אג גאג (ag-gag, קיצור של agriculture gag, כלומר סתימת פיות של חושפי עובדות בתעשיית בעלי החיים) הוא כינוי לסדרת חוקים במדינות בארצות הברית, שאוסרים תיעוד של הנעשה במתקני תעשיית בעלי החיים. לדברי התומכים באג גאג, החוקים נועדו להגן על התעשייה מפני נזקים עקב פרסום הממצאים. מתנגדי אג גאג טוענים שמטרת החוקים להסתיר מהצרכנים את הפרקטיקות האכזריות במתקני תעשיית בעלי החיים, ולהרתיע אנשים מלתעד מתקנים כאלה.
המתנגדים טוענים גם שהחוקים מפרים את התיקון הראשון לחוקה האמריקאית, זכות חופש הביטוי, ומנהלים מאבקים משפטיים נגדם. באוגוסט 2015 פסק באופן תקדימי בית המשפט הפדרלי במדינת איידהו שחוק מעין זה במדינה הוא אנטי-חוקתי. ב-2017 פסק באופן דומה בית משפט פדרלי ביוטה.
תחקירים סמויים בתעשיית בעלי החיים.
חוקי אג גאג התחילו להופיע בארצות הברית בראשית העשור של 1990, בתגובה לפעולות תיעוד ושחרור בעלי חיים של החזית לשחרור בעלי חיים וגופים אחרים. בתחילה פעולות התיעוד התרכזו במעבדות ניסויים בבעלי חיים, ומאוחר יותר בתעשיית המזון.
החל מסוף העשור של 1990 התבצעו בארצות הברית עשרות תיעודים סמויים בחוות תעשייתיות לייצור ביצים, חזירים, עוף, בקר, חלב, ברווזים, דגים ובשר צבי. הצילומים פורסמו באינטרנט ובתקשורת הממוסדת. הם חשפו אכזריות ועבירות על תקנות בטיחות המזון, והעניקו לצרכנים הצצה לפרקטיקות הנסתרות של תעשיית המזון. החשיפות הובילו לכתבי אישום פליליים והחזרות מזון (recall) בקנה מידה ענק.
בצילומים שנעשו ב-2007 בבית מטבחיים של רשת הולמרק בקליפורניה נראים פרות או עגלים חולים וחבולים מכדי לעמוד על רגליהם, מוכים, נדקרים ומחושמלים בשוקרים חשמליים כדי לדרבן אותם לעמדת השחיטה.
בעקבות התיעוד נאלץ משרד החקלאות של ארצות הברית להודיע על החזרת הסחורה הגדולה ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית באותו זמן.
ב-2011 שידרה רשת ABC האמריקאית קליפ מתוך הקלטות סתר שנעשו בשלוש מדינות שונות בלולים של חברת ספארבו (Sparboe), אחת מיצרניות הביצים הגדולות בארצות הברית. בקליפ נראות תרנגולות מוכות, איבריהן נתלשים, נתפסות בצווארן ונדחסות ללולים, מקוריהן נקטמים בכווייה ללא אילחוש, ותרנגולות גוססות ומתות מוטלות בתחתית הלולים.
בתוך 24 שעות משידור התחקיר הודיעה חברת מקדונלד'ס שהיא מבטלת את עסקיה עם ספארבו, ורשתות מובילות אחרות הלכו בעקבותיה.
חוקים מקדימים לאג גאג.
הפריצות למתקני תעשיית בעלי החיים והתחקירים הסמויים הביאו לתגובת נגד מצד לוביסטים של תעשיית בעלי החיים. החל מ-1988 מדינות העבירו חוקים נגד "שיבוש תעשיית בעלי החיים". 28 מדינות העבירו חוקים ברוח זו. חוקים מוקדמים אלה נועדו להגן בעיקר מפני נזק לרכוש. 19 מהחוקים המדינתיים דורשים מהתובעים להוכיח נזק פיזי או כוונה לגרום נזק פיזי למתקן בעלי החיים, ותנאי זה לרוב אינו מתקיים בחקירות סמויות. אך חלק מהחוקים נכתבו בצורה נרחבת דיה כדי להשפיע על חקירות סמויות, ובראשם החוקים של קנזאס, מונטנה וצפון דקוטה. קנזאס: החוק מגדיר כפשע פלילי כניסה לא מורשית למתקן בעלי חיים כדי לצלם "מתוך כוונה לגרום נזק לעסק". מונטנה: החוק דומה אך אוסר צילום "מתוך כוונה להוציא דיבה". צפון דקוטה: החוק מרחיב יותר ואוסר "שימוש או ניסיון לשימוש במצלמה, מכשיר וידאו או כל מכשיר הקלטה אחר".
הצעת החוק של ALEC.
מאמצי הלוביסטים לבצר את תעשיות בעלי החיים הגיעו לשיא בחקיקה פדרלית (חוקים ממשלתיים). ב-2002 הארגון ALEC שמאגד ראשי תעשייה ופוליטיקאים שמרנים, ניסח הצעת חוק "טרור בעלי החיים והסביבה" ( Animal and Ecological Terrorism Act). הנוסח הופץ ללוביסטים ומחוקקים במטרה להפוך את החוקים המדינתיים לחוק פדרלי. ההצעה רואה בפעילי זכויות בעלי חיים "בעלי מניעים פוליטיים". בין סעיפי החוק המוצע מוגדרות עבירות של הפרעה לפעילות השוטפת של המתקן ונזק לרכוש, וכן נאסרת "כניסה למתקן בעסקי בעלי חיים או מתקן מחקר כדי לצלם או להקליט וידאו, או להשתמש באמצעים אחרים מתוך כוונה לבצע פעולות לא חוקיות או להכפיש את המפעל או את בעליו". כל העבירות מוגדרות בלשון ההצעה טרור, וההצעה כוללת הקמת "רשימת טרוריסטים" (terrorist registry) פומבית שתפורסם באתר אינטרנט, ובה יהיו שמותיהם ותמונותיהם של האנשים שיורשעו מתוקף חוק זה. כמו כן, הצעת החוק מאפשרת לתעשיין לתבוע מהפעילים פיצוי בגובה של פי 3 "הפסד רווחים או נזקים תוצאתיים אחרים". כשמדובר על הפסד רווחים כתוצאה מפרסום צילומי סתר, סכומים אלה עשויים להיות גבוהים מאוד.
חוק טרור עסקי בעלי חיים - AETA.
בעקבות הצעת החוק עבר ב-2006 החוק הפדרלי שנקרא Animal Enterprise Terrorism Actׁ (AETA), בפורום של שישה חברי קונגרס. החוק שהתקבל דומה בלשונו ובסעיפיו לנוסח המוצע של ארגון התעשיינים והפוליטיקאים ALEC, וגם בו פגיעה כספית בעסקי בעלי החיים מוגדרת "טרור". בסעיפים מסוימים הוא גרסה מרוככת יותר מהצעת החוק של ALEC, והוא אינו מציין במפורש איסור על צילום, אך הנוסח הוא מעורפל וכללי ואפשר לכלול בו גם תיעוד בסתר. למעשה, ה-FBI קיבל פרשנות זו, והמחלקה ללוחמה בטרור (FBI Joint Terrorism Task) עוקבת אחר פעילים שעסקו בתחקירים סמויים, וממליצה להעמיד אותם לדין כטרוריסטים.
התפשטות חוקי אג גאג במדינות.
נכון למארס 2015, ב-25 מדינות הוגשו הצעות לחוקי אג גאג. רוב ההצעות נפלו או נמשכו, בעקבות קמפיינים של ארגוני זכויות בעלי חיים; בפלורידה הוגשה הצעת חוק לפיה צילום לא מורשה בעסקי בעלי החיים הוא פשע מדרגה ראשונה, שווה ערך לאונס או רצח ונושא עונש עד שלושים שנה. את ההצעה כתב חבר הממשל שהוא בעל לולי הטלה שמייצרים 21 מיליון ביצים בשנה. ההצעה עוררה סערה תקשורתית ובוטלה חודש לאחר מכן. בשבע מדינות התקבלו חוקי אג גאג. יוטה ואיווה היו המדינות הראשונות שהעבירו חוקי אג גאג אחרי AETA. במארס 2011 הגישה נציגת איווה ויצרנית הבשר אנט סוויני הצעת חוק שאוסרת לא רק צילומים והקלטות במתקני תעשייה, אלא גם החזקה וחלוקה של צילומים כאלה. מועצת הלול של איווה השתתפה בכתיבת הצעת החוק, ומונסנטו ותאגידי חקלאות אחרים העניקו למריצי החוק גיבוי כספי.
לא נרשמו פרוטוקולים לישיבות על החוק, אנט סוויני הסבירה בראיון שהחקיקה הייתה נחוצה כדי "לשבור את הפעילים שבכוונה מציגים את עסקי בעלי החיים באור שלילי, ומצלמים במקום לדווח מיד על התעללות". בפברואר 2014 העביר מושל איידהו בוץ' אוטר, בעל עסקי בקר, חוק שקובע עונש מאסר על תיעוד בתעשייה. החוק נולד כתוצאה מתחקיר סמוי של Mercy for Animals ברפתות חלב של חברת בטרקורט (bettercourt), שלה 60,000 פרות במקומות שונים באיידהו. בסרטונים נראים עובדים מכים פרות, בועטים בהן, גוררים אותן בשלשלאות ומבצעים עליהן אקטים מיניים.
התעשיינים טענו שהקבוצה השתמשה בסרטים לא כדי להפסיק התעללות, אלא כדי לפגוע כספית בתעשייה. החוק באיידהו התקבל, ולפיו כל אדם שמצלם או מקליט בתוך מתקן של תעשיית בעלי החיים צפוי לעונש של עד שנה וקנס של 5,000 דולר.
ביולי 2012 מיזורי העבירה חוק אג גאג לפיו תיעוד של אכזריות כלפי בעלי חיים חייב להיות מוגש לרשויות אכיפת החוק תוך 24 שעות. בכך החוק מסכל אפשרות של איסוף ראיות ומונע הגשת תביעה נגד החברה. הצעות לחוקי אג גאג ממשיכות לעלות ברוב המדינות. במקומות מסוימים הם מוסווים כחוקים שמטרתם לכאורה הפוכה - שמירה על בעלי-החיים - משום שבלשון החוק מופיעה דרישה ממי שתיעד התעללות בבעלי-חיים בתעשיות להגיש את ממצאיו לבעלי המקום או למשטרה בתוך זמן קצר (24 או 48 שעות). למעשה, מיועדת דרישה זו למנוע מהפעילים לתעד ולהציג דפוס של התעללות שיטתית בבע"ח שנמשכת לאורך זמן רב, ולאפשר לבעלי המוסד הפוגע לטעון, בכל פעם שנחשפת התעללות כזו, שמדובר במקרה חריג ויוצא דופן.
כתבי אישום בחסות אג גאג.
בפברואר 2013 הגישה יוטה את כתב האישום הראשון בארצות הברית בחסות אג גאג. כתב האישום היה נגד איימי מאייר ( Amy Meyer), בגין צילום בית מטבחיים מבחוץ. בווידאו שמאייר הקליטה נראים פרה או עגל חולים או פצועים מכדי לעמוד, מורמים על כף של טרקטור. העונש הצפוי לה היה שישה חודשי מאסר, אך הפרשה הגיעה לתקשורת וכיממה לאחר מכן בוטל כתב האישום.
בינואר 2015 הוגש ביוטה כתב אישום נגד ארבעה פעילי זכויות בעלי חיים שצילמו חזיריה תעשייתית מבחוץ.
תמיכה בחוקים.
תומכי החוקים מציינים שתיעוד של תעשיית בעלי החיים בעבר גרם הפסדים כספיים לתעשייה, כדוגמת החזר הסחורה הענק בעקבות תחקיר הולמרק. הסנטור דייוויד הינקינס (David Hinkins) שהגיש את הצעת החוק ביוטה, אמר שהחוק מכוון כלפי "אנשים טבעונים שמנסים להרוג את תעשיית בעלי החיים".
תומכי החוק טוענים שכוונת התחקירים היא להציג באור שלילי את התעשייה, והחוקים נחוצים כדי "לשבור את הפעילים שבכוונה מציגים את עסקי בעלי החיים באור שלילי, ומצלמים במקום לדווח מיד על התעללות".
אמילי מרדית, דוברת מועצת מגדלי בעלי החיים (Animal Agriculture Alliance) בארצות אומרת: "אנחנו רוצים שיגלו מקרי התעללות. לרוע המזל ארגונים כמו PETA מקבלים סרטונים ומציגים אותם עם סיפור שקרי. מה שרואים בסרטונים פעמים רבות איננו התעללות אלא פרקטיקות רגילות בתעשייה".
התנגדות לחוקים.
עשרות ארגוני צער בעלי חיים, זכויות אזרח, צדקה, עמותת למען התיקון הראשון בחוקה האמריקאית (זכות חופש הביטוי), ארגונים סביבתיים וארגונים חוקתיים חתמו במשותף על הצהרת התנגדות לחוקי האג גאג: