נולד בשכונת שערי חסד לרב חיים יהודה לייב אוירבך. אחיו הבכור הוא הרב שלמה זלמן אוירבך. למד בישיבת עץ חיים. בסוף שנות הארבעים נישא לשרה רבקה פרנק, בתו של הרב זאב פרנק מירושלים ונכדתו של הרב יהודה לייב פרנק.
בשנת 1965, לאחר פטירת הרב עקיבא גרוס, רבה הקודם של שכונת בקעה, מונה תחתיו הרב אוירבך. באותן שנים הייתה שכונת בקעה מורכבת ברובה מעולים חדשים מצפון אפריקה ושירותי הדת בה לא היו מפותחים. הרב אוירבך, שנחשב הדמות הרוחנית הדומיננטית בשכונה, התמסר לתפקידו והשפעתו על התושבים הייתה רבה. במשך שנים נהג הרב אוירבך ללכת רגלי בשבתות מביתו בשכונת אונסדורף שבצפון העיר אל שכונת בקעה שבדרומה, ולשהות במחיצת תושבי השכונה.
בשנות השמונים התמנה לכהן כראש ישיבת אור שמח לחוזרים בתשובה. עם היותו בן היישוב הישן, הצליח הרב אוירבך להתחבב על תלמידיו, בהם גם דמויות ידועות מעולם הבידור הישראלי. כמו כן שימש ראש כולל "חכם לב" של הישיבה למקובלים שער השמים, שהוקמה על ידי אביו.
נפטר בשנת תשס"ח, ונקבר בהר המנוחות בירושלים. חתנו הוא הרב יחיאל מיכל שטרן, רבה של שכונת עזרת תורה ומחבר ספרים פורה.
אליקים גצל פשקס
הרב אליקים גצל פשקס (נולד בי' באב תרצ"ד; 22 ביולי 1934) הוא ראש ישיבת גבעת שאול בירושלים.
ביוגרפיה.
נולד בווינה לנתן פייטל (צאצא של הרב יונגרייז בעל ה"מעדני אשר") ולחיה היינה. אביו שימש כראש הקהל של יהודי וינה. בזכות קשריו של אביו, פשקס שרד את השואה באמצעות הסתרתו אצל גויה במשך עשרה חודשים. אחרי המלחמה למד בישיבת מאקובה שבהונגריה. כיוון ששם למדו הלכות מעשיות בלבד, גבר בו הרצון לעלות לארץ ישראל כדי ללמוד בישיבה בסגנון ליטאי. בגיל חמש עשרה עלה לארץ, יחד עם אחיו ברוך, הקטן ממנו בשנה, והתקבל לישיבת פוניבז'. לאחר שלמד שם כחודש החליט, בהתייעצות עם החזון איש, לעבור לישיבת באר יעקב. בעת לימודיו בישיבה זו התקרב אל ראש הישיבה הרב משה שמואל שפירא, ואף למד עמו בחברותא במשך חמש שנים. הוא גם התקרב למשגיח הישיבה - הרב שלמה וולבה. לאחר מכן למד שלוש שנים נוספות בישיבת פוניבז'.
בגיל 25 התמנה למגיד שיעור בישיבת "באר יעקב". שלוש שנים לאחר מכן נישא לאסתר לבית דרנגר מבלגיה. לימד בישיבה במשך כ-22 שנים, עד לעזיבתו של המשגיח הרב וולבה. לאחר התייעצות עם הסטייפלר, עבר לגור בבני ברק אחר כך כיהן כר"מ בישיבת כנסת יצחק (חדרה), וכן שימש כר"מ במתיבתא תפארת ישראל של חסידות בויאן.
בחודש אלול תשנ"ד (1994) נפתחה על ידי הרב וולבה ישיבה בשכונת גבעת שאול בירושלים, שנקראה "ישיבת גבעת שאול" על שם מיקומה (כעבור זמן הועתקה הישיבה לרח' אהלי יוסף שבשכונת גבעת משה, אך שמה נשאר), והוא נקרא לשמש בה כראש הישיבה. תחילה נהג למסור שיעורים יומיים לתלמידי השנה השלישית, אך כיום הוא מוסר אחת לשבוע שיעור כללי לכל הישיבה ושיעורי "חבורה" לתלמידי ה"קיבוץ". הוא איננו נושא בעול ניהול הישיבה, דבר שמאפשר לו להקדיש את כל זמנו להרבצת תורה לתלמידיו בישיבה.
שיטתו אורחותיו.
שיטתו בלימוד היא "שיטת בריסק", על פי דרכו של רבו הרב משה שמואל שפירא. הנהגותיו הן על פי שיטת החזון איש, בפסק ההלכה הוא נמשך אחר הרב יוסף שלום אלישיב. בדרכי המוסר הוא הולך בדרכו של רבו המובהק הרב שלמה וולבה, ואחר פטירת רבו נהג להתייעץ בנושאים אלו עם משגיח ישיבת כנסת חזקיהו הרב דב יפה. כמו כן היה מרבה להתייעץ עם הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן.
משפחתו.
לרב פשקס שישה ילדים. בין חתניו הרב אברהם קירשנבאום, ר"מ בישיבת נחלת הלויים בחיפה; אברהם זורייבין, ר"מ ב"גבעת שאול"; והרב משה זאב איתן, ר"מ בישיבת נתיבות חכמה.
אתי אלבוים
אתי אלבוים (נולדה ב-9 ביוני 1963) היא עיתונאית, עורכת וסופרת ישראלית.
קורות חיים.
נולדה בשנת 1963, נשואה לשלומי אלבוים ואם לשישה ילדים. למדה באוניברסיטת בר-אילן לתואר ראשון בגאוגרפיה ולימודי ארץ ישראל. סיימה לימודי תואר שני באוניברסיטת אריאל במחלקה למורשת ישראל, באשכול ספרות עברית. עבודת התזה שלה עסקה בדרכי התמודדות של גיבורים ספרותיים עם זיכרון השואה. מתגוררת באלקנה, והחלה את דרכה העיתונאית בעריכת העיתון של היישוב.
בשנים 1983–1997 עסקה בהדרכת טיולים ובריכוז טיולים, במסגרת החברה להגנת הטבע, בתוכנית "מורשת צפת" ובתוכנית "ארץ מורשת" של החברה למתנ"סים.
בין השנים 2000–2011 - עבדה כעיתונאית בעיתון מקור ראשון.
בשנים 2004–2011 ערכה יחד עם אורית זימר את מוסף הילדים השבועי של מקור ראשון – מקור לילדים.
את שלושת ספריה הראשונים הוציאה בהוצאה עצמית ששמה "תכלת". ספרה הרביעי אמא קסומה וקוסמי המצנפת הסגולה יצא בהוצאת ידיעות ספרים.
ספריה בסדרת "אמא קסומה" והספר "תעתועים" השתתפו ב"מצעד הספרים" - רשימת הספרים המומלצים לתלמידי בתי-הספר מטעם משרד החינוך.
את הספר "נערה באושוויץ" כתבה יחד עם אמה, שרה ליבוביץ, ניצולת שואה, ששרדה את מחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו בגיל 16, ואיבדה שם את כל משפחתה. ליבוביץ היא אשת עדות, יצאה עם משלחות בני נוער למסעות בפולין ומרצה בפני נוער, מבוגרים ואנשי צבא. אלבוים סיימה קורס "שליחי זיכרון" מטעם מכון "שם עולם" והפכה לשליחת זיכרון לסיפורה של אמה. הספר "נערה באושוויץ" מסופר בשני קולות - קולה של ליבוביץ שמביא את סיפורה באושוויץ-בירקנאו, וקולה של אלבוים, שמביא את סיפורם של בני הדור השני לשואה. הספר תורגם לאנגלית.
בשנת 2014 נבחרה על ידי "מקור ראשון" לאחת ממאה הנשים הדתיות המשפיעות בישראל.
סמליל גוגל
סמלילה של חברת גוגל מוצג בכל דפי האינטרנט של החברה, ובצורה בולטת במנוע החיפוש של החברה, בו הלוגו הוא האלמנט הגרפי הכמעט יחידי והעיקרי. הלוגו זוכה לחשיפה של מאות מיליוני גולשים מדי יום. גוגל החליפה את הלוגו שלה פעמים מעטות.
במנוע החיפוש של גוגל נהוג להחליף מפעם לפעם את הלוגו בווריאציה עליזה, לכבוד חג הנחגג באותו יום, יום הולדת של דמות היסטורית, אירועים חשובים וכדומה. לוגו זה מכונה "גוגל דודל" (Google Doodle). עד למאי 2014 נוצרו יותר מאלפיים דודלים.
היסטוריה.
בשנת 1998 יצר סרגיי ברין גרסה ממוחשבת של השם Google, באמצעות התוכנה הגרפית GIMP. בסוף השם נוסף סימן קריאה, כחיקוי ללוגו של Yahoo!‎. מעצבת הלוגו, רות קדר, ציינה: "היו המון איטרציות צבע. ולבסוף החלטנו על צבעי היסוד, אך במקום להמשיך בסדר זה, הוספנו צבע משני באות l, שהחזיר את הרעיון שגוגל אינה צועדת בתלם".
ב-1 באוגוסט 1999 נכנס לשימוש הלוגו המבוסס על הגופן Catull (גופן שעוצב בשנת 1982 על ידי המעצב הגרמני גוסטב יגר).
ב-6 במאי 2010 נכנסה לשימוש, במקביל ללוגו זה, וריאציה של לוגו זה, שבה האות o נצבעה בכתום במקום בצהוב, ושונתה ההצללה של האותיות.
ב-1 בספטמבר 2015 נכנס לשימוש הלוגו החדש והשטוח המתיימר להיות חלק משיטת צבעי הנקודות של גוגל, המשמשת את גוגל במגוון עזרים ובראשם מערכת הדואר האלקטרוני ג'ימייל.
גוגל דודל.
הדודל הראשון הוצג בשנת 1998 לכבוד פסטיבל ברנינג מן. הוא עוצב על ידי מייסדי גוגל, סרגיי ברין ולארי פייג', ונועד לרמוז למשתמשים, במקרה של קריסת השרתים, על סיבת היעדרותם. דודלים נוספים עוצבו על ידי גרפיקאי חיצוני, עד להטלת המשימה של עיצוב לוגו לכבוד יום הבסטיליה 2000 על הגרפיקאי של גוגל, דניס הואנג. הואנג המשיך מאז בעיצוב הדודלים.
קליק על הדודל מביא את תוצאות החיפוש של גוגל לנושאו של הדודל, ובכך מגביר מאוד את הצפייה בדפים שבראש תוצאות החיפוש.
דודלים נוצרו לכבוד ימי הולדת של:
דודלים נוצרו גם לציון יום התרחשותם של אירועים היסטוריים, כגון 50 שנה להמצאת לגו וצאתו לאור של הרומן מלחמת העולמות, ולציון ימים מיוחדים, כגון חג המולד, שעת כדור הארץ ויום ולנטיין.
באחדים מהדודלים משתמשים בהנפשה:
בנוסף לדודלים גלובליים, המוצגים לכל משתמשי גוגל, מוצגים גם דודלים למשתמשיה של שפה מסוימת בלבד, בהתאם לתרבותם:
לא הכל מקבלים בשמחה את הדודל. כאשר הוצג דודל המשקף את יצירתו של הצייר ז'ואן מירו, לציון יום הולדתו ה-113, בני משפחתו דרשו להסיר את הדודל, בנימוק שיש בו הפרה של זכויות יוצרים, וגוגל נענתה לדרישה.
תחרות "מציירים Google".
תחרות "מציירים Google" היא תחרות לתלמידים מכיתות א'-י"ב, לציור דודל בנושא מסוים, שנערכה במדינות שונות, ובהן בריטניה, ארצות הברית והודו. לכבוד חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל התקיימה בישראל תחרות לציור דודל בנושא "ישראל שלי". הדודל הזוכה הוצג בדף הבית של Google ישראל ב-30 ביוני 2008.
מארב הקומנדו המצרי ברומני
הקרב עם מארב הקומנדו המצרי ברומני היה קרב שניטש בבוקר היום השני למלחמת יום הכיפורים בין חיילי הצבא המצרי לבין חיילי צה"ל בגזרה הצפונית של חזית סיני. היה זה הניסיון המשמעותי ביותר של הצבא המצרי לעכב את הגעת כוחות המילואים של צה"ל לחזית זו. זה היה גם הקרב הראשון של חיילי המילואים של צה"ל בחזית זו והקרב הראשון שניהלה במלחמה אוגדה 162.
הקרב.
בשעה 17:30 ביום 6 באוקטובר, כשלוש וחצי שעות לאחר פרוץ המלחמה, הנחיתו מסוקי סער מצריים מדגם מיל מי-8 פלוגת קומנדו מצרית באזור רומני (כ-30 קילומטרים ממזרח לתעלת סואץ). משימתה של הפלוגה המצרית הייתה לעכב את הגעת כוחות המילואים של צה"ל, שצפוי היה שינועו על הציר, לחזית סיני. הפלוגה נעה רגלית והתמקמה באזורים שולטים בעומק של עד כ-500 מטר מצפון לכביש, כשברשותה גם נשק נ"ט - טילים מדגם סאגר ורקטות RPG-7.