כשבאים לבחון מתי הנוכחות הסורית הפכה לכיבוש כמוגדר על ידי החוק הבינלאומי, גרהארד פון גלהן כותב כי "המנדט של הכח הסורי חודש מספר פעמים עד לפקיעתו הרשמית ב-27 ביולי 1982, בעת המצור הישראלי על ביירות במהלך מלחמת לבנון הראשונה. הממשלה הלבנונית סרבה לבקש את חידושו של המנדט מהליגה הערבית. במקום זאת, בספטמבר 1986, ממשלת לבנון ביקשה לסיים את הנוכחות הסורית במדינה. וכך, כשהיא נעדרת סמכות חוקית הן מצד ממשלת לבנון והליגה הערבית, הנוכחות הצבאית הסורית נחשבה כיבוש לא חוקי של לבנון".
בשנות ה-80 המאוחרות, הגנרל מישל עאון מונה לנשיא מועצת השרים על ידי הנשיא דאז אמין ג'ומאייל. היה זה מהלך שנוי במחלוקת בשל כך שהתפקיד היה שמור ע"פ הסכמים שבע"פ למוסלמים הסונים. וכך, שרים מוסלמים סירבו לכהן תחת ממשלתו של עאון, אשר גם לא הוכרה על ידי סוריה. 2 אדמיניסטרציות יריבות נוצרו: האחת, צבאית תחת מישל עאון במזרח ביירות, והשנייה אזרחית, תחת סלים אל-חוס במערב ביירות. ממשלתו של סלים אל-חוס זכתה בתמיכת הסורים. עאון התנגד לנוכחות הסורית בלבנון, כשהוא מסתמך על החלטה מס' 520 של מועצת הביטחון של האו"ם, שקובעת כי יש להשיג את כל הכוחות הזרים שנמצאים במדינה, בראשם כוחות צה"ל. לאחר התקפה מוצלחת נגד מיליציית הכוחות הלבנוניים בנמל ביירות, עאון, שזכה כעת לתמיכה רחבה במזרח העיר, הכריז על "מלחמת חופש" כנגד הכוחות הסוריים.
הלחימה החלה ב-14 במרץ 1989. מספר הקורבנות הלא-מעורבים שנפגעו מהפצצות הארטילריה הלא מדויקות, היה גדול.
על אף שבתחילה עאון זכה בתמיכה בין לאומית נרחבת יותר מאשר אל-חוס, זה הסתיים עם הפלישה האמריקאית לכווית. עאון זכה לתמיכה מסוימת מהמשטר העיראקי, ששאף להחליש את המשטר הבעת'יסטי המתחרה בדמשק. ובתמורה לתמיכה הסורית בפלישה לכווית, ארצות הברית וישראל אפשרו לסוריה לגרש את עאון. כך באוקטובר 1990 כוחות סוריים כבשו את הארמון הנשיאותי בבעבדא בסערה. עאון נמלט לשגרירות הצרפתית ומאוחר יותר הוגלה מלבנון לצרפת.
נסיבות הגלייתו שנויות במחלוקת, ובדרך כלל מיוחסות לכוחות הסורים, צה"ל, המיליציות השיעיות והכוחות הלבנוניים של סמיר ג'עג'ע.
הכוחות הסורים נותרו בלבנון, כשהם בעלי השפעה לא מבוטלת על ממשלתה משנת 1990 ועד 2005.
לאחר נסיגת ישראל מדרום לבנון ומותו של חאפז אל-אסד בשנת 2000, הנוכחות הצבאית הסורית בלבנון ספגה ביקורת קשה והתנגדות מהאוכלוסייה הלבנונית.
סיום הסדר הסורי בלבנון.
הנוכחות הצבאית בלבנון הסתיימה ב-26 באפריל על רקע מהפכת הארזים, שבאה בעקבות חיסולו של ראש הממשלה לשעבר רפיק אל-חרירי בשנת 2005. באותו יום דיווחו סוכנויות ידיעות בינלאומיות והאו"ם כי אחרוני החיילים הסורים וסוכני המודיעין חצו את הגבול בנסיגתם מלבנון. ממשלת סוריה הודיעה רשמית לאו"ם כי היא הסיגה את כוחותיה מלבנון על פי החלטה 1559 של מועצת הביטחון של האו"ם, אשר התקבלה בספטמבר 2004. במכתב לאו"ם, כתב שר החוץ הסורי פארוק א-שרע כי מדינתו "מבקשת להודיעכם כי הכוחות הסורים המוצבים בלבנון, בעקבות בקשת לבנון ותחת הסכמה ערבית, נסוגו - כולל כל המנגנונים הצבאיים והביטחוניים שהוצבו במדינה".
בשנת 2007 הקימה מועצת הביטחון של האו"ם את בית הדין המיוחד ללבנון, על מנת לחקור את מותם של חרירי ו-21 אחרים. בתחילה הרשיע בית הדין כמה אנשי ביטחון סוריים. עם זאת, החקירות הצביעו לאחר מכן על חברי חזבאללה. כמו ממשלת סוריה, חזבאללה מכחיש כל מעורבות במותם של חרירי ואחרים. יש חששות שחושפים את האמת של מי שהתנקש בחייו של חרירי עלול להוביל לחוסר יציבות אזורית.
המתיחות בין לבנון לסוריה באה לידי ביטוי גם בתרבות הפופ; כאשר שר החוץ פירוז שר בבירה הסורית דמשק, כמה פוליטיקאים ואזרחים לבנונים מתחו ביקורת על החלטתה. פירוז השיבה כי דמשק היא מרכז תרבותי ש"ישאר מודל לחיקוי של אמנות, תרבות ואותנטיות לדורות הבאים ".
כינון יחסים דיפלומטיים.
ב-13 באוגוסט 2008 בפגישה שהתקיימה בפריז בפסגה הראשונה של איחוד מדינות הים התיכון, הסכימו נשיא סוריה, בשאר אל-אסד, ונשיא לבנון, מישל סלימאן, לכונן יחסים דיפלומטיים בין מדינותיהם ברמת השגרירות. בדצמבר אותה שנה נפתחה השגרירות הסורית בביירות, ובמרץ 2009 פתחה לבנון את שגרירותה בדמשק. ב-19 בדצמבר 2009 ביקר בסוריה ראש ממשלת לבנון, סעד אל-חרירי, ונשאר בדמשק לפגישות של שלושה ימים עם הנשיא בשאר אל-אסד.
מלחמת האזרחים בסוריה.
מלחמת האזרחים בסוריה שהחלה ב-2011 בעקבות האביב הערבי, ליבתה מחדש את האלימות העדתית בלבנון מימי מלחמת האזרחים בלבנון, מה שבא לידי ביטוי בכך שמוסלמים סונים רבים סייעו למורדים בסוריה מבחינה לוגיסטית או צבאית ומאידך שיעים רבים תמכו באסד מאחר שהמיעוט העלאווי השליט בסוריה נחשב כשלוחה של האסלאם השיעי. זליגת מלחמת האזרחים הסורית ללבנון הביאה בעקבותיה אי שקט למדינה אשר בה יש מאבק פוליטי מתמיד בין שני גושים גדולים: מחנה ה-14 במרץ האנטי-סורי שנתמך בידי סעודיה, ומחנה ה-8 במרץ הפרו-סורי שמגובה בידי איראן. התנגשויות אלימות בין חמושים סונים לבין צבא לבנון החלו לראשונה בשנת 2011 בטריפולי והתפשטו גם לביירות, לצידון ולערים נוספות - מה שהוביל לפריסה מיידית של צבא לבנון בביירות ובצפון לבנון, ושיאם היה בכניסה ובהתבססות של לוחמי המדינה האסלאמית וג'בהת א-נוסרה בהרי קלמון ובפאתי ערסאל למרות ניסיונות חוזרים ונשנים של צבא לבנון לעקור אותם מהאזור.
הכיבוש של שטחים לבנוניים המהווים איום על ריכוזי השיעים בלבנון, הוביל את ארגון הטרור חזבאללה השיעי שכבר לפני כן היה מעורב במלחמה בסוריה להשתלט על שטחים נרחבים בגבול סוריה-לבנון כדי להגן על אנשיו, וכן לחילופי אש כבדים בינו לבין המורדים הסורים. גורמים מסוימים בלבנון האשימו את החזבאללה בזליגה ובהחרפת הסכסוך בשל כך שהוא סייע לאסד במלחמה בסוריה נגד הרוב הסוני וגרם לפעולות נקם מצד המורדים הסורים. נכון לשנת 2016, סך הנפגעים בלבנון מהסכסוך עומד על מאות הרוגים ולמעלה מ-2,000 פצועים. בנוסף, יש כבר כ-20,000 פליטים סורים בלבנון, וסוריה דורשת מלבנון לבדוק אחר אנשי צבא סוריה החופשית המסתתרים לאורך הגבול. זרם הפליטים הסורים הגביר את המתיחות המקומית בין העדות השונות בלבנון.
בשנת 2021, לראשונה מפרוץ מלחמת האזרחים בסוריה, הגיעה משלחת ממשלתית מלבנון לדמשק על רק המשבר הכלכלי החמור שהיה בלבנון באותה העת.
יחסים דיפלומטיים.
לבנון מחזיקה בסוריה שגרירות בדמשק, מאידך, סוריה מחזיקה בלבנון שגרירות בביירות.
סופי וורד
סופי וורד (באנגלית: Sophie Ward; נולדה ב-30 בדצמבר 1964) היא שחקנית אנגלייה. ידועה בשל גילומה את אליזבת הרדי היפה, אהובתו של שרלוק הולמס בסרט "שרלוק הולמס הצעיר".
ביוגרפיה.
וורד נולדה בלונדון. אביה הוא השחקן סיימון וורד. היא התחילה לעבוד כשחקנית בגיל 10, והופיעה ברחבי העולם בקולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון. וורד למדה מחול אצל הבלרינה מרלה פארק . אחד התפקידים הראשונים שלה בקולנוע היה בסרט "שרלוק הולמס הצעיר" בבימויו של בארי לווינסון. תפקידים נוספים שלה היו בסרטים "Full Circle", בתפקיד הנסיכה היפה ב"בחזרה לארץ עוץ", בסרט "דוריט הקטנה" וב-"A Summer Story". עוד גילמה את מושא האהבה בווידאו קליפ "Avalon" של להקת רוקסי מיוזיק.
בשנות התשעים של המאה העשרים הופיעה וורד בעיקר בתיאטרון וזכתה להצלחה ולשבחים. היא שיחקה בהפקות אחדות של תיאטרון סיטיזנס בגלאזגו בהם במחזה "Private Lives" בתפקיד אמנדה, המחזה "דון קרלו" בדמות המלכה אליזבת, ובתפקיד אופליה במחזה "המלט". ב-2006 הפיקה וכיכבה במחזה "Nothing" מאת הנרי גרין שהוצג לראשונה בתיאטרון 59E59 בניו יורק, בפסטיבל בריטס אוף ברודוויי.
ב-2003 כיכבה וורד בסרט "Out of Bounds" לצדן של סופיה מיילס וסיליה אימרי. ב-2008 הופיעה בסרט "ספר הדמים" לצדם של ג'ונאס ארמסטרונג ורג' פולר. ב-2011 השתתפה בסרט "ג'יין אייר" בבימויו של קארי פוקונאגה. היא הופיעה לצדן של שחקניות כגון סוזן סרנדון בסרט "הרעב" בבימויו של טוני סקוט, ליב אולמן בסרט "A Time of Indifference" בבימויו של מאורו בולוניני, ועם אליזבת טיילור בסרט "טוסקניני הצעיר" בבימויו של פרנקו זפירלי.
בטלוויזיה הופיעה וורד במיני-סדרה "A Dark Adapted Eye" יחד עם הלנה בונהם קרטר, ובפנטזיה "דינוטופיה". וורד השתתפה בתפקיד ד"ר הלן טרנט בסדרת הדרמה של ITV "בקצב הלב". ב-2008 הצטרפה לצוות השחקנים של הסדרה הרפואית "הולבי סיטי" בתפקיד סופי ביירן, אחותו של המנתח ג'וזף ביירן.
חיים אישיים.
לוורד תואר ראשון בספרות ובפילוסופיה מהאוניברסיטה הפתוחה.
ב-1988 התחתנה וורד עם המנתח הווטרינרי פול הובסון. לבני הזוג נולדו שני בנים, נתניאל (יליד 1989) וג'ושואה (יליד 1993). הם התגרשו ב-1996, אחרי שלוורד הייתה מערכת יחסים עם רנה ברנן, סופרת קוריאנית-אמריקאית, ויצאה מהארון כלסבית. בשנת 2005 ערכו וורד וברנן טקס איחוד אזרחי ביניהן, והתחתנו ב-2014 אחרי שנישואים כאלה היו חוקיים.
אחותה של וורד, קיטי, נשואה לסטנדאפיסט מייקל מקינטייר.
אלפא רומיאו 1000 אבארט ברטונה קופה
אלפא רומיאו 1000 אבארט ברטונה קופה (באיטלקית: Alfa Romeo 1000 Abarth GT Bertone Coupé) היא מכונית קונספט, בתצורת מכונית ספורט-קופה, 2 דלתות, אשר הוצגה על ידי יצרנית כלי הרכב האיטלקית אלפא רומאו בשנת 1958.
אב הטיפוס נבנה במשותף עם יצרנית הרכב האיטלקית "Abarth &amp; C. S.p.A".
סך הכול יוצרו 3 יחידות.
הגביע הרוסי בכדורגל 1994/1995