במכון יש כ־130 חוקרים, 70 צוותים מנהליים וטכניים, 100 סטודנטים לתואר שלישי ו־400 סטודנטים. איגוד הפיזיקה הארופאי (EPS), הכריז על מכון נילס בוהר כאתר היסטורי בעל חשיבות בינלאומית רבה להתפתחויות בפיזיקה ומחקר. המכון נבחר על בסיס זה: "כאן נוצר היסוד של הפיזיקה האטומית והפיזיקה המודרנית בסביבה מדעית יצירתית בהשראת נילס בוהר בשנות העשרים והשלושים".
מכון נילס בוהר בבלדמסוויב בקופנהגן שימש לא פחות מארבעה זוכי פרס נובל; נילס בוהר זכה בפרס נובל בשנת 1922 על מודל החלוץ שלו של האטום, ג'ורג' דה הוושי קיבל את פרס נובל לכימיה בשנת 1943 על עבודתו החלוצית ברפואה גרעינית, ובשנת 1975 קיבלו אגה בוהר ובן מוטלסון את פרס נובל לפיזיקה על מודל מבנה הגרעין האטומי.
רקע היסטורי.
המכון הוקם בשנת 1921, כמכון לפיזיקה תאורטית של אוניברסיטת קופנהגן, על ידי הפיזיקאי התאורטי הדני נילס בוהר, שהיה בצוות אוניברסיטת קופנהגן מאז שנת 1914, וששידל על הקמתו מאז מינויו לפרופסור בשנת 1916. במלאת 80 שנה להולדתו של נילס בוהר - 7 באוקטובר 1965 - המכון הפך רשמית למכון נילס בוהר. חלק גדול מהמימון המקורי הגיע מקרן צדקה של מבשלת קרלסברג, ומאוחר יותר מקרן רוקפלר.
במהלך שנות העשרים והשלושים של המאה העשרים, המכון היה מרכז הדיסציפלינות המתפתחות של פיזיקה אטומית ופיזיקה קוונטית. פיזיקאים מרחבי אירופה, ולעיתים גם מחוצה לה, ביקרו לעיתים קרובות במכון כדי לשוחח עם בוהר על תאוריות וגילויים חדשים. הפרשנות של קופנהגן למכניקת הקוונטים נקראת על שם העבודה שנעשתה במכון בתקופה זו.
ב־1 בינואר 1993 אוחד המכון עם המצפה האסטרונומי, מעבדת אורסטד והמכון הגיאופיזי. המכון החדש שהתקבל שמר על שמו, מכון נילס בוהר.
מדליית הכבוד.
מדליית הכבוד של מכון נילס בוהר הוקמה בשנת 2010 לציון 125 שנה להולדתו של נילס בוהר. המדליה מוענקת מדי שנה לחוקר מצטיין במיוחד הפועל ברוחו של נילס בוהר: "חוקר מצטיין במיוחד שעובד ברוחו של נילס בוהר: שיתוף פעולה בינלאומי וחילופי הידע". מדליית הכבוד של מכון נילס בוהר מכבדת אנשים אשר תורמים תרומה יוצאת דופן למחקר מדעי בתחומי הפיזיקה, אשר בנוסף לפיזיקה בסיסית, משתרעת על אסטרונומיה, גאופיזיקה, ביופיזיקה וננופיזיקה. מדליית הכבוד מוענקת לאנשים שקשורים במכון נילס בוהר בקריירה שלהם או שעבדו בשיתוף פעולה הדוק עם קבוצות מחקר במכון.
נילס בוהר היה אחד המדענים החשובים ביותר של המאה העשרים. בשנת 1913 פרסם את שלושת מאמריו המפורסמים על המודל האטומי. בניגוד לפיזיקה הקלאסית, הוא הניח שאלקטרונים יכולים לנוע רק במסלול מסוים וכי הם שחררו או ספגו קרינה כאשר הם עברו ממסלול למסלול אחר. התאוריות שלו יצרו מהפכה בפיזיקה.
המדליה עוצבה על ידי הפסל רייק ראבן (Rikke Raben) עבור מכון נילס בוהר בשנת 2010. המדליה עשויה מכסף במטבעה הדנית המלכותית / הבנק הלאומי. האיור הקדמי מורכב מדיוקן של נילס בוהר, האטום והכוכבים. האיור האחורי מעוצב בהשראת שני ציטוטים של בוהר, המחברים את השקפתו האתית של נילס בוהר על המחקר ואת האידיאל שלו לגבי עולם פתוח עם שיתוף חופשי בידע ושיתוף פעולה בינלאומי:
בחלק האחורי מופיעים שני ציטוטים "אחדות הידע" - כותרת הרצאה שניתנה על ידי בוהר באוניברסיטת קולומביה בשנת 1954. והציטוט "Nosce te ipsum" הוא לטיני (במקור תרגום מיוונית) ופירושו "דע את עצמך". ציטוט זה מקורו במימרה מדלפי ( 147 אמרות). אפוריזם שניתן על ידי פיתיה (האורקל מדלפי) וחקוקה על גבי הפורטיקו במקדש אפולו ביוון.
יחסי טובאלו–צ'ילה
יחסי טובאלו–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין טובאלו לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין טובאלו לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים, עם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין טובאלו לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-30 ביולי 1980.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בטובאלו אינם זקוקים לאשרה מראש על מנת לעשות כן (אם כי יצטרכו להנפיק אחת בשדה התעופה) והם יכולים לעשות זאת באופן חופשי למשך חודש אחד. לעומת זאת, אזרחי טובאלו שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה זקוקים לאשרה על מנת לעשות כן.
יחסי סמואה–צ'ילה
יחסי סמואה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינה העצמאית של סמואה לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינה העצמאית של סמואה לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים, עם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין סמואה לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-24 באוגוסט 1978.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בסמואה אינם זקוקים לאשרה מראש על מנת לעשות כן (אם כי יצטרכו להנפיק אחת בשדה התעופה) והם יכולים לעשות זאת באופן חופשי למשך חודש שישים ימים. לעומת זאת, אזרחי סמואה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה זקוקים לאשרה על מנת לעשות כן.
הומוסקסואליות בדת הבהאית
Baby Woman
Baby Woman הוא אלבום הבכורה של הדוגמנית נעמי קמפבל, שיצא לאור בשנת 1994. קמפבל שיתפה פעולה עם מספר מפיקים וכותבי שירים, בהם גרווין פריידי, Youth, ברוס רוברטס ו-P.M. Dawn. הסגנון המוזיקלי של האלבום הוא אר אנד בי משולב עם האוס, טריפ הופ וקאנטרי.
עם יציאת האלבום הוא זכה לביקורות מעורבות מצד מבקרי המוזיקה. האלבום נכשל מבחינה מסחרית בבריטניה, בה לא הצליח למקום גבוה יותר מהמקום ה-75 במצעד המכירות. עם זאת, האלבום נחל הצלחה גדולה ביפן ומכר כמיליון עותקים ברחבי העולם. שני שירים יצאו כסינגלים מתוך האלבום: ""Love &amp; Tears", שהגיע למקום ה-40 במצעד הסינגלים הבריטי ו"I Want to Live"".
האוניברסיטה הטכנית של דנמרק
האוניברסיטה הטכנית של דנמרק (באנגלית, The Technical University of Denmark, או בראשי תיבות, "DTU"; בדנית, Danmarks Tekniske Universitet) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בקונגנס לינגבי, 12 ק"מ צפונית לקופנהגן, דנמרק. היא הוקמה בשנת 1829 ביוזמתו של הנס כריסטיאן ארסטד כפוליטכני הראשון של דנמרק, והיא מדורגת בין מוסדות ההנדסה המובילים באירופה.
רקע היסטורי.
האוניברסיטה הטכנית נוסדה ב-5 בנובמבר 1829, כ"קולג' לטכנולוגיה מתקדמת" על ידי אחד הכוחות המניעים של היוזמה, הפיזיקאי הנס כריסטיאן ארסטד, שהיה פרופסור באוניברסיטת קופנהגן. ההשראה למוסד הייתה אקול פוליטקניק בפריז, צרפת, בה ביקר ארסטד כמדען צעיר. ארסטד היה מנהלה הראשון עד פטירתו בשנת 1851.
ביתה הראשון של המכללה היה שני מבנים בסטייסטריידה וסט פדרסטרדה במרכז קופנהגן. הם הורחבו מספר פעמים בשנת 1890. הבניינים החדשים נחנכו בסולואגט בשנת 1890 ותוכננו על ידי האדריכל יוהאן דניאל. בשנת 1903 המכללה לטכנולוגית מתקדמת החלה להורות הנדסת חשמל בנוסף להנדסת בניין, הנדסת ייצור והנדסת מכונות שכבר נלמדו במכללה. בשנות העשרים המקום שוב לא הספיק ובשנת 1929 הונחה אבן היסוד לבית ספר חדש באוסטרוולד. השלמת הבניין התעכבה בעקבות מלחמת העולם השנייה והיא לא הושלמה עד שנת 1954.
משנת 1933 נודע רשמית המוסד בשם 'האוניברסיטה הטכנית של דנמרק'. ב־1 באפריל 1994, עם הצטרפותם של 'האקדמיה הדנית להנדסה' (DIA) ו'האוניברסיטה הטכנית של דנמרק'- (DTH), שונה השם הדני לאוניברסיטה הטכנית של דנמרק, כדי לכלול את המילה אוניברסיטה, ובכך הוליד את ראשי התיבות (DTU) שבאמצעותם האוניברסיטה ידועה כיום. השם הרשמי, כולל עדיין את השם המקורי "המכון הפוליטכני, האוניברסיטה הטכנית של דנמרק".
בשנת 1960 התקבלה החלטה להעביר את המכללה לטכנולוגיה מתקדמת למתקנים חדשים בלנגבי בצפון קופנהגן. הם נחנכו ב־17 במאי 1974. ב־23 וב־24 בנובמבר 1967 אירח מרכז המחשוב האוניברסיטאי את קבוצת המחקר של ועדת המדע של נאט"ו בפגישה הראשונה של 'הנדסת תוכנה' שהוקמה לאחרונה. ב־1 בינואר 2007 מוזגה האוניברסיטה עם מכון החלל הלאומי הדני והחל מ-1 בינואר 2008: עם המכון הלאומי למשאבים ימיים.
האוניברסיטה הטכנית של דנמרק מעניקה משנת 1997, מדליית זהב כאות הוקרה וכבוד לאנשים שעשו מאמץ בולט במיוחד עבור המוסד ועבודת האוניברסיטה.
ארגון.
קמפוסים ומיתקני מחקר.
לאוניברסיטה הטכנית של דנמרק יש ארבעה קמפוסים, מעבדות מחקר ומתקני בדיקה ברחבי דנמרק ובאי גרינלנד. הקמפוס הראשי של האוניברסיטה ממוקם צפונית לקופנהגן ליד העיירה לינגבי. יותר ממאה מבנים פזורים במישור 106 דונם המחולק לארבעה רבעים, תצורה זו מתכתבת עם המספור המקובל של רביעים במערכת צירים קרטזית. הקמפוס השני ממוקם בבלרופ כעשרה ק"מ ממרכז העיר קופנהגן. הקמפוס השלישי ממוקם על חצי האי ריס בפיורד רוסקילדה, 7 ק"מ צפונית לעיירה ההיסטורית רוסקילדה ו-40 ק"מ מערבית לקופנהגן. הקמפוס הרביעי ממוקם במספר מעבדות בפרדריקסברג ובאי לינדהולם המשרתים את המחקר הוטרינאי.
בנוסף לקמפוסים, לאוניברסיטה יש מתקני מחקר ובדיקה במיקומים הבאים: מעבדות בפרדריקסברג, בהירשלס יש פעילויות מחקר בתחום הטכנולוגיה החקלאית והדייג ובו נמצא גם הנמל הביתי של ספינת המחקר השטה לאוקיינוס, באי לינדהולם יש פעילויות מחקר למחלות מידבקות. במורס יש פעילויות מחקר בתחום חיי הים באזורי החוף, בסילקבורג יש פעילויות מחקר בתחום דייג במים מתוקים, אקולוגיה וגנטיקה של האוכלוסייה. בסיסימיוט, העיר השנייה בגודלה בגרינלנד, יש פעילויות מחקר וחינוך ובאוסטרילד יש אתר בדיקה לטורבינות רוח גדולות עד 250 מטר גובה.
ניהול.
חבר הנאמנים.