הצבא הגאורגי, בראשות דוד סוסלן התארגן בעיר החצובה בסלע, ורדזיה, לפני צעידתו לבסיאן.
חיל החלוץ הגאורגי הדף את ההתקפות הנואשות של הסלג'וקים וערך התקפת נגד מוצלחת, אולם נאלץ לסגת עקב נחיתות מספרית מול כוחות המילואים של הסלג'וקים. בסופו של דבר הכוח הגאורגי העיקרי הדף את המתקפה הסלג'וקית ומחץ אותם בצורה מכריעה. שני הצדדים איבדו מספר אלפי חיילים, שחלקם נהרג וחלקם נפצע. הסולטאן עצמו נמלט לארזורום.
כריסטינה ריצ'י
כריסטינה ריצ'י (באנגלית: Christina Ricci; נולדה ב-12 בפברואר 1980) היא שחקנית אמריקאית, שקיבלה מועמדויות לפרס גלובוס הזהב, פרס אמי, פרס גילדת שחקני המסך ולפרס אינדפנדנט ספיריט.
התפרסמה מתפקידה כוונסדיי אדמס בסרט "משפחת אדמס" ובהמשכו "החיים על פי משפחת אדמס" ובסרטים "קספר", "סופת קרח", "ההפך ממין", "באפלו 66", "סליפי הולו", "מונסטר" ו-"הקללה".
ביוגרפיה.
ריצ'י נולדה בסנטה מוניקה שבקליפורניה שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי ממוצא איטלקי, אירי, וסקוטי-אירי. היא הייתה הילדה הרביעית של עורך הדין והפסיכיאטר ראלף ריצ'י והמתווכת שרה מרדוק. זמן קצר לאחר לידתה, עברה משפחתה של ריצ'י למדינת ניו ג'רזי. יש לה שני אחים ואחות: רפאל, דנטה ופיה.
הוריה נפרדו בשנת 1993 וריצ'י נשארה עם אמה. תהליך הגירושין השפיע על כריסטינה שבעברה נרשמו מספר ניסיונות לפגוע בעצמה, כהוכחה שהיא מסוגלת לקחת סיכונים ואינה פוחדת למות. היא ניתקה את הקשר עם אביה לאחר הגירושין ולא דיברה איתו מאז.
בראיונות סיפרה השחקנית שטראומות מהילדות פגעו בהערכה העצמית שלה כאשר הייתה נערה מתבגרת, וכמו כן סיפרה שסבלה מאנורקסיה.
קריירה.
בגיל 8, התגלה ריצ'י על ידי מבקר תיאטרון מקומי כאשר הופיעה בהצגה בבית הספר היסודי.
&lt;BR&gt;ב-1990, הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט "בתולות הים" בו שיחקה יחד עם שר, וינונה ריידר ובוב הוסקינס. למרות ריבוי הכוכבים, ריצ'י הצליחה להרשים את מבקרי הקולנוע ששמו לב לילדה הכישרונית. לאחר מכן שיחקה ריצ'י בתפקיד "וונסדיי" בסרט "משפחת אדמס", שזכה להצלחה קופתית. בסרט המשך משנת 1993 ("החיים על פי משפחת אדמס") קיבלה דמותה של ריצ'י זמן מסך רב בהשוואה לסרט הראשון, בזכות הביקורות החיוביות שזכתה על המשחק בסרט המקורי.
בשנת 1995 שיחקה ריצ'י בתפקיד ראשי בסרט "קספר" שזכה לביקורות לא אוהדות מצד המבקרים אך הצליח מאוד בקופות. באותה שנה השתתפה השחקנית בשובר קופות נוסף - "אז ועכשיו", שבו שיחקה לצידן של דמי מור, רוזי אודונל ומלני גריפית'.
"סופת קרח", סרטו של הבמאי אנג לי (שהיה הסרט הראשון בקטגוריית R - למבוגרים בלבד - שבו השתתפה ריצ'י) הפך לנקודת מפנה בקריירה של השחקנית הצעירה. החל מהסרט הזה הפסיקו להתייחס אל ריצ'י כאל כוכבת ילדים. ריצ'י גם משכה תשומת לב של יוצרים רבים המשתייכים לזרם של קולנוע עצמאי. אחרי "סופת קרח" שיחקה ריצ'י אצל הבמאי וינסנט גאלו בסרט הבכורה שלו, "באפלו 66" (1998), אצל טרי גיליאם ב"פחד ותיעוב בלאס וגאס", אצל ג'ון ווטרס ב"פקר". עבור התפקיד של נערה חדת לשון דידי בסרט "ההפך ממין" (1998) של דון רוס הייתה ריצ'י מועמדות לפרס "גלובוס הזהב" עבור שחקנית טובה ביותר בסרט דרמטי.
בשנת 1999 חזרה ריצ'י לשתף פעולה עם השחקן (וחברה הקרוב) ג'וני דפ, בסרט "סליפי הולו" של טים ברטון, סרט אימה על פי ספרו של וושינגטון אירווינג.
ב-2001 השתתפה ריצ'י בסרט "דור הפרוזאק" על פי ספרה האוטוביוגרפי של אליזבת' וורצל, עיתונאית וסופרת שסבלה מדיכאון כרוני ותיארה את תחושותיה ואת הטיפול בפרוזאק שעברה, ברב-מכר מצליח.
ב-2003 השתתפה ריצ'י בסרט "מונסטר", לצדה של שרליז ת'רון, שזכתה ב"גלובוס הזהב" (ויותר מאוחר - גם בפרס האוסקר) עבור תפקיד זה ושיבחה את עבודתה של ריצ'י בנאום קבלת הפרס.
בשנת 2006 גילמה את האנה דייוויס בשני פרקים של סדרת הדרמה הרפואית "האנטומיה של גריי"; עבור תפקידה קיבלה מועמדות לפרס אמי לשחקנית אורחת בסדרת דרמה. בשנת 2007 היא שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "אנחת הנחש השחור". ב-2009, שיחקה בסרט האימה "החיים שאחרי" לצד ליאם ניסן.
בשנת 2010, היא דיבבה את דמותה של לילי בסרט ההנפשה "אלפא ואומגה". ב-2012, שיחקה בסרט "בל אמי" בכיכובו של רוברט פטינסון והתארחה בפרק בסדרה "האישה הטובה". בשנת 2013, היא דובבה את דמותה של וקסי בסרט "הדרדסים 2".
בשנת 2014, ריצ'י גילמה את הדמות הראשית בסרט ""Lizzie Borden Took an Ax";" סרט טלוויזיוני של ערוץ לייפטיים האמריקאי בהשראת סיפורה האמיתי של ליזי בורדן, אשר נשפטה וזוכתה מרציחתם של אביה ואמה החורגת בשנת 1892, ובשנת 2015 היא שחזרה את התפקיד עבור המיני-סדרה בת השמונה פרקים "The Lizzie Borden Chronicles". הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות לרוב; ג'יין בורדן ממגזין ואניטי פייר כתבה כי "ריצ'י נולדה לגלם רוצחת מהמאה ה-19". ניל גנזלינגר כתב של הניו יורק טיימס תיאר את ריצ'י כ"עליזה וחסרת רחמים". ריצ'י אף קיבלה מועמדות לפרס גילדת שחקני המסך על הופעה יוצאת דופן של שחקנית במיני-סדרה.
ב-2016, ריצ'י שיחקה בסרט "אמהות ובנות" בכיכובה של סלמה בלייר. בשנת 2017, היא כיכבה בסדרת הדרמה התקופתית " בפריים וידאו, על חייה של הסופרת ואשת החברה האמריקאית זלדה סייר פיצג'רלד בשנות ה-20 של המאה העשרים.
בשנת 2018 שיחקה במותחן הפסיכולוגי "Distorted" בו כיכבה בתפקיד הראשי לצד ג'ון קיוזאק כאישה הסובלת מהפרעה דו קוטבית. הסרט זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים, שציינו את הופעתה של ריצ'י כגולת הכותרת.
בשנת 2020, הצטלמה לסרט " בבימויה של לנה וצ'אוסקי; הסרט יצא לאקרנים בדצמבר 2021. בשנת 2021, היא כיכבה בסדרת הדרמה הפסיכולוגית של רשת שואוטיים; "הצהובות" בתפקיד של מיסטי, התארחה בפרק בסדרת ההנפשה "ריק ומורטי".
חיים אישיים.
בשנת 2008 החלה ריצ'י לצאת עם השחקן אוון בנג'מין לאחר שנפגשו על הסט של הסרט "All's Faire in Love". הם התארסו במרץ 2009, אך לאחר חודשיים ביטלו את האירוסין והם נפרדו.
בפברואר 2013, ריצ'י הודיעה על אירסיה לצלם הטלוויזיה ג'יימס הירדיגן, בזמן שעבדה על הסדרה "פאן אם" ב-2012, והשניים נישאו ב-26 באוקטובר 2013, במנהטן. יש להם בן, פרדי (נולד באוגוסט 2014). ב-2 ביולי 2020, ריצ'י הגישה בקשה לגירושין לאחר כמעט שבע שנות נישואים. בתביעת הגירושין שלה ציינה ריצ'י כי היא הייתה נתונה ל"התעללות פיזית ורגשית חמורה" על ידי הירדגן וכי "רבים ממעשי ההתעללות הללו" התרחשו לעיני בנם. משטרת לוס אנג'לס הגיבה בעבר לקריאת אלימות בביתם ב-25 ביוני 2020. בינואר 2021, הוציאה ריצ'י צו הרחקה נגד הירדגן. באפריל 2021, ריצ'י קיבלה משמורת מלאה על בנם.
ב-9 באוקטובר 2021, ריצ'י נישאה לבן זוגה, מעצב השיער מארק המפטון. נולדה להם בת ראשונה, בדצמבר 2021.
מצודת צלאח א-דין
מצודת צלאח א-דין (ערבית قلعة صلاح الدين الأيوبي; ידועה גם בשם סאון - Saone) היא מצודה בסוריה השוכנת במרחק 30 קילומטרים מזרחית ללטקיה בשטח הררי גבוה, על רכס הרים הנמצא בין שני עמקים עמוקים ומוקף ביער. בשנת 2006 העניק אונסק"ו למצודה, ביחד עם קראק דה שבלייה, מעמד של אתר מורשת עולמית, ובשנת 2013 סווגה יחד עם כל אתרי המורשת העולמית בסוריה כאתר הנתון בסיכון.
היסטוריה.
המצודה נבנתה בעת העתיקה, כפי הנראה בתקופה הפיניקית (שלהי האלף ה-1 לפנה"ס). ככל הנראה, הפיניקים נכנעו לאלכסנדר הגדול בשנת 336 לפנה"ס. אין מידע רב על תולדות המצודה בין תקופה זו לבין שובם של הביזנטים במאה ה-10 לספירה. הקיסר יוחנן הראשון צימיסקס כבש את המקום משושלת חאמדאניד מחלב, ובנה את הראשון מבין המבנים ההגנתיים שלה. המצודה הייתה בחלק המזרחי של האימפריה, שהיה נתון בשליטת השושלת הפאטמית, שושלת מירדאסיד ומאוחר יותר הסלג'וקים, שהקימו מבנים מבוצרים כתוצאה מניסיונם של בית אומיה, בית עבאס והביזנטים המוקדמים.
המצודה נפלה בידיהם של הפרנקים הנוצרים שהגיעו למקום במסגרת מסעות הצלב בתחילת המאה ה-12. מנהיגי הנוצרים שהו במקומות המבוצרים או בטירות כגון טירת צלאח א-דין. ישנו אזכור לכך שב-1119 המצודה הייתה בבעלותו של רוברט מסאון, לאחר שניתנה לו מרוג'ר מסלרנו, נסיך אנטיוכיה. רוב המבנים שניתן לצפות בהם כיום (2008) נבנו בתקופה זו. במחצית השנייה של המאה ה-12 האזורים נמסרו לידי ההוספיטלרים או הטמפלרים, שהיו אחראים על הבנייה עד שהמקום נכבש על ידי הערבים בהנהגתו של צלאח א-דין בשלהי המאה ה-12 או תחילת המאה ה-13. לפי השערה יותר ממוקדת המצודה נכבשה ביולי 1188. לאחר מכן קראק דה שבלייה נכבשה על ידי כפריים. המצודה ננטשה ונותרה חסרת שימוש במשך מאות שנים בשל היותה מבודדת.
המצודה הייתה נתונה תחת שלטון מוסלמי עד לתקופה של הסולטאנים המצריים ביברס וקאלאוון.
במאה ה-20 המצודה שופצה בשל היותה אתר ארכאולוגי חשוב. על מנת להנציח את ניצחונו של צלאח א-דין, הוחלט ב-1957 לקרוא את המצודה על שמו.
תיאור.