רובע האנסאנצ'ה (Ensanche - "ההרחבה") או "העיר המודרנית" (la ville moderne) משתרע על פני שטח של כ-300 דונם ממערב למדינה. חלק זה של העיר הוקם בעת השלטון הספרדי, החל ב-1917 ועד שנות ה-50, במטרה לשמש כבירת הטריטוריה הספרדית של צפון מרוקו. בתי הרובע בנויים בסגנון קולוניאלי ספרדי, אך גם בהם ניכרת השפעה אנדלוסית. הרחוב הראשי של הרובע הוא שדרות מוחמד החמישי (Avenue Mohamed V) המוליכות מכיכר חסן השני מערבה. כיכר מולאי אל-מהדי (Place Moulay el-Mehdi) העגולה, שוכנת ברחוב זה בליבו של האנסאנצ'ה, ובה ניצבת הכנסייה הקתולית. עוד ניצבים לאורכו של הרחוב הקזינו הספרדי הישן משנות ה-20, בניין "הספרייה הכללית והארכיון של תטואן" (Bibliothèque Générale et Archives de Tétouan) משנות ה-30 ובניין לשכת התיירות המקומית משנות ה-40. בקצה המערבי של השדרה נמצא מסגד חסן השני.
יהודי תטואן.
תחילתה של הקהילה היהודית בעיר הוא לאחר גירוש ספרד בסוף המאה ה-15. קהילה זו דיברה בניב של לאדינו הנקרא חכיתיה, ולדברי יוצאיה הקפידה על חינוך יהודי ונימוסים טובים:
המלאח, השכונה היהודית, שכנה בדרומו של רובע המדינה ובית הכנסת הנוכחי ממוקם באנסאנצ'ה, העיר המודרנית שממערב לו. בשנת 1798 היו יהודי העיר קורבן לפוגרום, ובין היתר נקשרו חלק מהם לסוסים ונגררו על ידם ברחובות העיר. ב-1859, כאשר החלה הפלישה הספרדית לעיר, פרעו התושבים ביהודי העיר שוב, והרגו כ-400 מהם. רוב האחרים נמלטו על נפשם. ב-1862 הקים ארגון כל ישראל חברים בית ספר יהודי לבנים בעיר, וב-1868 ייסד גם בית ספר לבנות. בתחילת המאה ה-20 היוו היהודים כחמישית מתושבי העיר, אולם מאוחר יותר היגרו ממנה לאלג'יריה, דרום אמריקה, ישראל, צרפת וקנדה, ומאז שנות ה-60 מתגוררים בתטואן יהודים בודדים.
Down Low
Down Low הוא אלבום האולפן המלא הראשון של להקת הגרוב מטאל/ מטאלקור הישראלית בצפר.
האלבום הוקלט בבלגיה על ידי הלהקה עצמה ועל ידי כריס בליין מאולפני CCR. המיקסים והמאסטרים נעשו על ידי טיו מדסן. במהלך ההקלטות הציעה להקת פיר פקטורי לבצפר להופיע איתה כמופע חימום. בזכות ההופעה הציעה חברת התקליטים רודראנר (שבה חתומות בין היתר : סליפנוט, משין הד, דרים ת'יאטר, קאניבל קורפס ועוד.) לבצפר חוזה הכולל הפקה והפצה של ארבעה אלבומים, כולל Down Low.
דוד דביר
דוד דביר (נולד ב-12 בספטמבר 1949) הוא רקדן ומורה ישראלי למחול. נודע לציבור הרחב בשל היותו שופט בתוכניות המציאות "נולד לרקוד", "רק רוצים לרקוד" ו"רוקדים עם כוכבים".
ביוגרפיה.
נולד בשם דוד דוידוביץ בקיבוץ נחשולים. התחנך בכפר הנוער בניצנים, ובחוות הנוער הציוני בירושלים ולמד במדרשה לחינוך גופני בבאר שבע בין השנים 1968-1966. שירות בצה"ל כחייל בצנחנים. דביר סיים קורס מפקדי כיתות ושימש כמדריך אימון גופני בבסיס חצור חיל אויר.
בשנת 1971 החל ללמוד בבית הספר למחול "בת דור". כבר בתקופת לימודיו בבית הספר למחול, דביר הופיע כרקדן בשני סרטי קולנוע: "ישו כוכב עליון" ו"קזבלן".
הופיע עם הבלט הישראלי בשנת 1973, עם להקת בת דור בשנים 1976-1974, ועם להקת בת שבע בשנים 1989-1973. מאז 1982, שימש גם כמנהל האמנותי של להקת בת שבע. כמו כן, הופיע כרקדן אורח עם להקת "IOS" בעת סיור שקיימה בישראל.
השתלם בלהקת המחול של פול טיילור בארצות הברית בשנת 1974, ועבר קורס ניהול למנהלים בכירים ב"דייל קרנגי" בשנת 1985. בשנת 2000, השתתף בהשתלמות למורים ולבוחנים בבית הספר ג'וליארד בניו יורק. בשנת 2007, היה בהשתלמות בבית הספר למחול ע"ש וגאנובה בסנקט פטרבורג ברוסיה. כמו כן, היה מורה אורח בקורס קיץ לרקדנים ולמורים בהאג, הולנד.
יצר את מפגשי המחול "אני וגופי" (1987), "גברים במחול" (1989), "מסכות" (עם יהודית גרינשפיין, 1991), "שעשועי מחול" (עם אורית קינן, 1994), "סיפורי בדים" (עם אורית קינן, 1998), "תיבת נוח" (1999), "תמונה חיה" (2001) ו"שרשורי קסם" (2004), הופיע בסדרת הטלוויזיה "השיר שלנו" בדמות שמבוססת על עצמו כשופט ב"נולד לרקוד".
דביר מופיע יחד עם אורית קינן במפגשים לילדים ונער דרך "סל תרבות ארצי", אמנות לעם" ו"סל תרבות שטראוס".
שימש כשופט בתוכנית המציאות "רק רוצים לרקוד" של קשת בערוץ 2, ששודרה במהלך שנת 2017.
ב-2019 השתתף בתוכנית הריאליטי "הישרדות VIP עונה 3" שברשת 13.
ב-2022 שימש כשופט בתוכנית "רוקדים עם כוכבים", שחודשה בקשת 12.
דביר נשוי לדליה ואב לשתיים.
ארסנל (פירושונים)
הפרלמנט הסקוטי
הפרלמנט הסקוטי (בגאלית סקוטית: Pàrlamaid na h-Alba; בסקוטית: Scots Pairlament; באנגלית: Scottish Parliament) הוא מוסד הקיים מאז 1999, כפרלמנט בעל סמכויות מוגבלות בנושא סקוטלנד בתוך הממלכה המאוחדת. הפרלמנט בנוי מבית אחד ובו חברים 129 נציגים אשר נבחרים מדי 4 שנים בבחירות. 73 מחברי הפרלמנט נבחרים על פי מחוזות הצבעה, ו-56 חברי הפרלמנט הנוספים נבחרים על פי בחירות ארציות.
הבחירות האחרונות נערכו ב-6 במאי 2021. עד כה נערכו 6 מערכות בחירות (1999, 2003, 2007, 2011, 2016, 2021). על מנת להיבחר לפרלמנט, אדם נדרש להיות מעל גיל 18, שפוי, ואזרח באחת מהמדינות או הטריטוריות המוסכמות. אנשי צבא או משטרה אינם יכולים לכהן בפרלמנט.
היסטוריה.
העדות הראשונה לקיומה של מועצת עם סקוטית היא ממסמך משנת 1235 (תקופת שלטונו של אלכסנדר השני, מלך סקוטלנד), שבו מתואר הפרלמנט של סקוטלנד (כמו במקרה של הפרלמנט האנגלי) בלטינית כ-colloquium. הפרלמנט של ממלכת סקוטלנד, שהיה לו בית אחד, נועד לראשונה בקירקליסטון (), כיום כפר קטן באזור אדינבורו. ב-1639 עברו דיוניו ל"אולם הפרלמנט" () באדינבורו. הפרלמנט חדל לפעול ב-1707 עם החלתם של חוקי האיחוד של 1707 והוחלף בפרלמנט של בריטניה הגדולה. קיימת מחלוקת בין ההיסטוריונים על מידת העצמאות של הפרלמנט הסקוטי מן הכתר הסקוטי במהלך התקופה שלפני 1707. היסטוריונים רבים סברו כי היה מדובר בגוף מנוון אשר שימש כחותמת גומי להחלטות בית המלוכה הסקוטי. כיום קיימים היסטוריונים אשר חולקים על דעה זו וגורסים כי לפרלמנט הייתה חשיבות בקבלת החלטות בפוליטיקה של סקוטלנד, והוא לעיתים גם נקלע לעימותים עם בית המלוכה.
בשנות ה-80, כאשר הממלכה הייתה תחת שלטון שמרני מאוד, גדל הביקוש לפרלמנט אוטונומי. תחת שלטונו של טוני בלייר הוכרז על כך שיהיה משאל עם בסקוטלנד על הנושא. בשנת 1997 נערכו הבחירות בסקוטלנד. בבחירות אחוז ההצבעה עמד על 60.4%, ו-74.3% מהמצביעים הצביעו בעד פרלמנט אוטונומי והבחירות הראשונות לפרלמנט נערכו שנתיים לאחר מכן. ישיבת הפרלמנט הראשונה נערכה ב-12 במאי, שנת 1999.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 הוחל בבניית בנין חדש לפרלמנט, שעלותו אמורה הייתה להיות כ-40 מיליון ליש"ט. הבנייה התארכה פעמים רבות, והארכות העלות עלו פעם אחר פעם. בגמר הבנייה בשנת 2004 הגיעה העלות לכ-431 מיליון לירות שטרלינג.
ועדות הפרלמנט.
בפרלמנט 16 ועדות שונות המהוות חלק חשוב מעבודת הפרלמנט. הוועדות הן:
ז'אן אנרי דונאן
העליה מרומניה
לודוויג רונברג
יוהאן לודביג רוּנֶבֶּרְג (בשוודית: Johan Ludvig Runeberg; 5 בפברואר 1804, יאקובסטד – 6 במאי 1877, פורבו) היה משורר פיני ממוצא שוודי הנחשב למשורר הלאומי של פינלנד.
רונברג למד בערים ואסה ואואולו ולאחר מכן באקדמיית אובו, שם הוא התחבר ליוהאן וילהלם סנלמן ולזכריס טופליוס. הוא למד בעיקר לימודים קלאסיים ובמסגרת זו יוונית עתיקה ולטינית. החל משנת 1837 הוא התגורר ולימד בפורבו.
מרבית שירתו רומנטית ומתארת את חיי האיכרים בפינלנד. בשיר ידוע מאוד שלו, "האיכר פאבו" (Bonden Paavo), מתאר רונברג את נחישותו ועוצמת רוחו (Sisu) איכר, אשר מכניס בכל שנה יותר ויותר שיפה ללחם על מנת להעניק גם לשכניו ולמנוע בכך מוות ברעב.
קורבנות הנשיאים
קורבנות הנשיאים הן קורבנות שהקריבו נשיאי שבטי ישראל בעת חנוכת המשכן. הבאת הקורבנות מתוארת בפרשת נשא, .
הקרבת הקורבנות.
בתחילה נתנו הנשיאים כקבוצה שש עגלות לנשיאת המשכן, ואיתן 12 פרים למשוך את העגלות. העגלות חולקו לבני גרשון ומררי. ולאחר מכן הקריבו הנשיאים במשך 12 יום קורבנות, ונתנו מתנות למשכן - כל נשיא ביום נפרד. קורבנות הנשיאים ומתנותיהם היו זהים:
קורבנות הנשיאים הוקרבו בשנים עשר יום רצופים, כולל בשבת בהוראת שעה.
זמן קרבנות הנשיאים.
הדעה המקובלת על חז"ל שקורבנות הנשיאים הוקרבו בתחילת חודש ניסן החל מא' בניסן שהוא היום השמיני למילואים, ועד י"ב בניסן בשנה השנייה ליציאת בני ישראל ממצרים, (ב'תמ"ט).
להבנה הזאת יש משמעות הלכתית עד ימינו, בכך שאסור להספיד ולהתענות בחודש ניסן כולו, בגלל שרובו ימים טובים, א'-י"ב בגלל הנשיאים, וי"ד-כ"א בגלל חג הפסח. בנוסף, בתפילה לא אומרים תחנון בכל החודש.
אולם הבנה זו קשה מכיוון שתיאור היום השמיני לחנוכת המשכן הוא בפרשת שמיני שבחומש ויקרא, ואילו קרבנות הנשיאים מתוארים בפרשת נשא שבחומש במדבר. בפרשת שמיני לא נאמר מאומה על קרבנות הנשיאים, ואילו בפרשת נשא לא נאמר מאומה על מעשה אהרון ובניו בחנוכת המשכן. כמו כן, בתחילת חומש במדבר מצוין התאריך, ראש חודש אייר בשנה השנייה, ואילו על פי ההבנה הנ"ל אין הכתובים מסודרים באופן כרונולוגי.
בעקבות קשיים אלו, מפרש האברבנאל שקרבנות הנשיאים לא הוקרבו בראש חודש ניסן אלא בחודש אייר. האירוע המתואר בפרשת שמיני הוא תחילת העבודה של הכהנים במשכן. ואילו האירוע שבפרשת נשא הוא חגיגה נוספת של חנוכה המשכן מצד הנציגים של בני ישראל. כך מובן מדוע בתורה נזכרים אלו כשני אירועים שונים, וכן מתורץ הקושי הכרונולוגי.