בחוף באקוטיס מצויה נקודת האדלי.
כ-500 קילומטרים מין החוף, בפנים היבשת מצויה תחנת בירד.
היסטוריה.
גילוי החוף.
החוף התגלה על ידי אנשי התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, שחקרו את האזור בין השנים 1941–1939. החוף מופה באמצעות תצלומי האוויר שצולמו במהלך מבצע קפיצה לגובה (בין השנים 1947–1946). שניי פרויקטי חקר אלה בוצעו תחת פיקודו של אדמירל ריצ'רד בירד.
הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מיפה לחלוטין את החוף בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1966–1959.
מקור השם.
שמו של חוף בקוטיס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
החוף נקרא על שמו של אדמירל הימייה פרד אי. באקוטיס (Fred E. Bakutis), שהיה מפקד הכוחות התומכים של חיל הים האמריקאי באנטארקטיקה בין השנים 1967–1965.
מי ידע שכך יהיה
מי ידע שכך יהיה הוא פזמון שנכתב והולחן על ידי עוזי חיטמן ובוצע על ידי בעז שרעבי. השיר, שנכתב ביולי 1973, כמה חודשים לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים, נחשב לאחד השירים המזוהים ביותר עם המלחמה הזו.
השיר.
השיר נכתב על ידי עוזי חיטמן בחודש יולי 1973 לרגל שחרורו משירות סדיר בצה"ל, שחלקו היה בלהקה צבאית וחלקו היה בחיל קרבי. כמה חודשים לאחר מכן, במהלך מלחמת יום הכיפורים, שר חיטמן בן ה-21 את השיר בעת שהופיע בפני חיילים כחייל מילואים יחד עם בעז שרעבי כצוות הווי ובידור. שרעבי, שנחשב אז לכוכב, ביקש מחיטמן הצעיר להקליט את השיר, וחיטמן נעתר לכך.
השיר הוקלט בזמן המלחמה בגרסה שונה מזו המוכרת כיום, ועובד על ידי קובי אשרת. גרסה זו ביטאה ייאוש ותחושת מיצוי של חיטמן משירותו הצבאי. בגרסה זו נאמר: "נכון זה נגמר, נכון זה עבר, לא היה לי כוח להמשיך, זה היה יותר מדי", ובהמשך "מי ידע שכך יהיה באותם הלילות ללא אמא, נלך לימים אחרים ונראה שדבר לא זז קדימה". רשות השידור סרבה לשדר את השיר, בטענה שהוא עלול ליצור דה-מורליזציה לחיילים בחזית. חיטמן התבשר על האיסור בעת ששהה ברפידים שבסיני, והחליף מיד את המשפטים הבעייתיים. השיר שהוקלט מחדש בגרסה החדשה מביע אופטימיות ותקווה לשלום.
"מי ידע שכך יהיה" נכלל באלבומו השני של שרעבי "בעז (העטיפה הירוקה)". בשנת 2003 הוציאה חברת הד ארצי אלבום המוקדש לשירי מלחמת יום הכיפורים, שנקרא בשם "מי ידע שכך יהיה". ב-2010 הוציאה חברת NMC אלבום בשם זה המוקדש לשירי שנות ה-70.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-64
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-64 הידוע בשם טקס הבאפט"א נערך ב-13 בפברואר 2011 בבית האופרה המלכותית שבלונדון, להענקת פרסים לסרטי הקולנוע הבריטיים והזרים של שנת 2010. שמות המועמדים הוכרזו ב-18 בינואר 2011. את הפרסים מעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה לסרט הקולנוע וסרט התעודה הטובים ביותר שהוקרנו בבתי הקולנוע בבריטניה ב-2010. הסרט "נאום המלך" היה מועמד ל-14 פרסים וזכה בשבעה מהם, כולל הסרט הטוב ביותר, הסרט הבריטי המצטיין, השחקן הטוב ביותר לקולין פירת', שחקן המשנה הטוב ביותר לג'פרי ראש, שחקנית המשנה הטובה ביותר להלנה בונהם קרטר, והתסריט המקורי הטוב ביותר לדייוויד סיידלר. נטלי פורטמן זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר על הופעתה בסרט "ברבור שחור", ודייוויד פינצ'ר זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר על הסרט "הרשת החברתית".
פיזרקאיאטה
פיזרקאיאטה (בהונגרית: Füzérkajata) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-207 תושבים בשנת 1990 עד ל-107 תושבים בלבד בשנת 2018 (ירידה של כ-48%).
במהלך השנים חיו בכפר מספר מועט של יהודים.
חצי האי מרטין (אנטארקטיקה)
חצי האי מרטין (באנגלית: Martin Peninsula) הוא חצי אי הממוקם בין מדף הקרח גץ, לבין מדף הקרח דוסטון, בחוף ארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
אורכו של חצי האי 96 קילומטרים ורוחבו 32 קילומטרים.
חצי האי מכוסה קרח, למעט מספר סלעים הבולטים בשולי חצי האי.
בקצה של חצי האי מצוי ראש ג'קובסן.
היסטוריה.
גילוי חצי האי.
חצי האי התגלה מתצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה, בינואר 1947.
מקור השם.
שמו של חצי האי ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
חצי האי נקרא על שמו של קולונל לורנס מרטין (Lawrence Martin) מחיל האוויר של ארצות הברית.
מרטין היה גאוגרף אמריקאי, והאחראי בספריית הקונגרס על תחום חקר אנטארקטיקה.
מרטין היה חבר בוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בין השנים 1946–1943.
ליגת הכדורגל המקצוענית
פיזרקומלוש
פיזרקומלוש (בהונגרית: Füzérkomlós) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-402 תושבים בשנת 1990 עד ל-255 תושבים בלבד בשנת 2018 (ירידה של כ-33%).
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים
חצי האי מרטין
ליגת הכדורגל המקצוענית (אזרבייג'ן)
ליגת הכדורגל המקצוענית (באזרית: Peşəkar Futbol Liqası; PFL) הוא שמו של הארגון המנהל את ליגת העל האזרית והגביע הלאומי מאז הוקם בשנת 2008, כגוף ניהול נפרד מההתאחדות לכדורגל.
מבנה וארגון.
ארגון.
את פעילות הארגון מתווה נשיא הליגה שנבחר בישיבת ההתאחדות אחת ל-4 שנים. הנשיא הראשון היה ראמין מוסאייב שכיהן כנשיא הליגה מספר פעמים ומכהן ברציפות משנת 2008.
הטפה
הטפה (באנגלית: Preaching) הוא נאום שניתן על ידי איש דת (לרוב כומר), שבדרך כלל עוסק בסוגיות תאולוגיות, בחוקים, או בתזכורת לעקרונות חשובים. מטרת ההטפה היא לתת תקווה לאנשים ששומעים אותה, או לעודד אותם לעשות דברים נכונים בחייהם. הדובר יכול גם לדבר על הבעיות הנוכחיות של הקהילה, ולהציע דרכים לפתור אותן. לעיתים קרובות, הטפות שניתנו על ידי כמרים או אנשי דת אחרים מבוססים על קטעים מן התנ"ך.
בכנסיות נוצריות הדרשה מועברת בדרך כלל במקום פולחן מדוכן נואמים מוגבה, או מאחורי סטנדר.
מקור ההטפה שקיים בכנסיות הנוצריות נלקח מהדרשות ביהדות, שהיו קיימות עוד בתקופת ישו. ישו נהג גם לתת דרשות לתלמידיו.
דוכסות לוקה
דוכסות לוקה (באיטלקית: Ducato di Lucca) הייתה דוכסות איטלקית בין השנים 1815 ל-1847.
רקע.
ב-23 בנובמבר 1807 פורקה ממלכת אטרוריה על ידי הצרפתים בהסכמת ספרד, ונפוליאון העניק לאחותו אליזה בונפרטה את התואר "הדוכסית הגדולה של טוסקנה". ב-10 בדצמבר אותה שנה עזבו לודוביקו השני, מלך אטרוריה ואחותו יחד עם אמם את פירנצה, ושבו למשפחתה בספרד. בדרכם עברו מריה לואיסה וילדיה במילאנו, שם ניסה נפוליאון להבטיח לה שקרלו ישלוט על "ממלכת צפון לוסיטניה" בצפון פורטוגל לכשיכבוש אותה, אולם מריה לואיסה סירבה להצעה, משום שלא רצתה להסתכסך עם אחותה קרלוטה ז'ואקינה, מלכת פורטוגל.
לאחר הדחתם התגוררו בני המשפחה בפונטנבלו, ולאחר מכן עברו לקומפיין, תוך שם סובלים ממחסור וממחלות. בהמשך הם הועברו לניס, וכשניסתה אמו לברוח משם לאנגליה נעצרה ונשלחה למנזר ברומא, שם הייתה כלואה 4 שנים עד לאחר מפלתו של נפוליאון, ואילו קרלו ואחותו נמסרו תחת חסותם של הורי אמו, מלכי ספרד המודחים, שהתגוררו ברומא.
לאחר שחרורה של אמו התגוררו בני המשפחה עם הורי אמו בארמון ברבריני ברומא, ואמו קיוותה שקונגרס וינה יחזיר את קרלו לשלטונו באטרוריה. כשברח נפוליאון מהאי אלבה, ברחו בני המשפחה מרומא, והסתובבו בכל רחבי איטליה, עד לאחר מפלת נפוליאון בקרב ווטרלו.
במהלך הקונגרס יוצגו האינטרסים של אמו על ידי השליח הספרדי המרקיז לברדור, אולם המרקיז היה אדם לא מוכשר ולא הצליח לקדם את האינטרסים של ספרד ושל מריה לואיסה. במהלך הקונגרס החליט קלמנס פון מטרניך שלא להחזיר את דוכסות פארמה לבית בורבון, אלא למסור אותה למריה לואיזה, ארכידוכסית אוסטריה, בתו של פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה ואשתו של נפוליאון. אמו התחננה בפני אחיה פרננדו השביעי, מלך ספרד, האפיפיור פיוס השביעי ואלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה, ובסופו של דבר החליט הקונגרס לפצותה, והיא קיבלה את דוכסות לוקה הקטנה.
בתחילה סירבה מריה לואיסה להצעה, אולם לבסוף מתוך כוונתה להשיג עצמאות ממשפחתה, היא הסכימה לפתרון שהוצע בחוזה פריז, ולפיו מריה לואיסה תהיה דוכסית לוקה עד לאחר מותה של מארי לואיז, דוכסית פארמה, ולאחר מכן תחזור דוכסות פארמה לבית בורבון, ואילו דוכסות לוקה תצורף לדוכסות הגדולה של טוסקנה.
דוכסות לוקה.
ב-2 בדצמבר 1817 הגיעו בני המשפחה ללוקה, וקרלו קיבל את התואר "נסיך הכתר של לוקה". בשל תהפוכות השנים הראשונות לחייו, לא קיבל קרלו חינוך פוליטי פורמלי, אך באמצעות לימוד עצמי רכש ידע רב. קרלו למד מוזיקה, רפואה ומדעי הרוח, והאידאולוגיה שלו הושפעה מהרומנטיקה הנאורה של תקופת השלום לאחר המלחמות הנפוליאוניות.
כנסיך הכתר, התנגש קרלו הרבה עם אמו השמרנית, ולא אהב את השליטה האבסולוטית שלה. היחסים בין קרלו לאמו הפכו למתוחים עם השנים, ומאוחר יותר התלונן קרלו שאמו "הרסה אותו פיזית, מוסרית וכספית".
בשנת 1824 מתה מריה לואיסה, דוכסית לוקה, ובנה קרלו עלה לשלטון במקומה. בשנות שלטונו הראשונות השאיר קרלו את השליטה בדוכסות, והוא יצא לטיול ארוך באיטליה, ולאחר מכן בגרמניה ובחצר הקיסרית בווינה.