פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה בשנת 2011 הובילה להידוק נוסף של הקשרים בין המדינות. החשש מזליגת הסכסוך דרומה, והרצון למנוע מארגוני טרור אסלאמיים לחדור לשטח ירדן, הוביל להרחבת שיתוף הפעולה הביטחוני, וזאת בין היתר במסגרת הקמת אזור חיץ בדרום סוריה במטרה להגן על גבול סוריה-ירדן מפני חדירת גורמים אסלאמיים קיצוניים. כמו כן, ובעקבות מספרם הרב של הפליטים הסוריים אשר ברחו מסוריה לירדן, והכבידו במידה ניכרת על כלכלת הממלכה, הודיע הממשל האמריקאי בחודש יולי 2013 על הגדלת הסיוע הכלכלי השנתי לירדן לסכום של מיליארד דולר, וזאת החל משנת 2014.
בשנת 2021 הוצג בירדן הסכם הגנה עם ארצות הברית.
יחסי ירדן - ארצות הברית
יחסי ירדן-ארצות הברית
יחסי ארצות הברית וירדן
יחסי ארצות הברית - ירדן
יחסי ירדן וארצות הברית
מיקלאנג'לו אבאדו
מיקלאנג'לו אבאדו (באיטלקית: Michelangelo Abbado; 22 בספטמבר 1900 - 24 בספטמבר 1979) היה כנר איטלקי.
חייו.
מיקלאנג'לו אבאדו, יליד אלבה, פיימונטה, איטליה, היה אביהם של הפסנתרן והמלחין מרצ'לו אבאדו והמנצח קלאודיו אבאדו, וסבו של המנצח רוברטו אבאדו. הוא למד נגינה בכינור אצל אנריקו פולו והלחנה אצל ג'ובאני אורפיצ'ה.
אבאדו הרבה להופיע בקונצרטים, הן כסולן והן בנגינה בהרכב קאמרי. בשנים 1938 עד 1945 ניגן בשלישייה עם הפסנתרן קרלו אידוסו ועם הצ'לן ג'ילברטו קרפאקס. הרפרטואר שלו כלל הן מוזיקה עתיקה והן יצירות של מלחינים איטלקים בני זמננו. בשנים 1927 עד 1934 ניגן ברביעיית המיתרים אבאדו-מליפיירו, יחד עם הצ'לן ריקרדו מליפיירו האב, אחיו של ג'אן פרנצ'סקו ואביו של ריקרדו מליפיירו הצעיר.
בשנת 1941 ייסד את תזמורת כלי הקשת של מילאנו, עמה הופיע הן כמנצח והן כסולן. התזמורת התמחתה בביצוע מוזיקה איטלקית מתקופת הבארוק.
אבאדו כתב ב-1943 מונוגרפיה על אנטוניו ויוואלדי וכן ערך פרטיטורות רבות של יצירות ויוואלדי, פגניני, באך, אלבינוני, בנדטו מרצ'לו ואחרים.
בשנת 1962 חדל אבאדו מפעילותו הקונצרטית והקדיש את זמנו להוראת תאוריית המוזיקה וטכניקת הנגינה בכינור.
אבאדו נפטר 1979 בגרדה ריביירה, לומברדיה.
תומס מולר
המרכז להבנה ושיתוף פעולה יהודי-נוצרי
המרכז להבנה ושיתוף פעולה יהודי-נוצרי או CJCUC הוא מוסד יהודי אורתודוקסי המקיים סיורים תנ"כיים לנוצרים בישראל וכן סמינרים העוסקים בשורשיה העבריים של הנצרות ובשיתוף פעולה בין בני שתי הדתות. המרכז הוקם בשנת 2008 על ידי הרב שלמה ריסקין ביישוב אפרת ולאחר מכן העביר את פעילותו למוזיאון ארצות המקרא בירושלים.
רקע היסטורי.
היסודות האידאולוגיים, שהובילו בסופו של דבר להקמתו של המרכז ב-2008, החלו כבר לקרום עור וגידים קרוב ל-50 שנים לפני כן. באותו זמן, העולם היה עדיין שרוי בתהליך של החלמה עם סיום מלחמת העולם השנייה וזוועות השואה.
בשנת 1964, הרב יוסף סולובייצ'יק, מורו ורבו של מייסד CJCUC, הרב שלמה ריסקין, פרסם מאמר בשם "עימות" (Confrontation) שבו הוא הסביר את דעותיו על דיאלוג בין-דתי ושרטט בזהירות הנחיות שהתירו דיאלוג שכזה ובראייתו של הרב ריסקין לא רק התירו זאת, אלא הפכו אותו לחיוני. בערך באותו הזמן, חלו שינויים אידאולוגיים מהותיים בשורות הכנסייה הקתולית ושנה אחרי שפורסם מאמרו של הרב סולובייצ'יק, פרסם הכס הקדוש את נוסטרה אטאטה, ההכרזה על יחסיה של הכנסייה עם דתות שאינן נוצריות. נוסטרה אטאטה זיכתה את היהודים מצליבת ישו והודתה כי לאנטישמיות הדתית היה תפקיד משמעותי בהנחת היסודות למעשי הזוועה שבוצעו כנגד העם היהודי.
הטבילה האקדמית של הרב ריסקין לעולם היחסים בין יהודים לנוצרים החלה בתחילת שנות השישים של המאה העשרים כאשר הוא השתתף בסמינרים, שנערכו על ידי הפרופסור דוד פלוסר, אודות ספרי הבשורה הנוצרים באוניברסיטה העברית בירושלים. כיהודי אורתודוקסי, הוא יכל לאתר את ההקבלות לתורתו של ישו בתוך כתבי הקודש בעברית.
לאחר שהתיישב באפרת, החל הרב ריסקין להתרועע עם העולם הנוצרי. רוב המבקרים הנוצריים שהגיעו לאפרת, אלה שבאו לשמוע וללמוד, היו האוונגליסטים. הוא יצר קשרים עם הכומר רוברט סטרנס ממדרשות כנפי נשרים (Eagles' Wings) ועם הכומר ג'ון הייגי, שהרשים את הרב ריסקין כאיש חם ומחבק עם קול צלול ומהדהד על אהבתו לאומה היהודית. כשעימת הרב ריסקין את הכומר הייגי עם השאלה על אהבתו לאומה היהודית; "האם אתה אוהב אותנו בגלל שאתה רוצה להמיר את דתנו?", כומר הייגי השיב "אני אוהב אתכם בגלל בראשית י"ב ג' שבו אמר ה' לאברהם - "וַאֲבָרְכָה, מְבָרְכֶיךָ, וּמְקַלֶּלְךָ, אָאֹר; וְנִבְרְכוּ בְךָ, כֹּל מִשְׁפְּחֹת הָאֲדָמָה" - אני רוצה להיות מבורך ולא מקולל, כבוד הרב.".
יעוד.
המרכז מדגיש את המשמעות התאולוגית וההיסטורית של ארץ ישראל ועל פי משנתו יכולים ערכי הליבה של היהדות והנצרות, ערכים של קדושה, חיי אדם, שלום וכבוד האדם, להשפיע על התרבות והסכסוכים במאה העשרים ואחת. המרכז מקיים סמינרים יומיים לקבוצות נוצריות, ובפרט סטודנטים ואנשי סגל של סמינרים קתולים ופרוטסטנטים בארצות הברית, קנדה ואירופה. הסמינרים כוללים סיורים באתרים מקראיים, כגון בירושלים, נתיב האבות והבארות ההרודיאניים. הסמינרים עוסקים ביחסי יהודים ונוצרים, תאולוגיה מקראית של החגים, עשרת הדיברות הרוע והרצון החופשי, יהדות ומדרשו של ישו.
המרכז הקים את "המכון לחקירה תאולוגית" בראשות הרב יוג'ין קורן וד"ר רוברט ג'נסון ממכון ווית'רספון בפרינסטון, ניו ג'רזי. במכון חוקרים ותאולוגים שמטרתם להבהיר את ההסכמות והמחלוקות בין היהדות לנצרות, בתחומים כמו ברית, ישועה, פרשנות המקרא, דת ואלימות, מונותאיזם אתי ומשיחיות. החוקרים עוסקים גם ביחסי יהודים-נוצרים בעבר ובהווה.
בחודש מרץ 2015, השיק המרכז את יוזמת "יום הלל" הבינלאומית (אנגלית: Day to Praise) שבה הוא מזמין את העולם הנוצרי לדקלם את תפילת ההלל (תהילים קי"ג-קי"ח) ביום העצמאות של ישראל ביחד עם העם היהודי.
המרכז קיבל כספים ממשפחת הרטוג, קרן פול סינגר, קרן "שער ציון" הבינלאומית, משרד המשפטים, נוצרים מאוחדים למען ישראל וממדרשות ג'ון הייגי.
משפט פוינטינג
באלקטרודינמיקה, משפט פוינטינג הוא ביטוי של שימור אנרגיה בשדה אלקטרומגנטי, בצורת משוואה דיפרנציאלית חלקית, שנוסח על ידי הפיזיקאי הבריטי ג'ון הנרי פוינטינג. משפט פוינטינג הוא אנלוגי למשפט עבודה-אנרגיה במכניקה קלאסית ודומה באופן מתמטי למשוואת רציפות, היות שהוא מקשר בין האנרגיה האגורה בשדה האלקטרומגנטי לבין העבודה הנעשית על מטען חשמלי, דרך הגדרת שטף האנרגיה באמצעות וקטור פוינטינג.
ניסוח המשפט.
באופן כללי.
התיאור המילולי של המשפט מבטא מאזן אנרגיה:
באופן מתמטי, ניתן לנסח את הצורה הדיפרנציאלית של המשפט:
כאשר S•∇ הוא הדיברגנץ של וקטור פוינטינג (שטף האנרגיה) ו-J•E הוא הקצב בו השדות מבצעים עבודה על אובייקט טעון (J הוא צפיפות הזרם החופשי, E הוא השדה החשמלי ו-• מייצג מכפלה סקלרית). צפיפות האנרגיה "u" ניתנת על ידי:
כאשר B הוא השדה המגנטי, formula_3 הוא המקדם הדיאלקטרי ו-formula_4 הפרמאביליות. המקדם הדיאלקטרי והפרמאביליות משקללים את השפעת המטענים הקשורים ולכן J מתייחס לצפיפות המטען החופשי בלבד ולא לצפיפות המטען הכוללת.
תוך שימוש במשפט הדיברגנץ, ניתן לנסח את הצורה האינטגרלית של משפט פוינטינג:
formula_5
כאשר formula_6 היא שפת הנפח "V". הצורה של הנפח שרירותית אך קבועה בזמן לצורך החישוב.
בהנדסת חשמל.
לצורך יישומים של הנדסת חשמל, המשוואה בדרך כלל נכתבת תוך פיתוח האיבר "u" בדרך המזכירה משוואת רציפות:
בניין ניו יורק לייף
בניין ניו יורק לייף (באנגלית: New York Life Building) הוא גורד שחקים הממוקם בשדרת מדיסון 51 במנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 187.5 מטרים והוא בעל 40 קומות מעל מפלס הרחוב. הוא תוכנן על ידי האדריכל קאס גילברט ומשמש כמטה המשרדים של "חברת ניו יורק ביטוחי חיים" (New York Life Insurance Company). בנייתו החלה בשנת 1926 והסתיימה בשנת 1928.
היסטוריה.
המגרש עליו עומד הבניין שימש בין השנים 1837-1889 כתחנת מפגש בין קו הרכבת ניו יורק-הארלם וקו ניו יורק-ניו האוון. בנוסף, פעלו עליו גם אולם קונצרטים וההיפודרום של פי. טי. ברנום. מאז ועד שנת 1925 פעלו במקום מדיסון סקוור גארדן הראשון והשני.
בשנת 1926 תוכנן ועוצב הניו יורק לייף על ידי האדריכל קאס גילברט, שתכנן גם את בניין וולוורת'. בראש הבניין ניצבת פירמידה מחופה ב-25,000 אריחים מצופים זהב ומהווה את סימן ההיכר שלו בעיר. הבניין תופס "בלוק" שלם בין הרחובות 26 ו-27, שדרת מדיסון ושדרת פארק דרום, עובדה נדירה במנהטן. בנוסף, הוא הבניין המשמעותי האחרון שגילברט תכנן במנהטן. בנייתו הושלמה בשנת 1928 בהשקעה כוללת של 21 מיליון דולר אמריקאי.
בשנת 1995, לאחר שיפוץ הפירמידה והחלפת אריחיה, קיבל הבניין את פרס Merit Citation מרשות שימור האתרים של ניו יורק. בשנת 2000, קיבל מעמד של מבנה לשימור מעיריית ניו יורק והוכרז אתר היסטורי לאומי.
כנסיית ישו המשיח של קדושי אחרית הימים
בולומטר
בולומטר הוא מכשיר למדידת הספק של קרינה אלקטרומגנטית פוגעת בעזרת מדידת החימום של החומר על ידי תלות ההתנגדות החשמלית בטמפרטורה. המכשיר הומצא בשנת 1878 על ידי האסטרונום סמואל לנגלי.
עקרון פעולה.