מבריק רצפות הוא מכשיר חשמלי, המשמש לניקוי ותחזוקה של שטח בנוי ללא שטיחים, כמו: פרקט, רעפים, שיש ורצפת לינולאום. עמוד הבסיס של המבריק רצפות הוא גדול וזקוף, והכידון רחב, כך שנדרש להשתמש בשתי הידיים על הכידון כדי לתפעל את המכשיר. המכשיר שידוע גם בשם "מכשיר הרצפה הסיבובית", עשוי ממספר מברשות, המסתובבות בצורה מעגלית במהירות של לפחות 1000 סל"ד. המכשיר מנקה משטחים שטוחים במהירות הרצויה שבוחר בעל-המכשיר. במרכז המבריק רצפות, ישנו מנוע קטן המסובב בצורה ישירה את הכרית בצורה מעגלית בכיוון אחד.
השימוש במבריק הרצפות נפוץ בעיקר בבתי ספר, בתי חולים, מוסדות ומשרדים. כדי להקל על המשתמש במכשיר, בתחתית המכשיר מותקנים גלגלי גומי קטנים להזזה נוחה וקלה. גרסאות קטנות של המכשיר, נמכרות לשימוש ביתי לעיתים קרובות בשם "מנקה רצפות קשה".
אחוזת המטורפים
אחוזת המטורפים (באנגלית: Maniac Mansion) הוא משחק מחשב הומוריסטי מסוגת משחקי ההרפתקאות ששוחרר בשנת 1987 על ידי חברת Lucasfilm Games. הוא המשחק הראשון של החברה שהשתמש במנוע SCUMM של החברה. במשחק צריך להציל את סנדי ממדען מטורף. המשחק פותח על ידי רון גילברט וגרי וויניק.
למשחק נוצר משחק המשך, יומו של הטנטקל, אך אין קשר עלילתי חזק בין השניים וכל אחד מהמשחקים עומד בפני עצמו.
ניתן כיום לשחק במשחק גם במחשבים חדישים באמצעות המנוע ScummVM.
משחקיות.
אחוזת המטורפים הוא משחק הרפתקה דו ממדי. המשחק הוא המשחק הראשון של חברת Lucasarts שממשקו "הצבע והקלק" (עם העכבר) ושהשתמש במנוע SCUMM. המשחק מאופיין בכך שניתן להיהרג או להיתקע בו בדרכים רבות.
במשחק משחקים שלוש דמויות: דייב ועוד שניים שצריך לבחור (סיד, מיכאל, וונדי, ברנרד, רייזר וג'ף הם הדמויות הניתנות לבחירה).
עלילה.
העלילה מתרחשת באחוזתו של ד"ר פרד אדיסון (אחוזת המטורפים), מדען מטורף שחטף את סנדי ושמוחו נשלט על ידי מטאור שנחת ליד האחוזה 20 שנים קודם. דייב, החבר של סנדי וחבריו של דייב צריכים להציל את סנדי מהמדען המטורף.
ניתן לשחק במשחק זה ממשחק ההמשך "יומו של הטנטקל", כאשר נכנסים לחדרו של אספן הבולים בהווה ומדליקים את המחשב.
חתונה אלגורית
"חתונה אלגורית" (1906) הוא מתווה לשטיח שנוצר על ידי אפרים משה ליליין עבור בית המלאכה לשטיחים של "בצלאל". המתווה נוצר כהכנה לשטיח אמנותי שנועד לשמש כמתנה לרגל יובל לנישואיו של דוד וולפסון, נשיא הקונגרס הציוני העולמי.
ליליין, שהגיע ביחד עם בוריס שץ לירושלים בשנת 1906 כמורה ב"בצלאל", התבקש ליצור סדרה של מתווים עבור מחלקת השטיחים של בית הספר. על אף שהייתה זו המחלקה הראשית בשנותיו הראשונות של בית הספר, רמתם הטכנית של עובדי המחלקה החדשה לא איפשרה את אריגתו.
המתווה בנוי במתכונת של טריפטיכון. בתיאורים השונים שילב ליליין השפעות מתקופות שונות בתולדות האמנות, ביניהן אמנות מצרים העתיקה, והרנסאנס האיטלקי. בפנל המרכזי מתוארים בני זוג תחת חופה. הגבר לבוש בבגד אדום והוא מאזכר את דמותו של תגלת פלאסר השלישי, כפי שהוא מופיע על גבי תבליטים מאשור. האישה מהווה ייצוג של "בת ישראל". משני עבריהם מתוארים עבדים או נערים חשופי חזה האוחזים במוטות החופה. במישור הקדמי של התיאור מתוארים פרחי שושן, המאזכרים את שמו של ליליין בגרמנית (Lilien), ומנוגדים לתיאור הקוצים בפנלים הצדדים.
פנלים אלו מכילים תיאורים של הגלות ושל גאולת ישראל. בחלקו הימני של השטיח מתוארת דמותו של ירמיהו, השואבת את השראתה מתיאורו דמות ירמיהו של מיכלאנג'לו בקפלה הסיסטינית. סביב הפנלים יצר ליליאן מסגרת מעוטר המושפעת מסגנון היוגנדסטיל האירופי. בחלקו השמאלי של השטיח מתוארת דמותו של מלאך התוקע בשופר, ומסמל את הגאולה.
יגאל צלמונה טען כי משמעותו של התיאור הוא בחיבור הרמוני של ההשפעות השונות המסמלות "כלולות במובן העמוק של תיקון, חיבור האחדה ויצירת כליל שלמות".
אחמד חסין
מנדל פיקאז'
שחייה באולימפיאדת לונדון (1948)
אולימפיאדת לונדון (1948) נערכה בלונדון, בריטניה. תחרויות השחייה נערכו בין 30 ביולי 1948 ל-7 באוגוסט 1948. 11 משחים נערכו במשחקים אלו (5 לנשים ו-6 לגברים), בהשתתפות 249 משתתפים (88 נשים ו-161 גברים) מ-34 מדינות.
תחרויות השחייה נערכו בבריכת השחייה "אמפייר", ליד אצטדיון ומבלי. כיום מכונה מרכז הספורט שהכיל את הבריכה, הארנה של ומבלי, הבריכה הייתה בעלת תפוסה של 8000 מקומות ישיבה. הבריכה במקור נבנתה לקראת משחקי האימפריה הבריטית שנערכו בשנת 1934. הבריכה עודכנה וקוצרה לגודל של 50 מטר באמצעות גשר מעץ ששימש את השופטים.
נבחרת השחייה של יפן () לגברים ששלטה בשחייה לפני מלחמת העולם השנייה נעדרה מהתחרות בעקבות תוצאות המלחמה. השליטה בבריכה לגברים עברה לנבחרת ארצות הברית (), שזכתה בכל 6 מדליות הזהב האפשריות וב-11 מדליות מתוך 16 אפשריות.
השחייניות הבולטות.
אן קרטיס () זכתה ב-3 מדליות, מהן 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת וקארן הארופ () זכתה אף היא ב-3 מדליות, מדליית זהב אחת ושתי מדליות כסף.
השחיינים הבולטים.
ג'יימס מקליין () זכה ב-3 מדליות, מהן 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת, וולטר ריס () וביל סמית' () שזכו כל אחד בשתי מדליות זהב.
סיניז
כל מקדש שביעי
"כָּל מְקַדֵּשׁ שְׁבִיעִי" הוא פיוט עתיק שחיבר הרב משה בן קלונימוס. הפיוט נמצא כבר במחזור ויטרי של הרב שמחה בן שמואל מוויטרי מהמאה ה-11. במשך הדורות הוא הולחן בלחנים רבים. יהודי קהילות אשכנז נוהגים לשיר אותו בליל שבת.
בכל בית ארבעה חרוזים, כאשר בחרוז הרביעי משובץ פסוק.
תוכן הפיוט.
הפיוט מכיל דברי שבח לכל שומרי שבת באשר הם, ומדגיש את שכרם הטוב על כך שהם שומרים את השבת. בפיוט מודגשים חוויות השבת, התקווה לגאולת ירושלים ולבניית בית המקדש בעתיד קרוב. השימוש במילה "אור" במשמעותה הרוחנית, כמו "באור פניך תבהיקם" או "צדקתם תצהיר כאור שבעת הימים" מבטא תחושה של ראיית אור רוחני, וכמיהה לגאולה שעתידה לבוא, אשר שומרי השבת זוכים לטעום ממנה גם בהווה.
בבית האחרון של הפיוט במחזור ויטרי נפתח הבית במילים: "קדשם במצוותיך וטהרם כעצם השמים לטוהר", ובזאת מושלם אקרוסטיכון הא"ב. ברוב הסידורים נשמט בית זה, ובמקומו התווספה לפיוט השורה "ה' אלוהי ישראל תשועת עולמים" כדי לחתום את השיר. לפי האגדה שתי השורות האחרונות נשמטו מכיוון שהמחבר נפטר לפני שהספיק להשלים אותם, וההשלמה שלהם נעשתה על ידי אדם אחר מאוחר יותר.
האדמו"ר רבי אברהם אבא מפיטסבורג, הוסיף אף הוא בית נוסף לשיר, כדי להשלים את אקרוסטיכון הא"ב: "קדושים ישראל מאז ולעולמים, רצים למגדלך ובשמך נשגבים, שבתות קדשך מייחדים ומענגים ובך נדבקים, תיקון השלם ישיגו בחיינו בחסד וברחמים ובקרב הימים".
פרז
דייגו פרז
אל מסתתר
אֵל מִסְתַּתֵּר הוא פיוט שנהוג לאמרו בזמן סעודה שלישית. הדעה הרווחת היא שהוא חובר על ידי אשר ידי הרב אברהם מֵימִין (תלמידו של רבי משה קורדובירו, הרמ"ק) אשר השתייך לחוג מקובלי צפת במאה ה-16.
הפיוט פותח את קובץ שירת הבקשות החלבי-ירושלמי וכן מופיע בחלק מספרי הזמירות של תנועת החסידות: בחסידות צאנז-קלויזנבורג נוהגים לשיר את הפיוט בסעודה השלישית. הפיוט עוסק בנושאים מתורת הסוד והקבלה ובמיוחד בעץ הספירות, כאשר כל בית מעשרת הבתים הראשונים עוסק באחת הספירות, מהגבוהה ביותר לנמוכה ביותר, והבית האחרון עוסק באחדות הספירות. שמו של מחבר הפיוט חתום באקרוסטיכון, באלפבית הפותח של בתי הפיוט.
ביאור.
הפיוט אל מסתתר מבוסס על עשר הספירות המציינות, מאחת עד 10, את רמת התגלותו של האל בעולם, ואיכותה. עשרת הבתים הראשונים של השיר מתייחסים כל אחד, לאחת הספירות, מ'כתר' הראשונה, ועד ל'מלכות' האחרונה שבספירות.
הפיוט בנוי מאחד עשר בתים בעלי 4 שורות, כאשר שלוש השורות הראשונות מסתיימות בחריזה המבוססת על חזרה של תנועה זהה בסופי המילים, ואילו השורה האחרונה מסתיימת בשם ה', ללמד שכל הספירות מהוות את דרכי ה' בעולם.
הניגון.
לפיוט מספר לחנים. אחד מהם, זה החסידי, מוכר בחסידויות נוספות עבור שירים אחרים: בחסידות חב"ד שרים את המילים "אמר רבי עקיבא זה כלל גדול בתורה" בניגון זה, ובחסידות סקולען שרים את מילות מזמור כ"ג בספר תהילים ("מִזְמוֹר לְדָוִד ה' רֹעִי לֹא אֶחְסָר") באותו ניגון. בחסידות סקולען נהוג לשיר בסעודה שלישית את הבית "הֲדוֹךְ קָמַי" מתוך הפיוט דרור יקרא בנעימה האמורה, וגם בחסידות אמשינוב מקובל הניגון. הרב משה צבי נריה השאיל את הניגון כלחן לשירו "הוי אחים נריע", אחד משירי בני עקיבא בשנות ה-30 של המאה ה-20, וגם המשורר יעקב אורלנד שאל את הניגון, כמה שנים מאוחר יותר, לשירו "הורה מחודשת" ("רב הלילה, רב שירנו...").
ספר הפרוזה החמישי של הרב חיים סבתו נקרא "בשפריר חביון" והפיוט "אל מסתתר" מהווה ציר מרכזי בו, על גלגוליו השונים - כפיוט של יהודי חלב, פיוט חסידי, וניגון המושאל לשירו של יעקב אורלנד.
על אהבתך
עַל אַהֲבָתֶךָ אֶשְׁתֶּה גְבִיעִי הוא פיוט שחובר ונכתב על ידי רבי יהודה הלוי, מגדולי משוררי תור הזהב בספרד.
תיאור.
תוכן הפיוט מדגיש את אהבתו של המשורר רבי יהודה הלוי ליום השבת, ומלווה בגעגועיו, ייסוריו וכיסופיו של המשורר לאהובו, שאינו מתגלה טרם זמנו.
מאוחר יותר נוסף לפיוט בית נוסף העוסק בשבת (שהמשורר מתייחס אליו בלשון זכר): , (ובחלק מהגרסאות נוסף עוד בית הפותח במילים .) אך במקורו, הפיוט מסתיים במחרוזת השישית (בשעתה של כניסת השבת) והוא איננו מתאר את פגישת האוהבים בשבת עצמה (דבר המתרחש מעבר לשיר בצורה אינטימית).
הפיוט מושר בקהילת יהודי מרוקו, בין היתר בשירת הבקשות של פרשת משפטים.