לאחר התבוסה לאוסטריה ורוסיה, ונפילתו של קושוט, הוגלה לבנטל מהונגריה, והיגר לארצות הברית בשנת 1849; משם עבר בשנת 1851 ללונדון, שם השתקע לצמיתות.
בתחרות השחמט במנצ'סטר, בשנת 1857, ניצח לבנטל את אדולף אנדרסן וזכה במקום הראשון.
בשנת 1850, כשפול מורפי היה בן 12, ביקר לבנטל בניו אורלינס. לבנטל היה שחקן מקצועני חזק שלעיתים קרובות הביס שחקנים צעירים ומוכשרים. הוא התייחס למשחק מול מורפי כבזבוז זמן, והסכים לשחק רק מתוך רצון טוב ומחווה כלפי אביו של מורפי, השופט המכובד. כאשר מורפי הגיע למשחק, ליטף אותו לבנטל על ראשו כמחווה אבהית. לאחר המסע ה-12 הבין לבנטל כי הוא ניצב בפני שחקן חזק. בכל פעם שמורפי הניע את הכלים בצורה טובה, גבותיו של לבנטל הורמו מעלה באופן שארנסט מורפי תיאר כ"קומי". לבנטל שיחק שלושה משחקים מול מורפי במהלך שהותו בניו אורליאנס, והפסיד בשלושתם.
עם בואו של מורפי ללונדון, בשנת 1858, היה לבנטל אחד האמנים הראשונים שהתמודדו עם מורפי. מורפי ניצח +9 -3 =2 (תשעה ניצחונות, שלושה הפסדים, שתי תוצאות תיקו). "אני משוכנע שנוצחתי על ידי כח עליון" אמר לבנטל לאחר הדו-קרב. מורפי ידע שמקור ההכנסה היחיד של לבנטל הוא השחמט, ומשום שלא רצה שייחשב שחקן מקצועני כמו לבנטל, לאחר שהרוויח סך של 100 לירות שטרלינג בדו-קרב ביניהם, נתן מורפי ללבנטל רהיטים בשווי 120 לירות שטרלינג כמתנה לביתו החדש. ימים אחדים לאחר שנוצח על ידי מורפי זכה לבנטל להישגו הגדול ביותר: הוא ניצח בתחרות האיגוד האנגלי לשחמט שהתקיימה בברמינגהאם באוגוסט 1858.
הפרס הכספי היה 63 לירות שטרלינג.
בשנת 1860 ניצל לבנטל את הפופולריות הרבה של מורפי ופרסם ספר שכלל אוסף של משחקיו של מורפי, כולל ניתוחים והערות ביקורתיות. על פי הביוגרף של מורפי דוד לוסון, מורפי היה ידידותי ללבנטל והסכים לחתום על החומר שבספר; הקוראים סברו כי הספר נכתב על ידי מורפי אף על פי שלא כך היה הדבר. בקובץ הסרוק שנמצא בקישורים החיצוניים מופיע שמו של לבנטל בבירור.
במשך זמן מה שימש לבנטל כמזכיר מועדון השחמט סט. ג'ורג' בלונדון. הוא לימד שחמט והמציא את לוח ההדגמה הראשון. בשנת 1862 סייע לארגן תחרות בינלאומית ואף פרסם את ספר התחרות. שימש כעורך של מספר ביטאונים ובהם "מגזין שחקני השחמט" בין השנים 67–1863.
בשנות השישים לחייו חלה לבנטל ולא היה מסוגל להמשיך להתפרנס. לורד רנדולף צ'רצ'יל ורבים אחרים תרמו כסף לקרן גמילות חסדים כדי לסייע ללבנטל. בהשפעת שחמטאי בשם וארד המיר לבנטל את דתו לנצרות קתולית. לבנטל מת בגיל 66 ליד הסטינגס.
הכשרה מקצועית
הכשרה מקצועית, כלומר לימודים המובילים לרכישת מקצוע, נעשית במגוון רחב של בתי ספר: אוניברסיטאות, מכללות, בתי ספר להנדסאים, מוסדות להכשרה מקצועית, וכן בדרך של חניכות - הצטרפות לבעל מקצוע מנוסה ולימוד המקצוע ממנו תוך כדי עבודה.
ההכשרה המקצועית הלא-אקדמית נעשית בישראל, במקרים רבים, בפיקוחו של משרד העבודה והרווחה, האגף להכשרה מקצועית ופיתוח כח אדם. האגף מופקד על הכשרת כוח אדם מקצועי טכנולוגי למשק. הוא מקיים הכשרות במסלולים לנוער, טכנאים והנדסאים, הכשרה מקצועית למבוגרים, הכשרה והשתלמויות ערב בבתי ספר עסקיים, מוסדות הכשרה לעניין חוק חיילים משוחררים, השתלמויות מורים ועזרי לימוד.
קיימת גם הכשרה תוך כדי עבודה שהיא השיטה הישנה ללימוד מקצוע. הכשרה זו היא שיטת לימוד, אימון והסמכה בתחום מסוים, תוך כדי העבודה בו, לעיתים קרובות בצורה של חפיפה עם עובד אחר. היא עשויה להיות שיטה בזבזנית, היות שעובד המיומן לעבודתו נדרש ללמד עובד חדש, מבלי שיהיה לו בהכרח את הכישורים הדרושים לכך. עם זאת, היא עשויה להיות מהירה ומהימנה ולכן מקובלת בארגונים קטנים.
הסבה מקצועית.
מסלול מיוחד של הכשרה מקצועית הוא זה הקרוי הסבה מקצועית. במסלול זה משתתפים עובדים שכבר רכשו מקצוע וניסיון, אך מעוניינים להחליפו במקצוע אחר. סיבות להסבה מקצועית:
לעיתים הסבה מקצועית מתבססת על הכשרתו ועיסוקו הקודמים של העובד (למשל בהסבה מנקבנית לקלדנית בדוגמה דלעיל, או הסבה מקצין חי"ר לקצין שריון), ולעיתים אין זיקה בין שני העיסוקים, או שהזיקה קלושה (למשל הסבה מקלדנית לאשת מכירות, או הסבה מקצין שריון למורה).
לעיתים הסבה מקצועית נעשית ללא החלפה של מקום העבודה, ובכך נהנים גם המעסיק וגם העובד מהמשך יחסי העבודה ביניהם. פעמים אחרות כרוכה הסבה מקצועית בהחלפה של מקום העבודה.
את הלבטים שבהסבה מקצועית הציגה פרופ' רות בן-ישראל, שבשנת 2005 עברה מעיסוק במשפטים לציור ממוחשב של סיפורי המקרא:
הכשרה צבאית.
המונח "הכשרה" מקובל בצבא הגנה לישראל. בטירונות (צה"ל) יש הכשרה בסיסית, הכשרה חיילית ועוד.
בזרוע היבשה, בחיל הרגלים וחיל ההנדסה הקרבית עוברים את אותו מסלול הכשרה (שתחילתו הוא טירונות חיל רגלים) בניגוד לשאר החילות בזרוע היבשה.
בחיל הים הישראלי יש מגמות הכשרה לצוערים המחולקים לשלוש מגמות התמחות:
מבחינים בין אורך מסלולי ההכשרה. ביחידות מובחרות בצה"ל נדרשים מסלולי הכשרה ארוכים במיוחד, המחייבים חתימה על התחייבות לשירות קבע (כלל חיילי יחידות העילית - סיירת מטכ"ל, שייטת 13, יחידת שלדג, יחידת אגוז, יחידת הנדסה למשימות מיוחדות, והיחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669). גם במסלולים לא קרביים שבהם ההכשרה ממושכת, כגון תכנות, נדרשת התחייבות לשירות קבע.
החוף הראשון
אזור החוף הראשון (באנגלית: First Coast) הוא אזור במדינת פלורידה שבארצות הברית, במזרח חצי האי, לחוף האוקיינוס האטלנטי.
מקורו של השם בכפל משמעות - החוף הוא החוף הראשון אליו הגיעו מתיישבים מאירופה, ומיקום היישוב הראשון שהוקם ביבשת אמריקה - סיינט אוגוסטין, וכן בשל היות החוף ראשון מבין חופי פלורידה כאשר מביטים בחופים מגבולה של המדינה עם מדינת ג'ורג'יה, עם כיוון השעון.
מקורו של הכינוי בשנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר תושבי האזור חיפשו שם קליט שיתחרה באזורי תיירות אחרים של פלורידה (כגון חוף השמש, חוף האיזמרגד וחוף האוצר). בשנות ה-80 זכה הכינוי לפופולריות ובשנות ה-90 הפך נפוץ ביותר בקרב תושבי האזור.
גאוגרפיה.
אזור זה כוללת את המחוזות בייקר, קליי, דובל, פלגלר, נסאו וסנט ג'ונס.
הערים העיקריות הן פרננדינה ביץ', ג'קסונוויל, אורנג' פארק וסיינט אוגוסטין.
פני השטח מישוריים, באזור סנט ג'ונס מצויות גבעות נמוכות.
נכון לשנת 2000 התגוררו באזור כ-1,500,950 תושבים.
היסטוריה.
תושבים מקוריים (אינדיאנים) התיישבו באזור החוף הראשון לפני כ-12,000 שנים. שבט הטימוקואן התיישב באזור באמצע המאה ה-16, וההתיישבות האירופית הראשונה החלה זמן קצר לאחר מכן. רנה גיום דה לאודונייר הצרפתי יסד את פורט קרוליין בסמוך לשפך נהר סנט ג'ונס, וב-28 באוגוסט 1565 ייסד פדרו מננדז דה אוילס הספרדי את סיינט אוגוסטין. הכוחות הספרדים הביסו את הצרפתים מהאזור, והאזור הפך למושבה ספרדית.
בשנת 1763 העבירה ספרד את השליטה בפלורידה לבריטניה הגדולה. בתקופה זו עזבו המתיישבים הספרדים את האזור. לאחר המהפכה האמריקאית, בשנת 1783, השיבה בריטניה את השליטה באזור לספרד. העיר קאופורד (כיום, ג'קסונוויל) נוסדה בשנת 1791.
בשנת 1819, בעקבות הסכם אדמס-אוניס העבירה ספרד את השליטה בפלורידה לארצות הברית תמורת 5,000,000 דולר אמריקאי. לאחר החתימה על ההסכם הגיעו מתיישבים רבים מארצות הברית לאזור החוף הראשון, ונוסדו באזור ערים רבות.
בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית, לאחר פרישתה של פלורידה ממדינות האיחוד ב-10 בינואר 1861 נכבש אזור החוף הראשון על ידי כוחות האיחוד, בשל חשיבותו האסטרטגית של נמל ג'קסונוויל.
חופי האזור החלו למשוך אליו תיירות כבר בשלהי המאה ה-19. הקמת קו הרכבת של הנרי פלאגלר לאורף החוף המערבי של פלורידה ולמיאמי הפחיתו את כמות התיירים שהגיעו לאזור (אלה, ירדו דרומה לאזור הקיז).
ב-10 בספטמבר 1964 פגע הוריקן דורה באזור החוף הראשון. קודם לאירוע זה, מאז שהחל תיעוד סופות ההוריקן, לא נפגע האזור מסופות הוריקן.
מעשר כספים
מעשר כספים הוא נוהג יהודי המחייב להפריש עשירית מהרווחים הכספיים לצדקה, תוקפו של נוהג זה נתון במחלוקת פוסקי ההלכה. נוהג זה קיים גם בכנסיות נוצריות מסוימות ברחבי העולם.
מקור.
מקור קדום להלכה נמצא בסיפור בספר בראשית אודות אברהם שנתן מעשר משלל המלחמה למלכי-צדק מלך שלם, כהן לאל עליון. מאוחר יותר בספר אנו מוצאים את נכדו של אברהם, יעקב המבטיח להפריש עשירית מנכסיו לאל "...וכל אשר תתן לי עשר אעשרנו לך", במדרש פרקי דרבי אליעזר מובא שגם יצחק הפריש מעשר כספים. וכן מביא הרמב"ם (הלכות מלכים, ט,א) שמעשר למדים מיצחק אבינו, "יצחק הפריש מעשר", כפי שחז"ל לומדים מדברי התורה "וימצא בשנה ההיא מאה שערים" (תולדות כו,יב) שיצחק הפריש מעשרות.
המקור ההלכתי הראשון הוא מהספרי המובא בדברי התוספות במסכת תענית, על דברי רבי יוחנן בתלמוד הדורש את הפסוק בספר דברים על מעשרות תבואה, . הציטוט הוא: .
ציטוט זה אינו נמצא במהדורות הספרי שלפנינו, ולכן לא הובא כמקור מחייב למנהג ברוב ספרי ההלכה, כולל השולחן ערוך.
תוקף.
האחרונים נחלקו בתוקפו של המנהג - בעל הבית חדש (הב"ח) טוען כי מעשר כספים הוא בגדר מידת חסידות בלבד ואינו חובה הלכתית. לעומתו בעל הטורי זהב רואה במעשר כספים דין מחייב כחלק ממצוות מעשר עני. בעקבות ההשוואה למעשר עני יש שפירשו את דברי הט"ז שמעשר כספים נוהג מדאורייתא אך יש שחלקו על הבנה זו וסבורים שגם לדעתו החיוב הוא מדרבנן בלבד.