ריק אסטלי נולד ב-1966 באנגליה. בצעירותו נטל חלק במספר להקות חובבניות באזור מגוריו. ב-1985, כששימש כמתופף, מילא אסטלי את מקומו של זמרהּ של להקתו לאחר שזה עזבהּ וצד את עינו של המפיק המוזיקלי פיט ווטרמן. ווטרמן שכנע את אסטלי להתחיל לעבוד באולפן ההקלטות שלו כדרך ללמוד את רזי התעשייה.
ב-1987 החל אסטלי להקליט את שיריו הראשונים. שירו המסחרי הראשון "Never Gonna Give You Up" היה ללהיט פופ וזכה להצלחה רבה. השיר מוקם במקום הראשון במצעדי פזמונים ברחבי העולם והיה לסינגל הנמכר ביותר בבריטניה באותה שנה. בעקבות ההצלחה המשיך אסטלי להוציא סינגלים נוספים ואף אגדם לאלבום בשם "Whenever You Need Somebody". האלבום והסינגלים הבאים זכו להצלחות משל עצמם. כך לדוגמה ב-1988 הסינגל הרביעי שלו, "Together Forever", הגיע עם שחרורו לראש המצעד הבריטי, שני רק לשיר הבכורה של קיילי מינוג "I Should Be So Lucky".. בעקבות הצלחתו היה אסטלי מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "האמן החדש הטוב ביותר".
עבודתו של אסטלי על אלבומו השני נתקלה בקשיים בעקבות שרפה שפרצה במשרדי אולפן ההקלטות אשר השמידה חלק מהחומרים עליהם עבד. האלבום יצא לבסוף ב-1989 תחת השם "Hold Me In Your Arms". האלבום והסינגלים לא הצליחו לשחזר את הצלחתו המקורית של אסטלי ולא דורגו בראש המצעדים בעוד שהעיתונות החלה לבקרו. אף על פי כן יצא אסטלי למסע הופעות בינלאומי, לאחריו עזב את חברת ההפקות של ווטרמן וניסה לשנות את סגנונו המוזיקלי ממוזיקת פופ לנשמה. השינוי לא שיפר את הצלחתו של אסטלי וגם אלבומו השלישי "Free" לא טיפס לצמרות המצעדים. אסטלי אמנם עבד על אלבום רביעי ("Body And Soul"), אך מעט לפני יציאתו לאור ב-1993 החליט לפרוש מקריירת המוזיקה והאלבום לא זכה לתשומת לב רבה.
אסטלי נותר מחוץ לתעשיית המוזיקה ולאור הזרקורים למשך כעשור, בעודו מתרכז בחייו הפרטיים ובגידול בתו, אשר נולדה שנה לפני פרישתו. ב-2002 הוציא אלבום חמישי בשם "Keep It Turned On", אשר גם לא זכה להצלחה רבה. באותה שנה הוציא גם אלבום אוסף להיטים.
תופעת האינטרנט "Rickrolling".
גם בשנים הבאות לא הצליח אסטלי לשחזר את תהילת העבר. הוא הוציא אלבום נוסף ב-2005 ואלבום אוסף נוסף ב-2008. מעט לפני כן הבליח לפתע בחזרה לאור הזרקורים לאחר ששיר הבכורה שלו "Never Gonna Give You Up" שימש כמתיחה אינטרנטית. גולשים באתרים שונים, בהם אתר הפורומים 4chan, היו מעלים הודעות בנושאים שונים וכללו בתוכן קישור אל סרטון של השיר באתרי שיתוף סרטונים כגון YouTube. מתוכן ההודעות עצמן לא היה ניתן להבין כי מדובר בסרטון של ריק אסטלי אלא להפך – קישור למאמר או דבר מה דומה בנושאים שונים לחלוטין. מטרת המתיחה הייתה להפתיע את הגולשים התמימים אשר לוחצים על הקישור ולא מבינים את הקשרו, שלא היה קיים למעשה. התופעה הגיעה לשיאה כאשר אתר YouTube עצמו ביצע את המתיחה בכל אחד ממיליוני הסרטונים שבו לרגל אחד באפריל ב-2008.
התופעה זכתה לכינוי Rickrolling (בתרגום חופשי: "גלגול רִיק") והעלתה את דמותו של אסטלי, וכן את שירו משנות השמונים, למודעות הציבור. הפופולריות של המתיחה הייתה כה גבוהה עד שבעקבות מהלך קמפיין אינטרנטי נרחב, מצא את עצמו אסטלי מועמד לפרס "האמן הטוב ביותר אי פעם" של רשת MTV האירופאית, כנגד אמנים פופולריים ומצליחים הרבה יותר ממנו, כגון להקת U2, בריטני ספירס ועוד. ההפתעה רק גדלה לאחר שאסטלי זכה בפרס בעקבות הקמפיין האינטרנטי.
אסטלי לא פסח על ההזדמנות שנקרתה בדרכו ובמהלך השנים הבאות חזר להופיע במרץ כזמר אורח בהופעות אחרים. עם זאת, ניסיונו להוציא סינגל חדש ב-2010 לא זכה להצלחה רבה.
ביוני 2016 הוציא אסטלי את אלבום האולפן השמיני שלו, שנקרא "50". בשבוע הראשון לצאתו, האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי.
סטפה סטפנוביץ'
סְטֶפָּה סְטֶפָּנוֹבִיץ' (בסרבית קירילית: Степа Степановић; 11 במרץ 1856, קומודראז', נסיכות סרביה, האימפריה העות'מאנית – 29 באפריל 1929, צ'אצ'אק ממלכת יוגוסלביה), היה מרשל סרבי, מפקד הארמייה הסרבית השנייה במערכה על סרביה ובחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה ואחד מהמפקדים הבולטים שהובילו להכרעת החזית לטובת מדינות ההסכמה.
תחילת הקריירה.
ב-1874 הצטרף סטפנוביץ' כצוער לבית הספר לארטילריה. הוא הצטיין במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) ולאחריה עוטר על ידי מפקד הצבא הסרבי הגנרל קוסטה פרוטיץ' באות מסדר צלב טאקובו. סטפנוביץ' לחם גם במלחמת בולגריה–סרביה (1885) כמפקד חטיבה. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה פיקד על הכוחות הסרבים במצור הממושך על העיר אדירנה, שהוביל לכיבושה בידי כוחות הליגה הבלקנית. במלחמת הבלקן השנייה הוצבו כוחותיו בגזרת הערים ניש ופירוט.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התמנה סטפנוביץ' למפקד הארמייה השנייה וב-16 באוגוסט 1914 השתתף בקרב צר בו הוכה הצבא האוסטרו-הונגרי. ב-1915 עם הצטרפות הבולגרים והגרמנים למערכה לא הצליחו הסרבים המותשים לעמוד מול היקף ועוצמת הכוחות שעמדו מולם והצבא הסרבי נסוג באופן מסודר יחסית דרך אלבניה לאי קורפו ומשם הועבר לגזרת סלוניקי להתארגנות מחודשת. בזירה שכונתה בהמשך החזית המקדונית, אורגנו מחדש חיילי הארמייה ה-2 וסטפנוביץ מונה למפקדה.
ב-14 בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה במתקפה לאורך עמק הוארדאר על כוחות מעצמות המרכז בפיקודו של פרידריך פון שולץ. המתקפה החלה בהפגזה ארטילרית כבדה מ-580 תותחים מגזרת ביטולה ועד נהר הוארדאר. הגנרל פון שולץ סבר שהמתקפה תתנהל באזור ביטולה וריכז את מרבית כוחותיו שם. הארמייה הסרבית ה-2 בגיבוי 2 אוגדות צרפתיות שהיו תחת פיקודו של סטפנוביץ', תקפו חזיתית את "קבוצת שולץ" שהורכבה מהארמייה ה-11 הגרמנית בפיקודו של קונו פון שטויבן והארמייה הראשונה של צבא בולגריה בפיקודו של סטפן נרזוב. כפועל יוצא מהנחת העבודה השגויה הופתעו כוחות "קבוצת שולץ" והחלו בנסיגה רחבה לאורך כל החזית המקדונית במטרה לייצב קו חדש, אך הכוחות הבולגרים קרסו, עניין שהוביל לקריסת החזית כולה ולבסוף לכניעת ממלכת בולגריה.
ב-1919 מונה למפקד צבא ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים ובשלהי אותה שנה, פרש משירות פעיל. סטפנוביץ' הלך לעולמו ב-1929 והוא בן 73 שנים.
פרצוף של פוקר
הרפובליקה העממית הפולנית.
פולין הקומוניסטית
נשיא טג'יקיסטן
נשיא רפובליקת טג'יקיסטן (בטג'יקית: Президентҳои Тоҷикистон) הוא ראש המדינה והמשרה העליונה ביותר בטג'יקיסטן, על פי חוקת 1994.
ב-6 בנובמבר 1999 נערכו לראשונה בחירות במדינה, לאחר שעד אז כל הנשיאים מונו על ידי הפרלמנט. בבחירות זכה הנשיא המכהן אמומאלי רחמונוב, ברוב של 96.0%. האופוזיציה טענה לזיופים קשים בתוצאות הבחירות, בבחירות השתתף מועמד נוסף מלבד הנשיא, דַבלאט אוּסמוֹן, שר הכלכלה לשעבר ויו"ר מפלגת התחייה האיסלאמית של טג'יקיסטן, הוא הפסיד אז בבחירות וגרף 2% מקולות הבוחרים.
ב-6 בנובמבר 2006 התקיימו במדינה בחירות נשיאותיות בפעם השנייה, הפעם היו 5 מועמדים לתפקיד הנשיא:
בחירות נוספות התקיימו ב-16 בנובמבר 2013, ובהם זכה הנשיא המכהן רחמונוב ב-86.9 אחוזים מקולות הבוחרים. גם בבחירות אלו הושמעו טענות על זיופים חמורים.
פוליטיקה טג'יקית
חבייר פסטורה
קרב דרבנות הזהב
ליל (כדורגל)
ליל - מועדון לספורט אולימפי (בצרפתית: Lille Olympique Sporting Club) הוא מועדון כדורגל צרפתי שהוקם בשנת 1944 כתוצאה מאיחודם של אולימפיק ליאוליס ופיבאס ומייצג את העיר ליל. המועדון משחק בליגת העל הצרפתית בכדורגל. המועדון זכה בארבעה תוארי אליפות צרפת (1946, 1954, 2011, 2021) וששה גביעים לאומיים.
היסטוריה.
הקבוצה נוסדה ב-1944 וזכתה בארבע אליפויות, שישה גביעים והגיעה לגמר הגביע הצרפתי פעמיים נוספות. במסגרת המפעלים האירופאיים השתתפה הקבוצה שלוש פעמים בליגת האלופות, שלוש פעמים בגביע אופ"א ופעמיים בגביע האינטרטוטו. הישג השיא של המועדון באירופה הוא זכייה בגביע האינטרטוטו ב-2004. בשנת 2012 הקבוצה עברה לשחק באצטדיון החדש, אצטדיון פייר מורואה, המכיל 50,186 מקומות ישיבה, וממוקם בקומונה וילנב-ד'אסק אשר סמוכה לליל.
בדצמבר 2020 עברה הבעלות על המועדון לידי קרן ההשקעות הלוקסמבורגית Merlyn Partners SCSp.
בעונת 2020/2021 זכתה ליל באליפות צרפת הרביעית בתולדותיה והראשונה מזה עשור.
סגל הקבוצה.
(קפטן)
(קפטן שני)
תארים.
אליפות צרפת (4)
הגביע הצרפתי (6)
הסופר קאפ הצרפתי
גביע האינטרטוטו (1)
קיפון בורי
קִיפוֹן בּוּרִי, קִיפוֹן גדול ראש, או בשמו העממי, בּוּרִי (שם מדעי: "Mugil cephalus") הוא דג מסוג קיפון (Mugil), המשתייך למשפחת הקיפוניים (Mugilidae).
תפוצה ופיזיולוגיה.
הקיפון הבורי מצוי באוקיינוסים ובימים ברחבי העולם. בעבר היה מצוי בחופי הים התיכון כמעט כל ימות השנה, אך בשל דיג בלתי מבוקר ובשל זיהום מי הים, אוכלוסיית קיפון הבורי הידלדלה.
כדג בוגר, אורכו של הקיפון הבורי הוא כ-60 ס"מ ומשקלו כ-5 ק"ג, גבו שטוח וכסוף ובטנו בהירה. הפרטים הגדולים ביותר שנתפסו הגיעו לאורך 100 ס"מ ולמשקל 8 ק"ג, מה שהופך אותו לאחד מהגדולים בבני סדרתו.
הקיפון הבורי משתייך למיני הדגים היורוהליניים , דגים המסוגלים לחיות בטווח רחב מאוד של מליחויות מים. לכן, ניתן למצוא את הקיפון הבורי הן בִּנהרות וּבִנחלים של מים מתוקים, הן בַּימים והן בְּמאגרי מים מלוחים שבהם מליחות המים גבוהה בהרבה ממליחות מי הים.
תזונה.