הדג היה דומה במראהו לקרפיון והיה בעל לסתות חזקות עם שיניים שנועדו לפצח קונכיות רכיכות, והיו מושפלות אחורה, כך שהיה לדג כוח לינוק טרף רחוק יחסית. בימי הביניים נהגו לאסוף שיניים מאובנות של סוג זה וכינו אותן "אבני קרפדות" בטענה שמקורן בראשים של קרפדות, וכי הן אבנים קסומות היכולות להתמודד עם הרעלה. לגופו היו קשקשים עבים באורך של עד 18 מ"מ והיו בעלי מבנה חלקלק, ייתכן בדומה לזה של קרפיון מודרני.
דג זה חי ככל הנראה בימים רדודים או בנהרות ואגמים רדודים וניזון מיצורי מים קטנים ממנו. הוא עצמו שימש מזון לזוחלים גדולים כמו הסרקוסוכוס ולכמה מיני דינוזאורים.
קטופיטקוס
קטופיטקוס (שם מדעי: Catopithecus; מילולית: "לפני מי שעושה טריקים" כלומר "לפני קוף") הוא סוג של פרימט קטן נכחד שחי בסוף תקופת האאוקן. מאובנים של 16 פרטים מהמין "Catopithecus browni" נמצאו בחפירות במצרים ב-1989.
מאובניו של היצור מזכירים מראה של קופים צרי-אף, אך גם בעלי דמיון מסוים למאובני קופים רחבי אף.
היו לו שיניים טוחנות קטנות וחסרות התמחות, כך שכנראה היה אוכל חרקים. הוא היה בעל מוח קטן יחסית, וחוש ריח מפותח יותר משל הקופים הרגילים.
ככל הנראה הוא חי ביערות גשם, גדות נהר וביצות, בהם חיפש חרקים ומזון קטן דומה. לצידו חיו מיני פרימטים כמו האגיפטופיתקוס ופרסתנים כמו הארסינויתריום האמפיבי.
מספר מדענים טענו שהסוג ניחן דו-צורתיות זוויגית, אך גישה זו אינה מקובלת על ידי רוב המדענים.
היינריך העשרים, נסיך רויס-גרייץ
היינריך העשרים, נסיך רויס-גרייץ (בגרמנית: Heinrich XX Fürst Reuß zu Greiz; 29 ביוני 1794 - 8 בנובמבר 1859) היה נסיך רויס-גרייץ בין השנים 1836–1859.
ביוגרפיה.
היינריך נולד ב-29 ביוני 1794 באופנבך, רוזנות הסן-דרמשטאדט, והיה בנם הצעיר של היינריך השלושה עשר, נסיך רויס-גרייץ, בנם של היינריך האחד עשר, נסיך רויס-גרייץ וקונרדינה אלאונורה, נסיכת רויס-גרייץ, ווילהלמינה לואיזה, נסיכת נסאו-ויילבורג, בתם של קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו).
בשנת 1836 מת אחיו הבכור היינריך התשעה עשר, נסיך רויס-גרייץ ללא בנים, והיינריך עלה לשלטון במקומו.
היינריך שלט שלטון אבסולוטי בנסיכות. בשנת 1848 פרצו בנסיכות מהומות כחלק ממהפכות אביב העמים, והיינריך הבטיח שיעניק חוקה לנתיניו, אולם לאחר דיכוי המהומות הוא הפר את הבטחתו ולא העניק להם חוקה. בנוסף, היינריך שירת שירות צבאי לטובת האימפריה האוסטרית, והיה הנסיך התורינגי היחיד לצד סקסוניה-מיינינגן שעמד לצד אוסטריה בשאלה הגרמנית. ב-8 בנובמבר 1859 מת היינריך בגרייץ, ובנו היינריך העשרים ושנים, נסיך רויס-גרייץ עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-25 בנובמבר 1834 התחתן היינריך בטירת הייד עם סופיה, נסיכת לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, בתם של קרל, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, והרוזנת סופיה לואיזה וינדיש-גרץ, אולם היא מתה בשנת 1838 ללא ילדים.
ב-1 באוקטובר 1839 התחתן היינריך בשנית בבאד הומבורג עם קרולינה, נסיכת הסן-הומבורג, בתם הבכורה של גוסטב, רוזן הסן-הומבורג ולואיזה, נסיכת אנהלט-דסאו, ממנה היו לו חמישה ילדים:
תסמונת המדור
תסמונת המדור או תסמונת לחץ מדורי היא מצב שבו לחץ מוגבר בתוך אחד התאים האנטומיים של הגוף גורם למחסור באספקת דם מספקת לרקמות בשטח זה. ישנם שני סוגים עיקריים של תסמונת המדור: חריפה וכרונית. לרוב, בתסמונת מעורבים תאים של הרגל או של הזרוע.
הסימפטומים של תסמונת המדור החריפה יכולים לכלול כאב חמור, לקות בפעילות לבבית, ירידה ביכולת התנועה, חוסר תחושה או להתבטא בצבע חיוור של הגפה הנגועה. היא נפוצה ביותר בעקבות טראומה פיזית כגון שבר בעצם או פציעה. מצב זה יכול להתרחש גם בעקבות חזרת זרימת הדם לאחר תקופה של זרימת דם לקויה. האבחון מתבסס בדרך כלל על ידי תשאול המטופל. הטיפול נעשה על ידי ניתוח פסיוטומיה שהושלמה במיידי, ואם לא מטופלים בתוך שש שעות, עלול להיגרם נזק קבוע לשריר או לעצב.
תסמונת המדור הכרונית לרוב תכלול כאב במהלך פעילות ספורטיבית, כזו הדורשת פעילות חוזרת ונשנית של קבוצת שרירים כלשהי כמו ריצה, רכיבה על אופניים ושחייה. לרוב, התסמינים נעלמים בעת מנוחה. מצבים אחרים, כמו שברי מאמץ ודלקות בגיד, עלולים להתבטא בסימפטומים דומים. הטיפול יכול לכלול פיזיותרפיה או, במידת הצורך – ניתוח.
תסמונת המדור החריפה מתרחשת אצל כ-3% מהסובלים משבר באמה. שיעורי תסמונת המדור באזורים אחרים בגוף ובמקרים כרוניים אינם ידועים. התופעה מתרחשת לעיתים קרובות אצל אנשים מתחת לגיל 35, ולרוב אצל גברים. היא תוארה לראשונה בשנת 1881 על ידי ריצ'רד פון וולקמן. בנוסף, תסמונת המדור החריפה שאינה מטופלת כראוי עלולה לגרום לכוויצה של וולקמן .
סימנים וסימפטומים.
תסמונת המדור יכולה להתפתח לאחר פציעות טראומטיות, כגון תאונות דרכים או בעקבות פעילויות ספורט דינמיות. לעיתים רחוקות, תסמונת המדור החריפה יכולה להתפתח לאחר פגיעה קלה יחסית, או עקב בעיה רפואית אחרת. הרגליים והאמות הן האזורים השכיחים ביותר אשר מושפעים מתסמונת המדור. אזורים אחרים של הגוף כגון ירך, הישבן, היד, וכף הרגל יכולים להיות מושפעים גם כן.
חריפה.
ישנם חמישה סימפטומים שמקושרים לתסמונת המדור החריפה: כאב, נמלול, שיתוק, חיוורון, והפרעת קצב לבבית. כאב ונמלול הם הסימפטומים המוקדמים של תסמונת המדור.
איבר המושפע מתסמונת המדור מורגש לעיתים קרובות בעת מישוש עמוק.
כרוני.
הסימפטומים של תסמונת המדור הכרונית כוללים נמלול, תחושת עקצוץ או כאב המתואר ככאב שורף, חד או דוקר. כאב זה יכול להופיע למשך חודשים, ובמקרים מסוימים גם למשך תקופה של שנים, והוא מוקל בעזרת מנוחה. ניתן להבחין גם בחולשה מתונה באזור הנגוע. תסמינים אלה נגרמים בעקבות פעילות וכוללים תחושה של לחצים קיצוניים בשרירים הפגועים ולאחריהם תחושת צריבה כואבת אם הפעילות נמשכת. לאחר הפסקת פעילות גופנית, הלחץ בתא יקטן תוך מספר דקות, ותהיה הקלה בסימפטומים הכואבים. הסימפטומים מתרחשים בסף מסוים של פעילות גופנית אשר משתנה מאדם לאדם, אשר עקבי למדי עבור אותו אדם מסוים. סף זה יכול לנוע בין 30 שניות עד לכ-10–15 דקות לאדם. תסמונת המדור הכרונית מתרחשת בדרך כלל ברגל התחתונה, כאשר המדור הקדמי הוא המדור המושפע ביותר. צניחת כף הרגל היא תופעה שכיחה של תסמונת המדור הכרונית.
סיבוכים.
אי-צמצום הלחץ המדורי עלול להוביל לנמק בתא האנטומי הנגוע, מאחר שיכולת הדם להיכנס לכלי הדם הקטנים ביותר בתא (נימיות) תדעך. המצב עלול להדרדר עד להיפוקסיה, כלומר חוסר כללי של חמצן בדם. ללא מספיק חמצן, הרקמות ימותו. במקרים קיצוניים אף יותר, זה יכול להחריף עד לכוויצה של וולקמן בגפיים המושפעות, בהליך שהוא קבוע ובלתי הפיך. סיבוכים אחרים שדווחו כוללים פגיעה נוירולוגית או נמק של האיבר המושפע. תסמונת כאב אזורי מורכב, תמס שריר ואי ספיקת כליות הם סיבוכים אפשריים גם כן. בחלק מהמקורות, תמס השרירים מקושר בכ-23% מהחולים עם תסמונת המדור החריפה.
גורמים.
חריפה.
הגורם הנפוץ ביותר לתסמונת המדור החריפה הוא שבר של העצם, המהווה בין 69% ל-75% מהמקרים המדווחים. חשוב לציין, אין הבדל בשכיחות של תסמונת המדור בין שברים פתוחים לבין שברים סגורים. תסמונת המדור המתרחשת בגפיים התחתונות נמצאה בשכיחות של כ-2% עד 9% בשברים בעצם השוקה שהיא אחת מעצמות השוק. פגיעה ישירה בכלי הדם יכולה להוביל לתסמונת המדור בעקבות צמצום אספקת הדם לרקמות הרכות. ירידה זו באספקת הדם יכולה לגרום לסדרה של תגובות דלקתיות המובילות לנפיחות של הרקמות הרכות. דלקת כזו יכולה להחמיר עוד יותר בעקבות טיפול רה-פרפוזיה . מכיוון ששכבת החיתולית (פאצ'יה) המגדירה את תא הגפיים אינה מתמתחת, כמות קטנה של דימום לתוך התא, או נפיחות של השרירים בתוך התא, יכול לגרום ללחץ לעלות מאוד. הזרקת תוך ורידית, תחבושת גבס, דחיסת איברים ממושכת ותסמונת מעיכה עלולות לגרום לתסמונת המדור. לחולים המטופלים בעזרת טיפול נוגד קרישה יש סיכון מוגבר לדימום תוך תאי.
תסמונת מדור בטני מתרחשת כאשר הלחץ התוך בטני הוא מעל 20 מ"מ כספית ולחץ הזילוח הבטני הוא פחות מ-60 מ"מ כספית. לתסמונת זו קשורים אי תפקודים של איברים מרובים. ישנם גורמים רבים לתסמונת מדור בטני, אשר ניתן לפרוט לשלושה מנגנונים עיקריים: ראשוני - דימום פנימי ונפיחות ; משני - החלפת נוזל תדיר כסיבוך לא מכוון של החייאה, המוביל למיימת ועלייה בלחץ התוך-בטני ; ומנגנון חוזר ונשנה - תסמונת מדור שחזרה לאחר הטיפול הראשוני בתסמונת מדור משנית.
כרוני.
כאשר תסמונת המדור נגרמת על ידי שימוש חוזר של השרירים, היא ידועה בשם תסמונת מדור כרונית. לרוב, זה לא מקרה חירום, אבל פגיעה בזרימת הדם עלולה לגרום לנזק זמני או קבוע לעצבים ולשרירים סמוכים.
פתופיזיולוגיה.
בגוף אדם נורמלי, זרימת הדם ממערכת העורקים (לחץ גבוה) למערכת הורידים (לחץ נמוך) דורשת מפל לחצים תקין. כאשר הלחץ איננו תקין, זרימת הדם מן העורק אל הווריד מצטמצם. מצב זה גורם לדם ולנוזל הדמי לדלוף מהנימים לתוך הרווחים בין התאים של הרקמות הרכות, אשר גורם לנפיחות בחלל הבין-תאי ולעלייה בלחץ רקמתי. הנפיחות של החלל הבין-תאי והרקמות הרכות סביב כלי הדם מגביר את הלחץ, מה שגורם ליותר נוזלים לחדור לרווחים הבין-תאיים, מה שמוביל אף לדחיסה נוספת. במצב קיצוני, מצב זה עלול להוביל לחוסר חמצן מספק ברקמות הרכות (איסכמיה של הרקמות) ולנמק. עקצוץ ותחושה חריגה (נמלול) יכולים להופיע החל מ-30 דקות מתחילת איסכמיה של הרקמה, ונזק קבוע יכול להתרחש החל מ-12 שעות מתחילת הפגיעה.
אבחנה.