אוטו ואלה (בגרמנית: Otto Wahle; 4 בנובמבר 1879 - 11 באוגוסט 1963) היה שחיין ומאמן שחייה וכדורמים יהודי אוסטרי-אמריקאי. בעל 3 מדליות אולימפיות. הוא הוביל כמאמן את נבחרת הכדורמים של ארצות הברית לזכייה במדליית ארד.
ביוגרפיה.
ואלה נולד בווינה.
באולימפיאדת פריז (1900) תחרויות השחייה נערכו בנהר הסיין. ואלה זכה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-1000 מטר חופשי בתוצאה של 14:43.6 דקות, אחרי ג'ון ארתור ג'רוויס מבריטניה (13:40.2 דקות) ולפני זולטאן הלמיי מהונגריה (15:16.4 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מכשולים בתוצאה של 2:40.0 דקות, אחרי פרדריק ליין מאוסטרליה (2:38.4 דקות) ולפני פיטר קמפ מבריטניה (2:47.4 דקות). בנוסף, הוא השתתף במשחה ל-200 מטר חופשי כשקבע תוצאה של 2:35.6 דקות ועלה לשלב הגמר מהמקום השני אך לא התייצב למשחה הגמר שנערך לאחר המשחה ל-1000 מטר חופשי.
בשנת 1901 הוא היגר לניו יורק.
באולימפיאדת סנט לואיס (1904) זכה ואלה במדליית ארד במשחה ל-440 יארד חופשי בתוצאה של 6:39.0 דקות, אחרי צ'ארלס דניאלס (6:16.2 דקות) ופרנסיס גיילי (6:22.0 דקות) שניהם מארצות הברית.
בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה למייל והשתתף במשחה ל-880 יארד אך לא סיים את המשחה.
ואלה היה המאמן של נבחרת ארצות הברית בשחייה באולימפיאדת סטוקהולם (1912).
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) הפסיד ואלה כמאמן נבחרת הכדורמים של ארצות הברית במשחק ההכרעה על מדליית הכסף לנבחרת בלגיה (7-2) וגם במשחק ההכרעה על מדליית הארד לנבחרת שוודיה (5-0).
באולימפיאדת פריז (1924) הוביל ואלה את נבחרת הכדורמים של ארצות הברית לזכייה במדליית ארד לאחר ניצחון במשחק ההכרה על נבחרת שוודיה (2-3). במשחק ההכרעה על מדליית הכסף נבחרתו הפסידה לנבחרת בלגיה (2-1)
תרבות גרמנית
סוהיל חדאד
סוּהיל חדאד (בערבית: سهيل حداد; נולד ב-28 במרץ 1951 ביפו) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע, בוגר בית הספר למשחק "בית צבי" במחזור י"ג (1975). משמש (2011) כסגן יו"ר אגודת העיתונאים.
בשנת 1982 החל לעבוד כמפיק של תוכניות בשפה הערבית בטלוויזיה החינוכית.
בשנת 1986 השתתף בסרט "אוונטי פופולו", של הבמאי רפי בוקאי. בסרט גילם את רסאן חמאדה, חייל מצרי.
בשנת 2011 הפיק את הסרט התיעודי "דומא", בבימוי אשתו, עביר זייבק חדאד.
בצל כבוש
בצל כבוש הוא מאכל פופולרי במטבח הבריטי. מאכל זה הוא בצל פרוס או בצל פנינה המוחמץ בתמיסה של חומץ ומלח ולעיתים בתוספת תבלינים נוספים.
במטבח האנגלי נהוג להגיש את הבצל לצד פיש אנד צ'יפס, בתוך כריך גבינה, או בקוקטייל גיבסון (סוג של קוקטייל מרטיני בו מוחלף הזית בבצל פנינה כבוש).
במטבח הקנטונזי ובייחוד בהונג קונג מוגשים בצלי פנינה כבושים כמתאבנים.
ווס בורלנד
מרשה מייסון
מרשה מייסון (באנגלית: Marsha Mason; נולדה ב-3 באפריל 1942) היא שחקנית קולנוע אמריקאית, שהייתה מועמדת לארבעה פרסי אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקידיה בסרטים "סינדרלה ליברטי", "דירה לשניים", "פרק ב" ו"רק כשאני צוחקת"; שעל השניים הראשונים היא גם זכתה בשני פרסי גלובוס הזהב.
ביוגרפיה.
מייסון נולדה בסנט לואיס, בתם של ג'וזף וז'קלין הלנה מייסון.
גדלה ביחד עם אחותה לינדה בעיר קרסטווד שבמיזורי, למדה ב"תיכון נריקס הול" ולאחר מכן ב"אוניברסיטת וובסטר".
מייסון לוהקה בשנת 1973 על ידי המחזאי ניל סיימון להצגה "הדוקטור הטוב", במהלך עבודתם ביחד הם התאהבו והחליטו להינשא. נישואיהם החזיקו מעמד כשמונה שנים.
באותה שנה הופיעה בתפקידה הגדול הראשון בקולנוע בדרמה הספרותית של מרק ריידל "סינדרלה ליברטי" בתור הפרוצה מגי פול, הופעת הבכורה שלה העניקה למייסון את פרס גלובוס הזהב לשחקנית הדרמטית בתפקיד ראשי.
ב-1977 הופיעה בקומדיה "דירה לשניים" בסרט על פי תסריטו של בעלה ניל סיימון. על הופעתה בתור פאולה מק'פוארד זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית בסרט קומי ביחד עם דיאן קיטון.
לשנה זו הוסיפה מייסון גם הופעה בתפקיד הראשי בסרט האימה של רוברט וייז "אודרי רוז".
ב-1979 שיחקה בגרסה קולנועית שנייה למחזהו של ניל סיימון "פרק ב'" המבוסס על מערכת היחסים שלה ושל סיימון, הופיעה בסרט בתפקידה של ג'ני מקליין והייתה מועמדת בפעם שלישית לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ובפעם רביעית לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הקומית הטובה ביותר, באותו טקס גלובוס זהב הייתה מועמדת גם לפרס השחקנית הדרמטית הטובה ביותר על תפקידה בסרט "לחישות באפלה".
ב-1981 הייתה מייסון מועמדת בפעם הרביעית לפרס האוסקר על הופעתה בדמות שחקנית הברודוויי השיכורה ג'ורג'יה היינץ בקומדיה "רק כשאני צוחקת", עיבוד למחזה של ניל סיימון "גברת הזנגביל".
לאחר מספר עבודות תחת תסריטו של ניל סיימון הייתה מייסון שותפה לסרט "מקס דוגן חוזר" בו גילמה את נורה מק'פי, אם אלמנה שנפגשת עם אביה הגוסס מקס דוגן (ג'ייסון רוברדס) שנטש אותה בגיל תשע.
ב-1986 שיחקה בתפקיד הראשי בדרמת המלחמה של קלינט איסטווד "מקצוע לוחם" בתור אגי, אשתו לשעבר של סמל חיל הנחתים האמריקני טומאס הייוואיי.
בשנות ה-90 גילמה את תפקיד פולי קורנין אמה של אליזבת' (פיבי קייטס) בקומדיה "תתפגר פרד", שיחקה כסנטורית רובינס בקומדיית העיתונות "צרות בכותרות" ובמותחנים "90 דקות לרצח" ו"שני ימים באל. איי".
ב-2004 שיחקה ב"כלה ודעה קדומה" סרט בסגנון בוליוודי המבוסס על הרומן "גאווה ודעה קדומה".
מייסון הייתה מועמדת לפרס אמי על תפקידה בשישה פרקים בסדרה "פרייז'ר".
פודינג סמרטוט
פודינג סמרטוט או רג פודינג (באנגלית: Rag Pudding) הוא מאכל במטבח האנגלי, שמקורו באולדהאם. מאכל זה פופולרי בייחוד באזור לנקשייר.
המאכל מכיל בשר טחון ובצל קצוץ, העטוף בשומן והמורתח או מאודה כשהוא עטוף בבד (ומכאן שמו. באנגלית נהוג להשתמש במונח "rag" לתיאור בד המשמש בבישול, ותרגומו לעברית, "סמרטוט", אומץ בעיברות שמו של מאכל זה).
כיום נעשה שימוש בשקית ניילון המיועדת לבישול, והמוצר נמכר בשלמותו ומבושל בשקית זו.
נהוג לאכול את המנה לצד צ'יפס, מחית אפונה ירוקה ורוטב בשר.
רג פודינג
אברשה טמיר
יצחק אופלטקה
מיכאל קורינאלדי
מיכאל קורינאלדי (30 ביולי 1938 – 20 בפברואר 2022) היה עורך דין ישראלי ופרופסור למשפטים באוניברסיטת חיפה, בקריה האקדמית אונו, במכללת נתניה ובמרכז האקדמי כרמל. חקר את יהדות אתיופיה ופעל לקידומם של יהודי אתיופיה בישראל.
ביוגרפיה.
קורינאלדי נולד במילאנו שבאיטליה וגדל בתל אביב. למד בבית הספר התיכון הדתי צייטלין ושירת בצה"ל כמדריך בקורס מ"כים.
פעילות משפטית ואקדמית.
למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים לתואר בוגר ומוסמך. בשנים 1961–1964 למד לימודים שלא לתואר בחוג לתלמוד באוניברסיטה העברית. הוסמך כעורך דין ב-1965. את התמחותו עשה אצל השופטת מרים בן-פורת בבית המשפט המחוזי בירושלים. כתב באוניברסיטה העברית עבודת דוקטורט בנושא: "יסודות בדיני פיקדון במשפט העברי". בין השנים 1963–1970 שימש אסיסטנט ומתרגל של פרופ' מנחם אלון וכן חוקר במכון למשפט עברי באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1963 פתח משרד עורכי דין "קורינאלדי ושות' - עורכי דין". בין השאר, עסק בייצוג אנשים שמעמדם היהודי מוטל בספק, כמו אשה שעברה גיור רפורמי וטענה שאינה יהודייה ויהודי קראי בדרישה שהמדינה תכיר בחופש הדת שלהם. בשנים 1991–1993 היה חבר הוועד המרכזי של לשכת עורכי הדין.
בשנת 1992 התמנה לפרופסור חבר (מומחה) באוניברסיטת חיפה. בשנים 1995–2003 שימש דיקן הפקולטה למשפטים בקריה האקדמית אונו. בשנים 2005–2015 היה מרצה בדיני משפחה וירושה ויו"ר המכון הבינלאומי לחקר האנוסים, המכללה האקדמית נתניה. בשנת 2009 התמנה לפרופסור חבר על ידי המועצה להשכלה גבוהה. בשנים 2008–2017 היה מרצה בדיני משפחה וירושה, המרכז האקדמי כרמל.
פעילות ציבורית.
בנוסף לתחום המשפטים קורינאלדי עסק בחקר וקידום העלייה והקליטה של כיתות ועדות בעם ישראל (יהודים קראים, יהודי אתיופיה, שומרונים, סובוטניקים, צאצאי האנוסים). פעל במאבק לעליית יהודי אתיופיה לישראל וסייע במאמצי השכנוע בשנות ה-70 המאוחרות ותחילת שנות ה-80 להכיר בעדה ולנקוט בפעולה מאורגנת לעלייתה במסגרת חוק השבות. יזם הקמת ועד בינלאומי בראשותו ומועצה ציבורית מטעם הכנסת למען יהדות אתיופיה ומיסוד חגיגות הסיגד. בשנים 2001–2018 כיהן כיו"ר וחבר הנהלת בהלצ'ין - מרכז מורשת ליהדות אתיופיה.
בבחירות לכנסת העשירית עמד בראש רשימת שורשים שפרשה מן ההשתתפות בבחירות.
קורינאלדי זכה בפרס נשיא המדינה להנצחת זכרו של נשיא המדינה יצחק בן-צבי לשנת 2010, על פעולתו למען יהודי אתיופיה, צאצאי האנוסים, השומרונים, הסובוטניקים והיהודים הקראים.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018 הוצב במקום השמיני והסמלי ברשימת "ירושלים שלנו" למועצת העיר, בהנהגת משה ליאון אך הרשימה לא עברה את אחוז החסימה. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת במרץ 2019 רשם קורינאלדי מפלגה בשם "כל ישראל אחים לשוויון חברתי". המפלגה הצטרפה בבחירות לרשימה משותפת עם מפלגת פעולה לישראל וקורינאלדי הוצב במקום השלישי ברשימה המשותפת "כל ישראל אחים ופעולה לישראל". לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים בספטמבר של אותה שנה התמודדה מפלגתו באופן עצמאי והוא הוצב שני ברשימתה לכנסת, אך התפטר מהרשימה לפני יום הבחירות. יתר הרשימה התפטרה יומיים לפני הבחירות.
מיכאל קורינאלדי נפטר בירושלים ב-20 בפברואר 2022. עד לפטירתו היה נשוי לרחלה, ולהם ארבעה ילדים. בתו עו"ד אודית קורינאלדי-סירקיס היא היועצת המשפטית של בית הנשיא, ובנו עו"ד גלעד קורינאלדי הוא מומחה לזכויות יוצרים.
כוכב הקופים (סרט, 1968)