לאחר מלחמת העולם הראשונה, הגיע פוקורני למקום השני, אחרי מקס ולטר, בתחרות פרדוביצה בשנת 1923 (אליפות צ'כיה), הגיע למקום ה-11 בתחרות מורבסקה אוסטרבה בשנת 1923 (ניצח: עמנואל לסקר), חלק מקום 3–5 בתחרות ברטיסלבה 1925 (ניצח: ריכרד רטי), הגיע למקום התשיעי בתחרות טרנטשין טפליזה בשנת 1926 (ניצחו: בוריסלב קוסטיץ' וקארל גילג), הגיע למקום הרביעי בתחרות צ'סקה בודג'ובי בשנת 1927 (אליפות צ'כיה, ניצח: קארל אופצ'נסקי), הגיע למקום התשיעי בתחרות טרנסיאנסקה טפליצה בשנת 1928 (ניצח: בוריסלב קוסטיץ'), חלק מקום 3–4 בתחרות ברנו 1929 (אליפות צ'כיה, ניצח: קארל אופצ'נסקי), חלק מקום 3–4 בתחרות פראג 1933 חלק מקום ראשון עם סאלו פלור בתחרות מינכנגראץ 1933 (אליפות צ'כיה).
השתתפות באולימפיאדות.
פוקורני שיחק בנבחרתה האולימפית של צ'כיה בשלוש אולימפיאדות רשמיות ובאחת בלתי רשמית:
במהלך מלחמת העולם השנייה, הגיע פוקורני למקום ה-11 בתחרות רקובניק 1940 (אליפות בוהמיה ומורביה, ניצח: יאן פולטיס וחלק מקום 9–10 בתחרות זלין 1943 (ניצח: צנק קוטנאור).
פוקורני
מוזיאון וילט הולטהאוסן
מוזיאון וילט הולטסהאוסן (בהולנדית: Museum Willet-Holthuysen) הוא מוזיאון הממוקם על גדת תעלת הרנחראכט באמסטרדם שבהולנד. המוזיאון מציג בית בורגני מהמאה ה-18 האופייני לבתי הסוחרים בהולנד באותה תקופה. תצוגות המוזיאון כוללות כלי כסף, צלחות וריהוט מתור הזהב ההולנדי.
היסטוריה.
המבנה נבנה עבור יעקב הופ, ראש עיריית אמסטרדם, בין השנים 1685–1867. ראשי עיר נוספים של אמסטרדם התגוררו בבניין זה מאוחר יותר. המבנה נבנה בסגנון הבארוק הצרפתי. בשנת 1895 הורישה לואיזה וילט הולטהאוסן את המבנה לעיריית אמסטרדם במטרה שיהפוך למוזיאון. המוזיאון מציג כלי בית ואמנות מאוספיהם של אברהם ולואיזה וילט הולטהאוסן. לואיזה וילט הולטהאוסן ירשה את המבנה בשנת 1858 מאביה, ג'ררד הולטהאוסן, אשר רכש את המבנה בשנת 1855.
בשנת 1996 שופץ המוזיאון.
מוצגי המוזיאון.
בקומה הראשונה של המבנה משוחזרים מטבח המבנה (המטבח מהמאה ה-18 שוחזר בשנת 1972) וגן המבנה. בקומה הראשונה מוצגים חדרי המגורים התקופתיים, ובקומה השלישית משוחזרים חדרי השנייה התקופתיים.
בחדרים מוצגים יצירות של יעקב דה ויט, וכן כלים תקופתיים ובהם כלי חרס, פורצלן וכלי כסף.
המוזיאון הטרופי
המוזיאון הטרופי (בהולנדית: Tropenmuseum) הוא מוזיאון לאנתרופולוגיה שנמצא באמסטרדם שבהולנד. המוזיאון הוא אחד המוזיאונים הגדולים ביותר בהולנד, ומציג שמונה תערוכות קבועות. עד 2014 נוהל המוזיאון על ידי המכון המלכותי ללימודי האזורים הטרופיים, ולאחריה על ידי המוזיאון הלאומי לתרבויות העולם.
תצוגות המוזיאון.
אפריקה.
תצוגה של מוצגים שנאספו על ידי המוזיאון מאזורי אפריקה שמדרום לסהרה. תצוגה זו ממחישה את ההיסטוריה של אפריקה מאז ראשית הקולוניאליזם האירופי ועד מתן העצמאות למדינות אפריקה באמצע המאה ה-20. המוצגים מציגים כ-12 תרבויות מ-20 מדינות וכוללת מסכות וכלים דתיים, אמנות חילונית ואופנה.
אמריקה הלטינית.
תצוגת אמריקה הלטינית מציגה את מפגש התרבויות שהתרחש באמריקה הלטינית ובמושבות ההולנדיות באזור זה - מפגש בין התרבות האינדיאנית המקומית, התרבות הספרדית, התרבות ההולנדית והתרבות האפריקאית שהובאה בכוח עם העבדים מאפריקה.
התערוכה מתמקדת בשינויים שעברו התרבויות באזור בשל המפגש ובהתפתחותם עד ימינו. כמו כן מציגה התערוכה מוצגים פרה קולומביאנים, בהם כלי חרס, מסכות דתיות ובגדי נוצות מסורתיים, וכן מוצגים המושבים ההולנדיות בסורינם והאנטילים ההולנדים באמצעות רישומים מהתקופה ודיורמות מהמאה ה-19 הממחישים את החיים במטעים ההולנדיים.
האדם והסביבה.
תצוגה זו מציגה את אורח החיים באזורי הטרופיים והסובטרופיים, ובעיקר בארבעה אזורים שונים: יערות הגשם המשווניים, הסוואנה, חופי הים והערים באזורים אלה.
התערוכה מציגה את ההקשר בין גידול בננות, קפה, גומי ושוקולד עם הרס יערות הגשם, ואת גידול הצאן באזורי הסוואנה עם המדבור של אזורים אלה.
איי הודו המזרחית.
תצוגה המציגה את ההיסטוריה הקולוניאלית של הולנד באיי הודו המזרחיים ההולנדיים, ובייחוד באינדונזיה - התיישבות שמקורה בחברת הודו המזרחית ההולנדית במהלך המאה ה-17.
פפואה גינאה החדשה.
תצוגה של חפצי דת וחפצים טקסיים מפפואה גינאה החדשה, ושל השינויים בתרבות פפואה גינה החדשה במאה ה-20.
מערב אסיה וצפון אפריקה.
תצוגת מערב אסיה וצפון אפריקה מציגה את התרבות המוסלמית הנפוצה באזור צפון אפריקה, ואת ההיסטוריה וההתפתחות של האסלאם, תוך מתן דגש לטכנולוגיה ולמדע שהתפתחו בתור הזהב של האסלאם בספרד ובצפון אפריקה.
בין היתר מוצגים סכיני ברית מילה, אוהלים של שבטים, תצלומים ושחזורים של עיר עתיקה למול עיר חדשה בצפון אפריקה, עששיות מסגדים וקטורת ממחישים למבקרים את האווירה באזורים אלה.
כמו כן מוצגת אמנות שימושית אסלאמית הכוללת דלתות מעוטרות, רהיטים, ספרים, אריגה ותכשיטים, וכן מוצגים קעקועי חינה.
תצוגה זו כוללת תשעה שחזורים של מבנים מסורתיים ובהם חדר מגורים תימני מסורתי.
יצחק מאיר וייז
הרב יצחק מאיר וייז (באנגלית: Isaac Mayer Wise, 29 במרץ 1819 - 26 במרץ 1900), היה רב יהודי-אמריקאי יליד חבל הסודטים שבצ'כיה. מחלוצי התנועה הרפורמית היהודית באמריקה ומראשיה, מייסד היברו יוניון קולג'.
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1819בשטיינגרוב, בצ'כית לומניצ'קה שבחבל הצ'כי מוראביה (אז חלק מהאימפריה האוסטרית, . קיבל חינוך יהודי בסיסי מסבו ומאביו, ליאו וייז, שהיה מורה בבית ספר. המשיך בלימודי יהדות והשכלה כללית בפראג, שם נסמך לרבנות על ידי בית הדין המקומי. ב-1843 מונה לרב העיירה ראדניץ (סמוכה לעיר פלזן).
ב-1846 היגר לארצות הברית ומונה לרב קהילת "בית אל" באולבני, ניו יורק. עד מהרה החל לדרוש רפורמות בקהילה שהייתה הראשונה לקיים תפילה עם ישיבה מעורבת. רפורמות נוספות כללו מקהלה מעורבת והחשבת נשים למניין התפילה. הוא נתפס בעיני חלק מבני קהילתו המסורתיים כרפורמטור קיצוני, וב-1850, קרב אגרופים בינו לבין נשיא הקהילה הוביל לפילוג. תומכי וייז התאגדו תחת קהילה חדשה בשם 'אנשי אמת' ונפרדו מן הקהילה.
ב-1854, עלתה הצעה כי וייז יצטרף לקהילת בית אלוהים הרפורמית בצ'ארלסטון שעברה אז את מה שכונה "הפלוגתא הגדולה סביב העוגב", מריבה פנים קהילתית סביב שאלת הכנסת עוגב לליווי תפילות השבת בבית הכנסת שהסתיימה בפיצול הקהילה שם. למעשה לא יצאה ההצעה אל הפועל בגין התנגדות אשתו ששמעה מידידים כי המקום אינו מומלץ מבחינה בריאותית והעיר מועדת להשתוללות תכופה של מגפת הקדחת הצהובה.
לבסוף מונה וייז באותה שנה לרב קהילת בני ישורון בסינסינטי, אוהיו, תפקיד בו החזיק 46 שנה, עד סוף חייו. וייז נודע בכישוריו הארגוניים והקים מספר מוסדות ביניהם בית הכנסת ברחוב פלום, שנודע בסגנונו האדריכלי הגרנדיוזי, שלימים נקרא על שמו בית הכנסת יצחק מאיר וייז . הוא יסד את הביטאון "The Israelite", שבשנת 1874 שינה את שמו ל-"The American Israelite" ; ביטאון זה שימש לו ככלי להפצת דעותיו ועמדותיו בוויכוחים שניהל, הן בקהילה הרפורמית פנימה כנגד ביטאונו של דוד איינהורן "סיני", והן כנגד בטאוני התנועה האורתודוקסית.
ב-1873 ייסד את "איחוד הקהילות העבריות האמריקניות" ("Union of American Hebrew Congregations"), ארגון הגג של הקהילות הרפורמיות בארצות הברית, אשר נקרא היום האיחוד ליהדות רפורמית ("Union for Reform Judaism"). ב-1875 ייסד במסגרת איחוד הקהילות את ההיברו יוניון קולג', הסמינר המרכזי להכשרת רבנים, חזנים, מחנכים ועובדים קהילתיים בתנועה.
הרגע המכריע
"הרגע המכריע" (באנגלית: The Decisive Moment) הוא מונח מתחום האסתטיקה של הצילום. המונח מתאר את פעולתו של הצלם כמתרכזת בנקודת זמן אחת קריטית, בה משולבים יכולת הראייה וההתבוננות של הצלם עם האירועים וההיסטוריה במהלכם של החיים.
המונח עצמו נטבע על ידי דיק סיימון, אשר הוציא לאור את מהדורה אנגלית לספרו של אנרי קרטייה ברסון משנת 1952 "Images à la sauvette", ותרגם את כותרתו לשם "The Decisive Moment" ("הרגע המכריע"). את השם שאל סיימון מן הטקסט שהכיל ציטוט מדברי ז'אן-פרנסואה פול דה גונדי, בו השתמש קרטייה-ברסון בהקדמה של הספר - "אין בעולם זה דבר שאין לו רגע מכריע" ("Il n'y a rien dans ce monde qui n'ait un moment decisif").
"צילום איננו [פועל] כמו ציור", תיאר קרטייה-ברסון את פעולתו של הצלם בריאיון בעיתון "וושינגטון פוסט". "כאשר אתה מצלם תצלום, מתקיימת לשנייה פעולה יצירתית. העין שלך מוכרחה לזהות קומפוזיציה או ביטוי רגשי אותם מזמנים לך החיים, ואתה חייב לדעת מתוך אינטואיציה מתי ללחוץ על המצלמה. זה הוא הרגע בו הצלם הוא יצירתי."
חבס א-דם
QAD היא חברת תוכנה אמריקאית המתמחה בתוכנת ERP לארגונים יצרניים.
חבילת התוכנה mfg/pro (שאינם ראשי תיבות) היא יישום ERP לניהול הייצור, ניהול לוגיסטי וניהול פיננסי, עבור ארגונים יצרניים בעולם כולו. נציגתה בישראל היא חברת SIT הממוקמת באור יהודה.
היינריך וגנר
היינריך וגנר (בגרמנית: Heinrich Wagner; 9 באוגוסט 1888 - 24 ביוני 1959) היה שחמטאי גרמני בדרגת אמן בינלאומי.
בשנת 1920/21 ניצח וגנר בתחרות קיל. בשנת 1921 הגיע למקום השמיני בתחרות המבורג (הקונגרס ה-21, ניצח ארהרדט פוסט). בשנת 1922 חלק מקום 3–5 בתחרות אוינהאוזן (הקונגרס ה-22, ניצח: ארהרדט פוסט). בשנת 1923 חלק מקום 2–3 בתחרות פרנקפורט (הקונגרס ה-22, ניצח: ארנסט גרינפלד ). בשנת 1925 חלק מקום 3–4 בתחרות ורוצלב (הקונגרס ה-22, ניצח: יפים בוגוליובוב).