ב-2000 הופיעה מקדואל בדרמת המלחמה "פרחים בשדה הקרב" בתור שרה אשתו של הצלם הצבאי האריסון לויד (דייוויד סטראתיירן) שנעלם בשדה הקרב במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה.
בשנת 2005 גילמה את טרי בסרט הקומדיה "סלון יופי" בכיכובה של קווין לטיפה.
ב-2017 גילמה את מארוול סטיינברינק בסרט "רק האמיצים" לצד ג'ף ברידג'ס.
ב-2019 שיחקה בעונה החמישית של הסיטקום הבריטי "קוקו" מבית ה-BBC.
בשנת 2021 כיכבה מקדואל לצד בתה, השחקנית מרגרט קוואלי, במיני-סדרה "עוזרת בית" של נטפליקס. בנובמבר 2021 לוהקה לתפקיד ראשי בסרט "סוף טוב" של הבמאים הישראלים טל גרניט ושרון מימון אשר מבוסס על המחזה באותו שם מאת ענת גוב.
בשנת 2022 שיחקה בסרט "בלילות הקיץ"; שעלה בבכורה בפלטפורמות של נטפליקס"."
חיים אישיים.
בשנת 1986, מקדואל נישאה לפול קוואלי, חוואי ודוגמן לשעבר. השניים נפגשו בזמן שהצטלמו לפרסומת של גאפ. יש להם בן, ג'סטין (יליד 1986), ושתי בנות, רייני (ילידת 1990) והשחקנית מרגרט קוואלי (ילידת 1994). מקדואל וקוואלי התגרשו בשנת 1999.
לאחר גירושיה מקוואלי, מקדואל נכנסה למערכת יחסים של שנה עם השחקן דניס קווייד. לאחר מכן, מקדואל התחברה מחדש לבן זוגה לשעבר בתיכון, רט הרצוג, איש עסקים לו נישאה ב-10 בנובמבר 2001. לאחר מכן הזוג התגרש באוקטובר 2004.
נכון לשנת 2013, היא מתגוררת בעיירה מרינה דל ריי, קליפורניה.
דו&quot;ח מבקר המדינה
כלל 18 האלקטרונים
מבט שני
מבט שני הייתה תוכנית תחקירים עיתונאיים ששודרה החל משנת 1976 עד 2017 בערוץ הראשון. רוב התחקירים של תוכנית זו עוסקים בחברה הישראלית. אות התכנית (החל מ-1979) היה "סטאנטמן" מאת המלחין הגרמני אדגר פרוזה, חבר להקת טנג'רין דרים.
התוכנית הפסיקה להיות משודרת בעקבות הודעת כונס הנכסים הרשמי של רשות השידור, דוד האן, על סגירת חטיבת החדשות של הערוץ הראשון, ב-9 במאי 2017, חמישה ימים לפני סגירת הרשות בכלל והערוץ בפרט.
היסטוריה.
החל מתחילת שידורי התוכנית ועד 1986 ערך והגיש את התוכנית מיכאל קרפין.
בין השנים 1986–1990 הגיש את התוכנית ירין קימור.
בין השנים 2003–2004 הגישה את התוכנית אורית לביא-נשיאל.
ב-2008 החלה להגיש את התוכנית קרן נויבך והעורך והמפיק הוא איתי לנדסברג המשמש גם כראש מחלקת התעודה בערוץ. ב-8 בנובמבר 2011 הודחה נויבך מהגשת התוכנית בטענה ש"היא אינה 'עוברת מסך' והצבתה בזמנו בשידור נכפתה על הערוץ על ידי המנכ"ל הקודם", וכי "נויבך התייצבה לשידור סמוך לשעת השידור ולא גילתה מעורבות והתעניינות בתכנים המשודרים בתוכנית". לאחר קרן נויבך הגישה את תוכנית התחקירים עיתונאית הערוץ הראשון נועה ברק-וושלר ולמעשה הגישה אותה במשך ארבע עונות - עד לסוף עונת 2014 (שהסתיימה בקיץ 2015).
מנובמבר 2015 עד סיום התוכנית ב-2017 הגיש אותה העיתונאי יגאל רביד.
במאי 1989 השתמש חיל האוויר בשם התוכנית כשם קוד לטיסה בה עלו לישראל 205 מיהודי אתיופיה, במסגרת מבצע אחים ג'.
פשתה שעירה
פשתה שעירה (שם מדעי: "Linum pubescens", שם עממי: Hairy Pink Flax) היא צמח חד-שנתי בעל פרח ממשפחת הפשתיים. הצמח גדל באזור המזרח התיכון ובפרט בארץ ישראל.
בארץ ישראל הפשתה השעירה גדלה בחורש פתוח ובבתות באזורים הרריים, על קרקעות גיר. היא נפוצה בצפון ומרכז הארץ. היא פורחת באביב חודשים פברואר עד מאי ויוצרת מרבדים ורודים ויפים.
הפרח בעל 5 עלי כותרת. הצוף נמצא בבסיס צינור הנוצר על ידי עלי הכותרת, ולכן רק חרקים בעלי חדק יכולים למצוץ את הצוף. צבע הפרח הוא ורוד עז, עם עורקים כהים יותר לאורך עלי הכותרת, כאשר מרכז הפרח כהה יותר והצינור עצמו בצבע צהוב.
העלים מסורגים ושפתם תמימה.
הזרעים של הפשתה השעירה משמשים למאכל ולרפואה, בין השאר לבעיות במערכת העיכול, כאבי בטן, נשירת שיער, אבנים בכליות ועוד.
ביפקייק
ביפקייק (באנגלית: Beefcake) הוא סרט דוקו-דרמה-להט"בי קנדי-בריטי-צרפתי דובר אנגלית משנת 1999. הסרט הוא מחווה למגזיני פיתוח גוף משנות ה-40, ה-50 וה-60, אשר הופצו בארצות הברית ויועדו לקהילה ההומוסקסואלית, ובפרט למגזין בשם "Physique Pictorial", אשר יצא לאור על ידי בוב מיזר מ"Athletic Model Guild". עלילת הסרט אותו כתב וביים ת'ום פיטצ'ג'רלד, נכתבה בהשראת ספר-תמונות מאת פ' ולנטיין הובן השלישי, אשר יצא לאור על ידי טאשן, והיא מבוססת על אירועים שהתרחשו במציאות.
בסרט מככבים דניאל מק'אייבור, קרול גודסמן, ג'ק גריפין מאזייקה, ג'ונתן טורנס וג'ושוע פיס.
עלילת הסרט מתארת את אורח חייהם הבלייני של דוגמני ה-"Athletic Model Guild", והוא כולל ראיונות עם דוגמנים ועם צלמים אשר עבודותיהם אכן התפרסמו במגזינים המוקדמים, ובהם ג'ק לה-ליין וג'ו דאלסנדרו. הסרט מותח ביקורת על תקופת המקארתיזם שבארצות-הברית, בשנות ה-50.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל סאנדנס בשנת 1999. הסרט הופץ בארצות-הברית על ידי Strand Releasing, והיה מועמד לשלושה פרסי ג'יני.
סאנדנס
טדי אקלילו
תֵוּוֹדוֹרוֹס (טדי) אַקְלילוּ (באמהרית: ቴዎድሮስ (ቴዲ) አክሊሉ; 1977–2005) היה זמר ומוזיקאי אתיופי ישראלי. אקלילו שר שירים אמהריים בסגנונות אתיופים מסורתיים או בשילוב של אלו עם מוזיקת פופ עירונית.
חייו.
אקלילו נולד באזור באגמדיר שבצפון אתיופיה, שם נכנס לתחום המוזיקה בגיל צעיר מאוד. כשהיה נער עבר לגור באדיס אבבה, שם התמחה בסוגים השונים של המוזיקה האתיופית, והחל להופיע במועדונים ובבתי מלון. בסוף שנות התשעים היגר לישראל בעקבות אביו, הזמר אַקְלילוּ סְיוּם (አክሊሉ ሥዩም). אקלילו היה פופולרי בקרב קהילת יהודי אתיופיה וקהלים נוספים בשל יכולותיו הקוליות, הקצביות והרגשיות. בין היצירות שביצע ניתן למצוא את ביצועיו לשירים של הזמר אפרם תמרו ולשיר הסודאני "תשעתשר שנה" (הידוע בקרב האתיופים בשם "סברתה").
אקלילו הושפע מאביו ומהזמר אפרם תמירו, אך סגנון שירתו היה מקורי וייחודי. הוא הופיע בעיקר עם הקלידן היילו סבהט. במקרים אחרים הופיע עם אביו אקלילו סיום, עם נגן הסקסופון אבטה בריהון, עם הזמר זמנה מלסה או עם הקלידן יוסי מרשה. בין המוזיקאים האחרים שלצידם הופיע נמצא גם ידידו נדב הבר.
בקרב הקהילה האתיופית אקלילו נחשב לכישרון גדול, אולם בשל מחלת הסרטן בה לקה, פסק מלהופיע באירועים. הוא הותיר מספר הקלטות של מוזיקה לחתונות אשר ממשיכות להיות מושמעות.
, מספר ידידו נדב הבר.
אקלילו נפטר ממחלת הסרטן בגיל 28.
יהודית אגסי
יהודית בובר-אגסי
ארנו-מישל ד'אבדי
ארנו-מישל ד'אבדי (צרפתית: Arnaud-Michel d'Abbadie; 24 ביולי 1815 - 8 בנובמבר 1893) היה גאוגרף צרפתי, הידוע בעיקר בזכות מסעותיו לאתיופיה.
חייו.
ד'אברי נולד בדבלין שבאירלנד לאב צרפתי ולאם אירית, והמשפחה עקרה לצרפת ב-1818. ד'אברי שהה עם אחיו אנטואן תומסון ד'אבדי באלג'יריה, וב-1837 יצאו שני האחים לאתיופיה. הם הגיעו למאסאווה שלחופי ים סוף (כיום באריתראה) בשנה שלאחר מכן, ומשם יצאו למסעם ברחבי אתיופיה. לעיתים נסעו שני האחים יחדיו ולעיתים לחוד. הם אספו חומר רב ואף היו מעורבים בפוליטיקה המקומית. ב-1848 שבו שני האחים לצרפת, וארנו-מישל ביקר באתיופיה פעם נוספת בשנת 1853. ב-1868 פרסם ארנו-מישל את הספר המרכזי אודות המחקר שערכו שני האחים במדינה, בשם "שתים-עשרה שנים ברמה האתיופית" (Douze ans dans la Haute-Ethiopie). שני האחים זכו בשנת 1850 במדליה מטעם החברה הגאוגרפית הצרפתית (Société de Géographie).
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה]]
[[קטגוריה:מגלי ארצות צרפתים]]
[[קטגוריה:דבלין: אישים]]
[[קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1815]]
[[קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1893]]
דומיניק שטראוס-קאהן
ג'יגר, קיסר אתיופיה
ג'יגר (געז ጊጋር; נולד ב-1745, מת בערך ב-1832) היה קיסר אתיופיה במהלך תקופת השופטים האתיופית. הוא שלט החל ב-3 ביוני 1821 ועד 18 ביוני 1830, למעט הפסקה של מספר ימים בחודש אפריל 1826 עת באדה מריאם השלישי תפס את השלטון.
ג'יגר ירש את אחיו, הקיסר יואס השני, בחסותו של מאריה, ראס באגמדיר. מאוחר יותר, ב-1826 הודח ג'יגר מכס השלטון בידי ראס וובה היילה מריאם, והאחרון המליך תחתיו את באדה מריאם השלישי. אולם לאחר ימים ספורים השיב ראס מאריה את המצב לקדמותו, וג'יגר שב אל הכס.
קיימת אי בהירות באשר לשאלת מוצאו המדויק: בימיו נחשב אמנם לבנו של הקיסר ייאסו השני, אולם יש הסוברים כי היה נצר לקיסר פאסילידס בדרך אחרת.
לפי כתביו של סמואל גובאט, לימים הבישוף הפרוטסטנטי השני של ירושלים, אשר ביקר בגונדר ב-1830, ונפגש עם ג'יגר בארמונו בפאסיל גמב, היה הקיסר נזיר במשך שנים רבות. גובאט ציין כי:
עוד ציין גובאט את מצבו העגום של הקיסר ואת חוסר סמכויותיו, דבר שאפיין את קיסרי תקופת השופטים. הוא עמד על כך שהקיסר היה תלוי לחלוטין מבחינה כלכלית במצביאים שהעניקו לו חסות, ואף סיפר כי הוא, גובאט, העניק לו במתנה את ספרי הבשורה ומעשי השליחים מתורגמים לאמהרית, אך הקיסר ביקש להחזירם תמורת מתנה "שימושית יותר", דוגמת בגד או בד משי.
ב-1830 הודח ג'יגר סופית מכהונתו על ידי ראס דורי, יורשו אל מאריה. גובאט ציין ב-26 בנובמבר 1832 כי נודע לו שג'יגר מצא את מותו בהרעלה.
השפעות בריאותיות של אכילת בשר
בשר הוא מרכיב מרכזי בתזונה של מרבית בני האדם. צריכת בשר מהווה נושא שנוי במחלוקת: מחד, זהו מצרך בסיסי בעל חשיבות תרבותית ודתית, שיש לו חשיבות רבה בכלכלה העולמית והוא מקור לחלבונים וחומרים מזינים חשובים; מאידך, יש אנשים שמאמינים שצריכת בשר אינה בריאה, ויש טיעונים מוסריים נגד אכילת בשר מסוגים שונים ונגד גידול בעלי חיים ושחיטתם לצורך אכילת בשר.