בשולי שמורת אלונה מצוי אתר מיוחד ובו מערכת נקבות ופירים שהוליכו מים לקיסריה.
מערכת זו מתחילה ככל הנראה באזור עין צברים שבמזרח השמורה. קטע מהמערכת, מחוץ לגבולות השמורה, נחפר ונפתח לקהל בתשלום בקרבת המושבים אביאל ועמיקם.
במורה עוברות שתי דרכים, דרך ג'יפים מסומנת אדום, 4357, ודרך מסומנת ירוק, 4365.
שמורת נחל דליה ויובליו.
שמורת נחל דליה אף היא קרובה לשמורת הר חורשן. בשמורה אחד עשר מעיינות, חלקם נובעים כל השנה. סביבת המעיינות היא ירוקה ובה צמחים ובעלי חיים הגדלים בבתי גידול לחים. חברת הצמחים ערבה מחודדת והרדוף הנחלים נפוצה בשמורה. ריכוזי פריחה עשירים מצויים בגבעות הסמוכות לנחלים.
בשמורה עובר מסלול טיול בגדת נחל שלף (סימון כחול-שחור 4345), מכביש 672 לרמות מנשה. וכן דרך רכב 4355 מרמות מנשה לבת-שלמה, חוצה את הנחלים דליה ושלף וממשיכה לאורך נחל דליה. הדרכים והשבילים באזור זה בוציים בחורף.
אפרים קרליבך
הרב ד"ר אפרים קרליבך (12 במרץ 1879 − י"ח בתשרי תרצ"ז 4 באוקטובר 1936) היה רב אורתודוקסי, יליד גרמניה. רבה של לייפציג.
קרליבך היה שייך למשפחה מפורסמת של רבנים גרמניים. היה בנם של אסתר , סופרת ומשוררת ובתו של הרב אלכסנדר זוסמן אדלר, רבה הראשון של ליבק, ושל הרב ד"ר שלמה קרליבך, שהיה רבה של ליבק אחרי הרב אדלר. לקרליבך היו שבעה אחים וארבע אחיות. ארבעה מאחיו היו רבנים אף הם: מייסד הגימנסיה היהודית יבנה בקלן, עמנואל קרליבך (1874–1927), יוסף צבי קרליבך (1883–1942), דוד קרליבך (1885–1913) והארטוויג נפתלי קרליבך (1889–1967).
בשנת 1900, בגיל 20, הוסמך לרבנות. ב-1912 הקים את "התיכון היהודי" (Höhere Israelitische Schule) בלייפציג אותו ניהל עד 1936. ב-1924 מונה לרבה הראשי של לייפציג. בתחילת שנת 1936 עלה לארץ ישראל עם משפחתו והתיישב ברמת גן. שימש כרבה הראשי של רמת גן עד פטירתו באוקטובר אותה שנה. נקבר בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב, בסמוך לקברו של הרב שלמה הכהן אהרונסון.
בנו, העיתונאי עזריאל קרליבך נקרא על שם הרב עזריאל הילדסהיימר שהיה מראשי היהדות האורתודוקסית בגרמניה ורבו של הרב אפרים קרליבך.
מילטיאדס (אפיפיור)
האפיפיור מילטיאדס הקדוש (בלטינית: Miltiades; מת ב-10 בינואר 314), הנקרא גם מלכיאדס (Melchiades), כיהן מ-2 ביולי 311 עד מותו ב-10 בינואר 314.
משערים כי מוצאו מאפריקה, אך דבר לא ידוע אודותיו. מילטיאדס ויורשו סילבסטר הראשון, היו מתלמידיו של מרקלינוס. הוא נבחר לאחר סדה וקנטה (Sede vacante - תקופה שבה אין אפיפיור מכהן) של כעשרה חודשים בעקבות מות האפיפיור אוסביוס ב-17 באוגוסט 310, או אולי זמן קצר לאחר הגלייתו של אוסביוס לסיציליה בשנת 309.
מילטיאדס נבחר לאפיפיור לאחר שבאפריל 311 הקיסר הרומי גלריוס פרסם צו סובלנות, השם קץ לרדיפת הנוצרים. בשנת 313, במהלך כהונתו, פרסמו הקיסר המערבי קונסטנטינוס והקיסר המזרחי ליקיניוס את צו מילאנו, המתיר לנוצרים לקיים את פולחנם ומורה על השבת רכוש הכנסייה שהוחרם. קונסטנטינוס העניק לאפיפיור במתנה את ארמון הלטראנו, שהפך עם השנים למקום מגורי האפיפיורים ומושב הממשל הכנסייתי.
באותה שנה, ב-313, עמד מילטיאדס בראש סינוד לטראני ברומא, שזיכה את הבישוף קקיליאנוס מההאשמות נגדו והכריז על דונאטוס מגנוס ככופר. הוא הוזמן אחר כך לסינוד ארל, שהיה ההתוועדות הרשמית הראשונה של הבישופים הנוצרים בקיסרות הרומית המערבית, אך מת לפני שהסינוד נתכנס.
הליבר פונטיפיקליס (Liber Pontificalis), שנתחבר במאה ה-5 או אחריה, מייחס למילטיאדס את הנהגתם של כמה מנהגים.
במאה ה-13 נקבע בלוח הקדושים הקתולי, כי ה-10 בדצמבר יהיה יום חגו של הקדוש מלכיאדס (כפי שנקרא אז), ובטעות נוסף לשמו הציון מרטיר. ב-1969 נמחק יום זה מלוח החגיגות הליטורגיות המחייבות, והועבר ליום מותו, אל ה-10 בינואר, ללא הציון "מרטיר" ליד שמו.
נורמן עיסא
נורמן עיסא (בערבית: نورمان عيسى, תעתיק מדויק: נורמאן עיסא; נולד ב-17 ביוני 1967), הוא שחקן ובמאי ערבי-ישראלי-מארוני. בעל קריירה ענפה בתיאטרון, בטלוויזיה ובקולנוע. זוכה פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשנת 2012, על תפקידו בסדרה הקומית "עבודה ערבית" ופרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 2015.
ביוגרפיה.
עיסא, בן למשפחה נוצרית-ערבית-מארונית, נולד, גדל והתחנך בחיפה. אביו יליד הכפר בירעם ואמו ילידת הכפר ג'ש. למד וקיבל תעודת סוכן ביטוח, אך לא עבד בתחום.
למד משחק בבית הספר לאמנויות הבמה "בית צבי".
קריירה.
בתיאטרון.
לעיסא קריירת משחק ובימוי ענפה במיטב התיאטראות הישראליים, ובהם תיאטרון הבימה, תיאטרון חיפה, תיאטרון הקאמרי, תיאטרון באר שבע ותיאטרון בית הגפן. הוא שיחק בין היתר בהצגות "משפחת ישראלי" ו"השיבה לחיפה" - שתיהן מאת בעז גאון, וכן במחזות "רומיאו ויוליה", "חלום ליל קיץ", "מותו של אנרכיסט", "רצח", "אותלו", "המלט" ו"אימפרו".
בתיאטרון הערבי-עברי ביפו ביים מספר הצגות, ובהן הצגות הילדים "אח אח בום טראח", שזכתה לפרס הבימוי, המחזה, התפאורה והתאורה (זיו וולושין) הטובים ביותר בפסטיבל חיפה להצגות ילדים, ו"האוצר - הצגה שטה". הצגת היחיד שהעלה, "ערבים רוקדים", המבוססת על ספרו של סייד קשוע, זכתה לציון לשבח ב"פסטיבל תיאטרונטו".
בשנת 2009 זכתה ההצגה שביים, "גלגולי גלגמש", בפרה הראשון בפסטיבל חיפה להצגות ילדים. ההצגה הייתה עיבוד של גדעונה רז, בת זוגו של עיסא, לאפוס המסופוטמי עלילות גילגמש. באותה שנה ביים את "סיפורי אלף לילה ולילה" בתיאטרון היהודי-ערבי ביפו בשיתוף תיאטרון הבימה.
עיסא ביים את הצגת היחיד נושאת הפרסים "פשוטה", שכתבה ובה שיחקה מיקי פלג רוטשטיין, ואשר הוצגה בשנים 2007–2012 ב"הבימה". ההצגה זכתה בפרס הראשון בפסטיבל "תיאטרונטו".
ב-2012 ייסד עם אשתו, המחזאית גדעונה רז, את התיאטרון הרב-תרבותי לילדים ולנוער "אלמינא" ביפו, אותו הם מנהלים עד היום.
בשנת 2012 זכה בפרס התיאטרון הישראלי לשחקן המשנה הטוב ביותר על משחקו בהצגה המבוססת על המחזה "אמנות", בתיאטרון חיפה. בסוף אותה שנה ביים את ההצגה "עיניים", מופע תיאטרלי בעקבות שיריו של המשורר מחמוד דרוויש.
בספטמבר 2013 מונה למנהל האמנותי של פסטיבל חיפה הבינלאומי להצגות ילדים.
בתחילת 2015 ביים את ההצגה של המחזאי האיטלקי דאריו פו "זוג פתוח" בתיאטרון חיפה.
בהמשך עזב את תיאטרון חיפה והצטרף לתיאטרון הבימה. שם השתתף ב-2015 בהצגה "משפחה עליזה" שביים נתן דטנר. בשנת 2016 שיחק במחזה "לבד בברלין" בתפקיד הראשי את דמותו של אוטו קוונגל. בשנת 2017 ביים את המחזה "עיתונאי על תנאי", שכתב גיא מרוז.
בשנת 2018 גם שיחק בהפקה משותפת של תיאטרון הבימה והתיאטרון הקאמרי במחזה "הילד חולם" מאת חנוך לוין בתפקיד רב החובל.
בשנים 2019-2020 העלה את המופע המוזיקלי "לא נורמאני", העוסק בחייו מנקודת מבט הומוריסטית.
בשנת 2021 שיחק בארבע הצגות שעלו ב"הבימה", וביניהן ההצגות הקומיות "ראש המועצה", שכתב גיא מרוז, ו"אני לא רפפורט", שכתב הרב גרדנר.
בקולנוע.
את הופעת הבכורה שלו בקולנוע עשה בסרטו של רוני ניניו "שחקנים" ב-1995. ב-2004 הופיע בסרט "הכלה הסורית" בתפקיד קצין סורי. בשנת 2011 שיחק בסרטו של מרקו כרמל "אחותי היפה" בתפקיד עלי, ועל תפקידו בסרט זה היה מועמד לפרס אופיר בקטגוריית שחקן המשנה. בשנת 2014 שיחק בסרטו של עמוס גיתאי "אנא ערביה" ובסרטו של ערן ריקליס "ערבים רוקדים" (זהות שאולה). בשנת 2015 זכה בפרס אופיר על משחקו בסרט "מלחמת 90 הדקות", בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר. בשנת 2019 שיחק בסרט הקומי "מבצע שלאגר".
בטלוויזיה.
בשנת 2011 שיחק בסדרה "החולמים" ששודרה בערוץ הילדים, שם גילם את ראובן, סגן המנהל אשר הפך למנהל המעון לנערים ונערות נזקקי הלנה.
בשנים 2007–2013 שיחק בתפקידו הזכור ביותר בטלוויזיה, בתור אמג'ד, בסדרה הקומית "עבודה ערבית", ששודרה בערוץ 2 של קשת. על משחקו בסדרה זו זכה בפרס "השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית" לשנת 2012 מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה.
בשנת 2015 השתתף בתוכנית המציאות ״מאסטר שף VIP" ששודרה והיה המודח השביעי.
בין השנים 2015 ל-2019 שיחק בסדרה "לה פמיליה" בתור ד"ר מיכאל.
ב-2018 הגיש תוכנית לייט נייט בערבית בערוץ מַכַּאן 33, ששודרה בימי שישי.
חיים אישיים.
עיסא מתגורר ביפו, נשוי למחזאית היהודייה-ישראלית גדעונה רז, ולהם שלושה בנים, ביניהם השחקנים ליר עיסא ושון עיסא.
ביוני 2015 סירב להופיע בבקעת הירדן (חלק מהשטחים) עם ההצגה "בומרנג" של תיאטרון חיפה. שרת התרבות מירי רגב מתחה ביקורת על סירובו, והודיעה שתבחן מחדש את תמיכת ותקצוב משרדה בתיאטרון הרב-תרבותי "אלמינא" שייסד ביפו עם אשתו ועודנו בניהולו של עיסא. אחר כך חזרה בה רגב מהאיום, ונפגשה עם עיסא לשיחת פיוס.
מכון ישראלי לארכיאולוגיה
המכון הישראלי לארכאולוגיה
יוליוס הראשון
האפיפיור הקדוש יוליוס הראשון (לטינית: Iulius I) כיהן בתפקידו בין ה-6 בפברואר 337 ל-12 באפריל 352. יוליוס ידוע בעיקר בשל חלקו במחלוקות האריאניות, ובקביעה כי ישו נולד ב-25 בדצמבר.
חייו.
יוליוס היה יליד רומא, והוא נבחר כיורשו של מרקוס לאחר שהכס הקדוש לא היה מאויש במשך ארבעה חודשים.
המחלוקות האריאניות.
לאחר שמאמיניו של אוסביוס מניקומדיה, שהיה באותה תקופה פטריארך קונסטנטינופול, הדיחו מחדש את אתנסיוס מאלכסנדריה מתפקידו כבישוף המקומי, נערך סינוד באנטיוכיה ב-341, ובו הוחלט לשלוח שליחים אל הקיסר קונסטנס ואל יוליוס. יוליוס, לאחר שהביע תמיכה באתנסיוס, החליט בפיקחות לזמן את שני הצדדים לסינוד שייערך בראשותו. אולם, הבישופים האריאניים המזרחיים סירבו לקבל את ההצעה הזו.