ב-2003 החל שכטר, יחד עם קבוצת מנחים צעירים בהם מלי לוי, מיכאל הנגבי ויעל גולדמן, להנחות את תוכנית הנוער "אקזיט" בערוץ ישראל 10 העולה. ב"אקזיט" הוא זכה לחשיפה תקשורתית רחבה, עקב הפרובוקציות הרבות שחולל בתוכנית, שהמפורסמת שבהן הייתה במופע חי, כאשר חשף את ישבנו לפני הקהל. הפרובוקציות העלו את חמתה של הרשות השנייה והתוכנית עברה להיות משודרת בכבלים.
בשנים 2006–2007 השתתף בשתי עונות בפאנל של תוכנית הבידור "מועדון לילה", בהנחיית ארז טל. בשנת 2010 היה פאנליסט בתוכנית "קצר משפחתי" בערוץ 2 עבור הזכיינית רשת. בשנת 2011 הנחה את הגרסה הישראלית לשעשועון "101 דרכים לעוף משעשועון" בערוץ 2. בשנת 2012 החל לעסוק בסטנדאפ, ובאותה השנה הצטרף לנבחרת "צחוק מעבודה". ב-2013 הנחה תוכנית מתיחות בערוץ 10 בשם "אמבוש".
בשנת 2015 הנחה את השעשועון "אוטוטו" בערוץ 2. ובאותה שנה החל להנחות את תוכנית המתיחות "נוקאאוט" בזכיינית ערוץ 2, קשת.
בקיץ 2016 הוביל שכטר את הקמפיין האינטרנטי של קפה שטראוס עלית.
בשנת 2017 חזר להשתתף בפאנל של תוכנית הבידור "מועדון לילה" בהנחיית ארז טל.
ב-2018 הנחה את הגרסה הישראלית לתוכנית הכישרונות "גוט טאלנט ישראל" לצד אסי ישראלוף ברשת 13. כמו כן, הנחה לצד ישראלוף ולירון ויצמן את תוכנית המציאות "האח הגדול" המשודרת ברשת 13, במהלך עונתה התשיעית. שכטר החליט לפרוש מהתוכנית לקראת עונת ה-VIP השלישית, כשהוא ו"רשת" החליטו במשותף כי הפרויקט אינו בשבילו.
ב-2020 שב להנחות את תוכנית המתיחות "אמבוש אקסטרים" בה הוא מותח סלבס אך הפעם ברשת 13.
החל מ-2022 מנחה את תוכנית האירוח הלילית "ארוחת שחיתות" ברשת 13, לצד השף טום אביב.
קריירת משחק.
תפקידו הראשון של שכטר כשחקן היה ב-2003, כאשר שיחק בטלנובלה של הוט 3 "משחק החיים". בשנת 2005, שיחק בתפקיד ראשי בטלנובלה "טלנובלה בע"מ" של HOT. במהלך השנים 2006–2009 שיחק באחד מהתפקידים הראשיים בשלוש עונות של טלנובלת הכדורגל של HOT – "האלופה". בשנת 2006 השתתף בסרט "NO אקזיט", אשר זכה בפרס וולג'ין בפסטיבל ירושלים לקולנוע.
ב-2008 השתתף בסדרת הדרמה השבועית של ערוץ 10 "לאהוב את אנה", בסרט "איים אבודים" בבימויו של רשף לוי, ובסדרות "אבידות ומציאות", ו"עד החתונה". שכטר השתתף גם בתוכנית המערכונים הקומית-סאטירית "שבוע סוף", כאשר דמותו הזכורה ביותר מהתוכנית היא הדמות של "עמית לוגסי" – מדריך כושר הנוטה לתת לקהל רמיזות על היותו הומוסקסואל. כמו כן, הדמות הייתה להצלחה ולאחר ירידת התוכנית היא המשיכה בסדרת מערכונים חדשה בתוך "צחוק מעבודה". ב-2009 שיחק בסדרת הדרמה "תיבת נח" בתור "רוני". באותה שנה שיחק שכטר בתפקיד ראשי לצד אפרת בוימולד בסרט "פובידיליה", המבוסס על ספרו של יזהר הר לב בבימויים של יואב ודורון פז. הסרט מספר את סיפורו של "רגב" (שכטר), איש מחשבים צעיר, המחליט להתנתק מהעולם לחלוטין בעקבות פוביה פרטית. על משחקו בסרט זכה שכטר בפרס השחקן המצטיין בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
ב-2011 שיחק בסרט האימה הישראלי הראשון של צמד הבמאים אהרון קשלס ונבות פפושדו – "כלבת". באותה שנה שיחק בסדרת הדרמה של אורי סיון – "יחפים". ב-2012 כיכב בסדרת הדרמה המשטרתית "המיוחדת". ב-2013 השתתף בסרט "בננות" בבימויו של איתן פוקס, ובסדרה הקומית "שנות ה-80" של שלום אסייג בערוץ 2, בתפקיד גידי בודנהיימר ("פריזר"). באותה שנה לוהק לתפקיד הראשי של "אדם הקסטר" – אמן קומיקס הלוקה באמנזיה, בטלנובלה "אניגמה".
בשנת 2014 החל שכטר לשחק בסדרת הדרמה הרפואית "מתים לרגע" של HOT. ב-2015 שיחק עפר שכטר בסרט הקומדיה שביים אופיר לובל "מה כבר יכול לקרות?!" בתור בן הדודה של דובדבני.
בפסח 2016 ייצא הסרט השני המבוסס על סדרת הנוער גאליס – "גאליס - קונקט" בו הוא משחק את האנטגוניסט הראשי, לארק. באותה שנה, שכטר גם כיכב בסרט הקומדיה "הלהקה האחרונה בלבנון" בתור "קובי". ב-2017, החל לשחק בסדרת הילדים "אלישע" המשודרת בערוץ הילדים בתפקיד השף קסוטו, וחזר לשחק בעונה השנייה של "מתים לרגע".
בינואר 2018 עלתה העונה הראשונה של סדרת הנוער "כפולה" בה הוא משחק את "אושר פטנגה", היחצ"ן של נועה קירל – על דמותה מבוססת הסדרה.
דיבוב.
שכטר דיבב במספר סרטי וסדרות הנפשה, בהן: "" בערוץ ניקלודיאון, "מכוניות" (בתפקיד ספידי מקווין), "מטור ואור הרפאים", ובסרט "שרק השלישי", בו דיבב את דמותו של הנסיך ארתור (ארתי). ב-2011 חזר לדבב את ספידי מקווין בסרט "מכוניות 2", כמו גם בסדרה "מכוניות מצוירות - הצ'יזבטים של מטור" ששודרה בערוץ דיסני ישראל. ב-2012 דיבב את מקס האריה בסרט "הרפתקאות מקס - הסרט".
תיאטרון.
ב-2003 שכטר הופיע ב"פסטיגל סובב עולם". ב-2004 כיכב במחזמר "פיטר פן" לצד מיכל ינאי. ב-2010 שיחק במחזה "101 כלבים דלמטים". בשנים 2012–2011, שיחק בתיאטרון הבימה במחזה של יוכי ברנדס, "כי בנו בחרת".
בשנת 2018 השתתף ב"פריסטייל פסטיגל".ב-2016 כיכב עבור תיאטרון הילדים הישראלי במחזמר "ספר הג'ונגל-המחזמר" בתפקיד "מוגלי" לצידה של ענבלי בא-לי.
חיים אישיים.
ביולי 2022 לאחר כזוגיות של שנה, התחתן עם בת זוגו קסניה בחתונה אזרחית בקפריסין. מתגוררים בתל אביב.
שכטר טבעוני מאז יולי 2019.
גימטריא
דופן תא
לנינגראד
התקופה הקלאסית (מוזיקה)
התקופה הקלאסית במוזיקה המערבית השתרעה על מרבית המאה ה-18 ונמשכה עד תחילת המאה ה-19. על אף שבמונח "מוזיקה קלאסית" משתמשים רוב הזמן כדי לתאר את כל המוזיקה המשתייכת למסורת זו, לעיתים משמעותו מוזיקה שנכתבה בתקופה הקלאסית. מקובל לתחום את התקופה הקלאסית בין השנים 1750 ו-1820, אך ישנה חפיפה בין התקופה הקלאסית לתקופות שבאו לפניה ואחריה, עד כדי כך שכמה מקורות מציינים את 1730 כתחילת התקופה.
על ציר הזמן של המוזיקה הקלאסית, התקופה הקלאסית באה לאחר תקופת הבארוק ולפני התקופה הרומנטית. מוזיקה קלאסית מוקדמת נקראת לעיתים "מוזיקת רוקוקו". עם מלחיני התקופה הקלאסית נמנים מוציו קלמנטי וקרל פיליפ עמנואל באך, והמפורסמים ביותר הם פרנץ יוזף היידן, וולפגנג אמדאוס מוצרט ולודוויג ואן בטהובן, כשהאחרון הלחין במעבר בין התקופה הקלאסית לתקופה הרומנטית.
המעבר מהבארוק אל הקלאסיקה.
המאה ה-18 מאופיינת בחוסר אחידות סגנוני: בחלקה הראשון הבארוק עוד בשיאו, בחלקה השני פורחת כבר הקלאסיקה. המעבר בין שתי התקופות אינו מוגדר ואינו חד משמעי. בנוסף, לשנות המעבר הללו יש כמה שמות:
כל המונחים הללו מתארים תקופה עשירה וסבוכה בה התחלף הסגנון המוזיקלי: מפוליפוניה אל ההומופוניה ואפקטים רגשיים ומלודיים. בתקופה זו גם התפתחו כלי הנגינה ואיתם האפשרויות הטכניות ואפשרויות ההבעה, התזמורת התעצבה והיצירות החלו להיבנות לפי חוקים ברורים. המרכזים המוזיקליים הישנים וערי האופרות באיטליה (מילאנו, ונציה, רומא) ולונדון הפכו למשניים בחשיבותם, לעומת עלייתן של מנהיים (אסכולת מנהיים) ווינה (האסכולה הווינאית הראשונה).
הסגנון הקלאסי כחלק מתמורה כללית בתרבות האירופאית.
באמצע המאה ה-18 אירופה החלה לאמץ סגנון חדש, שהתבטא בארכיטקטורה, בספרות ובאמנות בכלל - הקלאסיציזם. התרבות החדשה עדיין שמרה על קשר הדוק עם תרבות החצר האירופאית, על רשמיותה ומתן הדגש על סדר והיררכיה, אך גם הולידה סגנון חדש ונקי יותר, עם העדפה לחלוקה ברורה, ולפשטות על פני מורכבות.
הפשטות המבנית הזו חלחלה גם אל תוך המוזיקה, ועוררה מעבר מהפוליפוניה המורכבת של תקופת הבארוק למבנה היררכי, בו ישנה מנגינה הנישאת על ידי הרמוניה כפופה לה - שילוב הנקרא הומופוניה. נגינת אקורדים כליווי הפכה לנפוצה ביותר, ועשתה את הטונאליות לקלה יותר למאזין.
שינויים פוליטיים וכלכליים היו חלק מהגורמים לשינוי הסגנון באירופה. במאה ה-18, האצולה הפכה לפטרונית העיקרית של המוזיקה. בנוסף האופרה הקומית הפכה לחביבת הציבור. שינויים אלה הובילו לתמורה בדרך בה המוזיקה בוצעה - ובעיקר מעבר לקבוצות כלים סטנדרטיות. בניגוד לתקופה הבארוק, בה ניתן היה לצרף כלים נוספים לקו התחתון בחופשיות, בתקופה הקלאסית בחירת הכלים ופרישת התפקידים היו בפירוש בידי המלחין.
הפיכת האצולה לפטרונית המוזיקה, השפיעה גם על מלאי הנגנים וכישוריהם. בעוד שמלחין מתקופת הבארוק יכול היה להסתמך על הכישורים המוזיקליים של עיר שלמה, למלחין קלאסי, שצריך לעלות קונצרט בבקתת ציד של האצולה, ישנם משאבים מוזיקליים מצומצמים יותר. על כן, ניתן להבחין כי התפקידים ביצירות מהתקופה הקלאסית קלים יותר לביצוע כשהמשאבים שעמדו בפני המלחין היו מוגבלים; אך לעיתים, כשנגן וירטואוזי היה בסביבה, ניתן למצוא ביצירות תפקיד מסוים מדהים ברמתו. גורם נוסף לכתיבת תפקידים פשוטים יחסית הוא הרצון העז של הציבור למוזיקה חדשה כל העת (דרישה שנראתה גם בתקופת הבארוק). משמעות הדבר הייתה שלמלחין לא היה זמן רב לחזרות לפני הקונצרט, ולכן היה צריך להתאים את עצמו וכתיבתו.
מכיוון שבתקופה הקלאסית זנחו את המרקם הפוליפוני של הבארוק, והכתיבה השתמשה בקול אחד עם ליווי, המלחין שם דגש על סימני הדינמיקה והביצוע. הפשטתו של המרקם הפכה את הפרטים הקטנים בביצוע לחשובים. מאותה סיבה הוכנסו ליצירות פתיחות מעניינות ומקצבים אופייניים - מארש הלוויה והמינואט.