הקמפוס המרכזי של סיאנס פו נמצא בפריז והוא מתפרש על פני כעשרה מבנים ברובע הלטיני וברובע ה-7. המבנה המרכזי בפריז נמצא ברחוב Guillaume. בקמפוס בפריז לומדים תלמידי תארים מתקדמים ובנוסף מופעלת בו רשת של מרכזי מחקר ומעבדות. לסיאנס פו גם שישה קמפוסי משנה המפוזרים בערים שונות בצרפת, בהם לומדים תלמידי תואר ראשון בלבד, המתמקדים כל אחד מהם בלימודים הנוגעים לאזור גאוגרפי אחר בעולם (לימודי אסיה בלה האבר, צפון אמריקה בריימס, אפריקה בריימס, המזרח התיכון במנטון,דרום אמריקה בפואטייה, מזרח אירופה בדיז׳ון. הקמפוס בננסי מתמקד באיחוד האירופי, ובפרט ביחסי צרפת-גרמניה).
בתי ספר ולימודים.
באוניברסיטה קיימים 7 בתי ספר ללימודים מתקדמים.
מרכזי מחקר ומעבדות.
באוניברסיטה רשת רחבת היקף של מרכזי מחקר ומעבדות. להלן דוגמאות:
דירוג בינלאומי.
האוניברסיטה מדורגת במקום ה-2 בעולם בתחום יחסים בינלאומיים ומדע המדינה אחרי אוניברסיטת הרווארד. היא מדורגת בעולם במקום ה-50 במשפטים ובמקום ה-23 במינהל ציבורי.. האוניברסיטה מדורגת בעקביות במיקום גבוה בדירוג העסקי של ה-Annual Higher Education Survey. הסקר בודק היכן סיימו את לימודיהם חמש מאות מנכ"לי החברות הבינלאומיות הגדולות ביותר בעולם. בשנת 2009 דורג המכון במקום ה-15, ירידה לעומת דירוגו במקום ה-8 בשנת 2007.
מבנה, ארגון ושמות.
כחלק מהיותו גרנד אקול, המכון נוסד בצו מיוחד המקנה לו מבנה ארגוני שונה ועצמאות נרחבת מיתר המוסדות להשכלה גבוהה בצרפת. המכון מורכב משני גופים:
כמו כן כפופים למכון תשעה מכוני מחקר.
המכון הוא גוף ציבורי, אולם מאחר שהוא אינו כפוף לכללים החלים על אוניברסיטאות אחרות בצרפת, שכר הלימוד במכון נקבע על ידי חבר המנהלים שלו, ולא על ידי משרד החינוך הצרפתי. סיאנס פו גובה עד 13,000 אירו בשנה כשכר לימוד, מה שהופך אותו לאחד ממוסדות ההשכלה הגבוהה היקרים ביותר בצרפת וזאת בניגוד לשכר לימוד נמוך יחסית הנדרש ברוב האוניברסיטאות. על אף מדיניות מלגות שמפעיל המכון, ארגוני סטודנטים וגופים פוליטיים שונים טוענים ששכר הלימוד הגבוה משמר אליטות חברתיות, ומונע ממעוטי יכולת את האפשרות למוביליות חברתית ולהצטרפות למעגל מקבלי ההחלטות במדינה.
תוכניות עם אוניברסיטאות בעולם.
האוניברסיטה מקיימת תוכניות לתואר משותף, בין השאר, עם אוניברסיטת קולומביה בניו יורק, בית הספר לכלכלה של לונדון, אוניברסיטת טוקיו, קינגס קולג' לונדון, אוניברסיטת פקינג ואוניברסיטת פודן בסין, האוניברסיטה הלאומית של סינגפור. האוניברסיטה מקיימת תוכנית חילופי סטודנטים עם 470 אוניברסיטאות בעולם. בנוסף מתקיימות תוכניות מיוחדות עם אוניברסיטת פרינסטון ואוניברסיטת אוקספורד.
רפורמות והתפתחות.
במסגרת תוכנית אסטרטגית לשדרוג האוניברסיטה חלו רפורמות רבות בעשור האחרון. לדוגמה מספר הסטודנטים גדל מכ-4250 סטודנטים בשנת 1997 לכ-14,000 סטודנטים, בניגוד לאופי הסלקטיבי המסורתי של הגרנד אקול האחרים. התוכנית הלימודית הותאמה לתהליך בולוניה, ומרבית הסטודנטים מסיימים את לימודיהם אחרי חמש שנים עם תואר ראשון כללי ותואר שני בהתמחות ספציפית.
נקבעה חובת לימודי שפות נוספות בחלק מבתי הספר באוניברסיטה דוגמת בית הספר ליחסים בינלאומיים. בנוסף הסטודנטים לתארים מתקדמים מחויבים לבצע התמחות ארוכה ברחבי העולם, עליה הם מקבלים תשלום, בחברות בינלאומיות גדולות, ארגוני ממשל וביטחון של מדינות שונות, שגרירויות וארגונים בינלאומיים דוגמת האו"ם ועוד. האוניברסיטה הוסיפה תוכניות שנועדו להכיר לסטודנטים את הפעילות במגזר העסקי דוגמת מתן ייעוץ לחברות.
כל הסטודנטים לתואר ראשון מחויבים להעביר את שנתם השלישית ללימודים בחילופי סטודנטים מחוץ לצרפת, באחת מ-470 האוניברסיטאות החתומות על הסכם חילופי סטודנטים עם המכון. בנוסף באוניברסיטה לומדים סטודנטים בינלאומיים שמגיעים לשנת חילופי סטודנטים בפריז. נכון לשנת 2020, 49% מגוף הסטודנטים באוניברסיטה מורכב מסטודנטים בינלאומיים, רבים מהם בתוכנית לחילופי סטודנטים. כמחצית מכלל השיעורים במכון מתקיימים כיום באנגלית, בניגוד לאוניברסיטאות רבות בצרפת.
האוניברסיטה משמשת כמרכז בינלאומי לדיונים וכנסים בהשתתפות אנשי ממשל מרחבי העולם, ראשי מדינה ושרים זרים, אנשי ביטחון ומודיעין בכירים, מנהלי ארגונים בינלאומיים ובכירים מתאגידים בינלאומיים. הרצאות וכנסים אלו פתוחים לסטודנטים.
רשת ארגוני הבוגרים.
לאוניברסיטה רשת בוגרים גלובלית המכילה, בין השאר, סניפים ב-38 מדינות. במסגרת הרשת מופעלים מועדונים בינלאומיים וקבוצות מקצועיות בתחומים שונים ומתקיימים כנסים ומפגשים ברחבי העולם, רישות עסקי, אירועי ממשל-אקדמיה, אירועי עסקים ועוד. ברשת כ-65,000 בוגרים המפוזרים ברחבי העולם.
המכון וישראל.
לאוניברסיטה מגיעים ללמד ולחקור אנשי סגל ישראלים מהאקדמיה לתקופות שונות כחלק מתוכנית חילופי חוקרים. לאוניברסיטת סיאנס פו הסכמי חילופי סטודנטים עם אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית והמרכז הבינתחומי הרצליה. במכון עצמו מתקיימת פעילות חברתית של ארגון הסטודנטים היהודיים UEJF.
בין חברי הסגל נמנים מספר חוקרים ממוצא ישראלי דוגמת פרופ' סמי כהן. בישראל פועלת, בדומה למדינות אחרות בעולם, תוכנית רשת בוגרים של האוניברסיטה המופעלת על ידי שגרירות צרפת.
פת קיבר
פת־קיבָּר הוא לחם גס שלא הוצאו ממנו הסובין או שרובו סובין.
הסובין נחשב לחומר גלם הנחות ביותר לאפיית לחם, אחריו במעלה לחם השעורים, והראשון במעלה לחם חיטה. פת קיבר מופיעה לראשונה במקורות התלמודיים, במסכת פסחים דף מב עמוד א'.
בעניין זה אומר התלמוד על פי מאמר תלמודי זה, פת קיבר קשה לעיכול הגוף ומשום כך גורמת למחלות ולהזדקנות הגוף.
בקידושין כ׳ א:ט״ו
בראשית רבה צ׳:ו׳
בהלכות ברכות נפסק שצריך להקדים ולברך על פת נקיה שהיא מקמח לבן, על פני פת קיבר.
חיים נחמן ביאליק בספרו אלמנות כותב .
דוד שמעוני בספרו בשבילי הביבר כותב .
נתן יונתן בשירו "שוב יוצא הזמר" כותב "שוב נושאת את פת־קיבר ומים".
דוד פוגל בספר רומן וינאי כותב
הדרי ישראל
הדרי ישראל הייתה שותפות מוגבלת שהוקמה בשנת 1952, ותפקידה היה לעבד פרדסים שהוחזקו על ידי האפוטרופוס לנכסי נפקדים, ולזכות ביבולם. השותפות פעלה עד 1955.
היסטוריה.
החל משנת 1950 עיבדה יכין-חק"ל פרדסים שונים שהוחזקו על ידי האפוטרופוס לנכסי נפקדים. בשנת 1952 הקימו יחד האפוטרופוס לנכסי נפקדים ויכין-חק"ל, שותפות מוגבלת בשם "הדרי ישראל", שתפקידה היה לעבד את הפרדסים ולזכות ביבולם.
כל פרדס שחדל מלהיות מוקנה לאפוטרופוס, כגון שדה שנדרש על ידי המדינה לצורך התיישבות או לכל מטרה אחרת, הוצא מחזקתה של הדרי ישראל.
לאחר שרוב הפרדסים שעובדו ושוקמו על ידי הדרי ישראל נמסרו להתיישבות העובדת, והנותר נמכר, סיימה הדרי ישראל את פעולותיה בעונת הפרי 1954/1955. ניהול הקרקעות של הדרי ישראל עבר למינהל מקרקעי ישראל.
פרדס בחיסכון
פרדס בחיסכון הוא פרויקט הסתדרותי משנת 1955 שנועד לפועלי המושבות, אשר במסגרתו הוקמו גופים יורידיים, שמטרתם הייתה לאפשר לחבריהם לרכוש זכויות חכירה בקרקעות לשם עיבוד פרדסים שנרכשו מרשות הפיתוח וקק"ל אנגליה. הפרויקט הוא תוצאה של שיתוף פעולה ממשלתי בין-משרדי לצד שיתוף פעולה של המוסדות ההסתדרותיים.
מבחינת ההיענות של פועלי המושבות (שלא הייתה להם קרקע לעיבוד או משק עזר) זהו אחד הפרויקטים המוצלחים של ההסתדרות. עם זאת, במבחן התוצאה, ההשקעה לא הניבה את התשואה המצופה.
השנים הראשונות.
בשנים הראשונות לאחר הקמת מדינת ישראל, ביקשו השלטונות לשפר את המצב הכלכלי בארץ, וליצור מקורות ייצור ותעסוקה. בין היתר, הוחלט לפתח את גידול הפרדסים וליישב את הקרקעות הלא מנוצלות ברחבי הארץ. כדי לממש את היעדים הללו, החליטו משרדי הממשלה ומוסדות המדינה ובכללם גופי ההסתדרות על הקמת פרויקטים של "פרדס בחיסכון". שר האוצר באותה עת, לוי אשכול, ייחס את הרעיון הראשוני למיזם זה לעורך "מעריב", עזריאל קרליבך.
מדינת ישראל פנתה לציבור באמצעות העיתונים היומיים והזמינה אזרחים לרכוש זכויות חכירה במקרקעין, כחסכון מניב תשואה, תוך הענקת הטבות במס והענקת הלוואות ממשלתיות. על ידי כך ביקשה המדינה להביא לפיתוח גידול הפרדסים בארץ, שהיו באותה העת עיקר הכנסותיה של המדינה מיצוא ומקור למטבע זר ולקשור אותם אגב כך לקרקעות הנרכשות.
מדינת ישראל על זרועותיה הקימה את מפעל החסכון הכללי של הדרי ישראל ולצידו הוקם פרדס בחסכון לפועלי המושבה שהתגבש ופעל בחסות הסתדרות הפועלים החקלאים.
מטרת פרדס בחיסכון.
מפעל החיסכון הכללי ופרדס בחסכון לפועלי המושבה - התקיימו זה לצד זה ושירתו אותה מטרה לסוגי האוכלוסייה השונים: מפעל החסכון הכללי נועד לאזרחים באשר הם ואילו פרדס בחסכון לפועלי המושבה נועד ליצור מקור חסכון לעובדי המושבות ולאפשר להם לקבל בחכירה קרקע לנטיעת פרדס וכך לסייע להם מבחינה כלכלית ולקשור אותם לקרקע המושבה מבחינה ציבורית וחברתית.
הגופים אשר הקימו יחדיו את המפעל של "פרדס בחסכון" היו רשות הפיתוח, יכין חק"ל, הדרי ישראל ופרדס סינדיקט בע"מ.
הדרך בה חוסכים.
המצטרפים לפרויקט רכשו זכויות במקרקעין שנמצאו מתאימים לנטיעת עצי הדר לתקופת חכירה בת 49 שנים, הניתנת לחידוש לתקופה נוספת בת 49 שנים. נטיעת הפרדסים במקרקעין בוצעה (בפיקוח משרד החקלאות) על ידי יכין חק"ל. האחרונה עיבדה את הפרדסים בתקופת העיבוד הראשונה ועד למסירתם לחוכרים, ומאותה העת ואילך עובדה הקרקע על ידי חברה לעיבוד מטעמם או יכין חק"ל, כאשר התמורה משיווק הפרי בניכוי העלויות אמורה הייתה להניב לחוכרים את התשואה המובטחת.