גאורגיה ארמניה ואזרבייג'ן, סיכמו על סגירת הגבולות המשותפים. לא הוטלו מגבלות על העברת מטענים וסחורות. נסגרו הגבולות גם עם מדינות אחרות ואף אוטונומיות (כמו דרום אוסטיה). הוכרזו מגבלות. בגאורגיה הוחלט על עוצר כללי בסוף מרץ ובהמשך הוטל סגר על 4 ערים מרכזיות. בארמניה ובאזרבייג'ן הוטל סגר כללי. אחרי תקופה, החלו הקלות. בעת הצורך, נוספו מגבלות.
אירופה.
איטליה.
איטליה הפכה למוקד המגפה הראשון מחוץ לאסיה. המקרים הראשונים של המחלה באיטליה אושרו ב-31 בינואר 2020, כאשר 2 תיירים סינים אובחנו. כאשר מקרי ההידבקות החלו לעלות בחדות, ממשלת איטליה השעתה את כל הטיסות מסין וממנה. מאוחר יותר התגלה מקבץ לא מקושר של נדבקים שאושרו בלומברדיה ב-21 בפברואר. למחרת, הממשלה החליטה על סגר ב-11 ערים שונות בצפון איטליה אשר זוהו כמרכזי התפשטות הנגיף, זאת בנוסף להשבתת מקומות העבודה ואירועי הספורט באזורים אלו.
ב-4 במרץ הממשלה הורתה על סגירתם המלאה של כל בתי הספר והאוניברסיטאות במדינה. ב-6 במרץ המכללה האיטלקית להרדמה, שיכוח כאבים, החייאה וטיפול נמרץ (SIAARTI) פרסמה המלצות על אתיקה רפואית בנוגע לקביעת סדר העדיפויות של טיפול בחולים בהתאם למצבם.
ב-9 במרץ הודיעה הממשלה כי כל אירועי הספורט יבוטלו. בשעות הערב הודיע ראש ממשלת איטליה גוזפה קונטה כי כל האמצעים שהוחלו על מוקדי ההתפרצות העיקריים הורחבו לכל המדינה ובכך 60 מיליון איש נכנסו להסגר. ב-11 במרץ הורה קונטה על הפסקת כמעט כל הפעילות המסחרית למעט שירותים חיוניים כמו סופרמרקטים ובתי מרקחת. ב-20 במרץ נאסרו ספורט וריצה בחוץ. למחרת נעצרו את כל הייצור, התעשייה והעסקים הלא חיוניים באיטליה.
26 במרץ היה יום שיא במספר הקורבנות. הסגר כמה פעמים הוארך עד ל-3 במאי. ב-26 באפריל הודיעה הממשלה על תוכנית התחלה ליציאה מהסגר שהחלה ב-4 במאי. בהמשך המגפה, הוחמרו או הוקלו ההנחיות אשר היו אזוריות ברובן.
מערב אירופה וצפונה.
ניס הפכה לעיר הראשונה באירופה עליה הוטל סגר. בוטלו אירועים. בהמשך, מדינות רבות הטילו סגר אחרי תקופה של עליה בהגבלות. למשל, ספרד, שהפכה למוקד תחלואה גדול כמו צרפת ואיטליה, הטילה סגר אחרי תקופה של עליה במגבלות. גרמניה עודדה שימוש המוני של בדיקות מהירות בנוסף לסגר מאוחר יחסית. מדינות כמו פורטוגל חייבו את הבאים למדינה בבידוד למשך 14 יום.
בניגוד לרוב המדינות, בחרה בריטניה במדיניות של בידוד של אוכלוסיית הסיכון בלבד לצד המשך חיי שגרה תוך עידוד חסינות עדר. בתוך פרק זמן שינתה את מדיניותה והכריזה על סגר. חריגה נוספת הייתה שוודיה שלא ביצעה סגר יזמה צעדים אחרים כמו ריחוק וולנטרי והגבלת התקהלויות ל-50. הדבר התבטא באפריל בהאצה של מספר מקרי ההידבקות ובתמותה גבוהה באופן יחסי לשכנותיה: דנמרק, נורווגיה ופינלנד. איסלנד ביצעה בדיקות המוניות והחלה לבדוק חודש לפני הופעת החולה הראשון. הדבר התבטא בתמותה ובתחלואה נמוכה.
בחודש מרץ 2020 היבשת שהוגדרה כמוקד התפשטות הקורונה הייתה אירופה. אך מרבית המדינות הצליחו לבלום את הקורונה בשטחיהן, והמדינות החלו להקל במגבלות שהוטלו בעקבות המגפה. נדרש שימוש במסכות וגם בריחוק חברתי במדינות. הראשונות היו דנמרק ואוסטריה.
מדינות שהתמודדו עם עליה מחודשת בתחלואה הטילו הנחיות מקומיות או ארציות. נוסף שימוש בעוצר לילה. חלקן נאלצו לשוב לסגר שהיה לעיתים מקל יותר מקודמו. בסלובקיה הוחלט לנסות לבדוק את כל תושבי המדינה בעזרת בדיקות מהירות. באוסטריה למשל הותנתה כניסה בבדיקה שלילית. לאחר התחסנות אירופאים רבים והסרת הנחיות, ברוב מדינות אירופה (למעט מדינות כמו דנמרק ובריטניה שם הוסרו ההנחיות בשטחן), נשארו הגבלות כלשהן על החיים הציבוריים - כמו עטיית מסכות בחללים סגורים, או הגבלת התקהלויות ענק. בעת עליה, נוספו הגבלות במקביל למאמצי התחסנות (כולל מנת דחף). בשלב הזה, לא הוטל סגר בשטחן, פרט להולנד ואוסטריה.
מזרח אירופה.
בחודש מרץ, מוקד התפשטות הקורונה היה אירופה אך מרבית המדינות הצליחו לבלום את גל הקורונה הראשון בשטחיהן, ובהמשך המדינות החלו להקל במגבלות שהוטלו בעקבות המגפה. במזרח האיחוד האירופי הצליחו להימנע ממניין מתים גבוה באמצעות הגבלות מחמירות בשלב מוקדם של המגפה. במדינות רבות, נעשו הצעדים הבאים או חלקם: הסגר (כמו ביוון ובאלבניה), סגירת מוסדות, מניעת אירועים, סגירת גבולות (למשל בהונגריה, במקדוניה הצפונית ובבולגריה), סגירת עסקים (כמו בסלובקיה ובפולין) חיוב בשימוש במסכה (כמו בליטא), עוצר (למשל, היה בסרביה בהמשך סופי שבוע יחד עם סגר), חיטוי (כמו בוסניה והרצגובינה) הגבלת אירועים (כמו בקייב שבאוקראינה) וכו'. היו מדינות שהתמודדו עם עליה מחודשת בתחלואה והטילו הנחיות חדשות. בחלקן, הגל השני נחשב קשה מהראשון. חלק מהמדינות נקטו בווריאציות שונות של סגר נוסף. נתוני התחסנות נמוכים פגעו בתושבי האזור.
החריגה הייתה בלארוס שלא יזמה הגבלות פרט לבידוד של 14 יום לאנשים הנכנסים למדינה שנפגעו מהמגפה, למעט חריגים. היו אזרחים שניסו להקפיד על ריחוק פיזי בתחב"צ וברחוב. נטען שהוסתר מידע מהציבור במדינה.
המזרח התיכון.
איראן הפכה למוקד התפרצות משמעותי עם כ-17 אלף מבודדים וכ-5 אלף מתים. כך גם טורקיה עם 3,894 מתים ו-141,475 נדבקים נכון למאי. במדינה, הייתה עליה מחולה יחיד (ב-11 במרץ) ליותר מ-34 אלף תוך חודש.
היו מדינות שנעזרו בסגרים. בלבנון החלה התפרצות בעקבות נשאית שהגיעה מאיראן. הונהג עוצר. ב-20 במרץ, ירדן הטילה סגר ועוצר. בשטחי הרשות הפלסטינית הוטל סגר על בית לחם בעקבות ביקור של קבוצת צליינים נשאי קורונה מיוון. מדינות כמו מצרים ובחריין סגרו עסקים רבים ומקומות כמו מסגדים, הגבילו התכנסויות וסגרו את הגבול ממדינות אחרות. יש מדינות, כמו מצרים וסוריה, שהטילו עוצר בחלק מהזמן. כמות הבדיקות לנפש שדווחו על ידי איחוד האמירויות הערביות, בחריין וקטר נחשבות גבוהות ביחס לעולם. כמות הבדיקות לנפש שדווחו על ידי איראן ועיראק נחשבו נמוכות למדי ביחס לעולם ההשוואה אינה מתחשבת בשלב הטיפול במגפה.
נכון לאמצע אפריל, המידע שנצבר בסוכנויות מודיעין שונות מצביע שברוב מדינות המזרח התיכון, מצפון אפריקה ועד אפגניסטן לא היו עד אז התפרצויות קשות של המגפה, חוץ מאיראן וטורקיה.
בנוסף לצעדים שבוצעו על ידי הממשלות ולהתנהלות האזרחים, גורם המשפיע על נתוני התחלואה הוא כמות בדיקות הקורונה ומצב שירותי הבריאות. גורם אחר הוא אמינות הנתונים שסופקו על ידי המשטר. לדוגמה, בעיראק ובאיראן המשטר הואשם בהסתרת נתוני האמת. גורמים נוספים ניתן לראות במצרים. חלק מהנדבקים העדיפו לא להגיע לבתי החולים, שכן הם לא סמכו על שירותי הרפואה. יש גם כאלה שפחדו שידווח שהם חולים בקורונה, מחשש שמא יתייגו אותם כמצורעים, וכן שלא יערכו להם הלוויה.
כמו כן, רוב מדינות האזור שבהן התנהלה לחימה, ובעיקר מחנות הפליטים, אינן נמנות עם מוקדי המשיכה העולמיים לתיירים. גם אנשי עסקים ומהגרי עבודה לא נהרו למקומות אלה. לכן מספר הנדבקים בהם מצומצם ביחס לגודל האוכלוסייה. לעומת זאת, טורקיה ואיראן נחשבות מתוירות יחסית. את המספר המועט יחסית של החולים במצב קשה ובינוני ושל מתים מהנגיף ניתן להסביר בגיל הצעיר באופן יחסי של אזרחי מדינות האזור. רוב אזרחי המזרח התיכון הם בני פחות מ-60, כלומר בקבוצות הגילאים שבהן נדבקים בקלות בנגיף, אך במקרים רבים מחלימים ממנו בלי תסמינים כלל. הסבר נוסף הוא הסתרה של חלק מהמדינות מחשש ליציבותן.
נכון לתחילת מאי 2020, נראה כי מגפת הקורונה הופיעה באיחור בחלק מהמדינות הערביות. בקרב מדינות ערב, רק בקטר נמנו יותר נדבקי קורונה מאשר בישראל, ורק במצרים נספרו יותר מתים. ובכל זאת, ישראל נמצאת כעת הרבה לפני מדינות ערב בקצב הסרת הסגר ופתיחת המשק. בעוד קצב ההדבקה במדינות כמו ישראל פחת בהתמדה, במדינות ערביות מסוימות נרשמה בתחילת מאי עלייה תלולה: בסעודיה, באיחוד האמירויות ובקטר הקצב הוא יותר מאלף חולים חדשים מדי יום; במדינות אחרות אובחנו בכל 24 שעות כמה מאות חולים חדשים; ויש מדינות בהן אין לממשלות מידע של ממש על התפשטות המחלה. מדינות כמו לבנון, ירדן ואיראן התמודדו עם גל שני של המגפה אחרי ירידה בתחלואה.
בתימן, דווח בתחילת 2020 על תמותה ותחלואה נמוכה. מצד שני, התקיימה מלחמת אזרחים במדינה וכן היה קושי לבדוק את אלו שנחשדו בהדבקות. באמצע מאי 2020, בעיר עדן, נרשם גל של מתים שסבלו מתסמינים של הנגיף.
ישראל.
בפברואר 2020 התגלו לראשונה חולים בישראל. משרד הבריאות קבע הנחיות למניעת הדבקה בנגיף ולהאטת התפשטותו, החל מבידוד ביתי לשבים ממדינות שבהן התפשט הנגיף ולכל מי ששהו די זמן בקרבת נדבקים.
אפריקה.
המדיניות להתמודדות עם הנגיף שונה ממדינה למדינה באפריקה. ברבות מהמדינות המתפתחות, הייתה סגירה של רוב הפעילות הציבורית והעסקית, ריחוק חברתי, סגר ושמירה על היגיינה. הייתה התלבטות בין אימוץ המדיניות במדינות המפותחות לבין שינוי המדיניות עקב מאפייני חלק מהמדינות האפריקאיות כמו עוני רב יחסית, האוכלוסייה שלמחציתה אין גישה לשירותי בריאות, רמת שירותי הבריאות, אוכלוסייה צעירה (6% מתושבי היבשת היו מעל לגיל 65) וכו'. חלק מהמדינות נאבקו במקביל במחלות אחרות כמו מלריה ואיידס שקטלו מאות אלפי אנשים בכל שנה.