היקס שאפה תמיד להמשיך לקדם ולהמציא, הן במחקר תאורטי והן בפיתוח וייצור. בין הישגיה הבולטים היו רישום פטנט על המצאת סורק בצפיפות מולקולרית ופיתוח מכשירי חישה ומודלים לתעשייה עבור נוהלי בקרת איכות. ביאטריס הצליחה לשלב חיי משפחה, יחד עם עבודה במשרה מלאה ותובענית בחברת Newark Controls, הן בתפקיד ניהולי והן בתפקיד מקצועי, וכל זאת במקביל להמשך הרחבת השכלתה. בשנת 1949 סיימה תואר שני בפיזיקה במכון סטיבנס להיקס.
היקס חשה כי המחסור בנשים במדע, טכנולוגיה, הנדסה ומתמטיקה (STEM) פוגע בקידום התחום. בשנת 1950 יסדה היקס את אגודת מהנדסי הנשים (SWE) ושימשה כנשיאתה הראשונה. ארגון זה, הפועל מאז שנים רבות, מתגאה כעת בכ־35,000 חברים וממשיך לספק הדרכה, פיתוח מקצועי והזדמנויות מקצועיות לנשים ברחבי העולם.
להיקס היו הישגים רבים נוספים, פרסים והצטיינות. בכלל אלו, היותה האישה הראשונה שקיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מהמכון הפוליטכני רנססלייר. היא קיבלה גם תואר דוקטור לשם כבוד ממכללת הובארט ומכללת ויליאם סמית', ממכון סטיבנס לטכנולוגיה והמכון הפוליטכני של וורצסטר. בשנת 1952 מגזין מדמואזל כינה אותה "אשת השנה בעסקים". בשנת 2013 הוכר על ידי היכל התהילה של הממציאים בניו-ג'רזי וזכתה לפרס קידום ההמצאה (חיישנים של צפיפות הגז). היקס נפטרה ב-21 באוקטובר 1979, בגיל 60, בפרינסטון, ניו ג'רזי. עבודתה והישגיה בתחום ההנדסה ממשיכים להשפיע על העולם גם כיום.
המצאתה המשמעותית ביותר - חיישן צפיפות גז.
ההמצאה הנחשבת להמצאה המשמעותית ביותר של ביאטריס היקס, אשר בשלה אף הוכללה בהיכל התהילה של הממציאים בניו-ג'רזי כזוכת פרס קידום ההמצאה- היא חיישן צפיפות גז. היקס פיתחה חיישן לצפיפות גז המתאים לשימוש במכשירים שהסתמכו על חומרי גז או דלקים. החיישן שפיתחה היקס, הפעיל מתג כאשר צפיפות הגז הגיעה לערך קריטי, על ידי כך שבדק את כמות חלקיקי הגז בפועל - ולא רק את הלחץ – וכן מדד טמפרטורות ולחצים. חידוש זה עזר לפיתוח של טכנולוגיות מתקדמות באותם זמנים, ובכלל זאת שימש במערכות ההצתה על הרקטות ששיגרו לחלל את החללית אפולו (רקטות בשם שבתאי V), ותרם רבות לפרויקט החלל בכללותו. היקס פיתחה גם מספר חיישנים אחרים לפיקוח על לחץ, רמות דלק וקצב שחרור של נוזלים וגזים, לדוגמה: חיישן שהפעיל אזעקה כאשר רקטה חרגה מהמהירות בה יכלו רכיביה לעמוד. החיישנים שפיתחה היקס שימשו גם במטוסי נוסעים (לדוגמה בואינג 707 ), בתקשורת לטווח רחוק, ובטכנולוגיות רבות נוספות, והם משפיעים עד היום על המצאות רבות.
ג'יליאן בנפילד
ג'יליאן פיונה בנפילד (באנגלית: Jillian Fiona Banfield; נולדה ב-1959) היא פרופסור למדיניות וניהול במחלקה למדעי הסביבה של אוניברסיטת ברקלי, קליפורניה ילידת אוסטרליה. היא חוקרת במעבדה הלאומית לורנס ברקלי את קהילות המיקרואורגניזמים: אילו קהילות קיימות, הדרכים בהן הקהילות מבצעות אינטראקציות וכיצד הקהילות מעצבות ומעוצבות על ידי הסביבה. בין התגליות החשובות של בנפילד ניתן למנות את גילוי מנגנון התבלות הסלעים, גילוי מבנה חדש של עץ החיים, גילוי מנגנון היווצרות הננו-חומרים על ידי אינטראקציות בין מיקרואורגניזמים למינרלים.
גילוי הדרך שבה סוגים מסוימים של ארכיאות שורדות במקומות קיצוניים. מלבד תגליותיה המחקריות עבודותיה נחשבות כמעוררות השראה ויוצאות דופן בתחומם. על עבודותיה קיבלה פרסים רבים כמו פרס עמיתי מקארתור לשם עידוד מצוינות ופרס לוריאל אונסקו לנשים במדע (אותו גם קיבלה למשל פרופסור עדה יונת).
קורות חיים והשכלה.
בנפילד נולדה בעיר ארמידייל, וגדלה בצפון ניו סאות' ויילס. היא מספרת שהחשיפה לסביבה הטבעית באזור מגוריה גרמה לה להתעניין בעולם הטבע ובמדעי כדור הארץ. תחילה, היא למדה באוניברסיטה הלאומית האוסטרלית שם סיימה את לימודי התואר הראשון בשנת 1981 ואת לימודי התואר השני (M.Sc ) בשנת 1985. בהמשך למדה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס ושם השלימה את התארים M.A (מאסטר) וPhD (תואר שלישי) בשנת 1990.
בסיום לימודיה היא הצטרפה לסגל האקדמי של אוניברסיטת ויקסון שם היא הרצתה במשך 11 שנים. במהלך תקופה זו היא גם לימדה שנתיים במכון המינרלוגי של אוניברסיטת טוקיו. בשנת 2002 עברה בנפילד לאוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה שם כיהנה כפרופסור למדעי כדור הארץ, למדעים פלנטריים ולמדעי הסביבה. במהלך חייה בנפילד הצטרפה לארגונים רבים בניהם האיגוד למינרלוגיה של אמריקה, "Clay Minerals Society", האיגוד הגאופיסי האמריקאי, הארגון האמריקאי למיקרוביולוגיה ועוד.
כיום (שנת 2019), בנפילד נשואה לפרי סמית' (Perry Smith) ולהם יש שלושה ילדים.
פעילות מחקרית.
פעילותה המחקרית של בנפילד היא ענפה ומקשרת בין דיסציפלינות שונות. התחומים העיקריים בהם היא עוסקת הם מיקרוביולוגיה, גאוכימיה סביבתית גאומיקרוביולוגיה ומדע ננו-גאולוגי. בעזרת שאלות מחקר מתוחכמות ושיטות עבודה חדשניות בנפילד גילתה שורה של גילויים משמעותיים.
ראשית, בנפילד ומעבדתה חשפו את מנגנוני הבליה בסלעים. במחקרם, הם גילוי כי למיקרואורגניזמים החיים בין הסלעים יש השפעה כימית חזקה על מנגנוני הבלייה בסלעים. מחקרם מהווה אבן דרך בהבנת ההשפעה של הביולוגיה על הקינטיקה של בליה במינרלים.
שנית, בנפילד ומעבדתה ערכו תצפיות והסיקו כיצד יסודות כדוגמת מתכות כבדות רעילות מצטברות באדמה. תצפיותיהם הובילו להבנה משופרת של היווצרות הקרקע והמשקעים. בידע שמצאו חבויה היכולת להשפיע על איכות המים ועל תהליכים סביבתיים שונים. יתרה מזאת, ידע זה עשוי לספק רמזים למקורות החיים על פני האדמה.
מחקר משמעותי נוסף שביצעו בנפילד ותלמידיה גילה כיצד מיקרואורגניזמים מצליחים לחיות בתנאים קיצוניים. על מנת להגיע לגילוי זה הם חקרו את האינטראקציות שמבצעות קהילת המיקרואורגניזמים. בנפילד ותלמידיה ריצפו את הגנום של החיידקים הקדומים (ארכיאות) החיים בקהילה וקיטלגו את החלבונים שהם מייצרים (אשר מהווים את הביטוי לאינטראקציות שהם מבצעים). עבודתם הראתה איך חיים מתקיימים במקומות קיצוניים והיא יכולה לסייע לבני אדם למצוא חיים בכוכבי לכת אחרים.
אחד ממחקריה היצירתיים ופורצי הדרך של בנפילד היה עיבוד מחדש של עץ החיים. עץ החיים הוא מעין אילן יוחסין שמתאר את ההתפתחויות האבולוציוניות ואת היחסים בין המינים. במשך זמן רב מדענים לא ידעו איך לפתח את עץ החיים שכן מינים רבים של יצורים חד תאיים לא היו בהישג ידם. בשביל לפתור את הבעיה בנפילד ומעבדתה השתמשו בשיטות חדישות של המבוססות על מטא-גנומיקה. תחילה הם שלפו חתיכות של DNA מסביבות גידול טבעיות של חיידקים. לאחר מכן הרכיבו את הגנום של 2,072 מינים ידועים ו-1,011 מיני חיידקים חדשים. לבסוף, בעזרת מחשבי על הם ניתחו את הנתונים שקיבלו ויצרו עיבוד מחדש של העץ. אחת מהתוצאות המפתיעות של המחקר הראתה שכל האאוקריוטים, מבני האדם ועד לאמבות, מממוקמים על ענף דק בעץ בעוד שהבקטריות מתפרסת על רוב ענפי העץ.
בנוסף על המחקרים אותם הגתה וביצעה, בנפילד השתתפה במחקר אסטרוביולוגי של נאס"א. במחקר היא ניתחה דוגמיות גאולוגיות מפלנטות אחרות על מנת לבדוק אם הן מכילות חומרים ביולוגיים. מחקר זה הוא בעל פוטנציאל למצוא חיים מחוץ לפלנטת כדור הארץ.
אוולין ברזין
אוולין ברזין (באנגלית: Evelyn Berezin; אפריל 1925 - 8 בדצמבר 2018) הייתה מתכננת מחשבים אמריקאית ובעלת פטנטים רשומים רבים בתחום המחשוב והאלקטרוניקה. היא ידועה בעיקר בזכות תכנון המחשב מעבד-התמלילים הראשון. ברזין נפטרה בדצמבר 2018 בעת טיפולים שקיבלה כנגד סרטן.
ביוגרפיה.
ברזין נולדה ב-1925 במזרח ברונקס למהגרים יהודים מהאימפריה הרוסית, שם התחילה את לימודיה בתיכון "כריסטופר קולומבוס". ב-1941 החלה את לימודיה האקדמיים בקולג' האנטר - שם למדה כלכלה, ולא פיזיקה כפי שהעדיפה, משום שמקצוע זה היה מקובל יותר לנשים באותה תקופה. ואולם, מלחמת העולם השנייה סיפקה לברזין הזדמנות ללמוד פיזיקה בקורסים חינמיים מטעם האנטר ואוניברסיטת ניו-יורק, והיא אף קיבלה מלגה באוניברסיטת ניו-יורק. באותה תקופה, ברזין עבדה במהלך היום במשרה מלאה כאסיסטנטית במכון מחקר של חברת ההדפסה הבינלאומית (IPI), ובלילות למדה באוניברסיטה. ברזין סיימה את עבודת הגמר שלה בשנת 1946 וקיבלה תואר "בוגרת אוניברסיטה" במדעים מדויקים (BS).
ברזין הייתה נשואה במשך 51 שנה לישראל וילניץ, מהנדס כימיה שנולד ב-1922 בלונדון. וילניץ נפטר ב-20 בפברואר 2003. ברזין נפטרה ב-8 בדצמבר 2018 בגיל 93 בזמן טיפולים כנגד סרטן.
קריירה ותרומה למדע.
ב-1951 הצטרפה ברזין לחברת הסטארט-אפ "אלקום" (Elecom), שהתחילה לבנות מחשבים אלקטרוניים - שם עבדה בתור ראש מחלקת התכנון. ב-1957, החברה נרכשה על ידי תאגיד "אנדרווד" (Underwood). כאן פיתחה ברזין מגוון מחשבים ליישומים שונים, ביניהם מערכת לחישוב טווחים לממשלת ארצות הברית, מערכת ששולטת בהפצת מגזינים ואת מה שנחשב היום למחשב המשרדי הראשון. באותה שנה, עברה ברזין לחברת "טלרגיסטר" (Teleregister), שם פיתחה את אחת המערכות הממוחשבות הגדולות בעולם - מערכת להזמנת מקומות בטיסות שפעלה ב-60 ערים ברחבי ארצות הברית במשך 11 שנה ללא אף תקלה מרכזית.