ב-2006 הושעתה פעילות הלהקה בעקבות סגירת פעילות חברת התקליטים. ב-2007 הצטרפו ללהקה שני חברים והחל תהליך הרכבה מחדש. ב-2009 הכריזה הלהקה על חזרתה לפעילות וב-2010 הוציאה אלבום באופן עצמאי, הנושא את שמה הקודם של הלהקה. האלבום לא הצליח מסחרית ופעילות הלהקה הופסקה.
חברת הלהקה לואיס ברנס המשיכה לעסוק במוזיקה והוציאה מספר אלבומי סולו.
אלבומים.
ב-2003 הוציאה ליליקס את אלבום הבכורה, "Falling Uphill". מתוכו יצאו כסינגלים "It's About Time", "Tomorrow" ו-"What I Like About You" - גרסת כיסוי לשיר של הרומנטיקס. גרסה זו הופיעה בסרטים שישי הפוך ופתאום 30 ונבחרה כשיר הנושא בסדרה אחיות או לא להיות. שיר נוסף מהאלבום, בעקבות האלבום קיבלה הלהקה שתי מועמדויות בטקס פרסי ג'ונו לשנת 2004.
ב-2006 יצא אלבומה השני, "Inside the Hollow", בקנדה וביפן. לאלבום סינגל אחד בלבד - "". רצועת הבונוס בגרסה היפנית, "The Meaning", הופיעה לפני כן בסרט מ-2004.
האלבום השלישי, "Tigerlily", יצא בקנדה ב-2010. מאלבום זה שני שירים יצאו כסינגלים: "Dance Alone", ו-"Nowhere to Run".
לוסינדה ויליאמס
לוסינדה ויליאמס (באנגלית: Luicinda Williams, נולדה ב-26 בינואר 1953) היא זמרת ומשוררת אמריקאית בסגנון פולק, רוק ובלוז.
אלבומיה הראשונים שהוקלטו בשנים 1978 ו-1980 קיבלו מעט מאוד תשומת לב מהתקשורת והציבור. בשנת 1988 הוציאה ויליאמס אלבום הנושא את שמה ששם אותה על המפה.
בשנת 1998 הוציאה את אלבומה המצליח ביותר "Car Wheels on a Gravel Road", עליו זכתה בפרס גראמי. מאז אלבום זה, הוציאה עוד שבעה אלבומים שלא זכו לאותה הצלחה מסחררת.
בשנת 2002 נבחרה על ידי מגזין טיים למשוררת האמריקאית הטובה ביותר.
רקע.
ויליאמס נולדה בלייק צ'ארלס, לואיזיאנה, בתם של משורר ופרופסור לספרות מילר ויליאמס ופסנתרנית חובבנית. הוריה התגרשו באמצע שנות ה-60, כאשר אביה זכה במשמורת עליה ועל אחיה הצעירים.
בדומה לאביה, גם היא סובלת מספינה ביפידה. ויליאמס מעולם לא סיימה תיכון, אבל התקבלה ללימודים באוניברסיטת ארקנסו. ויליאמס החלה לכתוב בגיל 6 והראתה משיכה למוזיקה בגיל צעיר. היא החלה לנגן בגיטרה בגיל 12. ההופעה החיה הראשונה של ויליאמס הייתה בגיל 17 במקסיקו סיטי כחלק מצמד ביחד עם חברה, נגן בנג'ו בשם קלארק ג'ונס.
טורבייחה
טורבייחה (בספרדית: Torrevieja; בוולנסית: Torrevella, נהגה: טורבליה) היא עיר במחוז אליקנטה בקהילה האוטונומית ולנסיה בספרד. העיר שוכנת על חוף הים התיכון בצדה המזרחי של ספרד, במרחק של 48 קילומטרים דרומית לאליקנטה, בירת המחוז.
היסטוריה.
עד תחילת המאה ה-19 במקום היה רק מגדל שמירה ישן ונטוש, ככל הנראה מתקופת הרקונקיסטה, שהעניק לעיר את שמה (השם הוא הלחם בסיסים של המילים Torre ו-Vieja ומשמעו "מגדל ישן").
ב-1803 הורה קרלוס הרביעי, מלך ספרד להעביר מתקנים להפקת מלח מהעיירה הסמוכה לה מטה לטורבייחה, ובמקביל התחילו להקים עיירה בשביל העובדים שם. ב-1829 העיירה נחרבה ברעידת אדמה אך היא שוקמה לאחר מכן.
ב-1931 אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, העניק לטורבייחה מעמד של עיר.
כלכלה.
כלכלת העיר מסתמכת קיום בעיקר על תיירות ועל מגזר השירותים. ענפי הפקת המלח והדיג, שהיו בעבר מקורות הפרנסה העיקריים של אנשי טורבייחה, עדיין נותרו משמעותיים בכלכלה המקומית, אם כי ברמה פחותה מבעבר. המלח מופק משתי לגונות באזור הנכללות בפארק הטבעי של הלגונות של לה מטה וטורבייחה.
טורווייחה
ג'יין אייר (סרט, 1934)
ג'יין אייר (באנגלית: Jane Eyre) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1934 מסוגת הדרמה הרומנטית, שביים כריסטי קבאני ובכיכובם של וירג'יניה ברוס וקולין קלייב. הסרט מבוסס על הרומן "ג'יין אייר" מאת שרלוט ברונטה שיצא לאור ב-1847, והוא העיבוד הקולנועי הראשון עם פסקול.
תקציר עלילה.
באנגליה באמצע המאה ה-19, ג'יין אייר הקטנה נאלצת להתגונן מפני התעללותו של בן דודה ג'ון בתמיכתה של אימו. היא נשלחת לבית יתומים בו הוא סובלת מיחס קשוח מצד המנהל מר ברוקלהרסט. אחרי שנים אחדות של מצוקה, היא מקבלת משרה של מורה בבית היתומים. אכזריותו הנמשכת של ברוקלהרסט מאלץ אותה לחפש עבודה אחרת והיא מתחילה לעבוד כאומנת בביתו של אדוארד רוצ'סטר, ג'נטלמן אמיד. עד מהרה ג'יין מתחבבת על אדוארד ואחייניתו אדל, כמו גם על סוכנת הבית גברת פיירפקס והרכב סם פול. על אשרה של ג'יין מעיבות צרחות בלתי מוסברות שהיא שומעת מדי פעם. האחראית לכך היא ברתה, אשתו המטורפת של אדוארד, שכלואה באגף מבודד באחוזה.
בעוד עורך הדין של אדוארד מנסה לאפשר לו להתגרש מאשתו, אדוארד עורך נשף גדול ומזמין את מי שנחשבת ארוסתו ליידי בלאנס אינגרם ואת הוריה. אחרי הנשף ברתה מעלה באש את וילונות מיטתו של אדוארד, ג'יין שמתעוררת מריח העשן, חשה לחדרו של אדוארד מכבה את האש ובכך מצילה את חייו.
כשאדוארד חוזר לביתו אחרי שהות של שבועיים מלונדון, הוא מתוודה על אהבתו לג'יין, והיא מסכימה להינשא לו. במהלך טקס הנישואין מתפרצת לחדר ברתה, ומגלה את היותה אשתו של אדוארד. למרות הפצרותיו, ג'יין שבורת הלב עוזבת את תורנפילד, ומוצאת עבודה אצל ד"ר ג'ון ריברס הכומר. ברתה מעלה באש את כל הבית, ואדוארד בניסיון להציל אותה מאבד את מאור עיניו. ג'יין שאינה מודעת למצבו של אדוארד, מסכימה להינשא לד"ר ריברס, ומתכננת לנסוע עמו להודו. אך היא נתקלת בסם פול המספר לה על מה שקרה לרוצ'סטר. ג'יין חוזרת אל אדוארד העיוור ומכריזה על אהבתה אליו.
הפקה.
הפקת הסרט החלה ב-17 במאי 1934 באולפני ג'נרל סרוויס (General Service Studios).
הפסקול כולל את השיר "מקהלת הכלה" מתוך האופרה לוהנגרין מאת ריכרד וגנר ואת השיר "My Bonnie Lies over the Ocean". את שני השירים שרה הילדה אדל.
אלכסון (פירושונים)
סיכון קיומי
קץ הציביליזציה
אדוארד דייוויס
אדוארד דייוויס (באנגלית: Edward Davis; פעל בשנים 1688-1680) היה בוקניר אנגלי, שודד ים שפעל בים הקריבי במהלך שנות ה-80 של המאה ה-17 והוביל פשיטות מוצלחות על לאון ופנמה ב-1685, התקיפה על פנמה נחשבת לאחת מפשיטות הבוקנירים הגדולות האחרונות כנגד מעוז ספרדי. מרבית התיאורים על מעלליו נכתבו מאוחר יותר בידי ויליאם דמפייר (William Dampier) בספר "מסע חדש סביב העולם" ("A New Voyage Round the World") שיצא לאור ב-1697.
תחילת דרכו כשודד ים.
ככל הנראה היה ממוצא פלמי. הוא מוזכר לראשונה כאחד החברים ב"הרפתקה הפסיפית" אותה הובילו שודדי הים ברתולומיאו שרפ (Bartholomew Sharp) וג'ון קוקסון (John Coxon) ב-1680. אבל בראש ובראשונה הוא הופיע בים הקריבי על פריבטיר צרפתית בפיקודו של קפטן ינקי. הוא הועבר לספינה של קפטן טריסטן, והצוות התמרד כשעגנו בפטי גואב (Petit-Goâve), בסמוך לפורט-או-פרנס בהאיטי. דייוויס הפליג תחת פיקודו של ג'ון קוק והגיע באפריל 1683 למפרץ צ'ספיק באפריל 1683, שם פגש בוויליאם דמפייר.
אחרי תקופה קצרה שבה שירת כנווט, הוא ואחרים, כולל שודד הים ג'יימס קלי עזבו את המשלחת בתוך שנה וחזרה בדרך היבשה דרך פנמה עם ג'ון קוק.
דייוויס וקוק.
ב-23 באוגוסט 1683, בעודו מפליג בספינה שנלכדה בווירג'יניה הוא הסכים להצטרף למשלחת שוד כהגאי תחת ג'ון קוק. הם הפליגו מזרחה ולכדו את ספינה דנית בת שלושים שישה תותחים אותה כינו "בצ'ולרס דילייט" ("Bachelor’s Delight" – "תענוגות הרווק") זמן קצר לאחר שהגיעו מול חופי גינאה במערב אפריקה. הם הפליגו לאוקיינוס השקט בנובמבר 1683 דרך כף הורן. למשלחת הצטרף שודד הים ג'ון איטון (John Eaton) בטרם פשטו על ערים ספרדיות לאורך חופה המערבי של אמריקה הדרומית.
במרץ 1684 פגשה ה"דילייט" את "ניקולס" (Nicholas), ספינתו של ג'ון איטון, מול חוף העיירה ולדיביה (כיום בצ'ילה). הם הפליגו לאיי חואן פרננדס שם נפגשו באינדיאני משבט מוקיטו (Mokito), שהושאר מאחור בטעות על ידי ברתולומיאו שרפ בינואר 1681. ב-3 במאי פנו רבי החובלים קוק ואיטון לאיי גלאפגוס.
בעקבות מותו של קוק ב-19 ביולי 1684 בחר הצוות של הדילייט בדייוויס לרב חובל במקומו. עם זאת, המשלחת נתקלה בקשיים משום שבעקבות התקפה כושלת על אל ריאלחו (El Realejo) בניקרגואה פרש איטון מהמשלחת וגם הפשיטות כנגד פאיטה (כיום בפרו) וגואיאקיל (כיום באקוודור) הניבו מעט מאוד שלל, אם כי לכידת כמה ספינות עבדים הובילה להצטרפות של 15 עבדים לצוות.
הוא שב צפונה כלפי פנמה הוא לכד ספינה ספרדית שבמטענה כסף המיועד לספרד לפני שצירף כוחות עם הצי בפיקודם של פרנסיס גרונייה (Francis Grognet), פייר לה פיקר (Pierre le Picard) וקפטיין טאונלי (Captain Townley). דייוויס הפליג בחזרה לאקוודור, ונתקל ב-2 באוקטובר בספינה סיגנט ("Cygnet") בפיקודם של שודדי הים צ'ארלס סוואן (Charles Swan) ופיטר האריס (Peter Harris) ושכנע אותם להצטרף למשלחת.
יחד עם "דילייט", ה"סיגנט" וספינות אחרות קטנות יותר אותם לכדו מהספרדים הוא הוביל פשיטות מוצלחות על פנמה. אף שתכננו להתקיף את צי ספינות הכסף הפרואני, הצליחו הספרדים להעביר מעל ל-500,000 פסו בשני גליאונים המלווים על ידי שלוש ספינות קרב קטנות והתחמקו מצי ספינות שודדי הים שהמתין להם בכך שהפליגו קודם ישר מערבה, לפני שפנו צפונה. בעודם ממתינים לספינות האוצר נתקלו דייוויס והאחרים בסיור ספרדי מול חוף פרו ב-8 ביוני, והצי הספרדי רדף אחריהם עד האי קורבה מול פנמה.
ההיפרדות מגרונייה.