קורוצ'קין נולד ב-19 בנובמבר 1900 בכפר גורנבו שבמחוז סמולנסק, האימפריה הרוסית. ב-1918 הוא התגייס לצבא האדום ולחם במסגרתו במלחמת האזרחים ברוסיה. ב-1919 הוא סיים קורס פרשים בפטרוגרד ב-1920, הצטרף למפלגה הבולשביקית ופיקד על גדוד פרשים במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית. ב-1921 הוא היה מעורב בדיכוי מרד טמבוב. ב-1923 סיים את בית הספר הגבוה של הפרשים של הצבא האדום, וכן למד באקדמיה הצבאית על שם פרונזה. באפריל 1934 מונה למורה באקדמיה הנ"ל, ובמאי של אותה שנה הועבר להיות ראש מטה בריגדת הפרשים המיוחדת הראשונה. בפברואר 1935 הוא מונה למפקד הבריגדה והחזיק בתפקיד עד נובמבר 1936. במאי 1939 מונה להיות ראש מטה קורפוס הפרשים השני, וב-17 בספטמבר של אותה שנה מונה למפקד הקורפוס ה-24. הוא לחם עם הקורפוס במהלך פלישת ברית המועצות לפולין באותה שנה ובמהלך מלחמת החורף נגד פינלנד. בהמשך מונה לראש מטה הכוחות במונגוליה, וב-29 בפברואר 1940 מונה למפקד הקורפוס ה-28. ב-4 במאי של אותה שנה הוא הועלה לדרגת לייטננט גנרל, ובהמשך אותו החודש מונה למפקד הארמייה ה-17. ב-13 בינואר 1941 מונה למפקד המחוז הצבאי עבר הבאיקל, וב-19 ביוני הועבר לפקד על המחוז הצבאי אורל.
מלחמת העולם השנייה.
ביולי 1941, זמן קצר לאחר המתקפה הגרמנית, מונה קורוצ'קין למפקד הארמייה ה-20, ולחם עמה במהלך קרב סמולנסק כחלק מהחזית המערבית. ב-1 באוגוסט של אותה שנה הוא הועבר לפקד על הארמייה ה-43, והחזיק בתפקיד עד 23 בחודש עת הועבר לפקד על החזית הצפון-מערבית. בין ינואר לפברואר 1942 הוא פיקד על החזית במהלך מבצע טורופץ-חולם. הוא החזיק בתפקיד עד אוקטובר של אותה שנה. ב-18 בנובמבר 1942 מונה למפקד הארמייה ה-11, וב-10 במרץ 1943 הועבר לפקד על הארמייה ה-34. ב-23 ביוני חזר לפקד על החזית הצפון-מערבית, ב-27 באוגוסט הועלה לדרגת גנרל-פולקובניק, ובנובמבר מונה לסגן מפקד החזית האוקראינית הראשונה והשתתף בתכנון קרב קורסון-צ'רקאסי. ב-24 בפברואר 1944 מונה למפקד החזית הבלארוסית השנייה והחזיק בתפקיד עד אפריל של אותה שנה. ב-15 באפריל 1944 מונה למפקד הארמייה ה-60 אשר נכללה בחזית האוקראינית הראשונה - אז בפיקוד איוואן קונייב. הוא השתתף עם הארמייה במבצע לבוב-סנדומייז' בקיץ 1944, ובחורף 1945 לחמה במבצע ויסלה-אודר. יחידות של הארמייה גילו את מחנה אושוויץ, וכל הסגל הרפואי שלה נשלח כדי להעניק סיוע לניצולים. בהמשך לחמה הארמייה כחלק מהחזית האוקראינית הרביעית, והשתתפה במתקפת שלזיה העילית, מתקפת מוראביה-אוסטרבה, ובמאי 1945 השתתפה בקרב על פראג. באוגוסט 1945 פורקה הארמייה, ועל בסיסה הוקם המחוז הצבאי קובאן. על חלקו במהלך המלחמה, קיבל קורוצ'קין את עיטור גיבור ברית המועצות.
אחריתו.
קורוצ'קין מונה למפקד המחוז הצבאי קובאן, וב-6 במאי 1946 מונה לסגן מפקד המינהל הצבאי הסובייטי בגרמניה. שנה לאחר מכן הוא מונה לעוזר מפקד פיקוד המזרח הרחוק הרוסי. בפברואר 1951 מונה לסגן מפקד האקדמיה הצבאית של המטה הכללי, וב-31 במאי 1954 מונה למפקד האקדמיה הצבאית פרונזה. ב-8 במאי 1959 הועלה לדרגת גנרל ארמייה. ב-1968 הוא מונה לנציג צבאי בכיר של ברית ורשה בצבא גרמניה המזרחית. הוא פרש מהצבא ב-1970, ונפטר במוסקבה ב-28 בדצמבר 1989 בגיל 89.
וילינגטון אורטיס
וילינגטון אלפונסו אורטיס פלסיו (בספרדית Willington Alfonso Ortiz Palacio) הוא כדורגלן עבר קולומביאני שנחשב לאחד מהשחקנים הטובים ביותר בדרום אמריקה בשנות ה-70 וה-80 וכן נחשב ביחד עם קרלוס ולדרמה לגדול השחקנים הקולומביאנים בכל הזמנים.
אורטיס שיחק בנבחרת קולומביה בין השנים 1972 ל-1985 והיה שותף לנבחרת שסיימה שנייה בקופה אמריקה 1975. כמו כן, שיחק גם במוקדמות מונדיאל 1974, 1978, 1982 ו-1986. שיחק במועדונים הקולומביאנים מיונאריוס, דפורטיבו קאלי ואמריקה קאלי וזכה בשישה תוארי אליפות. כמו כן שיחק והפסיד בשלושה גמר רצופים בגביע ליברטדורס במדי אמריקה קאלי.
הוא כונה "ווילי הזקן" (El Viejo Willy) והתאפיין בעיקר בגלל מהירותו, שליטתו בכדור, יכולות ההבקעה שלו, הכדרור והיכולת לשחק בשני האגפים ולשלוט בשתי הרגליים. היה לקולומביאני הראשון שהוזמן להשתף במשחק ראווה של כוכבי שאר העולם.
בדצמבר 2008 נבחר במשאל אוהדים לאחד מחמשת השחקנים הקולומביאנים הגדולים ביותר בכל הזמנים ביחד עם קרלוס ולדרמה, אפריין סאנצ'ס, פאוסטינו אספרייה וויקטור אריסטיסאבאל.
ב-8 בדצמבר 2009 נערך לכבודו משחק פרידה באצטדיון אל קמפין בין כוכבי עבר של מיונאריוס ואמריקה קאלי.
קריירת משחק.
אורטיס נולד בטומקו שבקולומביה. כבר בגיל צעיר הרשים ביכולותיו הטכניות ומהירותו, שהביאו אותו כבר בגיל 17 ללבוש את מדי הנבחרת של מחוז נריניו. הוא התגלה על ידי פליקס אסקוטה, אבל תחילת דרכו לא הייתה פשוטה והוא נכשל כאשר נבחן בדפורטיבו פריירה ובאמריקה קאלי. בגיל 19 הוא הגיע לקבוצת הנוער של מיונאריוס ושם החל לבלוט. הוא כיפר על גובהו הנמוך (1.69 מטר) בזריזות שלו, בראיית המשחק, בשליטה בכדור וכן בכיבוש שערים.
מיונאריוס.
אורטיס ערך את הבכורה שלו בקבוצה בינואר 1972 במשחק ידידות מול הקבוצה הברזילאית, אינטרנסיונל וכבש את שער הניצחון. אורטיס הוליך את מיונאריוס לשני תוארי אליפות ב-1972 וב-1978 וכן לסגנות בשנים 1973 ו-1975. היה חלק משלישיית ההתקפה שזכתה לכינוי "BOM", ביחד עם חיימה מורון ואלחנדרו ברנד. אורטיס שיחק עם הקבוצה בארבעה טורנירי קופה ליברטדורס: 1973, 1974, 1976 ו-1979 כאשר בשניים הראשונים הוליך את הקבוצה לחצי הגמר, הישגה הטוב ביותר עד היום.
בגלל יכולותיו הטכניות וזריזותו, היווה מטרה לשומריו שפגעו בו לא פעם על מנת לעצור אותו ולעיתים אף הרחיקו לכת. זכורה בעיקר פגיעה אחת בו בשנת 1979 על ידי אנטוניו פלסיוס, שנכנס בו בחוזקה וגרם לו להיעדר זמן רב מהמגרשים, עד כי לא היה בטוח שאורטיס יוכל לחזור ולשחק.
דפורטיבו קאלי.
בסוף 1979 עבר לדפורטיבו קאלי בהעברה בסך ההעברה היה 13 מיליון פסו, שנחשבה ליקרה ביותר בתולדות הליגה. סכום. אורטיס אף דחה הצעות מברצלונה וולנסיה כדי להצטרף לקאלי. בעונת 1980 סיים כמבקיע המצטיין של הקבוצה עם 17 שערים, אך לא הצליח להוביל את הקבוצה לאליפות. בעונה שאחר כן השתתף אורטיס עם הקבוצה בגביע ליברטדורס וזכור במיוחד בזכות הצטיינותו במשחק החוץ מול קבוצת ריבר פלייט הארגנטינאית, בו כבש שער והוביל את קבוצתו לניצחון בתוצאה 1-2 על קבוצה שכללה כמה שחקנים שהיו שותפים לזכייתה של במונדיאל 1978.
אמריקה קאלי.
אורטיס עבר לשורות אמריקה קאלי ב-1983 וערך את הבכורה במשחק ידידות בפברואר של אותה שנה מול בוקה ג'וניורס. את אמריקה הוליך לארבע אליפויות רצופות בשנים 1983-1986. כמו כן, הוליך את אמריקה, שהייתה באותן שנים אחת הקבוצות הטובות ביבשת דרום אמריקה, לשלושה גמרים רצופים בגביע הליברטדורס, אשר בכולם הפסידה. אורטיס פרש ממשחק פעיל בשנת 1988 במדי אמריקה ושנה מאוחר יותר, ארגן לו המועדון משחק פרידה מול קבוצת נסיונל האורוגוואית, אז מחזיקת הגביע הביניבשתי.
נבחרת לאומית.
אורטיס שיחק במדי הנבחרת הלאומית במסגרת במוקדמות מונדיאל 1974, 1978, 1982 ו-1986, אולם מעולם לא כה להעפיל למונדיאל. אורטיס שיחק גם בטורניר הקופה אמריקה בשנים 1978 ו-1979. בטורניר הראשון כבש שערים בסיבוב הראשון מול אקוודור ובחצי הגמר מול אורוגוואי, אך במשחק הגמר מול פרו הפסידה קולומביה במשחק השלישי והמכריע. אורטיס שיחק גם בנבחרת שהשתתפה באולימפיאדה ב-1972.
משחקו האחרון בנבחרת היה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1986, ב-3 בנובמבר 1985 מול פרגוואי במשחק שנערך בקאלי. קולומביה ניצחה 1-2 ואורטיס כבש את אחד השערים.
אורטיס רשם בסך הכול 49 הופעות במדי נבחרת קולומביה בהן כבש 12 שערים.
קריירת אימון.
לאחר פרישתו הקדיש אורטיס את עצמו לאימון של ילדים ונוער. תחילה במחלקת הנוער של מיונאריוס ואחר כך עם נבחרת קולומביה עד גיל 17, איתה זכה במדליית הזהב במשחקים הדרום אמריקאיים. אחר כך הוליך את הנוער של אמריקה קאלי זכייה בתארים, בהם אליפות הליגה השלישית ב-1996.
זלנוגרד (מוסקבה)
זלנוגרד (ברוסית: Зеленоград) הוא עיר במוסקבה ואחד מ-12 המחוזות המינהליים של העיר, הממוקם במרחק 37 ק"מ מצפון-מערב למרכז העיר מוסקבה, אחד משלושה מחוזות הנמצאים מעבר לכביש הטבעת של מוסקבה. זהו אחד ממרכזי המדע העיקריים בתחום החשמל במוסקבה.
כיום זהו אחד המחוזות הקטנים ביותר במוסקבה, הן מבחינת שטחו והן מבחינת גודל האוכלוסייה. זלנוגרד גובלת בדרום-מזרח בעיר חימקי שבמחוז מוסקבה, ואת שאר גבולותיה תוחם מחוז המשנה סולנצ'נוגורסק. זלנוגרד כונתה בתקופת ברית המועצות "עמק הסיליקון הסובייטי" בשל ריכוז חברות הטכנולוגיה של מוסקבה.
ביולי 1991 יצאה לדרך הרפורמה בחלוקה המנהלית של מוסקבה ובמסגרתהּ פורקו רבעים ישנים והוקמו מחוזות אדמיניסטרטיביים, כשזלנוגרד היה אחד מעשרת המחוזות החדשים שהרכיבו את מוסקבה. במסגרת הרפורמה החדשה הורכב זלנוגרד מחמישה מחוזות מוניציפליים: מחוז מוניציפלי 1, מחוז מוניציפלי 2, מחוז מוניציפלי 3, מחוז מוניציפלי 4 והעיר קריוקובו שהייתה חלק ממחוז זלנוגרד במוסקבה.
מעמדו של זלנוגרד כמחוז אדמיניסטרטיבי עוגן בחקיקה מיולי 1995.
בדצמבר 2002 זלנוגרד חולקה לשלושה רבעים וחמישה מחוזות מוניציפליים: מאטושקינו-סאביולקי (שכלל את מאטושקינו וסאביולקי), פאנפילובסקי (שכלל את קריוקובו הישנה ואת סילינו) וקריוקובו.
בינואר 2010 שוב בוצע ארגון מחודש למבנה המחוז והמחוז האדמיניסטרטיבי של זלנוגרד מורכב מאז מחמישה רבעים שונים:
לוג (יחידת מידה)