ממערב לארמון התגלו שרידיו של בית כנסת, שתוארך לתחילת התקופה המוסלמית הקדומה. המבנה היה כנראה דו-קומתי, וכלל חצר פנימית קטוּרה. זיהויו של המבנה כבית כנסת מתבסס על שני ציורים אדומים של המנורה על קירות המבנה, וכן ציור נוסף של מנורה על אבן, שהתגלתה במפולת באחד החדרים. בכל פתחי החדרים התגלו שקעים מימין, המזוהים כשקעי מזוזה. על משקוף הדלת צוירו שתי מנורות נוספות, וביניהן נחשף צלב, שכוסה בטיח. נראה, אם כן, שהבית שימש נוצרים בתקופה הביזנטית, ועם הכיבוש הערבי, כאשר הותר ליהודים לשוב ולהתגורר בירושלים, שינה המבנה את ייעודו. בית הכנסת שימש במשך כשישים שנה, עד שנבנה עליו הארמון האומיי, והוא נחשב לבית הכנסת הקדום ביותר שהתגלה בירושלים.
מרכז דוידסון.
בקצהו הדרום-מערבי של הגן הארכאולוגי, בין קירות המסד של 'ארמון 3' האומיי, הוקם בשנת 2001 מוזיאון ארכאולוגי. (בתכנון קימל אשכולות אדריכלים). המוזיאון נקרא על שם נדבן יהודי-אמריקני, ביל דוידסון, שמימן את הקמתו, ומוצגים בו ממצאים בני תקופות שונות שהתגלו ברחבי הגן הארכאולוגי ובסביבתו. תצוגת הממצאים היא בסדר כרונולוגי, החל מימי בית שני ועד סוף התקופה המוסלמית הראשונה. במוזיאון מוקרן גם סרטון קצר (בעברית ובאנגלית לסירוגין), המתאר את תולדות החפירות הארכאולוגיות בעופל, החל מהמאה ה-19 ועד ימינו. סרטון נוסף (אף הוא בעברית ובאנגלית לסירוגין) ממחיש את חוויותיו הרגשיות והדתיות של עולה רגל יהודי, המבקר בירושלים ובבית המקדש בימי הרגלים. בנוסף, מוצג במוזיאון דגם מוקטן של ירושלים בימינו, עשוי מתכת.
חידושו של מרכז דוידסון הוא במודל וירטואלי המוצג בשני חדרי הקרנה סגורים, שבאמצעותו ניתן להתחקות אחר מבנה הר הבית בימי בית שני, ובעיקר חלקו הדרומי שבו היה ניצב הסטיו המלכותי. המודל מאפשר למנחה "לשוטט" בעזרת עכבר ברחבי הר הבית, להיכנס למבנים אלו או אחרים, לרדת או לעלות במדרגות, וכדומה. המודל נחשב לפריצת דרך בתחום ההדמיה הממוחשבת, ונוצר על ידי פרופ' רוני רייך מטעם רשות העתיקות, כאחראי על התוכן המדעי, וד"ר ליסה סניידר מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס שבנתה את המודל.
מודל נוסף, שבו נראים הר הבית וסביבותיו בתקופת בית אומיה, נבנה על ידי ד"ר יובל ברוך, מטעם רשות העתיקות. גם הוא ניתן לצפייה במקום, לפי דרישה.
תפילות קונסרבטיבים ורפורמים בגן הארכאולוגי.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 החריף המאבק בין הזרמים השונים ביהדות, בדבר הזכות להתפלל כל אחד כמנהגו ברחבת התפילה של הכותל המערבי. הסכסוך הביא לפשרה, כאשר הקונסרבטיבים והרפורמים ניאותו לקיים טקסי תפילה כמנהגם, בקהל מעורב של גברים ונשים, ליד הכותל המערבי בחלק השוכן בתחומי הגן הארכאולוגי. באופן זה ממשיכה רחבת התפילה הרגילה לשמש כבית כנסת אורתודוקסי, ואילו הרחוב המרוצף מימי בית שני, הצמוד לחלק הדרומי יותר של הכותל, משמש את הזרמים האחרים לתפילה חגיגית, טקסי בר מצווה ושאר שמחות.
בשנת 2013, הוקמה במקום "עזרת ישראל".
גן העופל
חפירות הכותל
חפירות הר הבית
חפירות הכותל הדרומי
הגן הארכאולוגי בירושלים
סירופ שוקולד
סירופ שוקולד הוא סירופ המבוסס על סירופ גלוקוז, בתוספת קקאו, צבעי מאכל וחומרי טעם וריח הנותנים לו טעם וניחוח של שוקולד. לעיתים מכיל הסירופ תוספת ממתיק כגון סוכר, מולסה או דבש, ועמילנים למאכל למטרות עיבוי ויציבות.
שימושים.
סירופ שוקולד מקובל כרוטב לקינוחים שונים, כמו גם בסיס לקוקטיילים ובסיס לשוקו.
בתקופה בה סרטי קולנוע רבים צולמו בשחור ולבן בלבד, היה שימוש רב בסירופ שוקולד לחיקוי דם. דוגמה מפורסמת היא הדם שהותז בסרט פסיכו של אלפרד היצ'קוק. כיום משתמשים עדיין בסירופ מבוסס גלוקוז, אך בצבע מאכל מתאים.
סוגים שונים.
חברות רבות מייצרות גרסה של סירופ שוקולד, כולל מותגים המופצים בשווקים בינלאומיים כגון הרשי ונסטלה. קיימים מותגים מקומיים שידועים בעיקר בשווקים היחסיים, כגון "בוסקו" בארצות הברית, או "אפיכל" בישראל.
הסירופים מיוצרים בצמיגות וגוון שונים, אך על פי רוב הם בעלי ברק וגוון חום כהה עד שחור.
הגן הארכיאולוגי
פירכו
מיכאל הררי
שולמית כהן קישיק
תסמונת פולנד
תסמונת פולנד היא עיוות מולד נדיר המאופיין בתת-פיתוח או בהיעדר אחד משרירי החזה. לעיתים קרובות מלווה הסינדרום באיחוי של אצבעות היד בצד בו חסר שריר החזה. התופעה אופיינה לראשונה ב-1962 על ידי פאטריק קלארקסון, פלסטיקאי יליד ניו זילנדי שעבד בבתי חולים בלונדון. הוא שם לב ששלושה ממטופליו סובלים מהיעדר שריר חזה וכן מאיחוי של האצבעות. קלארקסון מצא אזכור של תופעה דומה שפורסמה על ידי אלפרד פולנד כמאה שנה קודם לכן. במאמרו תיאר פולנד עיוות של החזה וכן עיוות של אחת הידיים. למרות שלא ניתן לומר שפולנד גילה את התסמונת שכן תיאר מקרה בודד, קלארקסון נתן לתסמונת את שמו של פולנד.
על פי המכון הלאומי לחקר הגנום האנושי, בת'סדה, מרילנד התסמונת פוגעת בגברים פי שלושה מנשים וצד ימין של הגוף נפגע פי שניים מצד שמאל. ההערכות השונות קובעות כי השיעור הצפוי בלידה הוא אחד לכל 7,000 - 100,000 לידות חיות. הסיבה לקיום התסמונת אינה ברורה אם כי ההערכה הרווחת היא שהפרעה בזרימת הדם לעורק התת-בריחי (subclavian arteries) ביום ה-46 להתפתחות העובר היא הגורם לתסמונת.
Geo Eye 1
Geo Eye 1 הוא שמו של לוויין תצפית מסחרי בעל רזולוציה גבוהה במיוחד. בזמן שיגורו ב-2008 היה הלווין המסחרי הראשון שיכול לצלם ברזולוציה של 41 סנטימטרים. הלוויין נמצא בבעלות של חברת GeoEye, חברה המספקת צילומי לוויין למגוון יישומים, על בסיס מסחרי, המפעילה בין השאר את לוויין הצילום המסחרי הראשון שצילם ברזולוציה של מטר אחד, איקונוס.
הלוויין מצויד במערך חיישנים מולטיספקטראלי המסוגל לייצר הדמאות צבעוניות של כדור הארץ, ברזולוציה פחותה מהמיטבית - 1.65 מטר לעומת 41 סנטימטר במוד פאנכרומטי (תצלומים בגווני אפור).
יישומים.
תצלומי הלוויין ישמשו למגוון יישומים, ובהם:
ביצועי הלוויין.
Geo Eye 1 הוא הלוויין המסחרי הראשון בעולם עם רזולוציה מתחת לחצי מטר. בצילום פאנכרומטי (תמונות בגווני אפור) הלוויין מסוגל לייצר הדמאות ברזולוציה של 41 סנטימטרים. באופן הפעולה המולטי ספקטראלי, הלוויין מצלם בארבעה אורכי גל ומסוגל לייצר תמונות בעלות רזולוציה של 1.65 מטרים. תמונה ראשונה שצילם הלוויין פורסמה על ידי החברה ב - 10.10.2008 .
הלוויין מסוגל לשמור על מיקומו בדיוק של עד שלושה מטרים, דיוק המאפשר ללקוחותיו לעשות שימוש במידע לשם קביעת מיקומם של אובייקטים שונים על הקרקע בדיוק זה, למשל ככלי תכנון עיר ותשתיות קרקעיות שונות.
כושר כיסוי.
הלוויין מסוגל לצלם שטח כולל של 700,000 קמ"ר ביממה, במוד הפעולה הפאן כרומטי, ו-350,000 קמ"ר במוד הפעולה המולטי ספקטראלי. מסלול הלוויין מאפשר לו לחלוף מעל נקודה מסוימת פעם ביומיים.
מצלמת הלוויין.
הטלסקופ המותקן בלוויין, ביחד עם מערך גלאי ה-CCD, מערכת הבקרה והעיבוד, מסוגלים לעבד 700 מיליון פיקסלים בשנייה. המצלמה יכולה לסרוק מצד לצד בעת חליפת הלוויין, או להתמקד באותו אזור תוך כדי תנועה, על מנת לייצר הדמאות סטריאוסקופיות של אזורי עניין.
שיתוף פעולה עם גוגל והגבלת הרזולוציה.
חברת גוגל רכשה בלעדיות על צילומי הלוויין שיהיו זמינים כשירות חינם לציבור דרך Google Earth בלבד. בגלל מגבלות חוקיות על חברות אמריקניות לאספקת צילומי לוויין, תצומצם הרזולוציה של התצלומים שימכרו לגורמים שונים, ובהם ל-Google Earth לרמה של חצי מטר. ישראל, הנהנית מהגנה מיוחדת של חוק אמריקני, תמשיך להופיע ברזולוציה של כשני מטרים. לקוחות מועדפים שיאושרו על ידי הממשל האמריקני יוכלו לקנות תמונות ברזולוציה המיטבית של 41 סנטימטרים.
אפארים
גירוש יהדות ספרד
מאיר יעקב קיסטר
מאיר יעקב קִיסְטֶר (Kister; 16 בינואר 1914 – 16 באוגוסט 2010) היה פרופסור לשפה וספרות ערבית באוניברסיטה העברית בירושלים, חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים וחתן פרס ישראל לבלשנות ערבית ומזרחנות לשנת תשמ"א.
ביוגרפיה.
מאיר יעקב קיסטר נולד במוֹשְצִ'יסְקָה (Mościska) שבגליציה (בעת הולדתו בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית, וכעבור שנים ספורות בתחומי המדינה הפולנית החדשה) כבן רביעי לאביו יהודה צבי קיסטר ולאמו סאבע, וגדל במשפחה דתית שהחשיבה מאוד השכלה. למד בגימנסיה בסאנוק ובגימנסיה העברית בפשמישל. ב-1932 עבר ללבוב ולמד שנה משפטים. עבר לוורשה, עבד בהוצאת הספרים "רוי" ובשנת 1937 נעשה שותף בהוצאת "לקטורה".
בשנת 1939 עלה קיסטר לארץ ישראל; הוריו שנותרו בפולין נרצחו בשואה.
בארץ ישראל התוודע לראשונה לערבים, ונמשך לשפתם וללשונותיהם. ב-1940 החל ללמוד באוניברסיטה העברית בחוג לשפה וספרות ערבית ובחוג לתרבות האסלאם. הוא קיבל את ההשראה לדרכו במחקר ממוריו, ובראשם דוד צבי בנעט ושלמה דב גויטיין. בתקופת לימודיו עבד כמתרגם מערבית לפולנית בנספחות של שגרירות ממשלת פולין הגולה בירושלים. ב-1944 זכה על לימודיו בפרס קלוואריסקי. בשנים 1945–1946 שימש נספח העיתונות של ממשלת פולין הגולה בביירות ובדמשק. ב-1948 עבד בתחנת השידור של "ההגנה" בחיפה, ששידרה בערבית. בשנים 1946–1958 היה מורה לערבית בבית הספר הריאלי בחיפה. ב-1954 הקים קורסי התמחות בערבית בבתי הספר התיכוניים לפי הזמנת משרד ראש הממשלה. לאור הצלחת התוכנית הוחלט על הקמת מגמה מזרחנית ברחבי ישראל, וקיסטר מונה למפקח ארצי עליה מטעם משרד החינוך. בתקופה זו חיבר מקראה בת 600 עמודים בשם "אלמוג'תנא", שכללה טקסטים ספרותיים והיסטוריים בערבית מתקופת הג'אהליה ועד שלהי התקופה העבאסית.