זה הפך לדאגה חשובה במיוחד עבור סין לאחר סכסוך הגבול הסיני-סובייטי של 1969. סין הייתה מבודדת מבחינה דיפלומטית וההנהגה האמינה ששיפור היחסים עם ארצות הברית יהווה מאזן נגד שימושי לאיום הסובייטי. ראש ממשלת סין ג'ואו אנלאי עמד בחזית המאמץ הזה עם מחויבות מלאה של מאו. ב-1969 יזמה ארצות הברית צעדים להרגעת מגבלות הסחר ומכשולים אחרים למגע דו-צדדי, וסין הגיבה להם בצעדים דומים משלה. עם זאת, תהליך ההתקרבות הזה נעצר על ידי מלחמת וייטנאם שבה סין תמכה באויבי ארצות הברית. התקשורת בין מנהיגים סינים ואמריקאים, לעומת זאת, התנהלה באמצעות רומניה, פקיסטן ופולין כמתווכות. ביולי 1971 ביקר מזכיר המדינה הנרי קיסינג'ר בחשאי בסין וב-15 ביולי 1971 הצהיר ניקסון כי יבקר באופן רשמי בסין. בעקבות זאת, ב־25 באוקטובר 1971 עבר המושב של סין באומות המאוחדות לידי הרפובליקה העממית של סין. בפברואר 1972 נערך ביקור ניקסון בסין.
הודעה זו גרמה להלם מיידי ברחבי העולם. בארצות הברית, כמה אנטי-קומוניסטים אדוקים גינו את ההחלטה, אך רוב דעת הקהל תמכה במהלך וניקסון ראה את הזינוק בסקרים לו הוא קיווה. מכיוון שלניקסון הציג בעברו קו אנטי-קומוניסטי מובהק, הוא היה כמעט חסין מביקורת על זה שהוא "רך מול הקומוניזם".
בתוך סין הייתה התנגדות גם מצד גורמי שמאל. מאמץ זה הונהג לכאורה על ידי לין ביאו, ראש הצבא, שמת בהתרסקות מטוס מסתורית מעל מונגוליה בעת שניסה לערוק לברית המועצות. מותו השתיק את המחלוקת הפנימית ביותר על הביקור.
מבחינה בינלאומית, התגובות היו מגוונות. בעולם הקומוניסטי, הסובייטים היו מודאגים מאוד מכך שנראה ששני האויבים המרכזיים שלהם פתרו את המחלוקות ביניהם, המציאות העולמית החדשה תרמה משמעותית למדיניות הדטאנט שגרמה להקלה במלחמה הקרה. כמה מדינות קומוניסטיות, כולל קובה, אלבניה וצפון וייטנאם, האשימו את סין ב"קפיטולציוניזם בפני האימפריאליסטים". צפון קוריאה הכריזה שזה הפוך ושארצות הברית נאלצה להיכנע לסין, לאחר שלא הצליחה לבודד אותה.
בעלות הברית האירופיות של ארצות הברית וקנדה היו מרוצות מהיוזמה, במיוחד מכיוון שרבות מהן כבר הכירו ברפוליקה העממית של סין. באסיה, התגובה הייתה הרבה יותר מעורבת. יפן התעצבנה מכך שלא נמסר לה על ההודעה עד רבע שעה לפני פרסום ההודעה, וחששה שהאמריקאים נוטשים אותה לטובת הרפוליקה העממית של סין. זמן קצר לאחר מכן, גם יפן הכירה ברפוליקה העממית של סין והתחייבה לסחר משמעותי עם המעצמה היבשתית. דרום קוריאה ו[רום וייטנאם שתיהן היו מודאגות מכך ששלום בין ארצות הברית לרפוליקה העממית של סין עשוי להיות קץ לתמיכה האמריקנית בהן נגד אויביהם הקומוניסטים. לאורך כל תקופת ההתקרבות, היה צריך להבטיח לשתי המדינות באופן קבוע שהן לא יינטשו. צ'יאנג קאי-שק מטאיוואן מתח ביקורת על המהלך ואמר: "היום כל תנועת פיוס בינלאומית כלפי מעצמה רשעה כדי לחפש איזון כוחות פוליטי לעולם לא תעזור לשלום העולמי, במקום זאת היא תאריך את הקושי של 700 מיליון האנשים שלנו [כלומר אוכלוסיית סין כולה], ותרחיב את אסון העולם".
ההתקרבות לארצות הברית הועילה מאוד לרפוליקה העממית של סין והגבירה מאוד את ביטחונה לשארית המלחמה הקרה. נטען כי ארצות הברית, לעומת זאת, ראתה פחות יתרונות ממה שקיוותה להם, מכיוון שסין המשיכה לתמוך באויביה של אמריקה בצפון וייטנאם ובצפון קוריאה. אולם בסופו של דבר חשדנותה של סין בווייטנאם הובילה להפסקה בשיתוף הפעולה בין סין לווייטנאם, ועם הפלישה הווייטנאמית לקמבודיה ב-1979, למלחמת סין-וייטנאם. גם סין וגם ארצות הברית תמכו בלוחמים באפריקה נגד הסובייטים. היתרונות הכלכליים של נורמליזציה היו איטיים שכן לקחו עשרות שנים עד שהמוצרים האמריקאים חדרו לשוק הסיני העצום. מדיניות סין של ניקסון נחשבת בעיני רבים כגולת הכותרת של הנשיאות שלו.
משרד הקישור (1973–1978).
במאי 1973, במאמץ לקראת יחסים דיפלומטיים רשמיים, הקימו ארצות הברית וסין את משרד הקישור של ארצות הברית בבייג'ינג ומשרד מקביל של סין בוושינגטון. בשנים 1973 עד 1978, אמריקאים בכירים כמו ג'ורג' הרברט ווקר בוש ולנארד וודקוק שימשו כראשי המשרד הקישור בדרגה מקבילה לשגריר. סין הבהירה שהיא רואה בברית המועצות את היריבה הראשית שלה, ודחקה בארצות הברית להיות חזקה, ובכך להסיח את דעתה של מוסקבה.
הנשיא ג'רלד פורד ביקר בסין ב-1975 ואישר מחדש את האינטרס האמריקאי לנרמל את היחסים עם בייג'ינג. זמן קצר לאחר שנכנס לתפקידו ב-1977, הנשיא ג'ימי קרטר שוב אישר את מטרות קומוניקט שאנגחאי שנחתם בין המדינות ב-1972. מזכיר המדינה סיירוס ואנס, היועץ לביטחון לאומי של קרטר זביגנייב בז'ז'ינסקי וחבר המועצה לביטחון לאומי מישל אוקסנברג עודדו את קרטר לפעול למען קשרים דיפלומטיים ומסחריים מלאים עם סין. קרטר האמין שעסקה כזו תאיים על היחסים הקיימים בין ארצות הברית לברית המועצות. לפיכך, הממשל החליט להמשיך בזהירות בנורמליזציה פוליטית ולא ביחסים צבאיים. ואנס ואוקסנברג נסעו לבייג'ינג בתחילת 1978 כדי לעבוד עם לנארד וודקוק, אז ראש משרד הקישור, כדי להניח את היסודות לעשות זאת. ארצות הברית והרפובליקה העממית של סין הודיעו ב-15 בדצמבר 1978, כי שתי הממשלות יכוננו יחסים דיפלומטיים ב-1 בינואר 1979.
נורמליזציה וסוגיית טאיוואן.
ב-15 בדצמבר 1978 הודיע ג'ימי קרטר על כינון יחסים דיפלומטיים עם סין העממית החל מתחילת 1979, תוך ניתוק היחסים עם טאיוואן והכרה בממשלת סין העממית כמייצגת של סין כולה. עם זאת, ממשלת סין הבטיחה שלא תפלוש לטאיוואן ותאפשר את המשך התנהלותה העצמאית.
כלכלה ומסחר.
עם הקמת הרפובליקה העממית של סין ארצות הברית פעלה כדי למנוע ממנה לתפוס את מושב סין בהאומות המאוחדות ועודדה את בעלות בריתה להכיר בהרפובליקה הסנית כהישוות הסנית הבלידית לא להכיר בהרפובליקה העממית של סין. ארצות הברית הטילה אמברגו על סחר עם סין, ועודדה בעלות ברית לעקוב אחריו.
מלחמת הסחר בין ארצות הברית לסין.
במהלך העשור השני של המאה ה-21 עלה מעמדה של סין בעולם. לטענת ארצות הברית, על רקע הפרת חוקי המסחר מצד סין החלה "מלחמת סחר" בין המדינות, עם הטלת מכסי מגן הדדית. במסגרת מלחמת הסחר עושה ארצות הברית מאמצים לבודד את סין כלכלית, על ידי הקמת המסגרת הכלכלית ההינדו-פסיפית.
נקודות חיכוך נוספות בין המדינות היו סביב טאיוואן, קוריאה הצפונית וסביב נתיבי שיט-בים סין הדרומי ובג'יבוטי.
ביולי 2020 הורתה ארצות הברית לסין לסגור את הקונסוליה הסינית שביוסטון בשל חשד אמריקאי שהמקום שימש כמרכז של גניבת קניין רוחני הקשור למרוץ אחר מציאת החיסון לקורונה והסינים מצדם הורו לאמריקאים לסגור את הקונסוליה שלהם בצ'נגדו.
ואלי (תואר דתי)
יחסי סין-ארצות הברית
מ.ג.ב.
צ'יזקייק פקטורי
צ'יזקייק פקטורי (באנגלית: The Cheesecake Factory) היא רשת מסעדות אמריקאית.
הרשת מפעילה כ-220 סניפים בארצות הברית, כאשר 206 מהם תחת המותג "The Cheesecake Factory", ו-13 תחת השם "Grand Lux Cafe" ומסעדה אחת תחת השם "RockSugar Pan Asian Kitchen" נכון ל-2018. כמו כן מפעילה הרשת מסעדה אחת בשם "RockSugar Pan Asian Kitchen". הרשת נסחרת בבורסת הנאסד"ק.
הרשת הוקמה בשנת 1978 על ידי דייוויד אוברטון בבוורלי הילס שבקליפורניה.
צ'יזקייק פקטורי מגישה אוכל מגוון כמו בשרים, דגים, פסטות, כריכים, פיצות, המבורגרים, והיא ידועה בזכות עוגות הגבינה שלה.
בתחילת חודש דצמבר 2017, נפתח סניף ראשון בישראל, בהוד השרון. בהמשך נפתחו סניפים נוספים בדיזנגוף סנטר, שרונה מרקט תל אביב, קניון עזריאלי בתל אביב, קניון שרונים בהוד השרון, ובסינמה סיטי בראשון לציון.
בינואר 2020 פורסם כי סניפי החברה בישראל צפויים להיסגר בפברואר 2020.
בשנת 2020, מגזין פורצ'ן דירג את הרשת במקום ה-12 ברשימת 100 החברות הטובות לעבוד בהן לשנת 2020 בהתבסס על סקר שביעות רצון העובדים.
בתרבות.
בסדרת הטלוויזיה "המפץ הגדול" אחת מהדמויות הראשיות, פני, עובדת בתור מלצרית בצ'יזקייק פקטורי.
הצ'יזקייק פקטורי מוזכר כקטע פארודי בסדרת הטלוויזיה של ניקלודיאון "ICarly" בפרק "iWin a Date", כמחסן לעוגות גבינה.
הצ'יזקייק פקטורי מוזכר בסרט האמריקאי "אחים חורגים" משנת 2008.
בסרט "המרגל שזרק אותי" משנת 2018, אודרי אומרת למורגן שהיא ודרו הלכו לצ'יזקייק פקטורי, עליו משיבה מורגן: "אלוהים, התפריט הזה. יותר מדי אפשרויות."
בשיר "Child's Play" של דרייק משנת 2016, מילות השיר "למה אתה צריך להילחם איתי בעוגת גבינה? אתה יודע שאני אוהב ללכת לשם", מתייחסת לאהבתו של דרייק לצ'יזקייק פקטורי.
בפרק מתוך משפחת סימפסון "Bart Sells His Soul", אחת מאפשרויות האוכל בספרינגפילד הייתה "המחסן לעוגת גבינה בטקסס".
בעיות משפטיות.
ב-4 בדצמבר 2020, הוועדה לניירות ערך ולבורסות של ארצות הברית החליטה להגיש כתב אישום נגד החברה בגין "הונאת משקיעים" במהלך מגפת הקורונה, החברה שילמה קנס בסך 125,000 דולר "מבלי להודות במעשה".
נעדרי מלחמת השחרור
כנרת, זמורה ביתן
אחצון
קרול שלבי
קרול האל שלבי (באנגלית: Carroll Hall Shelby; 11 בינואר 1923 – 10 במאי 2012) היה מעצב רכב ונהג מרוצים אמריקני.
שלבי ידוע בעיקר בשל הכנת רכבי מוסטנג הידועים בשם מוסטנג קוברה אותם הוא ייצר לחברת פורד משנת 1965. הוא ייסד את החברה "שלבי אמריקה" בשנת 1962; כיום מוכרת החברה רכבי פורד משופרים, כמו גם חלקי רכב.
ביוגרפיה.