ביוגרפיה.
יורי נולד בלאפייט, אינדיאנה ובהיותו ילד צעיר לקה במחלת הפוליו שאילצה אותו להשתמש בכסא גלגלים, והיה חשש סביר שיהיה משותק לכל חייו. בסופו של דבר הוא הצליח להתגבר על מחלתו תוך כדי חיזוק שרירי רגליו. הוא בוגר תואר שני בהנדסת מכונות מאוניברסיטת פרדו (1897-1890), שם היה חבר באחוות סיגמא נו. בסיום לימודיו, עבר להתגורר בניו יורק, עבד כמהנדס הידראולי והצטרף למועדון האתלטיקה של ניו יורק.
באולימפיאדת פריז (1900) זכה יורי ב-3 מדליות זהב, בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 3.21 מטר, לפני אירווינג בקסטר בן ארצו (3.135 מטר) ואמיל טורשבוף מצרפת (3.03 מטר), בקפיצה לגובה מהמקום בשיא עולם חדש של 1.655 מטר, לפני בקסטר (1.525 מטר) ולואיס שלדון בן ארצו (1.50 מטר) ובקפיצה משולשת מהמקום בתוצאה של 10.58 מטר, לפני בקסטר (9.95 מטר) ורוברט גארט בן ארצו (9.50 מטר).
באולימפיאדת סנט לואיס (1904) הגן יורי על תאריו וזכה ב-3 מדליות זהב, זהב בקפיצה לרוחק מהמקום בשיא עולם חדש של 3.47 מטר, לפני צ'ארלס קינג (3.27 מטר) וג'ון בילר (3.25 מטר), בקפיצה לגובה מהמקום בתוצאה של 1.60 מטר, לפני ג'וזף סטדלר (1.44 מטר) ולוסון רוברטסון (1.44 מטר) ובקפיצה משולשת מהמקום בתוצאה של 10.54 מטר, לפני קינג (10.16 מטר) וסטדלר (9.60 מטר) כולם מארצות הברית.
באולימפיאדת אתונה (1906) הגן יורי על תאריו פעם שלישית ברציפות וזכה בשתי מדליות זהב, זהב בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 3.30 מטר, לפני מרטין שרידן (3.095 מטר) ורוברטסון (3.05 מטר) שניהם מארצות הברית ובקפיצה לגובה מהמקום בתוצאה של 1.56 מטר, לפני שרידן, רוברטסון ולאון דופו מבלגיה (1.40 מטר).
באולימפיאדת לונדון (1908) הגן יורי על תאריו פעם רביעית ברציפות וזכה בשתי מדליות זהב, זהב בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 3.33 מטר, לפני קונסטנטינוס ציקליטירס מיוון (3.235 מטר) ושרידן (3.23 מטר) ובקפיצה לגובה מהמקום בתוצאה של 1.57 מטר, לפני ציקליטירס ובילר (1.55 מטר).
בהיותו בן 40 ניסה יורי להצטרף לנבחרת האמריקאית לאולימפיאדת סטוקהולם (1912) אך לא הצליח במשימה.
בשנת 1937 נפטר יורי בלונג איילנד, ניו יורק.
מתחם בתי הקברות בחיפה
בית הקברות חוף הכרמל הוא מתחם בתי קברות במערב חיפה בשכונת נווה דוד, שמשמש לקבורה על פי השתייכות עדתית. המתחם מוכר גם בשם "בית הקברות כפר סמיר".
היסטוריה.
המתחם בנוי על שטח שהופקע בשנת 1934 על ידי הבריטים ממשפחת כיאט אשר תכננה לבנות במקום מתחם תיירות ונופש שישתרע מנחל שיח, שם הקימו את בוסתן כיאט, ועד חוף המוסדר שהקימו - חוף כיאט (Khayt beach). השטח היה בזמנו "מחוץ לעיר" ונועד להחליף את בתי הקברות הישנים שגם הם נבנו מחוץ לעיר בזמנם אך בינתיים בנייני העיר סבבו אותם. המדובר בבתי הקברות של העדות יוונית-אורתודוקסית והיוונית-קתולית המצויים בין רחוב יפו לבין דרך העצמאות, בית הקברות היהודי בדרך יפו ובית הקברות הצבאי הבריטי השוכן לידו.
מאז 2005 בית הקברות היהודי סגור באופן רשמי לקבורה, אך נותרו בו מעט מקומות קבורה הנמכרים במחירים גבוהים. בשנת 2007 החלה החברה קדישא לבצע עבודות כרייה במורדות הכרמל לצורך הכשרת שטחים נרחבים נוספים לקבורה במקום. בפברואר 2008, קיבל בית המשפט בחיפה את עתירת תושבי האזור נגד ההרחבה והעבודות הופסקו.
בתי הקברות המצויים במתחם.
בית הקברות היהודי חוף הכרמל.
זהו בית הקברות היהודי שקדם לבית הקברות "שדה יהושע".
לפני מלחמת ששת הימים הוכן בית הקברות לקבורת רבים, אך הכנות אלו לא היו דרושות בסופו של דבר.
חנה בן ארי
אצטדיון אנואטה
אצטדיון אנואטה (בספרדית: Estadio de Anoeta), וכיום מוצג גם בשם ראלה ארנה (בספרדית: Reale Arena) מטעמי חסות, הוא אצטדיון בסן סבסטיאן שבחבל הבסקים בספרד. האצטדיון מכיל 39,500 מושבים, משמש בתור מגרשה הביתי של קבוצת ריאל סוסיאדד המקומית, והוא האצטדיון ה-11 בגודלו בספרד.
החל משנת 2005 מארח האצטדיון לעיתים גם משחקי רוגבי יוניון של קבוצות ביאריץ אולימפיק ואבירון באיון הצרפתיות. כמו כן, נערכו באצטדיון מספר הופעות ובהן של להקות פינק פלויד, יו טו, דפש מוד, האבנים המתגלגלות ועוד.
מאז שנת 2004 הועלו על ידי גורמים במועדון ריאל סוסיאדד מספר הצעות לרכישת האצטדיון על ידי המועדון, הרחבתו והוספת בית מלון ומרכז קניות, אך אלו לא יצאו אל הפועל ולא אושרו במועצת העיר.
בשנת 2015 הכריז מועדון ריאל סוסיאדד שהאצטדיון יעבור מתיחת פנים בשנת 2016 הכוללת בין היתר את הרחבת תכולת הצופים באצטדיון על ידי ביטול מסלול האתלטיקה שהקיף את המגרש, וכן את החלפת המעטפת החיצונית של האצטדיון. בסופו של דבר החלו העבודות במאי 2017 והסתיימו בתחילת עונת 2019/2020. בתום העבודות עלתה תכולת האצטדיון ל-39,500, ועם אפשרות להרחבה לכ-42,300 מקומות ישיבה. עלות הפרויקט מוערכת בכ-47 מיליון אירו אשר ימומן על ידי מועדון ריאל סוסיאדד, ממשלת חבל הבסקים והמועצה המחוזית גיפוסקואה.
פיצוץ בנייני הדירות ברוסיה (1999)
פיצוץ בתי הדירות הוא סדרת פיגועים בערים רוסיות (בוינאקסק, מוסקבה ובוולגודונסק) בין התאריכים ה-4 וה-16 בספטמבר 1999. כתוצאה מההתקפות 307 בני אדם נהרגו ויותר מ-1,700 איש נפצעו בדרגות שונות.
באופן רשמי, על פי פסק הדין של בתי המשפט ברוסיה, ההתקפות אורגנו ומומנו על ידי איסלמיסטים חמושים של "אמירות הקווקז" בראשות אמיר אל ח'טאב אבו עמר. התקפות אלה נועדו להביא לנפגעים המוניים, והפרת שלום הציבור תוך איום על האוכלוסייה וניסיונות להשפיע על החלטות הרשויות בעקבות התקפות מיליטנטים בדאגסטן באוגוסט 1999. במשך כמה שנים לאחר המתקפות, הרוב המכריע של המארגנים נלכדו או נהרגו במבצע מיוחד של כוחות הביטחון הרוסים בגבול עם גאורגיה.
לפי גרסה חלופית של ההיסטוריון היהודי-אמריקאי יורי פלשטינסקי, קצין הפס"ב לשעבר אלכסנדר ליטוויננקו, מיכאיל טרפאשקין, ואנדריי פיאונטקובסקי, ההפצצות אורגנו על ידי הפס"ב כדי להעלות את הפופולריות של ולדימיר פוטין, ואיחוד החברה סביב "גורמי הביטחון" על מנת להצדיק את פרוץ מלחמת צ'צ'ניה השנייה.
המתקפות.
הפיצוץ בבוינאקסק.
הפיגוע בבוינאקסק היה פיצוץ ליד דירה בעיר בוינאקסק בדאגסטן, שאירע ב-4 בספטמבר 1999 בשעה 21:45 בשעון מקומי.
משאית מדגם Gaz-52, שבה היו 2,700 קילוגרמים של חומר נפץ מאבקת אלומיניום ואמוניום-ניטראט, פוצץ ליד בית מס' חמש ברחוב לבאנבסקי (שישאיידובה), שאכלס משפחות של חיילי חטיבת החי"ר הממונע מס' 136 של משרד ההגנה הרוסי. הפיצוץ הרס את שתי הכניסות לבתי מגורים: 64 בני אדם נהרגו, 23 מהם - ילדים, ו-146 בני אדם נפצעו. נוסף לזה זוהתה משאית שנייה מדגם זיל-130, שנוטרלה על ידי השוטרים בסמוך לבית חולים בעיר, שעתיים לאחר הפיצוץ הראשון. במסמכי המשאית נמצא שמו של עיסא זיינוטדינוב, שהחוקרים סברו שזהו שמו של המחבל שהנהיג את המשאית.
ב-4 בספטמבר 2000 באתר הפיצוץ הוצבה אנדרטה לזכר הקורבנות.
הפיצוץ ברח' גוריאנוב במוסקבה.
פיצוץ בית הדירות שברחוב גוריאנוב במוסקבה, התרחש ב-8 בספטמבר 1999 בשעה 23:59 שעון מוסקבה. הפיצוץ אירע בקומה הראשונה בבניין בן 9 קומות, בניין מס' 19 ברחוב גוריאנוב (באור פצ'אטניקי, בדרום מזרח העיר). שתי הכניסות לבית מספר 19 נהרסו כליל. הפיצוץ הרס מבנים סמוכים, בהם בניין מספר 17 הסמוך. הפצצה התפוצצה בעוצמה של 350 ק"ג TNT. לדברי גורמים רשמיים, בפיצוץ נהרגו 100 איש ו-690 נפצעו. שנתיים לאחר מכן, בהתאם להנחיית עיריית מוסקבה, נבנו במקום הבניינים שנהרסו ארבעה בתי דירות בני 12 קומות כל אחד.
הפיצוץ בוולגודונסק.
משאית תופת התפוצצה ב-16 בספטמבר 1999, מחוץ למתחם דירות בן תשע קומות בעיר וולגודונסק, שבדרום רוסיה, נהרגו 17 בני אדם ופצעו 69. ההפצצה התרחשה בשעה 5:57 בבוקר.[65] גם מבנים מסביב נפגעו. הפיצוץ אירע גם במרחק של 14 ק"מ מתחנת כוח גרעינית. בעקבות הפיצוץ ראש הממשלה פוטין חתם על צו הקורא לרשויות אכיפת החוק ולסוכנויות אחרות, לפתח בתוך שלושה ימים תוכניות להגנה על תעשייה, תחבורה, תקשורת, מרכזי עיבוד מזון ומתחמי גרעין.
החקירה.
הפיגוע היה חלק מסדרת פיגועים שבוצעו בערים רוסיות, בספטמבר 1999. לדברי החוקרים, סדרה זו של מעשי טרור אורגנה ומומנה על ידי אחד ממנהיגי "אמירות הקווקז" אמיר אל ח'טאב אבו עמר.
בפיצוץ היו מעורבים:
תביעות.
ב־19 במרץ 2001 בית המשפט העליון של דאגסטן גזר על עיסא זיינוטדינוב ועלי סולטאן סאליחוב מאסר עולם, מגומד מגומדוב ועבדולקאדיר עבדולקאדירוב - עד 9 שנות מאסר, ועל מאחאש עבדולסאמדוב וזיינוטדינוב - מאסר של 3 שנים.
ב-9 באפריל 2002 הכריז בית המשפט העליון של דאגסטן כי זייאבוטדין זייאבוטדינוב אשם והוא נידון ל-24 שנות מאסר.
המועצה הלאומית של סוריה
המועצה הלאומית של סוריה (בערבית: المجلس الوطني السوري, אלמג'לס אלוטני אלסורי) הידועה גם כ"המועצה הלאומית הסורית" היא גוף פוליטי שהוקם במקור ב-2005 ופורק והוקם מחדש ב-23 באוגוסט 2011 באיסטנבול, טורקיה.
המועצה מורכבת ממאות חברים מקבוצות אופוזיציה שונות בסוריה ובראשה יושב בורהאן ע'ליון. המועצה הוקמה מחדש, על רקע ההתקוממות בסוריה.
הצבא הסורי החופשי.
הצבא הסורי החופשי הוא גוף אופוזיציה נפרד שקם על מנת להיאבק באופן מזוין כנגד משטר אסד (לעומת המועצה שעד שלב מסוים דגלה במאבק פוליטי). ב-1 בדצמבר 2011 "הצבא הסורי החופשי" הגיע להסכמה עם "המועצה הלאומית של סוריה" על תיאום פעולות ומדיניות משותף. הצבא הוקם ביולי 2011 בידי קציני צבא סוריה ועריקים שהכריזו מלחמה על משטר בשאר אל-אסד. מפקד הצבא הוא הקולונל ריאד אל אסעד.
קלינטק (תערוכה)