נבחרת איטליה הוגרלה בשלב הבתים לבית ב', לצד נבחרות , ו. במשחקה הראשון בטורניר כבשה איטליה כבר בדקה ה-10, בדרך לניצחון 1-0 על שוודיה. שער זה היה היחיד במשחקיה של איטליה בשלב הבתים, כשאת משחקיה מול אורוגוואי וישראל היא סיימה בשוויון 0-0, ועלתה לשלב הבא מהמקום הראשון בבית, עם מאזן עגום של ניצחון אחד ושער זכות אחד, למול מאזן הגנתי מצוין של אפס ספיגות בשלב הבתים. ברבע הגמר פגשה איטליה את המארחת , שלעיני הקהל הביתי עלתה ליתרון בדקה ה-13. רק אז חזרה איטליה לכבוש לראשונה מאז משחק הפתיחה, היא נהנתה משער עצמי בדקה ה-25 כדי להשוות, ובמחצית השנייה כבשה שלוש פעמים נוספות בדרך לניצחון 4-1. ב-17 ביוני פגשה איטליה את באצטדיון האצטקה, שאירח גם את הגמר, למפגש חצי גמר שזכה לכינוי "משחק המאה" (בספרדית: "Partido del Siglo"). בפעם היחידה בתולדות המונדיאלים, נכבשו חמישה שערים בהארכה. רוברטו בונינסנייה העלה את איטליה ליתרון ראשון בדקה השמינית של המשחק, אך גרמניה הצליחה להשוות משער של פרנץ בקנבאואר בדקה האחרונה. בהארכה, גרד מילר השלים מהפך בדקה ה-94. ארבע דקות אחר כך איטליה השוויתה ל-2-2 משער של טרצ'יזיו בורניץ', ובדקה ה-104 לואיג'י ריבה החזיר את היתרון לאיטליה. מילר עוד השווה פעם נוספת, בדקה ה-110, אך דקה אחר כך ג'אני ריברה כבש את שער הניצחון, 4-3 לאיטליה במשחק שהונצח לאחר מכן בלוח על קירות האצטדיון, והקנה לה את הזכות להשתתף בגמר המונדיאל.
שופט המשחק.
רודי גלוקנר מגרמניה המזרחית נבחר לשופט המשחק. עוזרי השופט, רודולף שרר משווייץ ואנחל רוברטו קרזה הארגנטינאי, נבחרו לשמש כקוונים במשחק.
גלוקנר היה לשופט הגרמני הראשון, והיחיד עד כה, בהיסטוריה של גמר המונדיאל. הוא נבחר לאחר שבברזיל הסכימו לכל שופט אירופאי בכיר, בעוד באיטליה התנגדו לשופט דרום אמריקאי במשחק.
במהלך הטורניר גלוקנר שפט במשחק נוסף, בשלב הבתים בין ו (0-0).
עוזרי השופט שימשו גם הם כשופטים ראשיים במהלך הטורניר. שרר שפט בניצחונה של 4-1 על בשלב הבתים, ובניצחונה של איטליה 4-1 על ברבע הגמר. קרזה שפט בניצחונה של מקסיקו על בלגיה 1-0 בשלב הבתים, ובניצחונה של על 3-2 בהארכה בשלב רבע הגמר.
מהלך המשחק.
ברזיל עלתה ליתרון ראשון כבר בדקה ה-18. הוצאת חוץ מאגף שמאל של טוסטאו הגיעה לריבלינו, שהמשיך את הכדור הקופץ מהאוויר אל תוך הרחבה. פלה נגח לפינת השער וקבע 1-0, בשער ה-100 של ברזיל בתולדות המונדיאלים. בדקה ה-37, כדור שהורחק מתוך הרחבה האיטלקית הגיעה לחוליית ההגנה הברזילאית. לאחר התמסרויות בחצי המגרש שלה, ניסה קלודואלדו למסור כדור קופץ בעקבו. רוברטו בונינסנייה הגיע במהירות וחטף את הכדור, עבר שלושה שחקנים וביניהם פליקס, שוער ברזיל, כדי לגלגל מ-16 מטר אל הרשת החשופה, ולקבוע את תוצאת המחצית, 1-1.
במחצית השנייה איטליה, שהגיעה עייפה לאחר המשחק הדרמטי בחצי הגמר מול , לא הצליחה להתמודד עם המשחק הברזילאי הסוחף. בדקה ה-66, ברזיל חזרה להוביל. ז'רסון השתלט על הכדור 18 מטר משערה של איטליה, ובעט כדור חזק ברגל שמאל בחצי גובה לפינת השער של אנריקו אלברטוסי. חמש דקות אחר כך ברזיל כבשה את שערה השלישי. ז'רסון הגביה כדור ממחצית המגרש אל תוך הרחבה. פלה הוריד את הכדור בראשו למרכז הרחבה, לשם הגיע ז'אירזיניו, שקבע מקרוב 3-1. ז'אירזיניו השלים שער בכל אחד ממשחקיה של ברזיל במונדיאל, שבעה שערים בסך הכל, מה שמיקם אותו שני בטבלת הכובשים של הטורניר. בדקה ה-86 נכבש שער שנחשב לאחד היפים בתולדות גביע העולם. שמונה שחקני שדה ברזילאים נגעו בכדור במהלך, שהסתיים במסירה של ז'אירזיניו לפלה, שהיה עם גבו אל השער. פלה מסר את הכדור לאגף הימני, לשם הגיע קפטן ברזיל קרלוס אלברטו, שבעט כדור שטוח ועוצמתי מתוך הרחבה בנגיעה אחת לפינה הרחוקה. שערו של קרלוס אלברטו קבע את תוצאת המשחק, 4-1 לברזיל, אלופת העולם בפעם השלישית.
שופט: רודי גלוקנר
קוונים: רודולף שרר, אנחל נורברטו קרזה
אברהם מנלה
אברהם מרדכי מנלה (נולד בג' בניסן תשל"ו, 3 באפריל 1976) הוא מנכ"ל חברה קדישא תל אביב-יפו והמחוז.
ביוגרפיה.
אברהם מנלה נולד בשנת 1976 בירושלים, גדל בשכונת הר נוף ולמד בישיבת נזר ישראל. לאחר מכן למד בישיבת שפת אמת. בגיל 20 התחתן ועבר לגור עם רעייתו בשכנות להוריה בתל אביב. שם למד בבית מדרש לאברכים לתורה ולהוראה מיסודם של חסידי גור, ובמקביל השתלב בהנהלת המוסד. בין אברהם מנלה ליעקב ליצמן יש קשרים קרובים של תלמיד־מורה.
קריירה.
בשנים 1997–2001 שימש מנהל המוסדות "בית מדרש להוראה" ו"מרכז קהילתי בית יהושע" בתל אביב. בשנת 2000 הוסמך כטוען רבני ועבד במקצוע זה עד שנת 2005. באפריל 2006 מונה למנכ"ל בפועל של חברה קדישא תל אביב-יפו והמחוז, לאחר ששימש יועץ ההנהלה וממלא מקום המנכ"ל במסגרת תהליכי הבראה שעבר הארגון לאחר שנקלע לקשיים. במסגרת תפקידו, אחראי מנלה על תפעולם ופיתוחם של ששת בתי העלמין שבאחריות החברה: בית העלמין הפעיל "ירקון" ובתי העלמין שהוכרזו סגורים לקבורה קריית שאול, נחלת יצחק, טרומפלדור וכן בתי העלמין בחולון וביפו. מנלה מופקד על תקציב שנתי של כ-100 מיליון ש"ח ועל מצבת כח אדם של כמאה עובדים ישירים ועוד כמאה עובדי קבלן.
במקביל לתפקידו כמנכ"ל חברה קדישא, שימש מנלה בין השנים 2007 ל-2016 כיו"ר הדירקטוריון (ומאז 2002 חבר דירקטוריון) של חברת עזרה ובצרון – חברת הבת של עיריית תל אביב-יפו העוסקת בבנייה, בשיפוץ ובאחזקת מבנים. ועומדת מאחורי פרויקטים מרכזיים בעיר שעלותם מוערכת בעשרות מיליוני ש"ח, כגון שיקום מתחם התחנה ושיפוץ בניין העירייה.
בשנת 2010 מונה חבר וועד בהסתדרות אגודת ישראל העולמית, הוועד הפועל.
מאז 2012 משמש מנלה כדירקטור חיצוני, יו"ר ועדת ביקורת, יו"ר ועדת תגמול וחבר ועדת מאזן בחברת ההחזקות ישראלום נכסים בע"מ.
בשנת 2013 מונה מנלה ליו"ר עמותת פורום חברות הקדישא הגדולות בישראל, שהוקמה ב-2010. העמותה מאגדת את חברות הקדישא הגדולות האחראיות לכשני שלישים משירותי הקבורה בישראל. במסגרת פעילותו לשיפור שירותי הקבורה הניתנים בישראל, חנך הפורום ב-2014 בשיתוף המשרד לשירותי דת ואוניברסיטת אריאל את מכללת "מורשת בנימין" ללימודי מקצועות הקבורה.
בשנת 2013 מונה לחבר ועד הפועל במגן דוד אדום, ובנוסף ליו"ר "ועדת ארגון ומינהל" במגן דוד אדום.
בשנת 2015 מונה ליו"ר דירקטוריון חברת אחוזות החוף העוסקת בניהול ובתפעול החניונים העירוניים בתל אביב.
בשנת 2016 מונה לחבר דירקטוריון תשתיות נפט ואנרגיה.
בשנת 2017 נבחר ליו"ר ועד הפועל של מגן דוד אדום.
בשנת 2019 מונה לחבר דירקטוריון חברת החשמל לישראל.
בשנת 2019 מונה בפעם הרביעית לחבר ועדת סל התרופות, לאחר ששימש חבר בוועדה בשנים 2012, 2013 וב 2017.
בשנת 2020 מונה בפעם החמישית לחבר ועדת סל התרופות.
בתחילת שנת 2020 מונה לחבר דירקטוריון ברדיו קול חי.
בתחילת שנת 2021 מונה ליו"ר דירקטוריון מי אביבים
מנלה הוא בעל תואר ראשון במשפטים מהקריה האקדמית אונו (2012) ותואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב (2014). הוא הוסמך לטוען רבני (2000) ולרב מטעם הרבנות הראשית לישראל. בוגר קורסים להכשרת דירקטורים בתאגידים עירוניים, ממשלתיים וציבוריים מאוניברסיטת תל אביב. בוגר קורס ניהול בכיר באוניברסיטת הרווארד מטעם תוכנית "מעוז" שמכשירה ומרשתת מנהיגים ערכיים, מקצועיים וממלכתיים בעלי תפקידים בכירים (2015).
חיים אישיים.
מתגורר בתל אביב-יפו, נשוי ואב לשלושה.
פרס אלברט לסקר
פרס לאסקר
פרס אלברט לאסקר
Beautiful Eyes
Beautiful Eyes (בעברית: עיניים יפות) הוא המיני-אלבום הרביעי של הזמרת-היוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. המיני-אלבום יצא לאור ב-15 ביולי 2008 על ידי ביג משין רקורדס באופן בלעדי לחנויות וול-מארט בארצות הברית ובאינטרנט. האלבום נמנה עם זרם הקאנטרי-פופ, וכלל שני שירים מקוריים חדשים של סוויפט, "Beautiful Eyes" ו-"" וגרסאות חלופיות לשירים מאלבום הבכורה שלה, "Taylor Swift" (2006). בעותק ה-DVD של המיני-אלבום, נכללו בנוסף לשירים גם הווידאו קליפים של הסינגלים מתוך האלבום הראשון "Taylor Swift".
"Beautiful Eyes" הגיע למקום התשיעי במצעד 200 האלבומים של הבילבורד ולמקום הראשון במצעד אלבומי הקאנטרי של בילבורד, ממנו הדיח את אלבום הבכורה שלה. "I Heart Question Mark" יצא כסינגל שיווקי ביוני 2008. אף על פי שהמיני-אלבום לא קודם על ידי סוויפט, היא ביצעה את שיר הנושא במספר הזדמנויות.
רקע.
סוויפט זכתה להצלחה רבה עם יציאתו לאור של אלבום הבכורה שלה "Taylor Swift" (2006), והתחילה לעבוד על אלבום האולפן השני שלה, Fearless (2008), בשנת 2007. באותה תקופה, היא קיבלה מספר הודעות דואר אלקטרוני ממעריצים שביקשו שסוויפט תוציא חומר חדש, מה שהביא אותה להוציא את "Beautiful Eyes": . המוזיקה ב-"Beautiful Eyes" היא מוזיקת קאנטרי-פופ ומוזיקה בת-זמננו. המיני-אלבום כולל גרסאות חדשות של שירים מ-"Taylor Swift": גרסה חלופית של "Should've Said No", הסינגל החמישי מתוך האלבום, גרסה אקוסטית של "Teardrops on My Guitar", הסינגל השני מהאלבום, עריכת רדיו של "Picture to Burn", הסינגל הרביעי מהאלבום, ו-"I'm Only Me when I'm with You", סינגל שיווקי מהאלבום. המיני-אלבום כולל גם שני שירים מקוריים, "Beautiful Eyes" ו-"I Heart Question Mark", אותו כתבה בשנת 2003. ה-DVD של המיני-אלבום כולל וידאו קליפים של הסינגלים מתוך "Taylor Swift", כמו גם וידאו קליפ שנעשה ל-"Beautiful Eyes" מצילומים ממסיבת יום הולדת השמונה עשר של סוויפט.