אינג'ובה נולדה בנובה זאגורה, ב-1975 רכשה תואר בכלכלה במכון "קרל מרקס" בסופיה ובמשך שנים אחדות הועסקה במכון כמרצה. בראשית שנות ה-90 מונתה על ידי הממשלה הבולגרית לעמוד בראש תוכנית ההפרטה במשק הבולגרי. באוקטובר 1994, לאחר נפילת ממשלתו של ליובן ברוב מינה אותה הנשיא ז'ליו ז'לב לעמוד בראש ממשלת מעבר והיא כיהנה בתפקידה עד ינואר 1995.
בבחירות שנערכו בבולגריה זכתה המפלגה הסוציאליסטית ברוב ולאחר כחמש שנות ישיבה באופוזיציה הרכיב ז'אן וידנוב מנהיגה, את הממשלה החדשה. במהלך 1995 התמודדה אינג'ובה ללא הצלחה לתפקיד ראש עיריית סופיה וב-2001 התמודדה ללא הצלחה לנשיאות בולגריה. אינג'ובה פרשה מהחיים הפוליטיים, אך המשיכה למלא מספר תפקידים ציבוריים.
מפגש פסגה
אנטולי צ'ובאייס
באולינג לקולומביין
באולינג לקולומביין (במקור: Bowling for Columbine) הוא סרט תיעודי משנת 2002 אותו כתב, ביים הפיק וקריין מייקל מור. הסרט עוקב אחר בחינתו של מור אודות טענתו כי הגורמים לאירוע הטבח בתיכון קולומביין הם מעשי אלימות אחרים, בהם מעורבים כלי ירייה. מור מתמקד ברקע ובאווירה שבה התרחש הטבח וכן בעמדות הציבור אודות נושאים קשורים. הסרט בוחן את טבעה של האלימות בארצות הברית.
הסרט הביא את מור, אז במאי בראשית דרכו, לתשומת לב בינלאומית וזכה בפרסים רבים, בהם פרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר, פרס פסטיבל הקולנוע בקאן, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ועוד.
ביקורות ותגובות.
הסרט קיבל ביקורות אוהדות באופן כללי. הסרט זכה לציון 96% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 161 ביקורות; אתר האינטרנט Metacritic, אשר מקצה דירוג מנורמל בטווח 0-100 בהתבסס על חוות דעת המבקרים המרכזיים הבולטים, חישב עבור סרט זה ציון ממוצע של 72%, בהתבסס על 32 ביקורות. מייקל ווילמינגטון, מבקר הסרטים של העיתון היומי "Chicago Tribune", כתב: "הוא (הסרט) מעצבן, מגרה, צפוי לעורר כעס וצער על שני הצדדים הפוליטיים, ומעל לכל - הוא מצחיק מאוד".
מועמדויות וזכיות בפרסים.
זכיות.
הסרט זכה ב-32 פרסים, ביניהם:
מועמדויות.
ל-7 פרסים הסרט היה מועמד, אך ללא זכייה, בהם:
זהות כפולה (ספר)
זהות כפולה הוא ספר שנכתב בידי הסופר הישראלי רם אורן. הספר יצא בשנת 2011 בהוצאת קשת. זהו הספר העשרים ושבעה שפרסם.
עלילה.
הסיפור נפתח בהצגתן של שלוש דמויות:
פרופסור דן בהט הוא פסיכיאטר, המנהל של בית החולים לחולי נפש "מרגוע" בתל מונד. בתחילת הסיפור מתוארת הרצאה שהעביר על אי־כשרות משפטית. בתחילת הספר הוא מתואר כאדם עשיר ונרקיסיסט, מפונק במקצת ואפילו רכושני. במהלך ההרצאה הוא מנמק מדוע דרכי הטיפול שייסד בבית החולים "מרגוע" אינן מאפשרות לאנשים להתחזות לחולי נפש במטרה לטעון לאי־שפיות וּלהתחמק ממשפט הוגן.
לאחר מכן מתוארת מיכל גורן, מזכירה במשרד עורכי דין ב. כאשר היא חוצה במעבר חצייה המוליך לביתה, נהג משאית דורס אותה. היא מתעוררת בבית החולים איכילוב, וּּמגלה שלפי תוצאות הבדיקות שלה לא נגרם לה נזק חמור. מיכל, שמאסה בשגרת חייה היומיומית, מחליטה להעמיד פנים שכתוצאה מהתאונה נגרם לה נזק נפשי בלתי הפיך, ולתבּוע פיצויים מחברת הביטוח של הנהג. היא אינה מדברת עם הרופאים או עם קרובי משפחתה, ומקווה שתוכניתה תצליח.
כעת מתואר אדם בשם אלי בארי, חוקר פרטי במקצועו, שנקלע לקשיים כספיים בשנים הקודמות, ועדיין עסוק בהוצאת עסקיו מהבוץ. הוא מנהל רומן ממושך עם לילי, המזכירה שלו, מאחורי גבה של נועה, אשתו העשירה והמפונקת. הוא ונועה גרים בבית מפואר בשכונת אפקה בצפון , וּלאחר שתי שנות נישואים היחסים ביניהם התקררו מאוד. נועה הלוותה לו במשך השנים כמעט 80 אלף שקלים, וכעת אינה מסכימה להמשיך לעזור לו במימון העסקים. היא ירשה את הונה מהוריה המנוחים, שהרוויחו בחייהם סכומי עתק.
זמן קצר לאחר מכן פונה אליו צדוק נרקיס, מנהל מחלקת התביעות של חברת הביטוח "פרודנשל", שהעסיק את אלי פעמים רבות, במטרה לחשוף תביעות חסרות כל בסיס כנגד החברה. אלי מתבקש לעקוב אחרי מיכל גורן, ולבדוק אם היא מנסה לזייף את הנזק שנגרם לה. הוא שוכר שני חוקרים פרטיים, והם מנהלים מעקב סביב בית הוריה של מיכל בהרצליה, שם היא מתגוררת מאז שחרורה מבית החולים. אלי בארי וצוותו מתצפתים על הבית במשך שלושה שבועות, מתחברים למערכת הטלפונים של הבית וּמאזינים לשיחות במשך שעות, אך אינם מוצאים הוכחות לכך שהיא מתחזה.
בהוראת בית המשפט, מיכל נשלחת לאשפוז בבית החולים "מרגוע" לצורך הסתכלות פסיכיאטרית, והוריה של מיכל נפגשים עם דוקטור עדנה פורת, פסיכיאטרית והמנהלת של המחלקה הסגורה. היא מתחקרת את הוריה של מיכל בנוגע למצב של מיכל, וּמבררת איזה טיפול פסיכיאטרי מיכל מקבלת. היא גם מסבירה להם כמה זמן צפוי להימשך האשפוז ואילו טיפולים מיכל תקבל במהלך השהות בבית החולים.
כעת מנוהלת שיחה בין דוקטור פורת לבן מנהל בית החולים - פרופסור דן בהט. השיחה מראה שהשניים מנהלים רומן, ושלפרופסור בהט יש משפחה.
כעת מתוארים היחסים בין אלי בארי לבין לילי, וחוסר הזיקה בינו לבין אשתו, נועה. נועה מפתחת פחד מפורצים, ומחליטה לרכוש אקדח למטרות הגנה.
בהמשך הסיפור, מתוארים ההידרדרות ביחסיהם של אלי ואשתו, כישלונות נוספים במשרד שלו, וניתוק הקשר הרומנטי בין ד"ר פורת לבין פרופסור בהט. לאלי נמאס מאשתו, ועל - כן מחליט לרצוח אותה, על - מנת שרכושה יעבור לבעלותו. הוא מחליט להעמיד פני חולה נפש, במטרה להישלח למוסד פסיכיאטרי לכמה שנים במקום לרצות מאסר עולם. במקביל, ד"ר עדנה פורת מקבלת תפקיד בניסוח חוות דעת מקצועית למשפט בו הוריה של מיכל יתבעו את חברת הביטוח של הנהג.
במשפטה של מיכל, מוגשות מספר חוות-דעת, ביניהן חוות דעתו של ד"ר שאול שפיצר, פסיכיאטר במקצועו. מסקנות הפסיכיאטרים סותרות את טענת שאול שפיצר, שטען שלמיכל אכן נגרם נזק נפשי וחוות דעתו נדחית. לפי מסקנותיו של אלי בארי, מהמעקב אחר מיכל ומשפחתה, לא נמצאו סימנים להתחזות.
על מנת לקדם את תוכניתו פונה אלי בארי אל ד"ר שפיצר כדי שייעץ לו כיצד להתחזות לחולה נפש, אלי בארי מתחיל במסע לרצח, ראשית, הוא מפתח סימנים מקדימים של מחלת נפש - מחשבות שווא, הוא טוען בפני קרוביו שלאשתו יש מאהב ושהם מתכננים לרצוח אותו, לאחר חצי שנה של הקדמה מגיע הרגע הגדול ואלי בארי רוצח את אשתו בסכין, הוא נלקח למשפט ונשלח לבית החולים "מרגוע" להסתכלות פסיכיאטרית, כדי לדעת האם להעמידו לדין או לא.
בבית החולים עומדים בפניו מכשולים אבל הוא עומד בהם תוך כדי התאהבות בד"ר עדנה פורת, לבסוף, אחרי ריב בין ד"ר פורת לפרופ' דן בהט, מוחלט כי אלי אינו כשיר לעמוד לדין - הוא נשלח לזמן בלתי מוגבל לבית החולים "מרגוע", בדיוק לפי תוכניתו.
בינתיים, השוטר גולן חוקר את הרצח ומתחיל לחשוד, בעיקר בזכות אביו השוטר לשעבר וחברתה של נועה המנוחה, שאכן אלי זייף את מחלתו כדי "לצאת בזול", הוא מתחיל לחקור כל כיוון חקירה אפשרי תוך כדי שמתפתחת בינו לבין ד"ר פורת מערכת יחסים, לאחר שנתיים בבית החולים "מרגוע" ותך הצגת סימנים של השתפרות והחלמה - משתחרר אלי בארי לחופשי, על פרופ' דן בהט מושמעות ביקורות קשות והוא "לוקח חופשה" מתפקידו, עדנה פורת, שנישאה לרב פקד גולן, מחליפה אותו, לקראת סוף הספר, פונה אלי אל עדנה ומגלה את אהבתו אליה, היא וגולן מחליטים לגרום לו להיפתח בפני עדנה ולהודות בזיוף שלו, במקביל, מר מאירי, אותו איש שאלי האשים שהוא המאהב של נועה, נתקף התקפי חרדה בעקבות שחרורו, הוא שוכר מאבטח שעם הזמן מתגלה גם כמתנקש שנשכר לפגוע באלי, בנקודת השיא של הספר, אלי נפתח בפני עדנה שנושאת מכשיר הקלטה והוא מספר לה על כל תוכניתו ואז מנסה לאנוס אותה, הוא מגלה את מכשיר ההקלטה ומנסה להרוג אותה תוך כדי שהיא בורחת ממנו, תוך כדי מרדף נתקף אלי על ידי מתנקש אלמוני שדוקר אותו מספר פעמים, כמו שעשה לנועה בדיוק.
בסוף הסיפור, עוברים לדמותה של מיקי הרטל, מי שהתגלתה שחברתה הלסבית של נועה, לאחר שאלי קיבל את רכושה של נועה היא ניסתה להתאבד ולקוראים היה ברור שהיא מתה, מסתבר שהצילו אותה ברגע האחרון והיא החליטה לנקום את מותה של נועה, היא זו שרצחנה את אלי ולא המתנקש של מאירי - כמו שכולם חשבו.
בית הקברות הצבאי קנצ'נבורי
בית הקברות הצבאי קנצ'נבורי (באנגלית: Kanchanaburi War cemetery) הוא בית קברות צבאי של מדינות חבר העמים הבריטי, השוכן בעיר קנצ'נבורי שבתאילנד. נקברו בו שבויי מלחמה מצבאות האימפריה הבריטית ומצבא הולנד, שנפלו בשבי היפני במלחמת העולם השנייה ומתו בשביים. מרביתם מתו בעקבות עבודת כפייה בה הועסקו על ידי שוביהם בבניית מסילת רכבת מתאילנד לבורמה. כיום קבורים בבית הקברות 6,980 חללים.
רקע.
בשנת 1942 החליט הצבא היפני לבנות מסילת רכבת מצפון תאילנד אל תוך בורמה, שאליה פלש בראשית אותה שנה. המסילה, שנבנתה באופן חלקי לפני המלחמה, נועדה להתמשך מבנגקוק אל רנגון, והייתה אמורה לאפשר הזרמת אספקה לצבא היפני בבורמה.
לצורך בניית יתרת המסילה גייסו היפנים צבא של עובדי כפייה. הוא מנה כ-180 אלף אזרחים מארצות בדרום-מזרח אסיה וכ-60 אלף שבויי מלחמה, אשר נפלו בשבי היפני במהלך הקרבות בסינגפור, תאילנד, אינדונזיה והפיליפינים בסוף 1941 ובמהלך 1942. העבודה החלה באוקטובר 1942 והתנהלה מצפון ומדרום, בשני קצות קו הרכבת המתוכנן, אשר חוברו בדצמבר 1943. האורך הכולל של מסילת הרכבת שנבנתה בתקופה זו – 14 חודשים - היה 424 קילומטרים.