צרפת נטלה חלק בתחרות האירוויזיון כ-62 פעמים החל מהצטרפותה לראשונה ב-1956 והיא נמנית בין שבע מדינות מייסדות התחרות. צרפת נעדרה מהתחרות פעמיים ב-1974 ו-1982, ניצחה חמש פעמים ב-1958, 1960, 1962, 1969 ו-1977 ואירחה את התחרות שלוש פעמים ב-1959, 1961 ו-1978. לאור כל ניצחונותיה, יחד עם לוקסמבורג, בריטניה והולנד, צרפת מדורגת במקום השלישי בטבלת הניצחונות של התחרות עם חמישה ניצחונות.
צרפת כמובילה תרבותית וכלכלית.
השפה הצרפתית באירוויזיון.
כבר באירוויזיון הראשון השפה הצרפתית הייתה מקובלת במיוחד, שבעה מהשירים, שהם מחצית מכלל השירים, בוצעו בצרפתית. באירוויזיון השני, ב-1957 בוצעו 3 שירים בלבד בצרפתית, מתוך 10 שירים שהתחרו.
הנחיית האירוויזיון חייבת להיות בצרפתית, בנוסף לאנגלית.
הישגים.
בשנים הראשונות של האירוויזיון צרפת הייתה אחת המדינות הבולטות ביותר. עם זכייתה של איזבל אוברה ב-1962, הייתה צרפת המדינה בעלת מספר הזכיות הגדולה ביותר - שלוש. צרפת החזיקה בשיא עד 1973, בו זכתה אן מארי דוד בייצגה את לוקסמבורג. בשלב זה היו צרפת ולוקסמבורג בתיקו במספר הניצחונות - כל אחת מהם זכתה ארבע פעמים.
הזכיות בתחרות:
כמו כן הגיעה צרפת למקום השני ארבע פעמים מתוכן שתיים בשובר שוויון (אחת במקום הראשון ב - 1991 אבל הפסידה לשוודיה והשנייה במקום השני בתיקו עם אירלנד ואירלנד הפסידה), לשלישי שבע פעמים, לרביעי שבע פעמים ולחמישי פעמיים.
צרפת וחמש הגדולות.
מהתחרות ב-1998, ישנן ארבע מדינות מסוימות שמעפילות אוטומטית לגמר התחרות בלי קשר למיקומן בתחרות בשנה הקודמת. הן הרוויחו מעמדן עקב היותן התורם הכלכלי הגדול ביותר של התחרות מטעם איגוד השידור האירופי. מדינות אלה הן ספרד, גרמניה, בריטניה, צרפת והחל מהתחרות ב-2011, כאשר איטליה שבה לתחרות לאחר כ-13 שנות היעדרות, גם איטליה. בשל מעמדן הבלתי פגיע בתחרות, הן היו ידועות בשם "ארבע הגדולות", וכשאיטליה הצטרפה אליהן הן ידועות בשם "חמש הגדולות". המפקח של התחרות, סוונטה סטוקסליוס, אמר לכתבים בפגישה עם "OGAE" סרביה, כי אם איטליה תשוב לתחרות בעתיד היא תעפיל ישירות לגמר ותהווה חלק מ"חמש הגדולות", וכך היה כאשר היא שבה לתחרות. ב-2009, דווח כי "ארבע הגדולות" עלולות לאבד את מעמדן הבלתי פגיע בתחרות וכי הן יצטרכו להתחרות בחצאי-הגמר של התחרות כמו כל שאר המדינות. עם זאת, הדבר לא התרחש, ו"ארבע הגדולות" שמרו על מעמדן הבלתי פגיע בתחרות.
היעדרויות.
צרפת נעדרה משתי תחרויות אירוויזיון לאורך השנים:
היעדרותה הראשונה נרשמה ב-1974, כאשר לאחר בחירת השיר והאמן שיתחרו עבור צרפת בתחרות, צרפת פרשה בפתאומיות מהתחרות עקב פטירתו של נשיא צרפת, ז'ורז' פומפידו, בשבוע התחרות. אם צרפת הייתה מתחרה בתחרות באותה שנה, היא הייתה מיוצגת על ידי הזמרת הצרפתייה דני עם השיר "La vie à vingt-cinq ans". בעקבות מותו של נשיא צרפת, נבצרה האפשרות מהזמרת הצרפתייה אן-מארי דוד, אשר ניצחה בתחרות בשנה הקודמת עבור לוקסמבורג, להגיע לתחרות שהתקיימה באותה השנה על מנת להעניק למנצחת התחרות את הפרס. צרפת הקליטה ושידרה את התחרות שבוע לאחר מכן.
היעדרותה השנייה והאחרונה נרשמה ב-1982. בנובמבר 1981, רשות השידור הצרפתית סירבה בתוקף לשלוח נציג לאירוויזיון 1982. מנכ"ל רשות השידור הצרפתית פייר בוטיילר אמר כי "היעדר הכישרון ובינוניותם של השירים הם מטרד. תחרות האירוויזיון היא אנדרטה לאיוולת". עקב תגובתה הציבורית של רשות השידור הצרפתית לפרוש מתפקיד בחירת הנציג והשיר לתחרות, בשנה שלאחר מכן רשות השידור הצרפתית, France 2, לקחה על עצמה את תפקיד בחירת הנציג והשיר שיתחרו עבור צרפת בתחרות.
גלקסיה אי רגולרית
מיתולוגיה של האינקה
כפר אקולוגי
כפר אקולוגי (באנגלית: Ecovillage) הוא כינוי לצורת התיישבות רצונית ששמה לה למטרה להיות בת קיימא מבחינה חברתית, כלכלית ואקולוגית. רוב הכפרים האקולוגיים מיועדים לאוכלוסייה של בין 50 ל-150 אנשים, מאחר שגודל זה נחשב לגודל המקסימלי של רשתות חברתיות על פי ממצאים של מחקרים סוציולוגיים ואנתרופולוגיים. למרות זאת, כפרים אקולוגיים גדולים יותר, עד לגודל של 2,000 אנשים, יכולים להתקיים כרשתות של "רשויות מקומיות אקולוגיות" או "תת-קהילות", במטרה ליצור מודלים של כפרים אקולוגיים שמאפשרים רשתות חברתיות עם בסיס תמיכה רחב יותר.
תושבי הכפר האקולוגי מאוחדים על ידי ערכים אקולוגיים, חברתיים או רוחניים משותפים, בדומה לתושבים של קהילה רצונית. כפר אקולוגי מורכב לעיתים קרובות מאנשים שבחרו בו כחלופה למערכות פוליטיות ריכוזיות, ולמערכות מים וביוב ריכוזיות. רבים רואים בהתמוטטות צורות ההתיישבויות הקהילתיות המקוריות, באורח חיים צרכני בזבזני, בהרס שטחי מחיה טבעיים, בתהליכי עיור בלתי נשלטים, בחקלאות תעשייתית, ובתלות-יתר בדלקי מאובנים, כמגמות שחייבות להשתנות על מנת למנוע אסון אקולוגי. הם רואים בקהילות קטנות, עם השפעה אקולוגית מינימלית כחלופה. קהילות כאלו משתפות פעולה לעיתים קרובות עם כפרים דומים ברשתות משלהם (לדוגמה, ברשת העולמית של כפרים אקולוגיים). מודל זה של פעולה קולקטיבית דומה לזה של ארגון "עשרת אלפים כפרים", שתומך בסחורות סחר הוגן ברחבי העולם.
הגדרה.
בשנת 1991, סיפק רוברט גילמן הגדרה לכפר אקולוגי, שהפכה לאמת מידה קובעת. גילמן סיפק מספר אמות מידה שחייבים להיות בכל כפר אקולוגי:
קנה מידה אנושי.
קנה מידה אנושי מתייחס לגודל אוכלוסייה בו אנשים מסוגלים להכיר אנשים אחרים, ולהיות מוכרים לאחרים בקהילה, ובו כל חבר בקהילה מרגיש שהוא או היא מסוגלים להשפיע על התנהלות הקהילה. על פי גילמן, ישנן עדויות לכך שגם בחברה התעשייתית וגם בחברות אחרות, הגבול העליון לקהילה כזו הוא כ-500 איש. במצבים יציבים מאוד ומבודדים, הגבול יכול להגיע ל-1,000 אנשים, בעוד שבמצבים טיפוסיים לחברות תעשייתיות מודרניות הגבול הוא לעיתים קרובות נמוך יותר, ויכול להגיע לפחות מ-100 איש.
כפר המספק את כל הצרכים הבסיסיים.
יישוב המספק את כל הצרכים הבסיסיים הוא יישוב בו כל התפקודים העיקריים של חיי היומיום - מגורים, אספקת מזון, ייצור, פנאי, חיי חברה ומסחר - קיימים במידה מאוזנת. במרבית היישובים בעולם המערבי, בין אם בסביבה עירונית, פרברית או כפרית - ישנה חלוקה על פי ייעוד: חלק מהאזורים מיועדים למגורים, חלק מיועדים למסחר, חלק מיועדים לתעשייה וכו'. אזורים אלה בדרך כלל גדולים מידי בשביל להיות בקנה מידה אנושי, אפילו במסגרת ייעוד אחד. בניגוד לכך, הכפר האקולוגי אומר להוות מיקרוקוסמוס של חברה שלמה, ולכלול את כל הייעודים בכפר אחד.
עיקרון זה לא מחייב את הכפר האקולוגי לספק את צרכיו עצמו בצורה מלאה, או להיות מבודד מהקהילה הסובבת. מבחינה אידיאלית, בכפר האקולוגי יהיה מספר מקומות העבודה, כמספר האנשים המועסקים הגרים בכפר, אך במציאות, חלק מתושבי הכפר יעבדו מחוצה לו, וחלק ממקומות העבודה בכפר יאוישו על ידי אנשים מבחוץ.
על פי גילמן, ישנם שירותים מקצועיים שלא יכולים להיות ממוקמים בכפר אקולוגי - בתי חולים, שדות תעופה וכו'. עם זאת, באמצעות שיתוף פעולה בין כפרים, כל מוסד גדול יכול להיות מנוהל בהצלחה על ידי גושי יישובים ורשתות, וכך לאפשר לחברה מודרנית מתפקדת להיות מורכבת בעיקר מיחידות של כפרים אקולוגיים.
כפר בו פעולות אנושיות משתלבות בצורה בלתי מזיקה בעולם הטבעי.
עיקרון זה מתייחס לאופי האקולוגי של הכפר האקולוגי. אחד ההיבטים החשובים של עיקרון זה הוא אידיאל השוויון בין בני אדם וצורות אחרות של חיים, כך שבני אדם לא ינסו לשלוט על הטבע, אלא למצוא את מקומם בתוכו. היבט חשוב נוסף הוא השימוש המעגלי במשאבים חומריים, המהווה חלופה לגישה ליניארית של "להשתמש פעם אחת ולזרוק לנצח". כפועל יוצא מכך, הכפר האקולוגי משתמש במקורות של אנרגיה מתחדשת (אנרגיה סולארית, אנרגיית רוח וכו'), כחלופה לדלקי מאובנים. בנוסף לכך, הכפר האקולוגי עושה שימוש ברקבובית, כך שפסולת אורגנית תוחזר לאדמה במקום להזרק למזבלה, ממחזר את מרבית החומרים בהם נעשה שימוש, ונמנע משימוש בחומרים המזיקים לסביבה.
כפר התומך בהתפתחות אנושית בריאה.
עיקרון זה מכיר בעצם בעובדה שכפר אקולוגיים הם בסופו של דבר, קהילות אנושיות, ושללא שהדאגה לבריאות אנשים תהיה במרכז, קהילות אלו לא יוכלו להתקיים בהצלחה. הכוונה ב"התפתחות אנושית בריאה" היא התפתחות מאוזנת ומשולבת של כל ההיבטים של חיים אנושיים - פיזיולוגיים, רגשיים, שכליים ורוחניים. צרכים התפתחותיים אלו צריכים להיות מבוטאים לא רק בחיי היחיד, אלא בחיי הקהילה כגוף אחד.
כפר שיכול להמשיך להתקיים בהצלחה ללא הגבלת זמן.
מטרתו של עיקרון זה הוא להזכיר שכפר אקולוגי אמור להתקיים לטווח ארוך. ללא עיקרון זה, היה קל יותר ליצור קהילות בקנה מידה אנושי לטווח קצר, שיתנהלו לכאורה בהרמוניה עם הטבע ויספקו את צורכי עצמם, אך למעשה יהיו מבוססים על הון שנצבר בחלקים אחרים של החברה, או תלויים בפעילות שאיננה בת קיימא במקום אחר, או לא יתחשבו בהיבט חשוב של החיים (כגון ילדות או זקנה). עיקרון זה מביא איתו מחויבות עמוקה להוגנות והתנגדות לניצול - כלפי חלקים אחרים בעולם, אנשים ובעלי חיים, וכלפי החיים בעתיד.
מאפיינים.