[[קטגוריה:נכות: ישראלים]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20]]
אוקסודרסיים
אוקסודרסיים (שם מדעי: Oxudercidae) היא משפחה אפשרית של דגי גרם מסדרת הדקראים מקבוצת דמויי-קברנון. על פי כמה חלוקות הם נחשבים לחלק מהקברנוניים, ולפי חלוקות אחרות הם נפרדים ממנה. במשפחה האפשרית ישנן ארבע תת-משפחות.
דגים אלה חיים בסביבה טרופית וסובטרופית בכל הימים והאוקיינוסים בעומק רדוד. הם חיים בשוניות אלמוגים, לגונות לאורך החוף וחלקם נכנסים למים מליחים, מים מתוקים ואף חיים באדמות של ביצות מנגרובים. היבשתנים מסוגלים לנוע רוב זמנם מחוץ למים, אף על פי שהם נשארים בקרבת הים. עוד כמה מינים מסוגלים להתקיים על אוויר כאשר המים בהם הם מצויים מתייבשים.
אלו דגים קטנים מאוד עם גוף מתפתל, סנפירים קצרים וסנפירי חזה שטוחים ולעיתים גם דמויי גפיים. יש להם ראש גדול ועיניים הנמצאות בקצה הראש. מינים אלה הם אוכלי כל.
מיון.
במשפחה זו ייתכן שמצויות תת-המשפחות הבאות:
וילי הרולד
וילי פאול הרולד (בגרמנית: Willi Paul Herold), הידוע גם בכינוי "המוציא להורג של אמסלנד" (Der Henker vom Emsland), היה פושע מלחמה וחייל גרמני בסוף מלחמת העולם השנייה שהעמיד פנים כקצין בלופטוואפה שהביא לרצח של אסירים במחנות מתנגדי המשטר באמסלנד, שבסקסוניה התחתונה. הרולד נעצר על ידי הבריטים, נשפט והוצא להורג בעוון פשעי מלחמה ב-14 בנובמבר 1946 במחנה וולפנביטל.
חייו המוקדמים.
הרולד נולד ב-11 בספטמבר 1925 בלונצנאו, סקסוניה, בנו של גגן. הוא למד בבית הספר היסודי ובמכון טכנולוגי בקמניץ, שם הוא עבר קורס הכשרה.
בשנת 1936, הרולד גורש מגדודי הנוער הגרמניים בשל סירובו להשתתף בתרגילים. הוא נקרא לשירות העבודה של הרייך, גוף שנועד להיאבק באבטלה בגרמניה הנאצית.
מלחמת העולם השנייה.
ב-30 בספטמבר 1943, נקרא הרולד לשירות צבאי. לאחר טירונות עם גדוד צנחנים בטאנגרמינדה, הוא נשלח לאיטליה ולחם באנציו ובמונטה קסינו, היכן שהוא קודם לדרגת רב"ט והוענק לו צלב הברזל מדרגה ראשונה על הרס שני טנקים בריטים בחוף הים של סלרנו.
בחודש מרץ 1945, הועברה יחידתו של הרולד לגרמניה. בתוך הכאוס של נסיגת הצבא הגרמני, הרולד הופרד מיחידתו בתחילת אפריל 1945. ליד גרונאו ובאד בנטהיים, הרולד נתקל במכונית נטושה ובה מטענו של קצין בחיל האוויר הנאצי. הרולד עטה את המדים והחליט להעמיד פנים שהוא קצין ואסף סביבו מספר חיילים, שאבדו בחזית.
ב-11 באפריל 1945, הגיעה יחידתו של הרולד למחנה לעריקים גרמנים בשם אשנדורפרמואור (Aschendorfermoor) שהיה אחד ממחנות שכונו בשם אמסלנד ושימשו לכליאת חיילים גרמניים שערקו מהצבא. הרולד סיפר לשלטונות הגרמניים במחנה, כי הוא פועל תחת הוראה ישירה של אדולף היטלר ועד מהרה לקח פיקוד על המחנה. הרולד ואנשיו החלו לרצוח אסירים (למשל, קבוצת אסירים שניסתה לברוח). בתוך שמונה ימים, הרולד גרם למותם של יותר ממאה אסירים במחנות.
בעקבות תקיפה אווירית על המחנה, מרבית האסירים ששרדו הצליחו להימלט. יחידתו של הרולד עזבה את המחנה וביצעה עוד כמה פשעי מלחמה; למשל הם תלו איכר בלר שבפריזיה המזרחית, שהניף דגל לבן וגם רצחו חמישה הולנדים, שנחשדו לכאורה בריגול.
כשהם מתרחקים מחיילי בעלות הברית המתקדמים, הרולד ואנשיו הגיעו לאאוריך, שם הם נעצרו על ידי המפקד הגרמני המקומי. הרולד הודה לבסוף בפשעיו והוא הועבר לנורדן למשפט על ידי הקריגסמרינה. בתוהו ובוהו של הימים האחרונים של המלחמה, הרולד שוחרר בטעות.
מעצר, משפט והוצאה להורג.
הרולד היה בדרך לווילהלמסהאפן וחזר למקצוע הישן שלו כמנקה ארובות. הוא נעצר על ידי הצי המלכותי הבריטי ב-23 במאי 1945 על גנבת ככר לחם. בעקבות חקירת עדים שונים, הרולד זוהה כפושע מלחמה מבוקש. ב-1 בפברואר 1946, אולצו הרולד ואנשיו על ידי הבריטים לקבור את שרידי האסירים שנרצחו במחנה אשנדורפרמואור.
195 גופות נקברו בסך הכל. באוגוסט 1946, נשפטו הרולד ו-12 חיילים נוספים באולדנבורג על ידי הבריטים (בפיקודו של קולונל ה. בראון). הם נמצאו אחראים לרצח של 125 אנשים. ב-29 באוגוסט 1946, נידונו הרולד ועוד שישה נאשמים (קרל האגוולד, ברנרד מאייר, קרל שוטה, יוסף אוילר, הרמן ברנדט, אוטו פאלר) למוות, בעוד חמשת האחרים זוכו. ב-14 בנובמבר 1946, הוצאו הרולד וחמשת הנאשמים להורג בגיליוטינה על ידי פרידריך הר בכלא וולפנביטל.
סיפור חייו של הרולד, הוסרט בסרט קולנוע בבימויו של רוברט שוונטקה בשם "הקפטן" את דמותו גילם שחקן הקולנוע השווייצרי מקס הובאכר.
המילניום הראשון
האלף ה-1
האלף הראשון לספירה
האלף ה-1 לספירה
שלדה
סרג'יו פלוצ'ארי
אוניסבורו דגוצ'י
אוֹנִיסַבּוּרוֹ דֶגוּצִ'י (ביפנית: בהיראגאנה; でぐち おにさぶろう בקאנג'י; 出口王仁三郎, נהגה; דֶגוּצִ'י אוֹנִיסַבּוּרוֹ. באספרנטו: Onisaburo Deguĉi 1948-1871) היה מנהיגה השני של התנועה הדתית אומוטו, אספרנטיסט, אמן ומשורר. התפרסם במערב בעיקר בשל אימוץ רעיון השפה הבינלאומית אספרנטו ובשל השפעתו על התפתחות אמנות הלחימה אייקידו.
ביוגרפיה.
דגוצ'י נולד בשנת 1871 בקיוטו שביפן, למשפחת חקלאים קטנה בשם קִיסַאבּוּרוֹ אוּאֵדָה (上田 喜三郎).
מגיל צעיר הוא הוכר כמוכשר מאוד, ולאורך כל חייו היה כריזמטי ועסק במגוון סוגים של מיסטיקה.
בשנת 1898 ייסד יחד עם נאו דגוצ'י את דת האומוטו, ולימים נישא לבתה סוּמִיקוֹ.
בשנת 1919 הצטרף לתנועתו מוריהיי אואשיבה, מייסד האייקידו. הלה הושפע מאוד מדמותו ומרעיונותיו של דגוצ'י, ובעקבות זאת שינה את האופי של האייקידו.
בשנת 1923 למד דגוצ'י את השפה הבינלאומית אספרנטו, וכלל את השימוש בה ואת הפצתה כחלק מהעקרונות של אומוטו.
בין 1925 ל־1933 החזיקה הדת מיסיון בפריז. משם יצאו מיסיונרים לכל רחבי אירופה והפיצו את תורתם, לפיה אוניסבורו דגוצ'י הוא המשיח שיאחד את כל העולם.
הוא עסק רבות בהפצת רעיונות של שלום ואחווה עולמיים.
דגוצ'י עסק רבות גם באמנות (בעיקר בפיסול כלי חרס), וכתב אלפי שירים. הוא דיבר רבות על הקשר שבין האמנות לדת.
אוניסבורו דגוצ'י מת ב-19 בינואר 1948.
נימפית צפונית
נימפית הקוציץ
לימונית אירופית
הספרית הנשרן
פרידריך-גאורג אברהרדט
פרידריך-גאורג אברהרדט (בגרמנית: Friedrich-Georg Eberhardt; 15 בינואר 1892 - 9 בספטמבר 1964), היה גנרל בוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
אברהרדט נולד ב-15 בינואר 1892 בשטרסבורג, ובשנת 1910 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-6, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. בינואר 1915 הוא הועבר לרגימנט הגרנדירים של המשמר ה-2 (הקיסר פרנץ, וב-18 באוגוסט אותה הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט. באפריל 1918 הוא מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-220, וב-20 בספטמבר אותה שנה הוא הועלה לדרגת ריטמייסטר. על פעולותיו בקרבות קיבל אברהרדט את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה.
לאחר המלחמה הצטרף אברהרדט לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1931 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 בספטמבר 1933 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 ביולי 1935 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-15 באוקטובר אותה שנה הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-44. ב-1 באפריל 1939 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור, וב-26 באוגוסט אותה שנה הוא מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-60.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה פיקד אברהרדט על הדיוויזיה הממונעת ה-60, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה בשלב השני כחלק מהקורפוס ה-24 במסגרת הארמייה הראשונה. ב-1 בפברואר 1941 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, ובמהלך המערכה בבלקן לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-11 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה. במהלך מבצע ברברוסה הייתה הדיוויזיה בתחילה בעתודת הOKH כחלק מהקורפוס הממונע ה-40 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, ולאחר מכן לחמה כחלק מהקורפוס הממונע ה-3 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, והשתתפה בקרב אומן ובכיבוש רוסטוב. ב-31 בדצמבר 1941 קיבל אברהרדט את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-10 ביולי 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-38. בתחילה הוצבה הדיוויזיה באזור האג, אולם לאחר מכן הועברה לצפון צרפת. באפריל 1943 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרבות באוקראינה כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה. ב-15 בספטמבר 1943 הוא מונה למפקד דיוויזיית המילואים ה-174, וב-5 באוגוסט 1944 הוא מונה למפקד דיוויזיית האבטחה ה-286. ב-15 בדצמבר 1944 הוא מונה לשופט צבאי, וב-8 במאי 1945 הוא נפל בשבי בעלות הברית.
לאחר המלחמה.
בשנת 1947 שוחרר אברהרדט מהשבי, ולאחר שחרורו מהשבי הוא התגורר בוויסבאדן, עד למותו ב-9 בספטמבר 1964.
מהפכת ה-ACES
מהפכת ה-ACES הוא מונח המתאר שילוב של 4 יכולות טכנולוגיות: אוטונומיות, חיבוריות, הנעה חשמלית, ושיתוף. ראשי התיבות של מילים אלו באנגלית (Autonomous, Connected, Electric, Shared) יוצרים יחדיו את המילה ACES. מונח זה הפך לקו המוביל את התפתחות תעשיית הרכב השואפת לאחד 4 מהפכות טכנולוגיות נפרדות שיוצרות רכב שהוא כאמור אוטונומי, מקושר, חשמלי ושיתופי.
מהפכות טכנולוגיות אלו התפתחו ונעו בקצב שונה, ואולם הן מתכנסות יחדיו לשנת 2021 בה רוב יצרני הרכב הגדולים מתכוונים להתחיל יצור סדרתי מסחרי של הרכב האוטונומי, כאשר במקביל השיפורים בסוללות החשמליות צפויים ליצור כבר ב-2020 מצב בו רכב עם הנעה חשמלית יהיה כדאי כלכלית יותר מרכב עם מנוע בעירה פנימית.