סדרת הטלוויזיה "הקרקס המעופף" של מונטי פייתון הציגה מערכון המספר על אדם שכתב בדיחה כה מצחיקה, עד שהיא קטלנית לכל מי ששומע אותה, והוא מת מרוב צחוק בשולחן הכתיבה שלו. במערכון, שנודע כ"הבדיחה המצחיקה בעולם" (שהופיע גם בסרט "ועכשיו למשהו שונה לגמרי") החליטו בצבא הבריטי להשתמש בבדיחה הזו על מנת להילחם באויב הנאצי. לאחר מבצע מיוחד של תרגום הבדיחה לגרמנית, (על ידי מספר מתרגמים שכל אחד תרגם מילה אחת, כדי להימנע ממותם) הפכו הבריטים את הבדיחה למבצעית וכרזו אותה בפני החיילים הגרמנים בשדה הקרב. המערכון הציג את הלחימה מול הגרמנים, בה הבדיחה מוקראת על ידי החיילים הבריטים המתקדמים בעוד החיילים השומעים את הבדיחה ומבינים אותה נופלים בזה אחר זה, מתים מרוב צחוק. בשנת 1945, עם תום המלחמה, הופסק השימוש בבדיחה ו"לוחמת בדיחות" נאסרה בוועידת ז'נבה, וב-1950 העותק האחרון של הבדיחה נקבר בברקשייר, תחת מצבה עם הכיתוב "יד לבדיחה האלמונית".
בסרט הקולנוע "מי הפליל את רוג'ר ראביט" מהווה מוות מרוב צחוק גורם מכריע בעלילה. בסצנת הסיום, כאשר רוג'ר ראביט ורעייתו ג'סיקה ראביט כמעט נהרגים בידי השופט דום ועוזריו הסמורים, דואגים רוג'ר וידידו הבלש אדי וליאנט להצחיק את הסמורים עד שהם מתים מרוב צחוק.
אחד הפרקים בסדרת הטלוויזיה "החברים של נאור" נפתח בכך שאדם מת מצחוק בהופעתו של נאור ציון, וממשיך בניסיון ההתמודדות שלו עם הסיטואציה.
יצחק שד&quot;ר
יצחק ("יצקו") שד"ר (נולד בשנת 1944 בישראל) הוא איש ביטחון שכיהן כקצין הכנסת בין השנים 2000 – 2010.
שד"ר שירת בחטיבת הצנחנים, במסגרת הנח"ל המוצנח (1962–1965). לאחר שחרורו הצבאי היה חבר בקיבוץ נחל עוז ולמד מדע המדינה ואסטרטגיה באוניברסיטת בר-אילן. לאחר מכן, בין השנים 1970–1973 שימש כמאבטח בחברת אל על ובשגרירות ישראל בשווייץ. במהלך שירותו בשווייץ למד גם גרמנית ומתמטיקה.
בשנת 1974 הצטרף למוסד ומילא בו שורה של תפקידים עד שנת 2000. בשנה זו מונה לתפקיד קצין הכנסת, והשתחרר משירותו במוסד.
בשנת 2009 הועלה שד"ר לדרגת ניצב, ובשנת 2010 פרש מתפקידו.
הרטפורד
הרטפורד (באנגלית: Hartford) היא עיר הבירה של מדינת קונטיקט שבארצות הברית. העיר מהווה בירת מחוז הרטפורד שבמדינה. בעיר מתגוררים 124,775 תושבים (2010).
העיר הרטפורד מכונה "בירת הביטוח העולמית" בשל מספר הרב של חברות הביטוח הפועלות בה.
היסטוריה.
האירופאי הראשון שביקר באזור היה מגלה הארצות ההולנדי אדריאן בלוק שחקר את האזור בשנת 1614. בעקבותיו סוחרי פרווה ממושבת הולנד החדשה הקימו במקום תחנת מסחר בשם פורט גואד הופ (בהולנדית: "מצודת התקווה הטובה") במפגש הנהרות קונטיקט ופארק בשנת 1623. תחנה זו ננטשה בשנת 1654 (אולם זכרה נשתמר עד ימינו, והאזור נקרא כיום "דאץ' פוינט" - "האזור ההולנדי".
בשנת 1635 התיישבו במקום בו ממוקמת העיר מתיישבים מאנגליה, אשר קראו ליישוב "העיר החדשה" - "ניוטאון" (Newtown). בשנת 1637 שונה שם העיר ל"הרטפורד", על שמה של העיר הרטפורד שבאנגליה.
ב-15 בדצמבר 1814 נערכה בעיר ועידת הרטפורד בה נדונה הצעה לפיה מדינות ניו אינגלנד יפרשו מארצות הברית.
ב-6 ביולי 1944 התרחשה השרפה באוהל הקרקס בהרטפורד - בה נהרגו 168 צופים ,ונפצעו מעל 700 . שרפה זו נחשבת לאחת השרפות הקטלניות ביותר בתולדות ארצות הברית.
ב-3 בנובמבר 1981 נבחר תירמן ל. מילנר לראשות העיר. מילנר היה השחור הראשון שנבחר לתפקיד ראש עיר באזור ניו אינגלנד. בשנת 1987 נבחרה קארי סקסון פרי לראשות העיר - האישה השחורה הראשונה שנבחרה לראשות עיר גדולה בארצות הברית.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 החלה נהירה של תושבי העיר מתוך העיר אל פרווריה. בניית הכבישים המהירים איפשרה גישה מהירה מהפרוורים אל העיר, ואוכלוסייה ממעמד הביניים והעשרון העליון נהרה אל הפרוורים.
גאוגרפיה.
שטחה של העיר הרטפורד 46.5 קמ"ר מהם 44.8 קמ"ר שטחי יבשה ו-1.7 קמ"ר (3.67%) שטחי מים.
נהר קונטיקט חוצה את העיר ומפריד בין מרכז העיר לבין פרווריה המזרחיים. בעבר חצה נהר פארק את העיר והפריד בין חלקה הצפוני והדרומי. נהר זה הוטה לתעלה מקורה בשנות ה-40 של המאה ה-20 במסגרת תוכנית למניעת הצפות.
דמוגרפיה.
לאחר מלחמת העולם השנייה ובמשך שנות ה-50, ה-60 וה-70 של המאה ה-20 גדלה האוכלוסייה ממוצא פורטוריקני בעיר בצורה משמעותית. נכון לשנת 2000, כ- 32.56% מתושבי העיר היו ממוצא פורטוריקני (הריכוז השני בגודלו של תושבים ממוצא פורטוריקני בארצות הברית, אחרי הוליברוק שבמדינת מסצ'וסטס).
אקלים.
העיר הרטפורד נמצא באזור אקלים קונטיננטלי לח. חודשי הקיץ חמים ולחים, ואילו חודשי החורף קרים ומושלגים. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 1,117.6 מ"מ גשם בשנה. כמו כן בעיר יורדים כ-121.9 ס"מ שלג מידי חורף. שיא כמות השלגים שירדה בעיר הייתה בשנת 1996 - כמות של 292.6 ס"מ שלג.
עונת השלגים מתחילה בסוף חודש נובמבר ומסתיימת בסוף חודש מרץ, אולם אירעו מקרים בהם ירד שלג בחודש ספטמבר ואף בחודש מאי.
כלכלה.
העיר הרטפורד מהווה מרכז בינלאומי של תעשיית הביטוח ויש המכנים אותה "בירת הביטוח של העולם" ("insurance capital of the world"). בעיר פועלת חברת הביטוח הגדולה "הרטפורד" וכן החברות אטנה וטרוולרז קומפניז. בעבר היו בעיר מרכזי ניהול גדולים של חברות הביטוח מטלייף ולינקולן פייננשיאל אולם אלה הקטינו את פעילותם בעיר ועברו לערים סמוכות וזולות יותר כגון ספרינגפילד. כמו כן פועלות בעיר החברות סיגנה, קולט, ויוניטד טכנולוגיז.
השכלה.
בעיר פועלים 26 מוסדות להשכלה גבוהה ובהם: מכללת טריניטי, ואדסוורת' אתנאום, המכללה הקהילתית קפיטל, בית הספר לעסקים של אוניברסיטת קונטיקט, בית הספר למשפטים של אוניברסיטת קונטיקט וכן אוניברסיטת הרטפורד.
תקשורת.
בעיר הרטפורד יוצא לאור היומון "הרטפורד קוראנט" ("Hartford Courant") - היומון הוותיק ביותר היוצא לאור כיום בארצות הברית. ההרטפורד קוראנט יוצר לאור ברציפות מאז שנת 1764. עיתונים נוספים שיוצאים לאור בעיר הם השבועון "הארטפורד אדבוקט" ("Hartford Advocate"), הרבעון "הארטפורד גארדיאן" (Hartford Guardian), והשבועון "הארטפורד ביזנס ג'ורנל" ("Hartford Business Journal").
תחבורה.
שדה התעופה הבינלאומי בריידלי ממוקם בסמוך לעיר, ומשרת את העיר וכן את העיר ספרינגפילד הסמוכה (שבמדינת מסצ'וסטס). שדה תעופה נוסף באזור הוא שדה התעופה הרטפורד-בריינארד.
בעיר מערכת תחבורה ציבורית נרחבת הכוללת קו מעגלי בלא תשלום במרכז העיר. מערכת האוטובוסים המדינתית והבינמדינתית (קווי גרייהאונד, בונאנזה באס ופיטר פן באס ליינז) מקשרת את העיר לערי הסביבה ולערים גדולות במדינות הסמוכות.
העיר מקושרת לערי הסביבה במספר כבישים בינמדינתיים: כביש בינמדינתי 84 (ה- I-84), כביש בינמדינתי 91 (ה- I-91), וכביש בינמדינתי 95 (ה- I-95).
אנוס מרביליס
אלפרד קיטנר
אלפרד קיטנר (Alfred Kittner;
24 בנובמבר 1906, צ'רנוביץ, בוקובינה - 14 באוגוסט 1991, דיסלדורף) היה משורר יהודי שכתב בשפה הגרמנית.
ביוגרפיה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914, לפני כניסת הרוסים לצ'רנוביץ, עזב קיטנר בן ה-12 את העיר עם משפחתו ועבר להתגורר בווינה ממנה חזר עם סיום המלחמה ב-1918.
בין השנים 1932 - 1935 שימש כעורך העיתון "Der Tag" (היום), עיתון יומי יהודי בשפה הגרמנית שהופיע בצ'רנוביץ בשנים אלה. קיטנר היה בין משורריה היהודים של צ'רנוביץ אשר עשו את צעדיהם הראשונים בשפה הגרמנית. בין שיריו הידועים ביותר נמנית הפואמה הרומנטית שפורסמה בצ'רנוביץ בשנת 1936 "פרש העננים".
בתקופת השואה כתב קיטנר שירים בגרמנית בגטו צ'רנוביץ, וב- 1942 גורש לטרנסניסטריה. אחרי המלחמה חזר לצ'רנוביץ, אך ב-1945 עבר לבוקרשט ושם יחד עם ידידו אלפרד מרגול-שפרבר נמנה עם המשוררים הפעילים ביותר של החוג הבוקובינאי שנאסף באותם ימים בבירת רומניה.
בשנת 1956 הופיע בבוקרשט כרך שיריו "צעדת הרעב וגדר התיל" בו נתן ביטוי לזכרונות שואת היהודים בטרנסניסטריה.
בעת שהותו בבוקרשט עסק בתרגום שירה רומנית לגרמנית. ובשנת 1971 יצאה בעריכתו אנתולוגיה של משוררים יהודים מבוקובינה שכתבו בגרמנית.
לאחר מות אשתו ב-1980 עזב את רומניה והשתקע בעיר דיסלדורף שבגרמניה המערבית, שם נפטר.
ג'ין וילדר
קטנית
תקרת הקפלה הסיסטינית
תקרת הקפלה הסיסטינית היא שמו של הפרסקו שבתקרת הקפלה הסיסטינית, שנהפך ברבות הימים לאחת מיצירות האומנות החשובות בתבל. את הפרסקו יצר הצייר, הפסל, המהנדס והאדריכל האיטלקי מיכלאנג'לו בואונרוטי.
היסטוריה.
הקפלה הסיסטינית נבנתה בין השנים 1477–1480 על ידי האפיפיור סיקסטוס הרביעי ובתכנונו של האדריכל באצ'ו פונטלי (Baccio Pontelli). כחלק מקישוט הקפלה עוטרה כיפת המבנה בידי הצייר פיירמטיאו ד'אמליה במוטיב של שמים הצבועים בפיגמנט אולטראמרין. השמים מולאו בדגם מעגלי של כוכבים המצוירים בזהב. כעשור לאחר חנוכת הקפלה הופיעו על תקרת הקפלה סדקים שנוצרו כתוצאה משקיעת הקרקע באזור קריית הוותיקן. במסגרת עבודות השיקום נסגרה הקפלה לכשנה, נהרסו מבני ספח של הקפלה, אשר שימשו כמגורי חיילים, והסדקים נסתמו וטויחו. תיקון הסדקים יצר פגיעה בולטת בפרסקו שעל תקרת הקפלה.