בשנת 1989 יזם אדם מזור את רעיון הכנתה של תוכנית אב כוללת רב תחומית וארוכת טווח לישראל בשנות האלפיים. אגודת האדריכלים ומתכנני הערים בישראל, לשכת המהנדסים האדריכלים והאקדמאיים במקצועות הטכנולוגיים בישראל, הפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים והטכניון מכון טכנולוגי לישראל, הצטרפו ליוזמה זו. בשם גופים אלו עמד אדם מזור בראש הצוות שהכין את תוכנית "ישראל 2020" מתחילת היוזמה ועד להשלמתה המלאה של התוכנית (1997).
"ישראל 2020" היא התוכנית בעלת ההיקף הגדול ביותר שבוצעה אי פעם בישראל כאשר למעלה ממאתיים וחמישים אנשי מקצוע מבכירי הקהילייה האקדמית והמקצועית בישראל, משתפים פעולה במשך כשבע שנים בביצועה תוך ליווי של אחד עשר משרדי ממשלה, הסוכנות היהודית, מינהל מקרקעי ישראל ונציבות המים. לראשונה נכללו בתוכנית אחת כל התחומים הכלכליים, החברתיים, התשתיתיים והסביבתיים ובכלל זה מערכות החינוך, הביטחון התחבורה והתקשוב, תוך תשומת לב להשפעות ההדדיות של פעילויות בתחומים השונים. התוכנית פורשת את סוגיות התכנון השונות של ישראל, ואת תסריטי העל לדמותה העתידית של המדינה. "ישראל 2020" מגדירה באמצעות סדרת חלופות, את מרחב האפשרויות מתוכו עוצבה "תמונת העתיד" הכלכלית, החברתית והסביבתית המשולבת לישראל בשנות האלפיים, תוך הצבעה על אמצעי המדיניות להגשמתה.
בהקשר לתוכנית "ישראל 2020" זכה אדם מזור בפרס ע"ש הנרי גוטווירט לעידוד המחקר (1990); בתעודת הוקרה למחקר מצטיין של מוסד הטכניון למחקר ולפיתוח בע"מ (1995), נבחר על ידי מבנים; ירחון לענף הבניה כ"איש השנה בשדה התכנון" (1996); זכה לתעודת הוקרה של יו"ר אגודת האדריכלים ומתכנני הערים בישראל ונשיא הטכניון מכון טכנולוגי לישראל (1988); לתעודת ההוקרה בתחום בינוי הערים במלואת יובל למדינת ישראל שהוענקה במשותף על ידי הגופים והאגודות המקצועיות בתחום האדריכלות והתכנון ובשם הפקולטות לארכיטקטורה ובינוי ערים בישראל (1998); ובתואר "יקיר התכנון" שהוענק לו על ידי איגוד המתכננים בישראל (2004).
תוכנית האב לישראל בשנות האלפיים – "ישראל 2020" מהווה בסיס לרבדי התכנון הסטטוטוריים של ישראל: תמ"א 35 והתוכניות המחוזיות השונות וכבסיס לחשיבה כלכלית (כנס קיסריה) וכנסים בנושאי תשתיות, נדל"ן, חברה וסביבה.
"ישראל 2020" זכתה לתהודה בינלאומית רבה שהובילה לשיתופי פעולה בביצוע ובסיס ידע ומתודולוגיה לפרויקטים תכנוניים שונים באירופה (שווייץ, גרמניה, פולין, הולנד, ארצות הברית, ירדן והפלסטינים).
משנת 2000 הוביל אדם מזור, מהלך תכנוני משלים: מ"ישראל 2020 ל-2050". באמצעות מוסד שמואל נאמן למחקר מתקדם במדע וטכנולוגיה, הטכניון מכון טכנולוגי לישראל. במסגרת פעולה זו מקודמים שני מהלכים עיקריים: "תכנון חוצה גבולות בין ישראל ושכנותיה" ו"תכנון לשוויון במדינת ישראל".
ב-1999 יזם אדם מזור את הקמת "ארגון הגג" של איגודי האדריכלים המתכננים והמהנדסים האזרחיים בישראל ועמד בראשו של ארגון זה עד שנת 2004.
עמד בראש צוותי התכנון למערכים עירוניים כגון: תוכנית מפורטת לשימור ופיתוח "נווה צדק" בתל אביב; תוכנית אב לקריה בתל אביב; תוכנית אב למערכת החינוך המטרופוליני לערי גוש דן; תוכנית אב למערכת החינוך בתל אביב-יפו; תוכנית אב לעסקים, תעשייה ומשרדים בתל אביב-יפו; תוכנית מתאר ותוכנית מפורטת למערב רמת השרון; תוכנית אב לשיקום והחייאת העיר התחתית והמעגנה המערבית בחיפה; תוכנית מתאר ומפורטת לרובע בן כ-12,000 יח"ד ומרכז עסקים "דרום גלילות" (רמת השרון – תל אביב); תוכנית לרובע משען ברעננה. ותכנן מבנים רבים ומגוונים למגורים, תעסוקה, משרדים, מבני ציבור ומבנים ייעודיים שונים.
בשנת 2001 הצטרף לצוות המשרד אדריכל אורי מזור, בנו של אדם. לאחר מותו של אלי פירשט "מזור - פירשט אדריכלים ומתכנני ערים" מנוהל על ידי מעין פירשט ואורי מזור.
מזור היה נשוי לעיה (עמליה), בתה של ד"ר הדסה היינריך, ואב לארבעה בנים ובת. אחותו הייתה ריטה, אלמנת מרדכי גור.
מזור נפטר ב-28 ביוני 2022.
עבודות מקצועיות.
תוכניות אב, מתאר ומדיניות פיתוח עירונית.
בישראל.
תוכניות אב ומתאר: לתל אביב יפו (1979); להוד השרון (1979); לכרמיאל (מ-1995); לקריית גת (1997); לבני ברק (1997); לראשון לציון (מ-1998); לדרום חולון (מ-1998); לרחובות (מ-2000); לרמת השרון (מ-2002)
תוכניות לשיקום ופיתוח עירוני.
בישראל.
דרום מזרח ירושלים (1967); מגדל אשקלון (1981); "לב העיר" תל אביב (1986); "נוה צדק" תל אביב (1986); העיר התחתית ועורף הנמל בחיפה (2001).
תכנון מפורט לשכונות מגורים ומקבצי מגורים.
יישוב קהילתי שיתופי בנוה אילן (1968); רובע מבנן בעיר העתיקה בירושלים (1978); שכונת מגורים ברמת השרון (1986); שכונת מגורים "סומיל" בתל אביב (1982); אזור "הר נפוליאון" בתל אביב (1985); שכונת מגורים בהרצליה (1986); שכונת מגורים "אבו כביר" בתל אביב (1986); רובע ה"סיטי" באשדוד (1987); יישוב קהילתי "צור הדסה" (1988); מבנני מגורים בחוף תל אביב (1989); שכונת "המזרח" באשדוד (1996); רובע תע"ש: רמת השרון, הרצליה, הוד השרון (2000); שכונת רמות בבאר שבע (2000); רובע "דרום גלילות" רמת השרון-תל אביב (2002).
תכנון מרכזיים עירוניים.
בישראל.
דרום הקריה, תל אביב (1979); מערב רמת השרון (1981); אזור הזרוע הצפונית של המע"ר ו"מרכז השלום" בתל אביב (1984); קריית תעסוקה עתירת מדע ברמת השרון (1991); אזור תע"ש הרצליה-הוד השרון-רמת השרון (1991); צומת סביון-קריית אונו; מרכז אלי כהן, באר שבע (2000); מרכז מטרופוליני בדרום גלילות (2000); העיר התחתית בחיפה (2001); מתחם הירקון בני ברק (2002).
תוכניות אב ומבני תיירות ונופש.
תוכנית אב לתיירות ונופש – אילת (1974); תוכנית אב לתיירות ונופש – ערד (1977); מרכז תיירות ועסקים – אילת (1977); תוכנית אב לתיירות ונופש – אשדוד (1982); תוכנית לאזור מלונאות, נופש ומרינה (כולל - טיפול בכל אזורי החוף באורך של כ־9 ק"מ) – אשדוד (1983); תוכנית אב ארצית לתיירות, לטווח הקצר, הבינוני והארוך לישראל (1985); תוכנית אב לחוף הים - תל אביב (1986); תוכנית אב לפיתוח התיירות ותכנון אזור התיירות – ערד (1988); תוכנית אב לפיתוח התיירות ותכנון אזור התיירות – העמקים (1989); תוכנית לספורט, רווחה ונופש. כ-3,000 דונם - רמת השרון (1989); שימור מבנה הפגודה בתל אביב ותכנונו למלון (1989); מבנה מלונית ברח' הירקון - תל אביב (1989); תוכנית לחוף נהריה, בינוי ערים, עיצוב עירוני, מרינה, מלונות ומגורים (1991); מרינה, אזור תיירות, מסחר ומגורים – אשדוד (1991); תוכנית אב לתיירות ל"נגב בשלום" (1993); חיפה דרום - מלונאות (לאחר זכייה בתחרות) (1995); עתלית, תוכנית אב לפיתוח מגורים ותיירות (1996); תוכנית אב לפיתוח התיירות בערבה וברמת הנגב (1996).
תעשייה וביטחון.
מבנים ומפעלי תעשייה עבור התעשייה האווירית (1964–1974); מתקנים ביטחוניים, מחנות צה"ל ומרכזי שליטה עבור צה"ל (1972–1974); מתקן מרכזי לתקשורת, כולל "מגדל תקשורת" - הקריה, תל אביב (1984); תחנת טרנספורמציה ראשית עבור חב' חשמל - מנשיה, תל אביב (1986); מבנה תעשייה עתירת ידע - תל אביב (1987); פארק תעשיות עתירות ידע (כ־400,000 מ"ר) - רמת השרון (1990); מבנה תעסוקה עתירת ידע (כ-30,000 מ"ר) - רמת השרון (1991); טרמינל הנוסעים - נתב"ג (1993); תחנת כוח - נתב"ג (1995); טרמינל 2 - נתב"ג (1995); טרמינל "ארז" - גבול ישראל והרשות הפלסטינית (1996); תוכנית אב לתל השומר (1996); מבנה מעבדות, משרד הביטחון (1996); מרכז אנרגיה לנתב"ג 2000 (1998); תוכנית אב למחנה תל השומר, צה"ל (1998); מבנה סמך, נתב"ג 2000 (1999).
חתן פרס ישראל.
מזור הוא חתן פרס ישראל בתחום האדריכלות והעיצוב לשנת ה'תשע"ג (2013). בנימוקי הוועדה צוין:.
קונסרבטיבי
קצין תכנון
קצין נפגעים
שעיר לעזאזל
הטלת אשם
חסידות קומארנו
אייזנברגר
משפט פראג
ביטול החמץ
כיכוב (גאומטריה)
One Day in Your Life (שיר)
One Day in Your Life (מילולית: יום בחייך) הוא שיר של הזמר והיוצר מייקל ג'קסון. השיר הופץ בהוצאת מוטאון ב-1975, כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן הרביעי של ג'קסון, Forever, Michael.
ב-1981, השיר הופץ בשנית, באלבום האוסף הנושא את אותו שם, לאחר ההד התקשרותי הגדול שיצר האלבום, Off the Wall, למרות שג'קסון הוציא אותו תחת חברת תקליטים שונה.
תבנית אסוציאטיבית
במתמטיקה, תבנית אסוציאטיבית היא תבנית ביליניארית המוגדרת על אלגברה, ומקיימת את החוק formula_1. נקראת גם תבנית אינווריאנטית. לתבניות אסוציאטיביות תפקיד מרכזי בכמה טיפוסים של אלגברות מממד סופי.
שחייה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) נערכה בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית. תחרויות השחייה נערכו בין ה-29 ביולי 1984 ל-4 באוגוסט 1984. 29 משחים נערכו במשחקים אלו (14 לנשים ו-15 לגברים), בהשתתפות 494 משתתפים (186 נשים ו-308 גברים) מ-67 מדינות.
נבחרות השחייה של ארצות הברית () לגברים ולנשים שלטו ללא עוררין בתחרויות השחייה, בהיעדרן של נבחרת השחייה לנשים של מזרח גרמניה (), בשל החרם על המשחקים. היא זכתה ב-21 מדליות זהב מתוך 29 אפשריות ו-34 מדליות בסך הכל מתוך 53 אפשריות.
השחייניות הבולטות.
ננסי הוגסהד () זכתה ב-4 מדליות, מהן 3 זהב ומדליית כסף אחת, טרייסי קולקינס (), מרי טי מאהר () וקרי סטיינסייפר () זכו כל אחת ב-3 מדליות זהב, טיפני כהן () זכתה בשתי מדליות זהב. אן אוטנברייט () זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
השחיינים הבולטים.