ג'יימס גאן כתב את התסריט בעקבות חלום שחלם על בניין משרדים שהוקף בקירות מתכת, וקול הורה לעובדים להרוג זה את זה. גאן סיפר שהוא בעצם חלם את כל הטריילר, ולכן כתב בתחילה את הטריילר, ואז השלים את כתיבת הסרט כדי "לראות מה יקרה ... ודברים נוראים קרו". התסריט נכתב עוד לפני שגאן ביים את "Super" שיצא בשנת 2010, אלא שאז נקלע גאן להליך גירושים מהשחקנית ג'נה פישר בשנת 2007, ואף על פי שכבר ניתן אור ירוק לצילומי הסרט בסאו פאולו שבברזיל, הוא העדיף לשהות במחיצת בני משפחתו וחבריו, לא רצה לעסוק בסרט שבו חברים צריכים להרוג זה את זה, נסוג מהרעיון וזנח את התסריט.
לאחר שגאן רכש מוניטין בהוליווד, הוא נענה להצעת ג'ון גליקמן, נשיא MGM, לממש את התסריט. אולם מאחר שגאן היה עסוק באותה עת ב"שומרי הגלקסיה" ו"", הוא לא התפנה לבימוי הסרט, אך הסכים להפיקו לאחר הסכמת גליקמן שגאן עצמו יוכל לבחור את הבמאי, צוות ההפקה והשחקנים. גליקמן קישר את גאן עם המפיק פיטר ספרן לשתף איתו פעולה, וגאן בחר את גרג מק'לין לביים, משום שלדבריו, השניים שותפים לפילוסופיה של כֵּנוּת בקולנוע, וכן בשל הסגנון הנטורליסטי של מק'לין.
שמות השחקנים שלוהקו לסרט התפרסמו סמוך לתחילת הצילומים. ב-18 במאי 2015 הודיע גאן בחשבון הפייסבוק לו על בחירתו בג'ון גלאגר ג'וניור, תוך שהוא מציין שגלאגר נבחן לסרט כמה שנים קודם לכן. ביומיים הבאים נמסר על ליהוקם של טוני גולדווין ומלוני דיאז, וביום תחילת הצילומים הודיע גאן באמצעות חשבון הטוויטר שלו על שחקנים נוספים שלוהקו לתפקידי עובדים ב"בלקו".
בעת מסירת ההודעה על תחילת הצילומים, האיות האנגלי של השם "בלקו" היה עדיין Belco, לעומת Belko בגרסה הסופית. הצילומים התקיימו בבוגוטה, התחילו ב-2 ביוני 2015, וב-12 ביולי באותה שנה הודיעו גאן ומק'לין על סיום הצילומים.
תקציב ההפקה עמד על $5 מיליון.
הפצה, שיווק והכנסות.
הפצה.
הקרנת הבכורה העולמית התקיימה ב-10 בספטמבר 2016 במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. בעקבות הבכורה המוצלחת, נרכשו זכויות ההפצה על ידי שתי חברות:
ההקרנות בבתי הקולנוע במדינות שונות בעולם התחילו ב-16 במרץ 2017.
שיווק.
קידום המכירות של הסרט נעשה באמצעות סידרה של ארבעה סרטוני אנימציה בפלסטלינה ("Claymation") שהקצינו את הדמויות, וכן באמצעות משחק מחשב שכלל חדר בריחה המתקיים במרחב של מציאות מדומה. המשחק הופץ חינם ב-3 במרץ 2017 לרגל "יום הבעת הערכה לעובדים" המצוין בארצות הברית ב-1 במרץ מדי שנה.
הכנסות.
סך הכנסות הסרט מבתי הקולנוע ברחבי העולם הגיע ל-$10,803,839, ועוד $847,483 נכנסו ממכירות לצפייה ביתית (DVD, Blu-ray). בסוף שבוע הבכורה בארצות הברית, הכניס הסרט $4.1 מיליון, ומוקם שביעי במדד ההכנסות מסרטים באותו סוף שבוע.
ביקורות.
במאגר ביקורות הסרטים Rotten Tpmatoes קיבל הסרט ציון 54% על בסיס 93 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 5.5 מתוך 10. סיכום הביקורות היה שהסרט מספק כמה רגעים מהנים לחובבי הז'אנר, אבל אין בו די רגעים מכאיבים שירתקו את הצופים בעקביות. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון 44 מתוך 100 על בסיס 21 ביקורות.
מבקרי קולנוע זיהו דמיון בין הסרט הזה לבין "באטל רויאל" האפוקליפטי היפני משנת 2000. בהקדמה לראיון שקיים עם ג'יימס גאן, כתב דון קיי שהסרט מהווה סאטירה חריפה המשלבת את הסרטים "באטל רויאל", "High-Rise" הדיסטופי (2015) והסרט משנת 2015 המבוסס על הסיפור האמיתי של ניסוי הכלא של סטנפורד . אנטוני ויירה הגדיר את הסרט כמפגש של "באטל רויאל" עם הקומדיה הסאטירית "מהומה במשרד" (Office Space) משנת 1999. ברוח אותה השוואה, ג'ייק ואט סבור ש"באטל רויאל" מכיל יותר משמעויות, זעזועים ואצילות מאשר "הניסוי של בלקו", ולדעתו מדובר בסרט משעמם שדינו להישכח.
באתר Bloody Disgusting הסוקר סרטי אימה, כתב ג'ו ליפסט שהנכס העיקרי של הסרט הוא צוות שחקנים מוותיקי הז'אנר, ושיתוף הפעולה בין גאן למק'לין הוא "זיווג משמיים". התסריט חכם ומהיר, ומכיל מספיק רגעים משעשעים שמאזנים את ההתנהגות הפסולה של הדמויות. ליפסט סבור שהסרט מתאים לחובבי אימה המחפשים סרטי חצות מטורפים. בביקורת באתר AV Club, סבור א.א. דאוד שהסרט ממוקם במרחב בין מותחן של משחק מוות לבין סאטירה על תרבות התאגידים שבה אנשי צווארון לבן מוכנים לשחוט זה את צווארו של זה.
רקס ריד כתב ב"האובזרבר" שגאן ומק'לין אמנם עטים בהתלהבות על הקרביים וההרג באופן שלא מאפשר שעמום, אבל התוצאה איננה מספקת, הדמויות לא מתפתחות היטב, המעבר מדמויות "הבחורים הנחמדים" למניאקים צמאי דם לא משכנע, ובסך הכל הסרט מאכזב וחסר תכלית. בארי הרץ כתב ב"Globe and Mail" הקנדי שהסרט הוא קומדיה אפלה המספקת הנאה צרופה. לעומת זאת, קייל סמית' כתב ב"ניו יורק פוסט" שהסרט מתיימר לתת פרשנות אירונית לפוליטיקת המשרדים האלימה, אך בסופו של דבר מדובר רק בניסוי במספר הגולגולות שאפשר לרוצץ בסרט אחד.
בישראל, אור סיגולי כתב באתר "סריטה" שמדובר בסרט מהנה ומהוקצע, אבל ממחזר דברים שנעשו טוב יותר, ולא מביא משהו חדש או מספיק מעניין.
קבוצת כלבי ציד I
אמנון אבידן
אמנון אבידן (נולד ב-19 באוקטובר 1943) הוא כדורסלן עבר ישראלי, בגובה 1.88 מטרים, ששיחק בעמדת הסמול פורוורד במכבי תל אביב ובנבחרת ישראל. בשנות ה-70 וה-שנות ה-80 של המאה ה-20 שימש כאחד ממנהליה של מכבי תל אביב.
ביוגרפיה.
קריירת כדורסל.
בעונת 1959/1960 הצטרף למכבי דרום תל אביב.
בעונת 1961/1962 עבר למכבי תל אביב, ושיחק במדיה במשך 10 עונות, אשר בהן היה שותף ל-7 אליפויות ו-6 גביעי המדינה.
בשנת 1966 לקח חלק בזכיית נבחרת ישראל במדליית הזהב בטורניר הכדורסל שנערך במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק שבתאילנד, תחת המאמן שמעון שלח.
במהלך תקופתו כשחקן במכבי תל אביב, זכה לעבור בהרבה צמתים מרכזיים של הכדורסל הישראלי כגון: נס בדאלונה (2 במרץ 1967), גמר גביע אירופה למחזיקות גביע בהמשך אותה שנה מול איניס וארזה, ובמשחק הראשון אי פעם מול ריאל מדריד (22 בפברואר 1968). בשנת 1968 נשא את הלפיד בטקס הפתיחה של המכביה השמינית. בין העונות 1968/9 - 1970/71 שימש כקפטן מכבי תל אביב.
בסיום עונת 1970/71 נאלץ לפרוש בגיל 27 בלבד לאחר שקרע את הרצועה הצולבת בברכו.
בשנת 2015 נכנס להיכל התהילה של מכבי תל אביב.
מנהל במכבי תל אביב.
בשנות ה-70' וה-80' שימש כמנהל הוועדה המקצועית במכבי תל אביב, ובתוך כך נמנה עם ארבעת מנהלי מכבי תל אביב יחד עם שמעון מזרחי, שמלוק מחרובסקי ואריה ברנוביץ'.
ביום 24 בנובמבר 1980 היה מעורב בתקרית במסגרת הדרבי התל אביבי שנערך במחזור ב-9 של הליגה הלאומית - בשניות הסיום, כשמכבי הובילה ביתרון של נקודה על הפועל תל אביב, שחקן הפועל בארי ליבוביץ מיהר להוציא כדור חוץ, כשלפתע הגיח מהספסל הצהוב אבידן ­­וחטף את הכדור מידיו. כאשר המשחק חודש, הפועל - אשר לא הצליחה לקלוע מול הגנת מכבי שהספיקה להתארגן - הפסידה את המשחק. אבידן, שהותקף אחרי המשחק על ידי אוהדי הפועל ולווה בשוטרים עם יציאתו האולם, הודה רק למחרת: "השופטים פסקו צעדים נגד זיסמן. על הספסל קמה מהומה ואנשים הגיבו בזעם. בארי עמד לידי והתכונן להוציא את הכדור, אלא שהשופט (שמעון גוטליב) שרק וביקש את הכדור לידיו. בלי משים ובלי כל כוונה לעכב את המשחק, שלחתי את ידי ועצרתי את הכדור".
בנוסף שימש כחבר הנהלה באיגוד הכדורסל בישראל וכיושב ראש ועדת ארגון שהייתה אחראית על כל המפעלים החשובים ובהם: משחקי הליגות, הגביע ומשחקי הנבחרות השונות.
עידו ארליך-ובר
עידו יצחק ארליך ובר (מוכר בשם עידו ובר; נולד בכ"ה בניסן ה'תשכ"ג, 19 באפריל 1963) הוא יועץ אישי, מרצה בתחומי היהדות ובמיסטיקה יהודית.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים לתלמה ומשה אילת (במקור ארליך). אביו היה יועץ תקשורת, מעורכי ביטאון תנועת החירות ומקורב למנחם בגין, אבי אמו היה ד"ר ישראל בן-זאב – היסטוריון וחוקר הערבית והאסלאם. ובר הוא דור שביעי לילידי ירושלים.
בילדותו התגורר עם הוריו בגבעת שמואל ולמד בבית הספר הממלכתי בעיר. בהמשך למד בבית הספר תיכון חדש בתל אביב-יפו. בשנת 1976 עבר עם אביו לבוסטון שבמדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית, שם ניהל אביו את שלוחת אל-על בניו-אינגלנד. הוא המשיך שם את לימודיו התיכוניים בברוקליין הסמוכה. ב-1980 חזר לישראל לצורך שירות בצה"ל ושירת בחיל ההנדסה הקרבית. בהמשך שימש מש"ק דת מטעם הרבנות הצבאית והשתתף במלחמת לבנון הראשונה.
היכרותו עם הרב משה ובר.
בשנת 1983, במהלך שירותו הצבאי, הכיר את הרב משה ובר משכונת בתי אונגרין בירושלים, ובהשפעתו התקרב לחסידות חב"ד. במשך תקופה, במקביל לשירותו הצבאי, למד בישיבת הר עציון, ובישיבת מיר בירושלים. לאחר תקופה חזר לשם משפחתו המקורי, "ארליך", והוסיף אליו את שם משפחתו של הרב ובר, שהיה חשוך ילדים.
לאחר נישואיו בשנת 1986 החל במסלול ללימודי סמיכה לרבנות. בשנת 1999 הוסמך לרבנות על ידי הרב מרדכי אהרן שיינברגר, על כתב ההסמכה חתמו גם הרב עובדיה יוסף והרב ובר. בשנת 2000 מונה לרב בית הכנסת המרכזי בשכונת מוסררה (מורשה) בירושלים. בין השנים 2000–2005 שימש ראש ישיבת 'שובה ישראל' לחוזרים בתשובה בירושלים. בשנת 2001 המשיך את לימודי הרבנות במכון היכל שלמה שבמכון אריאל בירושלים, בראשות הרב זלמן נחמיה גולדברג. בשנת 2005 השלים את לימודי הרבנות והוסמך לרבנות על ידי הרבנות הראשית לישראל. במקביל, מונה על ידי המועצה הדתית בירושלים במינוי זמני לתפקיד רבה של שכונת מלחה בעיר.
פעילות.