לששון שפה פיסולית וחומרית ייחודית, המתבססת על השילוש צבע-צורה-מרקם. ומבטאת עיסוק בנושאים של נשיות, לידה, חיים ומוות, פגיעות וכאב ופירוק הגוף, הגוף הפוליטי והגוף כנושא פוטנציאל כוחני לבין יכולותיו המוגבלות ופגיעותו. עבודותיה משמרות בתוכן מתח מובנה ולא פתור, המתקיים על פני מספר מישורים: בהיבט החומרי הוא נובע מתוך בחירה מכוונת בחומרים בעלי תכונות מנוגדות; בהיבט המבני הוא מגיע מתוך העמדת קונסטרוקציות המהוות קליפה חלולה או שקופה, לעומת אחרות היוצרות אוטם וחסימה; ובהיבט הקינטי הוא נובע מתוך הצבת עבודות דוממות לעומת כאלה הכוללות מכניזם של תנועה (מוטיב "מכונת הכנפיים" החוזר בעבודתה). עבודותיה בנויות מחומרים המאופיינים בתכונות מנוגדות כמו קשיחות מול רכות, משיכה מול דחייה וצורות אורגניות מול צורות חדות. כמו כן עבודות רבות הן אובייקטים הנתלים מן התקרה, מרחפים באוויר בין שמיים וארץ ומושהים על סף.
יסמין אבו פריחה
יסמין אבו פריחה (בערבית: ياسمين أبو فريحة; נולדה ב-5 ביולי 1989 בתל שבע) היא פעילה ויזמת חברתית בדואית ישראלית, מייסדת ומנכ"לית ארגון רודינה, שמנגיש בדיקות סקר גנטיות בעיקר לאוכלוסייה הבדואית. רופאה פנימית במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה.
ביוגרפיה.
יסמין אבו פריחה נולדה בתל שבע כבת בכורה, לרודיינא, מורה לאנגלית; ולעודה, מהנדס תחבורה. בגיל שש עברה עם משפחתה לעומר (והייתה אחת משתי המשפחות הערביות הראשונות שעברו להתגורר ביישוב). למדה בבית ספר תיכון "מקיף עומר".
הופיעה בסרט "אחרייך" (שיצא לאקרנים ב-2017), שביימה אחותה, רנא אבו פריחה, ומתעד את סיפור משפחתן, ומלווה את האם שחלתה בסרטן השד ונפטרה, ולא מתאפשר לה להיקבר, כרצונה בעומר, היישוב בו התגוררה במשך כ-20 שנה.
אח נוסף שלה, אמיר אבו פריחה, הוא איש היי-טק, שהיה ילד פלא במתמטיקה.
בכיתה ה' השתתפה ב"קידומטיקה", תוכנית מצוינות מתמטית לתלמידים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב בתחום המתמטיקה. בכיתה ח' השתתפה בחידון התנ"ך המחוזי והגיעה למקום רביעי. אבו פריחה בוגרת תואר ראשון במדעי הרפואה ובעלת תואר דוקטור לרפואה מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים (2015). בין השנים 2010–2012 שימשה כעוזרת הוראה בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית, ונכון ל-2018 היא מרצה בה.
עובדת כרופאה פנימית במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה בבאר שבע. בינואר 2018 פרסמה בידיעות אחרונות עדות על הקריסה של מערכת הבריאות הציבורית בישראל בה אמרה:.
אבו פריחה היא פוליגלוטית, הדוברת ארבע שפות: ערבית, עברית, אנגלית, וספרדית. במהלך לימודיה באוניברסיטה העברית ערכה וכתבה מצגות באנטומיה הנקראות "מצגות יסמין", שבהן נעזרים סטודנטים.
פעילות חברתית ותרומה לקהילה.
בהיותה תלמידת תיכון הקימה אבו פריחה מרכז העשרה והעצמה לנערות בדואיות בתל שבע במסגרת עמותת LEAD. בכיתה י"ב השתתפה בתוכנית "אות רמון" למנהיגות וממשיכה להיות כשגרירה של הארגון עד היום (2018). ביצעה שנת שירות כמדריכה בפנימיית נווה חנה בקריית גת. התנדבה בארגון "עזרה ישראלית מוטסת" (IFA - Israeli Flying Aid), שמספקת ברחבי העולם סיוע הומניטרי להצלת חיים והקלה בחיים הקשים, באזורים מוכי אסונות טבע וקונפליקטים טריטוריאליים.
בשנת 2016 שהתה שלושה חודשים בבוסטון, שבמסצ'וסטס, ארצות הברית. במסגרת תוכנית מנהיגות לישראלים ולפלסטינים, מטעם ארגון OGS , הנתמך על ידי אוניברסיטת ברנדייס. המשתתפים בתוכנית מקבלים הדרכה אישית של מנטורים מובילים בעולם העסקים, מהארץ ומארצות הברית. במסגרת זו, חברה אבו פריחה לנעמי אברהם ומריה דישל, והן הקימו יחד את עמותת ג'נסיס, שבהמשך שונה לרודינה על שם אימה, המנגישה בדיקות סקר גנטיות טרום נישואים במטרה להפחית את שכיחותן של מחלות גנטיות, בעיקר בקרב האוכלוסייה הבדואית בישראל, שכ-15 אחוזים ממנה סובלים ממחלה גנטית, ושיעור תמותת התינוקות בה גבוה יותר מפי 3 מאשר באוכלוסייה הישראלית הכללית. אבו פריחה, המשמשת כמנכ"לית העמותה והגתה את הרעיון שבבסיסה, היא פמיניסטית וצוות ההנהלה בעמותה מורכב מנשים בלבד.
אבו פריחה פעילה גם בפרויקט החווה החקלאית ואדי עתיר ולדבריה הגורם שמניע אותה הוא .
במרץ 2019 נשאה דברים בוועידת איפא"ק.
קישורים חיצוניים.
בוועידת אייפק https://m.facebook.com/story.php?story_fbid=10218712516991970&amp;id=1470440864
סיטרואן C15
סיטרואן C15 (בצרפתית: Citroën C15) הוא דגם של מסחרית (ואן קטן) מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן אשר יוצר בין השנים 1984–2005.
דגם ה"סיטרואן C15" התבסס על דגם ה-סיטרואן ויזה. יוצרו 1,181,471 יחידות.
השם מתייחס למשקל ה-1,500 הק"ג של המכונית (ברוטו).
פונמילאיו רנסומה-קוטי
היסטוריה של האימפריה הרומית הקדושה
האימפריה הרומית הקדושה הייתה אחת האימפריות החזקות בהיסטוריה של אירופה ושל העולם כולו. שורשיה מצויים עוד בימי קרל הגדול, שהוכתר לקיסר ב-25 בדצמבר 800, אם כי ממלכתו לא האריכה ימים אחריו. ב-2 בפברואר 962 הוכתר אוטו הראשון ל"קיסר רומי" על ידי האפיפיור יוחנן השביעי, ויורשיו החזיקו בתואר ובאימפריה שהתגבשה בהדרגה. היחידה הפוליטית, על אף סיעופה הפנימי והשינויים הרבים שעברה, התקיימה ברציפות במשך למעלה משמונה מאות שנה. ב-1806, בעת מלחמות נפוליאון, פורקה האימפריה על ידי הקיסר האחרון, פרנץ השני.
מבוא - קריסת האימפריה הרומית המערבית.
לאחר מתקפות מהצפון של שבטים גרמאניים קרסה האימפריה הרומית המערבית בשנת 476, התקופה שהחלה בשנה זו נקראה בלשון אנשי הרנסאנס "ימי הביניים".
מבוא - מקרל הגדול ועד חוזה ורדן.
האימפריה תחת קרל הגדול.
ניתן לראות בקרל הגדול את מבשרה של האימפריה הרומית הקדושה. קרל נולד בעיר לייז'. אביו, פפין הגוץ, הוריש את הממלכה הפרנקית לשני בניו קרל ואחיו קרלומאן. בשנת 771 נפטר קרלומאן וקרל נשאר שליט יחיד. הוא התמקד בתחילת דרכו בעיקר בהרחבת האימפריה הפרנקית במספר אזורים:
לאחר שקרל הגדול (לטינית: קרלוס מגנוס) מלך הפרנקים כבש את איטליה וגרמניה, הוא הוכתר על ידי האפיפיור לאו השלישי ב-25 בדצמבר 800, לקיסר האימפריה שכבש וזכה בתואר הקיסרי שהיה שמור קודם לכן רק לקיסרי האימפריה הרומית ("Imperator Romanorum)", הסיבה להכתרתו נעוצה כנראה בעובדה שקרל החזיר לשלטון את לאו השלישי, אחרי שזה הוגלה מרומא על ידי האצולה הרומאית שראתה בו נוכרי.
קרל נשא שני תארים – "מלך הפרנקים" ו"הקיסר אוגוסטוס המושל באימפריה הרומית" (בלטינית: Imperator Augustus Romanum gubernans Imperium), לכן יש מחלוקת האם ניתן לראות בהכתרתו כקיסר את ייסוד האימפריה הרומית הקדושה. טענה התומכת בהיותו הקיסר הראשון של האימפריה הרומית הקדושה מפרטת את מסעו של קרל הגדול לצורך הכתרתו ברומא כמנהג הנשמר לאורך שנים באופן ייחודי לקיסרי האימפריה.
על כך נכתב:
תואר נוסף ופחות מוכר שנשא קרל הוא התואר "serenissimus Augustus a Deo coronatus, magnus pacificus Imperator Romanorum gubernans Imperium" (בעברית: "בשלווה יתרה מוכתר אוגוסטוס על ידי אלוהים, קיסר גדול ושוחר שלום המושל באימפריית הרומאים".
קרל הגדול ביצע רפורמות באימפריה שבשליטתו ובהן רפורמות בכלכלה, חינוך ודיפלומטיה. הוא היה איש אשכולות בתחומים נרחבים, ובחצר ארמונו באאכן בלטו אנשי הוראה. חלק ניכר מהממשל היה באאכן, אך הוא נהג לשהות במקומות נוספים מדי פעם כל זאת תוך כדי ניהול האימפריה.
קרל הגדול ביצע מהלכים צבאיים מצפון ומזרח האימפריה, לכיוון שטחים שנשלטו אז על ידי עמים פוליתאיסטים. מדרום בחצי האי האיברי ביצע מהלכים כנגד המורים.
ציטוט ידוע של קרל הגדול הוא:
האימפריה תחת לואי החסיד.
לואי החסיד (Chlodovicus) עלה לשלטון (בלי יידוע מראש והתייעצות עם האפיפיור) כשהיה בגיל 35 וזכה לתהילה במשך 26 שנות שלטונו. הוא המשיך להשתמש בתארים הקיסרי-הרומאי והמלוכני-הפרנקי שזכה בהם אביו. לואי החסיד העביר את המנהל הממשלתי מאאכן לאקיטן, תוך כיבושה וצירופה לאימפריה. סיום תקופת שלטונו של לואי והסכם ורדן בסיום שלטונו היא זאת שמהווה את הגורם המבדיל העיקרי בין שתי השקפות הראייה השונות על תאריך ייסודה של האימפריה.
פילוג האימפריה והסכם ורדן.
עם מותו של לואי החסיד ב-840 לספירה, תבע בנו הבכור, לותאר הראשון , בעלות על קיסרות אביו ותמך בהמלכתו של אחיינו פפין השני כמלך אקוויטניה. לאחר ששני אחיו של לותאר, קרל הקירח ולודוויג הגרמני הביסו אותו בקרב על פונטני בשנת 841 וחתמו על שבועות שטרסבורג (842), הסכים לותאר למשא ומתן.
הפשרה באה בצורת חוזה ורדן, שהותיר ללותאר להמשיך לשאת את תואר קיסר הרומאים, אך סדרה מחדש את הטריטוריות עליהן ישלטו כל אחד מהמלכים. נקבע כי את נחלות המזרח ייקח לודוויג הגרמני, נחלות המרכז יהיו של לותאר הראשון והמערב בידי קרל הקירח.
בחוזה ורדן קמו שלוש ממלכות:
בנוסף עליהן התקיימה מדינת האפיפיור – בידי שלטון הכס הקדוש
בין חוזה ורדן להקמה המחודשת.
שנת 855.
עם מותו הקרב של לותאר הראשון ב-855, חולקה ממלכתו, פרנקיה התיכונה, בין בניו, בהתאם לתנאי הסכם פרום:
החלוקה של 863 וחוזה מרסן 870.
קרל מפרובאנס סבל מאפילפסיה ומת ללא יורשים ב-25 בינואר 863. ממלכתו חולקה בין אחיו; לותאר השני קיבל את חלקיה המערביים של בורגונדיה תחתית ולואי השני קיבל את שאר ממלכת פרובאנס.