המאפיין הבולט במסלול המרוץ, שגם הקנה למרוץ את שמו, הוא מקטעים של דרכי עפר מהודקות שצבען בהיר (כצבע אדמת החרסית המקומית) המשובצים במסלול של כביש האספלט. במקרה שיורד גשם לפני או בזמן המרוץ, מקטעים אלו הופכים בוציים ותנאי המרוץ נעשים קשים עוד יותר.
היסטוריה.
מונטה פאשי ארויקה.
ב-1997 התקיים לראשונה מסע האופניים (במתכונת "גראן פונדו") "ל'ארויקה" , שיועד לרוכבים חובבנים על אופני וינטג' בלבד. המסע החל והסתיים בעיירה גאיולה שמצפון לסיינה. מטרת המארגנים הייתה לנסות להחיות את תנאי המרוצים שהיו נהוגים בעבר, על אופניים כבדים וישנים, בדרכי עפר ובכבישים ישנים שחלקם לא היו סלולים היטב. מסע האופניים צבר פופולריות ואף הועתק במשך השנים למקומות נוספים בעולם. ל'ארויקה קיים גם כיום ומשתתפים בו כ-7,500 רוכבים.
בשנת 2007 נערך יומיים אחרי המסע הפופולרי גם מרוץ מקצועני, שנקרא מונטה פאשי ארויקה לאחר שקיבל את החסות המסחרית של הבנק המקומי, "Banca Monte dei Paschi di Siena". המרוץ החל בגאיולה והסתיים לאחר 180 קילומטר בסיינה. במרוץ ניצח אלכסנדר קולובנב הרוסי מקבוצת CSC.
ב-2008, הועבר המרוץ למחצית הראשונה של מרץ, קרוב יותר לקלאסיקות האביב וניצח בו פביאן קנצ'לארה. ב-2009 נוספו למרוץ כ-10 קילומטר, לאורך כולל של 190 קילומטר. עד 2011 כלל שם המרוץ את שם הבנק מונטה פאשי, וב-2012, לאחר שהבנק הפסיק את החסות המסחרית, הפך רשמית ל"סטראדה ביאנקה".
סטראדה ביאנקה.
ב-2014, המרוץ התחיל בסן ג'ימיניאנו.
בשנת 2015, שונה שמו שוב ל"סטראדה ביאנקה - ארויקה פרו", באותה השנה נוסד גם מרוץ נשים ונקרא באותו השם. במרוץ ניצחה מייגן גווארנייר האמריקאית. ב-2017, המרוץ הפך למרוץ וורלד טור. תאריך המרוץ נמצא בסמוך למרוצים כמו טירנו - אדריאטיקו ומילאנו - סן רמו, ולכן הרבה מהמשתתפים במרוץ אחד נוהגים להשתתף גם בשניים האחרים. אף על פי שהמרוץ נערך באיטליה, נכון ל-2020 ניצח בו רק רוכב איטלקי אחד; מורנו מוזר מקבוצת קנונדייל ב-2013.
שתיית קולות
פדרו סרמיינטו דה גמבואה
פדרו סרמיינטו דה גמבואה (Pedro Sarmiento de Gamboa; 1532–1592) היה חוקר, סופר, היסטוריון, מתמטיקאי, אסטרונום ומדען ספרדי. מקום הולדתו אינו ברור וייתכן שהיה פונטבדרה, או אלקלה דה אנארס בקסטיליה, שם נודע שמו. אביו, ברטולומה סרמיינטו, נולד בפונטבדרה ואמו מריה גמבואה נולדה בבילבאו שבחבל הבסקים.
ראשית חייו.
בגיל 18 התגייס סרמיינטו דה גמבואה לצבא המלכותי בזמן המלחמות באירופה. בשנים 1550–1555 מי שיהיה בעתיד נווט ימי, נלחם בצבאותיו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שהיה גם מלך ספרד (כקרלוס הראשון). בשנת 1555 החל את דרכו בחקירות העולם בהפלגה באוקיינוס האטלנטי. היעד הראשון שלו היה "ספרד החדשה" (מקסיקו), שם התגורר שנתיים. מעט ידוע על התקופה הזו בחייו, מלבד העובדה שהוא נתקל בקשיים עם האינקוויזיציה. לאחר מכן הפליג לפרו, שם התגורר למעלה מעשרים שנה, וזכה למוניטין כנווט ימי.
בלימה הואשם על ידי האינקוויזיציה בהחזקת שתי טבעות קסם וקצת דיו קסמים ואפילו בהתיהדות. לאחר מכן הצטרף למשלחתו של אלברו דה מנדניה שיצאה לדרום האוקיינוס השקט כדי למצוא את הטרה אוסטרליס הלא מוכרת. אילו עקב מנדניה אחרי ההוראות של סרמיינטו היה מגיע לניו זילנד או לאוסטרליה. במקום זאת הם גילו את איי שלמה בשנת 1568. המשלחת לא הצליחה למצוא זהב וניסיונות להקים יישוב באיי שלמה הסתיימו בכישלון.
על מנת לקחת לעצמו קרדיט על התגליות, השמיד מנדניה את המחברות והמפות שיצר פדרו סרמיינטו דה גמבואה ונטש אותו במקסיקו. עם זאת, במשפט שנערך בלימה ניתנה ההכרה בזכויותיו של סרמיינטו בתגליות האלה.
בשנת 1572 הוזמן על ידי פרנסיסקו דה טולדו, המשנה למלך בפרו, לכתוב את תולדות האינקה. טולדו קיווה שהיסטוריה כזו תצדיק התיישבות ספרדית על ידי חשיפת ההיסטוריה האלימה של האינקה. סרמיינטו אסף עדויות בעל פה ממקור ראשון מאנשי האינקה וכתב את היסטוריה של האינקה, שמתעדת את כיבושם האלים של האזור.
תולדות האינקה.
הספר נכתב בקוסקו, בירת אימפריה האינקה, ארבעים שנה בלבד לאחר בואם של הספרדים הראשונים לעיר. היסטוריית האינקה של סרמינטו מכילה תיאורים מפורטים במיוחד של תולדות האינקה והמיתולוגיה שלהם. החסות המלכותית לעבודתו הבטיחה לסרמיינטו גישה ישירה לפקידים הספרדים הגבוהים ביותר בקוסקו. הדבר אפשר לו לזמֵן ילידים בעלי השפעה, כמו גם את אלה שהיו עדים לנפילת אימפריה האינקה, כך שיוכלו לספר את סיפוריהם.
סרמיינטו דה גמבואה נסע רבות וראיין מספר מנהיגים מקומיים, בהם בני משפחות האינקה המלכותיות, ואת מעט הכובשים הספרדים שנותרו שעדיין התגוררו בקוסקו. לאחר השלמת הטיוטה הראשונה של הספר, במאמץ חסר תקדים לבסס את האותנטיות הבלתי מעורערת של היצירה, הוא נתן את כתב היד שלו לארבעים ושניים אנשים ילידים לצורך פירושם ותיקונם. לאחר הקריאה, שהתקיימה ב־29 בפברואר וב־1 במרץ 1572, הופקד כתב היד בידי חבר המשמר האישי של המשנה למלך. הוא אמור היה לקחת את כתב היד לספרד ולמסור אותו לפליפה השני, מלך ספרד, יחד עם ארבעה בדים מצוירים המציגים את תולדות האינקה ומספר חפצים אחרים שטולדו אסף. עם זאת, בשל שורה של אירועים חריגים, המסמך הנדיר הזה של תולדות האינקה נעלם במשך מאות שנים.
מצר מגלן.
הוא הפך למפקד התחנה הימית באוקיינוס השקט בשנת 1578, כאשר סר פרנסיס דרייק תקף בחופי פרו ומקסיקו. סרמיינטו דה גמבואה הפליג מנמל קייאו עם אחד עשרה כלי שיט בשנת 1579 כדי לתפוס את דרייק. הוא לא מצא אותו, ועבר מערבה דרך האוקיינוס השקט, אבל הוא חקר את חופי האוקיינוס השקט לאורך אמריקה הדרומית, ועבר את מצרי מגלן ממערב למזרח בפעם השנייה. הוא שִרטט מפות חשובות של נקודות רבות במצר, לאחר שייט וחציית האוקיינוס האטלנטי מדרום-מערב לצפון-מזרח, הוא הגיע לספרד בסוף 1580.
לאחר שדיווח על תוצאות משלחתו למלך ספרד פיליפה השני, המלך החליט לבצר את המצר, ובשנת 1581 שלח משלחת של עשרים וארבעה כלי שיט עם 2,500 איש מקדיס, בפיקודם של סרמיינטו דה גמבואה ודייגו פלורס ואלדז . המשלחת איבדה שמונה כלי שיט בסערה, ודה ואלדז, כתוצאה מיריבות עם סרמיינטו דה גמבואה, נטש אותו עם שנים-עשר כלי שיט בכניסת למצר וחזר לספרד.
עם ארבעה כלי שיט בלבד המשיך סרמיינטו דה גמבואה את ההפלגה והגיע בינואר 1583 לנקודה מתאימה שם הקים מצודה ומושבה שהוחזקה על ידי 300 איש, אותה כינה 'ריי דון פליפה'. היישוב נכשל זמן קצר לאחר שהוא עזב, וכשביקר בהריסות המקום תומאס קוונדיש בשנת 1587 הוא שינה את שמו ל"נמל הרעב".
בשנת 1584 הפליג סרמיינטו דה גמבואה לאירופה, אך הוא נפל בשבי הצי האנגלי בפיקודו של סר וולטר ראלי ונלקח לאנגליה שם הוצג בפני המלכה אליזבת הראשונה. הם ניהלו שיחה בלטינית, שהייתה שפתם היחידה המשותפת, ולמרות המדיניות הרשמית של ספרד לשמור בסוד כל מידע הקשור לניווט, הוא שיתף את מפותיו עם הקרטוגרפים האנגלים. המלכה אליזבת נתנה לו "מכתב שלום" שיישא למלך פיליפה השני מספרד.
בדרכו חזרה לספרד, הוא נלכד על ידי הוגנוטים צרפתים והוחזק בשבי עד 1588. באותה תקופה ספרד הרכיבה את הארמדה הספרדית ותקפה את הצי האנגלי. אילו נמסר "מכתב השלום" של המלכה אליזבת קוד לכן, ייתכן שלא הייתה פורצת מלחמה.
בינתיים המושבה של דה גמבואה התפרקה עקב רעב; אחד הניצולים חולץ על ידי צי קוונדיש בשנת 1587, ואחד אחר על ידי מריצ'ה בשנת 1589. לאחר שחרורו, הגיש סרמיינטו דה גמבואה תלונה למלך ספרד נגד דייגו פלורס דה ואלדז. נראה שתלונתו נזנחה.
באחרית חייו.
פדרו סרמיינטו דה גמבואה הקדיש את שארית חייו לכתביו וכן פעל בעריכת שירה. במשימתו הימית האחרונה בשירות המלך הופקד כאדמירל על ארמדה בדרכה להודו. הוא מת בעת ההפלגה, סמוך לחופי ליסבון.
Love Gets Me Every Time
Love Gets Me Every Time (בעברית: אהבה מקבלת אותי בכל פעם) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית שאניה טוויין, מתוך אלבומה השלישי, Come On Over. השיר יצא לאור ב-23 בספטמבר 1997, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום, וכסינגל השנים עשר של טוויין.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-1 במצעד שירי הקאנטרי של קנדה.
רקע וכתיבה.
בדומה ל-" ו-" השיר נכתב, הולחן והופק על ידי שאניה טוויין ורוברט "מאט". השיר הוא שיר בסגנון הקאנטרי, המשלב בתוכו גם את סגנון הפופ.
בשנת 2004, הוציאה טוויין את אלבום הלהיטים הראשון שלה Greatest Hits, בו נכלל השיר.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי טימותי וייט וצולם בניו יורק סיטי שבארצות הברית. הקליפ צולם ב-3 בספטמבר 1997, ופורסם כמה ימים לאחר מכן. הקליפ נכלל באלבום הקליפים The Platinum Collection, שהוציאה טוויין בשנת 2001.
נכון ל-31 באוגוסט 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-8 מיליון צפיות.
די ג'יי מש
מישר (מש) כהן (נולד ב-12 בדצמבר 1982), הידוע בשם הבמה "די ג'יי מש" (DJ Mesh), הוא די ג'יי ומפיק מוזיקלי ישראלי. כהן נחשב אחד המייסדים של סצנת הפטיפוליזם בישראל. הוא חלק מקולקטיב מפיקי ההיפ הופ LBT.
סגנון ההפקה של מש מבוסס על דגימת סימפולים בשילוב נגנים חיים וסקראצ'ינג.
ביוגרפיה.