בשקיריאן איירליינס (ברוסית: Башкирские авиалини, נתיבי אוויר בשקיריים, בבשקירית: БАЛ Башҡортостан авиалиниялар) היה שמה של חברת תעופה שהמשרד הראשי שלה שכן בנמל התעופה הבינלאומי אופה בעיר אופה, שברוסיה. החברה פעלה כחברת תעופה אזורית שביצעה גם טיסות מטען מאופה לאירופה, אסיה וצפון אפריקה.
החברה נוסדה בשנת 1991 על בסיס חטיבה מקומית של אירופלוט ונסגרה ב-2007 בעקבות הפרת חוקי בטיחות.
היסטוריה.
חברת התעופה הוקמה על שרידי חטיבה מקומית אירופלוט והייתה חלק מחברה שפעלה בסמרה בשם Aerovolga. 1,513 עובדים הועסקו בעת פירוקה.
באוקטובר 2006, רישיון התפעול שלה בוטל על ידי הסוכנות הפדרלית לתחבורה אווירית (FTOA), זאת בשל השקתם מחדש בדצמבר 2006, של מטוסי טופולב Tu-154 באיראן, כאשר הסוכנות קבעה שמטוסים אלה אינם בטיחותיים.
יעדים.
בינואר 2005, בשקיריאן איירליינס הפעילה טיסות ליעדים הבאים:
בשקיריאן איירליינס הפעילה גם טיסות צ'רטר לשארם-אל-שייח', ע'רדקה, קהיר, תוניס וברצלונה.
צי המטוסים.
בשקיריאן איירליינס הפעילה צי של 21 מטוסים, כולם מתוצרת רוסית:
טרף (סדרת טלוויזיה)
טרף (באנגלית: Prey) היא סדרת מתח ופשע ששודרה לראשונה ברשת ITV ב-28 באפריל 2014. הסדרה הוכרזה לראשונה בחשבון הטוויטר של ITV ב-23 באוגוסט 2013. עונה שנייה לסדרה הוכרזה ב-15 באפריל ושידורה החל ב-9 בדצמבר 2015.
תקציר עלילה.
עונה ראשונה.
בסיפור הראשון מככב ג'ון סים בתפקיד בלש המשטרה מרקוס פארו, בלש אהוד במשטרת מנצ'סטר, גרוש עם שני ילדים. חייו מתפרקים כשהוא מגלה את שאשתו לשעבר ובנו נרצחו, וכל הראיות מצביעות עליו. הוא מתגלה בזירת הרצח ונעצר, אבל בהמשך הוא מצליח להימלט והוא נמצא במנוסה, נחוש בדעתו לגלות מי הרג את בני משפחתו ומדוע.
עונה שנייה.
בסיפור השני מככב פיליפ גלניסטר בתפקיד הסוהר דייוויד מורדוק. חייו מסתבכרים כאשר הוא מלווה את אחת האסירות, ג'ולס הופ, לבית החולים, והעניינים יוצאים מכלל שליטה. דייוויד מקבל שיחת טלפון מבתו ההרה לוסי, שנחטפה. היא מתחננת לפניו שייקח את האסירה שאיתו מחוץ למקום לפגישה, אחרת לוסי תיהרג. הוא עושה כבקשתה ומגלה מיד שהוא נמצא בצדו הלא נכון של החוק.
צילומי העונה השנייה החלו במאי 2015, והיא שודרה בין ה-9 ל-23 בדצמבר 2015.
פרסים ומועמדויות.
ג'ון סים זכה בפרס Royal Television Society להופעה הטובה ביותר של שחקן על משחקו בעונה הראשונה של הסדרה. ב-2015 הייתה הסדרה "טרף" מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה בקטגוריית המיני-סדרה.
דוראן (נחל)
נחל דוראן (באנגלית: Doran Stream) הוא נחל מי קרח שנמסו, הזורם בעמק טיילור, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הנהר זורם צפונה מקרחון דוראן, מזרחית לקרחון סולאס, ונשפך לנחל פריסקו בעמק טיילור.
אורכו של הנחל 3 קילומטרים. גובהו של הנחל 316 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של הנחל ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בשנת 1996.
הנחל נקרא על שם פיטר דוראן (Peter Doran), פלאולימנולוג (חוקר אגמים עתיקים) ממוצא קנדי מאוניברסיטת לואיזיאנה סטייט, אשר חקר את האגמים והאקלים של העמקים היבשים מקמרדו מאז שנת 1993.
קלרה בראון
קלרה בראון (באנגלית: Clara Brown; בסביבות 1 בינואר 1800 - 23 באוקטובר 1885) הייתה מנהיגה קהילתית, אשר לאחר ששוחררה מעבדות בווירג'יניה, סייעה להתיישבות של עבדים משוחררים במהלך תקופת הבהלה לזהב בקולורדו.
תחילת דרכה.
קלרה נולדה לעבדות בסמוך לאינדפנדנס, מיזורי בסביבות 1 בינואר 1800. בגיל צעיר קלרה ואמה נמכרו לאמברוז סמית', מגדל טבק מווירג'יניה, ועבדו בשדותיו. היא אז עברה עם משפחת סמית' לקנטקי.
קלרה נישאה לעבד בשם ריצ'רד בגיל 18. היו להם ארבעה ילדים: ריצ'רד, מרגרט, פאולינה אן ואלייזה ג'יין, תאומות. פאולינה אן טבעה בגיל 8. ב-1835, כשנפטר סמית', קלרה ומשפחתה נמכרו במכירה פומבית, כל אחד נמכר בנפרד ונשלח למקום שונה, ומרוחק. קלרה נמכרה לבעל מטע מקנטאקי, ג'ורג' בראון.
חירות.
בגיל 56 זכתה קלרה בראון בחירותה, על פי הוראות צוואתו של ג'ורג' בראון. היא עזבה את מדינת קנטקי מיד עם קבלת התעודות.
בראון נשכרה כמשרתת וטבחית על ידי משפחה שיצאה מערבה מנקודת המוצא בלוונוורת, בטריטוריית קנזס. משם בראון היה נשכרה על ידי קולונל בנג'מין ודסוורת, באפריל 1859, כדי לבשל עבור 26 גברים בקרון הרכבת. היה זה מסע חם ומפרך בן שמונה שבועות לדנבר, קולורדו, שנעשה אף יותר קשה עבור בראון בשל תלונותיו של אחד הגברים מהדרום על כך שנוסעת עמם אישה שחורה. בראון נחשבת לאישה השחורה הראשונה בבהלת הזהב של קולורדו.
באזור דנוור, בראון התיישבה באורריה הסמוכה, שם עבדה במאפייה. היא הייתה אחת החברים המייסדים של בית ספר של יום ראשון הבלתי-מקושר דתית בעיר, דרך קשריה עם שני אנשי דת מתודיסטים. בשל מספר הכורים הגדל, בראון הקימה את המכבסה הראשונה במחוז גילפין, במה שלימים היה לסנטרל סיטי, קולורדו. היא גם עבדה בתור מיילדת, טבחית ומטפלת. הכנסתה של בראון גדלה באופן משמעותי כאשר היא הרחיבה את עסקי הכביסה, לאחר שהכניסה שותף לעסק. היא השקיעה את רווחיה במכרות, ובתוך מספר שנים חסכה סכום גדול והייתה הבעלים של 16 מגרשים בדנוור, 7 בתים בסנטרל סיטי, ונכסים ומכרות בסלע, ג'ורג'טאון, ואיידהו ספרינגס.
בראון נתנה בנדיבות למען קהילתה. היא אירחה מפגשי התפילות הראשונים של הכנסייה המתודיסטית בביתה, וסייעה לאנשים נזקקים, בין אם היו אלה תושבים אירו-אמריקאים חדשים או ילידים אמריקאים. היא כונתה באהבה "דודה קלרה," וביתה היה ל"בית חולים, בית, ומקלט עבור החולים והעניים." הכנסייה הקתולית וכן הכנסייה הפרוטסטנטית הראשונות בהרי הרוקי נבנו בחלקם באמצעות תרומות של בראון.
החיפוש אחר משפחתה והסיוע לעבדים לשעבר.
בראון שלחה מכתבים כדי לאתר את המשפחה שלה, בסיוע של חברים שידעו לכתוב. בראון שמעה כי בעלה ריצ'רד ובתה מרגרט נפטרו, ושבנה ריצרד נעלם ללא עקבות, אבל היא נשבעה להמשיך בחיפושה אחר בתה אלייזה ג'יין. עם סוף מלחמת האזרחים, היא מכרה את נכסיה על מנת לחזור לקנטאקי. היא לא מצאה את אלייזה ג'יין, אבל היא עזרה ל-16 (או 26) קרובי משפחה ואחרים, כולם עבדים לשעבר, לנסוע לקולורדו, וכשהגיעו לשם, עזרה להם למצוא עבודה ומגורים. בראון גם נסעה לקנזס ב-1879, כדי לעזור לעבדים לשעבר "לבנות קהילה ולעבוד את האדמה." בגיל שמונים, כבר התרוקנו חשבונותיה של בראון, בשל הכסף שתרמה, מאמציה לאיתור משפחתה, וכן גם מרמה שנהגו בה סוכני נדל"ן מושחתים.
בראון עברה לדנוור, כשלא יכלה עוד לחיות בגובה הרב שבהרים מבחינה בריאותית, והתגוררה בבית של חברה. אחרי שנים של כתיבת מכתבים, בראון שמעה שבתה אלייזה ג'יין בחיים, ומתגוררת בקאונסיל בלאפס, איווה, היא נסעתה לשם, והיא בת 82, כדי לפגוש אותה. העיתון של קאונסיל בלאפס דווח על ביקורה ב-4 במרץ 1882 ובו נכתב כי בראון היא "עדיין חזקה, נמרצת, גבוהה, שערה עבה עם פסים אפורים, פניה טובי לב". בראון חזרה דנוור עם הנכדה שלה לאחר ביקור ממושך, ומאוחר יותר באה לבקר אותה בתה אלייזה ג'יין, שנשארה עד מות אמה.
בשל תפקידה החלוצי בהיסטוריה של קולורדו, היא נבחרה כחברה באגודת חלוצי קולורדו ורואיינה על ידי עיתון "הדנוור טריביון" ב-26 ביוני 1885.
מותה ומורשתה.
קלרה בראון נפטרה בדנוור ב-23 באוקטובר 1885 ונקברה בבית העלמין ריברסייד. ללווייתה הגיעו נכבדים רבים ממדינת קולורדו, כולל ראש העיר דנוור ג'ון לונג רולט והמושל ג'יימס בנטון גרנט. בבית האופרה של סנטרל סיטי, ייסדו מושב זיכרון על שמה.
היא הוכנסה להיכל התהילה לנשים של קולורדו.
לחייה הוקדשה אופרה שנכתבה על פי לברית של ויליאם לוס והועלתה על בימת האופרה בקולורדו בשנת 2003.
1911 במוזיקה
דייוויד ריימר
דייוויד פיטר ריימר (נולד בשם ברוס פיטר ריימר, 1965–2004) היה גבר קנדי אשר בעת שנולד היה תינוק זכר, ובעקבות הליך מילה כושל גודל על ידי הוריו כילדה.
ביוגרפיה.
כשהיה בן 8 חודשים ובריא - למעט שסבל מפימוזיס, עבר הליך מילה שהתסבך ובו הושחת איבר מינו לחלוטין על ידי רופא בשם ד"ר יוט. הוריו שלא ידעו איך להתמודד עם המקרה פנו לפסיכולוג, ד"ר ג'ון מאני, שהמליץ להם לגדלו כילדה ואף מאוחר יותר לנתח את מערכת הרבייה שלו כך שתראה כנקבית.
16 חודשים לאחר מכן, כשדייוויד כבר היה בן שנתיים, החלו הוריו לגדלו כילדה בשם "ברנדה", תהליך שנמשך עד גיל 15, אז טען ריימר שהוא למעשה גבר, שהוריו טעו וכי הרופא מאני הטריד מינית אותו ואת אחיו התאום בריאן. עד אז מאני פרסם את המקרה באופן שקרי כ"מוצלח" והפך לשנוי ביותר במחלוקת עם חשיפת המקרה ככושל לאחר סיקורים תקשורתיים של שינויו של ריימר.
מאוחר יותר ריימר אף התחתן ואימץ את ילדי אשתו והחל להרצות על הטראומה האישית שלו אך בשנת 2004, לאחר שסבל מדיכאון שהוחרף מאבטלה, ממות אחיו התאום בריאן ממנת יתר של נוגדי דיכאון ומרצונה של אשתו לעזוב אותו, ריימר שם קץ לחייו בירייה במכוניתו בחניון סופר מרקט בשנת 2004.
לאורך השנים, מאני, שיוקרתו נפגעה קשות, סירב להתייחס למקרה, בנימוק של חיסיון רפואי, אם כי רמז לכשלונו והציע הסברים לכך בספרו משנת 1998.
דייויד ריימר
חרטה על הליך התאמה מגדרית
חרטה על הליך התאמה מגדרית היא הפסקת אורח חיים טרנסקסואלי לאחר שנעשה הליך להתאמה מגדרית, באמצעים חברתיים, חוקיים או רפואיים, או תחושת חרטה ורצון לחזור למגדר הקודם.
מאמר סקירה בנושא משנת 1993 מבחין בין חרטה גדולה, המוגדרת כרצון לחזור למגדר המקורי, וחרטה קטנה, הנחשבת כאכזבה מהליך ההתאמה המגדרית, ועשויה לחפוף עם אי שביעות רצון מתוצאותיו.