במהלך כהונתו של ווקופ, בשנת 1936, החלו מאורעות תרצ"ו–תרצ"ט, שהיו התקפה על היישוב ומרד כלפי השלטון הבריטי. ווקופ ביקש לסיים את המרד במשא ומתן עם הערבים ומנע ממפקד המשטרה רוי ספייסר מלהשתמש באמצעי ענישה חריפים נגד האוכלוסייה הערבית. בה בעת, ווקופ התנגד להשעיית העלייה, ואמר שלא ניתן להצדיק צעד כזה, לא מבחינה כלכלית ולא מבחינה פוליטית. במשך זמן רב הוא מנע את גירושו של המופתי של ירושלים אמין אל-חוסייני בטענה שהוא לא כה קיצוני כמו שאומרים עליו ולאור הערכתו שבמשך השנים 1931–1935 הוא היה יותר מועיל ממזיק, וכן מתוך רצון שלא לתת למרד אופי דתי. גם לאחר רצח לואיס אנדרוס, המושל הבריטי של הגליל, וההחלטה לעצור את המופתי, מנע ווקופ את מעצרו בהר הבית ובכך איפשר לו להתחמק ממעצר. גישתו זו של ווקופ ספגה ביקורת מצד ועדת פיל אשר חייבה הפעלת כוח נגד אוכלוסייה שאינה מוכנה לשתף פעולה במיגור הכנופיות. עם זאת, קבע ווקופ עונשי מינימום על עבירות של נשיאת נשק, אולם זקן השופטים מייקל מקדונל, אשר לפי המסורת הדמוקרטית הבריטית לא היה תלוי ברשות המבצעת, הנחה את השופטים שלא להחמיר בעונשם של ערבים שפגעו ביהודים. שר המושבות הבריטי התבטא שווקופ איבד את אמון היהודים והערבים גם יחד, וכי ויתר על הביטחון של הקצינים הבריטים בארץ ישראל. בעקבות זאת, הוחלף ווקופ בתחילת מרץ 1938, בטענה של בריאות לקויה, ובמקומו מונה כנציב עליון הרולד מקמייקל.
אחרית ימיו.
בתחילת 1943 פורסם ספר על האסלאם שכלל פרק שכתב על ארץ ישראל. בפרק הוא תמך במדיניות הספר הלבן בארץ ישראל. ארתור ווקופ נפטר בפתאומיות כשנפל במדרגות מועדון צבאי בלונדון בספטמבר 1947.
יחס היישוב היהודי.
ווקופ נחשב לנציב העליון האהוד ביותר על היישוב ועל התנועה הציונית. דוד בן-גוריון כינה אותו "הטוב שבנציבים". היהודים הזמינו את ווקופ לאירועים חשובים כפתיחת יריד המזרח, והבטיחו לקרוא על שמו את אחד הגשרים על הירקון. גם כיכר העצמאות בנתניה נקראה על שמו לאות הוקרה על סיועו להתפתחות נתניה. יצחק בן-צבי כתב עליו:
במהלך כהונתו של ווקופ היחס כלפיו ביישוב היהודי היה פחות נלהב. משה בילינסון כתב עליו בפברואר 1936: .
בחוגי הרוויזיוניסטים, לעומת זאת, לעגו להתרפסות של ההנהגה הציונית בפני ווקופ ונהגו לכנות את ווקופ בלעג "נציבנו הטוב". הם בקרו את ווקופ על שנמנע מלהזכיר את "הבית הלאומי" היהודי בדבריו וטענו שהתגברות העלייה בימיו לא הייתה תלויה בו, וכי הוא אף עשה צעדים להצר את העלייה של בעלי הון ומקצועות חופשיים. ווקופ הואשם בהתערבות בפוליטיקה הפנימית בין הימין והשמאל בתנועה הציונית, אב"א אחימאיר ממנהיגי ברית הבריונים כינה אותו , ואף הגדיל והאשים את ווקופ כי היה מודע מראש, ובמשתמע נתן יד, לרצח ארלוזורוב.
מינויו של ווקופ נחשב מלכתחילה כצעד שנועד לבוא לקראת הציונים ולהקהות את התוצאות של הספר הלבן של פאספילד. בן-גוריון כתב שראש ממשלת בריטניה, רמזי מקדונלד, שנחשב אוהד הציונות, אמר לו שהוא הולך לדאוג ל"פירוש" חדש לספר הלבן שיבטל את תוכנו השלילי וכי ימונה נציב עליון חדש, ווקופ, אשר יעמוד לימין העלייה וההתיישבות. בעת מינויו לא נשמעה ביקורת על המינוי בקרב ההנהגה הציונית, למעט על כך שלא התייעצו בהם לפני ההודעה על המינוי.
עיקר הביקורת על ווקופ בקרב היישוב היהודי עד המרד הערבי הגדול נוגע לתמיכתו בהקמת מועצה מחוקקת. ווקופ הצהיר בשנת 1932, בהופעה בפני ועדת המנדטים של חבר הלאומים, שהכוונה להקים מועצה מחוקקת עבור תושבי ארץ ישראל, שהופיעה בספר הלבן של פאספילד, לא נזנחה, למורת רוחה של המחנה הציוני, שכן היהודים היו מיעוט בארץ ישראל. אך מכיוון שהרעיון לא קודם בפועל נושא זה לא הובלט בהערכה כלפיו. רעיון המועצה המחוקקת עלה שוב בסוף שנת 1935, אך בלחצו של חיים ויצמן נדחה על ידי הפרלמנט הבריטי ובית הלורדים.
לכבוד סיום כהונתו כנציב, נתן ווקופ סביל מודרני כמתנת פרידה לתושבי ירושלים. הסביל נקרא על שמו - סביל ווקופ.
יעקב לויצקי
יעקב לויצקי (Levitzki; 17 באוגוסט 1904 – 25 בפברואר 1956) היה מתמטיקאי ישראלי, חתן פרס ישראל למדעים מדויקים, ומחלוצי המחקר המתמטי בישראל.
קורות חיים.
לויצקי נולד בחרסון שברוסיה (כיום באוקראינה) ב-1904 לאלכסנדר הלוי לויצקי ולאטיל בת עוזר חיים קוטלרוב, ועלה לארץ ישראל בשנת 1912. את לימודיו התיכוניים החל לויצקי בבית הספר של חברת "עזרה", ובעקבות מלחמת השפות עבר לגימנסיה הרצליה. לאחר סיום לימודיו בגימנסיה הרצליה נסע לאוניברסיטת גטינגן שבגרמניה, שם סיים את עבודת הדוקטורט במתמטיקה בהנחייתה של אמי נתר. לאחר מכן הרצה ולימד מתמטיקה באוניברסיטת קיל ובירושלים. באוגוסט 1930 יצא ללימודים באוניברסיטת ייל, הודות למלגת הצטיינות שקיבל מקרן סטרלינג לאחר שנתיים חזר לארץ ישראל והצטרף לסגל המכון למתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1945 הוא הועלה לדרגת מרצה. במהלך השנים התקדם בדרגות במכון ואף שימש יושב הראש שלו למשך זמן מה.
לויצקי ידוע בתרומתו המשמעותית למחקר באלגברה מודרנית. יחד עם צ'ארלס הופקינס הוא הוכיח את משפט הופקינס-לויצקי, הקובע כי כל חוג ארטיני שמאלי הוא גם נתרי שמאלי. ב-1950 גילה עם תלמידו שמשון עמיצור את הזהויות הסטנדרטיות של אלגברות המטריצות. משפט עמיצור-לויצקי, שהוא אחת התוצאות הראשונות בתאוריה של חוגים עם זהויות, זכה מיד להערכה רבה, שבשלה קיבלו לויצקי ועמיצור את פרס ישראל למדעים מדויקים לשנת 1953.
בנו, פרופ' אלכסנדר לויצקי, ייסד על שם הוריו יעקב ושרלוטה ("לוטה") את פרס לויצקי לחוקר ישראלי בתחום האלגברה.
הפצת מנדרייק
מרוץ כלבים
מרוץ כלבים הוא תחרות ספורטיבית בין כלבים, בדרך כלל מגזע גרייהאונד, הנערכת לרוב לצורך הימורים או גיוס תרומות.
מועדון המרוצים הראשון נוסד באנגליה בשנת 1776, ובמהרה נוסדו עוד רבים כמותו. בתקופה זו נהגו לשסות את הכלבים בארנבת כדי לעודד אותם לרוץ. רק לאחר 100 שנה, ב-1876, הוחלפה הארנבת האמיתית בארנבת מכנית שנוסעת במהירות על מסילה/מעקה, ושיטת המרוץ השתנתה לשיטה כפי שהיא מוכרת כיום. כיום מרוצי כלבים פופולריים בעיקר באנגליה ובארצות הברית.
הכלב המפורסם ביותר מתחום המרוצים, ובעל הערך הכספי הגבוה ביותר, היה הכלב "אינדיאן ג'ון", שנמכר בסכום של 72,000 דולר.
לצד הפופולריות הרבה של מרוצי הכלבים, ישנו צד אחר שגורם לביקורת רבה בחוגים שונים בציבור הרחב – הימורים שמתקיימים במהלך המרוץ.
כלבים רבים, שסיימו את תפקידם ככלבי מרוץ, נשארים ללא בתים. קיימות מספר עמותות, שהוקמו במיוחד לשם כך, העוסקות במציאת בתים מאמצים לכלבים ש"פרשו לגמלאות".
מרוצי כלבים בישראל.
החוג הישראלי לכלבי רוח עורך אימוני שדה מדי חודש לחברי החוג, בהם משתתפים כלבי ויפט וסלוקי בעיקר.
Dissection
Dissection היא להקת בלאק מטאל שוודית שהוקמה ב-1989 על ידי הגיטריסט והזמר ג'ון נודויט (Jon Nödtveidt).
היסטוריה.
אלבומם הראשון של דייסקשן, The Somberlain, אשר הוקלט בחורף 1993 ויצא לאור בתחילת שנת 1994, זכה להצלחה מסחררת והגיע לראש מצעד המטאל בסקנדינביה.
בנובמבר 1994 חתמה הלהקה חוזה לאלבום אחד עם חברת Nuclear Blast ובספטמבר 1995 יצא לאור אלבומה השני של הלהקה Storm of the Light's Bane, שזכה להצלחה מסחררת לא פחות מהאלבום הראשון.
בין 1995 ל-1997 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עם הלהקות המטאל הקיצוניות המצליחות של אותה התקופה ביניהן At the Gates, Dimmu Borgir, In Flames, Cradle of filth ו-Morbid Angel.
ב-1997 התפרקה הלהקה עקב כניסתו של נודויט לכלא, לאחר שרצח הומוסקסואל שניסה להתחיל איתו. הלהקה חזרה לפעול לאחר שחרורו של הסולן מהכלא בסוף שנת 2004 עם הרכב חדש לגמרי (למעט נודויט). את גיטריסט הלהקה פגש נודויט במהלך שהותו בכלא השוודי לאחר שגם הגיטריסט ישב שם מאותן סיבות.
מדינות רבות סירבו להכניס את הלהקה לתחומן עקב עברה הפלילי ואמנים רבים התנו את השתתפותם בפסטיבלים בכך שהלהקה לא תופיע איתם על אותה במה.
ב-30 באוקטובר 2004, הופיע דייסקשן לראשונה מזה 7 שנים באצטדיון שבסטוקהולם, לאחר ששינו את מקום ההופעה פעמיים על מנת שיהיה מקום לאנשים הרבים שביקשו להגיע ולצפות בהופעה המתוכננת.
בפברואר 2005 יצא לאור אלבומה האחרון של דייסקשן, והראשון מזה 11 שנה, Reinkaos. הלהקה החלה בסיבוב הופעות שנמשך שנתיים אשר בסופו הכריז נודויט שהלהקה תסיים את דרכה ותחדל מלהתקיים.
בתאריך 17.6 2006 אמורה הייתה הלהקה להופיע במועדון הבארבי בתל אביב.
לאחר שבעלי האולם ביטל את המופע, הועבדה ההופעה למועדון הקומפורט 13, ת״א ולבסוף בוטלה עקב התאבדותו של ג’ון.
מפיק המופע בישראל, שוחח יום לפני עם הסולן ג’ון שהתנצל על הביטול ולבסוף טען שהוא יוצא לחופשה.
ב-16 באוגוסט 2006 התאבד נודויט בירייה בראשו במהלך טקס פולחני, כאשר הוא מוקף בטבעת נרות וכתביה של הכת בה היה חבר.
חונה שלביץ'
חוֹנֶה סַאמוּילוֹביץ' שְלֶבִיץ' (בליטאית: Šlėvičius Chone Samuilos, ברוסית: Шлевичус Хоне Самуилович ;1 בינואר 1915 - 11 בינואר 1958), יהודי ממוצא ליטאי, היה פעיל פוליטי קומוניסטי-ליטאי ועיתונאי.
קורות חיים.