היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת מולדובה לבין נסיכות מונקו כוננו ב-8 בספטמבר 2011. הסכם שיתוף פעולה בין רפובליקת מולדובה לנסיכות מונקו נחתם ב-4 במאי 2017 בקישינב, בעת ביקורו של אלבר השני, נסיך מונקו במדינה. ב-2010, עוד לפני כינון היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין המדינות נחתם הסכם שיתוף פעולה בנושא כלכלה.
מונקו אשר ערך חשוב לה הוא שמירה על הסביבה, משתפת פעולה עם מולדובה בנושאים הקשורים לכך.
פליקס סבר
פליקס סבר (בצרפתית: Félix Savart; 30 ביוני 1791 - 16 במרץ 1841) היה פיזיקאי ומתמטיקאי צרפתי הידוע בעיקר בשל חוק ביו-סבר של האלקטרומגנטיות, אותו הוא גילה יחד עם שותפו ז'אן-בטיסט ביו. תחום העניין העיקרי שלו היה אקוסטיקה וחקר תורת התנודות. עניין מיוחד בכינור הוביל אותו ליצור מודל טרפז ניסויי.
על שמו נקראת יחידת המדידה סבר לרווח מוזיקלי, ועל שמו נקרא גלגל-סבר - התקן בו הוא השתמש בעת חקירת טווח השמיעה האנושית.
תכלתי האש
תכלתי האש (שם מדעי: Irena puella) היא ציפור טרופית ממשפחת התכלתיים החיה בטבע ביערות הגשם ולעיתים גם ביערות נשירים טרופיים עד גובה 1,600 מטר בדרום אסיה ודרום-מזרח אסיה במדינות: דרום-מערב הודו אך גם בצפון-מזרחה באסאם, מגהלאיה, סיקים ומניפור וכן חלק מסין, לעבר בנגלדש, סרי לנקה, בורמה, סינגפור, נפאל, תאילנד איי אנדמן וניקובר ועד למלזיה ואינדונזיה באיים: סומטרה, בורנאו, ג'אווה והאי פלאוואן שבפיליפינים ועוד איים קטנים.
התכלתי מגיע לאורך 24–27 ס"מ ולמשקל 56–76 גרם בזכרים ו-52–71 גרם בנקבות. הם בעלי דו-צורתיות זוויגית בה הזכר ראש וחזה שחורים וגופו כחול כהה. העיניים אדומות עזות והמקור שחור. הנקבות בעלות גוונים בהירים יותר ובעלות נוצות כחולות בהירות מעט לאורך כל גופה אך גם להן עיניים אדומות. ציפור זו היא קרובתם של הבולבוליים ושל ציפורי העלים החיים באותו אזור בטבע.
היא חיה בזוגות או קבוצות קטנות. מזונה העיקרי הוא פירות שונים שהיא מוצאת ומגוונת בחרקים. היא מקננת בין פברואר לאפריל בין ענפי העצים ומכינה קן זלזלים ועלים. הנקבה מטילה בתוכו 2 ביצים קטנות בצבע לבן-ירקרק מעוטר בחום.
יחסי ליכטנשטיין–מולדובה
יחסי ליכטנשטיין–מולדובה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות ליכטנשטיין לבין רפובליקת מולדובה.
סקירה כללית.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מולדובה לבין נסיכות ליכטנשטיין כוננו ב-14 באוגוסט 2001. כשנתיים לאחר כינון היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות (2003) נחתם הסכם פטור הדדי מאשרה לאזרחי שתי המדינות. דהיינו, אזרחי ליכטנשטיין יכולים להיכנס למדינה השנייה עם ביקורת דרכונים בלבד בשדה התעופה/במעבר הגבול. הגבול של ליכטנשטיין ממילא פתוח לכניסה ממדינות שנגן.
בשנת 2007 נחתם הסכם עזרה הומניטרית וטכנית בין שתי המדינות. במסגרת ההסכם התקיים בין שתי המדינות שיתוף פעולה בתחומים הטכנולוגיים ובחינוך התלמידים המולדובנים לטכנולוגיה.
מסע הבחירות של יוג'ין מקארתי לנשיאות ארצות הברית 1968
בחלקה האחרון של שנת 1967 החל יוג'ין מקארתי, חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת מינסוטה, במסע הבחירות שלו, כדי להתחרות על מועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1968. מסע הבחירות שלו התמקד בתמיכתו בסיום מהיר של מלחמת וייטנאם באמצעות הסגת הכוחות המזוינים של ארצות הברית מאזור וייטנאם. הקמפיין פנה לבוחרים צעירים שמאסו בממשלה הממסדית, ולא היו מרוצים מתפקוד הממשל הפדרלי של ארצות הברית.
בראשית מסע הבחירות הייתה מטרת מקארתי להחליף את הנשיא הדמוקרטי המכהן לינדון ב. ג'ונסון. אחרי שמקראתי סחף 42% מקולות המצביעים בפריימריז בניו המפשייר לעומת 49% של הנשיא ג'ונסון, הצטרף הסנאטור רוברט פיצג'רלד קנדי אל המירוץ הנשיאותי. כניסתו של קנדי אילצה את הנשיא ג'ונסון לסגת מהמירוץ. אחרי נסיגתו של ג'ונסון, הצטרף למירוץ סגן נשיא ארצות הברית יוברט האמפרי, אך כניסתו המאוחרת אל המירוץ מנעה ממנו להתמודד במרבית שלבי הבחירות המקדימות.
במהלך הבחירות המקדימות נאבקו קנדי ומקראתי זה בזה, בעוד האמפרי השתמש במעמדו כ"בן המועדף" (Favorite son) כדי לזכות בקולות הצירים בכינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית. ב-5 ביוני 1968 רצח סירחאן סירחאן את קנדי, ובכך נותרו האמפרי ומקראתי המועמדים העיקריים במירוץ. אולם, מקראתי התקשה לגבור על הכוח הרב של ממסד סגן הנשיא של האמפרי, ומסע הבחירות האנטי-מלחמתי שלו התפצל לאחר כניסתו המאוחרת של הסנאטור ג'ורג' מקגוורן מדקוטה הדרומית ממש לפני כינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית. אף על פי שזכה במרב קולות העם, מקארתי הפסיד להמפרי בכינוס הסוער שלווה במחאות ובהתפרעויות.
רקע.
יוג'ין מקארתי נבחר לראשונה לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1948 מטעם מפלגת העבודה-הדמוקרטית-חקלאית של מינסוטה , המסונפת למפלגה הדמוקרטית. הוא כיהן חמש קדנציות לפני שזכה בבחירות לסנאט של ארצות הברית במינסוטה ב-1958. נאומו בכינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1960, במהלכו הביע תמיכה בעדלי סטיבנסון, העמידו באור הזרקורים הלאומי. הנשיא ג'ונסון שקל לבחור במקארתי כעמיתו למירוץ בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1964, אך במקום זאת בחר בסנאטור יוברט האמפרי, שייצג לצדו של מקראתי את מינסוטה בסנאט. מקארתי התנגד נחרצות למלחמת וייטנאם.
חודשים לפני הכרזתו רמז מקארתי כי הוא יאתגר את הנשיא ג'ונסון להתמודד על מועמדות המפלגה הדמוקרטית עקב חילוקי הדעות שלו עם הנשיא בנושא מלחמת וייטנאם. הארגון הפרוגרסיבי "אמריקאים לפעולה דמוקרטית" הודיע כי יתמוך במועמדותו של מקארתי אם יחליט להתמודד. ג'ונסון התייחס ברצינות לשאיפותיו הנשיאותיות של מקארתי, תוך שהוא מגלה באופן פרטי בפני מנהיגי הקונגרס הדמוקרטי כי מקארתי עלול לזכות בתמיכתם של מרטין לותר קינג ושל ד"ר בנג'מין ספוק, ובכך לפצל את המפלגה. עוד דווח כי למקארתי עירבון בסך מאה אלף דולר אמריקני לשימוש בפריימריז בניו המפשייר ובוויסקונסין. היו מי שהסבירו לג'ונסון כי התמודדות של מקארתי עשויה להזכיר את זו של אסטס קאפובר, שהתמודדותו בפריימריז הדמוקרטים לקראת בחירות 1952 לנשיאות הובילו לפרישתו של הנשיא הארי טרומן מהמירוץ הנשיאותי.
מקארתי הסביר באופן פרטי את שאיפותיו הנשיאותיות לסגן הנשיא האמפרי, שעמו ייצג את מינסוטה בסנאט במשך כמעט שני עשורים. הוא ציין כי הוא לא מאמין שהוא יכול לנצח, אלא שהוא "איבד עניין" בסנאט והרגיש "התנגדות חריפה למלחמה". לדבריו אז, הוא מאמין שהדרך הטובה ביותר לבטא את עצמו היא "להיכנס ולצאת מהמירוץ הנשיאותי". האמפרי סבר שמקראתי לא החליט להתמודד על הנשיאות בגלל רגשותיו האישיים כלפי ג'ונסון, אלא בשל רגשותיו האמיתיים לגבי מלחמת וייטנאם.
מאבקו נגד הנשיא המכהן.
מקארתי ציין את החשיבות שבמניעת בחירתו מחדש של הנשיא ג'ונסון למועמד המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ואת המשך המלחמה בווייטנאם בארבעה סבבי בחירות מקדימות ב-30 בנובמבר 1967. עם כניסתו הסביר הסנאטור כי הוא מאמין שיש "משבר מוסרי מעמיק" באמריקה בגלל סלידה של האזרחים מהמערכת הפוליטית וחוסר אונים שקיווה להקל עליו מתוך הבית הלבן. מספר ימים לאחר מכן הוציא ממשל ג'ונסון הצהרה בנושא מלחמת וייטנאם, שלדברי מקארתי הצביעה על הסלמה. הוא האמין כי הצהרה שכזו רק תחזק את מסע הבחירות שלו. בשבוע שלאחר מכן נפוצו שמועות בקרב אנשי סגל הנשיא כי מסע הבחירות של מקארתי אינו אלא תוכנית להחלשת ג'ונסון ולהקל על הסנאטור רוברט קנדי להביס אותו. קנדי הודיע כי לא יתמודד מול ג'ונסון על מועמדות המפלגה לנשיאות, אך לא הכחיש כי יש לו שאיפות נשיאותיות עם כוונה להתמודד במתכונת אחרת. בטרם החל את מאבקו נגד ג'ונסון, עודד מקארתי את קנדי להיכנס למירוץ.
מקארתי החל את חודש ינואר 1968 ללא הבטחות על קריאת תיגר פוטנציאלית על הנשיא בבחירות המקדימות בפלורידה, אך אישר מחדש את מטרתו להביס את הנשיא בניו המפשייר. למחרת הוא הופיע כאורח הראשון בסדרת החדשות " Issues and Answers" בת חצי השעה של רשת הטלוויזיה ABC ודן בדעותיו בנושאים הקשורים לבחירות. הוא טען כי ממשלת צפון וייטנאם הייתה מוכנה לנהל משא ומתן עם ארצות הברית, וכי יש לחדול מכל הפצצה נוספת לשם מניעת פעולות איבה. בזמן שהנשיא ג'ונסון התכונן לנאום מצב האומה השנתי שלו, מקארתי ביקש זמן שידור שווה מרשתות הטלוויזיה לאחר שהנשיא דן בקשירת קשר נגדו מצד מקארתי וקנדי בחודש שעבר. הבקשה נדחתה. בהמשך החודש נשא מקארתי נאום בפני 6,500 סטודנטים בקמפוס הראשי של אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, במהלכו מתח ביקורת על ממשל ג'ונסון על חששו לשאת ולתת עם הצפון-וייטנאמים. הנאום נישא בשעה שרוברט קנדי הצהיר כי יתמוך בג'ונסון כמועמד המפלגה הדמוקרטית לנשיאות, אף על פי שמבחינה אידאולוגית הזדהה יותר עם מקארתי.
סמוך לסוף חודש ינואר התמודד מקארתי בסנט לואיס שבמיזורי, שם המשיך לדבוק ברטוריקה האנטי-מלחמתית שלו, וקבל כי מלחמת וייטנאם מנוגדת למסורת האמריקאית והצהיר כי "לאף אומה אין הזכות להשמיד אומה אחרת תוך שימוש ברציונל של 'בניית אומה'". לאחר מכן דן בתמיכתו בנרמול יחסי ארצות הברית–קובה. לאחר שבעה שבועות של ניהול מסע בחירות, מקארתי הגיע למסקנה כי הנאומים שלו נתפשים יותר כשירה מאשר כמסרי בחירות מהותיים. בזמן ששהה ביישוב סטנפורד שבקליפורניה נתקל מקארתי בכותרות העיתונים שתהו האם המועמד רוצה להמשיך לשאת נאומים צדקניים או לסיים את מלחמת וייטנאם. ככל שנמשכה מועמדותו, מקארתי ועובדיו פעלו לשיפור הלהט של מסע הבחירות.
הבחירות המקדימות יוצאות לדרך.