במשך שנות ה-70, החלה בריאותו של וייט להידרדר - שיניו התפוררו, ראייתו בגדה בו והוא סבל ממחלות ריאה כרוניות. ב-1979 ספרו "The Twyborn Affair" הופיע ברשימת המועמדים לפרס בוקר, אך וייט ביקש כי יוסר מהרשימה, כדי לתת הזדמנות לסופרים צעירים יותר. מעט לאחר מכן הודיע וייט כי חיבר את ספרו האחרון ומעתה ואילך יכתוב אך ורק לרדיו ולתיאטרון.
ב-1981 פרסם וייט אוטוביוגרפיה בשם "Flaws in the Glass: A Self-Portrait", בה בחן עניינים בהם מיעט להתבטא בפומבי עד כה, כגון ההומוסקסואליות שלו וסירובו לקבל את פרס נובל באופן אישי. ביום ראשון של הדקלים של 1982 נאם וייט בפני קהל של 30,000 וקרא לחרם על כריית אורניום ולהשמדתם של כלי הנשק הגרעיניים.
ב-1986 פרסם רומן אחד נוסף, "Memoirs of Many in One", אך באופן מוזר צוין כי חובר על ידי "Alex Xenophon Demirjan Gray ובעריכת פטריק וייט". באותה שנה ספרו "Voss" הופיע מעל בימת האופרה. וייט סירב לצפות בהופעת הבכורה בפסטיבל אדלייד כיון שהמלכה אליזבת השנייה הוזמנה, והעדיף להגיע להופעה שנערכה בסידני.
ב-1987 פרסם וייט את "Three Uneasy Pieces", הגיגיו על זיקנה ועל המאמץ להשיג שלמות אסתטית. כאשר דייוויד מאר (David Marr) סיים את כתיבת הביוגרפיה של וייט ביולי 1990, וייט ישב איתו משך תשעה ימים ויחד עברו על הפרטים.
וייט נפטר ב-30 בספטמבר 1990, לאחר מחלה קשה.
נשיאות
אלפרד ראסל וואלאס
פטריק ווייט
גן סאקר
גן סאקר הוא הפארק העירוני הגדול בירושלים, נקרא על שם הארי סאקר, פעיל ציוני מבריטניה וחבר ההנהלה הציונית.
מיקום.
הפארק ממוקם בקרבת גבעת רם, סמוך לשכונות קריית וולפסון, נחלאות ולקריית הממשלה, והוא מהווה חלק משכונת קריית הלאום. ושרשרת גנים ו"רצועות ירוקות" בעיר וגובל בצידו המערבי בגן הוורדים, ומצידו הדרומי בפארק עמק המצלבה. בסביבת הגן ניתן למצוא מוסדות ואתרים חשובים בירושלים: הכנסת; קריית הממשלה; בית המשפט העליון; גן וואהל לוורדים; מנזר המצלבה; מוזיאון ישראל; קמפוס גבעת רם של האוניברסיטה העברית; רחוב בצלאל והמחלקה לארכיטקטורה של האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל.
היסטוריה.
במלחמת העצמאות שימש המקום כמנחת מאולתר למטוסים קלים בימים שירושלים הייתה נצורה. בית הקברות שייח' באדר, הסמוך לגן, נפתח ופעל אף הוא במלחמת העצמאות.
לפני השימוש בגן כמנחת עמק המצלבה היה הגן שטח פרטי ובו היה מפעל בטון וחומרי בנייה של משפחת עוז (ענזה) ואף שימש כמחבוא לנשק ומבצרים במאורעות.
אחרי מלחמת העצמאות בשנת 1949, יזם שר החקלאות אז, לוי אשכול, את הכשרתו של האזור מעמק טרשים לשטח לגידולים החקלאיים. ביולי 1949 החלו חברי קיבוץ מעלה החמישה להכשיר 350 דונם לגידולי ירקות שהושקו במי השופכין של ירושלים. בשנת 1955 הוחלט להפוך את אזור עמק המצלבה והעמק שמצפון לו לפארק עירוני. הגידולים החקלאיים במקום הופסקו, וכפיצוי קיבלו הקיבוצים מעלה החמישה וקריית ענבים שטח חלופי בדרום-מערב העיר ב"עמק הצבאים" שהוכשר כמטע תפוחים.
הקמת הפארק החלה בשנת 1960 לאחר שהארי סאקר, פעיל ציוני בבריטניה וחבר ההנהלה הציונית, תרם סכום של 20,000 ליש"ט להקמתו, בעת שביקר בישראל.
שלב א' של הפארק הושלם ב-1962, בתכנון אדריכלי הנוף ליפא יהלום ודן צור, בסגנון של פארק אנגלי. בתחילת 1964 הוחל בשתילת מרבדי דשא גדולים ובנטיעת שיחים ועצים. עשרות עצי זית וחרוב הובאו לגן מהרי ירושלים.
טקס חנוכת הפארק נערך ב-13 באוקטובר 1965.
בשנת 1971 נערכו לראשונה ב"גן סאקר" חגיגות מימונה ביוזמת שאול בן שמחון, יו"ר "ברית יוצאי מרוקו".
אתרים בגן.
הגן מושך פעילויות ספורט עממי ופנאי: יש בו מגרשי ספורט לכדורסל ולכדורגל (מגרש קראפט), רחבת החלקה לסקייטבורדינג ולגלגיליות, מתקני משחקים לילדים ומתקני כושר. רחבת הדשא המרכזית משמשת למשחקי כדורגל "שכונתיים", משחקי בייסבול ופוטבול של צעירים יוצאי ארצות הברית הגרים בעיר ואף משחקי קריקט ופריזבי. בשבילים הסובבים את הגן ישנם מסלולי ריצה ומסלולים לרוכבי אופניים. כמו כן, ממוקם בגן מתחם סגור לכלבים, בו ניתן לשחררם. בתחילת ספטמבר 2018 נחנך בלב הגן, לצד מגרשי הכדורסל והסקייטפארק בית קפה של רשת "קפה גן סיפור" ולצידו מתחם אמפי פארק קטן ע"ש ארנן יקותיאלי, חבר מועצת העירייה בעבר.
בפאתי הגן, ליד משכן הכנסת, נמצאות התחנה לחקר ציפורי ירושלים, אנדרטה לחללי חטיבת הראל במלחמת העצמאות ואנדרטת נר הזיכרון לזכר הרוגי המצור על לנינגרד.
בקיץ 2019 החלו בעבודות השיפוץ הכולל לגן בעלות מתוכננת של כ-45 מיליון שקלים. העבודות כללו את הריסת מגרש קראפט בחלקו הצפוני הגבוה והקמת מאגר מים סגור ומקורה, בניית מתחם כושר TRX, תוספת שבילי אופנים ושבילי ריצה, בניית גינת משחקים חדשה ומודרנית, רישות הגן בWi-Fi, חידוש צמחיית הגן ומערכות ההשקיה, ריהוט הגן, שירותים ציבוריים, מזרקות ועוד. מרבית העבודות הסתיימו בנובמבר 2021, בעלות של 75 מיליון שקלים.
שימושים מיוחדים.
גן סאקר מארח לעיתים מופעי ענק בפארק כגון מופעי "יום הסטודנט" אירועים חברתיים ופוליטיים. בשנים האחרונות מתפתחת מסורת של עריכת חגיגות המימונה של עדת יוצאי מרוקו בגן סאקר, בנוכחות מנהיגי המדינה ואחרים. כמו כן חגיגות הסהרנה של עדת יוצאי כורדיסטן. ביום העצמאות (ואף בימים נוספים אחרים) הגן הוא אתר בילוי ומקום הכנת מנגלים. ביום הראשון של חול המועד פסח מתקיים ברחבת הדשא המרכזית משחק כדורגל משפחתי עם משתתפים רבים בני כל הגילאים. בימי שלג משמש הגן כאתר למשחקים, מלחמות שלג ובניית אנשי שלג. הגן משמש גם את אליפות בתי-הספר בירושלים במרוץ שדה, בחודשים נובמבר-דצמבר.
הכוחות המזוינים של בריטניה
הכוחות המזוינים של בריטניה (באנגלית: Her Majesty's Armed Forces, או British Armed Forces, או Armed Forces of the Crown) הם הכוחות המזוינים של הממלכה המאוחדת. הכוחות המזוינים מורכבים משלוש זרועות: השירות הימי (הכולל את הצי המלכותי הבריטי ואת חיל הנחתים המלכותי), הצבא הבריטי וחיל האוויר המלכותי.
המפקדת העליונה של הכוחות המזוינים היא אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, שאליה נשבעים אנשי הכוחות המזוינים אמונים. על פי חוקת בריטניה כפופים הכוחות המזוינים לכתר. עם זאת, על פי חוק הזכויות 1689, לא ניתן להחזיק צבא קבע בעתות שלום ללא הסכמת הפרלמנט. הפרלמנט נותן את הסכמתו אחת לחמש שנים על ידי חקיקת חוק הכוחות המזוינים (Armed Forces Act). הכוחות המזוינים מנוהלים על ידי מועצת ההגנה (Defence Council) של משרד ההגנה שבראשו עומד שר ההגנה.
הכוחות המזוינים של בריטניה אחראים על הגנתה של הממלכה המאוחדת, של הטריטוריות הבריטיות שמעבר לים ושל שטחי חסות של הכתר הבריטי, יחד עם קידום האינטרסים הביטחוניים הרחבים יותר של בריטניה, ותמיכה במאמצי שמירת שלום בינלאומיים. הכוחות פעילים כמשתתפים קבועים בכוחות נאט"ו ובקואליציות אחרות. בריטניה אף חברה בארגון חמש המעצמות (FPDA – בריטניה, אוסטרליה, ניו זילנד, מלזיה וסינגפור).
משימותיהם של הכוחות המזוינים בשנים האחרונות כללו את מלחמת אפגניסטן, מלחמת עיראק, ההתערבות בסיירה לאון, משימות שמירת שלום בחבל הבלקן ובקפריסין והשתתפות בתקיפה הצבאית הבינלאומית בלוב. חיילות המצב והמתקנים של הכוחות המזוינים מוצבים באסנשן, בליז, ברוניי, קנדה, דייגו גרסיה, איי פוקלנד, גרמניה, גיברלטר, קניה, קטר ובאקרוטירי ודקליה.
הממלכה המאוחדת ביצעה לראשונה ניסוי בנשק גרעיני בשנת 1952 ובכך הייתה למעצמה הגרעינית השלישית בעולם. נכון לשנת 2012 בריטניה היא אחת מחמש המעצמות הגרעיניות המוכרות, כשלרשותה עומדים 225 ראשי חץ גרעיניים. מתוך אלה, 120 מראשי החץ מחומשים ופעילים.
היסטוריה.
עם חקיקתם של חוקי האיחוד של 1707, מוזגו הכוחות המזוינים של אנגליה ושל סקוטלנד לכוחות המזוינים של ממלכת בריטניה הגדולה. ב-1815, עם תבוסתו של נפוליאון בקרב ווטרלו, עלתה בריטניה כמעצמת-העל החזקה בעולם והאימפריה הבריטית זכתה בתקופה של שלום יחסי, הקרויה "השלום הבריטי" (Pax Britannica), עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914. משנת 1707 ועד שנת 1914, הכוחות המזוינים לקחו חלק מרכזי בעימותים מרכזיים בעולם כמו, מלחמת שבע השנים, המלחמות הנפוליאוניות ומלחמת קרים.
המבנה הניהולי הנוכחי של מערכת ההגנה של בריטניה קיים מאז 1964, כאשר הוקם משרד ההגנה שממלא את תפקידיהם של האדמירליות, משרד המלחמה ומשרד האווירייה.
המלחמה הקרה.
השקיעה הכלכלית והפוליטית שלאחר מלחמת העולם השנייה, יחד עם שינוי הגישה בחברה הבריטית ובממשלתה, השתקפו בתפקידים העולמיים של הכוחות המזוינים. שקיעתה הממושכת של בריטניה התגלמה באופן דרמטי בתבוסה הפוליטית במהלך משבר סואץ ב-1956. הספר הלבן הביטחוני של שנת 1957 ביטל את גיוס החובה והקטין את סדר הכוחות מ-690,000 איש ב-1957 ל-375,000 איש ב-1962. בחפשה חלופה זולה יותר להחזקת צבא קונבנציונלי גדול, הפעילה הממשלה דוקטרינה של השמדה הדדית מובטחת. בתחילה כללה דוקטרינה זו שימוש בפצצות בהטלה חופשית שהופעלו על ידי חיל האוויר המלכותי, אך אלה הוחלפו בסופו של דבר על ידי טילים המשוגרים מצוללות. למרות שנתנו הבטחות לארצות הברית שבריטניה תציב את כוחותיה ממזרח לסואץ, התקיים תהליך של נסיגה הדרגתית ממשימותיה של בריטניה במזרח במהלך שנות השישים, בעיקר משיקולים כלכליים. באמצע שנות השבעים, פינתה בריטניה כוחות שהיו מוצבים באופן קבוע מעדן, בחריין, מלזיה, מאוריציוס, עומאן, שארג'ה וסינגפור. תוקפו של ההסכם עם מלטה פג ב-1979 ושל ההסכם עם דרום אפריקה פג ב-1975.