התפתחות התעשייה הקולנועית החרדית דומה להתפתחות הקולנוע ה"שחור". כפי שהקולנוע ה"שחור" כלל שיתוף פעולה בין שחורים ללבנים כך גם בתעשייה החרדית משתתפים הן חרדים והן חילונים ששיתוף הפעולה ביניהם אינו טבעי. לפיכך, תחום הקולנוע נעזר רבות בחילונים ובבעלי תשובה שעסקו בעברם בתחום הקולנוע והם עובדים בתחומים השונים של המקצוע. בעלי תשובה רבים ניצלו את האפשרות של החזרה לעולם המשחק באורח חייהם החדש ולמעשה רבים מהם שיחקו על בסיס קבוע בסרטים חרדים או שותפים בבימויים, כמיכאל וייגל, אביתר לזר ועוד.
עובדה זו נכונה בעיקר לגבי תחילת דרכו של הקולנוע החרדי אז רק מעטים היו בעלי הכשרה מקצועית, ומוסדות חרדים לבימוי ובמשחק לא היו קיימים כלל. יהודה גרובייס, חלוץ הקולנוע הגברי, ודינה פרלשטיין, חלוצת הענף הנשי הם שניהם חרדים מבית שמעולם לא למדו במקום מסודר. עובדה זו גרמה תחילה לאיכות המשחק והבימוי להיות ירודה. לדוגמה, בסרטים מימיו הראשונים של הקולנוע החרדי תיאטרליות מוגזמת הייתה אפיון נפוץ. בסרטים מאוחרים יותר היא כמעט ואינה קיימת. עם השנים התקדמו העוסקים בתחום באמצעות למידה עצמית כמו צפייה בסרטים ושדרגו בהמשך את סרטיהם בהתאם.
המשחק בקולנוע החרדי.
אחת הבעיות במציאת שחקנים חרדים (שבדרך כלל הם מלוהקים לסרטים בשיטת "חבר מביא חבר"), נעוצה בעובדה שמשחק אינו מקצוע מקובל במסגרת המוסכמות החרדיות, דבר המוביל לחשש של פגיעה בשידוכים, למשל. בסרטי הנשים, בהם בדרך כלל תגלם דמות בגיל העשרה את הגיבורה, יש צורך להחליף מדי סרט את השחקנית וזאת משום שזו האחרונה אמורה להיות דמות חדשה, יפה ולא מוכרת על מנת שלא ליצור כפילויות, שכן מספר הסרטים היוצא בכל עונה הוא קטן. העובדה שכמעט ולא קורה שאותה שחקנית מגלמת בשני סרטים שונים תפקיד מרכזי מונעת משחקניות אלו להתקדם בעולם המשחק ולצבור ניסיון.
נוסף לכך, בתי ספר חרדיים למשחק הוא תחום שהתפתח רק בשנים האחרונות. עד אז לא היה קיים שום מקום חרדי בו ניתן לרכוש השכלה פורמלית בתחום. לפיכך, שחקנים רבים הם בעלי-תשובה או שחקנים המגיעים ממגזרים אחרים. לדוגמה, השחקנית הראשית בסרט "סגורים" אינה חרדית, ובסרט "מלאכיות בלבן" את הדמות הראשית גילמה ליאת אזר, שחקנית חילונית. בסרטי נשים רבים משחקת עירית שלג, ושחקן מוכר נוסף הוא אברהם סלקטר. אלו האחרונים משחקים פעמים רבות את הדמות החילונית בעלילה.
רק מאוחר יותר החל התחום להתפתח ונפתחו מוסדות חרדים למשחק שהמוכרים בהם הם אומן ושביט. בנוסף, בסמינרים חרדים כמו בנות אלישבע וסמינר גור באשדוד נפתחו מגמות מולטימדיה, מגמה המשלבת יחד עם גרפיקה ממוחשבת גם עריכת סרטים ובימוי. כמו גם בתחומי אמנות רבים בציבור החרדי הלגיטימציה העיקרית בתחום האומנות ניתנה לנשים מהנימוקים שהוזכרו לעיל, ולפיכך כל המוסדות שנמנו מיועדים אך ורק לנשים.
מגבלות העלילה.
הצורך להתאמה לערכי היהדות כפי שהם נתפסים על פי השקפת העולם החרדית, מכתיב במידה רבה את אופייה של עלילת הסרט החרדי. בדיון בלגיטימציה של הקולנוע נבחנים שני מישורים: האחד הוא השימוש במוצר, אך מעל הכול נדרשת בחינת התכנים שהוא מכיל. החפץ חיים קובל על כך שהעיתונים גורמים לבזבוז זמן אך נקודה נוספת עליה הוא עומד היא גם תוכנם השלילי של העיתונים, "נתרבו מאד בזמנינו שנמצאים בהם דברי ליצנות ולשון הרע ורכילות ומחלוקת דברי כפירה ומינות". כלומר, דיון נפרד הוא מהותו של השימוש במוצר לצד תכנים שליליים שהוא עלול להכיל.
מגבלת הצניעות היא אחת ממגבלות העלילה העיקריות בסרטים החרדים. היהדות החרדית מקיימת הפרדה מגדרית מוחלטת, שמתחילה עוד מגני הילדים. הפרדה זו מבטאת, למעשה, את הגישה החרדית המקיימת הבחנה ברורה בין אורח החיים הגברי ואורח החיים הנשי, הנובעת מחששות אודות קשרים שלא במסגרת התא המשפחתי בין גברים לנשים. כבשאר התחומים, גם בקולנוע נערכת הפרדה מגדרית ברורה מאותן סיבות. לפיכך, הסרטים נחלקים לסרטים בהם משחקות נשים בלבד (בהם ייתכנו תפקידים שוליים בלבד לגברים) לעומת סרטים בהם משחקים גברים בלבד, בהם קיומה של האישה יאוזכר בשיחה או על ידי צילום צלליתה. דבר זה יוצר מגבלה על תוכן העלילות שכן העלילות מכילות נשים או גברים בלבד, ובהתאמה גם מעצב את אופיו של הקולנוע החרדי.
הדרה מלאכותית זו של גברים או נשים מהסט גורמת לעיתים לסצנות להיות לא טבעיות. בסרט "יוסף מוקיר שבת" נאלץ השחקן המגלם את יוסף לנקות את הדג במקום האישה משום שלא ניתן היה לגלם את זו האחרונה בגלל בעייתיות זו. בסרטים הנשיים המתארים בדרך כלל חיי משפחה חיסרון הגבר מורגש יותר. בסרט "מיליונר עני" של רכי אליאס גולמו דמויות השחקנים-גברים על ידי נשים. אולם הדבר בעייתי, זאת משום שהאיסור לא ילבש מונע את האפשרות של לבישת פרטי לבוש גבריים של ידי נשים. לרוב מנסים לטשטש את העובדה על ידי כך שהשחקנית המגלמת דמות גברית לבושה במעיל ארוך שיטשטש את נוכחות החצאית. אולם, העובדה שפעמים רבות מדובר בשחקניות לא מקצועיות הפכה את המשחק לרדוד ולא מספק, ולפיכך נמנעות יוצרות מלכתחילה לכלול דמות גברית בעלילה. לדוגמה, בסרטים מכתבים לאבא וסגורים האב היה מחוץ לישראל. בסרט טביעת אצבע דמות האם הייתה גרושה. בסרטים אחרים היעלמו של האב טושטש בדרך זו או אחרת. למרות זאת, לעיתים שחקנים גברים ישחקו כדמויות שוליות בעלילה, כמו דמותו של נהג המונית המופיעה בסרטים רבים או דמויות גבריות אקראיות שנצרכות לעלילה.
לבד ממגבלת הצניעות המרכזית, העלילה נדרשת להתאים עצמה לערכי היהדות החרדית ולא לסטות מהם. לרוב תעסוק העלילה בנושאים כמו אמונה, צניעות או השגחה פרטית שיהוו את מוסר ההשכל. אך העלילה לעולם לא תכיל תכנים שליליים. כך לא תוצג אלימות, ניבול פה או הרהורים אודות הדת אשר אינם תואמים את ההשקפה הרווחת. בהתאם לכך, למשל, לא יופיע אדם חילוני כאדם חיובי, אלא אם כן הוא יחזור בתשובה. גם הצגת התנהגות שלילית כמו סחיבת ממתקים או אי הסכמה מינורית בין בת לאמה לא תעבור. לא רק מקרים של עבירה על הלכה יצונזרו: כל קריאת תגר, למשל, כנגד הממסד החרדי עלולה להתפרש כאיום כלפיו ולפיכך לא תתקבל.
איילנד רקורדס
איילנד רקורדס (באנגלית: Island Records, ידועה גם כ- Island Records Group או Universal Island) היא חברת תקליטים אשר נוסדה על ידי כריס בלקוול בג'מייקה. החברה הייתה מבוססת בבריטניה במשך שנים רבות והיא כיום בבעלות יוניברסל מיוזיק גרופ. חברת איילנד רקורדס פועלת בתור חברת בת של דאף ג'אם ונחשבת כחברה עצמאית בבריטניה.
ויטמין P
פעילות ביולוגית
בפרמקולוגיה, פעילות ביולוגית או פעילות פרמקולוגית, מתארת את השפעות הסמים על אורגניזמים.
כאשר סם מורכב מתערובת מסובכת, הפעילות הביולוגית נקבעת על פי המרכיב הפעיל או על ידי הפרמקופוריה של החומר, אך היא יכולה להשתנות על ידי השפעת התרכובות השונות בתערובת. פרמטר נוסף הקובע את פעילותו הביולוגית של החומר הוא המינון. נפוץ למדי שההשפעה של הסם משתנה בהתאם למינון, ולכן פעמים רבות ההשפעות יכולות להפוך מעוזרות להרסניות בלקיחת מינונים שונים.
הפעילות הביולוגית תלויה באופן קריטי בספיגה, בהובלה, במטבוליזם ובפליטה (בראשי תיבות ADME).
בעוד שהחומר נחשב פעיל ביולוגית כל עוד מבצע אינטראקציה או משפיע על רקמת התאים בגוף האדם, חומר הנחשב פעיל פרמקולוגית בדרך כלל מתאר חומר בעל השפעות חיוביות. הפעילות הביולוגית הנפוצה ביותר בטבע היא רעילות של חומר.
בתחום הביומינרליזציה, המונח "פעילות ביולוגית" לרוב מתאר יצירה של מאגרי סידן פוספט על שטח הפנים של אובייקטים הממוקמים בתמיסה המדמה נוזלי גוף (בופר עם ריכוז יונים הדומה לדם).
היקף הפעילות הביולוגית נמדד ביחידות בינלאומית.
גיררדלי
חברת השוקולד גִירָרְדֶלִי (באנגלית: Ghirardelli Chocolate Company) היא חברה אמריקאית המייצרת שוקולד. כיום החברה היא חברת בת של התאגיד השווייצרי לינדט ושפרינגלי.
גיררדלי נוסדה על ידי השוקולטייר האיטלקי דומניקו גיררדלי בשנת 1852. החברה היא יצרנית השוקולד השנייה הוותיקה ביותר בארצות הברית (אחרי בייקר'ס שוקולד).
היסטוריה.
דומניקו גיררדלי נולד בראפולו שבאיטליה בשנת 1817, והתמחה אצל יצרן ממתקים מקומי. בהיותו בן 20 הפליג לאורוגוואי עם רעייתו והחל לעסוק בסחר בקפה ובשוקולד. שנה לאחר מכן עבר ללימה, בירת פרו ופתח בה חנות ממתקים. בשנת 1847, ג'יימס ליק, שכנו של גיררדלי עבר לסן פרנסיסקו והחל למכור בה שוקולדים שייצר גיררדלי.
בשנת 1849 בעקבות הבהלה לזהב הגיע גיררדלי לסן פרנסיסקו, ופתח חנות מזון בסטוקטון. החנות הייתה החנות היחידה באזור נרחב בו חיפשו זהב. בעקבות הצלחת החנות פתח גיררדלי בשנת 1852, חנות נוספת בפינת הרחובות ברודוויי ובאטרי בסן פרנסיסקו.
החנות נשרפה בשריפה שפרצה ב-3 במאי 1852, ומספר ימים לאחר מכן נשרפה גם החנות בסטוקטון. גיררדלי פתח את "בית הקפה קהיר" בסן פרנסיסקו, אולם זה לא זכה להצלחה, וגיררדלי פתח חנות מזון בשם "גיררדלי וגירארד" (Ghirardely &amp; Girard) בפינת הרחובות וושינגטון וקירני. זמן קצר לאחר מכן שונה השם של החנות ל"ד. גיררדלי ושות'" (D. Ghirardelli &amp; Co.). בשנת 1852 ייבא גיררדלי 200 ליברות של פולי קקאו והחל לייצר שוקולד.