האוטל דה ויל של פריז
אוטל דה ויל, פריז
בית עיריית פריס
גומז
גומז או גומס הוא שם משפחה מחצי האי האיברי
אוסקר רבינוביץ
אוסקר רבינוביץ (Oskar K. Rabinowicz; 1902, אוסטריה - 1969) היה עיתונאי, היסטוריון, מחנך ופעיל ציוני.
אודות.
נולד באוסטריה וגדל במורביה שבצ'כיה. אביו היה מורה לעברית וחזן. בשנת 1924 קיבל דוקטוקרט בפילוסופיה וכתב דיסרטציה על שפינוזה. כסטודנט החל להתעניין בתנועה הציונית והשתתף בקונגרס הציוני ה-12 כעוזרו של נחום סוקולוב.
בשנת 1924 עבר לברנו שם היה כתב בעבור העיתון Jüdische Volkstimme עד לסגירתו בשנת 1932. בנוסף כתב בעיתונים Selbstwehr, Židovské zpravy, ו-Tagesbote aus Böhmen. באוניברסיטת ברנו נדרשו כל חברי הסגל להיטבל לנצרות ולכן לא היה יכול ללמד שם. הוא החל ללמד כמורה תיכון והיה ממייסדי הגימנסיום בברנו, שם לימד היסטוריה.
הוא היה תומך נלהב של ז'בוטינסקי וייסד את סניף המפלגה הרוויזיוניסטית בצ'כוסלובקיה ובשנת 1929 נשלח על ידי ז'בוטינסקי לעבוד במשרדי המפלגה בלונדון. כעבור שנתיים, לבקשת אביו, נסע לברלין ללמוד לרבנות בבית המדרש הגבוה ללימודי יהדות ובשנת 1933 הוסמך כרב, אולם כמעט ולא עסק במקצוע.
בשנת 1934 ייסד את העיתון השבועי Medina Iwrit–Judenstaat וערך אותו עד לסגירתו בשנת 1939. באותה שנה ברח ללונדון עקב עליית הנאצים. הוא החל להיות מעורב בבנקאות יחד עם אביו וחדל כמעט מעיסוקים פוליטיים והיה מעורב בגיוס כספים לישראל. הוא כתב כחמישה ספרים באנגלית וערך את הכרך השני של הספר "The Jews of Czechoslovakia".
בשנת 1965 עבר לארצות הברית ושם נפטר בשנת 1969.
הכוחות המזוינים של צ'צ'ניה
הכוחות המזוינים של הרפובליקה הצ'צ'נית של אישקריה (רוסית: Вооружённые формирования Чеченской Республики Ичкерия צ'צ'נית: Ǩoman Eskar) הוקמו ב-8 בנובמבר 1991 כצבאה של צ'צ'ניה והפסיקו להתקיים בעקבות מלחמת צ'צ'ניה השנייה.
היסטוריה.
בעקבות מאורעות ספטמבר - נובמבר 1991, צ'צ'ניה הפכה למדינה עצמאית דה פקטו. ב-1 בנובמבר אותה שנה, הנשיא ג'וחר דודייב הכריז רשמית על עצמאות צ'צ'ניה . שבוע לאחר מכן הוקם משרד הצבא הצ'צ'ני שאליו הוכפף הצבא הצ'צ'ני שבדצמבר 1991 היה גוף צבאי הכפוף לנשיא צ'צ'ניה. מפקד הצבא היה ראש המטה הראשי (הוא לא נקרא המטה הכללי כפי שניתן לטעות). ראש המטה הראשי הראשון של הכוחות המזוינים הצ'צ'ניים היה ויסחאן שחאבּוֹב, לסגנו מונה אסלן מסחדוב, לימים מחליפו. ראש מחלקת המבצעים הראשון של הצבא הצ'צ'ני היה עלי מצאייב. בראשיתו הצבא הצ'צ'ני הורכב מקצינים צ'צ'נים ששירתו בצבא הסובייטי ורכשו ניסיון קרבי במהלך מלחמת אפגניסטן.
הכוחות המזוינים וארגוני אכיפת החוק הצ'צ'ניים.
הכוחות המזוינים של צ'צ'ניה כפופים לנשיא צ'צ'ניה, שהוא המפקד העליון.
ארגוני אכיפת החוק וזרועות ביטחון המדינה הם כדלהלן:
מבנה הכוחות המזוינים.
לפני פרוץ מלחמת צ'צ'ניה הראשונה, הכוחות המזוינים כללו שתי בריגדות, שמונה גדודים נפרדים ושלושה בטליונים. המשמר הנשיאותי הורכב מאלפיים איש, כאשר ביחידות משרד הפנים והמחלקה לביטחון המדינה של אישקריה שירתו עוד 3,500 חיילים.
הכוחות המזוינים הצ'צ'נים כוללים את:
הארגונים החמושים הלא חוקיים.
בשנות ה-90, חלק מהלוחמים הצ'צ'נים (שאמיל בסאייב, סולים ימאדייב ועוד) לא הכירו בקיומם של הכוחות המזוינים הצ'צ'נים והקימו אלטרנטיבות משלהם לארגון הלוחם. וכך, בנוסף לכוחות המזוינים הצ'צ'ניים הכפופים לנשיא צ'צ'ניה היו קיימים ארגונים כמו:
כל הארגונים הנ"ל הוכרזו כארגוני טרור על ידי הוועדה הלאומית למלחמה בטרור של שירות הביטחון הפדרלי ובית המשפט העליון של רוסיה.
נשק וחימוש.
הציוד האווירי.
ב-1992 יחידות הצבא הרוסי ששכנו בצ'צ'ניה נלקחו שלל בידי הצ'צ'נים ויחד עם ציודם הפכו לחלק מהצבא הצ'צ'ני. בסיס חיל האוויר "קאלינובסקאיה" נלקח שלל על ידי הצ'צ'נים ובו גם:
מבסיס חיל האוויר "חנקאלה" נלקחו שלל:
מרבית השלל כלל מטוסים מיושנים מאוד או מטוסי תובלה ואף אחד מכלי הטיס הגנובים לא יכל לשמש כמפציץ אסטרטגי חשוב. על פי חישוב זה חיל האוויר הצ'צ'ני הכיל 265 כלי טיס מבלי להחשיב מסוקים ומטוסי תובלה. להערכת המודיעין הרוסי בנובמבר 1994, רק 40% מהטכניקה הצ'צ'נית יכלה לעמוד בתקנים ולהוות אתגר מסוים לרוסים, אולם מרבית כלי הטיס שהוזכרו לעיל הושמדו כבר בימים הראשונים לפרוץ המערכה הצ'צ'נית.
מערך הנ"מ.
מערך הנ"מ הצ'צ'ני כלל 23 יחידות טילים כנגד מטוסים מסוגים שונים, 10 יחידות נ"מ "סטרלה 10" ו-7 יחידות נ"מ מדגם "איגלה". על פי דיווחים שונים, לוחמי המוג'אהדין ששהו בצ'צ'ניה החזיקו בכמות לא מבוטלת של טילי כתף נגד מטוסים מדגם FIM-92 סטינגר, מתוצרת אמריקנית.
ארטילריה.
עם התפרקות ברית המועצות נותרו בשטחי צ'צ'ניה כמות גדולה של טילי גראד, שהצ'צ'נים עשו בהם שימוש רב במהלך מלחמת צ'צ'ניה הראשונה.
כלי ירייה.
בשירות חיילי הכוחות המזוינים הצ'צ'נים משרתים כלי הנשק הבאים:
אברהם קארפ
אברהם קארפּ (באנגלית: Abraham Joseph Karp; 5 באפריל 1921 - 24 בנובמבר 2003) היה היסטוריון, ביבליוגרף ורב קונסרבטיבי אמריקאי.
אודות.
נודל באמדור ולמד בבית ספר "תרבות" בשפה העברית. בשנת 1930 עברה המשפחה לארצות הברית. הוא סיים לימודיו במכון למורים בישיבת רבינו יצחק אלחנן ואחר כך סיים תואר ראשון מישיבה יוניברסיטי בשנת 1942. בשנת 1945 הוסמך לרבנות על ידי בית המדרש לרבנים באמריקה, הוא קיבל תואר M.H.L. בשנת 1948 ודוקטורט של כבוד בשנת 1971.
בין השנים 1951 ל-1956 היה ראש קהילה בקנזס סיטי ובין השנים 1956 ל-1971 היה ראש קהילת בית-אל ברוצ'סטר ניו יורק.
בין השנים 1972 ל-1991 שימש כפרופסור להיסטוריה ודתות באוניברסיטת רוצ'סטר. בארץ הוא לימד כפרופסור אורח במכון הרמן ליהדות זמננו באוניברסיטה העברית.
הוא נבחר לעמוד בראש האגודה היהודית האמריקאית ההיסטורית בין השנים 1972 ל-1975.
Sigma Xi
Sigma Xi היא חברת כבוד בינלאומית למדענים ומהנדסים אשר הוקמה בשנת 1886 באוניברסיטת קורנל.
לחברה כ-60,000 חברים בכ-500 סניפים, רובם בארצות הברית. לאגודה 20 סניפים בקנדה ועוד סניפים בודדים בכ-20 ארצות. החברות באגודה היא בהזמנה בלבד. מדענים צעירים מתקבלים כחברים על תנאי ומקבלים חברות מלאה רק לאחר שהוכיחו הישגים גבוהים. מדי שנה מצטרפים אל האגודה כ-5000 חברים חדשים. האגודה מוציאה לאור את המגזין המדעי American Scientist.
במהלך השנים כ-200 מחברי האגודה היו זוכי פרס נובל, בהם אלברט איינשטיין, לינוס פאולינג, אנריקו פרמי, פרנסיס קריק וג'יימס ווטסון.
אלכסיס מלון
ז'ורז' יפרח
ז'ורז' יפרח (בצרפתית: Georges Ifrah; ) הוא צרפתי-יהודי, מחברם של ספרים העוסקים בהיסטוריה של המתמטיקה ובמיוחד של שיטות ספירה. היה מורה למתמטיקה. נולד במרקש שבמרוקו.
כתב מספר ספרים בנושאים שונים במתמטיקה, היסטוריה של המספרים והיסטוריה של המחשוב.
ספרו "סְפָרוֹת וּמִסְפָּרִים: היסטוריה של המצאה גאונית" שתורגם לעברית מתאר את התפתחות כתיבת המספרים מתרבויות עתיקות כגון שומר, בבל, מצרים העתיקה, סין ועוד, ועד התגבשות שיטת כתיבת המספרים בִּספָרוֹת הנהוגה כיום.
ספרו "Histoire Universelle des Chiffres" ("היסטוריה עולמית של המספרים"), שתורגם לאנגלית בשם "From One to Zero: A Universal History of Numbers" ולמספר שפות נוספות, הפך לרב-מכר בינלאומי ונכלל ברשימת "100 הספרים שעיצבו מאה של מדע" של כתב העת "American Scientist".
מספריו.
בצרפתית
בתרגום לעברית
בתרגום לאנגלית
אסלן מסחדוב
גומס
דרין השחור
השירג'ימה
הַשׁירָג'ימָה (יפנית: 柱島; "האי הַשׁירָה") הוא אי בדרום מפרץ הירושימה, אשר בים הפנימי סטו, מחוז ימאגוצ'י, יפן. האי נמצא 26 ק"מ דרומית לעיר איוָואקוּני, והוא חלק מאיי קוּטְסוּנָה בתוך שרשרת איי בּוֹיוֹ.
שטחו של האי הוא 3.12 קמ"ר, ואוכלוסייתו מונה 282 נפשות. הנקודה הגבוהה ביותר באי היא הר קינְזוֹ. הפעילות הכלכלית באי מרוכבת מדיג, חקלאות וגידול פירות הדר. ישנה מעבורת המחברת את האי עם נמל איווקוני בכל יום שני.
האי ידוע במיוחד בשל תפקידו במהלך מלחמת העולם השנייה, בתור אזור עגינה והיערכות. בשל היותו ממוקם כ-40 ק"מ ממספנת הצי בקורה, ספינות הצי הקיסרי היפני שלא הזדקקו לתיקונים, היו עוגנות שם. האזור שימש גם כאתר היערכות טרם יציאה לים.
דרין (פירושונים)
חבורת פופיק
חבורת פופיק היא סדרת ספרי ילדים שיצאה לאור בשנים 1975-1967 בהוצאת עופר. את הספרים כתבה ארנונה גדות, סופרת תל אביבית, שפרסמה גם סדרות נוספות לילדים, דוגמת עופר ועופריקו, שלומצי ופוק וחבורת צ'ופצ'יק. בשנות השבעים ספרי הסדרה נקראו בעיקר על ידי ילדים בגילאי בית הספר היסודי. החל מאמצע שנות השמונים דעכה הפופולריות שלה.
בניגוד לסיפורי חבורות אחרים שנכתבו על ידי סופרים ישראלים, סיפורי "חבורת פופיק" אינם מתרחשים בישראל כי אם על אדמת ארצות הברית. כל חבריה מתגוררים בעיר סן פרנסיסקו שבקליפורניה. בראש החבורה עומד מייסדה, המכונה פופיק (שמו האמיתי וכן שם משפחתו אינם ידועים), ואליו מצטרפים חבריו המתגוררים בשכנות לדירתו - תומאס (תום) רובסון, שירלי בל, פיט אשלי ואליזבט אשלי (אחותו של פיט). עם היווסדה מחליטים בני החבורה ששמה הרשמי יהיה "חבורת גשר שער הזהב", על שם המונומנט המסמל את עירם, אך בהמשך מתפרסמות הרפתקאותיהם תחת השם "חבורת פופיק".