לקראת סוף חייו התדרדר מצב בריאותו השברירי של קרלוס, והוא נעשה רגיש ומוזר יותר ויותר, ובשלב מסוים אף דרש להוציא את גוויות בני משפחתו כדי שיוכל להביט בגוויות. קרלוס פרש מתפקידו כאשר הייתה לו התמוטטות עצבים שנגרמה בעקבות הלחץ שהיה עליו להושיע את ספרד ממהצרות הכלכליות שנחתו עלייה. קרלוס חי חיים פשוטים מאז ואילך, שיחק במשחקים והיה מעורב בפעילויות אחרות. הוא מת במדריד ב-1 בנובמבר 1700, חמישה ימים לפני יום הולדתו ה-39. הרופא שביצע את נתיחת הגופה קבע כי גופו "לא הכיל טיפה אחת של דם, לבו היה בגודל של גרגיר, ריאותיו נפלו, מעיו רקובות ונגרניות, היה לו אשך אחד, שחור כמו פחם, וראשו היה מלא מים". ההיסטוריונים האמריקנים ויל ואריאל דוראנט תיארו את קרלוס השני כ"קצר, צולע, אפילפטי, סנילי, וקירח לחלוטין" עוד לפני היותו בן 35.
בעקבות מותו של קרלוס פסק השלטון של בית הבסבורג בספרד, מה שהביא לפרוץ מלחמת הירושה הספרדית, שבסיומה עלה לשלטון פיליפ, דוכס אנז'ו, נכדו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת.
גירוש מרג' א-זוהור
גירוש מרג' א-זהור
אל מאלחה
אלת הבטנה
אלה אמיתית
חצביה
חסביה
חסביא
חצביא
המאסף (פירוש למשנה)
המאסף הוא כינויו של פרשן אלמוני, הפרשן הקדום ביותר שפירושו השלם לכל שישה סדרי משנה נשתמר. הוא מכונה כך בשל המילים אמר המאסף הפותחות את הפירוש.
זהות מחבר.
לגבי זהות המחבר נחלקו הדעות. אחרוני החכמים הנזכרים בפירוש הם רבי יצחק אלפסי (הרי"ף) ורבי נתן מרומי, בעל "הערוך". לדעת מתרגם החיבור הרב יוסף קאפח, וכן פרופ' אליעזר שלוסברג, חיבר את הפירוש אחד מקדמוני חכמי תימן שחי סביב שנת 1100. ‫לדעתו של פרופ' שמחה אסף, המלקט הוא חכם מחכמי מצרים קודם לזמנו של הרמב"ם, וחי בשנים 1105-1170.
גילוי הפירוש והוצאתו לאור.
הפירוש יצא לראשונה בהוצאת "אל המקורות" בשנת ה'תשט"ו, תחת השם: "פירוש ששה סדרי משנה שפירש רבינו נתן אב הישיבה [בארץ ישראל]". שם זה לקוח מכתב היד שעליו התבסס הספר. עם זאת, המחבר אינו רבי נתן אב הישיבה, שהרי בהקדמת החיבור כתב המחבר שצירף בחיבור את פירושי רבי נתן עם פירושים נוספים מספרייתו. מנחם צבי פוקס הראה כי פירוש רבי נתן עצמו (שלא שרד לימינו) אינו אלא ביאור מילים קשות.
כתב היד שעליו התבססה ההוצאה נמצא על ידי הרב יחיא קאפח ונכדו הרב יוסף קאפח בין ספרים וקטעי דפים שנגנזו בבית קברות בצנעא בירת תימן, כפי שמתאר הנכד בהקדמתו לפירוש. הרב יוסף קאפח העתיקו כמה פעמים עוד בתימן. המהדורה האמורה כוללת את תרגומו, בתוספת מבוא, הערות וציונים של הרב מרדכי יהודה ליב זק"ש. בספר היובל לרב קאפח, הנקרא "לראש יוסף", פרסם מנחם צבי פוקס עוד מפירושיו של המאסף בתרגומו של יוסף טובי. עם השנים התגלו כתבי יד נוספים ומדויקים יותר של הפירוש שעדיין לא תורגמו ולא יצאו לאור.
תוכן הפירוש.
בולטת זיקתו של המאסף לתורת חכמי בבל למרות שגם התלמוד הירושלמי היה לפניו, אותו הוא מכנה "הגמר הא"י" או "תלמוד ארץ ישראלי".
במסכת שביעית כתב:
חלק מפירושי גאוני בבל המובאים בפירושו של המאסף אינם מוכרים ממקור אחר. לצד פירושיו, כתב המאסף גם מבואות לכמה מן המסכתות, ומבואו לכל הפירוש כולל את השתלשלות מסירת התורה מימות משה רבינו ועד חתימת התלמוד.
גרינווש
גרינווש (מאנגלית: Greenwash, ובעברית גם טיוח ירוק או התיירקקות) הוא מונח ביקורתי המתאר יצירת תדמית ציבורית חיובית להתנהלות שלכאורה מקדמת התנהלות סביבתית והסתרה של היבטים שליליים כגון פגיעה בסביבה ובעובדים. משתמשים במונח גרינווש על מנת לתאר הטעיית צרכנים על ידי חברות הטוענות כי שיטות הפעולה, המוצרים או השירות אינם פוגעים בסביבה.
מקורו של הביטוי הוא הלחם בסיסים של המונח "ירוק" (כשהכוונה לאידאולוגיה סביבתנית) עם המונח "וויטוואש" (הלבנה או טיוח). הפעיל הסביבתי האמריקאי ג'יי ווסטרבלד טבע את הביטוי במאמר שכתב על תעשיית האירוח.
עיקר הטענות על גרינווש מופנות למגזר העסקי, אך גם מדינות וארגונים ללא מטרת רווח מחצינות את פעילותן, לכאורה, לשמירה על הסביבה.
תאגידים טוענים כי הקידום של קווי מדיניות של שוק חופשי, טכנולוגיה חדשה וצמיחה כלכלית הכרחיים להשגת פיתוח בר קיימא, וכן כי הם מודעים לנושא הסביבתי. מבקריהם טוענים כי למרות הרטוריקה שלהם, יש עדויות מעטות לכך שתאגידים רב לאומיים משנים את התנהגותם לכיוון של קיימות; והם טוענים כי תאגידים רבים נשארו היצרנים הראשיים של טכנולוגיות הרסניות לסביבה ובלתי מקיימות, ולכן גרינווש הוא רק טכניקה של יחסי ציבור או שיווק.
קונטה
קוֹנטֶה (בצרפתית: Comté) היא גבינה צרפתית מחבל פראנש-קונטה שבהרי האלפים במזרח צרפת. אזור ייצור הגבינה מתפשט על שטח של 12,000,000 דונם ועל מחוזות החבל: ז'ורה ודו, ובנוסף מחבל רון-אלפ מחוז האין ואזורים קטנים מאוד מסבואה עילית ומסון ולואר. בשנת 1952 הצטרפה הגבינה ל-AOC הצרפתי, "Appellation d'origine contrôlée", שהוא ארגון בקרת אזור המוצא ודרך ייצור המוצר. קונטה היא גבינה צהובה ממשפחת הגרוייר, מרקמה משתנה בין גבינה צעירה, שהיא רכה לאחר 4 חודשי הבשלה, לגבינה קשה לאחר 12 חודשי הבשלה. זוהי גבינה גמישה, חלקה ומעט שמנונית, צבע המעטפת הוא בין צהוב לחום, והיא מכילה בסביבות 45% שומן.
היסטוריה.
הקונטה יוצרה לראשונה בסביבות המאה ה-12 וה-13, בתקופת משבר בשוק המזון. למקומיים באותה תקופה היו קשיי מחייה, השגתו ואגירתו של מזון בתקופת החורף הארוכה והמושלגת הייתה קשה, בעיקר בשל מיקומם הטופוגרפי וההררי של היישובים. לכן כיכרות הגבינה הגדולות מייצגות דרך יעילה לשימור מזון לחודשי החורף הקיצוניים. תושבי ההרים היו רועי בקר בתקופת הקיץ לשם חליבתו, ובשל מיקומם המרוחק והמנותק מכל עיר מרכזית, היו אוספים בצורה מרוכזת את החלב שנחלב על ידם וייצרו את הגבינה. את הגבינה אחסנו לתקופה ארוכה ולאחר מכן העבירו אותן אל השווקים.
תהליך יצור.
גבינת הקונטה הייתה הראשונה בגבינות צרפת שהצטרפה לארגון AOC, ששומר על ייחודיות טעם הגבינה בשיטת יצור מסורתית, הדואגת גם לגידול הבקר וחליבתו, ליצור הגבינה והתיישנותה.
החלב.
החלב המשמש לייצור הקונטה מגיע מאזור של חקלאות בקר מפותחת, משני זני פרות בלבד, בשם: מונטביליארד וסימונטל. תנאי גידול הבקר איכותיים ביותר, שדות המרעה פתוחים וכל סוג של תחמיץ הכולל תחמיץ תירס אינו מאושר. מזונן של הפרות מבוסס על צמחייה טבעית בקיץ, ובחודשי החורף חציר הניתן ברפתות. הצמחייה מורכבת מיותר מ-2,000 זנים שונים של צמחים, מכלול של יותר מ-40% מהצמחייה הטבעית על אדמת צרפת. החלב שאינו עובר תהליך פסטור מועבר לגבנים שבית מלאכתם ממוקם בטווח אווירי של עד 25 ק"מ.
הגבינה.
הגבנים מחויבים להתחיל בתהליך יצור הגבינה בתוך פחות מ-24 שעות מסיום תהליך החליבה. לייצור של כיכר אחת של קונטה משתמשים הגבנים בערך ב-450 ליטר של חלב, הגבינה עוברת הגבנה אנזימטית, לאחר הפרדת הגבן (המוצק שנוצר מהחלב באמצעות השימוש באנזים ההגבנה) ממי הגבינה נחתך הגבן בצורה דקה ועובר חימום של 53 מעלות צלזיוס למשך 30 דקות במכלי נחושת. כל גבן חייב לעבד מינימום 2 מכליות או מקסימום 5 מכליות אשר מכילות כל אחת עד 5,000 ליטר של החלב. בהמשך עובר הגבן הדחסה, שנמשכת עד 6 שעות, והעברה לתבניות עץ בצורת כיכרות של 65 סנטימטר בקוטר וגובה של 8 סנטימטר עד 13 סנטימטר ובמשקל ממוצע של 40 ק"ג. תהליך היישון הראשוני הוא במשך מינימלי של 21 יום. את כיכרות הגבינה מאחסנים במרתפים בטמפרטורה של בין 10 ל-15 מעלות צלזיוס ולחות מקסימלית של 90%. לאחר 24 שעות ראשונות של התהליך מוציאים את הגבינה מתבניות העץ, ממליחים את הגבינה מכל הכיווניה, ממשיכים בצורה עקבית בגירוד והמלחה של המעטפת החיצונית מספר רב של פעמים, עד שהמעטפת מקבלת צבע ומרקם אחיד. לאחר סיום התהליך הראשוני מועברות כיכרות הגבינה לתקופת התיישנות ארוכה יותר במרתפים חמים יותר עם טמפרטורה של בין 14 ל-19 מעלות צלזיוס, ועם לחות של עד 92%. בזמן ההבשלה הארוכה מתפתחת הגבינה בצורה עדינה וטבעית במרתפים. ההבשלה הראשונה מתרחשת לאחר 4 חודשים והתוצאה נקראת גבינה צעירה, אך בדרך כלל היא נשארת לתקופה של 8 עד 10 חודשים. ישנה אפשרות נוספת להשאיר לתקופה ארוכה יותר, של 18 ואפילו 24 חודשים, וישנם יוצאי דופן נדירים שבהם מושארת הגבינה בתהליך ההבשלה ל-36 חודשים, מה שמקנה לה ארומה עשירה עוד יותר. תקופת הטעימה אפשרית בין החודשים יולי-ספטמבר, לאחר תקופת התיישנות מינימלית, שמשאירה את צבעה הפנימי של הגבינה צהוב בהיר יחסית לאפשרות מוארכת יותר שהיא בחודש דצמבר.
תוצרת (נכון לשנת 2005):
דירוג איכות הגבינה.
כל כיכר גבינה עוברת בקרה ודירוג, כשהמספר המקסימלי הוא 20 נקודות. דירוג איכות הגבינה כולל כמובן את טעמה (9 נקודות) ומרקמה (5 נקודות) אך גם מצבה הפיזי של הכיכר - התרשמות פנימית (3.5 נקודות) וחיצונית (נקודה אחת) ואיכות המעטפת (1.5 נקודות), נכללים בדירוג. כיכרות גבינה שזכו בציון של יותר מ-15 נקודות יקבלו סרט ירוק עם עיטור של פעמון. אלו שקיבלו בין 12 ל-15 יקבלו סרט אדום. אף על פי שגבינות אלו יכולות להיות טובות מאוד, גבינות שדירוגן הוא פחות מ-12 נקודות לא יאושרו להיקרא קונטה ושמן ישונה לגרוייר, או שהן יחזרו לבתי הייצור שממנו הגיעו ויעובדו מחדש ליצירת גבינות רכות, לדוגמה: גבינת קירי.
וויליאם וילברפורס
עפצים
התשס&quot;ח
ויליאם וילברפורס
ויליאם וילברפורס (באנגלית: William Wilberforce;