הלקח הראשון של המערכה שיושם במלואו בידי הבריטים מיד לאחר תום המערכה היה הקושי של המפציצים לפעול ביום מעל אדמות אויב המוגנות בידי כוחות אוויר מודרניים. לאורך המלחמה כמעט עד לתומה היו ההפצצות האסטרטגיות אשר ביצע חיל האוויר הבריטי בלילה בלבד, בתנאים בהם קטן משמעותית יתרונם של כוחות הנ"מ והמיירטים, על אף טכנולוגיית המכ"ם. אך לקח אחר של המערכה לא נלמד והוא אי הדיוק של הפצצות הלילה. הבריטים הכירו בחסרון זה רק בקיץ 1941 מניסיונם האישי, כשהבינו כי רק כשליש מפצצותיהם נפלו ברדיוס של 8 קילומטר מהמטרה (כ-5 מייל) שהוא שטח של 203.4 קילומטר רבוע סביב המטרה.
בנוסף לא התייחסו הבריטים לכך שהמורל של אנשיהם עלה עם תקיפת הערים והניחו שהגרמנים לבטח לא יוכלו לעמוד באותה מידה בלחץ של ההפצצות כמו שהצליחו הבריטים.
האמריקאים הסיקו מסקנות שונות לגמרי, שעיקרן היה כי המפציצים הגרמנים סבלו אבדות קשות כאלה בשל מיעוט כלי הנשק ההגנתיים, שלדות קטנות של מטוסים וכן גובה שיוט נמוך מדי וכן משמעת מבנה ירודה, בגללה הרבה מטוסים נטשו את מבניהם וחזרו על עקבותיהם. מסקנותיהם הוצגו באוגוסט 1941 תוך כתיבת תורת הלחימה במקרה והאמריקאים יצטרפו למלחמה באירופה כי תוך שימוש במספרים גדולים, חימוש הגנתי רב, גובה ומהירות גבוהים מבני מפציצים גדולים יכלו לחדור ביום באבדות נסבלות. האמריקאים לא ראו בחוסר הטווח המבצעי של מטוסי הקרב גורם משפיע על פעילות ההפצצה, ולכן לא התרכזו בהשגת כוח כזה, אך לאחר אוקטובר 1943 בהם האמריקאים סבלו אבדות נוראיות מכוחות הלופטוואפה, גישה זאת שונתה.
שתי המעצמות הסיקו כי המבנה והארגון של הלופטוואפה לא התאים לדרישות המערכה, ובעידוד הניצחון החלו שתיהן לטוות תוכניות להגדלת היכולת התעשייתית והכוח האווירי. בעוד הגרמנים המשיכו בתוכנית יצור מצומצמת השיגו בעלות הברית יתרון כמותי במטוסים וצוותי האוויר, יתרון שיוכיח את עצמו במהלך המלחמה כמכריע.
השפעה תרבותית.
הקרב על בריטניה בעולם המערבי נתפס כהישג הירואי של מעט טייסים אמיצים שהגנו על החופש נגד נחילים של נתיני עריץ רשע. הסרט הראשון שעסק בקרב על בריטניה היה האי של צ'רצ'יל שהופק בשנת 1941 והיה לסרט התיעודי הקצר הראשון שזכה בפרס האוסקר. ומאז הופקו מספר סרטים בנושא זה המפורסם מביניהם הוא הקרב על בריטניה של הבמאי גאי המילטון שהופק בשנת 1969 ומבוסס על הספר השוליים הצרים (The Narrow Margin) שנכתב בידי דקר דמסטר ודרק ווד.
מספר גדול של ספרים נכתבו על הקרב, המפורסמים ביניהם הם: עם כנפיים כמו נשרים (With Wings Like Eagles) מאת מיכאל קורדה, (The Most Dangerous Enemy: A History of the Battle of Britain) מאת סטפן בנגאי ו (The Battle of Britain: The Myth and the Reality) מאת ריצ'רד אוורי.
הקרב על בריטניה היווה מקור השראה למספר שירים שעוסקים בקרב זה. במוזיקת המטאל ישנם מספר שירים שעוסקים בקרב על בריטניה, ביניהם השיר Aces High של להקת ההבי מטאל הבריטית המפורסמת איירון מיידן מתוך האלבום Powerslave. הדובר בשיר הוא טייס בריטי במהלך הקרב על בריטניה (בהקדמה לשיר בהופעות חיות שומע הקהל את הנאום של צ'רצ'יל). שיר נוסף הוא "Aces in Exile" של להקת הפאוור מטאל השוודית סבטון מתוך האלבום Coat of Arms ובו מוקירים את עזרתם של הטייסים הזרים בקרב על בריטניה.
טומאן
[[קובץ:Iran AH1314 (c.1896) 10 Toman.jpg|ממוזער|]]
טוֹמאן (ב[[פרסית]]: تومان) היה [[מטבע זהב]] [[איראן|איראני]], אשר במקורו היה שווה ערך ל[[דוקט]]. מקור המילה ב[[שפות אלטאיות|שפות האלטאיות]], ומובנה "עשרת אלפים". הוא נחלק ל-10 קראן, ומשקלו החוקי היה 3.376 [[גרם]]. הוא שימש באיראן עד שנת [[1932]], כאשר הוחלף על ידי ה[[ריאל איראני|ריאל]], לפי מפתח של 1 טומאן = 10 ריאל.
[[קטגוריה:מטבעות אסיה]]
[[קטגוריה:איראן: כלכלה]]
[[קטגוריה:מטבעות שיצאו משימוש]]
הלל אשכנזי
הלל אשכנזי (ט"ו באב תרצ"ג, 7 באוגוסט 1933 – י"ג בשבט תשפ"ב, 15 בינואר 2022) היה עורך דין, יזם עסקים ופעיל במפ"ם. כיהן, בתום שירות ממשלתי של 17 שנים, כמנכ"ל המשרד לקליטת העלייה בשנים 1970–1973.
ביוגרפיה.
אשכנזי נולד בירושלים למשפחה חסידית מצאצאי "חכם צבי". הוריו, הרב יהודה-לייב ושושנה-רייזל, ילידי טבריה וצפת, גידלו את ששת ילדיהם, 3 בנים ו-3 בנות, בירושלים וניהלו אורח חיים חרדי. האב היה רב של קהילה קטנה ועבד לפרנסתו במאפייה ובטחנת קמח.
אשכנזי למד בישיבת עץ חיים, ב"תיכון המזרחי" בעיר ובסמינר למורים "אשכולי". עסק, בין היתר, בחלוקת עיתונים, הדרכת נוער שכונות והוראת מבוגרים. בעת מגוריו בקיבוץ יגור עבד בענף המטעים. מאז בחרותו ניהל אורח חיים חילוני.
בשלהי המנדט הבריטי הצטרף למחתרת לח"י הדביק כרוזים וצורף ליחידת "ציון" הדתית, שהשתתפה בקרבות שונים בירושלים בימי המצור על העיר. על שירותו זה הוענק לו עיטור לוחמי המדינה.
אשכנזי שירת בשירות חובה ובמילואים כקמ"ן (קצין מודיעין) של גוש יואב, ע' קמ"ן חטיבת חי"ר וקצין סיור אוויר במודיעין פיקוד מרכז וצנחן. צורף לדובר צה"ל במלחמת ההתשה, מלחמת יום כיפור, מבצע ליטני ומלחמת לבנון הראשונה. במסגרת שירותו הגיע לדרגת סא"ל.
אשכנזי היה מורה מוסמך, בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים בכלכלה, מדע המדינה ומשפטים, ומוסמך במינהל ציבורי מטעם המכון למדעי החברה בהולנד, תואר אותו סיים בהצטיינות בשנת 1963, במסגרת מלגה מיוחדת ממזכירות האו"ם.
אשכנזי כיהן כמנהל אגף הנגב והערבה במשרד הפיתוח, וכמנהל המחלקה לסחר פנים במשרד המסחר והתעשייה (1964–1966). במסגרת תפקידו השתתף בהקמת המועצה הישראלית לצרכנות ולימים כיהן, בהתנדבות, כיו"ר מועצה זו.
במאי 1966 מונה כסמנכ"ל משרד השיכון על ידי השר מרדכי בנטוב שהכיר אותו ממשרד הפיתוח. בתוקף תפקידו כיהן בדירקטוריונים של חברות ממשלתיות. ביולי 1970 מונה למנכ"ל המשרד לקליטת העלייה, על ידי נתן פלד שכבנטוב היה איש מפ"ם. בפברואר 1973 התפטר מתפקיד המנכ"ל בנימוק של העדר סמכויות מספקות למשרד הקליטה, הנדרשות כדי לקלוט את העולים.
אשכנזי היה פעיל במפ"ם, נבחר למוסדותיה המרכזיים והיה מועמד הוועדה הפרסונלית לתפקיד שר לקראת בחירות 1977.
במהלך שירותו בשירות המדינה, נבחר כיו"ר המרכז הישראלי לניהול בירושלים והקים את פורום המנכ"לים במיגזר הציבורי והפרטי. בשנת 1976 נתמנה ליו"ר המועצה לצרכנות, תפקיד שבוצע בהתנדבות. הוא התפטר מהתפקיד בראשית 1978 בנימוק שהתפקיד מתנגש עם עיסוקיו הפרטיים, לאחר שהתפרסם בעיתונות שהשר החדש, יגאל הורביץ מתכוון להחליפו בחברת מפלגתו.
כמו כן כיהן כחבר דירקטוריון של חברות שונות, ובחלקן כיו"ר, בהן: כור תעשיות, תדיראן-אחזקות, סולל בונה, לפידות, נפטא, בנק טפחות, הבנק לפיתוח התעשייה, , אמ"ן-אחזקות ואחרות.
בשנת 1987 השתתף בייזום ובהשקעה, יחד עם בנו ניר וחתנו משה, בהקמת חברת סי.די.אי. בכרמיאל, חלוצת ייצור התקליטורים בישראל, בה כיהן כיו"ר פעיל עד אמצע שנות התשעים.
ב-1992 יזם והקים את חברת סי.די.אי. סיסטמס, בית תוכנה והוצאה לאור דיגיטלית. בין היתר יצרה החברה את "תקדין" המאגר המשפטי הממוחשב הראשון שיצא בישראל. הלל כיהן כיו"ר פעיל של החברה עד יולי 2010,
הלל עסק בעריכת דין ושימש כבורר, וכן בפעילות התנדבותית במוסדות תרבות וחינוך, ביניהם: האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, המכללה להנדסה בירושלים, תיאטרון ירושלים ועמותות למען נוער ונזקקים.
חיים אישיים.
הלל היה נשוי לרותי אשכנזי, בת קיבוץ יגור, ולזוג ארבעה ילדים.
ביידא (לוב)
אל-ביידא (תימן)
דאגלס DC-6
דאגלס DC-6 (באנגלית: Douglas DC-6) הוא מטוס נוסעים ותובלה בעל ארבעה מנועי מדחף תוצרת דאגלס איירקראפט קומפני. המטוס נבנה בין השנים 1958-1946 והוא התחרה במטוס הלוקהיד קונסטליישן.
בסך הכול נבנו 702 מטוסים מדגם זה, אחד מהם היה מטוסו הפרטי של נשיא ארצות הברית הארי טרומן.
פיתוח.
המטוס פותח על ידי חברת דאגלס לפי מפרט חיל האוויר של ארצות הברית בשנת 1944 כגרסה מתקדמת למטוס הסקיימאסטר. עם סיום מלחמת העולם השנייה ביטל הצבא האמריקאי את הזמנת המטוסים, ודאגלס המירה את המטוס הצבאי לאזרחי.
המטוס טס לראשונה ב-15 בפברואר 1946, והפרט הראשון נמסר ללקוח במרץ 1947. אולם מספר תאונות, בהן זו של טיסה 608 של יונייטד איירליינס, שבה נהרגו כל 52 נוסעי המטוס, גרמו לקרקוע המטוס עוד בשנה הראשונה לפעילותו. הגורם לתאונות היה מיקום מכל הדלק סמוך למנוע. המטוסים תוקנו ואחרי ארבעה חודשים שבו לטוס.
מפעילים צבאיים.
כמו כן המטוס היה בשירות אזרחי בכ-30 חברות תעופה.
אל-ביידא
אלביצ'א'
אלביצ'א
דוד דבית הלל
רבי דוד דבית הלל היה נוסע יהודי בן המאה ה-19 שערך מסע מארץ ישראל להודו.
חייו ומסעותיו.
רבי דוד דבית הלל, יהודי ליטאי, מצאצאי רבי הלל ב"ר נפתלי הרץ בעל ספר "בית הלל" (דירהנפורט תנ"א 1691) על השולחן ערוך, עלה מווילנה לארץ ישראל בשנת 1815 כחלק מעליית תלמידי הגר"א, והתיישב בצפת.
ב-1824 יצא למסע ברחבי ארץ ישראל ולאחר מכן פנה מזרחה דרך סוריה, כורדיסטן, ארם נהריים, המפרץ הפרסי והודו. כעבור 5 שנים מתחילת מסעו הגיע להודו, שם שהה ארבע שנים במהלכן הדפיס בעיר מדרס קיצור מספר תיעוד מסעותיו בשפה האנגלית. לאחר מכן חזר לארץ ישראל דרך מצרים. ב-1838 שהה בירושלים וסייע לנוסע אדוארד רובינסון. ב-1840 נשלח לקושטא כדי לסייע בשחרור היהודים בעלילת דמשק. ב-1845 הגיע פעם נוספת להודו, ובשבט תר"ו (1846) נפטר.
זכרונותיו.