בשנת 1977 הוציא בלומפילד אלבום סולו נוסף בשם "Analine" תחת הלייבל המקומי Takoma. האלבום משלב סגנונות בלוז שונים (לרבות בלוז אקוסטי) אשר חלקם פחות מזוהים עם סגנון הנגינה שלו.
בין השנים 1978 ועד למותו בשנת 1981 הוציא בלומפילד עוד 4 אלבומים: (Count Talent and the Originals (1978), Between a Hard Place and the Ground (1979), Bloomfield-Harris (1979) ו-(Cruisin' for a Bruisin (1981 אשר יצא ביום מותו.
מותו.
בחודשים האחרונים לחייו התמודד בלומפילד עם קשיים נפשיים ופיזיים רבים ואף אושפז במוסד לחולי נפש כדי לנסות ולהתמודד עם התמכרותו לסמים.
הופעתו המשמעותית האחרונה נערכה בנובמבר 1980 כאשר התארח למספר שירים בהופעה של בוב דילן.
ב-15 בפברואר 1981 נמצא מייקל בלומפילד ללא רוח חיים נעול במכוניתו אשר חנתה בשכונת מגורים בסן פרנסיסקו. נסיבות מותו לא נתבררו לחלוטין, אך מקורות אנונימיים דיווחו כי בלומפילד מת כתוצאה ממנת יתר של קוקאין משולב בחומרים נוספים אשר ניתנו לו במהלך מסיבה במקום אחר בסן פרנסיסקו.
נראה שהנוכחים במסיבה חששו מהסתבכות עם המשטרה ולכן הובילו את בלומפילד (אשר לא ברור אם עדיין היה בחיים) למקום אחר בעיר ונטשו אותו במכוניתו.
במשך שנים רבות בלומפילד השתמש בהרואין לצורך התמודדות עם האינוסומניה ממנסה סבל. לכן עלו חשדות שמישהו הזיק לבלומפילד בכוונה עם מנת יתר של קוקאין, סם בו בלומפילד לא השתמש והשפעתו מנוגדת לצרכים הפיזיולוגים והנפשיים של אדם הסובל מאינסומניה
בלומפילד נקבר ב-Hillside Memorial Park Cemetery, בקולבר סיטי שליד לוס אנג'לס.
סגנון וציוד.
בלומפילד לא ייחס משמעות רבה לציוד איתו ניגן ופעמים רבות הוא ניגן בהקלטות והופעות עם הגיטרה הזמינה ביותר שעמדה לרשותו ללא קשר לדגם או למצבה. את הגיטרות שהיו ברשותו נהג להזניח. לשם המחשה להקלטות של Highway 61 revisited בלומפילד הגיע בגשם שוטף כשהוא גורר איתו גיטרה ללא נרתיק.
עם זאת שתי גיטרות מרכזיות משויכות לנקודות המרכזיות בקריירה של בלומפילד ובשל כך מאפיינות את הסאונד (בעיקר בשנות ה-60 בהן היה בשיא פעילותו)
במהלך שנות ה-70 ניגן בלומפילד על מגוון גיטרות שהיו ברשותו, כמו גם כלי מיתר אקוסטיים כמו גיטרות, בנג'ו ויוקללי.
לאחר מותו נמסרו מרבית כלי הנגינה שהיו ברשותו ומדי פעם מגלים גיטרה שהייתה ברשותו אצל אספנים. בשנים האחרונות נתגלתה הטלקסטר הלבנה שהקליט איתה עם דילן והופיע איתה בפסטיבל ניו פורט ב-1965.
גלוריה אולרד
גלוריה רייצ'ל אולרד (באנגלית: Gloria Rachel Allred; נולדה ב-3 ביולי 1941) היא עורכת דין פמיניסטית יהודיה אמריקאית לזכויות נשים, אשר ידועה בשל התביעות השנויות במחלוקת ובעלות עניין רב לציבור, במיוחד כאלה המערבות זכויות נשים.
ביוגרפיה.
גלוריה רייצ'ל נולדה למשפחה יהודית ממעמד הביניים מפילדלפיה ב-3 ביולי 1941. אביה, מוריס, היה איש מכירות. אמה סטלה, ילידת בריטניה, הייתה עקרת בית. לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון פילדלפיה לבנות, החלה את לימודיה באוניברסיטת פנסילבניה, שם הכירה את בעלה הראשון פייתון בריי. הם הביאו לעולם את בתם היחידה ליסה בלום, וכמעט מייד לאחר מכן התגרשו. בלום היא גם פרקליטה וידועה בעיקר כמנחת טלוויזיה לשעבר.
גלוריה בלום עברה חזרה לבית הוריה והמשיכה את לימודיה. בשנת 1963 היא סיימה בהצטיינות תואר ראשון באנגלית.
למרות התנגדויות נוקשות מהמרצה שלה, היא כתבה את התזה שלה על מחברים כהי עור.
היא התנסתה במגוון משרות לפני שהחליטה להפוך למורה והתקבלה לתפקיד בתיכון בנג'מין פרנקלין.
היא התחילה ללמוד לתואר שני באוניברסיטת ניו יורק, שם התחילה להתעניין בתנועת זכויות אזרח. ב-1966 היא עברה ללוס אנג'לס, קליפורניה.
היא עבדה בהסתדרות המורים העירונית, והורתה בתיכון ג'ורדן ובתיכון פרמונט.
באוטוביוגרפיה שלה היא תיארה כיצד בזמן חופשה באקפולקו היא נאנסה לאחר איומי אקדח. כשגילתה שהיא בהיריון היא רצתה לעשות הפלה.
בה בעת הפלה הייתה מחוץ לחוק, ולכן היא עשתה הפלה באופן לא חוקי ולא ממסדי. לאחר שעברה את ההליך היא התחילה לדמם ונדבקה בזיהום. היא החלימה רק לאחר שאושפזה בבית חולים. היא לא דיווחה על האונס מפני שלא חשבה שיאמינו לה.
בשנת 1968 היא נישאה לוויליאם אולרד. היא נטלה חלק באוניברסיטה הדרום מערבית למשפט, ובהמשך הועברה לאוניברסיטת לויולה למשפט בלוס אנג'לס. אולרד התקבלה ללשכת עורכי הדין של קליפורניה ב-1975. בשנת 1987 התגרשה אולרד והשאירה את שם הנישואין של בעלה.
קריירה.
חוק.
במהלך הקריירה המשפטית שלה שנמשכה כ-4 עשורים, ייצגה אולרד מגוון רחב של לקוחות בתביעות זכויות אדם שכללו הטרדה מינית, זכויות נשים, הפרת זכויות העובד והפליית תעסוקה. מגזין הניו רפובליק כינה אותה "המומחית במסיבות עיתונאים מאז ומתמיד". בד היא ייצגה תביעות עם עניין רב לציבור, תוך שימוש במסיבות עיתונאים והופעות בטלוויזיה על מנת להגביר את ההשפעה. אולרד ייצגה לקוחות רבים בתביעות נגד ידוענים, כמו מתופף להקת מוטלי קרו, ארנולד שוורצנגר, הרמן קיין, דוויד בורינז, סקוט לי כהן, אנטוני ווינר, סשה ברון כהן ואיסי מורלס.
שנות ה-70 וה-80.
בינואר 1976 הקימה אולרד את משרד עורכי הדין אולרד, מרוקו וגולדברג עם עמיתיה ללימודיה בלויולה מייקל מרוקו ונייתן גולדברג.
בשנת 1979 ייצגה אולרד שבעה ילדים והוריהם בתיק נגד רשת בתי המרקחת סאב-און כדי למנוע הפרדת מחלקת צעצועי הבנים מצעצועי הבנות.
ב-1981, כאשר הוביל הסנאטור ג'ון ג. שמיט את דעת קהל על מנת להוציא מחוץ לחוק הפלה, אולרד הציגה אותו כאדם עם חגורת צניעות.
שמיט הגיב עם הודעה לתקשורת ותיאר אותה כעורכת דין ערמומית.
היא תבעה אותו על הוצאת דיבה, ולבסוף הם סיכמו על פשרה של סך 20,000$ והתנצלות.
ב-1985, אולרד, ביחד עם קטרין מקינון, הוציאה אולרד גרסה של צו זכויות האזרח האנטי פורנוגרפיות למחוז לוס אנג'לס. החקיקה נכשלה בדירקטוריון המפתחים. ב-1987 יצאה אולרד נגד מועדון הנזירים של בוורלי הילס אשר היה מיועד לגברים בלבד, בגלל מדיניות אפליית קבלת החברים בה.
מועדון הנזירים לבסוף איפשר לאולרד ול-5 נשים נוספות להשתמש במתקני הרפואה שלו, זאת לאחר שאולרד הציגה כישורי שימוש אפקטיבי בתקשורת כרצונה.
שנות ה-90.
בשנת 1992 כתבה אולרד מכתב לוועדת האתיקה של הסנאט, בבקשה לחקור את פעולות סנאטור מדינות אורגון בוב פקווד, אשר היה נושא של כתבה שתיארה את עברו בהטרדות מיניות. היא המשיכה ללחוץ על הוועדה ודרשה מפקווד להוציא לאור את יומניו. לבסוף הצביעה הוועדה בעד סילוקו והוא התפטר מתפקידו.
בשנת 1995, ייצגה אולרד את קטרינה יאו בפרשת יאו נגד תנועת הצופים של אמריקה, תביעה על מנת לקבוע האם לארגון הצופים היה את הזכות
לא לכלול בנות מחברות בארגון. באותה שנה היא ייצגה את המשפחה של ניקול בראון סימפסון במהלך משפט הרצח של או. ג'יי. סימפסון.
בשנת 1997 היא ייצגה את הדוגמנית קלי פישר כשהיא תבעה את דודי פייד בטענה לביטול האירוסין לטובת רומן מתוקשר עם דיאנה, נסיכת ווילס.
התביעה נמשכה מעט לאחר שדיאנה ופרייד מתו.
בשנת 1997 ייצגה אולרד את הנטר טיילו, שחקנית מרלוס פלייס כאשר המפיק ארון ספלינג פיטר אותה כי הייתה בהיריון. השופט פסק לטובתה פיצויים בסך 4.8 מיליון דולר.
התיק היה חשוב בביסוס זכויות של שחקניות להמשיך לעבוד אם נכנסות להיריון.
שנות ה-2000.
לאחר שזמר הפופ מייקל ג'קסון החזיק את בנו מעל מרפסת מלון בברלין ב-2002, אולרד כתבה מכתב לשירותי רווחת הילד בקליפורניה, בבקשה לחקור את בטיחות ילדו של ג'קסון, ודיברה עם ה-CNN על הנושא. היא גם ייצגה למשך זמן קצר ב-1993 ילד אשר האשים את מייקל ג'קסון בהתעללות מינית. מאוחר יותר ב-2002, אולרד ייצגה את המשפחה של גוון אראוג'ו, טרנסג'נדר בגיל העשרה שהוכתה למוות באופן אכזרי כאשר נודע שהיא נולדה כגבר.
בשנת 2004, אולרד ייצגה את אמבר פריי כאשר פריי היה עד בתיק הפלילי נגד סקוט פטרסון. ב-24 בפברואר 2004, אולרד ומשרד עורכי הדין שלה; אולרד, מרוקו וגולדברג הגישו את התביעה הראשונה בקליפורניה נגד השלילה של נישואין לזוגות מאותו מגדר. היא לקחה את המקרה של רובין טיילר ודיאנה אולסון ללא עלות. התיק עבר לטיפולו של בית המשפט העליון של קליפורניה, כאשר ב-15 במאי 2008 נפסקה לטובתה החלטה אשר נותנת את הזכות לזוגות חד מיניים להתחתן בקליפורניה.
היא ייצגה 3 עובדים לשעבר ברשת חנויות אלקטרוניקה בתביעה נגד אותה הרשת, זאת לאחר שרשת החנויות פיטרה 3,400 עובדים שלה בכל העולם באפריל 2007.
במרץ 2008, אולרד ייצגה לקוחה בתלונה נגד רשות התעבורה האמריקנית, זאת לאחר שנאמר ללקוחה להוריד את עגילי הפטמות שלה בעזרת צבתות, בנמל התעופה בלובוק, טקסס.
באפריל 2008 דווח שהיא נשכרה על ידי משפחתה של צעירה אשר הוכתה וצולמה על ידי 8 מתבגרים מפלורידה.
היא גם הופיעה בתוכנית בוקר אמריקאית מפורסמת בשם טודיי עם ג'סיקה גיבסון אשר הגישה תביעת נגד בטענת התעללות מינית נגד רוב לוב.
ב-30 ביולי 2008, אולרד, יחד עם רשות האישורים הפדרליים האמריקאית, הגישה תלונה נגד איחוד החסכונות וההלואוות של העיר דאוני בנוגע לתהליכי פדיית צ'קים.
מארק רטמייר, חייל בצבא ארצות הברית בן 19, נהרג באפגניסטן ביוני 2008. איחוד החסכונות וההלוואות של העיר דאוני סירב לפדות באופן מיידי את צ'ק הפיצויים מהצבא, ומשפחתו של מארק הייתה צריכה לחפש דרך אחרת לממן את הלוויה שלו.
במאי 2009, אולרד הגישה תביעה בטענה שנדיה סולמן ניצלה את ילדיה.