קורס-הטיס הראשון של שירות האוויר נערך בתחילת מלחמת העצמאות בבית פעילי ההסתדרות בצפון תל אביב. הקורס הכשיר טייסים בעלי פחות מ-120 שעות טיסה בשתי קבוצות: בעלי למעלה מ-40 שעות ובעלי 40 שעות ומטה. לשם הטעייה נקראו החניכים - "קבוצת מדריכי נוער".
עיריית תל אביב קבעה שלט זיכרון במקום בו היה בית פעילי ההסתדרות, ברחוב נהרדעא 5.
קורס הטיס של ההגנה בביקרספילד.
קורס הטיס בבייקרספילד, נפתח במרס 1948 בבייקרספילד שבקליפורניה. הקורס היה קורס טיס מזורז, שנמשך ארבעה חודשים בלבד ונערך בחשאיות כדי שלא יתגלה ל-FBI. הקורס נועד להכשיר טייסים יהודים, רובם בני היישוב, לשמש כטייסים במלחמת העצמאות. מארגן הקורס היה טדי קולק ובין בוגריו הידועים: אמנון (זיסט) ברמן שפיקד על הקורס, זהרה לביטוב, שלמה להט (לנדאו), עמנואל רוטשטיין, ופלטיאל מקלף. הקורס פוזר ביוני 1948 לאחר שסוכני הבולשת הפדרלית גילו על המתרחש.
קורס הטיס הראשון בחיל האוויר הושלם במרץ 1949 בשדה שמואל במסגרת טייסת הקרב הראשונה. ארבעת בוגריו, מוטי הוד, דני שפירא, ישעיהו גזית וטיבי בן שחר, שעברו הכשרה קודמת בצ'כוסלובקיה, היו הראשונים לקבל את כנפי הטיס. קורס זה מכונה בחיל האוויר קורס מינוס שתיים (2-). במאי 1949 סיימו את הקורס השני 12 בוגרים נוספים שאף הם עברו את מרבית ההכשרה בצ'כוסלובקיה. קורס הטיס המכונה "הראשון" נפתח במחנה סירקין ב-14 בפברואר 1950, מפקד הבסיס הראשון היה בנימין בונה (בוניסלבסקי), קצין ההדרכה הראשי היה גדעון שוחט, מפקד בית-הספר לטיס ראשוני היה פנחס בן פורת ומפקד בית-הספר לטיס מתקדם היה ג'ורג' ליכטר, רוב מדריכי הטיסה היו זרים ושפת ההדרכה הרשמית הייתה אנגלית. הקורס הסתיים ב-10 באוגוסט 1950 וסיימו אותו 13 טייסים וארבעה נווטים. על מנת להכשירם כלוחמים, פוצל בדצמבר 1950, גף ההדרכה שהיה בטייסת 101 בבסיס רמת דוד והוקמה טייסת קורס אימונים מבצעיים (קא"ם) נפרדת, שהפעילה מטוסי ספיטפייר.
עד 1955 הועברו הקורסים בסירקין, אז הועבר בית הספר לטיסה לבסיס עקרון (תל נוף), ב-1966 עבר פעם נוספת לבסיס חצרים. עם העלייה בצורך בטייסי מסוקים, הוקם ב-1965 בית ספר לטייסי מסוקים במסגרת בית הספר לטיסה, עד אז הוכשרו טייסי המסוקים באירופה ובארצות הברית. ב-1990 נוסדה מגמת מתקדם מסוקי קרב. מכונני האוויר עוברים את הכשרתם המעשית בטייסות התובלה המבצעיות.
ב-1991 שונתה תוכנית ההדרכה והפכה משליש שנתית לחצי שנתית. החל מקורס 124 מסיימים כל שנה שני מחזורים. שלבי הקורס השתנו לארבעה במקום שישה (מכין, בסיסי, ראשוני ומתקדם). בהמשך שונתה המתכונת לשנת אימון יסודות ושנת טיסה. ב-2002 הוכללו במסגרת קורס הטיס לימודים אקדמאים לתואר ראשון, משכו הוארך לשלוש שנים ובוגריו מקבלים דרגת סגן, ולא סג"ם.
מיון המועמדים לקורס.
המועמדים לקורס הטיס של חיל האוויר מגיעים מבין אזרחי ישראל המיועדים לשירות ביטחון (מלש"ב), או כל חייל אחר המשרת בצה"ל בעל נתונים אישיים מתאימים שביקש העברה לקורס טיס. אלו עוברים סדרת מיונים ארוכה המיועדת להבטיח את התאמתם המרבית של החניכים בקורס לתפקיד. ראשית הסדרה במבחנים פסיכוטכניים מיוחדים ביחידת המיון של חיל האוויר - בדיקת קואורדינציה, כושר טכני מעשי, תפיסה צורנית, הבנה טכנית עיונית.
המועמדים שעוברים את הבדיקות מוזמנים למבחנים פסיכוטכניים ופסיכולוגיים נוספים גם הם ביחידת המיון של חיל האוויר - בדיקת חלוקת קשב, מבחני אישיות, תפיסה מרחבית, ריאיון עם פסיכולוג ומבחנים בסיסיים לבדיקת כושר טיסה. השלב הבא הוא בדיקות רפואיות ביחידת רפואה אווירית (ירפ"א) - בדיקת דגימות במעבדה, בדיקות ראייה ועיניים, בדיקות שמיעה, אק"ג, אף אוזן גרון ובדיקות נוספות. הפרופיל הרפואי המינימלי לקבלה לקורס הוא פרופיל 82 ללא סעיפים פוסלים. הסעיפים הרפואיים הפוסלים העיקריים (בלי קשר לגובה הפרופיל): מחלת אסתמה פעילה, מיגרנות (התקפי כאב ראש כרוניים), בעיות אורתופדיות קשות ובעיות שמיעה.
מועמד שסיים בהצלחה את כל אלו מוזמן לגיבוש בן חמישה ימים הנערך טרם הגיוס בבית הספר לטיסה וכולל סדרת מיון מרוכזת, הכוללת מאמץ גופני, תרגילי מנהיגות ומחשבה במצבי לחץ ומבדקים נוספים. מפקדי הכיתות (מ"כים) והמחלקות בגיבוש הם תערובת של חניכים בשלב מסלולים של קורס הטיס, וטייסים בשירות פעיל בחיל האוויר.
שלבי הקורס.
מכין.
השלב הראשון, נמשך כשישה חודשים ומורכב מן החלקים הבאים:
סמל הכותפת במהלך השלב המכין הוא כותפת כחולה. בשלב זה ובמרבית השלבים שאחריו חובשים החניכים כומתה בעלת פס לבן סביב שוליה, וסמל חיל האוויר על רקע לבן.
בסיסי.
שלב זה נמשך כשישה חודשים וכולל אימונים קרקעיים והכשרה פיקודית המסמיכה לקצונה: אימוני ניווט, מילוט והישרדות, קורס צניחה הכולל צניחה אחת ולימודים אקדמיים באוניברסיטת בן-גוריון.
סמל הכותפת במהלך השלב הבסיסי הוא כותפת כחולה עם פס לבן אחד. בסיום השלב הבסיסי מוענקת לחניכים סיכת צוות אוויר, המקבילה לסיכת המ"מ המוענקת לבוגרי בית הספר לקצינים.
לאחר האימונים הקרקעיים עוברים החניכים טיסות מיון במטוס העפרוני (T-6 טקסאן II) או טיסות מיון בסימולטור הלביא, ובהמשך מתחלקים למגמות הטיסה השונות.
חניכים המודחים מהקורס בשלב זה יכולים לבחור לשרת כמפעילי כלי טיס מאויש מרחוק (בכפוף למיון והתחייבות לשירות קבע ממושך), או לשרת כקצינים בחיל האוויר בתפקיד בקרי טיסה או קציני מודיעין.
ראשוני.
בשלב זה, הנמשך כשישה חודשים, מחולקים החניכים למגמות ולומדים מיומנויות הטסה בסיסיות על המטוס. המגמות הן: טייסי קרב, נווטי קרב, טייסי מסוקים, מכוננים. הכשרת המכוננים מתבצעת בבסיס נבטים.
בשלב ראשוני עונדים החניכים סיכת צוות אוויר וכותפת כחולה עם שני פסים לבנים.
שנת השכלה.
שנת לימודים אינטנסיבים לקראת תואר ראשון מטעם אוניברסיטת בן-גוריון הכוללת שלושה סמסטרים בני 13 שבועות כל אחד. שנת ההשכלה מחולקת לשני שלבים בהם לומדים החניכים את מרבית המכסה להענקת תואר ראשון. השלב הראשון "מבואות" בסיומו ממשיכים החניכים לשלב "מסלולים" הכולל ארבעה מסלולי בחירה: מתמטיקה ומדעי המחשב; ניהול מערכות מידע; כלכלה וניהול; פוליטיקה, ממשל וניהול. בנוסף, לומדים החניכים נושאים צבאיים, נושאים תעופתיים ושלושה קורסים באנגלית.
במהלך "שלב מבואות" עונדים החניכים כותפת בצבע כחול עם פס לבן רחב. ב"שלב מסלולים" מחליפים החניכים את הכומתה בכובע קצינים ועונדים כותפת כחולה עם פס לבן רחב ופס לבן צר.
מתקדם.
זהו השלב האחרון והמסכם של הקורס, במהלכו מושם הדגש על רכישת מיומנויות הטסה מתקדמות, וסיום הלימודים האקדמיים. בסיום השלב מקבלים הבוגרים דרגת סגן, כנפי טיס ותואר ראשון.
סמל הכותפת במהלך השלב המתקדם הוא כותפת כחולה מבד עם פס לבן עליו רקום משולש.
סיום הקורס.
לאחר כשלוש שנים מתחילת הקורס, ושבועיים לפני השלמתו, בודקת ועדה מיוחדת את כלל הצוערים, ובה מוחלטת זהותם הסופית של מסיימי הקורס. כך מתאפשרת מתן הזדמנות אחרונה לצוערים חלשים להוכיח את עצמם, ובכל מקרה לסיים את לימודי התואר הראשון. לאחר השלמת דיוני הוועדה, מתחילים הצוערים בהכנות לקראת טקס הסיום, שנערך פעמיים בשנה.
ב-"טקס חשיפת דרגות" שנערך יומיים לפני הענקת כנפי הטיס ומהווה חזרה גנרלית לטקס הסיום, מוענקות דרגות סגן לצוערים (או סרן לקצינים שהתחילו את הקורס בדרגת סג"ם או סגן). טקס הסיום שבו מוענקות כנפי הטיס, המוכר בשם מסדר כנפיים, נערך בנוכחות המשפחות, צמרת צה"ל, מכובדים ממערכת הביטחון, להקת חיל האוויר וגם שוחרים מבתי ספר צבאיים. בשני הטקסים נערך מפגן אווירי, בהשתתפות כלל מטוסי ומסוקי חיל האוויר.
בסיום הקורס, הנווטים והמכוננים מוצבים בטייסות מבצעיות, והטייסים עוברים קורס אימון מבצעי (קא"מ) הנערך בטייסת מבצעית, נמשך כחצי שנה, ותפקידו להכין את הטייסים למשימות המבצעיות של החיל. קא"מ מטוסי קרב נערך על מטוס הלביא בטייסת 102. לאחר מכן נדרשים הטייסים להשתתף בהכשרה נוספת בת חצי שנה, המכונה קאמ"מ (קורס אימון מבצעי מתקדם) על אותו המטוס. קא"מ מסוקים נערך על מסוקי ינשוף בטייסת 123, קא"מ מסק"ר (מסוקי קרב) נערך בעבר על מסוקי קוברה בטייסת 160 עד שהטייסת נסגרה, וקא"מ תובלה נערך על מטוסי צופית בטייסת 135.
נשים בקורס טיס.
נשים שהוכשרו לתפקידי טיס אזרחיים לפני הקמת המדינה, טסו גם טיסות צבאיות: ראשונה הייתה רחל מרקובסקי לנדאו, שהשתתפה בקורס הטיס של חברת אווירון שהתקיים בשדה התעופה לוד והייתה לאישה הראשונה שהשלימה את הכשרתה כטייסת בארץ ישראל. היא השתתפה במבצעים שונים בתקופת היישוב ובייבוא מטוסים לארץ. בשנים הראשונות של החיל שירתו מספר נשים כטייסות תובלה, ביניהן היו זהרה לביטוב, שהייתה טייסת תובלה במלחמת העצמאות ונהרגה בהתרסקות מטוסה, ויעל רום, שהייתה טייסת DC-3 דקוטה והשתתפה בהצנחת הכוחות במבצע קדש. באותו מבצע השתתפה גם הטייסת רינה לוינסון. יעל רום סיימה את קורס טיס מספר חמש והשתתפה בפעילויות מבצעיות, בהן הצנחת גדוד 890 במיתלה במבצע קדש, כטייסת משנה. היא שירתה כטייסת שלוש שנים בשירות סדיר ועוד שבע שנים בשירות מילואים. עם זאת, הניסיונות לשילוב נשים בקורס טיס בשנים 1951–1953 ושוב במשך שנתיים בשנות השבעים, הוגדרו ככישלון.