העיר נוסדה על ידי הקפיטן גונסלו דה אבניאדו ב-1563 תחת השם "סן מיגל דה אגרדה דה מוקואה".
ב-1630 העיר סבלה מתקיפות חוזרות ונשנות של בני השבט הילידי אנדקי (Andaquí), שכמעט גרמו לחורבן מוחלט שלה. בעקבות כך הוחלט להזיז את העיר למיקומה הנוכחי, על גדות נהר מוקואה ובקרבת נהרות מולטו וסנגויאקו.
ב-1857 נוצרה טריטוריית קקטה בחלקים הדרומיים והמזרחיים של קולומביה המודרנית שהייתה חלק מרפובליקת גרנדה החדשה ומוקואה הפכה לבירת הטריטוריה. הטריטוריה המשיכה להתקיים גם כשהרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה, אלא שהיא עברה לשלטונה של המדינה הפדרטיבית קאוקה. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה והטריטוריה בוטלה והפכה לחלק ממחוז קאוקה. ב-1912 נוצרה הקומיסריה (יחידה דומה למחוז אך במעמד פחות יותר ותחת שליטה הדוקה יותר של השלטון המרכזי) של פוטומאיו, שכללה גם שטחים ממחוז אמסונאס המודרני, שמוקואה הייתה בירתה.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 האזור עבר לשליטת מחוז נריניו והקומיסריה בוטלה, אך כעבור כמה שנים היא חזרה להתקיים במתכונת מצומצמת שכללה רק את שטחי מחוז פוטומאיו העתידי. ב-1968 הקומיסריה קיבלה מעמד דומה יחסית של אינטנדנסיה. ב-1991 שודרג מעמד האינטנדסיה למחוז, שמוקואה המשיכה להיות בירתו.
בלילה שבין 31 במרץ ו-1 באפריל 2017, לאחר חודש גשום בצורה חריגה, הנהרות בקרבת העיר עלו על גדותיהם וגרמו למפולת בוץ קטלנית. במפולת, שהוגדרה כאחד מאסונות הטבע הקטלניים בתולדות קולומביה, נהרגו מעל ל-300 בני אדם, מאות בני אדם נוספים נפצעו או נעדרו ונגרמו נזקים כבדים לרכוש ולתשתיות.
ח'אן שייח'ון
ח'אן שייח'ון (בערבית: خان شيخون) היא עיר בסוריה, בנפת מערת א-נועמאן שבדרום מחוז אידליב. העיר שוכנת על הכביש הראשי המקשר בין חלב לחמה, חומס ודמשק. בשנת 2011 התגוררו בעיר כ-53,000 תושבים. כלכלת העיר מבוססת על חקלאות, בעיקר גידול כותנה ודגנים.
היסטוריה.
ראשיתה של העיר בחאן שהקים האמיר הממלוכי סייף א-דין שייח'ו אל-עומרי. העיר התפתחה סביב החאן. סמוך לעיר נמצא תל בולט, שהיישוב שבו ננטש בערך בשנת 300 לפנה"ס, ובחפירה ארכאולוגית שנערכה בשנת 1930 נתגלו בו שרידים המגיעים עד המאה ה-20 לפני הספירה.
בשנת 1902 תיאר הנוסע הנרי ג'יימס רוס את היישוב כ"אומלל למראה". בשנת 1966 התגוררו ביישוב כ-3,000 תושבים, ובשנים שלאחר מכן צמחה האוכלוסייה, עד ל-53,000 תושבים בשנת 2011.
במלחמת האזרחים בסוריה, במהלך 2014, נכבשה העיר על ידי כוחות המורדים. מאז כיבושה נשלטה העיר על ידי ג'בהת פתח א-שאם – אחד הארגונים החזקים בסוריה וסניף אל-קאעידה בסוריה לשעבר, אשר בתחילת 2017 התמזג לארגון תחריר א-שאם לצד ארגונים ג'יהאדיסטיים נוספים. העיר סמוכה לזירת הלחימה בין המורדים למשטר בצפון מחוז חמה.
ב-4 באפריל 2017 בוצעה מהאוויר מתקפה כימית בח'אן שייח'ון, ככל הנראה בסארין, וכתוצאה מכך נהרגו כ-74 בני אדם ונפצעו מעל 557.
הריינג'רס של נולטון
הריינג'רס של נולטון היו שירות הריגול הראשון של ארצות הברית, כמו גם יחידת הריינג'ר האמריקנית הראשונה. היחידה הוקמה בשנת 1776, לאחר שארצות הברית הכריזה על עצמאותה מבריטניה, והחלה מלחמת העצמאות האמריקנית.
היחידה נקראה על שם מפקדה, לוטננט קולונל תומאס נולטון.
היסטוריה.
היווצרות.
ב-12 באוגוסט 1776, קידם גנרל ג'ורג' וושינגטון את תומאס נולטון לדרגת לוטננט קולונל. נולטון הצטווה לבחור קבוצת מובחרת של אנשים מקונטיקט, רוד איילנד ומסצ'וסטס על מנת לבצע משימות סיור. המרגלים הרשמיים הראשונים של ארצות הברית, "הריינג'רס של נולטון" היו גם היחידה המובחרת המאורגנת הראשונה, המקבילה ליחידות מובחרות כיום. המרגל האמריקאי המפורסם, סרן נייתן הייל, מקובנטרי, קונטיקט, היה גם הוא תחת פיקודו של לוטננט-קולונל תומאס נולטון.
התאריך "1776" הנמצאת כיום בחותם של שירות המודיעין של צבא ארצות הברית מתייחס לתאריך היווצרות הריינג'רס של נולטון.
קרב הארלם הייטס.
ב-16 בספטמבר 1776, הריינג'רס של נולטון, לבושים כגדוד חיל רגלים קל, סיירו לפני הצבא הקונטיננטלי בהארלם הייטס, ניו יורק. הם נתקלו ביחידה בריטית מובחרת שהסתייעה בחיילים הסיאנים. הם הצליחו לבצע נסיגה מוצלחת, אך תקפו שוב את הבריטים כאשר תוגברו באמצעות יחידה אמריקנית מוירג'יניה. וושינגטון תכנן לבצע פעולת הטעיה על מנת לאגף את הכוח הבריטי, אך ירייה אמריקאית מוקדמת הרסה את התוכניות, והעמידה את כוחותיו של נולטון במצב מסוכן. נולטון אסף את כוחותיו והמשיך בביצוע ההתקפה, ונהרג אל מול אנשיו. את נולטון הספיד וושינגטון בפקודה הכללית שלו, ב-17 בספטמבר 1776 בכותבו "קולונל נולטון האביר והאמיץ, היה כבוד גדול לכל מדינה, לאחר שנפל אתמול, בעודו נלחם...".
חאן שייחון
אלכסנדרו מאטל
יוסף חכם
פיגוע הדריסה ברחוב יפו
פיגוע הדריסה ברחוב יפו היה פיגוע דריסה שביצע מחבל ערבי-ישראלי באמצעות יעה אופני ב-2 ביולי 2008 ברחוב יפו שבירושלים. שלושה בני אדם נרצחו בפיגוע ו-36 נפצעו, בהם שניים באורח קשה. המחבל, חוסאם דוויאת, חוסל בידי חייל בחופשה שטיפס על הטרקטור וירה בו.
הפיגוע.
ב-2 ביולי 2008, סמוך לשעה 12:00 בצהריים, פגע מחבל באמצעות יעה אופני בו נהג ברכבים ובהולכי רגל ברחוב יפו בירושלים. על פי עדויות ראייה, לאורך מאות מטרים בהם השתולל בכביש, המחבל הכה עם כף הטרקטור מכוניות רבות, מעך אותם, דרס אותם, והשליך אותם. בנוסף, נהפכו בפיגוע שני אוטובוסים: אוטובוס קו 13 של אגד, שהכיל 35 נוסעים, ואוטובוס קו 60 של החברה, בו שהו כ-15 נוסעים.
נהג קו 13 סיפר שלאחר שכף הטרקטור הכתה באוטובוס קלות, הוא פתח את החלון במטרה להעיר על דרך הנהיגה של המחבל, שלפתע הרים את האוטובוס עם הכף והפך אותו.
הפיגוע החל כאמור בשעה 12:00, כאשר המחבל עלה לכביש עם היעה האופני בו עבד באתר בנייה ברחוב שרי ישראל. הוא החל לדרוס כל דבר שנקרה בדרכו, ופנה ימינה לרחוב יפו. ברחוב יפו המשיך עם מסע הקטל. סמוך לבניין רשות השידור, זינק על הטרקטור שוטר במטרה לעצור את המחבל, אך ללא הצלחה. בהמשך הגיעו לזירה חייל בחופשה בבגדי אזרח, ושוטר יס"מ שהצליחו לעלות על הטרקטור, ירו במחבל בחזה וברגל, והרגו אותו. הפיגוע נמשך לאורך כ-500 מטר.
בפיגוע נהרגו שלושה בני אדם ו-36 נפצעו, בהם שניים באורח קשה, ארבעה באורח בינוני והיתר במצב קל. בין הפצועים היו שתי תינוקות. אחת מהתינוקות שהתה בזמן הפיגוע ברכבה של אמה שנהרגה בידי הטרקטור. תינוקת נוספת נפצעה בקו 13.
חקירת הפיגוע.
מתחקיר ראשוני של המשטרה עלה כי לפחות ארבעה אנשי ביטחון ניסו לנטרל את המחבל ללא הצלחה, ורק לאחר שחייל בחופשה דרך נשק, עלה על הטרקטור וחיסל את המחבל במספר כדורים לראשו, רק אז עלה שוטר שוידא הריגה בירי נוסף לעבר המחבל. טרם הירי במחבל ניסו להיאבק בו ללא הצלחה. כן התגלה כי תחילה הגיעו שוטר ושוטרת לזירה. השוטרת ירתה באקדחה על שמשת הטרקטור, והשוטר עלה על הטרקטור וניסה להיאבק במחבל. למרות שנפצע מהירי המחבל המשיך בנסיעה, ואף פגע ברכב נוסף והרג אישה שהייתה ברכב, עד שנוטרל סופית, לאחר שעלה חייל בחופשה בבגדים אזרחיים לטרקטור וירה בו מטווח קצר, אך גם לאחר מכן המשיך המחבל בנסיעתו, תוך שהוא לוחץ על דוושת הגז וזועק "אללה אכבר", לאחר מספר שניות נעצר הטרקטור עם מותו של המחבל.
השוטר והשוטרת סיפרו שתחילה חשבו שמדובר בתאונת דרכים, ולכן לא ירו. רק לאחר שהטרקטור פגע באוטובוס הבינו את אופי האירוע. השוטר התקרב לחזית הטרקטור כדי לפתות את המחבל לדרוס אותו, ואז ירתה השוטרת על השמשה. השוטר עלה על הטרקטור, אך לא ירה במחבל מפני שהיה מחוסר הכרה. בזמן שחיפש את מפתח הטרקטור במטרה לכבותו, השליך אדם אבן על המחבל, שהתעורר והחל להיאבק בשוטר. השוטר שלף את נשקו, אך בדיוק אז הגיע החייל בבגדי אזרח שהיה בחופשה, וירה במחבל למוות.
גורמי ביטחון מסרו כי ככל הנראה בשל קושי אליו הגיעו ארגוני הטרור לבצע פיגועים מורכבים, עם מטעני חבלה ומחבלים מתאבדים, הם מנסים לאתר אנשים בודדים או התארגנויות מקומיות לבצע פיגועים פשוטים לביצוע יחסית, כמו במקרה זה. הגורמים הצביעו על גדר ההפרדה ועל פעילות צה"ל ביהודה ושומרון כנסיבות שהובילו למצב הנוכחי.
בדיון בוועדת הפנים של הכנסת שהתקיים מספר ימים לאחר הפיגוע, תמה קרוב משפחה של אישה שנהרגה באירוע על התנהלות המשטרה, הוא שאל מדוע השוטר שעלה על הטרקטור לא וידא במחבל הריגה, וכך, לטענתו, היה מונע את מותה של קרובת משפחתו, שנדרסה לאחר שהמחבל התעורר והמשיך את מסע ההרג. הוא טען שריבוי ועדות החקירה והבדיקות שעוברים שוטרים שחיסלו מחבלים גורמים לשוטרים אחרים להסס במצבי חירום. אך מתחקיר המשטרה שפורסם לאחר מכן עלה כי בניגוד להנחה הראשונה, כל שלושת הרוגי הפיגוע נפגעו לפני ירי השוטר והשוטרת שביצעו ירי ראשוני, ולאחר מכן, חיסול המחבל בידי חייל שהיה בחופשה, וירה בנשק מספר כדורים לראשו של המחבל וחיסל אותו סופית.
לאחר הפיגוע.
ביום הפיגוע התקיימה, ללא קשר לאירוע, הצבעה בקריאה טרומית של שתי הצעות חוק שנועדו לשלול את זכויותיהם של בני משפחות מחבלים. האחת כללה את שלילת רישיון ישיבת הקבע בישראל, ואילו השנייה כללה את שלילת האזרחות. לאחר שאושרו ההצעות, סיפר חבר הכנסת יולי אדלשטיין, שיזם את הצעת החוק השנייה, שהממשלה החליטה באותו שבוע להתנגד להצעה, אולם לאחר פיגוע הדריסה בירושלים, אותו ביצע אזרח ערבי ישראלי, הקואליציה העניקה בנוגע לנושא חופש הצבעה לחבריה.