המחצית השנייה נפתחה במהלך נאה של ויטסחה. הקשר ההולנדי קיבל כדור במרכז המגרש ופרץ לכיוון הרחבה, תוך שהוא מותיר מאחור ארבעה שחקני הגנה. כאשר ניסה לעבור בפעם החמישית, נראה כי הוכשל על סף הרחבה, אך השופט לא שרק. אל הכדור הגיע דוגארי, שבעט בנגיעה מכ-17 מטרים, אך קאן קלט את הכדור בקלות. בדקה ה-53 עשתה באיירן צעד משמעותי לעבר זכייה בתואר, כשעלתה ראשונה על לוח התוצאות. קלינסמן לחץ את הגנת בורדו באגף שמאל של התקפת באיירן, וכדור שהורחק פגע בו ונכנס לתוך הרחבה, שם הגיע אליו קוסטדינוב. החלוץ הבולגרי המשיך בעקב לעברו שול, שעצר את הכדור ובעט מכ-14 מטרים אלכסונית מצד שמאל. הכדור פגע בשחקן הגנה, הטעה את השוער וחדר פנימה, 1-0 לבאיירן. דקות ספורות לאחר מכן התקרבה בורדו לשוויון, כאשר טולו קיבל כדור בתוך הרחבה ובעט בעוצמה לפינה הקרובה, הכדור הכניע את קאן אך נעצר בקורה והורחק. בורדו המשיכה ללחוץ ושלחה כדורים רבים לתוך הרחבה, עם ניסיונות בלתי פוסקים של טולו ודוגארי למצוא את הרשת. עם זאת, דווקא מן העבר השני נכבש השער השני במשחק. כדור קרן של מהמט שול מאגף שמאל נחת על ראשו של קוסטדינוב שניצב על קו החמש. קוסטדינוב ניצל יציאה רעה של הואר, שנותר מחוץ לשערו, ונגח בקלות לקרקע ופנימה, 2-0 לבאיירן בדקה ה-65. שערו הראשון של קוסטדינוב באותה עונה בגביע אופ"א. בדקה ה-76 חזרה בורדו למשחק. דוטואל בעט כדור חופשי כעשרים מטרים משערו של קאן. הכדור לא היה חזק אך קאן לא הצליח לעצור אותו והדף אותו לשערו הוא, טעות של השוער הגרמני ובורדו מצמקת ל-1–2 לאחר 76 דקות. דקה אחת עברה, וזידאן ניסה את כוחו בבעיטה מרחוק, אך הפעם קאן היה במקום. שתי דקות בלבד לאחר השער של בורדו, הבקיעה באיירן מן העבר השני. כדור גובה סתמי ממחצית המגרש סיבך את הגנת בורדו, שהתקשתה להרחיק והכדור נעצר אצל אלכסנדר ציקלר המחליף, שמסר היטב לאחור לכיוונו של שטרונץ. ניסיון הבעיטה של שטרונץ פגע בקלינסמן, הטעה את הואר והפך לשערו ה-15 של קלינסמן במפעל באותה העונה. 3-1 לבאיירן, 78 דקות מהפתיחה. זידאן עוד ניסה לצמק בבעיטת יעף עוצמתית מחוץ לרחבה, שעלתה מעט מעל למשקוף, והתוצאה נשמרה עד לסיום. 3-1 לבאיירן בחוץ, 5-1 בסיכום שני המפגשים, וזכייה ראשונה של באיירן מינכן בגביע אופ"א.
אריאל קלנר
אריאל (אריק) קלנר (נולד ב-5 ביולי 1980, כ"א בתמוז ה'תש"מ) הוא פוליטיקאי ישראלי וחבר הכנסת לשעבר מטעם הליכוד.
ביוגרפיה.
קלנר נולד בחיפה למשפחה חילונית. הוא הבכור מבין שלושה אחים. הוריו תנחום וגליה עלו ארצה מברית המועצות בצעירותם. את לימודי התיכון עשה בבית הספר הריאלי בעיר. בצבא שירת כחובש קרבי בחטיבת גולני. כבר כנער, הצטרף קלנר למטה למען ארץ ישראל בחיפה והשתתף במחאות נגד הסכמי אוסלו.
לאחר שירותו הצבאי למד לתואר BSc בהנדסת תעשייה וניהול בטכניון ובהמשך גם למד לתואר שני במנהל עסקים (MBA) באוניברסיטת חיפה.
עד כניסתו לכנסת עבד כמנהל פרויקטים בחברת ההיי-טק פיליפס בחיפה במשך כשתים עשרה שנים.
פעילות ציבורית.
כסטודנט היה ממקימי התא הכתום בטכניון לעצירת תוכנית ההתנתקות. בעקבות תקופה זו קלנר חזר בתשובה.
ב-2013 הקים את 'חזון לאומי – המרכז למנהיגות ציונית' אשר שם לו מטרה לעצב את מנהיגות דור העתיד ברוח יהודית-ציונית-לאומית. עיקר הפעילות של הארגון היא עם סטודנטים אשר נפגשים מדי שבוע להרצאות, סדנאות וסיורים מתוך פרספקטיבה לאומית-שמרנית-ליברלית. תוכניות הארגון מופעלות בירושלים, חיפה ובתל אביב.
פעילות פוליטית.
בשנת 2014 נבחר קלנר ליו"ר נשיאות ועידת צעירי הליכוד ולחברות במזכירות התנועה. קלנר הוא יו"ר נשיאות ועידת צעירי הליכוד וממייסדי פורום 'דרור בליכוד' – קבוצה אשר קמה בתוך הליכוד, לאחר עזיבתו של ח"כ דאז משה פייגלין במטרה לאגד את הכוחות האידאולוגים השואפים לקדם את ערכי התפיסה היהודית להנהגת המדינה. כמו כן, קלנר פעיל במספר ארגונים חוץ-פרלמנטרים נוספים כגון – הר הבית, חומש תחילה ועוד. ב-2012 נבחר למרכז הליכוד. ביוני 2014 נבחר למזכירות הליכוד מטעם מחוז חיפה.
בפברואר 2019 התמודד בבחירות הפנימיות ברשימת הליכוד ל לנציג מחוז חיפה, לאחר שגבר על ארבעה מתמודדים אחרים. הוא הוצב במקום ה-34 ברשימת המפלגה. הליכוד זכתה בכ-35 מנדטים ובשל כך הוא נבחר לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת ה-22 הוצב במקום ה-37 ברשימת הליכוד בשל המיזוג עם מפלגת כולנו. בבחירות הליכוד זכתה ב-32 מנדטים והוא לא נבחר לכנסת. גם בבחירות לכנסת ה-23 הוצב במקום ה-37, וב-5 ביולי 2020, עם מינויו של גלעד ארדן לשגריר ישראל באו"ם והתפטרותה של ציפי חוטובלי במסגרת החוק הנורווגי חזר לכהן כחבר הכנסת.
הצעת החוק הראשונה שלו בכנסת הייתה לפצל את תפקיד היועץ המשפטי לממשלה.
לקראת הבחירות לכנסת ה-24 הוצב במקום ה-33 ולא נכנס לכנסת.
חיים אישיים.
קלנר נשוי לליאת, ואב לחמישה. מתגורר בחיפה.
פיסה מזכרוני
פיסה מזכרוני (גם: פיסה מזיכרוני) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן. השיר יצא לאור ב-6 באוקטובר 2015, כסינגל הרביעי מתוך האלבום מלכת השושנים, על ידי חברת התקליטים אן. אמ. סי. יונייטד.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-1 ברשת ג', ה-1 ברדיו אמצע הדרך, וה-2 במדיה פורסט.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב והולחן על ידי אורי בן ארי והופק על ידי דודו קומה. השיר הוא מעין בלדה ים-תיכונית, בה מדברת בן זקן על בחור אותו היא אהבה. היא מציינת כי אותו הבחור אף דאג לה לאורך כל הזמן אשר הם היו יחד.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ.
טרם פורסם הווידאו קליפ הנלווה של השיר, העלתה עדן בן זקן לערוץ היוטיוב שלה את האודיו שלו. באודיו ניתן לראות את עטיפתו של הסינגל. בנוסף לכך, ביצעה בן זקן את השיר בשידור חי אותו ערכה באולפן של גלגלצ.
נכון לספטמבר 2019, מונה הצפיות של האודיו עומד על כ-7.4 מיליון צפיות.
פיסה מזיכרוני
נבחרת אוסטרליה
שרפנג
שׂרפנג (בדזונגקה: གསར་སྤང་ར; באנגלית: Sarpang; מתועתק גם לשרבְּהַאנג או שרבַּנג) היא עיירה ות'רומדה () במחוז שרפנג בדרום ממלכת בהוטן ובקרבת הגבול עם הודו.
מצפון לשרפנג עובר כביש מפונקה דרך הערים ואנגדי פודראנג ודמפו. כביש נוסף עובר לאורך הגבול ההודי ומזרחה משרפנג ומחבר אותה עם העיר הגדולה במחוז, גלפו, שם נמצא נמל התעופה גלפו.
הרפובליקה הסובייטית הסינית
הרפובליקה הסובייטית הסינית (בסינית: 中华苏维埃共和国) המכונה גם ״הרפובליקה הסובייטית של סין״ הוקמה בנובמבר 1931 על ידי המפלגה הקומוניסטית, של מאו דזה-דונג, הגנרל ז'ו דה ואחרים, והתקיימה עד 1937. שטחי הרפובליקה לא היו רציפים (ראה מפה). מאו דזה-דונג היה גם יו"ר המדינה וגם ראש הממשלה. כהונתו של מאו כ"מדינה קטנה בתוך מדינה" נתנה לו ניסיון בלוחמה ובגיוס איכרים לצרכיו. ניסיון זה סייע לו להשיג מאוחר יותר את האיחוד הקומוניסטי של סין בסוף שנות הארבעים. הרפובליקה התפרקה בסופו של דבר על ידי צבא המהפכה הלאומית של הקוומינטנג (KMT) בסדרה קרבות וכיתור. בעקבות תקרית שיאן בדצמבר 1936, הקומוניסטים והקוומינטאנג יצרו "חזית מאוחדת" כדי לעמוד בפני הלחץ של הפלישה היפנית. הפלישה הביאה את הקומוניסטים להכרה, כי לפחות בעת כזאת צריך לראות בצ'יאנג קאי-שק כמנהיגה של סין, ולהביא לפירוק הרשמי של הרפובליקה הסובייטית ב-22 בספטמבר 1937.
הקמה.
ב-7 בנובמבר 1931 (יום השנה למהפכת אוקטובר 1917) ועד ה-20 לנובמבר 1931 התקיים הקונגרס הלאומי הראשון של הרפובליקה הסובייטית הסינית בריוג'ין, במחוז ג'יאנגשי. הקונגרס בחר ועד מרכזי בן 67 חברים, והכריז על הקמת ממשלה זמנית של הרפובליקה. רויג'ין הייתה הבירה הלאומית שלהם, והרפובליקה הצעירה קיבלה סיוע מברית המועצות. הרפובליקה הסינית הסובייטית נולדה, אם כי רוב סין עדיין נשלטה על ידי הממשלה הלאומית של הרפובליקה הסינית. בטקס הייסוד של המדינה החדשה, מאו דזה-דונג וקומוניסטים אחרים השתתפו במצעד הצבאי. מאחר שברפובליקה הסובייטית הסינית היה בנק עצמאי, הוא הדפיס את הכסף וגבה מסים משלו, התהליך נחשב לתחילת קיומן של שתי מדינות סין נפרדות.
מאו דזה-דונג כיהן כראש המדינה (יו"ר "הוועד הפועל המרכזי") וראש הממשלה (יו"ר "מועצת הקומיסרים העממיים"). בשיאה הרפובליקה הקיפה שטח שלמעלה מ-30,000 קמ"ר. חלק גדול משתי פרובינציות ואוכלוסייה של שלושה מיליון נפש. כלכלתה הייתה יציבה יותר מרוב האזורים שבשליטת מצביאים צבאיים. בנוסף לחיילי המיליציה והגרילה, הצבא האדום הסיני הגיע ליותר מ-140,000 חיילים בתחילת שנות השלושים. לצבא האדום הסיני הייתה טכנולוגיית תקשורת מודרנית (טלפונים, טלגרף ורדיו, שצבאותיהם של מצביאים אחרים בסין, היו חסרים), והעבירה מסרים מקודדים אלחוטיים תוך כדי שבירת הקודים הלאומיים. באותה עת, רק הצבא של צ'יאנג קאי-שק יכול היה להביס את הכוחות הקומוניסטיים.
הקוומינטנג, בראשותו של צ'יאנג קאי-שק, חש מאוים על ידי הרפובליקה העצמאית. הוא גייס את המצביאים האזוריים הסיניים שיצטרפו לצבא הלאומי ויחסלו את הרפובליקה הסובייטית הסינית שמאו הקים, והטילו מצור עליה.
הקומוניסטים הגיבו במבצעים שונים נגד הכיתור. מסעות הכיתור הראשונים של צ'יאנג קאי-שק נכשלו, על ידי ניצחונות של הצבא האדום הסיני, בהנהגת מאו. עם זאת, לאחר מסע השלישי נגד הכיתור הוחלף מאו על ידי וואנג מינג, קומוניסט סיני שחזר מברית המועצות.