הקרקע עליה נבנה קרויה על שמה של "גבירתנו של האור" (Nossa Senhora De Luz), על שם הקהילה בליסבון ששם נמצא האצטדיון. "דה לוּשׁ", או "של האור", הוא מושג שכיח במסורת הקתולית הפורטוגזית – בתרגום חופשי פירוש הביטוי "בנוכחות אלוהים".
האצטדיון אירח מספר משחקים, בהם משחק הגמר ביורו 2004. האצטדיון הישן, שמנה 120,000 מקומות והיה מהגדולים בעולם, נהרס בשנת 2002 לקראת היורו ועל הריסותיו נבנה החדש שמונה 65,647 מושבים. האדריכל שתכנן את האצטדיון בנה אותו כך שתהיה בו כמות מקסימלית של אור טבעי.
בשנת 2014 אירח האצטדיון את גמר ליגת האלופות בו גברה ריאל מדריד על אתלטיקו מדריד בתוצאה 1–4 לאחר תוספת זמן.
באוגוסט 2020 אירח האצטדיון את גמר ליגת האלופות בו גברה באיירן מינכן על פריז סן-ז'רמן בתוצאה 1-0.
קויטל
התקף ניתוק של גיל הנעורים
התקף ניתוק של גיל הילדות
מירמקולוגיה
מירמקולוגיה היא ענף בזואולוגיה העוסק בחקר נמלים. המונח נטבע על ידי המירמקולוג והאנטומולוג האמריקאי ויליאם מורטון וילר.
המבנה החברתי המורכב והמסודר בקהילות הנמלים הפכו אותן לאורגניזם מודל אידיאלי עבור חוקרים רבים. קני נמלים שימשו מושא מחקר לבדיקת השערות רבות בתחומים כמו סוציוביולוגיה ואקולוגיה. למחקרים על קיני נמלים חשיבות מיוחדת בבחינת תאוריות הקשורות לברירת שארים ולאסטרטגיות יציבות אבולוציונית.
שיטות הפעולה של מושבות נמלים נלמדות גם בתחום מדעי המחשב והרובוטיקה. מחקרים אלו הובילו לפיתוח אלגוריתמים שונים, מנועי חיפוש ועוד.
היסטוריה.
העניין האנושי בנמלים החל עוד בעת העתיקה, ותרבויות רבות התייחסו אליה בטקסטים שונים, אבל מחקר שיטתי של נמלים החל רק במאה ה-19.
הפסיכיאטר השווייצרי אוגוסטה פורל היה המדען הידוע הראשון שפיתח תאוריה מדעית הקשורה לנמלים. בשנת 1874 הוא פרסם ספר מדעי בשם "Les fourmis de la Suisse" (הנמלים של שווייץ). מחקריו כללו ניסיונות להפגיש בין נמלים ממינים שונים, ולהכניס נמלים ממין אחד לקן של נמלים ממין אחר.
ויליאם מורטון וילר חקר את הנמלים מכיוון אחר, תוך התמקדות על הבנת המבנה החברתי של מושבות הנמלים. בשנת 1910 הוא העביר סדרת הרצאות על מחקריו, וטבע את המושג "סופראורגניזם". חקר המבנה החברתי של מושבות הנמלים היה תחום המחקר העיקרי של המירמקולוגים בחצי הראשון של המאה העשרים. מירמקולוגים מוקדמים רבים התייחסו לחברת הנמלים כחברה אידיאלית, ורצו למצוא פיתרונות רבים לצרות המין האנושי באמצעות התבוננות ולמידה מחברת הנמלים.
הפרומונים התגלו בשנת 1959 על ידי זוכה פרס נובל לכימיה אדולף בוטנאנדט. גילוי זה עזר להבין טוב יותר כיצד מושבת הנמלים מתפקדת, וסלל את הדרך להתפתחות התחום.
התפתחות הגנטיקה, תורת האבולוציה, והתרחבות תחום האנטומולוגיה הובילה להתפתחות כיווני מחקר חדשים בתחום המירמקולוגיה. המירמקולוג א.ו. וילסון פיתח את תחום הסוציוביולוגיה בעקבות מחקריו על נמלים.
התפתחות הביומימטיקה גם היא הובילה להתרחבות התחום. נעשו ניסיונות רבים ליישם שיטות של נמלים לניהול הקן שלהן בתחום מדעי המחשב והרובוטיקה.
שיטות מחקר.
חקר נמלים יכול להתבצע או בתצפיות בטבע, או בקן מלאכותי בתוך מעבדה. החקר בטבע עדיף מבחינות רבות, כי קשה מאוד לדמות את הסביבה הטבעית של הנמלים על כל גווניה. קשה עוד יותר לדמות את הגורמים החיצוניים הרבים (בעלי חיים אחרים, תנאי סביבה, מושבות נמלים אחרות וכו'). לעומת זאת, החקר בקן מלאכותי (נמלול) מאפשר לרוב להביט בפנים המושבה, ולראות איך היא מתנהלת באופן מדויק יותר. בנוסף, גידול בנמלול מאפשר ויסות של תנאי סביבה שונים, ומעקב מפורט אחרי כל אוכלוסיית המושבה (מעקב שקשה מאוד לנהל בטבע).
סימון נמלים.
לעיתים קרובות, חוקרים צריכים לסמן נמלים בתוך קן, על מנת לעקוב אחריהם, ולאפשר הבחנה בין נמלים שונות או בין קבוצות שונות בתוך המושבה. לרוב, מסמנים המדענים את הנמלים בצבעים מיוחדים, בעזרת מכשירי ריסוס כמו איירבראש.
שואב נמלים.
שואב נמלים הוא מכשיר שנועד לשאיבת נמלה בודדת או קבוצת נמלים לתוך מכל. השואב הוא למעשה מכל עם מכסה אטום, שמחובר לשני צינורות, קצר וארוך. על הצינור הקצר מורכבת מסננת. המירמקולוג מצמיד את פיו לצינור הקצר, מקרב את הצינור הגדול לנמלה, ושואף אוויר. הנמלה נשאבת לתוך המכל, ונעצרת על ידי המסננת. כשרוצים לשחרר את הנמלה, פשוט פותחים את המכל.
לילי טומלין
מרי ג'יין "לילי" טומלין (באנגלית: Mary Jean "Lily" Tomlin; נולדה ב-1 בספטמבר 1939) היא שחקנית, קומיקאית, תסריטאית ומפיקה אמריקאית זוכת שישה פרסי אמי, פרס טוני ופרס גראמי. הייתה מועמדת לחמישה פרסי גלובוס הזהב ולפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעת הבכורה שלה כשחקנית קולנוע בסרט "נאשוויל".
ביוגרפיה.
טומלין נולדה בדטרויט שבארצות הברית למשפחה נוצרית-בפטיסטית. הוריה הם לילי מיי (לבית פורד) וגאי טומלין.
למדה תיאטרון באוניברסיטת וויין סטייט, ולאחר מכן עשתה מופעי סטנד-אפ במועדונים בדטרויט ובניו יורק.
קריירת משחק.
קולנוע.
בשנת 1975 עשתה טומלין הסבה מוצלחת מתוכניות טלוויזיה לקולנוע בסרטו של רוברט אלטמן "נאשוויל". הייתה מועמדת על הופעת הבכורה שלה כזמרת הגוספל לנאה ריס לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולשני פרסי גלובוס הזהב.
ב-1977 זכתה טומלין בפרס השחקנית הטובה ביותר של פסטיבל ברלין ובמועמדויות לפרס גלובוס הזהב ובאפט"א על הופעתה בקומדיה של רוברט בנטון "המופע האחרון".
טומלין הייתה מועמדת בפעם הרביעית לפרס גלובוס הזהב על הופעתה הקומית בסרט "אני את ואני" בתור המיליונרית האובדנית אדווינה קאטווטר. התפרסמה בנוסף בקומדיה "9 עד 5" בתפקיד האלמנה העצבנית ויולט ניוסטד.
ב-1991 שיחקה בדרמה העצמאית "החיפוש אחר סימנים של חיים איטיליגנטיים בעולם". טומלין שזכתה בפרס הטוני על אותו התפקיד בגרסת התיאטרון גילמה מספר דמויות, זכתה בפרס הקומדיה האמריקאית והייתה מועמדת לשני פרסי אמי. ב-1992 זכתה טומלין בפרס קריסטל למצוינות נשים בקולנוע, וב-2003 בפרס לוסי למצוינות נשים בטלוויזיה.
טומלין זכתה בפרס השחקנית הקומית בפעם השנייה על תפקידה בסרטו של רוברט אלטמן "תמונות קצרות" בתור המלצרית דורין פיגוט.
שיחקה בסרטיו של דייוויד או. ראסל "אני, אשתי ואמי החורגת" בתפקיד מרי שליצ'טינג אמו הביולוגית של מל קופלין (בן סטילר) ו"אני אוהב האקביז" לצידו של דאסטין הופמן בתור הבלשית ויויאן ג'פה.
הופיעה לצידה של שר בקומדיה "תה עם מוסוליני" בתור הארכאולוגית הלסבית ג'ורג'י רוקוול.
התפרסמה בקומדיות "הילד" בתור ג'נט המזכירה של יועץ התדמית ראס דוריץ (ברוס ויליס), "מחוז אורנג'" בתור יועצת בית ספרו של שון ברומדר וסרטה השלשי עבור רוברט אלטמן "המדריך לחיים בכפר" בתור רונדה ג'ונסון ששרה לצידה של אחותה יולנדה (מריל סטריפ).
ב-2009 השתתפה בסרט "הפנתר הוורוד 2" בתפקיד הסוכנת המיוחדת ייבט ברנג'ר.
בשנת 2015 גילמה את אלה, משוררת לסבית בדרמה הקומית "סבתא" של פול וייץ. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי לשנת 2016.
הריב המתוקשר עם דייוויד או. ראסל.
בשנת 2004 השתתפה טומלין בסרטו של דייוויד או. ראסל "אני אוהב האקביז", במהלך הצילומים התפתח בין השניים ריב מילולי על עשיית הסרט שכמעט התפתח לפיזי, כאשר טומלין ביקרה את עבודתו של ראסל. הריב בין השניים צולם והועלה לאתר יוטיוב.
טלוויזיה.
התחילה את דרכה כשחקנית ב"מופע גארי מור" והתפרסמה לראשונה בסדרה הקומית "Rowan &amp; Martin's Laugh-In", על הופעתה בארבע עונות התוכנית הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי.
טומלין זכתה בארבעה פרסי אמי על הופעותייה בספיישלים הקומיים "לילי" ו"Lily: Sold Out" שנקראו על שמה ו"הספיישל של פול סיימון".
ב-1993 הופיעה בסרט הטלוויזיה "והתזמורת ממשיכה לנגן" הייתה מועמדת לפרס אמי על תפקידה בתור הפיזיקאית סלמה דריץ.
טומלין דיבבה במשך שלוש שנים בסדרת האנימציה "אוטובוס הקסמים" את גברת פריזל וזכתה בפרס אמי היומי.
בשנת 1996 הצטרפה אל שתי העונות האחרונות של הסדרה הקומית "מרפי בראון" בתפקיד המפיקה קיי קרטר שפליי.
הייתה מועמדת לפרס אמי שמיני על תפקיד האורח שעשתה עבור סדרת הדרמה "רצח מאדום לשחור".
משנת 2002 הופיעה בתפקיד דברה פידרר העוזרת האישית של נשיא ארצות הברית ג'וזיה אדוארד "ג'ד" ברטלט (מרטין שין) בסדרת הדרמה "הבית הלבן".
בשנת 2008 הופיעה בשישה פרקים של הסדרה "עקרות בית נואשות" בתור רוברטה סימונס אחותה של קארן מקלאסקי. בשנת 2010 לוהקה טומלין לעונה השלישית של סדרת הדרמה "Damages" לתפקיד מרלין, אם משפחת טובין. בשנים 2011–2015 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרה הקומית "טיפול אונליין" ברשת שואוטיים בכיכובה של ליסה קודרו. החל מ-2015 היא משחקת בסדרה גרייס ופרנקי, שם היא מגלמת את דמותה של פרנקי בעוד שג'יין פונדה מגלמת את דמותה של גרייס.
בשנת 2018 השתתפה בסרט הדוקומנטרי של נטפליקס "".
חיים אישיים.
טומלין היא לסבית מוצהרת משנת 2001, והיא מנהלת יחסים בני כ-40 שנה עם התסריטאית ג'יין וגנר. השתיים נישאו ב-2013. יחד איתה זכתה טומלין בפרס אמי על עבודתן, "לילי".
משמר החופים הרוסי
חיל הטילים האסטרטגיים הרוסי
המשטרה הצבאית הרוסית
משמר הגבול הסובייטי
השירות הפדרלי הרוסי לשליטה באלכוהול
האור שמח
זוחלין
בהלכות טומאה וטהרה, זוחלין הוא אחד מהדברים הפוסלים מקווה טהרה. "זוחלין" הוא כינוי למי מקווה, שאינם "אשבורן" (מכונסים ועומדים במקום אחד) אלא זורמים או זוחלין על מקומם ואינם שוקטים; מכיוון שמקומם אינו עשוי בצורה שמחזיקה אותם על מקומם.
ההלכה.