בשיא המשבר שלו, מתוודה דון שירלי בפני טוני, כי למרות כל השפע שלו, בסופו של דבר הוא מרגיש לבד בעולם - כיוון שהוא לעולם לא יוכל להתקבל לחברת הלבנים, אינו מעוניין להתקבל לחברת השחורים ונדחה משתי החברות בלאו הכי בשל זהותו המינית.
הסרט נקרא על שם ספר המסע מדריך גרין לנהג השחור (The Negro Motorist Green Book), שנקרא בקיצור הספר הירוק והיה מדריך טיולים וספר ניווט לנסיעה בכבישים שנועד לעזור לאפרו-אמריקאים בהתמודדותם עם בעיות האפליה הגזעית על בסיס חוקי ג'ים קרואו. המדריך כלל כתובות של מלונות, מסעדות, מוסכים שהיו בבעלות שחורים או ידידותיים לשחורים.
הפקה.
ויגו מורטנסן החל במשא ומתן על גילום תפקיד בסרט במאי 2017. פיטר פארלי הוזכר כבמאי לסרט שמעובד מתוך תסריט שנכתב על ידי ניק ואללונגה, בנו של טוני ליפ, בריאן הייז קורי ופיטר פארלי.
ב-30 בנובמבר 2017, שלב הליהוק הושלם, עם מורטנסן, מהרשלה עלי, לינדה קארדנילי ואיקבל תבה שאישרו את השתתפותם בפרויקט וההפקה החלה באותו שבוע בניו אורלינס. סבסטיאן מאניסקאלקו צורף לצוות השחקנים בינואר 2018.
הפצה.
הקרנת הבכורה העולמית של הסרט נערכה במסגרת פסטיבל הקולנוע הבינלאומי של טורונטו ב-11 בספטמבר 2018. הסרט ייצא להפצה מסחרית ב-21 בנובמבר 2018.
ביקורת.
באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק דירוג של 78% בהתבסס על 325 ביקורות עם ממוצע דירוג של 7.22/10. באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון משוקלל ממוצע של 69 מתוך 100, בהתבסס על 52 ביקורות, שהעניקו "בדרך כלל ביקורות חיוביות".
קישורים חיצוניים.
ביקורות
שרוכים (סרט)
שרוכים (באנגלית: Laces) הוא סרט קולנוע ישראלי, משנת 2018, בבימויו של יעקב גולדווסר.
הסרט היה מועמד בשמונה קטגוריות בטקס פרסי אופיר לשנת 2018, ובהן הפרס לסרט העלילתי הטוב ביותר. על משחקו בסרט זכה דב גליקמן בפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר. תסריט הסרט מבוסס בחלקו על יעקב גולדווסר ובנו. הסרט הופק במימון חלקי של המיזם לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים.
עלילה.
גיבור הסרט הוא גדי, אדם בן 36 עם מוגבלות שכלית התפתחותית (מגולם על ידי נבו קמחי). אמו נהרגה בתאונת דרכים ולכן אביו ראובן (דב גליקמן) נאלץ לאפשר לו לעבור לגור איתו באופן זמני, אף כי רוב חייהם לא היה קשר בין האב לבנו, עם הצרכים המיוחדים. ראובן, האב, קיבל את בשורת הקשיים של בנו, בחוסר הסכמה ועזב את הבית. הוא התקשה לאורך שנים רבות לחזור לבית גרושתו ולפגוש את בנו. אילנה (אוולין הגואל) היא עובדת סוציאלית שמחבבת את ראובן, אך היא מודיעה לו שהכפר יפנה מקום לבנו רק בעוד שלושה שבועות. למעשה מדובר בארבעה חודשים. ראובן מתקשה לקבל את בנו לעבודה במוסך. אך גדי מתגלה כבעל ניסיון עשיר בניקיון מכוניות. גדי מתאהב בצעירה העובדת במסעדה של ריטה (יפית אסולין). ריטה מכבדת מאוד את ראובן, על שתמך בה בתקופה קשה. עם עבור הזמן, ראובן לומד להכיר את בנו. הוא מתבונן בו תחילה בעין ביקורתית, הנובעת מחששות ומחוסר יכולת לקבל את האחר. אך במהלך הזמן מתפתחת בינו ובין בנו, גדי, קרבה מיוחדת ואף אהבה. וכך כאשר נמצא עבור הבן כפר מתאים לדיירים עם צרכים מיוחדים, לניסיון תחילה, הבן מתקשה להסתגל למקום, למרות שגם כאן הוא מתאהב באחת הדיירות בכפר. אך האב, לאחר שיחת טלפון עם בנו, מסרב להשאירו שם. בהמשך, כשמסתבר שהאב חולה במחלה קשה, מתגלה עוצמתו המיוחדת של גדי וכך נחשף ליבו הנדיב מאוד.
מספרי משימה
מספרי משימה (באנגלית: Numberjacks) היא סדרת אנימציה בריטית לילדים. הסדרה שודרה לראשונה בבריטניה ב-16 באוקטובר 2006, ובישראל בשנת 2009 בערוץ הופ!. לסדרה יש 2 עונות ו-67 פרקים באורך 15 דקות.
עלילה.
העלילה מספרת על חבורת מספרים שגרים בתוך ספה בשם "מספרי משימה", אשר עוזרים לפתור בעיות ותעלומות בעזרת כוח המתמטיקה.
הדמויות והמדבבים.
במאית הדיבוב בעברית הייתה אפי בן ישראל, ומפיקת הדיבוב הייתה ענבר שטגר עזרא.
שידור.
ב-24 באפריל 2022 תחזור הסדרה לשידורים חוזרים בערוץ הופ!
רוברט י. מור
רוברט י. מור (באנגלית: Robert Y. Moore; נולד ב-5 בדצמבר 1931) הוא נוירולוג אמריקאי שנודע במחקריו בתחום המקצבים הביולוגיים, הפרעות התנועה, בעיקר מחלת פרקינסון, ונוירולוגיה התנהגותית. הוא וויקטור אייכלר גילו את תפקיד הגרעין העל-תצלובתי (Suprachiasmatic nucleus - SCN) כשעון צירקדיאני, ותיארו את ארגונו.
למור מיחסים גם את גילוי התפקיד של הצרור הרשתיתי-היפותלמי (RHT) כמסלול מסנכרן עם האור. מור כיהן כפרופסור לנוירולוגיה וכן לפסיכיאטריה ולמדעי העצב באוניברסיטת פיטסבורג. הוא מנהל שותף במרכז המצוינות של הקרן הלאומית לפרקינסון באוניבריסטת פיטסבורג.
ביוגרפיה.
ילדות וצעירות.
רוברט י. מור נולד בהארווי, אילינוי בשנת 1931. בגיל 5 עבר עם משפחתו לאטלנטה, בה נאלץ לחזור על גן הילדים בגלל כשל במבחנים. בהמשך המשפחה עברה לדטרויט, מישיגן. בכיתות ב ו-ג התחיל להימשך לקריאת ספרים אחרי שאביו הביא לו את ספרי מארק טוויין "טום סוייר" ו"האקלברי פין". אחרי שב-1938 נולד אחיו הצעיר, עברה במשפחה בשנת 1939 לסנט לואי. מיזורי. ב-1942 שבו לגור במדינת אילינוי, בשיקגו. בכיתה ח' הוא נכשל שוב בכל המקצועות. עם זאת, אחרי שהשיג תוצאות טובות במבחן IQ, בעידוד מנהל בית הספר קודם לבית הספר התיכון. אחרי עוד שנתיים של הישגים נמוכים ציוניו השתפרו בצורה משמעותית.
בתום לימודי התיכון נרשם למכללת קניון, בית ספר לבנים בגמבייר, אוהיו. משם עבר במהרה לאוניברסיטת לורנס באפלטון (ויסקונסין), בה סיים את התואר הראשון BA בשנת 1953. בהשפעת מנטור שלו, פרופ' ג'ון באקלו, הוקסם מור על ידי המוח וסוגיית מיקום התפקודים השונים בתוך המוח, מה שהטביע את חותמו על כל הקריירה שלו המשקועית.
את התואר השני והדוקטורט סיים מור באוניברסיטת שיקגו בשנים 1957,1963, בהתאמה.
עבודת הדוקטורט שלו התבססה על מחקר קודם שקבע כי פגיעה דו צדדית בהיפוקמפוס אצל בני אדם גרמה לאובדן זיכרון לטווח קצר.
במחקרו ניסה לספק מודל על בעלי חיים לכך אך לא היו לו ממצאים חיוביים. עם זאת עבורו עבודת הדוקטורט הייתה שלב שמילא תפקיד משמעותי באהבתו את מלאכת המחקרים המדעיים.
בשנה הרביעית ללימודיו האקדמיים עבד מור כמדריך לנוירואנטומיה ונהנה ללמד.
בעל לימודי הפוסטדוקטורט עשה סטאז' ממוקד בנוירולוגיה באוניברסיטת מישיגן, בה התוודע לדאגלס ביוקאנה, אחד ממייסדי נוירולוגיית הילדים. ב-1963 בעת התמחותו בנוירולוגיה באוניברסיטת שיקגו עבד תחת ניהולו של ריצ'רד ב. ריכטר.
פעילותו המדעית והאקדמית.
בשנים 1974-1959 עבד מור כמדריך בקדרה לאנטומיה ונוירולוגיה של אוניברסיטת שיקגו.
ב-1979-1974 כיהן כפרופסור למדעי עצב באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.
אחר כך בשנים 1990-1979 כיהן מור כפרופסור לנוירולוגיה באוניברסיטת סטוני ברוק (האוניברסיטה של מדינת ניו יורק) ובשנים 2000-1996 - פרופסור ראש קתדרה לנוירולוגיה באוניברסיטת פיטסבורג והחל משנת 1998 - פרופסור לנוירולוגיה ומדעי עצב באוניברסיטת פיטסבורג.
גילוי הגרעין העל-תצלובתי כשעון צירקאדי ראשי.
בשנת 1972 יחד עם ויקטור ב. אייכלר, גילה מור במעבדתו באוניברסיטת שיקגו שהגרעין העל-תצלובתי, אזור קטן של המוח הנמצא בהיפותלמוס ישר מעל תצלובת הראייה, הכרחי למקצבים הצירקאדיים, כלומר הוא שעון צירקאדי.
ערך ניסוי מיקרוכירורגי שבו כרת את הגרעין העל-תצלובתי בקבוצה של חולדות. בקבוצה זו המדידות של רמת קורטיקוסטרון הפכה לאריתמית, בעוד שבקבוצת הביקורת, המקצביות של רמת ההורמון נשמרה. מכאן הגיע למסקנה שהגרעין העל-תצלובתי ממלא תפקיד של שעון צירקאדי.
ניסוי זה פרץ את הדרך לעוד מחקרים רבים שהביאו להבנה טובה יותר של תפקיד הגרעין העל-תצלובתי בתפקודים הצירקאדיים אצל היונקים.
בו זמנית עם הצוות של מור עשתה תגלית דומה קבוצת המחקר של פרדיריך סטפאן וארווינג צוקר באוניברסיטת קליפורניה.
ארגון הגרעין העל-תצלובתי.
בסביבות שנת 1988 פיתח מור מודל ארגוני לגרעין העל-תצלובתי אצל כל היונקים. מודל זה תיאר שני אגפים נבדלים מבחינה אנטומית ותפקודית הקרויים "ליבה" ו"קונכייה". הוא התבסס על חקר אנטומי השוואתי של ה-SCN אצל עכברים, קביות ואופוסום ומחקרים אימונוהיסטוכימיים שזיהו את העצבים והנוירופפטידים השונים בליבה ובקונכייה.
הליבה היא חלק היושב על תצלובת הראייה והיא מורכבת מנוירונים מייצרי-VIP המקבלים קלט מההצרור הרשתיתי-היפותלמי, והקונכייה מורכבת מנוירונים מייצרי וזופרסין המקבלים קלט מההיפותלמוס, גזע המוח והמוח הקדמי הבזאלי. שני חלקים אלה פועלים כקוצבים (pacemaker) יחידניים וארגונם הנוירוכימי משקף את התקשורת הבינתאית המפעילה מנגנוני זיווג פוטנציאליים.
הצרור הרשתיתי-היפותלמי RHT: מסלול לסינכרון אור אצל יונקים.
עוד לפני שחקר את הגרעין SCN במישרין, חקר מור את הצרור הרשתיתי-היפותלמי (RHT) אצל יונקים. בשנת 1972 באמצעות ניסוי אוטורדיוגרפי, יחד עם ניקולס ג'. לן, שהיה סטודנט באותה תקופה, מצא מור עדות להשלכה רשתיתית ישירה אל החלק הגחוני של ה-SCN שמקורה בתת-קבוצה של תאי גנגליון רשתיתיים - הלא הוא ה-RHT. ממצא זה אושר על ידי תצפית כי כריתת העין מובילה לניוון בקצות האקסונים ב-SCN.
אחרי שגילה כי הצרור הרשתיתי-היפותלמי הוא חלק קבוע במערכת הראייה של היונקים, הוא ועמיתיו פנו מסיבות של קשיים טכניים לניסויי כריתה של ה-SCN.
השימוש בדימות מוחי כדי להבחין בתסמיני מחלת פרקינסון.
בהמשך התמקד מור במחלת פרקינסון ונודע כמומחה בתחום.