The Four (דה פור) ישראל הייתה תוכנית מציאות מוזיקלית שפותחה עלי ידי "ארמוזה פורמטס" מישראל, אשר עלתה לשידור ב-14 באוקטובר 2018 במסגרת שידורי רשת 13, ונגמרה ב-14 בנובמבר 2018. הפורמט של התוכנית, נמכר בשנת 2017 לרשת פוקס האמריקאית, ונמכר ל-20 מדינות נוספות. לאחר הצלחת התוכנית בארצות הברית נרכש הפורמט לשידור בישראל על ידי "רשת". התוכנית כשלה ברייטינג, ולכן לא המשיכה לעונה נוספת. את העיבוד המוזיקלי לתוכנית עשה יוסי מור.
רביעיית השופטים בתחרות היו מארינה מקסימיליאן, מוקי, דיקלה וגלעד כהנא ומנחת התוכנית הייתה אסתר רדא. המנצחת של העונה הראשונה היא שרית אביטן. המסיימת במקום השני, כיתריה, השתתפה לאחר התוכנית בכוכב הבא לאירוויזיון 2019 וגם שם הגיעה למקום השני.
פורמט התוכנית.
הייחוד בפורמט, שכבר בתוכנית הראשונה מוצגת "רביעיית הגמר" שנבחרה על ידי השופטים. בכל תוכנית מגיע מתמודד חדש לאולפן, במטרה לתפוס את המקומות של המתמודדים האחרים.
בשלב הראשון, צריך המתמודד לשיר שיר באולפן מול 4 השופטים. רק אם קיבל את כל 4 ההצבעות (אחת מכל שופט), יופיעו על הרצפה 4 טבעות כחולות. משמע - הוא מעפיל לשלב הבא.
במסגרת השלב השני, המתמודד שניצח בוחר מול מי מרביעיית הגמר הוא יתמודד בדו-קרב על מקום ברביעייה. כל אחד משניהם מבצע שיר מול קהל באולפן אשר מצביע ובוחר מי ניצח בדו-קרב. אם המתמודד החדש ניצח, אז הוא נכנס לרביעיית הגמר במקומו של המפסיד, ואם המתמודד מהרביעייה מנצח, הוא חוזר לשבת בכיסא שלו. המנצח מוגן מהדחה באותה תוכנית שבה ניצח.
תוכנית הגמר נערכה ב-14 בנובמבר 2018, לאחר שהוחלט על קיצור העונה ל-9 פרקים, בהתאם למודל האמריקאי, עקב נתוני רייטינג נמוכים מהצפוי, ובה התמודדו ארבעת הפיינליסטים על הניצחון בתחרות כולה.
רביעיית הגמר.
רביעיית הגמר בתחילת התוכנית הראשונה, שנערכה ב-14 באוקטובר, כללה את מיי פיינגולד, שרית אביטן, שיר לוי ויהונתן אבידני. בתוכנית זו הפסיד אבידני בדו-קרב מול המתמודדת החדשה שירז לנציאנו, שעקב כך החליפה אותו ברביעיית הגמר. מיי פיינגולד שניצחה בדו-קרב, נשארה ברביעיית הגמר. בתוכנית השנייה המתמודדת כיתריה ניצחה את שירז לנציאנו ותפסה את מקומה ברביעייה, ואילו שרית אביטן ניצחה בדו-קרב הראשון שלה ונשארה בתוכנית. בתוכנית השלישית הפסיד שיר לוי בדו-קרב מול מריה דמיטרייבה, ובכך החליפה את מקומו, ובתוכנית הרביעית שרית אביטן ומיי פיינגולד נשארו ברביעיית הגמר אחרי שניצחו את המתמודדים עדי לוי ואביתר קורקוס, זוכה העונה הראשונה של הכוכב הבא. בתוכנית החמישית שרית אביטן ומריה דמיטרייבה נשארו בכיסא שלהן לאחר שניצחו את המתמודדים שלום קדושים ומעיין בוקריס (בהתאמה). בתוכנית השישית שירה אטיאס ניצחה את מיי פיינגולד והצטרפה לרביעייה. בתוכנית השביעית גיא קינן ניצח את שירה אטיאס והצטרף לרביעייה, ובתוכנית האחרונה לפני הגמר אברהם שבת הדיח את גיא קינן, ואופיר בן שטרית , שסיימה במקום השני בעונה השנייה של "The Voice ישראל", ניצחה את מריה, ולכן הרביעייה של הגמר הסופי היו: שרית אביטן, אברהם שבת, כיתריה ואופיר בן שטרית.
טבלת הדחות.
מקרא:
מתמודדים שהרכיבו את הרביעייה:
קישורים חיצוניים.
ביקורות
פרס באפט&quot;א לתסריט המעובד הטוב ביותר
פרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר (באנגלית: BAFTA Award for Best Adapted Screenplay) הוא פרס של האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה המוענק משנת 1968. הפרס המקורי (פרס באפט"א לתסריט הטוב ביותר) פוצל לשני פרסים והאחר הוא פרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר.
מדג' סינקלייר
המילניום השלישי
מודל IS-LM
מודל IS/LM הוא מודל שמטרתו לסכם את עיקרי התאוריה המאקרו-כלכלית הקיינסיאנית בתוך התאוריה של הכלכלה הנאו-קלאסית. המודל פותח לראשונה על ידי ג'ון היקס ועל ידי אבלין הנסן בשנת 1937 כדי לנסות לשלב את רעיונותיו של ג'ון מיינרד קיינס יחד עם התיאור הנאו-קלאסי את שוק העבודה והסחורות.
היסטוריה.
המודל נולד בכינוס כלכלי שנערך באוקספורד בשנת 1936. רוי הרוד, ג'ון היקס וג'יימס מיד הציגו מאמרים שתיארו מודלים מתמטיים שניסו לסכם את הספר של קיינס "התאוריה הכללית של תעסוקה, ריבית וכסף". היקס, שראה טיוטה של מאמרו של הרוד, פיתח את מודל ה-IS-LM. מאוחר יותר הוא פרסם את המודל במאמר בשם "מר קיינס והקלאסיים: אינטרפטציה מוצעת" (Econometrica, April 1937).
מאוחר יותר הסכים היקס כי המודל פספס כמה נקודות חשובות בתאוריה של קיינס. הבעיה הייתה שהמודל מציג את הסקטור הריאלי (מפעלים העוסקים בייצור סחורות) והמוניטרי כנפרדים, דבר שקיינס ניסה להתעלות מעליו. בנוסף מודל ה-IS-LM הוא מודל של שיווי משקל המתעלם מאי וודאות. תזוזה בעקומת IS או LM תגרום לשינוי בציפיות, דבר שיזיז גם את העקומה השנייה. לפיכך יצר היקס מודל היקס-הנסן IS/LM חדש שניסה לפתור כמה מהבעיות. רוב כלכלני מאקרו-כלכלה המודרניים רואים במודל ה-IS-LM קירוב ראשון להבנה של העולם האמיתי.
תיאור המודל.
מודל IS-LM מוצג בדרך כלל כשתי עקומות הנחתכות בתוך גרף דו ממדי. הציר האופקי של הגרף מייצג את התוצר המקומי הגולמי (תמ"ג) של משק כלשהו, במונחים ריאליים (כמויות של סחורות), והוא מיוצג באות Y. הציר האנכי מייצג את שיעור הריבית במשק במונחים נומינליים (כספיים), והוא מיוצג על ידי האות i (ריבית- Interest). בתוך גרף זה נחתכים שני קווים (ישרים) ברביע הראשון (כלומר החיובי) של הגרף - קווים אלה הן עקומות IS ו-LM.
עקומת IS.
עקומת ה-IS מצוירת כעקום יורד (כאשר מסתכלים עליו משמאל לימין). ראשי התיבות IS הם עבור "שיווי משקל של חסכונות-השקעות" ("Investment/Saving equilibrium") אבל מאז 1937 הוא אמור לתאר את אוסף כל נקודות שיווי המשקל שבהם ההוצאה המצרפית (הוצאות צרכנים + השקעות פרטיות מתוכננות + רכישות ממשלתיות + ייצוא נטו) שווה לתפוקה הכלכלית המצרפית (שמקובל להגיד במסגרת המודל שהיא שווה לתוצר הריאלי, Y או תמ"ג). במונחים היסטוריים, עקומת ה-IS יכולה לייצג נקודת שיווי משקל שבה ההשקעה הפרטית הכוללת, שווה לסך החיסכון. סך החיסכון הוא חסכון הצרכנים, יחד עם חסכון הממשלה (עודפי תקציב), יחד עם השקעות זרות (עודפי סחר). בכל מקרה, בשיווי משקל, כל ההוצאות הן דבר רצוי או מתוכנן - אין צבירה לא רצונית. רמת התמ"ג נקבעת לאורך עקומה זו, עבור כל רמה של ריבית.
עקומת IS היא לכן אוסף של נקודות שיווי משקל בכלכלה ה"ריאלית". בהינתן ציפיות לגבי שיעורי החזר על השקעה, כל רמה של שער הריבית (i) תיצור רמה מסוימת של השקעה קבועה מתוכננת, וכן הוצאות אחרות שמושפעות משער הריבית. שער ריבית נמוך יותר יעודד שיעור גדול של השקעות קבועות (בציוד, מכונות וכו'). ההכנסה היא בשיווי משקל לאותה רמת ריבית כאשר החיסכון של הצרכנים שווה להשקעה (או באופן כללי יותר, כאשר היציאות מהמודל של הזרימה המעגלית, שוות לכניסות אליו). בשער ריבית נתון, יש צורך ברמת הכנסה גבוהה יותר כדי להפיק רמה גבוהה יותר של חסכון. צורת הצגה אחרת היא שהשפעת המכפיל של עלייה בהשקעה הקבועה מעלה את התמ"ג. מודל IS-LM מניח שקיים קשר בין ירידה בשיעורי הריבית לעליה בשיעורי ההשקעה בהון קבוע, וכי קיים קשר בין העלייה בשיעורי ההשקעה לבין עליה בתוצר ובהכנסה.
עקומת LM.
עקומת LM היא עקומה עולה (כאשר מסתכלים משמאל לימין) שאמורה לתאר את התפקוד של כסף ושל מימון במאקרו-כלכלה. ראשי התיבות LM מייצגות "שיווי משקל של נזילות העדפה והיצע כסף" ("Liquidity preference/Money supply equilibrium") אבל קל יותר להבין אותם כשיווי משקל בין הביקוש לכסף (כנכס וכמכשיר לביצוע עסקאות כספיות בחיי היומיום), לבין היצע הכסף על ידי בנקים ועל ידי הבנק המרכזי (במדינת ישראל, בנק ישראל). לאורך עקום זה, רמת הריבית נקבעת לכל רמה נתונה של תמ"ג ריאלי.
הרחבות של המודל.
הרחבה אחת של מודל ה-IS/LM היא מודל מנדל-פלמינג (Mundell-Fleming model). בעוד שמודל ה-IS/LM הוא מודל של משק אוטרקי (ללא יבוא ויצוא), מודל מנדל-פלמינג הוא מודל שמנסה לתאר מקרו כלכלה של משק כלכלי קטן שמבצע מסחר חופשי עם שאר מדינות העולם.
נואזאוריים
נואזאוריים (שם מדעי: Noasauridae) היא משפחת דינוזאורים טורפים שהתקיימו בין תור היורה לקרטיקון.
משפחה זו הייתה שייכת לקבוצת הצרטוזאוריה שבתוכה היו הצרטוזאורוס ובני משפחת האבליזאוריים קצרי הלסת. לעומתם הם היו קלים בהרבה והיו בעלי לסתות ארוכות ושיניים חדות שפנו החוצה באופן בולט כמו אצל המסיאקזאורוס ממדגסקר או חסרי שיניים כלל כמו האלפרוזאורוס. ככל הנראה הם היו טורפים או אוכלי חרקים. הם דמו מעט לאורניתומימיים קטנים, אך היו בעלי זרועות קטנות.
הם היו קטנים יחסית באורך מטר וחצי אצל הולוציזאורוס עד לגדול ביותר באורך 8 מטרים - הדלתדרומאוס שייתכן ששייך לקבוצת אחרת.
פונולוגיה יפנית
פונולוגיית השפה היפנית מכילה, על פי מרבית הניבים היפניים , כ-15 פונמות עיצוריות, מערכת תנועות הכוללת חמש תנועות: formula_1, והתפלגות פונוטקטית פשוטה יחסית של פונמות, המאפשרת מספר צירופים עיצוריים . באופן מסורתי, מתוארת הפונולוגיה היפנית כבעלת מֿוֹרוֹת , המחולקות על פי יחידות איזוכרוניות , כאשר משכן של כל המֿוֹרוֹת זהה. יפנית מודרנית היא שפה מוטעמת-אינטונטיבית , כאשר הוספת אינטונציה (או אי הוספתה) במיקום שונה במילה מסוימת - עשוי לשנות את משמעותה. במילים אחרות, גובה צליל (אינטונציה) שונה משאר גבהי הצלילים במילה מסוימת - עשוי לשנות את מיקומו במילה מסוימת. שינוי מיקום גובה צליל זה זהה לשינוי ההטעמה (מיקום הטעם) בשפות אחרות, דוגמת עברית.
דוגמה: