טיפול תרופתי תלוי בדרך כלל בנסיבות שהובילו להתפתחות דלקת המפרקים. תרופות מרשם כמו אצטמינופן (פרצטמול), איבופרופן, נפרוקסן ונוגדי דלקת שאינם סטרואידים נוספים מהוות בדרך כלל מענה ראשוני לשיכוך הכאב ולהתמודדות עם הדלקת. בנוסף, ניתן להזריק קורטיקוסטרואידים ישירות אל חלל המפרק על מנת להקל את הדלקתיות, הנפיחות והכאב. תרופות נוספות לטיפול בדלקת הן תרופות לטיפול בדלקת מפרקים שגרונית, תרופות ביולוגיות, הזרקה תוך-מפרקית של חומרי סיכה- כולל הזרקות של חומצה היאלורונית, גלוקוזאמין וכונדרויטין סולפט.
חומצה היאלורונית בדרך כלל נמצאת במפרקים, כולל מפרק הברך ובין היתר מתפקדת כחומר סיכה ומשמשת לבלימת זעזועים. במצבים של דלקת מפרקים ניוונית, יש מחסור בחומצה ההיאלורונית, אשר גורם לכאב ונוקשות שמיוחס לדלקת. הזרקות חומצה היאלורונית הן מאושרות על ידי ה-FDA כטיפול בדלקת מפריקם ניוונית בברך, וגם כטיפול במפרקים אחרים בגוף. למרות זאת, יתרונות ההזרקות עדיין נמצאים במחלוקת ולכן ניתנות למטופלים רק לאחר שטיפולים אחרים נכשלים בהקלת הכאב. ההקלה בתסמיני הדלקת שניתנת הודות להזרקות יכולה להימשך כשנתיים מרגע ההזרקה עבור חלק מהמטופלים, בעוד שלחלקם לא חלה הקלה בתסמינים כלל.
טיפול תנוחתי.
מכשירי תמיכה כגון ברכיות יכולים לשמש להקלת התסמינים בדלקת מפרקים בברך. עם זאת, הברכית יכולה לגרום לאי נוחות, גירוי בעור, נפיחות, ואף לא לספק סיוע כלל. כמו כן, הברכית יכולה להיות יעילה במיוחד כאשר רק ברך אחת נפגעה מהדלקת. אמצעים נוספים לטיפול הם שימוש במקל הליכה, הנעלה עם בלימת זעזועים, מדרסים, תחבושות אלסטיות גם הם יכולים לסייע בטיפול בתסמיני הדלקת.
ניתוח.
האפשרות לביצוע התערבות בניתוח כטיפול בדלקת תתבצע רק אם נכשלו כל הניסיונות לטיפולים הלא פולשניים. הליכים ניתוחיים יכולים לכלול ארתרוסקופיה, שמשמשת לעילתים רחוקות לדלקת מפרקים ניוונית חד צדדית, אוסטאוטומיה, שמבוצעת בדלקת מפרקים ניוונית חד צדדית בשלביה המוקדמים, או החלפת מפרק אשר כוללת החלפה מלאה או חלקית של המפרק בפרוטזה.
רפואה משלימה.
טיפולים במסגרת הרפואה האלטרנטיבית לצורך שיכוך הכאב כוללים דיקור וטיפולים בפולסים מגנטים.
מחלת הכבד השומני
מחלת הכבד השומני (באנגלית: Fatty liver disease) היא מצב רפואי בו עודף שומן מצטבר בכבד. לעיתים קרובות תסמיני המחלה מעטים או לא קיימים כלל. ולעיתים המחלה עלולה להיות מלווה בעייפות או כאבים בצד הימני העליון של הבטן. סיבוכי המחלה עשויים לכלול שחמת, סרטן הכבד ודימום מדליות הוושט. המחלה מהווה היום את הסיבה השכיחה ביותר להפרעות בתפקודי כבד, וסיבה מובילה להשתלות כבד. ישנם שני סוגים למחלת הכבד השומני, הראשונה היא מחלת הכבד השומני האלכוהולית שהיא מצב בו שומן עודף מצטבר בכבד כתוצאה משימוש כבד באלכוהול. השנייה היא מחלת הכבד השומני שאינה נובעת מצריכת אלכוהול בה הצטברות השומן לא נגרמת כתוצאה משימוש כבד באלכוהול.
תסמינים.
מחלת הכבד השומני מופיעה לרוב ללא תסמינים, אם יש תסמינים הם כוללים עייפות כללית וכאבים בחלק הימני העליון של הבטן.
סיבוכים.
מחלת הכבד השומני יכולה להתפתח לכדי לייפת, שחמת או סרטן הכבד. אנשים עם מחלת הכבד השומנית הלא אלכוהולית הם בעלי סיכויים גבוהים יותר למוות ממחלות הקשורות לכבד. שיעור ההישרדות ממחלת הכבד השומנית הלא אלכוהולית במשך העשור האחרון הוא כ-80%. מחקרים מצביעים כי לאנשים בעלי מחלת הכבד השומנית הלא אלכוהולית יש סיכוי גבוה יותר לפתח מחלות לב וכלי דם. בנוסף יש הטוענים כי קיים קשר הדוק בין מחלת הכבד השומני לבין התסמונת המטבולית.
גורמי סיכון.
מחלת הכבד שומני קשורה לרוב לתסמונת מטבולית (סוכרת, יתר לחץ דם, השמנת יתר והפרעה בשומני הדם), אך יכולה להיגרם גם כתוצאה מסיבות נוספות.
אלכוהול.
אלכוהוליזם הוא אחד הגורמים לכבד שומני, וזאת כתוצאה מיצור של מטבוליטים רעילים, כמו אלדהידים במהלך חילוף החומרים של האלכוהול בכבד. תופעה זו נפוצה לרוב באלכוהוליזם כרוני.
השמנת יתר.
השמנת יתר היא גורם הסיכון הנפוץ ביותר והמתועד ביותר בהקשר למחלת הכבד השומנית הלא אלכוהולית. למעשה, ספקטרום ההשמנה הנרחב, החל ממשקל עודף להשמנת יתר ולהשמנת יתר חולנית קשור גם הוא למחלת הכבד השומנית הלא אלכוהולית. בהקשר זה, רוב (95%) החולים עם השמנת יתר חולנית העוברים ניתוח בריאטרי יהיו עם מחלת הכבד השומני.
סוכרת מסוג 2.
קיימת שכיחות גבוהה של מחלת הכבד הלא אלכוהולית בקרב אנשים עם סוכרת מסוג 2. למעשה, מחקרים מסוימים העלו את ההערכה שכשליש עד שני שלישים מהחולים הסוכרתיים סובלים ממחלת הכבד השומני הלא אלכוהולית. כמו כן, חשוב לזכור את החשיבות של הקשר הדו-כיווני בין מחלת הכבד השומני הלא אלכוהולית ל- סוכרת מסוג 2. בהקשר זה, שתיהן יכולות להתפתח כמעט בו זמנית בחולה, ויש בלבול רב בין השכיחות של חולי מחלת הכבד השומני הלא אלכוהולית עם סוכרת מסוג 2 לבין השכיחות של חולי הסוכרת מסוג 2 עם מחלת הכבד השומני הלא אלכוהולית.
דיסליפידמיה.
מצב בו יש רמות גבוהות של טריגליצרידים ורמות ליפופרוטאין בצפיפות גבוהה בגוף, הוא גם מצב שכיח בקרב חולים עם מחלת הכבד השומני הלא אלכוהולית.
פתולוגיה.
שינוי שומני מייצג את הצטברות האינטרקטופלסמטית של הטריגליצרידים. בתחילת הדרך בתאי הכבד נמצאת שלפוחית שומן קטנות (ליפוזום) סביב הגרעין, שינוי זה נקרא שינוי שומני מיקרוסקולרי. בשלב זה, תאי הכבד מתמלאים בטיפות שומן מרובות שאינן משנות את מיקום הגרעין הממוקם במרכז. בשלבים המאוחרים יותר שלפוחיות השומן גדלות, ודוחפות את הגרעין לפריפריה של התא, ומעניקות מראה טבעתי לתא, שינוי זה נקרא שינוי שומני מקרוסקולי. שלפוחיות גדולות עשויות להתגבש ולהפיק ציסטות שומניות, שהן נגעים בלתי הפיכים. ליקויים בחילוף החומרים של חומצות שומן אחראיים לתחילת התפתחות מחלת הכבד השומני, אשר עשויים לנבוע מחוסר איזון בצריכת האנרגיה ושריפתה. וכתוצאה מכך להגיע למצב אחסון של ליפידים או להגיע למצב של עמידות היקפית לאינסולין, ובכך להגיע למצב בו הובלת חומצות שומן לכבד מתבצעות בקצב מוגבר. פגיעה או עיכוב בקולטנים השולטים באנזימים האחראים על חמצון וסינתזה של חומצות שמן גם כן עלולה לתרום להצטברות שומן. בנוסף ידוע כי אלכוהוליזם פוגע במיטוכונדריה ובמבנים תאיים אחרים, ופוגע עוד יותר במנגנון האנרגיה התאית. כבד שומני חמור מלווה לעיתים בדלקת והחלמה ממנו תלויה בחומרת הגורם המסית. עם זאת, היקף התגובה הדלקתית משתנה מאוד ולא תמיד תואם למידת הצטברות השומן. והופעת הדלקת עשויים לייצג שלבים רצופים בהתקדמות מחלת הכבד השומני. מחלת כבד עם דלקת נרחבת ודרגה גבוהה של הצטברות שומן מתקדמת לרוב לצורות חמורות יותר של המחלה. מוות בתאי הכבד ותגובות דלקתיות מביאים להפעלה של תאי פלטה בכבד, הממלאים תפקיד מרכזי בלייפת הכבד.
פרוגנוזה.
מרבית האנשים עם מחלת הכבד השומני אינם מאובחנים על ידי סימפטומים, בדרך כלל המחלה מתגלה בזכות בדיקות לא תקינות של תפקודי כבד או גדילת של הכבד הנגרמת כתוצאה ממצבים רפואיים שאינם קשורים למחלת הכבד השומני. ביוכימיה מוגברת בכבד נמצאת אצל כ-50% מהחולים במחלת הכבד השומני. בדיקות הדמיה מתבצעות בדרך כלל בתהליך האבחון, וחושפות כבד "בהיר". בדיקות ההדמיה שניתן לבצע הן על-שמע (אולטרה סאונד), הדמיה ממוחשבת (טומוגרפיה ממוחשבת) ותהודה מגנטית (דימות תהודה מגנטית). בדיקה נוספת היא בדיקת הביופסיה, אומנם שלא נהוג להשתמש בבדיקה זו בדרך כלל כשמדובר במחלת הכבד השומני.
טיפול.
הטיפול בכבד שומני תלוי בסיבה להתפתחותו, ובאופן כללי הטיפול בגורם הבסיסי יהפוך את תהליך התפתחות המחלה אם ייושם בשלב מוקדם. כבד שומני יכול להיגרם על ידי גורמים שונים שלא כולם מזוהים. עם זאת, שתי סיבות ידועות למחלות כבד שומניות הן צריכה עודפת של אלכוהול ותזונה ממושכת עם שיעור גבוה של קלוריות שמקורן בפחמימות. ונמצא כי לאנשים עם מחלת הכבד השומני הלא אלכוהולית ירידה במשקל באמצעות שילוב של תזונה ופעילות גופנית משפרת ואף מרפאה את המחלה. במקרים חמורים יותר, הוכח כי תרופות המפחיתות את עמידות האינסולין, היפרליפידמיה וכאלו הגורמות לירידה במשקל כמו ניתוח בריאטרי כמו גם ויטמין E משפרות ואף פותרות בעיות בתפקוד הכבד.
אפידמיולוגיה.
מחלת הכבד השומני הלא אלכוהולית משפיעה על כ -30% מהאנשים במדינות המערב וכ -10% מהאנשים באסיה. בארצות הברית השיעורים הם סביב 35% כאשר כ -7% הם בעלי הצורה הקשה של המחלה. מחלת הכבד השומני הדלקתי משפיעה על כ -10% מהילדים בארצות הברית. מחלת הכבד השומני נצפתה אצל כ־80% מהאנשים הסובלים מהשמנת יתר, 35% מהם מתפתחים למחלת הכבד השומנית הדלקתית ואצל כ־20% מאנשים במשקל תקין, אף על פי שאין עדות לצריכת אלכוהול מופרזת, מחלת הכבד השומני הוא הגורם השכיח ביותר לבדיקות תפקודי כבד לא תקינות בארצות הברית.
מיקשה פלק
מיקשה פלק (בהונגרית: Falk Miksa; פשט, 7 באוקטובר 1828 – בודפשט, 10 בספטמבר 1908) היה סופר הונגרי-יהודי, עיתונאי, פוליטיקאי, חבר הפרלמנט במשך למעלה משלושים שנה, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים, בעל עיטור של מסדר אישטוואן הקדוש דרגה אמצעית, בעל תעודת זהב ודוקטור למדעי המדינה, נשיא מכון גמלאי העיתונאים ההונגרים ועוד.
חייו.
ילדות ולימודים.