בנוסף, עקב עומס הפניות הגדול, מסיל"ה מקיימת שיתוף פעולה עם ארגונים אחרים המתמחים בתחומים מסוימים (כגון "מוקד סיוע לעובדים זרים" - בנושאי מעמד, "קו לעובד" - זכויות בתעסוקה, "האגודה לזכויות האזרח" ועמותת ידיד - סעד משפטי, "ארגון סיוע לפליטים-א.ס.ף" - מסתננים, עמותת אל"ה- לטיפול בשכול ואובדן- לעזרה באובדן המשפחות והחברים שנותרו מאחור וכן בטראומות שעברו בדרך לארץ ובחייהם קשיי היום, "מרפאת לוינסקי" - מחלות מין וזנות, מרפאת "רופאים לזכויות אדם" - בריאות, בתי התמחוי של עמותת לשובע, ואחרים). מסיל"ה מקיימת קשר עם יחידת עוז (משטרת ההגירה), במטרה להקל את תהליך העזיבה על אלה המבקשים זאת מרצונם.
רשת יוניטף.
יוניטף היא עמותה המפעילה רשת מעונות יום ומועדוניות צהרונים לילדי מהגרי עבודה ומבקשי המקלט מאפריקה. הרשת הוקמה בשנת 2005 ופועלת באזור תל אביב בשיתוף פעולה עם ארגון מסיל"ה. יוניטף מפעילה שלושה עשר מעונות יום לפעוטות עד גיל 3, ו-24 מועדוניות לילדים בגילאים 3-6, ומשרתת סה"כ כ-1000 ילדים. המעונות פועלים ממאי 2005, מיסודה של הקרן למעורבות חברתית, ובשיתוף פעולה מקצועי עם מסיל"ה. הם מנוהלים על ידי גננות ומטפלות מהקהילה הזרה. המועדוניות נותנות מענה לילדי הקהילה השוהים בגן משעות הצהריים עד הערב. המועדוניות מספקת לילדים סביבה חינוכית עשירה, פעילויות, חוגים וארוחות חמות. כמו המעונות, גם המועדוניות מופעלות על ידי גננות מהקהילה הזרה. השפות המדוברות בגנים הן עברית ואנגלית. התכנים החינוכיים לקוחים הן מתרבויות המוצא של הגננות והן מהתרבות הישראלית, והחגים הנחגגים שייכים לשלוש הדתות המרכזיות.
איסוף נתונים וניתוחם.
מתן ייעוץ וסיוע בקבלת ההחלטות הנוגעות למצב הקהילה מול העירייה וקברניטיה; ייעוץ בוועדות בכנסת, העברת דיווחים ועדכונים לעירייה, ימי עיון וסיורים מודרכים לנבחרי ציבור, ועוד.
מעין שכבה
מיטת שדה
מיטת שדה (נקראת גם מיטה מתקפלת או מיטה צבאית) היא מיטת יחיד שבנויה באופן הבסיסי ביותר שמאפשר שכיבה מוגבהת מעל לקרקע. בניגוד למיטות רגילות, ניתן לקפל מיטת שדה, תכונה ההופכת אותה לניידת ומתאימה למחנאות ולשימוש צבאי.
בישראל, מיטת השדה הידועה והנפוצה בצה"ל הייתה במקור מיטת שדה מתוצרת אמריקאית שהובאה לישראל בתקופת מלחמת העולם השנייה על ידי הצבא הבריטי. מיטת השדה שבשימוש צה"ל בעשרות השנים האחרונות היא עותק של המיטה הצבאית הצרפתית. המיטה מורכבת מחמישה חלקי מתכת הכוללים שני חלקי מסגרת עליונים ושלוש רגליים. החלק העליון הוא בד שמשונית הנמתח בעזרת רצועות. משקל המיטה הוא כ-8 קילוגרם.
אליהו קורן (קלע)
אליהו קורן (Eliyahu Koren, 15 בינואר 1918 - 27 באפריל 2014) היה אלוף ישראל בקליעה למטרה באקדח במשך שנים רבות, בעל השיא הישראלי בתחום זה, מאמן נבחרת ישראל בקליעה למטרה, מחבר הספר "הקליעה הספורטיבית באקדח" (הוצאת ש. סגל, 1968), שופט בינלאומי בקליעה למטרה ובשחיה ואחד ממייסדי קיבוץ מצובה שבגליל.
קורות חיים.
קורן נולד בשם וַלטר קורן, בפרוסיה המזרחית שבגרמניה, בשנה האחרונה של מלחמת העולם הראשונה, למשפחה יהודית מתבוללת, שחגגה למשל את חג המולד במקום את חנוכה. אביו, ארנולד קורן, היה מנהל בית חרושת גרמני גדול לבגדי גברים, ובמקביל מחזאי. האב שירת כחייל בצבא הקיסרות הגרמנית ונפצע בקרב טננברג, שהיה הקרב המכריע בניצחונה של גרמניה על האימפריה הרוסית באותה מלחמה. האם, ארנה לבית גרויגר, הייתה ציירת אופנה ועיצבה את התלבושות למחזותיו של האב, וכך השניים נפגשו. קורן היה הילד השלישי במשפחה ולפניו נולדו שתי אחיות.
קורן עלה לארץ ישראל כמעפיל, דרך נמל פיומה, שבאיטליה הפשיסטית, כיום רייקה שבקרואטיה, במסגרת "מכבי הצעיר" במרץ 1939. זה היה חלק מ"עליית הייקים" של 1932–1939. ספינתו הצליחה להוריד את מעפיליה בחסות החשיכה לחופי הרצליה.
אחרים מבני משפחתו ברחו מגרמניה הנאצית לארצות הברית. האב, שסמך על עברו בצבא גרמניה, שיגן עליו, נשאר והוא והאם וכל שאר בני המשפחה שלא ברחו, נרצחו על ידי הנאצים באושוויץ ב-1943.
קורן היה עם עלותו לארץ, מספר חודשים, נוטר, עבר הכשרה בכנרות ואחר כך בחניתה תחתית וב-9 בפברואר 1940 היה בין מקימי הקיבוץ החדש מצובה, ליד חניתה, בגליל המערבי. כעשרים צעירים אנשי "מכבי הצעיר", יוצאי גרמניה, אוסטריה וצ'כיה, עלו על הקרקע במסגרת "חומה ומגדל" וביניהם הוא וגם חוה, לימים אשתו ואם שני ילדיו.
נפטר ב-27 באפריל 2014 בגיל 96 ונקבר בקיבוצו. הותיר בן ובת, נכדים ונינים.
קליעה למטרה.
קורן היה ספורטאי עוד מילדותו (שחיה). בקליעה למטרה הוא החל לעסוק רק מ-1954, בהיותו בן 36, תחילה ברובה ואחר כך באקדח. בהנהגתו הגיעה קבוצת "הפועל מצובה" וקלעים ספציפיים מקרבה, גברים ונשים כאחת, למקומות מכובדים באליפויות הארץ בקליעה למטרה בכל סוגי כלי הנשק, לרבות אלישבע כרמי אלופת הארץ לנשים, ועוד. זכה באליפות הארץ לגברים בקליעה למטרה באקדח, לראשונה, בשנת 1960 ולאחר מכן החזיק בתואר זה במשך שנים רבות, כמעט ברציפות, עד לפרישתו. זכה במקומות ראשונים באליפויות "הפועל" ובמקומות מכובדים ב"מכביה" והיה גם שיאן ישראל בתחום זה. ב-1966 הגיע למקום ה-25 באליפות העולם בויסבאדן.
ב-1971 נשלח על ידי התאחדות הספורט הישראלית לקורס מאמנים בגרמניה, מתוך כוונה למנותו למאמן נבחרת ישראל בקליעה למטרה באולימפיאדת מינכן 1972. הוא סיים את הקורס בהצלחה, אבל בסופו של דבר הוחלט שמאמן הנבחרת קהת שור יישאר בתפקידו עד לאחר האולימפיאדה. שור היה לאחד מאחד עשר הספורטאים הישראלים, שנרצחו על ידי ספטמבר השחור (ארגון טרור) באותה אולימפיאדה. קורן ירש אותו בתפקיד מאמן נבחרת ישראל רק לאחר מכן ושימש כמאמן הנבחרת במשך עשר שנים (1972–1982).
תותח 18 ליטראות
תותח 18 ליטראות (באנגלית: QF 18 pounder Gun, תותח מהיר ירי 18 ליטראות) היה תותח השדה הסטנדרטי בצבא הבריטי בתקופת מלחמת העולם הראשונה. בתקופת המלחמה הפך התותח לעמוד השדרה של הארטילריה הבריטית ויוצר במספרים גדולים (כ-10,500). כמו כן, השתמשו בו חילות חבר העמים הבריטי בכל זירות הלוחמה והחיילים הבריטים ברוסיה ב-1919. בתחילה הוא נגרר על ידי סוסים ובשנות ה-30 עבר לגרירה ממוכנת.
גרסתו הראשונה הוצגה ב-1904 וייצור גרסאותיו השונות נמשך עד 1942. בין שתי מלחמות העולם הוא היווה את הבסיס לתותח החדש בן ה-25 ליטראות שירש את מקומו כתותח העיקרי של בריטניה בסוף מלחמת העולם השנייה ולאחריה.
יוסי סוכרי
יוסי סוּכָּרִי (נולד ב-19 באפריל 1959) הוא סופר ישראלי.
ביוגרפיה.
בנם של מרדכי סוכרי וונדה סוכרי לבית סבן. גדל בפרדס כץ וברמת גן, ובהיותו בן תשע עבר עם משפחתו לצפון תל אביב. למד בבית הספר היסודי בר-כוכבא ובתיכון חדש בתל אביב, עזב את לימודיו התיכוניים וניגש לבחינות הבגרות בעצמו. היה כדורסלן בצעירותו בנבחרת הקדטים של ישראל ובנבחרת הנוער של מכבי תל אביב.
למד בחוג לפילוסופיה ובמכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות על-שם כהן באוניברסיטת תל אביב.
במהלך השנים לימד במוסדות שונים: במכללה למינהל, בצלאל, קמרה אובסקורה, אוניברסיטת בן-גוריון ובית הספר לאמנויות מנשר.
מרצה לפרנסתו בחברות ובארגונים.
פרסם מאמרים פובליציסטיים בנושאים פוליטיים, מדיניים וחינוכיים בעיתונים שונים, בעיקר בעיתון "הארץ".
נשוי ליעל ויסבורד, נכדתו של ישראל סחרוב.
ספריו.
על ספר זה זכה סוכרי בפרס ברנר, מנימוקי השופטים: קולו הייחודי של יוסי סוכרי מספר בעלילה סוחפת, שגיבורתו היא בחורה צעירה, את גורלה של יהדות לוב בשואה. הוא פותח צוהר לקהילה יהודית עתיקה, כור היתוך של תרבויות, ושל שפות שונות (איטלקית, עברית וערבית-יהודית), יצירה שהיא נדבך חשוב בספרות העברית."
הרומן "בנגאזי-ברגן־בלזן" עובד למחזה והוצג בתיאטרון לה מאמא בניו יורק במרץ 2017.
הרומן עובד בידי הבמאית והמפיקה מיכל ג'מילי והמחזאי והבמאי להב תימור. מעצב הסאונד הוא אבי בללי. בהצגה שיחק גם השחקן מוחמד בכרי.
קישורים חיצוניים.
מכתביו:
על כתביו:
גדר הארנבים האוסטרלית
גדר הארנבים האוסטרלית היא מחסום נגד מזיקים שנבנה בשנים 1901–1907 במערב אוסטרליה על מנת למנוע מארנבים וממזיקים חקלאיים אחרים ממזרח אוסטרליה, לפלוש למערבה.
זהו אחד המחסומים המלאכותיים נגד מזיקים הארוכים בעולם. בפרויקט נבנו שלוש גדרות: הראשונה חוצה את כל רוחבה של אוסטרליה מצפון לדרום, השנייה, קצרה יותר ונמצאת מערבית לראשונה, והשלישית עוברת ממזרח למערב והיא הקצרה ביותר. אורך כל הגדרות הוא 3,253 קילומטר ועלות בנייתן הייתה 337,841 פאונד בעת בנייתן.
רקע.
הבאת המין ארנבון מצוי, הנקרא גם "ארנב אירופאי", ליבשת אוסטרליה נחשב כיום כ"מקרה מבחן" של פגיעה במאזן אקולוגי על ידי מין פולש. הארנבון המצוי הובא לניו סאות' ויילס בדרום מזרח אוסטרליה, עם הגעת המתיישבים הראשונים ב-1788, לצורך ריבויו בחווה. הארנבונים המבויתים מגודלים למטרות רבות, לציד, לתעשיית העורות, הבשר והטוויה, וכן כחיות מחמד. בין השאר, ידוע הארנבון בהרגליי הרבייה המרובים והתדירים שלו: הוא מסוגל להתרבות במשך כל השנה, ומסוגל להתרבות אף חודש בחודשו. משך ההיריון הממוצע הוא כחודש ימים. מספר הוולדות בטבע 5–6, ואצל הזנים המבויתים 4–12 בהמלטה יחידה. בשבי ניתן לשלוט על הריבוי; ואילו בטבע, הריבוי הגבוה של המין חיוני להישרדותו, שכן הארנבון המצוי חסר הגנה כמעט לגמרי בתחילת חייו. באוכלוסיית הבר באירופה, ממנה הובא, כ-90% מכלל הפרטים הנולדים בטבע מתים בשנה הראשונה לחייהם על ידי טורפים שונים.