היא סיימה את לימודי התיכון ב-1994, לאחר שהייתה "נשיאת הכיתה", והשתתפה בכמה הצגות בית-ספריות. לאחר לימודיה בתיכון היא עברה לשיקגו על-מנת ללמוד שם עיתונאות בקולומביה קולג' שיקגו. במקביל ללימודיה התפרנסה כדוגמנית, ועבדה בארצות הברית, במילאנו, בסינגפור, בטוקיו ובהונג קונג. לפני הסמסטר האחרון שלה, פרשה מהלימודים ועזבה לניו יורק כדי לפתח קריירת משחק.
קריירה.
התפקידים הבולטים הראשונים של מונאהן, אף כי היו קטנים, היו בפרקים בודדים בסדרות "אמריקאים צעירים" ו"". הפריצה הקולנועית שלה הייתה בשנת 2001, עם תפקיד קטן בסרט "הבושם". לאחר מכן ביצעה תפקיד קטן נוסף בסרט "בוגדת".
מונאהן פרצה לתודעה הציבורית בשנת 2002, כשהחלה לככב בסדרת הטלוויזיה "בוסטון פאבליק" בתפקיד קימברלי וודס. בשנת 2003 היא הופיעה בסרט "הכל עובר במשפחה". בשנת 2005 שיחקה בסרטים "היפוך החורף" ו"קיס קיס, בנג בנג. הסצינות בהן הופיעה בסרטים "קונסטנטין" ו"סוריאנה" נחתכו מהעריכה הסופית, אך קלטת האודישן שלה ל"קונסטנטין" זיכתה אותה באודישן לסרט "משימה בלתי אפשרית 3", והיא קיבלה את התפקיד. בסרט היא מופיעה לצד טום קרוז.
בשנת 2007 כיכבה מונאהן בסרט "אשת החלומות" כמירנדה. בנוסף כיכבה בסרט "נראתה לאחרונה", וקיבלה ביקורות מצוינות על הופעתה בתור הדמות הראשית, אנג'י ג'נרו, ועל משחקה.
בשנת 2008 שיחקה מונאהן את האנה בסרט "ארוס עליה" לצד פטריק דמפסי, וכיכבה בסרט המותחן "לכודים ברשת" לצד שיה לה-באף.
בשנת 2014 כיכבה בתור מגי הארט בעונה הראשונה של סדרת הפשע האנתולוגית "בלש אמיתי" ברשת HBO; תפקידה אשר הקנה לה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר ומועמדות לפרס סטלייט.
ב-2017 כיכבה לצד ג'יימי פוקס בסרט הפשע "מצוד לילי". באותה שנה שיחקה בסרט הדרמה "הגיבורים של בוסטון".
בשנת 2020 כיכבה בתור סוכנת ה-CIA אווה גלר בסדרת הדרמה והמתח "איש הניסים"; הסדרה עלתה לשירות הזרמת המדיה של נטפליקס ב-1 בינואר 2020 והיא בוטלה לאחר עונה אחת. מאוחר יותר באותה השנה, שיחקה מונהאן בתור הלן שכנר בסרט האימה העל-טבעי "" אשר מהווה סרט המשך עצמאי לסרט "הכישוף" משנת 1996.
בשנת 2021 שיחקה במותחן הפסיכולוגי "אויב בדלת" לצד קייסי אפלק אשר גילם את בעלה.
בשנת 2022 הופיעה בסדרת הדרמה של נטפליקס הדהודים בתפקיד אחיות תאומות המחליפות זהות ביניהן אחת לשנה ביום הולדתן.
חיים אישיים.
מונאהן פגשה את הגרפיקאי האוסטרלי פיטר וייט במסיבה בשנת 2000. הם נישאו באוגוסט 2005 בטקס שנערך בעיירה פורט דאגלס, קווינסלנד. כיום מתגוררים בניו יורק. לשניים שני ילדים בת (2008) ובן (2013).
כוחות היבשה של הוורמאכט
כוחות היבשה של הצבא הגרמני (בגרמנית: Heer) הוקמו על ידי אדולף היטלר במאי 1935 כחלק מהצבא הגרמני המחודש (הוורמאכט). בנוסף לזרוע היבשה כלל הוורמאכט שתי זרועות נוספות - חיל האוויר (הלופטוואפה) והצי (הקריגסמרינה). בראש ה-Heer עמדה המפקדה העליונה של כוחות היבשה, ה-OKH (ראשי תיבות בגרמנית של "Oberkommando Des Heeres"), שהייתה כפופה למפקדה העליונה של הוורמאכט, ה-OKW. אף שבתאוריה המפקדות של שלוש הזרועות של הצבא הגרמני היו כפופות ל-OKW, למעשה הן פעלו באופן עצמאי. היטלר, שלא בטח בנאמנות של ראשי הצבא הגרמני, לקח על עצמו את הפיקוד העליון על צבא היבשה בדצמבר 1941, תוך ניצול כישלון הצבא הגרמני בקרב מוסקבה והמצב המסוכן שנוצר בעקבות מתקפת הנגד הסובייטית באזור מוסקבה, ושמר בידיו את הפיקוד על ה-OKH עד לתום המלחמה.
עם הקמתו כלל צבא היבשה הגרמני 21 דיוויזיות שאורגנו במסגרת 3 ארמיות, אך במהלך השנים הבאות, ובעיקר לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוא התרחב עד שכלל מאות דיוויזיות ועשרות ארמיות. בשנים 1939–1945 גויסו לצבא היבשה כ-13 מיליון איש, מתוכם כ-1.6 מיליון נהרגו ולמעלה מ-4 מיליון נפצעו.
לאחר תבוסת גרמניה הנאצית במלחמה החליטו בעלות הברית ב-20 באוגוסט 1946 להורות על פירוק הוורמאכט הגרמני באופן רשמי, וזה היה גם סופה של זרוע היבשה עד להקמת הבונדסוור בשנת 1956.
מישל מוינהאן
הדגים
הדגים (באנגלית: Fish Hooks) היא סדרת אנימציה אמריקאית מתוצרת חברת וולט דיסני. הסדרה משודרת בערוץ דיסני.
עלילה.
העלילה מתרחשת באקווריום הדגים הענק אשר נמצא בחנות החיות של באד, אשר בכל פרק נמכר בה דבר אחר. מיילו, בי ואוסקר הם שלושה תלמידים דגים בתיכון "מצולות". הסדרה מתארת את בעיותיהם, הרפתקאותיהם וחייהם באוקיינוס המדומה. חלק מהפרקים עוסקים בהרפתקאותיהם מחוץ לאקווריום, כאשר הם מחליטים לצאת לעיר תחת השם "אוגרווד" (פרודיה על הוליווד), לטייל בחנות החיות או כאשר במקרה מועברים למכל מים אחר, כל זאת בעזרת "חליפת מים" השומרת על רטיבותם החיונית.
המוזיאון היהודי בפראג
המוזיאון היהודי בפראג (בצ'כית: Statní židovské museum) הוא מוזיאון לתולדות יהדות צ'כיה. הוקם בשנת 1906 ונמצא ברובע יוספוב (הרובע היהודי לשעבר) בעיר פראג.
המוזיאון כולל ארבעה מבני בתי כנסת ומבנה בית טהרה לא פעילים, הנמצאים בשני רחובות ברובע, ומשמשים לתצוגת אוספי המוזיאון: חפצי יודאיקה, צילומים, ספרים, מסמכים ועוד. מתחם המוזיאון כולל גם את בית הקברות היהודי העתיק בפראג, שבו קבור בין השאר המהר"ל.
ההיסטוריה של המוזיאון.
יהודים התיישבו בפראג כבר במאה ה-10. הרובע היהודי (יוספוב) שגשג לקראת סוף המאה ה-16.
המוזיאון היהודי נוסד בשנת 1906 על ידי ההיסטוריונים ד"ר הוגו ליבן וד"ר אוגוסט שטיין, לימים ראש הקהילה היהודית בפראג. יעדם היה לשמור על חפצים מבתי הכנסת בפראג, שנהרסו במהלך לחידוש העירוני של הרובע היהודי הישן בתחילת המאה ה-20 (מרבית הרובע נהרס בין 1893 ל-1913). לאחר ההרס נשארו שישה בתי כנסת, בית הקברות הישן ו"אולם העיר העתיקה".
בתקופת הכיבוש הנאצי החליטו השלטונות הגרמנים לשמר אתר עתידי ל"מוזיאון המרכזי של הגזע היהודי הנכחד". בשנת 1942 המשטר הנאצי הקים את המוזיאון היהודי המרכזי, במטרה להנציח את המורשת של העם שהושמד לאחר ביצוע הפתרון הסופי. חפצים בולטים של אמנות יהודית נאספו ונבזזו באותה תקופה למוזיאון מכל הקהילות ובתי הכנסת היהודיים של בוהמיה ומוראביה. האחריות לאיסוף הייתה בידי ד"ר יוסף פולאק, ד"ר טוביה יעקובוביץ וד"ר סלומון הוגו ליבן, עד שליחתם לאושוויץ באוקטובר 1944.
בשנת 1950 הועבר המוזיאון לניהול ממשלת צ'כוסלובקיה, אך הוא הוגבל והוצנע מאוד תחת השלטון הקומוניסטי, ולא התאפשרה פעילות מחקרית או חינוכית בו.
ב-1989, לאחר קריסת הקומוניזם והקמת ממשלה חדשה, הוסרו ההגבלות, וב-1994 הוחזרו מבני המוזיאון לידי הקהילה היהודית הקטנה של פראג, אשר התקשתה להחזיק בו.
בראשית המאה ה-21 הוא מנוהל על ידי הממשלה הצ'כית. ב-1996 הוקם במסגרת המוזיאון גם מרכז לחינוך ותרבות, המספק מידע על יהדות ועל ההיסטוריה היהודית של צ'כיה. מבנים באוסף של המוזיאון ניזוקו מאוד במהלך שיטפונות בשנת 2002.
המבנים.
המוזיאון היהודי כולל מספר מבני בתי כנסת ובית טהרה ברחובות סמוכים ברובע יוזפוב, שבכל אחד מהם תערוכה על ההיסטוריה והתרבות של יהדות צ'כיה וכן בית קברות עתיק. ניתן לרכוש כרטיס כניסה לכל המבנים יחד וגם לכל אחד מהם בנפרד.
בית הכנסת מייזל.
בית הכנסת נבנה בשנים 1590–1592, מומן על ידי ראש הגטו היהודי מרדכי מייזל. כמו ב"אלטנוי שול", בבית כנסת זו התיר הקיסר להניף דגל. בית הכנסת נשרף בשנת 1689 ונבנה מחדש לאחר מכן בסגנון הבארוק. הוא שופץ כמעט מחדש בשנים 1893- 1905 בסגנון נאו-גותי.
בבית הכנסת מוצגת תערוכה על תולדות היהודים בצ'כיה ומוראביה מהמאה העשירית, בתקופת ימי הביניים והרנסאנס ועד האמנציפציה בסוף המאה ה-18.
בית הכנסת הספרדי.
בית הכנסת הישן ביותר של פראג. למרות שמו, הוא מעולם לא היה בשימוש על ידי קהל ספרדי, אלא היה לבית הכנסת המודרני הרפורמי הראשון, שנפתח בשנת 1868 לאחר ששופץ בסגנון מאורי. המבנה מעוטר בסגנון אסלאמי בעיטורי זהב ובאריחים צבעוניים, המנסים לחקות את סגנון האדריכלות המורית.
בית הכנסת הספרדי ממשיך את התערוכה מבית הכנסת מייזל על תולדות היהודים בצ'כיה ומוראביה, מתקופת ההשכלה והאמנציפציה ועד השנים האחרונות, כולל תרשימים, ספרים ותמונות. הקומה השנייה כוללת חדר עם חפצי יודאיקה מוזהבים (חנוכיות, פמוטים, כלים לאתרוג ועוד).
בית הכנסת פינקס.
בית כנסת זה נבנה בשנת 1535 על ידי ר' אהרון משולם הורוביץ, אחד משבעת האחים למשפחת הורוביץ. בית הכנסת הושלם על ידי אחיו, ר' פנחס ונקרא על שמו. לאחר מלחמת העולם השנייה הוא הפך לאתר הנצחה לכ-80,000 יהודי צ'כיה (מבוהמיה ומוראביה) שנספו בשואה. על כל קירותיו נרשמו שמות היהודים שנספו ולידם הקהילות אליהם השתייכו. בקומה השנייה, נמצאת כיום תערוכה של ציורי ילדים מגטו טרזינשטט, בהם של הנער פטר גינץ.
בעבודות שיפוץ שנערכו במקום בסוף שנות השישים, נתגלו בקרקעית הבניין מקווה ובאר מים.
בית הקברות היהודי העתיק.
בית קברות היה פעיל מהמחצית הראשונה של המאה ה-15 (המצבה הוותיקה ביותר שנשמרה, של רבי אביגדור קרא, היא מ-1439) ועד שנת 1787. ישנם חוקרים הטוענים כי בית הקברות נוסד 1,000 שנים לפני התיארוך המקובל. ראשיתו בבית קברות בשם "גן יהודי", אשר אותר בחפירות ארכאולוגיות.