ב-2008 שיחקה חברה בארגון סיעת הצבא האדום בסרט "כנופיית באדר מיינהוף", באותה שנה שיחקה בסרט "נער קריאה" בתפקיד ג'וליה ברג, בתו של הגיבור הראשי של הסרט מיכאל ברג.
בשנת 2009 כיכבה לצד דניאל ברוהל בסרט "Lila, Lila" אשר מבוסס על הספר באותו שם מאת הסופר השוודי מרטין סוטר.
ב-2010 שיחקה בסרט "הברמן" העוסקת בבעלים של מטחנה בחבל הסודטים בזמן מלחמת העולם השנייה.
בשנת 2018 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "הכלבים של ברלין" המשודרת בנטפליקס.
אורי בת-אור
אבי כהן סקלי
אבי כהן סקלי (נולד ב-19 במרץ 1979) הוא מנכ"ל משרד ירושלים ומורשת לשעבר. כיהן כמנכ"ל המשרד לשוויון חברתי, כראש מנהל אזורי תעשייה במשרד הכלכלה, וכראש אגף בכיר לפיתוח כלכלי וקשרי ממשלה במשרד ראש הממשלה.
ביוגרפיה.
אבי כהן-סקלי נולד בירושלים ב־19 במרץ 1979 (כ' אדר תשל"ט) לדוד ונעמי. דוד, צאצא למשפחת כהן-סקלי, עלה ממרוקו, ונעמי נולדה בארץ לעולי תימן. שירת בצה"ל בחיל הטכנולוגיה והאחזקה כקצין בגדוד מורן באגד 214 וכקצין בגדוד 196 בשיזפון. משרת מילואים בדרגת סא"ל באוגדת יהודה ושומרון כקצין אספקה של אוגדת איו"ש.
לאחר שחרורו מצה"ל בשנת 2001 החל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים בחוג לחשבונאות ובחוג לכלכלה. בשנת 2003 הצטרף למחזור הראשון של תוכנית "עתידים – לשירות הציבורי" ובמקביל ללימודי התואר הראשון למד חטיבת לימודים במדיניות ציבורית בבית הספר למדיניות ציבורית באוניברסיטה העברית.
עם סיום לימודי התואר, בנובמבר 2005, החל לעבוד כמבקר ביחידת הביקורת של החשב הכללי במסגרת תפקידו ביצע כהן- סקלי את ההתמחות הנדרשת במקצוע ראיית החשבון, בין היתר, הוביל את פרויקט "מודיעין אזרחי". זהו מפרויקטי הדגל של החשב הכללי ומטרתו הייתה להסדיר הפרות שכר למאבטחים ועובדי ניקיון העובדים במגזר הציבורי.
במרץ 2006 מונה לראש צוות ביקורת ביחידת הביקורת של החשב הכללי ובספטמבר 2007 מונה לסגן מנהל יחידת הביקורת של החשב הכללי.
בינואר 2009 מונה לראש תחום כלכלי -חברתי באגף הכלכלי במשרד ראש הממשלה. במקביל כיהן גם כיועץ באגף כלכלה ותשתיות בלשכת מנכ"ל במשרד ראש הממשלה. התפקיד כלל ייעוץ למנכ"ל בתחומים הכלכליים, ניהול והובלת פרויקטים, תהליכים ויוזמות. כהן היה אמון על פרויקטים רחבי היקף בתחומים הכלכליים-חברתיים וניהל בין היתר את תקציב פעילות מערך הגיור בהיקף כספי של 60 מיליון ₪, הקמת המוזיאון להנצחת הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה בהיקף כספי של 40 מיליון ₪, גיבוש תמריצים כלכליים להשבת אזרחים ישראלים מחו"ל בהיקף כספי של 80 מיליון ₪, יוזם ומוביל פרויבקט של הקמת אלפי יחידות דיור לקשישים על ידי בניית מודל כלכלי מתאים לרשויות המקומיות ועל ידי הסבת מרכזי קליטה לדיור לקשישים בהיקף כספי של 480 מיליון ₪ וכינון ויישום החלטת ממשלה 2388 להקמת גרעיני משימה עירוניים בהיקף כספי של 15 מיליון.
ביולי 2012 מונה לראש אגף בכיר לפיתוח כלכלי וקשרי ממשל במשרד ראש הממשלה, תחת ניהולו של אלוף במיל' דורון אלמוג. במסגרת תפקידו כהן הוביל תוכנית כלכלית ופיתוח צמיחה ברשויות הבדואיות בדרום וכן פעל ליישום תוכנית הפיתוח הכלכלית שכוננה על ידי הממשלה (החלטת ממשלה 3708) בהיקף כספי של 1.2 מיליארד ₪.
ביולי 2014 מונה לראש מנהל אזורי תעשייה במשרד הכלכלה. במסגרת תפקיד זה היה כהן אמון על תכנון, פיתוח ושיווק של כלל אזורי התעשייה הממוקמים באזורי עדיפות לאומית במדינת ישראל.
ביולי 2015 מונה על ידי השרה לשוויון חברתי, ח"כ גילה גמליאל, למנכ"ל המשרד לשוויון חברתי. המשרד לשוויון חברתי מורכב ממספר יחידות ממשלתיות : המיזם הלאומי ישראל דיגיטלית, אגף לאזרחים ותיקים (המשרד לאזרחים ותיקים לשעבר), רשות הצעירים הממשלתית, הרשות לפיתוח כלכלי של החברה הערבית והרשות לקידום מעמד האשה.
במסגרת זו הוביל כהן ביחד עם השרה לשוויון חברתי מספר תוכניות לאומיות משמעותיות:
ביולי 2020 עם כניסתו של רפי פרץ לתפקיד השר לענייני ירושלים ומורשת, מונה כהן על ידו למנכ"ל המשרד.
השכלה ואקדמיה.
באוקטובר 2005 סיים כהן תואר ראשון בכלכלה וחשבונאות באוניברסיטה העברית בירושלים. באותה שנה סיים בהצטיינות את תוכנית "עתידים: רוחות של שינוי", צוערים למנהל הציבורי בבית הספר למדיניות ציבורית באוניברסיטה העברית. התוכנית שמה דגש על לימודי חטיבה אקדמאית במדיניות ציבורית, בין היתר בארצות הברית.
בינואר 2007 הוסמך כרואה חשבון.
בדצמבר 2011 סיים תואר מוסמך בהצטיינות במנהיגות ציבורית ופוליטית בחוג למדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב.
ב-2005 הוסמך כ"מגשר מוסמך" על ידי מרכז גבים לגישור וב 2013 סיים את תוכנית "מעוז": רשת מנהיגים ומנהיגות מכל החברה הישראלית שמקדמת תרבות ממלכתית ופעולות לחיזוק החוסן החברתי- כלכלי של מדינת ישראל.
חברות בדירקטורים.
בפברואר 2015 מונה כדירקטור במכון הישראלי לייצוא ושיתוף פעולה בינלאומי.
ביוני 2009- יולי 2014 כיהן כדירקטור במנהלת מרכז ההשקעות במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה .
בינואר 2011 מונה כדירקטור במועצה להנצחת גוש קטיף.
לותר הודג'ס
לותר הארטוול הודג'ס (באנגלית: Luther Hartwell Hodges; 9 במרץ 1898 – 6 באוקטובר 1974) היה פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, שכיהן כמושל קרוליינה הצפונית ה־63 בשנים 1954–1961 וכמזכיר המסחר של ארצות הברית בממשליהם של הנשיאים ג'ון פיצג'רלד קנדי ולינדון ג'ונסון.
ביוגרפיה.
הודג'ס נולד בעיר קאסקייד השוכנת במחוז פיטסילבניה שבווירג'יניה בראשית מרץ 1898. בגיל שנתיים הוא עבר עם משפחתו ליישוב ספראיי (שלימים התמזג עם שתי עיירות נוספות ובכך נוצרה העיר עדן שבקרוליינה הצפונית). לאחר שגדל שם, במשך תקופה נכבדת מחייו התגורר במחוז רוקינגהם שבקרוליינה הצפונית. בגיל 17 החל הודג'ס ללמוד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, שם היה חבר באחווה "אגודות הדיאלקטיות והפילנתרופיות", ושב לעדן לאחר תום לימודיו הגבוהים. ב-1923 סייע בהקמת מועדון רוטרי בלייקסוויל, שלימים נודע בשם "רוטרי עדן".
החברה "קרוליינה קוטון" בה עבד לאחר סיום לימודיו האקדמיים נרכשה מאוחר יותר בידי היזם האמריקאי מרשל פילד. הודג'ס המשיך לעבוד בחברה, והתקדם מעובד מפעל זוטר לתפקידי ניהול, עד שפרש מהחברה בשל כניסתו לפוליטיקה של ארצות הברית. בשנות ה-40 של המאה ה-20הוא מונה למועצת החינוך של קרוליינה הצפונית ולנציבות הכבישים והעבודות הציבוריות של המדינה. ב-1945 שימש כיועץ למזכיר החקלאות של ארצות הברית ולצבא ארצות הברית שכבש את גרמניה הנאצית בתום מלחמת העולם השנייה.
הודג'ס התמודד לתפקיד סגן מושל קרוליינה הצפונית ב-1952 ונבחר לתפקיד. ב-1954 התמנה לתפקיד המושל עקב מותו של המושל המכהן ויליאם ב. אמסטיד בעודו מכהן בתפקיד. שנתיים לאחר מכן, לתקופת כהונה מלאה בת ארבע שנים כמושל קרוליינה הצפונית. מכיוון שבמדינהה זו הייתה הגבלת כהונה של תקופה אחת בת ארבע שנים למושלים, להודג'ס הייתה הקדנציה הארוכה ביותר בתפקיד לשינוי החוקה של קרוליינה הצפונית ולהיבחרו של ג'ים האנט לכהונה שנייה ב-1980.
במהלך כהונתו כמושל קידם המושל הודג'ס את התיעוש ואת החינוך. הוא סייע להשיג תמיכה בהקמת "פארק המחקר המשולש" (Research Triangle Park), שנועד לפתח חדשנות ותעשייה לאוניברסיטאות בערים ראלי, צ'אפל היל ודרהאם. בינואר 1961 מינה אותו נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי למזכיר המסחר של ארצות הברית, וגם לאחר רצח קנדי המשיך בתפקיד תחת הנשיא לינדון ג'ונסון.
לאחר שהודג'ס סיים את כהונתו ב-1965 כמזכיר מחלקת המסחר של ארצות הברית, שב לצ'אפל היל. הוא מונה ליושב ראש פארק המחקר המשולש. בשנת 1967 היה נשיא רוטרי. באוקטובר 1974 הלך לעולמו בצ'אפל היל ונטמן בבית העלמים אוברלוק שבעדן.
אורית עריף
אורית עריף (נולדה ב-24 בנובמבר 1971) היא מאיירת וקומיקסאית ומנחת סדנאות קומיקס ישראלית.
ביוגרפיה.
עריף נולדה בקיבוץ רוחמה ב-1971, כבכורה מבין שלושה אחים לעדה, ילידת צ'ילה, מטפלת סיעודית בקשישים; ולאבינועם עריף, יליד ארץ ישראל, קצין בטיחות בתעבורה.
למדה בבית חינוך שער הנגב. שירתה בצה"ל כמורה לעברית באולפן מבוגרים, במסגרת גרעין נח"ל.
ב-1998 סיימה את לימודי העיצוב במכללת ויטל ועזבה את קיבוץ רוחמה. עם תום הלימודים, החלה לאייר לעיתונים ובהזמנת משרדי עיצוב ומשרדי פרסום שונים.
עריף זכתה לראשונה לפרסום ככותבת, עם פרסום הבלוג שלה "היי, מישהו שומע אותי", ב-2006 תחת אתר "רשימות", במסגרתו היא פרסמה רצועות קומיקס אוטוביוגרפיות הדנות בחיים שלה, בלבטים ובקשיים שהיא מתמודדת איתם בחיי היומיום.
ב-2011 פרסמה חוברת קומיקס, "פעם אחרונה ודי", שכוללת שלושה סיפורים קצרים: "שלוש משאלות" מאת דרור פויר, "ככל שהאשה יותר יפה ככה הלב שלך יותר כואב" מאת שהם סמיט וו"מי אוהב את השבת" פרי עטה. סיפורים אלו פורסמו לראשונה בכתב העת מסמרים.
בשנים 2005–2013 שימשה כמרצה לאיור וקומיקס ב"גורן" שבמכללת עמק יזרעאל, החל מ-2015 מנחת סדנאות קומיקס למבוגרים בחנות הספרים "המגדלור" בתל אביב.
ספרים.
איור.
כמו כן, השתתפה ב"אל תפני מבטך לאחור", בעריכת שי צ'רקה. בספר יוצרים שונים איירו שירים מפורסמים ונתנו להם פרשנות משלהם.
חיים אישיים.
עריף בזוגיות ואם לשניים, מתגוררת בקריית טבעון.
חדשנות ארגונית
חדשנות ארגונית היא תהליך בו חברות וארגונים מטמיעים הזדמנויות חדשניות במודל עסקי קיים או כדי לייצר מודל עסקי חדש.