הדיווח של קולצ'ק לממשלה הזמנית על מצב צי הים השחור בעת שעזב אותו נועד להיות מוכן ל-13 ביוני, עד אז הספיקו עיתונים רבים בבירה כבר לראיין את קולצ'ק והוא מצידו הסביר את טענותיו וסיבותיו לעזיבת הצי. באחד הראיונות לכתבות עיתונאיות נשאל קולצ'ק מה דעתו לגבי האפשרות שדיקטטורה תעלה לשלטון במקום הממשלה הזמנית, קולצ'ק מצידו הגיב שאם תקום דיקטטורה תידרש תמיכה עממית עבורה. ב-13 ביוני העיד קולצ'ק בפני הממשלה הזמנית על פעילותו בצי הים השחור. חברי הממשלה חשדו בכוונותיו של קולצ'ק וראש המשמלה לבוב הציג את דבר הכתבה בעניין הדיקטטורה. העיתון נסגר בהוראת הממשלה אשר עם הזמן הייתה נתונה יותר ויותר להשפעתם של מעגלים סוציאליסטים. קולצ'ק, ולאחריו סמירנוב, האשימו את הממשלה בנפילת רוחם של החיילים כמו גם המשמעת שלהם. הממשלה החליטה לדחות את קביעותיה בחקירות קולצ'ק וסמירנוב עד להגעת תוצאות ועדת חקירה שנשלחה לסבסטופול.
עד להגעת תוצאות ועדת החקירה שוחרר קולצ'ק ממעצרו הזמני. כאשר הגיעו תוצאות החקירה ונקבעה חפותם של קולצ'ק וסמירנוב, הממשלה הציעה להם לשוב למשרות הפיקוד שלהם מקודם לכן אך הם סירבו בתוקף. ב-17 ביוני פגש קולצ'ק באדמירל האמריקאי ג'יימס הנרי גלנון בארמון החורף. ראש המשלחת האמריקאית ברוסיה, אליהוא רוט, הצטרף גם כן לפגישה. לפי גלנון ורוט, צי ארצות הברית תכנן מבצע פלישה אל הדרדנלים במבצע מסווג שדמה למבצע הבוספורוס הרוסי. לקולצ'ק הוצע להצטרף למבצע, והלה הסכים לכך והוזמן לארצות הברית לקחת חלק בתוכניות. בפועל לא היה מבצע מתוכנן שכזה, והרחקתו של קולצ'ק מרוסיה נועדה להרחיק מהממשלה הזמנית אויב אחד. הממשלה הזמנית מצידה, התחלפה לנוכח משבר יולי בממשלה זמנית אחרת, שבראשה עמד קרנסקי.
כאשר קולצ'ק היה ברוסיה נפגש מספר פעמים עם פעילי אופוזיציה שונים. על כך נודע לממשלה הזמנית שחשדה בקולצ'ק שינסה להוביל הפיכה צבאית נגדה. קרנסקי איבד את סבלנותו בעניין קולצ'ק כאשר הגנרל המלוכני ואסילי גורקו החל לבקר את האחרון. קולצ'ק וגורקו דנו במצב הצבא ובעמדתו של לאוור קורנילוב, שלפיהם יכול היה לעצור את התסיסה האזרחית לו רק היה לוקח לעצמו סמכויות שלטוניו דרך השתלטות על פטרוגרד. כאשר רצה קולצ'ק לבקר בביתו של גורקו הוא נעצר בידי הרשויות בהוראתו של קרנסקי והואשם בתעמולה מלוכנית ובניסיון להשיב את המלוכה. קודם למעצרו הודיע קרנסקי לקולצ'ק בטלגרף שעליו לנוע בדחיפות לארצות הברית ולדווח על הסיבות שהובילו להתעכבותו. קולצ'ק שוחרר למסעו אך לא דיווח על הסיבות שהובילו להתעכבותו לקרנסקי, בידיעה שדיווח כזה יוכל לשמש את קרנסקי בהאשמת קולצ'ק בפעילות חתרנית נגד הממשלה הזמנית ונגד המוסד השלטוני הרפובליקני.
מסעות בבריטניה, ארצות הברית, יפן, סין וסינגפור.
ב-27 ביולי עזבה משלחת ימית את פטרוגרד ועל סיפונה נשאה את קולצ'ק, סמירנוב, הקפטנים קולצ'טסקי ובזואר, לוטננט מזנטסב ושלישו של קולצ'ק, ואדים סטפאנוביץ' מקארוב, בנו של האדמירל מקארוב. עם הגעת המשלחת לברגן, ממלכת נורווגיה, קולצ'ק הסווה את שמו, כדי שפעילותו תישאר מחוץ לידיעת המודיעין הגרמני אשר פעל בשלוחות בנורווגיה. מברגן המשיכה המשלחת אל הממלכה המאוחדת. קולצ'ק ושאר חברי המשלחת שהו בבריטניה במשך שבועיים ובמהלכן הוצגו בפניהם מטעם הצי הבריטי צוללות, טקטיקות ימיות נגד צוללות, ומפעלי ייצור עבור מאמץ המלחמה. קולצ'ק זכה לאמון מצד ההנהגה הצבאית הבריטית, שהציגה לו בין לבין מספר תוכניות למבצעים מסווגים. בעת שהותו בלונדון פגש קולצ'ק בשגריר הרוסי קונסטנטין דימיטרייביץ' נאבוקוב כמו גם בלורד הראשון של האדמירליות, ג'ון ג'ליקו.
ב-10 באוגוסט עזבה המשלחת את גלאזגו על גבי הסיירת גלונססטר והגיעה לחופי ארצות הברית ב-28 באוגוסט. עם הגעתו לאמריקה התברר לקולצ'ק כי מבצע הדרדנלים המיועד של הצי האמריקאי היה מופרך. מעתה והלאה הבין קולצ'ק כי למשלחת אופי דיפלומטי-צבאי בלבד ואין היא בעלת השפעה על המתרחש בחזית. קולצ'ק שהה בארצות הברית במשך חודשיים, במהלכן הוא פגש בדיפלומטים רוסים שונים כגון השגריר בוריס אלכסנדרוביץ' בקמטף, מדינאים אמריקאים כגון מזכיר המדינה האמריקאי, רוברט לנסינג, מזכיר המלחמה האמריקאי, ניוטון בייקר, מזכיר הצי, ג'וזפוס דניאלס וב-16 באוקטובר פגש קולצ'ק גם בנשיא וודרו וילסון. קולצ'ק, בהצעת חבריו למשלחת, עבד כיועץ עבור סטודנטים אמריקאים בנושאי מוקשים באקדמיה הימית האמריקאית. קולצ'ק התקבל כאורח מיוחד של הצי האמריקאי ובמשך עשרה ימים לקח חלק בפיקוד על ספינת הדגל 'פנסילבניה'. לנוכח נפילת התוכנית המקורית של המשלחת - להיות מעורבת בתכנון מבצע הדרדנלים שהתברר כמופרך, נעה המשלחת למפרץ סן פרנסיסקו כדי לשוב לרוסיה דרך האוקיינוס השקט. ב-12 באוקטובר עלו חברי המשלחת על אוניית הקיטור היפנית 'קריו-מארו' שהשיטה אותם באוקיינוס השקט לעבר ולדיווסטוק. בעת שהותם על האונייה נודע לחברי המשלחת על עליית הבולשביקים לשלטון ברוסיה דרך מהפכת אוקטובר ועל פרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה לנוכח התקוממות של פלגים שונים ולא מאוחדים נגד הבולשביקים.
לאחר מסע בן שבועיים הגיעה המשלחת על אוניית הקיטור לעיר היפנית יוקוהמה. במכתב לרעייתו סופיה כתב קולצ'ק כי בכוונתו לשוב לחזית ולהילחם בצבא הגרמני. בעת שהותו של קולצ'ק ביוקוהמה ניתן לו דיווח מפורט על ההשתלטות הבולשביקית בפטרוגרד ומוסקבה ועל תחילת המשא ומתן בין רוסיה הסובייטית לבין הקיסרות הגרמנית בברסט ליטובסק. קולצ'ק כתב: קולצ'ק לא הכיר בממשל הסובייטי החדש וראה בו האחראי לנפילתה של רוסיה לכדי מלחמת אחים. קולצ'ק על כן שינה את תוכניתו וקבע כי יפעל להילחם, בכל דרך אפשרית, לצד מדינות ההסכמה נגד מעצמות המרכז.
קולצ'ק העניק לפקודיו במשלחת חופש פעולה מוחלט והודיע לממשלת בריטניה בראשות דייוויד לויד ג'ורג' על כך שהוא מסרב לקבל כל הסכם שלום רוסי-גרמני שיקבעו הבולשביקים. קולצ'ק פנה לתמיכה מצידם הבריטים שכן האמין כי השיג את אמונם לאחר הביקור. שר החוץ הבריטי, ארתור ג'יימס בלפור, קרא להתייחסות ממשלתו לפנייתו של קולצ'ק ובהמשך וידא שהאחרון נקרא לשגרירות הבריטית ביפן. ב-30 בדצמבר 1917 נודע לקולצ'ק על מינויו לשירות האימפריה הבריטית במערכה במסופוטמיה. בתחילת 1918 תוכננה תנועתו של קולצ'ק למסופוטמיה דרך סין וסינגפור. בלונדון נקבעה אסטרטגיה צבאית שקראה לשליחת משלחת צבאית מבגדאד אל הקווקז, כדי להיאבק בעות'מאנים ולתמוך בכוחות האנטי-בולשביקים ברוסיה. כאשר קרסה רוסיה למלחמת אזרחים כבש צבא האסלאם העות'מאני את באקו, מהלך שעורר בהנהגה הבריטית חששות מפני תנועה עות'מאנית דרך פרס לאיים על הודו הבריטית, שהייתה למושבת הכתר של האימפריה הבריטית.
תוכניתו של קולצ'ק לשרת את הבריטים במסופוטמיה שונתה כאשר דיפלומטים רוסים אנטי-בולשביקים לחצו על הבריטים שיתמכו בהעברתו של קולצ'ק אל המזרח הרחוק הרוסי, איפה שיוכל לפקד על מיליציה צבאית שתפעל נגד הבולשביקים. במרץ 1918, עם הגעתו של קולצ'ק לסינגפור, קיבל הודעה דחופה מהבריטים לשוב לשאנגחאי בסין ומשם למנצ'וריה וסיביר. ראשית שב קולצ'ק לשאנגחאי, איפה שבאופן רשמי סיים את שירותו עבור בריטניה. את הנתונים על משימתו במנצ'וריה וסיביר קיבל קולצ'ק מהקונסול הרוסי ניקולאי אלכסנדרוביץ' קודאשב. בדרכו של קולצ'ק לקודאשב שבבייג'ינג פגש גם ביו"ר הבנק הרוסי-אסייתי. קודאשב סיפר לקולצ'ק גם על תחילת ההתארגנות של הכוחות האנטי-בולשביקים ברוסיה שכונו באופן מכליל "התנועה הלבנה", בהם היו צבאות המתנדבים בראשות אלכסייב וקורנילוב שפעלו בדרום רוסיה. על קולצ'ק הוטלה מידי הבריטים המשימה לאחד את תנועות האופוזיציה השונות לבולשביקים, שהתארגנו באופן כאותי בסיביר.
בהגעתו של קולצ'ק לחרבין החל בארגון מיליציה אנטי-בולבשיקית לקראת חציית הגבול לסיביר. העיר הייתה לליבה של מסילת הברזל המזרח-סינית. קולצ'ק פגש לפני כן במנהל מסילת הברזל בבייג'ינג, דימיטרי לאוניידוביץ' חורבט, שהבטיח לשמור על המסילה כנכס של הצבא הלבן. ב-10 במאי, בפגישה עם היזמים השותפים של הרכבת, חורבט הציג את קולצ'ק כמפקח הצבאי העליון שלה. הפעילות של הכוחות הרוסים הלבנים לאורכי מסילת הברזל נעשתה בשיתוף פעולה מדיני עם איל המלחמה הסיני, ג'אנג דזוו-לין, שהנהיג סיעה במאבק השלטוני הפנימי בסין (ראו תקופת המצביאים). קולצ'ק תכנן פלישה צבאית לתוך סיביר בעזרת מוצבי המסילה הרוסים והעריך שעבורה ידרשו לו 17,000 איש. הפלישה תוכננה להתנהל באופן מפוצל, עם כוח אחד הפונה לפרימוריה וכוח שני פונה לעבר הבאיקל.
קולצ'ק סירב באותה העת להצעת השגרירות הרוסית בארצות הברית להשתתף בוועידת מנהיגים רוסים גולים. ב-11 במאי, עם הגעתו לרבין, הבטיח קולצ'ק לעיתונאים לשמר סדר וביטחון בעיר. הוסדרו יחידות צבאיות בסך 17,000 איש שתוכננו לפעול עבור הפלישה. מתוכם 5,000 איש פעלו תחת פיקודו הישיר של ההטמאן, גריגורי מיכאילוביץ' סמיונוב, שבפועל פעל בחסות יפנית, שהתערבו נגד הבולשביקים לצד שאר מדינות ההסכמה. קולצ'ק כאמור תכנן פלישה לוולדיווסטוק גדרך נהר סונג-חווה, תוכניות אלו הקשו על יחסיו עם היפנים שניסו גם כן להשתלט על העיר. היפנים נקטו במדיניות עוינת לקולצ'ק שהתבטאה בין לבין באי ההיענות של סמיונוב לדרישותיו של קולצ'ק ופעילותו באיל מלחמה עצמאי משאר הצבא הלבן לאורכה של המלחמה. לאחר התכתשות צבאית משנית של מגויסי קולצ'ק ומוצבים יפנים על גדות המסילה המזרח-סינית, קולצ'ק החליט לנסוע פעם נוספת ליפן כדי להסדיר את המשבר מול ההנהגה הצבאית היפנית.