בישראל שטופת השמש נעשה שימוש רב באיפאה להנחת משטחי מדרך (דקים) גם במקומות שחשופים לקרינת שמש ישירה כל שעות היום.
קישורים חיצוניים.
דיון בנושא שימוש בעץ איפאה במועצת העיר תל אביב-יפו
בסיליסק (סוג)
בָּסִילִיסְק (שם מדעי: "Basiliscus") הוא סוג של לטאות החי במרכז אמריקה ובדרום מקסיקו.
מאפיינים.
משקלו הממוצע של הבסיליסק הוא כ-100 גרם. בסיליסקים הולכים על ארבע רגליים. רגליהם מסיביות ובעלות מבנה המאפשר להם לאחוז בגזעי העצים ולטפס עליהם.
אורכם של הבוגרים תלוי במין ובתת המין אך בממוצע מגיעים הזכרים לאורך של 70 ס"מ ושל הנקבות מעט פחות. המין הארוך ביותר הוא בסיליסק ירוק.
הבסיליסק חי בעיקר באמריקה הלטינית ביערות טרופיים, חמים ולחים שבהם הם חיים על ענפי העצים ומגיעים עד לצמרת העצים. במקרה של סכנה, הם עוזבים את אחיזתם בעץ ונופלים לקרקע. הם מעדיפים עצים הנמצאים מעל לנהרות ואגמים. כל מיני הבסיליסק הם שחיינים טובים ומסוגלים ללכת על המים עובדה שהקנתה להם את השם לטאות ישו.
וויל פרל
תהילים צ&quot;א
תהילים צ"א, הוא מזמור בספר תהילים, המכונה שיר של פגעים ב, ונקרא גם "יושב בסתר" על פי הפתיח של המזמור . מזמור זה נחשב כמזמור שמירה, ונאמר כסגולה להצלה מפגעים (מזיקים), גם בסיטואציות אישיות, בהווה ובעתיד, וגם באירועים כלליים, וזאת משום האמור בפסוקים הבאים:
מזמור זה נאמר בתפילות רבות, כמו קריאת שמע שעל המיטה, תפילת שחרית לשבת, תפילת ערבית למוצאי שבת, הלוויה ועוד. במקרים רבים נאמר לפניו גם הפסוק האחרון מהפרק הקודם, "ויהי נועם".
שיר של פגעים.
המקור לכינוי זה הוא מאמר חז"ל:
חכמים הקפידו שהשימוש במזמור יהיה להגנה בלבד, אך לא ייעשה בו שימוש מאגי כגון כסגולה להתרפאות ממחלה.
ייתכן שארבעת שירי הלחש שנמצאו בין מגילות מדבר יהודה ליד קומראן, הכוללים את מזמור זה בשינויי נוסח, הם ארבעת השירים המוזכרים בסוף מגילת התהילים הגדולה, שנועדו להיאמר בימי סיום ארבע התקופות בלוח השנה במגילות קומראן.
זמנים מיוחדים לאמירת שיר של פגעים.
שיר של פגעים נאמר בהזדמנויות בהן, על פי המסורת, למזיקים יש כוחות חזקים יותר לפעול בעולם, ולהרע.
קריאת שמע על המיטה.
על פי המסורת היהודית, בשעת שנתו של היהודי עוזבת אותו נשמתו, ואז הוא חשוף לפגעי המזיקים השולטים בלילה. המגן אברהם פוסק על פי שיטתו של רבי יהושע בן לוי ש'שיר של פגעים' מגן, ועל כן אומרים אותו לאחר קריאת שמע שעל המיטה, ולפני ברכת המפיל, ואין זה מהווה הפסק בברכות, שכן שמירה אינה מהווה הפסק. שיר של פגעים הופיע לראשונה כחלק מקריאת שמע שעל המיטה בסדר רב עמרם גאון.
המזמור נאמר בתוספת מזמור , החל בפסוק השני, . יש האומרים את התוספת לפני מזמור , ויש הנוהגים לאומרה אחריו.
שבת.
בשבת אומרים את מזמור צ"א בתפילת שחרית. ונשאלת השאלה, הרי בזוהר מובא שבשבת אין המזיקים שולטים, ומדוע אפוא יש צורך לומר בשבת את שיר של פגעים.
תרגום:כאשר נכנסת השבת היא מתייחדת ונפרשת מכוחות הרע, וכל הדינים עוברים ממנה, והיא נשארת בייחוד האור הקדוש, ומתעטרת בכמה עיטורים לגבי המלך הקדוש. וכל ממשלות הרוגז ובעלי הדין, כולם בורחים ועוברים ממנה, ואין שלטון אחר בכל העולמות.
על כך עונה האדמו"ר ממונקאץ רבי חיים אלעזר שפירא בשם סידור היעבץ שמה שנאמר בזוהר שאין מזיקים בשבת, זה דווקא כשישראל שומרים שבת כהלכתה. אבל כשישראל אינם נזהרים בהלכות שבת, הדבר נותן כוח יתר למזיקים, ושליטתם מתגברת בערבי שבתות.
מוצאי שבת.
בשעה שהשבת יוצאת חוזרים המזיקים לשוטט בעולם, ובמקביל מאבד היהודי את הנשמה היתרה שלו, לכן אומרים בתפילת ערבית של מוצאי שבת את שיר של פגעים שבו כתוב . ואין אומרים מזמור זה במוצאי שבת בשבוע שחל בו יום טוב, שכן אז ימי החול, הנמצאים בין קדושת שבת לקדושת יום טוב, מוגנים כבר. סיבה נוספת שאין לומר שיר של פגעים במוצאי שבת בשבוע שחל בו יום טוב, מכיוון שבמזמור כתוב: והכוונה בכך לששת ימי בראשית, והיות ואין בשבוע זה שישה ימי חול רצופים, אין לומר את המזמור
לווית המת.
כאשר מלווים את המת חוששים המלווים שמא ינזקו הן הנפטר והן הם ממלאכים רעים הנמצאים בבית הקברות ויכולים לפגוע בנפטר וכתוצאה מכך גם במלוויו על כן אומרים את המזמור יושב בסתר עליון המגן על בני האדם מפני המזיקים.
הרב דוד הלוי סגל, בספרו טורי זהב (ט"ז), כתב בשם ר' שלמה לוריא (רש"ל) ש.
חנוכה.
במרבית חצרות החסידות נהוג לומר לאחר הדלקת נרות חנוכה, שבע פעמים את הפרק, ולפניו את הפסוק "ויהי נועם".
מקור אמירת המזמור בזמן זה הוא מסידור רבי שבתי שהביא בשם הרמב"ן שיש לומר פרק זה לאחר הדלקת נרות חנוכה כל מילה שבע פעמים, ובשם הבעל שם טוב כתב שצריך לומר את כל הפרק שבע פעמים, לשם סגולה ושמירה במשך כל השנה.
בספר עבודת ישראל כתוב שהטעם הוא משום שמירה על ה"אור" של נרות חנוכה מפני הסטרא אחרא.
בספר קדושת לוי מבאר שאומרים את הפרק הזה בגלל הפסוק שלפניו שנאמר בו "ומעשה ידינו כוננהו", ובחנוכה הנס נעשה על ידי מעשי החשמונאים ולא נס שמיימי לחלוטין.
בתשב"ץ קטן כתב בטעם אמירת מזמור זה: . אך התשב"ץ הזכיר לאומרו רק במוצאי שבת.
ראנינג ויילד
M35 (מ-Messier 35, או NGC 2168) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים תאומים הנמצא במרחק של כ-2,800 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-200 כוכבים.
היסטוריה.
הצביר מופיע ברשימותיו של האסטרונום השווייצרי ז'אן פיליפ דה שסו משנת 1746, שציין את מיקומו סמוך לקצה הרגל הצפונית של התאומים. הצביר נצפה גם על ידי האסטרונום הבריטי ג'ון ביוויס במועד לא ידוע לפני 1750 מבלי שידע על גילויו המוקדם יותר. ב-30 באוגוסט 1764 הוא נצפה על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה, שתיאר אותו בקטלוג מסיה כ"צביר של כוכבים קטנים ליד הרגל השמאלית של קסטור במרחק קטן מהכוכבים μ בתאומים ו-η בתאומים". מסיה ציין גם שלא נצפתה בצביר ערפילית ויחס את גילויו לביוויס.
לצביר דרגת בהירות נראית 5.3 וקל לאתרו באמצעות משקפת, או אפילו ללא ציוד עזר בתנאי תצפית מיטביים, כשתיים ורבע מעלות מצפון-מערב לכוכב η בתאומים. בעוד שבעין הוא נראה ככתם מעורפל וחלש, במשקפת איכותית ניתן להבחין בכוכבים החברים בו, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 7.5, ובאמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין ביותר מ-120 כוכבים בעלי דרגת בהירות מתחת ל-13. באמצעות טלסקופ איכותי ניתן לצפות בצביר הפתוח NGC 2158 שנמצא כ-15 דקות קשת מדרום-מערב ל-M35. זהו צביר עמום ורחוק בהרבה, בהירותו היא מדרגה 8.6 ומרחקו מוערך בכ-16,000 שנות אור.
מאפייני הצביר.
קוטרו של M35 הוא כ-24 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-2,800 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-28 דקות קשת, בערך כגודלו של הירח המלא. הצביר מכיל לפחות 200 כוכבים כאשר הצפיפות במרכזו מגיעה לכ-6 כוכבים בפרסק מעוקב. לפי גיל כוכביו גילו מוערך בכ-100 מיליוני שנים והוא כולל מספר כוכבים שיצאו מהסדרה הראשית ונמצאים בתהליך הפיכה לענקים. לעומתו, NGC 2158 זקן בהרבה וגילו מוערך בכמיליארד שנים.
יהודה אריה ליב אלטר
עליית כהן
שמחה בונים אלטר
יעקב אריה אלטר
בסיליסק מצוי
בָּסִילִיסְק מצוי (שם מדעי: "Basiliscus basiliscus") הוא מין של לטאות החי במרבית מדינות מרכז אמריקה.
צבעו של בסיליסק מצוי הוא חום-ירוק, הוא בעל זנב ארוך ועל זנבו וראשו בליטות. אורך הזכרים עד 80 ס"מ כאשר 75% מאורכם הוא הזנב. הנקבות מעט קטנות יותר ומשקלם כמחצית ממשקל הזכרים. בשעת סכנה הם יכולים לרוץ במהירות של עד 11 קמ"ש והם מסוגלים ללכת על המים למרחק של כמה מטרים. משך חייו 7 שנים.
תפוצת הבסיליסק המצוי הוא במרכז אמריקה ביערות עד לגובה 600 מטר ועל פני הים, רק בקוסטה ריקה ניתן למוצאם על לגובה 1200 מטר. עיקר תפוצתו באזור הפסיפי של מרכז אמריקה כאשר באזור האטלנטי מחליף אותו הבסיליסק הירוק. ניתן למוצאו בטבע גם בפלורידה שם הוא גדל בבר לאחר שברח או שוחרר לטבע על יש בני אדם.
הבסיליסק המצוי הוא אוכל כל והוא אוכל חרקים, פרחים, נחשים קטנים, בצי עופות ודגים. יש לו מספר טורפים בעיקר זוחלים גדולים, ציפורים ויונקים. במקרה סכנה, יכול הבסיליסק לעמוד ללא ניע למשך זמן רב.
למין זה שני תת-מינים:
ציפור הפיל
יודקובסקי
יודקובסקי הוא שם משפחה יהודי-אשכנזי. בשפות סלאביות שפירושו: "בנו של יהודה".
שונסוקה נקאמורה
עלייה בתורה
מיץ ענבים
מיץ ענבים (נקרא גם תירוש) הוא מיץ המופק מענבים שאינו עובר תהליך תסיסה, ועל כן לא נוצר בו אלכוהול כמו ביין. משקה זה הוא תוצר חדש יחסית, שאופן הכנתו לא היה ידוע בעבר בשל העובדה שהיה קושי לשמר את הענבים לאורך זמן מבלי שייווצר תהליך התסיסה שהופך את הסוכרים לאלכוהול, או מבלי שהמשקה יתקלקל כתוצאה מהפעילות החיידקית שמתרחשת במשקה הענבים לאחר שנסחט. עד להמצאת הפסטור בעת החדשה, ניתן היה לשתות מיץ ענבים בסמוך לבציר ודריכת הענבים בגת.
בישראל נהוג לכנות בשם "מיץ ענבים" גם משקה ממותק בטעם ענבים, אשר אין קשר בינו לבין הפרי למעט טעמו הדומה.
בהלכה.
ברכתו של מיץ הענבים היא "בורא פרי הגפן", בשונה ממיצים של פירות אחרים, שברכתם "שהכל", כמו כן מובא בתלמוד היתר לקדש על 'יין מגיתו' שהוא למעשה מיץ ענבים שנסחט זה עתה בגת. יש הטוענים שההיתר ניתן בדיעבד בשל יוקרו של היין בתקופה ההיא.