בעונת 1967 הגיע לגמר הגביע השוודי והפסיד שוב לקבוצת מאלמה. המועדון העפיל לגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1968/1969. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת קרוסדרס מצפון אירלנד. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת לין אוסלו מנורווגיה. בעונת 1968/1969 זכה בגביע השוודי בפעם השלישית והעפיל לגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1969/1970. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת סלימה וונדררס ממלטה. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת שאלקה 04. בעונת 1971/1972 הגיע לגמר הגביע השוודי והפסיד לקבוצת לנדסקרונה.
בעונת 1971 סיים את הליגה במקום השלישי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1972/1973. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת ארד מרומניה. בסיבוב השני הפסיד לקבוצת אינטר מילאנו. בעונת 1977 סיים את הליגה במקום הרביעי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1978/1979. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת היברניאן. בעונת 1981 סיים את הליגה במקום השלישי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1982/1983. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת סאות'המפטון. בסיבוב השני הפסיד לקבוצת רומא.
בסוף עונת 1982 סיים את הליגה במקום העשירי מתוך 12 קבוצות וירד לליגה השנייה. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה וחזר לליגה הראשונה. בעונת 1987/1988 זכה בגביע השוודי בפעם הרביעית והעפיל לגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1988/1989. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת סמפדוריה. בעונת 1989 סיים את הליגה במקום השני והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1990/1991. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת פ.צ. קלן. בעונה זו זכה בגביע השוודי בפעם החמישית והעפיל לגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1991/1992. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת יונס אש מלוקסמבורג. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת מונקו.
בעונת 1991 סיים את הליגה במקום השני והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1992/1993. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת טורינו. בעונת 1992 זכה באליפות והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1993/1994. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת מכלן. בעונת 1993/1994 זכה בגביע השוודי והעפיל לגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1994/1995. בסיבוב המוקדמות הפסיד לקבוצת ויקטוריה ז'יז'קוב.
בעונת 1994 סיים את הליגה במקום הרביעי והעפיל לגביע האינטרטוטו בשנת 1995. המועדון הוגרל לבית הכולל את הקבוצות ז'ירונדן דה בורדו, אודנזה בולדקלאב, ה.י.ק. הלסינקי ובוהמיינס מאירלנד. המועדון סיים את שלב הבתים במקום הרביעי ולא העפיל לשלב שמינית הגמר. בעונת 1999 סיים את הליגה במקום החמישי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 2000/2001. בסיבוב המוקדמות ניצח את קבוצת גטה. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת סלובן ליברץ.
ב-29 במאי 1997 הוקם ארגון האוהדים של הקבוצה.
בסוף עונת 2002 סיים את הליגה במקום הלפני אחרון וירד לליגה השנייה. המועדון שיחק 5 עונות בליגה השנייה וחזר לליגה הראשונה בסוף עונת 2007. המועדון שיחק לסירוגין בליגה הראשונה ובליגה השנייה עד עונת 2011. מעונת 2011 המועדון משחק ברציפות בליגת העל השוודית.
בשנת 2015 זכה המועדון באליפות הליגה השוודית ובגביע הסופרקאפן השוודי.
בשנת 2019 הוציא המועדון סט-מדים מיוחד לכבוד ההתמודדות באירופה (במסגרת הליגה האירופית) הכולל חולצה צהובה, מכנס כחול וגרביים צהובים (בניגוד למדים הלבנים-תכולים המסורתיים); על החולצה מצויר מעין צלב כחול, אשר יוצר על גבי הרקע הצהוב את דגל אסטרייטלנד (ובדמיון מסוים אף את דגל שוודיה, שצבעיו הפוכים).
סגל נוכחי.
נכון ל-11 באוגוסט 2019
פקינג פאנס.
פֶּקִינְג פָאנְס (בשוודית: Peking Fanz) הוא ארגון האוהדים של קבוצת הכדורגל נורשפינג השוודית. הארגון נוסד ב-29 במאי 1997 על מנת לאגד את אוהדי הקבוצה ובעיקר כדי לעזור להם להגיע אל משחקי החוץ באזורים רחוקים תוך ארגון אוטובוסים לטובת כלל אוהדי הקבוצה. בתחילת דרכו כונה הארגון "פקינג סטארס" (Peking Stars), אך לאחר מספר חודשים שונה שמו לשמו העכשווי.
לארגון ישנם מספר כללים מנחים:
"פקינג פאנס הוא ארגון ללא מטרות רווח. לפקינג פאנס ישנן שתי מטרות-על:
ארגון האוהדים יושב ביציע הצפוני של הניה פארק במשחקי הבית של הקבוצה.
נכון לאביב 2011 היה מספר החברים הרשומים כ-500, וכ-600 חברים ב-2019. שנת השיא של הארגון הייתה בשנת 2002, אז הגיע מספר החברים הפעילים לכ-1600.
ארנסט פיימן
היינריך ארנסט פיימן (בדנית: Hinrich Ernst Peymann 22 במאי 1737 ממלכת הנובר - 28 בינואר 1823 רנדסבורג) היה איש צבא דני-גרמני ששימש כמפקד העליון של הצבא המלכותי הדני בזמן הקרבות על קופנהגן במהלך המלחמות הנפוליאוניות
חייו.
נולד למשפחה גרמנית, בעיירה קטנה בממלכת הנובר. במהלך מלחמת שבע השנים נשלח למערכה מול הצרפתים. לאחר המלחמה עקר לשלזוויג-הולשטיין, אז בשליטת דנמרק, התגייס לצבא המלכותי הדני וטיפס בסולם הדרגות. כאשר החלו המלחמות הנפוליאוניות כבר היה פיימן מפקד הצבא הדני. דנמרק-נורווגיה תמכה בצרפת, והבריטים חששו שהצי הצרפתי ילכוד את הצי המלכותי הדני. ולכן הצי הבריטי יצא לכיוון הבירה קופנהגן ב-1807 בפיקודו של ג'יימס גמביר. ומשסרבו הדנים להיכנע הופגזה העיר קשות עד לכניעתה. פיימן נפצע במהלך ההפגזות, לאחר שהובס נפוליאון בונפרטה נידון פיימן למוות אולם קיבל חנינה ממלך דנמרק.
אריק שטראוס
אריה (אריק) שטראוס (נולד ב-15 במרץ 1962 בירושלים) הוא פסנתרן, מלחין, מעבד ומורה ישראלי.
עבד והופיע בארצות הברית, ביפן, באירופה ובישראל.
ביוגרפיה.
אריק שטראוס נולד ב-1962 בירושלים, נינו של החוקר והפילוסוף מרטין בובר ונכדו של המשורר אריה לודוויג שטראוס. החל את לימודי המוזיקה בגיל שבע ולמד פסנתר קלאסי. אחרי השירות הצבאי חזר ללימודי מוזיקה והחל להלחין, להקליט ולהופיע בארץ.
שטראוס המשיך את לימודיו בניו יורק. שש שנים למד אצל ג'ק ריילי בהמלצת פסנתרן הג'אז והמוזיקאי דיק היימן (התפרסם גם בזכות עבודתו המוזיקלית בסרטיו של וודי אלן). כמו כן למד קומפוזיציה וג'אז מודרני אצל ריצ'י ביירק והשתלם אצל דון סבסקי בכתיבת מוזיקה לסרטים.
בניו יורק הופיע עם נגנים ידועים כמו רון מקלוּר (קונטרבס), אקירה טאנה (תופים) ושונזו אונו (חצוצרה). הופיע במועדוני ג'אז חשובים כמו Birdland ו-Yardbird Suite בניו יורק (שבו גם ניהל מוזיקלית את הג'אם סשן) ו-Blue Moon בפילדלפיה. בפילדלפיה גם הופיע במופעי מחווה לדיוק אלינגטון ועבד ישירות עם מרסר אלינגטון , בנו של דיוק ומנצח התזמורת.
שטראוס היה המעבד והמפיק המוזיקלי של כמה זמרים בניו יורק. הוא עבד עם מנטיגו ג'ו , נגן כלי הקשה שהופיע עם להקת Weather Report. באותה תקופה גם הוזמן להופיע ביפן במועדוני ג'אז באזור נגויה.
לאחר 12 שנים בניו יורק חזר לישראל ומאז הוא חי בה, מקליט, מופיע ומלמד. ב-2010 בחרה בשטראוס ועדה מטעם משרד התרבות והספורט לשהייה של שישה חודשים בקריית האמנים בפריז. בתקופת שהותו שם הלחין, הופיע והקליט עם מוזיקאים מקומיים.
שטראוס היה בין מקימי המחלקה לג'אז בבית הספר התיכון לאמנויות ע"ש צ'ארלס א' סמית בירושלים, עבד עם הרכבים ולימד הרמוניה ג'אז. כיום מלמד פסנתר ג'אז בקונסרבטוריון גבעתיים, שם גם יזם את הקמתה של מגמת ג'אז חדשה שבמסגרתה הוא מלמד הרמוניה ג'אז ועובד עם הרכבים.
דורה שוורץ
דורה שוורץ (בכתיב המקורי: שורץ; 12 ביולי 1894 – 15 בינואר 1982) הייתה מחלוצי הצמחונות בארץ ישראל וחלוצת דיאטות ההרזיה הצמחוניות. היא הקימה את בית ההארחה הצמחוני הראשון בארץ ישראל בשנות ה-30.
ביוגרפיה ומשפחתה.
דורה נולדה עם שם המשפחה שוורץ ללא קשר משפחתי לבעלה העתידי, שגם הוא שוורץ. נולדה ב-1894 בעיר אינסברוק שבאוסטריה, בתם הרביעית של הוגו שורץ (הבעלים של חנות כולבו גדולה באינסברוק) ופלורה לבית הוהנברג, שלהם נולדו עשרה ילדים, מתוכם דורה היא הבכורה מבין אלו שהגיעו לבגרות (שלושת אחיה הגדולים נפטרו בהיותם בני 14, 18 ו-6). בגיל 16 נישאה לוַולטר שוורץ, מזלצבורג שבאוסטריה (הבעלים של רשת בתי כולבו), ונולדו להם שלושה בנים: הוגו צבי (1913), רפאל (1920) ובנימין (1923). כל בני משפחתה היו ציונים נלהבים וכבר בשנות ה-20, רוב אחיה ואחיותיה עלו לארץ ישראל והשתקעו בבנימינה. שוורץ עלתה לארץ בשנת 1933, בהיותה בת 39, לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, בעקבות בנה הוגו, שהגיע ארצה בשנת 1932, כדי להתחרות במכביה הראשונה.
שוורץ נפטרה בינואר 1982, בגיל 88, ונקברה בבית הקברות של בנימינה לצד בעלה וולטר, אמהּ פלורה ובנה בנימין.
אחיה מקס-מרדכי, שעלה לארץ בגיל 21, עִברת את שמו ל'שומרוני' התיישב בבנימינה, והיה חתנו של המחנך בן-ציון מוסינזון, ממייסדי תל אביב (בעלה של בתו מרים). אחותה יהודית-אדית, שעלתה לארץ בגיל 24, הייתה כלתו של איש הציבור, איש העסקים, העיתונאי והסופר מרדכי בן הלל הכהן, גם הוא ממייסדי תל אביב (אשתו של בנו הלל הכהן).
פנסיון דורה שוורץ.
ראשיתו של בית ההחלמה דורה שוורץ.
שוורץ הייתה חסידת הצמחונות, ציונית נלהבת ותמיד חלמה לעלות ארצה. בגיל 23 היא נסעה לציריך לסנטוריום המפורסם של ד"ר מקסימיליאן בּירכֶר-בֶּנֶר , אשר התבסס על חיי צמחונות ובריאות, והשתלמה שם בקורסים לריפוי. היא רכשה מקצוע שהאמינה שיהיה לו שימוש חשוב בעתיד בארץ ישראל.
בריאיון שנתנה לימים שוורץ לשבועון "לאשה" סיפרה על תחילת דרכה: . עם החייל היהודי, רוברט ולטש, שהפך לאחר שנים לעיתונאי ידוע, הקימה דורה שורץ סניף של תנועת הנוער הציונית "תכלת לבן" בזלצבורג ובאינסברוק שבאוסטריה.
עוד באותו ראיון . בהמשך הוא שלח לה חוברות שכתב, וכך עורר את התעניינותה בנושא הצמחונות.