פרליס (במלאית: Perlis) היא מדינה במלזיה. פרליס נמצאת בחלקה המערבי של מלזיה, בחצי האי המלאי, והיא גובלת בתאילנד בצפון, בקדה בדרום-מזרח ובמצר מלאקה בדרום-מערב. פרליס משתרעת על שטח של 821 קילומטרים רבועים, מה שהופך אותה לקטנה ביותר מבחינת שטח במלזיה. בירתה היא קנגר.
בניגוד למדינות מונרכיות אחרות במלזיה בראש פרליס לא עומד סולטאן אלא רג'ה. מקום מושבו של הרג'ה הוא באראו.
שמה המורחב של המדינה הוא פרליס אינדרה קאיאנגן (במלאית: Perlis Indera Kayangan, בג'אווי: ڤرليس ايندرا كايڠن).
היסטוריה.
עד המאה ה-19 פרליס הייתה חלק מסולטנות קדה. ב-1821 סיאם כבשה את קדה. בריטניה, שחששה מפגיעה באינטרסים שלה בפרק, חתמה ב-1826 על חוזה ברני עם סיאם בו נקבע בין היתר שסיאם תשלוט על קדה, טרנגנו וקלנטן ולא תמשיך להתפשט בחצי האי המלאי וכן שסולטאן קדה יורשה להישאר ולשלוט באופן אוטונומי.
סולטאן קדה ניסה למנוע את המשך השליטה הסיאמית בקדה ולא הסכים לתנאי החוזה, אך הסכים לבסוף ב-1842. עם זאת, הסיאמים החליטו לפצל את שטחי פרליס מקדה ושמה בתקופת שלטונם היה פליט (ปะลิส). סיאם מינתה את סייד חוסיין ג'מלולאייל (Syed Hussain Jamalullail) להיות הרג'ה של פרליס שהיה כפוף ישירות אליהם. שושלת ג'מלולאייל מושלת בפרליס מאז ועד היום.
ב-1909 נחתם חוזה נוסף בין בריטניה וסיאם במסגרתו הועברו מספר שטחים סיאמיים, בהם פרליס, לידי הבריטים.
ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פרליס נכבשה כמו יתר חצי האי המלאי על ידי האימפריה היפנית. היפנים העבירו את פרליס עם עוד מספר שטחים מלאים לבעלת בריתם תאילנד והיא חזרה להיקרא בתקופת שלטונם פליט. ב-1945, עם סיום המלחמה, פרליס הוחזרה לבריטניה.
ב-1946 קדה צורפה לאיחוד המלאי, שהפך ב-1948 לפדרציית מלאיה. ב-1957 פדרציית מלאיה קיבלה את עצמאותה והיא הייתה בין הישויות שהרכיבו את מלזיה ב-1963.
לוח נסקה
לוח נסקה הוא לוח טקטוני ימי באגן המזרחי של האוקיינוס השקט מול חופה המערבי של אמריקה הדרומית הקרוי על שם אזור נסקה (Nazca) בדרום פרו. ההפחתה המתמשכת של לוח נסקה לאורך שקע פרו-צ'ילה מתחת הלוח הדרום-אמריקאי היא הגורם העיקרי להיווצרות הרי האנדים. הלוח גובל במערב בלוח הפסיפי ובדרום בלוח האנטארקטי דרך הרכס המזרח-פסיפי (East Pacific Rise) ורכס צ'ילה (Chile Rise) בהתאמה, שניהם רכסים מרכז-אוקיינים. תנועת לוח נסקה מעל כמה נקודות חמות גרמה ליצירת כמה איים געשיים, בהם איי גלאפגוס ואי הפסחא, כמו גם ליצירת שלשלות הרי מצולה שכיוונם ממערב למזרח העוברים הפחתה תחת אמריקה הדרומית. רכס כזה לדוגמה הוא "רכס קרנגי" (Carnegie Ridge) המשתרע לאורך של 1,350 קילומטרים ורוחבו המקסימלי 300 קילומטרים, וכולל את איי גלאפגוס בקצהו המערבי, או רכס נסקה שאורכו מעל ל-1,000 קילומטרים ורוחבו כ-200 קילומטרים העובר הפחתה בחוף דרום פרו.
לוח נסקה הוא לוח צעיר יחסית – הן על פי גיל סלעיו והן על פי משך זמן קיומו כלוח עצמאי – שנוצר לאחר התפרקות לוח פרלון לפני 23 מיליון שנים. הסלעים העתיקים ביותר בלוח הם בני כ-50 מיליון שנים.
גבולות.
צומת משולש, הצומת המשולש של צ'ילה, שוכן על קרקעית האוקיינוס השקט מול חצי האי טאיטאו וחצי האי טרס מונטס (Península Tres Montes) שבחופה הדרומי של צ'ילה. בנקודה זו נפגשים שלושה לוחות טקטונים: לוח נסקה, הלוח הדרום-אמריקאי והלוח האנטארקטי. צומת משולש נוסף קיים בפינה הצפון-מערבית של לוח נסקה, שבו נפגשים לוח נסקה, לוח קוקוס והלוח הפסיפי מול חופה של קולומביה. בכל אחד מצמתים משולשים אלו קיים מיקרו-לוח, המיקרו-לוח חואן פרננדס (Juan Fernandez Microplate) בצומת הדרומי והמיקרו-לוח של גלאפגוס (Galapagos Microplate) בצומת הדרומי. מיקרו-לוח שלישי, המיקרו-לוח של אי הפסחא, שוכן מעט צפונית למיקרו-לוח חואן פרננדס, ומעט מערבית לאי הפסחא.
השוליים המזרחיים של לוח נסקה הם גבול סגירה באזור הפחתה מתחת ללוח הדרום-אמריקאי והרי האנדים, תוך יצירת שקע פרו-צ'ילה, שבו התפשטות קרקעית הים מאפשרת למאגמה לעלות.
השוליים המערביים הם גבול פתיחה עם הלוח הפסיפי, תוך יצירת רכס מזרח הפסיפי.
השוליים הצפוניים הם הרי המצולה של רכס גלאפגוס ("Galapagos Rise"), גבול פתיחה עם לוח קוקוס.
ההפחתה של לוח נסקה מתחת לדרום צ'ילה חוללה במהלך ההיסטוריה רעידות אדמה מסיביות, כולל רעידת האדמה העוצמתית ביותר שנמדדה בהיסטוריה, רעידת האדמה בוואלדיביה ב-22 במאי 1960, שעוצמתה הייתה 9.5 בסולם מגניטודה לפי מומנט (formula_1), שבה נספו 6,000 בני אדם.
תנועת הלוח.
התנועה המוחלטת של לוח נסקה חושבה כ-3.7 סנטימטרים מזרחה בשנה, התזוזה המהירה ביותר של לוח טקטוני כלשהו. לוח נסקה מופחת מתחת ללוח הדרום-אמריקאי בזווית חדה (קטנה מ-30°) יוצאת דופן, ובנוסף לעיוות שנגרם עקב כך הוא נקרע תוך כדי התהליך. ההפחתה יצרה וממשיכה לייצר את רכס הרי האנדים. העיוות של לוח נסקה אפילו משפיע על הגאוגרפיה של בוליביה, הרחק מזרחה. על לוח נסקה התרחשה רעידת האדמה בבוליביה ב-1994 שהייתה בעוצמה של formula_18.2, שבאותה עת הייתה רעידת האדמה החזקה ביותר שנמדדה בעומק מעל ל-300 קילומטרים.
מלבד איי חואן פרננדס, יש באזור מעט מאוד איים הסובלים מרעידות האדמה שהן תוצאה של התנועות המורכבות באזור הצמתים.
רבי אברהם הנגיד בן הרמב&quot;ם
הנגיד רבי אברהם בן הרמב&quot;ם
מוחמד אקבאל
מוחמד אקבאל (באורדו: محمد اقبال, תעתיק מדויק: מחמד אקבאל; 9 בנובמבר 1877 – 21 באפריל 1938) היה פילוסוף, משורר, מיסטיקאי ופוליטיקאי, אשר פעל בהודו הבריטית, ונחשב בעיני רבים לאבי התנועה הלאומית הפקיסטנית, ולאחת הדמויות המרכזיות בספרות בשפת אורדו, ובנוסף כתב בשפה הפרסית.
בנוסף להיותו סופר ומשורר, הוא תרם רבות למחשבה האסלאמית בתקופה המודרנית. ספר שיריו הראשון, "סודות העצמי", הופיע בשפה הפרסית בשנת 1915. אקבאל זוכה לפופולריות רבה באפגניסטן ובאיראן, שם הוא מכונה "אקבאל-י לאהורי" (אקבאל מלאהור), ועבודתו אף זוכה לאהדה בקרב מנהיגי המהפכה האיראנית.
אקבאל קיבל תואר אביר ממלך בריטניה ג'ורג' החמישי. בעת לימודיו באנגליה, הצטרף לליגה המוסלמית, התנועה הלאומית המוסלמית בהודו הבריטית. הוא נחשב למשורר הלאומי של פקיסטן, וקיבל את התואר רשמית על ידי הממשלה. יום הולדתו, המכונה בפקיסטן "יום אקבאל", הוא יום חג רשמי במדינה.
ביוגרפיה.
אקבאל נולד ב-9 בנובמבר 1877 בעיר סיאלקוט, במחוז פונג'אב בהודו הבריטית (פקיסטן דהיום). סבא וסבתא שלו היו בראהמינים, כהני דת הינדואיסטים מאזור קשמיר, אשר התאסלמו, ועברו לפונג'אב. אביו היה חייט, ללא השכלה פורמלית.
לימודיו.
אקבאל החל ללמוד את הקוראן בגיל 4. בשנת 1893 סיים את בחינות הכניסה לאוניברסיטה. בשנת 1895 קיבל תעודה על לימודיו במכללת מוריי בסיאלקוט. אחר כך המשיך ולמד פילוסופיה, ספרות אנגלית וערבית באוניברסיטת המכללה הממשלתית בלאהור. בשנת 1989 סיים תואר שני באוניברסיטת פנג'אב בלאהור. לאחר מכן החל לשמש במשרת הוראה ב-Oriental College בלאהור, ואחר כך בפרופסור זוטר לפילוסופיה במכללה הממשלתית בלאהור, שם לימד עד עזיבתו לאנגליה בשנת 1905.
אקבאל הושפע עמוקות מסיר תומאס ארנולד, אשר לימד אותו פילוסופיה בלאהור, ועזר לו להחליט על רצונו להמשיך ללימודים גבוהים באירופה. בשנת 1905 נסע לאנגליה, שם קיבל מלגה מטריניטי קולג' באוניברסיטת קיימברידג', שם קיבל תואר ראשון בשנת 1906. באותה שנה גם קיבל הסמכה לעריכת דין בלונדון. בשנת 1907, נסע אקבאל לגרמניה ללמוד לדוקטורט באוניברסיטת מינכן, אותו סיים בשנת 1908. תחת הנחייתו של פרידריך הומל, פרסם את עבודת הדוקטורט שלו, שכותרתה הייתה "התפתחות המטה-פיזיקה בפרס". במהלך תקופה זאת באירופה החל אקבאל לכתוב שירה בפרסית, והמשיך לכתוב בשפה זאת במהלך כל חייו.
עם חזרתו להודו הבריטית בשנת 1908, חזר ללמד במכללה הממשלתית בלאהור, שם שימש כפרופסור לספרות אנגלית ולפילוסופיה. הוא החל במקביל לשמש כעורך דין, אולם במהרה זנח את תחום המשפטים, כדי להקדיש את זמנו ללימודים וכתיבה. הוא הצטרף בתקופה זאת ל-Anjuman-e-Himayat-e-Islam, ארגון של אינטלקטואלים מוסלמים בלאהור, ובשנת 1919 נהיה למזכיר הארגון.
חיים פרטיים.
אקבאל היה נשוי שלוש פעמים. בשנת 1895 נישא, בנישואים מאורגנים, לכארים ביבי, בתו של רופא גוג'ראטי. לשנים נולדו בן ובת. נישואיו השניים היו לסארדר באגום, ולזוג נולד בן אחד. נישואיו השלישיים היו למוח'תאר באגום, בשנת 1914.
השפעה פוליטית.
בנוסף לעבודתו כעורך דין, אקדמאי ומשורר, היה אקבאל פעיל בארגון הפוליטי הליגה המוסלמית, אשר דגל בהקמה של מדינה נפרדת למוסלמים בתת-היבשת ההודית והיה מקורב למנהיגיו מוחמד עלי ג'והר ומוחמד עלי ג'ינה. אקבאל התנגד להתערבות של הודו במלחמת העולם הראשונה. הוא היה ביקורתי כלפי הקונגרס הלאומי ההודי, שלדידו היה בעל דומיננטיות הינדית.
בשנת 1926 התמודד לבחירה בתור נציג של מחוז המוסלמי של לאהור עבור המועצה המחוקקת של פונג'אב, אולם הפסיד ליריבו.
אקבאל לא היה מרוצה מההתקוטטויות הפוליטיות בתוך הליגה המוסלמית, ולבסוף החל לתמוך במוחמד עלי ג'ינה, שבו ראה את המנהיג הראוי ביותר להנהיג את התנועה הפוליטית המוסלמית ולהגשים את מטרותיה. אקבאל בנה עם ג'ינה קשר אישי חזק, אשר התבסס על התכתבויות, והוא היה בין הגורמים ששכנעו את ג'ינה לחזור מהגלות שלו בלונדון, כדי להנהיג את התנועה.
הגות וספרות.