ב-8 ביולי 2010 חתם פוי בלוס אנג'לס קליפרס על חוזה לשנתיים. בסיום חוזהו בקבוצה, ב-2012, חתם ביוטה ג'אז. ביולי 2013, לאחר עונה אחת ביוטה, הועבר לדנוור נאגטס כחלק מטרייד משולש ששלח את אנדרה איגודלה לגולדן סטייט ווריורס.
ב-19 בפברואר 2016 נשלח בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר בתמורה לדי.ג'יי. אוגוסטין, סטיב נובאק ושתי בחירות דראפט עתידיות.
תיאודוסיוס הגדול
קבר אור החיים
קבר אור החיים (נודע בכינוי: קבר אור החיים הקדוש), הוא קברו של רבי חיים אבן עטר, המפורסם בשם ספרו "אור החיים". הקבר נמצא במורד הר הזיתים מעל קבר זכריה ויד אבשלום. ליד הקבר קבורות שתי נשותיו של הרב חיים אבן עטר וכן הרב יום טוב אלגאזי והרב ברוך מרדכי אטינגר. רבבות פוקדים את הקבר, במיוחד ביום הפטירה, ט"ו בתמוז.
היסטוריה.
רבי חיים אבן עטר נפטר בירושלים ונטמן בקברו ט"ו בתמוז ה'תק"ג (1743).
במלחמת העצמאות עבר השטח שבו הקבר לשליטת ירדן. בהסכם שביתת הנשק עם ירדן שנחתם ב-3 באפריל 1949 נקבע שישראלים יוכלו לפקוד את המקומות הקדושים בהם קבר אור החיים אך השלטון הירדני לא כיבד את החלק הזה בהסכם וכניסת מתפללים יהודים נמנעה לחלוטין. בזמן השלטון הירדני בהר הזיתים עסק טרקטור ביישור האזור של הקבר. הטרקטור הרס את הקברים שמשמאל לקבר וכשהגיע לקבר עצמו התהפך לוואדי והנהג נהרג. לאחר מספר ניסיונות נוספים שהסתיימו בכישלון, השתכנעו הערבים בקדושת הקבר והעבודות הופסקו
במלחמת ששת הימים עבר השטח שבו הקבר לידי ישראל, ומאז מתאפשרת הגעת מתפללים יהודים ללא הגבלה.
אמונות הקשורות לקבר.
מסופר כי במלחמת העולם השנייה, כשהיה חשש שהגרמנים יכבשו את ארץ ישראל, הלך האדמו"ר מהוסיאטין להתפלל בקבר שהוא נושא בידיו ספר תורה. כשחזר אמר שתפילתו התקבלה והגרמנים יובסו בקרב, מאחר שראה על הקבר את שם הויה באותיות של אש.
הרב חיים שמואלביץ פקד את הקבר לעיתים קרובות. בתפילתו היה מביט למטה לכיון יד אבשלום ומתפלל בנוסח זה: "רבונו של עולם! כשאדם אומר לחברו 'אני מוחל' אין אלו אלא דברים בעלמא. רק אבא כשהוא אומר 'אני מוחל' מחילתו מחילה. ראה, דוד המלך, כמה רדיפות נרדף על ידי בנו הסורר וכמה צער הצטער בגינו. ובכל זאת, כאב, הוא מחל. רבונו של עולם! הן אתה אב ומחילתך מחילה, אנא אמור 'אני מוחל'!".
רבי מאיר אבוחצירה ממליץ כסגולה "בכל צרה שיש לאדם ילמד בספר "אור החיים הקדוש" וישתטח על מצבתו ותתקבל בקשתו"
המנהג לשים פתקי בקשה בכותל המערבי מיוחס לו. משום כך נפוץ המנהג לשים פתקי בקשה על מצבתו.
מצבת הקבר.
את הנוסח החקוק על המצבה ניסח תלמידו החיד"א.
פר ארווידסון
פר יוהאן ארווידסון (בשוודית: Pär Johan Arvidsson; נולד ב-27 בפברואר 1960) הוא שחיין שוודי. הוא אלוף אולימפי ושיאן עולם במשחה ל-100 מטר פרפר ובעל מדליית ארד מאליפות עולם בשחייה.
ביוגרפיה.
ארווידסון נולד בפינספנג.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) סיים ארווידסון במקום 11 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:03.79 דקות, במקום 15 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.93 שניות. בנוסף, הוא סיים במקום שביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:42.84 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 1:55.84 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בינקפינג, שוודיה בשנת 1977 זכה ארווידסון בשתי מדליות, מדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.58 שניות, אחרי רוג'ר פיטל ממזרח גרמניה (55.49 שניות) ולפני ג'ון מילס מבריטניה (55.98 שניות) ובמדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:01.37 דקות, אחרי מייקל קראוס ממערב גרמניה (2:00.40 דקות) ופיטל (2:00.55 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:52.16 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במערב ברלין, לשעבר מערב גרמניה בשנת 1978 זכה ארווידסון במדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.38 שניות, אחרי שיאן העולם ג'ו בוטום שקבע שיא תחרות חדש של 54.30 שניות וגרג ג'גנבורג 55.26 שניות, שניהם מארצות הברית. בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:01.61 דקות ובמקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:50.58 דקות.
בתחרות שחייה שנערכה בפורט לודרדייל, פלורידה באוגוסט 1979 קבע ארווידסון במשחה ל-200 מטר פרפר שיא שוודיה חדש של 2:00.42 דקות, שיא זה החזיק מעמד עד שנת 2008.
שיאן עולם.
בתחרות שחייה שנערכה באוסטין, טקסס ב-11 באפריל 1980 קבע ארווידסון במשחה ל-100 מטר פרפר שיא עולם חדש של 54.15 שניות, שיפור לשיא העולם שקבע ג'ו בוטם מארצות הברית 54.18 שניות.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה ארווידסון במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.92 שניות, לפני פיטל (54.94 שניות) ודוויד לופז זוברו מספרד (55.13 שניות). בנוסף, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:02.61 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בספליט, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1981 זכה ארווידסון בשתי מדליות כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.60 שניות, אחרי אלכסיי מרקובסקי (54.39 שניות) ולפני ואדים דומברובסקי (55.00 שניות) שניהם מברית המועצות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:45.01 דקות, אחרי ברית המועצות (3:44.23 דקות) ולפני מזרח גרמניה (3:45.66 דקות)
באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, אקוודור בשנת 1982 סיים ארווידסון במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:47.71 דקות, במקום שישי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:01.15 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.10 שניות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1983 סיים ארווידסון במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.01 שניות ובמקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:45.98 דקות.
השכלה.
ארווידסון בוגר תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי ותואר שני בפקולטה למנהל עסקים מאוניברסיטת הרווארד.
בליזאריוס
ואלנטיניאנוס השלישי
ניקולאיה מילסקו ספטאר
חסינות (רפואה)
חֲסִינוּת היא מונח ביולוגי המתאר מצב שבו לגוף יש הגנות ביולוגיות מספקות בפני זיהום או חדירת מזהמים. לחסינות, שהיא פועל יוצא של פעילות מערכת החיסון, ישנם מרכיבים ספציפיים ולא ספציפיים. המרכיבים הלא-ספציפיים מתפקדים כיוצרי חיץ או מכשול לחדירת אובייקטים פתוגניים, או כאלמנטים המכחידים או נלחמים במגוון רחב של פתוגנים אלה. ייחודה של המערכת בכך שאינה ספציפית לגורם כלשהו (חיידק, נגיף, פטרייה או טפיל). חסינות ספציפית, או חסינות מסתגלת (אדפטיבית), היא חסינות שמסוגלת ללמוד לזהות מזהמים חדשים ולשפעל מערכת חיסונית ספציפית נגד מזהמים אלה.
חסינות אדפיטיבית נחלקת לעיתים קרובות לשני סוגים בהתאם לדרך שבה החסינות הושגה. חסינות טבעית מתרחשת כשהמפגש עם גורם המחלה אינו מכוון, ואילו חסינות מלאכותית או מכוונת מתרחשת כשהמפגש עם המזהם (או חלק ממנו) הוא מכוון - כפי שהדבר נעשה במקרה של חיסונים. כל אחת מהמערכות לעיל יכולה להתחלק הלאה בהתאם לדרך השגת החסינות. חסינות פסיבית היא יכולת חיסונית שהועברה לגוף באופן פסיבי (כמו למשל בהזרקה של נוגדנים או תאי T לבנים מתורמים זרים או מחלב אם). חסינות אקטיבית היא כזו שמתרחשת באופן אקטיבי בגוף עצמו, בתגובה למפגש עם אנטיגן. חסינות פסיבית היא קצרת טווח מטבעה, ופחות ספציפית מחסינות אקטיבית, שהיא ספציפית ביותר וארוכת טווח (לעיתים למשך כל החיים).
ניקולאיה אלכסנדרו, שליט ולאכיה
ניקולאיה אלכסנדרו, שליט מולדובה
קישור אינטרנט
ברז כיבוי אש
ברז כיבוי אש (נקרא גם ברז שרפה או הידרנט) הוא אמצעי הגנה משרפות, מקור מים המסופק על ידי רשויות מקומיות כדי לאפשר לשירותי כיבוי האש להתחבר אל מערכת המים העירונית לשם סיוע בכיבוי אש.
השימוש בברז כיבוי נעשה באמצעות חיבור צינור לברז, פתיחת השסתום כדי לספק זרם מים עז בלחץ בסביבות 350 קילופסקל (שווה לכ-3.45 אטמוספירה) (לחץ זה משתנה באזורים שונים, תלוי במגוון משתנים, לרבות גודל ומרחק מקור המים). את הצינור ניתן לחבר לכבאית, ולהשתמש במשאבה של הכבאית להגברת לחץ המים ואף לפיצולם למספר זרמים לפי הצורך.
יש להימנע מפתיחת או סגירת הברז במהירות רבה מדי שכן הדבר עלול לגרום להלם מים העלול לפגוע בצנרת סמוכה. רוב שסתומי ברזי הכיבוי אינם מתוכננים להשניק את זרם המים אלא מתוכננים לפתיחה מלאה או סגירה מלאה. כבאים מפעילים לרוב ברזי כיבוי כשהם מוגנים בבגדי מגן כגון כפפות וקסדה עם מגן פנים. מים הפורצים בלחץ גבוה עלולים להפיל אדם בוגר או לגרום לפציעה.
במדינות רבות נאסר על חנייה בסמוך לברז כיבוי אש.
כביש הטבעת של סנקט פטרבורג
כביש הטבעת של סנקט פטרבורג (ברוסית: Кольцева́я автомоби́льная доро́га вокру́г го́рода Санкт-Петербу́рга) הוא כביש מהיר הסובב את העיר ומקשר עיירות במחוז לנינגרד אל העיר. אורכו 142.15 ק"מ.
היסטוריה.
רעיון הכביש עלה לראשונה ב-1965, אולם התקדמות אמיתית ניכרה רק ב-1984 כאשר הסניף האזורי של המפלגה הקומוניסטית והנהלת העיר הסכימו על בניית כביש. בשנת 1995 הכביש נכנס לתוכנית הלאומית לסלילת כבישים ברחבי רוסיה. הלכה למעשה, הבנייה החלה רק ב-1998. בשנת 2011 הושלמה בנייתו של הכביש.
שיטת המסטר
שיטת המאסטר
ביפי קליירו