האפקט תואר לראשונה במאמר של Horace Lamb מ-1883 עבור המקרה של מוליכים כדוריים, ומאוחר יותר הוכלל למוליכים מכל צורה שהיא על ידי אוליבר הביסייד ב-1885. לאפקט העור יש השלכות מעשיות בניתוח ותכנון של מעגלים חשמליים בתדרי רדיו ומיקרוגל, כמו גם קווי תמסורת ואנטנות. הוא חשוב גם בתדירויות בעלות ערכים של 50–60 הרץ - טווח התואם את התדירות הסטנדרטית ברשתות אספקות חשמל. אף על פי שהמונח "אפקט העור" מקושר ליישומים שקשורים בתמסורת של זרמים חשמליים, "עומק העור" מתאר גם את הדעיכה המעריכית של שדות חשמליים ומגנטיים, כמו גם את צפיפות הזרמים המושרים, בתוך חומר בו פוגע גל אלקטרומגנטי מישורי בזווית ישרה.
נוסחאות.
משוואת הזרם בתיל גלילי.
ניתן לגזור משוואה דיפרנציאלית חלקית לצפיפות הזרם formula_2 לפי המרחק "r" מציר התיל והזמן "t" בעזרת חוק אמפר וחוק פראדיי. כדי לגזור את המשוואה, נניח תחילה שעובי שכבת העור formula_3 קטן בכמה סדרי גודל מרדיוס התיל "R". הנחה זאת תשמש אותנו בהמשך בהזנחת איבר במשוואה הדיפרנציאלית של הזרם.
נתייחס כעת לצפיפות הזרם והשדה המגנטי "(B(r,t". לפי חוק אמפר המתוקן עבור קואורדינטות גליליות מתקיים:
formula_4
האיבר formula_5 הוא זרם ההעתקה, והוא זניח כאשר תדירות זרם החילופין קטנה. בטקסטים רבים על אפקט העור מזניחים איבר זה, דבר שמפשט מאוד את החישובים, אולם כאן ניצמד לפיתוח הכללי ביותר.
נפתח את הנגזרת באגף ימין בהתאם לכלל לייבניץ ונקבל:
formula_6
לפי חוק פראדיי, השדה החשמלי המושרה על ידי השינויים בשדה המגנטי מקיים:
formula_7
כאן "y = R-r" הוא העומק מתחת לפני השטח של המוליך. כמו כן, לפי חוק אוהם מתקיים: formula_8, כאשר formula_9 היא ההתנגדות החשמלית הסגולית ו-formula_10 הוא השדה החשמלי הכולל (סכום השדה האלקטרו מניע והשדה המושרה המנוגד). שילוב כל המשוואות מאפשר לגזור את המשוואה הדיפרנציאלית החלקית הבאה:
formula_11
בגלל ההנחה ש-formula_12 מותר להזניח את האיבר השני באגף שמאל (אם הנחה זאת אינה תקפה הפתרונות המתקבלים מערבים פונקציות בסל), ולכן המשוואה הדיפרנציאלית החלקית המתקבלת היא:
formula_13
עומק העור.
הפתרונות למשוואה הדיפרנציאלית לעיל הם מהצורה:
formula_14
כאן formula_15 הוא הערך המקסימלי של הזרם על שפת המוליך (בעומק אפס), formula_16 היא התדירות של זרם החילופין, ו-formula_17 הוא העומק. הצבת הפתרון במשוואה מאפשרת למצוא את הקבועים הנעלמים formula_18 ו-formula_19 - מהשוואת מקדמי האיברים הסינוסואידליים והקוסינוסואידליים המתקבלים מחישוב הנגזרות שבשני אגפי המשוואה הדיפרנציאלית, מתקבלות המשוואות הבאות:
בנקודה זו נשים לב שאילו מלכתחילה היינו מזניחים את איבר זרם ההעתקה אז הייתה מתקבלת באופן מיידי התוצאה formula_22 והפתרון למשוואה הדיפרנציאלית היה מקבל את הצורה המרוכבת הנוחה formula_23 (כאשר formula_24 הוא היחידה המדומה). כעת, צמד משוואות אלו מוליכות למשוואה ממעלה רביעית ב-formula_18, ממנה ניתן לחלץ את עומק העור האופייני formula_3 כפונקציה של התדירות, הפרמאביליות המגנטית בחומר, המקדם הדיאלקטרי, וההתנגדות החשמלית הסגולית:
formula_27
בתדירויות שנמוכות בהרבה מ-formula_28 הגודל שבתוך הרדיקל הימני קרוב לאחד, והנוסחה לעומק העור מקבלת את הצורה הנוחה יותר:
formula_29.
נוסחה זאת תקפה בתדירויות שרחוקות מתדירויות תהודה אטומיות או מולקולריות טבעיות של החומר ממנו עשוי המוליך (תדירויות עבורן ל-formula_30 יש חלק מדומה גדול, מה שמוביל לרזוננסים חזקים) ונמוכות בהרבה מתדירות הפלזמה formula_31 (התלויה בצפיפות האלקטרונים החופשיים במוליך) ומההופכי של משך הזמן הממוצע בין התנגשויות formula_32 של אלקטרוני ההולכה. אילולא התנאי formula_33 יתקיים, אז יתקבל בו מצב השדה האלקטרו מניע החיצוני משתנה משמעותית בפרק הזמן שבין התנגשות להתנגשות; כיוון שהפרמטר הקבוע הוא המהלך החופשי הממוצע של אלקטרון נובע איפה שפרק הזמן בין התנגשות להתנגשות יתארך משמעותית - ולכן, על פי מודל דרודה, המוליכות הסגולית תגדל משמעותית (במילים אחרות, תתקבל תלות של formula_9 בעצמו בתדירות). במוליכים טובים כמו מתכות כל התנאים הללו מתקיימים לפחות עד לתחום תדירויות המיקרוגל, מה שמצדיק את הנוסחה. לדוגמה, במקרה של נחושת, הנוסחה תהיה תקפה עד לתדירויות של formula_35 הרץ.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-11
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-11 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך בשנת 1958, בו הוענקו פרסים לסרטים הטובים ביותר של שנת 1957.
זוכים ומועמדים.
הסרט הטוב ביותר.
הגשר על הנהר קוואי
הסרט הבריטי הטוב ביותר.
הגשר על הנהר קוואי
השחקן הזר הטוב ביותר.
הנרי פונדה – 12 המושבעים
השחקן הבריטי הטוב ביותר.
אלק גינס – הגשר על הנהר קוואי
השחקנית הבריטית הטובה ביותר.
הת'ר סירס – סיפורה של אסתר קוסטלו
השחקנית הזרה הטובה ביותר.
סימון סיניורה – ציד המכשפות
התסריט הבריטי הטוב ביותר.
הגשר על הנהר קוואי – פייר בול
החדשות 12
ישומון
גזפרום טרנסגז סנקט פטרבורג
גזפרום טרנסגז סנקט פטרבורג (ברוסית: Газпром трансгаз Санкт-Петербург) היא חברה לזיקוק נפט ולגילוי גז טבעי בסנקט פטרבורג שברוסיה. היא חברה-בת של תאגיד גזפרום. בעבר נקראה לנטרנסגז.
היסטוריה.
החברה החלה את פעילותה בשנת 1948 כמיזם ממשלתי לזיקוק נפט בצפון-מערב המדינה. זאת לאחר השלמת צינור הגז של מקוהטלה יארבה ללנינגרד.
בשנת 1959 הושלמה בנייתו של צינור הגז סרפוחוב-לנינגרד, שסיפק גז טבעי לבירה הצפונית. ב-1964 נחנך צינור הגז בלוסובו-לנינגרד. בשנות ה-60 של המאה ה-20 הוצבו מתקני אחסון תת-קרקעיים בגטצ'ינה וקולפינו, לצורך השוואת אי-הסדירות העונתית בנושא צריכת הגז.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 התמקדה החברה בבניית עשרות צינורות גז חדשים לצורך הגדלת אספקת הנפט והגז לעיר לנינגרד. בשנות ה-80 של המאה ה-20 הפכה החברה לספקית הגז העיקרית של בלארוס ולמובילה הגדולה ביותר של פחמימנים למערב אירופה.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 המשיכה החברה להשקיע בבניית צינורות גז וחנכה צינור גז נוסף, שסיפק חלק נכבד מהגז והנפט של רפובליקת קרליה.
בשנות ה-2000 השתתפה החברה באופן פעיל בפרויקטים האסטרטגיים של גזפרום, לרבות הפעלת צינור הגז ימאל-אירופה וביצוע תוכניות להגדלת היצע הגז הטבעי למחוז קלינינגרד, ושימשה כאחת הספונסריות של מועדון הכדורגל זניט. בשנת 2007 עלה היקף הגז על 100 מיליארד מ"ק, ובשנת 2008, החברה שנקראה עד אז "לנטרנסגז" קיבלה את שמה הנוכחי - "גזפרום טרנסגז סנקט פטרבורג".
שלב חשוב בתולדותיה של החברה הוא המפעל לבניית נורד סטרים, שנחנך בנובמבר 2011 ונועד לאספקת גז מהים הבלטי ליבשת אירופה.
לנטרנסגז
רמז מסתורי
רמז מסתורי (באנגלית: Clue) הוא סרט קומדיה בלשי אמריקאי משנת 1985, המבוסס על משחק הלוח הרמז. את הסרט ביים ג'ונתן לין, ששיתף פעולה עם ג'ון לנדיס בכתיבת התסריט, ומככבים בו איילין ברנן, טים קארי, מדלין קאן, כריסטופר לויד, מייקל מק'קין, מרטין מול ולסלי אן וורן. הסרט הופק על ידי דברה היל.
בהתאם לטיבו של משחק הלוח, הסרט הופץ לאקרנים בשלוש גרסאות שונות, בכל אחת מהן סוף שונה, כך שאולמות קולנוע שונים קיבלו אחד משלוש הגרסאות. גרסת הסרט, כאשר יצא להפצה ביתית, כללה את כל שלוש הגרסאות. בתחילה, הסרט קיבל ביקורות שליליות, והכניס בקופות בארצות הברית רק 14.6 מיליון דולר, לעומת תקציב של 15 מיליון דולר. עם זאת, מאוחר יותר הסרט הפך לסרט פולחן.
תקציר העלילה.
בשנת 1954, שישה זרים מוזמנים למסיבת ערב בבית מבודד בניו אינגלנד. את פניהם מקבל המשרת ואדסוורת' (טים קארי), אשר נותן לכל אחד מהם , כאשר אף אחד מהם לא יודע את שמותיהם האמיתיים של אחרים. האורחים הם קולונל מאסטרד (מרטין מול), גברת וייט (מדלין קאן), גברת פיקוק (איילין ברנן), מר גרין (מייקל מק'קין), פרופסור פלאם (כריסטופר לויד) ומיס סקרלט (לסלי אן וורן). במהלך ארוחת הערב מגיע אורח השביעי, מר בודי (לי וינג). לאחר הארוחה, ואדסוורת' מגלה את הסיבה האמיתית שהם שם: מר בודי סוחט את האורחים האחרים מזה זמן רב. הם הוזמנו לבית כדי להתעמת איתו ולהסגיר אותו למשטרה.
עם זאת, מר בודי מזהיר אותם שאם ייעצר הוא יחשוף את סודותיהם. הוא נותן לכל אחד מהאורחים כלי נשק מסוג אחר כמתנה (פמוט, פגיון, צינור עופרת, אקדח, חבל תלייה ומפתח ברגים), ורומז שעל אחד מהם להרוג את ואדסוורת' כדי להימנע מחשיפה והשפלה. כשהוא מכבה את האורות נשמע קול ירי; כאשר האורות מופעלים שוב, האורחים מוצאים את מר בודי מת, ללא היכולת לקבוע את סיבת המוות. ואדסוורת' מסביר שהוא היה זה שהזמין את כולם להיפגש באחוזה, כנקמה במר בודי שסחט את אשתו אשר בסופו של דבר התאבדה.
קולונל מאסטרד מציע שהם יתפצלו לזוגות ויחפשו בבית, כדי לוודא שאף אחד אחר לא נמצא שם. בזמן שהם מחפשים, במהלך הערב, נרצחים בבית איווט המשרתת וגברת הו הטבחית, כמו גם נהג, שוטר ונערת מברק מזמר שמגיעים אל הבית. ואדסוורת' והאחרים מתאספים מחדש, והוא מגלה שהוא יודע מי הרוצח. הוא משחזר את אירועי הלילה עד כה על מנת להסביר כיצד הרציחות התרחשו. הוא מגלה כי חמשת האנשים האחרים שמתו אחרי בודי היו שותפיו של בודי, אשר נתנו לו מידע חיוני על האורחים השונים, באמצעותו סחט אותם.
סוף א'.