בשנת 2007 פרשה שראפובה מההתמודדויות מול ספרד וארצות הברית עקב פציעות. הפרישה האחרונה הביא את קפטן הנבחרת הרוסית להודיע ששראפובה תהיה פסולה מלהיבחר למשחק הגמר של הגביע באותה שנה, בו התמודדו נבחרות רוסיה ואיטליה. למרות זאת שראפובה הגיעה לגמר, עודדה את חברותיה מהצד ושימשה להן כיריבת אימונים. בעקבות כך נמתחה על שראפובה ביקורת, בה נטען שהיא הגיעה לגמר רק כדי שתוכל להשתתף בטורניר הטניס האולימפי באולימפיאדת בייג'ינג (החוק קובע שהשחקניות חייבות "להראות מחויבות" לגביע הפדרציה כדי לשחק בטורניר האולימפי).
שראפובה קיימה לבסוף את הופעת הבכורה שלה בגביע הפדרציה בפברואר 2008, בשלב רבע הגמר בו התמודדה נבחרת רוסיה מול נבחרת ישראל. שראפובה ניצחה בהתמודדות, שהתקיימה ברמת השרון, את ציפי אובזילר ואת שחר פאר. ההתמודדות כולה הסתיימה בתוצאה 1–4 לנבחרת הרוסית. באופן חריג, הקהל הישראלי הפריע לשראפובה על ידי קריאות וחיקוי הגניחות שלה במהלך המשחק.
המאזן של שראפובה בגביע הפדרציה עומד על 2 ניצחונות (שניהם במשחקי יחידות) מול הפסד אחד (במשחק יחידות).
חיים אישיים.
שראפובה הייתה מאורסת לכדורסלן הניו ג'רזי נטס, סאשה וויאצ'יץ'. ב־31 באוגוסט 2012, אישרה שראפובה כי הזוג סיים את ההתקשרות ונפרד קודם לכן באותה השנה. בין 2012 ל־2015 יצאה שראפובה עם הטניסאי הבולגרי גריגור דימיטרוב ומאז שנת 2018 שרפובה מנהלת מערכת יחסים עם איש העסקים הבריטי אלכסנדר גילקס. בדצמבר 2020 שראפובה וגילקס סעפרו שהם מאורסים, וביולי 2022 נולד להם בן.
ישראל דב אודסר
רבי ישראל דב בער אודסר (ה'תרמ"ו 1886 – י"ח בחשוון ה'תשנ"ה 23 באוקטובר 1994) היה מייסד זרם בחסידות ברסלב המבוסס על פתק שמצא ובו בין היתר הכיתוב נ נח נחמ נחמן מאומן. מכונה גם "בעל הפתק" ו"סבא ישראל".
ביוגרפיה.
נולד בטבריה למשפחה של חסידי קרלין. ר' ישראל סיפר שבילדותו מצא את הספר "השתפכות הנפש" ללא כריכה והוא לא ידע מי המחבר. הוא התרשם מאוד מהספר, למד בו בקביעות והחל ליישם את הכתוב בו, ובפרט להתבודד.
לאחר בר המצווה נשלח ללמוד בישיבת אור תורה שעל קבר רבי מאיר בעל הנס מחוץ לטבריה, והמשיך להגות בספר. חסיד אחד שראה אותו הוגה בספר אמר לו שהספר הוא מספרי ברסלב שאסור ללמוד בהם, שכן חסידי ברסלב היו מוחרמים באותו זמן, ולאחר ויכוח לקח את הספר. אירוע זה הביא את אודסר לחפש קרבה לחסידות ברסלב. בגיל 17 פגש את רבי ישראל היילפרין ("קרדונר"), חסיד ברסלב מצפת שהגיע לטבריה, ששימש עבורו מורה דרך. הוא הפך לחסיד ברסלב והתגורר בביתו של רבי ישראל קרדונר אשר גם עזר לו להתחתן. רבי ישראל אודסר גר בסמוך ובשכנות לרבי מרדכי חיים סלאנים, אשר קירבו ודאג לו לדירת מגורים למרות היותו שייך לזרם חסידי סלונים שהתנגדו לחסידות ברסלב.
בהמשך עבר רבי ישראל אודסר גם לירושלים כדי ללמוד שם מזקני חסידות ברסלב, ולאחר זמן חזר שוב לעיר טבריה. במרוצת הזמן התקבצה סביבו חבורה של חסידים שלמדו אצלו.
הרב אודסר ניהל התכתבות עם הנשיא זלמן שזר ו-32 ממכתביו אליו קובצו לאחר מכן בספר "אב"י הנח"ל".
נקבר בהר המנוחות בירושלים.
לאחר פטירתו הקימו תלמידיו חברת הוצאה לאור הנקראת "קרן ר' ישראל דב אודסר" על שמו שמדפיסה ומפיצה את ספריו עם שאר ספרי חסידות ברסלב. בשנת תשנ"ט התאגדו כמה מחסידיו והקימו על שמו את היישוב אבי הנחל במזרח גוש עציון על גבול מדבר יהודה.
דעותיו.
הרב אודסר ביקר את התמסדותה של חסידות ברסלב סביב רבנים, מה שלדעתו הפך אותה להיות כשאר החסידויות ובכך איבדה את ייחודה. את רבני ברסלב הוא הגדיר כ"מפורסמים של שקר" שאליהם התנגד רבי נחמן. את המקורבים אליו כינה "חברים" והתרחק מכל הנהגה של רבנות. הוא היה ישן עם תלמידיו באותו חדר ושיחותיו נשאו אופי של "שיחת חברים" ששאר המשתתפים נוטלים בה חלק פעיל
ב"אבי הנחל" הוא כותב: "עלינו לשוש ולשמוח לשיר לרנן ולזמר להודות להלל ולשבח לאדון עולם על יום העצמאות יום הניסים והנפלאות אשר עשה ה' עמנו". בשנת תשנ"ד הוא אף עשה מאמץ להעלאת עצמות רבי נחמן לארץ והביא להסכמת נשיאי ישראל ואוקראינה לכך. מאמץ זה נכשל עקב התנגדותם של שאר חסידי ברסלב ואז התבטא: "לא צריכים להשתדל להביא את רבנו לארץ ישראל... הוא לא מתגעגע אחרי מחללי שבת... [ש]עוברים על התורה ... רבינו הקדוש אמר לכל הציונים... אני הרבי של ישראל, אבל לא של גויים!". בשנת תשנ"ה נסע שוב לאומן.
"הפתק".
הרב אודסר ידוע בשל פתק שמצא בשנת ה'תרפ"ב בין דפי ספר וכלל את הססמה "נ נח נחמ נחמן מאומן". הוא האמין שהפתק נכתב אליו בידי רבי נחמן, שנפטר כמאה ועשר שנים קודם לכן, והגיע אליו באורח פלאי. אחרים טענו שאדם בשם יואל אשכנזי חמד לצון ושם את הפתק בתוך ספריו.
אודסר שמר במשך שנים בסוד את קיום הפתק וסיפר עליו רק לילדיו. רק כעבור ארבעים וארבע שנה, בהיותו כבן שמונים, סיפר על כך ברבים. סיפורו זה הביא להתקבצות חסידים נוספים סביבו וליצירת קבוצה אשר חבריה מכונים "נ-נחים". תלמידים אלה החלו להפיץ את הסיסמה ואת סיפור הפתק.
משפחתו.
רבי ישראל דב ואשתו התגוררו ליד רבי ישראל קרדונר ונולדו להם תשעה ילדים. בנו הבכור מת מרעב במהלך מלחמת העולם הראשונה. אחת מבנותיו נישאה לרב שמואל קרויזר. אחד מנכדיו (בן בתו חוה), הוא גיל שפר. שניים מנכדיו, שלמה ומרדכי (מוטי) אודסר, נרצחו בפיגוע ירי במהלך האינתיפאדה השנייה.
עומר ח'יאם
ע'יאת' אל דין אבו אל פתח עמר אבן אברהים ח'יאם נישאפורי (בפרסית: غیاث الدین ابو الفتح عمر بن ابراهیم خیام نیشاپوری; מכונה בקצרה עומר ח'יאם , בפרסית: عمر خیام; 18 במאי 1048 – 4 בדצמבר 1131) היה מתמטיקאי, אסטרונום, פילוסוף ומשורר פרסי. משמעות השם ח'יאם היא "עושה אוהלים", וייתכן שמקורו במקצועו של אביו.
חייו ומורשתו.
ח'יאם התפרסם בזכות שורה של חיבורים אלגבריים שפרסם בזמנו, דבר שגרם לסולטאן מאלכשאה הראשון להטיל עליו משימות מחקר באסטרונומיה. כאסטרונום, הוא היה מעורב בתכנון של לוח השנה של ג'לאלי, לוח שנה שמשי שסיפק את הבסיס ללוח השנה הפרסי שעדיין נמצא בשימוש. ידוע שהיה בקיא גם בפילוסופיה, משפט והיסטוריה, אך כתבים שלו על נושאים אלו כמעט שלא נשתמרו. ח'יאם מצא שיטה גאומטרית לפתרון של משוואות ממעלה שלישית, הישג שהפך אותו למתמטיקאי הראשון שמצא פתרון כללי למשוואות כאלו. רק במאה ה-16 מצא טרטליה שיטה אלגברית טהורה לפתרון הבעיה. הוא היה הראשון שחקר תכונות של מרובע סאקרי.
פרסומו במערב החל כאשר תרגם אדוורד פיצג'ראלד לאנגלית בשנת 1859 אוסף שירים שחיבר, ה"מרובעים" ("רבאעיאת"). השירים מורכבים על פי משקלי פרסי של יחידות בעלות ארבע שורות. שורשי המרובעים נעוצים בשירה העממית הפרסית, וח'יאם שכלל וגיבש את הצורה השירית הזאת. לרוב הטורים עמוסים בתוכן עשיר. כיוון שהשירים עוררו התנגדות דתית, הם הועתקו בחשאי וצורפו אליהם גם שיריהם של כותבים אחרים. מבין יותר מ-5,000 שירים אשר מיוחסים לח'יאם, רק בין 158 ל-500 נחשבים כאותנטיים. בערוב ימיו הלך למכה כדי להיטהר, ולאחר מותו נקבר בנישאפור .
על שמו נקראו מכתש ח'יאם על הירח ואסטרואיד 3095. בחיפה נקרא רחוב על שמו, וביפו פעל משנת 1958 מועדון לילה על שמו, שהקימו שלמה צפריר וזאב ברלינסקי.
תרגומיו לעברית.
חלק משיריו תורגמו לעברית לראשונה על ידי נפתלי הרץ אימבר, על־פי תרגומו האנגלי של פיצג'רלד. זאב ז'בוטינסקי תרגם אף הוא מבחר שירים מתוך התרגום האנגלי. גם יוסף מזל תרגם את ח'יאם לעברית. תרגומו הופיע בשנת 1907 במנצ'סטר. ד"ר הלל פרחי ממצרים בשנת 1931 תרגם את ח'יאם על פי תרגומו האנגלי של פיצג'רלד בהצלבה עם תרגומים ערביים. תרגום ראשון של שיריו ישירות על־פי המקור הפרסי נוצר ככל הנראה על ידי בנציון בנשלום. ב-1976 יצא לאור תרגומו של יעקב אורלנד. כיום ניתן למצוא תרגומים של הסופר ראובן נמדר לשיריו.
קישורים חיצוניים.
, בתרגום בנציון בנשלום
עמר ח'יאם
פפין השלישי
אילה חסון
אַיָּלָה חסון-נשר (נולדה ב-28 בספטמבר 1961) היא עיתונאית ישראלית. מגישת מהדורת "שישי" ו"המטה המרכזי" בחדשות 13. לפני כן הייתה עיתונאית ברשות השידור, שם הגישה את מהדורת יומן ושימשה כמנהלת חטיבת החדשות של הערוץ.
ביוגרפיה.
חסון היא הרביעית מחמשת ילדיהם של רינה וסלומון (שלמה) חיון. גדלה בשכונת תלפיות ולמדה בגימנסיה רחביה. לאחר שירותה הצבאי למדה עיצוב פנים ולאחר מכן פנתה ללימודי תקשורת בבית הספר לעיתונאות ותקשורת כותרת.
עבדה מספר חודשים בעיתון מעריב, ולאחר מכן התקבלה לעבודה ברשות השידור. בראשית דרכה ברשות שימשה ככתבת לענייני פלילים, ולאחר מכן מונתה לכתבת הפוליטית של הערוץ הראשון. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 שימשה ככתבת המדינית של הערוץ, כמגישת התוכנית "יומן", ובמקביל הגישה בימי חמישי את התוכנית "הכל דיבורים" ברשת ב' של קול ישראל. בשנת 2006 לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה, הגישה חסון לצדו של בן כספית את התוכנית "ישראל בוחרת" בערוץ הראשון, זאת במקביל לעבודתה ככתבת. השניים החלו ב-2008 להגיש את התוכנית השבועית "יומן".
ב-2009 הייתה האישה הראשונה שקיבלה את "אות מלכת המדבר להעצמה נשית". באוגוסט 2014 הוכרזה כמי שנבחרה לקבל את "אות אומ"ץ" לשנת 2014, בזכות הצטיינותה "בפעילות למען קידום זכויות האזרח, תיקון עוולות חברתיות וחשיפת מעשי שחיתות שלטונית".
באותו חודש מונתה למנהלת בפועל של חטיבת החדשות של הערוץ הראשון.
בנובמבר 2015 עברה לחדשות עשר (אשר מאוחר יותר התמזג אל ערוץ 13) ומגישה מאז את מגזין סוף השבוע "שישי", את תוכנית "המטה המרכזי", ומשמשת כפרשנית בכירה בערוץ. בפברואר 2017 החלה לשדר תוכנית אקטואליה יומית ב-103FM.