סכסוך ישראל-חזבאללה מהנסיגה מרצועת הביטחון עד מלחמת לבנון השנייה
גופות כקלף מיקוח בסכסוך הישראלי-ערבי
תקיפה אווירית
תקיפה אווירית (באנגלית: Air Strike) היא פעולת תקיפה המבוצעת על ידי כלי טיס. תקיפות אוויריות יכולות להתבצע באמצעות ספינות אוויר, בלונים, מטוסי קרב, מפציצים, מסוקי קרב וכלי טיס בלתי מאוישים. אין הכוונה למתקפה אווירית כוללת, ובשימוש פופולרי הכוונה במונח זה היא לתקיפה טקטית (בקנה מידה קטן) על מטרה קרקעית או ימית. כלי נשק המשמשים לתקיפות אוויריות יכולים להיות תותחי מטוסים, טילי אוויר-קרקע, טילי שיוט, טילים בליסטיים ופצצות מסוגים שונים (פצצות שימוש כללי ופצצות מונחות). לאחר תקיפה אווירית נהוג לבצע הערכת נזקי לחימה (BDA).
היסטוריה.
תחילת התקיפות האוויריות.
ב-1 בנובמבר 1911, במסגרת המלחמה האיטלקית-עות'מאנית הטיל הסגן האיטלקי ג'וליו גבוטי ארבע פצצות על שני בסיסים בטורקיה ובלוב, ובכך ביצע את התקיפה האווירית הראשונה בעולם. במהלך מלחמת העולם הראשונה הורחב השימוש בלוחמה אווירית. לדוגמה, בקרב על נוב שפל בשנת 1915, הטילו הבריטים פצצות על הרכבות הגרמניות. הפשיטה האווירית הראשונה בקנה מידה גדול התרחשה מאוחר יותר באותה שנה כאשר לונדון הופצצה על ידי 15 ספינות צפלין שונות במהלך הלילה.
מלחמת העולם השנייה.
אף על פי שתקיפות אוויריות נעשו נפוצות במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוסיף מילון אוקספורד את המונח "תקיפה אווירית" רק במהלך מלחמת העולם השנייה. במהלך מלחמת העולם השנייה תקיפות אוויריות - ובהן הפצצות שטיח על ערים, מרכזי תעשייה ותשתיות - נעשו נפוצות מאוד והיוו חלק חשוב בלחימה. לדוגמה: הבליץ על לונדון והפצצת דרזדן.
מלחמת העולם השנייה ראתה גם התפתחות בתחמושת מונחית מדויקת, אשר הייתה בשימוש מוצלח על ידי הגרמנים, ותרמה למודרניזציה של התקיפות, שהפכו מדויקות יותר. לא ניתן להפריז בחשיבות התפתחות זו: לפי נתונים סטטיסטיים, למעלה ממאה פשיטות היו נדרשות כדי להשמיד יעד טקטי במלחמת העולם השנייה; במלחמת המפרץ פרסם חיל האוויר האמריקאי תמונות של פצצות הפוגעות ביעד במדויק וכמעט ללא נזק לסביבה. כיום עושות מדינות מפותחות מאמצים למנוע פגיעה בסביבת המטרות.
המלחמה הקרה.
במהלך מלחמת וייטנאם הותאמו תקיפות האוויר למטוסים, כמו ה-F-100 סופר סייבר, A-4 סקייהוק, מקדונל דאגלס F-4 פנטום ועוד. כלי טיס אלה יכלו לטוס מהר יותר, לשאת יותר תחמושת ולהגן על עצמם טוב יותר לעומת ה-P-51 מוסטנג וווט F4U קורסייר שלחמו במלחמת קוריאה.
בשנות ה-70 של המאה ה-20, בעקבות שימוש מוצלח ב-F-4 פנטום לתקיפה והפצצה, מטוסי קרב רבים, שהחלו כמטוסי יירוט, הותאמו לתצורת מטוס קרב-הפצצה, ושימשו הן כמטוסי יירוט והן כמטוסי הפצצה. ומאוחר יותר פותחו מטוסי קרב רב-משימתיים שנועדו לביצוע מספר תפקידים בהם יירוט וקרבות אוויר לצד תקיפה אווירית, הפצצת מטרות קרקע ושיגור חימוש מונחה מדויק (חמ"ם). דוגמה למטוס כזה הוא ה-F-16 פייטינג פלקון.
ניתן לבצע תקיפות אוויריות אסטרטגיות גם ללא מלחמה כוללת. לדוגמה, מבצע אופרה של ישראל להשמדת הכור העיראקי הביא לביקורת עולמית, אך לא הוביל למלחמה. דוגמה כזו של תקיפה יצרה שאלות חדשות באשר למשפט הבינלאומי.
המאה ה-21.
במאה ה-21 רוב התקיפות האוויריות מבוצעות על ידי חימוש מונחה מדויק על-מנת לשפר את האפקטיביות של התקיפות, להגדיל את הסיכוי לפגיעה מדויקת במטרה ולהפחית את הנזק האגבי לבלתי מעורבים (בעיקר כאשר ארגוני טרור ממקמים מטרות צבאיות בתוך אוכלוסייה אזרחית המשמשת כמגן אנושי). מאחר שטיל אוויר-קרקע יקר מאוד פותחו מערכות הנחיה לפצצות שימוש כללי (כגון JDAM ו-SPICE) שהופכות אותן לנשק מדויק בעלות סבירה.
ארצות הברית פתחה את המלחמה העולמית בטרור ב-2001 בתקיפות אוויריות נגד אל-קאעידה והטליבאן באפגניסטן. מלחמת עיראק ב-2003 נפתחה בגל תקיפות אוויריות ("הלם ומורא") שפורר את הצבא העיראקי.
בתחילת המאה ה-21 ביצעה ישראל (באמצעות חיל האוויר הישראלי) מספר רב של תקיפות אוויריות נגד אויביה, כחלק ממלחמתה בטרור הפלסיטיני ובסכסוך האיראני-ישראלי. התקיפות הללו כוללות מאות סיכולים ממוקדים נגד מחבלים פלסטינים, הפצצת תשתיות טרור ברצועת עזה, השמדת הכור הגרעיני בסוריה, תקיפת מספר רב של משלוחי נשק וטילים לחזבאללה והפצצת תשתיות צבאיות של איראן בסוריה. בתקיפות אלו נהרגו מאות עד אלפי מחבלים והושמדו אמצעי לחימה רבים.
תקיפות אוויריות ומלחמה בטרור.
מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 מתבצעות תקיפות אוויריות רבות נגד ארגוני, תשתיות ופעילי טרור לצורך לוחמה בטרור. הסיבה לכך היא העליונות האווירית המוחלטת שיש למדינות על פני ארגוני טרור שלרוב חסרים כלי טיס או סוללות הגנה אווירית. דבר זה מאפשר פגיעה ודאית בארגוני הטרור ותשתיות טרור ללא סיכון של ספיגת אבדות, בניגוד לפשיטה קרקעית.
ישראל שיכללה את התקיפות האוויריות נגד ארגוני טרור, תשתיות טרור ופעילי טרור לדוקטרינת הסיכול הממוקד: חיסול כירורגי של פעילי טרור ומחבלים בכירים באמצעות ירי חימוש מונחה מדויק מהאוויר. הסיכולים הממוקדים הגיעו לשיאם בתקופת האינתיפאדה השנייה (ובשנים 2001–2009 ברצועת עזה), ובהתחלה לוו בלא מעט נפגעים אזרחיים, דבר שגרם להם להיות שנויים במחלוקת. בהמשך הם השתכללו והתעדנו ויחס הנפגעים עמד על 30 מחבלים הרוגים על כל אזרח שנפגע.
גם כיום (המאה ה-21), תקיפה אווירית של תשתיות טרור - כגון מפקדות, מחסני אמל"ח ומחנות אימונים - היא כלי רווח בארסנל של מדינות המערב וישראל בפרט, נגד ארגוני הטרור.
הרג בלתי-מעורבים.
תקיפות אוויריות גורמות לעיתים למותם של בלתי-מעורבים, כולל אזרחים. החוק הבינלאומי קובע את עקרונות הצורך, ההבחנה והמידתיות הצבאית. עקרונות אלה מדגישים כי יש לתקוף מטרות צבאיות, והפגיעה הנגרמת ליעדים שאינם לוחמים צריכה להיות מידתית.
הבחירות הפרלמנטריות באסטוניה 2011
הבחירות הפרלמנטריות באסטוניה 2011 התקיימו ב-6 במרץ 2011. הצבעה ממוחשבת התקיימה בין התאריכים 24 בפברואר ל-2 במרץ 2011. בחירות אלו היו עם הכי הרבה מועמדים עצמאיים מאז 1992. מספר מועמדים עצמאיים היו חברים בתנועה הפטריוטית האסטונית.
חברי הריגיקוגו , הפרלמנט האסטוני, נבחרו בבחירות בשיטה היחסית לכהונה באורך ארבע שנים, ומושביו הוקצו באמצעות גרסה מתוקנת של שיטת ג'פרסון. המדינה מחולקת לשנים עשר מחוזות בחירה, שהבחירות יתנהלו בכל אחד מהם בנפרד. אחוז החסימה הוא 5 אחוזים.
סקרים שנעשו לפני הבחירות העריכו כי מפלגת הרפורמה, בראשות ראש הממשלה אנדרוס אנסיפ, תזכה במרב הקולות, ותנצח את יריבתה העיקרית, מפלגת המרכז. מפלגת הרפורמה מוגדרת לרוב מפלגת מרכז-ימין, ומפלגת המרכז נחשבת לפופוליסטית, ועמדותיה הכלכליות נוטות לשמאל המפה. שתי המפלגות הן חלק ממפלגת ברית הליברלים והדמוקרטים לאירופה .
זאלאביה
בית הכנסת הגדול בברנו
בית הכנסת הגדול בברנו היה אחד מבתי הכנסת הגדולים בצ'כוסלובקיה בתקופה שבה עמד על תילו, ושימש את קהילת יהודי ברנו בירת מוראביה.
היסטוריה.
בית הכנסת נחנך ב-1856 ושימש את הקהילה היהודית המקומית בברנו עד שנשרף בידי הנאצים ב-16 במרץ 1939.
לאחר שריפתו, נהרס בית הכנסת והריסותיו פונו. המגרש שעליו עמד בית הכנסת נותר פנוי, ונכון לסוף העשור השני של המאה ה-21 לא מתוכננת בנייה במקום.
אומי זומי
אומי זומי (באנגלית: Team Umizoomi) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית לילדים. הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית ב־25 בינואר 2010 בניקלודיאון, ובישראל בשנת 2010 בניק ג'וניור. הסדרה בת 4 עונות המכילות 78 פרקים באורך 24 דקות כל אחד.
עלילה.
בכל פרק צוות אומי זומי יוצא למשימה או מסע כדי להשלים, בדרך כלל כדי לסייע לילד נזקק. השלמת המשימה העיקרית דורשת השלמה של מספר משימות משנה, ויש לעיתים קרובות קשיים בלתי צפויים שיש להתגבר עליהם.
מדבבים.
במאי הדיבוב בעברית היו עמיחי בר טוב (משנת 2010), עפרון אטקין (משנת 2011), חיים אדן (בין השנים 2011-2012) ונינה אמיר (משנת 2014), ומפיקי הדיבוב בעברית היו אסנת סדן (משנת 2010), יונית עוזרי מנחם (בין השנים 2011–2012) ויעל אללוף (בין השנים 2013–2014).
The Greatest Hits (אלבום של שר)
The Greatest Hits (בעברית: הלהיטים הגדולים) הוא אלבום האוסף השני האירופי של זמרת הפופ האמריקנית, שר. האלבום יצא לאור ב-9 במרץ 1999, על ידי חברת התקליטים גפן רקורדס.
ציפורית
אזור תעשייה ציפורית
צבי ענבר (כדורסלן)
צבי (ציקי) ענבר (מלצר) (נולד ב-25 באוגוסט 1947) הוא כדורסלן עבר ישראלי ומאמן כדורסל בגובה 1.94 מטר, ששיחק בהפועל קריית חיים, הפועל חיפה ונבחרת ישראל.
ביוגרפיה.
ענבר גדל בקריית חיים, והצטרף לקבוצת הנוער של הפועל קריית חיים.
בעונת 1964/1965 עלה ענבר לקבוצה הבוגרת. באותן שנים עלתה הקבוצה מהליגה השנייה, והייתה קבוצת תחתית. למרות זאת, בנוסף לענבר, שיחקו בה מספר שחקנים בולטים, ובהם, אחיו דני, שהיה הקפטן ויואב אגם שהוא מלך הסלים של הקבוצה בכל הזמנים. ענבר נחשב לשחקן גבוה יחסית לתקופתו, והיה שחקן מרכזי בקבוצה. המיקום הגבוה ביותר שהשיגה הקבוצה בתקופתו של ענבר הוא המקום השישי בעונת 1968/1969. בעונת 1972/1973 זכה ענבר בתואר מלך הסלים של הליגה עם 650 נקודות (29.5 נק' למשחק) ונבחר לחמישיית העונה. נקודות ציון מרכזיות נוספות להן היה שותף ענבר הן הניצחון בחוץ על בית"ר ירושלים, בפער של 20 נקודות הפרש, כאשר ענבר קלע 41 נקודות. כמו כן בלט ענבר עם 17 נקודות בניצחון על מכבי תל אביב הגדולה של שנות השבעים, שאותה אימן יהושע רוזין ושיחקו בה תנחום כהן-מינץ, טל ברודי ומיקי ברקוביץ'.