בנוסף בשנת 2009 ליטל השתתפה בתפקיד אורח בתוכנית הילדים "הפיג'מות במופע של דובל'ה".
רוזנצוייג מיוצגת בסוכנות לוק.
בקיץ 2010 נבחרה להנחות את התוכנית NickNet בערוץ ניקלודיאון יחד עם לי בירן, טדרוס ואלין לוי.
בשנת 2011 הנחתה את "מצעד הביפ" ששודרה בערוץ 2. התוכנית הופקה על ידי ערוץ ביפ והציגה סרטוני רשת מצחיקים. בנוסף, נבחרה כפרזנטורית של אתר הקניות "BUY2". ובאותה השנה שחקה ביוני והמחוננים בתור עיתונאית ספורט שבאה לעשות כתבה על יוני הדמות הראשית בסדרה.
בשנת 2012 השתתפה רוזנצוייג בסרט הקולנוע "רווקה פלוס" ובחודש ספטמבר התחתנה עם בן זוגה אסף מנור, לזוג ארבעה ילדים.
בשנת 2016 גילמה רוזנצוייג בתפקיד אורח את דפנה בסדרה הקומית "אלישע" של ערוץ הילדים וגם השתתפה בסרט הקומי מה כבר יכול לקרות?.
בשנת 2018 רוזנצוויג החלה להיות הפרזנטורית של האפליקציה "Easy".
סנטוס
סנטוס היא עיר במדינת סאו פאולו, שבברזיל. העיר הוקמה ב-1546 על ידי האציל וחוקר הארצות הפורטוגזי בראז קובאז (Brás Cubas). העיר יושבת בחלקה על האי סאו ויסנטה, שעליו יושבת גם העיר סאו ויסנטה, ובחלקה על היבשת. סנטוס היא העיר הראשית באזור חוף סאו פאולו. ב-2006 אוכלוסיית העיר מנתה כ-400,000 תושבים (ובאזור המטרופוליני כ-1,500,000 תושבים). הודות לקרבתה למטרופולין סאו פאולו, סנטוס היא נמל הים הגדול ביותר בדרום אמריקה, והיא העבירה יותר מ-72 מיליון טונות ב-2006; מרכז תיירותי משמעותי; יש בה מתחמי תעשייה ומשלוח גדולים, שמטפלים בחלק ניכר מיצוא הקפה העולמי, ומוצרי יצוא ברזילאים אחרים כמו פלדה, שמן, מכוניות, תפוזים בננות וכותנה. בעיר קיים מוזיאון הקפה, בו היו בעבר נקבעים מחירי הקפה, ואנדרטה לכדורגל, המוקדשת לשחקנים הגדולים של העיר ובהם פלה. הפארק שלאורך חוף הים בסנטוס הוא הפארק החופי הארוך ביותר בספר השיאים של גינס, ואורכו 5,335 מ'.
ייצוא הקפה מנמל סנטוס תרם רבות לחידוש פני העיר. נוף העיר משולב בתעלות מים, שהן בנות יותר ממאה שנה.
סנטוס נמצאת במרחק 79 ק"מ מהמטרופולין סאו פאולו, בירת מדינת סאן פאולו, והעיר הגדולה בברזיל ובדרום אמריקה, הנמצאת ברמה בפנים היבשת.
באוקטובר 2006 נתגלו למול חופי סנטוס מרבצי נפט גולמי קל, הסוג המבוקש ביותר בשוק הנפט.
סנטוס שעל האי.
שטח האי סאן ויסנטה מתחלק בין חלק מהעיר סנטוס לעיר סאו ויסנטה. האי שטוח מאוד - גבהים ברובו אינם עולים על 20 מטר מפני הים, חוץ מגבעות בודדות שמגיעות עד גובה 200 מטר.
בחלק השטוח של האי כבר אין כמעט צמחייה, בגלל השפעת העיור על הקרקע. בצפון האי, ברבעים אלמואה, שיקו דה פאולה וסבו, עדיין ניתן למצוא מערכות צמחייה ימית. לפני העיור המאסיבי ניתן היה למצוא צמחייה על האי.
על הגבעות ניתן למצוא את החורש האטלנטי הטבעי, חוץ מהבננות. בימת הגעגוע ניתן למצוא אליגטור מסוג ז'קארה (Jacaré). הכריתה המוגברת של עצים באזור גורמת לאי יציבות הקרקע, במיוחד בעונת הגשם מינואר עד במרץ.
רוב הנחלים באי נוקזו לתעלות כשהמהנדס סאטורנינו דה בריטו הקים את פרויקט התעלות של העיר. נחל שנותר בצפון האי, נחל סאו ז'ורז'י, סובל מבעיות זיהום, בחלקן עקב קיום פאבלות על גדותיו.
סנטוס שעל היבשת.
חלק זה משתרע על שטח של 231.6 קמ"ר, ומהווה את רוב שטח העיר. כ-70% משטח זה מצוין כשמורת טבע, המשמרת בחלקה את החורש האטלנטי הטבעי.
בחלקים השטוחים של החלק היבשתי אפשר למצוא מערכות צמחייה ימית לאורך תעלת ברטיוגה, והנחלים דיאנה, סאנדי, אירירי וקילומבו. בעמקי הנחילם לרוב נמצאות חוות חקלאיות ומטעי בננות. שטחים חקלאיים אלה נחשבים שטחי התפשטות עירונית על פי התוכנית של עיריית סנטוס.
בסנטוס יש גם שטח קטן של רמה, ברכס קילומבו. הפסגה של השטח העירוני נמצאת בגובה 1,136 מ' מעל פני הים, ליד הנביעה של נחל איטאטינגה.
אקלים.
האקלים בסנטוס הוא טרופי, ועונות השנה מוגדרות היטב. הקייצים מאופיינים במזג אוויר חם ולח (עם משקעים ממוצעים מעל 250 מ"מ בינואר), בשעה שהחורפים יותר קרירים ופחות גשומים (55 מ"מ באוגוסט). האביב והסתיו מאופיינים כעונות מעבר.
חוץ מההגדרות לעיל, שינויים מסוימים בטמפרטורות מורגשים בעונות החמות והקרות של השנה. בקיץ, כניסה של חזיתות קרות היא תופעה נפוצה, המביאה גשמים וממזגת את הטמפרטורות הגבוהות של העונה, ובחורף, רוחות צפון מזרחיות (שכרגיל מקדימות כניסת חזיתות קרות) גורמות לעליית הטמפרטורות מעל 35 מעלות אחר הצהרים, ומעל 25 מעלות בבוקר.
בינואר ממוצע הטמפרטורה המינימלית הוא 23 מעלות והמקסימלית 30. ביולי, ממוצע המינימום הוא 17 מעלות ושל המקסימום 24 מעלות.
די נפוץ, במיוחד בקיץ, שהטמפרטורות יעלו מעל ל-35 מעלות אחר הצהרים, במיוחד בחלקים העירוניים והמרוחקים מהים (כמו מרכז העיר), ועד 40 מעלות, בשילוב רוחות צפון מזרחיות.
בחורף, כניסה מאסיבית של אוויר קוטבי מהדרום, לפחות פעם בשנה, מורידה את הטמפרטורות אל מתחתל-10 מעלות.
הטמפרטורה המקסימלית שנמדדה בעיר הייתה 41 מעלות, בספטמבר 1997. הנמוכה ביותר - 4.3 מעלות, ב-2 באוגוסט 1955. באותו היום נצפתה קרה בחלקי העיר, אף שהדבר לא תועד רשמית.
חדר אדום
"חדר אדום (הרמוניה באדום)", הוא שמו של ציור פוביסטי, משנת 1908, מאת הצייר הצרפתי אנרי מאטיס. הציור נקרא במקומות שונים גם "הקינוח".
הציור מתאר פנים חדר ובמרכזו שולחן אוכל גדול. מצד ימין של השולחן מתוארת אישה הלבושה שמלה שחורה וסינר לבן, דבר העשוי להעיד על היותה עובדת בית. האישה מניחה צלחת ועליה פירות שונים. על השולחן מונחים גם פירות נוספים, שני קנקני משקה מזכוכית וקערת פירות על רגל גבוהה, שבמרכזה אגרטל פרחים.
קירות החדר, כמו גם מפת השולחן, מעוטרים בדגם אורנמנטי כחול, על רקע צבע אדום עז. דגם זה יוצר השטחה של תחושת המרחב. אלמנט נוסף הקיים ביצירה הוא מעין חלון או ציור של נוף התלוי בצידו השמאלי של החדר. בידי הצופה אין מספיק כלים להכריע האם אלמנט זה יוצר אשליה של מרחב ממשי או רק מסמן את ייצוגו.
הרמוניה באדום
צל גשם
רכס בשנית
רכס בָּשָׁנִית (מכונה גם רכס חַזֵקָה) הוא רכס געשי במרכז קו התלים הישראלי שברמת הגולן, המשתרע הר בני רסן בצפון ועד הר עיקש בדרום. אורכו כ-7 ק"מ, רוחבו 2–3 קילומטרים וגובהו בין 900 ל-1,100 מטרים מעל פני הים. על הרכס 11 תלי געש שהגבוה ביניהם הוא הר חוזק, שגובהו 1,158 מטרים מעל פני הים.
מרבית הרכס נמצא בשטח ישראל. על מורדותיו המזרחיים של הרכס עובר קו הפסקת האש בין ישראל וסוריה. חלק משטחו מהווה את שמורת טבע "רכס בשנית" המשתרעת על-פני שטח של 11,298 דונם.
גאולוגיה.
רכס בשנית נוצר לפני כ-100,000 שנה בחמישה שלבים של פעילות געשית: שלושה שלבים של נביעות לבה, וביניהן שני שלבים של פליטת פירוקלסטים. הרכס ניצב בכיוון צפון-צפון-מערב – דרום-דרום-מזרח, על קו הסדק הוולקני של שורת החרוטים המזרחית. הרכס בנוי משתי קומות: בבסיסו מצוי חרוט לבה בעל מדרונות מתונים, הנושא על גבו ובשיפוליו חרוטי אפר קטנים אחדים.
יחידות הסלע המרכיבות את הרכס שייכות לתצורת גולן והן כוללות בזלות מיחידת "בזלת עין זיוון" בתשתית הרכס, ו"סקוריה אודם" המרכיבה את חרוטי האפר, בדומה למרבית הרי הגעש בקו התילים הישראלי.
שלבי הבניה של רכס בשנית הם:
היקף הפעילות ואופי בניית הרכס הקנה לו את רוחבו, גובהו ומבנהו המדורג.
התלים.
רכס בשנית מורכב מ-11 תלים, והם, מצפון לדרום:
הצומח.
רכס בשנית מוכר כשמורת טבע. בחורש המכסה אותה ניתן למצוא את עצי אלון מצוי, אלון התולע, אלון התבור, אלה אטלנטית, אגס סורי, ושזיף הדוב. צומחים בו כמה מינים נדירים, כגון אירוס החרמון, אירוס הלבנון, כרכום דמשקאי, נורית קושטא, לוענית יריחו, חלמונית גדולה וסתוונית התשבץ.
יישובים.
על מורדות רכס בשנית התקיימו מספר כפרים שהיו מיושבים לסירוגין בתקופות שונות. בתיהם בנויים אבן בזלת מקומית, וברבים מהם נמצאו פריטים ארכיטקטוניים וממצאים ארכאולוגיים נוספים המעידים על יישוב יהודי ונוצרי שהיה באזור בתקופה הרומית והביזנטית. באמצע המאה ה-19 התיישבו בכפרים צ'רקסים, שבאו לאזור מהקווקז בעידוד השלטון העות'מאני. במורדות המזרחיים, בצדו הסורי של הגבול, קיימים הכפרים בורייקה וביר אל-עג'ם. בצד הישראלי היו, עד מלחמת ששת הימים, הכפרים חרבת צרמן ועין זיוון בצפון, ומומסיה, עין עיישה וג'וּיזה במורדות המערביים. כיום נמצא מושב אלוני הבשן במרכז המורדות המערביים של הרכס, לא הרחק מחורבות ג'ויזה.
יצחק קירשנבאום
יצחק (איציק) קירשנבאום, איש תכנה ישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל.
קירשנבאום סיים את שירותו הצבאי בדרגת אלוף-משנה. במסגרת תפקידיו באגף המודיעין הוא פיקד על יחידות טכנולוגיות שונות וזכה על פועלו בפרסי ביטחון ישראל לשנים 1988 ו-1995.
בשנת 2000 היה קירשנבאום שותף להקמת חברת "אנוורה" (Envara) לייצור שבבים ל-Wi-Fi. הוא שימש מנכ"ל החברה עד לרכישתה בשנת 2004 בידי אינטל ולאחר מכן עמד כשנתיים בראש חטיבת הפס הרחב האלחוטי באינטל. לאחר עזיבתו את החברה הוא ייסד בשנת 2006 את חברת "סיקלו" (Siklu), המפתחת טכנולוגיה חדשנית לחיבור תחנות ממסר סלולריות.
אילן שפילינגר
אילן שפילינגר (נולד ב-1960 בערך), מהנדס ישראלי, חתן פרס ביטחון ישראל.
שפילינגר למד במסגרת העתודה האקדמית. בשנת 1984 קיבל תואר שני בהנדסת חשמל בהנחייתו של פרופ' רן גינוסר, ובהיותו בן 26 קיבל תואר דוקטור בהנדסת חשמל מהטכניון. במהלך שירותו הצבאי היה שותף לפיתוחים טכנולוגיים עבורם זכה בפרס ביטחון ישראל לשנת 1993.