F.28 Mk 4000 למטוס זה קיבולת מקסימלית של 85 מושבים, נכנס לשירות בסוף 1976.
F.28 Mk 5000 היה אמור להתאים למסלולים קצרים, בסופו של דבר הוא לא נבנה.
F.28 Mk 6000 טס לראשונה ב-ספטמבר 1973, במטוס זה הוגדלה מוטת הכנפיים.
F.28 Mk 6600 לא פותח.
מפעילים.
בעבר הפעילו את המטוס חברות התעופה הבאות: אארולינאס ארחנטינס, אייר קנדה, בלו 1, אמריקן איירליינס, KLM, אינטר איירליינס, איבריה איירליינס, הורייזון אייר, גארודה אינדונזיה, קוריאן אייר, רויאל ג'ורדניאן, KLM Cityhopper, טורקיש איירליינס, סקנדינביאן איירליינס, יו אס איירווייז, ארו פרו, אייר אנגליה, אייר גבון, אייר טנזניה, אנסט אוסטרליה, אלטאיר איירליינס, בימאן בנגלדש איירליינס, Braathens, קנידיאן נורת', צימבר סטרלינג, גאנה איירוויז, מונטנגרו איירליינס, LADE, ניגריה איירווייז, Our איירליינס, אייר ניוגיני, ו-TAME.
יומנו של חנון (סרט)
יומנו של חנון (באנגלית: Diary of a Wimpy Kid) הוא סרט קומדיה, בבימויו של תור פרוידנטל, המבוסס על ספרו של ג'ף קיני, "יומנו של חנון". הסרט יצא ב-19 במרץ 2010 בהפצת חברת פוקס המאה ה-20.
הסרט הובא לישראל ותורגם לעברית, החברה של הסרט בישראל היא גלובוס יונייטד.
עלילת הסרט.
הסרט מספר על ילד בשם גרג הפלי, המתחיל ללמוד בחטיבת ביניים, ומתוארות קורותיו בה. כאשר גרג עולה לחטיבה, הוא מדרג את עצמו במקום ה-19 בסולם הפופולריות, ומנסה כמה שיותר לעלות דרגה. משימה זאת קשה עליו במיוחד בגלל חברו, ראולי ג'פרסון. בגלל שהוריו של ראולי עשירים, הוא נהיה ילדותי. במהלך הסרט גרג מנסה לשנות את ראולי, ובמקביל מנסה למצוא משהו שיעזור לו להיות פופולרי יותר. גרג וראולי פוגשים את אנג'י, נערה העורכת את עיתון בית הספר, שמספרת להם שלא צריך להיות מגניב. גרג לא מקשיב לה וממשיך עם הדרך שלו. הוא נרשם להיאבקות ביחד עם ראולי, אך מובס על ידי פרגלי. יום לאחר מכן הוא עולה במשקל כדי להיאבק בראולי, אך נתקע עם פטי פארל, הילדה הכי שנואה עליו. מתברר שהוריה של פטי איימו לתבוע את בית הספר אם לא יתנו לביתם להיות בנבחרת ההיאבקות. גרג מפסיד גם לה, ואנג'י מפרסמת על מקרה זה בעיתון. בליל כל הקדושים הולכים גרג וראולי לאזור הצפוני כדי לקבל ממתקים, ונתקעים בחבורה של בחורים שרודפים אחריהם, אך בסופו של דבר הם מתחמקים מהם. גרג גורר את ראולי להיות במשמרות הבטיחות. לאחר משחק מוזר, ראולי שובר את ידו, והבנות מטפלות בו. גרג נאלץ ללכת עם ילדי הגן לבד מאחר שראולי לא רוצה להרטיב את הגבס שלו. גרג מבהיל את הילדים, כאשר הוא רואה את החבורה שהוא פגש בליל כל הקדושים, ומסתיר אותם בבור הביטחון. אחת השכנות רואה אותו, אך בגלל שראולי השאיל לגרג את המעיל שלו, היא חושבת שזה הוא. היא מתלוננת על כך, וראולי מושעה מתפקידו. בסוף גרג מספר לראולי שהוא זה שהבהיל את הילדים, וראולי כועס. בסוף משעים את גרג מתפקידו וראולי חוזר, ואפילו עולה בדרגה. ראולי כבר לא רוצה להיות חבר של גרג ולכן מסתובב עם קולין. בריקוד האימהות ראולי אפילו נהיה מסמר הערב למרות שגרג ציפה שהוא יעשה מעצמו צחוק. בסוף הסרט ראולי וגרג מנהלים מלחמה, עד שהחבורה באה וגורמת לראולי לאכול את הגבינה. לאחר שהחבורה הולכת, שאר התלמידים מנסים לגלות מה קרה באמת. בסוף גרג אומר שהוא אכל את הגבינה, וכולם בורחים. אנג'י משבחת את גרג על המעשה, והוא וראולי חוזרים להיות חברים, ובספר המחזור הם מתויגים בתור "החברים הכי חמודים".
סרטי המשך.
הוא על הספר השני ("רודריק שולט") אך עורבבו בו קטעים מהספר השלישי ("הקש האחרון"), הוא יצא ב-25 במרץ 2011, בהפצת חברת פוקס המאה ה-20.
הוא על הספר הרביעי ("קיץ קטלני") יצא ב-3 באוגוסט 2012 בהפצת חברת פוקס המאה ה-20.
הוא על הספר התשיעי ("חופשה על גלגלים") יצא ב-19 במאי 2017 בהפצת חברת פוקס המאה ה-20.
הסרט הבא, יומנו של חנון מבוסס על הספר הראשון והוא עתיד לצאת ב-3 בדצמבר 2021 בהפצת דיסני+.
נפתלי וייץ
נפתלי וייץ (21 בינואר 1866 – 12 בפברואר 1935) היה רופא ומחלוצי היישוב היהודי בארץ ישראל בתקופת סוף השלטון העות'מאני ותחילת המנדט הבריטי.
קורות חייו.
וייץ נולד בה' בשבט תרכ"ו באודסה. בעת לימודיו בגימנסיה היה שותף בהקמת סניף 'בני ציון' באודסה, הוא התקשר עם משה לייב ליליינבלום והיה לתלמידיו ומזכירו. למד רפואה באוניברסיטת חרקוב ואחר כך עבר בפריז ב-1888, שם הוא הוסמך כרופא. בתקופת לימודיו המשיך בפעילות ציונית: הוא היה שותף בייסוד אגודת סטודנטים יהודים, היה חבר ועד בוועד אגודת "ישוב ארץ ישראל", ופעיל באגודת "נושאי נס ציונה".
התחתן עם ד"ר חנה בת יעקב זלוטובסקי, אשר הייתה לשותפתו בפעילות הרפואית והציונית (ועם עלייתם לארץ הפכה לרופאה הראשונה בארץ ישראל)..
בשנת 1898 נענה להצעת הברון רוטשילד לשמש בתור רופא במושבות בארץ ישראל. לאחר תקופה קצרה בירושלים עבר להתגורר בראש פינה ומשם שימש כרופא מטעם פקידות הבארון לכל מושבות הגליל העליון. בשנת 1901 התגורר בזכרון יעקב. עם הגיעו לזכרון יעקב הוא התבקש לאשר רשימה שהכין קודמו בתפקיד, ד"ר יוסף קון, של איכרים שיש לנשל מהמושבה בשל סיבות שצוינו כ:'זקנים, חולים, חלשים או עצלים'. תשובתו של וייץ הייתה:
בתקופת שרותו בזכרון יעקב חלה התפרצות של מחלת קדחת צהובה. הוא גם עמד לצידם של איכרי המושבות במלחמתם בפקידות הבארון. בשנת 1903 השתתף בכינוס הראשון של ארגון היישוב שאורגן על ידי מנחם אוסישקין. בתקופה זאת גם נשלח על ידי יק"א לקפריסין על מנת לבדוק אפשרות של התיישבות פרטית שם.
בשנת 1907 עבר לירושלים שם עבדו הוא ואשתו כרופאים פרטיים. השניים התגוררו בשכונת החבשים, כיום רחוב בני ברית 5. בתקופה זאת היו הוא ואשתו מקורבים לאנשי ירושלים החדשה שכללו את בוריס שץ (מקים בצלאל), יהושע ברזילי, אירה יאן, יצחק בן-צבי ורחל ינאית בן-צבי. היה שותף בהקמת הגמנסיה העברית בירושלים ובתו הייתה בין עשרת התלמידים הראשונים. היה ממיסדיו ופעיליו של בית העם, ולקח חלק פעיל במלחמת השפות בשנת 1913.
ב- 1914 השתתף בוועידת הגרענת הארצית, שהתכנסה ב"בית חולי עיניים העברי", בירושלים, ונמשכה שלושה ימים. בוועידה השתתפו 24 רופאים מרחבי הארץ, לאו דווקא רופאי עיניים.
בראשית מלחמת העולם הראשונה גורש למצרים. עבד כרופא במחנות הפליטים באלכסנדריה. השתתף ביסוד גדוד נהגי הפרדות, וביסוד הגדודים העבריים. עם כיבוש ארץ ישראל בידי הבריטים חזר לארץ והיה פעיל ועד לחלוקת הסיוע מאמריקה, וכן בעזרה לוועד הצירים.
לאחר המלחמה חזר לעבוד כרופא פרטי, ובערוב ימיו שימש כרופא בבית החולים "משגב לדך". נפטר בירושלים בט' באדר א' תרצ"ה ונטמן בתום הלווייה רבת משתתפים בבית העלמין בהר הזיתים.
הוא הותיר אחריו את אשתו חנה ובתו לאה.
דוד מנצור
בני ביזיאק
ארבעת בניו של בונה כלי הקשת ליאנדרו ביזיאק, אנדרה, קארלו, ליאנדרו וג'אקומו, למדו את מקצוע בניית כלי הקשת אצל אביהם, רב-אמן בעל מוניטין בינלאומיים בתחום, ועבדו עמו בסדנתו במילאנו, לשם עברה אמנות בניית הכינורות, עם תום עידן בוני הכינורות הדגולים בקרמונה, ובראשם סטרדיווארי, משפחת אמאטי וגוארנרי.
אנדרה ביזיאק.
אנדרה ביזיאק, בנו הבכור של ליאנדרו, נולד ב-16 בדצמבר 1890 במילאנו ומת ב-25 באוגוסט 1967. הוא למד את מלאכת בניית הכינורות אצל אביו וגילה עניין רב בכלי נגינה עתיקים. אנדרה, ששימש כאוצר לאוסף הכלים המשפחתי, הפיק הנאה מן המגוון העשיר של כינורות איטלקים שבסדנתו ומהצגתם לפני מבקרים.
קארלו ביזיאק.
קארלו ביזיאק נולד ב-9 במרץ 1892 ומת ב-23 באפריל 1968, בנו ותלמידו של ליאנדרו ביזיאק. כממשיך אסכולת קרמונה, החל ללמוד את אמנות בניית כלי הקשת בגיל צעיר. בשנת 1922, אחרי נישואיו, עבר לפירנצה, שם התגורר עד סוף חייו.
רוב שנות מלחמת העולם הראשונה עברו עליו מחוץ לאיטליה ובתקופה זו למד בפריז את אמנות בניית הקשת, בסדנתו של אז'ן סארטורי (Eugene Sartory), שם עבד לצד אנדרה ויניירון (Andre Vigneron), מי שיהיה בהמשך לאחד מבוני הקשתות הנודעים ביותר בתקופתו.
כלי הנגינה של קארלו, אף כי מועטים במספר, בנויים מעץ מעולה בטיבו ומצטיינים בצלילם המושלם. לאחר סיום בנייתו של כלי, היה מניח אותו למשך שנתיים ורק אז חוזר לשלב הגימור בלכה. ההקפדה הדקדקנית הזו הקנתה לו פרסום עולמי. קארלו ביזיאק התפרסם במיוחד באיכות הלכה שלו ובטכניקה ששימשה אותו לציפוי כליו.
ג'אקומו וליאנדרו (הבן) ביזיאק.
ג'אקומו, 28 בדצמבר 1900 - 9 במאי 1995, וליאנדרו, 29 בפברואר 1904 - 11 בפברואר 1982 (בוונגונו), בניו הצעירים של ליאנדרו ביזיאק, בנו כלי נגינה חדשים בהדרכת אביהם ומשנת 1934 עבדו יחדיו בסדנה במילאנו עד לפרישתם בשנת 1973. נוסף לבניית כלים, עסקו גם בשיקום כלים ישנים ובמכירתם.
קרבות טקסס ואריזונה
קרבות טקסס ואריזונה הם כינוי שהיה שגור בפי הטייסים לסדרה של קרבות אוויר שהתחוללו ביולי 1969, במסגרת מלחמת ההתשה, ביוזמת חיל האוויר הישראלי, במטרה לשחוק את חיל האוויר המצרי, ובמהלכם הופלו כ-20 מטוסי קרב מצריים. שמם הרשמי של קרבות אוויר אלה הוא "מבצעי רימון".
רקע ותכנון הקרבות.
בחודשים הראשונים של מלחמת ההתשה נהגו מטוסים מצריים לחדור לסיני למשימות צילום ותקיפה של כוחות צה"ל. בתגובה לחדירות המטוסים הזניק חיל האוויר מטוסי יירוט והתנהלו קרבות אוויר בהם יורטו מספר מטוסים מצריים.