בסוף שנת 2013 נבחרה לשמש כמנכ"לית עמותת "סינמטק ירושלים – ארכיון ישראלי לסרטים ופסטיבל הקולנוע ירושלים" האחראית על ניהול ותפעול הסינמטק, ופסטיבל הקולנוע ירושלים.
בשנת 2015 שימשה כשופטת בתחרות הרשמית של פסטיבל סרטי הסטודנטים במינכן.
בשנת 2018 שימשה כשופטת בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
בשנת 2022 הוכרז כי רגב מונתה לתפקיד מנכ"לית קרן הקולנוע הישראלי.
תל נורדאו (בית ספר)
גודרון שימן
גודרון שימן (בשוודית: Gudrun Schyman; נולדה ב-9 ביוני 1948, טאבי, אופלנד) היא פוליטיקאית שוודית. כיום משמשת כדוברת של מפלגת יוזמה פמיניסטית, שהייתה שותפה להקמתה בשנת 2005.
שימן הייתה מנהיגת מפלגת השמאל השוודית מ-1993 עד ינואר 2003 וחברה במפלגה עד 2004. שימן עזבה על מנת להתרכז בפעילותה הפוליטית פמיניסטית פוליטית ובעקבות שערוריית העלמת מס. היא נשארה חברת פרלמנט עצמאית בריקסדאג עד 2006.
מנהיגת מפלגת השמאל.
ב-1993, נבחרה שימן כמנהיגת מפלגת השמאל השוודי והצליחה בזמן כהונתה להכפיל את מספר חברי הפרלמנט מטעם מפלגת השמאל. היא נחשבה למנהיגה פופולרית והייתה גלוית לב בנוגע ליוזמות שלה, למשל בתמיכתה במאבק באלכוהוליזם וביוזמה להפוך את הפרלמנט השוודי למקום עבודה ללא אלכוהול. כמנהיגת המפלגה היא הובילה לכך שפמיניזם הוא אחד הבסיסים האידאולוגיים של המפלגה. ב-2003, היא הואשמה ונמצאה אשמה על ידי רשויות המס בניסיון ליהנות מניכויי מס שלא הייתה זכאית להם.
ב-2002 נשאה נאום מעורר מחלוקת בו התייחסה לדיכוי נשים על ידי גברים: "אפליה ופגיעה בזכויות מופיעים בצורות שונות בכל מקום שבו אנחנו מוצאות את עצמנו. בכל מקום זאת אותה הנורמה, אותו המבנה, אותו הדפוס, שחוזר על עצמו גם באפגניסטן של הטליבאן וגם כאן בשוודיה".
באוקטובר 2004, הציגו שימן וחברי פרלמנט נוספים ממפלגת השמאל, בריקסדאג את המשמעויות הכלכליות של אלימות גברים כלפי נשים ודרשו מהמדינה, להקים קרן למקלטי נשים. ההצעה משכה תשומת לב רחבה, והתקשורת וכינה אותה "מס הגברים".
יוזמה פמיניסטית.
שימן עזבה את מפלגת השמאל בשנת 2004, וב-2005 ייסדה את יוזמה פמיניסטית (Fi), שהתמודד כבר ב-2006 בבחירות לפרלמנט וקבלה רק כ-0.7% מהקולות, אחוז נמוך משמעותית ביחס לסף הנדרש בשוודיה לכניסה לפרלמנט (4%). ג'יין פונדה תמכה ביוזמה. בבחירות בפרלמנט האירופאי שהתקיימו ב- 2009 המפלגה קיבלה 2.22% מהקולות. לקראת הבחירות לפרלמנט שימן שרפה 100,000 כתר שוודי מחאה אי השוויון בשכר שוודיה. למרות תשומת הלב התקשורתית הרבה, בבחירות לפרלמנט המפלגה קיבלה רק 0.4% מהקולות. בבחירות לנציגות השוודית בפרלמנט האירופי, המפלגה זכתה ב-5.3% מהקולות.  בבחירות הכלליות בשנת 2014 קיבלה המפלגה 3.1% מהקולות; אף על פי שעדיין לא הגיעו לסף מנדטים המאפשר כניסה לפרלמנט, כוחה של המפלגה גדל. בבחירות בספטמבר 2018 שימן מתמודדת שוב על מקום בפרלמנט השוודי מטעם מפלגת יוזמה פמיניסטית. מאז ספטמבר 2017, היא המנהיגה היחידה של המפלגה לאחר שוויקטוריה קאוסה ביקשה לסיים את תפקידה עקב התחייבויות נוספות.
לפונקס
ורדוהי ורדניאן
ורדוהי ורדניאן (בארמנית: Վարդուհի Վարդանյան; 26 ביוני 1976 – 15 באוקטובר 2006) הייתה זמרת ארמנית. היא השתתפה בתחרויות בינלאומיות רבות בהן זכתה בפרסים. היא זכתה בפרס הזמרת הטובה ביותר של ארמניה. היא נהרגה בתאונת דרכים ב-15 באוקטובר 2006. לאחר מותה, הוקדשו לה מספר תוכניות טלוויזיה.
תחילת דרכה.
ורדניאן נולדה ב-26 ביוני 1976, בירוואן, ארמניה. היא הייתה אחת מתוך שלושה ילדים במשפחה.
היא גילתה את תשוקתה לשירה בגיל צעיר. כשהקימו מקהלה בבית ספרה, כשהייתה בת 8, היא התחילה ללמוד שירה באופן רשמי.
ב-1986 ורדיניאן החלה להופיע עם קבוצה ווקאלית, ואחר כך למדה בבית הספר למוזיקה על שם אלכסנדר ספנדריאן, וסיימה את לימודיה ב-1993.
קריירה.
ב-1994, יחד עם ההרכב שלה "ג'אז-פופ", השתתפה ורדיניאן בתחרות בינלאומית שנערכה ביקטרינבורג וזכתה בגראן פרי. החל מ-1995 היא עבדה בתיאטרון המוזיקלי הלאומי. ב-1996 היא השתתפה בתחרות לזמרים צעירים "יאלטה - מוסקבה", בה זכתה בפרס עבור ההופעה הטובה ביותר.
ב-1999 זכתה ורדיניאן בתואר הזמרת הטובה ביותר של ארמניה.
בשנת 2000, היא השתתפה בתחרות "תגלית" שנערכה בבולגריה, ולקחה את פרס בחירת הקהל בנוסף לגראן פרי, ושוב זכתה בגראן פרי בתחרות במקדוניה באותה השנה. בפסטיבל הבינלאומי לאמנויות "סלאביאנסקי בזאר", היא זכתה במקום שני.
בשנת 2001 היא השתתפה בפסטיבל הבינלאומי "Море друзей" ביאלטה וזכתה במקום השני.
מותה.
ורדיניאן נהרגה בתאונת דרכים שאירעה בכביש המהיר בסבאן-מרטוני, ב-15 באוקטובר 2006. היא נקברה בבית הקברות טוקמאח.
מ&quot;א קורץ
מ.א. קורץ
מ. א. קורץ
סדרה דוקומנטרית
כתבה פרסומית
כתבה שיווקית
כתבת תדמית
ידיעה חדשותית
משפט הסיבובים של אוילר
בגאומטריה, משפט הסיבובים של אוילר קובע שבמרחב תלת-ממדי, כל שינוי אוריינטציה של גוף קשיח שיש לו נקודת שבת (נקודה הנותרת קבועה במקומה), שקול לסיבוב יחיד מסביב לציר מסוים שעובר דרך נקודת השבת. פירוש הדבר הוא גם שכל הרכבה של שני סיבובים היא גם סיבוב, כאשר "סיבוב" מוגדר כאיזומטריה עם נקודת שבת בראשית הצירים. המשפט מראה לפיכך שכל האיברים בחבורת הסיבובים התלת-ממדית הם סיבובים.
המשפט קרוי על שמו של לאונרד אוילר, אשר הוכיח אותו ב-1775 בשיטות של גאומטריה כדורית. ציר הסיבוב השקול נקרא ציר אוילר, והוא מיוצג בדרך כלל על ידי וקטור היחידה ê. ההרחבה של המשפט הזה לקינמטיקה מולידה את המושג של ציר סיבוב רגעי; ישר של נקודות שבת. משפט זה של אוילר הוא משפט נקודת השבת הראשון שנתגלה.
משפט זה נכון רק בכל מרחב מממד אי-זוגי, אבל לא בממדים זוגיים. בממד זוגי, כמו למשל במקרה של סיבוב במישור, הרכבה של שני סיבובים לא בהכרח מותירה כיוון קבוע מסוים. על כן, כיוון שהמשפט אינו כה מובן מאליו, עולה הצורך לספק לו הוכחה פורמלית וריגורוזית.
במונחים של אלגברה ליניארית, המשפט קובע, שבמרחב תלת-ממדי, כל שתי מערכות קואורדינטות קרטזיות בעלות ראשית משותפת מתקבלות זו מזו על ידי סיבוב מסביב לציר מקובע מסוים. פירוש הדבר הוא גם שמכפלת שתי מטריצות סיבוב היא גם מטריצת סיבוב, ושבעבור מטריצות סיבוב מתקיים שהערך העצמי הראשון שלהם הוא 1 ושהשניים האחרים הם מרוכבים וצמודים זה לזה. הוקטור העצמי המתאים לערך העצמי 1 הוא ציר הסיבוב המקשר בין שתי מערכות הקואורדינטות.
משפט אוילר (1776).
אוילר ניסח את המשפט שלו כדלהלן:
הוכחה.
ההוכחה המקורית של אוילר נעזרת בשיטות בנייה מתחום הגאומטריה הכדורית.
אנליזה מכינה.
כדי להוכיח את המשפט, אוילר מנתח תחילה כיצד ייראו הדברים אילו המשפט היה נכון. בהנחה שהקו הצהוב באיור 1 עובר דרך מרכז הכדור והוא ציר הסיבוב שאנו מחפשים, ואילו נקודה O היא אחת משתי נקודות החיתוך של הציר הזה עם הכדור. לאחר מכן הוא מתייחס למעגל גדול שרירותי שלא מכיל את O (המעגל הכחול) ולתמונה שלו תחת הסיבוב (המעגל האדום), שהיא מעגל גדול אחר שלא מכיל את O. הוא מסמן את נקודת החיתוך שלהם כ-A (אם המעגלים מתלכדים, אז A יכולה להיבחר ככל נקודה אחרת; אחרת יש שתי נקודות חיתוך).
כעת A היא על המעגל ההתחלתי (המעגל הכחול), כך שהתמונה שלה תהיה על מעגל התמונה (המעגל האדום). הוא מסמן את התמונה הזו כ-a, כיוון ש-A היא נקודת החיתוך של שני המעגלים, ועל כן היא גם על מעגל התמונה, המיקום שלה הוא גם התמונה של נקודה אחרת שהייתה על המעגל ההתחלתי (המעגל הכחול) - נקודה זו "תופסת את מקומה" של A, והוא מסמן אותה באות α (ראו איור 2). לאחר מכן הוא מתייחס לשתי הקשתות המחברות את α ו-a עם A. לקשתות הללו יש אותו האורך כיוון שקשת αA מועתקת לקשת Aa. בנוסף, כיוון ש-O היא נקודת שבת, משולש αOA מועתק למשולש AOa, כך שהמשולשים הללו שווי-שוקיים, והקשת AO חוצה את הזווית αAa∠.
בנייה של הנקודה המתאימה ביותר.
כעת נבנה את הנקודה שתהיה אינווריאנטית תחת הפעולות שתוארו מקודם. נתחיל עם המעגל הגדול הכחול והתמונה שלו תחת הטרנספורמציה, שהוא המעגל האדום הגדול שהופיע באיור 1. תהי A נקודת החיתוך של שני המעגלים הללו. אם התמונה של A תחת סיבוב היא אותה הנקודה אז A היא נקודת שבת של הטרנספורמציה, והקוטר של הכדור שמכיל את A הוא ציר הסיבוב, כך שהמשפט מוכח.
אחרת נסמן את התמונה של A כ-a ואת הקדם-תמונה שלו כ-α, ונחבר את שתי הנקודות הללו עם A באמצעות הקשתות αA ו-Aa. לשתי הקשתות הללו יש אותו אורך. נבנה את המעגל הגדול שחוצה את הזווית αAa∠ ונמקם נקודה O על המעגל הגדול הזה כך שקשתות AO ו-aO יהיו בעלות אותו אורך, כשלאחר מכן נקרא לאזור של הספירה המכיל את O ותחום על ידי המעגל האדום והמעגל הכחול "הפנים של αAa∠ (זהו האזור הצהוב באיור 3). מכיוון ש-αA = Aa ו-O היא על החוצה זווית של αAa∠, אז נקבל גם αO = aO.
הוכחה לאינווריאנטיות של הנקודה תחת הטרנספורמציה.
כעת נניח בשלילה שנקודה O אינה הנקודה המבוקשת, כך שקיימת נקודה אחרת ′O שהיא התמונה שלה. אז אנו יודעים ש-αAO′ = ∠AaO∠ ושהאוריינטציה נשמרת כך ש-′O חייבת להיות פנימית ל-αAa∠. כעת AO מועתקת ל-′aO, כך ש-′AO = aO. כיוון ש-AO היא באותו אורך כמו aO, מתקיים AaO = ∠aAO∠. אולם aAO′ ∠AaO∠, כך ש-∠AaO′ = ∠AaO, ולפיכך ′O היא אותה נקודה כמו O. במילים אחרות, O היא נקודת שבת של הטרנספורמציה, וכיוון שמרכז הכדור הוא גם נקודת שבת, הקוטר של הכדור שמכיל את O הוא ציר הסיבוב.
הערות כלליות על הבנייה.