לה אחות גדולה, ג'ניפר סייפריד, מוזיקאית בלהקת הרוק Love City שפעילה בפילדלפיה.
סייפריד נרשמה לאוניברסיטת פורדהם בסתיו 2003, אך חזרה בה מהרשמתה, לאחר שהוצע לה תפקידה בסרט "ילדות רעות".
קריירה.
בגיל 14 החלה קריירת המשחק שלה. בתחילה, שיחקה בתפקידים קטנים ללא קרדיט ואז עברה לשחק בתפקידים קבועים, בין היתר ב-1999 כאשר החלה לשחק באופרת הסבון "כשהעולם מסתובב" את דמותה של הנערה לוסינדה "לוסי" מונטגומרי, תפקיד אשר עשתה עד ל-2001, ואז שיחקה באופרת הסבון "כל ילדיי".
בשנת 2003 סייפריד נבחנה לתפקיד של רג'ינה ג'ורג' בסרט קומדיית הנעורים "ילדות רעות" אך רייצ'ל מקאדמס קיבלה את התפקיד וסייפריד שיחקה את קרן, חברתה של רג'ינה ג'ורג' בחבורת ה"פלסטיות". עליו זכתה בפרס "MTV Movie Award" בקטגוריה "הקבוצה הכי טובה על המסך" ביחד עם לינדזי לוהן, רייצ'ל מקאדמס ולייסי שאברט. לסייפריד המשיכו להיות תפקידים משניים בסרטים "תשע נשמות", "אקדח אמריקאי", "אלפא דוג", "היפוך" עד פריצתה בסרט משנת 2008, "מאמא מיה!" שם שיחקה בתפקיד ראשי לצד מריל סטריפ. הסרט הכניס 615 מיליון דולר. ב-2008 הסרט היה במקום החמישי ברשימת הסרטים המכניסים ביותר בארצות הברית. משם הגיעה לתפקידים ראשיים בסרטים כמו, "ג'ון היקר", "מכתבים לג'ולייט" ו"הגוף של ג'ניפר" שעליו זכתה שנית בפרס "MTV Movie Award" בקטגוריה "Best Scared-As-S**t Performance".
בשנת 2008 סייפריד דורגה במקום ה-65 ב"רשימת המבקרים השנתית העצמאית של 100 הפרצופים המפורסמים הכי יפים ברחבי העולם" והיא גם דורגה במקום ה-5 ברשימה "25 השחקנים ההוליוודים הצעירים הכי לוהטים מתחת לגיל 25". בשנת 2009 המגזין פיפל דירג את סייפריד במקום ה-4 ברשימה "הכי יפה בשנת 2009 – יפה בכל הגילאים". בשנת 2010 סייפריד שנית הגיעה למגזין "פיפל" לרשימה "הכי יפה בשנת 2010 ללא איפור".
בשנת 2011 היא הייתה אמורה לשחק בסרט "אלברט נובס"; אך בסופו של דבר נאלצה לוותר על התפקיד עקב סכסוכים בהפקה והיא הוחלפה בשחקנית מיה וסיקובסקה. סייפריד שיחקה את התפקיד הראשי של ולרי בסרטה של קתרין הארדוויק "ירח אדום" המבוסס על הפולקלור כיפה אדומה, והוא שוחרר ב-11 במרץ 2011 וזכה לביקורות שליליות בעיקר, אך הרוויח בקופות כ-90 מיליון דולר ברחבי העולם אל מול תקציב של 42 מיליון דולר. באותה השנה, היא גם שיחקה את התפקיד הראשי בסרט המדע הבדיוני "עולם הזמן" של הבמאי אנדרו ניקול, הסרט השני בו שיתפה פעולה עם ג'סטין טימברלייק, אחרי שהשניים שיחקו בסרט "אלפא דוג" ב-2006. הסרט שוחרר לאקרנים באוקטובר 2011, וקיבל ביקורות מעורבות אך הכניס יותר מ-172 מיליון דולר ברחבי העולם.
כמו כן, בשנת 2011, סייפריד הפכה לפרזנטורית של ליין מוצרי היופי היפניים "Cle de Peau Beaute".
בשנת 2012, סייפריד כיכבה במותחן "אבודה". מאוחר יותר באותה שנה גילמה את קוזט בעיבוד הקולנועי של טום הופר לספרו משנת 1862 של ויקטור הוגו "עלובי החיים" והמחזמר בעל אותו השם. על הופעתה בסרט היא זכתה לשבחים מצד המבקרים והסרט אף היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר והוא הכניס סך כולל של 440 מיליון דולר ברחבי העולם.
בשנת 2013 הופיעה סייפריד בסרט הקומדיה הרומנטית "החתונה הגדולה" של הבמאי ג'סטין זקהאם, היה לה תפקיד דיבוב בסרט האנימציה המצליח "הממלכה הסודית" ושיחקה את דמותה של לינדה לאבלייס בסרט "לאבלייס", ועל הופעתה בסרט זכתה סייפריד לשבחי המבקרים מצד מבקרי הקולנוע. בהמשך השנה היא הופיעה בסרט הדרמה "סוף האהבה", כמו כן, היא הייתה אמורה לגלם את אן ברדן בסרט "האיש האחרון", עיבוד קולנועי פוסט-אפוקליפטי לרומן באותו שם, אך הוחלפה על ידי מרגו רובי לאחר שההפקה נדחתה מספר פעמים. בשנת 2013 היא הפכה לפנים של בית האופנה הצרפתי ז'יבנשי.
בשנת 2014 שיחקה לצד בן סטילר ונעמי ווטס בסרט הדרמה-קומי של נואה באומבך "כשנהיה צעירים". בשנת 2015 שיחקה בסרט הקומדיה "טד 2", לצד מארק וולברג, וגילמה את אמו של פיטר פן בסרט "פאן".
בשנת 2017 שיחקה בסרט הקומי "המילה האחרונה" בתפקיד אן שרמן, עיתונאית צעירה לצדה של שירלי מקליין. שיחקה גם בסרט הקומדיה "המופע של אדי" בתור ג'ודי, לצד אד הלמס ושיחקה בסרט הדרמה "הכנסייה החדשה" לצד אית'ן הוק ובבימויו של פול שרדר.
בשנת 2018 היא כיכבה בתור אנון בסרט המקורי של נטפליקס, "אנון" לצד קלייב אוון. בהמשך השנה שבה לגלם את דמותה של סופי שרידן בסרט ההמשך "מאמה מיה! Here We Go Again", לצדם של מריל סטריפ, פירס ברוסנן וקולין פירת',
בשנת 2019 כיכבה סייפריד בתפקיד איב סוויפט, אשתו של דני בגילומו של מיילו ונטימיליה בסרט "אמנות המירוץ בגשם", דרמה קומית המבוססת על ספר רב-מכר באותו שם.
בשנת 2020, סייפריד דיבבה לאנגלית את קולה של דפנה בלייק בסרט האנימציה "סקובי דו!". כן, היא כיכבה גם בסרט האימה הפסיכולוגית "היית צריך לעזוב", לצד קווין בייקון.
בנוסף ב-2020, היא זכתה לשבחי הביקורת על גילומה של השחקנית מריון דייוויס בסרטו של דייוויד פינצ'ר "מאנק". על תפקידה בסרט ביוגרפי זה קיבלה מועמדויות גם לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר וגם לפרס האוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
בשנת 2022 כיכבה סייפריד במיני-סדרה הביוגרפית מבית שירות הסטרימינג הולו, "הנושרת" בו גילמה את אשת העסקים אליזבת הולמס, מייסדת חברת תראנוס, אך נסגרה לאחר שנחשף שדיווחיה היו מבוססים על תרמית.
ב-2022 נכללה ברשימת המשפיעים טיים 100 של מגזין "טיים" האמריקאי.
חיים אישיים.
ב-2008 סייפריד החלה בזוגיות עם השחקן האנגלי דומיניק קופר שכיכב לצדה ב"מאמא מיה!" עד שנפרדו ב-2010, ובשנת 2013 החלה לצאת עם השחקן האמריקאי ג'סטין לונג עד ל-2015. בתחילת שנת 2016 סייפריד החלה בזוגיות עם השחקן האמריקאי תומאס סדוסקי, עמיתה לסרט "המילה האחרונה" - בני הזוג התארסו בספטמבר 2016, ובמרץ 2017 הם נישאו בטקס חתונה פרטי, כשמאוחר יותר באותו חודש היא ילדה את בתם הבכורה. בנם השני של סייפריד וסדוסקי, נולד בספטמבר 2020.
סייפריד הצהירה שהיא סובלת מחרדה, הפרעה טורדנית-כפייתית והתקפי פאניקה. יש לה גם פחד במה, ובעקבותו נמנעה מלהופיע בהפקות תיאטרון עד 2015.
יהודה ליב חסמן
שמעון בר-אפרת
שמעון בר-אפרת (21 בינואר 1929 - 11 באוגוסט 2010) היה מורה וחוקר מקרא שהתמקד בעיקר באומנות הסיפור המקראי ובספר שמואל. נולד בהולנד ושרד את השואה. עלה לארץ ישראל ולמד מקרא באוניברסיטה העברית. ספרו על העיצוב האמנותי של הסיפור במקרא תורגם לכמה שפות והשפיע רבות על המחקר הספרותי של המקרא. שיטתו הייתה ללמוד וללמד אל הסיפור המקראי בגישה ספרותית ולא בדרך החיפוש אחר המקורות המרכיבים את הטקסט.
קורות חייו.
שמעון בר-אפרת (באורנפרוינד) נולד, גדל והתחנך בארנהם שבהולנד. ב-10 במאי 1940, כשהיה בן 11, פלשו הנאצים להולנד. מעסיקו של אביו, שהיה חבר במחתרת, מצא למשפחה מקום מסתור. תחילה אצל חייט פרוטסטנטי אדוק, ואחר כך אצל עוזרת בית אלמנה. במשך שנתיים וחצי חיה המשפחה במסתור וכך הם ניצלו.
לאחר השואה החליט בר-אפרת לעלות לארץ ישראל. לפני עלייתו למד בבית המדרש למורים ולרבנים באמסטרדם. זה היה בית מדרש דתי-אורתודוקסי, אבל עם פתיחות מדעית. בר-אפרת לא התכוון להיות רב, אלא לרכוש השכלה יהודית. הוא ידע כבר מעט עברית, בעיקר לצורכי בית הכנסת, והכיר את מנהגי היהדות.
בבית המדרש התוודע ליצחק אריה זליגמן, שלימד שם לפני שעלה לארץ. לפני עלייתו לארץ הוזמן ללמוד עברית ויהדות במשך חצי שנה במנצ'סטר שבאנגליה, והלימוד שם הרחיב את ידיעותיו בתחומים אלה.
בשנת 1950 עלה לישראל לבדו והחל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים. פרופ' יצחק אריה זליגמן כבר לימד שם בחוג למקרא. בר-אפרת נרשם לחוג והמשיך את לימודיו אצל פרופ' זליגמן, וכן למד אצל משה דוד קאסוטו ויחזקאל קויפמן. הוא סיים תואר ראשון במקרא ואחר כך לימד תנ"ך ומקצועות נוספים בבית ספר יסודי ובבית ספר תיכון בבאר שבע, במסגרת שהייתה מעין שירות לאומי במקום צבא, במשך ארבע שנים. הוא לימד שם בעיקר ילדי עולים, שזה מקרוב הגיעו לארץ.
בשנת 1953 נשא לאישה את לאה, שלמדה אף היא בחוג למקרא. נולדו להם שני ילדים, עידית ואוהד.
בשנת 1960 חזר לירושלים והתחיל ללמד בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה. הוא לימד שם במשך 30 שנה, עד ליציאתו לפנסיה.
בשנת השבתון הראשונה שלו החל בר-אפרת ללמוד במסלול ישיר לדוקטורט. אז הכיר את פרופ' מאיר וייס. לפרופ' וייס הייתה גישה חדשה לחקר המקרא, גישה ספרותית. בר-אפרת החל להתעניין בגישה הזאת, והחליט לכתוב אצל פרופ' וייס את עבודת הדוקטור שלו.
לאחר שסיים את הדוקטורט נוכח בר-אפרת לדעת שיש עניין בעבודתו, בעיקר בקרב מורים המעוניינים להשתמש בגישה הספרותית בהוראה. הוא החליט להפוך את העבודה לספר. הספר נתפרסם בשם "העיצוב האומנותי של הסיפור במקרא" ויצא לאור ב"ספרית פועלים" בשנת 1979. הספר יצא לאור גם בתרגום לאנגלית, לספרדית, לגרמנית ולסינית, ועותקים רבים ממנו נמכרו בארץ ובעולם. בשנת 2008 התפרסמה מהדורה חדשה ומורחבת בהולנדית.
בשנת 1996 פרסם בר-אפרת פירוש לספר שמואל במסגרת הסדרה "מקרא לישראל" (בעריכת משה גרינברג ושמואל אחיטוב). בפירושו שם דגש על בחינת האמצעים הספרותיים שבהם נעשה שימוש בספר שמואל. הפירוש תורגם לגרמנית.
בר-אפרת נהג להרצות מדי פעם בכנסים בחוץ לארץ ופרסם מאמרים בנושאים שונים במקרא. בשנת 2007 החל לכתוב בקביעות מאמרים בנושאים הקשורים ליהדות וליהודים הולנדיים, ל"עלה – ביטאון ארגון יוצאי הולנד", המתפרסם בהולנדית ויוצא חמש פעמים בשנה.