סרטן צוואר הרחם קשור לנגיף הפפילומה האנושי (HPV) אשר מהווה מעורבות גם בצוואר הרחם, בגידולי הנרתיק, בפי הטבעת ובכיס השתן. כמעט 300 מיליון נשים ברחבי העולם נדבקו ב- HPV, שזו אחת מהדלקות המועברות במגע מיני, ו -5% מכלל 13 מיליון המקרים החדשים של סרטן בעולם יוחסו ל-HPV. במדינות מפותחות, אצל נשים עם גישה לטיפול רפואי, בדיקת סרטן צוואר הרחם באמצעות בדיקת משטח PAP זיהתה שינויים טרום סרטניים בצוואר הרחם, שמובילה להתערבות רפואית מצילת חיים. כמו כן, ניתן להשיג תוכנית חיסון נגד HPV ב־45 מדינות. אם תוכנית זו תיושם ברחבי העולם, חיסון נגד HPV בכיסוי של 70% עשוי להציל את חייהם של 4 מיליון נשים מסרטן צוואר הרחם ולהוות פתרון מעשי למחלה במדינות מתפתחות.
סרטן השחלות.
לעומת זאת, סרטן השחלות, הגורם המוביל לתמותה מסרטן איברי הרבייה, והגורם החמישי הנפוץ ביותר למקרי סרטן בקרב נשים בארצות הברית, חסר תוכנית אבחון ומניעה יעילים, והיא בעיקר מחלה של נשים במדינות מתועשות. מכיוון שהוא ברובו אסימפטומטי בשלביו המוקדמים ביותר, יותר מ־50% מהנשים חולות סרטן בשלב III ומעלה (התפשטות מעבר לשחלות) כבר בזמן האבחנה שלהן, עם פרוגנוזה גרועה כתוצאה מכך.
דמנציה.
שכיחות מחלת האלצהיימר בארצות הברית מוערכת בכ-5.1 מיליון, ושני שלישים מתוכם הן נשים. יתרה מזאת, נשים נמצאות בסבירות הרבה יותר להיות המטפלות העיקריות בבני משפחה הבוגרים הסובלים מדיכאון, כך שהן נושאות הן את הסיכונים לחלות בדיכאון והן את הנטל של מחלה זו. הסיכון לכל החיים של אישה החולה במחלת אלצהיימר הוא כפול מהגברים. חלק מהבדל זה עשוי להיות כתוצאה מתוחלת החיים, אך שינוי במצב ההורמונאלי של נשים לאורך חייהם עשוי גם הוא להיות משמעותי, כפי שההבדלים בביטוי הגנים משמעותי גם כן. מקרי המוות כתוצאה מדמנציה גבוהים יותר בקרב נשים לעומת גברים (4.5% מקרי המוות לעומת 2.0%).
דלדול עצם.
אוסטיאופורוזיס נמצא במקום השישי בקרב מחלות כרוניות של נשים בארצות הברית, עם שכיחות כללית של 18% ושיעור גבוה בהרבה בדלדול עצם בעצמות הירך, הצוואר ובעמוד השדרה המותני בקרב נשים (16%) לעומת גברים (4%), בקרב האוכלוסייה מעל גיל 50. אוסטיאופורוזיס הוא גורם סיכון לשבר בעצמות וכ -20% מהאזרחים הקשישים הסובלים משבר בצוואר הירך מתים תוך שנה. הפער המגדרי הוא בעיקר תוצאה של הפחתת רמות האסטרוגן אצל נשים לאחר גיל המעבר, הפוגעת במאגרי הסידן בגופן. טיפול בהחלפת הורמונים (HRT) הוכח כמפחית סיכון זה ב־25-30%, והיה סיבה שכיחה למרשמים בשנות השמונים והתשעים. עם זאת, המחקר לבריאות נשים (WHI) הוכיח כי הסיכונים להפרעות בקצב הלב בשל השינויים ההורמונליים מהטיפול עולים על התועלת, ובעקבות כך הם הביאו לירידה בשימוש מאז.
אנמיה.
אנמיה היא בעיה בריאותית עולמית גדולה עבור נשים. נשים נפגעות מאנמיה יותר מגברים, כאשר נמצא שעד 30% מהנשים סובלות מאנמיות ו- 42% מהנשים אנמיות במהלך היריון. אנמיה קשורה למספר תוצאות בריאותיות שליליות, הכוללות תוצאה של היריון לקויה ותפקוד קוגניטיבי לקוי (ירידה בריכוז וקשב). הגורם העיקרי לאנמיה הוא מחסור בברזל. בארצות הברית אנמיה של מחסור בברזל (IDA) משפיעה על 37% מהנשים ההרות, אך באופן כללי השכיחות בעולם גבוהה מ־80%. אנמיה מחסור ברזל בנשים עשויה להתחיל בגיל ההתבגרות, מאובדן דם משמעותי במחזור החודשי, בנוסף לביקוש הגובר לברזל בגדילה, ומתווסף לצריכת ברזל מופחתת מההמלצות התזונתיות למתבגרים.
אלימות במשפחה.
נשים חוות אלימות באופן שונה מגברים. האו"ם הגדיר אלימות כלפי נשים כ"כל מעשה של אלימות מבוססת מגדר הגורם לנזק או סבל פיזי, מיני או נפשי או סבל לנשים, כולל איומים על מעשים כאלה, כפייה או שלילת חירות שרירותית, בין אם הם מתרחשים ברבים ובין אם בחיים הפרטיים" (האו"ם, הצהרה על ביטול אלימות נגד נשים, 1993).
אלימות כלפי נשים עשויה ללבוש צורות רבות, הכוללות אלימות פיזית, אלימות מינית, אלימות רגשית והתעללות נפשית, העלולות להתרחש לאורך כל החיים. בנוסף, קיימת אלימות מבנית. סוג זה של אלימות עשויה להיות מוטמעת בחקיקה או במדיניות, או להיות נטועה באופן שיטתי על ידי ארגונים כנגד קבוצות נשים. מבצעי אלימות אישית כוללים קרובי משפחה, מכרים, קולגות לעבודה, זרים ושותפים אינטימיים ומתבטא על פני קשת רחבה של אפליה מינית הכוללת הטרדה מינית, תקיפה מינית, אונס ופגיעה גופנית ורצח נשים.
לאלימות שאינה קטלנית כלפי נשים יש השלכות חמורות על בריאותן הפיזית, הנפשית והפוריות שלהן, והיא נתפסת לא כאל אירועים בודדים אלא דפוס שיטתי של התנהגות אשר פוגם בזכויותיהן אך גם מגביל את תפקידן בחברה ודורש התייחסות שיטתית.
ארגון הבריאות העולמי מעריך כי 35% מהנשים בעולם חוו אלימות פיזית או מינית במהלך חייהן וכי המצב השכיח ביותר הוא אלימות אינטימית של בני זוג. 30% מהנשים במערכות יחסים מדווחות על ניסיון כזה, ו -38% מהרציחות של נשים נובעות מבני זוג אינטימיים. נתונים אלה עשויים להיות גבוהים, עד 70% באזורים מסוימים בעולם. גורמי סיכון כוללים הישגים חינוכיים נמוכים, חוויה הורית של אלימות, התעללות בילדים, אי שוויון מגדרי וגישות תרבותיות המאפשרות להחשיב את האלימות כמקובלת יותר.
החל משנת 1996, ארגון הבריאות העולמי הכריז כי נושא האלימות במשפחה מהווה עדיפות בריאותית מבחינת נושא לטיפול והאו"ם הטמיע מספר תוכניות פעולה לביטול האלימות כלפי נשים וליישם את האמנה לביטול כל צורות אפליה נגד נשים. באספה הכללית של האו"ם בשנת 2000, הוחלט בין היתר להילחם בכל צורות האלימות נגד נשים. האו"ם הכיר בכך שחיסול אלימות, כולל אפליה נגד נשים, היה תנאי הכרחי להשגת כל היעדים האחרים לשיפור בריאות הנשים.
בריאות האישה בישראל.
בריאות האישה בישראל מתקדמת ומפותחת. תוחלת החיים לנשים עמדה בשנת 2016 על 84.2 (לעומת 80.7 בקרב גברים). במדינות רבות תוחלת החיים של נשים גבוהה יותר מזו של גברים. בישראל הפער בין תוחלת החיים של נשים וגברים הוא מהקטנים בקרב מדינות ה-OECD. הפער הממוצע במדינות ה-OECD עמד בשנת 2015 על 5.2 שנים לעומת 3.5 שנים בישראל.
סיבות המוות השכיחות בנשים ובגברים הן סרטן (24.6% ממקרי המוות הם בקרב נשים, 25% בקרב גברים) ומחלות לב (14% ממקרי המוות הם בקרב נשים, 14.8% בקרב גברים).
88% מהנשים מרוצות מחייהן, וכ־59% מרוצות ממצבן הכלכלי. כ־51% מהנשים מעריכות את מצב בריאותן כ-‘טוב מאוד’, 31% מעריכות את מצב בריאותן כ’טוב’. בקרב הצעירות, מתחת לגיל 44, שיעור הנשים המדווחות שמצב בריאותן 'טוב מאוד' הוא 73%, השיעור יורד ל-38% בגיל 45–64 ובגיל 65 ומעלה רק 13% מהנשים מעריכות את מצב בריאותן כ’טוב מאוד’. כ־48% מהנשים בגיל 65 ומעלה מעריכות את מצב בריאותן כ"לא טוב" (‘לא כל כך טוב’ או ‘בכלל לא טוב’).
שירותים רפואיים מתקדמים ומרכזים לבריאות האישה פרוסים בכל רחבי הארץ ומספקים שירות לנשים בכל המגזרים, כחלק מסל הבריאות אותו כל אזרח רשאי לקבל.
הפריה חוץ גופית- IVF בישראל ממומנת על ידי קופות החולים על-פי חוק ביטוח בריאות ממלכתי לאזרחים העומדים בקריטריונים הבאים: בני זוג שלהם אין ילדים בנישואיהם הנוכחיים (עד שני ילדים) או אישה ללא ילדים המעוניינת להקים משפחה שבראשה עומד הורה עצמאי ("משפחה חד הורית"). האישה מקבלת מימון להולדת ילד ראשון ושני.
טיפולי IVF ניתנים לנשים החל מגיל 18 ואילו הגיל המרבי לקבלת טיפולים הוא 45 (עד ליום ההולדת 45).
שיעור פריון הילודה בישראל הוא הגבוה ביותר מבין כל המדינות המפותחות (OECD): בממוצע 3.1 ילדים לאישה ב-2015. הסיבה לכך נעוצה בילודה גבוהה בקרב נשים דתיות וחרדיות, וכן בשיעור פריון גבוה בקרב נשים חילוניות ומסורתיות: 2.2 ילדים לאישה - נתון שאף מצוי בעלייה ב-20 השנים האחרונות.
חופשת הלידה המותרת על פי חוק עומדת כיום על 26 שבועות, מהם כ-14 שבועות בתשלום באמצעות המוסד לביטוח לאומי.
בישראל קיימת ממונה על מעמד האישה מטעם משרד הבריאות. תפקידיה כוללים ריכוז כל הפעולות הנוגעות לקידום ושילוב נשים במשרד הבריאות, סיוע לציבור הנשים העובדות למצות את זכויותיהן, פיתוח תוכניות המקנות ידע וכלים לעובדות לגשת למכרזי כוח אדם במערכת הבריאות כחלק מקידום ופיתוח קריירה, לפעול לייצוג הולם לנשים בתפקידי ניהול ברוח החוק והפסיקה, טיפול בפניות של עובדות ועובדים בנושא הטרדה מינית ולווי שלהם, טיפול בתלונות על קיפוח ואפליה, הפצת מידע רלוונטי, תכנון ימי עיון לרענון חוקים ותקנות בכל הנוגע לזכויות נשים, וייצוג משרד הבריאות בוועדות כנסת הדנות בנושאים הקשורהים למעמד האישה. בנוסף, על מנת לקדם את הנושאים הוקם "פורום נשים" המהווה ועדת היגוי לבניית תוכניות עבודה כנגזרת מהחזון. בפורום נשים חברות מנהלות במשרד הבריאות, המייצגות תחומים ותפקידים שונים.
בנוסף על הממונה, משרד הבריאות מינה מועצה לאומית לבריאות האישה. תפקיד המועצה לייעץ ולהשפיע להנהלת משרד הבריאות בתחום בריאות האישה תוך קיום שיתופי פעולה עם מועצות לאומיות נוספות בממשקים הרלוונטיים. תפקיד המועצה הלאומית לבריאות האישה לבחון ולייעץ למשרד הבריאות בתחומים הבאים: השפעה על עיצוב מדיניות הבריאות בתחום בריאות נשים, קידום בריאות נשים, סוגיות ייחודיות בבריאות נשים ודירוג תעדוף של טכנולוגיות ותרופות עבור ועדת סל שירותי הבריאות.
נשים במחקר בריאות.