בשנת 2004 מונה למנכ"ל הרשות לשיקום האסיר. במסגרת זאת הרחיב ופיתח את היקף פעילותה של הרשות, והקים מחלקה שתטפל באסירים הכלואים מחוץ לישראל ובבני משפחותיהם. במהלך תקופתו הצליחה הרשות לשיקום האסיר להגיע להישגים טיפוליים, שהבולט שבהם צמצום הרציבילזציה (חזרה לכלא לאחר השחרור) של האסירים והעמדת שיעורי הצלחת השיקום על כ-90%. בשנת 2009 פרש לגמלאות מתפקידו זה.
זוכה פרס יקיר החינוך הדתי לשנת 2005.
משמש יו"ר העמותה ויו"ר הוועד המנהל במכללה האקדמית לחינוך ע"ש ליפשיץ, עומד בראש עמותת "חיבור חדש" העוסקת בתחום השירות הלאומי. וכחבר הנהלת עמותת "עולם שלם" העוסקת בחינוך יהודי בתפוצות.
בקיש גר בשוהם, ולו 5 ילדים.
המכשפות (סרט, 1990)
המכשפות (באנגלית: The Witches) הוא סרט פנטזיית אימה-קומית אמריקאי בבימויו של הבמאי ניקולס רוג ובכיכובם של אנג'ליקה יוסטון, מאי זטרלינג, רואן אטקינסון, ויאסן פישר, המבוסס על רומן הילדים מאת הסופר רואלד דאל שיצא לאור בשנת 1983, באותו השם.
הסרט התקבל היטב על ידי המבקרים ששיבחו אותו, אך נכשל בקופות, והתקבל רע אצל הסופר עצמו, דאל, שלא אהב את הסוף החדש שהסרט נתן לעלילת הספר.
עלילת הסרט.
במהלך חופשה עם סבתו הלגה בנורווגיה, ילד בן שמונה בשם לוק אוושים שומע לראשונה מסבתו אודות המכשפות, שדות עם שנאה חסרת מעצורים לילדים ושיטות שונות להכחדתם. הלגה מספרת ללוק שחברת ילדותה, אריקה, נפלה קורבן למכשפה שקיללה אותה לחיות את שארית חייה לכודה בתוך ציור, בעודה מזדקנת בהדרגה ומשנה את מקומה בבד עד שמתה לבסוף כמה שנים קודם לכן.
לאחר שהוריו של לוק נהרגים בתאונת דרכים, הלגה הופכת לאפוטרופוסית הרשמית של לוק והם עוברים לאנגליה. בעודו מביא סל מזון אל בית העץ שהוא ואביו בנו, לוק פוגש באישה זרה המנסה לפתות אותו, אך הוא קולט את עובדת היותה מכשפה, וניצל ממנה כאשר קורא להלגה. ביום הולדתו התשיעי של לוק, הלגה מאובחנת בסוכרת, ורופאה מייעץ לה לבלות את הקיץ ליד הים. בעקבות עצת הרופא, השניים נוסעים אל מלון על שפת חוף הים, שם לוק פוגש ומתרועע עם ילד גרגרני אך ידידותי בשם ברונו ג'נקינס. במקביל, אל המלון מגיעות מכשפות מכל קצווי התבל למטרת כינוס עולמי בראשותה של מיס אווה ארנסט, המכשפה הראשית העולמית ומנהיגתן.
בתוך אולם הנשפים, בו המכשפות מקיימות את הכינוס, לוק עוקב אחריהן כאשר המכשפה הראשית העולמית חושפת את יצירתה האחרונה: שיקוי קסמים שיהפוך ילדים לעכברים, אותם המכשפות יטמינו במוצרי קונדיטוריה בחנויות ממתקים ובחנויות ממתקים שייפתחו באמצעות הכסף שסופק למיס ארנסט. לאחר שכבר שתה את השיקוי כמה שעות קודם לכן, ברונו מובא לחדר, ולנגד עיניהן של המכשפות הוא הופך לעכבר ובורח. לוק נחשף והוא ממהר לחדרו, שם הוא מוצא את סבתו ישנה לאחר שהוטל עליה כישוף. המכשפה הראשית העולמית לוקחת את לוק ומחזירה אותו לאולם הנשפים, שם היא מאלצת אותו לשתות את השיקוי והופכת אותו לעכבר, אם כי זה האחרון מצליח להימלט בצורתו החדשה.
בעזרתם של ברונו וסבתו, שהספיקה להתאושש, לוק רוקם תוכנית להרוג את המכשפות על ידי התגנבות לחדרה של ארנסט וגנבת בקבוק השיקוי. כשהמכשפות נכנסות לחדר האוכל, מיס אירווין, מזכירתה של מיס ארנסט, שהתפכחה מיחסה הגועלי של גבירתה כלפיה, עוזבת את המכשפות, והולכת לאכול לבדה בחדרה. לוק מצליח להשליך את הבקבוק לסיר מרק המיועד לשולחנות ארוחת הערב של המכשפות. מר ג'נקינס, אביו של ברונו, גם מזמין את המרק, אך ברגע האחרון הלגה מונעת ממנו לאכול את המרק ואף מראה לו את אשר המכשפות עשו לברונו. השיקוי הופך את כל המכשפות לעכברים, ואנשי הצוות ואנשי המלון מצטרפים בהריגתם, ומבלי לדעת פוטרים את אנגליה ממכשפותיה, פרט למיס אירווין, שנעדרת מחדר האוכל עקב התפטרותה ובכך ניצלת. המכשפה הראשית העולמית עצמה מתה מידי מר סטרינגר, מנהל המלון, והלגה מחזירה את ברונו להוריו.
לוק והלגה חוזרים לביתם, שם הם מקבלים את המזוודה של מיס ארנסט המלאה בכסף ופנקסי כתובות של כל המכשפות בארצות הברית. באותו לילה, מיס אירווין מבקרת בביתם של הלגה ולוק ומשתמשת בכוחה על מנת להחזיר את לוק לגופו האנושי ומחזירה את עכברי המחמד שלו, לפני שיוצאת לבקר את ברונו ולחזור שוב על התהליך.
הפקה.
"המכשפות" הוא עיבוד לספר הילדים באותו השם מאת הסופר הבריטי רואלד דאל, וזהו הסרט האחרון שג'ים הנסון עבד עליו אישית לפני מותו, הסרט התיאטרלי האחרון שחברת לורימר הפקות הפיק, והסרט האחרון שנעשה על סמך כתביו של דאל לפני מותו (הן הנסון והן דאל נפטרו באותה שנה). רובו המוקדם של הסרט צולם בברגן שבנורווגיה, ושאר הסרט צולם במלון הידלנד הממוקם על חוף ניוקואי, קורנוול.
במהלך צילומי הסרט, השחקן רואן אטקינסון גרם לאסון בסגנון "מיסטר בין" כאשר הוא השאיר את ברזי האמבטיה שלו פתוחים בחדרו. מבול המים הרס את מרבית הציוד האלקטרוני של צוות ההפקה בקומה מתחת. באותה העת, יוסטון ניהלה זוגיות עם השחקן ג'ק ניקולסון, שהיה נוהג לטלפן לא פעם למלון ולשלוח זרי פרחים ענקיים, עד כדי התרגשות רבה מצד צוות ההפקה. מאוחר יותר, הבמאי, ניקולס רוג, ערך סצנות שלדעתו היו מפחידות מדי עבור ילדים לאחר שראה את תגובתו הראשונית של בנו הצעיר לסצנות המקוריות.
אפקטי האיפור המתקדמים עבור דמותה של המכשפה הראשית העולמית של יוסטון דרשו שש שעות סידור, ועוד שש שעות הסרה. התותבת כללה מסיכת פנים מלאה, גיבנת, טפרים מכניים ועצמות בריח מפלצתיות. יוסטון תיארה סצנת מונולוג שהיא נאלצה לעשות, אותה היא תיארה: "הרגשתי כל כך לא נוח, ונמאס לי להיות עטופה בגומי תחת אורות חמים במשך שעות עד ששורות התסריט חדלו להיות הגיוניים עבורי וכל מה שרציתי היה לבכות." האדים הירוקים שהשתמשו בהם בסוף הסרט היו מבוססי שמן, ועירפלו את עיניה של יוסטון, שהיו צריכות להיות מורטבות במים באופן קבוע על ידי מומחה. רוג בחר תחפושת סקסית עבור מלתחתה של הדמות והדגיש שדמותה של יוסטון בתור המכשפה הראשית העולמית צריכה מוכנה לקיום סקס בכל עת, למרות המראה הגרוטסקי שלה בסצנות מסוימות של הסרט.
רואלד דאל התרגז מכך שרוג שינה את הסוף המקורי שלו בתסריט. כמחווה של פיוס, רוג הציע לצלם שתי גרסאות לפני שיבחר את בחירתו הסופית: גרסת הספר שבה לוק נשאר עכבר, וגרסת הסוף המאושר יותר שבה לוק הופך חזרה לאדם. כשהביט בסצנה הנאמנה לספרו, דאל התרגש כל כך עד כדי שבא לידי דמעות. עם זאת, לבסוף רוג החליט לכלול את הסוף החדש במקום, מה שהוביל את דאל לדרוש ששמו יוסר לחלוטין מהקרדיטים, ולאיים על מסע פרסום נגד הסרט. הוא רק נמנע מכך בגלל כוח שכנועו של ג'ים הנסון.
הפצה.
הסרט היה אמור להיות מופץ על ידי חברת ההפצה "לורימר, אבל כאשר החברה פיזרה את ההפצה התיאטרונית שלהם, הסרט בסופו של דבר ישב על המדף יותר משנה לאחר השלמת צילומיו. הסרט הוקרן לראשונה ב-25 במאי 1990 בלונדון, כ-9 ימים לאחר מותו של הנסון, והיה אמור להיפתח באותו היום בארצות הברית, אך בעקבות הקרנות שנערכו בפלורידה, מוקדם יותר השנה, אולפני האחים וורנר עיכבו את המהדורה האמריקאית עד לאוגוסט. באמריקה, הסרט גרף 10,360,553 מיליון דולר ו-266,782 אלף דולר בגרמניה.
מדיה ביתית.
"Warner Home Video" הפיצה לראשונה את הסרט במהדורת VHS בשנת 1991. ההפצה השנייה כללה את המהדורה השנייה של VHS ואת המהדורה הראשונה ב-DVD בשנת 1999. שתי הגרסאות (וכל ההקרנות הטלוויזיוניות) הופצו ביחס הצפייה בו הסרט הוצג במקור על האקרנים, במקום לצמצם את היחס ליחס של 1.85:1 (או ליחס של 1.66:1). הסרט הופץ לראשונה בפורמט Blu-ray בספרד רק בשנת 2017.
פסקול.
הסרט מכיל פסקול שהולחן על ידי המלחין סטנלי מאיירס. עד כה, תקליטור הסאונדטראק לא הופץ, והפסקול כולו נשאר מעורפל. במשך כל נעימת הפסקול מופיע מזמור ה"דיאס אירה", המזכיר מאוד את "The Witches Sabbath" מהסימפוניה הפנטסטית של הקטור ברליוז.
ביקורות.
הסרט התקבל היטב בביקורות חיוביות על ידי מבקרים וקהל הצופים כאחד, אך עם זאת נכשל בקופות. הסרט קיבל את הציון הנדיר 100% באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", על בסיס 33 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.7/10. הקונצנזוס של האתר אמר: "עם ביצועים מרושעים להפליא מאת אנג'ליקה יוסטון ובובות מלאות דמיון על פי ג'ים הנסון, סרטו השחור והשנון של ניקולס רוג לוכד את רוח כתיבתו של רואלד דאל כמספר עיבודים אחרים".
רוג'ר אברט נתן לסרט את הציון 3 מתוך 4 כוכבים, וכינה את הסרט "סרט מסקרן, שאפתני ומוצלח, וכמעט שווה לראות רק את ההנאה הברורה של אנג'ליקה יוסטון מלשחק נבלית מוחלטת ללא פשרות." עם זאת, רואלד דאל עצמו ראה את הסרט כ"מזעזע לחלוטין" בגלל הסוף המנוגד לסוף המקורי שנכתב בספרו.
קו N של הרכבת התחתית של ניו יורק
קו N או בשמו המלא קו מהיר ברודוויי (באנגלית: N Broadway Express) הוא קו רכבת תחתית באגף B של הרכבת התחתית של ניו יורק. סמל המסלול של הקו הוא בצבע צהוב. הוא קרוי קו מהיר שכן הוא מדלג על תחנות רבות במנהטן במטרה לאפשר הגעה מהירה לנקודות המרכזיות באי.
היסטוריה.
ב-22 ביוני 1915 החלה בניית הקו הנוכחי על מסלולו של קו האוטובוס שהושלמה בסוף שנת 1917. במקור הקו תפקד כקו אוטובוס של חברת BMT הקו שהיה נקרא קו 4 כונה גם "קו החוף" או "קו החוף המהיר", שנסע בין ברוקלין למנהטן.
ההרחבה המרכזית של הקו ארעה באפריל 1961 כאשר הרכבות מסדרה R27 נכנסו לשירות במערכת הרכבת התחתית, אז שונה שמו לקו-N.