ג'וש שירמן הוא בלש פרטי ובלש משטרה לשעבר. דמותו של שירמן נוצרה בהשראת יוצרו של הבלש הפרטי פיליפ מרלו, הסופר ריימונד צ'נדלר, אשר שנא עובדות יבשות ועל כן מיעט בפרטים ביוגרפים ברורים לגבי הגיבור שלו. עם זאת לאורך סדרת הספרים מתגלה לקורא כי שירמן, שהוא בשלהי שנות השלושים לחייו בספר הראשון בסדרה, "הראש הכפול", ובשלהי שנות הארבעים לחייו בשני הספרים האחרים, הוא גבר גבוה, גדל גוף וחזק, אולם לפיד מתארו תמיד כמי שנגרר לפעולה מתוך כורח ולא מתוך רצון וכמי שנאבק ללא הצלחה במשקל עודף.
שירמן הוא יליד תל אביב ואביו עיתונאי חוקר ותיק ובעל שם. בנעוריו נהג להתאמן באגרוף וקרב מגע. את שירותו הצבאי עשה שירמן בגולני, שם הוכשר כלוחם ועבר קורס מ"כים חי"ר. לאחר מכן יצא לקורס קציני חי"ר ועם סיומו שב לחטיבה כמפקד מחלקה. כאיש מילואים לחם שירמן בלבנון. לאחר שחרורו מצה"ל התגייס שירמן למשטרת ישראל, ובמהרה עשה לעצמו שם כשוטר קשוח וישר שלו מוח אנליטי חריף. הוא שירת במשטרה כעשר שנים ופוטר לאחר שנתפס על ידי מפקד המרחב בעת שהכה עציר בחדר החקירות. לאחר שעזב את המשטרה פתח משרד עצמאי לחקירות פרטיות.
לאורך סדרת הספרים מתגלה שירמן כצלף מיומן הבקי היטב בשימוש באקדח, וכן כבעל מיומנות גבוהה בקרב מגע ואיגרוף. מספר לספר משתנה סוג האקדח שבידו. כך למשל:
כמו כן משתנה במהלך הסדרה סוג המכונית בה הוא נוהג. בספר הראשון בסדרה נוהג שירמן בפורד מסוג " מודל 1971. בספר השני זוהי מכונית ביואיק מדגם ". בספר השלישי בסדרה, "האישה השנייה", נוהג שירמן בוולוו משנת 1989.
אחותו הקטנה של שירמן רונית, המכונה "רוני", נרצחה במהלך הספר הראשון בסדרה ומותה מלווה כצל את הגיבור לאורך כל סדרת הספרים. שירמן הוא גרוש. וחי לבדו בדירה ברחוב מאפו בתל אביב. הוא סוליסט ומעין "זאב בודד" וחבריו היחידים הם ז'אקי, עבריין שעצר כשעוד עבד בבילוש, וקרביץ, חברו עוד מצעירותו אשר הוא קצין משטרה בכיר והיה שותפו לשעבר של ג'וש בעת שירותו במשטרה. לאורך הסדרה כולה לא מוזכר שמו הפרטי של קרביץ.
במהלך סדרת הספרים מוצא עצמו שירמן מתמודד כנגד רוצח סדרתי, מלחמת כנופיות בין ארגוני הפשע המאורגן בישראל וכנופיית שודדי יהלומים.
ספרי הסדרה.
הראש הכפול.
הראש הכפול הוא הספר הראשון בסדרת ספרי המתח מאת הסופר והעיתונאי הישראלי יאיר לפיד, המתארים את עלילותיו של הבלש הפרטי ובלש המשטרה לשעבר ג'וש שירמן. הספר יצא לאור בשנת 1989.
עלילת הספר.
הספר נפתח בעת ששירמן מבצע מעקב אחר שי טל, בעל מלטשת יהלומים, אשר היה הסמג"ד של שירמן בצבא. אשתו של טל, רינה, שכרה את שירמן לעקוב אחר בעלה משום שחשדה כי הוא מנהל רומן עם אישה אחרת. במהלך המעקב עד שירמן לכנופיית פורצים השודדים את המלטשה הנ"ל ומלטשה נוספת, וכן מוצא צעירה חסרת הכרה על הכביש. הצעירה מתגלה כרחל (רלי) שטאמפפר, בתו של הרב אהרון שטאמפפר, ראש אגודת החסידים של קהילת ליטסק בבני ברק, אשר נאנסה קרוב לשתי מלטשות היהלומים שנשדדו. עד מהרה מתברר לשירמן, אשר חוקר בעבור אביה של רחל שטאמפפר מי אנס אותה, כי הוא חשוד בביצוע השוד וכן ברצח. כאשר המשטרה וכן גורמים נוספים פותחים במרדף אחריו נאלץ שירמן להוכיח את חפותו ולגלות מי הפליל אותו.
החידה השישית.
החידה השישית הוא הספר השני בסדרת ספרי המתח מאת הסופר והעיתונאי הישראלי יאיר לפיד, המתארים את עלילותיו של הבלש הפרטי ובלש המשטרה לשעבר ג'וש שירמן. הספר יצא לאור בשנת 2001.
עלילת הספר.
הספר נפתח בעת שהגר הוסמן פונה לשירמן ומבקשת לשכור את שירותיו כדי לאתר את בתה, יערה, שנעלמה בעודה בת 9 מן הגן שליד ביתה בשכונת בבלי שבתל אביב. אף כי שירמן מסרב בתחילה לבקשת האם, הוא נעתר ולוקח על עצמו את הטיפול בחקירה. עד מהרה מתברר לשירמן כי יערה היא אחת משש ילדות שנעלמו החל משנת 1989 ועד לשנת 2001. גופותיהן של ארבע מן הילדות נמצאו בחולות ראשון לציון כשגרונן משוסף. עד מהרה מתברר לשירמן כי הוא במרדף אחר רוצח סדרתי החוטף ילדות ורוצח אותן.
האשה השנייה.
האשה השניה הוא השלישי בסדרת ספרי המתח מאת הסופר והעיתונאי הישראלי יאיר לפיד, המתארים את עלילותיו של הבלש הפרטי ובלש המשטרה לשעבר ג'וש שירמן. הספר יצא לאור בשנת 2006.
עלילת הספר.
הספר נפתח בעת ששירמן, אשר מצא את עצמו ללא עבודה והרחיב עקב כך את תחום עיסוקו גם למגזר האבטחה, משמש כשומר ראשה של סופי קליינמן, אשתו השנייה של סוחר הסמים דוביק קליינמן. קליינמן הוא האיש שבראש ארגון פשיעה רחב היקף, העומד בפני צו הסגרה להולנד וכלוא בישראל בטרם משפטו. בני הנדל, עורך דינו של קליינמן, רוצה בשירותיו של שירמן משני טעמים. האחד הוא חששו כי נחי אביחיל, ראש ארגון הפשע המתחרה, אשר כנגדו הוא מנהל מעין "מלחמה", הכוללת חיסולים והתנקשויות בחברים בכירים בארגון ובהם אביו של אביחיל, עלול לפגוע בסופי כנקמה. הטעם השני הוא הפחד של קליינמן שמא סופי בוגדת בו עם מאהב בשעה שהוא בכלא. בתחילה שירמן נרתע מן העבודה בעבור קליינמן, אולם בשל העובדה כי הוא נותר ללא עבודה אחרת הוא מסכים. מהר מאוד מוצא עצמו שירמן בעיצומו של רומן אהבים עם סופי, אותה הוא אמור לאבטח. באחד הלילות ישנו חשד לפריצה לוילה בה גרה סופי בתל ברוך. אף כי אין בחשד ממש העימות שפורץ עקב כך בין שירמן לסופי מביא לסיום פרשיית האהבים. זמן קצר אחר כך נרצחת סופי באכזריות. רימון יד שהושלך לעברה בכניסה לביתה הורג אותה במקום. קליינמן, בעלה הכלוא אשר זועם על ג'וש בשל הרומן שניהל עם אשתו, פוקד על שניים מן הבריונים שעובדים עבורו, סרגיי 1 וסרגיי 2 להכות את שירמן. על אף זאת שוכר קליינמן את שירמן למצוא את מי שרצח את אשתו. במקביל מנהל שירמן, עבור אלה, זונה לשעבר, חקירה כדי לאתר את אחותה התאומה.
מבצע פדסטרל
יעקב שכנזי
הרב יעקב שכנזי (נולד בי"ד בטבת ה'תשי"ג, 1 בינואר 1953), הוא מרבני העדה החרדית הספרדית. פוסק ומחבר.
ביוגרפיה.
נולד בתוניסיה, כבן הבכור מתוך 12 אחים (4 אחים ו-8 אחיות). למד בישיבה התיכונית פרחי אהרן בקריית שמואל ובישיבת נובהרדוק שבחדרה אצל הרב אלחנן פרלמוטר. לאחר נישואיו למד אצל הרב ניסים הררי בכולל החיד"א בירושלים.
הרב שכנזי נשוי לסימה (שמחה) - בתו של הרב יהודה צדקה, ואב לחמישה. הוא תושב שכונת בית ישראל בירושלים.
פעיל בין היתר בהדרכת חתנים ובהכשרת מדריכים לכך בציבור החרדי.
תנועת הפועלות
תנועת הפועלות הייתה ארגון נשים פמיניסטי-ציוני, שהוקם בשנת 1921 ופעל כחלק מהתארגנות העובדים בהסתדרות הכללית. תנועת הפועלות התקיימה בתקופת היישוב בארץ ישראל ובשנותיה הראשונות של מדינת ישראל.
רקע.
בגופים השונים שהרכיבו את התנועה הציונית במזרח אירופה היה רוב גברי ובהתאמה גם ההנהגה הייתה גברית. אמנם, לארגונים אלו הייתה אידאולוגיה שוויונית אולם לנשים שנמשכו לפעילות בגופים אלו התאפשר לעסוק בעיקר בתפקידים נשיים מסורתיים בתחומי סיוע, תרבות וחינוך וכן בגיוס כספים.
כאשר עלו לארץ ישראל, היו רוב החלוצות בנות העלייה השנייה רווקות ולכן משוחררות מתפקידי הנשים המסורתיים של טיפול במשק בית וגידול ילדים. מאידך, עצם היותן עומדות ברשות עצמן דרש מהן להתפרנס לבד ומכאן נולד הכורח למצוא מקורות פרנסה. האידאולוגיה של העולים האדירה את חשיבות עבודת הכפיים בחקלאות והחלוצות רצו אף הן להשתלב בעבודה חקלאית. עם זאת, המעסיקים הפוטנציאלים, איכרי המושבות, ראו בכך פריצת הסדר החברתי הקיים ולא העסיקו אותן. לכך נוספה השקפת העולם שהחלוצים לא השתחררו ממנה, כי לא נאה לגבר לעבוד במטבח ולכן יש למצוא אישה שתבשל. בנוסף, לא נחשבו הנשים כחברות שוות זכויות בחלוקת השכר ובזכות הצבעה, ואף לא נרשמו שמותיהן במסמכי חכירת אדמות. הוכחה לאפליה המובנית נגד נשים הייתה העובדה שבקבוצות דגניה וכנרת המשרד הארץ-ישראלי שילם משכורות רק לחברים הגברים והם שילמו לנשות הקבוצה כאילו היו שכירות אצלם. בשנת 1910 פרסם החלוץ והמסאי מנחם שמואלי (ממשי) את מאמרו הפמיניסטי "לשאלת הפועלת הגלילית", ובו הציע לראשונה להקים חווה מיוחדת להכשרת פועלות לעבודה חקלאית. בשנת 1911 חכרה חנה מייזל שוחט שטח אדמה בסמוך לחוות כנרת, על מנת להקים חווה לימודית בשם "חוות העלמות", להכשרת פועלות לעבודה חקלאית כדי שתוכלנה לעזור לבעליהן האיכרים או להתפרנס מחקלאות בכוחות עצמן. מניה שוחט ארגנה קבוצת נשים בחוות סג'רה לטיפול בגן הירק וכך שיתפה אותן בעבודת האדמה. באפריל 1911 התאספה קבוצת פועלות חקלאיות וחברות הקואופרטיבים בחצר כנרת ושם הציפו את הבעיות הייחודיות לנשים החלוצות. מתוך קבוצה זו צמחה המנהיגות הנשית של תנועת הפועלות. ב-1914 התאספה ועידה של פועלות חקלאיות מהגליל והעמקים, בסיומה נבחר ועד שהנהיג את הפועלות עד תום מלחמת העולם הראשונה. עד 1918 נערכו חמש ועידות של הפועלות החקלאיות.
אחד הפתרונות שהגו הפועלות לפתרון שילוב עבודה עם גידול ילדים היה מה שהתפתח להיות החינוך המשותף.
אחרי מלחמת העולם הראשונה, עם עלייתה של העלייה השלישית נתקלו העולים והעולות בבעיות השתלבות בעבודה חקלאית, חלקם פנו לעבודות ציבוריות וחלקם התיישבו בערים. פתרונות תעסוקה כמו סלילת כבישים ומסילות רכבת ועבודה בבניין לא התאימו פיזית לרוב הנשים ולכן רק מיעוט מהן השתלב בעבודה עצמה ויתרתן נדחקו פעם נוספת למתן שירותים לעוסקים במלאכה. העובדה שנשים רבות עבדו בתפקידי מתן שירותים, אצל מעסיקים רבים ונפרדים, הקשתה על היכולת לארגנן במסגרת אחת.
הקמת תנועת הפועלות.