סוכנות הביון הבריטית, נקראת בשמה הרשמי SIS (ראשי תיבות של Secret Intelligence Service – שירות המודיעין החשאי) וידועה גם בכינוי "MI6" (במקור: Military Intelligence, Section Six – מחלקה שש באגף המודיעין הצבאי), או בקיצור "6", היא שירות ביטחון לאומי הפועל מחוץ לגבולות הממלכה המאוחדת, בדומה ל־CIA האמריקאי, לסו"ר הרוסי ולמוסד הישראלי. סוכנות זו נוסדה בשנת 1909 ביחד עם ה-MI5, וביחד עמו ועם GCHQ היא אחת משלוש סוכנויות המודיעין של הממלכה המאוחדת. הסוכנות כפופה למשרד לענייני חוץ וחבר העמים.
עד 1994 נמנעה ממשלת בריטניה מלהודות באופן רשמי בקיומו של הארגון.
מאז 1995 שוכן מטה הארגון בווקסהול שבלונדון, על גדת נהר התמזה.
היסטוריה כללית של ארגון ה-SIS.
המודיעין של השירות החשאי (SIS) אחראי לספק לממשלת בריטניה מגעים עם מודיעין זר ממדינות אחרות. בתקשורת ההמונים העממית נקרא הארגון לעיתים קרובות בשם MI6. קיומו של MI6 לא הוכר רשמית בציבור עד 1994. בסוף 2010, ראש ה-SIS מסר את כתובת הארגון בפעם הראשונה לציבור, ביום השנה ה-101 להיסטוריית הארגון.
ארגון ה-SIS נקרא בפי מסגרת השירות האזרחי בשם Box 850, ולאחר מכן נקרא בעקבות מספר תיבת הדואר הישנה שלו MI6. משרדי הארגון הראשיים שוכנים מאז 1995 על הגדה הדרומית של נהר התמזה בלונדון, SIS הוא "הקו הקדמי הסודי" של הביטחון הלאומי בבריטניה, SIS נגזר מלשכת השירות החשאי אשר נוסדה בשנת 1909. מנהלו הראשון של הארגון היה קפטן סר ג'ורג' מנספילד סמית-קמינג, אשר בדרך כלל היה נוהג לחתום את שמו במכתבים עם האות C הראשונית של שמו בדיו ירוקה.
מלחמת העולם הראשונה.
ביצועי השירות במהלך מלחמת העולם הראשונה היו מעורבים: כיוון שלא היה מסוגל להקים רשת ריגול בגרמניה עצמה, רוב תוצאות הריגול באו מהמודיעין הצבאי והמסחרי ובאמצעות רשתות ריגול בארצות נייטרליות, השטחים הכבושים, ורוסיה.
לאחר המלחמה משאבי הארגון צומצמו באופן משמעותי, אך במהלך 1920 ה-SIS ניהל מערכת יחסים קרובה ומבצעית בשירות הדיפלומטי. הוויכוח על המבנה העתידי של המודיעין הבריטי המשיך באריכות גם לאחר סיום המלחמה, אך ראש הארגון הצליח להחזיר את השירות לשליטת משרד החוץ. בשלב זה הארגון היה כבר ידוע בווייטהול, כמודיעין בשירות החוץ.
בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה, תחת פיקודו של סר מנספילד סמית, התמקד ארגון ה-SIS בפעילות ריגול על הקומוניזם, הבולשביזם, ובפרט הריגול הרוסי. דוגמאות ריגול כוללות נותחו כדי להפיל את השלטון הבולשביקי בשנת 1918 על ידי סוכני ה-SIS סידני ג'ורג' ריילי וסר רוברט ברוס לוקהארט, כמו גם מאמצי הריגול האורתודוקסי יותר בתוך רוסיה הסובייטית בראשותו של קפטן ג'ורג' היל.
מלחמת העולם השנייה.
תקופת מלחמת העולם השנייה נחשבת לשיא פריחתו של ארגון ה-SIS ועליה הייתה גאוותו שנים רבות. בתחילת המלחמה היה מערך המודיעין הבריטי כולו קטן, וסבל מחוסר בארגון ובמימון. גם ה-SIS היה בתחילת המלחמה קטן מנוון ובלתי יעיל, הוא לא חזה אף אחד ממהלכי המלחמה העיקריים של הגרמנים כולל הפלישה הגרמנית לארצות השפלה ולצרפת, מערך הסוכנים שלו בארצות אירופה קרס עם הכיבוש הגרמני, והוא לא הצליח להחדיר סוכנים חדשים באירופה הכבושה. בתחילת המלחמה עמד ה-SIS תחת פיקודו של אדמירל פינקלר, לאחר מותו קיבל סגנו סטיוארט מנזיס את הפיקוד על הארגון, מנזיס בנה את הארגון מחדש בעזרת מתנדבים ואנשי ביון מוכשרים רבים שגויסו מכל רחבי האימפריה הבריטית, רוב המגויסים החדשים לשירות באו מהסיטי הלונדוני ולא היו אנשי צבא ומודיעין, גויסו סוכנים וקצינים ממערכות הבנקאות והמסחר בלונדון, ומאוניברסיטאות היוקרה בבריטניה כמו אוקספורד וקיימברידג' ומעוד שלל ענפים אזרחיים. בשיאו היה לארגון ה-SIS למעלה מ-13,000 סוכנים וקציני מודיעין, והוא חזר להיות ארגון הביון הטוב בעולם. ה-SIS פיתח שיטות ביון נועזות ויצירתיות שהיו לאגדה בעולם, לאורך רוב תקופת מלחמת העולם השנייה היה ארגון הביון הבריטי טוב בהרבה מהיריבים הגרמניים שלו כמו האבווהר, עד שהביון הבריטי נחשב אחד הגורמים המכריעים ביותר לניצחון בעלות הברית על גרמניה הנאצית.
בזמן מלחמת העולם השנייה פעולות רבות נעשו על ידי הארגון כגון העברת מידע כוזב לאויבי בריטניה, ובנוסף צילומי אוויר שונים על מחוזות האויב. ביצוע שיתוף פעולה עם המודיעין האמריקאי כנגד גרמניה הנאצית, גולת הכותרת של הישגי הארגון הייתה בתחום המודיעין הטכנולוגי והיכולת לפצח את מנגנון ההצפנה (אניגמה) של הנאצים.
SIS והתקשורת.
פניות מהתקשורת מתבצעת באמצעות קצין FCO של הארגון, בשל אופייה הסודי של העבודה, הייתה מדיניות רצופה של כל הממשלות וארגון ה-SIS לא להגיב על פעולות שנעשו כביכול על ידי הארגון, עקב כך אין ל-SIS לשכת עיתונות.
נוסף על כך נוצרו סרטים ונכתבו ספרים על ארגון זה, כגון ספרי וסרטי המרגל ג'יימס בונד מאת איאן פלמינג.
עין דור
עֵין דּוֹר הוא קיבוץ במזרח בקעת כסולות, במורדות הגליל התחתון, כ-10 ק"מ צפונית מזרחית לעפולה, בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל. הקיבוץ הוקם בשנת 1947 על ידי חניכי תנועת הנוער השומר הצעיר מגרמניה, הונגריה, ארצות הברית ותושבי הארץ, אליהם הצטרפו בשנות ה-50 עולים מדרום אמריקה. הוא משתייך לתנועה הקיבוצית.
היסטוריה.
מייסדי הקיבוץ התגבשו כקיבוץ ו' של השומר הצעיר בנחלת יהודה בשנת 1940. בשנת 1943 הועברו לעיבוד חקלאי על ידם 930 דונם מקרקעות בית דג'אן שנרכשו על ידי הקרן הקיימת. בעבודתם הם סבלו מהתנכלויות רבות של ערבים בסביבה שהייתה מוקפת בכפרים הערביים: בית דג'אן, יאזור, אל-ח'ירייה וסאקיה. ב-5 באוגוסט 1944, ערכה משטרת המנדט פשיטה על הקיבוץ ועצרה את דוד אפשטיין ודוד סלומון באשמת אחזקת נשק בלתי חוקית. חבריהם לקיבוץ מנעו את הובלת העצורים אל מחוץ לאזור, והם שוחררו. לאחר שהגיעו להבנה עם השלטונות שישאו עונשים קלים בלבד הסגירו את עצמם השניים לידי השלטונות. קו ההגנה שלהם במשפט היה שמשטרת המנדט לא סייעה להם להגן על רכושם מפני ההתנכלויות של ערביי הסביבה; ולכן לא הייתה להם ברירה אלא להיעזר בנשק בלתי חוקי, ששימש להגנה בלבד. השניים נדונו לשבע שנות מאסר, אך אפשטיין שוחרר במאי במסגרת חנינה שניתנה למאות אסירים לציון הניצחון על גרמניה הנאצית.
בסוף שנת 1947 עברו חברי הקיבוץ לאזור עמק יזרעאל, והתיישבו באופן ארעי בחושות ערביות בקרבת כפר קיש, עד שבמהלך מלחמת העצמאות הקימו את קיבוץ עין דור, בקרקעות נקודת הקבע.
שם הקיבוץ הוא כשמה של עין דור המקראית, הנזכרת בין היתר כמקום מושבה של בעלת האוב, אליה הגיע שאול המלך ערב מלחמתו עם הפלשתים. שמה של עין דור מתקופת המקרא ומתקופת בית שני, המשנה והתלמוד השתמר בשם הכפר הערבי "אינדור" ששכן כ-3.5 ק"מ מדרום מערב לקיבוץ. כשני ק"מ ממערב לקיבוץ נמצא תל קישיון ("ח'רבת קיסון"), עיר הנזכרת אף היא בנחלת שבט יששכר.
עין דור נמנה עם אחרוני הקיבוצים שוויתרו על הלינה המשותפת.
במאה ה-21.
בשנת 2003 הצביעו רוב חברי הקיבוץ על הפרטתו.
עין דור הוא קיבוץ משתנה (מופרט) שחבריו מקבלים שכר דיפרנציאלי (לא שוויוני) ומשלמים עבור חלק מהשירותים שמספק הקיבוץ לחבריו. כלכלתו מבוססת על מפעל "טלדור" לייצור כבלי תקשורת וכן על ענפי חקלאות (גידולי-שדה, רפת לחלב, לול פטם).
ילדי הקיבוץ לומדים בבית-ספר היסודי האזורי "אופקים" הנמצא בקיבוץ מרחביה.
תלמידי העל-יסודי לומדים בבית הספר "עמקים-תבור" אשר בקיבוץ מזרע.
ב-6 בנובמבר 2009, נחנכה השכונה הקהילתית "עמק הגפנים", הממוקמת בסמוך לקיבוץ. תושביה לוקחים חלק פעיל בחיי הקהילה אולם הם אינם חברי הקיבוץ.
בקיבוץ מוזיאון ארכאולוגי עשיר המכיל פריטים אשר נמצאו באזור מתקופות שונות, החל בפרה-היסטוריה. המוזיאון מקיים גם פעילות חינוכית לטיפוח דו-קיום יהודי-ערבי.
נאות מרדכי
נְאוֹת מָרְדְּכַי הוא קיבוץ השוכן בצפון הארץ בעמק החולה, כ-5 ק"מ דרומית מזרחית לעיר קריית שמונה, בתחום השיפוט של מועצה אזורית הגליל העליון.
היסטוריה.
הקיבוץ הוקם ב-2 בנובמבר 1946 על ידי עולים מצ'כיה, גרמניה ואוסטריה. בתחילת ההתיישבות במקום אסרו השלטונות הבריטיים על השלמת בנייתם של צריפים במקום עד בירור טענות ערביי הסביבה לגבי הבעלות על הקרקעות של הקיבוץ.
ב־1947, אישרה ועדת השמות את מתן השם "נאות־מרדכי" לקיבוץ, לזכרו של מרדכי רוזובסקי, ממנהיגי התנועה הציונית בארגנטינה ויושב־ראש דירקטוריון הקק"ל שם. אישורו של שם זה היה קשור בהתחייבות הקק"ל, שניתנה על רקע מפעל איסוף כספים שאורגן למענה בארגנטינה.
ב-1954, הצטרפו לקיבוץ 30 עולים מארגנטינה (וביניהם משה ענבר (ניסלבאום)), שהשתייכו לתנועת הנוער החלוץ למרחב. כמו כן קלט הקיבוץ עולים נוספים מצפון אפריקה וארגנטינה וכן תושבי ישראל.
בעבר הקיבוץ נודע בתוצרת התפוחים שלו ובייצור סיידר. עם השנים נעקרו מטעי הקיבוץ וההשקעה עברה לחברת הנעליים "טבע נאות" שהוקמה בשנת 1942 קודם בקיבוץ געתון ובתל אביב על ידי עולה מצ'כוסלובקיה, גדעון שויער, ועברה יחד איתו לנאות מרדכי. השם "טבע נאות" ניתן למפעל בשנת 1986. בקיבוץ מגדלים גם גידולי שדה ונשירים כמו כן מייצרים פוליאתילן חוסם קרנות על-סגוליים בשביל חממות (חברת פלריג). מפתחים גם את ענף התיירות.