פעילותו הציבורית הורחבה בירושלים בהיותו חבר מפא"י, מטעמה נבחר לחבר מועצת העירייה (1948, 1956 – 1958) ומונה לסגן ראש העירייה (1948 – 1951). כמו כן היה שרי חבר "ועדת המוסדות לענייני ירושלים" בימי המצור על העיר ומונה לעמוד בראש ועדת המשטרה לתכנון והקמת משטרה עברית בעיר.
במקביל לפעילותו בעיריית ירושלים נבחר שרי כחבר הכנסת וכיהן בכנסת הראשונה והשנייה. לאורך תקופת כהונתו היה חבר ועדת העבודה. בכנסת הראשונה כיהן גם כחבר ועדת הפנים וועדת השירותים הציבוריים. בכנסת השנייה חבר ועדת חוקה, חוק ומשפט ויו"ר ועדת המשנה לעניין חוק ביטוח לאומי. במהלך תקופת כהונתה של ממשלת ישראל השנייה היה סגנו של שר התחבורה דב יוסף.
בשנים 1957 – 1968 כיהן שרי כממונה על יחסי העבודה במשרד העבודה. משנת 1962 כיהן, במקביל, גם כנציב שירות המדינה.
לאחר צאתו לגמלאות נבחר שרי ליו"ר ארגון הגמלאים בירושלים. לאחר פטירתו אשתו, אניטה לבית צוקרמן, הקים לזכרה קרן לעידוד לימוד מוזיקה בקרב תלמידי בית ספר יסודי.
זכה להוקרה בהיותו יקיר העיר ירושלים ויקיר ההסתדרות. ב-1993 נקרא על שמו רחוב בירושלים.
סילה וורד
סילה אן וורד (באנגלית: Sela Ann Ward; נולדה ב-11 ביולי 1956) היא שחקנית אמריקאית הידועה בעיקר כזוכת פרסי גלובוס הזהב ואמי על גילום דמותה של טדי ריד בסדרת הטלוויזיה "אחיות" (Sisters) ששודרה בין השנים 1991–1996, ודמותה של לילי מאנינג בסדרה "להתחיל מחדש" (Once and Again) ששודרה בין 1999–2002.
ביוגרפיה.
נולדה במיסיסיפי שבארצות הברית. בתם הבכורה של אנני קייט, עקרת בית שמתה מסרטן בשנת 2002 ושל גראנברי הולנד וורד, מהנדס חשמל. לוורד שלושה אחים ואחיות: ג'ינה ברי וברוק. וורד למדה באוניברסיטת אלבמה בטסקלוסה אמנות ופרסום, והייתה חברה בקבוצת המעודדות של קבוצת הפוטבול ובאחווה "כי אומגה".
קריירה.
לאחר לימודיה, בעת שעבדה בניו יורק בעריכת מצגות, החלה וורד לדגמן לצורך השלמת הכנסה. היא גויסה על ידי סוכנות וילהלמינה ולוהקה תחילה לפרסומות טלוויזיה של חברת הקוסמטיקה מייבליין. לאחר מכן עברה לקליפורניה כדי לנסות את מזלה במשחק. הופעתה הראשונה הייתה בשנת 1983, בסרטו של בלייק אדוארדס "האיש שאהב נשים". תפקידה הראשון בטלוויזיה היה תפקיד של אשת חברה בסדרת הדרמה "Emerald Point" בהמשך אותה שנה. בשנת 1986 שיחקה בסרטו של גארי מרשל "Nothing in Common". שנה לאחר מכן השתתפה בסרטו של פרנק פרי "Hello Again".
בשנת 1991 החלה לגלם את דמותה של טדי ריד, אלכוהוליסטית בוהמיינית, בסדרת הדרמה עטורת הפרסים "אחיות". התפקיד הזניק את הקריירה שלה וזיכה אותה בפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה לשנת 1994. ב-1992 שיחקה בסרט הטלוויזיה "סיכון כפול" לצד ברוס בוקסלייטנר. ב-1993 גילמה וורד את הלן קימבל, רעייתו של הגיבור ד"ר ריצ'רד קימבל (האריסון פורד), בסרט הקולנוע המועמד לפרס אוסקר "הנמלט". בשנת 1995 זכתה וורד בפרס CableACE על גילום דמותה של העיתונאית ג'סיקה סאביץ' בסרט הטלוויזיה "Almost Golden: The Jessica Savitch Story". ב-1996 שיחקה בסרט "נשיאים בצרות" לצידם של ג'ק למון וג'יימס גארנר.
במהלך 1995 נבחנה וורד לתפקיד נערת בונד בסרט "מחר לנצח" אולם המפיקים החליטו כי היא מבוגרת מדי לתפקיד. בעקבות ניסיון זה יצרה בשנת 2000 את סרט הטלוויזיה התיעודי "The Changing Face of Beauty" העוסק באובססיית הנעורים האמריקנית ובהשפעתה על נשים. בסוף 2002 אף פרסמה ספר אוטוביוגרפי המרבה לעסוק בנושא בשם "Homesick: A Memoir".
בין השנים 1999 ו-2002 גילמה וורד את דמותה של לילי ברוקס מאנינג, אם בניפרד לשתי בנות, בסדרת הטלוויזיה "להתחיל מחדש", וזכתה בפרס אמי ובפרס גלובוס הזהב על תפקיד זה. ב-2000 שיחקה בסרט הרומנטי "לתפוס כוכב נופל" בתפקיד סידני קלארק/שריל, שחקנית הנמלטת מסט הצילומים אחרי שתפסה את ארוסה בוגד בה ומוצאת אהבה בעיירה קטנה אליה הגיעה במקרה. ב-2004 שיחקה את ד"ר לוסי הול, רעייתו של הגיבור ג'ק הול (דניס קווייד) בסרט "היום שאחרי מחר". באותה שנה שיחקה את החוקרת הפרטית בובי באצ'ה בסרט הטלוויזיה "Suburban Madness" וכן שיחקה בסרט ההמשך לריקוד מושחת "ריקוד מושחת 2- לילות הוואנה". ב-2005 החלה להשתתף בסדרת הטלוויזיה "האוס" בתפקיד סטייסי וורנר, בת זוגו לשעבר של הגיבור גרגורי האוס.
נוסף על תפקידיה הקולנועיים והטלוויזיוניים החליפה וורד בשנת 1999 את קנדיס ברגן כפרזנטורית של חברת התקשורת האמריקנית ספרינט-נקסטל (Sprint Nextel) ושימשה בתפקיד זה עד 2002.
בשנת 2009 שיחקה לצד פן בדג'לי ואמבר הרד בסרט האימה "האב החורג" של הבמאי נלסון מקורמיק.
מ-2010 ועד תחילת 2013 שיחקה וורד בסדרת המתח " בתפקיד ג'ו דנוויל. היא מחליפה את סטלה בונוסרה שאותה שיחקה מלינה קנקרדס. ג'ו מגיעה ליחידה לאחר עזיבתה של סטלה והופכת להיות יד ימינו של מאק (גארי סיניז).
וורד גילמה את נשיאת ארצות הברית בסרט האסונות של רולנד אמריך, ", שיצא לאקרנים ביוני 2016.
חיים אישיים.
וורד ניהלה מערכת יחסים עם שחקן הפוטבול בוב באומהאוור בעת לימודיה באוניברסיטת אלבמה. ב-23 במאי 1992 נישאה להווארד שרמן ולשניים שני ילדים.
בעקבות מפגש עם שני ילדים חוסים בביקור במיסיסיפי בשנת 1997 הקימה וורד בעיר הולדתה מרידיאן מקלט לילדים הממתינים למשפחת אומנה. המוסד הקרוי "Hope Village for Children", אשר נועד לשמש דגם למקלטים נוספים, אכלס בשנת 2005 יותר מ-140 ילדים נזקקים.
משיח (דתות)
משיח הוא מילה מן השורש העברי מ.ש.ח. במקור, דמות זו קשורה באדם שקיבל שליחות מיוחדת מאלוהים, לאחר משיחתו בשמן – בפועל או מטפורית – בידי אדם אחר או בידי אלוהים. בהמשך, מושג 'משיח האל' קיבל משמעות הקשורה בגאולה, שהיא בזיקה לזרעו של דוד, וישחרר את עם ישראל משעבודו ויחזיר עטרה ליושנה.
ביהדות כמו בנצרות, המושג הלך וקיבל משמעות אסכטולוגית - הקשורה לזמן מוגדר, שבו יתרחשו תמורות אשר כתוצאה מהן במקום ההווה הבלתי מושלם יבוא עידן טוב ומושלם.
משיחיות הוא ביטוי לאמונות ולתיאוריות בדבר התעלות האדם באחרית הימים, תמורות חברתיות רדיקליות, שינוי סדרי בראשית ומיצוי מלא וסופי של ההיסטוריה. גישות אלו כרוכות בתפיסת ההווה כשלילי ומלא סבל, אשר יש בו בכל זאת מהתקווה לעתיד אוטופי טוב יותר.
המשיח במורשת עם ישראל.
בתחילתה היהדות לא הייתה דת משיחית. בתורה ואף במזמורי תהלים האל הוא דמות המושיעה בהווה: אברהם – המאמין הראשון – אינו בוחר להיות נושע, או מציע ישועה -אלא הוא דגם של צדיק, המבורך בברכת האל. האל לכל היותר מציע ישועה בעתיד הקרוב – וזאת גם ממצוקות קשות, כשל עבדות מצרים. התפנית ביחס לזמן ארעה בעקבות זאת, שאז יציאת מצרים הפכה לאב-טיפוס של גאולה ואף של אסכטון – כלומר של גאולה סופית, שתבוא באחרית הימים. יתר על כן, המערך המשיחי עבר ממעמד שולי למעמד מרכזי עד מרכזי ביותר ביהדות.
יחד עם זאת, לדידו של חוקר הדתות ורבלובסקי, הפוטנציאל המשיחי חובק-כל היה טמון ביהדות כבר מתחילתה – ו"הוא שאפשר לעם ישראל להישרד בעוז, באמונה ובתקווה חסרות פשרה, בכבוד ובגאווה; לנוכח הייסורים, הרדיפות, העלבונות, ודיכוי שעשויים להביאו לידי היעלמות".
קיים מתח מובנה בין הלכה למשיחיות; ומעניין כי ההלכה לא מציעה דרכים לזרז את ביאת המשיח, אלא רק מבטיחה את הסדר כרצונו וכדרכו של אלוהים. בכך היא ממשיכה את דרכו של אברהם, אשר לא רק שהוא דגם של צדיק – אלא עליו לצוות "את בניו ואת ביתו אחריו, ושמרו דרך ה' לעשות צדקה ומשפט" (בראשית יח:יט). 'הלכתיות' זו באה לידי ביטוי בתוכחותיהם של הנביאים, הקוראים את בני ישראל לקיים את חובותיהם לפי הברית. עבור הנביאים (נא עיינו ירמיהו כב:ד, יחזקאל יא:יט-כ), העתיד המפואר הוא עתיד של שמירת מצוות - וירושלים המשיחית היא למעשה עיר 'ארצית'. אמנם, הנביאים לא יכלו שלא להניח סימני גאולה, ולזהות סימני היכר לאירוע אסכטולוגי המשש ובא. נכון שישעיהו נט:כ גורס שהתשובה וקיום מצוות עשויים לעזור ואף לזרז את בוא הגאולה. אבל הגאולה אינה מטרתה של התורה ותכליתה העיקרית של ההלכה.
התודעה המשחית היהודית והציפייה לישועה התפתחו אם כן בעקבות אירועים היסטוריים מאתגרים. תקוות אלו התייחסו לחזרה לעבר של ימי חסד אבודים - עבר ממשי, או שעבר אידיאליזציה. בגלל מעמדה האפלטוני, העל-היסטורי, העל זמני - המיסטיקה נחשבת כמאפשרת מרווח קטן לעיסוקים משיחיים. זאת מבקשת נצחיות של העכשיו הקיים לעד - ולאו דווקא זמן ממשי. ואולם, ועל פי גרשום שלום המשיחיות היהודית הייתה למשיחיות מיסטית לחלוטין. זאת לובשת שתי פנים שונות: האחת – זאת של קבלת ר' משה קודוברו – היא משיחית בדחפיה ובמניעיה הפסיכולוגיים, אך לא במבנה הפנימי כדוקטרינה. השנייה – זאת של קבלת האר"י – היא משיחיות מתפרצת במהותה ובמבניה.
ואולם לא דגם משיחי זה ולא זה, מעולם לא ניתקו מגע עם המציאות החברתית וההיסטורית, גם כשהן הגיעו לרמת הרחנה גבוהה ביותר. קץ הגלות, קיבוץ גלויות והחזרת עטרת מלכות דוד לישנה - מעולם לא איבדו את מעמדם הבכיר. המשיחיות היהודית שמרה על בסיסה הלאומי, שלא בתלות למשמעותה האוניברסלית, הקוסמית, הפנימית והרוחנית. ורבלובסקי טוען ש:
המשיח ביהדות.