לקרב על נאנסי הייתה השפעה פוליטית רחבה, היא סיימה את הסכסוך בין המלכים הצרפתים לדוכסים הבורגונדים והעניקה להם שליטה בכל צרפת. שטחי בורגונדי חולקו בין צרפת לבית הבסבורג כשהשטחים בצפון צרפת צורפו לצרפת וארצות השפלה והשטחים במערב גרמניה צורפו לבית הבסבורג.
אייפון (פירושונים)
IPhone (פירושונים)
ארמן ז'יגרחניאן
דיוויד קית'
VE day
בלאק פנתר
קינואה היטומי
קינואה היטומי (ביפנית: 人見 絹枝; 1 בינואר 1907 - 2 באוגוסט 1931) הייתה אתלטית יפנית, שיאנית עולם בריצת 100 מטר, בקפיצה לרוחק במשך 12 שנים ובקפיצה משולשת במשך 13 שנים.
היטומי הייתה האישה היפנית הראשונה שזכתה במדליה אולימפית.
ביוגרפיה.
היטומי נולדה באוקיאמה. בשנת 1923, כשהייתה בת 16 בלבד, קבעה הטומי שיא יפן בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.67 מטר, ובשנת 1925 קבעה בקפיצה משולשת שיא עולם חדש של 11.35 מטר.
במהלך תחרות בחודש מאי 1926 שיפרה את שיאה היפני בקפיצה לרוחק והעמידה אותו על 5.06 מטר, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 10.39 מטר ובריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 15.4 שניות. באוגוסט אותה השנה נערכו משחקי העולם לנשים בגטבורג, שוודיה. היטומי, אשר הייתה הנציגה היחידה ששלחה יפן, זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא עולם חדש של 5.50 מטר, במדליית זהב בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 2.49 מטר, במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 32.61 מטר ובמדליית ארד בריצת 100 יארד בתוצאה של 12.0 שניות, במקום חמישי בריצת 60 מטר ובמקום שישי בריצת 250 מטר. בתחרות שנערכה בחרבין באוקטובר אותה שנה היא קבעה בקפיצה משולשת שיא עולם חדש של 11.62 מטר, שהחזיק מעמד 13 שנים.
בתחרות שנערכה בטוקיו במאי 1927 קבעה היטומי בקפיצה לרוחק מהמקום שיא עולם חדש של 2.61 מטר ובאוקטובר אותה שנה השוותה את שיא העולם בריצת 50 מטר בתוצאה של 6.4 שניות. במאי 1928 היא קבעה בריצת 100 מטר שיא עולם חדש של 12.2 שניות ושיפרה בשנית את שיא העולם בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.98 מטר, שהחזיק מעמד 11 שנים.
היטומי נבחרה להיות האישה הספורטאית היחידה במשלחת היפנית לאולימפיאדת אמסטרדם (1928). במשחקים עצמם לאחר שהודחה בחצי גמר ריצת ה-100 מטר, החליטה היטומי לקחת חלק בתחרות ריצת 800 מטר בה לא התחרתה מעולם. היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 2:17.6 דקות, אחרי לינה רדקה מגרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 2:16.8 דקות ולפני אינגה ינצל משוודיה (2:17.8 דקות) ובכך הייתה ליפנית הראשונה שזוכה במדליה אולימפית.
במשחקי העולם לנשים שנערכו בפראג, צ'כוסלובקיה בספטמבר 1930 זכתה היטומי ב-4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.90 מטר, מדליית כסף בטריאתלון (100, גובה, כידון) בתוצאה של 194 נקודות ומדליות ארד בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.8 שניות ובהטלת כידון בתוצאה של 37.01 מטר.
בחודש מרץ 1931 אושפזה היטומי עקב דלקת ריאות בבית החולים באוסקה, ובאוגוסט אותה השנה נפטרה.
היום השישי
היום השישי (באנגלית: The 6th Day) הוא סרט מדע בדיוני מסוגת פעולה שיצא לאקרנים בשנת 2000. הסרט בוים על ידי רוג'ר ספוטיסווד, בכיכובו של ארנולד שוורצנגר כאיש המשפחה אדם גיבסון, ששובט בניגוד לרצונו בשנת 2015.
עלילת הסרט.
בשנת 2015, טכנולוגיית השיבוט הייתה מתוחכמת דיה כדי לאפשר שיבוט של איברים אנושיים ובעלי חיים. שיבוט אנשים נאסר במפורש על ידי חוקת "ששת הימים" על שם היום בו ברא אלוהים את האדם. אדם גיבסון (ארנולד שוורצנגר) הוא טייס המנהל עסק למכירת מסוקים עם חברו האנק מורגן (מייקל רפפורט). מייקל דרוקר (טוני גולדווין), מנהל חברה של החלפת טכנולוגיות ומומחה שיבוט, רושם אותם לטיול סקי. בשל ההשפעה הפיננסית והפוליטית של דרוקר, גיבסון ומורגן עוברים בדיקות דם לפני הגעתם כדי לאמת את זהותם ואת כישרונם. ביום הגעתו של דרוקר, ביום ההולדת של גיבסון, גיבסון מגלה כי כלבו אוליבר (השייך לבתו קלרה) מת. מורגן מציע לתפוס את מקומו כטייס של דרוקר כדי לאפשר לגיבסון סיכוי לקבל את כלבו משובט. גיבסון מסכים עם הרעיון של שיבוט הכלב, אבל לוקח מבט בשיבוט בכל מקרה. לאחר שהוא שומע כי המכירות על שיבוט חיות מחמד ירדו, הוא מחליט לחשוב יותר על קבלת אוליבר משובט ובמקום זה מקבל SIM-PAL עבור קלרה.
גיבסון חוזר הביתה מאוחר יותר ומגלה כי אוליבר כבר משובט. הוא חשד שזו היה אשתו נטלי, אשר אהדה את רעיון השיבוט. הוא כמעט נכנס הביתה כשהוא רואה מה שיכול להיות כפיל של עצמו בביתו. בעוד שהוא מתגנב מחוץ לבית שלו, גיבסון מתעמת ונרדף על ידי סוכני האבטחה של החברה להחלפת טכנולוגיות: רוברט מרשל (מייקל רוקר), טליה אדסוורד (שרה וינטר), פ' ווילי (רודני רולנד) ווינסנט בנסוורט (טרי קרוז), אשר מנסים להרוג אותו. הוא מצליח לברוח ומבקש מקלט בדירתו של מורגן. הוא מדבר עם מורגן במשך כמה דקות, כאשר מורגן נורה לפתע טריפ, דתי פונדמנטליסטי כנגד שיבוט. טריפ מספר לגיבסון כי המורגן שהרג היה למעשה שכפול לא חוקי, טריפ מספר גיבסון אומר שהוא הרג מורגן דרוקר האמיתי על ההר מוקדם יותר באותו יום. טריפ ביקש מגיבסון שירה בראשו אך גיבסון מבולבל ולא יורה בו לכן טריפ יורה לעצמו כדי לא להיתפס על ידי צוות האבטחה של דרוקר, על מנת שלא יוכלו לסרוק את הזיכרון שלו בחיפוש נגד שיבוט פעילים אחרים.
גיבסון מתגנב לתוך החברה של דרוקר ומוצא את ד"ר גריפין וייר (רוברט דובאל), המדען מאחורי טכנולוגיית השיבוט האנושי של דרוקר. וייר מסביר לדרוקר כי גיבסון ומורגן נהרגו שניהם מוקדם יותר באותו יום, והיו משובטים לכסות את האירוע באמצעות סריקת הזיכרון שנעשו במהלך בדיקות רפואיות ובעזרת בדיקות עיניים שהטייסים לקחו. עם זאת, הם האמינו כי גיבסון הטיס את המסוק, והם בטעות יצרו שיבוט של גיבסון לפני שהם נכחו בטעותם. אבטחתו של דרוקר ניסתה להרוג את גיבסון כדי לשמור על סוד השיבוט של דרוקר; אם יתגלה כי דרוקר הוא ​כפיל, הוא אוטומטית יאבד את החברה העצומה שלו, שכן שיבוטים אינם רשאים לחיות או להחזיק בנכסים.
וייר גם מגלה כי השיבוטים האנושיים של דרוקר מוטבעים במחלה אנושה שתהרוג את השיבוטים לאחר חמש שנים. וייר גילה את המחלה כשגילה כי אשתו - שאותה שיבט לאחר מותה לפני חמש שנים - גססה ממחלת ילדותה. וייר מתעמת עם דרוקר ואומר לו שהוא רוצה לפרוש, ואמר כי הוא הבטיח לאשתו שהוא לא ישבט אותה שוב. בתגובה, דרוקר הורג את וייר, מתוך כוונה לשבט את וייר ואשתו מאוחר יותר, אבל למחוק את זיכרונותיהם האחרונים.
דרוקר מצווה על סוכניו לקחת את משפחתו של גיבסון כדי לוודא שהוא משתף פעולה עם הכיסוי. גיבסון הוגה תוכנית עם כפילו להרוס את המתקן של דרוקר ולהציל את משפחתו בתהליך. דרוקר מכריח את גיבסון להיכנע כאשר הוא מודיע לו כי גיבסון (גיבורו של הסרט עד לרגע זה) היה שיבוט לאורך כל הדרך. דרוקר מנסה לשכנע את השיבוט של גיבסון לגלות היכן מסתתר גיבסון האמיתי, שכן יש לו את כל הזיכרון של שיבוטיו על כוננים קשיחים.
דרוקר מנסה לעצור את השיבוט של גיבסון, אשר גורם לעיקוב של סוכניו. גיבסון ושיבוטו מובילים את דרוקר למלכודת, אשר פצעה את דרוקר אנושות. במאמץ אחרון לשרוד, דרוקר משבט עצמו לפני מותו, אך תקלה במנגנון יוצרת דרוקר מעוות. אבטחתו של דרוקר רודפת אחר הגיבסונים ופותחת באש, כשהם מנסים להזעיק את מסוקם. הגיבסונים פותחים באש גם הם, וגורמים לדרוקר לקפוץ אל גג זכוכית, אשר שולח אותו נופל אל מותו. פצצות שנטע דרוקר האמיתי במתקן מתפוצצות והמתקן נהרס, בזמן ששני הגיבסונים בורחים. בסופו של דבר, גיבסון המקורי שולח את שיבוטו לעבור לארגנטינה, לפתוח משרד לווייני של העסק שלהם, כדי לשמור על קיומם של השיבוטים בסוד, בעוד הגיבסון האמיתי חוזר למשפחתו, עם גישה מתונה יותר לגבי חוויותיו.
מוזיקה.
את המוזיקה לסרט הלחין וכתב טרבור רבין.
ביקורות.
הסרט הכניס 13 מיליון דולר בשבוע הראשון להוצאתו, וכך הופך אותו למקום רביעי בקופות בצפון אמריקה. הסרט הכניס כ-96 מיליון דולר מול תקציב של 83 מיליון, מה שהופך את הסרט להצלחה מתונה.
הסרט קיבל ביקורות מעורבות, ויש לו דירוג של 40% באתר "Rotten Tomatoes" ו-49 ב-Metacritic. היום השישי היה מועמד ל-3 פרסי פטל הזהב עבור שוורצנגר: השחקן הגרוע ביותר (גיבסון האמיתי), שחקן המשנה הגרוע ביותר (השיבוט של גיבסון) ואת פרס הזוג הגרוע ביותר (גיבסון האמיתי וגיבסון השיבוט). המועמדויות לשני הפרסים הראשונים מוטעות באופן טכני היות שהשיבוט של גיבסון מופיע רוב הסרט והוא הדמות הראשית בעוד גיבסון האמיתי הוא דמות משנה.
וולוול צ'רנין
וולוול טשרנין
וועלוול טשרנין
וועלוול טשערנין
ועלוול טשרנין
זאב טשרנין
מישל ווי
בית ראשונים
ביישובים שונים בישראל הוקמו מוזיאונים המנציחים את תולדות היישוב, ונקראו בית ראשונים, בית הראשונים או מוזיאון הראשונים.
בית הראשונים
מעבר פורדוי
מעבר פורדוי (באיטלקית: Passo Pordoi) הוא מעבר הרים ברכס הדולומיטים המזרח-אלפיני, המשתרע בגובה ממוצע של כ-2,239 מטרים. מעבר פורדוי הוא השני בגובהו ברכס הדולומיטים. המעבר מקשר בין העיירות קאנאצי ואראבה, על כביש הדולומיטים, מספר 48.
היסטוריה.
מעבר פורדוי שוכן על דרך המסחר ההיסטורית בין חבל ונטו וחבל טרנטינו. סלילת מעבר פורדוי כחלק מכביש הדולומיטים בוצעה בשנים 1901-1905. אבן הפינה הראשונה לשירותי תיירות במעבר הונחה בשנת 1902 עם הקמת מלון דרכים קטן במקום.