בהמשך מרתה מנסה לכסות את עקבותיה ולמנוע מהבלש בנואה לגלות את האמת לגביה. לאחר קריאת הצוואה של הרלן נחשף שהוא הוריש את כל רכושו דווקא למרתה ולא לאף אחד מבני משפחתו. מרתה מבינה שאם יגלו את מעשיה, לא רק שהיא לא תקבל את הירושה אלא שבנוסף אימה (שהיא מהגרת בלתי חוקית) תהיה בסכנה. לאחר קריאת הצוואה, רנסום, הנכד של הרלן, נחלץ לעזרתה של מרתה במטרה שלא תיתפס אך בתמורה הוא רוצה את חלקו בירושה.
לאחר ייסורי נפש מרתה רוצה להתוודות במעשיה ולוותר על הירושה בשביל בני המשפחה. אך ברגע האחרון הבלש בנואה עוצר אותה ומספר שרנסום הוא זה שאשם במוות של הרלן. הוא מספר שבמסיבת יום ההולדת הרלן התוודה בפני רנסום שמרתה תקבל את כל ירושתו ובעקבות זאת רנסום החליף בין התרופות במטרה להאשים את מרתה ובכך התכוון להחזיר את הירושה למשפחתו. בנוסף, רנסום רצח את עוזרת הבית של הרלן מכיוון שהיא התחילה לחשוד בו. לבסוף רנסום נעצר ומרתה נעמדה במרפסת של האחוזה שהיא קיבלה בירושה, שתתה קפה והשקיפה על כל המשפחה.
הפקה.
פיתוח.
ביוני 2010 הביע הבמאי ריאן ג'ונסון עניין לעשות סרט תעלומת רצח בהשראת אגאתה כריסטי. הוא אמר לאינדפנדנט שהוא רוצה לעשות את הסרט לאחר שיסיים את העבודה על לופר (2012). עם זאת, פרויקט הקולנוע הבא של ג'ונסון אחרי "לופר" התגלה כ"" (2017).
הסרט הוכרז בספטמבר 2018, כשדניאל קרייג מככב בסרט. הסרט נמכר למפיצים במהלך פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו 2018. באוקטובר 2018 הצטרפו כריס אוונס, לייקית' סטנפילד, מייקל שאנון, אנה דה ארמס, דון ג'ונסון, ג'יימי לי קרטיס וטוני קולט. בנובמבר 2018 הצטרפו כריסטופר פלאמר, ג'יידן מארטל, קתרין לנגפורד, ריקי לינדהום, אידי פטרסון וראול קסטילו. שאנון השווה את הסרט ליצירותיה של כריסטי. במרץ 2019 חשף פרנק אוז, שעבד בעבר עם ג'ונסון ב"מלחמת הכוכבים: אחרוני הג'דיי", כי הוא יופיע בתפקיד קטן.
ג'ונסון הודה כי הושפע מכמה מותחני מסתורין קלאסיים וקומדיות מסתוריות כמו "האחרונה משילה", "רצח באוריינט אקספרס", "משהו ברגליים", "רצח במוות", "מוות על הנילוס", "העיניים הפרטיות", "המראה הסדוקה", "רשע תחת השמש", "מלכודת המוות", "רמז מסתורי" ו"פארק גוספורד".
צילומים.
שלב הצילומים החל ב-30 באוקטובר 2018, בבוסטון, מסצ'וסטס והושלמו ב-20 בדצמבר 2018.
הפצה.
הסרט הוקרן לראשונה בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-7 בספטמבר 2019. הסרט הופץ לאקרנים בארצות הברית ב-27 בנובמבר 2019.
סרט המשך.
צילומי סרט ההמשך החלו ביוון ב־28 ביוני 2021 בכיכובם של דניאל קרייג, אדוארד נורטון, קתרין האן, דייב בטיסטה, קייט הדסון, ג'אנל מונה, לסלי אודום ג'וניור, מדלין קליין וג'סיקה הנוויק עם ריאן ג'ונסון כבמאי ותסריטאי ורם ברגמן כמפיק.
הסרט מתוכנן לצאת לאקרנים בשנת 2022.
ביקורת.
באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בדירוג 98% על סמך 59 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 8.46 / 10. בקונצנזוס של מבקרי האתר נכתב, "'רצח כתוב היטב' מחדד את מליצות תעלומות הרצח הוותיקות עם יצירת מתח מורכבת בקפידה, העושה שימוש מבריק בהרכב הכוכבים של התסריטאי ריאן ג'ונסון." אתר מטאקריטיק, המשתמש בממוצע משוקלל, הקצה לסרט ציון של 83 מתוך 100 על סמך 18 מבקרים.
דייוויד רוני, שכתב עבור "הוליווד ריפורטר", תיאר את הסרט כ"סרט זומם בעל אופי מזויף, משעשע להפליא ובלתי מוערך" ו"פינוק מתחילתו ועד סופו". הוא הילל את התסריט, שמחזיר את הצופה לתעלומות הרצח של שנות השבעים ושיבח גם את הופעות השחקנים.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
מפרץ מגנט
ג'ינה מילר
ג'ינה נדירה מילר (באנגלית: Gina Nadira Miller; נולדה ב-19 באפריל 1965) היא אשת עסקים, מנהלת השקעות ופעילה פוליטית גיאנית-בריטית שמוכרת בעיקר כיוון שזכתה בשתי עתירות לבית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת נגד גורמים בממשלת בריטניה במהלך פרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי. בעתירה הראשונה, שהחלטה בעניינה נמסרה ב-24 בינואר 2017 ואשר נקראת באופן לא רשמי על שמה "תיק מילר", בית המשפט קיבל את עמדתה, שממשלת בריטניה לא יכולה לפתוח באופן פורמלי בהליך הפרישה מהאיחוד, כנדרש לפי סעיף 50 באמנת ליסבון, ללא אישור הפרלמנט. בהחלטה השנייה, שנמסרה ב-24 בספטמבר 2019, בית המשפט קיבל את העמדה של מילר שראש ממשלת בריטניה בוריס ג'ונסון פעל בניגוד לחוק כשיעץ למלכה להשבית את הפרלמנט למשך חמישה שבועות לפני תאריך היעד ליציאה מהאיחוד, וקבע שהפרלמנט יכול לשוב לעבודתו.
מילר ייסדה ב-2009 קרן פילנתרופית בשם "אמיתי והוגן" (True and Fair) וב-2012 הובילה קמפיין באותו שם, שמטרתו למנוע שחיתות ולהגביר שקיפות במגזר הפיננסי בבריטניה. ב-2017 היא נבחרה על ידי פאוורליסט לאישה החזקה ביותר בבריטניה ממוצא אפריקני או אפריקני-קריבי.
ביוגרפיה.
נולדה בשם ג'ינה נדירה סינג (Singh) בגיאנה הבריטית למשפחה ממוצא הודי. אביה, דודונת סינג היה משפטן שכיהן בשנים 2001–2009 כיועץ המשפטי לממשלת גיאנה. שנה לאחר שנולדה גיאנה הפכה למדינה עצמאית. בגיל 10 הוריה שלחו אותה ללימודים בבית ספר פרטי באיסטבורן שבאנגליה. כשהייתה בת 14 ממשלת גיאנה הטילה מגבלות על תנועות הון מהמדינה, והיא נאלצה לעבוד בבית מלון כדי לממן את לימודיה.
מילר החלה ללמוד משפטים באוניברסיטת מזרח לונדון, אך פרשה מהלימודים לפני שסיימה את התואר. לאחר מכן היא למדה שיווק וקיבלה תואר שני בניהול כוח אדם מאוניברסיטת לונדון.
ב-1987 היא פתחה את העסק הפרטי הראשון שלה. בתחילת שנות ה-90 הקימה חברה לייעוץ שיווקי-פיננסי בלונדון. ב-1996 הקימה סוכנות לשיווק בתחום הפיננסים. בעוד שלאחר גירושיה הראשונים מילר הייתה אם חד הורית שהתקשתה כלכלית, נישואיה השלישיים לאלן מילר, שהסאן הבריטי העריך את הונו בכ-40 מיליון ליש"ט, הפכו אותה לבעלת אמצעים. יחד איתו היא הקימה ב-2009 חברת השקעות פרטית, SCm Direct. באותה שנה הקימה קרן פילנתרופית בשם Miller Philanthropy, שמאוחר יותר מותגה מחדש כ-True and Fair Foundation. מטרתה המוצהרת של הקרן הייתה לתווך בין תורמים לבין ארגונים שפועלים בנושאים של חברה וסביבה ולאפשר להם לתת כספים בצורה יעילה.
ב-2012 יזמה יחד עם אלן מילר את הקמפיין "True and Fair" (בתרגום מילולי, "אמיתי והוגן") שמטרתו להגביל את האפשרות של שחיתות פיננסית ולהגביר פיקוח ושקיפות בנוגע לקרנות פנסיה וקרנות הון. לטענתה, הקמפיין הרגיז רבים בסיטי של לונדון, ובעקבותיו הודבק לה הכינוי "האלמנה השחורה".
עתירה ראשונה לבית המשפט.
בעקבות משאל העם ב-23 ביוני 2016, שבו 51.9% מהמצביעים תמכו בפרישה מהאיחוד האירופי, הממשלה הבריטית הכריזה שבכוונתה להודיע למועצת האיחוד האירופי באופן רשמי על כוונתה לפרוש, כדרוש בסעיף 50 של אמנת ליסבון. הממשלה טענה שפעולה זו היא בסמכותה כרשות המבצעת, ואינה דורשת את אישור הפרלמנט או התייעצות עם הפרלמנט. מילר פנתה באופן פרטי למשרד עורכי דין לונדוני כדי לעתור נגד מזכיר המדינה ליציאה מן האיחוד האירופי ולהכריח את הממשלה לבקש את אישור הפרלמנט לפני הפעלה של סעיף 50.
הערכאה הראשונה שדנה בנושא היא בית המשפט הגבוה לצדק בלונדון. מילר טענה באמצעות עורכי דינה שהממשלה חייבת להשיג את אישור הפרלמנט, כיוון שמשמעות ההפעלה של סעיף 50 היא התחייבות של הממשלה לביטול שורה של החלטות פרלמנט ושל זכויות שמוקנות לאזרחים בריטיים מכוח חברות המדינה באיחוד. לטענתה, מבלי לקבל אישור מפורש מהפרלמנט, לממשלה אין זכות להתחייב לביטול חוקים וזכויות שקיבלו את אישור הפרלמנט. הממשלה טענה מנגד שהפרלמנט היה מודע לפרוצדורה המצוינת בסעיף 50 כשאמנת ליסבון אושרה בפרלמנט. בית המשפט הגבוה שמע טיעונים לגבי העתירה באוקטובר 2016 וב-3 בנובמבר פסק לטובת מילר ונגד הממשלה. ב-7 בנובמבר בית המשפט הוציא צו לפיו הזכויות המוקנות למזכיר המדינה תחת הכתר הבריטי לא מקנות לו את הכוח להודיע באופן רשמי, בהתאם לסעיף 50 של אמנת האיחוד האירופי, על פרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי.
בעקבות החלטת בית המשפט הגבוה, ערערה הממשלה לבית המשפט העליון. בית המשפט דן בערעור בתחילת דצמבר 2016. זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה של הממלכה המאוחדת שהרכב השופטים כלל את כל השופטים המכהנים בבית המשפט העליון. בית המשפט החליט ברוב של 8 תומכים מול 3 מתנגדים שעל הערעור להידחות והחלטת בית המשפט הגבוה עומדת בעינה.
בתגובה לפסיקה, בית הנבחרים הבריטי הצביע ברוב גדול של 494 תומכי מול 122 מתנגדים בעד הצעת חוק שמסמיכה את ראש ממשלת בריטניה למסור באופן רשמי למועצת האיחוד האירופי את ההחלטה להתחיל בתהליך פרישה של בריטניה מהאיחוד האירופי. בית הלורדים הצביע גם כן בעד החוק והמלכה חתמה עליו. כיוון שלממשלתה של תרזה מיי לא הייתה בעיה להשיג תמיכה בפרלמנט, לא הייתה להחלטה השפעה מעשית על הליך הפרישה, אך פרשנים משפטיים טענו שלהחלטה יש השפעה עקרונית וחוקתית על יחסי הרשות המבצעת והפרלמנט בבריטניה.
בעקבות החלטות בתי המשפט מילר זכתה לתגובות רבות ברשתות החברתיות ובתקשורת, ביניהן גם גילויי תמיכה וגם ביקורת. שני אזרחים בריטיים נעצרו בחשד לאיום על חייה של מילר. אחד מהם שוחרר ולא הוגשו כנגדו אישומים. השני, רודרי פיליפס, הוויקונט הרביעי של סנט דייוויס, נשפט ונשלח ל-12 שבועות בכלא, לאחר שהציע 5,000 לירות שטרלינג "למי שידרוס 'בטעות' את המהגרת הארורה". לפחות שמונה אנשים אחרים קיבלו מהמשטרה מכתב הפסקת פעילות לצמיתות בעקבות איומים או תקשורת עוינת עם מילר. בעקבות האירועים מילר התקינה אמצעי אבטחה בביתה ושכרה שומרי ראש.
עתירה שנייה לבית המשפט.