הלהקות הצבאיות היוו מאז ומתמיד את אחד ממרכזי העשייה של חיל החינוך והנוער. פעילות הלהקות מרוכזת בענף תרבות, השייך למפקדת החיל. הענף אחראי, בין היתר, על מיון הלהקות הצבאיות ואיתור חבריהן, העברת סדנה מקצועית, חלוקה ללהקות, בחירת רפרטואר, הפקת הלהקות ושיבוצן בפיקודים השונים. חברי הלהקות הצבאיות מופיעים גם בפני קהילות יהודיות מחוץ לישראל במסגרת משלחות של ארגונים יהודיים בינלאומיים.
בחודש ספטמבר 2011 יצא דיסק שמכיל שירים מקוריים. השירים בדיסק מבוצעים על ידי להקת חינוך, יחד עם רוני דלומי, משי קלינשטיין ושחר חסקי. על כותבי ומלחיני השירים בדיסק נמנים אהוד מנור, נורית הירש, יוסי גיספן ורמי קלינשטיין.
משנת 1986 פועלת גם התזמורת הקאמרית של חיל החינוך והנוער.
בענף ישנו מדור הפקות שנותן מענה לכלל ההפקות והאירועים בצה"ל.
יחידה נוספת שעוסקת בתרבות בחיל החינוך היא תיאטרון צה"ל, שמעלה הצגות קלאסיות מהארץ והעולם, וכן מחזות מקוריים שעוסקים בחיי חיילי צה"ל וערכים מרכזיים.
נוסף על כך עוסק ענף תרבות בפרויקט "תרבות יום א'" ובפרויקט "תרבות ברשות" החושפים מדי שנה עשרות אלפי חיילים מכל יחידות צה"ל (בעיקר חיילים קרביים ותומכי לחימה) לאירועי תרבות מובחרים של תיאטרון, מחול, מוזיקה וקולנוע.
בענף תרבות נמצא מוקד שירותי חינוך שבו נמצאות מוקדניות שנותנות מענה לכל הצרכים החינוכיים של השטח (אמנים בשכר, מילואים, להקות והרכבים, תיאטרון צה"ל, תזמורת צה"ל, הגברה ותאורה, מפעילי סדנאות ועוד).
יחידת ההסרטה של חיל החינוך והנוער.
היחידה הוקמה בשנת 1982.
יחידת ההסרטה מפיקה סרטים ועזרים מצולמים בנושאים שמשרתים את מטרות החינוך בצה"ל.
היסטוריה
עד לשנת 1982 היה בחיל החינוך "מדור אמצעי המחשה".
המדור הורכב מתא גרפיקה והוצאה לאור, ומתא ערכות שקופיות.
באמצע שנות ה-90 שירתו בתא ההסרטה כ- 20 חיילים, והוא אימץ את התואר "יחידת ההסרטה".
בראשית שנות ה-2000 הוכנס לשימוש מחשב העריכה הראשון ביחידת ההסרטה.
בשנת 2005 חודד יעוד המדור, ושמו של "מדור אמצעי המחשה" שונה ל- "למדור פיתוח כלים חינוכיים".
מבנה יחידת ההסרטה
היחידת מנוהלת על ידי מפקדת היחידה ומפוקחת מקצועית על ידי במאי.
ביחידה ארבעה צוותים - הפקה, עריכה, טכני וארכיון.
לכל צוות יש ראש צוות, ראשי הצוותים אחראים על רמתו המקצועית של הצוות ועל תפקודו.
הם מהווים חונכים מקצועיים של החיילים שמשרתים בו.
משימות יחידת ההסרטה בשגרה
עדים במדים.
במסגרת חיל חינוך מוציא צה"ל מזה שנים רבות משלחות של "עדים במדים". משלחת זו יוצאת לפולין כחלק ממסע למחנות ריכוז והשמדה של גרמניה הנאצית אשר בהם נרצחו יהודים במהלך השואה. במהלך המסע החיילים לוקחים חלק בהכנת הטקסים במחנות וביערות. החיילים מכלל החילות והאגפים נוסעים במדי צהל ולוקחים חלק רגשי וערכי.
לאחר שבמסגרת המסע הוצגה לחיילים דילמה לפיה ייתכן והם ייהפכו בעצם לנאצים. והדברים נחשפו בידי ארגון תורת לחימה תוחקרו הדברים וטופלו באופן אישי על ידי קצין חינוך ראשי תא"ל צבי פייראיזן.
מערך מגן.
בעבר נקרא גם מערך קידום אוכלוסיות ומערך מג"ן.
במערך כלולים: מקא"ם, מורות חיילות, גדנ"ע (מד"נים) ונח"ל.
המערך נוצר לאחר פירוק מרכז נוער ונח"ל ומכיל ארבעה גופים עצמאיים בעברם:
בראש המערך עומדת נכון לשנת 2020 אל"ם שולי בן מוחה אלכסנדר.
מחצבי"ם.
מַחְצַבִּי"ם (מנהיגות חינוכית צה"לית בירושלים), היא אחת מיחידות חיל החינוך והנוער הפועלת במסגרת מדרשת חינוך ירושלים. היחידה הוקמה במאי 2007, ומתקיימות במסגרתה השתלמויות לקצינים בדרג הביניים (סרן-רס"ן) וקצינים בדרג הבכיר (סא"ל-תא"ל).
תחומי התוכן כוללים שני צירים מרכזיים: זהות ישראלית-יהודית וזהות פיקודית-חינוכית. ההשתלמויות נועדו לחזק את הזיקה ותחושת השייכות של מפקדי צה"ל לעם, למדינה ולארץ, להגביר את מודעותם של המפקדים לצורך בעיסוק החינוכי, ולסייע להם במתן כלים לשם מימוש תפקידם.
היחידה נמצאת באתר גבעת התחמושת שבירושלים.
מערך קציני המורשת
במרץ 1943 קיבל עזריהו ארנן את המשימה להקים את מערך קציני ההסברה והמורשת של ההגנה, ארנן אסף ומיין מועמדים וערך קורס הכשרה לקציני המורשת, הקורס התקיים בגבעת השלושה ונמשך כשבועיים, בין המרצים היו דוד בן-גוריון, משה שרת, אליהו גולומב, ישראל גלילי ומשה סנה.
ביוני 1944 התקיים הקורס השני אשר התמקד בתולדות הציונות, עלייה והתיישבות, מצב החזיתות במלחמת העולם השנייה, מדינות ערב, שואת יהדות אירופה וגילויי הגבורה, ההעפלה ומורשת ההגנה והפלמ"ח. בסיום ההכשרה נשלחו קציני המורשת לכל פלוגה. עם הקמת גדודי הפלמ"ח מונו קציני הסברה גדודיים, במרץ 1948 לאחר הקמת החטיבות יפתח הראל והנגב מונו קציני הסברה ומורשת חטיבתיים.
קצין ההסברה והמורשת היה חלק ממטה החטיבה ומאוחר יותר פעלו תחת שירותי תרבות של ההגנה ולאחר הקמת צהל תחת מחלקת התרבות . קציני ההסברה והמורשת דאגו להנגיש את המורשת כולל פעילויות תרבות, אספקת ספרים, עיתונים, סיוע בהזמנת מרצים ואמנים, טקסים בחגים, ימי זיכרון וימי ציון לאירועים מרכזיים בתולדות עם ישראל והיישוב .בראשית שנות החמישים עסקה מחלקת התרבות (מחת"ר) בסיוע לקליטה עולים לשורות צה"ל, לימודי עברית, פעילויות תרבותיות, עם השנים הופסקה פעילות קציני ההסברה והמורשת והתכנים הועברו במסגרת היחידות אך לא באופן מערכתית.
ב-21 לאפריל 2021 הוקמה היחידה מחדש, התקיים קורס קציני מורשת בחוות השומר ובית הפלמ"ח ל-30 קצינים מורשת.
כיום (2022) מונה היחידה 80 קציני מורשת הפועלים בזרוע היבשה, האוויר והים ומטרתם הנגשת המורשת וחיזוק רוח לחימה לקצה המבצעי והתומך.
יחידת מעבירי הלפיד.
בשנת 2020 הוקמה בחיל יחידת מורשת מיוחדת – “מעבירי הלפיד”, אשר מטרתה לאגד לוחמים ומפקדים שיספרו סיפורי מורשת קרב לחיילי צה"ל במסגרות שונות. הנחלת המורשת באמצעות סיפורים בזווית אישית ממלחמות ומבצעים.
מפקדי חיל החינוך והנוער.
בראש חיל החינוך והנוער עומד קצין החינוך והנוער הראשי, הקָחָ"ר, קצין בדרגת תת-אלוף. תפקידיו:
עמותת החינוך ומורשת צה"ל.
ב-2012 הוקמה "עמותת חיל החינוך והנוער" ביוזמתם של קצין החינוך הראשי, תא"ל אלי שרמייסטר, ואחדים מבוגריו הבכירים של החיל לדורותיו. יו"ר העמותה הראשון היה ד"ר דובי אורבך, בעבר מפקד מקא"ם. מנכ"ל העמותה בהתנדבות הוא רוני קלינסקי. סמל העמותה מבטא את הקשר לחיל החינוך והנוער כשהכוונה היא לגבות ולסייע להשגת אתגרי החיל בצה"ל ובחברה בישראל.
באוקטובר 2014 נערכה אספה כללית של העמותה בה הוחלט על שינוי שם העמותה ל"עמותת החינוך בצה"ל". כמו כן ביקש דובי אורבך לסיים תפקידו כיו"ר העמותה ובמקומו נבחר מנשה סמירה.
שירת הבקשות
שירת הבקשות הוא אירוע תרבותי המתקיים בקרב בני עדות המזרח ויהדות צפון אפריקה, בו נוהגים לקום בשבת מאשמורת הבוקר ולשיר בצוותא אוסף פיוטים טרם תפילת שחרית של שבת, החל משבת פרשת בראשית לאורך חודשי החורף. שירי הבקשות הם אוסף פיוטי שירת הקודש שמקורה ביהדות ספרד, פיוטים המבטאים שבח לקב"ה, ערגה לארץ ישראל, פיוטי שבת, ועוד.
רקע היסטורי.
תהליך היווצרותו של מנהג שירת הבקשות אינו ברור דיו, אולם ידוע שפיוטים מסוג "בקשה" נכללו כבר במחזורי תפילה מספרד, לפני הגירוש. התפילה בלילה, שהיא מאפיין מרכזי של שירת הבקשות, הייתה נהוגה בספרד ובארץ ישראל כבר בימי הביניים. שירת הבקשות צברה תאוצה בחוג המקובלים בצפת במאה ה-16, וקיבלה בתקופה זו מקום של כבוד. עם התפשטותה של תורת הקבלה הצפתית, הגיעה שירת הבקשות לארצות אגן הים התיכון והונהגה בקהילות עיראק, מרוקו, תוניסיה, אלג'יריה, איטליה, רודוס יוון, יוגוסלביה טורקיה לבנון וסוריה. שירת בקשות הונהגה גם בכמה קהילות ספרדיות במערב אירופה כדוגמת אמסטרדם ולונדון.
בקהילות יהודיות כגון חלב שבסוריה, טורקיה ומרוקו, התפתחה שירת הבקשות לממדים גדולים. שם סודרו ספרים מיוחדים (כמו הספר שיר ידידות בקהילת מרוקו שנדפס בשנת 1921 במרקש, וספר ה'מפטירין' ליהדות טורקיה) שליד הפיוטים מצוינים הלחנים והמקאמים (נובות, ב"שיר ידידות") כדי להקל על הקהל השר את הבקשות. בקהילות אלו נהגו לקום בשבתות החורף (שבהן הלילות ארוכים) בעוד לילה, ולהתאסף יחד בבית הכנסת לשיר את שירת הבקשות במשך כארבע שעות, עד זמן תפילת שחרית.
בטורקיה, שירת הבקשות נקראת "שירת המפטירים" ומבוצעת על ידי מקהלות מפטירים. המוזיקה וסגנון השירה יסודם במוזיקה הסופית והמוזיקה הטורקית-עות'מאנית קלאסית. מקורה של מסורת זו הוא בעיר אדריאנופול (כיום אדירנה) הנמצאת בחלק האירופי של טורקיה. מסורת מפוארת זו היא נדירה ומבוצעת היום באיסטנבול.
שירת הבקשות הירושלמית והמרוקאית.
בין הקהילות השונות נכתבו פיוטים שונים ולחנים שונים שהושפעו מהתרבות המקומית ומרבית הלחנים מבוססים על מבנה המקאם. מקובל לחלק את שירת הבקשות לשתיים, שירת הבקשות של יהודי צפון אפריקה ושירת הבקשות הירושלמית המבוססת על שירת הבקשות של הקהילה החלבית.
ספרי שירת הבקשות.
לאורך השנים סודרו הפיוטים לספרים, כדוגמת הספר "שירי זמרה השלם" של שירת הבקשות הירושלמית על ידי הרב הפייטן חיים שאול עבוד והספר "שיר ידידות" של שירת הבקשות המרוקאית על ידי הרב הפייטן רבי חיים עטר.
שירת הבקשות כיום.
מנהג שירת הבקשות המשיך והתפתח בארץ ישראל עם עלייתם של בני עדות המזרח ויוצאי צפון אפריקה והמנהג לקום עם עלות השחר בשבת נהוג בבית הכנסת עדס, ובבית הכנסת מוסיוף בירושלים, ובבית הכנסת כארדי שבנתניה על ידי משפחת ג'רבי הפייטנים לשירת הבקשות מתקיים בקרב קהילות שונות בארץ, זאת לצד מופעי שירה ופיוט המתקיים בימי חול ברחבי הארץ.
כיכר טרפלגר