במרוצת הזמן נוצרה למונח משמעות מושאלת, הרווחת במיוחד כיום: אוסף הדברים הראשונים במעלה מסוגם. כתוצאה מכך, כשאומרים כי דבר מה נכנס ל"פנתאון" מתכוונים כי הוא כה יוצא דופן בתחומו בפרספקטיבה היסטורית עד שיש לתת לו מקום מיוחד של כבוד.
בנזין (להקה)
בנזין היא להקת רוק ישראלית משפיעה, שפעלה למשך תקופה קצרה בתחילת שנות השמונים. הלהקה הוציאה במהלך שלוש שנות פעילותה, בין השנים 1982-1985, שני אלבומים שזכו להצלחה רבה. לאחר פירוקה, המשיך סולנה, יהודה פוליקר, בקריירה עצמאית ומצליחה.
היסטוריה.
חברי "בנזין", יהודה פוליקר (שירה וגיטרה), בנימין "בנג'ו" קמחי (בס), יחיאל "קיטש" אמסלם (גיטרה) ואלי חדד (תופים), ניגנו במסגרות שונות מאז סוף שנות ה-60, בעיקר באזור חיפה והקריות. ב-1970 היה פוליקר שותף להקמת להקת "הנמרים" (בה היה שותף גם קמחי), ואחר כך הקים ב-1975, עם מיכה שובל את להקת "ברקת". הלהקה ניגנה בעיקר גרסאות כיסוי ללהיטים מהתקופה, והרבתה להופיע באירועים וחתונות, אך בין 1975 ל-1976 הקליטה גם שני תקליטונים מקוריים שכתב שובל. ב-1980 הוזמן פוליקר להצטרף כנגן ללהקתו של צביקה פיק, אך חזר ללהקת "ברקת" אחרי מספר חודשים, עם סיום מסע ההופעות, נחוש להצליח בעצמו.פוליקר שלח קלטת עם גרסאות כיסוי ושני קטעים מקוריים של הלהקה, לכותב והמפיק יעקב גלעד, שכה התרשם ממה ששמע, עד שלדבריו התקשה להאמין שזהו חומר של להקה ישראלית. גלעד בא לאחת החזרות של הלהקה בקריות, והחליט לקחת אותה תחת חסותו.
גלעד הפך למלווה אמנותי של הלהקה, כתב עבורה שירים, והם גם הציע שישנו את שם הלהקה לשם קליט יותר - "בנזין". הוא גם המליץ שחברי הלהקה יעברו לתל אביב, כדי להיות יותר קרובים לסצנת המוזיקה, ושיהפכו למוזיקאים במשרה מלאה. עד אז הופיעו בערבים באירועים וחתונות אך עבדו במשך היום, קמחי עבד בדואר, אמסלם עבד כטכנאי שיניים, חדד כצבע ופוליקר כספר. בסוף 1981 עברו לתל אביב, חברת סי.בי.אס החתימה את הלהקה, והם הקליטו את תקליט השדרים הראשון שלהם "חופשי זה לגמרי לבד", שיצא לרדיו בפברואר 1982. ביוני יצא לאור תקליט השדרים השני של הלהקה, "יום שישי", עם תחילת מלחמת לבנון הראשונה. הוא זכה להשמעות רבות ברדיו והגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים הישראלי של רשת ג'.
אלבומה הראשון של "בנזין", "עשרים וארבע שעות", יצא ב-1 באוגוסט 1982 וכלל שורה של להיטים, כ"יום שישי", "חופשי זה לגמרי לבד", "גשם", ו"תני לי סיבה". את רוב שירי האלבום כתב גלעד והלחין פוליקר, שגם היה הסולן ברובם. יוצאי דופן היו השירים "גשם", שהלחין ושר אמסלם, ו"תני לי סיבה", שבו היה חדד הסולן. את השירים עיבדו חברי הלהקה במשותף עם גלעד, הטכנאי יעקב מורנו והזמרת יהודית רביץ. האלבום היה להצלחה מסחרית גדולה ומכר למעלה מ-50,000 עותקים תוך ימים ספורים. השיר "יום שישי" נבחר כ"שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג', ובנזין זכתה בתואר "להקת השנה" של רשת ג' ובפרס "ורד הכסף" של העיתון "מעריב". עם צאת התקליט יצאה הלהקה לסיבוב הופעות.
לצד "תיסלם" הייתה "בנזין" להצלחה הגדולה של הרוק הישראלי בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20. למרות הרושם שנוצר בתקשורת, כאילו הייתה תחרות בין הלהקות, הן שיתפו פעולה והופיעו מספר פעמים ביחד באותן השנים.
בשנת 1983 הקליטו חברי הלהקה את השיר "בית משותף", במסגרת השירותרום, כמו כן גם הקליטו באותה שנה את הקטע האינסטרומנטלי המצליח שלהם "שוטרים וגנבים", וכן את השיר "ביקור משפחתי" במסגרת מופע הילדים "חגיגה" (מילים: יעקב גלעד, לחן: יהודית רביץ).
חברי הלהקה החלו לעבוד על אלבומם השני, "משמרת לילה" בסוף 1983. במהלך הקלטת האלבום סבלו חברי הלהקה מקשיי פרנסה, הם חזרו לגור ב, וקמחי ואמסלם שהיו נשואים גם עבדו במקביל. פוליקר חזר לגור עם הוריו. למימון ההקלטות אף לקחו הלוואות. בזמן הקלטת האלבום עזב אמסלם את הלהקה עקב חילוקי דעות על רקע מקצועי: אמסלם הלחין עבור אלבומה השני של הלהקה, "משמרת לילה", שלושה שירים, שבהם נועד להיות הסולן. לאחר שכבר הקליטו חברי הלהקה את אחד השירים, "פגע וברח", הוחלט שפוליקר ישיר את השיר ולא אמסלם, על מנת ליצור אחידות באלבום. מכיוון שאמסלם התנגד לכך, החליטו להוציא מהאלבום את שני השירים הנוספים שהלחין, ולהקליט את השיר "פגע וברח" מחדש, בלחן של פוליקר. אמסלם חש כי אינו מקבל מספיק ביטוי בלהקה, והחליט לעזוב. כעבור שנים השתמש בלחן המקורי של השיר "פגע וברח" בשיר שכתב לסרט הקולנוע "צומת וולקן". באוגוסט 1984 יצאה האלבום לאור, באלבום נותרו שני שירים שבהם השתתף אמסלם בנגינה: "משמרת לילה", ו"בית משותף". את רוב השירים עיבדו יעקב גלעד וחברי הלהקה, ובחלקם השתתף בעיבוד גם טכנאי ההקלטה יעקב מורנו. האלבום זכה להצלחה מסחרית קטנה יותר מהאלבום הראשון של הלהקה, ומכר קצת פחות מ-20,000 עותקים, בשנתיים לאחר שיצא. הוא כלל את הלהיטים "משמרת לילה", "קחי אותי הביתה", "בית משותף", "אחרי הטלוויזיה (האש נמשכת)", "פנים אל מול פנים" והקטע האינסטרומנטלי "שוטרים וגנבים". באותה שנה זכתה בנזין פעם נוספת בתואר "להקת השנה".
לאחר יציאת האלבום השני לאור, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות, שכלל הופעה משותפת עם אריאל זילבר בפסטיבל עיר הבירה באילת, לפני קהל של כ-50,000 צופים, בספטמבר 1984. במקביל פוליקר החל לעבוד על תקליטו "עיניים שלי" ועל הפקת תקליט לגידי גוב.
בתחילת 1985, יצא התקליטון האחרון של הלהקה, "התחלה חדשה / סרט במקום". השיר "התחלה חדשה", שנכתב לכבוד מעבר תחנת הרדיו רשת ג' מ-AM ל-FM, היה לאחד מלהיטיה הגדולים ביותר של הלהקה. התקליטון סימן את סוף דרכה של הלהקה, אף על פי שבאופן רשמי לא הכריזו חבריה על פירוק. לאחר הצלחת תקליט הסולו הראשון של פוליקר "עיניים שלי", שיצא לאור בקיץ אותה שנה, חדלה הלהקה לפעול. פוליקר יצא לסיבוב הופעות עם שירי אלבומו, במקביל קמחי וחדד הקימו להקה חדשה שניגנה גרסאות כיסוי. קמחי חזר בתשובה כמה שנים אחר כך, ואילו חדד הצטרף ללהקת "הסיקסטיז".
בשנת 1993 יצא אלבום אוסף של הלהקה, שבו נכלל השיר "התחלה חדשה" לראשונה על גבי אלבום.
הלהקה התאחדה בהרכב מלא בדצמבר 1986 במסגרת ספיישל טלוויזיוני שהקליט פוליקר עבור הערוץ הראשון לאחר צאת התקליט עיניים שלי. בשנת 2010 התאחד ההרכב האחרון של הלהקה (פוליקר, קמחי וחדד) בהופעתו של פוליקר בתיאטרון קיסריה.
וולטה העילית
מאוריטניה
הרפובליקה האסלאמית של מאוריטניה (בערבית: الجمهورية الإسلامية الموريتانية, בצרפתית: République islamique de Mauritanie) היא מדינה בצפון-מערב יבשת אפריקה. היא גובלת במאלי מדרום-מזרח, אלג'יריה מצפון, סהרה המערבית מצפון-מערב, סנגל מדרום ובאוקיינוס האטלנטי ממערב. דתה הרשמית של מאוריטניה היא האסלאם, ושפתה הרשמית היא הערבית.
היסטוריה.
התיישבות ראשונה באזור מאוריטניה החלה עוד לפני הספירה, כאשר קמה באזור ממלכת אודוגוסט שבנתה מבצרים באי ארגן, עד שחדרה לפנים מאוריטניה והסביבה ושיעבדה את הברברים שהיו שם. לאחר כמה מאות שנים, כאשר הגיעו הערבים לאזור, הם כבשו את האזור ואִסלמו את אוכלוסייתו. באותו הזמן החלה הופעתו של עם חדש במאוריטניה, העם הערבי-ברברי.
במאה ה-15 הגיעו הפורטוגזים למאוריטניה וכבשו אותה. הם סחרו בבדים ובגומי הערבי וכך חיזקו את כלכלתם, שבאותן השנים הייתה גם כך מבוססת מאוד. הפורטוגזים הקימו במאוריטניה ובאיים הקטנים שלידה תחנות מסחר ומבצרים.
בסוף המאה ה-15 חדרו למאוריטניה שבטים ערביים והצליחו לכבוש את הארץ (את אזורי הארץ הפנימיים) מידי הפורטוגזים, והיו לשליטי המדינה עד למאה ה-17. בשנת 1826 החל שוב כיבוש הארץ, הפעם על ידי הצרפתים, ובשנת 1929 הפכה מאוריטניה למושבה צרפתית. כמו הפורטוגזים לפניהם, הקימו הצרפתים במאוריטניה ובאיים שלידה תחנות מסחר, סחרו בבדים, בגומי ובשאר המשאבים הטבעיים של מאוריטניה (כגון ברזל, גבס ופוספט), והכניסו כסף רב לצרפת.
ב-1959 ייסד מוח'תאר אולד דאדה את מפלגת האיחוד המאוריטנית (PRM - Parti de Regroupement Mauritanien; حزب التجمع الموريتاني חזב אלתג'מע). המפלגה נבנתה כך שתייצג את כל הקבוצות האתניות במדינה (ערבים "לבנים", ערבים "שחורים" ואפריקאים ממוצא לא-ערבי) וזכתה בניצחון מוחלט בבחירות שנערכו אותה שנה וגרפה את כל המושבים במועצה המחוקקת. תחת הנהגתו של דאדה, שהציג ממשל יציב ומאוזן, קיבלה מאוריטניה את עצמאותה מצרפת בנובמבר 1960 והתקבלה כחברה באו"ם. באוגוסט 1961 אושררה משרתו כנשיא בבחירות שנערכו במדינה. לאחר קבלת העצמאות חתר דאדה לאיחוד כל הכוחות והמפלגות במדינה. בדצמבר איחד את כל ארבע המפלגות למפלגה יחידה - מפלגת העם (PPM - Parti du Peuple Mauritanien ; حزب الشعب الموريتاني חזב אלשעב) וכונן משטר חד-מפלגתי בפועל. החוקה שגובשה ב-1964 הגדירה את מפלגת העם כמפלגה החוקית היחידה וכוננה משטר סמכותני. דאדה הצדיק גישה זו בכך שארצו, הנחשלת ומרובת הקבוצות האתניות, עדיין אינה בשלה לדמוקרטיה רב-מפלגתית, שעלולה להתדרדר לכדי מלחמת אזרחים. המדינה הוכרזה כ"אסלאמית, לאומית, ריכוזית, סוציאליסטית".