לאחר ההתקפה הראשונית שלה, סקיינט משתמשת במשאבים שנותרו לה כדי לשעבד את בני האדם ששרדו על מנת שישמשו ככוח עבודה. עבדים אלה בנו את המפעלים האוטומטיים הראשונים, אשר שימוש כבסיס להשגת מטרת העל של סקיינט. בתוך מספר עשורים, סקיינט השיגה אחיזה עולמית, והשתמשה ביחידות ממוכנות על מנת לאתר, לאסוף ולהיפטר מבני האדם שנותרו. כתוצאה מהוראות התכנות המקוריות שלה, התפישה של סקיינט היא שיש להשמיד את כל האנושות במטרה להגשים את יעדי התכנות המקורי.
חריתאים
חריתאים (שם מדעי: Characiformes) הם סדרה גדולה של דגים מקריני סנפיר החיים במים מתוקים שונים, בעיקר באזורים טרופיים באמריקה הדרומית והמרכזית ומעט מינים חיים גם באפריקה הטרופית. מינים רבים הם דגי נוי מוכרים מהאקווריום, אך זוהי גם סדרתו של הדג האימתני ביותר באמזונאס - הפיראנה ושל דגים טורפים נוספים. קיימים יותר מ-2,000 מינים בסדרה.
לחריתאים זנב גדול, גוף בעל קשקשים משולבים, עיניים גדולות יחסית ופיות גדולים ובהם שיניים גדולות, ורוב בני הסדרה הם טורפים. הגדולים בבני הסדרה הם דג טיגריס גולייתי ("Hydrocynus goliath") ודוראדו צרפתי ("Salminus franciscanus") שאורך שניהם יכול להגיע ל-1.3 מטר. הקטנים ביותר מגיעים רק ל-1.4 ס"מ והם משמשים טרף קל לדגים אחרים. כמו כן מגיע לגודל מרשים גם הטמבקוי ודוראדו זהוב מנהר האמזונאס.
המינים הקטנים כמו הטטרות הם דגים קלים לגידול באקווריום, עקב צבעיהם הבוהקים, עמידותם לתנאי האקווריום וסובלנותם לדגים אחרים.
מיון החריתאים.
ישנם 18 משפחות של חריתאים:
Google Fiber
.Alphabet Inc
אלפבית (חברה)
קונדנסט
קונדנסט (באנגלית: Condensate; מילולית: חומר מעובה), הוא למעשה גז טבעי מעובה, מתייחס לתוצר לוואי בנפח נמוך המתקבל בעת זיקוק של גז או נפט. הקונדנסט מורכב מפחמימנים, אשר להם משקל סגולי גבוה ביחס לחומר המקור, והם מופרדים בתהליך של עיבוי. בתהליך זה חלק מצורני הגז שבתוך הגז הטבעי הגולמי מתעבים למצב נוזלי אם מורידים את הטמפרטורה לנקודה שנמוכה מנקודת הטל של המקטע הפחמימני תוך שמירה על לחץ קבוע. קונדנסט נקרא גם לעיתים "בנזין טבעי" משום שהוא מכיל פחמימנים בתחום הרתיחה של בנזין.
השימושים המקובלים לקונדנסט המופק מנפט או גז הם דילול של נפט כבד או כחמר גלם להפקת דלקים בעלי נקודת הצתה נמוכה ובעיקר בנזין לרכבים ודלק למטוסים.
יש המתייחסים לקונדנסט כאל סוג של נפט גולמי, דוגמת נפט מסוג ברנט המופק בים הצפוני, כאשר התייחסות הנכונה היא כאל תוצר זיקוק ברמת עיבוד חלקית.
יתרונות השימוש בקונדנסט על פני נפט גולמי נובעים מכך שהוא לא מכיל ביטומן ומזוט, יש בו פחות תוצרי לוואי ויותר פחמימנים בעלי שרשראות קלות ולכן זיקוקו דורש פחות אנרגיה.
גז טבעי גולמי יכול להגיע מכל אחד משלושה סוגי בארות הגז הבאים :
הרכב.
ישנם מקורות קונדנסט רבים ברחבי העולם וכל מקור מתאפיין בהרכב ייחודי. אולם, באופן כללי, משקלו הסגולי של קונדנסט נע בין 0.5 ל-0.8, ומורכב מפחמימנים כמו פרופן, בוטן, פנטן, הקסן, וכו'. תרכובות גז טבעי עם מספר גדול יותר של אטומי פחמן (לדוגמה, פנטן או תערובות של בוטן, פנטן ופחמימנים אחרים עם אטומי פחמן נוספים) קיימות כנוזלים בטמפרטורות הסביבה. קונדנסט עשוי להכיל אי-ניקיונות נוספים כמו :
קונדנסט בישראל.
הקונדנסט אינו מוגדר כחומר מסוכן על פי "חוק חומרים מסוכנים", התשנ"ג, אך על פי המלצות משרד הבריאות יש להתייחס אליו ככזה. לכן כל הגורמים המעורבים חייבים להחזיק בהיתרי רעלים. החברות המעורבות בהפקת הגז הטבעי בישראל מחזיקות באישורים אלה.
הקונדנסט מכיל חומרים מסרטנים, הוא נפיץ ומכיל ריכוזים גבוהים של מרכיבים מזהמים ונדיפים, ומזהם את מי התהום. בשל מאפיינים אלו קמה בישראל התנגדות להקמת מתקני עיבוד לקונדנסט שמקורו בקידוחי תמר ולווייתן, במסגרת בתי הזיקוק הקיימים. נטען בידי פעילי סביבה כי תוכננה הפקת קונדנסט בכמות משמעותית בהרבה מזו שפורסמה וכי הפקת קונדנסט אמורה להתבצע בעומק הים, במקום הקידוח כפי שנהוג כיום במדינות מפותחות.
המחלוקת לגבי כמות הקונדנסט המופקת מהמאגרים נעוצה בטעות סופר שהופיעה בהודעה לעיתונות שהוציאה "דלק" בדבר מכירות קונדנסט במאגר תמר. בהודעה דווח על הפקת 348 מיליון חביות במקום 348 אלף. בנוסף, המשרד להגנת הסביבה קבע ב-2016 כי מאגרי תמר ולוויתן נחשבים כמאגרים עניים בקונדנסט: על פי הגדרות המשרד, עושר מאגר גז בקונדנסט נקבע על ידי היחס שבין כמות הפחמימנים הנוזליים אשר מופקים מן המאגר לבין כמות הגז שבו. מאגר שממנו ניתן להפיק פחות מגלון קונדנסט לאלף רגל מעוקב נחשב עני. הואיל ונקבע כי ממאגר תמר ניתן להפיק לכל היותר 0.056 גלון וממאגר לוויתן 0.075 גלון, מתקבל כי מאגרי הגז הגדולים בישראל נחשבים לדלים בקונדנסט גם בהשוואה למאגרים במדינות אחרות בעולם.
רוב הקונדנסט המופק ממאגר תמר מובל בצנרת אל בית הזיקוק "פז" באשדוד, ובו הוא מעורבב עם נפט גולמי, מזוקק יחד איתו ומעובד כחומר גלם. הקונדנסט מהווה 1% מסך הגלמים המעובדים בבית זיקוק זה.
על פי דוחות "דלק קידוחים" לשנת 2016, היקף מכירות הקונדנסט השנתי הצפוי ממאגר לוויתן הוא של 708 אלף חביות בשנה, כמות השווה ל-103 אלף טון נפט. מהתבוננות בדוחו"ת הכספיים של "בתי זיקוק לנפט בע"מ" (בזן) לשנת 2016 עולה כי כמות זו מהווה כ-1.14% מהיקף הזיקוק השנתי הממוצע של בזן בשנים 2015-2016.
אחד החומרים הבעייתיים הקיימים בקונדנסט הוא בנזן, חומר ארומטי מסרטן המצוי גם בדלקים שמשמשים לתחבורה. על פי המשרד להגנת הסביבה, אחוז הבנזן המותר בדלקים הוא 1%. על פי דוח משרד איכות הסביבה, אחוז הבנזן בקונדנסט הכבד ובקונדנסט הקל המופקים ממאגר תמר עומד בתקן הנ"ל. אחוז הבנזן המופק ממאגר לווייתן נמוך מהתקן.
שפמנונאים
שְּׂפַמְנוּנָאִים (שם מדעי: "Siluriformes") הם סדרת דגים גדולה החיה במים מתוקים ברחבי העולם. מקור שמם הוא הזיפים, הקרויים בינים, שצומחים לרוב המינים מהפה ומשווים להם צורת שפם. ישנם סוגים מגוונים של שפמנונים משפמנון המקונג הענקי או דג הסילור האירופי ששוקל 200 ק"ג ועד לדג הקנדירו הטפיל וכמה מהמינים חסרי קשקשים או עור בכלל.
בישראל קיים מין אחד של שפמון - שפמנון מצוי (Clarias gariepinus).
דגי השפמנון נחשבים כדגים המזיקים לסביבה ולמגדלי הדגים. הם דגים מסחריים וראויים למאכל, אך ביהדות אינם כשרים. הם גם מותאמים לאקווריומים במקרים רבים וחלקם תורמים לאקווריומים כמו דגי השרייניים והקוריסיים.
המין שפמנון תניני ענק נודע כאוכל אדם לאחר תקריות טריפה שקרו בנהר קורי שבנפאל והצביעו על שפמנון טורף.
השפמנונים משתמשים בזיפיהם כדי לחוש את הסביבה ולמצוא טרף. הם מזנקים לעבר טרפם ובולעים אותו ברגע ובהרבה מקרים הם מתקבצים יחד ב"סעודת זלילה". לעיתים הם נמצאים גם על היבשה במים רדודים.
לשמפנונאים חוש טעם מפותח במיוחד, וכזה שאינו מוגבל לאזור הפה בלבד. לשפמנון הערוצים הנפוץ בצפון אמריקה יש כ-680,000 בלוטות טעם המפוזרות על פני כל גופו (כולל הסנפירים) - פי 100 ממספר בלוטות הטעם בגוף האדם.
משפחות השפמנונאים.
ישנם 36 משפחות בסדרה:
למפיריים
למפיריים (שם מדעי: Lampriformes) הם סדרת דגים מיוחדים החיים באוקיינוס הפתוח וחלקם גם בעומק הים (עומק ממוצע 100-1,000 מטר), והם בעלי סנפירים ארוכים ביותר.
מאפיינים.
סנפיריהם העליונים הם ארוכים ואדומים, כשחלקם מזכירים צורה של דג שמש ואחרים צורה מוארכת ולחלקם "סרט" ארוך מסנפירם העליון. הדג הארוך בסדרה הוא דג משוט ענק ("Regalecus glesne") שאורך סנפיריו יכול להגיע לאורך של 17 מטר - הארוך ביותר מבין כל הדגים הגרמיים.
בני הסדרה חיים בכל האוקיינוסים, ניזונים בעיקר מפלנקטון ויצורים קטנים ויכולים לשרוד גם בטמפרטורות נמוכות יחסית. מצב שימור דגים אלו אינו ידוע.
מיון הסדרה.
טקסונים ללא מקור:
אלפאבית (תאגיד)
ספיינל טאפ
ספיינל טאפ (אנגלית: This is Spinal Tap) הוא סרט מוקומנטרי אמריקאי משנת 1984 שבוים על ידי רוב ריינר. הסרט מתאר את עלילותיה של להקת רוק בריטית בדיונית ובו מככבים רוב ריינר, כריסטופר גסט, מייקל מקיין והארי שירר אשר גם כתבו את התסריט וגם את המוזיקה.
הקרדיט לתסריט של הסרט ניתן לריינר ולשלושת השחקנים הראשיים היות שהם אילתרו את מרבית הדיאלוג. שעות רבות של צילום בוצעו לפני שריינר ערך אותם לתוצר הסופי לפני יציאת הסרט.
שלושת חברי להקת ספיינל טאפ - דייוויד סיינט האבינס, דרק סמולס ונייג'ל טפנל, מגולמים על ידי השחקנים מקיין, שירר וגסט בהתאמה. שלושת השחקנים מנגנים בכלי הנגינה שלהם ומדברים במבטא אנגלי מזויף לאורך כל הסרט. ריינר מופיע כמרטי די ברגי, יוצר הסרט הדוקומנטרי. שחקנים אחרים המופיעים בסרט הם טוני הנדרה המגלם את מנהל הלהקה, איאן פיית', וג'ון צ'אדוויק המגלמת את חברתו של סיינט האבינס, ג'נין. השחקנים פול שייפר, פרד ווילרד, פראן דרשר, ברונו קירבי, הווארד הסמן, אד ביגלי הבן, פטריק מקני, אנג'ליקה יוסטון, ויקי בלו, דיינה קארווי, בילי קריסטל, ברינק סטיבנס ולינה קוויגלי כולם משחקים בתפקידי משנה ועושים הופעות קצרות במהלך הסרט.
בשנת 2002, נבחר הסרט ספיינל טאפ לשימור בספריית הקונגרס האמריקאית בשל היותו שהוא בעל חשיבות "תרבותית, היסטורית או אסתטית".
עלילה.