לאחר קום המדינה נבחר עמי אסף לכנסת הראשונה והמשיך לכהן בתפקיד עד לפטירתו במהלך הכנסת החמישית. במשך 15 שנות חברותו בכנסת היה חבר ועדת החוץ והביטחון, ועדת חוקה, חוק ומשפט, ועדת הפנים וועדת החינוך והתרבות. בשנת 1959 מונה לסגן שר החינוך והתרבות.
כחבר הכנסת יזם אסף בשנת 1958 את הצעת חוק מושבי עובדים בישראל, על פיה התאפשר נישול חברי מושבים ותיקים מקניינם על פי החלטת האספה הכללית של תנועת המושבים. עם המתנגדים להצעת החוק נמנו ראובן יפה (בנו של אליעזר יפה), דבורה שיינרמן (אמו של אריאל שרון) ואברהם נגב (מושל הנגב הראשון, מכפר ורבורג). מורדי המושבים הקימו אגודה עות'מאנית שפעלה למניעת החקיקה בסיוע התאחדות האיכרים וראש האופוזיציה בכנסת מנחם בגין. כעבור שנים הוכנסו סעיפים מהצעת החוק אל סעיפי פקודת האגודות השיתופיות, אך הצעת החוק של אסף לא קודמה והיוותה קרע ארגוני ראשון בתנועת המושבים.
אסף נפטר בשנת 1963, בעודו מכהן כסגן שר החינוך והתרבות. על שמו נקראו מספר מוסדות חינוך ברחבי הארץ, בהם בית הספר "עמי אסף" שבבית ברל. כמן כן בית ספר השדה בעין גדי נקרא על שמו.
בנו, שמחה אסף, כיהן כראש המרכז החקלאי.
קו התאריך ההלכתי
השלח
אלכסנדר טראנובסקי
אלכסנדר טרנובסקי
ולאד המשפד
פיטר הנט
דיקסי
הפועל נהריה
אהרן חיים צימרמן
קורס רבנים צבאיים
קורס רבנים צבאיים בצה"ל הוא קורס המכשיר רבנים ליחידות צה"ל. הקורס מיועד לחיילי מילואים המעוניינים לכהן כרבנים צבאיים. מטרתו העיקרית של הקורס היא להכשיר רבנים צבאיים במילואים עבור יחידות המילואים של צה"ל, אך מעטים מבוגרי הקורס עוברים לתפקידי קבע.
אורכו של הקורס שישה שבועות, והוא מתקיים בחודשי הקיץ בבית הספר לקצינים של צה"ל (בה"ד 1). חציו הראשון הוא קורס כללי להכשרת קציני מילואים הכולל חומר לימודי זהה לקורס קצינים לחיילים סדירים, וחציו השני הוא השלמה חילית של חיל הרבנות הצבאית. בסיום הקורס מוענקות לבוגריו דרגות סגן במילואים וסיכת מ"מ. חלק קטן מבוגרי הקורס מתקבלים לשירות קבע, על פי החלטת הרב הצבאי הראשי ומפקדי היחידות, ולאחר סדנת הכשרה נוספת.
תנאי הקבלה לקורס.
בעבר, תנאי הסף לקבלה לקורס היו סמיכה לרבנות על ידי שני רבני עיר. החל מתקופת כהונתו של הרב אביחי רונצקי כרב הצבאי הראשי הוקלו תנאי הסף, והוחלט להסתפק במכתב המלצה מראש הישיבה שבה למד המועמד. בנוסף, על המועמדים להיות בוגרי שירות חובה מלא (כלומר, סיום המסלול - הסדר, שלוש שנים, וכדומה), מעל גיל 25, ובעלי השכלה תורנית של חמש שנות לימודים ישיבתיים גבוהים לאחר גיל 18.
האגודה למדעי הפסיכולוגיה
האגודה למדעי הפסיכולוגיה (באנגלית: The Association for Psychological Science, בראשי תיבות: APS), שנקראה בעבר החברה האמריקנית לפסיכולוגיה (American Psychological Society), היא ארגון ללא כוונת רווח שנועד לקדם את הפסיכולוגיה כמדע מבוסס ראיות, בתחומי המחקר, היישום, ההוראה ושיפור הרווחה הנפשית.
האגודה מקדמת את הפסיכולוגיה המדעית ונציגיה ברמה הלאומית בארצות הברית. האגודה עורכת כנסים שנתיים, מפרסמת מספר כתבי עת מדעיים, ועובדת בשיתוף עם גורמים ממשלתיים במטרה לקדם את הפסיכולוגיה המדעית.
הארגון הוקם בארצות הברית ב-12 באוגוסט 1988, וחברים בו כיום כ-22,500 אנשי מקצוע ברחבי העולם, בהם אנשי אקדמיה ומדענים העוסקים בפסיכולוגיה מדעית, מטפלים, מרצים ועוד. נשיאת האגודה כיום (2010) היא מהזרין בנאג'י (Mahzarin Banaji) מאוניברסיטת הרווארד. משרדי הנהלת האגודה ממוקמים בוושינגטון.
אחד הארגונים הישראליים המסונפים לאגודה למדעי הפסיכולוגיה הוא ארגון "אופקים", אגודה שנועדה לקדם את השירותים הפסיכולוגיים בישראל תוך ראיית התחום כענף יישומי של מדע הפסיכולוגיה.
גז מזגנים
חבורה מטא-אבלית
חבורה מטא אבלית
יוסי בן רבי חנינא
מונריאלה
מונריאלה (מאיטלקית: Monreale; בסיציליאנית :Murriali) היא עיר במערב האי סיציליה שבאיטליה, סמוך לפלרמו, הידועה בעיקר בזכות הקתדרלה המפוארת שלה.
היסטוריה.
ראשיתה של מונריאלה מתחילה עם כיבוש פלרמו ב-831 על ידי האע'לבים. בישוף פלרמו נאלץ לנטוש את עירו, והעתיק את מושב הבישוף אל מחוץ לבירה. כנסייה מקומית צנועה, אגיה קיריאקי (Aghia Kiriaki), הוכתרה כקתדרלה הבישופית. עם כיבוש פלרמו על ידי הנורמנים ב-1072 שב הבישוף וקבע את מושבו בקתדרלה שבבירה. העיירה הקטנה שימשה את מלכיה הנורמאנים של סיציליה כאחוזת ציד, והם אף בנו בה ארמון, שמקומו היה, כנראה, במקום בו ניצב היום בית העירייה.
הקתדרלה.
מעמדה של מונריאלה ככס בישופות תרם להחלטתו של רוג'רו השני, מלך סיציליה להקים במקום קתדרלה גדולה. בניית הקתדרלה (Duomo di Monreale), המוקדשת לעלייתה השמימה של מרים, אם ישו, החלה ב-1174. בשנת 1182 קידש אותה האפיפיור לוקיוס השלישי כקתדרלה מטרופוליטנית בהודעת בולה אפיפיורית.
הקתדרלה, שהיא אחת הדוגמאות הבולטות לאדריכלות הנורמנית בסיציליה, משלבת מאפיינים מהכנסיות האורתודוקסיות שבמזרח ומכנסיות המערב. אולם התווך, שלו שתי הספינות הצדדיות צרות, בנוי בדמות טיפוסית לבזיליקה איטלקית; ואילו בית המקהלה בן שלושת האפסיסים מזכיר את הכנסיות בעלות שלושה האפסיסים בכנסיות המזרח. עדות נוספת להשפעה המזרחית ניתן למצוא בכך שחלק מהכתובות בכנסייה הן ביוונית.
דלתות הברונזה של הקתדרלה הן מעשה ידי הפסל בן המאה ה-12 בונאנו פיזאנו, ואילו דלתות הברונזה של הפורטל שמשמאל, מאותה תקופה, הן משל בריזאנו דא טראני.
ג'זה נאגי
קורנל חאווסי
יוסי בן חנינא
קרב מלאיה
קרב מלאיה הוא קרב שהתרחש מה-8 בדצמבר 1941 עד ה-31 בינואר 1942, במלאיה, בין כוחות בעלות הברית וכוחות האימפריה היפנית, במהלך מלחמת העולם השנייה. הקרב התאפיין בעימותים בין יחידות צבאיות של חבר הלאומים הבריטי שהיו מוצבות במלאיה, לבין הצבא היפני הקיסרי.
רקע.
בין מלחמות העולם סבלה האסטרטגיה הבריטית במזרח הרחוק מהזנחה ומחוסר במשאבים. הממשלה הבריטית הסתמכה בעיקר על הצי המלכותי הבריטי בבסיסו בסינגפור, שיספק הגנה על הנכסים הבריטיים באזור, ואף ישמש כגורם הרתעה מפני תוקפנות עוינת. ב-1940, הגיע מפקד הצבא הבריטי במלאיה, לוטננט-ג'נרל ליונל בונד, למסקנה כי על מנת להגן על המושבה הבריטית בסינגפור יש להגן על כל חצי האי המלאי, ולשם כך אין די בצי לבדו. אסרטגיית ההגנה הסתמכה על שתי הנחות יסוד: ראשית, הבריטים האמינו כי תנתן לכוחות הבריטים התרעה מספקת טרם פרוץ הקרבות על מנת שיוכלו לחזק את חיל המצב, ושנית, שכוחות צבא אמריקאיים באזור יסייעו במקרה של התקפה. בסוף 1941 התבדו שתי הנחות אלה.
עם תחילת מלחמת העולם השנייה, קיבלו זירות והמזרח התיכון עדיפות במשאבים ובכוח אדם על פני מזרח אסיה. כוחות חיל האוויר המלכותי במלאיה היו מצומצמים ביותר, ובעוד שלכוח הפלישה היפני היו מעל 200 טנקים, לצבא הבריטי במלאיה לא היה אפילו טנק אחד.
מבצע מטאדור, תוכנית בריטית לפריסת כוחות בחצי האי המלאי שמטרתה עצירת הפלישה, לא יצאה אל הפועל.
הפלישה היפנית.
הקרב החל עם פלישת הארמייה ה-25 היפנית למלאיה ב-8 בדצמבר 1941. הכוחות היפניים פתחו במתקפה אמפיבית בחופה הצפוני של מלאיה, בסמוך לעיר קוטה בארו, והחלו להתקדם דרומה לאורך החוף המזרחי. במקביל, נערכו נחיתות בפאטאני ובסונגקהלה שבתאילנד, משם התקדמו הכוחות דרומה לעבר גבול תאילנד-מלאיה, ופנו לחוף המערבי של מלאיה.
באותו יום, זמן מה לפני תחילת הפלישה, אולצה תאילנד לאפשר ליפן להשתמש בבסיסים צבאיים בתאילנד. בשעה 04:00, תקפו 17 מפציצים של הצי הקיסרי היפני בפעם הראשונה את סינגפור. התברר כי בעקבות הפלישה היפנית להודו-סין, נמצאו מפציצים יפניים מסייגון בטווח טיסה מסינגפור.
בתחילה נתקלו היפנים בהתנגדות מצד הגיס השלישי של הצבא ההודי הבריטי ומספר גדודים של הצבא הבריטי. אולם, היפנים בודדו את כיסי ההתנגדות הללו, הקיפו אותם, והכריחו את המתנגדים להיכנע.
אמנם היתרון המספרי של הכוחות היפניים בצפון מלאיה היה קטן, אך הם החזיקו ביתרון רב בכל הנוגע לסיוע אווירי, שריון, תיאום בין יחידות השדה, טקטיקה וניסיון, שכן היפנים כבר לחמו במלחמת סין יפן השנייה. היפנים השתמשו אף בחיל רגלים רכוב על אופניים ובטנקים קלים, אשר איפשרו תנועה מהירה בתוך יער הגשם הטרופי אשר כיסה את מלאיה. היפנים לא הביאו עמם אופניים, אלא למדו ממודיעין צבאי כי אופניים נפוצים באזור, ועל כן מיהרו להחרים אותם מאזרחים.
הבריטים ישמו את מבצע קרוהקול, תוכנית חלופית למבצע מטאדור, ב-8 בדצמבר, אולם הכוחות ההודיים הובסו בקלות על ידי הדיוויזיה החמישית היפנית, אשר נחתה בפאטאני מוקדם יותר באותו יום.
כוח Z של הצי המלכותי הבריטי, שכלל את אה"מ פרינס אוף ויילס, אה"מ ריפלס (Repulse) וארבע משחתות הגיע למלאיה טרם פרוץ הקרב. אולם, העליונות האווירית היפנית הביאה לטיבוע השייטת ב-10 בדצמבר 1941, ובכך נותר חופה המזרחי של מלאיה חשוף לחלוטין ואיפשר את המשך הנחיתות היפניות.
קרבות אוויר.
טייסות מטוסי הקרב של בעלות הברית במלאיה סבלו ממספר בעיות: מחסור בציוד ובחלפים בשביל המטוסים, שדות תעופה במצב תחזוקה גרוע וקשים להגנה בפני מתקפות אוויריות, פיקוד לקוי, אנטגוניזם בין הטייסים הבריטים לטייסי חיל האוויר המלכותי האוסטרלי וטייסים חסרי ניסיון. בנוסף, עלו מטוסי הקרב היפניים, A6M זירו, בביצועיהם על כל המטוסים הבריטים שהיו מוצבים במלאיה. מלבד מטוסי הקרב, מפציצי בעלות הברית היו מיושנים, והושמדו בתחילת הקרב.