימה סדרת הוורלד סיריס בין אלופות שתי הליגות.
במשך יותר מ-60 שנה, שיחקו בליגה שמונה קבוצות, אך בעקבות התרחבות האמריקן ליג ב-1961, צורפו לליגה שתי קבוצות חדשות ב-1962, שתיים ב-1969, שתיים נוספות ב-1993 וב-1998 צורפה קבוצה חדשה אריזונה דיאמונדבקס, וקבוצה נוספת, המילווקי ברוארס הצטרפה מהאמריקן ליג. לקראת עונת 2013 עברה יוסטון אסטרוס לאמריקן ליג.
עד עונת 2022, הנשיונל ליג לא אימצה את חוק החובט הייעודי (Designated hitter) כפי שעשתה האמריקן ליג ב-1973, על כן מספר ההום ראן והנקודות שהושגו במשחקי הליגה נמוך יותר. בהתאם להסכם הקיבוצי ב-2022 נכנס החוק לכל המשחקים ובכלל הליגה.
הרכב הליגה.
הנשיונל ליג מורכבת משלושה בתים לפי אזורים גאוגרפים.
קתדרלת אורליאן
קתדרלת אורליאן (בצרפתית: "Cathédrale Sainte-Croix d'Orléans", קתדרלת הצלב הקדוש) היא קתדרלה קתולית בעיר אורליאן שבצרפת.
קתדרלת הצלב הקדוש באורליאן, נבנתה בשנים 1278–1329 בסגנון גותי. לאחר שנבזזה בידי ההוגנוטים בשנות השישים של המאה ה-16, מלכי בית בורבון שיפצו אותה במאה ה-17. הקתדרלה מפורסמת בעיקר בזכות הקשר שלה לז'אן ד'ארק. הגיבורה הצרפתית נכחה במיסה בקתדרלה ב-2 במאי 1429, כאשר העיר הייתה תחת מצור.
כמו בקתדרלת שארטר, גם לקתדרת אורליאן יש צמד קומות של תמיכות דואות המחוברות בעמודים אלכסוניים ביניהן.
האביר על הסוס הלבן
האביר על הסוס הלבן (באנגלית: Prince Charming ולעיתים גם White horse rider) הוא ארכיטיפ לדמות שנפוצה בסיפורי מעשיות. דמות זו מיוחסת לרוב לנסיך בעל ייחוס, יפה מראה ואמיץ לב, המגיע על מנת להציל עלמה במצוקה. לרוב הוא גם נישא לעלמה כדי לשחרר אותה מכישוף רע, חיי מצוקה וכדומה. שם זה ניתן לגיבורים במספר מעשיות מסורתיות בפולקלור, כגון: שלגיה, היפהפייה הנרדמת, סינדרלה ועוד.
דמות זו בדרך כלל נאה ורומנטית, דוגמה לגבורה, ולעיתים רחוקות מאופיינת עמוקות. במעשיות שונות, דמות זו היא בעיקרה גמול לעלמה.
בנוסף, משמש המושג בהשאלה בחיי היומיום כאידיאל גברי שלא קיים במציאות.
היסטוריה.
במאה ה-18, מאדאם ד'אולנויי כתבה מעשייה בה הגיבור נקרא "The Charming King" (המלך המקסים). כשאנדרו לנג כתב לראשונה את אחת ממעשיותיו, הוא קרא לגיבור "Charming" (מקסים), בסיפורו הבא קרא לגיבור "King Charming" (המלך המקסים). על אף שאף אחד מאלה לא היה נסיך והראשון אף לא היה בן מלוכה, היה זה ככל הנראה השימוש הראשוני בכינוי "Charming".
ברומן "תמונתו של דוריאן גריי" משנת 1890, התייחס אוסקר ויילד באופן אירוני לכינוי "Prince Charming". בעיניה של שחקנית צעירה, הדמות הראשית דוריאן עשוי להיות "האביר על הסוס הלבן" בעבורה, אך הוא עוזב אותה ובייאושה היא שולחת יד בנפשה. ייתכן שהיה זה השימוש הראשון בכינוי "Prince Charming" במדויק.
בסרט האנימציה "שלגיה ושבעת הגמדים" של חברת וולט דיסני, שלגיה מתארת בפני הגמדים את הנסיך כמקסים (Charming), אך הוא לא מתואר בסרט בכינוי המדויק "Prince Charming". בסדרת הטלוויזיה שלגיה במאה העשרים נקראים שלגיה ובעלה אריק בשם "משפחת צ'ארמינג". בסדרת הטלוויזיה "עד עצם היום הזה" שכל הדמויות מהאגדות עוברות לעולמנו נקרא בעלה של שלגיה "Charming" (הנסיך מקסים בעברית).
שימושים אחרים במושג.
במושג נעשה שימוש במקומות שונים כדמות קומית וכדמות לא קומית:
סוזן תמים
סוזן תמים (בערבית: سوزان تميم; 23 בספטמבר 1977 - 28 ביולי 2008) הייתה זמרת ושחקנית לבנונית שיעית. חייה היו רצופים שערוריות מתוקשרות, וביולי 2008 נמצאה מתה בדירתה שבדובאי. משטרת דובאי מסרה כי מדובר ברצח.
ביוגרפיה.
סוזן תמים נולדה בשם סוזן עבד אלסתאר תמים (בערבית: سوزان عبد الستار تميم) בביירות למשפחה מוסלמית שיעית, ולה אח אחד. תמים למדה רוקחות אך לא סיימה את התואר. את קריירת הזמר החלה בשנת 1996 עם השתתפותה בתוכנית המציאות "סטודיו אל-פאן", תוכנית לגילוי כישרונות, מהנצפות ביותר באותה התקופה. תמים זכתה בתוכנית ובעקבות זאת נהנתה מפרסום רב בלבנון. באותה התקופה ביצעה תמים שירים ערביים קלאסיים וטרב. בשנים מאוחרות יותר התמקדה בעיקר במוזיקת פופ.
תמים הוציאה אלבום אחד, "סאכּן גלבי", בשנת 2002. אלבום זה הצליח ביותר ומספר שירים מאלבום זה היו ללהיטים בעולם הערבי, והיא הוחתמה בחברת התקליטים רותאנה, חברת התקליטים הידועה והמובילה בעולם הערבי. באותה התקופה, תמים אף עסקה מעט בדוגמנות. בשנים שלאחר צאת אלבומה הראשון היא עבדה על חומרים לאלבומה השני. הסינגל הראשון מהאלבום העתידי יצא בשנת 2006 והוקדש לזכרו של רפיק אל-חרירי, ראש ממשלת לבנון לשעבר, שנרצח בשנת 2005. שיר זה היה השיר האחרון שתמים הקליטה לפני מותה.
נוסף על הצלחתה המוזיקלית, זכתה תמים לפרסום גם בעקבות פרשיות אהבים מתוקשרות. כך, למשל, ידועה פרשת "הנישואים הכפולים". תמים נישאה לבעלה השני טרם הסתיימו הליכי הגירושים מבעלה הראשון וכך נוצר מצב בו הייתה נשואה לשני גברים בו-זמנית. מערכת היחסים עם בעלה השני, המפיק הלבנוני עאדל מתוק, אשר היה גם אמרגנה, כשלה גם היא והסתיימה בגירושים ותביעה משפטית מצד הבעל, אשר גרמה, בין היתר, להפסקת צילומי הקליפ של הזמרת. לאחר גירושיה השניים עזבה תמים את לבנון. היא התגוררה זמן מה בצרפת ולאחר מכן עברה לקהיר, שם השתתפה במספר סרטים מצריים שלא נחלו הצלחה.
מותה.
בשנותיה האחרונות החלה תמים להתרחק מעולם הבידור ומאורח החיים הבוהמי. היא המעיטה בהופעות, חדלה מראיונות והופעות תקשורתיות ואף הסתגרה בביתה שבאיי התמרים, בדובאי שבאיחוד האמירויות הערביות. ב-28 ביולי 2008 נמצאה תמים בדירתה כשהיא ללא רוח חיים. אף שנפוצו שמועות כי מצבה הנפשי של הזמרת ירוד והיא ככל הנראה שקעה בדיכאון, משטרת דובאי העריכה כי לא מדובר בהתאבדות אלא דווקא ברצח, היות שעל גופתה נמצאו סימני אלימות. הערכה זו אומתה כאשר משטרת דובאי עצרה אזרח עיראקי בחשד לרצח. מותה של הזמרת עורר סערה בעולם הערבי וסוקר בהרחבה בכלי התקשורת הערביים ואף בתקשורת העולמית. הנושא זכה לדיון גם בפורומים ואתרים ערביים באינטרנט.
מעריצים רבים האשימו ברצח הזמרת את בעלה לשעבר, אשר לטענתם "מירר את חייה" מאז גירושיהם, אך ב-2 בספטמבר 2008 הודיע התובע הכללי של מצרים על העמדתו לדין של איש העסקים המצרי השאם טלעת מוסטפא, בחשד למעורבות ברצח. לטענת הרשויות במצרים, מוסטפא, אשר ניהל קשר עם תמים, שכר את שירותיו של שוטר מצרי בדימוס והורה לו לרצוח את תמים, לאחר שזו ניתקה את הקשר עמו. ב-21 במאי 2009 הורשעו השניים ברצח ונגזר עליהם עונש מוות. ביוני 2017, נשיא מצרים א-סיסי, חנן את מוסטפא.
בשנת 2017 הבמאי ומפיק שוודי טאריק צאלח צילם סרט בהשערת הפרשה של סוזן תמים.
דיסקוגרפיה.
2002 – סאכּן גלבי (בערבית: ساكن قلبي, תעתיק מדויק: סאכּן קלבי)
אדי האמל
אדוארד (אדי) האמל (אנגלית: Eddy Hamel; 21 באוקטובר 1902 - 30 באפריל 1943) היה שחקן כדורגל יהודי אמריקאי הולנדי ששיחק בקבוצת הכדורגל אייאקס אמסטרדם וניספה ב.
קורות חיים.
האמל נולד בניו יורק, והיה בן למהגרים הולנדים בארצות הברית. בשנות נעוריו עבר עם משפחתו לאמסטרדם. האמל הפך לכדורגלן מקצועני והיה השחקן היהודי הראשון שהגיע להרכב הראשון של הקבוצה, שאוהדיה מכנים עצמם "יהודים". האמל שיחק בתפקיד קיצוני ימני, ונחשב לאחד מחביבי אוהדי הקבוצה, והכינוי שלו עצמו היה "The Joden" ("היהודי"). מ-1922 עד 1930 שיחק במדי הקבוצה 125 משחקים ובהם הבקיע 8 שערים.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל, שימש במשך שלוש שנים כמנג'ר של קבוצת הכדורגל אלקמריה ויטריקס, ובמקביל המשיך לשחק בקבוצת הוותיקים של איאקס.
לאחר כיבוש הולנד על ידי הנאצים נעצר ונשלח לאושוויץ, שם הופרד מאשתו יוהנה האמל-ויינברג וילדיו התאומים רוברט ופאול בני החמש, ונשלח למחנה העבודה בירקנאו ועבד במשך ארבעה חודשים במחנה. האמל נשלח לתאי הגזים במחנה ונרצח ב-30 באפריל 1943.
אלפרד וולאס
צ'יטגונג