שטוקרט זומן להשתתף בועידת ואנזה, שהתרחשה ב-20 בינואר 1942, כנציגו של שר הפנים וילהלם פריק. רשמית היינריך הימלר היה כפוף למשרד הפנים אף על פי שבפועל הס"ס פעל באופן עצמאי לחלוטין והמשרד ויתר באופן מעשי על השליטה בו. אך שטוקרט, שכיהן כמנהל המשרד, התעקש על נושא מסוים עליו לא רצה לוותר: הסמכות בדבר בני התערובת, המישלינג. שטוקרט, שכבר ידע על רצח היהודים, היה בטוח שכינוס הוועידה הוא למטרת דיון בנושא זה, מעמד המישלינג בסוגיית הפתרון הסופי. בחוקי נירנברג קיבלו בני התערובת מעין הגנה ממסדית ושטוקרט ראה בתחום זה כסמכות בלעדית של המשרד, דבר המראה על יוקרתו, ועל כן הוא היה מוכן להאבק בס"ס בנושא זה. ב-24 בנובמבר שוחח שטוקרט ארוכות עם הימלר. לשיחה זו אין תיעוד מסודר אך ביומנו של הימלר הוא רשם בקצרה "השאלות היהודיות שייכות לי", ואכן מיום זה שטוקרט החל לשתף פעולה עם הס"ס. בחודש זה קודם שטוקרט לדרגת אובר-גרופנפיהרר (רב-אלוף) בס"ס.
לפי פרוטוקול הוועידה, שטוקרט אכן שינה את עמדתו באופן משמעותי. בעוד שמשרד הפנים רצה להגן באופן מלא על בני התערובת שטוקרט הציע עיקור כפוי על כל בני התערובת. בנוסף הוא הקצין בהצעתו לטיפול בסוגיית נישואי התערובת. שטוקרט הציע להכריז על כל הנישואים המעורבים כמבוטלים וכך לאפשר גירוש של בני הזוג היהודים ואף חלק מצאצאיהם. ייתכן ושטוקרט סבר שהדרך היחידה להחזיר לעצמו את השליטה במשרדו הייתה להיות קיצוני יותר מהקיצונים. שתי ההצעות של שטוקרט נדחו.
לאחר המלחמה.
שטוקרט תפקד למשך זמן קצר כשר הפנים בממשלת פלנסבורג של קרל דניץ, בין ה-8 ל-23 במאי 1945.
לאחר המלחמה נעצר שטוקרט על ידי בעלות הברית ונידון במשפט השגרירים על חלקו בניסוח חוקי הגזע ועבודתו למימושם. בית המשפט אפיין אותו כאנטישמי נלהב וכבעל יכולת לממש קמפיין אנטישמי עקב הביטחון בעבודתו המשרדית. ברנהארד לוזנר, עובד-שותף לשטוקרט במשרד הפנים, העיד עליו כי היה מודע לרצח היהודים אף לפני ועידת ואנזה. שטוקרט טען להגנתו שתמיכתו בעיקור בכפייה של המישלינג (אזרחי תערובת) נועד כדי למנוע או לדחות תוצאות הרסניות יותר. בית המשפט לא הצליח להוכיח את חלקו ברדיפת היהודים ושטוקרט נידון לתקופת מאסר של כמעט 4 שנים, אותה ביצע מכליאתו ועד מתן גזר הדין.
לאחר שחרורו החל שטוקרט לשמש כגזבר העיר הלמשטדט ולאחר מכן שימש כמנהל המכון לקידום הכלכלה של סקסוניה התחתונה. בשנת 1951 הוא נידון בבית משפט, כחלק מדה-נאציפיקציה של בעלות הברית בגרמניה, הוא הוגדר כשותף למשטר הנאצי ונקנס ב-500 מארק.
מותו.
שטוקרט נהרג בתאונת דרכים ליד הנובר ב-15 בנובמבר 1953. ישנה תאוריה כי התאונה לא הייתה מקרית והיא בוצעה בזדון על ידי מתנגדי המשטר הנאצי, או על ידי המוסד.
דמותו של שטוקרט הופיעה ברומן ההיסטוריה האלטרנטיבית ארץ אבות מאת רוברט האריס.
חוק הפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה בצהרונים
גיל מסינג
גיל מסינג (נולד בשנת 1983) הוא מנהל התקשורת התאגידית הגלובלית של צ׳ק פוינט וראש המטה של גיל שויד. שימש כיועץ התקשורת של ציפי לבני ושל חברת שטראוס גרופ.
ביוגרפיה.
מסינג נולד בבסיס חצור לחיים מסינג, איש חיל האוויר ולימים מנכ"ל הרשות למאבק באלימות, בסמים ובאלכוהול במשרד ראש הממשלה, לצדו של ראש הממשלה אריאל שרון, וכיום סגן ראש העיר יבנה, ולאורנה, תכשיטנית במקצועה, אך משפחתו עברה ליבנה.
למסינג אח אחד.
מסינג למד בבית-ספר היסודי מעיין ובתיכון 'האורן' ע"ש גינסבורג ביבנה.
בנעוריו היה דובר נוער הליכוד, בתקופת הבחירות של 1996 שבהן נבחר בנימין נתניהו לכהונתו הראשונה.
בשנת 2001 התגייס לצה"ל ושירת ביחידת דובר צה"ל. לאחר שעבר קורס קצינים שימש כקצין מבצעים וקשר לתקשורת הבין לאומית, ובהמשך נציג דובר צה"ל באוגדת עזה, עליה פיקד באותה עת אביב כוכבי.
ב-2006 השתחרר מסינג בדרגת סגן ומונה לסגן דובר מפלגת קדימה. ב-2007 מונה ליועץ התקשורת ועוזרה האישי של שרת החוץ ציפי לבני.
ב-2013 מונה למנהל תקשורת חוץ וקשרי ממשל בחברת שטראוס. ב-2018 מונה למנהל מערך התקשורת התאגידית הגלובלית בחברת הטכנולוגיה צ'ק פוינט, הכולל צוותים בסינגפור, באנגליה ובארצות הברית, ויותר מ־30 סוכנויות יחסי ציבור. בינואר 2022 מונה בנוסף לתפקידו, לראש המטה של מייסד ומנכ"ל צ'ק פוינט, גיל שויד.
במהלך חקירת פרשת ישראל ביתנו סייע מסינג למשטרה, בהקלטה של שיחה שקיים עם אחד החשודים בפרשה, יועץ התקשורת רונן משה.. משה הודה והורשע ונגזרו עליו תשעה חודשי מאסר ובנוסף קנס של 900 אלף ש"ח.
ב-29 באפריל 2019 החליט הרמטכ"ל אביב כוכבי למנותו לדובר צה"ל ה-28 בדרגת אלוף-משנה, אך ב-12 במאי הוא הודיע על הסרת מועמדותו במכתב לרמטכ"ל, בו בין היתר כתב: "על אף שהובהר שלא נפל כל פגם בהתנהלותי האישית או בזו של מי מקרוביי, אינני מעוניין שאדם כלשהו ישתמש בי ובמינוי שלי ככלי ניגוח כלפי הרמטכ״ל או כלפי צה״ל. על כן, אני מבקש ממך לבטל את המינוי"..
נמנה כאחד מ-40 הצעירים המבטיחים בדירוג 2019 של מגזין TheMarker.
מסינג בעל תואר ראשון בממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה, מהמרכז הבינתחומי הרצליה ובעל תואר שני בלימודי משפט מטעם אוניברסיטת בר-אילן.
מסינג נשוי לליאת ורהפטיג מסינג, ואב לשניים. מתגורר בתל אביב.
חוק השאלת ספרי לימוד בישראל
הקלטה והשמעה של קול
הקלטה והשמעה של קול נעשים באמצעות ציוד חשמלי או מכני, המאפשר הקלטה והשמעה של גלי קול כגון, דיבור, שירה, מוזיקה אינסטרומנטלית, או אפקטים קוליים. שני הסוגים העיקריים של טכנולוגיית הקלטת קול הם הקלטה אנלוגית והקלטה דיגיטלית.
הקלטה אנלוגית מתבצעת באמצעות מיקרופון, שמסוגל לזהות שינויים בלחץ אטמוספירי (גלי קול אקוסטיים) ולהקליט אותם כגלי קול בציוד כמו פטיפון (אשר חורט חריצים על גבי תקליטים) או קלטת שמע מגנטית, בה הגלים החשמליים שנקלטים במיקרופון מומרים לתנודות אלקטרומגנטיות. גלי קול אלקטרוניים יכולים גם להיות מוקלטים ממכשירים כגון גיטרה חשמלית או סינתיסייזר, ללא שימוש באמצעים אקוסטיים ללכידתם.
הקלטה דיגיטלית של צליל משתמשת באותה טכנולוגיה כמו הקלטה אנלוגית בתוספת הדיגיטיזציה של גלי הקול, ומאפשרת לאחסן את ההקלטה באופן דיגיטלי, ולנגן אותה במגוון רחב יותר מכשירים.
לפני הפיתוח של מכשירים שמסוגלים להקליט קול, היו קיימים מערכות מכניות, כגון תיבות נגינה ובהמשך פיאנולות, שאפשרו רישום והשמעה של מוזיקה אינסטרומנטלית.
היסטוריה.
הקלטת הצליל הראשונה והשמעתה בוצעה באמצעות הפונוגרף המכני שהומצא על ידי תומאס אדיסון בשנת 1877. ההקלטה, ההפצה והמכירה של הקלטות קול הפכו במהרה לתעשייה בינלאומית גדולה, כאשר ההקלטות הפופולריות ביותר מכרו מיליוני יחידות. הפיתוח של טכניקות ייצור המוני גרמו לכך שבתחילה צילינדרים שימשו כמדיה העיקרית בה צרכנים במדינות המתועשות הקליטו וניגנו קול משנות ה-80 של המאה ה-19 עד העשור השני של המאה ה-20.
במהלך העשור השני של המאה ה-20 המכירות של תקליט ה-78 סל"ד החלו לעקוף המכירות של הצילינדר ולאחר מלחמת העולם הראשונה הצילינדר הפך מיושן. תקליטים ודיסקים הפכו למדיום העיקרי להקלטות של קול עד סוף המאה ה-20.
הקלטת קול נותרה תהליך מכני במהותו עד 1920 כאשר מספר התפתחויות פורצות דרך בתחום האלקטרוניקה גרמו למהפכה מהותית בתחום תעשיית ההקלטות. בשנות השלושים המוקדמות ציוד אלקטרוני להקלטה והשמעה של קול הפך לסטנדרט בתעשייה.
תקופה זו גם ראתה את הופעתה של מערכת ההקלטה המגנטית הראשונה, מקליט התיל המגנטי . מקליטי תיל מגנטיים היו בשימוש נרחב בתקופה שבין מלחמות העולם.
ההמצאה הבולטת הנוספת בתחום של הקלטת קול בתקופה ההיא הייתה מערכת הקלטת קול על סרט צילום , אשר חוללה מהפכה בתעשיית הקולנוע בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20, והביאה את עידן הסרטים המדברים.
לאחר מלחמת העולם השנייה תעשיית המוזיקה עברה מהפכה של ממש בעקבות הפיתוח של הסרט המגנטי והרשמקול. הטכנולוגיות הללו, אשר היוו את הבסיס לכל ההקלטות המסחריות משנות ה-50 עד שנות ה-80, הומצאו בגרמניה בשנות ה-30 והפיתוח שלהם הושלם על ידי מהנדס השמע האמריקני ג'ק מולין וחברת אמפקס בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20.
תקליט הויניל אשר הושק לראשונה בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20, ושני הפורמטים העיקריים - תקליט ה-7 אינץ' ותקליט ה-12 אינץ' החליפו את תקליט ה-78 סל"ד במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20.
הפיתוח העיקרי הבא הייתה קלטת השמע שחברת פיליפס פיתחה במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20. בעקבות פיתוח זה יצא בסוף שנות ה-70 התקן המוזיקה ה"אישי" הראשון מסוגו - הווקמן של סוני, אשר סייע רבות לעלייה במכירות של הקלטות מוזיקה.
המצאת ההקלטה הדיגיטלית והתקליטור בשנת 1983 הביאו שיפורים מסיביים לאיכות הצליל של הקלטות אודיו שבוצעו על ידי צרכנים.
אחת מההתפתחויות המהפכניות ביותר בתחום הקלטת הקול בעשורים האחרונים הייתה המצאת פורמט ההקלטה האלקטרוני MP3 יחד עם הפיתוח של נגני שמע דיגיטליים המסוגלים לנגן קבצים בפורמט זה, כמו ה-iPod של אפל.
יצחק דילוייה
יצחק דלויה
יצחק דלויה (המאה ה17)
יצחק דלויה (המאה ה16)
רשטרפטי בהוון
רשטרפטי בהוון (בהינדית: राष्ट्रपति भवन; מילולי: "מעון נשיאותי") הוא המעון הרשמי של נשיא הודו, אשר שוכן בקצה המערבי של הראג'פאט, השדרה הלאומית של הודו, בניו דלהי. הקומפלקס כולל מבנה מרכזי בן 340 חדרים הכולל את משכן הנשיא, אולמות קבלת פנים, חדרי אורחים, משרדים ועוד. במתחם מבנים נוספים לתמיכה באדמיניסטרציה של הנשיא, אבטחה ועוד, כמו גם גנים נשיאותיים. מבחינת שטח, זהו המשכן הגדול ביותר בעולם של ראש מדינה כלשהו.
היסטוריה.