בסמכותו של אנאס בן מליק, אלוהים יהיה מרוצה ממנו, הוא אמר: שליח האל, יתברך עליו תפילותיו ושלומו, אמרו: "שלושה שהיו בתוכו מצאו את מתיקות האמונה: שאלוהים והמסר שלו אהובים עליהם יותר מאחרים, וכי אחד אוהב רק לא אוהב אותו עבור אלוהים, וכי הוא שונא לחזור באי אמון כמו הוא שונא שמטילים אותנו באש.
הנביא, יהי רצון שאלוהים יברך אותו ויעניק לו שלום, התחייב אמונים לחבריו להגיע למוצא גדול זה, ובסמכותו של ג'ייר בן עבדאללה אל-בג'אלי, יהי רצון שאלוהים ישמח לו, הוא אמר: הגעתי לנביא, יהי רצון שאלוהים יברך אותו ויעניק לו שלום, והתחייב אמונים. אני יודע, הוא אמר: "אני נשבע לך אמונים לעבוד את ה ', לקבוע תפילה, לשלם לזכאת, לייעץ למוסלמים ולא להאמין לפוליאתיים."
שייך אל-אסלאם אבן תימייה אמר: "הגשמת העדות שאין אלוהים אלא אלוהים דורש שהוא לא אוהב דבר מלבד אלוהים. הוא לא שונא דבר מלבד אלוהים. הוא נאמן רק לאלוהים, והוא לא עוין אלא לאלוהים, והוא אוהב את מה שאלוהים אוהב אותו, ושונא את מה שאלוהים שונא.
והשיח 'סולימאן אל-שייח' אמר: "האם ייתכן שהקהילה תוקם או שתקים את מדע הג'יהאד או את המדע של ליהנות מטוב ואסור על הרוע, אלא באהבה באלוהים ושנאה באלוהים, ועוינות באלוהים ונאמנות באלוהים. לא היה הבדל בין אמת לשקר, לא בין מאמינים לא מאמינים, וגם לא בין שומרי הרחמים ביותר לאלה של השטן."
השייח 'עבדול-רזאזק אפיפי אמר על נאמנות ותמימות: "שני היבטים של כנות אהבה לאלוהים, אז לנביאיו ולמאמינים".
ההקצנה וההפרזה באל-ולאא ואל-בראא.
לנאמנות ולתמימות יש מגבלות, ולכן מה שפחות מגבולות הנאמנות הנדרשת זו רשלנות, ומה שעובר על גבולות הנאמנות הלגיטימית הוא הגזמה נטולת אשמה, ומה שפחות מגבולות התמימות הוא רשלנות, ומה שחורג מגבולותיה זה הגזמה חסרת טענה.
הגזמה במושג השנה. הגזמה בחוסר הסובלנות של המסך. הגזמה על ידי הפיכת הראשונה למקור האמת. הגזמה במנהיג. הגזמה בתמימות של חברת מוסלמיות.
נאמנותם של הכופרים והצבועים.
צחוקם ומסלוליהם.
ציית להם כמו שאומרים ומה הם מתייחסים אליו.
קירובם לאספה וקירובם לנסיכים של האסלאם.
ייעוץ בעניינים.
יושב אותם, מפטפט ונכנס.
עליזות עבורם ושטף הפנים.
כבוד כללי.
אמון בהם ואללה בגד בהם.
הזכירו להם את מה שמפאר אותם, כמו לקרוא להם אדונים או חכמים.
עזרתם ותמיכתם במוסלמים ושבחם ומסירותם מהם, וזו אחת הניגודים של האסלאם והסיבות לפיגור, אנו מחפשים מפלט באלוהים מזה.
ההיסטוריה של ההיסטוריה שלהם, במיוחד התאריך שמבטא את טקסי הפסטיבלים שלהם כתאריך הגרגוריאני.
סליחה ורחמים עליהם.
טיסה 2100 של בק אייר
טיסה 2100 של בק אייר הייתה טיסה פנימית של חברת התעופה בק אייר שיצאה ב-27 בדצמבר 2019 (07:22 שעון מקומי) מאלמטי לנור-סולטן בקזחסטן. מטוס הפוקר 100 שעליו כמאה נוסעים התרסק בעת ההמראה מנמל התעופה הבינלאומי אלמטי.
שנים עשר בני אדם נהרגו בהתרסקות, ועשרות נוסעים נפצעו קשות, אחד מהם נפטר בבית החולים.
התאונה.
המטוס, מדגם פוקר 100, המריא בשעה 7:22 לפי השעון המקומי מנמל התעופה הבינלאומי אלמטי. מסיבה כלשהי לא הצליח המטוס להתרומם, פנה ימינה והתנגש בגדר הבטון ההיקפית. לאחר מכן התנגש בבניין בן שתי קומות באזור המגורים הסמוך לשדה התעופה. על המטוס היו באותה שעה 95 נוסעים ו-5 אנשי צוות. בתחילה דווח כי 14 בני אדם נהרגו ועוד עשרות נפצעו באופן אנוש. פצוע נוסף מת מאוחר יותר בבית החולים. בהמשך עודכן מספר ההרוגים ל-12.
בעקבות התאונה.
בעקבות התאונה הכריז קאסים-ג'ומארט טוקאייב, נשיא קזחסטן, על ה-28 בדצמבר, כיום אבל לאומי והוסיף כי "האחראים ייענשו בחומרה בהתאם לחוק". הרשויות בקזחסטן השעו את כל טיסות החברה.
לישלוא
לישלוה
פרובנסאלית יהודית
סוגינד
מסעות גוליבר (סדרת טלוויזיה)
מסעות גוליבר (באנגלית: Saban's Gulliver's Travels) היא סדרת הנפשה אמריקאית-צרפתית, המבוססת על רומן בעל אותו שם מאת ג'ונתן סוויפט. הסדרה בוימה על ידי ברונו ביאנצ'י, נכתבה על ידי ז'אן צ'וויל ואלן גרסיה, והופקה על ידי Saban Entertainment ו-Saban International Paris.
הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית ברצועת Amazin' Adventures החל מה-8 בספטמבר 1992 עד ה-29 ביוני 1993. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב עברי בשנת 1993 בחינוכית. לסדרה הופקה עונה אחת בעלת 26 פרקים באורך 23 דקות.
תקציר העלילה.
בעקבות סערה, גוליבר, ספן שהחליט לחקור את כל העולם, מוצא את עצמו ואת עוזרו, רפאל, באי גמדים המכונה "ליליפוט". באי, השניים פוגשים אנשים בגודל אצבע, איתם הם חווים הרפתקאות מדהימות ופנטסטיות.
מדבבים.
הסדרה בדיבוב העברי בוימה על ידי שפרירה זכאי, והופקה על ידי חסיה ורטהיים.
מיקלוש ואדאס
מיקלוש ואדאס (בהונגרית: Vadász Miklós, בודפשט, 27 ביוני 1881 – פריז, 10 באוגוסט 1927) היה צייר הונגרי-יהודי, מעצב גרפי, מעצב כרזות, מאייר.
ביוגרפיה.
ואדאס למד בבית הספר לאמנויות שימושיות. באיורים שלו, בתמונות בצבעי מים ובכרזות, הוא בלט במהירה ומשך את תשומת הלב. הוא עבד עבור המגזין בורשסם ינקו שהיה מגזין היתולי פוליטי שפורסם בבודפשט בין 1868 לבין 1938 ועבודותיו הופיעו גם בעיתון אשט. אחר כך נסע לפריז, שם הפך לחבר מערכת של השבועון "Le Rire". הוא אייר במיוחד את הדמויות האופייניות והטיפוסיות של חיי הכרך ברישומיו, אך צייר גם אקווארלים (תמונות בצבעי מים) עדינים. לאחר מלחמת העולם הראשונה התיישב לחלוטין בפריז. עבודותיו התפרסמו גם בשבועון הסאטירי "L'Assiette au beurre" (בשני גיליונות כסדרה שלמה ממש). הוא היה אחד הנציגים הבולטים של אמנות הכרזות ההונגרית של המאה ה-20. מיומנויות הגרפיקה הווירטואוזיות שלו וכישרונו כמאייר שמשתף פעולה עם הכותבים, זכו לשבחים רבים. כמה מיצירותיו נמצאות באוסף הגלריה הלאומית של הונגריה. במלחמת העולם הראשונה היה צייר צבאי יחד עם אישטוואן זאדור.
עבודותיו.
איוריו.
הוא אייר את הרומן של פרנץ מולנר, הנערים מרחוב פאל.
הדיוויזיה ה-115 (האימפריה הגרמנית)
הדיוויזיה ה-115 (בגרמנית: 115. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1915, ולמפקדה מונה אלפרד פון קלייסט. בתחילה לחמה הדיוויזיה בחזית המערבית, אולם באוגוסט אותה שנה הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרבות על וילנה וקובנה. בשנת 1916 הועברה הדיוויזיה לרומניה, שם לחמה עד לתום הקרבות בדצמבר 1917. באפריל 1918 הועברה הדיוויזיה שוב לחזית המערבית, שם היא השתתפה במתקפת האביב, ובכלל זה ב וב, ולאחר מכן לחמה במתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-18 באוקטובר 1919 פורקה הדיוויזיה.
גאטן דוגה
גייטאן דוגה
אסלן (דמות)
אסלן הוא דמות ראשית בסדרת ספריו של ק.ס. לואיס "דברי ימי נרניה". הוא הדמות היחידה שמופיעה בכל שבעת ספרי הסדרה. אסלן הוא אריה מדבר, והוא בנו של הקיסר שמעבר לים, והמלך מעל כל המלכים בנרניה.
אסלן הוא מעין אלוהות עבור יצורי נרניה: הוא שבורא בהבל פיו את עולמה של נרניה, הוא הדמות המכוונת את האירועים, הגיבורים מתפללים אליו ונשבעים בשמו, והוא המורה על הבאת הקץ לעולם זה.
הופעות בסיפורי נרניה.
האריה, המכשפה וארון הבגדים.
אסלן מוצג לראשונה כאשר מר בונה מספר לילדי פיוונסי (פיטר, סוזן, אדמונד ולוסי) על אסלן. מר בונה מסביר כי אסלן הוא המלך האמיתי של נרניה וכי הילדים (כבני אדם ובנות חוה) הם הנבחרים שיעזרו לסיים את השלטון הרודני של המכשפה הלבנה. בהמשך פוגשים הילדים באסלן, וכאשר המכשפה טוענת שצריך להוציא להורג את אדמונד בגין בגידה, אסלן מציע את עצמו במקומו של אדמונד. המכשפה הורגת את אסלן על שולחן האבן, אך אסלן קם מהמתים, משחרר את האסירים שהמכשפה הפכה לאבן, הורג את המכשפה בקרב ומכתיר את ילדי פיוונסי כמלכי נרניה.
הנסיך כספיאן.
ילדי פיוונסי מזומנים לנרניה מעולמם כדי לסייע לנסיך כספיאן - מלך נרניה החוקי - להפיל את דודו מירז שעלה בכוח לכס המלכות, ולהחזיר את החופש לנרניה. כאשר הם תועים ביער, לוסי פוגשת באסלן, והוא מוביל אותם אל כספיאן. בזמן המלחמה אסלן עובר בנרניה ומחזיר לחיים את רוחות היער והמים, ובסופו של דבר משיב את אנשיו של מירז לעולמם, ואת ילדי פיוונסי לעולמם.
המסע בדורך השחר.
אדמונד ולוסי פיווונסי עברים לים המזרחי של העולם הנרנייני יחד עם בן דודם יוסטס, שם הם מצטרפים למלך כספיאן למסע ימי. אסלן מופיע בכמה נקודות של המסע כדי להעניק הדרכה - בין השאר כשיוסטס מכושף והופך לדרקון, אסלן מציל אותו מהקסם. בסוף הספר מגיעים הילדים עם ריפיצ'יפ העכבר אל ארצו של אסלן, שמשיב אותם לעולמם.
כס הכסף.
אסלן מביא את יוסטס ואת חברתו לכיתה ג'יל פול לנרניה, ושולח אותם למצוא את הנסיך ריליאן שנחטף. לאחר שמוצאים הילדים את ריליאן ומשחררים אותו מהקסם שהוטל עליו, משיב אותם אסלן לעולמם, ועוזר להם גם בו.
הסוס ונערו.
הסיפור מתמקד במסעם של הנער שסטה והסוס ברי, ובהמשך גם הנערה ארוויס והסוסה הווין, מקלורמן לארץ המלאכים. לקראת סוף הספר מתברר כי אסלן ליווה את הדמויות לאורך כל המסע, ואפילו לפני פתיחת הסיפור - הוא הציל את הנסיך התינוק קור מארץ המלאכים מידי אויביו, ומסר אותו לדייג קלורמני שקרא לו שסטה. בסוף הספר קור מוכתר למלך.
אחיינו של הקוסם.