במצעדי הגאווה בקיץ 1978 בלוס אנג'לס ובסן פרנסיסקו, השתתפו מאות אלפי אנשים. המארגנים ביקשו מהמשתתפים לשאת שלטים ובהם עיירות המוצא שלהם, ולהציגן למצלמות, כדי להראות כמה רחוק אנשים נדדו כדי להגיע למחוז קסטרו שהיה "מקום מפלט" לאנשי הקהילה הגאה. הארווי מילק נשא במצעד את אחד הנאומים המפורסמים ביותר שלו:
הקמפיין הביא ליציאה מהארון של להט"בים רבים, אשר סיפרו על נטייתם המינים למשפחותיהם, חבריהם וקולגות שלהם. רבים יזמו נאומים במרכזים חברתיים והכנסיות אליהן הם משתייכים ופנו בכתב לעורכי העיתונים המקומיים. מטרת הקמפיין הייתה להראות לציבור כי הומואים ולסביות הם חלק אינטגרלי מהחברה, וכי באוכלוסייה זו נכללים גם מכרים שלהם שעלולים להיפגע מהיוזמה.
פעילות הגאווה הובילה למחאות שונות ולהכרה הולכת ומתרחבת בזכויות להט"ב. אחת הפעולות הנודעות ביותר כנגד סיווג הומוסקסואליות כמחלה נפשית הייתה בשנת 1979 כאשר התעוררו בשוודיה מחאות סביב הסיווג, במסגרת המחאות אקטיביסטים צבאו על המשרדים הראשיים של הוועד המנהל הלאומי לבריאות ורווחה במדינה ודרשו לבטלו. כמה חודשים מאוחר יותר הפכה שוודיה למדינה הראשונה בעולם שהסירה את ההומוסקסואליות מרשימת מחלות הנפש. בשנת 1989 הייתה דנמרק למדינה הראשונה באירופה (ובעולם) שאפשרה אופציית זוגיות רשומה לזוגות חד-מיניים, ובכך השוותה את זכויותיהם האזרחיות לאלה של זוגות נשואים.
הישגים.
השיח הציבורי כלפי הלהט"ב השתנה והפך לאוהד ומקבל, וביחס כלפיהם חלו שינויים חקיקתיים וחברתיים.
שינויים בולטים:
ביקורת.
מרבית הביקורות כלפי גישת ה"גאווה" באה משמרנים המתנגדים לפגיעה במבנה המשפחה המסורתית, ומתפיסות דתיות הרואים בכך חטא. נוסף על כך קיימות ביקורות שלהן שותפים גם להט"ב מוצהרים, בין היתר כלפי הגרנדיוזיות והמסחור של אירועי הגאווה או כנגד התקרבנות של חברי הקהילה אשר מתפתחת במקביל לתנועת הגאווה ויכולה להביאם לעיתים לפעולות אשר פוגעות בלהט"ב כמו ביצוע אאוטינג (חשיפת זהות מינית, זהות מגדרית או נטייה מינית של אחר ללא הסכמתו).
בנוסף קיימת ביקורת אינטלקטואלית על הנחות יסוד המקובלות ב"גאווה", לפיהן מערכת יחסים חד-מינית שקולה לגמרי להטרוסקסואליים כמערכות יחסים זוגיות וכי לא ניתן לשנות זהות מינית להטבי"ת.
אלימות כנגד חברי קהילת הגאווה.
ברחבי העולם מתרחשים ביומיום פעולות אלימות כנגד חברי קהילת הגאווה.
בארצות הברית התרחש בשנת 2016 פיגוע ירי במועדון ה"פולס" באורלנדו שבפלורידה, בו נרצחו 49 איש.
בישראל, במצעד הגאווה בירושלים בשנת 2005, ישי שליסל דקר כמה מהצועדים בסכין, ניסה לרצוח את נושא דגל התערוכה, ואמר לשוטר שהוא "בא לרצוח בשליחות השם", והרצח בברנוער שהיה פיגוע ירי שהתרחש במוצאי שבת, 1 באוגוסט 2009, ממניע לא ידוע.
סמלי תנועת הגאווה.
הקהילה הגאה ותנועות גאווה רבות נוהגות להשתמש בסמלים ואייקונים על מנת להצהיר על נטיתם המינית ולעודד מחאה כנגד הפליתם.
הידוע שביניהם הוא דגל הגאווה אשר עוצב בשנת 1978 על ידי גילברט בייקר לרגל חגיגות ה-Gay Freedom בסן פרנסיסקו. הדגל מורכב מפסים בצבעי הקשת, מאדום ועד סגול, ומתאר את השונות והמגוון בקהילת הלהט"ב. הדגל המקורי הכיל 8 צבעים אך עם הזמן הוא עבר מספר שינויים וכיום הוא מכיל שישה פסים.
סמלים מוכרים נוספים הם סמל הטרנסג'נדריוּת אשר מהווה וירציה לסמלים הביולוגים של זכר ונקבה והלבריס (גרזן קרב דו-ראשי) שעל פי המיתולוגיה היונית שימש את האמזונות ועל כן מהווה סמל לסבי ופמיניסטי נפוץ.
גאווה בישראל.
ב-1968 ייסד אמיר שרון את המועדון הראשון להומואים ולסביות, בדירה פרטית בתל אביב. בסוף שנות ה-60 הוקמו הברים המיועדים להומואים בלבד ביפו ואחר כך בלונדון מיניסטור, תחילה בסודיות ולמוזמנים בלבד.
בשנת 1974 התקיים "מצעד המסכות" ביוזמת סיוון מלכיאור, שהתראיין בפנים חשופות. 20 גברים ואישה אחת הסתובבו בכיכר מלכי ישראל עם מסכות ודרשו זכויות ללהט"ב.
ב־1975 הוקמה "האגודה" ("האגודה לשמירת זכויות הפרט") ארגון הלהט"ב הראשון בישראל. בראש הוועד המייסד עמד יעקב פזי. ב-1977 התקיים אירוע הגאווה הראשון בישראל: "העליזיאדה", ביום השנה השני להקמת האגודה. בשנת 1988 ביטלה הכנסת האחת עשרה את החוק האוסר משכב זכר.
ב־1993 הוקמה תת-ועדה בכנסת לקידום זכויות הומואים ולסביות בראשות ח"כ יעל דיין. באותה שנה התקיים האירוע הראשון לציון יום הגאווה בגינת שינקין בתל אביב. במקום הוצב ארון עץ ממנו יצאו הנוכחים באופן טקסי. בשנת 1998 התקיים מצעד הגאווה הראשון בתל אביב, במתכונת הידועה כיום. באותה שנה זכתה דנה אינטרנשיונל באירוויזיון, וכיכר רבין התמלאה באלפי חוגגים מקהילת הלהט"ב. כמו כן התקיימו אירועי ויגסטוק, התפרעויות כנגד כוחות המשטרה שניסו לפזר את העצרת תוך כדי לבישת כפפות גומי.
החל משנת 2002 החל מצעד הגאווה והסובלנות בירושלים. לראשונה נפגש בלשכתו ראש הממשלה מכהן, אריאל שרון, עם נציגי הקהילה. כמו כן הוקם "נוער גאה" במסגרת "האגודה" והחל לפעול בתל אביב "בית דרור", בית מחסה לנוער להט"ב. בשנת 2012 התקיימו לראשונה מצעדי גאווה גם בערים נוספות אחרות: חדרה, פתח תקווה, רעננה והרצליה. בשנת 2017 נערך מצעד הגאווה הראשון בבאר שבע בהשתתפותם של כ-4000 צועדים.
רשות השירות הלאומי
רשות השירות האזרחי
מנהלת השירות הלאומי-אזרחי
רשות השירות האזרחי-לאומי
מנהלת השירות האזרחי-לאומי
סינופק
תאגיד הדלק והכימיקלים של סין (באנגלית: China Petroleum &amp; Chemical Corporation, בסינית: 中国石油化工股份有限公司) או סינופק (אנגלית: Sinopec Limited, סינית: 中国石化, סינית מסורתית: 中國石化, פין-יין: Zhōngguó Shíhuà) היא תאגיד נפט וגז ממשלתי סיני הממוקם בבייג'ינג. סינופק נסחרת בבורסות של הונג-קונג (SEHK: 0386), שנגחאי (SSE: 600028), ניו-יורק (NYSE: SNP) ולונדון (LSE: SNP). היא החברה החמישית בעולם בגודלה לפי הכנסות.
סינופק היא החברה-הבת העיקרית של קבוצת סינופק שהיא החברה הגדולה באסיה בתחום הנפט והגז. החברה מספקת 80% מצרכי הדלק של סין.
באמצע 2014 הוערך שווי החברה בכ-114 מיליארד דולר.
היסטוריה.
Sinopec Limited הוקמה כגוף מנייתי כולל תחת קבוצת סינופק בפברואר 2000. החברה נרשמה במקביל בבורסות של הונג-קונג, ניו-יורק, ולונדון כבר באוקטובר באותה שנה. וכחצי שנה לאחר מכן, ביוני 2001, נרשמה גם בבורסת שנגחאי.
סינופק היא המזקקת נפט הגדולה באסיה בנפח זיקוק. היא מייצרת כרבע מכמות הנפט הגולמי לעומת פטרוצ'יינה אך מזקקת כ-60% יותר ממנה.
בסוף 2006 רכשה סינופק את נכסי "Shengli Petroleum" אשר הכילו שדה נפט גדול מפותח ומקומי כדי לייצב את כמות הנפט הגולמי הנכנס.
במרץ 2013 קנתה החברה בסך 1.5 מיליארד דולר שדות נפט מחוץ לסין מחברת האם "קבוצת סינופק".
באוגוסט 2013 קנתה 33% מהחברה של "Apache Corporation" במצרים תמורת 3.1 מיליארד דולר.
Sinopec
כחל מצוי
כָּחָל מָצוּי, הקרוי גם כָּחָל אֵירוֹפִּי (שם מדעי: Coracias garrulus) הוא מין עוף במשפחת הכחליים. זהו מין הכחל היחיד שמתרבה באירופה, תחום-התפוצה שלו מגיע גם למזרח התיכון, מרכז אסיה ומרוקו. הכחל האירופי חולף גם בישראל. אורכו של הכחל הוא כ-29 עד 32 ס"מ, ומשקלו 105–146 גרם; מוטת כנפיו היא כ-56 ס"מ. הכחל נקרא כך על שום צבעו התכלת-כחול. פירוש שמו המדעי הוא "צווחן עורבני" או "צווחן דמוי עורב" (Coracias = צווחן, garrulus = עורבני, דמוי עורב) וזאת בשל צווחותיו הדומות לאלו של העורב והעורבני.
תיאור.
הכחל הוא עוף גדול וחסון דמוי עורב. אורכו הוא , משקלו 105–146 גרם ומוטת כנפיו כ-.
המקור קצר וחסון, ומעוקל בקצהו. צבע המקור אפור וצבע הרגליים צהוב-אפור דהוי עד בז' אפור. קולו של הכחל המצוי הוא צווחות הדומות לאלה של העורבני.
רוב גופו של הכחל צבוע בתכלת-טורקיז, מלבד גבו הערמוני (מעין צבע חום) וכנפיו הצבועות בחום, שחור וכחול. אברות היד והאמה שלו צבועות בכחול בוהק ועמוק מצידן הגחוני ובכחול כהה עד שחור בצידן הגבי. סוככות הכתף צבועות בצבעי חום, סגול-כחול ותכלת מצידן הגבי ובתכלת מצידן הגחוני. נוצות הזנב בצבע תכלת אך המרכזיות שבהן צבועות בבסיסן בכחול כהה, ובתכלת בקצוות ובצדדים. לעיתים צבע התכלת של הכחל עז, ולעיתים הוא דהוי.
צבע התכלת מסווה אותו על רקע השמיים - הן בתעופה והן כשהוא ניצב על עץ או עמוד ותר אחר טרף.
צבע הנוצות דומה בין שני הזוויגים אך דהוי יותר ונוטה לירוק בצעירים. הכחל מחליף את נוצותיו בחורף ובעונה זו צבעו נוטה יותר לתכלת-ירוק.
התנהגות ואורח חיים.
הכחל המצוי הוא עוף טורף. הוא ניזון מפרוקי-רגליים וחולייתנים קטנים בהם חרקים, עקרבים, לטאות קטנות, מכרסמים וצפרדעים (ולעיתים גם גוזלים קטנים), אך עיקר התפריט שלו הוא חיפושיות וחגבים (כגון חרגולים וצרצרים). התנהגות אופיינית לכחל המצוי היא ישיבה על עצים, עמודי חשמל או כבלי חשמל וטלפון, משם הם צופים על הסביבה ומחפשים אחר טרף. כאשר הם מזהים טרף הם עטים עליו, מכים בו עד שאובדת הכרתו, מרככים אותו ואז בולעים אותו.
לכחל מעוף ישר ומהיר, ולעיתים הוא גולש באוויר ודואה. על הקרקע הליכתו מסורבלת והוא ממעט ללכת אלא מנתר ממקום למקום.
הכחל ידוע בריקוד החיזור שלו שמורכב ממעוף ראוותני מלווה בצווחות הכולל גלגולים באוויר, נסיקה לאוויר וצלילה בספירלת "בורג", ומכאן גם שמו העממי Roller. לעיתים הוא משליך אבנים קטנות באוויר ואז תופס אותן תוך כדי מעוף. את המעוף האווירובטי מלווה הכחל גם בצווחות, הדומות לקולות העורבני והשרקרק.