לאחר פשיטת הרגל של חברת מאלב וכתוצאה מכך הירידה המשמעותית בכמות הנוסעים בנמל הוחלט לסגור את טרמינל 1 באופן זמני על מנת לחסוך עלויות ולהעביר את כל הטיסות המוזלות לטרמינל 2B.
תחבורה.
נמל התעופה שוכן 16 ק"מ מזרחית לבודפשט.
טרמינל 1 נמצא 7 ק"מ מערבית לשאר הטרמינלים. הוא גם קרוב יותר לכביש הראשי ולמסילת הרכבת שעוברת לאורכו. תחנת הרכבת Szemeretelep נמצאת במרחק של כקילומטר מהטרמינל ובעבר היה קו אוטובוס שחיבר בין השניים.
טרמינל 2A ו-2B מחוברים אחד לשני. מהטרמינלים יוצאים אוטובוסים בקו 200E, 200 ו-950 (קו לילה) שמופעלים על ידי חברת התחבורה הציבורית העירונית של בודפשט, BKK. האוטובוסים לא מגיעים למרכז בודפשט. חלקם מגיעים לתחנת הרכבת התחתית של בודפשט המזרחית ביותר של הקו הכחול, תחנת Kőbánya-Kispest וחלקם לתחנת הרכבת Szemeretelep הסמוכה לטרמינל 1.
בנוסף נמל התעופה מפעיל שאטלים בתשלום למרכז העיר, כך גם חלק מחברות התעופה. בנמל התעופה יש חברת מוניות אחת, מוניות Fo המפעילה מוניות מפתח הטרמינל. החברה היא היחידה שרשאית לפעול מנמל התעופה לאחר שזכתה במכרז.
בני ארד
בנימין (בני) ארד (איצקוביץ') היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף. כיהן כמנכ"ל הראשון של הרשות למלחמה בסמים.
ביוגרפיה.
ארד שירת בצה"ל בחיל התותחנים. שימש קצין בגדוד 402 וסגן מפקד גדוד 334. במלחמת ששת הימים פיקד על גדוד 344, גדוד מילואים של מכמ"ת 120 מ"מ. תחת פיקודו סיפק הגדוד סיוע ארטילרי לחטיבות קרייתי והראל בקרבות באזור ירושלים ובכיבוש יהודה ושומרון. לאחר המלחמה פיקד על גדוד 402 ושימש מפקד הסיוע החטיבתי של חטיבה 401, בתפקיד זה שימש במהלך מבצע אבוקה בו השמידו כוחות הארטילריה והשריון את בתי הזיקוק, המפעלים הפטרוכימיים, נמל הנפט ומפעלי הדשנים המצריים בסואץ. במלחמת יום הכיפורים פיקד על אגד ארטילרי 212, אגד שהשתייך לאוגדה 36 וכלל גדודים סדירים וגדודי מילואים. האגד סיפק סיוע ארטילרי לאוגדה 36 ולכוחות נוספים במהלך קרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן.
בתפקידיו הבאים בשירות הקבע שימש סגן מפקד המכללה לביטחון לאומי, ראש מטה פיקוד הצפון (במבצע ליטני) וראש מחלקת תורת לחימה.
לאחר שחרורו עבד בארגון ג'וינט ישראל. עם הקמת הרשות למלחמה בסמים ב-1988 מונה למנהלה ועמד בראשה עד 1996.
כוכב לכת הליום
כוכב לכת הליום (אנגלית: Helium planet) הוא טיפוס היפותטי של כוכב לכת חוץ שמשי המורכב מהליום. כוכב לכת זה עשוי להיווצר מננס לבן קל שאיבד חלק ניכר ממסתו. בניגוד לענקי הגזים, כדוגמת צדק ושבתאי המורכבים בעיקר ממימן עם אחוז מסוים של הליום ושברי אחוז של יסודות אחרים. כוכבי לכת הליום צפויים להיות מורכבים מהליום בלבד מכיוון שהם תוצרים של כוכב ש"שרף" את המימן בתהליך של היתוך גרעיני. לפי אחד המודלים, כוכב לכת הליום יכול להיווצר מננס לבן במערכת של שני ננסים לבנים, בהם הננס המסיבי יותר ספח אליו מסה מהננס הקל יותר. מנגנון אחר שיכול ליצור כוכב לכת המורכב מהליום הוא תהליך של נידוף באור, בו מרבית המימן עוזבת את כוכב הלכת. נכון ל-2015 לא נצפה גרם שמיים מסוג זה.
מאפיינים.
לפי המודלים המתמטיים, כוכב לכת הליום עשוי להיות דומה בממדיו לענקי הגזים המוכרים לנו. אך בניגוד אליהם, כוכבי לכת הליום יכולים לעלות במסתם על 13 מסות צדק מבלי להתחיל היתוך גרעיני של דאוטריום ולכן לא יהפכו לננסים חומים.
גדעון עציון
גדעון עציון (1944 - אפריל 2015) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, פיקד על עוצבת גולן.
חייו.
עציון, בנם של אברהם ואסתר נולד וגדל בכפר חסידים. למד במדרשית נעם בפרדס חנה.
ב-1961 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם וקצין בחיל התותחנים, שימש קצין בגדוד מכמ"ת 334 והדריך בביסל"ת, ב-1966 מונה למפקד סוללה בגדוד 334 ובמהלך מלחמת ששת הימים השתתף בקרבות כיבוש רמת הגולן כקצין קישור ארטילרי של גדוד 13 בחטיבת גולני. ב-1971 מונה לסגן מפקד גדוד 402, במהלך מלחמת יום הכיפורים שירת כקצין אג"ם במפקדת קצין התותחנים הפיקודי בפיקוד הצפון. לאחר המלחמה מונה למפקד גדוד 334 ובהמשך שירת כסגן מפקד אגד ארטילרי. ב-1979 מונה למפקד אגד ארטילרי 282. למד במכללה לביטחון לאומי וב-1983 נשלח במסגרת מחלקת הנוער והחלוץ של ההסתדרות הציונית לשליחות בדרום אפריקה. השתחרר משירות הקבע ב-1986.
לאחר שחרורו שירת במילואים כמפקד אגד ארטילרי 425 במשך כ-10 שנים ומפקד סיוע בגיס. כמו כן סייע בפיתוח מערכות השליטה ובקרה שמשמשות את חיל התותחנים.
ביסמיללה
גבעת טארה
גבעת טארה היא אתר ארכאולוגי שתחילתו בתקופה הנאוליתית (3500 לפנה"ס לערך). המקום שימש בעיקר להתכנסויות, לעריכת טקסי פולחן ולקבורה. הגבעה ממוקמת סמוך לנהר בוין בין נאבן לדנשוקלין (Dunshaughlin) במחוז מית' במזרח אירלנד. האתר מלא תפקיד מרכזי בהיסטוריה ובפולקלור של אירלנד ומשמש עד היום כמרכז של מורשת רוחנית דתית ופוליטית. "אם מבקר עומד מאחורי כנסיית פטריק הקדוש במחוז מית' ומביט אל מעבר לגבעה, הוא רואה לא יותר מכמה תלוליות עפר מכוסות בשמיכה של דשא וכבשים שיצאו לרעות בשדה מאחת החוות הסמוכות. אבל אם המבקר יביט עם הלב ועם הנשמה שלו, הוא יראה את כל תפארתה העתיקה של אירלנד". באתר נמצאים מבנים עתיקים שרובם קבורים באדמה. ניתן להבחין בכיפותיהם העגולות הבולטות מעל פני הקרקע, כשהן מכוסות בדשא. על פי המסורת, היה זה מקום מושבו של המלך העליון של אירלנד ואתר קבורתם של 140 מלכים. המקום נחשב כלב הרוחניות הקלטית וכן "כמקום שבו עוצבה זהותה הלאומית של המדינה".
על פי ה, גבעת טארה הייתה מקום משכנם של האלים ודרך כניסה לעולם הבא.
בתחילת המאה ה-20, הגיעה לאתר קבוצה מבני ישראל הבריטים, שסברה כי ארון הברית נקבר במקום. לאכזבתם, התגלו בתום החפירה מטבעות רומיים ספורים.
בשנת 1950, התבצעה חפירה רשמית שבה נחשפו ממצאים המצביעים על קיומם הקדום של מבנים משמעותיים במקום.
מונומנטים עיקריים.
התל של בני הערובה.
'התל של בני הערובה', (GiallDumha na nGiall' ,'Mound of the Hostages'), הוא מעבר קבורה מגליתי והמונומנט העתיק ביותר שהתגלה בגבעת טארה, המתוארך בסביבות 2500 לפני הספירה. בין השנים 1955 ו-1959, התבצעו במקום חפירות שהביאו לגילוי ממצאים רבים המלמדים על התקופה הקדומה. מעבר הקבורה נמצא בתוך תל מעגלי שקוטרו 15 מטרים וגובהו 3 מטרים. אורכו 4 מטרים, רוחבו מטר אחד וגובהו 1.8 מטרים. הוא מחולק על ידי אבני אדן לשלושה תאים שבהם התגלו מתנות קבורה שונות, כלי חרס ושרידים של למעלה מ-200 אנשים. החפירות חשפו גם שלד של נער מתבגר מתקופת הברונזה המקושט בשרשרת של אבני חן. האבנים והקירות מעוטרים בגילופי ספירלות ובגילופים הקשורים לשמש, לירח ולכוכבים. קבר המעבר תוכנן כך שאור השמש יחדור פנימה פעמיים בשנה בלבד.
שמו של הקבר ניתן לו בשל מנהגם של המלכים העליונים של אירלנד להחזיק בבני ערובה מקרב האצילים, כדי להבטיח את שיתוף הפעולה של הממלכות. אחד מהמלכים האגדיים של טרה נקרא ניאל של תשעת בני הערובה כיוון שהחזיק תשעה בני ערובה מהמחוזות של אירלנד ושל בריטניה. הוא נחשב כאב המייסד של שושלת או'ניל ש-28 מבניה מלכו בטארה בין השנים 400 - 1022 לספירה.
משה בן-שחר
משה אהרן בן-שחר (יוטשנקו) (24 בנובמבר 1931 – ספטמבר 2014) היה עיתונאי ואיש ציבור; מחלוצי היישוב, לוחם באצ"ל ועורך העיתון "הירדן" בשנים 1995–2010. יקיר קופ"ח כללית, ההסתדרות הכללית, העיר גבעתיים ותנועת הליכוד.
ביוגרפיה.
משה בן -שחר נולד בשנת 1931 בפתח תקווה. אביו שמואל עלה ארצה כ"חלוץ" מפולין והיה פרדסן ובעל מפעל לתיבות עץ לפרי הדר.
בן-שחר כיהן כמזכיר בית"ר הצעירה בפתח תקווה, ובהמשך הצטרף לשורות הארגון הצבאי הלאומי כנער בן 15. את דרכו בשורות הארגון המחתרתי החל בתליית כרוזי תעמולה נגד המנדט הבריטי. במלחמת השחרור היה אחד הקשרים הראשונים של האצ"ל, והשתתף בשורת קרבות בכיבוש יהודייה (יהוד), וילהלמה (בני-עטרות), ראס אל-עין (ראש העין) וכשנפרצה דרך בורמה לירושלים היה אחד מהעוברים הראשונים בה כאלחוטאי של מפקד מחוז האצ"ל בירושלים. מאוחר יותר לחם בגדודים 145 ו-32, ואחר-כך כאלחוטאי בגדוד 61 (מוריה) של חטיבת עציוני.
לאחר שהשתחרר מהשרות הצבאי, נסע לקרובי משפחתו בקנדה, השתלם שם בלימודים אקדמיים, ובשנת 1953 חזר ארצה. באותה שנה פתח בקריירה עיתונאית, וב-1960 התמנה לסופר העיתון "חרות" ליד מוסדות האו"ם בניו-יורק. בין היתר, היה עורך חדשות בעיתונים הכלכליים "מבט" ו"ישראל אקונומיסט", וייצג בישראל את העיתון היהודי "מונטריאול ג'ואיש פוסט", והיה חבר מערכות העיתונים "ארץ ישראל", "היום" ו"הירדן". כעיתונאי בעיתון "חרות" היה מסקרו הלאומי של מנחם בגין ואף היה העיתונאי הראשון מהמחנה הלאומי אשר ראש הממשלה הראשון, דוד בן-גוריון, הסכים להתראיין אצלו.
במזכירות בית"ר בסניף ת"א הכיר את רות מנהרדט – לוחמת ומפקדת בארגון הצבאי הלאומי שנודעה בשם המחתרתי רות רפאלי וראש קבוצת "אורית". רות הייתה חברת האצ"ל בת"א והקימה בביתה את תחנת השידור "קול ציון הלוחמת" הבלתי לגאלית, ללא ידיעת משפחתה. רות, ביחד עם משה, היו למייסדי תנועת החרות וגלגוליה הפוליטיים. לימים הפכה רות למנכ"לית ארגון נשי חירות בישראל.
בשנות ה-60 שימש משה כמזכירו האישי של חה"כ אריה בן-אליעזר ובשלהי העשור היה ממייסדי סיעת "תכלת לבן" בהסתדרות הכללית וכיהן כמזכירה הכללי הראשון, צעד אשר קירב את המחנה הלאומי לשלטון בשנת 1977. כמו כן, כיהן כמזכ"ל גח"ל בהסתדרות לצידו של שמואל רכטמן.