בתחילת קיומו היה שמו של הוועד משתנה בהתאם למספר הארצות אשר היו חברות בו וכך השתנה שמו תדיר מ"ארבע ארצות" ל"חמש ארצות" ואף ל"שלוש ארצות". רק לאחר פרישתה של ליטא מהוועד בשנת 1632 הוחלט על קביעת השם "ועד ארבע ארצות" ללא קשר למספר הארצות החברות בו בפועל.
ועד ארבע ארצות הורכב משבעה דיינים אשר העומד בראשם היה תמיד נציג קהילת לובלין. שאר החברים בוועד היו נציגים של הערים פוזנה, קרקוב ולבוב. מתעודות היסטוריות הנושאות את חתימת הוועד ניתן ללמוד כי בתקופות מסוימות הורחב הוועד לכדי נציגות של כלל הקהילות החשובות בממלכה, אז היה מספר הנציגים בו קרוב לשלושים.
בתחילה התכנס הוועד בלובלין דבר אשר הקנה לעיר מעמד של מרכז יהדות ראשון במעלה. הכינוס, אשר נמשך כשבועיים, נערך פעם בשנה בתקופת החורף, במועד אשר תאם את יריד הסוחרים הגדול של העיר. בתקופה מאוחרת יותר החלו עורכים את הכינוס פעמיים בשנה: כינוס חורף בלובלין וכינוס קיץ בעיר ירוסלב אשר בגליציה.
הסיבות להקמת הוועד.
קודם להקמת הוועד נתכנסו אסיפות של ראשי הקהילות היהודיות בממלכה על מנת לדון בעניינים פוליטיים בעיקרם הנוגעים לכלל הקהילה היהודית. התכנסות זו הייתה נערכת באופן מסורתי בלובלין בעת קיום השוק המסורתי בעיר.
שלטונות פולין חפצו בהקמתו של ארגון יהודי רשמי, וזאת על מנת להקל את מלאכת גביית המיסים בקרב הקהילות. בפולין של אותה התקופה דרשו השלטונות "מס גולגולת" מכל אדם, הקמת גוף פנימי לגביית המיסים מהיהודים נועדה להקל על האיסוף ולשמש כעין מתווך מונע חיכוכים מיותרים בין השלטונות לבין אוכלוסייה היהודית.
בין הסיבות העיקריות להסכמת היהודים להקמת הוועד ולשיתוף הפעולה של הקהילות השונות איתו:
השלטונות יזמו את הקמת הוועד וזיכו את החלטותיו בתוקף חוקי בקרב יהודי המדינה.
פירוק הוועד על ידי השלטון.
במהלך המאה ה-18 הלכה והצטמצמה פעילות הוועד. ככל שנחלש השלטון המרכזי בפולין, היה הוועד צריך להגדיל את התשלומים שניתנו לשליטים המקומיים (בנוסף למיסים שהועברו לשלטון המרכזי) ולשם כך היה צריך לגבות יותר מיסים שרק חלקם הועברו לשלטון המרכזי.
המצב הפוליטי הלא יציב גרם לכך שוועד הקהילות לא הצליח להגן על הקהילות הבודדות, ואלו נאלצו לעיתים לעשות מגביות נוספות על מנת לממן את הגנת הקהילה.
בשנת 1764 החליט השלטון הפולני על הפסקת גביית המיסים על ידי הוועד וגביית המיסים מהיהודים באופן ישיר כפי שנגבו המיסים מכלל האוכלוסייה. אחת הסיבות הייתה הטענה כי הוועד נוטל לעצמו ולצרכיו נתח גדול מדי מהמסים שנגבו ולכן גביה ישירה תעשיר את קופת האוצר הפולני יחסית למצב הקיים. הוטל מס גולגולת של שני זהובים על כל יהודי בשטח פולין והקהילה בכל מקום ומקום הייתה האחראית לגביית הכסף והעברתו לידי השלטונות.
בעקבות חלוקות והמצב הגאו-פוליטי החדש שנוצר באזור התבטלה למעשה היכולת המעשית לתפקודו של ועד מהסוג הזה וכך באה לסיומה תקופת ההתאגדות היהודית הגדולה במזרח אירופה.
מדריך טיולים (ספר)
מדריך טיולים הוא ספר שנועד לספק לתייר מידע על המקום שבו הוא מטייל.
מאפייניהם של מדריכי טיולים.
מדריכי טיולים עוסקים בשני נושאים שחשובים לתייר: מה לראות ואיך לשרוד. ההבדל בין המדריכים נקבע לפי המשקל שהם מעניקים לשני נושאים אלה. מדריכי "מישלן" הירוקים עוסקים אך ורק בשאלה מה לראות. מדריכי "בדקר" עוסקים בעיקר בשאלה מה לראות, והדיון בבעיות ההישרדות מרוכז בפרק המסיים של הספר. מדריכי "לונלי פלאנט" ומרבית המדריכים בעברית מייחסים משקל גדול יותר לשאלה איך לשרוד, ומידע בנושא זה משולב במידע אודות מה לראות. המידע אודות האתרים מלווה בדרך כלל בציון בסקאלה בת שלוש רמות, כגון: חובה לראות, רצוי לראות, אפשר לראות.
הבדל נוסף בין המדריכים הוא בכמות התמונות שבהם. המגמה בשנים האחרונות היא להרבות בתמונות, אם כי עדיין נמכרים מדריכים, כדוגמת "פספורט", שהם חסרי תמונות כלל. שילוב מאוזן בין טקסט לתמונה מופיע במדריכי "שיחור" ו"בדקר", שבהם הטקסט הוא העיקר, והתמונות מלוות אותו. המדריכים בסדרת Eyewitness מתאפיינים בדגש גדול על התמונות. בכל עמוד יש תמונה אחת גדולה או תמונות אחדות, והטקסט מסביר את התמונות.
רבים ממדריכי הטיולים מעוצבים בצורה מוארכת יחסית לספר רגיל, כך שהתייר יוכל לשאת את המדריך בכיס מעילו.
מדריכי הטיולים הם ברמות שונות של פירוט. יש מדריכים העוסקים במדינה שלמה, יש המתמקדים באזור מסוים, ויש המתמקדים בעיר גדולה אחת. בחירת המדריך המתאים נעשית לפי יעדי הטיול. בטיול ללונדון, למשל, עדיף מדריך "לונדון" על-פני מדריך "בריטניה", משום שהוא שוקל פחות ומכיל יותר מידע רלוונטי.
מדריכי טיולים מתעדכנים בתכיפות גבוהה, כדי לשקף את השינויים במקומות המתוארים בהם. למדריכים העוסקים באתרי תיירות פופולריים יוצאת מהדורה חדשה אף מדי שנה. עקב הירידה בפופולריות של התיירות לישראל בעקבות האינתיפאדה השנייה ירדה מאוד תדירות העדכון של מדריכי הטיולים העוסקים בה. בסוף 2004 פורסם שמהדורתו האחרונה של מדריך הנפוץ לונלי פלאנט לישראל פורסמה בשנת 1999, מדריכי Frommer's עודכנו לאחרונה ב-2000, ומדריך Fodor's עודכן לאחרונה ב-2001. לשם השוואה: מדריכי איטליה של סדרות אלה שנמכרו באותה עת יצאו לאור בשנת 2004.
מדריכי טיולים נמכרים בחנויות הספרים, הממשיות והווירטואליות. כמו כן הם נמכרים בחנויות המוכרות ציוד למטיילים. חנות שכל שלוש קומותיה מוקדשות למפות ולמדריכי טיולים היא Stanfords שבלונדון.
שימוש יוצא דופן במדריך טיולים נעשה בעת מלחמת העולם השנייה, כאשר חיל האוויר הגרמני ערך הפצצת נקמה על ערים שלוות וציוריות בבריטניה. התעמולה הנאצית הצהירה שבחירת הערים נעשתה לפי מדריך בדקר לבריטניה ולפיכך כונו הפצצות אלה "בליץ בדקר".
מדריך הטיולים המודרני הראשון היה ה-"Murray's Handbooks for Travellers" של הוצאת ג'ון מאריי שראה אור ב-1836 ופתח סדרת מדריכי טיולים לתיירים. במסגרת זו ראה אור ב-1847 המדריך לארץ ישראל וסוריה, המדריך המודרני הראשון לארץ ישראל.
מדריכי טיולים עיקריים.
מדריכים עבריים.
בנוסף למדריכים מרובי השפות, שתרגומים שלהם לעברית החלו לצאת לאור בסוף שנות התשעים, יצאו לאור סדרות אחדות שנכתבו מלכתחילה בעברית.
בנוסף למדריכי טיולים בחו"ל, בעברית מתפרסם שפע רב של מדריכים לטיול בישראל.
מדריכים ייחודיים.
בנוסף לסדרות של מדריכי טיולים, שהן עיקרו של שוק מדריכי הטיולים, יוצאים לאור גם מדריכי טיולים ייחודיים, שאינם חלק מסדרה. דוגמאות אחדות:
הקיסרות הרומית הקדושה
האימפריה הרומאית הקדושה
ליטו
חייל
חייל הוא כל אדם שהתגייס לשורותיו של צבא של מדינה ריבונית בשירות חובה, בהתנדבות, בשירות קבע או בשירות מילואים.
אפיון.
חיילים הם חלק ממבנה היררכי וקפדני הקרוי צבא. במסגרת הצבא, מחולקים החיילים ליחידות שונות, בהן חיל רגלים, חיל הנדסה קרבית, חיל שריון, חיל ים וחיל האוויר.
לא כל החיילים הם לוחמים, על אף שרובם המכריע עובר במהלך שירותו הכשרה קרבית ברמה זו או אחרת. למעשה בכל צבא רוב החיילים משרתים בתפקידים לא קרביים (כדוגמת תפקידי פקידות, לוגיסטיקה או מחקר ופיתוח), ורק מיעוטם (בערך 25%) קרביים.
החיילים מובחנים מאזרחים במשמעת וההיררכיה הפנימית הנוקשה של הצבא, היכולת של הקצינים להטיל עונשים על החיילים ועוד. אמנם גם בארגונים אחרים קיימים אמצעי משמעת, ובהם פיטורים, אך הצבא יכול להעניש את חייליו בסנקציות פיזיות, במעצר ומאסר בכלא צבאי ובצבאות מסוימים אף בעונש מוות. המשפט הצבאי שונה מהמשפט האזרחי ומחמיר ממנו ועל אכיפתו ממונה משטרה צבאית. החיילים לובשים מדים ועליהם דרגות, סמלים וסימני זיהוי המעידים על שיוכם הארגוני. לרוב, יחידות וחילות שונים מובחנים באמצעות כומתות זהות בצבעים שונים, תגי יחידה וסיכות. לזרועות שונות בצבא ייתכנו מדים בצבע שונה.
חיילים מובחנים זה מזה באמצעות דרגה המסמלת את מיקומם בהיררכיה הצבאית. הדרגות מתחלקות לדרגות חוגרים, דרגות נגדים ודרגות קצינים.
חייל שמשרת שנים רבות בצבא, והתקדם רבות בהיררכיה הצבאית, מכונה איש צבא.
קרביות החיילים.
לא כל החיילים הם לוחמים, רובם הגדול משרת בתפקידים עורפיים ותפקידם לא כולל פעולות קרביות (כגון עובדי רס"ר, פקידים, מזכירות, אנשי חימוש ולוגיסטיקה, טבחים, מתכנתים וכדומה). במהלך הכשרתם של הלוחמים רוכשים מיומנות והכשרה צבאית בנושא קליעה וירי, שדאות ומצבי לחימה שונים.
בצה"ל יש חלוקה ל-3 רמות קרביות:
טיפוסי חיילים קרביים.
חיילים קרביים מתחלקים בדרך כלל לכמה סוגים: כבדים, קלים בינוניים וסדירים לעומת לא סדירים. החלוקה הזאת תקפה הן לפרשים והן לחיל רגלים. מקורה של החלוקה עוד בעת העתיקה והיא קיימת עד עצם היום הזה.
במלחמה בכניסה קרקעית, החילות המסתכנים ביותר בפעולות לחימה הן חיל הרגלים, חיל השריון וחיל ההנדסה הקרבית בנוסף לשאר הכוחות המיוחדים בלחימה במגע.
סדירים ולא סדירים.
חיילים סדירים הם חיילים שמגויסים מתוקף צו חוקי של המדינה והם משרתים בדרך כלל תקופה מוגדרת היטב בכוחות המזוינים של אותה מדינה. חיילים סדירים מקבלים אימון אחיד וכלי נשקם מסופקים ברוב המקרים על ידי המדינה. החיילים הסדירים הראשונים היו ככל הנראה שומרי ראשם של המלכים בעת העתיקה ושכירי חרב.