בכורת הקליפ הייתה ב-19 בדצמבר באותה שנה. סימפסון ציינה שהקליפ מושפע מאוד מסלבדור דאלי ויכיל התייחסויות לאישים ויצירות ידועים. לדוגמה, הפסיכולוג של סימפסון דומה מאוד לזיגמונד פרויד. עוד התייחסות בקליפ: קובייה הונגרית ענקית, שעונים נוזלים (כמחווה ליצירתו המפורסמת ביותר של דאלי, התמדתו של זיכרון) ומגוון התייחסויות למסעות גוליבר. הקליפ זכה להצלחה רבה באינטרנט וצבר מיליוני צפיות בחודשים הראשונים, נתון שנחשב להצלחה באותה תקופה. כיום יש לקליפ קרוב ל-10 מיליון צפיות בקליפ הרשמי באתר יוטיוב
למרות הצלחתו באינטרנט והביקורות הטובות, הסינגל לא הצליח לכבוש את פסגות מצעדי המוזיקה, וכך לא זכה לחשיפה הרצויה, שאמורה לקדם מאוד את האלבום.
Little Miss Obsessive.
Little Miss Obsessive שוחרר בארצות הברית ב-11 במרץ 2008. השיר, דואט של סימפסון עם סולן להקת פליין וייט טיז, כלל אלמנטים רוקייסטים יותר ממרבית השירים באלבום. השיר נכשל לחלוטין במצעדים, ונכנס רק למקום 96 במצעד הסינגלים האמריקאי, ולמקום 72 במצעד הסינגלים הקנדי.
למרות דיווחים על תכנון לצלם קליפ לשיר, לא הופץ אחד כזה, וככל הידוע גם לא צולם בסופו של דבר, ככל הנראה בגלל הכישלון שנחל השיר.
ביקורות ומכירות.
האלבום נכנס למקום ה-4 במצעד מכירות האלבומים בארצות הברית עם מכירות של 47,000 עותקים בשבוע הראשון. הייתה זאת ירידה קשה מנתוני המכירות של אלבומה הראשון והשני, שמכרו 398,000 עותקים ו-220,000 עותקים (בהתאמה). בנוסף, היה זה אלבומה הראשון שלא הגיע למקום הראשון בדירוג מכירות האלבומים בארצות הברית.
שיח' מואניס
האוניברסיטה הממלכתית על שם איליה צ'בצ'בדזה
האוניברסיטה הממלכתית על שם איליה צ'בצ'בדזה (בגאורגית: ილიას სახელმწიფო უნივერსიტეტი) היא אוניברסיטה הנמצאת בבירת גאורגיה, טביליסי.
האוניברסיטה הוקמה בשנת 2006 כמיזוג של שתי אוניברסיטאות שאליהן צורפות מכוני מחקר שונים. "האוניברסיטה הממלכתית לתרבות ושפות ע"ש איליה צ'בצ'בדזה התמזגה עם "אוניברסיטת סולחן סבא-אורבליאני" (במקור "המכון הפדגוגי ע"ש סולחן סבא-אורבליאני"). אליהן צורפו "האקדמיה לספורט וחינוך גופני, "הקולג' הפדגוגי ע"ש דוד גורמישווילי", "מכון המחקר לחינוך ע"ש יעקב גוגבשווילי" ו-"מצפה הכוכבים האסטרופיזי אבסתומני ע"ש ייבגני חַרַדזֶה" - מרכז למעקב סייסמולוגי ומכון זואולוגי. בסך הכל שישה מוסדות. סמל המוסד כולל שישה ספרים (בריבוע השמאלי העליון) המייצגים את ששת מוסדות החינוך שהתמזגו.
האוניברסיטה כיום.
לאוניברסיטה הממלכתית על שם איליה צ'בצ'בדזה שבע פקולטות, בהן הפקולטה לחינוך, בלשנות, ושפות חוץ (לימודי השפה האנגלית הגרמנית והסלאבית, ליריקה, לימודי המזרח התיכון וספרות השוואתית), הפקולטה לפילוסופיה ולמדעי החברה (פילוסופיה, סוציולוגיה, פוליטיקה ועיתונאות), הפקולטה למדעי החיים (ביולוגיה, ביוכימיה, גנטיקה, בוטניקה וזואולוגיה) והפקולטה לפיזיקה ולמתמטיקה. באוניברסיטה ניתן לרכוש תארים ראשון ושני.
המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות
מכון שבות-עם
שבות עם
פילון (כתב עת)
פִּילוֹן היה כתב עת לילדים.
היסטוריה.
העיתון יצא לראשונה ב-1976 כדו-שבועון בהוצאת מסדה. בצוות המייסד היו העורכת נירה הראל, המעצב עמרם פרת והמאיירת הייתה אורה איתן. הדפסת כתב העת הופסקה לאחר 75 גילינות, וכעבור חצי שנה, באפריל 1979, יצא לאור מחדש בסיוע בנק דיסקונט. לוגו העיתון עוצב על ידי המעצב הגרפי עמרם פורת בשנת 1975. הבנק שיווק את העיתון כחלק מתוכנית חסכון לילדים.
בגיליון מספר 76 הוחלף הצוות: הראל הוחלפה בעורך ראובן וימר, ואשר ציזר הפך למעצב והמאייר. כותבים חדשים הצטרפו לעיתון והוא נעשה מסחרי יותר. בשל משבר המניות באמצע שנות ה-80 הפסיק בנק דיסקונט את תמיכתו ב"פילון" והוא נקלע למצוקה כלכלית, אך הצליח לשרוד עד אמצע שנות ה-90 בבעלות חברת "צ.צ. הפקות". בדצמבר 1991 החברה גם רכשה את העיתון המתחרה "כולנו".
ב-1996 הופסקה הדפסתו פעם נוספת.
בדצמבר 2007 חידשה הוצאת "ציבלין" את הוצאת כתב העת. העורך האחראי והמו"ל היה אורן ציבלין והעורך בפועל היה איטו אבירם. הגיליון הראשון בגרסה החדשה של "פילון" הודפס בכ-60 אלף עותקים. בגלגול זה שמר "פילון" על רוח העיתון המקורי משנות ה-70: העיתון הודפס בצבע מלא על נייר נטול עץ, אשר אפיין את שנות ה-70, רבים מכותביו ומאייריו המקוריים הוחזרו ומדורים פופולריים במיוחד זכו לפרסום מחודש. פילון במתכונתו החדשה פעל כשלוש שנים.
לציון 40 שנה להופעת הגיליון הראשון יצאה ב-2016 מהדורה מיוחדת אשר כללה טקסטים ואיורים נבחרים מתוך הגיליונות שיצאו לאור במהלך השנים.
Array Technologies Incorporated
אהרון חוטר ישי
המשרד לפיתוח הגליל
הרשות לפיתוח הגליל
קומדי פראנסז
קומדי פראנסז (בצרפתית: Comédie-Française) הוא אחד מששת התיאטראות הלאומיים של צרפת והיחיד מביניהם שיש לו להקת שחקנים קבועה.
היסטוריה.
הקומדי פראנסז הוא התיאטרון הפעיל העתיק ביותר מסוגו בתבל, ונוסד כתוצאה ממיזוג של שתי להקות תיאטרון שהתקיימו בפריז: להקת גואנגו ולהקת בורגון. שתי הלהקות הופיעו לראשונה בהצגה משותפת ב-25 באוגוסט 1680, עם המחזות "פדרה" מאת ז'אן רסין ו"מרכבות אורליאן" מאת ז'אן דה לה שאפל. ב-21 באוקטובר אותה שנה הוציא המלך לואי הארבעה-עשר צו שהעניק ללהקה המשותפת מונופול על הצגות תיאטרון בפריז, כדי להגן על התיאטרון הצרפתי מפני תחרות מצדן של להקות זרות, בעיקר אלה שהציגו קומדיות איטלקיות.
ב-5 בינואר 1681 התארגנו השחקנים באגודה שיתופית בבעלות חבריה, שדאגה לזכויות הפנסיה שלהם. רשימת ההצגות כללה מחזות מאת מולייר, ז'אן רסין, פייר קורניי, פול סקארון וז'אן רוטרו.
ב-3 בספטמבר 1793, בתקופת המהפכה הצרפתית, נסגר קומדי פראנסז בפקודת הוועדה לביטחון הציבור, והשחקנים נכלאו. ב-31 במאי 1799 התירה הממשלה החדשה את פתיחתו מחדש של התיאטרון, והעמידה לרשותו את בית רישלייה (בסמוך לפאלה רויאל בפריז). ב-1803 חנך נפוליאון בונפרטה מחדש את התיאטרון.
ב-15 באוקטובר 1812 שלח נפוליאון, בהיותו במערכה על מוסקבה, צו בן 87 סעיפים, שהסדיר את ארגונו מחדש ואת מעמדו של קומדי פראנסז - הסדרים שמתקיימים בשינויים קלים עד היום.
בשנת 1938 מריה ונטורה הייתה האישה הראשונה שביימה מחזה על במת הקומדי פראנסז, שם המחזה "איפיגניה באולידה", מאת ז'אן רסין.
הרפרטואר של קומדי פראנסז כולל כיום כ-3,000 מחזות. ההצגות מתקיימות בשלושה תיאטראות בפריז: תיאטרון רישלייה, תיאטרון וייה-קולומבייה ותיאטרון סטודיו.
בקומדי פראנסז שמור לזיכרון מוחו של הסופר והפילוסוף וולטר. ססמתו של קומדי פראנסז היא: "להיות יחדיו ולהיות אנו עצמנו."
לואיס קומפורט טיפאני
לואיס קומפורט טיפאני (באנגלית: Louis Comfort Tiffany; 18 בפברואר 1848 – 17 בינואר 1933) היה אמן אמריקאי הידוע ביצירות שיצר בסגנון האר נובו, ובעיקר בויטראז'ים שיצר.
קורות חיים.
טיפאני היה בנם של הרייט אוליביה יאנג ושל צ'ארלס לואיס טיפאני, מייסד חברת טיפאני ושות'. טיפאני למד באקדמיה הצבאית איגלסווד שבפרת' אמבי במדינת ניו ג'רזי, ולמד אמנות תחת ג'ורג' אינס וסמיואל קולמן בניו יורק, ומאוחר יותר תחת לאון ביילי בפריז.
טיפאני נשא לאישה את מרי וולדברידג' גודארד (1850 - 1884) ב-15 במאי 1872, ונולדו להם מרי וודברידג' טיפני (1873 - 1963), צ'ארלס לואיס טיפני הראשון (1874 - נפטר בשנת לידתו), צ'ארלס לואיס טיפני השני (1878 - 1947), והילדה גודארד טיפני (1879 - 1908) לאחר מותה של רעייתו, נשא טיפני את לואיז ווקמן נוקס (1851 - 1904) לאישה, ב-9 בנובמבר 1886, ונולדו להם לואיס קומפורט טיפני הבן (1887 - 1974), ג'וליה דפורסט טיפני (1887 - 1973), אני אוליביה טיפני (1888 - 1892), ודורותי טרימבל טיפני (1891 - 1979).
טיפני החל את דרכו האמנותית כצייר אולם החל להתעניין באמנות בזכוכית בשנת 1875 ועבד במספר בתי מלאכה בברוקלין בין 1875 - 1878. בשנת 1879 הקים עם קנדאס וילר, סמיואל קולמן ולוקווד דה פורסט את "לואיס קומפורט טיפני ושות', אמנים אמריקאים", בסיוע כספי של אביו.
השותפות התפרקה בשנת 1885 בשל רצונו של טיפני להתמקד בתחום הזכוכית, וטיפני הקים חברה חדשה ב-1 בדצמבר 1885, שנודעה לימים (בשנת 1902) כ"סטודיו טיפני".
בתחילת עבודתו בתחום הויטראז' השתמש טיפני בצנצנות רגילות, בשל הפגמים שנמצאו בזכוכית. בהמשך, החל טיפני ליצור את הזכוכית בה השתמש בעצמו, על מנת ליצור את המרקמים השונים בזכוכית.
בשנת 1893 הקים טיפני מפעל חדש בשם "חברת הזכוכית סטאורברידג'" (Stourbridge Glass Company) שבהמשך שינתה שמה ל-"Tiffany Glass Furnaces". באותה שנה החל ליצור בשיטת "פאווריל" - מונח שהומצא על ידי טיפני לתאר את שיטת עבודתו ויצירותיו הוצגו בתערוכה העולמית של שיקגו (1893). קפלה שתוכננה על ידי טיפני והוצגה ביריד נרכשה על ידי תורם בשלמותה והותקנה בקתדרלת סנט ג'ון האלוהי בניו יורק.
טיפני החל לייצר את מנורותיו הידועות בשנת 1895. יצירותיו זכו להצלחה רבה, וטיפני העסיק למעלה מ-300 עובדים במפעלו. מנורותיו של טיפאני עוצבו בידי קלרה דריסקול, שניהלה צוות של 35 נשים שנודעו בשם ״נערות טיפאני״. עבודתה וחשיבותה של דריסקול והנערות נחשפו רק ב-2007, בעקבות גילוי מכתבים אישיים שכתבה דריסקול.
במקביל לעבודתו במפעל יצר טיפני יצירות רבות עבור ביתו שנקרא בית לורלטון (שבאוייסטר ביי במדינת ניו יורק). הבית כלל 84 חדרים, והושלם בשנת 1905. בשל הטיפול הלקוי בקפלה שייצר, העביר אותה טיפני לביתו בשנת 1916.