אזור היער בוסאקו יושב לראשונה במאה השישית על ידי נזירים ממנזר בנדיקטיני קרוב (במרחק 5 ק"מ) ואקאריסה. בערך בשנת 1094 השתלטו על המנזר הבישופים של קוימברה ובשנת 1628 העניקו אותו כמתנה למסדר הכרמליטים היחפים. נזירים אלה בנו בתוך זמן קצר את מנזרם - Convento de Santa Cruz do Buçaco
("מנזר הצלב הקדוש מבוסאקו"), גידרו את יער בחומה ובנו את הראשון משערי החומה - שער קוימברה - Portas de Coimbra.
באותה תקופה הוציא האפיפיור שני בולות: אחת משנת 1622 שאסרה על נשים להיכנס ליער והשנייה, משנת 1643 שאיימה בנידוי את כל מי שהעז להזיק לעצים. את מילות שתי הבולות חרטו על לוחיות אבן שהוצמדו לקיר החיצוני של "שער קוימברה".
בסוף המאה ה-17 לאורך Via Sacra ("ויה סאקרה", הדרך הקדושה), נסלל שביל תלול ומתפתל שהוביל מן המנזר אל הנקודה הגבוהה ביותר של היער Cruz Alta (הצלב הגבוה), נבנו קאפלות קטנות המסמלות את תחנות הוויה דולורוזה, של הפסיון של ישו ("תחנות הצלב"). אורך השביל והמרחקים בין הקאפלות נמדדו בקפידה על מנת לתאר את מסע הייסורים של ישו מהר הזיתים לגולגולתא.
בספטמבר 1810 שלוות המקום הופרעה על ידי קרב בוסאקו. ארתור ולסלי, לימים הדוכס מוולינגטון, עמד בראש צבא אנגלי-פורטוגזי של למעלה מ-56,000 לוחמים קבע עמדה הגנתית בהרי בוסאקו והצליח לעצור את התקדמותם של הצרפתים בפיקודו של המרשל אנדרה מסנה לתוך פורטוגל. ולינגטון לן במנזר בוסאקו בימים שקדמו לקרב. עץ זית שבו קשר את סוסו עומד עדיין על תלו ונקרא "עץ הזית של ולינגטון".
זמן קצר אחרי סגירת המנזרים בפורטוגל בשנת 1834 עברו הבעלות על יער וניהולו למנהל הכללי של יערי הממלכה. המקום ידע מספר תמורות: שטח היער הורחב מ-900 דונם ל-1050, בתים מוזנחים שופצו ושוקמו, נשתלו מינים חדשים של עצים אקזוטיים, נבנה מעלה מדרגות משתפלות המובילות אל המנזר ועוצבו מחדש למה שנקרא "פונטה פריה" - Fronte Fria - "הבאר הקר". מדרגות אלה מהוות אחת האטרקציות האדריכליות הבולטות של היער.
בשנת 1888 הוחרב חלק גדול מבניין המנזר כדי לאפשר את בנייתו של ארמון נאו-מנואליני מפואר. הארמון נועד תחילה להוות מקום מנוחה למשפחה המלכותית הפורטוגזית, אבל אחרי הרצח בליסבון של המלך קרלוש וההפיכה ב-5 באוקטובר 1910 הוא נהפך למלון יוקרתי, ארמון בוסאקו.
סופת גונג.
ב-19 בינואר 2013 הוכתה פורטוגל על ידי ציקלון בשם גונג. נפלו אלפי עצים ומיליון בתים נשארו ללא חשמל. גם יער בוסאקו ניזוק. מעל 40% מהיער סבל מנזקים. נפגעו גם הכנסיות והמנזרים שבו. מתוך 86 עצים מפורסמים של היער נפלו עשרה, ביניהם הברוש שנודע כ"ארז סאו ז'וזה" שנשתל בשנת 1643, ו-6 נפגעו בצורה משמעותית.
צמחייה.
ליער בוסאקו אחד האוספים הדנדרולוגיים היפים ביותר באירופה. מעל 200 מינים של עצים ושיחים, ביניהם עצים בני מאות שנים ואקזוטיים
שהובאו לכאן על ידי הימאים הפורטוגזים בעידן התגליות.
היער כולל ארבעה נופים שונים: הארבורטום המהווה 80% משטח היער; Floresta Reliquia - קטע יערי ישן וקטן המתאפיין בנוכחותם של הדפנה, Phillyrea latifolia ומינים של עץ אלון ;Pinhal do Marques שטח של כ-130 דונם הנשלט על ידי עצי אורן ימיים ; ואזור נוסף ובו גני בית המלון מן המאה ה-19 ועמק השרכים (Vale dos Fetos). ההיסטוריה המוקדמת של הארבורטום אינה ידועה, אולם כרוניקנים כרמליטים מציינים כי הייעור התחיל הרבה לפני הקמת מנזרם ב-1628.
העץ הנפוץ ביותר ביער בוסאקו הוא הברוש המקסיקני, מין הידוע גם כארז בוסאקו או הארז מגואה. הוא צוין לראשונה על ידי המלומדת הפורטוגזית ברנרדה דה לסרדה באוסף שיריה "Soledades de Buçaco" שפורסם בשנת 1634. בשנת 1768 הבוטנאי האנגלי פיליפ מילר עורר פולמוס ארוך בן מאתיים שנה סביב טענתו כי עץ זה הובא מגואה. בשנת 1993 טענה זו הופרכה על ידי מאמר שפורסם על ידי האיגוד הבינלאומי לסיווג הצמחים שבו הוכח שהעץ הגיע לפורטוגל ממקסיקו. אחרי עשור נוסף פורסם מחקר מבוסס על מבחני DNA . ממצאיו הראו שהמקסיקו הוא מקור סביר יותר מהודו של העץ הזה אולם הנתונים התומכים בכך "אינם חזקים מאוד" .
מפת היער שהוצאה על ידי קרן Mata de Buçaco מציינת ביער 86 "עצמן מיוחדים", אחד מהם האלון מהרי טסמניה הגדל קרוב לבית המלון. הסופר המומחה ביינות יו ג'ונסון העריך בספרו "יו ג'ונסון בגן" שבאופן ודאי מדובר בעץ המפואר ביותר באירופה".
חוקר אוסטרלי שמדד את העץ הסיק כי קוטרו הוא גדול יותר מזה של כל עץ אקליפטוס הגדל בפורטוגל. עם העצים הראויים לציון נמנים
עץ הזית שבו קישר ולינגטון את סוסו, אורן הבוניה - המתואר בספרו של תומאס פייקנהם "עצי העולם הידועים ביותר" (2002) וכמה מדגמים מיוחדים של ארזים, גינקגו ושל סקוויה
על הקמליות של יער בוסאקו נכתב במאמר שהוצג בכנס הבינלאומי לקמליות בפונטוודרה. המאמר "בוסאקו ווויליאר ד'אליין: תולדות הקמליומניה בפורטוגל" תיאר 30 זנים שהובאו בשנת 1894 ליער בוסאקו מן העיר פורטו.
החי.
עבודת דוקטור משנת 2011 - "מגוון בעלי החוליות בהרי בוסאקו ובאזורים הסובבים" תיעד את המחקרים שנערכו בהרי בוסאקו וזיהתה ביער בוסאקו 56 מיני יונקים, ציפורים, עטלפים ודו-חיים.
אטרקציות ויעדי תיירות ביער בוסאקו.
המלך מנואל השני ביקר בו פעם אחת לזמן קצר לפני שיצא לגלות בשנת 1910. נטען שהיה לו כאן את רומן קצר עם שחקנית התיאטרון הצרפתייה גבי דליס. המלון המפורסם בייניו הפך למוקד משיכה לאנשי חברה ויש אומרים, פקדו בו מרגלים בימי מלחמת העולם השנייה. כיום הוא אחד מבתי המלון הגדולים בפורטוגל.
בואינג 767-400
איירבוס A330-900neo
ג'ון שווב
ג'ון וויליאם שווב השלישי (באנגלית: John William Schwab III; נולד ב-15 בספטמבר 1972) הוא שחקן קולנוע, מדבב, מפיק ומוזיקאי אמריקאי שמתגורר כיום בלונדון.
ביוגרפיה.
שווב נולד בספטמבר 1972 בפנסקולה שבפלורידה לג'ון וויליאם שווב השני, חייל בחיל הנחתים כבן השלישי מתוך ארבעה. הוא למד באוקינאווה שביפן ובסיאול בקוריאה הדרומית. לאחר מכן היגר ללונדון.
ב-1994 התחתן עם חברתו טמסין לאחר שלמדו יחד אנגלית באוניברסיטת דרהאם. יש להם שני ילדים: סמי וג'ק.
קריירה.
שווב החל להשתתף בסרטים ובסדרות בשנת 1997, בה דיבב את אחד הרמקולים בדיבוב האמריקאי של סדרת הטלוויזיה הבריטית לפעוטות "טלטאביז", והחל להופיע בתפקידים משניים.
בשנת 2005 הופיע בסדרה "דוקטור הו" ובאותה שנה דיבב דמויות בסדרה "רובוטריקים סייברטרון". לאחר שנתיים שיחק בסדרה הבריטית "מלון בבילון" בתור קליף בארנס. בשנה שאחריה דיבב בסדרת האנימציה "זורו".
בשנת 2012 דיבב את דמותו של טימו בסרט האנימציה "היפה והגלדיאטור" והשתתף בסרט הפוליטי "כוננות עם שחר" של קתרין ביגלו. לאחר שנה השתתף בסרט הפעולה הקומי "קיק אס 2" בתפקיד בלש. כעבור שנה השתתף בסרט "" של קנת בראנה.
בשנת 2013 ניסה שווב להתקבל לתפקיד הקריין בדיבוב האמריקאי של הסדרה "תומס הקטר וחברים", אבל מארק מורגן קיבל את תפקידו בגרסאות הבריטית והאמריקאית. כעבור שלוש שנים הצטרף לצוות המדבבים של הסדרה, ודיבב את סטנלי ואת ויני. בנוסף דיבב בסרט "חסידודס".
בשנת 2017 דיבב בסדרה "השריף קאלי במערב הפרוע" את דמותו של קיילב. בשנת 2018 שיחק טכנאי צוללת בסרט "" של הבמאי חואן אנטוניו ביונה.
בנוסף על משחק ודיבוב הוא גם מוזיקאי וגם היה שותף בהפקה של הסרט המוצלח "The Hide" משנת 2008.
אצטדיון קירקליס
אצטדיון קירקליס (באנגלית: Kirklees Stadium), כיום ידוע בשם אצטדיון ג'ון סמית' (באנגלית: John Smith's Stadium, למטרות פרסומיות) הוא אצטדיון ספורט רב-תכליתי, הממוקם בהאדרספילד, מערב יורקשייר, הממלכה המאוחדת. האצטדיון מכיל 24,121 מקומות ישיבה, והוא מגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל האדרספילד טאון, ושל קבוצת הרוגבי האדרספילד ג'יינטס.
האצטדיון אירח את משחקי גביע העולם בליגת הרוגבי בשנים 1995, 2000 ו-2013, כמו גם את גביע העולם ברוגבי בשנת 1999. הוא בבעלות שתי הקבוצות המשתמשות בו כמגרשן הביתי, וכן בבעלות מועצת מחוז קירקלס .
היסטוריה.
במהלך תכנון ובניית האצטדיון, הוא נודע בשם קירקלס, על שם המחוז אשר הוא שוכן בו. הוא נבנה על ידי חברת הבניין 'אלפרד מק'אלפין', ואף זכה בפרס מבנה השנה מטעם המכון המלכותי לאדריכלים בריטים לשנת 1995.
ההחלטה על בניית אצטדיון חדש להאדרספילד טאון התקבלה באוגוסט 1992. בשנה העוקבת החלה בנייתו, והוא נפתח בזמן לעונת 1994/1995. בעת פתיחתו, שני יציעים בלבד היו כשירים לאכלוס אוהדים. היציע הדרומי נפתח בדצמבר 1994. העבודות על היציע הצפוני החלו ב-1996 והושלמו ב-1998. בכך נקבעה קיבולת האצטדיון על 24,121 מושבים, ועלויות הבנייה הכוללות נעו סביב 40 מיליון לירות שטרלינג.
בחוזה בניית האצטדיון נקבע כי יקרא 'אלפרד מק'אלפין', על שם החברה שבנתה אותו, למשך 10 שנים. עם תום החוזה, בשנת 2004, נחתמה חסות חדשה על שם האצטדיון, עם חברת התרופות 'גלפארם אינטרנשיונל'. ביולי 2012 הוכרז כי מבשלת הבירה העולמית היינקן חתמה על חוזה חסות עם האצטדיון, לפיו יקרא האצטדיון על שם המותג המקומי של החברה, 'ג'ון סמית".
אירועים.
המשחק הראשון אותו אירח האצטדיון אירע ב-20 באוגוסט 1994, אז הפסידה האדרספילד טאון 1-0 לוויקומב וונדררס במסגרת הליגה השלישית באנגליה. ב-4 ביוני 1999 אירח האצטדיון את משחק מוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21, אז ניצחה אנגליה 0-3 את שוודיה.