הספר יצא לאור על ידי פינגווין רנדום האוס ב-23 בינואר 2018, בקנדה, ועל ידי פינגווין אלן ליין ב-16 בינואר בממלכה המאוחדת. רנדום האוס קנדה מכסה את האנגלית במדינות צפון אמריקה, ואילו פינגווין פרס את הממלכה המאוחדת וחבר העמים הבריטי. לפי האתר של פיטרסון, נכון לספטמבר הספר הועמד לתרגום ל-50 שפות.
גרסת השמע של הספר שהתה במקום הראשון בטבלת המכירות של חנות Audible הקנדית, ובמקום השלישי ב-Audible ארצות הברית. בקנדה, מאז הופעת הבכורה הוא נסק ברשימות רבי המכר בקטגוריית ספרי העיון של" The Globe And Mail" ו"-Toronto Star". באנגליה, במשך חמישה שבועות הספר היה בראש רשימת רבי המכר של כריכה קשה-כללי של העיתון "The Sunday Times", בין 18 בפברואר ל-25 במרץ, ושוב ב-15 באפריל, במכירות של מעל 120,000 עותקים עד 16 בספטמבר 2018. על פי "הגארדיאן", Nielsen BookScan דיווחה על מכירות של מעל ל-10,000 עותקים עד 12 במרץ באוסטרליה.
בארצות, הספר נהיה מספר אחד בספרי העיון וספרים דיגיטליים ברשימת רבי המכר של "וול סטריט ג'ורנל", כך גם ברשימות של "וושינגטון פוסט", ורויטרס ארצות הברית. היה מספר 2 ברשימה המקיפה של USA Today, וכן ב-Publishers Weekly הגיעה לפסגת הרשימה של כריכה קשה ולעשרת הטובים בקטגוריה הכללית, במכירות של מעל 559,000 עותקים עד 24 בספטמבר 2018. בקטגוריה הוא החליף את Fire and Fury של מייקל וולף. מנכ"ל רנדום האוס מרקוס דוהל בסוף מרץ ציין שהספר מכר מעל 700,000 עותקים בארצות הברית. ב-6 באוגוסט הודיע ג'ורדן פיטרסון שהספר מכר מעל 2 מיליון עותקים.
הספר לא נרשם ברשימות רבי המכר של "ניו יורק טיימס", "לוס אנג'לס טיימס" ו-"IndieBound". על פי דבורה דונדס, עורכת ספרים מ-Toronto Star, "ניו יורק טיימס" ציין שהספר לא נספר מכיוון שהוא יצא על ידי חברה קנדית. לפי רנדום האוס קנדה, הספר טופל כנדרש עבור השוק האמריקאי.
כדי לקדם את הספר, פיטרסון יצאו למסע הרצאות עולמי, בשלושה סבבים. הסבב הראשון היה בין 14 בינואר 2018 ל-17 בפברואר 2018, כולל אירועים באנגליה, בקנדה ובארצות הברית. הכרטיסים, שאזלו כולם, כללו 1,000 מושבים באולם הכנסים עמנואל סנטר בלונדון, ו-2,000 מושבים בתיאטרון אורפיאום בלוס אנג'לס. אירוע ה-11 בפברואר ליד קולנוע סיטדל באדמונטון בוטל על ידי דירקטוריון התיאטרון והנהלתו, שמאוחר יותר התנצלו על כך, ובמקום נערך במלון הייאט פלייס. הסבב השני התקיים במרץ של אותה שנה בשלושה אירועים באוסטרליה, שגם בהם אזלו המקומות. והמשיך בקולנוע בייקון בניו-יורק. הסבב השלישי נערך בתחילת מאי עד ליוני, ונפתח ב-10 אירועים בארצות הברית וקנדה, ואחד בבריטניה. לפי הדיווחים, עד יוני המסע של פיטרסון ביקר בסך הכל ב-45 ערים בצפון אמריקה, אירופה, אוסטרליה, והגיע לקהל של מעל 100,000 אנשים. על פי פיטרסון, כמעט 200,000 אנשים השתתפו באירועים עד סוף יולי.
כחלק מהסיור, קיים פיטרסון ראיון בתוכנית חדשות בריטית (Channel 4 News) שנעשה ויראלי, וקיבל תשומת לב משמעותית עם יותר משמונה עשרה מיליון צפיות ביוטיוב. פיטרסון הופיע בעוד תוכניות רבות נוספות, בארצות הברית, קנדה, אנגליה ואוסטרליה.
בספטמבר 2018, איים פיטרסון לתבוע את קייט מאן, פילוסופית מאוניברסיטת קורנל, בגין לשון הרע על כך שתיארה את הספר כמיזוגני במהלך ראיון באתר "ווקס". מאן תיארה זאת כניסיון לפגיעה בחופש הביטוי. האתר ווקס החשיב את האיום לחסר בסיס, והתעלם ממנו.
ב-7 באוקטובר 2018 הכריזה הוצאת סלע מאיר בשיתוף ספריית שיבולת, על תרגום הספר בעברית בשנה הקרובה. לאחר זמן קצר הופץ ברשת על ידי ההוצאה הפרק הראשון של הספר מתורגם לעברית.
בדצמבר 2018 יצא הספר בתרגום לעברית.
ביקורת.
מבטו של פיטרסון על אלוהים קיבל תגובות מעורבות, ועל סגנון הכתיבה שלו נמתחה ביקורת על ידי כמה מבקרים.
מילובן צ'יריץ'
מילובן צ'יריץ' (בסרבית: Milovan Ćirić, 12 בפברואר 1918 – 14 באוקטובר 1986) היה כדורגלן ומאמן סרבי. שימש כמאמן נבחרת ישראל בשנים 1965 – 1968. בנוסף אימן את נבחרת יוגוסלביה, נבחרת הודו ומספר רב של קבוצות.
קריירה.
צ'יריץ' שימש כקפטן הראשון של קבוצת הכוכב האדום בלגרד בה שיחק בשנים 1946–1947. ביוני 1947 עבר לשחק במדי היריבה העירונית פרטיזן בלגרד והיה שותף לזכייה בגביע היוגוסלבי. בשנת 1948 פרש ובמשך שלוש שנים שימש כמאמן וכמנהל קבוצת הנוער של המועדון.
קריירת האימון של צ'יריץ' התפרסה על פני למעלה משלושים שנה וכללה קבוצות רבות ביניהן OFK בלגרד (1951–1953, 1961–1963, 1964–1965), פרטיזן בלגרד (1953–1954), נבחרת יוגוסלביה (החל ממאי 1954, כחלק מצוות של חמישה מאמנים. בהמשך שב לקדנציה שנייה בין השנים 1973–1974), הכוכב האדום בלגרד (1954–1957, 1975–1976), לאציו (1957–1958), היידוק ספליט (1958–1961, 1963–1964), נבחרת ישראל (1965–1968), בשיקטש (1968–1969), אריס סלוניקי (1969–1971), ולנסיה (1974–1975) ונבחרת הודו (1984–1985).
מאמן נבחרת ישראל.
צ'יריץ' מונה למאמן נבחרת ישראל לפני תחילת מוקדמות מונדיאל 1966. ב-9 במאי 1965 ערך את הופעת הבכורה במשחק מול נבחרת בלגיה. את המוקדמות סיימה הנבחרת במקם האחרון בבית עם ארבעה הפסדים ושער זכות בודד. בשנת 1966 הוביל את נבחרת הנוער לזכייה רביעית בגביע אסיה. בשנת 1968 הוביל את ישראל להעפלה לאולימפיאדת מקסיקו סיטי. במאי אותה שנה לקחה הנבחרת חלק בגביע אסיה שהתקיימו באיראן. במשחק האחרון הפסידה הנבחרת למארחת בתוצאה 1–2 ובכך איבדה את התואר בו החזיקה. את הטורניר סיימה במקום השלישי.
ביוני 1968 סיים את תפקידו כמאמן ועבר לאמן את קבוצת בשיקטש הטורקית. לדבריו, נאלץ לעזוב את הארץ בעקבות ניתוק היחסים הדיפלומטיים בין ישראל ויוגוסלביה.
חשיבה אוטומטית
פאנוז אברוזי
פאנוז אברוזי (באנגלית: Panoz Abruzzi) היא מכונית על, בתצורת מכונית ספורט, המוגדרת כמכונית קופה וגראן טוריסמו אשר הוצגה בשנת 2011 כמכונית קונספט על ידי יצרנית מכוניות הספורט האמריקאית Panoz, LLC .
אוגיסט, דוכס לוכטנברג
ז'וזפין מלוכטנברג
מקסימיליאן, דוכס לוכטנברג
מריה מקסימיליאנובה, נסיכת לוכטנברג
מרק טורנשיין
מרק טורנשיין (באנגלית: Mark Torenshine; 20 בדצמבר 1944 – 26 בפברואר 2016) היה כדורסלן אמריקאי-ישראלי בגובה 1.95 מטרים, ששיחק בעמדת הקלע בהפועל תל אביב ונבחרת ישראל. הוא מלך הסלים של הפועל תל אביב בכל הזמנים, עם 3,904 נקודות בליגה בתשע עונות, ומגדולי השחקנים בתולדותיה. הוביל את הקבוצה לזכייה בדאבל ובאליפות האחרונה שלה.
ביוגרפיה.
טורנשיין נולד בארצות הברית למשפחהיהודית. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, למד במכללה קתולית בניו יורק, והיה היהודי היחיד בה. לאחר סיום לימודיו, נבחן טורנשיין לקבוצת ה-NBA, פילדלפיה 76. בהמשך הצטרף טורנשיין לקבוצת כדורסל חובבנית באינדיאנה, ולאחר מכן עבר לקבוצה החצי מקצוענית "איי.בי. סיי פרייס-דרס", עמה ניצח בחודש דצמבר 1966 את נבחרת ישראל 85:60 במדיסון סקוור גארדן, כאשר טורנשיין קלע 28 נקודות. באותה שנה הופיע טורנשיין עם נבחרת ארצות הברית למכביה הפאן אמריקאית שנערכה בברזיל. ב-19 ביוני 1968 קיבל אזרחות ישראלית בניו יורק.
הפועל תל אביב.
ביולי 1968 עלה לישראל והצטרף להפועל תל אביב. באותה עונה היה חלק מחמישיית יהודים אמריקנים בקבוצה עם אייבן לישינסקי, לארי זולוט, אלן צוקרמן ובארי ליבוביץ'.
בעונתו הראשונה 1968/1969 היה שותף לזכייתה של הקבוצה בדאבל - אליפות, עם יתרון של שלוש נקודות בטבלה לפני מכבי תל אביב, וגביע המדינה, לאחר שהפועל הביסה בגמר גביע את מכבי תל אביב 70:88, כאשר טורנשיין הצטיין בגמר עם 31 נקודות. אלו התארים היחידים שבזכייתם היה שותף טורנשיין בקריירה ותואר האליפות האחרון של הפועל תל אביב.
במהלך עונת 1969/1970 קלע 44 נקודות נגד הפועל ירושלים, מספר שהיווה שיא עונתי נכון לאותו רגע לאחר שעד אז ארבעה שחקנים אחרים הגיעו ל-43 נקודות במשחק אחד (יורם כהן מבית אלפא, גבי טייכנר מניר דוד, יורם שטיינברג מהפועל ירושלים וחיים בוכבינדר ממכבי חיפה). טורנשיין אמר על כך: "למעשה, קלעתי 44 נקודות למרות שלא קיבלתי מספיק כדורים. פשוט ליריב לא היו שחקנים גבוהים אז במקרים רבים נטלתי את הריבאונדים וקלעתי. במידה שהייתי מקבל יותר כדורים ולא יוצא שלוש דקות לפני הסיום – מי יודע, אולי הייתי מגיע ל-50".
באותה עונה נחרצה האליפות במשחק דרבי שנערך נערך בין הפועל למכבי ב-30 בדצמבר 1969. בגלל הרגישות הרבה סביב קיום המשחק, הוזמנו למשחק שופטים מיוון וטורקיה. במצב של שוויון, 58 שניות לסיום המשחק, קלע טורנשיין סל ניצחון. המשחק למעשה הסתיים, אך אנשי מכבי הפעילו לחץ אדיר על השופטים והמזכירות לפסול את הסל ולהחזיר את הקבוצות להארכה. לאחר כשעה וחצי, הוחזרו שחקני שתי הקבוצות (שחקני הפועל כבר עזבו את המגרש מזמן) לחמש דקות נוספות של הארכה, בסיומן ניצחה מכבי 66:63. הפועל, שהייתה זקוקה לשני ניצחונות כדי לשמור על האליפות, בעצם הפסידה את האליפות למכבי והניצחון 76:74 במחזור הסיום של העונה לא שינה דבר.