הפרק השישי מציג ראיונות ומבחנים פסיכולוגיים עם ארבעה עשר מפקדי אזורים של קבוצות טרור פלסטיניות שהיו אחראים על תכנון וביצוע פיגועי התאבדות בישראל וביהודה ושומרון וחבל עזה. רוב המפקדים לא גילו שום נכונות להתאבד בעצמם. לדברי המארגנים, הם העדיפו מועמדים צעירים, רווקים, בעלי אמונה דתית ובעיקר בעלי זהות לאומית חזקה. כמחצית מהמתאבדים התנדבו למשימה ביזמתם והיתר נענו לפניית הארגון אליהם. הסטטוס של שהיד מיועד נתנה למועמדים תחושת חשיבות עצמית והבטחה לתהילה בקרב קהילתם לאחר מותם. הקלטת הווידאו של המתאבדים לפני מותם שימשה ככלי תעמולה וגם כטקס לחיזוק המחויבות של המתנדבים. במחקר משלים, שהתבסס על נתונים מכתבי האישום של מארגני פיגועי ההתאבדות, נמצאו פרטים על התנהגותם של 61 מחבלים שגויסו על ידם לביצוע פיגועי התאבדות. נמצא כי 36% מבין המחבלים שהתנדבו או הסכימו לבצע פיגועי התאבדות נשרו לפני ביצוע המשימה. אחוז הנשירה בקרב המתנדבים היה נמוך משל אלה ששודלו (16% לעומת 56%). ברובם הגדול של המקרים הנשירה התרחשה ב-24 השעות האחרונות שלפני הפיגוע המתוכנן.
הפרק השביעי מנתח נתונים המציגים את השפעת הציבור שממנו יוצאים מחבלים מתאבדים על שכיחות פיגועי ההתאבדות. דעות הקהילה היו בעלות השפעה רבה על קבוצות חמושות ועל מתאבדים פוטנציאליים. מסע אינטנסיבי של התקפות טרור מתאבדים התקיים רק במקומות שבהם חלק ניכר מהציבור תמך בארגונים שביצעו אותן. בקרב הפלסטינים, הגורמים המקדמים את תמיכת הציבור בהתקפות התאבדות כללו תמיכה סוחפת של אמצעי התקשורת, מנהיגים, ואנשי דת, ותחושה של איום על ערכים מקודשים, ואירועים שהביאו לנפגעים בקרב הפלסטינים. אולם מררי מציין ש"תמיכה ציבורית בפיגועי התאבדות כשלעצמה אינה מספיקה כדי לגרום לפיגועי התאבדות."
נספח 1 מציג נתונים משמונים ושניים סקרי דעת קהל שנערכו בקרב פלסטינים ביהודה ושומרון וחבל עזה בשנים 2009-1993, שבהם הופיעו שאלות על מידת התמיכה של הציבור הפלסטיני במאבק מזוין בכלל ובפיגועי התאבדות בפרט.
הפרק השמיני בודק האם ניתן ללמוד על טרוריסטים מתאבדים מתוך לימוד תאוריות התאבדויות כלליות. לשם כך הוא בוחן האם מאפייניהם של המתאבדים הטרוריסטיים עולים בקנה אחד עם הנחות היסוד וההסברים של תאוריות התאבדות סוציולוגיות (בעיקר התאוריה של דורקהיים) ופסיכולוגיות (פסיכואנליטיות ואחרות). מררי מציין שיש שוני רב בין שני סוגי ההתאבדות. בעוד שהתאבדויות רגילות הן יוזמות יחידים שמאסו בחייהם, הרי שמפגעים מתאבדים מגויסים ומופעלים בידי ארגונים, ורובם ככולם אינם נתונים להשפעת גורמי הסיכון העיקריים המאפיינים מתאבדים "רגילים", שהם תחלואה נפשית (בעיקר דיכאון לסוגיו), והתמכרות לאלכוהול או סמים.
מררי עורך אבחנה בין התאבדות רגילה לבין טרוריסטים מתאבדים: "רוב המחבלים המתאבדים לא נרתמו למשימה בשל רצונם למות או על מנת לשים קץ לסבל נפשי בלתי נסבל, אלא מכיוון שמאפייני אישיותם (במיוחד האישיות התלותית) הפכה אותם לרגישים יותר להשפעה חיצונית."
הפרק התשיעי מבקר את ההסברים הקיימים על תופעת הטרור ההתאבדותי.
הפרק העשירי מציג את מסקנותיו של מררי בנוגע לטרוריסטים מתאבדים.
מררי מחלק את ההסבר לשלושה חלקים: פסיכולוגיה אישית, דינמיקות קבוצתיות ודעת הקהל. ברמת הפרט מררי חוזר למסקנות הפרק החמישי בדבר קווי האופי הייחודיים של טרוריסטים המתאבדים.
ביקורות על הספר.
פרופסור דומניקו טוסיני מאוניברסיטת טרנטו מציין:
פרופסור ג'ושוע סיני כותב בביקורתו בוושינגטון פוסט כי:
קלארק מקאולי וסופיה מוסקאלנקו מקולג' ברין מור כתבו:
בוב סיימון מCBS כתב על הספר:
לעומת זאת, רוברט ברים ובאדר עראג', עם זאת שהודו כי מררי הוא "בכיר חוקרי הטרור ההתאבדותי ...והידע שלו אנציקלופדי", טענו כי ייתכן שהממצאים העוסקים במתאבדים הפלסטינים הם מוטים, מפני שהחוקרים היו ישראלים והנבדקים שהו בכלא בעת שרואיינו. במיוחד ביקרו ברים ועראג' את הממצא כי חלקם של המתאבדים היו בעלי נטייה אובדנית. בעוד שמררי ועמיתיו למחקר מצאו כי 40% מהמועמדים להתאבדות היו בעלי נטיות אובדניות, ברים ועראג' העריכו על סמך ראיונות שערכו עם בני משפחה של מחבלים שהתאבדו, כי שיעור המתאבדים שהראו סימני דיכאון היה רק 24%.
קניון נהר בלייד
קניון נהר בלייד (באנגלית: Blyde River Canyon) הוא אחד מאתרי הטבע הבולטים של דרום אפריקה. הוא נמצא בחלקו הצפוני של רכס הרי דראקנסברג. אורכו של הקניון 25 ק"מ, והעומק הממוצע שלו הוא 750 מטר. הנקודה הגבוהה ביותר בקניון, הקרויה Mariepskop, היא בגובה 1,944 מטר מעל פני הים. הנקודה הנמוכה ביותר, בה עוזב הנהר את הקניון, גובהה מעט פחות מ-561 מטר מעל פני הים.
קירות הקניון הם בעיקר מאבן חול אדומה.
קניון בלייד הוא מהגדולים בקניונים בעולם, והשני בגודלו באפריקה, אחרי קניון נהר פיש בנמיביה. הוא כולל כמה מהמצוקים הגבוהים ביותר בין הקניונים בעולם.
יקנה אמריקאית
קניון סומידרו
קניון סומידרו (בספרדית: Cañón del Sumidero) הוא אחד מאתרי הטבע החשובים של מקסיקו, והשני בחשיבותו במדינת צ'יאפס. הוא נוצר בתקופה בה נוצר גם הגרנד קניון בארצות הברית, ונחצה על ידי נהר גריחאלבה (Grijalva), שזורם בקרקעיתו. בחלקו הצפוני של הנהר נבנה סכר הידרואלקטרי, ונוצר אגם. קירות הקניון מגיעים לגובה 1000 מטר.
הקניון הוא חלק מהפארק הלאומי של קניון סומידרו, שמשתרע על שטח של 217 קמ"ר (21,789 הקטר). רוב המבקרים בקניון יוצאים להפלגה מהכפר Chiapa de Corzo.
בין שקיעה ובין זריחה
"בין שקיעה ובין זריחה" הוא האלבום השלישי של המוזיקאי הישראלי איתמר רוטשילד, אשר יצא בפברואר 2015.
הפקה.
איתמר רוטשילד הלחין וכתב את כל שירי האלבום, למעט שיר הנושא אותו כתב והלחין המוזיקאי נעם רותם שגם הפיק מוזיקלית את האלבום וחתום עם העיבודים. ההיכרות בין רוטשילד ורותם החלה בעקבות הופעה בה השתתפו השניים, שבהמשכה החל לצמוח האלבום עליו עבדו במשך שנתיים. השיר הראשון עליו עבדו השניים היה "דרך".
הפקת האלבום התבצעה הודות למימון המונים דרך אתר הדסטארט, באמצעותו הצליח רוטשילד לגייס למעלה מ-40 אלף שקלים, ששולמו על ידי 245 תומכים.
ישעיהו אורנשטיין
קורי בוקר
קורי אנטוני בוקר (באנגלית: Cory Anthony Booker; נולד ב-27 באפריל 1969) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, המכהן כסנאטור מטעם מדינת ניו ג'רזי מאז אוקטובר 2013. לפני כן היה ראש העיר של ניוארק בין השנים 2006–2013.
בוקר נבחר לסנאט בבחירות המיוחדות שנערכו בשנת 2013, לאחר מותו של הסנאטור הוותיק פרנק לוטנברג, ונבחר בשנית לכהונה מלאה בשנת 2014.
ביוגרפיה.
בוקר נולד בוושינגטון די. סי. וגדל בהרטינגטון פארק, הנמצאת 32 קילומטרים צפונית לניוארק. הוריו, קרולין רוז וקרי אלפרד בוקר, נמנו עם המנהלים הבכירים הראשונים בחברת IBM שהיו אפרו-אמריקאים. הוא גדל במשפחה נוצרית מתודיסטית אדוקה.
בנעוריו הצטיין בפוטבול ונבחר לאחד משחקני התיכון המצטיינים במדינה על ידי יו.אס. איי טודיי. הוא החל ללמוד באוניברסיטת סטנפורד, ושיחק פוטבול בנבחרת שלה. הוא קיבל תואר ראשון במדע המדינה ב-1991 ותואר שני בפסיכולוגיה בשנה לאחר מכן.
לאחר לימודיו בסטנפורד זכה במלגת רודז היוקרתית ללימודים באוניברסיטת אוקספורד, וסיים תואר בהיסטוריה של ארצות הברית בקווינס קולג' שם. בעת לימודיו באוקספורד יצר קשר אישי עם הרב שמואל בוטח, וכיהן כיו"ר אגודת הסטודנטים היהודית שהקים. כשחזר מאוקספורד, סיים תואר JD במשפטים באוניברסיטת ייל.
הוא החל את הקריירה הפוליטית שלו כחבר במועצת העיר של ניוארק בשנים 1988–2002. הוא התמודד לראשות העיר ב-2002 אך הפסיד לראש העיר המכהן, אך רץ שוב ב-2006 והביס את סגן ראש העיר רונלד רייס. במהלך כהונתו כראש עיר, שם דגש על פיתוח כלכלי והפחתת הפשע, וכן זכה למוניטין לאומי בשל מעורבותו בחיים הציבורים ובשל הקשרים שפיתח עם תומכיו דרך הרשתות החברתיות. הוא השיג תרומה של מאה מיליון דולר ממרק צוקרברג למערכת החינוך של העיר.
לאחר שנחשב לאחד מן הפוליטיקאים הדמוקרטים הבולטים בניו ג'רזי, הפך למועמד המפלגה לבחירות המיוחדות לסנאט שנערכו ב-2013, בשל מותו של הסנאטור המכהן פרנק לוטנברג ביוני אותה שנה. באוגוסט 2013 זכה בפריימריז הדמוקרטים והביס את יריבו הרפובליקני בבחירות הכלליות, סטיב לונגן, ב-16 באוקטובר, וכך הפך לסנאטור השחור הראשון של מדינת ניו ג'רזי. לאחר מכן נבחר לכהונה מלאה בבחירות בשנת 2014, כשהביס את יריבו הרפובליקני ג'ף בל, ברוב של 55.8% ממניין הקולות. בוקר חבר בוועדת המשפט, בוועדת העסקים הקטנים והיזמות, בוועדת המסחר, המדע והתחבורה, בוועדת החוץ ובוועדת הסביבה והעבודות הציבוריות.
ב-1 בפברואר 2019, הכריז בוקר על התמודדות בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020, ופרש מהתמודדות ב-13 בינואר 2020.
בוקר היה צמחוני עוד מימי לימודיו באוניברסיטת אוקספורד, וכעבור זמן עבר לטבעונות, וכן היה ועודנו פעיל בקידום זכויות בעלי חיים. הוא לא נישא ואין לו ילדים.
יום ראשון העקוב מדם (1965)
אלון חברת הדלק לישראל
אלון חברת הדלק לישראל בע"מ, המוכרת בשם קבוצת אלון, היא חברה שהוקמה בישראל בשנת 1990 כחברה לשיווק דלק, והתפתחה לחברת החזקות, שבאמצעות חברות בנות שבשליטתה, בהן הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב ובבורסה לניירות ערך בניו יורק, פעילה בשלל תחומים במשק הישראלי, ולה פעילות גם בארצות הברית.
מנכ"ל הקבוצה במשך כעשרים שנים, עד תחילת 2015, היה דודי ויסמן, שהוחלף בידי אביגדור קפלן. ששנה אחר כך הוחלף בידי אבי גפן.
היסטוריה.