במהלך שהותה בארצות הברית לצורך מבחני בד לסדרות אחרות, ביניהן "האישה הביונית", שלחה סטרהובסקי קלטת מבחן לסדרה "צ'אק". למחרת הוזמנה לפגישה, וכעבור שבוע הודיעו לה המפיקים כי לוהקה לתפקיד סוכנת ה-CIA שרה ווקר.
סטרהובסקי מדבבת את קולה של הדמות מירנדה לאוסון במשחקי המחשב "Mass Effect 2" והמשכו "Mass Effect 3".
באפריל 2011 הופיעה בפרודיה מוזיקלית באתר האינטרנט Collegehumor בדמויותיהם של קייטי פרי, ליידי גאגא, קשה, וג'סטין ביבר.
ב-2011 שיחקה בסרט "יחידת עילית", בו היא מופיעה יחד עם ג'ייסון סטיית'האם ורוברט דה נירו.
ב-2013 שיחקה בסרט הקומדיה "אמא מלווה", יחד עם ברברה סטרייסנד וסת' רוגן.
שיחקה בסרט "אני, פרנקנשטיין" לצד ארון אקהרט, שיצא לאקרנים בתחילת 2014 בדמותה של טרה וקס.
בשנים 2012-2013 איבון השתתפה בעונה השביעית והשמינית של סדרת הטלוויזיה "דקסטר" בדמותה של האנה מק'קיי בת זוגו של דקסטר (מייקל סי הול) ואף זכתה בפרס Satellite על דמות המשנה הטובה ביותר בעונה השביעית.
בינואר 2014 לוהקה איבון למיני סדרה בשם "", הממשיכה את סדרת הקאלט "24", בדמותה של קייט מורגן ל-12 פרקים.
משנת 2017 משתתפת איבון בסדרה הדיסוטופית "ספורה של שפחה" בתור גב' ווטרפורד, אשת המפקד האחראית של ג'ון/שלפרד (אליזבת' מוס) ואחת מההוגות האידאולוגיות של מהפכת גלעד.
בשנת 2018 שיחקה בסרט "הטורף".
חיים אישיים.
בשנת 2017, לאחר זוגיות של שש שנים נישאה סטרהובסקי לטים לודן. באוקטובר 2018 נולד בנם הבכור.
מרכוס רינר
מרקוס ריינר
מרקוס רינר
גוגל דוקס
קרב מפרץ מילן
קרב מפרץ מילן, בהיסטוריוגרפיה היפנית: מבצע RE, היה עימות צבאי בין כוחות נחתים של האימפריה היפנית לבין כוחות אוסטרליים בבסיסם במפרץ מילן, שבקצה המזרחי של גינאה החדשה. הקרב החל ב-25 באוגוסט והסתיים בנסיגת היפנים מהאזור ב-7 בספטמבר 1942, והוא חלק מהמערכה באסיה ובאוקיינוס השקט שבמלחמת העולם השנייה. קרב מפרץ מילן היה הקרב הראשון במערכה באסיה בו הביסו כוחות בעלות הברית כוחות קרקע יפניים ואילצו אותם לסגת.
מטרת היפנים בהתקפה זו הייתה כיבוש הבסיסים הימי והאווירי במפרץ מילן, וממנו לספק סיוע לכוחות היפנים בשביל קוקודה, שהיו בדרכם לכבוש את פורט מורסבי.
הקדמה.
כוח התקיפה היפני הכיל ברובו נחתים מיחידות הנחיתה המיוחדות של הצי הקיסרי היפני ומספרם בסך הכל הגיע ל-1,943 חיילים, תחת פיקודו של קומנדר שוג'ירו היאשי. כוחות בעלות הברית, תחת פיקודו של מייג'ור-גנרל סיריל קלואס, הכילו חיילים מהדיוויזיה האוסטרלית השביעית, מהחטיבה האוסטרלית השביעית, שלוש פלוגות מהחטיבה ה-14, שתי סוללות נ"מ (אחת אמריקאית), וסוללת ארטילריית שדה.
אף על פי שמספרם של חיילי בעלות הברית הגיע ל-8,824, מתוכם היו רק כ-4,500 חיילים קרביים. ליפנים היה יתרון בשימוש בטנקים קלים ובשליטה בים, שבזכותה יכלו להנחית ולפנות תגבורות, אך חיל האוויר המלכותי האוסטרלי השיג עליונות אווירית כבר בראשית הקרב.
קרב.
ב-4 באוגוסט החלו מטוסים יפניים להפציץ את מפרץ מילן כהכנה לנחיתה. כוח הפלישה העיקרי יצא מרבאול ב-24 באוגוסט, ואותו ליוו שתי סיירות קלות ושלוש משחתות. ב-25 באוגוסט התריעו מטוסים אוסטרליים למפקדה במפרץ מילן על השיירה היפנית המתקרבת, ושנים עשר מטוסי קרטיס P-40 וורהוק תקפו אותה, אך הסבו לה נזק קל בלבד. עם רדת החשיכה שבו המטוסים לבסיסם.
שיירת פלישה נוספת יצאה מבונה, וחייליה היו אמורים לנחות בטאופוטה ולתקוף את עורף המגינים האוסטרלים, אך התקפות אוויריות אילצו את השיירה לעגון באיי טרובריאד, שם טובעה אחת מספינות התובלה.
בשל ההתקפות האוויריות נאלץ כוח הפלישה העיקרי לנחות הרחק מיעדו - הכפר ראבי - הסמוך לשדות התעופה האוסטרליים. ב-25 באוגוסט, בשעה 23:30, נחתו כ-1,150 חיילים יפנים ושני טנקים באהיאומה שבחלק הצפוני של המפרץ, כ-11 קילומטרים מזרחית לחופי הנחיתה המיועדים. פלוגה D של הגדוד ה-61 נלכדה באזור הנחיתה ובמקום התפתחו חילופי אש.
ב-26 באוגוסט עם שחר, הגיעו היפנים לעמדות של פלוגה B של הגדוד ה-61 מסביב למיסיון KB. אך זמן מה לאחר מכן תקפו מטוסים אוסטרלים ואמריקאים את ראשי החוף היפנים, הרגו חיילים רבים והשמידו נחתות, מצבורי אספקה וציוד. השמדת הנחתות סיכל אפשרות של כיתור העמדות האוסטרליות.
התקפת-נגד של הגדוד ה-61 אילץ את היפנים לסגת מהמיסיון, אך לאחר שש שעות של לחימה עיקשת נאלץ הגדוד לסגת לנהר גאמא, שם חבר לגדוד 2/10. לאחר שלא עמד בפני מתקפת הטנקים היפנית נאלץ גם גדוד זה לסגת ב-27 באוגוסט, ונע לנקודה צפונית לשדה התעופה מספר 3. שם הצליח הגדוד לעצור את ההתקדמות היפנית, וביומיים הבאים הייתה רגיעה בקרבות.
ב-29 באוגוסט נחתה תגבורת יפנית בדמות 768 נחתים. ספינות המלחמה שליוו את השיירה המשיכו ותקפו את העמדות האוסטרליות בכפר גילי גילי, בעוד הנחתות פורקות את מטענן. ב-31 באוגוסט ערכו היפנים שלוש התקפות בנזאי על שדה התעופה מספר 3, אך כולן נהדפו באש מקלעים ומרגמות מהגדודים ה-61, ה-25 ומרגימנט הארטילריה 2/5.
גדוד 2/12 פתח במתקפת-נגד בבוקר 31 באוגוסט ודחק את היפנים בחזרה לחוף הצפוני של מפרץ מילן. לגדוד זה חבר גדוד 2/9 ב-3 בספטמבר, וב-4 בספטמבר נתקלה כיתה מהגדוד בשלוש עמדות מקלעים יפניות. קורפורל (רב-טוראי) ג'ון פרנץ' הורה לחבריו לכיתה לתפוס מחסה לפני שהוא עצמו תקף והשמיד שתי עמדות באמצעות רימוני יד ותקף עמדה שלישית באמצעות מקלע. כשפסקו היריות המשיכה הכיתה להתקדם ומצאה את החיילים היפנים מתים בעמדת המקלע ואת גופתו של פרנץ' מול העמדה השלישית. על פעולתו זו הוענק לו עיטור צלב ויקטוריה לאחר מותו.
הנסיגה היפנית.
ב-5 בספטמבר הורה הפיקוד היפני העליון על נסיגה, וב-6 בספטמבר הגיעה הלחימה לראשי החוף היפנים. באותו יום הגיעו למפרץ מילן מטוסי בריסטול בופייטר אוסטרליים על מנת לסייע לכוחות הקרקע ועל מנת למנוע נחיתות יפניות נוספות. בליל 6 בספטמבר הפגיזה אחת ממשחתות הליווי היפניות את העמדות האוסטרליות בגילי גילי וטיבעה אוניית סוחר אחת. בליל 7 בספטמבר תקפו ספינות יפניות נוספות עמדות חוף אוסטרליות, בעוד חיילים אוסטרלים סרקו את חופי המפרץ וחיסלו חיילים יפנים שניסו לעשות דרכם חזרה לבונה.
תוצאות הקרב.
קרב מפרץ מילן היה הקרב הראשון במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט בו ניצחו בעלות הברית את היפנים. אף על פי שהיפנים נהדפו לפני כן, למשל בקרב האי וייק ובקרב טנרו בגוודלקנל, אך בניגוד לאלה, בקרב מפרץ מילן נאלצו היפנים לסגת לגמרי מהאזור ולזנוח את מטרותיהם.
לקרב הייתה, אם כן, השפעה מוראלית רבה על חיילי בעלות הברית באסיה ובאוקיינוס השקט, אך בעיקר על הכוחות האוסטרלים שנלחמו באותה עת בקרב שביל קוקודה, על הנחתים האמריקאים שנלחמו בקרב גוודלקנל וחיילי הארמייה ה-14 הבריטית שנלחמו בבורמה.
פרס לאה גולדברג
פרס לאה גולדברג היה פרס שהוענק בישראל ליוצרים בולטים בתחום הספרות העברית.
הפרס נוסד לזכרה של היוצרת לאה גולדברג בשנת 1970, כחצי שנה לאחר פטירתה, על ידי אמה, צילה גולדברג, בשיתוף ספרית פועלים, "הוצאת הבית" של לאה גולדברג, ונקבע מראש שיוענק במשך חמישים שנה (עד שנת 2020).
מדי שנה הוענק הפרס בתחום שונה מבין התחומים בהם עסקה גולדברג: שירה, סיפורת, דרמה, ספרות ילדים, מסה, מחקר ותרגום. בשנת 2012, כשנה לאחר הקמת העמותה להנצחת לאה גולדברג ויצירותיה, הועברה אליה האחריות לפרס ותקנון הפרס נוסח מחדש. לפי הנוסח המעודכן, הפרס הוענק מדי שנה מטעם העמותה, עיזבונה של לאה גולדברג וספרית פועלים, בשני תחומים בלבד, לסירוגין: בתחום השירה ובתחום ספרות הילדים והנוער. בשונה משנים עברו, שבהן לא פורסם קול קורא להגשת מועמדות לפרס, התקנון המעודכן קבע כי יתפרסם קול קורא, אך רק הוצאות ספרים יוכלו להגיש מועמדים מטעמן.
ביולי 2020, עם ההודעה על זוכי הפרס, הודיעה העמותה על הפסקת חלוקתו הלאה, בתום המימוש המלא של ההתקשרות בין ספרית פועלים לצילה גולדברג.
ציוד רפואי
דפנה דה מוריאה
דפנה דה מוריאה (באנגלית: Dame Daphne du Maurier, Lady Browning; 13 במאי 1907 - 19 באפריל 1989) DBE הייתה סופרת ומחזאית אנגלייה.
רבות מיצירותיה עובדו לסרטי קולנוע, בהם הרומן "רבקה" (שזכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר לשנת 1941), "פונדק ג'מייקה", והסיפורים הקצרים "הציפורים" שבוימו על ידי אלפרד היצ'קוק ו"המבט", על פי סיפורה "Don't Look Now".
אחותה הבכורה הייתה הסופרת אנג'לה דה מוריאה, אביה היה השחקן ג'רלד דה מוריאה, וסבה היה הסופר והקריקטוריסט ג'ורג' דה מוריאה.
תחילת דרכה.
דפנה דה מוריאה נולדה בלונדון, בת שנייה מתוך שלוש בנות, לשחקן סר ג'רלד דה מוריאה ולשחקנית מיוריאל בימונט. קשריה המשפחתיים סייעו לה להתחיל בדרכה הספרותית, ואת יצירותיה הראשונות פרסמה בירחון "בייסטנדר" (Bystander), אותו ערך דוד של אמה. בזכות אביה פגשה בשנות ילדותה רבים מהכוכבים הבולטים בעולם הבמה באנגליה. הרומן הראשון שלה, "The Loving Spirit", פורסם בשנת 1931.
רומנים, סיפורים קצרים וביוגרפיות.
מבקרים ספרותיים הפחיתו לעיתים מערך יצירותיה של דה מוריאה בתואנה שאינן בעלות משקל אינטלקטואלי בדומה לאלה של ג'ורג' אליוט או איריס מורדוך. בשנות ה-50 של המאה ה-20, תקופה שבה "אנשים צעירים וזועמים" על עוולות חברתיות ומדיניות היו באופנה, היו שראו בכתיבתה שריד מן העבר. חמישים שנה אחר כך השתנתה ההערכה כלפיה, והיא נחשבת למספרת סיפורים מחוננת, היודעת ליצור עלילה ומתח. יכולתה ליצור בקורא אווירת מקום זכתה להערכה, ויצירותיה עדיין אהודות ברחבי תבל. במשך עשרות שנים היו ספריה בין הספרים המושאלים ביותר בספריות השאלה.