בספטמבר 2016 פרסם הארגון דו"ח מסכם על מבצע צוק איתן. על פי הדו"ח כמעט שני שלישים מההרוגים במהלך המבצע היו אזרחים לא-מעורבים, מהם 526 קטינים. רובם נהרגו כשבתיהם הופצצו מהאוויר, והדבר "מעורר חשדות כבדים כי ישראל הפרה את הוראות המשפט ההומניטרי הבינלאומי". עוד קובל הארגון על כך שהדרג המדיני והדרג הפיקודי הבכיר בצבא לא נחקרו על ידי אף גוף רשמי, ולא נדרשו לתת דין וחשבון על החלטותיהם. לדעת הארגון, הפצ"ר הורה לסגור תיקי חקירה בהתבסס על "פרשנות בלתי סבירה של הוראות החוק", וכן "הפצ"ר קבע ב־22 מקרים כי החיילים פעלו כחוק, תוך התבססות על בחינה של כל אירוע כאילו היה מקרה בודד וחריג, במנותק מכל הקשר... פרשנות זו של הפצ"ר משחררת את כל הגורמים שהיו מעורבים בהתקפות - החל מרה"מ, דרך הפצ"ר עצמו וכלה באדם שירה - מהחובה לעשות כל שביכולתם כדי לצמצם את הפגיעה באזרחים".
בצה"ל אמרו בתגובה לדו"ח כי "הדו"ח לוקה בהטיה קשה ובחוסר מקצועיות... הדו"ח מתעלם מנתונים וממידע רב שפורסמו על ידי מדינת ישראל מתוך גישה של שקיפות, או מציג מידע זה באופן מסולף. הדו"ח גם מגלה חוסר הבנה גמור של מציאות הלחימה ברצועת עזה, בצד חוסר מקצועיות וחוסר מומחיות ביחס לפרשנות וליישום דיני הלחימה במציאות זו".
קריאה במועצת הביטחון לפעולה בינלאומית.
באוקטובר 2016 קיימה מועצת הביטחון דיון פומבי לא רשמי שנושאו "ההתנחלויות כמכשול לשלום ולפתרון שתי המדינות". בדיון השתתף גם מנכ"ל "בצלם", חגי אלעד, שמתח ביקורת על מדיניותה של ישראל בשטחי יהודה ושומרון ומזרח ירושלים, על מערכת המשפט הישראלית ועל פעולות צה"ל. אלעד הקרין בדיון סרטונים ואמר: "אני מפציר בכם היום לעשות מעשה. כל מהלך שאינו מגיע לכדי פעולה בינלאומית נחרצת לא ישיג מאום מלבד לבשר את ראשיתה של המחצית השנייה של המאה הראשונה של הכיבוש. [...] אנחנו זקוקים לעזרתכם. חמישים שנים של כיבוש "זמני" הם זמן ארוך מדי מכדי שאפילו אדם אחד על פני כדור הארץ יקבל את הסתירה המובנית הזו. זכויותיהם של הפלסטינים חייבות להתממש. הכיבוש חייב להיפסק. מועצת הביטחון חייבת לפעול. הזמן לכך הוא עכשיו."
דבריו עוררו ביקורת בישראל, בין היתר מצדו של ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, שאמר כי יפעל לביטול תקני השירות הלאומי של הארגון על ידי שינוי חוק השירות הלאומי. מחלקת המדינה האמריקאית אמרה בתגובה כי "ארצות הברית סבורה שממשלות צריכות להגן על חופש הביטוי וליצור אווירה שבה כל הקולות יכולים להישמע." השינוי בחוק עבר בקריאה שלישית במרץ 2017.
עתירות לבג"ץ.
יחד עם ארגוני זכויות אדם נוספים הגיש "בצלם" עתירות לבג"ץ נגד התנהלות צה"ל בשטחי יש"ע. רבות מהעתירות נדחו.
אחת העתירות שהתקבלו קשורה בפרשת הירי בנעלין. הארגון היה בין העותרים להורות לפרקליט הצבאי הראשי, אביחי מנדלבליט, לתקן את כתב האישום שהוגש נגד מג"ד וחייל בעבירה של התנהגות שאינה הולמת, בעקבות ירי לעבר פלסטיני כפות, ולהמיר את האישום לסעיפים חמורים יותר. העתירה התקבלה, ובעקבותיה הוגש כתב אישום מתוקן, שהביא להרשעת המג"ד בניסיון לאיומים ולהרשעת החייל בשימוש בלתי חוקי בנשק. שניהם הורשעו גם בהתנהגות בלתי הולמת.
צוות ותקציב.
בשנים שקדמו לאינתיפאדה השנייה העסיקה "בצלם" 18 עובדים. לאחר מכן גדל מספרם ל-26 עובדים, חלקם במשרד העמותה בירושלים וחלקם כתחקירני שטח. נכון ל-2011 מעסיקה "בצלם" כ-40 עובדים. מנכ"ל העמותה הוא חגי אלעד. יושבת ראש ההנהלה היא אורלי נוי. עם חברי ההנהלה נמנים: דוד זונשיין, עו"ד אליאס ח'ורי ודני רובינשטיין.
בשנים הראשונות לקיום "בצלם" מימנה הקרן החדשה לישראל כ-80% מתקציבו. בשנים האחרונות "בצלם" ממומן על ידי קרנות ממשלתיות (בהן משרדי החוץ של בריטניה ושל נורווגיה וקרן של האיחוד האירופי שלה תרמו ממשלות שוודיה, הולנד, שווייץ ודנמרק), קרנות פרטיות וארגונים (כגון הקרן החדשה לישראל וקרן פורד) ואנשים פרטיים בישראל ובעולם.
בין התורמים נמצא גם הארגון NGO Development Center (NDC), המגדיר את עצמו "ארגון פלסטיני עצמאי ללא מטרות רווח".
מחזור הפעילות של הארגון ב-2008 עמד על 8.7 מיליון שקל, וזה גם סכום התרומות שהארגון קיבל. הוצאות הנהלה והוצאות כלליות בשנה זו עמדו על 880 אלף שקל, 10% מהמחזור.
על פי הדוחות הפיננסיים של "בצלם", בשנת 2010 קיבל הארגון תרומות בסך של כ-9 מיליון שקלים, כאשר התורמים העיקריים היו קרן סיגריד ראוזינג (1,689,868 ש"ח), הכנסייה האוונגלית הגרמנית (990,777 ש"ח), הנציבות האירופית (787,661 ש"ח) וגורמים אירופאים נוספים.
מהימנות נתוני "בצלם".
יש המערערים על מידת מהימנותם של הנתונים שאותם מספק "בצלם". אחד הבולטים שבמבקרים הוא יהונתן דחוח-הלוי, שכתב סדרת מאמרים ודו"חות בנושא זה. עיקר ביקורתו של דחוח-הלוי היא על ליקויים באיסוף המידע, על שיטת סיווג ההרוגים של "בצלם" ועל השמטת פרטי מידע המשפיעים לדעתו באופן מהותי על המשמעויות הנלמדות מהנתונים. דוגמה לכך היא טענתו אודות נתוני "בצלם" משנת 2007 לפיהם נהרגו בשנה זאת 373 פלסטינים ומהם לפחות 131 (כ-35%) היו "אזרחים אשר לא נטלו חלק בלחימה בעת שנהרגו". בדו"ח שחיבר דחוח-הלוי, עולה לדבריו, כי למעשה 83.3% מההרוגים בשנה זאת היו "פעילים צבאיים". שאר ההרוגים בשנה זאת נהרגו לדבריו בעת שביצעו פעילות חשודה, שהו בזירת לחימה בשטח בנוי, שהו בקרבת טרוריסטים או משגרי רקטות וכדומה. דחוח-הלוי מתח ביקורת גם על פרויקט "חמושים במצלמות" ואמר כי בחלק מהמקרים מדובר בניסיונות מכוונים ליצירת פרובוקציה על ידי הפלסטינים, וש"בצלם" אינו מדייק בתיאור האירועים בקטעים המצולמים שהוא מפיץ לתקשורת, באופן הפוגע בתדמיתה של ישראל. טענות דומות על מהימנות המידע שמפרסם "בצלם" העלתה גם קרולין גליק, עיתונאית וסגנית העורך בג'רוזלם פוסט.
ביחס לצילומי "בצלם" ופרויקט "חמושים במצלמות" נטען שחלק מן הצילומים הם תוצאה של פרובוקציה מכוונת מצד המצלמים.
במקרה אחר, בספטמבר 2009, טען המזרחן טל פבל כי הרוגים במבצע עופרת יצוקה ש"בצלם" קבע כי לא השתתפו בלחימה, מוצגים במודעות אבל באתרי אינטרנט פלסטיניים כחללי החמאס. בתגובה הטילה שרית מיכאלי, דוברת "בצלם", ספק במהימנות מקורותיו של פבל וציינה כדוגמה שלושה שמות שלדבריה פבל הציג אותם בטעות כלוחמי חמאס. לדבריה, "בצלם" אינה מסתפקת במידע אינטרנטי בלבד, כשם שעשה פבל, אלא נעזרת גם בתחקירני שטח ולכן נתוניה עדיפים.
ביקורת מופנית גם לגבי המהימנות של תחקירני "בצלם", רובם פלסטינים החיים ביהודה, שומרון ועזה. בעקבות החשיפה של העיתונאי טוביה טננבום שתחקירן "בצלם" בגזרת ג'נין, עאטף אבו א-רוב, הוא מכחיש שואה ובעל דעות קיצוניות, הועמדו בספק גם דיווחים ותחקירים אחרים שלו, כגון האשמותיו שישראל גנבה את המים של הפלסטינים ובכך ייבשה את יהודה ושומרון וכן האשמה ש"היהודים הורגים עשרות [פלסטינים] בשנתם וטוענים שזה בגלל ההתנגדות". תגובת "בצלם" לפרשה ספגה גם היא ביקורת על חוסר אמינות. עוד טענה שעלתה בעקבות מבצע צוק איתן היא שתחקירני "בצלם" ברצועת עזה שתחת שלטון חמאס לא חופשיים לחשוף ולבקר הפרות זכויות אדם מצד חמאס מחשש לחייהם.
ליאור אקרמן, לשעבר בכיר בשב"כ (ארגון ש"בצלם" מבקר בחריפות), כתב על עדויות ודו"חות "בצלם": "הארגון מציג את פרסומיו ואת העדויות בפורמט רשמי ואף אקדמי לעיתים, המאוגד כדוח מסודר ומחקרי. ואולם בפועל מדובר בעבודה ברמה חובבנית ביותר, המבוצעת כולה על ידי פלסטינים חסרי הכשרה ייחודית, למען פלסטינים ובמימון פלסטיני או פרו־פלסטיני. חלק גדול מאותן עדויות ורובן הגדול של טענות בצלם כלפי כוחות הביטחון, נבחנו לעומק בערכאות משפטיות לאורך השנים והוכחו כבלתי אמינות ובלתי מבוססות".
הפולמוס סביב פעילות "בצלם".
בישראל ומחוצה לה זוכה "בצלם" לאהדה בקרב ארגונים ביקורתיים כלפי מדיניות ישראל בשטחים. מאידך, לדברי גורמים ישראליים פעילות "בצלם" פוגעת ביכולתה של מערכת הביטחון הישראלית להילחם בטרור. ב-1 במרץ 1994 ראש ממשלת ישראל, יצחק רבין, אמר בנאום טלוויזיוני בערוץ הראשון: "המשטרה הפלסטינית תילחם בחמאס בלי בצלם, בלי בג"ץ ובלי אמהות נגד שתיקה". דבריו של רבין הפכו למטבע לשון, "בלי בג"ץ ובלי בצלם".
הביקורת על "בצלם" בחוגי הימין חריפה אף יותר. בשנת 2011, שר החוץ אביגדור ליברמן האשים את "בצלם" וארגוני שמאל אחרים בהפצת שקרים והכפשת ישראל, ואף טען שהתנהגות זו הופכת אותם ל"סייעני טרור נטו, שכל מטרתם להחליש את צה"ל."
בעקבות מבצע צוק איתן ב-2014 גברה הביקורת הציבורית על "בצלם", שהתבטאה בין השאר בסגירת תערוכת וידאו של "בצלם" בפתח תקווה. הביקורת בעקבות המבצע התבטאה גם בהחלטה של מנכ"ל רשות השירות האזרחי-לאומי לשלול מ"בצלם" את הזכות ליהנות ממתנדבי שירות לאומי, אשר נפסלה על ידי המשנה ליועץ המשפטי לממשלה דינה זילבר. במרץ 2017 עוגנה האפשרות לקבל החלטה כזו בחוק שחוקקה הכנסת.
לעומת הביקורת בישראל זכה "בצלם" בפרסים מטעם ארגונים ומדינות באירופה ובארצות הברית (ראו פירוט להלן).
פרסים.
הארגון זכה מספר פעמים בפרסים:
סרטים של "בצלם" זכו אף הם בפרסים:
נבחרת ברזיל בכדורגל
נבחרת ברזיל בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של ברזיל. הנבחרת מנוהלת על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. נבחרת ברזיל היא הנבחרת המצליחה ביותר בתולדות גביע העולם בכדורגל. לזכותה 5 זכיות בגביע, כשהאחרונה שבהן בגביע העולם שהתקיים בשנת 2002. ברזיל היא הנבחרת היחידה שהשתתפה בכל טורנירי הגביע העולמי.
היסטוריה.
עד 1958.