אם המחלה אינה גורמת לכאב ו/או הגבלות בתנועת המפרקים, מומלץ לא לקיים טיפול תרופתי. במקרים חריפים הטיפול ניתן באמצעות קורטיקוסטרואידים באופן מקומי (זריקות אל חלל המפרק) או סיסטמי (באמצעות כדורים), זאת על מנת להחליש את התגובה הדלקתית הגורמת לתסמינים. תרופות מדכאות דלקת שאינן סטרואידים (NSAIDsׂׂ) מסוגלות לשפר את מצב התסמינים, אך אינן יכולות לעצור את התפתחות המחלה. במקרים מסוימים טיפול בקולכיצין יכול לסייע בטיפול. כיום מתבצעים מספר מחקרים הבודקים אפשרות להסרה כירורגית של הסחוס הפגוע על מנת למנוע את המחלה, אך גישה זו היא עדיין ניסיונית.
יונת הסלע
יונת הסלע (שם מדעי: "Columba Livia") היא מין ממשפחת היוניים. מצוי בה תת-המין יונת הבית שחיה בערים.
תיאור המין.
צבעה של יונת הסלעים אפור-כחלחל, כתם הצוואר בעל ברק ירוק וסגול. הבטן אפורה. הזנב כחול-אפור ובקצהו פס שחור רחב. סוככות הכנף התחתונות בהירות. צבעי הנקבה עמומים מעט מצבעי הזכר ולנוצותיה ברק מתכתי קל. קשתית העין כתומה, המקור אפור-שחור והדונגית לבנבנה. הרגליים אדומות.
אורך הגוף 30–35 ס"מ, מוטת כנפיים .
מחזור החיים.
תוחלת החיים הממוצעת של יונה היא כ-6 שנים לעומת יונה מבויתת המגיעה ל-15 שנים ובמקרים נדירים אף ל-35 שנה. מגיל חצי שנה היונה מגיעה לבגרות, מוצאת בן זוג איתו היא נשארת לתקופה ארוכה ואף לכל חייה במונוגמיה, והזכר בונה קן פשוט ביותר, לפעמים גם סמלי בלבד. בשישה עד שמונה מתוך חודשי השנה, פעם בכל חודש, היונה מזדווגת. לא יותר מ-14 שעות אחר כך, היא מטילה ביצה ראשונה שעברה הפריה, ועד יומיים אחר כך את השנייה. הזוג דוגר על הביצים כ-18 ימים עד בקיעתם, כשהזכר דוגר במשמרת הבוקר והנקבה מחליפה אותו בצהריים ולמשך כל הלילה. הגוזלים מוכנים לעוף לאחר שעברו 4–5 שבועות מבקיעתם מהביצה. במשך שאר חודשי השנה היונה מטילה בקן פעם בחודש זוג ביצים לא מופרה. לעיתים היונה מטילה ביצה שלישית, אך זו לרוב לא עברה הפריה.
ביצים ותטולה - ידע עממי ומדעי.
עד ימינו שרדה הדעה העממית גם בקרב מגדלי יונים, שהיונה מטילה בכל חודש זוג ביצים, הראשונה מכילה זכר והשנייה נקבה, עם הפסקה של ארבעה חודשים בחודשי החורף. מחקר מדעי טרם מלחמת העולם הראשונה מצא שאכן יש בכל תטולה בדרך כלל שני ביצים, ושביצה שלישית נדירה יותר ובדרך כלל אינה מופרית, אבל בשונה מהדיעה העממית, לרוב שני הביצים הם ממין אחד, (כלומר: או ששניהם מכילים זכר, או ששניהם מכילים נקבה). עם זאת סך הזכרים וסך הנקבות המוטלות בשנה שווה בדרך כלל. ואמנם כאשר אחת הביצים גדולה באופן ניכר מהשנייה, בדרך כלל בגדולה זכר, ובקטנה נקבה, אך אין יסוד לכך שההטלה הראשונה היא של זכר. אין הבדל גדול בין אחוז הזכרים המצליחים לבקוע מן הביצה לבין אחוז הנקבות הבוקע, אך המחקר מצא שבשלוש השנים הראשונות לאחר הבקיעה מתוך תוחלת של שש שנות חייה, היונה הנקבה מתה יותר, וזו הסיבה להימצאות יותר זכרים בוגרים.
תפוצה ומקום חיות.
מקננת במערות ובצוקים תלולים ולעיתים גם בסביבות מגורי האדם: אדני חלונות, מרפסות, מסתורי כביסה, גגות ועוד. תפוצתה הטבעית בעולם מוגבלת למערב ולדרום אירופה, לצפון אפריקה עד לדרום אסיה. בארץ מצויה בעיקר ממזרח לפרשת המים מנחל עיון בצפון ועד לאזור אילת. יציבה בישראל. לעיתים קרובות להקותיה מעורבות ביוני בית שהתפראו.
בתרבות.
יונת הסלעים חיה בתוך יישובי האדם כבר אלפי שנים. לפי מקורות היסטוריים, היונה בויתה כנראה לפני יותר מ-3,000 שנה במסופוטמיה ומצרים. ברחבי ארץ ישראל ניתן למצוא מתקני קולומבריום רבים החל מהתקופה ההלניסטית, בעיקר בשפלת יהודה (ראו מתקנים לגידול יונים בארץ ישראל). לשלשת היונה שימשה בעבר ועודה משמשת לדישון ובשרה יועד, בין השאר, כקרבן כמצוין בספר ויקרא ().
יונים בתנ"ך.
בתנ"ך מוזכרת היונה 32 פעמים. בסיפור בו שלח אותה נח לבדוק אם פסק המבול (). כמו כן בהקשר של הקרבת קורבנות ב; וב; בבקשה להיות בעל כנף לנדוד למרחק ()
וכן ככינוי חיבה לאהובה: "רעיתי יונתי תמתי" (); ובהקשר זה גם מופיע מקום קינונה "יונתי בחגוי הסלע בסתר המדרגה" ().
שמעון יוז'וק
הרב שמעון אריה יוז'וק (תרע"ו, 1916 - תשנ"ג, 1993) היה דיין ואב"ד וכן חבר מערכת "אוצר הפוסקים".
תולדותיו.
נולד בעיירה מוטלה שבמחוז פינסק לחיים חלוונה יוז'וק וללאה, בת משה אליעזר הכהן בייער ממוטלה. למד בישיבת נובהרדוק בפינסק, משם עבר לישיבת ברנוביץ' והיה מתלמידיו של הרב אלחנן וסרמן. זיכרונותיו משם מתוארים בביוגרפיה של הרב וסרמן, 'אור אלחנן', מאת אהרן סורסקי. בהמשך למד בישיבת מיר.
בשנת תרצ"ג (1933) עלה לארץ ישראל. למד בישיבת בית יוסף בבני ברק, שבראשה עמד דודו, הרב מתתיהו שצ'יגל. בשל התקרבותו ומגעו עם קבוצת חלוצים שהתיישבה בסמוך לישיבה בניגוד לעמדת ראשי הישיבה, סולק מהישיבה עם חברו שמואל בן ארצי. הוסמך לראשונה מרבה של בני ברק, הרב יוסף צבי קליש. בשנת תרצ"ח (1938) עבר ללמוד בישיבת חברון בירושלים.
נשא לאשה את צירה, בתו של הרב משה אריה לייב שפירא, ראש ישיבת תורת אמת. לאחר נישואיו למד בכולל "אוהל תורה" של הרב שמואל יצחק הילמן. בשנת תשי"ח (1958) קיבל "תעודת כושר" לדיינות. היה חבר בית הדין הרבני בפתח תקווה במשך שנים. אחר כך כיהן כאב בית הדין בנתניה. מסר שיעורי תורה בבית הכנסת "מקור חיים" ובבית הכנסת הגדול בפתח תקווה.
משפחתו.
בניו הם: הרב מאיר בנימין - מחבר ספרי "אמרי בנימין" על מסכתות הש"ס, הרב חיים - מחבר ספרי "שמועת חיים" על מסכתות הש"ס (נשוי לנכדת הרב יעקב ישראל קניבסקי), הרב יוסף ישר - רבה הראשי האשכנזי של עכו.
אחיו הבכור הוא ד"ר דב ירדן. אחיו הצעיר, שמואל ירדן, תיעד את הווי עיירת מולדתם בספר "סיפורה של מוטלה". אחותם היא תמה (פרומה) אשת הרב יוסף רוזנטל ר"מ בישיבת נובהרדוק "בית יוסף" בפינסק, שניהם נרצחו בשואה.
דודותיו, אחיות אימו, שרה ומרים, היו נשואות בהתאמה לרב אברהם יצחק גרשונוביץ ולרב מתתיהו שטיגל (שצ'יגל).
יצירתו.
עם ייסוד "אוצר הפוסקים" נבחר לחבר המערכת והטביע חותמו על סגנון וצורת העבודה. כמו כן הרבה לכתוב ולחדש בכל תחומי העניין היהודיים, ומאמרים תורניים וסקירות ספרים פרי-עטו ראו אור בכתבי עת תורניים כמו: המאור, תבונה (כתב עת).
בשנת תשנ"ד, לאחר מותו של הרב יוז'וק, הדפיס הרב מיכל יהודה ליפקוביץ מתוך כתביו את מהדורתו המוערת לספרו של רב האי גאון "משפטי שבועות". הספר נדפס כנספח לספרו הגדול של רב האי גאון "המקח והממכר" העוסק בדיני קניין במשפט העברי, ובדרכי הקניין.
חוקת אתיופיה
באתיופיה היו קיימים מסמכים רבים לאורך ההיסטוריה ששימשו כחוקה: פתחה נגסט, חוקת סלאסי הראשונה, צ'רטר מזרח אפריקה האיטלקית, חוקת סלאסי השנייה, החוקה העממית, הצ'רטר הלאומי וחוקת הפדרציה. מסמכים אלו הגדירו את עקרונות היסוד של המשטר באתיופיה ואת זכויות אזרחיו לאורך התקופות השונות.
חוקות המדינה.
פתחה נגסט (1563 - 1931).
פתחה נגסט (געז: ፍትሐ ነገሥት, עברית: "חוק המלכים") הוא ספר אשר נכתב במצרים במהלך 1240 על ידי הסופר הקופטי עבדול פדעיל איבן א-עסל ('Abul Fada'il Ibn al-'Assal) בשפה הערבית שיותר מאוחר תורגם לשפת הגעז ונהפך לחוקה הרשמית של האימפריה האתיופית.
החלק הראשון של הספר עוסק בעיקר בענייני כמורה ודת בנוסף למבנה של הכנסייה. כמו כן, נכלל בה גם החלטות ועידת ניקיאה וועידת אנטיוכיה. בחלק השני הספר עוסק בענייני משפחה, מנהל מקומי. בהמשך ישנם את החובות והזכויות של השליט חלק זה מכונה בשם "קאנון המלכים" חלק זה הוא למעשה אוסף מכמה ספרים של ימי הביניים, הספרים הם: פרוצירוס נומוס ("Procheiros Nomos"), הגרסה הערבית של ספר החוקים הסורי-רומאי ("The Syro-Roman Law Book"), הגרסה הערבית של אכלוגה ("Ecloga") והספר "מצוות ספר התנ"ך" ("Precepts of the Old Testament").
האזכורים הראשונים של הספר בשפת הגעז היה בשנת 1450 תחת שלטונו של הקיסר זרע יעקב. אך הספר נהפך לחוקה רק כאשר עלה לשלטון הקיסר סרצה דנגל ב-1563. הגרסה האתיופית של הספר אינה כוללת בתוכה את הערות של הסופר המקורי יחד עם זאת נוספו לו הגרסאות האתיופיות של הספרים שממנו הוא נלקח וכך זכה לשמו "חוק המלכים" חוקה כתובה ראשונה לאימפריה האתיופית. הפתחה נגסט במהלך שנות שלטונו של יורש העצר טפרי מקונן ב-1921 כונה על ידו כספר אכזרי וחסר תועלת, טפרי ניסה לשנותו והוסיף לו תיקונים מודרניים אך בגלל ההתנגדות הוא לא ביטל אותו, ב-1931 כאשר הומלך בשם היילה סלאסי הוא ביטל אותו לגמרי וחוקק חוקה מודרנית חדשה.
חוקת סלאסי הראשונה (1931 - 1936; 1941 - 1955).
חוקת 1931 של אתיופיה הייתה החוקה המודרנית הראשונה של אתיופיה. היא תוקנה בטקס מרשים שנערך ב-16 ביולי 1931 בנוכחות הקיסר האתיופי היילה סלאסי. במבוא לתרגומו של החוקה לאנגלית, כתב המתרגם ויליאם שטרן, ש"ראוי לציין כי זה המקרה הראשון בהיסטוריה שבו שליט אבסולוטי של מדינה מבקש מרצון לחלוק את השלטון עם נתיניו". החוקה מפקידה את הכוח הביצועי במדינה אצל הקיסר, אשר הוא יהיה חייב להיות צאצא של מנליק הראשון, מלך אקסום. בנוסף, היא מסדירה את חובותיו וזכויותיו של העם האתיופי. החוקה קובעת את היותם של פרלמנט בעל שני בתים: בית תחתון הנבחר על ידי העם ובית עליון הנבחר על ידי הקיסר. החוקה גם עוסקת בסמכויות שרי הממשלה והמערכת השיפוטית. חוקת 1931, לא הביאה לדמוקרטיה באתיופיה, כי למעשה עדיין רוב סמכויות רוכזו בידי הקיסר.
הצ'רטר הפשיסטי (1936 - 1941).