Rolando Álvarez Estévez "Traces francaises dans l'ouest de Cuba" ch.11 Liens culturels cubano-français
2001 "Huellas Francesas en el Occidente de Cuba - siglos XVI-XIX" . Ediciones Bolona et Editorial José Marti.
יום רגיל
יום רגיל (באנגלית: Committed) הוא סרט ישראלי עצמאי קצר משנת 2018, שביימה לי גילת וכתבה בת-אל מוסרי, שגם משחקת בתפקיד הראשי לצד ליטל שוורץ ודובר קוסשווילי.
הסרט הוקרן בבכורה ארצית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, וזכה בפרס הסרט הטוב ביותר בתחרות הסרט העצמאי הקצר בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים לשנת 2019. הסרט זכה בפרס אופיר לסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר.
עלילה.
לאחר תקופה ארוכה של הדחקה, בתיה (בת-אל מוסרי) נאלצת להתעמת עם אביה צביקי (דובר קוסשווילי) הסובל מהפרעה דו-קוטבית. כעת, כשאחותה לאה (ליטל שוורץ) מתעקשת לאשפז אותו, היא צריכה להחליט מה טוב יותר לכל המשפחה.
הפקה.
הסרט הופק על ידי אביב בן שלוש, רועי ציוני, אורי בורג וחברת זואה פילמס; הוא יצא בתמיכת הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה, משרד התרבות והספורט וקרן גשר לקולנוע רב תרבותי.
הפיכת ה-9 בתרמידור
למבורגיני 350 GT
מבורגיני 350 GT (באיטלקית: Lamborghini 350 GT) היא מכונית ספורט בסגנון גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית מכוניות הספורט האיטלקית למבורגיני בשיתוף Carrozzeria Touring Superleggera אשר יוצרה בין השנים 1964 – 1966 בעיירה Sant'Agata Bolognese במטרופולין של בולוניה במחוז אמיליה-רומאניה באיטליה.
הגן
הגן, הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1977 בבימויו של ויקטור נורד, עם תסריט של יוסף אבישר.
בתפקידים ראשיים מופיעים שייקה אופיר, שושנה דואר ומלאני גריפית שמופיעה בסרט בעירום ואינה מוציאה מילה מפיה.
הסרט צולם בשכונת ג'ורת אל ענב הנטושה, בגיא בן הינום, למרגלות מלון המלך דוד, בשטח עליו נמצאים כיום חוצות היוצר ופארק טדי.
הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע בקאן אך לא נכנס לתחרות.
תקציר העלילה.
אברהם (שייקה אופיר) ואשתו שרה (שושנה דואר) הם זוג קשישים שמעבדים גן עצי פרי למרגלות חומת העיר העתיקה. הם מגדלים שם ענבים ותפוחים ואברהם יוצא מדי פעם לשווק אותם בירושלים ברכב המיושן שלו. אברהם משוכנע שקדושה שוכנת בגן הזה ששרד את היריות וההפגזות של מלחמת העצמאות.
משה (ראובן אדיב) הוא קבלן עשיר שרוצה לקנות את שטח הגן ולבנות עליו מגדל מגורים. משה שולח את עוזרו לואיס (לואיס רוזנברג) לשכנע את אברהם למכור את השטח עבור 1.5 מיליון ל"י "מזומן ביד" אך הוא מסרב. משה מדבר איתו בנועם וגם זה לא עוזר. הם מחליטים לדבר עם הבן יצחק. יצחק (טוביה טבי) נשוי לרינה (אהובה יובל), להם שני ילדים ומצבם הכלכלי לא טוב. משה ועוזרו מדברים איתם ורינה לוחצת על יצחק לשכנע את אביו למכור את הגן. אך גם זה לא עוזר ומביא למריבה קשה בין שני בני הזוג.
בחורה תמהונית (מלאני גריפית) משוטטת במרכז ירושלים, לוקחת תפוח מדוכן של ירקן (זכריה טובי) שרודף אחריה אך היא מתחמקת. היא מוצאת חן בעיני שלושה אופנוענים צעירים, רמי (צחי נוי), אבי (רן קובלנץ) וניסים (יגאל דניאל). היא נמלטת מהם ונכנסת לחורבה ליד הגן. כשהם מנסים לתקוף ולאונס אותה היא נמלטת במערומיה לגן, וכאן אברהם מגרש אותם.
למחרת מתעורר אברהם ומגלה בגן בחורה עירומה שהוא מחשיב למלאך שאלוהים שלח אליו. הוא מכין לה אוכל בתור "מנחה לשליח אלוהים" ומסתיר זאת מאשתו שרה. הוא מגלה זאת ל"חכם יפרח" (סעדיה דמארי) ומבקש ממנו לשמור זאת בסוד אך החכם מוסר זאת לזקני בית הכנסת. הם מגיעים "להציץ" ואברהם מגרש אותם ונוזף בחכם, אך לבסוף סולח לו ומכניס אותו לצפות ב"מלאך". החכם פורץ בצחוק ואומר שזו פשוט בחורה עירומה. הוא מפיץ זאת בבית הכנסת וכולם מנדים את אברהם שמנהל לדעתם בית זונות בגנו.
יצחק מגיע לגן לאחר ריב עם אשתו ומגלה את שלושת האופנוענים שפרצו לגן. הוא מגרש אותם ופוגע באופנועים, אך רמי זורק עליו אבן והוא נפגע בראש ומאבד את הכרתו. כשהכרתו חוזרת הוא רואה בחורה עירומה גוחנת לידו ומנסה לטפל בו.
הם נכנסים לבקתה קטנה בגן ומתעלסים. למחרת בבוקר מוצא אברהם את בנו העירום בבקתה ושומע צעקת אישה. יצחק אומר לו שאין עוד מישהו בבקתה אבל אברהם מבין הכל. הוא מתפכח, נושא עיניו לשמים ומודיע כי החליט למכור את הגן.
למבורגיני 400 GT
למבורגיני 400 GT (באיטלקית: Lamborghini 400 GT) היא מכונית ספורט בסגנון גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית מכוניות הספורט האיטלקית למבורגיני אשר יוצרה בין השנים 1966 – 1968 בעיירה Sant'Agata Bolognese במטרופולין של בולוניה במחוז אמיליה-רומאניה באיטליה.
ז'אן-דה-דייה סו
מרשל-גנרל ז'אן-דה-דייה סו, הדוכס הראשון מדלמטיה (בצרפתית: Jean-de"-"Dieu" "Soult;" "29 במרץ 1769 – 26 בנובמבר 1851) היה מרשל צרפת, המרשל הכללי של צרפת וראש ממשלת צרפת.
תחילת חייו.
סו נולד בכפר סן-אמן-לה-בסטי (Saint-Amans-la-Bastide), במחוז טארן, לאביו ז'אן, נוטריון במקצועו, ובריז'ט. הוא נקרא על שמו של יוחנן של האלוהים - קדוש נוצרי מהמאה ה-16.
אביו נפטר ב-1785, וז'אן-דה-דייה בן ה-15 נאלץ כדי להתפרנס להתגייס לצבא כחייל בחיל הרגלים.
שירותו הצבאי.
בשורות הצבא ז'אן-דה-דייה המשכיל התקדם במהירות, וב-1794 כבר היה בתפקיד adjutant-general (עוזר-גנרל, תפקיד אדמיניסטרטיבי בכיר) בדרגת "chef de brigade" (מקבילה לקולונל).
לאחר קרב פלרי ב-1794, בו הצטיין בקור רוחו, קודם לדרגת בריגדיר גנרל.
לאחר מכן שירת בגרמניה למשך חמש שנים, תחת פיקודם של ז'ורדאן, מורו, קלבר, לפבר.
ב-1799 קודם למפקד אוגדה, תוך פקודה לצעוד לעבר שווייץ. במסע לשווייץ הפגין סו את יכולותיו הצבאיות, ובכך החל פרסומו הצבאי. הוא שירת תחת פיקודו של אנדרה מסנה במהלך הקמפיין הצבאי בשווייץ, כשהוא משמש כעוזרו הראשי בהגנת העיר ג'נובה. ב-13 באפריל 1800 הוא נפל בשבי, ושוחרר רק אחרי קרב מרנגו.
ב-1802 מונה לאחד ממפקדי המשמר הקיסרי, ולאחר מכן מפקד מחנה בולון שם החל להיווצר הגרנד ארמה. ב-1804 מונה על ידי נפוליאון כאחד ממרשלי הצבא, ופיקד על הכוח המרכזי בקרב אוסטרליץ, קרב ינה-אאורשטדט וקרבות רבים נוספים.
לאחר שוך הקרבות, וחתימת חוזה טילזיט, הוענק לו על ידי נפוליאון התואר דוכס דלמטיה. אך סו חש כי הוא היה ראוי לתואר דוכס אוסטרליץ, תואר אותו שמר נפוליאון לעצמו.
מלחמת חצי האי.
בין השנים 1808–1812 שהה סו בספרד שם פיקד על כוחות הצבא הצרפתי בחצי האי האיברי. סו היה מפקד הכוח הצבאי, וככזה היה שנוא ביותר על תושבי ספרד ופורטוגל. כיבוש חצי האי נתקל בהתנגדות מבית ומחוץ, וב-1812 לאחר שנכשל בהשמדת הצבא האנגלו-פורטוגזי בפיקודו של הדוכס מוולינגטון למרות עדיפות מספרית, הורה לו ז'וזף בונפרטה לחזור לצרפת.
בגרמניה ודרום צרפת.
לאחר שובו לצרפת מונה למפקד הקורפוס הרביעי של הגרנד ארמה, תחת פיקודו השתתף הקורפוס בקרב ליצן וקרב באוצן. לאחר מכן נשלח לארגן מחדש את הכוחות הצרפתיים בדרום צרפת לאחר התבוסה בויטוריה. תפקידו זה הסתיים בקרב טולוז, שם הובס בידי הדוכס מוולינגטון, אם כי הצליח לפגוע קשות בצבא הבריטי ולסגת עם כוחותיו.
החלפת המחנות.
עם גירושו של נפוליאון, הפך סו בין-לילה לתומך במשפחת המלוכה, ומונה לשר הצבא. עם שובו של נפוליאון מאלבה שוב החליף את עורו והפך לתומך נפוליאון. השתתף בקרב ווטרלו, אך לטענת היסטוריונים, היה לאחד מהסיבות לכישלון הקרב. יחסיו הרעים עם מישל נה, המפקד הבכיר הנוסף של הכוחות וחוסר יכולת ניהולית טובה שלו, גרמו למספר טעויות קריטיות במהלך הקרב.
לאחר שלטון נפוליאון.
בתקופת הרסטורציה גלה סו, אך ב-1819 הוא נקרא לשוב לצרפת וב-1820 מונה למרשל צרפת בשנית. לאחר מהפכת יולי 1830 תמך בלואי פיליפ, שכאות תודה העניק לו את התואר "מרשל כללי של צרפת", תואר שהוענק קודם לכן רק לשלשה (ביניהם מוריס דה סאקס). הוא מונה לשר המלחמה, תפקיד בו כיהן עד 1834, ולראש הממשלה מ-1832 עד 1834. ב-1838 מונה כנציג צרפת לטקס הכתרת המלכה ויקטוריה. שם, מסופר, פגש את אויבו המושבע ומי שנלחם מולו פעמים רבות, הדוכס מוולינגטון. הדוכס תפסו בזרועו ואמר "תפסתי אותך, סוף סוף!" ("!have you at last").
הוא חזר לתפקיד ראש הממשלה ב-1840, והחזיק בו (עם הפסקות קצרות) עד 1847.
ב-1848, כאשר לואי פיליפ הודח מכיסו, הפך הגנרל המזדקן שוב לרפובליקן.
הוא מת בטירתו, סו-ברג (Soult-Berg) בסמוך לעיר הולדתו, ב-26 בנובמבר 1851.
חייו הפרטיים.
באפריל 1796, נשא לאישה את ג'והנה לואיז אליזבת' ברג, מזולינגן. לזוג נולדו שלושה ילדים, בן ושתי בנות.
הלל פולד
הלל פולד הוא יועץ עסקי, בלוגר ועיתונאי טכנולוגיה אמריקאי-ישראלי. עבודתו של פולד מתמקדת בתעשיית ההייטק הישראלית, ייעוץ לחברות סטארטאפ וסיוע בעולמות של שיווק ומיתוג אישי.
פולד דורג כאחד מ"מאה האנשים המשפיעים ביותר" בתעשיית ההייטק הישראלית, ואחד מ"אלף הבלוגרים הטכנולוגיים המובילים בעולם". ב-2018 הוא היה הדובר המרכזי בטקס היום של מכללת טורו בעיר ניו יורק.
קריירה.