באליפות וימבלדון שנערכה בשנת 1954 הוא הגיע למשחק רבע הגמר שבו הפסיד לבאדג' פאטי ב-4 מערכות (7-5, 4-6, 6-3, 6-2). בטורניר לזוגות גברים הוא הגיע למשחק הגמר ביחד עם טוני טראברט והם הפסידו לרקס הארטוויג ומרווין רוז מאוסטרליה ב-4 מערכות (6-4, 6-4, 3-6, 6-4). בטורניר לזוגות מעורבים ביחד עם דוריס הארט הם זכו פעם שנייה ברציפות בתואר לאחר ניצחון על קן רוזוול ומרגרט אוסבורן דופונט מארצות הברית ב-3 מערכות (7-5, 4-6, 3-6).
אלוף ארצות הברית.
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1954 הוא זכה בכל שלושת התארים האפשריים, לאחר ניצחון במשחק הגמר בטורניר לגברים על רקס הארטוויג מאוסטרליה ב-4 מערכות (3–6, 6–2, 6–4, 6–4), בטורניר לזוגות גברים ביחד עם טוני טראברט לאחר ניצחון על לו הוד וקן רוזוול ב-4 מערכות (3–6, 6–4, 8–6, 6–3) ובטורניר לזוגות מעורבים ביחד עם דוריס הארט בפעם השנייה ברציפות לאחר ניצחון על קו רוזוול ומרגרט אוסבורן דופונט ב-3 מערכות (4–6, 6–1, 6–1).
גביע דייוויס.
בשנים 1951 - 1957 שיחק סיישס בנבחרת ארצות הברית והגיע עימה לשלב הגמר בכל 7 הפעמים בהן שיחק. באותן שנים הוא שימש 3 פעמים כקפטן הנבחרת. בשנת 1954 הוא זכה ביחד עם טוני טראברט בגביע. הוא מדורג במקום חמישי במספר משחקי היחידים אותם שיחק (24) ומאזן המשחקים שלו עומד על 38–17.
חיים אישיים.
לאחר שפרש מטניס מקצועני עבד סיישס כברוקר מסוף שנות ה-50 עד השנים הראשונות של שנות ה-70. לאחר מכן עבד כמנהל במועדון טניס בווירג'יניה המערבית. בשנת 1989 עבר לקליפורניה ושם הקים תוכנית של אימוני טניס. בשנת 1998 עבד כברמן.
סיישס הוא אלוף הגראנד סלאם ביחידים החי, הזקן ביותר.
הנצחה.
בשנת 1971 נכלל סיישס בהיכל התהילה הבינלאומי של הטניס.
רוזצאה
עופות אימה
יצחק בן ראובן הברצלוני
רבי יצחק בן ראובן הברצלוני (נקרא גם: יצחק בר ראובן אלברצלוני או אלברגלוני, ברצלוני, ברגלוני; נולד בברצלונה ב-ד'תת"ג, נפטר בדניה, כיום במחוז אליקנטה, ספרד) היה רב ופייטן מחכמי ספרד, בן דורו של הרי"ף.
תולדות חייו.
רבי יצחק נולד בברצלונה באמצע המאה ה-11, ועל פי מקורות מכתבי יד למד תורה אצל רבי חנוך בן משה, אחד מארבעת השבויים על פי ספר הקבלה, בקורדובה. הוא עבר לכהן ברבנות העיר דניה שבדרום-מזרח ספרד, שקהילתה היהודית אז תוארה כחזקה ומבוססת במסחר (בעיקר מסחר ימי), בעושר ובמצוות. שם נשא לאישה את בתו של אחד מראשי הקהילה, אבן אלכתוש (או אל כתאש, לכתוש), ושפטם עד מותו. רבי יצחק חי במקביל לעוד ארבעה חכמים שענו לשם יצחק, המוזכרים יחד איתו כאלו ש"החזירו את כוח התלמוד לספרד": רבי יצחק אלבאליה, מהרי"ץ גיאת, רבי יצחק בן משה הסכני (כנראה הוא זה שניסה להמשיך את מסורת הגאונות בבבל, ונקרא שם יצחק בן סוכרי או סוכני) ו"הגדול מכולם", הרי"ף.
ישנן כמה מסורות לא מבוססות בנוגע לפרטים נוספים סביב חייו של רבי יצחק. מספר מקורות טוענים שהוא היה רבו של רבי יהודה בן ברזילי הברצלוני, שחי מעט אחריו. הרב שמעון בן צמח דוראן טוען על פי מקורות בהם הרמב"ן מכנה את הברצלוני "אדוננו הזקן" ו"מרן" כי זה האחרון היה מצאצאיו - וכתוצאה מכך גם הוא עצמו. השערה זו מופיעה גם במקורות אחרים. טענה אחרת היא שרבי יצחק בן ראובן מברצלונה הוא המחבר של ספר שערי שבועות. ספר זה נדפס בסוף מסכת שבועות בש"ס וילנא ונתייחס בטעות גם לרי"ף (ייחוס שמתערער לאור כך שמחבר הספר מתייחס לדברים שכתב הרי"ף ומזכיר אותו בשמו). ספר ה"שערים" נתחבר על ידי חכם בשם רבי יצחק בן ראובן, שכנראה הוא לא הברצלוני אלא נכד הרי"ף.
חיבוריו.
בגיל 35, בשנת ד'תתל"ח, תרגם רבי יצחק את ספר המקח והממכר של רב האי גאון מערבית (כנראה ערבית יהודית) לעברית עבור יהודי ספרד ("ארץ אֶדוֹם" בלשונו של הברצלוני) שלא דיברו בערבית. רבי יצחק טוען בהקדמתו לתרגום הספר כי מלכתחילה רב האי כתב את הספר בערבית כיוון שבבבל לא דיברו בלשון הקודש בצורה מספקת. הוא לוקח על עצמו אחריות לטעויות אפשריות בתרגום: .
ישנן כמה מסורות בנוגע לפירושיו של רבי יצחק ברצלוני שנתחברו על התלמוד הבבלי. מצויים בידינו מקורות המצביעים בסבירות גבוהה מאוד על כך ש"רבינו יצחק בן מרן ראובן" כתב פירוש לפחות לחלק ממסכת כתובות. מקור אחר מביא כי רבי יצחק כתב . חיבורים אלו לא שרדו.
חיבורו המרכזי והנודע של רבי יצחק הן האזהרות שכתב על סדר מניין המצוות, המשולבות בפסוקים מהמקרא ומחורזות, ומתחילות במילים "איזה מקום בינה". נהגו לקרוא אזהרות אלו בארצות צפון אפריקה בחג השבועות. האזהרות נתחברו על סדר מניין המצוות על פי הבה"ג, ובמקרים מסוימים רבי יצחק מצטט אותו כלשונו. האזהרות מכילות 145 בתים, שכל אחד מהם מורכב משלוש שורות ומפסוק שחותם אותן. בספר תחכמוני לרבי יהודה אלחריזי נכתב על אזהרות רבי יצחק ועל שילוב הפסוקים בהן כך: . על האזהרות נכתבו לפחות ארבעה ספרי פירושים. אצל דוד קונפורטי מופיע על האזהרות: .
בספר שם הגדולים נכתב על הביקורת שנמתחה מצד הרמב"ם על ספרי האזהרות (אלו שנכתבו על פי שיטת הבה"ג), שהיא אינה מכוונת כלפי אזהרות הברצלוני, ולא כלפי אלו של שלמה אבן גבירול:
סובארו לבורג'
סובארו לבורג (באנגלית: Subaru Levorg) היא מכונית סטיישן, הנעה 4x4 מתוצרת יצרנית הרכב היפנית סובארו המיוצרת משנת 2014 ועד היום, ביפן.
יצרנית הרכב סובארו היא חברת בת של התאגיד הרב-לאומי היפני Subaru Corporation (שם רשמי: "פוג'י תעשיות כבדות בע״מ"" (באנגלית: "Fuji Heavy Industries", ביפנית: 富士重工業株式会社).
דגם ה"סובארו לבורג'" הוצג לראשונה בתערוכת טוקיו ("Tokyo Motor Show" ) בנובמבר 2013. בשנת 2015 הוחל שיווק הדגם באירופה.
סובארו לבורג
קורא הדורות
מיקסוטוקסודון
מיקסוטוקסודון (שם מדעי: Mixotoxodon; משמעות השם: "מעורב עם טוקסודון") הוא סוג יונק פרהיסטורי מסדרת הנוטונגולאטויים הקדומה שחי בתקופת הפליסטוקן. יונק זה חי באמריקה הדרומית, אך במהלך ההחלפה האמריקאית הגדולה היגר צפונה לאמריקה המרכזית ולדרום אמריקה הצפונית, בה נתגלו שרידיו ממקסיקו עד לדרום טקסס. זהו המין היחיד בסדרתו שהיגר צפונה.
מאובניו נתגלו ב-1957 באתרי חפירות שונים אשר הכילו בעיקר מאובני גולגולת ושיניים. בסוג היה מין אחד - "Mixotoxodon larensis". הוא קיבל את שמו מכיוון שמאובניו דמו לאלה של קרובו המפורסם, הטוקסודון, בעל חיים דמוי-היפופוטם שחי באותו זמן. שני סוגים אלה היו מהאחרונים שבפרסתנים המקוריים של אמריקה הדרומית.
המיקסוטוקסודון היה גדול כמו קרנף חסר-קרן, דמה לו במראהו והגיע למשקל 3.8 טון, מה שהפך אותו לגדול שבבני סדרתו. הייתה לו לסת גלילית ובעלת שיניים צרות יותר מאשר לטוקסודון, כך שככל הנראה ניזון בצורה אחרת מצמחייה נוקשה יותר.
מאובניו האחרונים שנתגלו תוארכו לתקופה של לפני 12,000 שנה.
בטורניטיים
בטורניטיים (שם מדעי: Bathornithidae) היא משפחה של עופות פרהיסטוריים שנכחדו מסדרת הקריאמאים אשר חיו באמריקה הצפונית בין סוף האאוקן לתחילת המיוקן.
בני משפחה זו דומים לקריאמיים של ערבות אמריקה הדרומית, והמינים הגדולים מביניהם הזכירו את הפורוסרקוסיים ("עופות האימה") האימתנים והמפורסמים יותר מאמריקה הדרומית. מינים אלו היו קרובים אליהם אך רובם היו קטנים יותר. ככל הנראה הם חיו ביערות והיו ציידים חסרי יכולת תעופה בעלי כנפיים מנוונות. שני המשפחות לא נפגשו מעולם, אך ייתכן מאוד שהם היו קרובים.
הגדולים שבעופות אלה היו הבטורניס (Bathornis) והפרקראקס (Paracrax) שהגיעו לגובה של מעל 2 מטר, וכנראה היו טורפים מרשימים, אשר הרגו את טרפם בעזרת מקורם הגדול. המינים הקטנים יותר אולי היו אוכלי כל שדמו לתרנגולי הודו.
דלקת קרום הלב
פריקרדיטיס (באנגלית: Pericarditis) היא דלקת של קרום הלב (פריקרד), שהוא שק-סיבי המקיף את הלב. הגורם לדלקת קרום הלב הוא לרוב זיהום ויראלי. סיבות נוספות לדלקת כוללות זיהום בקטריאלי כתוצאה מחיידק השחפת, פריקרדיטיס אורמית, דלקת הנגרמת לאחר אוטם שריר הלב, סרטן, מחלות אוטואימוניות וטראומה לבית החזה. לעיתים קרובות הסיבה לדלקת אינה ברורה.
הסימנים לפריקרדיטיס כוללים כאבים פתאומיים וחדים באזור החזה, העשויים להקרין גם לכתפיים, לצוואר או לגב. הכאבים מוקלים לרוב בישיבה ומחמירים בשכיבה או בנשימה עמוקה. סימפטומים נוספים כוללים חום, חולשה, פלפיטציות וקוצר נשימה. הופעת התסמינים עשויה להיות גם הדרגתית. אמצעי אבחון נוספים כוללים בדיקת בא.ק.ג., העשויה בחלק מהמקרים להציג שינויים אופייניים, חיכוך פריקרדיאלי בהאזנה לקולות הלב ובדיקות דימות המציגות הימצאות של נוזלים בשק הלב.
הטיפול בפריקרדיטיס הוא לרוב באמצעות תרופות מסוג נוגדי דלקת שאינם סטרואידים וקולכיצין. במידה ולא ניתן לטפל בתרופות אלו, ניתן לעיתים טיפול בסטרואידים. במרבית המקרים חולפים התסמינים תוך מספר ימים עד שבועות, אם כי בחלק מהמקרים המחלה עשויה להימשך מספר חודשים. סיבוכי המחלה כוללים התפתחות של טמפונדה קרדיאלית - מצב בו נוזלים בתוך שק הלב מפריעים ללב לבצע דיאסטולה (הרפיה) ומיוקרדיטיס. השכיחות של פריקרדיטיס היא כ-3 אנשים מתוך 10,000 בשנה. רוב החולים הם גברים בין הגילאים 20-50. יותר מ-30 אחוזים מהחולים יסבלו מהמחלה יותר מפעם אחת בחייהם.
המחלה מתויגת ככרונית במידה והתסמינים אינם חולפים במשך 6 חודשים.
אפידמיולוגיה.
כ-5 אחוזים מהחולים המגיעים למיון עם כאבים בחזה סובלים מדלקת בקרום הלב. שני שלישים מהחולים הם גברים, ושליש הם נשים. שליש מהמקרים קשורים לשריר הלב.
נמצא גם שכ-30% מהאנשים עם דלקת פרקידיטיס ויראלית או פריקרדיטיס של סיבה לא ידועה יש אירועים חוזרים יותר.
תסמינים.