במהלך שנות ה-60 לי תיסרט, הנחה אומנותית וערך את רוב הסדרות של מארוול. בנוסף לכך, ערך את עמודי המכתבים, כתב טור חודשי ואינספור דפי פרסום לחברה. על מנת לעמוד בעומס השתמש לי בשיטה בה השתמשו בעבר חברות קומיקס שונות, בזכות הצלחתו עם אותה שיטה, היא ידועה כיום בשם "שיטת מארוול" או "סגנון מארוול" ליצירת חוברות קומיקס. לי נהג לחלוק רעיונות עלילתיים עם המאייר ואז להכין תקציר במקום לכתוב תסריט מלא. בהסתמך על התקציר, המאייר ממלא את מספר העמודים הרצוי על ידי ציור העלילה מרצועה לרצועה. לאחר שהגיש המאייר את העמודים המצוירים בעיפרון, כתב לי את בלוני המלל והכותרות, ולאחר מכן השגיח על האיות והצביעה.
בגלל השיטה, חלוקת הקרדיט היצירתי בחוברות הקומיקס של לי עדיין שנויה במחלוקת, בייחוד בחוברות שאוירו על ידי קירבי ודיטקו. אף על פי שלי תמיד שיבח את המאיירים האלו, ישנם אנשים הטוענים כי תרומתם ליצירה גדולה מהקרדיט שניתן להם. המחלוקת עם דיטקו על ספיידרמן הגיעה לפעמים לדרגות חריפות במיוחד.
בשנת 1971 שינה לי באופן לא מכוון את הקוד שהיה נהוג בתעשייה. מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית פנתה ללי בבקשה לכתוב סיפור על הסכנות שבלקיחת סמים ולי כתב סיפור בו חברו הטוב ביותר של ספיידרמן מתמכר לכדורים. הסיפור אמור היה להתפרסם בחוברת "Amazing Spider-Man" מספר 96, אך רשות האתיקה של הקומיקס מנעה את פרסומו משום שהציג שימוש בסמים (ההקשר של הסיפור לא נחשב לרלוונטי). עם הסכמת המוציא לאור, מארוול הוציאו את הקומיקס ללא אישורה של הרשות. חוברת הקומיקס נמכרה בכמויות משביעות רצון ומארוול זכתה לשבחים על מודעותה החברתית. רשות האתיקה של הקומיקס השתכנעה בעקבות המקרה והגמישה מעט את החוק במקרה של הצגת סמים באור שלילי ומספר חוקים נוספים.
קריירה מאוחרת.
עם השנים שחלפו הפך לי לדמות מפתח בחברת מארוול. הוא הופיע במפגשי קומיקס ברחבי המדינה, הרצה והשתתף בדיונים. בשנת 1981 עבר לי לקליפורניה על מנת לפתח את מארוול בתחום הקולנוע והטלוויזיה.
בשנת 1985 הצליח הבמאי והמפיק הישראלי מנחם גולן, באמצעות חברת קנון גרופ שבה החזיק, לשכנע את סטן לי למכור לו את הזכויות להפקת סרטים למספר דמויות של חברת "מארוול", ביניהם "ספיידרמן". חברת קנון קרסה לאחר מספר שנים, לפני שהספיקה להפיק את הסרטים. אחר כך התחולל מאבק משפטי ממושך על הזכויות וב-1991 פשטה חברת "מארוול" את הרגל והמיליארדרים היהודים רונלד פרלמן וקרל אייקן רכשו אותה.
בשנת 1996, עת עמדה חברת "מארוול" שוב על סף פשיטת רגל, והמפיק הישראלי אבי ארד עם שותפו הישראלי-אמריקאי יצחק פרלמוטר, אחד הבעלים של רשת הצעצועים "Toy Biz" (לימים Marvel Toys), הצליחו להשיג את השליטה על החברה ולרכוש עבור רשת הצעצועים "Toy Biz" את הזכות הבלעדית לייצר את הצעצועים של ספיידרמן ושאר גיבורי מארוול. רק לקראת סוף שנות ה-90 הצליח "מארוול" להתחיל להפיק שוב סרטים המבוססים על הדמויות שלה. בשנת 2002 תבע סטן לי את ארד ופרלמן על תשלומי תמלוגים שלא שולמו לו.
בשנת 1998, הקים חברת הפקות חדשה "סטן לי מדיה", אך היא פשטה את הרגל ב-2002, והיא נקלע שוב לסדרה של סכסוכים משפטיים.
הוא הפיק בפועל והופיע בהופעות קמע בעיבודים קולנועיים עכשוויים של מארוול: כלקוח בדוכן נקניקיות בסצנה שבה סנטור קלי יוצא אל החוף באקס מן, כאיש מכירות בפסטיבל בסרט ספיידרמן, חוצה את הכביש עם עיתון בסרט דרדוויל, הספרן של בית הספר בסרט "ספיידרמן המופלא", כשכן של ג'ין גריי שמשקה את גינתו באקס מן 3, די-ג'יי בסרט דדפול, כאיש אבטחה העוזב את הבניין בסרט "הענק" וכעובר אורח המציל נערה בספיידרמן 2. בסרט ארבעת המופלאים הוא הופיע לראשונה בתפקיד הכולל דיבור, כדמות בשם וילי לאמפקין, הדוור של הדמויות הראשיות. בסרט הנוקמים בתפקיד עצמו בתוך סרטון לקראת סוף הסרט. התפקיד כלל קטע דיבור קצר.
לי הופיע גם בסרטו של קווין סמית', "עכברי הקניון". הוא הקליט ריאיון עם סמית' והופיע בתפקיד עצמו בשני פרקים בסדרה משפחת סימפסון. כמו כן, הוא דובב דמות בסדרת האנימציה "ספיידרמן" שהופקה על ידי MTV בשנת 2003. בשנת 2008 הופיע לי בסרט "איירון מן" בתפקיד אורח כיו הפנר במסיבה.
בתקופה בה פרץ האינטרנט לתודעת הציבור, לי אישר את השימוש בשמו לאתר בשם StanLee.Net. האתר ניסה לשלב בין אנימציית אינטרנט לרצועות קומיקס מסורתיות, אך נקלע לבעיות שנבעו מניהול לקוי.
בעשור הראשון של המאה ה-21 עבד לי לראשונה בשיתוף עם DC קומיקס שהשיקו את הסדרה "Just Imagine..." (רק תדמיינו). הפעם לי "הציג מחדש" מספר גיבורי-על של יקום DC, ביניהם סופרמן, באטמן, וונדר וומן, גרין לנטרן והפלאש.
לי יצר את סדרת האנימציה "" עבור Spike TV, ובשנת 2004 הכריז על תוכנית שיתוף פעולה עם יו הפנר
בשנת 2003 היה שותף לכתיבת התסריט לסרט "הענק".
באוגוסט 2004 השיק לי את "קומיקס יום ראשון מאת סטן לי" באתר Komicwerks.com, בו מנויים חודשיים יכולים לקרוא קומיקס חדש ומעודכן כל יום ראשון.
בסוף יולי 2006 הציג לי לעולם את תוכנית המציאות "מי רוצה להיות גיבור על". בסדרה זו מתמודדים 11 אנשים מחופשים לדמויות גיבורי על שהמציאו. הפרס בתוכנית הוא ספר קומיקס שיתבסס על דמותם וייכתב על ידי לי וסרט טלוויזיה בהשתתפותם. העונה השנייה של הסדרה התחילה את שידורה ב-26 ביולי 2007.
בשנת 2010 הודיעו סטן לי ורשת MTV כי ישתפו פעולה בהפקת סדרת קומיקס חדש בשם "The Seekers". אך הפרויקט לא יצאה לפועל לבסוף. באותה שנה גם הודיע כי ישלב את עצמו בספר קומיקס חדש פרי עטו.
באפריל 2018 הגיש תביעה נגד מי שהיה המנהל העסקי שלו, ג'רי אוליברז, ובה הוא מאשים אותו במעשי הונאה ומרמה, שגניבת דמו לצורך בצע כסף היא רק אחת מהם.
לי נפטר ב-12 בנובמבר 2018, בגיל 95, בבית החולים סדרס-סיני שבלוס אנג'לס, קליפורניה. לאחר מותו משפחתו האשימה את מנהלו לשעבר, קייה מורגן, כי התעלל בו לפני מותו. משפחתו של לי גם טענה כי גנב ממייסד מארוול חמישה מיליון דולר, גרם לו "נזק פיזי ורגשי" ופעל לבודד אותו ממשפחתו.
בשנת 2021 יצאה לאור הביוגרפיה של לי "True Believer: The Rise and Fall of Stan Lee, Crown".
פיתוח יקום קולנועי חדש.
ב-1 בדצמבר 2021 נמסר על פיתוח יקום קולנועי חדש שיתבסס על שני כותרים מאת סטן לי: האחד – "Sawbones" (כינוי סלנג לרופא מנתח; בתרגום חופשי: "מנסר עצמות"), שבמרכזו אלכס קובין, ילד בן 12 הקורא ספר קומיקס מסתורי, מועבר אל תוך הספר, ומוצא את עצמו במתקן כליאה לצעירים, אליו פולשים כוחות דמוניים בהנהגת ישות רצחנית הטורפת את הכלואים. השני – "Carnival of Killers" (מילולית: "קרנבל הרוצחים"), שבמרכזו ילדה בעלת יכולות על-חושיות, אשר בעיצומן של סערות אגן האבק בשנות ה-30 של המאה ה-20, חשה שהקרנבל הנודד שבו היא ואמה מצאו מקלט, מהווה מוקד לפלישת חוצנים. לפרויקט שותפות החברות "Bazelevs" של טימור בקממבטוב, "ZQ Entertainment" של ארא קשישיאן, ו-"" , שלי היה שותף להקמתה בשנת 2001.
גאווה יהודית ופוליטיקה.
לי התגאה במוצאו היהודי, מה שנרמז מספר פעמים ביצירותיו שיצר יחד עם שותפו היהודי ג'ק קירבי. לדוגמה: השער של הקומיקס הראשון של קפטן אמריקה בו הוא נראה מכה את אדולף היטלר. כמו כן לגיבורי העל בקומיקסים ישנה זהות שנייה כדי שלא יעלו עליהם (בדומה ליהודים ששינו את שמותיהם על מנת לא לחוות אנטישמיות). וכמובן הרמז הכי גדול ליהודים שיש הוא האקס-מן, גזע שלם שסובל מאפליה ושנאה (נשלח למחנות ריכוז במספר קומיקסים בדומה לתוכנית הפתרון הסופי) וצריך להסתיר את מי שהוא באמת כדי להימנע מלינץ' או מיחס מפלה. בהמשך הפכה הסדרה למטאפורה גם להומוסקסואליות ולגזענות באופן כללי. הדמות המוכרת ביותר באקס מן, מגנטו היא דמות שהיהדות שלה הוא חלק מרכזי בסיפור שלה (הדמות הייתה גם מטאפורה לרב מאיר כהנא אותו הגדיר לי כדמות גאווה יהודית) והוא ניצול שואה. נטען כי גם בן גרים מארבעת המופלאים יהודי, כאשר הוא קורא שמע ישראל כאשר הוא סבור כי אחד ממכריו נפטר, ונושא בקביעות בכיסו שרשרת ועליה מגן דוד. סברה, היא גיבורת על ישראלית-יהודית שבנה נרצח בפיגוע והיא עובדת עבור המוסד על מנת להביא את רוצחי בנה לדין יחד עם האקס מן.
הופעות במדיה.
סטן לי נהג להופיע בהופעות קמע ברבים מסרטי מארוול ובפרט בכל סרטי היקום הקולנועי של מארוול. בנוסף הוא הופיע במספר סרטים בתפקיד עצמו.
קישורים חיצוניים.
בעקבות מותו:
שולמית לבנת
שולמית לִבְנַת (26 בדצמבר 1929, כ"ד בכסלו ה'תר"ץ – 23 ביוני 2021, י"ג בתמוז ה'תשפ"א) הייתה זמרת, פעילה פוליטית בחוגי הימין הישראלי ואשת ציבור ישראלית, אשר כונתה "זמרת המחתרות" בשל ביצועיה לשירי המחתרות.
ביוגרפיה.
נולדה בשם שרלוטה אדלר ב-1929 בווינה ליהודה וקלרה אדלר. אביה היה ציר בקונגרס הציוני ועלה לארץ ישראל כבר ב-1935. היא שהתה עם אמה כשנה בפולין, שם למדה עברית בבית ספר יהודי ועלתה לארץ ישראל עם אמה בגיל 6 באונייה מטריאסטה. המשפחה השתקעה בחיפה. בבית הספר עוברת שמה ל"שולמית".
הוריה היו בעלי דעות הקרובות לציונות רוויזיוניסטית.
למדה בבית הספר התיכון "הריאלי", אולם סולקה מבית הספר עקב היותה חברה בתנועת הנוער הימנית "המכבי הצעיר". היא בחרה שלא לשוב ללמוד, החלה להופיע כשחקנית.
את הקריירה שלה כזמרת החלה שולמית לבנת בגיל 18.
עם פרוץ מלחמת העצמאות התגייסה לפלמ"ח, כלוחמת מהשורה.
חיים חפר צירף אותה ל בינואר 1948 והיא הופיעה בתוכניתה הראשונה.
לאחר מכן עברה ללהקת הכרמל, ומשם עברה להרכב הראשון של להקת חיל הים (שם הופיעה עם חיה הררית).