שרית אבישי-אלינר היא רופאה ישראלית, מומחית ברפואת ילדים ובמנהל רפואי שכיהנה כמנהלת המרכזים הרפואיים קפלן והרצפלד.
ביוגרפיה.
אבישי-אלינר סיימה לימודי רפואה בטכניון והיא בעלת תואר שני במינהל מערכות בריאות מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. את התמחותה עשתה ברפואת ילדים ותת התמחות בטיפול נמרץ ילדים בבית החולים לילדים של לוס אנג'לס. כמו כן היא בעלת התמחות במנהל רפואי.
היא שימשה רופאת ילדים בקהילה במרכז רפואי קפלן ובתל השומר ורופאת ילדים וטיפול נמרץ במרכז רפואי קפלן ובבית החולים לילדים של לוס אנג'לס.
כיהנה כמנהלת רפואית של מחוז ירושלים בשירותי בריאות כללית. ב-2016 מונתה לסגנית מנהלת מרכז רפואי קפלן וב-2018 מונתה גם למנהלת המרכזים הרפואיים קפלן והרצפלד. בינואר 2021 פוטרה מתפקידה בשני בתי החולים.
מרצה בבית הספר לרפואה, האוניברסיטה העברית והדסה, ירושלים.​
היא נשואה ואם לשני בנים.
בנק אגודת הטמפלרים
בנק אגודת הטמפלרים (בגרמנית: Bank der Tempelgesellschaft) היה בנק ארצישראלי שהקימה אגודת הטמפלרים, ופעל בין השנים 1924 ל-1939.
הטמפלרים הגרמנים שהגיעו לארץ ישראל, החל מ-1868, נזקקו לבנק. בתחילה הם השתמשו בשירותי הבנק של יוהנס פרוטיגר, בנקאי ממוצא שווייצרי, בירושלים, אך זה פשט את הרגל ב-1896. הבנק של פרוטיגר היה גלגול של בנק של המסיון על שם סנט כרישונה. אחרי התמוטטות הבנק פתח את שעריו דויטשה פלשתינה בנק בתמיכת משרד החוץ הגרמני, במטרה לעזור לנתינים גרמנים כטמפלרים, וגם כמשקל נגד בנק קרדי ליונה הצרפתי. בנק זה פורק אחרי מלחמת העולם הראשונה, כרכוש אויב.
"אגודת הטמפלרים (ההיכל)" הקימה את הבנק שלה ב-11 ביולי 1924. הסניף הראשי היה ביפו, ונפתחו סניפים ברחוב השוק בחיפה ובירושלים. הבנק העסיק עשרות עובדים גרמנים, אך גם ערבים ויהודים. מנהלי הבנק היו כריסטוף וו. הופמן עד 1932, ותימוטאוס וורסט עד סגירת הבנק. הבנק עסק במימון הפעילות הטמפלרית בשטחי החקלאות (כגון יצוא תפוזים משרונה), התעשייה והמסחר. הבנק השתלב גם בעשייה הציונית שגדלה מאוד ב. ב-1933 מונה הבנק כנציגו של הדויטשה רייכבנק.
איסור על עסקאות עם יהודים אחרי ליל הבדולח, בנובמבר 1938, הביא את בנק אגודת הטמפלרים לכדי כמעט פשיטת רגל. על מנת להחלץ מפשיטת הרגל הוצע על ידי חברת העברה לרכוש, בעזרת הבנק, אדמות באזור שרונה. מאחר שחברת העברה עבדה "באישור" השלטון הנאצי, היה זה ניסיון לעבור על האיסור ולהמשיך בזרימת ההון של הבנק. פרוץ מלחמת העולם השנייה סיכל את המכירה באיבה. הממשל הבריטי סיים את ההתיישבות הטמפלרית בארץ ישראל, והבנק נסגר בידי משרד הכונס הרשמי, ב-12 בספטמבר 1939. סגירתו הסופית של הבנק הייתה עם הקמת מדינת ישראל.
יוז'ף שוראני
יוז'ף שוראני (במקור שוורץ, בהונגרית: Surányi József; פשט, 12 בדצמבר 1861 – בודפשט, 17 ביולי 1918) היה עיתונאי יהודי-הונגרי. הבעלים, העורך והמו"ל של העיתון פשטי נפלו (Pesti Napló), כלומר "היומן של פשט", שהיה יומון פוליטי חשוב בהונגריה, שיצא לאור בין מרץ 1850 לבין אוקטובר 1939.
ביוגרפיה.
יוז'ף שוורץ נולד במשפחה יהודית כבנם של קלמן שוורץ (יליד 1835) ושל קרולינה קראוס. אֶחיו: בלה ומיקולוש, יחד איתו שינו שלושתם את שמם לשוראני; אחותם רגינה נישאה לדיולה אגר ונשאה את שם בעלה. לאחר שיוז'ף סיים את לימודיו בתיכון, עבר ללמוד באקדמיה למסחר בפשט. בשנת 1881 יצא לסיור לימודי עסקים וכלכלה של שלוש שנים מחוץ להונגריה. בשנת 1887 הקים חברת סחר (יצוא-יבוא) בשם יוז'ף שוורץ ושות' והיה לו חלק גם במפעל הגומי ובסחר שהיה מוכר בשם ארנה שוטולה. כמו אחיו, הוא היה אחד מבעלי המניות של "טחנת הקמח גיזלה בע"מ". בנוסף לפעילותו הכלכלית והיזמית עסק שוראני גם בספרות ובעיתונות. הוא כתב מאמרים ל"עיתון הלאומי" (Nemzeti Ujság) ולכמה עיתונים וכתבי עת אחרים. תחת בדוי של הנס הארדינג פרסם בגרמנית קובץ שירים (לייפציג, 1888).
בשנת 1901 השתלט על היומון הוותיק פשטי נפלו, הפך לעורך הראשי של העיתון ולנשיא המנהל של חברת פשטי נפלו בע"מ. הוא הפך את העיתון מהסגנון הישן לעיתון מודרני עם שירות חדשות טוב. בפשטי נפלו פרץ בשנת 1911 שביתת העיתונאים הראשונה והיחידה לזמן רב שהסתיימה בהצלחת העיתונאים: שוראני הסכים להעלאת השכר המבוקשת. שנה קודם לכן פיטר יוז'ף שוראני את אנדור מיקלוש, ראש הדסק הכלכלי בעיתון. מיקלוש הקים עיתון משלו, האשט, ויצר את המתחרה לפשטי נפלו. לאחר הפיטורים החלה התדיינות משפטית בין שני הבעלים, אך חשיפת סודות מסחריים לא היה באינטרס של אף צד. בספטמבר 1912 משך אנדור מיקלוש את התביעה, והצדדים הביעו בפומבי "חרטה הכנה" על ההאשמות ההדדיות.
במהלך מלחמת העולם הראשונה ההוצאה לאור של העיתונים זכתה להצלחה כלכלית גדולה, אולם בשנת 1917 נפרד יוז'ף שוראני מהעיתון מכיוון שקיבל הצעה אטרקטיבית באופן בלתי צפוי מלאיוש הטווני. למחלת הלב הייתה חלק מכריע בהחלטה שלו וכן העובדה שבנו נפל בחזית. את השנה האחרונה לחייו בילה בפרישה לגמלאות.
Johnny Remember Me
"Johnny Remember Me" (בעברית: "ג'וני זכור אותי") הוא שיר, שהגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי בביצוע ג'ון לייטון ובליווי להקת The Outlaws. זה היה הלהיט הראשון של המפיק ג'ו מיק. השיר מתאר צעיר המקונן על מות אהובתו, והוא אחד השירים הבולטים בסגנון שנקרא 'death ditties' (שירי מוות של צעירים), שהיו פופולריים בתחילת שנות השישים של המאה העשרים. ייחודו של השיר הוא בצליל המצמרר והמהדהד שבו (סימן היכר בסגנון ההפקה של מיק), ובקולות הרקע הנשיים של הזמרת ליזה גריי. את העיבוד עשה צ'ארלס בלקוול. על אף השינוי שנערך בשיר והחלפת השורה "הנערה שאהבתי ומתה לפני שנה" ל"הנערה שאהבתי ואיבדתי לפני שנה", השיר נאסר לשידור ב-BBC, יחד עם "שירי מוות" אחרים שהיו פופולריים באותה תקופה.
את השיר כתב והלחין ג'ף גודארד, שהתעורר משינה ושר אותו ישירות לתוך רשמקול, שהיה מונח ליד מיטתו.
באותה עת ג'ון לייטון גילם תפקיד של כוכב רוק בשם ג'וני סיינט-סיר בסדרת הטלוויזיה "Harpers West One". בפרק בו מושמע השיר, נראה סיינט-סיר מבצע את השיר, כשהוא מוקף נשים מעריצות. החשיפה הטלוויזיונית הביאה לפרסום מידי של השיר. אחרי שיצא לאור עלה הסינגל במהירות לראש המצעד.
גרסאות כיסוי.
ב-1963 יצאה גרסת כיסוי בצרפתית בביצוע Les Chats Sauvages (עם הסולן מייק שנון) בשם "Johnny Rapelle-Toi".
בפינית הוקלט השיר בביצועים רבים, בהם טאפיו ראוטבאארה (1962), אולבי וירטה (1962), טופי סורסקוסקי (1985) וקארי טאפיו (1986).
ב-1983 הקליט הזמר ג'ון ספנסר את השיר בהולנדית בשם "Johnny, vergeet me niet".
ב-1985 הקליטה את השיר להקת ברונסקי ביט יחד עם מארק אלמונד, בשילוב השירים "I Feel Love" ו-"Love to Love You Baby". הסינגל הגיע למקום השלישי במצעד. הוא נמכר ביותר מ-300,000 עותקים וזכה למעמד של תקליט פלטינה.
את השיר ביצעו גם זמר הרוק השוודי Little Gerhard ולהקת Showaddywaddy. ב-1983 יצא לאור גרסת כיסוי של השיר בביצוע הלהקה הבריטית The Meteors באלבומם "Wrecking Crew".
יצירת השיר והצלחתו תוארו בסרט "Telstar: The Joe Meek Story" משנת 2009, בו מגלם טום ברק את דמותו של גודארד, וקאלום דיקסון את לייטון.
ב-2018 הוציא פרדי דילבי גרסה של השיר באלבומו "Teenager's Heartbreak", בהפקת Family Spree Recordings.
יחסי אוקראינה–אלג'יריה
יחסי אוקראינה–אלג'יריה (בערבית: العلاقات الأوكرانية الجزائرية, באוקראינית: Українсько-алжирські відносини) הם היחסים הדו-צדדיים שבין אוקראינה לבין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית. אלג'יריה הכירה בעצמאות אוקראינה בשנת 1992, ויחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1993.
לאלג'יריה שגרירות בקייב. לאוקראינה שגרירות באלג'יר (שנפתחה בשנת 1999).
היסטוריה.
אלג'יריה הכירה בעצמאות אוקראינה בשנת 1992, ויחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות הוקמו בשנת 1993. עד מהרה (1993–1994) נחתמו הסכמי צבא וסחר בין שתי המדינות.
עוד קודם לעצמאות אוקראינה, הייתה ברית המועצות אחת התומכות העיקריות בעצמאות אלג'יריה, וכחלק מכך, הקשרים הכלכליים בין אוקראינה הסובייטית ואלג'יריה היו משמעותיים, מכיוון שחלק גדול מהתעשיות הסובייטיות (ובפרט תעשיית האוויר והחלל), כמו גם הנמל הגדול של אודסה נמצאו בשטחי אוקראינה. לאחר שהכריזה אוקראינה על עצמאותה, נמשכו הקשרים הכלכליים בין המדינות, כשאלג'יריה ומצרים נותרו, נכון בתחילת שנות ה-2000, שתי שותפות המסחר החשובות ביותר של אוקראינה באפריקה והמזרח התיכון.
על אף קשרי המסחר הטובים, הקשרים הפוליטיים בין המדינות היו בפיגור בהשוואה לקשרים הכלכליים; רק בשנת 2002 ביקר שר החוץ האוקראיני אנטולי זלנקו לראשונה באלג'יריה. כפי שציינו אנליסטים אוקראינים באותה עת, אחד מהנושאים שעמדו בראש סדר העדיפויות של אוקראינה בפיתוח קשריה עם מדינות צפון אפריקה באותה תקופה היה הרחבת היחסים הכלכליים; מעבר מייצוא מתכות, כימיקלים ומוצרי מזון למכירת מטוסים אזרחיים וצבאיים ומוצרי היי-טק נוספים. באותה שנה התקיימה באלג'יריה תערוכת המוצרים האוקראינים, אלג'יריה-אוקראינה 2002, וכן נחתמה אמנה למניעת כפל מס.
היקף המסחר הכולל בין שתי המדינות עמד על 355 מיליון דולר בשנת2003. על רקע זה דווח כי בשנת 2003 מכרה אוקראינה לאלג'יריה 5 מטוסי מיג-29 ו-16 מסוקי מיל מי-24, ומצד שני רכשה כמה מטוסי ישנים מדגם מיג-21.
אמנה בשיתוף עם קנדה והולנד בנושא שיתוף פעולה בשלום בחלל נחתמה בשנת 2018.