בהמשך, כשעבר לכפר מיימון לכהן כרב המקום, ייסד את הישיבה התיכונית במקום. לאחר מכן ייסד ועמד בראשותה של ישיבת ההסדר ימית (עד לשנת ה'תש"נ), יחד עם אחיו, הרב ישראל אריאל (שכיהן כרב העיר ימית, עד להריסתה בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים).
לאחר שפרש מרבנות העיר רמת גן הוא ממשיך ללמד ולעמוד בנשיאות מוסדות שונים. הוא משמש כנשיא ישיבת רמת גן מאז הקמתה ומלמד שיעור כללי בתלמוד מדי שבוע. בביתו מתקיים מידי מוצאי שבת שיעור נוסף לתלמידי הישיבה, בספר מורה נבוכים. בנוסף, הוא מרבה למסור שיעורים באוניברסיטת בר-אילן, בדרך כלל במכון הגבוה לתורה.
מספר שנים לימד שיעור קבוע בישיבת מרכז הרב בהלכה ודרך פסיקתה, לבקשת רבו הרב שפירא.
פעילות נוספת.
הרב אריאל הוא חבר המועצה הארצית וההנהלה הארצית של "בני עקיבא" וחבר באיחוד הרבנים למען ארץ ישראל מאז הקמתו.
עד 2013 כיהן כנשיא ארגון רבני צוהר, אז פרש תוך הטחת ביקורת קשה על הארגון והתנהלותו. פרסם מאמר שבועי קצר בעלון השבת "גילוי דעת".
משמש כפוסק הראשי של ארגון בקדושה - מרכז העצמה לחיי משפחה.
משמש כחבר בוועדת השיפוט במיזם 'קנה לך חבר' - תחרות החיבורים התורניים לבני הציונות הדתית של מפעל הפיס. וכנשיא הוועדה של קרן אחד לאחד. הרב אריאל הוא אב"ד בבית הדין לערעורים של רשת בתי הדין ארץ חמדה גזית.
פרס ישראל ופרסים נוספים.
בשנת ה'תשס"א (2001) זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית.
בשנת ה'תש"ף (2020) הוענק לרב אריאל פרס ישראל בספרות תורנית על חיבוריו התורניים שיש בהם "מגוון נושאים בארבעת חלקי שולחן ערוך. הלכות היחיד והציבור, האיש והאישה, מצוות התלויות בארץ וכן בתחומי הגות ופרשנות". האגודה למען הלהט"ב בישראל עתרה נגד ההחלטה להעניק לו את הפרס בעקבות התבטאויותיו בגנות הקהילה הגאה. השופטים דחו את העתירה וציינו כי "התבטאויותיו של הרב אריאל ביחס לקהילת הלהט"ב הן צורמות, בוטות ועולבות בציבור שלם – אך אינן נוגעות במישרין לעשייה המקצועית שבגינה הוחלט להעניק לו את הפרס, ומשכך ובהיותן מוגנות על ידי חופש הביטוי אינן רלוונטיות להמלצת ועדת הפרס בעניינו".
חיים אישיים.
לרב אריאל שבעה ילדים. בהם הרב עזריאל אריאל, רב היישוב עטרת, מטפל זוגי וראש תנועת "בוחרים במשפחה", הרב איתיאל רב חיל המודיעין, והרב עמיצור, מייסד עמותת "אחים לבית" המסייעת למשפחות בהשגת דיור, ומנהל עמותת "הבית לכלכלה יהודית".
פסיקות בולטות.
אוצר בית דין והיתר מכירה בשמיטה.
הרב אריאל בולט בהתנגדותו ל'הליכה העיוורת' אחרי היתר המכירה בשמיטה והוא מעודד באמצעות מכון התורה והארץ את השימוש בהיתר של אוצר בית דין.
לדעתו לריבונות של מדינת ישראל מאז הקמתה, יש משמעות הלכתית לגבי מצוות ירושת ארץ ישראל, אך אין לה חלות הלכתית לגבי המצוות התלויות בארץ. בהתאם, לערבה הדרומית יש דין חוץ לארץ בנושא השמיטה, ועל כן לפירותיה אין קדושת שביעית.
סדרי בית הכנסת.
בשנת 2010 נשאל על מנייני נשים בפורים לקריאת המגילה והשיב: "אם הבעל היה בבית הכנסת והאישה שמרה על הילדים היא יכולה ללכת למניין שני כדי לשמוע מגילה ואם אין גבר אז אפשר שאישה תקרא. אבל מלכתחילה ליצור מניין נשים זה בניגוד להלכה, הן פורשות מהציבור ומדובר פה בדרך כלל בנשים שמשיקולים חברתיים ופמיניסטיים מעדיפות לקרוא במניין שלהן".
בשנת 2013 פסק כי: "במשך כל התפילה חייבת להיות הפרדה בין גברים לנשים. אין מקום לדבר תורה של נשים באמצע התפילה", אך התיר אמירת שיעור בבית הכנסת מפי אישה הלבושה כדין אם אינו משולב בתפילה.
שבת.
הרב אריאל אוסר נסיעה במכונית אוטונומית בשבת. לדבריו, מלבד בעיות הקשורות במלאכות שבת, נסיעה כזו פוגעת בקדושת השבת והיא עובדין דחול, ויש לאסרה בדומה לאיסור על רכיבה על אופניים בשבת.
נושאים נוספים.
במאי 2014 ענה לשואל שבאה אליו אישה וביקשה לשכור דירה למענה ולמען חברתה איתה היא מקיימת מערכת יחסים, שאם הדירה נשכרת על ידי שתיהן לא ישכיר, ואם אחת שוכרת מותר להשכיר. לאחר שפרסום תשובתו עורר סערה, מסרה לשכתו כי מדובר ב"תשובה נקודתית אישית לאדם שעמד בפני שאלה חינוכית כיצד להסביר לילדיו שהוא משכיר דירה למשפחה שלא מהנורמות השכיחות".
במחלוקת הפוסקים על ייחוס האמהות בתרומת ביצית ובפונדקאות, פסק שהאם הביולוגית היא האם מהבחינה ההלכתית.
ספריו.
סדרת חוברות ההלכה אהלי הלכה - נכתבה על פי פסיקותיו, והיא מתמקדת בעיקר בשאלות המתחדשות בימינו. החלה לצאת בשנת ה'תשפ"ב. עד עתה הופיעו על חנוכה, פורים, פסח ובין המצרים.
אל (פירושונים)
אל הוא על פי אמונות או דתות רבות, ישות בעלת כוחות על טבעיים (כלומר מסוגלת לפעול כנגד חוקי הטבע ולשלוט בטבע), בת אלמוות ושאליה מתייחסים כקדושה, עליונה או נשגבת. חלק מהאלים השתתפו בבריאת העולם. עד עצם היום הזה, רוב האנושות מקיימת כלפי האלים מנהגי פולחן שונים.
ניתן לחלק את קבוצת האנשים המאמינים באל למאמינים באל אחד (מונותאיזם), למאמינים בצמד אלים הנמצאים ביניהם ביחסי גומלין (דואליזם, גנוסיס) ולמאמינים בריבוי אלים (פוליתאיזם). בדרך כלל מייחסים לאל שליטה, חלקית או מוחלטת, ביקום, כוח עצום עד בלתי מוגבל, ולפעמים ידיעה של כל המתרחש ביקום.
אטימולוגיה.
השם אל בעברית הוא שם העצם הראשי שמורה על אלוהות, ממנו נגזרו המונחים אלוה ביחיד ואלוהים ברבים, במשמעות של אלים. ביהדות ובאסלאם השם "אלוהים" קיבל משמעות של אל יחיד, והשימוש בלשון רבים הוא לאות כבוד. בקבלה מסמל השם "אל" את מידת החסד והטוב שבאלוהות.
הוגי דעות יהודיים כמהר"ל מפראג טענו כי השם "אל" בא לבטא את עוצמת הבורא, בדומה לשמו של בעל החיים "אַיִל" המסמל עוצמה, וכפי שעולה מביטויים מקראיים כגון "אֱיָלוּתִי" ('כוחי') ו"אֵילֵי הָאָרֶץ" ('שליטי הארץ') ומן השימוש המקראי בביטוי 'אלהים' בהתייחס לדיינים בשר ודם.
פרופ' משה דוד קאסוטו טען כי השם "אל" נשאל משמו של האל הכנעני "אל" (EL), או בשמו המלא "אל ועלין" (=אל ועליון) כפי שנזכר בכתובת סוג'ין. לטענתו, אל כנעני זה הוא האל שאליו מכוון הכתוב ב, המתאר את מלכי-צדק מלך שלם ככהן ל"אל עליון". טענה זו נדחתה על ידי פרופ' יהודה אליצור, שגרס כי "אל ועלין" הם שני אלים נפרדים (כפי שמלמדת וי"ו החיבור), וכי מלכיצדק לא היה כהנם, אלא מונותאיסט כאברהם.
אמונה בריבוי אלים.
לפי האמונה בריבוי אלים יש קבוצה של אלים השולטים בעולם. בדרך כלל כל אחד מהם אחראי על כוח או תחום מסוים בעולם. לעיתים האלים שוכנים כולם במשכן אחד, למשל הפנתאון.
חלק מקבוצות האלים אף נגזרות האחת מן השנייה, בעקבות השפעות תרבותיות בין העמים. (למשל התרבות היוונית השפיעה על התרבות הרומית במובן זה).
אמונה באל אחד.
אצל המאמינים באל אחד האל הוא בדרך כלל בורא העולם והמנהיג אותו. שלוש הדתות המונותאיסטיות העיקריות הן היהדות, הנצרות והאסלאם. גם בפילוסופיה היוונית יש זרמים שהאמינו באלוהים כסיבה ראשונה לעולם.
סגידה לאל אחד.
האמונה כי יש בנמצא ריבוי אלים, אך רק אל אחד ראוי לסגידה, נקראת מונולטריזם.
התגלות של אל אחד.
האמונה כי יש בנמצא ריבוי אלים, אך שאלים שונים הם התגלות שונה של אל אחד, נקרא הנותאיזם.
דוגמה לכך היא האמונה של דת ההינדו, לפיה האל הבורא ברהמה, האל המחריב שיווה והאל המשמר וישנו הם כולם צדדים שונים (אווטארים) של האל הראשון, הפראברהמן.
אמונה בבורא שאינו מתערב.
האמונה כי היה או ישנו אל שברא את היקום, אך אינו משמר אותו, אינו מתערב בו ואינו דורש פולחן או סגידה, נקראת דאיזם.
אמונה כי האל זהה ליקום הטבעי.
האמונה לפיה האל והטבע הם ישויות זהות, נקראת פנתאיזם. הפנתאיזם שולל אלוהות על טבעית או חיצונית ליקום (טרנסצנדנטית).
אתאיזם ואגנוסטיות.
אתאיזם הוא דחיית האמונה בקיומם של אלים. יש המסווגים אתאיזם לשני סוגים, אתאיזם חלש ואתאיזם חזק.
עמדה ספקנית בשאלת קיום אלוהות שאינה שוללת אותה על הסף נקראת אגנוסטיות.
שדה נחום
שְׂדֵה נַחוּם הוא קיבוץ השוכן בעמק בית שאן, ונמנה עם יישובי מועצה אזורית עמק המעיינות. הקיבוץ נקרא על שם גרעין המייסדים - "השדה" - ועל שמו של נשיא ההסתדרות הציונית העולמית נחום סוקולוב, שנפטר זמן קצר לפני הקמת היישוב.
היסטוריה.
הקיבוץ נוסד ב-1937. הוא מבין יישובי "חומה ומגדל". מייסדיו היו בוגרי מקוה ישראל וחברי פלוגת הקיבוץ המאוחד שראשוניה היו נוער חלוצי מאוסטריה. אליהם הצטרפו בהמשך חלוצים שעלו מפולין, רוסיה וגרמניה. חברי גרעין השדה עברו הכשרה בראשון לציון.
כיום יש בקיבוץ כ-70 חברים. חברי היישוב מוצאים את פרנסתם בחקלאות, תעשייה, שירותים מקומיים, עבודות חוץ בכל התחומים, יזמות עצמית ועוד. באזור קיים פארק תעשייה בשם "שלוחת צבאים".
בשנות ה-90 החליט הקיבוץ להרחיב את היישוב על ידי הקמת שכונה קהילתית צמודה לו. ההרחבה היא יוזמה משותפת למועצה אזורית עמק המעיינות ולקיבוץ ומתוכננות להיבנות בה כ-230 יחידות משפחתיות. בשנת 2000 התחיל אכלוס שלב א‘ של השכונה. בינתיים נבנו בה כבר 46 יחידות מתוך 51 היחידות בשלב א‘.
הקהילה מנוהלת בידי ועד בו חברים מהקיבוץ ומהשכונה. הוועד המשותף מפעיל בשיתוף פעולה עם הקיבוץ שירותים קהילתיים כמו חינוך, תרבות, וספריה.
בשנת 2009 הוקם בית כנסת ביישוב, בשיתוף של המשרד לשירותי דת.
זוכה פרס נובל בכימיה לשנת 2013, פרופ' אריה ורשל, הוא יליד הקיבוץ.
ציצית
ציצית היא מצוות עשה מהתורה לקשור לכל בגד בן ארבע פינות ('כנפות') ארבע קבוצות פתילים, אחת בכל פינה. כל קבוצת פתילים מכילה ארבעה פתילים, הקשורים וגדולים יחד. המצווה מהתורה מחייבת כל גבר יהודי בר-מצווה.