אחרי הכישלון בהפצת הגרסה הערוכה מחדש והמקוצרת של "שערי החופש", הוקרנה בטלוויזיה הגרסה המקורית של צ'ימינו, שארכה 219 הדקות, בערוץ הכבלים בתשלום Z. הגרסה זכתה לביקורות משבחות וטבעה את המונח גרסת הבמאי "Director's cut" (העריכה שאותה מעדיף הבמאי, לפני שהעורך ודרישות האולפנים יוצרים את העריכות הסופיות).
אולם, צ'ימינו לא התאושש מהמכה הקשה, וכך הסתיימה בעצם הקריירה של אחד מילדי הפלא של הוליווד ומהבמאים היותר מסקרנים של המחצית השנייה של המאה ה-20.
ב-1984, הציעה חברת סרטי פרמאונט לצ'ימינו לביים את הסרט "פוטלוס". צ'ימינו התדיין במשך מספר חודשים עם סרטי פרמאונט לגבי דרישותיו להפקה ותפאורה מושקעת ל"פוטלוס". פרמאונט חששו מכישלון חרוץ כפי שקרה ב"שערי החופש", ולכן פיטרו את צ'ימינו ושכרו את הרברט רוס לביים את הסרט.
לאחר מקרה זה נתפס צ'ימינו בתעשיית הסרטים כמי שלא למד לקח מ"שערי החופש". לפיכך, כל הסרטים שביים צ'ימינו לאחר מכן, מומנו באופן עצמאי ולא כחלק מהאולפנים, שחששו להעסיק אותו.
פרויקטים מאוחרים.
צ'ימינו היה חתום על חוזה עם יונייטד ארטיסטס מ-1979, שבמסגרתו אמור היה לביים סרטים רבים. לאחר כישלון "שערי החופש", נמנע ממנו בימוי סרטים נוספים בחברה. כך למשל, צ'ימינו לקח על עצמו לביים את הסרט "המרד על הבאונטי" לאחר שדייוויד לין עזב, אולם הוא הוחלף לאחר כישלון "שערי החופש". צ'ימינו המשיך בתחום התסריטים, וכתב עבור החברה תסריט לספר "כמעיין המתגבר". הוא השלים 27 טיוטות של התסריט, כדי שהחברה תבחן את הפקתו. הצילום החל לאחר "שערי החופש", אולם החברה זנחה אותו.
צ'ימינו כתב גם את התסריט ל"כלבי המלחמה" בכיכובו של כריסטופר ווקן וגם היה חתום על הבימוי, אולם נטש לבסוף את הפרויקט. בסופו של דבר נכתב התסריט מחדש ב-1981. תסריט נוסף כתב צ'מינו בשיתוף פעולה עם פרנק קוסטלו וג'יימס טובק, לסרט "The Life and Dreams", אך לאחר בדיקת אפשרויות הפקתו בשלושה אולפנים שונים (יונייטד ארטיסטס, וורנר, ודינו דה-לורנטיס), בשנים 1979 עד 1989, נזנח הסרט, ומעולם לא בוים. גם התסריט שכתב לסרט "Perfect Strangers", המתאר סיפור אהבה, נכנס לשלב של טרום-הפקה בסרטי פרמאונט, ולבסוף נגנז. צ'ימינו כתב גם את התסריט הראשוני ל-"Pearl", על חייה של ג'ניס ג'ופלין, אך התסריט שוכתב פעמים אחדות ובסופו של דבר הפך לסרט "השושנה", וצ'ימינו לא קיבל על כך קרדיט.
צ'ימינו היה הבמאי המקורי של סרט המדע הבדיוני אזור הדמדומים, אולם פוטר לפי בקשתו של סטיבן קינג, משום שהתסריט שעיבד לקולנוע היה שונה במידה משמעותית מזה שכתב קינג.
צ'ימינו מילא את פונקציית הבמאי במקומו של סטיוארט רוזנברג לקראת סיום ההפקה של מלך השכונה, כשרוזנברג חלה. עם זאת, הקרדיט על הסרט המוגמר ניתן לרוזנברג בלבד.
בהמשך כתב צ'ימינו תסריטים ביוגרפיים אודות חייהם של פיודור דוסטויבסקי וריימונד קארבר. חברת הסרטים סרטי קולומביה בחנה את הפקתם, אולם הדבר לא הגיע לכלל ביצוע. גם עיבוד לרומן מרתון האופניים הצרפתי "The Yellow Jersey", בו יועד לשחק דסטין הופמן, עמד להיות מופק בשנת 1985 בחברת לורימר, אך המגעים שהתנהלו לשם כך לא נשאו פרי.
צ'ימינו עיבד לקולנוע עם דן ריסנר, תסריט לפי הספר "Handcarved Coffins" של טרומן קפוטה, אך באותה שנה ביים צ'ימינו את "שנת הדרקון", והפרויקט נפל לאחר שהאולפן פיטר את ריסנר.
ב-1985 ביים צ'ימינו את הסרט האפי "שנת הדרקון", אותו הוא עיבד בצוותא עם אוליבר סטון לפי רומן של רוברט דייל. בעקבותיו הוענקה לצ'ימינו דרגת קולונל של כבוד בחיל האוויר המלכותי של תאילנד. אך הסרט ספג ביקורות שליליות, בין השאר גם מכיוון שביטא סטריאוטיפים על סינים-אמריקאים. הסרט אף היה מועמד לחמישה פרסי "רייזי" (פרסים שניתנים כניגוד לפרסי האוסקר, ונועדו לציין את הסרטים הגרועים של השנה). במסע הפרסום לסרט הופיעו התייחסויות רבות ליצירת המופת של צ'ימינו "צייד הצבאים", שרמזו על כך שהיה זה סרטו האחרון לפני "שנת הדרקון", תוך התעלמות מ"שערי החופש" וכישלונו.
בשנת 1987 ביים את הסרט "הסיציליאני", בו שיחק בתפקיד הראשי כריסטופר למברט. הסרט היה מבוסס על הספר של מריו פוזו באותו שם. בסרט מספר על סלבטורה ג'וליאנו, שודד אגוצנטרי שנלחם בכנסייה הקתולית, במאפיה ובאצולת בעלי הקרקעות, תוך שהוא מוביל תנועה פופוליסטית לעצמאות סיציליה. האולפנים קיצצו את עריכת הסרט של הבמאי. באופן שהיה פחות מוצלח מהגרסה המקורית, והסרט קיבל קבלת פנים פושרת על ידי המבקרים והיה בקושי רווחי. אולם גרסת הבמאי זכתה לביקורות טובות יותר עם יציאתה לאקרנים בצרפת.
בשנות התשעים המוקדמות כתב צ'ימינו תסריט והיה מעורב בטרום-הפקה על הסרט "מייקל קולינס". במשך למעלה משנה התנהלו מגעים עם גבריאל ביירן על מנת שיככב בסרט. צ'ימינו פוטר בשל הדאגה שהוא יחרוג מהתקציב, והוחלף על ידי ניל ג'ורדן.
ב-2001 פרסם צ'ימינו את הרומן הראשון פרי עטו, "Big Jane". מאוחר יותר באותה שנה העניק לו שר התרבות הצרפתי חברות במסדר האמנויות והספרות (Ordre des Arts et des Lettres). ב-2008 החל לעבוד על בימוי הרומן זוכה הפרסים "Man's Fate", שכתב אנדרה מאלרו.
צ'ימינו מת ב -2 ביולי 2016, בגיל 77 בביתו בבוורלי הילס, קליפורניה.
מרטין קאסרס
חוזה מרטין קאסרס סילבה (בספרדית: José Martín Cáceres Silva; נולד ב-7 באפריל 1987 במונטווידאו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדות הבלם או המגן בלוס אנג'לס גלאקסי ובנבחרת אורוגוואי.
קריירה.
את קריירת הכדורגל שלו החל קאסרס בקבוצת הנוער של דפנסור ספורטינג. בשנת 2006 שיחק לראשונה במדי קבוצת הבוגרים. בעונה זו שותף ב-16 משחקים שבהם הבקיע ארבעה שערים. בעונה שלאחריה שיחק בתשעה משחקים בלבד, כיוון שעבר באמצעה קבוצה אחרת.
בקיץ 2007, עזר קאסרס לנבחרתו להגיע למקום השלישי באליפות עד גיל 20 של דרום אמריקה. לאחר מכן, קאסרס שיחק היטב באליפות העולם לנוער שנערך בקנדה. הצלחתו בטורנירים אלו הביאה להתעניינות קבוצות אירופיות בו, ולכן וויאריאל החתימה אותו. הוא הושאל מיידית לרקראטיבו ולבה למשך עונה אחת כדי לצבור ניסיון.
בעונתו היחידה במועדון שיחק ב-34 משחקים, הבקיע שני שערים, צבר עשרה כרטיסים צהובים ועזר לקבוצה להישאר בלה ליגה. בסוף העונה הוגדר על ידי אופ"א כאחד מן השחקנים העולים בכדורגל האירופי, לצד שחקנים כמו בויאן קרקיץ'. ביצועיו בעונה זו זיכתה אותו בזימונים ראשונים לנבחרת . קאסרס הפך לשחקן קבע בנבחרת.
בקיץ 2008 חתם בברצלונה על חוזה לארבע שנים. דווח כי ברצלונה שילמה עבורו 16.5 מיליון אירו.
בקיץ 2009 הושאל קאסרס למועדון הכדורגל האיטלקי יובנטוס בו שיחק עונה אחת, ובקיץ 2010 הושאל לסביליה הספרדית.
לאחר שהצליח בסביליה, החליטה סביליה לקנות אותו מברצלונה תמורת 3 מיליון אירו.
בינואר 2012, חזר קאסרס ליובנטוס, שוב בהשאלה. ב-8 בפברואר ערך הופעת בכורה מחודשת במדי הגברת הזקנה, כששיחק 90 דקות מול מילאן במשחק שהסתיים 1–2 לטובת יובנטוס, כאשר קאסרס כובש את שני הגולים.
ב-16 בפברואר 2017 חתם בסאות'המפטון עד לסוף העונה. ב-5 באוגוסט 2017 חתם בקייבו ורונה. ב-8 בינואר 2018 חתם בלאציו לשנה אחת. ב-29 בינואר 2019 חזר ליובנטוס והושאל עד לסוף העונה. ב-30 באוגוסט 2019 חתם בפיורנטינה לעונה אחת. ב-31 באוגוסט 2021 חתם בקליארי. ב-30 בינואר 2022 חזר לספרד וחתם לשנה בלבאנטה. ב-25 באוגוסט 2022 חתם בלוס אנג'לס גלאקסי.
שיט תענוגות
ריי צ'ארלס לאונרד
המוזיאון לתרבות הרומית
המוזיאון לתרבות הרומית או המוזיאון לתרבות רומא העתיקה (באיטלקית: Museo della Civiltà Romana) הוא מוזיאון השוכן באזור EUR של העיר רומא, בירת איטליה. המוזיאון מוקדש לתרבות רומא העתיקה והאימפריה הרומית. נכון לאוקטובר 2018 המוזיאון סגור לרגל שיפוצים.
היסטוריה.
המוזיאון נבנה בין השנים 1939–1941 ביוזמתו של שליט איטליה הפשיסטית, בניטו מוסוליני. מבנה המוזיאון תוכנן על ידי האדריכלים פייטרו אשרי, ד. ברנרדיני וצ'זארה פאסקולטי. במוזיאון 59 אולמות תצוגה המציגות את ההיסטוריה של רומא העתיקה החל מהמאה הרביעית לפנה"ס ועד שיאה של האימפריה הרומית באמצעות דגמים ורפרודוקציות.
בין המוצגים העיקריים שני דגמים של רומא העתיקה מעשה ידי אטיאלו גיסמונדי: האחד המציג את רומא בשיאה של התקופה הרפובליקנית, והשני מציג את רומא בתקופת שלטונו של הקיסר קונסטנטינוס הראשון (דגם ביחס של 1:250, שנבנה בין השנים 1935–1971).
כמו כן מוצגת במוזיאון אמנות נוצרית קדומה, והעתק של התגליפים של עמוד טראיאנוס המוצגים בגובה הצופה, דבר המאפשר צפייה בהם.
מוצג ידוע נוסף במוזיאון הוא שחזור של חדר הספרייה של וילה אדריאנה.
המוזיאון לתרבות רומא העתיקה
ציפורי לילה (פירושונים)
חוק ההתחמשות הימית (1794)
חוק ההתחמשות הימית (בלשון המקור Act to Provide a Naval Armament או Naval Act), שאושר על ידי הקונגרס האמריקני ב-27 במרץ 1794, הוא החוק שהורה על הקמתו של הכוח הימי הראשון של ארצות הברית, זה שהפך לימים לצי האמריקני.
רקע היסטורי.
בסיומה של מלחמת העצמאות החליט הקונגרס, כי אחזקת צי מלחמתי היא מעל לכוחה של המדינה שזה עתה קמה ואשר כרעה תחת חובות כספיים עצומים. בתוך פחות מעשור נמכרו או פורקו כל אוניות המלחמה של הצי הקונטיננטלי לשעבר, הקצינים והמלחים שוחררו, וארצות הברית נותרה למעשה ללא כל כוח ימי.