ב-1592 נוסד בלובצ'ה, תחת חסותו של יאן קישקה, בית דפוס ראשון מסוגו בליטא שעסק בהוצאת ספרי דת שאינם קתוליים. המדפיס הראשון היה פיוטר בלסטוס קמיטה; אחריו, בנו יאן קמיטה; ואחריהם, יאן לאנגה. מיום הקמתו נשא בית הדפוס אופי מחתרתי כללי, אך במהלך שנות פעילותו פעל בעיקר כדפוס אריאני. ב-1655 הופסקה פעילותו, ודברי דפוס בלטינית ובפולנית שנדפסו בו, נדירים ומהווים פריטי אספנות.
המאות ה-18–20.
בראשית המאה ה-18, במהלך המלחמה הצפונית הגדולה, נכבשה לובצ'ה על ידי צבאו של קרל השנים עשר, מלך שוודיה והועלתה באש.
בהמשך שוקם היישוב אך ב-1812 וב-1835 פרצו בו דליקות אשר גרמו לנזקים. ב-1842 נכללה העיירה בשטחי מחוז (גוברניה) מינסק של האימפריה הרוסית. ב-1897 התגוררו בלובצ'ה 3,239 תושבים ומתוכם 2,463 היו יהודים. במהלך מלחמת העולם הראשונה התחוללו באזור לובצ'ה קרבות ותושביה פונו לעומק שטחי האימפריה הרוסית. ליישוב ולמצודה נגרמו נזקים כבדים במהלך המלחמה. ב-1939, לאחר חתימת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב כבש הצבא האדום את לובצ'ה והיא סופחה בהמשך לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית. ב-26 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה נכבשה לובצ'ה על ידי הוורמאכט וב-7 באוגוסט 1944 שוחררה על ידי הצבא האדום. לובצ'ה נכללה בשטחי ברית המועצות עד 1991 עת הוכרה רשמית בלארוס.
הקהילה היהודית.
עדויות על קיומה של קהילה יהודית בלובצ'ה ישנן מן המאה ה-17, ב-30 בינואר 1690 קיבלו יהודי העיירה כתב זכויות. אף על פי שלובצ'ה שוכנת בסביבה חקלאית לא עסקו יהודי העיירה בחקלאות ורובם התפרנסו ממסחר ותיווך.
רוב תושבי לובצ'ה היו יהודים. ב-1897 מנתה הקהילה 2,463 נפשות מתוך כלל האוכלוסייה שמנתה 3,239 נפשות. כאמור, במהלך מלחמת העולם הראשונה פונתה אוכלוסיית העיירה ולאחריה, רבים לא שבו להתגורר בה. ערב השואה חיו בלובצ'ה כ-500 יהודים. לאחר הפלישה הגרמנית הגיעו לכפר עוד כאלף פליטים יהודים. הכפר נכלל באזור שהוקצה לברית המועצות בהסכם ריבנטרופ–מולוטוב.
עם פלישת הגרמנים לברית המועצות שדדו תושבים מקומיים את היהודים והגרמנים ירו בעשרות יהודים מחוץ לעיירה. בסוף 1941 או בתחילת 1942 הוקם גטו בכפר, ואליו הובאו יהודים מעיירות סמוכות. עקב הצפיפות פשטו בגטו מגפות ורבים נספו בהן.
באביב 1942 שולחו רוב יהודי הגטו לגטאות אחרים ולמחנות עבודה ועד סוף 1942 נרצחו במקומות אלה. יתר היהודים שנותרו בגטו, בעיקר קשישים וחולים, נרצחו באזור הכפר באוגוסט 1942.
מדינה פדרלית
אליהו מישקובסקי
מישקובסקי
פליפה גונזלס
טניה רינהרט
מוזיאון דוקטור סון יאט-סן
מוזיאון דוקטור סון יאט-סן (באנגלית: Dr Sun Yat-sen Museum; בסינית: 孫中山紀念館) הוא מוזיאון המוקדש לחייו של דוקטור סון יאט-סן. המוזיאון ממוקם בבית קום טונג (באנגלית: Kom Tong Hall; בסינית: 甘棠第) הממוקם בדרך קאסל בשכונת מיד-לוולס שבאזור סנטרל שבאי הונג קונג. המוזיאון נפתח לציבור ב-12 בדצמבר 2006 לרגל 140 שנות הולדתו של סון יאט-סן.
הקמה.
סן יאט-סן התגורר בהונג קונג, ובין השנים 1887–1892 למד במכללה הבריטית לרפואה שהקים ד"ר ג'יימס קנטלי בהונג קונג. שם קיבל תואר דוקטור לרפואה בשנת 1892. סון יאט-סן סיים במקום השני בין עשרים בוגרים. בעת לימודיו עסק גם בפעילות פוליטית מהפכנית. בשנת 1892 עבר סון יאט-סן למקאו, אולם המשיך לפעול בהונג קונג על מנת לעודד את ההפיכה כנגד השלטון הקיסרי בסין.
באזור בו התגורר ופעל הוקם המסלול ההיסטורי סון יאט-סן, ובית קום טונג הנמצא לצד מסלול זה נבחר על ידי ממשלת הונג קונג לשמש כמוזיאון לזכרו.
בית קום טונג.
בית קום טונג הוא מבנה היסטורי אשר הוכרז בשנת 1990 כמבנה היסטורי לשימור וכאנדרטה מוכרזת. המבנה נבנה בשנת 1914 (לאחר שסון יאט-סן עזב את הונג קונג), ונקרא על שם בונהו - הו קום-טונג. משפחת הו הייתה המשפחה הסינית הראשונה שהורשתה להתגורר בשכונת המיד-לוולס בתקופה הקולוניאלית (במהלך המאה ה-19 הייתה הפרדה בין השכונות הסיניות לשכונות המערביות בהונג קונג).
בשנת 1960 רכשה כנסיית ישו המשיח של קדושי אחרית הימים את המבנה לשימושה והקימה בו כנסייה ומרכז תרבותי. בעקבות גידול רב במספר המאמינים המורמונים בהונג קונג, עברה הכנסייה למבנה חדש בן 14 קומות בדרך גלוסטר שבשכונת ואן צ'אי.
הכנסייה העדיפה להרוס את המבנה ולמכור את המגרש (דבר שהיה מעלה את עלותו) אולם ממשלת הונג קונג אסרה על הריסת המבנה ורכשה אותו בשלמותו בשנת 2004 במטרה להפוך אותו למוזיאון המוקדש לסון יאט-סן.
המוזיאון נפתח רשמית ב-12 בדצמבר 2006.
למבנה שלוש קומות וחזיתו בנויה בסגנון נאו קלאסי יווני, אולם פנים המבנה בנוי בסגנון אדוארדי.
מוצגים.
בין מוצגי המוזיאון תעודות ותמונות הנוגעות לחייו של דוקטור סון יאט-סן ובהם תעודת נישואין שסון יאט-סן היה אחד מעדיה, מבחנים מתקופת לימודיו באוניברסיטה ותפריט ארוחת הערב שנערכה לטקס סיום לימודיו.
במוזיאון אולם הרצאות, אולם קריאה וכיתות לימוד.
מוזיאון דוקטור סון יאט סן
קאתי פרגוסון
קאתלין ג'יין "קאתי" פרגוסון-ברנן (באנגלית: Kathleen Jane "Cathy" Ferguson-Brennan; נולדה ב-22 ביולי 1948) היא שחיינית עבר אמריקאית, אלופה אולימפית בעלת 2 מדליות זהב ושיאנית עולם.
ביוגרפיה.
פרגוסון נולדה בסטוקטון, קליפורניה.
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסאו פאולו, ברזיל בשנת 1963 זכתה פרגוסון במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:13.1 דקות.
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכתה פרגוסון ב-2 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב היא הייתה אחת מ-6 שיאניות עולם שהשתתפו במשחה הגמר, אך היא זו שזכתה במדליית הזהב כשקבעה שיא עולם חדש של 1:07.7 דקות, לפני קיקי קארון מצרפת (1:07.9 דקות) ווירג'יניה דנקל חברתה לנבחרת השחייה (1:08.0 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם סינתיה גוייט, קאתי אליס ושרון סטודר בשיא עולם חדש של 4:33.9 דקות, לפני הולנד (4:37.0 דקות) וברית המועצות (4:39.2 דקות).
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בוויניפג, קנדה בשנת 1967 הייתה פרגוסון קפטן נבחרת השחייה והאי זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:32.48 דקות.
פרגוסון התחתנה עם לארי ברנן ולזוג נולדו שלוש בנות. היא מאמנת שחייה בבית ספר תיכון ובמועדון שחייה מקומי בקליפורניה.
מאדאם טוסו הונג קונג
מאדאם טוסו הונג קונג (באנגלית: Madame Tussauds Hong Kong; בסינית: 香港杜莎夫人蜡像馆) הוא סניף של רשת מוזיאוני השעווה של מאדאם טוסו. הסניף ממוקם במגדל הפסגה שעל פסגת ויקטוריה באי הונג קונג שבהונג קונג.
המוזיאון הוא אחד משלושת סניפי הרשת באסיה, לצד שאנגחאי ובבנגקוק.
במוזיאון מוצגות 100 בובות שעווה של דמויות היסטוריות וידוענים. כשליש מהבובות הן בובות של דמויות אסייתיות ו-16 מבובות השעווה הן של דמויות הונג קונגיות.
היסטוריה.
בשלהי שנות ה-90 של המאה ה-20 הוקמו מספר סניפים של מוזיאון מאדאם טוסו הלונדוני באירופה (אמסטרדם) ובארצות הברית (בניו יורק ובלאס וגאס). באסיה הוצגה תערוכה נודדת שעברה בין סינגפור ואוסטרליה וזכתה להצלחה רבה.
בעקבות הצלחה זו הוחלט להקים מוזיאון קבוע בדרום מזרח אסיה, והונג קונג נבחרה בשל מיקומה. המוזיאון נפתח במגדל הפסגה בשנת 2000.
המוזיאון שופץ בספטמבר 2005 בעלות של 20 מיליון דולרים הונג קונגים ונפתח מחדש ב-18 במאי 2006.
במוזיאון מוצג פסל השעווה של מירים יאונג הייחודי בכך שפסל שעווה זה מצחקק כאשר המבקרים מתקרבים אליו, באמצעות חיישנים המהווים חלק מהפסל. כמו כן פסלו של אנדי לאו הוא פסל אנימטרוניקה העשוי סיליקון ולא שעווה.
במוזיאון מוצגים בין היתר פסליהם של ג'קי צ'אן, ברוס לי, בראד פיט, שר, אדי מרפי, אל מקפירסון, ז'ראר דפארדיה, יו גרנט, מל גיבסון, נעמי קמפבל, מריל סטריפ, ססיליה צ'ונג, ארון קווק, אנג'לינה ג'ולי, דייוויד בקהאם, מוחמד עלי, טייגר וודס, רונאלדיניו, הנסיכה דיאנה, לוצ'אנו פבארוטי, מהטמה גאנדי, נלסון מנדלה, ביל קלינטון, ג'ורג' ווקר בוש, ברק אובמה, מיכאיל גורבצ'וב, סדאם חוסיין, הנסיך פיליפ, אליזבת השנייה, הנסיך צ'ארלס, הנסיכה אן, הנסיך ויליאם, אדולף היטלר, וינסטון צ'רצ'יל, רמברנדט, פבלו פיקאסו, וולפגנג אמדאוס מוצרט, דנג שיאופינג, ג'יאנג דזה-מין, לי קא-שינג, לי קואן יו, שיגרו יושידה, חו ג'ינטאו, אלברט איינשטיין, ג'ון הווארד, מאדאם טוסו, סון יאט-סן, מאו דזה-דונג, אליזבת טיילור, בני היל, פירס ברוסנן, אנתוני הופקינס, ג'ודי פוסטר, האריסון פורד, המפרי בוגרט, מקולי קאלקין, מרילין מונרו, אלפרד היצ'קוק, אלביס פרסלי, פרדי מרקיורי, מדונה, מייקל ג'קסון, מיק ג'אגר, הביטלס וטינה טרנר.
דים סם
אריה רייך
אריה רייך (נולד ב-23 בספטמבר 1959) הוא משפטן ישראלי המומחה לדיני סחר בינלאומי ומשפט האיחוד האירופי, פרופסור מן המניין וסגן הרקטור של אוניברסיטת בר-אילן. בעבר שימש כדיקן הפקולטה למשפטים שם ודיקן הסטודנטים.
ביוגרפיה.
רייך נולד בגטבורג שבשוודיה. הוריו, ניצולי שואה, הגיעו לשוודיה כדי להתאחד עם בני משפחה שהגיעו לשם אחרי השואה. בשנת 1973, חודשים ספורים לפני פרוץ מלחמת יום כיפור, עלתה המשפחה לישראל והתיישבה בהרצליה פיתוח. לאחר סיום לימודיו בתיכון צייטלין הצטרף רייך לגרעין של בחורי ישיבה בראשות הרב חיים סבתו והרב יצחק שילת, שהיווה את המחזור המייסד של ישיבת ההסדר ברכת משה שבמעלה אדומים. בשנת 1978 התגייס רייך לחיל השריון ושימש כתותחן. במקביל ללימודיו בישיבת ההסדר השלים רייך לימודי תעודת הוראה למקצועות היהדות במכללת ליפשיץ.