יהושע סגל דייטש
שלום משאץ
מרכז י.נ.ר
מרכז י.נ.ר היא עמותה רשומה (מספר 580458412), המפעילה מוסד להשכלה ללימודי נישואים ומשפחה לציבור הדתי לאומי והחרדי. מרכז י.נ.ר מקיים תוכניות להכשרת אנשי מקצוע בתחומי ההנחיה, הייעוץ והטיפול בקרב הציבור הדתי והחרדי על כל גווניו. זאת מתוך מטרה להכשיר יועצים ומטפלים מתוך הקהילות השונות למתן מענה הולם ומקצועי לכלל האוכלוסייה בישראל.
אודות.
מרכז י.נ.ר הוקם בשנת ה'תש"ס. מטרתו היא לחזק את תחום הנישואין והמשפחה היהודיים, מתוך ידיעה שרק במערכת משפחה המבוססת על יציבות ותפקוד נורמלי והולם מצויים המרכיבים הדרושים לצמיחה אישית, ולריפוי חברתי. משפחה המאפשרת אווירה תומכת העונה על צרכים פיזיים ורגשיים של ילדיה, תאפשר להם התפתחות בריאה ומאוזנת. התערערות המבנה המשפחתי והעדר אווירת ביטחון ותמיכה משמשים תרבית להצמחת תחלואה אישית וחברתית. במרכז לומדים לימודי זוגיות ומשפחה ברמה אקדמית. מרכז י.נ.ר מוכר כמוסד מלמד של האוניברסיטה הפתוחה, ובמסגרת המרכז ניתן ללמוד לימודים אקדמיים לתואר ראשון בפסיכולוגיה / מדעי החברה והרוח.
תעודות והכרה של מוסדות אקדמיים.
המוסד מקיים תוכניות לימוד של האוניברסיטה הפתוחה שמקנות תואר אקדמי מוכר על ידי האוניברסיטה הפתוחה.
המוסד מעניק לבוגריו במגוון מסלולי הלימוד השונים תעודות בתחומי הלימוד. חלק מן המסלולים הם בשיתוף מוסדות אקדמיים אחרים כגון היחידה ללימודי המשך, בית הספר לעבודה סוציאלית אוניברסיטת בר-אילן ומרסי קולג', ארצות הברית.
תוכניות הלימוד מוכרות כנקודות זכות לצורך השלמה לתואר אקדמי על ידי אוניברסיטאות זרות המוכרות על ידי אונסק"ו.
מדיאה בנג'מין
מדיאה בנג'מין (נולדה בשם: סוזאן בנג'מין, באנגלית: Susan Benjamin; נולדה ב-10 בספטמבר 1952) היא פעילת שמאל יהודיה-אמריקאית. ייסדה את ארגון השמאל הפוליטי Code Pink יחד עם בעלה קווין דאנהר (Kevin Danaher), אשר פועל בין השאר למען מדינה פלסטינית וקידום הנרטיב הפלסטיני בסכסוך הישראלי-פלסטיני. כמו בעניין ישראל, היא מקדמת עמדה ברורה נגד מדיניות החוץ של ארצות הברית בקובה, בעיראק, בפקיסטן ובאפריקה.
גדלה בניו יורק ולמדה באוניברסיטת טאפטס. בשנים 1979-1983 למדה בקובה, שם התחתנה והחלה לכתוב בעיתון קומוניסטי. היא גורשה לאחר שכתבה מאמר ביקורת כנגד השלטון.
יש לה תואר שני בכלכלה מהניו סקול ותואר שני בבריאות הציבור מאוניברסיטת קולומביה. כיום היא גרה בוושינגטון די. סי.
בפוליטיקה.
בשנת 2000 רצה בנג'מין לסנאט בקליפורניה תחת ה-Green Party וקיבלה 3% מהקולות. מאז היא פעילה במפלגה ותומכת בפעילות ה-Progressive Democrats of America.
פעילות.
בשנים 2002-2009 עסקה רבות בהפגנות כנגד מלחמת עיראק. בשנת 2006 ארגנה סיוע לפליטים לבנוניים במלחמת לבנון השנייה, ומחאה כנגד ההפצצות הישראליות. בשנת 2008 ארגנה מחאות כנגד מבצע עופרת יצוקה ואף ביקרה ברצועת עזה לאחר הלחימה. היא אף שלחה משלחות סיוע לרצועה. בשנת 2014 גורשה ממצרים עקב פעילות למען עזה בשיתוף עם גורמי חמאס (שהוגדר על ידי הממשל המצרי באותה שנה כארגון טרור).
הביעה מחאה נרחבת כנגד השימוש הצבאי של ארצות הברית בכלי טיס בלתי מאוישים בהפצצות בסומליה, פקיסטן ותימן. בנימין עוררה ביקורת כאשר הביעה תמיכה בשלטונו הסוציאליסטי של הוגו צ'אווס בוונצואלה.
ביקורת.
בשנת 2013, מיקמה הליגה נגד השמצה, את ארגון code pink בראשותה של בנג'מין, במקום השלישי ברשימת 'הארגונים העוינים והמסוכנים ביותר לישראל הפועלים בארצות הברית'.
הערות שוליים.
הלגיון הארבעה עשר גמינה
הלגיון הארבעה עשר גמינה (בלטינית: Legio quarta decima Gemina) היה לגיון רומאי שגויס על ידי יוליוס קיסר בשנת 57 לפנה"ס הכינוי "גמינה" (תאום בלטינית) מרמז לכך שהלגיון נוצר על ידי איחוד של שני לגיונות קודמים. מאוחר יותר נוסף לו הכינוי "מנצח" (לטינית: Victrix) על ידי אוגוסטוס. סמל הלגיון היה שור, סמל שמופיע בכמה לגיונות נוספים, או הברק המוצלב של יופיטר. על פי הנוטיטיה דיגינטטום הסמל שהופיע על המגנים של חיילי הלגיון היה נשר. הידיעות על פעולות הלגיון מגיעות עד תחילת המאה החמישית.
תחת יוליוס קיסר.
הלגיון הארבעה עשר גויס על ידי גאיוס יוליוס קיסר בשנת 57 לפנה"ס במהלך מלחמת גאליה לקראת המערכים נגד הבלגים. קיסר מרמז על קיומו של הלגיון ברשימותיו על קרב סאביס בקיץ המאוחר של אותה שנה.
בחורף 53 לפנה"ס - 54 לפנה"ס, חנו חיילי הלגיון ביחד עם הלגיון החמישי וקוהורטות נוספות, במחנה בגאליה בלגיקה ליד העיר טונגרן. לגאטים שפיקדו על הלגיון ועל כוחות נוספים עת היו קווינטוס טיטוריוס סבינוס ולוקיוס אורונקוליוס קוטה. האבורונים בפיקודו של אמביוריקס וקאטיבולקוס היו הראשונים שתקפו את חילות רומי.
בקרב אטואטוקה, ניגפו הרומאים וצבאם הושמד. מספר חיילים ובתוכם נושא הדגל של הלגיון הלגיון הארבעה עשר הצליחו לחזור למחנה. נושא הדגל שעליו סמל הנשר השליך אותו על הסוללה של המחנה הרומאי רגע לפני שנתפס. פעולת גבורה זו הייתה לשווא כיוון שבאותו לילה כל הלגיונרים במחנה החליטו להתאבד ולא ליפול בשבי האבורונים.
בחורף של 52 לפנה"ס עד 53 לפנה"ס, הלגיון הארבעה עשר שוקם וניתן לו הכינוי גמינה. הלגיון, תחת פיקודו של קווינטוס טוליוס קיקרו, היה תחת מצור במעון החורף שלו על ידי הנרווים ושוב נפגעו קשה כוחות הלגיון, אולם קיסר עצמו הצליח להגיע בזמן וגרם לנסיגתם. הלגיון שוקם מיד והחיילים של הלגיון הארבעה עשר החדש קבלו את ניסיונם הקרבי במצור על אליסה (שנת 52 לפנה"ס).
במהלך מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר השתתף הלגיון במערכה בהיספניה בקרב ליד ליידה שבו ניצח יוליוס קיסר את הקצינים של פומפיוס. באביב 48 לפנה"ס, חצו חיילי הלגיון מאיטליה לדורס. קרוב לוודאי שהשתתפו גם בקרב פארסאלוס שבו הביס קיסר באופן מוחלט את פומפיוס. בסוף שנת 48 לפנה"ס הובטח לחיילים שישלחו חזרה לאיטליה ויצאו לגמלאות. אולם ב46 לפנה"ס, בעקבות התמשכות מלחמת האזרחים, ולאחר מהומות של החיילים הם הפליגו עם קיסר ב-25 בדצמבר שנת 47 לפנה"ס לאפריקה. ב-7 בפברואר שנת 46 לפנה"ס השתתף הלגיון בקרב תאפסוס נגד צבאו של מטלוס סקיפיו.
בשנת 41 לפנה"ס שוב מוזכר תפקידו של הלגיון הארבעה עשר; בפיקודו של מרקוס ויפסניוס אגריפה בתבוסה שנחל סקסטוס פומפיוס בסיציליה, שהייתה מקור חשוב לאספקת דגן לרומא. לא ברור אם זהו אותו הלגיון לאחר שוקם, או לגיון חדש שגויס. שכן הסמל הישן של הנשר הוחלף בסמל השור שהיה סימנו של אוקטוויאנוס לימים אוגוסטוס קיסר.
בשנת 35 לפנה"ס אוקטוויאנוס ושותפו לטריומווירט השני מרקוס אנטוניוס פתחו במלחמת אזרחים, שבה לחם הלגיון לצדו של אוקטוויאנוס. ההכרעה נפלה בקרב אקטיום בניצחון הלגיון. החיילים הוותיקים קבלו אדמות באסטה (Ateste) באיטליה.
הלגיון נשלח לפרובינקיה הרומית איליריה. כמו כן שהה הלגיון תקופות קצרות בגאליה אקוויטניה ובגאליה קיסאלפינה.
תחת אוגוסטוס וטיבריוס.
בשנת 6 אוגוסטוס תכנן מערכה סופית כנגד מארובודוס (Maroboduus) מלך המרקומנים. על פי תוכנית זו עתיד היה גבול האימפריה הרומית, לעבור ממערב למזרח לאורך מסלול נהרות הדנובה והאלבה והשטח שבין שני הנהרות יהיה נחלת רומי.
לפקודת אוגוסטוס קיסר, הוביל טיבריוס את הלגיון הארבע עשר וכוח גדול שכלל לגיונות נוספים (הלגיון השמיני אוגוסטה, הלגיון החמישה עשר אפולינריס, הלגיון העשרים (Valeria Victrix) הלגיון העשרים ואחת ראפאקס (Rapax), הלגיון השלושה עשר גמינה והלגיון השישה עשר גאליקה וכמה יחידות נוספות בלתי ידועות), למלחמה במרקומנים.
בנוסף, הועברו באותו זמן חמישה לגיונות נוספים לאזור צ'כיה, ומטרתם הייתה לתקוף לאורך נהר האלבה. המבצע המתוכנן עתיד היה להיות מהמרשימים ביותר של הצבא הרומי, אולם מרד בפאנוניה הכשיל אותו. הלגיונות נסוגו מתוכניות הכיבוש, ולכוח נדרשו שלוש שנים כדי לדכא את המרד.
בספטמבר שנת 9 הוכה הצבא הרומאי מכה משפילה בקרב יער טויטובורג. במהלך חילופי הגברי שנערכו בכוחות הרומאים לאחר המפלה, הלגיון הארבעה עשר הועבר למיינץ בגרמניה שם הוא חלק את בסיסו עם הלגיון השישה עשר גאליקה.
עדות ארכאולוגית לנוכחות הלגיון הארבעה עשר במקום נמצאה במצבת הקבר של גניוס מוסיוס (Gnaeus Musius) שהיה נושא הדגל בלגיון ומת בגיל 32 לאחר 15 שנות שירות. הקבר מתוארך למחצית הראשונה של המאה הראשונה. על מצבתו נראה נושא הדגל עם סמל הנשר של הלגיון הארבעה עשר בידו הימנית ובידו השמאלית מגן שמקושט בברקים. מספר נוסף של מצבות דומות מאשרות אף הן עובדה זו.
בשנת 21 יחידת משנה של הלגיון הארבעה עשר או אולי הלגיון כולו נשלח לטורוני (Turoni) שבגאליה, לדכא מרד של האוכלוסייה כנגד המס הכבד של רומי.
כמעט 20 שנה מאוחר יותר הלגיון הארבעה עשר הועסק על ידי קאליגולה במלחמות הגרמניות. שנמשכו גם בחורף 40 – 41 בתקופתו של גלבה.
השירות בבריטניה.
בשנת 43 היה הלגיון הארבעה עשר בין ארבעה הלגיונות שפלשו לבריטניה בפקודת הקיסר קלאודיוס. הכוח היה תחת פיקודו הכולל של פרומגיסטרט אאולוס פלאוטיוס. ייתכן שעל הלגיון הארבעה עשר פיקד הלגאטוס טיטוס פלאביוס סאביניאנוס (Titus Flavius Sabinianus) שהיה אחיו של הקיסר לעתיד אספסיאנוס.
הביצור הראשון על האדמה הבריטית שבו התמקם הלגיון הארבעה עשר, היה כנראה מנדוסאום (Manduessedum) באזור מנסטר (Mancetter) בקצה הצפון מערבי של הטריטוריה שהייתה נחלת שבט הקטובלאונים (Catuvellauni). הביצור היה באופן ודאי תחת שליטת הלגיון בשנת 46. באותו זמן היה אזור זה חלק מפרובניקיה, שזה עתה נולדה .