בפלייאוף פגשו הג'אקטס את פיטסבורג פינגווינס, ובמשחק השני בסדרה, שהיה משחק חוץ, הצליחו לרשום היסטוריה - ניצחון פלייאוף ראשון אי פעם לקבוצה. במשחק הרביעי ניצחו הג'אקטס פעם נוספת, הפעם בביתם בקולומבוס, ורשמו גם ניצחון ביתי ראשון אי פעם בפלייאוף. בשני המשחקים האחרונים בסדרה ניצחו הפינגווינס העדיפים, והג'אקטס הודחו.
בעונות 2014/15 ו-2015/16 שוב נותרו הג'אקטס מחוץ לפלייאוף.
2016/17 הייתה העונה הטובה ביותר בתולדותיה של הקבוצה עד אז. בפעם הראשונה עברה הקבוצה את סף 100 הנקודות בטבלה, כשסיימה את העונה הרגילה עם 50 ניצחונות ו-108 נקודות. בין השאר יצרו הג'אקטס רצף של 16 ניצחונות רצופים, והיו רחוקים ניצחון אחד מהשוואת שיא ה-NHL לניצחונות רצופים בכל הזמנים.
למרות המאזן המצוין, הוא הספיק רק למקום השלישי בבית המטרופוליטני החזק, והביא את הג'אקטס לסדרה נגד האלופה היוצאת, פיטסבורג פינגווינס, בסיבוב הראשון של הפלייאוף. הפינגווינס הוכיחו את עליונותם והדיחו את הג'אקטס בחמישה משחקים.
בעונת 2017-18 עלתה הקבוצה לפלייאוף הפעם השנייה ברציפות לאחר מאבק קשה שהביא אותה למקום השביעי בחטיבה המזרחית. המיקום הנמוך הביא אותה לסדרה קשה מול אלופת הבית המטרופוליטני, וושינגטון קפיטלס, והבלו ג'אקטס הודחו בשישה משחקים.
עונת 2018-19 הייתה עונה היסטורית לקבוצה - עלייה שלישית רצופה לפלייאוף, שוב לאחר מאבק קשה בסיומו זכו הבלו ג'אקטס במקום השמיני בחטיבה המזרחית, מיקום שהביא אותם לסדרה מול מחזיקת גביע הנשיאים, טמפה ביי לייטנינג, שהגיעה לפלייאוף עם המאזן הטוב בליגה בהפרש גדול מהאחרות. הבלו ג'אקטס התעלו והדיחו במפתיע את הלייטנינג בארבעה משחקים בלבד, ללא הפסד, וניצחו לראשונה בתולדותיהם סדרת פלייאוף. בסיבוב השני הודחו הבלו ג'אקטס על ידי בוסטון ברואינס.
את עונת 2019/20, שנקטעה בשל מגפת הקורונה, סיימו הבלו ג'אקטס במקום התשיעי בחטיבה המזרחית, למזלם, בשל המגפה, התקיים סיבוב מוקדם לפלייאוף שבו הצליחו לנצח את המדורגת שמינית, טורונטו מייפל ליפס, ועלו לפלייאוף רביעי ברציפות, בו נוצחו בסיבוב הראשון על ידי טמפה ביי לייטנינג. רצף העליות לפלייאוף הסתיים בעונת 2020/21.
שם ולוגו.
השם "בלו ג'אקטס" (Blue Jackets - "מקטורנים כחולים") נגזר מכינוים של חיילי האיחוד במלחמת האזרחים האמריקאית, שכונו כך עקב מדיהם הכחולים. אוהיו הייתה אחד ממעוזי האיחוד, ומספר דמויות מפתח בצבא האיחוד, כגון יוליסס גרנט, ויליאם שרמן וג'ורג' קסטר, נולדו או גדלו באוהיו.
הלוגו הראשי של הקבוצה מבוסס על דגל מדינת אוהיו, כאשר על החולצה החלופית של הקבוצה מופיע תותח הוביצר מדגם M1057 "נפוליון" שהיה נפוץ במלחמת האזרחים. עותק של התותח מוצב בניישנווייד ארנה, ומשמיע קול ירייה כאשר הבלו ג'אקטס עולים לחימום שלפני המשחק, מבקיעים שער, או מנצחים במשחק.
סגל שחקנים.
נכון ל-8 במאי 2022
אוטו בקל
אוטו בקל (בגרמנית: Otto Böckel; 2 ביולי 1859 - 17 בספטמבר 1923) היה פוליטיקאי גרמני שהיה מהראשונים לזכות בפופולריות על ידי שימוש באנטישמיות.
חייו.
בקל נולד בפרנקפורט שבהסן ולמד משפטים באוניברסיטת מרבורג. אולם הוא לא עבד כעורך דין אלא התפרנס כספרן ונודע כפולקלוריסט. בשנת 1887 הוא פרסם מנשר שהאשים את היהודים בהשתלטות על התרבות הגרמנית. באותה שנה הוא נבחר מטעם מרבורג לרייכסטאג והתמודדו באופן עצמאי נגד נציג של המפלגה השמרנית הגרמנית. במערכת הבחירות הוא הציג מצע של אנטישמיות ותמיכה בקואפרטיבים של איכרים וסיסמתו הייתה "נגד יונקרים ויהודים". בקל טען שיש להיפטר מהיהודים השולטים בכל תחומי החיים, למעט עבודה יצרנית, על מנת לאפשר לאיכרים לחזור לחיים טובים נעדרי ספקולציות. בהיבחרו הוא היה צעיר חברי הרייכסטאג וזכה לכינוי מלך האיכרים. בקל הוציא עיתון משלו ששילב אנטישמיות, התנגדות לקפיטליזם, התנגדות לדת והטפה לדמוקרטיה. בשנת 1887 הוא ייסד את איגוד האיכרים של חבל הסן שארגן פעילות כלכלית תוך מידור יהודים.
בשנת 1890 ייסד את מפלגת העם האנטישמית שבאותה שנה רצה בבחירות בשיתוף פעולה עם מפלגתו האנטישמית של מקס ליברמן וזכתה לארבעה מושבים ברייכסטאג. עד שנת 1894 הוא עמד בראש חזית של אנטישמים עצמאיים ברייכסטאג. הצלחתו של בקל הייתה קצרת ימים לאור סירובו של בקל להצטרף לחזית אנטישמית רחבה יותר עם תיאודור פריץ וחזרת מצביעים למפלגה השמרנית הגרמנית אשר בשנת 1892 אימצה את האנטישמיות כחלק ממצעה. בקל המשיך לכהן ברייכסטאג עד 1903 ואז חזר לאלמוניותו. בשנת 1923 הוא נפטר בחוסר כל.
Daubentoniidae
Daubentonia
ישראל סחרוב
ישראל סחרוב (17 בפברואר 1912 - 4 בפברואר 2007) היה תעשיין, איש עסקים ואיש ציבור ישראלי. מייסד הקרן לביטחון ישראל (לב"י) והיושב-ראש הראשון שלה. יקיר תל אביב. סבו היה איש העלייה הראשונה יצחק אייזיק בן-טובים.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים, דור שלישי בארץ, בן יצחק מרדכי סחרוב, שהיה סוחר עצים גדול, ורבקה לבית בן טובים. למד בבית הספר תחכמוני בתל אביב ובבית ספר תיכון למסחר. בשנים 1928 עד 1932 שהה במצרים ועבד במסחר בעצים. בשובו לארץ ישראל עסק במסחר עצים והיה מראשי הקהילה העסקית בארץ ישראל. התגייס להגנה והיה מפקד פלוגה בתל אביב. במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט היה אחראי על פעילות ההגנה בחלק הצפוני של תל אביב. במלחמת העולם השנייה שירת כקצין בצבא הבריטי.
לאחר קום המדינה הרחיב את עסקיו. היה ממייסדי חברת הביטוח סהר ותעשיות עץ לבוד (תע"ל). היה איש מנהל בכיר, ובין תפקידיו: יושב-ראש התעשייה האווירית (מונה ב-1977, התפטר ב-1982 וחזר לתפקיד ב-1983 עד 1985), יושב ראש מספנות ישראל, יושב-הראש הראשון של בזק (כיהן עד 1985) ויושב-ראש כימיקלים לישראל. במקביל היה פעיל במספר גופים ציבוריים, בין היתר בלשכת המסחר תל אביב יפו וכן בתנועת מכבי ישראל.
באמצע שנות ה-70 פרש מעסקיו הפרטיים והקדיש את זמנו לפעילות ציבורית. היה מייסד קרן לב"י והיושב-ראש הראשון שלה. בין שאר תפקידיו הציבוריים: יושב-ראש הנהלת בית הספר לאמנויות תל אביב ויושב-ראש הנהלת של המרכז התיאטרוני בנווה צדק. היה דירקטור בחברות ציבוריות רבות. בתחילת שנות ה-80 הוצע לו על ידי ראש הממשלה מנחם בגין תפקיד שר האוצר ונגיד בנק ישראל, אך הוא דחה את ההצעות.
בשנת 1994 קיבל את פרס יקיר תל אביב.
נפטר בגיל 95, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.
משפחתו.
לישראל סחרוב היו שלושה אחים: יחזקאל סהר, שהיה המפכ"ל הראשון של משטרת ישראל, התעשיין ואיש תע"ש אליהו סחרוב ואיש העסקים אהרון סחרוב, וכן שתי אחיות: זהובית שלוש ומרים פשוטי.
סחרוב היה נשוי ללאה ליפשיץ, אחותו של אריה לובה אליאב. בתו תמר נשואה לעורך הדין גיל מקוב, צאצא למשפחת מקוב מרחובות. בניהם הם עורכי הדין אריאל ודן מקוב. בתו שולמית (זאזא) נשואה לעודד טירה, מי שהיה קצין תותחנים ראשי ונשיא התאחדות התעשיינים.
דודיו הם העיתונאי והמורה זלמן בן-טובים ומנהל בנק אנגלו פלשתינה ברוך בן-טובים.
כריש (סוג)
כריש (שם מדעי: "Carcharhinus") הוא סוג רב מינים במשפחת הכרישיים ("Carcharhinidae").
בשפת היומיום המילה "כריש" יכולה להתייחס גם ליצורים אחרים השייכים לאותה המשפחה, הסדרה או על-הסדרה דמויי כריש.
מינים בסוג.
בסוג כריש ישנם 34 מינים:
קסקדה
קסקדה (בגרמנית: Cascada) היא להקת יורודאנס, אלקטרו ופופ גרמנית שהוקמה ב-2004. חברי הלהקה הם הסולנית נטלי הורלר וכותבי השירים והמפיקים די ג'יי מניאן ויאן פיפר.
סינגל הבכורה של קסקדה "Miracle" הפך ללהיט, ואחריו הגיע "Everytime We Touch" שכבש פסגות מצעדים עולמיים ב-2006. כמו כן, הפך השיר לסינגל הדאנס הנמכר ביותר לאותה שנה וכן שבר שיאי מכירה בשוודיה. השיר הוא גרסת דאנס לשיר בעל אותו השם של הזמרת מגי ריילי.
ההצלחה המסחררת הבאה של הלהקה הייתה עם הסינגל "What Hurts the Most", שסימן את קסקדה ככוכבת העל של מוזיקת הדאנס. הסינגל הראשון מתוך אלבומם השלישי הנושא את שמו, "Evacuate the Dancefloor", הגיע למקום הראשון בטבלה הבריטית ובכך עקף את מייקל ג'קסון בשבוע שבו נפטר, וכן הופיע בראשי הטבלאות העולמיים.
נכון ל-2011, מכרה הלהקה כ-15 מיליון אלבומים ו-35 מיליון סינגלים ברחבי העולם. קסקדה היא להקת הדאנס במקום השני מבחינת ההורדות הדיגיטליות לאלבומיה בכל הזמנים. הלהקה זכתה, בין היתר, בתואר "ההרכב הגרמני המוכר ביותר" של טקסי המוזיקה העולמיים לשנת 2006.
קריירה.
2004-05: ההתחלה.
כאשר הייתה נטלי הורלר בת 17, היא עבדה באולפן הקלטות ביחד עם תקליטנים שונים. בסופו של דבר, היא פגשה את דיג'יי מניאן ואת יאן פיפר וביחד הפכו השלושה ללהקה. במקור, שם הלהקה היה קסקייד (Cascade), אך בעקבות איום משפטי מצד הדיג'יי קסקייד (Kaskade), השתנה השם לקסקדה (Cascada). לאחר מכן, הוציאה הלהקה את השיר, "Bad Boy", שלא זכה להצלחה רבה.
בסמוך לכך, יצא סינגל הבכורה של הלהקה, "Miracle". השיר הפך ללהיט בינלאומי כאשר נכנס אל העשירייה הפותחת בצרפת, אירלנד, הולנד, אירופה, וכולי. בארצות הברית זכה השיר למעמד זהב על סך מכירות של למעלה מ-500 עותקים. בעקבות ההצלחה לה זכתה עם השיר, הוחתמה הלהקה על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים רובינס אנטרטיינמנט.
2005-07: "Everytime We Touch".