שגריר הוא דיפלומט אשר מייצג את מדינתו במדינה זרה ואחראי לטיפוח יחסי ממשלתו עם מדינה זו. דרגת השגריר היא מהדרגות הבכירות בשירות הדיפלומטי והוא מהווה למעשה את ראש המשלחת הדיפלומטית של מדינתו במדינת השירות.
מושבו של השגריר ושל כל צוות עוזריו נמצא בבניין השגרירות הנמצא לרוב בבירת המדינה הזרה. ישנם מקרים ששגריר אחד מייצג את מדינתו בכמה מדינות שבדרך כלל סמוכות זו לזו (מסיבות של מחסור בכוח-אדם או רמת עדיפות נמוכה של האזור בשיקולים הדיפלומטיים ההדדיים). כמו כן נשלחים שגרירים למוסדות בינלאומיים כגון האומות המאוחדות והאיחוד האירופאי.
אם נפסקים היחסים הדיפלומטיים בין שתי מדינות מסיבה כלשהי, חדלים השגרירים לייצג את מדינתם והם מוחזרים אליה. החזרות שגרירים ("להתייעצויות") יכולות להתרחש גם כשהשגריר עצמו, עקב עבירה פלילית או התנהגות בלתי הולמת למעמדו, נחשב לאישיות בלתי רצויה במדינת השירות; כצעד הבא לאיים בניתוק יחסים או כמחאה על צעד בזירה הבינלאומית. במצב כזה מנהל את הנציגות לעיתים נציג זוטר יותר הנקרא Chargé d'affaires - "ממונה על העניינים".
מוסד השגריר היושב קבע בארץ זרה התחיל באיטליה במהלך המאה ה-15, על ידי הרפובליקה של ונציה.
החוקים הבינלאומיים שמגדירים את זכויותיו וחובותיו של השגריר נוסחו בהסכמים שנעשו בין מדינות אירופה במשך המאה ה-19 ומאז לא השתנו חוקים אלה בהרבה. בשנת 1815 נקבעה במהלך קונגרס וינה מערכת בינלאומית של דרגות דיפלומטיות כאשר הדרגה הדיפלומטית הגבוהה ביותר היא שגריר. השגריר נהנה, כמו כל הדיפלומטים, מחסינות דיפלומטית.
כאשר מגיע שגריר חדש למדינה זרה, הוא מביא עמו את כתב האמנה מאת שליט או נשיא מדינתו ומציג כתב זה לפני שליט המדינה שאליה הוא נשלח. זהו אישור רשמי כי נתמנה לתפקיד רם זה וכי הוא רשאי לייצג את ענייני מדינתו במדינה הזרה. הזכויות והחובות החלות על השגריר מוגדרות באמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים.
השגריר מדווח לממשלתו על המתרחש במדינה שאליה נשלח ממדינתו, למטרה זו הוא נעזר בדואר דיפלומטי או בקווי טלפון מאובטחים שדרכם הוא יכול להעביר הודעות ללא חשש מפני צנזורה או ריגול.
חלמית
חֶלְמִית (שם מדעי: "Malva") היא סוג של 60 מיני צמחים עשבוניים רב שנתיים במשפחת החלמיתיים. לסוג תפוצה רחבה באזורים הסובטרופיים וטרופיים של אפריקה, אסיה ואירופה.
העלים הם בעלי אונות לסירוגין. גובה הגבעול נע בסביבות 50 ס"מ, קוטר הפרחים נע בין 0.5 ל-5 ס"מ, והם בעלי חמישה עלי כותרת לבנים או ורודים וחמישה עלי גביע. לחלמית פרי קטן הראוי למאכל. גם עליהם של מינים רבים של חלמית ראויים למאכל, לדוגמה, בסלטים, לאחר בישול, בחביתת ירק או בקציצה מטוגנת.
מינים רבים גדלים בגינות פרחים, בעוד אחרים הם עשבים פולשנים, במיוחד ביבשת אמריקה שם אינם מתורבתים.
בישראל נפוצות החלמית המצויה ("Malva nicaeensis") והחלמית הגדולה (או כחולה) ("Malva sylvestris"). החלמית (הידועה כ"חוביזה", מערבית: خبّيزة, או כ"לחם ערבי" וגם כ"לחם גמדים"), נודעה בארץ בכך ששימשה את תושבי ירושלים למאכל בעת המחסור והמצור בתקופת המערכה על ירושלים במלחמת העצמאות. היא גדלה בשדות בר, אזורים זנוחים, אך גם בגינות הבתים.
ג'יימס ביטי
ג'יימס סקוט ביטי (אנגלית: James Scott Beattie; נולד ב-27 בפברואר 1978 בלנקסטר) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה.
ביטי הצטרף לבלקברן רוברס בגיל 15 וכיכב בקבוצות הנערים והנוער של הרוברס. עוד לפני שהפך למקצוען בגיל 17 התבלט ביכולתו לכבוש שערים ובמשחקו הפיזי והחזק. לאחר שהטביע חותמו במספר טורנירים בינלאומיים במדי הקבוצה הצעירה ככובש מצטיין, ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג בעונת מול ארסנל. ביטי כמעט ולא זכה לראות את המגרש במדי בלקבורן ואחרי שבע הופעות במדי הקבוצה, עבר בעונת לסאות'האמפטון, בעסקה של מיליון פאונד שכללה את העברתו של קווין דייוויס לרוברס. הקבוצה הייתה במהלך העונה בתחתית הטבלה. ביטי הבקיע חמישה שערים ושבעה בישולים והקבוצה נשארה בפרמייר ליג. הוא הוכרז שחקן העונה של סאות'המפטון, וכיקיר האוהדים.
על רקע הצלחתו בקבוצה, ערך ביטי את הופעת הבכורה בנבחרת אנגליה, בה שיחק תשעה משחקים. העונה שלאחריה, עונת , הייתה קשה עבורו. הוא החמיץ את תחילתה עקב פציעה במפשעה והתקשה לחזור לכושר משחק. כאשר חזר לשחק, נפצע שוב, הפעם בקרסול במשחק מול ארסנל וחזר לספסל.
בעונת ביטי לא שיחק היטב. בתחילת העונה הנהלת הקבוצה רצתה למכור אותו לקריסטל פאלאס מהליגה הראשונה, אך ביטי סירב. עם עוד שנתיים נוספות שנותרו לו עד תום חוזהו בסאות'המפטון, נאבק ביטי על מקומו בהרכב. במשחק המחזור השישי מול ניוקאסל יונייטד, עת הייתה הקבוצה בתחתית הליגה ללא אף ניצחון, ביטי עלה בהרכב והקבוצה ניצחה והתרחקה מהתחתית. בהמשך העונה הוא ביסס את מקומו, כשהוא כובש 10 שערים ב-10 משחקים רצופים, 12 שערים סך הכול ומוביל את רשימת המבקיעים בקבוצה. בעונה זו סאות'המפטון סיימה במקום העשירי, מבלי להיאבק על ירידה, לראשונה מזה מספר עונות. במועדון הבטיחו את השארתו של הכוכב החדש-ישן עם חוזה עד 2005.
את עונת פתח ביטי טוב, היה יציב לאורך העונה ואף היה אמור להופיע לראשונה בסגל נבחרת אנגליה, אך הוא נפצע במשחק מול מנצ'סטר יונייטד, אחרי שכבש את שער הפתיחה במשחק, והושבת לשלושה חודשים. גם ההשבתה הזו לא מנעה ממנו לסיים את העונה עם 12 שערים ב-24 משחקים.
עונת הייתה המוצלחת ביותר בתולדות סאות'המפטון בפרמייר ליג. הקבוצה סיימה במקום השמיני ואף הגיעה לגמר הגביע האנגלי, בו הפסידה לארסנל. ביטי כבש 20 שערים ב-21 משחקים, שמר על עצמו הרחק מפציעות וסיים את העונה עם 23 שערים, שלישי בטבלת המבקיעים באנגליה אחרי רוד ואן ניסטלרוי ותיירי הנרי. בחתך אירופאי, ביטי סיים במקום השביעי בתחרות על נעל הזהב, אשר הגיעה לרוי מקאיי. את המקום השביעי חלק ביטי עם רונאלדו וניהאט. בסיום העונה חוזהו הוארך עד לשנת 2006.
הוא זומן שוב לנבחרת ומשחק הבכורה שלו היה משחק ידידות מול אוסטרליה, בו ביטי פתח בהרכב. הוא הספיק להופיע שוב במדים הלאומיים גם כמחליף מול סרביה ומונטנגרו ומול קרואטיה, ופתח במשחק הרשמי מול ליכטנשטיין במוקדמות יורו 2008.
בתחילת עונת עבר ביטי לקבוצת הכדורגל אברטון מהעיר ליברפול. העברתו תמורת 6 מיליון פאונד היא ההעברה הגדולה ביותר שהמועדון שילם עד אז על שחקן, והיא שברה את השיא שהמועדון שילם על ניק בארמבי ב-1996. ב-2011 הושאל למועדון בלקפול בו ערך 9 הופעות בלבד. ב-נובמבר 2011 חזר לשפילד יונייטד. לאחר שנה בנובמבר 2012 חתם באקרינגטון סטנלי.
בשנת 2013 מונה למאמן קבוצת אקרינגטון סטנלי ועזב אותה בספטמבר 2014.
קישורים חיצוניים.
ביקורת פנימית
ביקורת פנימית היא מקצוע, הכולל פעילות מעין שיפוטית (ראה בג"ץ 7805/00 רוני אלוני נגד מבקרת עיריית ירושלים) של בדיקה והערכה עצמאיות ואובייקטיביות, המתייחסות לתהליכים ולפעולות בארגון, לרבות תהליכי בקרה, ניהול סיכונים וממשל תאגידי, לשם השגת מטרותיו, ולשם שמירה על האינטרס הציבורי על-פי דין. תפקידי הביקורת הפנימית מפורטים בחוק הביקורת הפנימית תשנ"ב – 1992  והם כוללים, בין היתר, שמירה על החוק, מינהל תקין, טוהר מידות, יעילות וחיסכון ומועילות.
בעידן הממשל התאגידי הפכה הביקורת הפנימית  בעיני הציבור, הרגולציה, המחוקק ובתי הדין, לאחת מאבני הבניין המרכזיות בשמירה ובהגנה על האינטרס הציבורי.
הביקורת הפנימית היא הזרוע הארוכה והפנימית של הציבור אשר רואה בה גורם פיקוח, בקרה וביקורת פנימיים בחברות, בתאגידים ובארגונים אשר יש בהם עניין לציבור, במישרין או בעקיפין. אי לכך, ניתן להגדירה כ"עין הציבורית הפנימית". כמו כן, לביקורת הפנימית תרומה חשובה בפיקוח על הניהול המיטבי של כספי הציבור.
ביקורת פנימית היא פעילות המתבצעת על ידי מבקר פנימי בארגון ציבורי. פעילות זו נועדה להפנות קשב של מנהלים ועובדים בארגון לסיכונים בתפקוד הארגון ולצורך בשיפור הבקרות הניהוליות כדי לצמצם את הסיכונים הללו. ניתוח הסיכונים והצעת הבקרות הניהוליות המתאימות נועדו להבטיח קידום מועיל, יעיל ומוסרי של יעדי הארגון, ולשמור על כספו ורכושו.
הגורמים אשר זקוקים לביקורת הפנימית הם: תושבי המדינה, הממשלה, הכנסת, בעלי חברות, גורמי הנהלה ונושאי משרה בארגון, העובדים, הלקוחות המשקיעים וכדומה בגופים הציבוריים. מכאן אנו למדים כי ביקורת פנימית חיונית לצורך שמירת האינטרס הציבורי, ולכן יש צורך בקיום ביקורת פנימית בגופים הציבוריים.
המבקר הפנימי חייב לבצע את עבודתו במירב המקצועיות והזהירות, לשאוף למצוינות בעבודתו, זאת תוך קיום תוכנית אבטחת איכות ושיפור מתמשכת – כל זאת, על פי אמות המידה של חוקיות, סדירות, חיסכון, יעילות, אפקטיביות, הגינות כלפי הסביבה, מנהל תקין וטוהר מידות.
הצלחתם של המבקרים הפנימיים נובעת מהיותם אנשי יושרה וצדק, מהמקצועיות שלהם, אך לא פחות מכך, מהגיבוי הניתן להם כמי שמתמנים ופועלים על פי החוק, אשר נחקק עקב הצורך בקיום ביקורת פנימית בגופים הציבוריים.
כיום, יותר מתמיד רואים הרגולטורים והמחוקקים בעולם ובארץ, את הנחיצות של הביקורת הפנימית "כזרוע שמתפקידה לבצע פיקוח, בקרה וביקורת על התהליכים המתבצעים בארגון, תוך שקיפות ושמירה על האינטרס הציבורי, בייחוד בנושא הניהול התקין וטוהר המידות."
יעוד הביקורת הפנימית.
הביקורת הפנימית מהווה את אחד ממרכיבי היסוד של הבלמים והאיזונים בארגון והיא תורמת לשיפור המנהל התקין וטוהר המידות בארגון.