פעמת מסיבות נפשיות עשויה לשכוך עם טיפול קוגניטיבי או טיפול תרופתי הרגעתי מתאים. מאחר שחוויית הפעמת כשלעצמה מגבירה מתח וחרדה, העידוד שלא מדובר במחלה מסכנת חיים הוא חלק בלתי נפרד מן הטיפול.
פלפיטציות
דפיקות לב
סלובקיה באירוויזיון לרוקדים צעירים
סלובקיה נטלה חלק באירוויזיון לרוקדים צעירים פעמיים בלבד, ב-1997 וב-2015.
וילהלם השלישי, רוזן הסן
כלל בית צ'טהאם
כלל בית צ'טהאם (או כלל צ'טהאם האוס, באנגלית: Chatham House Rule) הוא שיטה לקיום חבר דיונים, פגישות ושיחות על נושאים השנויים במחלוקת. הכלל נקרא על שמו של מטה המכון המלכותי ליחסים בינלאומיים הממוקם בבית צ'טהאם (צ'טהאם האוס) בלונדון. הכלל נוצר ביוני 1927.
כלל צ'טהאם נועד להגדיל את פתיחותם של דיונים על ידי כך שבפגישה הנערכת תחת כלל זה, כל מי שנכח בפגישה חופשי להשתמש במידע מן הדיון שהתקיים בה ולציין הערות שעלו בה, אך אינו יכול לחשוף את זהות הדוברים.
הכלל.
הכלל נוצר בשנת 1927, עודכן ב-1992 ומאז העדכון האחרון בשנת 2002, הכלל קובע:
או בתרגום חופשי:
לפעמים ישנה התייחסות לכללי בית צ'טהאם (ברבים)"." עם זאת, כלל בית צ'טהאם הוא כלל בודד ויש להשתמש בלשון יחיד.
הכלל תורגם לשפות ערבית, סינית, צרפתית, גרמנית, פורטוגזית, ספרדית וגם רוסית.
מטרה.
הכלל נועד להבטיח אנונימיות לדוברים וכך להגביר את הפתיחות ולעודד דיון חופשי בסוגיות של מדיניות ציבורית ונושאים אקטואליים נוספים ומאפשר למשתתפים להביע דעות וטיעונים שנויים במחלקות ולאתגר את דעותיהם של משתתפים אחרים ועם הפרדה ברורה בין דעתם לבין עמדת ארגונם וזאת מבלי לסכן את הקריירה או את המוניטין שלהם. הכלל נועד גם להפחית את מה שמתואר כחשיבת קבוצתית ולאפשר לתת מקום לדעות חדשות שעשויות להיות בתחילה לא פופולריות וכך לנתח סוגיות ביחסים בינלאומיים בצורה טובה יותר.
לרוב, התחייבות לכבד את הכלל מהווה תנאי מקדים להשתתפות באירוע. הצלחתו של הכלל תלויה בכך שהוא מחייב מוסרית, במיוחד במקרים שבהן אי ציות לו אינו מלווה בסנקציות.
קריאת-שמע
וונדי פרידמן
דוד גוגנהיים
דוד גוגנהיים (נולד ב-1944) הוא אדריכל ישראלי, זוכה פרס רכטר.
ביוגרפיה.
גוגנהיים נולד ב-1944 בירושלים וגדל עד סוף לימודיו התיכוניים בשכונת רחביה. בצבא שירת כקצין בצנחנים ועם סיום שירותו הצבאי החל לימודי אדריכלות בטכניון. כסטודנט עבד במשרדו של אדריכל דוד רזניק בירושלים. עם סיום לימודיו ב-1971, עבד במספר משרדי אדריכלים ובין היתר במשרדו של אדריכל אריה רחמימוב, כשבמקביל סיים את לימודיו לתואר השני בתכנון ערים בטכניון. ב-1980 פתח משרד אדריכלים עצמאי בירושלים עם שותפו אדריכל אלכס בלוך. בין השאר תכננו במשותף את המדרשה למורים ואכסניית הנוער בשלומי, עליו זכו באות ארץ ישראל יפה. לאחר מותו של בלוך המשיך גוגנהיים להפעיל את המשרד כשהפרויקט הבולט שתכנן היה בית הספר הבינלאומי להוראת השואה עליו זכה יחד עם אדריכל דניאל מינץ בפרס רכטר לשנת 2012. ב-2010 הצטרפה למשרד כשותפה, בתו, האדריכלית שלי גוגנהיים. יחד תכננו בין השאר פרויקט התחדשות עירונית בשכונת יד אליהו בתל אביב.
מתגורר בירושלים יחד עם רעייתו, עירית מעצבת פנים בוגרת בצלאל, הורים לשלי - אדריכלית, ולמתן - קולנוען.
הוראה.
החל מ-1984 משמש כמנחה סטודיו, תחילה בטכניון ומ-1994 בבצלאל. ב-2004 קיבל דרגת פרופסור. ב-2010 היה בין מקימי התוכנית לתואר שני בעיצוב אורבני בבצלאל ושימש כמרצה ומנחה סטודיו עד לפרישתו ב-2017. התארח כמרצה במספר אוניברסיטאות בחו"ל כמו: UBC בקנדה והמכון הטכנולוגי בווינה.
פעילות ציבורית.
במקביל לפעילותו המקצועית תפקד דוד גוגנהיים כחבר וועד באגודת האדריכלים, בעמותת האדריכלים (היה בין מייסדיה) ועמותת מרחב וכן יו"ר סניף ירושלים של אגודת האדריכלים.
לאונטיון
לאונטיון (בלטינית: Leontium, ביוונית: Λεόντιον; חיה בסביבות שנת 300 לפנה"ס) הייתה פילוסופית יוונית שהשתייכה לאסכולה האפיקוראית.
ביוגרפיה.
לאונטיון הייתה תלמידתו של אפיקורוס ודבקה בפילוסופיה שפיתח. אומרים שהייתה מאהבתו של מטרודורוס מלמפסקוס. המידע שיש לנו עליה כיום הוא מועט. נאמר עליה שהיא הייתה הטאירה - המעמד הגבוה ביותר של זונות ביוון העתיקה. יש שרצו לטעון שהאמירה הזאת נועדה להקטין את לאונטיון, ולמעשה אורח חיים של זנות נגד את דרך החיים אליה חינך אפיקורוס, אולם אין לטענה הזו על מה להתבסס. מצד שני, הטאירות נהנו לעיתים קרובות מעצמאות שנשללה מרוב הנשים האחרות בחברה הגברית של יוון העתיקה, ונחשבו לנשים משכילות שעסקו גם בפילוסופיה. בניגוד לשאר מוסדות הפילוסופיה ביוון העתיקה, בית הספר של אפיקורוס היה יוצא דופן בכך שהוא איפשר לנשים ואפילו לעבדים להשתתף בשיעוריו.
הביוגרף דיוגנס לארטיוס שימר בכתביו שורה ממכתב שאפיקורוס כתב ללאונטיון, שבו אפיקורוס משבח אותה על טיעוניה הכתובים היטב נגד השקפות פילוסופיות מסוימות (שאינן מוזכרות בציטוטיו של דיוגנס). לדברי פליניוס הזקן, הצייר היווני אריסטידים של תיבס צייר את לאונטיון בעבודה בשם: "לאונטיון חושבת על אפיקורוס".
לדברי המדינאי והסופר מרקוס טוליוס קיקרו, לאונטיון פרסמה טיעוני ביקורת על הפילוסוף המפורסם תאופרסטוס מהאסכולה הפריפטטית, וכך כתב: .
גם פליניוס הזקן תהה איך אישה יכולה לכתוב נגד תאופרסטוס.
פטרה שורמן
הדרכמה האבודה
פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע
פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע (באנגלית: Africa Movie Academy Awards, הידועים בראשי התיבות AMAA ובשם טקס פרסי AMA) מוענקים מדי שנה כדי להכיר במצוינות בקרב אנשי מקצוע שעובדים בתעשיית הקולנוע האפריקאית, ולאנשים מחוץ לאפריקה אשר תרמו לתעשייה. הפרס נוסד על ידי פיס אנייאם-אוסיגווה (Peace Anyiam-Osigwe), והוא מנוהל באמצעות האקדמיה האפריקאית לקולנוע. בנוסף ללכיבוד וקידום מצוינות בתעשיית הקולנוע של אפריקה, מטרת הפרסים היא גם איחוד של היבשת האפריקנית דרך תרבות ואמנות. הפרס הוא המקביל של פרס האוסקר האמריקאי: האירוע נחשב לאירוע החשוב של השנה בתעשייה, מגיעים לטקס כוכבי קולנוע, פוליטיקאים, התקשורת, וסלבריטאים אחרים, ולזוכים מוענק פסלון. הפרס גם נחשב ליוקרתי ביותר מבין הפרסים האפריקאים לקולנוע.
היסטוריה.
הטקס הראשון של פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע התקיים בינגואה, מדינת ביילסה, שבניגריה, ב-30 במאי 2005. עד 2012 כל טקסי הפרס התקיימו באותו מקום, למעט ב-2008 כאשר הועבר הטקס לאבוג'ה מסיבות ביטחוניות. בין 2012 ל-2018 התקיימו הטקסים במקומות שונים, אך הטקס של 2015 היה הראשון שנערך מחוץ לניגריה.
קטגוריות.
קטגוריות קיימות.
נכון ל-2017, האקדמיה האפריקאית לקולנוע מעניקה פרסים ב-28 קטגוריות של הצטיינות:
קטגוריות שבוטלו.
מספר קטגוריות עברו שינוי בוטלו או מוזגו. ביניהן:
סטטיסטיקה.
הנתונים להלן תקפים נכון לטקס הפרסים ה-13
מספר המועמדויות הגדול ביותר.
סרטים.
10 ומעלה
במאים.
פעמיים ומעלה
שחקניות.
פעמיים ומעלה
שחקנים.
פעמיים ומעלה
מספר הזכיות הגדול ביותר.
סרטים.
חמש פעמים ומעלה
אנדריי מרזליקין
אנדריי איליץ' מרזליקין (ברוסית: Андре́й Ильи́ч Мерзли́кин; נולד ב-24 במרץ 1973) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון רוסי.
ביוגרפיה.
אנדריי מרזליקין נולד בעיר קורוליוב (בעבר, קלינינגרד) שבמחוז מוסקבה וכמרבית תושבי העיר גם אבי המשפחה עבד בתחום תעשיית החלל.
מרזליקין עצמו למד הנדסת רדיו והנדסת חלל והוא בעל תואר בכלכלה. במקביל, סיים לימודי משחק במכון גרסימוב לקולנוע (בסדנה בבימויה של י. קינדינובה). בזמן הלימודים הוא כיכב בסרט הקצר "איך ביליתי את הקיץ שלי" (בבימויה של נ. פוגוניצ'בה) וקיבל את פרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של VGIK.
משפחתו.
הוא נשוי מאז מרץ 2006 לאנה אוסוקינה, פסיכולוגית במקצועה. לזוג ארבעה ילדים:
עמדותיו.
השחקן תומך בבדלנים הרוסים במלחמה בדונבאס ומכנה אותם "גיבורים". בנוסף, במאי 2015 ביקר מרזליקין בדונייצק, שם הוא ושאר שחקנים רוסים אחרים הציגו את הסרט "מצודת ברסט".
קורפוס המילואים ה-40 (האימפריה הגרמנית)
קורפוס המילואים ה-40 (בגרמנית: XXXX. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.
היסטוריה.
הקורפוס הוקם ב-24 בדצמבר 1914 כחלק מהגל השני של הגיוס במלחמת העולם הראשונה, כמפקדו הראשון מונה קרל ליצמן, והוא כלל את דיוויזיות המילואים ה-79 וה-80. הקורפוס נערך בחזית המזרחית כחלק מהארמייה השמינית ונטל חלק במהלך הקרב השני על האגמים המזוריים, ובשנת 1915 כבש את קובנה. בשנת 1916 לחם הקורפוס במהלך מתקפת אגם נארוץ', ובדצמבר 1916 הועבר לחזית המערבית ולחם בקרב ורדן ובארטואה. בקיץ 1917 הוא חזר למזרח, ובמהלך מתקפת קרנסקי לחם תחת פיקוד הארמייה האוסטרית השלישית. בסוף ינואר 1918 שוב חזר הקורפוס למערב, באביב 1918 הוא השתתף במבצע מיכאל, כחלק ממתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן לחם נגד מתקפת מאה הימים של בעלות הברית, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס.
שנות ה-50 של המאה ה-17
שנות ה-50 של המאה ה-17 היו העשור השישי של המאה ה-17, החלו ב-1 בינואר 1650 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1659.
1650–1659
לא התלוננתי
(תרגום חופשי: "למה לא דיווחתי", ההאשטאג המקביל בעברית: #לאהתלוננתי או #לא_התלוננתי) הוא האשטאג שהתפשט כתופעת אינטרנט ברשתות החברתיות טוויטר ופייסבוק בספטמבר 2018. המטרה המקורית הייתה הבעת תמיכה בד"ר כריסטין פורד, אולם בהמשך התופעה התרחבה במטרה לתרום להעלאת המודעות לסיבות המונעות מנפגעות ונפגעי עבירות מין להיחשף ולהתלונן בפני הרשויות המתאימות.