בית הקברות והאנדרטה תוכננו על ידי האדריכל הבריטי ג'. יוברט וורת'ינגטון (J. Hubert Worthington.). הם נבנו ומתוחזקים על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה.
בקרבת בית הקברות ניצבות אנדרטאות לחללי הדיוויזיה הדרום-אפריקנית הראשונה והדיוויזיה האוסטרלית ה-9, שלחמו עם הארמייה השמינית. מספר קילומטרים ממערב לאתר ניצבות אנדרטאות גרמניות ואיטלקיות.
ב-21 באוקטובר 2017 נערך בבית הקברות טקס זיכרון לציון מלאת 75 שנים לתחילת קרב אל-עלמיין השלישי, בהשתתפות ותיקי הקרב.
בית הקברות הצבאי אל עלמיין
קריוס
במיתולוגיה היוונית, קריוס (ביוונית עתיקה: Κρεῖος או Κριός) היה אחד הטיטאנים הרשומים ברשימת הטיטאנים המיתולוגיים של הסיודוס, התאוגוניה. בנם של גאיה ואורנוס. בנוסף הוא גם היה הטיטאן שאחראי על הדרום.
דה הבילנד קנדה דאש 7
דה-הווילנד קנדה DHC-7, הידוע יותר בשם דאש 7, הוא מטוס בעל ארבעה מנועים מסוג טורבו פרופ אשר משמש לטיסות קצרות טווח והמסוגל להמריא ולנחות ממסלולים קצרים במיוחד (STOL). טס לראשונה בשנת 1975 ויוצר עד שנת 1988 כאשר חברת האם (דה-הווילנד קנדה) נקנתה על ידי בואינג ובהמשך נמכרה לבומברדיה אירוספייס. בומברדיה מכרה את זכויות הייצור והעיצוב ל"ויקינג אייר" בשנת 2006.
עיצוב ופיתוח.
בשנות ה-60, חברת דה-הווילנד הייתה ידועה בעולם כחברה אשר מייצרת מטוסים המסוגלים להמריא ולנחות ממסלולים קצרים במיוחד. מטוס ה"דגל" שלהם היה הדאש 6, אך המטוס היה קטן ושירת בנתיבים משניים כאשר מטוסים אחרים שירתו בקווים העיקריים יותר בחברות התעופה המקומיות כמו הפוקר F27.
דה-הווילנד קנדה סברו כי בזכות הידע שלהם בייצור מטוסים המסוגלים להמריא ולנחות ממסלולים קצרים, יוכלו לייצר מטוס המסוגל להתחרות באופן ישיר בחברות האחרות ואף לעקוף אותן בגלל תכונה זו. היתרון הבולט שרצו ליצור הוא בכך שהמטוס יוכל לשרת בשדות תעופה קטנים יותר שמטוסים אחרים לא יוכלו לנחות בהם, במרכזי הערים ולכן חברות תעופה יעדיפו לרכוש את המטוס. הרעיון הראשוני היה לבנות מטוס המכיל 40 נוסעים ולטווחים של עד 400 ק"מ שיוכל להשתמש במסלולים של 600 מטר (2000 רגל).
לבסוף יוצר מטוס שהיה גדול יותר מהדאש 6 בעל ארבעה מנועים. צורתו הכללית נשארה זהה לדאש 6 עם תוספת של זנב גדול בצורת T, אשר נמצאה כעדיפה על מנת שההגה הגבוה לא יושפע מזרם האוויר החזק של המדחפים במהלך הטיסה. שינויים נוספים שבוצעו הם באף המטוס ובתא הטייס, בנוסף הוסיפו מערכת לדיחוס המטוס לצורך טיסה בגבהים גבוהים יותר מהדגם הקטן.
כני הנסע הראשיים מתקפלים לתוך גומחה מיוחדת בשני המנועים הפנימיים והקדמי באף המטוס.
היסטוריה.
הפיתוח החל בשנת 1972 והאב טיפוס הראשון טס ב-27 במרץ 1975. טיסות הניסוי עברו בהצלחה ללא תקלות מיוחדות. מסירת המטוס הראשון בוצעה ב 3 בפברואר 1978 לחברת Rocky Mountain Airways. מאה מטוסים נמסרו ב 1984 עד שהייצור הוקפא לצורך פיתוח המטוס החדש "דאש 8". 13 מטוסים נוספים נמסרו בין השנים 1984-1988 ואז נפסק הייצור כשחברת בואינג רכשה את חברת דה-הווילנד.
סדרת דאש 7-100 המקורית הגיעה בשתי גרסאות: הנוסעים (102) והמעורב, נוסעים ומטען (103) שהותקן בו דלת רחבה יותר לצורך העמסת המטען. בהמשך יוצרה סדרת ה-110 שהתאימה לדרישות התעופה הבריטית הכוללות את ה-110 וה-111 ולבסוף את סדרת 150 הכוללת מכלי דלק גדולים יותר ותא נוסעים משופר.
תכונות הדאש 7 לא תרמו להצלחה המסחרית של המטוס. רב המטוסים שנרכשו על ידי חברות הופעלו בשדות תעופה ראשיים, שבהם תכונת ההמראה ונחיתה הקצרה לא באה לידי ביטוי. בנוסף בגלל שלדאש 7 היו ארבעה מנועים, פעולות האחזקה למטוס עלו פי שניים מהמטוסים הרגילים (בעלי שני מנועים).
שדות התעופה הקטנים שלשמם נוצר המטוס המשיכו להשתמש בדאש 6 הקטן יותר.
בנוסף להזמנות מחברות התעופה האזרחיות, דאש 7 הוזמן גם לשימושים צבאיים. 2 הראשונים הוזמנו לכוחות הביטחון הקנדיים שהיו צריכים מטוס המסוגל להוביל נוסעים ומטען בין הבסיסים שלהם באירופה, מטוסים אלה קיבלו את השם CF
צבא ארצות הברית מפעיל מספר מטוסי דאש 7 כמטוסי ביון ומעקב, האלה קיבלו את השם EO-5C (RC-7B לפני 2004)
under the Airborne Reconnaissance Low program.
פיתוח מטוס בעל שני מנועים החל בשנת 1978, בדגם דאש 8. ייצור הדאש 7 הגיע לבסוף ל-113 יחידות, מהן ארבע התרסקו במהלך השנים.
המטוס בישראל.
חברת ארקיע הפעילה בתחילת שנות השמונים ועד 2010, 13 מטוסים מסוג דאש 7 שהיו העיקריים בצי המטוסים שלה. הם שירתו את הקווים הפנימיים של החברה משדה דב לאילת ולחיפה. בנוסף הפעילה קווים מראש-פינה, קריית שמונה, יטבתה ובן-גוריון.
תאוגוניה
התאוגוניה (ביוונית עתיקה: Θεογονία , בתרגום לעברית: הולדת האלים) היא אפוס יווני עתיק שנכתב על ידי המשורר הֵסִיוֹדוֹס בערך במאה השמינית לפנה"ס. בשירה כלולים פרטים היסטוריים וגנאלוגים על אודות האלים היווניים והקוסמולוגיה העתיקה, כפי שהיו מוכרים להסיודוס מן המסורת שבעל-פה בזמנו.
השירה היא בין השירות המשפיעות ביותר על המיתולוגיה היוונית וככל הידוע עלילות האלים מוזכרות בה לראשונה. התאוגוניה היא ניסיון ליישב מסורות שונות על האלים לכדי רשימת תולדות עקבית, אך פרטי מסורות סותרות השתמרו במיתוסים שונים. האורפיזם, למשל, גרס השתלשלות שונה מזו המתוארת בתאוגוניה.
תולדות האלים על פי התאוגוניה.
הדור השני.
הרקיע (אורנוס) רובץ על אמו, גאיה (האדמה) ונמצא איתה בסוג של משגל בלתי פוסק. מזיווגם של אורנוס וגאיה נולדו שלושה עמי ענקים - הטיטאנים, הקיקלופים וההקאטונכרים.
אורנוס תיעב את ילדיו (שורה 156) ולכן לא אפשר להם להיוולד ושמר אותם בבטנה של אמם - גאיה. גאיה יצרה חרמש מאבן (שורה 161) וביקשה מילדיה שישתמשו בו על מנת לחלץ עצמם מבטנה. כולם פחדו (שורה 167) ולא העזו, חוץ מבן הזקונים קרונוס שלקח את החרמש (שורה 180), קצץ את אברו של אורנוס וגאיה השליכה אותו לים, מהסירוס נולדו:
ט'אוגוני
פורקיס
במיתולוגיה היוונית, פורקיס (ביוונית עתיקה: Φόρκυς) הוא אל ים יווני קדמון, אשר מתואר (לראשונה תואר באחד מכתביו של הסיודוס), בדרך כלל כבנם של פונטוס ושל גאיה.
משפחתו.
על פי מזמורים אורפיזים, פורקיס, ריה וקרונוס היו בניהם הראשונים של טתיס ושל אוקיינוס. המשורר ההונגרי הקלאסי קרולי קרניי טוען כי פורקיס הוא אל אח של נראוס ושל פרוטאוס, אליי ים נוספים במיתולוגיה היוונית. פורקיס היה נשוי לאלה היוונית קטו, שהייתה גם אלת ים קדמונית ואם לכל מפלצות המצולות. פורקיס פחות ידוע כאל בעל תפקיד משמעותי וידוע יותר כאביהם של מקבץ קולקטיבי של מפלצות מיתיות, אותם הוליד יחד עם אשתו קטו. האוסף הקולקטיבי של המפלצות, אשר היו בניו ובנותיו נקרא פורקידס, על שמו.
תיאורו.
בפסיפסים שעוצבו ברוח התרבות ההלניסטית-רומית תואר פורקיס כבן ים בעל סנפיר במקום רגליים, בעל צבתות עקרב ובעל עור אדום ומחוספס.
בתרבות ימינו.
פורקיס מוזכר בסדרת הספרים "גיבורי האולימפוס". בספר "אות אתנה" פורקיס וקטו כלאו יצורי ים וסיממו אותם. פרסי ופרנק נתפסו גם הם אך הצליחו להימלט. פרסי ניסה לדאוג לשחרורם של כל החיות הכלואות, במהלך המסע ליוון.
ולאד השני (דראקול)
סטיל (קומיקס)
סטיל או איש הפלדה (באנגלית: Steel או The Man of Steel, כמו גם פלד), הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס סופרמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "The Adventures of Superman #500" מיוני 1993, ונוצרה על ידי הכותבת לואיס סימונסון והמאייר ג'ון בוגדנוב. מספר אלמנטים של הדמות שואבים השראה מדמותו של הגיבור הלאומי ואיש מעשיות הגוזמה ג'ון הנרי, כמו גם מדמותו של סופרמן.
סטיל הוא האלטר אגו של ג'ון הנרי איירונס, מהנדס נשק מבריק אשר כלי הנשק אותו יצר נפל לידיים הלא נכונות ונעשה בו שימוש להריגתם של חפים מפשע. כאשר החברה בה עבד ניסתה לשכור את שירותיו, הוא ביים את מותו ועבר למטרופוליס. בזמן שעבד בעבודת בנייה מעל גורד שחקים, הוא ניצל בידי סופרמן כאשר מעד ונפל. בזמן הקרב הקטלני של סופרמן בדומסדיי, איירונס ניסה לעזור לסופרמן בכך שהניף פטיש, אך נקבר מתחת להריסות. לאחר מותו של סופרמן, איירונס זחל מההריסות ונשבע לעצור את דומסדיי.
איירונס גילה כי כנופיות רחוב משתמשות בגרסה משודרגת של כלי הנשק אותו יצר. הוא עטה על עצמו חליפת שריון (בדומה לחליפתו של איירון מן מחברת מארוול קומיקס). במהלך קשת הסיפור שלטונם של הסופרמנים, ארבע דמויות הוצגו כסופרמן, כאשר כל אחת נקראה בכינוי שונה. איירונס נקרא "איש הפלדה", או "סטיל". את דמותו של סטיל גילם בסרט הלייב אקשן "סטיל" הכדורסלן שאקיל אוניל.
המכחיד (קומיקס)
המכחיד (באנגלית: Eradicator) הוא דמות בדיונית של גיבור-על ולעיתים נבל-על שהופיעה בחוברות הקומיקס סופרמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "Action Comics Annual #2" ממאי 1989, ונוצרה על ידי רוג'ר סטרן ככלי נשק בידי זן חייזרי עתיק. המכחיד הוא בן מאתיים אלף שנה והוא נחשב לממצא עתיק על פני כוכב הלכת קריפטון.
בעבר הרחוק, זן חייזרי נכחד יוצר מספר מתקני הכלה על מנת לשמר את הגזע שלהם. החייזרים שולחים את התאים לעבר החלל החיצון יחד עם מספר צוותים מתוך תקווה לגלות ציוויליזציות חדשות. כאשר קבוצה מהם מגיעה לכוכב קריפטון, הם נתקלים בקמ-אל המיליטנטי - אבי אבותיהם של בני משפחת אל - שהורג אותם ומשחית אחד מאותם מתקנים. משימתו החדשה של המתקן היא לשמר את האידיאלים של התרבות הקריפטונית על ידי הכחדת כל היתר, ומשום כך נקרא שמו "המכחיד".