הפיתוח של חישוב ה-VaR היה למעשה שיטה מובנית לבידוד והפרדה של אירועים קיצוניים מתוך הניהול השוטף של הנכסים הפיננסיים, וקבלת איתות מוקדם להתרחשותם מתוך ניתוח הנתונים השוטף של השווקים השונים.
"באנקרס טראסט" היה המוסד הפיננסי הראשון אשר כבר בסוף שנות ה-80 הפעיל מערכת ראשונית של חישוב הערך בסיכון, ועם תחילת שנות ה-90 וההתפתחות המואצת של מערכות המחשוב בזמן אמת, הצטרפו אליו כל הבנקים האחרים.
למנכ"ל בנק "ג'יי פי מורגן" מיוחסת האימרה כי הוא ממתין לדו"ח של 16:15 כלומר דף אחד המרכז את הסיכון הכללי של החברה תוך רבע שעה מסיום המסחר בבורסה.
בשנת 1997 הנחתה רשות ני"ע האמריקנית את כל המוסדות הפיננסיים לפרסם את רמת הסיכון שלהם בפעילות ההשקעה בנכסים נגזרים. בנקים ובתי השקעה רבים נוהגים לפרסם לציבור את ה-VaR שלהם כחלק מהצגת יציבותם הפיננסית.
בשנת 1999 החלו בנקים בכל רחבי העולם ליישם את חישוב ה-VaR שלהם כחלק מאימוץ תקנות בזל 2 לעניין מדידת וניהול סיכונים פיננסיים וסיכוני שוק.
שימושים.
חישוב VaR נעשה באופן שוטף לצורך ארבעה שימושים עיקריים:
VaR מחושב במוסדות פיננסיים בפועל מדי יום בדרך כלל בהסתברות של 1% ו-5% עבור תקופות של יום אחד ושל 14 ימים, אשר משקפים אופק תגובה סביר בשוקי ההון המתנהגים באופן נורמלי. למעשה מסמן ערך ה-VaR עבור המוסד הפיננסי את הגבול שבין ימים רגילים לימים אשר בהם מתרחשים אירועים פיננסיים קיצוניים. כמובן שבזמן אירועים פיננסיים קיצוניים לא ניתן לחזות את ההתרחשויות, וההפסד בפועל יהיה גדול בהרבה מן החזוי. למעשה, VaR משמש ככלי טקטי לניהול החשיפות בתיק ההשקעות בתקופות שגרה, מאפשר למקבלי ההחלטות לאמוד את תיאבון הסיכון הגלום בתיק ולגזור מכך קבלת החלטות בדבר אסטרטגית ההשקעות הרצויה.
דוגמה.
נניח שעבור תיק השקעות מסוים חושב כי הערך בסיכון של 5% למשך יום אחד שווה למיליון ₪. משמעות הדבר היא כי בהנחה של שוקי מסחר בתנאים רגילים וללא ביצוע שינויים בהרכב התיק, ישנה הסתברות של 0.05 כי ביום אחד יאבד התיק מערכו סכום שווה או גדול יותר ממיליון ₪.
VaR כאמצעי פיקוח.
VaR מיושם כאמצעי פיקוח בידי גופי ממשל על רמת ניהול הסיכון של מוסדות פיננסיים. גופים המנהלים כספים עבור מפקידים כגון, בנקים, חברות נאמנות וקרנות פנסיה נדרשים שלא לעבור ערך מסוים של VaR אשר נקבע להם על ידי גופי הפיקוח במטרה להגביל את ההפסד הפוטנציאלי של המשקיעים. קביעה רגולטורים מסוג זה היא חד משמעית, וקלה הן ליישום והן לפיקוח ובקרה.
ביקורת.
הכלכלן נאסים טאלב טוען כי חישוב ה-VaR מעדיף מודלים מתמטיים על פני הניסיון ההיסטורי רב השנים. לטענתו המודל מתעלם מחוסר האפשרות לחזות אירועים נדירים וקיצוניים אשר עלולים להשפיע מהותית על הסיכון שבהשקעה, ולכן נוטע רמת ביטחון שגויה במנהלי ההשקעות.
דייוויד איינהורן טוען כי ההסתמכות על ערך ה-VaR גורם לרמה גבוהה של לקיחת סיכונים ומינוף על ידי המוסדות הפיננסיים. מנהלי ההשקעות מעדיפים "לנהל" את הסיכונים הסבירים ולהתעלם מן הסיכונים בעלי הסבירות הנמוכה ובכך ליצור פוטנציאל לקטסטרופה מתוך תחושת ביטחון שגויה.
סטטיסטיקאים טוענים כי ייתכן מצב שבו VaR של תיק השקעות משולב יהיה גבוה מה-VaR של כל אחד ממרכיביו. מצב כזה עלול לגרום ליצירת הוצאה נוספת ומיותרת של המוסד הפיננסי לצורכי ביטוח אשר באופן מעשי לא הייתה נדרשת.
גם המצדדים בשיטת ניהול הסיכונים על פי VaR מזהים בו מספר חסרונות שעיקרם: התייחסות ל-VaR כאפשרות הגרועה ביותר בעוד שבפועל התוצאות מוכיחות מדי פעם הפסדים גבוהים ממנו. מנהלי ההשקעות עוסקים בעיקר בניהול ה-VaR השוטף במקום בניהול הסיכונים הקיצוניים אשר מעבר לו.
נוסחה מתמטית.
בהינתן רמת ביטחון formula_1
ה-VaR של תיק השקעות ברמת ביטחון formula_2 הוא המספר הנמוך formula_3 כך שההסתברות להפסד formula_4 גדול מ formula_3
לא תעלה על formula_6
ראו גם.
הערכת סיכונים
מוריץ
מוריץ (Moritz) הוא שם פרטי וכן שם משפחה גרמני שמקורו במילה הלטינית Maurus, שפירושה כהה עור או מורי
יוסף אבישר
קברי צדיקים
עלייה לקברי צדיקים
קְסִי היא אות באלפבית הקירילי המוקדם, שנגזרת מהאות קסי באלפבית יווני (Ξ, ξ) וצורתה מעין דמוית-ראי של קסי קטנה. נמצאת בשימוש בעיקר במילים שאולות מהשפה היוונית, רובן מילים הנוגעות לכנסייה.
בספירה קירילית, האות מסמלת את המספר 60.
היסטוריה.
קסי יצאה מן האלפבית הקירילי יחד עם פסי (Ѱ, ѱ), אומגה (Ѡ, ѡ), ויוס (Ѫ, Ѧ) ברפורמות הכתב אזרחי שהתרחשה בשנת 1708, והשימוש בה פחת גם בשפות חילוניות אחרות.
האות הוחזרה לתקופה קצרה בשנת 1710, והוצאה סופית משימוש בשנת 1735.
בעוד שהשימוש באות בחיי היום יום הופסק לגמרי, בכנסייה ובכתבי קודש השימוש באות נשמר, ומכיוון שהכנסייה לקחה חלק נכבד בחיי האזרחים, ניתן היה עדיין למצוא כתבים בהם האות מופיעה עד תחילת המאה ה-19.
קפריסין במשחקים האולימפיים
קפריסין משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת מוסקבה (1980), ובמשחקי החורף מאז אולימפיאדת לייק פלאסיד (1980).
הישגי המשלחת הקפריסאית היו בדרך כלל צנועים, אך כמה מהספורטאים רשמו הישגים נאים. באולימפיאדת אטלנטה (1996) העפיל האצן אנינוס מרקולידס לשלב חצי הגמר בריצת 100 מטר וסיים במקום ה-15. באותם משחקים סיים הקלע אנטוניס אנדאו במקום התשיעי בסקיט. באולימפיאדת סידני (2000) סיים אנדאו במקום השמיני, ועמיתתו סופיה מיאולי סיימה במקום התשיעי. קלע נוסף, גאורגה אכילאוס, סיים במקום התשיעי באולימפיאדת אתונה (2004), גם הוא בסקיט.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) היה הקלע אנטוניס ניקולאידיס קרוב לזכייה במדליה ראשונה. ניקולאידיס צבר 120 נקודות, בדיוק כמו הנורווגי טורה בורנוולד והצרפתי אנתוני טרה, שסיימו במקומות השני והשלישי, אך הפסיד להם בשובר שוויון. אכילאוס סיים במקום החמישי, ובין הנשים הגיעה אנדרי אלפטריו למקום השביעי.
באולימפיאדת לונדון (2012) הצליח ספורטאי קפריסאי ראשון לזכות במדליה, השייט פבלוס קונטידס, שזכה במדליית כסף בדגם לייזר. הקופץ לגובה קיריאקוס יואנו היה האתלט הקפריסאי הראשון שמעפיל לשלב הגמר. הוא סיים במקום ה-13.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הסתפק קונטידס במקום השביעי. שלושה אתלטים קפריסאים העפילו למקצי גמר: קיריאקוס יואנו שיפר את הישגו מלונדון וסיים במקום השביעי, מילאן טראיקוביץ' סיים במקום השביעי בריצת 110 מטר משוכות ואפוסטוליס פארליס סיים במקום השמיני בזריקת דיסקוס.
במשחקי החורף היו הישגיהם של הספורטאים הקפריסאים סמליים יותר.
מדליות.
לפי אולימפיאדה.
באולימפיאדות הקיץ:
לפי ענף.
בענפי הקיץ:
פולחן קברי צדיקים
פולחן קברי קדושים
פולחן קברי קדושים מקובל בדתות שונות, תוך ראיית הקבר כישות מתווכת בין המאמין לבין האל. עיקר הפולחן הוא עלייה לקברו של הקדוש, שלו מיוחסות סגולות של מקום תפילה מועדף. בחלק מהמקרים מיוחסת לקבר הקדוש סגולה ספציפית, כגון מציאת זיווג.
מאפיינים אנתרופולוגיים של הפולחן.
לפולחן קברי קדושים יש שני מרכיבים: המקום הקדוש עצמו, והמסע אליו. הקדושה המיוחסת לאתר הקדוש, מתבטאת בשתי משמעויות עיקריות: ראשית, המקום הקדוש מהווה זירה מתווכת, משופעת בסמליות, המקשרת בין המאמין ובין העולם האלוהי, הנצחי, הנשגב. שנית, המקום נתפס כמשופע באנרגיות פלאיות, המייצגות את ברכת האל ושפע חסדו למאמיניו. מבחינה חברתית, למפגש המשותף של המאמינים במקום הקדוש יש אפקט מלכד התורם לסולידריות החברתית, בין אם זו המקומית, במקרה של צדיק מקומי, ובין אם כלל-דתית, במקרה של צדיק כלל-דתי.
פולחן קברי קדושים הוא מקרה פרטי של עלייה לרגל, אם כי ביהדות מונח זה מזוהה בעיקר עם עלייה לבית המקדש. ישנם שני מודלים מרכזיים של עליות לרגל.
קבר קדוש משמש בדרך כלל את מאמיניה של הדת שהקדוש השתייך אליה, אך לעיתים קדושתו של קבר משותפת לדתות אחדות (כדוגמת מערת המכפלה הקדושה ליהדות ולאסלאם, וכך גם קבר שמואל הנביא).
ביהדות.
סביב קברי צדיקים מתקיימת עלייה לרגל, הילולה ובקשת משאלות, כגון זיווג ופרנסה, על ידי המאמינים בכוחו וקדושתו של הצדיק הקבור שם. קברי צדיקים קדומים בארץ ישראל הם קברי האבות במערת המכפלה, קבר רחל, קבר רבי שמעון בר יוחאי בהר מירון, קבר רבי מאיר בעל הנס, ועוד. קברי צדיקים מהעת החדשה נמצאים בישראל (למשל: קבר הבאבא סאלי, הרב ישראל אבוחצירא, בנתיבות; קבר הצדיק משטפנשט, הרב אברהם מתתיהו פרידמן, בתל אביב) וגם בחו"ל (למשל: ציון רבי אלימלך מליז'נסק בפולין; קבר רבי נחמן מברסלב, באומן; אוהל הרבי מליובאוויטש בניו יורק). קברים אלה מושכים עשרות אלפי מבקרים מדי שנה.
אנשי הלכה רבים, ואנשי דת רציונליסטים לאורך ההיסטוריה, הביעו התנגדות למוסד זה של עלייה לקברם של צדיקים. היו שחששו מגלישה לעבודה זרה או דרישה אל המתים, על ידי הפיכת הצדיק למטרת התפילה, והיו אף שהצביעו על תופעות כאלה שהתרחשו בפועל. היו שראו בכך חלק מאמונות מאגיות אחרות, שהתורה באופן כללי שוללת לדעתם. אחרים הצביעו על כך שעל פי ההלכה קברים, גם של צדיקים, מטמאים, וראו בכך ביטוי רעיוני לכך שיש להתרחק מן המתים.
בנצרות.
כנסיית הקבר ממוקמת במקום הנחשב על פי מרבית המסורות הנוצריות כאתר צליבתו, קבורתו ותחייתו של ישו, ברובע הנוצרי של העיר העתיקה בירושלים. מאז המאה ה-4 לספירה משמשת הכנסייה, הנחשבת לאחת הכנסיות החשובות והקדושות ביותר בעולם, כמוקד עלייה לרגל לצליינים מכל רחבי העולם.
ביסודות המזבח של כנסיות רבות נטמנו קדושי הנצרות. לקברי קדושים יוחסו סגולות מיוחדות: בעיקר יכולת ריפוי, אך גם סגולות התואמות את סיפור חייו של הקדוש.
באסלאם.