ב-2006 העפילה נבחרת אקוודור בפעם השנייה למונדיאל. היא הגיעה לשמינית הגמר לאחר שניצחה את פולין 2:0 ואת קוסטה ריקה 3:0, והפסידה ל 0:3. בשמינית הגמר הפסידה אקוודור ל 0:1 והודחה מהטורניר.
ב-2014 העפילה אקוודור בפעם השלישית למונדיאל. היא הפסידה לשווייץ 1:2 וניצחה את הונדורס 2:1. במשחקה האחרון בשלב הבתים סיימה אקוודור בתיקו 0:0 עם צרפת, סיימה במקום השלישי בבית והודחה מהטורניר.
ההישג הגדול ביותר של אקוודור בקופה אמריקה היה מקום רביעי, בשנים 1959 ו-1993.
מתילדה הקיסרית
מתילדה (כנראה 7 בפברואר 1102 - 10 בספטמבר 1167), הייתה בתו ויורשתו של הנרי הראשון, מלך אנגליה. ידועה גם בשם הקיסרית מוד (Empress Maud).
ביוגרפיה.
ב-1114 נישאה להיינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. לאחר שב-1120 בנו ויורשו היחיד של הנרי הראשון, ויליאם אדלין מת בעקבות היטרפות ספינתו, הספינה הלבנה, הפכה אחותו מתילדה להיות היורשת החוקית. ב-1125 מת בעלה והיא חזרה לאנגליה. ב-1128 נישאה לז'ופרואה החמישי, רוזן אנז'ו, שהיה צעיר ממנה ב-11 שנים, במטרה לחזק את הקשר בין אנגליה ואנז'ו.
אף-על-פי שלפני מותו השביע הנרי הראשון את האצילים להיות נאמנים לה, הדבר לא מנע מאחיינו ובן-דודה של מתילדה, סטפן, לתבוע את הכס לעצמו ב-1135 לאחר מותו של הנרי הראשון. שלטונו של סטפן, התחיל את תקופת האנרכיה (מלחמת אזרחים ושלטון בלתי יציב) שהתרחשה בין השנים 1135–1154.
ההתנגדות העיקרית לסטיבן הגיעה בתחילה מכיוון רוברט מגלוסטר, בנו הבלתי-חוקי של המלך הנרי, שקיווה לזכות במלוכה בעצמו. מאחר שהכנסייה תמכה בהכתרתו של סטפן, יהבה העיקרי של מתילדה נתלה בדודה, דייוויד הראשון מלך סקוטלנד שפלש בשמה לנורת'ומברלנד שבצפון אנגליה, שם התחולל בשנת 1138 הקרב על סטנדרד בו הפסיד המלך דייוויד לארכיבישוף של יורק שנלחם בשמו של סטפן. ביוני אותה שנה, רוברט מגלוסטר כרת ברית עם אחותו למחצה - מתילדה.
ב-1139 פלשה מתילדה מצרפת לאנגליה והתבצרה בטירת ארונדל בדרום אנגליה. סטפן אישר לה לנוע לבריסטול שבמערב אנגליה, ולהיפגש עם רוברט מגלוסטר. מלחמת האזרחים נמשכה עד שב-2 בפברואר 1141 התרחש הקרב על לינקולן, בין סטפן לבין רנולף מצ'סטר, חתנו של רוברט מגלוסטר, בו נחל סטפן תבוסה ונכלא כעציר בבריסטול.
מתילדה שלטה זמנית מלונדון, ביוני 1141 היה צריך להתקיים טקס הכתרתה על ידי אחיו של סטפן, הבישוף הנרי שהתפתה לכך אחרי שהובטח לו שיהיה הבכיר מבין יועציה של מתילדה. בכך הייתה מתוכננת להיות המלכה הראשונה ששולטת באנגליה מתוקף זכותה שלה. אך חסרה לה תמיכת אצילי הממלכה, אשר לא ראו בעין יפה את נוקשותה, יהירותה, שתלטנותה והניכור שהיא הפגינה כלפיהם ועל כן התקוממו כנגדה. היא חשה מחויבת לעזוב את הבירה, ולעבור לאוקספורד. בספטמבר 1141, נשבה רוברט מגלוסטר על ידי אשתו של סטפן, מתילדה מבולון. המלכה הזמנית מתילדה החליטה להחזיר אליה את רוברט ובתמורה שחררה את סטפן, שחזר בנובמבר לכס המלכות. עתה שלט סטפן ברוב המלכות, ובדצמבר צר על מתילדה בטירת אוקספורד. מצור שנמשך השלושה חודשים. מנוסתה הנועזת של מתילדה לוולינגפורד באישון הלילה, הפכה אגדית.
מתילדה נאלצה לוותר על הכס וברחה לבעלה שבצרפת. נחמתה היחידה הייתה שבעקבות חולשתו הצבאית נאלץ סטפן למנות ליורשו את בנה, שהוכתר בשנת 1154 בתור הנרי השני, המלך הראשון לבית פלנטג'נט.
מתילדה וז'ופרואה חיו בנפרד תקופות ארוכות, אבל נולדו להם שלושה ילדים: הנרי השני, מלך אנגליה, ז'ופראה, רוזן נאנט וויליאם העשירי, רוזן פואטו.
אישיות והערכה.
כרוניקנים בני זמנה באנגליה, צרפת, גרמניה ואיטליה תיעדו היבטים רבים בחייה של מטילדה, אם כי הביוגרפיה היחידה שלה, שככל הנראה נכתבה על ידי ארנולף מליסיו, אבדה. כותבי זמנה לקחו עליה מגוון נקודות מבט. בגרמניה שיבחו את מתילדה רבות והמוניטין שלה כ"מתילדה הטובה" נותר חיובי. במהלך שנות האנרכיה, יצירות כמו הג'סטה סטפני קיבלו טון הרבה יותר שלילי, שיבחו את סטיבן וגינו את מתילדה. לאחר שהנרי השני עלה על כס המלוכה, נימת הכרוניקנים כלפי מטילדה הפכה חיובית יותר. אגדות נפוצו בשנים שלאחר מותה של מטילדה, כולל ההצעה שבעלה הראשון, הנרי, לא מת אבל למעשה הפך לנזיר בסתר - מה שהפך את הנישואים השניים של מטילדה לבלתי לגיטימיים - וסיפור שלמטילדה היה רומן עם סטיבן, וכתוצאה מכך הנרי השני הפך ליורש העצר. הפרשנויות של דמותה של מטילדה השתנה עם הזמן, אבל יש, כפי שמתאר צ'יבנאל, "הסכמה כללית שהיא הייתה גאה או לפחות מודעת היטב למעמדה הגבוה של קיסרית".כמו גם הנרי הראשון וגם הנרי השני, למטילדה הייתה הוד אוטוקרטי מסוים, שהייתה משולבת עם אמונה מוסרית נחרצת בעניינה; אולם בסופו של דבר היא הוגבלה על ידי המוסכמות הפוליטיות של המאה ה-12.
אופרה בסטיליה
אופרה בסטיליה (בצרפתית: Opéra Bastille) הוא בית האופרה החדש של פריז.
הבניין תוכנן על ידי האדריכל קארלוס אוט ונחנך ב־13 ביולי 1989 – ערב יום השנה ה־200 לנפילת הבסטיליה, בכיכר הבסטיליה – המקום בו עמדה מצודת הבסטיליה – ב. הבנייה החלה בשנת 1984 במיקום בו עמדה לפניו תחנת הרכבת בסטיליה.
בבניין 2,716 מושבים, כאשר מכולם ניתן לראות את הבמה כולה (בניגוד למושבי האופרה גרנייה, בה כל המושבים האחוריים בתאי המנויים אינם רואים את הבמה כלל, ואותה נועד הבניין להחליף). ההופעה הראשונה במבנה הוצגה ב־17 במרץ 1990 – האופרה "הטרוינים" מאת הקטור ברליוז.
הבניין משמש כיום את האופרה הלאומית של פריז.
תכנון המבנה ובנייתו.
בשנת 1982, החליט נשיא צרפת, פרנסואה מיטראן לבנות בית אופרה חדש ומודרני בפריז, בה יוכלו ההמונים לראות אופרה בזול. לצורך כך הקים קרן לאומית להקמת האופרה ־ l'Établissement Public Opéra-Bastille.
בתחרות שנערכה בשנת 1983 זכה האדריכל הקנדי–אורוגוואי קרלוס אוט, לאחר תחרות בינלאומית בה השתתפו 1,700 אדריכלים. האדריכלות מאופיינת בשקיפות חזיתה ובשימוש באותם חומרים בפנים ובחוץ החיצוני של הבניין.
האודיטוריום שבו 2,700 מושבים עם אקוסטיקה הומוגנית, ציוד בימתי ייחודי, סדנאות משולבות, תלבושות ואביזרים, וחדרי עבודה וחזרות, האופרה בסטיליה הוא תיאטרון עכשווי נהדר.
גרמן טיטוב
גרמן סטפנוביץ' טיטוב (ברוסית: Герман Степанович Титов; 11 בספטמבר 1935 - 20 בספטמבר 2000) היה טייס החלל השני בתולדות האנושות.
חייו.
גרמן טיטוב נולד ב-11 בספטמבר 1935 במשפחתו של מורה בכפר במחוז אלטאי. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים התקבל גרמן לבית הספר לטיס. בשנת 1957 סיים את לימודיו והוסמך לתפקיד של טייס קרבי בדרגת סגן.
טיטוב התאמן יחד עם עוד מספר עשרות טייסים צעירים בתוכנית החלל הסובייטית והיה אמור להחליף את יורי גגארין במקרה חירום. לאחר טיסתו ההיסטורית של גגארין נבחר טיטוב להיות הקוסמונאוט השני ושוגר לחלל ב-6 באוגוסט 1961, בחללית "ווסטוק 2". טיסתו הייתה ארוכה יותר מזו של גגארין פי 14 לערך, ובמהלכה ביצע טיטוב 17 הקפות סביב כדור הארץ.
טיטוב נשאר מאז ועד היום האדם הצעיר ביותר שטס לחלל - הוא טס בגיל 25 ו-11 חודשים.
לאחר טיסתו המשיך טיטוב לשמש בתפקידים בכירים בתוכנית החלל הרוסית עד לשנת 1992. בשנת 1995 הוא נבחר לדומה (הפרלמנט הרוסי) מטעם המפלגה הקומוניסטית.
גרמן טיטוב נפטר ב-20 בספטמבר 2000 מהתקף לב בעת שהותו בסאונה.
אנדרייאן ניקולאייב
אנדרייאן גריגורייביץ' ניקולאייב (ברוסית: Андриян Григорьевич Николаев; 5 בספטמבר 1929 - 3 ביולי 2004) טייס סובייטי, בן לעם הצ'ובאשי, שהתפרסם כקוסמונאוט השלישי.
קורות חייו.
אנדרייאן ניקולאייב נולד בכפר שוֹרשֶלי Шоршелы (בצ'ובאשית: שורשל Шуршăл ) שברפובליקה האוטונומית הצ'ובאשית כאחד מששת ילדיה של משפחת איכרים.
לאחר סיום בית הספר התחיל לימודי רפואה בבית הספר לאחיות אך עזב כדי להרשם לפי דוגמת אחיו איוואן, שהיה יערן, לבית הספר לתעשיית היערות בעיר מרינסקי–פוסאד (סנטרבארי). בהמשך נסע לעבוד כטכנאי יערן בקרליה הרחוקה בין השנים 1947–1950. כשגויס לצבא הסובייטי התקבל ליחידת נ. מ. ולאחר מכן בין אוגוסט 1951 -1954 לבית הספר הצבאי של חיל האוויר בעיר פרונזה שם סיים כקצין טיס. מאוחר יותר למד באקדמיה להנדסה אווירית ע"ש ניקולאי ז'וקובסקי במוסקבה אותה סיים בשנת 1968. בין השנים 1955 – 1960 שירת ביחידות שונות של חיל האוויר באזור מוסקבה.
פעילותו כטייס חלל.
במרץ 1960 נבחר לקבוצה הראשונה של טייסי חלל במסגרת תוכנית החלל הסובייטית. הצטיין בעת האימונים בכוח הסיבולת האדיר שהפגין וכונה משום כך "איש הברזל". לקח חלק פעיל בשני פרויקטים עיקריים של טיסה בחלל: ווסטוק 3, ומאוחר יותר סויוז 9. היה לטייס הראשון שבילה יותר מיממה בחלל.
ב-11 – 14 באוגוסט 1962 נשלח לחלל בחללית "ווסטוק 3" ושהה שם במשך 95 שעות תוך ביצוע 64 הקפות מסביב לכדור הארץ. זאת הייתה גם טיסת החלל הראשונה שממנה שודרו תמונות בטלוויזיה. יום אחריו נשלחה גם החללית ווסטוק 4, מאוישת על ידי הקוסמונאוט פאבל פופוביץ'. ימים אחדים אחרי חזרתם לארץ שניהם קיימו מסיבת עיתונאים מפורסמת שבה השתתפו חמשת אלפים עיתונאים. החל משנת 1966 התחיל להתאמן במסגרת התוכנית לטיסה לירח. כעבור 3 שנים ב-1 – 19 ביוני 1970 טס שנית בחלל כחבר בצוות של "סאיוז 9" יחד עם ויטאלי סבסטיאנוב. בהזדמנות זו נשאר בחלל 18 יום, באותם הימים שיא להישארות בתנאי חוסר כוח משיכה. אחרי הנחיתה לכדור הארץ סבל מתשישות עם קושי בהליכה. מצב זה של קושי להסתגל בחזרה לתנאי כדור הארץ כונה "אפקט ניקולאייב". מניעת אפקט זה הפכה ליעד חשוב בתוכניות הבאות לאיוש תחנות חלל.