העיר המקראית עֶגְלוֹן מופיעה במקרא לראשונה, בסיפור על מלכה דְּבִיר אשר נמנה עם חמשת מלכי האמורי שהביס יהושע בן נון כאשר נחלץ לעזרתם של תושבי העיר גבעון, כאמור:
לפי המתואר במקרא, יהושע הביס את צבאם של חמשת המלכים ורדף אותם עד חורמה. עגלון הוחרבה בידי צבאו של יהושע שהצליח להגיע עד לחומות העיר ולפרוץ אותם אחרי הטלת מצור כבד על העיר: .
האזכור האחרון של עגלון מופיע בתקופת ההתנחלות, בו מסופר שהעיר נכללה בנחלת שבט יהודה: .
בתרגום השבעים כתוב בפסוקים המצוטטים לעיל "עדולם" במקום עגלון. זוהי סיבה אפשרית לכך שאוסביוס ומתרגמו היירונימוס הקדוש איחדו באונומאסטיקון את עגלון ואת עדלם לעיר אחת:
זיהוי העיר בארכאולוגיה.
דעות החוקרים נחלקו בשאלת זיהויה של העיר עגלון. ויליאם אולברייט הציע לזהות את תל חסי עם העיר, לאור סמיכותו ל"ח'רבת עג'לאן" הביזנטית, אולם לא נמצא כל ממצא בשטח המאשר או סותר זיהוי זה, ייתכן שהשם נדד לחורבה הביזנטית בעקבות העיר המקראית הקדומה.
מרטין נות זיהה את העיר בתל עיטון,
ויש המזהים אותה דווקא בתל בית מירסים.
בהסתמך על הזיהוי של עגלון בתל חסי, מציע יהודה אליצור תוכנית אסטרטגית לכיבוש שערי ההר וניתוק יושבי פנים הארץ באמצעות כיבוש מקדה, לבנה, לכיש ועגלון אשר כיבושן מפורט בתיאור מיוחד ביחס לשאר הערים בכיבושי יהושע.
ריינג'ר 3
ריינג'ר 3 (באנגלית: Ranger 3) הייתה משימה ששוגרה על ידי נאס"א ב-26 בינואר 1962 על מנת לחקור את הירח במסגרת תוכנית ריינג'ר. מטרת הגשושית הייתה לשדר תמונות של פני הירח במהלך 10 הדקות שקדמו להתרסקותה על פניו, לשחרר קפסולת סייסמוגרף אל עבר הקרקע, לאסוף מידע על קרינת גמא במהלך מסעה, לבחון פעילות רדאר על פני הקרקע הירחיים ולהמשיך בבחינת רכיבי גשושיות הריינג'ר על מנת לסייע בתכנון חלליות עתידיות לחקר הירח. עקב תקלות מספר החטיאה הגשושית את הירח ב-35,000 ק"מ ונכנסה למסלול סביב השמש.
מבנה הגשושית.
ריינג'ר 3 הייתה הראשונה בתוכנית מ"בלוק 2" של גשושיות הריינג'ר. היא הייתה בגובה 3.1 מטרים וכללה קפסולה בקוטר 650 מ"מ שכוסתה בעץ בלזה לריכוך נחיתתה, מנוע לתיקון מסלול, מנוע ראשי שדחפו 22.6 kN ובסיס משושה ברוחב 1.5 מטרים עשוי זהב וכרום. אנטנת צלחת לטווח רחוק חוברה לבסיס. שני לוחות סולאריים דמויי כנפיים באורך 5.2 מטרים מקצה לקצה נפרשו משני צדי הבסיס זמן קצר לאחר השיגור. אלו טענו סוללה חשמלית במשקל 11.5 ק"ג שקיבולתה 1 קילו-ואט-שעה (kW·h). הגשושית נשלטה באמצעות מחשב, מערכת עיקוב ומערכת בקרה שנשלטה מכדור־הארץ. הניווט בוצע באמצעות חיישני ארץ ושמש, גירוסקופים ורקטות קטנות. מערכת הטלמטריה כללה שני משדרים, האנטנה לטווח רחוק ואנטנה נוספת. בקרה תרמית הושגה על ידי צבע לבן, לוחות זהב וכרום ויריעת פלסטיק כסופה.
בין הכלים המדעיים שנשאה הגשושית נכללו:
הסייסמוגרף (שקיבל את השם "טונטו") היה בתוך הקפסולה יחד עם מגבר, משדר, מערכת בקרת מתח, אנטנת "קרוסלה" ו-6 סוללות שיכלו לספק אנרגיה חשמלית למכשירי הקפסולה למשך 30 יום. הקפסולה, ששקלה 42.6 ק"ג, אמורה הייתה להתרסק על הירח במהירות של 130-160 קמ"ש. מטרת המכ"ם הייתה לבחון השתקפויות מפני הירח אך גם ליזום את היפרדות הקפסולה מהחללית ואת הפעלת רקטות הבלימה של הגשושית במהלך התרסקותה.
המשימה.
המשימה תוכננה לשיגור על־גבי משגר אטלס-אג'ינה B, לבצע תיקון מסלול ולהתרסק על קרקע הירח תוך צילום פניו. בגובה 21.4 ק"מ מפני הירח הייתה הקפסולה משוחררת, ומתרסקת בנפרד על הירח כאשר רצועות עץ בלזה שציפו אותה מרככות את הנחיתה.
ריינג'ר 3 שוגרה ב-26 בינואר 1962, בשעה 20:30 UTC, מנמל החלל קייפ קנוורל שבפלורידה. פקודות שגויות שנמסרו למשגר האטלס-אג'ינה B גרמו לו להכניס את הגשושית למסלול מעבר אל הירח במהירות גבוהה מדי. תיקון מסלול שגוי שבוצע לאחר מכן גרם לגשושית להגיע אל הירח 14 שעות מוקדם מהמתוכנן ויחד עם זאת להחטיאו ב-36,793 ק"מ ב-28 בינואר 1962. תקלה במחשב מנעה ממנה לשדר תמונות של הירח. לאחר שחלפה על פני הירח נכנסה למסלול סביב השמש. למרות הגדרתה ככישלון, היא סיפקה מידע הנדסי שימושי במהלך טיסתה יחד עם מדידות ראשונות של שטפי קרינת גמא במערכת השמש.
יהץ
מפות ארץ הקודש
מפות ארץ הקודש, להבדיל ממפות ארץ ישראל המודרניות, הן מפות עתיקות שצוירו ביד, המתעדות באופן אמנותי את ארץ הקודש וחלק מעריה. בשל המאפיינים הדתיים הפכה ארץ ישראל לאזור בעל מספר המפות השונות הגדול ביותר בעולם וירושלים לעיר בעלת מספר המפות הגדול ביותר בעולם.
מאפיינים.
ארץ הקודש על עריה ובמיוחד ירושלים, היוותה השראה ליצירת מפות על ידי הקרטוגרפים, בשל מעמדה המיוחד בקרב היהדות, הנצרות והאסלאם. המפות נוצרו כאיור לכתבי קודש, כפריט עצמאי או כחלק אינטגרלי בתוך ספרי מסעות, ספרי גאוגרפיה ויומני צליינים.
מפות ארץ הקודש אינן מפות טופוגרפיות מדויקות והן מתארות באופן אומנותי את הארץ כפי שהיא הייתה מוכרת ומכילות בתוכן, בדרך כלל, ציורים או רישומים של ערים, נהרות, אנשים העוסקים במלאכתם, בעלי חיים, ספינות ומיניאטורות המתארות מסורות מכתבי הקודש ואלמנטים תנ"כיים, כגון מסלול יציאת מצרים, נדודי בני ישראל במדבר, נחלות השבטים וכן אלמנטים הקשורים לברית החדשה.
היסטוריה.
המפה הקדומה ביותר שנשתמרה היא מפת מידבא - מפת פסיפס שנוצרה, לפי הסברה, בין המאה השישית והשמינית לספירה ומתארת גם את ארץ ישראל וירושלים. ידוע על מפות נוספות מהעת העתיקה שתיארו גם את ארץ ישראל ואולם לא נשתמרו עותקים מאלו.
לאורך השנים נוצרו מפות רבות המוקדשות לארץ הקודש, בעיקר על ידי קרטוגרפים אירופאים שזכו להכרה בכל רחבי העולם, ביניהם, תלמי, פרנץ הוגנברג, אברהם אורטליוס, סבסטיאן מינסטר והיינריך בונטינג. תקופת הזוהר של מפות ארץ הקודש משויכת לתקופת הדפוס עד המצאת הקרטוגרפיה המודרנית (סוף המאה ה-15 ועד השליש הראשון של המאה ה-19 ומפות ז'קוטין) והן ברובן הדפסי עץ ותחריטי נחושת.
הודות להמצאת הדפוס, הופצו המפות הללו בכל רחבי אירופה הנוצרית ובהדרגה נעשה בהם שימוש גם בכתבים יהודיים, כגון הגדות של פסח ומהדורות של התנ"ך.
כיום.
מפות ארץ הקודש נחשבות לפריט אספני מבוקש ביותר. ערן לאור תרם את אוספו הפרטי לספרייה הלאומית והוא בסיס אוסף המפות שלה.
למרות זאת אוסף הספרייה הלאומית לא נחשב בין האוספים המוסדיים או הפרטיים הגדולים בעולם, ומכיל כ 1600 מפות בלבד, כאשר אוספים מוסדיים אחרים וגם אוספים פרטיים גדולים מגיעים לאלפי פריטים ואף למעלה מכך.
אוסף הספרייה הלאומית עבר ברובו תהליך דיגיטציה והועלה ברובו לאתר הספרייה הלאומית ומהווה מקור חשוב להתרשמות מפות ארץ הקודש בתקופת הדפוס.
ג'ורג' טאקיי
ג'ורג' הוסאטו טאקיי (באנגלית: George Hosato Takei; נולד ב-20 באפריל 1937) הוא שחקן אמריקאי, ידוע בעיקר בזכות תפקידו כהיקארו סולו, ההגאי של ספינת החלל "אנטרפרייז" בסדרת הטלוויזיה "". הוא פעיל למען זכויות להט"ב ופעיל בפוליטיקה המדינתית והמקומית בקליפורניה. הוא זכה במספר פרסים ושבחים בעבודתו למען זכויות האדם ותרומתו ליחסי ארצות הברית-יפן.
ביוגרפיה.
נולד בשם הוסאטו טאקיי (Hosato Takei) בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית, לאם יפנית-אמריקאית ולאב מהגר מיפן. אביו היה אנגלופיל ובשל כך החליט לקרוא לבנו על שם המלך ג'ורג' השישי אשר הוכתר בשנת 1937.
בשנת 1942, לאחר המתקפה היפנית על פרל הארבור, הנשיא רוזוולט אישר את העברתם של מעל ל-110,000 אמריקאים ממוצא יפני ששהו בארצות הברית למחנות מעצר (רובם אזרחים אמריקנים וחלקם ילידי ארצות הברית). בין האנשים שהועברו למחנות המעצר היו משפחתו של טאקיי וג'ורג' הצעיר שהועברו למחנה מעצר בארקנסו. הוא ומשפחתו חזרו ללוס אנג'לס בסוף מלחמת העולם השנייה.
ג'ורג' למד בהמשך בחטיבת הביניים מאונט ורנון, ובבית הספר התיכון "Los Angeles High School" שבדרום קליפורניה. כמו כן, טאקיי היה חבר באותה העת בתנועת הצופים.
עם סיום לימודי התיכון נרשם טאקיי לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי שם למד אדריכלות. בהמשך למד גם באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, שם קיבל תואר ראשון בתיאטרון בשנת 1960 ותואר שני בתיאטרון בשנת 1964. בהמשך למד במכון שייקספיר שבאנגליה, ובאוניברסיטת סופיה שבטוקיו, יפן. לאחר מכן למד משחק בהוליווד בסדנת דסילו (Desilu Workshop).
טאקיי החל את קריירת המשחק שלו במהלך סוף שנות ה-50 בהוליווד, בתקופה בו שחקנים ממוצא אסיאתי נראו לעיתים נדירות על מסכי הטלוויזיה והקולנוע בארצות הברית. במהלך שנות ה-60 טאקיי זכה להופיע בין היתר לצד ריצ'רד ברטון בסרט "ארמון הקרח" (בשנת 1960), לצד אלק גינס בסרט "A Majority of One" (בשנת 1962) ולצד קרי גרנט בסרט "לך, אל תרוץ" (בשנת 1966).
בשנת 1966 טאקיי נפגש עם מפיק צעיר ואידיאליסט בשם ג'ין רודנברי שבחר בו לתפקיד של היקארו סולו בסדרת המדע בדיוני "". במהלך העבודה על בתוכנית הוא הופיע גם בתור קפטן נים בסרטו של ג'ון ויין משנת 1968 "הכומתות הירוקות".
מאז ג'ורג' טאקיי הופיע בהפקות טלוויזיה וסרטים רבים, הכוללים בין היתר את ששת סרטי הקולנוע הראשונים של זיכיון "מסע בין כוכבים". כמו כן, לאורך השנים טאקיי דיבב גם מספר דמויות במשחקי וידאו בז'אנר המדע בדיוני, לרבות משחק הווידאו משנת 2003 "Freelancer", בתפקיד מנהיג האימפריה היפנית הקיסר ויושירו במשחק הווידאו משנת 2008 ובמשחקי וידאו רבים של זיכיון "מסע בין כוכבים".
ב-1999 שיחק בסרט הקנדי "מי מקבל את הבית?", לצד אלישה קאת'ברט.
בשנת 2011 החל לגלם סבא זדוני בסדרת הטלוויזיה לילדים "סופר נינג'ה" בניקלודיאון.