אלכסנדרו איליאש מונה בראש הנסיכות מולדובה בשנת 1631 בניגוד לרצון הבויארים של מולדובה והמיסים הכבדים, שהטיל, הביאו למרד נגדו, מרד שאילץ אותו לברוח ממולדובה. לאחר פרישתו של איליאש, הבויארים העדיפו את וסילה לופו כשליט, אך תבעו ממנו להסכים מראש על גובה המיסים שיטיל. לופו, שלא רצה שיכתיבו לו תנאים, סירב. בעקבות סירובו הזמינו הבויארים את ברנובסקי, שבינתיים התיישב באוסטיה, שבפולין. ברנובסקי נענה בשמחה ונסע לקונסטנטינופול יחד עם הבויארים התומכים בו. אויביו ובראשם לופו, שרצה את התפקיד לעצמו, שלחו לקונסטנטינופול מכתבים בהם הזהירו שברנובסקי הוא מרגל פולני. בצירוף מקרים אומלל עבור ברנובסקי, פשטו הקוזקים על החופים הטורקים של הים השחור והדיוואן העות'מאני קיבל את דעת המופתי הגדול והחליט להוציא את ברנובסקי להורג. ההוצאה להורג, בעריפה, בוצעה בנוכחות הסולטאן ביום 2 ביולי 1633.
יהודי כורדיסטן
יהודי כורדיסטאן
פפין
פיפין
קלנסי
קלנסי (Clancy) הוא שם משפחה אירי.
פוניאטובה
פוניאטובה (בפולנית: Poniatowa) היה מחנה שבויים ומחנה עבודה לעבודות כפייה שהקימו הנאצים ב-1941 סמוך לעיירה באותו שם במחוז לובלין בפולין הדרומית. מעל ל-15,000 יהודים נספו במקום ו-20,000 שבויים סובייטים.
במהלך הכיבוש הגרמני של פולין במלחמת העולם השנייה הקימו הגרמנים בתחומי המפעל בעיר מחנה לשבויי מלחמה סובייטים שנקרא "סטאלאג 359". עד אמצע 1942 נספו שם כ-20,000 שבויים עקב הרעב, הקור והרציחות של אנשי המחנה. באוקטובר 1942, במקומו של מחנה השבויים שחוסל, הוקם מחנה עבודה חדש עבור היהודים.
היהודים הראשונים הגיעו למחנה באוקטובר 1942 מגטו אופולה לובלסקיה. באפריל 1943 הועברו למחנה כ-15,000 יהודים מגטו ורשה, בעקבות חיסולו לאחר מרד גטו ורשה. באותה תקופה שהו במחנה כ-18,000 אסירים יהודים.
מאות יהודים הוצאו בו להורג או עונו למוות. במחנה פעל גם הארגון היהודי הלוחם (אי"ל) על מנת להכין מרד בעת חיסול המחנה. הם אספו נשק ויצרו קשר עם הפרטיזנים הסובייטים שפעלו ביערות הסביבה. המשטר במחנה הוחמר עוד יותר כאשר גילו השומרים נשק שהיה שייך למחתרת. בסופו של דבר, ביום החיסול הצליחה המחתרת להצית מספר מחסנים.
במסגרת "מבצע חג הקציר" בין ה-3 בנובמבר עד ה-8 בנובמבר 1943, כל האסירים היהודים ששהו במחנה, בסביבות 15,000, הוכרחו לרוץ בקבוצות לתעלות שנחפרו בקרבת מקום, ושם הם נורו. אנשים שסירבו לצאת מצריפיהם הועלו באש על ידי אנשי האס אס. אסירים אחרים שנצטוו לשרוף את הגופות סירבו לבצע זאת, ונורו גם כן.
הגרמנים השאירו את המחנה על כנו, וביולי 1944 נמלטו ממנו עם התקרבות הצבא האדום.
מחזיק מברשות שיניים
מחזיק מברשות שיניים הוא מתקן שנועד להחזיק מברשת שיניים אחת או יותר כאשר אינן בשימוש.
מחזיקי מברשות השיניים התפתחו עם התפתחות מברשת השיניים לאורך ההיסטוריה, בהתאם לתנאי המחיה ולטכנולוגיה הקיימת. מחזיק מברשת השיניים נועד לשמור על היגיינת מברשת השיניים על ידי הרחקת סיבי המברשת מנוזלים, מתן תנאי אוורור, והרחקת המברשת מגורמים חיצוניים שעלולים לזהם אותה. קיום תנאי לחות וחוסר אוורור יוצרים עובש וחיידקים שעלולים להזיק לבריאות.
קיימים גם מחזיקים שעוצבו בצורות אסתטיות מיוחדות.
ישנם שני סוגים עיקריים של מחזיקי מברשות שיניים - מחזיקים נייחים הממוקמים בחדר האמבטיה, ומחזיקים ניידים לנשיאת מברשת שיניים לצורך שמירה על היגיינת מברשת השיניים בזמן נסיעה וטיולים.
הפטנט הרשום הראשון.
הפטנט הרשום הראשון בארצות הברית למחזיק מברשת שיניים הוגש לרישום ב-30 במרץ 1894 ואושר ב-2 באוקטובר באותה שנה. ממציא הרעיון הוא ג'ורג' פ' ויטינג (George F Whiting) ממסצ'וסטס. על-פי מפרט הפטנט מחזיק שיניים זה נועד להיות בראש ובראשונה פונקציונלי, זול ונוח לשימוש. הוא מאפשר אחזקה של מברשות באורך שונה על ידי שינוי גובה התופסן. המתקן מורכב ממסגרת חוט תיל המאפשרת תלייה, תופסן ("קליפ") עשוי רצועת מתכת שטוחה וגמישה להצמדת מברשת השיניים, הניתן להתאמה לסגנונות ידיות שונים, ותופסן נוסף בחלק התחתון להצמדת ידית מברשת השיניים. ויטינג עצמו מתאר את העיצוב הכללי של המתקן כקישוטי. המתקן סימטרי וצורתו קלאסית.
שיקולים תכנוניים.
מבנה.
במהלך השנים הוצעו מגוון צורות של מחזיקי מברשות שיניים. סוג ראשון הוא מעמד של מברשות שיניים שבתוכו מניחים את המברשת. לרוב, במעמד יש חורים לקבלת מספר מברשות מרוחקות זו מזו באופן שימנע מגע בין המברשות. מחזיקים אלו נהנו מיתרון על פני כוסות הזכוכית לשטיפת הפה לאחר צחצוח השיניים בכך שמנעו מגע בין המברשות. בנוסף, לרבים מהמעמדים תוכננו פתחי ניקוז או תחתית משופעת שנועדו למנוע הצטברות נוזלים שיכולים להוות בית גידול לחיידקים, בתחתית מחזיק המברשות.
מבנה אחר של מחזיקי מברשות כולל מתלים לתליית המברשות, שוב באופן המפריד אותן זו מזו. במהלך השנים הוצעו מתלים כאלו עם מכסים המגינים על מברשת השיניים מלכלוך. תכנונים שונים הוצעו כדי לאפשר הוצאה והכנסה קלה של המברשת למחזיק. הוצעו גם מתקנים בהם מכסה אחד מכסה את כל המברשות התלויות יחד. כן הוצע להחזיק בתוך המכסה מכל מחורר עם חומר חיטוי שהאדים שלו מתפשטים בתוך המכסה ומחטאים את מברשות השיניים.
נוצרו גם מחזיקי מברשות שיניים מסתובבים ש"נבלעו" בקיר. פתרונות מעין אלה נוצרו לאחר המלחמה ותאמו את העובדה שהדירות היו קטנות יותר מאשר לפני המלחמה.
סוג נוסף של מחזיקי מברשות שיניים הוא כזה המכיל חומר חיטוי שלתוכו מוכנס ראש המברשת שאינו בשימוש.
במברשת שיניים חשמלית נטענת, משמש המטען לרוב גם בתור מחזיק למברשת.
כמענה להמלצת רופאי השיניים לצחצח שיניים לפחות 2 דקות, שווקו מחזיקי מברשות שיניים הכוללים שעון (לרוב שעון חול), למדידת זמן הצחצוח המומלץ .
מראה.
לאורך השנים הופיעו מחזיקי מברשות שיניים שהושפעו מסגנונות העיצוב שרווחו בזמנם.
מחזיקי מברשות שיניים מהתקופה הוויקטוריאנית של סוף המאה ה-19 אופיינו בשפע פרטים, דוגמאות של פרחים ועיטורים שונים הופיעו על גבי מחזיק מברשות השיניים, שהיה לרוב כלי קרמיקה. מחזיק מברשות השיניים דמה בצורתו לכד עם חורים בתחתיתו, והיה מלווה לרוב בתחתית נפרדת לקליטת הנוזלים ולנוחות ניקיון הכלי.
בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 החלו להופיע מחזיקי מברשות שיניים לילדים. מחזיקים אלו היו בצורת דמויות מסרטי ילדים, חיות ועוד, ונועדו לסייע להורים להביא את הילדים לצחצח שיניים. מנהג צחצוח השיניים לא היה נפוץ בארצות הברית עד לאחר מלחמת העולם השנייה, אז חויבו החיילים בצחצוח שיניים.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 עלו הצעות למחזיקי מברשות שיניים מסתובבים ומנגנים.
חומר.
במשך תקופה ארוכה לאחר מלחמת העולם השנייה היו נפוצים מחזיקי מברשות השיניים מתכתיים, לרוב מצופים אמייל, ומחזיקי מברשות השיניים העשויים כחלק מהקרמיקה שציפתה את חדר הרחצה.
חומרים חדשים נכנסו לשימוש בתקופה זו: PVC, פלסטיק, ויניל, אלומיניום, מלמין, גומי ועוד. הדבר השפיע גם על החומרים שמהם יוצרו מחזיקי מברשות השיניים. מוצרים ביתיים במטבח ובחדר האמבטיה החלו להתאפיין במראה יוקרתי יותר, ובעיקר במראה ניקל מבריק.
מתחילת המאה ה-21, ניתן לראות שפע עיצובים של מחזיקי מברשות שיניים. במקרים רבים העיצוב החדש נותן מענה לבעיות פונקציונליות כגון הצטברות לכלוך, אוורור ועוד, ובמקרים אחרים הערך הוויזואלי גובר על התכנון הפונקציונלי של מחזיק המברשות. כיום ניתן למצוא מחזיקי מברשות שיניים תלויים, נדבקים, עומדים, כחלק מסט מוצרים, או מוצר בפני עצמו, מעניינים, מבדרים, זולים ויקרים. החומרים הנפוצים כיום הם בעיקר פלסטיק וכרום, אך קיימים גם כאלו המיוצרים מחומרים ידידותיים יותר לסביבה.
השפעה.
המבנה והגדלים של מחזיקי מברשות השיניים הרווחים בשוק משפיעים על יצרני מברשות השיניים אשר נוטים לייצר מברשות עם ידיות המתאימות למחזיקים הרווחים בשוק.
האלכימאי (מפיק)
אלן דניאל ממן (באנגלית: Alan Daniel Maman; נולד ב-25 באוקטובר 1977, בוורלי הילס, קליפורניה), הידוע גם בשם הבמה "האלכימאי" (The Alchemist), הוא מפיק ראפ והיפ הופ, DJ וראפר אמריקאי יהודי. האלכימאי התפרסם בשנות ה-90 המאוחרות, עת היה שותף ללהקה "Dilated Peoples" ולצמד מוב דיפ. בשנות האלפיים הפיק שירים רבים לאמני היפ הופ וראפ מובילים. כיום הוא עובד עם הראפר אמינם כמפיק הרשמי שלו. בימי "The Wooliganz", צמד מוקדם יותר שהיה חבר בו, כינוי של האלכימאי היה: "MudFoot" ("מאדפוט", מילולית: "רגל-בוץ").
קריירה.
תחילת הדרך.
בתור נער, אלן הזדהה עם הכתיבה והסאונד המחתרתיים של ההיפ-הופ והוא התחיל לכתוב לעצמו מילים לשירים כתחביב. הוא גם התחבר ל"Shifty Shellshock" מ"Crazy Town", ל"Evidence" מההרכב "Dilated Peoples" ולסקוט קאן, הבן של ג'יימס קאן. אלאן וסקוט החליטו להתאחד לצמד שנקרא "The Whooliganz". בזמן ששרו במסיבה בלוס אנג'לס, הם משכו את תשומת הלב של הראפר בי-ריל מההרכב סייפרס היל. הוא הזמין אותם להצטרף לקבוצה שלו, "The Soul Assassins" שכללה גם את ההרכבים האוס אוף פיין ו-"Funkdoobiest". בשנת 1993, "The Whooliganz" הוציאו את הסינגל הראשון שלהם שנקרא "Put Your Handz Up", שלא זכה לזמן שידור ברדיו. לייבל ההקלטות שלהם, "טומי בויז רקורדס" החליטו לגנוז את האלבום שלהם. אחרי שנדחו, סקוט החליט להתרכז במשחק בזמן שאלאן התחיל להתעניין בהפקת ביטים של היפ-הופ.