יתום נשוי לליאורה, לשנים בן משותף ונכד אחד. אהוד יתום הוא אחיו הצעיר של דני יתום, ראש המוסד לשעבר, וחבר הכנסת לשעבר. אח נוסף משה (מושיק) היה מפקד חטיבת אגרוף הברזל וליתום אחות נוספת.
פרשת קו 300.
ב־12 באפריל 1984 מחבלים השתלטו על אוטובוס קו 300 שנסע לאשקלון והחזיקו בנוסעיו כבני ערובה. חיילי צה"ל הצליחו להשתלט על האוטובוס מחדש ושני מחבלים נלכדו, נכבלו והובלו על ידי החיילים לשדה סמוך. ראש השב"כ, אברהם שלום, יחד עם אהוד יתום, ניגשו לראות את המחבלים הכבולים. לפני שעזב את המקום הורה ראש השב"כ ליתום להרוג את שני המחבלים. יתום פעל למילוי הוראתו של ראש השב"כ. הוא ואנשיו נטלו את המחבלים אתם ברכב ובמקום מבודד הכו את המחבלים בראשיהם באבנים ובמוט ברזל, עד למותם. גופות המחבלים הובלו לבית חולים, שם קבע רופא את מותם.
שר הביטחון, משה ארנס, מינה ועדת חקירה, בראשות האלוף במילואים מאיר זורע (ונודעה בשם "ועדת זורע") והטיל עליה לחקור את נסיבות המוות. יתום ואנשיו, שהעידו לפני הוועדה, העלימו מפניה את חלקם בנסיבות הריגתם של המחבלים. יתום מסר לוועדה עדות שקרית, ובה טען שראה כיצד תת-אלוף יצחק מרדכי, שפיקד על פעולת החילוץ, חובט באקדחו בראשי המחבלים. לאחר מכן, סיפר יתום, העלה את המחבלים על רכבו כדי להובילם לחקירה, אלא שהם דיממו במהלך הנסיעה ומצבם החמיר, ולכן הביאם לבית החולים, שם נקבע מותם. גם אנשיו של יתום מסרו עדויות שקריות לפני ועדת זורע, וזאת על-פי הנחייתו של יתום, שניתנה להם על-דעת ראש השב"כ ויועצו המשפטי. בסיועו של יוסי גנוסר, שכיהן כחבר בוועדת החקירה אך היה שותפם של אנשי השב"כ והדליף להם מידע מדיוניה, עלה בידי יתום ואנשיו לשבש את מהלכי החקירה. הפרשה במלואה נחשפה לבסוף ובעקבות הסערה הציבורית שהתחוללה עם חשיפתה, נאלץ אברהם שלום להתפטר מתפקידו כראש השב"כ, אף שלהגנתו טען שכל מעשיו נעשו "בסמכות וברשות" (ראש הממשלה).
בעקבות התפטרותו של ראש השב"כ ניאות נשיא המדינה, חיים הרצוג, להעניק חנינה לראש השב"כ ולשלושה אנשי שב"כ נוספים, ובהם יתום. חנינה זו ניתנה עוד קודם להגשתו של כתב אישום. בבקשתו לקבלת חנינה כתב יתום, כי הוא ופקודיו הרגו את שני המחבלים בפקודת ראש השב"כ, וכי למיטב הכרתו ואמונתו, נעשה המעשה "על-מנת שמפיגוע חטיפה רצחני לא ייחלצו מחבלים חיים". יתום הודה כי בעדויותיהם בפני ועדת זורע ולפני הצוות בראשות פרקליט המדינה, העלימו הוא ואנשיו את העובדה כי הם הרגו את המחבלים. הוא האמין, לטענתו, כי אילוץ ביטחוני מחייבו לעבור על החוק, בהיות הדבר דרוש, למיטב הכרתו ואמונתו, לקיום ביטחונה של ישראל.
לאחר הפרשה.
לאחר החנינה המשיך יתום לשרת בתפקידים בכירים בשב"כ במשך 13 שנים נוספות. בשנת 1986 עבר לכהן כראש אגף המנהל. במכתב הערכה ששיגר אליו ראש הממשלה יצחק רבין, נאמר:
בריאיון לעיתון ידיעות אחרונות משנת 1996 צוטט יתום כמודה שהוא היה זה שהרג את שני המחבלים, אך מאוחר יותר הכחיש את הדברים.
בפוליטיקה.
ניסיונו של יתום להתמנות לתפקיד ראש המטה למלחמה בטרור נחסם על ידי בג"ץ, שקבע כי: . עוד קודם לכן נמנע מיתום להתמנות לתפקיד קצין הכנסת. החלטות אלה לא מנעו, ונראה כי אף סייעו, להצבתו ברשימת מועמדי הליכוד לכנסת ה-16, נבחר לכנסת ושימש כחבר הכנסת מטעם הליכוד, ופרש מתפקידו כנשיא קצא"א.
במהלך כהונתו בכנסת נמנה יתום עם "מורדי הליכוד", אשר התנגדו לתוכנית ההתנתקות.
בינואר 2006 כשל יתום בניסיונו להיבחר למקום ריאלי ברשימת הליכוד לכנסת ה-17.
באותה שנה הופיע יתום בתוכנית מציאות של ערוץ 10 בשם "דה שואו" שבמסגרתה אנשים מתחומים שונים מראים את כישרונם בתחומי הזמרה, הנגינה והריקוד. התוכנית נכשלה כישלון חרוץ, ולאחר שתי תוכניות בלבד הודיעה הנהלת הערוץ על הסרתה מלוח המשדרים.
לקראת הכנסת ה-18 הודיע על התמודדותו בפריימריס במפלגת הליכוד, והגיע למקום ה-29 אך בעקבות עתירה, נדחק למקום ה-38.
בתגובה על החלטת השר לאיכות הסביבה, גלעד ארדן למנות את אהוד יתום ליו"ר רשות הטבע והגנים, פנתה הוועדה לבדיקת מינויים בנושא תאגידים ליועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין, בשאלה כיצד עליה לנהוג ביחס למעשים שביצע יתום בשנת 1984 במסגרת פרשת "קו 300". היועץ המשפטי לממשלה הכריע כי יתום יוכל למלא את התפקיד האמור כל עוד "לא יעסוק כלל בנושא האכיפה ברשות לשמירת הטבע והגנים הלאומיים." יתום מונה לתפקיד זה, אף התפטר ממנו במאי 2011, בנימוק שאינו מקבל שכר.
כיום משתתף יתום בתוכנית "עושים צהריים" עם יעל דן בגלי צה"ל, בה הוא משיא עצות למאזינים בנוגע לטיולים.
Windows Genuine Advantage
Windows Genuine Advantage (WGA בקצרה) היא מערכת של מיקרוסופט שנועדה למנוע שימוש פיראטי במערכות ההפעלה שלה. על מנת להשיג את המטרה הזו, מיקרוסופט מאלצת את המשתמש להריץ תוכנית שבודקת האם העותק של מערכת ההפעלה שבידו מקורי. במקרה שהעותק אינו מקורי, נחסמת האפשרות להשתמש בשירותים שונים מתוך אתר האינטרנט של מיקרוסופט כגון Windows Update ומרכז ההורדות.
תיאור התוכנה.
האימות מול מיקרוסופט מתבצע על ידי התקנת תוכנית ActiveX על מחשב המשתמש בפעם הראשונה בה הוא מבקש לעשות שימוש באחד משירותי מיקרוסופט אשר דורשים את האימות. בכל פעם שהמשתמש מבקש להשתמש בשירותים הללו, מורץ ה-ActiveX אשר מדווח בחזרה לאתר על ממצאיו, האם התוכנה היא אכן מקורית. במקרה שהתוכנה מקורית, המשתמש מגיע לעמוד שהוא ביקש לצפות בו ללא הפרעה. במקרה שהתוכנה אינה מקורית, הוא מגיע לעמוד אשר מסביר לו למה נחסמה הגישה שלו לעמוד שהוא ביקש. למרות זאת, עדיין ניתנת האפשרות להוריד עדכוני תוכנה אשר מוגדרים כעדכונים קריטיים (עדכוני אבטחה בעיקר).
עקיפת ההגנה.
לאחר שמיקרוסופט החלה ליישם את ה-WGA באתרה, הופצו ברשת האינטרנט שיטות שונות להתגבר על הבדיקה כגון שימוש בקראק על מנת להחליף את קובצי ה-WGA. מיקרוסופט מעדכנת בצורה תדירה את ה-WGA, אך ככל הנראה אין זה מספיק על מנת למנוע לחלוטין מהמשתמשים אשר אין ברשותם עותק מקורי של מערכת ההפעלה מלעשות שימוש באתר.
ג'ויסטיק
ג'ויסטיק (באנגלית: Joystick; בעברית: בקר, מוט היגוי) הוא רכיב ציוד היקפי המשמש למתן קלט למחשב, לקונסולת משחקים או לכיסא גלגלים ממונע ובעזרתו ניתן לשלוט על פעולות ותנועות הנעשות במחשב. הג'ויסטיק מורכב מיחידת בסיס ומוט הניתן להזזה לכיוונים שונים. הזזתו של המוט משדרת למחשב את כיוון ההזזה. לעיתים כולל הג'ויסטיק גם כפתור, שלחיצה עליו שולחת סיגנל (אות) למחשב.
השימוש המרכזי בג'ויסטיק נעשה במשחקי מחשב.
כרכיבי ציוד היקפי נוספים היה הג'ויסטיק בעל חיבור טורי, אך החל משנת 2003 הוחלף בממשק USB.
סוגי ג'ויסטיקים.
ג'ויסטיק אנלוגי.
הג'ויסטיק האנלוגי נפוץ במחשבים אישיים. בג'ויסטיק האנלוגי המוט מחובר לזוג נגדים משתנים (פוטנציומטר), אחד בכל ציר, המחשב שולח זרם חשמלי אל קבל, והנגד קובע את זמן הפריקה של הקבל. כלומר, תנועת המוט משנה את התנגדות הנגד ושינוי ההתנגדות משפיע על עוצמת הזרם. מנהל ההתקן מתזמן את התגובה על פי הזרם שקיבל ומתרגמהּ למיקום של המוט, בכל ציר. באופן זה, תנועת המוט מתורגמת לזרם חשמלי המתקבל במחשב. ג'ויסטיקים דורשים לעיתים כיול מוקדם.
ג'ויסטיק ספרתי.
ברוב המחשבים האישיים של שנות השמונים הותקן ג'ויסטיק ספרתי. התקן הפופולרי היה של מחשבי אטארי, אשר נתמך גם במכונות מתחרות. לעומת ג'ויסטיק אנלוגי, אשר נותן מידע לגבי מיקום המוט, בג'ויסטיק ספרתי המוט רק לוחץ על כפתורים המייצגים את הכיוונים.
זרקאלו
זֵרקַאלוֹ (מרוסית: Зеркало, "ראי"), הוא כתב עת ספרותי ישראלי ברוסית המופץ ארבע פעמים בשנה בישראל, רוסיה ובמדינות נוספות. העורכת שלו היא אירינה ורובל-גולובקינה. יצאו שני קבצים של "זרקאלו" בעברית בהוצאת הקיבוץ המאוחד ב-2001 ובהוצאת עם עובד ב-2005. בין מייסדיו ועורכו הראשון היה הסופר אלכסנדר גולדשטיין.
שארל השמיני
לואי השנים-עשר
אפיפניוס מסלמיס
אפיפניוס (ביוונית: Ἐπιφάνιος; 310 לערך – 402) היה אחד מאבות הכנסייה הנוצרית ואחד ממגניה הנוקשים של האורתודוקסיה הנוצרית, הידוע ברדיפתו חסרת הפשרות אחרי תורות כפירה ומינות בעת ביקורו בארץ ישראל.
תולדות חייו.
אפיפניוס נולד בבסנדוק שבמחוז אלאוטרופוליס (בית גוברין) ביהודה למשפחה יהודית, בשנת 310 או מאוחר יותר. בצעירותו פנה לחיי נזיר במצרים, שם התקרב לוולנטיניזם. עם שובו ליהודה ב-333 ייסד מנזר בבסנדוק, הוסמך ככומר ושימש כאב המנזר במשך קרוב ל-30 שנה. בשנת 367, בזכות שמו כמתנזר ולמדן, מונה לבישוף קונסטנסיה (סלמיס), העיר הראשית בקפריסין ושימש שם כבישוף עד מותו.
אפיפניוס שלט במספר שפות, כולל עברית, סורית, מצרית, יוונית ולטינית ובצירוף עם ידיעותיו הרבות וקנאותו האורתודוקסית הפך לאדם בו הרבו להיוועץ בשאלות של כפירה ואי כפירה והתערבותו נדרשה בענייני דת חשובים. הוא נסע לאנטיוכיה, ככל הנראה בשנת 376 כדי לחקור חשד לאפולינריאניות ולהתערב בקרע בכנסייה שם. הוא הכריע לטובת הבישוף פאולינוס, שנתמך על–ידי האפיפיורות וכנגד מלטיוס, שנתמך על ידי פטריארכי המזרח.
בשנת 382 התערב לטובת פאולינוס מאנטיוכיה (שוב, בתמיכה ברומא), ובשנת 394 לספירה נסע לירושלים והיה זה שתקף את חסידי אוריגנס, אחד המכובדים שבמלומדים הנוצרים, ככפירה כביכול, ודחק בבישוף ירושלים יוחנן לגנות את כתביו ואת פרשנותו של אוריגנס למקרא. לדעת אפיפניוס זו הייתה גישה אינטלקטואלית מדי ופגעה בטוהר האמונה.