דגימות גבישים מעולות נמצאו במקומות הבאים: מכרה פרידריכסזגן (Friedrichssegen) סמוך לנהר אמס (Ems) ליד העיר נסאו (Nassau) במדינת ריינלנד-פפאלץ שבגרמניה, יוהנגאורגנשטאט (Johanngeorgenstadt) שבסקסוניה, מיס (Mies) שבקנטון וו שבשווייץ, פניקסוויל בפנסילבניה, ברוקן-היל בניו סאות' ויילס שבאוסטרליה, המכרות של צואמב בנמיביה ומקומות נוספים. גבישים מחטיים עדינים ארוכים למדי נמצאו לפני זמן רב במכרה פנטיר גלייז (Pentire Glaze) בסמוך לכפר סנט. מינוור (St Minver) שבקורנוול, שבבריטניה. במקומות בהם מוצאים את המינרל הוא מצוי בכמויות ניכרות ומכיל עד 77.5% עופרת.
שימושים מסחריים.
השימוש העיקרי בצרוסיט כיום הוא כמקור להפקת עופרת. "עופרת לבנה" היא מרכיב עיקרי בצבעי עופרת, צבעים שהשימוש בהם הופסק. בליעה של שבבי צבע מבוסס עופרת היא הסיבה הנפוצה ביותר להרעלת עופרת אצל ילדים. ב"עופרת לבנה" ובאצטט העופרת נעשה שימוש במהלך ההיסטוריה כמרכיב בתכשירי קוסמטיקה. בין השאר נכללה "עופרת לבנה" בתכשיר המכונה Venetian Ceruse שנועד להבהיר את עור הפנים שהיה מבוקש מאוד במאה ה-16, למרות שרוב המשתמשים בו היו מודעים לסכנת הרעלת העופרת. בין המשתמשים בתכשיר זה הייתה גם אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה. השימוש בעופרת לבנה בתכשירי קוסמטיקה הופסק במדינות המערב.
עבודת אלילים (יהדות)
קונץ פונץ'
קונץ-פונץ' (במקור הגרמני: Der satanarchäolügenialkohöllische Wunschpunsch, באנגלית The Night of Wishes) הוא ספר שנכתב על ידי הסופר הגרמני מיכאל אנדה. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1989, ובעברית בשנת 1999, בתרגום חנה לבנת.
תקציר.
הסיפור נפתח ב-31 בדצמבר, במפגש בין בעל זבוב טרוף דעת, מכשף מהגיהנום המתמחה בתחום המדע, לבין תולע מאלדיקטוס, שליח מהגיהנום שבא להודיע לו כי שלא עמד בחוזה שחתם עליו, ולא הצליח לגרום מספיק סבל בעולם, ואם עד 12 בערב לא יעמוד ביעדים המוטלים עליו - יוטל עליו צו עיקול. טרוף דעת המיואש מתחיל לכתוב את צוואתו, ואז מגיע אליו שליח שמבשר על בואה של דודתו, מכשפת הכסף עריצה ערפדיתית. במקביל אנו מתוודעים למשרתים של שני המכשפים: את טרוף דעת משרת חתול שמן ועצלן בשם מאוריציו די מאורו, ואת עריצה משרת עורב בשם יעקב עקמומי. למעשה, שניהם נשלחו בידי מועצת החיות הראשית כסוכנים, כדי לוודא שהמכשפים אינם משחיתים את העולם. בניגוד לעורב החשדן שמנסה למלא את תפקידו, החתול התמים משוכנע כי טרוף דעת (שזיהה מייד שהוא מרגל והרדים אותו בעקביות) הוא איש אצילי ואדיב, שמנסה להיטיב עם העולם, ואף ניגש למכשף, מתוודה על שליחותו ומתנצל.
כאשר עריצה ערפדיתית מגיעה, היא מנסה להשיג חתיכת קלף שטרוף דעת ירש מסבו המנוח. לאחר שהמכשף מסרב למסור את הקלף, היא נשברת ומספרת לטרוף דעת שאף אצלה ביקר אותו שליח ואיים עליה באיום דומה, ומספרת כי סבו הוריש לו מחצית מכישוף, ואת החצי השני הוריש לה. המגילה כוללת מתכון לקונץ-פונצ': לשיקוי שאם מכינים אותו כהלכה, מגשים בדיוק את ההפך מהמשאלות של השותה אותו - וכאשר יכינו אותו הם יוכלו לבקש שיתרחשו בעולם דברים טובים ולמעשה יתרחשו אסונות כבדים. הדבר היחיד שהורס את השיקוי הוא צלצול פעמוני חג המולד - שמבטל את כוח היפוך המשאלות. למרות העוינות ההדדית והחשדנות שביניהם, שני המכשפים מסכימים לשתף פעולה ולהכין את השיקוי עד חצות, ומתכננים להשתמש בשני המשרתים כעדים לכך שהם הכינו שיקוי שאמור להפוך את העולם למקום טוב יותר. בכל אותו הזמן הם לא יודעים שמאוריציו ויעקב מקשיבים להם, כאשר הם שוהים בתוך חבית מלאה בפסולת רעילה.
שני המכשפים מכינים את השיקוי, והמשרתים יוצאים לחפש עזרה. הם מגיעים למגדל הקתדרלה בעיר ומטפסים למעלה בקשיים רבים, בניסיון לצלצל בפעמונים מוקדם ולשבש את השיקוי. בראש המגדל הם פוגשים את סילבסטר הקדוש (שמשנה את מצב גופו מאבן לחי לכמה דקות בכל חג סילבסטר), ולאחר שהם מספרים לו את סיפורם הוא מסרב להקדים את הצלצול, אך מעניק להם תו בודד שיוכלו להשתמש בו. החתול והעורב מספיקים להגיע בזמן אל בית המכשף, ומגניבים את התו אל תוך השיקוי רגע אחרי שהכנתו נשלמת. טרוף דעת ועריצה שותים את השיקוי ומבקשים משאלה בכל כוס - כאשר בסופה של החגיגה הם מאחלים לחתול ולעורב, ולבסוף גם זה לזו, בריאות ושגשוג - ולהפתעתם המשאלות מתגשמות כלשונן. שני המכשפים מאבדים את הכרתם, וכשמגיעה השעה 12 תולע מאלדיקטוס מגיע ולוקח את המכשפים איתו.
סדרת אנימציה בעקבות הספר.
בהתבסס על רעיון הספר הופקה סדרת טלוויזיה בשם "אונץ' פונץ'". התוכנית שודרה בין השנים 2000-2001 ובישראל היא שודרה ב-Fox Kids ואחר כך בג'טיקס.
ביקורת.
הספר, שלכאורה מהווה ספר פנטזיה לילדים, מהווה ביקורת חברתית על החברה אשר מכלה את עצמה ואת הסביבה.
תולדות יהדות מרוקו
נכון שזה לא נכון
נכון שזה לא נכון (באנגלית: Say It Isn't So) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2001, מסוגת הקומדיה הרומנטית, בכיכובם של הת'ר גראהם וכריס קליין. עלילת הסרט סובבת סביב סיפורם של שני נאהבים צעירים, גילברט וג'וזפין, שחוקר פרטי מטעה אותם וגורם להם לחשוב שהם אחים.
עלילה.
גילברט נובל (כריס קליין) פוגש בספרית צעירה ויפה בשם ג'וזפין וינגפילד (הת'ר גראהם), שאת חתולה האבוד מצא, והשניים מתחילים במערכת יחסים. גילברט מתכוון להציע נישואים לג'וזפין, אך מקבל טלפון מחוקר פרטי, שחיפש כבר זמן מה את אימו האמיתית של גילברט, ועכשיו גילה שהיא ולדין ויגנפילד, אימה של ג'וזפין.
לאחר מספר חודשים אדם צעיר בשם ליאון פיטופסקי מגיע לבית הוריה של ג'וזפין וטוען שהוא בנם האובד, ובידיו תעודת לידה שמוכיחה זאת, אך השניים מסלקים אותו מביתם. בינתיים ג'וזפין מתארסת לג'ק מיצ'לסון (אדי סיבריאן), איש עשיר שעוסק בחשאי בסחר בקוקאין, אך לא מתחתנת עמו, למרות ההפצרות של אימה, מכיוון שהיא עדיין מאוהבת בגילברט.
לבסוף השניים קובעים תאריך לחתונתם, וביום החתונה המשטרה מגיעה כדי לבשר שגילברט נהרג בתאונת דרכים. המשטרה לא יודעת שמכוניתו של גילברט אכן מעורבת בתאונה, אך גילברט לא נהג בה - אלא אחד מבריוניו של מיצ'לסון. מיצ'לסון עצמו חיבל במכונית, בתקווה שגילברט ייהרג, וזה מה שגרם לתאונה.
אביה של ג'וזפין, שבריאותו משתפרת לאחר שסבל משבץ, מספר לג'וזפין שאימה תכננה להרוס את היחסים בינה לבין גילברט, ולגרום לה להתחתן עם מיצ'לסון. בנוסף, מתגלה שמיצ'לסון הוא זה שסיפר לחוקר הפרטי שאמה של ג'וזפין היא גם אמו של גילברט, ושהידיעה לא נכונה. השניים, שיכולים להיות ביחד שוב, מתאחדים ולאחר מספר חודשים נישאים.
לאז
דוכסות גדולה
דוכסות גדולה היא טריטוריה הנמצאת תחת שליטתו של דוכס גדול או דוכסית גדולה.
מקור הדוכסויות הגדולות.
המונח דוכסות גדולה נטבע בסביבות המאה ה-15 כדי לציין את אדמותיו של דוכס חזק במיוחד. אחד השימושים הראשונים בתואר חדש זה נעשה על ידי דוכסי בורגונדיה, כאשר הם שלטו על שטח גדול מצרפת המודרנית וכן על רוב שטחי הולנד, בלגיה ודוכסות לוקסמבורג (ארצות השפלה הבורגונדיות). המונרכיה הראשונה שנקראה רשמית דוכסות גדולה הייתה הריבונות של משפחת מדיצ'י בטוסקנה תחת האדונות העליונה של האימפריה הרומית הקדושה, שהפכה לדוכסות הגדולה של טוסקנה בשנת 1569. טוסקנה נשארה דוכסות גדולה עד שנת 1860, כשאז הפכה לחלק מממלכת סרדיניה.
השימוש בתואר דוכס גדול לא היה נפוץ במיוחד עד תחילת המאה ה-19, אז נפוליאון העניק דוכסויות גדולות לרבים מבני בריתו והגדיל בכך את אדמותיהם. בעקבות תבוסתו של נפוליאון בקרב ווטרלו בשנת 1815 חדלו להתקיים מספר דוכסויות גדולות שהוא יצר, כמו הדוכסות הגדולה של ברג. למרות זאת, הנציגים שהתאספו בקונגרס וינה הסכימו להמשך השימוש בתואר "דוכס גדול" על ידי דוכסים ונסיכים שהוחזרו להם אדמותיהם, ובמיוחד אלו ששלטו על אזורים שהיו שייכים לאימפריה הרומית הקדושה. כך נוצרו במאה ה-19 מונרכיות רבות במרכז אירופה תחת השם "דוכסויות גדולות", כמו למשל הדוכסות הגדולה של הסן. באותו הזמן הורחב השימוש בתואר "דוכס גדול" ברוסיה, שבה הוא שימש לציין בן משפחה של הצאר.
לוקסמבורג.
הדוכסות הגדולה היחידה שקיימת כיום היא לוקסמבורג, והיא מתנהלת היום כמונרכיה חוקתית עצמאית, אלא שתוארו של העומד בראשה נשאר "דוכס גדול". לוקסמבורג הפכה לדוכסות גדולה בשנת 1815, כאשר עברה לשליטת וילם הראשון, מלך הולנד, בעת שהולנד הפכה לממלכה עצמאית. לוקסמבורג נשארה דוכסות גדולה תחת הכתר ההולנדי עד שנת 1890. בשנה זו מת וילם השלישי, מלך הולנד ודוכס לוקסמבורג בלי להותיר אחריו יורש זכר. את כס המלוכה ההולנדי ירשה בתו של וילם השלישי, וילהמינה, אך חוקי הירושה של לוקסמבורג, שנבעו מהחוק הסאלי, אסרו על אישה שליטה. לפיכך ירש את התואר "דוכס לוקסמבורג" בן-דודה הרחוק, אדולף, דוכס נסאו.
או&quot;ח
ישו מעניק את מפתחות השמים לפטרוס
"ישו מעניק את מפתחות השמים לפטרוס" הוא שמו של פרסקו אשר צויר על ידי הצייר האיטלקי פייטרו פרוג'ינו (Pietro Perugino) על קיר בקפלה הסיסטינית שבוותיקן.
הפרסקו הוא חלק משני מחזורי פרסקאות שנוצרו בקפלה על ידי צוותי ציירים בראשותו של פרוג'ינו. לורנצו דה מדיצ'י שלח את קבוצת הציירים כדי שיעטרו את קירות המבנה שבנה האפיפיור סיקסטוס הרביעי. מחווה פלורנטינית זו באה עם סיומה של מערכה צבאית בין כוחות פירנצה לבין סיקסטוס. מחזור אחד מציג סצנות מחיי משה והמחזור השני מציג סצנות מחייו של ישו.