ביבליוגרפיה.
The Rainbow Bridge (ביוגרפיה של אוליב פרמסטד) מאת מרי ווטקינס קאשינג, ניו יורק, G.P. Putnam's Sons (Library of Congress Catalog card number 54:104941954
אוליב פרמסטדט
יצירה נגזרת
יצירה נגזרת (Derivative Work, או Adaptation) היא מונח מתחום דיני זכויות יוצרים, שפירושו יצירה שמתבססת על יצירה אחרת, תוך כדי שינוי כלשהו. השינוי יכול להיות מדיום אחר, פורמט אחר, שינוי גודל או צורה, או שימוש חלקי ביצירה. למשל, תרגום של יצירה ספרותית משפה אחת לשנייה, צילום של ציור או ציור של צילום, פסל על בסיס ציור או צילום, הפיכת טקסט כתוב למחזה, הקטנה של צילום לצילום ממוזער, דיגיטיזציה של טקסט וכדומה.
הזכות להכין יצירה נגזרת נתונה באופן בלעדי לבעלי זכות היוצרים ביצירה המקורית, בהנחה שהיצירה המקורית מוגנת בזכויות יוצרים. הזכות היא מרכיב אחד באגד הזכויות, והיא אחת הזכויות החומריות שנתונות לבעל הזכות. משמעות הדבר היא שמי שמכין יצירה נגזרת ללא רשות בעלי היצירה המקורית, מפר את זכות היוצרים של היוצר המקורי.
היצירה הנגזרת, למרות שמבחינת תוכנה היא מבוססת על יצירה אחרת, היא יצירה עצמאית מבחינה משפטית, ובעליה זכאי לכל ההגנות האפשריות הנתונות לו בדין, בתנאי שהיצירה מקורית, וכפוף לחריגים והגנות הקבועות בדין.
מקור ההגנה על יצירות נגזרות הוא באמנת ברן (1886), להגנה על יצירות ספרותיות ואומנותיות, כפי שתוקנה במהלך השנים. ישראל, כמו מרבית מדינות העולם, מחויבת לאמנת ברן וקלטה אותה לתוך דיני זכויות יוצרים.
בדיני זכויות יוצרים בישראל, עד מאי 2008, מועד שבו נכנס לתוקף חוק זכות יוצרים, התשס"ח-2007, לא הוכרה זכות כללית להכין יצירה נגזרת. חוק זכות יוצרים משנת 1911 הכיר במפורש בזכות נגזרת בקשר לתרגומים ובקשר לדרמטיזציה של מחזה. יחד עם זאת, בתי המשפט ראו ביצירה הנגזרת משום העתקה של היצירה המקורית, והתעלמו מהעובדה כי מדובר בהעתקה תוך כדי שינוי. כלומר, בפועל, מי שהכין יצירה נגזרת ללא רשות בעלי היצירה המקורית, הוא מפר גם על פי הדין הישן, כפי שפורש בבתי המשפט. חוק זכות יוצרים, התשס"ח-2007, קובע במפורש את הזכות בסעיף 11(6), ומגדיר, בסעיף 16, כך: "עשיית יצירה נגזרת היא עשיית יצירה מקורית, המבוססת באופן מהותי על יצירה אחרת, כגון תרגום או עיבוד".
מודול (תוכנה)
מודול (בעברית תקנית גם פִּרְקָן) הוא תת-מערכת המהווה חלק מתוכנית מחשב ומבצעת פעולה מסוימת. לעיתים מודול נקרא בשם אחר (חבילה, ספרייה ועוד). מודול יכול להיות עצמאי (כלומר ניתן להרצה בנפרד) ואז הוא מכונה מודול ראשי או להוות חלק מתוכנית רחבה יותר הכוללת מודולים נוספים.
מודול מכיל לרוב יחידות קטנות יותר (פונקציות, מחלקות, משפטים וכיוצא באלו) והוא נכתב במרבית המקרים בקובץ נפרד (חלק מהשפות כמו שפת C משתמשות בכתיבה של קובץ נפרד כהגדרת מודול). עם זאת ישנם מקרים בהם מודול מחולק על קבצים רבים (למשל בשפת ADA מורכב מודול לרוב משני קבצים - הגדרה ומימוש) או כתובים מספר מודולים בקובץ אחד (מצב שלרוב נחשב לבעייתי מבחינה יכולת התחזוקה של התוכנה אולם הוא חוקי).
לרוב ההתייחסות למודול היא כיחידה הקטנה ביותר הניתנת לבדיקה עצמאית (בדיקות של פרוצדורות ייתכנו אולם פרוצדורות שאינן ניתנות לקריאה מחוץ למודול לרוב לא ייבדקו כיחידות).
הילדגרד קנף
הילדגרד פרידה אלברטינה קנף (בגרמנית: Hildegard Frieda Albertine Knef, 28 בדצמבר 1925 – 1 בפברואר 2002) הייתה שחקנית, זמרת וסופרת גרמניה.
קריירה.
יש גורסים, שבין תפקידיה המשפיעים ביותר היה זה של סוזן ואלנר בסרטו של וולפגנג שטאודטה, Die Mörder sind unter uns ("הרוצחים הם בינינו") (הסרט הראשון שיצא במזרח גרמניה אחרי מלחמת העולם השנייה בהפקת מפעל הפקת הסרטים הסובייטי DEFA-Studio für Spielfilme) וכן תפקידה כמרינה ב-Die Sünderin ("החוטאת"), שבו ביצעה את סצנת העירום הראשונה בקולנוע הגרמני, בשנת 1950. התקרית בסרט זה הציתה את אחת השערוריות הגדולות ביותר בתולדות תעשיית הקולנוע הגרמנית ועוררה ביקורת מצד הכנסייה הקתולית, אך היא הגיבה על כך באמרה, כי איננה מבינה איך יכול מישהו לייחס חשיבות להופעה בעירום חמש שנים בלבד אחרי אושוויץ. קנף הייתה השחקנית הגרמניה הראשונה והיחידה שהופיעה בהצגה מצליחה בברודוויי ("גרבי משי" של קול פורטר, שהתפרסמה כסרט קולנוע בכיכובה של גרטה גרבו). היו שהשוו אותה לשחקנית גרמניה אחרת גדולה, מרלן דיטריך. שתיהן היו, או תוארו, כנשים משוחררות ובטוחות בעצמן. הילדגרד קנף הייתה אחת השחקניות החשובות ביותר בגרמניה שאחרי המלחמה. ב-1952 השתתפה בסרט שלגי הקילימנג'רו למולו של גרגורי פק.
בשנות ה-60 וה-70 נחלה הצלחה רבה כזמרת שאנסונים גרמניים, שבמקרים רבים הייתה שותפה לכתיבתם. השיר שבו היא זכורה ביותר הוא Für mich soll's rote Rosen regnen ("למעני יירד גשם של ורדים אדומים"). עוד נודעת היא בגרסה שלה לשיר Ich hab noch einen Koffer in Berlin ("יש לי עוד מזוודה אחת בברלין"), שכותרתו נזכרת עדיין במאמרים ובדיבורי שיגרה ברחבי גרמניה.
הילדגרד קנף פרסמה ספרים אחדים. האוטוביוגרפיה שלה Der geschenkte Gaul – Bericht aus einem Leben ("סוס המתנה – סיפור חיים") משנת 1970 הוא תיאור נאמן אך לא סנסציוני של חייה בגרמניה בזמן מלחמת העולם השנייה ואחריה. הספר היה רב המכר המצליח ביותר בגרמניה אחרי המלחמה. ספרה השני, Das Urteil ("גזר הדין") משנת 1975 נחל הצלחה בינונית. הוא עסק במאבקה עם סרטן השד.
קנף נישאה שלוש פעמים ובשנת 1968 ילדה בת לבעלה השני, דייוויד קאמרון פאלאסטאנגה.
הרובע השנים-עשר של פריז
הרובע השנים-עשר (בצרפתית: XIIe arrondissement) הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, בירת צרפת. הרובע נמצא במזרח העיר, והוא הרובע הראשון בגדה הימנית שעל נתיב נהר הסן. הרובע עבר שינויים משמעותיים בעשור האחרון, בעיקר בסביבות קור-סנט-אמיליון וברסי, שכעת שוכנים שם משרד האוצר הצרפתי, פארק ברסי ואקור הוטל ארנה (הארנה של ברסי).
הרובע השנים-עשר מכיל את האופרה בסטיליה, בית האופרה השני בגודלו בפריז. בית האופרה נחנך בשנת 1989, בשנת המאתיים לנפילת הבסטיליה.
גאוגרפיה.
הרובע גובל בצפון ברובע האחד-עשר וברובע העשרים, במערב ברובע השלישי והרביעי, בדרום בנהר הסן, ובמזרח ביישובים הקהילתיים סן-מנדה ושרנטון-פון. גם שטחו של יער ונסן נכלל בתחומי הרובע.
ללא יער ונסן (9.95 קמ"ר), שטחו של הרובע עומד על 6.37 קמ"ר - החמישי בגודלו מבין עשרים הרבעים של פריז. יחד עם יער ונסן שטחו הוא 16.324 קמ"ר, שהם כ-15% משטחה של העיר, והוא השני בגודלו בין רובעי העיר (לאחר הרובע השישה-עשר, ששטחו כולל את יער בולון).
הרבעים הפנימיים.
כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים ("quartiers"). הרבעים הפנימיים של הרובע השנים-עשר הם:
האקדמיה לאמנויות יפות
הרובע השניים-עשר של פריז
דני ברסלר
דני ברסלר (נולד ב-20 ביולי 1985) הוא לוחם טאקוונדו ישראלי וחבר נבחרת ישראל לשעבר (דאן 2).
בגיל 6 החל ברסלר להתאמן בקראטה. לאחר כשנה עבר לאמנות הלחימה הסינית וו-שו. בגיל 10 החל להתאמן בטאקוונדו.
בשנת 2005 זכה במדליית זהב השישית שלו באליפות ישראל הפתוחה.
ברסלר עסק בהדרכת קבוצות ילדים, נוער ובוגרים אשר זכו בהישגים רבים באליפויות ישראל ותחרויות פתוחות באירופה.
אריק א' שמידט
דושאן אוהרין
דושאן אוהרין (בצ'כית: Dušan Uhrin; נולד ב-5 בפברואר 1943 בסלובקיה) הוא מאמן כדורגל סלובקי-צ'כי.
בגיל 16 עבר לגור בפראג. בתחילת קריירת האימון, אימן אוהרין מספר קבוצות מליגת המשנה הצ'כית ואת ספרטה פראג. אימן את נבחרת צ'כיה בטורניר יורו 1996, אותו סיימה הנבחרת במקום השני, לאחר שהפסידה בגמר לנבחרת גרמניה בשער הזהב.
ב-1998, מונה כמנג'ר מכבי חיפה, לצידו של דניאל בריילובסקי, שהחליף את גיורא שפיגל. אוהרין הוביל את מכבי חיפה לשלב רבע הגמר בגביע המחזיקות, אחרי ניצחונות על ריד האוסטרית ועל פריז סן-ז'רמן הצרפתית. חיפה הודחה לאחר מפגש כפול מול לוקומוטיב מוסקבה. בזירה הישראלית, לא הצליח אוהרין, והוא התפטר לאחר הפסד בתוצאה 5:1 מול בית"ר ירושלים בגביע המדינה.
בין השנים 1999–2002 אימן אוהרין את נבחרת כווית, ובין השנים 2006–2008 אימן את דינמו טביליסי.
בנו, הנקרא גם הוא דושאן אוהרין, מאמן את קבוצת מלאדה בולסלאב.
ואקה דל סול
ואקה דל סול (Huaca del Sol, בשילוב של קצ'ואה וספרדית: "ואקת השמש") הייתה ואקה עשויה לבני חימר שנבנתה על ידי בני תרבות המוצ'ה בצפון פרו. במתחם שבינה לבין ואקת הירח הסמוכה (ואקה דה לה לונה) שכנה עיר הבירה של המוצ'ה, המכונה בידי ארכאולוגים בני ימינו "סֶרוֹ בְּלאנְקוֹ" ("הגבעה הלבנה").
לפי הערכת הארכאולוגים, לשם בניית הוואקה השתמשו בלמעלה מ-100 מיליון לבנים, והיא הייתה המבנה הגדול ביותר באמריקה הפרה-קולומביאנית. ההבדלים שנמצאו בין השכבות השונות של הלבנים מלמדים כי למעלה מ-100 קהילות שונות נטלו חלק בבנייה. לפי הממצאים שנמצאו במקום, סבורים הארכאולוגים כי הוואקה שימשה למגורי משפחת המלוכה, למנהלה ולקבורה.
הקונקיסטאדורים הספרדים שהגיעו לוואקה דל סול בזזו אותה. כדי להקל על כך, אף הוטו מי נהר המוצ'ה. המים שזרמו קרוב יותר למבנה האיצו את הפגיעה בו. על פי ההערכות, כשני שלישים מהמבנה נהרסו במהלך השנים כתוצאה מהביזה, סחיפת המים ופגעי מזג האוויר, וגובהו קטן מ-50 מטר ל-41 מטר.
על אף שוואקה דל סול גדולה מוואקה דה לה לונה, האחרונה סבלה פחות מהנזקים השונים, ומרבית הממצאים הארכאולוגיים נמצאו בה.
ואקה דל סול שוכנת כ-5 קילומטרים צפונית לטרוחיו של ימינו.