ב-2 באוקטובר 1948, הסביר השבועון הלונדוני "האקונומיסט" את הגורמים לבריחת הערבים מחיפה: "כמעט אין כל ספק שהאדיר בגורמים הללו היו ההכרזות שהושמעו על גלי האתר על ידי הוועד הערבי העליון, שדרש מן הערבים לצאת... נרמז בבירור כי אותם ערבים שיישארו בחיפה ויקבלו את חסות היהודים ייחשבו כבוגדים". ב-3 באפריל 1949, נאמר בתחנת השידור הערבית של המזרח התיכון מקפריסין: "אין לשכוח שהוועד הערבי העליון עודד את בריחת הפליטים מבתיהם ביפו, חיפה וירושלים". העיתונאי האמריקאי קנת בילבי, ששהה בארץ ישראל וסיקר את המלחמה, הסביר בספרו שיצא זמן קצר אחריה, את ההגיון, לדעתו, שעמד מאחורי עידוד הבריחה בתחילתה על ידי ההנהגה הפלסטינית: "יציאת הערבים, לפחות בתחילתה, קיבלה עידוד מצד הרבה מנהיגים ערביים כגון חג' אמין אל-חוסייני...ומצד הוועד הערבי העליון... הם ראו בגל הראשון של תבוסות הערבים תופעה חולפת בלבד. יברחו ערביי ארץ ישראל אל הארצות השכנות. דבר זה יסייע לעורר את יתר העמים הערביים למאמץ מוגבר, וכאשר תהלום הפלישה הערבית יוכלו הפלסטינים לשוב לבתיהם ולקבל פיצוי מרכושם של היהודים שייזרקו לים". הוועד הערבי העליון לעומת זאת, בתזכיר אל מדינות הליגה הערבית ב-1952, האשים אותן בעידוד היציאה: "אחדים מן המנהיגים הערביים ומווזיריהם בבירות הערביות...הכריזו שהם מקדמים בברכה את הגירתם של ערביי פלסטין לארצות הערביות עד אשר יושיעו את פלסטין. רבים מערביי פלסטין הלכו שולל אחר הכרזותיהם... טבעי היה הדבר שאותם מערביי פלסטין שראו הכרח לעצמם לעזוב את ארצם יתורו להם מפלט בארצות ערביות... וישארו במקומות קרובים מעין אלה כדי לקיים את המגע עם מולדתם למען יקל עליהם לשוב אליה כאשר תכשר השעה לכך, לפי ההבטחות של רבים מן האחראיים בארצות הערביות".
לאחר מלחמת העצמאות.
ב-22 בספטמבר 1948 הכריז הוועד בעזה על הקמת ממשלת כל פלסטין, שלכאורה המשיכה להתקיים עד 1959 אולם הייתה חסרת השפעה לאחר שגורשה מעזה בסוף 1948 לקהיר. ההחלטה המשמעותית האחרונה של הוועד הייתה ב-9 בנובמבר 1959 להתחדשות המאבק הפלסטיני החלטה אשר היוותה את אחד הגורמים להקמת אש"ף. החל מאמצע 1958 החלו המצרים ללחוץ על שרידי הוועד לעזוב את מצרים, כתוצאה מכך הפסיק הוועד לפעול כמעט לחלוטין והגיע למצב בו הפעילות המשמעותית היחידה שלו הייתה פעילות שליחו באו"ם שגם היא הופסקה בתחילת 1962.
באוגוסט 1959 העביר אמין אל-חוסייני את משרדי "המוסד הערבי העליון" לסוק אל-ע'רב בביירות, לבנון.
באוגוסט 1960 הודיע ראש ממשלת עיראק, עבד אל-כרים קאסם, על הענקת 250 אלף דינר כתשלום שנתי לוועד הערבי העליון. בעקבות ביקור אמין אל-חוסייני בבגדאד ביולי 1961, נפתח בעיר משרד הוועד הערבי העליון בראשות זיאד אל־ח׳טיב. קאסם העניק למופתי סיוע כספי, שאפשר לו לנהל מנגנון הסברה, ובכלל זה להוציא לאור ביטאון של הוועד הערבי העליון, "פלסטין". במאי 1962 העניק קאסם לוועד הערבי העליון 350 אלף דינר מתקציב המדינה. לאחר הפלת משטרו של קאסם בפברואר 1963, הוקפאה פעילותו של הוועד הערבי העליון בעיראק, משרדו נסגר והתמיכה הכספית בו הופסקה.
הוועד ישב רשמית בלבנון. פירוקו הרשמי של הוועד היה רק לאחר הקמת אש"ף ביוני 1964.
אמין אל-חוסייני והוועד הערבי העליון סירבו להשתתף בכינוס הוועידה שלו בירושלים המזרחית. הוועד הודיע: "הכינוס אינו חוקי מכיוון שאינו מייצג את העם הפלסטיני ומטרותיו".
השפעתו של הוועד.
במהלך שנות קיומו של הוועד הוא נחשב להנהגה הראשית של הערבים תושבי המנדט. למרות זאת היו לו מתנגדים רבים, הן מהקומוניסטים והן מאופוזיציה בראשות הנאששיבים. הוועד למעשה המשיך את השליטה של משפחת חוסייני בעמדת כוח על התושבים הערביים וככזה התייחסו אליו. החל מ-1937 ניסו הבריטים לפגוע במעמדו והצליחו בכך במידה רבה, בעיקר על ידי גירוש ראשיו. הוועד התאושש עם תחילת מלחמת העצמאות אולם דעך עם פלישת צבאות ערב ולא התאושש עוד.
במהלך השנים שבהן הוועד היה חזק הוא התעמת עם יריביו והאשים רבים מהם בשיתוף פעולה עם היהודים. אף על פי שהקשר בין הוועד לבין רציחות שאירעו על רקע זה אינו גלוי, כנראה היה לו חלק בהן.
מכיוון שהוועד נחשב לאחראי חלקית לנכבה, הרי הגופים הפלסטיניים שהוקמו אחריו השתדלו להתעלם מקיומו ולדבר על המנהיגות הכושלת שלו במהלך הנכבה. בנוסף, העובדה כי הוועד לא היה ארגון לאומי מקומי אלא ערבי תרמה לדעיכת ההתייחסות אליו במהלך השנים.
דגל איי קיימן
דגל איי קיימן אומץ ב-1959. לפני אימוץ הדגל החדש, שימש דגלה של הממלכה המאוחדת כדגלה הרשמי של המדינה. הדגל מבוסס על נס כחול בריטי, כאשר בקנטון הדגל מצוי היוניון ג'ק ובמרכז הדגל - סמל הטריטוריה.
גבעת-ברנר
טסטוסטרון
טסטוסטרון (באנגלית: Testosterone) הוא הורמון המין הזכרי העיקרי, כחלק מהורמוני האנדרוגן בהשפעת ההורמון LH המיוצר בבלוטת יותרת המוח. הוא מיוצר בכמויות גבוהות אצל הגבר באשכים, על ידי תאי ליידיג, ואצל האישה בשחלות (אם כי, אצל האישה ההורמון הופך ברובו המוחלט לאסטרדיול על ידי האנזים ארומטאז ולכן הוא לא נפוץ בגוף).
לטסטוסטרון תפקיד מפתח בדחף המיני, הן אצל הגבר והן אצל האישה. הורמון זה גם אחראי על סימני המין המשניים הגבריים: שׂיעור הפנים והחזה, עיבוי הקול, העלאת מסת השרירים, עיבוי העצם, יצירת תאי זרע והדחף המיני. בתחום ההתנהגותי, רמות גבוהות של הורמון זה מובילות לאגרסיביות ותחרותיות, ואילו רמות נמוכות עלולות לגרום לירידה במצב הרוח, דיכאון, עייפות ופגיעה בזיכרון.
בתחילת יצירת העובר הזכר מופרש ההורמון מאשכיו של העובר, והוא משפיע על סימני הזיווג המשניים אצל הגבר. במהלך החיים, הפרשת ההורמון פוחתת מגיל 30 ואילך. מגיל 50 יש ירידה משמעותית בייצורו. אלכוהול, סמים, השמנה וספורט תחרותי מוגזם פוגעים בייצור הטסטוסטרון.
חוסר בטסטוסטרון.
היפוגונדיזם הוא המונח הרפואי ל"תסמונת חוסר בטסטוסטרון": הפרשת הטסטוסטרון מגיעה לשיאה בגיל הבגרות, אולם עם השנים רמת הטסטוסטרון פוחתת והחל מגיל 50–60 עשויה לחול ירידה משמעותית בייצורו. אצל גברים מסוימים חלה ירידה קיצונית החורגת מתחום הנורמה, ואז מדובר בתסמונת חוסר בטסטוסטרון היפוגונדיזם. כ-10% מבני ה-50–60 לוקים בתסמונת, ומעל גיל 60 מדובר ב-20% מהגברים. הגברים שנמצאים בסיכון יתר לתסמונת הם אלו שכבר סובלים מהשמנה בטנית מוגברת, סוכרת, רמת שומנים גבוהה ויתר לחץ דם.
כשגבר סובל ממחסור בטסטוסטרון, בעיקר עם הגיל, כאשר נוצרת ירידה טבעית בכמותו עקב הזדקנות הרקמה באשכים המפרישה אותו, התפקוד המיני שלו עלול להיפגע, מסת השריר עלולה להצטמצם ומצב רוחו עלול להידרדר עד לכדי דיכאון.
טיפול בחוסר בטסטוסטרון.
לגברים הסובלים מהיפוגונדיזם, הטיפול המקובל הוא מתן טסטוסטרון בתרופה להשלמת ההורמון החסר. נבידו - טיפול ארוך טווח להעלאת רמות הטסטוסטרון, הניתן בהזרקה, ומשפר את רמות הטסטוסטרון. נבידו מאושר ומשווק באירופה ובישראל ובמדינות נוספות בעולם. הטיפול פשוט ומביא לשיפור מהיר בתסמינים אם אכן מקור הבעיה הוא החסר בטסטוסטרון. לאחר תחילת הטיפול חשוב לבחון את השינוי בהרגשה הכללית ואת השיפור בתסמיני חסר הטסטוסטרון מהם סובל הגבר. חשוב מאוד לעקוב אחר רמת הטסטוסטרון ולוודא כי הרמה אינה גבוהה או נמוכה מדי ולהתאים את מינון התרופה לפי תוצאות בדיקות הדם.
טסטוסטרון וסוכרת.
מחסור בטסטוסטרון תורם להשמנה בטנית ולעלייה ברמת השומנים בדם וכך לעלייה בסיכון לסוכרת - מה שמעלה את הסיכון למחלות לב וכלי דם. זאת מכיוון שכאשר נוצר מחסור בטסטוסטרון, האנזים LPL, שמטרתו להעביר את חומצות שומן מהדם אל תוך התאים ולפרק טריגליצרידים (שומנים בדם), מתחיל לעבוד ביתר שאת במערכת העיכול מסיבה שאינה ידועה וכך גורם לספיגה מוגברת של שומנים במעי.
טסטוסטרון והתסמונת המטבולית.
כאשר אצל גברים חלה ירידה חריגה ברמת ההורמון טסטוסטרון בגוף, הם נמצאים בסיכון יתר לתסמונת מטבולית. מחקרים מצאו קשר בין רמות נמוכות של טסטוסטרון להופעת מחלות לב ומחלות כלי דם, הפרעה בשומני הדם (Dyslipidemia), טרשת עורקים וסוכרת מסוג 2, כך שחוקרים רבים סבורים שרמות נמוכות של טסטוסטרון הן חלק מהתסמינים המאפיינים תסמונת מטבולית, ואף מהוות גורם סיכון להופעתה.
ניתן לטפל בחוסר בטסטוסטרון באמצעות נבידו - טיפול ארוך טווח הניתן בהזרקה ומשפר את רמות הטסטוסטרון.
טסטוסטרון בספורט.
רבים מהספורטאים בעולם משתמשים כיום בסטרואידים אנאבוליים על מנת לשפר את הישגם. מרבית ה"סייקלים" נצרכים על ידי בסיס של טסטוסטרון אנתת רפואי, בשל היחס האנאבולי אנדרוגני הגבוה שלו (100:100). לטסטוסטרון יכולות גבוהות לייצר סינתזת חלבונים בשריר ולכן ככל שיש יותר טסטוסטרון בגוף, הגוף יבנה יותר שריר. חומר זה אסור לשימוש בספורט, ואף בעל תופעות לוואי שליליות רבות כגון, גניקומסטיה, התכווצות אשכים, אקנה ועוד.
נבחרת שווייץ בכדורגל
נבחרת שווייץ בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של שווייץ. הישגה הטוב ביותר של שווייץ בטורניר גביע העולם בכדורגל הוא העפלה לשלב לרבע הגמר ב-1934, ב-1938 ובטורניר שאירחה ב-1954.
שווייץ העפילה ארבע פעמים לאליפות אירופה בכדורגל, ב-1996, ב-2004, ב-2008 בטורניר שאירחה יחד עם אוסטריה וב-2016. בשלוש הפעמים הראשונות לא עברה הנבחרת את השלב הראשון וב-2016 העפילה לשמינית הגמר.
היסטוריה.
אליפויות העולם הראשונות.