ישיבת נתיב התורה הוקמה בשנת תשנ"ד (1993) על ידי הרב אברהם ויינברג יחד עם הרב לדני, שעזב זמן לא רב לאחר פתיחתה. זמן קצר לאחר מכן הצטרפו אליהם הרב פנחס אלימלך רונס זצ"ל והרב משה בלוי.
בראשית דרכה פעלה הישיבה בבני ברק, משם עברה ליישוב קדימה, שנה לאחר מכן עברה הישיבה למושב חמ"ד, ובשנת תשנ"ו (ספטמבר 1995) עברה לראש העין שם פעלה כעשר שנים עד אשר הועברה בשנת תשס"ו (ספטמבר 2005) אל משכנה החדש בשכונת עמישב בפתח תקווה. זמן קצר לפני מעבר הישיבה לשכונת עמישב עזבו הרבנים ויינברג ובלוי את הישיבה ומאז כיהן הרב רונס לבדו בראשות הישיבה.
ב-י"ד טבת תשע"ה נפטר בפתאומיות ראש הישיבה הרב פנחס אלימלך רונס זצ"ל והוא בן 54 בפטירתו.
עם פטירתו הטראגית של ראש הישיבה, לקח על עצמו בנו הרב משה רונס שליט"א את עול הישיבה והוא העומד בראשה כיום.
פעילויות נוספות.
בנוסף למסגרת הלימודים התורנית המותאמת לתלמידים, מפעילה הישיבה פעילויות נוספות, הנחשבות לבלתי שגרתיות בעולם הישיבות. לישיבה חדר מחשבים, מתקני כושר, שולחן סנוקר, שולחנות טניס ומתקנים נוספים. בנוסף מממנת הישיבה לימודי נגינה לתלמידים מוזיקליים ולמעוניינים מתקיים קורס באנגלית. במסגרת הישיבה יוצאים התלמידים פעמיים בשבוע לחדר כושר, פעם בשבוע למרכז ספורט, ומדי תקופה מתקיימים טיולים אתגריים. תלמידים שעומדים ביעדים חינוכיים והתנהגותיים שמוצבים בפניהם יוצאים פעם בשנה לטיול משמעותי בן עשרה ימים בחו"ל.
הישיבה דואגת לקורסים והכשרות מקצועיות לקידום תעסוקתי של התלמידים. מתקיים בישיבה קורס לכתיבת סת"ם, בעבר תלמידים השתתפו בקורס שחיטה. תלמידים מתאימים משתתפים בקורס גרפיקה ממוחשבת. במקרים מסוימים הישיבה אף דואגת לתלמידים לעבודה בחלק מהיום, כשהם נשארים במסגרת הישיבה בשאר הזמן והכל בהכוונה מלאה של צוות הישיבה.
יחידת שמשון
יחידת "שמשון" (יחידה 367) הייתה יחידת מסתערבים ולוחמה בטרור מובחרת, אשר פעלה באזור רצועת עזה בשנים 1986 – 1996.
בסמל היחידה מופיע שמשון הגיבור השובר את העמודים על הפלשתים.
יעוד.
עיקר פעילותה של היחידה, היה מעצר מבוקשים בלב שטחים עוינים, כאשר חלק מהפעילות נעשית בצורה מסוערבת (כלומר: הלוחמים מחופשים לעוברי-אורח ערבים). היחידה פעלה בעיקר ברצועת עזה. יחידת דובדבן המקבילה לה פועלת עד היום באזור יהודה ושומרון.
היסטוריה.
יחידת "שמשון" הוקמה על ידי אלוף פיקוד דרום יצחק מרדכי בעקבות הקמתה של יחידת דובדבן, שיועדה לפעילות מסוערבת בגדה המערבית באיו"ש.
היחידה פעלה כנגד ארגוני הטרור בשטחי רצועת עזה והתמחתה בלחימה בטרור והסתערבות, בצד יכולות מבצעיות נוספות ומגוונות. במהלך שנות קיומה הקצרות ביצעה היחידה מאות מבצעים ורשמה הצלחות מבצעיות בתחום הלחימה בטרור. בין היתר, ב-24 בנובמבר 1993, הרג צוות לוחמים מהיחידה, בפיקוד , לאחר מצוד בן כשנתיים, במבצע סיכול ממוקד בשכונת סג'עיה בעזה את עימאד חסן אברהים עקל, המפקד הארצי של גדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של החמאס ובכיר המבוקשים של עז א-דין אל-קאסם באותה העת.
מיום הקמתה ועד לפירוקה, פיקדו על היחידה חמישה מפקדים בדרגת סא"ל ומפקד ושני מפקדים בדרגת סגן. מפקד היחידה הראשון משרת במשטרה. מפקדה השני, יוצא חטיבת הצנחנים, שירת בשב"כ. מפקדה השלישי יוצא הצנחנים, אשר שימש כמפקד פלוגה בחטיבת גבעתי בעברו, הורשע בבית דין צבאי על מתן הוראה להרוג פעילי טרור נמלטים, הורד בדרגה ולאחר מכן קיבל חנינה. לאחר מכן מונה המפקד הרביעי, סא"ל רן טמיר, יוצא פלחה"ן גולני. המפקד החמישי היה סגן-אלוף דני שחר, יוצא שייטת 13, שבתקופתו נרשמה עלייה בשימוש בנשק חם. במהלך תקופת פיקודו נהרג בקרב לוחם היחידה , אירוע שבעקבותיו נכתבה פקודת סיר לחץ. אחריו מונה טל שאול, בעברו מפקד פלגת ה"פושטים" בקומנדו הימי ובהמשך ראש אגף אבטחה בשב"כ. המפקד האחרון של היחידה טרם פירוקה היה עובד אליעז.
במהלך שנות פעילותה, הוענקו 4 צל"שי אלוף פיקוד הדרום ללוחמי היחידה:
עם פירוקה של יחידת המסתערבים שמשון, בשנת 1996, הועברו לוחמיה ליחידת דובדבן ולצוותי ההקמה של יחידת אגוז. בין בוגרי היחידה אשר המשיכו במסלול פיקודי בצה"ל הם פיני יוסף ויהודה הכהן.
גיוס ליחידה והכשרת הלוחם.
בתחילת הדרך הגיוס בוצע באופן ספורדי כאשר חלק מהלוחמים הגיעו לגבעתי וקיבלו אנשים מהטירונות ללא סינון ומיון. לאחר מיסוד היחידה, החל להבנות תהליך גיוס וסינון חיילים אשר התאימו לשרת ביחידה. מועמדים בעלי נתונים מתאימים קיבלו זימון לגיבוש הנקרא שדו"ב (ליחידות שמשון ודובדבן). הם התגייסו לצנחנים ולאחר כשבוע יצאו לגיבוש במקביל לגיבושי היחט"יות לצנחנים שאורכו 3 ימים פיזיים, ובסוף היום השלישי ראיון על ידי לוחמי היחידה. בסיומו, המתאימים ביותר התחילו את המסלול שמשכו היה כ-18 חודשים.
מסלול הכשרת הלוחמים בשמשון כלל הכשרה בסיסית (טירונות) בקליעה, שדאות, כושר גופני וביצוע תרגילים ברמת הפרט, החוליה והצוות, הסמכה כמפקדי כיתות, קורס לוחמה בטרור, קרב מגע, ניווטים בשטח פתוח ובנוי, קורס לוחמה זעירה, קורס צניחה, הכשרה ייעודית בנושאי סיערוב ונושאים רבים כגון דרמה ומשחק, ערבית בסיסית, איפור.
עמותת "בזלת" - זיכרון, מורשת ותרומה לקהילה..
בשנת 2008 הקימו יוצאי היחידה את עמותת "בזלת". העמותה שמה לה למטרה להנציח את חללי היחידה, לשמר ולספר את מורשת היחידה, ולתרום לחברה במדינת ישראל. במסגרת זו, הוקם אתר הנצחה לחללי היחידה, וחדר למורשת חינוכית - בכפר הנוער עיינות. אתר ההנצחה והמבנה שבו - מהווים אבן דרך לדור הצעיר המתחנך בכפר ולאורחים המבקרים באתר, ומציגים את סיפורה של יחידת המסתערבים "שמשון". בכל יום זיכרון לחללי צה"ל, מתקיים טקס מרכזי לחללי היחידה בהשתפפות ילדי וסגל הכפר, משפחות הנופלים, ואנשי העמותה.
מעורבות חברתית ותרומה לקהילה
פרויקט "נוער בזלת" - בוגרי היחידה מובילים פעילויות חינוכיות המשקפות את הערכים שלאורם פעלה היחידה ואשר מטרתן להטמיע את הערכים, הציונות, המנהיגות וההדדיות (תוכנית עצמ"ה) בקרב בני הנוער. במסגרת זו נבנתה תוכנית חינוך להעצמה אישית וקבוצתית לבני נוער (פרויקט "נוער בזלת") הפרויקט מתמקד במתן כלים וערכים לחניכי כפר הנוער וכולל פעילויות חינוכיות א-פורמליות מגוונות.
יחידת "ענבר" - במהלך ייחודי ובברכת מפקד מג"ב דאז, ניצב קובי שבתאי (כיום המפכ"ל), הוקמה במשמר הגבול פלגת מתנדבים מבצעית למשימות מיוחדות.  הפלגה המונה כ 50 איש מבוססת כולה על יוצאי היחידה, המבצעים פעילות מבצעית מיוחדת כנגד פעילות פח"ע, פעילות פלילית וטרור חקלאי. בעת חירום תהווה הפלגה מענה מבצעי טקטי לתגבור כוחות מג"ב ומשטרת ישראל. המתנדבים מבצעים סדרות אימונים ייעודיות המכינות אותם להתמודדות עם תרחישים שונים. ומדי שבוע מבוצעת פעילות מבצעית, המתמקדת בתקופה האחרונה בקווי התפר בין איו"ש למדינת ישראל.
כלל פעילותה של עמותת "בזלת" מבוצע בהתנדבות מלאה למען החברה ומדינת ישראל.
נוסף
כיום שמו של גדוד שמשון מנציח את שמה של יחידת המסתערבים "שמשון", סמל גדוד שמשון זהה לסמלה של היחידה . הלוחמים המסיימים את מסלול הלוחם, עולים במסע סיום מסלול לאתר ההנצחה של יחידת המסתערבים שמשון בכפר הנוער עיינות, ושם מוענקת להם סיכת לוחם שמשון - אותה הסיכה שהוענקה למסתערבי יחידת שמשון עם סיום מסלול ההכשרה.
קישורים חיצוניים.
עמותת יוצאי יחידת המסתערבים שמשון :
http://www.bazelet367.org
קלובוצק
קְלוֹבּוּצְק (בפולנית: Kłobuck; בגרמנית: Klobutzko) היא עיירה בפולין, ובה כ-14,000 תושבים (נכון ל-2011). העיר נמצאת כ-15 קילומטר צפון מערבית לצ'נסטוחובה, במחוז קלובוצק. שטחה הוא 47.53 קילומטר רבוע.
לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, הייתה בעיירה קהילה יהודית של כ-2,000 תושבים. כיום, כלל לא שוכנים יהודים בקלובוצק.
היסטוריה.
לקלובוצק היסטוריה נרחבת, המתחילה כנראה סביבות המאה ה-12, אז התפתחה העיר באזור מסלול מסחר העובר מקרקוב. בשנת 1469 פרצה שרפה גדולה שהרסה את העיר כולה. העיר התפתחה מחדש סביב מכרות ותעשיית הברזל. בסוף המאה ה-17, לאחר החלוקה השנייה של פולין, הייתה קלובוצק תחת שלטון פרוסיה. ב-1815 עברה לשלטון מלכות פולין.
עד מלחמת העולם השנייה הייתה בעיר קהילה יהודית חיה ומשגשגת, שמנתה כ-2,000 אנשים. ב-3 בספטמבר 1939, שלושה ימים לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, הגיעו הגרמנים לעיירה, השמידו חלקים גדולים ממנה, פרעו ביהודיה, והטילו עליהם גזירות שונות. בהמשך, רוכזו יהודי העיירה והפליטים היהודים שהגיעו אליה בגטו שהוקם בה, אשר חוסל ב-22 ביוני 1942.
הקהילה היהודית.
לפני השואה.
עדויות ראשונות להתיישבותם של יהודים בקלובוצק קיימות מ-1823, אז נרשמו 187 תושבים יהודים (מתוך 1,447 תושבים). ב-1931 מנתה הקהילה היהודית בקלובוצק 1,652 יהודים (818 נשים ו-834 גברים), מתוך 8,952 תושבים (18.5% מכלל התושבים). גם יהודי העיר Kamyk השתייכו לקהילה היהודית של קלובוצק, וביחד מנתה הקהילה 2,425 אנשים, נכון לשנת 1930. ככל הנראה חיו בקלובוצק לבדה קרוב ל-3,000 יהודים בפרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939, מתוך 10,876 תושבים (כ-27% מכלל התושבים). ב-1941 היו רשומים 1,179 יהודים חיים בקלובוצק, ושנתיים לאחר מכן לא התגוררו כלל יהודים בעיר.