ויטלי פרידלנד נולד וגדל במינסק, בלארוס לאלה ויבגני. בשנת 1990 עלה עם משפחתו לישראל בשל גילויי אנטישמיות. בבואו לישראל התיישב פרידלנד עם משפחתו בפתח-תקוה, אחר-כך עברו לגני אביב בלוד. רצונו של פרידלנד להיות שחקן התעורר בהיותו בן 11, אחרי שצפה בסרטו של טים ברטון "המספריים של אדוארד": בעקבות כך החל ללמוד דרמה בבית ספרו פיינשטיין החדש בפ"ת. לאחר מכן למד במגמת תיאטרון בעירוני א', בית הספר התיכון לאומנויות בתל אביב וסיים בהצטיינות (2001). בצבא שירת במשך שנתיים כמפעיל מערכות קשר ובמשך שנה התנדב דרך עיריית פתח-תקווה ולימד תיאטרון.
פרידלנד הופיע בתיאטרון בתקופת התיכון, בתחילה בהצגה "דיבוק" בתיאטרון תמונע ואחר-כך בהצגה "נוימן אגדת חיילים" בתיאטרון תמונע. בסרט "ילדי CCCP" (2005) גילם את דמותו של קסטיל, שהוא אחד מארבעה בני נוער המקימים קבוצת כדורגל. בסרט הטלוויזיה "מרכבה ירוקה" (2005) גילם פרידלנד את התפקיד הראשי של יאיר שעולה מרוסיה לאחר מות אמו, נעשה לתלמיד ישיבה ונחשב לעילוי. אחרי שדודתו שולחת לו בתוך קופסה מכתבים שונים של אמו הוא מגלה שם צלב, מחליט לחקור את הנושא ומגלה שאינו יהודי. הוא נקלע למצב בו אינו שייך לחברה הרוסית ומתייחסים אליו בזלזול בעולם הדתי, עקב כך הוא מחליט להתגייר בדרך משלו, שאינה אורתודוקסית. על תפקידו בסרט היה פרידלנד מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל שנגחאי.
בתום שירותו הצבאי הלך ללמוד בסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב, פרידלנד סיים את לימודיו ב-2007 והיה במחזור האחרון שסיים את לימודיו בזמן חייו של נתיב. בכיתתו למדו נילי רוגל ושמרית לוסטיג שמשחקות איתו בתיאטרון החאן.
בתום לימודיו, הציע לו מיכאל גורביץ', המנהל האמנותי של תיאטרון החאן שהיה מורו בניסן נתיב, להצטרף ללהקת השחקנים של תיאטרון החאן. תפקידו הראשון היה כמונטאנו בהצגה "אותלו". בין תפקידו הבולטים היה גילום דמותו של אמין, שאהיד במשפחה מוסלמית, שמחליט לנקום את מות שכניו, בהצגה "אדמה קדושה". הוא שיחק את השד בהצגה "אהובת הדרקון", תפקיד עליו היה מועמד לפרס השחקן המבטיח בטקס פרסי האקדמיה לתיאטרון 2008. הוא הופיע בתפקיד הראשי בהצגה "תעלולי סקפן", שם גילם את דמותו של סקפן, משרת ממזר ותככן שעוזר לשני זוגות אוהבים להתחתן בניגוד לרצון אבותיהם. על תפקידו זה היה פרידלנד מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר בטקס פרסי האקדמיה לתיאטרון של 2009. ההצגה זכתה בפרס התיאטרון הישראלי לקומדיה של השנה 2009. פרידלנד שיחק בתפקיד צ'יפ בסדרת האינטרנט "עד הבאזזר" (2011), לצידם של אסף בן-שמעון ורותם סלע.
במאי 2012 החל פרידלנד לשחק בתפקיד הראשי של שפינוזה במחזה "ירושלים החדשה" פרי עטו של דייוויד אייבס שעלה בחאן, בבימויו של סיני פתר. משחק בסרטו של עמיר מנור "חיותה וברל" שמוקרן החל מספטמבר 2012 בבתי הקולנוע.
בנוסף להיותו שחקן, פרידלנד עוסק לפרנסתו בצילום פורטרטים, תיאטרון ואומנות.
פרנסיסקו אנריקס
פרנסיסקו אנריקס (בספרדית: Francisco Hilario Henríquez y Carvajal; 14 בינואר 1859 - 6 בפברואר 1935) היה במשך כארבעה חודשים הנשיא ה-45 של הרפובליקה הדומיניקנית (31 ביולי 1916 - 29 בנובמבר 1916). היהודי הראשון והיחיד עד כה, שכיהן בתפקיד זה.
קורות חיים.
אנריקס נולד ב-1859 בסנטו דומינגו בירת הרפובליקה הדומיניקנית, למשפחה יהודית. אביו, נואל אנריקס (Noel Henriquez Artias) נולד בספרד והיגר לרפובליקה הדומיניקנית. אמו, קלוטילד קרווחל (Clotilde Carvajal) פרננדס (1819 - 1873) נישאה לאביו ב-13 באוקטובר 1839. אנריקס היה ילדם העשירי והצעיר ביותר. אחד מאחיו הגדולים יותר, פדריקו אנריקס אי קרווחל, היה סופר ידוע.
ב-11 בפברואר 1880, בגיל 21, נישא אנריקס למשוררת הידועה סלומה אורניה דיאס (1850 - 1897) בת ה-29 ונולדו להם ארבעה ילדים, שכל אחד מהם היה לסופר ידוע בזכות עצמו: פרנסיסקו נואל אנריקס אורניה; פדרו אנריקס אורניה (1884 - 1946) (מבקר ספרות נודע); מקסימיליאן אדולפו אנריקס אורניה (1886 - 1968); ובת - קמילה אנריקס אורניה (1894 - 1973). אשתו של אנריקס, סלומה אורניה נפטרה ממחלת השחפת בהיותה בת 47 והוא נישא בשנית לנתיבידד לאורנסון אמיאמה. מנישואיו אלה נולדו לו עוד שלושה ילדים; אחת מהן, שנקראה על שם אשתו הראשונה סלומה אנריקס לאורנסון, נפטרה בהיותה בת שנתיים בלבד.
אנריקס למד משפטים בסנטו דומינגו, סיים תואר שני בהיותו בן 26, למד שנתיים רפואה וקיבל במקצוע זה תואר ראשון בסנטו דומינגו. ב-1887 נסע לצרפת ולמד שם ארבע שנים עד שהשלים את לימודיו וקיבל תואר דוקטור לרפואה באוניברסיטת פריז. חזר ב-1891 לסנטו דומינגו והחל לעבוד כרופא.
במהלך שנות הדיקטטורה של יוליסס ארו ("ליליס"), ברח אנריקס מהרפובליקה הדומיניקנית לקובה. הוא פגש שם בין השאר את חואן איסידרו חימנס, יריבו של ליליס ומגדל הטבק הגדול ביותר באותה תקופה ברפובליקה הדומיניקנית. ב-1899, משנרצח ליליס וחימנס מונה לנשיא הרפובליקה הדומיניקנית במקומו, חזר עמו גם אנריקס ומונה לשר החוץ, תפקיד בו שירת במשך כשלוש שנים עד הדחתו של חימנס.
במשך ארבע עשרה השנים שלאחר מכן, חלו תהפוכות רבות ברפובליקה הדומיניקנית ונשיאים שונים עלו חליפות לשלטון. אנריקס נע ונד בין קובה לרפובליקה הדומיניקנית, בכל פעם שנשיא אוהד או עוין ניצח או הפסיד. בהיותו בקובה הוא עסק ברפואה ובתקופות האחרות שירת את מולדתו בשליחות הנשיאים המתחלפים. בין השאר היה נציג הרפובליקה הדומיניקנית לוועידה הבינלאומית שניסחה את אמנת האג השנייה ב-1907, שגריר מולדתו להאיטי ועוד.
נשיא.
נשיא ארצות הברית דאז וודרו וילסון ניסה להתערב באי הסדר שאפיין את הרפובליקה הדומיניקנית בשנים אלו. ב-15 במאי 1916 הוא הורה לכבוש את המדינה ולהשליט בה סדר, והנחתים האמריקאים נחתו בחופי סנטו דומינגו. עם זאת, בהתחלה עדיין ביקש וילסון לאפשר לדומיניקנים לבחור לעצמם נשיא משלהם, גם אם תחת השלטון הצבאי האמריקאי. יומיים לאחר הנחיתה האמריקאית בחר הקונגרס הדומיניקני באנריקס לנשיא והאמריקאים הניחו למהלך זה לעבור. הבחירה אושרה בסנאט הדומיניקני ואנריקס חזר מקובה לרפובליקה הדומיניקנית. ב-31 ביולי 1916 הוא נכנס לתפקידו. אולם אנריקס שירת כנשיא מולדתו תחת הצבא האמריקאי במשך ארבעה חודשים בלבד. בניגוד לתקוותיו של וילסון, הוא סירב לציית להוראות האמריקאים וב-29 בנובמבר 1916 התפטר מתפקידו. בעקבות ההתפטרות הכריז הנשיא האמריקאי על ממשל צבאי, ומינה את סגן האדמירל הארי שפרד נאפ למושל צבאי של הרפובליקה, שלטון אמריקאי ישיר שנמשך בשמונה השנים הבאות.
אנריקס היה פעיל גם לאחר התקופה האמריקנית ושוב במתכונת פעולתו בעבר, בתפקידים פוליטיים-מדיניים שונים. בין השאר כיהן כשגריר מדינתו בצרפת ובקובה מטעם משטרו הדיקטטורי של רפאל טרוחיו, החל מ-1930 ועד יום מותו ב-1935, בהוואנה קובה.
Good Vibrations
Good Vibrations הוא שיר של להקת הביץ' בויז. השיר הולחן והופק על ידי בריאן וילסון, את המילים כתבו וילסון ומייק לאב, חברי הלהקה.
הסינגל עם השיר הופץ לראשונה ב-10 באוקטובר 1966 (בבי סייד של הסינגל קטע כלי בשם Let's Go Away For Awhile). שיר זה היה הלהיט השלישי של הלהקה אשר הגיע למקום הראשון במצעד האמריקאי, בילבורד הוט 100, בדצמבר 1966. היה זה גם השיר הראשון של הלהקה שהגיע למקום הראשון במצעד הבריטי. השיר הוקלט בתקופה שבה הקליטה הלהקה את אלבומה Pet Sounds, אך לא הופץ כקדימון לאלבום כלשהו. 11 חודשים לאחר שהופץ לראשונה, הוא נכלל באלבום הלהקה Smiley Smile.
במנגינת השיר נכללו כלי נגינה יוצאי דופן לזרם הרוק הפסיכדלי שהשיר הוא חלק ממנו, כולל שימוש בולט בצ'לו ואלקטרו-טרמין (המחקה את צליל הטרמין). השיר דורג במקום השישי ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של מגזין רולינג סטון משנת 2004 ונכלל ברשימת 500 השירים שעצבו את הרוק אנד רול.
יצירת השיר.
וילסון סיפר בסרט ביוגרפי אודותיו ובהזדמנויות אחרות כי בעודו ילד סיפר לו אימו כי כלבים יכולים לקבל תחושה (רטט/ויברציה) מבני אדם, כך שכלב נובח על אנשים הפולטים "רטט רע" (היוצרים תחושה רעה). זה היה מקור ההשראה של וילסון לויברציות שהן נושא השיר. חברו ללהקה, מייק לאב, השלים זאת ל"ויברציות טובות". השיר עוסק בבני אדם המסוגלים ליצור תחושות טובות. תחילה פנה וילסון לשני כותבי שירים, כדי שיכתבו מילים למנגינה שכתב. טוני אשר, אשר כתב את מילות שירי האלבום Pet Sounds, כתב גרסה אחת לשיר שלא נעשה בה שימוש, וכותב נוסף, ואן דייק פרקס, סירב להצעה. בסופו של דבר היה זה מייק לאב, חבר הלהקה שכתב את מילות השיר והשלימן באוגוסט 1966.
הקלטת השיר.
השיר הולחן בעת שהלהקה הקליטה את אלבומה Pet Sounds והוקלט על ידי וילסון במקטעים, באולפנים שונים, תוך שהוא מחפש אחר צליל ייחודי שהתאים לרעיונו. וילסון הקדיש חודשים להקלטת שיר זה. הגרסה הראשונה של השיר הוקלטה כקטע כלי ב-17 בפברואר 1966. לאחר 26 חזרות בהקלטה, הושלם מיקס ראשון במונו. למחרת הקליט וילסון גרסה קולית גסה לשיר, הוא הפסיק את הקלטת השיר ב-25 בפברואר כדי להקדיש זמנו לאלבום Pet Sounds. ב-24 במאי חודשה העבודה על השיר ונמשכה עד 18 ביוני, אז הופסקה עד 24 באוגוסט. קטעי הנגינה השונים נערכו יחדיו במעין "קולאז' מוזיקלי", אשר שימש אחר כך השראה לשירי הביטלס Strawberry Fields Forever ו-A Day in the Life.