מספר התושבים בתקופות בשונות:
לאורך השנים רוב האוכלוסייה היה ועודנו אוקראיני.
רוב יהודי העיירה שהיוו בשנת 1930 מעל ל-10% מהתושבים נספה בשואה תחת השלטון הפאשיסטי-צבאי הרומני של המרשל יון אנטונסקו בשנים 1940–1944, זאת על ידי רציחות במקום ובמסגרת תוכנית הגירוש לשטחי טרנסינסטריה. לפני מלחמת העולם הראשונה חיו בעיירה גם מאתיים תושבים קתוליים, חלקם גרמנים.
במהלך השנים חלק גדול מהתושבים הרומנים התבוללו באוכלוסיית הרוב האוקראינית, נוצרית אורתודוקסית כמוהם.
במפקד משנת 1989 נספרו 33 תושבים רומנים (0.68% מכלל האוכלוסייה), מתוכם 14 הצהירו על עצמם כרומנים ו-19 כ"מולדובנים".
יהודי לוז'אן.
יהודי לוז'אן היו, בין השאר, סוחרי תבואה, בעלי מלאכה, חלקם לקחו חלק בתפעול בתי החרושת לבירה ולאלכוהול ובית החרושת לסוכר שנוהל על ידי אברהם בורג.
מספרם הגיע בשנת 1930 ל-374.
בלוז'אן פעלו שני "חדרים" ללימוד תורה ושני בתי כנסת. שירותי הדת סופקו על ידי קהילת קוצמן הקרובה.
מבחינה פוליטית רבים היו פעילים ב"הפועל המזרחי" ובציונות הרוויזיוניסטית.
אחרי נסיגת הצבא האדום בעקבות הפלישה של גרמניה הנאצית ורומניה לאזור ב-26 ביוני 1941, אוקראינים מקומיים ערכו פרעות נגד היהודים. השלטונות הרומנים הורו על איסוף היהודים מלוז'אן והיישובים בסביבה ועל ריכוזם ברפת בשיפניץ.
כ-300 יהודים הוכרחו לחצות בריצה את הגבול הישן לפולין ומשם הגיעו לסניאטין. ניסיונות אל יהודים מקומיים לעזור להם להשיג היתר שהייה לא צלחו והם הוחזרו ללוז'אני ועברו התעללויות מצד החיילים הרומנים ומיליציה של משתפי פעולה אוקראינים. בהמשך רוכזו בבית החרושת לסוכר. משם יחד עם אלפי יהודים אחרים מן הסביבה הוחזקו מספר ימים ללא מזון ומים. משם גורשו לבסרביה, דרך אטאקי, ידינץ וסקורני ב"צעדת מוות". מאות יהודים מתו בדרך. אלו ששרדו הועברו מאל נהר דנייסטר אל טרנסניסטריה.
בית הכנסת הראשי של העיירה נהפך בימי השלטון הסובייטי, אחרי שיפוצים, ל"בית התרבות" של העיר.
עם המפורסמים שביהודים ילידי לוז'אני נמנה הפעיל הפוליטי וההיסטוריון הקומוניסטי בזיל ספירו, שפעל ברומניה ובברית המועצות ואחר כך לימד באוניברסיטת לייפציג בגרמניה המזרחית.
תחבורה.
קווי אוטובוס מחברים את העיר עם איוונו-פרנקיבסק ועם צ'רנוביץ. קווי רכבת עם תחנה בלוז'אני הם קייב-צ'רנוביץ, אודסה-צ'רנוביץ ולביב-צ'רנוביץ.
חיי תרבות.
בעיר קיים בית תרבות פעיל (בית כנסת לשעבר). בשנת 1984 הוקמה להקת פולקלור מקומית ""צ'רבונה קלינה" (החמוציה האדומה) שערכה סיורים גם בחו"ל.
החינוך.
בשנת 1859 הוקם במקום בית ספר תיכון אוקראיני, ששכן בבניין בן שתי קומות. המנהל המפורסם שלו בשנים 1886–1887 היה הסופר איוואן בז'נסקי. בית הספר נסגר אחרי פתיחת הסמינר למורים בצ'רנוביץ.
בהמשך התקיים במקום בית הספר יסודי בלבד, בהתחלה בבית רגיל, אחר כך בבניין מיוחד שהוקם בשנת 1906 בשטח שנועד לפני כן לירידים. בנייתו עוררה בזמנו מחאות מצד גורמים אינטרסנטים.
החל משנת 1897 נכפתה ההוראה בשפה הגרמנית. במהלך השנים מורים ניהלו מאבק על ההוראה בשפה האוקראינית.
אחרי מלחמת העולם הראשונה בימי השלטון הרומני בית הספר חויב ללמד בשפה הרומנית במקום אוקראינית.
אחרי סיפוח העיירה לברית המועצות כל ההוראה נעשתה באוקראינית. בשנים 1941–1944 כשהאזור נכבש שוב על ידי רומניה נכפתה שוב ההוראה ברומנית, אך התאפשרו שעתיים שבועיות ללימוד השפה האוקראינית.
אחרי סוף מלחמת העולם השנייה וחזרת השלטון הסובייטי פעלו מספר בתי ספר יסודיים. אחד מהם הפך אחרי שנת 1946 לבית ספר תיכון. בשנים 1948–1950 פעלו בו 15 מורים. בית הספר התיכון עבר בשנת 1959 לאחד הבניינים של בית החרושת לסוכר.
בשנת 2012 נפתח בניין בית ספר חדש.
ספורט.
בלוז'אני מסורת טובה של משחקי כדורגל. בימי השלטון הרומני פעלה בעיירה קבוצת כדורגל בשם "כרמליוק". אחרי 1945 הקבוצה "קולגוספניק" ששינתה את שמה בשנת 1958 ל"קולוס". אחרי עצמאות אוקראינה המועדון "פ.ק. לוז'אני" (הקיים משנת 1947) זכה בשנת 2008 באליפות אוקראינה לקבוצות חובבים. בקרב ילידי העיירה הצטיין בכדורגל יורי שלפניצקי, מקבוצת "פ.ק.צ'רנוביץ" שהיה לקפטן נבחרת אוקראינה ולמאמן ידוע.
אתרים חשובים ואטרקציות תיירות.
במאה ה-19 בני המשפחות הארמניות אנטונוביץ' ואחר כך בוטושאן פרסו את חסותם על הכנסייה.
על גג הכנסייה שלושה צריחוני עץ. אופייניים לה חלון המזבח הפונה צפונית-מזרחית וקמרון בצורת חצי-צילינדר, מחושק בקשתות "דובלו" בספינה.
קשתות הספינה דומות לאלו שבכנסיית ניקולאיה הקדוש ברדאוץ. בפרונאוס (נרתקס) ציור קיר אופייני לזרם הישן של ציור מולדבי בהשפעה ביזנטית בולטת. המשכן כולו שייך לכנסייה האורתודוקסית האוקראינית. רוב המאמינים בעיירה מעדיפים לבוא בימי א' ובחגים לכנסייה העתיקה הזאת.
ספרות.
Warszawa : nakł. Filipa Sulimierskiego i Władysława Walewskiego, 1880-1914 (פ. סולימיירסקי, ו. ולבסקי - לקסיקון גאוגרפי של ממלכת פולין ושל מדינות סלביות אחרות)
קישורים חיצוניים.
המאמר על לוז'אני, מלווה בביבליוגרפיה פורסם גם בעיתון "מוניטורול דה סוצ'אבה" ב-12 בנובמבר 2011, שבת.
Ion Drăguşanul Povestea aşezărilor bucovinene -"Lujeni" Monitorul de Suceava 12-11-2011 Anul XVI nr.268
(4866)
נס ציונה דרגונז
נס ציונה דרגונז (Dragons; מאנגלית: "דרקונים") היא קבוצת הוקי קרח ישראלית הממוקמת בעיר נס ציונה. הקבוצה הוקמה בשנת 2012. הקבוצה משחקת במדים בצבעים כתום ושחור ומשתמשת בהיכל הקרח Ice Peaks שבעיר חולון כמגרשה הביתי עד שיוקם מגרש קרח בעיר.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה בשנת 2012 על בסיס שחקני קבוצת הנוער של המועדון, כשבעמדת המאמן עומד ראש המועדון בוריס קוטלר. הקבוצה החלה את דרכה בעונת 2012/13 בליגה הלאומית, שהוקמה באותה שנה, שם סיימה את העונה במקום הראשון ובכך עלתה לליגת העל בעונת 2013/14.
סטטיסטיקה.
מקרא: מש' = משחקים, נצ' = ניצחונות, נצה' = ניצחונות בהארכה, הפ' = הפסדים, הפה' = הפסדים בהארכה, נק' = נקודות, שעז' = שערי זכות, שעח' = שערי חובה.
כוחי ועוצם ידי
כֹּחִי וְעֹצֶם יָדִי הוא ביטוי עברי המופיע בפרשת עקב שבספר דברים ומשמעותו תיאור לאדם או קבוצה אשר זוקפים את תוצאות הצלחתם ליכולות עצמיות בלבד מפני שהם כופרים בקיומו של אלוהים ואינם מאמינים באלוהים כמי שנותן את הכוח לאדם לפעול בעולם.
נהוג לכנות אדם בביטוי זה אם הוא מפגין אגו וגאווה על כך שיש לו כוח עצמי ולא אלוהים הוא שהביא לו את הכוח לעשות פעולה מוצלחת. הביטוי נפוץ בספרות חז"ל ושגור על שפתיהם של דרשנים, במיוחד בענייני מוסר וביטחון, ועולה פעמים תכופות בדרשות הנוגעות לפרשת עקב.
הביטוי בתורה.
משמעות הביטוי בספר דברים הוא אזהרה לבני ישראל ממה שעלול לקרות להם לאחר שינחלו הצלחה בכל מעשה ידיהם (וּבְקָרְךָ וְצֹאנְךָ יִרְבְּיֻן וְכֶסֶף וְזָהָב יִרְבֶּה לָּךְ וְכֹל אֲשֶׁר לְךָ יִרְבֶּה). משה מודיע לבני ישראל בנבואה כי ה' יצליח את דרכם לא רק במלחמה על כיבוש הארץ אלא אף לאחר מכן, ייתן להם הצלחה כלכלית ושפע רב. ברם, משה מודיע להם כי הדבר הוא ניסיון עבורם להתגבר על מידת הגאווה (וְרָם לְבָבֶךָ) אשר מובילה לשכחה וכפיות טובה כלפי ה'.
מקסים קונטסביץ'
מקסים קונטסביץ' (ברוסית: Макси́м Льво́вич Конце́вич נולד ב-25 באוגוסט 1964) הוא מתמטיקאי רוסי-צרפתי.
ביוגרפיה.
קונטסביץ' נולד בחימקי למשפחה לב ראפאלוביץ' קונטביץ'. בצעירותו דורג במקום השני באולימפיאדה למתמטיקה בברית המועצות.
הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה, אך לא השלים את לימודיו.
בשנת 1985 מונה לחוקר ב Institute for Problems of Information Transmission במוסקבה. בשנת 1992 הוא סיים דוקטורט באוניברסיטת בון.
קונטסביץ' הוכיח את השערת אדוארד וויטן שאומרת ששני מודלים של גרוויטציה קוונטית, שקולים.
כיום קונטסביץ' פרופסור באוניברסיטה Institut des Hautes Études Scientifiques ובאוניברסיטת מיאמי. הוא קיבל את פרס אנרי פואנקרה בשנת 1997, מדליית פילדס בשנת 1998, פרס קראפורד בשנת 2008, את פרס שאו בשנת 2012, את פרס פריצת הדרך בפיזיקה יסודית בשנת 2012 ואת פרס פריצת הדרך במתמטיקה בשנת 2015.
בשביל אל הבריכות
בשביל אל הבריכות הוא שיר אהבה שכתב יורם טהרלב, הלחינה אלונה טוראל ובוצע לראשונה על ידי חוה אלברשטיין.
השיר, שנכתב לאחר מלחמת ששת הימים, מתאר את פגישתם של זוג אוהבים בנוף הקיבוצים של עמק זבולון, האזור בו נולד וגדל טהרלב. על פי טהרלב, מקום ההתרחשות בשיר הוא מקום ששימש מסתור עבור זוגות בני המקום שחיפשו מקום להתבודד בו. השיר נקרא במקור "ציפורן לבנה".
בשל היותו שיר אהבה מנוגן השיר גם בימי חול, אולם בשל עלילתו נהוג להשמיעו בעיקר בימי זיכרון.
השיר הולחן בקצב הבוסה נובה שהיה באופנה באותן שנים.
ביצועה של חוה אלברשטיין הוא המוכר יותר והוא הופיע לראשונה באלבומה "מות הפרפר"(1968) בעיבודו של דובי זלצר. הוא גם מופיע באלבומי אוסף שונים שלה, אולם השיר זכה גם לביצוע מפי דורית ראובני, רונית אופיר ולירון עמרם.
דייוויד ממפורד
דייוויד בראיינט ממפורד (David Mumford, נולד ב-11 ביוני 1937) הוא מתמטיקאי אמריקאי שידוע בשל פיתוח הגאומטריה האלגברית ומחקריו בתחומים ראייה ממוחשבת ותורת התבניות (באנגלית: ). הוא זכה במדליית פילדס והיה מעמיתי מקארתור. בשנים 1998-1995 היה נשיא האיחוד המתמטי הבינלאומי. בשנת 2010 הוא זכה במדליה הלאומית למדעים.
כיום הוא משמש כפרופסור למתמטיקה בפקולטה למתמטיקה שימושית באוניברסיטת בראון.
האלשיך
קגו