על מנת למנוע משבר ירושה, הסכימו ראשי הקיזילבאשי ביניהם למנות את השאה החדש אחרי פגישה עם כל אחד מהמועמדים ולהביא את בחירתם לידיעתה של פארי ח'אן ח'אנום. תחילה דנו בהחלטה להמליך את שאה שוג'ה א-דין מוחמד ספווי, התינוק בן 8 החדשים של אסמאעיל השני, בעוד פארי ח'אן ח'אנום תנהל בפועל את ענייני המדינה.
החלטה זו לא קיבלה אור ירוק מרוב חברי האספה של ראשי הקיזילבאשים מכיוון שהייתה מערערת את מאזן הכוח בין השבטים. לבסוף סיכמה האספה להכתיר כשאה את מוחמד מרזה בשם מוחמד שאה ח'ודאבנדה.
הבחירה במוחמד ח'ודאבנדה נתמכה ואושרה על ידי פארי ח'אן ח'אנום, מכיוון שהיה גבר כמעט עיוור ונהנתן, שאת חולשותיו יכלה לנצל על מנת לנהל את הממלכה כרצונה. היא הגיעה להסכם עם ראשי הקיזילבאשים שמוחמד ח'ודאבנדה יישאר שאה רק להלכה, בעוד היא ושליחיה ימשיכו לפקח על האינטרסים הממלכתיים.
בהכתרתו של מוחמד ח'ודאבנדה פנו אנשי האצולה הספווית, הקצינים ומושלי המחוזות אל פארי ח'אן ח'אנום לאשר להם לערוך ביקור נימוסין בחצר כדי לברכו.
השפעתה וסמכותה של פארי ח'אן ח'אנום הייתה כה גדולה שאיש לא העז לבקר בחצר המלכותית מבלי אישורה החד משמעי.
אולם מן היום שהוכתר מוחמד ח'ודבנדה כשאה, אשתו חייר אל-ניסא בגום, שנודעה בתוארה "מהד-א עוליה" ("העריסה הגבוהה"), השתלטה על ענייניו. היא הייתה מודעת למגבלות בעלה והייתה נחושה להפוך בעצמה לשליטה בפועל על הממלכה הספווית.
מוחמד ח'ודבנדה ומהד-א עוליה הגיעו לפרברי קזווין הבירה ב-12 בפברואר 1578. הגעתם לשם שמה קץ לשליטה הבלתי מעורערת בת החודשיים ו-20 יום של פארי ח'אן ח'אנום. על אף היותה עדיין "בעלת הבית" של הממלכה, יכלה פארי ח'אן חא'נום לצפות להתנגדות ממהד-א עוליה ובני בריתה. כשהשאה החדש ואשתו הגיעו לעיר, קיבלה אותם פארי ח'אן ח'אנום תוך מפגן של שמחה, הדר ופאר. היא עצמה ישבה באפיריון מוזהב, מוקפת ב-4000–5000 שומרי ראש, עוזרי ההרמון הפנימי ואנשי החצר. עם זאת היא נחנקה למוות באותו היום על ידי ח'ליל ח'אן ככל הנראה בפקודתה של מהד-א עוליה.
מהד-א עוליה לקחה בעצמה לידיה את השליטה באיראן והתחילה לקדם את הקריירה של בנה הבכור, המזה מרזה, כשדאגה פחות לבנה הצעיר, עבאס מרזה. היא נכנסה מהר לעימות עם הקיזילבאשים שדרשו לבסוף מהשאה להרחיקה ממקורות הכוח. כשהיא סירבה לוותר, קבוצת קושרים קיזילבאשים פרצו להרמון וחנקו גם אותה למוות ב-26 ביולי 1579.
שאר שלטונו של מוחמד ח'ודבנדה נמצא בסימן ההגמוניה של שבטי הקיזיבאש טורקמן וטאקאלו.
היריבות על הירושה.
פלגי הקיזילבאשים הלכו והשתלטו על איראן. ב-1583 הם אילצו את השאה לנטוש את הווזיר שלו, מרזה סלמן ולהוצאיו להורג.
ב-6 בדצמבר 1586 לקח המזה מרזה את רסני השלטון בידיו אך גם הוא נרצח בנסיבות מסתוריות.
איומים מבחוץ.
מעצמות שכנות ניצלו את המאבקים הפנימיים בחצר האיראנית כדי לכבוש שטחים לעצמן. כנופיות אוזבקיות ניסו לפלוש לצפון-מזרח איראן אולם נהדפו על ידי מושל משהד.
מעצמה מאיימת אחרת הייתה האימפריה העות'מאנית. ב-1578 החל הסולטאן העות'מאני מוראט השלישי מלחמה נגד הספווים שנמשכה עד 1590.
במתקפה ראשונה פלש הווזיר הגדול לאלה מוסטפא פאשה אל שטח האימפריה הספווית כולל גאורגיה ושירוואן. אחרי נפילת שירוואן בידי העות'מאנים בסוף הקיץ 1578, הם השתלטו על כל שטחי איראן שממערב לים הכספי והתכוננו לתקוף את לבן של ארמניה ואזרבייג'ן של ימינו. באותה תקופה ב-1579 הותקפו ארצות אלה גם על ידי הטטרים של קרים בראשות אדיל גיראי חאן. אך החאן הטטרי נפל בשבי בעת מתקפת-נגד איראנית של מרזה סלמן ג'בירי והמזה מרזה והוצא להורג בבירה קזווין.
צבא עות'מאני אחר בפיקודן של עות'מאן פאשה אזדמירולו וסרדאר פרהאט פאשה פשטו לאיראן וכבשו את תבריז בשנת 1585. מוחמד
ח'ודאבנדה שלח נגד הפולשים את בנו המזה מרזה אבל הנסיך הצעיר נרצח בעת המסע הזה ותבריז נשארה בכיבוש עות'מאני למשך 20 שנה.
סוף שלטונו.
כשיצאו האוזבקים בפלישה רחבת-היקף לח'וראסאן, החליט מנהיג מקומי של הקיזילבאשים משבט אוסטג'לו, מורשיד קולי ח'אן, שהגיע הזמן להדיח את השאה ולהחליפו בבנו הצעיר, עבאס מרזה, שהיה בחסותו. מורשיד ועבאס נסעו רכובים לקזווין ובאוקטובר 1587 הוכרז שם עבאס לשאה. אביו, מוחמד ח'ודאבנדה, לא ניסה להתנגד והשלים עם הדחתו.
שנותיו האחרונות.
מוחמד ח'ודאבנדה נשאר זמן מה בעיר הבירה ואחר כך נשלח לכלא במצודת אלמות, אם כי ההיסטוריון אסכנדר בג מונשי מציין שמת בקזווין באחד הימים בין 21 ביולי 1595 ל-10 ביולי 1596.
פעילותו בתחום התרבות.
מוחמד חודאבנדה היה משורר שכתב תחת שם העט "פהמי".
גבעת חרסינה
גִּבְעַת חַרְסִינָה (שם רשמי רָמַת מַמְרֵא) היא שכונה עירונית בצפון קריית ארבע, מזרחית ובסמוך לעיר חברון. החלטה רשמית להקימה התקבלה ב-1979 ותושבים ראשונים החלו לאכלסה ב-1983. השכונה נחשבת לשכונת המגורים היהודית הגבוהה ביותר בארץ ישראל המערבית, כאלף מטר מעל פני הים.
מקור השם.
גבעת חרסינה נקראת על שמו של אל"ם אהרן חרסינה (1906–1999), ראש מחלקת הגנה מרחבית במטכ"ל ב-1968. הרמטכ"ל דאז יצחק רבין, האלוף רחבעם זאבי ומפקדים נוספים ערכו סיור מסביב לחברון ודנו היכן למקם את היישוב החדש קריית ארבע, שעמדו להקים ליהודים, במקום לאפשר להם לגור בתוככי חברון. כל אחד מהמשתתפים הציע גבעה או הר שולטים אחרים וסימן את הצעתו על המפה ולידה חתם את שמו. אל"ם אהרן חרסינה סימן את הצעתו למקם את קריית ארבע על הגבעה הספציפית הזו, הגבוהה באזור, כאלף מטר מעל פני הים ומאז היא נקראת "גבעת חרסינה". הצעת חרסינה התקבלה תחילה על ידי שלטונות צה"ל, אולם המתנחלים דחו אותה בשל ריחוקה היחסי ממערת המכפלה.
ישנה גרסה נוספת של המתיישבים (שנאמרה מפי מייסדי השכונה בחגיגות ההקמה), שהשם שנבחר הוא לאור ריבוי החרסים העתיקים באזור על הגבעה.
בנסיבות אלה, כאשר הקמת קריית ארבע החלה ב-1971, זה אירע על גבעות דרומיות יותר. גבעת חרסינה עצמה הוכרזה אותה עת שטח צבאי סגור ויועדה להתרחבות עתידית של הקריה. בהמשך אכן הורחבה קריית ארבע צפונה, כך שגבעת חרסינה הפכה לחלק ממנה.
השם הרשמי שנקבע לשכונה היה רמת ממרא, בגלל גובהה המרשים ומשום קרבתה, כקילומטר אחד בלבד, אל האתר ההיסטורי אלוני ממרא, המזוהה כמקום שבו אירח אברהם אבינו את המלאכים (). השם גם תאם את הרעיון שעלה בערך באותה תקופה, לכנות את הגבעות סביב חברון על פי שמות בני בריתו של אברהם במלחמתו בארבעת המלכים: ענר, אשכול וממרא.
היסטוריה.
היישוב בגבעת חרסינה החל את דרכו באוגוסט 1976, כהתנחלות בלתי חוקית. כמאה מתושבי קריית ארבע, בראשות הרבנית מרים לוינגר הקימו על ההר הגבוה ביותר בסביבתם מספר מבנים זמניים ולידם שלט – "מדרשה ללימודי ארץ ישראל". השטח היה ריק לחלוטין, אדמת טרשים, וייעודו כבר נקבע כאמור, ב-1971, כחמש שנים קודם לכן, בדיוק למטרה זו. למרות זאת, המתנחלים פונו מהמקום וכך שב ואירע מספר פעמים.
מתנחלי קריית ארבע לא נואשו על אף הפינויים. הם עלו שוב ושוב, עד שב-1979 החליטה הממשלה רשמית על הקמת שכונה יהודית במקום.
עבודות הכשרת הקרקע החלו ב-1 בינואר 1980 ובעקבות זאת הגישו 23 מערביי חברון, בראשות ראש עיריית חברון דאז פאהד קוואסמה עתירה לבג"ץ כנגד העבודות, בטענה כי מדובר באדמה פרטית שלהם. ב-19 בפברואר 1980 נדחתה העתירה והעבודות נמשכו כסדרן.
ב-30 ביוני 2016 חדר מחבל פלסטיני אל השכונה, פרץ לאחד הבתים ורצח בדקירות סכין את הלל יפה אריאל, נערה בת 13.5, בשנתה. הוא נהרג זמן קצר לאחר הרצח בקרב יריות עם כיתת הכוננות של קריית ארבע.
גבעת חרסינה כיום.
הבתים הראשונים בשכונה אוכלסו בשנת 1983 וכיום גרות בה מעל 500 משפחות. יש בה עשרה בתי כנסת, ארבעה מעונות יום, ששה גני ילדים, בית ספר יסודי אחד, חטיבת ביניים, ישיבה תיכונית (ישיבה תיכונית קריית ארבע), כולל אברכים לדיינות ועוד מבני ומוסדות ציבור. בנוסף קיים בה יקב נח, חוות סוסים ועוד. הבנייה למגורים בגבעת חרסינה היא בדרך כלל בנייה פרטית והיא נחשבת לשכונת וילות. נכון ל-2018 מקימים בה עוד 25 מבנים בני 3 קומות, עם 6 יחידות דיור בכל מבנה.
איזה (מאיירת)
לנצ'יה קפא
לנצ'יה קפא (באיטלקית: Lancia Kappa) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה אשר יוצרה בין השנים 1994–2001.
"לנצ'יה קפא".
מנועים.
מנועי בנזין
מנועי טורבו דיזל
אנטי היסטמין
לנצ'יה קאפה
Undertale
תזונת ילדים במדינות אפריקה שמדרום לסהרה
תזונת ילדים במדינות אפריקה שמדרום לסהרה נובעת בין היתר מהתת-תזונה הכללית שמצויה במדינות אפריקה שמדרום לסהרה. תת-תזונה הוא מצב שנגרם מחוסר איזון בין התזונה הנדרשת לתפקוד תקין של כלל המערכות בגוף האדם לבין מה שהאדם אוכל בפועל; עשויה להתפתח עקב אכילה מועטה מדי, או בגלל צריכה עודפת או מועטה מדי של אחד או כמה ממרכיבי המזון הבסיסיים, כגון חלבונים, פחמימות ושומנים. תזונתם הלקויה של ילדים במדינות אפריקה שמדרום לסהרה מתחילה עוד בטרם לידתם בעקבות התזונה הלקויה של האימהות, וממשיכה גם לאחר הלידה, כאשר השנה הראשונה לחיים היא השנה המאתגרת והקשה ביותר שאיתה מתמודד הילד האפריקאי הסובל מתזונה לקויה.
שינויים בתזונה במאה האחרונה.