בכסלו ה'תשכ"ז (1967) הדפיס הרב צבי יהודה קובץ מאמרים שכתב במהלך חייו בהוצאת מנורה. אביו, הרב אברהם יצחק קוק, הורה לו שנים לפני כן לפרסם את מאמריו בקובץ אחד. הוא בחר לקרוא לקובץ "לנתיבות ישראל". לאחר כ-12 שנים הוציא הרצי"ה בשנת ה'תשל"ט את חלק ב' של הספר. בשנת ה'תשס"ב, 20 שנה לאחר פטירת הרצי"ה, יצאו הספרים במהדורה חדשה בהוצאת "מאבני המקום" של ישיבת בית אל, בראשה עומד תלמיד הרצי"ה, הרב זלמן ברוך מלמד. ההוצאה, בראשות הראל כהן, עברה מחדש על המאמרים גם במקום פרסומם המקורי, ותיקנה שגיאות על פי כתבי יד והתייעצות עם מכירי תורת הרצי"ה. בנוסף המאמרים נוקדו ומוספרו לפי סדר פרסומם.
תוכן הספר.
כרך א'.
הכרך הראשון מכיל את עיקרי תורתו האמונית של הרצי"ה ונערכו על ידו לפי סדר כתיבתם הכרונולוגי. בכרך זה 54 מאמרים העוסקים בעיקר בנושאי ארץ ישראל, הגאולה, ומהותו של הדור.
כרך ב'.
כרך זה יצא באחרית ימיו של הרצי"ה והוא שונה מהכרך הראשון. בכרך הראשון הרצי"ה ביצע עבודת עריכה אחידה ויסודית בעוד שהכרך השני היה מסודר פחות. רבים מהפערים בין הכרכים נערכו מחדש בהוצאה המחודשת של מאבני המקום. הכרך השני לא נערך לפי סדר כרונולוגי של כתיבת המאמרים, אלא מחולק ל-4 שערים לפי נושאים: אישים, בירורי הלכה, מאמרים, בהלכות ציבור, סך הכל 115 מאמרים.
יחסי אינדונזיה–הוותיקן
יחסי אינדונזיה–הוותיקן מתנהלים כחלק מהדיאלוג הבין-דתי העולמי, זאת על רקע העובדה כי אינדונזיה היא המדינה המוסלמית הגדולה ביותר בעולם. הנצרות הקתולית נחשבת לאחת משש הדתות שאושרו באינדונזיה.
היסטוריה.
יחסים בין שתי המדינות התקיימו מאז תקופת מג'פהיט. בין השנים 1318–1330 ביקר הנזיר הפרנציסקני מתיוס במספר מקומות באינדונזיה של ימינו: סומטרה, ג'אווה ובורנאו. הוא נשלח מטעם האפיפיור, וביומנו תיאר את הארמון המרשים של מלך ג'אווה ואת המלחמה נגד האימפריה של חאן בסין. מתיוס ביקר גם בבית המשפט של מג'פהיט בטרואולן.
בתקופה השלטון הקולוניאליסטי של איי הודו המזרחיים ההולנדיים, היה בחלקים מסוימים באינדונזיה, לדוגמה פלורס, רוב קתולי. לעומתם, רוב המתיישבים האירופאים היו פרוטסטנטים; אך הדבר לא מנע התפשטות של הנצרות הקתולית באינדונזיה במהלך המאה ה-19.
בשנת 1947 ייסד הוותיקן משלחת באינדונזיה באישור ממשלת הולנד. ב-16 במרץ 1950 הכיר הכס הקדוש בעצמאות המדינה ושלח נציג רשמי.
מאז עצמאות אינדונזיה נערכו שני ביקורים של האפיפיורים באינדונזיה; הראשון התקיים בדצמבר 1970 על ידי פאולוס השישי והשני על ידי יוחנן פאולוס השני באוקטובר 1989.
אלכס הונולד
אלכס הונולד (נולד ב-17 באוגוסט 1985) הוא מטפס מצוקים אמריקני הידוע בעיקר בטיפוס מצוקים בסגנון סולו חופשי, כלומר ללא ציוד, עזרים, או אמצעי אבטחה.
הוא האדם הראשון והיחיד שטיפס סולו חופשי על מצוק אל קפיטן בפארק הלאומי יוסמיטי. הסרט "סולו חופשי" מ-2018, שתיעד את הטיפוס, זכה בפרס BAFTA ופרס האוסקר לסרט תיעודי. הונולד גם ביצע את העלייה המהירה ביותר של "שלושת הכתרים" של יוסמיטי - טיפוס של 18 שעות, 50 דקות של הר ווטקינס, "The Nose", והצד הצפון-מערבי של החצי כיפה .
ביוגרפיה.
הונולד נולד בסקרמנטו, קליפורניה, בנו של מורה בקולג' דירדרה וולוניק וצ'ארלס פורסט הונולד. הוא ממוצא פולני. הוא התחיל לטפס באולם טיפוס בגיל 5, ובגיל 10 היה מטפס "פעמים רבות בשבוע" . הוא השתתף באליפויות נוער לאומיות ובינלאומיות רבות.
"אף פעם לא הייתי מטפס גרוע [כילד], אבל גם לא הייתי מטפס גדול", הוא אומר. "היו הרבה מטפסים אחרים שהיו הרבה, הרבה יותר חזקים ממני, שהתחילו בתור ילדים והיו חזקים בצורה מטורפת באופן מיידי, כאילו יש להם כישרון טבעי. זה לא היה אני. אני פשוט אהבתי לטפס, ואני מטפס כל הזמן מאז, אז באופן טבעי השתפרתי, אבל אף פעם לא הייתי מוכשר." בראיון אחר אמר: "אז יש את הבחור הזה כריס שארמה שהוא בעצם המטפס המפורסם ביותר בעולם ב-20 השנים האחרונות, והוא היה אחד מגיבורי ילדות שלי. כשכריס היה בן 15 או 16 הוא עשה את המסלול הקשה ביותר באמריקה, מסלול שנקרא "Necessary Evil". ניסיתי את המסלול כמה פעמים שונות במהלך השנים ואף פעם לא ממש הצלחתי, אז אני בעצם כבר מטפס במשך 20 שנה ודי התאמצתי. התאמנתי ועדיין לא הצלחתי לטפס את המסלול הזה. אני לא מספיק מוכשר מבחינה פיזית. לכריס שארמה יש אצבעות חזקות להפליא והוא מוכשר פיזית - הוא מאוד חזק".
לאחר שסיים תיכון בשנת 2003, הוא נרשם באוניברסיטת קליפורניה, ברקלי, כדי ללימודי הנדסה אזרחית. במהלך שנת הלימודים הראשונה שלו, הוריו התגרשו, סבו מצד אמו נפטר והונולד הפסיק ללכת לרוב השיעורים והיה הולך לפארק ומטפס סלעים לבדו. הוא תיאר את התקופה כ"מתועבת... לא גרתי במעונות. היה לנו חבר משפחה שהרשה לי לשכור את דירת שני החדרים שלו בעיר. בשנה שלי בברקלי לא פגשתי אף אחד. לא דיברתי עם אף אחד ". בראיון אחר אמר "אנשים שואלים אותי איך התחלתי עם סולו חופשי. אבל אני לא חושב שהם מאמינים לי כשאני נותן תשובה כנה. האמת היא שכשהתחלתי לטפס בחוץ, הייתי ביישן מכדי לגשת למטפסים אחרים ולשאול אם הם רוצים לטפס איתי."
הונולד נשר מהלימודים בברקלי ובילה זמן מה בבית אמו, כשהוא נוסע ברחבי קליפורניה כדי לטפס. "הייתי עם המיניוואן הישן של אמא שלי, וזה היה הבסיס שלי. הייתי משתמש בו כדי לנסוע לפארק הלאומי עץ יהושע כדי לטפס או לנסוע ללוס אנג'לס כדי לראות את החברה שלי. הרסתי את הוואן הזה די מהר; יום אחד הוא פשוט מת, ובשנה הבאה חייתי על האופניים ובאוהל ".
הוא הגיע לתודעה הציבורית אחרי שטיפוס הסולו שלו ב-2012 של הצד הצפון-מערבי של החצי כיפה הוצג בסרט של הנשיונל ג'יאוגרפיק "לבד על הקיר" וראיון שנערך לאחר מכן בתוכנית 60 דקות.
בחודש נובמבר 2011, הונולד והאנס פלורין החמיצו את שבירת השיא לטיפוס מסלול The Nose על אל קפיטן ב-45 שניות עם זמן של 2:37. ב-17 ביוני 2012, השניים הציבו שיא חדש של 2:23:46 (או 2:23:51) על אותו מסלול.
בחודש נובמבר 2014, הודיעה חברת Clif Bar כי לא תמשיך לתת חסות להונולד וארבעה מטפסים אחרים, בעיקר סולנים חופשיים. "הגענו למסקנה שצורות הספורט האלה מותחות את הגבול ונוטלות את מרכיב הסיכון למקום שבו אנחנו כחברה כבר לא מוכנים ללכת", כתבה החברה במכתב פתוח.
ב-3 ביוני 2017, הונולד עשה את הטיפוס סולו חופשי הראשון של קפיטן, מסלול של 883 מטר ב-3 שעות ו-56 דקות. ההישג, שתואר כ"אחד ההישגים האתלטיים הגדולים מכל סוג שהוא, אי פעם" תועד על ידי המטפס והצלם ג'ימי צ'ין ויוצרת הסרטים התיעודיים א. צ'אי וסארליי, בסרט התיעודי "סולו חופשי""", שזכה בין שאר הפרסים בפרס האוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר (2018).
ב-6 ביוני 2018, הונולד וטומי קולדוול שברו את שיא המהירות לטיפוס מסלול The Nose באל קפיטן ביוסמיטי. הם השלימו את מסלול של כ-915 מטר ב-1:58:07, והיו למטפסים הראשונים שמשלמים את המסלול בתוך פחות משעתיים.
חיים אישיים.
הונולד חי בוואן כבר למעלה מעשור. "אני לא חושב ש'חיים בוואן' מושכים במיוחד", הוא אומר. "זה לא שאני אוהב לחיות במכונית, אבל אני אוהב לחיות בכל המקומות האלה. אני אוהב להיות ביוסמיטי; אני אוהב להיות בעיקרון בכל מקום בו מזג האוויר טוב; אני אוהב להיות מסוגל לעקוב אחר תנאים טובים של מזג אוויר. ולהיות נוח יחסית כמו שאני עושה את זה. וכך די הרבה מחייב לחיות במכונית... הוואן בו הוא מתגורר מותאם לו אישית, עם מטבחון וארונות.
הונולד רכש בית באזור לאס וגאס בשנת 2017. הונולד הוא צמחוני, אינו שותה אלכוהול, וגם לא צורך סמים אחרים. הוא קורא נלהב של ספרות קלאסית, ובנושאי איכות הסביבה וכלכלה, והוא מתאר את עצמו בתור אתאיסט מיליטנטי ופמיניסטי.
הונולד פגש את סאני מק'אנדלס בחתימת ספרים בשנת 2015; הם הפכו לזוג זמן קצר לאחר מכן. סאני ומערכת היחסים שלה עם הונולד מופיעים באופן בולט בסרט "סולו חופשי". ב-25 בדצמבר 2019 הודיע ​​הונולד, דרך הרשתות החברתיות, כי הוא ומק'אנדלס התארסו. ב-13 בספטמבר 2020 הודיע ​​הונולד באמצעות אינסטגרם שהוא התחתן עם מק'אנדלס.
פילנתרופיה.
בשנת 2012, הוא הקים את קרן הונולד, ארגון ללא כוונת רווח שמתמקד בקידום אנרגיה סולארית בעולם המתפתח. הונולד תורם כשליש מהכנסתו השנתית לארגון.
היה היה - ממציאים
היה היה - ממציאים (בצרפתית: Il était une fois... les Découvreurs) היא סדרת אנימציה צרפתית לכל המשפחה, המציגה את הממציאים הגדולים בהיסטוריה. הסדרה לוקחת חלק בזיכיון "היה היה", והיא הסדרה החמישית שנמצאת בו לאחר "היה היה - האמריקאים". הסדרה בוימה על ידי אלבר בארייה, ונוצרה בסטודיו פרוסידיס.
הסדרה שודרה לראשונה בצרפת בערוץ קאנאל פלוס ב-5 בספטמבר 1994. בישראל שודרה הסדרה לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 1995 בערוץ הילדים. לסדרה נוצרה עונה אחת ו-26 פרקים באורך 26 דקות. שפת המקור של הסדרה היא צרפתית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן אנגלית ועברית).
בעקבות אובדן הפרקים בדיבוב העברי, כמה מפרקי הסדרה דובבו מחדש עם מדבבים חדשים אשר שודרו בשנת 2004 בלוגי.
תקציר העלילה.
בכל פרק בסדרה, מאסטרו הקשיש מספר לילדיו על הממציאים הגדולים בהיסטוריה, ביניהם ארכימדס, אייזק ניוטון, גלילאו גליליי ולואי פסטר.
מדבבים בעברית.
בשנת 1995, במאית הדיבוב בעברית הייתה הדס מוזס, ומפיקת הדיבוב הייתה נטע בן צבי.
בשנת 2004, במאית הדיבוב בעברית הייתה אפי בן ישראל, ומפיקת הדיבוב הייתה ענבר שטגר עזרא.
מוזיקה.