בתי ספר שאינם נותנים ציונים אלא הערכות או שנמנעים מהם לחלוטין הם בתי הספר הדיאלוגיים, בתי הספר הפתוחים, ואחרים הנמצאים במסגרת מסלול ה"מוּכָּר אך שאינו רשמי" במשרד החינוך. קיימים גם בתי ספר במסגרות החינוך הרשמי הנוהגים כך, לדוגמה באולפנת פלך בירושלים היה נהוג לתת הערכה בלבד. לטענתם עצם נתינת הציון מפריע לחינוך הילדים, מצמית את הדמיון ואת היצירתיות, מסווג אותם כנכשלים או מצליחים בתחומים שאחריהם יימנעו מהם או יגבילו את רוחב התעניינותם בהם. ביקורת שהושמעה נגד מגמה זו היא שבהגיע תלמידים ממסגרות אלו, קשה להם להתמודד עם מערכת ההשכלה הגבוהה, והם צריכים ללמוד "כיצד להצליח במבחן". ישנה דרישה לתואר במשרות ציבוריות רבות, וגם במגזר הפרטי, וכתוצאה מכך דרישה לציונים גם במהלך הלימודים לתואר במוסדות ההשכלה הגבוהה, וגם לעיתים דרישות קדם של ציון במוסדות אלו. כמו כן ישנה ביקורת על כך שהימנעות מהתמודדות עם מבחנים גורמת גם להימנעות מהתמודדות עם קשיים בכלל, ועם אתגרים קצרי מועד.
במערכות אחרות.
השימוש בציונים מקובל גם במערכות אחרות, כדי להעביר בצורה תמציתית ונוחה להשוואה מידע על איכותו של גורם נבדק. מבקר קולנוע, למשל, יסכם את ביקורתו במתן ציון לסרט שאותו ביקר. במדריך טיולים ניתן ציון לכל אתר המופיע בו, וכך גם במדריך מסעדות. במקרים אלה הסקאלה מצומצמת יחסית, ומכילה כשלוש עד חמש רמות בלבד.
מבחן נהיגה
ארנב פסחא
הרובע הארבעה-עשר (פריז)
הרובע הארבעה-עשר בפריז
הרובע הארבעה עשר בפריז
הרובע השנים-עשר בפריז
הרובע השנים עשר בפריז
הרובע ה-12 בפריז
אנדרטת כוחות השיטור הלאומית (לונדון)
אנדרטת כוחות השיטור הלאומית (באנגלית: National Police Memorial) היא אנדרטה הממוקמת ברובע וסטמינסטר במרכז העיר לונדון בירת הממלכה המאוחדת. האנדרטה מנציחה את למעלה מ-4,000 אנשי כוחות השיטור של הממלכה המאוחדת אשר נפלו במילוי תפקידם. האנדרטה תוכננה על ידי לורד נורמן פוסטר ופר ארנולדי. האנדרטה ממוקמת בפינת המאל ודרך משמר הסוסים, בסמוך לבניין האדמירליות הישן.
היסטוריה.
בשנת 1984, בעקבות רציחתה של השוטרת איבון פלטשר, ייסד במאי הסרטים מייקל וינר את קרן ההנצחה לשוטרים. בשנים הראשונות לאחר הקמתה, התרכזה הקרן בהקמת אנדרטאות לשוטרים שנפלו בעת מילוי תפקידם - אנדרטאות אלה הוקמו במקום נפילתם של השוטרים.
החל מאמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 החלה הקרן לפעול להקמת אנדרטה לאומית, ולאיסוף תרומות למטרה זו. וינר בעצמו תרם סכום של 500,000 ליש"ט להקמת האנדרטה.
סכום התרומות הכולל שנאסף לצורך הקמת האנדרטה היה 2.3 מיליון ליש"ט.
באוקטובר 2002, לאחר פעילות ציבורית של כ-10 שנים, הסכימה מועצת הסיטי של וסטמינסטר להקים את האנדרטה בשטחה.
תכנון האנדרטה והקמתה.
האנדרטה תוכננה על ידי לורד נורמן פוסטר והמעצב הדני פר ארנולדי.
האנדרטה נבנתה סביב ארובת אוורור של קו בייקרלו של הרכבת התחתית של לונדון אשר היה במקום קודם לכן.
ב-22 ביולי 2004 נערך טקס הנחת אבן הפינה לאנדרטה, בנוכחות ראש ממשלת בריטניה דאז טוני בלייר, מייקל וינר וראשי המשטרה המטרופולינית ומשטרת מנצ'סטר רבתי (יחידות המשטרה להן מספר הנופלים הגבוה ביותר).
האנדרטה נחנכה ב-26 באפריל 2005 בנוכחות מלכת הממלכה המאוחדת אליזבת השנייה, ובנוכחות טוני בלייר, מייקל הוורד וצ'ארלס קנדי (ראשי מפלגות הגדולות בפרלמנט הבריטי). בטקס נכח משמר כבוד של 56 קציני משטרה הלובשים מדים של 56 יחידות המשטרה הפועלות בממלכה המאוחדת.
בשנת 2006 זכה עיצוב האנדרטה בפרס המכון המלכותי של האדריכלים הבריטיים.
תיאור האנדרטה.
האנדרטה מורכבת ממבנה מלבני שחור (המקיף את תעלת האוורור של קו הרכבת התחתית) ומעמוד זיכרון עשוי זכוכית כחולה, הניצב בתוך בריכת השתקפות. משטח מקשר בין שני חלקי האנדרטה.
על החזית הצפונית של הקיר השחור נכתב:
בקיר השחור חלון ובו מוצגת ספר שמות הנופלים.
עמוד הזכוכית מואר באור כחול באמצעות סיבים אופטיים. אור כחול זה בא לסמל את המנורה הכחולה התלויה באופן מסורתי בחזית מבני משטרה בממלכה המאוחדת. גובה עמוד הזיכרון 7.4 מטרים, משקלו 28.6 טונות והוא מורכב מ-622 משטחי זכוכית המוצמדים זה לזה (שטחם הכולל 954 מ"ר). עמוד זה יוצר הפרדה בין ההולכים לאורך שדרת המאל לבין המביטים בספר הזיכרון בו רשומים שמות 1,600 אנשי כוחות השיטור שנהרגו בעת מניעת פשעים או ביצוע מעצרים.
ביקורת.
ביקורת רבה הועלתה כנגד האנדרטה, הן בשל העובדה שרשימת השמות המופיעה באנדרטה כוללת רק אנשי כוחות שיטור שנהרגו במהלך מעצרים או במניעת פשע, ולא כל השוטרים שנהרגו בעת מילוי תפקידם, הן בשל העובדה שרשימת השמות מוגנת מאחורי לוח זכוכית, דבר המונע העברת הדפים ברשימה וצפייה בה במלואה, והן בשל בחירת מיקומה של האנדרטה בליבו של פארק היסטוריה. ביקורת נוספת הועלתה כנגד הכללה ברשימה שמות שוטרים ממשטרת אלסטר שנהרגו במהומות באירלנד, בטענה ששוטרים אלה היוו למעשה כוח כובש מדינה זרה, ופעולותיהם לא היו פעולות שיטור.
Nothing Like the Sun...
...Nothing Like The Sun
אנדרטת הזיכרון של מחוז קולומביה
אנדרטת הזיכרון של מחוז קולומביה (באנגלית: District of Columbia War Memorial) היא אנדרטה לזכרם של תושבי מחוז קולומביה, אשר נפלו במלחמת העולם הראשונה. האנדרטה ממוקמת בפארק הפוטומק המערבי המהווה חלק מהמול, בסמוך לשדרת העצמאות, בעיר וושינגטון, בירת ארצות הברית.
היסטוריה.
ההחלטה על הקמת האנדרטה התקבלה בחקיקה של קונגרס ארצות הברית ב-7 ביוני 1924, והקמתה מומנה מתרומות תושבי מחוז קולומביה. עבודות ההקמה החלו באביב 1931 והאנדרטה נחנכה בנוכחות נשיא ארצות הברית הרברט הובר, ב-11 בנובמבר 1931 (יום שביתת הנשק).
האנדרטה הייתה אנדרטת הנצחת הנופלים הראשונה שהוקמה בפארק הפוטומק המערבי, והאנדרטה היחידה של מחוז קולומביה הממוקמת במול (המשמש להנצחה לאומית). האנדרטה הייתה הראשונה מבין האנדרטאות הממוקמות במול שציינה את שמות כל הנופלים (בלי להתחשב בגזעם או במינם).
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל פרדריק ה. ברוק, בסיועם של האדריכלים הוראס וו. פיזלי וניית'ן ס. ויית'. האנדרטה עגולה בצורתה, קוטרה 14.3 מטרים, והיא מורכבת מ-12 עמודים דוריים שגובהם 6.7 מטרים הניצבים על במת שיש ותומכים בכיפה.
באנדרטה הוטמנה רשימה של 26,000 תושבי המחוז אשר שירתו בצבא ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה, ועל בסיס האנדרטה חקוקים שמותיהם של 499 הנופלים מבין תושבי המחוז, ו-22 מדליות המסמלות את יחידות הצבא.
האנדרטה מנוהלת על ידי רשות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.
טורנדוט
"טורנדוט" היא אופרה בארבע מערכות מאת המלחין גא'קומו פוצ'יני, האופרה מבוססת על מחזה מאת קרלו גוצי, שכשלעצמו מבוסס על סיפור שאסף חכים ג'מאל א-דין נזאמי במאה ה-12, ובעיבוד ללברית על ידי ג'יוספה אדאמי ורנטו סימוני. (המחזה המקורי של גוצי תורגם על ידי נתן אלתרמן והוצג בתיאטרון הקאמרי ביוני 1967 בבימוי שמואל בונים ועם מוזיקה מקורית מאת סשה ארגוב).
העלילה מתרחשת בסין, שם מתגוררת טורנדוט - נסיכת הקרח, אשר כל המבקש להינשא לה חייב בפתרון שלוש חידות. כל אדם שנכשל במשימה ראשו נערף. הנסיך כלף, אשר התאהב בנסיכה, לוקח על עצמו את האתגר, ובסופו מצליח לענות על שלוש החידות. טורנדוט ההמומה מתנגדת לנישואיה עם כלף. הוא מצידו מציע לה דרך להתחמק מהבטחתה להינשא לו; כלף מסכים למותו, בתנאי שטורנדוט תגלה את שמו.
זוהי האופרה האחרונה שכתב ג'קומו פוצ'יני. עקב פטירתו של פוצ'יני לא נסתיימה כתיבתה, והיא הושלמה על ידי תלמידו פרנקו אלפאנו.
תקציר העלילה.
מערכה ראשונה.
ברחבה שבחזית הארמון הקיסרי
מנדרין מכריז שלפי צו קיסרי תינשא הנסיכה טורנדוט למחזר בן דם כחול שיענה נכונה על שלוש חידות. נסיך פרס נכשל בניסיונו לענות על החידה, ועומד להיות מוצא להורג. בקהל שמתאסף לחזות בהוצאה להורג נמצא איש זקן (טימור) הנשען על מקל, שנדחף על ידי השומרים ונופל. שפחתו (ליו) קוראת לעזרה. גבר צעיר בקהל (כלף) ניגש אליו ומזהה בו את אביו האובד. כלף מזהיר את אביו לא לומר את שמו מפחד שאויביהם יתפסו אותם. טימור מספר לכלף שמכל המשרתים רק ליו נותרה לעזור לו. כאשר כלף שואל את ליו לסיבת הישארותה עם אביו הזקן, ליו, שאוהבת את כלף בסתר, עונה לו כי נשארה משום שלילה אחד בארמון, כלף חייך אליה.
הירח עולה ונסיך פרס מובל להוצאתו להורג. הקהל וכלף בתוכו מבכה את גורלו המר של הנסיך היפה וקורא לטורנדוט לחוס על חייו. טורנדוט מופיעה ובמחווה אילמת מורה על המשך ההוצאה להורג. כלף, שלא ראה את טורנדוט מעודו, נפעם מיופייה ומתאהב בה מיד. בעודו קורא את שמה, עורף התליין את ראשו של נסיך פרס.
כלף, נחוש בדעתו לשאת את טורנדוט לאישה, ממהר לכיוון הגונג, עליו יש להכות שלוש פעמים כדי לקבל את האתגר. שלושת שרי הממלכה (פינג, פאנג ופונג) מנסים למנוע זאת ממנו ומפצירים בו לחזור למקומו. גם טימור וליו מפצירים בו בסקסנט. כלף ממאן לשמוע, ניגש אל הגונג מכה בו שלוש פעמים וקורא בשם טורנדוט שלוש פעמים.
מערכה שנייה.
חצר הארמון - עלות השחר
פינג פונג ופנג מתכוננים לטקס החידות שיסתיים בחתונה או בלוויה. השרים מבכים את גורל המדינה ואת עשרות הנסיכים שמצאו את מותם בשנים האחרונות.
עם עלות השחר נכנס הקיסר על כיסא מלכותו ומפציר שלוש פעמים בכלף לסגת בו. כלף אינו נסוג ומבקש שלוש פעמים לקבל על עצמו את האתגר.
טורנדוט מופיעה ומסבירה שאחת מאמות-אמותיה נלקחה ונרצחה בידי זר, ולכן עתה היא נוקמת את נקמתה.