כך, לדוגמה, מחזהו של ויליאם שייקספיר "רומיאו ויוליה", המבוסס על ספרו של מטאו בנדלו "ההיסטוריה הטראגית של רומיאו ויוליה" מבוססים על תמות חוצות-תרבות של "הסכנות באי-ציות למשפחה/לחברה", "הסכנות העולות מחוסר יושר" ו"מורכבות הקונפליקט בין המוסר האישי לנורמה החברתית".
מרבית יצירות האמנות ויצירות הספרות מבוססות על תמות על-תרבותיות אלה, ולכן בני תרבויות שונות מסוגלים להבין ולהתקשר רגשית אל יצירות שנוצרו בתרבויות אחרות ובתקופות אחרות.
טכניקות ספרותיות.
ישנן מספר טכניקות ספרותיות המשמשות להדגשת התמה שבבסיס הסיפור:
לייטוורטשטיל ולייטמוטיב.
לייטוורטשטיל (מגרמנית: Leitwortstil) הוא שימוש מכוון במשפטים החוזרים על עצמם או במוטיב החוזר על עצמו - כך, לדוגמה, החזרה המצויה ב"אלף לילה ולילה" ומופיעה בראשית כל פרק ובסיומו מדגישה את התמה שבבסיס העלילה ומקשרת את הסיפורים השונים לתמת מסגרת אחת. ראו גם לייטמוטיב.
מבנה תמטי.
מבנה תֵּמָטִי (באנגלית: Thematic patterning; על פי האקדמיה ללשון העברית: מבנה נוֹשְׂאִי) הוא מבנה ספרותי בו נושא מרכזי חוזר ומופיע שוב ושוב ברכיבים וחלקים שונים במהלך העלילה או בתוך יסודות ספרותיים שונים של המלל. ובמלים אחרות זהו שימוש במוטיב מסוים החוזר באלמנטים שונים או באירועים שונים בעלילה. לדוגמה: מוטיב החוזר ונשנה בכל אחד מ"סיפורי אלף לילה ולילה" הוא "אומץ" וגם "נאמנות". מוטיבים אלה מהווים תמה בבסיס הסיפור, וביחד - תמה לאוסף כולו. לפיכך סיפורים אלו כתובים במבנה תמתי, שנושאיו הם אומץ ונאמנות.
תמות באדריכלות.
תמה יכולה להיות רעיון הנמצא בבסיסו של מבנה אדריכלי מסוים או אף בבסיסו של תכנון אורבני אזורי. התמה משלבת בתוכה את הרעיונות השונים המרכיבים את המתחם ולרוב אינה גלויה על פניה.
לדוגמה: בניין בית המשפט העליון בירושלים, בנוי בסגנון האופייני לתקופת בית המקדש השני, אולם בבסיס המבנה שלוש תמות: הקשר ההיסטורי לירושלים, הקשר הרוחני לצדק - תמה של הצדק כפי שהוא מופיע בפסוקים שונים בתנ"ך, ותמה אוניברסלית של צדק. תמה זו משתקפת באלמנטים שונים של המבנה ומבחירת מיקום החלונות והעיטורים של המבנה, ומשפיעה על מראו הכללי של המבנה ועל הסגנון בו נבנה. כך לדוגמה, חומת האבן החוצה את המבנה ובה שערים הבנויים בסגנון תקופת הבית השני מסמלת מחד את חומת ירושלים ואת הכותל המערבי (התמה ההיסטורית), את שערי העיר אליהם באו בתקופת התנ"ך לקבל צדק (התמה הרוחנית לאומית), ואת השערים הפתוחים כיום לכל המבקש צדק (התמה האוניברסלית), וכך לדוגמה גם אמת המים בחצר המבנה מסמלת את מקורה של ירושלים סביב מעין הגיחון ואת נקבת חזקיהו (התמה ההיסטורית), את קו הצדק שהוא ישר (תמת הצדק בתנ"ך - התמה הלאומית), ואת הקו הישר המוליך למסקנה אחת צודקת (התמה האוניברסלית).
הלגיון השישי
אודיתא
אוֹדָּיְּתָּא (מבוטא תדיר: אוֹדִּיתָּא; בעברית: הודאה) הוא אמצעי להעברת בעלות באמצעות הודאה של הנותן שהממון הוא של המקבל. בתלמוד מובא הדין לגבי שכיב מרע (אדם הנוטה למות), שרצה להוריש את נכסיו למאן דהוא ומסיבות שונות לא יכול היה להשתמש .
יסודות וגדרי הדין.
בתלמוד "קניין האודיתא" מוזכר בקצרה, ולא נכתב על מהותו וגדריו ההלכתיים דבר, רוב החומר שנכתב על קניין זה הוא בספרות הראשונים והאחרונים. בעקבות עמימות זו שבתלמוד, קיימת מחלוקת בסיסית בקרב הראשונים באשר לפישרו של המונח:
פונדק דרכים
הודאת בעל דין
הודאת בעל דין כמאה עדים דמי הוא כלל בדיני ממונות בהלכה, לפיו דברי אדם הנאמרים לחובת עצמו נאמנים יותר מכל דבר אחר, ומתחייב ממון על פי דבריו.
מקורו של כלל זה והדיונים המרכזיים סביבו מופיעים במסכת קידושין ובמסכת סנהדרין.
מקור הדין וטעמו.
כמקור לדין הודאת בעל דין מביא רש"י את הפסוק , שממנו למדין את דין מודה במקצת – מכך שיש דין מודה במקצת ניתן להבין שיש משמעות להודאת בעל דין.
ישנן ארבע שיטות מרכזיות לטעם הדין של מודה במקצת:
טענות פטור מהודאת בעל דין.
אם הודאת בעל דין לא הייתה בפני התובע הנתבע יכול לטעון שלא התכוון להודות אלא לגרום לאנשים לחשוב שהוא פחות עשיר, ויש שאומרים שגם את התובע היה בזמן ההודאה אלא שהתובע לא תבע אותו אלא הוא הודה מעצמו יכול לטעון שרצה לגרום לאנשים לחשוב שהוא פחות עשיר.
אם הנתבע לא ידע שהוא מודה בפני עדים, יכול לטעון שהודאתו לא הייתה ברצינות, ואם לא טען אין טוענים לו, אבל ליורשים טוענים, ואם טען לא היו דברים מעולם נחלקו אמוראים ולהלכה מניחים ששיטה בו ודברים לא חשובים אנשים שוכחים.
יעקב אלפרון
יעקב אלפרון (18 בפברואר 1955 – 17 בנובמבר 2008) היה עבריין ישראלי, שניהל יחד עם אחיו נסים את עסקיה של משפחת אלפרון, אשר נחשבה למשפחת הפשע המרכזית והמוכרת בישראל משנות השבעים של המאה ה-20 ועד לעשור השני של המאה ה-21. נרצח באמצעות פיצוץ מטען חבלה שהוצמד למכוניתו. מותו חולל סערה בעולם הפשע, עד כה לא נמצאו האשמים.
ביוגרפיה.
אלפרון נולד בגבעת שמואל, כבנם השישי של חיים וקמילה אלפרון, עולים ממצרים. הוא הורשע בפלילים עוד בהיותו נער. בשנותיו האחרונות התגורר ברעננה, עם אשתו אהובה.
לבני הזוג יעקב ואהובה אלפרון נולדו שבעה ילדים.
מעורבות בפשיעה.
אלפרון הורשע בהזדמנויות שונות בעבירות של אלימות, סחיטה ואיומים, וריצה עונשי מאסר בגינן. שניים מאחיו, נסים וזלמן, הורשעו אף הם בעבר, וריצו עונשי מאסר. בעשור האחרון לחייו נקשר שמו בסכסוכים עם עבריינים, בהם יצחק אברג'יל ועמיר מולנר. פגישה מקרית נוספת ביניהם במסעדת "מפגש הסטייק" בסוף שנת 2006, הסתיימה בשליפת סכינים ואקדחים, אך ללא נפגעים. בתחילת 2007, בפגישה שנערכה עם אנשי יצחק אברג'יל בנושא עסק מיחזור הבקבוקים, הכה אלפרון את אנשי אברג'יל, וייתכן שאף הכה אישית את יצחק אברג'יל.
היסטוריה של אלימות.
בשנות העשרים לחייו, סוף שנות השבעים, התעמתה המשטרה עם אלפרון במקרים שונים, כמו חיפוש סמים, והוא הואשם מספר פעמים בעבירות קלות. בשנים אלו הפעיל שירותי הימורים, סחר בסמים והפעלת זונות באזור כביש גהה. על עברות אלו נידון אלפרון למאסר. בשנת 1978, בעת שאלפרון ישב בכלא כפר יונה, נרצח באגף טעוני ההגנה בכלא שאטה יפת נגר, בעל מועדון לילה שהיה מסוכסך עם אחיו של יעקב, מוסא אלפרון. לאחר שהעיד נגד משפחת אלפרון בענייני סחיטה וגביית דמי חסות. יעקב שלח מסר למנהיגים בכלא שטה (סמי אלקיים ותומי קיש) שהפעילו כפופים - ביימו קטטה בחדר האוכל. הסוהרים נכנסו ואז כלאו אותם. חוליה אחרת נכנסה לאגף טעוני ההגנה וחיסלה בתאו את יפת נגר, בעודו יושב (כל המעורבים נעצרו וחלקם הורשעו). אלפרון זוכה. רצח מלשין בתא טעוני ההגנה העלה את קרנו בעיני עולם הפשע.
לאחר שחרורו מהכלא בגיל 24, עבר להתגורר עם סמדר קילצ'ינסקי, שהייתה אז בת 15 וחי עמה במשך כשנתיים. באותה תקופה, מקורות הכנסותיו העיקריים של אלפרון היו גביית דמי חסות מסוחרי סמים והפעלת שידורי טלוויזיה פיראטית בכבלים. בשנת 1989 החלה המשטרה לקיים מעקב צמוד אחר תנועותיו של אלפרון. הממצאים הובילו להגשת כתב אישום בשנת 1993, בו אלפרון הועמד לדין יחד עם פושעים נוספים (בהם העיתונאי לענייני פלילים יוסי היימן), ונידון למאסר של ארבע שנים וחצי בגין סחיטה. במסגרת המשפט, חשפה המשטרה את שיטות העבודה של אלפרון, הן בהשתלטות על עסקים כמו מסעדות ואולמות אירועים, והן דרך הפעלת חברת גבייה. הוא ריצה את עונשו במשך כשנה וחצי.
בשנת 1997, הקים את חברת "האחים אלפרון - חברה לניהול וקידום עסקים בע"מ". בשנת 1998 נחשד עמיר מולנר בקשר לרצח או לארגון רציחות, לפי דרישות אלפרון ומשפחת הררי. מולנר ברח למקסיקו, בעוד שנסים ימין, עד מדינה שהיה אמור להעיד נגד מולנר, נרצח. בשנת 2000 ניצל אלפרון מהתנקשות בחייו, שבה נפצע בכתפו. בשנת 2003, בעקבות תלונה של משווק פרחים מצמתים באזור פתח תקווה, נעצר אלפרון בחשד לעבירת סחיטה.
עסק מיחזור הבקבוקים.
לאחר חקיקת חוק הפיקדון, השתלט עולם הפשע, ובתוכו יעקב אלפרון, על עסקי איסוף הפחיות ובקבוקי השתייה על מנת לגבות את דמי הפקדון שלהם (המאבק על אזורי האיסוף הוביל לסכסוכים בין משפחות הפשע). אלפרון ואנשיו החלו, על פי החשד, לאיים על בעלי מסעדות כדי שימסרו להם את הבקבוקים הריקים. על פי החשד, הם השתמשו בעסק זה על מנת להלבין כספים שהגיעו מן העסקים האחרים שלהם, שהיו לא חוקיים.
הרצח.
ב-17 בנובמבר 2008 הגיע אלפרון לבית המשפט כדי לצפות בדיון בעניין בנו דרור, שנגדו הוגש כתב אישום בגין סחיטה באיומים ותקיפת שוטר, לאחר תום הדיון כאשר שב רכבו חוסל באמצעות פיצוץ מטען חבלה שהוצמד למכוניתו ופוצץ מהפעלה מרחוק, יעקב אלפרון מת במקום והוא בן 53.
ניסיונות להתנקש בו היו ידועים למשטרה מאז שנת 2001 לפחות; העבריין זאב רוזנשטיין הודה בחקירתו כי הזמין התנקשות באלפרון באותה שנה, אך חזר בו לפני הביצוע. בנובמבר 2003 נעצרה חוליית רוצחים מבלארוס, שחבריה נחשדו בכוונה לרצוח את אלפרון. המשטרה הזהירה את אלפרון בכמה הזדמנויות בדבר כוונות לרצוח אותו, על-פי מידע מודיעיני שאספה.