הרב יחיאל יעקבסון טוען כי ישנו הבדל מהותי בין הפסיכולוגיה היהודית לפסיכולוגיה הרגילה בשיטת הטיפול. הטיפול בפסיכולוגיה היהודית מבוסס מצד אחד על התפיסה ש"אחרי המעשים נמשכים הלבבות"; ומצד שני על התפיסה ש"הדעות הן שורש המידות" (כמו שמאריך הרמב"ם במקומות רבים). כלומר, שיטת הטיפול צריכה לשלב בין שני גורמים: הדעה (המחשבה והתפיסה), והעברת הדברים למעשה (התנהגות) באופן מדורג. לפיכך, לטענתו הפסיכולוגיה היהודית משלבת בין שתי אסכולות שונות המנהלות ויכוח נוקב בשדה הפסיכולוגיה הכללית - האסכולה הקוגניטיבית והביהביוריסטית. עם זאת, נטען כנגדו כי גם בפסיכולוגיה ה"רגילה" ישנו טיפול שמשלב את האסכולה הקוגניטיבית והביהביוריסטית - טיפול קוגניטיבי התנהגותי.
נקודה נוספת שעומדת ביסוד הפסיכולוגיה היהודית כתפיסה היא שלאדם יש בחירה תמידית ויכולתו לשנות את דרכי מחשבתו, מעשיו וצורת חייו, קיימת תמיד ואינה נשללת בשום אופן. בנוסף הבחירה עומדת תמיד בין טוב לרע, או בצורה מדויקת יותר בין אמת לשקר. האדם תמיד מקושר לרוח ואידאולוגיה מסוימת, בכל רגע. בכל מעשה, מחשבה, אקטיבי או פסיבי. של עצמו או של אחרים. ולכן עיקר הבחירה וממילא יכולת ההשתנות של האדם היא לפני הירידה לפרטים הקטנים, בצמתים מרכזיים בהם הוא בוחר לאיזה כוח הוא מתקשר בדרכי חייו. דבר הבא לידי ביטוי באופן מיוחד בצריכת תרבות כקריאת ספרים, צפייה בסרטים, וכדומה.
שיטת הרב זאב חיים ליפשיץ.
הרב זאב חיים ליפשיץ מגדיר את עיקרי שיטתו כגישה חיובית-יצירתית המתמקדת בחלק העליון שבאדם ותפיסת האדם כצומת ליצירה, המעבד ומעצב ומפגיש שמים וארץ, יחיד וחברה. מכאן הצורך לחקור את מקומה של הרוחניות, של החברה, ושל הצרכים האינדיבידואליסטיים בכפיפה אחת, שהיחיד הוא המנצח על כולם ומטביע את חותמו כישות עצמאית ומקורית. השקפה זו גם מביאה לצורך לחקור את השפעת התרבות והדת על ההתנהגות האנושית, שיטה שהמכון שאותו מנהל ליפשיץ הוא חלוץ ומוביל בה. כמו כן, ליפשיץ מדגיש את מקומה של האישה כישות בעלת איכויות מקוריות משלה, ללא צורך להידמות לגבר, ותפיסת המינים כמשלימים זה את זה, בעוד שבעבר הקרוב, שלטה במערב הגישה הרואה בהם מתחרים. לגישות מקוריות אלו השלכות מכריעות בבעיות יסוד כיחסי הזוגיות במבנה המשפחה, והיחסים העקובים מדם בין הדתות.
השפעתו של ז'אן פיאז'ה, שהרב ליפשיץ היה תלמידו במשך כשש שנים בתקופת לימודיו באוניברסיטת ז'נבה, מתבטאת בתפיסה הסטרוקטורלית השואפת לאיזון בין הניגודים. עקרון האיזון בין ניגודים הוא דומיננטי בתפיסת העולם והאדם ביהדות, אך בהבדל בעל משמעות: בעוד שפיאז'ה הולך בעקבות התפיסה המערבית ומחפש את האיזון בין שני צדדים, דוגלת היהדות במבנה תלת ממדי שבו שולט ממד הגובה כמורה כיוון, כמארגן וקובע מטרה; היהדות מייחסת חשיבות לארגון יותר מלאיזון. הרב לא הסתפק בתאוריה, והוא פיתח שיטת הדרכה נקודתית ושיטתית ושיטות אבחון מקוריות.
לימוד ויישום בפועל.
בשנות השבעים, פיתח פרופ' מרדכי רוטנברג שיטה פסיכולוגית חסידית והחל ללמדה במוסדות אקדמאיים. שיטה זו שימשה כבסיס ל'מודל הפסיכולוגיה היהודית' אותו פיתח יחד עם בתו ד"ר מיכל פכלר ותלמידו ד"ר ברוך כהנא. בשנת 2006 ייסדו השלושה את "מרכז רוטנברג לפסיכולוגיה יהודית", השם לו למטרה לקדם הפצה של מודל לפסיכולוגיה יהודית, ככלי תרפויטי וכתפיסה קהילתית חינוכית כוללת של החברה.
מכון "סדנת אנוש - מכון תורני להדרכה רוחנית" הוקם בירושלים על ידי הרב זאב חיים ליפשיץ בשנת 1972. המכון עוסק בכמה תחומים, בהם: ייעוץ והדרכה אישית. הכשרת מחנכים ופיתוח דרכי הוראה. במסגרתו נלמדת שיטתו של הרב ליפשיץ בפסיכולוגיה יהודית.
תוכנית נוספת היא "פסיכולוגיה ביהדות" שהוקמה על ידי ד"ר יאיר כספי, באוניברסיטת תל אביב בשנת 1997, פועלת מאז ברציפות, והפכה, בשנת 2007 למרכז לימודים עצמאי בתל אביב.
קורסים ללימודי פסיכולוגיה יהודית נפתחו בשנת תשס"ח 2008 על ידי הרב שמואל טל, בתורת החיים - בית הספר להעצמה אישית ולהכשרת מטפלים. בהקמת בית הספר הסביר הרב טל כי לתורה יש אמירה ברורה בכל הרמות של הפסיכולוגיה, ויש לה ספרות רחבה ועמוקה המכילה שיטות עבודה ברורות. לדבריו, מדובר בתחום קדוש ופנימי ביהדות ולכן לא ייתכן שאנשים דתיים יפנו לפסיכולוג חילוני או ילכו ללמוד פסיכולוגיה חילונית. בתחילת דרכו של בתי הספר, לימד בו גם הרב יחיאל יעקבסון.
ג'ואן, רוזנת קנט
ג'ואן, רוזנת קנט (באנגלית: Joan, Countess of Kent; 29 בספטמבר 1328 - 7 באוגוסט 1385) אשר נודעה גם בשם "העלמה היפה מקנט" (The Fair Maid of Kent) הייתה הראשונה שנשאה את התואר נסיכת ויילס. אשת אדוארד, הנסיך השחור.
קורות חיים.
ילדותה.
ג'ואן הייתה בתו של אדמונד מוודסטוק, הרוזן הראשון מקנט ושל מרגרט וייק, הבארונית השלישית מוייק. סבה (מצד אביה) היה המלך אדוארד הראשון, וסבתה (מצד אביה) הייתה המלכה הרעיה מרגריט מצרפת.
אביה היה אח למחצה של המלך אדוארד השני, ותמך בו בעת המאבק בינו לבין אשתו איזבלה מצרפת ומאהבה רוג'ר מורטימר, הרוזן הראשון ממארץ'. לאחר הדחתו של אדוארד השני והוצאתו להורג, הוצא גם אדמונד מוודסטוק להורג, וג'ואן ואימה הושמו במעצר בית.
המלך אדוארד השלישי לקח תחת חסותו את האלמנה וארבעת ילדיה, והוא ורעייתו, המלכה פיליפה דאגו לילדים ובהם לג'ואן, אשר גדלה בחצר המלוכה, ושם התחברה עם בן דודה אדוארד, הנסיך השחור.
נישואיה.
בהיותה בת 12, בשנת 1340 התחתנה ג'ואן בסתר עם תומאס הולנד, הרוזן הראשון מקנט, מבלי קבלת אישור המלך לנישואים אלה (כנדרש באותה עת). מספר חודשים לאחר מכן, בעת שהולנד שהה מחוץ לאנגליה במסעי הצלב, הכריחה אותה משפחתה להתחתן עם ויליאם מונטצ'וט, הרוזן השני מסלסבורי. ג'ואן חששה להודות בנישואיה הקודמים, שכן גילויים יכול היה להביא להוצאתו להורג של תומאס באשמת בגידה.
עם שובו של תומאס הולנד ממסעי הצלב, גילה שאשתו התחתנה עם אחר. תומאס פנה לאפיפיור ודרש שאשתו תושב אליו. שויליאם רוזן סלסבורי גילה שאשתו הייתה נשואה לאחר, כלא אותה בביתו. בשנת 1349 ביטל האפיפיור את נישואיה של ג'ואן לוויליאם, והורה לה לשוב לתומאס הולנד, עמו התגוררה עד מותו של הולנד בשנת 1360. לג'ואן ולהולנד נולדו ארבעה ילדים שנותרו בחיים:
אדמונד, שנולד ב-1354, נפטר זמן קצר לאחר לידתו.
בשנת 1352 הפכה ג'ואן לרוזנת קנט ובארונית וייק לידל.
לכל אורך נישואיה המשיך אדוארד, הנסיך השחור לנצור את אהבתו לג'ואן. עדויות לכך ניתן למצוא במתנות שונות שהביא לה במהלך השנים. משפחתו של אדוארד ראתה בעין קשה את הקשר - לאור נישואיה השנויים במחלוקת של ג'ואן, ובשל קרבת המשפחה בינה לבין אדוארד.
בשנת 1361 נישאו ג'ואן ואדוארד בנישואי סתר, ולבקשת המלך התיר האפיפיור לבני הזוג להינשא באופן חוקי. טקס הנישואים הרשמי נערך ב-10 באוקטובר 1361 בטירת וינדזור בנוכחות המלך והמלכה. סימון איסליפ הארכיבישוף מקנטרברי ערך את הטקס.
בשנת 1362 הוכתר הנסיך השחור כנסיך אקוויטן (שהייתה אז בשליטת אנגליה מאז נישואי הנרי השני ואלינור מאקווייטן), ואדוארד וג'ואן עבור לבורדו, בירת הנסיכות, בה התגוררו עד שנת 1371.
בצרפת נולדו לזוג שני בנים:
בשנת 1371 נאלץ הנסיך השחור לשוב לאנגליה, לאחר שלא יכול היה לשלם לחייליו עקב קשיים כלכליים. בשובו לאנגליה, בשנת 1372 ניסה אדוארד לשוב ולהגן על אזורי שליטתו בצרפת, אולם בשל בריאותו הרופפת נפטר ב-7 ביוני 1376 בארמון וסטמינסטר, וריצ'רד השני הפך ליורש העצר של המלך אדוארד השלישי.
עם מותו של אדוארד השלישי, ב-21 ביוני 1377 הוכתר ריצ'רד השני כמלך אנגליה, בגיל 10 בלבד.
ג'ואן נותרה בעלת השפעה רבה, והשפיע על החלטות רבות של המלך. ג'ואן אף זכתה בפופולריות רבה בקרב העם, כך לדוגמה בשובה ללונדון לאחר עלייה לרגל לקתדרלת קנטרברי בשנת 1381, בתקופת מרד העניים האנגלי, כאשר עצרו המורדים את כרכרתה לא פגעו בה אלא הריעו לה ושחררו אותה לדרכה, תוך שהם מלווים אותה להגנתה.
בשנת 1385 סר ג'ון הולנד, בנה של ג'ואן מנישואיה הראשונים בעת ששהה במסע מלחמה עם המלך כנגד ממלכת סקוטלנד, רב עם יו סטנפורד, הרוזן השני מסטנפורד והוציא אותו להורג. סטנפורד היה יקירה של המלכה אן מבוהמיה, המלכה הרעיה של ריצ'רד השני, וג'ון הולנד נמלט לכנסיית ג'ון הקדוש מבוורלי. ריצ'רד הורה על הוצאתו של הולנד להורג, אולם ג'ואן התחננה על חייו של בנה במשך ארבעה ימים. ביום החמישי (ב-7 באוגוסט 1385), נפטרה ג'ואן, וריצ'רד החליט לחוס על חייו של ג'ון הולנד.
ג'ואן נקברה בסטמפורד שבלינקולנשייר.
אזכורים תרבותיים.
ג'ואן היא הגיבורה של שני רומנים שנכתבו אודותיה: "The Lady Royal" מאת מולי קוסטיין הייקרפט ו-"Sweet Passion's Pain" (שיצא לאור גם בשם: "נסיכת ויילס הראשונה") מאת קארן הארפר.
ראול
בנו קרויטורו
כרסומת
כרסומת היא מכונה לעיבוד שבבי, המשמשת לעיבוד מדויק של משטחים מישוריים וצורתיים. כרסוּם הוא השיטה הנפוצה ביותר לעיבוד שבבי, ומשמשת לעיבוד של כמעט כל הצורות הגאומטריות. כלי העיבוד של הכרסומת נקרא כַּרְסֹום. בשונה מחריטה, הכרסום מסתובב בכּוֹשׁ הכרסומת, והעֻבָּד נע לעומתו בשלושה צירי תנועה ובציר סיבוב על שולחן מסתובב. הכרסומות קיימות בשתי תצורות בסיסיות: אנכית ואופקית, בהתאם לכיוון הכוש.
כרסומות פשוטות מאפשרות תנועה בשלושה צירים (X,Y,Z), וקיימות כרסומות בעלות צירי סיבוב נוספים.
סוגים.
בתעשייה נהוג להבחין בין שני סוגי מכונות:
בעיבוד עץ משתמשים בכרסומת ידנית, המכונה "רוטר".
סוגי כרסומים.
ישנם סוגים שונים של כרסומים למטרות שונות. ביניהם: