ג'ק מאליק (הימש פאטל) הוא מוזיקאי כושל מלווסטופט, סאפוק, המתפרנס מעבודה במחסן של חנות. האמרגנית שלו, חברתו מילדות, אלי אפלטון (לילי ג'יימס), היא מורה למתמטיקה והיא מאוהבת בו בסתר. בדרכו הביתה מפסטיבל מוזיקה הוא מחליט לפרוש מקריירת המוזיקה שלו. זמן קצר לאחר מכן, הפסקת חשמל גלובלית מחשיכה את כל העולם למשך 12 שניות, במהלכה הוא נפגע מאוטובוס. לאחר שהחלים, הוא משמיע לחבריו את השיר "יסטרדיי", ומגלה שאף אחד מהם אינו מכיר את להקת "הביטלס", שיריה או חבריה, וגם באינטרנט אין זכר למידע על הלהקה. ג'ק מחליט לשחזר את שירי הלהקה על פי זכרונו, והוא מבצע אותם תוך שהוא מציג עצמו כמי שכתב את השירים האלה.
לאחר שהתראיין בטלוויזיה הוא מושך את תשומת ליבו של הזמר אד שירן (בתפקיד עצמו), שמזמין אותו לתת מופע חימום בהופעה של שירן. אלי אינה מצטרפת אליו להופעה זו עקב מחויבותה לעבודתה כמורה, ובמקומה ידידו רוקי (ג'ואל פריי) מצטרף אליו. מופע החימום זוכה להצלחה, ובעקבותיו ג'ק מכיר את דברה האמר (קייט מקינון), אמרגנית חסרת-מעצורים שהופכת אותו לכוכב-על, ומתכננת הפקה של אלבום כפול משיריו.
דברה מזמינה את ג'ק ללוס אנג'לס לשם הקלטת שיריו. כדי להיזכר בשירים נוספים ג'ק מסייר בליברפול. אלי מגיעה אליו למלון, ומספרת לו על אהבתה אותו. הם מבלים יחד, אבל אלי אומרת שאין לה עניין בסטוץ ללילה אחד. ג'ק נפרד מאלי בלב שבור. בהופעה של ג'ק לקראת הפצת האלבום ניגשים אליו שניים מהצופים, ומספרים לו שהם יודעים שהוא מבצע את שירי "הביטלס" ומודים לו על שהוא משמר שירים אלה. הם נותנים לו את כתובתו של ג'ון לנון (בגילומו של רוברט קרלייל), שהגיע לזקנה הרחק מעין הציבור, וג'ק נוסע לביתו שלחוף הים ופוגש אותו.
בשיא הקריירה שלו הוא מופיע בפני קהל ענק באצטדיון ומבלי, ובסוף ההופעה מתוודה שהשירים שהשמיע נכתבו על ידי ארבעת חברי להקת הביטלס, ולכן הוא משחרר אותם לשמיעה חופשית של הציבור.
לאורך הסרט מגלה ג'ק סמלים נוספים של תרבות הפופ שאינם מוכרים לציבור במציאות האלטרנטיבית שאליה נקלע - קוקה קולה, סיגריות, להקת אואזיס וסדרת ספרי הארי פוטר.
הפקה.
במרץ 2018, הבמאי דני בויל והמחבר ריצ'רד קרטיס הכריזו שהם עובדים על קומדיה מוזיקלית שתתרחש בשנות ה־60 או ה־70, ותעסוק ב"מוזיקאי מתקשה שחושב שהוא האדם היחיד שזוכר את הביטלס", עם הימש פאטל שיגלם את התפקיד הראשי. מאוחר יותר באותו החודש, לילי ג'יימס וקייט מקינון הצטרפו לצוות. באפריל 2018 הצטרף לצוות המוזיקאי אד שירן שכנראה יכתוב גם מוזיקה חדשה עבור הסרט, שתכלול גם את שירי "הביטלס". מאוחר יותר באותו החודש אושר כי שירן ישחק בסרט, עם אנה דה ארמס ולמורן מוריס שהצטרפו גם הן לצוות השחקנים. במאי 2018, סופיה די מרטינו וג'ואל פריי הצטרפו לצוות.
צילומי הסרט החלו ב־21 באפריל 2018, ההפקה הבריטית ב־26 באפריל 2018, עם סצנות שצולמו בכל רחבי מחוז סאפוק. בפברואר 2019, הוכרז כי שם הסרט הוא "יסטרדיי".
קישורים חיצוניים.
ביקורות
ברקודה אוסטרלית
ברקודה אוסטרלית (שם מדעי: Sphyraena novaehollandiae) הוא מין של דג טורף מהיר ממשפחת האספירניים אשר חי במימי החופים של דרום-מזרח האוקיינוס השקט ליד אוסטרליה.
מאפיינים והתנהגות.
הברקודה האוסטרלית מגיעה לאורך מרבי של 1.1 מטר ולמשקל של עד 5 ק"ג והיא בעלת מבנה דמוי-טורפדו העוזר לה להאיץ אחרי טרף במים. צבעה כסוף-כחלחל עם בטן לבנה סנפירי גב וזנב צהובים. הראש גדול ובעל לסת ארוכה מלאה שיניים חדות והיא בעלת סנפירים קצרים וזנב גדול הנותן לה כוח תאוצה.
ברקודה זו קטנה יחסית לקרובותיה ומצויה לאורך חופי ימים רדודים באזור דרום-אוסטרליה בין ויקטוריה לטסמניה וכן בניו זילנד וקיריבטי. תצפיות מאזורים רחוקים יותר נובעים כנראה מטעות בזיהוי המין. הברקודה שוחה במים קרירים לאורך אזורי חוליות, אצות פורחות או עשב ימי מסוג Zostera.
הברקודה היא טורפת מובהקת הניזונה ממיני דגים אחרים, סרטנים, דיונונים ומדוזות אחריהם היא עוקבת מתפרצת ממארב מוסווה. היא ניזונה בעיקר מחסילוני Metapenaeopsis, מיני מדוזות דרומיות ומהדג Haletta semifasciata. היא יכולה לטרוף גם טרף גדול כמו שפודניים וכמה דיונונים גדולים.
הברקודות מתחילות להתרבות בגיל שנתיים ונודדים למים עמוקים לשם כך, שם הם משריצים למים אלפי ביצים. ברקודות ממין זה יכולות לחיות מעל 20 שנה.
אניסאקיס
אניסאקיס ("Anisakis") הן סוג של תולעים מהמערכה של נמטודות טפיליות הנטפלים לדגים ויונקים ימיים. לעיתים אנשים האוכלים דגים הנגועים בהן, מייצרים אימונוגלובולין E, דבר העשוי לגרום למחלת האניסאקיזיס, שהיא תגובה אלרגית של הגוף שעלולה להביא להתקף אנפילקטי.
מחזור חיים.
למיני האניסאקיס יש מחזור חיים מורכב אשר עובר דרך מספר מארחים במהלך חייהם.
הביצים בוקעות במי-ים, והזחלים נאכלים על ידי סרטנים, בדרך כלל מסדרת הקרילאים.
הסרטנים הנגועים בזחלים נאכלים לאחר מכן על ידי דגים או דיונונים, והזחלים חודרים לדופן הבטן ולתרדמה של ציסטה מיקרוביאלית ("Microbial cyst"), בדרך כלל בחלק החיצוני של איברי הקרביים, אך לעיתים בשריר או מתחת לעור. מחזור החיים מושלם כאשר הדגים הנגועים נאכלים על ידי יונקים ימיים ובעלי חיים אחרים כגון: לווייתנים, כלבי ים, אריות ים, דולפינים, עופות ימיים וכרישים. זחלי האניסאקיס גדלים במעיים של אותו בעל חיים, שם הם אוכלים, מזדווגים ומטילים את ביציהם לתוך מי הים שבצואת בעל החיים. מאחר שמבחינה תפקודית המעיים של היונקים הימיים דומים למעיים של בני האדם, מינים של האניסאקיס מסוגלים להיכנס ולזהם גם את מעיהם של בני אדם האוכלים דגים לא מבושלים.
השלכות בריאותיות.
אניסאקיס מהווים סיכון לבריאות האדם על ידי יצירה של זיהום האניאסקיאזיס במעיים מאכילת דגים לא מבושלים, וכן באמצעות תגובות אלרגיות לכימיקלים שנותרו על ידי תולעים בבשר דגים.
אניאסקיאזיס.
אניאסקיאזיס היא זיהום טפילי שמתרחש במערכת העיכול ונגרם על ידי צריכה של מאכלי ים גולמיים או לא מעובדים המכילים זחלים של נמטודות האניסאקיס. המקרה המתועד הראשון של הידבקות באניאסקיאזיס הוא בהולנד על ידי ואן תיאל (Van Thiel), שתיאר את נוכחותה של נמטודה ימית בחולה הסובל מכאב בטן חריפה. לעיתים קרובות מדווח על אניאסקיאזיס באזורים שבהם צורכים דגים לא מבושלים, מעובדים חלקית או מלוחים. האזורים בעלי השכיחות הכי גבוהה של אניאסקיאזיס הם: סקנדינביה (מאכילת כבד בקלה), יפן (מאכילת סשימי), הולנד (מאכילת מטיאס), ספרד (מאכילת אנשובי) ולאורך החוף המערבי של דרום אמריקה (מאכילת סביצ'ה). אניאסקיאזיס הוכרה לראשונה בשנות השישים. במהלך שנות ה -70 דווח על כ -10 מקרים בשנה. התדירות כנראה הרבה יותר גבוהה, בשל הכנת מנות דגים גולמיים ביתיים. ביפן, יותר מ -1,000 מקרים מדווחים מדי שנה. פיתוח כלי אבחון טובים יותר ומודעות רבה יותר הובילה לדיווח תכוף יותר של אניאסקיאזיס.
כמה שעות לאחר הבליעה, הזחל מנסה לעבור את דופני המעיים, אך מכיוון שהוא אינו יכול לחדור אותם, הוא נתקע בתוכם ומת. נוכחותו של הזחל מעוררת תגובה חיסונית; תאי החיסון מקיפים את הזחלים, ויוצרים מבנה דמוי כדור שעלול לחסום את מערכת העיכול, דבר הגורם לכאבי בטן קשים, תת-תזונה והקאות. אם הזחלים עוברים למעי הדק או למעי הגס, תגובה גראנולומטית חדה של דלקת ושט אאוזינופילית עשויה להתרחש כשבוע עד שבועיים לאחר ההדבקה, דבר הגורם לתסמינים המחקים את מחלת קרוהן.
אבחון יכול להיעשות על ידי בדיקה גסטרוסקופית, שבמהלכו ניתן לראות את הזחלית ולהוציאם, או על ידי בדיקה היסטופתולוגית של רקמות שהוסרו בביופסיה או במהלך הניתוח. העלאת מודעות הצרכנים והמפיקים בנוגע לקיומן של תולעי האניסאקיס בדגים, היא אסטרטגיה קריטית ויעילה למניעת המחלה. ניתן למנוע בקלות את הימצאותם של תולעי האניסאקיס על ידי בישול הדגים בטמפרטורות גבוהות מ 60° צלזיוס או הקפאה. מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) ממליץ שכל הרכיכות והדגים המיועדים לצריכת בצורתם הגולמית יהיו קפואים ל 35°- צלזיוס או פחות למשך 15 שעות, או שיהיו קפואים באופן קבוע ל 20°- צלזיוס או פחות למשך שבעה ימים. המלחה או השריה בתחמיץ לא בהכרח יהרגו את הזחלים, כפי שקרה באיטליה שבה שני שלישים מהמקרים יוחסו לאכילת דגי אנשובי שהושרו בחומץ או לימונים. הסיכון להידבק באניאסקיאזיס גדול יותר באכילת דגים שניצודו בטבע מאשר דגים שגודלו בידי אדם. מדינות רבות דורשות שכל סוגי הדגים בעלי הסיכון הפוטנציאלי שמיועדים לצריכה במצב גולמי יוקפאו כדי להרוג את הזחלים. דרישה זו בהולנד ביטלה כמעט לחלוטין את מקרי ההידבקות באניאסקיאזיס במדינה.
תגובות אלרגיות.
גם כאשר הדגים מבושלים היטב, זחלי האניסאקיס מהווים סיכון בריאותי לבני האדם. זחלי האניסאקיס משחררים מספר ביו-כימיקלים לתוך הרקמות הסובבות אותם כאשר הם חודרים לדגים. הם גם לעיתים קרובות יוצרים בטעות חור, בתוך הבשר של דגים. דבר העלול לגרום לתופעות אלרגיות חריפות, כגון סרפדת ואנאפילקסיס, שעשויות להתרחש עם או בלי תסמינים במערכת העיכול. תגובות אלרגיות כגון אסתמה ודלקת הלחמית, נצפו במהלך זיהום שהתרחש עקב צריכת דגים לא מבושלים. רגישות יתר מתבטאת בעלייה מהירה ברמות  של האימונוגלובולין E בימים הראשונים שלאחר צריכת הדגים נגועים.
טיפול.