נכנס לרשימה השחורה של הוליווד למספר שנים בעקבות ביקורת שהטיח בסנטור ג'וזף מקארתי.
מרדית' פרסם בשנת 1994 את הביוגרפיה על חייו " So Far, So Good" בו חשף שהוא סובל ממצבי רוח קיצוניים כתוצאה מההפרעה הנפשית ציקלותימיה ממנה סבל.
מרדית' נפטר ב-9 בספטמבר 1997 בגיל 89, לאחר שסבל בשנותיו האחרונות ממחלת אלצהיימר וממלנומה, וגופתו נשרפה.
על תרומתו לקולנוע האמריקאי זכה לכוכב על שמו בשדרת הכוכבים של הוליווד.
חוסאם א-דין ג'אראללה
חוסאם א-דין ג'אראללה (בערבית: حسام الدين جار الله; 6 במרץ 1884–1954) היה מנהיג מוסלמי סוני בתקופת המנדט הבריטי, והמופתי של ירושלים מ-1948 עד מותו.
ביוגרפיה.
ג'אראללה נולד בירושלים ולמד באוניברסיטת אל-אזהר בקהיר. כיהן כמפקח על בתי הדין השרעיים והיה מראשי המועצה המוסלמית העליונה. מבחינה פוליטית, היה ג'אראללה בעל ברית של משפחת נשאשיבי יריבתה של אל משפחת חוסייני. בבחירות שנערכו לתפקיד המופתי של ירושלים ב-1921, לאחר מותו של כאמל אל-חוסייני, זכה ג'אראללה במספר הקולות הרב ביותר, אך בעקבות התערבותו של אנשי השלטון הבריטי בראשות הנציב העליון, הרברט סמואל, הסיר ג'אראללה את מועמדתו לתפקיד. ויתורו של ג'אראללה אפשר את בחירתו של אמין אל-חוסייני שהיה המועמד המועדף על השלטון הבריטי באותו זמן, למרות גילו הצעיר והשכלתו הדתית המועטה בייחס לג'אראללה ולמתמודדים האחרים.
ב-20 בדצמבר 1948, לאחר כיבוש יהודה ושומרון על ידי ממלכת ירדן, מינה עבדאללה, מלך ירדן את השייח' ג'אראללה למופתי של ירושלים במקומו של חוסייני, במסגרת הפעולות שנקט כנגד חוסייני, מתוך רצון לבסס את מעמדו כשליט האזור הכבוש. בהמשך מונה ג'אראללה גם לנשיא המועצה המוסלמית העליונה, תפקיד שלא אויש מאז הדיחו הבריטים את חוסייני ב-1937.
ג'אראללה נפטר ב-1954. ב-1970 קראה עיריית ירושלים רחוב על שמו בעיר העתיקה.
ג'יימס טיש
ג'יימס סלומון טיש (באנגלית: James S. Tisch; נולד ב-2 בינואר 1953) הוא איש עסקים ופילנתרופ אמריקאי. טיש הוא מנכ"ל ואחד מהבעלים של תאגיד לואס (Loews), ויו"ר חבר הנאמנים של הסוכנות היהודית מאז יוני 2011.
ביוגרפיה.
טיש נולד באטלנטיק סיטי, ניו ג'רזי, ללורנס ווילמה (נולדה: שטיין) טיש. אביו לורנס (2001-1923) הקים יחד עם אחיו פרסטון את תאגיד לואס, שעסק ברכישת נכסים במצוקה. הוא בוגר אוניברסיטת קורנל, ובעל תואר שני מבית הספר למינהל עסקים וורטון. הוא היה חבר במועצות המנהלים של ג'נרל אלקטריק, של בית החולים הר סיני בשיקגו, ושל הספרייה הציבורית של ניו יורק. כמו כן היה חבר בדירקטוריון של הבנק הפדרלי של ניו יורק, המועצה ליחסי חוץ, ועמד בראשות ערוץ הטלוויזיה החינוכי WNET. בנוסף היה יו"ר חבר הנאמנים של איחוד הקהילות היהודיות ויו"ר מועצת המנהלים של ועידת נשיא הארגונים היהודיים בארצות הברית.
טיש הוא תומך נלהב של מדינת ישראל ותורם לה רבות. כמו כן תרם לקמפיינים פוליטיים רבים בארצות הברית, דמוקרטים ורפובליקאים כאחד. בבחירות 2008 הוא תמך במועמד המפלגה הרפובליקאית ג'ון מקיין. בשנת 2010 מתח טיש ביקורת חריפה על ברק אובמה ומדיניות המזרח התיכון של ממשלו.
חיים אישיים.
טיש נשוי ואב לשלושה, מתגורר בניו יורק.
חוסם ג'אראללה
חסאם אל-דין ג'אראללה
חוסם אל-דין ג'רללה
חסאם ג'אראללה
תלמוד תורה (פירושונים)
וילנב-ד'אסק
וילנב-ד'אסק (בצרפתית Villeneuve-d'Ascq, העיר החדשה של אסק) היא קומונה במחוז נור שבחבל או-דה-פראנס, צרפת. עם אוכלוסייה של מעל ל-60,000 איש, וילנב-ד'אסק היא אחת מהערים הגדולות במטרופולין ליל והגדולה בשטחה במטרופולין, לאחר ליל עצמה. העיר נוסדה כאיחוד של שלוש קומונות שונות. אצטדיון הבית של קבוצת הכדורגל ליל, אצטדיון פייר מורואה, שוכן בעיר.
חסידות סקולען
חסידות סקולען היא חצר חסידית אשר הוקמה על ידי האדמו"ר רבי אליעזר זוסיא פורטוגל, רב חסידי (מחצר רוז'ין) מהעיר סקולען שבמולדובה, על גבול רומניה.
תולדות החסידות.
רבי אליעזר זוסיא.
רבי אליעזר זוסיא פורטוגל (המשפחה נקראה כן בשל היות מוצאה מגולי פורטוגל אשר השתקעו ברוסיה), תרנ"ח-תשמ"ב, היה חסיד בוהוש וסדיגורה. לאחר פטירת אביו רבי ישראל אברהם, רבה של סקולען, בל"ג בעומר תרע"ה, מונה לממלא מקומו ברבנות העיר, בגיל 18. רבו, רבי מרדכי שלום יוסף פרידמן מסדיגורה, המליץ כי יקבל את בקשת אנשי צ'רנוביץ לעבור למקום ולפעול בו, והוא עשה זאת. לאחר מלחמת העולם השנייה, התמנה לאדמו"ר והכניס לביתו מאות יתומים שהוריהם נרצחו בשואה. נאסר עם בנו רבי ישראל אברהם על ידי השלטון הקומוניסטי ברומניה ועונו על ידם. לאחר שהשתחררו מהמאסר, בשנת תש"כ עברו לארצות הברית. הוא הקים עשרות מוסדות חינוך שנקראו "חסד לאברהם", ועסק בשחרור אסירים יהודים תחת השלטון הקומוניסטי.
נודע בתפילותיו אשר ארכו שעות רבות, המונים באו לראות את הטישים שערך. בצוואתו משתקפת מעט מאישיותו:.
רבי ישראל אברהם.
האדמו"ר השני בשושלת היה רבי ישראל אברהם פורטוגל, תרפ"ג-תשע"ט. הוא סבל מעינויים שעבר תחת השלטון הקומוניסטי יחד עם אביו. נישא לריזל, בתם של הרב מנחם זאב שטרן, רבה של גבעת שאול. בית מדרשו המרכזי בבורו פארק, ובתי החסידים של סקולען הם גם בויליאמסבורג, מונסי, ליקווד, ובני ברק.
לאדמו"ר רבי ישראל אברהם היו שלוש בנות וחמישה בנים.
ניגוני סקולען.
לחסידות סקולען אוצר של אלפי ניגונים, שרובם הולחנו על ידי רבי אליעזר זוסיא וחלקם על ידי רבי ישראל אברהם. גם האדמו"ר ממאנסי הלחין כמה ניגונים.
רבי אליעזר זוסיא היה מלחין ידוע, רבים משיריו ידועים בציבור החרדי. כך למשל, הלחן לשיר "יוודע בגויים", שחיבר בשנות הזעם ברומניה, בעת סעודת מלווה מלכה שיזמו השלטונות כדי להציג את מצבם הטוב כביכול של יהודי רומניה. בשיר זה רמז למבקרים את מצבם העגום. לחנים נודעים נוספים יצר לשירים: "ונשגב ה' לבדו", "לולי תורתך שעשועי", "אוהבי ה'", "ביום השבת, שבת קודש, שישו ושמחו", "ליהודים הייתה אורה" (הלחן הידוע). גם השיר הידוע "ימים על ימי מלך תוסיף" נוצר על ידו (ביום הולדת האדמו"ר משה יהודה לייב פרידמן מפשקאן, בעת ביקורו בביתו שברומניה). רבי ישראל אברהם הלחין את השירים "אוי אוי אוי שבת", "ונגלה כבוד ה'". השיר "ועתה יגדל נא כח ה'" משולב: החלק הראשון חובר על ידי רבי אליעזר זוסיא, והחלק השני על ידי בנו רבי ישראל אברהם.
לפי דברי האדמו"ר רבי אליעזר זוסיא, הניגונים שחיבר בכלא הרומני כאשר סבל ייסורים חיזקו אותו לא להתמוטט.
רוב ניגוני סקולען שמורים בקלטות פרטיות אצל החסידים, ורק מיעוטם יוצאים לאור בהפקה מקצועית. שירים רבים מבוצעים על ידי מבצעים אחרים (באלבום "ועינינו תראינה" בהפקת יוסי גיל מבוצעים כמה מניגוני סקולען, אחד מהם הוא שיר שאת שמו נושא האלבום "ועינינו תראינה").
קרב נהר פיאווה
קרב נהר פיאווה במלחמת העולם הראשונה נערך בימים 15 ביוני 1918 - 23 ביוני 1918 בין הצבא האוסטרו-הונגרי ובין הצבא האיטלקי המחוזק בכוחות בריטניה, צרפת, צ'כוסלובקיה וארצות הברית. זאת הייתה המתקפה הגדולה האחרונה של צבא אוסטרו-הונגריה בחזית האיטלקית ובמלחמה כולה. הקרב הסתיים בניצחון הצבא האיטלקי ובהדיפת האוסטרו-הונגרים בחזרה לגדה הצפונית של נהר פיאווה.
הקרב ידוע באיטליה בשם Battaglia del Solstizi, (קרב נקודת היפוך), Battalglia di Mezzo Giugno (קרב מחצית יוני) או Seconda Battaglia del Piave (הקרב השני על נהר פיאווה כאשר קרב קפורטו נקרא גם הקרב הראשון על נהר פיאווה).
רקע היסטורי.
לאחר שרוסיה יצאה מהמלחמת ב-1917, התרכז הצבא האוסטרו-הונגרי בעזרת עמיתיו מהצבא הגרמני בחזית האיטלקית כדי להכניע את איטליה ולהוציא אותה מהמלחמה. ב-24 באוקטובר 1917 פתחו האוסטרים והגרמנים בקרב קפורטו, ותוך זמן קצר גרמו לאיטלקים לסגת נסיגה עמוקה באבדות כבדות בהרוגים, פצועים ושבויים. הצבא האיטלקי נסוג עד לנהר פיאווה ושם הצליחו האיטלקים להקים קו הגנה כדי למנוע מהאוסטרים לנוע לעבר ונציה.
נהר פיאווה מתחיל בהרי האלפים, משם הוא זורם בכיוון דרום-מזרח לאורך 220 ק"מ עד לים האדריאטי, צפונית לוונציה. ב-1809 הביסו שם האיטלקים והצרפתים את האוסטרים. לאחר הפשרת השלגים באלפים מתרחב הנהר ומהווה מכשול קשה לחצייה.
הרמטכ"ל האוסטרו-הונגרי ארתור ארץ פון שטראוסנבורג ומפקד הצבא האוסטרו-הונגרי בדרום טירול, קונרד פון הצנדורף הסכימו לבקשתו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה, לפתוח בהתקפה רחבת היקף על האיטלקים. התפתחה מחלוקת בין שני המפקדים היכן לתקוף. שטראוסנברג בחר לתקוף בחזית רחבה באזור נהר פיאווה ואילו פון הצנדורף העדיף לתקוף באזור אסיאגו לעבר ויצ'נזה, חזית בה נחלו תבוסה שנתיים לפני כן בקרב אסיאגו. לבסוף נוהלה המתקפה בשתי החזיתות, דבר שהיה אחת הסיבות לכישלונה.
בראש הצבא האיטלקי עמד ארמנדו דיאז שמונה לאחר שהרמטכ"ל הקודם לואיג'י קדורנה הודח לאחר תבוסת האיטלקים בקרב קפורטו. דיאז נקט הפעם בטקטיקה של הגנה גמישה שבה היה אפשרות לנייד כוחות צבא במהירות ממקום למקום לפי הצרכים המשתנים בשדה הקרב. נוסף לכך הוא העמיד כוח עתודה גדול של 13 דיוויזיות מצוידות ב-6,000 משאיות לשם הגעה מהירה לכל מקום שיש בו צורך.
הכנות האוסטרו-הונגרים לא נעלמו מעיניו של דיאז ובעזרת מודיעין צבאי טוב ידע את שעת ההתקפה - 15 ביוני 1918 בשעה 03.00.
ההתקפה.
בשעה 02.30, חצי שעה לפני תחילת ההתקפה, פתחו האיטלקים בהפגזה ארטילרית כבדה לכל אורך חזית נהר פיאווה.