הספורטאים היהודים בהונגריה תרמו רבות לספורט בארצם, הם השיגו יותר מ-50 מדליות זהב אולימפיות בענפי ספורט שונים. הצטיינות מיוחדת הייתה של הסייפים היהודים, שזכו ב-21 מדליות (אילדיקו אוילקי רייטו זכתה ב-7 מדליות, מהן 2 זהב, אילונה אלק זכתה ב-3 מדליות, מהן 2 זהב, ינה פוקס זכה ב-4 מדליות זהב בחרב, מהן 2 אישיות, אנדרה קאבוש זכה ב-4 מדליות, 3 מהן זהב).
בנבחרת הונגריה בכדורגל, ששיחקה באולימפיאדת פריז (1924), השתתפו שמונה כדורגלנים יהודים. רבים היו ההיהודים בנבחרת הונגריה בכדורמים, שזכתה במדליית זהב באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) ובאולימפיאדת ברלין (1936).
אלפרד האיוש, היה האלוף האולימפי הראשון בשחיה והאלוף האולימפי הצעיר ביותר באולימפיאדת אתונה (1896).
המתעמלת אגנס קלטי זכתה בעשר מדליות אולימפיות, חמש מתוכן מדליות זהב וגם הייתה אלופת עולם בתרגילים על מקבילים מדורגים.
שחקן טניס השולחן ויקטור ברנה בעל 22 מדליות זהב באליפויות עולם בטניס שולחן, 5 ביחידים, יותר מכל שחקן אחר בהיסטוריה, 8 בזוגות גברים יותר מכל אחר בהיסטוריה ובסך הכל זכה ב-41 מדליות מאליפויות העולם בטניס שולחן, יותר מכל שחקן אחר בהיסטוריה.
מחליקה אמנותית על קרח ביחידות לילי קרונברגר, 4 פעמים ברציפות אלופת עולם (1908–1911).
לא רק ספורטאים סיפקו יהודי הונגריה למדינתם, אלא גם מאמנים, עסקני ספורט ונדבנים דוגמת פרנץ קמני חבר מייסד של הוועד האולימפי הבינלאומי, שיזם והשיק את המשחקים האולימפיים המודרניים, ומזכיר ומייסד של הוועד האולימפי ההונגרי. התעשיין היהודי אלפרד בריל, פטרון של הספורט ההונגרי, נשיא או נשיא כבוד של כמה אגודות ספורט בהונגריה. גוסטב שבש שאימן את "נבחרת הזהב" של הונגריה בשנות ה-50, נבחרת הונגריה בכדורגל הטובה בכל הזמנים. בלה קומיאדי שאימן את נבחרת הונגריה בכדורמים וזכה עימה במדליית הזהב הראשונה שלה ובלה רייקי שהוביל את נבחרת הכדורמים ל-3 מדליות זהב אולימפיות (הלסינקי 1952, מלבורן 1956 ומינכן 1972).
הספורטאים היהודים ברומניה.
יהדות רומניה תרמה מקרבה ספורטאים לא מעטים לספורט ברומניה, חרף המכשולים (תופעות של אנטישמיות בקהל ואפילו בין השחקנים המתחרים וחקיקה אנטישמית מפלה) שעמדו בדרכם, הם רשמו הישגים מכובדים בתחומי ספורט מגוונים.
יהדות רומניה הקדימה את קריאתו של נורדאו, כבר ב-1 באוקטובר 1894, בבוקרשט, הוקמה "החברה לגימנסטיקה, סיף וקריאה אאורורה". באמצעות המחלקות להתעמלות, טניס שולחן, כדורסל וכדורעף אורגנה פעילות ספורטיבית ענפה.
יהדות רומניה שלחה נציגות למכביה הראשונה (1932) ולמכביה השנייה (1935) ולאחר הפסקה ארוכה, במהלכה היה שלטון קומוניסטי ברומניה, שלטון שלא איפשר השתתפות במכביות, חזרה יהדות רומניה להשתתף במכביות, במכביה החמש-עשרה (1997) ובמכביה השבע-עשרה (2005). התמעטות יהדות רומניה הביאה גם להצטמצמות הנציגות למכביות עד לאי שליחת נציגות.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נוסדו ברומניה, ביוזמת פעילים ציונים, אגודות ספורט יהודיות הנושאות שמות עבריים. האגודות נוסדו בערי רומניה הגדולות, בהן הייתה אוכלוסייה יהודית משמעותית, "מכבי" בבירה, בבוקרשט, הגיבור קלוז' בבירת חבל טרנסילבניה, בבירת חבל בסרביה, בקישינב, בבירת חבל בוקובינה, בצ'רנוביץ, "הכוח" ו"מכבי" בבירת חבל מולדובה, ביאשי, "בר כוכבא" בסאטו מארה, "שמשון" בסיגט, "קדימה" בטימישוארה, "עבריה" ו"אחווה" בבראשוב ועוד.
בצ'רנוביץ, הייתה מסורת של ספורט יהודי עוד מתקופת היותה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, כשנפתחה אגודת ספורט יהודית ב-1908 בשם "כחול לבן". בתקופה שבין שתי מלחמות העולם היו בצ'רנוביץ שתי אגודות ספורט יהודיות, מכבי צ'רנוביץ והכוח צ'רנוביץ, אולם באמצע שנות השלושים של המאה העשרים פורקה אגודת הכוח וחבריה הצטרפו למכבי.
ספורטאים יהודים בולטים.
אתלטיקה.
רשימה של כל האתלטים היהודים שזכו במדליות במשחקים האולימפיים
התעמלות.
נבחרת הולנד בהתעמלות נשים, שזכתה במדליית הזהב באולימפיאדת אמסטרדם (1928), כללה 5 מתעמלות יהודיות, סטלה בליץ-אחסטריבה, אנה דרזדן-פולק, הלנה קלוט-נורדהיים, יודיק תמנס-סימונס ואלקה דה לוי', והמאמן חריט קלירקופר שהיה יהודי. בליץ-אגסטריבה נספתה במחנה ההשמדה אושוויץ, דרזדן-פולק, קלוט-נורדהיים, תמנס-סימונס וקלירקופר נספו בסוביבור. רק אחת, דה לוי שרדה את השואה.
שחייה.
רשימה של כל השחיינים היהודים שזכו במדליות במשחקים האולימפיים
מקלדת (כלי נגינה)
היהודים והשחמט
ישראל רדומסקי
ישראל רדומסקי (נולד ב-1948) הוא מהנדס ומנהל ישראלי. חתן פרס ביטחון ישראל.
ביוגרפיה.
ישראל רדומסקי נולד בשנת 1948 בפולין, וגדל כבן יחיד. בשנת 1957 עלה לישראל עם הוריו. גדל בבני ברק והתחנך בתיכון עירוני כללי ("רמז") ובתנועת הנוער העובד.
ב-1967 החל לימודי הנדסת אלקטרוניקה בטכניון במסגרת העתודה האקדמית, ובשנים 1971 – 1978 שירת בחיל המודיעין. בשנת 1973 מונה לראש צוות פיתוח, ולאחריו שימש בתפקידים פיקודיים שונים, עד לפרישתו משירות בדרגת סגן-אלוף. במהלך תקופה זו, הוא היה שותף לצוותים זוכי פרס ביטחון ישראל עבור פיתוח מערכת אלקטרונית (1973) ופיתוח מערכת מודיעינית (1978).
בשנים 1978 – 1992 עבד רדומסקי במסגרת התעשייה הצבאית. עד 1982 הוא עמד בראש מחלקת הטלמטריקה, תפקיד שבמסגרתו היה אחראי להגדרת וליישום פרויקטים בתחום טילים מונחים ואמצעי לחימה עבור צה"ל. לאחר תפקיד זה, הוא כיהן עד 1988 כראש פרויקט לפיתוח מערכת לוחמה מונחית לייזר. בשנים 1988–1992 שימש רדומסקי כסמנכ"ל למחקר ופיתוח של חטיבת המערכות של התעשייה הצבאית. לאחר פרישתו, הוא פנה למגזר הפרטי, וכיהן בשנים 1993–2003 כנשיא וכמנכ"ל של חברת "אלפז", אותה ייסד.
ב"אלפז" פותחו מגוון טכנולוגיות לזיהוי ולאיתור עצמים באמצעות גלי רדיו ותקשורת אלחוטית. החברה, בראשות רדומסקי, עמדה בקשרים עסקיים עם חברות מובילות בעולם, ומכירותיה הסתכמו במיליוני דולרים. דוגמה למערכת כזו, היא מערכת לזהוי ולגילוי חטיפה של תינוק או החלפתו באחר בבית יולדות בסינגפור אותה התקינה החברה בשנת 2003. אלפז מכרה מאות מערכות כאלו לבתי חולים ברחבי העולם. באותה שנה, מוזגה החברה עם חברת בת של "ויסוניק". החברה החדשה נקראה "ויסוניק טכנולוגיות". רדומסקי מונה למנכ"ל חטיבת הטכנולוגיות של ויסוניק. מתוקף תפקידו, הוא שימש גם כמנכ"ל חברות-בנות של ויסוניק טכנולוגיות, בארצות הברית, בבריטניה ובבולגריה.
בשנים 2005–2006 עסק רדומסקי בייעוץ טכנולוגי ועסקי, בעיקר בתחום הרפואה. לאחר מכן הוא ייסד את חברת "אלתו" עם מייסדים נוספים, בראשה הוא עומד כיום (2009) כמנכ"ל מייסד. "אלתו" עוסקת בפיתוח טכנולוגיות לניטור אלחוטי של אמצעי שליטה ובקרה בתעשיות תהליכיות.
רדומסקי מוכר כמומחה בטכנולוגיות תיוג אלקטרוני באמצעות גלי רדיו (RFID). מאמריו המקצועיים התפרסמו בישראל ובעולם, והוא שותף לרישומם של עשרה פטנטים בשנים 1999–2004. בעבר תרם רדומסקי לגיבוש התקן למערכות איתור בזמן אמת עבור מכון התקנים האמריקני, והוא חבר בוועדה לקביעת התקן הבינלאומי למערכות תקשורת אלחוטיות בתעשייה.
דיאגרמת פיינמן
דיאגרמת פיינמן היא ייצוג תרשימי של תהליכים המתרחשים בין חלקיקים בתורת השדות הקוונטית, על ידי מיפוי מסלוליהם והתופעות הקוונטיות הנלוות להם בתוך מרחב נתון ('שדה'). היא הומצאה על ידי הפיזיקאי האמריקאי ריצ'רד פיינמן והוצגה לראשונה בשנת 1949. הדיאגרמה נתנה הסבר ויזואלי פשוט יותר להבנה של תופעה מורכבת יחסית בפיזיקת חלקיקים.
פיתוח הדיאגרמה.
ריצ'רד פיינמן קיבל את ההשראה לדיאגרמות אלה בעקבות הפלקסגון שהוצג לו על ידי ארתור סטון בשנת 1939. הוא בנה דיאגרמה המראה כיצד ניתן לעבור בין צדדיו השונים של פלקסגון בעל שישה צדדים המכונה הקספלקסגון.
מקרה זה הוא דוגמה לדרך בה שעשועי מתמטיקה יכולים להוביל להתפתחויות בתחום המדע.
צורת הגרף.
הדיאגרמה מציגה את תנועת החלקיק, כאשר ציר אחד מסמן את הזמן והשני את המרחב. חלקיקים מיוצגים על ידי קווים, אשר עשויים להיות מפותלים או ישרים, עם חץ או בלי חץ, בהתאם לסוג החלקיק. נקודה בה הקווים מתחברים אחד לשני נקראת "צומת אינטראקציה", או פשוט "צומת". ישנם שלושה סוגים שונים של קווים: "קווים פנימיים" מחברים שני צמתים, "קווים נכנסים" נמתחים מ"העבר" אל תוך צומת ומייצגים את המצב הראשוני, ו"קווים יוצאים" נמתחים מצומת אל "העתיד" ומייצגים את המצב הסופי.
חוקי פיינמן.
ישנם מספר חוקים על מנת ליצור דיאגרמה המייצגת תהליך פיזיקלי:
ייצוג פשוט של תהליכים פיזיקליים.
הדיאגרמה מאפשרת לראות תהליכים פיזיקליים בצורה ויזואלית, כשבלעדיה היו נדרשות נוסחאות רבות ומסובכות לתפישה מהירה שלהם. בנוסף, בדיאגרמה מתוארות האינטראקציות בצורה גרפית פשוטה כקווים וצמתים, כאשר גם בוזונים, המייצגים שדות, מיוצגים כחלקיקים לפשטות השרטוט.
תנועה נגד ציר הזמן.
בדיאגרמת פיינמן, האנטי-חלקיקים (לדוגמה הפוזיטרון) נעים בניגוד לציר הזמן וכביכול נעים אחורה בזמן. פיינמן פרש זאת ממשוואת דיראק לפיה לאנטי-חלקיקים יש מסה וספין זהים לזה של החלקיק הרגיל, אך המטען החשמלי שלהם הפוך. משוואה זו הובילה לתוצאה לפיה לאנטי-חלקיקים יש אנרגיה שלילית. פיינמן השתמש בפרשנותו של המתמטיקאי והפיזיקאי ארנסט שטוקלברג של הפוזיטרון כאלקטרון הנע אחורה בזמן.
הזייפנים