ז'אק דה סור (בצרפתית: Jacques de Sores) היה שודד ים צרפתי שפעל בים הקריבי במאה ה-16, יחד עם פרנסואה לה קלרק. דה סור ידוע במיוחד בשל התקפתו על הוואנה ב-1555.
דה סור ולה קלרק יצאו מצרפת ב-1553 בראש שלוש ספינות מהצי הצרפתי, בשליחותו של מלך צרפת, שהתקנא באוצרות שהביאו עמם הספרדים מהעולם החדש. לה קלרק פשט על סנטיאגו דה קובה ב-1554, ולא ברור אם דה סור הצטרף אליו בתקיפה זו.
הפעולה הידועה ביותר של ז'אק דה סור היא הפשיטה על הוואנה ב-1555. דה סור נתקל בהתנגדות מועטה ביותר, אך התאכזב כשלא מצא בעיר שלל רב. בתסכולו, העלה את העיר באש, כמו גם את הספינות שעגנו בנמלהּ, והחריב את פוארסה וייחה - המבצר שנועד להגן עליה. להתקפה זו היו השלכות על התפתחותה של הוואנה - הוקמו בה מבצרים יעילים יותר, קאסטיו דה לה ריאל פוארסה, אל מורו וסן סלוודור דה לה פונטה, שהצליחו להגן על הוואנה במשך 200 השנים הבאות.
ב-1570 רצח דה סור 40 מיסיונרים ישועים והשליך את גופותיהם לים, בסמוך ללאס פאלמס שבאיים הקנריים.
ויסנט פרר
ויסנט פרר (1350–1419) המכונה ויסנט פרר הקדוש (ולנסית: Sant Vicent Ferrer) היה נזיר מיסיונר דומיניקני מוולנסיה. אביו היה אנגלי ואמו ספרדייה. יש הסוברים כי מוצאו יהודי.
לפי האמונה הנוצרית, לפני לידתו, התגלה לאביו בחלום נזיר דומיניקני ובישר לו שבנו יהיה מפורסם בכל העולם. אמו דיווחה כי לא חשה בכאב כלל בשעת הלידה, ולכן הלידה נחשבת בנצרות כעל-טבעית ומבשרת גדולות.
בגיל 18 הצטרף פרר למסדר הדומיניקני בוולנסיה, והשלים תואר מוסמך (STM) בתאולוגיה. לאחר מכן עבר לאוניברסיטה בברצלונה והשלים לימודי דוקטורט בתאולוגיה.
בוויכוח הפנימי שפרץ בנצרות בין הטוענים לכס האפיפיור, תמך פרר במי שהתפרסם לאחר מכן כאנטי אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר מאראגון.
בשליחותו ומטעמו, עבר פרר בין קהילות יהודיות רבות ברחבי ספרד וניסה להמיר יהודים רבים ככל האפשר. הוא מתואר כמי שעובר בין בתי כנסיות, צלב ביד אחת וספר תורה ביד השנייה, מלווה לעיתים במאות מאמינים נוצרים, מכריז על בית הכנסת כעל כנסייה, ומשתמש באמצעי לחץ שונים לשכנע את יהודי הקהילה להמיר את דתם. הוא נחל הצלחה גדולה במשימה זו - יש הנוקטים בהערכה של כ-25,000 יהודים שהצליח להמיר.
פרר הוכרז כקדוש על ידי האפיפיור קליקסטוס השלישי בשנת 1455.
זבולון מושיאשווילי
זבולון מושיאשווילי (נולד ב-23 ביולי 1971, א' באב ה'תשל"א) הוא שחקן, מפיק וקומיקאי ישראלי.
ביוגרפיה.
מושיאשווילי נולד בעיר כותאיסי שבגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה). בשנת 1972, כשהיה בן תשעה חודשים, עלתה משפחתו לארץ והתגוררה בנצרת עילית. הוא היה ילד שקט וביישן, מכיוון שבביתו המשפחה דיברה רק בשפה הגאורגית. על ילדותו סיפר: "בגיל 16 הגעתי לראשונה לחוג דרמה במתנ"ס המקומי. היה לי קשה, אבל ידעתי שזה עשוי לפתור את בעיית הביישנות שלי [...] הפעם הראשונה שאזרתי אומץ לעלות על במה הייתה במסיבת הסיום בכיתה י"ב. כשהשתחררתי מהצבא החלטתי להיבחן לסטודיו של יורם".
מושיאשווילי למד במקיף אורט שרת שבנצרת עילית. את שירותו הצבאי עשה בנח"ל מוצנח ולאחר השחרור למד בבית הספר למשחק של יורם לוינשטיין.
בתחילת 2007 טען מושיאשווילי שאורי גלר גנב ממנו את הפורמט לתוכנית "אורי גלר מחפש את היורש". מושיאשווילי טען שהוא זה שיזם והגה את הרעיון, קיים פגישות והתכתבויות רבות בנושא, ואף חבר אל "מעיין הפקות" שהחלה בתהליכים להפקת התוכנית. מושיאשווילי דרש 750 אלף דולר כפיצוי, אך בסופו של דבר הפרשה לא הגיעה לבית משפט.
קריירה בטלוויזיה ובקולנוע.
עם סיום לימודיו החל לשחק בסרטים קצרים. הסרט הקצר הראשון בו שיחק הוא סרטו של אבי מוסל "החברה של קורבי", על פי סיפור של אתגר קרת. על כך סיפר בראיון: "קרה לי משהו מיוחד בשבוע הראשון שהגעתי לתל אביב, עוד לפני הלימודים...היה לי אז שיער ארוך וראיתי בסינמטק מישהו עם שיער ארוך, ניגשנו אחד לשני [...] אמרתי לו שאני רוצה ללמוד משחק והוא אמר לי שהוא רוצה אותי לסרט גמר שלו [...] "הוא למד ב"סם שפיגל". אלא שאז הוא גם ביקש ממני שאסתפר בשביל התפקיד. אמרתי לו שאין סיכוי, והוא אמר לי: "אם אתה מסתפר אז גם אני", הסכמתי והלכנו יחד להסתפר". הסרט זכה בפסטיבל הסרטים ביפן במקום ראשון, ובפרס וולג'ין בפסטיבל הקולנוע ירושלים. הסרט השני בו שיחק הוא "המנהל" של שרון הולצמן. הסרט זכה בפרס במקסיקו.
ב-1997 שיחק בסרט הקצר "עם חוקים" של דובר קוסאשווילי; גילם את משה קדברה בסרט "עפולה אקספרס" וגילם את ניר בסרט "הממלכה הקסומה של הוגו" שיצר בני רדום.
הופעתו הטלוויזיונית המשמעותית, איתה מושיאשווילי מזוהה מאז, הייתה בין השנים 1997–2004 כאשר שיחק בקומדיית מצבים הישראלית "שמש", ששודרה בערוץ 2 על ידי הזכיינית קשת. בסדרה הוא גילם את שַׂשִׂי שווילי, טבח שמתנהג כמו ילד בעקבות היפנוט שחווה בעברו. על ההשפעה של הערצת הרחוב בתקופה זו סיפר: ""ארבעה-חמישה חודשים בשנה הטלפון שלי היה סגור... מסתם בן אדם ברחוב פתאום קוראים לך עשרה אנשים בדקה, וזה עוד אלה שהיה להם אומץ".
בשנת 2001 שיחק בסרט "חמש דקות בהליכה" בבימויו של איתי לב. ב-2005 שימש כמפיק שותף בסרט "ימים קפואים" של הבמאי דני לרנר. ב-2008 גילם את ארקדי בסרט "מפטיר" של דויד דזאנאשוילי. באותה שנה שיחק לצד אבי ביטר ואורית פוקס בפרסומת של החטיף "קליק". ב-2009 שיחק בסרטו של חיים בוזגלו "סרק סרק". ב-2010 גילם רוצח שכיר בסרטו של חיים בוזגלו "כבוד".
ב-2012 שיחק בסדרת הטלוויזיה "קטמנדו" ובסרטו של עודד דוידוף "הדילרים". בין השנים 2009–2013 שיחק בסדרת הטלוויזיה "קופיקו". ב-2013 גילם את זבולון בעונה השנייה של הסדרה "חסמבה דור 3".
ב-2014 שיחק בסרט הקולנוע "שושנה חלוץ מרכזי". ב-2014 החל להופיע גם בפני הציבור הדתי כשבשיאו הופיע בתהלוכת חב"ד בפני מעל 10,000 ילדים.
ב-2015 הופיע בסרטו של עמוס גיתאי "רבין - היום האחרון".
בשנת 2011 היה חבר בוועד המנהל של שח"ם - ארגון השחקנים בישראל.
קריירה בתיאטרון.
אחרי הסדרה "שמש" מושיאשווילי הופיע בתיאטרון ושיחק בהצגות ילדים.
בין השנים 1995–1996 שיחק בהצגה "חלק אינטגרלי" שכתבו גיל קופטש ושלומי מוסקוביץ וביימה דדי ברון. הצגה זו הופקה במסגרת הסטודיו של יורם לווינשטיין והמשיכה לרוץ כהפקה פרטית.
בתיאטרון הקאמרי ב-2010 גילם את גרישה בקומדיה "חורף מתחת לשולחן" מאת המחזאי הצרפתי רולאן טופור בבימוי אלינור אגם בן דוד.
קריירה מוזיקלית.
ב-2002 הוציא את הסינגל "צעד קדימה" - דואט לצד הזמרת שמרית יפרח. את השיר כתב והלחין מיכאל ועקנין.
ב-2007 הוציא סינגל בשם "תמנה אותי", במסגרת ההרכב "זוריקופ". על סינגל זה אמר: "האמת היא שמההתחלה הייתה לי התלבטות עם השיר. הרגשתי שאני חייב לעשות אותו, אחרי שנפגעתי מכל מיני עניינים, אבל דווקא כשסיימתי את ההקלטות - לא בא לי לשווק את הסינגל, כי הייתה בו יותר מדי ביקורת. נכון שזו ביקורת חברתית עניינית, אבל חכמי ישראל אומרים שיש להבליט דווקא את הצד הטוב בעם ישראל".
ההתקרבות ליהדות.
ב-1995 החל ללמוד תורה וקבלה. ב-2005 החל לשמור שבת, ולהניח תפילין מדי יום.
טום סויר
טום סוייר
אמרקורד
שחור-לבן
צילום שחור-לבן הוא מונח המשמש בעיקר בתחום הקולנוע והצילום לתיאור צורות שונות של טכנולוגיה חזותית. בצילום שחור-לבן התמונה מורכבת מווריאציות שונות של בהירות ולא מווריאציות בצבעים. תמונות שחור-לבן טיפוסיות אינן מורכבות מגוני שחור ולבן בלבד אלא בעיקר מגוונים אפורים, ולעיתים גם מצבעים אחרים, כגון תמונות ספייה (Sepia; תצלום בגוון חום-כהה).
רוב הטכנולוגיות החזותיות נוצרו בתחילה בצבעי שחור-לבן ורק בהמשך פותחו בצבע:
ויליאם הורסט ריס
ויליאם הורסט ריס (באנגלית: William Hurst Rees; 12 באפריל 1917 – 6 בינואר 2004) היה שמאי מקרקעין בריטי חשוב וחבר בית הדין הבריטי למקרקעין משנת 1973 ועד יציאתו לגמלאות בשנת 1989. ריס היה היוזם והעורך של חמש המהדורות הראשונות של "Valuation: Principles into Practice" (אנגלית: "שמאות: מעיקרון למעשה"), המדריך המוביל בתחום הפרקטיקה השמאית בבריטניה.
חייו.
ריס נולד בבושי, הרטפורדשייר שבמזרח אנגליה. את ניסיונו המעשי החל לצבור בחברת סאלטר, רקס ושות', כאשר באותה תקופה למד ניהול נכסים (שמאות) ב-College of Estate Management בלונדון, בית הספר הגבוה המוביל באנגליה למקצועות הנדל"ן. בזמן מלחמת העולם השנייה התגייס לחיל התותחנים המלכותי ובהמשך שובץ כקצין בהנדסה קרבית. בזמן הפלישה לנורמנדי היה אחראי להצבת טנקי דמה לשם הטעיית האויב. בסוף המלחמה השתחרר בדרגת רב-סרן.
לאחר המלחמה שימש ריס מרצה במכללה לניהול נכסים (College of Estate Management), ובין השנים 1948–1951 כיהן כדיקן המחלקה לשמאות במוסד. בשנת 1949 חיבר יחד עם דייוויד לורנס והרולד מיי את המהדורה השנייה של הספר "Modern Methods of Valuation" (אנגלית: "שיטות מודרניות בשמאות"), ספר יסוד לנושא התאוריה השמאית, ובהמשך ערך את ארבע המהדורות הבאות. בשנת 1951 החל לעבוד בחברת הייעוץ בנדל"ן ריצ'רד אליס (אשר כיום מיוצגת בישראל על ידי מ.א.ן. נכסים) כראש מחלקת השמאות. בתקופה זו ייצג את גב' הרווי בתביעה המשפטית "הרווי נגד קראולי", מקרה אשר הצמיח את המושג "עלויות קראולי".
בשנת 1961 נהיה שותף בכיר בחברת טרנר, ראדג' וטרנר, וב-1973 התמנה לשמאי החבר בבית הדין למקרקעין בבריטניה (Lands Tribunal). ריס היה אחראי להחלטות חשובות, בעיקר בתחום ההפקעות. בשנת 1978 יזם את הוצאת המהדורה הראשונה של "Valuation: Principles into Practice" ושימש עורך חמש המהדורות הראשונות.
מנהג אבות