רעות מתאהבת בעזריה והם נכנסים לקשר. עקב כך מצליח נתי לשכנע את תהילה לצאת עמו. עזריה משתכר ומתוודה בפני רעות שאינו אוהב אותה, והיא עוזבת אותו. היא כועסת כשהודיה נענית להצעתו של עזריה לשדר לצידו ברדיו, אך הן מתפייסות. רעות מרגישה טוב לאחר שהיא מנחמת את רועי שעה שנתי מטפל באשתו ההרה.
אמיר מתחיל ללמוד בכולל ויוצר קשר קרוב עם החברותא שלו, אריאל. הוא נוסע בעקבותיו להתגורר ולעבוד מספר שבועות בחווה חקלאית בנגב, לפני הלידה הצפויה של יפעת. בעודו שם יולדת יפעת בחודש השמיני בן פג. נתי מציע נישואים לתהילה. היא מסכימה אך אומרת שעליה לדבר עם עזריה. לאחר השיחה איתו היא מודיעה לנתי שהיא חוזרת לארוסה לשעבר. הודיה מקבלת תוכנית ברדיו, מבקשת להתפטר אך חוזרת בה והופכת לשדרנית אהודה.
בסוף הסדרה נותרות מספר שאלות פתוחות. באיזו עבודה יעסוק אמיר? במהלך מרבית העונה הוא חיפש את מקומו ותחום העיסוק שמעניין אותו, ובסופה הוא מוצא עבודה בנגרייה. זאת לאחר שהוא מגלה יכולות גבוהות בנגרות בעת שהכין עריסה לבנו החדש. אך האם ידבק בעבודה או שמא יוותר גם עליה? כמו כן מה צופה להם עתידם הרומנטי של נתי ורעות. השניים הם היחידים מבין קבוצת החברים שנותרו בסופה של הסדרה ללא בני זוג. זאת לאחר שהודיה חוזרת אל אברי. יוצרי הסדרה ניסו, ככל הנראה, לרמוז על קשר עתידי בין נתי לבין רעות באמצעות חיזוק הידידות בין השניים במהלך העונה ובפרקה האחרון של הסדרה הם מבלים יחד לילה ובוקר בחוות בודדים בנגב (החווה בה אמיר עבד).
הפקה.
התפתחותה של הסדרה החלה ב-2005 כשחוה דיבון ולייזי שפירא, שהכירו בעת לימודיהם בבית-הספר לקולנוע 'מעלה', התמודדו בתחרות מטעם קרן גשר לקולנוע רב תרבותי להכנת סרט על יחסי דתיים-חילונים המתווה שהגישו עסק ברומן בין רווק מרמת גן למתנחלת מחברון. שפירא סיפר כי את הרעיון לעלילה דומה הגה כבר כשלמד בשנה ב', בערך ב-2000, אך לא מימש אותו. התסריט נפסל, אך יונתן ארוך – שהיה החונך שלהם בעת הכתיבה – הציע להם לחבר עוד אחד. התסריט השני התמקד בדמותו של רווק ירושלמי בשם נתי, הנואש מלחפש בת זוג ומחליט להתחתן בכל מחיר. גם מתווה זה נפסל, והשניים שבו לעיסוקיהם הרגילים.
כעבור שנה, חזר אליהם ארוך בהצעה להכין סדרת טלוויזיה על חיי הרווקים והרווקות הדתיים בירושלים. דיבון ושפירא הגו מתווה לסדרה לה תכננו לקרוא "כובשי קטמון"; שם זה נדחה על ידי חברות הטלוויזיה. ב-20 ביולי 2006 דווח לראשונה על מגעים ראשונים בין ארוך והמפיקה דקלה ברקאי לבין yes וקשת במטרה למכור את הזכויות על התוכנית, לה ניתן השם הזמני "סקס והעיר הקדושה." עקב העלויות הגבוהות, בחנו החברות אפשרות להקרינה קודם בלוויין ורק אחר כך בטלוויזיה המסחרית. לאחר ש-yes אישרה את העסקה, צירף ארוך לשני היוצרים צוות כותבים שמנה מספר בוגרי 'מעלה' ואת שמואל חיימוביץ', והוחל בחיבור תסריט באורך מלא. הכותבים הצעירים היו מרביתם יוצאי "הביצה הירושלמית" גם הם, וביססו את העלילה על התנסויותיהם
הליהוקים לסדרה נערכו בספטמבר-אוקטובר 2007. לבסוף היה זה ארוך שהעניק את השם "סרוגים", לקראת סוף אוקטובר. בשלב זה הסתיימו הצילומים נערכו בחורף 2008. כל צילומי הפנים נעשו בתל אביב מטעמים של חיסכון בעלויות, אך המפיקים הקפידו לערוך את צילומי החוץ בירושלים, באזור קטמון ובאוניברסיטה העברית. כמו כן, נערכו צילומים גם ביישוב נופי פרת, ששימש תחליף להתנחלות הבדיונית בסדרה. הפרק הראשון עלה לשידור ב-23 ביוני 2008 והאחרון ב-6 באוקטובר.
העונה השנייה צולמה בקיץ 2009 בטכנולוגיית הפרדה גבוהה. שידוריה, שהחלו ב-10 בינואר 2010 והסתיימו ב-9 במאי, לוו בפאנל אינטרנטי בשם "המסרגה" בהנחיית עינת ברזילי, בו עסקו האורחים בסוגיות שהעלתה הסדרה. ב-21 בפברואר 2011 החלו צילומי העונה השלישית, ששודרה בין ה-23 באוקטובר 2011 ל-29 בינואר 2012. בראשית מאי 2012 הודיעו דיבון ושפירא כי "סרוגים" תרד מהאוויר והם לא יפיקו עונה רביעית
קבלת הסדרה.
נתוני צפייה.
כששודרה ב-yes בקיץ 2008, זכתה העונה הראשונה של "סרוגים" להצלחה ניכרת. היא הגיעה לקהל השלישי בגודלו ביום השידור שלה, והייתה אחת הנצפות בקרב הצופים בלוויין בכלל בנוסף לכך, מאות אלפי גולשים צפו בה באתר החברה. מספר ימים לאחר עליית הפרק הראשון לרשת, נרשמו כבר 240,000 כניסות אליו. כחמישה שבועות לאחר הבכורה הודיעה yes על כוונתה להפיק עונה שנייה לנוכח הפופולריות של הסדרה. מלבד השידור המורשה באינטרנט, דווח על הורדות לא-חוקיות רבות. לנוכח הביקוש הגדול, ארגן הבמאי הקרנות ציבוריות ברחבי הארץ, כולל בסינמטק ירושלים. שבוע לפני עליית העונה השנייה, נרשמו למעלה מ-3,000,000 צפיות במצטבר בפרקי העונה הראשונה באתר הבית. בארבעת חודשי שידורה, הגיעה העונה השנייה פעמיים למקום הראשון בדירוג הצפיות החודשי בyes וואלה! ופעמיים למקום השני. פרק הבכורה שלה היה הקטע הנצפה ביותר באתר לשנת 2010. סקר TIM דירג בקביעות את העונה האחרונה במקום השלישי מבחינת החשיפה אליה באינטרנט, כש-11% מכלל הגולשים בישראל צפו בה בנובמבר 2011 ו-15% בינואר 2012. העונה השלישית הייתה המצליחה מבין כולן, ועלתה על קודמותיה במספרי הצופים.
הסדרה נמכרה גם לטלוויזיה המסחרית הרגילה. כשהוקרנה העונה הראשונה בערוץ 2 על ידי הזכיינית רשת בין ה-18 באפריל ל-25 ביולי 2009, התברגו כל פרקיה במחצית השנייה של עשרים התוכניות הנצפות ביותר בכל שבוע. בממוצע, לסדרה היה שיעור צפייה של 13.85%, נתח שוק (מתוך צופי הטלוויזיה בשעת השידור) של 22.4% וקהל של 251,000 משקי בית. הפרק המצליח ביותר היה מס' 13 (שודר ב-11 ביולי) עם שיעור של 16.9%, נתח של 29% ו-307,000 משקי בית. הנתונים הנמוכים ביותר נרשמו לפרק מס' 6 (23 במאי), עם 10.5%, 16% ו-191,000 בהתאמה. לאחר המעבר לערוץ 10, הביא השידור החוזר של העונה השנייה נתונים נמוכים בהרבה. הפרקים, שהוקרנו בין ה-16 באוקטובר 2010 ל-29 בינואר 2011, זכו לשיעור צפייה ממוצע של 4.44% בלבד, ואף אחד מהם לא נכנס לעשרים המובילות.
"סרוגים" שודרה גם בערוץ היהודי בכבלים בארצות הברית (עם כתוביות באנגלית): העונה הראשונה עלתה בפברואר 2010 והשנייה בנובמבר 2011. הסדרה זכתה להצלחה בקרב צעירים אורתודוקסים מודרניים בניו יורק.
פרסים.
בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2009, שנערך ב-28 באוגוסט אותה שנה, הייתה העונה הראשונה של הסדרה המובילה בסוגת הדרמה עם שש מועמדויות, מתוכן זכתה לבסוף בארבע קטגוריות: פרס סדרת הדרמה המקורית הטובה ביותר, פרס התסריט הטוב ביותר בסדרת דרמה לצוות הכותבים בראשות שפירא ודיבון, פרס השחקנית הטובה ביותר ליעל שרוני ופרס עיצוב התלבושות לסרי סובול.} שפירא ואוהד קנולר, שהיו מועמדים בהתאמה לפרסים לבמאי ולשחקן הטובים ביותר, לא זכו. טלי שרון הייתה אף היא מועמדת לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסדרה.
בטקס פרסי האקדמיה לשנת 2010 הייתה העונה השנייה של "סרוגים" בעלת המספר הרב ביותר של מועמדויות, שבע במספר: לסדרת הדרמה הטובה ביותר, לתסריט הטוב ביותר, לבמאי הטוב ביותר ומועמדויות כפולות לשחקן הטוב ביותר (קנולר ועמוס תמם) ולשחקנית הטובה ביותר (שרוני ושרון). למרות זאת, היא זכתה בפרס אחד בלבד, עבור התסריט. בטקס לשנת 2012 הייתה העונה השלישית מועמדת בקטגוריה אחת בלבד, זו של סדרת הדרמה הטובה ביותר, והפסידה ל'30 ש"ח בשעה'.
ביקורות.
ירון טן-ברינק, מבקר הטלוויזיה של "ידיעות אחרונות", כתב עם סיום העונה הראשונה:
אסף שניידר, המבקר של "מעריב", כתב:
תגובת המבקרים לעונה השנייה הייתה אוהדת פחות. אבי שושן, מבקר "ידיעות אחרונות", ציין כי:
אבי סגל כתב בטורו ב"בשבע" לרגל ירידת העונה השלישית:
דיון ציבורי.
הסדרה עוררה עניין נרחב בציבור הדתי-לאומי, שסיפק לה את מרבית קהל הצופים, וזכתה לאזכורים רבים בעיתונות המגזרית. עקב העיסוק בנושאים טעונים, בראש ובראשונה סוגיית הרווקות המאוחרת והשפעותיה, התפתחו חילוקי דעות לגבי תוכני הסדרה ואף עצם הצפייה בה. מספר רבנים יצאו נגדה, בעיקר מטעמים של חוסר צניעות הרב שלמה אבינר פסק כי אין לצפות בסדרה, משום ש"יש שם ניבול פה ופריצות... גם לא חסר (תוכן) זול, רדוד וטיפשי", וכי הסדרה היא "עלבון לציבור הדתי לאומי". בנוסף נטען גם כי הכותבים שיבצו מספר טעויות בתסריט. כך, למשל, בפרק 9 מתלבטת רעות (שרון פאוסטר) האם לצאת עם שני בחורים, ומצטטת את הרב אבינר עצמו בעניין זה: "אפילו הרב אבינר אמר שמותר לצאת עם שניים במקביל". הרב אבינר טען בעקבות זאת שפסיקתו סולפה, וכי אין לצאת עם שניים במקביל, אלא "רק במקרים יוצאי דופן, כאשר היא מבוגרת ואוזל הזמן, והבחור משתהה בהחלטתו, ואז הברירה החלופית היא לנתק את הקשר איתו". לעומתו, כתבה ציפי חוטובלי כי "סרוגים" היא "עוד תחנה חשובה באבולוציה התרבותית הדתית, שרוצה לצאת מהבועה, ולהראות שאפשר ליצור יצירה טלוויזיונית מצוינת גם כשהבמאי חובש כיפה, ולתסריטאית יש חצאית."
פסקול הסדרה.
פסקול הסדרה נכתב על ידי רון קליין. כל פרק בסדרה פותח בשיר הנושא "אנה אפנה" שנכתב ומבוצע על ידי הזמר ארז לב ארי ונחתם בשיר השייך לסוגה מוזיקה יהודית מקורית.
ג'סו