אנולאז (Enolase) או 2-פוספו-D-גליצראט הידרולאז הוא אנזים שמשתתף בשלב לפני אחרון בגליקוליזה. אנולאז מבצע דהידרציה (מוציא מולקולה מים) מ-2-פוספוגליצראט לקבלת פוספונאול פירובאט.
מבנה.
מסתו המולקולרית של אנולאז היא 80,000 - 95,000 גרם למול, פעילות האנזים האופטימלית היא ב-pH של 8.1. מולקולת האנולאז מורכבת משתי תת-יחידות זהות ומכילה שני אתרים פעילים. לפעילות הקטליטית דרושים יוני מגנזיום, ובלי יון מגנזיום (Mg) הופך האנזים ללא פעיל ומתפרק לתת יחידות נפרדות. החלפת יוני מגנזיום ליונים של מתכות אחרות גורמת להורדה של הפעילות או להפסקת כל פעילות האנזים.
פעילות.
שינוי של חומצות קרבוקסיליות, שיירים של היסטידין, ארגינין וטירוזין גורמת לאינאקטיבציה של אנזים זה. בשמרים, קרוב לאתר הפעיל, נמצא שייר של ציסטאין-247 שמודיפיקציה (שינוי) שלו גורמת לאנזים האנולאז להיות לא פעיל. באנזים ממקור אנימלי באותו מקום נמצא שייר של חומצות אמינו ולין (VAL) ולא קיים מידע על נוכחות של ציסטאין במבנה של האתר הפעיל. אנולאז מעוכב על ידי יוני פלואור.
בחיידקי "Escherichia coli" נמצאת צורה אחת של אנולאז ובשמרים נמצאים 3 צורות שונות. קיום צורות רבות (איזואנזימים) של אנולאז אופייני גם לרקמות של דגים. אצל חיידקים תרמופיליים נמצא אנזים שמורכב מ-8 תת-יחידות (ולא 2) עם מסה מולרית 40,000-50,000 גרם למול בלי נוכחות של ציסטאין.
בבני אדם קיימים 3 גנים שמקודדים איזואנזימים שונים של אנולאז:
את אלפא – אנולאז פוגשים בציטופלזמה של רוב תאים, בטא אנולאז נמצאה במיוחד ברקמות של השריר וגמא אנולאז בתאי עצבים.
פירובט קרבוקסילאז
פירובט קרבוקסילאז הוא אנזים הנמצא במיטוכונדריה ונמנה עם הסוג ליגאז (קבוצת אנזימים המזרזים תגובות איחוי בין שתי מולקולות) המזרז את התגובה בה מצורפת קבוצת קרבוקסיל (קרבוקסילציה) למולקולת הפירובט, תהליך שבסופו הופך הפירובט לאוקסלואצטט (OAA). האנזים כולל בתוכו קופקטור בשם ביוטין, המשמש כוויטמין, שלצורך פעילותו זקוק למגנזיום או מנגן, אצטיל קו-אנזים A ו-ATP. אוקסלואצטט הוא תוצר ביניים חשוב במעגל קרבס, המהווה חלק מתהליך הנשימה התאית. תיאור התגובה הכימית:
+pyruvate + CO2 + H2O + ATP formula_1 oxaloacetate + ADP + Pi + 2H
הבקרה על רמת הפעילות של האנזים היא בקרה אלוסטרית. כאשר בגוף מצטברת כמות גבוהה מדי של התוצר ADP היא גורמת לעיכוב בפעילות של האנזים באמצעות שינוי הזיקה של האנזים לסובסטרט שלו. לעומת זאת, כאשר יש כמות גבוהה יחסית של אצטיל קו-אנזים A, התגובה הכימית יותר מהירה.
אחת ההשלכות של מחסור בפירובט קרבוקסילאז היא חמצת לקטית, הנגרמת מעודף של חומצה לקטית בדם, כיוון שבמצב רגיל הלקטט מתחמצן והופך לפירובט הנכנס לתהליך הגלוקונאוגנזה (המסלול המטבולי המאפשר יצירת גלוקוז מפירובט תוך השקעת אנרגיה). לגלוקונאוגנזה יש תפקיד חשוב בבקרה על רמת הסוכר בדם, ולכן מחסור בפירובט קרבוקסילאז עשוי לגרום בין היתר להיפוגליקמיה.
אברהם כלפון
אברהם כַּלְפוֹן (16 בדצמבר 1900, טבריה – 4 ביולי 1983) היה איש ציבור ישראלי, חבר הכנסת בכנסת השנייה.
ביוגרפיה.
כלפון בן למשפחת רבנים יוצאי טטואן שבמרוקו שהתיישבו בטבריה במחצית הראשונה של המאה ה-19. בהיותו תינוק עברה משפחתו לחיפה בה למד בבתי הספר אליאנס והריאלי. למד שפות רבות בהן צרפתית, ספרדית, גרמנית, יידיש וערבית. בגיל 16 הצטרף למפלגת הפועל הצעיר ובגיל 19 ייסד, עם חברים נוספים בני העדה הספרדית בעיר, את אגודת "התחייה" להפצת השפה העברית. בהיותו תלמיד בריאלי הכיר את ציפורה, בת למשפחה אשכנזית, אחת המשפחות היהודיות הראשונות בחיפה שאבותיה קבורים בבית העלמין היהודי הישן של חיפה. הוא היה הספרדי הראשון בחיפה שהתחתן עם אשכנזייה, דבר שגרם להוריו להחרים את חתונתו.
בשנים 1919–1923 שימש מזכיר ועד הקהילה העברית בחיפה ומשנת 1924 עבר לשמש מנהל מחלקת הארגון בוועד הפועל של ההסתדרות. במסגרת תפקידו זה ארגן את הפועלים חברי ההסתדרות וניהל את מועדון הפועלים הערבים בחיפה. בגיל 25 ארגן שביתה מוצלחת של נגרים וחייטים ערבים כנגד מעבידים נוצרים גרמנים. בשנת 1927, בעקבות לחץ של גורמים יהודים, הסכים חסן שוכרי למנות מזכיר יהודי לעירייה וכלפון נבחר לתפקיד. כלפון המשיך לשמש בתפקיד עד 1951, בימי שבתי לוי ובימיו הראשונים של אבא חושי.
במקביל, משנת 1923 ועד לקום המדינה, היה כלפון חבר ועד הקהילה העברית בחיפה. פעילותו של כלפון בחיפה הקיפה מספר תחומים, בהיותו ממייסדי בית הספר התיכון למסחר (1926) וחבר הנהלת בית הספר (עד 1935) ויו"ר ועד העדה הספרדית בחיפה (1927–1983).
בשנת 1952, בעקבות פטירתו של אליעזר קפלן, כיהן כלפון מטעם מפא"י כחבר הכנסת השנייה והיה פעיל בוועדות הכנסת. לאחר מכן שימש מורה לערבית בבית הספר הריאלי (1955–1958) וממונה מטעם משרד הפנים על מחוז הצפון (1958–1966) ויו"ר ועדת מל"ח המחוזית. בסוף שנת 1966 פרש לגמלאות, ומ-1967 כיהן כיו"ר ועד בית הגפן בחיפה.
סבו היה הרב אברהם רפאל כלפון. בתו שרה כלפון-אגמון הייתה ממקימי קיבוץ בית הערבה, ולאחר פינוי הקיבוץ במלחמת השחרור הייתה בין מייסדי קיבוץ גשר הזיו בגליל המערבי. אחת מנכדותיו (בת בתו הדסה) היא העיתונאית נרי ליבנה.
ארץ ארנהם
ארץ ארנהֶם (באנגלית: Arnhem Land, ארנהם-לנד) היא שטח בן 97,000 קמ"ר בפינה הצפון-מזרחית של הטריטוריה הצפונית באוסטרליה. השטח מצוי כ-200 ק"מ מזרחית לעיר דרווין. מתיו פלינדרס קרא לשטח על שם הספינה ההולנדית ארנהם שחקרה את אזור החוף ב-1623 (שבעצמה נקראה על שם העיר באותו שם). השטח משתרע מערבה ממפרץ קרפנטאריה ועד לאזור הפארק הלאומי קקדו.
תושבי השטח - המיושב בדלילות - הם אבוריג'ינים, לאחר שהאזור הוכרז כשמורה לטובת העמים ילידי אוסטרליה ב-1931. מאז ידועה ארץ ארנהם בשל ריחוקה ממקומות יישוב מודרניים; ובשל שימור אורח החיים המסורתי של האבוריג'ינים באזור. בצפון מזרח ארץ ארנהם מתגוררים בני קבוצת היונגלו, אחת הגדולות באוסטרליה, שהצליחה לשמר מאפיינים רבים של התרבות הילידית המסורתית. החשיפה לתרבות המערבית בארץ ארנהם נותרת מינימלית ותיירים המעוניינים לבקר בארץ ארנהם חייבים להוציא אישור מיוחד בעיר דרווין.
דוד ליבשיץ
דוד ליבְשיץ (12 במאי 1897 - 30 באוקטובר 1973) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת.
ליבשיץ נולד בשנת 1897 ברוסיה. בנעוריו החל לפעול בתנועות "דרור" ו"החלוץ" ובשנת 1925 הצטרף לתנועת "פועלי ציון – ציונים סוציאליסטיים". לאחר מכן עבר לחיות בצרפת והיה בה מראשי פועלי ציון, עד עלייתו לארץ ישראל בשנת 1938.
בארץ היה ליבשיץ מזכיר מפא"י בתל אביב. חברותו במפלגה נמשכה עד למשבר בשנת 1944 והצטרפותו לפורשים בסיעה ב'. יחד עם סיעה ב' הצטרף למפ"ם, והיה מועמד מטעמה לכנסת הראשונה.
כהונתו כחבר הכנסת החלה בשלהי הכנסת הראשונה, לאחר פרישתו של יצחק טבנקין באפריל 1951. לאחר מכן שב ונבחר לכנסת השנייה מטעם מפ"ם, אך פרש ממנה בפברואר 1952 והקים עם חנה למדן את הסיעה הבלתי תלויה – לאחדות העבודה. בינואר 1954 חברה הסיעה למפא"י, וליבשיץ נבחר מטעמה כחבר הכנסת השלישית. בכנסת השנייה היה חבר ועדת הכלכלה וועדת החוץ והביטחון, ובכנסת השלישית חבר ועדת החוץ והביטחון, ועדת הכנסת וועדת חוקה, חוק ומשפט.
סרוויליה קפיאוניס
סרוויליה קפיאוניס (בלטינית: Servilia Caepionis) הייתה אצילה רומאית שחייתה בשלהי תקופת הרפובליקה.
ביוגרפיה.
קפיאוניס הייתה בתם של קווינטוס סרוויליוס קפיאו הצעיר וליוויה דרוסה, אחותו של מרקוס ליוויוס דרוסוס. הוריה התגרשו בילדותה, ואמה נישאה למרקוס פורקיוס קאטו, נכדו של קאטו הזקן (מנישואין אלה נולד אחיה-למחצה, קאטו הצעיר). מצד אביה הייתה צאצאית של גאיוס סרוויליוס אהלה, שהיה גיבור הרפובליקה שקטל את ספוריוס מאליוס בעל השאיפות למלוכה.
קפיאוניס תחילה נישאה למרקוס יוניוס ברוטוס שהיה איש הסיעה הפופולרית ותמך בגאיוס מריוס בזמן מלחמת האזרחים כנגד לוקיוס קורנליוס סולה. הוא הצטרף למרד של מרקוס אמיליוס לפידוס בשנת 77 לפנה"ס ונלחם כנגד פומפיוס והוצא להורג כשנכנע לו למרות הבטחה שלא יאונה לו כל רע, ילדם היחיד היה מרקוס יוניוס ברוטוס. לאחר מכן סרוויליה נישאה לדסימוס יוניוס סילנוס ששירת כקונסול של שנת 62 לפנה"ס, לזוג נולדו שתי בנות שנישאו למרקוס אמיליוס לפידוס וגאיוס קסיוס לונגינוס.
קפיאוניס הייתה מאהבתו של יוליוס קיסר, לא ידוע מתי הקשר ביניהם התחיל אולם כבר בשנת 63 לפנה"ס היא שימשה כמאהבתו, המקורות העתיקים מוסרים רכילות לפיה ברוטוס (מי שבקש להתנקש בחיי קיסר) ואחת מבנותיה היו ילדיו של קיסר אולם אין בכך ככל הנראה אמת. הקשר שלה עם קיסר, שנמשך עד מותו, נתן לה השפעה פוליטית ובמהלך מלחמת האזרחים היא התעשרה כשהתאפשר לה לקנות אחוזות מוחרמות של פומפיוס ותומכיו במחירים זולים.
לאחר אידו של מרס 44 לפנה"ס ורציחתו של קיסר על ידי בנה קפיאוניס ניסתה לנצל את ההשפעה שהייתה לה בסיעה הקיסרית כדי לסייע לבנה. בזמן שהטריומווירט השתלט על איטליה ורדף את תומכיהם של רוצחי קיסר היא לא נפגעה. בנה הובס ומת בקרב פיליפי ועל פי אחת הגרסאות שלח לה מרקוס אנטוניוס את אפרו.
APG II
APG II הוא שמו של מסמך טקסונומיה הממפה את קשרי המשפחה בין המינים השונים של צמחים בעלי פרחים. המסמך נוצר על ידי קבוצת המחקר הפילוגנטי של מכוסי הזרע (אנגלית: Angiosperm Phylogeny Group, ובקיצור APG) והפך להיות קונצנזוס מדעי בתחום זה.
כללי.