פרשנות.
ישו מתאר את עצמו במשל זה כגפן אמיתית (בניגוד לגפן סוררה - "סורי הגפן הנכריה" (ירמיהו ב' 21–22. "21 כִּי עַל-כָּל-גִּבְעָה גְּבֹהָה, וְתַחַת כָּל-עֵץ רַעֲנָן, אַתְּ, צֹעָה זֹנָה. 22 אָנֹכִי נְטַעְתִּיךְ שׂוֹרֵק, כֻּלֹּה זֶרַע אֱמֶת; וְאֵיךְ נֶהְפַּכְתְּ לִי, סוּרֵי הַגֶּפֶן נָכְרִיָּה"). אביו הוא אלוהים - הכורם (או בעל הכרם). השריגים-הענפים הם התלמידים והמאמינים, המצווים ומופקדים לעשות פרי, כלומר לייצר אשכולות ענבים וענבים. הדרך היחידה לעשות פרי טוב ולא "פרי באושים" (ישעיהו ה' 2: "וַיְקַו לַעֲשׂוֹת עֲנָבִים, וַיַּעַשׂ בְּאֻשִׁים."), זה להיצמד לגפן, כלומר להיות כל הזמן צמוד לדבר אלוהים ולבשורת ישו, לציית למצוות ולתורה, כפי שהוא לימד, וכפי שהוא עצמו ציית לאביו, לאלוהים. הוא מזהיר את שומעיו שכל מי שלא יעמוד בדברו, לא יציית, יגזם-יכרת מהגפן, הקשר שלו עם ישו יינתק, והוא עצמו יושלך להישרף באש. ואילו מי שיציית, ויקיים את מצוותיו, ויעמוד באהבתו, יוכל להתגבר על כל מכשול, וכל מה שיבקש בתפילה, כרצון אלוהים, יקבל. יתר-על-כן מעמדם ישתנה ממעמד עבדים למעמד של ידידים, ידידיו של ישו. המצווה המרכזית שישו ציווה היא לאהוב ולירוא את אלוהים, וכן לאהוב אחד את השני, כפי שהוא אהב את תלמידיו.
אודרה אן מקדונלד
וויל גרייבס
הסכם קיל
הסכם קיל (בנורווגית: kieltraktaten) או שְלום קיל (בנורווגית ובשוודית: Kielfreden או freden i Kiel) היה הסכם שלום, שנחתם בין הממלכה המאוחדת וממלכת שוודיה לבין דנמרק-נורווגיה, ב-14 בינואר 1814. ההסכם נועד לכלות ולסיים את ההתנגשויות בין שני הצדדים במלחמות הנפוליאוניות, בהן בריטניה ושוודיה היו חלק מהקואליציה האנטי-צרפתית השישית, ואילו דנמרק-נורווגיה הייתה שותפה לנפוליאון. הסכם זה הוביל לאיחוד השוודי נורווגי.
רקע.
בראשית מלחמות נפוליאון, ניסו דנמרק-נורווגיה וממלכת שוודיה לנטור עמדה נייטרלית, אך עד מהרה היו מעורבות בזירת הלחימה. בשנת 1805 כרת גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה ברית עם הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד והאימפריה הרוסית ויחד הכריזו מלחמה נגד צרפת הנפוליאונית. בריטניה אשר הכריזה מלחמה על נפוליאון ב-1803 שילמה סובסידיות לשוודיה. טרם הורה לצבאו לנסוג מפרובינציית פומרניה בשוודיה, ניהל גוסטב הרביעי אדולף משא ומתן שיוביל להסכמה מצד פרוסיה שלא תתקוף אותה. דנמרק נשארה נייטרלית.
רוג'ר בראון
רוג'ר ויליאם בראון (באנגלית: Roger William Brown; 22 במאי 1942 – 4 במרץ 1997) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-ABA בין השנים 1967–1975. לאורך הקריירה זכה ב-3 אליפויות ה-ABA, השתתף 4 פעמים במשחק האולסטאר, ורשם ממוצעים כוללים של 17.4 נקודות, 6.2 ריבאונדים ו-3.8 אסיסטים למשחק.
בשנת 1997 נבחר לאחד מ-35 חברי "קבוצת כל הזמנים של ה-ABA", כאחד משבעת השחקנים היחידים שנבחרו אליה פה אחד. בשנת 2013 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל.
ביוגרפיה.
בראון נולד ברובע ברוקלין שבעיר ניו יורק. לאחר לימודיו התיכוניים החל ללמוד באוניברסיטת דייטון, אך לא הורשה לשחק בקבוצת הכדורסל שלה בשל מעורבותו בסקנדל מכירת משחקים שנחשף ב-1960; בראון עצמו לא הואשם במכירת המשחקים, אך קשריו לאחראי על הסקנדל – שחקן העבר ג'ק מולינאס – הביאו להשעייתו מליגת המכללות והחרמתו על ידי ליגת ה-NBA.
בסיום לימודיו באוניברסיטת דייטון שיחק במספר ליגות חובבים בעיר דייטון, עד הקמת ליגת ה-ABA בשנת 1967, אז חתם בקבוצת אינדיאנה פייסרס. בראון היה השחקן הראשון שחתם בקבוצה בעת הקמתה, בגיל 25. ב-7 העונות הבאות שיחק בראון עבור הפייסרס, ובעונת 1974/1975, האחרונה שלו בקריירה, עבר מממפיס סאונדס ליוטה סטארס, ולקראת הפלייאוף חזר לאינדיאנה. בתקופתו בפייסרס שיתף פעולה עם חברי היכל התהילה לעתיד מל דניאלס, ג'ורג' מקגיניס וגאס ג'ונסון, וזכה עמם ב-3 אליפויות ABA. כמו כן נבחר בראון 3 פעמים לאחת מחמישיות העונה, והשתתף 4 פעמים במשחק האולסטאר.
בראון ממוקם במקום השישי בתולדות ה-ABA בדקות משחק (21,454), במקום השביעי במספר שלשות (312) ובמקום העשירי במספר נקודות (10,498) ואסיסטים (2,315) בעונה הסדירה. כמו כן מוביל בראון את כל השחקנים בתולדות פלייאוף ה-ABA במספר משחקים (110) ונקודות (2,060), ומדורג שני במספר דקות (4,030), במקום השלישי במספר אסיסטים (405) ושלשות (68), ובמקום הרביעי בריבאונדים (705).
בנובמבר 1985 הופרשה גופייתו עם המספר "35" לתקרת אולמה של אינדיאנה פייסרס, יחד עם חבריו לקבוצה דניאלס ומקגיניס.
לאחר פרישתו ממשחק יצג את המפלגה הרפובליקנית במועצת העיר אינדיאנפוליס. בשנת 1996 אובחן כסובל מסרטן המעי הגס, וכשנה לאחר מכן נפטר בראון, בגיל 54.
זיהום וירוס ניפה
זיהום נגיף הניפה הוא מחלה זיהומית הנגרמת על ידי נגיף הניפה ( נגיף RNA). הדבקה אנושית מתרחשת כתוצאה מהיחשפות למקור ישיר של זיהום, כדוגמת בעל חיים נגוע (עטלפי פירות וחזירים), צריכת מזון גולמי שנחשף להפרשות בעל חיים נגוע, והעברה בין בני אדם (אך לא בהעברה דרך האוויר). אבחנת הנגיף היא בעיקר על ידי זיהוי התסמינים של הזיהום ובדיקות מעבדה.
נכון ל־2021, זוהו בעולם כמה מאות חולים במספר התפרצויות שהתרחשו מ־1999 ועד 2018, בעיקר באזור דרום מזרח אסיה, אוסטרליה, הודו ובנגלדש. למחלה שיעור תמותה של בין 40% ל־-75%, ואין לה טיפול תרופתי או חיסון ידועים, והטיפול הרפואי בה מוגבל לטיפול תומך או חיסון סביל.
המחלה נחשבת לאיום פוטנציאלי של מגפה עולמית, במידה והוירוס יעבור שינויים שיהפכו אותו למדבק יותר בין בני אדם, ולכן נערך אחריו מעקב ומחקר.
תסמינים.
התסמינים מתחילים להופיע לאחר 5–14 ימים מחשיפה. הסימפטומים הראשונים הם חום, כאבי ראש, נמנום ואחריו בלבול ובלבול מנטלי, במקרים חמורים התסמינים יכולים להתקדם ולהגיע למצב של תרדמת תוך 24 עד 48 שעות. סיבוך פוטנציאלי קטלני שיכול להיגרם כתוצאה מהנגיף הוא דלקת המוח. מחלת הנשימה יכולה גם להיות נוכחת בשלבים המוקדמים של המחלה. אנשים בעלי הנגיף החולים במחלת הנשימה נוטים יותר מאלו ללא מחלת הנשימה להפיץ את הנגיף.
סיכונים.
במלזיה וסינגפור, נגיף הניפה נמצא אצל אלה עם קשר קרוב לחזירים נגועים. בבנגלדש ובהודו, המחלה נקשרה לצריכת גידולי תמרים גולמיים ומגע עם עטלפים.
הסיכון לחשיפה הוא גבוה עבור עובדי בית החולים המטפלים בחולים הנגועים בנגיף.
אבחנה.
יש כמה דרכים כדי לאבחן את זיהום הניפה:
מניעה.
הימנעות מנגיף הניפה קריטית מאחר שאין עדיין תרופה למחלה. את הזיהום ניתן למנוע על ידי הימנעות מחשיפה לעטלפים באזורים אנדמיים ולחזירים חולים. שתיית של ליקר מסורתי שמוכן ממי תמר מצוי שפירותיו מזוהמים בצואת עטלפי פירות נושאי הנגיף נמצא קשור להעברה של הנגיף מעטלפים לבני אדם אשר שותים את המשקה. דבר נוסף שיש להימנע ממנו הן פירות שנצרכו בחלקם על ידי עטלפים. יש להקפיד ולהימנע משימוש במים מבארות שורצות עטלפים אשר מזהמים את מי השתייה שבהם. ידוע כי עטלפים שותים מי תמרים אשר נשמרים במיכלים פתוחים ומדי פעם משתינים בו, מה שהופך אותו למזוהם בנגיף. הקשר של מחלה זו בתוך מחזור הרבייה של עטלפים הוא לא תוחקר ולכן מעקב ומודעות לגביי דברים הידועים לנו כיום כהימנעות - חשובים למניעת התפרצויות עתידיות. יש לאכוף שיטות בקרת זיהומים סטנדרטיות כדי למנוע זיהום נוזוקומי בבתי החולים. חיסון של תת-יחידה, אשר משתמש בחלבון ה-G של וירוס נרדה, הצליח להגן על הקופים במחקר מפני נגיף הויניאווירוס והניפאוירוס. החיסון התגלה כמייצר נוגדנים צולבים נגד הנגיף אך למרות הפוטנציאל השימוש בו בבני אדם טרם נחקר.
טיפול.
כרגע אין טיפול יעיל לזיהום נגיף ניפה ולכן הטיפול מוגבל לטיפול תומך. חשוב לתרגל נוהלי בקרת זיהום סטנדרטיים וטכניקה סיעודית כדי למנוע את התפשטות הזיהום מאדם לאדם. כל המקרים החשודים של זיהום ניפה וירוס צריכים להיות מבודדים.
ריבאוירין נחקרה במספר קטן של אנשים, אך היעילות שלה עדיין מוטלת בספק.. חיסונים פסיביים באמצעות נוגדן חד שבטי אנושי אשר מסמן את הגליקופרוטאין G של וירוס הניפה הוערכו במודל של פארט (ferret model) כטיפול מונע לאחר חשיפה.התרופה נגד כלוריה מלורוקין הצליחה לחסום את התפקודים הקריטיים הדרושים להבשלת נגיף ניפה, אם כי עדיין לא נצפתה תועלת קלינית. m102.4, נוגדן חד שבטי אנושי, נעשה שימוש באנשים על בסיס שימוש רחום באוסטרליה והיה בפיתוח פרה-קליני בשנת 2013.
התפרצות.
התפרצויות נגיף ניפה דווחו במלזיה, סינגפור, בנגלדש והודו. התמותה הגבוהה ביותר עקב זיהום בנגיף ניפה התרחש בנגלדש. בנגלדש, ההתפרצויות נראות בדרך כלל בעונת החורף. וירוס ניפה הופיע לראשונה במלזיה בשנת 1998 במערב מלזיה אצל מגדלי חזירים. עד אמצע 1999 דווח על למעלה מ-265 מקרים של דלקת קרום המוח האנושי, כולל 105 מקרי מוות במלזיה, ו-11 מקרים של דלקת קרום המוח או מחלות דרכי נשימה עם פטירה אחת דווחו בסינגפור. בשנת 2001 דווח על וירוס ניפה ממחוז מאהרפור, בנגלדש וסיליגורי, הודו. ההתפרצות שוב הופיעה ב-2003, 2004 ו-2005 בנאוגאון דיסטריקט, מחוז מניקאנג ', מחוז רג'ברי, מחוז פרידפור ורובע טאנגיל. [23] בבנגלדש היו גם התפרצויות בשנים שלאחר מכן.
בחודש מאי 2018 דווח על במחוז קוז'יקודה שבקרלה, הודו. 17 מקרי מוות נרשמו, כולל עובד בריאות אחד. אלה שמתו היו בעיקר ממחוזות קוז'יקודה ומלפוראם, כולל אחות בת 31, שטיפלה בחולים נגועים בווירוס. שניים מן הנגועים נרפאו לחלוטין. ב-10 ביוני 2018 הוכרז שההתפרצות רשמית נגמרה.
וירוס ניפה ב-COVID-19.