הוצע כי בישיבות הקבינט עצמן יטלו חלק באופן קבוע ראש הממשלה, ממלא מקום ראש הממשלה, המשנה לראש הממשלה, מנכ"לי משרד הביטחון, החוץ והאוצר, הרמטכ"ל, ראש השב"כ, המזכיר הצבאי של ראש הממשלה, מנהלי המשא ומתן המדיני וגורמים ממלכתיים בהתאם לצורך.
רעיון הקבינט המדיני ביטחוני נוצר במטרה לספק גוף מייעץ מיוחד, מקצועי ואובייקטיבי לממשלה.
על החברים בקבינט להעריך מצבים, להציע חלופות, לקבוע עמדות ולבחון את דרכי הממשלה והצבא.
בפועל, הקמת גוף זה נסמכת על הקובע כי .
עוד קובע החוק כי: .
בנוגע לנושאים בו תעסוק הוועדה לביטחון לאומי נקבע בהחלטות הממשלה:
"קבינט המלחמה".
בימי מלחמת יום הכיפורים התגבשה באופן מאולתר קבוצת שרים, אשר נטלה על עצמה קבלת החלטות עקרוניות חשובות במהלך המלחמה. קבוצה זו זכתה באותם ימים בשם "קבינט המלחמה", ולימים דבק בה הכינוי המוכר "המטבחון של גולדה".
קבינט המלחמה קיבל בעת החירום החלטות באופן עצמאי, והממשלה עצמה אישרה את ההחלטות רק בדיעבד.
על רקע זה, התעוררה כבר אז שאלת נחיצותו ותפקידיו של אותו קבינט. מן הצד האחד היו שטענו כי אסור לראש הממשלה ולחברי הקבינט לקבל החלטות לבדם. מצד שני היו שטענו כי על חברי הקבינט לנהל את המלחמה כראות עיניהם - מבלי להזדקק לאישורו של איש.
כישלון הקבינט המדיני-ביטחוני במלחמת לבנון השנייה.
בימי מלחמת לבנון השנייה, תפקיד הוועדה היה לקבוע ולהוביל את מדיניותה של ישראל במלחמה. גוף זה, שמנה בו אז שנים-עשר חברים, ספג ביקורת קשה בדו"ח הביניים של ועדת וינוגרד והואשם בחוסר תפקוד בשעת חירום.
בישיבת הממשלה ב-12 ביולי 2006 הוחלט על הקמת "פורום השבעה", המורכב מחברי הקבינט עצמו, שתפקידו יהיה לקבל החלטות נקודתיות בנוגע למלחמה.
"פורום השבעה", המתכונת המצומצמת של הקבינט, כלל בימי מלחמת לבנון השנייה את ראש הממשלה אהוד אולמרט, ממלאת מקומו ושרת החוץ ציפי לבני, שר הביטחון עמיר פרץ, המשנה לראש הממשלה והשר לפתוח הנגב והגליל שמעון פרס, סגן ראש הממשלה ושר התחבורה שאול מופז, סגן ראש הממשלה ושר התמ"ת אלי ישי, והשר לביטחון פנים אבי דיכטר.
הסמכות שהוגדרה לפורום עם הקמתו היא לקבל החלטות אופרטיביות-מבצעיות, בעוד שהחלטות מדיניות נותרו במסגרת הקבינט המורחב.
חברי הקבינט בזמן מלחמת לבנון השנייה נתבקשו להעיד בפני ועדת וינוגרד, שהוקמה כדי לחקור את אירועי המלחמה, על מנת לבחון את הכישלון בהליך קבלת ההחלטות בגוף זה.
אחת התובנות הבולטות בדו"ח הביניים שפרסמה הוועדה היא כי הקבינט המדיני-ביטחוני בכלל, והפורום המצומצם שלו - "פורום השבעה", שתפקידם הוא לקבוע את מדיניות ישראל בזמן המלחמה, היו למעשה גופים מיותרים לחלוטין, שתרומתם בהליך קבלת ההחלטות היה חסר משמעות ואף שולי.
עוד הוטח בגופים הללו כי התנהלותם בעת חירום אף פגעה ועיכבה תהליכים חשובים.
מתוך הדו"ח:
טענה מרכזית העולה מהביקורת על הקבינט המדיני-ביטחוני היא כי גם אם תחומי האחריות ודפוסי העבודה של גוף זה אינם מוגדרים בחוק במדינת ישראל, לא יהיה זה מרחיק לכת לומר כי החברים בקבינט, גוף בכיר ברשות המבצעת בעת משבר, לא עמדו בתפקיד החשוב, ולא היוו קבוצת חשיבה יצירתית ואקטיבית, שתאתגר את ראש הממשלה בהליך קבלת ההחלטות הנוגעות לניהול המערכה הלבנון.
עוד נטען, כי בניגוד למצופה בעת חירום, חברי הקבינט לא נטרלו את האינטרסים הפוליטיים, הארגוניים והאישיים שלהם בקבלת ההחלטות.
מכך עולה, כי הקבינט שימש יותר כ"חותמת גומי" עבור ראש הממשלה, ולא היה הבקרה העליונה להחלטותיו. נטען כי התנהלותו הקלוקלת של הקבינט אפשרה לחברי הפורום המצומצם שניהל את המלחמה בפועל - ראש הממשלה, שר הביטחון והרמטכ"ל, לנהל את המלחמה כראות עיניהם.
לאחר מלחמת לבנון השנייה.
מספר אירועים ביטחוניים (בתוכם, פעולת ההשתלטות על המרמרה) עוררו ביקורת על דרך קבלת ההחלטות שנעשתה במנותק מהקבינט בעוד ההשלכות חרגו מהתחום הביטחוני.
דו"ח מבקר המדינה בעניין מבצע צוק איתן נגע בנושא אופן קבלת ההחלטות, עדכון ותדרוך הקבינט המדיני-ביטחוני בעת המבצע.
ביוני 2016, בעקבות משבר פוליטי בין ראש הממשלה נתניהו והשר נפתלי בנט שדרש מינוי מזכיר צבאי לקבינט, מונתה ועדה בה היו חברים יעקב עמידרור, יוחנן לוקר ויוסף צ'חנובר. הוועדה עסקה בעניין העברת מידע לקבינט וסמכויותיו במפקדות צה"ל ועסקה באירועים ביטחוניים שונים. במאי 2017 הקבינט אימץ את המלצות הוועדה.
ב-30 באפריל 2018 אושר תיקון ל לפיו הקבינט הוסמך להכריז מלחמה ולהחליט על פעולה ש"עשויה בסבירות גבוהה להובילך למלחמה" (סמכות שהייתה קודם לכן של ממשלת ישראל. כן נקבע כי החלטה על הכרזת מלחמה תוכל להתקבל על ידי ראש הממשלה ושר הביטחון בלבד, במקרה שלא ניתן לכנס את הקבינט. התיקון האחרון בוטל ב-17 ביולי 2018 ונקבע כי בשביל להכריז מלחמה ולהחליט על פעולה ש"עשויה בסבירות גבוהה להובילך למלחמה" נדרש לבצע הצבעה בה ישתתפו מספר "רב ככל האפשר" של חברי הקבינט.
מבנה הקבינט המדיני-ביטחוני וסמכויותיו כיום.
מידע היסטורי לגבי חברי הקבינט בממשלות העבר נמצא בערכי ממשלות ישראל.
חברי הקבינט.
חברי הקבינט המדיני ביטחוני הנוכחי:
הרכב מפלגתי
בוועדה מכהנים 12 שרים חברים, מתוכם:
סמכויות הקבינט.
אין אפשרות להגיש ערר על החלטות הקבינט בפני הממשלה ותוקפן מחייב כתוקף החלטת ממשלה.
גניזנאו
מלחמת אתיופיה–אדאל
מלחמת אתיופיה–אדאל הייתה מלחמה שהתרחשה בין האימפריה האתיופית, שנעזרה באימפריה הפורטוגזית, לבין סולטנות אדאל, בעלת בריתה של האימפריה העות'מאנית. המלחמה התרחשה בין 1529–1543. מלחמה זו הייתה המלחמה המודרנית הראשונה של אתיופיה, בה היא השתמשה לראשונה בנשק חם - תותחים ורובים, יחד עם כלי נשק מסורתיים כגון חרבות, חניתות וקשתות.
רקע.
כאשר האימאם אחמד אבן איברהים אל-גאזי (מוכר יותר בשם אחמד גראן) הצליח להשתלט על אדאל, לאחר שהרג את סולטאן אדאל אבו בכר אבן מוחמד, הוא מינה את אחיו של הסולטאן לשעבר עומר דין לסולטאן החדש. בעקבות שליטתו של האימאם גראן באדאל הוא איחד את השבטים המוסלמים במזרחה של אתיופיה והכריז על ג'יהאד כנגד האימפריה האתיופית בראשות הקיסר דווית השני, כנקמה על הפלישה האתיופית הקודמת לאדאל ומותו של חותנו האמיר מחפוז בשנת 1517. גראן נתמך לא רק על ידי מוסלמים אלא גם על ידי הכנסייה האתיופית וביתא ישראל שהתנגדו לשלטונו של דווית השני.
המלחמה.
הצבא של גראן נכנס לראשונה לאתיופיה בשנת 1529. שני הצבאות נפגשו בקרב שימברה קורה, קרב בו הפסידה אתיופיה למרות מספר החיילים הרב שלה, מכיוון שאדאל השתמשה בנשק חדיש שהגיע מבעלי בריתה העות'מאנים. לאחר הקרב הראשון וניצחון אדאל המשיך הצבא המוסלמי לתוך שטח אתיופיה, שם נערך קרב אנטוקיך. בקרב זה חיילים אתיופים רבים ברחו בגלל כלי הנשק החדישים שהפחידו אותם. ההתנגשות הבאה בין הצבאות הייתה בקרב אמבסאל ב-28 באוקטובר, ושוב צבא אדאל ניצח. שלושת הניצחונות איפשרו למוסלמים להיכנס ללב האימפריה האתיופית (רמת אתיופיה), כאן הם החלו לשרוף כנסיות רבות, כתבי קודש רבים ולאסלם את אזרחי האימפריה. צבא אתיופיה היה חלש, האתיופים לא ניסו להילחם שוב והמוסלמים שטפו את אתיופיה והגיעו עד תיגראי שבצפון. בשנת 1541 הקיסר דווית השני נפטר ויורש העצר מינאס נלקח בשבי על ידי המוסלמים. ב-1543 כוחות גרילה אתיופים ניצחו את המוסלמים, כשהם נעזרים בכוחות פורטוגזים בראשות כריסטובאו דה גאמה (בנו של הספן הנודע ואסקו דה גאמה). הפורטוגזים הביאו איתם כ-400 רובאים, והצי הפורטוגזי חסם את האזור לשיט ומנע העברת אספקה צבאית לאדאל על ידי העות'מאנים. הקרב האחרון של המלחמה היה קרב ווינה דגה שבו גראן נהרג.
ממלודי סאנדאונס
ממלודי סאנדאונס (אנגלית: Mamelodi Sundowns) הוא מועדון כדורגל דרום אפריקאי. נכון לעונת 2020/2021 המועדון משחק בליגת העל הדרום-אפריקאית. המועדון נמצא בבעלותו של המיליארדר פטריס מוטספה. הכינוי של הקבוצה ("הברזילאים") הוענק לה בגלל הדמיון של מדיה לאלו של נבחרת ברזיל.
מאז הקמת ליגת העל של דרום אפריקה ב-1996 זכתה הקבוצה בשש אליפויות, מתוכן שלוש ברצף בין 1998 ל-2000. היא זכתה בשתיים נוספות בעונות 2005/2006 ו-2006/2007 ועוד אחת בעונת .
בשנים 1986, 1998, 2008 זכתה בגביע של דרום אפריקה.
בשנים שבהן הקבוצה לא זכתה באליפות היא סיימה בחלק העליון של הטבלה, ואף פעם לא מתחת למקום העשירי.
ב-2016 השיגה את ההישג החשוב ביותר בהיסטוריה שלה, כשזכתה בליגת האלופות האפריקאית, לאחר שגברה במפגש הכפול בגמר על א-זמאלכ, ובכך גם העפילה לגביע העולם למועדונים 2016. בעקבות הזכייה בליגת האלופות, השתתפה בשנת 2017 בסופר קאפ האפריקאי, וזכתה בו לאחר שגברה על מזמבה מקונגו, זוכת גביע הקונפדרציה האפריקאי.
בן שמן (פירושונים)
בית הסוהר איילון
בית הסוהר איילון (ידוע גם בשמו הקודם כלא רמלה) הוא מתקן כליאה של שירות בתי הסוהר השוכן בסביבת הערים רמלה ולוד. בית הסוהר משמש לכליאת אסירים שנשפטו על ידי בית משפט לתקופות מאסר ממושכות.
תולדות בית הסוהר.