אליזבת אקטון המוכרת כאלייזה אקטון (באנגלית: Elizabeth "Eliza" Acton; 17 באפריל 1799 - 13 בפברואר 1859) הייתה משוררת אנגליה וכותבת ספרי בישול. אקטון כתבה את ספר הבישול "הבישול המודרני למשפחה" ("Modern Cookery for Private Families") - אחד מספרי הבישול הראשונים בשפה האנגלית, המיועדים למשפחה ולמבשלת הביתית, ולא לשף מקצועי או מבשלת מקצועית. ספר זה היה ספר הבישול הראשון בו פורטו מרכבי המתכון בראשיתו (דבר המקובל כיום בכל ספרי הבישול), וכן היה זה ספר הבישול הראשון בו צוינו משך הזמן של הבישול או האפייה. כמו כן - היה זה ספר הבישול הראשון בו הוצג מתכון לכרוב ניצנים. על בסיס ספר זה התבסס ספרה של איזבלה ביטון "ספרה של הגברת ביטון לניהול משק הבית".
השף דיליה סמית' ציינה כי אקטון הייתה מבין כותבי המתכונים הטובים ביותר בשפה האנגלית וכינתה את מתכוניה "תור הזהב של הבישול האנגלי".
ספר הבישול של אקטון הודפס עד שנת 1914- ומתכוניה מופיעים גם בספרי בישול מודרניים.
קורות חיים.
אקטון נולדה בכפר באטל (Battle) שבסאסקס, והייתה בתם הבכורה של אליזבת מרסר (Elizabeth Mercer) וג'ון אקטון (John Acton). לאקטון היו חמישה אחים. זמן קצר לאחר לידתה עברה המשפחה לסאפוק ושם גדלה. בהיותה בת שבע עשרה פתחה אקטון בית ספר לנערות בקליידון הסמוכה לאיפסוויץ'. בית הספר פעל במשך ארבע שנים. בשל מצבה הבריאותי עברה לצרפת לזמן קצר, ועם שובה, בשנת 1826 פרסמה את ספר שיריה, ובו 52 שירי אהבה.
בשנת 1845 יצא לאור ספר הבישול שלה אשר זכה להצלחה רבה ולהשפעה רבה. הספר נמכר בכ-70,000 עותקים, ואקטון קיבלה בגינו 900 ליש"ט (השווים, נכון לשנת 2010 כ-70,000 ליש"ט).
בשנת 1857 יצא לאור ספר הבישול השני שכתבה - "ספר הלחם האנגלי" ("The English Bread Book"), הכולל מתכונים רבים וסקירה היסטורית של אפיית לחם באנגליה, כמו גם דעתה של אקטון נגד מזון מתועש.
אקטון נפטרה בשנת 1859 ונקברה בהמפסטד.
אליזבת אקטון
ג'ורג' גיילורד סימפסון
ג'ורג' גיילורד סימפסון (באנגלית: George Gaylord Simpson; 16 ביוני 1902 - 6 באוקטובר 1984) היה פליאונטולוג אמריקאי מהמשפיעים ביותר במאה העשרים. ספריו "Tempo and Mode in Evolution" (1944), "המשמעות של האבולוציה" (1949) ו"המאפיינים העיקריים של האבולוציה" (1953) תרמו תרומה מרכזית בתהליך הסינתזה האבולוציונית המודרנית. היה מומחה ליונקים שנכחדו ולנדידה הבין יבשתית שלהם וניפץ את המיתוס כי האבולוציה של הסוס הייתה תהליך ליניארי שהגיע לשיאו בסוס הבית המודרני. סימפסון טבע את המילה hypodigm בשנת 1940, ופרסם בהרחבה על הטקסונומיה של יונקים; מאובנים וקיימים בתקופתנו כאחד.
סימפסון שימש כפרופסור לזואולוגיה באוניברסיטת קולומביה, והיה אוצר במחלקה לגאולוגיה ופלאונטולוגיה במוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע בין השנים 1945-1959. היה גם אוצר במוזיאון לזואולוגיה השוואתית באוניברסיטת הרווארד בין השנים 1959-1970, ופרופסור למדעי כדור הארץ באוניברסיטת אריזונה עד לפרישתו בשנת 1982.
שמואל שקולניקוב
שמואל שְקולניקוב (Samuel Scolnicov; 11 במרץ 1941 – 13 באוגוסט 2014) היה פרופסור לפילוסופיה יוונית ולפילוסופיה של החינוך באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה.
שקולניקוב נולד ב-1941 בפורטו-אלגרה שבברזיל, הבן הבכור של שבע קופרשטיין והמשפטן עו"ד ישראל שקולניקוב. בהיותו בן שלוש עברה המשפחה לריאו דה זאנרו. ב-1958 עלה לישראל. שקולניקוב הוא אח שכול אחותו נפלה בשירותה הצבאי, יש לו עוד אח יאיר. החל בלימודי כימיה באוניברסיטה העברית, ולאחר שנה עבר לפילוסופיה. ב-1964 השלים את לימודיו לתואר ראשון יחד עם תעודת הוראה. היה מתלמידיו האחרונים של שמואל הוגו ברגמן. ב-1967 השלים תואר שני בהצטיינות יתרה בפילוסופיה, נושא התזה "On the epistemological significance of Plato’s theory of ideal numbers" בהנחיית שלמה פינס. בשנים 1969–1971 למד לימודים קלאסיים בקינגס קולג' באוניברסיטת קיימברידג' באנגליה. נושא הדיסרטציה ‘Plato’s method of hypothesis in Plato’s middle dialogues’ בהנחיית ברנארד ויליאמס.
בשנים 1974–2010 היה חבר סגל בחוג לפילוסופיה ובחוג לפילוסופיה של החינוך בבית הספר לחינוך של האוניברסיטה העברית. ב-1989 היה חבר מייסד של אגודת אפלטון הבינלאומית ובשנים 1998–2001 כיהן כנשיא האגודה. בשנים 1973–1991 היה חבר ויו"ר ועדת התכנון ללימודי פילוסופיה בתיכון. היה מרצה אורח באוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת קיימברידג', אוניברסיטת טורונטו, אוניברסיטת קליפורניה באירוויין, אוניברסיטת סאו פאולו.
תחומי המחקר בהם עסק רחבים וכוללים פילוסופיה יוונית, פילוסופיה יהודית בימי הביניים והיחס שלה לפילוסופיה יוונית, פילוסופיה של החינוך, הומניזם בחינוך, הכשרת מורים והוראת פילוסופיה בתיכון. חלק נרחב ממחקריו מוקדש לאפלטון. המתודה הפילוסופית בה הוא משתמש היא "למצוא את ההנחות שעליהן מושתת השכנוע העמוק של אפלטון בדבר הנורמטיביות של התבונה ובדבר הפילוסופיה כדרך חיים". שקולניקוב הדגיש את "החשיבות המכרעת של המתודה הדיאלוגית ושל האירוניה בצורותיה השונות...לצד דרישתו הבלתי מתפשרת של אפלטון לבסיס אונטולוגי איתן." הנושאים בהם עסק במחקריו על אפלטון הם: "מעמד הלוגוס ותפקיד האירוניה, המתודה ההיפותטית, שאלות בתורת ההכרה ובמטפיזיקה של אפלטון, מושג האהבה ויחסו למתודה ההיפותטית, תורתו המאוחרת ותורת הטבע של אפלטון, תורת הלשון, תפיסתו את החינוך, תורתו המדינית והשקפתו על הטרגדיה."
שקולניקוב כתב ערכים רבים באנציקלופדיה העברית בנושאים של פילוסופיה קדם-סוקרטית והפילוסופיה היוונית, ופיתח יחד עם אלעזר וינריב את הקורס באוניברסיטה הפתוחה על פילוסופיה יוונית.
שקולניקוב היה המתורגמן לפורטוגזית בחידון התנ"ך הבינלאומי לכל העולם והדתות שנערך בירושלים.
שקולניקוב היה נשוי לחנה שקולניקוב, פרופסור אמריטה בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
שקולניקוב נפטר ב-13 באוגוסט 2014, בגיל 73. הוא נקבר בבית הקברות הר המנוחות בירושלים.
מאיר אבוחצירא
רבי מאיר שלום אבוחצירא (בבא מאיר; ה'תרע"ז, 1917 – י"ז בניסן ה'תשמ"ג, 31 במרץ 1983) היה ראש ישיבה ומקובל מרוקאי-ישראלי.
קורות חיים.
נולד במחוז תאפילאלת שבמרוקו, בן בכור לרבי ישראל אבוחצירא, ה'בבא סאלי', ולרבנית פרחה (לבית אמסלם).
בתור נער נודע כעילוי ובעל זיכרון, וביום בר המצווה שלו נבחן אצל אביו על כל ספר שב שמעתתא, כשאביו העיד עליו שידעו היטב.
בהיותו צעיר לימים נישא לרעייתו הרבנית שמחה לבית שוקרון מעיר מלייה, אמם של בנותיו ורוב בניו.
בהיותו כבן עשרים הלך לבית הדין הגדול ברבאט - בירת מרוקו, כדי להיבחן לדיינות. למרות קושי המבחנים הוא עמד בהם בהצלחה רבה, עד שאב בית הדין כתב לאביו "בנו הצעיר נ"י בא להיבחן ונמצא בוחן", מכתב זה שמור בין בני המשפחה עד היום.
בשנת ה'תש"ב, בהיותו כבן 25 שנים הוסמך לרבנות.
בשנת ה'תש"ה מונה לרבה של העיר מידלת שבמרוקו ולאחר מכן לראש ישיבת תומכי תמימים של חב"ד בעיר.
בשנת ה'תשי"ג מונה לרבה של העיר ארפוד.
בט' באב ה'תשכ"ה (חל בשבת) נפטרה רעייתו שמחה, ונקברה במקנס. באותה שנה עלה לישראל והתיישב ביבנה, ולאחר מכן באשדוד.
לאחר מכן נישא בשנית לרבנית מזל אשר נודעה כצדקת גדולה, ונולד להם בנו הרב ישועה ורחמים.
העידו עליו כי שלט בעל פה בתלמוד הבבלי כולו, עד שלא נזקק להחזיק בפניו גמרא כלל. הוא נודע גם בשמירת העיניים שלו, ובכוח ברכותיו. אנשים החלו לקבל את עצתו וברכותיו כבר בחיי אביו.
בסוף ימיו חלה ונפטר באשדוד בחול המועד פסח - י"ז בניסן ה'תשמ"ג, כשנה לפני פטירת אביו.
נקבר בבית הקברות בהר הזיתים. רעייתו מזל ובנו רבי אלעזר נקברו לצידו.
הנצחתו.
בניו נוהגים לחגוג את יום ההילולה שלו, בעריכת סעודה בהשתתפות קהל רב.
בעיר נהריה הוקמה ישיבת 'אור מאיר שמחה' על שמו.
בנו רבי רפאל אבוחצירא הקים את בית המדרש "מאיר עיני ישראל" במושב מירון, על שם רבי מאיר ואביו - בבא סאלי.
בעיר רכסים הקים בנו הרב דוד חי אבוחצירא בית מדרש גדול בשם "קול שמחה" - על שם אמו - הרבנית שמחה, אשת רבי מאיר.
מכון "אור לישרים אור מאיר שמחה" להוצאת כתבי רבני משפחת אבוחצירא קרוי על שמו. בצוותי ההנהלה של ארגונים אלו ונוספים, רבים החברים המשותפים.
שיריו.
רבי מאיר כתב וחיבר עשרות שירים, חלקם מוכרים ונפוצים בין קהילות יהודי מרוקו כגון "יחיד רם יערות חושף" ועוד. שיריו קובצו יחד בספר יגל יעקב.
משפחתו.
אשתו הראשונה - הרבנית שמחה, אמם של רוב בניו וכל בנותיו, נפטרה במרוקו בט' באב ה'תשכ"ה בגיל מ"ה שנים, ונקברה במקנס.
אשתו השנייה - הרבנית מזל, אמו של הרב ישועה ורחמים, נפטרה בח' באב ה'תשע"ה בגיל 85 ונקברה לצידו בהר הזיתים.
יו לטימר
יו לטימר (באנגלית: Hugh Latimer; בין 1480 ל-1494 - 16 באוקטובר 1555) היה בישוף ווסטר והכומר האישי של אדוארד השישי, מלך אנגליה. היה מבין ראשי הכנסייה האנגליקנית והוצא להורג בעוון כפירה ובגידה על ידי מרי הראשונה, מלכת אנגליה הקתולית. מרטיר (קדוש מעונה) של הכנסייה האנגליקנית.
תולדות חייו.