אירועי המפגש נפתחו רשמית ב-1 ביולי, יום שניתן לו הכינוי יום ותיקי המלחמה, והם כללו נאום של ג'ון וואנאמייקר (John Wanamaker), לשעבר המנהל הכללי של דואר ארצות הברית. האירועים ב-2 ביולי, היום הצבאי, כללו בין היתר הקראה של נאום גטיסברג ומסדר של ותיקי המלחמה באתר הקרב. בערב נערכה פשיטה ספונטנית של ותיקי צבא האיחוד על מגורי ותיקי הקונפדרציה במחנה הגדול, שלאחריה נערכו מצעדים משותפים והודלקו מדורות שדה.
ה-3 ביולי היה היום האזרחי או יום המושלים. באותו יום נערכו 65 מפגשים יחידתיים ונחנכה האנדרטה לכבוד גנרל ויליאם ולס (William Wells) מצבא האיחוד, שעוטר במדליית הכבוד על לחימתו בגטיסברג. אחר הצהריים נערכה באוהל הגדול התכנסות של ותיקי המלחמה מניו יורק, שבה הועלה שוב הרעיון להקים באתר את אנדרטת השלום (שאכן נחנכה שם 25 שנים לאחר מכן). בערב נערך באתר מופע זיקוקין די-נור.
היום האחרון לאירועים היה 4 ביולי, היום הלאומי. באותו בוקר נחנכה אנדרטת מדינת פנסילבניה, הגדולה באנדרטאות שבשדה הקרב של גטיסברג. בשעה 11 הגיע לאוהל הגדול נשיא ארצות הברית וודרו וילסון, שהגיע למקום ברכבת מיוחדת. הוא נשא נאום אודות אחדות לאומית, ובין השאר אמר:
וילסון עזב את המחנה לאחר השמעת ההמנון הלאומי.
בהמשך היום נערכה מחווה לחללי המלחמה שכללה חמש דקות דומייה בכל אזור גטיסברג. דקות הדומייה נפתחו בתרועת חצוצרה ובצלצול פעמונים בגטיסברג, והן נקצבו על ידי יריות תותחים ברקע. במהלך היום, מחמש בבוקר ועד 11 בלילה, פקדו את דרכי האתר יותר מ-7,000 מכוניות.
כמחצית הוותיקים עזבו את האתר ב-2 וב-3 ביולי, ופירוק המחנה החל מיד לאחר מעמד המחווה ב-4 ביולי. אחרון הוותיקים עזב את המקום ב-8 ביולי, ועד 15 באוגוסט הושלם פירוק המחנה.
אודות המפגש הופק הסרט United at Gettysburg.
ב-3 ביולי 1938 נחנכה מצפון מערב לגטיסברג אנדרטת השלום ואש התמיד לזכר המפגש ב-1913. הטקס התקיים במסגרת מפגש ותיקי המלחמה שנערך לרגל מלאת 75 שנים לקרב. באותו מפגש השתתפו כ-1,870 מוותיקי המלחמה מכלל 8,000 הוותיקים שהיו בחיים באותה עת.
Level איירליינס
בנק ההשקעות האסייתי לתשתיות
הבנק האסיאני להשקעות בתשתיות
הבנק האסייתי להשקעה בתשתיות
הבנק האסייני להשקעה בתשתיות
בנק ההשקעות בתשתיות האסייתי
דוב ים דרומי
דוד צוקר
התאחדות המו&quot;לים בישראל
בנק ההשקעות האסייני לתשתיות
פולה וילקוקס
פולה וילקוקס (באנגלית: Paula Wilcox; נולדה ב-13 בדצמבר 1949) היא שחקנית אנגלייה. היא ידועה בעיקר מתפקידיה בתוכניות טלוויזיה כגון "Girlfriends", הסיטקום "Upstart Crow", "משפחה וצרות אחרות", "Boomers", "אמרדייל", "The Smoking Room", הסדרה "The Queen's Nose", והסיטקום "Man About the House".
ביוגרפיה.
וילקוקס נולדה במנצ'סטר שבאנגליה. היא זכתה להכרה כשהייתה חברה בתיאטרון הלאומי לנוער, אליו הצטרפה כשהייתה בת 17. ב-1969 שיחקה באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" בתפקיד ג'ניס אחותו של ריי לנגטון. התפקיד הגדול הראשון שלה היה בסיטקום של טלוויזיית גרנדה "The Lovers" בהפקת ITV שכתב ג'ק רוזנטל ובכיכובו של ריצ'רד בקינסייל. לסדרה היו שתי עונות, וסרט באורך מלא. ב-1972 הופיעה וילקוקס בפרק בסדרה "המופע של בני היל".
וילקוקס לוהקה לאחד התפקידים הראשיים בסיטקום "Man About the House", ששודר מ-1973 עד 1976) בדמות כריסי פלאמר לצדו של ריצ'רד או'סאליבן בתפקיד רובין, השותף שלה לדירה. הסדרה שודרה במשך שש עונות, וצוות השחקנים הראשי השתתף גם בסרט הספין אוף. בשנים 1977 ו-1978 שיחקה בתפקיד אם חד-הורית בסדרה "מיס ג'ונס ובנה".
ב-1991 חזרה וילקוקס להופיע בקומדיית מצבים בתפקיד רוס וסט בסיטקום בשם "Fiddlers Three" לצדו של פיטר דייוויסון. אחר כך שיחקה בתפקיד אייווי סנדפורד בפיילוט של פרנק סיקנר "Blue Heaven" בערוץ 4. ב-1992 הפך הפיילוט לסדרת טלוויזיה. וילקוקס הופיעה במספר עונות של הסדרה "The Queen's Nose" (בשנים 1995 עד 2001), ובתפקידים קטנים בסרטי קולנוע בהם "Higher Mortals" (מ-1993) וסרטו של וודי אלן "סקופ" (מ-2006).
ב-27 באוקטובר 2006 הופיעה וילקוקס בסדרת הספין אוף של "על שוטים ואנשים" בשם "הדשא ירוק יותר" בתפקיד אחותה של מרלין. היא שיחקה בתפקיד נוסף ביקום של "על שוטים ואנשים", במיני-סדרה "אבנים וחטיפים" בדמות ויולט אשתו של אדוארד טרוטר (הסבא). ב-2007 הצטרפה וילקוקס לקאסט של הסדרה "אמרדייל" בתפקיד הילרי פוטס, אמה של לורל תומאס (בגילומה של שארלוט בלאמי).
ב-2008 גילמה וילקוקס את דמותה של בטי דייוויס במחזה "Whatever Happened to the Cotton Dress Girl?". ב-2010 שיחקה בתפקיד אמו של גיי במחזה "Canary".
בנובמבר 2010 הופיעה וילקוקס בתפקיד ראשי במחזה הרדיופוני של ה-BBC בשם "Following from the Front" ששודר לראשונה בנובמבר 2010, ובשידור חוזר בינואר 2015.
ב-2011 החלה וילקוקס לגלם את דמותה של פולין ג'ונסון, אמו של דן, בסדרת הדרמה הקומית של ערוץ Sky1 "משפחה וצרות אחרות". היא הופיעה בסדרה עד לסיומה ב-2017.
וילקוקס שיחקה בתפקיד אורח בסדרות טלוויזיה כגון "נשות הכדורגלנים", "הולבי סיטי" ו"עם הרגליים על הקרקע". היא לוהקה לתפקיד ליליאן בסיטקום "The Smoking Room" של ערוץ BBC Three.
ב-2014 כיכבה וילקוקס בסדרה הקומית "Boomers", ובשנה שאחר כך שיחקה בפרק בסדרה "עדיין פתוחים ברציפות".
ב-2017 החלה וילקוקס להופיע בעונה השנייה של סדרת הדרמה הקומית הבריטית "Living the Dream", בה משפחה מיורקשייר מגלה שהצלחה בחיים בארצות הברית מאתגרים יותר ממה שציפו.
בראשית אותה שנה השתתפה וילקוקס בעונה השלישית של הסיטקום השייקספירי "Upstart Crow" בכיכובו של דייוויד מיטשל שכתב בן אלטון.
ב-2017 שיחקה וילקוקס בפרק האחרון של הסדרה "משפחה וצרות אחרות" אחרי שבע שנים בה גילמה את דמותה של פולין ג'ונסון.
בתיאטרון שיחקה וילקוקס במחזה "What Shadows" מאת כריס האנן. ההצגה הועלתה בברמינגהם רפ, בתיאטרון ליסאום באדינבורו ובתיאטרון פארק בלונדון ב-2016 וב-2017.
עוד הופיעה בהפקות תיאטרון: "תקוות גדולות" (תיאטרון וודוויל); "Canary" (תיאטרון אברימן בליברפול / תיאטרון המפסטד); "Dreams of Violence" (תיאטרון סוהו) ובמחזה "כלוב העליזים" (תיאטרון פלייהאוס).
חיים אישיים.
וילקוקס הייתה נשואה לשחקן דרק סיטון משנת 1969 ועד למותו ב-1979. בהמשך התחתנה עם נלסון "סקיפ" רידל, בנו של המוזיקאי נלסון רידל.
מרטינה מקברייד
אליפות ישראל בשחמט 1990
אליפות ישראל בשחמט 1990 הייתה האליפות ה-20 של ישראל בשחמט, היא אורגנה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט והשתתפו בה 34 שחמטאים.
לראשונה האליפות התקיימה בשיטת השווייצרית וכללה 11 סיבובים.
בתחרות זכה יהודה גרינפלד, שצבר 9 נקודות מ-11 אפשריות.
איזבלה בירד
__ללא_תוכן__
איזבלה לוסי בירד (Isabella Lucy Bird, Mrs Bishop; 15 באוקטובר 1831 – 7 באוקטובר 1904) הייתה חוקרת ארצות בריטית, סופרת וצלמת. נודעה בספרי מסעותיה במזרח הרחוק והקרוב, באמריקה ובאיי האוקיינוס השקט. בירד הייתה האישה הראשונה בקרב חברי החברה הגאוגרפית המלכותית הבריטית.
קורות חייה ומסעותיה.
איזבלה בירד נולדה בצפון מחוז יורקשייר באנגליה. משפחתה התגוררה במקומות שונים ברחבי אנגליה בעקבות משׂרותיו של אביה הכומר, והבנות התחנכו בבית, כנהוג באותם ימים. אך השכלתן הייתה הרבה יותר קפדנית ונרחבת מהמקובל בבתים של המעמד הבינוני באותה תקופה. אִמן דורה עצמה הייתה בתו של כומר, מלבד לימודי כתבי הקודש, הן למדו צרפתית, ציור, ספרות, היסטוריה, בוטניקה ולטינית. יותר מאוחר איזבלה גם למדה ביולוגיה, טיפול רפואי בסיסי וצילום. השכלתה שימשה אותה בזיהוי צמחים, עזרה רפואית לאנשים שפגשה במסעותיה, וצילום תמונות לאיור ספרה על סין.
בירד הייתה נערה חולנית, חסרת מנוחה ואף נתונה לדיכאונות, ולשם הבראה נשלחה בגיל 22 להפלגה בים לארצות הברית. בירד המשיכה לקנדה וממנה חזרה לסקוטלנד. את רשמיה מן המסע הזה תיארה, בעילום שם, בספרהּ "אנגלייה באמריקה" שראה אור ב-1856. ב-1868 עברה עם אחותה הנרייטה בירד להתגורר בטוברמורי, בירת האי מול באיים ההברידיים. משהורע מצב בריאותה קמה בירד ב-1872 ונסעה לאוסטרליה. משם הפליגה לאיי הוואי וטיפסה על הר הגעש מאונה לואה שב"אי הגדול" ואף ביקרה אצל המלכה אֶמָה , ועל כך כתבה בספרהּ השני "איי הוואי" (1875). ב-1877 נסעה שוב לארצות הברית, שהתה חודשים רבים במדינת קולורדו וסיירה, ברכיבה על סוס, בהרי הרוקי. מסן פרנסיסקו הפליגה לארצות המזרח הרחוק – לסין, ליפן, שבה טיילה ממאי עד דצמבר 1878, ולארצות דרום-מזרח אסיה (בחלקים של וייטנאם, מלזיה וסינגפור דהיום). ב-1879, בדרכה חזרה לאנגליה כדי לסעוד את אחותה, התעכבה בירד בקהיר ויצאה למסע לסיני "בעקבות בני ישראל". היא סבלה מקשיי הדרך המדברית ומן החום הכבד, ובכל זאת הגיעה "למרגלות הר חורב", ושם חנתה במשך ארבעה ימים.
ב-1881 נישאה בירד לרופא ג'ון בישופּ והשתקעה באדינבורו. אחרי נישואיה פרסמה בירד את כתביה בשם Isabella L.Bishop, וכך רשמה גם בחתימת ידה. ב-1888, כשנתיים אחרי מות בעלה, שהוריש לה סכום כסף נכבד, יצאה כמיסיונרית להודו, ושם שהתה שלוש שנים. בין לבין הוכשרה כאחות רחמנייה בבית החולים סנט מרי בלונדון. בצפון הודו יסדה שני בתי חולים: באמריטסר, על שם אחותה הנרייטה בירד, ובסרינגר על שם בעלה, ג'ון בישופ.