בינואר 1949 מונה למפקד הטייסת והוביל אותה עד חודש יוני 1949. במהלך שרותו בטייסת ביצע 36 משימות מבצעיות.
אליפות העולם בכדוריד 1961
אליפות העולם בכדוריד 1961 היא אליפות העולם הרביעית והיא נערכה על ידי איגוד הכדוריד העולמי. הטורניר התקיים בגרמניה המערבית בין ה-1 במרץ ל-12 במרץ 1961. המשחקים נערכו במספר ערים. משחקים של שלב הגמר נערכו בדורטמונד ובאסן.
זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות הנבחרת. זכתה במדליית כסף בפעם השנייה ברציפות, תוך הפסד דרמטי בתוספת זמן שנייה.
מתכונת התחרות.
נבחרת גרמניה העפילה לאליפות ללא מקודמות כמארחת התחרות כמו נבחרת שוודיה העפילה כאלופת העולם המכהנת. מ-18 נבחרות אירופאיות העפילו 9 נבחרות. בנוסף לכך העפילה נציגת אסיה (יפן) ונציגת אמריקה (ברזיל). בסופו של דבר, היא הוחלפה על ידי נורווגיה.
הקבוצות חולקו ל-4 בתים. מנצחי הבתים והסגנים העפילו לשלב השני בו קבוצות רוכזו ב-2 בתים. בהתאם לתוצאות המשחקים בבתים, נערכו משחקי הכרעה על המקום הראשון, השלישי, החמישי והשביעי.
נבחרת גרמניה כללה ספורטאים מגרמניה המערבית ומגרמניה המזרחית.
מהלך התחרות.
בית א'.
המשחקים נערכו בשטוטגרט, אולם ובטיהיים.
בית ב'.
המשחקים נערכו בברלין המערבית, וולפסבורג וקיל.
בית ג'.
המשחקים נערכו בקרלסרוהה, האסלוך ופרייבורג.
בית ד'.
המשחקים נערכו בקרלסרוהה, ויסבאדן וזנקט אינגברט.
שלבי הגמר.
בית העפלה א'.
המשחקים נערכו בשטוטגרט, אסן, הומברג וברלין המערבית.
בית העפלה ב'.
המשחקים נערכו בדורטמונד, קרפלד ומינסטר.
משחקי הגמר.
במשחק האליפות נערך בדורטמונד. נפגשה עם וניצחה 8:9 (בתוספת זמן).
במשחק על המקום השלישי נערך באסן. נפגשה עם וניצחה 14:17.
במשחק על המקום החמישי נערך באסן. נפגשה עם וניצחה 13:14.
במשחק על המקום השביעי בדורטמונד. נפגשה עם וניצחה 12:13.
חוק זכויות האזרח
קנגס דה אוניס
קנגס דה אוניס (בספרדית: Cangas de Onís; באסטורית: Cangues d'Onís) היא עיירה ורשות מקומית בקהילה האוטונומית אסטוריאס שבספרד. היא שוכנת 178 ק"מ מערבית לבילבאו ו-282 ק"מ צפונית מזרחית לסנטיאגו דה קומפוסטלה.
היסטוריה.
קנגס דה אוניס הייתה בירת ממלכת אסטוריאס מהקמתה ב-722 ועד 774. בשנת 737 נבנתה שם כנסיית סנטה קרוס דה קנגס דה אוניס (Santa Cruz de Cangas de Onís) שהייתה הכנסייה הראשונה שנבנתה בספרד "המשוחררת".
פיג'ו סוג 10
פיג'ו סוג 10 (בצרפתית: Peugeot Type 10) היא מכונית משפחתית בתצורה סגורה חלקית, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בין השנים 1894–1896.
יוצרו 3 יחידות בלבד.
קריז'בצי
קְרִיזֶ'בְצִי (בקרואטית: Križevci) היא עיירה במרכז קרואטיה השוכנת במחוז קופריבניצה-קריז'בצי.
היסטוריה.
היישוב מתועד לראשונה במסמכים מ-1193 עת נשלט האזור על ידי בלה השלישי, מלך הונגריה. ב-1397 ארגן במקום זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כינוס מיוחד של הסאבור הקרואטי במטרה ללכוד ולהוציא להורג את סטפן השני לאקפי הבאן של קרואטיה וחבר תומכיו, אשר נודעו בתמיכתם ביריביו הפוליטיים של הקיסר זיגיסמונד. סטפן נלכד והוצא להורג ב-27 בפברואר 1397.
החל מאמצע המאה ה-16 שכנה העיירה על גבול אזור הספר בין ממלכת הבסבורג לאימפריה העות'מאנית, וסבלה מפשיטות עות'מאניות תכופות. במקום התפתחו שני יישובים קריז'בצי עילית וקריז'בצי תחתית. ב-1697 התיר קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לקריז'בצי להפוך לעיר שוק. ב-1752, תקופת שלטונה של מריה תרזה אוחדו שני היישובים.
בהמשך, נשלטה העיר על ידי האימפריה האוסטרית ומאוחר יותר על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית. העיירה הפכה לצומת תחבורה עם חיבורה לקו מסילות הברזל בודפשט-זאגרב-ביילובאר. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל האזור בשטחי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, אשר שמה שונה בהמשך לממלכת יוגוסלביה. במקום התפתחה תעשיית פלדה וחמרי בניין, וכן הופעלו מכרות פחם באזור. בראשית אפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. בהמשך, נכללה קריז'בצי בשטחי מדינת קרואטיה העצמאית שנשלטה על ידי האוסטאשה. בשלהי 1944 עלה בידי כוחות הפרטיזנים של טיטו לכבוש אותה. לאחר מלחמת העולם השנייה נכללה קופריבניצה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. ביוני 1991 הכריזה קרואטיה על עצמאותה והתנתקה מיוגוסלביה. כפועל יוצא מההכרזה פרצה מלחמת העצמאות של קרואטיה ובמהלכה התחוללו בעיר קרבות בין צבא יוגוסלביה לצבא קרואטיה. בסיום הלוחמה נכללה קריז'בצי בשטחי קרואטיה.
הקהילה היהודית.
בראשית המאה ה-18 בעקבות הפיכתה של קריז'בצי לעיר שוק, החלו להגיע לאזור רוכלים יהודים מבורגנלנד וממוראביה. נאסר עליהם להתיישב בקריז'בצי עצמה ועל כן התיישבו בכפרי הסביבה וייסדו קהילות קטנות שם. בעקבות כתב הסובלנות שהוציא יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה החלו יהודים להתיישב בקריז'בצי עצמה ושילמו מס גולגולת בגין הזכות להתגורר שם. ב-1780 מתועד היהודי הראשון בעיר, סוחר בשם סלומון ליפמן. בראשית המאה ה-19 מתועדים בפנקס הקהילה קידושין שערך הרב וולף לוי וכן תלמוד תורה ובו ניהל את השיעורים המלמד יעקב פרידלנדר.
בית העלמין היהודי הוקם ב-1840 וב-1844 נוסדה רשמית הקהילה היהודית של קריז'בצי. במועד זה מנתה הקהילה כ-70 נפשות. בראש הקהילה עמדו בני משפחת בְּרָאיֶיר. יעקב בראייר ולאחריו בנו מרקו בראייר. מרקו בראייר כיהן כסגן ראש העיר בין 1889–1895. ב-1860 העניק פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה זכויות סחר וקניין ליהודים ובכלל זכות לרכישת נכסי דלא ניידי. בני הקהילה היו מעורים בחיי החברה והמסחר בעיר. בשלהי המאה ה-19 רכש במכירה פומבית שמואל גולדשמידט את כנסיית "השילוש הקדוש" שבעיר ותרם אותה לעירייה. ב-1861, תרמו בני הקהילה סכום נכבד להקמת הספרייה העירונית. בתקופה האוסטרו-הונגרית נמנו מקרב בני הקהילה בעלי מקצועות חופשיים, רופאים ובנקאים. ב-1876 נפתח בית ספר יסודי יהודי אשר פעל עד 1894. ב-1895 נחנך בית הכנסת של הקהילה אשר נבנה בסגנון אדריכלי נאו-רנסאנסי. מ-1895 ועד 1930 כיהן הרב ד"ר מאיר (מקס) משה אנגל כרב הראשי של הקהילה. הרב אנגל נולד בהורודנקה, בוגר בית המדרש לרבנים בברלין ובהמשך רכש תואר בפילוסופיה באוניברסיטת ברלין. ב-1930 פרש ממשרת הרבנות בקריז'בצי על רקע חילוקי דעות עם ראשי הקהילה ועבר לזאגרב. שם נעצר, נשפט והוצא להורג בתלייה בעוון שיתוף פעולה עם הקומוניסטים.
ב-1890 התגוררו בקריז'בצי 364 יהודים שהיוו כ-11 אחוזים מכלל האוכלוסייה. ב-1899 נסגר בית העלמין הישן ובמקומו הוקמה חלקה יהודית בבית העלמין הכללי של קריז'בצי. במהלך מלחמת העולם הראשונה נפלו 6 מבני הקהילה. לאחר המלחמה החלה ירידה הדרגתית במספר בני הקהילה ובמקביל נרשמה פעילות ציונית ענפה. הוקמו אגודות נוער ותא של ויצו. ב-1938 התנצרו מספר קטן מבני הקהילה. לקהילת קריז'בצי השתייכו מספר משפחות יהודיות מכפרי הסביבה. בסוף המאה ה-19 התגוררו בכפרים אלו 170 יהודים, אך רובם היגרו לערי הסביבה, קריז'בצי, קופריבניצה וזאגרב. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו משפחות ספורות שם. מבין הכפרים ניתן למנות את: אָפָּאטוֹבֶץ, ווֹיְקוֹבָאץ, קָאלְנִיק, גוֹרְנְיָה רֶקָה ונוֹבִי מָארוֹפ.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בקריז'בצי 129 יהודים. לאחר כיבוש יוגוסלביה וכינון שלטון הבובות של האוסטאשה הוחל ברדיפות יהודים. בית הכנסת חולל, תכולתו נשדדה והועברה לכנסייה המקומית. בתחילה נשלחו בני הקהילה לעבודות כפייה ובהמשך גורשו למחנות ההשמדה ידובנו, יאסנובאץ ומקצתם לאושוויץ. לאחר השואה שבו 9 יהודים לעיירה. בית הכנסת הועבר לחזקת הרשות המקומית ומשמש מרכז מידע לתיירים. נכון ל-2012 היה המבנה במצב תחזוקתי טוב. ב-1958 הופקע שטח בית העלמין הישן. נכון ל-2009 עמד בית העלמין על תילו ואותרו בו כ-70 מצבות. בחלקה היהודית בבית העלמין העירוני מצויות כ-100 מצבות. שני האתרים במצב תחזוקתי טוב. ב-2015 הוצגה במוזיאון העירוני תערוכה שעסקה בתולדות יהודי קריז'בצי ובמעמד פתיחתה נכחו ראש העיר והרב הראשי ליהודי זאגרב.
S/2017 J 9
נוגה דוידסון
נוגה דוידסון היא אוצרת, אמנית וכותבת ישראלית.
ביוגרפיה.
דוידסון סיימה לימודי אמנות במדרשה לאמנות בשנת 2007. עם סיום לימודיה הציגה תערוכת יחיד בשם "My Little Boy &amp; Me" גלריה ב"בית אחותי" (אוצרות: שולה קשת וורד נסים).
את הטקסט עבור תערוכת היחיד שלה כתבה בעצמה ולאחר מכן החלה לעבוד במשרד יחסי ציבור שטיפל באמנות וערכה סיורים בתחום יחד עם יונתן משעל. לאחר מכן עבדה במשך כשנה כאסיסטנטית בגלריה "נגא" ובמקביל החלה לעבוד במלון "ארטפלוס" שבבעלות אספן האמנות דורון סבג. יחד עם סבג אצרה במלון אסופת וידאו, הזמינה אמנים לעשות עבודות תלויות מקום בחדרי המלון והפיקה יריד אמנות במחירים נגישים. בשנת 2011 החלה לנהל ולאצור את גלריה רו-ארט (Raw Art) בתל אביב, בניהולו של שמעון בן-שבת. בתפקיד זה שמשה קרוב לחמש שנים. לאחר מכן עברה לתפקיד אוצרת ומנהלת אמנותית בגלריה רוזנבאך קונטמפוררי בירושלים, הגלריה המסחרית היחידה בעיר העוסקת באמנות עכשווית.
כיום דוידסון אוצרת עצמאית, כותבת על אמנות וכן רכזת הפרויקטים המיוחדים ותחום התמיכות באיגוד האמנים הפלסטיים. כאוצרת עצמאית אצרה תערוכות בין היתר במוזיאון תל אביב, בית האמנים בירושלים, גלריה אלפרד, גלריה אינדי, גלריית המדרשה הירקון 19, הפסאז' ועוד.
בית המשפט העליון של קוריאה הצפונית