משה מאור (נולד ב-1962) הוא פרופסור מן המניין במחלקה למדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים ומופקד הקתדרה למנהל ציבורי ע"ש משפחת וולפסון; מייסד תחום החקר העוסק במדיניות בלתי-פרופורציונלית (תגובות יתר/חסר; בועות מדיניות, ומדיניות בלתי-פרופורציונלית יזומה), ומומחה בתחומי מוניטין של גופי ממשל, ופוליטיקה אירופית וישראלית.
ביוגרפיה.
משה מאור, בן לצבי ורבקה מאור, נולד בתל אביב וגדל בפתח תקווה. הוא למד בבית הספר קפלן (ורבר) ובבית הספר התיכון אחד-העם, וניגן בתופים לאורך תקופת לימודיו.
לאחר השירות הצבאי למד לתואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, ולתואר שני במדע המדינה ותואר נוסף במנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב. את לימודי התואר השלישי במדע המדינה עשה בבית הספר לכלכלה של לונדון (LSE).
בשנים 1993-1996 כיהן כקצין מחקר (Research Officer) בבית הספר לכלכלה של לונדון; בשנת 1996 התקבל כמרצה בכיר למחלקה למדע המדינה באוניברסיטה העברית, בשנת 1998 הועלה לדרגת פרופסור חבר; בשנת 2006 התמנה כמופקד הקתדרה למינהל ציבורי ע"ש משפחת וולפסון, ובשנת 2012 קודם לדרגת פרופסור מן המניין.
מאור היה חבר במועצה להשכלה גבוהה, אך בפברואר 2016 נמנה עם ששת חברי המועצה (מתוך 19), שהתפטרו במחאה על כך ששר החינוך נפתלי בנט הדיח את פרופסור חגית מסר ירון מתפקידה כסגן יושב ראש המועצה.
כיהן במועצה הציבורית ובוועד המנהל של מרכז מורשת מנחם בגין, במועצה הציבורית של "אות המעסיק המתקדם" לקידום נשים בעבודה (התאחדות התעשיינים) וכן בוועד המנהל של מועצת הביטחון לישראל.
בשנת 2004 יצא לאור ספרו "דרך הימין החברתי" (בהוצאת מרכז מורשת מנחם בגין והוצאת הקיבוץ המאוחד) בו הוא מציג את תפיסת עולמו הכלכלית-חברתית-לאומית.
תחומי מחקר.
מחקרו של מאור עוסק בין היתר בתחומים הבאים:
מאור הוא מומחה ברפורמות בסקטור הציבורי במדינות ה-OECD, פוליטיקה בריטית, ופוליטיקה בירוקרטית.
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
גדעון מחניימי
גדעון מחניימי (1 באפריל 1928 – 18 בפברואר 1986) היה תת-אלוף בצה"ל.
ביוגרפיה.
מחניימי נולד במושב בלפוריה בעמק יזרעאל. בן לשלום מחניימי, מראשוני העלייה השנייה וממקימי מרחביה וחנה אילגובסקי, שמשפחתה ייסדה את שכונת קריית מאיר (רחוב דובנוב) בתל אביב. סבו חיים דב מחניימי, היה נדבן ופעיל ציוני ותיק בעמק יזרעאל.
בשנת 1946 התגייס לפלמ"ח, הצטרף להכשרת הנוער העובד באשדות יעקב, השתתף בקרבות הגדוד השלישי וחטיבת יפתח, כיבוש צפת ולוד, ונפצע פעמיים.
לאחר מלחמת העצמאות הצטרף לשירות הביטחון הכללי ושירת ביחידת מטה 10 תל אביב בפיקודו של רפי איתן. לאחר מכן חזר לצה"ל ושירת במחלקת המודיעין, הוא היה מפקדו הראשון של בית הספר ללוחמים חשאיים ביחידה 131, קצין מודיעין של חטיבת גבעתי ולאחר פירוקה הצטרף לחטיבת הצנחנים והיה קצין המודיעין החטיבתי. שימש קצין המודיעין של פיקוד המרכז. במלחמת ששת הימים שימש כראש ענף מודיעין קרבי באמ"ן. במרץ 1969 מונה למפקד בית הספר למודיעין, ובדצמבר אותה שנה הועלה לדרגת אלוף-משנה. בשנים 1972–1974 שימש כקצין קישור למשקיפי האו"ם.
בכנס סגל הפיקוד העליון, שנערך בפברואר 1974, בבסיס חיל האוויר חצור להפקת לקחים ממלחמת יום הכיפורים, עלה מחניימי על הבמה ונוכח ראש הממשלה גולדה מאיר דרש במפגיע משר הביטחון משה דיין להתפטר בשל מחדליו טרם המלחמה ובמהלכה באומרו: "אם זו הגרסה שלך, אין לי אמון בך". מחניימי התבקש לא להגיע ליומו השני של הכנס, בעקבות דרישת דיין, וקידומו הצבאי נבלם. זמן קצר אחר-כך התפטר דיין מהממשלה ומתפקידו כשר ביטחון.
במאי 1975 מונה עוזר בכיר לראש צוות במפח"ש. בשנת 1976 מונה לסגן יועץ ראש הממשלה ללוחמה בטרור במשרד ראש הממשלה. לאחר 1973 אסף מחניימי סביבו חבורה של חברים שנודעו בשם 'חבורת איינדה'. בחבורה היו בין השאר מנחם דיגלי, רן פקר וערן דולב.
דרגת תת-אלוף ניתנה לו ב-1985 כמחווה אישית של שר הביטחון יצחק רבין.
ב-18 בפברואר 1986 (י' באדר א' תשמ"ו) נפטר מחניימי בעת שירותו והובא לקבורה בבית הקברות הצבאי קריית שאול. מחניימי היה חובב זמר עברי ושירים רוסיים, והגיש תוכניות של שירה רוסית בגלי צה"ל. לזכרו יצא לאור ב-1988 ספר האוסף לי כל גל נושא מזכרת: שירים רוסיים מאוספו של גדעון מחניימי. בועז אפלבאום כתב לזכרו את השיר "תוגת הפרידה".
גדעון מחניימי הוא אביהם של העיתונאי עוזי מחניימי ומיכל מחניימי.
הפעלת מחשב במתגים וסריקה
סריקה
מרכז ניסויים לחקלאות מדברית
מרכז ניסויים לחקלאות מדברית הוא מכון מחקר לחקלאות מדברית הנמצא במועצה אזורית רמת נגב. המרכז מופעל בידי צוותי מומחים ממוסדות ההשכלה הגבוהה בישראל, בהם ביניהם אוניברסיטת בן-גוריון, מכון וולקני והאוניברסיטה העברית ומודרך על ידי משרד החקלאות. המרכז כולל יחידה להשתלמויות, אליה מגיעים מתלמדים מרחבי העולם.
המרכז עוסק במגוון נושאים רחב ובינתחומי, בעיקר בנושא חקלאות עם מים מליחים, כולל מערכות מקיימות וגידול מזון אורגני, חקלאות ימית, גידולי חממה מבוקרים, פיתוח זנים חדשים של ירקות ופרחים, פיתוח שיטות גידול חדשות, שיטות לניצול ושימוש חוזר במים, מחקר על השפעות ההשקיה המליחה על הקרקע והצמח, וכן ייעוץ חקלאי ותמיכה מדעית למגדלי העיזים והבקר באזור.
המרכז נמצא 30 ק"מ דרומית לבאר שבע, קרוב לשפת נחל הבשור, במקום מפגשם של שני סוגי קרקע: אדמת לס, אבק המוסע על ידי הרוח מסיני ומצפון מצרים, ואדמת חול - המשכם של חוליות אל עריש הנוצרות מסחף ובלאי של סלעים מהנילוס, המוסעים במי הים התיכון, שוקעים באזור החוף ומוסעים ברוח אל מקומם הנוכחי. אזור מרכז הניסויים לחקלאות מדברית מוגדר כמדבר, כלומר אזור בעל ממוצע משקעים של כ-90 מ"מ לשנה. המרכז קשור גם עם השדה הניסויי ליד עבדת.
ניסויים וכיווני מחקר.
הגברת השימוש במים מליחים.
במרכז מצויים שני סוגי מים: מי מתקן ההתפלה באשקלון בעלי מליחות נמוכה ומי בארות מקומיים בעלי מליחות גבוהה. ניתן להפיק משני מקורות אלו מים בעלי כל מליחות נדרשת. מי הבארות חמים ואת אלו מנצלים לחימום בתי הגידול, החממות ובריכות שחיה.
במסגרת המחקר והפיתוח של המועצה האזורית רמת נגב נערכים מדי שנה ניסויים בהשקיה במים מליחים הכוללים מטעי זיתים, ענבים, חוחובה, שקד, פרחי קטיף למיניהם וירקות מסוגים שונים כמו עגבניות, מלון, אבטיח, תפוח אדמה, צמחי מלחה (הלופיטים) ועוד. לשם ההשוואה נערכים ניסויי השקיה בשיטות רגילות ובאזורים אחרים, בעיקר ליד מצפה רמון.
בעקבות זאת יש כיום במועצה האזורית רמת הנגב אלפי דונם מטעי זיתים וחממות עם עגבניות שרי המושקים במים מליחים, ונפח גדול של דגים הגדלים במים מליחים.
המרכז שם דגש על גידולים אורגניים תוך ניצול שיטות הגידול במים מליחים, ללא הצורך בחומרי דישון מלאכותיים. המרכז מעודד ומדגים ניצול מלא של המים באמצעות "שרשרת משתמשים" ושילוב המערכות הצורכות מים זו אחר זו. בריכות השחיה מחוממות, אחריהן המים החמים מחממים את החממות ולאחר מכן משקים אותם. מים אלו עוברים לגידול דגים מרוכז בבריכות המכוסות, ומשם להשקית שדות הירקות במים המדושנים מן הדגים. ומשם להשקית מספוא. המספוא משמש מזון לבעלי החיים, מהם נאסף הזבל לצורך הפקת חשמל.
המחקר הנערך במרכז בודק את האפשרויות והמגבלות של גידול חקלאי במים מליחים, מחפש השפעות מבחינת טעם וריח (השפעות ארגנולפטיות) על התוצרים, ושואף להגדיל את היצע המים מן הבארות המקומיות לשימושם של חקלאי האזור. נבדקה עמידותם למליחות מים של יותר מ-25 גידולי שדה בשטח הפתוח. עד מותו ב-2006, יואל דה מלאך ערך ניסויים אלו. נערכות בדיקות רב תחומיות בנושא מליחות, המשתפים מומחי קרקע, מומחים לתכונות הצמח (פיזיולוגיה), מומחי דישון והזנת הצמח, מומחי אוטומציה ומחשוב (טכנולוגיה), ומומחים לפיתוח זנים חדשים ועמידים (גנטיקה). לשם כך נבדקת אפשרות התמיכה בצמח המושקה מדי פעם על ידי השקייתו במים מתוקים בתקופות צימוח רגישות, להגדלת סיבולת הצמח. נבדקת השפעת השקיה ממושכת במים מליחים על הקרקע. במרכז מפתחים זנים עמידים להשקיה מליחה באמצעות הכלאת זנים מתאימים מבתי גידול מליחים ברחבי העולם, ומפתחים שיטות דישון המנצלים את תנאי המליחות הקיימים ומשפרים את טיב התוצרת בסביבה זו.
במרכז פותחה שיטה מתקדמת לגידול דגים מרובה ומרוכז ברמת-על, בבריכות מים מליחים, המכוסות בפלסטיק ומסוננות באופן מתמיד במסנן ביולוגי. שתי חוות דגים מסחריות בקרבת המרכז מגדלות דגים בשיטה זו. המרכז גם חוקר ומפתח שיטות לניצול המים המדושנים המוזרמים מבריכות אלו כעודפי מים, לשם החלפתם במים טריים, או כדי לנצלם בהדרגה.
במרכז מותקנות מערכות בקרה ושליטה מתקדמות, לקביעת כמות המים והדשנים הנדרשים, עיתוי ההשקיה ופיקוח אקלימי בבתי גידול. רבות ממערכות אלו מופעלות בכח השמש.
מאז 2016 נושא גידול מבוקר וממוחשב של ירקות בחממות במים מליחים הפך לאחד מתחומי העיסוק העיקריים של המרכז. נבנו חממות מתקדמות מבוקרות ונשלטות מחשב, ובהם נלמדת בפירוט השפעת המליחות האקלים ותנאי הסביבה על טיב הפרי. הגידולים העיקריים הנבדקים: עגבניות, פלפל, מלפפון, ארטישוק, קישואים, חצילים, תבלינים טריים וצמחי מליחה (הלופיטים).
פתרונות חקלאיים.
המחקר והפיתוח במרכז הניסויים עוסק גם במציאת פתרונות לחקלאות כלל ארצית שאינה דווקא מדברית, תוך ניצול התנאים המדבריים המיוחדים הנמצאים בה, והשלכתה למקומות אחרים. נבדקות בין היתר אפשרויות גידולי השדה במים מליחים ללא הצורך בחיטוי הקרקע בחומרים מזהמים או מסוכנים כמו מתיל ברומיד, או על ידי חיטוי הקרקע באמצעות תחליפים עדיפים.