ויהי חושך ויהי אור (באנגלית: Let there be light) הוא סרט תיעודי העוקב אחר חייו של מנחם (מני) פיליפ, זמר לשעבר ובמאי קולנוע שיצא בשאלה.
הסרט, בבימויים המשותף של נעם ראובני ומני פיליפ, השתתף בפסטיבל ירושלים בשנת 2007, היה מועמד לפרס וולג'ין, שודר בערוץ 8 והוקרן בסינמטקים ברחבי הארץ.
עקב העיסוק ביציאה בשאלה, עורר הסרט הדים רבים בקרב המגזר החרדי.
עלילה.
הסרט פותח בתיאור חייו של מנחם פיליפ, גבר צעיר, חרדי נשוי ושומר מצוות, בן למשפחה בת 11 אחים ואחיות, ואב לחמישה ילדים. את חייו מלווים לבטים ושאלות אמונה קשות במקביל לנישואין לא מוצלחים לאישה אותה מעולם לא אהב ואשר הכירהּ רק באמצעות שידוך.
בהמשך הוא מתגרש, ובמשך מספר שנים, מפתח את הקריירה המוזיקלית שלו והופך לאחד מהזמרים המצליחים ביותר בתחום המוזיקה החסידית, אבל הוא עדיין מרגיש זר בעולם בו הוא חי, והוא מחליט לעזוב הכל ולשנות את חייו. בסוף שנת 2000 הוא נוסע לטיול במזרח הרחוק משם הוא חוזר כחילוני.
בעקבות חזרתו בשאלה משפחתו מתנכרת אליו ופותחת במאבק להרחקתו מילדיו באמצעות צו בית דין רבני. הסרט מתאר את הקרע שנוצר בין הילדים המשתוקקים לפגוש את אביהם מול ההתנגדות הנחרצת של המשפחה החרדית, המאבק מסתיים לאחר זמן ממושך בהכרעת בית דין שמאפשר לו לקיים מפגשים קצרים בני שעתיים פעם בשבוע, בתנאי שמקום המפגש יהיה בביתה של משפחה חרדית.
מפעל חייו של מנחם כזמר חסידי יורד לטמיון כאשר הציבור החרדי מחרים את שיריו ומופסקת השמעתם בערוצי הרדיו הדתיים.
במקביל מתחילים אחים נוספים של מנחם לצאת בשאלה, וגם הם מנודים ממשפחתם עקב כך. עודד אחיו עובר לארצות הברית יחד עם אשתו. אחותו לאה'לה בת ה-18 מתחתנת ועוברת לאנגליה שם היא משנה את שמה ל"לי", לזוג נולד ילד אולם לאחר שנה היא מתגרשת וקורסת נפשית, מני נוסע אליה כדי לתמוך בה, והאחים שחזרו בשאלה מבינים שעליהם לאחד כוחות והם מקימים בינם לבין עצמם משפחה חלופית למשפחת ההורים שנגזלה מהם.
ליגת העל הספרדית
ליגת העל הצ'כית
ליגת העל הצרפתית
מדריך נוער (צה&quot;ל)
מפקד נוער (ראשי תיבות: מד"ן) הוא תפקיד צבאי בחיל משאבי האנוש.
מפקדי הנוער כפופים למערך אכ"א (אגף כוח אדם). תפקיד מפקדי הנוער נוצר מתוך הצורך להכין את בני הנוער המועמדים לשירות ביטחון (מלש"בים) לגיוס לצה"ל.
ישנם שני סוגים של מדריכי נוער: מדריכי נוער מרחב ומפקדי נוער. שני סוגי מדריכי הנוער מעבירים מערכי שיעור שמטרתם הכנת הנוער לשירות בצה"ל, אך בעוד מפקדי הנוער פוגשים את בני הנוער לתקופה קצובה, במהלך הגדנ"ע, מדריכי נוער המרחב פוגשים את המועמדים לשירות ביטחון בבתי הספר ובמסגרות נוער אחרות ומלווים אותך לאורך תקופת המיונים לתפקידים שונים בצבא.
תפקיד מפקדי הנוער הוא להפחית את חששותיהם של המועמדים לשירות ביטחון לקראת הצבא ואת ההלם הראשוני כאשר הם מגיעים אליו, להבהיר לנוער את משמעות חוק שירות ביטחון, ולעודד צעירים לשאוף ל"שירות משמעותי" (בדרך כלל נרמז ששירות קרבי "משמעותי" יותר משירות תומך לחימה או שירות עורפי).
מד״ן חינוך.
שירותם של מדריכי נוער המרחב מתבצע במסגרות חינוכיות שונות: בתי ספר תיכוניים מסוימים, בעיקר אלו הכפופים למשרד העבודה ("תיכונים מקצועיים"), אך גם במסגרות חינוכיות שרוב חניכיהן עולים חדשים, בבתי ספר "מפתן", במועדוניות נוער, ועוד. בבתי הספר מעבירים מדריכי הנוער שיעורים לכיתות י"א-י"ב הנוגעים לגיוס ולשירות בצה"ל. מטרות השיעורים להקל על ההכנה המעשית והנפשית של המועמדים לקראת גיוסם, להכין אותם לקליטתם בצה"ל לאחר הגיוס, ולעודד שיתוף פעולה עם מערכת הגיוס והשיבוץ. כמו כן, מדריכי הנוער מסייעים למועמדים בשלבי הגיוס הראשונים (צו ראשון וכו'), על מנת לאתר בעיות או צרכים מיוחדים. מפקדות הנוער יכולים גם להתייצב עם המועמדים לשירות ביטחון לצו הראשון או לברר עבורם מידע לגבי אפשרויות שיבוצם בצה"ל.
מפקדי נוער.
מפקדי נוער מעבירים התנסות של הגדנ"ע לתלמידי תיכון. במהלך הגדנ"ע עוברים המועמדים לשירות ביטחון הדמיה של טירונות ומפקדי הנוער משמשים מפקד טירונים לקבוצה שלהם. שבוע הגדנ"ע כולל הקניית משמעת צבאית, נהלים צבאיים (השכמה, מסדרים, אימונים גופניים, תורנויות מטבח, וכו'), שיעורי נשק ושדאות. כמו כן, מפקדי הנוער מעבירים שיעורי מורשת קרב, תפקידים בצה"ל, טוהר הנשק ועוד. בנוסף לשבוע הגדנ"ע במהלך תקופת הלימודים. קיימים עוד מספר סוגי גדנ"עות כמו גדנ"ע סיור וניווט וגדנ"ע מזרחנות.
מפקדי הנוער משרתים כיום באחד משני בסיסי הגדנ"ע: צלמון ושדה בוקר ומזה כמה שנים גם בתוך בסיס חיל האוויר בחצרים.
ליגת העל הספרדית בכדורסל
ליגת ה-ACB (ראשי תיבות של איגוד מועדוני הכדורסל) היא ליגת הכדורסל הבכירה בספרד. הליגה נוסדה בשנת 1956 בשם Liga Nacional (הליגה הלאומית) והחל משנת 1983 היא ידועה בשמה הנוכחי. במהלך שנות קיומה גרפה את רוב תוארי האליפות קבוצת ריאל מדריד עם 36 זכיות, כאשר במקום השני, הרחק אחריה, נמצאת ברצלונה שזכתה 19 פעמים.
הליגה משחקת על פי חוקי הכדורסל של פיב"א ונחשבת לליגת הכדורסל הטובה באירופה. במהלך העונה הסדירה כל קבוצה משחקת פעמיים נגד כל קבוצה אחרת בבית ובחוץ. 8 הקבוצות המסיימות ראשונות עולות לסדרות פלייאוף של הטוב משלושה משחקים כאשר בסופן מתקיימת סדרת גמר של הטוב מחמישה שבסופה מוכתרת האלופה.
אריק הובסבאום
אֶרִיק ג'ון ארנסט הוֹבְּסבּאוּם (באנגלית: Eric John Ernest Hobsbawm; 9 ביוני 1917 – 1 באוקטובר 2012) היה היסטוריון מרקסיסטי יהודי-בריטי, סופר וחבר במסדר עמיתי הכבוד. הובסבאום היה במשך תקופה ארוכה חבר במפלגה הקומוניסטית של בריטניה, שכיום אינה פועלת עוד, וב"קבוצת ההיסטוריונים של המפלגה הקומוניסטית" שהייתה חלק ממנה. הוא כיהן כנשיא קולג' בירקבק באוניברסיטת לונדון.
אחד מנושאי העניין של הובסבאום היו פיתוח המסורות. עבודתו היא מחקר של התפתחותן בהקשר למדינת הלאום. הוא טען כי מסורות רבות הומצאו בידי האליטות הלאומיות על מנת להצדיק את קיומן וחשיבותן של מדינותיהם.
חייו.
הובסבאום נולד ב-1917 בעיר אלכסנדריה שבמצרים ללאופולד פרסי הובסבאום ונלי גרון, שניהם יהודים. הוא גדל בווינה ובברלין. על אף שהם חיו בארצות דוברות גרמנית, הוריו המשיכו לדבר עִמו ועם אחותו הצעירה ננסי באנגלית.
אביו נפטר ב-1929, והוא החל לעבוד כאו-פר וכמורה לאנגלית. בגיל 14 התייתם גם מאמו, הוא וננסי אומצו על ידי גרטי, שהייתה דודתם מצד אמם, ועל ידי סידני בעלה, ולהם בן שנקרא אף הוא אריק. כולם עברו ללונדון ב-1933.
בשנת 1998 הוענק להובסבאום על ידי בית המלוכה הבריטי התואר חבר מסדר עמיתי הכבוד.
פוליטיקה.
אריק הובסבאום הצטרף ל"תלמידי בתי הספר הסוציאליסטים" בשנת 1931 ולמפלגה הקומוניסטית ב-1936. היה חבר ב"קבוצת ההיסטוריונים של המפלגה הקומוניסטית" מ-1946 עד 1956.
הפלישה הסובייטית להונגריה ב-1956 סימנה את קיצה של "קבוצת ההיסטוריונים של המפלגה הקומוניסטית" והניעה את מרבית חבריה לעזוב את המפלגה הקומוניסטית הבריטית. הובסבאום היה יוצא דופן בקרב חבריו, בכך שנותר במפלגה. והרחיק לכת כל כך עד כדי שסינגר על הפלישה הסובייטית להונגריה. הוא כתב ב"דיילי וורקר" בשלהי 1956 וגרס "בעודי נוכח לדעת בלב כבד את מה שהתרחש בהונגריה, עלינו גם לומר בהגינות כי אנו סבורים שעל ברית המועצות להסיג את כוחותיה מהארץ מוקדם ככל האפשר".
מאוחר יותר החל לתמוך בסיעה ה"אירוקומוניסטית" ב-CPGB. במאמרו: "צעד הקדימה של העובדים נבלם", שהתפרסם במקור בכתב העת "מרקסיזם היום" בספטמבר 1978, הוא טען שמעמד הפועלים איבד באופן בלתי נמנע את תפקידו המרכזי בחברה, וכי מפלגות השמאל לא מסוגלות יותר לפנות למעמד זה גרידא; נקודת ראות שנויה במחלוקת בעידן של לוחמנות איגודי עובדים. הובסבאום תמך בטרנספורמציה שחלה אצל ניל קינוק ממפלגת הלייבור הבריטית מאז שנת 1983. עד לסגירת כתב העת ב-1991, הוא המשיך לתרום ל"מרקסיזם היום".
הובסבאום משך אליו ביקורת רבה בשל תמיכתו בקומוניזם. לפי רוברט קונקווסט, בריאיון עם מבקר התרבות הקנדי מייקל איגנטיף בראיון טלוויזיוני ב-1994, נשאל הובסבאום, אם מותם של עשרים מיליון היה מוצדק, אם האוטופיה הקומוניסטית כביכול, הייתה נוצרת כתוצאה מכך, והוא ענה באמירת "כן".
אולם בספרו שלו משנת 1994, "עידן הקיצוניות" הוא כתב שמותם היה מעבר לכל הצדקה. בספרו זה הפגין הובסבאום גישה ביקורתית מאוד הן כלפי רוסיה הסטליניסטית וניקיטה חרושצ'וב, והן לגבי המערב בעידן של מלחמת קוריאה ומלחמת וייטנאם.
חיים אקדמיים.
אריק הובסבאום התחנך בגימנסיה של פרינץ-היינריך בברלין, בבית הספר העיוני סט. מרילבון (כיום אינו פועל עוד) ובקולג' המלכותי שבקיימברידג', שממנו הוא קיבל את הדוקטורט שלו בהיסטוריה של האגודה הפביאנית. הוא היה חבר בקבוצת "שליחי קיימברידג'". במהלכה של מלחמת העולם השנייה, שירת כמכונאי.
ב-1947 נעשה מרצה להיסטוריה בקולג' בירקבק באוניברסיטת לונדון. הוא היה מרצה אורח באוניברסיטת סטנפורד בשנות השישים. ב-1970 הוא התמנה כפרופסור ב-1971 הוא נבחר כחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים וב-1978 הוא נבחר לחבר באקדמיה הבריטית. בשנת 2000 זכה בפרס ארנסט בלוך.
הוא פרש ב-1982 אולם נשאר כמרצה אורח מספר חודשים בשנה בניו סקול לחקר החברה במנהטן עד 1997. נכון ל-2010 היה נשיאה של מכללת בירקבק, אוניברסיטת לונדון ופרופסור אמריטוס בניו סקול לחקר החברה במחלקה למדע המדינה.
עבודותיו.