לגבי מה מהווה עבודה באיכות גבוהה. דבר זה ממקד את תשומת-לב המוערך (ואת זו של המעריך) ביסודות החשובים. גישה לדוגמאות קונקרטיות של עבודה שעברה הערכה יכולה גם
היא לעזור לסטודנטים לבטא במילים את התכונות של ביצוע טוב ושל ביצוע פחות טוב, ולקדם פיתוח של אוצר-מילים עבור החשיבה על, והדיון באיכות. הערכת עמיתים כרוכה גם ב"התייחסות לנורמה", ומאפשרת ללומדים למקם עצמם ביחס לביצוע של עמיתיהם וביחס למטרות הלמידה ולמועדי-הגשה אחרונים שנקבעו. הערכה עצמית מדויקת יותר יכולה לעזור להימנע מהשפעות שליליות של הערכת-יתר או תת-הערכה של הלומדים את עצמם. הערכת עמיתים עשויה גם לגלות את הצעד הקטן הבא, או הצעדים הקטנים הבאים, הדרושים כדי לשפר את האיכות.
מטהקוגניציה.
בהערכת עמיתים התלמידים מסוגלים לראות את הטעויות בחשיבתם ולמנוע בעיות במשימות עתידיות. ההזדמנות לדון על עבודות עמיתיהם ולהעריכם מסייעת להם להבין טוב יותר את הדרכים השונות לפתרון אותה בעיה, את נקודות החוזק והחולשה שלהם לאחר שסיימו את המשימות. בעזרת הערכת משימות למדו הסטודנטים אסטרטגיות טובות יותר להערכה ויכלו להשלים משימות באופן מדויק יותר ולשפר את איכות הבדיקה שלהם.
הפרופסורים Lin-Agler, Moore, and Zabrucky ערכו מחקר ובו גילו שתלמידים מסוגלים להשתמש בניסיונם הקודם מההכנה והבדיקה כדי לעזור לבנות קשר בין הקצאת זמן הלימוד שלהם. סטודנטים שהשתתפו בהערכת עמיתים יכלו לשפר לא רק את היכולות שלהם בלמידה למבחן, אלא גם את יכולת ההערכה של אחרים תוך חשיבה מטה-קוגניטיבית משופרת.
הערכת עמיתים מקדמת את התלמידים והיא עשויה לפתח חשיבה הסתעפותית בזה שהיא מאפשרת לתלמיד להיחשף למגוון פתרונות. חשיפה לפתרונות שונים הן מצד העבודות שהוא בודק והן מצד המעריכים שחושבים יחד איתו.
גישה.
בהערכת עמיתים התלמידים יכולים להתבונן בהערכה במבט שונה. מטרתה אינה נתפסת עוד כענישה אלא כקבלת מידע רב ערך על הידע והמיומנויות של הלומדים לצורך שיפור הלמידה ושיפור ההוראה.
הסכמת המורה להערכה.
אחת הדאגות העיקריות של מורים היא שתלמידים עשויים לתת ציונים גבוהים יותר מאשר מורים. מורים רוצים להקל על עצמם את תהליך בדיקת המבחנים, אך לא במחיר אובדן דיוק.
תמיכה.
גם בהיבט מורה: ניתן לראות את תרומתה של הערכת עמיתים, כמו: תמיכה בהערכת
עבודות, בסיס משותף להערכת עבודות סטודנטים ומניעת חילוקי דעות בדבר איכות העבודה,
מידע רב ערך על הידע והמיומנויות של הסטודנטים, לצורך שיפור ההוראה.
התנגדות.
מורים שבעי רצון מהמבחנים המסורתיים בטענה לתקפותם של המבחנים למדידת הישגיו של התלמיד. קטגוריות מרכזיות העולות מתוך תגובותיהם של המורים, המתנגדים לשילובן של משימות הערכה חלופית הם: חוסר זמן ליישום, קשה ליישום, לא מתאימה להוראת כל המקצועות, לא מהימנה, חוסר משאבים לביצוע בשל היותה יקרה וקושי במציאת משימות מתאימות.
השוואה.
בסקירה מקיפה של מחקרים בתחום תוקפה של הערכת העמיתים ומהימנותה מוצאת
(Topping 1998 ), כי מחקרים רבים מדווחים על תוקף גבוה בקרב שימוש בהערכת עמיתים, אך עם זאת עדיין קיימים מחקרים החושפים ממצאים המצביעים על תוקף נמוך של הערכה זו.
מחוון.
המחוון נועד לסייע למורה ולתלמיד להעריך ביצועי למידה. המחוון הוא כלי עזר הכולל מקבץ ממדים וקריטריונים להערכת בצוע, כאשר לכל קריטריון במחוון מפורטת רמת
הביצוע והערכה שלאורם מוערכת המשימה. המחוון מעצים בדרך כלל את תוקף ומהימנות הערכה וכן מעלה את מידת האובייקטיביות של הערכה.
התוקף משקף את הדגשי ההוראה-למידה באופן רב-ממדי ומהווה מדד להערכה שהערכנו את מה שרצינו להעריך. המהימנות מספקת מידע עקבי על המרכיבים המוערכים ונמדדת בכך
שמספר מעריכים מגיעים להערכה דומה.
יישום בכיתה.
בסיום ביצוע עבודה/מטלת ביצוע מורכבת חשוב לתת לתלמידים שאלון להערכה עצמית של עבודתם. שאלון ההערכה יכול להיות מבוסס על המחוון שלפיו המורה יעריך את עבודתם
בהמשך או שילוב של קריטריונים מהמחוון ורפלקציה על העבודה. במהלך או בסיום ביצוע עבודה/מטלת ביצוע מומלץ לשלב תהליך בו התלמידים מעריכים את
חבריהם באמצעות המחוון באמצעותו הם עצמם מוערכים. העבודה עם מחוון ביצועים מפורט מהווה קושי לתלמידים רבים ולכן ניתן לבנות עבורם מחוון מבוסס קריטריונים, לאחר שנערך דיון מקדים אשר מועד לבדוק שאכן התלמידים מבינים את רמות הביצוע השונות. במחוון "המקוצר" מומלץ מאוד להשאיר מקום להערכה מילולית של התלמידים כדי לאפשר משוב בונה.
בית חולים
בית חולים או בית רפואה הוא מוסד המספק שירותי רפואה הכוללים גם שירותים הדורשים אשפוז (כלומר, שהייה במוסד הכוללת לינה לפרק זמן כלשהו).
בית החולים הוא מערכת מורכבת הכוללת מערכות קטנות יותר: מחלקות אשפוז, מרפאות, מכונים, חדרי מיון, חדרי ניתוח, מעבדות ועוד, ובדרך כלל הוא עצמו מהווה מרכיב של מערכת גדולה יותר, כגון מערכת הבריאות הממשלתית או גוף פרטי, הכוללים בתוכם גם מרפאות קהילתיות, מוסדות לאספקת שירותי בריאות, בתי חולים אחרים, צוותי חירום ועוד.
מבחינה מבנית, לבית החולים בסיס פיזי לטיפול בחולים, לרוב מבנה קבע, קבוצת מבנים מרוכזת או מבנים הפזורים במקומות שונים באזור גאוגרפי מסוים.
מבחינה תפקודית, כולל בית החולים צוות מנהלי, רופאים, אחים, סניטרים ואנשי תחזוקה. החלוקה בין התפקידים השונים התגבשה בבתי החולים במאות השנים האחרונות, ומהווה את התבנית הבסיסית של הרפואה המודרנית.
בתי החולים יועדו במהלך ההיסטוריה למגוון מטרות, בהן: עזרה וחסד, אבחנה וטיפול בחולים, ביצוע מחקרים רפואיים והכשרת רופאים ואחיות. על אף שעיקר מטרתם של בתי החולים הייתה לרוב הענקת טיפול לחולים הזקוקים לאשפוז, מהווים בתי החולים מקום נוח גם להענקת שירותים רפואיים שאינם דורשים אשפוז, הודות לתשתית האנושית והפיזית שבמקום.
לבית החולים כח רב והשפעה רבה, עקב חיוניותו הרבה עבור התושבים המתגוררים בסביבתו, וזה מנוצל לעיתים לצורך מטרות פוליטיות, דתיות או כלכליות. בתי חולים רבים שואפים גם להשיג יוקרה, וכן לשמור על מקומות עבודה עבור עובדיהם.
בית החולים המודרני מחולק למחלקות שונות, כגון: מחלקת יולדות, מחלקה נוירולוגית, מחלקה פסיכיאטרית וכדומה.
בתי חולים שאינם כלליים מטפלים לרוב באוכלוסייה מסוימת (בית חולים לילדים) או בסוג ספציפי של מחלה. בישראל רוב בתי החולים הכלליים הם ציבוריים, כלומר ממשלתיים, או מסובסדים על ידי הממשלה, או שייכים לשירותי בריאות כללית, אך ישנם גם בתי חולים פרטיים.
ההיסטוריה של בית החולים.
העת העתיקה.
בעת העתיקה, היו הדת והרפואה שזורות זו בזו. מקדשיהם של המצרים הקדמונים היו הראשונים לספק שירותי רפואה. פולחן אל הרפואה היווני אסקלפיוס אומץ לאחר מכן על ידי הרומאים, ומקדש לכבודו הוקם בשנת 291 לפנה"ס.
המוסדות הראשונים שנועדו אך ורק לטיפול בחולים הוקמו בהודו, שם נוסדו בתי חולים ב-431 לפנה"ס. המלך אשוקה הקים 18 בתי חולים בהודו אשר מומנו בכספי הכתר.
עם אימוצה של הנצרות כדת הרשמית של האימפריה הרומית, הוצאה הוראה על הקמת בית חולים בכל קתדרלה. בתי החולים הראשונים שנבנו בעקבות הוראה זו נבנו בקונסטנטינופול ובקייסרי,
שם הצמיד בסיליוס, הבישוף המקומי, מנזר לבית החולים ששימש כאכסניה לעוברי אורח.
ימי הביניים.
בתי החולים בימי הביניים הלכו בדרכו של בית החולים בקיסריה, ושימשו גם כאכסניה לעולי רגל כשהנזירות משמשות כאחיות. מקור המילה Hospital בשפות האירופאיות, כמו מקור המילים האנגליות למלון (Hotel) וקבלת אורחים (Hospitality) הוא במילה הלטינית Hospes, שפירושה אורח, שהתגלגלה ללטינית מהיוונית, אליה הגיעה מהמקור הפרסי aspinj - אירוח, בית הארחה. המילה הפרסית היא גם מקור המילים העבריות "אשפוז" ו"אושפיזין" (אורחים), שהגיעו לעברית דרך הארמית.
בעקבות שיוכם הדתי של בתי החולים, נשתמר בצרפתית עד היום הביטוי "בית האלוהים" כמילה נרדפת לבית חולים.
בתי החולים הראשונים בעולם הנוצרי שנועדו לכך בלבד היו בית החולים על שם ברתולומיאוס הקדוש (נוסד באנגליה בשנת 1123) ובית החולים על שם תומאס הקדוש (נוסד ב-1125). עם זאת, מודל בית החולים של ימי הביניים פעל עד למאה ה-18.
כבר בתקופת ימי הביניים כמרים נוצרים יצרו מקומות בשם "hospitia" . במקומות אלו לקחו על עצמם נזירים ונזירות לטפל בחולים אלו להאכילם ולהלבישם. בתי מצורעים ואחרים, בעבור קשישים או עניים הוקמו באופן דומה באותה התקופה. מקורו של בית החולים המודרני הוא במרפאות המנזרים בימי הביניים. בשנת 820 שרטט רבנוס מאורוס את תרשים הכנסייה בפולדה, גרמניה, והוסיף אגף נפרד המיועד לאחים חולים, בית חולים למצורעים בעבור החולים במחלות המידבקות ודירה לרופא המנזר. אבוט גוזברט עשה דבר דומה כשבנה את מנזר סנט גאל (816-837) בשווייץ, ועד מהרה נהיה תהליך סטנדרטי. גוזברט גם מיפה את מה שהפך לגן הרפואי המסורתי, מחוץ לבית החולים. חולים ונזקקים הגיעו למרפאות המנזר לקבל עזרה רפואית ומוסדות דתיים אלה נהפכו לאב טיפוס של בית החולים המודרני.
בתי חולים מודרניים.
בתקופת הרפורמציה הופקעו מנזרים רבים מתפקידם כבתי חולים, ובאנגליה לבדה נוסדו 154 בתי חולים בין השנים 1700 ל-1835. הראשון שביניהם נוסד בלונדון ב-1724 על ידי הסוחר תומאס גאי. פלורנס נייטינגייל קידמה את הכשרת האחיות לאחר שנוכחה במהלך שירותה במלחמת קרים כי הנזירות אינן מקצועיות דיין. בשובה ללונדון הקימה נייטינגייל בית ספר ראשון לאחיות, בבית החולים על שם תומאס הקדוש.