באותן שנים היה קלונסקי הראשון שקיבל זיכיון מהפחה הטורקי להפקת אשלג מחוף ים המלח. קלונסקי העסיק פועלים הערבים שלקטו את האשלג והעבירו אותו לחברון, וקלונסקי שיווק אותו לארצות חוץ. במקביל ניהל קולונסקי עסק של צביעת בדים.
קלונסקי עסק אף בייבוא מאנגליה, סקוטלנד, ושוודיה, והתקשר עם סוכנים רבים בסוריה ובלבנון. משה מני הגדיר את קלונסקי "הבולט שבין סוחרי היהודים".
בהמשך הקים קלונסקי עם ריבלין את הבנק הראשון (והיחיד בתקופתו) בחברון. לאחר שקולונסקי רכש את חלקו של ריבלין בבנק, כונה הבנק בפי ערביי חברון "אליעזר אל-בנק".
פעילות ציבורית.
בשנת 1895 תרם קלונסקי משמעותית לביסוס המושבה מוצא שהוקמה שנה קודם לכן.
קלונסקי נטל חלק בכל ענייני הציבור בחברון והיה העסקן הבכיר בעדה החבדי"ת.
במרץ 1910 נבחר קלונסקי לראשון משלושת חברי ועד היישוב היהודי האשכנזי בחברון והוגדר "נשיא הוועד". בפברואר 1914 נפגש קלונסקי בירושלים עם הברון רוטשילד כנציג הקהילה היהודית בחברון, והברון קבלו "בכבוד ובידידות".
בין היתר נטל קלונסקי חלק מרכזי בייסוד בית החולים "חסד לאברהם" בחברון, ובייסוד ישיבת "מגן אבות" בחברון.
תקופת מלחמת העולם הראשונה.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה סייע קלונסקי רבות ליהודים במצוקה וניהל את "ועד הסיוע של חברון". בשבט ה'תרע"ו (1916) חתם על מכתב מטעם היישוב בחברון ל"ועד הכללי" בירושלים, לצד רבני חברון; החכם באשי סלימאן מנחם מני, הרב חנוך חסון, הרב מאיר שמואל קסטל ורבי יעקב יוסף סלונים.
בשעה שהמלחמה הביאה לעיר רעב ומוסדות הקהילה החברונית התמוטטו, קלונסקי האכיל את הרעבים ופרנס את העניים מרכושו. דו"ח מאותה עת תיאר את קלונסקי "כלבא שבוע השני".
בתקופת המלחמה התגורר קולונסקי בדירת פאר בפרברי חברון, ואירח בה חיילים יהודים רבים שגויסו בכפייה לצבא הטורקי. פעילות זו זכתה להערכה רבה מהאוכלוסייה הערבית המקומית.
ישראל הורוביץ (תר"מ-תקע"ח) מתאר בספרו "ארץ ישראל ושכנותיה - אנציקלופדיה גאוגרפית-היסטורית": .
כאשר ג'מאל פחה גזר עונש מוות בתליה על 12 חיילים יהודים, גייס קלונסקי 1,200 לירות (הון עתק באותם ימים) ויחד עם החכם בשי הרב סלימן מני הצליחו בעזרת השלמונים לפדות את היהודים.
לאחר פטירתו.
קלונסקי נטמן בבית העלמין העתיק בחברון. על מצבתו כתוב:.
לאחר טבח חברון המצבה חוללה עם שאר מצבות בית העלמין בחברון, ובמקום ניטע כרם ענבים. בשנת 1968 החל חתנו של קלונסקי, ר' יוסף חיים אורנשטיין, את השיקום הראשוני של בית העלמין ואף חידש את מצבתו של קלונסקי.
בירחון הפרוזדור שפורסם בירושלים לאחר פטירתו הופיע הספד ארוך:.
בתאריך 24 בפברואר 2017, במלאת 100 שנה לפטירתו של קלונסקי, נערך בחברון כנס של צאצאיו.
דני פארן
דני (דניאל) פארן (2 בינואר 1947 – 15 בדצמבר 2018) היה מפיק קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה.
דני פארן נולד בירושלים. הוא סיים לימודי תואר ראשון בכלכלה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית ותואר ראשון בלימודי טלוויזיה וקולנוע באוניברסיטת סן דייגו שבארצות הברית.
בשנת 1975 החל לעבוד כמפיק בערוץ הראשון של רשות השידור. בין התוכניות שהפיק בערוץ: "שלום לבוא שבת" בהגשת צמד רעים, "שמיניות באוויר", בהנחייתו של דליק ווליניץ, וכן תוכניות דרמה ותעודה. בשנות ה-80 היה סגן מנהל התוכניות של הטלוויזיה הישראלית במסגרת זו הפיק סדרות ותוכניות רבות, בניהם סדרת הדרמה הצבאית "אנשים במיל'" משנת 1984, החל משנת 1987 כיהן כסמנכ"ל בחברת אולפני טלעד. במסגרת זו הפיק תוכניות ילדים רבות. בהן, "ציפי בלי הפסקה" ו"חיות וחיוכים". בהמשך, שימש בתפקידו כאשר החלה טלעד לשמש כאחת משלוש זכייניות ערוץ 2.
פארן הקים את חברת "דרסט הפקות" ובה הפיק ויצר תוכניות כגון "עבודה ערבית" ו"שבאבניקים", אותה יצר עם אלירן מלכה. כמו כן הפיק שעשועונים רבים כגון "עשינו עסק" ו"טוטו משפחתי", בהגשת דודו טופז, וטלנובלות כגון "לגעת באושר", "אסתי המכוערת", "משחק החיים", "האלופה" וטלנובלה בע"מ". על החדרת ז'אנר הטלנובלות לישראל כונה "אבי הטלנובלות".
בין הפקותיו של פארן היו סדרות דרמה ותעודה. הוא הפיק מספר סרטים תיעודיים בנושא השואה. בשנת 1994 זכה הסרט "אל תגעו לי בשואה" בבימויו של אשר טללים, שפארן היה אחד ממפיקיו, בפרס אופיר לסרט התעודה הטוב ביותר.
בשנת 1996 הפיק את הסרט "נקמה". בשנת 2000 זכה סרטו "קאפו" בפרס אמי הבינלאומי בקטגוריית סרטי תעודה.
בשנת 2007 הודיעה חברת "דורי מדיה גרופ" כי הגיעה להסכמה עם דניאל פארן, המנכ"ל ובעל המניות היחיד של פארן הפקות בע"מ, על רכישת 75% ממניות החברה בסכום כולל של 1.6 מיליון דולר.
ב-15 בדצמבר 2018 נפטר לאחר מחלה. לפני מותו יצר את הסדרות שטרם שודרו, "מלכת ירושלים" העוסקת בראש עיר ערבייה ראשונה בעיר ומיועדת לשידור בערוץ כאן 11, ואת הדרמה הקומית "דור 3" על מנחת קבוצות במוזיאון יד ושם. הותיר אחריו אשה ושבעה ילדים.
ספורטינג קריסטל
קלוב ספורטינג קריסטל (בספרדית: Club Sporting Cristal) הוא מועדון ספורט פרואני, מהעיר לימה, שעיקר פעילותו היא כדורגל.
היסטוריה.
המועדון נוסד ב-13 בדצמבר 1955 ברובע רימאק (Rímac) על ידי המהנדס ריקרדו בנטין מוחיקה, ואשתו אסתר גראנדה דה בנטין, הבעלים של מבשלת הבירה המקומית באקוס, שמוצר הדגל שלה הוא עד היום הבירה קריסטל המועדון ומבשלת הבירה היו קשורים קשר הדוק מאז הקמתו, ומכאן הכינוי "לוס סרבסרוס" ("אנשי הבירה").
הקבוצה מארחת את רוב משחקי הבית באצטדיון אלברטו גאיארדו , אשר מכיל 18,000 מקומות, כשמשחקים עם קהל רב משוחקים בדרך כלל באצטדיון הלאומי.
ספורטינג קריסטל משתתפת בליגת העל הפרואנית משנת 1956, שנה שבה המועדון זכה באליפות הראשונה שלו, ולכן הוא מכונה לעיתים "המועדון שנולד אלוף". הוא נחשב לאחד משלושת המועדונים הגדולים בפרו, יחד עם אוניברסיטריו ואליאנסה לימה.
קריסטל זכתה ב-20 אליפויות של הליגה הראשונה, 18 מהן אחרי הפיכת הטורניר לכלל-ארצי ב-1966 (לפני כן השתתפו בו רק קבוצות מלימה וקאייאו). קריסטל היא הקבוצה הראשונה שזכתה בשלוש אליפויות ברציפות, ב-1994, 1995 ו-1996. ברמה הבינלאומית, קריסטל היא הקבוצה הפרואנית עם הכי הרבה הופעות בגביע ליברטדורס (34), שהישגה הגדול ביותר היה ההגעה לגמר הטורניר ב-1997, אז הפסידה לקרוזיירו מברזיל.
מעצור בנשק
אדם מוסרי
אדם מוֹסֶרי (באנגלית: Adam Mosseri; נולד ב-23 בינואר 1983) הוא יזם אמריקאי העומד בראש אינסטגרם.
בעבר כיהן בתפקידי ניהול בפייסבוק, ידוע בעיקר בזכות הקמת הפלטפורמה ניוז פיד . לאחר מכן כיהן כסגן נשיא לענייני מוצר באינסטגרם.
חיים מוקדמים.
מוסרי נולד וגדל בניו יורק לאב ישראלי, ד"ר לפסיכולוגיה שעלה לישראל ממצרים, ולאם אמריקאית. בניו יורק למד בבית ספר יהודי. לאחר מכן למד באוניברסיטת ניו יורק ובבית ספר גלאטין למחקר פרטני, שם למד עיצוב מידע
ומדיה. הוא סיים עם תואר ראשון בעיצוב מידע ב-2005.
קריירה.
בשנת 2003, בזמן שלמד באוניברסיטת ניו יורק, ייסד מוסרי חברת ייעוץ בתחום העיצוב, בשם "בלאנק מוסרי", אשר התמקדה בגרפיקה, אינטראקציה ועיצוב תערוכות. לחברה היו משרדים בניו יורק ובסן פרנסיסקו. ב-2007 הוא מונה להיות המעצב הראשי של חברת TokBox.
מוסרי הצטרף לפייסבוק בשנת 2008 בתור מעצב מוצר. בשנת 2009, קודם למנהל עיצוב מוצר, ובשנת 2012 מונה למנהל העיצוב של האפליקציות של החברה למכשירים ניידים. בין 2012 ל-2016 מוסרי פיקח על מחלקת הניוז פיד של פייסבוק, ומ-2016 עד מאי 2018 כיהן כסגן נשיא של המוצר פייסבוק. במהלך כהונתו בפייסבוק, הוא היה אחראי על 'פייסבוק הום' ניסיון לא מוצלח של החברה להביא ממשק משתמש לסמארטפונים של אנדרואיד.
אחרי הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 לקח על עצמו את דברור עמדת פייסבוק בנושא "פייק ניוז." במהלך שערוריית הפרטיות של פייסבוק - קיימברידג' אנליטיקה, היה מוסרי אחד הבודדים מבין מנהלי פייסבוק שהצהיר בפומבי על תפקידה של פייסבוק באספקת אבטחה וחדשות אמינות.
במאי 2018 מונה לסגן נשיא לענייני מוצר באינסטגרם. ב-1 באוקטובר 2018, פייסבוק הודיעה כי מוסרי יעמוד בראשות אינסטגרם. בעקבות התפטרותם של מייסדי האפליקציה, קווין סיסטרום ומייק קריגר בספטמבר 2018. תפקידו כ'ראש אינסטגרם' שונה מן התואר לשעבר של קריגר וסיסטורם, אשר כיהנו כמנכ"לים. כראש החברה, צפוי מוסרי להעסיק צוות הנהלה חדש כדי לפקח "על כל התפקודים של העסק."
פרסים והכרה.
ב-2015, אתר Business Insider הכיר במוסרי כ"שחקן החיזוק" של פייסבוק
ב-2017, מוסרי היה הדובר המרכזי בפסטיבל העיתונות הבינלאומי ב - פרוג'יה, איטליה.
בשנת 2018, מוסרי דיבר לצד קמפבל בראון מטעם פייסבוק בוועידת Recode.
בשנת 2020, הוא נכלל בקטגוריית הטכנולוגיה ברשימת של מגזין פורצ'ן.
חייו האישיים.
מוסרי גר עם אשתו מוניקה ושני בניהם בסן פרנסיסקו.
משפחת מוסרי פעילה בפעילויות פילנתרופיות מקומיות, כולל פרויקט שאנטי.
כבולעו כך פולטו
אלפרד קליי
אלפרד אברהם קליי (Alfred Avraham Klee) (25 בינואר 1875 – 10 בנובמבר 1943) היה חלוץ של התנועה הציונית בגרמניה, העוזר הצעיר ביותר של בנימין זאב הרצל, עורך דין, ראש קהילת יהודי ברלין עד עליית הנאצים לשלטון.
ביוגרפיה.
אלפרד קליי נולד ב-25 בינואר 1875 בברלין, גרמניה. למוריץ (משה) קליי (Moritz (Moshe) Klee) ולאוגניה קליי - לאגוויץ (Eugenia Klee - Lagowitz).