כיצד הפכה מפלגת חרות ממפלגה קטנה, הנחשבת קיצונית ובעלת אידאולוגיה לאומית קשוחה, למפלגה הסוחפת אחריה קהלים גדולים? כיצד מפלגת אופוזיציה "נצחית" מצליחה להרחיב את שורותיה ולהיעשות ציר מרכזי בתוך מפלגת השלטון? התשובה על שאלות אלו אינה טמונה רק בשינויים ההיסטוריים שהתרחשו מחוץ לחרות, ברטוריקה הלאומית שהייתה מזוהה עמה או בהרחבת השותפויות המפלגתיות, אלא גם בתמורה הדמוקרטית שהתרחשה במרכז המפלגה בשנות השבעים, שבמוקדה עיצוב מסלולי הניידות של פעילי הפריפריה ושילובם הדמוקרטי במפלגה.
מחברי הספר עומדים על תרומתה של האסטרטגיה הדמוקרטית להכנת מפלגת חרות לשלטון. על פי אסטרטגיה זו צורף אל שורות מרכז המפלגה הקטנה ציבור חדש של פעילים – צעירים ואנשי פריפריה ממוצא מזרחי. האפשרות הפוליטית שנפתחה לפניהם פרצה את הדרך לניידות חברתית ולשותפות פוליטית חדשה, אך הפעם לא על בסיס אדנותי עם ותיקי הארץ אלא על בסיס תחרותי במרכז המפלגה. במרוצת שנות השבעים פיתחה המנהיגות המנגנונית של חרות פוליטיקה לאומית אנטי-כריזמטית, אשר לוותה בהכרה שרק גיוון השיח וההרכב האנושי של המפלגה בשילוב עם דמוקרטיזציה של תהליכי הבחירה יביאו את חרות אל השלטון. אסטרטגיה זו לא רק שהבקיעה את הדרך אל השלטון, אלא הייתה גם פרק חשוב בשילובם של המזרחים בפוליטיקה הישראלית ובהפיכתו של הליכוד למפלגה דומיננטית.
The Academic Middle-Class Rebellion: Socio-Political Conflict over Wage-Gaps in Israel, 1954-1956
ספר זה נכתב בשיתוף עם פרופסור אבי בראלי.
מחקר חדש זה בוחן סכסוכים חברתיים-פוליטיים ואתניים-תרבותיים סביב פערי השכר בישראל בשנות החמישים. המרד האקדמי של המעמד הבינוני חושף את מאבק האליטה המקצועית האשכנזית (האירופית) לנצל את יתרונותיה בעשור הראשון של מדינת ישראל, על ידי ניסיון למקסם את פערי השכר בינם לבין הפרולטריון המזרחי החדש. מאבק זה נתקל בהתנגדות חריפה מצד הממשלה תחת מפלגת השלטון, מפא"י, ומנהיגהּ דוד בן-גוריון. ההתנגשות בין שני הצדדים גילתה חזונות מגוונים, סותרים, של היסודות הסוציו-אקונומיים האופטימליים לקביעת הזהות הקולקטיבית במדינת הלאום החדשה. מחקרם של בראלי וכהן חושף דפוסים שמזגו את הלאומיות והסוציאליזם בשנות ה -50 של המאה הקודמת, מול חזון ליברלי ומריטוקרטי.
אוניברסיטת-אם: האוניברסיטה העברית בירושלים 1967-1948
עם הקמתה של האוניברסיטה העברית בירושלים על הר הצופים בשנת 1925 היא הייתה מוסד התרבות המרכזי של החברה היהודית בתקופת היישוב, ולימים במדינת ישראל. האוניברסיטה היהודית הראשונה בעולם הוקמה בחסות ההסתדרות הציונית העולמית ועוררה עניין רב בקרב הקהילות היהודיות בעולם. בשנים שלאחר מכן הלכה והתפתחה האוניברסיטה והייתה למוקד של יצירה ומרכז לביסוס תרבות עברית חדשה ששילבה לאומיות עם פתיחות למרכזי התרבות העולמיים, גאולת הפרט היהודי עם קִדמה חברתית, מודרניוּת חילונית עם דתיוּת בעלת גוון מסורתי-היסטורי.
ספר זה עוסק באוניברסיטה העברית בירושלים בעשרים שנים מרתקות בתולדותיה – 1967-1948. בתחילת התקופה הזאת, בעקבות מלחמת העצמאות, הייתה האוניברסיטה נתונה במשבר קשה ובסכנת התפוררות בשל הניתוק מהקמפוס בהר הצופים, אולם בסופה, לאחר תהליך של התפתחות וצמיחה חסרות תקדים, קנתה לה האוניברסיטה מעמד של מונופול בשדה האקדמי, והשפעתה הרעיונית, האידאולוגית והמעשית על החברה הישראלית הייתה עצומה. שיקומה של האוניברסיטה באותן שנים התאפשר בזכות התגייסות הקהילות היהודיות בעולם – הן בסיוע כספי בהקמת בניינים בקמפוס החדש בגבעת רם, הן בהבאת חזית הידע המחקרי העולמי לירושלים. גם המערכת הפוליטית בהנהגת תנועת העבודה פרסה את חסותה על האוניברסיטה העברית בירושלים, ובתקופת המחקר אף הלכה והגבירה את מעורבותה ואת מאמציה לקדם את התרבות הממלכתית הישראלית. ממשלת ישראל ושוחרי האוניברסיטה מארצות הברית ניהלו ביניהם לעִתים מאבקי שליטה וכוח, אולם הממשלה השכילה לתמוך בשוחרי האוניברסיטה, והמאבקים נשמרו במסגרת של שיתוף פעולה. התשתית האקדמית רחבת ההיקף שנוצקה בעשרים השנים הראשונות למדינה עשתה את האוניברסיטה העברית לדגם רב-השפעה של חיקוי והטמעה של ערכיה בקרב האוניברסיטאות החדשות שקמו בישראל עד לימינו אלה, ובכך היא הייתה ל'אוניברסיטת אם'.
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
דאנקן לורנס
דאנקן דה מור (בהולנדית: Duncan De Moor, נולד ב-11 באפריל 1994; ידוע בשם הבמה שלו דאנקן לורנס) הוא זמר הולנדי, זוכה אירוויזיון 2019 שהתקיים בתל אביב.
ביוגרפיה.
לורנס גדל בעיר קטנה בדרום הולנד וכבר מגיל 13 החל לכתוב שירים. בפברואר 2020 פרסם אינסטגרם כי בלידתו נגרם חוסר בחמצן לזמן מה, מה שיצר הפרעה מוטורית שהשפיעה על תפקוד יד ימין שלו.
לורנס החל בקריירה מוזיקלית בשנת 2014 עם השתתפותו בעונה החמישית של תחת ההדרכה של אילזה דה-לאנז' , נציגת הולנד לאירוויזיון 2014 (מקום שני). לורנס הגיע עד חצי הגמר של התחרות. לאחר מכן השתלב בבית ספר למוזיקה בטילבורך. הוא סיים את בית הספר בשנת 2017 כשבזמנו שם הוא השתתף במספר להקות בית ספר. בשנת 2018 כתב, יחד עם ג'יהאד רחמוני, את השיר "Closer" לצמד הקיי-פופ TVXQ.
בתחרות האירוויזיון 2019 ביצע את השיר "Arcade". השיר הוביל באתרי ההימורים - וניצח.
בעקבות ניצחונו, תחרות אירוויזיון 2021 התקיימה ברוטרדם, הולנד, לאחר שאירוויזיון 2020 בוטל בעקבות התפרצות נגיף הקורונה.
ב-23 באוקטובר 2019 פורסם הסינגל השני שלו, "Love Don't Hate It". ב-13 במאי 2020 הוציא EP (מיני אלבום), בשם "Worlds on Fire", הכולל את שני הסינגלים הראשונים שלו ושלושה שירים חדשים.
ב-1 באוקטובר 2020 הוציא את השיר "Last Night", וב-13 בנובמבר השיק את אלבום הבכורה שלו "Small Town Boy".
חיים אישים.
לורנס נולד לשתי אימהות, ובבגרותו אימץ את שם המשפחה "לורנס" מתוך שמה של אימו "לורנסיה".
לורנס הוא ביסקסואל. הוא הצהיר זאת בראיון שנערך לפני גמר אירוויזיון 2019, בו אמר: "אני הרבה יותר מרק אומן, אני בן אדם, אני חי, אני ביסקסואל, אני מוזיקאי, אני עומד בשביל דברים. אני גאה לקבל את ההזדמנות להראות מה אני, מי שאני". באוקטובר 2020 התארס דאנקן לורנס לבן זוגו ג'ורדן גרפילד העוסק בכתיבת שירים.
אחרי שהופיע בחצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2021, לורנס נדבק בקורונה ופיתח תסמינים. בשל כך, הוא היה מנוע מלהופיע בשידור חי בגמר אירוויזיון 2021, ומלהעניק את הגביע לזוכה.
Dance to This
Dance to This (בתרגום חופשי לעברית: תרקדו לצלילי זה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האוסטרלי טרוי סיון, ביחד עם הזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה. השיר יצא לאור ב-13 ביוני 2018, כסינגל הרביעי מתוך אלבומו השני, Bloom, על ידי חברת התקליטים EMI אוסטרליה.
השיר הגיע למקום ה-39 במצעד שבאוסטרליה, וה-36 במצעד שבפלנדריה.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי טרוי סיון, אוסקר הולטר, לילנד ונוני באו והופק על ידי הולטר. השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המשלב בתוכו גם את סגנון הרית'ם אנד בלוז. שיתוף פעולה זה, הוא הראשון בין סיון לגרנדה.
בנוסף לכך, זכה השיר למעמד הזהב באוסטרליה, על סך מכירות של כ-35,000 עותקים בסך הכל.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ ה-Vevo של טרוי סיון ב-19 ביולי 2018. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את סיון עומד במרכז כיתה, תוך שהוא מתחיל לשיר. לאחר מכן, מצטרפת אל שירתו גרנדה והשניים פוצחים בריקוד.
נכון לינואר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-116 מיליון צפיות.
ד&quot;ר אורי כהן
ארמנדו קופר
ארמנדו אנריקה קופר ויטאקר (בספרדית: Armando Enrique Cooper Whitaker; נולד ב-26 בנובמבר 1987) הוא כדורגלן פנמי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת מכבי פתח תקווה ובנבחרת פנמה.
קריירה.
קופר החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של אראבה אונדיו, ובשנת הצטרף לקבוצה הבוגרת. ביולי חתם בגודוי קרוס מליגת העל הארגנטינאית. ב-26 ביולי 2013 עבר קופר לראשונה לאירופה כאשר הושאל לאוצלול גאלאץ מליגת העל הרומנית, ולאחר שנה חזר לגודוי קרוס. בפברואר חתם בסנט פאולי מהבונדסליגה השנייה בגרמניה, ובמדיה ערך שבע הופעות ו-125 דקות במצטבר.
בספטמבר חזר קופר לאראבה אונדיו, וב-18 באוגוסט 2016 הושאל לטורונטו הקנדית מליגת ה-MLS. ב-30 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בחצי גמר ה-MLS נגד מונטריאול אימפקט, ובתום העונה חתם על חוזה חדש בקבוצה. ב-29 בינואר 2018 חתם באוניברסידד דה צ'ילה מליגת העל הצ'יליאנית, במדיה שיחק חצי שנה, וב-29 באוגוסט 2018 חתם בדינמו בוקרשט מליגת העל הרומנית.
ב-24 בינואר 2019 הגיע קופב לישראל וחתם במכבי פתח תקווה. שלושה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בניצחון 1–0 על בני סכנין. ב-9 בפברואר כבש את שער הבכורה שלו, בניצחון 2–0 על עירוני קריית שמונה. בסך הכל כבש קופר חמישה שערים ב-14 הופעות בליגת העל עד תום עונת 2018/2019, אך הקבוצה ירדה לליגה הלאומית והוא עזב את המועדון וחזר לאראבה אונדיו.
ב-28 ביולי 2020 חזר קופר לישראל וחתם לשנתיים בהפועל תל אביב. ב-8 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול מ.ס. אשדוד בגביע הטוטו. בסך הכל ערך עשר הופעות במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות, ולאחר פחות מחמישה חודשים שוחרר מהמועדון.
לקראת חלון ההעברות של ינואר 2021 חזר קופר לקדנציה שנייה במכבי פתח תקווה.
נבחרת פנמה.
בצעירותו שיחק קופר בנבחרת הנוער של פנמה, והשתתף עמה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת .