ב-22 בדצמבר 1938 עלה הקיבוץ לנקודת הקבע שלו כיישוב חומה ומגדל קרוב לבית שאן הערבית. במעבר לנקודת הקבע לקחו אתם את החומה והמגדל של תל עמל. אל גרעין במסילה הצטרפו זמן קציר לפני המעבר לנקודת הקבע, חברי גרעין "תל חי" של חברי השומר הצעיר מבולגריה. בחודשים הראשונים סבל הקיבוץ מהעדר כביש. במאי 1939 הונח אבן פינה לבית ילדים, הבית הראשון מחוץ לחומה. הילדים שהו באותה תקופה בניר דוד. עד סוף 1940 הוקמו מבנים רבים ששיוו לקיבוץ מראה של קיבוץ ותיק. הקיבוץ גידל תבואה, מטעים, ירקות, צאן ובקר ועופות. במקום התקיימו ניסיונות בהשקיה במים מלוחים. על אלו נוספו בריכות דגים שניצלו את המים המלוחים.
במהלך מלחמת העצמאות הופצץ הקיבוץ על ידי מטוס עיראקי. בהפצצה נהרג חבר קיבוץ אחד ועוד מספר חברים וחברות נפצעו.
בשנת 1961 נחנך בקיבוץ מפעל ליצור כבלים, "חרושת כבלים מסילות". כמו כן, לקיבוץ ענפי חקלאות שונים: רפת, לול פיטום, מדגה, פרדס, כרם זיתים, מטעי תמרים וגידולי שדה שונים.
הקיבוץ שייך לתנועת הקיבוץ הארצי.
חינוך.
במשך שנים רבות למדו ילדי הקיבוץ בכיתות היסוד, בקיבוץ עצמו ובהמשך בבית הספר האזורי "רימון" שהוקם בשנת 1990 בקיבוץ ובו לומדים גם ילדי הקיבוצים רשפים, ניר דוד, בית אלפא, בית השיטה ושדה נחום. צמוד לבית הספר היסודי הוקם ביוזמתה של הגב' יהודית בן משה (חברת קיבוץ מסילות שהייתה גם המנהלת הראשונה), בית ספר ייחודי לילדים אוטיסטים "דרור" המאכלס ילדים מכל הצפון. בכיתות ז'-י"ב למדו ילדי הקיבוץ ב"מוסד החינוכי גלבוע" (ע"ש מורדי גטו ורשה) הממוקם צמוד לקיבוץ בית אלפא והיה משותף לקיבוצים מסילות, רשפים, ניר דוד (תל עמל) ובית אלפא. הלימודים היו בתנאי פנימייה כבשאר המוסדות החינוכיים של הקיבוצים המשתייכים לתנועת "השומר הצעיר". בשנת 2003 נסגר המוסד החינוכי ובני הקיבוץ עברו ללמוד בבית הספר האזורי בקיבוץ נווה איתן. בין יוצאי הקיבוץ, האומן נחום טבת ועורך הדין שרגא בירן.
חורשת לנדאו.
חורשת לנדאו היא שריד לימים בהם קם הקיבוץ בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20. החורשה ממוקמת צפונית לקיבוץ מסילות מעבר לבריכות הדגים.
את החורשה נטע חיים לנדאו ממקימי הקיבוץ. חיים נטע עצי אקליפטוס במטרה ליבש את הביצות שהיו בעמק באותה תקופה. מהחורשה המקורית נשארו עצים בודדים בגלל הקמת בריכות הדגים של הקיבוץ, החורשה ידועה כפינת חמד של בני הקיבוץ, וניתן להגיע אליה מכביש 6667.
דברת
דָּבְרַת הוא קיבוץ בעמק יזרעאל, שלושה קילומטר צפון מזרחית לעפולה, בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל.
היסטוריה.
קיבוץ דברת הוקם על ידי קבוצת העבודה "זרעים", אשר הורכבה בעיקר מעולים מגרמניה ומאוסטריה, שעלו לפני מלחמת העולם השנייה (1938). אלה התרכזו במעין חרוד משנת 1942 בציפייה לעליה על הקרקע במקום יישוב משלהם. אליהם התווספו אנשי קבוצת "מדורות" של המכבי הצעיר אשר עברו הכשרה בכפר יחזקאל וכן קבוצה של חיילים משוחררים. המוסדות המיישבים ביקשו ליישב את הגרעין על השטח הנטוש של "מחנה ישראל", אך הדבר התעכב עד לרכישת הקרקע על ידי הקרן הקיימת מידי אגודת ישראל. כדי לא להתעכב יתר על המידה, הוקם הקיבוץ ב-30 באוקטובר 1946 בנקודה זמנית בעמק, למרגלות השטח המיועד להתיישבות הקבע, תוך צפייה להשלמת רכישת הקרקע. את הקיבוץ החדש איישו נציגים של קבוצת העבודה "זרעים", בעוד רוב יתר האנשים נותרו ליד מעין חרוד.
היישוב נקרא על שם עיר הלוויים המקראית "דָּבְרַת" שבנחלת שבט יששכר, הנזכרת בספר יהושע, ואשר שמה השתמר בשם הכפר דבורייה הסמוך.
במהלך מלחמת העצמאות, בתחילת אפריל 1948, עברו כל חברי הקיבוץ ממעיין חרוד ומדברת אל "דברת עילית", שטח הקיבוץ כיום, שנרכש על ידי הקרן קיימת לישראל ב-1947. בעת המעבר מנתה הקבוצה 130 מבוגרים ו-25 ילדים. הבית הראשון בנקודה החדשה, ששימש כבית ילדים, נחנך ב-2 באוקטובר 1948.
הקיבוץ התפרנס בעבר בעיקר מענפי חקלאות השדה וענפי בעלי חיים, וכן משירותי דרך (פונדק דברת ותחנת דלק). בשנת 1995 הוקם בקיבוץ בית אבות סיעודי. כיום מעובדים שטחי החקלאות (שדה) בשותפות עם גורמים חיצוניים, והרפת משותפת עם מושב מולדת. וכן מגוון עסקים קטנים בתחומים מגוונים. הקיבוץ מופרט וישנה בו הרחבה קהילתית וכן שכונה לבנים חוזרים וחברים חדשים.
משואה
בהרות שמש
רוברט א. לי
סטונוול ג'קסון
ויליאם טקומסה שרמן
מודי בר-און
מרדכי (מוֹדִי) בר-און (20 בספטמבר 1962 – 30 במאי 2022) היה מנחה טלוויזיה, שדרן רדיו, במאי תיאטרון, תסריטאי, עיתונאי, מחזאי, שחקן, קומיקאי ויוצר טלוויזיה ישראלי.
ילדות והשכלה.
בר-און נולד בקריית טבעון. אביו יהודה, עלה מרומניה, היה פועל במפעל המלט "מפעל נשר חיפה" בנשר. משפחתו גרה בצריף בנשר מ-1949 ועד אמצע שנות החמישים ואז עברה לגור בקריית עמל. אמו נחמה, הייתה ניצולת שואה שעלתה מפולין ועבדה כמורה. בילדותו עברה המשפחה לשכונת "אחוזה" בחיפה והוא למד בתיכון עירוני ה'.
התגייס לנח"ל ושירת בגדוד 906 במסגרת חטיבת בית ספר למ"כים במהלך מלחמת לבנון הראשונה. לאחר מכן השלים תואר ראשון בתיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
כסאטיריקן וכשחקן.
בר-און החל את דרכו המקצועית כסטנדאפיסט בשנות השמונים, והיה חבר בצוות הסטנד-אפ "איך זה עובד באמת" עם גדי פור ויוסי פרץ.
בשנת 1990 ביים את המחזה "התכווצות שרירים" מאת רועי רשקס בתיאטרון הסימטה.
בשנת 1991 שיחק בסרט "סיפורי תל אביב", בתפקיד מורה לנהיגה המנהל רומן עם שרונה (יעל אבקסיס). בנוסף, שיחק בר-און בסרטים "הפטריוטים" (1994) ו"ג'ירפות" (2001).
בשנת 1992 ביים את "הפותחן", מחזה מאת ויקטור לאנו, המגולל את סיפורם של שני הניצולים היחידים שנותרו על־פני האדמה לאחר הפצצה אטומית. האחד סטודנט אינטלקטואל, והשני יתום מוכה. הם נקלעים למקלט, כשברשותם עשרות קופסאות שימורים, אבל אפילו לא פותחן אחד. במחזה שיחקו גיל אלון וגבי שושן.
בשנת 1993 הצטרף בר-און לצוות הכותבים של תוכנית הטלוויזיה "החמישייה הקאמרית" ובשנת 1995 כתב מחזה לתיאטרון הבימה בשם "הרקוויזיטור" (יחד עם אילן אלדד). כתב טור במקומון "זמן תל אביב". בשנים 1993–1994 כתב טור הומוריסטי-סאטירי שבועי, בשם "סוגרים חשבון", ב"מגאזין" של העיתון "גלובס".
בשנת 2003 שיחק את עצמו בעונה השנייה של הסדרה שוטטות בפרק "מילואים".
בשנים 2003–2015 היה הפרזנטור של בנק דיסקונט. בשנת 2015 שיחק גם בתפקיד אורח בסדרה "רון" ששודרה ב-yes
בנוסף לעבודתו בטלוויזיה, לימד קולנוע במכללה האקדמית ספיר, וקודם לכן לימד קולנוע גם בבית הספר הדמוקרטי בחדרה.
הנחיית טלוויזיה.
שידורי הספורט.
בר-און החל את דרכו בערוץ הספורט בשנת 1994 בהם הנחה לצד יעל אלמוג את תוכנית הספורט "סל בסלון". בין השנים 1997–2021 הנחה את אולפן ליגת האלופות, התוכנית אשר הכי מזוהה איתו לאורך כל הקריירה שלו. מלבד שידורי המשחקים, כתב והשתתף במערכונים הסובבים את משחקי ליגת האלופות לצידם של אבי מלר וספי ריבלין.
בר-און הנחה תוכניות נוספות בערוץ הספורט, בין היתר ב-2001 החל להנחות את מגזין סיכום משחקי ליגת העל בכדורגל, "שער חמש" ו"חי משבת". הנחה את מגזין הכדורגל העולמי "עולם הכדורגל", ובשנותיו האחרונות את התוכנית שמלווה את שידורי המשחק המרכזי בליגת העל בכדורגל. בשנת 2014 החל להגיש בערוץ הספורט את התוכנית "יציע העיתונות". ובשנים 2020 ו-2021 היה חלק מצוות המנחים של התוכנית "אולפן הלילה".
בר-און היה פעיל בעמותת "שער שוויון" לקידום קבוצות חברתיות דרך הספורט.
כשבוע לפני פטירתו, הכין וקריין מביתו כתבה לשידור גמר ליגת האלופות, שהתקיים יומיים לפני מותו. עם ההודעה על פטירתו, הוארו האצטדיונים בלומפילד, טדי, טרנר וסמי עופר לזכרו.
נושאים אחרים.
בשנת 2011 הגיש אחת לשבוע את אחת מתוכניות רצועת "הינשופים" בערוץ 8. בינואר 2015 הגיש בערוץ 2 את תוכנית האירוח "כאן ועכשיו", שעסקה בבחירות לכנסת העשרים.
בשנים 2016–2017 הגיש את התוכנית "לונדון את קירשנבאום", בימי חמישי.
יצירה דוקומנטרית.
בר-און הגיש כמה תוכניות תעודה טלוויזיוניות, ולעיתים היה גם שותף ליצירתן, בשיתוף פעולה עם ענת זלצר או עם יוצרים נוספים. בהן:
משפחתו ופטירתו.
בר-און היה נשוי למיקה ואב לשתיים. במשך שנים התגורר בפרדס חנה, ובשנותיו האחרונות התגורר בשכונת שפירא בתל אביב. היה ידוע באהדתו לקבוצת הכדורגל הפועל חיפה.
בינואר 2022 פורסם כי בר-און מתמודד עם מחלת הסרטן. בר-און נפטר ב-30 במאי 2022, בגיל 59, לאחר מאבק בסרטן הריאות. מלבד אצטדיונים ברחבי הארץ, בליל מותו הואר באדום בניין עיריית חיפה כמחווה לזכרו ולאהבתו להפועל חיפה.
שחר (פירושונים)
דיסקרימיננטה
באלגברה, דיסקרימיננטה (Discriminant) היא שמם המשותף של כמה מדדים מספריים הקשורים לפולינומים ולאובייקטים מורכבים יותר. במקרים רבים הדיסקרימיננטה מוגדרת עד כדי כפל במספר ריבועי.
הדיסקרימיננטה של פולינום שווה לאפס אם ורק אם לפולינום יש שורשים כפולים. לדוגמה, הדיסקרימיננטה של הפולינום הריבועי formula_1 שווה ל- formula_2 (ראו פירוט בהמשך), והדיסקרימיננטה של formula_3 שווה ל- formula_4. כשמקדמי הפולינום ממשיים, סימנה של הדיסקרימיננטה קשור למספר השורשים הממשיים של הפולינום. במקרה הכללי, הדיסקרימיננטה מקודדת תכונות מסוימות של חבורת גלואה של הפולינום.
בתורת השדות, ובפרט בתורת המספרים האלגברית, מוגדרת הדיסקרימיננטה של הרחבה של שדות. יש דיסקרימיננטה גם לתבניות ריבועיות, לעקומים אליפטיים, לאינוולוציה של אלגברות פשוטות, ועוד.
דיסקרימיננטה של פולינום.