סייקלופס הצעיר ניצב בפני החלטה קשה, כעת כשהמוניטין של מקבילו מזמן העתיד בתור האחד שישמיד את הבלתי אנושיים מעיב על זה שלו. למרות זאת, הוא חובר לשאר קבוצות האקס-מן כשהם יוצאים למלחמה נגד הבלתי אנושיים על יצירתם של ערפילי טריגן המסוכנים למוטאנטים. אולם, במהלך הקרב, משתלט על סייקלופס הצעיר בלתי אנושי בשם מוסאייק, אשר כוחו מאפשר לו לקפוץ מאדם לאדם. הדבר גורם לו לחזות בזיכרונותיו של מוסאייק שהשתלט על מגנטו בזמן שבו מגנטו ואמה פרוסט עמדו מעל גופתו המתה של סייקלופס מזמן העתיד אחרי שמת מחשיפה לערפילים. סייקלופס הצעיר מבין מכך שמקבילו העתידי לא מת כשהתקיף את הבלתי אנושיים, ומחליט לרדוף אחרי אמה פרוסט, שבמעשיה הטלפתיים להסתיר את מותו ולהכריז מלחמה על הבלתי אנושיים הכתימה את המוניטין שלו. הוא חושף בפני כולם את האמת בסיום המלחמה כשאמה מנסה להמשיך את העימות אפילו אחרי שמדוזה משמידה את ענן הטריגן כדי להציל את המוטאנטים במחיר עתידם של הבלתי אנושיים. הוא מתעלם מטענותיה של אמה שהיא עשתה את מה שחשבה לנכון שסקוט היה עושה אם היה יכול.
האלופים.
סייקלופס הצעיר מקבל השראה מנאום אותו נשאה גברת מארוול, והוא מצטרף לקבוצת האלופים. אחרי שפירש לא נכון תקרית מסוימת ותקף את הענק, האלופים תוקפים אותו חזרה ומרסנים אותו. הם עורכים הצבעה בין חברי הקבוצה ומסכימים לצרף אותו לקבוצה לאחר שהחליטו לא לשפוט אותו על פי מעשיו של מקבילו המבוגר במהלך מלחמת האזרחים האחרונה. לנוכח הניסיון שלו בהנהגת האקס-מן, רבים מהאלופים מעריכים אותו כמנהיג. אולם, באופן רשמי לא נבחר מנהיג לקבוצה.
תחייה מחודשת.
אחרי שאירועי "הבלתי אנושיים נגד אקס-מן" הגיעו לסיומם, סייקלופס הצעיר היה נחוש לחזור לזמן העבר ממנו הגיע, אך כשעשה זאת הוא ושאר האקס-מן הצעירים הוכו בתדהמה שקו הזמן הזה אינו כמו קו הזמן הרגיל, והם אינם יודעים יותר מאיזה קו זמן הם הגיעו. עם הידע שהם הגיעו מקו זמן חלופי ושונה לגמרי, סייקלופס ושאר חברי האקס-מן המקוריים עוזבים את הקבוצה הראשית במטרה למצוא את מקומם בעולם. אחרי שהצטרפו לקבוצת האקס-מן של מגנטו במדריפור, סייקלופס מחליט לרדת מהנהגת הקבוצה, ומארוול גירל מחליפה אותו.
כוחות ויכולות.
לסייקלופס יש את היכולת המוטאנטית לשגר קרני אנרגיה מעיניו, והיא מתוארת כ"פיצוץ אופטי". הקרניים נראות כאור אדום (לדוגמה קרינה אלקטרומגנטית בגל אדום). אולם, אין הם מותירות סימני חום אלא יוצאות ככוח הרסני וללא כל רתע. הקרניים חזקות ביותר וניתן להשתמש בהן כדי לקרוע לוחות מתכת ולאייד סלעים. סייקלופס הדגים יכולת מרשימה של דיוק ומיומנות בשליטה במטחי האנרגיה היוצאות מתוך עיניו דרך משקפי המגן שלו, והוא מסוגל לשלוט ברוחבה של הקרן, בגובהה ובעוצמתה. בנוסף, הוא מסוגל לשקף את הקרן דרך משטחים שונים. הדבר מדגים גם את יכולתו האינטואיטיבית להשתמש בגאומטריה של המרחב בין האובייקטים. הטווח האופטימלי של מטח האנרגיה הוא לפחות 600 מטר, והוא ממוקד דיו כדי לנקב מטבע, לקדוח דרך גזע עץ, ולחדור מבעד לעורו העבה של בלוב. סייקלופס הראה את כוחו של פרץ האנרגיה בכך שפוצץ קיר בניין, תיעל דרך אבן סלעית ופיצוץ מרומי ההר. לפי איירון מן, עוצמת הקרניים נמדדת בכאלפיים ג'יגה-ואטים. שני ג'יגה-ואטים הם כמעט ממחצית התפוקה המרבית של תחנת הכוח הגרעינית דואל הבלגית, וכאשר סייקלופס משחרר כמות כזו של אנרגיה הוא חורג הרבה מעבר לתחום שליטתו בקרניים האופטיות. כשסייקלופס לא היה מסוגל לכבות את הקרניים האופטיות שלו, המוטאנט נוגד הכוחות ליץ' נחלץ לעזרתו ונגד את כוחותיו.
מקורות מוקדמים מתארים את הקרניים האופטיות של סייקלופס כדרך בה גופו גורם לחילוף חומרים באמצעות קרני השמש ואנרגיה סביבתית. הדבר דומה אצל אחיו אלכס, שנעזר ברדיואקטיביות קוסמית. בכמה סיפורים, המאגר האנרגטי שבגופו של סייקלופס אוזל, והוא זקוק להטענה באמצעות חשיפה לשמש. כאשר המלאי בגופו אוזל, הוא עדיין מסוגל לייצר פרצי אנרגיה, אולם חוזקם פוחת. גופו של סייקלופס חסין לכוחם ההרסני של הקרניים האופטיות. מוחו מקרין שדה כוח שמאגף את גופו והופך אותו לחסין מפניהן, מה שמאפשר לו לכבות אותן פשוט על ידי סגירת עיניו. סקוט גם חסין לכוחו המוטאנטי של אחיו אלכס, בעל היכולת ליצור גלי אנרגיה שמחממים את האוויר באמצעות פלזמה. בדומה, האבוק הראה חסינות לקרניים האופטיות של אחיו סייקלופס. סקוט הראה יכולת ספיגתם של ברקיה של סטורם, אף על פי שהדבר גורם לו לכאבים.
למרות כל מיומנותו של סייקלופס בתימרון פרץ האנרגיה האופטי, הן פורצות באופן תמידי מעיניו הפקוחות. כדי למנוע את השמדת האובייקטים שבטווח ראייתו, סייקלופס מרכיב משקפיים בעלי עדשות אודם-קוורץ מיוחדות שפותחו בידי צ'ארלס אקסבייר כדי לתחום את הקרניים ההרסניות. מדי הקרב של סייקלופס מכילים משקף מגן העשוי אודם-קוורץ, ומכילים מנגנוני ירי הבנויים בכפפותיו ובצידי המשקף כדי לשלוט בצמצם האופטי. במקרה של נפילת מתח, הצמצמים הקפיציים בנויים כך שייסגרו באופן אוטומטי, מה שמקנה לסייקלופס ראיה רגילה. הוא גם נצפה כשהוא מרכיב עדשות מגע שעשויות מאותו חומר אודם-קוורץ.
מכללת שנקר
טראנסלוקציה כרומוזומלית
המנון אריתריאה
אריתריאה, אריתריאה, אריתריאה (בתיגרינית: ኤርትራ ኤርትራ ኤርትራ፡) הוא ההמנון הלאומי של אריתריאה. ההמנון אומץ ב־1993, זמן קצר לאחר שהמדינה הוכרזה כעצמאית.
השיר נכתב על ידי סלומון צהייה ברקי, והולחן על ידי איסחק אברהם מהרג'זי ואהרון תקלה תספה-ציון. השפה התיגרינית נכתבת בכתב געז.
מכניקת הקוונטים
מכניקת הקוונטים (באנגלית: Quantum mechanics), או בשמות אחרים: פיזיקה קוונטית, תורת הקוונטים, מֵכָנִיקָה קְוַנְטִית או QM, היא תורה פיזיקלית המתארת את התנהגות הטבע בקני מידה קטנים ביותר או בטמפרטורות נמוכות מאוד, עם השלכות על תחומי הפיזיקה בכל הסקאלות. התורה מספקת תיאור כמותי ויכולת ניבוי של שלל תופעות שלא ניתנות להסבר במסגרת המכניקה הקלאסית (זו שקדמה למכניקת הקוונטים) והאלקטרודינמיקה הקלאסית.
את מרבית התאוריות הקלאסיות ניתן לקבל כגבול של מכניקת הקוונטים, ממש כשם שהמכניקה הניוטונית מתקבלת כגבול של תורת היחסות הכללית. התאוריות המודרניות הללו, שהפכו את פני הפיזיקה בתחילת המאה ה-20, מכילות את שקדם להן כמקרה קצה ומרחיבות לתיאור נכון ומדויק יותר של הטבע. על אף ניסיונות רבים (כמו תורת המיתרים ותורת כבידה קוונטית), טרם נמצאה חד-משמעית תורה המאחדת את תורת הקוונטים עם תורת היחסות הכללית.
במכניקת הקוונטים, תכונות פיזיקליות מדידות מסוימות, כמו רמות האנרגיה באטום של מימן, מקבלות ערכים בדידים (דיסקרטיים, "מקוונטטים") ולא רציפים. תופעה זו נקראת "קווינטוט", או קוונטיזציה, והמרווחים הקטנים ביותר בין הערכים הבדידים נקראים קוונטה (קוונטום - מלטינית: כמות). גודל של קוונטום טיפוסי משתנה ממערכת למערכת.
תחת תנאים ניסיוניים מסוימים, עצמים מיקרוסקופיים, כמו אטומים או אלקטרונים, מגלים התנהגות גלית, כמו התאבכות. תחת תנאים אחרים, אותם עצמים מגלים תכונות של חלקיק (עצם שניתן לומר בוודאות באיזה תחום מרחבי הוא נמצא), למשל פיזור. תופעה זו נקראת דואליות גל-חלקיק. על פי מכניקת הקוונטים, דואליות זו קיימת בעצמים מכל סדר גודל. עבור עצמים מאקרוסקופיים אורכי הגל כה קצרים עד כי לא ניתן להבחין בתכונות הגליות כלל.
מכניקת הקוונטים היא תורה הסתברותית. כלומר, בניגוד למכניקה הקלאסית, במקרה הכללי מכניקת הקוונטים אינה יכולה לחזות איזו תוצאה תתקבל בניסוי, אלא רק את ההסתברות לקבל אותה. מבדיקות שנעשו על צבר של ניסויים זהים, התפלגות התוצאות שהתקבלה התאימה בדיוק רב לחיזוי שסיפקה מכניקת הקוונטים.
יישומים של התאוריה הקוונטית כוללים לייזרים, שבבים מוליכים למחצה, מוליכי על, מחשוב קוונטי, מכשור רפואי (כמו MRI), מכשירי תקשורת ועוד. חלק גדול מהטכנולוגיה שבה משתמשים כיום מבוסס על מכניקה קוונטית.
היסטוריה.
ההשערה אודות קוונטיזציה של גדלים פיזיקליים הופיעה לראשונה במאמר של מקס פלאנק משנת 1900, העוסק בקרינת גוף שחור. פלנק ניסה במשך שנים להסביר את אופן הנצפה של התפלגות אורכי הגל של הקרינה, עד שלבסוף מצא נוסחה מדויקת לאחר שהניח שהאנרגיה הכוללת של המערכת עשויה ממנות בדידות (כלומר מקוונטטת). פלנק, כפי שהעיד במכתבים מאוחרים יותר, חשב שהנחה זו מועילה לפתרון הבעיה ותו לא, ולא ייחס לה בתחילה חשיבות רבה.
בשנת 1905 פרסם אלברט איינשטיין מאמר אודות תכונותיו של האור. במאמר שיער שקרינה אלקטרומגנטית איננה גלים רציפים, כפי שהיה מקובל לחשוב בתקופה זו, אלא עשויה ממנות בדידות של אנרגיה, שמאוחר יותר קיבלו את השם פוטונים. הוא הראה כיצד השערה מסבירה תופעות שונות, בין השאר את האפקט הפוטואלקטרי. בניגוד לפלנק, איינשטיין הבין מיד שמדובר בהשערה מהפכנית.
רעיון הקוונטיזציה הוסיף להתפשט בהדרגה ובאיטיות, ופורסמו תאוריות נוספות בתחומים שונים שעשו בו שימוש. לדוגמה, מודל האטום של בוהר משנת 1913 אימץ את המודל הפלנטרי לפיו האלקטרונים סובבים את גרעין האטום באופן הדומה לכוכבי לכת במערכת השמש, אך בתוספת אילוץ קוונטי: רמת האנרגיה שלהם ניתן לאפיון על ידי מספר קוונטי טבעי, ולכן הם יכולים לנוע רק באחד מבין אוסף בדיד של מסלולים אפשריים. המודל הצליח להסביר תופעות שונות של אטום המימן, אך המאמצים המוקדמים להכלילו לאטומים נוספים נתקלו בקשיים.