באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט בדצמבר 2014 זכתה שיקלר ב-3 מדליות כסף אישיות ו-3 מדליות קבוצתיות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות כסף אישיות, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לגילאי 17 ו-18 של 25.09 שניות, אחרי אנדראה מורז שקבעה שיא ישראלי חדש של 24.84 שניות ולפני אלינה ברויטמן (26.52 שניות), במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.35 שניות, אחרי אנדראה מורז שקבעה שיא ישראלי חדש של 53.46 שניות ולפני ג'סיקה אנטילס (56.25 שניות). כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא ישראלי חדש של 55.21 שניות ובמשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 2:02.54 דקות, אחרי מורז שקבעה שיא ישראל חדש נוסף של 1:55.67 דקות ולפני שחר מנחם (2:05.11 דקות).
בתחרות "גביע האיגוד" שנערכה בווינגייט באפריל 2015 זכתה שיקלר במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא ישראלי לגילאי 18 חדש של 25.44 שניות, אחרי מורז שקבעה שיא ישראלי חדש של 25.12 שניות ובכך השיגה את הקריטריון לאליפות העולם.
באליפות החורף, דצמבר 2015, למרות שאינה מתאמנת בסגנון החזה, קבעה שיקלר שיא אישי של 32:47 וזכתה במדליית הזהב לבוגרות.
אליפות עולם.
באליפות העולם שנערכה בקאזאן רוסיה באוגוסט 2015 סיימה שיקלר במקום 43 במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לנערות עד גיל 18 של 56.84 שניות ובמקום 47 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 26.19 שניות.
שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה במכון וינגייט זכתה שיקלר בשתי מדליות אישיות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 25.30 שניות, 2 מאיות בלבד מהקריטריון האולימפי לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), לפני שיאנית ישראל במשחה זה אנדראה מורז (25.43 שניות) וקרן זיבנר (25.89 שניות). מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.07 שניות, אחרי אנדראה מורז שקבעה שיא ישראלי חדש של 54.40 שניות ולפני יובל סבה ממכבי כפר המכביה (58.53 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:16.27 דקות
בתחרות גביע האיגוד שנערכה במכון וינגייט ב-7 באפריל 2016 קבעה שיקלר את הקריטריון האולימפי לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) במשחה ל-50 מטר חופשי לאחר שקבעה שיא אישי חדש של 25.18 שניות ובמשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 56.18 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה ב-4 מדליות אישיות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.38 שניות, לפני חיה סימון זבלודוף (26.67 שניות) ואניה גוסטומלסקי (27.03 שניות), חברותיה לאגודה ובמשחה ל-50 מטר חזה בשיא אישי חדש של 33.11 שניות, לפני ניקול ברקוביץ' מהפועל קריית אתא (34.03 שניות) וניבה נחמד ממכבי קריית אונו (34.06 שניות). מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 56.24 שניות, אחרי אנדראה מורז (55.40 שניות) ולפני חיה סימון זבלודוף (57.77 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 28.24 שניות, אחרי מיכל ליברמן מהפועל הוד השרון (28.03 שניות) ואניה גוסטומלסקי (28.15 שניות).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה שיקלר במקום 33 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.38 שניות ובמקום 16 במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם קרן זיבנר, עמית עברי ואנדראה מורז בתוצאה של 3:41.97 דקות, כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 55.29 שניות.
משפחתה.
אחותה הבוגרת, מירב שיקלר, אף היא שחיינית עבר מצטיינת, אלופה ושיאנית ישראל במשחי החזה.
חתול הבית כטורף
מאז ביות חתול הבר לפני כ-9.5 אלף שנה, השתמרו תכונותיו כטורף ללא שינויים רבים בהשוואה למין מוצאו. חוקרים ואקולוגים טוענים כי לחתולי הבית ולחתולי הרחוב השפעה רבה על אוכלוסיית חיות הבר והם אחראים לסיכונם של מינים רבים מקבוצות טקסונומיות שונות. עם זאת, כמעט כל המחקרים בנושא נעשו בסביבות בהן חתול הרחוב מהווה מין פולש ולא באזור המזרח התיכון, בו החתול היה חלק מהמערכת האקולוגית ובעיקר היה חלק מההתפתחות של המערכת האקולוגית העירונית מראשיתה.
שונות חתול הבית כטורף.
חתולי הבית נחלקים לשלוש קבוצות על פי מידת התלות שלהם בבני האדם: חתולי מחמד, חתולים משוטטים וחתולים שהתפראו. בעוד שהשניים הראשונים נסמכים על בני אדם, חתולים שהתפראו מתרבים בטבע ושורדים בעזרת ציד יונקים קטנים וציפורים. חושיהם של כל חתולי הבית חדים והם מצוידים בטפרים ובשיניים המותאמות לתפיסתו של הטרף. ההבדלים הגופניים וההתנהגותיים בין חתול הבית לבין מין מוצאו מעטים, ובפרט בהתנהגות הציד. אפשר להסביר את זה בכך שגם חתולי מחמד שימשו בתור ציידי מכרסמים במגורי אדם, ובצורך הגבוה של החתוליים בחלבון בתור אוכלי בשר. חתול הבית שונה מטורפים טבעיים בארבע דרכים:
תזונת חתול הבית.
מחקרים רבים טוענים כי חתול הבית יוצר לחץ סביבתי חמור על חיות בר בסביבת המרחב העירוני ובתוכו. מחקרים אלו נעשו לרוב במקומות בהם חתול הבית הוא מין פולש (אוסטרליה, ניו זילנד, בריטניה, אמריקה הדרומית והצפונית). במזרח התיכון, בו התפתח חתול הבית כמעט ולא נעשו מחקרים בנושא. במחקר יחיד שבדק את תכולת קיבתם של כ-190 חתולים משטחים חקלאיים וטבעיים בישראל שליש מהקיבות נמצאו ריקות ובקיבתם של כל החתולים העירוניים נמצאו שיירי מזון של האדם בלבד. מבין החתולים שבקיבתם נמצא טרף יונקים היוו 75% מנפח הקיבה, דו-חיים 10% (אך כולם מקיבה של חתול אחד), עופות 9% וזוחלים 6%. בסך הכל נמצאו שבעה מינים שונים של יונקים, חמישה מיני זוחלים, מין אחד של דו-חיים וזוהו שני מינים של עופות. ניכר במחקר שחתול הבית אינו בורר את טרפו וצד את בעלי החיים הזמינים לו ביותר. בהתאם, עכבר הבית וחולדות היוו כמעט מחצית מבעלי החיים שזוהו בקיבתם של חתולי הרחוב, בעוד רק כ-2% מבעלי החיים זוהו ככאלו הנמצאים בסכנת הכחדה.
במסגרת אותו המחקר נערך סקר, בו השתתפו בעליהם של חתולי-מחמד ואנשי רשויות שונות. נמצא שחתולים צדים מינים שונים ומגוונים מכל מחלקות החולייתנים. במחלקת העופות תועדו 26 מינים שונים משמונה סדרות. במחלקות הזוחלים תועדו 17 מינים. במחלקת היונקים תועדו 10 מינים משלוש סדרות.
המינים הנפוצים ביותר מבין פרטי הציד בכל אחת מהמחלקות הם מינים מלווי אדם (קומנסליים), כמו עכבר הבית, דרור הבית ושממית הבתים. בנוסף, נמצאו מעט מינים פחות נפוצים, כמו לטאה ירוקה ונמנמן העצים בסכנת הכחדה אזורית, הנחש מחרוזן דוגוני בסיכון אזורי וגרביל החוף בסיכון עולמי. גם במקרה זה ניכר שרק כ-2% מהטרף כלל בעלי חיים בסכנת הכחדה. יש לציין שסקר עקבי של ציד במחקר זה נעשה רק לגבי חתול יחיד שהיה גם החריג ביותר גם במרחק הרב שהתרחק מביתו וגם בכמות הטרף הגדולה ביותר שתועדה וכללה כ-48 בעלי חיים בשנה, מתוכם רק שני בעלי חיים היו ממינים בסכנת הכחדה. כמות טרף זו נמוכה משמעותית מההערכות המיוחסות לחתולי הבית לפי מחקרים אחרים.
חתול הבית והאדם.
חתולי בית מסייעים לאדם בטריפה של עכברים וחולדות המשמשים פונדקאים למגוון מחלות וטפילים מדבקים לבני האדם. כמו כן החתולים מסייעים גם בצייד נחשים ארסיים, וכן בצייד חרקים מטרידים כתיקנאים. אמנם חתולי בית עשויים להדביק בני אדם במספר מחלות: טפיל הטוקסופלזמוזיס במגע עם צואת חתול, מחלת שריטת החתול (חיידק ברטונלה הנסלה), טפילי מעיים וזיהומים פטרייתיים, ואף כלבת בשריטה או נשיכה של חתול נגוע, אך לרוב אחוז ההדבקות נמוך מאוד.
חתול הבית וחיות הבר.
באזורים בהם חתול הבית מהווה מין פולש ניכר כי צפיפות אוכלוסין של חתולים עלולה לצמצם את אוכלוסיות מיני בר ומינים נדירים, אך לא ידועה השפעתם באזור המזרח התיכון ולא מוכרים מינים שעמדו בסכנת הכחדה או שנכחדו עקב פעילות חתולי הבית. מלבד הסכנה להיטרף על ידי חתול, עלולות חיות בר להיפגע מחתולים בדרכים נוספות, בהם גם ציד לצורך משחק ולא לצורך אכילה. הכלאות של חתול הבר עם חתול הבית נחשבות לאיום העיקרי על אוכלוסיות חתולי הבר וכך גם חתולי בית עלולים להתחרות עם חיות הבר על אותו הטרף, בעיקר מכרסמים. עם זאת, קשה לקבוע את תפוצת חתולי הבר בישראל ואת מידת הסיכון להם.
ישנם שומרי טבע במדינות מערביות המבקשים לצמצם את ההשפעה השלילית המיוחסת לחתולי הבית על עולם החי על ידי המתה או עלי ידי עיקור וסירוס, אולם קיים ויכוח לגבי דרך הטיפול בבעיה. עקב כך שבמקומות רבים בעולם, ובכללם בישראל, נאסרה המתה של חתולי רחוב, מרבית העוסקים בתחום טוענים שעל הרשויות לממן עיקור וסירוס חתולים. עם זאת, כדי שעיקור או סירוס ימנעו את התרבות האוכלוסייה נדרש לעקר כמות ניכרת מהאוכלוסייה (כ-70%) באופן עקבי, בעוד כשליש מחתולי הרחוב לא ניתן לעקר (משום שהם אינם נכנסים למלכודות).. בנוסף, עם התדלדלות אוכלוסיית החתולים בתא שטח מסוים, חתולים ממרחבים סמוכים מהגרים לתוכו וקצב הרבייה בו עולה עם ההאטה בפעולות העיקור והסירוס.