היה חבר בחברה ההונגרית לארכאולוגיה ובחברה ההונגרית לאמנויות יפות, כמו כן בחברות לאנתרופולוגיה מפריז ומינכן, של החברה לפילוסופיה מפילדלפיה בארצות הברית, בחברה לאנתרופולוגיה, אתנולוגיה ולהיסטוריה קדומה בברלין, בחברה למדעים בבלגרד, בחברה לפיזיקה למדעי כלכלה בקניגסברג.
כתביו.
ספרות מסעות
מסות, כתבי היסטוריה וזכרונות
עבודות בתחום המוזואולוגיה והארכאולוגיה
טיסה 269 של One-Two-Go
טיסה 269 של One-Two-Go הייתה טיסת נוסעים מסחרית, שהייתה מעורבת בתאונה אווירית קטלנית בנמל התעופה הבין-לאומי פוקט שבתאילנד ב-16 בספטמבר 2007. בעת שניסה לנחות בשדה סטה המטוס שנשא את הטיסה לימין מסלול הנחיתה והתנגש בגדה שבצידו. גוף המטוס נשבר ופרצה בו שרפה.
בתאונה נספו 90 מתוך 130 איש שהיו על סיפון המטוס. בין הניספים היו גם שמונה תיירים מישראל. בחקירת האירוע נקבע כי התאונה נגרמה עקב טעויות אנוש מצדם של טייסי המטוס.
התאונה.
טיסה 269 הופעלה על ידי חברת התעופה One-Two-Go. הייתה זו חברת תעופה מטיפוס חברת חסך (Low Cost) שבבעלות חברת אוריינט תאי איירליינס. היא החלה לפעול בשנת 2003 ובסיס הפעולה שלה היה בנמל התעופה הבינלאומי דון מואנג בבנגקוק. המטוס שנשא את הטיסה היה מדגם MD-82 מתוצרת חברת מקדונל דאגלס.
המטוס נשא 123 נוסעים ושבעה אנשי צוות. הוא המריא מנמל התעופה דון מואנג בבנגקוק בשעה 14:30 (לפי השעון המקומי) ונועד לנחות בפוקט בשעה 15:50.
המטוס ניגש לנחיתה על המסלול בשדה התעופה של פוקט בכיוון ממזרח למערב, בתנאי מזג אוויר קשים - גשם כבד ורוחות. נראה כי תוך כדי תהליך הנחיתה ניסו הטייסים לבטל אותה ולנסוק על מנת לבצע הקפה נוספת ולנסות שוב לנחות. מיד לאחר שהטייסים החלו להרים את חרטום המטוס כדי לנסוק מתהליך הנחיתה סטה המטוס לימין המסלול, כנראה בעקבות משב רוח חזק מן הצד (תופעה המכונה "גזירת רוח" (Wind Shear)). הוא התנגש בגדת המסלול הצפונית, שעליה צמחו עצים ושיחים. כתוצאה מן ההתנגשות נשבר גוף המטוס לשניים, כמעט מיד פרצה בו שרפה, והוא נהרס כליל.
בין 90 הניספים בתאונה היו ככל הידוע חמישה מאנשי צוות המטוס ובהם גם שני הטייסים. כמחצית הניספים באסון היו אזרחי תאילנד. יתר הניספים היו אזרחי לפחות עשר מדינות אחרות. שמונה מן הניספים היו אזרחי ישראל – שש נשים ושני גברים.
26 מתוך 40 ניצולי התאונה נפצעו פצעים קשים, והיתר נפצעו קל. הפצועים הובאו לשלושה בתי חולים באי פוקט.
לשם זיהוי הניספים בתאונה הגיעו לשדה התעופה נציגי מדינות שונות. מישראל הגיעה משלחת ובה מומחי זיהוי פלילי של משטרת ישראל, פתולוג, אנשי מגן דוד אדום וזק"א. אנשיה זיהו את הניספים הישראלים.
דו"חות חקירת התאונה והמלצותיהם.
התאונה נחקרה על ידי הוועדה לחקירת תאונות מטוסים של תאילנד (AAIC). דו"ח הבינים והדו"ח הסופי על התאונה שפרסמה הטילו את מרבית האחריות לתאונה על טייסי המטוס.
הדו"חות קבעו כי:
דו"חות החקירה כללו המלצות שונות:
בשנת 2009 צירף האיחוד האירופי את חברת One-Two-Go לרשימת חברות התעופה, שעליהן נאסר לטוס במרחב האווירי שלו בשל ספק שהוטל בבטיחות טיסותיהן. כיון שהחברה ערכה רק טיסות פנים בתאילנד, לא הייתה להחלטה זו משמעות מעשית ישירה.
ביולי 2010 נסגרה חברת One-Two-Go על ידי בעליה, חברת אוריינט תאי איירליינס, ומטוסיה נצבעו בצבעי החברה האם.
רלף קירקפטריק
תיאטרון הוד מלכותו
יצירה תכניתית
סקורפיוס
סקורפיוס (ביוונית: Σκορπιός) הוא אי יווני קטן הממוקם בים היוני בסמוך לאי לפקדה. האי ששייך לאיי טילבואידס (מקבוצת האיים היוניים), התפרסם כאי הפרטי של המיליארדר אריסטוטלס אונאסיס ושבו התקיימה חתונתו עם ג'קלין קנדי ב-20 באוקטובר 1968.
סקורפיוס מיוער בצפיפות, אורכו המרבי כ-1.2 קילומטר וגובהו המרבי 81 מ' מעל פני הים.
נודע כי ביל גייטס ומדונה הביעו התעניינות ברכישת האי אך לבסוף האי נמכר ל-Ekaterina Rybolovleva בשנת 2013 בעסקה שכללה כמה חברת בסכום כולל של 153 מיליון דולר.
שמו של האי סקורפיוס חזר והתפרסם בשנת 2010 לא רק בשל עסקת הרכישה שלו אלא גם בשל הצהרות פוליטיקאים גרמנים כי על ממשלת יוון למכור איים כדי לחלץ את כלכלתה מהגרעון ומהמיתון הקשה שאליו נקלעה. מאוחר יותר, לאחר שקיבלה סיוע כספי מהאיחוד האירופי ומקרן המטבע הבינלאומית, הביעה ממשלת יוון נכונות למכור איים קטנים דוגמת סקורפיוס המהווים קרקעות מדינה.
בית העלמין היהודי הישן של חיפה
בית העלמין כנסת ישראל הוא בית העלמין היהודי הישן של העיר חיפה. בית העלמין ממוקם בדרך יפו בסמוך לציון קברו של האמורא אבדימי דמן חיפה.
היסטוריה.
קבורה יהודית בבית העלמין החלה עוד בתקופת היישוב היהודי הקדום בעיר חיפה המוזכרת כבר בתלמוד. המפורסם בנקברים במקום הוא האמורא רבי אבדימי. בסמוך לקברו מצויות מצבות נוספות ללא כתובת. על פי המקורות רבי אבדימי ורבי יצחק נפחא, נקברו זה ליד זה, בשני כוכים. כיום מצוי קברו של רב אבדימי בגבולו הדרומי של בית הקברות, אך החוקרים מניחים שקברו היה במרכזו של בית הקברות שהמשכו נהרס בעת סלילת דרך יפו-חיפה. יש הסוברים שקברי רבי אבדימי וקדמונים אחרים היו במקומות אחרים בחיפה הקדומה.
במשך הדורות נטמנו בבית העלמין אישים שונים שעלו לארץ ישראל ונקברו בסמוך לקברי הצדיקים במקום. בשל עתיקותן של המצבות טרם זוהו רבים מדמויות אלה. אישים נוספים מהיישוב היהודי בעכו שצוין כי נקברו בחיפה הם רבי שמשון משאנץ, בנו רבי יעקב הקטן, רבי יוסף בנו של רבי יחיאל מפריז המכונה "שיר דילשוש" והרמב"ן.
עיקר השימוש בחלקה החדשה של בית העלמין נעשה בשנים 1935-1860 ונקברו בה רבים ממייסדי העיר ומתושביה. וכן מחלוצי המושבות החדשות באזור שטרם היה עבורם בית עלמין. קבורים בבית העלמין בני משפחות כלפון, לסקוב, רוטנברג, אלפסי, פבזנר (בהם שמואל יוסף פבזנר ואשתו שהייתה בתו של אחד העם), גדליהו וילבושביץ ומבני משפחתו, ד"ר אלברט (אברהם) וונדרליך, מראשוני הכירורגים בארץ ישראל, נמצאים בו קבריהם של הרוגי מאורעות תרפ"ט, ושל הרוגי מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט, ושל הנספים באסון מחצבת סולל בונה בעתלית. בין הקברים ניכרות מצבות של תלמידי חכמים מהפזורה היהודית באימפריה העות'מאנית שביקשו שיעלו את עצמותיהם ויקברו אותם בארץ ישראל.
אישים נוספים שקבורים במקום הם: הרב חביב חיים דוד סתהון ראב"ד העיר טבריה (בעל "תקפו של נס", "כרסיא דאליהו"), הרב אברהם רפאל כלפון, הרב דוד כלפון, הרב יוסף ניסים אלנקוה, הרב יוסף אלטר הגר מראדוביץ, הרב אברהם הכהן אב"ד חיפה, הרב בנימין חמוי שד"ר קהילת המערבים בירושלים, רב קהילת האשכנזים בקהיר הרב אהרן מנדל הכהן בהר"ן, הרב שמואל ישראל בנו של האדמו"ר לוי יצחק גוטרמן מסורוטין, הרב יצחק פרפלוציק מרבני קרלין ועיירות נוספות, בן רבה של קהילת העיר דמשק ר' יעקב אהרון, המקובל רבי ישראל נהורי. התעשיין ליאון שטיין, התעשיין ד"ר שמעון פרידמן מייסד יקב פרידמן, ד"ר יוסף כהן, בבית הקברות נקבר גם אחד מבין חללי האימפריה הבריטית בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה היהודים שנפלו בקרבות באזור.
כבר בדורות קדומים שימש בית העלמין כאתר קדוש וכמקום תפילה עבור עולי רגל. כך למשל מתאר הנוסע רבי יצחק ב"ר יוסף חילו, ממדינת ארגון שבספרד, שהגיע לארץ ישראל בשנת ה'צ"ג (1333): "מקלמון באים לחיפא. היא יושבת מול הר הכרמל והיא עיר מולדת ר' אבדימי דמן חיפא. בעיר הזאת יש קהילה מפורסמת בחסידותה. ובבית הקברות של היהודים משתטחים כל אלה העולים לארץ ישראל, כי שם קבורים רבים מחכמי ישראל מכל הארצות אשר מתו בעכו".
בית העלמין כיום.
נכון ל-2010, מתקיימות בבית העלמין מדי ערב ראש חודש תפילות ציבוריות ובמיוחד בערב ראש חודש אלול. חסידי ויז'ניץ נוהגים לפקוד את בית הקברות מעת לעת בגלל קברו של רבי יוסף אלטר מראדוביץ, בנו של רבי חיים הגר מקוסוב, הנמצא במקום.
במשך שנים רבות סבל המקום מהזנחה ומוונדליזם, מצבות הושחתו ובית הקברות כוסה בפסולת ועשבייה. בשל העובדה שבית הקברות נסגר לקבורה עוד לפני קום המדינה לא היה גורם אחראי לתחזוקת בית העלמין, אך לאחר התעוררות מחאה ציבורית ובסיועם של אישי ציבור ואנשים פרטיים, עבר המקום שיקום: התבצע ניקוי כללי של המקום כולל העשבייה העבותה שגדלה פרא והחלו לצבוע את המצבות. משרד הדתות מתכנן לבצע בעתיד מיפוי של הקברים במקום ולשקם את המצבות.
בית הדין הרבני האזורי בחיפה מינה את עמותת "והחי ייתן אל ליבו" לפקח ולשמור על בית הקברות.
פואד אבו זיכרי
פואד מוחמד אבו זיכרי (בערבית: فؤاد محمد أبو ذكري, תעתיק מדויק: פאאד מחמד אבו ד'כרי; 8 בנובמבר 1923 - 26 בינואר 1983) היה מפקד חיל הים המצרי מיוני 1967 ועד ספטמבר 1969, ולאחר מכן, מאוקטובר 1972 ועד נובמבר 1976. לאחר סיום שירותו הצבאי שימש יועץ בענייני הצי לנשיא מצרים, אנואר סאדאת, ולאחר מכן היה סגן שר לענייני תובלה ימית ויושב ראש חברת הספנות FAMCO.
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1923 באל עריש. בשנת 1965 סיים את האקדמיה הצבאית הגבוהה בקהיר ועם בני מחזורו נמנו גם מוחמד עבד אל-ע'ני אל-גמאסי ואחמד איסמעיל עלי.