ההוצאה הציעה מינויים על ספריה במסגרת "ספריית לכֹּל" וכדי לעודד הצטרפות קיימה הגרלה של פרסים כספיים בין החותמים. שושנה פרסיץ החזיקה מספר שנים ברשת חנויות ספרים בשם "הכל לנוער", בהן יכלו בני נוער לרכוש מספרי ההוצאה ולהחליף ספרים שנקראו, בדומה לספרייה.
And Close As This
And Close As This הוא אלבום משנת 1986 של היוצר הבריטי פיטר האמיל.
למרות שהדבר לא הובן בזמנו, אלבום זה מבשר על דרכו הנוכחית של האמיל: ריבוי שירים אישיים מאוד, בליווי גיטרה אקוסטית או פסנתר, עם שימוש בכלי MIDI להעמקת הצליל. שילוב זה יוצר באלבום זה ורבים ממשיכיו צליל שקרוב לצליל של הופעה חיה, או אף של ביצוע פרונטלי ואישי.
שירי האלבום הוקלטו בביצוע בודד. כלומר, האמיל לא שר ולא ניגן שיר יותר מפעם אחת בודדת.
In a Foreign Town
בעיר זרה הוא אלבום משנת 1988 של היוצר הבריטי פיטר האמיל.
כמעט כל האלבום מבוצע בצליל של שנות ה-80, שהיה גם זר להאמיל, וגם מיושן עם צאת האלבום. שילוב זה גרם לכך שהאלבום לא התקבל באהדה. האמיל טוען שבאלבום זה המשיך את הכרותו עם טכניקות שונות של MIDI, ושמדובר באבן דרך חשובה בהתפתחותו המוזיקלית.
האלבום כולל מספר שירים פוליטיים: Vote Brand X תוקף את זילות ההליך הדמוקרטי בשיווק מועמדים "כמו היו אבקת כביסה". Sun City Nightlife (כמו A Motor-bike in Afrika מהאלבום The Future Now) מדבר על משטר האפרטהייד. Hemlock (צמח הרוש הרעיל) על פוליטיקה כלל עולמית.
Time To Burn הוא שיר קינה על מותו של טוני סטראטון-סמית, שהיה עסקן מוזיקלי מקורב להאמיל.
רשימת שירים.
הוצאות מחודשות כוללות את "Smile" או ביצוע אינסטרומנטלי ל-"Time to Burn"
אמנות (פירושונים)
Out of Water
Out of Water הוא אלבום משנת 1990 של היוצר הבריטי פיטר האמיל.
סגנון האלבום מעורב. ישנם שירים ממשפחת Skin ו-In a Foreign Town שצלילם אופייני לשנות ה-80 אך לא להאמיל: שיר הפתיחה Evidently Goldfish ו-Green Fingers. ישנם המזכירים את עבודתו של האמיל בשנות ה-80 המוקדמות, כמו Not The Man, אך רוב האלבום שייך בבירור לתקופה החדשה של יצירתו, למשל On The Surface ו-A Way Out.
The Fall of the House of Usher
The Fall of the House of Usher (באנגלית: מפלת בית אשר) הוא אלבום משנת 1991 של היוצר הבריטי פיטר האמיל, ובו עיבוד אופראי לסיפור הקצר בשם זה של אדגר אלן פו.
ההיסטוריה של האלבום ארוכה ופתלתלה. כבר ב-1973 הגו האמיל וכריס ג'אדג' סמית את הרעיון לאופרת רוק לפי הסיפור. במשך כמעט 20 שנה עבדו שניהם, לפרקים, על היצירה. ג'אדג'-סמית כתב את רוב הליברית ואילו האמיל את העיבוד המוזיקלי.
ג'אדג'-סמית נטל לעצמו חירויות מוגבלות בבואו לעבד את הסיפור. למספר, שבמקור הוא נטול שם, הוא שאל את השם מונטרסור (מתוך הסיפור חבית האמונטילאדו). כמו כן הוא נתן לבית אשר (לבניין עצמו) קול ממשי, לעומת הסיפור בה מהותו החולה של הבית רק מרומזת. אחרון - הוא רמז לניצוצות של קשר רומנטי בין מונטרסור למדלין אשר. על מנת לעבות את התחושה הגותית הוא הוסיף שימוש בשתי פואמות מאת פו, שמושרות כביכול בפי רודריק אשר.
בתחילת שנות ה-90 החל האמיל להפיק את הביצוע עצמו. ההפקה הסתבכה, והרעיון לבצע את האופרה על הבמה ממש ננטש. האלבום יצא בגרסה מוגבלת.
ב-1999 האמיל, שלא היה מרוצה מהתוצאה, עיבד מחדש את האלבום כולו. הוא סילק לגמרי את כלי ההקשה, עיבה את נגינת הכינור על ידי הכנר דייוויד סטיוארט גורד והרחיב את תפקיד הגיטרות. התוצאה נטולת כל רמז ל"אופרת רוק", ובמקומה נוצרה אופרה גותית ומורבידית בעלת אופי מעיק וקודר, שהאמיל רואה כמתאימה הרבה יותר לאופי הסיפור.
בביצוע עצמו האמיל מנצל את יכולתו הקולית המרשימה עד תומה. החלק השלישי של המערכה הראשונה הוא מקהלת קנון מורכבת, ללא כל ליווי מוזיקלי, מפיו של הבית עצמו. חלק זה יוצר את האווירה הקודרת שתשלוט ביצירה להבא. פרט לתפקיד הבית האמיל גם מבצע את תפקידו של רודריק אשר. גם בתפקיד זה - ובפרט בפרקים The Lady Sleeps, I shun the light ו-The Haunted Palace - הוא משתמש באופן מרשים בקולו.
היצירה כולה מעולם לא בוצעה על הבמה. פיטר האמיל משלב, מדי פעם, קטע בודד זה או אחר מתוכה בהופעותיו, אך בביצוע מוזיקלי בלבד, ללא משחק.
מציל&quot;ה
ישראל גלילי (בלשניקוב)
ישראל גלילי (בלשניקוב) (1923 – 9 במרץ 1995) היה מפתח כלי נשק ישראלי, שהמפורסם בפיתוחיו הוא רובה הגליל.
גלילי, יליד ארץ ישראל, היה מראשוני התעשייה הצבאית, ועבד בה במשך 44 שנים.
במהלך שנות עבודתו היה שותף לפיתוח רובי הדרור והעוזי. במשותף עם יעקב ליאור, פותח על ידו ב-1968 רובה הגליל, שנקרא על שמו, ונכנס לשימוש סדיר ביחידות צה"ל בשנת 1974. עבור פיתוח הגליל זכו גלילי וליאור בפרס ביטחון ישראל לשנת 1973.
שנים רבות עמד גלילי בראש מחלקת הפיתוח, הרכבה וניסויים במפעלי הנשק של התעשייה הצבאית.
נפטר במרץ 1995.
רמביש
יחיאל מיכל מזלוטשוב
רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב (ה'תפ"ו – כ"ה באלול ה'תקמ"ו; 1726 – 1786), מכונה "המגיד מזלוטשוב". מתלמידי הבעל שם טוב והמגיד ממזריטש.
קורות חייו.
נולד בברודי שבגליציה (כיום באוקראינה) בשנת ה'תפ"ו (1726). אביו, רבי יצחק מדרוהוביטש, התנגד תחילה לבעל שם טוב, אולם אחר כך הפך למעריצו ושלח אליו את בנו הצעיר, יחיאל מיכל, שהיה לתלמידו ואף שימש אותו שנים אחדות. מצד אביו היה מיוחס למשפחת רבנים וצדיקים גדולה. סבו היה רבי יוסף ספראווידליוור רב בפיסטין ואבי סבו היה רבי משה מסווירז'.
נישא למרים בת רבי מאיר פופריש. לאחר פטירת הבעל שם טוב התחיל להנהיג עדה בישראל, וגם היה כמה פעמים אצל המגיד ממזריטש. הצטיין בהנהגה בקדושה עליונה ובפרישות יתרה, במיוחד במידת היסוד (שמירת הברית), וגם חונן בכישרון דרשני, ושמו יצא לתהילה כמוכיח ומגיד. הוא נעשה כמגיד מישרים בקהילות ברודי, קאלק, זלוטשוב ויאמפול. נהג להתפלל מאוחר וטען כי בדומה לשבט דן שצועד בסופו של מחנה ישראל ואוסף את האבדות, הוא אוסף את כל התפילות שהיו ללא כוונה ומעלה אותן למקורן. באחרית ימיו זכה רבי מיכל לעושר ואמר כי העשירות מרחיבה דעתו של אדם לעבודת ה'. שימש כמגיד בזלוטשוב עד פטירתו וקבורתו ביאמפול בכ"ה באלול ה'תקמ"ו (1786).
המגיד מזלוטשוב לא חיבר ספרים, אולם בניו ותלמידיו מרבים לצטט את דבריו בספריהם. לאחר שנים הוציא הרב נתן נטע דונר ספר ליקוט מתורתו, בשם "מים רבים" (שם הספר נובע מראשי התיבות של שמו).
תלמידיו הבולטים היו רבי ישכר בער מזלוטשוב, רבי חיים טירר, רבי אברהם מרדכי מפינטשוב, רבי משולם פייבוש הלר, רבי דוד שלמה אייבשיץ, ורבי מרדכי מנישכיז.
ניגוניו.
רבי מיכל הלחין מספר ניגונים. ניגונו המפורסם נקרא "התעוררות רחמים רבים". החסידים מספרים שבשעת פטירתו ביקש הבעש"ט מתלמידיו לשיר ניגון זה, ובסופו הבטיח לכל אדם שישיר את הניגון הזה ברגש של התעוררות תשובה בכל עת, שהוא יצטרף לשירה בנשמתו ויעורר עליו רחמים רבים לפני אלוהים. מוטיבים מניגון זה נכללו בתוך הפואמה של ארנסט בלוך בפרק השני "ניגון".
בשנת ה'תשע"ד (2013) יצא דיסק בשם "רחמים רבים" ובו עשרה ניגונים המיוחסים לפי מסורות שונות, לרבי יחיאל מיכל מזלוטשוב.
יחוסו.
אביו היה רבי יצחק מדרוהוביץ', תלמידו של הבעל שם טוב. אביו של רבי יצחק היה רבי יוסף מפיסטין שכונה "רבי יוסף איש אמת". אמו של רבי יצחק הייתה יענטה שכונתה "יענטה הנביאה". אביו של רבי יוסף היה רבי משה מסווירז'. סבו של רבי משה היה רבי יצחק חיות (הרח"צ - שע"ז), רבה של פראג, גיסו של המהר"ל מפראג, ומחבר ספר "אפי רברבי".
על פי מסורת משפחתית, רבי יחיאל מיכל היה נצר למשפחה מיוחסת מגליציה, שחיה ופעלה בעיירה ברודי ובסביבותיה. במסורות המשפחה, מיוחסת ראשית השושלת לרבי יצחק חיות הנזכר, שמשפחתו מתייחסת אל רש"י ואל דוד המלך. בשם רבי יוסף מימפלא, בכור בניו של רבי יחיאל מיכל, מובא, ששבעים ושניים דורות לא פסקה רוח הקודש מבית אבותיהם. קשה להבחין במסורות אלה בין עובדות היסטוריות לבין סיפורי שבחים.
מוצאו של רבי יחיאל מיכל זכה לציון כבר בחייו בקרב תלמידיו, שביקשו לקשור את בית זלוטשוב למסורת מהימנה ומקודשת. הערכה זו באה לביטוי בכינוי "בן של קדושים צדיק בן צדיק" שמכנה אותו תלמידו, רבי משולם פייבוש הלר.
בניו.
היו לו חמישה בנים, עליהם נהגו לומר: "חמישה ארזים, נטיעות טובות אשר נטע והאירו בכל העולם, שעליהם נאמר כי הם נגד חמישה חומשי תורה".
הבחירות לכנסת השמונה עשרה
הבחירות לכנסת השמונה עשרה התקיימו ב-10 בפברואר 2009, ט"ז בשבט ה'תשס"ט, ותוצאות הבחירות קבעו את הרכב הסיעות בכנסת השמונה עשרה. הבחירות הוקדמו בכשנה ו-8 חודשים ממועדן המקורי.
במקור, הבחירות היו אמורות להיערך ב-26 באוקטובר 2010 (י"ח בחשוון ה'תשע"א), אך עקב התפטרותו של אהוד אולמרט מראשות הממשלה וכישלון המגעים להרכבת ממשלה חדשה, הן הוקדמו. הייתה זו הפעם השנייה בתולדות מדינת ישראל שבה ראש הממשלה המכהן לא היה מועמד מפלגתו לראשות הממשלה לאחר הבחירות, כאשר הפעם הקודמת הייתה בבחירות לכנסת התשיעית ב-1977.