הרחוב נכבש (אך לא נסלל) כבר במהלך מלחמת העולם הראשונה כחלק מ"עבודות יזומות" שבוצעו בהדר הכרמל. לאחר מכן היווה הרחוב חלק מתכנונו של ריכרד קאופמן להדר הכרמל בשנות ה-20 של המאה ה-20, שנעשה על פי תפיסת עיר גנים טיפוסית וכתכנוניו היותר מאוחרים של קאופמן בחיפה (בת גלים, כרמל מרכזי וכיוצא בזה) – רחובות על בסיס קווי הגובה הטופוגרפיים הטבעיים, ובקצותיהם גנים: גן בנימין וגן הטכניון. רחוב ירושלים נמצא על אחד מקווי הגובה האלו ומקביל לרחובות הרצל, נורדאו ופבזנר. עקב תכנון זה של "עיר גנים", הותרה בתחילה בניית בתים בעלי שתי קומות בלבד והדבר גרם למרמור בקרב ועד השכונה שכן בעלי הבתים רצו למקסם את משאבי המגרשים שקנו ולבנות דירות נוספות.
הבתים שנבנו בשנותיו הראשונות של הרחוב נבנו ותוכננו על ידי ראשוני הקבלנים והאדריכלים של "חיפה העברית" באותה תקופה: גדליהו וילבושביץ, שבנה כעשרה בתים ברחוב, בנימין אוראל ואחרים. על אף היותו רחוב מגורים כבר מלכתחילה שכנו בו מוסדות תרבות כבתי-ספר, מספר פנסיונים קטנים ומקומות מפגש קטנים. לאחר מעברן של משפחות מבוססות לכרמל הפך הרחוב בחלקו הגדול לבניינים שאכלסו עסקים, אולם עם מעברם של משרדים ממשלתיים ובתי המשפט ל ננטשו חלק מן הדירות והבתים. על אף שחלק מהבניינים נבנו מחדש, חלקם שונה ובחלקם מוקמו משרדים - שומר הרחוב על אופי הדר הכרמל כמו שראו אותה מייסדיה ומתכנניה. בתחילת המאה ה-21 שיפצה עיריית חיפה את הרחוב כחלק משיפוץ הרחובות הסובבים את תיאטרון חיפה. מפאת היסטוריית הבניינים והאנשים אשר התגוררו בהם הוצבו על חלק מהבתים "שלט כחול" מטעמה של הוועדה לשילוט היסטורי ובאמצעות המועצה לשימור אתרים.
בתים ברחוב.
ברחוב ירושלים נבנו בתי מגורים גדולים, שנתנו לאזור את הכינוי "ארמונות בשממה", שכן מהעיר התחתית ראו אותם התושבים כארמונות ביחס לבתיהם הדלים הנמצאים ב"שום מקום". רוב בתי הרחוב נבנו בבטון. חלקם מטויחים וחלקם מצופי אבן.
בית מדרש גור
בית מדרש גור הוא מרכז חסידות גור, השוכן ברחוב ירמיהו בירושלים, בסמוך למתחם בית היתומים שנלר. זהו בית הכנסת הגדול ביותר בעולם כולו.
בניית בית המדרש והפעילות בו.
המתכנן הראשי של הבניין הוא האדריכל אהרן אסטרייכר. חזית הבניין תוכננה בהשראת בית המדרש של חסידות תולדות אהרן ברחוב מאה שערים בירושלים, שתוכנן על ידי האדריכל גיורא גור בתחילת שנות האלפיים. מתכנן הקונסטרוקציה הוא משרד ירון שמעוני שחם.
הבניין הוקם בשנת 1997 (תשנ"ז) במקום בית המדרש הישן ברחוב רלב"ח, שהיה קטן מלהכיל את החסידים. בשנת תשע"ה (2015) שונו התוכניות והוחל בבניית הרחבה לבניין. בראש השנה בשנת 2018 (תשע"ט) נחנך אגף נוסף לבית המדרש. בנייתו הושלמה סופית בשנת 2022 (תשפ"ב), כאשר שני האגפים חוברו, וכעת שטח בית המדרש הגדול הוא כ-7,500 מ"ר, והוא מכיל מקום עבור 20,000 מקומות ישיבה.
בצמוד לבית המדרש נבנתה דירה למגורי האדמו"ר ומשפחתו המורחבת בעת שהותם בירושלים. הדירה כוללת חדר סמוך לבית המדרש המיועד לקבלת קהל. החל משנת 2012 (תשע"ב) מתגורר האדמו"ר באורח קבע בדירה זו. בעבר כאשר האדמו"ר לא היה בירושלים היה בית המדרש סגור על פי רוב. מאז שהוא גר במקום בית המדרש פתוח ומתקיימות בו תפילות ולימוד במשך כל השנה.
בבית המדרש מתכנסים חסידי גור הבאים לירושלים בשבתות ובחגים שבהם שוהה האדמו"ר בירושלים. בנוסף לתפילות, האדמו"ר עורך בו את הטישים. האדמו"ר מדליק במקום נרות חנוכה. כשהאדמו"ר מכובד בסנדקאות בירושלים, נערכת הברית בבית המדרש.
בעשרת ימי תשובה, בחלק משלושת ימי ההגבלה ובימי החנוכה לומדים בבית המדרש בחורי הישיבות הגדולות של גור בישראל. בחורי הישיבות הקטנות מגיעים לתקופות קצרות יותר.
גידור שטח ציבורי.
החניון הציבורי הצמוד לבית המדרש הוא שטח ציבורי פתוח, אשר חסידות גור גידרה וסגרה בשער. העירייה הבהירה שהשטח פתוח לציבור 24 שעות ביממה שבעה ימים בשבוע, אך הגדר והשער לא הוסרו.
Green Onions
Green Onions (בתרגום לעברית: "בצלים ירוקים") הוא להיט אינסטרומנטלי משנת 1962 שנכתב ובוצע על ידי בוקר טי וה-M.G.'s (Booker T. &amp; the M.G.'s). השיר, שסווג בזמנו כשיר נשמה, הוא בלוז 12 תיבות שהכלי המוביל בו הוא אורגן האמונד. השיר נכנס לבילבורד הוט 100 ב-11 באוגוסט 1962 ולאחר כ-6 שבועות, ב-29 בספטמבר, הגיע למקום השלישי בדירוג זה. במקביל, הגיע השיר למקום הראשון בדירוג לשירי נשמה בבילבורד ושהה במקום זה ארבעה שבועות, אם כי לא ברציפות. השיר דורג במקום ה-183 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון.
הקלטה.
להקת "בוקר טי וה-M.G.'s" הייתה קבוצה של חלק מנגני הליווי של אולפן ההקלטות של סטאקס רקורדס שבממפיס, שניגנה בהקלטות אמנים שונים כמו וילסון פיקט ואוטיס רדינג. הקלידן, בוקר טי ג'ונס היה בן 17 והנגנים האחרים היו סטיב קרופר בגיטרה, לואי סטיינברג שניגן בגיטרה בס ואל ג'קסון ג'וניור בתופים. בקיץ 1962, בעת שחיכו להקלטות עם כוכב הרוקבילי של חברת התקליטים באותה עת, בילי לי ריילי, הם החלו לאלתר מנגינה בלוזית בסגנון ריי צ'ארלס. נשיא חברת התקליטים, ג'ים סטיוארט, שמע את הנעימה והחליט להקליטה בו במקום ולהוציאה על תקליטון. כיוון שנדרש גם צד ב' לתקליטון, נזכר קרופר בריף אורגן שניגן ג'ונס כמה שבועות לפני כן וכך יצרה החבורה שיר שני. סטיוארט הוציא תחילה את התקליטון כשהנעימה הראשונה, שנקראה “Behave Yourself", הייתה בצד א'. אולם, חיש מהר, התברר שהשדרים העדיפו את צד ב' וכך, מיד יצא התקליטון מחדש, עם "Green Onions" בצד א' ו-“Behave Yourself" בצד ב'. בראיון עמו ב-BBC ב-2008, אמר סטיב קרופר, כי השיר הפך להצלחה מיידית לאחר שהשדר רובן וושינגטון, מתחנת הרדיו WLOK בממפיס, השמיע את הנעימה ארבע פעמים ברציפות בטרם עוד היה לנעימה שם כלשהו. הרכב הנגנים, שקיבל את שמו לראשונה עם הוצאת התקליטון, הפך ללהקה שהוציאה תקליטים והופיעה בשנים שלאחר מכן. הלהקה הייתה מעורבת, כשג'ונס וג'קסון היו שחורים וקרופר וסטיינברג - לבנים; תופעה ייחודית וראשונית בארצות הברית באותן שנים.
המקור לשם השיר אינו ברור. גיטריסט הלהקה, סטיב קרופר, טען כי אין מדובר ברמז למריחואנה, אלא לחתול בשם זה, שאופן הליכתו נתן השראה לכתיבת הקטע. אולם, אתר Songfacts.com טוען כי השם ניתן על ידי בוקר טי ג'ונס כשנתבקש על ידי ג'ים סטיוארט לתת שם לקטע המוזיקלי. כשנשאל על ידי סטיוארט "מדוע בצלים ירוקים?", ענה כי זהו הדבר הדוחה ביותר עליו הוא יכול לחשוב וכי זה דבר שזורקים אותו.
השפעות.
שירו של ג'ון לי הוקר, "Onions", מזכיר בסגנונו ובהתפתחות האקורדים את "Green Onions". שירו של הוקר הופיע ב-1963 באלבומו "The Big Soul of John Lee Hooker" והקרדיט לכתיבת השיר ניתן לג'ון לי הוקר. בוקר טי וה-MG's הוציאו בעצמם, בנובמבר 1962, גרסת המשך לשיר שנקראה "Mo' Onions". סינגל זה יצא על תקליטון ב-1964 והצליח להגיע למקום ה-97 בבילבורד הוט 100. שירו של סאני בוי ויליאמסון, "Help Me", שהוקלט ב-1963, כולל נגינת בס של וילי דיקסון הדומה מאוד לריף הבס של לואי סטיינברג ב"Green Onions".
הקלידן וזמר הרית'ם אנד בלוז הבריטי, ג'ורג'י פיים, סיפר בזמנו כי כאשר שמע את הפזמון מתנגן על תקליט במועדון בו ניגן בפסנתר, הלך למחרת ורכש אורגן האמונד ועבר לנגן בכלי זה באופן קבוע. פיים ממשיך עד היום לנגן את "Green Onions" בהופעותיו. ב-1999 זכה השיר להכלל בהיכל התהילה של פרס גראמי.
השמעה בפסקולים וגרסאות כיסוי.
"Green Onions" זכה להכלל בפסקולים רבים בקולנוע ובטלוויזיה וכן בתוכניות רדיו ובפרסומות. המפורסמים שבין הסרטים בהם נכלל הקטע הם: אמריקן גרפיטי (1973), קוואדרופוניה (1979), פלמינגו קיד (1984), (1993), תפוס את שורטי (1995), גילמור המאושר (1996) וסינגל מן (2009).
"Green Onions" זכה לגרסאות כיסוי רבות. בין הבולטות שבהן:
נעימת "Green Onions" משמשת כאות הפתיחה לתוכניתו של ערן סבאג בגלי צה"ל, "חיים של אחרים", ולתוכניתו של יורם שפטל ברדיו ללא הפסקה, "החיים על פי שפטל".
צינור הנפט כירכוכ-ג'יהאן
גנזך קידוש השם
גַּנְזַךְ קידוש השם הוא מכון לתיעוד, מחקר והנצחת השואה, השוכן בבני ברק.
המכון נוסד בשנת 1964 על ידי הסופר וחוקר השואה משה פראגר. פראגר היה חבר מועצת יד ושם ועסק רבות בנושא תיעוד השואה ותנועות המרי. לדעתו לא ניתנה חשיבות מספקת לגילויי הגבורה היהודית הרוחנית ולמעשי קידוש השם שהתרחשו בתקופת השואה. לשם כך יזם הקמת ארכיון ומוזיאון חלופי שירכז תיעוד בנושאים אלו.
פעילות הגנזך.
בין פעולותיו של הגנזך:
בגנזך ישנם כ-300,000 מסמכים ותמונות, סרטים והקלטות, מחקרים וראיונות אישיים עם ניצולי השואה. כמו כן קיימת במכון ספרייה ובה אלפי ספרים בנושאי ההיסטוריה היהודית בראי המסורת כשבמרכזה השואה והגבורה היהודית הרוחנית. הגנזך נגיש לציבור הרחב והחומרים שבו משמשים כלי עזר לחוקרים, מורים ותלמידים.
ניהול הגנזך.
נשיאי הגנזך הם הרב ישראל מאיר לאו והרב אברהם יפה שלזינגר. יושב הראש היה הרב יצחק מאיר ומנהלו הוא דוד סקולסקי. היועצת האקדמית היא אסתר פרבשטין.
הגנזך שוכן מאז היווסדו בבני ברק, בתוך מבנה הכולל של חסידות גור, שנבנה על שטח שתרם פראגר. מבנהו החדש של הגנזך עומד להיבנות על מגרש שבו שכן ביתו של פראגר, בשכונת זיכרון מאיר בעיר.
הגנזך מקבל ממשרד התרבות והספורט תמיכה שנתית של כ-1.5 מיליון ש"ח.
סינמטק הרצליה