בשנת 2009 הגיעה נבחרת בריטניה לשיא השפל, שנה בלבד לאחר שנשרה מהבית העליון לבית 1 נשרה בריטניה לבית 2 האירופאי/אפריקני (דרג הטניס השלישי בחשיבותו בעולם) לאחר הפסד ביתי מביש לפולין בספטמבר 2009.
השפל הבריטי בטניס העולמי נמשך גם בשנת 2010 כאשר בריטניה נוצחה בידי ליטא בסיבוב הראשון של בית 2 ובעקבות הפסדה נקבע כי היא תתמודד במשחק נגד הנשירה לבית 3 (דרג הטניס הרביעי בחשיבותו בעולם) רק ניצחון על טורקיה החלשה מנע מבריטניה ירידה מבישה לבית 3 בטניס העולמי.
בהגרלת בית 2 שנערכה בסוף 2009 נקבע שבריטניה תשחק בתחילת 2010 בסיבוב הראשון נגד ליטא
בסוף שנת 2011 שבה בריטניה לבית 1 בה היא משחקת כיום (2013)
בשנת 2013 שבה בריטניה לבית העליון הל הטניס העולמי לאחר היעדרות של 5 שנים לאחר שבסיבוב הראשון של בית 1 האירופאי/אפריקאי היא ניצחה את נבחרת רוסיה 2-3 ובפליאוף על ההעפלה על העלייה לבית העליון היא גברה על קרואטיה 1-4
בהגרלה שנערכה לאחר העפלתה לבית העליון נקבע שבשנת 2014 היא תפגוש את נבחרת הדייוויס של ארצות הברית בשלב שמינית הגמר.
בשנת 2015 זכתה נבחרת בריטניה בגביע דייוויס, לאחר שגברה בגמר על נבחרת בלגיה בתוצאה 3-1.
בריטניה משחקת בצבעים כחול ולבן.
לודוויק פלק
לודוויק פְלֵק (בפולנית: Ludwik Fleck; 11 ביולי 1896, לבוב, גליציה – 5 ביולי 1961, נס ציונה) היה רופא, ביולוג, אפידמיולוג וסוציולוג של המדע יהודי פולני וישראלי.
תולדות חייו.
פלק נולד בעיר לבוב שבגליציה, אוסטריה (לאחר המלחמה בפולין). הוא למד רפואה באוניברסיטת לבוב וקיבל תואר דוקטור לרפואה בשנת 1920. בין השנים 1923 ו-1935 עבד כרופא פנימי בבית החולים העירוני של לבוב וניהל את המעבדה הבקטריולוגית. משנת 1935 ועד 1941 עבד במעבדה פרטית.
ביוני 1941, עם הפלישה הנאצית, גורשו הוא, אשתו ארנסטינה ולדמן ובנם רישארד-אריה (Ryszard) לגטו. גם שם עבד פלק בבית החולים וייצר חיסון לטיפוס משתן של חולים. ב-1942 העבירו הגרמנים את המשפחה למפעל "לאוקון" לייצור תרופות לשם המשך פיתוח החיסון למחלה.
ב-7 בפברואר 1943 הועבר פלק למחנה הריכוז אושוויץ, ושם הועסק באבחון מחלות כעגבת וטיפוס בקרב האסירים. ביולי 1943 הועבר למחנה הריכוז בוכנוואלד, שבו הועסק בייצור חיסון למחלת הטיפוס, במפעלו של רודולף וייגל. וייגל ופלק התבקשו לייצר חיסון יעיל שהיה מיועד לחיילי האס אס, וחיסון פחות יעיל לאסירי המחנה. בעזרת הרופא הפולני הם ביצעו את ההפך: הם ייצרו חיסון מזויף, שהיה מורכב ממים עם כמויות קטנות של דם ופורמלין, והעבירו אותו לחיילי האס אס, ובמקביל העבירו מספר רב של חיסונים איכותיים ויעילים לאסירי המחנה, והבריחו חיסונים נוספים לגטאות ולמחנות ברחבי פולין. על פי ההערכות, לפחות 5,000 אנשים ניצלו ממוות בצורה הזו.
פעילותם של וייגל ופלק נמשכה עד שחרור מחנה בוכנוואלד, ב-11 באפריל 1945.
פלק, בנו ואשתו, שעבדה במעבדה באושוויץ, התאחדו אחרי המלחמה בלובלין. משם עלה בנם לישראל.
בשנים 1945–1952 כיהן כראש המחלקה למיקרוביולוגיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת לובלין, וב-1952 עבר לבירה ורשה. בשנת 1954 נבחר לחבר האקדמיה הפולנית למדעים. מחקריו בתקופה שבין 1946 ו-1957 דנו בהתנהגות לויקוציטים בזיהומים בתנאי דחק ("עקה" או "לחץ"). בשנים אלה פרסם 87 מאמרים מדעיים בכתבי עת פולניים, צרפתיים, בריטיים ושווייצריים. בשנת 1951 קיבל פרס לאומי להישגים מדעיים ובשנת 1955 קיבל את צלב "מסדר התחייה של פולין" כהוקרה על תרומתו המדעית לתקומת המדינה לאחר מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1957 עלה פלק לישראל. בארץ כיהן במשרה ייחודית במחלקה לפתולוגיה ניסויית במכון למחקר ביולוגי בנס ציונה יחד עם ידידו הטוב מרקוס קלינגברג. הוא נפטר בשנת 1961 מהתקף לב.
הגותו בסוציולוגיה של המדע.
פלק הקדים רבים מהסוציולוגים של המדע בתובנות ומחקרים. הוא הקדים את תומאס קון ברעיון הפרדיגמה המדעית. קון הכיר בקדימות זו והזכיר את פלק בהערת שוליים בספרו "המבנה של מהפכות מדעיות". לדבריו, מדענים נכנסים ל"קולקטיב חשיבתי" שבמסגרתו הם מפענחים תצפיות ותוצאות ניסויים אמפיריים. כתוצאה מכך האמת המדעית היא פרי של מבנה חברתי. הוא הקדים בדברים שכתב בספרו משנות ה-30 של המאה ה-20 "Genesis and Development of a Scientific Fact" את הקונסטרוקטיביזם החברתי במדע. הוא חקר את היחס למחלת העגבת לאורך הדורות וגילה שלאותן תופעות ניתנו שמות שונים בקרב מדענים שנבעו מגישותיהם החברתיות והמוסריות. כתוצאה מההבניה החברתית של המדענים הם פירשו באופן שונה את התצפיות. הוא לא נחשב לסוציולוג של המדע בשעתו אך כיום רבה ההכרה בו כמי שקידם את התחום..
פרס על שם לודוויק פלק.
ה הוא פרס המוענק מדי שנה, החל משנת 1992, לספר העוסק בחקר תחום המדע, טכנולוגיה וחברה. הפרס ניתן מטעם , מיסודו של רוברט קינג מרטון. בין הזוכים בפרס נמנית דונה הראווי, על ספרה בתחום הסייברפמיניזם שפורסם בשנת 1997.
החזרה פנימית מלאה
לודביג פלק
יואב בן דב
מרגרט טיודור
מרגרט טיודור (באנגלית: Margaret Tudor; 28 בנובמבר 1489 – 18 בנובמבר 1541) הייתה בתו הראשונה של הנרי השביעי, מלך אנגליה, השנייה מבין שבעת ילדיו. היא נישאה בשנת 1503 לג'יימס הרביעי, מלך סקוטלנד והייתה אמו של ג'יימס החמישי, מלך סקוטלנד וסבתה של מרי, מלכת הסקוטים. נישואיה של מרגרט למלך סקוטלנד הובילו לאיחוד הכתרים בשנת 1603, איחודן של ממלכות אנגליה וסקוטלנד תחת ג'יימס הראשון, מלך אנגליה (ג'יימס השישי, מלך סקוטלנד).
ילדותה.
מרגרט טיודור נולדה ב-28 בנובמבר 1489 ב-ארמון וסטמינסטר שבלונדון, ילדתם השנייה ובתם הבכורה של הנרי השביעי, מלך אנגליה המכהן ורעייתו אליזבת מיורק, בתו של אדוארד הרביעי, מלך אנגליה. יש הטוענים כי כבר מהיוולדה נועדה מרגרט להיות מלכת סקוטלנד, שכן היא הוטבלה יומיים לאחר לידתה, ביום אנדרו הקדוש, היום הלאומי הרשמי של סקוטלנד, וטבילתה התקיימה בכנסיית מרגרט הקדושה שבמנזר ווסטמינסטר, המוקדשת לקדושה הסקוטית המלכותית היחידה.
מרגרט גדלה עם שישה אחים ואחיות, ביניהם אחיה הבכור ארתור, נסיך ויילס והנרי, לעתיד המלך הנרי השמיני, שנולד שנה וחצי אחריה. מרגרט חונכה מגיל צעיר לתפקיד אשת מלך ולמדה צרפתית, לטינית, קשתות וכן לנגן בלאוטה ובקלאוויקורד. כנסיכה הראשונה לבית טיודור היא הייתה כלה מבוקשת וכבר מגיל צעיר חיפש לה אביה חתן מתאים מבית מלוכה אירופאי גדול כדי לחזק את שלטונו הטרי באנגליה.
נישואים.
עוד לפני שהייתה בת שש החל משא ומתן לגבי שידוכה של מרגרט לג'יימס הרביעי, מלך סקוטלנד, שידוך שנועד להבטיח את תמיכתו של בית המלוכה הסקוטי בשושלת טיודור החדשה ולמנוע מלחמה בין שתי הממלכות השכנות. לאחר דיונים שנמשכו מספר שנים הוכרזו האירוסים הרשמיים בין ג'יימס למרגרט ב-24 בינואר 1502 במסגרת הסכם השלום הנצחי בין אנגליה וסקוטלנד. טקס הנישואים בין מרגרט למיופה הכוח של המלך ג'יימס נערך באותו היום בארמון ריצ'מונד שמחוץ ללונדון והחתונה האמיתית בין בני הזוג נערכה ב-8 באוגוסט 1503 באדינבורו. מרגרט הייתה אז בת 13 בלבד, ובעלה הטרי היה בן 30. מרגרט הוכתרה כמלכת סקוטלנד במרץ 1504.
ילדים.
מהגעתה לסקוטלנד בשנת 1503 ועד לשנת 1507 לא נכנסה מרגרט להריון ובין השנים 1507 ל-1510 ילדה שלושה ילדים, שני בנים ובת, שמתו כולם בינקותם. לאחר מכן נולדו לבני הזוג עוד שלושה ילדים, מתוכם רק בן אחד הגיע לבגרות:
מלכת סקוטלנד.
הסכם השלום שנחתם בשנת 1502 בין אנגליה לסקוטלנד ושהיה אמור להבטיח שלום נצחי לא החזיק אפילו עשור. בשנת 1509 מת אביה של מרגרט, המלך הנרי השביעי, ואת מקומו ירש אחיה, הנרי השמיני, שהיה מלך אגרסיבי ונכנס למלחמה נגד צרפת, בת בריתה העתיקה של סקוטלנד. בשנת 1513 נשלחו כוחות אנגלים צפונה, לכיוון הגבול הסקוטי, וג'יימס הרביעי הוביל את צבאו לתוך השטח האנגלי. ב-9 בספטמבר נפגשו שני הצבאות במחוז נורת'מברלנד בקרב שקיבל את השם קרב פלודן, שבמהלכו נהרג המלך ג'יימס הרביעי. בצוואתו קבע ג'יימס כי אלמנתו תשמש כעוצרת בשם בנו ג'יימס, שהיה אז בן שנה בלבד, עד הגיעו לבגרות. מינויה של מרגרט, שהייתה בהריון כאשר בעלה נהרג, אושר בקושי על ידי הפרלמנט הסקוטי, בגלל היותה אחותו של מלך אנגליה, אויבה של סקוטלנד.
המלכה מרגרט הצליחה להביא לשלום בין סקוטלנד לאנגליה אך הייתה חייבת לבסס את שלטונה שכן רבים מבין ההנהגה והאצולה של סקוטלנד, שתמכו בצרפתים ולא באנגלים, התנגדו לשלטונה. מתנגדים אלה שאפו להחליפה בג'ון סטיוארט, דוכס אולבני, בן דודו של ג'יימס הרביעי והשלישי בסדר הירושה של הכתר הסקוטי, (אחרי בניה של מרגרט, ג'יימס ואלכסנדר שנולד לאחר מותו של אביו). מרגרט החלה להסתמך יותר ויותר על בני בריתה מבית דאגלס, אחד מבתי האצולה החזקים בממלכה, וב-6 באוגוסט 1514 נישאה בחשאי לארצ'יבלד דאגלס, רוזן אנגוס. נישואים אלו גרמו לכך שהשבטים החזקים האחרים בממלכה, שהתמרמרו על העדפתה הברורה של המלכה לשבט דאגלס, הסירו את תמיכתם בה ולאחר מספר שבועות קבע הפרלמנט לא רק כי עליה לוותר על העוצרות לטובת דוכס אולבני, אלא גם כי עליה לוותר על זכויותיה לגידול בניה. בהתרסה לכך לקחה המלכה את בניה לטירת סטירלינג, שם התבצרה יחד עם בני בריתה.
המלכה הגולה.