לרוב הכרישים חושים חדים מאוד עם דגש על ריח וראייה, ולחלקם יש גם איברים הנקראים אמפולות לורנציני המאפשרים להם לחוש בשינויים בשדה אלקטרומגנטי וזרמים חשמליים. הזימים שלהם אינם מכוסים וחריצי הזימים בולטים בצידי ראשם, מעל סנפירי החזה. מספר החריצים במינים השונים של דמויי הכריש נע בדרך כלל בין 5 ל-6. לעומת זאת, בבטאים הזימים נמצאים בגחון, לצד הפה ומתחת לסנפירי החזה.
טרפז שווה שוקיים
אינפרא אדום
עלילון
נזירות
הנרי ג'יימס
הנרי ג'יימס (באנגלית: Henry James; 15 באפריל 1843 - 28 בפברואר 1916) היה סופר אמריקאי-אנגלי.
ביוגרפיה.
הנרי ג'יימס נולד בניו יורק. אביו היה פילוסוף שקנה לו שם בכתביו התאולוגיים. אחיו הגדול היה הפילוסוף ויליאם ג'יימס. הוא חונך על ידי מורים פרטיים בביתו עד 1855. את נעוריו בילה בנסיעות בין אמריקה לאירופה, הוא למד לסירוגין בניו יורק, בפריז, בבון, בלונדון, ובז'נבה. ב-1862 התחיל ללמוד משפטים באוניברסיטת הרווארד, אך זנח את הלימודים אחרי שנה.
בשנת 1865 החל ג'יימס לפרסם סיפורים ורשימות ביקורת בכתבי עת. ב-1869 נסע לאירופה, למסעו הגדול הראשון. שם, בלונדון, בפריז וברומא, כתב על חוויותיו. הרומן הראשון שלו "רודריק הדסון", שפורסם ב-1876, מספר על פסל אמריקאי החי ברומא.
ג'יימס הרבה לכתוב על השפעת התרבות האירופית על האמריקנית, וההבדלים שבין האופי האמריקאי והאירופי. בנוסף לרומנים כתב כמאה סיפורים, ספרי מסע, ביקורת ספרותית וביוגרפיה של הסופר נתניאל הות'ורן. הוא כתב גם מחזות, אך הצלחתו כמחזאי הייתה מוגבלת. הוא חי כשנה בפריז אך לא מצא שם את מקומו. ב-1876 השתקע בלונדון וגר בה כעשרים שנה, בשנים אלה כתב את מיטב יצירתו.
ג'יימס הצהיר על עצמו כרווק, לא נישא מעולם ודחה הצעות נישואין באופן שיטתי. במשך השנים פורסמו יומניו האישיים ומכתבים רבים שכתב, חלקם אף בעלי אופי אירוטי, לגבר צעיר איתו היה בקשר. בלטו במיוחד מכתביו לפסל האמריקאי הנדריק כריסטיאן אנדרסן. השניים הכירו ברומא בשנת 1899 כאשר ג'יימס היה בן 27, ועשרות שנים לאחר מכן הוא כתב לאנדרסן מכתבים מלאי תשוקה. ג'יימס חי באנגליה עד מותו.
אירלנד (אי)
אירלנד (באנגלית: Ireland, באירית: Éire) הוא אי באוקיינוס האטלנטי, 53° צפונית לקו המשווה, ו-8° מערבית לקו האורך של גריניץ'. בין אירלנד והאי הסמוך לו - בריטניה הגדולה - מפרידים הים האירי, התעלה הצפונית ותעלת סנט ג'ורג'. האי אירלנד הוא גם
ארץ מכורתו של העם האירי.
שטח האי 84,421 קמ"ר, מעט יותר משטחה של אוסטריה. הוא האי השלישי בגודלו באירופה (לאחר בריטניה הגדולה ואיסלנד) וה-20 בגודלו בעולם. אורכו (מצפון לדרום) 485 ק"מ, רוחבו (ממזרח למערב) 275 ק"מ, ואורך קו-החוף שלו 1,448 ק"מ.
האי מחולק בין שתי מדינות - הרפובליקה של אירלנד, משתרעת על פני כחמש שישיות משטח האי, בשטח של 70,282 קמ"ר, וצפון אירלנד (שייכת כיום לממלכה המאוחדת - "בריטניה"), המשתרעת על פני יתר האי, בחלקו הצפון-מזרחי.
האי מחולק לארבע פרובינציות - קונכט (Connaught), אלסטר (Ulster), לנסטר (Leinster) ומנסטר (Munster) - ול-32 מחוזות. מתוך תשעת המחוזות המרכיבים את אלסטר, שישה מהווים את צפון אירלנד.
על אף החלוקה הפוליטית ישנה לתושבי האי היסטוריה משותפת ארוכה וכן שטחים רבים בהם מוסדרים חיי האי במסגרות כוללות שאינן מבדילות בין הדרום והצפון, כגון ספורט (ראגבי, קריקט, הוקי שדה, כדורגל גאלי, והרלינג - חמישה סוגי ספורט המאורגנים במסגרות חוצות גבולות), הדת והאיגודים המקצועיים.
ערך זה עוסק במאפיינים הפיזיים של האי. לסקירה של התרבות, הגאוגרפיה, הפוליטיקה והאמנות באי, ראו את ערכי המדינות הנפרדות.
גאוגרפיה.
האי מוקף בשרשרת הרי חוף המקיפים מישור פנימי קעור שאינו עולה בגובהו על 150 מטרים מעל פני הים והוא ברובו מכוסה בדשא ובצמחייה ירוקת־עד שהקנו לאי את הכינוי "אי האזמרגד" (Emerald Isle). שטחים נרחבים באי מכוסים בביצות כבול. הגבוה בהרי האי הוא קרנטול בצפון־מערב שגובהו 1,041 מטרים מעל פני הים. בצפון מזרח האי רמה בזלתית בשם רמת אנטרים המגיעה אף לגובה של 550 מטרים מעל פני הים. בחלקו המזרחי אין באי מפרצים רבים, אך צדו המערבי של האי רצוף במפרצים, והידועים והגדולים ביניהם הם מפרץ גולוויי (Galway) ומפרץ דניגול (Donegal).
באי אגמים ונחלים רבים, ביניהם לוך ניי, לוך דרג ולוך רי. הנהר שאנון - הארוך בנהרות בריטניה ואירלנד - חוצה את האי בזורמו מצפון מערב לדרום לאורך 385 קילומטרים.
חי וצומח.
אדמתו של האי פורייה ביותר ומכוסה בצמחייה ירוקת־עד. היערות אינם רבים ושטחי דשא ומרעה מכסים את רוב שטחו של האי. הגידול התרבותי הנפוץ ביותר הוא תפוח האדמה. העם האירי הסתמך במשך שנים ארוכות על גידול תפוחי אדמה למחייתו; פטרייה שהרסה בעבר את יבולי תפוחי האדמה הובילה לרעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד. גידול נפוץ נוסף הוא השעורה. עולם החי באי אינו מגוון. באי נפוץ גידולם של צאן, חזירים ובקר. ככל הנראה באי לא קיימים נחשים. המסורת האירית מספרת כי אלו גורשו משטחו של האי על ידי פטריק הקדוש.
אקלים.
האקלים באי מושפע מאוד מהזרם הצפון-אטלנטי, שהוא ההמשך הצפון-מערבי של זרם הגולף הבא מהים הקריבי. חום המים בזרם גורם למזג אוויר מתון יחסית באי. הקיץ איננו חם (בין 14 ו-16 מעלות צלזיוס בממוצע), אם כי הטמפרטורה יכולה להגיע ל-30 מעלות צלזיוס; בחורף מגיעות הטמפרטורות לעיתים לקיפאון, אך השלג נדיר באי. גשם יורד כמעט כל השנה (275 ימים בממוצע); במערב יכול הגשם להגיע אף ל-2,000 מילימטר בשנה בממוצע, אך במזרח כמות המשקעים נמוכה יותר, ויכולה להגיע ל-1,000 מילימטרים בשנה.
מעויין
הכנסייה הפרוטסטנטית
ננס שחור
ננס שחור (באנגלית: Black dwarf) הוא סוג של כוכב היפותטי ביקום. זה צפוי להיות מצבו הסופי של ננס לבן, לאחר שהפסיק לפלוט קרינה (כלומר אינו פולט עוד אור וחום) עקב התקררות הדרגתית. ננס לבן עצמו מהווה את השארית של כוכב עם מסה התחלתית של עד 8 מסות שמש.
לא התגלו ולא צפויים להתגלות ננסים שחורים ביקום, משום שהזמן הדרוש ליצירתם כנראה גדול מגילו הנוכחי של היקום.
התפתחות.
אחרי שכוכב בעל מסה התחלתית נמוכה מ-8 מסות שמש סיים לבצע היתוך גרעיני של היסודות הקלים (מימן בננס אדום ומימן והליום בכוכבים גדולים יותר) ומסתו לא מספיקה כדי לבצע היתוך של יסודות כבדים יותר (כגון פחמן, חמצן וחנקן) לחץ הקרינה לא מספיק כדי לשמור על שיווי משקל הידרוסטטי והכוכב קורס בשל כח הכבידה. התוצר הסופי הוא כוכב קטן (בסדר גודל של כדור הארץ) ודחוס, הקרוי ננס לבן. מסתו של כוכב זה לאחר השלת המעטפת נמוכה מגבול צ'נדראסקאר, כלומר קטנה מ-1.44 מסות שמש.
הננס הלבן מתקרר באיטיות רבה תוך פליטת קרינה תרמית, ובסופו של דבר הוא צפוי להפוך לננס שחור קר ואפל. למעשה, הוא מתקרר בתהליך של איבוד אנרגיה קינטית על ידי גרעיני האטומים, בעוד שהאלקטרונים ממשיכים להיות "חמים", משום שעקרון האיסור של פאולי מונע מהם לרדת לרמות אנרגיה נמוכות יותר.
תהליך ההתקררות מננס לבן לננס שחור לפי התאוריה יכול לקחת משמעותית יותר זמן מגיל היקום, כך שלא צפויים להיות ננסים שחורים ביקום בימינו.
אפיון.
גילוים של ננסים שחורים צפוי להיות קשה, גם אם הם אכן קיימים. לפי הגדרתם, ננסים שחורים הם גופים שאינם פולטים קרינה, כלומר הם נמצאים בשיווי משקל תרמודינמי עם קרינת הרקע הקוסמית, ועל כן גילוי ישיר שלהם בשיטות ספקטרוסקופיות בלתי אפשרי. גילוי ננס שחור יהיה אפשרי בעיקר על ידי השפעתו הכבידתית על בן הזוג שלו במערכת כפולה.
בנוסף על ננסים שחורים, קיימים ביקום מספר סוגי כוכבים שכמעט או בכלל אינם פולטים קרינה. ננסים חומים הם גופים דמויי כוכב שמסתם נמוכה מדי מהמסה הנחוצה ליצירת אנרגיה בעזרת היתוך גרעיני של מימן רגיל, אם כי הם מפיקים מעט אנרגיה בהיתוך מימן כבד. בניגוד לננסים שחורים (או לבנים) ננסים חומים אינם כוכבים מנוונים, מסתם נמוכה יותר וגם צפיפותם נמוכה.
כוכבי נייטרונים וחורים שחורים גם הם כוכבים שאינם פולטים קרינה בעצמם, וגם הם מהווים מצב סופי של חיי כוכב, אלא שמסתם גבוהה לפחות פי 10 (מעל גבול צ'נדראסקאר), ועל כן קל יותר לגלות אותם, הן בעזרת השפעתם הכבידתית על סביבתם, והן בעזרת פליטת קרינה מדיסקת הספיחה סביבם, אם זו קיימת.
וגה
וגה הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים נבל והוא גם הכוכב החמישי בבהירותו בשמים והשני בבהירותו בשמי הצפון (אחרי ארקטורוס). וגה ממוקם כ-25 שנות אור מהשמש, והוא אחד מהכוכבים הבולטים בלילות הקיץ ומהווה את אחד מקודקודיו של משולש הקיץ. כאשר נקבע סולם הבהירות נראית של הכוכבים בשנת 1856 הוא הוגדר כך שבהירותו של וגה תהיה מדרגה 0.0, אך כיום, בעקבות מדידות מדויקות של עוצמת ההארה, התברר כי הבהירות האמיתית היא 0.03.
וגה הוא כוכב התקן למחלקה הספקטרלית A0Va.
תכונות.
וגה הוא כוכב צעיר יחסית לשמש - גילו מוערך בפחות מחצי מיליארד שנים. זהו כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי A0 V, צבעו לבן - כחלחל ועוצמת ההארה שלו היא פי 37 משל השמש. יחד עם סיריוס וארקטורוס, הוא בין הכוכבים הקורנים ביותר בסביבה הקרובה של מערכת השמש.
וגה מסתובב סביב צירו במהירות גבוהה במיוחד - כ-274 ק"מ לשנייה. כתוצאה מכך קוטרו בקו המשווה גדול ב-23% מקוטרו בקטבים. בשל חוסר הסימטריה במבנה הכוכב, הטמפרטורה באזור הקטבים גבוהה יותר מאשר סביב קו המשווה ולכן גם עוצמת הקרינה הנפלטת מאזור הקטבים גדולה יותר מעוצמת ההארה סביב קו המשווה. וגה מפנה את אחד מקטביו לעבר כדור הארץ, ולו היה ציר הסיבוב שלו ניצב לקו הראיה אליו, הייתה עוצמת ההארה שלו קטנה בחצי.