על פי התאורטיקנים של תאוריית ניהול האימה, פסיכולוגיה קואליציונית איננה מהווה אלטרנטיבית טובה לתאוריית ניהול האימה מכיוון שהיא לא יכולה להסביר את הממצאים הבאים: 1) כל התרבויות מכילות אלמנטים אל-טבעיים. 2) חברות בקבוצות פנים מערבת טקסים, אמונות מורכבות ואלמנטים סימבוליים רבים במקום תקשורת ישירה. 3) ממצאים התומכים בתהליך הפסיכולוגי הדו-שלבי הכולל הגנות פרוקסימליות והגנות דיסטליות מפני חרדת המוות. 4) אנשים מוטרדים מאיומים על השקפות עולמם, גם בהיעדר איום אדפטיבי. 5) רבים מהממצאים שתומכים בהשערות שנובעות מתאוריית ניהול האימה.
ראו גם.
•    הערכה עצמית
•    קשרים בין-אישיים
•    תרבות
לקריאה נוספת.
•    Becker, Ernest (1973). "The Denial of Death". The Free Press
אורית שחם-גובר
אורית שחם-גובר (נולדה ב-7 בדצמבר 1952) היא סופרת ואוצרת מוזיאונים היסטוריים. משמשת כאוצרת הראשית של אנו - מוזיאון העם היהודי בבית התפוצות.
ביוגרפיה.
אורית שחם-גובר היא בתו של הסופר והמחזאי נתן שחם, נכדתו של הסופר והמסאי אליעזר שטיינמן, ואחייניתו של הסופר והפובליציסט דוד שחם. נולדה בקיבוץ בית אלפא, בוגרת תואר ראשון בהיסטוריה כללית (אוניברסיטת תל אביב), תואר שני בחינוך במוזיאונים (אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בוושינגטון די.סי.), ותואר שלישי במוזאולוגיה (אוניברסיטת חיפה). יצירתה הספרותית כוללת ארבעה רומנים, שלכולם נגיעה בזיכרון הישראלי, דרכי התהוותו והאופן שבו היחידים והחברה הישראלית בוחרים לשמר אותו. שחם-גובר הרצתה שנים רבות באוניברסיטת חיפה.
כתיבה עיונית.
"חינוך במוזיאונים", עריכה, קובץ מאמרים בנושא מוזאולוגיה, הוצאת המועצה לשימור אתרים, 1994
"הגרסה שלנו" – תכנון בית הפלמ"ח ומוזיאון בגין כמרחבים מעצבי זיכרון, עבודת תזה לתואר PhD, אוניברסיטת חיפה.
מוזיאונים שאצרה.
מוזיאון הפלמ"ח, מוזיאון הרצל, מוזיאון בגין, אתר מצדה, מוזיאון אסירי המחתרות בעכו, הבית השרוף ברובע היהודי בעיר העתיקה, חצר הקואופרציה במרחביה, ועוד. כיום משמשת כאוצרת הראשית של מוזיאון העם היהודי בבית התפוצות.
לקריאה נוספת.
על המחברת ויצירתה:
על "איפה היית בשישה באוקטובר":
על "ובאתי על החתום":
שטפנשטי
קליפורניה רול
קליפורניה רול (באנגלית: California roll) הוא סוג של מאקיסוּשי העשוי לרוב בסגנון "אינסייד אאוט" - גליל סושי בו האצה מצויה בתוך הגליל ולא בחלקו החיצוני. הגליל מכיל לרוב מלפפון, בשר סרטן, אבוקדו, ולעיתים גם מנגו.
קליפורניה רול הוא דוגמה להשפעת סגנון הפיוז'ן המאפיין את המטבח הקליפורני על הסושי. מאכל זה נחשב לנקודת המפנה בצריכת הסושי ברחבי העולם שכן הוא הפך את המאכל לפופולרי והוציאו מגדר "מטבח אתני".
היסטוריה.
מקורו של הקליפורניה רול בלוס אנג'לס שבקליפורניה, בשנות ה-60 של המאה ה-20. בתקופה זו הגיעו מהגרים מיפן לארצות הברית ובהם גם שפים רבים שחיפשו תעסוקה. אחד משפים אלה, איצ'ירו מאשיטה, שעבד במסעדת "טוקיו קאיקן" החליף את הטורו בסושי באבוקדו, וכך המציא למעשה את הקליפורניה רול. החלפה זו בוצעה בשל הדמיון בין האבוקדו הרך והשמנוני לבין בשר בטן דג הטונה בו נעשה שימוש במתכון המקורי, ואשר היה חסר למאשיטה. כמו כן, בעוד שהמאכל המסורתי היה עטוף באצה, מאשיטה יצר מנה שהיא "אינסייד אאוט" על מנת להסוות את האצה, וזאת בשל העובדה שבאותה עת היה האצות פחות פופולריות בקרב הסועדים האמריקאיים.
פיוז'ן זה היווה פריצת הדרך לשילוב מרכיבים מקומיים בסוגי סושי שונים, ובהמשך פריצת הדרך להפיכת המאכל לפופולרי ברחבי ארצות הברית בשנות ה-80.
קישורים חיצוניים.
היסטוריה של המאכל:
בנימין קרייתי
ניוטאימורי
ניוטאימורי (ביפנית: 女体盛り - "הצגה על גוף אישה") או "בודי סושי" (באנגלית: body sushi) הוא הגשת סושי וסשימי (מאכלים קרים מהמטבח היפני) על גוף אישה עירומה (עירום מלא או חלקי). המונח נאנטאימורי (ביפנית: 男体盛り) מתייחס להגשת מאכלים אלה על גבי גופו של גבר עירום.
ראשיתו של המנהג בשנות ה-80 של המאה ה-20 והוא היה נפוץ זמן קצר במספר מועט של אתרים, לרוב באתרים שסיפקו שירותים אירוטיים ומיניים. המנהג הפסיק זמן קצר לאחר שהתחיל, בשל העובדה שחום הגוף מחמם את הסושי אשר נהוג לאוכלו קר, ומשנה את טעמו לרעה. מאידך, המנהג פורסם בעיתונות המערבית והסינית ויצר שערורייה ברחבי העולם בגלל הטענה שהנוהג הוא השפלת הנשים שמשמשות ככלי אכילה, והנאלצות לשכב שעות כשעליהן אוכל קר. על אף ביקורת זו החלו מסעדות בלונדון ובניו יורק לקיים אירועים מיוחדים בהם ניתן היה לאכול בצורת הגשה זו, ובארצות הברית הופעל אף שירות הנותן "טייק אוויי" של ניוטאימורי (והכולל דוגמן או דוגמנית המגיעים לבית הלקוח עם המנה).
בשנת 2005 נאסר סגנון האכילה בחקיקה בסין מסיבות של היגיינה.
אזכורים תרבותיים.
נוהג זה הופיע בסצנת הפתיחה של הסרט "Map of the Sounds of Tokyo" וכן בסרט סקס והעיר הגדולה ובווידאו קליפ לשיר חמסה חמסה של עדי ביטי.
בודי סושי
נאנטאימורי
יחיאל ברקוביץ'
יחיאל ברקוביץ' (תרט"ו, 1855 - כ"ב באב תרפ"ו, 2 באוגוסט 1926) היה ראש מתיישבי החורן, ממייסדי "האגודה של יהודי רומניה להתנחלות בארץ ישראל" וממקימי המושבה יבנאל.
תולדות חייו.
נולד ביאשי שברומניה. בתקופה זו, מכיוון ששמות משפחה קבועים לא היו בשימוש, נקרא הבן על שם אביו (ברך) בשם המשפחה "בן ברך" - ברקוביץ'.
למד בחדר ובישיבה עד גיל 17. נשא לאישה את טובה ברקוביץ' כשהייתה בת 14. הוא עסק במסחר כספק לצבא והצליח בעסקיו. מנעוריו היה חובב ציון. גידל את ילדיו בחינוך יהודי מסורתי.
בתרנ"ב (1892), בהיותו בן 37, ויתר על עסקיו וביקר בארץ ישראל. בשובו השתתף כציר בוועידה הציונית בגאלאץ, בה מסר את רשמיו ממסעו. לאחר הוועידה היה בין מייסדי "האגודה של יהודי רומניה להתנחלות בארץ ישראל", ובמסגרת זו נסע לצרפת להיפגש עם הברון אדמונד דה רוטשילד כדי לקדם את רכישת הקרקעות לקראת עלייה לארץ.
בתרנ"ו (1896) עלה לארץ, בראש הקבוצה הראשונה שהתיישבה בסאחם ג'ולן, באזור החורן (דרום סוריה). אשתו טובה ועשרת ילדיהם הצטרפו עם עוד 25 משפחות מאוחר יותר. לאחר שלוש שנות קשיי הסתגלות למקום, תנאי מחיה קשים, מחלות וגנבות מצד שכניהם הערבים, נאלצו המתיישבים לנטוש את המושבה בחיפזון ולעבור לראש פינה, בה ישבו למשך שנתיים. עם רכישת אדמות ימה, הוקמה המושבה יבנאל, ובה הקימו את ביתם אלו שנותרו ממתיישבי החורן.
ברקוביץ' היה איש ציבור וחבר ועד המושבה במשך שנים רבות. הוא נפטר בתרפ"ו (1926) והובא לקבורה ביבנאל.
גיור קטנים
גיור קטנים הוא הליך הגיור של ילד או ילדה שטרם הגיע לבגרות. כלומר טרם מלאו לו 13 או 12 שנים. אף כי מבחינה הלכתית קטן אינו נחשב בר דעת ואין תוקף הלכתי למעשיו, ישנה אפשרות של גיור קטנים באמצעות בית הדין. גיור זה מותנה בהחלטה סופית שתקבע על ידי הקטן בעת הגיעו לבגרות.
דיון הלכתי.
גיור קטנים מבוסס על דברי התלמוד במסכת כתובות הדנים בדברי המשנה על ילדה שהתגיירה לפני הגיעה לגיל 3. התלמוד מביא שתי אפשרויות לביצוע גיור של קטן:
בעקבות זאת, ההלכה מבדילה בין קטן שאביו בא לגייר אותו לבין קטן המתגייר לבד, ללא אביו. כך פוסק השולחן ערוך:
"עובד כוכבים קטן, אם יש לו אב – יכול לגייר (אותו). ואם אין לו אב ובא להתגייר, או אמו מביאתו להתגייר – בית דין מגיירין אותו, שזכות הוא לו וזכין לאדם שלא בפניו".
הדיעות חלוקות לגבי משמעות ההבדל בין קטן שיש לו אב לבין קטן שאין לו אב. לפי רוב הדעות, גם קטן שיש לו אב צריך גיור על דעת בית הדין שצריך לקבוע שלא מדובר בנזק לקטן להתגייר. אך היו שטענו שקטן שיש לו אב בית הדין צריך לגיירו ללא קשר להערכה האם הוא זכות לקטן והאם ישמור מצוות, בעוד קטן שאין לו אב בית הדין צריכים להעריך האם מדובר על זכות לגיירו. בנוסף, הדעות חלוקות בשאלה מי הוא ה"אב". ישנם הקובעים שמדובר רק באב המתגייר יחד עם בנו. אחרים טוענים שגם אב יהודי המבקש לגייר את בנו נחשב אב וישנם המרחיבים גם לאב מאמץ.
הראשונים חלוקים האם גיור קטנים היא בעלת תוקף מדאורייתא או מדרבנן.
גיור קטן הגדל בסביבה שאינה שומרת מצוות.
הדעות חלוקות האם בית הדין יכול לגייר קטנים הגדלים בסביבה שאינה שומרת מצוות והאם ראוי לנהוג כך. הרב קוק, הרב שאול ישראלי, והרב יצחק אלחנן ספקטור מוזכרים כמי שסברו שגיור קטן במקרה כזה אינה זכות לו, אלא נזק מכיוון שגורמים לקטן לעבור עבירות. לעומת זאת, הרב יצחק שמלקיש, הרב חיים עוזר גרודזנסקי הרב מאיר דן פלוצקי והרב משה פיינשטיין מוזכרים כמי שסוברים שהגירות היא בגדר "זכות" גם במקרה של קטן הגדל בבית שאינו שומר תורה ומצוות.
הרב משה פיינשטיין כותב על ההתלבטות בשאלה האם מדובר על זכות לגייר קטן:
בישראל.
במדינת ישראל, בשונה מגיור של מבוגרים, גיור קטינים אינו דורש מהקטין לימוד או הכנה כלשהי. המדינה דורשת אישור של שני ההורים לתהליך הגיור. הרבנות דורשת ממשפחה המבקשת לגייר את הקטין שלא לנסוע בשבת, שתשמור על דיני הכשרות, שתהיה שייכת לבית כנסת אורתודוקסי, ושתשלח את הקטין לבית ספר דתי. על כן השירות למען הילד מתעדף למסור לאימוץ ילדים לא יהודיים למשפחות דתיות. כנגד החלטה זאת תלויה ועומדת עתירה לבג"ץ שהוגשה בשנת 2003. בעקבות זאת ישנם הפונים לגיור קונסרבטיבי או רפורמי אשר אינו מעלה דרישות אלו. על פי ההערכה ישנם בישראל אלפי ילדים, שנולדו כלא יהודים, אומצו על ידי הורים יהודיים ולא עברו גיור אורתודוקסי.
פונדקאות מחוץ לישראל.