הדרך אל בירת הטבטונים, מריינבורג (מלבורק) נפתחה בפני המנצחים, כשהעיר חסרת הגנה. עם זאת, מסיבות לא ברורות, היסס ולדיסלב לנצל את יתרונו. רק ב-17 ביולי התחיל צבאו להתקדם בעצלתיים והגיע למריינבורג רק ב-25 ביולי. בזמן שהרוויח, ארגן המגיסטר החדש היינריך פון פלאואן את הגנת המבצר. גם המצור נוהל כאילו בלב חצוי והוסר לבסוף על ידי ולדיסלב ב-19 בספטמבר. היסוסיו יוחסו לגורמים שונים:אי חדירותם של הביצורים, מספר הרב של קרבנות בקרב הליטאים,
אי רצונו של המלך להתסכן בקרבנות רבים נוספים, או שאיפתו לשמור את מסדר הטבטונים חלש אך לא מובס לחלוטין, על מנת שלא להפר את איזון הכוח בין פולין (שקרוב לוודאי הייתה מספחת את מרבית אדמות המסדר במקרה של ניצחון מוחלט) ולליטא.
אולם העדר מקורות מונע הסקת מסקנות סופיות.
ההתנגדות למדיניות המלך.
המלחמה הסתיימה ב-1411 על ידי הסכם השלום בתורון, שבו לא פולין ואף לו ליטא לא ניצלו את יתרונם במשא ומתן עד תום, למורת רוחם הרבה של אצילי פולין. פולין סיפחה מחדש את ארץ דובז'ין, ליטא - את סמוגיטיה, בעוד מזוביה סיפחה שטח קטן מעבר לנהר ווקרה. מרבית השטח שבשליטת המסדר הטבטוני, כולל הערים שנכנעו, נשאר בשלמותו. ולדיסלב החליט אחר כך לשחרר את השבויים שבקרב האבירים הטבטונים הבכירים ואנשי מנהלם תמורת דמי כופר מתונים. עם זאת, סך הכל ההוצאות על דמי כופר אלו פגעו באוצר המסדר.
אי ניצולו עד תום של הניצחון עורר אחרי שנת 1411 התנגדות הולכת וגוברת בקרב האצילים כלפי משטרו של ולדיסלב. וזאת במיוחד אחרי שגם פודוליה, אזור במחלוקת בין פולין לליטא, הובטחה לוויטאוטאס ואחרי שהמלך נעדר מפולין ושהה בליטא למשך שנתיים. על מנת להתמודד עם מבקריו, קידם ולדיסלב בסתיו 1411 את ראש המתנגדים, הבישוף מיקולאי טרומבה למעמד של ארכיבישוף גנייזנו ובעוד שבקרקוב מינה במקומו את וויצ'ך ואסטז'מבייץ, מתומכיו של ויטאוטאס. הוא עשה מאמצים ליצור בליטא בני ברית חדשים., בברית הורודלו שנחתם ב-2 באוקטובר 1413 הוכרז שמעמד הדוכסות הגדולה של ליטא נשאר קשור קשר אמיץ ובלתי מעורער עם ממלכת פולין והובטחו לאצילים הליטאים הקתוליים אותם הפריבילגיות כמו לחברי השליאכטה של פולין. הסכם זה אסר על אצילים פולנים לבחור מלך בלי אישור האצולה הליטאית ואסר על האצילים הליטאים לבחור דוכס גדול ללא אישורו של מלך פולין.
סכסוכים אחרונים.
בשנת 1414 פרצה מלחמה חדשה הידועה כ"מלחמת הערב" משום טקטיקת האדמה החרוכה ששימשה את האבירים הטבטונים שהציתו בדרכם שדות וטחנות קמח. הצדדים היריבים, האבירים והליטאים, היו די מותשים מהמלחמה הקודמת ומשום כך מלחמה זו דעכה לקראת הסתיו.
העמותים לא התחדשו שוב עד שנת 1419 בימי ועידת קונסטנץ, שהצדדים נקראו לסדר על ידי הלגאט של האפיפיור.
ועידת קונסטנץ היוו ציון דרך במסעות הטבטונים, ובעוד כמה סכסוכים באירופה. ב-1415 שלח ויטאוטאס משלחת לשם, ובה השתתפו המטרופוליט של קייב ונציגים מסמוגיטיה. האחרונים הגיעו לקונסטנץ בסוף אותה שנה כדי להעיד על רצונם "להיות מוטבלים בים ולא בדם". השליחים הפולנים, וביהנים מיקולאי טרומבה, זווישנה צ'ארני ופאבל ולודקוביץ' טענו לנען הפסקת ההתנהצרות בכפייה של הפגנים והפסקת תוקפנות האבירים הטבטונים נגד ליטא ופולין. כתוצאה של המאמצים הדיפלומטיים של הליטאים והפולנים, הוועידה, על אף מורת רוחה בנוגע לשאלות שהעלה ולודקוביץ' לגבי הלגיטימיות של המעמד המנזרי של האבירים, דחה את דרישת המסדר לעוד מסע צלב והסמיכה את פולין וליטא להסדיר את סוגיית התנצרותם של סמוגיטים.
ההקשר הדיפלומטי בקונסטנץ כלל גם את מרד ההוסיטים הצ'כים, שראו בפולין בת ברית במלחמותיהם נגד הקיסר החדש זיגיסמונד, שכיהן גם כמלך בוהמיה. בשנת 1421 הכריזה הדיאטה הבוהמית על הדחתו של זיגיסמונד והציעה רשמית את כתר בוהמיה למלך ולדיסלב יגיילו, בתנאי שיסכים לעקרונות הדתיים שבארבעת הסעיפים מפראג. ולדיסלב לא היה מוכן לתנאי זה. אחרי סירובו של ולדיסלב, הועלתה חשבו על מועמדותו של ויטאוטאס, אך גם זה הרגיע את האפיפיור שהוא מתנגד לכופרים.
בשנים 1428-1422 אחיינו של ולדיסלב, זיגמונט קוריבוט, נסיה למלא תפקיד של עוצר בבוהמיה מוכת הקרבות, אך במעט הצלחה.
ב-1422 היה ולדיסלב מעורב במלחמה נוספת עם המסדר הטבטוני, ,שנודעה כ"מלחמת גולוב". הוא ניצח את האבירים תוך חודשיים, לפני הגעת התגבורות הקיסריות שנועדו להם. כתוצאה מהמלחמה הזאת נחתם הסכם מלנו ששם קץ אחת ולתמיד לתביעות של האבירים בסמוגיטיה וקבע גבול קבוע בין פרוסיה לליטא.
ליטא קיבלה את חבל סמוגיטיה, עם הנמל פלנגה, אולם העיר קלייפדה נותרה בידי המסדר. הגרמני.
קו הגבול הזה נשאר בכנו למשך כ-500 שנה, עד 1920. עם זאת, תנאי הסכם זה גרמו לרבים לראות בו הפיכת ניצחון פולני לתבוסה, מכיוון שהמלך לדיסלב ויתר על התביעות הפולנית לפומרניה, פומרליה וחבל חלמנו וקיבל בתמורה רק את העיר ניישאבה.
הסכם מלנו סגר פרק במלחמות האבירים הטבטונים עם ליטא אך היה רחוק מלמצוא פתרון לטווח ארוך לעימות ביניהם לפולין. בין 1435–1431 עוד פרצו מדי פעם מעשי לחימה ספורדיים בין שני הצדדים.
סדקים בשיתוף הפועלה בין פולין ולליטא אחרי מות ויטאוטאס בשנת 1430 פתחו בפני האבירים הטבטונים הזדמנות חדשה להתערבות בענייני פולין. ולדיסלב תמך במועמדות אחיו, שוויטריגאילה, לראשות הדוכסות של ליטא. אולם כששוויטריגאילה, בתמיכתם של הטבטונים ושל אצילים מתוסכלים מרוס, מרד בחסות הפולנית בליטא, הפולנים בהנהגת הקרדינל זביגנייב אולשניצקי, הארכיבישוף של קרקוב, כבשו את פודוליה, שהוענקה על ידי ולדיסלב לליטא בשנת 1411, ואת וחבל ווהלין.
בשנת 1432 המחנה הפרו-פולני בליטא בחר בתפקיד של דוכס גדול באחיו של ויטאוטאס, ז'יגימאנטאס קסטוטאיטיס, צעד שהביא לסכסוך מזוין על הורשת השליטה בליטא, שהתמשך שנים אחרי מותו של ולדיסלב.
ירושתו ומותו של ולדיסלב.
אשתו השנייה של ולדיסלב, אנה מצליה נפטרה בשנת 1416, והותירה בת, את ידוויגה. ב-1417 נשא ולדיסלב לאישה את אליזבט מפיליצה, שהלכה לעולמה בשנת 1420 מבלי ללדת ילד, וכעבור שנתיים, התחתן עם זופיה מהלשאני, שילדה לו את שני בניו ששרדו. מותה בשנת 1431 של בתו, ידוויגה, הצאצאית האחרונה של שושלת פיאסט, איפשרה לוולדיסלב להכריז על בניו (בני סופיה מהלשאני) כיורשיו. לצורך המהלך הזה נאלץ המלך לרצות את האצולה הפולנית, בהתחשב בכך שהמונרכים הפולנים היו נבחרים על ידה.
בעת מסע בחבל פשמיסל בשנה ה-48 של שלטונו כמלך, חלה ולדיסלב בהתקררות שממנה לא הצליח להחלים. הוא הלך לעולמו בשנת 1434 בגרודק. הוא הוריש את פולין לבנו הבכור, ולדיסלב השלישי, ואת ליטא לבנו הצעיר, קז'ימייז', שניהם קטינים באותה עת. עם זאת, ההורשה הליטאית לא הייתה מובטחת. מות ולדיסלב שם קץ לאוניה הפרסונלית שבין שתי המלכות, ולא היה ברור מי יעלה שם לשלטון.
משפחתו.
ולדיסלב השני יגיילו התחתן ארבע פעמים - בשנים:
ילדיו היו:
קישורים חיצוניים.
Wincenty Lutoslawski Lithuania and White Ruthenia, Paris 1919
גברים בחלל (סרט)
מורה לחיים
מורה לחיים (באנגלית: The Ron Clark Story או The Triumph) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי משנת 2006, המספר את סיפורו האמיתי של רון קלארק, מורה צעיר שמגיע לניו יורק ופועל לשנות את תפיסת מחשבתם של ילדי כיתה ו', בני מיעוטים, שמערכת החינוך ואפילו הוריהם איבדו תקווה לגביהם.
הסרט זכה לביקורות אוהדות, בעיקר על משחקו של מת'יו פרי. פרי היה מועמד לשלושה פרסי אמי וכן היה מועמד לפרס גלובוס הזהב.
עלילת הסרט.
הסיפור עוקב אחרי רון קלארק, מורה צעיר, אידיאליסט ויצירתי, שעוזב את מקום מגוריו בצפון קרוליינה ומתחיל ללמד בבית ספר ציבורי בניו יורק. הוא נתקל בקשיים רבים - התלמידים באים ממשפחות עניות וחסרות השכלה, ההנהלה אינה תומכת בשיטות היצירתיות שבאמצעותן הוא מנסה ללמד, ורוב התלמידים אינם מעוניינים ללמוד ומיואשים ממצבם הלימודי. שמיקה וולאס, תלמידה כריזמטית מאוד, ממרידה את התלמידים נגדו ומגלה חוסר התעניינות מופגן בלימודים.
למרות הכל, באמצעות דרכים יצירתיות ללמד, קלארק מצליח לגרום לתלמידים להתעניין בחומר הנלמד (למשל - הוא סיכם איתם שאם הוא יצליח לקפוץ בחבל, הם ילמדו חומר מסוים היטב). הוא עוזר לתלמידים להתגבר על הבעיות האישיות שלהם וכך מחנך אותם להתנהגות ראויה.
למרות המשוכות הרבות במשך השנה, בסוף שנת הלימודים מתברר שהכיתה נמצאת במקום הגבוה ביותר מבחינה לימודית מבין כל כיתות ו' במדינה, וששמיקה השיגה את הציונים הטובים ביותר במתמטיקה ואנגלית מכל תלמידי כיתה ו' במחוז.
סטנדרד אנד פור'ס
1986 בברית המועצות
1986 בברית המועצות הייתה השנה בה נחגגה השנה ה-69 למהפכת אוקטובר. בדצמבר 1979 החלה פלישת הכוחות הסובייטיות לאפגניסטן והחלה מלחמה שנמשכה 10 שנים.
אירועים בולטים.
אירועי תרבות.
זוכי פרס לנין:
סימן הטעמה עילי כפול
סימן הטעמה עילי כפול ( ˝ ) הוא סימן דיאקריטי בכתב לטיני. סימן זה נמצא בשימוש בעיקר בהונגרית כתובה.
היסטוריית פיתוח הסימן הדיאקריטי ˝.
סימני הטעמה הופיעו לראשונה בהונגרית אורתוגרפית במאה ה-15 בכתבי יד של התנועה ההוסיטית. בהתחלה, רק Áá ו-Éé סומנו, מאחר שהיו שונים גם בצורת הביטוי וגם במהותם בתוך המילה בה נכתבו. מאוחר יותר במאה ה-15 הופיעו גם Íí, Óó ו-Úú. במאה ה-18, לפני שההונגרית האורתוגרפית הפכה להיות קבועה ומוסכמת על ידי כל דובריה, צורפו להונגרית האורתוגרפית U ו-O עם אומלאוט וסימן הטעמה עילי (ǘ ו-ö́). במאה ה-19 הציגו טיפוגרפים הונגרים את סימן ההטעמה העילי הכפול כפתרון יותר אסתטי לכתיבת התנועה.
סלובקית.