חזרה על אותו מבנה עיצורים עם תנועות שונות. הצירופים "חֶרֶשׁ חָרַשׁ הַחוֹרֵשׁ" או "צרצר מצרצר צרצורו" ("לילה טוב" / יהונתן גפן) הם קונסוננטים, שבהם יש חזרה על העיצורים ח-ר-ש או צ-ר-צ-ר.
הקונסוננס אינו אמצעי נפוץ בשירה העברית, בין השאר בשל שיטת יצירת המילים בעברית מתוך השורש הדקדוקי – כך שמילים שבהן חוזרים אותם עיצורים הן במקרים רבים מילים מאותו שורש (למשל בדוגמאות לעיל). האמצעי נפוץ יותר בשירה האנגלית (ובתרגומים ממנה), בין השאר אצל אדגר אלן פו. המשורר וילפרד אוון השתמש רבות בקונסוננס כדי להדגיש את תחושת השבירה והשסע בשיריו על מלחמת העולם הראשונה.
לשון נופל על לשון.
לשון נופל על לשון הוא צירוף לשוני שבו ישנן שתי מילים (או יותר) בעלות הגייה דומה (או אותיות שורש דומות) אך משמעותן שונה ולעיתים אף סותרת.
מצלול
מסכת שבועות
מַסֶּכֶת שְׁבוּעוֹת היא המסכת השישית בסדר נזיקין שבמשנה, ומוקדשת בעיקרה לדיני שבועה. אולם בשני פרקיה הראשונים היא דנה בטומאת מקדש וקודשיו - דיני הנכנס לבית המקדש או אוכל בשר קורבן ('קודש') בהיותו טמא, בשוגג - ששכח שנטמא או ששכח שהוא אוכל קודש או נכנס למקדש, ובמזיד, ורק אחר-כך היא מבארת ומפרטת את דיני השבועות השונים. זאת כנראה משום הקשר שבין דין טומאת מקדש וקודשיו לחלק מדיני השבועות (שבועת העדות ושבועת ביטוי) שמופיעים יחד בפרשה אחת בספר ויקרא, ומביאים עליהם קורבן עולה ויורד.
מסכת זו בתלמוד הבבלי כוללת 48 דפים (בדפוס וילנא והדומים לו), ויש שמוצאים רמז, שכיוון שבספירת העומר יש 49 יום, יש להתחיל ללמוד מסכת זו בהספק של דף ליום על מנת לסיימה לפני חג שבועות.
בתלמוד הירושלמי (בדפוס הנפוץ) יש במסכת 44 דפים.
מיקומה של המסכת בסדר נזיקין.
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, הטעם הראשון לסידור מסכת זו אחר מסכת מכות הוא ש"יש דמיוניים בדיניהם ומשפטיהם כמו שנזכר בתלמוד". טעם אחר הוא שכל עניין השבועות ואכיפתן הוא בסמכות השופטים. ולכן על מסכת זו להימצא אחר מסכת סנהדרין בה התבארו דיני השופטים.
פרקי המסכת.
בסך הכול, יש במסכת 62 משניות.
שבט אשר
שֵׁבֶט אָשֵׁר הוא אחד משנים-עשר שבטי ישראל המוזכרים בתנ"ך. הוא נקרא על שם אבי השבט אשר, בנו השמיני של יעקב (השני מזלפה שפחת לאה).
ברכות לשבט.
ברכת יעקב.
בברכת יעקב לבניו בפרשת ויחי נאמר
ברכת משה.
בברכת משה לשבטים בפרשת וזאת הברכה נאמר
השבט במדבר.
סמלי השבט: אבן החושן והדגל.
על פי הפירוש המקובל,
אבן החושן המייצגת את השבט היא התרשיש.
ה"אות" של השבט (כלומר הדגל שלו) היה ציור של עץ זית.
על שם הברכות שקיבל מיעקב וממשה "מאשר שמֵנה לחמו" "וְטֹבֵל בַּשֶּׁמֶן רַגְלוֹ". במדרש רבה כתוב שהרקע היה בצבע אבן יקרה שמתקשטות בה הנשים, ורבינו בחיי מפרש שהדגל היה בצבע אור השמן, כלומר, צהוב. סמל עץ הזית מופיע בסמל נהריה, שנמצאת בנחלת השבט.
נשיאי השבט.
במפקד הראשון מוזכר פגעיאל בן עכרן.
במרגלים סתור בן מיכאל
ובמפקד השני בסוף ספר במדבר אחיהוד בן שלומי.
המסע במדבר.
בזמן מסעם של בני ישראל במדבר, חנה שבט אשר במחנה שבט דן, שהיה מצפון למשכן.
היה שני במחנה זה.
נחלת השבט.
נחלתו של שבט אשר הייתה בגליל המערבי ובמערב הגליל העליון ובאזור לבנון ונודעה כנחלה בעלת אדמה עשירה ופוריה.
בין ערי השבט: בטן, כבול, נעיאל, אכזיב ואכשף. האחרונה מוזכרת בספר יהושע:
השבט בארץ ישראל.
השבט השתתף במלחמתו של השופט גדעון בן יואש במדיינים.
אזכורים היסטוריים.
חוקרים כדוגמת פרופ' יוחנן אהרוני מזהים את האזכור ברשימות הטופוגרפיות של סתי הראשון מסוף המאה ה-14 לפנה"ס של שבט "אסר" בכנען, כמכוון לשבט אשר הישראלי. כמו כן מזהים חוקרים את אזכורו של "קדג'רדי ראש אשר" בכנען בפפירוס אנאסטאזי א מימי רעמסס השני במאה ה-13 לפנה"ס, כמדבר על נשיא שבט אשר הישראלי. עם זאת על פי ממצאים ארכאולוגיים ההתיישבות הישראלית בנחלת שבט אשר החלה רק במאה ה-12 לפנה"ס.
בנוסף, יש המזהים את שמות בתי האב המופיעים בספר דברי הימים כשמות יישובים, כגון:"חַרְנֶפֶר בְּנֵי צוֹפָח" עם חירבת קאנפאר בנפת ג'וב ג'נין שבאזור לבנון . "שָׁמֶר בן חבר" זוהה עם היישוב שומר בנפת צידון. בהמשך הרשימה מופיעים שמות המזוהים עם שבטי הארמים, למשל - "יחבה (וְחֻבָּה)" זוהתה עם האלה החיתית-חורית חבת שמקור פולחנה שכן בארם, בעוד השם המקראי "סוּחַ" הוא תעתיק עברי לשם המדינה סוח היא מולדתו של אחד מרעי איוב הקרוי 'בלדד השוחי'.
לקריאה נוספת.
נחלת אשר
היסטוריה של הסוציאליזם
סוציאליזם היא אידאולוגיה התומכת בחלוקה שווה יותר של הרכוש ובמיגור הבדלי המעמדות והאפליה. הגרסה הקיצונית שלה, הקומוניזם, דוגלת בביטול הרכוש הפרטי ובכלכלה ריכוזית הנשלטת בידי "הדיקטטורה של הפרולטריון" כשלב מעבר לחיים בעולם שהוא קומונה אוטופית.
סוציאליזם מוקדם.
רעיונות קומונליים ואוטופיסטיים בעלי אופי סוציאליסטי התקיימו עוד משחר ההיסטוריה. ישנם הגורסים כי ניתן לראות מאפיינים כאלו ב"רפובליקה" של אפלטון, באחדים מפרקי הנביאים בתנ"ך כגון ישעיהו עמוס וירמיהו, בקהילות האיסיים, בדרשת ההר של ישו, בקהילות הנוצריות הקדומות, ובתנועתו של איש הדת הפרסי מזדק במאה ה-6. החל במאה ה-12 באירופה קמו תנועות מונסטיות שקראו לזנוח את חיי השחיתות ולאמץ חיים של פשטות בנוסח שליחי ישו, ללא עושר ארצי וקניין פרטי. תנועות אלו, כמו האלביגנזים, הקתרים או הולדנסיאנים דוכאו באכזריות על ידי הכנסייה, אך רעיונותיהם שבו ועלו פעמים נוספות בתנועות ההוסיטיות, האנאבפטיסטיות ותנועות משיחיות-אוטופיסטיות דומות. מאוחר יותר, רווחו רעיונות סוציאליסטיים ואפילו קומונריים בקרב תנועות נוצריות משיחיות וליטרליסטיות כמו הדיגרים והלבלרים (Levellers) באנגליה בתקופת המהפכה האנגלית במאה השבע עשרה ואצל היעקובינים הקיצונים (sans-culottes) של המהפכה הצרפתית בשנות התשעים של המאה השמונה עשרה.
תיאור מוקדם של הרעיונות הסוציאליסטיים והקומונאליים ניתן בספרו של תומאס מור, אוטופיה משנת 1516. מור, שהושפע בעליל מרעיונותיו של אפלטון ב"הרפובליקה" ומתיאור אורחות חייהם של הספרטנים, מתאר את חייהם האידיליים של תושבי האי אוטופיה, בהם כל האנשים עובדים בחקלאות, גרים בבתים זהים, לובשים בגדים זהים, נהנים מחינוך מצוין, שוויון ודמוקרטיה, עובדים שש שעות בלבד ובזמנם הפנוי עוסקים בפעילות פנאי (בעיקר קריאה והשתתפות בהרצאות) ובעיקר בעבודה במיומנות נוספת, בהתאם לדרישות הציבור. חריגים מטופלים בחומרה. עצלנים מיוסרים על עצלנותם, החוטאים בניאוף או קיום יחסי מין לפני גיל הנישואין נענשים באיסור נישואין, פושעים הופכים לעבדים וחולים קשים מומתים משום שהפכו נטל על החברה.
המהפכה הצרפתית.
הרעיונות הבתר-סוציאליסטים שהופיעו אצל כותבים אלו התגמדו בחשיבותם להופעת הרעיונות הסוציאליסטים בהשוואה לשני האירועים המכוננים של סוף המאה השמונה עשרה: המהפכה הצרפתית ועוד יותר ממנה, המהפכה התעשייתית.
המהפכה הצרפתית בשנת 1789 הדהדה בכל רחבי אירופה. עצם הצלחתה של מהפכה "בורגנית" להשתלט על צרפת, המונארכיה העתיקה והגדולה מכולן, לבה התרבותי של אירופה מזה מאות בשנים, עורר גלים עצומים של תקווה מחד ואימה מאידך בכל רחבי היבשת. הרעיונות המהפכניים של חירות, שוויון ואחווה שבהם דגלה המהפכה הצרפתית עוררו הדים עזים לא פחות, במיוחד לאור הניסיונות הרדיקליים לממשם בפועל, שהתגלגלו במהרה לשלטון הטרור של רובספייר.
המהפכה הצרפתית שימשה גם זירה למה שנחשב הניסיון הראשון למהפכה סוציאליסטית, עם קנוניית השווים של גרככוס בבף (שמו האמיתי, François-Noël Babeuf) שטען כי "הטבע נתן לכל אדם את הזכות ליהנות מחלק שווה בכל הרכוש." תלמידו של בבף, פיליפ בואונרוטי (Philippe Buonarroti) השפיע בעקיפין אף יותר ממנו, באמצעות שיטת ארגון הכוחות המהפכניים למיגור השלטון הקיים שהורה את מהפכני 1830 כמו אוגוסט בלאנקי (Auguste Blanqui), מהפכני 1848 והדורות שאחריהם.
המהפכה התעשייתית.
חשובה אף יותר מהמהפכה הצרפתית הייתה המהפכה התעשייתית. החל מתחילת המאה ה-18 וביתר שאת משנת 1750 ואילך, החלה בריטניה, זירת התרחשותה הראשונית של המהפכה, לעבור שינוי דרמטי.
השיטה הקפיטליסטית שהתפתחה בבריטניה אפשרה צבירת הון והשקעתו במיכון ושיפור הייצור, דבר שהוביל לפיתוח שיפורים בחקלאות ובמקביל שכלולים רבים בהפקת מחצבים, ייצור טקסטיל, ברזל, והנעת קיטור. אלו אפשרו, בפעם הראשונה בתולדות האנושות, להחלץ מכלכלה המבוססת על חקלאות קיום, שבה כמעט כל האוכלוסייה עובדת בחקלאות, ולהתחיל לצמצם במידה משמעותית את מספר האנשים הנדרשים לעסוק בייצור מזון כדי להזין את עצמם ואת שאר בני האדם.
בתחילת המאה השבע עשרה עוד עסקו 70 אחוז מתושבי בריטניה בחקלאות. בתחילת המאה ה-19 צנח מספרם ל-40 אחוז וחמישים שנה אחרי כן ל-28 אחוז בלבד. במקביל התרחשה קפיצה אדירה בגודל האוכלוסייה בבריטניה. משיעור יציב של כ-5 מיליון אנשים ברחבי האי לאורך ההיסטוריה גדלה האוכלוסייה משנת 1750 עד 1850 פי ארבעה.
אותו שיעור גדל והולך של אנשים שהשתחררו מהצורך לעבוד כדי לשרוד ותו לא זרם לערים ולעבודה בתעשיות הפחם, הרכבות, הברזל, הטקסטיל, וכדומה. מעל שכבה זו, שזכתה לכינוי פרולטריון, התרחב מאוד מעמד הביניים העירוני, הבורגני, שכלל בעלי מקצועות חופשיים כמו רופאים, עורכי דין ומהנדסים; פקידים ולבלרים; ומעבידים ויזמים בתעשייה.