פרס, יליד, אבאלה, חצי האי יוקטן, למד כינור אצל רוואלטאז והלחנה אצל צ'אבס, מנואל מ. פונסה, ויסנטה ט. מנדוסה, קאנדלאריו אואיסר וחוליאן קאריו בקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה במקסיקו סיטי משנת 1927 עד 1932. זמן מה השתכר למחייתו בנגינה במועדון הלילה "סלון מחיקו", אתר שהתפרסם כעבור זמן ביצירתו הנודעת של אהרן קופלנד. ב-1934 הקים, יחד עם המלחינים סלבדור קונטרראס, בלאס גאלינדו וחוסה פאבלו מונקאיו, את "קבוצת הארבעה". משנת 1931 היה כנר שני בתזמורת הסימפונית של מקסיקו בניצוח צ'אבס, וניצח במשך שנתיים על מקהלה במורליה, אך בשנת 1940 חזר למולדתו יוקטן, לכהן שם כמנצח תזמורת המשטרה במרידה. בשנת 1942 ייסד את תזמורת Típica Yukalpetén, המבצעת יצירות של מלחינים בני יוקטן בעבר ובהווה.
בשנת 1944 התמנה למנצח התזמורת הסימפונית של מרידה לאחר התחדשותה ולמנהל הקונסרבטוריון של יוקטאן. ב-1955 עבר לוורקרוז לקבל עליו את ניהול בית הספר למוזיקה במקום ובמקביל עבד ב"מכון לאמנויות" של וראקרוס.
בשנת 1975 מת בחלפה.
יצירותיו.
כמלחין, הצלחתו הגדולה הראשונה הייתה בפואמה סימפונית בשם Uchben X'coholte משנת 1933. פירוש השם הוא "בבית קברות עתיק" בשפת המאיה. יצירתו השאפתנית ביותר היא הבלט "בן המאיה", אבל הפואמה הסימפוניה "טריבו" (1934) היא אולי יצירתו הנודעת ביותר, הודות להקלטה משנת 1956 של התזמורת הסימפונית הלאומית עם לואיס הררה דה לה פואנטה. משנת 1944 ואילך תפסו הניצוח וחובות הניהול יותר ויותר מזמנו, והוא הלחין מעט, יחסית.
מאיר איזנשטט
הרב מאיר בן יצחק איזנשטט (מהר"ם א"ש; ת"ל, 1670 - כ"ז בסיון תק"ד, 7 ביוני 1744, אייזנשטט), שימש כרב בשידלוביץ (שידלובצא), ורמיזא, פרוסניץ ואייזנשטט. מחבר שו"ת "פנים מאירות".
חייו.
נולד בליטא בשנת ה'ת"ל, נכד אחותו של הרב שפתי כהן, "הש"ך". בצעירותו למד אצל הרב אברהם אבלי הלוי גומבינר, בעל ה'מגן אברהם' והרב דוד אופנהיימר. לאחר חתונתו למד כעשר שנים בבית חותנו בסוכטשוב ולאחר מכן שימש כרבה של שידלובצא שבפולין. בתפקידו זה הוטלו עליו מטלות רבות שביטלוהו מלימודו, ומשום כך החליט לעבור למדינות אשכנז שם יפריעוהו פחות. בעזרת יהודי החצר השר שמשון ורטהיימר, התמנה בגיל 30, בשנת ה'ת"ס (1700), לראש ישיבת ורמיזא. לאחר מכן שימש כרב בפרוסניץ שבמוראביה, שם גידל את רבי יהונתן אייבשיץ, לאחר שהאחרון התייתם מהוריו, והיה לו לאב ולמורה.
בשנת ה'תע"ז (1717) התמנה לרבה של קהילת אייזנשטט ו"שבע קהילות". הוא הקים שם ישיבה גדולה שתלמידיה באו מקרוב ומרחוק, ועל ידי כך גדלה השפעתו בחוגים היהודיים שבאזור. תיקן תקנות הנוגעות לסגנון החיים של הקהילה, כגון תקנה האוסרת על משחקי קלפים מלבד בחנוכה, בפורים ובבית היולדת. תקנה זו נשארה בתוקפה בקהילת אייזנשטט עד ליומה האחרון. הוא אימץ את שם העיר כשם משפחתו.
בשנת ה'תפ"ג (1723) נאלץ לעזוב את העיר, בשל עלילה נגדו אצל השלטונות, כביכול היה מעורב בגנבה. בספרו "כתנות אור" על התורה בפרשת שמיני, כותב רבי מאיר: "דרוש דרשתי בתוכחת מוסר לעם בקהל המון חוגג בחודש מנחם שנת תפ"ג. כשיצאתי באלו הן הגולין במדינת פולין מחמת מלשינים". אזכור פרשיה זו מופיעה גם בספרו "פנים מאירות" שם הוא כותב: "כ"ד המתפלל בלב נשבר ונדכה וליבי דואג בקרבי שיצילני משפת שקר". לאחר כשנתיים, התוודה אחד העדים על כך שרבי מאיר אינו קשור לפרשה, ובעקבות זאת יכל לחזור לעירו.
כשחזר לעירו תיקן "יהי רצון" מיוחד כנגד "המזיקים את ישראל בלשונם והמהרסים מעמדי ומצבי הקהילות", וקבע לאומרו בכל יום שני וחמישי לאחר קריאת התורה.
אחד מצאצאיו שמרבה לצטט את דבריו בספרו הוא בעל הפתחי תשובה.
מותו.
רבי מאיר נפטר בכ"ז בסיון ה'תק"ד (1744), ונקבר בבית העלמין הישן באייזנשטט. על מצבתו נכתב: "פה נטמן הרב הגדול כמהר"ר מאיר אב"ד דק"ק א"ש והמדינה זצ"ל מת ונקבר ביום א' כ"ז סיון תק"ד לפ"ק תנצב"ה".
זכרו מונצח בשם הרחוב הקרוי כשם ספרו "פנים מאירות", רחוב הנמצא בשכונת קריית מטרסדורף בירושלים (על שם אחת משבע קהילות). כמו כן צאצאו הרב נתן גשטטנר פתח ישיבה בבני ברק על שמו.
אאטוליה
חוסה פאבלו מונקאיו
חוסה פאבלו מונקאיו (בספרדית: José Pablo Moncayo, 29 ביוני 1912 - 16 ביוני 1958) היה מלחין ומנצח מקסיקני, שחיבר מוזיקה קלאסית בעלת אופי לאומי.
ביוגרפיה.
מונקאיו נולד בגואדלחארה, חאליסקו, מקסיקו. כנער למד נגינה בפסנתר ובהמשך נרשם לקונסרבטוריון של מקסיקו סיטי, שם המשיך בלימודי פסנתר אצל אדוארדו ארננדס מונקאדה, הרמוניה אצל קאנדלאריו אואיסר והלחנה אצל קרלוס צ'אבס. במשך זמן קצר, בשנת 1942, למד גם אצל המלחין האמריקאי אהרן קופלנד. אחת ממשרותיו המקצועיות הראשונות של מונקאיו הייתה כנגן כלי הקשה בתזמורת הסימפונית המקסיקנית, ששמה שונה בהמשך לתזמורת הסימפונית הלאומית של מקסיקו. בשנים 1949 עד 1954 היה למנצח אותה תזמורת.
מונקאיו היה חבר ב"קבוצת הארבעה", שאותה ייסד בשנת 1934 עם עוד שלושה חברים - בלאס גאלינדו, סלבדור קונטרראס ודניאל איילה פרס. מטרת הקבוצה הייתה לקדם את רוח הלאומיות של המוזיקה המקסיקנית. המוזיקה שלו עושה שימוש רב במלודיות, מקצבים והרמוניות, שמקורם במוזיקה העממית של מקסיקו.
יצירתו הנודעת ביותר של מונקאיו עודנה הפנטזיה התזמורתית הססגונית שלו, "אואפאנגו" (1941), אבל מכלול יצירתו כולל עוד יצירות רבות באיכות גבוהה, אם גם מפורסמות פחות. בין אלה האופרה שלו "המולאטית מקורדובה" (1948); "קירות ירוקים" לפסנתר סולו (1951); הקטעים התזמורתיים Amatzinac לחליל צד ורביעיית מיתרים (1935), סימפוניה (1944), סינפונייטה (1945) ו"חורשות" (1954); הבלט "ארץ הסערה" (1958) ו"מנחה לסרוואנטס" לשני אבובים ותזמורת מיתרים (1947).
לקריאה נוספת.
מונקאיו מת במקסיקו סיטי.
ER (סדרת טלוויזיה)
ER היא סדרת טלוויזיה מסוג דרמה רפואית אשר זכתה בפרסי אמי רבים. הסדרה נוצרה על ידי הסופר מייקל קרייטון ומתרחשת בעיקר בבית החולים הדמיוני "קאונטי ג'נרל" (המחוזי הכללי) שבמחוז קוק, שיקגו. הסדרה הופקה על ידי הפקות קונסטנט ו"אמבלין אנטרטיינמנט" ביחד עם האחים וורנר. "ER" הם ראשי התיבות של "Emergency Room", חדר מיון בעברית. היא הסדרה השנייה הארוכה ביותר של חברת NBC (אחרי חוק וסדר), ולה 15 עונות.
תקציר העלילה.
הסדרה מתמקדת בסגל בית החולים הכללי המחוזי שבשיקגו, ובפרט - בחייהם המקצועיים והאישיים של הרופאים והאחיות אשר בחדר המיון. מצד אחד, הסדרה מציגה מאורעות המתרחשים בחדר המיון, ההתנהלות היומיומית של הרופאים והאחיות, ואף ניתוחים ותהליכים שונים ומשונים שעל הרופאים לעשות כדי להציל חיים, דבר שלא תמיד עולה בידם. מצד שני, הסדרה גם מציגה את חייהם האישיים של הרופאים והאחיות, מעבר לחדר המיון, את הקשיים שלהם, הטראומות שלהם, מערכות היחסים שלהם וכו'. יוצרי הסדרה הפכו מקום שלכאורה נראה לנו כמקום שרווי בדיכאון וחולים למקום מלא דרמה.
עונה 1.
פרקים 1–25 (25 פרקים). החלה ב-19 בספטמבר 1994 והסתיימה ב-18 במאי 1995.
בפרק הבכורה, "24 שעות", ד"ר גרין שוקל לעבור למרפאה פרטית לפי בקשתה של אשתו, ג'ן. באותו פרק, האחות קרול האת'ווי, שבעבר הייתה במערכת יחסים עם דאג רוס, מנסה לשים קץ לחייה. באותה תוכנית מתואר גם יומו הראשון בבית החולים של הסטודנט לרפואה ג'ון קרטר. במקור, קרול הייתה אמורה להצליח להתאבד, אבל בסוף לא ידוע מה קורה, ולכן נשאר פתח לחזרתה של קרול. בעקבות תגובת הקהל ג'וליאנה מרגוליס חזרה לסדרה בפרק 3.
במהלך הסדרה נישואיו של ד"ר גרין מתפרקים, וגם בעבודה יש לו בעיות, לאחר שביצע טעות נוראה בטיפולה של אישה בהיריון. ד"ר רוס מנסה להתמודד עם העובדה שהאחות האת'ווי ממשיכה בחייה. ד"ר לואיס מנסה להתמודד עם אחותה ההריונית שיולדת בסוף העונה. קרטר מנסה להתמודד עם הלחץ והמהירות שבאים עם העבודה בחדר המיון, ובדרך גם מנסה להרשים את הממונה עליו, ד"ר בנטון. קרול חוזרת לחייה הרגילים ומתארסת, וגם מנסה לאמץ תינוק רוסי חולה איידס, אך אינה יכולה בעקבות ניסיון ההתאבדות שלה. ביום חתונתה, ארוסה מתעמת איתה בנוגע למידת אהבתה אליו, והיא מודה שאינה אוהבת אותו כפי שהוא אוהב אותה, והוא עוזב אותה דקות לפני הטקס. ד"ר בנטון מתמודד גם עם הלחץ כמנתח מתמחה וגם בטיפול באימו החולה. לאחר שאימו מתה, הוא נכנס למערכת יחסים עם האחות שטיפלה בה, ג'יני בולה.
עונה 2.
פרקים 26–47 (22 פרקים). החלה ב-21 בספטמבר 1995 והסתיימה ב-16 במאי 1996.