צוות הווי סדנא גייסית שהיווה מעין המשך לצוות הווי סדנאי השריון הוקם ב-1975, פעל שנה בלבד והקליט מספר שירים שונים, עם עיבודים והדרכה מוזיקלית של אילן מוכיח, אילן גלבוע ומשה זורמן. בין מקימי הלהקה היה מוטי דיכנה שהיה בעל ניסיון נעורים לשיר בדיסקוטקים עם להקת התיכוניסטים שלו, וכשהתגייס לצה"ל ניסה להתקבל ללהקת גייסות השריון אבל נקטע על ידי הבוחן רפי בן משה שאמר "אנחנו לא מחפשים פה זמרי דיסקוטקים". דיכנה לא התקבל אבל מיד הקים את הצוות הנ"ל יחד עם חברים נוספים שבאו להופיע. בין הקלטותיהם ניתן למצוא את השירים "גברת שוורץ", "סדנאי השריון", "סוקיאקי" שתורגם מיפנית, "קול דודי" ו"דמיין". במקביל בתוך הצוות פעל צוות פנימי נוסף שנקרא "צוות בוזוקי סדנא גייסית" שהקליט שני שירים נוספים שעיבד עמנואל קרטן ללחנים יוונים עממים ולמוזיקה יוונית, בהם "אולי זה לא היה" ו"לא ביקשתי לי דבר ממנה". הצוות כולו (שהורכב מהצוות עצמו ועוד צוות פנימי) הקליט תשעה שירים חדשים לסינגל שיצא לאור באותה שנה, שנקרא "להקות צבאיות וצוותי הווי". הסינגל הורכב ממספר הקלטות של חמישה צוותי הווי, בהם צוות הווי סדנא גייסית.
דזמון פארמר
דזמון קנייטה פארמר (באנגלית: Desmon Kenyatta Farmer; נולד ב-7 באוקטובר 1981 בפלינט, מישיגן) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקלע/סמול פורוורד. בעבר שיחק פארמר בסיאטל סופרסוניקס וסן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA.
קריירה.
פארמר שיחק כדורסל באוניברסיטת דרום קליפורניה. בשנתו הראשונה הוא לא בלט, וקלע 6.4 נקודות עם 2.8 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונתו השנייה ממוצעיו השתפרו כשהוא קלע 9.5 נקודות עם 3.3 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בעונתו השלישית באוניברסיטת דרום קליפורניה, עונת 2002/2003, פארמר הפך לשחקן המוביל בקבוצתו. הוא קלע 18.7 נקודות עם 4.8 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונת 2003/2004 שיפר פארמר את ממוצע הנקודות שלו כשקלע 19.4, והוסיף 4.6 ריבאונדים בממוצע למשחק.
אחרי שסיים את ארבע שנות הלימודים באוניברסיטה ניסה פארמר להשתלב בליגת ה-NBA. בקיץ 2004 הוא חתם באינדיאנה פייסרס, אך נחתך מהסגל כעבור זמן לא רב. לאחר מכן הוא חתם באריס סלוניקי מהליגה היוונית.
בין השנים 2004–2005 שיחק פארמר בשלוש קבוצות אירופאיות שונות: בסלוניקי, באוסטנדה מהליגה הבלגית ובפרוקום גדיניה מהליגה הפולנית. לאחר מכן הוא עבר לטולסה 66' מליגת הפיתוח של ה-NBA. בעונת 2005/2006 הוא השיג ממוצעים של 16.4 נקודות עם 3.6 ריבאונדים למשחק בטולסה.
באוקטובר 2006 חתם פארמר על חוזה בסיאטל סופרסוניקס בשווי 275,404 $. הוא הספיק לשחק עם הסוניקס 8 משחקים בלבד, עד שנופה ב-4 בינואר 2007. בשמונת המשחקים האלו קלע פארמר 1.6 נקודות בממוצע למשחק.
אחרי שנופה מסיאטל פארמר חזר לשחק בעונת 2006/2007 בטולסה. בעונה זו הוא שיפר את ממוצעיו, כשקלע 19.8 נקודות עם 3.9 ריבאונדים בממוצע למשחק. אחרי שסיים את עונתו השנייה בטולסה חתם פארמר באתלטיקוס סן ג'רמן מפוארטו ריקו. אחרי ששיחק במדיה חודשים ספורים חזר פארמר לליגת הפיתוח של ה-NBA, למדיה של ריו גראנד ואלי וייפרס. במדי הוייפרס הוא קלע 24.7 נקודות עם 4.1 ריבאונדים בממוצע למשחק.
ב-18 בספטמבר 2008 חתם פארמר בסן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA. פארמר שיחק במדיה 3 משחקים בלבד, אך שיפר את ממוצעי ה-NBA שלו כשקלע 4.3 נקודות עם 2.0 ריבאונדים בממוצע למשחק. ב-16 בנובמבר באותה שנה הוא שוחרר מסגל הספרס. אחרי ששוחרר שיחק פארמר בין השנים 2008–2009 בספרטק פרימוז' מהליגה הרוסית ובזאדאר מהליגה הקרואטית.
בנובמבר 2009 חתם פארמר ברנו ביגהורנס מליגת הNBDL, בה הוא קלע 23.7 נקודות עם 4.0 ריבאונדים בממוצע למשחק. פארמר שיחק בביגהורנס בכל עונת 2009/2010.
ב-1 באוקטובר 2010 חתם פארמר בעירוני אשקלון מליגת העל הישראלית.
Until the End of Time
Until the End of Time הוא אלבום הסטודיו הרביעי שיצא לאחר מותו של הראפר האמריקאי טופאק שאקור. האלבום מורכב מאוסף של חומר שלא ראה לאור ונערך מתקופת "מקאוולי" בזמן שחתם בחברת התקליטים Death Row Records. הוא בסה"כ האלבום השני של טופאק שנוצר בלי התערבותו. לאלבום היו ציפיות גבוהות להפוך בסופו של דבר לאלבום ההיפ הופ הנמכר ביותר בעולם בשנת 2001. הסינגל "Until the End of Time" מכיל דגימה מתוך השיר "Broken Wings", שיר משנות השמונים על ידי Mr. Mister. הקליפ של השיר מבליט אוסף של מאגרים וקטעים של טופאק שלא ראו אור בעבר. שוג נייט סוכנו ואמו של טופאק אפני שאקור הפיקו את האלבום, ועשרה מהשירים הופקו ונערכו על ידי המפיק הוותיק של טופאק, Johnny "J". האלבום הגיע 3 פעמים למעמד פלטינה. רוב השירים נערכו מחדש מהגרסה המקורית, צונזרו והשתנו. שירים כמו "Fuckin' with the Wrong Nigga", "Ballad of a Dead Soulja", "Runnin' On E", "LastOnesLeft" ועוד כמה נשמרו בצורה המקורית שלהם.
Until The End Of Time
הצ'יוואווה מבוורלי הילס 2
Support Our Law Enforcement and Safe Neighborhoods Act
ביו-ריאקטור
סרט של משוטטים
דלעת ערמונים
דלעת ערמונים או דלעת הבלוט (שם מדעי: "Cucurbita pepo var. turbinata"), היא זן ישראלי של הדלעת האמריקאית Acorn (אייקורן) השייכת למין דלעת השדה בו כלולים כל זני הקישואים וחלק מזני הדלעות. דלעת Acorn, בלוט בעברית, שייכת למשפחת הדלועיים ומוצאה באמריקה הצפונית. אל דלעת הבלוט נחשפו המתיישבים האירופאיים בעקבות מפגשם עם האינדיאנים.
מאפיינים.
זני דלעת הבלוט מאופיינים בצורת פרי סביבונית עם 10 רכסים ו-10 תלמים אורכיים לסירוגין, הכינוי "בלוט" הומצא בשל צורתה המחודדת שמזכירה את בלוטי האלון. זני דלעת הבלוט שונים זה מזה בעיקר בצבע החיצוני של הפרי, ירוק כהה הכי נפוץ אם כי יש זנים בצבע כתום, צהוב, וכמעט לבן, ומפוספסים בירוק וצהוב ובירוק ולבן. גודל הפרי נע בין 300 עד 1200 גרם. לציפה צבע צהוב כתמתם, והיא מכילה בממוצע כ-7% אחוז סוכר.
דלעת הערמונים היא קטנה מרוב זני דלעת הבלוט ושוקלת בממוצע בין 350 ל-400 גרם. יש לה צבע חיצוני ירוק-שחור וציפתה בדרך כלל מכילה 12% עד 16% סוכר או יותר, ולכן היא שונה מיתר זני דלעת הבלוט במתיקותה הרבה וטעמה המזכיר ערמונים קלויים.
דלעת הערמונים הוא זן ישראלי שפותח במרכז מחקר נווה-יער של מכון ווֹלקני והיא זן רשום. שמה באנגלית הוא Table Sugar והשם העברי "דלעת ערמונים TM" הוא שם שרשום כסימן מסחרי של אוריג'ין זרעים בע"מ (Origene Seeds).
משך גידולה של דלעת ערמונים, מנביטתה ועד איסופה למאכל הוא כ-85 יום. לאחר איסופה היא מאוחסנת למשך כ-10 ימים במקום מוגן בחוץ או במקום קריר. את דלעת הערמונים ניתן לאחסן בקירור למשך חודשיים או יותר.
דלעת הערמונים משמשת למאכל לרוב בצורתה האפויה. לעיתים היא מוגשת כשהיא מחוממת במיקרוגל, מטוגנת, צלויה, קלויה, או מבושלת באידוי. לעיתים היא ממולאת באורז, בשר או ירקות. גם גרעיניה של דלעת הערמונים משמשים למאכל לאחר קלייתם.
דלעת ערמונים מהווה מקור עשיר לסיבים תזונתיים ואשלגן, כמו גם לוויטמינים B, C, מגנזיום ומנגן.
בלה שכטר-גוטסמן
בילה שכטר גוטסמן. (בכתיב יידי: בײלע שעכטער-גאָטעסמאַן; אנגלית: Beyle or Bella Schaechter-Gottesman; 7 באוגוסט 1920 - 28 בנובמבר 2013) הייתה משוררת יידיש ופזמונאית.
ביוגרפיה.
שכטר-גוטסמן נולדה בווינה למשפחה דוברת יידיש ממזרח אירופה. משפחתה עברה לצ'רנוביץ, שהייתה אז ברומניה, כששכטר-גוטסמן הייתה ילדה צעירה. היא גדלה בסביבה רב-לשונית שכללה יידיש, גרמנית, רומנית ואוקראינית ולמדה גם צרפתית ולטינית בבית הספר. בני משפחתה אהבו לשיר ואמה ליפְשֶה שכטר הייתה ידועה ברפרטואר העממי הרחב שלה. שכטר-גוטסמן נשלחה לווינה לשיעורי אמנות אך נאלצה לחזור לצ'רנוביץ כאשר הגרמנים פלשו לאוסטריה באנשלוס ב-1938. ב-1941 היא התחתנה עם רופא בשם יונאס (יונה) גוטסמן והם עברו יחד את המלחמה בגטו צ'רנוביץ. אתם היו גם אמה וכמה בני משפחה אחרים.
אחרי המלחמה חייתה שכטר-גוטסמן כמה שנים בווינה שם היה לבעלה תפקיד ניהולי (Chefarzt – רופא ראשי) במחנות העקורים בסביבה.
בתם טויבה נולדה שם ב-1950. המשפחה עברה לניו יורק ב-1951 כאשר למשפחת גוטסמן היו עוד שני ילדים: חיים ואיציק. בניו יורק היו בני המשפחה חלק מקהילת יידיש ניסיונית ברובע הברונקס שהתרכזה סביב ביינברידג' אווניו. חצי תריסר משפחות דוברות יידיש קנו בתים סמוכים והפיחו חיים חדשים בבית הספר שלום עליכם שהתנהל ביידיש. שכטר-גוטסמן הפכה לחברה חשובה בקהילה זו. היא כתבה חומרי לימוד, מחזות ושירים לבית הספר. כמו כן ערכה את כתב העת לילדים קינדער-זשורנאל וכתב עת בו כתבו ילדים בשם ענגע בענגע.
ספר השירה הראשון של שכטר-גוטסמן מיר פֿאָרן (אנחנו נוסעים) הופיע ב-1963. מאז הופיעו ספריה, שמונה במספר, בקביעות. הם כוללים שירה למבוגרים, ספרים לילדים וספרי פזמונים. היא הקליטה שלושה תקליטורים משיריה והקלטה אחת של שירי עם. יצירתה אינה סובבת סביב נושא אחד כי אם משתרעת מנושאים מזרח אירופאים לניו יורק בת זמננו ומשירי ילדים עליזים להרהורים עגומים כמו די באלאדע פֿונעם עלפֿטן סעפטעמבער (הבלדה על האחד עשר בספטמבר. יצירתה הידועה ביותר היא הארבסטליד (שיר סתיו). את שיריה של שכטר-גוטסמן ביצעו תיאודור ביקל, אדריאן קופר, תרזה טובה, לורין סקלמברג ואחרים.
שכטר-גוטסמן ממשיכה לשמש מקור גם לחוקרים של שירי עם ביידיש וגם לחוקרי מוזיקה אמנותית. ב-2007 פורסם סרטו של יהושע ולצקי (Beyle Schaechter-Gottesman: Song of Autumn"), כחלק מהסדרה עולמות בתוך עולם: שיחות עם כותבי יידיש.
פרסים.