אנתוני מייקל "טוני" בורדיין (באנגלית: Anthony Michael "Tony" Bourdain; 25 ביוני 1956 – 8 ביוני 2018) היה שף, סופר ואישיות טלוויזיונית אמריקאי ממוצא יהודי. נודע בשל ספרו "סודות מחיי המטבח: הרפתקאות בבטן הרכה של הקולינריה" (התפרסם באנגלית ב-2000, התפרסם בעברית ב-2003) והוא הנחה את התוכניות "Anthony Bourdain: No Reservations" בערוץ הנסיעות, העוסקת בהרפתקאות קולינריות ותרבותיות, ו"Parts unknown" זוכת פרס אמי.
ב-1978 הוא סיים את לימודיו במכון הקולינרי של אמריקה (The Culinary Institute of America) והוא בישל במסעדות שנים רבות, בורדיין היה השף האחראי של בראסרי לה האל, ניו יורק, שם כיהן כשף בפועל במשך שנים רבות.
שנותיו הראשונות ומשפחתו.
אנתוני בורדיין נולד בניו יורק לפייר (נפטר ב-1987) וגלאדיס בורדיין, וגדל בליאוניה, ניו ג'רזי. בורדיין הוא נצר לשושלת צרפתית-קתולית מצד אביו, סבו מצד אביו היגר לניו יורק מצרפת אחרי מלחמת העולם הראשונה. משפחת אימו יהודית. בורדיין למד בבית הספר דווייט-אינגלווד וסיים את לימודיו ב-1973. הוא למד בוואסאר קולג', אבל נשר ממנו כעבור שנתיים. הוא סיים את לימודיו ב-Culinary Institute of America ב-1978.
בורדיין נישא לחברתו מבית הספר התיכון, ננסי פוטקוסקי, בשנות השמונים, הם היו נשואים במשך שני עשורים לפני שהתגרשו; בשנותיו האחרונות חי עם אשתו השנייה, אוטביה בוסיה. יש להם בת משותפת, אריאן, נולדה ב-9 באפריל 2007; הזוג נישא ב-20 באפריל 2007. בוסיה הופיעה במספר פרקים של תוכניתו No Reservations.
לימודיו הקולינריים והקריירה שלו.
בספר "סודות מחיי המטבח", מתאר בורדיין כיצד ניצתה אהבתו לאוכל בצרפת כשטעם את האויסטר הראשון שלו בסירת דיג אויסטרים כשהיה נער בעת חופשה משפחתית. לימים, כשלמד בוואסאר קולג', הוא עבד במסעדות פירות ים בפרובינסטאון מסצ'וסטס, שם החליט לבחור בבישול כקריירה. בורדיין סיים את לימודיו בCulinary Institute of America ב-1978, ועבר לבשל במספר מסעדות בעיר ניו יורק – בכללן Supper Club, One Fifth Avenue וSullivan's והגיע עד לדרגה של שף ראשי בבראסרי לה האל ב-1998. בראסרי לה האל ממוקמת במנהטן, ולה סניפים נוספים במיאמי ובאותה עת היו לה גם סניפים בוושינגטון די. סי., וטוקיו, יפן. בורדיין אמר שהוא אינו מתגעגע לעבודה במטבח ומאמין שזהו מקצוע עבור צעירים וגמישים – בראש, גוף ורגש."
הקריירה התקשורתית.
כתיבה.
בורדיין זכה לפופולריות מיידית החל מפרסום ספרו "סודות מחיי המטבח: הרפתקאות בבטן הרכה של הקולינריה" שהיה רב-מכר של הניו יורק טיימס וצמח מתוך מאמרו שהפך כיום למפורסם בכתב העת ניו יורקר שנקרא "אל תאכל לפני שתקרא את זה."
אחר-כך כתב בורדיין שני ספרים רבי-מכר נוספים ברשימת הניו יורק טיימס A Cook's Tour A Cook's Tour (2001), תיאור אקזוטי של האוכל שלו ומסעותיו ברחבי תבל, שנכתבו ביחד עם סדרת הטלוויזיה הראשונה שלו, The Nasty Bits (2006), זהו אוסף נוסף של אנקדוטות ומאמרים אקזוטיים, פרובוקטיביים והומוריסטיים המתמקדים בעיקר באוכל. ספריו הנוספים של בורדיין כוללים Anthony Bourdain's Les Halles Cookbook; ספר המסתורין הקולינרי Bone in the Throat and Gone Bamboo; חקירה היסטורית היפותטית Typhoid Mary: An Urban Historical והספר No Reservations: Around the World on an Empty Stomach. ספרו האחרון, Medium Raw: A Bloody Valentine to the World of Food and the People Who Cook הוא המשך לספרו "סודות מחיי המטבח" ויצא לאור בשנת 2010.
כתבותיו ומאמריו של בורדיין ראו אור באכסניות רבות, בכללן ניו יורקר, הניו יורק טיימס, טיים מגזין, לוס אנג'לס טיימס, האובזרבר, Gourmet, מקסים, אסקווייר (בריטניה), Scotland on Sunday, The Face, Food Arts, Limb by Limb, BlackBook, אינדפנדנט, Best Life , Financial Times u- Town &amp; Country. באינטרנט, הבלוג של בורדיין עבור העונה השלישית של התוכנית Top Chef היה מועמד לפרס וובי כבלוג הטוב ביותר בתחומי התרבות/אישי ב-2008.
מבקר אחד כותב שבורדיין "כותב כפי שהוא מדבר, אלא שהכתיבה מתובלת במילת ה"ז'" ומונחים טכניים דומים שכפי הנראה משתמשים בהם במטבחים של מסעדות. הדפים מלאים בדרך של זרם התודעה שמותיר בנו את הרושם שהסופר כמעט מוכרח לבטא את מחשבותיו ולרוקנן מראשו לעמוד על מנת שהוא יוכל להמשיך הלאה להרפתקה נוספת, שנראה שממנה הוא מתפרנס בערוץ הנסיעות."
טלוויזיה.
השבחים שזכה להם ספר הזכרונות העסיסי של בורדיין "סודות מחיי המטבח", הוביל להצעה שקיבל מרשת האוכל להגיש תוכנית משלו על אוכל ומסעות בעולם, בשם A Cook's Tour ששודרה לראשונה ב-8 בינואר 2002. ביולי 2005, שודרה לראשונה סדרת טלוויזיה חדשה, דומה מעט לקודמתה, Anthony Bourdain: No Reservations ,בערוץ הנסיעות, כתוצאה נוספת של הפופולריות העצומה לה זכה "סודות מחיי המטבח" שידרה פוקס את הסיטקום "סודות מחיי המטבח" ששודרה ב-2005, בה הדמות "ג'ייק בורדיין" מבוססת בחופשיות על הביוגרפיה של אישיותו של אנתוני בורדיין.
ביולי 2006, בורדיין היה בביירות וצילם פרק לתוכנית No Reservations כשפרצה מלחמת לבנון השנייה. בורדיין וצוותו פונו ביחד עם אזרחים אמריקאים נוספים בבוקר של ה-20 ביולי בידי חיל הנחתים האמריקני. בגלל המלחמה הבלתי צפויה צולמו רק שעות בודדות מהמסעדה הראשונה אותה תכננו לצלם. המפיקים של בורדיין הכניסו את הסצנה בביירות לתוך הפרק של No Reservations ששודר ב-21 באוגוסט 2006. באופן לא אופייני, הפרק כולל קטעי סרט בהם נראים גם בורדיין וגם צוות ההפקה, וכוללים לא רק את ניסיונותיהם הראשונים לצלם את הפרק, אלא גם מפגשיהם עם תומכי החזבאללה, הימים שבהם חיכו לחדשות ביחד עם מערביים אחרים במלון בביירות, ובריחתם הסופית בעזרת מנקה (שאינו נראה בקטע הסרט), שאותו בורדיין מדבב כ"מר וולף" בעקבות הדמות שגילם הרווי קייטל בספרות זולה. הפרק היה מועמד לפרס אמי ב-2007.
בורדיין הופיע חמש פעמים כשופט אורח בתוכנית המציאות של תחרות הבישול Top Chef בערוץ בראבו. הוא גם היה אחד השופטים הראשיים בעונה השמינית של התוכנית Top Chef All-Stars ב-2010. הוא הופיע בפרק בתוכנית המציאות קעקועים בע"מ, של רשת TLC. הוא הופיע כאורח בפרק של התוכנית Bizarre Foods with Andrew Zimmern ב-2007. הוא השתתף בהופעת קמאו בסרט הקולנוע Far Cry בשנת 2008, ובסרט מכונת הכסף משנת 2015.
ב-2010 הופיע בורדיין בתוכנית הטלוויזיה יו גאבה גאבה! כד"ר טוני. בורדיין שימש כיועץ ותסריטאי לסדרת הטלוויזיה Treme של רשת HBO.
מאז 2013 הנחה את תוכנית האוכל והתיירות "" במשך 11 עונות, ברשת CNN שזכתה בפרס אמי.
קומיקס.
בורדיין כתב מספר רומנים גרפיים, ביניהם "!Get Jiro" שעמד בראש רשימת 100 רבי המכר של מגזין הניו יורק טיימס, ועוסק בשף סושי צעיר בשם ג'ירו בעולם דיסטופי בו שולטים שפים כמו אצולה ומוצא את עצמו לכוד בקרב עקוב מדם בין ה"בינלאומיים" שמנסים לבסס את שליטתם באמצעות יצירת מטבח עולמי ורשתות מזון מהיר בפריסה גלובלית, לבין ה"חוואים" שאינם מבשלים דבר פרט לאוכל אורגני, צמחוני, בגידול מקומי ויקר מעבר להישג ידיו של הסועד הממוצע. הקומיקס משלב בתוכו הומור, אלימות, וביקורת נוקבת על תעשיית המזון האמריקאית. לרומן זה יצא מאוחר יותר רומן המשך החוקר את מקורותיו של ג'ירו הנקרא ""Blood and Sushi"."
פטירתו.
ב-8 ביוני 2018 נמצא ללא רוח חיים בחדר בבית מלון בצרפת, לאחר שככל הנראה שם קץ לחייו.
ספריו.
ספרות תעודית
ספרות בדויה
קישורים חיצוניים.
כתבות בעברית
ארכלאוס (מלך)
קרלו פטריני
קרלו פטריני (באיטלקית: Carlo Petrini; נולד ב-22 ביוני 1949) הוא מייסד תנועת מזון איטי.
קרלו פטריני נולד בעיר ברה , בנפת קונאו, איטליה. הוא זכה לפרסום בשנות השמונים כשלקח חלק במסע הפרסום נגד פתיחת סניף רשת המזון המהיר מקדונלד'ס, בסמוך למדרגות הספרדיות ברומא.
ב-1977 החל פטריני לכתוב מאמרים קולינריים ביומונים הקומוניסטים "איל מניפסטו" ו"ל'אוניטה". הוא עורכם של פרסומים רבים בבית ההוצאה לאור Slow Food Editore. הוא כתב טור שבועי בעיתון היומי לה סטמפה וכיום הוא עובד בעיתון לה רפובליקה. ב-1986 הוא ייסד את תנועת מזון איטי, שבאה לתת חלופה למזון המהיר, שואפת לשמר את המטבח המסורתי של כל אזור ומעודדת גידולים של ירקות, פירות ובעלי חיים שמאפיינים את סביבתם הטבעית. כיום התנועה מונה 100,000 חברים ב-132 ארצות. באוקטובר 2004 הוא ייסד את האוניברסיטה למדעי הגסטרונומיה, מוסד שמטרתו לגשר על הפער בין חקלאות לגסטרונומיה.
אוסקר אהומאדה
אוסקר אדריאן אהומאדה (בספרדית: Oscar Adrián Ahumada; נולד ב-31 באוגוסט 1982 בסראטה שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
קריירה.
ערך את הופעת הבכורה שלו בריבר פלייט ב-24 בנובמבר 2002 במשחק מול אולימפו. ב-2004 עבר לוולפסבורג הגרמנית, אך כבר ב-2005 חזר למולדתו בשל עניינים משפחתיים. אחרי 5 שנים בריבר פלייט עבר לוראקרוס המקסיקנית. ב-30 באוגוסט 2011 חתם חוזה ל-2.5 שנים עם רוסטוב. לראשונה במדי רוסטוב הופיע ב-21 בספטמבר 2011 במשחק הגביע הרוסי מול טום טומסק (המשחק נגמר 1-3 לזכות רוסטוב).
נבחרות צעירות.
לאהומאדה יש 3 הופעות בנבחרת הנוער עד גיל 20, יחד עם הנבחרת הוא זכה באליפות העולם לנוער 2001.
ניקולס רידלי