גזפרום תעופה, או גזפרום אוויה (ברוסית: Авиапредприятие Газпром авиа) היא חברת תעופה פרטית רוסית, בבעלות תאגיד גזפרום המפעילה טיסות סחר, מסוקים ומטוסי נוסעים ברוסיה ומחוצה לה. מטה החברה בנמל התעופה הבינלאומי אוסטאפייבו, שבמוסקבה. מטה עיקרי בנמל התעופה יאמבורג, במחוז האוטונומי של ימלו-ננץ.
החברה הוקמה ב-3 בפברואר 1995 בהחלטת דירקטוריון תאגיד גזפרום כחברת בת ועם השנים זו הפכה לחברת התעופה העסקית הגדולה ברוסיה ואחת הטובות מסוגה במדינה ומהווה לחברה המובילה לטיסות עסקים.
החברה החלה את פעילותה ב-16 באפריל 1995 והיא מעסיקה למעלה מאלפיים עובדים.
צי המטוסים.
נכון לינואר 2018:
צי המסוקים.
נתונים נכון לינואר 2018:
כובע היטלמכר
היטלמכר
גדעון שני
גדעון שני (נולד ב-13 בנובמבר 1938) הוא צייר ופסל ישראלי. זוכה באות יקיר באר שבע לשנת 2006.
ביוגרפיה.
שני נולד וגדל בכפר סבא. הוא בעל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן, תואר שני במדעי החברה והמתמטיקה מאוניברסיטת חיפה, בוגר בית הספר לפיקוד ומטה, מוסמך המכללה לביטחון לאומי ובוגר המרכז לאומנות חזותית במכללה האקדמית לחינוך קיי.
פעילות קהילתית.
שני שרת כעשרים ושתים שנה בצה"ל, בהנדסה קרבית והשתחרר כמפקד בסיס בדרגת אלוף-משנה. הקים את חברת "כתר תובלה" בכימיקלים לישראל וניהל אותה, עבד כעשרים ושתים שנה במשרד הביטחון כמנהל חטיבה. מזה שלושה עשורים הוא מקדיש את זמנו לפעילות קהילתית וציבורית התנדבותית: כחבר הוועד המנהל של ארגון 'צוות' של גמלאי צה"ל הרחיב את מעגלי התעסוקה והחינוך. נטל חלק בפעילויות קידום למען המרכז לבריאות הנפש, ובעמותה לגיוס תרומות למרכז הרפואי 'סורוקה'. כיהן 4 שנים בוועדה הקרואה בירוחם בניהולו של עמרם מצנע, מילא 5 שנים תפקיד של סגן וממלא מקום ראש מועצת עומר (1992–1997). מכהן כיושב הראש ועדת הביקורת וחבר הוועד המנהל באוניברסיטת בן-גוריון.
ציור ופיסול.
שני החל לצייר לראשונה עם יציאתו לגמלאות בשנת 2005. את הכשרתו בציור רכש, במרכז לאומנות חזותית, במכללה האקדמית לחינוך קיי בבאר שבע וסיים את לימודיו כמדריך מוסמך בכיר לאמנות. הוא מצייר בסגנון ריאליסטי, משתמש בצבעי מים, בצבעי אקריליק ובעיקר בצבעי שמן. תחום ציוריו רחב ומגוון ואפשר למצוא ביניהם ציורי נוף, דומם ודיוקנאות, כאשר הוא מתרכז בעיקר בנופי הנגב על צבעיהם המיוחדים. במהלך השנים מאז 2005 הציג מציוריו ב-17 תערוכות יחיד והשתתף ב-50 תערוכות קבוצתיות שהתקיימו בישראל ומחוצה לה (בפינלנד - 2010, לונדון - אוגוסט 2010, וופרטל - יוני 2011, וברומא - ספטמבר 2015). בשנת 2007 התקבל לאגודת הציירים והפסלים בישראל. בשנת 2012 נבחר ליו"ר אגודת הפסלים והציירים של באר שבע והנגב.
בין השנים 2012–2016 יוצר שיתופי פעולה בין אגודת הפסלים והציירים של באר שבע והנגב לאגודות אמנים ברחבי הארץ. במקביל מלמד אמנות בהתנדבות במרכז לבריאות הנפש באר שבע. עבודתו שואבת את חומריה מיופיים הקסום של נופי הדרום אליהם התוודע לראשונה בעת שירותו בצה"ל. מאז במשך למעלה מ-50 שנה, הפכו לסביבת חייו הפיזית, המנטלית והרגשית.
בשנת 2015 החל לפסל. את השכלתו רכש בסטודיו של הפסלת ציפי בירן. פסליו עוסקים בדיוקנאות אקספרסיביים ומושפעים רבות מסיפורי התנ"ך, מהם הם שואבים תמות של גבורה והקרבה. יצירתו מעוגנת במסורת הפיסול הריאליסטי: הוא מפסל בחימר ומשלים את יציקת הפסלים בברונזה ופוליאסטר.
הפסלים "שמשון מכה בלחי חמור טריה" ו"מבחן המים של השופט גדעון" שיצר שני נמצאים דרך קבע בגלריית "משרד" בתל אביב.
תערכות קבוצתיות.
ציוריו הוצגו בתערוכות קבוצתיות שנערכו בין היתר במשכן לאמנויות הבמה באר שבע (אוקטובר 2012), גלריית עמיעד בתל אביב (פברואר 2013), תיאטרון הבימה בתל אביב (דצמבר 2014), גלריית עמק חפר (פברואר 2017), בית שאגאל בחיפה (פברואר 2018), תיאטרון גבעתיים (מאי 2018), בנק הפועלים בתל אביב (מאי 2018) בית האומנים בכפר סבא (דצמבר 2018).
חיים אישיים.
שני אלמן, היה נשוי לד"ר אסתר שני, אב לשתי בנות.
ירדן בר-כוכבא-הלפרין
ירדן בר כוכבא-הלפרין
נובה סול
נובה סול (בפולנית: Nowa Sól; בגרמנית: Neusalz an der Oder, נויזלץ אן דר אודר) היא עיירה בפרובינציית לובוש שבפולין.
גאוגרפיה.
נובה סול ממוקמת כ-20 ק"מ מבירת הפרובינציה ז'לונה גורה, כ-113 ק"מ מבירת הפרובינציה גוז'וב ויילקופולסקי וכ-372 ק"מ מבירת המדינה ורשה. בנוסף, נובה סול נמצאת על גדות נהר אודר.
אקלים.
הטמפרטורה הממוצעת היא 8 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (20 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (6- מעלות צלזיוס).
תנועה ותחבורה.
נובה סול ממוקמת ליד הכבישים 53, 292, 297 ו-321.
המערכת הלאומית של נהרות פראיים ונופיים
המערכת הלאומית של נהרות פראיים ונופיים (באנגלית: National Wild and Scenic Rivers System) הוקמה באמצעות חוק הנהרות הלאומיים הפראיים והנופיים (Wild and Scenic Rivers Act) מ-1968 (חוק ציבורי מספר 90-542), שחוקק על ידי הקונגרס של ארצות הברית במטרה לשמר נהרות מסוימים הניחנים בערכי טבע, תרבות ונופש כך שמימיהם יזרמו באופן חופשי להנאת הדור הנוכחי והדורות הבאים.
החוק ראוי לציון בשל השמירה על האופי המיוחד של נהרות אלו, תוך הכרה גם בפוטנציאל של השימוש הנאות בהם ופיתוחם. הוא מעודד ניהול נהרות החוצה גבולות פוליטיים ומקדם את השתתפות הציבור בפיתוח יעדים להגנה על הנהר. החוק, שאושרר על ידי נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון בשיאה של התקופה שדגלה היה הגנת הסביבה בארצות הברית מציין כי:
החוק הקים את המערכת הלאומית של נהרות פראיים ונופיים במטרה להגן ולשפר נהרות שיש להם חשיבות אזורית ולאומית. את רשימת הנהרות יכול לקבוע הקונגרס או, אם יתמלאו דרישות מסוימות, מזכיר הפנים של ארצות הברית. כל נהר שנקבע במסגרת החוק מנוהל על ידי סוכנות שבטית, מדינתית או פדרלית, או כשותפות בין כמה מישויות ממשל אלו וארגונים בלתי ממשלתיים מקומיים. הקטעים שנקבעו לא חייבים לכלול את הנהר למלוא אורכו ועשויים לכלול את מקורות הנהר ואת יובליו. גבולות השטח שנכלל עבור נהרות המנוהלים על ידי הממשל הפדרלי הם בדרך כלל כרבע מיל (כ-400 מטרים) משתי הגדות של הנהר, אם מדובר בנהר ב-48 המדינות הרצופות של ארצות הברית, או חצי מיל (כ-800 מטרים) מחוץ לפארקים הלאומיים באלסקה במטרה להגן על הערכים הקשורים לנהר.
נכון לאוגוסט 2018 המערכת הלאומית מגינה על מעל ל-20,440 קילומטרים של 209 נהרות ב-40 מדינות ופוארטו ריקו. מספר זה הוא פחות מרבע אחוז מנהרות ארצות הברית, שאורכם הכולל הוא 5.6 מיליון קילומטרים. לשם השוואה יותר מ-75,000 סכרים גדולים לרוחב המדינה חוללו שינוי באורך של לפחות קרוב למיליון קילומטרים, או כ-17%, מנהרות ארצות הברית.
היסטוריה.
חוק הנהרות הלאומיים הפראיים והנופיים היה תולדה של המלצות הוועדה הנשיאותית, "ועדת בחינת משאבי הנופש בחיק הטבע" (Outdoor Recreation Resources Review Commission), בראשי תיבות ORRRC. בין השאר המליצה הוועדה שהאומה האמריקאית תגן על נהרות פראיים ונהרות נופיים מפיתוח שישנה באופן מהותי את אופי הזרימה החופשית שלהם ואת ערכם. באותה תקופה חוותה האומה האמריקאית הידרדרות מהירה של מקורות המים שלה בשל שפכים תעשייתיים ועירוניים שהוזרמו לנהרות האומה. נתיבי מים רבים והדגים שבהם היו רעילים, והפכו אותם לבלתי ניתנים לשימושם של הקהילות הסמוכות. אוכלוסיות של מינים ימיים הלכו והצטמצמו ואנשים אולצו לעקור ממקומות מגוריהם בשל בניית סכרים פרועה. תושבים מכל רחבי ארצות הברית כתבו מכתבים ובהם התחננו בפני הנשיא ואשת הנשיא להגן על נהרותיהם האהובים. בסופו של דבר יזם הסנאטור פרנק צ'רץ' (דמוקרט מאיידהו) את החוק שאושרר על ידי נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון ב-2 באוקטובר 1968. נהר או קטע מנהר, יכול להיקבע על ידי הקונגרס של ארצות הברית או מזכיר הפנים של ארצות הברית. ב-1968, כחלק מהחוק המקורי, נקבעו שמונה נהרות וקטעי נהרות כנהרות לאומיים פראיים ונופיים: קלירווטר (Clearwater) באיידהו, אילוון פוינט (Eleven Point) במיזורי, פדר (Feather) בקליפורניה, קטע בן 90 קילומטרים של הריו גראנדה בניו מקסיקו, רוג באורגון סנט קרואה (St. Croix) בגבול בין ויסקונסין למינסוטה, סלמון (Salmon) באיידהו והנהר וולף (Wolf) בוויסקונסין. נכון לנובמבר 2018 קיבלו מעמד של נהר פראי ונופי 209 נהרות באורך כולל של 20,526 קילומטרים ב-40 מדינות ובפוארטו ריקו. לשם השוואה יותר מ-75,000 סכרים גדולים לרוחב המדינה חוללו שינוי באורך של לפחות קרוב למיליון קילומטרים, או כ-17%, מנהרות ארצות הברית.