טרזה טנג (לפעמים מכונה טרזה טאנג או טרזה דנג; בסינית מסורתית 鄧麗君; בסינית פשוטה 邓丽君; בפין-יין Dèng Lìjūn; באותיות רומניות Teng Li-chün; 29 בינואר 1953 - 8 במאי 1995) הייתה זמרת אגדית מטאיפיי שבטאיוואן, ברפובליקה הסינית. היא זכתה לפופולריות עצומה בקרב כל דוברי הלשון הסינית וביתר מזרח אסיה, במיוחד ביפן, במשך שלושים שנה. טנג נודעה בשל שירי העם והבלדות הרומנטיות שלה, שנשארו פופולריות עד עצם היום הזה.
היא הקליטה מספר שירים מפורסמים, בכללם "מתי נשוב?" (何日君再来 בפין-יין Hé Rì Jūn Zài Lái). בנוסף לרפרטואר שלה במנדרינית, היא אף הקליטה שירים בניב טייוואני, קנטונזי, יפני, אינדונזי, ואנגלי.
ביוגרפיה.
טנג נולדה בטייניאנג, כפר במחוז יונלין שבטייואן למשפחה סינית שמוצאה ממחוז חביי. היא למדה בבית ספר תיכון גינלינג לנערות.
היא קנתה את פרסומה ב-1968 לאחר שהופיעה בתוכנית מוזיקה פופולרית בטייואן, והוציאה לאור שמונה אלבומים במהלך השנתיים שלאחר מכן. ב-1973 היא ניסתה לחדור לשוק היפני, היא לקחה חלק ב'קוהאקו אוטה גאסן', תחרות שירה בת שנה של האומנים המצליחים ביותר, וזכתה בפרס עבור היותה "הכוכבת החדשה הטובה ביותר".
ב-1974 היא קנתה לעצמה פופולריות רבה ביפן עם שירה "שדה תעופה" (空港), שם היא נותרה הזמרת המובילה למרות גלות קצרה ב-1979 מכיוון שהיא גורשה לאחר שנכנסה עם דרכון אינדונזי מזויף, אותה רכשה עבור 20,000$, תרמית שביצעה בשל ניתוק ביחסים בין טיוואן ויפן בשל כניסת סין למועצת הביטחון של האו"ם. בזמן זה היא שרה בקנטונזית, יפנית ואנגלית כמו גם בלשון אימה המנדרינית, טנג הייתה פופולרית ממלזיה לאינדונזיה.
ב-1983 היא הוציאה לאור את אלבומה הידוע ביותר Light Exuisite Feeling (淡淡幽情) האלבום כולל תריסר שירים משושלת טאנג ומשושלת סונג, שעיבדו מלחינים שונים. הוא כולל את השירים המפורסמים "הלואי שנחיה לנצח" (Shuǐ diào gē tóu, 水调歌头) ו"דאגות רבות" (Yu Mei Ren, 几多愁/虞美人).
טרזה טנג זכתה לתהילה רבה והמוזיקה ששרה זכתה לפופולריות עצומה ברפובליקה העממית של סין, על אף העובדה שהשלטונות תייגו את רוב המוזיקה המערבית ובכללה המוזיקה שלה, כ"דקדנטית". על כל פנים, היא מעולם לא הופיעה שם. במהלך המחאות בכיכר טיין-אן-מן ב-1989 היא הופיעה בפריז עבור הסטודנטים והכריזה על תמיכתה בהם ובדמוקרטיה. ב-27 במאי 1989 נאספו למעלה מ-300,000 איש ב-Hé Rì Jūn Zài Lái שבהונג קונג להופעה שכונתה "שירי דמוקרטיה המוקדשים לסין" (民主歌聲獻中華). היא ביצעה את שירה הנקרא "ביתי הוא בצד האחר של ההר". היא שרה שירים יפניים רבים, בכללם שירים מקוריים שלה כמו "שדה תעופה" (空港) ו"אכפת לי רק ממך" (時の流れに身をまかせ או 我只在乎你), כמו גם כמה שהקדישה לאומנים מקוריים כמו Southern All Stars, רבים מהם נכתבו מחדש עם מילים סיניות.
מותה וזכרה.
טנג שהייתה אסתמטית חלק ניכר מחייה, נפטרה מהתקף אסתמה חמור בעת היותה בחופשה בצ'יאנג מאי שבתאילנד בגיל 42 (43 לפי התיארוך הסיני) ב-8 במאי 1995. היא זכתה להלוויה ממלכתית בביתה בטיוואן, כאשר דגל הרפובליקה הסינית כיסה את ארונה, ההלוויה נערכה בנוכחות נשיא המדינה לי טנג הוי.
היא נטמנה בקבר שלמרגלות ההר בבית הקברות צין פאו סאן (金寶山 Jinbaoshan, שתרגומו המילולי הוא הר האוצר המוזהב), בית קברות ליד ג'ינשאן, במחוז טייפיי שברפובליקה הסינית. מצבת זיכרון נבנתה על גבי הקבר עם פסל של טנג ובגדי הבמה שלה מוצגים, בעוד המוזיקה שלה מתנגנת ברקע. מותקנת שם גם מקלדת פסנתר אלקטרוני גדולה שהמבקרים יכולה לנגן בה על ידי צעידתם על הקלידים. הקבר זוכה לביקורים רבים.
ריצ'רד בראוטיגן
ריצ'רד גארי בראוטיגן (באנגלית: Richard Gary Brautigan; 1935–1985) היה משורר וסופר אמריקאי.
ביוגרפיה.
בראוטיגן נולד בטקומה, מדינת וושינגטון שבחוף המערבי של ארצות הברית. הוא גדל ולמד בעיר יוג'ין, שבמדינת אורגון. במשפחתו סבל מאלימות נגד ילדים. מגיל צעיר נטה לחיי נוודות והוללות על גבול הפשע. הוא נאסר ואושפז כמה פעמים. הוגדר כחולה נפש, סכיזופרן, וקיבל טיפולי חשמל.
בראוטיגן השתקע בעיר סן פרנסיסקו שבמדינת קליפורניה, וחי בה עד מותו. הוא היה מהסופרים הבולטים והמובהקים של דור הביט. החל את דרכו הספרותית בפרסום שירים ורומנים קצרים. הוא התיידד עם סופרי דור הביט המפורסמים: צ'ארלס בוקובסקי, לורנס פרלינגטי, ויליאם ס. בורוז, ואחרים.
כמה מספריו, כגון "ההפלה", "דיג טרוטות באמריקה", ו"כדי שהרוח לא תישא זאת לכל עבר", התפרסמו מאוד בין קוראי דור הביט. בראוטיגן כתב גם שירה. שיריו זכו אף הם לעניין בשעתו. שניים מספריו תורגמו לעברית, וכן כמה משיריו שנדפסו בכתבי עת ספרותיים בישראל. הוא שם קץ לחייו בהיותו בן פחות מחמישים. הוא ירה בעצמו במלון בעיירה קליפורנית קטנה.
המרכז הישראלי למצוינות בחינוך
המרכז הישראלי למצוינות בחינוך (באנגלית: The Society for Excellence through Education או SEE ובעבר, "העמותה למצוינות בחינוך"), היא עמותה אשר נוסדה בשנת 1987 הפועלת בישראל ובמספר מדינות נוספות במטרה לטפח מצוינות, יצירתיות ומנהיגות חינוכית בקרב תלמידים. העמותה, המממנת את פעילותה בעיקר מתרומות, דוגלת במתן הזדמנות שווה לכל שכבות ומגזרי האוכלוסייה.
מייסד העמותה, רפי עמרם, כיהן כמנכ"ל העמותה עד יום מותו בשנת 1997. כמחליפו מונה חזקי אריאלי. מנכ"ל העמותה הנוכחי הוא אלי טוטיאן. בוב אשר שימש כיו"ר העמותה מאז הקמתה ומשנת 2014 משמשת בתפקיד זה פרופסור נאוה בן-צבי. בתפקיד יו"ר בית הספר התיכון למדעים ולאמנויות משמשת הגב' שלומית עמיחי. בין שאר חברי העמותה נמנים, הגב' מרי–ג'יין אשר, מארק צ'ייס, פרופ' זאב תדמור ועוד רבים אחרים.
פעילות בישראל.
התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות.
עיקר פעילותה השוטפת של העמותה היא הפעלת התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות. בית הספר, שהוקם בשנת 1990, הוא בית ספר תיכון פרטי שהוקם למען תלמידים מצטיינים. בית הספר פועל במתכונת של פנימייה ומתקבלים אליו מדי שנה כ-80 תלמידים אשר מצטיינים באחד או יותר מהתחומים הבאים: מדעים, מוזיקה, אמנות חזותית ומדעי הרוח.
אוכלוסיית בית הספר מגוונת למדי ומתקבלים תלמידים מכל רחבי ישראל ומכל שכבות האוכלוסייה.
מלבד השאיפה למצוינות, דוגל בית הספר בערכים של תרומה לקהילה, דו קיום ואחריות אישית - דבר המתבטא בעצם פעילותו של בית הספר במתכונת של פנימייה.
מצוינות 2000.
בעקבות הצלחת בית הספר התיכון למדעים ולאמנויות, פיתחה העמותה את התוכנית "מצוינות 2000", הפועלת בבתי ספר שונים בישראל במטרה לקדם את מטרות העמותה בקרב האוכלוסייה הצעירה יותר. התוכנית פועלת במספר אופנים ופונה אל המצטיינים שבתלמידים בבתי הספר. תוכנית "מצוינות 2000" פועלת בבתי ספר יסודיים, חטיבות הביניים והתיכונים ומפעילה את הפרויקטים הבאים: "מועדון החלל על שם אילן רמון", "פרויקט גילדור להמצאה ויצירה מדעית", "תוכנית החוויה המדעית", "מועדון מדעי חוקר" ועוד רבים אחרים.
מתוך מחקר שנערך על ידי מכון הנרייטה סאלד בשנת 2002, עלה כי התוכנית מספקת מענה לצרכים האינטלקטואליים של התלמידים המצטיינים וכי היא תורמת לאיכות ההוראה ולשינוי התייחסות התלמידים לתחומי המדע.
את התוכנית מממנת העמותה בחסות משרד החינוך, התרבות והספורט ומוסדות אקדמיים מובילים בישראל ובעולם. נותני חסות נוספת לתוכנית זו הם קרן סקירבול וקרן מיטשל-קליפורניה אשר מסייעים בהפעלתה בבתי הספר היסודיים והתיכוניים.
פעילויות קיץ.
בעת שהתלמידים כבר בחופש מבתי הספר, מפעילה העמותה מגוון פעילויות העשרה אשר מיועדות לאותם תלמידים המצטיינים. פעילויות אלו, משלבות בתוכן אף חוויה לימודית בתחומים שונים וחברתית.
במרכז פעילות הקיץ של העמותה מתקיים "מחנה יאסא ע"ש ברינקט". מחנה זה פונה לבוגרי כיתות ח' המצטיינים באחד מתחומי המחנה, מדעים, מוזיקה ואמנות. המחנה כולל 10 ימיי חוויה בהם לנים המשתתפים בפנימייה של בית הספר התיכון למדעים ולאמנויות ונהנים מפעילויות מגוונות בנושאי המחנה.
פעילות קיץ נוספת של העמותה היא "מחנה קיץ מדעי". תוכנית זו פונה לבוגרי כיתות ו' ו-ז' אשר הומלצו על ידי מוריהם כמצטיינים בתוכנית "מצוינות 2000". תוכנית זו, האורכת 6 ימים, דומה במתכונתה למחנה צ'ייס וכוללת התנסויות חווייתיות בתחומי המדעים והחשיבה המתמטית.
מכון צ'ייס להכשרת מורים למצוינות, המרכז לפיתוח והדרכה.
באמצעות מכון צ'ייס להכשרת מורים למצוינות, העמותה למצוינות בחינוך מכשירה ומנחה את המורים המלמדים בתוכניות השונות שהעמותה מפעילה. המכון מקיים 22 מסלולי הכשרה, כל אחד פונה לתחום הוראה שונה, גילאי תלמידים שונים, ופרויקטים שונים שהעמותה מפעילה.
מרכז זה מהווה כלי הפיתוח המרכזי של העמותה לכלל תוכניותיה החינוכיות ובעיקר ל"מצוינות 2000". חומרים אלו מתורגמים לעיתים קרובות לשפות שונות ומופצים לשימוש בפעילויות העמותה בעולם.
המרכז לטיפוח המצוינות.
המרכז לטיפוח המצוינות פועל בבתי הספר השונים בישראל על מנת להנחיל את ערכי המצוינות בחינוך בבית הספר כולו וכיעד קהילתי לכלל היישוב.
מרכז זה מפעיל בין היתר ועדות היגוי למצוינות בחינוך (יישוביות, מחוזיות וארציות), כנסים מקצועיים למנהלים ומחנכים, מרכז ללמידה מתוקשבת ועוד.
פעילות בארצות הברית.
העמותה למצוינות בחינוך מקיימת קשרים המבוססים על העברת ידע מקצועי הדדי וביקורי עמיתים עם מוסדות חינוך ואקדמיה מובילים ברחבי העולם אשר התמחותם היא בנושא החינוך לתלמידים מצטיינים ומחוננים.