הוידאו קליפ לשיר יצא באפריל 1996 וצולם בוונצואלה.
בשנת 2015 הוציאה הזמרת הרומניה אינה שיר בשם "Renez Vous" שהכיל סימפול של "Coco Jamboo".
תשובות מיימוניות
מאיר בן יקותיאל מרוטנבורג
תאונת הרכבת בדנמרק (ינואר 2019)
תאונת הרכבת בדנמרק (בדנית: Togulykken på Storebæltsbroe) או התאונה על גשר החגורה הגדולה היא תאונת רכבת שאירעה ב-2 בינואר 2019 על גשר המחבר בין האיים שלן ופין בדנמרק, כשרכבת נוסעים התנגשה בסמי-טריילר על גבי רכבת משא דוהרת בדרכה לקופנהגן. התאונה אירעה בעת סערה אשר אילצה את סגירתו של הגשר לתנועת מכוניות אך לא לתנועת רכבות. 8 אנשים נספו ו-16 נפצעו - כולם אזרחי דנמרק. זהו אסון הרכבת החמור ביותר בדנמרק מאז 1988.
במהלך חקירת נסיבות התאונה, גילו חוקרים שבמקרים מסוימים, מכולות מסוג אלה הזהות לזאת המעורבת בתאונה, כשלו מלהינעל במקום. בעקבות התאונה אסר משרד התחבורה הדני באופן זמני על שימוש במכולות מסוג אלה, והקשיח את הכללים בכל הנוגע להעברת משאות על גבי הגשר בזמני מזג אוויר סוער.
רקע.
בעקבות סופה שהכתה באירופה ובדנמרק ב-1 בינואר 2019, מנהלת כבישי דנמרק סגרה את הגשר לכל תנועת הרכבים, מלבד רכבות אשר בצדו המזרחי של הגשר עוברות במפלס מנהרתי נמוך מתחת לכביש המכוניות, ואילו בצדו המערבי של הגשר נעות במקביל למכוניות, בלילה שבין 1 ל-2 בינואר, וצפויה הייתה להיפתח לתנועה מחדש בשעה 11 בבוקר למחרת (2 בינואר).
בשעה 07:11 בבוקר, רכבת InterCity יצאה מאודנסה בדרכה לקופנהגן. הרכבת אשר תופעלה על ידי חברת DSB נשאה על סיפונה 131 נוסעים ו-3 אנשי צוות כשהגיעה לקצהו המערבי של הגשר. באותו זמן, רכבת משא טעונה במשאיות סמי-טריילר שנשאו עימן ארגזי בקבוקים בייצור קרלסברג דהרה בכיוון ההפוך, לעבר מבשלת קרלסברג בפרדריסיה, 72 ק"מ צפונית מערבית לזירת התאונה.
זמן קצר לפני 07:35, בקצהו המערבי של הגשר, פגעה רכבת הנוסעים בעצם, אשר תחילה שיערו שזה־הוא ברזנט מרכבת המשא, אך מאוחר יותר התברר כי זו הייתה משאית סמי-טריילר ריקה. קטר הרכבת דיווח שהבחין בניצוצות שהוצתו במקום נמוך מהרגיל (לדוגמה: לא מקווי המתח העיליים) וכי "משהו גדול" נתלה מרכבת המשא המתקרבת.
הסערה ומיקומה של התאונה רק החריפו את מאמצי החילוץ. תחילה, כשהרכבת עוד הייתה על הגשר, אותרו 6 גופות, אך לאחר שפונתה הרכבת למקום מבודד, אותרו עוד 2 גופות על הרכבת. הן בנוגע לתאונה והן בנוגע למצב הסערה, בארגון הממשלתי לניהול משברים החליטו להתכנס לדיון.
8 נוסעים נהרגו, 5 נשים ו-3 גברים, ועוד 16 נפצעו באסון, מתוכם 14 עם פציעות קלות ועוד 2 עם פציעות בינוניות. לאף אחד מהנפצעים לא נשקפה סכנת חיים. ב-4 בינואר, זוהו כל גופות הנספים כאזרחים דנים, בגילי 27–60.
עוד באותו יום נפתח הגשר לתנועת כלי רכב בשעה 12:20. בשעות הצהריים של אותו היום נסגר הכביש המערבי בשל פקקים שנוצרו בעקבות נהגים סקרנים. ב-3 בינואר שבה פעילות הרכבות לסדרה.
חקירת התאונה.
החקירה מבוצעת על ידי המועצה הדנית לחקירת תאונות. זמן קצר לאחר האסון ב-2 בינואר, הודיע החוקר בו האנינג שהתאונה נגרמה בעקבות התנגשות בין רכבת הנוסעים לבין משאית סמי-טריילר ריקה על גבי רכבת המשא. עם זאת ציין האנינג כי הפרטים המלאים אודות התאונה עדיין לא ברורים: "או שזה (הסמי-טריילר) פגע ברכבת, או שהרכבת דהרה לתוכו". החקירה המקיפה עלולה להימשך שנה.
דיווחי תקשורת ראשוניים התמקדו במזג האוויר הסוער כגורם לתאונה. בתקשורת התמקדו גם כן בעובדה האם משאית הסמי-טריילר אובטחה/נקשרה כראוי. בזמן התאונה נמדדו משבי רוח של 72 קמ"ש, הרוח באה מכיוון צפון בצורה אורתוגונלית. ככלל, אילו היה משב הרוח עולה על 75 קמ"ש, הייתה המהירות המותרת מוגבלת ל-80 קמ"ש, ואילו מעבר ל-90 קמ"ש, תנועתן של כל הרכבות הייתה מבוטלת. מאחר שמשב הרוח היה ממוצע ולא חרג מההגבלות, לא הוטלו כל הגבלות. לדברי יעקב מאן – פרופסור לאנרגיית הרוח באוניברסיטה הטכנית של דנמרק (DTU), הרוח אינה הגורם היחידי לתאונה.
פסטיבל הפסנתר
פסטיבל הפסנתר הוא אירוע מוזיקלי שנתי, המתקיים מדי שנה בסתיו בתל אביב-יפו.
הפסטיבל לרוב מתקיים במשך שבוע שלם ובמהלכו עולים מאות אמנים לבמות השונות, שמפוזרות ברחבי העיר תל אביב-יפו.
במהלך הפסטיבל מתבצעים שיתופי פעולה בין אמנים משתתפים מסגנונות מוזיקליים שונים, ומופיעים בו אמנים ותיקים ומוכרים לצד לצד אמנים צעירים מז'אנרים שונים ומגוונים.
פסטיבל הפסנתר הראשון נערך ב-1998, וכעשור לאחר מכן, גדל באופן משמעותי הקהל המגיע אליו, והוחלט לקיים את הפסטיבל בכמה ממרכזי תרבות גדולים בעיר. בשנת 2018 היו בפסטיבל כ־53 מופעים שהתפרשו במוסדות תרבות ואולמות שונים בעיר: אולמות מוזיאון תל אביב לאמנות (אולם רקנאטי, אולם אסיא, אולם קאופמן, גלריה מיזנה בלומנטל, הגלריה לאמנות ישראלית עכשווית), אולמות בתיאטרון הקאמרי, המשכן לאמנויות הבמה, מרכז עינב והיכל התרבות של תל -אביב.
על ניהול הפסטיבל חתום שאבי מזרחי, סגן מנהל אגף תרבות ואמנויות ומנהל המחלקה למופעים ועל הפקתו אחראים המחלקה למופעים בעיריית תל אביב ובשיתוף "המון ווליום" ו"זאפה". המנהלת האמנותית של הפסטיבל היא אתי אנטה-שגב.
היסטוריה.
הפסטיבל הראשון, אותו יזם אודי דבוש בשנת 1998, התקיים בבית ציוני אמריקה ובמרכז עינב.
דבוש המשיך לקחת חלק בפסטיבל והיה המנהל האמנותי של הפסטיבל בעשור הראשון לקיומו. בשנת 1999 הוחלט בעיריית תל - אביב יפו לקחת את הפסטיבל תחת חסות של העירייה.
בשנתו השנייה התקיימו רוב מופעי הפסטיבל במרחב בניין עיריית תל אביב-יפו: באולם אירועים שהיה אז אולם המועצה, בלובי ובמסדרונות העירייה, כמו גם במרכז עינב.
במהלך חמש השנים הראשונות לקיומו של הפסטיבל צבר הפסטיבל פרסום ובעקבות כך הגיעו בכל שנה יותר צופים למופעים.
בשנת 2003, חמש שנים לאחר היווסדו, הוחלט על ידי מנהל הפסטיבל, שאבי מזרחי, להעביר את הפסטיבל למרכז סוזן דלל שם התקיים הפסטיבל במשך 11 שנים (עד שנת 2014).
בשנת 2014 הוחלט על ידי עיריית תל - אביב והעומד בראשה, רון חולדאי, להעביר את הפסטיבל למוזיאון תל אביב ומאז מתקיים פסטיבל הפסנתר בקריית הפסטיבל: במגוון אולמות במוזיאון תל אביב לאמנות, תיאטרון הקאמרי ובנוסף מתקיימים מופעי הפסטיבל באולמות שונים בעיר: תיאטרון גשר, המשכן לאמנויות הבמה, היכל התרבות ומרכז עינב שליווה את הפסטיבל החל מהשנה הראשונה לקיומו. בנוסף במהלך שבוע הפסטיבל מתקיימים מידי ערב ברחבת המוזיאון והמשכן מופעים פתוחים לקהל הרחב.
כיום פסטיבל הפסנתר הוא אחד הפסטיבלים הגדולים בישראל. עשרות הפקות מתחילות דרכן מדי שנה בפסטיבל וממשיכות לאחר מכן לעלות על במות שונות בישראל ומחוצה לה. אמנים מתחילים רבים עלו בפעם הראשונה לבמה על במת הפסטיבל.
הנהלת הפסטיבל מצהירה כי מטרת הפסטיבל היא לארח לצד בכירי האמנים בישראל ובעולם גם אמני-אינדי צעירים בוגרי סגנונות מוזיקליים עכשוויים, וכי האמנים המשתתפים נבחרים מתוך חופש בחירה אמנותי ללא העדפות וללא העדפות מתקנות.
אמוז בוש
אברהם שמואל הירשברג
קרחון בלו (אנטארקטיקה)
קרחון בלו (באנגלית: Blue Glacier; מילולית: הקרחון הכחול) הוא קרחון גדול, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הקרחון נשפך לתוך קרחון מדף באוורס, כ-16 קילומטרים דרומית לניו הרבור.
קרחון איימוס נשפך לקרחון בלו, בסמוך ממערב לגבעת האנון.
גבעת רובינס גובלת בקרחון מצפונו.
גובהו של הקרחון 233 מטרים מעל פני הים.
רוחבו של הקרחון נע בין 3.41 ל-6.43 קילומטרים, ואורכו של הקרחון 32 קילומטרים.
היסטוריה.
גילוי הקרחון.
הקרחון התגלה על ידי משלחת דיסקברי, שחקרה את אנטארקטיקה תחת פיקודו של רוברט פלקון סקוט בין השנים 1904–1901.
מקור השם.
סקוט, מגלה הקרחון, נתן לו את שמו בשל הצבע הכחול הבוהק של הקרחון, בעת שהתגלה.
לקריאה נוספת.
• Anna Salleh, Not all icebergs are white: Here's what makes them blue, green or striped, (מדוע הקרחונים משנים צבעים - מדוע חלקם כחולים, ירוקים, או מפוספסים)
קרחון בלו
פיצ'י אלונסו
אנחל "פיצ'י" אלונסו הררה (בספרדית: Àngel "Pichi" Alonso Herrera, נולד ב-17 בדצמבר 1954 בבניקרלו שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי שהיה פעיל במהלך שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 ושיחק בעמדת החלוץ. במהלך הקריירה שלו שיחק אלונסו בקבוצות קאסטיון, ריאל סרגוסה, ברצלונה ואספניול. לאורך 11 עונות בלה ליגה הבקיע 108 שערים ב-265 הופעות.
קריירה.
אלונסו נולד וגדל בבניקרלו, עיירה שבקרבת קאסטיון דה לה פלאנה, שם החל את הקריירה שלו. ב-1975, בגיל 21, עבר לקאסטיון, כשהקבוצה הייתה אז בליגה השנייה. שם עשה את צעדיו המקצועיים הראשונים. כעבור שנתיים עבר לקבוצה נוספת מהליגה השנייה, ריאל סרגוסה. בעונתו הראשונה בקבוצה סייע לה לעלות ללה ליגה מהמקום הראשון, כשהוא מבקיע 22 שערים ב-28 הופעות במהלך העונה. עם ריאל סרגוסה ביסס את מעמדו כאחד החלוצים הפוריים בליגה הבכירה בספרד. בעונת 1978/1979 הבקיע 19 שערים, כולל שני צמדים, לרשתות של ריאל סוסיאדד וראסינג סנטנדר ואף חמישייה במשחק נגד אספניול בו ניצחה סרגוסה 8 - 1 ב-25 בפברואר 1979. עונת 1979/1980 הייתה השיא עבור אלונסו, שהבקיע 20 שערי ליגה, כולל רביעייה בניצחון 5 - 0 על בורגוס ב-18 בנובמבר. בתקופה זו זכה לייצג את מדינתו במדי נבחרת ספרד. אלונסו ערך 3 הופעות במשחקי ידידות כחלק מהכנות הנבחרת ליורו 1980.