בתחילת הסרט רואים את ג'מאל וואלאס (רוב בראון) ישן בחדרו המלא בספרים. לאחר מכן הוא יורד לשחק כדורסל עם חבריו. ג'מאל הוא נער שחי בשכונת העוני, הברונקס שבניו יורק. בזמן שהם שיחקו, הם שמו לב לזקן שהסתכל עליהם מהחלון בבניין שלו. הסתובבו הרבה סיפורים מוזרים לגבי הזקן, ויום לאחר מכן אחד מהחברים של ג'מאל מאתגר אותו לעלות לדירתו של הזקן. ג'מאל מתגנב לביתו, אך הזקן מפתיע אותו וג'מאל בורח כשהוא משאיר את תרמילו שם.
אחרי יום ג'מאל הולך באותו רחוב והתיק שלו נזרק אליו מהחלון. ג'מאל גילה שהזקן קרא את כל מחברות הכתיבה שלו, והוסיף להן הערות. ג'מאל חוזר לביתו של האיש ומבקש ממנו שיקרא עוד מהחומרים שלו, אך הוא מסרב כשהוא אומר:"קודם כל תכתוב חיבור 5000 מילים על למה אתה צריך להתרחק מהבית שלי לעזאזל!". ג'מאל אכן כתב את החיבור הזה.
בינתיים בבית הספר סיים ג'מאל מבחן ארצי בו התגלה שהוא אכן כשרוני ומוכשר מבחינה אינטלקטואלית. את כישרונו הוא הסתיר בבית הספר, כשהוא התנהג בצורה רגילה ואפילו עשה את עבודותיו בצורה לא טובה בכוונה. אחר כך הציעו לג'מאל מלגה בבית ספר פרטי מהטובים בארצות הברית, שם הוא ישחק גם בנבחרת הכדורסל. בבית הספר החדש הוא מכיר חברה חדשה, קלייר ספנס (אנה פקווין), אך מוצא יריבות עם המורה ללשון שלו, פרופסור רוברט קרופורד (פ. מארי אברהם). קרופורד נותן לתלמידיו משימה לקרוא את הרומן שנכתב על ידי ויליאמס פורסטר. ספר זה הוא היחיד של פורסטר, למרות שחווה הצלחה. ג'מאל מבין שהזקן המתבודד הוא פורסטר.
הוא חוזר לדירתו ומתעמת איתו. פורסטר מגלה בסופו של דבר שהוא אכן הסופר, והוא אומר לג'מאל שהוא יעזור לו עם הכתיבה בתנאי שג'מאל לא יגלה את מיקומו לאיש, שלא יהיו שאלות עליו או על ספרו. בנוסף הוא מספר לו שקרופורד ניסה להוציא ספר בעצמו, ופורסטר הכשיל זאת מפני שהספר היה על ארבעה סופרים, כשהוא היחיד מהם שבחיים. בנוסף הוא מגלה לג'מאל למה קרופורד מנסה להתנכל לו: כי הוא לא מאמין שילד עם רקע כזה יכול להיות כל כך מוצלח.
ג'מאל ופורסטר מתקרבים אחד לשני, וכתיבתו של ג'מאל משתפרת. ג'מאל משכנע את ויליאם לצאת מדירתו לאחר שנים שלא יצא ממנה, וללכת למשחק של ניו יורק ניקס במדיסון סקוור גארדן. פורסטר אכן יוצא, אך הוא לא מסוגל להתמודד עם הלחץ ועם המוני האנשים ומגיע אליו התקף פאניקה. אחרי שעזבו ג'מאל לקח אותו לאצטדיון הבייסבול של הניו יורק יאנקיז כשהפתעה. הם עלו למגרש ופורסטר התחיל לספר לג'מאל על משפחתו, ובעיקר על אחיו. ושהיה לו חלק במותו של אחיו.
כחלק מלימודיו, פורסטר נותן לג'מאל שכתובים וכתבים שלו מהעבר כדי לעזור לו, בתנאי שהוא לא יראה את זה לאף אחד. כשנערכה תחרות כתיבה יוקרתית שהצריכה את אחת מעבודותיו הטובות ביותר של ג'מאל הוא משתמש בשיכתוב של אחת הכתבות שפורסטר הביא לו הוא עשה זאת בלי ידיעה שפורסטר פרסם כתבה זו בעבר. אחר כך האשימו את ג'מאל בגנבה ספרותית, אלא אם הוא יוכיח שפורסטר נתן לו את האישור להשתמש בכותרת. הוא שומר את הבטחתו של פורסטר ולא מגלה שזה היה ברשותו, ובכך הוא מדיח את עצמו מתחרות הכתיבה.
ג'מאל חוזר אל פורסטר ומבקש את עזרתו כדי שיגן עליו ויגלה שעשה זאת ברשותו, אך פורסטר כועס שהוא הפר את הבטחתו. אחר כך האשים ג'מאל את פורסטר בפחדנות ובאנוכיות. אחר כך מנהל בית הספר מגלה לג'מאל שאם קבוצת הכדורסל של התיכון תנצח ההאשמות על הגנבה הספרותית ירדו. ג'מאל מבין שבית הספר רוצה לסחוט אותו, והוא לא מוכן שיעשו זאת. בסיום המשחק הוא עומד על הקו כשקבוצתו בפיגור נקודה, והוא מחטיא את שתיהן, בכוונה. החטאות אלה עלו לבית ספרו בהפסד האליפות. אחרי המשחק כותב ג'מאל מכתב לוויליאם, ונרדם. אחיו (באסטה ריימס) מוצא את המכתב ונותן אותו לפורסטר.
בתחרות הכתיבה המתמודדים קוראים את העבודות של עצמם. ג'מאל מגיע לתחרות, ומודיע בזאת שהוא נשאר בבית הספר. במהלך הקריאה מגיע פורסטר, מציג את עצמו בתור הסופר ומתחיל לקרוא חיבור. החיבור גורר אחריו תשואות רמות מכל התלמידים והמורים. כשקרופורד שיבח את פורסטר על החיבור, ויליאם מגלה שכותב החיבור הוא בעצם ג'מאל. אחר כך הוא מסביר גם מה קרה עם החיבור הקודם, ושבגלל הבטחתו לא גילה שהיה לו אישור לכתוב את החיבור. חבר השופטים החליט לסגת מההאשמות על הגנבה ולהכניס את חיבורו של ג'מאל לתחרות, למרות התנגדותו של קרופורד. אחרי התחרות מודה ויליאם לג'מאל על החברות שלו, ומודיע לו שהוא חוזר למולדתו סקוטלנד. בהמשך השיחה שואל פורסטר את ג'מאל האם החטיא את הזריקות בכוונה או שההחטיא את הזריקות בכוונה, וג'מאל משיב:"זו לא שאלת מרק", וכך הוא בעצם סוגר מעגל כשפורסטר ענה לו את אותה התשובה בדיוק כששאל אותו על חייו האישיים.
שנה לאחר מכן ג'מאל הוא תלמיד מצטיין הנמצא בשנתו האחרונה בתיכון, והוא מחזיק בהרבה הצעות ממכללות מובילות בארצות הברית. פורסטר שולח לו מגלי כישרונות ממכללות, והפעם מגיע המשפטן שלו (מאט דיימון). המשפטן מגלה לג'מאל שפורסטר מת מסרטן. בהתאם לצוואה של פורסטר לג'מאל ניתנה חבילה, מפתחות לדירתו בניו יורק ומכתב. החבילה כוללת בתוכה תקציר של הרומן השני שפורסטר התכוון לכתוב, שקרוי שקיעה, והוא התכוון שג'מאל יכתוב אותו.
ביקורת.
הסרט קיבל בעיקר ביקורות טובות. מבקר הסרטים ריצ'רד רופר החשיב את הסרט לאחד מעשרת הטובים בשנת 2000. הסרט קיבל 74% ממבקרי אתר Rotten Tomatoes המבוססת על 124 מבקרים מתוכם 92 נתנו ביקורת טובה. בנוסף צורפה ביקורת טובה האומרת:"למרות הסוף הצפוי והדמיון לסרט "סיפורו של ויל האנטינג" למצוא את פורסטר הוא סרט ישר וטוב ומערכת יחסים טובה בין קונרי לבראון".
הסרט קיבל שחרור מוגבל לקולנועים ב-20 בדצמבר 2000 בו הוא יצא ל-200 בתי קולנוע. ההכנסות מהשבוע הראשון היו 701,207 $. לאחר מכן התפרסמו פרסומות לסרט, והוא שוחרר ל-2002 בתי קולנוע. בסוף השבוע הראשון של הסרט הוא הכניס 11,112,139 $. הוא הכניס בסוף 51,804,714 $ בארצות הברית. בקנדה ובשאר העולם הוא הכניס 28,245,050 $. סך ההכנסות הוא 80,049,764 $, והסרט סיים בהצלחה לאחר שהתקציב היה 43,000,000 $.
הפקה.
רוב הצילומים של הסרט התרחשו במנהטן, הברונקס ובברוקלין. רוב הצילומים של בית הספר הפרטי, אקדמיית מיילור, התרחשו בתיכון רג'יס שבאפר איסט סייד במנהטן. חלק מהצילומים של הנוף צולמו בטורונטו, אונטריו. חלק מהסרט צולם גם בהמילטון, אונטריו, קנדה. מאט דיימון ערך הופעת קמאו לקראת סיומו של הסרט.
יום הביכורים
עוזי פז
עוזי פז (נולד ב-1935) הוא ביולוג ופעיל סביבה, מחלוצי שמירת הטבע בישראל, כיהן כמנהלהּ הראשון של רשות שמורות הטבע.
קורות חייו ופועלו.
פז נולד בכפר הס, אימו, מיכל, נכדה ללאה ולאברהם יעקובסון, מאנשי העלייה הראשונה, הייתה ילידת מטולה, ואביו, אליעזר פרויז, היה מראשוני העלייה השלישית. פז התחנך בתל אביב והצטרף ב-1952 עם חבריו מתנועת השומר הצעיר לקיבוץ סאסא.
ב-1957 עבר לאילת ושימש כפקח בשמורת חוף האלמוגים. ב-1959 הקים את המדור לשמירה על הטבע במשרד החקלאות ועמד בראשו. פז גיבש את ההצעה הראשונה של שמורות הטבע ברחבי הארץ ודאג להכריז, כבר בסוף שנות ה-50, על מספר אזורים כאסורים לציִד על מנת לשמור על עופות המים ועל הצבאים, וזאת עוד טרם חוקק חוק גנים לאומיים ושמורות טבע. הוא פעל, בשיתוף עם החברה להגנת הטבע, לקידום חוק גנים לאומיים ושמורות טבע ולאישור הקמתה של רשות שמורות הטבע ויזם את הפֶרֶק בחוק בדבר ערכי טבע מוגנים – המסגרת החוקית לשמירת פרחי הבר בישראל.
ב-1964 מונה פז למנהל הראשון של רשות שמורות הטבע. בתוקף תפקידו דחף לטיפוחן של שמורות טבע אחדות ולהנגשתן לקהל הרחב. פז עיצב את המודל הקיים כיום בשמורות טבע של שמירה קפדנית על ערכי טבע שבתחומיהן תוך מתן אפשרות לציבור ליהנות מהן. בשנתיים הראשונות להקמת הרשות הוכשרו לביקורי הקהל שמורות תל דן, נחל עיון ("התנור"), המסרק ומערת פער.
פז יזם את המסע לשמירת פרחי הבר ולהפצת תודעתו בציבור, בעיקר בקרב ילדי בתי הספר וגני הילדים, ועמד בראשו בשנותיו הראשונות.
באפריל 1965 ויתר על המינוי של מנהל הרשות לטובת האלוף אברהם יפה, שפרש מצה"ל. המשיך לעבוד ברשות כמדען ראשי עד 1980. לאחר מכן היה חבר במליאת הרשות ויו"ר הוועדה המדעית-מקצועית עד 2002.
במשך השנים ניהל פז, בשיתוף עם החברה להגנת הטבע וגורמים נוספים, מאבקים למניעת פגיעה בנופי הארץ, בימים שבהם האתוס הציוני דגל ב'כיבוש השממה' תוך התעלמות מערכי הטבע והנוף. המאבקים הללו הובילו לביטול חמש תוכניות בנייה מאושרות על פני כ-13,000 דונם בכרמל, תוך מתן פיצויים לבעלי הקרקע, וכן להכרזת הר הכרמל, בשלמותו, כגן לאומי ושמורת טבע; ביטול תוכניות נטיעה של קק"ל בשטחים שנועדו לשמורות טבע בכרמל, בגבעת המורה, בגלבוע, בנחל קדש, בהר חורשן ועוד; מניעת אישורים לפתיחת מחצבות גדולות-היקף ברחבי הכרמל ולהרחבתן של מחצבות קיימות; השארת אחדים ממעיינות נחל כזיב בשפיעתם הטבעית בערוץ הנחל, ובכך להצלת שדרת עצי דולב שלאורכו מכליה; מניעת כליאת מי נחל דן במקום נביעתם וקביעת מיקום תפיסתם במורד הנחל; שיקום נחלי עין גדי (אחרי תפיסתם על ידי הקיבוץ והזרמתם בצינורות) על ידי השבתם לזרימה חופשית בערוצים.
במקביל לעבודתו למד פז בפקולטה למדעי הטבע באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1978 הוענק לו תואר דוקטור על מחקרו בדינמיקה של אוכלוסיית פשוש ("Prinia gracilis") ומשמעות גודל התטולה בציפורי שיר. בשנים 1980–2001 לימד במכללת בית ברל וניהל בה את המכון לטבע. בשנים 2001–2013 שימש מרצה בכיר במכון אבשלום.