בצלאל יעקב דבליצקי (Dwelaitzky; כ"ז בכסלו תרל"ג, דצמבר 1872 – ה' בשבט תשכ"ג, 30 בינואר 1963) היה תעשיין ישראלי, מייסד ובעל מפעל השוקולד צ. ד..
ביוגרפיה.
נולד בזאגר שבליטא, בנם של מנחם מנדל ודבורה דבליצקי. קיבל חינוך דתי. בצעירותו התגורר בבויסק שבלטביה, והיה מקורב לרב העיר הרב אברהם יצחק קוק. בעיר ניהל בית מרקחת ובית מסחר לתרופות. לאחר מכן עבר להתגורר במוסקבה והתעשר מעסקיו. לבסוף התיישב בריגה וניהל מפעל לצבעים שסניפיו הסתעפו בליטא ואסטוניה.
ביקר בארץ ישראל כמה פעמים. בביקוריו רכש קרקעות ופרדסים בתל אביב, רמת גן, חדרה וחיפה. בשנת 1933 עלה עם בנו לישיבת קבע בארץ והתיישב בתל אביב. אשתו ובתו עלו כעבור שלוש שנים. בארץ היה ממייסדי וראשי בית הכנסת הגר"א בתל אביב, היה ממקורבי הרב יוסף צבי הלוי ותמך כלכלית בישיבת "כנסת הרבנים" בעיר בראשות הרב שמעון אמוראי. בנה מתחם בתים בהדר הכרמל בחיפה.
יסד וניהל את מפעל "פלאניל" לצבעים. בשנת 1954 ייסד את המפעל לשוקולד "צ.ד." ברמת-גן (ראשי תיבות של שמו: צלאל דבליצקי).
נודע כבעל צדקה. בארץ התיידד עם הסופר חיים נחמן ביאליק, ובעקבות המלצתו תמך כספית במשך שנים בלימודיו התורניים של הנער שלמה גורן. נישא פעמיים. מאשתו הראשונה, רוחמה, נולדו לו שישה ילדים, מאשתו השנייה, דבורה, נולדו לו שני בנים ובת.
דבליצקי נפטר בשנת 1963 ונקבר בבית הקברות קריית שאול בתל אביב. בנו הרב שריה דבליצקי פרסם לזכרו את הספר "זיכרון בצלאל", הכולל חידושים ופסקים בהלכות אבלות.
צ. ד.
"צ. ד."' (נהגה: צֶה דֶה) הייתה חברה ישראלית לייצור שוקולד וממתקים שפעלה בשנות החמישים. ב-1958 נרכשה החברה על ידי חברת עלית.
היסטוריה.
המפעל נוסד בשנת 1954 על ידי התעשיין בצלאל יעקב דבליצקי. בשנותיו הראשונות פעל המפעל ברמת גן, בצומת הרחובות ז'בוטינסקי - מודיעין (כיום בן-גוריון). הצומת כונה על שם המפעל: צומת צ.ד.. ב-1956, בהשפעת פנחס ספיר, הועתק המפעל לנצרת עילית.
ב-1958 רכשה עלית את צ.ד. כחלק ממהלך השתלטות על תעשיית השוקולד בישראל (מהלך שהושלם ב-1970 כאשר עלית רכשה את מפעל השוקולד "ליבר"), אך עד 1988 נשמר שמו המקורי.
מקור השם.
שם החברה היה ראשי התיבות של שם המייסד, צלאל (קיצור השם בצלאל) דבליצקי, לפי שמות האותיות בשפות המזרח-אירופיות - CD בפולנית או цд ברוסית (דבליצקי עסק בייצור שוקולד עוד ברוסיה הצארית). עם זאת, השם נכתב רק באותיות עבריות, צ. ד., ובסמל המסחרי היו האותיות מנוקדות, צֶדֶ.
צב הלוטרה
צב הלוטרה (שם מדעי: Hydromedusa) הוא סוג צב ממשפחת צבים נטויי-צוואר החי בנהרות ובביצות באמריקה הדרומית. בסוג ישנם 2 מינים.
מיני סוג זה מזכירים מאוד את הסוג צב נטוי-צוואר ("Chelodina") וכמותם הם בעלי צוואר ארוך מאוד מתפתל. אורך הצבים 10–30 ס"מ ושריונם מעוגל ונמוך והם מכוסים מעט באצות. הראש שלהם קטן עם עיניים המצויות בקצה הראש ונחיריים דמויי שנורקל המותאמים לצלילה מהירה. הצבים שוחים לאיטם ויכולים להתחבא בצמחייה המיימית בחיפוש אחרי מזון.
הם אוכלי בשר הניזונים מחלזונות, חרקים, סרטנים ודגים קטנים אותם הם תופסים באמצעות שאיבה מהירה והצלפה של צווארם הארוך. הצבים מקננים על גדת הנהר בחוליות ואז עוזבים את התטולה מבלי לעזור לצאצאים.
אוג'ן יונסקו
אלסיה אלבגולה
אלסיה אלבגולה (שם מדעי: Elseya albagula) הוא מין צב מהמשפחה צבים נטויי-צוואר החי בנהרות חמימים בצפון אוסטרליה. צב זה הוא הגדול ביותר במיני משפחתו, קרוב למטאמטה בגודל, ואורכו המרבי הוא 45 סנטימטרים. הצב מצוי בסכנת הכחדה בטבע.
הוא מצוי רק בצפון אוסטרליה בדרום-מזרח קווינסלנד בנהרות בורנט (Burnett), מרי (Mary) ופיצ'רוי (Fitzroy). הצב אוכל צמחים וניזון מצמחי מים, עלים, פירות ואצות.
שריונו של הצב חום כהה עד שחור והוא שטוח ונוטה מעלה בחלקו הקדמי ולעיתים גדלות עליו אצות. הוא בעל עור אפור כהה עד שחור ומעט ירקרק והראש שחור ובעל חלקים צהובים עם לסתות גדולות ומעוקלות בצבע לבן. הצבים יכולים לספוג חמצן דרך העור גם בתוך המים, מה שלעיתים פוגע בדגים ובצבים אחרים.
הצבים נמצאים בסכנת הכחדה בטבע עקב פגיעת מינים פולשים בקיניהם כמו שועל אדום הניזון מהביצים או פרות הרומסות את הביצים. כמו כן בניית סכרים בנהרות מחייתם גרמה להם להיפגע מהקירות החזקים של הסכר, אליהם הם נופלים לעיתים קרובות למותם וכן הסכר גורף את מי הנהר ומייבש את הצבים או גורם להצפות מסיביות לקיניהם.
איז'ן יונסקו
פול מקדונלד
אדריאן גומבוץ
אדריאן גומבוץ (בסלובנית: Adrian Gomboc; נולד ב-20 בינואר 1995) הוא ג'ודוקא סלובני המתחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג, אלוף אירופה (2018) וסגן-אלוף אירופה (2017).
קריירה.
בספטמבר 2014, גומבוץ זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כשזכה במדליית ארד בגראנד פרי זאגרב.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016, גומבוץ סיים במקום החמישי. בקרב הראשון הוא ניצח באיפון את ואזה מרגוולשווילי הגיאורגי דקה ו-18 שניות מתחילת הקרב כשביצע תרגיל סודה-צוריקומי-גושי. בשמינית הגמר הוא ניצח באיפון את מת'יוס פוזנה הזמבי וברבע הגמר ניצח שוב באיפון את אנטואן בושאר הקנדי 51 שניות לסיום לאחר תרגיל סוטו-מקיקומי. בחצי הגמר הוא הפסיד בעונשים לפאביו באזילה האיטלקי ונשר לקרב על מדליית הארד אותו הפסיד באיפון לרישוד סובירוב האוזבקי.
באליפות אירופה שנערכה באותה השנה בקאזאן, הוא סיים במקום החמישי לאחר שהפסיד בקרב על מדליית הארד לארסן גלסטיאן הרוסי. עוד באותה השנה הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי בודפשט כשניצח בגמר את מסאיה אסארי היפני.
באליפות אירופה 2017 הוא זכה במדליית הכסף כאשר בדרך ניצח ברבע הגמר את ברוך שמאילוב הישראלי, ניצח בחצי הגמר את ניג'אט שיחאליזדה האזרי והפסיד בגמר לגאורגי זנטראיה האוקראיני באיפון לאחר כשתי דקות. באליפות אירופה 2018 אשר נערכה בתל אביב גומבוץ זכה במדליית הזהב. ברבע הגמר הוא ניצח את טל פליקר הישראלי, בחצי הגמר הוא ניצח את אורחן ספארוב האזרי ובגמר הוא ניצח באיפון את מתאו מדווס האיטלקי לאחר שביצע ריתוק.
במרץ 2018, הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי אגאדיר לאחר שניצח בגמר את ירלאן סריקזאנוב הקזחי בניקוד יוקו. בנובמבר אותה השנה הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי טשקנט.
באולימפיאדת טוקיו 2020, סיים גומבוץ במקום השביעי. לאחר שני ניצחונות בקרבות המוקדמים, הוא הפסיד ברבע הגמר לאן באול הדרום-קוריאני ונשר לקרבות בית הניחומים שם הפסיד באיפון לברוך שמאילוב הישראלי והודח.
פרסים.
מקור:
איגואנת סנטה פה
איגואנת סנטה פה (שם מדעי: Conolophus pallidus) היא מין של איגואנה מהסוג קונולופוס האנדמית לאי סנטה פה שבאיי גלאפגוס. היא קרובה לסוג של האיגואנה הוורודה ושל האיגואנה המצויצת החיה באיי גלאפגוס, ובעבר הייתה תת-מין שלה שלבסוף הופרד בגלל הבדלים מולקולריים. איגואנה זו גם בהירה יותר מהאיגואנה המצוייצת.
מאפיינים.
אורך האיגואנה 0.91 מטר ומשקלה עד 11 קילוגרם. היא בעלת גוון קרם עם זרועות חומות, ולאורך הגוף מהעורף עד הזנב רצועת קוצים קטנים. הלסת מוארכת מעט יותר מלסת האיגואנה המצויצת ומותאמת לאכילת קקטוסים. האיגואנה נחה על סלעי לבה ביום, מתחממת בשמש ובלילה היא נכנסת למאורות כדי לשמור על חום גופה המשתנה.
האיגואנה דומה ומתנהגת כמו האיגואנה המצויצת, והיא בעלת יחסי סימביוזה עם פרושי דרווין הניזונים מטפילים וחרקים על גופה. היא ניזונה מצמחייה ומעלים, אך גם מחרקים, נדלים ומנבלות. הם מקבלות את המים שלהם מהקקטוס האנדמי "Opuntia galapageia" המהווה 80% ממזונה. בעונה הגשומה הם שותות מגשמים וניזונות מפריחה של פרחי "Portulaca".
ישיבת כנסת ישראל (סלובודקה)
ליין (טריצרטופס)
ליין (Lane) הוא השם שניתן למאובן של טריצרטופס (מספר קטלוגי HMNS 2006.1743.00 or HMNS VP 1506) מהמין "Triceratops horridus" שנמצא כיום במוזיאון יוסטון למדעי הטבע בטקסס, ארצות הברית. ליין מתואר כמאובן והשלד השלם ביותר של טריצרטופס שנמצא אי-פעם, ומלבד רוב העצמות כולל גם טביעת עור מאובנת. העתקים של השלד וטביעת העור מוצגים כיום באולם הפלאונטולוגיה במוזיאון, בעוד שהמאובנים עצמם נמצאים במעבדת המוזיאון לצורכי מחקר.
ב-2007 גילתה ארלין זרבסט (Zerbst), סבתא וציידת מאובנים חובבת, את המאובן של הטריצרטופס, לו היא קראה "ליין" (Lane) על שם הנכד שלה.
ב-2012 צוות פלאונטולוגים ממוזיאון יוסטון למדעי הטבע חילץ את המאובן ממטריצת האבן בה היה שמור, לקח אותו למעבדה והחל לחקור אותו בצורה מדעית לצד פעולות שימור וניקוי.