דלקת זו (peri-coronitis) מתפתחת סביב כותרת שן שלא בקעה במלואה לחלל הפה, בדרך כלל שן בינה תחתונה. דלקת זו עלולה להיות מלווה בכאב עז, נפיחות והגבלה בפתיחת הפה. אם דלקת זו נישנית, יש צורך בעקירת השן.
מחלות חניכיים.
מחלת חניכיים כרונית.
מחלה דלקתית זו (chronic periodontitis) היא הגורם העיקרי לאיבוד שיניים באוכלוסייה מבוגרת. למחלה זו הן מרכיבים התנהגותיים (הגיינת פה ירודה, עישון) והן מרכיבים גנטיים. מחקרים אמריקאיים מצאו שכיחות גבוהה יותר של מחלה זו באוכלוסייה אפריקאית-אמריקאית מאשר באוכלוסייה היספנית-אמריקאית ובאוכלוסייה לבנה (שאינה היספנית). ביהודים ישראלים, נמצאה שכיחות גבוהה יותר של מחלה זו ביוצאי תימן וצפון אפריקה.
מחלת חניכיים אגרסיבית.
מחלת חניכיים אגרסיבית (aggressive periodintitis) מאופיינת בעיקר בקצב ההתקדמות המהיר שלה. מדובר במחלה הגורמת לספיגה מהירה יחסית של העצם התומכת בשן (העצם האלוואולרית) ועלולה להוביל בסופה לניידות שיניים ואובדנן. מחלת החניכיים האגרסיבית אופיינית לרוב בגיל צעיר (עד 35) אך מופיעה גם בגילאים מבוגרים יותר. הזיהוי המוקדם של מחלה זו הוא בעל חשיבות עליונה מאחר שטיפול מוקדם ויעיל במחלה מוביל לרוב לעצירתה ולשמירה על השיניים לאורך זמן. אחד מגורמי הסיכון החשובים למחלה הוא עישון סיגריות. למחלה זו ישנן שתי צרות אופייניות: "מפושטת" הפוגעת בכל השיניים ו"ממוקדת" הפוגעת בעיקר בשיניים החותכות והטוחנות
פרדריק לוגרד
פרדריק ג'ון דילטרי לוגרד (באנגלית: Frederick John Dealtry Lugard, 1st Baron Lugard 22 בינואר 1858 - 11 באפריל 1945), היה חייל בצבא בריטניה, מגלה ארצות באפריקה וכיהן כמושל הונג קונג וכמושל כללי של ניגריה.
ביוגרפיה.
לוגרד נולד במדראס שבהודו, גדל בווסטר , אנגליה. הוא היה בנם של הכומר פ.ג. לוגרד, ששירת בצבא הבריטי במדראס, ומרי הווארד, בתו הצעירה של הכומר ג'ון גרטון הווארד מאצולת יורקשייר. לוגרד התחנך בבית הספר רוסאל ובמכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט .
לוגרד הוצב בגדוד השני של חטיבת מזרח נורפוק ששירתה בהודו. הוא השתתף במלחמה על אפגניסטן ב-1878–1880, קמפיין סודאן (המלחמה המהאדיסטית) ב-1884–1885 ובמלחמת בורמה השלישית ב-1886–1887.
במאי 1888 מונה לוגרד כמפקד משלחת מתיישבים בניאסאלנד (מלאווי של ימינו).
לאחר שעזב את ניאסאלנד באפריל 1889, הצטרף לוגרד לחברת מזרח אפריקה הבריטית. תחת שירותם חקר את נהר סבקי והאזורים הסובבים אותו במקביל להרחבת פעילות האמנציפציה של עבדי הערבים באזור זנזיבר.
ב-1890 נשלח לוגרד על ידי החברה לאוגנדה. שם הבטיח את שליטת הבריטים בשטח והשקיט מתחים בין השבטים, לרוב באמצעות כיבוש של השבטים האחרים. מאמציו נתקלו בהתנגדות חזקה בעיקר מצד הצרפתים שביצעו התקפת פתע על הכוחות הבריטיים.
לאחר שהצליח להרגיע ולהבטיח את השטח מונה לוגרד כראש המנהל הצבאי של אוגנדה מ-26 בדצמבר 1890 עד מאי 1892. במהלך תפקידו חקר את אזור רכס רוונזורי ואגם אדוארד ומיפה חלק ניכר מהמדינה. מביקורו באגם אלברט חזר עם כמה אלפי פליטים סודאנים שנשארו באזור מכוחותיהם של אמין פאשא והנרי מורטון סטנלי.
לאחר חזרתו לאנגליה ב-1892, שכנע את ראש הממשלה ויליאם גלדסטון וממשלתו שאין לנטוש את אוגנדה. ב-1894 לוגרד הוזמן על ידי החברה הניגרית המלכותית לבורגו שם הוא אבטח אמנות עם מלכים וצ'יפים אשר הסכימו להכיר בשלטונה של החברה הבריטית ולהדיר את הכוחות הקולוניאלים האחרים באזור.
ב-1897 נשלח על ידי ממשלת בריטניה למערב אפריקה שם הוטל עליו לבנות כוח מקומי להגן על האינטרסים הבריטיים בלאגוס וניגריה כנגד תוקפנות צרפתית.
באוגוסט 1897 לוגרד הקים את כוח הגבול המערב אפריקאי ופיקד עליו עד שנפתר הסכסוך עם הצרפתים בדצמבר 1899.
לוגרד נישא לפלורה לואיז שאו ב-1902. פלורה הייתה כתבת של עיתון הטיימס בנושאים קולוניאליים.
לאחר תום המשבר עם צרפת מונה לוגרד לנציב העליון של הפרוטקטורט של צפון ניגריה, תפקיד שביצע עד 1906. תפקידו של לוגרד כלל את הרחבת השליטה הבריטית באזור וארגונה. הוא נתקל בקשיים עקב התנגדותו של הסולטאן של סוקוטו ונסיכי פולה אחרים אשר סירבו לפעול בהתאם להסכם עם הבריטים.
פעולה צבאית כנגד האמיר של קאנו וסולטאן סוקוטו איפשרה את חיזוק השליטה הבריטית באזור. עד התפטרותו של לוגרד מתפקיד הנציב העליון הייתה צפון ניגריה תחת ניהול ושליטה מלאה של הבריטים.
שנה לאחר שהתפטר מתפקיד הנציב העליון של צפון ניגריה, מונה לוגרד כמושל הונג קונג, תפקיד שביצע עד מרץ 1912. בתקופתו הציע לוגרד להחזיר את וואיהי לממשלת סין בתמורה לחכירת שטחים חדשים. ההצעה נשללה על ידי ממשלת בריטניה. יש המאמינים כי קבלת ההצעה הייתה שומרת את הונג קונג בידיים בריטיות לעד.
לוגרד ידוע במאמציו להקים את אוניברסיטת הונג קונג ב-1911 למרות התנגדויות המשרד הקולוניאלי הבריטי והחברות הבריטיות.
ב-1912 שב לוגרד לניגריה כמושל שני הפרוטקטורטים. משימתו העיקרית הייתה להשלים את איחודם לכדי קולוניה אחת. למרות התנגדות קלה מצד האליטה של לאגוס, האיחוד לא נתקל בבעיות רבות. ב-1914–1919 מונה לוגרד למושל המושבה המאוחדת של ניגריה. במהלך כהונתו פעל לשיפור תנאי החיים של המקומיים על ידי אסירת צריכת אלכוהול ועל ידי מאבק בעבדות.
בשנים 1922–1936 היה הנציג הבריטי בוועדת המנדטים בחבר הלאומים.
לוגרד נפטר בשנת 1945.
יצירות שכתב.
המנדט הכפול באפריקה הטרופית הבריטית.
המנדט הכפול באפריקה הטרופית הבריטית הוא ספר של לוגארד בנוגע לשלטון עקיף באפריקה. ביצירה זו מתאר לוגרד את הסיבות והשיטות ליישום תהליך הקולוניזציה של אפריקה על ידי בריטניה.
חלק מהצדקותיו כוללות את הפצת הנצרות וחיסול הברבריות. הוא טען כי תפקיד המדינה הוא להגן על המיסיונרים, על ראשי השבטים ובני השבטים מעצמם ומכוחות זרים באמצעות פרויקט הקולוניזציה.
בעיני לוגרד היה חיוני שבריטניה תשלט על שטחים שטרם קיבלו הכרה לפני גרמניה, פורטוגל או צרפת.
הוא טען שבאמצעות ייצוא משאבים כגון גומי ומיסוי אוכלוסיות מקומיות יכולים להיות מקורות הכנסה גבוהים לבריטניה. בנוסף משאבים אלו ושכר העבודה הנמוך של המקומיים (לאחר שהעבדות כבר אינה חוקית), תהווה את התמריץ להמשך המהפכה התעשייתית בבריטניה. לבסוף טוען לוגרד שהקולוניאליזם הפך לאופנה ועל מנת שבריטניה תישאר מעצמת-על, עליה להחזיק בכל מושבותיה.
לוגרד דחף לשלטון מקומי במושבות האפריקאיות. הוא הניח ששחורים אפריקאים היו שונים בהרבה מהלבנים האירופאים ולכן יש להפקיד מקומיים בתפקיד המתווכים בין השלטון הקולוניאלי לחברה. כך מצטמצמים החיכוך וההתנגדות לבריטים כיוון שעמי אפריקה יסכימו להיות מונהגים על ידי מישהו מתוכם שדובר את שפתם ומכיר את מנהגיהם. הטכניקה הזו אומצה על ידי מנהיגים קולוניאליים אחרים.
פבלו פרנסיסקו
טואיצ'י
טואיצ'י (Tuichi) הוא נהר בצפון בוליביה, באגן האמזונס. מוצאו של הנהר במורדות הרי האנדים, בצפון מחוז לה פאס, בגובה של 1,070 מ' מעל פני הים. הנהר זורם בראשיתו לכיוון צפון-מזרח, ולאחר מכן פונה לכיוון דרום-מזרח, כך שהוא יוצר צורת V הפוכה. הוא נשפך לנהר הבני 265 ק"מ מנקודת המוצא שלו, בתחום הפארק הלאומי מאדידי, באזור המכוסה יער גשם טרופי.
הנהר מוכר בישראל בשל ספרו של יוסי גינסברג, "בחזרה מטואיצ'י" (על פיו גם הופק הסרט "בחזרה מטואיצ'י"), המתאר את קורותיו לאחר שרפסודה בה שייט בנהר התהפכה, והוא נאלץ לשרוד במשך כשלושה שבועות ביער הגשם. ספר נוסף שנכתב על אותו מאורע הוא "טואיצ'י שלי", סיפורו של קווין גייל, שיצא עם יוסי גינסברג ועוד שני טיילים למסע הג'ונגל, סיים את המסע לבדו והמשיך בחיפושים אחרי גינסברג עד שמצא אותו והציל את חייו.
נאדר א-דהבי
נאדר א-דהבי (בערבית: نادر الذهبي; תעתיק מדויק: נאדר אלד'הבי) (נולד ב-7 באוקטובר 1946) הוא פוליטיקאי ירדני שכיהן כראש הממשלה ושר הביטחון של ירדן משנת 2007.
א-דהבי נולד בעמאן ובשנת 1964 סיים בעיר את לימודיו בקולג' אל חוסיין. באותה שנה הוא התגייס לחיל האוויר המלכותי של צבא ירדן. במקביל לשירותו הצבאי השלים אל דהבי לימודי תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה (1969), לימודי תואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה מהמכון הטכנולוגי קראנפילד באנגליה (1982) ולימודי תואר שני במינהל ציבורי משלוחת האוניברסיטה האמריקנית אובורן בירדן (1987).
שירותו הצבאי של א-דהבי נמשך עד 1994 ובשנתיים האחרונות לשירותו הוא שימש סגן מפקד חיל האוויר האחראי על לוגיסטיקה. לאחר מכן הוא התמנה למנכ"ל חברת התעופה "רויאל ג'ורדניאן" ובשנים 1994–1995 הוא שימש יו"ר התאחדות חברות התעופה הערביות. בשנים 1995–1998 היה א-דהבי חבר מועצת המנהלים של ארגון התעופה הבינלאומי יאט"א ובשנים 1996–1997 עמד בראשו.
בשנים 2001–2003 כיהן א-דהבי כשר התחבורה בממשלתו של פייסל אל-פאיז. בשנת 2004 הוא התמנה למנכ"ל הרשות לפיתוח כלכלי של עקבה.
משנת 2007 ועד אוקטובר 2011 כיהן א-דהבי כראש הממשלה ושר הביטחון של ירדן.
א-דהבי נשוי ואב לשלושה.
נאדר אלד'הבי
הכנסיות המצויירות של מולדובה
האדמו&quot;ר מערלוי
נאדר אל דהבי
רוברט מייפלתורפ
מטרושקה
ניסוי גריפית'
ניסוי גריפית', בוצע על ידי פרדריך גריפית' ב-1928 והיה אחד הניסויים הראשונים להציע כי לחיידקים יש יכולת להעביר חומר גנטי בתהליך שנקרא טרנספורמציה.