הכנסייה היא מהמבנים העתיקים ביותר באזור סקיין (Skagen) שבדנמרק. היא נבנתה מלבנים בסגנון גותי בין 1335 ל-1387 (אז הוזכרה לראשונה). לכנסייה הייתה ספינה ראשית מקומרת עם תמיכות דואות, ומגדל עם גמלון מדורג (Crow-stepped gable), שנוסף ב-1475. משרד הכומר (Vestry) היה בצדה הצפוני, מרפסת-הכנסייה (Church porch) בצדה הדרומי, ומגדל נוסף בקצה המערבי של הספינה הראשית. הכנסייה (כולל המגדלים) השתרעה לאורך של כ-45 מטרים, והתנשאה לרום של כ-22 מטרים. גוף הכנסייה נבנה מלבנים אדומות, הגג היה מצופה בעופרת, והמגדל נבנה מלבנים צהובות שסודרו בתבנית (ושנצבעו בלבן לאחר 1816). הלבנים הובאו מהולנד ומגרמניה, ובעיקר מהעיר ליבק. המגדל הנוכחי שנותר במקום מתנשא לגובה של כ-18 מטרים מעל החול.
היסטוריה.
הכנסייה הוזכרה לראשונה ב-13 במרץ 1387 כמקום טביעתה של ספינה של ברית ערי הנזה. ביום הראשון הובאו 861 בגדים מסיפונה של הספינה לכנסייה הסמוכה. ביום שלאחר מכן הכומר בנהרט (Bernhard) הביא לכנסייה 7 חבילות נוספות של בגדים לכנסייה. מלכת דנמרק מרגרטה הראשונה קיבלה 400 חבילות מהן, ובשנת 1394 שילמה 320 נובלים כתשלום על הציוד האבוד, אף כי ערך הסחורה נאמד בכ-2,750 נובלים. הכומר שמר 7 חבילות, אך נשבע כי "בשם כבודו ככומר ידווח למלך ולמלכה מה אורך הבד שבתוכן". הכנסייה נותרה בידי הכתר עד שנת 1459, אז הועברה לידי בית החולים (Helligåndsklostret i Aalborg) של מסדר רוח הקודש בעיר אולבורג שבדנמרק.
החל מסביבות שנת 1600 החל לכסות את הכנסייה חול שהגיע מדיונה סמוכה הקרויה רוביארג מיל (Råbjerg Mile), כשהאזור הסובב את המבנה עבר תהליך מדבור שהרס את השדות. החול קבר תחתיו גם את הכפר הסמוך (ליד סקיין), והגיע לכנסייה לקראת שלהי המאה ה-18. החולות קברו תחתם חלקים גדולים מחופי הים הצפוני בין 1400 ל-1800 (כולל בסקוטלנד, הולנד ודנמרק). במהלך שנות ה-90 של המאה ה-17 שני אירועים דומים של מדבור התרחשו בסקוטלנד, והתהליך בדנמרק נמשך כ-200 שנה. ביום התפילה הגדול (Store bededag, חג דתי דני הנחוג ביום השישי הרביעי שלפני חג הפסחא) של שנת 1775 היה קהל המאמינים צריך לחפור לראשונה ולפנות את החול הרב שהצטבר מול דלת הכניסה לכנסייה, ומאותו יום ואילך למשך 20 השנים הבאות נאלצו המקומיים לחפור ולפנות את החול בכל פעם שבה הגיעו לתפילה או לטקס במבנה, ולא קיבלו אישור לסגור אותה. ריהוט הכנסייה וקישוטיה הפנימיים הוסרו וחלקם נמכרו. בשנת 1795 נסגרה הכנסייה לצמיתות בצו מלכותי של הכתר הדני, וגוף הכנסייה נהרס. הגביע, הפמוטים והפעמון הועברו לשימוש בכנסייה החדשה שנבנתה בסקיין על ידי כריסטיאן פרדריק הנסן (Christian Frederik Hansen) ב-1841.
טקס הלוויה האחרון במקום התרחש ב-1801 או ב-1810 (לפי מקורות סותרים). לקראת סוף המאה ה-19 חפר המוזיאון הלאומי של דנמרק (Nationalmuseet), כיום בעלי המקום, וחשף חלקים מהמגדל של הכנסייה, וזה החלק היחיד הן מהכנסייה והן מהכפר הסמוך שנראה כיום ובולט בשטח. החלק של הספינה הראשית מעולם לא נחפר, וההנחה היא שרצפת העץ, המזבח ואגן טבילה עדיין שרויים מתחת לחול.
הכנסייה היא אתר מורשת לאומית לשימור מאז 1937, והיא אחת הכנסיות הידועות ביותר בדנמרק. הנס כריסטיאן אנדרסן כתב עליה בחיבורו "סיפור מהדיונות" (En Historie fra Klitterne).
פרס האמן המצטיין
פרס האמן המצטיין של הונגריה (בהונגרית: Magyarország Érdemes Művésze díj) הוא אחד מפרסי ההצטיינות של הונגריה, בדרגה אחת פחות מפרס האמן הדגול (Magyarország Kiváló Művésze díj).
הענקת הפרס.
הפרס מוענק כל שנה ב-14 במרץ על ידי ראש ממשלת הונגריה לאמנים "שהציגו הישגים בתחום התרבות הלאומית ההונגרית והיצירה האמנותית (תיאטרון, מוזיקה, מחול, משחק, קולנוע, אמנות יפה, צילום, אומנות שימושית). אמנים שיצרו לאורך זמן ערכים אמנותיים מצטיינים וכבר זכו בפרס האמנות של שר התרבות. ניתן להגיש שמות מועמדים לפרס עד 30 בנובמבר של השנה הקודמת במשרד משאבי האנוש, במזכירות האגף ליחסי חברה ואזרחים, לממונה על העיטורים בנושאי תרבות. לפרס מתלווה גם מענק כספי שערכו הוא שליש מהמענק הכספי של פרס קושוט. הפרס כולל מדליית ברונזה בקוטר 3.5 ס"מ עם סרט וכיתוב "אמן מצטיין". החל משנת 2014 ואילך מוענקת גם תעודה מקושטת.
הפרס בתקופה הקומוניסטית.
קודמו של הפרס היה "פרס האמן המצטיין של הרפובליקה העממית ההונגרית", והוא הוענק לאמנים בעלי זכות יוצאת דופן בפיתוח התרבות הסוציאליסטית בין 1963 ל-1990. התגמול כלל תוספת פנסיה. הסכום החודשי של תוספת זו היה תוספת של 60% מהשכר הממוצע אז בהונגריה. במקרה של מות האמן, האלמנה הייתה זכאית לחצי מהקצבה אם הייתה:
שם הפרס בין 1991 ל-2011 היה פרס "האמן המצטיין של רפובליקת הונגריה".
תולדות הפרס.
התואר "האמן המצטיין של המדינה" נוסד במקור בברית המועצות תחת השם Заслуженный артист.
כדוגמה לתואר זה שימש "פרס זמר/ת אופרה" [Hofkammersänger(in)] על הצטיינות בתחום זמרת האופרה בגרמניה. התואר הוענק אז על ידי נסיכים ומלכים. ברוסיה הצארית הוענק תואר "הזמר/ת הקיסרי/ת", שאחרי המהפכה הסובייטית של 1917 הוחלף שמו לתואר "אמן מצטיין של רוסיה" או "של ברית המועצות" והוא שימש לא רק לציון זמרי אופרה אלא לכל תחומי האומנויות.
תואר זהה או מקביל לו מוענק מחוץ לרוסיה במדינות רבות של חבר המדינות לשעבר (יורשות ברית המועצות) וגם בחלק ממדינות הגוש המזרחי לשעבר.
הנסיכה והרוח
הנסיכה והרוח הוא הסינגל הרביעי מתוך האלבום "ימי התום" של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה, שיצא לאור במרץ 1988. השיר נכתב על ידי עלי מוהר, הולחן על ידי יהודה פוליקר ועובד על ידי רמי קלינשטיין.
במקור פוליקר וקלינשטיין הלחינו, עיבדו והקליטו את הלחן האוריינטאלי ולבסוף העבירו אותו למוהר שיוסיף את מיליותיו לשיר.
אגם רטבה
אגם רטבה (בצרפתית: Lac Retba, נקרא גם Lac Rose, "אגם ורוד") הוא אגם השוכן מצפון לחצי האי קאפ-ור בסנגל, כ-35 ק"מ צפונית-מזרחית מעיר הבירה, דקר. שמו מגיע מצבע מימיו הוורודים כתוצאה מנוכחות אצות מסוג "Dunaliella salina". האגם היה פעמים רבות נקודת הסיום של ראלי פריז-דקר, עד שמסלול הראלי עבר מאפריקה לדרום אמריקה מסיבות ביטחוניות בשנת 2009.
אגם רטבה מועמד להפוך לאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו.
תיאור.
האגם מופרד מהאוקיינוס האטלנטי רק על ידי מסדרון דיונות צר ברוחב כמה מאות מטרים, והוא נקרא על שם מימיו הוורודים הנגרמים על ידי אצות "Dunaliella salina". האצות מייצרות פיגמנט אדום שמסייע להן בקליטת אור, ושמספק להן אנרגיה. הצבע ניכר במיוחד בעונה היבשה (מנובמבר עד יוני) ונראה פחות בעונה הגשומה (יולי עד אוקטובר).
האגם ידוע בתכולת המלח הגבוהה שלו, המגיעה עד ל-40% באזורים מסוימים. הסיבה המרכזית למליחות היא חדירת מי ים מהאוקיינוס האטלנטי ואידויים לאחר מכן. בדומה לים המלח, ריכוז המלח באגם גבוה מספיק על מנת לאפשר לאנשים לצוף בו בקלות. החל משנות ה-70 של המאה ה-20 מופק מהאגם מלח ומיוצא למדינות רבות באפריקה המערבית.
וועדת חוץ וביטחון
יוסף גריף
יוסף גריף (נולד בשנת 1957) היה קצין הכנסת החל מ-2010 עד שנת 2021.
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1957 בירושלים, התגייס לצה"ל ב-1975 ושירת בחטיבה 35 של הצנחנים.
התגייס בשנת 2001 למשמר הכנסת ומילא מגוון של תפקידים במסגרתו, החל מתפקיד מאבטח ומוקדן במרכז הדיווח המבצעי ובהמשך הגיע לתפקיד מפקד מחלקה במערך האבטחה החיצוני, מחלקת סינון הבקרה וקצין אגף המבצעים.
בשנת 2007 החל לכהן כסגן מפקד משמר הכנסת וממלא מקומו וב-2010 מונה לקצין הכנסת העומד בראש משמר הכנסת. הוא החליף בתפקידו את יצחק שד"ר שפרש לגמלאות. ב-29 ביולי 2015 העניק לו יושב ראש הכנסת, יולי אדלשטיין, דרגת ניצב.
במהלך כהונתו הועברה האחריות על אבטחת משלחות של חברי כנסת היוצאות מחוץ לישראל ליחידת "עו"ז" של משמר הכנסת מידי היחידה לאבטחת אישים של השב"כ.
ב-15 ביולי 2019 השתתף בפרק פתיחת העונה של "המירוץ למיליון" ובמסגרתו העניק לזוגות המתחרים את המעטפה ששלחה אותם לתחנה הבאה במירוץ.
השכלה וחיים אישיים.
לגריף תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת לטביה ותואר שני בניהול וארכון מערכות חינוך מהמרכז ללימודים אקדמיים.
מתגורר במעלה אדומים.
זודיאק (שיר)
זודיאק הוא פזמון שכתב דודו ברק, הלחין יוני רועה, וביצע ירון חדד. השיר השתתף בקדם-אירוויזיון 1992.
רקע.
השיר השתתף בקדם אירוויזיון 1992. הוא דורג במקום התשיעי בלבד. על אף זאת היה השיר ללהיט.
השיר נכלל באלבום הבכורה של ירון חדד, ולאלבום ניתן השם "זודיאק". היה זה הלהיט היחיד שהיה לחדד, שהחליט לפרוש בהמשך מתחום הבידור, ולא הוציא עוד אלבומים נוספים.
השיר עוסק בגלגל המזלות (זודיאק).
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשנ"ב (1992) של רשת ג' דורג השיר במקום החמישי.
בשנת 2019, לקראת קיום האירוויזיון בארץ, נבחר זודיאק למקום הראשון במצעד שירי קדם האירוויזיונים שבחרו מאזיני רשת ג.
טגו רץ
טֵגוּ רָץ (שם מדעי: "Cnemidophorus"; "knēmido" - מגן-רגל, "phoros" - סוחב, כלומר: "לובשי מוקיים") הוא סוג של לטאה ממשפחת הטגואיים החיים באמריקה הדרומית, אמריקה המרכזית ואיי הודו המערבית. במראן הן דומות ללטאות הכוח מהעולם הישן.
מאפיינים.