ביער ירושלים ליד "יד קנדי", על שפת המדרון הפונה לפרוזדור ירושלים, ניצב במשך עשר שנים הפסל "מלאך לירושלים" לזכרה של לסקר-שילר, צופה לנוף שער פרוזדור ירושלים. את הפסל יצר הפסל הגרמני הורסט מייסטר, בהשראת השורה "בכל המחוזות חיפשתי כרך שבשער לו עומד מלאך..." הלקוחה משיר שחיברה. את הפסל פיסל מארד, חלקו בטכניקה של יציקה וחלקו בהדבקה. הפסל הוצב ביער ירושלים על ידי קרן קיימת לישראל בשנת 1997, בעזרת תרומתו של אלמוט גריצמן מייסטר מגרמניה. הוא נגנב בחודש יוני 2007, כנראה על ידי גנבי מתכות, ולא שוחזר.
בירושלים נקרא על שמה רחוב בשכונת ניות.
ההרכב הקאמרי, "אנסמבל אלזה", בו מנגנים מוזיקאים ישראלים וגרמנים, קרוי על שמה.
ביום 7 בפברואר 2020, כובד זכרהּ בשרבוט גוגל.
מחלת החיתולית הכפית
מחלת החיתולית הכפית (מוכר מאוד בשם דורבן באנגלית: Plantar fasciitis) היא מצב בו ישנם כאבים בעקב כף הרגל ברקמת החיתולית הכפית (plantar fascia) המחברת את עצמות כף הרגל ועוטפת את השרירים במקום. כאבים אלו מופיעים בזמן דריכה והליכה, והסובלים מהתופעה מדווחים על הכאב בעיקר בבוקר בקימה מהמיטה או אחרי פעילות פיזית. עוצמת הכאב נעה מבינונית עד קשה ויכולה להגיע עד כדי קושי ניכר בהליכה ואף צליעה. ללא טיפול מתאים הבעיה עלולה להפוך כרונית ולגרום לפגיעה תפקודית משמעותית.
אבחון.
האבחון מתבצע בדרך כלל על פי האנמנזה וכן באמצעות מישוש האזור ועריכת צילום רנטגן למרות שניתן לראות בחלק מהמקרים זיז גרמי בולט שהתפתח בעצם העקב אין זו הסיבה לכאב. הכאב נובע מדלקת בגידים ופציעות ברקמה. הרופא עשוי להשתמש גם בבדיקות הדמיה אחרות כמו MRI או אולטרה סאונד.
הסבר לתופעה.
הגישה הנפוצה מסבירה את התופעה כהיווצרות דלקת מקומית ברקמה העמוקה בכף הרגל. ישנה גישה נוספת השוללת זאת וסוברת כי אין עדות לקיומה של דלקת באזור, ומסבירה תופעה זו כמצב של תהליך ניווני ברקמת כף הרגל הנגרם כתוצאה מעומס יתר על האזור.
גישה אחרת טוענת כי התופעה נובעת עקב מתחים ולחצים רגשיים.
הגורמים.
הגורמים לתופעה נובעים בשל אחד או יותר מהמקרים הבאים: עודף משקל, שהיה ממושכת בעמידה, פעילות אינטנסיבית בעמידה, שינוי מכה ישירה, מבנה לא תקין של כף הרגל (רגל שטוחה, קשת גבוהה, פנייה כלפי פנים), חוסר איזון שרירי ועוד. באופן כללי התופעה נגרמת מעומס יתר על כף הרגל ובייחוד על רקמת החיתולית הכפית (plantar fascia).
טיפול.
מנוחה, הפחתת משקל, הפחתת הפעילות בזמן הטיפול, הגמשה ומתיחות לשרירים הרלוונטיים, חיזוקי שרירים, חבישה מיוחדת להפחתת העומס, סד לילה (night splint), מדרסים מיוחדים, קומפרסים קרים, לגלגל את כפות הרגליים על כדור טניס בזמן ישיבה, במקרים חמורים של התופעה ניתן להקל על המטופל בעזרת משככי כאבים והזרקות של סטרואידים לאזור. במקרים קשים אף יותר מתבצע ניתוח כירורגי שבו מנתקים חלקית את הרצועה מהעקב ולעיתים אף כורתים חלק קטן ממנה.
ארנבאים
אַרְנְבָאִים (שם מדעי: Lagomorpha) היא סדרת יונקים הדומים מאוד למכרסמים, אשר עד הזמן האחרון נכללו באותה סדרה. כיום רואים אותם כסדרה נפרדת, הכוללת את הארנבים, הארנבות והפיקות. הארנבאים הם שוכני קרקע, ותפוצת רובם באזורים הצפוניים.
מורפולוגיה.
מבנה הלסתות של הארנבת כולל שתי שיניים חותכות קטנות מאחורי החותכות העליונות. 2 מלתעות בלסת העליונה ו-2 בתחתונה. כל השיניים בעלות גידול מתמיד. תנועת הלסת התחתונה לרוחב ולאורך. הגולגולת ספוגית והחך הגרמי קצר מאוד. ברגליים הקדמיות 5 אצבעות וברגליים האחוריות ישנו בסיס חזק של כף החזק המסתיימת ב-4 אצבעות. הזנב קצר ועגלגל אצל כל המינים.
רוריטניה
רוריטניה היא מדינה בדיונית במרכז אירופה, המופיעה בשלושה מספריו של הסופר האנגלי אנתוני הופ. הידוע בהם הוא "השבוי מזנדה" שהתפרסם בשנת 1896, האחרים הם "ליבה של הנסיכה אוסרה" משנת 1897, ו"רופרט מהנזאו" משנת 1898.
בספרים אלו מתוארת רוריטניה כארץ דוברת גרמנית שהדת השלטת בה היא הנצרות הקתולית, ובה שולטת מונרכיה אבסולוטית, והפערים החברתיים בה הם עמוקים. מבחינה גאוגרפית אמורה רוריטניה להימצא בין סקסוניה ובוהמיה, כאשר מצוין כי בירת רוריטניה, שטרסלאו, נמצאת על קו הרכבת שבין דרזדן ופראג. ספריו של הופ אינם מתארים את רוריטניה כמקום שטוב לחיות בו. מלכה מתואר כאריסטוקרט חדל אישים, האצולה מצויה בסכסוכים פנימיים, ומשטרה חשאית מחפשת את החתרנים באוכלוסייה, המקוטבת בין עשירים מאוד ועניים מאוד. גרסאות במה וקולנוע לספרים אלו נתנו לרוריטניה תדמית רומנטית, עידנו את הביקורת החברתית בספריו של הופ, והציגו ממלכה שיצאה מספרי האגדות.
"רוריטניה" הפכה לביטוי לכל ממלכה דמיונית שבה הרומנטיקה והאינטריגות מובילות את הגיבורים להרפתקאות. סופרים רבים אימצו מונח זה, בהם הסופר האנגלי אוולין וו אשר באחד מספריו מופיעה דמות אשר היא שליטה המודח והסנטימנטלי של רוריטניה.
השבוי מזנדה זכה לעיבודים רבים לקולנוע. המפורסם ביותר השבוי מזנדה משנת 1937 בכיכובו של רונלד קולמן.
השימוש במונח "רוריטניה" מחוץ לעולם הספרות.
כלכלנים מן האסכולה האוסטרית, כגון לודוויג פון מיזס, אימצו את השם "רוריטניה" כמודל להסברת רעיונות כלכליים. כן אימצו את השם כלכלנים אחרים.
אף עולם המשפט שאל את המונח "רוריטניה" לתיאור מדינה שאינה מדינה קונקרטית, בדומה לשימוש במונח "פלוני" כלפי בני אדם. כך, למשל, כתב השופט מישאל חשין בבג"ץ עדאלה, שעסק בחוקתיותו של חוק האזרחות והכניסה לישראל, בבואו לתאר טעמים אפשריים לשינוי במדיניות הגירה:
בתחום המשפט, שמה של המדינה משמש בעיקר מלומדים מתחום המשפט הבינלאומי הפומבי.
ארנסט גלנר בספרו "לאומים ולאומיות", משתמש בכינוי "רוריטניה" לתיאור חבל ארץ דמיוני, שהתפתחות הלאומיות בו אמורה לשקף התפתחויות דומות בתנועה הלאומית הפולנית, צ'כית, סרבית, רומנית, וכיוצא בזה. התנועה הלאומית הרוריטנית התפתחה מאיכרים רוריטנים שחיו תחת שלטון "האימפריה של מגלומניה" ופיתחו תודעה לאומית באמצעות יצירתה של "תרבות גבוהה" רוריטנית על ידי קבוצת אינטלקטואלים קטנה שהגיבה לתהליכי התיעוש וניוד העבודה. גלנר יורד בספרו לפרטי הפרטים של ההיסטוריה והתרבות ה"רוריטנית", השונים בתכלית מהממלכה הקתולית האריסטוקרטית שיצר הופ:
אוכלי חרקים
אוכלי חרקים (שם מדעי: Eulipotyphla; לשעבר "Insectivora" ו-"Soricomoprha") היא סדרת יונקים פרימיטיביים, הכוללת יותר מ-70 סוגים בארבע משפחות. הם קיבלו את שמם עקב מזונם העיקרי מחרקים. עם זאת המינים הגדולים יכולים לגבור גם על חולייתנים קטנים וחלקם יאכלו גם פירות.
מאפיינים.
אוכלי החרקים הם יצורים קטנים, הולכי-כפות בהן חמש אצבעות. שיניהם בעלות חודים, ניזונים בעיקר מחרקים וזוחליהם, והם חופרים קינים באדמה. לאחר היריון קצר בן עשרות ימים הם ממליטים במאורה גורים אחדים חסרי ישע. תפוצתם היא בכל העולם, חוץ מאוסטרליה.
המין הגדול בסדרה הוא סולנודון קובני ("Solenodon cubanus") ששוקל עד 1 ק"ג. הקטן ביותר בסדרה הוא גם הקטן ביונקים (לאחר עטלף הדבורה) - חדף זעיר ("Suncus etruscus") ששוקל עד 2.1 גרם.
משפחות שהיו בעבר במשפחה.
משפחות החפרפזיים (Chrysochloridae) והטנרקיים (Tenrecidae), עברו יחד לסדרת הטנרקאים (Afrosoricida) ומשפחת חדפי הפיל (Macroscelididae) עברו לסדרות עצמאיות, כולם בקבוצת אפרותריה הקרובה לפילים. משפחת חדפי העצים או הטופיות (Tupaiidae) ומשפחת הגלשניים (Cynocephalidae) עברו לסדרות עצמאיות, שניהם מקבוצת אאוארכונטוגליריים הקרובה לקופים.
צ'ארלס פרס
צ'ארלס סנדרס פֶּרְס (באנגלית: Charles Sanders Peirce; 10 בספטמבר 1839 - 19 באפריל 1914) היה לוגיקן, פילוסוף, מתמטיקאי וסטטיסטיקאי-תאורטיקן אמריקאי.
פֶּרְס נחשב כמייסד הפרגמטיזם ואבי הסמיוטיקה המודרנית. בעשורים האחרונים נהנית הגותו מהערכה מחודשת. כיום נחשב כמחדש בתחומים רבים, ובמיוחד בתחום המתודולוגיה של המחקר והפילוסופיה של המדע.
ביוגרפיה.
צ'ארלס סנדרס פֶּרְס נולד בקיימברידג' שבמסצ'וסטס, בנם של שרה ובנג'מין פרס. אביו היה פרופסור לאסטרונומיה ומתמטיקה באוניברסיטת הרווארד. אף שפרס הצעיר קיבל תואר בכימיה מהרווארד, הוא מעולם לא הצליח לקבל משרה אקדמית קבועה. האמביציות האקדמיות של פרס לא הצליחו בשל אישיותו הבעייתית (אולי מאנית-דפרסיבית), ובגלל השערורייה שהתחוללה סביב גירושיו מהרייט מלוסינה פיי ונישואיו לג'ולייט פרוייסי מיד לאחר מכן. כמדען פעל בשירות סקר החופים האמריקאי (1859–1891), כשהוא עובד בעיקר בגאודזיה ובגרווימטריה, ומשפר את הדיוק של בדיקות מטוטלת. מ-1879 ועד 1884, שימש גם כמרצה במשרה חלקית בלוגיקה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. ב-1887, עבר פרס עם אשתו השנייה למילפורד, פנסילבניה, שם מת מסרטן לאחר 27 שנים של כתיבה פורה. לא היו לו ילדים.
פרס פרסם שני ספרים, "מחקרים פוטומטריים" (1878) ו"מחקרים בלוגיקה" (1883), ומספר גדול של מאמרים בכתבי עת בתחומי מחקר שונים. כתבי היד שלו, שרבים מהם לא פורסמו, מגיעים לכ-100,000 עמודים. בין השנים 1932 ל-1958, מבחר של כתביו סודר ופורסם בשמונה כרכים שכותרתם "כתבי צ'ארלס סנדרס פרס". מאז 1982, מספר כרכים פורסמו כחלק ממהדורה שתכלול לבסוף 30 כרכים.