באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1969 זכה בורזוב ב-2 מדליות, מדליית זהב בריצת 100 מטר (10.4 שניות) ומדליית כסף, כחלק מנבחרת ברית המועצות, בריצת שליחים 4x100 מטר (39.3 שניות).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1971 זכה בורזוב ב-2 מדליות זהב בריצת 100 מטר בפעם השנייה ברציפות (10.26 שניות) ובריצת 200 מטר (20.30 שניות).
אולימפיאדת השיא.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכה בורזוב ב-3 מדליות, מהן 2 זהב בריצות היוקרתיות ל-100 מטר ול-200 מטר ובמדליית כסף בריצת שליחים 4x100 מטר. בריצת 100 מטר הוא זכה בתוצאה של 10.14 שניות, לפני רוברט טיילור מארצות הברית (10.24 שניות) ולנוקס מילר מג'מייקה (10.33 שניות). בשלב רבע הגמר, הוא קבע שיא אירופי חדש של 10.07 שניות, שיא זה החזיק מעמד 7 שנים ונישבר על ידי פייטרו מניאה מאיטליה (10.01 שניות). שני מתחריו העיקריים אדי הארט וריי רובינסון מארצות הברית החמיצו את שלב רבע הגמר בשל איחור בהגעה למקצה. בריצת 200 מטר הוא קבע שיא אירופי חדש נוסף של 20.00 שניות, לפני לארי בלאק מארצות הברית (20.19 שניות) ומניאה (20.30 שניות) שיפור לשיא של מניאה 20.2 שניות. שיא זה החזיק מעמד 7 שנים ונשבר אף הוא על ידי מניאה (19.96 שניות). בריצת שליחים הוא זכה, כחלק מנבחרת ברית המועצות, במדליית כסף בתוצאה של 38.50 שניות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 38.19 שניות ולפני מערב גרמניה (38.79 שניות).
המשך הקריירה.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1974 זכה בורזוב במדליית זהב בריצת 100 מטר בפעם השלישית ברציפות (10.27 שניות).
סביב הופעתו של בורזוב באולימפיאדת מונטריאול (1976) היו שמועות של ניסיון לערוק למערב וכן על ניסיון להתנקש בחייו תוך כדי ריצת ה-100 מטר. שמועות אלו הופרכו ובמשחקים עצמם הוא זכה ב-2 מדליות ארד. האחת, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.14 שניות, אחרי הייזלי קרופורד מטרינידד וטובגו (10.06 שניות) ודון קווארי מג'מייקה (10.08 שניות), ובכך לא הצליח להגן על תוארו. השנייה, כחלק מנבחרת ברית המועצות, בריצת שליחים 4x100 מטר, בתוצאה של 38.78 שניות, אחרי ארצות הברית (38.33 שניות) ומזרח גרמניה (38.66 שניות).
בשנת 1977 התחתן בורזוב עם לודמילה טורישצ'בה אלופה אולימפית בהתעמלות מכשירים בעלת 9 מדליות אולימפיות מהן 4 זהב.
פציעה מתמשכת מנעה מבורזוב להשתתף באולימפיאדת מוסקבה (1980), אשר הייתה אמורה להיות השלישית שלו.
קריירה פוליטית.
משנת 1998-1991 שימש בורזוב כנשיא הוועד האולימפי הראשון של אוקראינה. הוא חבר הוועד האולימפי הבינלאומי משנת 1994. בשנים 1997-1991 כיהן כשר הנוער והספורט של אוקראינה. בשנים 2006-1998 הוא כיהן כחבר בראדה העליונה, בית המחוקקים של אוקראינה.
גחן דקלים אסיאתי
דור (תקופה)
אוקזיונליזם
אוקזיונליזם (באנגלית: Occasionalism) היא תפיסה שפותחה בעקבות תורתו של דקארט, המחלקת את העולם לחומר ולרוח. הבעיה העולה מחלוקה זו, הידועה בשם "הבעיה הפסיכו-פיזית", היא שאלת ההשפעה של הרוח על החומר: איך עצם חומרי מסוגל להשפיע על הנפשות, ולהפך? והרי ידוע, לדעת דקארט, שהם משפיעים זה על זה, למשל כשמתרחש תהליך של הבנה (בו נפש מבינה התרחשות חומרית), או של בחירה (בו הרצון לנקוט בפעולה גורם לגוף האנושי לנקוט באותה פעולה).
הפתרון של דקארט נגד את האינטואיציה והשכל הישר, עד למצב בו גם הפילוסופים שהלכו בדרכו התקשו לקבל פתרון זה. הפתרון, לפי דקארט, הוא שהקשר בין הרוח לחומר מתבצע בתוך בלוטת האצטרובל במוח האדם.
לפי האוקזיונליזם, שפותח בעיקר בידי ארנולד חלינקס, החומר והרוח אינם משפיעים זה על זה, אלא אלוהים הוא שמקשר ביניהם. כל תהליך חומרי שמתרחש, מאפשר לאלוהים להשפיע, בעקבות ההתרחשות החומרית, על נפש האדם. כמובן, הוא יכול לבחור גם שלא להשפיע על הנפש במצב שכזה, ויכול גם לבחור להשפיע על הנפש במקרים אחרים, אך מתוך ההנחה שאלוהים ישר והגון מבחינה אינטלקטואלית (הנחה אופיינית לתאולוגיה הנוצרית), האוקזיונליסטים מאמינים שאלוהים לא יעשה כן.
מודל מקסוול גרנט
מודל מקסוול גרנט הוא מודל פיזיקלי, המתאר את המקדם הדיאלקטרי של תערובת המורכבת משני חומרים, בעלי מקדם דיאלקטרי שונה, כל זמן שניתן להתייחס אל אחד החומרים כמארח ולשני כמתארח, אילוח או זיהום. מודל זה מכונה גם לעיתים "נוסחת מקסוול גרנט" או "כלל הערבוב של מקסוול גרנט". עיקר חשיבותו של מודל זה בפיזיקה בת ימינו, היא באפיון המקדם הדיאלקטרי של תרכובות ננומטריות (nano-composites). תרכובות אלו, הן למעשה חומר אשר בתוכו מפוזרים ננו-גבישים.
המודל הוצג בשנת 1904 על ידי ג'יימס קלרק מקסוול גרנט, פיזיקאי בריטי הנקרא על-שם הפיזיקאי הנודע ג'יימס קלרק מקסוול. אביו של מקסוול גרנט, ויליאם גרנט, היה פרופ' לפיזיקה ועבד יחד עם מקסוול במעבדות קוונדיש בהן עבד מקסוול בסוף ימיו. לאות התפעלות ממקסוול, קרא וויליאם לבנו על שמו.
המודל והנחותיו.
המודל נכנס תחת הקטגוריה של effective medium approximation,
מודלים המספקים קירוב של תכונה מאקרוסקופית אפקטיבית לתווך מורכב.
מודל מקסוול גרנט דן במקרה ובו ישנו תווך הומוגני, אשר מפוזרים בו בצורה הומוגנית ואיזוטרופית, מזהמים כדוריים מחומר אחר. המודל מספק את המקדם הדיאלקטרי האפקטיבי של תערובת כזו, תחת מספר הנחות:
ע"פ המודל, תחת התנאים האלה המקדם הדיאלקטרי האפקטיבי יהיה: formula_1
כאשר formula_2 הוא המקדם הדיאלקטרי האפקטיבי, formula_3 המקדם הדיאלקטרי של החומר ממנו עשויים המזהמים, formula_4 המקדם הדיאלקטרי של החומר המארח ו-formula_5 הוא השבר הנפחי.
הרחבות למודל.
לקראת סוף המאה העשרים, החלה התפתחות רבה בייצור ננו-גבישים בצורה מבוקרת, מבחינת הגודל והצורה ועוד. התפתחות זו גרמה ל"תהילה מחודשת" של מודל מקסוול גרנט עקב הרלוונטיות המחודשת שלה. עקב כך פותחו מודלים מורחבים למקרים מורכבים יותר:
וסט (לבוש)
וֵסְט (בעברית: מוֹתְנִיָּיה או לְסוּטָה (מלשון חז"ל)) הוא אפודת בד חסרת־שרוולים. באופן מסורתי, הווסט נלבש מעל החולצה והעניבה ומתחת למקטורן ולמעיל, כחלק מלבוש חגיגי או רשמי לגברים. הווסט מהווה חלק מחליפת שלושה חלקים, הכוללת בנוסף לו, גם מקטורן ומכנסיים. בעבר היה הווסט נפוץ בלבוש הגברים המערבי, אולם משנות ה-30 של המאה ה-20 פחת השימוש בו.
הווסט נרכס בחזית בטור אנכי של כפתורים, או בשני טורי כפתורים מקבילים (רכיסה כפולה). בחליפת שלושה חלקים הבד החזיתי של הווסט זהה לבד של שני חלקי החליפה האחרים, בעוד שגב הווסט יתפר מבד שונה. בעת ששעוני כיס היו נפוצים, גברים נהגו להחזיק את שעון הכיס באחד מכיסי הווסט ולהצמיד את שרשרת השעון ללולאת אחד הכפתורים; בחלק מן הווסטים נתפרת לולאה מיוחדת לשרשרת השעון.
באנגליה ובארצות הברית נהוג שלא לרכוס את הכפתור התחתון בווסט, מנהג המיוחס לראשונה לאדוארד השביעי עוד בעת שהיה נסיך ויילס, שעשה זאת מאילוצי גזרתו, אך ווסטים בעלי שני טורים של כפתורים נרכסים במלואם.
תכונות ושימוש.
לפני שהשימוש בשעוני הפך לפופולרי, אנשים שמרו את שעוני הכיס שלהם באחד הכיסים התחתונים של הווסט (לרוב הימני) והשחילו את השרשרת של השעון דרך החור של אחד ההפתורים, באופן מסורתי אסור ללבוש ווסט עם חגורה בגלל שהיא דוחפת את הווסט החוצה ויוצרת מראה מגושם.
לבוש בוקר.
ווסטים הנלבשים עם חליפות טרקלין בדרך כלל עשויים מאותו בד כמו שאר החליפה ויש להם בדרך כלל בין ארבעה לשישה כפתורים. ווסט עם שני טורים של כפתורים פחות נפוץ בהשוואה לווסט עם טור אחד של כפתורים אבל נפוץ יותר בחליפת בוקר. ווסטים לחליפת בוקר באים לרוב בצבע זהה לזה של המעיל, או ברוב המקרים להיות מנוגדים אליו, בדרך כלל בצבע חרדל, אפור, תכלת או ירוק כהה.
לבוש ערב.
הווסט הנלבש עם קודי הלבוש עניבה לבנה ועניבה שחורה שונים מווסטים רגילים, הם נמוכים בהרבה (לרוב שלושה או ארבעה כפתורים בטור) ולכן מציגים חלק גדול בהרבה מהחולצה, בגלל שטח החולצה הגדול שהם מציגים ניתן לייצר אותם במגוון צורות וחיתוכים כמו ווסט חתוך בצורת האות "U". צבע הווסט בדרך כלל תואם את צבע העניבה, כך שבדרך כלל מייצרים אותם מצמר, גרוסגריין וסאטן, ולרוב באריגת מרסלה. וימיו הראשונים של קוד הלבוש היה נהוג ללבוש ווסט לבן בעניבה שחורה.
משרתים באירועי עניבה לבנה לובשים ווסט שחור במקום ווסט לבן כדי להבדיל את עצמם מהאורחים.
צופים.
בארצות הברית נהוג להשתמש בווסט במקום אבנט להצגת התגים.
ספורט.
שחקני ביליארד לובשים ווסט עם עניבת פרפר בזמן שהם משחקים, בדרך כלל במשחקי סנוקר וכדור שחור.
מקור השם וסט.
מקור המילה וסט Vest באנגלית, הוא מן המנהג שהיה לצייד גבר צעיר בבגד מכובד, לפני שהוא יצא 'לעשות הון'. באיטלקית של המאה ה-13 Investire משמעותו להכניס כסף במשהו בכוונה להרויח מכך. כך נוצרה המילה To invest =להשקיע.
קישורים חיצוניים.
למה גברים הפסיקו ללבוש וסטים? באתר gentleman's gazette.
ציר לוגריתמי
פיגועי טרור בישראל
טרור בישראל
גאול מכליס
גאול מכליס (21 במאי 1918 – 19 בפברואר 1995) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי.
ביוגרפיה.