מקדש סת (באנגלית: Temple of Set) הוקם בשנת 1975 על ידי מייקל אקינו וחברים נוספים מקרב הכמורה של כנסיית השטן, שעזבו את כנסיית השטן בגלל חילוקי דעות מנהליים ופילוסופיים. מקדש סת נבדל מכנסיית השטן באופן מכוון בכמה דרכים, בעיקר בתאולוגיה ובסוציולוגיה. ניתן לסכם את הפילוסופיה של מקדש סת כ"אינדיבידואליזם נאור" - שיפור של עצמך על ידי חינוך אישי, ניסוי וחניכה. תהליך זה הוא בהכרח שונה וייחודי עבור כל אדם. החברים במקדש אינם מסכימים אם "סת" הוא אמיתי או סמלי, ולא מצופה מהם לעשות זאת.
לפי תורתו של אקינו השם "שטן" הוא במקורו עיוות של השם "סת". מקדש סת מלמד שסת הוא ישות אמיתית, והאל האמיתי היחיד שקיים, כאשר כל שאר האלים נוצרו על ידי הדמיון האנושי. סת מתואר כמי שנתן לאנושות - באמצעות האמצעים של אבולוציה על-טבעית - את "הלהבה השחורה" או "מתנת סת", שהיא אינטלקט המבדיל את בני האדם מבעלי חיים אחרים. בעוד שסתיאנים צפויים להעריץ את סת, הם אינם סוגדים לו. הנושא מרכזי בפילוסופיה ובפולחן של מקדש סת הוא האינדיבידואל האנושי, כאשר האלוהות עצמית מוצגת כמטרה הסופית.
שטניזם אישי.
בניגוד לקבוצות השטן המאורגנות, קיים גם שטניזם אישי של יחידים, המזדהים כשטניסטים בשל הזיקה שלהם לרעיון הכללי של השטן, לרבות מאפיינים כמו רוע.
דירנדל, לואיס ופיטרסן השתמשו במונח "שטניזם תגובתי" כדי לתאר תופעה מסוימת אותה זיהו כשטניזם מודרני. "שטניזם תגובתי" נוצר מרצון או צורך אצל היחיד (לרוב בגיל ההתבגרות) למרוד בחברה נוצרית, ולכן להזדהות עם דמות השטן, המייצגת בתרבות הנוצרית את הבן שסרח. הנוקטים בשיטה זו של מרד לרוב עוסקים בפריצת גבולות ובמעשים הנחשבים טאבו בחברה בה הם חיים. הם הציגו שתי נטיות בתוך השטניזם התגובתי: האחת, "תיירות שטניסטית", מאופיינת בפרק הזמן הקצר שבו הנער או הנערה היו מעורבים בפריצת גבולות זו, בעוד שהשנייה, "המסע השטניסטי" (מאנגלית: Satanic quest), אופיינה בפרק זמן ארוך ועמוק יותר של מעורבות בתכנים שטניסטיים.
חלק מהשטניסטים האישיים הם בני נוער או מבוגרים עם הפרעות נפשיות שעוסקים בפעילות פלילית. במהלך שנות ה-80 וה-90, נתפסו מספר קבוצות של בני נוער לאחר שהקריבו בעלי חיים והשחיתו כנסיות ובתי קברות עם שימוש בדימויים שטניים. יש הקובעים כי תקריות אלו היו "יותר תוצר של סטייה חברתית של צעירים מאשר שטניזם". במקרים בודדים, הפשעים של הנוקטים בשטניזם אישי כללו רצח. ב-1970, שתי קבוצות נפרדות של בני נוער הרגו בסך הכל שלושה אנשים, ואכלו חלקים מגופותיהם וטענו שהרציחות היו קורבנות שהוקדשו לשטן. הרוצח הסדרתי האמריקאי ריצ'רד רמירז למשל טען שהוא השטן; במהלך מסע הרצח שלו בשנות השמונים הוא השאיר פנטגרם הפוך בזירת כל רצח ובמשפטו קרא "הריעו לשטן!" ב-21 בנובמבר 1998, ג'רנו אלג, שטניסט פיני מוצהר, נידון למאסר עולם על רצח גבר בן 23 בפינלנד, קניבליזם והסתה של אחרים להשתתף בטקס שכלל עינויים של הקורבן. חיות השטן (באיטלקית: Bestie di Satana) הוא שמה של כת שטניסטית איטלקית שחבריה הורשעו במספר רציחות שבוצעו בין השנים 1998 ל-2004. בין היתר, נטען חברי "חיות השטן" הושפעו ממטאל קיצוני, בעיקר דת' מטאל ובלאק מטאל. ב-2018, שתי ילדות בנות 11 ו-12 מפלורידה נעצרו בחשד שתכננו להרוג לפחות 15 תלמידים בבית הספר שבו הן לומדות, לאכול חלקים מגופותיהם ולשתות את דמם. אחר כך הן התכוונו להתאבד, כדי "להגיע לגיהנום ולהיות עם השטן".
פולחן השטן בתרבות.
סרטים רבים נעשו על כתות השטן השונות, אחד הידועים שבהם הוא תינוקה של רוזמרי (באנגלית: Rosemary's Baby), סרט אימה מפורסם בבימויו של רומן פולנסקי משנת 1968, המבוסס על רב-המכר של איירה לוין, בכיכובה של השחקנית מיה פארו. כמו כן ניתן לראות את ההתייחסות של כת השטן בזווית דומה בסרטו של פיטר היימס (Peter Hyams) סוף העולם (End of Days), בכיכובם של השחקנים ארנולד שוורצנגר, גבריאל ביירן, ורובין טאני.
סמל השטן שימש לאורך שנים רבות כסמל להתנגדות, אחרות, ונון-קונפורמיזם. דוגמה מוקדמת לכך היא שיריו של המשורר הרומנטי פרסי ביש שלי, אך ניתן לראות לכך דוגמאות גם בתרבות הרוק וההבי מטאל משנות השישים ועד היום. להקות רבות משתמשות בשטן כדמות ובסמלי השטניזם בשיריהם, ביניהם הפנטגרם, המספר 666, ושמותיו השונים בנצרות. לרוב אלו נעשים באופן סמלי, בדומה לשטניזם האתאיסטי, אך ישנן גם להקות מטאל, במיוחד בלאק מטאל סקנדינביות, שמחזיקות באמונות שטניסטיות דתיות ונוקטות בפולחנים שטניסטים, חלקם פליליים.
שטניזם
שטניזם היא אמונה או תופעה חברתית שכוללת ההערצה וסגידה לשטן או לדומיו. במקרים מסוימים פולחן השטן נעשה רק כפרודיה נונתאיסטית על ממסד דתי מסוים ועל פולחן מסורתי.
Lucky (שיר של בריטני ספירס)
Lucky (בעברית: בת מזל) הוא שיר של זמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס. השיר יצא לאור כסינגל השני מתוך אלבומה השני של הזמרת, Oops!... I Did It Again במהלך שנת 2000.
מידע.
השיר, שנכתב והופק על ידי מקס מרטין ורמי, עוסק בשחקנית בת-מזל ("Lucky"). נראה שהשחקנית השיגה כבוד, אושר ויופי, אך מבפנים היא בודדה ועצובה מסיבות לא ידועות.
"Lucky" זכה להצלחה פחותה בארצות הברית מהסינגל הקודם של ספירס, "Oops!... I Did It Again" בשל העובדה שהשמעותיו בתחנות הרדיו האמריקאיות היו נמוכות והסינגל נמכר בפורמט "12", שגרם למכירות נמוכות. מסיבות אלו הגיע השיר אל המקום ה-21 במצעד הבילבורד הוט 100, ושהה במצעד תשעה שבועות.
למרות זאת, הסינגל הצליח להיכנס לעשרת המובילים במצעדי מדינות שונות באירופה ובאוסטרליה, והצליח למכור אפילו יותר מסינגלים קודמים. בשוודיה מכר 30,000 עותקים וקיבל תואר פלטינה, בגרמניה קיבל תואר זהב עבור 250,000 עותקים שמכר, בבריטניה מכר הסינגל 203,000 עותקים והגיע למקום החמישי במצעד הפזמונים הבריטי. הסינגל נמכר בכל העולם ביותר מ-4,000,000 עותקים בשנת 2000 בלבד.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי דייב מאיירס וצולם בהוליווד שבקליפורניה ב-12, 13 ביוני 2000. הקליפ הציג את ספירס ככוכבת הזוהרת אך בודדה, ולצידה, ספירס בגרסה אחרת, המספרת את סיפורה בשירת השיר.
הקליפ מתחיל כאשר ספירס נמצאת על במת הצגה, ואומרת: "זהו סיפור על ילדה ששמה לאקי" ומתחילה לשיר. באמצע הקליפ צילמו סרט והבמאי אמר: "קאט, יש לנו את זה" ומאפרים אותה לאחר מכן. לקראת סוף הקליפ היא נמצאת בטקס פרסים והמנחה אמר: "השחקנית הטובה ביותר, והמנצחת היא - לאקי". הקליפ נצפה יותר מ-70 מיליון צפיות.
דיויד וינר
רפאל ורדי
רפאל ורדי (14 או 15 בדצמבר 1922 – 25 בדצמבר 2016) היה אלוף בצה"ל.
רקע.
רפאל ורדי נולד בלודז' שבפולין, עלה לארץ ישראל בשנת 1932 ולמד בגימנסיה בלפור בתל אביב.
שירותו הצבאי.
בגיל 16 התגייס להגנה ושירת במלחמת העצמאות כמפקד גדוד 55 בחטיבת גבעתי. שירת כראש לשכת סגן הרמטכ"ל, כסגן מפקד חטיבת גולני ומפקד מחוז תל אביב, במלחמת סיני היה סגן מפקד חטיבת מילואים. שירת כנספח צבאי בבורמה ובתאילנד בשנים 1957 עד 1960, וכקצין המשטרה הצבאית הראשי (הקַמצָ"ר) מ-1960 עד 1962. בשנים 1962 עד 1967 שירת כמדריך ראשי במכללה לביטחון לאומי. סיים תואר ראשון במשפטים בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה והוסמך כעורך דין ב-1966. במלחמת ששת הימים שימש כמפקד מחוז ירושלים. לאחר מלחמת ששת הימים מונה למפקד אזור איו"ש (יהודה ושומרון), סיים לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטה העברית וביולי 1968 היה מראשוני מקבלי דרגת תת-אלוף בצה"ל. ב-1974 מונה למתאם הפעולות בשטחים במשרד הביטחון. ב-1976 מונה לראש אגף כוח אדם עד 1978.
תפקידים אזרחיים.
כיהן כמבקר מערכת הביטחון בשנים 1980–1981, עזב את התפקיד לאחר מינויו של אריאל שרון לשר הביטחון. באוגוסט 1983 מונה למנכ"ל משרד מבקר המדינה, התפטר מתפקידו ב-1985 בעקבות חילוקי דעות עם המבקר יצחק טוניק.
בעקבות המלצות ועדת שמגר שבחנה את תפקוד הגופים האחראים על ביטחונו ושלומו של ראש הממשלה, מונה ורדי לעמוד בראש צוות מעקב ובקרה ליישום המלצותיה לשיפור עבודת האבטחה וייעולה.
ב-1999 מונה על ידי ראש הממשלה אהוד ברק לבדוק את תפקוד מוסדות רשות השידור, בדו"ח שהציג קרא להגדרה חדשה של תפקיד השידור הציבורי ולהסדרה בחקיקה חלוקת סמכויות חדשה וברורה בין הדרג הניהולי להנהלה הציבורית של הרשות.
עמד בראש ועדות נוספות בנושאים ביטחוניים, בהם ועדה לבחינת נושא לשכת הקשר נתיב, פעילות קרן לב"י, נושא אגף השיקום במשרד הביטחון, ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון, ועדת חקירה בנושא חקירות ועינויים ופרשת איראנגייט.
חייו האישיים.
היה נשוי לרינה ואב לשלושה ילדים. טל, יעל ובנו, מיכאל ורדי, אשר שירת כקצין בחיל השריון במלחמת יום הכיפורים, נהרג בקרב באזור מעוז "מפרקת" ועוטר בעיטור העוז לאחר מותו.
ורדי נפטר ב-25 בדצמבר 2016.
Stronger
טרטוליאנוס
קווינטוס ספטימיוס פלורנס טרטוליאנוס (בלטינית: Quintus Septimius Florens Tertullianus; בערך 240-155 לספירה) היה תאולוג נוצרי חשוב ואחד מאבות הכנסייה. הוא חי ופעל בקרתגו ומילא תפקיד מרכזי בגיבוש התאולוגיה הנוצרית במאות הראשונות לספירה.
טרטוליאנוס היה הראשון שהעמיד קורפוס שלם של כתבים נוצריים בשפה הלטינית, נוסף לכמה חיבורים שכתב בשפה היוונית. הוא היה הראשון שהשתמש במושג trinitas כדי לציין את השילוש הקדוש, וככל הנראה, הראשון שהשתמש בנוסחה "שלוש פרסונות, מהות אחת" (בלטינית: "tres Personae, una substantia"). כמו כן החל את השימוש במושגים "ברית חדשה" ו"ברית ישנה".