סיפור זה על רבי יוחנן ורבי יהושע, מתבסס למעשה על מחלוקת הלכתית ששררה ביניהם לגבי לוי שתפקידו היה משורר בבית המקדש, והוא הולך ומגיף את השער, שזה תפקידו של הלוי השוער.
לפי דברי ערכי תנאים ואמוראים, הוא היה נחשב לחסיד גדול, דבר שהתבטא בכך שהוא היה אוכל כל ימיו חולין על טהרת הקודש.
יש להבדיל בינו לבין שני תנאים אחרים בשם זה, שהיו בתקופה מאוחרת יותר. נכדיו, בני בתו היו אילמים, והם ישבו בבית המדרש ושפתיהם נעו אך לא יכלו להשמיע את קולם. רבי יהודה הנשיא התפלל עבורם והם התרפאו ממחלתם ויכלו לדבר כאחד האדם, ואז התברר שהם בקיאים בכל הש"ס, וגם בספרא והספרי.
יהודה בר מרימר
יהודה מר בר מרימר היה אמורא בבלי בדור השביעי, בנו של מרימר ראש ישיבת סורא.
כמה מפסקיו מוזכרים בתלמוד. כך גם הנהגותיו ההלכתיות, אחת מהן היא בנוגע למצוות ביומו תתן שכרו. הוא היה אומר למשמשו, לשכור פועל לעבוד אצלו, ולהתחייב שבעל הבית - הוא יהודה בר מרימר - ישלם לו, מכיוון שחשש שמא יעבור על העבירה החמורה של "ביומו תתן שכרו", ובצורה כזו, כאשר לא הוא בעצמו משכיר את הפועל, הוא אינו מחויב במצווה.
היה נחשב לאדם מכובד ביותר. בהקשר לכך מסופר, כי כאשר השיא רב פפא את בנו, לבתו של חמיו אבא סוראה, ורצה לבוא לבית חותנו כדי לסכם את סכום הנדוניה שיעניק אבא סוראה לבתו, הוא פגש בפתח את יהודה בר מרימר. רב פפא ביקש ממנו שייכנס, אך יהודה בר מרימר סירב, בהסבירו כי הוא לא רוצה שאבא סוראה יתבייש מפניו, ובשל כך יעניק לבתו יותר מכדי רצונו האמיתי. רב פפא הפעיל עליו לחץ כבד, ולבסוף הוא התלווה עמו לביתו של אבא סוראה. כאשר אבא סוראה קצב את סכום הנדוניה, וראה שיהודה בר מרימר שותק, הוא חשב שסיבת השתיקה היא מפני שיהודה בר מרימר סבור שהכסף שהעניק לנדוניית בתו - מעט מדי, והוא כועס, ולכן הוא הוסיף עוד ועוד עד שהעניק את רוב נכסיו לביתו. כאשר ראה שבכל זאת הוא עדיין שותק, הוא אמר ליהודה בר מרימר: הרי לא הותרתי לעצמי כלום, ועדיין רוצה אתה שאתן עוד? אמר לו יהודה בר מרימר: גם מה שנתת כבר הוא נגד דעתי, לפי דעתי לא היה לך לתת כל כך הרבה, אבל משנתת אין לך לחזור בך.
בתלמוד מסופר אודותיו כי הוא ישב יחד עם מר בר רב אשי ועם רב אחא מדיפתי, ומכיוון שכולם היו שווים בחכמה, הם חשבו הם פטורים מזימון, אלא שמרימר העמיד אותם על טעותם.
יהודה בן מרימר
יוסף שלמון
יוסף שַׂלְמוֹן (נולד ב-1939) הוא היסטוריון ישראלי, פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת בן-גוריון וכיהן כראש המחלקה להיסטוריה של עם ישראל בבן-גוריון. תחומי מחקריו העיקריים הם יהדות מזרח אירופה, אורתודוקסיה יהודית עד למלחמת העולם הראשונה, התפתחות היישוב היהודי בארץ ישראל ותנועת הציונות הדתית. חיבר ספרים ומאמרים רבים.
ביוגרפיה.
יוסף שלמון נולד בשנת 1939 בכפר יעבץ להורים אנשי העלייה החמישית וגדל בכפר פינס. את לימודיו התיכוניים עשה שנתיים ראשונות בישיבת בני עקיבא בכפר הרא"ה ולאחר מכן במדרשית נעם בפרדס חנה. במהלך שירותו הצבאי שימש כהיסטוריון צבאי במחלקת היסטוריה במטכ"ל.
לשלמון 3 ילדים; שני בנים ובת. בשנת 2006 נישא בשנית לציפי סמט.
פעילות אקדמית.
בשנת 1974 השלים שלמון תואר שלישי באוניברסיטה העברית בירושלים בהנחיית פרופ' יעקב כ"ץ. עבודת הדוקטור עסקה בעמדת היהדות האורתודוקסית ללאומיות היהודית בראשיתה.
שלמון לימד באוניברסיטת בן-גוריון מ-1970. בשנים 1973–1975 עמד שלמון בראש המחלקה למחשבת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון, ובין השנים 1999–2001 שימש כראש המחלקה להיסטוריה של עם ישראל. מונה לפרופ' מן המניין ופרש בשנת 2006 כפרופסור אמריטוס.
במקביל בין השנים 1968–1969 שימש שלמון כפרופסור אורח בבית המדרש לרבנים באמריקה, ולאחר מכן כחוקר אורח באוניברסיטת קולומביה עד 1970. ב-1975 התמנה לפרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד, ובאותה שנה שימש גם כחוקר אורח במכון למחקרים אוקראיניים באוניברסיטת הרווארד עד ל-1976, ולאחר מכן שוב בשנים 1980–1981. בשנות ה-90 כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד ובייל.
בין השנים 1980–1981 היה חבר המכון ללימודים מתקדמים של האוניברסיטה העברית, כחלק מקבוצה שעסקה בחקר הלאומיות בראשות פרופ' שמואל אטינגר. ב-1998 היה ראש קבוצה במכון ללימודים מתקדמים ביחד עם פרופ' אבי רביצקי שעסקה בנושא חקר האורתודוקסיה היהודית, וב-2005–2006 עמד בראש קבוצת מחקר במסגרת המכון עם פרופ' עמנואל סיון ופרופ' חדוה בן-ישראל שחקרה דת ולאומיות ביהדות, אסלאם, נצרות והינדואיזם.
שלמון היה חבר במגוון ועדות וכתבי עת מדעיים:
במחקריו עוסק שלמון בחקר היישוב הישן והיהדות האורתודוקסית, ובאורתודוקסיה והאולטרה-אורתודוקסיה ביהדות מזרח אירופה. עם מחקריו בתחום זה מאמר בכתב העת "זהויות" של מכון ון ליר על האדמו"ר ר' מנחם מנדל מרימנוב, וכן מקור המתאר את דמותו של ר' מנחם מנדל מרימנוב שהופיע בכתב העת "דעת" (אוניברסיטת בר-אילן). מאמר אחר, על הרב אליהו עקיבא רבינוביץ, הופיע בספר היובל לאבי רביצקי. הוא מרכז קבוצה בנושא האולטרה-אורתודוקסיה יחד עם פרופ' מנחם פרידמן, במסגרת מכון ון ליר בירושלים.
אבנר קסוואן
ג'ון ווקר (אתלט)
סר ג'ון ג'ורג' ווקר (באנגלית: Sir John George Walker, נולד ב-12 בינואר 1952) הוא אתלט ניו זילנדי בעבר, אלוף אולימפי בריצת 1500 מטר ושיאן עולם בריצת מייל, הראשון בהיסטוריה שרץ ריצה זו מתחת ל-3:50 דקות.
ביוגרפיה.
ווקר נולד בפאפאקורה שבניו זילנד. הוא התאמן תחת הדרכתו של ארץ' ג'לי.
בתחרויות האתלטיקה של משחקי חבר העמים שנערכו בקרייסטצ'רץ', ניו זילנד בשנת 1974 זכה ווקר בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בריצת 1500 מטר בשיא אישי חדש של 3:32.52 דקות (תוצאה טובה יותר משיא העולם), אחרי פילברט ביי מטנזניה שקבע שיא עולם חדש של 3:32.16 דקות ומדליית ארד בריצת 800 מטר בשיא אישי של 1:44.92 דקות.
שיאן עולם.
בתחרות אתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה ב-12 באוגוסט 1975 קבע ווקר שיא עולם חדש בריצת מייל בתוצאה של 3:49.4 דקות, שיפור לשיא העולם של פילברט ביי (3:51.0 דקות). שיא זה החזיק מעמד 4 שנים עד שסבסטיאן קו מבריטניה קבע תוצאה של 3:48.95 דקות.
שנה לאחר מכן, ב-30 ביוני בתחרות אתלטיקה שנערכה באוסלו, נורווגיה קבע ווקר בריצת 2000 מטר שיא עולם חדש של 4:51.4 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-10 שנים של מישל ג'זי מצרפת (4:56.1 דקות).
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה ווקר במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:39.17 דקות, לפני איוו ואן דאם מבלגיה (3:39.27 דקות) ופאול-היינץ וולמן ממערב גרמניה (3:39.33 דקות), בשלב המוקדמות הוא קבע את התוצאה המהירה בתחרות (3:36.87 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום 17 בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:47.63 דקות.
בתחרות אתלטיקה באולם שנערכה בשנת 1979 קבע ווקר בריצת 1500 מטר שיא עולם חדש של 3:37.4 דקות.
ווקר הצטרף לחרם שהובילה ארצות הברית בשל פלישת ברית המועצות לאפגניסטן ובחר שלא להשתתף באולימפיאדת מוסקבה (1980) כמו יתר הספורטאים מניו זילנד (רק 4 ספורטאים מניו זילנד בחרו להשתתף).
בתחרויות האתלטיקה של משחקי חבר העמים שנערכו בבריזביין, אוסטרליה בשנת 1982 זכה ווקר במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:43:11 דקות.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) סיים ווקר במקום שמיני בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:24.46 דקות.
בשנת 1985 היה ווקר לאתלט הראשון בעולם שרץ 100 פעמים את ריצת המייל מהר יותר מ-4 דקות. בסך הכל הוא רץ ריצה זו 135 פעמים מתחת ל-4 דקות. רק סטיב סקוט מארצות הברית, רץ את ריצת המייל 136 פעמים מהר יותר מ-4 דקות.
בשנת 1996 הודיע ווקר שהוא סובל ממחלת פרקינסון. הוא נשוי להלן ולהם ארבעה ילדים.
שיאים אישיים.
אצטדיון
וטרה דורני
רבי שמעון בן אליקים
רבי שמעון בן אליקים הוא אמורא בדור השני והשלישי לאמוראי ארץ ישראל.
הוא למד בישיבת טבריה, אם כי ישנן סתירות בקשר למעמדו, אם היה חברו או תלמידו של רבי יוחנן, או תלמיד תלמידיו. במסכת סנהדרין הוא מוזכר שעמל לסמוך את רבי יוסי ברבי חנינא, מי שהיה חבירו של רבי יוחנן, לעומת זאת, אנו מוצאים שריש לקיש מתייחס אליו כתלמיד. בתלמוד הירושלמי מובאת גרסה הפוכה, כי רבי יוסי ברבי חנינא עמל לסמוך את רבי שמעון בן אליקים, וכדי ליישב את הסתירות, מעדיף בעל הערכי תנאים ואמוראים גרסה זו.
במסכת חולין, הוא מוזכר במחלוקת הלכתית יחד עם רבי יוחנן ותלמידיו, .
הוא דן עם רבי אלעזר בן פדת בהלכה, מזכיר רבות הלכות בשמו, הוא היה גם תלמידו, והיו שניהם ידועים, כהיחידים מבין תלמידי רבי יוחנן שדנו דיני דגרמי.
מיר (תחנת חלל)
עמר בן אל-עאץ
האירוסין והנישואין בזמן המשנה והתלמוד
שינויים רבים ישנם בין האירוסין והנישואין בזמן המשנה והתלמוד לבין האירוסין והנישואין כיום. בעוד שטקס האירוסין שימש בזמן המשנה והתלמוד ככינוי לקידושין, הרי שבזמננו משמש האירוסין כינוי למעמד הצעת נישואין וגמר קשרי שידוכים. מעמד הנישואין התקיים בצורה שונה, וכך גם הזמן שבין האירוסין לנישואין ובין הקידושין לנישואין התארך לפעמים על פני כמה שנים.
למרות השינויים הרבים, הקשורים בעיקר לנורמות שונות, לבעיות טכניות שונות (כמו למשל גזירות מלך שרירותיות) ולירידת הדורות, בהלכות אין כל שינוי, וכשאר הסוגיות ההלכתיות, הלכות חופה וקידושין הנהוגות כיום נכתבו בשולחן ערוך על סמך המשנה והתלמוד.
שידוכים.