בשנות מלחמת העולם הראשונה, טרל הייתה מעורבת בעבודות שירות, כמו ארגון בידור עבור חיילים. הארגון שפעלה באמצעותו גם היה מעורב בסיוע לחיילים שחורים משוחררים. לקראת סיום המלחמה, טרל ובתה פיליס הצטרפו לאליס פול ולוסי ברנס, מאיגוד הקונגרס למען זכות בחירה לנשים (CUWS), במחאות מול הבית הלבן בנושאים הקשורים לצורכי התעסוקה של יוצאי הצבא השחורים. טרל הייתה נציגה בוועידת השלום הבינלאומית שהתקיימה אחרי המלחמה. בעת שהותה באנגליה, היא התארחה אצל ה. ג. וולס ואשתו.
בעבודתה במסגרת התנועה לזכות הבחירה, היא פעלה למען חקיקתו של התיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית. כפעילה במפלגה הרפובליקנית, היא הייתה נשיאת ליגת הנשים הלאומית במהלך הקמפיין לנשיאות של וורן ג. הרדינג בבחירות של 1920, בבחירות הראשונות שבהן כל הנשים האמריקאיות זכו להצביע; טרל הצהירה ש"כל זכות שהוענקה לנו השחורים הייתה ביוזמת המפלגה הרפובליקנית." עם זאת, הדמוקרטים ששלטו במדינות הדרום מ-1890 עד 1908 העבירו חוקים להרשמה לבחירות אשר בפועל מנעו זכות זו מאזרחים שחורים. מגבלות אלו לא מוגרו עד מעבר חוק זכויות ההצבעה של 1965.
ב-1940 פורסמה האוטוביוגרפיה של טרל, "A Colored Woman in a White World".
בשנת 1950 היא פתחה במאבק כדי לסיים הפרדה גזעית במסעדות ומקומות אכילה בוושינגטון די. סי. בשנת 1890 המחוז החיל הפרדה גזעית פורמלית כפי שעשו כל מדינות הדרום. ב-1949, טרל ועמיתיה נכנסו למסעדת "תומפסון" המופרדת גזעית. כאשר סורבו שירות, הם מיד הגישו תביעה, בה נטען שחוקי ההפרדה הם בלתי חוקתיים, ומאוחר יותר בית המשפט קיבל את הטענה. בשלוש השנים בין התביעה להחלטה, טרל וחבריה פעלו גם נגד מסעדות אחרות. הטקטיקות שלה כללו חרמות, הפגנות, ו-sit-ins. לבסוף, ב-8 ביוני 1953, בית המשפט קבע כי מסעדות מופרדות גזעית בוושינגטון, די. סי נוגדות את החוקה.
גם אחרי הגיעה לגיל 80, טרל המשיכה להשתתף בשביתות ובמחאות נגד הפרדה גזעית במסעדות ותיאטראות. בתקופה זו, היא גם הצליחה לשכנע את הסניף המקומי של האגודה האמריקאית של נשות אוניברסיטה לקבל חברות שחורות.
היא זכתה לראות, לפני מותה, את החלטת בית המשפט העליון בפסק דין "בראון נגד מועצת החינוך", אשר קבע שהפרדה גזעית בבתי ספר ציבוריים אינה חוקתית. טרל נפטרה חודשיים אחר מתן פסק הדין, ב-24 ביולי 1954, כשהיא בת 90.
יחסי טורקמניסטן–צרפת
יחסי טורקמניסטן–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין טורקמניסטן לבין הרפובליקה הצרפתית.
היסטוריה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-6 במרץ 1992 בעת חתימה על פרוטוקול.
ב-8 במאי 1993 שר החוץ הצרפתי אלן ז'ופה נפגש עם נשיא טורקמניסטן ספרמורט ניאזוב. ב-28 באפריל 1994 ביקר פרנסואה מיטראן, נשיא צרפת, בעיר אשגאבט, שם קיים שיחות עם נשיא טורקמניסטן ספרמורט ניאזוב. ב-9-10 בספטמבר 1996 ביקר נשיא טורקמניסטן בצרפת, שם נפגש עם נשיא צרפת, ז'אק שיראק, ראש ממשלת צרפת, אלן ז'ופה ושר החוץ הצרפתי ארווה דה צ'ארט.
ב-10-13 באפריל 2008 ביקר שר החוץ של האיחוד האירופי ברנאר קושנר באשגבאט, במהלך ביקורו בטורקמניסטן הגיע לטקס חניכת השגרירות הצרפתית החדשה בעיר. ב-18 בספטמבר 2008 ביקר שר החוץ הטורקמני רשיד מרדוב בצרפת. ב-1 בפברואר 2012 ביקר נשיא טורקמניסטן גורבנגולי ברדימוחמדוב בפריז. במהלך הביקור הוא קיים שיחות עם נשיא צרפת ניקולא סרקוזי ועם הפמליה הצרפתית כולה.
ב-7 באוקטובר 2012 ביקר נשיא טורקמניסטן גורבנגולי ברדימוחמדוב פעם נוספת בפריז, אך הפעם באופן לא רשמי. הוא הגיע לשם בשביל לשמש כאורח כבוד במירוץ הסוסים היוקרתי "Arc de Triomphe". ב-2 במרץ 2013 ביקר שר החוץ הצרפתי לורן פביוס באשגאבט. השר הגיע לאשגבאט פעם נוספת ב-17 ביולי 2015 ושוחח עם עמיתו רשיד מרדוב.
ב-מרץ 2017 הגיע לטורקמניסטן שר החוץ ז'אן-מארק ארו כדי לציין 25 שנים ליחסים בין שתי המדינות.
עיר תהילה צבאית
עיר תהילה צבאית (ברוסית: Город воинской славы) הוא תואר כבוד, המוענק ברוסיה לעיר ולאזרחיה שהפגינו גבורה במהלך מלחמת העולם השנייה. התואר הוענק עד כה ל-45 ערים.
התואר שקול לתואר הכבוד עיר גיבורה שהוענק בברית המועצות ל-12 ערים. עד כה לא זכתה אף עיר בשני התארים גם יחד.
התואר.
תואר עיר התהילה הצבאית נוצר בחוק שנתקבל על ידי שני בתי הפרלמנט של רוסיה באפריל 2006. החוק נחתם על ידי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ב-9 במאי 2006, יום השנה ה-61 לניצחון על גרמניה הנאצית. התואר מוענק לעיר באמצעות צו המוצא על ידי הנשיא.
בערים שהתואר הוענק להן הוקם מונומנט שבו מוצג שלט היוחסין של העיר ובצדו נוסח הצו הנשיאותי אשר העניק את התואר לעיר. ביום מגן המולדת וביום הניצחון על גרמניה הנאצית נערכים טקסים ליד המונומנטים.
הערים הראשונות שהתואר הוענק להן היו אוריול, בלגורוד וקורסק.
יחסי אירלנד–זמביה
יחסי אירלנד–זמביה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של אירלנד לבין רפובליקת זמביה.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטים ב-1965.
סיוע אירי.
בשנת 2006, אירלנד העניקה סיוע לזמביה בסך 3 מיליון דולר למלחמה באיידס וסיוע לילדים יתומים.
יחסים דיפלומטים.
אירלנד מחזיקה בשגרירות בלוסקה. מאידך, זמביה מיוצגת באירלנד על ידי נציבותה בלונדון, אנגליה.
רכס מרפי (קנדה)
רכס מרפי (באנגלית: Murphy Range) הוא רכס הרים קטן, ששטחו 19 קמ"ר, המהווה חלק מרכסי קיטימט.
הרכס ממוקם בצידו המערבי של אי פרינסס רויאל, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
שיא גובהו של הרכס הוא 402 מטרים.
רכס מרפי
משיכה רומנטית
אוריינטציה רומנטית
גת רימון (פירושונים)
יחסי ארצות הברית–מאלי
יחסי ארצות הברית–מאלי הם היחסים הבילטרליים הרשמיים, הפוליטיים והמדיניים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין רפובליקת מאלי.
היחסים, בעודם ידידותיים מבחינה היסטורית, שונו בצורה קיצונית בהפיכה הצבאית של מאלי בשנת 2012, שהדיחה את הממשלה הדמוקרטית הקודמת. השגריר האמריקאי הנוכחי למאלי הוא ג'יליאן מילובנוביק, והשגרירות ממוקמת בבמקו, בירת המדינה.
על פי סקר דעת קהל עולמי, 79% מהמאליאנים רואים את ארצות הברית בחיוב.
על פי דוח המנהיגות העולמית של ארצות הברית לשנת 2012, 87% מהמאליאנים תומכים בהנהגת ארצות הברית, 10% מסתייגים ו-4% לא בטוחים, הדירוג השני בגודלו עבור כל מדינה שנסקרה באפריקה.
היסטוריה.
ממשלת מאלי הייתה שותפה חזקה של ארצות הברית במאמציה להילחם בתקריות אלימות קיצוניות, אך ארצות הברית השעתה רשמית את היחסים הצבאיים איתה בעקבות ההפיכה הצבאית.
למרות ההשעיה הרשמית של היחסים הצבאיים, הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית המשיכו לפעול במשימות חשאיות במאלי, כפי שנחשף ב-20 באפריל, כאשר טויוטה לנד קרוזר נמצאה מרוסקת בנהר ניז'ר אשר הכילה שלוש גופות של חיילי קומנדו אמריקאים ושלוש נשים.
מאלי הייתה שותפה אזורית במלחמה העולמית בטרור. ואף שימשה כמקום עבודה לבדיקת תרופות חדשות נגד מלריה לשימוש על ידי אזרחים אמריקאים, עבור מחקר שישפיע על אפריקה.
USAID, חיל השלום וארגונים אחרים של ממשלת ארצות הברית ממלאים תפקיד משמעותי בטיפוח הפיתוח הכלכלי והחברתי. לפני ההפיכה הצבאית של מרץ 2012, גם תוכניות הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי חיזקו את המאמצים לבסס את תהליך השלום בצפון מאלי ואת האינטגרציה החברתית-כלכלית והפוליטית של האזור.
בתגובה להפיכה, כל הסיוע מארצות הברית נותק.
רכס ספילר
רכס ספילר (באנגלית: Spiller Range) הוא רכס הרים קטן, ששטחו 51 קמ"ר, המהווה חלק מרכסי קיטימט.
רכס ספילר ממוקם בקצהו הצפוני מזרחי של האי פורצ'ר, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של הרכס 665 מטרים מעל פני הים.
ספילר
האמנה האפריקאית בדבר זכויות אדם ועמים
האמנה האפריקאית בדבר זכויות האדם והעמים (המכונה גם אמנת "בנג'ול", להלן: האמנה) היא מערך זכויות, חירויות יסוד, כללים וחובות שנועדו לקדם ולהגן על זכויות האדם והעמים ביבשת אפריקה.
האמנה נוסחה על ידי וועדת מומחים ממדינות היבשת ואומצה על ידי ארגון האיחוד האפריקאי (משנת 2002 האיחוד האפריקאי ) בעת כינוסו בקניה ב-28 ביוני 1981, כאשר האמנה נכנסה לתוקף ב-21 באוקטובר 1986, תאריך שהוכרז לימים על ידי האיחוד האפריקאי כ"יום זכויות האדם האפריקאי". נכון לשנת 2017 חברות באיחוד האפריקאי 53 מדינות אשר חתמו על האמנה ואשררו אותה.
לשם פיקוח על יישום האמנה במדינות היבשת, הוקמה בשנת 1987 בבנג'ול, גמביה, "הנציבות האפריקאית לזכויות האדם והעמים" (להלן: הנציבות). מפאת כוחה המשפטי המצומצם של הנציבות, שהוגבלה לכתיבת דו"חות והמלצות בלבד, הקים האיחוד האפריקאי ביוני 1998 את בית המשפט האפריקאי לזכויות האדם והעמים, שבסמכותו לאכוף את האמנה באופן מחייב.
לאורך השנים אישר האיחוד האפריקאי פרוטוקולים נספחים לאמנה ובהם הפרוטוקול בנושא הקמת בית המשפט האפריקאי לזכויות האדם והעמים, והפרוטוקול בנושא זכויות נשים.
רקע היסטורי.
בכינוס המדינות וראשי הממשלות של ארגון האיחוד האפריקאי שהתקיים ב-16–20 ביולי 1979 במונרוביה שבליבריה, הוחלט להקים וועדת מומחים שתנסח טיוטה לאמנת זכויות אדם אזורית ליבשת אפריקה. וועדת המומחים, שכללה כ-20 מומחים מ-6 מדינות ביבשת, התכנסה בדקאר שבסנגל בין ה-28 בנובמבר ל-8 בדצמבר 1979, במהלך הכנס גובשה טיוטה ראשונית לאמנה בת 65 סעיפים, ובכנס מומחים נוסף שחל ב-7–19 בינואר 1981 בבנג'ול שבגמביה גובשה טיוטה סופית שמנתה הקדמה ו-68 סעיפים, הטיוטה אושרה בכנס האיחוד האפריקאי בניירובי, קניה, ב-10–21 ביוני 1981, אומצה על ידי הארגון
ב-28 ביוני 1981, ונכנסה לתוקף ב-21 באוקטובר 1986.