לאחר השתלטות חמאס על הרצועה ב-2007, החלו בזרוע הצבאית לפתח את מערך כלי הטיס הבלתי מאוישים, על בסיס ידע שנרכש באיראן ובסוריה. אבי התוכנית היה בכיר חמאס עדנאן אל־ע'ול, שחוסל בידי ישראל ב־2004. כל הטיס של הארגון בעלי יכולת צילום, אך אינם יכולים לשאת נשק תקני. המזל"טים בעלי יכולת טיסה למרחקים ארוכים ומסוגלים להגיע צפונה לגוש דן. קיים חשש שהמזל"טים יישאו חומר נפץ באופן מאולתר וישמשו כמזל"טי נפץ "מתאבדים", אם כי פוטנציאל הנזק שלהם קטן משל רקטות.
חיל האוויר הישראלי תקף במספר מקרים את מחסני המזל"טים של חמאס. כך במבצע עמוד ענן תקף מחסן מזל"טים בשלבי פיתוח מתקדמים, שהיו בעלי יכולות תקיפה מדויקות ויכולות איסוף מודיעין איכותי. במבצע צוק איתן חיל אוויר יירט מזל"ט של הזרוע הצבאית אשר חדר לשטח ישראל. חמאס מנסה כל העת לשקם ולשכלל את מערך המזל"טים שלו. ב־25 ביוני 2015 התרסק מזל"ט בסמוך לגדר המערכת. ב־20 בספטמבר 2016 יורט מזל"ט שטס על קו החוף ברצועה, אף על פי שלא חדר לשטח מדינת ישראל. ב-15 בדצמבר 2016 נורה למוות מוחמד א-זווארי, ליד ביתו בתוניסיה. א-זווארי היה מהנדס תעופה ומומחה טיסה וכן חבר בזרוע הצבאית של חמאס. הוא התמחה בפיתוח כלי טיס בלתי מאוישים וסייע לארגון לשפר את מערך המל"טים. הוא אף הסתנן לרצועה דרך מנהרה כדי לאמן את מחבלי החמאס לבצע פיגועים נגד מטרות ישראליות באמצעות מל"טים. מצד גדודי עז א-דין אל-קסאם נטען ש"המוסד" עומד מאחורי המבצע.
בנוסף למזל"טים חמאס מנסה להפעיל אמצעים אוויריים אחרים. בשנת 2010 מפקד חוליה שנחקר על ידי השב"כ סיפר כי גויס לכוח מיוחד שנשלח למלזיה לצורך אימונים במצנחי רחיפה. עמו יצאו כעשרה פעילים נוספים מגדודים שונים, אשר התאמנו כשבוע בהטסת מצנחי רחיפה, כדי לבצע פיגוע חדירה בישראל. ארבע שנים לאחר מכן זומנו הפעילים לאימון נוסף, הפעם ברצועה.
ב-2019 כלי טיס בלתי מאויש הטיל מטען על רק״מ מחטיבת גולני לא היו נפגעים ונגרם נזק קל, לאחר שעה תקף צה"ל מספר עמדות של חמאס וירה לעבר החוליה המשגרת ללא נפגעים. באותו לילה צה"ל יצא למספר גלי תקיפות בעזה בתגובה לפיגוע, בתקיפות לא היו נפגעים אך נגרם נזק גדול באזורי התקיפה וסביבתה.
מטה הגדה המערבית.
יחידת לחימה שהוקמה על ידי משוחררי עסקת שליט שמקורם בגדה המערבית אך שוחררו לרצועת עזה עקב התנגדות של ישראל. מטרתה הבלעדית של היחידה ליזום פיגועי טרור בתוך שטחי יהודה ושומרון באמצעות הקשר שאנשיה מנהלים עם אנשי קשר בגדה. בראש היחידה עמד מאזן פוקהא עד לחיסולו ב-24 במרץ 2017. חברים אחרים ביחידה הם סאלח אל-ערורי אשר שולט ביחידה מחו"ל ועבד אל-רחמן רנימאת. היחידה שילחה מספר פיגועי התאבדות ביהודה ושומרון ומזרח ירושלים במסגרת "אינתיפאדת הסכינים". פיגועים רבים נוספים נמנעו וסוכלו על ידי פעילות שירות הביטחון הכללי והרשות הפלסטינית.
אמצעי לחימה.
ברשות הארגון כמה עשרות אלפי רובי סער AK-47, מאות אלפי רימוני יד, כמה עשרות משגרים ניידים ונייחים וכמה מאות רקטות המאוחסנות בדירים תת-קרקעיים ברצועת עזה, לרוב מתחת לגני ילדים ובתי עלמין.
המערך הרקטי.
מאז סגירת מנהרות ההברחה ממצרים בשנת 2013 על ידי עבד אל-פתאח א-סיסי מיוצרות הרקטות במפעלים תת-קרקעיים ברצועת עזה. ערב מבצע צוק איתן חמאס החזיק ברצועה כ-11 אלף רקטות, רובן לטווחים קצרים. במהלך המבצע הידלדלה כמות הרקטות של הארגון בכשני שלישים. זאת בעקבות בעקבות השיגור המסיבי לצד התקפות ישראליות על מחסני הארגון. לאחר המבצע חידש את המערך וב-2018 כבר היה ברשותו מאגר גדול יותר. פעילות צה"ל ברצועה לאורך 2018 הפחיתה את מספר הרקטות לכ-6,000. עשרות רקטות לטווח של 100 ק"מ, מאות לטווח של 80 ק"מ, 1,500 לטווח של עד 45 ק"מ ואלפים בודדים לטווח של 20 ק"מ.
עפיפוני תבערה - עפיפון אליו קשור בחוט מכל דלק קטן ובו רצועת בד בוערת. העפיפון משוגר ונישא על גבי רוחות מערביות מעבר לגדר. כשנוחת בצד הישראלי הוא מצית שדות חקלאיים או יערות בישובי הנגב המערבי.
בלוני תבערה (או פצצת בלון) - מספר בלונים המנופחים בעזרת גז קל וקשורים אחד לשני. הם נושאים חומרי דליקה ובעירה ונעים עם הרוח. מטרתם להצית שריפות בשדות חקלאיים צמודי גבול.
בלוני נפץ - מספר בלונים הקשורים לחומר נפץ ונעים עם הרוח מרצועת עזה לכיוון ישראל. מטרתם להפריע לתושבי עוטף עזה בעזרת פיצוצים רועשים. בחודש יוני 2019, הופרח לראשונה רימון מאולתר שאף נועד לפגוע פיזית בתושבים אך לא עשה כן.
היתרון העיקרי של השלושה האחרונים הוא שהם חמורים מספיק כדי להפריע לחייהם של תושבי עוטף עזה וחקלאיהם אך לא חמורים מספיק כדי לגרור תגובה נרחבת מצד ישראל (למעט הרחבת וצימצום מרחב הדיג העזתי).
פרויקט המנהור.
הנשק האסטרטגי החשוב ביותר של הגדודים הוא מנהרות הלחימה וההברחה משלושה סוגים שונים:
בסה"כ קיימות ברצועת עזה כ-5,000 מנהרות המשמשות לפיקוד, בקרה, תנועה ואספקה. בעבר החזיק הארגון במספר מנהרות על ציר פילדלפי, אשר נהרסו ברובן על ידי צבא מצרים.
שיתופי פעולה.
הארגון נוהג לשתף פעולה עם עוד שמונה ארגונים ברצועת עזה. לעיתים מתאם איתם את הירי לעבר ישראל ולעיתים מקבל או כופה עליהם להשתתף בהפסקות אש:
כמו כן משתף הארגון פעולה עם ארגונים אחים בטריטוריות אחרות: חזבאללה בלבנון, גדודי חללי אל-אקצא ברשות הפלסטינית וארגון מג'לס שורא אל-מוג'אהדין פי אכנאף בית אל-מקדס בסיני.
הכרה כארגון טרור.
בישראל וארצות הברית הן הלשכה המדינית והן הזרוע הצבאית של חמאס מוגדרים כארגון טרור. בדצמבר 2014 הוצא מרשימת ארגוני הטרור של האיחוד האירופי. ימים ספורים לאחר מכן הוכרז הארגון כארגון טרור על ידי בית המשפט המצרי.
גדודי עז-א-דין אל קסאם
דומניקו אלגרי
דומניקו אלגרי (Domenico Allegri; 1585 בקירוב - 5 בספטמבר 1629) היה מלחין וזמר איטלקי מן האסכולה הרומאית של ראשית תקופת הבארוק. הוא נולד ומת ברומא. דומניקו היה אחיו הצעיר של המלחין גרגוריו אלגרי, המפורסם ממנו).
ביוגרפיה.
אלגרי היה תלמיד פרטי של ג'ובאני ברנרדינו נאנינו, אחיו של ג'ובאני מריה נאנינו. עם דומניקו ואחיו גרגוריו למדו גם אנטוניו צ'יפרה ופאולו אגוסטיני. משנת 1594 ושר במקהלה של כנסיית סן לואיג'י דאי פרנצ'זי מאוקטובר 1595. בתקופה זו החל גם בלימודי הלחנה. הוא נשאר בסן לואיג'י עד מאי 1603, בהפסקה קצרה ב-ראשית 1602, כשקול הסופרן שלו התחלף. מאסטרו די קאפלה בכנסיית סנטה מריה מאג'ורה בסְפֶּלוֹ בסביבות השנים 09–1608 ובהמשך כיהן באותו תפקיד בכנסיית סנטה מריה אין טרסטוורה ברומא, מספטמבר 1609 עד מרץ 1610 משם עבר אל בזיליקת סנטה מריה מג'ורה ברומא, שם עבד עד מותו. אלגרי נשא אישה ב-1616 והוליד 5 ילדים.
דומניקו אלגרי נודע בעיקר כאחד הראשונים שכללו ליווי אינסטרומנטלי ספציפי ביצירות קודש ווקאליות קאמריות. רוב יצירותיו אבדו, אבל יצירה אחת ששרדה היא Modi quos expositis in choris משנת 1617, הכוללת קטעי סולו ודואטים ליווי של שני כינורות, לעיתים בתוספת עמעם, לתפקידים הקוליים. מוטט שלו מהווה דוגמה נאה לסגנון הרומאי. כרך מוטטים לשניים עד חמישה קולות משנת 1638 אבד, כנראה. לפי מינסטר, מגניפיקט מאת אלגרי כלול באופוס 11 של פביו קונסטנטיני, שנכתב בוונציה בשנת 1630.
גדודי עז א-דין אל קסאם
אל-חמה
ביטוח אלמנטרי
ביטוח אלמנטרי (נקרא גם ביטוח כללי) הוא מכלול ענפי הביטוח המבטחים מפני סיכון לרכוש: סיכון לאובדן הרכוש (כולו או חלקו) וסיכון לפגיעה בנפש כתוצאה משימוש ברכוש. ענפים עיקריים בביטוח אלמנטרי:
ביטוח אלמנטרי נעשה על פי פוליסה - חוזה ההתקשרות בין המבוטח למבטח - המפרטת את הרכוש המבוטח ואת ערכו, את המקרים שבהם ישולם סכום הביטוח, ואת הפרמיה - הסכום שמשלם המבוטח למבטח בתמורה לביטוח.
פוליסות לביטוח אלמנטרי כוללות בדרך כלל סכום של השתתפות עצמית - סכום נזק שאותו ישלם המבוטח מכיסו. להשתתפות העצמית שתי מטרות:
לעיתים מוצע סכום משתנה של השתתפות עצמית: ככל שההשתתפות העצמית גבוהה יותר, כך הפרמיה נמוכה יותר.
בקביעת גובה הפרמיה ניתנת הנחה בגין היעדר תביעות - הנחה שהיא תמריץ נוסף למבוטח להימנע מהגשת תביעה לחברת הביטוח.
שרפה (פירושונים)
מארק אנטוניו אינג'ניירי
מארק אנטוניו אינג'ניירי (באיטלקית: Marc'Antonio Ingegneri; סביבות 1535 - 1 ביולי 1592) היה מלחין איטלקי בן שלהי תקופת הרנסאנס. אינג'ניירי נולד בוורונה ומת בקרמונה. אף כי מרבית חייו עברו עליו בעבודה בצפון איטליה, הוא נחשב לא פעם, בשל הדמיון בין סגנון כתיבתו לזה של פלסטרינה, לחבר האסכולה הרומאית של מוזיקה כנסייתית פוליפונית. כמו כן התפרסם כמורו של מונטוורדי.
חייו.
לא הרבה ידוע על ראשית חייו, אבל קרוב לוודאי שמשפחתו באה מוונציה ונראה שלמד אצל צ'יפריאנו דה רורה בפארמה ואצל וינצ'נצו רופו בוורונה. בסביבות שנת 1570 עבר לקרמונה ושם עשה לו שם כמלחין ונגן. ייתכן שהיה נגן עוגב וידוע, שניגן בכלי קשת. בשנת 1581 התמנה למאסטרו די קאפלה של הקתדרלה בקרמונה וכנראה נשאר בתפקיד זה עד סוף ימיו. ידוע כי בתקופה זו לימד את קלאודיו מונטוורדי, שמילא תפקיד חשוב במעבר אל תקופת הבארוק.