החברה נוסדה במאי 1929 בשם "החברה הארץ-ישראלית לקרור והספקה בע"מ" למטרת הקמה וניהול של מחסני קירור וסחר במוצרים קפואים. החברה רכשה מגרש בגודל 4.5 דונם בסמוך לבית המכס בתל אביב ולמסילת הרכבת יפו–ירושלים והקימה במקום, בשנים 1931-1930, בית קירור חדיש. בשנות ה-40 של המאה ה-20 נבנה בסמוך מבנה נוסף ובו מחסנים ואולמות קירור. המבנה נהרס בשנות ה-90 של המאה ה-20 ובמקומו נבנה מגדל לוינשטיין. מייסדי החברה היו חיים יפה (1884-1935), האחים לואיס ופיליפ פוליקנסקי ומקס גורלנד (1872-1940) ילדי ליטא שהיגרו בצעירותם לדרום-אפריקה ועשו חיל בעסקיהם. חיים יפה היה בעל מפעל בקייפטאון לעיבוד בשר בקר ובתי קרור לאחסונו, בשנת 1924 ביקר לראשונה בארץ-ישראל וגילה שיש צורך במפעל קירור. החברה עסקה באחסון קירור וסחר במוצרי מזון, בין השאר שיווקה חמאה שייבא מאוסטרליה. כמו כן הקימה מחסני קירור גם בחיפה וב-1951 גם בחולון.
בשנת 1934, הוקמה "החברה הארץ-ישראלית לספנות והספקה בע"מ", שבשנות ה-60 הפכה לבעלת השליטה ב"חברת קרור והספקה".
בשנות ה-70 של המאה ה-20 שונה שם החברה ל"חברה ישראלית לקרור והספקה בע"מ", כמו כן נסגר ונמכר מבנה החברה בתל אביב ונרכשה השליטה בחברת יפאורה. בשנת 1980 רכש איש העסקים שאול אייזנברג את החברה לספנות והספקה בעלת השליטה בחברה. בשנת 1996 רכשו את השליטה בחברה שני מנהלים בקבוצת אייזנברג, שלמה רודב ורוני גת. ב-1997 רכשה החברה את מלוא הבעלות בחברת יפאורה בשיתוף עם חברת כלל תעשיות. כמו כן רכשה מניות של החברה לישראל באמצעות חברת הבת "י.מ. מקס השקעות" ומכרה אותם ברווח ניכר כעבור שנתיים.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 החלה החברה לצאת מתחום ניהול מחסני קירור ולפתח או למכור את המקרקעין בהם פעלו. כמו כן החלה להשקיע במיזמי טכנולוגיה. בין השאיר החזיקה מקרקעין בחיפה, נשר, חולון וראשון לציון. בשנת 2002, נמחקה מהמסחר בבורסה חברת האם "החברה לספנות והספקה" בעקבות הצעת רכש ונעשה ניסיון למחוק גם את "קרור והספקה".
בשנת 2006, לאחר שהחלה לפועל כחברת החזקות, שעיקר פעולתה מתבצע באמצעות חברות בנות, שינתה את שמה ל"קרור אחזקות בע"מ".
בשנת 2015, רכשה חברת הבת יפאורה את מלוא הבעלות בחברה הנכדה יפאורה-תבורי מידי משפחת תבורי, שהייתה לה החזקת מיעוט. חברת "יפאורה-תבורי" נוסדה בשנת 1990 בעקבות מיזוג החברות "יפאורה" ו"תבורי". בשנת 2018 כלל תעשיות שמחזיקה ב-30% מיפאורה מכרה 45% מאחזקתה בחברה באמצעות הצעת מכר באמצות חברת הבת ייעודית שהקימה בשם "כלל תעשיות ומשקאות", שעיסוקה היחיד הוא אחזקת מניותיה של יפאורה.
רדיר מריח
טוליה (להקה)
טוליה (בפולנית: Tulia) היא להקת בנות פולנית המשלבת בסגנונה מוזיקת פולק פולני מסורתית ומוזיקת פופ מודרנית. הלהקה ייצגה את פולין באירוויזיון 2019 שהתקיים בתל אביב, ישראל.
קריירה.
הלהקה הוקמה בשנת 2017 בעיר שצ'צ'ין שבפולין. בלהקה חברות ארבע בנות: יואנה סינקיוויץ', דומיניקה סיפקה, פטרישיה נואיקה וטוליה ביצ'אק, ששמה נבחר לשמש כשם הלהקה כולה. הלהקה התפרסמה בפולין בעקבות קאבר שעשתה לשירם של דפש מוד, "Enjoy the Silence" ביוטיוב.
ב-2018 שחררה הלהקה את אלבומה הראשון, הנושא את שמה "Tulia". האלבום כלל מספר שירים מקוריים וכמה קאברים של הלהקה לשירים של אמנים פולנים ובינלאומיים. האלבום זכה בפולין למעמד של פלטינום, כאשר מכר יותר מ-30,000 עותקים בפולין עצמה בלבד מאז שיצא.
ב-15 בפברואר 2019 פרסמה רשות השידור הפולנית את הלהקה כנציגתה לאירוויזיון 2019 שיתקיים בתל אביב שבישראל. את ההרשמה להתמודדות הלהקה על ייצוג פולין באירוויזיון ביצעה חברת התקליטים בה חתומה הלהקה (Universal Music Poland) ללא ידיעת הלהקה. חברות הלהקה התבטאו בעבר נגד התחרות: "האירוויזיון משתמש באלמנט מסוים של יריבות בין עמים, ואנחנו לא אוהבות יריבויות כאלה. אולי האירוויזיון הוא לא אירוע שנרצה לראות, אך נשמח לקבל הזמנות לאירועים אחרים".
התחנה המרכזית של קריית שמונה
התחנה המרכזית של קריית שמונה היא מסוף האוטובוסים והתחנה המרכזית של העיר קריית שמונה. שוכנת בלב העיר, ברחוב ארלוזורוב, סמוך לכביש 90 ושדרות תל חי בעיר.
התחנה המרכזית של קריית שמונה היא המרכזית באזור הגליל העליון ואזור אצבע הגליל, מהתחנה יוצאים קווי אוטובוס רבים, בין היתר לרמת הגולן, חיפה, עפולה, תל אביב-יפו, ירושלים וערים נוספות בעיקר בצפון ישראל.
מהתחנה יוצאים גם קווי אוטובוס עירוניים לרחבי העיר וקווי אוטובוס אזוריים למטולה ויישובי האזור.
מבנה התחנה.
בתחנה ממוקמים דוכני מזון רבים ובסמוך לתחנה ממוקם מרכז הקניות הגדול בעיר - קניון שמונה, בתחנה 7 רציפים מהם יוצאים קווי אוטובוס עירוניים ובינעירוניים, את מרבית הקווים מפעילה אגד, את השירות לרמת הגולן מפעילה מועצה אזורית גולן ואת השירות לעיר צפת מפעילה חברת נתיב אקספרס.
שירות בתחנה.
קווים עירוניים.
את קווי האוטובוס העירוניים בעיר מפעילה חברת אגד.
קווים אזוריים ובינעירוניים.
מקרא סימנים:
דיסקוגרפיה של נאטי נטשה
נטליה אלכסנדרה גוטיירס בטיסטה (בספרדית: Natalia Alexandra Gutiérrez Batista; נולדה ב-10 בדצמבר 1986) הידועה בשם הבמה נאטי נטשה (Natti Natasha), היא זמרת רגאטון דומיניקנית, שזכתה להצלחה רבה עם שירה, "Criminal". בספטמבר 2017, החל השיר לצבור תאוצה כאשר צבר למעלה ממיליארד ו-300 מיליון צפיות ביוטיוב, נכנס למצעדים רבים ברחבי העולם, ואף הוכרז על ידי בילבורד, כעל הסרטון הנצפה ביותר בעולם למשך כמה שבועות. השיר הכיל בתוכו גם את הראפר הפוארטו ריקני, אוזונה.
בשנת 2012, הוציאה את מיני-אלבומה הראשון, "All About Me". שבע שנים לאחר מכן, הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "IlumiNATTI". מתוך האלבום יצאו עשרה סינגלים, כשהבולטים ביותר מתוכו הם: "Quién Sabe", ", ", ", " ו-"No Voy a Llorar".
בין היתר, הוציאה ביחד עם אמנים שונים להיטים כדוגמת: "", "Otra Cosa", ", ", ", " ו-"No Lo Trates". בשנת 2021, יצא אלבום האולפן השני שלה, "Nattividad", שקיבל ביממה אחת את תואר הזהב הלטיני, על מכירות של למעלה מ-30,000 עותקים. באלבום נכללו להיטים כדוגמת "", "Antes Que Salga El Sol", "Las Nenas", "Ram Pam Pam", "Philliecito" ו-"Noches en Miami".
ניפוח זכוכית
ניפוח זכוכית היא טכניקה של עיצוב כלי זכוכית, אשר במסגרתה מנפחים זכוכית מותכת וחצי נוזלית לצורות שימושיות שונות באמצעות צינור. העוסק בכך נקרא "מנפח זכוכית" או "נפח זכוכית". בשנות האלפיים, הטכניקה משמשת בעיקר ליצירת כלי זכוכית אמנותיים. בעוד שבמשך אלפי שנים מרבית כלי הזכוכית היו מיוצרים בטכניקה זו, בימיינו, מרבית כלי הזכוכית כיום מיוצרים על ידי מכונות בכמויות גדולות בהרבה.
ישנם סוגים שונים של זכוכיות שכיום משתמשים בהם בניפוח זכוכית. זכוכית אחת מתוך הוסגים השונים היא זכוכית בורוסיליקט אשר יש לה תכונות של עמידות במעברים מהירים בין טמפרטורות ובין השימושים השונים של סורית זו ניתן למצוא תבניות זכוכית שצריכות לעבור בין התנור למקרר ולעמוד בלחצים של הסביבה, בשל שינויי הטמפרטורה. חומרי הגלם בזכוכית כוללים חול (59%), נתרן פחמתי (18%), דולומיט (15%), אבן גיר (4%), נפלין (3%) וגופרית (1%). היחס בין המרכיבים השונים משתנה בהתאם לייעוד של כלי הזכוכית, ועל סמך תהליך העבודה המועדף. בייצור של זכוכית צבעונית אפשר גם להוסיף תחמוצות מתכת שונות או כימיקלים אחרים כגון פוספט, סלניום וזהב.
נהוג להתייחס בשפה העברית לעבודת מבער כטכניקה של ניפוח זכוכית אם היא לאו דווקא כוללת את תהליך הניפוח עצמו, אלא נועדה לעיצוב הזכוכית בדרכים חלופיות של פיסול.
היסטוריה.
ההערכה המקובלת כיום היא שניפוח זכוכית החל במסופוטמיה לפני כ-5,000 שנים (בשלהי האלף השלישי – תחילת האלף השני לפני הספירה). אף על פי כן, ניפוח אמיתי של זכוכית באמצעות צינור התרחש לכאורה מתישהו בין שנת 27 לפנה"ס לשנת 14 לספירה בסוריה. פיתוח זה סייע לזרז את תהליך יצירת כלי הזכוכית ואפשרו בשל כך תחילת ייצור המוני של כלי זכוכית. בהמשך טכניקת ניפוח הזכוכית התפשטה ברחבי האימפריה הרומית. ונציה, ובמיוחד האי מוראנו, הפכו למרכז לייצור זכוכית באיכות גבוהה בתקופה המאוחרת של ימי הביניים.
בישראל.
בישראל נמצאו מפעלי זכוכית ענקיים מלפני 1,600 שנים משלהי התקופה הרומית. האזור כולו היה בסיס משמעותי להפקה של זכוכית בגלל החול שנחשב משובח בזמנו בחופי עכו.
בסוף המאה ה-19 הקים הברון דה רוטשילד מפעל לייצור בקבוקי זכוכית ליקבים על בסיס החול שנמצא בקרבת המפעל. החול לא היה איכותי דיו לייצור זכוכית ועל כן המפעל נסגר. כיום המבנה משמש את מוזיאון המזגגה - מוזיאון לארכאולוגיה וזכוכית.
בשנת 2000, פסל הזכוכית דייל צ'יהולי הציג תערוכת יחיד במוזיאון מגדל דוד. תערוכה זאת הייתה עד אותו הרגע התערוכה הגדולה ביותר בעולם של צ'יהולי. מהמוזיאון דווח על למעלה ממיליון כניסות לתערוכה.
הקטר 70414
הקונסרבטוריון של מילאנו
הקונסרבטוריון של מילאנו על שם ג'וזפה ורדי (באיטלקית: Conservatorio di musica “Giuseppe Verdi” di Milano) הוא קולג' למוזיקה במילאנו, איטליה.
היסטוריה.
קונסרבטוריון נוסד בצו מלכותי משנת 1807 במילאנו, בירת ממלכת איטליה הנפוליאונית. הוא נפתח כעבור שנה בשטחי המנזרים של כנסיית סנטה מריה דלה פסיונה. בתחילה היו בו שמונה-עשר תלמידי פנימייה, בני שני המינים. כיום זהו המוסד הגדול ביותר ללימודי מוזיקה באיטליה.
בוגרים ומורים.