בשנת 1416 תכנן לורנצו גיברטי אגן טבילה בבפטיסטריום של סיינה. גיברטי תכנן את האגן בצורת משושה ועליו תכנן להוסיף תבליטים עשויי ברונזה, המתארים אירועים מחייו של יוחנן המטביל. גיברטי עיצב לבסוף רק אחד מן התבליטים וזנח את הפרויקט בשל העבודה המרובה על דלתות הבפטיסטריום של פירנצה. דונטלו עיצב עבור האגן את התבליט "משתה הורדוס". ג'ובאני טורינו עיצב שני תבליטים נוספים בנושא לידת יוחנן וההטפה של יוחנן, ואילו דלה קוורצ'ה יצר תבליט המציג את זכריה, אביו של יוחנן הקדוש המתבשר על ידי מלאך על הולדתו הצפויה של בנו.
על רקע ארכיטקטוני מופיעות על בימת המזבח הקטנה שתי הדמויות המרכזיות. הן מתוארות בפרופיל, עטויות בגדים ארוכים עמוסי קפלים. משני צידי הקומפוזיציה מופיעות דמויותיהם של שישה צופים. בהשוואה לתבליטו של דונטלו נראות הדמויות של דלה קוורצ'ה מגושמות ובעלות פרופורציות לא נכונות. גם הפרספקטיבה שבתיאור החלל אינה משוכללת באותה מידה. אולם דמויותיו של דלה קוורצ'ה מצטיינות בתבליט זה בתחושה מונומנטלית ובאקספרסיביות.
בשנת 1421 יצר דלה קוורצ'ה גרסה של נושא הבשורה עבור הכנסייה של סן ג'ימיניאנו (Collegiata di San Gimignano). יצירה זו, העשויה מעץ צבוע, מצביעה על יכולת טכנית גבוהה גם בתחום גילוף העץ. בשנים הבאות הלך דלה קוורצ'ה והפך לאמן מצליח. הוא קיבל פרויקטים רבים ועבד עליהם בו-זמנית.
תבליטי השער שעיצב עבור פתח כנסיית סן פטרוניו בבולוניה מציגים את סגנונו המגובש של דלה קוורצ'ה. הדמויות, הלקוחות מסיפורי הברית החדשה, מגולפות כתבליט שטוח ובעל התייחסות מעטה לתיאור פרספקטיבה וחלל, אולם ההדגשה הגרפית של הדמויות תורמת לתחושה פלאסטית והבעתית של הדמויות. את הפרויקט קיבל דלה קוורצ'ה בשנת 1425, והעבודה על תבליטי הכנסייה נמשכה כשלוש עשרה שנים.
ביוגרפיה של דלה קוורצ'ה נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר".
טירון
מ&quot;כ
1956 במדע
הומוגרף
בבלשנות, הומוגרף (בלועזית: Homograph, מיוונית: ὁμός (homós) – "זהה", ו-γράφω (gráphō) – "כתיבה") הוא מילה שהכתיב שלה זהה למילה אחרת בעלת משמעות שונה.
מילים הומוגרפיות יכולות להיות הומופוניות (שאופן ההגייה שלהן זהה), ואז הן נקראות הומינימיות, או הטרופוניות (שאופן ההגייה שלהן שונה). לרוב, כשמשתמשים במילה "הומוגרף" מתכוונים דווקא לאפשרות השנייה.
דוגמאות.
דוגמאות להומוגרפים בעברית.
מילים שהן הומוגרפיות רק בכתיב לא מנוקד.
- כתיבן של מילים אלו זהה אך ניקודן שונה.
- מילים אלו נבדלות בהגייתן רק במיקום הטעם.
קריאת הומוגרפים.
הומוגרף שמופיע כמילה בודדת ולא בתוך הקשר מסוים יכול להיקרא במספר אופנים נכונים. לעומת זאת, כאשר הומוגרף מופיע בתוך משפט או בהקשר ספציפי אחר יש להכיר את המילה על מנת לקרוא אותה נכון. קריאת הומוגרפים יכולה להוות קושי אצל אנשים עם סוגים מסוימים של דיסלקסיה (דיסלקסית שטח).
תשומת לב
סלן-קאגויה
דולורס מיקל
קאגויה
הרפובליקה הטורקית
ג'ק וג'יל
ג'ק וג'יל (באנגלית: Jack &amp; Jill) היא דרמה קומית אמריקנית אשר שודרה מה-26 בספטמבר 1999 עד ה-11 באפריל 2001 ברשת the WB.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ 3 בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21.
תקציר העלילה.
הדמויות הראשיות בסדרה הם ג'ק (משמה הפרטי ג'קלין) וג'יל (משם משפחתו ג'ילפסקי).
הסדרה מתחילה כאשר ג'ק מגלה שארוסה בגד בה עם השושבינה הראשית ועוזבת אותו לפני החתונה. היא בורחת לניו יורק ועוברת לגור עם חברתה מהתיכון אודרי גריפין.
ג'ק פוגשת במהרה את השכן מלמעלה, ג'יל, הבחור הנכון בזמן הלא נכון. ג'יל באותה תקופה מנהל מערכת יחסים ארוכה עם אליסה קרונקייט. בנוסף על כך היא מכירה את שני חבריו הנאמנים, אם כי קצת ביזאריים, של ג'יל: ברטו ומייקי.
ג'יל מתחיל לפקפק בקשר שלו עם אליסה לאחר שהוא פוגש את ג'ק. כשג'ק מקבלת עבודת התמחות במדורי הטלוויזיה בהם עובדת אליסה, העתיד של ג'ק וג'יל לא נראה ורוד.
כבר בפרק השני ג'יל נפרד מאליסה והעניינים מתחילים להסתבך.
ג'ק וג'יל נעשים זוג לאחר שהם מתייאשים מחיפוש מהותי בבני זוגם הקודמים.
הסדרה עוקבת אחרי חייהם של ששת החברים, מבחינה רומנטית, כלכלית, משפחתית וכו'. במהלך הסדרה ג'ק וג'יל נפרדים כמה פעמים בכוונה להיות רק ידידים, אך לאחר שזה לא מספיק לשניהם הם חוזרים לחיים זוגיים והשניים אף עומדים בפני חתונה בסוף העונה השנייה.
ברטו מאוהב באודרי כבר מתחילת הסדרה, אך כל פעם שהוא מנסה להראות לה זאת הוא מתבלבל ו"מפקשש". הוא עומד מהצד ורואה אותה יוצאת עם בחורים שונים. השניים נעשים זוג בפרק העשירי. בפרק האחרון של העונה הראשונה הזוג נפרד בעקבות בגידה של ברטו ואודרי מחליטה לעבור לגור בלוס אנג'לס. כאשר היא חוזרת הם מחליטים לנסות להתגבר על העבר ומנסים כל יתר העונה לתקן את הקשר ביניהם.
מייקי ואליסה נעשים שותפים לדירה לאחר ששניהם מבינים שחבל לחפש שתי דירות שאפשר לחפש יחד. במהלך הסדרה השניים יוצאים עם דמויות רבות, מייעצים אחד לשני ונהיים חברים טובים מאוד. מדי פעם מייקי לא מתאפק ומציע הצעות מגונות לאליסה, שבדרך כלל יודעת לשים לו גבולות.
הפקה.
התפקיד של ג'ק ניתן בהתחלה לשחקנית אמיליה היינל אך לאחר צילום הפיילוט הוחלפה על ידי אמנדה פיט.
שיר הפתיחה של הסדרה היה השיר "The Truth about Romeo" (האמת על רומיאו). בעונה הראשונה בוצע על ידי הלהקה "Pancho's Lament" שגם כתבו את השיר. בעונה השנייה השיר מבוצע על ידי דייוויד קרוסבי.
מבצע הגידם
הקונפדרציה של הריין
הקונפדרציה של הריין (בגרמנית: Rheinbund; בצרפתית: Confédération du Rhin) הייתה ברית של 16 מדינות שעוצבה תחת הלחץ של נפוליאון בונפרטה בקיץ 1806 בפריז וכללה נסיכויות שהיו בעבר חלק מהאימפריה הרומית הקדושה של האומה הגרמנית. הקונפדרציה התקיימה עד לנובמבר 1813, לאחר הפסדו של נפוליאון בקרב לייפציג. הקונפדרציה הוקמה על ידי נפוליאון אחרי ניצחונו בקרב אוסטרליץ על פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ועל אלכסנדר הראשון קיסר רוסיה, ולאור חוזה פרסבורג.
במהלך קיומה, נכללו בקונפדרציה מדינות, נסיכויות ודוכסויות רבות, ואחד הקשיים בקונפדרציה היו שהמדינות רצו ריבונות מלאה ושאינה מוגבלת.
האיחוד הותיר את מדינות האזור כקונפדרציה של מדינות אוטונומיות בעלות שלטון עצמי מוגבל, בשליטת צרפת. על מדינות הקונפדרציה נכפו רפורמות שונות בתחומי הממשל, הכלכלה והמודרניזציה החברתית שהשפיעו על ההיסטוריה הגרמנית, לצד הרפורמות הפרוסיות. לרפורמות השלכה גם על מעמד היהודים במדינות הפדרציה, אשר הושפע מן האמנציפציה הצרפתית.
לאחר מפלתו של נפוליאון הוקמה בקונגרס וינה (1815) הקונפדרציה הגרמנית, בגבולות דומים לאלה של הקונפדרציה של הריין, בתוספת אוסטריה ופרוסיה.
היסטוריה.
ב-12 ביולי 1806 חתמו בפריז 16 מדינות גרמניות על איחודם במסגרת הקונפדרציה של הריין, תחת חסותו של נפוליאון. ב-1 באוגוסט פרשו חברי הקונפדרציה באופן רשמי מהאימפריה הרומית הקדושה, וב-6 באוגוסט הכריז פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על פירוק האימפריה, ונשאר רק עם התואר קיסר אוסטריה.
על פי האמנה, הקונפדרציה הייתה מנוהלת על ידי גוף חוקתי משותף, אך המדינות השונות (במיוחד הגדולות) רצו ריבונות בלתי מוגבלת. במקום ראש מדינה מלוכני, כפי שהיה קיסר האימפריה הרומית הקדושה, נשא , לשעבר הקנצלר הראשי, בתואר "הנסיך הראשון" של הקונפדרציה. ככזה, הוא היה נשיא מועצת המלכים וניהל את הדיאט של הקונפדרציה, שנועד להיות גוף דמוי פרלמנט על אף שמעולם לא התאסף בפועל, בעוד נשיא מועצת הנסיכים היה פרידריך אוגוסט, נסיך נסאו-אוזינגן.
בתמורה לתמיכתם בנפוליאון קיבלו כמה מהשליטים מעמד גבוה יותר: בוואריה, וירטמברג וסקסוניה קיבלו מעמד של ממלכה, ואילו באדן, הסן וברג קיבלו מעמד של דוכסות גדולה. בנוסף קיבלו המדינות שטחים נוספים, על ידי שצורפו אליהם המדינות הקטנות לשעבר של האימפריה. אולם המדינות נאלצו לשלם מחיר גבוה מאוד על מעמדם החדש, מכיוון שהקונפדרציה הייתה בראש ובראשונה ברית צבאית, שמטרתה לספק הגנה הדדית למדינות בברית, וכן הם נאלצו לשלוח חיילים רבים להילחם במלחמות הנפוליאוניות. כפי שהתגלגלו האירועים, מצאו עצמם חברי הקונפדרציה כפופים יותר לנפוליאון מאשר היו כפופים קודם לכן לבית הבסבורג.
לאחר תבוסת פרוסיה לצרפת בקרב ינה-אאורשטדט בשנת 1806, לחץ נפוליאון על רוב המדינות הקטנות בגרמניה להצטרף לקונפדרציה של הריין. בסופו של דבר הצטרפו עוד 23 מדינות גרמניות לקונפדרציה, ובשיא גודלה בשנת 1808 כללה הקונפדרציה 36 מדינות - ארבע ממלכות, חמש דוכסויות גדולות, 13 דוכסיות, 17 נסיכויות, ואת הערים החופשיות של ברית ההנזה המבורג, ליבק, וברמן. מכל מדינות גרמניה, רק אוסטריה, פרוסיה, הולשטיין הדנית ופומרניה השוודית, וכן מדינות הגדה המערבית של הריין ונסיכות ארפורט, שסופחו על ידי האימפריה הצרפתית, נשארו מחוץ לקונפדרציה.
בשנת 1810 חלקים גדולים של הקונפדרציה בצפון מערב גרמניה סופחו לצרפת, על מנת לפקח טוב יותר על אמברגו הסחר עם בריטניה - המערכת הקונטיננטלית.
הקונפדרציה של הריין התמוטטה בשנת 1813, לאחר המערכה הכושלת של נפוליאון נגד האימפריה הרוסית ותבוסתו במערכה בגרמניה. רבים מחבריה הצטרפו למחנה בעלות הברית, לאחר תבוסת נפוליאון בקרב לייפציג.
סיפור בלשי
י בטבת
בריאן וילסון