באפריל 2020, במהלך משבר התפרצות נגיף הקורונה בישראל, מנכ"ל הארגון, ישראל אלמסי, נבחר להשיא משואה ביום העצמאות.
במבצע "שומר החומות" מאי 2021, ובמבצע "עלות השחר" אוגוסט 2022, התקבלו במוקד הארגון קריאות ופניות רבות של אזרחים מכל הארץ ובעיקר בעוטף עזה לסיוע בסגירת חלונות ממ"ד דלתות ממ"דים ומקלטים. מספר הפניות גדל בעיקר אחר המקרה של פגיעת טיל בחלון ממ"ד בשדרות בו נהרג הילד עידו אביגל ז"ל. כוננים מתנדבי הארגון יצאו מביתם עם ציוד וכלים ונתנו סיוע וביטחון לתושבים תוך כדי סיכון ויציאה מהבית בזמני אזעקות.
עם סיום שנת תשפ"א נבחר ישראל אלמסי מנכ"ל ארגון ידידים- סיוע בדרכים בטקס גיבורי השנה של קשת 12 ומפעל הפיס.
בארגון אין מקבלי שכר כלל וכל העוסקים במלאכה עושים זאת בהתנדבות מלאה בכללם כל בכירי הארגון לרבות המנכ"ל. גם את הציוד רוכשים הכוננים על חשבונם. ניתן לקנות ציוד דרך הארגון במחיר מוזל.
מוקד הארגון.
לארגון הוקצה מס׳ טלפון מקוצר ע״י משרד התקשורת, בדומה לגופי החירום הנוספים, שמספרו 1230 מכל טלפון ללא כוכבית.
לארגון יש מוקד טלפוני המרכז את קריאות הבקשה לסיוע. עם קבלת קריאה במוקד, יוצאת קריאה באפליקציית הכוננים, והמתנדבים יוצאים לכתובת להגשת עזרה.
מדי שנה מטפל הארגון בלמעלה מ 500,000 פניות. בשנת 2020 התקבלו בארגון למעלה מ-526,448 קריאות, ביניהם 303,798 קריאות בשל תקלות בכביש, וכן כ-3,500 אירועים של אנשים שנתקעו במעליות.
במהלך שנת תשפ"א (2020–2021) התקבלו 526,448 שיחות למוקד.
ע"פ הנתונים שנרשמו בארגון, במהלך שנת תשפ"א (2020–2021) חויגו 953,329 דקות שיחה למוקד הרב קווי.
היקף פעילות הארגון.
הארגון מונה נכון לסוף שנת תשפ"א (09/2021) כ 37,434 מתנדבים ומתנדבות בפריסה כלל ארצית (לעומת 27,070 מתנדבים בשנת תש"פ/2020), מתוכם יחידת ג'יפאים לחילוץ גרירתי, המונה כ-3,500 אנשי צוות מתנדבים, ו-350 מוקדנים במוקד הארצי בחלוקה לארבעה מחוזות: מרכז, ירושלים, צפון ודרום.
בעברו פעל הארגון בעיקר בערים חרדיות דוגמת מודיעין עילית, בית שמש, ביתר עילית, ירושלים, בני ברק, אלעד ואשדוד, אך כיום הוא פועל בכל רחבי הארץ עם היענות מהירה.
קריאות חירום.
הארגון מטפל גם באירועי חירום שגרתיים כמו חילוץ אנשים ממעליות וחילוץ ילדים שננעלו ברכב.
קריאות החירום יוצאות למתנדבים בקבוצות חירום ייעודיות ממוקד הארגון. במהלך שנת תשפ"א (2020–2021) טופלו בהצלחה 5,745 אירועי חירום על אנשים תקועים במעלית ותינוקות שננעלו ברכב.
נתוני הארגון מראים את ההיענות והמוכנות הנרחבת בחילוץ ילדים נעולים ברכב; בשנת 2017 טיפל הארגון ב-697 ילדים שננעלו ברכב, ובמהלך שנת 2020 טיפל הארגון בלמעלה מ-1,600 מקרים של ילדים שננעלו ברכב ובמהלך שנת תש"פ (2020–2021) חולצו 1,626 ילדים מרכבים נעולים.
עם סיום שנת תשפ"א הכריז מנכ"ל הארגון בסיום השנה, שב 3 שנים האחרונות חילץ הארגון כ 5000 ילדים מרכבים נעולים, תוך פחות מ 4 דקות ממוצע לשחרור ילד מרכב.
מהנתונים שהתקבלו מהארגון עולה כי הזמן הממוצע ללקיחת האירוע על ידי המתנדבים עומד על סך 11:06 דקות, הזמן הממוצע לטיפול באירוע עד לסגירתו הוא 12:34 דקות. והזמן הממוצע מעת פתיחת הקריאה ועד לסגירתה עומד על 24:01 דקות.
פעילות הארגון בעת התפשטות נגיף הקורונה בישראל.
במהלך חודש מרץ 2020, בעקבות התפשטות נגיף הקורונה, הסב הארגון את פעילותו לטובת אוכלוסיות המצויות בסיכון גבוה בהידבקות והחל לשנע תרופות ומוצרי מזון לכל אדם שנצרך לכך.
על פי נתוני הארגון, במהלך התפשטות נגיף הקורונה במדינת ישראל טופלו בהצלחה 10,410 קריאות לקנייה ושינוע תרופות לחולים, מבודדים ומבוגרים. 4,857 קריאות לקנייה ושינוע מזון בסיסי לחולים, מבודדים ומבוגרים. ו-381,788 קריאות לסיוע בפרויקטים של חלוקות אוכל.
נאות דוד
"נאות דוד" הוא כינויו של אגף יהודי השוכן בבניין בצדו המערבי של המוריסטן (רח' סנט הלנה) שברובע הנוצרי בעיר העתיקה, סמוך למסגד עומר. במבנה התגוררו בשנת 2013 עשר משפחות יהודיות, ופועלים בו ישיבה ובית כנסת.
היסטוריה.
כמו יתר המוריסטן, המבנה בבעלות הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית, שהחכירה אותו לגורמים שונים, ובין היתר שכנה בקומתו השנייה אכסניית סנט ג'ון, שעברה למשכנה החדש בשייח' ג'ראח ב-1960. בשנות השמונים של המאה ה-20 הייתה החזקה בנכס בידיו של הארמני מרדוריס מטוסיאן. בראשית שנות התשעים של המאה ה-20 נרכשה החזקה בידי עמותת עטרת כהנים הפועלת ליישוב יהודים במזרח ירושלים. במסגרת העסקה שולמו על ידי העמותה ובמימון משרד השיכון שבראשו עמד אריאל שרון, 3,600,000 ש"ח.
ב-11 אפריל 1990 נכנסו למקום יהודים הקשורים לעמותת עטרת כהנים לאחר שרכשו את המקום. עם כניסת התושבים היהודיים לבניין הוענק לו שמו העברי. הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים טענה שהמבנה בבעלותה ולא בבעלות האדם שכביכול מכר אותו, ובמקום פרצה מהומה. הפטריארכיה פנתה לבית המשפט. ובג"ץ פסק בתחילת מאי 1990 שיישארו במקום 20 יהודים עד לבירור נושא הבעלות בדיון בבית המשפט העליון. בסופו של ההליך, לאחר שנים, אישר בית המשפט העליון את החכירה.
באולמות הצדדיים באזור הכניסה לאכסניה הוקמו ישיבת "לנתיבות ישראל" ובית הכנסת "עת לחננה" על שם אלחנן אתאלי תלמיד ישיבת עטרת כהנים שנרצח בפיגוע דקירה בעיר העתיקה.
כיום (2019) גרות במתחם 10 משפחות יהודיות.
ישיבת "לנתיבות ישראל".
ישיבת ״לנתיבות ישראל״ (מכונה גם בשם ״חומות״ במלעיל) היא ישיבה גבוהה ציונית, שהוקמה בשנת תש"ס (2000) בראשותו של הרב ישעיהו דורון. לימים התאחדה הישיבה עם ישיבת "חומות ירושלים" בראשות הרב מוטי נחמני, שבהמשך עבר לעמוד בראש כולל בוני ירושלים שייסד.
בישיבה לומדים כ-80 תלמידים, מתוכם כ-50 אברכים.
הישיבה נחשבת לאחת מישיבות הקו וקרובה בהשקפתה לישיבת הר המור. הישיבה שמה דגש על לימוד בעיון של הגמרא. ראש הישיבה הוא הרב ישעיהו דורון, ובין המלמדים בישיבה נמנים: הרב אלי בזק, הרב אשר ברקו, הרב יוסי כהן, הרב יעקב לבנון, הרב צבי לבנברג, הרב נתנאל אנקרי, והרב יונתן גואלמן.
זר בגן עדן (שיר)
זר בגן עדן (באנגלית: Stranger in Paradise) הוא שיר פופולרי מהמחזמר קיסמט שנכתב ב-1953 על ידי רוברט רייט (Robert Wright) וג'ורג' פורסט (George Forrest). כמו שאר השירים במחזמר, המלודיה של השיר מתבססת על המוזיקה שהלחין אלכסנדר בורודין לאופרה "הנסיך איגור". בפרט המלודיה של שיר זה, הידוע ביותר מהמחזמר, מתבססת על המוזיקה של "Gliding Dance of the Maidens" מהמחולות הפולבצים (הקטע הידוע ביותר מהאופרה).
נושא השיר הוא אדם האוהב אישה יפה, אותה הוא משווה למלאכית ואת החיים עימה לגן עדן, ואת עצמו לזר המבקר בגן העדן שלה. האוהב מבקש ממנה לקבלו ולהפכו לבן בית בגן עדן, כלומר: להיות איתה ביחד. הבית האחרון של השיר מבטא זאת במפורש:
את השיר ביצעו במקור ריצ'רד קיילי ודורוטה מורו (שכיכבה במחזות "איש למנשה" ו"המלך ואני") במסגרת ההפקה המקורית של המחזמר קיסמט. בסרט מ-1955 המבוסס על המחזמר ביצעו את השיר ויק דמון ואן בליית'. הגרסה הפופולרית ביותר לשיר בוצעה על ידי טוני בנט. הביצוע של טוני בנט הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים הבריטי (UK Singles Chart) במאי 1955 והיה הלהיט הראשון של בנט. גרסת כיסוי לשיר בוצעה על ידי The Four Aces וטוני מרטין זכתה לפופולריות. גרסאות כיסוי נוספות לשיר שזכו לפופולריות בוצעו על ידי קילי סמית', ריי קוניף, וס מונטגומרי, ג'ורג' שירינג, קרטיס קאונס, אייזק הייז, סאן רע, הסופרימס (באלבומם I Hear A Symphony), שרה ברייטמן ולהקת סנט אטיין .
השיר משמש כמוטיב חוזר בסרט ארוחת בוקר של אלופים (Breakfast of Champions) מ-1999 המבוסס על ספר באותו שם מאת קורט וונגוט.
הגלריה לאמנות של אונטריו
אברהם אלימלך מקרלין
משרד ההגנה של רוסיה
משרד ההגנה של רוסיה (ברוסית: Министерство обороны России; בשמו המקוצר: Минобороны России) הוא המשרד הממשלתי ברוסיה הממונה על הגנת המדינה.
המשרד אחראי לתיאום בין כל הסוכנויות העוסקות בביטחון הלאומי ובכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית ולפיקוח עליהם והוא מורכב משלושה גופים עיקריים - צבא רוסיה, צי רוסיה וחיל האוויר של רוסיה. בין הסוכנויות של משרד ההגנה נכללים גם סוכנות המודיעין הצבאית (המינהל הראשי של המטכ"ל) והמשטרה הצבאית. המשרד מפעיל גם אוניברסיטה (אקדמיית המטה הכללי), מספר בתי ספר ומכללות. מנהל המשרד הוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים הרוסיים. מטה המשרד נמצא ברחוב זנאמנקה במוסקבה ואגפים שונים שלו שוכנים גם ברובע חמובניקי בעיר.
משרד הצבא הרוסי הראשון הוקם ב-11 בדצמבר 1717 על ידי הקיסר פיוטר הגדול תחת השם "הקולגיה הצבאית". זו הפכה למשרד הצבא של האימפריה הרוסית והייתה משרד המלחמה עד שנת 1917, כאשר פורק לטובת הקומיסריון העממי לענייני צבא, שהפך למשרד ההגנה הסובייטי בשנת 1946. ב-1992 הפך משרד ההגנה הסובייטי למשרד ההגנה של הפדרציה הרוסית.
תולדות המשרד.
גוף צבאי ראשון שניהל את ענייניה הצבאיים של רוסיה אוזכר לראשונה בשנת 1531 אך תיעוד ראשון נמצא משנת 1535 עם הקמת פריקאז הפיקוד (Разрядный приказ). בשנת 1701 הוקם הפריקאז לעניינים צבאיים (Приказ военных дел) שבמאה ה-17 הפך לגוף צבאי מרכזי בשם "הקולגיה הצבאית".
ב-20 בספטמבר 1802 אלכסנדר הראשון חתם על מניפסט להפיכת הקולגיה הצבאית למשרד כוחות היבשה (Министерство военно-сухопутных сил) שהפך ב-24 ביולי 1808 למשרד המלחמה (Военное министерство). שר הצבא הראשון היה סרגיי ויאזמיטינוב.