התיאור להלן הוא כללי, ואינו מתייחס לדגם מסוים, אלא אם כן מצוין הדבר בפירוש. כמו כן, התיאור מתאים כמעט בכל הפרטים גם למכונת אינטרטייפ, המתחרה. דף המונה את ההבדלים העיקריים בין לינוטייפ לאינטרטייפ, ודף המתאר את רוב הדגמים, מופיעים בסעיף "קישורים חיצוניים".
מכונת הלינוטייפ היא מכונת יציקה: היא יוצקת "גלמים", שהם לוחות עופרת שעל אחד מפניהם מובלטת שורת טקסט, שיכולה לשמש בדפוס בלט. המכונה לא יוצקת את הגולם מתבנית קבועה, כמו בפעולת יציקה רגילה, אלא היא בונה תבנית חדשה בכל יציקה, על ידי סידור בשורה של שורה של תבניות קטנות, שכל אחת מהן מייצגת אות יחידה, יוצקת גולם אחד מהתבנית שסודרה, ומפרקת את התבנית למרכיביה, כך שישמשו ביציקת השורות הבאות. סידור התבניות נעשה על ידי הקלדה על מקלדת הלינוטייפ.
מבחינה פונקציונלית, יש במכונת הלינוטייפ שלושה חלקים עיקריים:
מובן, לכן, שכדי להבין את פעולת המכונה, הכרחי להכיר את אותן "תבניות קטנות". בדפוס הבלט, התבניות המשמשות ליציקת האותיות נקראות "אמות דפוס", או "מטריצות" (מהמילה הלטינית לאם). בהמשך ייעשה שימוש במונח "מטריצה".
המטריצה.
המטריצה של הלינוטייפ היא פיסת מתכת, בדרך כלל פליז, שבאחת מפניה טבועה האות לה משמשת המטריצה. מטריצות של תווים שונים הן ברוחב שונה, לפי התו. עבור רווחים משמשים חלקים המכונים "פסי רווח" (space band), שיתוארו בהמשך.
פרט לאות הטבועה, שאר הפרטים במטריצה, נועדו לעזור למכונת הלינוטייפ להוביל אותה במסלול הסבוך בו היא עוברת מתחילת התהליך ועד סופו, וחוזר חלילה לשורות הבאות.
פירוט:
פסי הרווח.
הטיפול ברווח בין מילים בלינוטייפ הוא מיוחד, ולכך משמשים חלקים המכונים "פסי רווח" (space band). הגלמים שהמכונה יוצקת מיושרים לימין ולשמאל: כל השורות באותו הטור הן באורך זהה, אף שלא ניתן להבטיח שרוחב האותיות עצמן (או ליתר דיוק, רוחב המטריצות שנושאות את האותיות הללו) זהה בכל השורות.
היישור מתבצע בעזרת הרווחים: בלינוטייפ, הרווח בין כל שתי מילים בשורה אחת זהה, אך הרווחים בשתי שורות שונות, בדרך כלל אינם זהים.
פסי הרווח משולבים בשורת המטריצות ביציקה, ומבחינות רבות אפשר לראות בהם מעין מטריצות מיוחדות. ייחודם של הרווחים נובע מיכולתם להתרחב, יכולת שמשליכה גם על צורתם: פסי הרווח ארוכים יותר מהמטריצות, והם בנויים משני חלקים: חלק אחד שמזכיר בצורתו מטריצה רגילה, וחלק שני בצורת טריז דק, המחליק לאורכו של הראשון, ובכך מרחיב את הרווח. לעומת המטריצה, בערוץ המשולש שבראש פס הרווח אין שיניים, עובדה המתבטאת בשלב המיון.
הנעה.
מכונת הלינוטייפ היא מכונה מונעת. ברוב הדגמים, החל מהראשונים, מותקן מנוע חשמלי של ⅓ (שליש) כוח סוס, אם כי ניתן להניע את המכונה גם ממנוע חיצוני, במקומות בהן אין אספקת חשמל סדירה. בדגמים חדשים ומהירים יותר, הוגדל הספק המנוע ל-½ כוח סוס, שהוא עדיין הספק צנוע למכונת יציקה בגודל כזה. פעולת המכונה לא יכולה להיחשב "שקטה", ועם זאת, היא אינה רועשת במיוחד.
כל פעולות הסדר, החל מההקלדה וכלה ביציקת הגולם ובמיון המטריצות, הן ממונעות, והפעולה יחידה שמבוצעת בכוח שרירי הסדר, היא הרמת מעלית הסדר בכ 12 סנטימטר, בהסטת מנוף המותקן מימין למקלדת, להתחלת מחזור היציקה. הקשות הסדר על אחד קלידי המקלדת, לא משחררות ישירות את המטריצה, אלא מפעילות מתג מכני, שגורם להתחלת פעולה ממונעת, שבסופה מתייצבת המטריצה המתאימה, או פס הרווח, בשורת הסדר. את תהליך היציקה מתחיל הסדר על ידי הסטת מנוף, שמניף את מעלית הסדר, עם שורת הסדר עליה, לעמדת ה"מסירה", ובכך גורם לתחילת מחזור פעולה, שמסתיים עם הוספת הגולם המוכן לתיבת הגלמים, והחזרת כל מטריצה לערוץ המתאים לה במחסנית, בלי כל התערבות נוספת.
העובדה שפעולת היציקה אוטומטית לחלוטין, אפשרה מאוחר יותר (החל ב-1932) "להסב" את הלינוטייפ כולה למכונת סדר אוטומטית לחלוטין, על ידי "החלפת" המקלדת בקורא סרט מנוקב, כך שמפעיל אחד השגיח על עד ארבע מכונות, שכולן סדרו אוטומטית טקסט שהוזן בסרטי נייר.
בכל מקום בו הדבר אפשרי, הפעולות מתבצעות בכוח המשיכה, או בעזרת קפיץ, כאשר תפקיד ההנעה הוא להרים את המכלול חזרה כנגד כוח המשיכה, או לדרוך את הקפיץ חזרה, במקום שההנעה עצמה תבצע את הפעולה, כך שאם יש תקלה, ופעולה כלשהי "נתקעת", לא יופעל כוח מכני שעלול לגרום לשבר. למערכת המיון יש מצמד אוטומטי, שמתנתק ברגע שיש התנגדות לתנועה, גם כאן כדי למנוע נזק במקרה של "תקיעה". במהלך עבודה, הלינוטייפ יכול לעיתים "להיתקע", למשל כתוצאה ממטריצה שאחת מאוזניה התעקמה. סדר מיומן פותר את ה"תקיעות" הללו כדרך שיגרה, בדרך כלל בלי שיגרמו נזקים.
מערכת הסדר.
מערכת הסדר היא החלק הראשון של פעולת המכונה. בתום פעולת הסדר, סדר הדפוס מפעיל את מחזור היציקה על ידי מנוף, שמניף את מעלית הסדר לעמדת המסירה. מיד אחר כך המעלית חוזרת למקומה הרגיל, והסדר יכול להתחיל להקליד את השורה הבאה, כשברקע מתבצע מחזור היציקה של השורה הנוכחית, ואם הסדר זריז דיו, גם מחזור המיון של השורה הקודמת, באופן אוטומטי לחלוטין.
מערכת הסדר מורכבת ממספר חלקים עיקריים:
מחסנית.
המחסנית, ותיבת הרווחים הם שני חלקים נפרדים ושונים, הממלאים את אותה הפונקציה: תפקידם לשחרר מטריצה או פס רווח, כאשר הסדר מקיש על אחד ממקשי המקלדת, או על מקש הרווח. כפי שאפשר להבין משמה, המחסנית מחזיקה את המטריצות, ממנה הן מוגשות לשורת הסדר, ואליה הן חוזרות בתום המיון.
המחסנית היא קופסה שטוחה, בצורת טרפז, שמוצבת בשיפוע מעל המקלדת. לאורכה 91 "ערוצים" מקבילים, כשבכל אחד מהם עד 20 מטריצות של אותה האות. המטריצות שכבות בערוץ על צידן, כשצד היציקה ושתי אוזניו כלפי מטה, ושתי האוזניים האחרות מצביעות למעלה. תחתית המטריצה פונה לכיוון חזית המכונה (וגם כלפי מטה. בגלל השיפוע), והחריץ המשונן מופנה לאחור. המטריצות "יושבות" בערוץ אחת על כתפי השנייה. הערוץ עצמו בנוי משני מובילים מקבילים, אחד על "רצפת" המחסנית, והשני בתקרתה, שרוחבם הוא כרוחב אוזני המטריצה. עקב השיפוע, המטריצה התחתונה, או הקדמית, בכל ערוץ רוצה להחליק מן המחסנית החוצה, ומוחזקת במקומה על ידי מנגנון המחגר, כשהמחסנית במצב "עבודה" במכונה.
מחסנית שאינה במצב עבודה (כמו שתי המחסניות בתצלום משמאל), המטריצות מוחזקות במקומן על ידי מוט שמושחל לרוחב המחסנית, או בעזרת חלק במחסנית שזה תפקידו.
שני הערוצים השמאליים מיועדים לאותה האות - באנגלית האות e קטנה, ומנגנון מיוחד דואג לספק מטריצה לסירוגין מהערוץ הראשון והשני, כדי שהמחסנית תוכל להכיל כפליים מהאות הנפוצה ביותר: כפי שיסבר בהמשך, רצוי שיהיו במחסנית מספיק עותקים של כל אות כדי להספיק ל-3 שורות. משום כך, אף על פי שיש במחסנית 91 ערוצים, יש רק 90 תווים שונים.
20 מטריצות בערוץ ו-91 ערוצים הוא הסידור הסטנדרטי, אבל לא היחיד: למשל, כדי להדפיס ברוחב גופן גדול יותר, למשל לכותרות, נחוצות מטריצות "שמנות" יותר, שדורשות ערוצים מרווחים יותר (אוזני המטריצות, ולכן המובילים, זהים, אבל גוף המטריצה רחב יותר, והמרחק בין הערוצים במחסנית רגילה לא מספיק), באופן שרוחב המחסנית לא מספיק ל-90 ערוצים. עבור מטריצות כאלו, ברוחב עד 24 נקודות, יש מחסניות עם 72 ערוצים בלבד, ויש אפילו מחסניות עם 55 ערוצים, להדפסת (או נכון יותר, יציקת) גופנים של עד 36 נקודות.
יש מכונות בהן ניתן להתקין מספר מחסניות באותו זמן. בחלק מהדגמים, המחסניות הנוספות קטנות יותר, ומכילת רק 16, או לפעמים 14 מטריצות בערוץ.
כל מחסנית מכילה מטריצות בגופן מסוים, והדרך להעביר את מכונת הלינוטייפ מגופן אחד לשני, או משפה אחת לשנייה, היא על ידי החלפת מחסנית. בדגמים מוקדמים, פעולת החלפת המחסנית דורשת מספר עובדים, וזמן לא מבוטל, אבל בדגמים מאוחרים יותר, פועל יחיד יכול להחליף מחסנית בזמן לא רב. דגמים מרובי מחסניות נוספו - מכונות עם שתיים, שלוש, וארבע מחסניות. בחלק מהמדגמים ניתן לערב מטריצות ממחסניות שונות, ולכן גופנים שונים, בשורה אחת, ובדגמים אחרים לא. הדגמים מאפשרים עירוב נקראים מיקסר (mixer), ובהם המעבר בין גופן לגופן פשוט - בדרך כלל לא יותר מהסטת מנוף בזמן ההקלדה (לפי ספר ההדרכה של החברה, ניתן לעבור מגופן לגופן, כלומר ממחסנית למחסנית, בלי להאט את קצב ההקלדה).
בדגמים בלי מיקסר, המעבר כרוך בעצירת המכונה, ואחרי שכל המטריצות סיימו את מחזור היציקה והמיון, וכולן חזרו למחסנית, סיבוב ארכובה, להגבהת או הנמכת ערימת המחסניות, והבאת הגופן הרצוי, כלומר המחסנית הרצויה, לעמדת עבודה.
חברת מרגנתלר-לינוטייפ סיפקה מאות ערכות גופנים, כלומר ערכות מטריצות, בעשרות שפות שונות, וערכות נוספות הוצעו על ידי אחרים. החברה העסיקה טיפוגרפים מובילים, שיצרו עבורה כמה מסוגי הגופנים הנפוצים עד היום, ורכשה רישיונות לגופנים ממעצבים עצמאיים, דוגמת נרקיס לינוטייפ, שנרכש מהטיפוגרף הישראלי צבי נרקיס. החברה סיפקה ערכת מטריצות בעיצובים מיוחדים, בהזמנת הלקוח.
משמאל למחסנית וקצת מתחתה, נמצאת תיבת הרווחים, שממלאת תפקיד דומה לתפקיד המחסנית, עבור פסי הרווח. את תיבת הרווחים אין צורך להחליף כמו את המחסנית - הרווחים נראים (כלומר אינם נראים) בדיוק באותו האופן עבור כל הגופנים. הטיפול המיוחד בפסי הרווח נובע גם מצורתם השונה.
המקלדת.