עם הגיעו עשה לאיתור אפשרויות כלכליות, וערך סקירה של מקורות המים הנשפכים לים מבחינת ניצול כוחם, ובחן את אוצרות הטבע בארץ. כמי שגדל בבית אחוזה עם טחנת קמח, תפיסתו הייתה ניצול משאבים קיימים ושכלול ופיתוח תעשייה מסורתית לצריכה מקומית ולייצוא. את סיורו עשה ברכיבה עם אחותו מניה במדבר יהודה, בצפון הארץ ובדרום סוריה ובלבנון, עם מנדל חנקין ששימש להם מורה דרך ומתורגמן. חלק מממצאיו הקשורים בניצול כוח המים פורסמו בכתב העת הציוני "יברייסקייה ז'יזן" ("חיים יהודיים") שנכתב בשפה הרוסית.
בשנת 1904 היה חבר המשלחת מטעם ההסתדרות הציונית לחקר אוגנדה. השליחות עוררה ויכוח קשה והולידה מחלוקות על עצם קיום החקירה.
בהגיעו לארץ ישראל, משראה את פרי ההדר, היה וילבוש בין הראשונים להשקיע באונייה להובלת הפרי לייצוא. הוא היה בין היזמים לגידולי קנה סוכר, והמציא מערכות השקיה מובלות מהירקון לבארות בפתח תקווה להשקיית פרדסים, ובכך להימנע משימוש בכוח חשמל, משנאסרה על ידי השלטון העות'מאני הקמת תחנות כוח.
בשנת 1906 נשא לאישה את שושנה פיינברג, בתו של ישראל פיינברג, מחלוצי ראשון לציון, ואחותו של אבשלום פיינברג.
ייזום תעשייתי.
וילבוש הציע להקים חברה לפיתוח תעשייתי בארץ ישראל, שתעסוק בעצירה משנית של שמן זית מגפת (פסולת זיתים), לאחר שהוצא ממנה השמן בצורה שהייתה מקובלת אז בארץ, במכבשים עשויים עץ. הצעתו הייתה להשתמש באמצעים כימיים, בנפט. לגרעין החברה חברו עסקנים ציוניים אמידים ברוסיה, בהם אחיו גדליה. המפעל שהוקם, "חדיד" באזור בן שמן, שרד רק זמן קצר מחוסר כדאיות כלכלית ושריפה, וחלק מהציוד הועבר למפעל "עתיד" (לימים בית חרושת "שמן"). וילבוש היה ליועץ בהקמת מפעלי תעשייה. בדיקות שערך הביאו לאיתור המקום המועדף להקמת בית חרושת ראשון למלט בארץ, "מפעל נשר חיפה", ובית-חרושת ללבני חול-סיד, "סיליקט" בתל אביב. כמה מעבודותיו, בעלות עניין היסטורי כלכלי וטכנולוגי רב, לא הגיעו לפרסום. הוא רק החל בהכנת חומר לעבודה יסודית על 'חרושת ותעשייה בארץ-ישראל ועתידן', שראתה אור בחלקה בלבד.
בשנת 1909 ייסד בחיפה את בית החרושת לשמן ולסבון "עתיד" עם חבריו טוביה דוניה, שמואל פבזנר ושמואל איצקוביץ'. בסמוך לפרוץ מלחמת העולם הראשונה חזר משנה וחצי עבודה בסנקט פטרבורג במפעל שמן בו התמחה בתהליכי מיצוק שמנים. כנתין עות'מאני נשאר בארץ, ומונה על ידי ג'מאל פחה למהנדס העיר ירושלים ובתפקיד זה מיפה את העיר. במסגרת עבודות שיפור בעיר, שופצו גג כיפת הסלע ומסגד אל-אקצא. לאחר זמן מונה כמהנדס מים של הצבא הטורקי בעבר הירדן הצפוני, החורן והגולן והקים מערכת אספקת מים בתדמור. בזמן המצוד על אנשי ניל"י נאסר לשבועיים בהיותו גיסו של אבשלום פיינברג.
בשנת 1919 ייסד בלונדון את חברת "שמן" עם אחיו משה (ממציא תהליך ייצור המרגרינה וייצור לחם חי מנבטים) והאדריכל גדליהו וחבר נוסף בשם אליהו פאינסון. בשנת 1922 החלו האחים להקים את בית החרושת "שמן" ליד בית החרושת "עתיד" בחיפה, ובשנת 1924 נחנך מפעל השמנים על ידי הנציב העליון הרברט סמואל. וילבוש היה מנהלו של המפעל שנים רבות, ובין פועליו נודע במידותיו הצנועות ואף נהג לאכול עימם בחדר האוכל. במקביל לעבודתו במפעלי שמן, ניהל וילבוש בהתנדבות את מפעל המים של "הדר הכרמל", והיה חבר פעיל בחברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה.
בשנת 1923 הקים את ביתו ברחוב ירושלים 26 בחיפה, בית העומד על תילו עד היום.
בשנת 1960 הוכר כאזרח לשם כבוד בעיר חיפה על פועלו בקידום התעשייה והקמתו של בית חרושת "שמן".
וילבוש נפטר בכ"ג בניסן תשל"א, בגיל 92, ונקבר בחדרה. שני ילדיו: זהרה ויואל וילבוש, פרופסור לאנתרופולוגיה באדמינטון שבקנדה.
המיזם לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים
המיזם לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים הוא הקרן להשקעה בסרטי קולנוע המופקים בירושלים, ולפיתוח תעשיית הקולנוע בירושלים.
היסטוריה.
הקרן הוקמה ב-22 ביוני 2008, ביוזמת הרשות לפיתוח ירושלים, הקרן לירושלים ורנן שור, במאי ומנהל בית הספר לקולנוע ע"ש סם שפיגל. באוגוסט 2008 נבחר יורם הוניג למנהל המיזם, והוא החל לפעול עם תקציב של 7 מיליון שקל.
בתחילת 2010 העניק המיזם תמיכה של שישה מיליון שקלים ל-19 פרויקטים קולנועיים וטלוויזיוניים שנבחרו מתוך 132 בקשות שהוגשו.
עד שנת 2011 גייס המיזם 32 מיליון שקלים לעידוד תעשיית הקולנוע בעיר ולתמיכה בהפקת סרטים שצולמו בשטחה. אחר כך קיבל תקציב ממשלתי נוסף של כ-50 מיליון שקלים (בשנים 2013–2014), והצליח לעלות את כמות הפקות הקולנוע המצולמות בירושלים מתוך כלל הפקות הקולנוע הישראלי, משיעור של כ-5 אחוזים בשנת 2008 לכ-25% ב-2016. עם זאת יוצרים שזכו במענקים מהמיזם התלוננו שלא קיבלנו את הכסף שהובטח להם.
ב-2013 יזם תוכנית להקמת תעשיית אנימציה בירושלים, באמצעות המיזם לקולנוע וטלוויזיה בירושלים גויס תקציב למימון הפקות אנימציה, בין השאר לאולפני דיסני. עד סוף 2017 הופקו ארבעה סרטים אנימציה ושש סדרות אנימציה בינלאומיות בירושלים, שהעסיקו למעלה מ־200 אנימטורים.
בפברואר 2019, השיק המיזם לקולנוע וטלוויזיה בירושלים את "הסצנה", חממה לפיתוח תכנים לקולנוע ולאנימציה מרעיון עד מסך. חממה המעניקה ליוצרים הירושלמים כלים ומשאבים לקידום הפרויקטים שלהם.
פעילות.
מטרות העל של המיזם הן העצמת הדימוי האנושי של ירושלים באמצעות סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה שעלילתן מתרחשת בעיר, והשקעה בתשתיות בנות קיימא לפיתוח התעשייה בעיר ובעידוד השתלבות יוצרים ירושלמים בתעשיית הקולנוע.
נכון לשנת 2020, השקיע המיזם בהפקת למעלה מ-80 סרטי קולנוע ישראליים ובין לאומיים, סדרות טלוויזיה ופרויקטים באנימציה ובפיתוח עשרות פרויקטים. סרטי המיזם זכו להצלחה גדולה בארץ ובפסטיבלים ברחבי העולם בהם פסטיבל קאן, ברלין, טוקיו ואף מועמדות לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. חלקם גם זכו להצלחה מסחרית.
המיזם ממוקם בבית הנסן שבירושלים, בקרוב צפוי לעבור לסינמטק שבירושלים.
פיתוח תעשייה וקהילת הקולנוע בירושלים.
כקרן קולנוע עירונית המיזם פועל עם עיריית ירושלים לפשט את תהליכי ההפקה בירושלים למפיקים זרים ומקומיים, כבערים רבות ברחבי העולם. לראשונה בארץ הוקמה בעירייה מנהלת תיאום הפקות הנותנת שירות ללא עלות לכלל ההפקות בעיר.
המיזם סייע לפתיחת שלוחות של אולפני פוסט פרודקשיין מרכזיים בירושלים ובהקמת אולפני אנימציה ו VR מתקדמים המעסיקים עשרות בוגרים של מוסדות הלימוד הירושלמים בתחום המסיימים את לימודיהם.
במסגרת יצירת "קהילת אקוסיסטם ירושלמית" פועל המיזם לעידוד קשרי עבודה של כל גורמי התחום בעיר: קיום מפגשי הכרות מעשיים ופרסום של פעילות רלוונטית לשיתופי פעולה יצירתיים ותעסוקתיים. חיבור בין מגמות הקולנוע בתיכונים למוסדות להשכלה גבוהה בתחום ושיתופי פעולה ביניהם. בנוסף מעניק המיזם לקהילה הירושלמית תוכניות העשרה מקצועית, לווי מקצועי. כמו כן פועל המיזם ליצירת פרויקטים ייחודיים לשיתופי פעולה בין הגורמים השונים בעיר ודיוק נוהלי המיזם בהתאם למטרות.
פעילויות נוספות של המיזם.
"הקפיצה המשולשת" - מסלול ייחודי של המיזם לפיתוח והפקת תוכן ישראלי מקורי באנימציה, עבור, בשיתוף והכוונה של חברות אנימציה בינלאומיות. המשתתפים במסלול זוכים בלווי מקצועי אישי על ידי מיטב היוצרים מהארץ ומהעולם וזוכים להיכרות אישית עם מקבלי ההחלטות בגופי אנימציה מובילים בעולם. המסלול פועל החל משנת 2016.
"פסטיבל האנימציה הבינלאומי בירושלים" - הפסטיבל שמתקיים החל מנובמבר 2016 מהווה שיא שנתי של פעילות האנימציה הישראלית בירושלים ובכל הארץ. הפסטיבל מציג את סרטי האנימציה הטובים ביותר מהעולם ומהארץ ומפגיש את הקהל עם מיטב היוצרים. במהלך הפסטיבל שמתקיים בסינמטק ירושלים וברחבי העיר במשך ארבעה ימים משולבת תוכנית ענפה ומגוונת לקהל הרחב ולאנשי מקצוע: סדנאות מעשיות וכיתות אומן לצד תכנים לקהל בוגר ולמשפחות.
מסלולי ההשקעה.
המיזם בוחר להשקיע בפרויקטים על פי אמות מידה מקצועיות ואמנותיות, תוך התייחסות להכרחיות קיומו של הסיפור בירושלים, מקוריות התסריט, איכות הכתיבה, רמת הבמאי, רמת המפיק, היתכנות ההפקה ועוד.
מסלולי ההשקעה של המיזם:
סרטים והסדרות שהופקו במימון המיזם.
במשך השנים תמך המיזם בהפקתם של עשרות סרטים וסדרות טלוויזיה בירושלים, בין השאר:
טרה סימונס
אקסונוקלאז
אקסונוקלאזות (באנגלית:Exonuclease) הם אנזימים החותכים נוקלאוטידים בודדים מקצה של שרשרת פולינוקלאוטידית (כגון גדיל DNA). החיתוך נעשה על ידי הידרוליזה של קשר פוספודיאסטר מקצה '3 או קצה '5 של הפולינוקלאוטיד. החיתוך של האקסונוקלאז הוא "חיתוך כללי", ולא ספציפי לרצפים מסוימים, כמו החיתוך שעושים אנזימי רסטריקציה.
דוגמה לאנזים עם יכולת אקסונוקלאז הוא DNA-פולימראז-1 (DNA polymerase I). פול-1 משתמש ביכולת האקסונוקלאז כדי לחתוך את ה-RNA פריימר במעלה הזרם מאתר סינתזת ה-DNA, מקצה '5 לקצה '3. לאחר החיתוך, פול-1 מסנתז נוקלאוטידים חדשים להחליף את הפריימר שהוסר. לפול-1 ישנה גם יכולת אקסונוקלאז מ-'3 ל-'5 המאפשרת לו להגיה אחורה ולתקן טעויות תוך כדי סינתזה של DNA.
בחיידקים קדומים ובאאוקריוטים, אחד מהמסלולים המרכזיים לפירוק RNA נעשה דרך קומפלקס רב-חלבוני בשם אקסוזום, המורכב בעיקר מאקסוריבונוקלאזות עם יכולת חיתוך מ-'3 ל-'5.
שריר התאומים
אקסונוקליאז
אלכסנדר זילוטי
אלכסנדר איליץ' זילוטי (ברוסית: Александр Ильич Зилоти; באנגלית: Alexander Ilyich Siloti; נולד ב-9 באוקטובר 1863 סמוך לחרקוב, נפטר ב-8 בדצמבר 1945 בניו יורק) היה פסנתרן, מנצח ומלחין רוסי.
חייו.