צורת האגם מזכירה את האות Y הפוכה. בחלקו הצפוני של האגם נמצאת קוליקו, בעוד שהערים קומו ולקו נמצאות בקצוותיו הדרום מערבי והדרום מזרחי בהתאמה. העיירות בלאג'ו, מנאג'יו וורנה נמצאות בהצטלבות של שלוש הזרועות: בין שלוש הערים הללו פועלת שירות מעבורות.
אגם קומו מוזן בחלקו הגדול על ידי נהר אדה, שנשפך לאגם בקוליקו וממשיך לזרום הלאה מלקו. קונפורמציה גאולוגית זו הופכת את הזרוע הדרום מערבית למבוי סתום, וכך יוצא שקומו, בניגוד ללקו, מוצפת לעיתים קרובות.
אקלים.
אגם קומו ידוע במזג האוויר הקל והים-תיכוני שלו, שבו צמחים טרופיים וסוב-טרופיים יכולים לגדול כל ימות השנה. בחורף אגם קומו עוזר לאזור שמסביבו לשמור על טמפרטורה גבוהה יותר. טמפרטורות יומיות ממוצעות באזור האגם נעות בין 2 מעלות צלזיוס בינואר לבין 30 מעלות צלזיוס ביולי. טמפרטורת המים יכולה להגיע ל-24 מעלות בחודש יולי. הגשמים הכבדים ביותר נופלים על האגם באזור חודש מאי.
תיירות.
כיעד תיירותי, אגם קומו הוא יעד פופולרי לנופים ולספא. האגם הוא יעד טוב לשיט מפרשיות, גלישת רוח וגלישת קיט. בשנת 1818 המשורר פרסי ביש שלי כתב לחברו תומאס לאב פייקוק: "אגם זה עולה על כל דבר שראיתי אי פעם ביופיו, למעט איי הקטלב של קילראני. הוא ארוך וצר, ויש לו מראה של נהר אדיר המתפתל בין ההרים ובין היערות".
וילות על שפת האגם.
האגם ידוע בווילות האטרקטיביות שנבנו בסביבתו מאז התקופה הרומית, כאשר פליניוס הצעיר בנה על גדותיו את אתרי הנופש "קומדיה" ו"טרגדיה".
וילה קרלוטה נבנתה בשביל המרקיז המילאנזי ג'ורג'יו קלריקי בשנת 1690 והיא תופסת שטח של 70,000 מטרים רבועים בטרמאצו שנמצאת על גדת האגם הנגדית לבלאג'ו. באותו הזמן נבנו במקום גנים איטלקיים עם מזרקות ופסלים. הווילה נמכרה מאוחר יותר לבנקאי משפיע בשם ג'ובאני בטיסטה סומאריבה. הסופר הצרפתי סטנדל ביקר במקום בשנת 1818 וביקורו נזכר בתחילת הרומן שכתב: "לה צ'רטוזה די פארמה". בשנת 1843 הווילה נרכשה על ידי הנסיכה מריאנה מנסאו שהעניקה אותה כמתנת חתונה לבתה קרלוטה, שעל שמה קרויה הווילה כיום. כיום הווילה כוללת מוזיאון לכלים חקלאיים ויצירות אמנות חשובות שנעשו על ידי האמנים אנטוניו קנובה ולואיג'י אקוויסטי.
וילה ד'אסטה בקארנוביו נבנתה בשנת 1568 על ידי הקרדינל טולומאו גליו, יליד העיירה. בשנים 1816–1817 הייתה הווילה ביתה של הנסיכה קרוליין מברונסוויק, אשתו המנוכרת של נסיך ויילס וזמן קצר המלכה הרעיה של ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת. הגנים האנגליים המטופחים של הווילה נבנו בתקופה זו. באותה המאה הפכה הווילה למלון יוקרתי וכיום היא ידועה כמוקד משיכה לסלבריטאים.
וילה בלביאנלו, הידועה בגנים המדורגים המשוכללים המדורגים שלה, שוכנת על צוק בחוף המערבי של האגם ליד איזולה קומצ'ינה. הווילה נבנתה בשנת 1787 באתר של מנזר פרנציסקני, והייתה ביתו האחרון של החוקר גוידו מונצינו לפני שנפטר. כיום הווילה משמשת כמוזיאון המוקדש לעבודתו.
וילה מלצי ד'אריל בבלאג'ו נבנתה בסגנון הנאו-קלאסי על ידי האדריכל ג'וקונדו אלברטולי בשנים 1808–1810 כבית קיץ לרוזן פרנצ'סקו מלצי ד'אריל, סגן הנשיא של הרפובליקה האיטלקית. הווילה כוללת קפלה פרטית, פסלים, גן יפני על שפת האגם עם רודנדרונים ענקיים. במאה ה-19 התארחו בווילה אישים ביניהם סטנדל ופרנץ ליסט.
וילה סרבלוני, גם היא בבלאג'ו, משמשת כמשכנו של מרכז ארגון רוקפלר בבלאג'ו, ומשתרעת על פני שטח של 50 אקר (200,000 מטרים רבועים). ייתכן שבמקום זה שכן אתר הנופש של פליניוס הצעיר-"טרגדיה". הפארק הידוע של הווילה נבנה במאה ה-18 על ידי אלסנדרו סרבלוני.
מעבורות.
שירות המעבורות של אגם קומו הוא מערכת תחבורה ציבורית המקשרת בין עשרות העיירות והכפרים המפוזרים על שפת האגם.
כיום יש שלושה שירותי מעבורות עיקריים:
סאקרו מונטה דה אוסאקיו.
סאקרו מונטה די אוסאקיו (ההר הקדוש של אוסאקיו) הוא מנזר הממוקם על מדרון גבעה בין מטעי זיתים ויערות לאורך הקצה המערבי של האגם מול איזולה קומצ'ינה. לאורך הדרך המובילה למנזר פזורות 15 קפלות בארוק המוקדשות לתפילת המחרוזת. ב-2003, ההרים הקדושים של פיימונטה ושל לומברדיה, וביניהם ההר של אוסקיו, הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
לאריו
הייסורים בגן
הייסורים בגן, או ליל הייסורים, הוא אירוע בתולדות ישו בלילה האחרון לחייו הארציים, החל בסעודה האחרונה ועד מעצרו. במהלך פרק זמן זה, שהה ישו בגת שמנים (שם גם נעצר), התפלל והתעמת עם האל האב לגבי גורלו, ולבסוף השלים עם גורלו.
האירוע.
האירוע מתואר בכל ארבע הבשורות, ולפי התיאור, מיד לאחר הסעודה האחרונה יצא ישו והלך להתפלל. על פי הבשורות על פי מתי ומרקוס, מקום התפילה היה גת שמנים:
הייסורים בגן מדגישים את צידו האנושי של ישו: האדם המתייסר והדואב אל מול גורלו החתום, ובנוסף את בדידותו ואת בגידת השליחים המסמלת את התכחשות העם ואת דחיית הבשורה. כפי שכתוב, ישו לווה בפטרוס ובאחים יוחנן ויעקב בן זבדי, ואף שביקש מהם להישאר ערים ולהתפלל עמו, הם בגדו בו ונרדמו בשלוש הזדמנויות. על פי הבשורה על-פי לוקאס ירד מלאך מן השמיים כדי לחזק את רוחו של ישו, אך כשנפלו עליו חבלי מוות, "הִתְפַּלֵּל בְּיֶתֶר חָזְקָה וְזֵעָתוֹ הָיְתָה כְּנִטְפֵי דָּם יוֹרְדִים עַל הָאָרֶץ".
באומנות.
האירוע מתואר במספר יצירות אמנות מפורסמות, בהן הציור "הייסורים בגן" של ג'ובאני בליני. בחזיתה המערבית של כנסיית כל העמים שבגת שמנים, הניצבת במקום בו התרחש ליל הייסורים לפי המסורת, קבוע פסיפס ענק המתאר את האירוע. בפסיפס נראה ישו כמתווך בין אלוהים ובני האדם, אך הוא ניצב בייסוריו ובבדידותו בין שתי קבוצות אנשים הנמצאות במרחק מה מימינו משמאלו. עוד נראה בפסיפס המלאך הנזכר בבשורה על-פי לוקאס, ומלאך נוסף האוחז בליבו של ישו כסמל לקורבנו.
רבנו יחיאל מפריז
רבי יצחק מדורא
רבנו אשר
רבי יונה גירונדי
פרדי איתן
פרדי איתן (נולד ב-20 בינואר 1947) הוא דיפלומט ושגריר ישראלי, סופר ועיתונאי. פרסם 20 ספרים בשפות שונות. מ-2006 מכהן כחוקר בכיר במרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה (JCPA).
ביוגרפיה.
איתן גדל במושב ניר יפה שבעמק יזרעאל לעוזי ורותי, ניצולי שואה. בתום לימודיו התיכוניים התגייס לצה"ל, ושירת באגף המבצעים של פיקוד צפון. בתום מלחמת ששת הימים ושירות קבע הוא מונה לצנזור צבאי לתקשורת ושירת במלואים כקצין עיתונות ביחידת דובר צה"ל.
אחרי לימודים לתואר ראשון במדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב, המשיך את לימודיו האקדמאיים באוניברסיטת פריז. שם התמחה במדעי התקשורת והיה הישראלי הראשון שקיבל תואר הסמכה לעיתונאות.
במקביל ללימודיו שירת איתן במשך ארבע שנים בשגרירות ישראל בפריז והיה ממונה על ענייני הסברה ועיתונות.
את צעדיו הראשונים בעיתונות עשה איתן בגלי צה"ל ובידיעות אחרונות.
ב-1976 מונה לכתב קול ישראל בפריז. במשך חמש שנים דיווח כתבות וידיעות לרדיו ולעיתונות הישראלית. הוא סקר אירועים היסטוריים. בין דיווחיו הבלעדיים: חטיפת מטוס אייר פרנס לאנטבה, פרשת אבו דאוד והכור הגרעיני בבגדאד. איתן גם ראיין את מנהיגי ישראל וצרפת. הוא היה העיתונאי האחרון שראיין את משה דיין, ימים ספורים לפני מותו, באוקטובר 1981; הריאיון הבלעדי פורסם במלואו ב"ידיעות אחרונות".
ב-1981 מונה איתן לראש דסק החוץ ולעורך ומפיק היומן הבינלאומי של קול ישראל. בתום שלוש שנים בתפקיד מונה למנהל מחלקת החדשות לחו"ל ולעולים ברשות השידור. איתן גם לימד עיתונאות ודוברות באוניברסיטת בר-אילן ובבית ספר "כותרת" וכן את תולדות הסכסוך הערבי–ישראלי באוניברסיטה העברית.
ב-1989 שב איתן לשירות החוץ בתפקיד ממונה על ההסברה והעיתונות בשגרירות ישראל בבריסל ולאיחוד האירופי. במסגרת תפקידו סייע בהקמת תחנות יהודיות לרדיו וטלוויזיה, סוכנות ידיעות יהודית אירופית, וכן שדולה ישראלית בפרלמנט האירופי.
ב-1996 מונה איתן לראש מטה ההסברה המדינית בלשכת שר החוץ ולדובר ויועץ בכיר לשר. הוא כתב וערך נאומים וחיבר מכתבים רשמיים של שר החוץ. השתתף בכל השיחות הדיפלומטיות בארץ ובבירות העולם. כן היה דובר של משלחת ישראל לשיחות השלום עם הפלסטינים.
בתום שנתיים בתפקיד נשלח איתן לנואקשוט בירת מאוריטניה, שם פתח את שגרירות ישראל בנואקשוט. במהלך שלוש שנות פעילותו הוא הידק את היחסים הדו-צדדיים בכל התחומים. הקים במדינה בין היתר בית חולים לאבחון סרטן וארגן ניתוחים של רופאי עיניים ישראלים בלב מדבר הסהרה.
מ-2006 מנהל איתן את פרויקט אירופה ב"מרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה" וכן את אתר המרכז בצרפתית. הוא גם פרשן בכיר קבוע בתחנות השידור השונות באירופה ובקנדה.
חיים אישיים.
פרדי איתן נשוי לנירה, מתרגמת ומעצבת פנים. להם שלושה בנים: רונן - איש טלוויזיה וקולנוע, אורן - איש מוזיקה, וערן - מאמן באקדמיה לכדורסל במכון וינגייט.
קהילת הלהט&quot;ב
אונור אייר
אונור אייר (בטורקית: Onur Air Taşımacılık AŞ) היא חברת תעופה שבסיס הפעולה המרכזי שלה נמצא באיסטנבול, טורקיה. החברה מפעילה טיסות שכר ליעדים רבים באירופה, וכן לאיחוד האמירויות הערביות מנמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק. החברה נמצאת בבעלות משותפת ובחלקים שווים של ג'אנקוט בגאנה (Cankut Bagana, המנכ"ל הקודם שלה), היאיירי איצ'לי (Hayri İçli, המנכ"ל) וטולבנטצ'י אונסל (Tülbentçi Unsal).
תולדות החברה.