פרנציסקה ברוך (Franzisca Baruch; 21 בנובמבר 1901, המבורג, גרמניה – 3 בספטמבר 1989, ירושלים) הייתה ציירת, מעצבת גרפית, קליגרפית וטיפוגרפית ישראלית. עצבה את סמל העיר ירושלים, שטרות כסף, בולים, את הדרכון הישראלי הראשון, הגופן (סוגי אות) "שוקן" ומספר גופנים וסמלילים אחרים.
תולדות חיים.
פרנצ'יסקה ברוך נולדה בשנת 1901 בעיר המבורג שבגרמניה. כשהייתה בת 17 החלה ללמוד עיצוב ואיור בבית הספר שליד המוזיאון הממלכתי לאמנויות ואומנויות בהמבורג.
את הכשרתה בעיצוב גרפי וקליגרפיה עשתה באקדמיה הלאומית לאמנויות בברלין. בתחילת דרכה עסקה בעיקר בעיצוב תעשייתי, ועבדה בעיצוב של צלחות חרסינה ופורצלן עבור בית חרושת מוביל שעם לקוחותיו נמנה גם בית המלוכה הגרמני. בשנת 1920 זכתה בפרס עיצוב עבור עבודתה לעיצוב צלחות חג המולד של בית המלוכה. לאחר מכן עבדה אצל אדווין רדסלובּ (Redslob; ), היועץ האמנותי של הרייך הגרמני בשנים 1920–1933. תפקידו של רדסלוב היה פיקוח על העיצוב הגרפי עבור הממשל. בין משימותיה בשירות הרייך היו עיטורים לרגל ביקור אמאנאללה ח'אן מלך אפגניסטן, שהיה האישיות המלכותית הראשונה שביקרה בגרמניה לאחר המהפכה והדחת קיסר גרמניה.
האמן היהודי יעקב שטיינהרדט פנה אליה בהצעה שתשתתף יחד עמו בעיצוב הגדה לפסח במהדורה ביבילופילית. שטיינהרדט ביקש ממנה לעצב את האותיות – בעברית ובגרמנית. ברוך, שלא ידעה עברית, נחשפה כך לתחום עיצוב האות העברית והחלה להתעניין בעיצוב גופנים עבריים ובעיצוב של כריכות ספרים באותיות עבריות. ההגדה, עם חיתוכי עץ של שטיינהרדט ואותיות פרי עיצובה, המבוססות על כתבי יד אשכנזיים, נדפסה ב-200 עותקים והיא פריט אספנות. הגדה זו יצאה במקביל במהדורות מסחריות. הוצאת "דביר" הוציאה לאור לאור בשנת 1979 מהדורת פקסימיליה של ההגדה.
ברוך פנתה לממונה בבית יציקת האותיות "ברטהולד" על הפקת אותיות עבריות, ומסרה לו את האותיות שעיצבה עבור ההגדה. האותיות נחתכו, נוצקו בעופרת ופורסמו בשם "סת"ם" (על בסיס האות עוצבו הגופנים "רמב"ם" ו"רחל", אות דקה שלא התאימה לדפוס המסורתי ולכן נגנזה בשעתה, בה מודפסים כמה מספרי הוצאת אבן חושן). היא עיצבה אות נוספת המבוססת על האות האשכנזית מאותה תקופה: המזרחן ליאו אריה מאיר הוא שהזמין אות זו הקרויה "מאיר-ברוך". בשנות השישים נוצקה האות בבית היציקה של משה שפיצר "אותיות ירושלים". האות לא הייתה פופולרית, ונמכרו רק כמויות קטנות ממנה.
במהלך שנות ה-20 ועד לעלייתו של היטלר לשלטון עיצבה בין היתר עטיפות ספרים, מטבעות, צעצועי ילדים, תווי ספר ואת ספר שיריה הראשון (שירה סינית מתורגמת לגרמנית). בין השאר עיצבה את ה"אנציקלופדיה יודאיקה" וספרים עבריים נוספים מהוצאת "רימון".
בשנת 1933 עלתה לארץ ישראל והתיישבה בירושלים. בשנים הראשונות בארץ חיה בדוחק והתפרנסה, בצד עבודות גרפיקה מזדמנות, מאפייה ומכירה של עוגות מרציפן. בנוסף עבדה הן עבור ממשלת המנדט כשרטטת מפות והן עבור ההגנה. בראשית שנות ה-40 פנה אליה זלמן שוקן, בעל הוצאת שוקן ועיתון "הארץ", בהצעה לעצב מחדש את לוגו העיתון (הלוגו המקורי צויר על ידי זאב ז'בוטינסקי). ברוך עיצבה את הלוגו באותיות המושפעות מכתב סת"ם אשכנזי, תוך הדגשה על "משיכות קולמוס" כביכול נכתבו על ידי סופר סת"ם. שוקן ראה את העיצוב בעין יפה והציע לפרנציסקה ברוך לעצב עבור ההוצאה אות ייחודית. כך פיתחה את גופן שוקן-ברוך עבור ספרי ההוצאה.
בהמשך עבדה ברוך בעיצוב מפות, וכן שטרי כסף, בולים, וסמלים עבור ממשלת ישראל וכן במשרד פרטי לעיצוב ייחודי עבור אדריכלים.
עזבונה של ברוך נמצא באוסף מוזיאון ישראל, ירושלים.
לוח הבקרה
במערכת ההפעלה חלונות לוח הבקרה (Control Panel) הוא חלק מממשק הניהול הגרפי המאפשר למשתמש במחשב לשנות הגדרות באמצעות תבניות.
התפתחות לוח הבקרה.
לוח הבקרה הוצג במערכת חלונות הראשונה (Windows 1.0).
בחלונות 3.0 הציג לוח הבקרה מבחר קטן של סמלים, החל מחלונות 95 לוח הבקרה ממומש באמצעות תיקייה וירטואלית. כלומר, תיקייה שאינה נמצאת על הדיסק. בפועל התבניות אותן מציג לוח הבקרה ממומשות באמצעות קובצי CPL הנמצאים בספריית System32. החל מחלונות XP ללוח הבקרה שתי אפשרויות הצגה, תצוגה קלאסית ותצוגת קטגוריות אשר המשתמש יכול לבחור ביניהן. על ידי שימוש בהרחבות CPL יכולות תוכנות צד שלישי (שאינן חלק ממערכת ההפעלה) ליצור סמלים אשר יוצגו בלוח הבקרה ובכך לרכז את כל הגדרות התוכנה במקום אחד.
יצירת קובצי CPL.
קובץ CPL הוא סוג של קובץ DLL שהסיומת שלו שונתה ומוכלל בתוכו הקוד הבא על מנת לציין את נקודת הכניסה.
LONG CPlApplet(
HWND hwndCPl,
UINT msg,
LPARAM lParam1,
LPARAM lParam2
פריטים בלוח הבקרה.
לוח הבקרה המקובל כיום במחשבים העובדים תחת גרסאות מתקדמות של חלונות כולל את הפריטים הבאים:
צ'יימברס
צ'יימברס (Chambers) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו הנפוצה היא המשרת בחדרו הפרטי של האדון.
הנרי פרידלנדר
הנרי פרידלנדר (ליון, צרפת, 1904 – ירושלים, 1996) היה גרפיקאי וטיפוגרף, מעצב גופן "הדסה" וזוכה פרס יוהאן גוטנברג על עבודתו הטיפוגרפית ועל הנחלת מקצוע הדפוס.
קורות חייו.
פרידלנדר נולד בליון שבצרפת בשנת 1904 לסוחר בדים יהודי ואם אנגלייה. כשהיה בן 6 המשפחה חזרה לגרמניה. עד 1932 חי בברלין, שם היה סַדָּר דפוס לאחר שקיבל תואר "סדר מוסמך" מן האקדמיה לדפוס בלייפציג ועבד בבתי הדפוס הגדולים והנודעים בגרמניה. ב-1932 עבר להולנד והחל להתמחות בקליגרפיה וטיפוגרפיה. בשנת 1950 עלה לישראל עם אשתו מריה לבית ברון, חסידת אומות עולם, והתיישב במוצא עילית, סמוך לירושלים. משנת 1952 שימש כמנהל בית הספר למקצועות הדפוס של הדסה (לימים מגמת הדפוס במכללת הדסה) וכמרצה בבצלאל.
בית הספר בניהולו, "דפוס לימודי הדסה", היה מסגרת לימודית המקנה הכשרה מקצועית לבני נוער שנשרו ממסגרות חינוכיות אחרות. בנוסף להיותו מוסד חינוכי, פעל גם כבית דפוס שקיבל הזמנות ובכללן עבודות עיצוב גרפי. פרידלנדר הנהיג נוהג שלפיו ספרים נדירים נבחרו כפרויקטי גמר של התלמידים וכך הפך "דפוס לימודי הדסה" להוצאה ביבליופילית. אחת המדריכות בבית הספר הייתה מעצבת הגופנים פרנצ'סקה ברוך.
בין השנים 1932 ו-1958 עסק פרידלנדר בפיתוח גופן עברי ייחודי אשר נקרא גופן "הדסה". על פיתוח זה אמר:
לאחר צאתו לגמלאות בשנת 1970 עיצב פרידלנדר את גופני הדר, שלום ואביב, אשר שימשו כגופנים העבריים של מכונת הכתיבה "כדורית" של יבמ, שזכתה לפופולריות רבה לפני עידן המחשב האישי.
פרידלנדר נפטר בירושלים בשנת 1996 כשהוא בן 92.
נץ גדול
נץ גדול (שם מדעי: "Accipiter gentillis") הוא אחד מארבעת מיני הניצים המזדמנים לישראל. כנרמז בשמו, הוא מין גדול של העוף הדורס נץ. נקבת הנץ הגדול דומה לנקבת הנץ המצוי, אך גדולה ממנה.
אנטומיה.
הנץ הגדול הוא בין הניצים הגדולים בעולם והגדול ביותר המזדמן לישראל. הנקבה גדולה מן הזכר. אורכו של הנץ הגדול נע בין 51.6-60.8 ס"מ, ואורכן של הנקבות 58.5-60.8 ס"מ. משקלם של הזכרים בין 850 ל-1,300 גרם, ומשקלן של הנקבות 1,180 ל-1,300 גרם. אורך זנבם של הזכרים 18.4-19.2 ס"מ ואילו של הנקבות 23.2-25.3 ס"מ. מוטת כנפי הזכרים בין 98.5-120.3 ס"מ ושל הנקבות בין 125.8-134.4 ס"מ.
למין זה יש בין 5 ל-11 נוצות זנב, כשבהמראה מתפרסות לרוחב. לקראת סוף הזנב, מופיעים כתמים קטנים שצורתם צורת האות הלטינית s. צבעם של הכתמים חום דהוי. נוצות הזנב מפוספסות בחום כהה, ושאר צבע הנוצה הוא חום בהיר. הנץ הגדול נבדל מדורסים אחרים בגחונו הבהיר ובכנפיו הרחבות מאוד ביחס לגודלו. מעופו יציב. רוחב כנפיו נע בין 13.5-19.1 ס"מ אצל הזכרים ובין 23.1-29.5 ס"מ אצל הנקבות. צבע גב הנץ נע בין חום אפרפר דהוי לחום כהה אצל הנקבות, אך הצבע בולט וססגוני יותר אצל הזכרים: אצלם, הצבע נע בין חום חולי עד לחום בהיר, כהה במעט מן החום החולי. סוככות כנפיו מנוקדות בצבע חום כהה, ואף על פי שרובן לבנות, ה"אצבעות" (הנוצות שחודרות מעבר לכנף) צבועות בצבע חום כהה. הן רחבות וקצרות יחסית.
מבנה גופה של הנקבה מוצק מזה של הזכר. לרוב הניצים דונגית (עור חשוף בבסיסו של המקור) צהובה ומקור שחור, אך ישנו מופע מיוחד בו גב הנץ בצבע כחול בוהק, דונגיתו כתומה ומקורו כחלחל. סוככות כנפיו של המופע כהה יותר מזו של רוב הניצים. כ-14% מן הזכרים במין זה ו-7% מהנקבות הם בעלי המופע הייחודי הזה. נמצא כי לפרטים במופע זה רגליים ארוכות ביחס לשאר הניצים: בעוד לרוב הניצים הגדולים בעלי המופע השכיח אורך רגליים של 10.5-12.9 ס"מ לזכרים ו-14.3-17.5 ס"מ לנקבות, לניצים גדולים מן המופע המיוחד אורך רגליים של 15.8-19.5 ס"מ לזכרים ו-21.7-25.4 ס"מ לנקבות. לנץ הגדול מבנה גוף עבה. בצידי הרגליים ובאמצע הכנפיים בולטים שני כתמים לבנים במעוף. עינו כתומה. אורך הטופרים 2.7-3.5 בזכרים ו-3.2-4.7 ס"מ אצל הנקבות. בצפון רוסיה ובסיביר ישנו מופע בהיר ומיוחד, צבעו של רוב מופע זה לבן וגחונו מפוספס בפסי רוחב דקים ואורכים שאורכם 15-23 מ"מ אצל הנקבות ו-12-19 מ"מ אצל הזכרים.
תפוצה ובית גידול.