בפסטיבל MIPTV בקאן שבצרפת, נכנס הפורמט לרשימת עשרת הפורמטים המסקרנים לשנת 2016.
איוואן קווייאר
איוואן קווייאר סקריסטאן (בספרדית: Iván Cuéllar Sacristán, מוכר גם בכינויו פיצ'ו (בספרדית: Pichu); נולד ב-27 במאי 1984) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת השוער בלגנס.
קריירה.
קווייאר נולד במרידה שבספרד, וגדל במועדון הנוער של ריאל מדריד. לאחר מכן שיחק בקבוצת הנוער של עיר הולדתו, מרידה, ואף ערך הופעה אחת בקבוצה הבוגרת ששיחקה בליגה השלישית בהפסד קבוצתו 0–1 לגרנדה.
ב-2003 עבר לשחק באתלטיקו מדריד, ולאחר ששיחק בקבוצת הנוער שלה ובקבוצת המילואים, ערך את הבכורה בקבוצה הבוגרת במשחק האחרון של עונת 2004/2005, בתיקו 2–2 עם חטאפה. בעונת 2006/2007, לאחר פציעתו של השוער הראשון של הקבוצה, לאו פרנקו, שיחק שבעה משחקי ליגה נוספים, ביניהם התבוסה הביתית 0–6 לברצלונה ב-20 במאי 2007.
בעונת 2007/2008 הושאל לאייבר.
באוגוסט 2008 חתם על חוזה לארבע שנים במדי ספורטינג חיחון. הוא השתלב בהרכב הראשון לאחר שהשוער הראשון של הקבוצה, סרחיו סאנצ'ס, ספג 19 שערים בארבעת המשחקים הראשונים של העונה. ב-14 בדצמבר 2008 ספג פציעה קשה בקרסול מתיקול של מגנה של אתלטיק בילבאו, קרלוס גורפגי, ונעדר מהמגרשים למשך ארבעה חודשים. באמצע נובמבר 2009 נפצע פציעה חמורה בברכו במהלך משחק אימון. הוא חזר לשחק רק ב-22 בספטמבר 2010, כשבאותו שבוע שיחקה הקבוצה שלושה משחקים בשבוע אחד, והמאמן החליט לתת מנוחה לשוער הראשון של הקבוצה, חואן פאבלו.
בינואר 2013, לאחר עזיבתו של חואן פאבלו למכבי תל אביב, הפך קווייאר לשוער הראשון של הקבוצה. בתום עונת 2014/2015 זכה בפרס ריקרדו זאמורה של הליגה השנייה, כשספג 21 שערים בלבד ב-36 משחקים, והיה בורג קריטי בעליית הקבוצה בסוף העונה ללה ליגה. בתום עונה זו האריך את חוזהו עד לסוף עונת 2017/2018.
ביולי 2017 עזב את ספורטינג חיחון, בה שיחק 9 עונות, וחתם בלגנס. הוא תפס את מקומו של השוער הראשון של הקבוצה, ג'ון אנדר סראנטס, שנפצע, ושבר את שיא המועדון כששמר על שער נקי למעלה מ-500 דקות.
ב-21 ביוני 2019 האריך את חוזהו במדי לגנס עד לסוף עונת 2020/2021, אז יסגור ארבע שנים במדי המועדון.
איוואן קואיאר
איבן קוויאר
בג&quot;ץ מיכאל בן ארי ועופר כסיף
דה טומאזו לונגצ'אמפ
דה טומאזו לונגצ'אמפ (באיטלקית: De Tomaso Longchamp) היא מכונית ספורט בתצורת גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית רכבי הספורט האיטלקית " דה טומאזו" (שם מלא: "De Tomaso Modena SpA") אשר יוצרה בין השנים 1972–1989 באיטליה.
ערעור בחירות מיכאל בן ארי ועופר כסיף
עו&quot;ס משטרה
מן הענוים
קמבודיה (פרוטקטורט צרפתי)
קמבודיה (פרוטקטורט צרפתי) (באנגלית: The French Protectorate of Cambodia) מתייחס לממלכת קמבודיה כשהייתה חלק מהודו-סין הצרפתית - קבוצת מדינות חסות בדרום-מזרח אסיה בתוך האימפריה הקולוניאלית הצרפתית. הפרוטקטורט הוקם בשנת 1867, כאשר המלך נורודום הקמבודי ביקש להכיל את הפרוטקטורט הצרפתי בארצו, בינתיים סיאם (תאילנד המודרנית) ויתרה על קמבודיה והכירה רשמית בפרוטקטורט הצרפתי בקמבודיה. קמבודיה שולבה בהודו-סין הצרפתית ב 1887 יחד עם מושבות חסות הצרפתיות אחרות: וייטנאם (קוצ'ינצ'ינה, אנאם וטונקין). בשנת 1946 הוענק לקמבודיה שלטון עצמי בתוך האחוד הצרפתי. קמבודיה קיבלה מאוחר יותר את עצמאותה ויום העצמאות נחגג ב-9 בנובמבר 1953.
תחילתו של השלטון הצרפתי.
במאה ה-19, ממלכת קמבודיה צומצמה למדינת ואסאל של ממלכת סיאם אשר סיפחה את המחוזות המערביים שלה, כולל אנגקור בעוד ההשפעה הגוברת של שושלת וייטנאם נגוין איימה על החלק המזרחי של המדינה. לאחר הקמתה של מושבה צרפתית בקוצ'נצ'ינה (דרום וייטנאם) ב-1862, ביקש המלך נורודום מקמבודיה חסות צרפתית על ממלכתו. בזמנו, פייר-פול דה לה גרנדייר, מושל קולוניאלי של קוצ'נצ'ינה, ניהל תוכניות להרחבת השלטון הצרפתי על כל וייטנאם ראה את קמבודיה כחייץ בין השטח צרפתי בווייטנאם לבין סיאם. ב־11 באוגוסט 1863 חתם נורודום על אמנה המקבלת חסות צרפתית על ממלכתו. על פי האמנה, המלוכה הקמבודית הורשתה להישאר, אך הכוח הפוליטי הוקנה במידה רבה לגנרל צרפתי תושב שיגור בפנום פן. צרפת הייתה גם אחראית על יחסי החוץ והסחר של קמבודיה, כמו גם על ההגנה הצבאית. סיאם הכירה מאוחר יותר בפרוטקטורט לאחר שצרפת ויתרה על המחוז הקמבודי של בטאמבנג והכירה בשליטה התאילנדית באנגקור.
השלטון הקולוניאלי הצרפתי.
מושבו של המושל הכללי של כל הודו-סין הצרפתית היה בסייגון עד שהבירה עברה להאנוי ב־1902. קמבודיה, נשלטת על ידי המושל הכללי של קמבודיה, אשר מונה ישירות על ידי משרד המושבות בפריז. המושל הכללי נעזר במושלים מקומיים, אשר ישבו בכל המרכזים המחוזיים. פנום פן, הבירה, הייתה תחת ניהול ישיר של המושל הכללי.
מרד 1885–1887.
העשורים הראשונים של השלטון הצרפתי בקמבודיה כללו רפורמות רבות בפוליטיקה הקמבודית, כגון צמצום כוחה של המלוכה וביטול העבדות. בשנת 1884 ניסה מושל קוצ'ינצ'ינה, צ'ארלס אנטואן פרנסואה תומסון, להפיל את המלכות ולהקים שליטה צרפתית מלאה על קמבודיה על ידי שליחת כוח קטן לארמון המלכותי בפנום פן. הפעולה הצליחה רק בחלקה, שכן המושל הכללי של הודו-סין הצרפתית מנע קולוניזציה מלאה בשל התנגשויות אינטרסטים עם הקמבודים, וכוחה של המלוכה הצטמצם לכוח סמלי. בשנת 1885, סי ווטה, אחיו למחצה של נורודום התחרה על כס המלוכה, והוביל מרד לסלק את נורדום לאחר שחזר מגלות בסיאם. סי ווטה, הוביל למרד שהתרכז בעיקר בג'ונגלים של קמבודיה ושל העיר קמפו. הכוחות הצרפתיים סייעו מאוחר לנורודום להביס את סי ווטה, ובעזרת הסכמים שחתמו הכיר במושל הכללי הצרפתי כסמכות הגבוהה ביותר בפרוטקטוראט.
ארגון מנהלי.
ב־1896 חתמו צרפת והאימפריה הבריטית על הסכם המכיר בתחומי השפעתן בהודו סין, בעיקר על סיאם. על פי הסכם זה היה על סיאם לוותר על מחוז בטאמבנג לקמבודיה שבשליטת צרפת. ההסכם אישר את השליטה הצרפתית על וייטנאם (כולל מושבת קוצ'ינצ'ינה והפרוטקטורט של אנאם וטונקין), קמבודיה, ולאוס, שנוספה ב-1883 בעקבות הניצחון הצרפתי במלחמת סיאם–צרפת והשפעה צרפתית על מזרח סיאם. גם ממשלת צרפת החלה לפתח אותה כלכלית תוך הצגת תרבות צרפתית בפני המקומיים כחלק מתוכנית הפיתוח. בשנת 1897 התלונן המושל הכללי לפריז כי המלך הנוכחי של קמבודיה, המלך נורודום, אינו ראוי עוד לשלטון וביקש רשות לקבל את סמכותו של המלך לגבות מיסים, להוציא צווים ואף למנות פקידים מלכותיים ולבחור את נסיכי הכתר. באותו זמן היו נורודום ומלכי קמבודיה העתידיים דמויות אלוהיות, והיו פטרונים של הדת הבודהיסטית בקמבודיה, ועדיין נתפסו כמלכי האל על ידי אוכלוסיית האיכרים. כל שאר הכוח היה בידיו של המושל הכללי ושל הבירוקרטיה הקולוניאלית. בירוקרטיה זו נוצרה בעיקר על ידי גורמים רשמיים בצרפת, והאסייתים שמותר היה להם להשתתף בניהול היו וייטנאמים, שנחשבו כאסייתים הדומיננטיים באיחוד של הודו-סין.
ב־1904 מת המלך נורודום, ובמקום להעביר את כס המלוכה לבניו העבירו הצרפתים את הירושה לאחיו של נורודום, סיסוואת', שהענף משפחת המלוכה שלו היה יותר כנוע ופחות לאומני בעיני השלטון הצרפתי מאשר זה של נורודום. כמו כן, נתפס נורדום כאחראי למרד הקמבודי המתמיד נגד השלטון הצרפתי. סיבה נוספת הייתה שבנו החביב על נורודום, שאותו רצה להפוך למלך, הנסיך יוקנתור, עורר באחת ממסעותיו לאירופה את דעת הקהל שם על מעשי האכזריות הקולוניאליים הצרפתיים בקמבודיה הכבושה. צרפת הידקה אחר כך את שליטתה בקמבודיה, תוך הרחבת שטחו של הפרוטקטוראט בשנים 1902 ו-1904 באמצעות הסכמים עם סיאם, שהוסיפו את מחוז פריאה ויהיאר ואת מחוז צ'מפאסאק לקמבודיה ונתנו לצרפת שליטה מלאה על נהר באסאק בהתאמה.
במהלך השנים 1902–1907 היו הסכמים על חילופי שטחים בין סיאם לקמבודיה הצרפתית, עד שלבסוף נקבעו הגבולות והחלוקה של חצי האי לשטחי חסות, בין הגורמים הפוליטיים השונים - בריטניה וצרפת כמעצמות, והמדינות הנספחות כמו סיאם.
כלכלה במהלך הקולוניאליזם הצרפתי.
במקור שימש שטח קמבודיה כחייץ לצרפת בין המושבות הווייטנאמיות החשובות יותר שלה לסיאם. קמבודיה לא נתפסה בתחילה כאזור חשוב מבחינה כלכלית. תקציב הממשלה הקולוניאלית התבסס בעיקר על גביית מיסים בקמבודיה כמקור הפיננסי העיקרי שלה, והקמבודים שילמו את המיסים הגבוהים ביותר לנפש בקרב המושבות הצרפתיות. מינהל לא יעיל ולפעמים לא יציב היה אופייני לשנים הראשונות של השלטון הצרפתי בקמבודיה. משמעותו הייתה שהתשתית והעיור גדלו בקצב נמוך בהרבה מאשר בווייטנאם, ונותרו המבנים החברתיים המסורתיים בכפרים. עם זאת, ככל שהמשטר הצרפתי התחזק לאחר מלחמת צרפת-סיאם, החלה התפתחות איטית בקמבודיה, שבה הרחיבו גידול אורז וגידולי פלפל לצמיחת המשק. כדי לטפח את היצוא, הוכנסו שיטות חקלאיות מודרניות, בעיקר על ידי יזמים קולוניאליים אשר קבלו קרקע במחוז בטמבנג (מערב). כמו תעשיית הרכב הצרפתית שגדלה מטעי גומי על ידי משקיעים צרפתיים. במהלך שנות העשרים של המאה העשרים נמשכה ההתפתחות הכלכלית, והורחבו גידולי התירס והכותנה. למרות ההתרחבות ההשקעה הכלכלית, עדיין המשיכו הקמבודים לשלם מיסים גבוהים ובשנת 1916 פרצו מחאות בדרישה להפחתת מיסים.
תשתיות ועבודות ציבוריות פותחו אף הן בזמן השלטון הצרפתי, ונסללו כבישים והונחו מסילות ברזל בשטח הקמבודי. בעיקר, קו הרכבת המחבר את פנום פן עם הגבול תאילנדי.