בעונת 2010, מונה מאמן חדש, ולדימיר פליושצ'וב, איתו אק בארס סיימה רביעית בעונה הסדירה וצברה 94 נקודות. כבר ברבע גמר הפלייאוף, המועדון הפסיד 2–3 לקבוצת לאדה טוליאטי, אף על פי שהוביהל בסדרה 0–2. עונת 2011 נחשבה לעונת מעבר כשבראש הקבוצה עמד המאמן הזר הראשון בתולדות המועדון - הצ'כי ולדימיר ווייטק. מכיוון שהמאמן התאים את הקבוצה לטקטיקה שלו, נרכש ואדים יפנצ'ינצב מסברסטל, שהפך בסופו של דבר למלך השערים של הקבוצה ואחד ממובילי האליפות בסטטיסטיקת השערים ובישולים. אק בארס סיימה חמישי באליפות והגיעה עד לחצי גמר סדרת הפלייאוף, אך נכשלה והפסיד בסדרה בתוצאה 1–3 למטאלורג מגניטוגרסק ובכך סיימה במקום הרביעי.
בשנת 2014 מונה זינטולה ביליאלטדינוב למאמן הקבוצה בפעם השנייה (לאחר ששימש כמאמן בשנים 2004-2011), ברם בעונת 2014/2015 הקבוצה העפילה לסדרת הגמר של גביע גגארין אך הפסידה 4:1 לסק"א סנקט פטרבורג. ביליאלטדינוב הדריך את הקבוצה עד שנת 2018 אך בקדנציה השנייה שלו הצליח להוביל את אק בארס לזכייה אחת בלבד באליפות 2017/2018, אחרי שהציגה רצף של 10 ניצחונות רצופים בפלייאוף הליגה, במה שמהווה להישג שיא בתולדות ה-KHL וזכתה בגביע גגארין השלישי שלה.
ברם, בעונת 2018/2019 התקשתה להגן על תוארה והודחה כבר בשלב הפלייאוף המוקדם של גביע גגארין ובמקומו של ביליאלטדינוב מונה דמיטרי קוורטלנוב.
יריבויות.
במהלך השנים פיתחה אק בארס יריבות חזקה מול לוקומוטיב ירוסלבל והשכנה סלבאט יולאייב אופה, יריבותה עם דינמו מוסקבה נחשבה ליריבות החזקה ביותר בהוקי הרוסי בשנות ה-90.
סטטיסטיקה.
מקרא: מש' = משחקים, נצ' = ניצחונות, נצה' = ניצחונות בהארכה, הפ' = הפסדים, הפה' = הפסדים בהארכה, נק' = נקודות, שעז' = שערי זכות, שעח' = שערי חובה.
חנות הספרים אוסקר ויילד
חנות הספרים אוסקר ויילד (באנגלית: Oscar Wilde Bookshop) הייתה חנות ספרים אמריקאית, והראשונה המוקדשת כולה לסופרים הומואים ולסופרות לסביות. החנות הוקמה בשנת 1967 תחת השם "חנות הספרים לזכרו של אוסקר ויילד", ברחוב מרסר (Mercer) 291. בהמשך עברה החנות לרחוב כריסטופר שבגריניץ' וילג', מנהטן, ניו יורק.
בשנת 2003 הייתה החנות בסכנת סגירה עקב קשיים כלכליים. דיקון מקבין, שהיה הבעלים של חנות דומה בשם "Lambda Rising", החליט לרכוש את "חנות הספרים אוסקר ויילד" על מנת למנוע מהמוסד הוותיק להיסגר. בשנת 2006 הוחלפו הבעלים של החנות, ובשנת 2009 היא נסגרה.
המאבק הלהט"בי.
את החנות הקים האקטיביסט למען זכויות להט"ב קרייג רודוול שהיה בן זוגו של הארווי מילק, ואחד האישים הבולטים בקהילה ההומו-לסבית של ניו יורק. הוא סייע, בין היתר, לארגן את מצעד הגאווה הראשון בעיר והשפעתו על המאבק לשוויון זכויות במדינה הייתה רבה. למרות המבחר הקטן יחסית של ספרים בשנותיה הראשונות של החנות והבעיות הכלכליות אשר פקדו את החנות במרוצת השנים, רודוול סירב למכור במקום מגזיני פורנוגרפיה והתמקד אך ורק ביצירות ספרות.
החנות נחשבה לחזית המאבק של תנועת השחרור הלהט"בי למען זכויות להט"ב בארצות הברית. בתקופה בה הומואים ולסביות רבים השתמשו בשמות בדויים על מנת להימנע ממעצרים, פעל בחנות חדר אחורי ששימש לצורכי מפגש והתארגנות פוליטית ובו תוכננו מאבקים, פעולות ישירות והפגנות. כחלק מאופייה האקטיביסטי, הוציאה החנות ירחון תחת השם "HYMNAL" החל ממרץ 1968. במהלך השנים ספגה החנות גילויי הומופוביה כאשר חלונות המקום נופצו, התקבלו בה איומים לפיצוץ חבלני, וכתובות גרפיטי "להרוג את המתרוממים" רוססו על קירות החנות.
לודומיר סלנדזינסקי
The Advocate
אלפבית עברי קדום
אוצר אמנות
קיצ'נר
קיצ'נר (Kitchener) היא עיר בדרום אונטריו, קנדה. העיר קיצ'נר משתרעת על שטח של 136.86 קמ"ר.
היסטוריה.
מזמן ייסודה משנת 1854 ועד שנת 1916 שמה היה ברלין. אחוז נכבד מתושביה היו מהגרים מגרמניה, ואחרים היו בעיקר יוצאי בריטניה. בשנת 1912 קיבלה מעמד של עיר. לאחר מותו בטביעה של הוריישו קיצ'נר, שר המלחמה הבריטי, במלחמת העולם הראשונה, שונה שמה של העיר לשם הנוכחי, על שמו.
בעיר נולד וגדל ויליאם ליון מקנזי קינג שהיה ראש ממשלת קנדה בשנים שבין מלחמות העולם ובזמן מלחמת העולם השנייה.
בשנת 2004, חגגה העיר את יום השנה 150 שלה.
אזור מטרופוליטני.
העיר מנתה 233,222 בשנת 2016, במיפקד האוכלוסין של קנדה. באזור המטרופולין, הכולל את הערים השכנות ווטרלו וקיימברידג', יש 523,894 אנשים, מה שהופך את האזור ל-10 בגודלו בקנדה והרביעי באונטריו. הערים קיצ'נר וווטרלו מכונות לעיתים קרובות "קיצ'נר-ווטרלו" (K-W), אם כי יש להן עיריות נפרדות. כולל קיימברידג', שלוש הערים ידועות בכינוי "שלוש הערים" (the tri-cities).
מועצת העיר.
מועצה העיר של קיצ'נר מורכבת מראש עיריית קיצ'נר ו-10 חברי מועצה הממונים על המחלקות השונות.
אירועים ואתרים.
בעיר מתקיים מדי שנה בחודש אוקטובר, פסטיבל אוקטוברפסט הכולל הופעות מוזיקליות, שתיית בירה ואוכל. זהו הפסטיבל הגדול בעולם מסוגו, מחוץ ליבשת אירופה. הוא כולל מצעד רב משתתפים לאורך הרחוב הראשי המושך אליו כ-150 אלף מבקרים מדי שנה.
ויטולד גומברוביץ'
ויטולד מריאן גומברוביץ' (בפולנית: Witold Marian Gombrowicz; 4 באוגוסט 1904, מלושצ'ק, פולין הקונגרסאית - 24 ביולי 1969, ונס, צרפת) היה מגדולי מחברי הרומנים והמחזאים הפולנים. כתיבתו מתאפיינת בניתוחים פסיכולוגיים עמוקים, בפרדוקסים ומצבים אבסורדים ובמוטיבים אנטי-לאומיים.
בין יצירותיו הראשונות ניתן למנות את הרומן הראשון שלו, "פרדידורק", שאותו כתב ב-1937 ובו הוא מביע ביקורת על אי הבגרות ועל הנוער, על המעמדות השולטים וכן על העם והתרבות הפולנית בכלל, ואת המחזה טרגי-קומי "הנסיכה איבון", אותו כתב שנה לאחר מכן ובו הביע ביקורת קשה על ממסד המלוכה והאצולה תוך השמת ממסד המלוכה לצחוק. אף שזכה להכרה רק בשנות חייו האחרונות, נחשב גומברוביץ' לאחת מהדמויות הבולטות בספרות הפולנית.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
גומברוביץ' נולד במלושצ'ק בפולין המחולקת תחת שלטון האימפריה הרוסית למשפחה אמידה מהמעמד הגבוה. הוא היה הצעיר מבין ארבעה ילדים להורים יאן ואנטונינה (קוטקובסקה). בשנת 1911 עברה משפחתו לוורשה. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר הוא למד באוניברסיטה של ורשה (ב-1927 השלים תואר מוסמך במשפטים). גומברוביץ' בילה כמה שנים בפריז ולמד שם במוסד ללימודים בינלאומיים גבוהים; הגם שלא התמיד בלימודיו בצרפת, הוא יצר קשרים עם אינטלקטואלים צעירים אחרים.
כשחזר לפולין החל גומברוביץ' לחפש עבודה בתחום המשפטים אך ללא הצלחה. בשנות ה-20 של המאה ה-20 החל לכתוב את הרומן הראשון שלו אך גנז אותו. לימים נודע כי סגנון הרומן ונושאו היו אמורים להציג את הפן האפל של אופיו. באותו אופן, הוא ניסה לכתוב רומן פופולרי שנכשל בשיתוף עם הסופר טדאוש קפינסקי. בסוף שנות העשרים ותחילת השלושים כתב סיפורים קצרים שפורסמו תחת הכותרת: "הביוגרפיה של תקופת אי הבגרות". מאז החלו הטורים שלו להופיע בעיתונות. הוא נפגש עם סופרים ואינטלקטואלים צעירים אחרים בבתי קפה בהם ישבו אמנים מרחבי ורשה. הפרסום של הרומן הראשון שלו, "פרדידורק", הקנה לו מקום של תהילה בקרב חוגי הספרות.
הגלות בארגנטינה.
זמן קצר לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, לקח גומרוביץ' חלק בשיט הבכורה של ספינה פולנית לדרום אמריקה שבמהלכו פרצה המלחמה. הוא החליט להישאר בבואנוס איירס עד תום המלחמה. על אף שהתייצב בנציגות הפולנית ב-1941 הוא נמצא לא כשיר למשימות צבאיות. בסופו של דבר נשאר גומברוביץ' בארגנטינה עד 1963 וחי במרבית הזמן חיי עוני ודלות.
בשנות הארבעים ניסה גומברוביץ' להשיג מעמד ראוי בקרב חוגי הספרות הארגנטיניים על ידי פרסום מאמרים, מתן הרצאות בבית הקפה פריי מוצ'ו, ולבסוף על ידי תרגום הרומן "פרדידורק" לספרדית בעזרת חברו וירחיליו פיניירה. כיום נחשב הספר לבעל משמעות בהיסטוריה של הספרות הארגנטינית; אך בעת פרסומו לא הביא לפרסומו המיוחל, כמו גם פרסום המחזה "החתונה" בספרדית ב-1948. בין השנים 1947–1955 עבד גומברוביץ' כלבלר בבנק בארגנטינה. בשנת 1950 הוא החל להתכתב עם יז'י גיידרויץ', כתב פולני בעיתון הפולני "קולטורה" שיצא לאור בפריז, ומ-1951 החלו עבודותיו להתפרסם בעיתון. ב-1953 הוא פרסם קטעים מתוך סדרת ספריו "יומן" בעיתון. באותה שנה הוא פרסם גם כרך של כתבים, בהם המחזה "חתונה" והרומן "טרנס אטלנטי", אשר עסק בזהות לאומית של אדם מהגר, שאלה שהעלה באופן שנוי במחלוקת.
ב-1956 יצאו ארבעה מספריו לאור בפולין והוא זכה להכרה גדולה, אף שהרשויות בפולין אסרו על הוצאת סדרת ספריו "יומן".
בסדרת ספריו "יומן" (1953-68) רמז גומברוביץ' על הניסיון ההומוסקסואלי שלו עם גבר צעיר מהמעמד הנמוך, נושא שעלה שוב בריאיון שפורסם בשנת 1973 בו רואיין גומברוביץ' על ידי דומיניק דה רו. בשנות ה-60 זכה גומברוביץ' להכרה בינלאומית ורבות מיצירותיו תורגמו לשפות שונות והמפורסמות שבהן: "פורנוגרפיה" ו"קוסמוס". מחזותיו הוצגו בתיאטראות ברחבי העולם, ובמיוחד בצרפת, גרמניה ושוודיה. בישראל עלה המחזה שלו "הנסיכה איבון" מספר פעמים.
שנותיו האחרונות באירופה.