בשנת 2002, היה שיעור ההשתתפות של בני 65+ בכוח העבודה ב-16 מדינות באירופה 7%, לעומת 14% בישראל.
סיבות לשיעור התעסוקה הנמוך ששרר בישראל עד אמצע שנות האלפיים.
עד אמצע שנות האלפיים, היה שיעור ההשתתפות בכוח העבודה בישראל נמוך יחסית למדינות אחרות ב-OECD, בעיקר בגלל שיעור נמוך של השתתפות גברים בכוח העבודה. למשל, בגילאי העבודה המרכזיים (54-25), שיעור ההשתתפות של גברים בכוח העבודה בישראל היה בשנת 2003 כ-84%, בעוד ממוצע שיעור זה במדינות ה-OECD היה כ-92%. פער זה נבע בעיקרו מגורמים מהותיים ובחלקו מגורמים של הגדרות חשבונאיות:
ירידה גדולה נרשמה בהשתתפות גברים בכוח העבודה בישראל בין השנים 1980–2000. בעוד שבשנת 1980 היה שיעור ההשתתפות בכוח העבודה בישראל של גברים בגילאי 25–54 כ-92% (אם לוקחים בחשבון את משרתי הקבע כעובדים ולא כוללים שוכני מוסדות) לעומת ממוצע 94.5% במדינות המערב, השיעור בשנת 2000 בישראל היה 86.9% לעומת 92.3%, ובשנת 2001 עמד על 86.3%. את הירידה של 5.7 נקודות אחוז בישראל בין השנים 1980–2001 ניתן לחלק לארבע קבוצות: סטודנטים (21%), לומדי תורה (21%), מקבלי קצבת נכות (32%) ואנשים שהצהירו שהם התייאשו מלמצוא עבודה (25%). שתי הקבוצות האחרונות מתאפיינות בעיקר בבעלי השכלה נמוכה, והירידה בשיעור התעסוקה שלהם נובעת מירידה באטרקטיביות של שוק העבודה אל מול יציבות ברמת הקצבאות. הירידה בשיעור ההשתתפות בכוח העבודה מתלווה לעלייה בשיעור הלא נשואים ובשיעור הגברים שאינם גרים במשק בית משל עצמם, קבוצות (שברובן חופפות) הנוטות פחות לעבוד. לקראת שנת 2000 נרשמה ירידה בשיעור ההשתתפות בכוח העבודה אצל מוסלמים בגילאי 54-45.
יש הטוענים ששיעור התעסוקה הנמוך גרע מהתוצר עד 18 מיליארד דולר לשנה. לעומת זאת, הועלתה טענה שמדובר בהרגלי עבודה שונים של הישראלים העובדים שעות רבות יותר ובגילאים מבוגרים יותר. לפי אותה טענה, דבר זה בשילוב עם שיעור האבטלה הנמוך בישראל, אף הציב גם באותן השנים את ישראל בחזית המדינות בעלות היקף תעסוקה גבוה.
הורה (מיתולוגיה)
ההורות (ביוונית: Ὧραι) היו שלוש אלות, בנותיהן של זאוס ותמיס, כמו המוירות והחאריטות.
בתקופה מוקדמת שויך תפקידן לטבע ושמותיהן היו "תאלו", "אוקו" ו"קארפו" דהיינו נביטה, צמיחה ובשלות. הן היו אחראיות על התפתחות הצומח במהלך עונות השנה ונעבדו בצורה זו בעיקר באתונה, ארגוס ואולימפיה.
מאוחר יותר, השתנה ייצוגן לאלות החוק והצדק כבנותיה של תמיס אלת הצדק והן נקראו אונומיה, דיקי (צדק) ואירנה.
תפקידן באולימפוס היה לשמור על השערים למגורי האלים בנוסף, הן שירתו את הרה ומתוארות כמפתחות את סוסיה, כמו גם את סוסיו של הליוס אל השמש. במקורות אחרים הן מוזכרות כבנות לווייתה של אפרודיטה, דיוניסוס, פרספונה והאל פאן.
תיאורן הוא בדרך כלל של נשים חינניות שמחוללות כשהן מוקפות פרחים. כך, בפואמה עבודות וימים של הסיודוס, ההורה בהירת השיער מכתירה יחד עם החאריטות שפייתו את פנדורה בזר פרחים.
רפורמת טאיקה
רפורמת טאיקה (יפנית: 大化の改新) הייתה סדרה של דוקטרינות שחיבר קיסר יפן קוטוקו בשנת 645. הדוקטרינות נכתבו זמן קצר לאחר מותו של הנסיך שוטוקו ולאחר איחוד יפן תחת שלטון מרכזי. לאחר פרסום הדוקטרינות קבע להן הקיסר את השם טאיקה, שפירושו ביפנית הוא "רפורמה גדולה."
הרפורמה החלה בשינוי שיטת חלקות האדמות במדינה, והתבססה בכך על רעיונות קונפוציאניים ופילוסופיות סיניות שונות, אך מטרתן האמיתית הייתה לחזק את השלטון המרכזי של הקיסר ולהגביר את השפעתו, כפי שהיה נהוג באותה עת בסין. משלחות של מלומדים ושל תלמידים יצאו לסין על מנת ללמוד כל שיכלו, החל בכתב הסיני, דרך ספרות, דת ואדריכלות, וכלה בדיאטה.
רקע.
לאחר שהסתיימה תקופת עוצרותו של הנסיך שוטוקו, נטלו בני שבטו, שבט סוֹגה, את השליטה בחצר הקיסרית של תקופת יאמטו. אנשי השבט התנגדו לירושתו של בנו של שוטוקו והרגו אותו ב-643. כשעלתה לשלטון הקיסרית קוגיוקו, היה ראש שבט סוגה, סוגה נו אירוּקה, לשליט העליון של המדינה. המתנגדים למהלך זה היו אחיה של הקיסרית, קארו (לימים הקיסר קוטוקו), ובנה, נאקה נו אוֹאֶה-שינוֹ (לימים הקיסר טנג'י) ומספר בני משפחה נוספים. הם סיימו את שלטונו של אירוקה בהפיכה ב-645, בה הוא נרצח. הקיסרית קוגיוקו ויתרה על כסאה ואחיה קארו עלה במקומה וקיבל את השם קוטוקו. הקיסר החדש, יחד עם הנסיך הקיסרי נאקה נו אוֹאֶה, ערך מספר רפורמות שהגיעו לשיאן ברפורמת טאיקה ב-646. באותה עת זכו שני מלומדים, טקמוקו נו קורומארו והנזיר מין, בתואר "קוני נו הקושי" (国博士; מלומד לאומי), ונראה כי לשניהם היה חלק גדול בחיבור הרפורמה שלמעשה הניחה את היסודות לשיטה הקיסרית ביפן. על פי הדוקטרינות החדשות, השליט לא היה ראש שבט גרידא, כי אם קיסר ששלט על פי צו שמיימי ולו היה נתון כוח אבסולוטי.
הדוקטרינות החדשות הגבילו את עצמאותן של השליטים המקומיים ברחבי המדינה, וביססה את החצר הקיסרית כיעד כמכריעה בבעיות ציבוריות. בנוסף, ביטלו הדוקטרינות מספר מנהגים חברתיים יפנים, זאת על מנת ליישר קו עם החברה הסינית בנושאים מסוימים. יישום הרפורמה החדשה ארך שנים, אך לבסוף התקבעה. עם זאת, לרעיון הקיסר על פי המודל הסיני עתיד לקחת מספר מאות שנים להשתרש בתודעה היפנית.
אינקובוס (שד)
פריסטרי (כדורסל)
כלים מחופים לבן
כלים מחופים לבן (באנגלית: White Slip ware) היא משפחה של כלי קרמיקה שמקורה בקפריסין. הכלים נעשו ביד. ניצנים ראשונים של משפחת כלים זו הופיעה כבר בסוף תקופת הברונזה התיכונה, אבל עיקר תפוצתה בתקופת הברונזה המאוחרת, שהייתה תקופה של סחר בינלאומי, והכלים משמשים מאובן מנחה לתקופה זו באתרים הארכאולוגים בארץ ישראל. מציאתה באתר ארכאולוגי מהווה אינדיקציה לשייכות השכבה בה נמצאו כלים ממשפחה זו לתקופה זו. משפחת כלים זו הייתה נפוצה מאוד בארץ ישראל בתקופה זו, ביחד עם משפחת כלי בסיס טבעת.
המשפחה כללה מספר כלים, הנפוץ ביותר בהם היא קערה חצי כדורית בעלת ידית בצורת אתנח (ידית שהייתה נפוצה במשפחות כלים בקפריסין), שנקראה בפי החוקרים "קערת חלב". כלים נוספים במשפחה זו הם פכים ופכיות. אחד הכלים האופייניים הוא פך בעל צורה ייחודית הנקרא "טנקרד". כלי המשפחה שנפוצו בארץ ישראל אינם גדולים, קוטר קערות החלב נע בין 20-13 ס"מ לערך ועומקן נע בין 12-6 ס"מ בהתאמה. כלי המשפחה נוצרו מחומר גריסי קשה כהה שמקורו בהרי הטרואודוס. הכלים נוצרו ביד וחופו בשכבת צבע קרם-לבן. הכלים עוטרו בדגמים גאומטריים הכוללים דגמי סולמות, מעוינים ושבכות שמזכירים רקמה עדינה. העיטור לא כיסה את כל פני שטח הכלי.
כלים אלה נמצאו באתרים רבים בארץ ישראל ביניהם תל אבו הואם, תל שקמונה, תל לכיש, תל מגידו ועוד.
כלי המשפחה מתחלקים לשתי תקופות:
ביולוגיה מולקולארית
פוקסטרוט
פוקסטרוט (באנגלית: Foxtrot) הוא ריקוד סלוני אלגנטי בתנועות ארוכות יחסית במקצב 4/4, שהיה אחד הריקודים הפופולריים ביותר במאה ה-20, במיוחד בשנות ה-20 ושנות ה-30 של המאה.
הריקוד התפרסם ב-1913 על ידי אמן הוודוויל הארי פוקס. למילה "פוקס" צורפה המילה טרוט שפירושה באנגלית הליכה/ טפיפה) וכך נוצר שם הריקוד.
הפוקסטרוט מתאפיין בתנועה רכה, ארוכה והמשכית. לפוקסטרוט יכולים להיות מקצבים שונים: איטי, בינוני ומהיר והוא נרקד לצלילי מוזיקה בסגנון ה-“Big Band”.
חשיבותו של הריקוד טמונה, בין השאר, בהיותו הראשון אשר הכניס את הספירה האיטית (slow) בעלת שתי הפעמות.
לריקוד הפוקסטרוט יש גרסה מהירה יותר - הקוויקסטפ, וגרסה איטית המכונה סלואו-פוקס (Slow Fox) הנפוצה בעיקר בבריטניה. הסגנון האמריקאי שאינו מוגבל באחיזה סגורה הוא בעל אופי תיאטרלי ופתוח יותר.
זמרים ידועים ששרו יצירות המתאימות לפוקסטרוט: פרנק סינטרה, בילי הולידיי, נט קינג קול ועוד, נכתבו עבורו קטעי מוזיקה ושירים לביג בנד.
שילוב של פוקסטרוט וצ'ארלסטון הוליד בהמשך את ריקוד הסווינג, שהתפתח בשנות השישים.
RQ-170
משפחת מחופה לבן
תולעים טבעתיות
תּוֹלָעִים טַבַּעְתִּיּוֹת (שם מדעי: Annelida) או תולעי פרקים הן תולעים פרוקות ובעלות צלום (חלל גוף משני); רובן ימיות, חלקן חיות במים מתוקים וחלקן יבשתיות. במערכת התולעים הטבעתיות יש כ-22,000 מינים.
המערכת נחלקת לשלוש מחלקות עיקריות: הרב-זיפיות (Polychaeta), התולעים הדל-זיפיות (Oligochaeta) והעלוקות (Hirudinea). תולעים טבעתיות נבדלות מתולעים שטוחות בכך שיש להן גוף סגמנטלי (פרוק), כלומר מחולק לסגמנטים (פרקים) - טור של יחידות שחוזרות על עצמן, אחד מיתרונות הסגמנטציה הוא הסיוע לתנועה מכיוון שכל זוג פרקים מחוברים באמצעות שריר המאפשר לנוע אחד יחסית לשני.
מבנה הגוף ופיזיולוגיה.
התולעים הטבעתיות בנויות מסדרה של פרקים, בתוספת ראש בו מרוכזים איברי החישה, גנגליוני העצבים והפה, ופרק אחורי בו מצוי פי הטבעת. התולעים הטבעתיות הן טריפלובלסטיות, כלומר: בעלות 3 שכבות נבט (אקטודרם, מזודרם ואנדודרם) ובעלות חלל גוף משני (צלום, coelum) מלא.
בין פרק לפרק מפרידה מחיצה הנקראת septum ובין הצלום הימני לצלום השמאל בכל פרק מפרידה מחיצה הנקראת mesentary. צינור העיכול וכלי הדם המרכזיים עוברים לאורך מחיצה זו.