משימתו המיסיונרית, להפיץ את הבשורה, לא צלחה. הוא מציין כי לאחר שנערך ויכוח פומבי בין-דתי אף לא אחד מהנוכחים הראה רצון להתנצר. בכל זמן שהותו באימפריה המונגולית המיר לנצרות שש נפשות. ניתן לתלות כישלון זה, ברמה מסוימת, במתורגמן שלו, אדם שהוא מתאר כלא חכם ולא רהוט, אשר נטה להשתכר ברגעים קריטיים, ובכל אופן לא היה בעל ידיעות מתאימות בשפה. גורם נוסף אשר פגע ביכולתו להשפיע על המונגולים נבע מכך שנחשב כשגריר רשמי, לכן הוא נסע בליווי צמוד ובמהירות מסוימת כך שנמנע ממנו לסטות מהדרך. רצונו לבקר את החטופים גם הוא לא התממש משום שהם הועברו מרחק רב מזרחה לבולאד, שבאזור דזונגריה של היום.
רוברוק ואבק השריפה.
בשנת 1267 מפרסם רוג'ר בייקון רשימת מתכונים בספרו "המכתב אודות דרכיהם הנסתרות של האומנות והטבע ועל הבל הקסם," שם הוא מתאר אבקה חדשה אשר יכולה לשמש צבאות. כאמור, בייקון התעניין רבות במסעותיו של רוברוק, שחזר מספר שנים קודם לכן. לאור ההשערה הרווחת שאבק השריפה הובאה לאירופה מסין ישנה סבירות שמרוברוק הביא איתו את המתכון שפורסם על ידי בייקון.
תמריץ מס
Foreign affairs
Lying Down
Lying Down (בעברית: שוכבת) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית סלין דיון, מתוך אלבומה ה-11 בשפה האנגלית, Courage. השיר יצא לאור ב-18 בספטמבר 2019, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס. השיר יצא בשני פורמטים: סטרימינג והורדה דיגיטלית. ב-19 באוקטובר 2019, יצא השיר כסינגל השני מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד השירים שבקוויבק.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי סיה, דייוויד גואטה וג'ורג'יו טונפור והופק על ידי גואטה וג'ורג'יו גם כן. השיר קיבל ביקורת חיובית מצד "A Bit of Pop Music", אשר טענו כי "השיר הוא בלדת פופ מודרנית, בה סגנון הכתיבה של סיה משתלב עם הקול של דיון".
וידאו קליפ.
טרם יצא הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה סלין דיון לערוץ היוטיוב שלה ב-18 בספטמבר 2019, את האודיו הרשמי של השיר. האודיו מציג בתוכו את עטיפת האלבום Courage, עם הכיתוב "Lying Down". בין היתר, זכה האודיו להצלחה רבה כאשר נצפה בלמעלה מ-3.2 מיליון פעמים.
ב-Entertainment Tonight Canada פורסם כי הצוות של דיון יצלם במהלך אוקטובר ודצמבר 2019, את הקליפ הרשמי של השיר.
פסק דין One, Inc. נגד אולסן
פסק דין נגד אולסן (באנגלית: One, Inc. v. Olesen; מראה מקום: ) הוא נקודת ציון דרך משמעותית בהחלטות בית המשפט העליון של ארצות הברית בנוגע לזכויות להט"ב בארצות הברית. זהו פסק הדין הראשון של ארצות הברית העוסק בהומוסקסואליות והראשון שהתייחס לזכות לחופש הביטוי ביחס להומוסקסואליות. בית המשפט העליון הפך את פסק דינו של בית משפט קמא שקבע כי המגזין הלהט"בי "One" מפר , ובכך שמר על ההגנה החוקתית על כתיבה פרו-הומוסקסואלית.
, ארגון אשר התפצל מאגודת מאטאשין, הוציא לאור את המגזין הפרו-גיי "" החל משנת 1953. לאחר שורה של התנכלויות והטרדות מצד שירות הדואר של ארצות הברית ולשכת החקירות הפדרלית, הודיע מנהל הדואר בלוס אנג'לס אוטו אולסן כי הגיליון של אוקטובר 1954 הוא "מגונה, שטוף זימה, תאוותני ומטונף" ועל כן הוא מפר את האוסרים על פרסום גסויות. באותו גיליון, התנגד אולסן למספר פרסומים:
המגזין, אותו ייצג אריק ג'ולבר, עורך דין צעיר שכתב את הסיפור שהתפרסם על שער בגיליון אוקטובר 1954, הגיש תביעה אזרחית בבית המשפט המחוזי בארצות הברית בבקשה לצו מניעה נגד מנהל הדואר. במרץ 1956 פסק השופט המחוזי ת'רמונד קלארק לטובת הנתבע. הוא כתב: "הבקשה [של התובע], המקדמת [את התפיסה] כי יש להכיר בהומוסקסואלים כחלק באוכלוסייה ושיש להעניק לו פריווילגיות מיוחדות כמעמד, נדחית". הרכב של שלושה שופטים בבית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים אישר פה-אחד את ההחלטה בפברואר 1957. ג'ולבר הגיש עתירה לבית המשפט העליון בארצות הברית ב-13 ביוני 1957. ב-13 בינואר 1958, בית משפט זה הוציא צו עיון מחדש במקרה זה, ומבלי ששמע טיעונים מפי הצדדים, הוציא חוות דעת ההופכת את החלטת בית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים. ההחלטה, הנשענת על הפסיקה מה-24 ביוני 1957 במקרה של רות' נגד ארצות הברית , קובעת בקצרה כי הערעור של התובע, על החלטת בית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים, מתקבל.
פסק דין זה היה פסק הדין הראשון של בית המשפט העליון של ארצות הברית שעסק בהומוסקסואליות והראשון שהתייחס לזכות של חופש הביטוי בקשר של הומוסקסואליות. השופטים התומכים בערעור היו פרנקפורטר, דאגלס, קלארק, הרלן וויטאקר. פסק דין זה, המאשרר את הפסיקה במקרה של רות' נגד ארצות הברית , נחשב כיום למקרה בעל חשיבות. לדעת דייוויד קרוז, פרופסור למשפטים באוניברסיטת דרום קליפורניה, לפסיקה זו יש "השפעות בשטח ... על ידי שמירה [על הזכויות] של ONE, בית המשפט העליון הקל את פריחתה של התרבות ההומו-לסבית ושל התחושה של קהילה, בזמן שבו הממשל הפדרלי טיהר והדיר להט"בים משורותיו".
בגיליון הבא, נכתב במגזין ONE: "לראשונה בתולדות ההוצאה לאור האמריקאית עומדת כעת החלטה המחייבת כל בית משפט ... ומאשרת למעשה כי אין בשום דרך לתאר סיפור אהבה בין שני הומואים כ[דבר] מגונה או גס".
קים קארנס
קים קארנס (באנגלית: Kim Carnes; נולדה ב־20 ביולי 1945) היא זמרת–יוצרת אמריקאית.
ראשית חייה.
קארנס נולדה ב־20 ביולי 1945 בפסדינה שבקליפורניה. אביה, ג'יימס ריימונד קארנס, היה עורך דין ואמה הייתה מנהלת בית חולים. קארנס אמרה שהיא ידעה כבר בגיל שלוש כי היא תגדל להיות זמרת וכותבת שירים. "אמי לא קיבלה את הקריירה שלי ואבא שלי, שהיה עורך דין במקצועו, לא חשב ששירה וכתיבה הם בכלל משהו שאפשר לכנות אותו 'עבודה', אבל בזכות המוזיקה התמודדתי עם כל הקשיים בדרך".
קריירה.
1965–1974: קריירה מוקדמת ואלבום אולפן ראשון.
קים כותבת שירים ושרה מגיל צעיר מאוד. לאחר שכתבה שירים במשך שנים רבות, חתמה קים על חוזה הוצאה לאור של האלבום הראשון שלה בשנת 1969 עם המפיק ג'ימי באוון. במהלך תקופת עבודה זו, בה קארנס שיתפה פעולה עם באוון, היא עבדה במקביל גם עם יוצרים אחרים, למשל: דון הנלי, גלן פריי וג'יי. די. סאוטר. קארנס שרה גם את "Nobody Knows", שנכתב על ידי מייק סטיל, שהוצג בסיומו של הסרט "Vanishing Point" משנת 1971. בסרט הוצג גם השיר הראשון שכתבה קארנס, "Sing Out for Jesus", שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית ביג מאמא ת'ורנטון.
בשנת 1971 קארנס שוב שיתפה פעולה עם מייק סטיל ועם בוואן כדי ליצור את להקת הסטודיו "The Sugar Bears". הלהקה הוציאה לאור אלבום מלא ועוד שלושה סינגלים. השיר "You Are the One", הגיע למקום ה־83 במצעד הבילבורד.
בתחילת שנות ה־70 כתבו קארנס ובעלה דייב אלינגסון כמה שירים עם דייוויד קסידי, שבאותה התקופה היה בשיא הקריירה הבינלאומית שלו. קארנס ובעלה הצטרפו אליו לסיבוב הופעות עולמי. האלבומים של קסידי, "Rock Me Baby", "Dreams are Nuthin' More than Wishes" ו־"" כוללים מספר שירים שכתב עם קארנס, והיא גם שרה כזמרת ליווי באלבומים אלו.
אלבום הסולו הראשון שלה, "Rest on Me" , ראה אור בשנת 1972 בהפקתו של ג'ימי באוון לאחר שקארנס חתמה על חוזה עם Amos Records.
1975–1979: הצלחות ראשונות.
בשנת 1975 הוציאה קארנס את אלבומה השני, שכלל את הלהיט הראשון שלה במצעדי הפזמונים: "You're A Part of Me". השיר הגיע למקום ה־32 במצעד השירים העכשוויים למבוגרים. קארנס הקליטה מחדש את השיר עם ג'ין קוטון כשלוש שנים לאחר מכן. רוב השירים באלבום זה נכתבו על ידי קארנס ואלינגסון.
אלבומה השלישי, "Sailin", הופק על ידי ג'רי ווקסלר וראה אור בשנת 1976. השיר "Love Comes from Unexpected Places" זכה בפרס הגדול בפסטיבל הזמר האמריקאי בשנת 1976. השיר גם זכה בפרס הלחן הטוב ביותר בפסטיבל הזמר של טוקיו. השיר קיבל פרסום נוסף ותשומת לב מהקהל לאחר שהוקלט שוב על ידי ברברה סטרייסנד באלבומה, "Superman", שיצא בשנת 1977. סטרייסנד הקליטה שיר נוסף של קארנס, "Stay Away" באלבומה "Songbird" משנת 1978"." למרות שסטרייסנד תמכה ביצירתה של קארנס וקידמה אותה באותה תקופה, פריצת הדרך של קארנס עצמה קרתה רק בשנת 1978, כאשר ג'ין קוטון הזמין אותה להקליט גרסת דואט לשיר "You're a Part of Me". השיר הגיע למקום ה־36 בבילבורד הוט 100.
בשנת 1979, תוך שימוש בשם הבדוי "קוני קון קארן", הקליטה קארנס סינגל בשם "She Dances with Meat" שכתבה בשיתוף עם דייב אלינגסון.
1980–1981: שיתוף פעולה עם קני רוג'רס ו־"Bette Davis Eyes".
הדואט של קארנס וקני רוג'רס, "Don't Fall in Love with a Dreamer", הפך ללהיט מרכזי במצעד הבילבורד הוט 100 בשנת 1980 (מקום רביעי), במצעד שירי הקאנטרי (מקום 3) ובמצעד השירים העכשוויים למבוגרים (מקום שני). השיר לקוח מאלבום הקונספט של רוג'רס, "גדעון", שנכתב כולו על ידי קארנס ובעלה דייב אלינגסון. באותה שנה הקליטה קארנס גרסת כיסוי לשירם של סמוקי רובינסון והמיריקלס, "More Love". הגרסה הייתה ללהיט הסולו הראשון שלה ודורגה מספר עשר במצעד הפופ ומספר שש במצעד השירים העכשוויים למבוגרים. הצלחת ההקלטה של קארנס הרשימה את רובינסון והוא כתב והלחין עבורה את השיר "להיות איתך" אולם המפיק של רובינסון, ג'ורג' טובין, התעקש שרובינסון יקליט את השיר בעצמו. "התקליט שהגיע למקום הראשון הוא מבחינתי הקלטת דמו עבור קים", אמר רובינסון ל"הפינגטון פוסט". בשנת 1981 קארנס הייתה זמרת ליווי באלבומה של דיון וורוויק No Night So Long.