ידוע רק על מספר קטן של בריחות וניסיונות בריחה מן המחנה. גבריאל רותקוף, יהודי מפולין, נמלט במהלך הלילה שבין 18 ל-19 בדצמבר 1943, בזמן שחזר מעבודה במכרה הישן. בתגובה, מפקד המחנה אוטו מול בחר בעצמו קבוצה של אסירים וירה בהם לנגד עיניהם של יתר האסירים. גופותיהם נשארו על הארץ עד שהתחלפה המשמרת. איוון פוטחנין, אסיר רוסי, הצליח להימלט ב-15 באפריל 1944. באביב של שנת 1944, קבוצת אסירים החלה לחפור מנהרה מצריף המגורים. במהלך ביקורת שנערכה נתפסו חמישה יהודים מגרמניה במנהרה, הם נתלו זמן קצר לאחר מכן. ביוני 1944 מפקד המחנה שמידט ירה באסיר רוסי שתכנן להימלט מהמחנה. בסוף אוגוסט 1944, אסיר רוסי נוסף נורה למוות - הוא ניסה להימלט בעזרת רכב משא שיצא מאתר הבנייה של המכרה החדש. ניסיון בריחה של אסיר פולני בשם גורביץ', שעבד בכור ההיתוך, הסתיים אף הוא בהוצאתו להורג. כורים פולנים שהיו בקרבת המחנה סייעו לקבוצה של אסירים פולנים על ידי הברחת מכתבים, מזון וכן מסירת מידע על המצב בחזיתות. הנאצים גילו על הסיוע לקראת סוף אוגוסט 1944. האסירים שהיו מעורבים בתקרית נשלחו לאושוויץ I, ולאחר כחודשיים של חקירה הם הוחזרו למחנה והוצאו להורג בתלייה ב-10 באוקטובר 1944.
בספטמבר, נובמבר ודצמבר 1944, האסירים הרוסים והפולנים נשלחו למחנות הריכוז פלוסנבירג, בוכנוואלד ומאוטהאוזן. נכון ליום 17 בינואר 1945 נותרו במחנה 1,283 אסירים, רובם הגדול יהודים. ב-19 בינואר לאחר שהשמידו את רישומי המחנה, הובילו אנשי האס אס כאלף אסירים מחוץ למחנה לעבר גליוויץ. קור עז ודרכים מכוסות קרח הקשו על הצעדה, ואנשי סגל המחנה הרגו את אלה שהשתרכו מאחור. בערב ה-20 בינואר 1945, אסירי פירסטנגרובה הגיעו לתת-המחנה גליוויץ II, שם חברו לאסירים מאושוויץ מונוביץ ומתתי-מחנות אחרים. ביום שלמחרת, 21 בינואר, העמיסו אנשי האס אס כ-4,000 אסירים על רכבות משא למאוטהאוזן. הרשויות במאוטהאוזן סירבו לקלוט את הטרנספורט מפני שהמחנה היה עמוס מדי, אך הם שלחו את הטרנספורט לדורה-מיטלבאו, והאסירים הגיעו אליו ב-28 בינואר. מתוך 4,000 אסירים רק כ-3,500 מהם שרדו את המסע בן שבוע הימים.
ב-27 בינואר 1945, לקראת ארבע אחר הצהריים, כתריסר אנשי אס אס נכנסו למחנה פירסטנגרובה והרגו את מרבית האסירים שנותרו בו. בחלקם הם ירו, ואחרים הם שרפו למוות על ידי הצתת צריפי המגורים שלהם. עובד כרייה שנכח במקום לאחר הטבח דיווח שהם קברו 239 גופות. כעשרים אסירים ניצלו. אחד מהם, רודולף אהריך, העיד על אירועים אלו ב-9 במאי 1945 לפני ועדת חקירה לפשעי המלחמה של גרמניה הנאצית באושוויץ.
הגעתם הפתאומית של גדודי הצבא האדום גרמה לאנשי האס אס להימלט, וכך ניצלו חייהם של כמה מן האסירים.
לאחר המלחמה.
במשפט בפני בית דין צבאי של ארצות הברית שנערך בדכאו בין הימים 15 בנובמבר עד 13 בדצמבר 1945, אוטו מול, מפקדו הראשון של מחנה פירסטנגרובה, נידון למוות. הוא הוצא להורג ב-28 במאי 1946.
המדריך למטייל בשומרון
טולנה (מחוז)
טולנה (בהונגרית: Tolna) הוא מחוז בדרום טרנסדנוביה שבהונגריה. מצפון הוא גובל במחוז פייר, במזרחו זורם הדנובה ומפרידו ממחוז באץ'-קישקון, מדרום הוא גובל במחוז באראניה ובמערב במחוז שומוג'. בירת המחוז היא סקסארד.
מחוז טולנה ההיסטורית (בלטינית: comitatus Tolnensis, בגרמנית: Tolnau) נוסד עוד בתקופת ממלכת הונגריה וגבולותיו נשארו כמעט ללא שינוי עד ימינו.
באוכלוסייתו, מחוז טולנה הוא מהקטנים ביותר בהונגריה ורק אוכלוסיית מחוז נוגראד קטנה יותר. גם בירת המחוז סקסארד היא הקטנה ביותר מכל בירות המחוז בהונגריה. במחוז 11 ערים ובסך הכל 109 יישובים.
בעיר פקש שבמחוז פועלת תחנת הכוח הגרעינית היחידה של הונגריה, שמספקת כמחצית מתצרוכת האנרגיה שלה.
פרטיזני ביילסקי
נובוסטי נדלי
נוֹבוֹסְטִי נֶדֶלִי (ברוסית: Новости Недели, מילולית: "חדשות השבוע") הוא שבועון ישראלי הפונה לקהל יוצאי חבר העמים. זהו המגזין הוותיק ביותר בשפה הרוסית בישראל.
היסטוריה.
העיתון החל לצאת לאור בינואר 1989 כשבועון על ידי קבוצת עולים. הקבוצה מוציאה לאור מספר מגזינים, בהם אחו, לוץ, טלקלאב וסיקרט.
בשנת 1990 נרכש העיתון על ידי שלושה עיתונאים יוצאי העיתון "חדשות": אלי עזור, אילן כפיר ואפרים גנור.
בשנת 1991 העביר העיתון מסרים בשפה הרוסית מפיקוד העורף בהקשר למלחמת המפרץ הראשונה. באותה עת הוא הפך לעיתון יומי והמשיך בתפוצה זו עד שנת 2003, אז חזר להיות שבועון.
בדצמבר 2001, בעקבות סדרת כתבות ב"נובוסטי נדלי", נערכה ישיבה מיוחדת בוועדה לקליטת עלייה של הכנסת בנושא חשיפה של הונאת עולים על ידי נוכלים.
בפברואר 2003 הוגשה תביעה נגד "נובוסטי" בעניין העתקת 19 כתבות ללא רשות מהעיתון הרוסי "אוגוניוק", והעיתון חויב לשלם 285 אלף ש"ח. בפברואר 2007 הפסיד המגזין לעיתון מעריב בבוררות עסקית וחויב לשלם לו 2.6 מיליון ₪.
באוקטובר 2007 הגיש העיתון הרוסי "קומרסנט דיילי" תביעה בסך 4.6 מיליון ש"ח נגד "נובוסטי נדלי" בגין פרסום 232 כתבות ומאמרים ללא רשות. בינואר 2008 הציג המגזין שיתוף פעולה עם הג'רוזלם פוסט: מוסף מתורגם לרוסית מכתבות העיתון.
עם כתבות העיתון בעבר נמנו חברות הכנסת ד"ר מרינה סולודקין ונינו אבסדזה.
ביקורת.
בקרב מבקריו נמתחה על המגזין ביקורת על סיקור אוהד של מפלגת ישראל בעלייה בעת היווסדה.
ז'ואאו אלבש דה אסיס סילבה (בפורטוגזית: João Alves de Assis Silva; נולד ב-20 במרץ 1987) הידוע כז'ו (Jô) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בקורינתיאנס.
קריירת מועדונים.
ז'ו נולד בסאו פאולו, והתחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קורינתיאנס ובשנת עלה לבוגרים.
רוסיה.
בשנת עבר לצסק"א מוסקבה. ז'ו הבקיע 14 שערים ב-18 ההופעות הראשונות שלו לצסק"א מוסקבה, בליגת האלופות, ז'ו הבקיע שני שערים במשחקים נגד אינטר מילאנו, בהפסד 4-2 בסן סירו.
אנגליה.
ב-31 ביולי 2008, חתם ז'ו במנצ'סטר סיטי בשווי שלא פורסם אך לפי השארות מסוימות הסכום הוא 19 מיליון פאונד, שיא המועדון באותה תקופה. למרות זאת, ז'ו התקשה לבסס את מעמדו בקבוצה, כאשר צבר רק 6 הופעות בעונתו הראשונה במועדון. בפברואר הושאל לאברטון עד לסיום העונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בגודיסון פארק בניצחון 0-3 נגד בולטון וונדררס, בו גם כבש צמד. הוא סיים את העונה עם חמישה שערים ב-12 משחקים. בסיום העונה חזר למנצ'סטר סיטי, אבל הושאל פעם נוספת עד לסיום העונה עם אופציה לעבור רשמית לאברטון. שערו הראשון בעונת הגיע בניצחון 0-4 נגד א.א.ק. אתונה במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית.
במהלך תקופת חג המולד יצא ז'ו לחופשה בברזיל ללא אישור, ומאמן הקבוצה דייוויד מויס השעה אותו. לאחר שהושעה מאברטון, הוא חזר למנצ'סטר סיטי והושאל לגלאטסראיי באותו היום. במדי גלאטסראיי כבש שלושה שערים. לאחר תקופת ההשאלה שלו לגלאטסראיי חזר ז'ו לסיטי. ג'ו כבש במשחק הראשון שלו מאז החזרה נגד פורטלנד טימברס והבקיע במשחקי קדם-עונה נוספים נגד ניו יורק רד בולס, בורוסיה דורטמונד וולנסיה.
אסיה וברזיל.
ב-20 ביולי 2011, ז'ו החליט לחזור לברזיל ולהצטרף לאינטרנסיונל בעקבות מאזנו הלא מרשים במדי סיטי 6 שערים ב-41 הופעות. במאי , ז'ו באתלטיקו מיניירו. הוא זכה בליגה המקומית ובשנת זכה עם המועדון לראשונה בתולדותיו בגביע הליברטדורס.
ביולי 2015 חתם באל-שאבאב דובאי מאיחוד האמירויות הערביות. ב-5 בפברואר 2016 חתם בג'יאנגסו גואוקסין-סיינטי הסינית. ב-2 בנובמבר 2016 חתם בקבוצת נעוריו קורינתיאנס. ב-3 בינואר 2018 חתם בנגויה גראמפוס היפנית. ב-17 ביוני 2020 חזר בפעם השנייה לקורינתיאנס.
קריירה בינלאומית.
במאי זומן לראשונה לסגל הנבחרת הלאומית של ברזיל אך לא שותף. ביוני 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד כאשר הוא בן 20. ז'ו השתתף עם הנבחרת באולימפיאדת בייג'ינג. ב-7 ביוני 2013, ז'ו נקרא להחליף את ליאנדרו דמיאו שנפצע לפני גביע הקונפדרציות 2013. ב-15 ביוני 2013 הבקיע את הבכורה שלו במדי הנבחרת בניצחון 0-3 נגד . ב-19 ביוני 2013, כבש בניצחון 0-2 נגד ארבעה ימים לאחר שהבקיע את השער הראשון שלו. ב-7 בספטמבר 2013, הוא הבקיע 2 שערים בניצחון 0-6 נגד . ז'ו זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014.
סטטיסטיקה.
קבוצתית.
נכון ל-3 בינואר 2018
תארים.
קבוצתיים.
קורינתיאנס
צסק"א מוסקבה
אינטרנסיונל
אתלטיקו מיניירו
בינלאומיים.
ברזיל
יהודה יוחננוף
יהודה יוחננוף (נולד בשנת 1968) הוא אלוף-משנה במילואים, שפיקד על גדוד 890 וחטיבת החרמון.
ביוגרפיה.
יוחננוף נולד וגדל בתל אביב. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1986 התנדב לצנחנים לגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום קורס הקצינים שב לגדוד כמפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד 890 והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון וכסגן מפקד הגדוד. בשנים 2002-2000 פיקד על גדוד 890 והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה לרבות מבצע אחים לנשק.
לאחר מכן שימש כסגן מפקד חטיבת הצנחנים, בין היתר במבצע חומת מגן. בהמשך פיקד על גדוד גפן בבה"ד 1. בשנת 2005 הועלה לדרגת אל"ם ומונה לראש תורת חי"ר וצנחנים (תחצ"ן) במפקדת קחצ"ר. בשנים 2006–2009 פיקד יוחננוף על חטיבת החרמון. לאחר מכן שימש כמפקד קורס כללי במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
במהלך השנים 2015 - 2017 שימש יוחננוף כמנכ"ל מועצת בנימינה גבעת עדה. בשנת 2018 הוחלט בצה"ל על מינויו, כאזרח עובד צה"ל, למדריך במכללה לביטחון לאומי.
רינדור גרפיקת תלת-ממד