קורדובה נולד באטרורה למשפחת מלחים וכבר בגיל 13 התגייס לצי הספרדי ואט אט עלה בסולם הדרגות. הוא ערך מסעות מחקר לכל רחבי העולם ונלחם בקרבות מול האלג'יראים האנגלים והצרפתים. הוא נסע מספר פעמים לאזור הפיליפינים שם פיקח על בניית ספינות האוצרות שהביאו אספקה מהמושבות. הוא השקיע סכום ניכר בקניית פירות כדי שמלחיו לא יחלו במחלת הצפדינה.
באוקטובר 1796 הכריזו צרפת וספרד מלחמה על בריטניה. בים התיכון היה הצי הבריטי בנחיתות בולטת 15 אוניות קו בריטיות מול 11 צרפתיות ו-27 ספרדיות. הבריטים התפנו מבסיסיהם באלבה וקורסיקה וקבעו את בסיסם מול פורטוגל. הצי הספרדי תחת פיקודו של קורדובה עגן בקרטחנה וב-1 בפברואר 1797 הפליג לקדיס כדי להתאחד עם הצי הצרפתי שעגן בברסט. אולם רוח מזרחית חזקה שנשבה בין גיברלטר לקדיס סחפה את הצי הספרדי רחוק מן המתוכנן. קורדובה נתן הוראה לחזור לקדיס אולם שם המתינו הבריטים שהתקשו בתחילה לראות את האויב בשל הערפל הכבד אולם לרוע מזלן הספינות הספרדיות נאלצו לאותת זו לזו בעזרת יריות סרק שאפשרו למפקדי הצי הבריטי ג'ון ג'רוויס והוריישו נלסון לאתר אותן. היתרון הבריטי נבע מכך שהבריטים כבר היו ערוכים בעוד שהספרדים היו מפוזרים. אולם המפקדים הבריטיים היו מתוחים בעוד שהספרדים היו אופטימיים למדי. קורדובה לא האמין שלג'רוויס יש יותר מתשע ספינות ולכן התעלם מאיתותיו של מפקד ספינת התצפית הקיצונית של הספרדים. זה האחרון התמלא חימה מכך שמתעלמים מאזהרותיו ולכן כדי לנער את מפקדו מאדישותו סימן שראה ארבעים ספינות קרב מה שגרר פסימיות ויאוש אצל מפקדי הצי.
קרב כף סנט וינסנט היה כישלון מוחץ מבחינת הצי הספרדי למרות נחיתותו המספרית של הצי הבריטי 4 ספינות ספרדיות נלכדו 250 איש נהרגו ו-550 נפצעו. קורדובה סולק מן הצי ונאסר עליו להראות את פניו בחצר המלוכה.
ואריה (כדורגל)
רפיק חאליש
אנריקה (כדורגלן)
אנריקה אדריאנו בוס (בפורטוגזית: Henrique Adriano Buss; נולד ב-14 באוקטובר 1986 בפרנה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי אשר משחק בעמדת הבלם באל-איתיחאד כלבה. לזכותו 6 הופעות במדי נבחרת ברזיל.
קריירת מועדונים.
אנריקה החל את הקריירה שלו בקוריטיבה. בשנת 2008 עבר לפלמיירס.
ברצלונה.
בשנת 2008, לאחר דיווחים בתקשורת, הוא חתם בברצלונה. ברצלונה הסכימה להחתים את אנריקה מפלמיירס עבור 8 מיליון €, עם תוספות בונוסים של 2 מיליון €, על חוזה של חמש שנים בחסות המועדון כאשר הוא יושאל לבאייר לברקוזן. ההעברה הושלמה יום למחרת. אנריקה ערך 27 הופעות בעונתו הראשונה והיחידה במדי לברקוזן, באותה עונה, הוא הגיע עמם לגמר הגביע הגרמני 2008-09. הוא חזר לברצלונה ביוני 2009 וקיבל את חולצתו בברצלונה עם המספר 23. ב-31 באוגוסט 2009, עוד לפני ששיחק משחק רשמי במדי ברצלונה, אנריקה הושאל לראסינג סנטנדר. ההשאלה חודשה ב-26 ביולי 2010 לעוד עונה בראסינג.
פלמיירס.
ב-15 ביולי 2011, הוא חזר לברזיל. ב-2 ביוני 2012 ברצלונה סיימה את החוזה עם אנריקה ששוחרר. אנריקה התאחד מחדש עם פלמיירס ועבר לקבוצה לאחר העברה בעונת 2011-12. במהלך טורניר הגביע הברזילאי 2012, המאמן לואיס פליפה סקולארי שם את אנריקה בעמדת הקשר והשחקן פרח בעמדה החדשה, עם זכייתם של פלמיירס בגביע. אנריקה גם הפך לקפטן השני בסגל הקבוצה אחרי מרקוס אסונסאו.
נאפולי.
ב-30 בינואר 2014, אנריקה חתם רשמית בנאפולי מהסרייה א'. הוא הועבר עבור 4 מיליון € לחוזה של שלוש וחצי שנים. ב-3 במאי, הוא זכה עם נאפולי בגביע האיטלקי ושיחק את כל 90 הדקות במשחק הגמר שהסתיים בניצחון 3-1 נגד פיורנטינה.
פלומיננסה.
ב-11 בינואר 2016 חתם לשנתיים בפלומיננסה.
נבחרת ברזיל.
ב-21 במרץ 2008, אנריקה קיבל את זימונו הראשון לנבחרתו הלאומית, לאחר שהמגן חואן הוצא מהסגל עקב פציעה בקרסולו.
ב-16 באפריל 2013, אנריקה זומן שוב, הפעם על ידי לואיס פליפה סקולארי, מאמנו הקודם בפלמיירס, למשחק ידידות נגד נבחרת צ'ילה ב-24 באפריל במינייראו, אך ב-19 באפריל במשחקם של פלמיירס נגד טיחואנה, אנריקה הוצא מהרשימה ובמקומו רודריגו מולדו זומן. באותו היום, CONMEBOL הזיזה את משחקה של פלמיירס, ואנריקה זומן מחדש ומולדו נשאר ברשימה.
ב-7 במאי 2014, הוא נבחר להיות חלק מסגל נבחרת ברזיל למונדיאל 2014 שנערך בארץ מולדתו.
אייב הרמן
סאני תקשורת
חיים יערי
חיים יערי (13 בינואר 1915 – 18 ביולי 1986) היה מצנחני היישוב במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה היה פעיל במוסד לעלייה ב' ובש"י. עם הקמת מדינת ישראל היה למפקד יחידה של מחלקת המודיעין (ממ"נ) של צה"ל אשר יועדה למבצעים מיוחדים בארצות האויב ובהמשך היה אחראי על תיאום גופי המודיעין והביון של ישראל. עם הקמת המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים היה לאחד מראשיו.
קורות חייו.
חיים יערי (לשעבר ולדנר) נולד בשנת 1915 ברומניה. מזכיר תנועת הנוער הציוני בטרנסילבניה. עלה לארץ ישראל בשנת 1936 והצטרף לקיבוץ כפר גליקסון. היה חבר ארגון "ההגנה" ובוגר קורס מ"מים. שירת במשטרת היישובים העבריים. בשנת 1943, בזמן מלחמת העולם השנייה, היה אחד מצנחני היישוב. בימים האחרונים של המלחמה, באביב 1945, נשלח לאוסטריה במטרה לחפש סוכנים בריטים נעדרים וליצור קשר עם שבויים בריטיים במחנות שבויים. היה מיועד לצנוח בטרנסילבניה ובינתיים, עד לצניחה המיועדת, הועסק על ידי שירות המודיעין הצבאי הבריטי בהכנת תעודות מתאימות לצנחנים אחרים. בתפקידו זה התמחה בזיוף תעודות. בשל מומחיותו זאת גייס אותו ישראל עמיר, מפקד מחוז ירושלים של הש"י, לארגונו. במקביל סייע יערי בהכשרת אוניית מעפילים באיטליה, כפעיל במוסד לעלייה ב'. ביוני 1945 עזב יערי את איטליה והוצב בראש המחלקה הטכנית של הש"י. בניהולו הרחיבה המחלקה את פעולתה, ייצרה תעודות זהות, אישורי תנועה בדרכים, אישורי כניסה למחנות צבא, רישיונות נהיגה ורישיונות לנשיאת נשק. לעזרתו של יערי עמדו מנהלי בתי-דפוס שהיו חברי "ההגנה", כולל בית-הדפוס הממשלתי, בעלי צינקוגרפיות ומומחים לחותמות. חברי ההגנה שעבדו במוסדות ממשלתיים או צבאיים סיפקו לו טפסים משרדיים ודגמים של חותמות. כל אלה הועתקו ויצרו מגוון רחב של תעודות ואישורים לצורכי הש"י, לפעילי "ההגנה" ולפעילי העלייה ותנועת הבריחה באירופה. בתקופת תנועת המרי העברי הכינה המחלקה תעודות כיסוי לפעילי "ההגנה" ולמנהיגי היישוב, שנרדפו על ידי שלטונות המנדט הבריטי.
במחלקת המודיעין של צה"ל.
לאחר הקמת מדינת ישראל נתמנה יערי למפקד ענף 13 של מחלקת המודיעין (ממ"נ) של צה"ל (לימים – אגף המודיעין). הייתה זו יחידה שיועדה למבצעים מיוחדים בארצות האויב.
בעוד מלחמת העצמאות בעיצומה ראה דוד בן-גוריון לנכון כי הש"י יעבור מפעילות מחתרתית למסגרת ממלכתית. ב-30 ביוני 1948 פורק הש"י ובמקומו הוקמו הארגונים הבאים:
במרץ 1949 מונה למפקד ש"מ 8 במחלקת המודיעין, מעבדת המודיעין המרכזית ובית דפוס, ויחידה שעסקה בפיתוח טכנולוגי.
פרשת האשמות הכזב נגד אבא חושי.
איסר בארי, שהיה ראש הש"י בעת הקמת המדינה ומונה לראש מחלקת המודיעין הראשון בצה"ל בדרגת סגן-אלוף (דרגה שהייתה בכירה באותה עת בטרם נוצרו דרגות אלוף-משנה ותת-אלוף), כשל במילוי תפקידו והשתמש לרעה בסמכויותיו. ב-30 ביוני 1948 הוצא להורג ביוזמתו קצין צה"ל מאיר טוביאנסקי שנחשד על ידו בריגול. ב-18 בנובמבר נרצח בהוראתו עלי קאסם, ערבי בעל נכסים ששיתף פעולה עם הקק"ל והש"י ברכישת קרקעות. קאסם נחשד על ידי בארי באיסוף מידע כדי להעבירו לכוחות הערביים במטרה לטהר את שמו בעיניהם והא הורה להורגו.
ביוני 1949 פנה בארי לדוד בן-גוריון בשתי האשמות נגד ראש העיר חיפה אבא חושי – האחת, שהסתיר מטען נשק שהיה מיועד להגיע לידי "ההגנה", והשנייה, שבשבת השחורה הוזהר חושי מראש על ידי הבריטים ועל כן לא נמצא בחיפה. שתי טענות אלה נבדקו בהוראת בן-גוריון ושתיהן נמצאו שקריות. בארי התעקש שיש להמשיך לחקור את מעשיו של חושי, וטען כי יש בידיו מברקים שבהם מסר מידע לצבא הבריטי. מברקים אלה היו מזויפים ונוצרו על ידי חיים יערי, שהיה כפוף לאיסר בארי, בהוראתו של בארי. מצפונו של חיים יערי הציק לו בשל הזיוף והוא סיפר על כך לאיסר הראל. לימים סיפר על כך הראל:
בסופו של דבר הודח איסר בארי מתפקידו ודרגתו נשללה ממנו; בינואר 1949 הועמד איסר בארי לדין צבאי והורשע בחריגה מסמכות על הריגת עלי קאסם ונגזרה עליו פרישה מהצבא ללא הורדה בדרגה. בנובמבר 1949 הורשע בארי בבית המשפט המחוזי בתל אביב בהריגת מאיר טוביאנסקי ונדון למאסר של יום אחד. בהמלצת בן-גוריון חנן הנשיא חיים ויצמן את בארי "מתוך ידיעה והערכה של השירות הארוך והמסור אשר איסר בארי הקדיש להגנת הארץ".
במוסד.
ב-13 בדצמבר 1949 הטיל דוד בן-גוריון על ראובן שילוח, שהיה יועץ לתפקידים מיוחדים במשרד החוץ, להקים את "המוסד לריכוז ותיאום פעולות המודיעין" ולעמוד בראשו, אולם בשנה הראשונה לקיומו שימש המוסד כגוף לתיאום בין שירותי המודיעין והביטחון בישראל והיה חסר סמכויות ביצועיות לאיסוף מודיעין בחוץ לארץ. ב-8 בפברואר 1951 החליט בן-גוריון על הפיכת המוסד לרשות עצמאית לביון בעלת סמכויות לאיסוף מודיעין מחוץ לישראל, חיים יערי הועמד בראש הרשות. ב־2 במרץ 1951 הנחה בן-גוריון את ראובן שילוח להקים במסגרת המוסד גוף מרכזי שיאחד את כל פעילות המודיעין בחו"ל. הנחיה זו הביאה להקמתו של "המוסד המרכזי למודיעין וביטחון", שבהמשך הוחלף שמו ל"המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים". הוחלט כי המחלקה המדינית תמשיך לפעול רק בעניינים שמשרד החוץ מופקד עליהם, עניינים מדיניים ודיפלומטיים. חיים יערי הפך לאחד מראשי המוסד והיה ראש אגף האיסוף בו.