האלוף הראשון של ארצות הברית נקבע ב-1889 וזה היה שמואל ליפשוץ. ליפשוץ היה אלוף ארצות הברית בשנים 1889–1890 ו-1892. בין שתי האליפויות של ליפשוץ הספיק יהודי נוסף, מקס ג'וד, לקחת את האליפות מג'קסון שוואלטר (שלקח את האליפות מליפשוץ) ולהפסיד לו בקרב הגומלין. היהודי הבא, שהיה לאלוף ארצות הברית בשחמט, היה שמואל רשבסקי שזכה בארבע אליפויות רצופות בשנים 1936–1942 (אליפות דו שנתית) ועוד שלוש אליפויות בשנים 1946, 1957 ו-1969. היהודי ארנולד דנקר זנח למען השחמט קריירה של מתאגרף וזכה בשתי אליפויות, בשנים 1944–1946. היהודים הרמן שטיינר, לארי אוונס (ארבע אליפויות ושותף באליפות חמישית) וארתור ביסגאייר שמרו על רציפות האליפויות של שחמטאים ממוצא יהודי עד לבואו של בובי פישר שרשם לזכותו שמונה אליפויות. לאחר בובי פישר, בשנות השבעים, היהודים פינו את דוכן המנצחים עד שלב אלבורט, שהגיע מברית המועצות, לקח את האליפויות של 1984, 1985 ו-1990. בין האליפויות של אלבורט הספיקו גם יואל בנימין ב-1987 ורומן ג'ינג'יחאשווילי ב-1983 וב-1989, לזכות במקום הראשון, בשותפות עם אחרים. גם בוריס גולקו זכה באליפות אחת ולאחר הפסקה של כמה שנים שב יואל בנימין וזכה באליפות של 1997 והיה שותף לאליפות של 2000 וב-2008 היה זה יורי שולמן שזכה באליפות.
מקסים דלוגי (Maxim Dlugy) הגיע בצעירותו לארצות הברית, יחד עם משפחתו, מברית המועצות. כעבור שלוש שנים, ב-1982, בגיל 16, הוא זכה בתואר אמן בינלאומי וכעבור שלוש שנים נוספות היה לאלוף העולם לנוער בשחמט. כעבור עוד שנה, באולימפיאדת השחמט בדובאי (היה אחד משני השחמטאים היהודים היחידים שהשתתפו באולימפיאדה שהחרימה את ישראל) זכה בתואר רב אמן.
אלוף העולם רוברט ג'יימס "בובי" פישר היה ידוע בדעותיו האנטישמיות ואנטי אמריקאיות למרות מוצאו.
השחמטאים ממוצא יהודי בבלארוס.
שלמה רוזנטל, קונסטנטין ויגודצ'יקוב, יצחק בולסלבסקי, אלברט קאפנגוט, בוריס גלפנד ואיליה סמירין.
שחמטאים ממוצא יהודי בבלגיה.
ג'ורג' קולטנובסקי, ארטור דונקלבלום, ישראל דינר ומיכאל גורביץ'.
שחמטאים ממוצא יהודי בבריטניה.
ארנסט לודוויג קליין, הארי גולומבק, דניאל יאנופסקי, ג'ונתן מסטל, ויליאם הרטסטון וג'ון שפילמן.
שחמטאים ממוצא יהודי בגרמניה.
לאחר שביסמרק הצליח ב-1871 במאמציו לאיחוד גרמניה הופנו האנרגיות ליצירת מוסדות, ארגונים וחוקים אחידים עבור האימפריה כולה. ב-1879 נערכה אליפות השחמט הראשונה של גרמניה המאוחדת והזוכה היה השחמטאי היהודי ברטולד אינגליש. השחמטאים הגרמנים ממוצא יהודי, שמעון אברמוביץ וינוור, איזידור גונסברג, זיגברט טאראש, דוד ינובסקי, עקיבא רובינשטיין ורודולף שפילמן זכו עשר פעמים באליפויות גרמניות וייצגו אותה באולימפיאדות השחמט, עד עליית היטלר לשלטון ב-1933. בגרמניה הנאצית הורחקו היהודים מאליפות השחמט הגרמנית ומאוחר יותר הושמדו בשיטתיות בשואה.
שחמטאים ממוצא יהודי בהולנד.
צבי השביט מקס אובה אלוף העולם שגבר על אלייכין, ואלוף הולנד
שחמטאים ממוצא יהודי בהונגריה.
קורנל האוושי, ליאו פליישמן, לאיוש שטיינר, אנדרה שטיינר, גיולה ברייר, לאסלו סאבו ויהודית פולגאר, סוזאן פולגאר, סופיה פולגאר.
שחמטאים ממוצא יהודי בפולין.
פולין זכתה לעצמאות, בעידן המודרני, לאחר מלחמת העולם הראשונה. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם התנהלו בפולין ארבע אליפויות אישיות לגברים, בשנים 1926, 1927, 1935 ו-1937. ארבעת זוכי האליפויות היו יהודים פולנים, דויד פז'פיורקה זכה באליפות הראשונה, עקיבא רובינשטיין בשנייה וסבלי טרטקובר בשתי הנותרות. במלחמת העולם השנייה, בשואה, נכחדה מרבית יהדות פולין (כולל דויד פז'פיורקה, האלוף הראשון) ומרבית השורדים היגרו מפולין ובכל זאת, בין היהודים המעטים שנשארו בה, נמצא גם אחד, ירזי לוי, שזכה באליפות של 1969. בשחמט הנשי של פולין, בלטה רוזה הרמן, שניצחה בשתי האליפויות הראשונות שלאחר מלחמת העולם השנייה, בשנים 1949 ו-1950.
השחמטאים ממוצא יהודי הובילו, בין מלחמות העולם, גם את נבחרת פולין לאולימפיאדות השחמט והגיעו להישגים גבוהים מאוד. השתתפות הנבחרת הפולנית מתחילה באולימפיאדת השחמט השנייה, בה נבחרת פולין הגיעה למקום השלישי ובין חמשת שחקניה היו שלושה יהודים. באולימפיאדה השלישית הגיעה נבחרת פולין למקום הראשון ובין חמשת שחקניה היו ארבעה יהודים. יהודים הפולנים (ארבעה מתוך חמישה) הגיעו למקום השני באולימפיאדה הרביעית, למקום הרביעי (3 יהודים מתוך חמישה חברי נבחרת) באולימפיאדה החמישית, מקום שלישי (ארבעה יהודים מתוך חמישה חברי נבחרת) באולימפיאדה השלישית וכך גם באולימפיאדה השביעית. באולימפיאדה השמינית, שנערכה בארגנטינה בעת פרוץ מלחמת העולם השנייה, זכתה נבחרת פולין (שלושה יהודים מתוך חמישה חברי נבחרת) במקום השני. חברי נבחרת פולין לא חזרו אליה ויהודיה ניצלו מגורלו של דויד פז'פיורקה. לאחר מלחמת העולם השנייה לא שבה פולין לצמרת השחמט, אך השחמטאים היהודים שניצלו הובילו נבחרות כמו ארגנטינה וצרפת להישגים באולימפיאדות השחמט.
השחמטאים הפולנים ממוצא יהודי שניצלו באולימפיאדת השחמט של 1939 חייבים את חייהם לנדיבותו של דויד פז'פיורקה - כשהתברר שאין בנמצא די כסף לנסיעת הנבחרת האולימפית לבואנוס איירס, מכר דויד פז'פיורקה את אחד מבתיו (היה בעל רכוש ניכר) ומימן במחירו את הנסיעה.
שחמטאים ממוצא יהודי בצרפת.
שמואל רוזנטל, מוריס רייזמן, ויקטור קהן, סבלי טרטקובר, אנטולי וייסר ויוסיף דורפמן.
שחמטאים ממוצא יהודי בקנדה.
מוריס פוקס, בוריס בלומין ודניאל ינופסקי.
שחמטאים ממוצא יהודי ברומניה.
הנוכחות היהודית בשחמט ברומניה, לא הייתה בולטת כבשכנותיה, אוקראינה, פולין והונגריה. עם זאת, אלוף השחמט הראשון של רומניה, ומי שזכה בשלוש אליפויות רצופות, בשנים 1926, 1927 ו-1929, היה אלכסנדרו טירולר היהודי. בוריסלב קוסטיץ', יהודי שמוצאו בסרביה, זכה ב-1932 באליפות רומניה בתקופה בה למד בבוקרשט. אברהם באראץ זכה באליפויות והשתתף בנבחרת האולימפית של רומניה, אף על פי שחי בצרפת. סרג'יו גרינברג ומיכאי גרינברג הם אב ובן שזכו באליפות רומניה, הראשון ב-1985 והשני ב-2003. גם בני משפחת עמנואל ורודיקה רייכר בלטו בשחמט הרומני. כמה שחמטאים ממוצא יהודי, ילידי רומניה, הגיעו להישגים מחוץ לרומניה, דוגמת ברנרדו וקסלר שהיה אלוף ארגנטינה ואלכסנדרו סגל שהיה אלוף ברזיל.
אלכסנדר גינסברגר תפס מקום ראשון בשותפות בסוף שנות ה-50 (הפסיד בדו-קרב על האליפות).
שחמטאים ממוצא יהודי ברוסיה.
סרגיי בלאבנץ, יצחק בולסלבסקי, לב ארונין, לאוניד שמקוביץ', מארק טיימנוב, לב פולוגייבסקי, אנטולי ליין, נאום רשקובסקי, לב פסחיס, אנאטולי וייסר, פטר סווידלר, אלכסנדר חליפמן וגארי קספרוב, יבגני נאייר.
תרומת השחמטאים היהודים לתאוריית השחמט.
שחקנים רבים ממוצא יהודי פעלו ותרמו בתחום השחמט התאורטי, ניתחו והמציאו מהלכים ונוסחי פתיחה, פרסמו כתבי עת וספרי הדרכה וחלק מהם זכו לכך ששמם הוענק למהלכים או לפתיחות שהפכו לחלק מהקלאסיקה של השחמט. ספר השחמט הראשון הידוע נכתב על ידי הספרדי לואיס ראמירז (Luis Ramírez), שמוצאו היה ממשפחת יהודים אנוסים.
בין התאורטיקנים המצטיינים מונים את (לפי סדר האלף בית):
פרשת אלכין ומאמריו נגד השחמטאים היהודים.
בגרמניה הנאצית, כחלק מהתעמולה האנטישמית, הוצגו היהודים כגורם דקדנטי, שאינו תורם, אלא מזיק בכל התחומים בהם הם פועלים ובין היתר גם בתחום השחמט. בתקופת מלחמת העולם השנייה, אלוף העולם בשחמט, אלכסנדר אלכין כתב ופרסם שישה מאמרים אנטישמיים כנגד השחמטאים היהודים והשפעתם על עולם השחמט וביניהם המאמר "השחמט היהודי והארי" (Jüdisches und arisches Schach). במאמרים אלה הוצגו ריכרד רטי, סאלו פלור, ראובן פיין, שמואל רשבסקי ומיכאל בוטביניק כנציגים מובהקים של השחמט היהודי הדקדנטי. השחמט היהודי הוצג כשחמט חסר תעוזה המתרכז במגננה - יש להניח שלא במקרה שכח אלכין להזכיר את השחמטאי היהודי הנודע בן אותה תקופה, רודולף שפילמן, אמן המשחק הנועז עתיר ההקרבות. אלכין, אזרח צרפתי ממוצא רוסי, השתתף גם בתחרויות שחמט שארגנו הנאצים במינכן, זלצבורג, פראג וורשה. הוא גם הופיע במהלך 1943 באירועי שחמט בספרד ובפורטוגל מטעם הגרמנים. לאחר המלחמה טען ששיתף פעולה כדי שלא יפגעו ברעייתו הצרפתייה (ממוצא יהודי אמריקאי) וברכושו בצרפת. הוא לא זומן ולא שותף יותר באירועי שחמט עד מותו ב-1946.
אלופי העולם ממוצא יהודי.
ההיסטוריה הרשמית של אליפות העולם בשחמט מתחילה ב-1886 עם דו-קרב בין השחמטאי היהודי וילהלם שטייניץ, מי שנחשב אז לאלוף העולם הלא רשמי ובין יוהנס צוקרטורט, בנו של מיסיונר נוצרי פרוטסטנטי ממוצא יהודי - שטייניץ ניצח והיה לאלוף העולם הרשמי הראשון. לאחר שמונה שנים, שחמטאי יהודי אחר, עמנואל לסקר, ניצח את שטייניץ והיה לאלוף העולם השני. לאחר שנתיים, ב-1896, בדו-קרב גומלין, חזר לסקר על ניצחונו.
לא כל מתמודד, שהגיע למעמד הנכסף של דו-קרב על האליפות מול האלוף המכהן, הצליח להדיח את האלוף ולתפוס את מקומו, היו גם כאלה שכשלו וכישלון נחשב גם דו-קרב המסתיים בשוויון (במקרה של שוויון האלוף המכהן ממשיך להחזיק בתואר). גם בין המועמדים שהגיעו עד המישורת האחרונה, אך לא זכו בכתר, היו שחמטאים ממוצא יהודי.