הוא עזב את רוסיה בשנת 1919, והכשרתו המדעית החלה בשנת 1920. הוא חקר את הראשית והוויסות של תהליכים אמבריולוגיים על ידי גורמים אינטרה-סלולריים (בתוך התא) ואקסטרה-סלולריים (מחוץ לתא). נושא מרכזי בעבודתו המוקדמת היה ההשפעה של טמפרטורה על התפתחות ביציות מופרות של קיפודי ים. במחקר זה הוא השתמש במיקרומניפולטור, שפותח על ידי הביולוג האמריקאי רוברט צ'יימברס.
בזמנו של אפרוסי נהגו בצרפת לכתוב דיסרטציה שנייה. אפרוסי עסק בתרבית רקמות. הוא נתקל בקשיים הקשורים בדרך כלל עם טכניקות מוקדמות של תרבית רקמה, אבל הצליח בכל זאת להסיק, על סמך מחקרי Brachyury של עכברים, שגורמים פנימיים (כלומר, גנים) הם שחקני מפתח בהתפתחות.
בשלב הבא של הקריירה שלו, חיבר אפרוסי את העיסוק שלו באמבריולוגיה עם אמונה בוטחת בכך שיש להבין את התפקיד שמשחקים הגנים כדי לפענח תהליכים אמבריולוגיים. הוא נסע למכון הטכנולוגי של קליפורניה (קאל-טק) בשנת 1934 ונשאר שם עד שנת 1935 כדי ללמוד גנטיקה באימפריה האינטלקטואלית של תומאס הנט מורגן. המעבר הזה נתמך על ידי קרן רוקפלר. במהלך תקופה זו הוא ערך מחקרים חשובים עם שותפו ג'ורג' בידל, שהצטרף אליו לפריז בסתיו 1935. הם הגיעו לתוצאות באמצעות מחקרים על השתלת עין בזבוב הדרוזופילה. המחקר היווה בסיס חשוב לעבודתם של בידל ואדוארד טאטום, שחקרו Neurospora, ופיתחו על סמך מחקר זה את השערת "גן אחד, אנזים אחד" שלהם.
במהלך מלחמת העולם השנייה, אפרוסי שהה את רוב זמנו כפליט באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. לאחר מכן הוא החל לעבוד בנושא של שמרים וגנטיקה ציטופלזמית בצרפת. הוא עבד ב- Institut de Biologie Physicochimique (The Rothschild Institute) בפריז, ולאחר מכן עבד במרכז הלאומי למחקר מדעי (CNRS) ב, שם למד את התרומה של ציטופלזמה לפנוטיפ התא ובחן את קשרי הגומלין בין תרומות גנטיות גרעיניות וציטופלזמיות הנדרשות ליצירת אורגניזם שלם ומתפקד.
אפרוסי הוסיף לחקור את הנושאים המרכזיים שהעסיקו אותו עד לשלהי שנות השבעים. הנושאים כללו:
ב-1974 אפרוסי זכה בפרס לואיסה גרוס הורביץ מטעם אוניברסיטת קולומביה. הוא זכה לראות את השתלת האיברים הופכת לכלי גנטי ששימש כהיבט חדש ורב עוצמה בעידן המולקולארי. עם זאת, הוא נפטר לפני שראה את ההתקדמות הגנטית שנעשתה באמצעות מחקרי רקומבינציה של DNA., שיצאו לדרך על סמך המחקרים שהוא ערך. אפרוסי היה חלוץ בתחום של אמבריולוגיה ותורם מרכזי לגיבוש הגנטיקה והאמבריולוגיה המודרנית.
בספרו "הפסל הפנימי", תיאר פרנסואה ז'קוב, מחלוצי מהפכת הביולוגיה המולקולארית וזוכה פרס נובל, את אפרוסי:
אייזנר
אייזנר הוא שם משפחה ממקור גרמני.
גביע דייוויס 1911
אתגר הטניס הבינלאומי 1911 (באנגלית: 1911 International Lawn Tennis Challenge) הייתה התחרות העשירית במניין של מה שנודע היום כ"גביע דייוויס". בשנת 1910 התחרות לא נערכה.
מחזיקי הגביע היו נציגי אוסטרליה-ניו זילנד (אוסטרלאסיה) וסוכם שמשחק הגמר ייערך בניו זילנד. לתחרות נרשמו ארצות הברית ובריטניה. המשחק בין הקבוצות נערך בניו יורק, ארצות הברית ב-12-9 בספטמבר. האמריקאים ניצחו עם התוצאה 1:4.
משחק על התואר נערך ב-1-3 בינואר 1912 בקרייסטצ'רץ', ניו זילנד. במקור המשחק היה צריך להתחיל בסוף דצמבר, אך נדחה בגלל הגשם. בהרכב הנבחרת המארחת היה שינוי - טוני וילדינג לא השתתף. המשחק הסתיים בניצחון של מחזיקי הגביע בשנים האחרונות עם תוצאה 0:4. בכך הם זכו בגביע הפעם הרביעית ברציפות.
משחק הגמר.
הערה: המשחק החמישי לא נערך.
קזואר בנט
קזואר בנט (שם מדעי: "Casuarius bennetti") הוא המין הקטן ביותר של קזואר, שמצוי בגינאה החדשה, בבריטניה החדשה ובאי שבאינדונזיה. הוא קרוי על שמו של ג'ורג' בנט, המדען הראשון שזיהה אותם כמין נפרד לאחר שהובאו מספר פרטים מגינאה החדשה לאוסטרליה.
בית הגידול המועדף עליו הוא יערות הרריים טרופיים וסובטרופיים, בגובה של עד כ־3,000 מטרים מעל גובה פני הים. גובהם של הקזוארים הוא כ־99 עד 150 ס"מ ומשקלם כ־17.6 עד 26 ק"ג. אורכו של המקור הוא כ־11 עד 12.2 ס"מ. בשונה ממינים אחרים של קזוארים, לקזואר בנט אין דלדל.
כל גופם של הקזוארים שחור, מלבד צווארם, שצבוע בכחול עם כתמים ורודים, ולחייהם הוורודות. מעל מקורם וראשם יש קסדה אפורה, שמסייעת להם לפלס את דרכם ביער. הנקבות דומות לזכרים, אך גדולות מהן, צבעיהן בוהקים יותר וקסדותיהן גדולות יותר. הקזוארים חיים כבודדים, וניזונים מפירות שנפלו, חרקים ובעלי חוליות קטנים. הם מתקשרים בעזרת קולות "בום" בתדר נמוך, קרוב לסף התחתון של ספקטרום השמיעה האנושי.
בגלל איבוד בתי גידול, ציד והחזקה בשבי, קזואר בנט הוכרז כ"קרוב לסיכון" על ידי ארגון IUCN בין השנים 2004–2013. עם זאת, ב־2015 שונה הדירוג ל"ללא חשש" לאחר התייצבות בשיעורי הריבוי, והתמתנות הלחץ מפני סכנת הציד.
אנשי הקאראם מרמות גינאה החדשה מכנים עופות מעופפים ועטלפים "יאקט", ואת קזואר בנט, המין היחיד של עוף לא־מעופף שנמצא באזור זה, בשם "קובטי".
אבימי בר פפי
אבימי בר פפי היה אמורא בן הדור השלישי, חברם של רב נחמן ועולא (בתלמוד הבבלי מסופר שישבו יחד).
עמק הרון
בית הספר לפיתוח מנהיגות
בית ספר לפיתוח מנהיגות (מוכר גם בראשי תיבות: ביסל"ם) הוא שמה של יחידה בצה"ל שמטרתה לשמש מרכז לפיתוח המנהיגות הצבאית. בית הספר מרכז את הידע והמומחיות בצה"ל בנושא קידום תהליכי פיתוח מנהיגות באמצעות כלים ותפיסות מתחום מדעי ההתנהגות. ביסל"ם כפוף מבחינה פיקודית לחיל החינוך והנוער ומבחינה מקצועית לממד”ה (מרכז מדעי ההתנהגות). בית הספר ממוקם במתחם בית גולדמינץ בנתניה, יחד עם זאת, חלק מפעילותו (סדנאות וייעוץ) נעשית בבסיסי היחידות השונות של צה"ל.
היסטוריה.
בית הספר לפיתוח מנהיגות הוקם בשנת 1982, בהחלטת קצין חינוך ראשי (תא"ל יוסי אלדר), על בסיס שתי יחידות עצמאיות שפעלו כל אחת בנפרד במסגרת חיל החינוך: המכון להכשרת מפקדים והיחידה להכשרת סגלים. הראשון נועד לתת מענה לסוגיות מנהיגותיות-חינוכיות בעבודת המפקד והשני נועד לתת מענה לבעיות ולקונפליקטים בתחום עבודת הצוות של היחידות הלוחמות.
לאחר הקמת בית הספר, הוקמו בו שתי יחידות נוספות: (1) יחידת הסברה אשר התעסקה בשאלות ערכיות בעבודת המפקד, שמאוחר יותר (בשנת 1992) שונה שמה והיא נקראה "היחידה לפיתוח ערכי פיקוד" – יע"פ; ו-(2) יחידת מחקר ופיתוח (מו"פ) שנועדה לחבר את בית הספר למחקרים ולידע העולמי בנושאי מנהיגות וכן לבצע מחקרי מנהיגות בצה"ל, במטרה לבסס את התשתית התאורטית והמעשית לעבודת בית הספר כולו.
יוסי אלדר, מפקד בית הספר וקצין חינוך ראשי באותן שנים, שאף לראות את בית הספר כרפרנט מקצועי למפקדים בשטח וכמייצג כלפיהם את האספקטים ההתנהגותיים בנושאי המנהיגות בתוך תהליכי ההכשרה של המפקדים ובתוך התפקוד היום-יומי השוטף של היחידות.
תהליך זה הגדיר את תפקיד בית הספר כמפתח מנהיגות. כלומר, האחריות לפיתוח המנהיגות עברה ממנחי הסדנאות אל המפקדים ותפקיד בית הספר היה לסייע להם למצות את פוטנציאל המנהיגות הטמון בהם.
בשנת 1999 אוחדו שלושת המדורים של ביסל"ם (המכון להכשרת מפקדים, היחידה להכשרת סגלים והיחידה לערכי פיקוד) על ידי מפקד בית הספר באותם ימים, סא"ל מיקי רוזנשטיין, אשר ביקש לתת ליחידות הפונות מענה המרוכז אצל גורם אחד בתוך בית הספר.
כיום, פועלים בבית הספר יועצים לפיתוח מנהיגות אשר תפקידם לכוון את הפעילות בין שלושת התחומים שיוצגו על ידי המדורים המקוריים. שינוי המבנה הארגוני בביסל"ם שיקף מעבר ממכוונות ומבנה על פי מוצרים (סדנאות לסוגיהן) ופרופסיות (תחומי הדעת של אנשי המקצוע בארגון) למבנה המכוון על פי דרישת הלקוחות (היחידות השונות).
מטרות מוצהרות.
אתגר ארגוני מרכזי.
ביסל"ם הוא המרכז לפיתוח מנהיגות צבאית. תפקידו להוות מרכז צה"לי – סמכות מקצועית, מוקד ידע ומומחיות, המקדם תהליכי פיתוח מנהיגות צבאית, לשם מימוש יעוד צה"ל ומטרותיו באמצעות תפיסות ופרקטיקות מתחום מדעי ההתנהגות.
ערכים מובילים.
ביסל"ם יפעל לאורם של נורמות וערכים:
פעילות.
תהליך פיתוח המנהיגות, המתבצע בסיוע יועצי ביסל"ם, הוא תהליך מרכזי בתהליכי ההתפתחות של מפקדים ויחידות. זאת, באמצעות תפיסות ופרקטיקות מתחום מדעי ההתנהגות. פיתוח המנהיגות נעשה הן בהכשרות הן בשטח (on job).
פרסומי ביסל"ם.
בית הספר הוציא שני ספרים: "על המנהיגות" בעריכת אביהו רונן ומיכה פופר (1989), ו"מנהיגות ופיתוח מנהיגות – מהלכה למעשה" בעריכת אליאב זכאי ואיציק גונן (1999), שניהם בהוצאת משרד הביטחון. כמו כן, הוציא בית הספר כתב עת דו שנתי בשם "מראות של מנהיגות".
רבי אלכסנדרי
רבי אלכסנדרי היה אמורא ארץ ישראלי בדור השני והדור השלישי. תלמידם של האמוראים רבי יוחנן ורבי יהושע בן לוי.
הוא היה דרשן גדול, וכל מאמריו בתלמוד עוסקים בענייני אגדה.
מימרות רבות בענייני אגדה מופיעות בשמו בתלמוד, ומהמפורסמות שבהן, שהיה הולך ומכריז מי מי רוצה לחיות? וכשהתקבצו סביבו אנשים היה מראה להם את הפסוק מי האיש החפץ חיים וכו' נצור לשונך מרע.
ג'ייק והפיראטים מארץ לעולם לא
ג'ייק והפיראטים מארץ לעולם לא (באנגלית: Jake and the Never Land Pirates) היא סדרת אנימציה אמריקאית לילדים המשודרת בערוץ בדיסני ג'וניור.
עלילה.
ג'ייק וחבורת "הפיראטים הצעירים" יוצאים לחלץ את החפצים שלהם שנגנבו על ידי מנהיג שודדי ים מרושע בשם קפטן הוק, באחד מהסרטים שלהם הם פגשו את פיטר פן.
היחס שבין הסדרה לסרטים של פיטר פן.