בספטמבר 2007 החלו ההכנות להריסת מגדלי סאות'וורק שעמדו במקום. בנובמבר 2007, קבלן הבניין, חברת "מייס", קיבלה את החוזה לבניית המגדל במחיר קבוע של לא יותר מ-350 מיליון פאונד. עם זאת, מחיר זה עלה לכמעט 435 מיליון ליש"ט באוקטובר 2008, ואחר כך עלה שוב מספר פעמים במהלך הבנייה.
באפריל 2008, ההריסה של מגדלי סאות'וורק הייתה בעיצומה, ועד אוקטובר, הבניין הצטמצם באופן משמעותי בגובהו, ולא נראה עוד על קו הרקיע. ההריסה הסתיימה בתחילת 2009, והחלה הכנת האתר להקמת השארד.
מימון.
גיוס המימון לפרויקט נקלע לקשיים לקראת סוף שנת 2007, לאחר שחוסר הוודאות שהתגבר בשווקים הפיננסיים העולמיים עורר חששות לגבי כדאיות בניית המגדל, והמשקיעים המקוריים של הפרויקט יצאו ממנו. עם זאת, בינואר 2008, היזם הודיע כי השיג מימון מקונסורציום של משקיעים קטארים, ששילמו 150 מיליון ליש"ט כדי להבטיח 80% מהבעלות על הפרויקט. הקונסורציום כלל את הבנק הלאומי של קטר, הבנק האיסלמי של קטר, חברת הנדל"ן של רשות ההשקעות של קטר ומשקיעים קטארים פרטיים. הם הבטיחו לספק את נתח המימון הראשון, שיאפשר להתחיל בבניית המגדל. בשנת 2009, ממשלת קטר איחדה את הבעלות שלה על הפרויקט, באמצעות רכישת המניות של המשקיעים הקטארים הפרטיים.
ארכיטקטורה.
רנצו פיאנו, אדריכל הפרויקט, עיצב את המגדל כפסל דמוי צריח המגיח מנהר התמזה. הוא קיבל השראה מקווי הרכבת הסמוכים לאתר בתחנת גשר לונדון, מצריחי לונדון שתוארו על ידי הצייר הוונציאני קנאלטו בן המאה ה-18, ומתרני ספינות מפרש. העיצוב של פיאנו זכה לביקורת מארגון המורשת האנגלית, שטען שהבניין יהיה "רסיס זכוכית בלב לונדון ההיסטורית". פיאנו ראה בצורתו הדקה, דמוית הצריח, של המגדל תוספת חיובית לקו הרקיע של לונדון, כשהוא מזכיר את צריחי הכנסייה המוצגים בתחריטים היסטוריים של העיר, והאמין שנוכחותו תהיה עדינה הרבה יותר ממה שטענו המתנגדים לפרויקט. הוא הציע שימוש מתוחכם בזיגוג, עם חזיתות אקספרסיביות של זגוגיות זוויתיות שנועדו לשקף את אור השמש ואת השמיים שמעל, כך שמראה המבנה ישתנה בהתאם למזג האוויר ולעונות השנה. הבניין כולל 11,000 זגוגיות, עם שטח פנים כולל של 602,779 רגל רבוע (56,000 מ"ר).
המגדל תוכנן מתוך מחשבה על יעילות אנרגטית. הוא מצויד במפעל חום וכוח משולב (CHP), הפועל על גז טבעי מהרשת הלאומית. הדלק הופך ביעילות לחשמל, וחום מוחזר מהמנוע כדי לספק מים חמים לבניין.
לאחר הרס מרכז הסחר העולמי בניו יורק בפיגועי הטרור ב-11 בספטמבר 2001, החלו אדריכלים ומהנדסי מבנים ברחבי העולם להעריך מחדש את התכנון של מבנים גבוהים. העיצובים הקונספטואליים המוקדמים של המגדל היו בין הראשונים בבריטניה שתוקנו בעקבות פרסום דו"ח המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה של ארצות הברית (NIST) על קריסת ה-WTC. הבניין מתוכנן לשמור על יציבותו בתנאים מכבידים מאוד, עם רצפות הבטון ומרוכבים מתוחים, העמודים הנושאים עומס והצורה המחודדת המעניקים לו טווח נדנוד של 400 מילימטרים (16 אינץ').
בשנת 2014, המגדל זכה במקום הראשון בטקס פרסי גורדי השחקים של אמפוריס, בקטגוריות בניינים מעל 100 מטר שהושלמו ב-12 החודשים הקודמים. שופטי אמפוריס כינו את הבניין כ"גורד שחקים שמוכר מיד ושכבר נחשב לסמל החדש של לונדון".
שימושים.
המגדל משלב, משרדים, בית מלון, מרפאה, מסעדות ודירות מגורים. אכלוס הפרויקט ומכירת הדירות בפרויקט נמשך שנים רבות. ביולי 2017 דווח כי כל עשר דירות היוקרה שבין הקומה ה-53 לקומה ה-65 של המגדל עדיין ריקות. בקומה ה-16 של הבניין שוכנים אולפני רשת אל-ג'זירה שבבעלות קטר.
הלל בן שמואל
רבי הלל בן שמואל מורונה (נולד בין 1220–1235, נפטר ב-1295 בערך) היה רב מחכמי איטליה בתקופת הראשונים, פילוסוף, רופא והוגה דעות יהודי, תלמידו של רבנו יונה גירונדי. מחבר הספר "תגמולי הנפש". הוא היה נכדו של רבינו אליעזר בן שמואל מוורונה, מבעלי התוספות.
קורות חיים.
רבי הלל בן שמואל היה ממפיצי תורתו הפילוסופית של הרמב"ם באיטליה. עובדה זו ראויה להדגשה מיוחדת, לאור העובדה שרבו הגדול, רבי יונה גירונדי, היה ממתנגדיו הגדולים של הרמב"ם בתקופת הפולמוס על הפילוסופיה. לדברי רבי הלל, חזר בו רבו ברבות הימים. וכך כותב רבי הלל באגרת: ויכוח קשה ניהל גם עם מפיץ תורת הרמב"ם, רבי זרחיה שאלתיאל חן.
כונה בחייו "הלל בן שחר", שפתרונו: הלל בן רבי שמואל חסיד, בהשאלה מישעיהו יד, יב. טעות תיעתוק של שמו, גרמה לביבליוגרפים רבים בעבר לכנות את מחבר ספרו "תגמולי הנפש", בטעות: . בין הטועים ביבליוגרפים גדולים כמו חיים מיכל. מי שפתר את החידה חלקית, היה משה שטיינשניידר, שזיהה את השם המקורי הלל. שנים מאוחר יותר, הציע הרב ראובן מרגליות את השלמת הפתרון.
ספרו.
ספרו של רבי הלל בן שמואל זכה לפופולריות רבה כבר בזמנו, וכתבי יד רבים שלו נשתמרו. הודפס לראשונה בידי שלמה זלמן חיים הלברשטאם במסגרת הוצאת הספרים של "חברת מקיצי נרדמים", בליק, בשנת תרל"ד (1874). ומאז זכה לדפוסי צילום רבים. בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20, יצאה לאור מהדורה מדעית של הספר.
הפרעה לשוטר בעת מילוי תפקידו
הפרעה לשוטר בשעת מילוי תפקידו (או בלשון עממית: במילוי תפקידו) היא עבירה לפי חוק העונשין.
נוסח החוק.
בפרק ט' - פגיעות בסדר השלטון והמשפט, סימן ג' - פגיעה בשוטרים, סעיף 275 רשום:
האמנה נגד שחיתות.
באמנת האומות המאוחדות נגד שחיתות עליה חתומה ישראל מאז ה'תשס"ה 2005, ולאחר שהאמנה דנה במניעת שוחד ואפליה מכוּונת, בידי השלטון או בידי אזרחים, האמנה קובעת בפרק 3 (הפללה ואכיפת החוק) סעיף 25 (הפרעה לצדק) סעיף קטן ב':
יש הרואים את סעיף 275 בחוק העונשין - הפרעה לשוטר בשעת מילוי תפקידו, כמענה לסעיף זה באמנה, אף שאינו מסייג את השימוש בו לנושאי שחיתות בלבד.
קיצביהל
הפרעה לשוטר במילוי תפקידו
הפרעה לשוטר בשעת מילוי תפקידו
פדריג קולום
פדריג קולום (באנגלית ובאירית: Padraic Colum; 8 בדצמבר 1881 - 11 בינואר 1972) היה משורר, סופר, סופר ילדים, מחזאי ופולקלוריסט אירי. דמות מרכזית בתחייה האירית.
תולדות חייו.
נולד במחוז לונגפורד בשם Patrick Collumb, בן ראשון מבין שמונה. בין השנים 1889 ל-1892 ניסה אביו את מזלו בארצות הברית במסגרת הבהלה לזהב בקולורדו. עם שובו של אביו לאירלנד עברה המשפחה להתגורר ליד דבלין.
ב-1903 העלה קולום את מחזהו הראשון "Broken Soil", בהמשך היה בין מייסדיו של תיאטרון אבי בדבלין שהוקדש למחזאות אירית מקורית. קולום הצטרף לליגה הגאלית (Conradh na Gaeilge) שנועדה להחייאת וטיפוח השפה האירית וחבר לקבוצת הכותבים ויליאם בטלר ייטס, ליידי אוגוסטה גרגורי, ג'ורג' ויליאם ראסל וארתור גריפית'. הוא אף פרסם משיריו בעיתונו של גריפית' "The United Irishman". כמבקר קבוע בספרייה הלאומית של אירלנד הכיר מבקר קבוע נוסף במקום באותה עת, את הסופר ג'יימס ג'ויס, ובין השניים נקשרה ידידות ארוכה. כמו ייטס, נדד קולום ברחבי אירלנד ואסף שירי עם ובלדות. הידוע בשירים שכינס הוא "She Moved Through the Fair", שקולום אף חיבר מחדש חלק ממילותיו.
ב-1912 נשא לאישה את מגווייר, וב-1914 נסעו בני הזוג לארצות הברית לשהות שתוכננה להיות קצרה והתארכה לשמונה שנים. בארצות הברית עסק קולום בעיקר בכתיבת מעשיות לילדים, המושפעות ממיתולוגיה קלטית. ספרו הראשון לילדים היה " The King of Ireland's Son" ("בנו של מלך אירלנד"), שראה אור ב-1916. בהמשך כתב עלילות נוספות מהמיתולוגיה הקלטית והנורדית, מהמיתולוגיה של הוואי ומן המיתולוגיה היוונית. ב-1922 זכה ספרו אודות גיזת הזהב ועלילות גיבורים נוספות מהמרחב היווני בציון לשבח מטעם ועדת מדליית ניוברי.
בין 1933 ל-1939 שהו בני הזוג קולום בפריז ובניס. בעת שהותו בצרפת חודשה ידידותו הקרובה של קולום עם ג'ויס. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה שב קולום לניו יורק ולימד באוניברסיטת קולומביה ובסיטי קולג' של ניו יורק. ב-1958 פורסם הספר "Our Friend James Joyce" ("ידידנו ג'יימס ג'ויס"), אותו חיבר יחד עם רעייתו, שנה לאחר מותה. את המשך חייו חילק בין ביתו שבקונטיקט לאירלנד מולדתו.
אליעזר בן שמואל (ורונה)
רבי אליעזר בן שמואל מוורונה, רב מחכמי איטליה בראשית המאה ה-13, בדור שלפני רבי צדקיה בן אברהם.
הוא היה מבעלי התוספות, תלמידו של ר"י הזקן. חברו לבית הדין של רבי ישעיה די טראני, "הרי"ד". ולדעת רבי משה מטראני, "המבי"ט", הוא מחברם של התוספות למסכת בבא בתרא.
מתלמידיו נודע רבי אביגדור הכהן. נכדו היה רבי הלל בן שמואל, מחבר הספר "תגמולי הנפש".
פסיקתו.
תשובות הלכתיות שלו השתמרו בספרות בעלי התוספות, כמו אור זרוע. תשובה לדוגמה: שיבולי הלקט (סימן רמז). רבי אליעזר בן יואל ("ראבי"ה"), מצטט מפסקיו בספרו.
חידושו המפורסם בענייני עגינות משמש רבות ב"היתרי עגונה". עילת היתר זו מכונה "אומדנא דרבי אליעזר מוורדון" (בטעות, במקום מוורונה) או סברת "אבד זכרו". עיקרה הוא הטענה "לו היה קיים היה בא". כלומר, במקרי היעדרות שבהם יכול היה הבעל המעגן לחזור או להודיע על סיבת היעלמו לו היה קיים, הסברה נותנת שהיעדר הודעה נובע ממוות. בצירוף עם ראיות נסיבתיות נוספות, משמשת "אומדנא" זו כבסיס להיתר האשה להינשא. המקרה עליו התנהל הדיון המקורי, התרחש לדעת החוקרים (אביגדור אפטוביצר ואחרים), בשנת ד'תתקע"ד (1213–1214).
שתי רשויות
אליהו מפולדא
רבי אליהו ב"ר יהודה לייב פורקן מפולדא (מהרא"ף, רא"ף; תט"ו – ד' באדר א' ה'תצ"א, 1731) היה רב בקהילת פולדה שבגרמניה. חיבר פירוש מקיף על סדר זרעים, מסכת שקלים ושלוש בבות נזיקין מהתלמוד הירושלמי.
ביוגרפיה.