Lempel–Ziv–Storer–Szymanski LZSS הוא נגזרת של אלגוריתם LZ77. הוא נוצר בשנת 1982 על ידי ג'יימס סטורר ותומס זימנסקי. ההבדל העיקרי בין LZSS ו-LZ77 הוא שבאחרון, ההפניות במילון יכולות להיות לעיתים ארוכות יותר מהקטע המקורי טרם הקידוד. באלגוריתם LZSS אם הקטע המקודד הוא ארוך יותר מקטע המקור, אזי נשמר קטע המקור. בנוסף, LZSS משתמש בדגל של ביט אחד לייצוג האם האיבר הבא שצריך לפענח הוא קוד המקור עצמו (בתים) או הצמד אורך-מרחק. ארכיונים פופולריים כמו PKZip, ARJ, RAR, ZOO, LHarc משתמשים ב LZSS ולא ב LZ77.
גרסאות נוספות הן LZR, LZB, LZH .
הוצג על ידי למפל וזיו בשנת 1978 ומכונה גם בשם Tree Based Algorithm. האלגוריתם משיג דחיסה על ידי החלפת מידע שחוזר על עצמו במצביע במילון למופע יחיד של אותו מידע.
אלגוריתם.
כל כניסה במילון מחזיקה את הצמד אינדקס ותו formula_2 כאשר אינדקס הוא אינדקס של כניסה קודמת במילון, והתו ישורשר לתו בכניסה אליה מצביע האינדקס. לדוגמה עבור המילון D ו- "abc" מחרוזת הקלט formula_3 כאשר אינדקס 0 מציין את התו הראשון של המחרוזת. האלגוריתם מאתחל את האינדקס האחרון המתאים ("last matching index") ב-0 והאינדקס הפנוי הבא ("next available index") ב-1. עבור כל תו במחרוזת הקלט, המילון מחפש התאמה של הצמד {תו, אינדקס אחרון מתאים}. אם נמצאה התאמה בכניסה מסוימת במילון, אזי האינדקס האחרון המתאים מקבל את ערך האינדקס של הכניסה שנמצאה. אם לא נמצאה כניסה מתאימה, נוצרת כניסה חדשה במילון {תו, הכניסה האחרונה המתאימה} = [הכניסה הבאה הפנויה]D כאשר הכניסה האחרונה המתאימה מאופסת, והכניסה הבאה הפנויה מקודמת.
כאשר המילון מלא לא ניתן להוסיף כניסות חדשות. כאשר מגיעים לסוף המחרוזת המקודדת, האלגוריתם מציין אינדקס אחרון מתאים. המחרוזות מאוחסנות במילון בסדר הפוך והמפענח יודע להתמודד עם הפרישה. למימוש יעיל של האלגוריתם משתמשים במעבר על עץ סיפות (עץ סיומות, Suffix Tree) או עץ Trie. העץ ישמש כמילון השומר את המילים המקודדות, כאשר מבנה העץ הוא היררכי.
מימושים.
ב- Zip, Unzip ממומש האלגוריתם LZH, ב- Unix Compress ממומש LZW ו- LZC
גרסאות של LZ78.
LZW, LZC, LZT, LZMW, LZJ, LZFG.
האלגוריתם LZW או Lempel-Ziv-Welch פותח על ידי אברהם למפל, יעקב זיו וטרי ולך. הוא פורסם על ידי ולך בשנת 1984 ומתבסס על האלגוריתם LZ78 שפותח על ידי למפל וזיו בשנת 1978. האלגוריתם פשוט למימוש ומספק שיפור משמעותי בביצועים מקודמו. גרסה זו הפכה פופולרית והיא עומדת בבסיס רבות מכלי הדחיסה המסחריים בהם נעשה שימוש במאה ה-21.
התחשמלות
התחשמלות (או מכת חשמל), מצב בו זרם חשמלי חיצוני זורם דרך גוף בעל חיים או אדם. ההשפעות על גוף האדם תלויות במגוון גורמים ונעות בין עקצוצים קלים בזרמים חלשים ועד כוויות, נזק למערכת העצבים, פגיעה במערכת הנשימה, הפרעה לפעילות הלב ומוות.
רוב מקרי ההתחשמלות מתרחשים כתוצאה ממגע מקרי עם רשת החשמל, דרך מכשירים פגומים או חוטים חשופים. סיבות נוספות, אם כי נפוצות פחות, הן טיפול רפואי בשוק חשמלי, פגיעות ברק, ענישה על כיסא חשמלי ובעלי חיים ימיים המייצרים זרמים חשמליים להגנה.
השפעות על גוף האדם.
זרם חשמלי זורם תמיד מפוטנציאל גבוה לפוטנציאל נמוך. כאשר אדם בא במגע עם אזור בעל פוטנציאל גבוה (כדוגמת כבל חשמלי חשוף) ועם אזור אחר בעל פוטנציאל נמוך (כדוגמת, הרצפה בבית) יזרום זרם דרך גופו. האיברים הבאים במגע עם נקודות הפוטנציאל הגבוה והנמוך נקראים אזורי הכניסה והיציאה של הזרם והזרם החשמלי יזרום במסלול כלשהו בין שניהם. הנזקים הפיזיולוגיים יהיו באיברים ובאזורים הסמוכים למסלול הזרימה.
ההשפעה הבולטת ביותר היא כיווץ שרירים הנמצאים במסלול הזרם. אחת הסכנות במקרים בהם אזור הכניסה נמצא על כף היד או אחת האצבעות הוא נעילת השרירים באזור וכתוצאה מכך קושי רב בניתוק המגע. מסלול זרימה העובר סמוך ללב יכול לגרום להפרעה בתפקודו התקין. זרם חילופין של כ-60 מיליאמפר או זרם ישר בעוצמה של כ-300 עד 500 מיליאמפר יכולים להביא לפרפור חדרים. אם המסלול זורם ישירות דרך הלב, לדוגמה כאשר מותקן קוצב לב, די במיליאמפרים בודדים לגרום הפרעה. בזרמים גבוהים עוד יותר יכול הזרם לגרום לכיווץ מלא של שרירי הלב ולעצירתו. זרם חשמלי העובר סמוך לריאות יכול לגרום לקשיים בנשימה, כתוצאה מהפרעה למנגנוני השליטה על השרירים או אף על ידי השפעה ישירה על שרירי הריאות.
רקמת אדם מתחממת בעת מעבר זרם, ככל מוליך אחר. התחממות זו יכולה לגרום לכוויות. הכוויות יכולות להיות חיצוניות, באזור הכניסה והיציאה של הזרם, או פנימיות, ברקמות סביב מסלול הזרם. ייתכנו גם השפעות נוירולוגיות, כגון איבוד הכרה, אם מסלול הזרם עובר דרך הראש.
מכת חשמל במתח גבוה מאוד כמו ברק או חשיפה לקו מתח גבוה תגרום לרוב לדום לב.
קיימים סימנים מגוונים ולפעמים בלתי מובנים אצל אנשים שנפגעו בחשמל. הרשימה כוללת סימנים נוירולוגיים כמו מיחושים וכאבי ראש. קיימים סימנים נפשיים בעיקר של עוררות יתר שחופפים תסמיני הפרעת דחק פוסט-טראומטית. קיימים גם סימנים של פגיעה קוגניטיבית לפעמים קשה. חלק מהסימנים הללו אינם משתפרים ואף מחמירים במשך הזמן. אינפורמציה זו חשובה למוסדות בריאות ולביטוח הלאומי כדי לאמוד נכון נכות מגוונת ולפעמים מבלבלת עקב פגיעת חשמל.
השפעה וגורמים.
מספר גורמים משפיעים על הסבירות להתחשמלות ועל מידת הנזק אותה היא גורמת. המתח בין נקודת הכניסה והיציאה משפיע על הזרם אשר יזרום דרך גוף האדם (לפי חוק אוהם), זרמים חזקים יותר יגרמו לנזקים חמורים יותר. ההשוואה בין זרם חילופין וזרם ישר קשה יותר מכיוון שאין כלל ברור בנושא. מצד אחד, זרם ישר מביא לכיווץ שרירים המונע מהקורבן לנתק מגע וגורם לכוויות רבות. מצד שני, זרם חילופין הזורם דרך רשת החשמל (תדירות של 50 הרץ) גורם להפרעות חזקות יותר ללב. בנוסף, זרמי חילופין בתדירויות שונות משפיעים בצורות שונות. ההתנגדות החשמלית של עור אדם יבש היא כ-100,000 אוהם. לעומת זאת, עור רטוב הוא בעל התנגדות חשמלית קטנה בהרבה, כ-1000 אוהם, ומגדיל משמעותית את הסיכוי להתחשמלות. בנוסף, למסלול הזרימה עצמו ישנה השפעה רבה על הנזקים הנגרמים. לדוגמה, מצב שבו מצב נקודות הכניסה והיציאה הן ידיים שונות הוא מסוכן בהרבה ממצב שבו הכניסה והיציאה הן מאותה יד. זאת משום שבמקרה הראשון הזרם החשמלי יעבור דרך החזה, סמוך יותר ללב ולריאות.
בטבלה להלן נמצאת הערכה של ההשפעות השונות של זרמים שונים העוברים בגוף האדם. בנוסף ניתן לחשב הערכה למתח החשמלי הנדרש כדי ליצור כל זרם עבור עור יבש ורטוב.
אמצעי מיגון.
לפי תקנות החשמל "הארקות ואמצעי הגנה בפני חישמול", אמצעי ההגנה בפני חישמול המותרים הם:
התגוננות נגד סכנת ההתחשמלות כוללת התקנת מפסק פחת, מכשיר המנתק את מקור המתח במקרה של התחשמלות, ובדיקת הארקת הבניין. כמו כן, יש להימנע משימוש במכשירי חשמל לא תקניים או לקויים ובשקעים או בתקעים פגומים. תיקונים ברשת החשמל וטיפול במכשירי חשמל חייבים על פי חוק להתבצע על ידי חשמלאי בעל רישיון מתאים. בנוסף לכל אלו ישנם כללי זהירות הרלוונטיים גם למשתמשים:
על פי הנחיות הבטיחות של משרד החינוך, מכשיר המופעל על ידי התלמידים בבית ספר לא יהיה במתח גבוה מ-24 וולט, אלא אם הוא מוגן בממסר פחת ברגישות 30 מיליאמפר.
לעובדים על קווי מתח גבוה שאי אפשר לנתק מהזרם, לעיתים ישנה חליפה שארוגה מחומר מתכתי, כדי להסיט את מעבר הזרם מגופם.
שימושים מכוונים.
למכות חשמל ישנם מספר שימושים ברפואה. המפורסם בהם הוא הדפיברילטור, מכשיר המפסיק קצב לב לא סדיר על ידי מתן שוק חשמלי ללב. שימוש נוסף הוא טיפול נזעי חשמל במספר אבחנות של מחלות נפש. בטיפול זה המטופל מורדם וזרם חשמלי מועבר דרך ראשו. כמו כן, גירוי מקומי של עצבים על ידי זרמים חשמליים חלשים מהווים טיפול נגד כאבים.
מכות חשמל באזורי המוח משמשות במדינות מסוימות (לא בישראל) כדי לגרום לחיות לאבד את הכרתן לפני השחיטה, ושימוש במלכודות חרקים כדי למנוע מטרד.
שימושים נוספים הם עינויים, לצורכי חקירות או ענישה, הוצאה להורג על ידי כיסא חשמלי או הגנה עצמית על ידי שימוש בשוקר חשמלי ושימוש באקדח הלם בידי שוטרים כדי למנוע הפרעות סדר או לתפוס חשודים.
מפסק פחת
מד&quot;א
מערכת שלוש התקופות
מערכת שלוש התקופות היא מערכת המחלקת את הפרהיסטוריה של אירופה לשלושה פרקי זמן, על פי הטכנולוגיה העיקרית ששימשה בני אותה תקופה ביצירת כלים. שלוש התקופות הן:
מערכת זו פותחה על ידי ההיסטוריון הדני כריסטיאן יורגנסן תומסן בשנות ה-20 של המאה ה-19 על מנת למיין כלים באוסף שהפך מאוחר יותר למוזיאון ההיסטוריה הלאומי של דנמרק.
טענתו של תומסן הייתה, כי לא היו משתמשים בכלים מאבן אם ברונזה הייתה בנמצא, ובדומה לכך, איש לא היה מייצר כלי ברונזה אם היה ניתן לייצר כלי ברזל. תומסן הסיק כי התפתחויות אלה היו חייבות להגיע בסדר כרונולוגי, והיה הראשון להציע שיטה לסיווג ולתיארוך של כלים ואתרים, שיטה הנקראת כיום טיפולוגיה. רעיון זה היה חדש באותה תקופה והיווה שיפור משמעותי לדרך הבלתי מסודרת שבה התנהלה הארכאולוגיה עד לאותה תקופה.
מאוחר יותר, חולקה תקופת האבן לשלוש תקופות: