ב -1969, כנס של הבית הלבן בנושא מזון, תזונה ובריאות, קבע כי החינוך התזונתי צריך להיות חלק מתוכניות הלימודים של בתי הספר והוא אושר על פי חוק תזונה לילדים. בשנת 1978, התוכנית לחינוך והכשרה של תזונה (NET) נוצרה על ידי משרד החקלאות האמריקאי, במטרה לסייע כלכלית דרך מענקים במימון תוכניות לחינוך תזונתי במערכות החינוך הממלכתיות.
חוק "ילדים בריאים ושבעים" עבר על ידי ממשל אובמה בשנת 2010 וכלל הוראות שהובילו רפורמות שקבעו דרישות מינימום בהן כל המזון והמשקאות שנמכרים בקמפוסים ובבתי הספר חייבים לעמוד. הסטנדרטים החדשים כוללים מגבלות על כמות הסוכר, הנתרן, הקלוריות והשומן הרווי שעשוי להכיל כל פריט.
חינוך תזונתי כחלק מתוכנית הלימודים הכללית.
לעיתים התכנים לא מועברים בשיעורים ייעודיים, אלא משולבים בעולמות תוכן שונים לחלוטין, כמו שיעורי מתמטיקה או שפה, ומשמשים לתרגול החומר הנלמד תוך העמקת ההבנה בחשיבות התזונה הבריאה. כך למשל בתחילת 2019 שולבו בשיעורי המתמטיקה בבתי הספר היסודיים בבריטניה מטלות כמו ספירת קוביות סוכר במשקאות ממותקים, המרתן לגרמים ושקלול הכמויות בצריכה ממושכת של שבועות, חודשים ושנים. בשיעורי האנגלית התלמידים כעת יתרגלו את כישורי ההבעה בכתב על ידי ניסוח מכתבי טיעון נגד צריכה מוגזמת של סוכר ואף יציירו קומיקס שמציע אלטרנטיבות בריאות יותר למגוון מאכלים.
חינוך תזונתי בישראל.
שיעור השמנת ילדים בישראל נמצא בעלייה ו-30% בממוצע מתלמידי כיתות ז' סובלים מעודף משקל או מהשמנה. תוכנית חינוך תזונתי אינה נכללת במערך שיעורי תוכנית הליבה במשרד החינוך. אולם החל משנת 2009 אושרה תוכנית לימודים נוספת (תל"ן) לשיעורי תזונה מעשיים בשם "אוכלים בריא", המועברת בעשרות מוסדות חינוכיים ברחבי ישראל, גנים, בתי ספר יסודיים וחטיבות הביניים.
סויוז TM-3
סויוז TM-3 (ברוסית: Союз TM-3) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-22 ביולי 1987 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן, כשעל סיפונה צוות קוסמונאוטים: אלכסנדר ויקטורנקו, אלכסנדר אלכסנדרוב ומוחמד פאריס. המטרה העיקרית של הטיסה הייתה עגינה בתחנת החלל מיר וביצוע מחקרים שונים.
עגינה לתחנת החלל מיר עברה ללא בעיות. במהלך שהות בתחנת החלל הצוות ביצע פעמיים פעילות חוץ רכבית לצורך התקנת מערכות לייצור חשמל נוספות.
ב-29 בדצמבר סויוז TM-3 התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה יורי רומננקו, אלכסנדר אלכסנדרוב ואנטולי לבצ'נקו (הגיעו עם חללית סויוז TM-4).
שי קונסטנטין
שי חיים קונסטנטין (נולד ב-27 ביוני 1996) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת מכבי נתניה. שי קונסטנטין הוא בנו של כדורגלן העבר משה קונסטנטין.
קריירה.
קונסטנטין החל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של הפועל צפרירים חולון, וכשהיה בן 12 עבר למחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב. ב-13 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 2–1 על עירוני טבריה בליגה הלאומית, ושבוע לאחר מכן פתח בהרכב במשחק מול מכבי הרצליה שהסתיים בתיקו 0–0. בסך הכל ערך קונסטנטין ארבע הופעות בקבוצה הבוגרת בעונת 2014/2015, ולאחר שהקבוצה עלתה לליגת העל המשיך לשחק בקבוצת הנוער, ובמקביל ערך 11 הופעות במדי הקבוצה הבוגרת בליגת העל. בעונת 2016/2017 שותף בשמונה משחקים בכל המסגרות, מתוכם חמישה משחקים בליגת העל, ובתום העונה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה. הוא לא שותף בניצחונה של בני יהודה על מכבי תל אביב בפנדלים במשחק הגמר.
ב-15 בינואר 2018 הושאל קונסטנטין להפועל נצרת עילית מהליגה הלאומית. ב-11 במאי 2018 כבש את שער הבכורה שלו בקריירה, בהפסד 3–4 להפועל תל אביב, ובאותו משחק הורחק לראשונה בכרטיס אדום.
לקראת עונת 2018/2019 חזר קונסטנטין לבני יהודה, ותפס את מקומו בהרכב של מאור קנדיל שעזב למכבי תל אביב. ב-2 בספטמבר 2018 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בתיקו 2–2 נגד מכבי פתח תקווה.
ב-25 ביוני 2019 חתם קונסטנטין בקבוצת בית"ר ירושלים לשלוש עונות. בית"ר ירושלים שילמה עבורו לבני יהודה 400 אלף שקל, ובנוסף העבירה את הזכויות על כרטיסו של אבישי כהן אשר שיחק בבני יהודה כמושאל. ב-6 בספטמבר 2019 כבש קונסטנטין את שער הבכורה שלו במדי בית"ר בניצחון 3–0 על מכבי נתניה.
ב-23 במאי 2021 חתם לשלוש שנים במכבי נתניה.
מיריסצ'יה
מיריסצ'יה (שם מדעי: Mirischia; משמעות השם מיוונית: "מפרק ירך נפלא") הוא סוג של דינוזאור קטן ממשפחת הקומפסוגנתוסיים אשר נמצא במדינת פרנמבוקו, ברזיל בשנת 2004 וקיבל שם בידי החוקר הבריטי דארן נאיש. המאובנים כללו בעיקר עצמות רגליים ואגן וכן כמה צלעות. דינוזאור זה חי בסופו של הקרטיקון לפני 108 מיליון שנה.
הוא היה טורף דו-רגלי באורך 2.1 מטר ומשקל 7 ק"ג בממוצע והיה בעל זנב ארוך ששימש לאיזון. תכונה ייחודית שנמצאה בדינוזאור הייתה שקיות אוויר לאורך העצמות שבצידם הימני היו בעלי חריצים גדולים. דבר זה ידוע כיום רק מעופות, מה שמרמז על הקשר בינו לעופות המודרניים. בנוסף העצמות של הדינוזאור היו קלות ורזות מאוד.
הוא היה קרובו של הקומפסוגנתוס מאנגליה של היורה ואולי מאבותיהם של ראשוני הטירנוזאורים.
קלף (פירושונים)
לורן ד'ארבייה
לורן ד'אַרבֿיֶה (בצרפתית: Laurent d'Arvieux וגם Chevalier d'Arvieux, האביר ד'ארבייה; 21 ביוני 1635, מרסיי, צרפת – 30 באוקטובר 1702, מרסיי, צרפת) היה סוחר ודיפלומט צרפתי, שנודע במסעותיו בלבנט ובחיבוריו על האזורים שבהם ביקר.
קורות חייו.
ד'ארבייה החל את דרכו ב-1653 בשירות בני משפחתו בתחנת המסחר הצרפתית בסמירנה העותמאנית. בפברואר 1657 הצטרף לדודנו שמוּנה לקונסול צרפת בצידון. במשך 12 השנים שבהן עבד ונסע בארצות המזרח התיכון שקד על לימודי השפות הנפוצות בהן – טורקית, יוונית, ערבית, פרסית ואף עברית – ועל הכרת העמים והעדוֹת באזור. המפגשים וקשרי הידידות שפיתח בעסקיו ובמסעותיו סייעו לו בתצפיותיו על החברה הטורקית והערבית במחצית השנייה של המאה ה-17, שאותן הקפיד לתעד ביומניו.
ב-1665 חזר לצרפת עם רווחי המסחר שעשה במזרח. הודות לידיעת שפות הלבנט והתמצאותו במנהגים ובסדרים החברתיים והמדיניים שם, מוּנה ד'ארבייה על ידי ז'אן-בטיסט קולבר, שר האוצר של מלך צרפת לואי ה-14, לתפקידים דיפלומטיים בארצות האימפריה העותמאנית. ב-1668 נשלח לתוניסיה, שם הצליח להביא לשחרור 380 בני צרפת שנפלו בידי שודדי ים ברברים ונמכרו לעבדות. ב-1671 נשלח ד'ארבייה כנציג מיוחד מטעם צרפת לשער העליון בקונסטנטינופול לסייע לשגריר Nointel במשא ומתן לחידוש הסכמי הקפיטולציות בין צרפת לאימפריה העותמאנית, במטרה להשיג הטבות למסחר הצרפתי ולחזק את מעמדה של צרפת כמגינת המקומות הקדושים. לאות הוקרה הוענק לו ב-1673 תואר אביר במסדר סנט לזרוס, שניתן בתקופתו לאזרחים שהצטיינו בתפקידים דיפלומטיים ומינהליים בשירות בית המלוכה הצרפתי, והובטחה לו קיצבה מאוצר המדינה למשך חייו.
ב-1674–1675 שימש ד'ארבייה בתפקיד קונסול צרפת באלג'יריה, ובשנים 1679–1685 כיהן כקונסול צרפת בחלב.
ב-1685 זכה בציון לשבח מטעם האפיפיור אינוקנטיוס האחד עשר על שירותיו לכנסייה, בכללם ההסדרים שהשיג לאנשי המסדר הכרמליתי בכרמל.
ד'ארבייה, שנודע בידענותו, הוזמן להצטרף לחוגו של מלכיצדק תבנו, שהאיץ בו להעלות את זכרונותיו על הכתב ולעסוק עימו במשותף בכתיבת ספר גאוגרפיה. ד'ארבייה עסק תקופת-מה בחיבור מילון טורקי-לטיני וספרי דקדוק של השפות טורקית ופרסית והיה מועמד למשׂרת מורה לערבית במכללה המלכותית. בכל זאת העדיף להסתופף בקרב אנשי החצר ולפעול בשליחויות מטעם המלך. ב-1689, בגיל 54, חזר למארסיי ונשא אישה, אך עדיין הרבה לשהות בוורסאי. בתפקידו הדיפלומטי האחרון ביוני 1697 נשלח מטעם לשכת המסחר של מארסיי לחצר הדוכס הגדול של טוסקנה וזכה שם לאמונו ואף השיג תעודה המעידה על ייחוס משפחתו.
ד'ארבייה מת בעיר הולדתו ב-1702. אלמנתו הקימה לו בכנסייה במארסיי מצבה שעליה נחרתה בלטינית תמצית קורות חייו. מארסיי כיבדה את זכרו בקריאת כיכר על שמו (Place Laurent d'Arvieux) בלב רובע העסקים של העיר, סמוך לנמל.
בארץ ישראל.
לורן ד'ארבייה עשה בראשית דרכו שתים-עשרה שנים רצופות (1653–1665) בנמלי המסחר של הלבנט מטעם לשכת המסחר של מארסיי, ומתוכן שבע שנים (1658–1665) בתחנות המסחר הצרפתיות בצידון ובעכו. בשנים אלה פעל במקומות שונים בסוריה, בלבנון ובארץ ישראל, וברשימותיו תיעד את חוויותיו ואת התרשמויותיו. במשך כארבעה חודשים, בסוף 1664 ובתחילת 1665, התארח במחנהו של מוחמד טורבאי, ראש השבט הבדואי שמשל על סנג'ק לג'ון בשנים 1660–1667. לפי ד'ארבייה, טורבאי קבע בתקופה זו את מושבו ב"דרום הכרמל" (ככל הנראה בטירה שבחוף הכרמל). ד'ארביה ניהל בשביל מארחו את התכתובות בשפה הטורקית. לקשר שיצר עם אנשי טורבאי הועילה לא רק ידיעת השפה הערבית, אלא גם נוהגו של ד'ארבייה להתלבש בבגדי איש המזרח ולנקוט גינונים כנדרש. בזכות קרבתו לטורבאי השיג ד'ארבייה הגנה בדרכים לו ולאנשיו וכן חסות לנזירים הכרמליתים. ד'ארבייה הפיק משהותו שפע מידע על מנהגי המקומיים, על היחסים בין מנהיגיהם, על הרשויות העותמאניות, על חיי הנשים ואף על מאכלים, וכתביו מהווים מקור חשוב להכרת ארץ ישראל במאה ה-17. הרשימות הנוגעות לשהותו בקרב הבדואים בכרמל נערכו אחרי מותו ופורסמו ב-1717 בספרו "מסע בארץ ישראל" והן מופיעות גם בכרכים הראשונים של ה"זכרונות" מ-1735. המהדיר החשיב את שהותו של ד'ארבייה אצל מוחמד טורבאי בהר הכרמל עד כדי כך שקרא לספר בשם "מסע בארץ ישראל ב-1664 אל האמיר הגדול של הבדואים".
גם הוא באצילים.