היכל העצמאות (באנגלית: Independence Hall) הוא מבנה לאומי הנמצא ברחוב הערמונים שבפילדלפיה אשר בפנסילבניה, בין הרחובות ה-5 וה-6 במרכז ההיסטורי של העיר. המבנה ידוע בעיקר בזכות היותו המקום שבו נערכו הדיונים על הכרזת העצמאות של ארצות הברית, שאף אומצה בו. בניית המבנה הסתיימה ב-1753 והוא נקרא בית מדינת פנסילבניה, כאשר ייעודו היה לשמש כמבנה שלטוני של פרובינציית פנסילבניה. הבניין הפך למקום המפגש של הקונגרס הקונטיננטלי השני. היכל העצמאות הוא המקום שבו חתמו על הכרזת העצמאות, תקנון הקונפדרציה וחוקת ארצות הברית. ההיכל הוא חלק מפארק העצמאות ההיסטורי הלאומי והוא הוכרז על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית ב-1979.
היכל העצמאות מצויר על הגב של שטר שערכו 100 דולרים ועל המטבע שערכו חצי דולר שהונפק לזכר ג'ון קנדי ולכבוד יום העצמאות המאתיים. חדר האספה מצויר על הגב של שטר שערכו שני דולרים, ומקור הציור הוא בציורו המפורסם של ג'ון טרמבל הנקרא הכרזת העצמאות.
תיאור.
היכל העצמאות הוא בניין בעל גג רעפים אדום שנבנה בין השנים 1732 עד 1753 ותוכנן לפי הסגנון הג'ורג'יאני על ידי אנדרו המילטון ואדמונד וולי (שגם בנה את הבניין עצמו). הקמת הבניין אושרה על ידי המועצה המחוקקת של פנסילבניה הקולוניאלית וייעודו המקורי היה לשמש את ממשלת פנסילבניה הקולוניאלית כבית מדינה. שני בניינים מסופחים להיכל העצמאות: מזרחית לבניין נמצא היכל העיר הישן ומערבית נמצא היכל הקונגרס. שלושת הבניינים הללו נחשבים כבלוק אחד הידוע בשם כיכר העצמאות (ביחד עם היכל הפילוסופיה שהיה מקום המושב של החברה האמריקנית לפילוסופיה).
פעמון החירות.
צריח ההיכל שכונה "מגדל הפעמון" היה האתר המקורי שבו נמצא פעמון החירות וכיום נמצא בו "פעמון המאה", שנבנה ב-1876 לכבוד יובל המאה להקמתה של ארצות הברית, בעוד שקודמו הועבר לבניין מעבר לרחוב בשם "מרכז פעמון החירות". ב-1976 ביקרה בפילדלפיה המלכה אליזבת השנייה והעניקה לאזרחי ארצות הברית העתק של פעמון המאה במתנה, אשר אף נוצק באותו בית היציקה כמו זה המקורי. פעמון שלישי זה תלוי כעת במגדל הפעמון המודרני הנמצא ברחוב 3 ליד היכל העצמאות.
הכרזת העצמאות והקונגרס הקונטיננטלי השני.
הבניין שימש כמקום המפגש העיקרי של הקונגרס הקונטיננטלי השני בין השנים 1775 עד 1783. קונגרס זה היה גוף שהורכב מנציגי שלוש עשרה המושבות הבריטיות בצפון אמריקה. הכרזת העצמאות אושרה בבניין זה ב-4 ביולי 1776, וזאת אף על פי שההצבעה עצמה נערכה יומיים לפני כן וההכרזה הוקראה לציבור באזור שידוע כיום בשם כיכר העצמאות. מסמך היסטורי זה הצהיר על איחוד את המושבות שהכריזו על עצמן כעצמאיות וחופשיות משלטון הממלכה המאוחדת, והסביר את נסיבות הקמת המדינה החדשה. המאורעות ההיסטוריים הללו נחגגים כל שנה ביום העצמאות של ארצות הברית.
ב-14 ביוני 1775 מינה הקונגרס הקונטיננטלי את ג'ורג' וושינגטון למפקד צבאו. הקונגרס מינה את בנג'מין פרנקלין למזכיר הדואר הכללי של ארצות הברית שעמד בראש הגוף שעתיד היה להיות מחלקת הדואר של ארצות הברית.
במהלך ספטמבר 1777 פילדלפיה הייתה נתונה לכיבוש של הצבא הבריטי והקונגרס הקונטיננטלי נאלץ לנטוש את בית המדינה ולברוח ליורק שבפנסילבניה. הקונגרס חזר למשכנו ב-2 ביולי 1778 לאחר שהבריטים הונסו מהעיר.
חוקת ארצות הברית ובניין עיר הבירה פילדלפיה.
בספטמבר 1786 התכנסו בבניין שליחים מטעם חמש מדינות על מנת לדון בתיקונים לתקנון הקונפדרציה שהיו אמורים לשפר את איכות המסחר. הם הזמינו נציגים מטעם כל המדינות להשתתף בכינוס בפילדלפיה על מנת לדון בשיפורים במנגנון הממשל הפדרלי. לאחר מספר דיונים אושרה ההצעה על ידי קונגרס הקונפדרציה ב-21 בפברואר 1787. שתים עשרה מדינות, מלבד רוד איילנד, קיבלו את ההזמנה ושלחו נציגים לוועידה שהתקיימה בהיכל העצמאות ביוני 1787.
בהחלטה שקראה לכינוס הוועידה נכתב שמטרתה היא להציע שיפורים לתקנון, אולם בוועידה הוחלט להציע חוקה חדשה לחלוטין. בוועידת פילדלפיה הוחלט שהדיונים יהיו חשאיים ושחלונות הבניין יהיו סגורים למרות הקיץ החם. תוצאת הוועידה הזאת הייתה הקמת מנגנון ממשלתי חדש לחלוטין. ב-17 בספטמבר 1787 הושלם ניסוחה של החוקה והיא נכנסה לתוקף ב-4 במרץ 1789, אך מושבו של הקונגרס החדש היה ההיכל הפדרלי אשר בניו יורק.
ב-1790 חזר הקונגרס לפילדלפיה אך לא להיכל העצמאות, אלא להיכל הקונגרס, הנמצא במרחק קצר מהיכל העצמאות. פילדלפיה נותרה מקום המושב של הממשלה הפדרלית עד 1800, כאשר וושינגטון הבירה הפכה למקום המושב הקבוע של הממשלה. במהלך התקופה הזאת היכל העצמאות שימש כבניין הקפיטול והכיל בתוכו משרדי ממשל ביצועיים.
מאורעות עיקריים החל מתחילת המאה ה-20.
ב-18 באוקטובר 1918 הכריז טומאש מסריק על עצמאותה של צ'כוסלובקיה כשהוא עומד על המדרגות המובילות לבניין.
ב-1948 בוצע ארגון מחדש של פנים הבניין כך שהוא נראה כפי שהיה בעבר. באותה שנה החליט הקונגרס להכריז על המקום כעל פארק העצמאות ההיסטורי הלאומי על מנת לשמר את המאפיינים ההיסטוריים הקשורים למהפכה האמריקנית. הפארק הלאומי כלל את היכל העצמאות עצמו והכיכר הסמוכה לו כמו גם מבנים אחרים באזור בעלי קשר הדוק לקום המדינה. עמל המשחזרים על היכל העצמאות היה ברבות הימים לתקן עבור שימור היסטורי לאתרים אחרים בארצות הברית וכן הוביל להאצת השחזור של פילדלפיה הישנה. האתר מנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.
היכל העצמאות משמש לאחרונה כבמה להפגנות בגלל הסמליות שלו מבחינה היסטורית כמקום תמיכה לתנועות הדוגלות בדמוקרטיה וזכויות אזרח. היכל העצמאות ופעמון החירות נמצאים תחת מעטה אבטחה הכולל בידוק ביטחוני בכניסה.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר, וכחלק מהמאמץ של המחלקה לביטחון המולדת להגן על אתרים היסטוריים, הוגבלה התנועה מסביב להיכל וקניון אשר הוקם בסמוך לו באמצעות מחסומים ושוטרים. ב-2006 הציע שירות הפארקים לבנות גדר בטיחות ברוחב 2 מטרים מסביב להיכל ובכך לחצות את כיכר העצמאות. תוכנית זו נתקלה בהתנגדות עזה מצד פקידי עיריית פילדלפיה, מושל פנסילבניה אד רנדל והסנאטור ארלן ספקטר. החל מינואר 2007 שירות הפארקים החל בתהליך של שיפור המצב סביב הפארק בכך שהקטין את גודל הגדר לטובת מחסומים ניידים, וזאת בנוסף להסרת חלק מהמחסומים שנועדו למנוע תנועה של הולכי רגל ומבקרים.
הפארק הלאומי אולימפיק
הפארק הלאומי אולימפיק (באנגלית: Olympic National Park) הוא פארק לאומי של ארצות הברית השוכן בחצי האי אולימפיק שבמדינת וושינגטון שבארצות הברית, בסמוך לעיר סיאטל.
הפארק משתרע על שטח של 3,733.8 קילומטרים רבועים וכולל ארבעה אזורים עיקריים: קו החוף של האוקיינוס השקט, רכס הרי אולימפיק, יער הגשם הממוזג והיערות של החלק המזרחי הגשום פחות. בתוך הפארק יש שלוש מערכות אקולוגיות מובחנות שהן יער תת-אלפיני וכר פרחי בר, יער ממוזג וקו החוף הפראי של האוקיינוס השקט. שלוש המערכות האקולוגיות השונות הללו הן במצב שימור מעולה והנוף בהם יוצא דופן.
נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט יצר במקור את המונומנט הלאומי הר אולימפוס (Mount Olympus National Monument) ב-1909, ולאחר שהקונגרס הצביע על מנת לאשר את שינוי המעמד של המקום לפארק לאומי, חתם הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט על החוק ב-29 ביוני 1938. ב-1976 הפארק הלאומי אולימפיק הפך לשמורה ביוספרית, וב-1981 הפארק קיבל מעמד של אתר מורשת עולמית. ב-1988 הגדיר הקונגרס 95% משטח הפארק כאזור טבע בראשיתי, רמת השימור הגבוהה ביותר, בשם "אזור הטבע הבראשיתי על שם דניאל אוונס" (Daniel J. Evans Wilderness).
גאוגרפיה.
הפארק משתרע על שטח של 3,733.8 קילומטרים רבועים בצפון-מערב מדינת וושינגטון באזור הררי לאורך האוקיינוס השקט. הוא משתרע בתחומי המחוזות קלאלאם, ג'פרסון ומייסון. חצי האי אולימפיק שבתחומיו שוכן הפארק גובל במערבו באוקיינוס, בצפונו על ידי מצר חואן דה פוקה ובמזרחו על ידי מפרץ פיוג'יט. הוא מחובר בדרומו ליבשת אמריקה הצפונית. המטרופולין הגדול של סיאטל שוכן כ-100 קילומטרים מזרחית לפארק.
הפארק מורכב משני אזורים. האזור הגדול שוכן בלב חצי האי והוא אזור הררי. האזור השני, בקצה המערבי של חצי האי הוא רצועת חוף צרה המשתרעת לאורך של כמעט 100 קילומטרים לאורך האוקיינוס השקט. אזור שני זה כולל גם כמה איים וכמה סטאקים השוכנים בקרבה לחוף.
הטופוגרפיה של החלק העיקרי של הפארק מאופיינת בעיקר על יד ההרים של רכס אולימפיק (Olympic Moutains). הפסגה הגבוהה ביותר היא הר אולימפוס (Olympus Mount) בגובה 2,432 מטרים. פסגות חשובות אחרות בפארק כוללות את הר דספשן (Mount Deception) בגובה 2,374 מטרים, הר אנדרסון (Mount Anderson) בגובה 2,231 מטרים והר קארי (Mount Carrie) בגובה 2,132 מטרים. החלק הצמוד לחוף משתפל עד לגובה פני הים.
האזורים בפארק.
אזור החוף.
האזור החופי של הפארק הוא חוף חולי מפורץ מאוד, ולידו רצועת יער. אורכו של החוף הוא כ-100 קילומטרים, ורוחבו מספר קילומטרים בלבד, כאשר בשפך של שני נהרות ישנן קהילות של ילידים. בשפך הנהר הו (Hoh River) חיים בני הו, ובעיירה לה פוש (La Push), השוכנת ליד שפך הנהר קוויליוט (Quileute River) חיים בני הקוויליוט.
בחוף יש רצועות שטח רציפות של אזור טבע בראשיתי שאורכן נע בין 15 ל-30 קילומטרים. מרבית החופים חוליים, וחלקם מכוסים בסלעים כבדים ובגושי סלע גדולים מאוד. המסע הרגלי באזור זה קשה בגלל צמחייה עבותה, סלעים חלקלקים, גאות ושפל ותנאי מזג האוויר הגשום, ומטיילים מעטים בלבד הולכים למרחק של מעבר ליום הליכה אחד. רצועת החוף נגישה יותר בהשוואה לפנים הפארק.