העות'מאנים מינו, על פי המלצת הקהילה, נציג (לרוב מוסתערבי) אשר יתווך בין הקהילה לשלטונות. נציג זה כונה "שיח אל יהוד" ומינויו לא הוגבל בזמן אך לעיתים התלוננו היהודים בפני השלטונות על תפקודו. מבחינה משפטית פנו יהודים לא אחת דווקא לשיפוט מוסלמי, במיוחד נשים אשר דיני הירושה המוסלמיים נוטים יותר לטובתן. יהודים אף היו בעלי קשרים כלכליים עם מוסלמים, מכוח חברות משותפת בגילדות מקצועיות כגון גילדת החלפנים.
מבחינה תרבותית הושפעו היהודים מסביבתם המוסלמית בלבוש, במאכלים, במוזיקה ועוד.
יחסי יהודים-נוצרים.
מגעים בין יהודים לנוצרים בארץ ישראל התקיימו בעיקר בירושלים. נקודת מפגש אחת ביניהם הייתה בעסקי הלוואה בריבית. נקודות מחלוקת בין שתי הקבוצות נגעה למקומות הקדושים ובהם הר ציון אשר שני הצדדים ראו בו אתר מקודש - היהודים בשל קבר דוד המלך, והנוצרים בשל חדר הסעודה האחרונה. במידה רבה יריבות זו באה אל סופה בהפגנת כוח וריבונות מצד השלטון המוסלמי ובהקמת מסגד במקום במאה ה-16. בשנת 1534 הוצא צו האוסר על היהודים להתקרב למקומות הקדושים לנוצרים.
הצד המזרחי העליון
מנדל פוטרפס
פלורבול
פלורבול (מאנגלית: Floorball; מכונה גם הוקי אולמות) הוא משחק כדור שבו מטרת שחקני הקבוצה, להכניס את הכדור לשער היריב.
חוקי המשחק.
משחק הפלורבול מתבצע בתוך אולם בו שני שערים בגודל של שערי הוקי קרח בערך וכל קבוצה מנסה להכניס את הכדור לשער היריבה על ידי שימוש במקלות פלסטיק הדומים למקלות הוקי שדה.
לכל קבוצה שוער החובש קסדה ומגני ברכיים ואין לו מקל. השוער עומד בישיבה שפופה מול השער ומנסה לעצור את הכדור בעזרת הידיים והגוף. במשחק אסור למסור לשוער.
במהלך המשחק המגע בין שחקני שתי הקבוצות ובין המקלות אסור, אך השחקנים יכולים לגעת בכדור בכל חלקי גופם, חוץ מהידיים. המסירות והחבטות לשער מתבצעות רק באמצעות המקל.
בתחילת המשחק או כאשר מבקיעים גול יש מתחיל המהלך מפייסוף - המקלות נמצאים במקביל זה לזה ובמאונך לשחקנים, והכדור נמצא באמצע המגרש. השחקנים בעת השריקה מנסים לקחת את הכדור, למסור לשחקן מקבוצתם ולהתקדם לעבר השער.
היסטוריה.
המשחק נוצר בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 בגוטנבורג, שוודיה, והיווה תחילה משחק חובבני באולמות ספורט בבתי ספר. בתוך כעשור הפך המשחק לפופולרי ברחבי מדינות סקנדינביה, חוקי המשחק נוסחו באופן פורמלי, והוקמו אגודות ומועדוני פלורבול מקומיים. ב-1986 נוסדה אגודת IFF הבינלאומית (International Floorball Federation). ב-1994 התקיימה לראשונה אליפות אירופה בפלורבול, בה השתתפו 14 מדינות. ב-1996 התקיימה בסטוקהולם אליפות העולם הראשונה לגברים, בה השתתפו 12 מדינות מתוך 20 שהתמודדו על מקום בתחרות.
כיום (2009) קיימות 55 נבחרות פלורבול לאומיות שונות, שהוכרו באופן רשמי על ידי IFF. שתי הליגות הגדולות בעולם בפלורבול פועלות עדיין בסקנדינביה - בשוודיה ובפינלנד. מ-1996 מתקיימת מדי שנתיים אליפות העולם לגברים, ומ-1997 אליפות העולם לנשים. בשנות ה-2000 נוסדו גם אליפויות דו-שנתיות לנבחרות צעירות (מתחת לגיל 19). עד כה זכו בעיקר נבחרות שוודיה באליפויות העולם השונות, וכן זכו במדליות לאורך השנים נבחרות פינלנד, נורווגיה, שווייץ וצ'כיה.
IFF הוכרה באופן רשמי על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי ב-2008.
בישראל קיימות מספר קבוצות פלורבול, וכן הוקמה העמותה "איגוד פלורבול בישראל", המוכרת גם ב-IFF.
כנימת קוכיניאל
כנימת קוכיניאל (שם מדעי: "Dactylopius coccus") היא חרק ממשפחת Dactylopiidae, השייכת לעל-המשפחה כנימות מגן.
מוצאן ושימוש תעשייתי בהן.
באנגלית מכונה הכנימה Cochineal scale. מין זה, כמו שבעת המינים האחרים בני הסוג "Dactylopius" מתפתחים אך ורק על צמחים מהסוג צבר ממשפחת הצבריים, ומוצאם באזורים הטרופיים והסובטרופיים של דרום ומרכז אמריקה. גוף נקבת הכנימה מכיל כמויות ניכרות של חומצה כרמינית (Carminic acid), שהיא חומר-צבע אדום. טחינת הכנימות והרתחתן במים, והוספה של מלחי אלומיניום ונתרן, יוצרות את צבע המאכל האדום כרמין (E 120). עוד לפני גילוי אמריקה ידעו ילידי מקסיקו לגדל את הכנימה, להפיק את הצבע והשתמשו בו בתעשיית המזון ולצביעת בדים וצמר. לאחר גילוי אמריקה פיתחו הספרדים מסחר וייבוא של הכנימה לאירופה וזו זכתה לחשיבות כלכלית רבה.
בסוף המאה ה-19, לאחר הגילוי של חמרי צבע סינתטיים והסינטוז שלהם, ירדה מאוד החשיבות הכלכלית של כנימת הקוכיניאל, אך בעקבות המודעות הרבה לסיכונים הבריאותיים הכרוכים בשימוש בצבעים הסינתטיים, עולה שוב השימוש בחומצה הכרמינית ממקור טבעי.
סימון אריזות
קמחית ירושלים
קמחית ירושלים (שם מדעי: "Phenacoccus yerushalmi") היא חרק ממשפחת הקמחיתיים, השייכת לעל-משפחה כנימות מגן.
מקור שמה של הכנימה בגילוי ובתיאור הראשון של החרק על עצי אורן ירושלים בירושלים. לאחר מכן נתגלה כי הכנימה נפוצה באזורים רחבים יותר של ארצות הים התיכון: טורקיה, יוון, תוניסיה, סיציליה, קורסיקה וספרד. כל הפרסומים על כנימה זאת מצביעים כי כנראה היא מתפתחת אך ורק על מינים של אורן.
אלברט מסקסה-קובורג-גותה
חשודים כג'ק המרטש
עשרות תאוריות שונות הוצעו בדבר זהותו האפשרית של ג'ק המרטש אולם אף אחת מהן אינה נתמכת על ידי ראיות מוצקות שלא ניתן להטיל בהן דופי. לא ניתן לקבוע עובדות חד משמעיות בנוגע לג'ק המרטש אך מניתוח עדויותיהם של עשרות עדי ראייה ומניתוח אופי הרציחות, הצליחו החוקרים להגיע למספר מסקנות סבירות על הרוצח:
נכון להיום אין אדם אחד שנחשב לחשוד המרכזי בפרשה, אבל בכל זאת כמה חשודים התבלטו במיוחד עם השנים.
דוח מק'נתן.
ביוני 1889 מונה סר מלוויל מק'נתן לתפקיד סגן מפקד מחלק הפשעים של הסקוטלנד יארד. למרות שבאופן רשמי רציחות המרטש הסתיימו זה מכבר החקירה עדיין הייתה בעיצומה. מק'נתן לא היה מעורב ישירות בחקירה אך בדומה לרבים מעמיתיו הוא הביע בה עניין ומתוקף תפקידו הרם ניתנה לו גישה לכל חומר החקירה שהיה מצוי בידי המשטרה באותה תקופה. ב-23 בפברואר 1894 לאחר שביצע סוג של חקירה פרטית משלו, הוציא מק'נתן דוח סודי שבו שטח את רשמיו על החקירה. הדוח פורסם לראשונה ב-1959 והתפרסם במלואו רק ב-2002. מק'נתן ניסה למצוא הסבר מתקבל על הדעת להפסקתם הפתאומית של מעשי הרצח:
מק'נתן המשיך וציין שלושה חשודים בולטים שכל אחד מהם, הוא האמין, יכול היה להיות המרטש. מק'נתן כתב את הדוח מזיכרונו בעיקר, ולכן הדוח רצוף בשגיאות בעובדות בסיסיות רבות. אף על פי כן, שלושת החשודים של מק'נתן הביאו לפולמוס נרחב שנמשך עד היום.
ג'ון דרויט מונטגיו.
ביוגרפיה.
ג'ון דרויט מונטגיו (באנגלית: Montague John Druitt) נולד באנגליה ב-15 באוגוסט 1857. ב-1880 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת אוקספורד היוקרתית והחל לעבוד כמורה בפנימייה. בזמנו החופשי נהג ללמוד משפטים ובהמשך אף הוסמך כעורך דין מורשה. עם הזמן דרויט התקדם בסולם החברתי ובמהרה התבסס כלכלית ואף החל לעסוק בענפי ספורט שונים עד שבשנת 1888 חייו השתנו מקצה לקצה. אימו אולצה להתאשפז בבית חולים פסיכיאטרי עקב הזיות פרנואידיות ודיכאון קשה והוא פוטר מעבודתו בפנימייה. דרויט שקע בדיכאון קשה ובתחילת חודש דצמבר אבדו עקבותיו. ב-31 בדצמבר, נמצאה גופתו כשהיא צפה בנהר התמזה. חקירה מהירה של המשטרה מצאה כי הוא התאבד. התאבדויות ומחלות נפש לא היו נדירות במשפחתו של דרויט ומלבד אימו מספר קרובי משפחה נוספים התאבדו או אושפזו בבתי חולים פסיכיאטרים. דרויט השאיר מכתב התאבדות בו כתב שהוא זיהה את אותם התסמינים שהופיעו אצל אימו לפני שאושפזה, והחליט שהמעשה הנכון בשבילו יהיה להתאבד.
הקשר לג'ק המרטש.
דרויט היה החשוד המועדף על מק'נתן והוא כתב עליו:
ברם, מהראיות שניתן להשיג כיום קשה להבין מדוע דרויט נחשב כחשוד על ידי מק'נתן. חוקרים רבים שחקרו את חייו של דרויט לא הצליחו לאשר את הטענה כי משפחתו חשדה בו. לא נמצאו גם ראיות לטענתו לכך שדרויט היה סוטה מין או אפילו אדם אלים. ישנן ראיות כי דרויט פוטר מעבודתו מכיוון שנחשף כי הוא הומוסקסואל דבר שבאותה תקופה אומנם נחשב כסטיה מינית אך לא כך כיום. יש אף חוקרים הטוענים כי אם אכן היה הומוסקסואל הדבר רק מחליש את הסברה שהוא המרטש. מלבד זאת מק'נתן טעה במספר עובדות חשובות. דרויט לא היה רופא אלא עורך דין, וכל הראיות מעידות על כך שהוא התאבד כארבעה שבועות לפני שנמצאה גופתו ולא שבעה כפי שטען. משתמע מכך כי דרויט המשיך בשגרת חיו לפחות שלושה שבועות לאחר הרצח במיל'רס קורט ולא יצא מדעתו מיד אחריו כפי שהאמין מק'נתן. נוסף לכל אלה, דרויט לא גר ברובע המזרחי ואין ראיות לכך שהוא נהג לשהות שם. לדרויט גם היה אליבי בנוגע לרצח של צ'אפמן שהיה מקשה עליו עד לרמה של חוסר סבירות לבצע את הרצח.
עם זאת, מספר חוקרים הצביעו על העובדה שדרויט דומה לתיאור הכללי של המרטש שמסרו מרבית עדי הראיה. כמו כן למק'נתן, מתוקף תפקידו, הייתה גישה לכל חומר החקירה, ויש הטוענים כי ייתכן שהיה בידיו מידע שאבד עם השנים שגרם לו לבסס את חשדו כנגד דרויט.
אהרון קוסמינסקי.
ביוגרפיה.