בעקבות ירידת הליגה של קבוצת נעוריו, OFI כרתים, בסיום עונת , השקיע מכלאס ברכישת המועדון והפך לנשיא הקבוצה. תחת מכלאס, חזרה הקבוצה תוך שתי עונות בלבד לליגה הבכירה ביוון, ואף סיימה שישית בטבלה בעונת , אלא שבעונה לאחר מכן נקלעה הקבוצה לקשיים כלכליים מהותיים, ובנוסף לעונש הפחתת עשר נקודות ממאזנה, רשמה עונה קשה גם מבחינה מקצועית, ונשרה לליגת המשנה. בסיום העונה התפרקה הקבוצה לאחר שלא הצליחה לעמוד בדרישות הכלכליות, והורדה לליגה השלישית. לאחר ההורדה חיפש מכלאס משקיעים שיסייעו בחזרתה של הקבוצה למעמד המקצועני, ובהמשך סיים את דרכו במועדון.
טרי רולינס
ויין מונטה "טרי" רולינס (באנגלית: Wayne Monte "Tree" Rollins; נולד ב-16 ביוני 1955) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1977–1995. בכל אחת מ-7 עונותיו הראשונות היה אחד משלושת החוסמים המובילים בליגה, ובעונת היה "מלך החסימות" עם ממוצע של 4.3 למשחק. ממוצעיו הכוללים לאורך 18 עונותיו ב-NBA היו: 5.4 נקודות, 5.8 ריבאונדים ו-2.2 חסימות למשחק.
קריירת מכללות.
רולינס נולד בעיר וינטר הייבן אשר בפלורידה, ובין השנים 1973–1977 למד באוניברסיטת קלמסון שבקרוליינה הדרומית. ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 13.3 נקודות, 11.9 ריבאונדים ו-4.1 חסימות למשחק.
קריירת משחק.
בדראפט ה-NBA 1977 נלקח רולינס בבחירה ה-14 על ידי אטלנטה הוקס, במדיה שיחק ב-11 עונותיו הראשונות בליגה. לאורך התקופה היה אחד השחקנים הבולטים של הקבוצה, לצד ג'ון דרו, אדי ג'ונסון ודן ראונדפילד, כאשר העמיד ממוצעים של 7.0 נקודות, 7.4 ריבאונדים ו-2.8 חסימות למשחק ונבחר פעמיים לאחת מחמישיות ההגנה של העונה (בעונות ו-). בעונת 1983 היה מלך החסימות של ה-NBA עם ממוצע של 4.3 חסימות למשחק, וב-6 עונות נוספות היה אחד משלושת החוסמים המובילים בליגה. ב-9 מתוך 11 עונותיו באטלנטה העפילה הקבוצה לפלייאוף, אך באף אחת מהן לא צלחה את הסיבוב השני.
לקראת עונת חתם על חוזה בקליבלנד קאבלירס, בה שימש כמחליפו מהספסל של בראד דוהרטי. בספטמבר 1990 חתם על חוזה בדטרויט פיסטונס, ובעונתו היחידה עמה העפיל לגמר האזור המזרחי. באוקטובר 1991 עבר ליוסטון רוקטס, ובינואר 1994 חתם על חוזה באורלנדו מג'יק. בעונתו האחרונה בקריירה, , העפיל עם אורלנדו למעמד גמר ה-NBA, בו הפסידה מול הרוקטס בתוצאה 0–4.
בעת פרישתו ממשחק בשנת 1995 ניצב במקום הרביעי ברשימת החוסמים המובילים בתולדות ה-NBA, אחרי כרים עבדול-ג'באר, מארק איטון והאקים אולאג'ואן, עם 2,542 חסימות.
קריירת אימון.
בשתי עונותיו כשחקן באורלנדו שימש במקביל גם כעוזר מאמן, תחת בראיין היל, ונשאר בתפקיד זה עד שנת 1999 תחת ריצ'י אדובאטו וצ'אק דיילי. בעונת היה עוזר מאמן בוושינגטון ויזארדס, ובשתי העונות הבאות החזיק בתפקיד דומה באינדיאנה פייסרס, תחת המאמן אייזיאה תומאס.
בעונת 2002/2003 שימש כמאמן הראשי של קבוצת גרינוויל גרוב מליגת הפיתוח של ה-NBA, בעונתו השנייה והאחרונה של המועדון.
בשנת 2006 מונה לעוזר מאמן קבוצת וושינגטון מיסטיקס מליגת ה-WNBA, שוב כעוזרו של אדובאטו, ולאחר כשנה החליפו כמאמן הראשי. ביולי 2008, לאחר 22 משחקים בעונת 2008, פוטר מהתפקיד. בתקופתו כמאמן הקבוצה רשמו המיסטיקס מאזן כולל של 24 ניצחונות ו-28 הפסדים. בעונות 2013–2015 היה עוזר מאמן בקבוצת שיקגו סקיי מה-WNBA.
ויין רולינס
דרור (יישוב)
דרור הוא יישוב בהקמה, אשר עתיד לקום על אחת משלוחות הר חירן, הממוקם על הציר שבין מיתר לערד, בצפון מזרח הנגב, כיום (2019) יש במקום גרעין התיישבות.
היישוב עתיד לאכלס כ-2,500 משפחות, המהוות כ-10,000 תושבים.
עד ליוני 2022 נקרא היישוב בשם הזמני "חירן" על שם ההר עליו הוא מוקם.
היסטוריה.
תכנון ראשוני להקמת יישוב פרוורי.
החלטת הממשלה על הקמת היישוב התקבלה בשנת 1999, ומיד אחר כך החלו מינהל מקרקעי ישראל ומשרד הבינוי והשיכון בתכנונו. בדצמבר 2001, המועצה הארצית לתכנון ולבנייה, באמצעות ועדת המשנה לנושאים תכנוניים עקרוניים (ולנת"ע), אישרה את הקמתו של יישוב פרוורי במקום ובו 2,000 יחידות דיור. באפריל 2003, החליטה המועצה הארצית להקפיא את התוכנית לבניית הישוב, לטובת הקמת יישוב גדול יותר בסמוך בשם "יתיר", על ידי חברת דנקנר השקעות שזכתה במכרז להקמתו. המשרד להגנת הסביבה החל במאבק נגד הקמת היישוב, בטענה שהיישוב יקום על חשבון שטחי יער יתיר ושטחים המיועדים לשמורת טבע. ושהוא יחסום מסדרון אקולוגי המחבר את אזור המדבר עם שפלת יהודה. ביולי 2004, לאחר הליך שנמשך מספר שנים, החליטה הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה דרום להמליץ בפני שר הפנים, אברהם פורז, על ביצוע שינויים במרחבי התכנון באזור, כך ששטחי היישובים המתוכננים "חירן" (כיום "דרור") ו"יתיר" ו"כרמית" יספחו ליישוב מיתר. צירוף שלושת היישובים החדשים למיתר נועד ליצור יישוב פרברי גדול, בו למעלה מ-10,000 יחידות דיור. ההחלטה על הקמת היישוב "יתיר" של קבוצת דנקנר לבסוף בוטלה, ותכנונה של חירן וכרמית נמשך.
המאבק נגד הקמת היישוב.
בשטח בו תוכנן היישוב היה כפר בדואי לא מוכר - אום אל-חיראן, שאותו ביקשה המדינה לפנות לטובת הקמת חירן. בשנת 2004 פנו נציגי אום אל-חיראן לבית משפט השלום בבאר שבע (ת"א 3326/04) כנגד ההחלטה להקמת היישוב, בטענה כי המדינה היא זו שקבעה את ישיבתם במקום בשנות ה-50. ביוני 2007 הרסה המדינה 30 מבתי הכפר. בשנת 2009 בית משפט השלום קבע כי העותרים לא הוכיחו רכישת זכויות במקרקעין ודחה את העתירה. הללו ערערו על פסק הדין בבית המשפט המחוזי (ע"א 1165/09), ובשנת 2011 בית המשפט המחוזי אימץ את מסקנותיו של בית משפט השלום. העותרים שבו וערערו לבית המשפט העליון. ב-2010 החליטה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה להכיר ביישוב, אולם בעקבות התערבות של משרד ראש הממשלה המועצה הפכה את החלטתה למחרת. במהלך הדיון בבית המשפט העליון ב-2014, עלתה השאלה למה לא להכשיר את בתי הכפר אום אלחיראן, שעל פי פסקי דין קודמים כבר נקבע שתושביו אינם מסיגי גבול ושיושבו במקום על ידי המדינה, במקום לפנותם ולהקים שם יישוב חדש, כך שיוקם במקום יישוב משותף. נציג המדינה בתגובה סירבו להשיב להצעה.
במאי 2015 דחה בית המשפט העליון בקשת רשות ערעור של המתגוררים במקום. השופט אליקים רובינשטיין פסק שאין לאנשי אום אל-חיראן זכויות במקום ולכן פעולות הממשלה לא הפרו את זכויותיהם. השופטת דפנה ברק ארז כתבה בדעת מיעוט שעל הממשלה לשקול שנית את הפיצוי המוצע משום שהבדואים חיו באום אל-חיראן במשך עשרות שנים כבני רשות, והציעה להקצות חלקות אדמה ביישוב החדש עבורם.
הקמת היישוב לציבור הדתי לאומי.
ב-2012 החליטה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה להקים במקום יישוב המיועד לציבור הדתי לאומי. לצורך הקמת היישוב נוסד כבר ב-2008 גרעין התיישבות על ידי משפחות מבית המדרש לבוגרי צבא בעלי ומישיבות גבוהות נוספות, בעידודה וליוויה של תנועת אור להתיישבות בנגב ובגליל. ב-2010 עלה הגרעין למחנה יתיר, כמחנה התאקלמות זמני, על מנת להתקרב ליעד יישוב הקבע, במרכז היישוב והכניסה המזרחית מתוכנן מתחם תיירות, נופש ופנאי ויכיל מלון וקאנטרי קלאב, מגרשי ספורט. לאחר פינוי אחרוני התושבים באום אל-חיראן, החלו ביולי 2017 העבודות להקמת חירן. בתקנון האגודה השיתופית של היישוב נכתב שהקרקעות במקום ישווקו רק ל"שומר תורה ומצוות לפי ערכי היהדות האורתודוקסית".
בינואר 2019, חתם שר הפנים אריה דרעי על צו המספח את היישוב למועצה אזורית תמר, על אף התנגדות המועצה, (בין היתר מכיוון שהישוב דתי ובמועצה אין שום ישוב דתי נוסף) עד אז נמצא היישוב בתחום השיפוט של המועצה המקומית מיתר.
חינוך וקהילה.
ביישוב כ-80 ילדים בגילאי 0–10, ובמקום פועלים מעון ושני גנים. תלמידי בית הספר נוסעים לבית הספר ובתלמוד תורה בסוסיא. כמו כן ילדי היישוב נהנים מפעילויות חינוך בלתי פורמלי אחר הצהריים במהלך ימות השבוע ובשבתות, תלמוד תורה ומפעילויות פנאי בחופשות. פעילות התרבות ביישוב כוללת חוגים, ערבי נשים וערבי גברים, שיחות והרצאות, ארוחות משותפות וטיולי גרעין. בנוסף לפעילות התרבות ביישוב עצמו, נהנים חברי היישוב גם מאירועי התרבות המתקיימים במועצה האזורית הר חברון ובסביבה.
יולי הרשקוביץ
סמי הרשקוביץ
למברגר
למברגר הוא שם משפחה טופונימי, המלמד על מוצא מהעיר לבוב, בשמה הגרמני למברג.
לורנסו פרנדדס
לורנסו פרננדס (בספרדית: Lorenzo Fernandez; 20 במאי 1900 – 16 בנובמבר 1973) היה כדורגלן ספרדי אורוגוואי, ששיחק בעמדת הקשר אחורי.
קריירת משחק.
לורנסו נולד ב-20 במאי 1900 ברדונדלה שבספרד. הוא היגר לאורוגוואי ושיחק בכמה קבוצות דרום אמריקאיות במהלך הקריירה שלו. בנבחרת אורוגוואי ערך 31 הופעות בהן כבש 4 שערים בין השנים 1925–1935. הוא זכה עימה בשלל תארים כמו מונדיאל 1930, מדליית זהב אולימפית באולימפיאדת 1928 ופעמיים בקופה אמריקה בשנים 1926 ו-1935. במשך רוב הקריירה שיחק בעמדת הקשר אחורי, אך באחד המשחקים בקופה אמריקה 1929 נגד פרו החליף בעמדתו את העמדה של חלוץ אורוגוואי, פדרו סאה, ובזכות כך כבש שלושער באותו משחק.
מנחת בצת
מנחת בצת היה מנחת למטוסים קלים, כ-5 ק"מ מצפון-מזרח לנהריה, ממערב למושב בצת מדרום לדרך אזורית כביש 899.
היסטוריה.
בתקופת המנדט.