נכון ל- 30 ביוני 2014 יש בקנטון 479,158 תושבים. הקנטון נחשב לאחד מהקוסמופוליטיים במדינה. נכון לשנת 2014 בקנטון יש 194,623 תושבים זרים אשר הגיעו מ-187 מדינות שונות. אחוז התושבים הזרים עומד על 40.1%. נכון לחודש דצמבר 2013 האוכלוסייה מתפלגת כך : 168,505 אנשים במקור מז'נבה (35.4%), 112,878 שווייצריים מקנטונים אחרים (23.7%). כ -73% זרים מגיעים מאירופה, 9.1% מאפריקה, 9.0% מאמריקה ו -8.5% מאסיה. 54% מהתושבים מחזיקים בדרכון זר.
נכון לשנת 2014, השפה השכיחה בז'נבה היא צרפתית, שמדוברת על ידי 81.04% מהאוכלוסייה. אחריה באות אנגלית (10.84%), פורטוגזית (9.89%), ספרדית (7.82%) וגרמנית (5.32%); המשיבים הורשו לדווח על יותר משפה אחת.
הקנטון נחשב למעוז נוצרי פרוטסטנטי. עם זאת, במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20 חלקם של הקתולים עלה מאוד (36.6% החל משנת 2012), במידה רבה עקב הגירה מדרום אירופה, ועכשיו הם עולים במספרם על חברי הכנסייה המתוקנת השווייצרית (10.8% החל משנת 2012 ).גם חלים תהליכי חילון גוברים באוכלוסייה . עם זאת, הקנטון עדיין באופן רשמי נחשב לפרוטסטנטי. התושבים באזורים הסמוכים בצרפת הם ברובם קתולים.
בשנת 2012, 5.4% מאוכלוסיית הקנטון הכריזו שהם שייכים לקבוצות נוצריות אחרות, 5.5% היו מוסלמים, ו -5.9% שייכים לקבוצות דתיות אחרות. שאר האוכלוסייה היו "לא דתיים" או לא ענו על השאלה במפקד.
ליבורניה
המשה&quot;מ
משה&quot;מ
השריר העגול הקטן
השריר העגול הקטן (TA: Musculus teres minor) הוא אחד מהשרירים מסובבי הכתף. השריר ממוקם בחלקה האחורי התחתון של עצם השכם ומחובר בינה לבין עצם הזרוע. בהפעלתו מסובב השריר את הזרוע לכיוון חיצוני וכאחד ממסובבי הכתף, שומר השריר על יציבות מפרק הזרוע.
תיאור.
תחילתו של השריר העגול הקטן בחלק העליון של הגבול הצידי (בית השחי) של עצם השכם.
חלקו המרוחק של השריר נאחז בחלקה התחתון של הגבשושית הגדולה של עצם הזרוע.
לעיתים משולבים סיבי השריר העגול הקטן בסיבי השריר המך קוצי.
עצבוב.
השריר העגול הקטן מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים החמישי והשישי (C5, C6) דרך עצב השחי (Nervus axillaris).
ענת קינן
ענת קינן היא פרופסור לחינוך במכללת קיי בבאר שבע.
חייה וראשית פועלה.
ענת קינן סיימה תואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל ובהיסטוריה כללית ותעודת הוראה באוניברסיטת בן-גוריון. פנתה להוראה כמורה להיסטוריה בתיכון ומחנכת ומיד התאהבה במקצוע, אותו לימדה בין השנים 1973–1988 בתיכון המקיף ד' בבאר שבע. כעבור שנתיים הזמין אותה פרופסור דוד גורדון מאוניברסיטת בן-גוריון לעבוד במחלקה חדשה להכשרת מורים אותה הקים, שם לימדה בין השנים 1976–1988. גורדון היה האיש בעל ההשפעה הרבה ביותר על חייה המקצועיים. כתוצאה מהעבודה עמו החלה לחשוב על הוראה במושגים רחבים יותר - כחלק ממערכת חברתית. כעבור שנתיים פנתה ללימודי התואר השני בחינוך כדי לקבל בסיס תאורטי רחב יותר לעבודתה. עבודת התיזה שלה התמקדה בנושא "האם ספרי לימוד בהיסטוריה מחנכים להתמודדות עם שינויים", בהנחייתו של פרופסור דוד גורדון. המחקר התבסס בחלקו על גישות מחקר כמותיות ובעיקר על מחקר איכותי שבו התמחתה בלימודיה. קיבלה את המאסטר ב-1985. בשנים 1986–1994 לימדה קינן באוניברסיטת בן-גוריון ובמכללת ספיר.
החדרת שינויים לבתי הספר.
ביחד עם דוד גורדון עסקה ענת קינן בהחדרת שינויים לבתי ספר, הדבר נעשה בתחילה דרך חברת אליתא ואחר דרך אוניברסיטת בן-גוריון. שיטת העבודה התבססה על כניסה לבתי הספר, הערכה ותאור של התהליכים החינוכיים המתרחשים בו, הצגת הממצאים לחברי הצוות והצעות לשיפור המצב. היו פעילויות רבות כאלה בבתי ספר שונים ברחבי הארץ. דוגמאות לחלק מן הפעילויות הללו היו: הפרויקט לקהיליה צודקת וחברה דמוקרטית בתוך בית הספר, התיכון בערד. בפרויקט זה התלמידים השתתפו בקבלת ההחלטות, לפי גישתו של לורנס קולברג. תוכנית שב"ח בדימונה בין השנים 1992-1988 שינוי בכל מערכת החינוך של העיירה.
דוקטורט ופוסט-דוקטורט.
ענת קינן הכינה את עבודת הדוקטורט שלה בחוג לחינוך שבאוניברסיטה העברית בירושלים תחת הנחייתה של דוקטור לאה שמגר הנדלמן. העבודה התמקדה בתיאור איכותי של חדר מורים גדול בבית ספר תיכון מקיף בבאר שבע.
קינן נסעה לעשות פוסט-דוקטורט באוניברסיטת שיקגו אצל פיליפ ג'קסון, מחשובי חוקרי החינוך. בפוסט-דוקטורט גילתה תחום נוסף בו היא עוסקת עד היום - חקר הנראטיבים.
פרויקט שלושים היישובים.
משסיימה את הפוסט-דוקטורט שבה ארצה והחלה לעבוד במכללת קיי. בדיוק באותה העת התמנה פרופסור דוד גורדון ליושב ראש המזכירות הפדגוגית במשרד החינוך והוא התכוון לערוך שינוי כולל במערכת החינוך במדינת ישראל. לתוכנית קרא פרויקט שלושים היישובים. ענת קינן הייתה אחראית על הערכת הפרויקט מטעם משרד החינוך בכל הארץ יחד עם מאיה מלצר וארבעה עשר מעריכים ביישובים. התוכנית פעלה בשנים 1997-1995.
המרכז לצמיחה חינוכית המשותף לאוניברסיטת בן-גוריון ולמכללת קיי.
המרכז הוקם ב-1998 והוא עוסק בפעילויות חינוכיות שונות. קינן חברה במועצה עד היום והשתתפה במחקרים שנעשו על ידי המרכז. ובעיקר המחקרים על יום לימודים ארוך בישראל, ועל עבודות חקר בבתי הספר, שניהם מטעם משרד החינוך, ומחקר על תוכנית קרב ופעילותה במערכת החינוך מטעם תוכנית קרב ומשרד החינוך.
ראש יחידת המחקר במכללת קיי.
ענת קינן הקימה את יחידת המחקר של מכללת קיי וכיהנה בשנים 2004-1994 כראש היחידה. המטרה העיקרית הייתה יצירת תרבות מחקר במכללה והמדיניות התבססה בעיקר על עבודת צוותי חוקרים שכל אחד מהם אחראי למחקר אחד כתהליך קבוע. זאת תוך כדי יצירת קשרים ושיתופי פעולה עם חוקרים במקומות אחרים, בעיקר דרך המרכז לצמיחה באוניברסיטת בן-גוריון. התפקיד כלל שלושה כיוונים: האחד היה לדאוג למחקרים שיבדקו נושאים הקשורים להכשרת מורים ויוציאו פרסומים בנושאים אלה. השני הערכת פרויקטים ותוכניות שונות בתוך המכללה על פי הזמנת חברי צוות שונים. השלישי היה לעודד חברי צוות לחקור בעצמם כל נושא שיחפצו לחקור אותו, לעודד פרסומים והשתתפות בכנסים דרך ועדה מיוחדת שהקציבה כספים לחוקרים. בשנים 2003-1994 כיהנה כראש ועדת המחקר במכללה.
חקר הנראטיבים.
בצד מחקרים אחרים הוקדש זמן רב ביחידת המחקר לחקר נראטיבים. נראטיבים של סטודנטים למיניהם, סיפורי חיים של סטודנטים בדואים ומה מאפיין אותם, קבוצה של סטודנטים וסטודנטיות עולים חדשים שלמדו הוראה במכללה, סיפורים קצרים של סטודנטים ומרצים במכללה, סיפורי חיים של סטודנטיות ושל מרצים וכדומה.
החל משנת 2000 היא חברת ועדת ההוראה של מכללת קיי ומשנת 2004 משמשת כחברת המועצה האקדמית של מכללת קיי. בכל פעילויותיה ומחקריה עובדת בצוותים, היא מחנכת לפמיניזם בכל הקורסים שלה.
ראש לימודי החינוך במכללת קיי.
ענת קינן החליפה במכללה תפקיד ממחקר לחינוך ומשנת 2005 ועד היום מכהנת כראש לימודי החינוך במכללת קיי. בתפקידה זה הובילה תהליך של שינוי כולל מכללתי, בחירת תמות, בניית תוכניות לימודים חדשות והתאמתן למתווה החדש של המל"ג, זאת היא עשתה בצוותא עם דוקטור גילה קציר ודוקטור רמה קלוויר וחברי המכללה.
פעילות ציבורית.
ענת קינן מרצה במכללה החברתית כלכלית. היא בנתה וארגנה קורסים בחינוך ובנושאי נשים והיא חלק מצוות המרצים בנושאים אלה. הייתה פעילה בשותפות 2000, בשיתוף שבין באר שבע וקהילת מונטריאול והייתה חברת הוועדה לעידוד נשים. כולל עזרה ספציפית בארגון והערכת קורסים עבורן.
ישי בלנק
ישי בלנק (נולד ב־1969) הוא פרופסור מן המניין, ודקאן הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב מחודש מרץ 2022. כיהן כיושב ראש העמותה למשפט ציבורי בישראל (2017–2020).
ביוגרפיה.
בלנק גדל בתל אביב בבית לאומי-דתי והתחנך בבית הספר היסודי "מוריה", בישיבת נחלים ובבית הספר התיכון אמי"ת גוש דן. את שירותו הצבאי עשה במודיעין חיל האוויר. בוגר תואר ראשון בפילוסופיה ובמשפטים (בהצטיינות) מאוניברסיטת תל אביב, ובעל תואר שני ושלישי מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד. התמחה בבית המשפט העליון, אצל הנשיא פרופ' אהרן ברק. הוא גם עבד כשנה כעורך דין במשרד גורניצקי ושות'. בשנים 2006–2008 היה חבר בפורום הצעירים במדעי הרוח והחברה באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. לימד כמרצה אורח גם באוניברסיטאות מחוץ לישראל, לרבות אוניברסיטת קורנל, אוניברסיטת טורונטו, אוניברסיטת בראון, סיאנס פו (פריז), ואוניברסיטת המבורג. בסמסטר סתיו 2017 היה בלנק מרצה אורח באוניברסיטת הרווארד.
תחומי המחקר וההוראה המרכזיים שלו הם דיני השלטון המקומי, משפט מנהלי, ערים גלובליות, משפט ומרחב, משפט וחשיבה פוליטית, חילוניות ודת, בישראל ובעולם. כמו כן פרסם מחקרים שעסקו במערכת החינוך הציבורית בישראל, והיה חבר בצוות המשפטי שליווה את עבודתה של ועדת דברת לרפורמה בחינוך הציבורי בישראל.
לצד פעילותו האקדמית, שימש בלנק כחבר בהנהלות הציבוריות של ארגונים שונים, ובהם במקום – מתכננים למען זכויות תכנון (שימש כיושב ראש ההנהלה בשנים 2011–2014), גישה - מרכז לשמירה על הזכות לנוע, ואיגי - ארגון נוער גאה. מאז שנת 2017 הוא מכהן כיושב ראש העמותה למשפט ציבורי בישראל.
בשנת 2017 נכלל ברשימת מצטייני הרקטור בהוראה באוניברסיטת תל אביב. כמו כן זכה שלוש פעמים במענק מחקר של הקרן הלאומית למדע.
בלנק הוא בן-זוגו של סגן נשיא בית הדין האזורי לעבודה בתל אביב, השופט דורי ספיבק, וחבר פעיל בקהילת הלהט"ב.
אפריקה (פרובינקיה רומית)
אפריקה (באנגלית: Africa) היה שמה של פרובינקיה רומית בצפון אפריקה.
היסטוריה.