הכרזה כי רק כניעה ללא תנאי תתקבל, יכול להפעיל לחץ פסיכולוגי על הצד החלש, אבל יכולה גם להאריך את הלחימה. כניעה ללא תנאי מוגדרת מראש, או נשללת מראש, כיעד, על ידי מנהיגים ומצביאים לקראת מלחמה או במהלכה. לרוב, לוחם צד כלשהו יסכים לכניעה ללא תנאים רק אם לא נותרה לו שום יכולת להמשיך להילחם. הוא מציע זאת מתוך ציפייה שהכניעה תפסיק את פעולות המנצח כנגדו, תאפשר לו שמירה על זכויות בסיסיות. אפשרות זאת, תהיה אלטרנטיבה עדיפה מאשר לחימה עיקשת עד מוות. עם זאת, היחס לכניעה משתנה בין תרבויות שונות ובצבאות מסוימים כניעה היא חרפה גדולה יותר ממוות.
אחת הכניעות ללא תנאי הבולטות בהיסטוריה הייתה כניעת גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה.
טלוכה
מנהטן סקול אוף מיוזיק
ערפדינה
ערפדינה (באנגלית: Vampirina) היא סדרת הנפשה ממוחשבת אמריקאית-אירית לילדים, שנוצרה על ידי כריס ני. הסדרה מבוססת על סדרת הספרים Vampirina Ballerina שנכתבה על ידי אן מארי פייס.
הסדרה שודרה במקרו ב-1 באוקטובר 2017 בערוץ דיסני ג'וניור. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בשנת 2017 בדיסני ג'וניור. הסדרה היא בת 3 עונות ו-75 פרקים באורך 24 דקות.
עלילה.
הסדרה עוקבת אחר ערפדית בשם ערפדינה, העוברת לגור עם משפחתה בפנסילבניה, ומתיידדת עם חבריה פופי, אדגר ובריג'ט.
דמויות ומדבבים.
הדיבוב העברי בוים על ידי ענת ניב ושרון בורגאוקר, והופק על ידי ענבר שטגר עזרא.
אנטולי ברזובוי
אנטולי ניקולייביץ' ברזובוי (ברוסית: Анатолий Николаевич Березовой; ) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל כחבר צוות תחנת החלל סאליוט 7.
קורות חיים.
אנטולי ברזובוי נולד בכפר אינם שבאדיגיה. לאחר סיום בית הספר הוא עבד מספר שנים כחרט. בשנת 1961 התגייס והחל לימודי טייס בבית הספר של חיל האוויר הסובייטי. לאחר סיום הלימודים, היה טייס ביחידות החיל.
בשנת 1970 הוא התקבל ליחידת הקוסמונאוטים והחל הכנות לטיסה לחלל.
בשנת 1972 שוגר לחלל בפעם הראשונה בחללית סויוז T-5 לצד ולנטין לבדב. במהלך הטיסה שנמשכה 211 ימים הם התחברו לסאליוט 7 וביצעו מספר רב של מחקרים. בין היתר הם ביצעו פעילות חוץ רכבית במהלכה החליפו חלק מהמכשור שהותקן בחלק החיצוני של התחנה. הוא חזר לכדור הארץ בחללית סויוז T-7.
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 היה ברזובוי חבר צוות משנה של מספר משימות חלל.
בשנת 1992 עזב את השרות. הוא כיהן במספר תפקידים ציבוריים ונפטר בשנת 2014.
גרדה כהן
גרדה כהן (20 בינואר 1920 – 14 ביולי 2009) הייתה סופרת, משוררת ומתרגמת ישראלית, במאית הצגות ילדים, חברת קיבוץ אילון.
ביוגרפיה.
כהן (לבית טריידל) נולדה בעיירת כורי פחם ליד העיר דורטמונד בגרמניה.
כהן עלתה לארץ ישראל בפברואר 1938.
כהן הצטרפה למשק הפועלות בעפולה ולאחר מכן לקיבוץ חולתה. תחילה עסקה בחקלאות ובהמשך הייתה רפתנית ודייגת באגם החולה.
כעבור כשבע שנים הצטרפה כהן לקיבוץ אילון, בו התגורר בעלה לימים, יוחנן כהן שהיה מורה ומנהל בית ספר במשך 25 שנים.
במשך כ-45 שנה עבדה כהן במטבח ובמאפייה של הקיבוץ.
בשנת 1958 סיימה כהן קורס למשחק ובימוי, ומאז עסקה בהפקת חגים וביימה הצגות ילדים.
מעיסוקיה של כהן: סופרת ילדים, במאית תיאטרון, בשלנית, ואופה.
כהן כתבה את קורות משפחתה באילון, מתנת יום הולדת לבעלה יוחנן, הספר יצא לאור בהפקה פרטית ואינו נמכר.
כהן נפטרה ב-14 ביולי 2009. כהן נטמנה בבית הקברות של קיבוץ אילון.
מספריה.
מקור: אתר "סימניה"
מהשירים שכהן כתבה.
מקור: אתר "שירה עובדת"
פרסים.
נימוקי השופטים :
גאוגרפיה רגיונלית
גאוגרפיה רגיונלית (גאוגרפיה חבלית באנגלית: Regional Geography) היא אחד מתחומי המחקר הוותיקים והמרכזיים בגאוגרפיה, שעוסק בתיאור המאפיינים של יבשות, מדינות ואזורים בכדור הארץ. התחום שגשג במחצית הראשונה של המאה ה-20.
גאוגרפיה רגיונלית היא אחד מתחומי החקר של הגאוגרפיה, העוסק בתיאור התכונות הייחודיות של אזורים על פני כדור הארץ. תכונות ייחודיות אלה יכולות להיות פיזיות כאקלים, הרים, נהרות. אליהן מצטרפות תכונות אנושיות - יישוב, אוכלוסייה, כלכלה. התחום היווה את הליבה של הגאוגרפיה מהמאה ה-19 ועד שלהי המאה העשרים. לאחר מלחמת העולם השנייה, ירדה קרנה של הגאוגרפיה הרגיונלית בין השאר עקב ביקורת על העדר תאוריה מאחוריה ואי יכולתה לעסוק בהכללה ובניבוי - תכונה חשובה במדעים אחרים. עם זאת היא נותרה תחום חשוב בחינוך הגאוגרפי בבתי הספר, משרתת את התכנון האזורי ואף התגלגלה כנושא בלימודים אזוריים או בלימודי אדם-סביבה.
התפתחות הרעיון הרגיונלי במאה ה-19.
ראשית הדרך - הגישה הגרמנית.
הגאוגרפיה הרגיונלית בעת החדשה התפתחה בעקבות העבודות של קרל ריטר, אשר פירסמן בתחילת המאה ה-19. בעבודות אלה הוא תיאר חלקי העולם שלא היו ידועים לאירופאיים. קרל ריטר סיכם בספריו תצפיות ותיאורים של נוסעים רבים שעברו במקומות האלה. הוא קיבל מעמיתו אלכסנדר פון הומבולדט (1769-1859) את הגישה כי יחידת החקירה בגאוגרפיה היא יבשת, אך ראה אותה כמורכבת מיחידות משנה רבות על בסיס האזורים הטבעיים של אותה יבשת. יחידות משנה אלה נקבעו על פי ההבדלים בתבליט ובאקלים.
לאחר חלוקת היבשת על בסיס ההבדלים הפיזיים לאזורי משנה, הוא חזר לחלקם על בסיס שונות היסטורית ותרבותית תוך תיאור תופעות אלה. הוא הדגים את שיטת החקירה על יבשות אסיה ואפריקה. קרל ריטר חקר את העולם בגישה האינדוקטיבית, של איסוף נתונים רבים והסקת מסקנות מהם. ריטר ניסח כמה כללים שהפכו לנכסי צאן ברזל של הגאוגרפיה בכלל והרגיונלית בפרט כגון: המחקר הוא כוללני - היינו, כולל חקר תופעות פיזיות ואנושיות כאחד. כן קבע כי המחקר הרגיונלי יעשה תוך השוואה בין אזורים שונים לשם קביעת ייחודיותו של האזור הנחקר. עוד קבע כי יבשת או אזור הם יחידות המחקר המיוחדות לגאוגרפיה כמו שתקופות הן יחידות המחקר בהיסטוריה.
אלכסנדר פון הומבולט הוסיף להנחות הייסוד שקבע קרל ריטר גם את העקרון שמיקום התופעה הנחקרת חשוב כמו תיאורה. עוד הוסיף פון הומבולדט גם את עקרון הסיבתיות: לכל תופעה ישנה סיבה למיקומה ותפקידו של הגאוגרף לחשוף סיבתיות זו. גם אלכסנדר פון הומבולדט דגל במחקר אינדוקטיבי - מאיסוף הפרטים להכללה והדגים זאת במסעותיו בעיקר בדרום אמריקה.
פון הומבולט חשף את הקשרים הקיימים בטבע, והפך בכך לאחד מאבות הגאוגרפיה והאקולוגיה. הקשרים שחשף היו בין התופעות הפיזיות השונות כגון גובה המקום, האקלים והצומח. המתודות שהמציא כמו איזוטרמות, סייעו מאוחר יותר לגאוגרפים הרגיונליים לתעד ולתאר את ממצאיהם, תוך חיפוש הקשרים המיוחדים לאזור הנחקר. פון הומבולדט השתמש במושג "הסתגלות האדם לסביבתו הטבעית", כדי לתאר את השפעת התנאים הפיזיים על תרבות האנושית. שהוא רעיון מרכזי בגאוגרפיה הרגיונלית.
בשנה שנפטרו קרל ריטר ופון הומבולט, פרסם צ'ארלס דרווין (1809–1882) את ספרו הידוע "מוצא המינים" (1859) ,שבו הוא הוסיף רבדים נוספים למדעי הטבע. את חלקם אימצו הגאוגרפים הרגיונליים כמו הרובד של "הזמן והאבולוציה": השתנות הסביבה הפיזית במשך הזמן ומשמעותה בהסתגלות האנושית לסביבה החדשה. הגאוגרפים הרגיונליים הכניסו לפיכך גם את המימד ההיסטורי למחקריהם – הן בתחומים הפיזיים כגאולוגיה, והן בתחומים האנושיים כמו היסטוריה של התיישבות וכלכלה.
את רעיונותיו של דרווין יישם לתחום הגאוגרפיה פרידריך ראצל שכתב אמנם על הגאוגרפיה האנושית, אבל תיאר בצורה נרחבת את הקשר בין התנאים הפיזיים ובין תפוצת האדם, יישוביו ותרבויותיו. גישתו זו של קשר סיבתי בין התנאים הפיזיים ובין תפוצת האדם קיבל את הכינוי דטרמיניזם סביבתי . דטרמיניזם זה היה אבן ייסוד בכל המחקרים הרגיונליים שהתפתחו מסוף המאה ה-19. במילים אחרות – הגאוגרפיה הרגיונלית קיבלה את הרעיון שבכל מקום בכדור הארץ, שיש בו תנאים סביבתיים פיזיים דומים הם ייצרו תופעות אנושיות דומות. כך לדוגמה, חברות שהתפתחו בעמקי נהרות גדולים באזורים מדבריים, פיתחו את תרבות הסכרים וההשקיה בהצפה – כעמקי הנילוס והאינדוס. לא לחינם הרגיונליסטים הרבו לצטט את הרודוטוס (המאה ה-5 לפנה"ס) שקבע את האימרה ״מצרים היא מתנת הנילוס״.
הגישה הצרפתית.
גישה חלופית לדטרמיניזם הסביבתי של הגאוגרפיה הרגיונלית, הציג בצרפת בין דורו של ראצל הגאוגרף וידאל דה לה בלאש הנחשב למייסד האסכולה הצרפתית של הגאוגרפיה הרגיונלית. הוא היטיב לתאר נופים פיזיים ותרבותיים המתקיימים ביחידות גאוגרפיות מוגדרות אותן כינה חבל (Region). במחקריו הוא חיפש את השוני המרחבי במערכות יחסים בין אלמנטים שונים בנוף. הוא חיבר בסינתזה בין הגורמים השונים, היוצרים במשותף את הנוף - יחסי הגומלין בין גורמים אלה מדגישים את הייחוד של האזור הנחקר. גישתו של דה לה בלאש מהווה שלב בהתפתחות הגאוגרפיה הרגיונלית. היא כונתה בשם "פוסיבליזם" שאותה יצר כאלטרנטיבה לגישה הדטרמניסטית הגרמנית שהייתה בבסיס המחשבה של הגאוגרפיה הרגיונלית. במונח פוסיבליזם, הוא התכוון לכך כי תנאים פיזיים דומים יוצרים הזדמנויות דומות לתרבויות האנושיות, אך כל אחת מהן מנצלת את הנוף הטבעי בהתאם לתכונותיה ויכולותיה.
התפתחות הרעיון הרגיונלי במאה ה-20.
גיבוש עקרונות הרגיונליזם.