המפלים ממוקמים בפינה הצפונית של הפארק, הפוך מן האגם. הם נפתחו לראשונה בשנת 1881 ללא כל פסלים מסביבם דבר שיצר ביקורת רבה על ידי התקשורת, בייחוד לאחר הקמת שער הניצחון. בין השנים 1882-1888 נבנתה במקום מזרקה גדולה שהייתה מוכנה לכבוד התערוכה העולמית. המזרקה הוקמה על ידי ג'וזף פונטסרה (Josep Fontsére) ובסיועו של אנטוני גאודי, אז סטודנט צעיר לאדריכלות. המזרקה נבנתה בהשראת מזרקת טרווי שברומא.
2 צבתות של סרטנים ענקיים משמשים כמדרגות לפודיום קטן הממוקם במרכז. מלפני הפודיום ניצב פסל של ונוס העומדת על צדפה פתוחה. כל המפלים חולקו לשני מקטעים.
האגם.
האגם מאפיין את הפארק כאזור רומנטי. מיקום האגם, הסובב אותו והמבקים שבו הופך את האגם לאזור הנעים לשהייה בו. סביב האגם ניתן למצוא את הצמחייה העבותה והירוקה ביותר בכל ברצלונה.
מוזיאונים.
מוזיאון הזואולוגיה ביחד עם מוזיאון הגאולוגיה מהווים את המוזיאון הלאומי של הטבע בברצלונה.
הבניין בו ממוקם מוזיאון הזואולוגיה נבנה עבור התערוכה העולמית. הבניין בנוי מלבנים אדומות כפי שניתן לראות בתמונה. התצוגות המפורסמות ביותר הן של שלד לוויתן ותצוגות לילדים.
מוזיאון הגאולוגיה הוא מורשתו של המדען Francisco Martorell i Peña, שתרם את כל אוספיו הגאולוגים, הספרייה המדעית שלו וסכום כסף מסוים לעיר בתמורה לבניית מוזיאון. המוזיאון נבנה על ידי Antoni Rivas i Trias שהחליט למקם את הבניין בפארק המצודה.
ארנסט ברלך
ארנסט ברלך (גרמנית: Ernst Barlach; 2 בינואר 1870 - 24 באוקטובר 1938) היה פסל גרמני אקספרסיוניסט, אמן גילוף, יוצר הדפסים, במאי וסופר. פסליו הוחרמו על ידי המשטר הנאצי כ"אמנות מנוונת".
חייו ויצירתו.
נולד בעיר וֶדֶל בשלזוויג-הולשטיין. היה הבכור מארבעה אחים. למד בבית ספר יסודי ברצבורג . אביו נפטר כשהיה בן 14. בין השנים 1888 ל-1891 למד בהמבורג. ב-1891 החל ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנות יפה בדרזדן אצל הפַּסָּל רוברט דייז. אחרי ארבע שנים, בשנת 1895, עבר לפריז להמשיך את לימודיו באקדמיה ז'וליאן, שם נחשף לזרמים אומנותיים כמו תנועת הנאבי והפרימיטיביזם של פול גוגן.
לאחר שסיים את לימודיו החל לעבוד כפסל בהמבורג ובאלטונה ופיסל בעיקר בסגנון הארט-נובו. בשנת 1904 זכה לתצוגת יחיד ראשונה מעבודותיו בברלין. בשנת 1906 נסע עם אחיו ניקולאס לרוסיה לפגוש את אחיהם האנס, שם הושפע מאוד סגנונו האמנותי. באותה שנה נולד בנו, ניקולאוס.
לאחר שחזר מרוסיה השתפר מצבו הכלכלי בזכות משכורת קבועה מסוחר האמנות פול קסירה שניתנה בתמורה ליצירותיו. ברלך החל להתמקד בפסליו מאותה תקופה בפנים ובידיים של אנשים ופחות בשאר חלקי הגוף. בשנת 1909 בילה כעשרה חודשים בפירנצה וכשחזר התיישב בעיר גיסטרו שבגרמניה, שם התגורר עד למותו.
בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה היה ברלך פטריוט ותומך נלהב של המלחמה, וקיווה שהיא תייצר עידן חדש יצירה אמנותית. בין השנים 1915–1916 התנדב למלחמה כחייל רגלי וחזר ממנה כפציפיסט. זוועות המלחמה ימשיכו להיות נושא לפסליו.
לאחר מלחמת העולם הלכה וגברה הפופולריות שלו. הוא זכה בפרסים שונים, בהם פרס קלייסט (1924). בשנת 1919 צורף כחבר באקדמיה הפרוסית לאמנויות, ובשנת 1925 נבחר לאקדמיה של מינכן לאמנויות.
משנת 1928 יצר פסלים רבים המשקפים גישה אנטי-מלחמית כתגובה לזוועות מלחמת העולם הראשונה. גישה פציפיסטית זאת עמדה בניגוד להלך הרוח בגרמניה עם התחזקות הנאציזם וברלך היה נתון לביקורת רבה על כך.
כשהוזמן להכין אנדרטה לחללי מלחמת העולם הראשונה בעיר מגדבורג, הפתיע את המזמינים בכך שלא יצר פסל המתאר את הגבורה של הלוחמים. במקום הוא העמיד שלושה חיילים גרמנים, חייל צעיר שרק גויס, קצין צעיר ואיש מילואים מבוגר, עומדים בבית קברות שעליהם ניכרים זוועות המלחמה והבעת כאב ודיכאון בעיניהם. אישה אלמנה מכסה את פניה, גולגולת חובשת קסדה גרמנית ואזרח (פניו כשל ברלך עצמו) שעיניו עצומות. ברלך הגדיר את שלושת חצאי הדמויות באזור התחתון כ"מצוקה, מוות וייאוש". האנדרטה עוררה תרעומת בקרב הציבור הלאומני בגרמניה והנאצים הסירו אותה ממקומה.
בשנת 1936 עבודותיו הוחרמו ביחד עם יצירות של קתה קולוויץ ושל וילהלם למברוק (Lehmbruck), מכיוון שהואשמו ביצירת אמנות מנוונת. ברלך נאלץ להפסיק לעבוד כפסל וחברותו באקדמיה לאמנויות בוטלה.
בנוסף לפיסול, ברלך כתב כשמונה מחזות אקספרסיוניסטים, שני ספרי פרוזה ואוטוביוגרפיה בשם "Ein selbsterzähltes Leben" (1928).
אוניברסיטת אברדין
אוניברסיטת אברדין (באנגלית: University of Aberdeen) השוכנת בעיר אברדין שבסקוטלנד היא מהאוניברסיטאות הקדומות בסקוטלנד (שלישית בוותק שלה) ובממלכה המאוחדת (חמישית בוותק שלה). האוניברסיטה הנוכחית הוקמה ב-1860 מאיחוד של קולג' המלכים (King's College) שהוקם בשנת 1495 וקולג' מרישל (Marischal) שהוקם ב-1509. האוניברסיטה חברה ברשת אורורה (רשת אוניברסיטאות).
קולג'ים ותוכניות לימוד.
האוניברסיטה מאורגנת בשלושה קולג'ים: מדעי הרוח והחברה, רפואה ומדעי החיים, מדעים מדויקים. כל אחד מהקולג'ים מחולק לבתי ספר ומכוני מחקר. בין בתי הספר באוניברסיטה נכללים בית הספר למנהל עסקים, בית הספר לחינוך, בית הספר למשפטים, בית הספר למדעי הרפואה ותזונה, בית הספר לפסיכולוגיה, בית הספר להנדסה, בית הספר למדעי המחשב ועוד.
ניתן ללמוד באוניברסיטה מסלולים לתואר ראשון, תואר שני עיוני, תואר שני מחקרי ותואר שלישי. כמו כן מתקיימות תוכניות בינלאומיות ומסלולים ללימודים מקוונים.
מחקר.
באוניברסיטת אברדין מתקיים מחקר בתחומים שונים ופועלים בה מגוון מרכזים ומכוני מחקר. בין תחומי המחקר נכללים מדעים, רפואה, הנדסה, שפות, מדעי הרוח וכן מחקרים בינתחומיים.
לאורך השנים הגיעו חוקרי האוניברסיטה להישגים שונים, בהם פיתוחים בתחום הטיפול במחלת הסוכרת באמצעות אינסולין, חקר הארכאולוגיה של סקוטלנד והקמת מוזיאון לארכאולוגיה. חוקרים מהאוניברסיטה היו שותפים לפיתוח מכשיר ה-MRI הראשון. בשלהי שנות השבעים צוות חוקרים מהאוניברסיטה פיתח את סורק ה-MRI הראשון ובאוגוסט 1980 השתמש הצוות במכשיר זה לביצוע הדמיה רפואית של גופו של חולה שהתמודד עם מחלת הסרטן.
רוברט דייז
רוברט דייז (בגרמנית: Robert Diez; 20 באפריל 1844 - 7 באוקטובר 1922) היה פסל גרמני.
חייו.
דייז נולד בעיירה פוזנק, לאמיל שהיה ראש העיר. הוא עבר לדרזדן שם למד אמנות. היא לימד באקדמיה המלכותית לאמנות יפה בדרזדן, והיה מורו של הפסל ארנסט ברלך. רבים מפסליו משמשים כמונומנטים ציבוריים, כמו מזרקות, אנדרטאות ופסלי מנהיגים. רבים מרישומיו ותוכניות פסליו נהרסו בהפצצת דרזדן בין 13 ל-15 בפברואר 1945 במהלך מלחמת העולם השנייה.
אמנחותפ השלישי
אמנחותפ השלישי היה פרעה מצרי מתקופת הממלכה החדשה, המלך התשיעי של השושלת ה-18. היה בנו של תחותמס הרביעי. בתקופת מלכותו הגיעה האימפריה המצרית לשיא גדולתה ונחשבת לתקופת שגשוג. תקופת שלטונו מתוארכת לשנים 1417–1379 לפנה"ס (על פי הכרונולוגיה המצרית הגבוהה).
אמנחותפ הוכתר בצעירותו למיטב הערכות בין הגילים 6–12. נישואיו בשנת מלכותו השלישית לתֶיַה, נטולת המעמד המלכותי, הונצחו על גבי חרפושיות. השפעתה של מלכה זו על ענייני המלוכה הייתה רבה. לאמנחותפ נולדו מתיה שני בנים, נסיך הכתר תחותמס ואמנחותפ הרביעי שהיה ליורשו כנראה בעקבות מותו של נסיך הכתר.
לזוג נולדו גם ארבע בנות:
אמנחותפ השלישי ניסה לצמצם את השפעתם הגוברת והולכת של כוהני האל אמון על ידי תמיכה בכוהני האל אתון והרחבת שליטתם הדתית. לאחר מותו יורשו אמנחותפ הרביעי שינה את שמו לאחר עלייתו למלוכה לאחנתון והוביל את מהפכת האתניזם, אמונה באל אחד האל אתון.
אמנחותפ יצא למסעות כיבוש ודיכוי מהומות לכוש וסוריה, במקביל כרת בריתות עם מלך בבל הכשי ועם מלך מיתני שוּתַרְנָה השני, לשם חיזוק ברית זאת נשא בשנת מלכותו העשירית את קילו-חפה בתו של מלך מיתני לאשה. מאורע זה הונצח בחרפושיות זיכרון.
אמנחותפ הרחיב מאוד את הסחר הבינלאומי בתקופתו. הוא חיבר את הנילוס לים האדום בתעלה שאיפשרה שיט ספינות לארצות הדרום. במקביל הגביר את הסחר עם כנען וסוריה באמצעות שיירות, ובאמצעות ספינות שהפליגו במורד הנילוס מנא אמון צפונה לאורך חופי כנען. היקפם של קשריו הדיפלומטיים והיקף הסחר באו לידי ביטוי במכתבים ששלחו מלכי אשור, מיתני, בבל והחתים כפי שבאו לידי ביטוי בארכיון מכתבי אל עמרנה.
בעקבות מלחמות הכיבוש והסחר, זרם שלל והון למצרים ובעיקר לבירתה תבאי. אמנחותפ בנה מבני פאר רבים, אסטלות, ארמונות ממערב לנילוס, מקדשים בכרנך ובלוקסור ממזרח לנהר. באזור הנקרופוליס של תבאי בנה מקדש מתים גדול ובחזיתו ניצבו שני פסלי ענק במצב ישיבה הקרויים "פסלי הענק של מֶמנוֹן". מהמקדש נשארו שרידים מעטים.
אמנחותפ נקבר בעמק המלכים בקבר מס "WV22". בתקופת הביניים השלישית המתוארכת למאות ה-11 עד ה-8 לפנה"ס הועברה המומיה שלו ביחד עם מלכים נוספים מהשושלות ה-18 וה-19 לחדר צדדי בקבר KV35. קבר זה התגלה על ידי האגיפטולוג הצרפתי ויקטור לורט (Victor Loret) בשנת 1898. בדיקת המומיה העלתה שבעת מותו היה אמנחותפ בגיל שבין ארבעים לחמישים. אשתו תיה חיה 12 שנים אחריו. היא מוזכרת במספר מכתבי אל עמרנה מתקופתו של בנה אחנתון.
לייטה
לייטה (באנגלית: Leyte) הוא אי בקבוצת ויסאיאס שבפיליפינים.
גאוגרפיה של האי.