לקראת עונת 1953/1954 בסרייה א', ובעקבות ההרחקה והרצון להצליח בזירה הבינלאומית, עבר גיג'ה לרומא האיטלקית. כבר בעונת הבכורה שלו היה לשחקן הרכב חשוב, עם ארבעה שערי ליגה ב-34 הופעות. הוא שיחק שמונה עונות במדיה של רומא, ואף שימש כקפטן הקבוצה בעונת 1957/1958. במהלך תקופה זו אף זכה לקבל אזרחות איטלקית, וזאת בין היתר בזכות מוצאה של משפחתו. גיג'ה לא זכה עם הקבוצה באליפות איטליה (הישג השיא של גיג'ה עם רומא בליגה היה המקום השלישי), אך זכה עמה בגביע ערי הירידים לעונת , על אף שלא שותף בצמד משחקי הגמר מול בירמינגהאם סיטי. בסך הכול שיחק גיג'ה במשך שמונה עונות בקבוצה, ובמהלכן כבש 19 שערי ליגה ב-201 הופעות. ב-22 ביולי 2014 נכנס להיכל התהילה של המועדון.
לקראת עונת 1961/1962 עבר גיג'ה למילאן. הוא שיחק במדיה במשך עונה אחת וצבר ארבע הופעות ליגה בלבד, אך זכה עמה באליפות איטליה היחידה בקריירת המשחק שלו.
על אף מחשבות על פרישה, שב גיג'ה למונטווידאו והצטרף לקבוצת דאנוביו מהליגה הבכירה. הוא שיחק במדיה במשך שש עונות, בהן כבש 12 שערי ליגה ב-128 הופעות, עד שפרש ממשחק פעיל בגיל 42.
נבחרת אורוגוואי.
גיג'ה זכה לזימון בכורה מהמאמן חוסה לואיס פונטנה על אף חוסר ניסיונו הבינלאומי בשנת 1950. ב-6 במאי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי בניצחון 4-3 על במסגרת גביע ריו ברנקו. בשני המשחקים הבאים ניצחה ברזיל את אורוגוואי (3-2, 1-0) וזכתה בגביע, בעוד גיג'ה צבר שלוש הופעות בינלאומיות במהלך הטורניר.
כחודש לאחר מכן החל בברזיל טורניר מונדיאל 1950, וגיג'ה זומן על ידי פונטנה לסגל אורוגוואי. בשלב הבתים הראשון, בעקבות פרישתה של , נערך משחק אחד בלבד, ובו הביסה אורוגוואי את בתוצאה 8-0. גיג'ה כבש בדקה ה-87 את שער הבכורה שלו בנבחרת, השער שקבע את תוצאת המשחק. אורוגוואי עלתה לבית הגמר, ופתחה בשוויון 2-2 עם , כאשר גיג'ה כובש את השער הראשון במשחק בדקה ה-29. במשחק השני מול איזן גיג'ה את התוצאה לשוויון 1-1 בדקה ה-39, בדרך לניצחון 3-2 בסיום.
במשחק האחרון פגשה אורוגוואי את ברזיל, המארחת והפייבוריטית הברורה לזכייה, באצטדיון מרקנה לעיני אצטדיון מלא. הברזילאים עוד הובילו 1-0 במשחק, אך גיג'ה בישל לסקיאפינו את השוויון. 11 דקות לסיום קיבל גיג'ה את הכדור מסקיאפינו, חדר לרחבה והכניע את מואסיר ברבוזה, שהיה ממוקם לא נכון לאחר שציפה למסירה מצד גיג'ה. השער השקיט את מאות אלפי הצופים באצטדיון, הברזילאים לא הצליחו לחזור, ואורוגוואי זכתה בגביע העולם בפעם השנייה בתולדותיה. גיג'ה זכה בברזיל לכינוי "התליין", והמשחק עצמו זכה בברזיל לכינוי מרקנאסו, אסון המרקנה. גיג'ה סיים את הטורניר עם ארבעה שערים (היחידים שלו במדי אורוגוואי) בארבע הופעות, ובמקום הרביעי בטבלת הכובשים בטורניר. כמו כן, זכה גיג'ה להיכנס לנבחרת הטורניר לצד ארבעה מחברי נבחרתו. שנים לאחר הטורניר, בריאיון לעיתון ברזילאי, אמר גיג'ה במשפט שהפך למזוהה עמו וצוטט רבות בהמשך:
גיג'ה הוסיף חמש הופעות נוספות בטורניר ידידותי שנערך בצ'ילה, ובסך הכול זכה ל-12 הופעות במדי נבחרת אורוגוואי.
ב-1957 זומן גיג'ה לסגל נבחרת איטליה, המדינה בה שיחק באותה תקופה ושבה קיבל אזרחות מקומית. משחקו הראשון היה ב-26 במאי 1957, בתבוסה 3-0 ל במוקדמות מונדיאל 1958. הוא הוסיף ארבע הופעות נוספות במדי איטליה, בהן שתיים נוספות במוקדמות המונדיאל מהן לא הצליחה איטליה להעפיל, וכבש שער אחד.
לאחר הפרישה.
בעונת שב גיג'ה לתקופה קצרה למגרשים, כמאמנה של פניארול במדיה פרץ כשלושים שנה קודם לכן. לאחר תקופה קצרה הוחלף בלואיס קוביז'ה.
גיג'ה היה לאחרון שנותר בחיים מבין 22 השחקנים ששיחקו במרקנאסו. ב-16 ביולי 2015, 65 שנים בדיוק מאז אותו המשחק, הלך גיג'ה לעולמו בגיל 88.
אלסידס גיג'יה
NGC 4214
NGC 4214 (נקראה גם NGC 4228, ככל הנראה בעקבות זיהוי שגוי שלה כגלקסיה נוספת) היא גלקסיה לא-סדורה ננסית, דומה לענני מגלן, בקבוצת הכוכבים כלבי ציד, הנמצאת במרחק של כ-9.7 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לקבוצת M94.
מבין הגלקסיות שבקבוצה, זאת אחת הגלקסיות הקרובות ביותר לקבוצה המקומית, כך שהיא נמצאת בחזית הקבוצה.
היסטוריה.
לגלקסיה בהירות מדרגה סביב 9.9 והיא התגלתה ב-24 באפריל 1785 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שהכניס אותה לרשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1789 תחת הציון I.95, ותיאר אותה כבהירה למדי, גדולה למדי ומאורכת בכיוון צפון־מערב - דרום־מזרח ועם מרכז בהיר יותר משוליה. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1146 כשהיא מתוארת כבהירה, גדולה, מתבהרת בהדרגה בכיוון המרכז ועם גרעין כפול, והוא גם הוסיף שרטוט שלה. באותו הקטלוג הוא ציין ערפילית נוספת שהתגלתה על ידיו במרחק של כ-8.5 דקות קשת ממזרח לערפילית שגילה אביו והוא נתן לה את הציון 1157 ותיאר אותה כעמומה מאוד, גדולה, עגולה ומתבהרת בהדרגה בכיוון מרכזה. הוא כלל את שתי הערפיליות בקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציונים GC 2804 ו-GC 2818 בהתאמה. בשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס את שתיהן לקטלוג הכללי החדש תחת הציונים NGC 4214 ו-NGC 4228 כאשר הראשונה מתוארת כבהירה למדי, גדולה למדי, מאורכת ולא סדורה עם גרעין כפול, והשנייה כעמומה מאוד, גדולה, עגולה ומתבהרת בהדרגה בכיוון המרכז, בתוספת הערה שהוא לא הצליח לזהות אותה וייתכן שמדובר למעשה ב-NGC 4214. כיום מקובל להניח שאכן NGC 4214 ו-NGC 4228 הן אותה הגלקסיה.
תצפית.
הגלקסיה נמצאת כ-6 מעלות מדרום-מערב לכוכב β בכלבי ציד וכ-8.3 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב קור קרולי. כמעלה וחצי מצפון לה נמצאת NGC 4244 וכ-3.5 מעלות מדרום-מזרח לה נמצאת NGC 4395, שתיהן גלקסיות ששייכות גם כן לקבוצת M94.
תכונות.
אורכה הזוויתי של NGC 4244 הוא כ-8.5 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-24,000 שנות אור, כרבע מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כחצי אחוז ממסת שביל החלב, כאשר כשליש ממסתה או כ- מסות שמש מורכבים ממסת הכוכבים שבה, ומסת המימן החופשי שבה היא כחצי מכך, כ מסות שמש. שאר המסה, כ-50%, היא של חומר אפל שטיבו אינו ידוע. למרות שכוכבי הגלקסיה הם זקנים יחסית וגילם של כשלושה רבעים מהם הוא למעלה מ-8 מיליארד שנים, בגלקסיה מתרחשת במאה מיליון השנים האחרונות עלייה בקצב יצירת הכוכבים כך שיש בגלקסיה גם אוכלוסייה צעירה של כוכבים חמים ומסיביים עם מסה שמגיעה לעשרות מסות שמש, ביניהם יש מאות כוכבי וולף-ראייה. יצירת הכוכבים החדשים מתרכזת באזורים שבהם נוצרים צבירי כוכבים צעירים עם מתכתיות של כשליש מהמתכתיות של השמש, לעומת מתכתיות נמוכה מאוד של כ-2.5% מהמתכתיות של השמש בשאר חלקי הגלקסיה שבה אוכלוסיית הכוכבים זקנה בהרבה. בשנת 1954 זוהתה בגלקסיה סופרנובה מסוג I שהגיעה בשיאה לבהירות מדרגה 9, כלומר דומה לבהירותה של כל הגלקסיה.
NGC 4228
יוסי עוזרד
יוסי עוזרד (נולד ב-21 ביוני 1949) הוא סופר, איש תקשורת, מפיק סרטי קולנוע וטלוויזיה ישראלי. הבעלים של חברת התוכן "יסמין TV".
ביוגרפיה.
עוזרד נולד וגדל בקיבוץ להבות הבשן. בשירות הצבאי הסדיר שירת בנח"ל, השתתף במלחמת ההתשה והיה מפקד היאחזות נח"ל גשור ברמת הגולן. במילואים השתתף כקצין סיור במלחמת יום הכיפורים, מלחמת לבנון הראשונה ומלחמת המפרץ. שוחרר בדרגת סרן.
לאחר השירות הצבאי עזב את הקיבוץ ופנה ללימודים. הוא בוגר מכללת סמינר הקיבוצים במגמת משחק ובימוי משנת 1973, ובעל תואר BFA בבימוי תיאטרון מאוניברסיטת תל אביב משנת 1978. בנוסף, בוגר קורס דירקטורים של המרכז הישראלי לניהול משנת 1992.
קריירה.
רדיו ועיתונות.
עוזרד החל את דרכו ככתב ועורך חדשות בגלי צה"ל בשנת 1976. הפיק את השידורים המיוחדים לרגל ביקור נשיא מצרים אנואר סאדאת (1977) ונשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר (1979) בישראל. הגיש וערך תוכניות אקטואליה שונות, בהן: "נכון לעכשיו", "שעתיים משתיים" ויומני חדשות. יחד עם שמואל נחושתן (אוקון) היה המפיק והעורך של משדרי "השירותרום". בשנת 1983 מונה למנהל חטיבת החדשות של התחנה. במשך כ-17 שנה הגיש תוכנית אישית בשם "הולך בחצות". בין השנים 1985–1986 שימש במקביל כמבקר התיאטרון של גלי צה"ל ושל העיתון "חדשות".
טלוויזיה וקולנוע.
בשנת 1987 החל לעבוד כמפיק תוכנית ספורט בערוץ 2 הניסיוני. בשנת 1988 היה בין מקימי ערוץ הספורט של חברות הכבלים כמפיק ראשי. בשנת 1991 התמנה למנהל התוכניות בחברת הכבלים "תבל". במסגרת תפקידו ייסד עוזרד את ערוץ 8 ושימש כמנהלו הראשון.
עם הקמת ערוץ 2 החדש, נמנה עוזרד עם מייסדי חברת החדשות, ושימש בה כמפיק ראשי בשנים 1993–1994. לאחר מכן עבר לחברת הכבלים האירופית UPC ושימש בה כמנהל תוכניות.