בעקבות הסכסוך האוסטי-גאורגי ופרישת דרום אוסטיה בתקופת מלחמת האזרחים של גאורגיה, נמצאת המנהרה, המחברת למעשה בין שני חלקי החבל צפון אוסטיה ודרום אוסטיה, בשליטת הבדלנים האוסטים. הממשל הגאורגי, בגיבוי ארצות הברית, קרא להשבת ריבונותה של גאורגיה על הצד הדרומי של המנהרה. ב-2 במרץ 2006 קראה ארצות הברית להטלת פיקוח בינלאומי על המנהרה.
מעבר רוקי
Maxis Software היא חברה אמריקנית השוכנת באמרוויל, קליפורניה. החברה נוסדה ב-1987 על ידי ויל רייט וג'ף בראון כחברה לפיתוח משחקי וידאו, וכיום מוחזקת כחברת בת ומותג על ידי Electronic Arts.
בשנת 1994 החברה החלה לשווק תוכנה "משחקליק".
החברה התפרסמה לראשונה בזכות הצלחתו של משחקה, סים סיטי, משחק אסטרטגיה ממוחשב המדמה פיתוח עיר. משחק הנחשב כיום לאחד מהמשחקים המצליחים ביותר בכל הזמנים.
החברה היא גם היוצרת של משחק המחשב הנמכר ביותר אי פעם - הסימס
, והדורות הבאים בסדרה (הסימס 2, הסימס 3 והסימס 4)
האתרים הארכאולוגיים בבאת, אל ח'וטם ובאל-עין
האתרים הארכאולוגיים בבאת, אל ח'וטם ובאל-עין (בערבית: المواقع الأثرية في بات والخطم والعين) הם שלושה אתרים ארכאולוגיים מהאלף ה-3 לפנה"ס בהרי חאג'ר בצפון-מערבה של עומאן, הכוללים שרידי יישוב ונקרופוליס. האתרים נחשבים למקיפים ביותר בעולם מסוגם ומתקופתם, ועל כן הוכרזו בשנת 1988 כאתר מורשת עולמית.
האתר הארכאולוגי בכפר באת ממוקם מצפון לכפר, השוכן כ-30 ק"מ מזרחית לעיירה עברי. הנקרופוליס שבמרכז האתר כולל כמאה קברים עשויים מאבן, הערוכים לפי תוכנית מצידו המזרחי של ואדי. הקברים בנויים בצורת בתי כוורת מסורתיים והעתיקים שבהם כוללים כניסה בודדת המובילה לחדר קבורה. בחלקו הדרומי של הנקרופוליס הופכים מבני הקבורה למונומנטאליים יותר; יש להם שתי כניסות והם מחולקים לשניים עד ארבעה חדרי קבורה. ממזרח וממערב לאתר הקבורה המרכזי התגלו בין 200 ל-300 קברים נוספים במרחק של עד שני ק"מ ממנו.
מעבר לקברים התגלו באזור חמישה "מגדלים" עגולים גדולים שקוטרם עד 20 מטר, השוכנים דרומית-מזרחית לנקרופוליס. מבנים אלה מתוארכים לתקופה שבין 2595 ל-2465 לפנה"ס, והם כוללים שתי שורות חדרים מקבילות שביניהם משתרעת רחבת אבן ובמרכזה באר מים. ייעודם של המגדלים טרם הובהר, אך הועלו השערות כי שימשו כאסמים.
אל-ח'וטם שוכנת כשני ק"מ מערבית לבאת, ובה מגדל נוסף; ואל-עין נמצאת במרחק של 22 ק"מ מזרחית לבאת ובה קבוצה של קברים בצורת מבני כוורת שהשתמרו בצורה הטובה ביותר מבין שלושת האתרים.
מערכות אפלאג' להשקיה
כ-3,000 מערכות אפלאג' להשקיה (ערבית أفلاج) מתוך כ-4,000 ידועות עדיין פועלות ברחבי עומאן, ואלה שואבות מי תהום ומעיינות ואוגרות מי נגר עילי, ומוליכות אותם בכוח הכבידה, לעיתים מרחק קילומטרים רבים, אל מקומות היישוב והשדות החקלאיים השוכנים באזורי מדבר צחיחים. מערכות השקיה מסורתיות אלה מתבססות על טכנולוגיה עתיקה ומנוהלות על ידי הקהילות שהקימו סביבן מבני שמירה, מבני חלוקה, מסגדים ומבנים אחרים. חמש מהמערכות השוכנות בהרי חאג'ר בצפונה של עומאן – אל-ג'ילה, אל-מלכי, אל-חתמיין, דאריס ואל-מויאסור – הוכרזו בשנת 2006 כאתר מורשת עולמית מייצג לטכניקה זו.
אטימולוגיה והיסטוריה.
פירוש המילה "אפלאג'" בערבית ספרותית (יחיד "פאלאג'") הוא "חלוקה", אך בהקשרן של מערכות ההשקיה המשמעות היא המבנה החברתי של חלוקת מים בין אלה הזכאים לכך, ובמובן הפיזי הוא מתייחס למערך המים מרגע שאיבתם, עבור ב"שריעה", הנקודה בה מתחילה החלוקה, ועד הגיעם אל הצרכן.
תולדותיהן של מערכות האפלאג' אינן ידועות בשל חוסר במידע כתוב, והמערכות המוכרזות נבחרו בהתאם להיקפן ולחשיבות היישובים שהן משרתות, דבר העשוי להעיד על גילן. שלב הבנייה הראשון של המערכות הקיימות כיום מתוארך לשנת 500 לערך או אף קודם לכן. מחקרים העלו את הסברה כי מערכות השקיה היו קיימות בעומאן כבר בשנת 2500 לפנה"ס לערך, אך לא ידוע מתי נחפרו התעלות רחבות ההיקף. האפלאג' איפשרו אספקת מים סדירה לכל אורך השנה, ועל כן תמכו בהיווצרותם של יישובי קבע במדבר.
סוגי האפלאג'.
קיימים שלושה סוגי אפלאג' בעומאן:
שיטת החלוקה.
המים מגיעים אל ה"שריעה" במרכזו של היישוב, הממוקם לעיתים קרובות סמוך למבנה שמירה או למבצר. התעלה ליד השריעה נגישה לשאיבת מים לשתייה ולבישול. הקטע הבא בתעלה ממוקם ליד המסגד והמים משמשים לטהרה. לאחר מכן משמשים מי התעלה לכביסה, ורק לבסוף הם ממשיכים בדרכם אל השדות ואל המטעים. פיסות אבן או סלעים משמשים כסכרים המנתבים את המים אל הצרכנים לפי לוחות הזמנים שנקבעו. החלוקה מבוססת על מחזור של שבוע או עשרה ימים, וחלון השימוש של הצרכנים עשוי לנוע מדקה עד 12 שעות. מדידת הזמן נעשתה באופן מסורתי באמצעות שעון שמש ביום ועל פי תנועת הכוכבים בלילה, ובחלק מהיישובים עדיין ניצב שעון השמש.
שיטת חלוקה זו אינה מונצחת בחוק או בתקנות, והיא עוברת מדור לדור. מנהל המערכת ממונה על ידי השייח' המקומי בהתייעצות עם הצרכנים, והוא מלווה על ידי מומחה טכני, או מספר מומחים כאשר מדובר בפאלאג' רחב היקף. מנהל המערכת אחראי לתחזוקתה, לחלוקת המים לצרכנים ולניהול הפיננסי של המפעל. הצרכנים מצידם מחויבים לנהוג בהתאם לשיטה, לזמני החלוקה ולכמויות המים המוקצים להם.
פר&quot;ח
פר"ח (ראשי תיבות של "פרויקט חונכות"), היא תוכנית לאומית להשפעה חברתית במסגרתה פועלים סטודנטים מכל רחבי ישראל בחונכויות לילדים הזקוקים לעזרה חברתית רגשית ולימודית, בתמורה למלגה. החונכים מעניקים לילדים תשומת לב אישית ודגם חיובי לחיקוי ובכך מסייעים לילדים לממש את הפוטנציאל הגלום בהם, לפתח הערכה עצמית חיובית ולשגשג.
בפר"ח פעילים מיזמים רבים ומגוונים של חונכות, ביניהם מיזמים של חונכות אישית ושל חונכות קבוצתית במגוון תחומים ובמגוון גילאים, החל מתלמידי בית ספר יסודי ועד לסטודנטים.
בשנת 2016 פעלו בפר"ח כ-22,000 סטודנטים. למעלה מ-50,000 תלמידים קיבלו סיוע במסגרת פעילות פר"ח בשנה זו. בסך הכל השתתפו במיזם מאז הקמתו כמיליון ילדים וסטודנטים.
המיזם הוקם ב-1974 ותחילתו ברעיון של רוני עטר ומיכאל אבשלום לוי, אז דוקטורנט למתמטיקה במכון ויצמן למדע, אשר רתם לנושא את פרופ' חיים הררי, מסגל המכון. השניים גייסו קבוצה של מדענים וסטודנטים במכון, ואלה העניקו שירותי חניכה לתלמידי בית ספר באזור רחובות. ב-1975 העמיד משרד החינוך בראשותו של אהרון ידלין תקציב למאות מלגות לסטודנטים במסגרת המיזם, וקבוצה ראשונה של 100 סטודנטים מהפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית החלה בחניכה באזור יבנה ורחובות. לאחר מינויו של הררי ב-1979 ליו"ר הוועדה לתכנון ולתקצוב האוניברסיטאות הוא פעל לצירוף כלל המוסדות האקדמאיים לתוכנית, ב-1982 המליצה ועדת קצב לבחינת שכר הלימוד כי החונכים בפר"ח יקבלו מלגה בגובה מחצית משכר הלימוד.
המיזם זכה בפרס ישראל לשנת תשס"ח על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
מנימוקי השופטים:
"פר"ח פרויקט החונכות הפך במרוצת שלושים וארבע שנותיו למפעל גדול וייחודי מסוגו, המשפיע על חייהם של למעלה ממיליון ישראלים (ילדים וחונכים). פר"ח יזם וטבע את העיקרון שמקבלי מלגות מהציבור חייבים בהענקת תמורה לקהילה. פר"ח מצטיין במקצועיות, בחסכנות ניהולית ובמוטיבציה גבוהה לתרום למען החברה בישראל".
מלגת פר"ח.
מלגת פר"ח נכון לשנת 2017 עומדת על סך 5,200 ש"ח.
צושימה (אי)
צושימה (ביפנית: 対馬) הוא אי בקצה הדרומי של ים יפן במרכז מצר קוריאה. זהו האי הגדול ביותר במחוז נגסאקי. באי היו בעבר שש עיירות אשר התאחדו ב-2004 ליצירת עיר אחת בשם צושימה. האי צושימה מחולק לחלק צפוני ודרומי ומשמש כנקודת מעבר חיונית בין יפן לקוריאה ולסין. השטח הכולל שלו הוא 697 קמ"ר, רובו מיוער ומעט ממנו ניתן לעיבוד חקלאי. רוב התעשייה באי, החל מהמאה ה-20, היא יערנות, דיג דיונונים ושליית פנינים.
ברכת משה
ברכת משה היא הברכה שבירך משה את שבטי ישראל טרם מותו. הברכה מופיעה בספר דברים פרק לג, בתחילת פרשת וזאת הברכה, שהיא הפרשה המסיימת את התורה. לפי הפסוק הפותח את הפרק, מפרשים אבן עזרא והכלי יקר שאין זו ברכתו האישית של משה, אלא ניתנה לו בנבואה.
מרבית הברכות עוסקות בתיאור אופי השבט או אופי נחלתו.
סדר הברכות.
אחרי מבוא כללי מברך משה את השבטים לפי הסדר הבא: ראובן, יהודה, לוי, בנימין, יוסף (עם התייחסות ספציפית למנשה ואפרים), זבולון, יששכר, גד, דן, נפתלי, אשר ולאחר מכן סיכום כללי. מרבית הברכות קצרות - פסוק או שניים. הברכות לשבט לוי ולשבט יוסף ארוכות יותר, ושבט שמעון כלל אינו זוכה לברכה. אבן עזרא נימק את סדר השבטים בברכה:
ברכת יעקב וברכת משה.
לברכת משה לשבטים קדמה ברכת יעקב לבניו, אבותיהם של השבטים. בעוד שבברכת יעקב יהודה ויוסף זוכים לברכות ארוכות ומפורטות, בברכת משה לוי ויוסף זוכים לברכות מפורטות וברכתו של יהודה מתקצרת מאוד.
פרשני המקרא עסקו בהרחבה בזיקה שבין שתי ברכות מקבילות אלה. יאיר גנז מוצא בברכת משה מגמה של פיוס, המופנית אל שבטים שננזפו בברכתו של יעקב.
צושימה
מפעל משנה תורה
מפעל משנה תורה הוא מיזם ישראלי שהחל בשנת 2004 במטרה לקדם את לימוד דברי הרמב"ם, בפרט ספרו משנה תורה, באמצעות הוצאת מהדורה מדויקת ומבוארת של ספר זה, ברוחו של הרמב"ם ועל פי כתביו.
ב-2009 זכה יוחאי מקבילי בפרס אגרסט לתרבות יהודית, על ייסוד מפעל משנה תורה.
הרכב המכון.