בשנת 2002, במלאת 40 שנים לדמות, הנפיקה החברה 10,007 שעוני בונד מיוחדים, שמספרו וסמל האקדח שלו חרוטים עליהם. דניאל קרייג, ממשיכו של ברוסנן, עונד גם הוא את אותו השעון.
חסויות לאירועי ספורט.
אומגה נבחרה כחברה שתספק את מדידות הזמן במשחקים האולימפיים מספר פעמים: אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932), אולימפיאדת טורינו (2006), אולימפיאדת בייג'ינג (2008), אולימפיאדת ונקובר (2010),אולימפיאדת לונדון (2012) ואולימפיאדת טוקיו 2020 (שנערכה בפועל בשנת 2021 עקב מגפת הקורונה)
אומגה היא מודדת הזמנים הרשמית של פדרציית השחייה הבינלאומית ושל הליגה האירופית לשחייה: לוח המגע המוצב בקצה מסלול השחייה, האמון על מדידת הזמנים בשחייה תחרותית, הוא מתוצרתה.
בנוסף, אומגה נותנת חסות למספר טורנירי גולף.
היפרדות שליה
היפרדות שליה (באנגלית: Placental abruption) הוא סיבוך במהלך ההיריון, שבו מעטפת השליה נפרדת מן הרחם. זוהי אחת הסיבות השכיחות ביותר לדימום בשליש האחרון של מהלך ההיריון. שכיחות היפרדות השליה היא כ-1% מסך ההריונות, וסיבוך זה גורם לתמותת עוברים שבין 20% ל-40%, כתלות ברמת ההיפרדות. היפרדות שליה מהווה גם סיכון לאם ולא רק לעובר. קצב לב העובר יכול להוות סמן למידת חומרת ההיפרדות.
תסמינים קליניים.
ניתן לחלק את התסמינים הקליניים ל-4 דרגות:
פתופיזיולוגיה.
אירועים כגון טראומה, יתר לחץ דם, או בעיות קרישה וקואגולפתיות שונות, יכולות להביא להיפרדות של סיסי השליה מהסגמנט הרחמי הרלוונטי, תהליך אשר גורם לדימום לתוך הדצידואה. התהליך מביא להיפרדות נוספת ומכאן להמשך הדימום. בכ-80% מן המקרים הדימום יהיה וגינלי, אולם ביתר המקרים הדימום ייוותר ברחם (וייקרא היפרדות שליה פנימית- concealed form).
קיימים מספר מכניזמים המביאים להיפרדות השליה. מכניזם אחד כולל פגיעה וסקולרית (בכלי הדם) מקומית, המביא לקרע כלי הדם המקומיים בשליה, לדימום לתוך שכבת הדצידואה, וליצירה של המטומה. ההמטומה מביאה להיפרדות של רקמה נוספת ולדימום נוסף וכן הלאה. מכניזם נוסף הוא עלייה חדה בלחץ הדם הוורידי ברחם, המביא לשינויים בוורידי השליה ולגודש בהם, ומכאן להיפרדות השליה. גורמים המביאים לפגיעה בכלי הדם וידועים כמקושרים להיפרדות שליה, כוללים רעלת היריון, יתר לחץ דם כרוני, סוכרת, אי ספיקת כליות כרונית, עישון סיגריות ושימוש בקוקאין. גורמים המביאים להתרחבות כלי הדם הוורידיים וגודש כלי דם, כוללים למשל הימצאות במצב של שוק. סיבות מכניות המביאות להיפרדות שליה הן נדירות יחסית (1-5% מהמקרים). הן כוללות טראומה בטנית, או גורמים המביאים ללחץ על הרחם, כמו פקיעת מים מוקדמת, לידת תאום ראשון או חבל טבור קצר. סיבות נוספות כוללות היווצרות קרישי דם בשליה.
כאשר הדימום נותר פנימי (בכ-20% מהמקרים), הסיכוי להיפרדות שליה מלאה גבוה יותר.
גורמי סיכון.
ניתן להוריד את הסיכון להיפרדות שליה על ידי שמירה על תזונה נכונה, נטילת חומצה פולית ושמירה על לחץ הדם במהלך ההיריון.
טיפול.
יש לחשוד בהיפרדות שליה כאשר אישה הרה מתלוננת על כאבי בטן ממוקמים שהחלו באופן פתאומי, וכן על דימום וגינלי. יש לערוך אולטראסאונד כדי לשלול סיבות אחרות לדימום הווגינלי (כמו למשל, שליית פתח). במידה והאם היא בעלת סוג דם RH שלילי, יש לתת לה זריקת אנטי-D.
הטיפול הרפואי תלוי במידת כמות הדם שאבדה ובמצב העובר. במידה והעובר בן פחות מ-36 שבועות, ואינו מראה מצוקה עוברית, וכן במידה ואין לאם תסמינים קליניים, אזי יש לעקוב אחר ההיריון עד להגעת העובר לבשלות. יש ליילד את העובר במצבים בהם העובר בשל ללידה, או במצבים בהם העובר או האם נמצאים במצוקה. יש לתת מנות דם במקרה הצורך. לידה וגינלית מועדפת במקרים כאלו על פני לידה בניתוח קיסרי, אלא אם ישנה מצוקה עוברית. אין לעשות ניתוח קיסרי במצב של קרישה תוך כלית מפושטת.
נשים שילדו במצב של היפרדות שליה, צריכות להיות מנוטרות למשך 7 ימים (כדי שלא יפתחו דימום במהלך משכב הלידה, post partum hemorrhage).
גראן אקול
המטבח הסקוטי
המטבח הסקוטי (באנגלית: Scottish cuisine) הוא מונח המתאר את תרבות האוכל והבישול של סקוטלנד. מונח זה מתייחס הן למטבח המסורתי של סקוטלנד, והן להיותו כיום תת-מטבח של המטבח הבריטי.
למטבח הסקוטי מאפיינים רבים הדומים למאפייני המטבח הבריטי אך גם מספר מאפיינים הייחודיים לו. מאז האיחוד בין סקוטלנד ואנגליה בשנת 1707 הייתה השפעה רבה של המטבח האנגלי על המטבח הסקוטי. כמו כן, בדומה למטבח האנגלי, גם מטבח זה הושפע אף הוא, בדומה למטבח הבריטי, מההגירה הרבה לאנגליה מהודו, פקיסטן ודרום-מזרח אסיה בתום מלחמת העולם השנייה, ומנות סקוטיות מסורתיות מצויות במטבח זה לצד מנות הודיות, פקיסטניות ואסייתיות.
מאפיינים עיקריים.
המטבח המסורתי הסקוטי מבוסס על התפוקה המקומית שכללה בשר ציד, מוצרי חלב, דגה, פירות וירקות. התבשילים הסקוטים מאופיינים בפשטות ובשימוש מועט בתבלינים זרים, אשר היו יקרים ביותר. מרבית מאכלי מטבח זה מאופיינים בשימוש רב בשומן, ומהווים גורם לשיעור הרב של מחלות לב והשמנת יתר בסקוטלנד.
היסטוריה.
בסקוטלנד יש אקלים ממוזג ושפע רב של בעלי חיים יבשתיים וימיים. חופיה של סקוטלנד איפשרו שימוש רב בדגים ופירות ים, והאקלים הנוח אפשר ציד של בעלי החיים הרבים במדינה. הדגן המרכזי, אשר גודל במדינה, היה והוא שיבולת-שועל.
במהלך ימי הביניים הייתה סקוטלנד מדינה פאודלית. אצילי הממלכה נהנו מבשר ציד, ומתבלינים יקרים (פלפל שחור, ציפורן וקינמון). עניי הממלכה אכלו בשר לעיתים רחוקות (הציד הותר לאצילים בלבד), ועיקר מזונם התבסס על ירקות, שיבולת שועל, ביצים, מוצרי חלב ולעיתים רחוקות בשר מבעלי החיים שגודלו במשק הבית (בקר ועוף). דוגמה למאכל המוכן ממוצרים אלה הוא הנזיד הסקוטי שהיווה את המאכל העיקרי של השכבות הנמוכות בסקוטלנד.
סר וולטר ריילי הביא את תפוח האדמה לאיים הבריטיים ולסקוטלנד בפרט, והפך ירק זה לפחמימה העיקרית הנאכלת במדינה. קודם לכן עיקר הפחממות שנאכלו התבססו על לחם משיבולת שועל או שעורה.
תנאי המחיה, העדר אמצעי קירור והצורך באוכל נייד ונוח לנשיאה הביא לפיתוח המאכל הלאומי של סקוטלנד - ההאגיז, אשר הוכן מבשר טחון זול שעובה בשיבלת שועל (בשל מחיר הבשר) ו"נארז" בתוך בטן של כבש או חזיר.
בשלהי ימי הביניים, בעקבות ברית בין צרפת ובין סקוטלנד החלה השפעה רבה של המטבח הצרפתי על המטבח הסקוטי. בשובה של מרי, מלכת הסקוטים מצרפת לסקוטלנד היא הביאה עימה טבחים מצרפת, אשר השפיעו על מטבח זה. השפעה זו ניכרת במונחים בסקוטית אשר מקורם בצרפתית של ימי הביניים כגון:
האיחוד עם אנגליה בשנת 1707 ובייתר שאת המהפכה התעשייתית השפיעו על המטבח הסקוטי בכך שקווי הרכבת אשר נבנו וקישרו בין אנגליה וסקוטלנד הגבירו את ההשפעה ההדדית על המטבחים.
במהלך המאה ה-19 הגיעו לסקוטלנד מהגרים רבים מאיטליה ומהמזרח התיכון. שיאה של האימפריה הבריטית הביאה לסקוטלנד מהגרים רבים מהודו ועימם השפעות של מאכלים ותבלינים המאפיינים את המטבח ההודי.
מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה הביאו למחסור בבריטניה כולה ובסקוטלנד ולתקופה של קיצוב מזון. קיצוב מזון זה הגיע לשיאו בשנת 1947 והחורף באותה שנה כונה "Winter of Discontent". הקיצוב הסתיים בשנת 1954. ההגירה הגדולה מהודו ופקיסטן לבריטניה בתום ובעקבות מלחמות אלה הביאה להשפעה רבה של מטבחים אלה על המטבח הבריטי בכלל והסקוטי בפרט. המאה ה-20 השפיעה רבות על התפתחות המזון המהיר בסקוטלנד ומאכלים כמו צ'יקן טיקה מסאלה ופיש אנד צ'יפס הפכו לפופולריים ביותר במטבח הסקוטי, כמו גם מאכלים זרים שהתאקלמו; פיצריות רבות נפתחו בסקוטלנד, ובגלאזגו נפתחו שווארמיות רבות.
מאכלים סקוטיים מסורתיים.
בין המאכלים הסקוטיים המסורתיים ניתן למנות את המרקים: קאלן סקינק, בוד ברי, מרק קוק-א-ליקי, מרק צייד, הוץ' פוץ', פארטאן ברי, ונזיד סקוטי; מאכלי דגים ובהם: ארברות' סמוקיז, קאבי קלו, קין קרופייך, קראפיט הייד, איימות' פיילס, פינאן האדי, דגים מליחים, קדגרי, רולמופס, טאטיז ודג מלוח; מאכלי הבשר כוללים חזיר איירשייר, פודינג שחור, פודינג אדום, פודינג לבן, ברידיי, עוף טיקה מסאלה, קולופס, האגיז, קילמני קייל, מינס אנד טאטיז, פוטד הייד, פאי סקוטי, סקירליי; מאכלי ירקות ובהם: קלפשוט, כרוב עלים, ניפס וטאטיז, רמבלדתמפס; גבינות כגון גבינת בישוף דנדי, גבינת קריפל, קרוודי, גבינת דאנלופ, גבינת האי מאל, לאנארק כחולה, לוך ארתור, מורבן, קאבוק, סטראת'דון כחולה, דנסייר כחולה, וצ'דר גאלווי; קינוחים סקוטיים כגון: קאראגין מוס, קלוטי, קראנאכאן, האטד קיט, סטאפאג וטיפסי ליירד; ועוגות כגון ביסקוויט אברנת'י, באנוק, ברוויק קוקל, לחמנייה שחורה, עוגת דאנדי, סלע אדינבורו, סקונז ושורטברד.
סקוטלנד ידועה בויסקי המיוצר בה.
משה רוזנברג
משה רוזנברג (15 בנובמבר 1898 – 11 במרץ 1987) היה מראשי בית"ר בארץ ישראל ומפקד האצ"ל בשנים 1937–1938.
קורות חייו.
נולד ב-1898 ליחזקאל ואסתר לבית קופל במריאופול שבאוקראינה, אז חלק מן האימפריה הרוסית. למד בגימנסיה בבאטום ובאוניברסיטה של רוסטוב על הדון. כיהן בבאטום כיושב ראש אגודת צעירי ציון וכחבר ועד הקהילה.
היה ציר בקונגרס צעירי ציון בשנערך בפטרוגרד ב-1917. שירת במשך שנה בצבא הרוסי כמפקד פלוגה. ב-1920 נישא לשרה דוקטורסקי.
במרץ 1921 עלה לארץ ישראל והיה שותף בהגנת העיר יפו בזמן מאורעות תרפ"א. הצטרף לארגון ההגנה בירושלים והשתתף בקורס המדריכים ב-1922 יחד עם אברהם תהומי וירמיהו הלפרן.