פיטר נולד בהברונקס, ניו יורק. הוא היה הבן השישי מבין שיבעה ילדים להורים מהגרים מג'מייקה. אחיו הקטן הוא הראפר גראפ לובה והבן דוד שלו הוא הראפר הבי די. כשפיטר היה בן שבע המשפחה שלו עברה לגור במאונט ורנון, ניו יורק. כשפיטר למד בתיכון הוא פגש את שותפו לעתיד סי.אל. סמוט. על פי פיטר אבא שלו היה עובד במשרה חלקית כדי ג'יי והחזיק באוסף תקליטים מרשים. פיטר היה מתלווה לאביו למועדון קריקט, שנקרא ומבלי בהברונקס, שם אביו היה מתקלט לאורחים. העבודה הראשונה של פיטר הייתה חלוקת עיתונים בשכונה שלו.
תחילת הקריירה.
החשיפה העיקרית הראשונה שלו לקהל ההיפ הופ הייתה בשנת 1987 עם מארלי מארל, כדי ג'יי בתוכנית הרדיו "In Control With Marley Marl" ששודרה בתחנת הרדיו WBLS. בתחילת שנות ה-90 פיטר החל להפיק שירים. ב-1991 פיטר החל לשתף פעולה עם סי.אל. סמוט, ושניהם הוציאו יחד באותה השנה את המיני אלבום "All Souled Out". שנה לאחר מכן הם הוציאו יחד לאור את אלבום הבכורה שלהם, שנקרא "Mecca and the Soul Brother". באותה התקופה פיטר החל להפיק שירים לאומנים אחרים, כמו: "Down With the King" של ראן די אם סי ו-"The World Is Yours" של נאז, כמו כן הוא הכין רמיקסים לסינגלים: "You Can't Stop the Prophet" של ג'רו דה דמג'ה, "Shut 'em Down" של פאבליק אנימי ו-"Juicy" של הנוטוריוס בי.איי.ג'י. ב-1994 פיטר וסי.אל. הוציאו לאור את האלבום "The Main Ingredient". אף על פי שהאלבום זכה לביקורות טובות כמו האלבום הקודם, הצמד החליט להתפצל וללכת לדרכים נפרדות, כשפיטר בחר להתמקד בהפקת שירים לאומנים אחרים.
ב-1995 פיטר הקים את ההרכב איי.אן. איי יחד עם גראפ לובה, רוב-או ו-I Love
H.I.M. ב-1996 ההרכב הוציא לאור את הסיגל "Fakin' Jax". ההרכב גם הקליט את האלבום "Center of Attention" שנשאר בוטלג עד שיצא לאור ב-2003, כשבי.בי.אי רקורדס הפיצה אותו יחד עם האלבום "The Original Baby Pa" של DeDa, שהופק באמצע שנות ה-90 על ידי פיטר.
ב-1996 פיטר התארח באלבום האוסף "America is Dying Slowly" של הארגון Red Hot Organization, יחד עם ספייס 1, אנט בנקס, פרינס פול, ביז מארקי, וו טאנג קלאן, קומון, דה לה סול ואומנים נוספים. מטרת האלבום הייתה לעלות את המודעות לאיידס בקרב גברים אפרו אמריקאים.
קריירת סולו.
בקיץ 1998 פיטר הוציא לאור את אלבום הבכורה שלו, שנקרא "Soul Survivor", שבו אירח אומנים רבים, כמו: לארג' פרופסור, גוסטפייס קילה, קול ג'י ראפ, מת'וד מן, אינספקטה דק, קורופט ועוד. במאי 2001 פיטר הוציא לאור את אלבומו השני, "PeteStrumentals". רוב האלבום כלל קטעי כלי שפיטר הקליט בין השנים 1990 ל-1995. מלבד קטעי הכלי באלבום היו עוד שני שירים שהוקלטו בשנת 2001, שבהם התארח הראפר דה יו.אן. (.The U.N). קצת פחות משנה לאחר צאת האלבום יצאה גרסה מורחבת ומעודכנת של האלבום שבה החליפו שלושה קטעי כלי בשלושה שירים שבהם הופיעו האומנים: סי.אל. סמוט, פרדי פוקס ונייצ'ר.
ב-11 במאי 2004 פיטר הוציא לאור את אלבומו השלישי, "Soul Survivor II", שבו התארחו האומנים: פרעה מונץ', ליטל ברדר, מאד סקילז, ריזה, ג'יזה, טאליב קוולי, דד פרז, סלאם וילג', סי.אל. סמוט וג'יי דילה. באותה השנה פיט רוק הפיק את רוב האלבום "My Own Worst Enemy" של אדו ג'יי.
ב-2006 פיטר הפיק שלושה שירים מהאלבום "Fishscale" של גוסטפייס קילה והפיק גם את השיר "Older Gods Part 2" של מאסטה קילה. באותה השנה הוא הקליט את השיר "The PJs" (יחד עם רייקוון ומאסטה קילה), שיצא לאור באלבום האוסף "Natural Selection". בפברואר 2008 פיטר הוציא לאור את האלבום "NY's Finest", שבו התארחו האומנים: פאפוס, די-בלוק, רדמן, ג'ים ג'ונס ועוד.
פיטר פיקח על ההפקה של האלבום "Jay Stay Paid" של הראפר המנוח ג'יי דילה. האלבום יצא לאור ב-2 ביוני 2009 תחת חברת התקליטים נייצ'ר סאונדס. בקיץ 2011 פיטר הוציא לאור יחד עם הצמד קאמפ לו את האלבום "80 Blocks From Tiffany's". באותה השנה הוא הוציא גם את האלבום "Monumental" יחד עם סמיף-אן-ווסן.
יד לי&quot;ד
אנדרטת נזכור
הורקי
הורקי (בבלארוסית: Горкі) היא עיר במחוז מוהילב בבלארוס.
תולדות היישוב.
לראשונה הוזכרה הורקי בכרוניקות ליטאיות משנת 1544 בתור כפר. עד סוף המאה ה-17 עברה הבעלות על הכפר בין מספר משפחות נסיכים ואצילים.
בסוף המאה ה-17 היו בכפר כ-510 בתים ושלושה שווקים, בהם סחרו סוחרים מבלארוס ורוסיה. במהלך המלחמה הצפונית הגדולה בתחילת המאה ה-18 הייתה הורקי בסיס רוסי מרכזי, והצאר פיוטר הגדול קבע בה את משכנו.
ב-1840 נפתח בהורקי בית ספר חקלאי. היישוב הפך למרכז החינוך החקלאי בבלארוס והתפתחותו הכלכלית הואצה. ביישוב החלו לפעול מפעל מתכת, סניף דואר ותחנה מטאורולוגית.
בשנת 1861 הורתה ממשלת הצאר על הענקת מעמד עיר להורקי. בהורקי הוקמה מועצה עירונית, ולעיר הועברו מהעיר קאפוסט בית המשפט האזורי, מחלקת האוצר, משרד הדואר, בית החולים העירוני, הפיקוד הצבאי האזורי ומוסדות נוספים. בעת זו גם אומץ סמל העיר, בן שלוש הגבעות. הסמל אושרר בשנת 2006.
יהודי הורקי.
בהורקי חיו בתחילת המאה ה-20 כ-3,000 יהודים, כמחצית מתושביה. חלקם עבדו במקצועות פקידות וחלקם כחקלאים, ומהם שעבדו בבית הספר החקלאי שפעל בעיר.
ביולי 1941 כבשו הגרמנים את הורקי. יהודי העיר רוכזו בגטו, ורבים מהם נשלחו לעבודות כפייה. ב-6 באוקטובר 1941 נרצחו יהודי העיר בירי מחוץ לעיר.
הארמייה הבולגרית השנייה
הארמייה השנייה של הצבא הבולגרי
חמי זוהר
חמי זוהר הוא מתחם תיירות ובילוי בצידו הישראלי של ים המלח. המתחם נמצא בתחומי המועצה האזורית תמר, ושוכן לחופי אחת מהבריכות התעשייתיות באגן הדרומי של האגם, בגובה של 380 מטרים מתחת לפני הים.
מיקום.
מלונות חמי זוהר הוקמו בין חוף האגם ממזרח וכביש 90 ממערב, ואורכו של האתר הוא כקילומטר ורבע מצפון לדרום. כשלושה ק"מ מצפון לחמי זוהר שוכן מתחם התיירות של עין בוקק, וכשני ק"מ מדרום לו נמצא היישוב נווה זוהר.
המתחם קרוי על שם נחל זוהר הנשפך לים המלח מדרום לו ועל שם מצד זוהר הסמוך ממערב. מעברו השני של הים מול המתחם נמצאת העיירה הירדנית א-צאפי.
היסטוריה.
בשנות ה-50 בעבעו מתוך האדמה בחמי זוהר מאות מטרים של מים גופרתיים בטמפרטורה של 32 מעלות. בני נוער ומטיילים אחרים בדרך למצדה נהגו לטבול במי המעין. גם נשיא המדינה, יצחק בן-צבי נהג לטבול במעיין ולצורכו הונח במקום צריף מעץ. משרד הפיתוח הקים במקום באמצע שנות ה-50 סככה ומקוה לטבילה במים. בקיץ 1956 הוחל בשירות תחבורה ציבורית מסדום אל חמי זוהר, עבור המתרפאים המגיעים לטבול במים. בסוף 1958 נחנך כ-5 קילומטר מהמרחצאות, בעין בוקק, בית מרפא לחולים במחלות עור. מרחצאות חדשים הוקמו בשנת 1973 וחנוכתם שהייתה אמורה להתקיים ב-7 באוקטובר 1973 נדחתה לדצמבר 1973 בגלל מלחמת יום הכיפורים.
בסוף 1960, בעקבות מפולת סלעים על אכסניית הנוער בסדום, הוחלט להעבירה לחמי זוהר.
בית המלון הראשון באתר, לימים הרודס ים המלח, נפתח בשנת 1974 על ידי חברת מוריה. בשנת 1989 נוסף לו מלון סונסטה, לימים מלון לאונרדו קלאב ים המלח ובשנת 2001 נוסף אליהם מלון שלישי, נובוטל טלאסה, כיום "לאונרדו פלאזה ים המלח", בצוק המשקיף מלמעלה על ים המלח.
על פיתוח האזור הייתה אחראית "החברה לפיתוח חוף ים המלח חבל סדום וערד בע"מ", שהייתה באחריות משרד התיירות, שבין השאר עסקה בהקמת סוללת העפר להגנה האזור נגד עליית מפלס ים המלח באזור. בתחילת שנות ה-2000 חדלה החברה לתפקד, והוחלט על פירוקה. מאז פיתוח ותחזוקת האזור נמצא באחריות ישירה של המועצה האזורית תמר.
נכון לשנת 2014, שוכנים בחמי זוהר שלושה בתי מלון, שלושתם של רשת "לאונרדו" המנוהלת על ידי פתאל ניהול מלונות. תיירות המרפא בחמי זוהר מתבססת על מרחצאות רפואיים עצמאיים ובבתי המלון, הניזונים מממי חמי זוהר הסמוכים. המים עשירים בגופרית ונחשבים אידיאליים לטיפול בבעיות שרירים, מפרקים ואלרגיות. חופי חמי זוהר הוכשרו לרחצה, ובהם שני חופים נפרדים, האחד פרטי והאחר ציבורי. טיילת באורך של שלושה קילומטרים מחברת בין חמי זוהר למתחם התיירות של עין בוקק שמצפון לו. בשטח הלא מפותח שבין שני אזורי המלונות קיים פוטנציאל לפיתוח מלונאי נוסף בהיקף של עד 8,000 חדרי מלון נוספים.
קווי אוטובוס סדירים פועלים בין חמי זוהר לירושלים, ערד, דימונה, אילת ולבאר שבע, וקו אוטובוס תיירותי של המועצה האזורית מקשר בינה לבין אתרי התיירות לאורך חופי האגם.
טולישקוב
טולישקוב (בפולנית: Tuliszków) היא עיירה במרכז פולין, כ-200 ק"מ ממערב לוורשה, באזור ביצות ונהרות. בין האתרים בעיר - כנסיית ויטוס הקדוש שנבנתה במאה ה-15, עוצבה בסגנון הבארוק, הורחבה במאה ה-19 ובה פיסול בסגנון גותי, וכן בית קברות יהודי.
היסטוריה.
לראשונה מוזכרת העיירה במסמכים משנת 1362. אז השתייכה העיירה לבית אצולה מקומי. בשנת 1458 קיבלה העיירה זכויות עיר. הוקם בה בית ספר ופעלו בה כעשרים סדנאות מלאכה, אם כי רוב תושביה עדיין התפרנסו מחקלאות. אחד מהאצילים שגרו בעיר מונה על ידי מלך פולין ולדיסלב השני יגיילו לתפקיד מושל גדנסק כאות הוקרה על שירותיו בקרב גרונוולד. בתקופות שונות במאות ה-17 וה-18 הייתה העיר בבעלותם של אצילים פולנים שונים, ביניהם משפחת טולישקוב, שנתנה לעיר את שמה.
לאחר חלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה טולישקוב בשטח פרוסיה. לאחר קונגרס וינה נכללה העיר בשטח ממלכת פולין שתחת חסות רוסיה.
במהלך המאה ה-19 שגשגה כלכלת העיר ואוכלוסייתה צמחה. עם זאת, זכויות העיר נשללו ממנה ובשנת 1881 נפגע היישוב קשה בשריפה.