באמצע שנות ה-1990, הקריירה שלה חוותה דעיכה, אשר יוחס להתמוטטות עצבים ציבורית שחוותה ב-1996.
2000-2018: סרטים עצמאיים ותוכניות טלוויזיה.
בשנת 2000, קידר שיחקה את תפקיד איילין קנבורו בסרט "Apocalypse III: Tribulation", סרט נוצרי העוסק באסכטולוגיה נוצרית ובחזון אחרית הימים האוונגליסטי. קידר ציין לאחר מכן שהיא לא הבינה עד שהיא הייתה על הסט שהסרט היה רציני. באותה שנה היא הופיעה בשלושה פרקים בסדרתו של פיטר בנצ'לי, "Amazon", בו גילמה אישה קנדית חולת נפש, הנחושה לשלוט בכל השבטים המקומיים.
בשנת 2001, היא שיחקה אם מתעללת של רוצח סדרתי בפרק של "". בשנת 2002, היא הופיעה לצד קריספין גלובר וונסה רדגרייב בעיבוד הקולנועי הבריטי לספר "החטא ועונשו".
קידר הופיעה אוף-ברודוויי ב"מונולוגים מהווגינה" בדצמבר 2002, ותיירה עם המופע במשך שנתיים.
קידר השתתפה בסדרת הטלוויזיה "Robson Arms", קומדיית מצבים קנדית המתרחשת בבית דירות בוונקובר.
ב-2007 לוהקה לתפקיד אמילי קראפט בסדרת הטלוויזיה "אחים ואחיות".
ב-2008 גילמה יועצת בית ספר בסרט המסתורין הלהט"בי "On the Other Hand, Death". ב-2009 גילמה את התרפיסטית של לורי סטרוד בסרט "ליל המסכות 2".
ב-2015 קידר זכתה בפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית בתוכנית ילדים על הופעתה בסדרה "R.L. Stine's The Haunting Hour".
חיים אישיים.
קידר יצאה עם ראש ממשלת קנדה לשעבר פייר טרודו, הבמאים בריאן דה פלמה וסטיבן ספילברג, התסריטאי/במאי טום מנקוביץ, והשחקן/קומיקאי ריצ'רד פריור. היא נישאה והתגרשה שלוש פעמים. נישואיה הראשונים של קידר היו לסופר האמריקאי תומאס מקגוויין, להם נולדה בתה היחידה, מגי מקגוויין (נולדה ב-1976). היא הייתה נשואה לשחקן ג'ון הרד ב-1979 למשך שישה ימים בלבד, והייתה נשואה לבמאי הצרפתי פיליפ דה ברוקה מ-1983 עד 1984. לאחר גירושיה מדה ברוקה, היא אמרה שהיא מעדיפה את חברתם של הכלבים שלה. לקידר נולדו שני נכדים מנישואיה של בתה מגי לסופר וולטר קרן.
היא שמרה על חברות קרובה עם הכוכב השותף מהסרט "סופרמן", כריסטופר ריב, שנמשכה מ-1978 עד מותו בשנת 2004. "כשאת קשורה למישהו שתלוי מהתקרה במשך חודשים, יש נטייה שתתקרבו", בראיון עימה אמרה קידר ל-CBS. "הוא היה כל כך משמעותי בחיים שלי. הוא היה מסובך, חכם, מאוד חכם, הוא ידע שהוא עשה משהו משמעותי. הוא היה מאוד מודע לכך ומאוד שמח בכך." קידר ציינה בריאיון ל-"TV Guide" שהיא אתאיסטית.
בעיות בריאות.
בדצמבר 1990, קידר נפצעה קשה בתאונת דרכים שהשאירה אותה משותקת חלקית, ומרותקת לכיסא גלגלים. היא לא יכלה לעבוד במשך שנתיים, דבר שגרם לה קשיים כספיים.
היא אובחנה עם הפרעה דו-קוטבית, אשר היה הגורם לאפיזודה מאנית מתוקשרת שהיא חוותה באפריל 1996. באותה העת, קידר עבדה על האוטוביוגרפיה שלה, והמחשב שלה נדבק בוירוס, מה שגרם לו לקרוס והיא איבדה שלוש שנים של טיוטות. קידר טסה ללוס אנג'לס כדי להביא את המחשב לבדיקת חברת שחזור נתונים, אשר בסופו של דבר לא הצליחו לשחזר את הקבצים. היא נכנסה למצב מאני ונעלמה למשך ארבעה ימים. היא נמצאה בחצר אחורית של בית פרטי, ונלקחה על ידי משטרת לוס אנג'לס לבית החולים כשהיא במצב של מצוקה, וציפויי השיניים שלה נפלו כשהוכתה במהלך ניסיון אונס. אחרי טיפול ראשוני בבית החולים היא אושפזה במוסד פסיכיאטרי. ב-2007, קידר, דיווחה כי לא הייתה לה אפיזודה מאנית מזה 11 שנים, וזקפה זאת לזכותה של הרפואה האורתו-מולקולרית בה טופלה (סוג של רפואה אלטרנטיבית מבוססת תזונה ותוספי תזונה).
אקטיביזם פוליטי.
קידר תמכה במספר רב של מטרות דמוקרטיות וליברליות לאורך הקריירה שלה. היא אמרה שהעניין שלה נולד בזכות שיחות פוליטיות עם ההורים שלה במהלך הילדות שלה; אמא שלה הייתה קנדית עם נטיות סוציאליסטית, בעוד אביה היה במקור מארצות הברית, והיה שמרן רפובליקני.
היא הייתה תומכת פעילה במסע של ג'סי ג'קסון לזכות במועמדות של המפלגה הדמוקרטית ב-1984 הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1984. בתחילת שנות ה-1990, במהלך מלחמת המפרץ, קידר תויגה כ"בגדד בטי", כינוי גנאי לנשים שהתנגדו למלחמה, והיא נחשפה בשל כך למספר מקרים של בריונות אישית ובכתב. בתגובה, היא כתבה מאמר שם "וידויים של בגדד בטי'", שהיה מנוסח כמכתב לאמה, ואשר פורסם בכתב העת "The Nation", בו קידר הגיבה בהסברים לגבי טענותיה בדבר המלחמה.
מאז נובמבר 2009, קידר הייתה הרכזת של ארגון "דמוקרטים פרוגרסיביים באמריקה" במונטנה. ב-23 באוגוסט 2011, קידר, טנטו קרדינל, ועשרות אחרים נעצרו בזמן מחאה בוושינגטון נגד הארכת צינור הנפט קיסטון. ב-2012, היא הופיעה בסרטון נגד פראקינג, והיא גם קידמה אימוץ מדיניות אנרגיה בת קיימא. על זה קידר אמרה: "הדבר הראשון שאנשים צריכים להתחיל להבין, בניגוד לפרסום שמאכילים אותנו חברות נפט וגז, זה שסביבתנות ויציבות כלכליות יציבות הולכים יד ביד בכל ראייה ארוכת טווח".
ב-22 באוגוסט 2015, קידר אירחה ערב התרמה למען המועמד ברני סנדרס בבילינגס, מונטנה.
החל משנת 2009 קידר כתבה מאמרים במגזין השמאלני המקוון "קאונטרפאנץ'".
מותה.
קידר מתה בשנתה ב-13 במאי 2018, בביתה בליווינגסטון, מונטנה, בגיל 69. ממנת יתר של אלכוהול וסמים.
DC קומיקס פרסמו בחשבון הטוויטר שלהם: "תודה לך על היותך הלויס ליין עמה רבים מאיתנו גדלנו. נוחי בשלום, מרגו קידר".
סנכרון בין אישי
סנכרון בין-אישי הוא נטייתם של משתתפים בהתרחשות חברתית להתאים את תנועות גופם ותנוחותיהם לאלה של שאר המשתתפים בהתרחשות. התאמה זו מתרחשת במהלך ההתרחשות, ועל פי רוב אינה מכוונת ואינה מודעת. הזהוּת עשויה להתקיים בהיבטים שונים, והדבר מקשה מאוד על זיהויהּ, למצער בקרב אנשים שאינם מיומנים בכך. רגליו של השומע, למשל, עשויות לנוע לצדדים בקצב מילותיו של הדובר, והדובר עשוי לנשום בקצב שבו מניע שומעו את אצבעות ידיו.
שורשי התופעה נטועים בטבע האנושי, וניתן לראותה בכל החברות ובכל התרבויות בעולם. ככזו נודעת לה חשיבות ראשונה במעלה במערכות יחסים חברתיות.
את הסנכרון הבין-אישי ניתן להגדיר בשני אופנים. האחד מתייחס לכל משתתף בהתרחשות כמערכת בפני עצמה, ולקבוצה כולה כאוסף מערכות שמתפקדות יחד מתוך תיאום. דימוי מתאים לגישה זו הוא התיאום בפעולת השרירים בגוף, כי כל פעולה גופנית מפעילה יותר משריר אחד, ולכן התיאום - שהתקשורת היא חלק לא נפרד ממנוּ - נדרש תמיד לשם ביצועהּ המוצלח. השני רואה דווקא את ההתרחשות כָשלם, ואת משתתפיה כרכיבים שמופעלים זה על ידי זה באמצעות אותות שמשודרים ללא הרף. דימוי מתאים לגישה זו הוא צְעדה רבת משתתפים, שבה על כל צועד להתאים את נתיב הליכתו ואת קצבה לאלה של שאר הצועדים. התאמה מעין זו נעשית גם ללא הוראות מתוכננות, ברמזים זעירים שמקורם בשפת הגוף.
תהליכי יסוד בסנכרון בין-אישי.
שלושה תהליכים עשויים להוביל לסנכרון בין-אישי בין שני בני חווה או יותר:
תִּזְמוּר - תיאום שמקורו חיצוני להתרחשות או כזה שמנסה לכוונהּ. למשל, זוג שיושב בספסל ומביט בילדיו מתלהלהים, או קבוצת נגנים שמישירים מבט אל מנצחם.
הדדיוּת - תיאום שנעשֶה על ידי כל המשתתפים בַהתרחשות, ומקורו בתשומת הלב ובקשב שלהם זה לזה.
חד-צדדיוּת - תיאום שנעשֶה על ידי אחד המשתתפים בהתרחשות. בתיאום מסוג זה שאר המשתתפים עשויים לנוע, ואפילו להרבות בתנועה, אך לא על מנת לקדם סנכרון.
סנכרון בין-אישי גופני.
סנכרון בין-אישי גופני הוא תיאום שניכר בתפקודי גופם של המשתתפים: קצב פעימת הלב, לחץ הדם, תדירות הנשימה ועָצמתה, חום הגוף וכיוצא בכך. סנכרון מן הסוג הזה עשוי לקרות הן בפגישה ראשונה והן בקשר ארוך-ימים, וכן בכל גודל של קבוצה, מִזוג ועד המון. טבעו של התיאום הגופני הוא טבע של שינוי ללא הרף, ממש כטבעו הבסיסי של ההידוד החברתי. את הסנכרון הגופני מודדים באמצעות מדידת המשתנים הגופניים של המשתתפים בפעילות בעודם במהלכה.
מחקרים מראים כי סנכרון גופני חיובי וחזק - כזה שבו נעים שני האנשים באותו הכיוון - במהלך ריב או במהלך תסבוכת מבטא אי-שביעות רצון בנישואין. אותו סנכרון בעת טיפול ובעת משחק מעיד לא אחת דווקא על אהדה בין הפרטים.
מונחי יסוד.
עוצמה - חוזק הסנכרון (חזק, חלש)
סימן - כיוונו של הסנכרון: חיובי, אם המונעים נעים בכיוון זהה ומתקרבים זה לזה, ושלילי, אם הם נעים בכיוון מנוגד ומתרחקים זה מזה.
כיוון - טיב היכולת להסיק את מצבו הגופני של אחד הפרטים מזה של השני. במערכת יחסים חד-כיוונית ניתן לערוך את ההסקה רק על אחד הצדדים, ובמערכת יחסים דו-כיוונית ניתן לעורכה על כל אחד מן הצדדים, תוך הסתמכות על נתוני רעהו.
הפרשי זמן - פרק הזמן שעובר בין פעולת הפרט לפעולה דומה או מקבילה בפרט הסמוך לו. הזמן נמדד על מנת לקשור את פעולות הפרטים השונים זו לזו, וכן על מנת לזהות את המשך הממוצע שדרוש לשם השפעה.
זמן - משכו של ההידוד הנבחן. אופיו השכיח של הסנכרון משתנה בין משכי הידודים שונים: לא הידוד של שניות אחדות כהידוד של שעות.
עוררות - חדוּת פעילותם של החושים משמשת גם היא כמשתנה של סנכרון גופני, ונמדדת גם היא במסגרת המחקר.
סנכרון בין אישיותי עצבּי ומוחי.