סדרת הקומיקס "יומנו של חנון" התפרסמה באתר "FunBrain" משנת 2004 וזכתה לקהל קוראים של מיליונים. הספר הראשון בסדרה, "יומנו של חנון" יצא לאור באפריל 2007 בארצות הברית, והתקבל בהתלהבות. הוצאת הספר לאור במקביל לפרסום הסדרה באינטרנט, הייתה מודל לשיווק באינטרנט, כשקיני, מעצב אתרים בהכשרתו, נבחר בשל הצלחה זו להיות אחד מ-"100 האנשים המשפיעים" לשנת 2009 על ידי טיים מגזין. הספר שהה למעלה משנה ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.
המשך הסדרה.
הספר "יומנו של חנון - עובדות החיים" ("האמת המכוערת" במקור) היה אמור להיות האחרון בסדרה, כיוון שבו גרג מסיים את החטיבה. אך בדף הראשון בספר החמישי כתוב תחת השורה "בקרוב" – "עוד יומנו של חנון". ב"יומנו של חנון – עשה זאת שוב בעצמך", כתוב מתחת שורת "בקרוב" – "יומנו של חנון 6". בחודש יוני 2011 פרסמו ברשת שהספר השישי יקרא "Diary of a Wimpy Kid: Cabin Fever" או בעברית מכת קור, והוא יצא ב-15 בנובמבר 2011 באנגלית. הספר יצא ב-6 בספטמבר 2012 בעברית. בנוסף יצא גם ספר שביעי בשם הצלע השלישית. בהמשך לספר השביעי, נוצר הספר השמיני שנקרא משחקי מזל, שיצא באנגלית בשנת 2013 ותורגם לעברית בשנת 2014, כמו כן יצא ספר התשיעי שנקרא חופשה על גלגלים, שיצא בשנת 2014 ותורגם לעברית בשנת 2015. לבסוף יצא "יומנו של חנון - קולות מהעבר" שיצא בשנת 2015 ותורגם לעברית במאי 2016. הספר ה-11, "הכול או כלום", יצא כמו המקורי ב-1 בנובמבר 2017, והוא נחשב לספר הסיום של יומנו של חנון. הספר ה-12, "יציאת חירום" יצא ב-7 בנובמבר 2017 ותורגם לעברית ב-1 בדצמבר 2017. הספר ה-13, "המלחמה הקרה" יצא ב-30 באוקטובר 2018, ובאותו יום יצא גם בתרגום לעברית. הספר ה-14, "בית ההריסות", יצא ב-5 בנובמבר 2019 ובאותו יום יצא גם בתרגום לעברית. כשנה אחר כך ב-27 בנובמבר 2020 יצא באנגלית הספר ה-15, "במים עמוקים" וכמעט חודשיים אחרי, ב-10 בדצמבר 2020, יצא בתרגום לעברית.
טבעונים
טַבָּעוֹנִים (שם מדעי: Amphisbaenia, מכונים גם לטאות תולעת), הם תת-סדרה של קשקשאים הדומים לתולעים.
הטבעונים חסרי גפיים למעט הביפדיים שהם בעלי רגליים קדמיות. אורכם נע בין 10 ס"מ למטר, הגם שרובם אינם ארוכים מ-18 ס"מ. הם בעלי עיניים קטנות לא בולטות והזנב שלהם מעוגל בקצהו כמו הראש, כך שקשה לצופה להבדיל בין הראש לזנב. בנוסף, הם בעלי יכולת לזחול קדימה ואחורה.
הם מצויים בעיקר באפריקה ובאמריקה הדרומית, אך יש מינים גם בפלורידה, מרוקו, חצי האי ערב ובסוקוטרה והביפדיים אנדמיים לאזורים במקסיקו. הטבעונים מתגוררים במחילות שהם חופרים באדמה לחה ומהודקת.
העור שלהם מורכב מטבעות כמו תולעים וברובם הם חסרי פיגמנט ועל כן ורודים כמו תולעים. עם זאת, חלק מהטבעונים הם בעלי פיגמנט והם נוטים יותר לצאת אל פני הקרקע. המידע על הטבעונים מועט בגלל הקושי לחקור אותם בבתי הגידול שלהם.
הטבעונים כוללים ארבע משפחות:
טקס חנוכת בית
ביפדיים
ביפדיים (שם מדעי: "Bipedidae"), היא משפחה של קשקשאים בתת-הסדרה של הטבעונים בתוכו סוג יחיד - בִּיפֶּס ("Bipes"). בניגוד לשאר הטבעונים יש להם שתי גפיים קדמיות המשמשות לחפירה. בגפיים הקדמיות יש לביפדיים 3-5 טופרים, בהתאם למין. במשפחת הביפדיים סוג אחד בלבד הכולל שלושה מינים, אנדמיים לאזורים במקסיקו. שניים מתגוררים בדרום מערב מקסיקו ואחד בדרום באחה קליפורניה. אף על פי שהם מן הסתם הלטאות השכיחות ביותר באזורים בהם הם מתגוררים, הם כמעט ואינם נצפים על ידי בני אדם מפני שהם מתגוררים מתחת לאדמה. הביפדיים הם טורפים.
בשנת 1977 פרסם הוברט מואר סמית זיהוי למין רביעי במשפחה, אותו כינה "Bipes alvarezi", אולם כיום מקובל שמדובר ב-"Bipes canaliculatus".
שלושת המינים הם:
קאבלאם
מתן
מתן הוא יישוב קהילתי במזרח השרון.
גאוגרפיה.
מתן הוא יישוב קהילתי המשתרע על פני כ-570 דונם וממוקם צפונית לקיבוץ חורשים, היישוב הקהילתי נירית ומושב ירחיב, בגבול השרון המזרחי והשומרון. סמוכים לו היישובים הערבים - ישראלים כפר ברא וג'לג'וליה, ובקצה היישוב עוברת חומת בטון גבוהה המפרידה בינו לבין הכפר הפלסטיני חָבְלֶה. הערים הגדולות הסמוכות למתן הן: כפר סבא, הוד השרון וראש העין. בסמוך ליישוב עובר נחל קנה שהוא נחל אכזב. מתן הוא יישוב של בתים צמודי קרקע על אדמות מנהל. היישוב שייך למועצה אזורית דרום השרון ומנוהל על ידי ועד מתנדב נבחר.
היסטוריה.
ההחלטה על הקמת היישוב התקבלה בדצמבר 1990, כאשר קבינט השרים לעליה וקליטה אישר פה אחד את תוכנית "יישובי הכוכבים", שהציג משרד הבינוי והשיכון, לפיתוח רצף של יישובים קהילתיים וכפריים לאורך כביש 6 (שהיה אז בתכנון וסלילותו לא החלה עדיין). התוכנית שאושרה השתרעה על ציר הגבעות לאורך "הקו הירוק", בין מודיעין למי עמי שבואדי עארה, וכללה פתרונות דיור לכמאה אלף תושבים, ב-12 יישובים בעלי צביון פרברי־קהילתי. תוכנית היישוב קיבלה את שם הקוד "אייל א' דרום" והוא תוכנן להכיל עד 2,300 יחידות דיור.
בעת השקת התוכנית הסביר מנכ״ל משרד השיכון, אריה בר, כי מטרת התוכנית היא לספק דיור במהירות, עקב גל העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90, והרצון לענות לביקוש של זוגות צעירים לגור בבתים צמודי קרקע במרכז הארץ. אך חבר הכנסת מיכאל איתן מהליכוד, שהיה אחד מיוזמי התכנית, הסביר שהמטרה היא גם לחבר את ההתנחלויות במערב השומרון ליישובי "הכוכבים" וליצור רצף טריטוריאלי משני עברי הקו הירוק. ו"שבנייה על ציר הגבעות יוצרת זיקה מיידית בין המתיישבים על הקו לבין השומרון, מוחקת את הקו הירוק, ומונעת התקדמות לפשרה טריטוריאלית עם הפלסטינים". במהלך שנת 1991 הוציא משרד השיכון מכרז על אדמות שהפשיר "מינהל מקרקעי ישראל". שר השיכון באותה עת, אריאל שרון, ביקש לספק מגרשים לזוגות צעירים עבור בנייה צמודת קרקע במחיר סמלי, ולאפשר להם בנייה מרוכזת באמצעות עמותות כדי להוזיל את העלויות. תחילת האכלוס שלו הייתה בשנת 1995.
עם הקמת היישוב הוקמה חומת בטון ממזרח לו, לאורך הקו הירוק, מאחר שהוא ממוקם כ-50 מטר בלבד מבתי הכפר חבלה.
בעקבות האינתיפדה השנייה בשנת 2001, החלה מדינת ישראל בהקמתה של גדר הפרדה לאורך כל מרחב התפר. בנוסף, לצורך הפרדת תנועת כלי הרכב הפלסטינים והישראלים לאורך כביש 55, תוכנן כביש חדש בין קרני שומרון למתן, כביש 5250, שישמש את תנועת כלי הרכב הישראלים בלבד. כך שתנועת כלי הרכב הפלסטינים לכיוון קלקיליה והכפר חבלה תמשיך על כביש 55 שהמשכו לכיוון ישראל יחסם. לתוכנית כביש 5250, עלו התנגדיות רבות. בהן תושבי מתן שחששו מהתנועה הרבה שתעבור דרך היישוב. בנוסף תוואי הכביש עבר בשטח הררי קשה לבנייה ודרש הפקעה של מאות דונמים של קרקעות מהכפרים הפלסטינים, בנוסף לקרקעות שהופקעו לצורך בניית הגדר. במקום זאת נבנתה גדר ההפרדה באזור כך שתכלול גם את אלפי מנשה וכביש 55 בקטע המוביל אליה, שאחריו נבנה מעבר אליהו. בנוסף חששו תושבי מתן שהתוואי יאפשר לעיר קלקיליה ולכפר חבלה להתאחד לגוש עוין שיאיים עליהם. התוואי נבנה לבסוף כך שהוא מפריד בין קלקיליה והכפר חבלה.
בתחילת שנות ה-2000 החלה הרחבת המושב ירחיב לכיוון מתן, על ידי חברת שיכון ופיתוח שזכתה במכרז לבניית ההרחבה. בעקבות הרחבת המושב ירחיב, אוחד השטח הבנוי שלו עם מתן. והיישובים חולקים רחובות משותפים. באותה עת גם פרץ סכסוך בין תושבי מתן לחבר מושב ירחיב שביקש להקים רפת חדשה, שלה התנגדו.
דמוגרפיה.
נכון לינואר 2019 גרים ביישוב כ-900 משפחות - רובן יהודיות ואחת שומרונית, וסה"כ כ-5,000 תושבים.
שם היישוב וסמלו.
את שם היישוב הציע חבר ועדת השמות הממלכתית הגאוגרף יהודה זיו, בשל סמיכותו של היישוב לכפר הפלסטיני ראס עַטייָה, שפירוש שמו "פסגת המתנה", וליישוב ירחיב אשר צמוד אליו. בנוסף השם "מתן" מוזכר בתנ"ך, בספר משלי, יח', טז': . פירוש הפסוק: נתינה לאחֵר מרחיבה את לבו ואת דעתו של אדם.
סמל היישוב נבחר לאחר שעוצב על ידי אחד מילדי בית החינוך, שזכה בתחרות עיצוב הסמל ליישוב החדש. סיסמת היישוב, המכילה את מהותו היא: "מתן – אופי עם יופי" – שילוב בין היופי הפסטורלי של השרון-שומרון, לבין האופי – אוכלוסייה חילונית ברובה, עובדת ומשכילה, אם בכוחות הביטחון, אם בהייטק, במגזר הציבורי והפרטי ועוד; קהילה שמשקיעה רבות בעשייה למען הזולת ולמען הסביבה, ושומרת על שכנות טובה עם הכפרים בסביבה.
מוסדות היישוב.
היישוב מנוהל על ידי ועד מקומי המונה 10 חברי ועד מתנדבים. במתן צוות של עובדי הוועד המקומי בראשם עומד המזכ"ל. המזכ"ל הראשון של היישוב, אמיר עשבי, בשנים 1998 ועד 2008, אנשי אחזקה וביטחון. ביישוב גני ילדים, בית ספר יסודי, מתנ"ס, בית כנסת אורתודוקסי, שני מרכזי מחזור, מרכז שיטור קהילתי (מש"ק), סניף של תנועת הנוער "האיחוד החקלאי", מועדון נוער, אולם ספורט, בריכה ומרכז מסחרי.
תלמידי התיכון לומדים ברובם בתיכון האזורי "עמי אסף" הסמוך לבית ברל, שבכפר סבא.
במתן מערך ביטחון יישובי הכולל: קב"ט, סייר ועמדת ש"ג מאוישת ברוב שעות היממה.
חטמ&quot;ר 769
חטיבה 769
העצבונים
העצבונים (באנגלית: The Angry Beavers) היא סדרת אנימציה ששודרה בערוץ 2 בין השנים 1999 ו-2000 ובערוץ ניקלודאון בין השנים 1997 ו-2001. במוקד הסדרה האחים הבונים נורברט ודאגט והרפתקאותיהם. דמויות נוספות בסדרה הם מר בונה וגב' בונה וכן סטייסי וצ'לסי, אחיותיהם הקטנות של האחים.
מידע כללי.