טייריס דארנל גיבסון (באנגלית: Tyrese Darnell Gibson; נולד ב-30 בדצמבר 1978), מוכר בתחום המוזיקה בשמות הבמה טייריס (Tyrese) ו"Black TY", הוא זמר רית'ם אנד בלוז, ראפר, פזמונאי, דוגמן ושחקן קולנוע אמריקאי, זוכה פרס המוזיקה האמריקאית ומועמד שישה פרסי גראמי. גיבסון הוציא 6 אלבומים, מהם אחד זכה למעמד אלבום פלטינה. כשחקן קולנוע התפרסם גיבסון בשישה סרטים מסדרת סרטי "מהיר ועצבני" ובטרילוגיית "סרטי רובוטריקים".
ביוגרפיה.
גיבסון נולד בלוס אנג'לס שבקליפורניה למשפחה נוצרית אפרו-אמריקאית, וגדל ביחד עם שלושת אחיו הגדולים בשכונת ווטס על ידי אמו פריסילה מאריי גיבסון (לבית דרהאם), לאחר שאביו טיירון גיבסון עזב את הבית כאשר טייריס היה בן 5.
כנער זכה בתחרות כישרונות ונחשף בפרסומות של קוקה-קולה.
בגיל 17 החל לדגמן עבור מעצב האופנה טומי הילפיגר.
למד באוניברסיטת פלורידה A&amp;M.
קריירת מוזיקה.
בתחילת דרכו הופיע גיבסון תחת שם הבמה "Black TY" עם הרכב היפ הופ מחתרתי.
הסגנון המוזיקלי בו התפרסם היה רית'ם אנד בלוז ותחת חסות חברת התקליטים "תקליטי RCA" הוציא בשנת 1998 את אלבום הבכורה שלו "Tyrese", שזכה להצלחה ולמעמד אלבום פלטינה.
את אלבומו השני "2000 Watts" שהוציא בשנת 2001 הקדיש גיבסון לילידי שכנות ווטס שבלוס אנג'לס, בה גדל.
באלבומו השלישי "I Wanna Go There" ביצע גיבסון את השיר "How You Gonna Act Like That" עליו הועמד לפרס גראמי, השיר הוא מהמוערכים והמפורסמים ביותר בקריירה שלו.
בשנת 2006 חזר גיבסון לסגנון עליו גדל, ראפ באלבום הכפול " Alter Ego". האלבום לו היו שותפים ליל ג'ון וסנופ דוג יצא כאלבום ראפ בשם "Black TY" וכאלבום R&amp;B בשם "Tyrese".
קריירת משחק.
גיבסון הופיע לראשונה כשחקן קולנוע לצידו של סנופ דוג בדרמת הפשע "בייבי בוי" בתור המובטל הצעיר ג'ודי סומרס. גיבסון השתתף גם בפסקול ושר את שיר הפתיחה של הסרט.
ב-2003 שיחק בסרט "מהיר ועצבני 2" בתור רומן פירס, חבר ילדות של הבלש בריאן אוקונר (פול ווקר) ושותפו למשלוחי הכסף במיאמי.
התפרסם בנוסף בסרט האקשן "ארבעה אחים" בתור אנג'ל מרסר היוצא ביחד עם שלושת אחיו למסע נקמה על מות אמם המאמצת, במותחן האסונות "טיסת הפניקס" בתור איי ג'יי עוזרו של הטייס פרנק טאונס (דניס קווייד) ובדרמה "אנאפוליס" בתור הקצין קול מפקדו של ג'ק הארד (ג'יימס פרנקו) באקדמיית הצי האמריקאי. בשנת 2006 שיחק בסרט האקשן "מהמותן למטה", שם גילם עבריין שנאלץ לחזור לעולם הפשע לטובת בנו היחיד.
בשנת 2007 שיחק בסרט הפעולה הבדיוני המצליח של מייקל ביי רובוטריקים וגילם את חייל הקומנדו רוברט אפס, סגנו של מפקד הסיירים ויליאם לנוקס (ג'וש דוהאמל).
את התפקיד גילם גיבסון גם בשני סרטי ההמשך הרווחיים שיצאו בעקבותיו " ו".
ב-2008 שיחק בסרט המרוצים "מרוץ המוות" בתפקיד נהג המרוצים ג'וזף מייסון ובשנת 2010 השתתף בסרט האימה "לגיון המלאכים" בתור האב החד הורי קייל ויליאמס, ואף השתתף בווידאו-קליפ לשיר של ליידי גאגא וביונסה "Telephone".
בשנת 2011 גילם גיבסון בפעם השנייה את רומן פירס בשובר הקופות "מהיר ועצבני 5" והוסיף לעלילה גוון קומי ביחד עם חברו המכונאי טאג' (לודאקריס).
חיים אישיים.
גיבסון היה נשוי בין 2007 ל-2009 לנורמה מיטשל, ישראלית לשעבר, ואף יש להם ילדה אחת שנולדה ב-2007.
ב-14 בפברואר 2017 נישא גיבסון לסמנת'ה לי. בתם הראשונה נולדה ב-1 באוקטובר 2018. בדצמבר 2020 הודיעו גיבסון ולי כי הם בהליכי גירושין.
אוגוסט קוביצק
אוגוסט קוביצק (גרמנית: August Kubizek; 30 באוגוסט 1888 - 23 באוקטובר 1956) היה ידידו ושותפו לדירה של אדולף היטלר בווינה למשך מספר חודשים. מאוחר יותר כתב ספר על היכרותו עם היטלר בשנות נעוריהם.
היכרותו עם היטלר.
קוביצק והיטלר נפגשו בפעם הראשונה בסתיו 1905 כשהתחרו על מקומות עמידה בכניסה לאופרה של ריכרד וגנר בלאנדסתיאטר בלינץ שבאוסטריה. תשוקתם העזה למוזיקה של וגנר חיברה ביניהם והם הפכו עד מהרה לידידים קרובים, ומאוחר יותר אף לשותפים לדירת חדר קטנה בווינה - שם ניסו להתקבל שניהם ללימודים גבוהים.
קוביצק היה טיפוס סביל, כנוע וחלש שמצא את ניגודו המושלם בהיטלר הדעתן, הרברבן, ה"יודע כל". כבן למשפחת פועלים שלמד בבית ספר שרמתו הייתה נמוכה חש רגשי נחיתות לעומת היטלר "המשכיל" מהמעמד הבורגני (אביו של היטלר היה פקיד מכס) והעריץ אותו.
אוגוסט היה היילוד הראשון והיחיד ששרד מבין ילדיהם של מיכאל ומריה קוביצק, שמתו בינקותם. מאוחר יותר הוא ציין זאת בספרו כנקודת דמיון בינו לבין היטלר שאימו איבדה ארבעה מבניה בטרם עת. עובדה זו חיזקה את שניהם להאמין שהם "נבחרו" להינצל על ידי הגורל. אוגוסט קוביצק התגורר עם היטלר בדירה זו מה-22 בפברואר עד ראשית יולי 1908. היה זה אדולף היטלר שהיה אז בן 19, ששכנע את אביו של קוביצק לאפשר לבנו את לימודי המוזיקה במטרופולין הגדולה. דבר זה, כתב קוביצק, שינה את מסלול חייו לצמיתות.
קוביצק התקבל במהירות לאקדמיה למוזיקה בעוד שהיטלר שניסה במקביל להתקבל ללימודי אומנות נכשל בכל ניסיונותיו, עובדה אותה ניסה להסתיר משותפו לדירה. בראשית יולי 1908 עזב היטלר בפתאומיות את הדירה וניתק את הקשר עם ידידו לשעבר. קוביצק השלים את לימודיו ב-1912 והחל בקריירה מוזיקלית כמנצח על תזמורת, אולם זו נקטעה בפתאומיות עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה. בזמן המלחמה שירת אוגוסט ביחידת המילואים של רגימנט מס' 2 של חיל הרגלים בצבא אוסטרו-הונגריה. בתום המלחמה התקבל קוביצק למשרה במועצת העיר אפרדינג באוסטריה עילית והמוזיקה הפכה אצלו לתחביב.
קשר מאוחר עם היטלר.
לאחר שצפה בהיטלר בעמודו הראשון של עיתון פופולרי, החל קוביצק לעקוב אחר פעילותו הפוליטית המתפתחת של ידידו לשעבר בעניין מסוים, הגם שלא ניסה ליצור עמו קשר עד שנת 1933, שאז שלח לו איגרת ברכה לכבוד מינויו לקנצלר גרמניה.
ששה חודשים מאוחר יותר קיבל קוביצק במפתיע את תשובתו של היטלר שכתב לידידו הוותיק "גוסטל": "אני מאושר להיזכר באמצעותך בשנים המאושרות של חיי". 30 שנים מאז נותק הקשר בין שני הידידים, נערך מפגש משותף ביניהם ב-9 באפריל 1938, במהלך אחד מביקוריו של היטלר בלינץ. שניהם ישבו ושוחחו במשך למעלה משעה במלון ויינזינגר, והיטלר הציע לידידו לשמש כמנצח על תזמורת, הצעה אותה דחה קוביצק בנימוס. עם זאת, לאחר שנודע להיטלר על שלושת ילדיו של אוגוסט הוא הציע לממן את לימודיהם בקונסרבטוריון ע"ש אנטון ברוקנר בלינץ. היטלר הזמין את קוביצק להשתתף בפסטיבל ביירוית כאורחו ב-1939 ושוב ב-1940, חוויות אותם תיאר קוביצק כ"שעותי המשמחות ביותר בקיומי הארצי".
ב-1938 קוביצק נשכר לשירותה של מכונת התעמולה הנאצית והשתתף בפרסום עלונים המתארים את שנות נעוריו עם היטלר. באחד מהם הוא מספר שהיטלר היה מאוהב בנערה בשם שטפני איזק (לימים: רבאטש), לה כתב שירי אהבה רבים אך מעולם לא שלח אותם. ג'ון טולנד בביוגרפיה של אדולף היטלר שהתפרסמה ב-1976 ציין שכשגילתה הנערה עובדה זו כעבור שנים היא הייתה המומה.
ב-1942 הודיע קוביצק, שנמנע כל חייו מעיסוק בעניינים פוליטיים, על הצטרפותו למפלגה הנאצית כמחווה לידידו משכבר הימים.
שנותיו המאוחרות, מאסר וזיכרונות.
בדצמבר 1945 אסף בשקדנות קוביצק גלויות ומזכרות שניתנו לו על ידי היטלר בשנות נעוריהם אותן החביא במרתף ביתו באפרדינג. זמן קצר לאחר מכן נעצר ונחקר על ידי רשויות הצבא האמריקני במשך 16 חודשים. נערך חיפוש בביתו אך האוסף לא נתגלה. הוא שוחרר ב-1947.
ב-1951 קוביצק, שדחה הצעות אחדות לפרסם את זיכרונותיו הסכים להוציא לאור ספר בשם "Adolf Hitler, mein Jugendfreund" (אדולף היטלר, ידיד נעוריי) באמצעות המו"ל ליאופולד שטקר.
כתב היד המקורי היה בן 293 דפים והכיל מספר תמונות, שהציגו ברובן גלויות ורישומים שמסר לו היטלר בין השנים 1906-1908. הספר מחולק לשלושה חלקים ומכיל פרולוג, 24 פרקים ואפילוג.
הספר, שיצא לאור ב-1953, חולל רעש גדול ומאוחר יותר אף תורגם למספר שפות. באפילוג כתב קוביצק: "אף על פי שתמיד הייתי אדם א-פוליטי מיסודו ששמר תמיד מרחק מהמאורעות הפוליטיים של אותה תקופה שהגיעה לסופה המוחלט ב-1945, שום כוח שבעולם לא יוכל לגרום לי להתכחש לידידותי עם אדולף היטלר".
קוביצק מת ב-23 באוקטובר 1956 בגיל 68.
תגי כובע בצה&quot;ל
תג כובע הוא סמל עשוי מתכת, המייצג את שיוכו של חייל בצה"ל לחָיִל מסוים.
תג כובע נכלל במדים, והוא נענד על הכומתה של כל חייל בצה"ל. היוצאים מן הכלל הם טירונים החובשים כומתה ללא סמל. כובעי מצחיה של חיל הים, חיל האוויר, רס"רי משמעת, משטרה צבאית ותזמורת צה"ל גם נושאים סמלים שהם זהים לסמלי כומתה ורק שונים בגודל. בצה"ל יש 22 תגי כובע שונים: תג כובע של רמטכ"ל, תגי כובע של קצינים בכירים, סמלי החילות, וכן סמלים ליחידות הבאות:
חיילים ביחידות לוחמות רשאים לענוד את סמל הכומתה על גבי רקע בצבע אדום. בקורסים והכשרות מסוימים נענד סמל הכומתה על גבי עיגול בצבע לבן (בבה"ד 1, בקורס חובלים ובקורס טיס) או כחול (במספר השלמות חייליות).
בשפה הלא רשמית נקראים תגי כובע - סמל כומתה.
תולדות תגי כובע.