ב-1963 עזב מילטון נסימנטו את טרס פונטס (Três Pontas), עיר השוכנת בפנים הארץ במדינת מינאס ז'ראיס, והגיע לבלו הוריזונטה, במטרה ללמוד ולחפש עבודה. הוא התגורר בבניין לוי, בו גרה לא מכבר משפחת האחים בורז'ס. באחד הימים, לאחר שצפו נסימנטו ומרסיו בורז'ס יחדיו שלוש פעמים ברצף בסרט ז'יל וג'ים של פרנסואה טריפו, החלו שניהם לחבר שירים (מילטון כבר ניגן באותה התקופה במספר בארים בבלו הוריזונטה). מרסיו חיבר את המילים ומילטון את הלחן. החל מאז, חלקו של מרסיו בכתיבת המילים היה המשמעותי ביותר בדברי ימי "מועדון פינת הרחוב" ובשלב מאוחר יותר שיתף בכך פעולה בעיקר עם פרננדו בראנט. לאחר צאת האלבום הראשון, "מועדון פינת הרחוב" (Clube da Esquina), משנת 1972, יצא ב-1978 תחת אותו השם האלבום "מועדון פינת הרחוב 2", אשר כלל גם שירים של אמנים אשר לא היוו חלק ממועדון פינת הרחוב (לדוגמה, שיקו בוארקי).
נמרוד אלוני
נמרוד מרדכי אלוני (נולד ב-15 בפברואר 1956) הוא פרופסור לפילוסופיה של החינוך במכללת סמינר הקיבוצים.
ביוגרפיה.
אלוני נולד בשנת 1956 וגדל בכפר שמריהו. הוא בנם של ראובן ושולמית אלוני, אח לדרור אלוני ולאודי אלוני. ב-1978 החל אלוני בלימודי חינוך ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים, אותם סיים ב-1982. במהלך הלימודים, היה פעיל בתנועת הסטודנטים היהודית-ערבית קמפו"ס, ואף היה מועמדה לתפקיד יו"ר הסתדרות הסטודנטים בבחירות 1980.
בין השנים 1982 ל-1984 השלים תואר שני בחינוך, ובין השנים 1983 ל-1985 תואר שני M.PHIL בפילוסופיה, שניהם באוניברסיטת קולומביה.
בשנת 1987 סיים לימודי דוקטורט בפילוסופיה של החינוך, גם כן באוניברסיטת קולומביה.
אלוני משמש כמרצה לפילוסופיה של החינוך המופקד על קתדרת אונסק"ו לקידום החינוך ההומניסטי במכללת סמינר הקיבוצים וכן כראש המכון למחשבה חינוכית שם. בעבר לימד כמרצה אורח באוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת מונטקלייר בניו ג'רזי ובאוניברסיטת קונקורדייה במונטריאול. הוא גם מנהל תחום האתיקה החינוכית במרכז לאתיקה בירושלים.
פרסומיו האקדמיים מתמקדים בתחומי החינוך ההומניסטי, אתיקה וחינוך, דמוקרטיה וחינוך, והחל משנת 2020 בתחום החדש והמתפתח של אקו-הומניזם. לצד כתיבתו האקדמית פרסם למעלה ממאה מאמרי דעה בעיתונות היומית בענייני חינוך, תרבות וחברה.
אלוני הוא היושב-ראש והמייסד של עמותת חמ"ה (חינוך ממלכתי הומניסטי), שמטרתה לקדם ולהנחיל את ערכי החינוך ההומניסטי במערכת החינוך הישראלית. הוא משמש כעורך הראשי של הוצאת הספרים וכתבי העת של מכללת סמינר הקיבוצים, ובכלל זה "גילוי עת" ו"החינוך וסביבו".
אלוני הוא מייסדו של "כנס תל אביב לחינוך מתקדם" שנערך בסמינר הקיבוצים. הוא עמד במשך חמש שנים בראש ועדה לכתיבת קוד אתי לאנשי חינוך בישראל, אולם המסמך שכתבו נגנז.
בשנת 2004 קיבל את אות "אביר איכות השלטון" מהתנועה למען איכות השלטון בישראל ובשנת 2005 קיבל את פרס החינוך של העיר תל אביב-יפו על הצטיינות אקדמית ותרומה לחינוך.
בשנת 2021 זכה בפרס אגודת הבוגרים של אוניברסיטת קולומביה בתחום חקר החינוך על הצטיינות אקדמית ותרומה משמעותית לקידום החינוך וכן במגן האתיקה של אגודת רוטרי ישראל.
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
תורת משה
תורת משה המוכר יותר כ"האלשיך" הוא ספרו החשוב והמוכר ביותר של רבי משה אלשיך (האלשיך הקדוש) המציג את תורתו וביאוריו על חמשת חומשי התורה. מחמת ארכו הרב, נדפס הספר כסדרה בת חמישה כרכים. באורח נדיר, אף שהאלשיך היה קודם לחסידות בכמאתיים שנה, זהו ספר שרבים מחשובי תנועת החסידות מרבים לצטטו, בהם תולדות יעקב יוסף, החוזה מלובלין, קדושת לוי, המגיד מקוזניץ ועוד.
את הספר החל לסדר רבי משה בשנת ה'שנ"ב, ושנה לאחר מכן יצא החלק הראשון על ספר בראשית, בבית דפוסה של דונה ריינה אלמנת דון יוסף נשיא, סמוך לקושטא. הספר הוגה על ידי רבי יצחק גרשון תלמיד האלשיך. בה'ש"ס נדפס הספר שנית בויניציאה, במהדורה מתוקנת מטעויות הדפוס הראשון. בשנה הבאה הופיעה מהדורה שלישית באותה עיר, עם הקדמת רבי ברוך קלמיאני.
האר"י אמר על דרשות האלשיך כי כיוון לאמת, והפליא רבות בשבחם. גם החיד"א התבטא עליו בעקבות הספר "המפרש הגדול שבאחרונים", "פירוש מתוק ואמיתי" ועוד. אגדות על כך שהאר"י יצא לשמוע את הדרשות עם כל פמלייתו נשמעו מפי רבי חיים אלעזר שפירא.
בה'תק"ז יצא לאור באמסטרדם הספר "קיצור אלשיך" המתמצת את תוכן הספר לכרך אחד, בעריכת רבי יוסף הדיין מלובלין.
באסין קיין
לאיוש אסטאלוש
לאיוש אסטאלוש (בהונגרית: Asztalos Lajos, בסרבו-קרואטית: Ljudevit Astaloš; 29 ביולי 1889 – 1 בנובמבר 1956), שחמטאי הונגרי בדרגת אמן בינלאומי, אלוף הונגריה בשחמט לשנת 1913, פרופסור לפילוסופיה ומומחה לשפות.
בתחילת הקריירה שלו חלק אסטאלוש מקום 6–8 בתחרות בודפשט 1911 (אליפות הונגריה השלישית, ניצחו: זולטן פון באלה וז'יגמונד ברס), חלק מקום 7–8 בתחרות וורצלאב 1912 (ניצח: גריגורי), הגיע למקום השני, בתחרות טמשואר 1912 (אליפות הונגריה הרביעית, ניצח: גיולה ברייר), ניצח בתחרות דברצן 1913 - אליפות הונגריה החמישית, חלק מקום 8–9 בתחרות בודפשט 1913 (ניצח: רודולף שפילמן), הגיע למקום החמישי בתחרות מנהיים 1914, הגיע למקום הרביעי בתחרות וינה 1917 (ניצח: מילן וידמר) והגיע למקום החמישי בתחרות קשאו 1918 (ניצח: ריכרד רטי).
לאחר מלחמת העולם הראשונה, עקר אסטאלוש לממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, שלימים נודעה כיוגוסלביה. בשנת 1923 חלק מקום 6–7 בתחרות טריאסטה (ניצח: פאול יונר). בשנת 1924 הגיע למקום השלישי בתחרות גיור (אליפות הונגריה השביעית, ניצח: גזה נאגי). בשנת 1925 הגיע למקום החמישי בתחרות בודפשט (ניצחו: לוואש ושטֶרק) וחלק מקום 13–14 בתחרות דברצן (ניצח: הנס קמוך) בשנת 1926 הגיע למקום השלישי, אחרי הרמניס מטיסונס וסבלי גריגורייביץ' טרטקובר בתחרות ברדיו. בשנת 1927 הגיע למקום הרביעי בתחרות קצ'קמט (ניצח: אלכסנדר אלכין).
השתתפות באולימפיאדות.
אסטאלוש ייצג את יוגוסלביה בארבע אולימפיאדות שחמט. באולימפיאדת השחמט 1926, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השנייה שהתקיימה בבודפשט. אסטאלוש שיחק בלוח הראשון של הנבחרת ויוגוסלביה זכתה במדליית הכסף הקבוצתית. שנה מאוחר יותר, באולימפיאדת השחמט 1927, אולימפיאדת השחמט הראשונה שאורגנה על ידי פיד"ה, שיחק אסטאלוש בלוח השלישי וצבר ארבעה ניצחונות, שמונה תוצאות תיקו וארבעה הפסדים. בין היתר ניצח את מריו מונטיצ'לי, הולגר נורמן הנסן ואלאן נילסון וסיים בתיקו מול ארנסט גרינפלד ומקס אויבה.
באולימפיאדת השחמט 1931, אולימפיאדת השחמט הרביעית שאורגנה על ידי פיד"ה, שיחק אסטאלוש בלוח השני והשיג שבעה ניצחונות, שש תוצאות תיקו ושלושה הפסדים. בין היתר ניצח את סבלי גריגורייביץ' טרטקובר, פרדריק ייטס ופרנק מרשל. באולימפיאדת השחמט 1936, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השלישית, שיחק אסטאלוש בלוח הרביעי והשיג חמישה ניצחונות, שמונה תוצאות תיקו ושלושה הפסדים.
בשנת 1931 הגיע אסטאלוש למקום ה-13 בתחרות בלד (ניצח: אלכסנדר אלכין). בשנת 1934 הגיע למקום השישי בתחרות מריבור (ניצחו: וסיה פירץ ולאיוש שטיינר). בשנת 1935 חלק מקום 8–9 בתחרות בלגרד (ניצחו: וסיה פירץ ובוריסלב קוסטיץ'). בשנת 1938 חלק מקום 5–7 בתחרות ליובליאנה (ניצח: בוריסלב קוסטיץ').
במהלך מלחמת העולם השנייה שיחק אסטאלוש בלוח הראשון של נבחרת קרואטיה בדו-קרב מול איבן ולדימיר רוהאצ'ק מסלובקיה וסיים בתיקו 1-1. ההתמודדות התקיימה בזגרב, בחודש דצמבר 1941. בשנה שלאחר מכן חזר אסטאלוש להונגריה והתמנה להיות סגן הנשיא של איגוד השחמט ההונגרי ומזכיר של ועדת הדירוג של פיד"ה. הוא קיבל דרגת אמן בינלאומי בשנת 1950 ותואר שופט בינלאומי בשנת 1951.
בשנת 1948 חיבר, ביחד עם גדעון ברצה את הספר A hágai és moszkvai világbajnoki sakkversenyek ולאחר מכן חיבר ספר שחמט בשם A sakkjáték elemei שיצא לאור בשנת 1951 בבודפשט. הוא נפטר בבודפשט כתוצאה משאיפת גז רעיל במהלך המרד ההונגרי נגד ברית המועצות. תחרות שחמט לזכרו מתקיימת מדי שנה, מאז שנת 1958.
לקריאה נוספת.
Arpád Walter Földeák: Dr. Lajos Asztalos
פפירוס 46
פפירוס 46 (המסומן formula_146) הוא ככל הנראה מקטע מהברית החדשה הקדום ביותר ששרד עד ימינו. מגילת פפירוס זו נכתבה ככל הנראה בין השנים 175–225 והייתה חלק מפפירוסי צ'סטר ביטי. התיארוך מראה כי יש סבירות גבוהה שהפפירוס נכתב בסביבות השנה 200.
תוכן הפפירוס.
פפירוס
formula_146 מכיל את מרבית איגרות פאולוס. חלק מהעמודים מצויים בספריית צ'סטר ביטי וחלק בספריית אוניברסיטת מישיגן:
גודל העמוד.
עמוד הטקטס הוא בגודל של 28 על 16 ס"מ. העמוד מכיל עמודה אחת של כיתוב בה בין 26 ל-32 שורות. השורות בתחתית כל עמוד נפגעו או חסרות.
תוכן שאבד.
שבעת העמודים הראשונים של הפפירוס שאבדו הכילו בלא ספק את ראשית האיגרת אל הרומאים. תוכן שבעת העמודים שאבדו מסוף הפפירוס אינו ידוע - ייתכן שמדובר באיגרת השנייה אל התסלוניקים או באיגרת על פילימון אולם אין די מקום להכיל את איגרות הרועים (האיגרת הראשונה אל טימותיוס, האיגרת השנייה אל טימותיוס והאיגרת אל טיטוס).
סימנים לקריאה.
בפפירוס נמצאו סימוני נקודות - סימונים אלה לא מהוות חלק מהטקסט המקורי (שכן הם חלשים יותר) ולכן ככל הנראה בסימון מאוחר שנועד להקל על הקריאה בציבור של הטקסט.
גילוי הפפירוס.