ההקלטות הראשונות.
בשנת 1931 השתתף סקיפ באודישן שנערך בעיירה ג'קסון מיסיסיפי. האודישן נערך בחנות מוזיקה המקומית, ומטרתו הייתה לאתר זמרים ונגנים מקומיים. משנתגלה כישרונו נשלח סקיפ לאולפני חברת פאראמונט בעיר גרפטון שבוויסקונסין. באותה תקופה אולפני ההקלטות שכנו במפעלי רהיטים, ומרבית יצרני התקליטים היו בעצם יצרני רהיטים. הסיבה לכך הייתה שהגראמופון שהיה מכשיר להשמעת מוזיקה היה גם רהיט. מחזור השירים שהקליט סקיפ ג'יימס בולט בייחודו המוזיקלי גם בשל סגנונו של סקיפ ג'יימס, וגם בשל העובדה שהאוסף הוא מהביטויים הייחודיים של מוזיקת הבלוז. בין השירים שהקליט היו "I'm So Glad","Devil Got My Woman" ו "Special Rider Blues". רוב השירים סקיפ ג'יימס לווה את עצמו בגיטרה לאחר מכן הקליט מחזור נוסף כאשר בו הוא מנגן בפסנתר. מעט מאוד עותקים של התקליט הופצו. השפל הגדול שפקד את ארצות הברית הפך את התקליט למצרך נחוץ פחות עוד יותר, מה שגרם לחברת פאראמונט לגנוז את הפצת התקליט.
היעלמותו של סקיפ ג'יימס וגילויו מחדש.
מאוכזב מכך שתקליטו נגנז ומכך שהקריירה המוזיקלית שלו נקטעה נטש ג'יימס את המוזיקה וחזר לדת. הוא הפך, בעקבות אביו לאיש דת בפטיסטי. את השנים הבאות בלה בחברת אביו, בטקסס ורק בשנות הארבעים המאוחרות חזר לביתו בבטוניה שבמיסיסיפי שם שקע בחייו ולמעשה אבד מהעולם המוזיקלי.
ב-1964 אספן בלוז בשם ג'ון פאהי גילה את סקיפ ג'יימס ולקח אותו לפסטיבל הפולק של ניופורט. לרבים גילויו מחדש של סקיפ ג'יימס היה התגשמות חלום. באותו שנה חולצו מהעבר גם סן האוס ומיסיסיפי ג'ון הרט. גילויים המחודש נתן תנופה מחודשת למוזיקת הבלוז. בשנים שלאחר מכן סקיפ ג'יימס וזמרים אחרים הקליטו מספר תקליטים. בשנים אלה הקליט סקיפ ג'יימס גרסאות מחודשות לחלק משיריו הישנים (לדוגמה- Cherry Ball Blues, Hard Time Killing Floor Blues), ביצועים לשירי בלוז מפורסמים כגון Catfish Blues, וכן מספר שירים חדשים, כשהבולטים מביניהם הם Crow Jane ו-Center Blues, שנכתב על תקופת שהותו בבית חולים בוושינגטון. בהקלטות מתקופה זו ניכרת הידרדרות ביכולת הטכנית בנגינה של ג'יימס. ג'יימס חלה במחלת הסרטן וזה היה אחד ממחזורי ההקלטות האחרונים שלו.
אדום (הרים)
סלולרי
מבצע סבתא
מבצע סבתא הוא סרט קומי ישראלי מתוך רצועת "ראשון בדרמה" של ערוץ 3 משנת 1999 אשר בוים ונכתב על ידי דרור שאול.
הסרט זכה בפרס אופיר לדרמה בטלוויזיה. עם השנים הוא צבר פופולריות רבה בישראל וזכה למעמד של סרט פולחן. מעריצים רבים של הסרט זוכרים בעל פה סצינות שלמות מהסרט, ואף מבצעים תחדישים (רימייק) שלהן.
תקציר עלילה.
הסרט הוא קומדיה סאטירית שמבוססת על סיפורו האמיתי של הבמאי דרור שאול. הסרט שמתרחש בישראל, סביב שלושה אחים יתומים, יוצאי הקיבוץ הבדיוני "עסיסים": עידן מדריך בני הנעורים, בני מתקין הכבלים, ואלון, המוכר בשם "קרמבו", קצין צה"ל המפקד על יחידת מסתערבים.
סבתא חיה, סבתם של שלושת האחים, נפטרה (אחד ממשפטי המפתח בסרט הוא "סבתא חיה מתה"). הקיבוץ מסרב לטפל בענייני ההלוויה (דבורה המזכירה אומרת לקרמבו בטלפון: "הקיבוץ לא יממן חתונה או לוויה של מי שלא חי בו בשנתיים האחרונות"- תקנון חתונות ולוויות), והאחריות נופלת על הנכדים. שלושתם מבקשים לקבור אותה בקיבוץ אותו ייסדה, אך שפע אי-הבנות, אלתורים וקיצורי דרך הופכים את ההלוויה לפארסה עוקצנית על חיי הקיבוץ והביטחוניזם הישראלי.
המקורות לעלילת הסרט.
פרטים רבים בעלילת הסרט מקורם בקורות חייו של הבמאי בקיבוץ כיסופים. בפרט, לוויית הסבתא המתקיימת בקיבוץ והתנערותו של הקיבוץ ממימון הלוויה, הובלת הגופה ברכב פרטי (במהלכה מבוצעת עצירה לקניית מקרר) וארון הקבורה אשר מתפרק במהלך טקס הקבורה - מבוססים על סיפור אמיתי.
בהערות הבמאי שנוספו לסרט בגרסת ה-DVD, מספר דרור שאול, כי דמותו של "קרמבו" מבוססת על אחיו, אשר במציאות הוא האח האמצעי. האח, סא"ל (מיל.) טל שאול, היה מפקד יחידת שמשון, ראש אגף אבטחה בשירות הביטחון הכללי, וכיום מנהל מחוז ירושלים של קופת חולים מאוחדת. חלק מהסצנות בסרט צולמו בקיבוץ יקום.
ביגל
הביגל הוא כלב ציד ממשפחת ההאונדים (Hounds).
היסטוריה של הגזע.
העדות הממשית הראשונה לקיום הגזע היא משנת 1475. מקור שמו של הביגל אינו ברור, אך משערים שהוא מן המילה beag ('קטן' בשפה הקלטית) או מהמילה beuguel (קולני; הפירוש המילולי: פתוח-גרון). הביגל הוכר כגזע ב-1873, וב-1890 הוקם בבריטניה מועדון מגדלי הביגל הראשון. הגזע הגיע לאמריקה הצפונית עם המתיישבים הראשונים, ושם פותח תת-זן קטן יותר.
ייעוד הגזע.
מסורתית ביגלים משמשים לציד בלהקות או בבודדים, בעיקר של ציד קטן, כמו ארנבות ושועלים, אך גם לגישוש אחר ציד גדול כמו חזירי בר, תנים ואיילים. הביגל הוא כלב הרחה, קרי הוא צד תוך גישוש קרוב לקרקע.
כיום ביגלים משמשים כחיות מחמד, אך גם ככלבי גישוש למטרות שונות. בין התפקידים שממלאים כלבים אלה כיום ניתן למצוא גישוש אחר אדם, גישוש אחר סמים, גישוש אחר חומרים אורגניים אסורים במעברי גבול נמלי ים ונמלי אוויר ועוד.
יתרונו של הביגל על כלבי גישוש אחרים הוא בגודלו הקטן והקומפקטי המאפשר גמישות רבה בהפעלתו, בהופעתו הלא מאיימת ובאופיו הנוח.
בשל אופיו הטוב וממדיו הנוחים, הביגל פופולרי מאוד כחיית מחמד.
מבנה כללי.
הגרביים וקצה הזנב לבנים. הפרווה קצרה. ישנם כמה שילובי פרווה: טרי-קולור (חום, שחור ולבן), 2 גוונים (חום, לבן, זהוב, ג'ינג'י או שחור). שחור-לבן או לבן לגמרי הם נדירים ביותר.
אופי.
הביגל הוא גזע חברותי ונוח. בנוסף לכך, הביגל הוא זן פעלתני וערני. גזע זה קולני מאוד, תכונה שפותחה על מנת שהצייד ידע באיזה שלב של המרדף נמצאת הלהקה. בשל הקולניות והעירנות יכול לשמש ככלב שמירה. כמו האונדים רבים, עצמאי ועשוי להיות עקשן. בעל תאוות נדודים רבה.
בתרבות.
כלבי ביגל מפורסמים הם הכלב המצויר סנופי והכלב המצויר מהסדרה אמיץ הכלב הפחדן.
שי טסו
שי צו (מסינית: 西施犬) הוא גזע של כלב הבית.
מוצאו של גזע זה בסין, שם הוא נחשב לחיה מקודשת. פירוש השם "שי צו" הוא "אריה", והוא ידוע גם בכינויו: "הכלב בעל פני החרצית". אנשי חצר הקיסר בסין נהגו לטפח ולהעניק לגזע זה אהבה גדולה. השי טסו יובא לאירופה בתחילת המאה ה-20 וכיום הוא פופולרי באנגליה ובארצות הברית, לשם הוא הובא על ידי חיילים בריטים במהלך מלחמת העולם השנייה.
כלבי שי צו הם רגועים וחברותיים מאוד כאשר הם מטופלים כראוי. פרוותם דורשת סירוק יומיומי. יש לספר אותם בקיץ, ולהקדיש להם תשומת לב רבה. כלבי השי צו אינם מפרישים ריח ושערם אינו נושר ולכן הם מתאימים גם לסובלים מאלרגיה.
מראה חיצוני.
שי צו הוא כלב מגזע קטן שמשקלו בממוצע 6 קילו וגובהו כ-20 עד 30 ס"מ. פרוותו ארוכה וגולשת על פני כל גופו. צבע פרוותו משתנה מהגוונים: לבן, חום, שחור ובמקרים נדירים ג'ינג'י. זנבו מסולסל ומורם, ואפו פחוס.
טיפול.
בכלב שי צו הטיפול הוא טיפול ארוך שדורש תשומת לב רבה. השי צו לפעמים קל ולפעמים קשה לאילוף, אך בטיפול בו יש להשקיע זמן נכבד ביום במיוחד בהברשה וטיפוח פרוותו הזקוקה לכך.
חמד, מלך בחריין
חמד בן עיסא אָאל ח'ליפה (בערבית: حمد بن عيسى آل خليفة; נולד ב-28 בינואר 1950) הוא מלך בחריין מאז 14 בפברואר 2002. לפני כן שימש כאמיר של המדינה מאז מות אביו, עיסא בן סלמאן אאל ח'ליפה, האמיר הקודם של בחריין ב-1999.
לפני מלכותו.
חמד נולד ב-28 בינואר 1950 בעיר מנאמה שבבחריין לעיסא בן סלמאן אאל ח'ליפה, האמיר הקודם של בחריין. הוא למד באוניברסיטת קיימברידג' בבריטניה ולאחר מכן בפנימיות צבאיות בבריטניה ובארצות הברית.
מלכותו.
בשנת 1999 ירש את אביו בתפקיד האמיר, ומינה את בנו סלמאן לנסיך הכתר של ממלכת בחריין. עם עלייתו לשלטון הנהיג חמד שורה של רפורמות בבחריין וקידם את זכויות האדם במדינה. הוא שחרר אסירים פוליטיים, העניק זכות הצבעה לנשים וערך בחירות לפרלמנט. הרפורמות זכו לשבחים מארגון זכויות האדם הבינלאומי אמנסטי. הוא ידוע ביחסו האוהד ליהודים במדינתו. בשנת 2002 לאחר שבחריין הוכרזה כממלכה הוכתר אאל ח'ליפה למלך. בספטמבר 2010 דיווחו הרשויות בבחריין כי עצרו התארגנות שיעית באשמת פעילות טרור וניסיון הפיכה כנגד בית המלוכה המשתייך למיעוט הסוני במדינה.
חמד מטפח את העיסוק בענפי ספורט שונים בנסיכות, בהם: גולף, טניס, דיג, כדורגל ומרוצי סוסים.
לחמד ארבע נשים ושנים עשר ילדים.
ב-14 בפברואר 2011, בהשראת האביב הערבי, התחילו הפגנות אלימות וקטלניות ברחבי המדינה, בהן נהרגו יותר מ-95 אנשים. בעקבותן הבטיח המלך רפורמות, שביצוען שנוי במחלוקת בין הצדדים.
במהלך דצמבר 2014 הורה למנות מועצת שורא חדשה, בה יכהנו תשע נשים (שתיים פחות מהמושב הקודם), ביניהן נוצרייה ויהודייה. מועצת השורא החדשה אינה כוללת חברים במשפחת המלוכה.
איירדייל טרייר
האיירדיל טרייר (באנגלית: Airedale Terrier) הוא כלב בית מקבוצת הטריירים.
היסטוריה של הגזע.