"ארץ פלאות קשוחה" היא טוקיו בגרסה אנכרוניסטית. המספר הוא "קלקוטק", מעבד מידע אנושי שאומן "לכבס" ו"לטרוף" נתונים באמצעות העברתם מהמוח הימני לשמאלי. הקלקוטקים עובדים עבור "המערכת", שהיא ארגון ממשלתי המפקח על מאגרי המידע. מולם עובדים ה"סמיוטקים" בשירות "המפעל", רובם קלקוטקים לשעבר. מערכת היחסים בין שתי הקבוצות פשוטה: המערכת מגינה על מידע והמפעל מנסה לגנוב אותו, למרות שמועלה בספר האפשרות שאדם אחד עומד מאחורי שני הארגונים. המספר מבצע עבודה מורכבת עבור מדען זקן ומסתורי שחוקר ומפתח "מחיקת קול". המדען עובד במעבדה השוכנת עמוק בתוככי מערכת הביוב של טוקיו.
"סוף העולם" הוא מקום מסתורי שנמצא במקום לא ידוע, מפת העיר מופיעה בתחילת הספר. בסוף העולם המספר הוא אדם שהגיע לעיר זה עתה ומגלה עיר מוזרה ומוקפת חומה בלתי עבירה. הוא מתחיל בתהליך של הסתגלות לעיר החדשה, צלו נחתך ממנו ושוכן ב"חצר הצל", חצר קטנה בשער העיר שם משוכנים - עד למותם - הצללים שנחתכו, צלו של המספר לא צפוי לשרוד את החורף הממשמש ובא. תושבי העיר לא מורשים להחזיק בצל, כל הנראה גם אין להם נפש, ונראה כי כלל אינם מרגישים בחסרונם של אלה. המספר מקבל מגורים ב"מעונות הרשמיים", שם הוא מתגורר בחברתו של קולונל זקן, ומשובץ לעבודה כקורא חלומות, עבודה שמטרתה להסיר את עקבות הנפשות מהעיר. הוא הולך לספריה כל ערב, ושם, בעזרת הספרנית, לומד לקרוא חלומות מגולגלות ישנות של חדי קרן.
דמויות.
בשתי העלילות, אף אחת מהדמויות לא נקראת בשם אלא מכונה בשם עיסוקה או תיאורה הכללי, כמו "הספרנית" או "השומר". גם בספרו המוקדם יותר, "מרדף הכבשה", נוקט מורקמי בסגנון דומה.
ארץ פלאות קשוחה.
המספר - קלקוטק בן 35, גרוש, שמלבד עבודתו הבלתי רגילה חי חיים רגילים בעיר טוקיו. כמעט ולא מייחס חשיבות לחיים המתנהלים סביבו.
המדען הזקן - מוגדר כמדען דגול ומפוזר המומחה בתחומים רבים, שוכר את שירותיו של המספר כדי שיעבד עבורו מידע. עוסק בעיקר ב"מחיקת קול". הוא פיתח שיטה לרישום התודעה של אנשים בצורה ויזואלית. הוא מחליט לערוך את התודעה הזו ולשתול אותה אצל אחד מהקלקוטקים שעוברים את הניסוי, שהוא המספר. הוא מתנגד למערכת ומעדיף לעבוד לבדו, אולם משתף איתה פעולה כדי ליהנות מגישה למשאביה היקרים. בסוף הספר הוא נמלט לפינלנד כדי לחמוק מהמערכת ומהמפעל.
הנכדה בוורוד - נכדתו בת השבע עשרה של המדען הזקן. הוריה ואחיה מתו בהיותה ילדה קטנה והיא גרה עם סבה ומסייעת לו במחקריו. מתוארת כשמנמנה אם כי מושכת, לבושה תמיד בוורוד, מכף רגל ועד ראש. לא ביקרה מעולם בבית ספר, לאור טענות סביה שבתי ספר הם מקומות בלתי מועילים וכתחליף מלמד אותה את כל שהיא נצרכת לדעת על אודות החיים. בעלת תחומי ידע רבים ובהם כמה שפות, ירי באקדח ורכיבה על סוסים. בתחילת הספר, הזקן "מחריש" את קולה ושוכח אותה כך במשך שבוע שלם עד שהמספר מפנה את תשומת לבו לעניין. לכל אורך הספר היא מנסה - ללא הצלחה - לשכנע את המספר לשכב איתה.
הספרנית - סובלת מקיבה מורחבת ולכן תמיד רעבה, עוזרת למספר לחקור את חדי הקרן. חברתו ליומיים.
הענק והגמד - שני פושעים שרודפים את המספר. לא ידוע מי שלח אותם.
הקא"לינגים - ראשי תיבות של "קפא אינפרה-לילי". יצורים מיתיים החיים במערכת הביוב של טוקיו. הם מסוכנים מאוד לבני אדם ולכן המדען מיקם את המעבדה שלו בלב אזור המחיה שלהם, מוגן על ידי מערכת שדוחה את הקא"לינגים, כדי למנוע מאחרים לגנוב את המידע שהוא מחזיק. הם פיתחו תרבות עצמאית ובין היתר סוגדים לדג מפלצתי ענק ולעלוקות. אינם אוכלים בשר טרי ולכן כשהם לוכדים אדם הם משרים אותו קודם במים כמה ימים כדי שירקיב ואז ניזונים ממנו.
סוף העולם.
המספר - חדש בעיר. עם הגיעו לסוף העולם צלו נחתך ממנו ועיניו עוברות תהליך שמקנה לו יכולת קריאת חלומות ומונע ממנו להיחשף לאור שמש. מקבל את תפקיד קורא החלומות של העיר. לא מבין למה וכיצד הגיע הנה ומה היו חייו הקודמים.
הצל - מופיע בספר כדמות אנושית. הוא זוכר את חייו הקודמים של המספר אבל נגזר עליו למות עד בוא החורף. שוכן בחצר הצללים שליד שער העיר, השוער דואג לצרכיו, אם כי מתנהג אליו בקשיחות ומעסיק אותו כעוזרו. לכשימות, המספר יאבד את נפשו.
השוער - השומר ומנהל העבודה של סוף העולם. מדריך את המספר בצעדיו הראשונים בעיר ושומר על הצל כלוא בחצר. בין היתר הוא עוסק בשריפת גופות הבהמות שמתו בימי השלג.
הספרנית - שומרת על גולגולות חדי הקרן הנמצאות בספרייה, מהן המספר קורא חלומות. מסייעת למספר בעבודתו. אין לה נפש אולם לאימה הייתה, והמספר מגיע למסקנה שיש לספרנית נפש חבויה ויש למצוא אותה בגולגולות. נראה כי יש קשר בינה לבין הספרנית מ"ארץ פלאות קשוחה".
הקולונל - איש צבא זקן, המספר גר יחד אתו במעונות הרשמיים. מדריך את המספר וסועד אותו בעת חוליו.
מפעיל תחנת הכוח - אדם צעיר ובודד שמפעיל את התחנה המספקת חשמל לעיר כולה. נותן למספר אקורדיון קטן וישן שעוזר לו לשחזר את זיכרונותיו מעולמו הקודם.
השפעות.
ככל הנראה, הרוקי מורקמי הושפע בכתיבתו מספרו של פרנץ קפקא, הטירה. בשני הספרים מסופר על אנשים שמגיעים למקום זר ולא מבינים את סביבתם כמו שהסביבה לא מבינה אותם. הרעיון של איבוד הצל לקראת סוף העולם הופיע כבר ב-1813 בספרו של אדלברט פון שאמיסו, סיפורו המופלא של פטר שלומיאל.
הספר זכה בפרס טניזאקי היפני ב-1985.
אריה שלו
אריה שלו (1 ביולי 1926 - 2 באוגוסט 2011) היה איש צבא ישראלי, בדרגת תת-אלוף, שכיהן כדובר צה"ל, כעוזר ראש אמ"ן למחקר בתקופה שלפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים, וכמושל הצבאי ביהודה ושומרון.
ביוגרפיה.
נולד בשם אריה פרידלנדר בפולין, עלה לארץ ישראל עם הוריו ב-1935, למד בבית ספר יסודי ברעננה ובגימנסיה אחד העם בפתח תקווה. כנער היה פעיל בארגון ההגנה, ב-1944 התגייס למשטרת היישובים העבריים ושירת באזור הרי אפרים, ב-1946 מונה לסמל הגוש ולמפקד פלוגת נוטרים. במלחמת העצמאות היה מפקד פלוגה בחטיבת גולני ולחם עמה בקרבות בצפון הארץ, בסוף 1948 מונה לקצין המודיעין של החטיבה. היה נציג בוועדת שביתת הנשק ישראל-סוריה וקצין מטה לוועדות שביתת הנשק. סיים קורס מפקדי גדודים ב-1953 ולימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
ב-1957 מונה לקצין מודיעין של פיקוד הצפון, בעקבות "הפגזת האלף" הסורית על יישובי הצפון בנובמבר 1958, הצטרף למשלחת ישראל לאו"ם לקראת דיונים בנושא במועצת הביטחון. ב-1960 יצא ללימודים בבית ספר למלחמה בפריז.
בספטמבר 1963 מונה לדובר צה"ל, שבאותה תקופה היה חלק ממערך המודיעין. בתקופתו בתפקיד קודם לדרגת אלוף-משנה, ותפקידו קיבל נפח פעילות גבוה יותר: השם שונה למחלקת ביטחון והסברה ושילב את ענף הקישור לעיתונות עם ענף ביטחון שדה. הוא כיהן בתפקיד בתקופת ההמתנה שלפני מלחמת ששת הימים, ובין פעולותיו שליחתו של האלוף במילואים חיים הרצוג לראיונות "עידוד מורל העם" ברדיו.
לאחר המלחמה מונה שלו לעוזר ראש אמ"ן למחקר, התפקיד השני בחשיבותו באגף. בתפקיד זה היה אחראי על ריכוז נושא המחקר והערכת המודיעין הלאומית. בתקופה שלפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים העריך כי הסבירות לפריצת מלחמה עם מצרים וסוריה היא נמוכה. כך למשל, בדיון מיוחד שהתקיים ב-3 באוקטובר 1973 בלשכת ראש הממשלה גולדה מאיר, לבקשתו של שר הביטחון משה דיין, טען שלו כי: .
על פי עדות זוסיא קניאזר, ראש ענף 2 בחטיבת המחקר באמ"ן, ב-6 באוקטובר 1973, קניאזר עמד על כך שתפרוץ מלחמה באותו היום, והורה לענף שתחת פיקודו לרדת לבור בשעה 13:00, שעה אחרי כן פרצה המלחמה. יומיים אחרי פרוץ הלחימה, נמסר לו על ידי אריה שלו כי הרמטכ"ל דוד אלעזר אינו מוכן עוד לקבל עדכונים מאריה שלו ומרע"ן 6 יונה בנדמן (ראש הענף המצרי), ואת תפקידם מול הרמטכ"ל ימלא קניאזר. קניאזר שימש בתפקיד זה עד לסיום השיחות על הפסקת האש.
ועדת אגרנט, ועדת החקירה הממלכתית, שהוקמה לחקר נסיבות פריצתה של המלחמה, קבעה כי שלו: שלו הועבר מתפקידו ומונה ב-1974 למושל הצבאי ביהודה ושומרון. ב-1976 השתחרר מצה"ל בדרגת תת-אלוף.
לאחר שיחרורו הצטרף ב-1977 למרכז יפה למחקרים אסטרטגיים שבאותה עת הוקם על ידי אהרן יריב, היה חוקר בכיר במכון למחקרי ביטחון לאומי. לאורך השנים פרסם מחקרים וספרים בנושאי ביטחון לאומי.
שלו נפטר ב-2 באוגוסט 2011. היה נשוי ואב לשני בנים.
אסתרא בלגינא קיש קיש קריא
פרס פוליה
פרס פוליה (אנגלית: Pólya Prize) הוא פרס בתחום המתמטיקה המוענק מדי שנתיים על ידי האגודה למתמטיקה יישומית ותעשייתית (SIAM). הפרס ניתן החל משנת 1969 והוא קרוי על שמו של המתמטיקאי ההונגרי ג'ורג' פוליה.
הפרס ניתן בעבור שתי קטגוריות:
הפרס מיועד בעבור הכרה בהישג משמעותית ספציפי אשר התגלה בזמן האחרון, ובדרך כלל אינו ניתן בעבור עבודה מצטברת.
בפרס זכו עד כה ארבעה מתמטיקאים ישראלים: גיל קלעי, שהרן שלח, נגה אלון ועודד שרם.
סודאן איירווייז
סודאן איירווייז (בערבית: الخطوط الجوية السودانية, באנגלית: Sudan Airways) היא חברת התעופה הלאומית של סודאן, בסיסה נמל התעופה הבינלאומי בח'רטום, והיא חברה בהתאחדות חברות התעופה הערביות.
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 1947, במטרה לשמש כחלופה לרכבת שלא הייתה במדינה. החל מסוף מרץ 2010, האיחוד האירופי אוסר על החברה להפעיל קווים אל מדינות אירופה או לטוס מעל המרחב האווירי האירופאי.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:
רוגל אלפר