שמו הקודם של החוף היה "חוף קירטון" (Kirton Coast).
בשנת 1961 שינתה ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד את שם החוף.
כיום החוף נקרא על שמו של חוקר אנטארקטיקה דוקטור פול אולמן סיפל (Paul Allman Siple), שהיה חבר במשלחת החקר של אדמירל בירד.
לקריאה נוספת.
• Bindschadler, R. (1993), Siple Coast Project research of Crary Ice Rise and the mouths of Ice Streams B and C, West Antarctica: Review and new perspectives, Journal of Glaciology, 39(133), 538-552. doi:10.3189/S0022143000016439
קתרין מקנמרה
קתרין גרייס מקנמרה (באנגלית Katherine Grace McNamara; נולדה ב־22 בנובמבר 1995) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בשל דמותה כקלרי פריי בסדרת הפנטזיה "ציידי הצללים" ומיה סמוק בעונה השביעית והשמינית של "החץ".
ביוגרפיה.
מקנמרה נולדה בקנזס סיטי, מיזורי, בתם היחידה של אורסולה ואיוון מקנמרה, ששירת בצבא ארצות הברית. היא גדלה בעיר ליס סאמיט, מיזורי, ובשנת 2011 עברה ללוס אנג'לס, קליפורניה. מקנמרה הייתה תלמידה מחוננת, למדה גם בחינוך ביתי, וקיבלה תעודת גמר תיכון בגיל 14. בגיל 17 סיימה בהצטיינות יתרה (summa cum laude) את לימודי התואר הראשון (B.Sc) במנהל עסקים באוניברסיטת דרקסל. בנובמבר 2015 החלה ללמוד לתואר שני בכלכלה יישומית באוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
קריירה.
מקנמרה החלה את קריירת המשחק שלה בברודוויי, בהופעה ב־"A Little Night Music" בהשתתפות קתרין זיטה-ג'ונס ואנג'לה לאנסברי. היא קיבלה תפקידי אורח בסדרות טלוויזיה, בין השאר בסדרות "Glee", "החיים היפים של זאק וקודי", "", "גדולה מהחיים" וב"רוק 30".
היא הופיעה בסרטי הקולנוע "כל הדרכים מובילות הביתה" (2008), "סילבסטר בניו יורק" (2011), ו-"סוג של השיבה הביתה" (2015). בשנת 2012 הופיעה בסרט המקורי "סקיילר נגד המפלצת" ששודר בערוץ דיסני בתפקיד מיירה סנטלי. היא כיכבה בסרט "תום סויר והאקלברי פין" משנת 2014 (המבוסס על הספרים הרפתקאותיו של תום סויר והרפתקאותיו של האקלברי פין), בתפקיד בקי תאצ'ר, חברתו של תום.
קתרין כיכבה גם בסדרה ציידי הצללים בתור קליירי פריי.
בשנת 2015 שיחקה בסרט " המבוסס על הספר מבחני הכווייה. בשנת 2018 שבה לסרט ההמשך " בדמותה של סוניה.
בשנת 2018 החלה לשחק בעונה השביעית של סדרת גיבורי העל "החץ" ברשת הטלוויזיה The CW, כמיה סמוק / בלאקסטאר, בתה של פליסיטי סמוק (אמילי בט ריקרדס). ב-2019 שבה עם תפקידה לעונה השמינית והאחרונה של הסדרה.
בשנת 2020 לוהקה בתור ג'ולי לאורי למיני-סדרת הטלוויזיה "העמדה", המבוססת על רומן באותו השם מאת הסופר סטיבן קינג, שעתידה לעלות בהמשך השנה לשידור ברשת CBS All Access.
טירת קנטרברי
טירת קנטרברי (באנגלית: Canterbury Castle) היא טירה אנגלית נורמנית ימי ביניימית בעיר קנטרברי, קנט, אנגליה.
טירת קנטרברי היא אחת משלוש הטירות המלכותיות המקוריות של קנט (לצד טירת דובר וטירת רוצ'סטר), שנבנו כולן זמן קצר לאחר קרב הייסטינגס, על הדרך הראשית בין דובר ולונדון (דרך ווטלינג סטריט). דרך זו נכבשה על ידי ויליאם הכובש באוקטובר 1066 ולאורכה נבנו הטירות כ"טירות מוטה וביילי" (טירת הגנה הבנויה על גבעה) על מנת לשמור ולהגן על דרך ווטלינג סטריט באזור קנט.
שלבי הבנייה והתפתחות הטירה.
התקופה הנורמנית.
טירת "מוטה וביילי" עשויה עץ הוקמה בשנת 1066, ככל הנראה על הגבעה על יד גני דיין ג'ון, בסמוך לחומת טירת האבן המאוחרת יותר (אף שהגבעה יכולה גם להיות קבר רומי), כשהשם דיין ג'ון (באנגלית Dane John) נגזר מהמילה בצרפתית קדומה donjon, שפירושה מגדל העוז.
טירת אבן.
מגדל העוז הגדול הבנוי מאבן נבנה על ידי המלך הנרי בוקלרק, או הנרי הראשון, כאחד משלוש הטירות המלכותיות של קנט. המבנה העצום הזה, כ-30 מטרים אורכו ו-25 מטרים רוחבו, היה כלל הנראה בגובה של כ-24 מטרים (לשם השוואה, בסיס מגדל הביג בן בוסטמיניסטר בלונדון הוא כ-12 מטרים). הוא היה בנוי בעיקר משברי אבן צור ואבן חול. במהלך המאה ה-13 הטירה הוסבה לבית סוהר האזורי. היא נכנעה לפולשים הצרפתים במלחמת הברונים הראשונה. בשנת 1380 נבנה שער חדש.
במהלך המאה ה-19 היא נרכשה על ידי חברת גז שהשתמשה בטירה לאחסון במשך שנים רבות, דבר שגם להרס הקומה העליונה של המגדל.
אתר תיירותי.
כיום (המאה ה-21) הטירה שייכת לשלטון המקומי בקנטרברי ופתוחה לקהל בכל ימות השנה והיא אחת המקומות הפופולריים ביותר בעיר, מלבד הקתדרלה.
מפקדי חיל-המצב של טירת קנטרברי.
מפקדי חיל המצב של טירת קנטרברי היו אחראים על תחזוקת וביטחון הטירה, שעברה לידיים פרטיות בסוף תקופת שלטונו של המלך ג'יימס הראשון (בשנת 1625). להלן רשימה חלקית:
נסיכות מונטנגרו
נסיכות מונטנגרו (בסרבית קירילית: Књажевина Црнa Горa), הייתה מדינה בבלקן שהתקיימה בין השנים 1852–1910, שודרגה לאחר מכן לממלכת מונטנגרו, ובשנת 1918 צורפה לממלכת סרביה ליצירת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים.
היסטוריה.
בשנת 1851 הכריז דנילו השני, נסיך-בישוף מונטנגרו על הקמת נסיכות מונטנגרו, ועל הפיכתה למדינה חילונית, ובשנת 1858 הביס אחיו מירקו פטרוביץ'-נייגוש כוח עות'מאני חזק, ובכך הביא לגבולות רשמיים בין הנסיכות ל. לאחר מותו בשנת 1860 עלה לשלטון אחיינו ניקולה, נסיך מונטנגרו.
בשנת 1876 הכריז ניקולה, נסיך מונטנגרו על מרד באימפריה העות'מאנית. המרד נחל הצלחה וכוחותיו הצליחו להגיע עד לחופי הים האדריאטי. העצמאות של מונטנגרו הוכרה בקונגרס ברלין בשנת 1878 ובעשורים הראשונים לעצמאותה נהנתה מונטנגרו משגשוג ויציבות. מערכת החינוך והעיתונות התרחבו במידה רבה. הצבא נהנה מתמיכה וסיוע של רוסיה הצארית. בשנת 1883 ביקר הנסיך ניקולה את הסולטאן הטורקי, שעמו שמר לאחר מכן על יחסים לבביים. בשנת 1896 הוא חגג מאתיים שנה של שושלת פטרוביץ', ובאותה השנה השתתף בהכתרתו של הצאר הרוסי ניקולאי השני. במאי 1898 ביקר הנסיך את המלכה ויקטוריה בטירתה בווינדזור.
ניקולה הראשון הסכים לכינון החוקה הראשונה של מונטנגרו בשנת 1905 בעקבות לחץ ציבורי מהאוכלוסייה שדרשה יותר זכויות וחופש. הוא הסכים לחופש עיתונות וכינון קודי משפט ברורים בתחום הפלילי. בשנת 1906 קיבלה מונטנגרו מטבע משלה. במרץ-אפריל 1909, בתמורה להכרה בסיפוח בוסניה והרצגובינה לאימפריה האוסטרו-הונגרית, קיבלה מונטנגרו את הזכות לבנות אוניות מלחמה ושליטה מלאה בערי החוף בר ואולצין.
לאחר מכן.
ב-28 באוגוסט 1910, במסגרת חגיגות היובל להיותו נסיך מונטנגרו, שינה ניקולה את תארו והכריז על עצמו כמלך. כאשר מלחמת הבלקן הראשונה פרצה בשנת 1912 החליט ניקולה כי מונטנגרו תעמוד לצד שכנותיה בולגריה, סרביה, ויוון במלחמה נגד האימפריה העות'מאנית. במהלך המלחמה כבשה מונטנגרו שטחים נרחבים באזור מקדוניה ואת שקודרה באלבניה, אך בלחץ המעצמות נאלצה לסגת משקודרה.
במלחמת העולם הראשונה שהחלה בשנת 1914, הייתה מונטנגרו הראשונה שהחליטה לצאת לעזרתה של סרביה לאחר שאוסטרו-הונגריה פלשה אליה, לאחר ההתנקשות ביורש העצר פרנץ פרדיננד בעיר סרייבו. ואכן מונטנגרו הצטרפה למלחמה וספגה אבדות כבדות, ובתחילת 1916 נכבשה הממלכה על ידי הצבא האוסטרו-הונגרי. בינואר 1916, לאחר התבוסה של סרביה, מונטנגרו נכבשה אף היא על ידי אוסטרו-הונגריה, והמלך נמלט לאיטליה ולאחר מכן לצרפת.
ב-20 ביולי 1917 נחתמה הצהרת קורפו, אשר החליטה על איחוד מונטנגרו עם סרביה. ב-26 בנובמבר 1918 החליטה האספה של פודגוריצה, גוף נבחר המייצג את מונטנגרו, בהחלטה פה אחד על איחוד מונטנגרו עם סרביה, ואכן ב-1 בדצמבר התאחדו השניים והוקמה ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים.
בית החולים היהודי בברוקלין
בית החולים היהודי בברוקלין (באנגלית: Brooklyn Jewish Hospital) היה בית חולים ברובע ברוקלין בעיר ניו יורק שבארצות הברית, אשר פעל בשנים 1906-1982, אז התאחד בשל קשיים כלכליים עם בית החולים סנט ג'ון .
תולדות בית החולים.
שורשיו של בית החולים מצויים באגודת בית החולים העברי בברוקלין (Brooklyn Hebrew Hospital Society), שהקימה מרפאה ברובע בשנת 1895. כעבור שנים אחדות ביקשו מנהיגי הקהילה היהודית המקומית להרחיב את המרפאה. לשם כך הם רכשו לשיפוץ ב-1903 בניין של בית חולים לשעבר (Memorial Hospital for Women and Children) בשדרת קלאסון (Classon Avenue). המבנה היה ממוקם בין שכונת קראון הייטס לבין שכונת פרוספקט הייטס (Prospect Heights). פתיחת ביית החולים התעכבה עד לדצמבר 1906 על מנת לגייס כספים להרחבת קמפוס בית החולים מעבר לתוכנית המקורית. השטח שנוסף לו שימש לשיכון בית ספר לסיעוד, מעונות לסטודנטיות ומשרדים. בשנות העשרים גייס נתן ג'ונאס (Nathan Jonas), אחד המייסדים, ממון ששימש להקמת אגף אשפוז נוסף, שנפתח ב-1928. ממועד זה הכיל בית החולים 650 מיטות אשפוז. אחד התורמים הגדולים להקמת האגף היה אברהם אברהם, מבעלי חנות הכלבו הידועה "אברהם ושטראוס" בברוקלין.
בית החולים פרח עד מחצית המאה ה-20 ואף התרחב. בין החולים שטופלו בו היה אלברט איינשטיין, שנותח שם בדצמבר 1948.