הביוגרף של דן בן אמוץ, אמנון דנקנר, הגדיר את תוכן הספר במילים: "סלט של פרקי אוטוביוגרפיה, קטעי הגות והרהורים על כל נושא שבעולם, דיונים על כל סוגי ההתנסות המינית ותיאורים נבחרים של נסיונותיו המיניים". במסורת הספרות הפורנוגרפית כולל הספר, המסופר בגוף ראשון, שלל פנטזיות מיניות הטרוסקסואליות: אובדן בתוליו של המספר במפגש עם אישה מבוגרת המובילה אותו, המספר כחולה המקיים יחסי מין עם אחות המטפלת בו בבית חולים, יחסי מין עם אישה זרה באולם קולנוע, יחסי מין עם סוכנת חשאית של המוסד לעלייה ב', משגל בעת רכיבה על פרד ואורגיה עם סקנדינביות. במינון נמוך נכללות בספר גם חוויות של מין לסבי והומוסקסואלי (המלווה באפולוגטיקה: "זה קרה פעם אחת וטוב שזה קרה וזהו זה"), מזוכיזם ואף רמזים לזואופיליה שעליה שמע המספר.
עמדות המספר באות לידי ביטוי לא רק באופן משתמע, מתוך תיאורי מעשיו, אלא גם באמירה מפורשת, כדוגמת: "איזה זכות יש למחוקק כלשהו להתערב במעשים המבוצעים מתוך רצון חופשי ובחירה חופשית בין שני אנשים מבוגרים אשר עמדו על דעתם?" (עמ' 340).
דבר המבקרים.
יורם ברונובסקי פרסם ביקורת על הספר בעיתון "הארץ" בשם העט "יוחנן רשת", ובה כתב שהספר הוא "התוצר המלאכותי והמאולץ ביותר של ההווי המקומי", והוסיף כי "הספר החדש שעיקרו געגועים מחונחנים אל זיוני אשתקד מדיף צחנה של זיעת זקנים שקשה לעמוד בה". בן-אמוץ הגיב בשבועון "העולם הזה" שברונובסקי הוא "חילזון מבחיל המתקדם על גבי הריר שהוא מפריש בעיתונות".
נורית זרחי כתבה ב"מעריב": "מה חסר כאן? המישור הפנימי. ומדוע זה מעורר כעס? מפני שהסמל דן בן אמוץ מחזיר לנו את מה שהשקענו בו: רצינו קשיחות - יש לנו. רצינו גוף צברי צעיר ורענן - יש לנו. רצינו צעיר נצחי הנבחן על פי יכולתו הגופנית ומזהה עומק רגשי כמחלה, יאוש ככאב בטן - יש לנו. אין פלא שאין בספר התמודדות עם הנושא של יחסי גבר ואישה, מפני שההתמודדות הזו מצריכה התייחסות עמוקה יותר אל העצמי... העלם הנצחי אינו יכול להצמיח אני פנימי אינדיבידואלי, מפני שזה אינו שייך לתרבות שלנו, אלא רק פאלוס חדש כדי להמשיך במרוץ אחר המוות, מרוץ הנראה לו בטעות כמרוץ אחר החיים."
אמנון דנקנר כתב בביוגרפיה "דן בן אמוץ" - "היו שם גם קטעים מרגשים. כאב ואמת בצבצו מתוך הפרקים האוטוביוגרפיים שעסקו בימי ילדותו בפולין ונעוריו בבן שמן. כשנגע באמת היה סגנונו נעשה יפה ומושך לב, אולם כשעסקו הסיפורים בימיו המאוחרים יותר נדף מהם זיוף קר, כאילו עדיין לא עברו במעבדת הלב אפילו את העיבוד הראשוני והחלקי שזכו להם פרקי החיים המוקדמים. ופרקי הזיונים היו מביכים לא בגילוי הלב הסנסציוני שלהם כביכול, אלא בריקנותם, בקור המחושב שנשב בהם מרוחו של המתבגר הנצחי שלעולם אינו בא על סיפוקו".
ניצה בן-ארי, בספרה "דיכוי הארוטיקה", ציינה כי "בראש רשימת החידושים [בספר] נמצאת העובדה שפורנוגרפיה ישראלית כתובה עברית יוצאת לאור בגלוי ונמכרת ככזאת, בחנויות מכובדות ולא בקיוסקים. יותר מכול מסמל זאת השם, שאינו נרתע מלהשתמש במילה האסורה בכותרת."
ורדה רזיאל-ויזלטיר
נגה יודקוביק-עציוני
נגה יודקוביק-עציוני (נולדה ב-1962) היא אמנית ופסלת ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה בקיבוץ כפר גלעדי. כיום חיה ויוצרת בתל אביב.
בשנים 1985–1986 למדה בבית הספר לאמנות קלישר בתל אביב. שנה לאחר מכן החלה ללמוד לתואר ראשון באמנות ב"בצלאל"בירושלים, אותו סיימה ב-1991. עד 1993 לימדה אמנות באגף הנוער במוזיאון ישראל, ואז עברה לאמסטרדם, שם סיימה ב-1995 תואר שני באמנות ב-Rietveld Academi. לאחר מכן חזרה לישראל ולימדה אמנות בבית הספר הגבוה לציור "קלישר" עד 1999. משנת 2000 ועד היום מלמדת בסטודיו בדרום תל אביב (קריית המלאכה).
זוכה קונדורסה
באטלפילד 3
עץ על מים
עץ על מים הוא אלבום האולפן התשיעי של הזמר הישראלי, עמיר בניון, שיצא בשנת 2012.
מהאלבום יצאו חמישה סינגלים; הסינגל הראשון היה אחרי שנקרע הים, הוא יצא לאור ביוני 2011 ומילותיו חוברו על ידי רעייתו של בניון, מרים. הסינגל השני הוא השיר עד מתי אשר יצא לתחנות הרדיו באוקטובר 2011, והפך במהרה ללהיט גדול. הסינגל השלישי הוא שיר אהבה שנקרא אם אשכחך אהובתי, אשר הפך גם הוא ללהיט עם צאתו, בדצמבר 2011. סינגל רביעי נקרא כמו תינוק אשר יצא בינואר 2012 וכבש את ראשות מצעד הפזמונים של רשת ג', 'מקום בצמרת'. הסינגל החמישי נקרא טבעות. סינגל נוסף שיצא הוא שיר הנושא של האלבום עץ על המים שיצא לרדיו במאי. באוגוסט 2012 הוציא לאור סינגל שביעי מתוכו מלך בשדה (תודה).
חמישה מהשירים באלבום נכתבו בידי אשתו של בניון, מרים. כמו כן הוא כולל גרסת כיסוי לשירה של נעמי שמר, כמו חצב.
האלבום זכה לביקורות אוהדות מאוד.
בעקבות האלבום יצא בניון לסיבוב הופעות הנושא את שם האלבום.
הפולמוס הציבורי בישראל בנושא הדרת נשים (2011)
ΜTorrent
μTorrent (הסימן μ הוא האות היוונית "מו" הנהגת גם "מיו", ולכן הגייתה: "מיו-טורנט") או יוטורנט היא תוכנת קליינט של ביטורנט. האות היוונית μ המשמשת לסימון "מיקרו" ומופיעה בשם התכנה, מתייחסת לשימוש הדל יחסית במשאבי המחשב שהיה לה בתחילת דרכה, כאשר תוכננה כך שתצרוך מינימום משאבי מחשב תוך שהיא מספקת פונקציונליות הדומה לתוכנות קליינט פופולריות אחרות המשתמשות במשאבים רבים יותר כגון Vuze או BitComet. מאז רכישת התוכנה על ידי BitTorrent, Inc ב-7 בדצמבר 2006, התוכנה גדלה מאוד והפכה כבדה מאוד על משאבי המערכת. בעשור הראשון של שנות ה-2000 עד לאמצע העשור השני, היה זה הקליינט הנפוץ ביותר של ביטורנט מחוץ לסין, שם "Xunlei" הוא קליינט הביטורנט הנפוץ ביותר. מאז, ירדה הפופולריות של התוכנה באופן דרמטי עקב המודל הזדוני שלה.
התוכנה תומכת במערכות ההפעלה Windows, Linux, OS X ו- Android.
התוכנה נמצאת בפיתוח מאז שהושקה הגרסה הראשונה שלה בשנת 2005. על אף שהתוכנה פותחה במקור על ידי המתכנת השוודי לודוויג סטרייגוס (Ludvig Strigeus), מ-7 בדצמבר 2006, קוד התוכנה הוא בבעלות ומתוחזק על ידי חברת BitTorrent, Inc.
היסטוריה.
המתכנת השוודי לודוויג סטרייגוס החליט ליצור לקוח ביטורנט אשר יהיה קטן ויעיל בהרבה מתוכנות הלקוח של ביטורנט אשר היו קיימים באותה העת והשתמשו במשאבי מערכת רבים. במהלך הרבעון האחרון של 2004 החל סטרייגוס לעבוד על יצירת התוכנה (הגרסה הראשונה של התוכנה נוצרה ב-17 באוקטובר 2004), בעיקר בשעות הפנאי שלו לפני ואחרי שעות העבודה. בהמשך חדל מלפתח את התוכנה במשך שנה שלמה. סטרייגוס חידש את העבודה על יצירת התוכנה ב-15 בספטמבר 2005, ושלושה ימים לאחר מכן, השיק את גרסה הבטא הראשונה של התוכנה (1.1 beta) אשר הייתה זמינה תחת רישיון חופשי.
ב-7 בדצמבר 2006, μTorrent נרכשה על ידי חברת BitTorrent, Inc.
ב-18 בספטמבר 2007, שוחררה התוכנה BitTorrent 6.0 אשר מהווה גרסה מחודשת למותג של μTorrent. על אף שבגרסאות קודמות, μTorrent הייתה תוכנת קוד פתוח, החל מגרסה זו, רישיון התוכנה הוא קנייני.
ב-15 ביולי 2011 הודיעה חברת BitTorrent, Inc כי תחל להציע גרסה בתשלום של תוכנת μTorrent הנקרא "μTorrent Plus" אשר תכלול פיצ'רים נוספים כגון המרת קבצים, אנטי וירוס מובנה ונגן מדיה. ב-6 באוקטובר 2011, גרסת הטרום אלפא של μTorrent Plus הושקה. נכון לפברואר 2012 ניתן לרכוש ולהוריד את גרסה 3.1 של תוכנת μTorrentPlus.
פעילות זדונית של התוכנה.
בשנת 2010, משתמשים שהתקינו את התוכנה או שדרגו אותה לגרסה 2.2, החלו לדווח כי סרגל הכלים של קונדואיט, הנחשב לחוטף דפדפנים וכן לנוזקה בכלל, הותקן במחשבם ללא ידיעתם. באוגוסט 2012, החלה התוכנה להציג פרסומות בגרסה החינמית של μTorrent. במרץ 2015, החלה התוכנה להתקין באופן אוטומטי כורה ביטקוין בשם Epic Scale וליצור בכך עומס על משאבי המערכת ובכללם מעבד המחשב והכרטיס הגרפי. בנוסף, משתמשים טוענים שהתוכנה כבדה מאוד, הן על משאבי המערכת והן בדיסק הקשיח, ביחס למה שהיא הייתה בתחילת דרכה.
פני לבלד
נגה יודקוביק- עציוני
ז'אן-קלוד פסקל
ז'אן-קלוד פסקל (בצרפתית: Jean-Claude Pascal; 24 באוקטובר 1927 – 5 במאי 1992) היה זמר צרפתי שזכה באירוויזיון השישי (1961), בו ייצג את לוקסמבורג עם השיר "אנחנו האוהבים", שנכתב על ידי ז'אק דטן ומוריס וידלן. פסקל ייצג את לוקסמבורג גם בתחרות האירוויזיון ב-1981 עם השיר "אולי זה לא אמריקה", שנכתב על ידי ז'אן-קלוד פסקל, סופי מקאנו וז'אן קלוד פטיט.
ביוגרפיה.
ז'אן-קלוד פסקל נולד ב-24 באוקטובר 1927 בפריז. הוא היה קצין בצבא בעלות הברית במלחמת העולם השנייה ושחרר את שטרסבורג, ועל כך זכה באות לגיון הכבוד. בנוסף הוא מחזיק גם באות מסדר האמנויות והספרות.
לאחר סיום שירותו הצבאי הוא למד בסורבון. הוא החל לככב בקולנוע בשנות ה-50 המוקדמות. באמצע שנות ה-50 החל לשיר. בשנות ה-70 המוקדמות היה גם לסופר והיסטוריון.
איזבל אוברה
איזבל אוברה (בצרפתית: Isabelle Aubret; נולדה ב-27 ביולי 1938 בליל) היא זמרת צרפתייה. היא זכתה באירוויזיון 1962 עם השיר "אהבה ראשונה", שנכתב על ידי קלוד אנרי ויק ורונאלד ואלאדי.
אוברה הופיעה גם באירוויזיון 1968 עם השיר "המעיין" שנכתב על ידי דניאל פור, הנרי דיז'אן וגי בונה (נציג צרפת באירוויזיון 1983 ובאירוויזיון 1970).
ביוגרפיה.
איזבל אוברה נולדה בליל ב-27 ביולי 1938.
ב-1952 הייתה אלופת צרפת בהתעמלות קרקע.
כנערה היא השתתפה בתחרויות שירה והפכה ל"זמרת התזמורת" של העיר לה הבר.
ב-1960 הופיעה באולימפיה (פריז).
לאחר הזכייה פגשה שני זמרים, שלפי דבריה עזרו לה מאוד בקריירה שלה, ז'אק ברל
וז'אן פרה (1930–2010).