יאן ציקר (בסלובקית: Ján Cikker; 29 ביולי 1911 - 21 בדצמבר 1989) היה מלחין סלובקי, מראשי התומכים במוזיקה קלאסית מודרנית של מלחינים סלובקים. הוא קיבל את התואר "אמן לאומי" בסלובקיה, את פרס הרדר לשנת 1966 ואת פרס המוזיקה הבינלאומי של אונסק"ו לשנת 1979.
חייו.
ציקר נולד בבאנסקה ביסטריצה, לשעבר באוסטרו-הונגריה, כיום בסלובקיה. מוריו הראשונים למוזיקה היו אמו, מריה פסוטקובה, וויליאם פיגוש-ביסטרי. לאחר סיום בית הספר התיכון בבאנסקה-ביסטריצה למד ציקר הלחנה, ניצוח ועוגב בקונסרבטוריון של פראג, משנת 1930 עד 1935. ב-1935–1936 השתלם בכיתות ההמשך של הקונסרבטוריון, כתלמידו של ויטייצלב נובאק. בהמשך עבר לווינה, שם למד אצל פליקס ויינגרטנר בשנים 1936–1937.
בין 1939 ל-1949, לימד ציקר בקונסרבטוריון של ברטיסלבה. במקביל היה יועץ רפרטואר ללהקת האופרה של התיאטרון הסלובקי הלאומי, תפקיד בו כיהן מ-1945 עד 1948. הוא נאלץ לפרוש ממשרתו זו לאחר ההשתלטות הקומוניסטית על צ'כוסלובקיה ב-1948. לבוף, עבד כפרופסור להלחנה באקדמיה לאמנויות הבמה של ברטיסלבה, שם היו בין תלמידיו מלחינים סלובקים רבים.
ציקר מת בברטיסלבה, שם נקרא מוזיאון על שמו.
מאפיינים.
סגנונו המובהק מאופיין בעושר טיפוסי של ניגודים בהלכי-רוח ובמאפיינים (מחול, ביטוי רגשי ולירי), ובדגש על תנהלות אנושית ואתית. יצירותיו הראשונות היו ברובן אינסטרומנטליות ומשנות ה-50' של המאה ה-20 הוסיף גם יצירות אופראיות.
דבר ראשון (אתר אינטרנט)
השירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים בגרמניה
רשימת השירים הנמכרים ביותר בגרמניה היא רשימה בה נכללים השירים והסינגלים הנמכרים ביותר בגרמניה. השירים שמופיעים להלן זכו לתארים מטעם איגוד תעשיית ההקלטות הגרמני (Bundesverband Musikindustrie). נכון למאי 2019, השיר הנמכר ביותר בגרמניה הוא "Candle in the Wind 1997" של אלטון ג'ון.
כמו כן, שוק המוזיקה בגרמניה הוא השלישי בגודלו בכל העולם, והשני בגודלו באירופה.
גדעון בוהק
גדעון בוהק (נולד בשנת 1961) הוא חוקר של מיסטיקה יהודית ומאגיה יהודית בעת העתיקה ובימי הביניים וכן ושל ספרות יהודית מתקופת בית שני, פרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
גדעון בוהק למד לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים בין השנים 1984–1987. לאחר מכן, השלים דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון בשנת 1994. בין השנים 1994–1998 שימש כעמית פוסט-דוקטורט באוניברסיטת מישיגן והחל משנת 1997 הוא מרצה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2007 התמנה בוהק לפרופסור חבר וב-2013 מונה לפרופסור מן המניין. במהלך השנים באוניברסיטת תל אביב שימש כראש התוכנית ללימודי דתות וכראש החוג ללימודי התרבות העברית. הוא מרצה גם בחוג לפילוסופיה יהודית וגם בחוג למדעי הדתות.
תחומי מחקר.
מחקריו של בוהק עוסקים במאגיה ומאגיה יהודית, קבלה מעשית, מיסטיקה יהודית, גניזת קהיר, ספרות ההיכלות, תולדות ישו וספרות יהודית מתקופת הבית השני.
עובדת מין
עובדת מין או עובד מין הוא אדם העובד או מועסק בענף שירותי המין. המונח משמש לתיאור הנשים (שהן רוב העובדות בתחום) והגברים, שעוסקים בכל אחד מתחומי שירותי המין, כולל אלה המספקים שירותים מיניים ישירים, עקיפים ולעיתים גם את הניהול של שירותים כאלה. חלק מעובדי המין מקבלים תשלום עבור פעילות מינית או התנהגות מינית מפורשת. סוגי עבודת המין כוללים, בין היתר, זנות רחוב, זנות בית (שירותי ליווי, בתי בושת, זנות במכוני עיסוי, בר או בקזינו), עיסוי אירוטי, שיחות ארוטיות, חשפנות, ריקוד חיק, חדרי צ'אט , טיפול מיני, סרטים פורנוגרפיים, בורלסקה מודרנית וחדרי הצצה .
יש המעדיפים את המונח "עובדת מין" כי הוא מדגיש את העבודה המתבצעת וההשלכות הכלכליות של סוג זה של עבודה על נשים, והביטוי לא מעלה את הסטיגמה הקשורה למילה "זונה", מאפשר גם לעובדים נוספים בשירותי המין להיות מיוצגים ומסייע לכך שנשים, שהן למעשה זונות, לא יהיו מבודדות עם הקונוטציות השליליות של זנות. יש הטוענים כי מי שמעדיפים את המונח "עבודת מין", רוצים להפריד את עיסוקן מאישיותן - תיאור של מישהו כעובד מין מכיר בכך שלפרט יש היבטים רבים ושונים, ואינו מוגדר בהכרח על פי תפקידו.
בגלל הסוכנות האישית הקשורה למונח, "עבודת מין" מתייחסת בדרך כלל לעסקאות מין מרצון, ולא לסחר בבני אדם ולעסקאות מיניות אחרות כפויות או ללא הסכמה.
יש המרחיבים את המושג לכלול גם מקומות עבודה בענף שירותי המין, אשר פחות מערבים ישירות את מיניות העובד, כגון מפיקים ובמאים של סרטים פורנוגרפיים, יצרנים ומוכרים של צעצועי מין, מנהלים במועדוני ריקודים אקזוטיים, סרסורים, שומרי סף וכו'. לכן, על אף שהמונח "עובדת מין" הוא ביטוי נרדף או לשון נקייה עבור המילה "זונה", הוא לעיתים גם מונח רחב יותר.
אטימולוגיה.
בשנת 1978 קרול לי , עובדת מין ואקטיביסטית, טבעה את המונח "sex worker" (בעברית: עובד/ת מין). היא נאבקה בתנועה האנטי-פורנוגרפית בכך שטבעה מונח ששיקף את העבודה הגלומה במתן שירותי מין וההשלכות הכלכליות שלה. המונח נכנס לשימוש פופולרי בשנות ה-90 לאחר הופעת האנתולוגיה "עבודת מין: מאמרים מאת נשים בתעשיית המין" (באנגלית: "Sex Work: Writings By Women In The Sex Industry") ב-1987 ארגונים וקבוצות שנוצרו בשנות ה-70 וה-80 שפעלו למען החופש המיני של נשים ולמען זכויות עובדות מין אימצו את המושג, ובתוך התנועה הפמיניסטית נוצר קרע שנמשך עד היום, בין התומכות במניעת זנות, הוצאתה מהחוק והפללת הלקוחות לבין אחרות שפועלות למען קבלת עבודת המין ולמען זכויות לעובדות מין.
המונח "sex worker" הופיע בעיתונות עוד לפני 1978. המונח הופיע בניו יורק טיימס במאמר סקירה על המחזמר "Ain't Supposed to Die a Natural Death" ב-1971. במהדורה החמישית של מדריך הסגנון של הניו יורק טיימס מודפסת הנחיה לעיתונאים להעדיף את המושג "זונות" כאשר מדובר בנשים שעוסקות בזנות, על פני המונח "עובדות מין" המעורפל לטענתם. עם זאת, העיתון אינו שולל שימוש במושג והמונח ממשיך להופיע בכתבותיו.
בעברית, השימוש ב"עובדת מין" הופיע לראשונה בראיון שנתנה ליעד חוסיין קנטרוביץ לעיתון הארץ והפך נפוץ עם עלייתו של דף הפייסבוק When She Works ב-2016 .
מאפיינים.
עבודת מין אינה מוגבלת למגדר או לנטייה מינית מסוימים, והתשלום עבור שירותי מין או מוצרי מין יכול להיות כסף או מתנות אחרות. עבודת מין כוללת צורות שונות של זנות, חשפנות, השתתפות בפורנוגרפיה, סקס בטלפון או באינטרנט או כל מתן שירותים מיניים למטרות רווח כספי או חומרי. לכל תחום השלכות שונות, הן כלכליות, הן משפטיות והן באופי הסיכונים של עובדי המין בעיסוקיהם. עובדי מין יכולים לפעול באופן עצמאי, לעבוד בחברה או בתאגיד או כחלק מבית בושת. העבודה נעשית מבחירה חופשית של העובד או בכפייה.
אנשים פונים לעבודת מין מסיבות מגוונות החל מהישרדות, חובות, תלות בסמים, כפייה, קשר חברתי או רצון לעושר ולניידות חברתית. העצמה מינית היא עוד סיבה אפשרית לעיסוק בעבודת מין. מחקר קנדי אחד מצא כי רבע מעובדי המין שרואיינו החלו בעבודת מין משום שמצאו אותה "מושכת". הגמישות בשעות העבודה והיכולת לבחור את קהל היעד עשויות גם לתרום לסוד הקסם של עבודת מין בהשוואה לעבודות שירות אחרות. עבודת מין עשויה גם להיות דרך לממן התמכרות, בין אם היא קדמה לכניסה לתעשיית המין או שהעבודה בתעשיית המין הובילה לשימוש בחומרים ממכרים. במקרים מסוימים, עבודת המין קשורה לתיירות.
אנשים טרנסג'נדרים נוטים יותר מאשר כלל האוכלוסייה לעסוק בעבודת מין, בעיקר נשים טרנסג'נדריות לא לבנות. במחקר שנערך בקרב עובדות מין הודיות נמצא כי רובן בעלות רקע של אנאלפביתיות ומעמד חברתי נמוך.
מחקרים רבים נאבקים על מנת לקבל מידע דמוגרפי על שכיחות עבודת המין, שכן במדינות רבות יש חוקים האוסרים זנות או עבודת מין אחרת. גם סחר במין , או עבודת מין בכפייה, קשה לכמת בגלל אופיים המחתרתי והסמוי. בנוסף, מציאת מדגם מייצג של עובדי מין בעיר מסוימת יכולה להיות כמעט בלתי אפשרית משום שגודל האוכלוסייה עצמה אינו ידוע. שמירה על הפרטיות והסודיות במחקר קשה גם משום שעובדי מין רבים עלולים לעמוד בפני תביעות והשלכות אחרות, אם זהותם תתגלה.
בעוד המאפיינים הדמוגרפיים של עובדי מין משתנים לפי אזור, כמה מחקרים ניסו להעריך את הרכב קהילות עובדות המין במקומות שונים. לדוגמה, מחקר אחד על עבודת מין בטיחואנה, מקסיקו מצא כי רוב עובדי המין הן נשים צעירות הטרוסקסואליות. רבים מהמחקרים הללו מנסים להשתמש בדגימות קטנות יותר של עובדי מין וסרסורים כדי לסקור אוכלוסיות גדולות יותר של עובדות מין. דו"ח אחד על סחר המין הלא חוקי בארצות הברית השתמש בנתונים ידועים על סמים בלתי חוקיים וסחר בנשק וראיונות עם עובדי מין וסרסורים כדי להסיק מסקנות לגבי מספר עובדי המין בשמונה ערים אמריקניות. עם זאת, מחקרים בשיטה הזו נתקלים בביקורת על כך שהדגש בהם הוא על פעילות של סרסורים ולא אלה של עובדי המין עצמם ולא ניתן להעריך כראוי ולהפריד בין עבודת מין חופשית לבין עבודה כתוצאה מסחר בבני אדם וכפייה.
סכנות.