אצטדיון פארקן הוא אצטדיון כדורגל המשמש את פ.צ. קופנהגן ונבחרת דנמרק, האצטדיון נבנה בין השנים 1990–1992 ויכול להכיל עד 38,050 צופים למשחק כדורגל ועד כ־55,000 צופים להופעות חיות.
היסטוריה.
האצטדיון נחנך ב-9 בספטמבר 1992 בהפסד של נבחרת דנמרק 2-1 לנבחרת גרמניה במשחק ידידות. בעבר, היה מסוגל האצטדיון להכיל כ-42,000 צופים, אך בעקבות סדרת שיפוצים שעבר האצטדיון, שבמסגרתם הותקנו בו תאי צפייה, ירדה קיבולת האצטדיון ל-38,050 מושבים. באצטדיון התקיימה תחרות האירוויזיון לשנת 2001. הוא גם נבחר לארח ביורו 2020 שלושה משחקים של נבחרת דנמרק בשלב הבתים ומשחק אחד בשמינית הגמר (ספרד נגד קרואטיה בו ניצחה ספרד 3-5 אחרי הארכה).
אוגוסט (פירושונים)
אמנות הקרקס
קאראקס
תרנגולי הודו
תרנגולי הודו (שם מדעי: "Meleagridini") הוא שבט של עופות ממשפחת הפסיוניים המכילה את המינים הגדולים ביותר בסדרת התרנגולאים. בעבר שבט זה השתייך לתת-משפחה עצמאית (Meleagridinae), אך לאחרונה הועבר לתת-משפחת הפסיונים לאחר בדיקות פילוגנטיות חדשות.
תרנגול ההודו קיבל את שמו בעברית עקב הטעות של מגלים אמריקה שחשבו שהגיעו להודו. באותו אופן הכינוי האנגלי "turkey", התפתח בשל בלבול בין תרנגול ההודו לבין הפנינייה, שמקורה באפריקה והיא נודעת כנראה לאנגלים דרך סוחרים טורקיים.
עופות אלה קיימים החל מהמיוקן והם אנדמיים לאמריקה הצפונית. הגדול שבהם הוא תרנגול הודו מצוי, אשר בפרטים המבויתים יכול להגיע למשקל 40 ק"ג. הזנים המבויתים אינם מסוגלים לעוף אך פרטי הבר הם זריזים הן על הקרקע והן באוויר.
בעונת הרבייה הזכרים מגדלים נוצות זנב ארוכות המזכירות זנבות טווסים ונועדו להתפאר לנקבות.
חוגלות
חוגלות (שם מדעי: Perdicinae) היא קבוצה מבוטלת של פסיוניים מסדרת התרנגולאים, בה המינים הקטנים ביותר במשפחה. כיום רואים בתת-משפחה זו קבוצה מבוטלת, מאחר שמיניה בעלי מאפיינים של מינים מתת-משפחות אחרות. לפי מחקר מ-2021 רואים כיום בחוגלות קבוצה פוליפילטית והמינים שנכללו בה כלולים כיום בשלושה תת-משפחות אחרות: פסיונים, רולוליים וטווסים.
החוגלות כוללות עופות קטנים יחסית ופחות מקושטים מהפסיונים אך עדיין הזכרים בעלי נוצות מפוארות כדי למשוך נקבות בעונת הרבייה. הם מצויים במגוון אזורי חיות, בעיקר בסוואנות ובערבות עשב, לאורך העולם הישן וכמה מינים חיים גם באוסטרליה. מספר מינים כמו חוגלית אפורה הופצו גם בערבות אמריקה הצפונית.
חוגלה (עוף)
חָגְלָה (Alectoris) היא סוג עוף ממשפחת הפסיוניים, בסדרת התרנגולאים. החוגלה מתאפיינת בגובה של כ-30 סנטימטרים, מקור ורגליים אדומים, בנוצות-כנפיים מפוספסות שצבעיהן משתנים בין לבן, חום ושחור, צוואר בהיר אותו מקיף פס שחור וחזה בעל צבע אפור עד תכלת.
החוגלה היא עוף חברתי החי בלהקות המונות בין 10–20 פרטים, כאשר בעונת הדגירה (לרוב חודש פברואר) הלהקה נפרדת לזוגות. בעונה זו מתרחשים משחקי חיזור של הזכרים מול הנקבות, ולאחר מכן, עם בוא תקופת הדגירה, חופרת הנקבה גומה אותה היא מרפדת בעלים ושם מטילה את ביציה. הזכר מבלה את זמנו עם הנקבה בתקופה הזו, ולאחר כחודש, עם בקיעת הביצים, מצטרף הזכר ללהקת זכרים אחרת.
החוגלה מהירה מאוד, אבל לא יכולה לעוף רחוק בגלל משקלה הרב.
החוגלה במקורות ישראל.
יש המזהים את ה"קורא" המקראי עם החוגלה. במשנה נזכר "קורא זכר" שלדעת ר' אליעזר חייב במצות שילוח הקן (חולין יב ב). כבר הקדמונים כמו אריסטו ידעו שהזכר של החוגלה דוגר לעיתים על הביצים כמו הנקבה. החוגלה וגם מיני החוגלית המצויים באירופה הם עופות טהורים והייתה להם מסורת כשרות פעילה בקהילות רבות, למשל: בארץ ישראל, בספרד, מרוקו, אנגליה וגרמניה.
מינים בסוג.
החוגלה מצויה כמעט בכל רחבי ארץ ישראל, בעיקר באזורים ההרריים.
בסוג נמנים המינים הבאים:
תפזורת
תפזורת היא חידת חיפוש וסימון במסגרת נתונה.
בחידת תפזורת הפותר צריך לחפש, לאתר ולסמן, בתוך בליל האותיות שבמסגרת הנתונה, רצפים של אותיות המרכיבים את המילים הנתונות מתחת למסגרת. כיוון קריאת המילים יכול להיות מימין לשמאל, משמאל לימין, מלמעלה למטה ומלמטה למעלה. בתפזורות מסוימות (לא בכל התפזורות) יש גם מילים שכיוון קריאתן הוא באלכסון, משמאל לימין או מימין לשמאל, כלפי מעלה או כלפי מטה.
יש תפזורות בהן כל המילים המבוקשות קשורות לנושא מסוים, למשל: הלבשה, כלי נשק, פרחים וכדומה.
בהוראות הפתרון מקובל לציין מה הם כיווני הקריאה (האם כוללים אלכסונים או לא) או לסמן אותם על ידי צומת חיצים.
תפזורת מספרים.
לפי אותו עיקרון בו פועלת חידת התפזורת הרגילה, יש גם חידת תפזורת מספרים. בתפזורת מספרים, להבדיל מהתפזורת הרגילה, צריך למצוא מספרים (במקום המילים) בתוך בליל של ספרות (במקום אותיות). את המספרים החבויים בתוך בליל הספרות קוראים לפי אותם הכיוונים, כמו המילים בתפזורת רגילה.
חוזה קלדרון
אאופרוניוס
קלדרון
לאופרד
ליאופרד
1993 במדע
ביריות
פסיונים
פסיונים (שם מדעי: "Phasianinae") היא תת-משפחה במשפחת הפסיוניים שבסדרת התרנגולאים. עופות אלה חיים על הקרקע והם בולטים בצבעיהם ובנוצותיהם הראוותניות, בהם משתמשים הזכרים כדי להרשים את הנקבות אשר בניגוד אליהם, קטנות יותר ובעלות נוצות עמומות ופשוטות.
מינים מפורסמים מקבוצה זו כוללים את הטווס ההודי, הארגוס הגדול - העוף בעל הזנב הארוך ביותר ותרנגול בנקיבה, ממנו בוית תרנגול הבית.
מיון.
ב-2021 הוחלט לצרף לקבוצה זו מינים רבים, שנחשבו קודם לבני תת-משפחות אחרות ביניהם כל בני הקבוצות תרנגולי הודו ושכווים ששויכו במקור לתת-משפחות נפרדות וכן מיני חוגלות רבים:
1994 במדע
שכווים
שֶׂכְוִוים או שֶׂכְוִיֵּי יְּעָרוֹת (שם מדעי: Tetraonini) הוא שבט של עופות שוכני קרקע ממשפחת הפסיוניים. בעבר השכווים נחשבו לתת-משפחה (Tetraoninae), אך כיום משוייכים לתת-משפחת הפסיונים לאחר בדיקות פילוגנטיות חדשות. השכווים נפוצים רק בחצי הכדור הצפוני באירופה, אסיה ואמריקה הצפונית, לרוב סביב אקלים ממוזג.
אלו עופות קרקע בעלי דלדל מפואר וכיסי גרון גדולים אצל הזכרים, המתנפחים בעונת הרבייה כדי למשוך נקבות ולהרתיע יריבים. רבים מהם מתאספים יחדיו בבימות זירה. הנקבות לעומתם אפורות ודהויות והם אלה שמטפלות בקן, בביצים באפרוחים.
ספירה (קבלה)
סְפִירָה היא מושג יסודי בעולמה של הקבלה, המתאר רובד בהופעת האלוהות בעולם הגשמי. ניתן להבין את הספירות כשכלים פשוטים המביאים לביטוי בעולמנו את רצון בוראם. הספירות מוזכרות לראשונה בספר יצירה, שם משמעותן בפשטות היא ספרה, ויש להם רמזים בספר איוב, במדרש ובמשנה באבות שאומרת ב"עשרה מאמרות נברא העולם" שהוא כמניין הספירות.
משמעות השם.
למקור המילה סְפִירָה ניתנו הסברים שונים ומגוונים: יש פירוש שמקורה בלבנת הספיר המתוארת כשייכת לגילוי האלוהות, הן בספר שמות: , והן בחזון המרכבה של יחזקאל .
יחד עם המקור מהפסוק, קושרים המפרשים את המילה לשורש העברי ספ"ר, במשמעות של לספור וכן לספר. כך, ספר הבהיר נכתב: . רבי משה קורדובירו כתב כי שם זה בא מלשון מספר, ובכך הוא מרמז למספרן הקבוע של הספירות שהוא עשר. הרמב"ן, בעקבות הפתיחה של ספר יצירה, מציין שעשר הספירות ביחד עם כ"ב אותיות השפה העברית, מרכיבות את ל"ב נתיבות החכמה.
יש הטוענים שמקורו במילה ספֵירה - כדור, ובציורם כל ספירה מקיפה את הספירה הפנימית לה כמו בצל בקליפותיו, אך נראה כי מדובר בהשערה לא מבוססת ואין קשר אטימולוגי בין המילים. הרב קוק מינח את הספירה במושג האפלטוני אידיאה ולעיתים השתמש לגבי הספירות במושג אור שמדגיש את הממד הרוחני שבספירות ואת תהליך התפשטותן והאצלתן אחת מהשנייה.
אזכורים מוקדמים של הספירות.
בתנ"ך במספר מקומות מוזכרים דרכי ה', מחשבותיו, אמרותיו ושמותיו, והמקובלים סידרו ופירשו אותם בעניין הספירות (, , ). מקורות מפורשים יותר לשמות שכינו בהם את הספירות נמצאים בספרים מאוחרים.
את הפסוק מספר משלי המתייחס לבריאות העולם הם פירשו כמתייחס למושג הספירות שלהם:
בדברי הימים, בברכתו של דוד, במעמד ציבורי, לאחר שהעם מנדב מאוצרותיו לבניין בית המקדש, מוזכרים שבעה שמות המיוחסים לפעולת ה' בארץ ואותם המקובלים קבעו כשמות לשבע הספירות התחתונות.
והוא פסוק שכבר קודם לכן פירשו אותו כבעל משמעות רחבה יותר מכינוי שבח לחוד, בתלמוד ובתרגום יונתן שהם מפרשים שפסוק זה מרמז להתגלויות היסטוריות מיוחדות שבהם היה גילוי אלהי מיוחד כמו בריאת העולם, יציאת מצרים, מתן תורה, מלחמת יהושע ונס השמש והירח, מלחמת ברק בסיסרא, ומלחמת עמלק. בתלמוד הירושלמי מסופר כי קטע היה חלק מתפילתו של בר קפרא.
גם בספרות חז"ל מוזכרות הספירות בכמה מקומות. למשל במדרש רבה:
וכן בילקוט שמעוני:
מהות הספירות.
המקובל רבי עזריאל מגירונה [גירונדי] שהיה מראשוני המקובלים ורבו של הרמב"ן כתב ב'ביאור עשר ספירות' שלו:
המקובל הרב יוסף חיים מסביר כי על פי הקבלה, הספירות הם שכלים פשוטים ותשוקתם לעשות רצון בוראם.
על פי הקבלה, האל הוא אינסופי ובלתי מושג. אך למרות זאת ניתן לנסות להבין את הצורות בהן הוא מתגלה בעולם ו"המדות שהבורא פועל בהם פעולותיו". ישנן רמות ואיכויות שונות של התגלויות. הספירות ממחישות כיצד הולך ומתגלה, כך שספירה נמוכה יותר מייצגת התגלות מוחשית וגשמית יותר. במקומות רבים מתוארות הספירות כמעין "צינורות" המחברים בין עולמנו לבין האל, ודרכם עובר ה"שפע האלוקי", "האורות", הברכה שמשפיע האל על העולם. בהקשר זה מתואר המקובל כאדם המתקן את החיבורים בין הספירות, ובכך מאפשר לשפע לרדת לעולמנו בצורה חלקה ובעוצמה גדולה יותר.