שלוש בנותיו של הרב נחום זאב זיו נישאו לאחר פטירתו לתלמידי חכמים מחניכי קלם:
Those Were the Days
Those Were the Days הוא שיר באנגלית שזכה למספר רב של גרסאות כיסוי. את מילות השיר חיבר ג'ין רסקין ללחן של השיר הרוסי "Дорогой длинною" שהלחין בוריס פוֹמין .
הגרסה הידועה ביותר לשיר היא זו בביצועה של מרי הופקין משנת 1968.
ב-1968 הוציאה גם הזמרת סנדי שו גרסה משלה לשיר.
גרסת מרי הופקין.
Those Were the Days היה סינגל הבכורה של הזמרת מרי הופקין והפיק אותו חבר הביטלס - פול מקרטני. הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים בבריטניה, ולמקום השני במצעד הבילבורד הוט 100. ברחבי העולם נמכר הסינגל בלמעלה משמונה מיליון עותקים.
גרסאות בשפות אחרות.
מקרטני והופקין גם יצרו גרסאות לשיר בספרדית, גרמנית, איטלקית וצרפתית. גם בישראל יצאה גרסה עברית ללהיט. את המילים תרגם מיקי הרטבי ואת השיר "כאלה היו הימים" ביצעה ב-1969 שולי נתן. מאוחר יותר ביצעו את השיר גם אבי טולדנו, גבי ברלין ומקהלת אנחנו כאן.
שמואל בן נטרונאי
רבי שמואל בן נטרונאי (נולד בין 1100 ל-1110, נפטר ככל הנראה לפני שנת 1175; מכונה גם בראשי תיבות רשב"ט) היה חכם מראשוני אשכנז ממוצא איטלקי במאה ה-12. תלמידו וחתנו של הראב"ן.
ביוגרפיה.
נולד בין השנים ד'תת"ס (1100) לד'תת"ע (1110), בבארי שבאיטליה. נמצאת תשובה ששלח לו רבנו תם, וייתכן שהיא נשלחה לו עוד בשבתו בבארי. בשלב מסוים עבר למגנצא שבגרמניה, ונישא לבתו של רבי אליעזר בן נתן (ראב"ן). ידוע גם שהתגורר בערים בונא וקולוניא. נפטר ככל הנראה לפני שנת ד'תתקל"ה (1175). ב"ספר זכירה" לרבי אפרים בן יעקב מבונא, נזכר שמואל בן נטרונאי כאחד הנרצחים בגזרות נושא בשנת ד'תתקמ"ו, אולם ייתכן שמדובר בנכדו.
חיבוריו.
על תשובותיו היה נוהג לחתום בראשי התיבות של שמו שב"ט ובשם זה הוזכר בכמה מספרי הפוסקים בדורות שאחריו (שבולי הלקט, ראבי"ה, מרדכי ואחרים). חיבר תוספות למסכתות עירובין, עבודה זרה ונידה. חיבור נוסף שלו בשם "ספר של רבינו שב"ט" מוזכר אצל הראבי"ה.
בונא
קולוניא
שב&quot;ט
רשב&quot;ט
Eleven
צבי הירש ברוידא
הרב צבי הירש ברוידא (א' באלול תרכ"ה, 1865 – י"ז בסיוון תרע"ג, 1913) היה איש תנועת המוסר, ראש ומנהל ה"תלמוד תורה" בקלם, בן אחיו וחתנו של "הסבא מקלם".
ביוגרפיה.
נולד בשקוד שבליטא לרבי אריה לייב ברוידא, אחיו של הסבא מקלם. מקטנותו התחנך אצל דודו - הסבא, בגרובין ובקלם, ונחשב תלמידו המובהק. כחניך אסכולת קלם עסק במסחר תוך הקפדה מוחלטת על שמירת הנהגות קלם. שעות יומו וסדרי חייו היו מחושבים ומדוקדקים.
נישא לנחמה ליבה, בתו של הסבא מקלם. לאחר פטירת הסבא מקלם, בח' באב תרנ"ח, עבר ניהול התלמוד תורה לידי אחיו רבי לייב ברוידא, וכעבור זמן התמנה רבי צבי הירש, בנו של רבי לייב וחתנו של הסבא מקלם, לנהל את התלמוד תורה. הוא מסר שיחות מוסריות לתלמידיו והדריכם בשיטת קלם.
כמה מתלמידי התלמוד תורה שהמשיכו ללמוד אצל רבי צבי הירש ברוידא, ובהם הרב ירוחם ליבוביץ והרב אליהו לופיאן, כתבו מכתב לאביו רבי לייב ובו הם מתארים את מצב התלמוד תורה לאחר פטירת הסבא מקלם:
בשנת תרס"ז (1907) עלה לארץ ישראל כדי לשהות במחיצת אביו, שעלה בשנת תרס"ג לארץ ישראל והתיישב בחצר שטרויס שבירושלים. תלמידיו בקלם שלחו מכתבים לירושלים אל אביו וכן אל רבי יצחק בלאזר ובהם תיארו את השפעתו הגדולה של רבי צבי הירש ברוידא על קיומו של התלמוד תורה בקלם ודרשו מהם להורות לו לשוב לקלם. המכתבים עשו את שלהם והרב ברוידא שב לקלם והמשיך לנהל את התלמוד תורה. בסוף שנת תר"ע (1911) עבר גיסו הרב נחום זאב זיו להתגורר בקלם והצטרף אל הרב ברוידא בניהול התלמוד תורה. הרב ברוידא המשיך בניהול התלמוד תורה עד פטירתו הפתאומית במוצאי שבת לפנות בוקר (בשעה החמישית) אור לי"ז בסיוון תרע"ג (1913) בהיותו בן ארבעים ושמונה.
תלמידיו התייחסו אליו בהערצה לא רגילה. תלמידו ואחיינו רבי אליהו אליעזר דסלר כותב עליו בתוך מאמר על קדושת החגים: "זכור אזכור את מראה קדוש עליון מו"ר זצ"ל, שביום ראשון של חג היה נפלא מראהו ממש שמחת עולם עליון, ומדי יום קדושת מראהו הייתה מתווספת והולכת, כמלאך אלוקים למעלה למעלה". תלמידיו ציינו, כי הוא לא איבד את שלוות רוחו ואת שליטתו המוחלטת על כל פעולותיו ומחשבותיו, עד לרגע ההסתלקות ממש. תלמידו רבי ירוחם ליבוביץ ממיר סיפר, כי זמן קצר לפני פטירתו ביקש ר' הירש מאחד שהיה לפניו שיביא לו את הסידור כדי לומר את הווידוי, כשגמר החזיר את הסידור ואחר כך בירר האם החזיר את הסידור למקומו.
הנהגותיו העילאיות, רוחו ומשנתו הוסיפו להסעיר את רוחם ולזכך את נפשם של בני וחניכי התלמוד תורה בקלם, שנים רבות לאחר פטירתו. וכה כתב גיסו רבי נחום זאב זיו, ב"מכתב תנחומים" לדודו רבי אריה ליב ברוידא:
"באמת הלא אצלינו בבית בנו החביב הצדיק הלא הוא חי, חי הוא בעת התפילות, חי הוא בעת המוסר, חי הוא בכל ההנהגות וסדרי הבית, - כי מאז סר צילו של א"א [-אבי אדוני] הוא אחיו, הלא רק בנו החביב צבי ע"ה פרש כנפיו על הבית הזה, והקריב מיטב עתותיו לשכללו ולפארו בכמה מיני פאר, לכן חי הוא אצלינו ולשמו וזכרו תאוות נפש".
לרב ברוידא נולד בן אחד אך הוא מת בילדותו. רבי צבי ורעייתו הרבנית נחמה ליבא, קבלו דין שמים באהבה, ולא היה ניכר עליו יסורי גופו ונפשו, כי תמיד הייתה צהלתו ואהבתו לבריות על פניו.
מתלמידיו.
כמעט כל גדולי המוסר והמשגיחים בדור שאחריו היו תלמידיו, בהם:
אשתו.
אשתו נחמה ליבה, בתו של הסבא מקלם, הייתה ידועה בחוכמתה ובבקיאותה בתורה ובמוסר. אביה, הסבא מקלם, כותב עליה לבנו הרב נחום זאב:
הרב משה רוזנשטיין, מחניכי התלמוד תורה בקלם ולימים המשגיח של ישיבת לומז'ה, מונה בהקדמה לספרו "יסודי הדעת" את ארבעת רבותיו שלהם הוא מכיר תודה:
בה' באב ה'תש"א, 29 ביולי 1941 נרצחה בידי משטרת העזר הליטאית תחת פיקודו של גרמני נאצי, איש הגסטפו מקובנה, בטבח שביצעו ביהודי קלם.
שמחה ב&quot;ר שמואל משפיירא
שמחה משפיירא
רבי שמחה משפיירא היה מגדולי חכמי אשכנז בסוף המאה ה-12 ובתחילת המאה ה-13.
חי ופעל בשפיירא. היה תלמידו המובהק של רבי יהודה בן קלונימוס משפיירא. למד גם אצל רבי אליעזר ממיץ, רבי אברהם בנו של רבי שמואל החסיד ורבי יצחק בן אשר הבחור (נכדו של רבי יצחק בן אשר - הריב"א). עמד בקשר עם חכמי זמנו רבי אליעזר בן יואל הלוי (הראבי"ה) ורבי יהודה החסיד. מתלמידיו האחרונים היה רבי אביגדור כהן צדק, ומתלמידיו הראשונים היו רבי יצחק בן משה מווינה (בעל ה"אור זרוע") ורבי ישעיה די טראני. שמו נזכר בין הרבנים החתומים על התקנות באספת הרבנים שנערכה במגנצא בשנת ד'תתק"פ (1220). לקראת סוף ימיו איבד את מאור עיניו. נפטר בשנות ה-20 של המאה ה-13.
רבי שמחה משפיירא כתב כמה חיבורים שנזכרו בספרים אחרים אך הם לא הגיעו לידינו. בין חיבוריו: פירוש לספרא ולמסכת הוריות, תוספות לכמה מסכתות, פירוש על התורה, ספר הלכתי בשם "סדר עולם" שהיה מחולק לסעיפים ודן בנושאי איסור והיתר ודיני ממונות. תשובותיו ההלכתיות מצויות בספרי הפוסקי בני דורו והדור שאחריו: ראבי"ה, אור זרוע, שבולי הלקט, מרדכי, מהר"ם מרוטנבורג, הגהות מיימוניות, ואחרים.
לפי ירמיהו מלחי על פי תיאורי תלמידיו וחכמי זמנו ניתן לומר שרבי שמחה משפיירא היה "הגדול שבחבורת חכמי שפיירא ואחד מגדולי החכמים שחיו בתקופת בעלי התוספות בכלל". אביגדור אפטוביצר מגדירו כ"אחד מחכמי אשכנז הכי מפורסמים".
שמחה בן שמואל משפירא
שמחה בן שמואל
שמחה בן שמואל משפיירא
אריה לייב ברוידא
הרב אריה לייב ברוידא (ר' לייבצ'יק; תקצ"ד, 1834 - תרפ"ח, 1928) היה איש תנועת המוסר, ניהל את התלמוד תורה בקלם לאחר פטירת אחיו הסבא מקלם. בנו הוא הרב צבי הירש ברוידא, חתנו של הסבא מקלם, שהחליפו בתפקיד.
ביוגרפיה.
נולד בקלם בשנת תקצ"ד, לישראל ולחיה ברוידא. התחנך אצל אביו וכן אצל אחיו שמחה זיסל, לימים "הסבא מקלם", שהיה מבוגר ממנו בעשר שנים. בצעירותו לקחו אחיו לישיבתו של רבי ישראל מסלנט ששכנה בבית המדרש נבייזר בקובנה.
בגיל עשרים נישא, ועבר להתגורר בטולה. כחניך תנועת המוסר מבית מדרשו של אחיו עסק במסחר, אך בד בבד שמר על עקרונות המוסר על פי שיטת קלם. זמנו היה מחושב והוא הקפיד על שמירת סדרי הלימוד שלו. כמו כן הקפיד על הופעה מהודרת, אך עם זאת נמנע מלהביט במראה.
בשל עסקיו התגורר בטולה, אך את בניו שלח אל אחיו בקלם. עם זאת שמר על קשר הדוק עם אחיו והיה מתכתב עמו בענייני תורה ומוסר. כעבור זמן עזב בעצמו את טולה ועבר לקלם. לאחר פטירת אחיו, בשנת תרנ"ח (1898), מילא את מקומו בניהול התלמוד תורה במשך כשלוש שנים.
בשנת תרס"ג (1903) עלה לארץ ישראל והתיישב בחצר שטרויס בירושלים, בחברתם של גדולי המוסר שהתגוררו במקום. את עסקיו מסר לבנו נחום יצחק והוא עצמו הקדיש את כל זמנו ללימוד תורה ומוסר, ואף עסק בקבלה. לעיתים היה משמיע שיחות מוסר בבית המדרש שבחצר שטרויס.
בשנת תרס"ז (1907) עלה בנו צבי הירש לארץ ישראל כדי לשהות עמו. לאחר תקופה קצרה הוא הורה לו לשוב לקלם כדי להמשיך ולנהל את התלמוד תורה.
הרב ברוידא נפטר בי"ח באב תרפ"ח, בגיל 94, ונקבר בהר הזיתים.
השקפתו.
ר' לייב ברוידא הותיר צוואה ארוכה, מלאה דברי מוסר ויראת שמים, ובה הוא מדגיש את החשיבות של תורה מעשים טובים ואהבת הבריות. את הגרסה הראשונה כתב בשנת תרס"ה, ובה כתב בין השאר:
לאחר פטירת בנו צבי הירש הוסיף: לאחר שעלה בנו זאב (וועלווע) לארץ ישראל, הוסיף וכתב לו בצוואתו: .
שמחה זיסל ברוידא