יון זליה קודריאנו (ברומנית: Ion Zelea Codreanu) 1871–1941 היה מורה ומחנך רומני, פוליטיקאי ימני קיצוני אנטישמי, חבר בפרלמנט הרומני, חסיד של אלכסנדרו קונסטנטין קוזה, אביו של קורנליו זליה קודריאנו וחמיו של יון מוצה.
ביוגרפיה.
יון זליה קודריאנו נולד בצ'רנוביץ בשם יון זלינסקי והיה בנו של יערן ומכאן השם "קודריאנו" - איש היער. ב-1902 שינה את שמו ליון זליה קודריאנו, שם בעל צליל יותר רומני. ב-1903 השלים בהצלחה לימודי ספרות באוניברסיטת יאשי. הוא נשא לאישה את אליזה בראונר ולזוג נולדו שבעה ילדים, הבכור קורנליו זליה קודריאנו. קודריאנו לחם בצבא רומניה במלחמת העולם הראשונה והתקדם מדרגת סגן משנה לדרגת מאיור (מקביל לרב-סרן).
קודריאנו עבד כמורה לרומנית ולגרמנית בבית הספר התיכון של חוש והיה פעיל פוליטית בליגת ההגנה הלאומית נוצרית כתומך נלהב של המצע האנטישמי של פרופסור קוזה וב-1926 נבחר מטעמה לפרלמנט הרומני מטעם רדאוץ. קודריאנו היה מעורב במזימות אלימות דוגמת הקשר בגבעת ספירי ורצח מנצ'יו, אך לא הורשע.
מינואר 1930 הצטרף למפלגתו של בנו, התנועה הלגיונרית. בתחילת 1932 מת שר המשפטים הרומני והתפנה מקום בפרלמנט מטעם אזור הבחירה טוטובה. התנועה הלגיונרית החליטה לנסות לכבוש מקום זה והציגה כמועמד את יון זליה קודריאנו. בגלל מחסור בכסף התנועה חיפשה גימיקים זולים, שימשכו אליה את תשומת הלב ולפי הצעת קורנליו זליה קודריאנו הכריזו על מסע רגלי של 300 קילומטרים מבוקרשט לברלאד וקבוצת לגיונרים בהנהגת מיכאיל סטלסקו ביצעה זאת תוך עשרה ימים, חרף התנכלויות לאורך הדרך מצד ז'נדרמים. יון זליה קודריאנו ניהל מערכת בחירות מבוססת על מתקפות נגד היהודים וזכה ב-5,200 קולות מול 4,344 שקיבל המועמד הליברלי והיה לחבר הפרלמנט השני מטעם "קבוצת קורנליו זליה קודריאנו", השם בו השתמשה התנועה הלגיונרית.
ב-1932, בבחירות הכלליות, נבחר שוב כנציג ברלאד והיה אחד מחמשת חברי הפרלמנט של התנועה הלגיונרית. לאחר שהניקדורים רצחו את ראש ממשלת רומניה, יון גאורגה דוקה, נעצר ב-1934 יחד עם יתר הנהגת התנועה הלגיונרית והועמד למשפט, אך זוכה. ב-1937 נבחר שוב לפרלמנט הרומני ברשימת הגלגול החדש של התנועה הלגיונרית, "הכל למען המולדת". בשנים 1938 - 1939, כשהלגיונרים נרדפו על ידי השלטון, היה במחנה מעצר.
הלך לעולמו בעקבות ניתוח לא מוצלח.
פרנטישק גטרויר
פרנץ פרנטישק גטרויר (בצ'כית: Franz František Getreuer; 18 בדצמבר 1906 – 6 בפברואר 1945) היה שחיין ושחקן כדורמים צ'כוסלובקי-יהודי. הוא קבע 25 שיאי צ'כוסלובקיה בשחייה, זכה עם קבוצתו ב-4 תוארי אליפות צ'כוסלובקיה בכדורמים (1928, 1935 - 1937) וייצג את ארצו בכדורמים באולימפיאדת אמסטרדם (1928). נרצח על ידי הגסטפו במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
גטרויר גדל בפראג והתאמן בשחייה וכדורמים בקבוצת הגיבור פראג.
שחקן כדורמים אולימפי.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיים גטרויר עם נבחרת צ'כוסלובקיה בכדורמים במקום תשיעי. הוא שיחק משחק אחד שבו הנבחרת שלו הפסידה לנבחרת בריטניה 2–4. לצידו בנבחרת שיחקו 6 שחקנים, שלושה מהם יהודים: קורט אפשטיין, פבל שטיינר ופרנטישק שולץ.
באליפות צ'כוסלובקיה שנערכה בשנת 1930 זכה גטרויר ב-4 מדליות זהב במשחים ל-200 מטר חופשי, 400 מטר חופשי, 1500 מטר חופשי ושליחים 4x200 מטר חופשי.
באליפות אירופה השלישית בשחייה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1931 סיים גטרויר במקום רביעי.
בשנת 1935 השתתף גטרויר במכביה השנייה וזכה ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 5:18.0 דקות, לפני ג'ורג' שיינברג מארצות הברית ואיליה שרייבמן מפולין, במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 21:33.0 דקות, לפני פאול ואגו מאוסטריה (22:11 דקות) וג'ורג' שיינברג מארצות הברית (22:53 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 10:22.0 דקות. נוסף לכך, הוא זכה במדליית זהב בכדורמים, לפני אוסטריה וארץ ישראל.
מותו.
גטרויר נרצח על ידי הגסטפו במלחמת העולם השנייה.
פרנטישק שולץ
פרנטישק שולץ (בצ'כית: František Schulz) היה שחקן כדורמים צ'כוסלובקי-יהודי. הוא ייצג את ארצו בכדורמים באולימפיאדת אמסטרדם (1928).
ביוגרפיה.
בשנת 1931 הצטרף למועדון בר כוכבא ברטיסלאבה.
שחקן כדורמים אולימפי.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיים שולץ עם נבחרת צ'כוסלובקיה בכדורמים במקום תשיעי. הוא שיחק משחק אחד שבו הנבחרת שלו הפסידה לנבחרת בריטניה 4-2. לצידו בנבחרת שיחקו 6 שחקנים, שלושה מהם יהודים: קורט אפשטיין, פבל שטיינר ופרנטישק גטרויר.
בשנת 1935 השתתף שולץ במכביה השנייה וזכה במדליית זהב בכדורמים, לפני אוסטריה וארץ ישראל.
יוליוס בלס
יוליוס בלס (בהונגרית: Július Baláž; 5 באוקטובר 1901 - 29 באוקטובר 1970) היה שחיין וקופץ למים צ'כוסלובקי-יהודי-הונגרי. אלוף צ'כוסלובקיה בקפיצה למים, בעל מדליית ארד מאליפות אירופה הראשונה בשחייה (בודפשט 1926). ייצג את ארצו בקפיצה למים בשתי אולימפיאדות (פריז 1924 ואמסטרדם 1928).
קורות חיים.
בלס נולד וגדל בבודפשט. הוא התאמן בשחיה ובכדורמים בהדרכתו של בלה קומיאדי. בשנת 1918 הוא עבר עם משפחתו לז'ילינה, סלובקיה ובשנת 1920 החל ללמוד מסחר באקדמיה בברנו ושם התאמן בקבוצת מכבי ברנו, לימים בר כוכבא ברנו. בהמשך עבר לפראג והתאמן בקבוצת הגיבור פראג.
קופץ למים אולימפי.
באולימפיאדת פריז (1924) סיים בלס במקום תשיעי בקפיצה למים ממקפצה של 3 מטר. נוסף לכך, הוא סיים במקום 18 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:11.8 דקות.
מדליית ארד מאליפות אירופה.
באליפות אירופה הראשונה בשחייה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1926 זכה בלס במדליית ארד בקפיצה למים ממקפצה של 3 מטר, אחרי ארתור מונד ויוזף לכניר שניהם מגרמניה.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיים בלס במקום עשירי בקפיצה למים ממקפצה של 3 מטר.
בשנת 1935 השתתף בלס במכביה השנייה וזכה במדליית זהב, בקפיצה למים ממקפצה של 3 מטר בתוצאה של 148 נקודות לפני ד"ר ביליג מארץ ישראל (124.9 נקודות).
בתקופת מלחמת העולם השנייה, נעצר וגורש למחנה הריכוז טרזיינשטט משם לאושוויץ ולבסוף לפרידלנד (מחנה חיצוני של מחנה הריכוז גרוס-רוזן). לאחר המלחמה הוא עבד כמאמן.
פנגו
ליידי ברד ג'ונסון
פארק ליידי ברד ג'ונסון
ישורון (כתב עת)
ישורון היה שמם של כתבי עת שונים, בארצות שונות. רבים מהם, כמו ישורון התוניסאי, וישורון העיראקי, הדפיסו גליונות ספורים בלבד.
חואן סימון
חואן ארנסטו סימון (בספרדית: Juan Ernesto Simón; נולד ב-2 במרץ 1960) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם.
סימון נמנה עם סגל נבחרת ארגנטינה שסיימה במקום השני במונדיאל 1990.
קריירת משחק.
סימון הצטרף למחלקת הנוער של ניואל'ס אולד בויס ב-1975. שנתיים אחר כך, בגיל 17 בלבד, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת. הוא שיחק במדי הקבוצה בליגת העל הארגנטינאית במשך שש שנים, כשעונת השיא שלו עם קבוצתו הייתה , בה סיימה הקבוצה במקום השלישי, מרחק 11 נקודות מהאלופה בוקה ג'וניורס.
לקראת עונת , הצטרף סימון לקבוצת מונקו מהליגה הצרפתית. עונת הבכורה שלו בקבוצה הייתה מוצלחת. סימון רשם 36 הופעות ליגה באותה עונה והחמיץ שניים בלבד, וקבוצתו הפסידה את האליפות לבורדו בפער שערים בלבד, לאחר שהקבוצות סיימו את העונה עם מספר נקודות זהה. מונקו העפילה באותה עונה גם לגמר הגביע הצרפתי, שם הפסידה למץ 2-0 בהארכה. סימון פתח ושיחק לכל אורך ההתמודדות. עונה אחר כך זכה סימון עם קבוצתו בגביע הצרפתי, לאחר ניצחון 0–1 על פריז סן-ז'רמן. סימון שוב פתח בגמר הגביע ושיחק לאורך כל ההתמודדות. בליגה סיימה מונקו במקום השלישי, 11 נקודות מהאלופה בורדו. עונת הייתה האחרונה של סימון במונקו. מבחינה מקצועית, רשמה מונקו התדרדרות גדולה, כשסיימה תשיעית בלבד בליגה. גם מבחינה אישית חווה סימון ירידה, כששותף ב-13 משחקי ליגה בלבד.
בתום שלוש עונות במונקו, חתם סימון בשטרסבורג, ששיחקה אז בליגת המשנה. בעונתו הראשונה בשטרסבורג לא הצליח סימון להשתלב בהרכב. הוא רשם 15 הופעות בלבד והקבוצה סיימה במקום התשיעי. בעונה השנייה שלו בשטרסבורג חל שיפור ניכר ביכולתה של הקבוצה. סימון שותף ב-32 משחקי ליגה, בהם כבש לראשונה בקריירה שני שערים בעונה אחת, והקבוצה סיימה במקום הראשון וחזרה לליגה הבכירה.
בקיץ 1988, הביע מאמנה החדש של בוקה ג'וניורס, חוסה פסטוריסה, עניין רב בהחתמתו של סימון, והבלם חזר למולדתו. משחקו הראשון במדי בוקה היה הסופר קלאסיקו הארגנטינאי מול ריבר פלייט, ב-18 בספטמבר 1988 באצטדיון המונומנטל. בוקה ניצחה במשחק בתוצאה 0–2, וסימון היה לשחקן מפתח בחלק האחורי של הקבוצה, גם לאחר עזיבתו של פסטוריסה לאחר שנה. ב-1992, עם המאמן האורוגוואי אוסקר טבארס, החזירה לעצמה בוקה את תואר אליפות ארגנטינה לראשונה מזה 11 שנים. בסך הכל שיחק סימון בבוקה במשך שש שנים, ואף שימש לסירוגין כקפטן הקבוצה.
ב-1994 פרש סימון ממשחק פעיל, בגיל 34. לאחר פרישתו החל בקריירה כסוכן שחקנים.
נבחרת ארגנטינה.