טום לב נולד ב-21 במרץ 1989 בפריז בירת צרפת. אמו היא העיתונאית ביאטריס מליסה, ואביו הקומיקאי מישל לב. הוא השלישי מבין שלושה ילדים, לאחר אחותו הזמרת פאני לב (נולדה ב-1986) ואחותו השנייה אלזה לב (נולדה ב-1988).
טום לב השתתף בשיעורי משחק מול מצלמה, שירה וריקוד בבית ספר מיוחד לכך בעיר ניו יורק שבארצות הברית. בשנת 2013 החל להשתתף בתוכנית טלוויזיה צרפתית - Sous le soleil de Saint-Tropez בתפקיד טום, ואף שיחק בסרטים קצרים שונים.
בשנת 2017, לאחר ששיחק במספר סרטים צרפתים, שיחק בתפקיד קטן בסרט האמריקאי "הפרפר" בכיכובו של ראמי מאלק. בשנת 2019 שיחק בקומדיה הצרפתית "אדמונד דה ברז'ראק".
בשנת 2021 שיחק בסרטו של דני בון "תקועים בפריז".
בשנת 2018 התרחשה פריצתו כזמר: הוא הוציא את הסינגל "Are We Too Late" בחסות חברת התקליטים Roy Label. ב-14 בינואר 2020 הכריזה רשות השידור הצרפתית France 2 כי טום לב ייצג את צרפת בתחרות השירה של אירוויזיון 2020 שתוכננה ל-18 במאי.
אך עקב מגפת הקורונה לא התקיימה תחרות האירוויזיון באותה שנה.
שמעון מעתוק
שמעון (מוני) מעתוק (נולד ב־1979) הוא עובד ציבור ישראלי המכהן כמנכ"ל המשרד לשירותי דת. בעבר מנהל אגפים וסמנכ"ל במשרד הפנים וב־2020 יו"ר ועדה קרואה בטבריה.
שירות ציבורי.
שמעון מעתוק הוא בוגר מכינה קדם-צבאית בני דוד שביישוב עלי, ולו תואר ראשון במדע המדינה ובחינוך מהאוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת תוכנית עתידים (בהמשך צוערים לשירות המדינה), ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת אריאל בשומרון.
בשנת 2014 היה סגן מנהל אגף כח אדם ושכר ברשויות המקומיות במשרד הפנים, ובשנת 2015 היה מנהל האגף. בשנת 2017 מילא את מקום הממונה על מחוז הדרום במשרד. ביולי באותה שנה מילא את מקומו של סמנכ"ל המשרד לענייני מינהל והון אנושי, בניגוד להמלצת מבקר המדינה יוסף שפירא להימנע ממילוי מקום. לאחר כחודשיים מונה לתפקיד זה באופן קבוע. במקביל היה יושב ראש ועדת המכרזים ומנהל אגף בקרת הון אנושי במשרד.
בינואר 2020 מונה לראשות הוועדה הקרואה בטבריה, לאחר הדחתו של ראש העיר רון קובי. ב-3 בנובמבר של אותה שנה הוא הוחלף בתפקיד על ידי בועז יוסף. במסגרת תפקידו זה, מילא גם את מקום ראש הוועדה המקומית לתכנון ולבניה בגליל המזרחי.
עם כינון ממשלת ישראל השלושים ושש הודיע שר הדתות מתן כהנא על כוונתו למנות את מעתוק למנכ"ל המשרד.
חיים אישיים.
נשוי לנעמה, מינהלנית בבית הספר היסודי הממלכתי-דתי שביישוב עלי, בו הם מתגוררים. באוקטובר 2011 הקים עם ניצה פרקש, אז רכזת קהילה, תרבות חברה ונוער ביישוב, את "העמותה לקידום החינוך בעלי", המעסיקה בעיקר מורים, ומקיימת שעות העשרה, חוגים וקייטנות.
בן דודו הרב משה ארבל הוא חבר הכנסת מטעם מפלגת ש"ס.
ג'ים סנסנברנר
פרנק ג'יימס סנסנברנר הבן (באנגלית: .Frank James Sensenbrenner Jr; נולד ב-14 ביוני 1943) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של מדינת ויסקונסין, ברציפות מאז 1979 ועד 2021. חבר המפלגה הרפובליקנית, סנסנברנר היה מהוותיקים שבחברי בית הנבחרים בפרט ובחברי הקונגרס בכלל, ובבית הנבחרים היה שני מבחינת ותק רק לדון יאנג מאלסקה. בשנים 1979–2003 נספר מחוז הקונגרס שייצג כמחוז הקונגרס התשיעי. בשנים 1997–2001 היה יושב ראש ועדת המדע של בית הנבחרים, ובשנים 2001–2007 היה יושב ראש ועדת המשפט.
ביוגרפיה.
סנסנברנר נולד בשיקגו, הגדולה שבערי אילינוי. סבא רבא שלו המציא את התחבושת ההיגיינית של חברת קוטקס (Kotex) והיה הנשיא השני של חברת קימברלי קלארק. סנסנברנר גדל בשורווד שבדרום-מזרח ויסקונסין, וב-1961 סיים את לימודיו התיכוניים בבית ספר תיכון במילווקי. ב-1965 סיים לימודי תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת סטנפורד, ושלוש שנים אחר כך, ב-1968, קיבל תואר דוקטור במשפטים מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. הוא היה עוזר בסגל של חבר בית הנבחרים ג'. ארתור יאנגר מקליפורניה ועבד אצל חבר הסנאט של ויסקונסין ג'ריס לאונרד. ב-1968 נבחר סנסנברנר לבית המחוקקים של מדינת ויסקונסין, אותה השנה בה סיים את לימודי המשפטים שלו. באספה הכללית כיהן עד 1975, ולאחר מכן כיהן בסנאט של ויסקונסין בשנים 1975–1979.
ב-1978 הודיע בוב קאסטן, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס התשיעי של ויסקונסין, על פרישתו מהקונגרס, וסנסנברנר הודיע על כוונתו להתמודד על מושבו. ראשית, הוא גבר על יריבתו בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית, סוזן אנגליטר, בפער של 589 קולות וזכה ב-43% מקולות הבוחרים. אחר כך הוא ניצח את יריבו בבחירות הכלליות, מועמד המפלגה הדמוקרטית מאט פלין, עם 61% מהקולות. לאחר הבחירות ב-1978 בהן נבחר בפעם הראשונה — נבחר עוד 16 פעמים לבית הנבחרים, לעיתים ללא התנגדות ממשית ואף ללא התנגדות כלל, כשהפעם האחרונה בה נבחר הייתה בבחירות 2018. לאחר מפקד האוכלוסין של ארצות הברית שנערך בשנת 2000, נספר מחוזו מחדש כמחוז הקונגרס החמישי של ויסקונסין.
סנסנברנר הציג בפני בית הנבחרים את חוק הפטריוט ב-23 באוקטובר 2001. אף שהמנסח הראשי של החוק היה ויט דין, עוזר התובע הכללי של ארצות הברית, סנסנברנר נתפש כ"אחד האדריכלים של חוק הפטריוט". בנובמבר 2004 התנגדו סנסנברנר וחבר הקונגרס דאנקן האנטר מקליפורניה להצעת החוק שיצרה את תפקיד ראש המודיעין הלאומי, שהייתה המלצה מרכזית של הוועדה לחקר אירועי 11 בספטמבר. ב-2005 כתב סנסנברנר את "חוק הזיהוי האמיתי", המחייב בדיקת אזרחות בטרם הנפקת רישיון נהיגה במטרה להקשות על טרוריסטים ופושעים לשנות את זהותם באמצעות מסמכים מזויפים. ב-2006, איגוד הרובאים הלאומי שידל בהצלחה את סנסנברנר להוסיף הוראה לחוק הפטריוט שתחייב את אישור מינויו של מנהל הרשות לאכיפת נושאי האלכוהול, הטבק, הנשק וחומרי הנפץ בידי הסנאט של ארצות הברית.
ב-17 ביוני 2005, סנסנברנר, אז יושב ראש ועדת המשפט של בית הנבחרים, סיים במפתיע ישיבה של הוועדה בה התעמתו והתנצחו הרפובליקנים עם הדמוקרטים על חידוש חוק הפטריוט ועזב את אולם הוועדה כתגובה לחברי הוועדה הדמוקרטים שדנו בהפרות זכויות אדם במתקן המעצר בגואנטנמו ובמלחמת עיראק המתמשכת. הוא הורה לרָשַׁם להפסיק את רישום הפרוטוקול ולרשת הטלוויזיה C-SPAN לכבות את מצלמותיה. סנסנברנר נימק את פעולותיו בכך שקבע כי הדמוקרטים והעדים הפרו את כללי בית הנבחרים כשהחלו להתדיין בסוגיות שאינן קשורות לנושא הישיבה. הדמוקרטים טענו מגד כי מעשיו היו מנוגדים לנוהל הפרלמנטרי של הקונגרס.
במרץ 2007 הצביע סנסנברנר בעד הצעת חוק שביקשה הכרה רשמית מצד ארצות הברית בשואת הארמנים. ב-2008 היה סנסנברנר הרפובליקני היחיד שהצטרף למשלחת הקונגרס בהובלתה של יושבת ראש בית הנבחרים ננסי פלוסי לפגישה עם הדלאי לאמה טנזין גיאטסו בדרמסאלה שבהודו על רקע הפגנות של בני העם הטיבטי נגד ממשלת סין. לאחר מותו של נלסון מנדלה ב-2013, התנגד סנסנברנר להחלטתו של הנשיא ברק אובמה להוריד את דגלי ארצות הברית לחצי התורן כאות אבל על מותו של מנדלה בטענה כי יש להוריד את דגל ארצות הברית לחצי התורן רק עבור אמריקאים. ב-4 בספטמבר 2019 הודיע סנסנברנר כי אין בכוונתו להתמודד בבחירות 2020 לתקופת כהונה נוספת, 22 במספר, וכהונתו נתחמה בראשית ינואר 2021 עם התפזרות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית.
יוסף באסלאם
סיפור יוסף נזכר בקוראן, ואף יש סורה בקוראן שנקראת על שמו. האסלאם מכיר בנביאים שנזכרו בתנ"ך ומעניק את התואר נביא לדמויות מקראיות נוספות. יוסף הוא התשיעי (בסדר כרונולוגי) בין 25 הנביאים המוכרים באסלאם.
סורת יוסף.
יוסף עם משפחתו (פס' ד'-י"ח).
בסורת יוסף, מובא סיפור חלומות יוסף. יוסף רואה בחזון אחד-עשר כוכבים ואת השמש והירח משתחווים לו, והוא מספר זאת ליעקב שמזהיר אותו לא לספר לאחיו, פן יפגעו בו. יעקב אומר ליוסף שאללה בחר בו להיות נביא.
לאחר מכן, מסופר שאחיו של יוסף מלינים אחד לשני על כך שיעקב אוהב אותו ואת אחיו יותר מהם, ורוצים להורגו או להביאו לארץ רחוקה. אחד מהם קורא שלא להרוג את יוסף, אלא להשליכו לבור כדי שעוברי דרך יוציאוהו משם. אחי יוסף מבקשים מיעקב לתת ליוסף ללכת עמם ומבטיחים לערוב לשלומו. יעקב מביע חששו שמא יטרוף את יוסף זאב כאשר הם לא ישמרו עליו, והאחים מבטיחים להציל את יוסף אם יגיע זאב. האחים לוקחים את יוסף וזורקים אותו לבור, והוא מתנבא כי הוא יזכיר את מעשיהם בזמן שהם לא ישערו זאת. האחים אומרים ליעקב שיוסף שמר על כליהם ונאכל בידי זאב, ומביאים את כתנתו המגואלת ב"דם כזב" כהוכחה. יעקב מביע ספק בנוגע לנכונות הדברים.
יוסף במצרים.
בבית האדון המצרי (פס' י"ט-ל"ה).