בשנת 1982 עברה פורד להתגורר באינדסטרי סיטי, פרבר של לוס אנג'לס.
למרות שלא צלחה את המבחנים למשחקי חבר העמים, דורגה רק במקומות חמישי (800 מטר חופשי) ושישי (200 מטר פרפר), הוחלט לצרפה לנבחרת ובמשחקים עצמם שנערכו בבריזביין באוקטובר אותה שנה זכתה פורד במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:11.89 דקות והגנה על תוארה ובמדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:33.74 דקות, אחרי יריבתה המושבעת ויקהאם (8:29.05 דקות).
בשנת 1983 קיבלה פורד מלגת לימודים לאוניברסיטת דרום קליפורניה שם למדה לתואר בתקשורת, והתאמנה למשחקים האולימפיים. באוניברסיאדה שנערכה באדמונטון קנדה אותה שנה זכתה פורד במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:15.38 דקות.
לאחר שלא עמדה בדרישות איגוד השחייה האוסטרלי החדשות ולא הצליחה להתברג לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) פרשה פורד משחייה תחרותית.
יולי הרגיל-שדה
יולי הרגיל (נולדה ב-9 בספטמבר 1967) שחקנית ובמאית ישראלית.
ביוגרפיה.
בוגרת בית הספר למשחק "בית צבי". יולי היא נכדתו של משה חורגל (1901–1990) שחקן תיאטרון הקאמרי.
קריירה בתיאטרון.
לאורך השנים השתתפה אמת בהצגות רבות, בהן: "שבועת האדרה" בתיאטרון לילדים ונוער" (כיום תיאטרון אורנה פורת, "פילומנה", "המסיבה" בתיאטרון בית ליסין, "השושנה המקועקעת", "תעלולי סקפן" ב"הבימה", "הדוד וניה" בתיאטרון חיפה.
קריירה בטלוויזיה ובקולנוע.
גילמה דמויות רבות גם על המסך בין השנים 1994–2010: היא שיחקה בערוץ 2 ב"זהב של שוטים", "בנות בראון", "מתחם אויב", "חטופים" ועוד.
לאורך השנים השתתפה יולי בפרסומות רבות.
חיים פרטיים.
נשואה ואם לבן. מתגוררת ברמות השבים. משמשת גם כמנחת סדנאות "תיאטרון מהספרים".
קרדינאל
בהרב
בהרב הוא שם משפחה עברי ומשמעו "בן הרב".
פרוכיה
XL Records
בולאטי
רוסטאם באטמנגליג'
רוסטאם באטמנגליג' (באנגלית: Rostam Batmanglij, נולד ב-28 בנובמבר 1983 בוושינגטון די. סי.) הוא מפיק מוזיקלי ומוזיקאי. באטמנגליג היה חבר בלהקת האינדי רוק הניו יורקית ומפייר ויקאנד בה ניגן בקלידים, גיטרה וליווה בקולות רקע, וכן הוא אחד המקימים של הרכב האלקטרו-סול דיסקאברי.
ביוגרפיה.
באטמנגליג' גדל בוושינגטון די. סי. למשפחה פרסית. הוריו הגיעו לארצות הברית לאחר המהפכה האיראנית. אמו היא שפית ומחברת של ספרי בישול ואביו הוא מוציא לאור.
את חברי להקת ומפייר ויקאנד הוא הכיר באוניברסיטת קולומביה, שם השלים תואר במוזיקה. את הלהקה הקימו בשנתם האחרונה ללימודים, ואת האלבום הראשון הם הפיקו בעצמם תוך כדי שהם עובדים בעבודות אחרות. באטמנגליג' בעיקר מנגן על כלים שונים במסגרת הלהקה, אך הוא גם שותף מרכזי בכתיבת המילים של השירים. סולן הלהקה, עזרא קניג, אמר כי הוא ובאטמנגליג' הם שני כותבי השירים העיקריים של הלהקה. באטמנגליג' הוא המפיק המוזיקלי של אלבומי הלהקה Contra, ו-Vampire Weekend.
באטמנגליג' החל להקליט שירים עם סולן להקת רה רה ריוט במסגרת פרויקט צדדי שהתהווה לכדי הרכב מוזיקלי של אלקטרו-סול בשם דיסקאברי. אלבום הבכורה של ההרכב בשם LP יצא ב-7 ביולי 2009 בחברת התקליטים XL Recordings. באלבום משתתפים גם עזרא קניג וגם סולנית להקת דירטי פרוג'קטורז. בשנת 2010 הוא השתתף בסינגל שהוציאה חברת הנעליים קונברס, שאת המילים שלו כתב באטמנגליג' והוא שר בו יחד עם קיד קאדי. בנוסף, הוא הוציא קטעי סולו תחת השם "Boys Like Us".
באטמנגליג' הוא הומוסקסואל והדבר בא לידי ביטוי גם בשירים שהוא כותב.
אחמד שפיק
אחמד מוחמד שפיק (בערבית: أحمد محمد شفيق ; נולד ב-25 בנובמבר 1941) הוא איש צבא ופוליטיקאי מצרי. בשנת 2011 כיהן כחודש כראש ממשלת מצרים.
ביוגרפיה.
שפיק נולד וגדל בקהיר, והתגייס לחיל האוויר המצרי, בו שירת כטייס קרב. הוא לחם בשנות ה-60 במלחמת האזרחים בתימן ובמלחמת ששת הימים, ובמהלך מלחמת ההתשה קודם למפקד טייסת ולמפקד בסיס. שפיק נטל חלק פעיל במלחמת יום הכיפורים, תחת פיקודו של חוסני מובארכ, כטייס קרב בכיר. ב-14 באוקטובר 1973 הוא השתתף בקרב אל-מנצורה ומיוחסת לו הפלת שני מטוסי קרב ישראלים. ב-1984 מונה לנספח הצבאי של מצרים בשגרירות ברומא, תפקיד אותו מילא עד 1986. לאחר מכן שב לשורות חיל האוויר, וכיהן כראש מטה חיל האוויר (1991) ולבסוף כמפקד החיל (1996).
ב-2002 השתחרר מהצבא, ומונה לשר התעופה האזרחית. במהלך כהונתו שודרגו התשתיות בשדות התעופה במצרים, ובפרט נמל התעופה הבינלאומי של קהיר ונמל התעופה הבינלאומי שארם א-שייח', וחברות תעופה רבות יותר החלו לפעול במדינה. בנוסף, הצליח לשקם את חברת התעופה הלאומית איג'יפטאייר, שהייתה נתונה במשבר, ובשנת 2008 הצטרפה החברה לברית חברות התעופה סטאר אלייאנס.
בעקבות המהומות במצרים בראשית 2011, במהלכן התפטרה ממשלת מצרים, מונה שפיק ב-29 בינואר לראש ממשלת מצרים. ב-3 במרץ 2011 הוא התפטר מתפקידו ובמקומו מונה עיסאם שאראף.
ב-2012 התמודד שפיק בבחירות לנשיאות. בסיבוב הראשון זכה שפיק בכ-23 אחוזים מקולות המצביעים והעפיל לסיבוב השני, שהתקיים ב-16–17 ביוני 2012, ובו קיבל 48.3% מקולות הבוחרים והפסיד למוחמד מורסי.
מאז שהפסיד באחוזים בודדים ב-2012, הוא ברח לאיחוד האמירויות הערביות וחי שם בגלות. ב-2018 הוא הכריז על מועמדותו בבחירות באותה שנה ואז מסיבה עלומה, האמירויות גירשו אותו חזרה למצרים. ברגע שנחת שם הוא נעצר וקיבל איומים על הגשת כתב אישום באשמת שחיתות אם לא יסיר את מועמדותו, והוא לא וויתר. לבסוף, הרשויות פסלו את מועמדותו.
שושנה בירן
שושנה בירן (5 בדצמבר 1933 - 31 בינואר 1989) הייתה רופאה ישראלית וחוקרת בתחום הרפואה. כיהנה כראש המכון האונקולוגי ע"ש שרת בבית החולים הדסה עין כרם ופרופסור מן המניין לאונקולוגיה באוניברסיטה העברית.
תולדותיה.
בירן, הצעירה מבין ששת ילדי שרה ויעקב לבית שמואלביץ' (שמואלי), נולדה בתל אביב, בה גדלה והתחנכה. עם סיום לימודיה התיכוניים בבית הספר "תיכון חדש", התגייסה לצה"ל ושירתה כמורה חיילת. במסגרת תפקידה זה עבדה גם עם ילדים חולי שחפת בסנטוריום שבהרי-יהודה, לימים בית חולים איתנים. לאחר סיום שירותה הצבאי למדה בסמינר הקיבוצים והשלימה את הכשרתה כמורה למדעי הטבע. במהלך לימודיה הכירה את שרגא בירנבאום (בירן); השניים נישאו בשנת 1954, ונולדו להם שלושה בנים.
לאחר שובה משנת-לימודים באוניברסיטת סורבון בפריז, החלה בירן את לימודי הרפואה בבית-הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית, ומאז קשרה את גורלה בעיר זו. עם סיום לימודיה בשנת 1960, החלה להתמחות במחלקה האונקולוגית בבית-החולים "הדסה", שם עשתה את מרבית דרכה המקצועית עד לפטירתה.
במשך השנים התקדמה במקצועה כרופאה קלינית וכחוקרת אקדמית. בשנת 1978 התמנתה לפרופסור-חבר בחוג לאונקולוגיה שבבית-הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. היא ייסדה את היחידה לטיפול-יום אונקולוגי במרכז הרפואי הדסה עין כרם. בשנת 1984 התמנתה כמנהלת המכון האונקולוגי על שם משה שרת בבית החולים הדסה עין כרם. בשנת 1985 התמנתה כ"פרופסור מן-המניין" בחוג לאונקולוגיה בבית-הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. במהלך שנות עבודתה טיפלה באלפי חולים אונקולוגיים, ובה בעת פעלה כחוקרת אקדמית וכמרצה לסטודנטים לרפואה, וחינכה דור של רופאים אונקולוגיים.
בירן הייתה יושבת הראש של החברה הישראלית לאונקולוגיה, והביאה למודרניזציה של האבחון והטיפול בסוגי סרטן שונים, בעיקר בסרטן השד. היא הייתה מחלוצות הטיפול המסייע בסרטן השד בישראל, והראשונה לארגן תוכנית טיפול כלל-ארצית לסרטן-השד. גם "הניתוח המשמר" לסרטן-השד הוא פרי יוזמתה ומאבקיה המתמידים לשיפור הטיפול בחולות סרטן-השד. היא פרסמה מאות מאמרים בעיתונים אקדמיים ומקצועיים ברחבי העולם, וזכתה לכבוד ולהערכה מצד עמיתיה.
בירן הייתה נציגה של מדינת ישראל בארגון הבריאות העולמי, ובין היתר מונתה בשנת 1986 למארגנת הכינוס האונקולוגי היוקרתי "ECCO" (הכנס האירופי לאונקולוגיה קלינית).
בירן נפטרה ב-1989 בביתה שבירושלים מסרטן השד. נטמנה בהר המנוחות.
לאחר פטירתה קראה עיריית ירושלים על שמה של שושנה בירן את כיכר הכניסה למרכז הרפואי הדסה עין-כרם.
Lost Paradise
Lost Paradise (בעברית: לוסט פרדייז, תרגום: גן עדן אבוד) הוא אלבומה הראשון של להקת הדום מטאל, Paradise Lost. האלבום יצא לאור בינואר 1990 ומציג את סגנון הדת'-דום המוקדם של הלהקה.
את האלבום הוציאה לאור חברת ההקלטות הבריטית פיס-ויל רקורדס (באנגלית: Peaceville Records)
האלבום יצא במהדורה שנייה ב-2003, ונוספו לו שלושה שירי בונוס.
קמצנות
קמצנות היא תכונה המתאפיינת בפחד להוציא כספים, לעיתים עד ויתור על נוחות ועל צרכים בסיסיים.
במקרים רבים, קמצן לא מגדיר עצמו ככזה, אלא כאדם מחושב או חסכן. לכן הגדרת הקמצנות מתבססת לעיתים על סטנדרטים חברתיים ועל הסבל והתסכול הנגרמים בעקבותיה לאנשים אחרים. לעיתים אנשים הסובבים אדם קמצן חשים כי עיסוקו בכסף הוא אובססיבי, וכי נמנעות מהם פעילויות או רכישות בסיסיות ללא סיבה כלכלית אובייקטיבית.
אבי הפסיכואנליזה, זיגמונד פרויד, קישר את הקמצנות לקשיים בתהליך הגמילה מחיתולים בילדות, העלול להתפתח לקיבעון בשלב האנאלי ולהתבטא בבגרות באישיות נוקשה, חסרת גמישות וקמצנית. התומכים בביהביוריזם ותאוריות קוגניטיביות-התנהגותיות כמו תאוריית הלמידה החברתית של אלברט בנדורה, טוענים שקמצנות נלמדת באמצעות חיקוי של דמות קרובה, כגון הורה המתנהג בקמצנות.
מעבורת סטטן איילנד