שני הגרסאות כוללות את השבב A9X והמערכת על שבב Apple M9. מספר תכונות נשארו מה-iPad הרגיל, כגון Touch ID ותצוגת הרטינה. התכונות החדשות כוללות מחבר חכם למקלדת וארבעה רמקולי סטריאו הממוקמים כזוגות בחלקים העליון והתחתון של המכשיר. גרסת 12.9 אינץ' כוללת תצוגת רטינה של 2732 על 2048 ב-264 ppi, וגרסת 9.7 אינץ' כוללת תצוגת רטינה של 2048 על 1536 ב-264 ppi עם קצב רענון משתנה. גרסת ה-12.9 אינץ' של iPad Pro היא הראשונה מבין גרסאות האייפד לכלול RAM של 4 ג'יגה בייט.
הדור השני.
הדור השני של iPad Pro הוכרז ב-5 ביוני 2017 לצד iOS 11 ב-WWDC 2017 בשתי גרסאות: 10.5 אינץ' ו-12.9 אינץ'. יש לו את קיבולת האחסון הגבוהה ביותר ממכשירי iOS, עד 512 ג'יגה בייט.
הדור השלישי.
הדור השלישי של iPad Pro הוכרז ב-30 באוקטובר 2018, במהלך אירוע השקה שהתקיים בבית האופרה של הווארד גילמן בברוקלין שבניו יורק. הדגמים החדשים של 2018 כוללים תצוגות Liquid Retina מקצה לקצה, Face ID, מצלמות 12 מגה-פיקסל משופרות, מחברי USB C ומעבדי Apple A12X. האייפדים מוצעים בגדלים 11 אינץ' ו-12.9 אינץ', והם הדגמים הראשונים המציעים מסכי LCD עם טכנולוגיית tap-to-wake (הקש כדי להעיר) ועד 1 טרה בייט של נפח אחסון. בנוסף, בכל דגמי הדור השלישי של iPad Pro אין שקע סטנדרטי לחיבור אוזניות. הדגמים שוחררו ב-7 בנובמבר 2018.
הדור הרביעי.
במרץ 2020 הושק הדור הרביעי של האייפד פרו שידוע יותר בשמו iPad Pro 2020. לאייפד יש שתי מצלמות עם עיצוב מרובע הדומה לשל האייפון 11. לאייפד יש שני גדלים 11 אינץ׳ ו-12.9 אינץ׳. ניתן לקנות אותו ב-128gb, 256gb, 512gb, ו-1000gb. ואפשרות גם לסלולר. האייפד מגיע בשני צבעים אפור ושחור. לאייפד גם יש מקלדת חדשה עם לד ומשטח מגע לראשונה במקלדת אייפד. לאייפד יש גם קצב ריענון של 120 Hz לראשונה באייפד.
סוגיות.
הדור השלישי.
בדצמבר 2018, כחודש לאחר השקת הדור השלישי של ה-iPad Pro, החלו להגיע דיווחים ותלונות על כך שהמכשירים מגיעים מהקופסה עם עיקום קל בגופם, או שנוצר בהם עיקום גם ללא מכה או שימוש יוצא דופן. התופעה נצפתה בכל תתי הדגמים של האייפד פרו 2018. אפל העריכה שמדובר בתופעה שקשורה בהתקררות רכיבי הפלסטיק והאלומיניום שבמחשב, ואמרה שהעיקום לא יגרור נזקים מבניים נוספים והבעיה פוגמת רק ברמה האסתטית של המכשיר. בנוסף, החברה הזכירה כי משתמשים שרוצים להחליף את הטאבלט יוכלו לעשות זאת עד 14 יום לאחר הרכישה בארצות הברית.
מפריס פרסה
הפרסת פרסה היא אחד מסימני הכשרות של בהמות וחיות.
מפריס פרסה נחשב מי שהוא בעל פרסה החלוקה לשני חלקים נפרדים.
במקרא.
פעמיים בתורה מובאים סימני הכשרות של בעלי חיים בפרשת שמיני ובפרשת ראה.
פירוש המילים מפריס פרסה נראה כמתייחס לכל בעל פרסה מכך שהתורה מדגישה "כֹּל מַפְרֶסֶת פַּרְסָה וְשֹׁסַעַת שֶׁסַע פְּרָסֹת" אבל רש"י מבאר שמפריס פירושו סדוק והפרוש בשוסע שסע הוא שאין שום חיבור בין שני חלקי הפרסה ולכן התורה מכנה גם גמל שפן וארנבת שהם פרסתנים "וּפַרְסָה לֹא הִפְרִיסוּ"
גוט טאלנט ישראל עונה 2
גוט טאלנט ישראל עונה 2 היא העונה השנייה של תוכנית הכישרונות הישראלית "גוט טאלנט ישראל". העונה שודרה החל מ-28 בנובמבר 2018 עד ה-16 באפריל 2019 בערוץ 13. את העונה הנחו עפר שכטר ואסי ישראלוף. בעונה זאת זכו נבחרת האקרובטיקה בתחרות, ובמופע הילדים זכתה יעל דנון.
רקע.
עונה זאת היא העונה השנייה של הפורמט "גוט טאלנט" בישראל. העונה צולמה מראש באולפן שהוקם בתוך היכל שלמה בתל אביב. תקופת הצילומים התחילה בספטמבר 2018 ונגמרה באוקטובר 2018.
בעונה זו עזבו מיה דגן ומאור זגורי את התוכנית ואת מקומם תפסו מורן אטיאס ואורי גלר. המנחים של העונה הם עופר שכטר ואסי ישראלוף.
בתחרות זכו נבחרת האקרובטיקה, ובמופע הילדים זכתה יעל דנון.
שלב "הקאט אאוט".
ב-13 בינואר 2019 שודר שלב "הקאט אאוט". בשלב זה השופטים בחרו מכל המתמודדים שעברו את האודישנים 12 מתמודדים שיעברו לחצי הגמר. אל 12 המתמודדים שיביאו יצטרפו 4 מתמודדים שקיבלו 'גולדן באזר".
לשלב "הקאט אאוט" עלו 70 מתמודדים שמתוכם עלו ארבעה אוטומטית לחצי הגמר בעזרת "גולדן באזר" שקיבלו.
אלו המתמודדים שעלו לשלב "הקאט אאוט":
מופע הילדים.
מופע הילדים שודר בשני חלקים. החלק הראשון שודר ב-20 בינואר 2019 והחלק השני שודר ב-27 בינואר 2019.
במופע הילדים השתתפו בסך הכול 18 מתמודדים. במופע ניצחה המתמודדת יעל דנון.
חצי הגמר.
שלב חצי הגמר חולק לשני חצאים. חצי הגמר הראשון (שחולק לשני חלקים) שודר ב-14 בפברואר וב-21 בפברואר 2019. חצי הגמר השני שודר ב-4 במרץ 2019.
בשלב זה קיבלו השופטים עוד שני כפתורי "גולדן באזר" משותפים והמנחים קיבלו גם הם כפתור "גולדן באזר" משלהם.
הגמר.
גמר התחרות התקיים ב-16 באפריל 2019 ובו השתתפו 9 מתמודדים. בתום כל הביצועים נבחרו נבחרת האקרובטיקה, אמיר וג'ניפר ופלג סולרסקי כשלישיית הגמר ועברו לבחירת הקהל. במקום הראשון בגמר ע"פ בחירת הקהל, ניצחו נבחרת האקרובטיקה: דניאל אורלביץ', לידר דנה, ינאי כלפה ואפי סאץ'. הם המנצחים של העונה.
Teenage Mutant Ninja Turtles (משחק ארקייד)
Teenage Mutant Ninja Turtles הוא משחק וידאו שפותח והופץ על ידי חברת קונאמי בשנת 1989. המשחק מבוסס על סדרת האנימציה צבי הנינג'ה אשר עלתה לשידור לראשונה שנתיים קודם לכן בחורף 1987. המשחק יצא במקור למכונות הארקייד ויצא בהמשך גם עבור פלטפורמות קונסולות משחק שונות.
משחקיות.
בתחילה יש לבחור באחד מארבעת צבי הנינג'ה - לאונרדו, מיכלאנג'לו, דונטלו או רפאל. לאחר ששרדר חוטף את ידידת הצבים אפריל אוניל ואת ספלינטר, כעת הם חייבים להציל את חבריהם ולהביס את שרדר. עד ארבעה שחקנים (שני שחקנים בגרסאות מסוימות) יכולים לשחק בכל ארבעת הצבים בו זמנית. לדונאטלו יש התקפות איטית יותר אבל הוא מסוגל להתקיף לטווח ארוך יותר, למיכלאנג'לו ורפאל ישנם התקפות מהירות יותר אבל הם מסוגלים להגיע לטווח קצר יותר, וללאונרדו יש טווח התקפה ומהירות התקפה ממוצעים.
לאורך המשחק רוב האויבים שמולם מתמודדים הצבים הם חיילי הרגל של שרדר - צבעי הבגדים שלהם מציינים לרוב את דפוסי ההתקפה שלהם והנשקים שברשותם. לחלק מהאויבים במשחק, כגון חלק מחיילי הרגל, יש את היכולת לתפוס את הצבים באופן המסיר את האנרגיה שלהם ומאפשר לאויבים אחרים להתקיף אותם. הבוסים במשחק כוללים את רוקסטדי וביבופ (בתחילה נלחמים בהם בנפרד בשלבים שונים ובהמשך נלחמים בשניהם יחד), בקסטר סטוקמן, גרניטור, גנרל טראג, קראנג, ושרדר.
הילדה הולגר
הִילדֶה בּוֹמַן-בֵּרַם (Hilde Boman-Behram; שמה בלידה: הילדה סופר (Hilde Sofer; 18 באוקטובר 1905, וינה – 24 בספטמבר 2001, לונדון), שנודעה בשם הבמה הילדה הולגר (Hilde Holger), הייתה רקדנית אקספרסיוניסטית, כוריאוגרפית ומורה שפעלה באוסטריה ומרכז אירופה.
יצירתיותה באופני המחול האקספרסיוניסטי, במחול כּוללני (אינקלוּסיבי), וכן עבודתה החלוצית עם ילדים נכים תרמו לעיצובו של המחול המודרני.
ביוגרפיה.
נולדה במשפחה יהודית-אוסטרית ליברלית. בתחילת דרכה למדה אצל גרטרוד בּודנוויסר בווינה. לאחר לימודיה זכתה בקריירה משגשגת הן באוסטריה וכן תרה עם הופעותיה במזרח אירופה, עם בודנוויסר וכן עם להקה משלה. הייתה לרקדנית סולו בולטת בתיאטראות בפריז, ברלין, פראג ווינה כמו גם במעגלים התרבותיים של וינה והמִילְיֶה האמנותי של תנועות האגנבונד וזצסיון (Secession and Hagenbund).
כבר בתחילת הקריירה שלה החלה, באופן מיוחד, להתעניין בהוראה וב-1926 פתחה את "בית הספר החדש לאומנות התנועה". במיקומו האחרון, בארמון ראטיבור (Palais Ratibor) שבמרכז וינה, זכה להצלחה רבה. לאחר האנשלוס (סיפוחה של אוסטריה לגרמניה הנאצית) ב-12 במרץ 1938, אסרה עליה הממשלה הפאשיסטית כל פעילות. ב-1939, בהתראה של יום אחד בלבד, עזבה את משפחתה, חבריה ואת הקריירה המשגשגת שלה. בעזרת חברה שארל פטראש, שהכיר לה משפטן הומניטארי בפריז, הצליחה לברוח.
התיישבה במומבאי שבהודו, ושם החלה ללמוד מחול הודי ובשימת דגש על תנועות הידיים המופגנות בו. הודו, על מקדשיה, נופיה ותושביה הלבביים, הותירה רושמה החזק עליה.
היא פתחה את "בית הספר לאומנות התנועה המודרנית" אשר גם הוא זכה להצלחה מרובה; במיוחד בקרב בני הקהילה הזורואסטרית במומבאי. השפיעה על תלמידותיה תפיסות מערביות של חופש המחשבה ופמיניזם.
אולם ב-1948, בהתחדש המתיחות הפוליטית בעת חלוקתה של הודו, והאלימות שליוותה אותה, הבינה הולגר, יחד עם בעלה הטרי ובתה הקטנה, כי עליהם לעזוב. הפעם ללונדון, שם קיבל ד"ר בומאן-בהרם הכשרתו כרופא ובה פתחה את "בתי הספר הילדה הולגר למחול בן זמננו".
בלונדון, המשיכה לעבוד למעלה מ-50 שנה, עד מותה ב-2001. השפיעה על אומני תיאטרון שונים כמו ליז אגיס ולינדזי קמפ (שתרם רבות להצלחתו של דייוויד בואי בראשית דרכו), ועל הגל הראשון של המחול הקהילתי והכוללני ('אינקלוסיבי') עם תלמידים כמו רויסטון מאלדום (OBE), וולפגאנג שטאנגה (The Amici)  וקרל קאמפבל שהמשיך להפיץ את רעיונות המחול האינקלוסיבי והשוויוני ברחבי העולם.
על שולחן עבודתה בבית הספר שבשכונת קמדן בלונדון ניצבו באופן תדיר תמונות מורתהּ גרטרוד בודנווייסר, מהטמה גנדי (אותו פגשה) ואיזדורה דאנקן, בה חזתה מופיעה בווינה.
תסמונת רומהלד
תסמונת רומהלד (Roemheld syndrome, או בקיצור: RS. לעיתים: תסמונת בטן-לב או תסמונת לב-בטן, gastric-cardia) תוארה לראשונה בידי לודוויג פון רומהלד (1871–1938) ונקראת על שמו.