בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-4,000 יהודים, כמחצית מתושביה. ב-7 ביולי 1941 נכבשה העיר בידי הוורמאכט, ויהודיה רוכזו בגטו שהוקם בה, בו סבלו מרעב, מחובת ביצוע עבודות כפייה וממעשי התעללות ורצח.
ב-9 בספטמבר 1941 הובלו במשאיות כ-900 מיהודי הגטו שבעיר לבורות ירי בפארק המקומי, שם נרצחו. ב-16 באוקטובר 1941 רצחו הגרמנים והשוטרים האוקראינים בבורות סמוכים למעלה מ-1,700 יהודים נוספים מהגטו, תוך קבורת חלק מהילדים בחיים. ב-21 באוקטובר 1941 חוסל סופית גטו צ'ודניב.
דמוגרפיה.
להלן טבלה הממחישה את התפתחות האוכלוסייה בעיר:
וירג'יליו מאצוקי
וירג'יליו מאצוקי (באיטלקית: Virgilio Mazzocchi; 22 ביולי 1597 (טבילה) - 3 באוקטובר 1646) היה מלחין איטלקי מתקופת הבארוק, שנמנה עם מלחיני האסכולה הרומאית.
חייו.
מאצוקי נולד בצ'יוויטה קאסטלאנה, אח צעיר לדומניקו מאצוקי. כמו אחיו, שחלק עמו כמה מאפיינים בקריירה שלו, היה עיקר יצירתו מוזיקת קודש ווקאלית.
מאצוקי ידוע כמי שכתב מוזיקה לקאפלות האפיפיוריות. לצד כמה כנסיות קטנות, היה פעיל בכנסיות חשובות יותר, כמו סן לורנצו וסן דאמאסו וסנטה מאריה אין וליצ'לה, אבל את עיקר מאמציו הקדיש לבזיליקת פטרוס הקדוש, שם, בחגיגות של 1637 לפטרוס ולפאולוס, ב-29 ביוני), ולציון הקדשת הבזיליקה (18 בנובמבר), עשה שימוש בשש מקהלות ושישה כלי נגינה במרומי הכיפה; בסביבות 1640 היו בין 12 ל-16 מקהלות ומקהלת הד במרומי הכיפה. מקהלת ההד הייתה רעיון של מאצוקי עצמו, שהמוזיקאים בני זמנו ראו בעין יפה.
מאעצוקי חיבר גם אורטוריות. בסביבות 1635 ניצח על יצירה של אחיו, דומניקו, "מקהלת הנביאים" בכנס האורטוריה (Congregazione dell'Oratorio).
כמאסטרו די קאפלה אצל פרנצ'סקו ברבריני ובחצר האפיפיור, החל בשנת 1636, היה על מאצוקי לכתוב גם אופרות, כחלק מתפקידו. ברבריני, שהעדיף תחילה סיפורי קדושים, הרחיב את היריעה גם לעלילות קלאסיות ואנושיות. את ההפקה הראשונה של מאצוקי, "ל'אג'יסטו", או "הבז", מ-1637, ביסס הלבריתן ג'וליו רוספיליוזי (לימים האפיפיור קלמנס התשיעי) על סיפור מאת בוקאצ'ו. כעבור שנתיים הוצגה שוב האופרה, בשינויים מסוימים ובשם Chi soffre speri, בתיאטרון החדש של ברבריני. בשנת 1640 העלו החשמנים אנטוניו ופרנצ'סקו ברבריני את הטרגדיה של סנקה, "טרואדס", עם פרולוג וארבעה אינטרמדי מאת רוספיליוזי; כל המוזיקה, או כמעט כולה, הייתה של מאצוקי.
הוא מת בצ'יוויטה קאסטלאנה, לשם נסע עם זמריו לחגיגות הפטרונים הקדושים של העיר, לאחר מחלה פתאומית.
איטי ועצבני
איטי ועצבני הייתה תוכנית מגזין בערוץ זום, המתאפיינת בהצגת תהליכים שונים בהילוך איטי, בהנחיית אסף פורמן ועמית פרקש (המכונה "פרקשית").
שלבי התוכנית.
התוכנית מבוססת על ערוץ יו טיוב בעל פורמט זהה ושמו "the slow mo guys".
Rush (אלבום)
Rush הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק הקנדית, ראש. האלבום יצא לאור בשנת 1974, ויצא לאור מחדש בגרסת סאונד משופרת (remastered) בשנת 1997. אלבום זה חושף את צליל ההארד רוק הטיפוסי של הלהקה שהושפע מלהקות בריטיות בעשור זה. ראש היו מעריצים של להקות כמו לד זפלין וקרים, וההשפעות שלהן נשמעות לאורך האלבום. המתופף המקורי של הלהקה ג'ון ראסטי, ניגן באלבום זה, אך לאחר יציאתו ועם סיבוב ההופעות הקרב הוא עזב בשל בעיות בריאותיות. ראסטי כתב כמה מילים בעצמו, אך הן נגנזו. לאחר עזיבתו של ראסטי, הוא הוחלף בניל פירט.
היסטוריה.
ההרכב המקורי של ראש הוקם באוגוסט 1968 בעיירה ווילאודל, אשר בטורונטו, אונטריו, על ידי אלכס לייפסן, ג'ף ג'ונס וג'ון ראטסי. לאחר שבועיים של יצירה, ולפני ההופעה השנייה שלהם, הוחלף הבסיסט ג'ונס במכר של לייפסן, גדי לי. ראש נוהלה באותה התקופה על ידי ריי דניאלס, תושב טורונטו, אשר ביקר לעיתים קרובות בהופעותיה.
לאחר שההרכב התייצב, והלהקה כבר הופיעה מספר פעמים בברים המקומיים, פנתה הלהקה בשנת 1973 להקליט את הסינגל הראשון שלה, Not Fade Away, גרסת כיסוי לשירו של באדי הולי. הצד השני של הסינגל, הכיל בתוכו את השיר המקורי You Can't Fight It, אשר נכתב והולחן על ידי לי וראטסי. הסינגל לא זכה להצלחה, וחברות התקליטים לא התרשמו.
הלהקה הקימה חברת תקליטים עצמאית, Moon Records. בסיועו של דניאלס והמפיק טרי בראון, הוציאה הלהקה בשנת 1974 את אלבומה הראשון, אשר קרוי על שמה. ראש זכתה להצלחה מקומית בלבד, עד שהאלבום אומץ על ידי ה־WMMS, תחנת רדיו בקליבלנד, אוהיו. דונה הלפר, תקליטנית אשר עבדה בתחנת הרדיו, הכניסה את הרצועה "Working Man" לרשימת ההשמעה בתוכנית שלה. שירי האלבום, הפכו לפתע לפופולריים מאוד אצל מעריצי ההארד רוק, ותהודה זו הביאה גם להוצאה מחודשת של האלבום, על ידי ענקית התקליטים מרקיורי רקורדס.
מיד לאחר ההוצאה המחודשת של האלבום, עזב ראטסי ביולי 1974 את הלהקה, בגלל סיבות שונות, ביניהן מחלת הסוכרת בה חלה, וסלידתו מסיבובי הופעות רחבים. ראש ערכה מבחנים שונים, ולבסוף בחרה במתופף ניל פירט כמחליפו של ראטסי.
רשימת שירים.
צד 1
צד 2
ואסיל לבסקי
ירוסלב מנגן שלום חנוך
ירוסלב מנגן שלום חנוך הוא אלבום אינסטרומנטלי בו מבצע ירוסלב יעקובוביץ' ביחד עם בנו דניאל 14 גרסאות כיסוי ל-13 שירים של שלום חנוך.
הביצועים נעים מגרסאות ג'אזיות ובלוזיות ועד רוק כבד.
באלבום משתתפים רק ירוסלב יעקובוביץ', שמנגן את המלודיות בסקסופון, ודניאל יעקובוביץ' שאחראי על העיבודים וכמו כן מנגן בגיטרה חשמלית, בס, תופים וקלידים.
רכס מרכז אוקייני
כרם נבות
סיפור כרם נבות הוא סיפור מקראי המופיע ב. על פי הסיפור, אחאב מלך ישראל חשק בכרמו של נבות היזרעאלי, ששכן בסמוך לארמון המלך ביזרעאל, והציע לנבות למכור לו אותו. נבות סירב להצעה. כששמעה על כך איזבל, אשתו של אחאב, החליטה לעשות מעשה. היא ארגנה משפט ראווה שבסופו נבות הוצא להורג והתאפשר לאחאב לרשת את הכרם. לאחר המעשה התגלה אליהו הנביא לאחאב, הטיל עליו את האחריות לפשע ובישר לו על עונשו: מותו והכרתת שושלתו. אחאב הפגין חרטה ובעקבותיה נדחתה השמדת שושלתו לימי בנו, אך עונשו הפרטי נותר בעינו, וכעבור שלוש שנים הוא נהרג בקרב נגד ארם על רמות גלעד.
אזכור קצר נוסף של נבות היזרעאלי מופיע בפרשת מרד יהוא, בתיאור הריגתו של יהורם בן אחאב מלך ישראל. על פי הפרשנות המסורתית, אזכור זה מתייחס ישירות למתואר בסיפור כרם נבות, ומהווה את מימושה של נבואת אליהו בימי בנו של אחאב.
במחקר רווחת הדעה, שסיפור כרם נבות איננו אחדותי והוא בנוי משכבות עריכה שונות. חוקרים מדגישים בנוסף את ההבדלים בין סיפור כרם נבות לבין האזכור, שבתיאור הריגתו של יהורם. רובם סבורים, שאף על פי שיש זיקה כלשהי בין הפרשיות, שתיהן מתארות אירועים שונים מעיקרם והן פרי עטם של מחברים שונים. הובעו סברות שונות ביחס לזיקה בין שתי הפרשיות וביחס למהימנותן ההיסטורית.
הסיפור המקראי.
על פי המסופר ב, כרמו של נבות היזרעאלי שכן בסמוך לארמונו של אחאב מלך ישראל ביזרעאל. אחאב ביקש לספח את השטח לארמונו ולהופכו לגינה. הוא פנה לנבות בהצעה לקנות את הכרם בתמורה לכרם אחר מאיכות טובה יותר, או בתמורה לתשלום. נבות סירב להצעה במילים: . אחאב שב לביתו מדוכדך, שכב במיטתו וסירב לאכול. אשתו איזבל הבחינה במצוקתו ושאלה לשלומו. כשסיפר לה אחאב את המעשה, עודדה איזבל את רוחו והבטיחה לו: .
איזבל שלחה איגרות, חתומות בחותמו של אחאב, אל נכבדי יזרעאל ובהן הורתה להם להכריז על צום ולכנס את תושבי העיר לאספה מיוחדת. באספה יתנהל משפט מבוים: שני עדי שקר יעידו נגד נבות, שקילל את אלוהים ואת המלך, ונבות ייענש בהתאם בסקילה. המשפט התנהל כמתוכנן, ונבות הוצא להורג. איזבל הודיעה על כך לאחאב: , ואחאב עשה כמצוותה וירד לרשת את הכרם.
בתגובה למאורעות התגלה ה' לאליהו הנביא ושלח אותו אל אחאב. במעמד זה קרא אליהו אל אחאב את קריאתו המפורסמת: . אליהו הטיל על אחאב את האחריות לפשע וניבא את מותו: , ואת הכרתת שושלתו. על איזבל התנבא אליהו, שגופתה תיאכל על ידי כלבים. למשמע הנבואה הפגין אחאב חרטה כנה, ובעקבות זאת נדחתה השמדת שושלתו לימי בנו, אך עונשו הפרטי נותר בעינו וכעבור שלוש שנים נהרג אחאב בקרב נגד הארמים על רמות גלעד, והכלבים לקקו את דמו ממרכבתו, כנבואת אליהו.
עונשה של איזבל בוצע על ידי יהוא, שנמשח למלך תחת יורם בן אחאב על ידי אלישע הנביא, תלמידו של אליהו. במהלך המרד הרג יהוא את יורם מלך ישראל ואת אחזיה מלך יהודה, והשמיד את כל בית אחאב. כשהגיע לבירה שומרון הרג יהוא את איזבל על ידי שהורה למשרתיה להשליכה מחלון ארמונה, והכלבים עטו על בשרה כפי שניבא אליהו לאחאב.
פרשת חלקת נבות.
אזכור נוסף של נבות היזרעאלי נמצא בתיאור הריגתו של יורם בן אחאב בזמן מרד יהוא. לאחר שנפצע בקרב עם הארמים, שכב יורם בארמונו שביזרעאל על מנת להתאושש מפצעיו ועמו שהה אחזיהו מלך יהודה. באותה שעה הניף יהוא את נס המרד, ורכב בראש חיל המורדים לעבר ארמונו של יהורם. ליהורם נודע כי יהוא רוכב לכיוונו, ולאחר ששליחים ששלח אליו כדי לברר אם פניו לשלום לא שבו, יצאו יהורם ואחזיהו מלך יהודה לקראתו במרכבותיהם. הם נפגשו בחלקת נבות היזרעאלי. שם נודע ליורם שיהוא בא להורגו והוא פנה לנוס על נפשו, ואותת לאחזיהו, שינוס גם הוא, אך חץ שנורה מקשתו של יהוא הכריע את יהורם. יהוא הורה לאחד ממלוויו להשליך את גופתו של יורם בחלקת נבות היזרעאלי. הוא העיד, שבזמן ששימש בשירותו של אחאב, אביו של יהורם, הוא שמע את ההתגלות או הנבואה, שבישרה על עונשו הצפוי של אחאב בחלקת נבות, בעקבות רצח נבות ובניו.
זיקת סיפור כרם נבות לסיפור חלקת נבות.