מילות השיר נכתבו על ידי אבי קורן ללחנו של הבמאי שמואל אימברמן. אימברמן הלחין מספר לחנים, ובהם לאריק איינשטיין ("הרחק בלילה") ולשלישיית גשר הירקון ("ליל קרב"). בסוף שנות ה-60 הוא פגש את אבי קורן במסדרונות אולפני הצילום והשמיע באוזניו את הלחן. קורן הוקסם מן הלחן וכתב לו את המילים. הימים היו ימי מלחמת ההתשה ומילות השיר נכתבו על חבר של קורן שנפל. כשאסף ארצי חומרים לאלבום הבכורה שלו הוא בחר להכליל שיר זה באלבומו, בעיבודו של בני נגרי. השיר זכה להצלחה במצעד הפזמונים השבועי של הגל הקל ב-1970 כשהגיע למקום שלישי. השיר הפך לשיר תפילה ומושמע באירועים שונים ובהם אירועי זיכרון לחללי צה"ל. בקהילות של זרמים חדשים ביהדות הוכלל שיר זה ברפרטואר התפילות. השיר הושמע בסרט "המאהב" שביימה מיכל בת-אדם על פי ספרו של א. ב. יהושע, שסיפורו מתרחש על רקע מלחמת יום הכיפורים.
השיר המקורי הושר בסגנון נאיבי שאפיין את ארצי בשנותיו הראשונות כזמר. בשנת 1998 חידש ארצי את השיר, בהגשה שונה ובעיבוד מחודש וקצבי של בנו בן ארצי, מאיר ישראל, גיל פלדמן וארצי עצמו. השיר יצא בתקליטון, שכלל קליפ של השיר, ובתוך זמן קצר נמכר בלמעלה מ-30,000 עותקים וזכה ב"תקליטון זהב". למרות שאין מדובר בשיר מקורי אלא בגרסה מחודשת הוא צעד במצעד הפזמונים העברי של רשת ג' אותה שנה, והגיע למקום השני במצעד השבועי ובמצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשנ"ט (1999) של התחנה הוא נבחר השיר במקום השמיני. ארצי הכליל אותו באלבום החידושים שלו "אהבתיהם" שיצא בשנת 2000.
הגרסה החדשה של "אנחנו לא צריכים" בעיבודה החדשני דחקה את הגרסה המקורית, ומאז נכלל השיר בגרסתו החדשה ברפרטואר השירים בהופעותיו של ארצי. לאחר נפילתם בשבי של אלדד רגב, אהוד גולדווסר וגלעד שליט, בשנת 2006, הקדיש ארצי שיר זה בהופעותיו לשלושת השבויים הישראלים. לאחר שהוחזרו גופותיהם של רגב וגולדווסר הפך השיר לשיר תפילה לשובו של שליט. בעת ביצוע השיר בהופעותיו של ארצי הוקרנה ברקע תמונתו של שליט, תוך הדגשת המשפט: "ותן לנו לשוב ולראותו, יותר מזה אנחנו לא צריכים". ב-5 ביולי 2010 הופיע ארצי עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בפארק אשכול ב"קונצרט זעקה לעולם" לשחרורו של גלעד שליט, ובו השמיע את "אנחנו לא צריכים".
אחד מספרי האוסף של שיריו של אבי קורן, שיצא בשנת 1998, נקרא על שם שירו – "אנחנו לא צריכים". לשיר יש ביצוע נוסף של סאבלימינל במשותף עם איציק שמלי. ביצוע זה לווה במילים נוספות שכתב סאבלימינל בנושא הקטל בכבישים. לשיר גרסאות רבות נוספות.
פטי שיהאן
פטי שיהאן (באנגלית: Patty Sheehan; נולדה ב-27 באוקטובר 1956) היא שחקנית גולף אמריקאית מקצוענית. היא נעשתה חברה בהתאחדות הגולף המקצוענית לנשים (LPGA) ב-1980 וזכתה בשש אליפויות מייג'ור וב-35 תחרויות LPGA בסך הכול. היא חברה בהיכל התהילה של הגולף.
קריירה כחובבנית.
שיהאן נולדה במידלסברי, ורמונט. היא למדה בבית הספר התיכון ארל ווסטר ברינו, נבדה. היא זכתה בשלוש אליפויות תיכון בנבדה (1974-1972), שלוש אליפויות חובבים של מדינת נבדה (1978-1975) ושתי אליפויות נשים לחובבים של קליפורניה (1978-1977). היא זכתה במקום השני באליפויות ארצות הברית לנשים לחובבים ב-1979, ואחרי כן הייתה אלופת הקולג'ים הלאומית של AIAW (שקדמה לNCAA) היא השיגה תוצאה של 0-4 כחברת נבחרת גביע קרטיס של ארצות הברית ב-1980. היא למדה באוניברסיטת נבדה ובאוניברסיטת מדינת סן חוזה.
קריירה כמקצוענית.
שיהאן נהפכה למקצוענית והצטרפה להתאחדות הגולף המקצוענית לנשים (LPGA) ב-1980. היא נבחרה לשחקנית החדשה המבטיחה של השנה ב-1981 בד בבד עם ניצחונה המקצועני הראשון בתחרות מזדה קלאסיק יפן. היא זכתה בארבע אליפויות גם ב-1983 וגם ב-1984, וזכתה באליפות LPGA בשתי העונות. היא נבחרה לשחקנית השנה של הLPGA ב-1983 והוכתרה כאחת מהאתלטים הבודדים שנבחרו בידי ספורטס אילוסטרייטד לספורטאי השנה של ספורטס אילוסטרייטד, היה זה ב-1987.
שיהאן פתחה את שנות התשעים עם חמישה ניצחונות ב-1990. היא זכתה באליפות הנשים הפתוחה של ארצות הברית ב-1992 וב-1994, ובאליפות מזדה LPGA ב-1995, ובנביסקו דינה שור (כיום נודעת כאליפות קראפט נביסקו) ב-1996. היה זה ניצחונה האחרון בLPGA. היא הוכנסה להיכל התהילה של ה-LPGA ב-1993 אחרי שהשיגה 30 ניצחונות בתחרויות. היא הייתה בין עשר השחקניות שגרפו את השכר הגבוה ביותר מדי שנה בין 1982 ל-1993.
שיהאן שיחקה בנבחרת גביע סולהיים של ארצות הברית חמש פעמים (1990, 1992, 1994, 1996, 2002) והייתה קפטן הנבחרת ב-2003.
שיהאן הייתה השחקנית הראשונה ב-LPGA שהצהירה פומבית שהיא לסבית.
לשיהאן ולבת זוגה רבקה גסטון יש שני ילדים מאומצים.
מרי לו רטון
מרי לו רטון-קלי (באנגלית: Mary Lou Retton-Kelley; נולדה ב-24 בינואר 1968) היא מתעמלת אמריקאית בעבר. היא אלופה אולימפית (לוס אנג'לס 1984), בעלת 5 מדליות, מהן אחת זהב בתחרות הקרב-רב אישי. היא הייתה המתעמלת הראשונה מחוץ למזרח אירופה שזכתה בתואר הקרב רב האולימפי.
חייה האישיים.
רטון נולדה בפיירמונט וירג'יניה המערבית נצר למשפחה איטלקית (שם המשפחה המקורי של משפחתה היה רוטנדה Rotunda) .
אביה, רוני, ניהל עסק לציוד תחבורה של תעשיית הפחם. היא למדה בבית הספר התיכון בפיירמונט, אולם לא סיימה.
היא התחרתה במשחקים האולימפיים בשנת לימודיה השנייה בתיכון.
רטון מתגוררת ביוסטון, טקסס.
ב 2009, שבה משפחתה למערב וירג'יניה. היא נשואה לשאנון קלי, לשעבר איש נדל"ן, שכעת עובד עבור מחלקת האתלטיקה של אוניברסיטת המדינה בפיירמונט. יש להם ארבע בנות: שיילה ריי קלי (נולדה ב-1995), מקנה ליין קלי (נולדה ב-1997), סקילה בריי קלי (נולדה ב-2000) ואמה ג'ין קלי (נולדה ב-2002).
קריירת ההתעמלות.
רטון קיבלה השראה מצפייה בנדיה קומנץ' בטלוויזיה, היא התחילה לעסוק בהתעמלות בעיר הולדתה פיירמונט. מאמנה היה גארי רפולסקי. אז היא החליטה לעבור ליוסטון, טקסס, על מנת להתאמן תחת בלה ומרתה קרולי מרומניה, שאימנו את קומנצ'י לפני שערקו לארצות הברית. תחת הדרכתו של קרולי החלה רטון לרכוש לעצמה שם בארצות הברית, היא זכתה בגביע אמריקה ב-1983 ודורגה שנייה אחרי דיאנה דורהם (תלמידה אחרת של קרולי) באליפות ארצות הברית באותה שנה. רטון החמיצה את אליפות העולם ב-1983 בשל פציעה בשורש כף ידה. אף-על-פי כן, זכתה רטון באמריקן קלאסיק ב-1983 וב-1984, כמו גם בגביע צ'וניצ'י ביפן ב-1983.
אחרי שזכתה בשנית בגביע אמריקה, ניצחה רטון באליפות ארצות הברית ועברה את התחרות הקדם אולימפית בארצות הברית, סבלה רטון מפציעה בברך כשעבדה על תרגיל קרקע באולם התעמלות מקומי. היא התיישבה על מנת לחלק חתימות כשחשה שברכה נתפשה, והפגיעה אילצה אותה לעבור ניתוח. היא התאוששה בדיוק בזמן על מנת להשתתף באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). תחרות אותה החרים הגוש הקומוניסטי כולו, פרט לרומניה. רטון ניהלה קרב צמוד עם יקטרינה סבו (Ecaterina Szabó) מרומניה על תואר הקרב רב. אחרי שהייתה שנייה לסבו (לאחר שני תרגילים, מקבילים מדורגים וקורה), זכתה רטון בציון המושלם של 10 נקודות בתרגילים על הקרקע וסוס קפיצות וכך זכתה בתואר הקרב רב בהפרש של 0.05 נקודות.
באותה אולימפיאדה זכתה רטון בארבע מדליות נוספות, מדליות כסף בתחרות הקבוצתית ובתרגיל על שולחן הקפיצות ומדליות ארד בתרגיל הקרקע ובמקבילים המדורגים. בנוסף, היא סיימה במקום רביעי בתרגיל הקורה. בשל הופעתה הכתיר אותה המגזין ספורטס אילוסטרייטד כ"ספורטאית השנה של ספורטס אילוסטרייטד". היא הופיעה בפרסומת ל-Wheaties ונהייתה הדוברת הראשונה של חברת הדגנים הזו.
אחרי הקריירה האולימפית.
היא בפטיסטית אדוקה
ונוצרית שמרנית נלהבת והביעה תמיכה בממשל רייגן בארצות הברית. היא הופיעה בפרסומות טלוויזיה שונות בהן הפגינה את תמיכתה ברונלד רייגן. רטון השתתפה בPledge of Allegiance (שבועת אמונים לדגל האמריקאי ולארצות הברית) ביחד עם עמיתתה המתעמלת לשעבר וזוכת מדליית הזהב במשחקים האולימפיים של 1996, קרי סטרוג בלילה השני של ועידת המפלגה הרפובליקנית של שנת 2004.
עיר מולדתה של רטון, פיירמונט, וירג'יניה המערבית, קראה כביש ופרק בעיר על שמה. היא פרשה מהתעמלות אחרי שבאופן חסר תקדים קטפה את גביע אמריקה השלישי ב-1985.
לימים היא הופיעה בתפקידי קמיע בתור עצמה בסרט "אקדח מת מצחוק 33.3: העלבון האחרון".
במהלך שנות התשעים שימשה רטון כדוברת של רשת המרכולים האמריקאית רבקו (Revco) .
רטון נבחרה להיכל התהילה של הספורט האיטלקי-אמריקאי ב-1992.
ב-1993 פרסמה סוכנות Associated Press את תוצאות מחקרה של Nye Lavalle הנסוב על מיצוב הספורט.
רטון הגיעה למקום הראשון ביחד עם עמיתתה המתמודדת האולימפית דורותי המיל כאתלטית הפופולרית ביותר באמריקה.
ב-1997 הוכנסה רטון להיכל התהילה הבינלאומי של ההתעמלות.
רטון השתתפה בפרסומות רבות, בכללן הופעתה הראשונה של אישה במודעה לדגני Wheaties .
היא גם מופיעה תכופות כפרשנית התעמלות בטלוויזיה. היא למדה באוניברסיטת טקסס באוסטין אחרי האולימפיאדה.
הופעותיה בטלוויזיה.
ב-1985 הנחתה רטון את "ABC Funfit", סדרת קטעים בני חמש דקות אודות כושר גופני ששודרו בבוקרי שבת בין תוכניות ההנפשה. מהפרקים נעשו ונמכרו תקליט וספרון עם תרשימים.
ב-2002 כיכבה רטון בתוכנית הטלוויזיה "Mary Lou's Flip Flop Shop" .
מצבה הרפואי.