ב-1 ביולי 1916 פתח הצבא הבריטי בצרפת במתקפה רבתי על הקווים הגרמנים בחזית הנהר סום, בסיוע התקפה צרפתית שנערכה דרומה משם. 13 דיוויזיות בריטיות הסתערו על יעדיהן לאחר הרעשה ארטילרית שנמשכה שבעה ימים, אך חרף זאת נתקלו בהתנגדות גרמנית עיקשת, השיגו הישגים טריטוריאליים דלים והמתקפה הראשונה שלהן נכשלה במחיר דמים עצום (כך, 20,000 בריטים נהרגו ביום הראשון לקרב לבדו). בשבועות ובחדשים הבאים הטילו הבריטים למערכה עתודות גדולות של גייסות וציוד בניסיון להרחיב את כיבושיהם, ובסך הכל השתתפו בה 51 דיוויזיות משלהם. הגרמנים התמידו בהתנגדות ובהתקפות נגד וקרבות ניטשו על כל כפר, חורש ומבנה. הקרב נמשך עד למחצית חודש נובמבר ואז הופסק בשל בואו של החורף. צבאות מדינות ההסכמה הצליחו לקדם את קו החזית באזור הסום בכ-10 קילומטרים בלבד, במחיר של 420,000 נפגעים בריטים ו-200,000 נפגעים צרפתים. מכלל אלו נהרגו או היו לנעדרים כ-146,000 איש.
האנדרטה.
האנדרטה ניצבת בסמוך לכפר תיאפוואל, כ-140 קילומטר מצפון לפריז. האתר להקמת האנדרטה נבחר בשל גובהו כמו גם בשל ההקשר ההיסטורי שלו : הכפר תיאפוואל היה בין המטרות המבוצרות ביותר של המתקפה הבריטית ביולי 1916, ושעליהן הגנו הגרמנים בעקשנות הרבה ביותר. הוא נועד לכיבוש בראשית יולי אך נכבש רק בסוף ספטמבר. הכפר נחרב כליל והוקם מחדש לאחר המלחמה. בתחומיו נמצאים שני בתי קברות צבאיים בריטים.
האנדרטה היא מבנה רבוע מסיבי המוכתר בקשתות, בגובה של 45 מטר. אורך בסיסו הוא 42 מטר ורוחבו 36 מטר. בראש הקשת המרכזית של האנדרטה מונפים דגלי בריטניה וצרפת.
חזיתות המבנה מצופות לבנים אדומות. קשתות המבנה נשענות על גבי 16 עמודים מלבניים, המקובצים ברביעיות על גבי מפלס מוגבה ממפלס הקרקע שמסביב. על גבי לוחות אבן גיר שהוצמדו לפאות העמודים נחרתו שמותיהם של הנעדרים. אל כל אחד מן העמודים הוצמד עיטור אבן מפוסל בדמות זר, שבמרכזו נחרת שמו של אחד משדות הקרב שבהם נפלו הנעדרים.
טורי מדרגות מעפילים אל מפלס העמודים מרגלי חזיתה המערבית והמזרחית של האנדרטה. במרכז המפלס, מתחת לקשת המרכזית של המבנה, ניצבת אבן הזיכרון – מרכיב מסורתי במבני ההנצחה הבריטיים. על גביה נחרתה הכתובת: "Their Name Liveth for Evermore" ("שמם יחיה לדור ודור").
על גבי האנדרטה נחרתה באנגלית כתובת זו:
כאן נרשמו שמותיהם של קצינים וחיילים של צבאות בריטניה
אשר נפלו בשדות הקרב של הסום
יולי 1915 – פברואר 1918
וגורלות המלחמה מנעו מהם קבר ידוע ומכובד, שבו זכו חבריהם הנופלים
בשל מידותיה והאתר הגבוה בו היא ממוקמת נראית האנדרטה למרחוק.
הנעדרים.
על גבי האנדרטה חרותים שמותיהם של למעלה מ-72,000 נעדרים - 830 מהם דרום אפריקאים והיתר בריטים. חיילים אלו נפלו בחזית הסום מחודש יולי 1915 ועד ל-20 במרץ 1918, ערב המתקפה הגרמנית האחרונה בחזית הסום ; מרביתם נפלו בקרב על הסום ב-1916. שמותיהם של הנעדרים מיתר צבאות האימפריה הבריטית, שנפלו בחזית זו, הונצחו על גבי אנדרטאות אחרות.
עד היום נמשך גילוים של שרידי חללים ממלחמת העולם הראשונה בצרפת. במידה ומתגלה גופת חייל הניתנת לזיהוי מקרב הנעדרים המונצחים על גבי האנדרטה, הוא מובא לקבורה בטקס צבאי באחד מבתי הקברות הבריטיים בצרפת, ושמו מוסר מעל גבי האנדרטה.
בית הקברות הבריטי-צרפתי המשותף.
מול חזיתה המערבית של האנדרטה הוקם בית קברות צבאי משותף לצבאות בריטניה וצרפת. הקמתו נועדה לסמל את שיתוף הפעולה בין שני הצבאות בקרב על הסום ואת קורבנם.
בבית הקברות מצויות שתי חלקות מקבילות, אחת לחללי כל אחד משני הצבאות, ובכל אחת מהן 300 קברים. מרבית החללים בבית הקברות (239 בריטים ו-253 צרפתים) הם אלמונים. גופותיהם נתגלו בשדות הקרב של צרפת – בעיקר באלו של הסום - בחודשים הראשונים של שנת 1932. מצבות לוח אנכיות הוצבו על קברי החללים הבריטים ; על קברי החיילים הצרפתים הוצבו צלבים אפורים.
בקצה המערבי של בית הקברות ניצב צלב ההקרבה, אף הוא מרכיב קבוע במבני ההנצחה הבריטיים. על גבי שני צידי בסיסו נחרתה באנגלית ובצרפתית הכתובת הבאה:
למען יזכור העולם
את ההקרבה המשותפת של שניים וחצי מיליון חללים
נטמנו כאן זה בצד זה
חיילים של צרפת ושל האימפריה הבריטית
באחוות לוחמים נצחית
האנדרטה ובית הקברות תוכננו על ידי האדריכל הבריטי סר אדווין לאצ'נס (Edwin Lutyens) והוקמו על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה. בנייתם החלה ב-1928 והם נחנכו על ידי הנסיך מוויילס (לימים – המלך אדוארד השמיני) במעמד נשיא צרפת אלבר לברן ב-1 באוגוסט 1932.
טקס זיכרון מרכזי נערך באתר האנדרטה ובית הקברות מדי שנה, ב-1 ביולי – יום פתיחת הקרב על הסום. טקס זיכרון נוסף נערך במקום - כמו גם ברבים מאתרי ההנצחה הבריטיים של מלחמת העולם הראשונה - ביום א' השני של חודש נובמבר, שהוא יום הזיכרון לחללי צבאות האימפריה הבריטית.
בשנת 2004 נפתח מרכז תצוגה בסמוך לאנדרטה.
דחיית שתל
אזופי
מחוז לייק (אילינוי)
מחוז לֶיִיק (באנגלית: Lake County, מילולית: מחוז אגם) הוא מחוז השוכן בחלק הצפון מזרחי של מדינת אילינוי שבארצות הברית, לצד החוף המערבי של ימת מישיגן. המחוז הוא חלק מאזור המטרופולין של שיקגו וגבולו הדרומי הוא עם מחוז קוק, המכיל את השטח המוניציפלי של עיריית שיקגו. חלקו המזרחי של המחוז נכלל באזור נורת' שור של אילינוי. בירת מחוז לייק היא ווקיגן.
נכון למפקד האוכלוסין של שנת 2000, אוכלוסיית המחוז מנתה 644,356 תושבים.
היסטוריה.
במקור שכנו באזור זה ילידים אינדיאנים אשר השתייכו לשבט הפוטאוואטומי (Potawatomie). מחוז לייק הוקם בשנת 1839 על ידי בית המחוקקים של מדינת אילינוי. באותה העת, בירת המחוז הייתה ממוקמת ביישוב ליברטיוויל (Libertyville) של היום (אשר נקרא באותה העת אינדפנדס גרוב).
בשנת 1841, נערכה הצבעה בה הכריעו תושבי המחוז על העברת בירת המחוז ליישוב ליטל פורט (אשר נקרא כיום ווקיגן).
גאוגרפיה.
על פי נתוני מפקד האוכלוסין האמריקני, שטח המחוז הוא 3,543 קילומטרים רבועים, מהם 1,159 קילומטרים רבועים הם שטחי יבשה, ו-2,384 קילומטרים רבועים (67.28%) הם שטחי מים. רוב שטחי המים של המחוז נמצאים בימת מישיגן.
מחוז קנושה שבמדינת בוויסקונסין גובל במחוז לייק מצפון, מחוז אלאגן שבמדינת מישיגן גובל במחוז לייק מצפון-מזרח, מחוז ואן ביורן שבמדינת מישיגן גובל במחוז לייק ממזרח, מחוז באריאן שבמדינת מישיגן גובל במחוז לייק מדרום-מזרח, מחוז קוק שבמדינת אילינוי גובל במחוז לייק מדרום ומחוז מק'הנרי שבמדינת אילינוי גובל במחוז לייק ממערב.
דמוגרפיה.
על פי נתוני מפקד האוכלוסין משנת 2000, התגוררו באותה העת במחוז 644,356 תושבים. צפיפות האוכלוסין הממוצעת הייתה 556 נפש לקמ"ר.
בין תושבי המחוז 80.11% לבנים, 6.94% שחורים או אפרו-אמריקאים, 0.28% אינדיאנים, 3.90% אסיאתים ו-8.77% אחרים.
כמו כן 17.0% היו ממוצא גרמני, 9.0% ממוצא אירי, 7.2% ממוצא פולני ו-6.4% ממוצא איטלקי. 78.7% דיווחו כי הם דוברי אנגלית כשפת אם, 12.9% דיווחו כי הם דוברי ספרדית כשפת אם ו-1.0% דיווחו כי הם דוברי רוסית כשפת אם.
29.4% מכלל אוכלוסיית המחוז הייתה מתחת לגיל 18, 8.90% היו בין הגילאים 18–24, 31.60% היו בין הגילאים 25–44, 21.60% היו בגילאים 45–64 ו-8.50% היו מעל לגיל 65. הגיל החציוני היה 34. על כל 100 נשים היו 101.20 גברים. על כל 100 נשים מעל גיל 18 היו 99.30 גברים. היישובים וואקיגן ונורת' שיקגו הכילו 20% מכלל אוכלוסיית המחוז.
ההכנסה החציונית למשק בית במחוז הייתה 66,973 דולרים, וההכנסה החציונית למשפחה במחוז הייתה 76,424 דולרים. ההכנסה החציונית של הגברים במחוז הייתה 50,789 דולרים לעומת 33,458 דולרים של הנשים במחוז. ההכנסה לנפש במחוז הייתה 32,102 דולרים. כ-4.00% מכלל המשפחות במחוז ו-5.70% מכלל האוכלוסייה במחוז היו מתחת לקו העוני. 7.00% מהתושבים שתחת גיל 18 ו-4.80% מהתושבים שמעל גיל 65 נמצאו תחת קו העוני.
לפי נתוני מפקד האוכלוסין האמריקאי של שנת 2000 מחוז לייק היה בעל ההכנסה החציונית השנייה בגודלה למשק בית במדינת אילינוי, כאשר ההכנסה החציונית למשק בית הגבוה ביותר במדינת אילינוי הייתה במחוז דופייג'.
יישובי מחוז לייק.
להלן רשימה של יישובי מחוז לייק אשר מוצגים לפי כמות האוכלוסין בסדר יורד:
תתי-מחוזות.
להלן רשימה של 18 תתי-המחוזות (Townships) במחוז לייק המוצגים לפי כמות האוכלוסין בסדר יורד:
תושבים נודעים ממחוז לייק.
תושבים נודעים בולטים אשר נולדו ו/או חיו במחוז לייק כוללים את:
כריסטופר אדוארד מוס
אדואר-כריסטוף מוס
אדואר כריסטוף מוס
כריסטוף אדואר מוס
שירות אכיפת החוק הצבאי (אוקראינה)
שירות אכיפת החוק הצבאי של הכוחות המזוינים האוקראיניים (באוקראינית: Військова служба правопорядку у Збройних Силах України) הוא המשטרה הצבאית של אוקראינה (באוקראינית: Військова поліція України). הגוף הוקם ב-19 במאי 2002. על פי אומדן כוח אדם משנת 2005, מצבת כוח האדם שלו עמד על 1,745 חיילים. מפקד החיל הוא גנרל-מייג'ור איהור קרישטון. חיילי המשטרה הצבאית האוקראינית נטלו חלק במבצעי אכיפה שונים באזור ואסיט, עיראק בשנת 2005, כחלק מסיוע לכוחות הקואליציה של ברית נאט"ו.
המשטרה הצבאית האוקראינית
ויקיפדיה הפולנית