שם הספר, "דדו - 48 שנה ועוד 20 יום" מעיד על המשקל הרב שניתן בו למלחמת יום הכיפורים - הספר מספר על 48 שנותיו הראשונות של דדו, ועל 20 הימים של מלחמת יום הכיפורים.
ebid הוא אתר אינטרנט למכירות פומביות שנוסד בדצמבר 1998. יש לו אתרים ייעודיים ב 23 מדינות רק מי שרשום באתרים ייעודיים אלו יכול למכור. עם זאת, מתאפשרת רכישה לקונים ביותר מ-100 מדינות, על ידי רישום באתרים שנועדו ליבשות. ebid משתמש בשירות תשלומים שלו, PPPay, כדי לאפשר למוכרים וקונים לשלם זה לזה במטבעות אירו ולירה שטרלינג, אך אין מגבלה לאופן תשלום זה. Paypal ו-(Skrill (Moneybookers נתמכים גם הם כאמצעי תשלום. מוכרים וקונים יכולים להסכים על כל אמצעי תשלום אחר, אך אמצעים אחרים אלו לא משולבים באתר.
על פי דרוג אלקסה, לשם התחום eBid יש 8 מיליון צפיות בחודש, ומושך כ 60,000 מבקרים ביום (כ 15 מיליון בשנה).
האתר מצהיר על עצמו כ-Google Shopping Marketplace Partner.
סוגי החברות.
ב eBid שלושה סוגי חברות:
תוכנית נקודות Buddy Points.
החברים יכולים לקבל נקודות בקניה, מכירה, או פרסום של פריט חדש. נקודות אלו יכולות לשמש במכירות Buddy של פריטים החל ממוצרים שימושים המפרסמים את eBid וכלה במצלמות, צגים, ומוצרים חשמליים לבית.
אריאל צוקרמן
אריאל צוקרמן (נולד ב-1973 בתל אביב) הוא מנצח וחלילן ישראלי, שמוקד פעילותו בישראל ובאירופה.
החל משנת 2015 משמש כמנהל המוזיקלי של התזמורת הקאמרית הישראלית.
ילדותו ולימודיו.
אריאל צוקרמן גדל בישראל. מגיל חמש למד נגינה בפסנתר. מאוחר יותר למד נגינה בחליל צד אצל אורי שוהם, יוסי ארנהיים ומשה אהרן אפשטיין.
אחרי שירותו בתור מוזיקאי מצטיין בצה"ל נסע ללמוד בגרמניה. באקדמיה למוזיקה של מינכן היה תלמידם של החלילנים פאול מייזן ואנדראש אדוריאן, כמו כן השתלם בכיתות אמן של אלן מריון ואורל ניקולה.
הקריירה כחלילן.
צוקרמן זכה בתחרויות בינלאומיות רבות וניגן, בין השאר, תחת ניצוחם של לורין מאזל, דניאל בארנבוים, זובין מהטה וריקרדו מוטי בתזמורות כמו תזמורת רדיו בוואריה, הפילהרמונית של מינכן, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, תזמורת האופרה הממלכתית של בוואריה.
אחרי שנת 2002 היה סולן בהרכב השווייצרי "חמישיית העולם - קול שמחה" (Kolsimcha - The World Quintet), שהקליט והופיע בכל רחבי העולם.
הקריירה כמנצח.
אריאל צוקרמן למד ניצוח אצל יורמה פאנולה באקדמיה המלכותית למוזיקה בסטוקהולם ואצל ברונו וייל בבית הספר הגבוה למוזיקה ולאמנויות הבמה במינכן שם סיים את לימודיו ב-2004.
כמנצח הקים צוקרמן במרץ 2001 את "תזמורת הרמס מינכן" שהורכבה מטובי הנגנים בתזמורות גרמניות שונות, מורים באקדמיה למוזיקה במינכן ונגנים סולנים.
בינואר 2007 התמנה צוקרמן לתפקיד מנהל מוזיקלי של התזמורת הקאמרית הגיאורגית הפועלת (משנת 1990) בגלות באינגולשטאדט, גרמניה, ועמד בראשה עד שנת 2011. בתוקף תפקיד זה שיתף צוקרמן פעולה עם אמנים כמו זולטן קוצ'יש , טביאה צימרמן, היינריך שיף ודיאנה דמראו.
אריאל צוקרמן כיהן בעונת 2003–2004 כעוזר מנצח של איוואן פישר בתזמורת פסטיבל בודפשט , שם רכש ניסיון עם רפרטואר עשיר והופעות מרובות.
בהמשך הוזמן צוקרמן לנצח על התזמורת הסימפונית של ברלין (2007) ועל התזמורת הלאומית הבסקית בסיור בספרד (2009). ניצח גם בקונצרטים ובהקלטות עם התזמורת הממלכתית של בוואריה התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הפילהרמונית של פראג התזמורת הפילהרמונית של ברמן, התזמורת הסימפונית של במברג, התזמורת הסימפונית הלאומית של דנמרק, התזמורת הסימפונית של בזל, התזמורת הסימפונית של לוצרן, התזמורת הסימפונית ירושלים, הקאמרטה הישראלית ירושלים, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון ועוד.
כיום צוקרמן הוא מהמנצחים המחוזרים בדור הצעיר של ישראל. עם קאמרטה אקדמיקה זלצבורג סייר ברחבי אירופה ועם תזמורת רדיו וינה הופיע בסין. הוא הרבה לנצח על תזמורת אמני הצליל באולם אגודת המוזיקה הוותיק של וינה. כמו כן ניצח על התזמורת הפילהרמונית של צפון-גרמניה ברוסטוק והתזמורת הפילהרמונית של פוזנן בפולין, הסינפונייטה של הונג קונג, התזמורת הסימפונית של לונדון ועוד רבות.
בסיבוב הופעות ראשון ביפן ניצח על התזמורת הפילהרמונית היפנית החדשה בכל הקונצ'רטי לפסנתר ולתזמורת של בטהובן עם הפסנתרנית הגאורגית אליסו וירסלדזה. הוא סייר עם התזמורת הלאומית הצעירה של אוסטרליה ועם התזמורות הפילהרמוניות הצעירות של גרמניה ושל ישראל שאוחדו.
אחרי התפטרותו בשנת 2014 של יואב תלמי מתפקיד המנהל המוזיקלי של התזמורת הקאמרית הישראלית בנסיבות משבר כלכלי של התזמורת, נבחר צוקרמן, מבין 23 מועמדים, לתפקיד המנהל המוזיקלי החדש.
במאי 2015 ניצח כבר עם תזמורת זו יחד עם הכנר איתמר זורמן על בכורת הקונצ'רטו לכינור "מחווה לסשה ארגוב" מאת משה זורמן.
על התזמורת הקאמרית הישראלית ניצח בפסטיבלי מרואו בפורטוגל ותלאוי בגאורגיה.
היסטוריה של הקולנוע הישראלי (2009)
היסטוריה של קולנוע ישראלי הוא סרט תיעודי משנת 2009 בבימויו של רפאל נג'ארי.
תוכן.
הסרט מקיף שני חלקים:
הסרט הוא ניסיון אמנותי ראשון מסוגו לסכם את קורותיו של הסרט הישראלי, החל בקולנוע הציוני המגויס, אשר ביקש להצדיק את הקיום היהודי המתחדש בארץ ישראל בשנות ה-30, וכלה בקולנוע המסחרי והאמנותי של שנות ה-60; החל בצמיחת ייצוגים עדתיים ומקומיים בשנות ה-70 ובהתעוררות הפוליטית של שנות ה-80 לנוכח החרפת הסכסוך בין הישראלים לפלשתינאים, וכלה בקולנוע המגוון, האישי והפיוטי של שנות ה-90 ושנות האלפיים.
הסרט כולל ראיונות מצולמים עם נפתלי אלטר, מוחמד בכרי, חיים בוזגלו, יוסף סידר, סלים דאו, שמוליק דובדבני, רונית אלקבץ, נורית גרץ, עמוס גיתאי, מנחם גולן, איתן גרין, אמיר הראל, אברהם הפנר, נחמן אינגבר, אורי קליין, דובר קוסאשווילי, משה מזרחי, אבי מוגרבי, יעל מונק, ג'אד נאמן, אבי נשר, שולי רנד, זאב רווח, מרק רוזנבאום, דניאל וקסמן, קרן ידעיה.
הסרט הופק בתמיכת פרויקט קולנוע של קרן רבינוביץ'.
דטלף שרמפף
דטלף שרמפף (בגרמנית: Detlef Schrempf; נולד ב-21 בינואר 1963) הוא כדורסלן עבר גרמני ששיחק במשך 16 עונות בליגת ה-NBA בשתי עמדות הפורוורד. שרמפף זכור בעיקר כשחקן קבוצות אינדיאנה פייסרס וסיאטל סופרסוניקס, אם כי שיחק גם עבור דאלאס מאבריקס ופורטלנד טרייל בלייזרס. הוא היה ידוע כשחקן התקפי מוכשר בעל אינטליגנציית משחק גבוהה, המסוגל לשחק הן בסביבת הסל כשחקן ציר, והן כשחקן חוץ בעל קליעה מצוינת לשלוש ויכולת מסירה טובה.
ראשית חייו ומכללות.
שרמפף נולד בלברקוזן, שהייתה חלק מגרמניה המערבית, בשנת 1963. בשנתו האחרונה בתיכון עבר שרמפף עם משפחתו לסיאטל, וושינגטון, ולמד בתיכון סנטרליה שאת קבוצת הכדורסל שלה הוביל לאליפות המדינה. בסיום לימודיו התיכוניים בחר שרמפף ללמוד באוניברסיטת וושינגטון, אותה ייצג בקבוצת הכדורסל במשך ארבע שנים (1981-85). במהלך שנותיו במכללה הוביל את הקבוצה לאליפות המחוז (ה-Pac-10) בעונות 1984-1985, ואף לשלב 16 הגדולות של טורניר אליפות המכללות ב-1984. בשנת 1995 נבחר שרמפף ל"היכל התהילה" של קבוצת הכדורסל באוניברסיטת וושינגטון.
קריירה ב-NBA.
שרמפף נבחר על ידי הדאלאס מאבריקס בבחירה השמינית בדראפט 1985, אך התחיל לקבל דקות משחק משמעותיות רק באינדיאנה פייסרס, אליה נשלח בטרייד באמצע עונת . בעונות ו- זכה בתואר השחקן השישי של העונה, לאחר שהעמיד בהן של 16.7 נקודות, 8.8 ריבאונדים ו-3.8 אסיסטים למשחק. בעונת הפך לשחקן חמישייה קבוע, והיה לשחקן היחיד ב-NBA בין 30 המובילים בנקודות (19.1), ריבאונדים (9.5) ואסיסטים (6.0), ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר לראשונה בקריירה.
בסיום עונת 1992/93 הועבר שרמפף בטרייד לסיאטל סופרסוניקס בתמורה לדריק מקי וג'רלד פאדיו. בעונת הגיע שרמפף עם הסופרסוניקס, בה שיחקו גם גארי פייטון, שון קמפ והרסי הוקינס, לגמר ה-NBA, בו הפסידו לשיקגו בולס בשישה משחקים (4-2). בכך הפך לגרמני הראשון שמשחק בגמר ה-NBA (נכון לשנת 2015, דירק נוביצקי הוא הגרמני היחיד פרט לשרמפף המגיע למעמד זה). בתקופתו בסיאטל נבחר שרמפף למשחק האולסטאר בעונות ו-.
לקראת עונת עזב שרמפף את הסופרסוניקס כשחתם על חוזה בפורטלנד טרייל בלייזרס, בה שיחק במשך שנתיים עד פרישתו בשנת 2001. ממוצעי הקריירה של שרמפף ב-NBA עומדים על 13.9 נקודות, 6.2 ריבאונדים ו-3.4 אסיסטים. לאורך הקריירה קלע שרמפף ב-49.1% מהשדה, 38.4% לשלוש ו-80.3% מקו העונשין.
נבחרת לאומית.
שרמפף שיחק עבור נבחרת גרמניה המערבית באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) ובאליפות אירופה בכדורסל (1983 ו-1985), ועבור נבחרת גרמניה באולימפיאדת ברצלונה (1992).
קרפדת בילזבופו
קרפדת בילזבופו (שם מדעי: "Beelzebufo") הוא סוג של דו חי גדול נכחד מתקופת הקרטיקון העליון שלפני 70 מיליון שנה. הבילזבופו הייתה ככל הנראה הקרפדה או חסר הזנב הגדול ביותר אי פעם. קרויה גם צפרדע הגיהנום וקרפדת השטן. היא משויכת למשפחת קרפדות מקרינות (Ceratophryidae) - המשפחה של צפרדע הפקמן.
מאובניה נמצאו במדגסקר ותוארכו לתקופת הקרטיקון, זמנם של הדינוזאורים הענקיים כמו הטירנוזאורוס והטריצרטופס.
תיאור.
היא נחשבה לקרפדה ענקית היות שהגיעה לאורך 40 ס"מ ולמשקל של עד 4 ק"ג.
הייתה מסוגלת לטרוף דינוזאורים צעירים שונים על ידי הרחבת פיה, כרוב בני משפחתה.
אחרי הכחדתה, הצפרדע הגדולה ביותר היא צפרדע גוליית ("Conraua goliath") ששוקלת 3 ק"ג ואורכה מגיע עד 35 ס"מ.
הסוג כלל מין יחיד "Beelzebufo ampinga".
זאכארי היקס