סטרומה נולד לאבא שוודי ואמא גרמניה, האח האמצעי בין אחות גדולה לאח צעיר. בזמן לימודיו לתואר הראשון במדעי המוח בקולג' האוניברסיטאי של לונדון, קריירת הדוגמנות והמשחק שלו החלה לשגשג, והובילה אותו להפסקת לימודיו האקדמאים על מנת שיוכל לשחק בסדרת הסרטים "הארי פוטר". לאחר סיום צילום הסרטים חזר והשלים את לימודיו לתואר השני.
קריירה.
התקבל לתיאטרון הלאומי לצעירים, מה שהוביל אותו לשחק בתפקידי משחק שונים ומגוונים.
סטרומה שיחק בסדרות בטלוויזיה הבריטית, ולוהק לסרט "הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם" כקורמק מקלאגן, ולאחר מכן לוהק לסרט המותחן "4.3.2.1" כדמות בשם קול ברט, וחזר לשחק בסרט "הארי פוטר ואוצרות המוות".
שיחק בסרט "" שהופץ ישירות ל-DVD. בתפקידו ב"סיפור סינדרלה היה היה שיר" סטרומה הראה את כישרונו המוזיקלי כאשר שר, וניגן בגיטרה, אף על פי שלא הוכשר לעשות זאת באופן מקצועי. בנוסף הוא שיחק בתפקיד משני בסרט "פיץ' פרפקט" משנת 2012.
מעבר להיותו שחקן, סטרומה גם דיגמן עבור חברת "acne underwear" בחורף 2008.
מאז אמצע 2015, מככב כרווק בסדרה האמריקאית "Unreal" המתמקדת בנעשה מאחורי הקלעים של סדרת הריאליטי "באושר ובעושר" (סגנון "הרווק"). בשנת 2018 שיחק בסרט "סיבוב שני".
בשנת 2019 שיחק בסדרת הטלוויזיה "גרנד הוטל" ברשת ABC, בדמותו של אוליבר.
בשנת 2020 שיחק בסדרה "ברידג'רטון" בתפקיד הנסיך פרדריק. בשנת 2021 החל לשחק בסדרה הקומית של נטפליקס "דם חדש" בכיכובו של קווין ג'יימס.
חיים אישיים.
במאי 2016 התארס לשחקנית האמריקאית ג'ואנה בריידי, ובדצמבר 2016 השניים התחתנו באטלנטה, ג'ורג'יה.
טימור ורמש
טימור ורמש (Timur Vermes; 1967, נירנברג) הוא עיתונאי וסופר גרמני שזכה לפרסום במדינות רבות בעולם בזכות הספר הסאטירי שכתב "הוא חזר" (Er ist wieder da), אודות שובו של אדולף היטלר האמיתי לחיים בגרמניה בשנת 2011, לאחר שהיה שרוי בתרדמת במשך 66 שנים. הספר, שנכתב בגוף ראשון, מנקודת מבטו של היטלר, מספר את סיפור קבלתו על ידי הציבור הגרמני כשחקן המגלם את דמותו של היטלר, ללא שמץ של חשד שמא דמות זו היא הדמות האמיתית של הצורר הגרמני. 60 שבועות לאחר צאת הספר לאור, נמכרו קרוב למיליון עותקים.
קורות חייו.
ורמש נולד בשנת 1967 בנירנברג, לאב ממוצא הונגרי ולאם גרמנייה, כילד שני לאחר אחותו הבכורה. אביו נמלט מבודפשט בגיל 28 בתקופת המרד ההונגרי והגיע כפליט לגרמניה בשנת 1956. בגיל 8 התייתם ורמש מאביו. ברבות הימים נישאה אמו לוטרינר גרמני, שהיה מפקד טנק במלחמת העולם השנייה. עם סיום לימודיו בתיכון, טייל עם חברים לטוסקנה. לטיול הצטרפה אנדראה, (לימים אשתו), שאותה הכיר באופן שטחי כתלמידה בבית ספרו, שם למדה 3 כיתות מתחתיו. הוא למד לימודי תואר שני במדעי המדינה באוניברסיטת ארלאנגן, ובאותה עת החל לעבוד כעיתונאי. בשנת 1986 פרסם את המאמר הראשון שכתב בעיתון המקומי. בגיל 32 עבר להתגורר בקלן וכתב עבור צהובונים שונים כגון העיתון 'אקספרס' ומגזינים נוספים. הוא העיד על עצמו כי כתב מאמרים קריאים, אך עם זאת, לא בלט בכתיבתו. הוא פוטר מעבודתו העיתונאית האחרונה כעורך במגזין ספורט לנשים 'Shape', בשל קיצוצים שנערכו בהוצאות המגזין. בשנת 2003 עבר הזוג להתגורר במינכן.
כדי להמשיך ולהתפרנס מעבודת הכתיבה, החל לעבוד כסופר צללים בתיווכה של אשתו אנדראה, שניהלה את מחלקת העיון של הוצאת ספרים העוסקת בתחום. ספר הצללים הראשון שכתב נמכר ב-60,000 עותקים - ביוגרפיה על מיכאל הרטה, נגן הרמוניקה בן 50 שנשאב מהופעות רחוב לתוכנית הריאליטי 'סופרטלנט' (Supertalent), שבה זכה במקום ראשון. הספר נכתב בסגנון דיבורו של הרטה, וכתיבתו ארכה 10 ימים. ורמש המשיך לכתוב במתכונת זו מספר ספרים, אך החליט בסופו של דבר לזנוח את תחום הצללים, ולכתוב רומן. בחודש ספטמבר 2012 יצא לאור רומן הביכורים שלו 'הוא חזר', ותוך תקופה קצרה תפס מקום בעשירייה הראשונה של רבי-המכר בגרמניה. נכון לשנת 2013, תורגם הספר ל-10 שפות ותרגומים של 27 שפות נוספות נמצאים בשלבים שונים של עבודה. בתחילת שנת 2016 יצא לאור בהוצאת ״סלע-מאיר״ תרגום עברי לספר (תרגום: עידו נחמיאס).
בריאיון לעיתון "הארץ" אמר ורמש: "כיוון שכבר התרגלתי לכתוב בגוף ראשון סיפורים של אחרים, כשחשבתי על הרעיון שהיטלר חוזר, הכתיבה בגוף ראשון הייתה קלה. באופן מסוים נהייתי סופר הצללים של היטלר".
תקציר הספר "הוא חזר".
הרומן "הוא חזר" מתאר את ההתרחשויות כשאדולף היטלר מתעורר לפתע בשנת 2011 ליד מגרש החנייה שתחתיו שכן הבונקר של היטלר. הרודן מגלה מדינה שונה, שבה נמצאים מיליוני טורקים. הספר כתוב בגוף ראשון ומשתדל להיות נאמן לסגנון דיבורו וכתיבתו של היטלר, ובמיוחד לסגנון המעורפל של כתיבת "מיין קמפף". היטלר משוטט בעיר במדיו הנודפים צחנת נפט. בעודו תר בחנות עיתונים אחר הביטאונים הנאציים החביבים עליו, הוא מבחין בתאריך המופיע באחד העיתונים ונוכח כי חלפו כמעט 70 שנה מאז האירועים האחרונים שנחקקו בזיכרונו. בעל החנות משוכנע כי ניצב לפניו שחקן מוכשר המצליח לגלם נאמנה את דמותו של היטלר. הוא מופתע לגלות משיחה עם האיש, כי הוא מובטל, כי אין לו מקום ללון וכי זוגתו נטשה אותו, ומזמין אותו ללון באופן זמני בחנות. בהמשך הוא מפגיש אותו עם מפיקי טלוויזיה שמתרשמים אף הם מיכולות החיקוי שלו. היטלר זוכה לקבל מהם חדר במלון ומזכירה שמצדיעה לו במועל יד, כחלק מתבקש מגינוני הכבוד שאותם דורש היטלר מסביבתו. עם הזמן הופך היטלר לכוכב טלוויזיה וסרטונים בכיכובו זוכים לצפיות רבות ביוטיוב. היטלר מתאקלם היטב בגרמניה החדשה ולומד לשלוט באמצעי המדיה, כגון האינטרנט, כדי לקדם את משנתו הנאצית. דווקא הציבור הנאו-נאצי, שסבור כי ה׳חקיין׳ פוגע בכבודו של מנהיגם, תוקף אותו באופן פיזי וגורם לאשפוזו בבית חולים. האהדה הציבורית כלפיו גוברת, ודרכו של היטלר בחזרה אל הזירה הפוליטית נסללת בבטחה. בנוסף ניתן גם לומר, כי הספר משמש כאמצעי ביקורת לגבי אורחות החיים הנהוגות בשנת 2011 וכאמצעי השוואה לאורחות החיים אשר היו נהוגות בזמן חייו של היטלר.
שירות האוויר המיוחד
קמי ברץ
קמי ברץ (נולד ב-7 באפריל 1957) הוא עורך דין ובעל משרד עורכי דין המתמחה בנזקי גוף, נפגעי תאונות דרכים, תאונות עבודה ומפגעים, צוואות וירושות.
בעבר, שדרן ספורט ברשת ב' של קול ישראל.
ביוגרפיה.
קמי (קמואל) ברץ נולד בחדרה ליעקב ולוטי ברץ. בצעירותו שיחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל חדרה. בשירותו הצבאי שימש כמדריך בבית הספר לקצינים, כמ"פ בחיל ההנדסה וכמפקד בפנימיה הצבאית תל אביב והשתחרר בדרגת רב-סרן.
ברץ בעל תואר במשפטים מאוניברסיטת תל אביב ובעל משרד עורכי דין המתמחה בעיקר בנזקי גוף ופיצויים לנפגעי תאונות דרכים ותאונות עבודה.
ברץ הוא בן זוגה של העיתונאית סמדר פלד.
קריירה עיתונאית.
ברץ עבד כשדרן ספורט בקול ישראל משנות השמונים ועד שנת 2014, בעיקר בתוכנית "שירים ושערים". במסגרת עבודתו שידר בין היתר מהמשחקים האולימפיים בביג'ינג ובלונדון ומשחקי כדורסל של מכבי תל אביב ביורוליג.
בין השנים 1995–2000 שימש מפיק ועורך שידורי הרדיו של הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו. בתפקידו זה ערך והגיש במשך כחמש שנים את יומן החדשות "רק שנייה" ששודר מדי יום בכל תחנות הרדיו האזוריות.
ברץ שימש שנים רבות גם ככתב ועורך במספר מקומונים והיה בין היתר ממקימי העיתון "צומת השרון" וכיהן כסגן עורך העיתון, כעורך החדשות וכעורך מדור הספורט.
RNA לא-מקודד
RNA לא מקודד
יער שוהם
נאום (נתן) בירמן
האדם האמפיבי
האדם האמפיבי (ברוסית: Человек-амфибия) הוא סרט סובייטי שהופק על ידי אולפני הסרטים לנפילם ב-1961. הוא הפך לשובר קופות בברית המועצות (למעלה מ-65 מיליון צופים). הסרט מבוסס על רומן של אלכסנדר בלייב באותו שם. הפופולריות של הסרט הפכה אותו לסרט סובייטי קלאסי, שמוקרן גם 50 שנה לאחר הפקתו.
לצילום הסרט היה צורך בצילומים תת-מימיים רבים והיו ספקות לגבי היכולת הטכנית לבצע אותם. התסריט הוכן כבר בסוף שנות ה-40 אך אף במאי קולנוע לא היה מוכן לגשת ליישומו. גם בארצות הברית היה רעיון לצלם את הסרט אך גם הוא לא מומש. בסוף שנות ה-50, לאחר התייעצות עם המומחים והספורטאים הוחלט להתחיל בצילומים. הצילומים התת-מימיים בוצעו בים השחור לחופי חצי האי קרים. השחקנים הראשיים עברו קורס צלילה וביצעו רוב הסצנות בעצמם.
ראשי תעשיית הקולנוע הסובייטית לא האמינו בהצלחת הסרט, אך לאחר תחילת ההקרנות התברר שהוא זכה להצלחה גדולה.
עלילה.
דייגים ומחפשי פנינים בבואנוס איירס מפחדים מ"שד הים" - ייצור בדמות אדם שיכול לשהות מתחת לפני הים במשך תקופה ארוכה. איש העסקים פדרו זוריטה (מיכאיל קוזקוב) מעוניין ללכוד את היצור ולאלף אותו למציאת פנינים גדולות. "שד ים" זה הוא בחור צעיר שבילדותו עבר ניתוח מסובך להשתלת זימים של כריש. הוא לא מכיר את העיר ורוב הזמן מבלה בים או בבית של הרופא המנתח שלו, סלבטור. במהלך שחייה בים הבחור מציל בחורה צעירה בשם גוטיארה (אנסטסיה ורטינסקי שהייתה בת 17 וזו היה התפקיד הראשון שלה בקולנוע) ומתאהב בה, אך אביה לוחץ שהיא תתחתן דווקא עם זוריטה. לאחר מספר ניסיונות, זוריטה מצליח ללכוד את הבחור ושם אותו בחבית עם מים מזוהמים. גוטיארה מצילה אותו, אך יכולתו לנשום באוויר נפגעה והוא חייב מעתה לשהות במים בלבד.
קמפן (גיל גאולוגי)
קמפן הוא הגיל החמישי מתוך שישה בתת-התור קרטיקון עליון. תקופת גיל קמפן משתרעת מלפני 0.7 ± 83.6 מיליון שנים ועד לפני 0.6 ± 72.1 מיליון שנים. קדם לו גיל סנטון ואחריו היה גיל המאסטריכט.
הגדרה סטרטיגרפיה.