על מנת לשפר את מעמדם של יהודי אלזס פנה בר לחברו משה מנדלסון וביקש ממנו לכתוב עדות על אפיים החיוני של היהודים, מנדלסון השיב כי מוטב יהיה כי הוגה לא-יהודי יכתוב על כך והפנה אותו לכריסטיאן ווילהלם פון-דוהם. בעקבות פניית סרף בר כתב פון-דוהם את המאמר "על הרפורמה הפוליטית של היהודים" שהייתה לו השפעה מכרעת לטובתם של היהודים ובין היתר הוזכר לרוב על ידי אונורה מירבו.
מותו והנצחתו.
סרף בר נפטר בד' בטבת ה'תקנ"ד, 7 בדצמבר 1793. הוא נקבר בבית הקברות היהודי בכפר רוזנויילר הסמוך לשטרסבורג. סרף בר השפיע רבות על הסופר אונורה דה בלזק אשר הזכיר אותו בקומדיה האנושית.
באוקטובר 2014 עלה מחזה בתיאטרון שטרסבורג המציג את סיפור חייו של סרף בר.
צאצאים מפורסמים.
כמה מצאצאיו של סרף בר התפרסמו, בהם:
מרמיטה אלפינית
מרמיטה אלפינית (שם מדעי: "Marmota marmota") היא מין של מרמיטה המצויה במרכז ובדרום אירופה. היא חיה בגבהים של כ-800 עד 3,200 מטרים מעל גובה פני הים, וניתן למצוא אותה בהרי האלפים, הקרפטים, הטאטרה והפירנאים, וגם בחלק הצפוני של האפנינים. המרמיטה האלפינית מותאמת לחיים באקלים קר, והיא יכולה לשרוד במקומות בעלי צמחייה מועטה. המרמיטות הן חופרות מצוינות, ויכולות לחדור לקרקע שקשה מאוד לחפור בה, אפילו בעזרת מכוש. הן ישנות במחילות תת-קרקעיות, שבדרך כלל משתמשים בהן כמה וכמה דורות של אותה משפחה. המחילות מורכבות מכ-8 עד 10 מסדרונות, שמובילים ל"חדר" מרכזי. החדר משמש כמעונה של המשפחה בעת שנת החורף, שיכולה להימשך כתשעה חודשים, בעוד מחילות חסרות-מוצא משמשות כ"שירותים".
תיאור.
אורכה של מרמיטה בוגרת הוא כ-42 עד 54 ס"מ ללא הזנב, שאורכו כ-13 עד 16 ס"מ. צבע הפרווה של המרמיטה נע מצהוב-חום לאדום ולאפור כהה. משקלן של המרמיטות משתנה כתלות עונה: הוא גבוה יחסית בסתיו, כ-5.5 עד 8 ק"ג, בתקופה זו המרמיטות אוכלות כמויות גדולות של מזון על מנת לעבור בהצלחה את שנת החורף וכ-2.8 עד 3.3 ק"ג באביב.
רבייה.
עונת הרבייה היא בתחילת האביב; זאת על מנת שגורי המרמיטות יצברו כמות גדולה ככל האפשר של שומן, שיאפשר להם לעבור את החורף בשלום. הנקבה הדומיננטית מפחיתה את מספר הצאצאים של הזכר שלה מנקבות אחרות על ידי כך שהיא רבה איתן בזמן שהן בהיריון, וכך גורמת ללחץ שהורג את הולדים. ההיריון נמשך כ-33 עד 34 ימים, ובכל שגר נולדים עד שבעה צאצאים, למרות שבדרך כלל נולדים שלושה. הגורים נולדים עיורים, ופרווה כהה צומחת ימים ספורים לאחר הלידה. למשך תקופה של כ-40 ימים הגור תלוי באמו, שמביאה לו אוכל אל המאורה, ולאחר תקופה זו הגור כבר מחפש מזון בעצמו. צבע הפרווה האופייני למרמיטות בוגרות מופיע בסוף הקיץ, והגור מגיע לגודל המלא ולבגרותו המינית בגיל שנתיים.
שנת חורף.
לקראת סוף הקיץ, המרמיטות מרפדות את המחילות שלהן; הריפוד יהווה מצע, שעליו הן יוכלו לישון את שנת החורף שלהן. המאורה נחסמת על ידי אדמה וצואתן של המרמיטות. בבוא החורף (לעיתים גם באוקטובר) המרמיטות מצטופפות ביחד ומתחילות את שנת החורף שלהן. במהלכה, קצב פעימות הלב של המרמיטות צונח דרסטית ל-5 פעימות בדקה, טמפרטורת הגוף שלהן יורדת לטמפרטורת הסביבה שבה הן ישנות, וקצב הנשימות שלהן יורד ל-1 עד 3 נשימות בדקה. תהליכים אלה מורידים את כמות השומן שהמרמיטה צורכת, ומאפשרים לה לעבור את כל החורף בשינה בלי צורך לאכול; למרות זאת, ישנן מרמיטות (בעיקר צעירות) שמתות מרעב בעת שנת החורף.
א.ס.ף
א.ס.ף – אִרְגּוּן סִיּוּעַ לִפְלִיטִים וּמְבַקְּשֵׁי מִקְלָט בְּיִשְׂרָאֵל הוא עמותה שנוסדה בשנת 2007 על ידי פעילים ישראלים בתגובה לעלייה ניכרת בזרם המסתננים מאפריקה לישראל, רובם מאריתריאה ומסודאן. העמותה מספקת מענה פסיכו-סוציאלי והומניטרי למסתננים, אשר חיים בישראל.
מנכ"לית העמותה היא העובדת הסוציאלית טלי אהרנטל ויו"ר הוועד המנהל הוא רועי מצר.
פעילות ציבורית.
מחלקת הפעילות הציבורית פועלת במטרה לשנות מדיניות ולקדם את זכויותיהם של המסתננים. צוות המחלקה לוקח חלק בדיונים בכנסת, עומד בקשר עם רשויות ארציות ומוניציפליות, כותב ומפיץ ניירות עמדה ופועל באמצעי התקשורת.
עתירות.
בשנת 2011 השתתף א.ס.ף בעתירה לשלב ילדי מסתננים בבית הספר באילת, ולא במוסד בקיבוץ אילות שבו שררו תנאים ירודים. העתירה התקבלה.
בשנת 2012 החליט משרד הפנים על הסרת ההגנה הקבוצתית לנתיני דרום סודאן השוהים בישראל, והודיע על גירושם למולדתם. א.ס.ף הוביל את המאבק נגד ההחלטה. הוא השתתף בעתירה נגדה, אך בית המשפט דחה את העתירה.
באותה שנה הגיש א.ס.ף בשיתוף ארגונים נוספים עתירה לבית המשפט העליון לביטול החוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (תיקון מס' 3 והוראת שעה), אשר מכוחו הוחזקו מסתננים לתקופה של שלוש שנים בבית סוהר סהרונים בהליך מנהלי ללא משפט. בספטמבר 2013 החליטו תשעת שופטי ההרכב בבג"ץ פה אחד על קבלת העתירה.
שיתוף פעולה עם יוניצ"ף ומבקר המדינה.
במרץ 2013 התפרסם דו"ח יוניצ"ף על הפרת זכויות ילדים בישראל, ובו פרק בשם "הפרת זכויות ילדי מבקשי מקלט" שנכתב על ידי א.ס.ף.
בשנת 2013 ייחד מבקר המדינה פרק בדו"ח השנתי לעניינם של קטינים חסרי מעמד בישראל, ובהם ילדיהם של מסתננים, ונעזר בין היתר בדוחות של העמותה. גם בשנת 2014 הקדיש המבקר פרק נרחב לעניין המסתננים בפרק "זרים שאינם בני הרחקה". חלק ניכר מהנתונים שעליהם התבססה עבודת המבקר נאספו על ידי א.ס.ף.
דוחות.
באפריל 2014 פרסם א.ס.ף דו"ח בשם "שיקולים זרים" בעניין גירוש קטינים חסרי מעמד אשר שהו בישראל בהוצאה חוץ-ביתית בשל הזנחה או התעללות מצד הוריהם. הדו"ח ביקר את משרד הרווחה אשר החזיר ילדים להורים מזניחים או מתעללים לצורך גירושם.
ביוני אותה שנה פרסם א.ס.ף דו"ח בשם "הרי אנחנו בני אדם" בעניין קרבנות עינויים וסחר מסיני, שמספרם מוערך על ידי הארגון ב-5,000–7,000 נפש. הדו"ח כלל עדויות שנאספו מהקרבנות ופירוט על מצבם בהיעדר גישה לשיקום, לשירותי רווחה ולשירותי בריאות.
מימון.
עד שנת 2011 היו התורמים העיקריים של העמותה נציבות האו"ם לפליטים, האיחוד האירופי וארגון "וור צ'יילד הולנד". מאז 2011 העמותה אינה מפרסמת את שמות תורמיה העיקריים. בין התורמים גם ישויות מדיניות זרות.פעילות העמותה נסמכת גם על עבודתם של מתנדבים.
כוס המחילות
כוֹס המחילות (שם מדעי: "Athene cunicularia") הוא מין של דורס לילה החי במחילות שבערבות עשב. בדרך כלל הוא אינו בונה את המחילות בעצמו אלא משתלט על מחילה של נובחנית כלבית או מכרסם גדול ונפוץ אחר.
אורכו 19–28 ס"מ, משקלו 140–240 גרם ומוטת כנפיו 50.8–61 ס"מ.
המין ניזון מעכברים, עופות, זוחלים וחרקים. הוא ניזון גם מחיפושיות זבל שהוא מושך על ידי הבאת גללי ביזון למחילתו.
המין מצוי באמריקה הצפונית והדרומית מארצות הברית ועד ברזיל ופטגוניה וגם באיים הקאריבים.
מקסימיליאן פון וייקס
יציאה בשן ועין
שלומי גולדברג
שלומי גולדברג (נולד ב-23 בפברואר 1965) הוא מנחה, מגיש ועורך תוכניות טלוויזיה ורדיו בתאגיד השידור הישראלי כאן 11 וכאן רשת ב'. בעבר הגיש וערך תוכניות רדיו וטלוויזיה בערוץ הראשון ובקול ישראל.
ביוגרפיה.
שלומי גולדברג נולד ברמת השרון להורים ניצולי שואה שעלו מפולין. למד לימודים יסודיים בבית הספר נווה מגן ברמת השרון, חטיבת ביניים בקריית הרצוג בכפר סבא וסיים לימודים על-יסודיים בתיכון צייטלין בתל אביב.
במסגרת שירותו הצבאי שימש גולדברג כסולן ומנחה במקהלת הרבנות הצבאית תחת שרביטו של המנצח משה מרדכי רוזנבלום.
בשנת 1986 החל לימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן ובשנת 1992 סיים לימודי תואר ראשון ושני במשפטים.
את תקופת ההתמחות במשפטים עשה במשרד עורכי הדין ד"ר אביגדור קלגסבלד וד"ר יורם דנציגר.
בד בבד עם לימודיו האקדמאים, סיים גולדברג קורס כתבים בקול ישראל.
חיים מקצועיים.
הגשה והנחיה ברדיו ובטלוויזיה.
בשנת 1990 החל להגיש תוכניות מסורת בערוץ הראשון ובהן "זמירות", "קצר ולעניין" ותוכניות מיוחדות לחגי ישראל, וכן ערך והגיש את "יומן מורשת" ברשת א' של קול ישראל.
שלומי גולדברג נמנה עם ראשוני המגישים בתחנות הרדיו האזוריות "רדיוס 100FM" ו "רדיו קול חי" ועם צוותי ההקמה שלהן.
בשנת 1999 נבחר לנהל את המחלקה למורשת ישראל בערוץ הראשון של הטלוויזיה הישראלית והחליף את מרדכי פרימן ששימש בתפקיד משנת 1986.
בשנת 2005 הגה והחל לערוך ולהגיש את תוכנית הטלוויזיה "הבית היהודי" שמשודרת בכל מוצאי שבת בערוץ הראשון ועוסקת בנושאים יהודיים בארץ ובתפוצות.
בשנת 2006, בימי מלחמת לבנון השנייה, יזם גולדברג את שאלת רב (תוכנית טלוויזיה), שעוסקת בשאלות ובתשובות בסוגיות הלכתיות ובנושאים יהודיים בשיתוף הצופים ושבה הוא מארח את הרב דוד לאו.
מגיש לסירוגין את התוכנית "אור ראשון" בכאן ב, בתאגיד השידור הציבורי.
סרטים תיעודיים.
בשנת 2013 הגיש את סדרת סרטי הזיכרון "מורה לחיים"- סיפורם של מורים שנפלו במערכות ישראל ובהם מאמן האתלטיקה עמיצור שפירא שנרצח בטבח י"א הספורטאים במינכן, המורה שלמה אומן- בנו של חתן פרס נובל פרופ' ישראל אומן, והד"ר יוסף האפרתי שהיה מרצה לספרות באוניברסיטת תל אביב.
שלומי גולדברג ביים והגיש את הסרטים התיעודיים "פעם היו כאן יהודים"- מסע אל יהדות סלובקיה ו"שיר שחלמתי..."- מסע אל יהדות צ'כיה, כתב והגיש את סדרת סרטי התעודה על בתי כנסת בירושלים- "אבנים של פעם" ו"מסע ירושלמי" וערך והפיק את סדרת 100 הפינות על מושגים ביהדות "יש לך מושג" עם הרב ישראל מאיר לאו.
פרסים.