סוג זה מראה סימנים של אינטליגנציה גבוהה במיוחד, ואחד המינים (עורב קלדוניה החדשה) נחקר רבות, מכיוון שנראה שהוא עושה שימוש אינטנסיבי בכלים. מינים שונים של עורבים אף הראו סימנים ראשוניים של כישורים לשוניים ויכולת תקשורת לטווחים ארוכים. ניתן לאלף אותם, ואף ללמד אותם לחקות קול אדם, בדומה לתוכי.
לפי מחקר שפורסם ב-2020, העורבים מודעים ליכולות הקוגניטיביות שלהם, יכולת שיוחסה עד כה לבני אנוש ומספר מצומצם של בעלי חיים אינטליגנטיים במיוחד. מחקר זה יחד עם מחקר נוסף שנערך על יונים, תנשמות, תוכים ועורבים, מצא את הסיבה הביולוגית לאינטליגנציה הייחודית, וכי התודעה והאינטליגנציה מבוססות על פעילות אינטנסיבית של נוירונים במוח הציפור, בחלק הנקרא – '.
העורב בתרבות.
במיתולוגיה.
של צבעו השחור, קולו המקרקר והיותו אוכל נבלות, קישרו בתרבויות רבות בין עורבים לבין מוות וכוחות אפלים. האינטליגנציה של העורב, הנחשבת לגבוהה יחסית, הפכה אותו לסמל של חכמה בקרב תרבויות שונות.
המזרח התיכון.
בעלילות גילגמש, אותנפישתים שולח יונה, סנונית ולבסוף עורב לבדוק האם ניתן לשוב ולחיות בארץ. העורב מוצא גופות צפות על פני המים, ולא חוזר.
בספר בראשית, נוח שלח עורב מהתיבה לראות אם הארץ יבשה מהמבול אך העורב לא התרחק מהתיבה. לכן, הוא שלח לאחר מכן יונה.
בספר מלכים עורבים מספקים מזון לאליהו הנביא.
סקנדינביה.
במיתולוגיה הנורדית למשל, מלוויו של אל החוכמה והמלחמה אודין היו זוג עורבים, הוּגין ומוּנין ("חשיבה" ו"זיכרון" בהתאמה). אודין עצמו קושר רבות למוות.
יוון.
קבוצת הכוכבים העורב זוהתה במיתולוגיה היוונית עם העורב שסיפר לאל אפולו על בגידתה של קורוניס - אחת מאהובותיו. אפולו שלא האמין לעורב הפך את צבעו מלבן לשחור, אך לאחר שנוכח באמיתות דבריו הפך אותו לעוף קדוש ונתן לעורבים את המשימה להכריז על מוות. על פי אגדה אחרת, אפולו שלח עורב עם גביע להביא לו מים מהנהר, אך העורב התמהמה בדרכו, וכשהבין שהוא מאחר שעתיד להיענש, הביא לאפולו נחש מים שכביכול מנע ממנו את הגישה לנהר. כעונש על השקר והאיחור קבע אפולו את העורב יחד עם הגביע ונחש המים בשמיים כקבוצות כוכבים סמוכות.
האירים.
במיתולוגיה האירית, עורבים קושרו ל"מוריגן", אלת הקרב, הלחימה והעצמאות.
בספרות ובאמנות.
סופרים ואמנים מודרניים יותר, המשיכו את הרעיון של עורבים כסמל לכוחות השחור ומבשרי מוות. לדוגמה בספרות גותית עורבים היו מוטיב מקובל, שלעיתים קרובות סימלו את המוות.
ביצירותיו של ויליאם שייקספיר, כדוגמת אותלו ומקבת' עורבים מוזכרים יותר מאשר כל עוף אחר.
בלדה עממית סקוטית "שלושה בני עורב" מספרת על שיחתם של שלושה עורבים הדנים בדבר ארוחתם הבאה, שהיא גופתו של אביר שנפל לא מכבר. אך העורבים מגלים שעל הגופה שומרים כלב ציד, נץ ועלמה נאמנים.
הפואמה הגותית של אדגר אלן פו "העורב" ידועה באווירת האימים והכישוף שלה. במרכז הפואמה מפגש בין אדם שאיבד את אהובתו ובין עורב מדבר. האיש מדבר עם העורב, וזה בתגובה עונה לו רק מילה אחת בכל פעם: Nevermore (מילולית: "לא עוד"). הצייר אדואר מאנה יצר ליתוגרפיה כאילוסטרציה לפואמה זו. הצייר הפוסט־אימפרסיוניסט פול גוגן צייר את היצירה "Nevermore" שמכילה איור של עורב ומספר מוטבים המקשרים בין הפואמה לציור. זאת ועוד, סרטי הקולנוע המבוססים על הרומן הגרפי "העורב" מתייחסים לפואמה זו ומציגים את מוטיב העורב כחוט המקשר בין המתים לחיים.
מספר להקות מטאל כתבו שירים על בסיס הפואמה של פו: גרייב דיגר הגרמנית , אלוביטי השווייצרית ורוטינג כרייסט היוונית .
"שדה חיטה עם עורבים" הייתה אחת היצירות האחרונות שהשלים הצייר האקספרסיוניסט וינסנט ואן גוך לפני התאבדותו. אופייה הקודר של היצירה, הדרך הנקטעת באמצעה והעורבים המעופפים על רקע השמים המעוננים עוררו פירושים המקשרים בין השמים המעוננים והעורבים המעופפים לדיכאונו ולמותו הקרב של ואן גוך, אך פירושים אלו לא מקובלים היום.
עץ העורבים ("The Tree of Crows"), אחת היצירות המפורסמות של הצייר הרומנטי קספר דויד פרידריך, נושאת אופי אפל וקודר.
בספר הילדים מסע הפלאים של נילס הולגרסון היה עורב זקן ושמו בתקי אשר עזר לנילס במשימות שנתקל בהן ללא מוצא.
הספר הרביעי בסדרת הספרים שיר של אש ושל קרח מאת ג'ורג' ר.ר. מרטין נקרא "משתה לעורבים". השם עורב מופיע בסדרת הספרים הן ככינוי לאחים במשמר הלילה (מכיוון שהם לובשים גלימות שחורות) והן לעורבים המשמשים כמעין יוני דואר. באנגלית ישנה הפרדה בין השמות: האחים במשמר הלילה נקראים "Crow" כשם הסוג עצמו (Corvus) והעורבים נקראים "Raven" כשם מין בתוך סוג העורב.
העורב גם מרבה להופיע במשלים, כגון במשל "העורב והשועל", או "העורב הססגוני".
מיני העורב לפי תפוצה.
מינים אוסטרליים ומלנזיים
מינים ניו זילנדיים
מינים פסיפיים (מאיי האוקיינוס השקט)
מינים טרופי־אסייתיים (מדרום־מזרח אסיה)
מינים אירואסייתים וצפון אפריקאים
מינים מצפון וממרכז אמריקה
מינים דרום ומרכז אפריקאים
Corvus
רוד לייבר
רוד לייבר (באנגלית: Rod Laver; נולד ב-9 באוגוסט 1938) הוא טניסאי עבר אוסטרלי. הטניסאי היחיד בהיסטוריה של הענף שהשלים פעמיים את ה"גראנד סלאם". נחשב לאחד מהטניסאים הטובים ביותר בכל הזמנים.
קריירה.
נולד כ"רודני ג'ורג' לייבר" ברוקהמפטון שבקווינסלנד, אוסטרליה. בגיל צעיר עזב את לימודיו בחיפוש אחר קריירה כטניסאי. בראשית הקריירה שלו, שחקני טניס הרוויחו סכומים קטנים שהספיקו להם למחייתם, אך לא הרבה מעבר לכך. ב-1960 זכה לייבר לניצחונו הראשון בטורניר גראנד סלאם כשניצח באליפות אוסטרליה הפתוחה. שנה לאחר מכן, הוא כבר זכה בטורניר ווימבלדון וב-1962 זכה ב"גראנד סלאם" והיה לטניסאי השני בהיסטוריה הזוכה בהישג זה (הראשון היה דון בדג').
ב-1963 פנה לייבר לקריירה מקצוענית ובכך נמנעה ממנו ההשתתפות בטורנירים הגדולים של הטניס. ההשתתפות באותם טורנירים הייתה פתוחה רק לטניסאים חובבים. הסיבה העיקרית לכך הייתה שמארגני הטורנירים התנגדו לשלם למנצחים סכומי כסף גדולים. בשנת 1968, שבה החל "העידן הפתוח" שבו הותר למקצוענים לקחת חלק בטורנירים החשובים, חזר לייבר לנצח בווימבלדון כשהוא כבר בן 30.
ב-1969 הצליח לייבר לחזור שוב על זכייה ב"גראנד סלאם" ובכך הפך לטניסאי היחיד שהצליח לזכות פעמיים בתואר הגראנד סלאם, הישג שעד היום (2021) איש לא הצליח לחזור עליו. במשך הקריירה הארוכה שלו שהשתרעה על פני למעלה מעשרים שנה, הוא ניצח 11 טורנירי גראנד סלאם ומספר תארים זה מציב אותו בין הבכירים בהיסטוריה (יחד עם ביורן בורג) כשמקדימים אותו רוג'ר פדרר (20 תארים), רפאל נדאל (22 תארים), נובאק ג'וקוביץ' (20 תארים), פיט סמפראס (14 תארים) ו- רוי אמרסון (12 תארים). לייבר היה גם הטניסאי הראשון בהיסטוריה שהצליח לצבור יותר ממיליון דולר בפרסים בימי חייו. רבים טוענים כי לו היה מתאפשר ללייבר להתמודד בטורנירי הגראנד סלאם בשנים 1963–1967, הוא היה שובר את כל שיאי הזכיות בטורנירים השונים. בשנת 1973 אושר לטניסאים מקצוענים לייצג את מדינותיהם גם בגביע דייוויס ולייבר היה שותף לניצחונה של אוסטרליה על ארצות הברית בגמר, לאחר חמש שנות שליטה אמריקאית במפעל זה. הוא פרש מהסבב המקצועני בסיום עונת 1975 כשהוא בן 37.
אחרי הפרישה.
בשנת 1998 סבל לייבר משבץ. האירוע קרה בעת שרואיין על ידי ערוץ הטלוויזיה ESPN לתוכנית על גדולי הספורטאים של המאה ה-20. הוא הצליח להשתקם מאירוע זה, בין היתר, על ידי אימוני טניס.
בשנת 2000 הוסב שמו של המגרש המרכזי במלבורן פארק - קומפלקס הספורט בו מתקיימת אליפות אוסטרליה הפתוחה, לאצטדיון רוד לייבר.
בשנת 2003 הוציא הדואר האוסטרלי שני בולים עליהם הונצחו דמויותיהם של רוד לייבר ושל כוכבת הטניס האוסטרלית מרגרט קורט.
בשנת 2017 נוסד "גביע לייבר" - מפעל שנתי שנקרא על שמו, בו מיטב הטניסאים האירופים משחקים נגד מיטב הטניסאים משאר העולם. לייבר נוכח בטורנירים כאורח כבוד ומעניק את הגביע בסיומו.
מאפיינים.
לייבר חבט ביד שמאל. המהירות והזריזות שאפיינו את משחקו מצאו ביטוי בכינוי שקיבל - "Rocket" . למעשה, לא היו ללייבר נקודות חולשה. לא בצד הפיזי ולא בצד המנטלי. הוא היה חזק גם במשחק הרשת שלו וגם במשחק מהקו האחורי והוא הצטיין בכל סוגי המשטחים. הוא נקט בדרך כלל בטקטיקה של "Serve and Volley" שבה מיד אחרי ההגשה, מתקדם הטניסאי לכיוון הרשת על מנת לנסות לסיים את הנקודה בהנחתה. לייבר היה זה שגם הביא לשימוש נרחב במכת כף היד Top-spin שעד לזמנו רוב הטניסאים לא נהגו להשתמש בה ולאחר הצלחתו, השימוש בה הפך לנרחב מאוד.
2005 בפוליטיקה
אביניון
אביניון (בצרפתית Avignon) היא עיר בדרום צרפת. בעיר עצמה מתגוררים כ-91,000 איש, וכ-505,000 איש באזור המטרופוליטני שמסביבה (נכון ל-2019).
העיר ידועה בעיקר בזכות ארמון האפיפיורים (צרפתית: Palais des Papes), שבו חיו האפיפיורים במשך המאה ה-14.
אביניון היא בירתו (צרפתית: préfecture) של מחוז ווקלוז שבפרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור. היא ממוקמת על גדתו המזרחית של נהר הרון, מספר קילומטרים לפני התמזגותו עם הדוראנס. העיר ממוקמת דרום-דרום-מזרח לפריז, 229 ק"מ דרומית לליון, ו-88 ק"מ צפון-צפון מערב למרסיי. צורתה של אביניון היא אובלית, לא מאוכלסת ביותר, אך מכוסה בחלקה הגדול בגנים ובפארקים. אביניון חשופה לרוחות אלימות, שהחזקה שבהן היא המיסטרל. היא מרכזו של האזור המטרופוליטני אביניון הגדולה, המכיל כשתים עשרה מועצות משני צידיו של הרון.
היסטוריה.
העת העתיקה.