במקום להסתפק ביצירת תמונה של מבנה אנטומי בלבד, סריקת ה-SPECT מאפשרת למדוד את רמת הפעילות הביולוגיות באזורים שונים בתחום התלת ממדי הנבדק. המידע המנופק מריכוז האיזוטופ הרדיואקטיבי, מעיד עבורנו על הכמויות של הדם הזורם בקפילרות בתחום האזור המוצג. באותה הדרך שבה למשל צילום רנטגן הוא תמונה 2D של מבנה שהוא תלת ממדי, התמונה המופקת על ידי מצלמת הגמא היא תמונה 2D של התפזרות תלת ממדית של החומר הרדיואקטיבי בגוף. בטכניקת תמונה זו, משתמשים במצלמת גמא כדי לצלם תמונות 2D רבות מזוויות וכיוונים שונים. לאחר מכן, מריצים "אלגוריתם בנייה טמוגרפי " במחשב כדי ליצור סט מידע בשלושה ממדים. מידע זה יוכל לעבור מניפולציות מגוונות כדי להראות חתכים דקים לאורך כל ציר שנרצה להראות בגוף, בדומה לזה הנוצר בטכניקות טומוגרפיות שונות למשל במכשיר MRI, CT ו-PET. כיוון שסריקת ה־SPECT דומה מאוד לצילום קרני גמא בשני ממדים, ניתן להשתמש באותם חומרים רדיולוגיים גרעינים. כך, אם מטופל נכנס לטיפול אחר של אבחון עם שימוש בחומרים רדיואקטיביים, אך התמונה שהתקבלה מהשימוש ברדיו-ליגנד לא התקבלה כמצופה, ייתכן ואפשר יהיה להעביר אותו ישירות לסקירת SPECT תוך שימוש בחומרים הקיימים בדמו. כדי לקבל את תמונה הסופית מצלמת גמא מסתובבת סביב המטופל. ההקרנות נדרשות כדי לקבוע נקודות בזמן הרוטציה – כאשר המצלמה נודדת בין 3 ל-6 מעלות. ברוב המקרים, סריקת 360 מעלות מקיפה נבחרת כדי ליצור את בניית השכבה האופטימלית. כדי לקבל כל הקרנה, לרוב פרק הזמן הנדרש הוא בין 15–20 שניות. ולכן, סריקה מלאה במכשיר לרוב תיקח בין 15–20 דקות. אם המכשיר כולל מספר מצלמות גמא, התהליך המתואר יואץ. לדוגמה, מכשיר בעל שתי מצלמת יכול לאפשר לשתי הקרנות לקרות בו זמנית, תוך חלוקת משימות הצילום המקיף בין שתי המצלמות. ישנם מכשירים מתקדמים, שכוללים שלוש מצלמות.
השוואה בין בדיקת SPECT לבדיקת PET.
סריקת PET, בדומה לסריקת SPECT, היא טכניקת דימות בעולם הרפואה גרעינית, המשמשת ליצירת תמונות תלת ממדיות. שתי טכניקות אלו, עושות שימוש בחומר מעקב רדיואקטיבי ואיתורן של קרני גמא. ההבדל העיקרי בין הסריקות הוא באופי הנתונים אותם מודדים בזמן הסריקה. מצלמת ה-SPECT מודדת גלי גמא, בעוד שבסריקת PET עוקבים אחרי האנרגיה הנפלטת מפוזיטרונים. פוזיטרון, הוא חלקיק בעל מסה זהה לאלקטרון ובעל מטען שווה בגודלו והפוך (חיובי). הפוזיטרונים מגיבים עם האלקטרונים בגוף הנבדק, וכאשר הם נפגשים הם מבטלים אחד את השני. החיבור בין החלקיקים יוצר כמות מסוימת של אנרגיה בתצורה של 2 פוטונים שיוצאים לכיוונים הפוכים ומנוגדים זה לזה. למעשה, זאת הסיבה בגללה SPECT נקראת טומוגרפיית פליטת פוטון בודד – כדי להבדיל אותו מבדיקת ה-PET בה נפלטים שני פוטון מכל חלקיק. הקולטנים בסורק PET מודדים את האנרגיה של פוטונים אלו, ומשתמשים במידע זה על מנת ליצור תמונות תלת ממדיות של הפעילות המטבולית בגוף. טכניקה זו יוצרת תמונה בעל רזולוציה גבוהה יותר בהשוואה לבדיקת SPECT. סריקות מסוג SPECT הן באופן משמעותי זולות מסריקות PET, בעיקר כיוון שעמידותן גבוהה יותר ומשתמשים בהן ברדיו איזוטופים שהם קלים יותר להשגה מאשר בבדיקת הPET.
יישומים רפואיים של טומוגרפיית פליטת פוטון בודד.
SPECT משתמשת לאבחון פונקציות שונות ומגוונות בגוף האדם בהתאם למידע בו המטפל בוחר להתמקד.
הפקת התמונה ואלגוריתמי השחזור.
כיום, טומוגרפיית פליטת פוטון בודד (SPECT) נמצאת בשימוש נרחב בתחום ההדמיה הגרעינית. החומר הרדיואקטיבי המוזרק, פולט פוטונים של קרני גמא בודדות. מערכת SPECT משתמשות במצלמת גמא אחת או יותר המותקנות על גבי מבנה, כך שהגלאי יכול להסתובב סביב המטופל. מנתוני ההקרנה מתקבלות תמונות דו ממדיות רבות, המוצגות בזוויות רבות, המאפשרות להבין את ההתפלגות התלת ממדית של החומר בתוך איבר ובהתאמה את מבנהו של האיבר. ישנם שני סוגי מערכות - מערכות SPECT הבונות את התמונה תוך כדי תנועה סיבובית ואחרות העוצרות ומצלמות תמונות בזוויות שונות. בSPECT תמונות נרכשות בדרך כלל לאורך קשת של 360 או 180 מעלות (בהתאם לאיבר רצוי) על מטריצה (המערך הדו ממדי) של 64X64 או 128X128 פיקסלים. בדרך כלל, תמונה מצולמת כל 3–6 מעלות ואורך הסריקה הכולל הוא כ15–20 דקות. התמונה הראשונית הדו ממדית שמתקבלת, אינה חדה ויעילה מספיק לאבחון ולפיכך משתמשים באלגוריתמים מתמטיים כדי לשחזר מטריצות תלת ממדיות של מישורים שנבחרו מנתוני ההקרנה הדו ממדית.
הפקת התמונה במכשיר SPECT מתבססת על אלגוריתמי שחזור. אלגוריתמים אלה מחשבים את חלוקת החומר הרדיואקטיבי ברמה תלת ממדית מדויקת. באמצעות נתונים סטטיסטיים שנאספים מעשרות אלפי אירועי התנגשות של פוטונים, מספר משוואות סימולטניות מנתחות את ההחזר של הקרינה לאורך קו ברקמה. משוואות אלו, יכולות להיפתר במספר דרכים. כך, יכולה להיבנות מפה של הפעילות הרדיואקטיבית כפונקציה של מיקום הרקמות. המפה שנוצרת מראה את הרקמות כתלות בחומר הניגוד, והיא מפוענחת על ידי מומחה לרפואה גרעינית או רדיולוג לפי האבחון ותוכנית הטיפול של המטופל.
כיום, קיימות שתי שיטות רווחות לשחזור תמונה שהופקה במכשיר SPECT, באופן איטרטיבי או בטכניקת FBP:
וסילה בויירסקו
וסילה בויירסקו (ברומנית: Vasile Boerescu, 1 בינואר 1830, בוקרשט – 18 בנובמבר 1883, פריז) היה פוליטיקאי, דיפלומט, עיתונאי ומשפטן רומני. כיהן כשר המשפטים, שר הדתות והחינוך וכשר החוץ של רומניה בימי השלטון של אלכסנדרו יואן קוזה וקרול הראשון ונודע בתמיכתו ברעיונות הליברליים ובתרומתו להקמת המדינה הרומנית המודרנית. מאידך, כשר חוץ, בדומה לרוב המנהיגים הפוליטיים בארצו, הגן על המדיניות שמנעה זמן ממושך מהיהודים קבלת זכויות אזרחיות שוות.
שנותיו הראשונות ולימודיו ברומניה ובצרפת.
בתקופת מהפיכות 1848 בארצו, נסיכות ולאכיה, כתלמיד במכללת סבא הקדוש (ספנטול סבה) כתב לעיתון "פרונקול רומן (Pruncul român) ("התינוק הרומני").בגלל שני מאמרים שנחשבו חתרניים ("אל אחינו הריאקציונרים" ו"אל אחינו האזרחים") הושם במעצר. אחרי שסיים את לימודיו במכללה בשנת 1850 ותקופת מכינה בבית הספר למשפטים בבוקרשט (1850–1852) נסע ללימודי משפטים באוניברסיטה בפריז. בשנת 1855 סיים שם תואר שני עם עבודה על השוואת המשפט הרומי עם המשפט הצרפתי
"Jus romanum:De pecunia constituta.Droit français:Du cautionnement" בשני חלקים כתובים בהתאמה בלטינית ובצרפתית.
ובשנת 1857 את הדוקטורט למדעי המשפט. בשנות שהותו בצרפת פעל למען איחוד הנסיכויות הרומניות מולדובה וולאכיה תחת סמכותו של נסיך זר.
פעילותו העיתונאית והפוליטית למען איחוד הנסיכויות הרומניות.
בשנת 1857 בשובו למולדת, התמנה לפרופסור לדיני מסחר במכללת ספנטול סבה.
באותה שנה 1857 ייסד בויירסקו את העיתון "נאציונאלול" (Naționalul) (ברומנית: "הלאומי")
שבו קידם את רעיון איחוד המדינות הרומניות. בחוברת שפרסם בצרפתית ברך על החלטת המעצמות בהסכם פריז משנת 1856, שבה ראה מעין הענקת חוקה חדשה למדינות הרומניות במקום "התקנון האורגני" מהשנים 1831-1832.בינואר 1859 נבחר לאספה הבוחרת של ולאכיה.
בישיבה סודית של פורום זה הציע בויירסקו ב 24 בינואר 1859 את בחירתו של שליט מולדובה, הקולונל אלכסנדרו יואן קוזה גם כשליט ולאכיה על מנת לאחד את שתי הנסיכויות תחת הנהגתו. הצעתו התקבלה פה אחד כשגם החברים השמרנים באספה נאלצו להיכנע לרוח ששלטה בדעת הקהל.
תרומתו לקידום החינוך ברומניה.
אחרי הגשמת איחוד הנסיכויות התמנה לראש מנהלת (ה"אפוריה" Eforia) בתי הספר (בין ספטמבר 1859-ספטמבר 1860). בתוקף תפקידו תרם הגדלת מספר בתי הספר, הוציא הוראות בנוגע לספרי הלימוד ולניהול השיעורים והערכת התלמידים, איסור העונשים הגופניים במוסדות החינוך, וכו.
בויירסקו יזם לאחר מכן את החוק להנהגת החינוך היסודי חובה וחינם, הידוע ברומניה כחוק מ-24 בנובמבר 1864. ב-16 ביולי 1864 כשהוקמה אוניברסיטת בוקרשט בויירסקו היה אחד ממייסדי הפקולטה למשפטים כחלק של המוסד החדש.
ב 1860 יזם פרויקט של כתיבת היסטוריה לאומית רשמית של רומניה.
במרץ 1871 היה לרקטור של האוניברסיטה ובאוקטובר 1873 דקאן של הפקולטה למשפטים.
שר וחבר פרלמנט בימי שלטונו של קוזה.
בהמשך כיהן בתפקידים בכירים בממשלות ולאכיה והחל מ-1862 המדינה המאוחדת. כיהן כשר המשפטים של ולאכיה בין 28 במאי- 5 ביולי 1860 (בממשלה הליברלית של ניקולאיה גולסקו, 13 ביולי 1860 - 11 באפריל 1861 (בממשלה השמרנית של מנולאקה קוסטאקה יפוריאנו, כשכיהן גם כשר החינוך והדתות, ובין 16 בנובמבר 1868 - 21 בינואר 1870 (בממשלה השמרנית של לסקר קטרג'יו).
יזם את ביטול עונש המוות במדינה, כמו כן בזמן כהונתו כשר משפטים הוקם בית הדין הגבוה לחוקה (Înalta Curte de Casaţie) (בהתאם לסעיפים 38–41 של הסכם פאריז). בויירסקו הנהיג גם את עקרון אי יכולת השרים בממשלה לפטר שופטים ופרקליטים.
בדצמבר 1863 תמך בהפקעת אחוזות המנזרים שניזומה על ידי מיכאיל קוגלניצ'אנו. בשנת 1865 ערך לפי בקשת השליט קוזה תזכיר על הזכויות המשפטיות של הקונסוליות הזרות. בויירסקו גרס בו את אי תוקפו בשטחי הנסיכויות הרומניות המאוחדות של משטר הקפיטולציות שהתקיים באותה תקופה ביחסים בין האימפריה העות'מאנית ובין מעצמות נוצריות והציע הסדרת המסגרת המשפטית של פעילות הקונסוליות בהתאם לזכות האומה הנהוגה במדינות הנוצריות האירופיות.