גריטוויקן (משוודית: Grytviken, "מפרץ הסיר") הוא יישוב באי ג'ורג'יה הדרומית אשר בטריטוריה הבריטית איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים. היישוב נקרא כך בשנת 1902 על ידי החוקר השוודי יוהאן גונאר אנדרסון (Johan Gunnar Andersson) שמצא במקום סירים אנגלים ישנים ששימשו להגשת שומן טורפים ימיים. זהו הנמל הטוב ביותר באי המבוסס על מפרץ טבעי. האתר מוגן היטב ובמקום נמצאת קרקע שטוחה המתאימה לבנייה וכן יש שם אספקת מים טריים.
היסטוריה.
קארל אנטון לארסן.
היישוב גריטוויקן הוקם ב-16 בנובמבר 1904 על ידי רב החובל הנורווגי קארל אנטון לארסן (Carl Anton Larsen) כתחנה לציד לווייתנים עבור חברת הדיג הארגנטינאית שהייתה בבעלותו. בעונה הראשונה קצר לארסן הצלחה כאשר ניצודו 195 ליווייתנים והציידים ניצלו את כל חלקי גופם של הלווייתנים. פילי ים ניצודו אף הם בשל השומן שלהם. כ-300 איש עבדו בתחנה בשיא עונת הציד בחודשים אוקטובר עד מרץ. כמה מהם נשארו במקום לעונת החורף כדי לתחזק את הסירות ואת המפעל. פעם בכמה חודשים ספינת אספקה הייתה מביאה מצרכים חיוניים לתחנה ולקחה עמה את השומן ואת שאר התוצרים. בשנה שלאחר מכן הקימה ממשלת ארגנטינה במקום תחנה מטאורולוגית.
לארסן, שקיבל אזרחות בריטית, נולד בנורווגיה. הוא התגורר במקום עם אשתו, שלוש בנותיו ושני בניו. כמנהל חברת הדיג ניהל לארסן את בנייתו של היישוב גריטוויקן. הייתה זו משימה שהושלמה תוך חמישה שבועות בחודשים נובמבר-דצמבר 1904. לארסן בחר באתר להקמת תחנת הציד בביקורו במקום ב-1902 בעת שפיקד על ספינה במסגרת המשלחת השוודית לאנטארקטיקה בניהולו של אוטו נורדנשלד. באותו ביקור ניתן השם גריטוויקן למקום על ידי הארכאולוג והגאולוג יוהאן גונאר אנדרסון שביצע סקר בחלק מחצי האי ת'אטצ'ר (Thatcher) ומצא בו מספר רב של ממצאים שהותירו אחריהם ציידי לווייתנים בריטים. מנהלים של תחנות הציד גרו לעיתים קרובות במקום עם משפחותיהם. ביניהם היה פרידהוף יקובסן (Fridthjof Jacobsen) שהתגורר במקום עם אשתו שאף ילדה במקום שניים מילדיהם ובתם הייתה האדם הראשון שנולד מדרום לרכס האנטארקטי.
אוכלוסיית היונקים הימיים מסביב לאיים פחתה בשישים השנים הבאות עד שהתחנה נסגרה בדצמבר 1966. גם כיום מפוזרים בחוף מסביב לגריטוויקן עצמות ליווייתנים יחד עם שרידיהם החלודים של מפעלי העיבוד והספינות הנטושות.
ארנסט שקלטון.
תולדותיה של גריטוויקן קשורים לחוקר האירי ארנסט שקלטון. המשלחת המפורסמת ביותר בהנהגתו של שקלטון הפליגה מלונדון ב-1 באוגוסט 1914 והגיעה לים ודל ב-10 בינואר 1915, שם מחסום קרח מנע מספינתם אנדיורנס להמשיך בדרכה. הספינה התרסקה על הקרח ב-27 באוקטובר 1915 ו-28 חברי הצוות הצליחו להימלט לאי הפיל ולהביא איתם שלוש סירות קטנות. כולם שרדו כאשר שקלטון וחמישה אנשים נוספים הצליחו להגיע לחוף הדרומי של ג'ורג'יה הדרומית על סיפונה של הסירה ג'יימס קירד (James Caird).הם הגיעו למערת המפרץ ומשם חצו את האי לחלקו הצפון-מזרחי. בהגיעו לגריטוויקן ארגן שקלטון מבצע הצלה להשיב הביתה את שארית אנשיו.
שקלטון שב לגריטוויקן בפעם האחרונה לאחר מותו. הוא מת באופן פתאומי ב-1922 מהתקף לב במהלך משלחת נוספת לאנטארקטיקה. אלמנתו בחרה בג'ורג'יה הדרומית כמקום קבורתו והוא קבור שם לצדם של ציידי הלווייתנים שמתו באי. ב-27 בנובמבר 2011 נקבר אפרו של פרנק ויילד שהיה יד ימינו של שקלטון לצד קברו של זה האחרון.
מלחמת פוקלנד.
במהלך מלחמת פוקלנד גריטוויקן נכבשה על ידי הכוחות המזוינים של ארגנטינה בראשית אפריל 1982 לאחר קרב קצר עם חיל הנחתים המלכותי הבריטי. יחידות הקומנדו הבריטיות SAS והSBS כבשו מחדש את היישוב שלושה שבועות מאוחר יותר בלא שנורתה אפילו ירייה אחת.
בסיועה של קורבטה של הצי הארגנטינאי נחת כוח של הנחתים הארגנטינאים ותקף מחלקה של הנחתים המלכותיים שהוצבה בגריטוויקן. בסיומו של הקרב בן השעתיים ניזוקה נחתת ארגנטינאית ומסוק ארגנטינאי הופל. לארגנטינאים היו 3 הרוגים ו-3 פצועים ולבריטים פצוע אחד. אבדותיהם של הארגנטינאים מנעו מהם להמשיך ולכבוש את שאר חלקי האי ורק גריטוויקן נותרה תחת שליטתם. ב-25 באפריל גרם הצי המלכותי נזק ושבה צוללת ארגנטינאית בג'ורג'יה הדרומית. חיל המצב הארגנטינאי בגריטוויקן נכנע מבלי לירות ירייה אחת.
כיום.
יחד עם סביבתה, גריטוויקן הוכרזה כאזור תיירותי מיוחד (ASTI). היישוב הוא תחנת עצירה פופולרית לספינות תיירים המבקרים את אנטארקטיקה והתיירים עוצרים בדרך כלל במקום כדי לפקוד את קברו של שקלטון. המוזיאון המקומי שוכן בביתו של מנהל תחנת צייד והוא פתוח בתקופת הקיץ הדרומי. הכנסייה המקומית היא המבנה היחידי במקום שעדין משמש לייעודו המקורי ולעיתים מתקיימות בו תפילות. בכנסייה נערכו כמה טקסי חתונה במשך השנים.
חיים יצחק ליפקין
הרב חיים יצחק ליפקין (תרע"א, 1911 - תשמ"ח, 1988) היה חבר לשכת הרבנות בתל אביב ורב בית הכנסת המרכזי של הפועל המזרחי בעיר, מחבר ספרים בתורת המוסר ובתורתו של אבי סבו רבי ישראל מסלנט.
תולדותיו.
נולד בירושלים, בנו של אריה לייב ליפקין ונכדו של הרב יצחק ליפקין (בנו של רבי ישראל מסלנט). אמו, מרים, הייתה בתו של בנימין ביינוש לוין ואחותו של הרב אריה לוין. למד בישיבת עץ חיים ובישיבת חברון. נישא למרים, בתו של הרב אברהם יצחק טיקוצ'ינסקי, רבה של שכונת מקור חיים בירושלים.
לאחר נישואיו עבר להתגורר בתל אביב ולמד בהיכל התלמוד ובבית מדרש לתורת ארץ ישראל.
במשך שנים רבות כיהן כחבר הרבנות בתל אביב ורב בית הכנסת המרכזי של הפועל המזרחי בתל אביב. חיבר ספרים רבים שעסקו בתורת המוסר ובתורתו של אבי סבו רבי ישראל מסלנט. ערך לוח שנה ובו חלוקה של לימוד יומי של ספרי מוסר.
גשר יחזקאל בן דוד
גשר יחזקאל בן-דוד הוא גשר מעל נחל איילון הממוקם דרומית מזרחית לעיר אור יהודה בכביש 412 בקטע הכביש שבין אור יהודה למושב חמ"ד. נקרא על שם רב-סרן יחזקאל בן-דוד שנפל במלחמת העצמאות.
היסטוריה.
גשר יחזקאל בן-דוד הוקם בתקופת המנדט כחלק מסלילת כביש 412 המחבר בין צומת ביל"ו לצומת יהוד מערב. בתקופת מלחמת העצמאות, באפריל 1948, פשטה יחידת חבלנים וסיירים על הגשר ופוצצה אותו במטרה לנתק כליל את הקשר בין הכפר הערבי בית דג'ן (בית דגן של היום) לכפר יהודייה (יהוד). הפעולה נעשתה במסגרת מבצע חמץ בפיקוד חטיבת אלכסנדרוני, שמטרתו לנתק הקשר בין הכפרים הערביים שממזרח ליפו כמו: יהודיה, בית דג'ן, יאזור, אל-ח'ירייה, כפר עאנה, סאקיה (אור יהודה של היום) ונוספים, ולהביא בסופו של דבר לכיתורה ונפילתה של יפו.
עד לשנות ה-70 של המאה ה-20, היה גשר יחזקאל בן-דוד, גשר ביילי. רוחבו היה צר יחסית והדבר לא אפשר לעיתים קרובות מעבר בו-זמנית של שני כלי רכב זה מול זה ואילץ כלי רכב במיוחד בעלי רוחב גדול יחסית להמתין עד שהרכב הבא מהכיוון הנגדי יסיים לחצות את הגשר.
בתחילת שנות ה-70 הוחל בהרחבת כביש אור יהודה-בית דגן. גשר הביילי שמעל נחל איילון הוסר ובמקומו נבנה גשר בטון רחב ועליו כביש אספלט עם מספר מסלולים הקיים עד היום.
הגשר נקרא על שם רב-סרן יחזקאל בן דוד ממפקדי ההגנה בתל אביב, שנהרג במלחמת העצמאות בעלותו על מוקש נגד טנקים ליד הכפר הערבי ג'ימזו, במהלך סיור לשם קביעת משלטים באזור בן שמן. יחד עמו נהרגו בפיצוץ זה ישראל שחורי ושורה אושרוביץ.
יום טוב ליפמן ליפקין
ד"ר יום טוב ליפמן ליפקין (תר"ו, 1846 – תרל"ה, 1876) היה מתמטיקאי יהודי, בנו של רבי ישראל מסלנט. התפרסם בזכות המצאתו בתחום המכניקה.
קורות חיים.
נולד בסלנט, פלך קובנה, ליטא, בנו של רבי ישראל מסלנט. בצעירותו למד תורה אצל אביו, אך לאחר שנמשך להשכלה ולמדע נטש את בית אביו בגיל 15 ונסע לגרמניה. קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה באוניברסיטת יינה. למד מתמטיקה באוניברסיטאות בקניגסברג וברלין.
בשנת 1868 פרסם נוסחה הנדסית להחלפת תנועה ישרה לתנועה עגולה, והיא קרויה על שמו ().
בין השנים 1870 – 1873 למד באוניברסיטת פטרבורג. כל ימיו סבל מעוני וחי ממלגה שהעניקה לו האוניברסיטה בפטרבורג. פרסם מאמרים בהצפירה.
דרכו הייתה למורת רוחו של אביו, ולאחר שנעשה שימוש בשמו של בנו כדי להשפיע על דעת הקהל היהודית כאילו אביו תומך אף הוא בתנועת ההשכלה, פרסם אביו מודעה בתשלום ובה כתב:. אביו פעל בדרכים שונות כדי להחזירו לדרך התורה, אך ללא הצלחה.
נפטר בשנת 1875, בן 30, בחיי אביו, ונקבר בפטרבורג.
איי ויליס
איי ויליס (אנגלית: Willis Islands) הם קבוצת איים קטנה ממערב לאי ג'ורג'יה הדרומית באיי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים, שאליהם גם משתייכים פוליטית. הם ממוקמים 3 ק"מ ממערב לאי הציפור (Bird Island).
האיים נתגלו ב-14 בינואר 1775 על ידי ג'יימס קוק ונקראו על שם הימאי תומאס וויליס שהבחין בהם לראשונה.
פאלוצים
פאלוצים (בהונגרית: Palócok) הם קבוצה אתנית מדיארית החיה בצפון הונגריה ודרום סלובקיה. לפאלוצים ניב הונגרי משלהם ומסורות שנשתמרו לאורך השנים. מקורם של הפאלוצים אינו ברור אך ייתכן ששורשיהם בשבטי הקאבארים, פצ'נגים או הקומנים. המקום הראשון בו נמצאת המילה פאלוץ (palóc) בכתב כשם של קבוצה אתנית הוא במסמך ממזוקבשד משנת 1784, הסופר קלמן מיקסאט פרסם את הפאלוצים בספרו "האנשים הטובים מפאלוץ" שיצא לאור ב 1882. הכפר הפאלוצי הולוקה הוכר כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו ב-1987.
הרי&quot;ד פרומקין
רי&quot;ד פרומקין
מגלת רות
מגלת איכה
מגלת קהלת
כלורופלקסוס
לוקינג
פלוצים
וויליס איילנד
צ'רלס טאונס
מעבר סאוורן
מעבר סברן
מעבר סוורן
מולהפולולה
משמעת מים
נועה ידלין
זבולון גרז