לדמוקרטיה יש מגבלות, ואלה מובנים בתהליך הדמוקרטי עצמו. במקרים קיצוניים בהם ממשלה שנבחרה משתמשת בציניות בתהליך הדמוקרטי להשמדת הדמוקרטיה עצמה, היא חורגת מהמגבלות ובכך הורסת את התשתית של הממשל הדמוקרטי."
עריצות הרוב במאה ה-21.
במאמר של מספר חוקרים מאוניברסיטת וושינגטון המערבית אודות הפוליטיקה האמריקאית נכתב: "אחת הדאגות העיקריות בדמוקרטיה ישירה היא יכולתה לאפשר לרוב הבוחרים לרמוס את זכויות המיעוטים. אצל רבים מקונן חשש כי התהליך הדמוקרטי עלול לפגוע בלהט"ב ובמיעוטים אתניים, לשוניים או דתיים. במחקרים במדע המדינה ניתן למצוא דוגמאות רבות לחוקים הפוגעים במיעוטים חסרי כוח פוליטי. במספר מקרים בארצות הברית נחקקו חוקים מקומיים שסתרו חוקי מדינה שמטרתם הגנה על זכויות המיעוט. חוקים כאלה גרמו להפרדה גזעית בבתי ספר, אפליה במקומות עבודה ובדיור, ופגיעה בהעדפה מתקנת."
במאמר של מריו דוליאני הוא טוען שחוקת איטליה מכילה מנגנונים המגינים על התהליך הדמוקרטי, אך תקופת שלטונו של סילביו ברלוסקוני אופיינה בחוקים רבים המשקפים את עריצות הרוב, ומשטרים פופוליסטיים שעלו לשלטון במדינות רבות באירופה במאה ה-21 נוטים למדיניות דומה.
קנדה: דוגמאות למקרים משפטיים הנוגעים לעריצות הרוב.
בקנדה, דמוקרטיה ליברלית, העם הוא הריבון. החלטות פוליטיות נקבעות על ידי הרוב, וחוקים המתקבלים בפרלמנט חלים על כל התושבים ללא יוצא מן הכלל. עם זאת, הפרלמנט של קנדה אינו כל יכול, ואינו יכול לחוקק חוקים הנוגדים את ערכיה של חוקת קנדה. למעשה, החוקה מגבילה את סמכויות הפרלמנט כדי למנוע מצב של עריצות הרוב.
בית המשפט העליון של קנדה קבע: "הלגיטימיות של החוקים שלנו מבוססת גם על ערכים מוסריים, שרבים מהם מעוגנים בחוקת המדינה. תהיה זו טעות חמורה להשוות את הלגיטימיות של חוקים שהוחלטו ברוב קולות לערכי החוקה."
כמו כן קבע:
"מהות החוקתיות בקנדה באה לידי ביטוי בתיקון מספר 52 לחוק החוקה (1982). חוקת קנדה היא החוק העליון של קנדה; היא גוברת על כל הוראות החוק שקדמו לה. במילים אחרות, עקרון החוקה קובע כי פעולות הממשלה חייבות להיות תואמות לחוקה. שלטון החוק מחייב כי פעולות הממשלה יהיו בהתאם לחוק, כולל החוקה. בית משפט זה ציין מספר פעמים כי אימוץ כתב הזכויות והחירויות הקנדי שינה במידה רבה את שיטת הממשל בקנדה, מעליונות פרלמנטרית לעליונות חוקתית. החוקה מחייבת את כל הממשלות, הן הפדרליות והן המחוזיות, כולל הרשות המבצעת. ממשלות אינן רשאיות לעוות את החוקים, וזכותן היחידה לסמכות שהן רשאיות להפעיל מעוגנת בסמכויות שהוענקו על ידי החוקה. לסמכות זו אין שום מקור אחר. כדי להבין את ההיקף והחשיבות של עקרונות שלטון החוק והחוקתיות, צריך להזכיר במפורש את הסיבות לכך שערכי החוקה מוצבים מעל לשלטון הרוב הפשוט. יש לכך שתי סיבות עיקריות. ראשית, החוקה מספקת הגנה נוספת לזכויות וזכויות יסוד, אשר בלעדיה לא יהיו מחוץ להישג ידה של פעילות הממשלה. למרות שבדרך כלל ממשלות דמוקרטיות רוחשות כבוד לזכויות אלה, ישנם מקרים שבהם הרוב עלול להתפתות לוותר על זכויות היסוד כדי להגיע למטרות מסוימות בצורה יעילה יותר. החוקה מעגנת זכויות אלה ומבטיחה את הכבוד וההגנה הראויים להן. שנית, החוקה שואפת להבטיח שקבוצות מיעוט לא ייפגעו, ושיעמדו לרשותן המוסדות והזכויות הנדרשים על מנת לשמר ולקדם את זהותן מול החלטות של הרוב."
בבית המשפט לחוקה בקנדה נדונו מספר מקרים שבהם באה לידי ביטוי עריצות הרוב. המקרה הבולט הוא: R v Big M Drug Mart Ltd : בשנת 1982 הוגשה תלונה נגד רשת סופרמרקטים שפתחה את סניפיה ביום ראשון, שהוא יום מנוחה. בעתירה נטען שפתיחת הסניפים מנוגדת לחוק יום המנוחה שנחקק בשנת 1906. בית המשפט פסק שתיקון מספר 52 לחוק החוקה (1982) גובר על חוקים שקדמו לו, ושהחוק הישן מפר את כתב הזכויות והחירויות הקנדי, שהוא חלק מהחוקה. בית המשפט ביטל את החוק משנת 1906 בשלמותו, על בסיס אי-חוקתיות. בפסק הדין נכתב: "רוב דתי, או הממשלה לפי בקשתו, אינו יכול, מטעמים דתיים, לכפות את תפיסתו על מה שטוב ונכון לאזרחים שאינם שותפים לאותה נקודת מבט. החוקה מגנה על המיעוטים הדתיים מפני האיום של עריצות הרוב."
בישראל.
בשנת 2002 פרסמה שולמית אלוני מאמר דעה לפיו מקרים של פגיעה בערביי ישראל, שהם מיעוט, מבזות את הדמוקרטיה הישראלית ומהוות דוגמה לעריצות הרוב. בין הדוגמאות לפגיעה כזו ציינה אלוני את הניסיון למנוע מרשימת בל"ד ומח"כ עזמי בשארה להיבחר לכנסת.
גם הסופר סמי מיכאל הביע דעה דומה: "התפיסה כי משמעות הדמוקרטיה היא עריצות הרוב הולכת ומתגברת... דומה כי התנערנו מפירוש הוגן של הדמוקרטיה. מעמדה של האוכלוסייה הערבית בישראל נפגע קשות מאפליה בתחומים שונים ומיוזמות חקיקה משונות ומפלות. במקום לעודד נטייה לשיתוף פעולה מבורך בין חלקי האוכלוסייה ולפתוח את הזרועות למיעוט המהווה כרבע מאוכלוסיית המדינה, אנו מקיפים אותו בחומה גזענית של חשדנות, התנכרות והדרה."
בטקס השבעת שופטים בשנת 2016 התייחסה נשיאת בית המשפט העליון מרים נאור לעריצות הרוב: "יש המזהים את הדמוקרטיה עם שלטון הרוב. יטען הטוען כי אם החלטה כלשהי נתקבלה ברוב דעות ממילא היא החלטה דמוקרטית. זו טעות, שלטון הרוב הוא תנאי הכרחי לדמוקרטיה - אך הוא אינו תנאי מספיק. באין ריסון לכוחו של הרוב הוא עלול להפוך לעריצות, וכבר היו דברים מעולם. שלטונו של רוב השולל מן הפרטים את זכויותיהם, רוב הנוגש את המיעוט החי בקרבו - אינו שלטון דמוקרטי".
פרופ' צבי כהנא, מומחה למשפט חוקתי, אמר כי הרחבת פסקת ההתגברות ל עלולה להיות מסוכנת למשטר הדמוקרטי בישראל, וכי "יש חשש שבאמצעות מנגנון החריגה ייעשו דברים שמגיעים לידי עריצות הרוב."
עריצות המיעוט.
יש המזהירים כי ניצול לרעה של המנגנונים הדמוקרטיים כדי להגן על מיעוט עלול לפגוע ברוב, ומכנים זאת "עריצות המיעוט". לדוגמה, בן-דרור ימיני כתב: "כשישראל נכנעת לגחמות כאלה ואחרות של חרדים, זו עריצות המיעוט. כשיש התרחבות במפעל המאחזים, זו עריצות המיעוט. כאשר, להבדיל, המפלגה הנאצית מוטטה את הדמוקרטיה בגרמניה, זו הייתה עריצות המיעוט."
אחרים רואים את 'עריצות המיעוט' בבכוח שנטלו לעצמם בג"ץ ויועצים משפטיים לפסול החלטות של נציגי ציבור, כפי שטען למשל אחיעזר וולף מארגון חותם בהתייחס לאיסור שלדבריו הטיל משרד היועץ המשפטי לממשלה על קיום אירועים ציבוריים בהפרדה מגדרית: "על אף שבקרב האוכלוסייה היהודית רק כ-45% מגדירים את עצמם כחילונים, ואני מאמין שרק מיעוט מתוכם מעוניין לכפות את אורח חייו על יתר האוכלוסייה, המצב הפוך מהמתואר וממנו צריך להזדעזע ולפעול לשינוי מידי של כפייה זו."
Amy Winehouse
שלווים אמריקניים
שַׂלווים אמריקניים (נקראים גם שַׂלווי העולם הֶחדש) (שם מדעי: Odontophoridae) היא משפחה של עופות קטנים, בסדרת התרנגולאים החיות בעיקר ביבשת אמריקה וסוג אחד - שְליו אבנים חי באפריקה. לשליו זה קִרבה רחוקה לשליו של העולם הישן, השייך למשפחת הפסיוניים, והוא קיבל את אותו השם, רק עקב הדמיון במראהו ובהרגליו, לשלווים של העולם הישן.
הטייסת האדומה
שליווים אמריקנים
השידור המפוצל
שטר ושוברו בצידו
שטר ושוברו בצידו הוא ביטוי עברי לפיו יכול אדם ליהנות מיתרונות שמעניקה לו התנהגות מסוימת או מערכת נסיבות מסוימת, אך עליו להכיר בכך שהתנהגות זו או מערכת נסיבות זו יכולה לשלול יתרון המוענק לו או לחייב אותו, בהתקיים תנאים מסוימים, גם אם הדבר יהיה לרעתו.
הדימוי המובע בביטוי הוא כי הנהנה מהיתרונות שמעניקה התמורה לשטר שמסר, צריך לזכור כי בצידו של השטר יש שובר המחייב פרעונו אם וכאשר תתקיימנה הנסיבות המחייבות זאת.
הביטוי התגבש בפסיקה הישראלית לכלל ראייתי לפיו אדם מחויב לגרסה מסוימת אותה מסר, וכי אם גרסה זו מופרכת, הרי שעליו לשאת בתוצאות הנובעות מכך.
בהקשר של המשפט הישראלי, השתמש לראשונה בביטוי השופט משה זילברג בפסק דינו ע"פ 23/58 בעניין היועץ המשפטי נ. בייטנר, פ"ד יב (537), שם דן בעניינו של אדם שנאשם בכך שגרם לילד חבלה חמורה בכך שזרק עליו אבן ופגע בעינו. אותו אדם טען כי זרק את האבן לכיוון שונה לחלוטין, ולא התכוון לפגוע בילד. בית המשפט קבע:
כך, אם נותן הנאשם הסבר "תמים" לעובדה מרשיעה, והסבר זה נפסל (ובלשון הפסיקה "השובר נשבר"), אין ביכולתו להביא הסברים נוספים לעובדה המרשיעה, והעובדה המרשיעה יכולה לשמש כסיוע מקום בו זה נדרש.
קישורים חיצוניים.
סיטרואן דה שבו
קבוצת כדורגל
קבוצת כדורגל היא קבוצת אנשים המשתתפת במשחק כדורגל (הכולל שתי קבוצות בנות 11 שחקנים כל אחת). קבוצת כדורגל עשויה להתארגן למשחק חד-פעמי, אך בספורט התחרותי פועלת קבוצת כדורגל קבועה במסגרת מועדון כדורגל. פעמים רבות משמש המונח "קבוצת כדורגל" במשמעות של "מועדון כדורגל". כמו כן פועלת קבוצת כדורגל כנבחרת לאומית, שבה משתתפים שחקנים בולטים מבין שחקני הכדורגל שהם אזרחים של אותה מדינה.
קבוצת כדורגל.
קבוצת כדורגל עולה למשחק עם 11 שחקנים, שלכל אחד מהם תפקיד משלו, במסגרת חוליות אחדות. בקבוצה עצמה פעילים שחקנים נוספים, המשתתפים במשחק כאשר אחד השחקנים העיקריים אינו מסוגל לשחק או כאשר המאמן מחליט על שינוי במערך הקבוצה.
תחרויות בין קבוצות כדורגל נערכות במסגרת ליגת כדורגל, במסגרת משחקי גביע, בתחרויות בינלאומיות ובטורנירים למיניהם.
מועדון כדורגל.
מועדון כדורגל הוא מועדון ספורט מקצועי שמפעיל כדרך קבע קבוצת כדורגל.
מועדון כדורגל פועל לעיתים כמועדון עצמאי, שעיסוקו בכדורגל בלבד, ולעיתים במסגרת מועדון ספורט שבו נכללים ענפי ספורט נוספים.