"הזכות לנקות" מתמקדת בכנסיית הקבר הקדוש בירושלים, אשר בה, לפי האמונה הנוצרית, שוכן קברו של אדם הראשון, ושם מקום צליבתו, קבורתו ותחייתו של ישו. האתר מתנהל על פי "סטטוס קוו"- הסכם מורכב שנוסח עוד במאה ה-19 ולפיו נחלק האתר בין כמה כיתות נוצריות. כל כיתה שומרת בקנאות על גבולות הטריטוריה שהוקצתה לה במסגרת המשמורת המשותפת שהן חולקות באי- רצון. בלבו של המיצב מוצגות ארבע הקרנות וידאו בחלל דחוס, המאזכר את הצפיפות ואת תחושת המבוך שמאפיינות את האתר המקורי. בווידאו הראשון, "גבול", הנזירה המופקרת על ניקיון האזורים שברשות הכנסייה האורתודוקסית מצביעה בעדינות או מוראה שכף היד על קווי- המתאר הסמויים, שמגדירים את גבולות הטריטוריות של הפלגים השונים החולקים את הכנסייה. העבודה מעוצבת כאובייקט ואופן הצילום מזכיר את יצירותיו הגאומטריות המופשטות של האמן הרוסי קזימיר מלביץ'. בווידאו שכותרתו "שטח" המצלמה מתמקדת באבן במשיחה, שעליה, לפי האמונה הנוצרית, הונחה גופתו של ישו והוכנה לקבורה. בהקרנה גדולת ממדים, פרג חושפת את הטקסים הפרטיים והאישיים של מאמינים אלמוניים המבקשים ללכוד את רוח-הקודש שבה הם מאמינים באמצעות גופם וחפצי חולין, על מנת להכניס את הנשגב אל הווייתם היום-יומית. הווידאו הסמוך, "קלייר" עוקב אחר פעולות הניקיון הליליות של אותה נזירה ששרטטה את גבולותיה הסמויים של הכנסייה בווידאו "גבול". הנזירה מנקה אזורים מוגדרים באתר, בתחום שבו יש לה "הזכות" (דהיינו, הרשות אך גם הכבוד) לנקות, ובהם את אבן המשיחה. טקס הניקיון מתרחש כמיזוג בין קודש לחול, כהצטלבות בין הסרה פיזית של הלכלוך הגשמי שהותיר אחריו ציבור המאמינים ובין ריטואל אמוני של טיהור רוחני. הווידאו האחרון, "פרנסיס" מוקרן על צג שניצב על בסיס מרובע דומה לקוביה המופיע גם בסרט עצמו. בווידאו זה פרג עוקבת אחרי אמן-רחוב חסר בית, שמופיע כ"פסל חי" על גדות נהר התמזה בלונדון. יחסיו המיוחדים עם היונים שהוא מאכיל ומרפא והן מלוות אותו וניצבות על גופו בכל אשר ילך, קיומו הסגפני, דמותו המונומנטלי כפסל – כל אלה קושרים את דמותו עם הקדושה המיתית של פרנציסקוס מאסיזי. הפסל כחלק מהמיצב: "אובייקט" הוא מבנה גאומטרי המונח על בסיס שחור גבוה, ומוצב באולם המקושת שלפני אולם תצוגת הווידאו. "אובייקט" עוצב כדגם של קיר דיקט מאולתר, עשוי טלאי סיבית, שחוסם זמנית אתר בנייה בתוך כנסיית הקבר. חפץ רעוע זה, שחזותו הגאומטרית מאזכרת עבודה ידועה של מלביץ', מגלם את השילוב המוזר של חומרים יום-יומיים עם שאיפות רוחניות נשגבות, המאפיין את האתר והמרתק בקסמו את האמנית.
דו&quot;ח התחרותיות העולמי
איברהים אל-יאזג'י
איברהים אל-יאזיג'י (בערבית: ابراهيم اليازجي, תעתיק מדויק: אבראהים אליאזגי 1847–1906) היה פילולוג, משורר שעסק בקליגרפיה, לאומן ערבי לבנוני יווני קתולי שחי באימפריה העות'מאנית והיה בנו של נאצף אל-יאזג'י.
אל-יאזיג'י היה מורה לשפה הערבית וניסה להגדיל את אוריינותה. היה עורך של מספר עיתונים ובהזמנתם של מיסיונרים פרוטסטנטים מבריטניה וארצות הברית שלימדו באוניברסיטה האמריקנית בביירות תרגם את כתבי הקודש הנוצריים (ביבליה) לערבית מודרנית בשנים 1876–1880 (תרגומו השני של הספר לערבית). תרגומו הערבי לתנ"ך הישועי זכה במדליית זהב בתערוכת פריז 1878.
חידושו המשמעותי ביותר בתחום הקליגרפיה היה יצירת גופן ערבי מפושט. הוא הצליח להפחית את מספר הסימנים בכתב הערבי מ-300 ל-60 ופישט אותם באופן שידמו יותר לאלפבית הלטיני. פעולה זו תרמה באופן ניכר ליצירת מכונת כתיבה לערבית.
אל-יאזיג'י נמלט מהדיכוי העות'מאני למצרים ומת בגלות.
משפחתון
משפחתון הוא מסגרת אלטרנטיבית לילדים המדמה משפחה גרעינית. ישנם שני סוגי משפחתונים: משפחתונים הכוללים לינה, המדמים את המסגרת המשפחתית כמעט על כל מרכיביה, משפחתונים אלה משמשים בדרך כלל לילדים ממשפחות מצוקה או משפחות בהן הילדים נמצאים בסיכון, ומשפחתונים המהווים מעין מעון יום מצומצם בגודלו, בו נהנים הילדים מטיפול אישי יותר.
ישנם כמה הבדלים בולטים בין משפחתונים לבין מעונות יום או אף גני ילדים: מגוון הגילאים במשפחתונים רחב בהרבה. במשפחתונים עם לינת לילה ניתן למצוא ילדים מגיל שנה-שנתיים ועד גיל ההתבגרות, אלמנט המדמה מצב של אחים. על הטיפול בילדים ממונה זוג, בדרך כלל נשוי, שיש ואף יכלול צאצאים ביולוגיים שיהיו חלק מהמשפחתון - אולם זה נדיר. משפחתון כולל מטבח עצמאי המספק שלוש ארוחות ביום.
משפחתונים הכוללים לינה מופעלים בדרך כלל על ידי גופים ציבוריים כגון המפעל להכשרת ילדי ישראל, נעמת וויצו.
משפחתונים המצויים בפיקוח של משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים הם מסגרות חינוכיות המיועדים לקבוצה מצומצמת של עד חמישה פעוטות וילדים עד גיל שלוש שנים. הם מופעלים על ידי המחלקות לשירותים חברתיים של הרשויות המקומיות, וכן על ידי זכיינים עם "סמל משפחתון" ובהתאם לפיקוח. את המשפחתונים הללו מפעילות מטפלות מוסמכות, הידועות בשם מנהלות משפחתון. שכרן ושעות עבודתן מפוקחים על ידי האגף למעונות יום ומשפחתונים של משרד העבודה. נכון לאוגוסט 2021 בישראל כ-25% מהפעוטות עד גיל 3 מתחנכים במסגרות מוכרות, של כ-2100 מעונות יום מוכרים ו-3600 משפחתונים, כשיתר התינוקות והפעוטות מתחנכים במסגרות יום פרטיות או בסידור פרטי (מטפלת פרטית או בני משפחה).
במקרים רבים המשפחתון נמצא במסגרת כפר נוער הנותן שירותים רבים נוספים - מתקני ספורט ושעשועים, מטבח מרכזי המספק את המוצרים הבסיסיים למשפחתונים, עזרה בלימודים ועוד.
משפחתונים ללא לינה מופעלים גם באופן פרטי.
קיוטה סוגימוטו
קיוטה סוגימוטו (ביפנית: 杉本 京太; 20 בספטמבר 1882 – 26 בדצמבר 1972) היה ממציא יפני.
סוגימוטו נולד במחוז אוקייאמה באי הונשו. בשנת 1929 רשם פטנט על מכונת דפוס ביפנית עם 2,400 הירוגליפים עליה. הדבר נעשה על ידי צמצום סימני כתב קאנג'י. על המצאה זו קיבל מספר אותות יפניים ונכלל ברשימת עשרת הממציאים המפורסמים של יפן משנת 1985.
הארמייה השמינית (ארצות הברית)
הארמייה השמינית של ארצות הברית היא עוצבה של צבא ארצות הברית, שלחמה בזירת האוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה והשתתפה במלחמת קוריאה. מאז מלחמה זו מוצבת מפקדת הארמייה בקוריאה הדרומית וכיום היא משתייכת לפיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה.
מלחמת העולם השנייה.
הארמייה השמינית הוקמה בארצות הברית ב-2 ביוני 1944. כמפקדה נתמנה לוטננט גנרל רוברט אייכלברגר (Robert L. Eichelberger). בספטמבר 1944 החליפו יחידות הארמייה את יחידות הארמייה האמריקנית השישית בזירת האוקיינוס השקט – בגינאה החדשה, בריטניה החדשה, איי האדמירליות ומורוטאי. הדבר נעשה על מנת שהארמייה השישית תוכל להיערך לפלישה לפיליפינים, אשר החלה בחודש שלאחר מכן.
בדצמבר 1944 שוב החליפו יחידות הארמייה השמינית את אלו של הארמייה השישית בשדה הקרב של האי לייטה שבפיליפינים. ב-29 בינואר 1945 נחתו חיילי הארמייה השמינית באי לוזון שבפיליפינים, כאשר הקורפוס ה-11 נחת בסן אנטוניו ואילו הדיוויזיה המוטסת ה-11 נחתה בצד השני של מפרץ מנילה כעבור יומיים. בשילוב עם הקורפוסים ה-1 וה-14 של הארמייה השישית הם כיתרו את בירת הפיליפינים מנילה. בהמשך לחמה הארמייה השמינית לטיהור דרום הפיליפינים מכוחות יפניים, ובכלל זה באי מינדנאו. בסך הכל השתתפו יחידות הארמייה השמינית בזירת האוקיינוס השקט בשישים פעולות של נחיתה אמפיבית.
הארמייה יועדה ליטול חלק במבצע קורונט - השלב השני של מבצע נפילה, המבצע המתוכנן לפלישה ליפן עצמה, אך כניעת יפן באוגוסט 1945 ביטלה את הצורך בפלישה זו. כוחות מן הארמייה נחתו ביפן ב-30 באוגוסט ובראשית שנת 1946 הפכה הארמייה לחיל הכיבוש של האיים היפניים כולם.
מלחמת קוריאה.
לאחר פרוץ מלחמת קוריאה ב-25 ביוני 1950 באו הכוחות המזוינים של ארצות הברית לעזרת צבא קוריאה הדרומית שם. כוחות הארמייה השמינית (אז בפיקודו של לוטננט גנרל וולטון ווקר הפליגו מיפן לקוריאה במהירות האפשרית ונכנסו שם לקרב נגד צבא קוריאה הצפונית הפולש, שכבש את בירת המדינה סיאול והתקדם דרומה במהירות. בחמש השנים שבין תום מלחמת העולם השנייה לפרוץ מלחמת קוריאה פחתה מאוד המוכנות הקרבית של הארמייה, ועובדה זו הורגשה בקרבות הראשונים שניהלה. בכל זאת הצליחה הארמייה בצוותא עם כוחות אחרים (שהפכו כולם לכוחות האו"ם בקוריאה) לבסס את מתחם ההגנה של פוסן בדרום המדינה. שתי מפקדות קורפוסים הוקמו בארצות הברית והובאו תחת פיקוד הארמייה כדי לשפר את שליטתה בדיוויזיות שהיו תחת פיקודה.
לאחר הנחיתה האמריקנית באינצ'ון ושחרור העיר סיאול בספטמבר 1950 בשילוב עם מתקפה של הכוחות שהיו נצורים במתחם פוסן החלו כוחות קוריאה הצפונית שצרו עליו לסגת. הארמייה השמינית החלה להתקדם צפונה בעקבותיהם. היא השתתפה בשחרור קוריאה הדרומית, כיבושו של מרבית שטח קוריאה הצפונית וההתקדמות אל נהר יאלו שבגבול קוריאה הצפונית וסין.
כניסת צבא סין למלחמת קוריאה ב-25 באוקטובר שינתה את מצב המלחמה מעיקרו. הארמייה השמינית נוצחה על ידי הכוחות העדיפים של הצבא הסיני בקרב על הנהר צ'ונגצ'ון בסוף חודש נובמבר, סבלה אבדות כבדות ונאלצה לסגת דרומה כדי למנוע את כיתורה על ידי הסינים. ב-4 בינואר 1951 נפלה סיאול שנית.