מר מרדל מאבד את עצמו לדעת. במכתב ההתאבדות מתגלה שהוא היה רמאי, וחייהם של אלפי משקיעים נהרסו בגללו. בין האלפים גם ארתור שמוצא את עצמו חסר כל בבית הסוהר לבעלי חוב "מרשלסי". ג'ון צ'יברי מספר בכעס לארתור על אהבתה של איימי אליו. ארתור נתקף בקדחת, ואיימי מגיעה לטפל בו ומשיבה אותו לאיתנו. היא מציעה לשלם את חובותיו אבל ארתור מסרב.
ריגו חוזר ונפגש עם גברת קלנאם. הוא מגלה לה שהוא יודע את סודה. ארתור, שהיא גידלה אותו כבן אמנם ללא הבעת רגשות חיבה אימהיים, אינו בנה אלא בן לא חוקי של בעלה. כשאימו של ארתור מתה, מר קלנאם רצה לפצות על העוול בכך שיעזור למישהו אחר במצוקה. הוא הוריש סכום כסף עבור איימי דוריט. ריגו דורש 2,000 ליש"ט כדמי שתיקה. גברת קלנאם יוצאת מהבית, בפעם הראשונה מזה שנים רבות. היא מוצאת את איימי, מגלה לה את כל האמת ומבקשת את סליחתה. בהיעדרה של גברת קלנאם, ביתה הרעוע מתמוטט וריגו שנמצא בבית נקבר תחת ההריסות. כשגברת קלנאם רואה את ביתה ההרוס היא מתמוטטת ברחוב ומתה.
כיוון שהונם של בני משפחת דוריט היה מושקע בבנק של מרדל, הוא ירד לטמיון וכעת איימי היא חסרת כל. ארתור ואיימי מתוודים על אהבתם. דניאל דויס חוזר ממסע ברוסיה, שם הצליח לצבור רכוש רב. הוא מתחלק בהונו עם ארתור, שותפו לעסקים. ארתור ואיימי מתחתנים באושר.
הפקה.
אתרי הצילום:
צילומי הפנים נערכו באולפני פיינווד.
יובל שרף שבן
The Notorious B.I.G.
Master P
פרס האקדמיה למוזיקת קאנטרי
פרסי האקדמיה למוזיקת הקאנטרי
פטיש יושב ראש
פטיש יו"ר או פטיש שופטים (באנגלית: ) הוא פטיש טקסי קטן שבדרך כלל עשוי מעץ, ונועד להטחה על משטח קשיח לרוב עשוי מעץ, על מנת ליצור רעש. נהוג להשתמש בפטיש יו"ר בבתי משפט ובמכירות פומביות על מנת לשמור על הסדר ולמשוך את הקשב של הקהל.
היסטוריה.
על פי המסורת, השתמש סגן נשיא ארצות הברית ג'ון אדמס בפטיש יו"ר על מנת לקרוא לסדר את הפגישה הראשונה של הסנאט האמריקאי בניו יורק בשנת 1789.
בשנת 1954, הפטיש המסורתי של הסנאט האמריקאי, אשר היה עשוי שנהב ועוצב בצורת שעון חול, נשבר בעת דיון בהובלת ריצ'רד ניקסון, סגן נשיא ארצות הברית באותו זמן. ב-17 בנובמבר 1954 קיבל הסנאט האמריקאי פטיש יו"ר חלופי וזהה למקור במתנה מסגן נשיא הודו, סוורפלי רדקרישנן.
ב-1717 החלו הבונים החופשיים להשתמש בפטיש יו"ר בישיבותיהם.
בכנסת מקבל יושב ראש הכנסת פטיש יו"ר בעת מינויו.
פטיש היו"ר מזוהה מאוד עם שופטים ובתי משפט, אך הוא משמש בבתי משפט רק במספר מדינות, ביניהן ארצות הברית ורוסיה. בישראל, צרפת והממלכה המאוחדת לא נהוג להשתמש בו.
מעכה בת אבישלום
מַעֲכָה בַּת־אֲבִישָׁלוֹם היא אשת מלך יהודה. היא מזוהה עם תמר – בתו היחידה של אבשלום.
חייה.
בספר מלכים א' ובדברי הימים ב' ישנם אזכורים שונים בקשר למעכה בת אבישלום. מצד אחד, במלכים נראה שמעכה הייתה אם אסא:
מצד שני, בדברי הימים ב נראה שמעכה הייתה אם אביה:
ומצד שלישי, בדברי הימים נראה שמיכיהו בת אוריאל מן גבעה הייתה אם אביה:
ישנן שתי שיטות להסברת פסוקים אלה: שיטה אחת אומרת שמעכה היא אשת אביה (ואם אסא) והשיטה האחרת אומרת שמעכה היא אשת רחבעם (ואם אביה).
שיטת הסוברים שמעכה בת אבישלום היא אשת אביה.
בשיטה הראשונה אוחזים הפירוש המיוחס לרש"י, רבי אברהם בן הרמב"ם, מהרש"א והחיד"א. לפי שיטה זו, אשת רחבעם היא מיכיהו בת אוריאל ואשת אביה היא מעכה בת אבישלום. הסיבה שבחלק מהמקומות מוזכר ששם אשת רחבעם הוא מעכה בת אבישלום היא שמיכיהו נקראה על שם כלתה, אשת אביה שהייתה "אשת חיל גברתנית".
שיטת הסוברים שמעכה בת אבישלום היא אשת רחבעם.
בשיטה זו אוחזים התרגום לדברי הימים, רד"ק, רלב"ג, אברבנאל, המצודות, מור וקציעה, הפלאה, רש"ש, מלבי"ם ושמואל ייבין. לפי שיטה זו, מעכה בת אבישלום היא אשת רחבעם, והשם מיכיהו נוסף לה לאחר שנעשתה גבירה (שם עם סיומת יהו הוא שם מכובד לנשים בתקופת המקרא). שם אביה אבשלום הוסב ל"אוריאל מן הגבעה" כדי לא להזכיר את שם אבשלום. מעכה נקראה אם אסא כי היא גידלה אותו.
מפלצת לאשרה.
בתנ"ך מסופר כי מעכה עשתה "מפלצת" לאשרה, ובנה (או נכדה) אסא הסיר את מעכה מכבודה וכרת את מפלצתה. השורש פ-ל-צ משמש במקרא לשון יראה ורעדה, ולפי זה מסבירים רבי יונה אבן ג'נאח והרד"ק כי השם נגזר מהיראה שחשו עובדי האשרה מפניה. לעומת זאת, הרלב"ג מסביר באופן הפוך: עבודה זרה מביאה את עובדיה לידי פחד ואימה.
לפי רב יוסף בתלמוד, "המפלצת" היא "כמין זכרות" שעשתה מעכה לפסל האשרה, שבעזרתו הייתה נבעלת לו מדי יום. בתרגום השבעים תורגמה המפלצת כמקום לפולחן סתרים שעשתה מעכה לאשרה. היירונימוס תרגם, בדומה לתלמוד, כי המפלצת היא פסל של האל פריאפוס בעל איבר מין זכרי גדול, שהציבה מעכה ליד האשרה. הרלב"ג מסביר שזהו בניין לכבוד האשרה.
חוקרים מודרניים סבורים שהיה זה גזע אילן או עמוד עץ ששימש בפולחן האשרה.
פטיש שופטים
אליפות צרפת הפתוחה 1977
אליפות צרפת הפתוחה 1977 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-23 במאי והסתיימו ב-5 ביוני. זו הייתה האליפות ה-76 מאז ייסודה.
הפרסים.
סך הפרסים היה 35 אלף $.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 1976 אדריאנו פנטה () הודח ברבע הגמר. במשחק הגמר גיז'רמו וילאס () נפגש עם בריאן גוטפריד () וניצח ב-3 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 64 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1976 סו ברקר () לא השתתפה בתחרות. במשחק הגמר מימה יאושובץ () נפגשה עם השחקנית הלא מדורגת פלורנצה מיכאי ( רומניה) וניצחה ב-3 מערכות.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מנצחי תחרות 1976 פרדריק מקנייר ושרווד סטיוארט () הודחו בסיבוב הראשון. במשחק הגמר מנצחי תחרות 1975 בריאן גוטפריד () וראול רמירס () נפגשו עם וויטק פיבק () ויאן קודש () וניצחו ב-4 מערכות.
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מזוג מנצחות תחרות 1976 רק פיורלה בוניצ'לי () השתתפה בתחרות. במשחק הגמר השתתפו זוגות שלא זכו בדירוג. רגינה מרשיקובה () ופם טיגרדן () נפגשו עם רייני פוקס () והלן גורליי () וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות מעורבים.
בתחרות השתתפו 24 זוגות.
זוג מנצחי תחרות 1976 אילנה קלוס ( דרום אפריקה) וקים ווריק () לא השתתפו בתחרות. במשחק הגמר מרי קרילו וג'ון מקנרו () נפגשו עם פלורנצה מיכאי ( רומניה) ואיוואן מולינה () וניצחו בשתי מערכות.
תאוריית הקשר על הבונים החופשיים והיהודים
תאוריית הקשר על הבונים החופשיים והיהודים היא תאוריית קשר אנטישמית הטוענת למעורבות קואליציה חשאית לכאורה בין היהודים לבונים החופשיים. תאוריות אלו היו פופולריות בימין הריאקציוני, במיוחד בצרפת, רוסיה ומזרח אירופה. טענות דומות עודן מתפרסמות ונפוצות כיום בעולם.
במשך למעלה ממאתיים שנה, נמנעה הצטרפותם של יהודים ללשכות בונים חופשיים רבות ביבשת אירופה. גם היום, בסקנדינביה כולה, בה פועלים שני "נוסחים" נוצריים "טהורים", של הבנייה החופשית, "הנוסח השוודי" ו"הנוסח הנורווגי", נאסרת הצטרפותם של יהודים ומוסלמים.
זקני ציון.
תאוריית הקשר על הבונים החופשיים והיהודים בעצם ביקשה לאחד יחדיו שתי תאוריות קונספירציה: טענות כנגד אנשי הבונים החופשיים לקנונית השתלטות עולמית וטענות אנטישמיות לקנוניה יהודית. תאוריה זו הושפעה רבות מהפרוטוקולים של זקני ציון, מסמך שזויף על ידי האימפריה הרוסית. הפרוטוקולים טוענים להסתננות יהודית לארגון הבונים החופשיים, שהשתמשו בארגון לקידום מטרותיהם. חסידי המזימה לקחו את טענת הפרוטוקולים לקיצוניות וטענו כי מנהיגי היהודים ומנהיגי הבונים החופשים, זהים.
השפעה רעיונית.
לפי דניאל קרן, "ההשראה הרעיונית" לפרוטוקולים של זקני ציון היה ספרו של אוגוסטן דה בארואל, זיכרונות להבהרת ההיסטוריה של היעקוביניזם, בו טען כי המהפכה הצרפתית הייתה קנוניה בהובלת הבונים החופשיים, במטרה להפיל את תורת המוסר של הכנסייה הקתולית. בספר עצמו לא טוען דה בארואל למעורבות יהודית, אולם בשנת 1806 הפיץ דה בארואל מכתב מזויף שכנראה נשלח אליו על ידי אנשי משטרת המדינה שהתנגדו למדיניותו הליברלית של נפוליאון בונפרטה כלפי היהודים. המכתב הפנה את תשומת הלב לחלקם של היהודים לכאורה בקשירת הקשר שקודם לכן יוחס בלעדית לבונים החופשיים. מיתוס זה בקשר לקנוניה יהודית בינלאומית הופיע וחזר מאוחר יותר באירופה של המאה ה-19 במקומות כמו גרמניה ופולין.
בארי דומוויל והקשר.
בארי דומוויל, מייסד הארגון הפרו-נאצי, "הקשר" הנחיל את המונח "Judmas" לתאוריית הקשר על הבונים החופשיים והיהודים לכאורה, וטען כי לרובם המכריע של הפועלים במסגרת מטרות הבונים החופשיים והיהודים אין מושג על הכוונה או העבודה המתבצעת בסתר החזית המשותפת. כשהמטרה של היהודים הבינלאומיים היא העמדת מדינה אחידה עולמית שתהיה משועבדת לכח הכסף ותעבוד את אדוניה, היהודים. כשהבונים החופשיים הם שותפים בכירים לניהול וקידום המדיניות היהודית. דומוויל טען כי החל לחשוב על תאוריה זו בעקבות הגיותיו של היטלר והתייחס גם לפרוטוקולים של זקני ציון ולכח הסודי שעמד מאחורי מהפכת לאון דה-פונסן.
הבנייה החופשית בגרמניה הנאצית.