הוא ערך שש עשר הופעות בנבחרת גרמניה המערבית, וזכה עמה במונדיאל 1954. הוא היה השחקן שפצע את קפטן נבחרת הונגריה פרנץ פושקש במהלך המשחק הראשון של שתי הנבחרות בטורניר בשלב הבתים. פושקש נאלץ להחמיץ את שני המשחקים הבאים של הטורניר, והופיע רק בגמר מול גרמניה המערבית, שאז עדיין לא היה כשיר לחלוטין.
בשנת 1950 הציעה לו קבוצת הכדורגל האיטלקית מילאן חוזה, אך הוא סירב ורצה להישאר במועדון עיר הולדתו.
מלבד הזכייה באליפות גרמניה עם פ.צ. קייזרסלאוטרן, הגיע ליבריך לשיא במונדיאל 1954, ובייחוד במשחק נגד יוגוסלביה ברבע הגמר שם הציג יכולת הגנתית טובה. אחרי מונדיאל 1954, אחת ההופעות הטובות ביותר שלו הגיעה במשחק נגד אנגליה בוומבלי ב-1 בדצמבר 1954. תפקידו במשחק זה היה לעצור את החלוץ האנגלי רוני אלן וגם עזר לכסות את סטנלי מתיוס.
ליבריך פרש מקריירת משחק בשנת 1962, אחרי כמעט עשרים שנה במועדון עיר הולדתו.
ב-20 במרץ 1995 נפטר ליבריך מאי-ספיקת לב בגיל 68 בקייזרסלאוטרן.
יחסי טג'יקיסטן–שווייץ
יחסי טג'יקיסטן–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת טג'יקיסטן לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה.
בין רפובליקת טג'יקיסטן לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת טג'יקיסטן לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים ידידותיים מאוד, הנובעים מהיותה של טג'יקיסטן מדינה מועדפת לשיתוף פעולה בהאצת פיתוח ושותפה בתחום המים.
שווייץ הכירה בעצמאותה של טג'יקיסטן מיד לאחר התפרקות ברית המועצות והפיכתה של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטג'יקית לעצמאית. שתי המדינות כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים כשנה לאחר מכן, ב-9 בדצמבר 1992. השגרירות השווייצרית במוסקבה הייתה הראשונה לקחת אחריות על היחסים הדיפלומטיים שבין שתי המדינות. בין 1994 ל-2008 היה השגריר השווייצרי בטשקנט, בירת אוזבקיסטן, אחראי על היחסים עם טג'יקיסטן, ומאז 2008 זהו השגריר בנורסולטן, בירת קזחסטן.
ב-1998 פתחה שווייץ משרד שיתוף פעולה בדושנבה, בירת טג'יקיסטן, והעלתה אותו לדרג "סוכנות קונסולרית" בשנת 2001. ב-2007 שדרגה טג'יקיסטן את מעמד המשרד שלה בז'נבה לנציגות דיפלומטית, והאמינה שגריר על שווייץ בשנת 2011.
שיתוף הפעולה הבינלאומי שבין שווייץ לטג'יקיסטן מתחיל ב-1993 כאשר הגישה שווייץ סיוע הומניטרי לאזרחים במהלך מלחמת האזרחים בטג'יקיסטן.
יחסים כלכליים.
היחסים הכלכליים שבין שווייץ לטג'יקיסטן הם יחסים צנועים. משקיעים שווייצרים השקיעו בעיקר בתעשיית הכותנה של טג'יקיסטן, וגם במגזרים אחרים. שווייץ מייבאת בעיקר זהב מטג'יקיסטן וזהו רוב השווי של הסחר הבילטרלי בין שתי המדינות.
שווייצרים בטג'יקיסטן.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בטג'יקיסטן אחד עשר אזרחים שווייצרים.
ג'ון בויד
ג'ון בויד (באנגלית: John Boyd; נולד ב-22 באוקטובר 1981) הוא שחקן אמריקאי. מוכר מתפקידיו כארלו גלאס בעונה השמינית והאחרונה של סדרת הטלוויזיה "24"; ג'יימס אייבורי בסדרת הטלוויזיה "בונז" (בין השנים 2014–2017), וסטיוארט סקולה בסדרה "FBI".
ביוגרפיה.
בויד נולד בניו יורק; הוריו הם סיסי והשחקן גיא בויד. הוא בוגר מכללת בלינגטון, מכללה לאומנות ליברלית בוורמונט.
ב-2012 נישא לניקול וישס. לזוג יש שלושה ילדים.
קריירה.
בויד החל את קריירת המשחק שלו בשנת 2005, והופיע בסרטים קצרים ובתפקידים קצרים שונים בסרטים. באותה שנה שיחק בסרט "בטי פייג' הידועה לשמצה" של הבמאית מרי הארון, שמבוסס על חייה של הדוגמנית משנות ה-1950 בטי פייג'. הוא גם התארח בפרק של הדרמה המשפטית "חוק וסדר", ואף חזר לתוכנית בשנת 2006, אך כדמות שונה.
בשנת 2010 לוהק לתפקידו הגדול הראשון, וכיכב כסוכן ארלו גלאס בעונה השמינית של סדרת הטלוויזיה "24" ברשת FOX. הוא שיחק גם בתפקיד אורח בסדרות "Suits" ו"פרינג'".
בשנת 2012 השתתף בסרט זוכה פרס האוסקר "ארגו". בשנת 2013 התארח בארבעה פרקים של סדרת הטלוויזיה "Touch".
בשנת 2014 החל לשחק כסוכן מיוחד של ה-FBI בשם ג'יימס אייבורי בעונה העשירית של סדרת הטלוויזיה "בונז", ולאחר עזיבתו של ג'ון פרנסיס דיילי קיבל תפקיד ראשי בסדרה, עד לסיומה בשנת 2017.
בשנת 2019 החל לשחק בתפקיד מרכזי בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "FBI".
מיהאי פרקש
מיהאי פרקש (בהונגרית: Farkas Mihály נולד בשם הרמן לוי, אבאויסאנטו, 18 ביולי 1904 – בודפשט, 6 בדצמבר 1965) היה פוליטיקאי הונגרי-יהודי קומוניסט, ששימש שר ההגנה של הונגריה בעידן מתיאש ראקושי. מיהאי פרקש היה אחד מחברי הרביעייה המוסקבאית (הכול יכולה), שלמעשה היה לה גם חבר חמישי, מעט סמוי. (כל החמישה היו יהודים ולפי סדר חשיבותם וכוחם הם מתיאש ראקושי (מתתיהו רוזנפלד), ארנה גרה (ארנה זינגר), מיהאי פרקש (הרמן לוי), יוז'ף רוואי (יוז'ף לדרר), גאבור פטר (בנימין אייזנברג)). חמישייה זו ניהלה את הונגריה בשנים 1945–1956. פרקש היה גם חבר הטרויקה (עם ראקושי וגרה). בנו ולדימיר פרקש היה קצין חקירות ידוע לשמצה של ה-ÁVH.
חייו.
השנים המוקדמות וההגירה.
אמו הייתה ינקה לוי, משרתת בת 24 ילידת "ספישקה סטארה וס" בסלובקיה. לאחר חוזה טריאנון המשפחה וגם פרקש נשארו בקושיצה, צ'כוסלובקיה. משנות העשרים ואילך הוא עבד במפלגה הקומוניסטית בקושיצה ובפראג, ובשנים 1925 עד 1929 נכלא על פעילותו. לאחר שחרורו השתתף בקרבות מלחמת האזרחים בספרד, ואז עבר לברית המועצות. במהלך מלחמת העולם השנייה השתתף פרקש בפעילות התעמולה האנטי-מלחמתית שהופעלה ממוסקבה. לאחר הגירת אשתו הראשונה, רגינה לוי, הוא התחתן עם קאתה רידיגר בשנת 1931 בברית המועצות.
שנות המעבר.
כמו רוב "המוסקובאים", גם הוא הגיע בחזרה להונגריה בסוף 1944. בתקופה זו שינה את שמו מלוי לפרקש. לצד מתיאש ראקושי, ארנה גרה ויוז'ף רוואי מילא תפקיד מוביל בתנועה הקומוניסטית שהפכה בהדרגה למפלגת המדינ ההונגרית. ממאי 1945 היה חבר בוועד המרכזי (KB), בוועדה המדינית (PB) ובמזכירות המפלגה הקומוניסטית ההונגרית (MKP). בשנת 1945 התמנה למזכיר המדינה לענייני פנים. בשנת 1946 נבחר לסגן המזכ"ל ועמד בראש הוועדה המארגנת של המפלגה. בשנת 1948 נתמנה במפלגה המאוחדת של המפלגה הקומוניסטית והמפלגה הסוציאל-הדמוקרטית ההונגרית לסגן המזכ"ל לצד יאנוש קאדאר וגיורגי מרושאן.
תפקידו בדיקטטורה הקומוניסטית.
מה- 9 בספטמבר 1948 עד ה-2 ביולי 1953 כיהן פרקש כשר ההגנה של הונגריה ומחודש נובמבר 1950 התמנה גם לחבר בוועדת ההגנה (HB) הסודית, שאף קיומה הוסתרה, לצד ראקושי וגרה. (בדרך כלל כונתה השלישייה הזו ללא רוואי, שסווג כבלתי אמין, בשם "טרויקה") בזמן מינויו של פרקש לשר ההגנה הוא קיבל דרגת גנרל 4 כוכבים, ומה 15 בנובמבר 1950 הוא הועלה לדרגת גנרל הצבא, גנרל 5 כוכבים. כשר החשיב לאחת ממשימותיו העיקריות להיפטר מה"לודוביקאים" הוותיקים כחלק מהרפורמה היסודית בצבא (("האקדמיה לודוביקה של הצבא המלכותי ההונגרי" (בלטינית: Ludoviceum) ובקיצור רק אקדמיה לודוביקה או לודוביקה, הייתה המוסד שהעניק את ההשכלה הגבוהה ביותר לקציני הצבא ההונגרי לפני שנת 1945). פרקש היה מעורב בארגון "משפט הגנרלים" ((משפט הגנרלים (המכונה גם משפט שוֹיוֹם) היה משפט שהתנהל בהונגריה באוגוסט 1950. במהלכו נעצרו והורשעו 66 אנשי צבא, שוטרים ואזרחים: 12 נידונו למוות (7 הוצאו להורג), 6 לעבודות כפייה (10, 15 שנים או מאסר עולם)). המשטרה החשאית הופרדה ממשרד הפנים בשנת 1949 והפכה כפופה לוועדת ההגנה (HB). פרקש היה אחד המנחים של משטרה זו והיה אחראי למעשים הבלתי חוקיים שבוצעו על ידה. בשנת 1949 היה לפרקש תפקיד פעיל בארגון משפט הראווה של לאסלו רייק ביחד עם שר הפנים יאנוש קאדאר.
בשנת 1953, אחרי מות סטלין והשינוי שחל בעקבות זה בברית המועצות, הוא נאלץ להפעיל "ביקורת עצמית", איבד את התיק שלו בממשלה והורחק מה- PB יחד עם רוואי. בימים שלפני מהפכת 1956, אחת הדרישות של הסטודנטים הייתה להעמיד את ראקושי ופרקש לדין. בעקבות דיכוי המרד, פרקש הועמד לדין באביב 1957 יחד עם פטר גאבור (שניהם בלבד מכל ההנהגה) על פשעים והפרות החוק שביצע "בשנות פולחן האישיות", ונידון לשש עשרה שנות מאסר, אך שוחרר בשנת 1961.
שנותיו האחרונות.
לאחר שחרורו עבד כלקטור בהוצאת הספרים. הוא מעולם לא הסתיר את אמונתו בקומוניזם, ותמיד עמד על חפותו. אנשי הצוות והמנהלים שלו היו מרוצים מאוד מעבודתו והגישו אותו כמה וכמה פעמים לאותות הצטיינות, אך הוועדה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית הטילה וטו כל פעם. בעת שביו נותק הקשר שלו עם בנו. יחד עם היחס אליו של הוועדה המרכזית של המפלגה, שהבהירה שאין לו מקום בחיים הפוליטיים בהונגריה, הביאו אותו למצב של דיכאון עמוק שהביא אותו בסופו של דבר להתאבדות.
בנו מאשתו הראשונה, ולדימיר פרקש היה אחד החברים הידועים לשמצה של המשטרה החשאית ההונגרית, וגם הוא הפך לשעיר לעזאזל יחד עם אביו על ידי משטרי ראקושי וקאדאר, בשל הטרור הסטליניסטי שהפעילו מתחילת 1950 (אם כי כמעט כל הנהגת המפלגה הייתה אשמה במידות זו או אחרת).
כתביו.
בתרגום לעברית:
קיושי ימשיטה
אבוט (אי, אנטארקטיקה)
האי אבוט (באנגלית: Abbott Island) הוא אי מצפון-מזרח לאי בראבנט בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם בחלקו הדרומי של מפרץ בוקה, 2 קילומטרים מערבית לאי דייוויס.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי האי.
האי מופה באופן גס על ידי המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה (אשר חקרה את האזור בשנים 1903–1905) בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.