נולד בירושלים כמה שבועות לאחר פרעות תרפ"ט לרב ברוך יהודה בלוי מרבני פאג"י שהיה בנו של הרב משה בלוי מראשי אגודת ישראל, ובצעירותו למד בישיבת קמניץ ובישיבת מיר. בין השנים תשכ"ח-תשל"ד (1968-1974) עבד כבנקאי בבנק ארץ ישראל בריטניה. בשנת תשל"ג, מונה לרבה של שכונת פאג"י-סנהדריה, לאחר פטירת הרב בנימין זאב יעקובזון, רבה הקודם של השכונה. כיהן כמו"צ של העדה החרדית, ועמד בראשות ועד העירוב מטעמה וכן כראש ועד הכשרות. בסוף שנות ה-80 (תשמ"ט), לאחר פטירת הרב יצחק יעקב וייס, התמנה לחבר הבד"ץ של העדה החרדית. עיקר התמחותו של הרב בלוי הייתה בהלכות ריבית והיתר עסקה ושאר דיני ממונות.
הרב יעקב בלוי עמד עם הרב משה שטרנבוך בראש ועדה שהוקמה על ידי העדה החרדית להכוונת חברות וקרנות פיננסיות בשוק ההון בנושא ריבית.
אף על פי שהרב בלוי נמנה עם חברי בית הדין של העדה החרדית, הוא נמנע מלחתום על כרוזים מטעם בית הדין, מלבד על הכרוז האוסר להשתתף בבחירות.
התאלמן מאשתו טילא (בת יעקב יהושע רוט) בחודש כסלו תשס"ה ונישא בשנית בשנת תשס"ו.
נפטר בג' בשבט תשע"ג, 2013, ונקבר בהר המנוחות בירושלים.
משפחתו.
הרב בלוי הותיר אחריו שלושה בנים. בנו הרב חיים יוסף, מו"צ בעדה החרדית, מונה מטעמה לאחר מות אביו לרב שכונת פאג"י.
שלושת אחיו למחצה (רק מאב, שכן אמו נפטרה בגיל צעיר) הם חסידי חב"ד:
חכמת ההמונים
האמברגו הצרפתי על ישראל
האמברגו הצרפתי על ישראל היה אמברגו על יצוא נשק צרפתי לישראל שהוטל זמן קצר לפני מלחמת ששת הימים והביא לסיומה הפתאומי של תקופת שיתוף הפעולה הביטחוני בין המדינות, לביטול חוזים חתומים באופן חד-צדדי, ולהפסקה של הצטיידות צה"ל באמצעי לחימה צרפתיים והחלפתם באמל"ח אמריקאי. האמברגו נמשך לפחות עד תקופת נשיאותו של פרנסואה מיטראן, וגם כיום הייצוא הביטחוני הצרפתי לישראל מצומצם, מתמקד באווירונאוטיקה וחלל, ואינו כולל נשק התקפי.
רקע.
במבצע קדש פעלו ישראל וצרפת בתאום מדיני ובשיתוף פעולה צבאי מתוך אינטרס משותף בתקיפת מצרים. במהלך ההכנות למערכה ציידה צרפת את ישראל בנשק רב מתוצרתה שהביא לשיפור משמעותי ביכולות צה"ל.
בהכנות למערכה זו נפתחה תקופה שבה צרפת הייתה ספקית הנשק העיקרית של צה"ל בכלל וחיל האוויר בפרט. שיתופי הפעולה בין המדינות כללו פיתוח ומחקר בתחומים טכנולוגיים מתקדמים כגון פיתוח מנועים רקטיים, טילי קרקע קרקע, הנדסת אווירונאוטיקה, חימוש מתקדם ואף הסכמה למכירת כור גרעיני (קמ"ג) לישראל בשנות החמישים.
נכונותה של צרפת לחמש את ישראל ולשתף אותה בתהליכי המחקר והפיתוח הייתה בולטת לנוכח סרובן של מדינות המערב לספק נשק לישראל, גם כאשר זו שלחה נציגים והשקיעה מאמצים דיפלומטיים. בין המדינות שסירבו לספק נשק היו בריטניה, ארצות הברית וקנדה (חלקן הסכימו לספק נשק הגנתי בלבד או נשק מדור קודם).
הטלת האמברגו.
בחודשים שקדמו למלחמת ששת הימים גברה המתיחות בין מדינות ערב לבין מדינת ישראל. בתקופה זו הצהיר נשיא צרפת שארל דה גול שאם ישראל תיזום מתקפה צבאית על מדינות ערב, צרפת לא תתייצב לצידה. ישראל התאכזבה מעמדתה החדשה של צרפת בעלת בריתה, אך לא שינתה את החלטתה לצאת למתקפת מנע על אף המחיר של אובדן התמיכה הצרפתית.
שארל דה גול, ומשרד החוץ הצרפתי ראו את התמיכה בעולם הערבי כאינטרס לאומי של צרפת ומתוקף כך אימצו מדיניות חוץ שהתנערה מהברית עם ישראל. ולכן בהתאם להצהרותיו המוקדמות, הטיל דה גול אמברגו ב-3 ביוני 1967, זמן קצר לפני המלחמה, ועצר באחת את משלוחי המטוסים ונשק לישראל. האמברגו הוטל גם על נשק שלגביו כבר נחתמו חוזים בין המדינות לאספקתו ואף לנשק שישראל שילמה בעדו.
האמברגו שהטילה צרפת על ישראל היווה סיום דרמטי של הברית בין שתי המדינות.
ההשפעה המשמעותית ביותר של האמברגו הייתה על חיל האוויר הישראלי שאיבד במהלך המלחמה מעל 40 מטוסי קרב ונזקק להשלמת אבדותיו. בנוסף, הוטלו עליו משימות התעצמות לנוכח השטחים הנרחבים שנכבשו בסיני, רמת הגולן ויהודה ושומרון. עוכבה העברת 50 מטוסי מיראז' 5 שאמורים היו להיקלט בטייסת 119 בתל נוף החל בספטמבר 1967 (כשלושה חודשים לאחר המלחמה) ושכשני שלישים מהתשלום בעדם הועבר לצרפתים (195 מיליון פרנק צרפתי). מטוסים אלה היו מטוסי הקו הראשון ויוצרו במיוחד לחיל האוויר הישראלי לפי תצורה ישראלית ושהופנמו בו לקחי קרבות. על אבי הטיפוס נרשם מיראז'5J עבור המילה Juif - יהודי בצרפתית.
בחלוף החודשים ולאחר מגעים של בכירים ישראלים עם השלטון הצרפתי לא נשא פרי פנתה ישראל למדינות אחרות בבקשה לרכוש נשק ובעיקר מטוסי ירוט.
החרפה נוספת באמברגו התרחשה ב־3 בינואר 1969 לאחר הפשיטה הישראלית על שדה התעופה הבינלאומי בביירות. נשיא צרפת הצהיר בזעם שהאמברגו הופך מוחלט ויכלל גם איסור לייצא לישראל חלקי חילוף. החרפה זו הבהירה לישראל כי תקוותיה להפשרת היחסים ולהצטיידות במיראז' 5 המיוחל אינן מציאותיות, וישראל פנתה ביתר שאת למציאת פתרון של קבע להצטיידות ביטחונית.
האמברגו לאחר פרישת שארל דה גול.
בשנת 1969, פרש שארל דה גול מנשיאות צרפת. במשרד החוץ הישראלי שררה תקווה כי הנשיא החדש, ז'ורז' פומפידו, ישנה את היחס הצרפתי העוין כלפי ישראל. פומפידו הבהיר כי אין בכוונתנו לשנות את המדיניות כלפי ישראל וכי האמברגו על ישראל נותר בעינו. היחס של פומפידו כלפי ישראל נע בין אדישות והתעלמות לבין עוינות וביקורתיות.
המשך מגמת ניתוק המגע מישראל הוביל לאחד מרגעי השפל ביחסים בין שתי המדינות אשר התרחש בדצמבר 1969 כאשר ישראל עקפה את האמברגו שצרפת הטילה עליה ובמבצע חשאי העבירה ספינות טילים שרכש חיל הים הישראלי, מנמל שרבור שבצרפת לישראל.
החרפת היחסים עם ישראל מצאה ביטוי גם בסירובה של צרפת לגנות את ההתקפה המצרית שפתחה את מלחמת יום הכיפורים באוקטובר 1973. במשך המלחמה ובעקבות משבר הנפט הועמק הקשר בין צרפת לבין מדינות ערב. במהלך מלחמת ההתשה התהדק שיתוף הפעולה הביטחוני בין ישראל לארצות הברית, שהתחזק אף יותר במהלך מלחמת יום הכיפורים ולאחריה. ארצות הברית נאותה לספק לישראל מערכות נשק חדישות ועדיפות על אלה הצרפתיות. במקביל המשיכה ישראל בפיתוח תעשייה ביטחונית עתירת ידע ולא נזקקה עוד לאספקת נשק או לסיוע טכנולוגי צרפתי.
פעילות ישראלית להקטנת השפעת האמברגו.
האמברגו יצר בישראל חשש ממשי לפיגור במרוץ החימוש כנגד מדינות ערב שנהנו מאספקת נשק סובייטי בכמויות גדולות.
בנסיבות שנוצרו, החלה ישראל לחפש חלופות לאספקת הנשק הצרפתי ופנתה אל בריטניה וארצות הברית. נשיא ארצות הברית, לינדון ג'ונסון, הודיע שארצו תתייצב לצד ישראל במאבקה מול אויביה.
בנוסף הפנתה ישראל תקציבים ומאמץ רב בפיתוח התעשייה הביטחונית הישראלית.
בהדרגה, נמצאו חלופות לאספקת הנשק הצרפתי. חלק מהחלופות שנמצאו היו אמצעי לחימה אמריקאים מתקדמים יותר ממקביליהם הצרפתים וחלקן הביאו לשיפור ביכולת הפיתוח והיצור התעשייה הצבאית הישראלית ולעצמאות בהספקת נשק לצה"ל:
בתקופה זו שלאחר מלחמת ששת הימים הלך והתהדק שיתוף הפעולה הביטחוני בין ישראל לארצות הברית, וכלל גם שיתוף פעולה בתחום המודיעין הצבאי הטקטי והאסטרטגי. בשנים אלה הפכה ארצות הברית בהדרגה לבעלת ברית קרובה לישראל.
גנוסטי
בניין המטא&quot;ר
ניווט בציר ורטיקאלי (באנגלית: Vertical NAVigation) הוא מושג בתעופה - שיטת ניווט אוטומטית במטוסי נוסעים, המבצעת את הנתונים והמגבלות שהוזנו (בדרך כלל על ידי מחשבי הטיסה והנתונים שהוזנו בהם על ידי הטייס) ובאה לביטוי בגורמי הגובה והמהירות.
שיטה זו לא תעבוד טרם כיול נכון של מחשבי הטיסה (ה-FMS) וגם לא תעבוד אילו הטייס נתן פקודה שאינה ניתנת לביצוע, כגון הנמכה מגובה 10,000 רגל ל-5,000 במרחק מייל אחד.
שיטות מקבילות.
השיטה המקבילה היא LNAV .
כריס ג'ורדן
כריס ג'ורדן (אנגלית: Chris Jordan; ) הוא אמן אמריקאי שעוסק באמנות פלסטית. בתערוכה בשם "מריצים מספרים: דיוקן עצמי אמריקאי", ג'ורדן מנסה להמחיש באמנות את הסטטיסטיקות שמאחורי תרבות הצריכה האמריקאית.
כריס ג'ורדן מתגורר בסיאטל, אך גדל בקונטיקט במשפחת איש עסקים. הוא למד באוניברסיטת אוסטין, ועבד כמה שנים בתחום המשפטי. לאחר סיום הקריירה המשפטית הוא עבר לעסוק בצילום, והצלחתו אפשרה לו להקדיש את כל זמנו לאמנות.
קטרופיאן
קטרופיאן (Quetrupillán) הוא הר געש שכבתי בגבול בין מחוז אראוקניה ומחוז לוס ריוס שבדרום צ'ילה. גובהו 2,360 מ' מעל פני הים, וקוטר הקלדרה שלו 3.5 ק"מ. הוא נמצא בין שני הרי געש נוספים - ויאריקה (מצפון-מערב) ולנין (מדרום-מזרח), ומצוי כולו בתחומי הפארק הלאומי ויאריקה. ההתפרצות המתועדת היחידה של ההר נרשמה ב-1872.
דגם מעגלי
הדגם המעגלי או דגם קונצנטרי, ידוע גם בשם דגם בורג'ס, היא אחת התאוריות המוקדמות בתחום תכנון ערים. הדגם הוצג לראשונה בשנת 1925 על ידי הסוציולוג ארנסט בורג'ס.
הדגם.
הדגם התבסס על תאוריית אקולוגיה-אנושית שנעשתה על ידי בורג'ס תוך התמקדות בעיר שיקגו, והיה הראשון לכלול הסבר על חלוקת קבוצות חברתיות בתוך אזורים עירוניים. דגם זה מורכב מטבעות מעגליות אשר מתארות צורת שימוש בקרקעות עירוניות. במרכז הדגם עיגול פנימי שבו נמצא מרכז העסקים הראשי ומסביבו מעגלים המוקדשים למגורים ותחומים אחרים. דגם זה מהווה למעשה גרסה עירונית למודל שפותח על ידי הכלכלן הגרמני יוהאן היינריך פון תינן. הדגם של בורג׳ס השפיע על פיתוחם של דגמים מאוחרים יותר, כגון הדגם המגזרי והדגם הרב־קוטבי.
החלוקה בדגם מתבצעת על פי האזורים הבאים: