בחלק מהשנים בהן היה סטניסלאב לשצ'ינסקי, מלך פולין, בגלות באלזס הוא התיישב בעיר. בשנת 1725, בעודו שוהה בעיר, הגיעה ההודעה כי בתו מריה לשצ'ינסקה, נסיכת פולין, תתחתן עם לואי החמישה עשר, חתונה שנערכה בקתדרלת שטרסבורג.
במהלך המהפכה הצרפתית נערכו מספר קרבות בעיר. בעיר נערך ב-1870 הקרב הראשון בין צרפת לגרמניה במסגרת מלחמת צרפת–פרוסיה. ההפסד בקרב הזה, כמו גם במלחמה כולה, העביר את העיר ואת חבל אלזס כולו לשליטת הגרמנים. ההיסטוריה של העיר זהה להיסטוריה של אלזס: בתום מלחמת העולם השנייה שוחררה העיר פעם ראשונה בדצמבר 1944, אך נכבשה שנית על ידי הגרמנים, ורק במרץ 1945 היא שוחררה סופית בעקבות מבצע אנדרטון (Operation Undertone).
לדפוק חתונה
לדפוק חתונה (באנגלית: Wedding Crashers) הוא סרט קומדיה רומנטית שיצא לאור ב-15 ביוני 2005, בבימויו של דייוויד דובקין, ובכיכובם של אוון וילסון, וינס ווהן, רייצ'ל מקאדמס וכריסטופר ווקן. גרסת DVD שכללה את הגרסה הלא מצונזרת של הסרט, יצאה לאור ב-3 בינואר 2006, וגרסת הבלו ריי יצאה ב-30 בדצמבר 2008.
עלילה.
ג'ון בקוויט (אוון וילסון) וג'רמי גריי (וינס ווהן) הם מגשרי גירושין בוושינגטון די. סי.. השניים נוהגים לעיתים תכופות "לדפוק חתונה" - כלומר, להצטרף לחתונה שלא הוזמנו אליה במטרה לפגוש ולפתות נשים, תוך כדי ציות לחוקים ברורים בכל הנוגע ל"לדפוק חתונה", חוקים שהעביר אליהם דופק החתונות הפורש - צ'אז רינהולד (ויל פרל). השניים משתמשים בסיפורי כיסוי המשתנים מחתונה לחתונה, ובעזרת קסם אישי הופכים להיות 'מסמר הערב' בכל חתונה, ובכך נמנעים מלהגיע לעימות עם מוזמנים אחרים. לאחר הצלחה בחתונות רבות, ג'רמי לוקח את ג'ון לחתונה של בתו של מזכיר שר האוצר של ארצות הברית, ווליהאם קלירי (כריסטופר ווקן). ברגע שהשניים נכנסו, הם מבחינים בשתי בנותיו האחרות של קלירי, גלוריה (איילה פישר) וקלייר (רייצ'ל מקאדמס). ג'רמי מצליח לפתות את גלוריה ואף מקיים עימה יחסי מין על חוף בקרבת מקום. גלוריה מגלה לג'רמי כי היא בתולה וכי היא מאוהבת בו, מה שגורם לג'רמי להילחץ, לעזוב את החתונה ולחפש את ג'ון.
בינתיים, ג'ון מתחיל לנסות לפתוח בשיחה עם קלייר, אך החבר של קלייר, זאק לודג' (בראדלי קופר), מפריע לשיחה. בהמשך נראה כי הסיבה היחידה שזאק מעוניין בקלייר זה משום הכוח הפוליטי הרב שיש לאביה. לאחר מכן מצטרפים ג'ון וג'רמי לסוף שבוע של חגיגות בבית הנופש של משפחת השר אליו הוזמנו. במהלך הנופש, גלוריה מנסה לשכנע את ג'רמי להינשא לה. במקביל, זאק עוזב ארוחת ערב כדי לנוח לאחר שג'ון ערבב במשקהו חומר משלשל, וזה האחרון יוצא לטייל עם קלייר. לאחר ששניהם נתקלים בפיתויים מבני משפחה אחרים, ג'רמי מבקש מג'ון לעזוב, אך הם נשארים לאחר שג'רמי מבין שג'ון התאהב בקלייר. בעוד היחסים בין ג'רמי לגלוריה ובין ג'ון לקלייר ממשיכים להתהדק, זאק חושף שג'רמי וג'ון הם נוכלים, והצמד מגורש מבית המשפחה.
לאחר שהשניים חוזרים לשגרת חייהם, ממשיך ג'רמי בסתר להיפגש עם גלוריה, ללא ידיעתו של ג'ון, שבמקביל ממשיך להתחקות אחר קלייר ומנסה ליצור איתה קשר כשהוא מתחזה למלצר במסיבת האירוסים שלה עם זאק. ההתחזות נחשפת וג'ון מוכה על ידי זאק וחבריו. לאחר שהוא מתאושש, הוא הולך לחפש את ג'רמי שהיה אמור לחפות עליו כשהתחזה למלצר, אך לאחר שנתקל בם באמצע קיום יחסי מין, הוא נכנס לדיכאון.
ג'ון ממשיך לדפוק עוד מספר חתונות לבד אך הפעם הוא משאיר אחריו בלגן בהשפעת הדיכאון. במקביל, ג'רמי וגלוריה מבקשים להינשא זה לזו, ואילו אהבתה של קלייר את זאק הולכת ונחלשת. ג'ון מסרב להיות שושבינו של ג'רמי, ובמקום להשתתף בחתונה הוא מצטרף למנטור של "לדפוק חתונה", צ'אז רינהלוד, לדפוק 'הלוויה'. לאחר הרפתקאה רגשית בהלוויה, ג'ון מבין כי נפשו כמהה לאהבה, והוא ממהר לחתונה של ג'רמי, אליה הוא מגיע בעיצומו של הטקס. בחתונה הוא שוב נפגש עם קלייר, ולאחר שקלייר רבה לעיני הקהל כולו עם זאק ומטיחה בו דברים קשים, זאק מתנפל על ג'ון, אך ג'רמי מגונן עליו ותוקף את זאק.
הפקה.
הסרט נכתב על ידי בוב פישר וסטיב פבר, והופק על ידי "ניו ליין סינמה", "טפסטרי פילם", "אוורי פיקס" ועוד. הסרט צולם בוושינגטון די. סי. ובחוף המזרחי של מרילנד. 54 ימי הצילום החלו ב-22 במרץ 2004. תקציב הסרט היה כ-40 מיליון דולר, ובשבוע הראשון שלו הכניס קרוב ל-34 מיליון דולר בארצות הברית לבדה.
פנרהין
פנרהין (באנגלית: Penrhyn) הוא האטול המרוחק ביותר והגדול ביותר מבין 15 האיים של איי קוק שבאוקיינוס השקט.
גאוגרפיה.
פנרהין ממוקם במרחק 1365 ק"מ מצפון-מזרח לאי ררוטונגה, 9 מעלות מדרום לקו המשווה. הוא שוכן בפסגתו של הר הגעש התת-קרקעי הגבוה ביותר באיי קוק, 4876 מטרים מעל לקרקעית האוקיינוס. האי מורכב מטבעת אלמוגים בהיקף של 77 ק"מ. שטחה של הלגונה הפנימית שלו הוא 233 קמ"ר כשהקרקעית של 62 קמ"ר מתוכם מכוסה בצדפות אם הפנינה. שטח הקרקע של האטול הוא 9.84 קמ"ר. הגובה המרבי הוא 5 מטרים.
דמוגרפיה.
על פי מפקד 2001 אוכלוסיית האטול עמדה על 351 תושבים וב-2011 קטנה האוכלוסייה ל-213 תושבים.
באטול קיימים שני כפרים. הכפר הראשי ומושב מועצת פנרהין הוא אומוקה (Omoka), השוכן על האיון מואנאונוי (Moananui) בחלקו המערבי של האטול, מצפון לשדה התעופה. האי השני הוא טה טאוטואה (Te Tautua) השוכן על האיון פוקררה (Pokerere) בחלקו המזרחי של האטול. 75% מאוכלוסיית האטול משתייכים לכנסייה הנוצרית של איי קוק ו-25% משתייכים לכנסייה הקתולית.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו המקורי של האטול הוא טונגרבה (Tongareva). על פי מחקרים משמעות השם הוא "טונגה מרחפת בשמיים", או "הדרך מהדרום". השם האנגלי פנרהין מקורו בספינה "ליידי פנרהין" (Lady Penrhyn) שנחתה במקום ב-8 באוגוסט 1788. שם אירופאי נוסף הוא האי בנט (Bennett Island). הספינה "ליידי פנרהין" הייתה אחת מצי הספינות שנשלחו מאנגליה לתור אחר מושבת מגורשים.
עבדות.
ב-1864 כמעט והתרוקן האי מיושביו על ידי משלחת מפרו. כ-1000 גברים, נשים וילדים נלקחו לדרום אמריקה. כמרים ילידים מטעם האגודה המסיונרית של לונדון הביאו את הנצרות מהאי ררוטונגה עשר שנים קודם לכן. הדת החדשה התקבלה בהתלהבות והכפריים החלו מיד בבניית כנסיות. הבטחתם של סוחרי העבדים לתשלום נאות ולחזרה לאי לאחר תקופת עבודה, נראו כמקור מימון לבניית הכנסיות, אך רוב אלה שהתפתו מתו בגלות ולמעשה חיו בתנאי עבדות. מקור אחר מציין כי ב-1863 410 תושבים מתוך כלל 500 התושבים נחטפו לעבודה באיי הגואנו של פרו בסיועם של מיסיונרים שקיבלו תשלום על כך.
קולוניאליזם.
איי קוק היו מדינת חסות בריטית בין השנים 1888-1900 ולאחר מכן סופחו לניו זילנד עד לקבלת העצמאות ב-1965.
בין השנים 1856-1980 תבעה ארצות הברית ריבונות על האי על פי חוק הגואנו. התביעה לא הוכרה מעולם על ידי בריטניה, ניו זילנד או איי קוק וריבונותה של ניו זילנד הוכרה במהלך הפעולות הצבאיות של ארצות הברית באיי קוק במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-11 ביוני 1980 חתמה ארצות הברית על הסכם עם איי קוק לפיו היא מכירה בריבונותם של איי קוק על פנרהין.
מלחמת העולם השנייה.
בראשית שנת 1942 סיכנה ההתקדמות היפנית את נתיבי האוויר בדרום האוקיינוס השקט והוחלט לחפש נתיב חליפי. במרץ נמצא פנרהין כמתאים להקמת שדה תעופה. למרות שהאדמה הייתה בבעלות התושבים ולא ניתן היה למכור אותה, הוסדר הנושא ובאמצעות כוח עבודה מקומי נבנה שדה תעופה במקום. העבודות החלו ביולי וכשהושלמה סלילת השדה מוקמו במקום מכלי דלק. קו תקשורת הוקם על ידי שירות הקשר של צבא ארצות הברית.
כלכלה.
שדה התעופה מתקופת המלחמה משמש עדיין לטיסות בלתי סדירות.
מעבר ים לתוך הלגונה מאפשר לספינות השטות בין האיים להיכנס לתוכה והאטול נעשה לנקודת עצירה פופולרית ליאכטות החוצות את האוקיינוס השקט בדרכם מפנמה לניו זילנד. ספינות של חברת הספנות המקומית פוקדות את האטול אחת לשלושה חודשים.
הכובעים המיוצרים במקום, העשויים מסיבי קוקוס נחשבים לטובים ביותר המיוצרים בדרום האוקיינוס השקט. הסיבים, הנלקחים מעלים טריים של עץ הקוקוס, מבושלים ומיובשים. מהסיבים מיוצרים גם מניפות, וסלים. חוות הפנינים השחורות הם הענף הכלכלי המשמעותי ביותר באי.
אוכלוסיית האטול מסתמכת על האוקיינוס כעל מקור המזון העיקרי שלה בנוסף לחקלאות מקומית המבוססת על גידול קוקוס ועץ הלחם. מדי בוקר יוצאים גברי האי בספינותיהם כדי לדוג דגים לכלכלת משפחותיהם. את התפריט שלהם משלימים בני האי על ידי אורז מיובא.
יוסוף אבן תאשפין
פלווין
מניהיקי
מניהיקי (במאורית: Manihiki) הוא אי באיי קוק הידוע בתעשיית הפנינים שבו. האי הוא אטול בצורת משולש השוכן 1160 ק"מ מצפון לררטונגה.
היסטוריה.