ב-24 בדצמבר 2014 מונה למאמנה של א.ס. רמת השרון.
ב-8 בינואר 2017 מונה למאמנה של קבוצת עירוני רמת גן.
ב-15 במאי 2018 מונה דגן למאמן קבוצת הנשים של מכבי רעננה.
תארים והישגים.
בסך הכל זכה דגן ב-5 אליפויות וב-7 גביעי מדינה בקבוצות שונות בליגת העל בכדורסל נשים ובאליפות העולם לבתי ספר תיכוניים (ISF).
מודל T
כדורסל ברוסיה
הכדורסל ברוסיה הוא ספורט פופולרי למדי במדינה זו, אך נמצא במקום השלישי ברמת הפופולריות, אחרי הכדורגל וההוקי קרח. נוסף לכך, הליגה המאוחדת של VTB היא אחת מן הטובות בעולם.
התאחדות הכדורסל הרוסית.
הגוף שמנהל את הכדורסל ברוסיה הוא התאחדות הכדורסל ברוסיה, שהוקמה ב-1990 ואחראית לניהול ליגת העל הרוסית בכדורסל, גביע רוסיה בכדורסל, הליגות הנמוכות, כליגת המשנה וליגות נוספות כמו ליגת הנשים. האירוע המשמעותי ביותר בכדורסל הרוסי בשנים האחרונות הוא פירוק ליגת העל הרוסית בכדורסל והקמת הליגה המקצוענית במקומה, בקיץ 2010. ב-2014 פורקה גם הליגה הזאת והליגה המאוחדת של VTB תפסה את מקומה כליגת הכדורסל הבכירה ברוסיה.
אליפות רוסיה בכדורסל.
האליפות הרוסית משוחקת ברוסיה מאז 1992 ומתחלקת לליגת הגברים וליגת הנשים. מערכות שתי הליגות דומות מאוד וכוללת את הליגה הבכירה, ליגת המשנה, הליגה השנייה והליגה השלישית.
בעבר הליגה הבכירה (ליגת העל הרוסית בכדורסל) הכילה 9 קבוצות, כיום היא (הליגה המאוחדת של VTB) מכילה 13 קבוצות. ליגת המשנה הרוסית בכדורסל (ליגת העל הראשונה בכדורסל) כוללת 13 קבוצות, כשהמנצחת בליגה הזו מעפילה לליגת VTB, הליגה השנייה היא הליגה השנייה בכדורסל, המתחלקת לאזור דרום (עם 11 קבוצות) ואזור צפון (עם 9 קבוצות).
הישגי קבוצות הכדורסל באירופה.
נכון ליולי 2018 (כולל את קבוצות הכדורסל הרוסיות בלבד ללא הקבוצות הסובייטיות):
בעונת 2020/2021 הקבוצות הרוסיות הגיעו להישג מרשים כאשר חמש קבוצות רוסיות העפילו לשלבי הפלייאוף במפעלים האירופיים: פארמה פרם העפילה לחצי גמר יורופקאפ, ניז'ני נובגורוד העפילה לשלב טופ-8 בליגת האלופות בכדורסל, בעוד אוניקס קאזאן העפילה לגמר היורוקאפ וזניט וצסק"א העפילו לטופ-8 ביורוליג.
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1892
הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 1892 נערכו ב־8 בנובמבר 1892. הנשיא לשעבר גרובר קליבלנד ניסה להיבחר מחדש והתמודד מול הנשיא היוצא, בנג'מין הריסון שגם ניסה להיבחר מחדש, בשחזור של הבחירות הקודמות. קליבלנד ניצח את הריסון, וכך נעשה האדם היחיד בהיסטוריה האמריקנית שנבחר לשתי תקופות כהונה לא רצופות כנשיא. קליבלנד, שזכה במירב הקולות בשנת 1888, הפסיד בספירת הקולות האלקטורלית ולכן לא נבחר מחדש. בבחירות הללו הוא זכה גם במירב הקולות וגם ברוב האלקטורים. קליבלנד גם הפך לאדם האחרון שניצח בקרב חוזר מול נשיא מכהן. המפלגה הפופוליסטית החדשה, שנוצרה בידי "ברית החוואים" ותומכי איגודי עובדים, גם התמודדה. הם הצליחו במערב, וזכו בחמש מדינות וב-22 אלקטורים.
מסע הבחירות התמקד במדיניות המוניטרית. קליבלנד תמך בתקן הזהב, ואילו הרפובליקנים והפופוליסטים תמכו בשילוב הכסף בדולר. קליבלנד גם תמך בהורדת מכסי המגן (לעומת הרפובליקנים שתמכו במכסים גבוהים) והתנגד להצעת הרפובליקנים למנות מפקחים מטעמם לבחירות.
קליבלנד הפך למועמד היחיד מבין שניים (השני הוא אנדרו ג'קסון) שזכה במירב הקולות שלוש פעמים ברציפות. פרנקלין רוזוולט עקף אותם ב-1944 כשזכה ברוב הקולות בפעם הרביעית. קליבלנד הוא גם הדמוקרט הראשון שנבחר בידי מפלגתו שלוש פעמים, הישג שרק ויליאם ג'נינגס ברייאן ורוזוולט השיגו.
מועמדים.
מועמדים רפובליקניים.
ממשל הריסון לא היה אהוד, ולכן תומאס פלאט (מנהיג המפלגה בניו יורק) הנהיג תנועה שתמכה בג'יימס בליין. בליין היה המועמד ב-1884 והפסיד לקליבלנד. הריסון עצמו לא רצה להיות המועמד, אולם לא רצה שבליין יזכה, והסכים לרוץ נגדו. בליין עצמו לא רצה להתמודד בעוד קרב ולהילחם שוב מול קליבלנד. שלושה מילדיו מתו, והוא לא היה בקו הבריאות. הריסון דרש מבליין להתפטר מתפקיד מזכיר המדינה או לדחות את ההצעה להתמודד. בליין החליט להתפטר לפני הוועידה, ורבים קיוו שיהפוך למועמד.
גם הסנאטור ג'ון שרמן מאוהיו נחשב למועמד מוביל. אולם גם הוא לא רצה להתמודד בבחירות. בתגובה, בחרו הצירים מאוהיו במושל, ויליאם מקינלי, שהתנגד להריסון והיה אהוד בקרב הרפובליקנים. לאחר שבליין והריסון נחלשו, מקינלי סבר שיבחר כמועמד פשרה. למרות תמיכה מצד מארק האנה, מקינלי סירב להתמודד באופן פתוח כדי לא לזכות להתנגדות מתומכי בליין והריסון. בנוסף, הוא הרגיש שהרפובליקנים לא יזכו בבחירות.
רוב הצירים כבר התאחדו מאחורי הריסון בזמן הוועידה, שהתרחשה במיניאפוליס בין ה-7 ל-10 ביוני. ריצ'רד תומאס מאינדיאנה מסר את נאום ההתמודדות של הריסון, שנבחר כבר בסיבוב הראשון עם 535.17 קולות לעומת 182.83 לבליין ו־182 לוויליאם מקינלי, כששאר הצירים פיזרו את הצבעותיהם. מקינלי מחה על כך שהצירים מאוהיו תמכו בו למרות שלא התמודד באופן רשמי. כוחו של מקינלי, שעל הנייר היה אמור לקבל תמיכה רק בקרב המשלחת מאוהיו, הפתיע פרשנים פוליטיים. וייטלו ריד, עורך עיתון "New York Tribune" והשגריר בצרפת, נבחר להיות המועמד לתפקיד סגן הנשיא. גם לוי פ. מורטון זכה לתמיכה מצד הצירים בהתמודדות לעוד כהונה כסגן הנשיא, אולם הוא לא חפץ בעוד כהונה. הנשיא הריסון גם לא תמך בו.
המצע הרפובליקני תמך במכסי מגן גבוהים, בדו מתכתיות (הצמדת הדולר לזהב ולכסף), בהקשחת חוקי ההגירה, בהקמת תעלה לכיוון מרכז אמריקה, והביע סימפתיה כלפי המאבק של האירים בבריטניה למען עצמאות, ותמיכה ביהודים הנרדפים באימפריה הרוסית.
מועמדים דמוקרטיים.
בסוף כהונתו של הריסון, רוב האמריקנים היו מוכנים לחזור אל מדיניותו הנוקשה של קליבלנד. כשהדמוקרטים התאספו בשיקגו ביוני, קליבלנד היה המועמד המוביל אך הוא היה צריך אופוזיציה חזקה. עיתונאים רבים התנגדו למועמדותו, אולם היו מעטים שיכלו לאתגר אותו. קליבלנד שתק בנוגע להצמדת הדולר לכסף או לזהב, אולם כשהדמוקרטים תמכו בהטבעה חופשית של כסף, קליבלנד גינה זאת, וטען שזה רעיון מסוכן. רבים טענו שבכך בידל את עצמו מהדמוקרטים הדרומיים והמערביים, אולם קליבלנד העדיף את עמדתו. לאחר מכן, קליבלנד התמקד במכסי המגן, וקיווה שנושא הכסף החופשי יעלם.
מי שאיתגר אותו היה דייוויד היל, מושל לשעבר וסנאטור מניו יורק. הוא תמך בדו-מתכתיות וברפורמה במכסי המגן, כך שהיה מקובל על שני הצדדים. היל היה מקושר לטמאני הול ולמנגנונים המפלגתיים, ורבים לא חשבו שיוכל לנצח את קליבלנד. בנוסף, קליבלנד זכה לתמיכת רוב המדינות בוועידה, למרות שניו יורק תמכה בהיל.
בניצחון קטן בסיבוב הראשון, קליבלנד זכה ב־617.33 קולות, 10 קולות יותר מהמינימום הדרוש, לעומת 114 למושל דייוויד היל, מועמד הטמאני הול, 103 למושל הוראס בויס מאיווה, פופוליסט ורפובליקני לשעבר, כששאר הצירים פיזרו את הצבעותיהם. אף על פי שתומכי קליבלנד העדיפו את אייזיק גריי מאינדיאנה בתור המועמד לתפקיד סגן הנשיא, הם התפשרו על עדלי סטיבנסון מאילינוי. כתומך לשעבר של מפלגת גרינבק, ותומך ברעיונות הכסף החופשי כדי לגרום לאינפלציה שתקל על המצוקה הכלכלית במחוזות הכפריים, סטיבנסון איזן את קליבלנד, שהיה מועמד שתמך בכסף יציב ובתקן הזהב. בנוסף, רבים קיוו שהצירים מניו יורק יתמכו במפלגה הדמוקרטית אם סטיבנסון יהיה הסגן של קליבלנד.
מועמדים מהמפלגה הפופוליסטית.
ב־1891, חברים מברית החוואים נפגשו עם חברי איגודי עובדים וכוחות שתמכו ברפורמה בסינסינטי, והחליטו ליצור מפלגה חדשה. הם יצרו את מפלגת העם, שנהייתה ידועה בתור המפלגה הפופוליסטית, שנה מאוחר יותר בסנט לואיס.
בוועידה הלאומית הפופוליסטית הראשונה באומהה ביולי, ג'יימס וייבר נבחר להיות המועמד לנשיאות בסיבוב הראשון. ג'יימס פילד מוירג'יניה נבחר להיות המועמד לתפקיד סגן הנשיא. לווייבר היו עניינים רבים שעמדו לו לרועץ, והוא גם נחשב ללא ידידותי כלפי הדרום בגלל השתתפותו במלחמת האזרחים. המצע הפופוליסטי קרא להלאמת תעשיות הטלגרף, הטלפון והרכבות, מטבעות כסף חופשיים, מס הכנסה פרוגרסיבי והקמת בנקים לתבואה.
מועמדים ממפלגת האיסור.
הוועידה הלאומית השישית של מפלגת האיסור התרחשה בסינסינטי. בוועידה היו 972 צירים מכל המדינות מלבד לואיזיאנה ודרום קרולינה.
לפני שהוועידה התרחשה, שני דברים קרו: ראשית, כמה חברי מפלגה הביעו רצון להתאחד עם הפופוליסטים. בזמן הוועידה היה ברור שהאיחוד לא יקרה.
שנית, מדינות דרומיות שלחו כמה צירים שחורים. מלונות סירבו להגיש ארוחות לצירים לבנים ושחורים באותו זמן ולפעמים סירבו לשרת שחורים.
הוועידה בחרה בג'ון בידוול מקליפורניה בסיבוב הראשון. ג'יימס קרנפיל נבחר להיות המועמד לתפקיד סגן הנשיא בסיבוב הראשון, עם 417 קולות לעומת 351 לג'ושוע מרלינג ממרילנד ו־45 לאחרים.
מועמדים אחרים.
מפלגת העבודה הסוציאליסטית ניסתה להיבחר לבית הלבן בפעם הראשונה ובחרה בסימון ווינג בתור המועמד לנשיאות ובצ'ארלס מאטשט בתור המועמד לתפקיד סגן הנשיא.
בחירות כלליות.
מסע הבחירות.
נושא מכסי המגן שלט במסע הבחירות. הריסון הגן על מיסוי מקינלי הפרוטקציוניסטי, שמקינלי חוקק במהלך כהונתו. קליבלנד, שהבטיח לבוחרים שהוא מתנגד לסחר חופשי מוחלט, המשיך לדרוש את הורדת המכס. קליבלנד גם גינה את החוק של הרפובליקנים שנועד להגן על זכויות ההצבעה של השחורים בדרום. ויליאם מקינלי ניהל מסע בחירות נרחב לטובת הריסון, והכין את הקרקע להיבחרו כעבור ארבע שנים.