וורינג מקלפת את המסכות שנשים הנבחרות לכהן כחברות פרלמנט נאלצות לעטות. כיצד אנו, הנשים, מוצאות את עצמנו לכודות במשחקים שנקבעו על ידי המוסד? ואיזו השפעה יש לכך על יכולתנו להתקדם בסוגיות הרות גורל בעבורנו? כיצד הדבר משפיע על הדימוי העצמי שלנו? האם נוכל אי פעם להרשות לעצמנו להיות ערות ומודעות לכך? החיבור השני הוא המשך של הכתיבה בנושא כלכלה ומונח העבודה. היא מציגה בצורה עדכנית את המצב, בכלל העולם, אשר מתואר בספרה Counting for Nothing. בהסתמך על ניסיונה האישי באו"ם, היא חושפת את הפער בין הרטוריקה וההשלכות: כאשר את רוחצת את החזיר שלך, זוהי עבודה. כאשר את רוחצת את הילד שלך, זהו טיפול (welfare)וזה חסר ערך. החיבור האחרון מסיר את המסכה מעל נושא הרטוריקה של זכויות אדם. וורינג מראה כיצד מדינות לאום מנצלות ומשתמשות לרעה באמנות הנאום, ובמקביל מסבירות את ההזדמנויות הטמונות באמנות הללו לפעולה פוליטית.
רוייגי
רוייגי (Ruyigi) היא עיר בבורונדי ובירת מחוז רוייגי. העיר שוכנת בגובה של 1842 מטרים מעל פני הים ונכון לשנת 2012 אוכלוסייתה עומדת על 44,220 תושבים.
נגוזי
נגוזי (Ngozi) היא בירת מחוז נגוזי שבבורונדי. העיר שוכנת בגובה 1820 מ' מעל פני הים ונכון לשנת 2012 מספר תושביה הוא 24,932 איש.
אדוארד מילס פרסל
אדוארד מילס פרסל (באנגלית: Edward Mills Purcell; 30 באוגוסט 1912 - 7 במרץ 1997) היה פיזיקאי אמריקאי, זוכה פרס נובל לפיזיקה בשנת 1952 עבור גילוי התהודה המגנטית הגרעינית. תגליתו סייעה בגילויים במבנה החומר ובפיתוח מכשיר MRI.
תולדות חייו.
נולד בטיילורויל, אילינוי. ב-1933 סיים תואר בהנדסת חשמל באוניברסיטת פרדו באינדיאנה. לאחר שנה בה שהה במסגרת חילופי סטודנטים בבית הספר הגבוה לטכנולוגיה (Technische Hochschule) בקרלסרוהה ועבד עם ולטר וייזל (Walter Weizel) שב והחל ללמוד פיזיקה באוניברסיטת הרווארד. ב-1938 סיים כדוקטור לפיזיקה ולאחר שנתיים עבר למעבדת הקרינה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), שם עבד בפיתוחים צבאיים בקרינת מיקרוגל ורדאר והיה ראש מעבדת המחקר הבסיסי שנועדה לגלות תחומים נוספים בספקטרום האלקטרומגנטי, בה היה שותף גם הפיזיקאי איזידור רבי.
מיד לאחר תום מלחמת העולם השנייה גילה וניסח את התהודה המגנטית הגרעינית בעיקר לצורך שימושים של חקר מבנה החומר ברמה המולקולרית והאטומית. ב-1949 שב להארוורד כפרופסור לפיזיקה. הוא המשיך את מחקריו בתחום המגנטיות הגרעינית, בפרט את התנהגות הספין של חלקיקים במסגרת מולקולות של חומרים שונים במהלך שינויים בשדה מגנטי לרבות אפקט סמית'-פרסל. מחקרים אלה הובילו לפיתוחו של מכשור ה-MRI.
מחקריו בתחום אלקטרומגנטיות בטמפרטורות נמוכות מאוד תרמו לפיתוח תחום הרדיו-אסטרונומיה. כן פיתח את הבנת התנועה האלקטרונית בתוך גבישים ומבנים מוצקים אחרים במסגרת פיזיקה של מצב מוצק. במסגרת עבודתו התאורטית הטיל ספק בסימטריה שבין חלקיקים לאנטי-חלקיקים (שבירת סימטריית CP), שהוכחה בניסוי עליו קיבלו ג'יימס קרונין וואל פיץ' את פרס נובל לפיזיקה בשנת 1980.
פרסל היה יועץ מדעי לנשיאים אייזנהאואר, קנדי וג'ונסון.
ספרו "Electricity and Magnetism" שהופיע לראשונה ב-1965 הוא ספר לימוד יסודי בתחום במשך כחמישים שנה, מהדורתו השלישית (2013) "תורגמה" למערכת היחידות הבינלאומית, אך בסיס הטקסט נותר כשהיה.
ישיבת תורת חיים (ורשה)
ישיבת תורת חיים (ורשה) היא ישיבה בעלת צביון ליטאי, שהתקיימה בוורשה בין שתי מלחמות העולם, בראשות הרב צבי דב גליקזון - חתנו של רבי חיים סולובייצ'יק. לישיבה הייתה זיקה היסטורית למוסדות החינוך של רבי יצחק (איטשה) גרודזינסקי שנשאו את אותו השם, והיא נתפסה במידת מה כהמשך המפעל שלו.
הישיבה נבנתה במתכונת הישיבות הליטאיות, כראשיה כיהנו בנו וחתנו של הרב חיים סולובייצ'יק רבה של בריסק, ובשיא פריחתה למדו בישיבה כשלוש מאות בחורים, מהם שיצאו להוראה ורבנות בקהילות חשובות, היא התקיימה עד מלחמת העולם השנייה.
רקע היסטורי.
בעת מלחמת העולם הראשונה הגיע לוורשה הרב ישעיהו וינוגרד מירושלים, והחל ביוזמה להקמת ישיבה ליטאית במתכונת מודרנית על דרך ישיבות ליטא, אשר תפנה הן לבחורי הישיבה הרבים שהגיעו לוורשה הבירה, והן לבני החסידים תושבי העיר. לצורך כך הוא בא בדברים עם כמה מגדולי הדור, וביניהם הרב חיים סולובייצ'יק מבריסק.
בשנת תרע"ט, מיד לאחר פטירת הגר"ח סולובייצ'יק נוסדה הישיבה, ונקראה על שמו ישיבת תורת חיים. הפתיחה נעשתה תוך פרסום ציבורי וגיוס תרומות וספרים בקרב תושבי ורשה. את האחריות הכלכלית על הישיבה לקחו על עצמם גבאי בית המדרש "חברת ש"ס" שברחוב נליבקי 39, אשר היה מרכזם של תלמידי החכמים הליטאיים בורשה. בתחילת דרכה שוכנה הישיבה בבית המדרש של ה"חברת ש"ס" אולם עד מהרה עברה הישיבה לקמפוס מרווח ברחוב גנשה 45. המתחם נתרם על ידי סימא ברויידא (אלמנת הרב יעקב ברוידא) ובו מבנים רחבי ידיים, ששימשו לת"ת, מכינה, ישיבה קטנה וישיבה גדולה.
זמן קצר לאחר הקמת הישיבה התמזגו אליה מוסדות תורת חיים הוותיקים מייסודו של ר' איטשע גרודזינסקי.
ישיבות הרב גרודזינסקי.
משנות השמונים של המאה התשע עשרה פעל בוורשה הרב איטשע גרודזינסקי - ליטאי במקורו ובדרך חייו, בייסוד שיעורי תורה וחבורות לומדים בורשה, פעולות שנעשו בהשפעת רבו החפץ חיים. הפעילות החלה כחבורת לומדי תורה לבעלי מלאכה ונוער עובד, והתפתחה בהדרגה תוך שהיא עוברת גלגולים שונים. עם הזמן התפתחה החבורה לכדי רשת מרובת סניפים של תלמודי תורה, מכינות, ישיבות קטנות וגדולות וקיבוץ לגילאים שונים וקהל יעד מגוון. מייסד הישיבה הרב גרודזינסקי דאג לקיומה הכלכלי וגם הרוחני כאחד, ולכן כונתה הישיבה 'ישיבת ר' איטשה'. למרות מיקומה של הישיבה בבירת פולין, היו בה גם משגיחים מוסריים כנהוג בישיבות ליטא.
ההתאחדות עם מוסדות אלו היוותה תגבורת משמעותית לישיבה החדשה, בעקבותיה נוסף ר"מ חדש - הרב מאיר פינקל - חתנו של הרב גליקסון, ומעתה היו שהישיבה נתפסה אצלם כישיבה מייסודו של ר' איטשע אשר נפטר כשנתיים לאחר הקמתה.
התפתחות הישיבה.
בשנת תר"פ למדו בישיבה כמאה וחמישים בחורים, לישיבה נספח גם תלמוד תורה לילדים ונערים, בו למדו כמאתיים תלמידים בחלוקה לחמש מחלקות. עם הזמן התפתחה הישיבה, ומשצר המקום עברו חלק מהבחורים בחזרה אל בית המדרש של ה"חברת ש"ס" ברחוב נליבקי בו החלה הישיבה את דרכה. בתקופות מסוימות ריכזה הישיבה למעלה משלוש מאות בחורים וכבר בשנת תרפ"ח הגיע מספר בוגרי הישיבה במשך שנות פעילותה לאלפים.
עם צמיחת הישיבה נוצר גידול משמעותי בתקציב הנדרש לכלכלת הישיבה. מלבד הבחורים אשר זכו לפנימיה בתנאים מלאים כמקובל בישיבות הליטאיות החדשות, גם לילדי התלמוד תורה שהגיעו מבתי עניים ניתנו ארוחות. גבאי ה"חברת ש"ס" לא עמדו בנטל ופנו לעזרת העולם היהודי הרחב. בהמשך כאשר נפל העול הכלכלי של הישיבה על כתפי ראש הישיבה הרב גליקסון, פנה גם הוא ליהודי ארצות הברית, ואף תכנן נסיעה לשם לצורך גיוס כספים.
שיטת הלימוד ומבנה הישיבה.
תלמידי הישיבה הגדול נחלקו לארבעה מחלקות שונות בהתאם לרמה הלימודית - שלוש כיתות ו"קיבוץ". בכיתה הראשונה למדו הבחורים גמרא עם רש"י ותוספות, בכיתה השנייה נוספו גם מפרשים, והשלישית הייתה הכנת הבחור ללימוד עצמאי, לקראת ה"קיבוץ" בו השתלמו להיות למדנים מובהקים ואף מורי הוראה בישראל. ללימודי קודש הוקדשו שמונה שעות ביום, ולמי מהכיתות הנמוכות שחפץ בלימודי חול הגיע בכל יום מורה מיוחד שלימד פולנית, היסטוריה, גאוגרפיה וכדומה.
המבנה של ישיבה מסודרת שלא בצורת לימוד משותף ב"שטיבל" היה חדש בוורשה החסידית, אך גם שיטת הלימוד הייתה חדשנית בסגנון ליטאי. בעקבות מגוריו בסוף ימיו של רבי חיים סולובייצ'יק בורשה הפולנית, החלה להיקלט בקרב יהודי ורשה שיטת הלימוד הליטאית-למדנית, שלא כמו שיטת הפלפול שהייתה נהוגה עד כה. שינוי זה בא לידי ביטוי בפריחת ישיבת תורת חיים בהנהגת חתנו של הרב סולובייצ'יק - שבעצמו היה פולני ממשפחה חסידית שהתקרב לשיטת לימודו של חותנו רבי חיים. בישיבה ניכרה עקבותיה של שיטת הפלפול הוותיקה, יחד עם ההתחדשות שהביאה שיטת הלמדנות ההגיונית-בריסקאית מבית גדולי ליטא.
שעורי חמיו היו לקו ומשקולת בדרך שיעוריו של ראש הישיבה הרב צבי דב (הירשל). עם זאת הייתה לו גישה אישית מיוחדת, בתוספת נופך וסגנון אישי משלו. בעוד חדושיו של רבי חיים היו מתומצתים ומכוונים רק לשורשי הדברים ולמסקנה שבהם, אצל ר' הירשל תפסה השקלא וטריא מקום נכבד, והוא נהג להתעכב על דף הגמרא הנלמדת על הסדר בישיבה.
תלמידי הישיבה.
מבוגרי הישיבה שימשו ברבנות בקהילות ישראל, וביניהם קהילת וסילוביץ, רדום (ר' פייבל בורשטיין), איזביץ ועוד.
בין בוגרי הישיבה הידועים ניתן למנות את:
סאטיה נאדלה
סאטְיה נאדֶלה (בטלוגו: సత్య నాదెళ్ల; באנגלית: Satya Nadella; נולד ב-19 באוגוסט 1967) הוא הודי-אמריקאי המכהן כמנכ"ל חברת מיקרוסופט החל מ-4 בפברואר 2014, אז החליף בתפקיד את סטיב באלמר. ביוני 2021 מונה גם ליו"ר החברה.
ביוגרפיה.
נאדלה נולד בהיידראבאד שבאנדרה פרדש בדרום הודו. קיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת מנגלור בהודו. לאחר מכן עבר לארצות הברית על מנת לסיים תואר שני במדעי המחשב באוניברסיטת ויסקונסין, ובהמשך תואר MBA מאוניברסיטת שיקגו. עבד תקופה קצרה בחברת סאן מיקרוסיסטמס בשנת 1992.