בצעירותו הצטרף למפלגה הרדיקלית כתומך של רואיז זורילה וכתב מאמרים שנודעו בחריפותם. הוא התבטא כנגד הכנסייה הקתולית וכנגד ממשלות הרסטורציה בארצו וזכה לתמיכה רבה בקרב הפועלים בברצלונה, שם היה בסיס התמיכה שלו. הוא נבחר לפרלמנט לראשונה בשנת 1901 ושוב בשנים 1903 ו-1905 מטעם מפלגת האיחוד הרפובליקני אותו הקים ביחד עם ניקולא סלמרון. בשנת 1908 הקים את המפלגה ברפובליקנית הרדיקלית שהתנגדה למתן עצמאות לקטלוניה. בעקבות אירועי השבוע הטראגי בשנת 1909 הוא ברח מספרד ובשובו הצטרף לאיחוד הסוציאליסטי רפובליקני ונבחר מטעמה לפרלמנט בשנת 1910.
הוא השתתף בוועדה שהכינה את הדחתו של המלך אלפונסו השלושה עשר והקמת הרפובליקה השנייה בשנת 1931. באפריל הוא נתמנה לשר החוץ (שכונה שר המדינה) בממשלה הזמנית שהוקמה עד לבחירות ביוני. בתפקידו בממשלה דחף לסיום הבידוד של ספרד והכנסתה לתוך חבר הלאומים. ב-20 במאי 1931, בנאום לפני מועצת חבר הלאומים אמר שספרד תעמוד לימין חבר הלאומים ונענה שחבר הלאומים תעמוד לימין ספרד. מדיניות זאת זכתה לפופולריות רבה בספרד. כקליינטליסט, לרו הקדיש חלק נכבד מסדר יומו בפגישות עם אנשי עסקים מתומכיו ודאגה לסיוע להם. עם זאת, בשירות החוץ לרו נהג במידתיות במינויים למשרות ציבוריות, מינה דמויות ציבוריות ידועות לתפקידים מרכזיים והבטיח כי איש לא יפוטר בגלל עמדותיו הפוליטיות. למרות תפקודו הראוי יחסית, לרו זכה להשפעה מועטה על דעת הקהל, מכיוון שספרד הייתה עסוקה מאוד בענייניה הפנימיים והאזרחים התעניינו מעט מאוד בענייני חוץ.
לקראת הבחירות ביוני 1931 הוא הוביל את מפלגתו הרדיקלית שהייתה המפלגה הרפובליקנית הגדולה ביותר בספרד בשנת 1931, אך הייתה מפלגה חלשה בהיותה איחוד רופף של תאים מקומיים והשקפות שונות תחת הנהגתו הכריזמטית של לרו. לבחירות הוא הלך תחת הסיסמה - "ספרד היא לכל הספרדים" וניסה ככל יכולתו להימנע מלהתבטא בנושאים שנויים במחלוקת. בבחירות השיג המחנה הרפובליקני-סוציאליסטי בניצחון גדול ביותר כאשר זכה במעל 400 מתוך 470 מושבים. מפלגתו של לרו זכתה ב-94 מושבים, דבר שנחשב ניצחון גדול עבורה והוועידה ללרו את תפקיד ראש הממשלה. אולם הסוציאליסטים שמו וטו על הענקת ראשות הממשלה לידיו של לרו ובשנים 1931-1933 היה לרו חלק מקואליציית השמאל בהנהגת מנואל אסאניה.
לאחר ניצחון הימין בבחירות 1933 התמנה לראשות הממשלה, בתחילה בתמיכה מבחוץ של ה-CEDA ובהמשך תוך הכנסת שרים מה-CEDA לממשלתו. התקופה בין 1933-1936 הייתה רצופה משברים ולרו כיהן כראש ממשלה במשך שלוש תקופות: 12 בספטמבר 1933 - 8 באוקטובר 1933, 16 בדצמבר 1933 - 30 באפריל 1934 ו-4 באוקטובר 1934 - 25 בספטמבר 1935. בכהונתו השלישית צירף לממשלתו שלושה שרים מה-CEDA, דבר שהביא למרד באסטוריאס. על האופן בו דוכא המרד באסטוריאס הוא ספג ביקורת משמאל. כהונתו השלישית הסתיימה כאשר בעקבות התפטרות שני שרים מהמפלגה האגררית, כל הממשלה התפטרה כמהלך פורמלי. אולם במקום לאפשר ללרו להקים ממשלה חדשה, הנשיא ניקטו אלקלה סאמורה הטיל את הקמת הממשלה על שר האוצר הלא מפלגתי, צ'פפריאטה, ולרו נתמנה לשר החוץ. זמן לא רב אחר כך, איבד לרו את חינו בעיני הציבור בעקבות פרשת השחיתות של סטרפרלו, במוקדה היה אחיינו, ופרשיות שחיתות נוספות והוא התפטר מהממשלה. מפלגתו התרסקה בעקבות פרשות אלו והציבור הספרדי נטש את המרכז הפוליטי ועבר לתמיכה במפלגות הקיצוניות יותר מימין ומשמאל. בבחירות 1936 אלחנדרו כלל לא נבחר לפרלמנט וכשהחלה מלחמת האזרחים הספרדית הוא ברח לפורטוגל, ממנה חזר רק בשנת 1947 בגיל 83.
אנטיפס מפרגמון
אנטיפס הקדוש מפרגמון הוא קדוש נוצרי, המוזכר בחזון יוחנן כמרטיר המאמין של פרגמון. על פי המסורת הנוצרית, יוחנן השליח מינה את אנטיפס כבישוף פרגמון בזמן כהונתנו של הקיסר דומיטיאנוס. על פי המסורת, אנטיפס הוצא להורג בשנת 92 לערך, באמצעות מתקן דמוי שור הפליז ששימש לגירוש שדים.
יום חגו הוא ה-11 באפריל והמאמינים רואים בו את הקדוש המגן על הסובלים ממיחושי שיניים.
הממשלה העשרים ואחת
איגנץ קוליש
הברון איגנץ קוליש (Kolisch Ignác; 6 באפריל 1837 - 30 באפריל 1889) היה סוחר סלובקי, עיתונאי ואמן שחמט, שנחשב לאחד מהשחמטאים החזקים בתקופתו.
קוליש נולד למשפחה יהודית בברטיסלאבה שנקראה אז פרשבורג, באימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא הצליח היטב הן בעיסוקו כסוחר והן כשחמטאי. בתחילת דרכו היה מזכירו הפרטי של הנסיך הרוסי אורוסוב. לאחר מכן הוא עבר לווינה שם פגש את אלברט רוטשילד בשנת 1868. הוא נהיה מעורב בעסקי בנקאות והפך למיליונר ולפטרון שחמט, אשר ארגן ומימן תחרויות שחמט רבות בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19. הוא יסד את הבורסה בווינה בשנת 1869 ובזכות ניהול זהיר ונבון צבר רכוש רב. בשנת 1881 קיבל את התואר ברון של האימפריה האוסטרו-הונגרית.
כשחמטאי נודע קוליש בזכות סגנונו המבריק והתוקפני, אך הוא לא השתתף באופן תדיר בתחרויות. בשנת 1860 הוא זכה בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית שהתקיימה בקיימברידג' שבאנגליה, בשנת 1861 הוא הפסיד בדו-קרב לאדולף אנדרסן, השחקן החזק ביותר באותם הימים בהפרש נקודה בלבד, באותה שנה סיים בתיקו דו-קרב מול לואיס פאולסן ובשנת 1867 בתחרות בפריז זכה בהביסו הן את וילהלם שטייניץ והן את שמעון אברמוביץ וינוור.
קוליש היה המייסד והעורך הראשי של העיתון הווינאי Wiener Allgemeine Zeitung, וכתב עבורו פיליטונים רבים תחת שם העט Ideka.
בשנת 1882 מימן קוליש את תחרות וינה, תחרות בה השתתפו 18 שחקנים חזקים בסיבוב כפול (34 משחקים). ניצחו בה וילהלם שטייניץ ושמעון אברמוביץ וינוור עם 24/34 ובמקום השלישי ג'יימס מייסון עם 23/34.
קן ברג'ס
קן ברג'ס (שם עברי: אברהם בר, 26 בנובמבר 1944 – 13 ביוני 2021) היה מוזיקאי, מפיק מוזיקלי וזמר ישראלי חרדי, גר יליד בריטניה.
ביוגרפיה.
ברג'ס נולד וגדל בלונדון, הממלכה המאוחדת, במשפחה נוצרית, שלדבריו מעולם לא הלכה לכנסייה. לימד את עצמו לנגן בגיטרה בגיל תשע ובגיל 14 הצטרף לראשונה ללהקת הרוק Teenbeats, שבה היה קית ווסט הסולן (בהמשך הסולן של Tomorrow).
החל משנות ה-60 כתב, הלחין, עיבד והפיק מוזיקלית שירים ללהקות וזמרים שונים. בין היתר, הלחין ב-1967 את להיטה הגדול ביותר של להקת Tomorrow, שנקרא "My White Bicycle". השיר הפך להצלחת ענק לאחר שקיבל שבחים מחבר להקת הביטלס, ג'ון לנון, שהקליט באותו האולפן שהוקלט השיר. הוא גם עבד עם להקות נוספות, בעיקר בתחום הרוק המתקדם והרוק הפסיכדלי.
בסוף שנות ה-70 עבר לפריז, שם הפיק תקליטים עבור כוכבי הזמר של צרפת. בשנת 1981 נשכר על ידי חברת התקליטים שבה הייתה חתומה הזמרת הישראלית נאוה ברוכין, להפיק לה אלבום. השניים, שבדיוק נפרדו מבני הזוג הקודמים שלהם, התאהבו ובהמשך נישאו. ברוכין הייתה בתהליך של חזרה בתשובה וברג'ס עבר למענה תהליך של גיור רפורמי בפריז ב-1984. אחר כך עברו בני הזוג ללונדון. שם הוא המשיך בקריירת המוזיקה שלו. בלונדון ביקשה ברוכין לרשום את בתם לבית ספר יהודי אורתודוקסי, אך הגיור של ברג'ס לא הוכר על ידי הקהילה, והוא החל בתהליך של גיור אורתודוקסי ב-1990. בשנת 1991 הלחין ועיבד את כל השירים בתקליט שברוכין הוציאה באנגלית. שנה אחר כך עברו לגור בישראל.
בישראל הפיק, ניגן ועיבד תקליטים של דורון מזר, דני ליטני, דודו פישר ועוד.
הוא הפיק ועיבד מוזיקלית את אלבום האוסף באנגלית של מרדכי בן דוד, כשברג'ס גם כתב והלחין שם את השיר החדש היחיד באלבום - "אנשים בודדים", שיר שיצא גם כחלק ממופע 'אוהל' המפורסם.
בשנת 2000 הוציא אלבום בכורה בישראל, "לא לבד במדבר". שנה לאחר מכן הוציא ברג'ס את האלבום "בנה מלכותו", ומאוחר יותר את האלבום "מלך" שיצא בשנת 2004. בהמשך הוציא ברג'ס את האלבום "LOOK AT IT NOW" שהיה למעשה חידוש של שירים ישנים שלו שהוא שינה את מילותיהם למילים כשרות. הוא הוציא גם סדרת אלבומים עם הזמר והיוצר תור מרקי שהלחין את פרק קי"ט בתהילים.
ב-14 בספטמבר 2019 הוציא סינגל משותף בשם "The Way It Is" עם עמירן דביר. אותו כתב, הלחין וגם הפיק מוזיקלית.
מעבר לפעילותו כמוזיקאי, ברג'ס החזיק בישראל אולפן הפקות, יונייטד סטודיו, שעסק בעיקר במוזיקה חסידית.
נפטר ב-13 ביוני 2021.
דיסקוגרפיה.
ברג'ס היה מעורב כמלחין, מעבד ומפיק בהקלטת כ–500 שירים, שחלקם הגיעו לצמרת מצעדי הפזמונים ברחבי העולם. בין האלבומים הבולטים שעיבד והפיק בעולם היו:
אלבומים שהוציא בישראל:
איכות מזון
איכות המזון היא כלל התכונות האיכותיות, שהופכות מזון למתקבל על ידי הצרכנים, ובכלל זה מדדים סובייקטיביים כמו מראה המזון (גודל, צורה, צבע, ברק ואחידות), מרקם וטעם; ומדדי איכות מדויקים יותר - כימיים, פיזיים ומיקרוביולוגיים.
איכות המזון חשובה לצרכנים הן בשל הסכנה שבהרעלת מזון, והן בשל דרישות אותן יצרן המזון אמור לקיים על מנת למלא את דרישות הצרכן: אם בשל צו דתי (אוכל כשר) או מצפוני (אוכל טבעוני, ביצי חופש); ואם מסיבות רפואיות (אלרגיה למזון, מזון ללא סוכר, תכולת ויטמינים ומינרלים, סיבים תזונתיים וכו').
אביר איכות השלטון
מרדכי בר-און
מרדכי (מורל'ה) בר-און (26 בדצמבר 1928 – 7 במרץ 2021) היה היסטוריון ישראלי. שימש ראש לשכת הרמטכ"ל משה דיין ולאחר מכן קצין החינוך הראשי, חבר הכנסת מטעם מפלגת רצ ופעיל שמאל.
קורות חיים.
ראשית חייו.