המונחים הנפוצים במסגרת שיח "השד העדתי", שהם "מזרחיים" ו"אשכנזיים" הוצגו לא אחת כמונחים כלליים מאד, שאין בהם מהות ממשית, כמו גם כמונחים גזעניים או כאלה שהשימוש בהם מיותר.
בחוגים אקדמיים וחברתיים שונים (ובפרט בקרב הדוגלים בפוסט סטרוקטורליזם ופמיניזם פוסט מודרני) בוקר השימוש במונחים על שהוא סטריאוטיפי, ומבצע הכללה שאינה בהכרח נכונה ממבט אנתרופולוגי, סוציולוגי, ואף פנים-דתי, לקבוצות שונות (שיש הנוטים להבנות אותן כ"מזרחיות" או "אשכנזיות") שלא תמיד החפיפה התרבותית או החברתית ביניהן משמעותית עד כדי הצדקת הכללתן למקשה אחת, או שהכללה זו נתפסת כרלוונטית בשל הטיות שונות כגון כמיהה לא מבוקרת לרדוקציוניזם מחקרי, אשר בתורו מעצב את החברה על ידי סקירה עיתונאית של מחקרים מתאמיים (שלעיתים בעצמה מוטה), בצורה של כותרות ענק, תעמולה עיתונאית, והטעיות, אשר דה פקטו הולכות ומצטברות זו על גבי זו כתפיסות מציאות כוזבות, של צרכני המידע.
השימוש במונחים גם בוקר על שהוא מוביל את הנתקלים בו באופן תדיר לחלק את החברה הישראלית חלוקה דיכוטומית כוזבת לפיה כאילו קיימות שתי קבוצות של ישראלים, תוך זניחתן של עדות שעל פי הגדרה אחת מקורן ב"קו התפר" שבין שני צדי המתרס, או על פי הגדרה כללית יותר, הן פשוט זרות לחלוקה זו, או שהשיוך העדתי שלהן ייחודי, כגון יהודים בכלל וישראלים בפרט שמוצאם, בחצי האי האיברי, קזחסטן, צרפת, יוון, מקדוניה, קרואטיה, כרתים, סיציליה, בולגריה, ארץ ישראל, ארמניה, סיביר, יפן ועוד, וכן זניחת השיח אודות קבוצות חברתיות אחרות בתוך ישראל אשר כלל אינן משתייכות למגזר היהודי, כגון ערבים, ערבים-בדואים, דרוזים, נוצרים, וערבים-נוצרים, בני כתות שונות, וכו' וכו'.
קישורים חיצוניים.
השסע העדתי בשירה:
הנסיך אדוארד אוגוסטוס, דוכס קנט וסטראת'רן
הנסיך אדוארד אוגוסטוס, דוכס קנט וסטראת'רן (באנגלית: The Prince Edward, Duke of Kent and Strathearn; 2 בנובמבר 1767 – 23 בינואר 1820) היה בנו הרביעי של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, ואביה של המלכה ויקטוריה. ב-23 באפריל 1799 קיבל את התואר דוכס קנט וסטראת'רן ואת התואר רוזן דבלין. באותה שנה מונה למפקד הצבא הבריטי בצפון אמריקה.
קורות חיים.
הנסיך אדוארד נולד בארמון בקינגהאם, והיה בנו של מלך הממלכה המאוחדת ג'ורג' השלישי ושל שארלוט ממקלנבורג-שטרליץ. אדוארד הוטבל לנצרות ב-30 בנובמבר 1767.
ב-5 בפברואר 1783 הוענק לו תואר אביר מסדר פטריק הקדוש וב-2 במאי 1786 תואר אביר מסדר הבירית.
בשנת 1785 החל את הקריירה הצבאית שלו באימונים בגרמניה. אביו רצה לשלוח אותו לאוניברסיטת גטינגן, אולם לבסוף החליט לשלוח אותו ללונברג ולאחר מכן להאנובר. אדוארד שירת שנתיים בז'נבה בטרם נשלח לגיברלטר לפקד על כוחות צבא שם של גדוד פוסיליירים המלכותי. גדוד זה נשלח לקנדה במאי 1791, ובכך היה אדוארד לבן המלוכה השני (אחרי אחיו) שרגלו דרכה על אדמת קנדה.. הנסיך אדוארד הועלה לדרגת מייג'ור גנרל (אלוף) באוקטובר 1793 ולוטננט גנרל (רב-אלוף) בינואר 1796. ב-24 באפריל 1799 הוענק לו תואר דוכס קנט וסטראת'רן, ורוזן דבלין, ובמאי באותה שנה מונה למפקד כוחות הצבא הבריטיים בצפון אמריקה הבריטית.
ב-5 בספטמבר 1799 מונה אדוארד לחבר במועצת המלך של הממלכה המאוחדת.
ב-24 במאי 1802 החל לכהן כמושל גיברלטר, אולם בשל קשיחותו והמשמעת הקשה שדרש מרדו כוחות הצבא נגדו בערב חג המולד באותה שנה, והדוכס מיורק שכיהן כמפקד הצבא הבריטי באותה עת השיב אותו לבריטניה במאי 1803 (אף שרשמית המשיך לשאת בתואר מושל גיברלטר).
נישואיו.
לנסיך אדוארד היו מספר רב של פילגשים, הידועה שבהן הייתה אדלייד דובוס (Adelaide Dubus), להם נולדה בת משותפת - אדלייד ויקטוריה אוגוסטה דובוס (1789–1790), ופילגש ידועה נוספת הייתה ג'ולי דה סן לורן, אולם אדוארד נותר רווק עד שנת 1818. בשנה זו, בעקבות מותה בטרם עת של נכדתו היחידה בתוך מסגרת הנישואים של המלך ג'ורג' השלישי, הנסיכה שארלוט מוויילס נוצר משבר ירושה. ליורש העצר ולאחיו הצעיר של יורש העצר - הנסיך פרדריק, דוכס יורק לא היו ילדים, ובניו האחרים של המלך ג'ורג' היו אף הם לא נשואים. בעקבות המשבר, כל בניו של המלך ג'ורג', ובהם גם ויליאם הרביעי, דוכס קלרנס (לימים, המלך ויליאם הרביעי) מיהרו להתחתן על מנת להוליד יורש לכס המלוכה.
לאופולד הראשון, מלך הבלגים התחבר עם הנסיך. הוא החליט לעזור לאדוארד להוליד יורש, ושידך לדוכס את אחותו - ויקטוריה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד, אלמנתו של אמיך קרל, נסיך ליינינגן, ואם לשני ילדיו. אדוארד מצא את השידוך מתאים, והשניים נישאו ב-1818, ולאחר שנה נולדה בתם היחידה, מי שהייתה לאחר מכן מלכת בריטניה, המלכה ויקטוריה. אחרי מותו של אדוארד ב-1820 עזר לאופולד לאחותו ולאחייניתו.
אדוארד אוגוסטוס התארס עם ויקטוריה, והם נישאו ב-29 במאי 1818 בשלוס אהרנברג שבקובורג, ובשנית ב-11 ביולי 1818 בארמון קיו שבפארק ריצ'מונד. לבני הזוג נולדה ילדה אחת - אלכסנדרינה ויקטוריה (לימים, המלכה ויקטוריה).
הנסיך אדוארד אוגוסטוס ורעייתו נאלצו לחיות חיי צניעות בשל חובותיו הכבדים (לימים, בתו, המלכה ויקטוריה, שילמה את החובות מהכנסותיה הפרטיות), ולבסוף החליטו להתגורר בקוטג' וודברוק (Woodbrook Cottage) בסידמות' שבדבון.
אדוארד אוגוסטוס נפטר ב-23 בינואר 1820 בקוטג' וודברוק, לאחר הצטננות שאירעה בשל טיול שערך בקור מבלי ביגוד מתאים. אביו, המלך ג'ורג' השלישי מת שישה ימים לאחר מכן. אדוארד אוגוסטוס נקבר בקפלת ג'ורג' הקדוש שבטירת וינדזור.
מורשתו.
הפרובינציה הקנדית אי הנסיך אדוארד נקראת על שמו של הנסיך אדוארד אוגוסטוס, כמו גם מחוז הנסיך אדוארד שבפרובינציית אונטריו, הכפר פוינט אדוארד שבאונטריו, העיר קנטוויל שבנובה סקוטיה ואיי הנסיך אדוארד שבדרום אפריקה.
דינמו מוסקבה (כדורגל)
מועדון הכדורגל דינמו מוסקבה (ברוסית: Футбольный клуб Динамо Москва) הוא מועדון כדורגל רוסי מעיר הבירה מוסקבה, המשחק בליגת העל הרוסית והוא אחד משני מועדונים (המועדון השני הוא דינמו קייב האוקראינית) שהשתתפו בכל עונות הליגה הבכירה בברית המועצות ועד 2016 השתתפה בכל עונות ליגת העל הרוסית, אך בשל יכולות דלות בעונת 2015/2016 נשרה לליגת המשנה הרוסית. ברם, הצליחה לחזור לליגה הבכירה עונה לאחר מכן.
הקבוצה מקיימת את משחקי הבית שלה ב־VTB ארנה שבמוסקבה והיא אחת מקבוצות הכדורגל הוותיקות והעשירות ברוסיה. צבעי התלבושת המסורתיים של הקבוצה הם כחול ולבן.
הקבוצה זכתה בתואר האחרון שלה בשנת 1995 כשזכתה בגביע הרוסי והישג השיא הוא סגנות אליפות הליגה בעונת 1994 ועוד חמש פעמים סיימה במקום השלישי (בעונות 1992, 1993, 1997, 2008, 2022).
בעונת 1971/72 הייתה דינמו קבוצת הכדורגל הסובייטית הראשונה שהצליחה להעפיל לגמר טורניר אירופי, משהעפילה לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע והפסידה 2–3 בגמר לגלאזגו ריינג'רס.
היסטוריה.
רקע.
שורשיה של דינמו מוסקבה הם בקבוצה "חוג כדורגלני סוקולניקי" (KFS), שנוסדה כקבוצת בית חרושת ב־21 במאי 1907. המועדון היה אחד משלושת המועדונים המייסדים של ליגת הכדורגל המוסקבאית. המייסדים הרשמיים היו אנדריי איוואנוביץ' ואשקה, שחקן הקבוצה והחלוץ המרכזי, הסטודנט אלכסנדר פיליפוב. רוב שחקני המועדון היו עובדי מפעל מקומי. מדי המועדון כללו חולצות לבנות עם צווארון שחור ומכנסיים שחורים.
ביוני 1923, קבוצת הכדורגל של אגודת הספורט דינמו נוצרה מכדורגלני קבוצה זו. המועדון כלל את איוואן ארטמייב, מיכאיל דניסוב, וסילי ז'יטארב, ניקולאי איגנאטוב, איוואן לנצ'יקוב, סרגיי נברוב, איוואן אובצ'קין, פיוטר אובצ'קין, אלכסנדר פטרוב, בוריס טיטוב, ניקולאי טרויצקי, פיודור צ'ולקוב וסרגיי שומל. דינמו שיחקה גם זמן מה במדי הקבוצה הישנה. סוקולניקי זכתה באליפות מוסקבה בשנים 1919, 1921.
בתקופה הסובייטית.
לאחר המהפכה הרוסית של 1917 המועדון בסופו של דבר היה נתון למרותו של משרד הפנים וראשו פליקס דזרז'ינסקי, מנהיג הכוח המשטרתי הסמוי הראשון של ברית המועצות הידוע לשמצה, צ'קה. שמו של המועדון שונה ל"דינמו מוסקבה" באפריל 1923 ונהוג להתייחס לתאריך הקמת אגודת דינמו, 18 באפריל 1923, כיום הולדתו של המועדון.
דינמו מוסקבה זכתה בשתי אליפויות ברית המועצות הראשונות בשנים 1936 ו־1937, בגביע הסובייטי ב-1937, ושני תארים לאומיים נוספים בשנים 1940 ו-1945. היא הייתה גם לקבוצה הסובייטית הראשונה שנסעה למערב אירופה, והציגה יכולת טובה מאוד במהלך ביקור בממלכה המאוחדת ב-1945. היא השיגה תוצאות מפתיעות רבות: תיקו 3-3 מול צ'לסי, ניצחון בתוצאה הגבוהה 1–10 על קארדיף סיטי, ניצחון 3–4 על ארסנל החזקה ושוויון 2-2 עם גלאזגו ריינג'רס.
הקבוצה המשיכה להתחזק לאחר מלחמת העולם השנייה ונחלה הצלחות רבות בשנות ה-50. דינמו זכתה בחמש אליפויות נוספות בין 1949 ל-1959, בנוסף לגביע הסובייטי השני שלה ב-1953. עם זאת, לאחר מכן הקבוצה התקשתה להגיע להישגים. היא רשמה מספר הצלחות נוספות בגביע הסובייטי, אך לא זכתה עוד באליפות ברית המועצות מאז 1976. אף על פי כן, 11 האליפויות של דינמו הפכו אותה לקבוצה השלישית הכי מעוטרת בברית המועצות, אחרי דינמו קייב (13 אליפויות) וספרטק מוסקבה (12 אליפויות).