בשנת 1972, תחת הדרכתו של המאמן רון סאנדרס, נוריץ' סיטי העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה האנגלית הבכירה. המועדון זכה בגביע הליגה האנגלית בשנת 1985 - עם קן בראון כמאמן - לאחר שניצח את סנדרלנד 1-0 בגמר שנערך באצטדיון ומבלי. גודלו של ההישג היה כפול ומכופל נוכח הניצחון על יריבתה המרה של נוריץ', איפסוויץ' טאון, בשלב חצי הגמר. יצוין, כי המפגשים בין איפסוויץ' ונוריץ', או "הדרבי של מזרח אנגליה", הם בדרך כלל טעונים מאוד.
אף שזכתה בגביע הליגה נוריץ' ירדה באותה עונה (1984/1985) לליגת המשנה האנגלית, ונוכח החרם שהוטל על מועדונים אנגליים (בעקבות אסון הייזל) נבצר ממנה להשתתף לראשונה במפעל אירופי כלשהו. בעונה לאחר מכן שבו הקנריות לליגה הבכירה, לאחר שזכו באליפות ליגת המשנה האנגלית לעונת 1985/1986. בזכות היכולת הטובה שהפגינה סיימה נוריץ' פעמיים בשנות השמונים במקומות שהיו מעניקים לה כרטיס עלייה לגביע אופ"א, אלמלא החרם על קבוצת אנגליות היה נותר בעינו.
נוריץ' סיטי הובילה את הליגה האנגלית הבכירה במשך רוב עונתה הראשונה כפרמייר ליג (1992/1993), ואולם במחזורים האחרונים הידרדרה וסיימה במקום השלישי מאחורי האלופה מנצ'סטר יונייטד ואסטון וילה. היה זה המיקום הגבוה ביותר בהיסטוריה של המועדון מאז ומעולם. בעונה שלאחר מכן נוריץ' שיחקה לראשונה בתולדותיה בגביע אופ"א, ניצחה את ויטסה ארנהיים ההולנדית 0–3 בסיכום הכולל ואת באיירן מינכן הגרמנית 3-1 בסיכום הכולל, לפני שהודחה על ידי אינטר מילאן האיטלקית (2-0 בסיכום הכולל).
מייק ווקר התפטר כמאמן נוריץ' סיטי בינואר 1994 ועבר לאמן את אברטון, ממנה פוטר כעבור פחות משנה. הוא הוחלף על ידי ג'ון דיהאן בן ה-36, אשר הסתייע על ידי עוזר המאמן-שחקן גארי מגרסון בן ה-34. נוריץ' סיימה את עונת 1993/1994 במקום ה-12 בפרמייר ליג, ולקראת סוף העונה מכרה את חלוצה המוכשר בן ה-21, כריס סאטון, לבלקברן רוברס בסכום שיא בן חמישה מיליון ליש"ט.
עונת 1994/1995 נפתחה טוב מבחינתן של הקנריות, ועד ינואר 1995 ניצבה הקבוצה במקום השביעי. אולם בעשרים המחזורים הבאים הקבוצה ניצחה פעם אחת בלבד, וכך צנחה עד סוף העונה למקום ה-20 וירדה מן הפרמייר ליג. זמן קצר לפני כן התפטר דיהן ועוזרו גארי מגסון עמד בראש הקבוצה עד לסוף העונה.
מרטין אוניל, אשר רשם לזכותו הישג מרשים כשהעלה את וייקומב וונדררס מליגת החובבים האנגלית (English Conference) לליגה האנגלית השלישית בתוך שנתיים, מונה למאמן נוריץ' סיטי בקיץ 1995. הוא שרד בתפקידו רק חצי שנה לפני שהתפטר - על רקע סכסוך עם היושב ראש רוברט צ'ייס - לטובת אימון לסטר סיטי.
גארי מגסון מונה למאמן נוריץ' בפעם השנייה תוך שמונה חודשים, גם הפעם על בסיס זמני. מגסון עזב את הקבוצה בסוף העונה, וכך גם רוברט צ'ייס שנאלץ לעזוב נוכח מחאות האוהדים על כך שמכר את טובי שחקניה. במחאות אלה היה ממש: בין השנים 1992–1996 מכרה נוריץ' שחקני מפתח, ביניהם רוברט פלק, ג'רמי גוס, כריס סאטון, טים שרווד, אפאן אקוקו, רואל פוקס, מארק רובינס ומארק בואן. וכך, רק ארבע עונות לאחר שסיימה שלישית בפרמייר ליג וניצחה את באיירן מינכן בגביע אופ"א, נוריץ' סיימה במקום ה-15 בליגת המשנה האנגלית.
מייק ווקר שב לאמן את הקבוצה ב-1996 אולם כשל לשחזר את הצלחת העבר שנחל והתפטר כעבור שתי עונות, כשהוא מותיר את נוריץ' במרכז טבלת ליגת המשנה. יורשו בתפקיד, ברוס ריוק, מונה בשנת 1998 אך גם הוא לא הצליח להעלות את נוריץ' חזרה לפרמייר ליג ולכן התפטר בשנת 2000. מחליפו, בריאן המילטון, אימן את הקבוצה במשך שישה חודשים, לפני שפינה את דרכו לעוזר המאמן נייג'ל וורת'ינגטון בינואר 2001.
בעת מינויו של וורתינגטון הקבוצה הייתה שקועה במקום ה-20 בליגת המשנה, ובסכנה ממשית לסיים בחלק התחתון של הטבלה בפעם הראשונה מאז שנות השישים. ואולם 18 חודשים בלבד לאחר מכן, נוריץ' העפילה לפלייאוף העלייה לפרמייר ליג ורק הפסד בבעיטות עונשין נגד ברמינגהאם סיטי במשחק גמר משחקי ההצלבה מנע מהם לעלות לפרמייר ליג בעונת . נוריץ' החמיצה את משחקי הפלייאוף בעונה הבאה, ואולם בעונת זכתה לראשונה מאז עונת 1985/1986 באליפות הליגה האנגלית והעפילה לפרמייר ליג, לאחר היעדרות בת תשע שנים שכללה החלפה של שישה מאמנים.
בחלקה הראשון של עונת התמודדה נוריץ' בתחתית הטבלה ונראתה כמי שצפויה לרדת לליגת המשנה בתום העונה. עם זאת, בינואר 2005 רכשה את חלוץ נבחרת אנגליה הצעירה וקרו אלכסנדרה, דין אשטון, בסכום שיא של שלושה מיליון ליש"ט. אשטון כבש שערים רבים ויצר שותפות פורייה עם חלוצה האחר של נוריץ', לאון מקנזי, וכך גברו הציפיות שמא המועדון יינצל מירידה.
לפרקים נוריץ' הזכירה את הקבוצה שהייתה לפני עשור, כשניצחה קבוצות כמו מנצ'סטר יונייטד, ניוקאסל יונייטד, ברמינגהאם סיטי וצ'רלטון אתלטיק. עם זאת, הקנריות לא הצליחו לנצח משחק חוץ בודד משך כל העונה. במחזור האחרון של העונה, הם מצאו עצמם נקודה אחת מעל לקו האדום, והיו זקוקים לניצחון כדי להבטיח את הישארותם בליגה. כך, כשגורלם בידם, נוריץ' הגיעה למשחק העונה מול פולהאם, כשהיא מקווה לניצחון חוץ ראשון דווקא הפעם. הדבר לא קרה - הקנריות הובסו 0–6 וירדו לליגת המשנה האנגלית.
למרות תקוות האוהדים לזינוק מהיר חזרה לפרמייר ליג, עונת נפתחה בצורה לא טובה עבור הקבוצה, שסיימה את ששת משחקיה הראשונים ללא ניצחון. בסיום עונה זו ירדה לליגת המשנה האנגלית.
בעונת סיימה נוריץ' סיטי את העונה במקום ה-22 וירדה לפוטבול ליג 1, הליגה האנגלית השלישית בחשיבותה באנגליה. שנה מאוחר יותר חזרה נוריץ' לליגה השנייה לאחר שזכתה באליפות הליגה השלישית. שנה לאחר מכן חזרה הקבוצה לפרמייר ליג לאחר שש שנות היעדרות ובכך השלימה עלייה של שתי ליגות בשנתיים. בסיום עונת ירדה הקבוצה לצ'מפיונשיפ לאחר שסיימה במקום ה-18 בפרמייר ליג. בסיום עונת עלתה לפרמייר ליג לאחר עונה אחת, אך כעבור שנה שוב נשרה הקבוצה לליגת המשנה. בסיום עונת 2018/19, לאחר ניצחון 1–2 על בלקברן רוברס, עלתה לפרמייר ליג לאחר שלוש שנות היעדרות. בסיום עונת 2019/2020 שבה לליגת המשנה לאחר עונה אחת. עם סיום עונת 2020/2021 עלתה נוריץ' בחזרה לפרמייר ליג וירדה ממנה לאחר עונה אחת.
סגל נוכחי.
(קפטן)
(בהשאלה ממנצ'סטר יונייטד)
מלחמת נומאנטיה
התקופה הכנענית
מאגיה
גבלס
נבחרת אזרבייג'ן בכדורגל
נבחרת אזרבייג'ן בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של אזרבייג'ן. הנבחרת הוקמה בתחילת שנות ה-90 לאחר שאזרבייג'ן הכריזה על עצמאותה, בעקבות פירוק ברית המועצות.
בפברואר 2004, מונה קפטן נבחרת ברזיל בזמן מונדיאל 1970, קרלוס אלברטו, לתפקיד מאמן הנבחרת.
למרות שהחל את הקדנציה שלו ברגל שמאל, לאחר תבוסה 6:0 לנבחרת ישראל ב-18 בפברואר, הוביל קרלוס אלברטו את אזרבייג'ן לניצחון הראשון שלה בכל הזמנים, לאחר שניצחה את קזחסטן בתוצאה 3:2 ב-28 באפריל.
ביוני 2005, לאחר תבוסה 3:0 לפולין, סיים קרלוס אלברטו את דרכו כמאמן הנבחרת, והוחלף על ידי ואגיף סאדיגוב, שהחל את הקדנציה השלישית שלו כמאמן הנבחרת. החל מ-2008 מאמן את הנבחרת האזרית, המאמן הגרמני, ברטי פוגטס.
יואל הופמן
יואל הופמן (נולד ב-23 ביוני 1937) הוא סופר, משורר עברי ישראלי, החוקר ומתרגם תרבות ושירה יפנית. הופמן הוא פרופסור אמריטוס בחוג לספרות עברית וספרות השוואתית ובחוג לפילוסופיה באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה.
הופמן נולד בשנת 1937 בעיר ברשוב שברומניה למשפחת יהודים בעלי תרבות אוסטרו-הונגרית.
בינקותו, בגיל שנה, עלה לארץ ישראל עם משפחתו. זמן קצר אחרי העלייה, בגיל שלוש, התייתם מאמו והופקד על ידי אביו בבית יתומים, נשאר שם עד שאביו התחתן בשנית והחזיר אותו לביתו. אביו עבד כמנהל מחלקת נזקים בחברת הביטוח "ציון" ואמו המאמצת פרנצה עבדה בבית החרושת לשוקולד "המרשלג". הופמן למד בתיכון חדש בתל אביב, בצה"ל שירת בחיל הים.
בגיל צעיר נסע יואל הופמן ליפן, בה שהה במשך שנתיים במנזר זן ולמד ספרות והגות יפנית וסינית. באמצע שנות השישים התיישב בצפת עם רעייתו ורדה, בת העיר, ולימד בבית הספר התיכון העיוני בעיר מקצועות פילוסופיה, ספרות ואנגלית. אחרי לימודים בתל אביב, בהם סיים תואר שני בפילוסופיה בהצטיינות בשנת 1969, הוא שב ליפן על מנת לסיים את עבודת הדוקטורט שלו, באוניברסיטת תל אביב, בפילוסופיה של הדת ובודהיזם. לשם כך השתלם באוניברסיטת קיוטו (החל מ-1974).
יואל הופמן פרסם את סיפורו הראשון ב-1986 בכתב העת "אגרא 2" וזכה להתעניינות רבה. ב-1989 הוציא ספר פרוזה ראשון, ספר יוסף, שניכרים בו כבר ניצני הסגנון שעמו מזוהה הופמן כיום. הספר כולל ארבע נובלות, שאחת מהן, קצכן (בגרמנית: "חתלתול"), עובדה לדרמה טלוויזיונית.
החל משנת 2010 מצוי הופמן בתהליך של התקרבות לחסידות. הוא מתפלל בבית כנסת אורתודוקסי באורח יומיומי ואף עלה לרגל לקברו של רבי נחמן מברסלב בעיר אומן.
הופמן היה נשוי במשך 37 שנים לורדה הופמן, להם שלושה ילדים, הזוג התגרש ב-1997. ורדה חזרה לגור בצפת, והיא מנהלת שם חדרי אירוח.
סגנון כתיבתו.
הפרוזה של יואל הופמן (כפי שהתייצבה מאז ספרו השני, "ברנהרט") מתאפיינת בעלילה חמקמקה, ובכמה מקרים אף קשה לדבר על "עלילה" במובנה המקובל. על אף יחסו המיוחד של הופמן לתרבות מזרח אסיה, אי אפשר לקשר בצורה ישירה בין כתיבתו הרוויה להייקו המינימליסטי: תוכני כתיבתו מושפעים מילדותו בעיר ישראלית. הופמן מתייחס למילה, לעיתים קרובות, כמקור לשעשוע: מילים מקבלות אצלו הגדרות שונות מהצפוי וזהות נעה, כמעין חיות בחוברת צביעה. בכמה מספריו הסגנון נוטה לאבסטרקטיות ונמצא בשטח האפור שבין הפרוזה לשירה.