מדינות שונות הטילו סגרים נוספים בהתאם לעלייה בתחלואה. במקרים רבים העדיפו המדינות לבצע סגרים חלקיים, למשל, על אזורים או שעות מסוימות, או במהלך ימי חג בהם היה חשש להתקהלויות. מדינות מסוימות הטילו סגרים במטרה להגעה לאפס הדבקה בקהילה, כשהנדבקים היחידים שוהים בבידוד. אחרות הסתפקו בהגעה למספר נדבקים נמוך.
ארגון הבריאות העולמי.
באמצע ינואר הזהיר ארגון הבריאות העולמי שהנגיף צפוי להדביק רבים בעולם. בסוף פברואר כתב ד"ר טדרוס אדהנום גברייזוס, מנכ"ל הארגון: "אם אתם בני שישים פלוס, או שיש לכם מחלה כרונית לבבית, נשימתית, או סוכרת, אתם נמצאים בסיכון מוגבר להידבקות בווירוס COVID19. נסו להימנע ממקומות ואזורים בו אתם עלולים לבוא במגע עם אנשים שנושאים את הווירוס".
ב־30 בינואר 2020, לאחר שהוכח שהנגיף מועבר מאדם לאדם ובעקבות העלייה במספר המקרים במדינות אחרות, הכריז ארגון הבריאות העולמי על מצב חירום בעקבות התפרצות המחלה. גבריזוס הבהיר כי הגדרת המצב כמצב חירום במקרה זה, אינו "הצבעת אי אמון בסין", אלא בשל הסיכון להתפשטות עולמית, ובמיוחד למדינות רבות עם מערכות בריאות חלשות יותר, אשר אינן מוכנות להתמודד עם הנגיף."
החל מינואר 2020 גברייזוס קרא למדינות החברות בארגון ולתורמים פרטיים לתרום 675 מיליון דולר כדי לסייע לארגון להתמודד עם הנגיף וכדי לסייע למדיניות עניות לעצור את התפרצות הנגיף בתחומן. בשלב ראשון ההפצרות לא הועילו הרבה, והארגון קיבל תרומות בסך 54 מיליון דולר, (כולל 37 מיליון שהתקבלו בתחילת מרץ מממשלת ארצות הברית). ב-3 במרץ הודיע הבנק העולמי על שחרור מהיר של 12 מיליארד דולר לעצירת הנגיף במדינות עניות, וקרן המטבע הבינלאומית הודיעה על הקצאת קרנות בסך 50 מיליארד דולר לתמיכה במדינות מתפתחות ועניות, במאמץ למנוע פגיעה בכלכלה העולמית.
ב-11 במרץ הכיר ארגון הבריאות העולמי בהתפשטות הנגיף כמגפה עולמית.
הנשיא דונלד טראמפ הודיע ב-14 באפריל כי ארצות הברית מפסיקה את תמיכתה בארגון הבריאות העולמי. הוא האשים את הארגון שכשל בטיפול במגפה. טראמפ טען שהארגון הפיץ מידע שפרסמה סין לגבי הנגיף מבלי לבדוק אותו, דבר כנראה, שהוביל להתפשטות רחבה של הנגיף שהייתה יכולה להימנע. מנכ"ל האו"ם, אנטוניו גוטרש, הגיב להצהרתו של טראמפ ואמר כי זה לא הזמן לעצור את המימון לארגון הבריאות העולמי או לנהל חקירה על התפשטות הנגיף בעולם. ראשי מדינות נוספים הצטרפו לקריאתו של גוטרש. ב-7 ביולי, ארצות הברית הכריזה על פרישה מהארגון. הפרישה הייתה אמורה להיכנס לתוקף לאחר שנה אך בוטלה בינואר 2021.
באוקטובר, כאשר מדינות רבות בעולם היו בשלב בו התמודדו עם הקשיים בהקלות ממצב של סגר נוקשה לצד עליה חוזרת בתחלואה, וניסיון להגיע לשגרה לצד המגפה, הזהיר ארגון הבריאות העולמי מפני מצב שהגדיר בתור "עייפות פנדמית", היא שחיקת יכולתו של הציבור להישמע להוראות ומגבלות לאורך זמן. ארגון הבריאות המליץ לממשלות העולם לפעול בשיתוף פעולה הדוק יותר עם הציבור, על ידי הפגנת אמפתיה כלפיי רגשות הציבור, התנהלות שקופה, בניית אסטרטגיות בשיתוף פעולה עם ראשי קהילות וניסיון להגדיר תנאים קבועים ויציבים לשינוי המגבלות, שיאפשרו מידה של ודאות בקרב הציבור.
הארגון פיקח על הקמת COVAX, יוזמה עולמית שמטרתה לספק כשני מיליארד מנות חיסון ל-92 מדינות בעלות הכנסה נמוכה ובינונית עד סוף 2021. העלות המרבית היא 3 דולר למנה. היעד בטווח רחוק יותר היה אספקת חיסונים ל-20% מהאוכלוסייה במדינות עניות.
חקירת מקורות נגיף הקורונה.
באפריל 2020, שרת החוץ האוסטרלית מאריס פיין וראש ממשלת אוסטרליה סקוט מוריסון קראו לחקירה בינלאומית עצמאית בנוגע למקורות מגפה. מספר ימים לאחר מכן, קנצלרית גרמניה, אנגלה מרקל, לחצה על סין לשקיפות בנוגע מקור נגיף הקורונה, בעקבות חששות דומים שהעלה גם נשיא צרפת עמנואל מקרון. בריטניה גם הביעה תמיכה בחקירה.
במאי 2020, האספה הכללית של ארגון הבריאות העולמי, יצאה בקראה לחקירה "מקיפה, עצמאית ונטולת פניות" בנושא מגפת הקורונה. שיא של 137 מדינות, כולל סין, היו שותפות ניסוח ההצעה, והעניקו אישור בינלאומי מוחץ לחקירה. בנובמבר 2020, פרסמם ה-WHO תוכנית לחקירת מקורות הווירוס. השלב הראשון בחן את הפצת הווירוס בוואהאן, ושלב שני כולל מחקרים ארוכי טווח המבוססים על ממצאי השלב הראשון.
בינואר 2021, יצאה ועדת מומחים מטעם הארגון לסין. על אף שתמכה בהצעה לחקירה, הערימה ממשלת סין קשיים על צוות החקירה. היא לא אישרה ויזות לכל המדענים, דרשה שצוות חוקרים מטעמה ילווה את המחקר ולא איפשרה לשני מדענים להיכנס לסין בטענה שבדיקותיהם יצאו חיוביות לקורונה. בפברואר 2021, לאחר שסיימו חלק מחקירתם, דיווחה ועדת המומחים כי המקור האפשרי של נגיף הקורונה היה עטלפים וכי מאוד לא סביר שמקורו של הווירוס היה מעבדה.
מזרח אסיה ומרכזה.
מזרח אסיה.
עקב קרבתן לסין, מדינות האזור היו הראשונות שהתמודדו עם הנגיף. רבות מהן התמודדו עם נגיף הסארס ב-2003.
ב-4 בפברואר 2020 הוטל הסגר של 14 ימים על ספינת התענוגות דיימונד פרינסס שעגנה במים הטריטוריאליים של יפן, לאחר שנמצאו באונייה 10 מקרי הידבקות בנגיף. לאחר הטלת ההסגר מספר הנדבקים עלה בהדרגה והגיע עד 19 בפברואר ל-621. החולים הוצאו מהאונייה לטיפול בעוד יתר הנוסעים אולצו להישאר. ההסגר הוסר לאחר שבועיים. הסגר הוטל על אוניית תענוגות נוספת בהונג קונג לאחר שגם בה נמצאו מקרי הידבקות בנגיף.
מדינות רבות סגרו את הגבולות לחלוטין וחייבו את הבאים בבידוד. כך היה באינדונזיה ובווייטנאם. היה גם איסור על הגעה ממדינות מסוימות. ביפן, נאסרה הגעה ממדינות מסוימות. בשדה התעופה בוצעו בדיקות לנכנסים. במדינות השונות, הוכרז מצב חירום במחוזות ואף בכל המדינה. כך היה גם ביפן.
טאייואן שילבה יחד עם הפיקוח ההדוק על הגבולות גם מעקב משוכלל אחר כל מאומת; הטלת בידוד של 14 יום על כל מי שהיה בקשר קרוב עם חולה; ומדיניות הסברה ואכיפה שתבטיח את ציות האוכלוסייה. כך תושבי המדינה ניהלו חיי שגרה נטולי קורונה במשך תקופה ארוכה ביחס לעולם.
בקוריאה הדרומית, כמו גם בסינגפור והונג קונג, היו קמפיינים גדולים של הסברה ומידע לציבור על אמצעי מניעה כמו שטיפת ידיים, התרחקות מקהל והימנעות מנגיעה בפנים. בדומה למדינות רבות, מיליונים עבדו מהבתים ברחבי אסיה, כאשר גם רשויות ממשלתיות וגם חברות פרטיות ישמו הסדרי עבודה גמישים, או מרחוק, כדי לצמצם סיכוני הידבקות. היו מדינות שעשו מדידות חום בכל בניין, משרד, קניון ובית חולים. התושבים עטו מסכות. ב-20 במרץ דווח על גל התפשטות נוסף בקוריאה הדרומית. בעזרת ריחוק חברתי, בדיקות המוניות ומהירות בידוד ואיתור חולים, המדינה דיכאה את ההתפרצות בלי להשתמש בסגר מלא. כך גם בסינגפור. כשהיה צורך, בוצע סגר מקומי כמו שבוצע בווייטנאם.
לאחר מה שהסתמן בתחילה כטיפול מוצלח במשבר מצד יפן, בסוף מרץ הסתמנה התפרצות מחודשת. בסינגפור פרץ גל שני שאילץ אותה לבצע סגר. היו עוד מדינות שבצעו סגר מלא. כך הוחלט בהודו. ביפן, הסגר היה וולנטרי לרוב ולפי החלטת המחוז. בפיליפינים, השלטון המרכזי והנשיא החליטו על ביצוע סגר ביישובים ובמחוזות השונים.
תושבי היבשת התמודדו עם גלי הדבקה נוספים והוטלו צעדי מנע. לאחר פברואר 2020, סין התמודדה עם מספר התפרצויות קטנות יותר. היא הנהיג מדיניות קשוחה שכללה בדיקות המוניות, הגבלה קשיחה של כניסה לגבולות והטלת סגרים תוך שאיפה להגיע לאפס נדבקים בקהילה, נדבקים שאינם בבידוד. בהמשך, אוכלוסייתה התחסנה. מדינות אחרות אימצו שאיפה דומה והן נסוגו מנה בהדרגה בשנת 2021. במקביל הן התמודדו עם התחסנות איטית כי אספקת החיסונים למדינות אלו הייתה נמוכה.
מדינות אחרות, כמו טייואן וקוריאה הדרומית, עיכבו את חיסון האוכלוסייה מסיבות שונות והתחילו לחסן בפברואר 2021, מאוחר יחסית למדינות המערב. רובן הרגישו שהן שולטות במגפה. שתיהן התמודדו עם התפרצויות באותה השנה. הוטלו צעדי ריחוק חברתי.
מרכז אסיה.
ברוסיה, הוקם בפברואר 2020 את "המטה המבצעי למניעת ייבוא והתפשטות זיהום נגיף קורונה החדש בשטחי הפדרציה הרוסית" שנועד למקד את המאבק בנגיף במדינה. במסגרת הצעדים למאבק בהתפשטות הנגיף נסגרו הגבולות עם סין ובכל נמלי התעופה במדינה הוצבו אנשי השירות הפדרלי לפיקוח בתחום הגנת זכויות הצרכן שפעלו לבדוק כל מי שנוחת במדינה ולוודא שאינו נשא של הנגיף. הוטלה הוראת כניסה לבידוד לכל המבקרים מחוץ למדינה בייחוד במדינות הנגועות. ב-12 במרץ נודע כי מספר הנדבקים ברוסיה הגיע ל-34 איש, במוסקבה הוטלה בשל כך מגבלה על התקהלות של יותר מ-5,000 איש ובהמשך סגר. נכון ל-13 באפריל, ברוב רוסיה התושבים היו בסגר. ב-12 במאי נודע כי הממשלה התירה הקלות והחלה ביישום אסטרטגיית יציאה. הממשלה בוקרה בטענה שהיה אי דיוק בנתונים והנשיא ולדימיר פוטין הואשם שאיחר להגיב ונמנע מהחלטות קשות.
באוזבקיסטן, במרץ, בוטלו טיסות ממוקדי הדבקה ובהמשך הוחלט לסגור את גבולותיה. הוטל סגר בערים ובמחוזות. גם בקירגיסטן נסגרו הגבולות. במקביל, הרשויות בטורקמניסטן אסרו על תושבי המדינה לצאת מהבתים עם מסיכות ואף אסרה על השימוש במילה "קורונה". הכללים שונו ביולי.
בסוף 2020 ובמהלך 2021, תושבי היבשת החלו להתחסן נגד קורונה.
הקווקז.