כל דין מוסר הוא במי שמגלה רכוש של זולתו מיוזמתו ומרצונו החופשי, אך אם נכפה עליו לספר הוא פטור. על פי ספר החינוך, שמסנף את איסור מוסר לרכילות, הכפייה לספר לא חייבת להיות בעינוי גופני או באיום על עינויים, אלא אף באיום ללקיחת כספו או רכושו של אדם.
דינו של מוסר שגרם לנזק ממוני, שהוא או יורשיו חייבים לפצות את הנפגע מהטוב שבנכסיו. "המוסר ממון חבירו ביד אנס, חייב לשלם מן היפה שבנכסיו, ואם מת גובין מיורשיו, כשאר כל המזיקין".
התמודדות עם מוסר.
כדי למנוע ממוסר למסור, הרמב"ם סובר שמותר להורגו אפילו בזמנו שלא דנו דיני נפשות, אבל רק שהאדם עומד במריו, לאחר שקיבל התראה שלא למסור את זולתו, כפי המסופר בתלמוד על רב כהנא. ויש האומרים כי אין להורגו, אם אפשר להנצל ממנו בפגיעה באחד מאיבריו, כמו לחתוך לשונו או לעוורו, שדינו של מוסר אינו גרוע מדין רודף. הראשונים מבארים שמותר להורגו שנחשב רודף שחוששים שהמלכות תייסרו ותהרוג אותו שמא יש לו יותר. ובספר היראים ביאר שחוששים שכשיבואו לגבות ממנו ימנע מלתתו להם ויהרגוהו על מנת ליטול הממון.
מכיוון שההריגה איננה בגדר של עונש אלא מניעת המעשה, לאחר שכבר ביצע את המסירה אסור להורגו, אלא אם כן הוא נעשה מועד למסור, ועלול למסור שוב. השולחן ערוך קובע: כי "מי שמוחזק ששלשה פעמים מסר ישראל או ממונם ביד עכו"ם, מבקשים עצה ותחבולה לבערו מהעולם". וכן פוסקים התשב"ץ והכתב סופר. אמנם בזמן הזה נפסק שאסור להרוג מוסר, כדברי ה"חזון איש".
על פי רבנו אשר מלוניל במקרה של מוסר מועד, הדרך להתמודד איתו היא למוסרו בעצמו ביד השלטון. על פי בעל הטורים לאחר התראה "מצווה למוסרו ביד השלטון". אדם נוסף שמותר למוסרו ביד השלטון לפי בעל הטורים הוא מי שמיצר ומצער לציבור, אבל לא ליחיד. "וכל המיצר לציבור ומצערם מותר למסרו ביד השלטון להכותו ולקנסו ולאסרו".
היחס למוסר בחברה היהודית.
בקהילות היהודיות היחס לאנשים שגרמו ליהודים או רכושם להמסר לידי גויים, היה יחס כאל בוגדים ורשעים - "שהוא רשע ואין לך פסול יתר מזה". לפי הרמב"ם ה"מוסר" אין חלק לעולם הבא, ויצא מכלל ישראל ונחשב לפחות מגוי. ובדומה סובר המהר"ל שמוסר ופורש מדרכי ציבור הם עניין אחד, וכותב "וכן המוסר ממון ישראל ביד גוי הוא מדרכי המינות, אשר אינו חס על ישראל בעל אמונתו, ומוסרו ביד הגוי".
השלכות מעשיות שמרחיקות אדם שנחשב למוסר מהקהילה היהודית, הם פסילתן וגניזתן של כתבי קודש שכתבם מוסר, כדין ישראל מומר או כותי וכן פסילתו של מוסר לתת עדות בבית דין.
מדינת ישראל ודין מוסר.
באופן פשוט נראה כי דין מוסר שייך בעיקר בגלות, כאשר ישנו שלטון של גויים ואין מערכות צדק שיכולות להגן מפני התעמרות ביהודים וברכושם. זאת ועוד, נראה כי דין זה לא יכול להיות מכוון כלפי השלטון ואנשיו, בשל סמכותו מצד הכלל ההלכתי דינא דמלכותא דינא וכן מצד דין של מלך ישראל.
עם זאת, נראה שישנם ציבורים שונים שבהם יש פקפוקים וספקות בעניין, ויש הסוברים כי דין מוסר חל גם כלפי מדינת ישראל, ובמיוחד בשל מערכת המשפט שלה שלא דנה לפי דין תורה, ועלולה לענוש ולקנוס שלא לפי המשפט העברי הטהור. בקרב החרדים למשל רווחת הדעה שאסור לדווח ולהביא לידיעת המשטרה על פשע שביצע אדם, כי בכך הם עוברים על דין מוסר. בתקשורת דווח כי חבר הכנסת החרדי יעקב ליצמן התחבט רבות והתייעץ עם רבנים לפי שדיווח על ההצבעה הכפולה של חבר הכנסת יחיאל חזן. לעיתים נעשה שימוש בכלי זה לניגוח במאבק פוליטי. כך למשל קרה כאשר שר התקשורת החרדי ממפלגת ש"ס אריאל אטיאס, החליט לסגור את תחנות הרדיו הפירטיות. בשל ביצוע החלטתו ניתלו מודעות נאצה הקובעות כי יש לו דין מוסר.
סוגיית מוסר עלתה לדיון ציבורי גם במגזר הדתי-לאומי בעת ביצוע תוכנית ההתנתקות. רבנים בציבור הדתי לאומי כרב משה צוריאל טענו כי סיוע בהעברת רכוש יהודי לידי ערבים, אף שהשלטון היהודי מצווה על כך, הוא בגדר של דין מוסר ואסור לעשותו. בניגוד לרב צוריאל שטען טענה כללית, הרב ישראל אריאל הצביע באופן קונקרטי על אנשים שיש להם אחריות בדבר, והוציא בשנת 2007 "פסק הלכה" של דין מוסר כנגד האלוף יאיר נוה, ששימש אז כאלוף פיקוד המרכז, בגין הוצאת צוי הרחקה כנגד פעילי ימין ביו"ש. בעקבות פסק ההלכה, הורה היועץ המשפטי לממשלה לפתוח בחקירה פלילית בסעיף הסתה לאלימות כנגד הגורמים המעורבים: הרב אריאל, הרב ישי באב"ד, מזכיר ועד רבני יש"ע ועוד. מנגד שורת רבנים ואישי ציבור התייצבו להגנת נוה, ביניהם מועצת יש"ע, חבר הכנסת אורי אריאל והרב הראשי האשכנזי, הרב יונה מצגר. הרב צפניה דרורי יצא להגנת האלוף ותקף את הפסק באופן חריף, "כל מי שפוסק דין מוֹסֵר, למפקד שמציל רבים מישראל - הֵחִיל על עצמו דין רודף".
פרנץ פלאטקו
פרנץ פלאקטו קופילץ (בהונגרית: Kopiletz Franz Platko; 2 בדצמבר 1898, בודפשט, הונגריה - 2 בספטמבר 1982, סנטיאגו דה צ'ילה) היה שחקן ומאמן כדורגל הונגרי, ששיחק כשוער. פלאטקו היה פעיל בסוף העשור השני ובשנות ה-20 של המאה ה-20, ושיחק, בין היתר, בקבוצות מ.ט.ק. הונגריה, ברצלונה ורקראטיבו ולבה ובנבחרת הונגריה. לאחר פרישתו ממשחק אימן מספר קבוצות, והבולטות בהן היו ברצלונה, קולו-קולו, ריבר פלייט, בוקה ג'וניורס ונבחרת צ'ילה.
קריירה.
כשחקן.
פלאטקו החל את קריירת הכדורגל שלו בעיר מולדתו, בודפשט, במועדון מקומי. ב-1920 שיחק לתקופה קצרה בווינה. כשחזר לבודפשט שיחק במ.ט.ק. הונגריה. בשנותיו בהונגריה, בין 1917 ל-1923, שיחק 6 פעמים במדי נבחרת הונגריה.
פלאטקו שותף בשני משחקי ידידות של קבוצתו מול ברצלונה, ובזכות הצגת יכולת מרשימה הוצע לו חוזה במועדון. פלאטקו הובא כמחליפו של ריקרדו זאמורה, אך במהרה הוא ביסס את מעמדו בקבוצה בזכות עצמו. הוא שיחק שבע שנים בברצלונה, בין 1923 ל-1930. בזמנו בקבוצה זכה עמה בשש אליפויות קטלוניה, שלושה גביע המלך ובאליפות ספרד הראשונה. גבורתו במשחק הגמר של גביע המלך ב-1928 הרשימה את המשורר רפאל אלברטי שכתב אודותיו שיר.
פלאטקו עבר לרקראטיבו ולבה ב-1931 ופרש לאחר שנה.
קריירת אימון.
מיד לאחר פרישתו החל לעבוד כמאמן. הוא אימן בצרפת בשתי קבוצות שונות בין 1932 ל-1934, לפני שחזר לברצלונה להיות מאמן הקבוצה בעונת 1934/35. על אף זכייה באליפות קטלוניה הוא הוחלף על ידי פטריק אוקונל. פלאטקו עבר לדרום אמריקה, בה זכה להצלחה רבה כמאמן. ב-1939, בראשונה מבין שלוש קדנציות שונות בקולו-קולו הוביל את הקבוצה לאליפות. ב-1940 אימן לתקופה קצרה את ריבר פלייט הארגנטינאית, לפני שחזר לקדנציה שנייה בקולו-קולו, שגם בה זכה באליפות הליגה. ב-1941 מונה למאמן נבחרת צ'ילה. הוא היה מאמנה בטורנירי קופה אמריקה לשנים 1942 ו-1945. במקביל, בשנת 1942, אימן שני מועדונים צ'ילאנים נוספים. ב-1949 אימן את בוקה ג'וניורס. ב-1953 חזר לקדנציה שלישית ואחרונה בקולו-קולו. פעם נוספת זכה עם הקבוצה באליפות הליגה.
לאחר שני עשורים הרחק מברצלונה, חזר פלאטקו לאימון מועדון הכדורגל ברצלונה בעונת 1955/56. בעונה זו, עם שחקנים כגון לאזלו קובאלה ולואיס סוארס, ניצחה הקבוצה בעשרה משחקי ליגה רצופים. השיא לא נשבר עד 2005. למרות רצף הניצחונות, סיימה הקבוצה במקום השני, מאחורי אתלטיק בילבאו. פלאטקו הוחלף בתום העונה.
הזירה הבין תחומית
ברזילון
בַּרְזִלּוֹן (שם מדעי: "Sideritis") הוא סוג צמח בעל פרחים, המונה 185 מינים ממשפחת השפתניים. ארבעה [5] מינים מסוג זה גדלים בר בבתה בארץ ישראל ובהר החרמון.
מאפייני הסוג.
בני שיח או עשבים חד-שנתיים או רב-שנתיים שעירים או צמריים.
הגבעולים בעלי 4 מקצועות (רְבוּעִים).
העלים נגדיים, פשוטים, בעלי פטוטרות וללא לוואים.
התפרחת מסוג שיבולת. הפרחים קטנים ונישאים דורים דורים של שניים ויותר על עמודי תפרחת. העלים המלווים את דורי הפרחים יוצרים כעין קערה או סירה מסביב לדור, והם שונים בגודלם ובצורתם משאר העלים (מעין חפים). שפתם של אותם עלים קוצנית או ריסנית.
הפרחים דו-שפתניים בלתי-נכונים - שתי השפות ברורות למדי ונראות יפה מבחוץ, והם דו-מיניים - בעלי 4 אבקנים ובעלי שחלה עלית ממנה עולה עמוד עלי המסתיים בשתי צלקות לא שוות.
הגביע קטן, אורכו קטן מ-2 ס"מ, מאוחה חלקית (אינו שסוע מלפנים עד לבסיסו לשני חצאים) דמוי פעמון או צינור, כמעט דו-שפתי עם אונות או בעל 5 שיניים ישרות ושוות פחות או יותר באורכן, בצורתן ובעמדתן זו לזו, ומסתיימות כרגיל בחוד קוצני. הגביע עם 5 עד 10 עורקים.
הכותרת דו-שפתנית, צהובה. צינור הכותרת אינו בולט מתוך הגביע. השפה העליונה של הכותרת זקופה ומשוטחת כמעט, תמימה או מפורצת (2 אונות). השפה התחתונה, שרוחבה 3 עד 7 מ"מ, פרושה ובעלת 3 אונות, כשהאונה האמצעית גדולה יותר מהצדדיות וראשה מפורץ.
האבקנים מעורים אל צינור הכותרת ומספרם 4. שני האבקנים הקדמיים ארוכים באופן מובהק מהשניים האחרים ועם מאבקים מעוותים. שני האבקנים האחוריים (העליונים) קצרים יותר עם שני לשכות בכל מאבק.
השחלה עילית ועשויה על פי רוב 4 מגורות שמביניהן עולה עמוד העלי חבוי בכותרת ומסתיים בשתי צלקות לא שוות.
הפרי מפרדת שעשויה 4 פרודות, אך לפעמים חלקם מתנוונים. הפרודות בעלות שלוש פינות, דמויי ביצה, חלקות, הקודקודים קהים עד מעוגלים. הפרודות נשמרות בתוך גביע משתייר, ורק משנרקב הגביע ונהרס במהלך החורף הן מתפזרות ומוכנים לנביטה באביב.
מיני הסוג המצויים בארץ ישראל.
בישראל גדלים 4 מינים. המין החמישי ברזילון הררי ותת-המין שלו נראה שנכחדו בישראל.
קרלוס חימנס
קרלוס חימנס סאנצ'ס (בספרדית: Carlos Jiménez Sánchez; נולד ב-10 בפברואר 1976 במדריד, ספרד) הוא כדורסלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הסמול פורוורד.
קריירה.