המושב הראשון, נהלל, הוקם בשנת 1921 בעמק יזרעאל.
את חברי הקבוצה הוביל אליעזר יפה שניסח את רעיון המושב ועקרונותיו עוד בתקופת העלייה השנייה. במושב ניסו החברים לשלב בין רעיונות השיתופיות והשוויון (שהתקבלו מהתנועה הסוציאליסטית) עם רעיונות של חלוציות, עבודה וחקלאות (שאפיינו את התנועה הציונית)
הקמת המושב יצרה שתי צורות חיים שיתופיות שהיו שונות ביניהן במידת השיתוף בין האנשים ובמקומו של הפרט בכל אחת מהן. צורות התיישבות אלה, המושב והקיבוץ הובילו במקביל את הקמת המדינה שבדרך, כל אחת עם האפיונים שלה.
חברי קבוצת נהלל ניסחו את רעיונותיהם בחמישה עקרונות על פיהם הקימו את המושב ואשר היו לאבני בוחן לבחירות תנועת המושבים והחלטותיה והיוו את עמוד השדרה הערכי והמוסרי שלה ויותר מאוחר עמדו בבסיס הבחירה להקשר בשותפות עם תנועת הנוער העובד אשר החזיקה בעקרונות שוויוניים, שיתופיים, פועליים והתיישבותיים-חקלאיים דומים.
עקרונות המושב הם:
פעילות.
פעילות הקינים מרוכזת על ידי הגרעינרים (מדריכים בשנת שירות) ומד"בים (מדריכים בוגרים). המדריכים הבוגרים הם בדרך כלל שכירים של המועצה או היישוב בו הם עובדים. פעילות החטיבה מופנית לכלל הילדים והנוער ביישוב מכיתות ד' עד כיתה י"ב. עד כיתה ח' החניכים מודרכים על בסיס שבועי ביישוב. החל מכיתה ט' הם נחשבים "טרום-פעילים" (בקיצור, טרומ"פ). בשנה הזו הם עוברים הכשרות לקראת השנים הבאות, בהן ייקחו תפקידים וישתלבו בצוות ההדרכה ביישוב. כמו כן, בשנה הזו הם מצטרפים למפעלי החטיבה הארציים.
בין כיתה י' (מד"צים - מדריך צעיר) ועד י"א (מד"מ - מדריך מתקדם) החניכים לוקחים על עצמם תפקידים בצוות ההדרכה בתור מדריכי קבוצה או פעילים. בכיתה י"ב ("מש"צ" - מלווה שכבה צעירה) החניכים לוקחים אחריות על צוות ההדרכה בליווי צוותי ההדרכה ובתפקידים אחרים.
הגשמה בחטיבת בני המושבים (ש"ש/נח"ל).
גרעין עודד.
עודד שחר שוורץ, בן קיבוץ ניר עם, נהרג ב-10 ביולי 1967, ביום השלושים לנפילת אחיו עמוס שחר, במלחמת ששת הימים. באותם ימי מלחמה התנדב הנוער לצאת לשדות ולעבוד בחקלאות במקום הגברים המגויסים לצה"ל. עודד יצא לעבודה בשדות הקיבוץ שעל קו הגבול, שם עלה על מוקש ונהרג. עודד היה בן 18 במותו.
בשנה זו נוסד גרעין ראשון של החטיבות הקיבוציות בנוער העובד והלומד (חטיבת בני הקיבוץ המאוחד וחטיבת בני האיחוד) שיצא לשנת שירות בשכונת קטמון בירושלים. בין חברי הגרעין היה אהוד גלעד שלמד בכיתתו של עודד שחר. בעקבות מות חברו הטוב, החליט אהוד יחד עם חבריו לקרוא לגרעין ע"ש עודד שחר שוורץ - "גרעין עודד" - ובכך להנציח את שמו.
אחד ממיסדיו של גרעין עודד ומנהלו היה עופר ישראלי.
בשנת 1977 החליט מזכ"ל הנוער העובד והלומד, גורי מיר, לאפשר פעילות של חטיבת בני המושבים במסגרת גרעין עודד. בתחילה גרעין עודד שימש ליציאה של נוער ממושבים ותיקים ליציאה לשנת שירות במושבים בפריפריה, אך בהדרגה הפכו חברי גרעין עודד לחוליה מרכזית בהדרכת כלל החטיבה ונשלחו לכלל חלקי הארץ. במקביל בהדרגה הפסיקו החטיבות הקיבוציות בנוער העובד והלומד לשלוח את חבריהם לגרעין עודד וכך הוא הפך לחלק מחטיבת בני המושבים ולאפיק ההגשמה המרכזי שלה.
כיום גרעין עודד הוא מסלול שנת שירות במסגרת הגשמה תנועתית שמתבצעת על ידי דחיית השירות הצבאי בשנה ויציאה לשנת י"ג של הדרכה במסגרת "בני המושבים". בכל קומונה ארבעה עד שנים-עשר גרעינרים אשר עובדים במושבים, בקיבוצים וביישובים קהילתיים במועצה האזורית שבה פועל הגרעין.
בעבר (2010–2017) היו בנוסף לגרעין עודד עוד שני מסלולי הגשמה בחטיבת בני המושבים: גרעין דרור - גרעין קהילתי בבתי ספר; גרעין דרך - פעל בשיתוף רשת בתי הנוער "קדימה".
מסלול נח"ל.
מדי שנה מתגבשים גרעיני נח"ל מבין בוגרי מסלולי שנת השירות אשר ממשיכים במסלול ההגשמה התנועתי במסגרת שירותם הצבאי. בסוף שנת השירות בני הגרעין עוברים מספר חודשים במכינה הכוללים עבודה, לימודים וגיבוש הקבוצות, ובסופה מתגייסים לצבא כגרעינים.
המפעל לזכרו של יוסי יפה.
יוסי יפה, בן מושב חרות, פעל במספר תפקידים בבני המושבים, כשהאחרון מביניהם היה רכז בני המושבים, במקביל לריכוז ועדת הנוער של תנועת המושבים. כמו כן, היה סמח"ט בעוצבת חצי האש. יפה נפל באזור ניצנה בפברואר 1977, כאשר הג'יפ בו נסע עלה על מוקש.
משנת פטירתו ועד היום מקיימת בני המושבים לזכרו מפעל הנושא את שמו במשך 4 ימים בחול המועד סוכות. המפעל הייחודי בישראל, מתקיים במשך ארבעה ימים במהלכם חברי התנועה בכיתות ט'-י"ב עמלים במשך מחצית היום בפריצת שבילים וסימונם, שיפוץ אנדרטאות ושיקום וטיפוח אתרי טיול ונוף. במחצית השנייה מטיילים החניכים והמדריכים באזור. בכל שנה המפעל מתקיים באזור אחר בארץ, זאת בשיתוף עם קק"ל והרשויות המקומיות. בשנת 2005 העניק המשרד להגנת הסביבה לבני המושבים תעודת הוקרה לפעילות מיוחדת על תרומתה לסביבה ב"מפעלי יוסי יפה".
לקריאה נוספת.
יוסי יסעור, תחום המושב, הוצאת רמות אוניברסיטת תל אביב (1990)
תקיפת הכור הגרעיני בסוריה
תקיפת הכור הגרעיני בסוריה או מבצע מחוץ לקופסה בוצע על ידי חיל האוויר הישראלי ב-6 בספטמבר 2007, כ"ג באלול ה'תשס"ז, לאחר חצות הלילה. התקיפה נעשתה תחת מעטה של חשאיות, שנשמר גם לאחריה. כשישה חודשים לאחר מועד התקיפה, הודיעו גורמים בממשל האמריקאי כי היעד שהותקף והושמד היה כור גרעיני לייצור פלוטוניום, שנבנה בסוריה בעזרת קוריאה הצפונית. העיתון הגרמני "דר שפיגל" פרסם כי גורמי מודיעין טענו שהכור בסוריה שימש לסייע לתוכנית הגרעין האיראנית וכי עבדו בו גם מדענים צפון-קוריאניים. העיתון "הארץ" דווח גם כי איראן מימנה את בניית הכור שהופצץ.
ב-2011 אישרה גם הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית שהמטרה שהופצצה אכן הייתה כור גרעיני בשלבי בנייה. העיתון "דר שפיגל" דיווח כי שם הקוד של הפעולה היה "מבצע בוסתן", ומקורות אחרים דיווחו כי שם הקוד היה "מבצע אריזונה", אך, כאמור, השם הרשמי היה "מבצע מחוץ לקופסה". ב-21 במרץ 2018, לאחר יותר מעשר שנים, אישרה ישראל רשמית שהפציצה את הכור, ופרסמה פרטים על המבצע.
רקע לתקיפה.
לפי פרק שכתב יוסי מלמן בספר "מלחמות הצללים" ופורסם ב"הארץ", לפעולה קדמה פעילות מודיעינית נמרצת. בעקבות הודעת לוב ב-2003 על החלטתה להפסיק את תוכנית הגרעין שלה, שהפתיעה את ישראל, הורה ראש המוסד מאיר דגן על בחינה מחדש של חומר מודיעיני שהצטבר בידי המוסד, ובעקבות הערכת מצב שביצעה חטיבת המחקר, הוחלט שככל הנראה סוריה מפתחת נשק גרעיני בחשאי. המוסד הצליח להשיג מודיעין המצביע על הקמת כור גרעיני להפקת פלוטוניום שנבנה בסוריה בשיתוף פעולה עם קוריאה הצפונית, כולל מיקומו. המוסד ויחידות מיוחדות של אמ"ן בדקו את האתר ומצאו שאכן מדובר בכור גרעיני בשלבי הקמה. במקביל נערך צה"ל בקצב אימונים מוגבר, למקרה שתקיפה הכור תביא לפרוץ מלחמה עם סוריה.
התקיפה.
ב-21 במרץ 2018 פרסמה ישראל פרטים על התקיפה האווירית וכיצד היא בוצעה. את המידע המודיעיני שאישר את המתרחש בכור השיג "המוסד". בהמשך השיג אמ"ן מודיעין מפורט יותר על הכור, דבר שאפשר לתכנן את תקיפתו. באמ"ן העריכו שהכור יהפוך למבצעי בסוף 2007 ולכן הוחלט לתקוף אותו לפני שיהפוך ל"חם", דבר שיסבך ויסכן תקיפות בעתיד.
בחיל האוויר כונה המבצע "ניגון שקט", ותוכנן כך שיתבצע בחתימה נמוכה, תוך שימוש במספר מצומצם של כלי טיס שיחדרו לסוריה בטיסה נמוכה, וזאת על מנת לגרום לסוריה בלבול באשר למבצעי התקיפה ולא לגרור את האזור למלחמה אזורית. נווט הקרב רס"ן עמנואל לוי תכנן את נתיב הטיסה ואת הצד המבצעי בתקיפה והשתתף בתקיפה עצמה.
ב-5 בספטמבר 2007 התכנס הקבינט המדיני-ביטחוני בראשות ראש הממשלה אהוד אולמרט ודן בסוגיה. בהתאם להמלצת הרמטכ"ל גבי אשכנזי אישר הקבינט את תקיפת הכור. שרת החוץ, ציפי לבני, שר הביטחון, אהוד ברק, וראש הממשלה אולמרט הוסמכו לבחור את עיתוי התקיפה ובהתאם להמלצת הרמטכ"ל אישרו תקיפה עוד באותו לילה. את התקיפה האווירית ביצעו מטוסי קרב של חיל האוויר הישראלי. בתקיפה השתתפו 4 מטוסי F-15I רעם מטייסת הפטישים שבבסיס חצרים, שני מטוסי F-16I סופה מטייסת 119 ושני מטוסי F-16I סופה מטייסת 253 מבסיס רמון. מטוסי ה-F-15I רעם הם מטוסי הקרב הכבדים והגדולים ביותר של חיל האוויר: הם בעלי כושר נשיאת חימוש גבוה וייעודם הוא הפצצה טקטית ואסטרטגית. תפקידם היה להפציץ את הכור עם מירב הפצצות הכבדות שנשאו. מטוסי ה-F-16I סופה הם מטוסי קרב רב-משימתיים מתקדמים. תפקידם, בנוסף להפצצת הכור, היה ללוות את מטוסי ה-F-15I ולהגן עליהם מפני איומים שונים, וכן ליירט מטוסי אויב אם יוזנקו לעברם, אף על פי שההנחיה הייתה להימנע ככל האפשר מקרבות אוויר בחתימה גבוהה.
המבצע החל ב-5 בספטמבר, 22:30. המטוסים השמידו עמדת מכ"ם סורית ואז שיבשו את מערכת ההגנה האווירית הסורית באמצעות לוחמה אלקטרונית, ובכך מנעו ממנה להבחין במטוסים התוקפים. בשעה 00:45 הפציצו המטוסים את הכור באמצעות מגוון של פצצות מונחות GPS ופצצות מונחות לייזר. הבחירה בשלושה סוגי חימוש נועדה למקרה שאחד הסוגים לא יתאים למשימה. בסופו של דבר, כל הפצצות פגעו במטרה וכל החימושים פעלו בהצלחה, ובסך הכל הופצץ הכור על ידי 17–18 טון חומר נפץ. הכור הושמד באופן בלתי הפיך, ואמ"ן העריך שלא ניתן לשקמו.