בינואר 2011 פרסם ב"הרווארד ביזנס רוויו" מאמר בשם " "יצירת ערך שיתופי – כיצד להמציא מחדש את הקפיטליזם, ולשחרר גל של חדשנות וצמיחה", בו ביקר - על רקע המשבר הכלכלי העולמי - את השיטה הקפיטליסטית האמריקאית הנוכחית, וטען כי יש ליצור צורה מתוחכמת יותר של קפיטליזם, המתמקדת ביצירת "ערך שיתופי" (Shared Value)- ערך כלכלי המייצר לצידו גם ערך חברתי.
מחקריו.
מודל חמשת הכוחות של פורטר (Porter's Five Forces Analysis), אותו פרסם בשנת 1979 נחשב לאחד מתרומותיו הבולטות לחקר התחום העסקי. המודל נמצא בשימוש נרחב בתכנון אסטרטגיה עסקית ובשיווק, ובוחן את הכוחות השונים המשפיעים על רמת הרווחיות בענף מסוים הגוזרים את רמת האטרקטיביות שלו. המודל מבוסס על התובנה שהאסטרטגיה העסקית צריכה להתאים להזדמנויות והאיומים של הסביבה החיצונית והוצע על ידי פורטר כחלופה למודל ה-SWOT הפופולרי שהיה בעיני פורטר כללי מדי. בשנת 2008 פרסם פורטר מאמר עדכון על מנת להבהיר בצורה טובה יותר את השימוש במודל.
מודל חשוב נוסף שפורטר פיתח בשנת 1985 הוא מודל שרשרת הערך (Value Chain). על פי המודל, הניתוח התחרותי מורכב משרשרת של פעילויות ראשוניות ופעילויות תומכות, המהוות את "אבני הבניין" שבעזרתן מייצרת החברה את המוצר שלה ואת ערכו ללקוח. מודלים בולטים נוספים הם מודל ארבע הפינות העוסק בתחום המודיעין העסקי, מודל היהלום הבוחן את התנאים ליצירת יתרון תחרותי של מדינות, ועוד.
פורטר גם כתב מספר מאמרים שיצרו תחומי מחקר חדשים בתחום העסקי כמו "היתרון התחרותי של אומות" ו"היתרון התחרותי של שכונות מרכז העיר", אשר קובצו לספר המאמרים "על תחרות".
הכוחות המזוינים של איחוד האמירויות הערביות
הכוחות המזוינים של מדינת האמירויות הערביות המאוחדות, או כוח ההגנה של האיחוד (בערבית: القوات المسلحة لدولة الإمارات العربية المتحدة) הוא שמו הרשמי של צבא הקבע של איחוד האמירויות הערביות והוא הצבא הפדרלי היחיד בחצי האי ערב.
הצבא אחראי להגנת כל שבע האמירויות באיחוד והוא כולל כ-100,000 חיילים. בניין המטה הכללי שוכן באבו דאבי.
היסטוריה.
הצבא הוקם ב-1951 ככוח סיור החופים של עומאן (Trucial Oman Scouts), שהוקם על ידי קצינים בריטים. עד 1971 היה זה כוח ההגנה המזוין העיקרי באזור. למרות היותו צבא קטן יחסית הוא התחמש בכלי הנשק המודרניים ביותר שנרכשו מארצות הברית, צרפת, רוסיה ובריטניה. מרבית החיילים המשרתים בצבא הם אזרחי מדינות ערב אחרות וכן מפקיסטן. אולם הקצינים, כולם אזרחי איחוד האמירויות הערביות, שרבים מהם התחנכו באקדמיה הצבאית המלכותית של הממלכה המאוחדת בסנדהרסט, ברקשייר, באקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט ובמכללה הצבאית המלכותית בדנטרון, אוסטרליה. כמה מהם התחנכו גם בבית הספר הצבאי המיוחד בסן סיר (École Spéciale Militaire de Saint-Cyr), צרפת. נוסף לכך, צרפת פתחה במאי 2009 בסיס צבאי משלה באבו דאבי.
במרץ 2011, נפוצו דיווחים שונים על כך שצבא איחוד האמירויות הערביות השתתף במבצע אכיפת האזור האסור לטיסה בלוב.
חיל האוויר.
חיל האוויר הוקם ב-1968, ובתחילתו התבסס על מטוסי הוקר האנטר, ואחר כך גם על מטוסי מיראז' 5. חיל האוויר מצויד במטוסי f4 פנטום וגם-F16, ובשנת 1999 הגיע להסכמה עם ארצות הברית על רכישת 80 מטוסים כאלו. בנוסף מצויד החיל ב-60 מטוסי מיראז' 2000.
בחודש נובמבר 2020, כחלק מההשפעות של הסכם איחוד האמירויות הערביות–ישראל התאפשר לחיל האוויר לרכוש כ-20 מטוסי F-35.
הצי של איחוד האמירויות מורכב מיותר מ-2000 אנשים, ו-72 כלי שיט.
מבנה.
ב-6 במאי 1976 הוקמה מפקדה כללית וחיל האוויר, צבא היבשה והצי אוחדו תחת דגל אחד ומפקדה ראשית.
לכל אמירות קיים כוח משטרה צבאית פדרלית, תחת הכינוי כוח ההגנה המאוחד.
סנו
סנו מפעלי ברונוס בע"מ המוכרת בשם המקוצר סנו היא חברה ישראלית העוסקת בייצור, שיווק והפצת מוצרים בתחום הניקיון, אחזקה, נייר, קוסמטיקה, טואלטיקה ועוד.
סנו נוסדה בשנת 1965 על ידי ברונו לנדסברג, אשר הקים את המפעל הראשון לייצור מוצרי ניקיון בבת ים. הוא קרא לחברה בשם "סנו", שמשמעותו בלטינית "בריא", על פי הביטוי "מנס סנה אין קורפורה סנו", שפירושו "נפש בריאה בגוף בריא".
החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב תחת הסימול סנו. בשנת 2019 מכירות החברה הגיעו לכ- 3% מסך המכירות הקמעונאיות בישראל.
היסטוריה.
ברונו לנדסברג, יליד צ'רנוביץ (1920), עלה לישראל ב-1952, וב-1958 עסק לראשונה בעולם חומרי הניקוי כשהחל לעבוד כמנהל מכירות בחברה לייצור חומרי ניקוי, "קדימה כימיקלים קורפוריישן" (לימים "קלין"). ב-1959, לאחר סכסוך של החברה עם המפיץ שלה, החל לנדסברג לעבוד כמפיץ של החברה. הוא מישכן את רכושו, רכש קו חלוקה והקים את "החברה הדרומית לשיווק" להפצת מוצרי החברה.
המתקן הראשון של החברה הדרומית לשיווק היה מחסן ברחוב לבנדה בתל אביב בגודל 80 מ"ר, באמצעותו שווקה החברה את חומרי הניקוי. החברה הפיצה את מוצרי "קלין" ליישובי הפריפריה ולמקומות שהמפיצים הגדולים לא הגיעו אליהם. בשלבים הראשונים העסק נקלע לקשיי נזילות, אך ב-1960 החליט לנדסברג להרחיב את עסקיו והחל גם לייצר מוצרים וכך הקים את המותג "סנו". בשנת 1961, לאחר שחזר מלימודיו בארצות הברית, הקים מפעל בבת-ים ובו העסיק מספר מצומצם של עובדים שהפעילו מכונה שיובאה מגרמניה. המוצר הראשון שייצרה החברה במפעל היה אבקה לניקוי אסלות, ולאחר מכן ייצר המפעל גם כדורי נפטלין ומטהר אוויר. קבוצת עובדים זו (ביניהם ג'ורג' לנדמן, צבי דרורי ודורית רושו), המשיכה בעבודתה בסנו עד לפרישה, שימשה בתפקידי מפתח ותרמה לצמיחת החברה.
ב-1963 קיבלה החברה את הזיכיון לשיווק מוצר "סקוטש ברייט" ומוצרים אחרים של חברת 3M. מוצר זה הצליח וזכה לפופולריות בישראל. מהלך זה הביא לגדילה משמעותית בהכנסות.
חברת "סנו מפעלי ברונוס" התאגדה ונרשמה בישראל בשנת 1965. ב-1973 עברו כל קווי הייצור למקום משכנם הקבוע בהוד השרון. במרץ 1982 הונפקה החברה לציבור ומניותיה נרשמו למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. ב-1984 הקים לנדסברג מפעל לחיתולי נייר בשם "ליטופים" בהשקעה עצמית בסמוך למפעל הקיים. ב-1987 השקיע כ-25 מיליון דולר בפיתוח קווי ייצור, כולל רכישת מכונת ייצור חיתולים נוספת.
שיווק ומכירות.
סנו משווקת את מוצריה בישראל לשוק הקמעונאי באמצעות "החברה הדרומית לשיווק". החברה מגיעה לרוב נקודות המכירה הקמעוניות ולכל רשתות השיווק הגדולות בישראל. באמצעות חברת הבת "סנו פרופשיונל", משווקת החברה את המוצרים השונים לשוק המוסדי. אחד היתרונות התחרותיים של סנו הוא היותה היצרן, המפיץ וגם המשווק של מוצריה.
פעילות בינלאומית.
בעקבות ההצלחה בישראל, החלה החברה לייצא גם לשווקים ברחבי העולם, בשנת 1990. ב-2002 החלה הקמת חברות בת שיפיצו את מוצריה בעולם, והיעד הראשון שנבחר היה רומניה. סנו מפיצה באמצעות חברת הבת סנו אינטרנשיונל בע"מ את מוצריה ברחבי העולם וכולם נמכרים תחת שם המותג "סנו". "סנו אינטרנשיונל",משווקת את מוצרי החברה לחברות בת מקומיות המפיצות את המוצרים בעולם. היקף הייצוא בשנת 2020 עמד על כ-193 מיליון שקל, כ-11% מסך המכירות הכולל של החברה.
חברות בת.
על פי הדוח השנתי שפרסמה החברה ב-2012, חברות הבת הנמצאות בבעלותה המלאה של סנו הן:
ביצועי החברה.
בשנת 2012 סנו יצרה יותר מ-700 מוצרים והעסיקה יותר מ-1,700 עובדים באופן ישיר או באמצעות חברות הבת. החברה חלשה על כשליש משוק מוצרי הניקיון בישראל.
בדו"ח השנתי לשנת 2012 דיווחה החברה על גידול של 31% במכירות, שהסתכמו בכ-1.50 מיליארד שקל (לעומת מכירות של 1.4 מיליארד שקל ב-2011). עיקר הגידול במכירות נרשם כתוצאה מרכישת מותגי "קרליין" בפברואר 2010. היקף פעילות היצוא והמכירות בחו"ל של החברה הסתכם בשנת 2012 בכ-10% מסך המכירות הכולל שלה. למרות הגידול במכירות, החברה רשמה שחיקה במרבית הפרמטרים הכספיים: שיעור הרווח הגולמי נשחק במעט ועמד על 34.7% (לעומת 35.2% ב-2009); הרווח התפעולי ירד ב-10.7% והסתכם ב-133 מיליון שקל (לעומת 148.8 מיליון שקל ב-2009). בסך הכול ירד הרווח הנקי ב-2010 ב-14.7% ועמד על 93.3 מיליון שקל (לעומת 109.3 מיליון שקל ב-2009).
רינת מטטוב
רינת מטטוב (נולדה ב-6 באוגוסט 1981) היא שחקנית ישראלית. זוכת פרס האקדמיה לתיאטרון.
ביוגרפיה.
מטטוב נולדה בקוקאנד שבאוזבקיסטן לאבא מהנדס בניין ואמא אחות, בשנת 1990 עלתה משפחת מטטוב ארצה ומתגוררת במרכזה עד היום.
את לימודי המשחק הראשונים חוותה מטטוב במגמת תיאטרון בגימנסיה למדעים ואמנויות ע"ש חיים הרצוג בחולון.
בתום לימודיה התגייסה מטטוב לנח"ל כבת גרעין ולאחר סיום הפרק הצבאי החלה בלימודי משחק מקצועיים בבית הספר למשחק מייסודו של יורם לוינשטיין.
בין חבריה לכיתה היו רותם זיסמן-כהן, שני כהן, טלי שרון וטלי רובין.
מיד עם תום לימודי המשחק קיבלה מטטוב את תפקידה הראשון בקולנוע בסרט "מישהו לרוץ איתו" על פי ספרו של דויד גרוסמן.
מטטוב זכתה בתואר "שחקנית מבטיחה" לשנת 2009 בטקס פרסי התיאטרון הישראלי על תפקידה בהצגה "משוגעת" בתיאטרון הבימה.
מטטוב זכתה בפרס הבמה לילדים ונוער לשנת 2011 כשחקנית המשנה של השנה על תפקידה בהצגה "ילדה טובה" בתיאטרון השעה.
מטטוב זכתה בפרס השחקנית המצטיינת של פסטיבל חיפה לשנת 2013 על תפקידה בהצגה "התשמע קולי" בתיאטרון השעה.
מחזור סחיפה
מחזור סחיפה או מחזור גאומורפולוגי הוא מודל מדעי שפותח בשלהי המאה ה-19 במטרה להסביר שלבים בהיווצרות הנוף. מודל זה הוצע בשנת 1890 על ידי ויליאם מוריס דייוויס (William Morris Davis, 1859–1934) – גאוגרף, גאולוג ומטאורולוג אמריקאי.