רבי פינחס נולד כנראה בתחומי רוסיה הלבנה. בסביבות גיל 23 החל לשמש כמגיד מישרים בקהילת פולאצק, למשך 18 שנה, עד שנת ה'תקמ"ח (1788). בשנת תקמ"ח הדפיס בשקלוב את שני ספריו הראשונים, 'כתר תורה', על מעלת לימוד התורה, ופירוש בשם 'מגיד צדק' על הסידור. מאז ועד סוף ימיו נדד בין קהילות שונות, עד שקבע את מושבו בוילנה, ושימש כמו"ץ בעיירה שניפישוק הסמוכה לה.
יחסו לגאון מווילנא.
בהקדמה לביאור הגר"א לשולחן ערוך אורח חיים, מונים בני הגר"א את תלמידי הגר"א, ושמו של ר' פינחס לא נזכר ביניהם. בכל זאת, ר' פינחס בעצמו מספר ששימש את הגר"א למעלה משנה. ר' דוד לוריא מספר על מעשה שקרה בעת שר' פינחס שימש את הגר"א. נראה שתקופת שימושו אצל הגר"א הייתה בעודו בגיל צעיר, שכן הוא מביא דברים ששמע מהגר"א בספרו הראשון, 'כתר תורה', שהודפס בשנת ה'תקמ"ח, והוא מזכירו שם כ"מורי ורבי הגאון האמיתי". דברי תורה בשם הגר"א הוא מזכיר גם בספריו האחרים, וכן מציין שקיבל ממנו הדרכות בלימוד. ר' פנחס מציין שהגר"א ראה חלק מספריו, והם ישרו בעיניו.
משפחתו.
אשתו של רבי פינחס, גיטל, נפטרה בגיל צעיר, כנראה.
בנו יצחק נחשד, כנראה, בהשתייכות לתנועת החסידות, ולכן נאלץ להישבע בפני בית דין, שבו ישבו אביו והגר"א, שלא ייקח חלק בכל פעילות חסידית.
בנו משה נפטר כשהיה בן 12, והוא מקדיש דברי תורה לעילוי נשמתו בהקדמת פירושו לסידור התפילה.
נכדו, הלל נח מגיד שטיינשניידר, בן שלום ישראל, היה חוקר תולדות יהודי וילנה. הוא הדפיס מהדורה שנייה של הספר 'כתר תורה', בשנת ה'תרי"ט (ייתכן שהוא נקרא על שמו של אבא של גיטל, ששמו גם כן היה הלל).
חיבוריו.
לא ראו אור.
חלק מכתבי היד של ר' פנחס נמצאים בספרייה הלאומית.
דויל פאראק
דויל קנת' פאראק (באנגלית: Doyle Kenneth Parrack; 6 בדצמבר 1921 - 5 בספטמבר 2008) היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי. בשנות ה-70 אימן את נבחרת ישראל ולתקופה קצרה את מכבי תל אביב.
ביוגרפיה.
פאראק נולד ב-1921 במדינת אוקלהומה. עוד בילדותו, הצטיין בכדורסל בבית הספר יוניון ואלי וזכה במלגת כדורסל לקונורס ג'וניור קולג' שם שיחק בשנים 1939–1941.
בשנת 1943 סיים את לימודיו באוקלהומה איי אנד אם (השם הקודם של אוניברסיטת אוקלהומה סטייט ). לאחר מכן התגייס לצבא ארצות הברית אך שוחרר בשל סיבות רפואיות והוא שב לחוות משפחתו לתקופה קצרה. בעקבות מלחמת העולם השנייה שונו חוקי ליגת המכללות ופאראק היה זכאי לשחק שנה נוספת. הוא חזר לאוקלהומה איי אנד אם וזכה עם הקבוצה באליפות ליגת המכללות ב-1945.
פאראק אימן כדורסל בבית ספר תיכון במשך שנה ובעונת 47–1946 שיחק פאראק בשיקגו סטאגס בליגת ה-BAA. ב-1947 עבר פאראק לאוניברסיטת אוקלהומה סיטי , אותה אימן במשך שמונה עונות והובילה לארבע השתתפויות רצופות בטורניר ה-NCAA. ב-1955 עבר לאוניברסיטת אוקלהומה אותה אימן במשך שבע שנים. בשנת 1962 מונה לעוזרו של הנרי איבה באוניברסיטת אוקלהומה סטייט. בתפקיד זה שימש עד לפרישתו של איבה ב-1970.
ב-1972 מונה פאראק למאמנה של נבחרת ישראל. המינוי עורר סערה בשל הסכום הכספי העצום ששולם לו במונחים של אותם ימים, 7,460 לירות בחודש. פאראק אימן את הנבחרת בטורניר הקדם-אולימפי באוגסבורג בגרמניה ב-1972. ישראל סיימה את הטורניר במקום השביעי ולא העפילה לטורניר האולימפי במינכן.
בדצמבר 1972 נפצע פאראק בתאונת עבודה בחוותו באוקלהומה ובפברואר 1973 הודיע כי בעצת רופאיו, לא יחזור לישראל והוא הוחלף באברהם חמו. באוגוסט 1973 הודיע פאראק כי החלים ממחלתו וכי הוא מעוניין לשוב לישראל וללמד את יסודות הכדורסל.
לקראת עונת 1974/1975 חזר פאראק לישראל כאשר מונה למאמנה של מכבי תל אביב ובכך נהיה לאמריקאי הראשון שמאמן קבוצה ישראלית. פאראק הדריך את מכבי תל אביב בשלושה משחקי ליגה (אשר בשלושתם מכבי ניצחה) אך עזב את התפקיד לאחר ארבעה שבועות בלבד בשל סיבות רפואיות וקשיי התאקלמות והוחלף על ידי חיים שטרקמן.
לאחר מכן, בשנים 1978–1980 אימן פאראק את קבוצת הנשים של אוניברסיטת אוקלהומה. לאחר פרישתו מאימון שימש פאראק כקצין מבחן באוקלהומה סיטי.
לימים נבחר להיכל התהילה של אוניברסיטת אוקלהומה סיטי, ומגדל השעון בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה נקרא על שמו.
בספטמבר 2008 נפטר פאראק בגיל 86 בפרקינס , אוקלהומה.
פיגוע הירי בכביש סדום-באר שבע
פיגוע הירי בכביש סדום-באר שבע היה פיגוע טרור שהתרחש ביום חמישי, 4 באוקטובר 1956. בפיגוע נרצחו חמישה ישראלים, ובתגובה יצא צה"ל ל"מבצע שומרון".
הפיגוע.
בשעות אחר הצהריים של 4 באוקטובר 1956 חוליה של 10 חמושים פלסטינים חדרו לישראל מירדן. לאור יום המחבלים תקפו שני ג'יפים בכביש סדום-באר שבע (כביש 25) אשר נסעו דרומית לים המלח, כ-7 קילומטרים מערבית לגבול ירדן-ישראל. בג'יפים נסעו עובדי חברת "סולל בונה".
המחבלים תקפו בתחילה את הרכב הראשון באמצעות מכונת ירייה ורצחו את כל ארבעת הנוסעים ברכב. לאחר מכן תקפו המחבלים את הרכב השני. אחד הנוסעים במכונית השנייה קפץ החוצה בניסיון להימלט מהמחבלים ולהציל את חייו. המחבלים רצחו אותו בירי מקלעים.
רק אדם אחד, מהנדס אמריקאי אשר נהג ברכב השני, הצליח להימלט מהמקום.
אחרית דבר.
חברי החוליה נעצרו בשובם לירדן על ידי כוח משטרה ירדני. זמן קצר לאחר מכן הורה המלך חוסיין לשחרר את המחבלים.
דובר משרד החוץ הישראלי ציין שהרצח בוצע על ידי "קבוצה מאורגנת היטב מירדן". הוא גם ציין כי האירוע מעיד על "המשך מדיניות התוקפנות מצד ירדן".
מבצע שומרון.
בעקבות הפיגוע, ובעקבות פיגוע נוסף שאירע ב-4 באוקטובר בו מסתננים מירדן רצחו שני פועלים וכרתו את אוזניהם בסמוך לאבן יהודה, ב-10 באוקטובר ערך צה"ל מתקפת נגד שכונתה "מבצע שומרון", בה חטיבת הצנחנים בפיקודו של אריאל שרון תקפו את תחנת המשטרה בקלקיליה. לאחר קרב עז פוצץ המבנה. 18 לוחמי צה"ל נהרגו במבצע ו-68 נפצעו. לירדנים היו כ-88 הרוגים ו-15 פצועים.
לוחית רישוי ישראלית
פיגוע הירי ברמת רחל (1956)
פיגוע הירי ברמת רחל היה פיגוע ירי שבוצע על ידי חיילי הלגיון הירדני ב-23 בספטמבר 1956 כאשר הם פתחו באש על קבוצת ארכאולוגים ישראלים שהיו בשטח ישראל, ליד קיבוץ רמת רחל, בקרבת גבול ישראל-ירדן. באירוע נרצחו ארבעה ארכאולוגים יהודים ו-16 אנשים נוספים נפצעו.
הפיגוע.
ביום ראשון, ה-23 בספטמבר 1956, נערך סיור לחובבי ארכאולוגיה בחפירות ארכאולוגיות ליד קיבוץ רמת רחל במסרת כנס של החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה. במהלך הסיור נפתחה אש מקלעים על הארכאולוגים מעמדות ירדניות אשר במנזר מאר אליאס אשר בקרבת כביש ירושלים-בית לחם. הירי גרם למותם של ארבעת הארכאולוגים (ביניהם יעקב פינקרפלד) ולפציעתם של 16 נוספים. אדם נוסף שנפצע קשה בפיגוע נפטר מפצעיו כעבור חמש שנים.
אחרית דבר.
בתגובה לפיגוע הירי ברמת רחל ביצע צה"ל את פעולת התגמול מבצע לולב ב-25 בספטמבר 1956 אשר במסגרתו פשטו כוחות צנחנים, בפיקודם של מרדכי גור ורפאל איתן, על משטרת חוסאן שבנפת בית לחם. לאחר קרב קשה פוצצה התחנה. לירדנים היו 39 הרוגים. לצה"ל היו 10 הרוגים, 5 מהם בהתפוצצות מטען חומר נפץ שהיה על אחד הג'יפים, ו-16 פצועים.
הנצחה.
במקום הפיגוע הוקם גן ארכאולוגי על-שם הנופלים.
הפיגוע בקו 361 לאילת (1956)
הפיגוע בקו 361 לאילת היה פיגוע טרור שבוצע על ידי חוליית פדאיון ביום חמישי, ה-16 באוגוסט 1956 באוטובוס "אגד" שהיה בדרכו מתל אביב לאילת. בפיגוע נרצחו ארבעה אזרחים ישראלים ונפצעו שלושה.
הפיגוע.
ביום חמישי ה-16 באוגוסט 1956 חדרה חוליית פדאיון פלסטינית לישראל מירדן. המחבלים הגיעו לבאר מנוחה שבערבה, והכינו מארב בתעלה בצדי הדרך.
בסביבות השעה 12:00 בצהריים הותקף אוטובוס "אגד" מספר 361 מתל אביב לכיוון אילת, אליו התלווה רכב צה"ל. שלושה חיילי צה"ל ואזרחית ישראלית אחת נהרגו בפיגוע. כמו כן נפצעו שלושה אזרחים ישראלים.
אובר מאגה
קוטוקו אובר מאגה (בצרפתית: Coutoucou Hubert Maga; 10 באוגוסט 1916 - 8 במאי 2000) היה נשיאה הראשון של דהומיי (כיום בנין). כיהן בין עצמאותה של המדינה ב-1960 עד 1963 ובין 1970 ל-1972.
תולדות חייו.
נולד בפאראקו אשר בצפון מושבת דהומיי הצרפתית. ב-1947 נבחר למועצה הטריטוריאלית של דהומיי כחבר (ולאחר מכן מנהיג) מפלגת "התנועה הדמוקרטית של דהומיי" (Mouvement Démocratique Dahoméen). ב-1951 נבחר לחבר האספה הלאומית בצרפת, במסגרת זו כיהן פרק זמן קצר כשר העבודה בממשלת צרפת. ב-1959 היה למנהיג העצרת הדמוקרטית של דהומיי (Rassemblement Démocratique du Dahome), קואליציית המפלגות הלאומיות במדינה. בבחירות שנערכו ב-22 במאי 1959 נבחר מאגה לפרמייר (ראש הממשלה) של הטריטוריה האוטונומית. עם קבלת העצמאות ב-1 באוגוסט 1960 היה לנשיאה הראשון של הרפובליקה של דהומיי ואיחד את מפלגתו עם מפלגת האופוזיציה, מפלגת האיחוד של דהומיי (Parti Dahoméen de l'Unité).
בקיץ 1963 התעוררה מחאה ציבורית נגד שלטונו, והחלו התנגשויות אלימות בין מתנגדיו לתומכיו, ברובם אנשי הצפון, שעוררו חשש מהידרדרות למלחמת אזרחים על רקע אתני. הרמטכ"ל כריסטוף סוגלו הפיל את שלטונו של מאגה בהפיכה צבאית ב-28 באוקטובר 1963. תחילה שיתף סוגלו את מאגה ואת יריביו ז'וסטן אהומדגבה-טומטן (Justin Ahomadegbé-Tomêtin ) וסורו-מגאן אפיתי (Sourou-Migan Apithy ) במוסדות השלטון הזמני, אך כעבור זמן קצר התפטר מאגה ונשלח למעצר בית, וב-1965 יצא לגלות בטוגו ובהמשך בפריז.