באליפות ארצות הברית בריצות שדה שנערכה בסן דייגו, קליפורניה ב-27 בנובמבר אותה שנה הוא הגן על תוארו וזכה במדליית זהב בתוצאה של 29:19 דקות.
במרתון פוקואוקה שנערך ב-5 בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 2:12:51 שעות.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכה שורטר במדליית זהב בריצת מרתוון בתוצאה של 2:12:19.8 שעות, לפני קארל ליסמונט מבלגיה (2:14:31.8 שעות) והאלוף האולימפי היוצא מאמו וולדה מאתיופיה (2:15:08.4 שעות). הוא הוביל לכל אורך המירוץ אולם זמן קצר לפני כניסתו לאצטדיון של מינכן פרץ למסלול סטודנט גרמני בשם נורברט סודהאוס ונכנס ראשון לאצטדיון. למשך זמן קצר הוא נחשב לזוכה בתחרות עד שהתבררה הטעות ושורטר זכה. על אף הזכייה הוא היה מאוכזב שלא הוא שזכה במחיאות הכפיים. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 27:51.32 דקות.
באליפות ארצות הברית בריצות שדה שנערכה בשיקגו ב-25 בנובמבר באותה שנה הוא זכה במדליית זהב בתוחאה של 30:42 דקות.
במרתון פוקואוקה שנערך ב-3 בדצמבר אותה שנה הוא זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בתוצאה של 2:10:30 שעות.
באליפות ארצות הברית בריצות שדה שנערכה בגיינסוויל, פלורידה, ב-24 בנובמבר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 29:52 דקות
במרתון פוקואוקה שנערך ב-2 בדצמבר אותה שנה הוא זכה בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בתוצאה של 2:11:45 שעות.
במרתון פוקואוקה שנערך ב-8 בדצמבר 1974 הוא זכה בפעם הרביעית ברציפות במדליית זהב בתוצאה של 2:11:32 שעות
באולימפיאדת מונטריאול (1976) הוא זכה במדליית כסף בריצת מרתוון בתוצאה של 2:10:45.8 שעות, אחרי ולדמאר סירפינסקי ממזרח גרמניה (2:09:55.0 שעות) ולפני קארל ליסמונט (2:11:12.6 שעות) ולא הצליח להגן על תוארו.
במרתון ניו יורק שנערך ב-24 באוקטובר אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 2:13:12 שעות, אחרי ביל רוג'רס מארצות הברית (2:10:09 שעות)
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסן חואן שבפוארטו ריקו בתחילת יולי 1979 הוא זכה במדליית ארד בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 29:06.4 דקות.
במרתון ניו יורק שנערך ב-21 באוקטובר אותה שנה הוא סיים במקום שביעי בתוצאה של 2:16:15 שעות.
הסיסמה של שורט "שימו נעליים ורוצו" וחזרו על זה שוב, ושוב, ושוב, ושוב ושוב. בלי תוספים, דיאטות, עזרים וחישובים. גישה זו היוותה השראה לאלפי רצים בארצות הברית.
STS MEDIA
UTV Russia Holding
SkyLink
SkyLink (ברוסית: Скай Линк) הוא סמל מסחרי המופעל על ידי Tele2 רוסיה ומספק שירותי תקשורת סלולרית בתקני IMT-MC-450 ו-LTE-450. החברה התקיימה משנת 2003 עד 2015 והחזיקה ברישיון הפעלת רשת בתדר 450 מגה-הרץ ב-73 מחוזות רוסיה (לשימוש ב-CDMA), 1,800 מגה-הרץ ב-45 מחוזות (לשימוש עבור GSM), 1,920—1,935 מגה-הרץ ו-2,110—2,125 מגה-הרץ ב-73 מחוזות (לשימוש ב-CDMA ו-UMTS).
מטה החברה היה במוסקבה.
היסטוריה.
החברה הוקמה על בסיס ספקית התקשורת הסלולרית דלתא טלקום (Дельта Телеком) ומפעילת תקשורת הסלולרית של מוסקבה, "תקשורת הסלולר המוסקבאית" («Московская сотовая связь»), שהתקיימה מדצמבר 1991 עד 1 באוקטובר 2016 ועל בסיס מפעילה סלולרית בשם "סונט".
עד 2005 פעלה בתדר האנלוגי NMT-450 (ו-NMT-450i). ב-2003 עברה לשידור בתדרים דיגיטליים והצטרפה לספקיות נוספות שפעלו על תקן NMT-450..
ב-22 בדצמבר 2010 הנהלת החברה החליקה על השקת רשת GSM בכל מחוזות רוסיה, אך בפועל ההשקה מעולם לא יצאה לפועל. ביולי 2008 נרכשה על ידי חברת ההשקעות סיסטמה, אך באוקטובר 2010 עברה לבעלות חברת ההחזקות "סביאזאינווסט", שמכרה את מניותיה ביולי 2012 לידי חברת רוסטלקום.
במרץ 2014 הוקמה Tele2 רוסיה שקיבלה את השליטה על SkyLink. ביוני 2015 Tele2 השלימה מהלך לארגון מחדש תוך התמזגות עם 33 חברות בת, ביניהן SkyLink. המהלך הביא לפירוקה של SkyLink.
טלפונים.
SkyLink השיקה מכשירי טלפון שפותחו במיוחד עבורה לשימוש בתדר 450 מגה-הרץ בתקן CDMA. בשנת 2011 לבדה הושקו כ-30 דגמי טלפון. לאחר 2011 יצירת טלפונים חדשים הופסקהאך דגמים סיניים חדשים בתדר CDMA-450 המשיכו להופיע בשוק.
סיכון כפול (סרט)
סיכון כפול (באנגלית: Double Jeopardy) הוא מותחן פשע אמריקאי שובר קופות משנת 1999 בבימויו של ברוס ברספורד, עם אשלי ג'אד, טומי לי ג'ונס וברוס גרינווד בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על אישה הנאשמת ברצח בעלה ובהיותה בכלא מסתבר לה שהוא חי ושהיא כעת תוכל להרוג אותו ולא תואשם בגלל מצב משפטי של סיכון כפול שקובע שאין להעמיד אדם למשפט פלילי בגין אותה עבירה יותר מפעם אחת, מכאן שם הסרט.
תקציר העלילה.
ליבי פארסונס (אשלי ג'אד) ובעלה ניק (ברוס גרינווד) הם זוג צעיר ואמיד הגרים באי וידבי במדינת וושינגטון עם בנם בן ה-4, מאטי (ספנסר טריט קלארק).
ניק מפנק את אשתו בשיט במי האוקיינוס. את מאטי הם משאירים בהשגחת ידידת המשפחה, אנג'לה גרין (אנבת' גיש), מורה בבית הספר המקומי. ליבי נוהגת להנאתה ביאכטה. בלילה הם מקיימים יחסים סוערים וליבי נרדמת. כאשר היא מתעוררת היא מוצאת את עצמה מרוחה בדם וניק איננו. היא מוצאת על הרצפה סכין וכשהיא מרימה אותה היא נעצרת על ידי ספינת משטרה ותוך זמן קצר מואשמת ברציחת בעלה שגופתו לא נמצאה.
המניע לרצח לפי התביעה הוא גביית שני מיליון דולר ביטוח חיים שניק עשה. המושבעים קובעים שהיא אשמה והיא מועברת לבית סוהר. ליבי מבקשת מאנג'לה שתאמץ את מאטי. בתחילה הם באים לבקר אותה אבל לבסוף מפסיקים. ליבי מצליחה בעורמה לקבל ממזכירת בית הספר את מספר הטלפון של אנג'לה ומשוחחת עמה ועם מאטי. השיחה נפסקת כאשר מישהו נכנס ומאטי קורא לו "אבא". ליבי מבינה שניק בחיים.
היא מספרת זאת לאסירה שהייתה מקודם עורכת דין וזו מייעצת לה להגיש בקשת חנינה שלאחר שחרורה תוכל להרוג את ניק ולא להיענש תחת הקביעה של סיכון כפול.
ועדת השחרורים מחליטה לשחרר אותה לתקופת מבחן של שלוש שנים. היא עוברת לגור בבניין של אסירות משוחררות המנוהל על ידי טרביס להמן (טומי לי ג'ונס). למרות ההגבלות החלות עליה, היא פורצת למשרד בית הספר, שולפת את הפרטים של אנג'לה אך נתפסת לאחר מרדף מותח עם השוטרים.
להמן מחזיר אותה לבית הסוהר במכוניתו. בדרך הם מעלים את המכונית על מעבורת וליבי מצליחה לברוח ולהתחמק מלהמן. היא מגיעה לכתובת של אנג'לה אבל מתברר לה שהיא נהרגה מפיצוץ גז (מתוכנן?) וניק ומאטי לא גרים שם כבר יותר.
ליבי מוצאת את הכתבה בעיתון על האסון ורואה בצילום תמונה של וסילי קנדינסקי. היא מערימה על בעל הגלריה המקומית שמגלה לה שקונה התמונה הוא ג'ון דברו מניו אורלינס. היא מגיעה לשם ומתברר לה שהוא כעת מנהל מלון יוקרתי. ליבי מתעמתת עם ניק המופתע בעת מכירה פומבית שהוא עורך במלון ואומרת לו שאינה רוצה ממנו דבר רק שיחזיר לה את מאטי.
כל אותו הזמן נמצא להמן בעקבותיה וכעת הוא מאמין לסיפורה. ניק קובע פגישה בינה למאטי בבית הקברות לפאייט בעיר. כשהיא מגיעה לשם מצביע ניק על ילד ששילם לו כפיתיון ואומר לה שזה מאטי. היא מתקרבת אבל הילד בורח ממנה ונעצר על יד מאוזוליאום קטן. באותו רגע מתנפל עליה ניק, חונק אותה, מכניס אותה למאוזוליאום ונועל אותה בארון קבורה. כשהיא מתעוררת היא מצליחה לירות באקדחה במנעול ומשתחררת. היא ממהרת לבית המלון שבו מתעמת להמן עם ניק, מקליט אותו ודורש ממנו דמי סחיטה בסך מיליון דולר.
ליבי נכנסת לחדר, ניק יורה בלהמן ופוצע אותו אך ליבי הורגת אותו ביריות מאקדחה. לבסוף נפגשת ליבי עם מאטי שהוא כעת בן 11 אך עדיין מזהה אותה.
יהיה טוב
יהיה טוב הוא פזמון שנכתב על ידי יהונתן גפן, הולחן ובוצע על ידי דויד ברוזה ועובד על ידי דני סנדרסון. השיר יצא לאור בשנת 1978.
רקע.
השיר נכלל במופע "שיחות סלון" בהשתתפות יהונתן גפן, דויד ברוזה ויעל לוי. השיר אף הוקלט באלבום שתיעד את המופע. השיר נקרא באלבום "יהיה טוב (שיר שלום מס' 349/א)".
"יהיה טוב" נכתב לרגל המשא ומתן על הסכם השלום בין ישראל למצרים וביקור נשיא מצרים סאדאת בישראל. ביקורו של אנואר סאדאת אף מוזכר בשיר.
דויד ברוזה הקליט ביצוע מחודש לשיר עבור אלבום הבכורה שלו שהוציא ב-1980, בתוספת בית חדש שלא היה בגרסה המקורית. בהמשך הקליט ברוזה גרסה לשיר עם התזמורת הפילהרמונית של לונדון.
לרגל המחאה החברתית בשנת 2011 כתב יהונתן גפן גרסה מחודשת לשיר שאותה ביצע ברוזה באחת ההפגנות.
החתונה האיטלקית הגאה שלי
החתונה האיטלקית הגאה שלי (באנגלית: My Big Gay Italian Wedding; באיטלקית: Puoi baciare lo sposo - מילולית: אתה רשאי לנשק את החתן) הוא סרט קולנוע איטלקי משנת 2018 בבימויו של אלסנדרו ג'נובי ובכיכובם של דייגו אבטנטונו, מוניקה גואריטורה, סלבטורה אספוזיטו וכריסטיאנו קאקאמו.
תקציר העלילה.