נבחרת הכדורגל זכתה במדליית הארד, לאחר שהפסידה בחצי הגמר 2-1 לצ'כוסלובקיה, וגברה 1-3 על הרפובליקה הערבית המאוחדת במשחק על המקום השלישי. נבחרת ההוקי שדה סיימה במקום החמישי ונבחרת הכדורמים במקום השישי.
אולימפיאדות החורף.
באולימפיאדות החורף זכתה המשלחת הכלל-גרמנית ב-19 מדליות, מהן 8 מדליות זהב. הישג זה ממקם אותה במקום ה-21 בטבלת המדליות האולימפיות של כל הזמנים.
באולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956) רשמה המשלחת הישגים צנועים יחסית. גולשת הסקי האלפיני אוסי רייכרט זכתה במדליית זהב בסלאלום, וקופץ הסקי הארי גלאס זכה במדליית ארד בקפיצה מגבעה גבוהה. בהוקי קרח, העפילה הנבחרת לבית הגמר, אך סיימה במקום השישי והאחרון.
באולימפיאדת סקוו ואלי (1960) השתפרו הישגיה של המשלחת באופן משמעותי, והסתכמו ב-8 מדליות, מהן 4 מדליות זהב, שהקנו לה את המקום השני בטבלת המדליות, אחרי ברית המועצות. בסקי אלפיני זכתה היידי ביבל במדליית זהב בגלישה במורד, האנס-פטר לאניג זכה במדליית כסף בתחרות המקבילה לגברים, וברברה הנברגר זכתה במדליית ארד בסלאלום. בהחלקה מהירה זכתה הלגה האזה במדליית זהב במרוץ ל-500 מטר ובמדליית כסף במרוץ ל-1,000 מטר. הלמוט רקאנגל זכה במדליית זהב בקפיצות סקי וגאורג תומה זכה במדליית זהב בסקי נורדי משולב. צמד המחליקים האמנותיים מריקה קיליוס והאנס-יורגן באומלר זכה במדליית כסף. נבחרת ההוקי קרח שוב סיימה במקום השישי.
באולימפיאדת אינסברוק (1964) זכו הגרמנים ב-9 מדליות, 3 מכל סוג, ודורגו במקום השישי בטבלת המדליות. גולשי הלוז' זכו בחמש מהמדליות. בתחרות הגברים כל זוכי המדליות היו גרמנים, תומאס קלר, קלאוס בונזאק והאנס פלנק. בתחרות הנשים זכתה אורטרון אנדרליין במדליית הזהב, ואילזה גייסלר זכתה במדליית הכסף. מנפרד שנלדורפר זכה במדליית הזהב השלישית, בהחלקה אמנותית, ומריקה קיליוס והאנס-יורגן באומלר זכו במדליית כסף שנייה ברציפות. גאורג תומה איבד את תוארו בסקי נורדי משולב וזכה במדליית ארד, ובמדליית ארד נוספת גולש הסקי האלפיני וולפגנג ברטלס, בגלישה במורד. נבחרת ההוקי קרח סיימה במקום השביעי.
מדליות.
לפי אולימפיאדה.
באולימפיאדות הקיץ:
width="20px"|
באולימפיאדות החורף:
לפי ענף.
בענפי הקיץ:
width="20px"|
בענפי החורף:
המשלחת הכלל גרמנית
אולימפיאדת סקוואוו ואלי (1960)
פורטו ריקו (משחק)
אפטר פוראבר
אורי און
מיטל טרבלסי
מֵיטָל טְרָבֶּלְסִי (נולדה ב-18 בנובמבר 1971) היא זמרת ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה.
טרבלסי נולדה וגדלה ברמלה למשפחה יוצאת מרוקו ותוניס. כשהייתה בת 6 עברה משפחתה לאופירה שבסיני, שם התגוררו כחמש וחצי שנים, עד שפונה היישוב והמשפחה שבה לרמלה.
בצעירותה השתתפה טרבלסי בלהקות נוער עירוניות וארציות, ולאחר מכן שירתה במקהלת צה"ל. היא התפרסמה ב-1991 כשהופיעה במשדר חגיגי של הערוץ הראשון לנעמי שמר, שם שרה את "נועה", ומשכה את תשומת לבה של שמר. לאחר שירותה היא השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "שירים ומשהו", שהנחה דודו אלהרר. ב-1993 שרה עם אלון אולארצ'יק ולהקת "שפתיים" את השיר "בן בסט", שנכלל באלבומו של אולארצ'יק "תגיד לי מה אתה מרגיש" שיצא באותה השנה.
ב-1996 הציעה לה שמר לשיר את שירו של וולט ויטמן, "הו רב חובל" (Oh Captain, My Captain), שנכתב לאחר רצח נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן, תורגם לעברית על ידי שמר. גרסה זו הוקדשה לזכרו של יצחק רבין, ובוצעה לראשונה על ידי טרבלסי במלאת שנה להירצחו, בתוכנית "כבר שנה" של הערוץ הראשון.
טרבלסי נבחרה להשתתף בתפקיד הראשי במחזמר "סיפור הפרברים", בתיאטרון "הבימה", ובתיאטרון חיפה ב–1996, בבימוייה של הבמאית הדנית, דני סייריס. כיכבו לצידה אקי אבני ונועה תשבי.
ב-1996 השתתפה בסרטו של איתן גרין "זולגות הדמעות מעצמן" לצידם של אריה מוסקונה, אבי גרייניק, עמי סמולרצ'יק ואחרים.
אלבומה הראשון, "נשאר לי שיר", יצא ב-1998 בחברת התקליטים אן. אם.סי ולא זכה להצלחה רבה. האלבום הכיל 13 שירים, ביניהם "הו רב חובל", "עוד יהיו לנו שעות יפות" שהלחינה טרבלסי, "כל פעם" ו"נשאר לי שיר" שכתבה טרבלסי והלחין מאיר בנאי, "סיפור קצר" שכתב יהונתן גפן והלחין אלון אולארצ'יק שגם הפיק מוזיקלית את האלבום, "חזרת מאוחר" שהלחין מיקי גבריאלוב, "עכשיו אני נלחמת" שכתבה טרבלסי והלחין יוני רועה, "געגוע לשארם", שכתבה והלחינה על געגועיה לשארם א-שייח' שם התגוררה בילדותה, וכן גרסת כיסוי ל"בלדה לשוטר", שיר הנושא של הסרט "השוטר אזולאי", שבוצע במקור על ידי אושיק לוי.
ב-1999 ביצעה ביחד עם יגאל כרמל את שיר הפתיחה של התוכנית "כן לציפור".
ב-2001 השתתפה בסרט הדוקומנטרי "פונאר" של הבמאית רחלי שוורץ. שם ליוותה את ניצול השואה, הפסנתרן והמוזיקאי, פרופ' אלכסנדר תמיר.
ב-2006 הוציאה טרבלסי ספר ילדים שכתבה יחד עם המאיירת שולמית צרפתי, אותו היא גם איירה, בשם "פילי אחד מכולם". הספר עוסק בקבלת האחר והשונה בחברה, יצא בהוצאת "קוראים", ועד היום הודפסו מהדורות רבות שלו.
בשנת 2009 החלה להופיע בתוכנית עם שירי מרסדס סוסה המתורגמים לעברית על ידי אהוד מנור ורחל שפירא ובהפקתו המוזיקלית של קובי אושרת.
משנת 2010 היא מופיעה יחד עם ד"ר מוטי זעירא בשתי סדרות מופעים שונות, האחת, "עוד חוזר הניגון", מתמקדת בסיפור חייהם ושירתם של משוררים; השנייה, "הלילה הוא שירים", מספרת על הישראליות והשתקפותה בזמר העברי .
שנתיים אחרי, ב-2012 בעקבות הצלחת המופעים, הוציאה שני אלבומים. האחד - "עוד חוזר הניגון", אלבום כפול עם שירים נבחרים מהסדרה. והשני - "שירת נעמי", אלבום מחווה לשירים בכתבה והלחינה נעמי שמר. את שירי האלבום עיבד רועי פרידמן.
ב-2014 השתתפה באודישן 'העיוור' בעונה השלישית של התוכנית "The Voice ישראל", בו ביצעה את השיר "Fields Of Gold" של סטינג, אך לא עברה את האודישן. באותה שנה שרה בסרט "טוביאנסקי" את שירו של נתן אלתרמן "אלמנת הבוגד".
בשנת 2022 שיחקה בסדרה "מיוחדת" של כאן חינוכית בתפקיד משנה בתור אמא של נועה.
חיים אישיים.
טרבלסי הייתה נשואה לפדי מרגי במשך 24 שנים. לזוג שני בנים - הגדול מביניהם הוא יהונתן מרגי, שהתחרה ב-2018 בתוכנית השירה "הכוכב הבא לאירוויזיון", הגיע לגמר וסיים את השתתפותו בתוכנית במקום השני. הזוג התגרש בשנת 2015.
בשנת 2004, לאחר שילדה את בנה השני בניתוח קיסרי, חלתה בארגמנת תרומבוציטופנית חיסונית, מחלה המונעת קרישה של הדם במקרה של פגיעה. טרבלסי החלימה מהמחלה לאחר חמש שנים וחצי.
נחמה ליפשיץ
נחמה ליפשיץ (7 באוקטובר 1927 – 21 באפריל 2017) הייתה זמרת ליטאית-ישראלית ששרה בעברית וביידיש, והפכה לסמל ל"יהדות הדממה" עקב היותה מסורבת עלייה מברית המועצות במשך שנים רבות.
ביוגרפיה.
נחמה ליפשיץ נולדה ב-1927 בעיר קובנה שבליטא למשפחה יהודית ציונית. אביה, ד"ר יהודה-הירש ליפשיץ (1980–1900&lt;!--
Prime Minister's Questions
ראש ממשלת אתיופיה
ראש ממשלת אתיופיה עומד בראש מועצת השרים המהווה את הרשות המבצעת במדינה והוא גם ראש הכוחות המזוינים.
על מנת להיבחר לראש ממשלה על המועמד להיות חבר בבית הנבחרים ויושב ראש המפלגה הגדולה ביותר.
היסטוריה.
משרד ראש הממשלה נוסד לראשונה בשנת 1941 עם סיום מלחמת השחרור האתיופית, ראשי הממשלה בזמן זה היו מתמנים על ידי קיסר אתיופיה. למרות תפקידו הבכיר, בתחילת הדרך ראש הממשלה דה פקטו היה היועץ הראשי של הקיסר שהיה מכונה "שר העט", לאחר מכן בשנות ה-60 תפקיד שר העט אוחד עם תפקיד ראש הממשלה וכך איש זה היה האדם המשפיע ביותר פוליטית לאחר הקיסר, תפקיד ראש הממשלה היה קיים עד המהפכה האתיופית. המשרד נוסד מחדש כאשר אתיופיה הפכה לרפובליקה עממית ב-1987, המשרד המשיך להתקיים גם כאשר אתיופיה הפכה לפדרציה ב-1991.
תפקוד וסמכויות.
בין תפקידיו הבכירים הוא בחירת תובע כללי ונשיא בית המשפט הפדרלי וסגנו (לאחר שמקבלים אישור מבית הנבחרים).
סאליבן
שאלת ראש הממשלה
זיכרונות
זכרונות
פנורמת מסדאך
פנורמת מסדאך (בהולנדית: Panorama Mesdag) היא ציור פנורמה שמוצג בעיר האג שבהולנד. הפנורמה צוירה על ידי הצייר הנדריק וילם מסדאך ונקראה על שמו. הפנורמה היא ציור ציקלורמה בגובה של 14 מטרים, עם קוטר של 40 מטרים, והיקף של 120 מטרים.
המקום שבו מוצגת הפנורמה מדמה אשליה אופטית שגורמת לצופה להרגיש שהוא עומד על דיונת חול שצופה לים, לחופים ולכפר האג בסוף המאה ה-19. בקדמת הציור, קרוב לצופה, יש שטח של קרקע מזויפת מחול שמשפרת את אלמנט האשליה, בכך שהיא מסתירה את תחתית הציור ומאפשרת תחושת עומק. למקום יש תקרה (הנחווית כסככה), שאינה מאפשרת לראות את הקצה העליון של הציור, ובכך מוסיפה לתחושת השהייה במציאות חליפית ולא מול תמונה.
האמן הנדריק מסדאך היה צייר ימי שלמד בבית הספר האג. ב-1880 ביקשה ממסדאך חברה בלגית לצייר את הפנורמה. בעזרת אשתו וכמה מתלמידיו, הפנורמה הושלמה בשנת 1881. אך הפופולריות של פנורמות דעכה באותה תקופה, והחברה הבלגית פשטה רגל בשנת 1886. מסדאך היה מוכרח לרכוש את הפנורמה, ולספוג את ההפסד הכספי מכיסו.
כיום, פנורמת מסדאך היא הפנורמה העתיקה ביותר ששרדה, וממוקמת במקומה המקורי.
טיילת יפו
טיילת יפו היא טיילת המקשרת בין פארק צ'ארלס קלור מצפון לנמל יפו מדרום.