אל חדר המלחמה בבית הלבן מובא השגריר הסובייטי, למורת רוחו של הגנרל "באק" טרג'ידסן. השגריר מספר כי ברית המועצות בנתה מכשיר אוטומטי שאינו ניתן לנטרול, "מכונת יום הדין", שתוכנת להגיב לכל תקיפה בהפעלת מטמון פצצות אטום מועשרות ב"קובלט תוריום ג'י", חומר רדיואקטיבי חזק ומסוכן במיוחד. השפעות "מכונת יום הדין" יהרסו בתוך חודשיים את כל החי והצומח על שטח כדור הארץ ויהפכו אותו למקום שבלתי ראוי למחיה במשך כ-93 שנים. ד"ר סטריינג'לאב מתערב בשיחה וטוען כי "מכונת יום הדין" הייתה הרתעה מושלמת לו קיומה היה ידוע; השגריר הסובייטי עונה כי ראש ממשלת ברית המועצות תכנן להכריז עליה בשבוע שלאחר מכן. טרג'ידסון השש אלי קרב ממליץ לנשיא להורות על מכה גרעינית יזומה, משום שלא ניתן לעצור את המפציצים ו"ברגע שהם יפגעו במטרות, הרוסים ישתגעו לחלוטין ויירו את כל מה שיש להם" ולכן כדאי לפעול ראשונים. הוא מרגיע את מפלי בהבטיחו שאם צעד כזה יינקט, "נספוג אבדות אזרחיות סבירות לחלוטין של בין עשרה לעשרים מיליון." הנשיא מסרב בקור.
בבסיס הצבאי, מנדרייק מצליח לבסוף לשכנע את ריפר. הגנרל רושם על דף במשרדו את הקוד לצופן הסודי, ומתאבד. הקוד מועבר בהצלחה לכל המטוסים, מלבד אחד. מפציץ בי-52 זה מוטס על ידי רב-סרן "קינג" קונג, טקסני תמהוני ומסור לתפקידו. טיל קרקע-אוויר סובייטי הרס את מכשיר הקשר שלו, ולכן אי-אפשר להחזירו לאחור. על אף שספגו נזק רב, ולמרות שאנשי חדר המלחמה מסייעים לפיקוד ההגנה האווירית הסובייטית בניסיונות להפילו, אנשי הצוות מגיעים ליעדם. "קונג" מטיל את הפצצה ידנית בגלל הנזק למטוס ורוכב עליה בעצמו כשהוא מנופף בכובעו, והמטרה על הקרקע מושמדת בפיצוץ אטומי. "מכונת יום הדין" מופעלת.
במקביל לשיגור, סטריינג'לאב מציע לנשיא לאסוף כמה מאות אלפי אנשים שיחיו בתחתיות מכרות עמוקים אליהם לא תוכל הקרינה להגיע במאה הבאה. מפלי תוהה אם הניצולים הללו לא יהיו המומים וכואבים לנוכח השמדת כל קרוביהם וכדור הארץ עד שיסרבו להמשיך לחיות בפירים, אך טרג'ידסן מסיט את הדיון ותוהה כיצד להתכונן להמשך המלחמה הקרה ברגע בו אפשר יהיה שוב לאכלס את פני השטח ומה יש לעשות כדי למנוע מהסובייטים להשתלט על פירים נוספים שיאפשרו לקבוצות השורדים שלהם להתרבות בהיקף יותר ולנצח בעוד מאה שנה: "אדוני הנשיא, איננו יכולים להרשות פער פירי מכרה!" סטריינג'לאב מצליח לקום מהכיסא, להפתעתו, וצועק בשמחה: "מיין פיהרר, אני הולך!" באותו הרגע מופעל נשק יום הדין הסובייטי והסרט מסתיים במונטאז' של פיצוצים גרעיניים כשברקע מתנגן השיר "We'll Meet Again" בביצוע הזמרת ורה לין.
הפקה.
הרעיון לסרט התחיל כרעיון מעורפל של קובריק הסובב סביב מותחן על תאונה גרעינית. קובריק החל לבצע מחקר בנושא, והתוודע אל הספר "Red Alert" של פיטר ג'ורג'. קובריק התרשם מאוד מהספר, והתייעץ עליו עם מי שיזכה לאחר מכן בפרס נובל לכלכלה תומאס שלינג. שלינג כתב ב-2006 כי שיחות אלו (שהתקיימו בשנת 1960) גרמו לקובריק לקנות בסופו של דבר את הזכויות לספר וליצירת הסרט. בשיתוף ג'ורג' החל קובריק לכתוב את התסריט אשר יועד להיות דרמה רצינית ולא סאטירה. ככל שהתקדמה כתיבת התסריט, קובריק זיהה את הפוטנציאל לסאטירה בנושא, והחליט לשנות את אווירת הסרט.
הסרט צולם ליד לונדון שבממלכה המאוחדת, היות שסלרס היה בתהליכי גירושין ובשל כך לא יכול לעזוב את אנגליה. בנייני האולפן שימשו גם כחזית בסיס חיל האוויר בסרט. חדר המצב עוצב כך שייראה מעט כמו מקלט עמיד בפני פיצוץ, והשולחן בו עוצב מעט כמו שולחן פוקר - מטאפורה לכך שהמנהיגים היושבים מהמרים על עתיד העולם. צילומי המונטאז' בסוף הסרט נלקחו מניסוי טריניטי וממבצע פרשת דרכים שהתרחש באיי מרשל. במקור הסרט היה אמור להסתיים כשכל יושבי חדר המלחמה זורקים עוגות פאי על חבריהם. סוף זה נגנז.
הקרנת הבכורה הייתה אמורה להתקיים ב-22 בנובמבר 1963, היום בו נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי נרצח. לאור הרצח הקרנת הבכורה נדחתה לינואר 1964, בשל מצב הרוח הירוד של הציבור. בנוסף על כך אחת השורות בסרט, "חבר'ה, יכול היה להיות סוף שבוע טוב מאוד בדאלאס עם כל הדברים האלה" דובבה כך שבמקום העיר דאלאס, יישמע שמה של העיר לאס וגאס. זאת כיוון שקנדי נרצח ביום שישי בדאלאס. רצח קנדי שימש עוד סיבה לכך שסצנת הפשטידות בסוף הסרט נגנזה. במהלך הסצנה אחד המשתתפים אומר כי "חבר'ה, הנשיא הצעיר והאבירי שלנו נפגע בשיאו!".
קבלת הסרט בציבור.
"דוקטור סטריינג'לאב" הצליח מאוד מבחינה מסחרית, והרוויח למעלה מארבעה מיליון דולרים באמריקה הצפונית במהלך הקרנותיו הראשונות. הסרט הצליח מאוד גם מבחינת הביקורות, והוא הסרט הכי מצליח של קובריק באתר Rotten Tomatoes, עם ציון של כ-99% (על סמך של כ-73 ביקורות). הסרט מופיע ברשימת 100 הסרטים הגדולים של רוג'ר איברט. הוא הופיע במקום 26 ברשימת 500 הסרטים הטובים ביותר של מגזין אמפייר.
השפעה תרבותית.
שפה.
כיום, הביטוי "מתנהג כמו דוקטור סטריינג'לאב" הפך למטבע לשון לתיאור של התנהגות מטורפת, בה נוצרת פגיעה בשני הצדדים.
סרטים.
בסרט ארמגדון, רוקהאונד (בגילומו של סטיב בושמי), מאבד את שפיותו, ואז רוכב על פצצת האטום, תוך כדי שהוא אומר שהוא כמו ד"ר סטריינג'לאב.
פאולו די קאניו
פאולו די קאניו (באיטלקית: Paolo Di Canio; נולד ב-9 ביולי 1968 ברומא) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל איטלקי.
קריירה.
לדי קאניו הייתה קריירה רבת תהפוכות, בה מצד אחד זכה בתארים רבים, אך בו בזמן היה מעורב בשערוריות רבות, הידועה שבהם, מנהגו להצדיע במועל יד בסגנון פשיסטי לעבר אוהדי יובנטוס. די קאניו ידוע בכנות ובתשוקה שלו למשחק, כמו גם לכישרון ובתעוזה שלו במגרש מחוצה לו.
די קאניו החל את דרכו בלאציו בשנת 1985, בה הוא שיחק עד שנת 1990 בקדנציה הראשונה שלו, כאשר עבר לאחת הענקיות האיטלקיות יובנטוס. די קאניו שיחק ב"גברת הזקנה" במשך 3 עונות, לאחר מכן עבר לשחק בנאפולי ולאחר מכן במילאן.
ב-1996 הצטרף די קאניו לסלטיק הסקוטית, הקבוצה הבריטית הראשונה שלו. יכולתו המצוינת בקבוצה, בה הבקיע 15 שערים ב-37 משחקים, הסבה את תשומת לבה של שפילד ונסדיי מהפרמייר ליג, שהעבירה אותו לשורותיה. באי הבריטי עמד די קאניו במרכזה תקרית בשנת 1998, בה הוא הטיח את השופט פול אלקוק לרצפה לאחר שזה הרחיק אותו מהמשחק עם כרטיס אדום. בעקבות זאת הורחק די קאניו מ-11 משחקים ונקנס ב-10,000 ליש"ט.
בינואר 1999 עבר די קאניו לווסטהאם ועזר לה להגיע למקום החמישי ולהעפיל לגביע אופ"א. שער שכבש בבעיטת וולה נגד וימבלדון במרץ 2000 זכה בתואר שער העונה של ה-BBC, שער שעד היום נחשב לאחד הגדולים בהיסטוריה של הפרמייר ליג. באותה עונה הוא אף נבחר על ידי אוהדי הקבוצה ל"פטיש השנה" (Hammer of the Year), תואר שחקן העונה של וסטהאם.
בשנת 2001 הוא נבחר על ידי פיפ"א לקבל את פרס המשחק ההוגן. הוא זכה בפרס לאחר שבדצמבר 2000, במהלך משחק נגד אברטון, בחר די קאניו לתפוס את הכדור בידיו על מנת לעצור את המשחק במקום לנסות להבקיע שער כאשר שוער היריבה שכב פצוע על הדשא. פיפ"א תארה את הפעולה של די קאניו כ"פעולה מיוחדת של ספורטיביות".
לאחר שווסטהאם ירדה ליגה בעונת 2002/03, עבר די קאניו לשחק בצ'רלטון אתלטיק, שם הפך ליקיר האוהדים. באוגוסט 2004, הוא חזר לשחק בקבוצת נעוריו לאציו, כאשר הוא ויתר על סכומי כסף גדולים והאהדה של אוהדי צ'רלטון כדי לחזור ולעזור למועדון שנקלע לקשיים כלכליים ונזקק לעזרתו כדי לשרוד בסרייה א'.
די קאניו הוא יקיר האוהדים בלאציו, וחוץ מהתקרית המפורסמת של מועל היד, התפרסם במריבה שהייתה לו עם סימונה אינזאגי על רקע בעיטת פנדל, דבר שמאוחר יותר הביא לעזיבתו של אינזאגי לסמפדוריה והגעתו של תומאזו רוקי בהעברה במקומו.
ביוני 2005 די קאניו חתם באס אס לאציו לעונה נוספת. בסוף עונת 2005/6 עזב די קאניו את לאציו בטונים צורמים תוך הוצאת דיבה על ראשי לאציו ומאמנו. לפני שפרש ממשחק פעיל שיחק בקבוצת סיסוקו רומא מהליגה הרביעית.
ב-31 במרץ 2013 מונה די קאניו למאמנה של סנדרלנד מהפרמייר ליג האנגלית, וזאת במקומו של מרטין אוניל שפוטר. ב-23 בספטמבר 2013, אחרי שורה של תוצאות לא טובות, פוטר די קאניו מהקבוצה.
מרווח דיסוננט
מייל
מרווח קונסוננט
כתב (מקצוע)
כַּתָּב הוא עיתונאי העוסק באיסוף חדשות והפיכתן לידיעה באמצעי תקשורת שהוא עובד למענו: עיתון, רדיו, טלוויזיה וכדומה. באמצעי תקשורת גדולים מוקצה לכתב תחום סיקור מסוים, כגון ענייני צבא (כתב צבאי), ענייני כלכלה (כתב כלכלי), ענייני פלילים (כתב לענייני פלילים) ועוד. חלוקה אחרת היא לפי אזור גאוגרפי: כתב בנגב, כתב בלונדון וכן הלאה.
הכתב עושה עבודת שטח של איסוף ידיעות, על פי הנחיה ספציפית של העורך, המבקש ידיעה בנושא מסוים, ביוזמת הכתב, בהתאם למנדט הכללי שיש לו בתחום פעולתו, בעקבות הודעה לעיתונות הנשלחת אליו או ביוזמת הציבור, הפונה לכתב ומסב את תשומת לבו לנושא בעל עניין.
הידיעה שמסר הכתב מועברת למערכת, שם היא עוברת שלבים שונים של עריכה (עריכה עניינית ולשונית) ולעיתים משולב מידע שהגיע מכתבים אחדים לכלל ידיעה אחת. בדרך כלל מצוין שמו של הכתב על ידיעה שמסר.
כתב שטח.
כתב שטח (קורספונדנט) הוא עיתונאי המעביר מידע עדכני ממקומות מרוחקים למערכות אמצעי התקשורת הקשורים אליו: עיתון, טלוויזיה, רדיו ואינטרנט. הוא מהווה מקור חשוב להצגת מידע באמצעי התקשורת. המדווח הנמצא במקום התרחשות נמצא לעיתים בסכנה.
ההבדל בין כתב לבין כתב שטח הוא בכך שכתב השטח נוהג לצרף לדיווח התרשמות אישית ממה שהוא צופה. לעומתו, הכתב עוסק בתיאור העובדות בלבד.