בשנת 1941 לאחר תחילת הקרבות נגד גרמניה הנאצית הצי השתתף בהגנת על חופי הים הבלטי. במהלך אוגוסט 1941 הצי נאלץ לעזוב את בסיסו הראשי בטאלין. במהלך פינוי הצי הבלטי מטאלין הגרמנים הטביעו חלק משמעותי של האוניות המועברות. מלחי הצי גילו תושייה ואומץ רב כשנטלו חלק במבצעים במלחמת העולם השנייה והיה מן המגינים על לנינגרד בתקופת המצור על לנינגרד. אומנם בפעילות ימית הצי לא בלט ולא הצליח לתת עזרה של ממש לכוחות היבשה בשלבים מתקדמים של המלחמה, חוץ מפעילות צוללות הצי שגרמו לצי הסוחר הנאצי אבדות משמעותיות. בשנת 1943 הכוחות הגרמנים בעזרת פינלנד הצליחו לחסום את המפרץ הפיני אך החל משנת 1944, כאשר פינלנד יצאה ממעגל הלחימה, צוללות הצי הבלטי המשיכו בפעילות בים.
ב-1946 הצי הבלטי פוצל לצי הרביעי והצי השמיני וב-1955 הם אוחדו מחדש. בשנות ה-60 הוענק לצי הבלטי עיטור הדגל האדום, על השתתפותו במבצעים ההרואיים להגנת העיר לנינגרד. לאחר מלחמת העולם השנייה בסיסי הצי היו בקרונשטאדט, אסטוניה, לטביה, בלטייסק (מחוז קלינינגרד) ופולין. בשנת 1991 הצי כלל 232 ספינות (כולל 32 צוללת), 328 מטוסים ו-70 מסוקים. בהתחשב בכך שפולין וגרמניה המזרחית היו בעלות ברית, הצי הבלטי שלט בכל שטח הים הבלטי.
רוסיה.
לאחר התפרקות ברית המועצות הצי עזב את כל הבסיסים שמחוץ לגבולות רוסיה והוא מרוכז עתה בבסיסים במחוז קלינינגרד וקרונשטאדט. חלק מספינות הצי הועברו לציי מדינות הבלטיות. הצי מהווה בסיס לתוכניות הכשרה שונות לימאים וקציני הצי הרוסי.
מפקדי הצי (מאז 1925).
הצי הבלטי:
הרכב הצי.
הרכב הצי (נכון לשנת 2013)
ספינות:
יחידות יבשתיות:
פיטר האנט
פיטר ר. האנט (באנגלית: Peter R. Hunt; 11 במרץ 1925 – 14 באוגוסט 2002) היה עורך סרטים, מפיק טלוויזיה ובמאי. האנט היה ידוע בשל עבודתו על סדרת סרטי "ג'יימס בונד" וסגנון העריכה החדשני שלו.
ביוגרפיה.
פיטר רוג'ר האנט נולד בלונדון, אנגליה. דודו עבד בתעשיית הסרטים, ומצא עבורו עבודה בכמה מהם. האנט התחיל כעוזר עורך תחת אלכסנדר קורדה. הוא התגייס לצבא הבריטי בגיל 17 במטרה לעבוד ביחידת ההסרטה של הצבא הבריטי, אולם הפך לחייל רגלי שהשתתף בפלישת בעלות הברית לאיטליה ונלחם בקרב על מונטה קאסינו. הוא השתחרר מהצבא בדרגת סמל ראשון ב-1947, למד אמנות באוניברסיטת רומא ואז שב לאנגליה, שם הוא מצא עבודה בצוותי הסרטה (כ-clapper boy) באולפני דנהאם (Denham Studios).
האנט היה עורך משנה בסרט "האיש שצפה ברכבות" (The Man Who Watched Trains Go By) ב-1952, ולאחר מכן החל לעבוד כעורך ב"זר מוונוס" (Stranger From Venus) (1954).
כעורך בסרטי "ג'יימס בונד" הראשונים, זכה להכרה בשל טכניקות עריכת הסרטים שלו, בהן השתמש בחיתוך מהיר, איפשר למצלמה לנוע במהלך הפעולה והכניס מרכיבים אחרים לתוך התמונה.
האנט שימש בסרטים בתור במאי משנה או במאי קטעי פעולה עד לבימוי הבכורה שלו, בסרט בונד השישי, "בשירות הוד מלכותה". הוא גם עבד עם הארי זלצמן ואלברט ברוקולי בסרט "Call Me Bwana" של בוב הופ משנת 1963, הסרט היחיד של חברת ההפקה של סרטי בונד, "EON Productions", שאינו סרט בונד. כן עבד עם זלצמן וכמה יוצאי סרטי בונד במותחן "תיק איפקרס", שלא יצא בחברת EON. האנט גם ביים מספר פרקים בסדרת הטלוויזיה הבריטית "המשכנעים" (1971), בה כיכבו טוני קרטיס וכן רוג'ר מור, שהיה כוכב בונד בהמשך. לאורך שנות ה-70 וה-80 ביים האנט מספר סרטי פעולה ומתח נוספים, בהם "זהב" (1974) ו-"Shout at the Devil" (1976) בהם כיכב מור.
ב-14 באוגוסט 2002 מת האנט כתוצאה מאי-ספיקת לב בביתו בסנטה מוניקה, קליפורניה, בגיל 77.
האצטדיון העירוני החדש בפתח תקווה
פטריק דרהי
פטריק דרהי (בצרפתית: Patrick Drahi; נולד ב-20 באוגוסט 1963) הוא איש עסקים ישראלי-צרפתי, דרהי ממוקם במקום החמישי מבין עשירי צרפת. את הונו רכש מעסקי התקשורת והטכנולוגיה, הוא בעל חברת התקשורת הבינלאומית אלטיס ובעל מניות בחברות הישראליות HOT ומירס. דרהי נולד למשפחה יהודית ובעל אזרחות במספר מדינות: מרוקו, פורטוגל, צרפת וישראל.
ביוגרפיה.
דרהי נולד במרוקו, ובגיל 15 היגר עם משפחתו לצרפת. הוא למד הנדסה באקול פוליטקניק הצרפתי. לאחר מכן המשיך ללימודי הנדסת תקשורת בבית הספר הגבוה להנדסת תקשורת (המכונה סופ'טלקום) בפריז, צרפת. אחר כך עבד בחברת פיליפס והתקדם בה עד לתפקיד מנהל מחלקה. הוא החל להשקיע בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 ולרכוש בעזרת הלוואות חברות טלוויזיה בכבלים קטנות באזור פרובאנס שבדרום צרפת. הוא ייסד בצרפת את חברת UPC ובשנת 1999 מכר את מניותיו בה לחברת UPC אירופה. בשנת 2006 רכש אותה בחזרה דרך אלטיס (Altice), חברת הכבלים שבבעלותו, בשליש מהמחיר. בעזרת אלטיס רכש חברות טלוויזיה בכבלים בלוקסמבורג, בשווייץ ובבלגיה. בבעלותו 30% מחברת ניומריקייבל (Numericable), מחברות התקשורת הגדולות בצרפת. ב-2017 רכשה אלטיס את פלטפורמת הפרסום המקוון Audience Partners וסטארט אפ צרפתי בשם Teads, המתמחה בפרסומות וידאו.
ביוני 2017 הנפיק דרהי את מניות אלטיס USA בבורסה לניירות ערך בניו יורק ברף העליון של ההנפקה, וגייס 1.9 מיליארד דולר, בהנפקת הטלקום הגדולה ביותר בארצות הברית מאז שנת 2000.
בשנת 2019 קנה את בית המכירות הפומביות סותבי'ס עבור 3.7 מיליארד דולר.
השקעות בישראל.
בשנת 2009 החל לרכוש בהדרגה מניות בחברת הכבלים הישראלית HOT ובדצמבר 2009 רכש את חברת התקשורת מירס. בסוף 2011 השלים את רכישת HOT כאשר רכש מארנון מוזס את מניותיו לפי פרמיה של 38% ממחיר השוק ותמורת 650 מיליון שקל, בנוסף השלים גם את מכירת החזקותיו במירס ל-HOT. הרכישות נעשו באמצעות חברת ההחזקות שהקים דרהי בישראל, Cool Holdings. את רכישת HOT ביצע לאחר הכנת הקרקע על ידי נציגו בארץ מיכאל גולן, שבהמשך הפך למתחרה העסקי שלו, כמנכ"ל המפעילה הסלולרית "גולן טלקום" המתחרה ב"HOT mobile". ב-2013 פתח פטריק את ערוץ i24news המשדר חדשות ואקטואליה בינלאומי מנקודת מבט ישראלית בשלוש שפות: אנגלית, צרפתית וערבית.
חיים אישיים.
מתגורר כדרך קבע בז'נבה והחל מ-2009 מחזיק בדירה במגדל רוטשילד 1 בתל אביב. דרהי נשוי ללינה, נוצרייה יוונית אורתודוקסית ממוצא סורי, לזוג ארבעה ילדים.
דרהי היה ידוע במשך שנים כמי שנמנע מראיונות ומחשיפה לתקשורת, אך בשנת 2014 העניק ראיונות ראשונים לתקשורת הישראלית.
אליפות ברית המועצות בכדורגל
אם נודדת
אם נודדת (באנגלית: Migrant Mother) הוא תצלום מאת הצלמת האמריקאית דורותיאה לאנג. התמונה צולמה ב-1936, במהלך השפל הגדול בארצות הברית, והפכה לאחד מסמליו ונחשבת לאחת מהתמונות המפורסמות ביותר. בתמונה נראית פלורנס אוונס תומפסון כשילדה נשענת על כל אחת מכתפיה וראשיהן מופנים מהמצלמה, והיא אוחזת בחיקה תינוקת, אשר מוסתרת חלקית.
רקע.
לאנג צילמה את האם הנודדת במסגרת עבודתה במנהלת החקלאות האמריקאית. בחודש מרץ 1936, לאחר שסיימו קטיף סלק בעמק אימפריאל שבדרום קליפורניה, נסעו תומפסון ומשפחתה צפונה במטרה לחפש עבודה חדשה. במהלך הנסיעה התקלקל רכבם והם נאלצו לעצור במחנה עניים ליד העיירה ניפומו (Nipomo), אחד מרבים שהוקמו לצד הדרך בעקבות המצב הכלכלי. בזמן ששניים מבניה של תומפסון לקחו חלק מהרכב לתיקון בעיירה, הקימו היא ושאר בניה מאהל זמני. בזמן שתומפסון המתינה, התקרבה אליה דורותיאה לאנג והחלה לצלם אותם. תומפסון לא הייתה להוטה להצטלם ולהציג את משפחתה כמטפורה לעוני. אחת מבנותיו של תומפסון, סיפרה שלאנג שכנעה אימה שהדימוי יעלה למודעות הציבור את מצוקתם של עובדים חרוצים אך עניים. היא צילמה 6 תמונות תוך 10 דקות.
מאוחר יותר סיפרה לאנג על הפגישה:
מנגד טענה תומפסון כי לאנג מעולם לא שאלה שאלות והבינה את הפרטים לא נכון. טרוי אוונס, אחד מבניה של תומפסון, סיפר:
תומפסון טענה שלאנג הבטיחה שהתמונות לא יפורסמו לעולם, אבל לאנג שלחה את התמונות ל"סן פרנסיסקו ניוז" ולמנהלת החקלאות. יום למחרת, ב-11 במרץ 1936, פרסם העיתון את התמונות תחת הכותרת: "מה המשמעות של הניו דיל לאמא הזו ולילדיה?" ודווח שבין 2,500 ל-3,500 עובדים עניים סובלים מרעב במחנות ליד ניפומו. בעקבות פרסום הממשל הפדרלי העביר מעל 9,000 קילוגרם מזון למחנות, אבל תומפסון ומשפחתה כבר לא היו שם.
זהותה של תומפסון.
פלורנס אוונס תומפסון נולדה באחד בספטמבר 1903 בטריטוריה האינדיאנית שכיום היא חלק מאוקלהומה. שני הוריה הם ממוצא צ'רוקי. בגיל 17 היא התחתנה עם קליאו אוונס, בנו של חוואי. המשפחה היגרה מערבה ביחד עם קרובים ממשפחת אוונס ושם עבדו בחוות בעמק סקרמנטו. בשנת 1931, תומפסון הייתה בהריון עם ילדה השישי כאשר בעלה נפטר משחפת. פלורנס עבדה בשדות ובמסעדות כדי לפרנס את ששת ילדיה. בשנות השלושים היא ילדה עוד ארבעה ילדים. המשפחה עבדה בעבודות מזדמנות בחקלאות ועברה ממקום למקום בעקבות היבולים בקליפורניה ולעיתים גם באריזונה. ב-1945 המשפחה השתקעה במודסטו קליפורניה.
בשנת 1978, כשהייתה בת 75, זוהתה תומפסון כאם הנודדת. לא ברור אם היא כתבה לעיתון המקומי Modesto Bee או שעיתונאי מטעם העיתון זיהה אותה. תומפסון צוטטה:
תמונה איקונית.
לאנג עבדה באותה תקופה עבור סוכנות ממשלתית פדרלית אמריקאית, כך שהתמונה הייתה ברשות הציבור, והיא לא קיבלה תמלוגים עבורה. עם זאת, התמונה הביאה ללאנג פרסום רב, וביססה את שמה כצלמת. תומפסון, לעומת זאת, תיעבה את התמונה מפני שלאנג התפרסמה על חשבונה ושדמותה בתמונה מקרינה פאסיביות וחוסר אונים. תומפסון וילדיה ביקשו להפיג את הדימוי השלילי שדבק בהם כפליטי אגן האבק.