תדרוס טשומה (באנגלית: Theodros Teshome) נולד ב-7 בינואר 1970, בג'ימה אתיופיה, הוא מפיק, במאי, ושחקן קולנוע אתיופי. תדרוס, הוא הבעלים של Sebastopol Entertainment PLC ו-Teddy Studios וידוע כמחייה תעשיית הקולנוע האתיופית, לאחר נפילת החונטה הצבאית האתיופית הדרג אשר שלטה באתיופיה במשך קרוב ל-17 שנים. תדרוס מפיק, מביים, וכותב סרטים, העוסקים בסוגיות חברתיות כגון איידס, הגירה, אלימות נגד נשים וכו'. לאחר כעשרים שנים של יצירת סרטים באתיופיה, ביסס תדרוס את עצמו כחלוץ בתעשיית הקולנוע האתיופית שכיום משגשת הודות לתרומתו, במיוחד באדיס אבבה – עיר הבירה של אתיופיה. סרטיו הם בין שוברי הקופות הגדולים ביותר באתיופיה, והוא הבעלים של Sebastopol Cinema רשת בתי קולנוע באדיס אבבה במקלה, אווסה וג'ימה.
ביוגרפיה.
טשומה, נולד ב-7 בינואר 1970, בעיר ג'ימה שבאתיופיה במחוז קאפה שהוא מקורו של גידולי הקפה. אביו, טשומה קבדה, הוא מגדל קפה וסוחר. מגיל צעיר גילהתדרוס עניין והערכה לתחום האמנות, והתעניין בעיקר ברומנים אתיופיים. בגיל שמונה נחשף תדרוס לראשונה לתעשיית הקולנוע וצפה בעיקר בסרטים הודיים ובתרבות ההודית, שלדבריו מאוד דומה לתרבות האתיופית. לאחר מכן, בתקופת נעוריו, החל תדרוס להתנסות בכתיבה וביזמות עסקית וכן בשירה. בצעירותו, כתב תדרוס שירי אהבה, והיה מרוויח מכך 50 סנט על כל שיר.
בתקופת ילדותו של טשומה ב-1975 הדרג החל בתוכנית לשינוי כלכלת אתיופיה ממערכת פיאודלית-קפיטליסטית לכלכלה סוציאליסטית מהסוג של הגוש המזרחי, שסחף באותו הזמן מדינות עולם שלישי ברחבי העולם. בעקבות זאת, נושלו מנכסיהם ומכספם כל האדמות הכפריות, הכנסייה האתיופית, המשפחה הקיסרית והאצילים העשירים. בנוסף לכך, כל החברות שפעלו באתיופיה הולאמו ללא שום קבלת פיצוים. בינואר ובפברואר הולאם כל עסק פרטי-עירוני כושל, וכן גם בתים ודירות. עסקים פרטיים כגון בנקים, חברות ביטוח, וחברות סחר גדולות הולאמו, למרות כל זאת, הקמעונות, הסיטונאית, הייצוא והייבוא נשארו בידיים פרטיות. כל העסקים שהואלמו הועברו לשליטה של אנשים התומכים בדרג. מכיוון שהדרג הלאים את כל אדמת אתיופיה החקלאית, הוא הקציב לכל משפחת איכרים כולל יהודי אתיופיה חלקת אדמה שלא גדולה יותר מעשרה הקטרים, וכל 800 הקטרים יצרו אגודת איכרים כפרית. כל מוצר חקלאי ששווק היה תחת פיקוח ממשלתי. הערים הגדולות, שכללו כ-שלושה מיליון תושבים, אוגדו לתוך אגודות תושבים עירוניות (או באמהרית: קבלאס) שהייתה מקבילה בתפקידה לאגודת איכרים כפרית.
הדרג לא פסח גם על מערכת החינוך ובתחילת 1975 הכריז על תוכנית הקמפיין הישיר לשיתוף פעולה (או באמהרית: זאמצ'ה), ובעקבות זאת נתן הוראה לסגור אתאוניברסיטת היילה סלאסי וכל המכללות ברחבי המדינה. המורים, הסטודנטים והמרצים, שמספרם היה כ-60,000 נשלחו לאזורים כפריים. מטרת התוכנית הייתה לקדם ולשפר את היצור חקלאי, מערכת הבריאות והמינהל המקומי וכן ללמד איכרים על המערכת הפוליטית החדשה ועל עקרונות הסוציאליזם. ההרשמה לבית הספר בתחילת הקמפיין ב-1975 מנתה כ-957,300 אזרחים וב-1985 כ-2,450,000 אזרחים. ילדי אתיופיה נרשמו בהמוניהם על ידי הוריהם ובכללם גם יהודי אתיופיה כמעט כל שנה מספר הילדים הכפיל את עצמו ומספר הילדות שילש את עצמו. מספר התיכונים באתיופיה הכפיל את עצמו ובמיוחד במחוזות ארסי, בלה, גוג'אם, באגמדיר ווואלו שבמחוזות אלו הם גדלו פי ארבעה. בין ההצלחות של הדרג היה הקמפיין הלאומי לידיעת קרוא וכתוב. שיעור הבורות באתיופיה בזמן השלטון הקיסר היה כ-90 אחוז וב-1984 47 אחוז. הממשלה החדשה הכריזה על חמש שפות רשמיות: אמהרית, אורומו, טיגראינית, וואלאמוית וסומלית. יותר מאוחר מספר השפות הרשמיות הגיע לחמישה עשר, שייצגו כ-93 אחוז מהאוכלוסייה האתיופית.
ב-1975 הממשלה ביטלה את הכנסייה, שהייתה התומכת העיקרית בקיסר, ויותר מאוחר הדרג הוציא להורג את ראש הכנסייה. הדרג הכריז על כך, שכל הדתות הם במעמד שווה, חגי האסלאם הפכו לרשמיים לצד החגים הנצרות. באותו זמן החלה הממשלה בניסוח של תוכנית בריאות חדשה, תוכנית שהדגישה מניעת מחלות בקרה ושליטה, שירותי בריאות כפריים וקידום של מעורבות קהילתית. הסתמכות עצמית בפעילויות בריאותיות הוקמו וקודמו.
מספר מדינות ברחבי העולם עזרו לשלטון האתיופי בתוכניות אלו בעיקר קובה, ברית המועצות ומדינות מזרח אירופה. באתיופיה היו בתקופה זו כ-300 טכנאים רפואיים קובניים, ביניהם יותר מ-100 רופאים שעזרו למקומיים לפתור בעיות בריאות. העזרה של העולם המערבי הייתה מצומצמת בהשוואה לזו של הקומוניסטי שכללה 10 מיליון דולר בשנה, התמיכה הכלכלית הנמוכה ביותר ממדינות אפריקה. התורמים המערביים העיקריים כללו את איטליה, שוודיה, האו"ם והבנק העולמי.
בהיותו בגיל שש-עשרה, נאלץ תדרוס להצטרף לחיל האוויר בצבא האתיופי, כמו שאר הנערים בני גילו אשר חויבו לשרת במהלך תקופת שלטונה של החונטה הצבאית האתיופית הדרג. אולם, תדרוס ערק מהצבא, ברח לאחר שנה והסתתר באדיס אבבה. לדבריו, עזב את הצבא, כי הוא לא האמין במלחמת האזרחים שהתרחשה בתקופה זו. לאחר מכן, החל תדרוס ללמוד בבית-הספר Shimelis Habte Secondary School, שם הצטרף למועדון Mini Media club בו שידר שירים ברדיו. הוא למד תקשורת, אולם התפרנס כצלם ברחובות אדיס אבבה. לאחר שהשלים את לימודי התיכון, התקבל תדרוס ללימודי מנהל עסקים במכללה Addis Ababa College of Commerce.
לאחר שסיים את לימודיו במכללה, בילה תדרוס את שלוש השנים הבאות בין עבודות שונות כמו: צילום באדיס אבבה. בתקופה זו נפטרה אמו של תדרוס. פטירתה של אמו, משכה אותו חזרה אל עיר הולדתו ג'ימה, שם יכול היה להתפנות לטיפול באחיו ואחיותיו ולפרנסם באמצעות עבודה חדשה אליה התקבל במשרה מלאה בתור צלם חתנות בחנות צילום קטנה בעיר. בתקופה זו, צפה תדרוס בראשונה באחיו הצעיר מולוקן טשומה ששיחק בתיאטרון, כישורנו יוצא הדופן של אחיו הדהים את תדרוס אשר התאהב בתחום המשחק. כתוצאה מכך, החליט תדרוס לרכז מאמץ ואנרגיה ביצירת סרטים. הבעיה הייתה, שלתדרוס לא הייתה מצלמה. תדרוס החליט לנסות ולשכנע את הבעלים של חנות הצילום בה עבד שישאיל לו את המצלמה לצורך כך. בעל החנות הסכים, וכך תדרוס צילם את סרטו הראשון אותו כתב באותה שנה 'Gilbet Alem' (עולם הפוך).
תחילת דרכו.
בשנת 1996, עם הון ראשוני של כ-4000 ביר (מטבע אתיופי) ($200), פתח תדרוס את 'אולפני טדי' באדיס אבבה. בתקופה זו, צילם תדרוס את סרטו הראשון אותו כתב באותה שנה 'Gilbet Alem'. עם זאת, תדרוס לא היה מרוצה מהמוצר המוגמר של הסרט אך המשיך לעבוד במרץ והחל לשתף פעולה עם הבמאי מישל פפטקיס הצרפתי שחי ועבד באותה תקופה באדיס אבבה.
יחד עם הבמאי הצרפתי תדרוס הפיק, כתב וביים את הסרט הבא שלו ב-1998, "Seoul". הסרט הפך להצלחה באתיופיה והעניק לתדרוס את הביטחון ביכולת שלו לעשות סרטים שהציבור נהנה מהם ומעריך אותם. הצלחתו של תדרוס משכה את תשומת לבו של המיליארד האתיופי שייח' מחמוד אל-חמודי הבעלים של MIDROC באתיופיה, והועסק על ידו במשרה מלאה. בתקופה זו תדרוס החל לפרוח ויצר סרטים דוקומנטריים רבים באתיופיה ואף פגש את אשתו הראשונה לעתיד הלן היילה שהייתה ממוצא אריתראי.
תחילתה של מערכת יחסים זו התרחשה בתקופה בה היו מתחים בין אריתריאה לאתיופיה במהלך מלחמת אתיופיה אריתריאה בשנת 1998. במהלך המלחמה, גורשו כל האריתראים שחיו באתיופיה לאריתריאה כולל הלן בת זוגו של תדרוס. למרות הפרידה, השניים היו נחושים להמשיך ולממש את האהבה שלהם. הלן, עברה זמן קצר אחרי הגירוש, לקניה שם הצליחו השניים להמשיך את מערכת היחסים שלהם. בתקופה זו, תדרוס היה נוסע לעיתים תכופות מאתיופיה לקניה עד שלבסוף התחתנו השניים בקניה במהלך שנת 2002.
הנישואין לא האריכו ימים, והשניים התגרשו שנה אחר כך. בתקופה זו תדרוס ביים וכתב את הסרט הבא "Kezkaza Welafegn" בו הוא מבקר את בעלי ההון באתיופיה. כאשר הקרין את הסרט הלא מוגמר לחברת ההפקות MIDROC בבעלותו של איל ההון האתיופי שייח' מחמוד, ספג תדרוס ביקורת נוקבת ואף פוטר בעקבות זאת.
פריצת הדרך.
לאחר שפוטר מחברת MIDROC היה תדרוס נחוש להמשיך ולייחצן את הסרט "Kezakaza Welafegn" ברחבי אתיופיה. הוא נתקל במבוי סתום, שכן לא היה לו תקציב להמשיך את הסרט לאור העובדה שפוטר. היו חסרים לו הכספים כדי להמשיך את הפרויקט, Theodros, לאחר מכן פרע את כל הנכסים שלו. בעקבות זאת, הוא לווה כסף כ-90,000 ביר ($11,250) והצליח סוף סוף לסיים את מצילומי הסרט, והפיק אותו כבר באותו שנה. הסרט עסק בסוגיית האיידס המתפשטת באתיופיה, הוקרן בבתי קולנוע ברחבי המדינה, וזכה לשבחים רבים בתעשיית הסרטים המקומית.
העלילה והתוכן של הסרט קודמו גם על ידי שגרירות הולנד באתיופיה, אשר נרתמה לממן את הסרט ולקדמו, לאור המסר החשוב שלו והמטרה הנעלה: המלחמה באיידס. כתוצאה מכך "Kezkaza Welafegn" הפך לשובר הקופות של כל הזמנים באתיופיה עד לאותה תקופה. הסרט פתח דלתות עבור יוצרי סרטים צעירים באתיופיה, והחל להניע את תעשיית הסרטים האתיופית בקצב מהיר.
תדרוס טשומה עזר להשיג את המטרה שלו, ו "Kezkaza Welafegn", על ידי הצגת הסרט לא רק באדיס אבבה, אלא בכל רחבי המדינה. הסרט נאמד בכ-5 מיליון ביר ($625,000) והוצג בתפוצות ב ארצות הברית של אמריקה, אירופה, דרום אפריקה. לא, הסרט לא היה כל כך פופולרי נרחב ברחבי המדינה לפני Kezkaza Wolafen.
במהלך תקופה זו, הכיר תדרוס את אשתו השנייה, חנה בקלה, אשר ילדה לו שלושה ילדים. נלהב מההצלחה של הסרט "Kezkaza Welafegn" המשיך תדרוס לסרט הבא שלו – "Fikir Seferd" (אהבה ודין).