במשך 15 השנים הבאות נמצא הפסל במשפחתו של פליפה פדרוסו (Pedroso), אחד משלושת הדייגים, ושכנים פקדו אותו על מנת להרעיף עליו את כיבודיהם. הפולחן התרחב ורבים מאמינים שתפילות רבות לבתולה התמלאו. המשפחה בנתה כנסיית קטנה אולם עד מהרה הפכה זו לצרה מלהכיל את המונים המאמינים. בשנת 1734 בנה הכומר של גוואראטינגוואטה כנסייה על גבעת קוקיירוס (Coqueiros) והציבור החל לבקר במקום ביולי 1745. מספר המאמינים גדל ובשנת 1834 החל בניין כנסייה גדולה יותר, היא הבזיליקה הישנה.
בשנת 1904 הוכתרה גבירתנו מאפרסידה וזכתה בכתר ובשנת 1908 קיבלה הכנסייה שנבנתה את התואר בזיליקה קטנה. שני עשורים לאחר מכן הפך האזור שסביב הכנסייה לעיר עצמאית, אפארסידה ושנה לאחר מכן, בשנת 1929, הכריז האפיפיור פיוס האחד עשר על גבירתנו מאפארסידה כמלכת ברזיל וכקדושה המגינה הרשמית של מדינה זו.
בשנת 1967, במלאת 250 שנה להתגלות הפסלון, העניק האפיפיור פאולוס השישי לבזיליקה ורד זהוב כאות לחשיבות הפולחן. בשנת 1980 הקדיש האפיפיור יוחנן פאולוס השני, במיסה שערך במקום בעת שביקר באמריקה הלטינית, את הפסלון למרים אם ישו.
הבזיליקה החדשה.
פופולריות הפולחן יצרה צורך במרחב חדש שיהיה גדול דיו, ובשנת 1955 החלה בנייתה של בזיליקה חדשה. המבנה החדש, פרי תכנונו של האדריכל בנדיטו קאלישטו (Calixto), עצום בגודלו: הוא נבנה בצורת צלב יווני ש-173 מטרים אורכו ו-168 רוחבו. הספינות משתרעות לאורך 40 מטרים והכיפה מתנשאת גובה של 70 מטרים. הבזיליקה מסוגלת להכיל 45,000 איש ואישה, ואילו מגרש החנייה, המשתרע על 272,000 מטרים מרובעים, יכול להכיל 4,000 אוטובוסים ו-6,000 מכוניות. ממדים אלו הופכים את הבזיליקה למקום הפולחן הקתולי השני בגודלו בעולם, אחרי בזיליקת פטרוס הקדוש שבקריית הוותיקן.
בשנת 1980, בעודו בבנייה, קודש המבנה בידי יוחנן פאולוס השני וקיבל את התואר בזיליקה זוטרה.
נסטור הכרוניקן
נסטור, המכונה גם נסטור הכרוניקן (ברוסית: Нестор Летописец) או נסטור מקייב (בערך 1056–1114) היה נזיר מקייב אשר מיוחסת לו עריכת "הכרוניקה הרוסית הראשונה", הכרוניקה הסלאבית הקדומה ביותר שמתארת את תולדות העמים הסלאבים המזרחיים, ועותקים ממנה נשתמרו עד היום. בכרוניקה כלול גם תיאור תולדות עמים סלאביים אחרים, כגון הפולנים. כמו כן מיוחסים לו שני חיבורים ביוגרפיים אודות קדושים.
נסטור הוכרז כקדוש בנצרות האורתודקוסית המזרחית. יום החג שלו נחגג ב-27 באוקטובר. הוא מונצח יחד עם קדושים אחרים מלאוורת קייב-פצ'רסק ב-28 בספטמבר, וכן ביום ראשון השני של התענית הגדולה (התענית שלפני חג הפסחא).
ביוגרפיה.
קורות חייו של נסטור תוארו לראשונה בפטריקון קייב-פצ'רסק, אוסף הגיוגרפי המכיל מעשיות, אנקדוטות ואימרות של קדושים, אבות כנסייה, ונזירים בולטים בלאוורת קייב-פצ'רסק.
החל משנת 1073 היה נסטור נזיר במנזר המערות בקייב. הוא נשלח יחד עם שני נזירים נוספים למצוא את שרידיו של הקדוש תאודוסיוס מפרצ'ק (ברוסית: ), ממייסדי המנזר – משימה שעלה בידו למלא. לאחר מציאתם השרידים הועברו לקתדרלת המנזר, וארוחה חגיגית שנתית נקבעה ליום מציאתם, 14 באוגוסט 1091.
נסטור היה בן תקופתם של ווסוולוד הראשון ושל סוויאטופולק השני ששלטו בקייב לסירוגין (בהתאמה) בין 1078–1113 ובהיותו עד ראייה, היה באפשרותו לתאר את שלטונם.
בסביבות שנת 1114 מת נסטור, ונקבר במערות לאוורת קייב-פצ'רסק, שרידיו נמצאים שם עד היום.
ניתוח דמותו וכתביו במחקר.
לפי השערות במחקר ההיסטוריוני יכול היה נסטור ללקט פרטים מפיהם של זקנים בני תקופתו – ובהם אולי גְיוּרַטַה רוֹגוֹביץ' מנובגורוד, אשר עשוי היה לתת לו מידע על שהתרחש באזור צפון רוס, בנהר פצ'ורה ובאזורים נוספים, וכן יאן וישאטיץ' (), מצביא אציל שהיה אז מבוגר למדי, ונפטר ב-1106.
על פי ההשערה המקובלת כיום, הכרוניקה שחיבר הייתה עבודת טלאים שהורכבה מרסיסים רבים של כרוניקות שונות, והסיבה ששמו של נסטור הוצמד לחיבור היא כי הוא שכתב את חלק הארי של הכרוניקה, או אולי מפני שקיבץ את הרסיסים יחדיו.
ההיסטוריון סרגיי סולוביוב () טען כי נסטור אינו הכרוניקן הרוסי המוקדם ביותר, אך הוא המחבר הראשון אשר כתב את ההיסטוריה מנקודת מבט לאומית, בעוד יתר הכרוניקנים היו לכל היותר פטריוטים מקומיים.
בשל סגנון כתביו משערים כי הוא תמך בשליטהּ המכהן של רוס של קייב, סוויאטופולק השני, ובחבורתו הפרו-סקנדינבית, ותיעב את ההשפעה היוונית על קייב.
נסטור מקייב
נסטור
משבר קודורי (2006)
משבר קודורי של שנת 2006 התפרץ בסוף יולי 2006 בעמק קודורי, החלק היחיד של אבחזיה שנמצא בשליטת גאורגיה, כאשר אמזר קוויציאני, מנהיג המיליציה המקומית, הכריז על אי ציות לשלטון הגאורגי. לאחר שהשלטון המרכזי בגאורגיה החליט להחזיר את שלטון החוק באזור עמק קודורי.
רקע.
עמק קודורי, בעל תוואי הנוף המיוער והרים סלעיים, שוכן בהרי הקווקז הגדול בפינה הצפון-מזרחית של אבחזיה. האזור מאוכלס בסוואנים, שהם קבוצה האתנית של הגאורגים. חרף מספר ניסיונות של הבדלנים האבחזים לזכות בשליטה על האזור האסטרטגי, לא היה האזור בשליטת מאז מלחמת אבחזיה (1992-1994). במהלך התקופה עד להתפרצות המשבר נוהל האזור על ידי הלוחם אמזר קוויציאני, שהנהיג את ההגנה הגאורגית כנגד כוחות הבדלנים האבחזים בבחינת מפקד כוח המיליציה בשם "מוֹנאדירֶה" ("צייד") כשליח של הנשיא הגאורגי הקודם אדוארד שוורדנדזה. לאחר הפלתו של שוורדנדזה במהפכת הוורדים, בשנת 2003, פירקה הממשלה החדשה את "מונאדירה" מנשקה, וביטלה את תפקידו של קוויציאני. התקיימו גם חשדות כבדים למעורבותו של קוויציאני בהברחות, פעילויות בלתי חוקיות אחרות ומתן מחסה למספר פושעים שהיו מבוקשים על ידי המשטרה הגאורגית.
המשבר.
המשבר החל ב-22 ביולי 2006, כאשר קוויציאני חימש מחדש את המיליציה שהנהיג וקרא תיגר כנגד השלטון המרכזי בטביליסי והצהיר כי יתנגד לפירוק המיליציה מנשקה. המאמצים למשא ומתן על כניעה עלו בתוהו והמיליציה סרבה להענות לאולטימטום שהציב בפניו שר הפנים הגאורגי, ואנו מראבישווילי. ב-25 ביולי שלחה הממשלה הגאורגית פלוגה חזקה של המשטרה הגאורגית וכוחות ביטחון נוספים, במטרה לפרק את מנשקו את מנהיג המיליציה החצי-צבאית הסורר.
האינפורמציה על שהתרחש בקודורי מועטה ולא ניתנת לאימות, והשלטונות סירבו בתחילה לפרסם תגובה כלשהי. מאוחר יותר, ב-25 ביולי, אישר, שר החינוך והמדע של גאורגיה, אלכסנדר לומאיה, כי המבצע המשטרתי כבר בדרך, ומטרתו להחזיר את הסדר החוקתי באזור קודורי. על פי הטלוויזיה הגאורגית, רוסתווי 2, סיפקו לכאורה, הצבא האבחזי וכוחות שמירת השלום הרוסיים באבחזיה, מזון ותחמושת. רוסתווי 2 דיווחה גם כי הליקופטר של כוחות שמירת השלום הרוסיים נחת באזור שהיה בשליטת המיליציה כדי לספק להם מזון, אולם לא הצליח לטוס בחזרה כיוון שהצד הגאורגי איים להפיל אותו.
על פי הדוחות הגאורגיים הרשמיים, שלטו כוחות הממשלה, ב-26 ביולי, ברוב עמק קודורי, וכפו את כניעת של מספר מורדים. המורדים האחרים, כולל קוויציאני, התחבאו ביערות המקיפים את העמק; מספר פצועים דווחו בשני הצדדים. כמו כן דווח על אזרחים שנהרגו במהלך חילופי הירי בין הצדדים. ב-27 ביולי, סיפר, שר ההגנה הגאורגי, איראקלי אוכרואשווילי, בריאיון לטלוויזיה כי השלב העיקרי של המבצע הושלם בהצלחה ורוב במורדים נכנעו או נתפסו. כמו כן האשים כי המרידה היא התגרות שתוכננה על ידי "מדינה זרה".
עד ל-28 ביולי, נשלטו כל הכפרים בעמק על ידי כוחות השלטון המרכזי. כמות גדולה של נשק ותחמושת נתגלתה. קוויציאני עצמו הצליח להימלט. השלטונות הגאורגיים טענו כי נמלט לסוחומי, בירת הבדלנים האבחזים.
ב-27 ביולי 2006, הכריז הנשיא סאקשווילי, על הקמת ממשלה אבחזית גולה בעמק קודורי שבאבחזיה עילית, שבסיסה בטביליסי.
תגובות.
עם תחילת המבצע המשטרתי הגאורגי, הביעו השלטונות הרוסיים ומנהיגי הבדלנים האבחזים, את דאגתם מהכוח הגאורגי באזור הסכסוך השכן. שלטונות הבדלנים האבחזים הצהירו כי כל חדירה של כוחות גאורגיים חמושים לשטחה יהיו הפרה גסה של הסכם הפסקת האש והפרדת הכוחות מה-14 במאי 1994, ופרוטוקול מאי 1998, שלפיהם התחייבה גאורגיה לא לשלוח צבא לעמק. פקידים רשמיים רוסיים ואבחזים הזהירו, ב-25 ביולי וב-26 ביולי, כי שימוש בכוח צבאי בעמק קודורי יכול להוביל לסכסוך חדש באזור. סרגיי בגאפש, נשיא הרפובליקה הבדלנית של אבחזיה הגיב לאירועי קודורי ואמר כי: .
השלטונות הגאורגיים הכחישו את ההאשמות כי השתמשו בכוח צבאי בקודורי, וטענו כי הכוח היחיד שהשתתף במבצע היה כוח משטרתי וכוחות שירותי הביטחון הכללי של גאורגיה (השב"כ הגאורגי), שהשימוש בהם אינו הפרה של ההסכמים עליהם חתומה גאורגיה. כמו כן הכחישו השלטונות הגאורגיים את ההאשמות כי הכוחות הגאורגיים תכננו להמשיך במבצע ולחדור לשטחים שבשליטת הבדלנים האבחזים. ב-26 ביולי, הביע, מזכ"ל נאט"ו יאפ דה-הופ שפר, את תמיכתו בעמדה הגאורגית בעניין האבחזי ואוסטי, במהלך פגישתו עם ראש ממשלת גאורגיה, זוראב נור'אידלי.
הלנה מטרויה
בילינה
בילינה (ברוסית: былина; באוקראינית: Билини; בפולנית: Bylina) או סְטַארִינה (Starina) היא שירה אפית הרואית עממית-מסורתית של הסלאבים המזרחיים הקדמונים של רוס של קייב, שהועברה בעל-פה מדור לדור. מסורת זו נשתמרה ברוסיה ובאוקראינה.
מקור המילה "בילינה" במילה הרוסית быль (נהגה: "ביל"; הפועל "להיות"), אשר מסמנת סיפור המגולל אירועים אמיתיים, בניגוד לסיפור בדיוני.