קונסטנטין איפסילנטי שלט בנסיכות מולדובה, שהייתה כפופה לסולטאן העות'מאני, אך עמדתו הייתה פרו-רוסית והוא שאף לחידוש עצמאות יוון. ב-1805 נאלץ לברוח לרוסיה ולקח איתו גם את בנו, אלכסנדר, שהיה בגיל הנערות.
אלכסנדר גדל ברוסיה, הצטרף למשמר הקיסרי היה לקצין במשמר. הוא בלט באומץ ליבו ובקרב דרזדן איבד זרוע. ב-1814 קודם לדרגת קולונל ומונה להיות המזכיר הצבאי של אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה ובתפקידו זה השתתף בקונגרס וינה. ב-1820 אגודת האחווה פיליקי אטריה פנתה ליואניס קפודיסטריאס והציעה לו להנהיג את הפעולות הצבאיות לשחרור יוון מהשעבוד העות'מאני וכשזה סירב התפקיד הוצע אלכסנדר איפסילנטי שקיבל אותו.
איפסילנטי, שהיה ברוסיה, עבר ב-6 במרץ 1821 את הגבול לנסיכות מולדובה, כשהוא מלווה במספר קצינים יוונים ששירתו לפני כן בצבא הרוסי (כולל אחיו דימיטריוס איפסילנטי), במטרה להביא לפרישת מולדובה וולאכיה מהאימפריה העות'מאנית. הוא הודיע על כוונותיו והתחיל לגייס צבא. מיכאי סוצו, שהחליף ב-24 ביוני 1819 את השליט הקודם של נסיכות מולדובה, היה חבר במסדר הבונים החופשיים ואוהד של רעיונות פיליקי אטריה. הוא אירח את אפסילנטי ביאשי והמריץ את הבויארים להצטרף לצבאו של איפסילנטי, אך הם לא התלהבו וחלקם נמלטו מפני חילות פיליקי אטריה, כמו משפחותיהם של וסילה אלכסנדרי, קוסטקה נגרוצי ורבים אחרים.
במקביל למרד, שיזם איפסילנטי במולדובה נגד האימפריה העות'מאנית, בנסיכות ולאכיה התחיל טודור ולדימירסקו לגייס צבא כנגד השלטון, אך צבאו היה מכוון גם נגד השליטים הפנריוטים ועושי דברם. איפסילנטי עצמו היה ממוצא פנריוטי ולצבאו התגייסו פנריוטים רבים.
איפסילנטי, בראש צבא שכלל יוונים, בולגרים, סרבים, אלבנים ובני עמים נוספים יצא לכיוון בוקרשט. צבאו של איפסילנטי שחט את הטורקים ביאשי ובמקומות נוספים ועשה פוגרומים ביהודי פלטיצ'ן, הרצה, פיאטרה ניאמץ, טרגובישטה וטרגו פרומוס ופוגרומים אלו גרמו לבריחת יהודי גאלאץ אל מעבר לגבול הרוסי, כדי להינצל מידיהם.
דיכוי המרד.
אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה, הוצג על ידי איפסילנטי כתומך תנועתו והיה אישור לכך מהעובדה שניתן לאיפסילנטי ולתומכיו לעבור את הגבול מרוסיה לנסיכות מולדובה. קריאה של הברית הקדושה לאי מתן תמיכה במורדים ובתנועות המנסים לפעול נגד משטרים לגיטימיים, הביאה את קיסר רוסיה להצהרות נגד פעילויות מהפכניות והסתייגות מוחלטת מתנועותיהם של איפסילנטי וטודור ולדימירסקו. הפטריארך של קונסטנטינופול, בלחץ הסולטאן העות'מאני, נידה את איפסילנטי. עמדת הקיסר הרוסי ופגיעת צבאו של איפסילנטי בתושבים המקומיים גרמו להתרחקות התומכים הפוטנציאליים.
טודור ולדימירסקו לא ראה בעין יפה את הכוחות של צבא איפסילנטי, שחדרו לנסיכות ולאכיה וציפה שימשיכו בדרכם ליוון, כדי להילחם שם לשחרורה, כפי שהצהירו, אך הם התבצרו באזור טרגובישטה. ב-27 במאי טודור ולדימירסקו הוזמן על ידי איפסילנטי לדיונים, נענה ואנשי איפסילנטי רצחו אותו וזרקו את גופתו לתוך באר נטושה באזור טרגובישטה. אובדן בן הברית הוולאכי הקל על העותמאנים ששלחו צבא להילחם נגד איפסילנטי.
ביום 7 ביוני הצבא העות'מאני פגש את צבאו של איפסילנטי, שהיה גדול ממנו פי 4, ליד דרגשאן (Drăgășani), בהיעדרו של איפסילנטי שהתעכב הרחק משם והנחיל לו מפלה מוחצת.
איפסילנטי זנח את חייליו ונמלט לטרנסילבניה ומשם לווינה, שם נכלא לבסוף ומת בבית הכלא.
אלכסנדרו איפסילנטי
רבני קשת
רבני קשת (באנגלית: Keshet Rabbis) הוא ארגון חברתי של רבנים קונסרבטיבים המגדירים עצמם "גיי פרנדלי", ומחזיקים בדעה לפיה להט"ב יהודים דתיים צריכים להתקבל בפתיחות ובצורה מלאה בכל הקהילות הדתיות המסורתית והקונסרבטיביות, וכן במוסדות השונים של קהילות אלה. נכון לשנת 2010, בארגון חברים כ-200 רבנים מארצות הברית, 20 מישראל ואחדים נוספים ממדינות אחרות בעולם.
הקמה ומטרות.
בשנת 1992 קיבל ועד הרבנים הקונסרבטיבי העולמי החלטה שקבעה כי להט"בים גלויים יתקבלו בברכה כחברי התנועה הקונסרבטיבית, אך לא יוכלו לשמש בתפקידים ציבוריים או להיות מוסמכים לרבנות במוסדות התנועה. הארגון "רבני קשת" הוקם בעקבות ההחלטה, והוא כולל רבנים קונסרבטיביים מכל העולם התומכים בשוויון זכויות מלא ללהט"בים קונסרבטיבים ועורכים טקסי נישואים חד-מיניים.
הצהרת הארגון היא: "אנו מצהירים שהומואים, לסביות ביסקסואלים וטרנסג'נדרים יהודים ישתלבו באופן מלא בחיי הקהילה ויגיעו לעמדות מקצועיות ומנהיגותיות". לפי הארגון, מטרתו היא להפגיש וליצור קשר בין רבנים גיי פרנדלי, להוות בסיס לקול משותף של רבים קונסרבטיבים התומכים בשוויון זכויות ללהט"ב, ולהיות כתובת לפניות שונות של יהודים קונסרבטיביים או מסורתיים הומואים או לסביות. הארגון מפנה להט"ב יהודים דתיים ובני משפחות שלהם לרבנים שהם גיי פרנדלי לצורך עזרה ומתן סיוע בנושאים שונים, ייעוץ אישי, שאלות בנושא הלכה וקיום טקסים יהודיים. בנוסף לרבנים, חברים בארגון גם חזנים המסייעים בטקסים אלו.
שמעון בר אפרת
ראחמעסטריווקע
חסידות ראחמעסטריווקע
זכרון גורלי
טירת אניק
טירת אניק (; באנגלית: Alnwick Castle) היא טירה השוכנת בעיירה אניק שבמחוז נורת'מברלנד, אנגליה. הטירה הייתה ועודנה מקום מושבם של מרבית דוכסי נורת'מברלנד ורוזניה מבית פרסי. היא נבנתה לאחר הכיבוש הנורמני של אנגליה, ומאז שופצה ועוצבה מחדש מספר פעמים. היא בניין רשום מדרגה I. אניק היא הטירה המיושבת השנייה בגודלה (אחרי טירת וינדזור) בכל אנגליה.
בטירה צולמו חלקים מסדרות טלוויזיה ומסרטים רבים, בהם: "המלכה הבתולה" (2005), "מרי, מלכת הסקוטים" (1971), "שומר הזמן" (1990–1991), "" (1991), "אליזבת" (1998), "הארי פוטר ואבן החכמים" (2001), "הארי פוטר וחדר הסודות" (2002), "הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם" (2009), "רובין הוד" (2010) ועוד.
היסטוריה והעת המודרנית.
איב דה וסי (Yves de Vescy), ברון אניק, הקים את חלקיה הראשונים של הטירה ב-1096. היא נבנתה על מנת להגן על גבולה הצפוני של אנגליה מפני הפלישות הסקוטיות ומפני שודדים שחיו לאורך הגבול. ויליאם הראשון, מלך סקוטלנד צר על הטירה פעמיים – ב-1172 וב-1174, במהלך התקפותיו על הנרי השני, מלך אנגליה; אך הוא נתפס מחוץ לחומותיה של הטירה בקרב אניק . ב-1309 הטירה נקנתה מאנתוני בק, בישוף דורהאם, על ידי הנרי דה פרסי, ברון פרסי הראשון, ומאז הייתה שייכת לבית פרסי, שהחזיק בתפקיד רוזן נורת'מברלנד ואחר-כך דוכסה. ברון פרסי הראשון שיקם את הטירה, ומאז שיקום זה עומדים מגדל אבוט (Abbot Tower), השער המרכזי (Middle Gateway) ומגדל הנציב (Constable's Tower) על מכונם. ב-1404–1405 בית פרסי מרד בהנרי הרביעי, מלך אנגליה, שצר על המצודה וכבש אותה.
במהלך מלחמות השושנים, הטירה הוחזקה כנגד אדוארד הרביעי, מלך אנגליה, עד לכניעתה בספטמבר 1461 לאחר קרב טאוטון . בחורף שלאחר מכן היא נכבשה מחדש על ידי סר ויליאם טיילבויס (Wiliam Tailboys) מבית לנקסטר. מחצית השנה לאחר מכן טיילבויס נכנע לכוח שהובילו ויליאם הייסטינגס, ברון הייסטינגס הראשון וסר ג'ון הווארד, מסר לידיהם את הטירה ונמלט לסקוטלנד. בעלי הטירה התחלפו מספר פעמים נוספות, ובינואר 1463 הייתה בידיים לנקסטריות לאחר שכוח מטעמה של המלכה מרגרט מאנז'ו כבש אותה. ב-1464, לאחר ניצחונותיו בקרב הדג'לי מור (Hedgeley Moor) ובקרב הקסהאם (Hexham), בית יורק קיבל לידיו את הטירה.
הנרי פרסי, הרוזן השישי מנורת'מברלנד שיפץ את הטירה במאה ה-16. במחצית השנייה של המאה ה-18 האדריכל רוברט אדם ביצע בטירה שינויים רבים. במאה ה-19, אלגרנון פרסי, הדוכס הרביעי מנורת'מברלנד שינה את עיצוב הטירה לראוותני פחות.
מאז מלחמת העולם השנייה, חלקים מהטירה שימשו מספר מוסדות חינוכיים: תחילה את התיכון לבנות של כנסיית ניוקאסל, מאוחר יותר בשנים 1945–1975 שימש כמכללה להכשרת מורים, ומאז 1981 משמש כאחד מהקמפוסים של אוניברסיטת המדינה של סנט קלאוד. תצוגות מיוחדות נמצאות בשלושת המגדלים ההיקפיים של הטירה. במגדל האחורי מוצגת תערוכה שנושאה דוכסי נורת'מברלנד והעניין שלהם בארכאולוגיה, ונמצאים בו תמשיחים מפומפיי, שרידים ממצרים העתיקה ופריטים רומנו-בריטים. במגדל האמצעי נמצאים מיצגים צבאיים, ובמגדל אבוט נמצא המוזיאון לרובאי נורת'מברלנד. במקום יש גם משחקי ילדים, חנות מזכרות, מסעדה ובית קפה.
הטירה שימשה כאתר צילומים לחלק מהסצנות בסרטי "הארי פוטר" שהתרחשו בבית הספר הוגוורטס. הטירה פתוחה לציבור במהלך הקיץ. היא דורגה במקום העשירי מבין הבתים ההיסטוריים המתוירים באנגליה, לאחר שב-2012 פקדו אותה כמאתיים אלף מבקרים.
מבנה.
הטירה מורכבת משתי טבעות בניינים עיקריות. הטבעת הפנימית מקיפה חצר קטנה, והיא כוללת את החדרים הראשיים של הטירה. מבנה זה נמצא במרכזה של חצר (Bailey) גדולה יותר. מאחר שברבות השנים המבנים הפנימיים לא הספיקו לשיכון כל אנשי הצוות, בניינים נוספים הוקמו בצדה הדרומי של החצר הגדולה. שני אזורי מגורים אלו מחוברים על ידי בניין מקשר. מגדלי שמירה נמצאים לאורכה של החומה החיצונית. חלק מן החומה החיצונית הונמך על-מנת שיהיה ניתן לצפות מפנים הטירה אל הפארק הסמוך אליה.
בסביבת הטירה נמצאים שני פארקים. מצפון לטירה קיים פארק קטן, שמשתרע עד לנהר האלן (Aln), ואשר עוצב על ידי אדריכל הנוף האנגלי הנודע לנסלוט בראון ותומאס קול (Call) במאה ה-18. בסמוך נמצא הפארק הגדול יותר, פארק הולן (Hulne). מצבה התחזוקתי של הטירה טוב, והיא משמשת למטרות רבות, בהן ביתו של דוכס נורת'מברלנד ומשפחתו וכן משרדים בהם מנוהל רכושו הנרחב של הדוכס.