ספרה חיי מלחמה: על צבא, נקמה, שכול ותודעת המלחמה בפרוזה הישראלית (2016) יצא בהוצאת שוקן. הספר עוסק בתודעת המלחמה, בחוויות הצבא, בדחף לנקום, במקומו של היחיד בתוך קבוצה, ביחסי כובש–נכבש ובהתמודדות עם אובדן ושכול כפי שהם משתקפים ביצירות נבחרות בסיפורת הישראלית, ממלחמת העולם הראשונה ועד לערב מלחמת לבנון השנייה. כל פרק מתמקד בסוגיה אחרת בקיום היהודי והישראלי החי בצל מלחמות.
מאמריה של ניצה בן-דב הופיעו גם באנגלית, איטלקית וספרדית. היא זכתה בפרס ראש הממשלה ע"ש לוי אשכול (1996), בפרס קריב לחקר הספרות העברית מטעם ראש עיריית חיפה (1998), בפרס יצחק שדה לספרות צבאית על ספרה "חיי מלחמה" (2018) ובפרס ישראל לחקר הספרות העברית (2021).
לקריאה נוספת.
על ספריה:
מכּתביה:
אנארכיסטים נגד הגדר
חינוך נפרד מגדרית
חינוך נפרד מגדרית הוא חינוך במוסדות חינוך המיועדים לבנים בלבד, לבנות בלבד, או המקיימים הפרדה בין שני המגדרים. במקרה שבתי הספר נפרדים, בתחומי בית הספר אין כל הזדמנות לפגוש את בן המין השני, ואם ההפרדה היא רק בין כיתות, במהלך ההפסקות או בפעילות של כלל בית הספר נוצרים מפגשים בין שני המינים. גישה זו הייתה דומיננטית עד אמצע המאה העשרים, בפרט בבתי ספר תיכוניים ובמוסדות להשכלה גבוהה. כיום היא מתקיימת בעיקר בחברות דתיות.
איטון קולג' ורבים מבתי-הספר היוקרתיים ביותר בבריטניה הם מוסדות לבנים או בנות בלבד גם היום. החל מתחילת המאה ה-20 רוב מסגרות החינוך הן מעורבות.
בעקבות השתלטות הטליבאן על אפגניסטן בשנת 2021 נקבע שהלימודים באוניברסיטאות במדינה יהיו בהפרדה מגדרית בלבד.
השפעות חינוך נפרד.
נושא החינוך הנפרד שנוי במחלוקת. תומכיו טוענים שהוא מסייע בשיפור הישגי התלמידים, לרבות בתוצאות המבחנים, בהפחתת שיעורי הנשירה, ובפתרון קשיים התנהגותיים. מתנגדיו, לעומת זאת, טוענים שהראיות לשיפורים אלו נופחו או שאינן קיימות, ומאידך שההפרדה עלולה להוביל להגברת הדעות הקדומות ולפגיעה בכישורים החברתיים.
תומכי החינוך הנפרד מאמינים שישנם הבדלים שיטתיים באופן בו בנים ובנות לומדים ומתנהגים במערכת החינוך, ושהבדלים אלו מצדיקים את חינוכם בנפרד. אחת מגרסאות הטיעון מתבססת על העמדה שמוחם של זכרים מתפתח באופן שונה ממוחן של נקבות. התומכים מסתמכים על הבדלים התפתחותיים אלו וטוענים שבהפרדת התלמידים לפי מינם, המחנכים יכולים להתאים עצמם למסלול ההתפתחות של המינים השונים. בנוסף, התומכים טוענים שבזכות הפרדת המינים, דעתם של התלמידים אינה מוסחת על ידי פעילתם של בני המין האחר בכיתה, כך שהם מקדישים יותר תשומת לב לשיעור עצמו.
ב-2005 פורסמה סקירה שיטתית של 2,221 מחקרים בשם "Single-sex versus coeducational schooling: A systematic review" ("חינוך נפרד לעומת מעורב: סקירה שיטתית") שהוזמנה על ידי מחלקת החינוך של ארצות הברית. הסקירה, שכללה בקרה סטטיסטית למעמד הסוציואקונומי של התלמידים, למשאבים שהיו זמינים לבית הספר וכיוצא בזה, מצאה שתוצאות המחקרים על השפעות החינוך הנפרד: "אינם חד משמעיים. ישנה תמיכה מסוימת להשערה שחינוך נפרד עשוי להועיל, במיוחד לגבי תוצאות מסוימות הקשורות להישגים לימודיים ולשאיפות לימודיות חיוביים יותר; עבור תוצאות רבות, אין שום ראיה לתועלת או לנזק; ישנה תמיכה מוגבלת להשקפה שחינוך נפרד עלול להזיק או שחינוך מעורב מועיל יותר לתלמידים." עוד נאמר ש"באופן כללי, מרבית המחקרים דיווחו על השפעה חיובית לחינוך הנפרד בכל מדדי ההישגיות," וש"המשקל המכריע של מחקרים בתחומים כגון הישגים לימודיים (בטווח הקצר וגם הארוך) וההסתגלות או ההתפתחות הסוציואקונומית (בטווח הקצר וגם הארוך) משיגה תוצאות התומכות בחינוך נפרד." לדברי קורנליוס ריורדן (Cornelius Riordan), אחד ממנחי המחקר, הממצאים הכמותיים עצמם "מוצאים תוצאות חיוביות בשכיחות גבוהה פי שלושה עד ארבעה בכל מחקר במקרה של בתי ספר נפרדים לעומת בתי ספר מעורבים, לגבי הישגים לימודיים וסוציואקונומיים כאחד".
ב-2008 הממשל האמריקאי מימן מחקר נוסף, "יישום מוקדם של בתי ספר ציבוריים נפרדים: תפיסות ומאפיינים" ("Early Implementation of Public Single-Sex Schools: Perceptions and Characteristics"), אשר מנה את יתרונות החינוך הנפרד: (1) הפחתת הסחות הדעת בלימוד, (2) הפחתת בעיות התנהגותיות של התלמידים, (3) אספקת יותר הזדמנויות למנהיגות, (4) קידום תחושת האחווה בין התלמידים והצוות, (5) שיפור ההערכה העצמית של התלמידים, (6) מתן מענה לסגנונות הלימוד ותחומי העניין הייחודיים של הבנים או הבנות, (7) הפחתת ההטיה המגדרית באינטראקציה בין המורים לתלמידים, (8) שיפור הישגי התלמידים, (9) הפחתת הקשיים הלימודיים של תלמידים שהישגיהם נמוכים, (10), הפחתת הטרדות מיניות בין התלמידים, (11), הצגת יותר מודלים חיוביים לחיקוי לתלמידים, (12) מאפשר יותר הזדמנויות לאספקת הנחיה חברתית ומוסרית, (13) מאפשר בחירה בתוך מערכת החינוך הציבורית.
ב-2009 כתב העת "Teachers College Record" פרסם מחקר שהראה שבמרבית המקרים, השפעת האינטראקציה בין בנים לבנות גרמה להפחתת שיעורי הבית שנעשו, ההנאה מבית הספר והציונים בקריאה ובמתמטיקה.
מחקר של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס מ-2009 דיווח ש"בוגרות התיכונים הנפרדים מציגות אוריינטציות אקדמיות חזקות יותר ממקבילותיהן בוגרות התיכונים המעורבים במספר קטגוריות, לרבות מחויבות גבוהה יותר ללימודים, ציונים פסיכומטריים, וביטחון ביכולתן המתמטית ובכישורי המחשבים... ממצאי המחקר, השאובות ממספר קטגוריות, לרבות ביטחון עצמי, פעילות פוליטית וחברתית, השאיפות לחיים ומכוונות למקצוע, מגלות שבוגרות החינוך הנפרד מציגות יותר מחויבות ללימודים: כמעט שני שלישים (62%) מבוגרות בתי הספר הנפרדים העצמאיים דיווחו על השקעת 11 שעות לשבוע או יותר בתיכון בלימוד או הכנת שיעורים, לעומת פחות ממחצית (42%) מבוגרות בתי הספר העצמאיים המעורבים.
בספטמבר 2011 כתב העת "Science" פרסם מחקר ביקורתי ביותר לגבי הראיות שמאחורי ההשפעות החיוביות של חינוך נפרד, בטענה שהתנועה לקראת חינוך נפרד היא "מאוד לא מוכוונת, ולעיתים קרובות מוצדקת באמצעות טענות מדעיות חלשות, סלקטיביות או שגויות, במקום באמצעות עדויות מדעיות תקפות." המחקר ממשיך ומסכם ש"אין שום מחקר מתוכנן היטב המראה שחינוך נפרד משפר את הישגיהם הלימודיים של התלמידים, אבל יש ראיות שהפרדה מגדרית מגבירה את הסטריאוטיפיזציה המגדרית ומייצרת לגיטימציה לסקסיזם ממוסד."
מתנגדי החינוך הנפרד, לרבות מחברי המאמר הנ"ל, טוענים שאין זה החינוך הנפרד שמייצר תוצאות חיוביות עבור התלמידים, אלא המוטיבציה של המורה והמשאבים הזמינים. חסר מחקר איכותי בתחום לשם ייחוס ההצלחה להפרדה בחינוך במקום לגורמים חיצוניים. הם מאמינים שכשבית הספר שלהם נפרד, הילדים אינם מוכנים לעולם האמיתי, שבו יצטרכו לתקשר עם בני המין השני. הם טוענים שבתי ספר מעורבים מבטלים גישות סקסיסטיות באמצעות אינטראקציה עם בני המין האחר. מתנגדים אחרים של חינוך נפרד טוענים גם שבתי ספר מעורבים יוצרים תחושת ביטחון וכבוד הדדי.
לאונרד סאקס (Leonard Sax), נשיא האיגוד האמריקאי לחינוך ציבורי נפרד (NASSPE), השיב למאמר מ-Science באמירה ש"כל המחקרים המצוטטים במאמר Science לגבי 'השפעות שליליות' הם למעשה מחקרים המערבים מספר קטן של תלמידי גן חובה הלומדים בגן טרום-חובה מעורב. עוד הוא אמר ש"מחברים אלה אינם מספקים כל ראיה לטענתם המהותית ש'חלוקות מגדריות נעשות בולטות אפילו יותר בסביבות נפרדות.' למעשה, השערה זו הועמדה למבחן, והוכחה כשגויה, במחקרים רבים." סאקס ציטט מחקר לפיו "בנות בכיתות של בנות בלבד היו פחות מודעות ל'אני בת' ופחות מודעות לסטראוטיפים מגדריים ביחס למדע, בהשוואה לבנות שהוצבו אקראית בכיתה המעורבת."
בינואר 2012 פורסם מחקר של אוניברסיטת פנסילבניה המערב הקצאה אקראית, הנחשבת לניסוי המספק את רמת הראיה המדעית הגבוהה ביותר. הנתונים נלקחו מבתי ספר בקוריאה הדרומית, היכן שאושר חוק המקצה תלמידים באופן אקראי לבתי ספר במחוז מגוריהם. המחקר מאת Park, Berhman &amp; Choi ששמו "השפעות סיבתיות של בתי ספר נפרדים מגדרית על בחינות קבלה ולימודים במכללות: הקצאה אקראית בתיכונים בסיאול" ("Causal Effects of Single-Sex Schools on College Entrance Exams and College Attendance: Random Assignment in Seoul High Schools") סיכם ש"לימודים בבית ספר לבנים בלבד או לבנות בלבד במקום לימודים בבית ספר מעורב קשורים באופן מובהק לממוצע ציונים גבוה יותר."