הדיון בפונדקאות לגברים פתח מחדש את הדיון על המוסריות של פונדקאות בכלל (אף על פי שחוק הפונדקאות קיים בישראל כבר משנת 1996). העיתונאית עירית לינור טענה כי הפונדקאות, ככלל, הופכת נשים וילדים ל"מוצר צריכה". היא מאלצת את הפונדקאית להתכחש לרגשות שחשה כל אם כשהתינוק ברחמה גדל, ושוללת מהילדים את הזכות להכיר את אימם. להומוסקסואלים ישנה אפשרות להוליד ילדים באופן טבעי על ידי הורות משותפת עם אישה ולכן אין להתיר להם לעשות זאת בדרך המהווה סחר בבני-אדם. גם עמותת שוברות שוויון טענה ששימוש ברחם של אישה כדי להקים משפחה ללא נשים היא לא מוסרית ופוגעת בשוויון. נטען גם כי חוק הפונדקאות כלל אינו מפלה לרעה להט"בים, אלא מפלה בין נשים שיש להן בעיה רפואית חמורה לבין מי שאין להם כל בעיה רפואית, ולכן זו הבחנה מוצדקת. עמנואל שילה טען, שאם אי-אפשר להגביל את הפונדקאות למקרים קיצוניים בלבד, אז עדיף לבטל את הפונדקאות לגמרי.לעומת זאת, מספר נשים ששימשו כפונדקאיות בעצמן יצאו להגנת מוסד הפונדקאות. ד"ר תמר עילם גינדין טענה שפונדקאות היא "חוויה מאוד מעצימה", מחתה נגד השוואת הפונדקאיות לזונות, וטענה שזה "לא כזה נורא" להפוך לפונדקאית מסיבה כלכלית. שלוש נשים דתיות טענו שמדובר במעשה אצילי של חסד ונתינה לזולת. עם זאת, הן הדגישו שהיופי בפונדקאות הוא האחווה והעזרה לאישה שלא יכולה, ולכן לא היו עושות זאת לטובת גברים בריאים בגופם.
אישי ציבור נוספים מהציבור הדתי והימני הביעו עמדות כנגד מחאת הלהט"ב. יהודה גליק פרסם ביקורת על הבחירה לקיים את ההפגנה דווקא בצום תשעה באב. עמנואל שילה יצא בביקורת על כך שחברות ממשלתיות וציבוריות התירו לעובדיהן להיעדר מהעבודה בתשלום כדי להשתתף בהפגנה - היתר שלטענתו לא ניתן בהפגנות על נושאים אחרים. שלמה פיוטרקובסקי טען שהמטרה העיקרית של המחאה היא לא הפונדקאות אלא דה-לגיטימציה של ערכי המשפחה המסורתית, ובכך לטענתו יש איום על החברה הדתית כולה.
גם כותבים מהצד השני של המפה הפוליטית הסכימו כי התגייסות הציבור ועסקים כה רבים במשק, למען חוק הפונדקאות, אינה מתייחסת רק לאפליה בחוק כנגד הלהט"ב, ומה שהחל כזעם על חוק הפונדקאות, הופך למחאה שמאחדת רבים בחברה הישראלית כנגד ההדתה והשנאה המפלגת את העם, המגיעה, לדעת אותם כותבים, מצד הציבור הדתי.
קלמן ליבסקינד תקף את התקשורת על התגייסותה החד-צדדית לטובת המחאה, תוך התעלמות מהדעות המנוגדות ובפרט מנימוקי הוועדה המקצועית שבחנה את נושא הפונדקאות לגברים. ידידיה מאיר הוסיף ומתח ביקורת על יחצ"ני המחאה, שהפעילו לחץ על חברות מסחריות להביע תמיכה במחאה על ידי איום בפרסומים שליליים.
היבט נוסף שנגע בו הדיון בעקבות המחאה, ובייחוד השביתה, הוא שאלת הקשר שבין המגזר העסקי, וועדי העובדים והקהילה הלהט"בית, וכן בשביתה ככלי מחאה ומאבק בכלל בחברה הישראלית.
דעת קהל.
מסקר שפרסם מכון המחקר "פאנלס פוליטיקס" ביום שבו התקיימה המחאה, עולה כי 57% מהציבור הישראלי תומך בתיקון לחוק הפונדקאות כך שיאפשר גם לגברים יחידנים לבצע את ההליך, בעוד ש־31% מהציבור מתנגד לתיקון.
מסקר אחר, שפורסם יומיים לאחר המחאה, עולה כי 56% מהציבור הישראלי תומך במחאת הלהט"ב, בעוד ש־33% מהציבור מתנגד לה. התמיכה הרחבה ביותר נרשמה בקרב מצביעי המפלגות יש עתיד (89% תמיכה), המחנה הציוני (87% תמיכה) ומרצ (82% תמיכה). מפלגות נוספות שבקרב מצביעיהן נרשמה תמיכה במחאה הן הבית היהודי (58% תמיכה) והליכוד (51% תמיכה). המפלגות שבקרב מצביעיהן נרשמה התנגדות למחאה הן יהדות התורה (90% התנגדות), ש"ס (78% התנגדות) והרשימה המשותפת (45% התנגדות לעומת 23% תמיכה).
סנגל במשחקים האולימפיים לנוער
סנגל משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער סנגלי לא זכה במדליה אולימפית לנוער. ההשתפות של ספורטאי הנוער הסנגלים היא בעיקר סמלית.
השתתפות במשחקים.
משחקי הקיץ.
המשלחת הראשונה של סנגל למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שישה ספורטאים שהתחרו בחמישה ענפי ספורט. המשלחת השתתפה בתחרויות בענפים אתלטיקה, ג'ודו, טאקוונדו, סיף ושחייה בה היא סיימה במקומות האחרונים והשתתפותה הייתה סמלית. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שישה ספורטאים שהתחרו בשישה ענפים. המשלחת השתתפה בתחרויות בענפים אתלטיקה, ג'ודו, טאקוונדו, סיף, קאנו/קיאק ורכיבה בה היא סיימה במקומות האחרונים והשתתפותה הייתה סמלית.
צ'אד במשחקים האולימפיים לנוער
צ'אד משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער מצ'אד לא זכה במדליה אולימפית לנוער. ההשתפות של ספורטאי הנוער מצ'אד היא בעיקר סמלית.
השתתפות במשחקים.
משחקי הקיץ.
המשלחת הראשונה של צ'אד למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שני ספורטאים שהתחרו בענף האתלטיקה. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים וסיימו במקומות האחרונים בתחרויות. גם המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג לא הגיעה להישגים משמעותיים. המשלחת מנתה שני ספורטאים שהתחרו בענף האתלטיקה.
חלנדידנו
קומורו במשחקים האולימפיים לנוער
קומורו משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער מקומורו לא זכה במדליה אולימפית לנוער. ההשתתפות של ספורטאי הנוער מקומורו היא בעיקר סמלית.
השתתפות במשחקים.
משחקי הקיץ.
המשלחת הראשונה של קומורו למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט, אתלטיקה, ג'ודו ושחייה. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים והשתתפותם הייתה סמלית. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג לא הגיעה להישגים משמעותיים. המשלחת מנתה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשני ענפים, אתלטיקה ושחייה.
ברוך ברונשטיין
ז'ואאו מיראנדה
נסים מבורך
נסים מבורך (1935 - 11 ביוני 2014) היה מבקר אמנות, מורה ומחבר ישראלי, יהודי יליד בולגריה. נודע במיוחד במאמרי בקורת על תערוכות, יצירות ואמנים שפורסמו בשנות ה-70 וה-80 במוסף "תרבות וספרות" של עיתון "הארץ".
ביוגרפיה.
נסים מבורך נולד בסופיה בשנת 1935. בגיל 6 (בשנת 1941) הוא עלה לארץ ישראל המנדטורית והתיישב עם משפחתו בתל אביב. למד באוניברסיטה העברית בירושלים ובעת הלימודים התפרנס מציורים של ממצאי החפירות הארכאולוגיות שבהן השתתף. בהמשך עבד כמורה להיסטוריה, לגאוגרפיה ולתולדות האמנות בסמינר לוינסקי. הוא נסע לפריז בה סיים דוקטורט במדעי הרוח באוניברסיטת סורבון.
מבורך נודע בהסתייגותו מהאוונגרד האמנותי, כולל האמנות הקונספטואלית, בטענה שאינו ממלא את יעדיה המקוריים של האמנות - ליהנות, לספק ולרגש את האדם, ושהוא עלול להוות מפלט ליוצרים חסרי כישורים והכשרה אמנותית בסיסיים.
מבורך נפטר בשנת 2014.
קישורים חיצוניים.
ממאמריו:
אגנס
צי האוויר השני (לופטוואפה)
צי האוויר השני (בגרמנית: Luftflotte 2) היה אחד היחידות שלחמו במסגרת הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
צי האוויר הוקם ב-1 בפברואר 1939, ולמפקדו מונה הלמוט פלמי. צי האוויר שהה במהלך המערכה בפולין במערב גרמניה, ולאחר מכן לחם במהלך המערכה על צרפת והקרב על בריטניה. במהלך מבצע ברברוסה העניקו כוחות צי האוויר סיוע לכוחות קבוצת ארמיות מרכז, ולאחר מכן פעלו כוחות צי האוויר בצפון אפריקה והים התיכון. בשנת 1944 הוצב צי האוויר באיטליה, וב-27 בספטמבר 1944 פורק צי האוויר.
סדר הכוחות.
המערכה בפולין.
במהלך המערכה בפולין כלל צי האוויר את היחידות הבאות:
המערכה על צרפת.
מהלך המערכה על צרפת כלל צי האוויר את היחידות הבאות:
מבצע ברברוסה.
מהלך מבצע ברברוסה כלל צי האוויר את היחידות הבאות:
חטיפה - קו 300
יחסי אוזבקיסטן–אזרבייג'ן
יחסי אוזבקיסטן–אזרבייג'ן הם יחסי החוץ שבין רפובליקת אוזבקיסטן לבין הרפובליקה של אזרבייג'ן. לשתי המדינות היסטוריה משותפת שמשתרעת על פני שנים רבות. האוזבקים והאזרים קיימו קשרים היסטוריים הדוקים שכן המנהיגים, התרבות, הדת, המסורת והשפה בין המדינות והעמים משותפת. במשך שנים רבות, שתי המדינות היוו חלק מברית המועצות. עשרות אלפי אזרים מצאו מקלט באוזבקיסטן במהלך דיכוי המוני שאירע בשנות השלושים. כיום, מעל 40,000 אזרים משתתפים באופן פעיל בתחומים החברתיים, הציבוריים והכלכליים בחברה האוזבקית. כמו כן, לאחר רעידת האדמה ההרסנית באוזבקיסטן באפריל 1996, האזרים נתנו את אחת מחבילות הסיוע הגדולות ביותר לאוזבקיסטן, ואזרחי אזרבייג'ן סייעו רבות לשיקום הבירה, טשקנט.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמית ב-2 באוקטובר 1995. מאז 1996, אזרבייג'ן מחזיקה שגרירות בטשקנט, ומאז 1998, אוזבקיסטן מחזיקה שגרירות בבאקו.
היסטוריה.
ביקורי ראשי המדינות הביאו לפיתוח והתקדמות היחסים הדו צדדיים בין המדינות. הביקור הרשמי הראשון של נשיא אוזבקיסטן, אסלאם קרימוב, ב-26 עד 27 במאי 1996, הביא לחתימת הסכם בין שתי הממשלות במסגרת הבנה הדדית. במסגרת הביקור, נשיא אוזבקיסטן קיבל תואר דוקטור לשם כבוד באוניברסיטת באקו. במהלך הביקור, איידר אלייב נשא נאום שבו הוא ציין כי ביקורים של מנהיגי מדינות דוברי שפות טורקיות תורמים להתפחות שיתוף הפעולה בין מדינות אלה, בין עם הרחבת הקשרים התרבותיים והרוחניים ובין עם פיתוח היחסים הכלכליים ביניהן.