לנוכח החשש כי טלנסקי יעזוב את ישראל עוד לפני השלמת החקירה, החליטו בפרקליטות המדינה לגבות ממנו עדות מוקדמת בבית המשפט המחוזי בירושלים. פרקליטיו של אולמרט ערערו פעמיים על החלטה זו אך ערעורם נדחה, וב-27 במאי נגבה מטלנסקי חלקה הראשון של עדותו בבית המשפט. בעדות זו, שתוארה באמצעי התקשורת כחמורה ודרמטית, תיאר טלנסקי מקרים שבהם העביר מזומנים לאהוד אולמרט בזמן שהותו של האחרון בארצות הברית. לדבריו, כספים אלה שימשו גם להנאות אישיות של אולמרט, כגון חופשה משפחתית באיטליה, שדרוג מחלקה בטיסות לארצות הברית וקניית מוצרי מותרות כגון סיגרים ועטים יוקרתיים. טלנסקי אמר בעדותו כי חש רגשי אהבה והערכה כלפי אהוד אולמרט וזו הסיבה שהביאה אותו להעביר אליו סכומי כסף גדולים כל כך במזומן.
במשפט שנערך בבית המשפט המחוזי בירושלים נקבע שבשנת 1993, כאשר אולמרט התמודד על ראשות עיריית ירושלים, תמך בו טלנסקי בתרומות אישיות ובגיוס תרומות, בסכומים שהצטברו במהלך השנים למאות אלפי דולרים. סכומים של יותר מ-100,000 דולר הועברו במזומן במעטפות. כן נקבע שכשר התמ"ת נתן אולמרט לטלנסקי מכתבי המלצה לאנשי העסקים יצחק תשובה ושלדון אדלסון.
בהכרעת הדין, שניתנה ביולי 2012, ציינו השופטים:
עם זאת, קבע בית המשפט, שבמעשיו של אולמרט לא הביאו "לחציית הגבול שבין המישור האתי והמשמעתי למישור הפלילי", ולכן מצא את אולמרט זכאי בפרשה זו.
במקביל דן בית המשפט בסכומי כסף גדולים במזומן, שבשיאם הגיעו ליותר מ-300,000 דולר, שאותם החזיק עו"ד אורי מסר למען אולמרט, בתקופה שבה כיהן כשר התמ"ת, תחילה בכספת במשרדו ואחר כך בכספת בבנק לאומי. קופת מזומנים זו הייתה ידועה רק למסר, לאולמרט ולשולה זקן, והיא נסגרה בתחילת 2006 ביוזמת מסר, שנתן את שארית הקופה, בסך 150,000 דולר במזומן, לזקן.
בית המשפט הביע אי-נחת מהתנהלות זו ומדברי אולמרט:
החזקת סכומי כסף גדולים במזומן בדולרים, ללא רישום, ללא דיווח, כאשר עצם החזקתם ידועה לשלושה אנשים בלבד, נאמנים זה לזה באופן מוחלט, וכאשר השימוש בכסף, שבסופו של דבר חלק ממנו נעלם באופן מסתורי, נעשה ללא כל תיעוד וללא הוכחה. כל אלה ביחד מציגים תמונה של החזקת מזומנים רבים באופן סמוי. לטענת התביעה, הכספים הללו נוהלו והוצאו ככספים פרטיים ועל-כן הם פרטיים. לטענת ההגנה, הכספים הללו הם כספים פוליטיים שהתקבלו כתרומות מותרות שאינן חייבות בדיווח. לעיל קבענו כי לא הוכחה טענת המאשימה כי מדובר בכספים פרטיים.
עם זאת, גם במקרה זה קבע בית המשפט שאין במעשיו של אולמרט עבירה פלילית.
הפרקליטות הגישה ערעור לבית המשפט עליון ובנוסף ביקשה להגיש במסגרת הערעור ראיות חדשות - שמונה הקלטות שהקליטה שולה זקן את אהוד אולמרט. בית המשפט העליון נענה לבקשת הפרקליטות, והורה על החזרת התיק לבית המשפט המחוזי לגביית הראיות ולמתן פסק-דין משלים בקשר לפרשת טלנסקי. מן הקלטות עלה בבירור, כי מתוך הקופה שהוחזקה על ידי עו"ד מסר שילם אולמרט לזקן עשרות אלפי דולרים כ"השלמה" למשכורתה כעובדת מדינה. שימוש זה בכספי הקופה נתפס כשימוש "פרטי" מובהק.
במרץ 2015 הורשע אולמרט בעבירות של מרמה והפרת אמונים וקבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, ובהמשך נגזר עליו עונש של 8 חודשי מאסר בפועל, במצטבר למאסר שנגזר ב"פרשת הולילנד", 8 חודשי מאסר על תנאי וקנס בסך 100,000 ש"ח. עונשו עוכב עד לתום הדיון בערעור שהגיש לבית המשפט העליון, וערעורו נדחה.
ב-15 בפברואר 2016 החל אולמרט לרצות עונש של 19 חודשי מאסר בבית הסוהר מעשיהו שברמלה, על הרשעתו בפרשת הולילנד, ו-8 חודשי המאסר שנגזרו עליו בפרשת טלנסקי נוספו לעונש זה.
אגנוסטיות
אַגְנוֹסְטִיּוּת, או אגנוסטיציזם, היא השקפה פילוסופית לפיה אין להניח או להסיק דבר לגבי דברים או גורמים שקיומם עדיין לא הוכח, כאשר הכוונה היא, שאין להניח שהם בכלל אינם קיימים או להיצמד לאמונה שהם אכן קיימים. בהקשר של האמונה באלוהים, על פי ההשקפה האגנוסטית, אין שלילה מוחלטת של קיומו האפשרי של האלוהים, אך היא גורסת שאין באפשרות האדם והמדע להוכיח אם דבר כמו אלוהים, או כל דבר רוחני אחר שהוא מעבר לטבע ולתפיסה החושית - קיים או לא. השקפה זו מתייחסת בעיקר לאלוהות, אך גם לכל דבר הנמצא מחוץ להשגת החושים ולהיסק השכלי, ועל פיה, לבעיה לגבי הוכחת קיומו או אי קיומו של האלוהים, אין עדיין פתרון או שאינה ניתנת כלל לפתרון במהותה.
לפיכך, אגנוסטיקן הוא אדם שדוגל בהשקפה הזאת בהקשר של האמונה באלוהים - הוא אינו כופר בהימצאות אלוהים, ובכך הוא נבדל מהאתאיסט, אך גם אינו מניח שהאל אכן קיים, ובכך הוא נבדל מהמאמין.
ישנם אגנוסטיקנים הטוענים כי לא ניתן כלל להגיע לוודאות לגבי קיומה של ישות אלוהית כלשהי, ולעומתם יש אגנוסטיקנים הטוענים כי ודאות כזו תיתכן, אך הם עדיין לא הגיעו אליה. רוב האגנוסטיקנים מתייחסים בספקנות לטיעונים דתיים.
מקור המונחים "אגנוסטיות" ו"אגנוסטיקן" בשפה היוונית:
מונחים אלו נטבעו לראשונה בשנת 1869 על ידי תומאס הנרי האקסלי, אם כי הרעיון שבבסיס ההשקפה הזאת על קיום האל כ"נעלם" או כמשהו שאין להניח כי הוא קיים או אינו קיים ושלא ניתן להוכיח את עצם קיומו, היה קיים כבר בתקופת יוון העתיקה. הפילוסוף הסופיסטי הקדם-סוקרטי פרוטגורס נודע כבעל השקפה אגנוסטית. בספרו "על האלים" כתב:
בין האגנוסטיקנים הידועים בתקופה המודרנית נמנים תומאס הנרי האקסלי, צ'ארלס דרווין, וברטראנד ראסל.
ואריאציות על אגנוסטיות.
האגנוסטיות סבלה יותר מהשקפות פילוסופיות אחרות מאי בהירות מבחינה טרמינולוגית. יש שניסו לשייך אותה לאתאיזם. אתאיזם 'רך' (או 'אתאיזם שלילי') קורא לאי אמונה בקיומן של ישויות אלוהיות (בניגוד לאתאיזם החזק, הקובע שישויות אלה אינן קיימות). על אף הדמיון, קיים הבדל בין אתאיזם רך לאגנוסטיות, כיוון שאגנוסטיות דוגלת בחוסר האפשרות האינהרנטית לדעת אם האלוהים קיים או לא, בעוד שהאתאיסט הרך טוען רק כי הוא אינו מאמין שאלוהים קיים. הגישה המשלבת בין השניים נקראת אתאיזם אגנוסטי.
ואריאציות נוספות:
אגנוסטיות חזקה.
אגנוסטיות חזקה היא אמונה הגורסת כי אין לאדם כל יכולת לדעת האם קיימת אלוהות כלשהי או לא. זוהי השקפה רחבה יותר מאשר אגנוסטיות חלשה, אשר טוענת שקיומה או אי קיומה של אלוהות כלשהי היא לא ידועה אך לא בהכרח לא ניתנת לגילוי.
ההשקפה הטוענת כי הבעיה לגבי הוכחת קיומו של האל או ישות אלוהית כלשהי אינה ניתנת לפתרון במהותה, או שאין לבני האדם כלים לשפוט לגביה.
אגנוסטיות חלשה.
נקראת גם "אגנוסטיות אמפירית". ההשקפה הגורסת כי הבעיה לגבי הוכחת קיומו של האל לא נפתרה עדיין, אך ייתכן כי היא פתירה, לכן אין לתת לה תשובה עד שיצטברו הוכחות לכאן או לכאן. אך קיימת אמונה חלקית בכח עליון שאפשר לפרשו כ״אלוהים״.
אגנוסטיות אפתית.
נקראת גם אפתאיזם. ההשקפה הטוענת כי לשאלת קיומו של האל אין כל השפעה מעשית על המציאות, ולכן היא לא רלוונטית.
תאיזם אגנוסטי.
משקף אמונה בקיומו של האל מתוך הבנה שהאל הוא מעבר לטבע וכתוצאה, הבנה שכלי החישה והמדידה של המדע מוגבלים ולכן אי אפשר להוכיח מדעית שהאל קיים או לא. קיים ויכוח אם השקפה זו היא אכן אגנוסטית. לפי פירוש אחר להשקפה זו, משמעותה אמונה ב"קיום" ישות על טבעית, אך אי ידיעה בקשר לטבע האמיתי שלה או למניעים של ישות כזו, אי ידיעה שממנה נובע ספק לא ב"קיום" הישות אלא בשאלה האם ישות זו היא אכן "אלוהים".
אתאיזם אגנוסטי.
אתאיזם אגנוסטי הוא גישה של אתאיזם הטוענת כי האפשרות הסבירה ביותר היא כי לא קיימת אלוהות, אך גם טוענת שהוכחה גורפת ואמפירית לאי קיומה של אלוהות לא אפשרית בכלים של היום (כלי מחקר מדעיים ו״כלים״ פילוסופים) וכי קיימת סבירות נמוכה לקיומה של אלוהות כמו שקיימת סבירות מסוימת לכל טענה עד שתופרך חד משמעית בכלים אמפיריים.
איגנוסטיות.
השקפה הגורסת שלפני שניתן יהיה להתייחס לשאלת קיומו של "אלוהים", צריכה להינתן קודם הגדרה ברורה ל"אלוהים". בהנחה והגדרה זו אינה קיימת, האגנוסטיקן מחזיק בדעה כי לקיומה של ישות אלוהית אין חשיבות או אינה ניתנה להיבחן בצורה ניסיונית.
ביקורת.
הביקורת על הגישה האגנוסטית באה משני צידי המתרס.
דתיים רבים רואים בהטלת ספק בכל רמה שהיא מעשה כפירה. בנוסף מוצגת כנגד הגישה האגנוסטית הטענה שעומדת בבסיס טיעון פסקל, לפיה אמונה באלוהות היא רציונליות. זאת משום שבמידה ולא קיים אל, לפי הטענה, לא ייגרם נזק למאמין, אם כי ניתן לומר שההגבלות שאדם לקח עליו במסגרת האמונה הן נזק לאדם. במידה והתפיסה לפיה לא קיימת אלוהות שגויה, הכופרים באלוהות ייענשו על אי אמונתם.
מנגד, אתאיסטים רבים טוענים שקיומה של אלוהות לא סבירה בעליל, וכי המדע המודרני יודע להסביר תרחישים רבים שבעבר קושרו לתבוניות אלוהית, וכיום יודע שאין צורך במעורבות רוחנית בשביל שתרחישים אלו יקרו.
כמו כן טוענים אתאיסטים כי ללא שימוש בהיגיון, קיומם של כל האלים וכל סוג של מציאות על טבעית או אבסורדית יכול להיות מוגדר כ"אופציונאלי" עד שהופרך אמפירית וחד משמעית. לטיעון זה בניסוחים מעודנים יותר מצטרפים גם הוגים מהאתאיזם האגנוסטי כמו ברטראנד ראסל או ריצ'רד דוקינס שכתב בספרו "יש אלוהים?":
פאלה רויאל
פָּאלֶה-רוֹיָאל (בצרפתית: Le Palais-Royal, "הארמון המלכותי") הוא ארמון ואתר היסטורי חשוב שנמצא ברובע הראשון של פריז, מצפון לארמון הלובר. בחצרו הראשית נמצאים מיצב "העמודים" (בצרפתית: Colonnes de Buren, נקראים גם Les Deux Plateaux) של האמן דניאל בורן, ופסל כדורים מאת פול בורי (Bury). בתחום הפאלה רויאל שוכן הקומדי פראנסז.
היסטוריה.