הגרמנים המתינו עד ארבע לפנות בוקר ב-6 באוגוסט לתנאי רוח נוחים, אז נפתחה ההתקפה בהפצצה ארטילריה רגילה בשילוב גז כלור. הגז, גרם לדשא להשחיר ולעלים להצהיב והציפורים מתו, הצפרדעים ובעלי חיים וחרקים אחרים שכבו בכל מקום. השטח נראה כמו גיהנום. לרוסים לא היו מסכות גז ורוב החיילים השתמשו במדיהם כמסיכות, כאשר רבים הספיגו אותם במים או בשתן. סגן-משנה ולדימיר קוטלינסקי, החייל הרוסי בעל הדרגה הגבוהה ביותר ששרד את ההתקפה הראשונית, ישב עם שאר החיילים ששרדו והם בחרו לתקוף את החיילים הגרמניים המתקדמים לעברם.
למעלה משנים עשר גדודים של אוגדת לנדווהר ה-11, המונה למעלה מ-7,000 איש, התקדמו לאחר ההפצצה בציפייה להתנגדות מועטה. הם נפגשו בקו ההגנה הראשון במתקפת נגד שהורכבה מחיילים ששרדו בפלוגה ה-13 של גדוד חי"ר 226. הגרמנים נבהלו מהופעת הרוסים שהשתעלו בדם ופיסות ריאות והחומצה ההידרוכלורית שנוצרה מתערובת גז הכלור והליחה שבריאותיהם החלה להמיס את בשרם. הגרמנים נסוגו, רצו כל כך מהר שהם נתקלו במלכודות שלהם עצמם. חמשת התותחים הרוסים הנותרים פתחו באש לעבר הגרמנים הנמלטים. קוטלינסקי מת מאוחר יותר באותו ערב.
הרוסים לא החזיקו בשטח ובמצודה זמן רב. הגרמנים איימו להקיף את המצודה עם לכידת קובנה ונובוגאורגייבסק והרוסים הרסו חלק גדול מהמצודה ונסוגו סופית ב-18 באוגוסט, שבועיים לאחר הניצחון בקרב.
סוכי ירוק
סוכי ירוק (שם מדעי: Ailuroedus crassirostris) הוא מין של עוף ממשפחת הסוכיים, החי ביערות הסובטרופיים לאורך החוף המזרחי של אוסטרליה, מדרום-מזרח קווינסלנד לדרום ניו סאות' ויילס.
סוכי זה מגיע לאורך 32 סנטימטרים. גבו, אחוריו וכנפיו בצבע ירוק בוהק, ובקצות נוצות הכנף שלו לבן. הזנב – חום עם כתמי לבן. בניגוד לקרוביו, סוכי ירוק לא בונה סוכה. הוא משמיע קולות חזקים ומזוהים הדומים לקולו של חתול, שהעניקו לו את השם האנגלי "catbird".
הסוכי הירוק מסווג כאוכל-כול, אבל הוא בעיקר אוכל פירות, וניזון מתאנים ומחומרים צמחיים כמו זרעים, נבטים ופרחים. מדי פעם הם אוכלים גם חרקים כמו דבורים, חגבים, מרובי-רגליים ואקריות, כמו גם מבעלי חוליות כמו צפרדעים ואבקועים של ציפורים קטנות יותר.
מצב שימורו של הסוכי הוא "ללא חשש".
Windows-NT
WindowsNT
ג'ון גאואר
גאוור
X (אלבום)
X הוא אלבום האולפן העשירי של הזמרת-יוצרת האוסטרלית קיילי מינוג. האלבום יצא לאור על ידי חברת התקליטים פרלופון רקורדס, ב-21 בנובמבר 2007. אלבום זה היה האלבום הראשון שהוציאה לאור מאז שנת 2004, ואלבום האולפן הראשון שהוציאה לאור מאז שנת 2003.
האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים הבריטי.
רקע והפקה.
העבודות על האלבום נקטעו עקב אבחונה של מינוג כחולה בסרטן השד במאי 2005. בעקבות כך, הקלטות האלבום החלו רק לאחר שהחלימה לגמרי. הקלטות האלבום החלו במאי 2006, אך התארכו מפני שבמקביל חידשה מינוג את סיבוב ההופעות שלה "", שנקטע עקב המחלה. בסופו של דבר, סיימה את הקלטות האלבום באוגוסט 2007.
על האלבום מינוג עבדה לראשונה עם המפיקים בלודשי &amp; אבאנט, קלווין האריס, גיא צ'יימברס, פרימסאנס וכולי. אלבום זה היה גם אלבום האולפן האחרון של מינוג שהופץ באוסטרליה דרך חברת התקליטים מאשרום רקורדס (עד לאלבומה "Golden", שיצא לאור בשנת 2018).
ביקורות והצלחה.
האלבום קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה אשר שיבחו את ההפקה, הכתיבה החדשנית של מינוג ואף רבים מהם האמינו שמדובר בקאמבק אמיתי לסצנת הפופ. אך מבקרים אחרים חלקו על הטענה כי זהו אלבום מספק להיחשב אלבום קאמבק.
האלבום זכה להצלחה באוסטרליה כאשר הגיע שם למקום הראשון ואף הגיע למעמד פלטינה. בבריטניה האלבום הגיע למקום ה-4 וגם שם הגיע למעמד פלטינה. בנוסף האלבום זכה להצלחה גם באוסטריה, גרמניה, אירלנד וצרפת שם הגיע לעשרים העליונים. האלבום נמכר בלמעלה ממיליון עותקים בכל העולם.
סינגלים.
מתוך האלבום יצאו לאור חמישה סינגלים כאשר הסינגל הראשון היה השיר "". השיר ספג ביקורות מעורבות. חלק מהמבקרים שיבחו את היכולות הווקאליות של מינוג בשיר ואת ההפקה אך חלק טענו כי השיר לא מספיק טוב בשביל להיות להיט מסחרי. אך למרות הביקורות מעורבות השיר זכה להצלחה כאשר הגיע למקום הראשון באוסטרליה וספרד ולעשירייה הפותחת בשוודיה, בריטניה ואיטליה.
שני הסינגלים הבאים: "Wow" ו-"In My Arms" יצאו ב-15 בפברואר 2008, כאשר "Wow" יצא כסינגל באוסטרליה, ארצות הברית ואירופה ו-"In My Arms" יצא באירופה בלבד. "Wow" זכה להצלחה בעולם אך "In My Arms" לא הצליח לשחזר את ההצלחה של שני הסינגלים הקודמים. הסינגל הרביעי מהאלבום היה השיר "All I See" אשר יצא לאור בארצות הברית בלבד במרץ אותה שנה והסינגל החמישי מהאלבום היה השיר "The One" אשר יצא באירופה ביולי אותה שנה.
קידום ופרסים.
על מנת לקדם את האלבום יצאה מינוג לסיבוב ההופעות "KylieX2008", אשר במהלכו הופיעה מינוג באירופה, אוקיאניה, אסיה, דרום אמריקה ודרום אפריקה. סיבוב ההופעות זכה לביקורות חיוביות ואף להצלחה מסחרית שהובילה אותו להיות סיבוב ההופעות הכי מרוויח שלה לאותה תקופה. לאור הצלחת סיבוב ההופעות בצפון אמריקה יצאה מינוג ב-2009 לסיבוב הופעות נוסף ביבשת בשם "For You, for Me".
האלבום הועמד לפרסי המוזיקה הבריטית בקטגוריית האלבום הבינלאומי לשנת 2008, ואף היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית אלבום הדאנס/אלקטרו הטוב ביותר. זו הייתה הפעם החמישית בה מינוג זכתה בגראמי.
גאואר
ארקדי קושקו
ארקדי פרנצביץ' קושקו (ברוסית: Арка́дий Фра́нцевич Кошко́; 1867, כפר ברוז'ה, פלך מינסק - 1928, פריז) היה חוקר ובלש רוסי, ראש מחלקת הבילוש של משטרת מוסקבה, לימים פקיד במחלקה השמינית של מחלקת המשטרה של האימפריה הרוסית, שהחזיק בדרגת יועץ ממלכתי וזכה לכינוי "שרלוק הולמס הרוסי".
בערוב ימיו כתב ספר זכרונות שהעניק לו פרסום רב ועוד בחייו נודע בתור חוקר מבריק.
ביוגרפיה.
הוא נולד בתחילת שנת 1867 בכפר ברוז'קה שבמחוז בוברויסק בפלך מינסק למשפחת אצולה עשירה. לאחר שבחר בקריירה צבאית, הוא סיים את בית הספר הצבאי בקאזאן וסופח לגדוד המוצב בסימבירסק. על השנים הללו, ארקדי כתב שהם היו שלווים וחסרי דאגות, אך מונוטוניים. הקצין הצעיר החל לחשוב על מקצוע אחר, שיתאים יותר לאופיו, ולדבריו יכול היה להועיל בתקופת שלום. מילדותו הוא נמשך לקריאת רומנים בלשים והבין שהתשוקה האמיתית שלו היא מדעי הפשיעה.
שם המשפחה מבוטא במקור כקושקה, אבל כאשר המשפחה מצאה עצמה בשליטת האיחוד הפולני ליטאי הפך שם המשפחה לקושקו. צאצאיו של ארקדי פרנצביץ' המתגוררים בצרפת נושאים את השם דה קוצ'קו.
בלש רוסי מצטיין.
בשנת 1894 התפטר מהצבא והתגייס כפקח רגיל במשטרת ריגה. כבר מהימים הראשונים הבלש הצעיר עבד טוב. הוא היה בעל נחישות גבוהה לפענוח פשעים, בעל אומץ לב אישי, יישום מעשי של כל מה שהיה למדע הפשע להציע באותה תקופה וכתוצאה מכך, זכה לקידום מהיר.
שש שנים לאחר מכן מונה קושקו לראש מחלקת הבילוש במשטרת ריגה, חמש שנים אחר כך - עוזר לראש משטרת הבילוש בסנקט פטרבורג ובשנת 1908 התמנה לראש משטרת הבלשים במוסקבה .
תוצאה טובה הושגה על ידי אימוץ המשטרה הרוסית את שיטת הזיהוי של ברטיון, המבוסס על סיווג מיוחד של נתונים אנתרופומטריים, שפיתח הרופא הצרפתי. הלשכה האנתרופומטרית, המחוברת לביתן הצילום, הוקמה במשטרת הבלשים בסנקט פטרבורג בשנת 1890 בהוראת ראש העיר ב-31 במאי. טביעות אצבעות הוכנסו לתרגול ושימוש המשטרה בסנקט פטרבורג ב-1 בדצמבר 1907. כתוצאה מיישום ההישגים המדעיים לעיל, קושקו, נשלח למקום שירותו החדש, במשטרת הבלשים במוסקבה, הודות לאיסוף ארונות צילום, זיהוי אנתרופומטרי וטביעות אצבע, תוך יצירת תיק מדויק למדי של פושעים. תקופת עבודתו במוסקבה קושקו הביאה לו תהילה. בינואר 1915 מונה קושקו לפקיד במחלקה השמינית של מחלקת המשטרה של האימפריה הרוסית. מתפקיד זה קושקו התפטר ועבר למחלקה האזרחית במשרד הפנים ב-12 במרץ 1916, וקיבל שלל עיטורים ממלכתיים, כולל דרגת היועץ הממלכתי.
לאחר המהפכה נאלץ היועץ הממלכתי קושקו לברוח מרוסיה, הוא הוזמן על ידי הבריטים לעמוד בראש מחלקת המחקר שלהם.
בקונגרס הבינלאומי לפושעים, שהתקיים בשנת 1913 בשווייץ, הוכרה המשטרה הרוסית כטובה בעולם מבחינת גילוי ופענוח פשעים, תודות לתרומתו של קושקו.
אחד מעמיתיו היה ליודוביק קורנאטובסקי ממשטרת ורשה, שאחרי המהפכה המשיך לעבוד במשטרת הבילוש של הרפובליקה הפולנית. ארקדי פרנצביץ' הזכיר אותו בספרו "מאמרים", בסיפור בו הוא מגולל את קורות "גנבה בבנק חרקוב".
בגלות.
מהפכת 1917 קטעה את הקריירה המבריקה של קושקו. הוא פרש ויצא עם משפחתו אל אחוזת פודולנו במחוז נובגורוד במרחק של כקילומטר ממרכז המחוז בורוביצ'י. בדצמבר 1917 הופיעה בפודולנו ועדה ממרכז המחוז, שייצאה רהיטים. ואז הרסו את האחוזה. קושקו ומשפחתו עברו לבורוביצ'י ובקיץ 1918 עזב למוסקבה "להציע את שירותיו". הוא התיישב כנציג של בית מרקחת פרטי, אך לאחר שנודע לו על מעצרו המתוכנן משום ששירת במשטרת הצאר, קושקו, יחד עם בנו, במסווה של שחקן ומעצב כחלק מלהקת תיאטרון, ברחו לקייב. מאוחר יותר שלח אדם מיוחד למשפחתו למוסקבה, שהצליח להבריחם לקייב עם דרכונים מזויפים. משם עברה משפחת קושקו לוויניצה ובהמשך לאודסה.
ב-7 בפברואר 1920 הצבא האדום נכנס לעיר, משפחת קושקו ברחה לסבסטופול. כאשר תחת ורנגל, קושקו מילא תפקיד מסוים, אשר לטענת רודנייב, הוא עמד בראש מחלק הבילוש במשטרת העיר. כניסת הצבא האדום לחצי האי קרים קושקו ומשפחתו עזבו לטורקיה.