בעקבות הפירצה לכאורה שנחשפה יצאו המלצות בקרב ארגונים רשמיים כגון ממשל ארצות הברית למעט בשימוש ב-SSL ולעבור לשימוש ב-TLS במקומו.
בדצמבר 2014 פורסמה וריאציה של POODLE אשר חושפת רגישות גם בפרוטוקול TLS .
חישול הגוף
חישול הגוף הוא טכניקה באימון מתחום אמנויות הלחימה, הכוללת מכות לשריר או לאיבר מסוים בגוף. חישול הגוף נפוץ באמנויות לחימה מסוג קרב מגע, קיקבוקס ואיגרוף תאילנדי, וגם ביחידות מיוחדות בצבאות העולם, במסגרת אימוני כוח וסיבולת שריר. בישראל מבוצעים חישולי גוף באימונים של היחידות המובחרות בצה"ל: דובדבן, ימ"ס ומסתערבים.
חישול הגוף מתבצע על ידי שותף שמכה שריר מסוים, בדרך כלל באגרופים, בעיטות או מרפקים. בזמן חישול הגוף, מופעלת התנגדות, על ידי לחץ אגרופים או משקל על הבטן, על מנת לחשל ולשפר את סיבולת השריר ולחזק אותו.
בן ציון פלמן
הרב שלום בן ציון פלמן (כ"ד בסיוון תרצ"ד, 7 ביוני 1934 - י"ב בשבט תשע"ה, 1 בפברואר 2015) היה פוסק הלכה חרדי-ליטאי. רב קהילת "נחלת משה" בבני ברק ומחבר סדרת ספרי ההלכה "שלמי תודה".
ביוגרפיה.
בנו של הרב שמואל, רב קהילת היכל מאיר בתל אביב, בנו של הרב שלום בן ציון רבה של זאגר בליטא ותלמידו של הרב חיים מבריסק. לאחר שהסב נפטר בצעירותו, עלה אביו לארץ ישראל יחד עם אמו בעודו בחור, בהמלצת הרב אלחנן וסרמן (עמו למד בחברותא בזמן מלחמת העולם הראשונה בסמילוביץ', בזמן שאביו כיהן כר"מ בישיבת ראדין הגולה). אביו התקבל לכהן כר"מ בישיבת אור זורח בהמלצת הרב וסרמן, ובהמשך שידכו הרב וסרמן לבתו של הרב צבי הירש גוטמן משגיח ומנהל ישיבת אוהל תורה.
נולד בתל אביב. למד בתלמוד תורה יסודי התורה בעיר. בבחרותו נסע לחזון איש לדבר עמו בלימוד, ובהמלצתו החל ללמוד בישיבת פוניבז' למרות גילו הצעיר, הוא היה אז בן 15. בשנת תשי"ח נישא לשרה פיגה, בתו של הרב אברהם יצחק רוטשטיין, (נפטרה באוגוסט 2018), והמשיך ללמוד בכולל פוניבז'. בהוראת רבי יעקב ישראל קניבסקי החל למסור שיעורי הלכה בכולל. בהמשך התמנה לדיין, בבית דינו של הרב נסים קרליץ.
בשנות ה-90 התמנה בהמלצת הרב שך לרב קהילת "נחלת משה" בבני ברק.
בשנתיים האחרונות לחייו נחלש, ובמוצאי שבת י"ב בשבט נפטר בשנתו. בלווייתו השתתפו הרב שטיינמן והרב חיים קניבסקי. הספידוהו הרב שמואל יעקב בורנשטיין, הרב יעקב אדלשטיין, הרב גרשון אדלשטיין, הרב ברוך דב פוברסקי והרב ברוך דב דיסקין.
בנו הרב צבי מונה לכהן במקומו ברבנות. חתניו הם הרב אברהם יצחק ליפקוביץ', בנו של הרב מיכל יהודה ור"מ בישיבת בית מדרש עליון והרב שלמה גרוסברד (בנו של הרב שרגא גרוסברד). בין גיסיו, הרב חיים שלמה ליבוביץ, הרב פינחס שרייבר, החוקר הרב דב צבי רוטשטיין והרב עוזיאל משה רוטשטיין. דודו (מצד אמו) היה הרב מנדל קפלן ר"מ בישיבת פילדלפיה ובן דודו מצד אמו היה הרב יוסף ישראלזון, חתנו של הרב אלישיב.
ספריו.
הוציא סדרת ספרים בשם שלמי תודה.
תלמידיו הוציאו את הספר שיעורי שלמי תודה, על ברכות, ימים נוראים, ירידת גשמים והלכות בישול בשבת, בני ברק תשע"א; וכן את קונטרס השמיטה, אלעד תשע"ז.
כמו כן, תלמידיו מוציאים החל משנת תשע"ה עלון שבת בשם "שלמים בציון" ובו מחידושיו על התורה, הלכה ודרשותיו.
סוכנויות הידיעות
רבנות מטעם
רב מטעם
דוד משה מצ'ורטקוב
לוי רבינוביץ
הרב לוי הכהן רבינוביץ (כ"ד בתמוז תר"פ, יולי 1920 - ב' באדר תשע"ה, 21 בפברואר 2015) היה רב חרדי-ירושלמי. מחבר סדרת הספרים מעדני השולחן.
ביוגרפיה.
נולד בצפת לרב גמליאל, שהיה ראש ישיבה בקישינב, חסיד של המגיד מטריסק והרב דוד משה מצ'ורטקוב, שקיבל את פסקיו. שם המשפחה היה במקורו רפפורט, בעלי ייחוס לש"ך, אך הוא הוחלף עקב פחד מגיוס לצבא הרוסי. לפני מלחמת העולם הראשונה עלה הרב גמליאל לארץ ישראל והתיישב בצפת, באמרו שהוא חושש מאסון שמגיע לאירופה.
התייתם בילדותו מאביו ובהמשך גם מאמו. הרב משה קליערס שלחו לבית היתומים דיסקין. הוא למד אצל הרב ישראל לב, הרב חיים יוסף קרויזר, הרב מרדכי יהושע קרויזר והרב צבי קופשיץ. לאחר מכן למד בישיבת תורה ויראה, אצל הרב בנימין שיקוביצקי והרב אליהו זלוטניק.
נישא למיכלא איטה בתו של הרב יחיאל מאיר זילבר, ראש חברה קדישא חסידים. התגורר בבתי נייטין. לאחר נישואיו היה מלמד בתלמוד תורה "תורה ויראה", ובערב למד בכולל ערב של הרב שלמה מזוויהל, בראשות הרב משה וובר, ב"רומנישע שול" ברחוב מאה שערים. הוא התקרב לרב שמשון אהרן פולנסקי, "הרב מטפליק, וקיבל ממנו סמיכה.
חיבר את סדרת הספרים "מעדני השולחן" על שולחן ערוך יורה דעה. הסדרה קיבלה את הסכמת הרב משה פיינשטיין, הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב שך ועוד. בחייו יצאו 4 כרכים בסדרה. בצוואתו מינה את בנו הרב אלחנן יעקב להוציא את שאר החלקים. בנוסף הוציא גם "שו"ת מעדני מלכים" ובו ביאורים על פסקיו במעדני השולחן.
בשנת תשנ"ז התאלמן ונישא בשנית לחנה הענא בת אחיינו הרב דוד בטלמן. נפטר בצהרי שבת תרומה תשע"ה. הספידוהו הרב יצחק טוביה וייס, הרב משה שטרנבוך, האדמו"ר מתולדות אהרן, הרב יהודה פישר ועוד, ונקבר בהר המנוחות בירושלים.
משפחתו.
מחתניו: הרב אברהם עקשטיין , הרב שמעון יוסף זלצמן נשיא מוסדות חורב; המקובל הרב שלמה מן, מחבר הספרים "וזאת התורה" ו"טוב להודות"; הרב שמואל שמחה הכהן רוזנפלד ראש כולל שבתי.
ליאון רייך
ליאון רייך (11 ביוני 1879, דרוהוביץ', לפי נתונים אחרים נולד בלבוב – 1 בדצמבר 1929, ורשה) היה מנהיגה של התנועה הציונית במזרח גליציה ואחד ממנהיגיה של הפוליטיקה היהודית בפולין.
ביוגרפיה.
הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת לבוב, במשך שנתיים למד מדעי המדינה בפריז. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת במחלקה המשפטית של הצבא האוסטרו-הונגרי.
הוא הצטרף אל התנועה הציונית ב-1897. בזמן לימודיו בלבוב הוא ייסד ארגון של סטודנטים ציונים הראשון בגליציה בשם "אמונה". לאחר חזרתו מפריז ללבוב הוא עמד בראש התנועה הציונית בגליציה, בין 1907–1914 הוא היה עורך ראשי של שבועון "וסחוד" (בפולנית: Wschód), ביטאונם של ציוני גליציה בשפה הפולנית. הוא השתתף במספר קונגרסים ציונים (כחלק מציונים כלליים), וב-1913 הוא נבחר לוועד המנהל של ההסתדרות הציונית. הוא היה מנהיגה של התנועה הציונית של מזרח גליציה בין השנים 1920–1929.
הוא ניסה להיבחר לפרלמנט האוסטרו-הונגרי ב-1911, אך ללא הצלחה. לאחר פירוקה של האימפריה האוסטרו-הונגרית הוא נבחר ליושב ראש של הוועד הלאומי היהודי של מזרח גליציה. בזמן מלחמת פולין-אוקראינה הוא נאסר על ידי השלטון הפולני ושוחרר אחר השתדלותם של נחום סוקולוב, יוזף פילסודסקי ואישים אחרים. רייך היה אחד המנהיגים היהודים שפעלו למען מתן זכויות אזרחיות ופוליטיות ליהודי פולין. ב-1919 הוא השתתף עם מספר נציגי יהדות פולין בוועד המשלחות היהודיות בוועידת ורסאי.
ב-1922 נבחר רייך לסיים הפולני מטעם אזור הבחירה של העיר לבוב, בה היה חבר עד מותו. בשנים 1924–1926 היה יושב ראש המועדון היהודי ("'קולו") בסיים.
ביולי 1925 רייך יחד עם יהושע טהון הגיעו להסכם אוגודה עם ממשלת פולין לפיו נבחרי הציבור היהודים יתמכו בפעולותיה של הממשלה ובתמורה יזכו יהודי פולין לזכויות נוספות. הסכם זה זכה לביקורות הן מקרב הציבור היהודי, והן מצד הלאומנים היהודים.
ב-1934 הוצאו עצמותיו של רייך מקברן ונטמנו מחדש בתל אביב.
גמר מונדיאל 1974
גמר מונדיאל 1974 התקיים באולימפיהשטאדיון במינכן, גרמניה ב-7 ביולי 1974, ובו נקבע שאלופת העולם לשנת 1974 היא נבחרת גרמניה המערבית, שניצחה את נבחרת הולנד בתוצאה . הייתה זו הזכייה השנייה בתולדותיה בגביע העולם, 20 שנים אחרי הזכייה הקודמת במונדיאל 1954.
הולנד הובילה ראשונה במשחק משער של יוהאן ניסקנס בפנדל, אך עוד בתוך המחצית הראשונה גרמניה הפכה את התוצאה משערים של פול ברייטנר בפנדל וגרד מילר, ושמרה על התוצאה עד לסיום המשחק. שני הפנדלים שנשרקו על ידי השופט האנגלי ג'ק טיילור היו הראשונים שנשרקו במשחק גמר מונדיאל.
גרמניה זכתה בטורניר כמארחת, והייתה הרביעית לעשות זאת, אחרי (1930), (1934) ו (1966).
לגרמניה הייתה זו הופעה שלישית בגמר המונדיאל, אחרי הניצחון בגמר מונדיאל 1954 על וההפסד בגמר מונדיאל 1966 ל. עבור הולנד הייתה זו הופעה ראשונה בגמר מונדיאל, והשתתפות שלישית בלבד בטורניר, לאחר שלא השתתפה בו מאז מונדיאל 1938.
לאחר הזכייה של במונדיאל 1970, הוענק לה גביע ז'יל רימה בפעם האחרונה. גרמניה הייתה לראשונה לזכות בגביע החדש של פיפ"א. כמו כן, הפכה נבחרת גרמניה לראשונה בהיסטוריה המחזיקה בתוארי אליפות אירופה ואליפות העולם במקביל, וזאת לאחר שזכתה שנתיים קודם לכן ביורו 1972. החזיקה בשני התארים לאחר שזכתה ביורו 2000 שנתיים אחרי זכייתה במונדיאל 1998, ובמונדיאל 2010 הפכה לשנייה בהיסטוריה, אחרי גרמניה, שמגיעה למונדיאל כאלופת אירופה, בעקבות זכייתה ביורו 2008, וזוכה בו.
רקע.
מפגשים קודמים.
משחק זה היה המפגש בין הנבחרות בגביע העולם. לאחר שלא נפגשו גם בטורנירי אליפות אירופה, היה זה מפגש רשמי ראשון בין שתי הנבחרות.
הדרך אל הגמר.
בשלב הראשון של הטורניר חולקו 16 הנבחרות המשתתפות לארבעה בתים, כששתי הראשונות מעפילות לשלב הבתים השני. בשלב זה, שמונה העולות חולקו לשני בתים, כשהראשונות בבית נפגשות למשחק הגמר.