התחרות לנשים.
אולימפיאדת ה-37 לנשים התקיימה במקביל לתחרות הפתוחה.
נבחרת ישראל.
באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
הנבחרת סיימה במקום ה-29.
להלן התוצאות הקבוצתיות:
נוקלאוסינתזה
עצמות השמע
עצמות השמע או עצמימי השמע (TA: Ossicula auditus; Ossicula auditoria), הן שלוש עצמות זעירות בתוך האוזן התיכונה, והן העצמות הקטנות ביותר בגוף האנושי. עצמות השמע המכונות פטיש, סדן וארכוף מעבירות תנודות מכניות מעור התוף למבוך שבאוזן הפנימית. הארכיטקטורה של העצמות מאפשרת להן לפעול כמגבר לתנודות שיוצרים צלילים בעור התוף.
העדרן של העצמות או תת-תפקוד שלהם מוביל לפגיעה בינונית עד חמורה בשמיעה.
אנטומיה ותפקוד.
שמותיהן של עצמות השמע ניתנו לפי צורתן המזכירה פטיש (Malleus), סדן (Incus) וארכוף או משוורת (Stapes; מבנה בצורת טבעת בצד האוכף המותאם לכף רגלו של הרוכב).
עצמות השמע יוצרות שרשרת בין האוזן החיצונית לאוזן הפנימית. עצם הפטיש, החיצונית מבין העצמות, מחוברת בצידה המכונה "ידית הפטיש" (Manubrium mallei) לעור התוף, ומתמפרקת עם הסדן בצידה השני. עצם הסדן מופרקת בצידה המרוחק מהפטיש עם הארכוף, ועצם הארכוף מותאמת לחלון הפרוזדור (Fenestra vestibuli; "החלון האובלי"), אחד מפתחיה של האוזן הפנימית.
קולות המגיעים לאוזן ופוגעים בעור התוף, גורמים לתנודות בעור התוף המועברות ממנו לפטיש, מהפטיש לסדן, מהסדן לארכוף ומהארכוף לתוך האוזן הפנימית. תנודות הארכוף מועברות לנוזל שבשבלול האוזן הפנימית ותנודות הנוזל מגיעות לחיישני הקול המתרגמים את התנודות לדחפים עצביים המועברים אל המוח.
כמערכת של מנופים, עצמות השמע מגבירות את עוצמת הרעידות המועברות מהשטח הגדול יותר של עור התוף לשטח של חלון הפרוזדור, עוצמת הרעידות בחלון הפרוזדור חזקה עשרה מונים מזו שבעור התוף. תנועת העצמות יכולה להיות מבוקרת על ידי השריר מותח התוף הנאחז בפטיש ועל ידי שריר המשוורת הנאחז בארכוף. כיווץ השרירים מפחית את עוצמת התנודות המועברות על ידי עצמות השמע ומאפשר להגן על החיישנים באוזן הפנימית מעוצמת קול חזקה מדי ומאידך, שיתוק של השרירים גורם לרגישות יתר לצלילים. ייתכן שפעולת השרירים מאפשרת הפרדה מדויקת יותר בין צלילים גבוהים על ידי הפחתת מעבר צלילים נמוכים.
מאפייה
מאפיה או בית מאפה הם מקום הכנה וממכר למאפים. זהו מקום העבודה של האופה כיום. אפייה היא פעילות עתיקת יומין. המצרים הקדמונים היו הראשונים שאפו לחם, בערך בשנת 8000 לפנה"ס.
בזמנים מודרניים נעשית פעולת האפייה על ידי מכונות במאפיות גדולות, ללא מגע יד אדם. מאפיות קטנות הן פעמים רבות עסקים משפחתיים, בהם מתמחים בדרך כלל ביצור סוג מאפה מסוים. בשנים האחרונות נעשו נפוצות רשתות לאפיית לחם, בעסקים עצמאיים או במסגרת רשתות השיווק. מרבית אלו משמשים כחנות לממכר המאפים, בה ניתן לשבת ולהנות משירותים בדומה לבית קפה.
עצמימי השמע
מסדרון התשתיות
מסדרון התשתיות היה מיזם מתוכנן להעברת תשתיות ואנרגיה מטורקיה לישראל, באמצעות הנחת חמישה צינורות תשתית תת-ימיים. צינורות אלו היו מתוכננים להעביר נפט, גז טבעי, חשמל, מים ותקשורת. תחילתו של מסדרון התשתיות באזור ג'ייהאן במפרץ איסכנדרון שבדרום-מזרח טורקיה. משם אמורים היו צינורות התשתית לצאת, לאורך 460 ק"מ דרך הים התיכון, עד לאזור חיפה. המיזם בוטל לנוכח החרפת היחסים בין המדינות.
היסטוריה.
מגעים ראשונים עם טורקיה על הקמת מסדרון התשתיות החלו בתחילת שנות ה-2000, תחילה דובר על צינור לאספקת גז טבעי בלבד, אותה הציעה להקים חברת גזפרום הרוסית, במטרה לספק גז טבעי לישראל מרוסיה דרך טורקיה. שבמקביל החל משא ומתן על יבוא מים במיכליות לישראל, עקב המחסור במים בישראל. במרץ 2004 נחתם הסכם עקרונות בין טורקיה לישראל, ליבוא מים בכמות של 50 מיליון מ"ק בשנה. באוקטובר 2004 הודיעה הרשות הפלסטינית שהיא גם מעונינת לייבא מים מטורקיה.
במאי 2004 ביקר בטורקיה שר התשתיות, יוסף פריצקי, וקיבל את ברכת הממשלה הטורקית לבצע בדיקת היתכנות כלכלית בעניין הקמת מסדרון תשתיות מקיף. שר האנרגיה הטורקי הציע, באותה עת, כי גם מצרים תצורף לפרויקט. עם זאת בפברואר 2005 הודיע משרד התשתיות כי לנוכח מסקנות סקר היתכנות שנעשה נדחתה ההצעה לייבא חשמל מטורקיה עקב העלות הגבוהה, ושרעיון המסדרון אינו כלכלי.
באוקטובר 2005 חידש שר התשתיות, בנימין בן אליעזר, את המגעים עם טורקיה לגבי הקמת המסדרון. בשלב זה שני צינורות נפט וגז אזוריים שמסתיימים בעיר ג'ייהאן היו בשלבי הקמה ודובר שהמסדרון יוביל גז ונפט מרוסיה וחבר המדינות. בדצמבר 2005 ביקר מנכ"ל משרד התשתיות באזרבייג'ן במטרה לדון בשימוש במסדרון התשתיות להזרמת נפט מהים הכספי לטורקיה ומשם יתחבר גם לקו צינור אילת-אשקלון.
בפברואר 2006, עלתה הצעה שיבוא המים מטורקיה יתבצע באמצעות צינור ימי ולא במכליות. במאי 2006 בנק ההשקעות האירופי הסכים להשקיע 15 מיליון דולר בבדיקת היתכנות להקמת צינור מים מג'ייהאן לישראל. מטרת הצינור שתוכנן, בקיבולת של 200–300 מיליון מ"ק בשנה, הייתה לספק מים לישראל, לירדן והרשות הפלסטינית, עקב משבר המים באזור. באוקטובר 2006 ביקר שר התשתיות בנימין בן אליעזר במצרים במטרה לדון בהארכת המסדרון עד מצרים, במטרה להוביל אליה גז טבעי.
בדצמבר 2006 נחתם מזכר ההבנות בין ישראל לטורקיה לביצוע סקר ההיתכנות למסדרון התשתיות. בעת חתימת ההסכם אמר שר האנרגיה הטורקי, ד"ר הילמי גולר, כי הוא "מאמין שפרויקט התשתיות עם ישראל הוא הרבה יותר מחלום; שתי המדינות יהפכו למרכזי אנרגיה אזוריים שיניבו יתרונות רבים לכולם". במקביל החלה חברת גזפרום בתכנון צינור להולכת גז טבעי מטורקיה לישראל.
באוקטובר 2007 הוצג בפני השר בן אליעזר סקר ההיתכנות המקדים, שהוכן על ידי החברות ENI האיטלקית ו-CALIK הטורקית, שקבע כי יש כדאיות כלכלית בקידום הפרויקט.
עלות הפרויקט נעה, לפי סקר ההיתכנות, בין שניים לארבעה וחצי מיליארד דולר, בהתאם למספר הצינורות שהונחו ושיונחו והיקף המוצרים שיסופקו. ובנייתו הייתה מתוכננת להסתיים בשנת 2012. תחילת התשתית הוקמה. אך במהלך חודש יוני 2010, לאחר פרשת המשט לעזה והצטננות מערכת היחסים בין טורקיה לישראל, הודיעה ממשלת טורקיה על הקפאת המיזם.
הרכב.
צינור נפט.
צינור הנפט המתוכנן אמור היה להוות את המשכו של צינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן שתחילתו בים הכספי וכן צינור הנפט כירכוכ-ג'ייהאן שתחילתו בשדות הנפט הכורדיים בצפון עיראק. נבחנה אפשרות להמשכת צינור הנפט מחיפה לאשקלון, ומשם, דרך מתקני קצא"א, יובל הנפט למפרץ אילת ומשם למזרח הרחוק ולהודו. בדרך זו עשויה הייתה לגדול מהותית הכדאיות הכלכלית להקמת הצינור בין טורקיה לישראל שכן כמויות הנפט שיוזרמו בו יהיו גדולות יותר.
צינור גז.
צינור הגז אמור היה להוות את המשכו של צינור הגז באקו–טביליסי–ארזורום המוביל גז אזרי ממאגרי הים הכספי (בעיקר ממאגר שאח-דניס). הגז שיוזרם לישראל ישמש בחלקו את ישראל ובחלקו ישווק הגז במצב נוזלי (LNG) למדינות אחרות. לפי התוכנית יוזרם הגז בצינור דרומה לכיוון אל עריש, ומשם למתקני הנזלת הגז הממוקמים בדלתה של הנילוס.
פטיש (אנטומיה)
מוזאון המדע והתעשיה בשיקגו
זאובר
זאובר הוא שם משפחה ממקור גרמני שפירושו "טהור", "נקי".
בית חורון תחתון
המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה
המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה (באנגלית: Royal Canadian Mounted Police - ובקיצור RCMP, בצרפתית: Gendarmerie Royale du Canada ובקיצור: GRC) הוא כוח השיטור הלאומי והפדרלי של קנדה, האחראי לאכיפת חוק ברמה הפדרלית ומספק את כוחות השיטור המחוזיים והפרובינציאליים באלברטה, קולומביה הבריטית, מניטובה, ניו ברונזוויק, ניופאונדלנד ולברדור, אי הנסיך אדוארד ובססקצ'ואן (כאשר אונטריו וקוויבק מפעילות כוחות שיטור משלהן). למרות שמה, המשטרה כבר אינה משטרה רכובה והסוסים משמשים רק בטקסים רשמיים.
ככוח המשטרה הלאומי של קנדה, המשטרה אחראית לאכיפת חוקים פדרליים בקנדה כולה ושמירה על החוק והסדר. הערים הגדולות במדינה מפעילות מחלקות משטרה מוניציפליות עצמאיות. שתי הפרובינציות המאוכלסות ביותר, אונטריו וקוויבק, מפעילות כוחות משטרה משלהן: משטרת אונטריו (Ontario Provincial Police) ושירות הביטחון של קוויבק (Sûreté du Québec).
למשטרה סמכויות נרחבות רבות ובהן מאבק בפשעים מסחריים, מניעת הברחות, מלחמה בסחר בסמים לא חוקיים, שמירה על הגבול, מאבק בפשע מאורגן, מלחמה בטרור וביטחון פנים, שירותי אבטחה לבכירים ממשלה, אבטחת נציגויות דיפלומטיות ושיתוף פעולה בינלאומי בנושא שיטור. במחוזות המשטרה מפעילה כוחות שיטור מוניציפליים ואחראית לחקירת פשעים חמורים, תיקי רצח, הפעלת מעבדות לזיהוי פלילי, צוותי תגובת חירום, נטרול חומרי נפץ והפעלת חבלנים וביצוע משימות חשאיות.
שירות הביטחון של המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה (The RCMP Security Service) היה הגוף העיקרי למודיעין פוליטי וסיכול ריגול עם אחריות להגנה על הביטחון הלאומי, עד שגוף זה הוחלף בשירות הביון הביטחוני הקנדי (Canadian Security Intelligence Service) בשנת 1984, בעקבות חשיפת מבצעים חשאיים שהופעלו נגד תנועות בדלניות בקוויבק. שירות הביון הביטחוני אינו מהווה חלק מהמשטרה הרכובה והוא גוף עצמאי לביטחון פנים.
שוטרי המשטרה הרכובה מכונים לרוב "Mounties" - "רכובים". במשטרה הרכובה כ-30,092 שוטרים, נכון לשנת 2019.
היסטוריה.
המשטרה הרכובה הקנדית נוסדה בפברואר 1920 תוך שילוב של כוחות המשטרה הרכובה המלכותית הצפון מערבית (Royal Northwest Mounted Police) שנוסדה בשנת 1873 עם משטרת הדומיניון, שנוסדה בשנת 1868.