בימים הראשונים לנחיתות היפניות פעלו מטוסי בעלות הברית מעל חופי הנחיתה ושיבשו אותן. בעוד שחלק מספינות התובלה נאלצו לשוב לרבאול מבלי להנחית את החיילים על החוף וחלקן טובעו, היו ספינות שהצליחו לפרוק את תכולתן. עד 21 באוגוסט נחתו בפפואה גינאה החדשה כ-10,000 חיילים יפנים ועוד כ-3,500 אנשי מטה ופועלים קוריאנים וטאיוואנים, והתכוננו לנוע לעבר ההרים בדרכם לפורט מורסבי.
קרב.
קרב קוקודה הראשון.
ההיתקלות הראשונה בין הכוחות אירעה ב-23 ביולי לאחר שכוח קטן מהגדוד הפפואני, תחת פיקודו של מייג'ור ויליאם ת'ורנטון ווטסון, נתקל בכוח יפני. הראשונים נאלצו לסגת אל מעבר לנהר קומוסי והרסו את הגשר שחצה אותו. לאחר ששמע מפקד פלוגת B, קפטן סם טמפלטון, על ההיתקלות הוא שלח מיד מחלקה נוספת כתגבורת, ואלה פתחו בחילופי אש עם היפנים מהגדה הנגדית של הנהר. הנחתים היפנים החלו לחצות את הנהר בחיפוי אש מרגמות ומקלעים והכוח האוסטרלי נאלץ לסגת. הם נסוגו מספר קילומטרים עד שהגיעו לעמדה בה הקים טמפלטון מארב בעזרת כ-60 חיילים ושני מקלעי לואיס. ביום המחרת נלכד הכוח היפני במארב ו-15 חיילים יפנים נהרגו או נפצעו, אך בשל העליונות המספרית הברורה של היפנים לא הצליחו האוסטרלים לעצור את התקדמותם ושוב נאלצו לסגת, הפעם לגבעת אויבי (Oivi), כ-14 קילומטרים מזרחית לקוקודה.
בבוקר 26 ביולי נחתו באויבי שני מטוסי תובלה ובהם 32 חיילים נוספים מהגדוד ה-39 על מנת לתגבר את שתי המחלקות במקום. המטוס הראשון נחת בסביבות השעה 15:00, ובאותה שעה ערכו היפנים מתקפה חזיתית על העמדות האוסטרליות. במשך שש השעות הבאות ערכו היפנים מתקפות חוזרות ונשנות, אך לא הצליחו להתגבר על ההתנגדות האוסטרלית. שאר התגבורת, שהתקדמה ברגל, איחרה להגיע, ובשעה 17:00 יצא טמפלטון להודיע להם על הימצאות היפנים באזור ועל מנת לבדוק את ההגנות העורפיות. הוא לא ידע בשעה זו כיתרו היפנים את הכוח שלו, וזמן קצר לאחר שעזב את מתחם ההגנה נהרג.
אף על פי שהיו מכותרים על ידי היפנים, הצליחו הכוחות האוסטרלים לפרוץ מהכיתור, בהדרכתו של מקומי מהגדוד הפפואני שהוביל אותם לכפר דניקי, שם פגשו ביום המחרת בשאר חיילי פלוגה B. מפקד הפלוגה, לוטננט קולונל ויליאם אואן, החליט לעמוד בפני היפנים בשדה התעופה של קוקודה, זאת על אף שתחת פיקודו עמדו 117 חיילים בלבד, אל מול 500 נחתים יפנים. ב-28 ביולי פרס אואן 77 מחייליו בקוקודה, וביקש תגבורת נוספת מפורט מורסבי. זמן קצר לאחר מכן הגיעו שני מטוסי תובלה שעליהם היו חיילים נוספים מהגדוד ה-39, אך לאחר שחגו מעל לשדה התעופה מספר דקות שבו לפורט מורסבי מבלי לנחות.
בשעה 02:00 ב-29 ביולי תקפו היפנים את שדה התעופה, לאחר ריכוך קצר של מרגמות ומקלעים. עם התקרבות היפנים לעמדות האוסטרליות החלו להתפתח קרבות פנים אל פנים, ובמהלכם נהרג אואן. ווטסון, שנטל את הפיקוד על הכוח, הורה על נסיגה לדניקי, רק לאחר שנפלה העמדה בה שהה, ושדה התעופה נפל בידי היפנים. לאחר שהשיגו את יעדם הראשון, ובמחיר אבדות רבות, לא רדפו היפנים אחר הכוח האוסטרלי הנסוג.
לכיבוש שדה התעופה הייתה חשיבות אסטרטגית גדולה בשל העובדה ליפנים היה כעת בסיס אספקה בשביל קוקודה, דבר שאיפשר להם להתחיל לנוע לאורך השביל לכיוון פורט מורסבי. משימת חציית השביל וכיבוש פורט מורסבי הוטלה על "כוח הימים הדרומיים" בן 10,000 החיילים. כוח זה הכיל כוחות מהדיוויזיות ה-20 וה-51 מהארמייה ה-18, בפיקודו של מייג'ור-גנרל טומיטארו הוריאי.
תגבורת אוסטרלית.
אובדן שדה התעופה בקוקודה אילץ את הפיקוד האוסטרלי לשלוח את שארית הגדוד ה-39, את הגדוד ה-49 ואת הגדוד ה-53 לחזית בדרך השביל ולא בדרך האוויר. בנוסף, נאלצו חילות האוויר של צבא ארצות הברית להצניח לחיילים האוסטרלים אספקה מהאוויר, ולא יכלו לפנות פצועים מהשטח בשל אובדן השדה.
עד השבוע הראשון של אוגוסט הגיעה לדניקי כל התגבורת שנשלחה, והעלתה את מספר הכוחות האוסטרליים ל-521 חיילים. מייג'ור אלן קמרון נטל את הפיקוד על הכוח ותכנן לתקוף את קוקודה. באותו זמן עסק בלאמי בהעברת תגבורות אוסטרליות לפורט מורסבי. הדיוויזיה השביעית עזבה את המזרח התיכון בדרכה לפפואה גינאה החדשה, החטיבה ה-18 נשלחה לתגבר את הכוחות במפרץ מילן שבדרום מזרח האי והחטיבות ה-21 וה-25 נשלחו לפורט מורסבי. החטיבה ה-21, תחת פיקודו של בריגדיר גנרל ארנולד פוטס, הייתה הראשונה להגיע ליעדה, ומיד החלה להתקדם צפונה לאורך שביל קוקודה על מנת לתגבר את כוח מרואוברה.
קרבות לאורך השביל.
קרב קוקודה השני.
קמרון תכנון לתקוף את קוקודה משלושה כיוונים שונים, ועם שחר ב-8 באוגוסט יצאו שלוש פלוגות מדניקי. מתוך השלוש רק פלוגה אחת, פלוגה A, הגיעה לכפר קוקודה ולאחר שמצאה שהוא אינו מוגן כבשה אותו. פלוגה D נתקלה בדרכה בעמדות היפניות ובמקום התפתח קרב שנמשך כל היום, בעוד היפנים מוסיפים לחזק את עמדותיהם ללא הרף. עם רדת החשיכה החלה פלוגה D לסגת. פלוגה C נפלה למארב יפני ולאחר שמפקדה נהרג ניסו החיילים לסגת אך רותקו למקומם למשך היום. רק עם רדת החשיכה הצליחה הפלוגה לסגת, אך היפנים רדפו אחריהם עד דניקי, שם המשיכו לתקוף למשך מספר שעות ושבו ופנו לקוקודה. בשעה 10:00 ב-9 באוגוסט דיווחו שליחים פפואנים לקמרון שפלוגה A כבשה את קוקודה יום קודם לכן והמתינה לתגבורת לאספקה. לאחר שיצר קשר עם פורט מורסבי נמסר לקמרון שבשל תנאי מזג האוויר לא תשלח תגבורת עד יום המחרת.
לאחר שהדף את פלוגות D ו-C, פנה הכוח היפני כנגד פלוגה A. החל בבוקר 9 באוגוסט תקפו היפנים את קוקודה, עד שבחסות החשיכה הצליחו לחדור מבעד לקווי ההגנה האוסטרלים, ופעם נוספת התפתחו קרבות פנים אל פנים שנמשכו עד בוקר המחרת. עד אחר הצהריים, 10 באוגוסט, כילו האוסטרלים את כל האספקה שלהם והתחמושת הלכה ואזלה. בשל המצב הקשה הורה מפקד הפלוגה על נסיגה מערבה בשעה 19:00, ובאור ראשון פנו לדניקי. לאחר שלא הצליחו לפרוץ מבעד לקווים היפנים בעודם סוחבים את פצועיהם, נכנסו חיילי פלוגה A לכפר נארו, ומשם שלחו מקומי לבקש עזרה מהפיקוד בדניקי. כוח קטן נשלח מדניקי, פגש בפלוגה A בנארו, והוביל אותה מסביב לקווים היפנים, דרך הכפר איסוראבה, לדניקי, לשם הגיעו ב-13 באוגוסט.
קרב איסוראבה.
ב-26 באוגוסט הורה טוריאי ל-2,500 חייליו לנוע לכיוון דניקי, ולתקוף את הכוח האוסטרלי שמנה כ-400 חיילים. לאחר זמן נתקלו היפנים בעמדות הקדמיות של כוח מרואוברה והחלו לתקוף אותן חזיתית בסיוע תותחי הרים ומרגמות. בו בזמן גילו סיירים יפנים שביל מקביל לשביל קוקודה שהוביל לדניקי אך עקף את איסוראבה, עליו הגן הגדוד ה-53. יום קודם יצא הגדוד ה-14 ממיולה (Myola) על מנת להחליף את הגדוד ה-39, ובצהרי 26 באוגוסט הגיעה אחת מפלוגותיו והתפרשה באזור איסוראבה. מכיוון שהבין המפקד החדש של כוח מראוברה, ארנולד פוטס, שהיפנים עורכים מתקפה גדולה החליט לפרוש את כל הגדוד ה-14 באיסוראבה.
הטקטיקה היפנית נותרה כפי שהייתה בקרב מלאיה - ריתוק האויב לעמדותיו באמצעות תקיפה חזיתית, בזמן שיחידות נוספות מאגפות את האויב במטרה לכתר אותו. אולם בשלב זה היו הכוחות היפנים מוגבלים בזמן, וחיפוש האגפים האוסטרלים פירושו האטה והחלשה של החיילים. לכן המשיכו היפנים במתקפה חזיתית במשך ארבעה ימים.
עם שחר 27 באוגוסט שוב ירו היפנים פצצות מרגמה ופגזים על הכוח האוסטרלי באיסוראבה, והחלו לשלוח יחידות בניסיון לפרוץ את קווי ההגנה. עם התקדמות הקרב הצליחו חלק מהיחידות לפרוץ את הקו אך הגדוד ה-14 העמיד התנגדות עיקשת ועד רדת החשיכה נסגרו הפרצות בקו ההגנה האוסטרלי. עם זאת, בשביל המקביל לשביל קוקודה נרשמה הצלחה לצד היפני, שם הם הצליחו לפרוץ את קו ההגנה בעודם הורגים את מפקד הגדוד לוטננט קולונל קנת' וורד. כתוצאה מכך נותקה התקשורת בין הפלוגות השונות של הגדוד, שנאלצו לסגת בחזרה לשביל קוקודה. מכיוון שהדרך למפקדת כוח מראוברה נפתחה בפני היפנים קרא פוטס לגדוד ה-16 להגיע לאזור כתגבורת.
ב-28 באוגוסט נמשכה הלחימה לאורך החזית והאגפים האוסטרלים. הוריאי הבין שתגבורות אוסטרליות הגיעו לאזור ועל כן החליט להפעיל שני גדודי עתודה ובכך העלה את סדרי הכוחות היפנים הלוחמים לשישה גדודים. ביום המחרת המשיך הקרב כשהיפנים שולטים בשני הרכסים המתנשאים משני צידי העמק בו התמקם הכוח האוסטרלי, וממטירים אש מרגמות ומקלעים לסיוע המתקפה החזיתית שלהם. מתחם ההגנה האוסטרלי החל לקרוס כנגד הלחץ הכבד שהפעילו עליו היפנים, ומספר פלוגות יפניות שחצו את האגפים התקרבו לעורף הגדודים ה-39 וה-14 ואיימו בכיתור. האוסטרלים נאלצו לסגת ופוטס הורה לגדודים ה-39 וה-53, שנלחמו מראשית הקרב, לשוב לפורט מורסבי.
כוח מראוברה נסוג לכפר אפוגי (Efogi),מערבית למיולה, אליו הגיע ב-5 בספטמבר. עם הגעת הכוח נוצרה בעיה חדשה: אגם יבש סמוך לכפר מיולה שימש מצבור אספקה, והנסיגה איפשרה ליפנים להתקרב למצבור ונראה היה שהוא ייפול בידם. מקארתור ובלאמי הורו לפוטס להקים עמדות ולהגן על המצבור, ולהתכונן למתקפת-נגד, אך פוטס, לאחר שהבין שהוא נמצא באזור קשה מאוד להגנה, החליט לסגת בכל זאת תוך שהוא משמיד את המצבור.
קרב גבעת החטיבה.