סלואן גדל באילינוי כאחד מעשרה ילדים לאם חד הורית. עם סיום לימודיו בתיכון הוא החל ללמוד באוניברסיטת אילינוי, אך עקב געגועים לביתו, עזב ועבר לאוניברסיטת אוונסוויל הנמצאת מעט קרוב יותר. הוא החל לשחק במדי קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, ובמקביל עבד בייצור מקררים עבור חברת וירפול לפרנסתו. סלואן הוביל את קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה לשתי אליפויות ליגת המשנה של ה-NCAA, בהן מאזן מושלם של 29 ניצחונות ללא הפסד בעונת , עונתו האחרונה בקבוצה.
סלואן נבחר בסיבוב הראשון של הדראפט בשנת 1965 על ידי בולטימור בולטס. בעונת הרוקי שלו הוא שותף ב-59 משחקים, בהם קיבל 16.1 דקות משחק ותרם 5.7 נקודות, 3.9 ו-1.9 אסיסטים ב למשחק. בשלב הפלייאוף שותף סלואן בשני משחקים בלבד, בהם תרם 6.5 נקודות, 8.0 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים למשחק.
בטרם עונת עבר סלואן לקבוצת שיקגו בולס, שנערכה לקראת עונתה הראשונה בליגה, שבחרה בו בדראפט ההרחבה. הוא היה השחקן הראשון בו בחרה הקבוצה בדראפט, ובשל כך כונה על ידי האוהדים "The Original Bull". כבר בעונתו הראשונה בקבוצה שותף סלואן ב-80 משחקים בעונה הסדירה בהם רשם 17.4 נקודות, היה לקוטף הריבאונדים המצטיין של הקבוצה עם שיא קריירה של 9.1 למשחק ונבחר לראשונה להשתתף במשחק האולסטאר. הוא הצליח לעזור לקבוצתו להעפיל למשחקי הפלייאוף על אף מאזנה השלילי, אך הקבוצה הודחה ב בשלושה משחקים מול סנט לואיס הוקס בחצי הגמר האזורי.
גם בעונה העוקבת הצליחה שיקגו להעפיל למשחקי הפלייאוף, על אף מאזן של 29 ניצחונות בלבד מול 53 הפסדים. סלואן, שתרם בעונה הסדירה 13.3 נקודות ו-7.7 ריבאונדים למשחק, לא הצליח לעזור לקבוצה להעפיל אל מעבר לחצי הגמר האזורי בו הודחה מול לוס אנג'לס לייקרס. בעונת לא הצליחה שיקגו להעפיל למשחקי הפלייאוף לראשונה. עם זאת סלואן חווה עונה אישית טובה כשרשם 16.8 נקודות למשחק עליהם הוסיף 7.9 ריבאונדים ושיא קריירה של 3.5 אסיסטים. הוא נבחר בפעם השנייה למשחק האולסטאר, ולראשונה לחמישיית ההגנה הראשונה.
סלואן המשיך לשחק במדי הבולס עד לפרישתו ממשחק פעיל בסיום עונת . לאורך השנים הוא נבחר לחמישיית ההגנה הראשונה שלוש פעמים נוספות, ופעמיים לחמישיית ההגנה השנייה. הוא רשם לאורך הקריירה טריפל דאבל בשני משחקים, ומדורג במקום ה-11 בכל הזמנים בממוצע חטיפות למשחק. כצעד של כבוד כלפיו, הודיעה שיקגו בולס כי המספר 4 יפרוש ביחד איתו, וכי שחקנים בעתיד לא יוכלו ללבוש את המספר בקבוצה.
קריירת האימון.
עם פרישתו ממשחק פעיל בשנת 1976, קיבל סלואן את הצעתה של אוניברסיטת איוונסוויל בה למד לאמן את קבוצת הכדורסל. הוא החליט להתפטר מתפקידו חמישה ימים בלבד לאחר מינויו, החלטה שבדיעבד הצילה את חייו. בהמשך אותה העונה התרסק המטוס בו טסה הקבוצה, ו-29 מנוסעיו, כולל מאמן הקבוצה, נהרגו.
בשנת 1979 מונה סלואן למאמנה של שיקגו בולס שבעונה טרם הגעתו סיימה במאזן הגרוע ביותר במזרח עם 31 ניצחונות בלבד. סלואן הוביל את הקבוצה ל-30 ניצחונות בלבד, בהנהגתו של רג'י תיוס עם 20.2 נקודות למשחק. בעונת הצליח סלואן להוביל את שיקגו ל-45 ניצחונות בעונה הסדירה מול 37 הפסדים ולעלייה למשחקי הפלייאוף, לראשונה מזה ארבע שנים. בסיבוב המשחקים הראשון עקפו הבולס את ניו יורק ניקס עם ניצחון חלק של 0–2 בסדרה, ובסיבוב השני הודחו בסוויפ של 0–4 מול בוסטון סלטיקס. לאחר 51 משחקים בעונת בהם הצליח להשיג 19 ניצחונות בלבד, פוטר סלואן מהקבוצה בשל הישגיו הנמוכים.
בשנת 1983 הצטרף סלואן לצוות המקצועי של יוטה ג'אז כסקאוט. הוא עזב את המועדון בשנת 1984 על מנת לאמן את קבוצת איוונסוויל ת'אנר מליגת ה-CBA ולאחר מכן חזר ליוטה ומונה תפקיד עוזר המאמן של פרנק ליידן. לאחר פרישתו של ליידן מאימון, בדצמבר 1988, מונה סלואן למאמן הקבוצה. ב-65 המשחקים שנותרו לסיום העונה הוא רשם 40 ניצחונות, והוביל את הקבוצה למאזן השני בטיבו במערב. קארל מלון, ג'ון סטוקטון ומארק איטון נבחרו למשחק האולסטאר, ואיטון אף נבחר בפעם השנייה בקריירה לשחקן ההגנה של העונה. הקבוצה פגשה בסיבוב הראשון את גולדן סטייט ווריורס, והודחה בסוויפ מפתיע של 0–3.
עונות השיא שלו במועדון הגיעו בשנים ו- שבהן הגיע עם המועדון עד לגמר ה-NBA. בשתי סדרות הגמר הפסידה יוטה לשיקגו בולס בהנהגתו של מייקל ג'ורדן. לאחר מכן הוא הוביל את יוטה לחצי גמר המערב שנתיים ברציפות, ולאחריהם הפסיד בסיבוב הראשון במשך שלוש עונות ברציפות.
בטרם עונת חתם סלואן על חוזה חדש שישאיר אותו בקבוצה עד לסיומה של עונת . ב-10 בפברואר 2011, בסיום משחק בו הפסידה יוטה לשיקגו בולס, שהיה הפסד עשירי ב-14 משחקים ליוטה, ולאחר ויכוח סוער עם כוכב הקבוצה דרן ויליאמס במחצית המשחק, הודיעו סלואן ופיל ג'ונסון, אחד מעוזרי המאמן, על התפטרותם המיידית מהקבוצה.
נפטר ב-22 במאי 2020 בעקבות מחלה קשה.
ב-9 בפברואר 2022 הוכרז כאחד מחמישה עשר המאמנים הגדולים בתולדות הNBA.
פטר שטיאסטני
פטר שטיאסטני (בסלובקית: Peter Šťastný, מוכר בצפון אמריקה כפיטר סטאסטני; נולד ב-18 בספטמבר 1956 בברטיסלאבה, צ'כוסלובקיה - כיום בסלובקיה) הוא שחקן הוקי קרח סלובקי-קנדי מקצועני לשעבר בעמדת חלוץ מרכזי, הנחשב בעיני רבים לגדול שחקני סלובקיה בכל הזמנים.
לאחר שהחל את קריירת הבוגרים של בסלובן ברטיסלאבה וכיכב בנבחרת צ'כוסלובקיה, הדהים שטיאסטני את עולם ההוקי קרח כשערק ב-1980 לקנדה, יחד עם אחיו אנטון, כדי לשחק ב-NHL. אח שלישי, מריאן, ערק אף הוא והצטרף אל השניים כעבור שנה.
שטיסאטני שיחק ב-NHL במשך 15 עונות, כשאת מיטב שנותיו עשה בקוויבק נורדיקס יחד עם שני אחיו. הוא היה המבקיע השני בטיבו ב-NHL בשנות ה-80, כאשר רק וויין גרצקי דורג לפניו ברשימת המבקיעים באותו עשור.
בזירה הבינלאומית זכה שטיאסטני עם נבחרת צ'כוסלובקיה פעמיים באליפות העולם והגיע עוד פעמיים למדליית כסף. לאחר שקיבל אזרחות קנדית עבר לשחק בנבחרת קנדה וזכה איתה בגביע קנדה, ולאחר נפילת מסך הברזל חזר לשחק עבור סלובקיה באולימפיאדת לילהאמר (1994).
שטיאסטני התקבל להיכל התהילה של ההוקי קרח ב-1998.
לאחר פרישתו פנה לפוליטיקה, ובין 2004 ל-2014 היה חבר הפרלמנט האירופי מטעם סלובקיה.
קריירת בוגרים.
סלובן ברטיסלאבה.
פטר שטיאסטני החל את קריירת הבוגרים שלו בסלובן ברטיסלאבה, ויחד עם אחיו הבוגר מריאן ואחיו הצעיר אנטון הרכיבו השלושה קו התקפה ראשון מצליח עבור המועדון. בעונת 1978/79 הצליחה סלובן, בכיכובם של שלושת האחים, לשבור את ההגמוניה של המועדונים הצ'כים בליגה הצ'כוסלובקית ולזכות באליפות.
סלובן איבדה את תוארה עונה אחת מאוחר יותר, אולם פטר שטיאסטני זכה בה בתואר "מקל הזהב" - שחקן השנה בצ'כוסלובקיה.
העריקה והשנים בקוויבק נורדיקס.
באוגוסט 1980 קיבל שטיאסטני, יחד עם אחיו אנטון, החלטה דרמטית - לערוק למערב כדי להעניק חיים טובים יותר לעצמם ולמשפחותיהם, ולשחק ב-NHL. השניים הוברחו בדרך היבשה לאוסטריה. עריקתם של השניים, בעיקר של פטר שנחשב כבר לכוכב הגדול של נבחרת צ'כוסלובקיה ואחד החלוצים הטובים בעולם, הכתה את עולם ההוקי קרח בהלם.
שני האחים הצטרפו לקוויבק נורדיקס, אחת הקבוצות הקטנות של ה-NHL, שנטלה חלק פעיל בהברחתם למערב. לפני הגעתם של פטר ואנטון היו הנורדיקס קבוצה חדשה בליגה, שהצטרפה ל-NHL לאחר סגירת הליגה ששיחקו בה קודם לכן, ה-WHA, שניסתה להתחרות ב-NHL. כתנאי להצטרפותם של הנורדיקס ל-NHL נאלצה הקבוצה לוותר על מרבית שחקניה שפוזרו בין הקבוצות האחרות, ולהתבסס על שחקנים שהקבוצות האחרות ויתרו עליהם או שחקנים צעירים בצעדיהם הראשונים כמקצוענים. העונה הראשונה, לפיכך, הייתה קשה מאוד לנורדיקס.
בואם של האחים ובעיקר של פטר שינה את פני הקבוצה. פטר סיים את עונתו הראשונה עם 39 שערים ו-70 אסיסטים, ובסך הכל 109 נקודות - שיא NHL לרוקי, שהחזיק מעמד 12 שנה. יכולתו המשכנעת זיכתה אותו בגביע קאלדר - גביע רוקי השנה ב-NHL, וסייעה לנורדיקס לעלות לראשונה לפלייאוף ה-NHL, שם נוצחו בסיבוב הראשון. 70 האסיסטים שלו באותה עונה הם עדיין שיא NHL לרוקי (הושווה מאז בידי שחקן נוסף).
עריקתם של פטר ואנטון למערב עצרה את הקריירה המוצלחת של האח הבוגר מריאן, שהושעה מכל פעילות בצ'כוסלובקיה. תגובתו לא איחרה לבוא, ובקיץ 1981 ערק גם הוא והצטרף לשני אחיו במדי הנורדיקס.
פטר שטיאסטני המשיך להיות אחד הכוכבים המובילים של הקבוצה, עם יכולת הבקעה גבוהה ויציבה לאורך מרבית שנות ה-80, ונוכחותו הפכה את הנורדיקס לשוכנת קבע בפלייאוף לאורך העשור. בעונת 1981/82 הוביל שטיאסטני, עם הכוכב הקנדי מישל גולה, את הנורדיקס להישגם הטוב ביותר - מעבר של שני סיבובי פלייאוף, אחד מהם על מי שהפכה ליריבתם המושבעת, מונטריאול קנדיאנס. רק בגמר החטיבתי נעצרו שטיאסטני והנורדיקס.
שטיאסטני לא נרתע גם מקטטות, ובאחת מהן, בעונת 1983/84, השתתף בקטטה המונית במשחק פלייאוף בין הנורדיקס והקנדיאנס. מאחר שהמשחק שוחק ביום שישי הטוב, כונתה הקטטה "טבח יום שישי הטוב". שטיאסטני הורחק עם עוד שחקנים בעקבות הקטטה, והקנדיאנס הדיחו את הנורדיקס.
עונה אחת לאחר מכן נקם שטיאסטני בקנדיאנס, כאשר סדרת הפלייאוף בין הקבוצות בסיבוב השני הגיעה למשחק שביעי ומכריע ששוחק ב"מונטריאול פורום", ביתם של הקנדיאנס. שטיאסטני הכריע את הסדרה בשער ניצחון דרמטי בהארכה, והביא את הנורדיקס להשוואת ההישג הטוב ביותר שלהם - הגעה לגמר החטיבתי.
בעונת 1985/86 הוביל שטיאסטני, עם 122 נקודות, את הנורדיקס לאליפות הבית שלהם, "בית אדמס", בפעם הראשונה - אולם הנורדיקס הופתעו בסיבוב הראשון של הפלייאוף והודחו.