מאז הקמת הפדרציה הרוסית, שוחזרו ונחנכו מבני המנזר, ובמיוחד הכנסייה הראשית. עובדי הכנסייה המשתתפים בשירותים חייבים להיות עובדי מספנות או יוכלו להשיג מעבר בכניסה לחלק הכנסייתי של המספנה. כמו בתקופה הסובייטית, היא עיירה מוגבלת גישה לאזרחים זרים ודרוש מעבר מיוחד.
ב-8 באוגוסט 2019 אירע פיצוץ של מנוע של טיל בעת ניסוי בבסיס הצי בלומורסק (יחידה 09703). בפיצוץ נהרגו 5 איש, עובדי רוסאטום ו-15 נוספים נפצעו בפיצוץ בעל אופי גרעיני שקרה בעקבות ניסוי בטיל גרעיני. בהתקני מד הקרינה שמותקנים ברחוב פליוסין 7 וברחוב קארל מרקס בעיר נמדדה רמת קרינה גבוהה מהמותר.
בסיס הצוללות.
בעיר ממוקם בסיס הצי בלומורסק, שקיים עוד מתקופת מלחמת העולם השנייה ומשרת את הצי הצפוני, כבסיס עיקרי לצוללות וצוללות גרעיניות ובתחומו פועלת יצרנית הצוללות הגדולה סבמאש, הפועלת בצמוד למפעלי "זבזדוצ'קה". צבא רוסיה מבצע בקביעות ניסויים של נשק ימי חדש בתחומי הים הלבן. בשנים 2010—2013 צוללני הצי הצפוני ערכו ניסויים בטיל הבליסטי בולאווה, שנחשב לנשק הגרעיני הימי העיקרי שבשירות הצי הרוסי.
טלפון ואינטרנט.
חברת רוסטלקום מספקת את תקשורת הטלפון הקווית והטלפון הסלולרי בעיר. לצדה פועלות חברות כמו МТС, Beeline, מגאפון וחברת Tele2. ספקיות האינטרנט מספקות אינטרנט במהירות גבוהה, בעיקר חיבורי ADSL, PON. החברות גם מספקות חיבור אינטרנטי מקומי של LAN ו-WLAN.
כלכלה.
כלכלת העיר נשענת על תעשייה כבדה ותעשייה צבאית, בעיקר מפעלים של תעשייה צבאית ברוסיה, הכוללים מספנות לבניית צוללות ואוניות, אלה מיוצרים על ידי חברת סבמאש, הנחשבת למעסיקה הגדולה ביותר של העיר.
ספורט.
העיר מיוצגת בליגות הספורט של רוסיה על ידי מספר קבוצות כדוגמת:
העיר בתרבות.
העיר הופיעה בסרט הסובייטי משנת 1971 "שלום, סברודווינסק" (Здравствуй, Северодвинск!) ובסרט הקולנוע האמריקאי "K-19: The Widowmaker", בו מוצגת העיר כבסיס הצוללות שממנו יצאה הצוללת "K-19".
בנוסף העיר הוזכרה בכמה סרטי תעודה כמו בסרט "Nuclear underwater epic" של ערוץ דיסקברי ובסרטו התיעודי של אלכסנדר איפאטוב "סוורודווינסק, מראה ממעוף הציפור" ("Северодвинск, вид с высоты птичьего полёта"). כמו כן העיר מופיעה גם בפרק 13 של עונה אחת בסדרה "Seven Days", בפרק שנקרא "Last Breath".
שרון טיילור
שרון טיילור (באנגלית: Sharon Taylor; נולדה ב-5 ביוני 1981 בוונקובר, קולומביה הבריטית) היא שחקנית קנדית.
ביוגרפיה.
טיילור היא בוגרת תואר ראשון באמנות בלימודי תיאטרון מאוניברסיטת סיימון פרייז'ר .
היא שיחקה בהצגות תיאטרון רבות בתחילת קריירת המשחק שלה, ולאחר מכן עברה להתמקד במשחק בסדרות טלוויזיה.
טיילור מיומנת באמנויות לחימה: ג'ו-ג'יטסו, איגרוף תאילנדי, קיקבוקסינג וקראטה. היא בדרגת חגורה שחורה דאן 2 בקראטה, מאפיין שהעתיקו מפיקי הסדרה "סטארגייט אטלנטיס" ממנה אל הדמות שגילמה, אמיליה באנקס.
תוכנית בקשות
תוכנית בקשות היא תוכנית המשודרת על ידי סוג כלשהו של גורם שידור, שבה מנסה גורם השידור לקיים סוג של אינטראקציה עם קהל המאזינים או הצופים, בדרך כלל, בצורה של קבלת בקשות הקהל למשהו ספציפי שיקרה; על פי רוב, שידור של שיר מסוים. תוכניות מסוג זה החלו להיות משודרות ברדיו בשנות ה-20 של המאה ה-20, והן זכו במהלך השנים לפופולריות רבה. גם במאה ה-21, למרות ירידת כוחו של הרדיו, עדיין משודרות, בעיקר ברדיו, תוכניות בקשות.
קיימות תבניות רבות לתוכנית בקשות ברדיו. בין הנפוצות הן:
חלק משדרני הרדיו קנו את פרסומם בזכות תוכניות הבקשות. בעיקר בשל סגנון ההגשה שלהם; אם בדיאלוגים שלהם עם המאזינים המטלפנים ואם בסגנון ההגשה החופשי והפחות רשמי בהשוואה לתוכניות האחרות ברדיו.
היסטוריה.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 נהגו מאזיני רדיו בארצות הברית לשלוח גלויות ומכתבים אל תחנות הרדיו המועדפות עליהם ולכתוב מי הם האמנים המועדפים עליהם. אמנים שזכו לפופולריות במכתבים אלו הועדפו בהשמעה בתחנות הרדיו. יש הטוענים כי הראשונים שיצרו את פורמט תוכנית הבקשות היו אנשי תחנת הרדיו WDAF , ולאו פיצפטריק מקנזס סיטי שהנחה את מופע הרדיו החי של תזמורת Coon-Sanders Original Nighthawk Orchestra . שהחלו לשדר את הופעותיהם החיות בפריסה כלל ארצית בדצמבר 1922 ועודדו את מאזיניהם הרבים לבקש בטלפון, מברקים וגלויות בקשות לשיריהם וביצעו אותן בשידור החי. אמנים נוספים שזכו להעדפת המאזינים בשנות ה-20 היו וינסנט לופז , מוביל תזמורת ביג בנד מניו יורק והאופרה האזרחית של שיקגו . האלווין מרטין (Halloween Martin), האישה הראשונה שהנחתה את תוכנית הבוקר ברדיו בשיקגו, החלה לקבל בקשות ולהשמיע תקליטים בהתאם לבקשות אלו ב-1929.
במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20, תוכניות בקשות היו בין תוכניות הרדיו היחידות שבהן מאזינים בבריטניה הגדולה יכלו לשמוע להיטים של אותה תקופה. בערוץ הקל של ה-BBC יכלו המאזינים להקשיב לתוכניות בקשות כגון: "Housewives' Choice", "Two-Way Family Favorites" (שיועדה למשפחות של משרתי צבא מעבר לים) ו-"Childern's Favorites".
ערוץ הטלוויזיה MTV השיק ב-1998 את התוכנית הפופולרית TRL (Total Request Live), ששילבה הקרנת קליפים פופולריים והופעות חיות של אמנים מפורסמים בביתן שקוף בכיכר טיימס בניו יורק. השירים ששודרו בתוכנית, שהונחתה על ידי קרסון דיילי, נבחרו על פי בקשות הקהל. התוכנית פעלה עד 2008 וירדה בעקבות עליית כוחו של יוטיוב. ב-2017 חודשה התוכנית ונכון ל-2019 היא עדיין משודרת.
תוכנית בקשות בתרבות העברית.
כבר בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 החל קול ירושלים לשדר בשבת אחר הצהריים תוכנית בקשות שנקראה תוכנית "כבקשתך". בהמשך, שודרה התוכנית פעמיים בשבוע וכללה גם מוזיקה קלאסית וגם מוזיקה פופולרית. ככל הנראה, הייתה זו תוכנית הרדיו הפופולרית ביותר בקול ירושלים.
התוכנית "כבקשתך" המשיכה להיות משודרת גם בקול ישראל לאחר הקמת מדינת ישראל.
ב-1959 החלה תחנת גלי צה"ל לשדר את תוכנית הבקשות "ד"ש עם שיר", בהנחיית רבקה מיכאלי. אות הפתיחה של התוכנית הייתה נעימתו של ביל היילי והקומטס, "Joey's Song".
במחצית השנייה של שנות ה-60 של המאה ה-20 החלה להיות משודרת בגלי צה"ל תוכנית בקשות נוספת שזכתה לפרסום, "ממנו אלייך". דורי בן זאב התפרסם כמגיש התוכנית. סגנון ההגשה המשוחרר של בן זאב היה חריג וחדשני ביחס למה שהיה נהוג אז ברדיו הישראלי - שבו עדיין הייתה נהוגה מסורת של הגשה פורמלית מוקפדת.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 החלה להיות משודרת בטלוויזיה החינוכית התוכנית "רואים 6/6", שהייתה תוכנית בקשות טלוויזיונית וזכתה להצלחה גדולה.
המושג "תוכנית כבקשתך" בעברית.
מתחילת המאה ה-21 הפך המושג "תוכנית כבקשתך" למושג שמשתמשים בו על דרך השלילה. ראובן ריבלין השתמש בביטוי ב-2005 בעת שהיה יושב ראש הכנסת: "ודאי שמצביעים. הכנסת זו תוכנית כבקשתך? מה זה? שרי הממשלה יודעים שהם צריכים להיות בזמן." ופעם נוספת כנשיא מדינת ישראל, אמר ב-2016: "איננו יכולים 'ללהק' שופטים, מתוך מחשבה שמלאכת השיפוט היא 'תוכנית כבקשתך'".
ב-2009 אמר השר לביטחון פנים, אבי דיכטר: "בעתירתו לבג"ץ ממשיך בר-לב, "להתייחס למשטרה כאל 'תוכנית כבקשתך', במסגרתה הוא זכאי להשתבץ לתפקיד מראש, לפני שאר חבריו לסגל הפיקוד הבכיר". פעם נוספת השתמש דיכטר בביטוי בעת היותו יושב ראש הוועדה לחוץ וביטחון בהתייחסו לבקשת אהוד ברק ואמר: "ועדת המשנה אינה תוכנית כבקשתך, לא של בכירים לשעבר ולא של זוטרים."
שלמה זלמן אולמן (זכרון מאיר)
הרב שלמה זלמן אולמן (חשוון ה'תש"ח, 1947 – כ"ד בתשרי תש"ף, אוקטובר 2019) היה ראש בתי הדין בעיר מודיעין עילית, חבר בית דין צדק זכרון מאיר של הרב שמואל הלוי וואזנר ובית הדין של "חוג חתם סופר" בבני ברק, וראש כולל אברכים "עצי חיים - מהרי"ט" של חסידות סאטמר בבני ברק.
ביוגרפיה.
נולד בגרוסוורדיין ברומניה ללאה לבית נייהויז (בתו של הרב שלמה זלמן נייהוז מפרשבורג, נכדת הרב עקיבא שטרסר אב"ד טוקאי) ולרב גרשון אולמן, ממשפחת רבנים צאצאי הרב שלמה זלמן אולמן, מחבר "יריעות שלמה", ונקרא על שמו.
למד בישיבת פוניבז' לצעירים ולאחריה בישיבה הגדולה. נישא למיילא, בתו של הרב משה שלאס, מנהל ישיבת "עץ חיים" בטנג'יר שבמרוקו. לאחר נישואיו שהה תקופה בלונדון, ולאחריה שב לבני ברק. בבני ברק למד בכולל פוניבז' ואחר כן בכולל בית דוד.
בשנת תשמ"ב החל לשמש כדיין בבית ההוראה שהקים הרב שמואל הלוי וואזנר בזיכרון מאיר, ובהמשך נמנה עם הרכב הדיינים הבכיר של בית הדין של הרב וואזנר, עם קבוצה מצומצמת מתלמידי הרב. בשנת תשמ"ד החל לכהן כראש כולל האברכים של חסידות סאטמר בבני ברק "עצי חיים - מהרי"ט".
בשנת ה'תשנ"ב–1992 מינה אותו הרב ברוך שמעון סלומון לרב פוסק לקהילה החרדית של מרכז פתח תקווה.
ב־1994, עם אכלוסה של העיר החרדית החדשה מודיעין עילית, נוצר צורך ברב לעיר. מינויו של הרב שלמה זלמן גרוסמן היה נתון במחלוקת בין הרב שך שתמך בו, ובין הרבנים יוסף שלום אלישיב ואהרן יהודה ליב שטינמן שהתנגדו למינויו. כתוצאה מכך התעכב מינוי רב לעיר ובינתיים מונה הרב אולמן כרב פוסק לעיר וראש בית הדין. בסופו של דבר נבחר מועמד שלישי – הרב שמחה קסלר – בהמלצתו של הרב אולמן. לאחר מינויו של הרב קסלר המשיך הרב אולמן לכהן כראש בתי הדין במודיעין עילית, לצד רבני העיר שמחה קסלר ולאחר מכן בנו, מאיר קסלר.