לאחר הבחירות ב־1989, אף על פי שרג'יב גנדי ומפלגת הקונגרס זכו ברוב של המושבים, הוא לא הצליח ליצור ממשלה בעלת רוב מוחלט. הג'נאטה דאל, איחוד של מפלגות אופוזיציה, יצרה ממשל בעזרת המפלגה ההינדו־לאומית מפלגת בהאראטיה ג'נאטה (BJP) מימין והקומוניסטים משמאל. קואליציה זו התפרקה בנובמבר 1990, ולזמן קצר פלג של ג'אנאטה דאל שנתמך בידי מפלגת הקונגרס שלט בממשלה, עם צ'נדרה שק'הר כראש ממשלה. גם ברית זו התפרקה, והדבר הביא לבחירות לאומיות ביוני 1991.
בשנות התשעים.
במאי 1991 נרצח רג'יב גנדי על ידי מחבלת מתאבדת טמילית מסרי לנקה בעת שלקח חלק במסע בחירות מקומי במדינת טאמיל נאדו. ארגון הנמרים הטמילים בסרי לנקה ביצע את הרצח כדי לנקום בגנדי על כך שבהיותו ראש ממשלה שלח כוח צבאי הודי לשמירת השלום בסרי לנקה, וכי חששו שאם הוא יבחר שנית לראשות הממשלה הוא ישלח שוב כוח דומה.
בבחירות זכתה מפלגת הקונגרס ב־213 מושבים והרכיבה קואליציה, שחזרה לשלטון תחת הנהגתו של פ"ו נרסימחה ראו. ממשלה זו שרדה את הכהונה של חמש שנים והחלה במהלך של ליברליזציה ורפורמה כלכלית, שפתחה את הכלכלה ההודית לסחר עולמי ולהשקעות עולמיות. הפוליטיקה הפנימית של הודו עוצבה גם היא מחדש, כשנאמנויות ישנות על פי קאסטה, אמונה ואתניות פינו את מקומן למפלגות אזוריות קטנות רבות.
בחודשים האחרונים של ממשלתו באביב 1996, הממשלה סבלה מכמה סקנדלים בשל שחיתות, שהביאו לתוצאות הגרועות ביותר עבור מפלגת הקונגרס בבחירות מעולם. המפלגה ההינדו־לאומית BJP נעשתה לאחר הבחירות במאי 1996 למפלגה הגדולה ביותר בלוק סאבאה (הבית התחתון של הפרלמנט), אך ללא הכוח המספיק להביא לרוב. תחת ראש הממשלה אטאל ביהרי ווג'פאיי, הקואליציה שלהם שרדה ל־13 ימים. כשכל המפלגות שואפות להימנע מבחירות חוזרות, קואליציה בת 14 מפלגות מונהגת בידי הג'אנאטה דאל קמה ויצרה ממשלה הידועה כחזית המאוחדת, תחת השר הראשי של קארנאטאקה, ה. ד. דווה גוודה. ממשלתו החזיקה שנה, עד שמנהיגה של מפלגת הקונגרס הפסיק את תמיכתו במרץ 1997. אינדר קומאר גוג'ראל נעשה לראש ממשלה תחת קואליציה רחבה מעט יותר.
בחירות חדשות הביאו ל־BJP את מספר המושבים הגדול ביותר בפרלמנט, והיא הצליחה להקים קואליציה. ב־11 במאי וב־13 במאי 1998, ממשלה זו עשתה מספר ניסויים בנשק גרעיני תת-קרקעיים, דבר שגרר אחריו סנקציות כלכליות יפניות ואמריקאיות, על פי החוק נגד התפשטות גרעינית. לאחר מכן הקואליציה התפרקה, ונערכו בחירות חדשות, אך התוצאה הייתה דומה לבחירות הקודמות.
ב-11 וב-13 במאי 1998 ערכה הודו סדרה של ניסויים גרעיניים תת-קרקעיים. ארצות הברית, תחת הנהגתו של ביל קלינטון, ביקשה בתגובה להטיל סנקציות כלכליות על הודו, אך הודו המשיכה לסרב לחתום על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני.
מלחמת קרגיל.
מלחמת קרגיל (לעיתים מכונה גם "משבר קרגיל") היא מלחמה שהתנהלה בין הודו לבין פקיסטן בין מאי ליולי 1999, במחוז קרגיל שבחבל קשמיר. המלחמה החלה כאשר חמושים קשמיריים הנתמכים על ידי פקיסטן חצו את קו השליטה (LOC), המהווה גבול דה-פקטו בין הודו לפקיסטן בחבל קשמיר, והשתלטו על העמדות ההודיות בקרחון סיאצ'ן. בתגובה יצאה הודו למלחמה שנמשכה עד יולי, ובקרבות קשים הצליחו להשתלט על רוב השטחים שנתפסו על ידי הפקיסטנים. בסופו של דבר נאלצו הפקיסטנים לסגת גם משאר השטחים בלחץ אמריקאי. ההפסד הפקיסטני במלחמת קרגיל היה גורם משמעותי להפיכה הצבאית שהתרחשה בפקיסטן באוקטובר 1999, ובה תפס פרבז מושארף את השלטון.
קרחון סיאצ'ן, בו התנהלה עיקר המלחמה הוא שדה הקרב הגבוה ביותר בו התנהלו קרבות מעולם, ובהתאם לכך, מלחמת קרגיל היא המלחמה שהתנהלה במקום הגבוה ביותר מכל המלחמות, כ-5,000 מטר מעל פני הים. מלחמה זו חשובה גם בשל הממד הגרעיני שבה, זו המלחמה הראשונה שהתנהלה בין הודו לפקיסטן כאשר שתי המדינות היו חמושות בפצצות אטום. במהלך המלחמה הושמעו על ידי שני הצדדים 13 פעמים איומים לשימוש בנשק גרעיני. זו המלחמה הראשונה בהיסטוריה בה נלחמו שתי מדינות גרעיניות, שאף אחת מהן לא מעצמת על, באופן קונבנציונלי, ולפיכך הבנתה חשובה גם לתחום ההרתעה הגרעינית.ניתן לראות שבחודש פברואר של 2019 לאחר שארגון טרור בצע פיגוע בו נהרגו 45 שוטרים הודים חזוה לצין שארגון טרור זה נתמך על ידי פקיסטן. ההודים הגיבו בתקיפה אווירית הראשונה מאז מלחמת קרגיל. הפקיסטנים גם הם הגיבו ותקפו בהודו. במהלך התקיפה של הפקיסטנים שני מטוסים הודים הופלו וטייס אחד נלקח בשבי על ידי הפקיסטנים אך שוחרר כמה ימים לאחר מכן.
במאה ה-21.
המתקפה על הפרלמנט ההודי התרחשה ב-13 בדצמבר 2001 ובמהלכה נהרגו 9 אנשים וחמשת המחבלים, חברי לשקאר-א-טייבה וג'יש-י מוחמד. מתקפה זו הגבירה את המתחים בין הודו לבין פקיסטן וגרמה למתיחות שהשתררה בין שתי המדינות בשנים 2001 – 2002. כתוצאה ממתיחות זו רוכזו כוחות משני צדי הגבול בין שתי המדינות ולאורך קו השליטה באזור קשמיר. היה זה מצב המתיחות הראשון בין שתי המדינות מאז מלחמת קרגיל ב-1999. הודו ריכזה את כוחותיה כתגובה למתקפה על הפרלמנט וכתגובה למתקפה על האספה המחוקקת של ג'אמו וקשמיר. הודו טענה שהמתקפות בוצעו על ידי שני ארגוני הטרור שבסיסם בפקיסטן. המתקפה והפולמוס סביבה כמעט והביאו את שתי המדינות אל סף מלחמה גרעינית בשנים 2001 – 2002. אף על פי כן, מאמצי השכנת שלום בינלאומיים סייעו לצנן את המתחים.
בינואר 2004 ראש הממשלה ואג'פאיי תמך בפירוק הפרלמנט ובבחירות. בבחירות לפרלמנט במאי 2004 זכתה מפלגת הקונגרס בראשות סוניה גנדי (ממוצא איטלקי), אלמנתו של רג'יב גנדי, אבל גנדי בחרה שלא לקבל את ראשות הממשלה, והמליצה על מינוי מאנמוהאן סינג במקומה.
בשנת 2004 החלו הודו ופקיסטן בשיחות שלום על עתידו של חבל קשמיר.
בנובמבר 2008 נערכה מתקפת הטרור במומבאי שהייתה הגדולה מסוגה עם כ-200 הרוגים וכ-700 נפגעים.
ב-31 ביולי 2012 אירעה בהודו הפסקת החשמל הגדולה בעולם.
בשנת 2014 אז עלתה לשלטון מפלגת העם ההודית בראשותו של נרנדרה מודי.
הודו היא כיום היא המדינה השביעית בגודלה בעולם בשטחה והשנייה בעולם בגודל אוכלוסייתה (לאחר סיןׂ), והיא מונה מעל למיליארד אנשים. הממשל בהודו הוא דמוקרטי, וכנגזרת מכך, הודו היא גם הדמוקרטיה הגדולה ביותר בעולם. במונחי תוצר לאומי גולמי, הודו היא כיום המעצמה העשירית בגודלה בעולם. הכלכלנים צופים שאם שיעור הצמיחה הנוכחי יימשך, עד 2020 הודו תהיה המדינה המאוכלסת ביותר על פני כדור הארץ, ובשנת 2050, הודו תהיה הכלכלה השלישית בגודלה בעולם.
SHY Martin
טורניר ברקליס אסיה
יחסי ארצות הברית-מקסיקו
סימבאקובוואה קוטוקאפריקה
מדה פרדריקסן
מדה פרדריקסן (בדנית: Mette Frederiksen; נולדה ב-19 בנובמבר 1977) היא פוליטיקאית דנית, המכהנת כראש ממשלת דנמרק, מנהיגת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית וחברת הפרלמנט הדני.
ביוגרפיה.
פרדריקסן נולדה באולבורג לאב טיפוגרף ולאם מורה. היא בעלת תואר ראשון במינהל ומדעי החברה מאוניברסיטת אלבורג (2007) ותואר שני בלימודי אפריקה מאוניברסיטת קופנהגן (2009).
בנובמבר 2001 התמודדה מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ונבחרה לחברת הפרלמנט הדני כנציגת מחוז קופנהגן. מאז נבחרה עוד ארבע פעמים. באוקטובר 2011 מונתה לשרת התעסוקה, באוקטובר 2014 מונתה לשרת המשפטים וכיהנה בתפקיד עד יוני 2015. בעקבות הפסד המפלגה בבחירות 2015 נבחרה ליושבת ראש המפלגה במקומה של הלה תורנינג שמידט והיא כיהנה כיושבת ראש האופוזיציה. ב-2019 נבחרה כראשת ממשלת דנמרק, האישה השנייה לכהן בתפקיד זה.
ב-16 ביולי 2020 דווח כי היא נישאה לבן זוגה במאי הקולנוע בו טנברג. הם נישאו בכנסיית מגלבי שבאי מן . זאת לאחר שנאלצה לדחות את חתונתה פעמיים בשל מגפת הקורונה. פרדריקסן היא אם לבן ובת מנישואים קודמים. ב-2010 ספגה ביקורת על שהכניסה את בתה לבית ספר פרטי, לאחר שהשמיעה התנגדות קולנית לבתי ספר פרטיים ביחד עם שאר חברי סיעתה מהסוציאל-דמוקרטים.
כחברת פרלמנט.
בראשית דרכה הפוליטית, נודעה פרדריקסן כמתנגדת קולנית לזנות, ובמשך שנים רבות פעלה לאסור על קניית שירותי מין כפי שנהוג באיסלנדֿ, בנורווגיה ובשוודיה. פרדריקסן עם הזמן חיזקה את התנגדותה להגירה המונית פתוחה לדנמרק, בשל ההשלכות השליליות עבור האוכלוסייה הכללית. עמדותיה התחזקו בעקבות הפיגוע במגדלי התאומים ב-2001, ובעיקר עקב במשבר ההגירה שפקד את אירופה ב-2015. היא טענה שבשל אימוץ מפלגת הסוציאל-דמוקטים גישה כלכלית של המרכז הנאו-ליברלי והדרך השלישית כמו גם גלובליזציה לא מרוסנת צללה התמיכה הכללית במפלגה. בספר ביוגרפי אודותיה צוטטה כמי שאמרה: ״עבורי, המחיר של גלובליזציה לא מאוסדרת, הגירה המונית ותנועה חופשית של כוח עבודה עבור המעמדות הנמוכים הופך ליותר ויותר ברור״.
תחת פרדריקסן, הסוציאל-דמוקרטים הצביעו בעד חוק המאפשר לרשויות הדניות להחרים כסף, תכשיטים וחפצים בעלי ערך אחרים מפליטים שחצו את הגבול, למרות ביקורת נוקבת בנושא מצד מועצת האו״ם לזכויות אדם. המפלגה הצביעה בעד החוק האוסר עטיית בורקה ונקאב בדנמרק, ונמנעה בהצעה על החוק המחייב לחיצת ידו של הפקיד בעת טקס ההתאזרחות הדני וכן בהצבעה על החוק לשכן מבקשי מקלט עבריינים על אי נטול גשרים בו הם יבלו את הלילה. פרדריקסן גם תמכה בפרדיגמה שהציגה מפלגת העם הדנית מהימין, לפיה יש לעודד החזרת מבקשי מקלט למדינת מוצאם על פני שילובם בחברה. היא קראה להטלת תקרה לקליטת מהגרים לא-מערביים, גירוש מבקשי מקלט למרכזי קליטה בצפון אפריקה וכפיית עבודה על מהגרים בתמורה להטבות שיקבלו מהמדינה.