בראשית העשור הראשון של המאה ה-21 התרחב העיתון, נוסף על מרכזיו בפרנקפורט ובמיינץ נוספו לו סניפים ראשיים במינכן ובברלין. לעיתון International New York Times התווסף בסינדיקציה מוסף בן שמונה עמודים של ה-FAZ באנגלית שישה ימים בשבוע ובו מבחר מתורגם ממאמרי אותו יום. מוסף זה הצטמק בהיקפו ובתפוצתו עד לטבלואיד פעם בשבוע.
אופי העיתון.
כותרות העיתון מוצגות באופן מסורתי באותיות גותיות ועד 2007 לא הוצגה בו אף תמונה בעמודו הראשי. עיקרון זה נשבר פעמים ספורות, למשל ביום האחדות הגרמנית ב-4 באוקטובר 1990 הוצגה בעמודו הראשון תמונת בניין הרייכסטאג בברלין, וב-12 בספטמבר 2001 הוצגו בו, עקב אסון התאומים, בנייני מרכז הסחר העולמי הקורסים ותמונתו של נשיא ארצות הברית ג'ורג' וו. בוש.
בהקשר היהודי והישראלי.
העיתון הביע תמיכה בהסכם השילומים ואף הביע תמיכה בעמדת ישראל נגד זו של ממשלת גרמניה במהלך המשא ומתן. עם זאת, העיתון פרסם דו"ח אוהד לתוכנית חלופית הבאה לתת את השילומים שלא דרך מדינת ישראל.
בשנת 1965 יצא העיתון נגד ביטול ההתיישנות על פשעי הנאצים, בטענה שהשינוי לא יביא למשפטים רבים.
במהלך מלחמת יום הכיפורים סירבה מערכת העיתון לפרסם מאמר פרו-ישראלי כמודעה, בצעד שעורר ביקורת בישראל.
בשנת 1986 פרסם העיתון בהמשכים את "מנוחה נכונה" של עמוס עוז.
Frankfurter Allgemeine Zeitung
אלינער ברגר
Poetry slam
טירגובישטה
שלמה זלמן שך
הרב שלמה זלמן שך (לפעמים בכתיב 'שאך') (יום הכיפורים תר"ז 1846 - י"ח באב תרפ"ט, 1929) היה דיין בבית הדין של תל אביב-יפו וה"מושבות", היישוב העברי המתחדש. מחללי פרעות תרפ"ט.
קורות חיים.
נולד בגורז'ד שבליטא לר' שרגא פייבוש, מצאצאי הש"ך. אמו הייתה צאצאית של הגאון מווילנה. בילדותו למד מרבי לוי שפירא מקובנה, מחבר שו"ת "בית לוי".
עמד בקשרים עם רבי יוסף זכריה שטרן משאוויל ורבי אלכסנדר משה לפידות מראסיין וסייע להם בהתמודדות עם תנועת ההשכלה. לעיתים מזומנות ביקר גם בישיבת טלז אצל רבי אליעזר גורדון, ומסר שם שיעורים מזדמנים כאורח.
התפרנס ממסחר בעצים ותבואה, ומאוחר יותר ממסחר בעורות. עמד בקשרים טובים עם האצולה הנכרית בעירו.
באלול תרס"ד עלה לארץ ישראל והתיישב בשכונת נוה שלום שביפו. גם כאן ניסה לפתוח עסק לעורות, אך העסק נכשל והוא התקיים משארית רכושו שהביא מחו"ל.
התבקש על ידי הרב קוק לשמש כדיין בבית הדין של יפו והמושבות, ומילא את תפקידו בהתנדבות. במקביל, לימד בישיבה שיסד הרב קוק ביפו.
סביב שנת השמיטה תר"ע היה מתומכי היתר המכירה יחד עם הרב קוק. נוסח שטר המכירה בחתימתו לצד הרב קוק מופיע ב'סיני'. במבוא לספר שבת הארץ מאת הראי"ה מובא חידוש הלכתי בשם הרב שך להצדקת מכירת הקרקע לגוי שכבר יושב בארץ. בסיון באותה שנה גיבה את הרב קוק בפומבי כשהותקף על ידי קנאים.
במלחמת העולם הראשונה עם גירוש תל אביב, גלה לפתח תקווה, וכשהתאפשר הדבר חזר ליפו. כשהתעורר הצורך בעקבות המלחמה לערוך בין תושבי פתח תקווה חלוקה צודקת של נטל המס ושל הסיוע הכלכלי מאת השלטון האנגלי החדש, התמנה הרב ש"ז שך לשבת בבית דין עם הרב ישראל אבא ציטרון והרב יוסף גרשון הורביץ להסדרת הנושא, בחסות הרב קוק והרב יעקב מאיר.
באב תרפ"ט שהה להבראה בבית משפחת מקלף במוצא, ונרצח שם בפרעות. נטמן בהר הזיתים.
קובץ לזכרו יצא לאור בשנת תר"ץ.
משפחתו.
נישא לטובה, בת ר' מנחם מן, עשיר ולמדן מהעיירה כווידאן.
נכדתו, חנה ליזרוביץ, נישאה לאברהם וילנציק, פעיל בהגנה.
שנער (פירושונים)
זולאג
זולאג (בגרמנית Sulegg) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,413 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון ברן בשווייץ.
גאוגרפיה.
ההר ממוקם ברכס המפריד בין העמקים סקסה (Saxettal) וסוס (Soustal) בצדו השמאלי של עמק לאוטברונן (Lauterbunnen valley), למרגלותיו בעמק סקסה נמצאת העיירה סקסטן (Saxeten).
על מדרונו המזרחי נמצא אגם סולסיולי (Sulsseewli) ובדרומו מעט גבוה יותר אגם סולסיולי העליון (Obers Sulsseewli).
בהמשך הרכס מדרום נמצא הר השוואלמר (Schwalmere). מעבר לעמק לאוטברונן בצדו המזרחי נמצא הר מנליכן ובצדו המערבי מעבר לעמק סקסה ההר מורגנברגהורן.
היחידה לאבטחת התחבורה הציבורית
היחידה לאבטחה תחבורה ציבורית היא יחידת סמך שפעלה בשיתוף משרד התחבורה ומשטרת ישראל בשנים 1994–2007, ואשר הוקמה מחדש בשנת 2014.
היחידה הוקמה בעקבות גל הפיגועים באוטובוסים ב-1994 בו נרצחו 35 ישראלים: הפיגוע בתחנת אגד בעפולה (6 באפריל), הפיגוע בתחנה מרכזית חדרה (13 באפריל), והפיגוע בקו 5 בתל אביב (19 באוקטובר).
בשיאה מנתה היחידה 750–800 מאבטחים, 50 ניידות ו-15 צוותי כלבנים. עלות היחידה הייתה 90 מיליון שקלים לשנה והיא מומנה בחציה על ידי תקציב משרד התחבורה ובחציה האחר על ידי העלאת תעריפי התחבורה הציבורית.
בשיא פעילותה, בשנת 2005, הצליחו שני מאבטחים לסכל פיגוע בבאר שבע ומנעו את האסון בגופם, כאשר התנפלו על מחבל מתאבד והתפוצצו יחד איתו. פעולתם מנעה פגיעה בעשרות נוסעים.
בדצמבר 2007, לאחר ששככו רוחות האינתיפאדה השנייה ובעקבות עבודה של המטה ללוחמה בטרור, שהמליצה על סגירת היחידה בעקבות השינויים בהערכת המצב לגבי גדר ההפרדה וקשיים בתפיסה התפעולית של האבטחה, החליטה הממשלה על פירוק היחידה. בעת פירוקה מנתה היחידה כ-170 מאבטחים.
ההחלטה על פירוק היחידה לוותה בהתנגדות ובביקורת עזה מצד חברות האוטובוסים וחלק מאנשי הביטחון. בעקבות פירוק היחידה, חויבו בעלי התחנות המרכזיות להציב שמירה ובידוק.
עקב פרוץ המהומות בקרב הפלסטינים וערביי ישראל בשנת 2015 הוחלט בהצעת שר התחבורה ישראל כ"ץ להקים מחדש את היחידה עם 300 מאבטחים, בנוסף לביצוע הדרכה והכשרת 10,000 נהגי אוטובוסים בקרב מגע וזיהוי חשודים.
בנובמבר 2019 הוחלט על סגירת היחידה עקב מחסור בתקציב.
הוג'איזם
הוג'איזם הוא זרם אידאולוגי-קומוניסטי מרקסיסטי-לנינסטי, אנטי-רוויזיוניסטי, הקרוי על שם המנהיג של אלבניה בשנים של לאחר מלחמת העולם השנייה, אנוור הוג'ה, אשר הגה את עיקריו. ההוג'איזם התפתח בסוף שנות השבעים, לאחר שנוצר קרע בתנועה המאואיסטית, בעקבות מחלוקת אידאולוגית בין המפלגה הקומוניסטית של סין לבין מפלגת העבודה האלבנית.
הוג'ה התנגד לתפיסת "שלושת העולמות" של הסינים, וכן להנהגתו של מנהיג סין דנג שיאופינג. תומכי ההוג'איזם ממשיכים את המורשת של יוסיף סטלין, ואת שיטות הארגון של רוסיה הסובייטית בתקופת סטלין, ורואים בתפיסות קומוניסטיות אחרות כ"רוויזיוניסטיות". הוג'ה התנגד להתערבות של ברית המועצות, סין ויוגוסלביה בענייני מדינות קומוניסטיות אחרות, וכינה התערבות מסוג זה כ"סוציאל-אימפריאליזם", ותמך בזכות של עמים ומדינות להגיע לסוציאליזם בדרכים שונות, בהתאם לתנאים של המדינה.
בשנת 1978 הכריז הוג'ה כי אלבניה היא המדינה היחידה שממשיכה נאמנה את מסורת המרקסיזם-לניניזם. אלבניה בהנהגתו הצליחה לסחוף אידאולוגית חלקים גדולים מהתנועה המאואיסטית, בעיקר באמריקה הלטינית, ביניהן המפלגות הקומוניסטיות בברזיל, באקוודור ובקולומביה.
אוויל מרודך
חוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל
חוק יום הזיכרון לשואה ולגבורה
חוק יום העצמאות
חוק יום הזיכרון ליצחק רבין
חוק יום ירושלים
חוק יום לציון היציאה והגירוש של היהודים מארצות ערב ומאיראן
המעשים לבני ישראל
פיאצלה רומא
פיאצלה רומא (באיטלקית: Piazzale Roma) היא כיכר בכניסה לעיר ונציה, איטליה. הכיכר מתחילה עם סיום גשר החירות המחבר בין העיר ונציה למסטרה. הכיכר היא מהכיכרות החשובות בעיר, היות שהיא מהמקומות הבודדים בעיר כולה בה מותרת כניסת כלי רכב ואוטובוסים (בנוסף לכיכר מותרת הנסיעה בכלי רכב רק באי טרונקטו), כך שכל התחבורה הציבורית היבשתית יוצאת מכיכר זו (למעט הרכבת, היוצאת מתחנת ונציה סנטה לוצ'יה הסמוכה). בנוסף, בכיכר תחנות ואפורטו המקשרות את הכיכר עם רחבי העיר.
מהכיכר יוצאים קווי אוטובוס המקשרים את העיר עם נמל התעופה הבינלאומי ונציה מרקו פולו ונמל התעופה טרוויזו, וכן חשמלית המחברת את העיר עם מסטרה.
בין הכיכר לבין תחנת הרכבת סנטה לוצ'יה הקרובה מחבר גשר החוקה, בעיצובו של האדריכל סנטיאגו קלטרווה. הגשר נבנה בשנת 2008, ומיועד להולכי רגל בלבד. בנוסף, מחבר המונורייל של ונציה את הכיכר לתחנת הרכבת.
ראובן נמדר
ראובן (רובי) נַמדָר (באנגלית: Reuven Namdar; נולד ב-31 במאי 1964) הוא סופר ומתרגם עברי. חתן פרס "ספר הבכורים" של משרד התרבות והספורט לשנת 2000 ופרס ספיר לשנת 2014. מתגורר בניו יורק ומלמד יהדות וספרות עברית.
ביוגרפיה.
ראובן נמדר נולד וגדל בירושלים, דור ראשון בישראל למשפחה מצאצאי אנוסי משהד. אחותו היא התסריטאית אסתי נמדר ואחיו הוא מעצב המוצר שלומי נמדר. שפת הדיבור בביתו הייתה עברית, אך סבתו לימדה אותו גם פרסית. אחרי סיום שרותו הצבאי, בשנת 1986, נסע לניו יורק, שם התוודע אל חיי הקהילה היהודית-משהדית שממנה באה משפחתו. באותה עת סחר לפרנסתו ביהלומים ובאבני חן, למד את השפה הפרסית על בוריה וגילה את מכמני התרבות והשירה הפרסית הקלאסית.
בשנת 1990 שב לישראל, למד באוניברסיטה העברית בירושלים והשלים בה בהצטיינות תואר ראשון בסוציולוגיה, פילוסופיה ולימודים איראניים ותואר שני בסוציולוגיה (מגמת אנתרופולוגיה).