לפני כ-12,000 שנה החלה התיישבות במערות האזור שהיה פורה ולח בסיום עידן הקרח האחרון. המקום שכן בסמיכות לחוף הים הכספי, שמפלס מימיו הגיע אותה עת כ-80 מטר מעל למפלסם הנוכחי. ב-1939 החל סקר ארכאולוגי בגובוסטאן ונמשך מאז בידי חוקרים שונים. עד כה נתגלו למעלה מ-6,000 פטרוגליפים, שהמוקדמים שבהם הם מהאלף ה-8 לפנה"ס. בפטרוגליפים נראות דמויות אדם ובעלי חיים דוגמת שור הבר, חזיר בר וסוסיים - חלקם בגודל טבעי. עוד נראות בהם סצינות ציד, הקרבת קרבנות, סצינות קרב, ריקודים והתרחשויות נוספות מחיי היום-יום. ציורי סירות גומא, שלפי אמונת התושבים הובילו את השמש לאחר שקיעתה במערב למקום זריחתה במזרח ביום המחרת, הביאו את החוקר הנורווגי תור היירדאל להציע, על סמך דמיון בין ציורים אלה לסירות סקנדינביות, כי מקורם של תושבי סקנדינביה היה בתחומי אזרבייג'ן של ימינו.
פטרוגליפים וכתובות אבן נמצאו בגובוסטאן גם מהתקופה הרומית ומימי הביניים. כתובת בלטינית מסוף המאה ה-1 נחקקה בידי יוליוס מקסימוס (Julius Maximus), שר מאה בלגיון הרומי ה-12 שיכול ויצא למשימת סיור מסוריה. כתובת זו, שתוכנה כבר אינו קריא בשל פגעי האקלים, נחשבת לכתובת הרומית המזרחית בעולם.
פטרוגליפים מימי הביניים הפכו קטנים ומופשטים יותר בהשפעת האסלאם, ונמצאו בשמורה כתובות בערבית מהמאה ה-12 עד המאה ה-14. האתר הניב ממצאים נוספים רבים כולל אבן טמבורין ששימשה ככלי נגינה פרימיטיבי, וכן נתגלו בו שרידי יישוב ואתרי קבורה.
בשנת 2007 הכריז ארגון אונסק"ו על שטח של 5,370 דונם בשמורה כאתר מורשת עולמית. בשמורה נמצא גם מוזיאון.
הרי געש של בוץ.
בשמורה יש מספר גדול של הרי געש של בוץ, וההערכה היא כי מתוך 700 הקיימים בעולם, 300 נמצאים במזרח אזרבייג'ן. אלה הם תלים הנמצאים כ-10 ק"מ מדרום לאזור הפטרוגליפים, הפולטים בוץ מבעבע וגז.
תוכי אפריקאי אפור
העיר מוקפת החומה בבאקו
ארמון טולרי
גרוזית
קתדרלת בגרטי
קתדרלת בגרטי (בגאורגית: ბაგრატის ტაძარი, בַּגַרטיס טאדזרוֹ) הידוע גם בשם קתדרלת דורמיציון או קתדרלת כותאיסי, היא קתדרלה וכנסייה מהמאה האחת עשרה בעיר כותאיסי שבמחוז אימרתי גאורגיה. הקתדרלה שכיום הרוסה, הונצחה, בהיסטוריה של האדריכלות הגאורגית של ימי הביניים, כיצירת מופת.
הקתדרלה היא מבנה בולט בתוואי הנוף של מרכז העיר כותאיסי, והיא מתנשאת על פסגת הר אוק'ימריאוני, על שלוחת סלע לתוך נהר הריוני, ומהווה נקודת תצפית על העיר כותאיסי הפרושה מתחתיו. היא נבנתה בתחילת המאה האחת עשרה, בתקופת שלטונו של המלך בגרט השלישי, שאיחד את הממלכות הגאורגיות לממלכה הגאורגית המאוחדת, ונקראה על שמו.
הקתדרלה משופעת בכותרות רומנסקיות ובאבני בנייה שבהן גילופים של חיות, בני אדם ויצורים מיתולוגיים.
היסטוריה.
כותאיסי שימשה בימי הביניים כבירת הממלכה הגאורגית המאוחדת, עד לכיבושה של טביליסי על ידי דוד הבנאי. הקתדרלה הוקמה על ידי המלך הראשון של הממלכה, והייתה בשיאה פריחתה הקתדרלה הגדולה בגאורגיה.
כתובת על הקיר הצפוני מציינת כי הונחה שם בשנת 1103. בשנת 1692, אירע פיצוץ בקתדרלה, על ידי חיילים עות'מאנים, שפלשו לממלכת אימרתי. הפיצוץ העיף את התקרה וכיפת המבנה, והותירה את המבנה ללא כיסוי, כפי שהוא עד היום.
עבודות שימור ושיחזור, כמו גם מחקרים ארכאולוגיים, שהחלו בשנת 1952, עדיין בתהליך. בשנת 1994, קתדרלת בגרטי, יחד עם מנזר גלאתי, נכללו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו כיחידה אחת. בשנת 2001, שוחזרה הקתדרלה, וחזרה למצבה הראשוני של קתדרלה השייכת לכנסייה הגאורגית האורתודוקסית-אפוסטלית. בשלב זה עדיין לא משמשת הקתדרלה כמקום תפילה, אולם מושך אליו תיירים רבים. לעיתים קרובות היא משמשת כסמל העיר כותאיסי, ונחשבת לאחד ממוקדי התיירות העיקריים של העיר. הקתדרלה הוכרזה כאתר מורשת עולמית בסיכון בשנת 2010, בשל עבודות שיפוץ מקיפות שנעשו במבנה, ואשר פגעו במקוריותו ובשלמותו האדריכלית. לאחר שעניינה נדון במספר ישיבות שנתיות, ההכרזה כאתר מורשת עולמית בוטלה בשנת 2017.
קתדרלת בגרט
מפרץ נאפולי
מפרץ נאפולי (איטלקית Golfo di Napoli) הוא מפרץ הממוקם בים הטירני במחוז קמפניה בחופה המערבי של איטליה. המפרץ תחום מצפון-מערב בחצי האי פלגראה (Flegrea) ובאיים פרוצ'ידה ואיסקיה שבהמשכו, ומדרום בחצי האי סורנטו ובאי קאפרי הנמצא בהמשכו. ממזרח למפרץ מתרומם הר הגעש וזוב וממערב לו הוא נפתח אל הים הטירני.
באזור שורר אקלים ים תיכוני נוח, דבר התורם לכך שהמפרץ הוא יעד תיירותי ממעלה ראשונה באיטליה והוא ניחן בעושר היסטורי ותרבותי. נוסף על האיים, ראויים לציון העיר נאפולי, העיירות סורנטו וטורה אנונציאטה והאתרים הארכאולוגיים בפומפיי ובהרקולנאום.
אינדוקציה (פירושונים)
אקסיומות ZF
שניית קשת
תאוצה רדיאלית
ג'אקו
ג'קו
ז'וזף מארי ז'אקאר
ז'וזף מארי ז'אקאר (בצרפתית: Joseph Marie Jacquard; 7 ביולי 1752 –7 באוגוסט 1834) היה יצרן כובעי קש לפני שהפך לטווה משי צרפתי ולממציא, אשר שיפר את התכנון המקורי של הנול של ז'אק דה ווקנסון משנת 1745, בהמציאו את המנגנון של הנול של ז'אקאר בין השנים 1804–1805. המנגנון של הנול נשלט על ידי חורים המסודרים בצורה מסוימת על גבי אוסף כרטיסים. המנגנון מאפשר אריגה של צורות מורכבות. אריגה זו מכונה אריגת ג'קארד.
ז'אקאר נפטר באולן (Oullins) ב-7 באוגוסט 1834. שש שנים מאוחר יותר הוקם פסל לזכרו בליון, באזור שבו הושמד מיצג הנול שלו משנת 1801.
שיכור
חוק (פירושונים)
מרגלי קיימברידג'
מרגלי קיימברידג' (באנגלית: Cambridge Spies) סדרת דרמה בריטית בת ארבעה פרקים העוסקת בחייהם של חברי רשת קיימברידג' משנת 1934 ועד לעריקתם של גאי ברג'ס ודונלד מקלין לברית המועצות.
הסדרה נוצרה בשנת 2003 בבימויו של טים פייוול ובהפקת ה-BBC. את התסריט כתב טים פייוול .
קהילה (אינטרנט)
מוחמד
מוחמד בן עבדאללה בן עבד אל-מוטלב, הידוע כמֻחַמַּד (בערבית: مُحَمَّد, , 570 בערך – 8 ביוני 632) הוא מייסד דת האסלאם. נחשב במסורת המוסלמית לאחרון ולחשוב ביותר מבין הנביאים. פירוש השם בערבית הוא "מהולל" או "מפואר". מכונה בפי המוסלמים לפעמים גם "מאוולאנא" (בערבית: مَوْلَانَا, תעתיק מדויק: מולאנא) אך השם הנפוץ יותר הוא "רסוּל אללה" (בערבית: رَسُول الله, "שליח האל") או פשוט "אַ(ל)נַּבִּי" (ערבית: اَلنَّبِيّ, "הנביא").
המקורות על חייו של מוחמד ואמינותם.
המסורת המוסלמית היא המקור העיקרי לעדויות על חייו של מוחמד. אורח חייו של מוחמד נחשב באסלאם כדגם לאורח החיים הראוי למוסלמי מאמין, ועל כן עשו חכמי ההלכה המוסלמיים מאמץ רב לקבץ מסורות על אורח חייו של מוחמד ולבדוק את אמינותן. המסורות האלה הן ענף מיוחד במסגרת ספרות החדית', והן מכונות א-(ל)סירה א-(ל)נַבַּוויה (السِّيرة النَّبَويّة) - קורות הנביא. במסגרת חקר ההיסטוריה של האסלאם, ערכן של העדויות האלה שנוי במחלוקת. חכמי ההלכה המוסלמיים בדקו את אמינות המסורות על-פי שלשלת המוסרים שלהן (אסנאד إِسْنَاد). על-פי ההנחה שמסורת על חייו של הנביא עברה מדור לדור, כל מוסר בשלשלת צריך להיות צעיר מן המוסר שבא לפניו, וכן צריכה להתקיים אפשרות שהשניים נפגשו.
היסטוריונים של האסלאם פיתחו שיטה משלהם לבדיקת אמינות המסורות שמתבססת על עקרונות פילולוגיים, על השוואות למקורות מחוץ למסורת המוסלמית, ועל ההנחה שחלק משלשלות המוסרים "תוקנו" או נכתבו באופן מלאכותי כדי לתת גושפנקה למסורות נפוצה או כדי לקדם חידושים הלכתיים. לפיכך, מסורת שנחשבת אמינה בהלכה המוסלמית יכולה להיחשב בלתי-אמינה בקרב ההיסטוריונים של האסלאם, ולהפך. כיוון שאין כמעט מקורות היסטוריים חיצוניים שאפשר להשוות את א-סירה א-נבוויה אליהן, ולאור העובדה שהמסורות הועלו על הכתב כמה דורות לאחר מותו של מוחמד, יש חוקרים הטוענים שאי אפשר בכלל לקבוע את מידת אמינותן ולפיכך אין טעם להשתמש בהן במחקר ההיסטורי.
הביוגרפיה הקדומה ביותר של מוחמד שנמצאת בידינו, היא של אבן אסחאק (מת בשנת 767). גרסת הספר הנמצאת בידינו היא ככל הנראה תקציר של ספר "היסטוריה עולמית", שנערך על ידי אבן השאם (מת בשנת 833). ביוגרפים קדומים נוספים הם אל-ואקדי ואבן סעד (מת בשנת 845). בכתביו של ההיסטוריון טברי נמצא חומר שאינו נמצא באף מקור קדום אחר.
הכרוניקה הלא–אסלאמית הקדומה ביותר שהזכירה את מוחמד נכתבה בידי היסטוריון סורי אנונימי בשנת 640 בערך. הטקסט מתאר את ניצחון המוסלמים על הביזנטים בעזה בשנת 634, ומציין כי הערבים מאמינים במוחמד ("מחמט").
תולדות חייו של מוחמד בהתבסס על המסורת המוסלמית.
נעוריו ותחילת דרכו.
מקובל על רוב ההיסטוריונים כי מוחמד נולד בעיר מכה שבמחוז חג'אז בחצי האי ערב (כיום במערב ערב הסעודית). שנת לידתו אינה ידועה בוודאות. המסורת המוסלמית מציינת שהייתה זו "שנת הפיל" (عام الفيل), כלומר, השנה שבה פלש הצבא של אקסום תחת אברהה אל-אשרם לאזור חיג'אז, באמצעות פילים. מקובל שזו הייתה שנת 570 לספירה, אולם נתון זה אינו ודאי.
החדית' מספר כי אביו של מוחמד היה עבדאללה בן עבד אל-מטלב (عَبْدالله) ממשפחת האשם (آل هاشم) משבט קֻרַיש (قُرَيْش). לפי חלק מהמסורות, שם אמו היה אמינה בנת והב (آمنة), ואף היא הייתה משבט קורייש. משפחתו הייתה מבוססת, וזאת ניתן להניח מעצם היותה משפחה שולטת במכה.
לפי המסורת, השושלת של שבט קורייש מגיעה עד עדנאן, מצאצאי ישמעאל (אסמעאיל), בן אברהם.