בתחילת עונת עבר סגל הקבוצה מהפך, וזאת לאחר עזיבה של מספר שחקני מפתח במועדון: בקיץ אחד עזבו את הקבוצה ארתורו וידאל, אנדראה פירלו, שחקן הכנף הצרפתי קינגסלי קומאן, החלוץ הארגנטינאי קרלוס טבס, שחקן הכנף סימונה פפה והחלוץ הספרדי פרננדו יורנטה. במקומם פתחה הקבוצה במסע החתמות גדול, כאשר החתימה, בין היתר, את החלוץ הארגנטינאי פאולו דיבאלה ב-40 מיליון יורו מפלרמו, הקשר הגרמני סאמי ח'דירה מריאל מדריד, החלוץ הקרואטי מריו מנדז'וקיץ' מאתלטיקו מדריד ואת שחקן הכנף הקולומביאני חואן קוואדראדו מצ'לסי בהשאלה. למרות התחלת עונה חלשה יחסית, שבה ניצחה משחק אחד מבין השבע הראשונים, לאחר מכן הקבוצה לא הפסידה אף אחד מ-25 משחקיה הבאים כשניצחה 24 מתוכם. לבסוף זכתה הקבוצה בסוף העונה בדאבל בפעם השנייה ברציפות: אליפות הליגה והגביע האיטלקי.
ביולי 2016 עשתה הקבוצה מסע רכש נוסף, כאשר ההעברה הבולטת ביותר שרשם המועדון הייתה רכישת כוכבה של היריבה נאפולי, החלוץ הארגנטינאי, גונסאלו היגוואין, כאשר ניפצה יובנטוס את שיא ההעברות והיגוואין הפך לשחקן היקר ביותר בתולדות הליגה האיטלקית, שנרכש עבור קבוצה בתוך איטליה, וזאת לאחר שהפעילה יובנטוס את סעיף הרכישה שהיה בחוזהו ושילמה עליו 90 מיליון יורו. שיא נוסף שיובנטוס שברה הוא במכירתו של הכוכב הגדול ביותר שלה פול פוגבה למנצ'סטר יונייטד ב-110 מיליון יורו, הסכום הגדול ביותר עבור שחקן בתולדות הכדורגל העולמי. בנוסף הצטרפו לקבוצה דני אלבס מברצלונה, אל-מהדי בן עטיה מבאיירן מינכן, מיראלם פיאניץ' מרומא, מרקו פיאצה מדינמו זאגרב והשאלה מחדש של חואן קוואדראדו ל-3 שנים מצ'לסי. בסיום אותה עונה זכתה יובנטוס בפעם השישית ברציפות באליפות הסרייה א' (שיא איטלקי), וכן זכתה בקופה איטליה, ובכך רשמה דאבל שלישי ברציפות. כמו כן העפילה לגמר ליגת האלופות בו הפסידה לריאל מדריד ורשמה שתי העפלות לגמר בשלוש שנים.
בעונת 2017/2018 בליגת האלופות עלתה יובנטוס ישירות לשלב הבתים, שם ניצחה ועברה לשמינית הגמר, וגם ניצחה ועלתה לרבע הגמר. ברבע הגמר במשחקה הראשון הפסידה 0–3 לריאל מדריד, אך במשחקה השני ניצחה 3–1, שלא הספיק לה כדי לעלות שלב. באותו משחק הורחק שוערה ג'אנלואיג'י בופון בכרטיס אדום. ב-9 במאי 2018 יובנטוס זכתה בגביע האיטלקי בפעם הרביעית ברציפות לאחר שניצחו בגמר 4–0 את מילאן. באותה עונה זכתה באליפות שביעית ברצף והשלימה דאבל רביעי רצוף.
בקיץ 2018 החתימה יובנטוס את כריסטיאנו רונאלדו, כוכב-העל של ריאל מדריד. יובנטוס שילמה לריאל עבורו 130 מיליון יורו ובכך שברה את שיא המועדון עבור קניית שחקן. עם רונאלדו (שסיים כמלך השערים של הקבוצה) זכתה הקבוצה באליפות שמינית ברציפות (שיא אירופאי) אך הודחה ברבע גמר ליגת האלופות על ידי אייאקס וברבע גמר הקופה איטליה. בעונת 2019/2020 זכתה יובנטוס בפעם התשיעית ברציפות באליפות הסרייה א' אך שוב הודחה בשמינית גמר ליגת האלופות, הפעם על ידי אולימפיק ליון.
סוף ההגמוניה המקומית.
בעונת 2020/2021 נשבר רצף האליפויות של יובנטוס כאשר הפסידה את האליפות לאינטר מילאנו. יובנטוס זכתה בקופה איטליה וכריסטיאנו רונאלדו סיים כמלך השערים של הליגה. בעקבות הכישלון פוטר המאמן אנדראה פירלו בסיום העונה, ומסימיליאנו אלגרי חזר לקדנציה נוספת במועדון. בסיום אותה העונה עזב את הקבוצה גם הרכש היקר בתולדות המועדון, כרסטיאנו רונאלדו.
עונת 2021/2022 הייתה העונה הראשונה בה הקבוצה לא זכתה באף תואר מאז עונת 2010/2011, ובליגה סיימה הקבוצה במקום הרביעי עונה שנייה ברציפות.
מדים וסמל.
מדיה הראשונים של יובנטוס היו חולצה בצבע ורוד ומכנסיים שחורים, אך תוך זמן קצר החליפה את מדיה לחולצת פסים שחורים-לבנים, שהעניקה לה את הכינויים "ביאנקונרי" ו"הזברות" ומאז מזוהה עם יובנטוס בכל העולם. פסי השחור-לבן גם הוכנסו בסמל המועדון. כיום מדי א' של יובנטוס כוללים את חולצת הפסים המסורתית ומכנסיים שחורים או לבנים. מדי ב' של יובנטוס משתנים מידי כמה עונות.
על הסמל הראשון נכתב בכותרת המעוטרת ציטוט מפורסם של התאולוג ושליח ישו על פי הברית החדשה פאולוס: "Non coronabitur nisi qui legitime certaverit" (תרגום מלטינית: "מי שלא ישחק לפי הכללים, לא יקבל את הכתר"). מתחת לכיתוב צויר מגן בצבעים שחור ולבן ובתוכו שם המועדון ומתחתיו ציור של שור, סמל העיר טורינו. במהלך השנים השתנה מעט הסמל בצבעים ובקוסמטיקה אבל הרעיון המרכזי נשמר (למעט בסמל השלישי, בו הוחלף השור בזברה - שהיא חיה בצבעים די-כרומטיים כמו סמל המגן שחוזר על עצמו בשחור ולבן). בשנת 2017 הסמל שונה לחלוטין ועבר מודרניזציה - והוא כולל את האות J בגדול לצידו קו המציין את הדי כרומטיות של השחור והלבן. מעל הסמל נכתב שם המועדון בפונט קריא יותר ומודרני, אולם השור הוסר לחלוטין מסמל המועדון לראשונה בהיסטוריה.
יש לציין כי על חלק גדול ממדי השחקנים לאורך ההיסטוריה לא הוצג סמל המועדון הרשמי - אלא צבעי דגל איטליה ומעליו כוכב זהב (המציין את אליפויות והצלחת המועדון), ומה שזוהה יותר מכל עם המועדון הוא מדי הזברה, שכמעט ולא עברו שינוי מהיום שהחלו להשתמש בהם.
האוהדים באיטליה וברחבי העולם.
יובנטוס הוא המועדון עם מספר האוהדים הגדול ביותר בתחומי איטליה, שלוש חברות סקרים בדקו זאת והדבר סייע לה לקבל סכום כסף גדול יותר בהסכמי השידור של הליגה. למועדון ישנם מספר ארגוני אוהדים מאורגנים, חלקם נסגרו במהלך השנים, וחדשים נפתחו בעקבותיהם.
הכינוי "הגברת הזקנה" שבו ידועה הקבוצה מלווה אותה משנות ה-30 של המאה ה-20. יש כמה גרסאות למקורו של הכינוי. מקור המילה "זקנה" הוא במשחק מילים על משמעות השם יובנטוס בלטינית - נעורים. כמו כן, התופעה החוזרת של שחקנים שמשחקים בקבוצה עד פרישתם ועצם היות הקבוצה אחת מהוותיקות באיטליה, מוסברים גם הם כמקור לכך. המילה "גברת" נובעת מאהדתם הגדולה של אוהדי הקבוצה ומהכבוד שהם רוחשים לה. הסבר נוסף הוא שהמילה יובנטוס (נעורים) מתייחסת לנקבה.
ארגוני אוהדים מאורגנים.
שתי קבוצות האולטרס המאורגנות הראשונות הוקמו בשנת 1976, "פוסה די קאמפיוני" וה"פנתרים" כעבור שנה הוקם הארגון הגדול יותר - "פייטרס". בראש הפייטרס עמד ג'וזפה רוסי, דמות חשובה מאוד בקרב אוהדי יובנטוס והייתה לו השפעה רבה על האוהדים הצעירים בטורינו. לפניהן היו ארגוני אוהדים ראשוניים והם נקראו "ונצ'רמוס" ו-"אוטונומיה ביאנקונרה" אך הארגונים הללו לא היה מסודרים.
בשנות ה-80 הוקמו עוד כמה קבוצות אולטרס כשהמפורסמות ביותר ביניהן הן ה- "ויקינג" וה-"נוקלאו ארמאטו ביאנקונרו". הארגונים הללו תויגו כחוליגנים כיוון שלא חששו להיכנס לקרבות ועימותים נגד אוהדים של קבוצות אחרות.
בשנת 1987 התפרק הארגון "פייטרס" בעקבות קרבות קשים ואלימים במשחק חוץ נגד פיורנטינה. רוב פליטי ה"פייטרס", יחד עם חברי שני ארגונים אחרים (אינדיאנס" ו-"ג'ובנטו ביאנקונרה") החליטו להקים ארגון חדש בשם "אראנצ'ה מאקינה" "תפוז מכני" כשם הסרט של סטנלי קובריק שאופיין באלימות קשה. השם של הארגון עורר תרעומת קשה באיטליה והארגון נאלץ לשנות את שמו, אך הוא התל במבקרים ובפוליטיקאים ושינה את שמו ל-"דרוגי", שם הדמות הראשית בסרט. הדרוגי הפכו לארגון האולטראס החזק ביותר באיטליה עם למעלה מ-10,000 חברים בין השנים 1988 ל-1996.
בשנת 1993 החליטו מספר חברים בדרוגי להחיות את ארגון פייטרס. ב-4 השנים שלאחר מכן נלחמו שני הארגונים על השליטה ביציע הדרומי.
בינתיים, ארגון אוהדים גדול אחר, "אירידוצ'יבילי ואלנטה", צבר כוח גדול ביציע הדרומי. בעקבות סנקציות קשות שהוטלו עליו וסירוב לשתף פעולה עם יובנטוס, נעלם הארגון בעונת .
בשנת 2003 הנהלת יובנטוס החלה בפרויקט בשם- Juventus Centro Coordinamento Club" ("Juventus Club DOC") כשהמטרה היא הקמת ארגון המאגד תחתיו את כל מועדוני האוהדים הרשמיים של יובנטוס באיטליה וברחבי העולם ובכך לתת איזון מול ארגוני האולטראס על ידי הקמה של ארגון אוהדים מתון שאינו דוגל בפעילויות חולגניות.
מועדון האוהדים הישראלי הרשמי הוא "יובנטוס קלאב ישראל". המועדון חבר בארגון ה-"Juventus Club DOC" והוא פועל בשיתוף פעולה ותחת חסות מועדון הכדורגל של יובנטוס.
אצטדיון ביתי.
אחרי השנתיים הראשונות של המועדון (1897-1898) בהם שיחקה יובנטוס ב"פארקו דל ולנטינו" וב"פארקו סיטדל", החלה לשחק הקבוצה ב"פיאצה ד'ארמי" עד 1908, למעט 1905 ו-1906 (שנות הסקודטו הראשונות) בהם שיחק המועדון ב"קורסו רה אומברטו".
החל מ-1909 ועד 1922, שיחקה יובנטוס ב"קורסו סבסטופולי קאמפ" לפני שעברה ל"קורסו מרסיליה קאמפ" שם נשארה יובה עד ל-1933, תוך שהיא זוכה ב-4 אליפויות נוספות. בסוף 1933 החלה לשחק הקבוצה ב"סטאדיו מוסוליני" שנבנה לכבוד מונדיאל 1934. לאחר מלחמת העולם השנייה שונה שם האצטדיון ל"סטאדיו קומונאלה ויטוריו פוצו", ויובנטוס שיחקה באצטדיון במשך 57 שנים ברציפות, 890 משחקי ליגה, ואף המשיכה לקיים שם אימונים עד ליולי 2003. ב-1990 עברה יובנטוס לשחק ב"סטאדיו דלה אלפי" (שנבנה לכבוד מונדיאל 1990) שם שיחקה עד לעונת 2005/2006, למעט משחקים בודדים בהם נאלצה לנדוד ל"רנצו ברברה" בפלרמו, ל"דינו מאנוצי" בצ'זנה או לסן סירו במילאנו.