הסולטאן מהמוט הראשון נודע כאוהב יהודים. מלכת בוהמיה והונגריה, מריה תרזה, פרסמה בחודש ינואר של שנת 1745 צו מלכותי שגזר גירוש מיידי על יהודי פראג ויהודי בודה, על נשיהם וטפם. היהודים הוכרחו בעיצומו של החורף העז לעזוב את פראג ואת בודה, להתרחק ממרכזי הערים הראשיות ולהגר ליישובים כפריים קטנים בבוהמיה ובהונגריה. במשך שלוש שנים, שממו פראג ובודה מיהודים. במהלך אותן השנים, פנו המגורשים אל הנגיד היהודי יהודה ברוך, בנקאי הארמון של הסולטאן מהמוט הראשון, וביקשו ממנו שיפעל עבורם לקבלת אזרחות עות'מאנית. לשאלת הסולטאן מדוע חפצים כל כך הרבה יהודים להגר לארצו, סיפר הבנקאי שלו על גירושם של היהודים. הסולטאן אוהב היהודים שלח אולטימטום למלכה. המלכה, שהייתה מסובכת בלאו הכי במלחמה קשה, נרתעה מהאיום, ועם תום המלחמה (בשנת 1748) מיהרה להשיב את המגורשים לבתיהם, לאחר שחייבה אותם לשלם קנס הגון. מריה תרזה התנצלה לפני הסולטאן וטענה כי "נפלה אי־הבנה".
מקדונית
מקדונית (Македонски Makedonski; ) היא שפה ממשפחת השפות ההודו-אירופיות המדוברת בעיקר בצפון מקדוניה, בה היא שפה רשמית. מקדונית מקורבת לבולגרית, ועמדתה הרשמית של ממשלת בולגריה היא כי מקדונית נחשבת ניב לבולגרית ולא שפה עצמאית.
עות'מאן השלישי
עות'מאן השלישי (בטורקית III. Osman; טורקית עות'מאנית عثمان ثالث, 2 בינואר 1699 – 30 באוקטובר 1757) היה הסולטאן העשרים-וחמישה של האימפריה העות'מאנית, ושלט בה מ-13 בדצמבר 1754 ועד יום מותו ב-1757. הוא היה בנו של הסולטאן מוסטפא השני ואחיו של הסולטאן שקדם לו מהמוט הראשון.
חיים אישיים.
עות'מאן השלישי נולד ב -2 בינואר 1699 בארמון אדירנה. אביו היה מוסטפא השני ואימו הייתה סוהר סולטן. הוא היה אחיו למחצה של מחמוד הראשון.
עות'מאן השלישי חי את רוב חייו כאסיר בהרמון, וכנראה כתוצאה מכך הוא נטה לכמה התנהגויות תמהוניות בגיל 55, על כס המלוכה. הוא סלד ממוזיקה וגירש את כל הנגנים מהארמון. כמו כן נודע בשנאתו נשים, לאחר שבילה את רוב שנותיו בהרמון. מסיבה זו וכדי לא לפגוש בנשים, הוא נהג לנעול נעלי ברזל אשר גרמו לצעדיו להישמע למרחוק ולהזהיר נשים על בואו.
תקופת מלכותו.
הפעולה הראשונה של אוסמן השלישי הייתה בחירת פקידי שרים ווזיר גדול.
לאחר הסערה הקשה של מרץ 1756 הוא הורה על הקמת מגדלור אחירקפיי באיסטנבול כדי למנוע בעתיד נזקים דומים.
התהלוכה הראשונה להמלכתו נערכה ב-14 בדצמבר 1754. ההיסטוריונים של אותה תקופה לא כתבו את האירועים שהתרחשו באימפריה בגלל קור עז ומקפיא בינואר 1755.  עות'מאן פרסם פירמאן (צו מלכותי) בשנת 1757 בו ציווה לשמר את הסטטוס קוו של אתרים קדושים בארץ הקודש לנוצרים, מוסלמים ויהודים.
בשנה השנייה לשלטונו איבד עוסמאן את אמו, סהוואר סולטן. לאחר מכן, הנסיך הבכור, מחמד, מת ממחלה ב-22 בדצמבר 1756.
בתקופה זו שלח הסולטן צווים נגד שוד באנטוליה ורומליה. ננקטו צעדים מסוימים נגד שבטי בוזולוס וצ'יהאנביי הארמנים עקב אירועים שונים באיראן, ונגד השודדים סביב הערים ארזורום וסיוואס, והמנהיג המפורסם קראוסמנוגלו האצ'י מוסטפא אגא, שנלכד והוצא להורג, וראשו הובא לאיסטנבול ב-5 בדצמבר 1755.
הסולטן התפרסם בבנייתו של מסגד נורואוסמניה. המתחם מורכב משלושה בתי ספר, מדרשות, מפעל, ספריה, מזרקה, פונדק, חנויות ועוד.
עות'מאן השלישי מת בליל ה-30 באוקטובר 1757. בשעות הבוקר המוקדמות נערך טקס הכתרה ובן דודו מוסטפא השלישי הוכתר לסולטאן. הסולטאן החדש הורה לקבור את עוסמאן במסגד מוזוליאום.
נפת בר'דתי
נפת בָּרְ'דַתִי (בגאורגית: ბაღდათის მუნიციპალიტეტი, בּאר'דַתיס מוניציפליטי) היא נפה במחוז אימרתי שבגאורגיה. הנפה גובלת מצפון-מזרח בנפת חרגאולי ונפת זסטפוני, בצפון-מערב עד צפון בנפת טקיבולי, מצפון-מערב בנפת צקאלטובו, ממערב בנפת ואני ומדרום בנפת אדיגני ונפת אחלציחה.
הנהר העיקרי בנפת בר'דתי הוא חניסצקאלי.
עד שנת 1917 נכללה בפלך כותאיסי ("הגוברניה של כותאיסי") במזרה של כותאיסי, משנת 1917–1928 במזרה של כותאיסי, ומשנת 1929 באולקה של כותאיסי. ובשנת 1930 הופרדה כנפה נפרדת. בשנים 1940–1990 נקראה נפת מאיאקובסקי (על שם ולדימיר מאיאקובסקי).
בנפה 25 מוסדות ממשלתיים, ביניהם: 23 ספריות, תיאטרון ומוזאון.
ואניס ראיוני
מוסטפא השלישי
מוסטפא השלישי (טורקית III. Mustafa; טורקית עות'מאנית مصطفى ثالث, 28 בינואר 1717 עד 21 בינואר 1774) היה הסולטאן העשרים-ושישה של האימפריה העות'מאנית, ושלט בה מ-30 באוקטובר 1757 ועד יום מותו. הוא היה בנו של הסולטאן אהמט השלישי ואחיינם של הסולטאנים שקדמו לו עות'מאן השלישי ומהמוט הראשון.
הוא נחשב לסולטאן מתקדם אשר ביקש לחדש את הצבא ואת מנגנון השלטון כדי להתאימם לנורמה אירופית. עם זאת, משימה זו הייתה בגדר הבלתי אפשרי בשל מצבה המדורדר של המדינה ובשל התנגדות טבועה של גורמים שמרניים כמו חיל היניצ'רים ואנשי דת מוסלמים, אשר כל ניסיון לשינוי מרחיק לכת הביאם אל סף מרד. מנגד הוא הצליח לבסס את מעמדם של אנשי צבא זרים כדי שאלו יחלו לקדם רפורמות בחיל הרגלים ובחיל תותחנים, וכן הקים אקדמיות להוראת המדעים.
בשנות שלטונו האחרונות התרחשה מלחמת רוסיה-טורקיה, 1774-1768, אשר החלה בעקבות חדירת קוזקים לשטחי האימפריה. ב-25 בספטמבר 1768 הכריז מוסטפא השלישי מלחמה על הרוסים בה נצבו לצד העות'מאנים גורמי אופוזיציה פולנים, ואילו אנגליה צידדה ברוסיה. יוון ולאחר מכן מצרים וסוריה מרדו כנגד השלטון העות'מאני ונעזרו בעובדה כי הצי הרוסי השמיד כמעט לחלוטין את הצי העות'מאני. ב-21 ביולי 1774, זמן קצר לאחר מותו של מוסטפא השלישי, חתם יורשו אבדילהמיט הראשון על הסכם בקוצ'וק קאינרג'י. על פי תנאי ההסכם ניתנה לחצי האי קרים אוטונומיה מן השלטון הטורקי, לרוסיה שולמו פיצויים בסכום של 4.5 מיליון רובל והיא זכתה בשני נמלי מפתח שאיפשרו לה גישה ישירה אל הים השחור.
אזוב (עיר)
אזוב (ברוסית: Азов; בטורקית: Azak) היא עיר במחוז רוסטוב בדרום-מערב רוסיה. העיר ממוקמת על היובל הדרומי של נהר דון, 11 ק"מ מזרחית למקום בו הוא נשפך לים אזוב, ו-25 ק"מ דרומית-מערבית לעיר רוסטוב על הדון. בשנת 2010 מנתה אוכלוסיית העיר 82,937 תושבים.
היסטוריה.
בתחילת המאה ה-3 לפנה"ס הוקמה לחוף ים אזוב מושבה יוונית שנקראה טנאיס (Τάναϊς), על שמו היווני של נהר דון, אם כי נקרופוליס שהתגלה באתר מעיד על התיישבות כבר בתקופת הברונזה. טנאיס חרבה בידי הגותים במאה ה-3 וחורבותיה שוכנות מספר קילומטרים מצפון לאזוב.
במאה ה-10 בא האזור תחת שליטתה של נסיכות טמוטראקאן (Тмутаракань) הסלאבית, אך ב-1067, השנה הנחשבת לשנת ייסודה של העיר, השתלטו על המקום הקפצ'אקים (טורקית Kıpçak), בני עם טורקי אשר העניקו לו את השם אזאק, "מקום נמוך". משם זה התפתח השם המודרני שהוחל הן על העיר והן על הים הסמוך. קיימת סברה עממית מקובלת הטוענת כי מקורו של השם הוא בנסיך בשם אזום או אסוף, אשר נהרג בעת הגנת העיר.
אורדת הזהב (Altın Orda Devleti) המונגולית שלטה בחופי ים אזוב במהלך המאה ה-13 וה-14, אך לסוחרים מוונציה ומג'נובה הותר להתיישב באתר העיר המודרנית, וב-1316 הם הקימו מושבה לה קראו טאנה בהשפעת השם היווני הקדום. ב-1471 כבשו העות'מאנים את טאנה והקימו בה את מצודת "אזק" או "אזוב". ממועד זה ובמשך מאות שנים, הייתה מצודת אזוב לנקודת מפתח ב השונות ועברה מיד ליד מספר פעמים.
הקוזקים כבשו אותה ב-1637 ועמדו במצור של כוחות טורקים בראשות אבאזה סיאבוש פאשה הראשון, אך השיבו אותה בסופו של דבר לעות'מאנים ב-1642 אחרי שהחריבו אותה. פיוטר הגדול ניסה לכבשה שוב ב-1695 והצליח בכך ב-1696, אולם לאחר ניצחון הטורקים במלחמת רוסיה-טורקיה הרביעית שבה העיר לחזקתם ב-1711. לאחר מלחמת רוסיה-טורקיה החמישית נחתם הסכם ניסה ורוסיה קיבלה את העיר לשליטתה אבל נשללה ממנה הזכות לבצרה. לאחר תקופת עצמאות קצרה של חצי האי קרים שכלל גם את אזוב סופחה העיר לרוסיה על ידי יקטרינה הגדולה.
איבר האפס
איבר האפס הוא מונח אלגברי לציון איבר במבנה אלגברי שהוא איבר היחידה ביחס לפעולת החיבור המוגדרת במבנה. כלומר איבר המסומן 0 ומקיים a+0 = 0+a = a לכל איבר a במבנה.
דוגמאות:
תכונות.
בחוג כללי יש תמיד איבר אפס אחד בדיוק (מה שמצדיק את השם "איבר האפס"). הוכחה: נניח ש-formula_2 ו-formula_3 הם שני איברי אפס בחוג. אז לפי הגדרת איבר אפס: formula_4.
תכונה נוספת של איבר האפס בחוג היא תכונת הבליעה ביחס לכפל: לכל a בחוג formula_5. הוכחה: formula_6. אם נצמצם את שני האגפים ב-formula_7 נקבל: formula_8. ההוכחה לכפל משמאל אנלוגית.
חוג עם איבר אחד הוא החוג הטריוויאלי שהאיבר היחיד בו הוא איבר האפס המהווה גם את איבר היחידה ביחס לכפל. לעומת זאת בחוג עם שני איברים לפחות מתקיים תמיד ש-formula_9 (כש-1 הוא איבר היחידה הכפלי). הוכחה: יהי a איבר בחוג שאינו איבר האפס (קיים מכיוון שקיים רק איבר אפס אחד). אז formula_10 ולכן formula_9.
מן הטענה האחרונה ומתכונת הבליעה ניתן להסיק שבחוג עם שני איברים לפחות איבר האפס תמיד אינו איבר הפיך, כלומר לא ניתן לחלק באפס.
איבר היחידה
איבר אפס
סלבריטאי
גוגל (מנוע חיפוש)
גוגל (Google) הוא מנוע חיפוש, הנמצא בבעלות חברת Google. זהו מנוע החיפוש הפופולרי ביותר באינטרנט ואתר האינטרנט הגדול בעולם. מדי יום הוא זוכה למאות מיליוני מבקרים השולחים אליו כ־3 מיליארדי בקשות ביום למציאת תוכן באתרי אינטרנט. המנוע פותח במקור על ידי לארי פייג' וסרגיי ברין במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בשנת 1997 ומשמש כדף הבית של חברת "גוגל".
רקע.