הקליפ לשיר צולם ב-13–14 במאי 2014 על ידי דיאן מרטל, שהייתה אחראית בעבר על הקליפ לשיר "Right Thru Me" של מינאז'. מינאז' פרסמה תמונות מאחורי הקלעים של הסט לקליפ בחשבון האינסטגרם שלה. מינאז' ציינה, דרך עמוד הטוויטר שלה, כי המראה שלה בקליפ יהיה שונה מבקליפים האחרים.
מינאז' פרסמה בערוץ היוטיוב שלה שני סרטוני מילים לשיר ב-28 במאי וב-6 ביוני. ב-6 ביוני שודרה הצצה לקליפ בתוכנית "Good Morning America". ב-9 ביוני 2014 יצא לאור הקליפ, בו משתתף הראפר דה גיים.
אנסו פרס
אנסו ניקולאס פרס (בספרדית: Enzo Nicolás Pérez; נולד ב-22 בפברואר 1986) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר בריבר פלייט הארגנטינאית ובנבחרת ארגנטינה.
קריירת מועדונים.
כמו אביו לפניו, פרס התחיל את הקריירה במחלקת הנוער של המועדון הארגנטינאי דפורטיבו מאיפו. את הקריירה המקצוענית שלו החל בגודוי קרוס. הוא נכנס להיסטורית המועדון כמבקיע השער בתיקו 1-1 מול בלגראנו ב-9 בספטמבר 2006 שכן היה זה השער הראשון שהובקע עבור המועדון בליגה הארגנטינאית הראשונה. בסך הכל פרס הבקיע 12 שערים במדי קבוצת גודוי קרוס, רובם מבעיטות עונשין. בשנת 2007 הצטרף פרס למועדון אסטודיאנטס לה פלאטה ואיתו הגיע עד למקום השני בגביע סודאמריקנה בשנת 2008. בנוסף הוא זכה עם הקבוצה בגביע ליברטדורס בשנת 2009.
ב-8 ביוני 2011, הוא חתם על חוזה לחמש שנים עם בנפיקה ליסבון. לאחר פציעת ברך חמורה שקיבל במהלך מוקדמות ליגת האלופות הוא הושאל בחזרה לאסטודיאנטס לשישה חודשים ב-9 בפברואר 2012.
ב-27 ביולי 2012, במהלך גביע אוסביו, הוא הבקיע שער ממרחק רב מזווית קשה נגד ריאל מדריד להשלמת התוצאה, 5-2 לטובת בנפיקה.
בעונת 2012-13 בבנפיקה, פרס מילא בהצלחה את תפקידו כקשר תוך שיתוף פעולה עם נמניה מאטיץ' ותפס חלק מרכזי בהנהגת הקבוצה. השפעתו גדלה אף יותר לאחר עזיבתו של מאטיץ'. הוא מילא תפקיד מרכזי במשחקי הקבוצה בליגה האירופית בשנת 2014 ובהגעתה לגמר פעם שנייה ברציפות. עם זאת בגמר עצמו פרס לא שיחק לאחר שקיבל כרטיס אדום במשחק חצי הגמר מול יובנטוס. בנוסף ז'ורז'ה ז'זוש (מאמן הקבוצה) ציין שפרס הוא השחקן החיוני ביותר וכינה אותו ה"מוח" של הקבוצה.
ב-29 בדצמבר 2014, חתם פרס בוולנסיה הספרדית, תמורת סכום של כ-25 מיליון יורו.
ב-30 ביוני 2017 חזר פרס לארגנטינה וחתם בריבר פלייט, עמה זכה בגביע ארגנטינה ב-2017; בסופר קאפ הארגנטינאי (מהדורת 2017) ובגביע ליברטדורס ב-2018; ברקופה סודאמריקנה ובגביע ארגנטינה ב-2019; ובסופר קאפ הארגנטינאי (מהדורת 2019), באליפות הליגה ובטרופאו דה קמפאונס ב-2021.
ב-20 במאי 2021 במשחק בין ריבר פלייט לאינדפנדיינטה סנטה פה, עלה פרס לשחק בעמדת השוער עקב ריבוי שחקנים אשר לא יכלו להשתתף בעקבות מגפת הקורונה. פרס הוביל את קבוצתו לניצחון 2-1 ונבחר כמצטיין המשחק.
נבחרת ארגנטינה.
משחקו הראשון של אנסו פרס במדי נבחרת ארגנטינה היה ב-30 בספטמבר 2009 (מאמן הקבוצה באותה עת היה דייגו מראדונה). זה היה משחק ידידות מול נבחרת גאנה אשר נגמר בניצחון 2-0 לארגנטינה.
פרס נמנה עם סגל נבחרת ארגנטינה למונדיאל 2014.
קינגמן (אריזונה)
קינגמן (באנגלית: Kingman) היא עיר במחוז מוהאבי שבאריזונה, ארצות הברית. לפי אומדן של לשכת הסטטיסטיקה האמריקנית מנתה אוכלוסיית העיר ב-2019 כ 31,000 אלף נפש.
קינגמן נוסדה ב-1882 בטריטוריית אריזונה, שהפכה לאריזונה של היום. במשך מלחמת העולם השנייה שימשה קינגמן כבסיס של חילות האוויר של צבא ארצות הברית, והייתה לאחד הבסיסים הגדולים של גוף זה בשנות המלחמה, כאשר התאמנו בו כ-35 אלף חיילים ואנשי תעופה. בתקופה שלאחר המלחמה חוותה קינגמן צמיחה ושגשוג כאשר מספר מעסיקים גדולים השתכנו באזור.
שטחה של קינגמן מונה 78 קמ"ר, והיא ממוקמת למעלה מאלף מטר מעל פני הים.
קיוג'ה
קיוג'ה (באיטלקית: Chioggia; בוונטית: Cióxa; בלטינית: Clodia) היא עיר חוף בנפת ונציה שבמחוז ונטו שבאיטליה.
קיוג'ה ממוקמת על אי קטן בכניסה הדרומית ללגונת ונציה במרחק של כ-25 ק"מ מדרום לוונציה. סוללת עפר מגשרת את העיר ליבשה ולאחד מרובעיה סוטומרינה (Sottomarina).
היסטוריה.
קיוג'ה וסוטומרינה לא היו ערים הבולטות בעתיקותן, למרות שהן הוזכרו לראשונה בכתביו של פליניוס הזקן בשם פוסה קלודיה (fossa Clodia). אגדה מקומית מייחסת את השם הזה למייסד קלודיוס (Clodius), אך התיארוך של אגדה זו לא ידוע.
שמה של העיר השתנה לאורך ההיסטוריה: Clodia, Cluza, Clugia, Chiozza ו-Chioggia. המסמכים העתיקים ביותר המזכירים את קיוג'ה בשמה הנוכחי מיוחסים למאה ה-6 לספירה, כאשר היא הייתה חלק מהאימפריה הביזנטית. קיוג'ה הוחרבה על ידי פפין, מלך איטליה (בנו של קרל הגדול) במאה ה-9, אך נבנתה מחדש על בסיס תעשייה חדשה שהייתה מושתתת על בריכות אידוי למלח. בימי הביניים, קיוג'ה רבתי הייתה ידועה כקלוג'ה מאג'ור (Clugia major) ואילו קלוג'ה מינור (Clugia minor) הייתה למעשה שרטון במרחק 600 מחוף הים האדריאטי. כעיר חופשית וכמקום מושבו של בישוף החל מ-1110, מילאה העיר תפקיד חשוב במה שנקרא "מלחמת קיוג'ה שנטשה בין הרפובליקה של ג'נובה לבין הרפובליקה של ונציה ובמהלכה נכבשה העיר על ידי ג'נובה ב-1378 ולבסוף על ידי ונציה ביוני 1380. למרות שהעיר נותרה עצמאית בעיקרה, היא הייתה מכאן והלאה כפופה לוונציה. ב-14 במרץ 1381 כרתה קיוג'ה ברית עם זאדר ועם טרוגיר כנגד ונציה ולבסוף היא נעשה מוגנת יותר על ידי ונציה ב-1412 מאחר שבאותה שנה נעשתה שיבניק למקום מושב רשויות המכס ושל צרכני המלח וקיוג'ה קיבלה את המונופול על סחר המלח בכל רחבי הים האדריאטי.
אתרים חשובים.
קיוג'ה היא למעשה העתק מוקטן של ונציה, כשאת העיר חוצות כמה תעלות, שהראשית מבניהן היא תעלת ונה (Canale Vena). הרחובות הצרים המאפיינים אותה ידועים בשם קאלי (calli). בקיוג'ה קיימות כמה כנסיות מימי הביניים, רובן שופצו בתקופת השגשוג של המאות ה-16 וה-17.
כנסיית סנטה מריה הוקמה במאה ה-11 והפכה להיות קתדרלה בשנת 1110 ונבנתה מחדש ב-1623 על ידי האדריכל בלסאדר לונגנה (Baldassarre Longhena).
לכנסיית אנדרו הקדוש מהמאה ה-18 יש מגדל פעמונים שנבנה במאות ה-11 וה-12, מגדל הפעמונים העתיק בעולם.
פסק דין אלכסנדר מוסקלנקו
פסק דין אלכסנדר מוסקלנקו קבע כי הזכות הניתנת על פי סעיף 4 לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח-1988, "היא זכות שבהורות, דהיינו זכות הניתנת לשני בני הזוג בהיותם הורים לילדים".
פסק הדין העמיק את ההכרה באחריות השווה של שני ההורים לטיפול בילדיהם, במטרה להקל על הצטרפותן של נשים לשוק העבודה.
הרקע לפסק הדין.
במשך שנים רבות עיקר תפקידה של האישה היה עקרת בית, בזמן שבשוק העבודה, דפוס העבודה הגברי הוא ששלט. כאשר החלו הנשים להשתלב בשוק העבודה, היה זה בנוסף לטיפולן במשק הבית והמשפחה. כך נוצר "דפוס עבודה "נשי" (עבודה חלקית ו/או מקוטעת). דפוס זה פגע ביכולתן של נשים ליטול על עצמן תפקידים יוקרתיים ורווחיים, ולמעשה מיקם את הנשים בתחתית סולם הדרגות בשוק העבודה". עם זאת, מונח השוויון ותפיסות הרווחה בחברה - משתנים תדיר. היום מקובלת התפיסה של אחריות הורים משותפת הן על ניהול משק הבית והן על הטיפול במשפחה, וכדי לאפשר זאת נוצרות גם התפתחויות המשנות את דפוסי העבודה.
בספרות הפמיניסטית, מתגבשת הדעה ש"יש לאפשר להורים להשתתף בגידול ילדיהם באופן יומיומי כמטרה כשלעצמה, ואין להסתפק ברפורמות המעבירות את הטיפול בילדים לגורמים חוץ-משפחתיים". יש לאפשר להורים עובדים לשלב בין המחויבות למשפחה לבין דרישות העבודה.
העובדות וכתב התביעה.
התובע, אלכסנדר מוסקלנקו הוא שוטר ששירת במשטרת ישראל במשרה מלאה בתפקיד סייר בוחן. מוסקלנקו נשוי ואב לילדה ילידת אוגוסט 1999. אשתו עבדה במשרה מלאה כטכנאית ייצור במפעל אינטל בקריית גת ותנאי עבודתה לא כללו את הזכות לקיצור יום העבודה בשעה בשל היותה אם לילדה. שוטרת שהיא אם לילד מתחת לגיל 13 שעבדה במשרה מלאה כן הייתה זכאית לכך. התובע ביקש לקצר את יום עבודתו, בדומה לשוטרות אימהות.
חקיקה והסכמים רלוונטיים.
בסעיף 3 לחוק נקבע:
בסעיף 4 לחוק נקבע:
בהודעה של אגף כוח אדם במשטרת ישראל מס. 9/94 מיום 21 בפברואר 1999, נקבע בסעיף 4 (א): "שוטרת במשרה מלאה, שהיא אם לילד מתחת לגיל 13 תסיים את יום הפעילות שעה אחת קודם לסיום הפעילות הרגילה ..."
לאור הוראות אלה, הצדדים בתיק זה נחלקו בקשר לפרשנות שיש לתת לסעיף 4 לחוק.
עקרי טענות התובע, מר מוסקלנקו.
"תכליתו של חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח-1988 ... הוא להעמיק את תפיסת ההורות בקרב שני בני הזוג". "סעיף 4 לחוק נועד להקל על הצטרפותן של נשים למעגל העבודה, תוך הכרה בשני בני הזוג כנושאים באחריות שווה לטיפול בילדים". מוסקלנקו טען כי פרשנות לסעיף 4 לחוק כחל רק על שוטר שרעייתו עובדת במקום עבודה בו קיימת זכות זו, מנוגדת למטרות המחוקק, ומנציחה סטראוטיפ נשי מסורתי. יש לפרש סעיף זה כמקנה זכות לעובד שאשתו לא ניצלה את זכאותה בקשר להורות, בין אם זכאות זו עומדת לה ובין אם לאו. לראיה, פסקי הדין האזוריים בעניין מנחם יהב (ע"ב (ת"א) 31993/96) ובעניין אברהם סעדון (ע"ב (ב"ש) 300301/97) - תומכים בפרשנותו.
עקרי טענות הנתבעת, משטרת ישראל.