ב-1986 הפיק מוזיקלית את מרבית שירי אלבומו של חיים משה "כל נדריי", שיצא בתחילת 1987, ובו בלטו שיר הנושא, וכן "לחיים", עימו הגיע משה למקום השלישי בקדם אירוויזיון. עוד בקדם אירוויזיון 1986 עיבד שלושה שירים נוספים: "נגני לי בללייקה" שהלחין, והגיע למקום השני בתחרות, "לילה לילה" בביצוע צביקה פיק, ו"הלוואי", בביצוע בועז שרעבי, שאומנם הגיע למקום האחרון בתחרות עם נקודה יחידה, אך זכה להצלחה גדולה מחוץ לתחרות, והפך לאחד השירים המזוהים ביותר של שרעבי.
ב-1987 הפיק מוזיקלית את אלבומו של שימי תבורי "שירים שאוהבים", ועיבד את השיר "כמו שאתה יודע" לאלבומה השני של מרגלית צנעני "שמור אותי".
ב-1988 עיבד והפיק מוזיקלית את אלבומו של ג'קי מקייטן "התגשמות", ועיבד את השיר "שלום תברכנו" לאלבומה השלישי של מרגלית צנעני "אהבה אבודה".
ב-1989 הפיק מוזיקלית את אלבומו השני של רון שובל "מרגיש בדרך", בו בלט במיוחד עיבודו לשיר "לפעמים", הפיק מוזיקלית את מרבית שירי אלבומו של שלומי שבת "בגלל הרוח", בו בלטו עיבודיו למחרוזת "מרגריטה" ול"אדמירל". עוד ב-1989 עיבד ברנדס בפעם השלישית את השיר שייצג את ישראל באירוויזיון - "דרך המלך" בביצועם של גילי וגלית, וגם את השיר שהגיע למקום ה-2 "דיינו", הלחין את פסקול הסרט "אבא גנוב 2".
ב-1990 הלחין את פסקול הסרט "נשיקה במצ"ח". בתחילת שנות התשעים הפיק ברנדס את אלבומיו של הזמר אורי פיינמן.
ב-1991 עיבד והפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של הזמר נתנאל "כח", וכן עיבד את מחרוזת "הילולה" לאלבומו של שלומי שבת "אל תלכי רחוק מדיי".
ב-1992 הפיק מוזיקלית את אלבומו של בועז שרעבי "בדרך כלל רומנטי", ואת אלבומו של אבי טולדנו "מרוקר" (ביחד עם דודי רוזנטל).
ב-1993 הפיק מוזיקלית את אלבומו של דורון מזר "קול" והלחין בו את השיר "אישה צוענייה".
ב-1999 עיבד והפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של בר כהן "קסם נעלם".
ב-2003 עיבד והפיק מוזיקלית את אלבומו החמישי של גיל ארגוב "לא נולדתי מלך".
בין השנים 1985–1995 היה המנצח של תזמורת חיל האוויר.
ברנדס הלחין גם מספר מועט של שירים, ובהם "נגני לי בלליקה" שאיתו התחרה דורון מזר בקדם אירוויזיון של 1986 ו"מקום אחר" ששר אורי פיינמן.
בשנת 1998 הורשע בעסקת טיעון בגנבת שיחות בינלאומיות בסכום של כ-21,000 ש"ח. הוא נידון ל-100 שעות עבודות שרות.
קריירת משחק.
בתחילת שנות ה-90 החל בקריירה של כתיבת הצגות ומופעי סטנד-אפ. ב-1992 גילם פסנתרן בסרטו של זאב רווח "טיפת מזל". ב-2003 גילם מנחה טברנה בסיטקום המצליח בכיכובו של צביקה הדר "שמש". בשנת 2008 גילם את עצמו בקומדיית המצבים לילדים "המובילים". ב-2010 גילם את הסוכן של אלישע אוטומזגין (דביר בנדק) בסדרת הטלוויזיה "טקסי דרייבר".
החל מסוף 2008 הופיע במופע סטנד-אפ יחיד בשם "לא לזה התכוונתי" ובשנת 2016, לאחר שהחלים ממחלה קשה, יצא במופע נוסף שכתב יחד עם מני אסייג.
ב-2019 הופיע בסדרה "שנות השמונים".
בשנת 2021 יצא במופע משותף עם דודו פישר של שירה וסטנד־אפ בשם "העולם כולו" בכל רחבי הארץ.
חיים אישיים.
ברנדס גרוש פעמיים, משרה ומצ'רסלה. יש לו שתי בנות מנישואיו הראשונים, ושני ילדים מנישואיו השניים. בשנת 2015 תקף אותו חיידק אלים וחייו ניצלו בנס, לאחר שהות ממושכת בבית החולים.
טאי פאן (תואר)
טאי פאן (באנגלית: tai-pan; מסינית: 大班) הוא תואר בקנטונזית אשר נעשה בו שימוש בדרום סין ובהונג קונג על מנת לתאר איש עסקים זר (אירופאי) במהלך המאה ה-19 וראשית המאה ה-20, לימים הפך המונח למונח מקובל בשפה האנגלית לתיאור איש עסקים העומד בראש חברה כלכלית גדולה.
במהלך המאה ה-19 שימש המונח לתאר את ראשי חברות הסחר אשר סחרו בין סין לאירופה בעקבות מלחמת האופיום הראשונה ובייחוד לאנשי העסקים הבריטיים אשר פעלו במושבה הבריטית הונג קונג. השימוש הראשון המתועד במונח זה מקורו ב"קנטון רג'יסטר" (עיתון סיני באנגלית) מאוקטובר 1834. המונח שימש בעיקר על מנת לתאר את ויליאם ג'רדיין וג'יימס מאתסון ראשי חברת ג'רדיין מאתסון.
המונח נודע מחוץ לסין ולעולם העסקים של דרום מזרח אסיה בעקבות סיפור קצר מאת סומרסט מוהם בשם זה, אשר פורסם בשנת 1922. המונח התפשט בעקבות ספרו של ג'יימס קלאוול משנת 1966 "טאי פאן" אשר הוסרט לסרט בשם זה בשנת 1986.
Made in Israel
Made In Israel הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של ארי פולמן שיצא להקרנה בבתי הקולנוע ב-27 בספטמבר 2001.
הסרט היה מעומד ל-13 פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה. כולל פרס "חביב הקהל". הסרט זכה לבסוף בשניים בלבד, פרס אופיר לצילום הטוב ביותר ופרס אופיר לפסקול הטוב ביותר. הסרט היה מועמד גם ל"פרס וולג'ין" בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2001.
פסקול הסרט הולחן על ידי ברי סחרוף ויצא לאור כתקליטור בדצמבר 2001.
עלילה.
עלילת הסרט מתחוללת "אי שם בעתיד הלא רחוק", על פי הכתובית בתחילת הסרט, ומתרחשת כולה ברמת הגולן בימים שלאחר חתימת הסכם שלום בין ישראל לסוריה. בתחילת הסרט מתחילים שני סיפורים מקבילים של שני זוגות מתנקשים הנשלחים על ידי הופמן, בן של ניצול השואה, להביא לישראל את הנאצי האחרון על מנת להביאו למשפט ראווה בישראל, וכן יש פרס על ראשו.
זוג אחד של מתנקשים הם ויטלי ודודו, זוג נאהבים מרוסיה. ויטלי הוא רוצח שכיר מנוסה מאוד ששירת בצבא האדום בזמן שגם הופמן, שולח המתנקשים, שירת שם. הזוג השני הם פרח ותיקתק. תיקתק נקלע לעניין המרדף אחר הנאצי, אך פרח הוא אדם המנוסה יותר בכלי נשק. אל מול שני הזוגות האלה, גם המשטרה, מתוקף תפקידה, מבקשת להביא את הנאצי האחרון למשפט, ואף כולאת אותו בתחילת הסרט, אך זה משתחרר מהרכב שבו היה כלוא בעקבות חוסר תשומת לב של השוטרים.
הסרט כולו מתאר מצב מעט סוריאליסטי, גם כלפי העתיד הלא-רחוק, בו הדמויות אינן מתנהגות ומדברות לגמרי כמו שבני אדם רגילים מתנהגים, ואף ניתן לראות בו משהו אפוקליפטי מכיוון שכמעט ולא נראים בו אנשים, מעבר לדמויות הראשיות, ולא נראים בו כלים, כלי רכב או בתים התואמים זמן כלשהו בישראל של המאה ה-21.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
הלל הלקין (סופר)
הלל דוד הַלְקין (באנגלית: Hillel David Halkin; נולד ב-1939) הוא סופר, חוקר, הוגה דעות, עיתונאי ומתרגם ישראלי-אמריקאי.
ביוגרפיה.
הלל דוד הלקין נולד בארצות הברית לפרופ' אברהם הלקין ולשולמית, בתו של מאיר בר-אילן. דודו הוא הסופר והחוקר שמעון הלקין. בשנת 1970 עלה לישראל והתיישב בזכרון יעקב.
בשנת 1977 פרסם את הספר "מכתבים לידיד יהודי באמריקה: פולמוס ציוני". הספר, המכיל אסופת מכתבים אישיים אל חבר קרוב דמיוני, מנתח את מערכת היחסים בין יהודי ישראל ליהודי התפוצות ואת זהותו של היהודי האמריקאי בן דורנו. הספר פורסם באנגלית ונכלל ברשימת רבי-המכר של "הניו יורק טיימס". כעבור זמן תורגם הספר לעברית ויצא בהוצאת עם עובד.
מגוריו בזכרון יעקב הביאו את הלקין לחקור את ההיסטוריה של המושבה, ובעקבות זאת הוציא לאור את ספרו "מיתה משונה" (A Strange Death) - רומן מתח דוקומנטרי על פרשת ניל"י.
בשנת 2002 הוציא הלקין את ספרו "על גדת הסמבטיון: מסע בעקבות צאצאי שבט מנשה" – פרי מחקרו האישי על השבטים היהודים האבודים, שכלל מספר נסיעות של הלקין לדרום-מזרח אסיה. הספר נכתב במקור באנגלית ותורגם על ידו לעברית. הלקין ממשיך לשמור על קשר עם העולים מ"בני מנשה" בישראל ולמהדורה העברית של הספר הוסיף אחרית-דבר על קורותיהם וקורות המחקר שלו בשנים האחרונות.
הלקין עוסק בתרגום ספרות עברית ויידית לאנגלית. בין תרגומיו מעברית: כתבים משל אורי אורלב, גילה אלמגור, חיים באר, חיים ברנדויין, י"ח ברנר, מתי גולן, שולמית הראבן, גאולה כהן, א. ב. יהושע, חיים סבתו, נאוה סמל, ש"י עגנון, אלי עמיר, מרדכי זאב פיארברג, רומן פריסטר, עמוס עוז, משה קולבק, פנחס שדה, מאיר שלו, שמואל הנגיד ובן-ציון תומר.
בשנת 1987 תרגם מחדש את "טוביה החולב" של שלום עליכם. כן תרגם סיפורים משל מנדלי מוכר ספרים.
הלקין מפרסם בקביעות כתבות ומאמרים בנושאי תרבות, ספרות ופוליטיקה במספר עיתונים בארצות הברית ובישראל, בהם "ניו יורק סאן", "קומנטרי", "ניו ריפבליק" ו"ג'רוזלם פוסט". בעיתון "The Forward" יש לו טור שבועי בנושא שפות יהודיות, תחת שם העט "פילולוגוס". בנוסף, הוא חבר מערכת ה-"Jewish Review of Books".
אילן גרין
אילן גרין (ידוע גם כ"גרין"; נולד ב-1963) הוא מוזיקאי ישראלי, ממקימי להקת נקמת הטרקטור עמה ניגן בין השנים 1989–2004 והיה שותף ל-7 אלבומים של הלהקה, מעצב גרפי, מעצב אתרים, אומן סאונד, בונה כלי נגינה ומרצה.
גרין מלחין ומשתתף בהצגות, מופעי מחול, מיצגים ועוד (בין השאר עם להקת מחול בת-שבע, תמר רבן, פסטיבל עכו, הזירה הבין-תחומית, קבוצת תיאטרון רות קנר ועוד).
הוא מייסד ומנהל את "המחלקה למוזיקה חדשה" בבית הספר לאמנות מוסררה, ירושלים (2003).
גרין מרצה במגוון מקצועות מוזיקליים: אמנות הסאונד, בניית כלי נגינה, הדרכת הרכבים, סינתזה, הנחיית פרויקט גמר ועוד.
מנהל מוזיקלי פסטיבל מוסררה מיקס.
גרין היה שותף במספר הרכבים הרכבים:
מעצב גרפי (בעיקר בתעשיית המוזיקה: אביב גפן, טיפקס, ירמי קפלן, כנסיית השכל, משינה ועוד)
בשנת 2013 הקים עם חברים לדרך את "עמותת מוזה" (המוזיקאים העצמאים) ששמה לה למטרה לאגד את המוזיקאים העצמאים בישראל, לייצגם ולהיאבק למען שמירה על זכויותיהם.
בשנת 2014 כתב מוזיקה להצגה "אמסטרדם בלוג" בפסטיבל עכו ומוזיקה למחול "סוד האינסוף של נועה".
בשנת 2016 יזם ואצר את פסטיבל "אינסטרומנטה" לבוני כלי נגינה במוזיאון יפו.
בשנת 2020 הוציא סינגל בשם "ביל גייטס".
ג'ון טוקסברי