גביע רוסיה 1994/1995 היא העונה השלישית של טורניר הגביע הרוסי בכדורגל שנערך ממאי 1994 ועד יוני 1995. בטורניר השתתפו קבוצות ליגת העל הרוסית בכדורגל, קבוצות מליגת המשנה הרוסית ומהליגה הרוסית השנייה.
גמר הטורניר נערך באצטדיון לוז'ניקי שבמוסקבה ובמסגרתו דינמו מוסקבה זכתה בגביע לראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה על רוטור וולגוגרד בגמר שהוכרע בפנדלים בתוצאה 8:7, לאחר שהמשחק הסתיים בשוויון מאופס. היה זה לגביע השביעי שלה מאז הקמתה ולגביע רוסיה הראשון שלה.
גמר.
משחק הגמר.
משחק הגמר נערך באצטדיון לוז'ניקי שבמוסקבה.
המשחק לא לווה באירועים מיוחדים והסתיים בשווי מאופס לאחר הזמן החוקי. בתוספת הזמן, בדקה ה-115', השופט שרק לבעיטת עונשין לטובת רוטור. אך השחקן אולג ורטניקוב שנבחר לבעוט פספס את הבעיטה והמשחק עבר להכרעה בבעיטות עונשין.
לאחר 16 בעיטות עונשין, דינמו זכתה בגביע אחרי 8 שערים לעומת 7 שערים של רוטור.
על פי החלטת הנהלת האצטדיון וראשי איגוד הכדורגל הרוסי כל ההכנסות ממשחק הכדורגל הועברו לנפגעי רעידת אדמה שהתרחש בסחלין.
ד&quot;ר אברהם וולפנזון
הלגיון השני טריאנה
מיטסוקה Galue
מיטסוקה Galue (באנגלית: Mitsuoka Galue) היא מכונית סלון מפוארת, 4 דלתות, בסגנון רטרו אשר יוצרה על ידי יצרנית המכוניות היפנית "Mitsuoka Motor Co., Ltd" בין השנים 1996–2014.
מיטסוקה Galue.
דגם ה"מיטסוקה Galue" התבסס חיצונית, על דגם "Bentley R Type" אשר יוצר בין השנים 1952–1955, על ידי יצרנית מכוניות הפאר בנטלי.
דגמי סדרת "Galue I" התבססו על דגם "Nissan Crew".
דגמי סדרת "Galue II" התבססו על דגם "Nissan Cedric" ודגם "Nissan Gloria".
דגמי סדרת "Galue III" התבססו על דגם "Nissan Fuga".
דגמי הקבריולה, אשר יוצרו משנת 2007, התבססו בחלקם על פורד מוסטנג.
דגמי סדרת "Galue 204" התבססו על דגם "Toyota Corolla Axio" ודגם "Bentley Eight".
יחסי אוקראינה–ליטא
יחסי אוקראינה–ליטא הם יחסי החוץ בין ליטא לבין אוקראינה.
היסטוריה.
בין השנים 1569–1795 פולין וליטא יצרו את האיחוד הפולני-ליטאי אשר כלל חלקים גדולים מאוקראינה המודרנית. לפני 1918 שתי המדינות היו חלק מן האימפריה הרוסית, ועד 1991 הן היו חלק מברית המועצות.
בנובמבר 2009 חתמו שתי המדינות על מספר הסכמים, הכוללים הכרה הדדית באוניברסיטאות ושיתוף פעולה בתחום שימור המורשת התרבותית. בנוסף, ליטא הבטיחה סיוע לאוקראינה בקבלתה לאיחוד האירופי.
בשנת 2014, הביע נשיא ליטא דליה גריבאוסקאיטה תמיכה באוקראינה בעקבות המשבר האוקראיני. בינואר 2015, ביקשה ליטא ממועצת הביטחון של האו"ם לכנס ועידה דחופה, בשל הסכסוך המתמשך במזרח אוקראינה. מאוחר יותר, ויטאוטס לאנדסברגיס הצהיר כי הוא מאמין כי הסכם מינסק יתברר כ"יותר גרוע מהסכם מינכן".
כיום, כ-44,000 אוקראינים חיים בליטא, ואילו כ-11,000 ליטאים חיים באוקראינה.
יחסים דיפלומטיים.
אוקראינה מחזיקה בליטא שגרירות בווילנא, ו-2 קונסוליות בקובנה, וקלייפדה. מאידך, ליטא מחזיקה באוקראינה שגרירות בקייב ו-9 קונסוליות בבילה צרקווה, דנייפרופטרובסק, איוואנו-פרנקיבסק, חרקוב, חרסון, לבוב, אודסה, אוז'הורוד, וז'יטומיר.
ראסל ברקלי
ראסל א. ברקלי (באנגלית: Russell A. Barkley; נולד ב-27 בדצמבר 1949) הוא פסיכולוג קליני אמריקאי, ופרופסור לפסיכיאטריה באוניברסיטה הרפואית של דרום קרוליינה. חיבר מספר ספרים בולטים על הפרעת קשב וריכוז.
בארקלי חוקר מ-1973, והוא מוסמך כפסיכולוג מאז 1977. הוא מהחוקרים הבולטים בתחום הפרעת קשב והיפראקטיביות (ADHD) והקדיש את מרבית הקריירה המדעית שלו כדי ללמוד את התחום, ובעיות הקשורות בו כמו הפרעת התרסה התנגדות. בין השאר, בארקלי תיאר תת-אבחנה בהפרעת קשב בשם קצב קוגניטיבי איטי (SCT, המכונה גם CDD).
בלדור
בלדור (נקרא גם בלזור או פלדור; שם מדעי: "Semecarpus anacardium") הוא צמח רפואי הנודע בעיקר בסגולותיו כמחזק זיכרון, שימוש בצמח זה נעשה בעיקר ברפואת ימי הביניים. מקורו בהודו בהרי ההימלאיה.
ישנם כמה השערות בדבר זיהוי הצמח, ממקורות שונים עולה שצמח זה רעיל ומסוכן לבריאות.
בספרות התורנית נפוצה האימרה כלומר עדיף לחזור על הלימוד ולא להזדקק לצמח מסוכן זה.
רקע.
על פי תיאורית ארבע הליחות, כח הזיכרון נפגע כתוצאה מקרירות במוח, וכדי לשפרו יש לאכול מאכלים הגורמים לחום, רופאים רבים הציעו שימוש בצמח זה כמרפא ומחזק זיכרון.
שימוש בצמח כתרופה, נזכר לראשונה במאה השישית בכתבי אלכסנדר מטרלאס. הרופא הערבי חנין אבן יצחק יחס תרופה זו לקלאודיוס גלנוס, עמנואל לעף ייחס את גילוי הצמח לשלמה המלך.
הצמח מובא במאה השביעית על ידי הרופא היווני פאול מאגינה, ובספרות הרפואה האיסלאמית על ידי הרופאים אבן-מסואיה (980), אבן-סאהל (869), אל-ראזי, אבן אלגזאר (980), ואבן סינא (1037).
בספרות היהודית הצמח הובא לראשונה בספרו של אסף הרופא (כתרופה לכאב לב), וכסגולה לזכירה בספרים של ר' משה נרבוני, מאיר אבן אלדבי (נכד הרא"ש), יהודה אריה ממודנה ועוד. הרב חיים ויטל מביא מרשם "לפתיחת לב", הנקרא 'בלדור קטן'. כמו כן הרב דוד די סילוה מביא מתכון מפורט איך מכינים בלדור.
שימוש.
שימוש בבדלדור כרוך בסכנה שכן צמח זה רעיל, ההיסטוריון הפרסי אחמד אל-בלאד'רי מת כתוצאה מאכילת צמח זה, ומכאן נובע כינויו "אל-בלאדרי".
שימוש בצמח זה מובא גם בזוהר חדש שם מסופר שהתנא חזקיה מצא אנשים שבמשך כל השבוע מתבודדים במערות ועוסקים בתורה, לשאלתו ממה הם מתפרנסים אמרו לו: .
האגדה מספרת על הרמב"ם שהיה קשה הבנה ובזכות אכילת בלדור זכה לחכמה:
לפי הרב חיים ויטאל חכמי צרפת נהגו לתת לתלמידיהם כל בוקר 'בלדור'. ר' יוסף מולכו העיד על אחד שאכל את צמח מבלאדור. בנוסף אכילת הצמח יוחסה לרבנים שונים מהם, החיד"א הרב חיים סתהון והרב יעקב קצין. גם בקרב יהודי תימן קיימת מסורת עממית לצמח זה, בעיקר השתמשו בצמח זה בתוספת דבש לתלמידים קשי הבנה.
הפתגם.
הפתגם הידוע "חזור חזור ואל תצטרך לבלדור" הופיע לראשונה בספר הפליאה בנוסח שונה מעט: "חזור חזור יפה מבלאזור". טוביה הרופא ייחס בטעות אמרה זו לחז"ל, הפתגם מובא גם בפירושו לאבות של הרב יצחק אברבנאל, ובספרים נוספים הנוסח הרווח שבידנו הוא הנוסח שכתב ר' יהודה אריה ממודינה "הדור הדור ואל תצטרך לבלדור".
יש שכתבו שכוונת המשפט אחרת, תחזור ואל תצטרך לבלוז"ר - שיטת הלימוד מסובכת הכלולה בשיטת החילוקים, אך פירוש זה מופרך מכיוון שאמירה זו פורסמה עוד לפני שיטת החילוקים.
זיהוי.
אנאקרדי.
רבים זיהו אותו עם אגוז משפחת האלתיים הדומה במקצת לאגוז הקשיו, הפרי הנקרא בערבית אנאקרדי ( ) בהם הרופא הערבי אבן-סינא, טוביה הרופא, הרב חיים ויטאל, ספר הברית, הרב ישראל ליפשיץ, ועמנואל לעף. הערוך המאירי ובספר צרי הגוף ואליעזר בן-יהודה
מאיר בניהו מציין שכך גם מסורת בידי חכמי ספרד שפרי זה הוא החלתית המבוארת במשנה.
חלתית.
רש"י פירש את המילה חלתית- לזרא, כלומר צמח הבלאדור, הרא"ש ורבינו ירוחם כתבו במפורש שחלתית הוא הבלאזור. הפרי חדש סבור שדרך השימוש בו לזכירה על ידי האכלת תרנגולת חלתית, ובני אדם אוכלים את התרנגולת.
קפה.
הרב יעקב צהלון מזהה את הבלדור עם פולי הקפה,
המלבי"ם דחה פירוש זה, שהרי הקפה אינו חריף.
וו דזה
הוו דזה (בסינית מסורתית: 大禹, בסינית מפושטת: 吳子, בפין-יין: Wúzǐ, ווּ דְזְה) היא יצירה סינית קלאסית על אסטרטגיה צבאית, המיוחסת לווּ צִ'י. היא נחשבת לאחת משבע הקלאסיקות הצבאיות.
מסופר כי היו שני ספרים על אמנות המלחמה מאת ווּ צִ'י, אך אחד מהם אבד, ולפיכך נותר רק הוו דזה כמייצג את הגותו הצבאית של ווּ צִ'י. המהדורה המוקדמת ביותר של הוו דזה ששרדה לימינו היא מימי שושלת סונג (960-1297 לספירה), ובשל העותקים המועטים, אין הסכמה בין החוקרים באשר לתאריך האחרון בו נעשו עריכות ביצירה. אולם לב היצירה מתוארך רשמית כיצירה מתקופת חייו של ווּ צִ'י (381-440 לפנה"ס), באמצע תקופת המדינות הלוחמות. התייחסויות היסטוריות מעלות כי הוו דזה היה מפורסם ופופולרי מאוד גם בתקופת המדינות הלוחמות, וגם בתקופת שושלת האן. בנוסף ללימודי האסטרטגיה והטקטיקה ולפילוסופיה של המלחמה, הוו דזה מקדיש גם תשומת לב רבה להישג הלוגיסטי של מוכנות למלחמה.
התוכן הפילוסופי של היצירה מתבסס בעיקר על מיזוג בין קונפוציאניזם ולגאליזם. היצירה מנסה לגשר בין הדאגה ההומנית (הקונפוציאנית) לערכי המוסר ולממשל נדיב, לבין הצורך האדמיניסטרטיבי (הלגאליסטי) בשכר ועונש נוקשים וצפויים. הניסיון למזג בין ערכים קונפוציאניים ולגאליסטיים משותפת גם לכתבים צבאיים אחרים שמתוארכים באופן ברור יותר לתקופת המדינות הלוחמות.
תאוריה צבאית.
הטקסט הנוכחי של הוו דזה מתבסס על שישה חלקים, כל אחד מהם מתמקד בהיבט קריטי של ענייני הצבא: תכנון למען המדינה, הערכת הצבא, שליטה בצבא, הדאו של המצביא, תגובה לשינויים והמרצת הקצינים. על אף שכל פרק בפני עצמו פחות ממוקד מכפי שמשתמע מן הכותרות המסורתיות, הכותרות כן משקפות את הנושאים ואת היקף החומר בו מטפל הספר.
בצעירותו, בילה ווּ צִ'י שנתיים מעצבות כתלמיד של הקונפוציאניזם. לאחר מספר שנים בהן צבר ניסיון אדמיניסטרטיבי, הוא הגיע למסקנה כי כוח והכנה צבאיים הם הכרחיים לשרידותם של גמילות חסדים וצדק. ללא צבא חזק שיגן על הצדק, לשיטתו, ייעלמו הסגולות הקונפוציאניות, והרשע ישלוט בעולם. בשל הדגש הרב על חשיבותו של הצבא בשמירת החופש והזכויות האזרחיות, מציין כותבו של הוו דזה שיש לבחור מפקדים בזהירות, ועדיף לבחור אותם מבין בעלי האומץ המצטיינים באומנויות הצבא אשר גם מפגינים סגולות קונפוציאניות, ובעיקר חוכמה ושליטה עצמית..