בעיר העתיקה מספר רב של כנסיות קתוליות: כנסיית הקדוש אנדרו, כנסיית הקדושה אן, כנסיית הקדושה ברברה, כנסיית ומנזר הפרנצ'יסקנים, כנסיית הקדוש גילת, הכנסייה הרפורמית של הקדוש קסימיר, כנסיית הקדוש מרטין, כנסיית הקדושה מרי, כנסיית הקדוש מרק ועוד.
פסלים ואנדרטאות.
ברובע העיר העתיקה יש שפע של פסלי ברונזה ופסלי שיש. האנדרטה הבולטת ביותר היא אנדרטת אדם מיצקביץ' הנמצאת בין כנסיית מרי הקדושה לבין צידו המזרחי של אולם הבדים.
כוכב האושר שובה הלב
כוכב האושר שובה הלב (ברוסית: Звезда сомнительного счастья) היא דרמה היסטורית סובייטית משנת 1975 בבימויו של ולדימיר מוטיל. שם הסרט הוא רמז לשורה מתוך שיר מאת אלכסנדר פושקין. זוהי דרמה המוקדשת "לנשות רוסיה" והוא העיבוד הקולנועי הראשון לאירועי מרד הדקבריסטים.
עלילה.
הסיפור מתרחש לאחר מרד הדבריסטים נגד הצאר ניקולאי הראשון בשנת 1825. המרד מדוכא וקצינים צבאיים המעורבים מתוודים בזה אחר זה. הם נידונים לגלות בסיביר ונשותיהם עומדות בפני ההחלטה האם ללכת אחריהם או לא.
הפקה.
אחרי שביים את הסרט משנת 1970 "שמש המדבר הלבנה", מוטיל לא קיבל פרויקטים לבימוי במשך חמש שנים. כשמוטיל קיבל את האור הירוק מוועדת הקולנוע הממשלתית כדי לעשות סרט על הדקבריסטים, הוא עדיין סבל מבעיות ונאלץ לעשות שכתובים רבים מכיוון שהרשויות סברו כי לסרט יש יותר מדי הקבלות למשטר הסובייטי ורמיזות על מתנגדים למשטר ודיסידנטים.
עם זאת, התסריט נדחה. אז מוטיל הלך ללנינגרד, אל וועד המפלגה האזורי. הוא העביר את התסריט למזכירת אידאולוגיה; האישה לא הספיקה לקרוא אותו ובמקום זאת העבירה את הטקסט לבתה שבסופו של דבר אהבה אותו. האם התקשרה לפיליפ ארמש, ראש מחלקת הקולנוע של מוסקבה והכריזה כי "הוועדה האזורית של לנינגרד מעוניינת בסרט על הדקבריסטים!" כך הגיע התסריט ללנפילם, אך התקציב קוצץ ל-1.5 מיליון רובל 3.5 מיליון שהוקצו מלכתחילה.
מיקומי הסרט כללו את מתחם הארמונות בפטרהוף וארמון החורף.
סאדומאזוכיזם
סאדומאוזוכיזם הוא מתן או קבלת הנאה פעולות הכוללות גרימת או קבלת כאב או השפלה. לעיתים מתרגלי הסאדומאזוכיזם מחפשים לחוות סיפוק מיני ממעשיהם. בעוד שהמונחים 'סאדיסט' ו'מאזוכיסט' מתארים אדם שנהנה ממתן כאב ואדם שנהנה מקבלת כאב, בהתאמה, מזוכיסט יכול ליהנות משתי הפעולות הללו.
המילה 'סאדומאזוכיזם' היא שילוב של המילים 'סאדיזם' ו'מזוכיזם'. הקיצור S&amp;M משמש לרוב לתיאור הסאדומאזוכיזם, אולם ניתן גם להשתמש בקיצורים S-M, SM, S/M. הסאדומאוכיזם אינו נחשב לפאראפיליה קלינית, אלא אם הסאדומאזוכיסט נמצא במצוקה קלינית או שנגרם לו נזק בריאותי. כאשר נערך אקט סאדיסטי בקרב שני מבוגרים מסכימים, הוא לרוב יכלל תחת הכותרת של BDSM, והוא נבדל ממעשי אלימות מיניים שמבוצעים ללא הסכמה הדדית.
מאיר אביטבול
הרב מאיר מישל אביטבול (נולד ב-1944 - תש"ה) הוא מנהל מכון הוצאה לאור 'אור המערב' של ספרי חכמי ספרד ומרוקו, וספרייה המאגדת ומשווקת את ספרים של חכמי ספרד שראו אור.
ביוגרפיה.
נולד בקזבלנקה לעמרם ולשרה לבית אלבז. בשנת 1960 עבר ללמוד בטנג'יר. בשנת 1963 עבר לאנגליה, ולמד בישיבת גייטסהד, בראשות רבי אריה זאב גורביץ. לאחר מכן, בשנת 1967 השתתף בהקמת ישיבת מרכז התורה שבפרברי פריז, בראשות רבי יעקב טולידאנו.
בשנת 1968 נישא ליוכבד לרדו ממזאגאן. באותה שנה, עבר בעקבות הוריו למונטריאול שבקנדה.
לקח חלק פעיל בביסוסה של הקהילה החרדית-ספרדית והמרוקאית, הנקראת בשם 'מרכז ספרד', ואף ניהל את הישיבה המקומית.
בשנת 1981 עלה לארץ ישראל, והתיישב בשכונת גילה בירושלים. שם הקים בית מדרש ומימן כולל ערב בשכונה. נקרא לנהל את ישיבת ומוסדות 'אוהל משה' בבני ברק של הרב משה מלכה, שמנו אז כ-700 תלמידים.
לאחר שנחשף בספריות ישראל לכתבי חכמי ספרד והמגרב ולצילומי כתבי היד שלהם שבספריה הלאומית, הקים ב-1983 את מכון "בני יששכר" (על שם סבו, רבי יששכר סימוני) לחקר והוצאה לאור של ספרי חכמי ספרד. ב-1985 הקים את הספרייה הספרדית, המאגדת ספרים של חכמי ספרד שראו אור. ב-1990 הקים את 'אור המערב הוצאה לאור', הזרוע השיווקית של הפעילות. עד לשנת 2019, הוציא המכון לאור קרוב ל-400 ספרים.
בשנת 2008 זכה בפרס נסים גאון, על '25 שנות פעילות והפצת ספרי חכמי הספרדים'.
יצרוד צהוב
יַצְרוּד צָהֹב (שם מדעי: Plectorhinchus gaterinus) הוא מין של דג גרם ממשפחת הגממיתיים שבסדרת הדקראים. הוא מצוי במערב האוקיינוס ההודי במימי המפרץ הפרסי, ים סוף (לרבות במפרץ אילת), מזרח אפריקה ודרומה עד דרום אפריקה, מאוריציוס, מדגסקר ואיי קומורו. הוא יימצא סמוך לשוניות אלמוגים וחוליות בקרבת החוף, עד עומק 55 מטרים.
דג זה מגיע לאורך 30 ס"מ אך יכול להגיע גם ל-50 ס"מ והוא בעל סנפירים קטנים צהובים והצידיים והגב צהובים עד בהירים עם נקודות שחורות לאורכם. הראש הגדול כחול חזק עד אפור עם עיניים שחורות בקדמת הראש והשפתיים הגדולות גם צהובות. סנפיר הגב של היצרוד דומה לקשת.
היצרוד הצהוב מצוי בחבורות גדולות במי השונית, שם הוא אוכל חסרי חוליות קטנים או דגיגים בין האלמוגים. הוא חי בסמוך לקרקעית ולא קרוב לפני המים, ופעיל בשעות היום.
לארי קינון
לארי ג'ו קינון (באנגלית: Larry Joe Kenon; נולד ב-13 בדצמבר 1952) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-ABA וה-NBA בין השנים 1973–1983. בשנת 1974 זכה באליפות ה-ABA כשחקן ניו יורק נטס, ולאורך הקריירה השתתף 3 פעמים במשחק האולסטאר של ה-ABA ופעמיים במשחק האולסטאר של ה-NBA. ממוצעיו הכוללים בשתי הליגות הם 17.2 נקודות, 8.9 ריבאונדים, 2.2 אסיסטים ו-1.3 חטיפות למשחק.
ב-26 בדצמבר 1976 קבע שיא NBA של 11 חטיפות במשחק בין סן אנטוניו ספרס לקנזס סיטי קינגס. באותו משחק גם קלע 29 נקודות והוריד 15 ריבאונדים, ובכך השלים טריפל דאבל נדיר שאינו כולל אסיסטים.
קריירת מכללות.
קינון נולד וגדל בעיר בירמינגהאם שבאלבמה. לאחר שנתיים ב"מכללת אמרילו" שבטקסס, עבר קינון בשנת 1972 לאוניברסיטת ממפיס, ובעונתו היחידה בקבוצת הכדורסל שלה הצטיין עם ממוצעים של 20.1 נקודות ו-16.7 ריבאונדים למשחק. באותה עונה העפילה ממפיס לגמר טורניר אליפות המכללות לראשונה בתולדותיה, בעוד שהישג השיא שלה עד אז היה הסיבוב הראשון של הטורניר. במשחק הגמר הפסידה ממפיס מול UCLA, אשר זכתה באליפות המכללות השביעית שלה ברציפות, בהובלת ביל וולטון וג'מאל וילקס. בסיום העונה זכה קינון בתואר השחקן המצטיין של "מחוז ה-MVC".
קריירת משחק.
בקיץ 1973 נבחר קינון הן על ידי דטרויט פיסטונס בדראפט ה-NBA (בחירה ה-50) והן על ידי "ממפיס טאמס" בדראפט ה-ABA, ובסופו של דבר בחר לשחק ב-ABA עבור ניו יורק נטס, אשר רכשה את זכויות הדראפט שלו. בעונתו הראשונה בניו יורק רשם ממוצעים של 15.9 נקודות ו-11.5 ריבאונדים למשחק, נבחר להשתתף במשחק האולסטאר, וסייע לג'וליוס ארווינג ובילי פולץ להוביל את הנטס לזכייה באליפות ה-ABA.
בשנת 1975 הועבר יחד עם פולץ בטרייד לסן אנטוניו ספרס, אף היא מליגת ה-ABA, בתמורה לסוואן נייטר. בעונת 1975/1976, שהייתה האחרונה בתולדות ה-ABA בטרם התמזגה אל ה-NBA, קלע קינון 18.7 נקודות למשחק ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר בפעם השלישית ברציפות. ב-4 העונות הבאות רשם קינון ממוצעים של 21.2 נקודות ו-10.1 ריבאונדים למשחק עבור הספרס, והיה אחד משחקניה המובילים לצד ג'ורג' גרווין, ג'יימס סיילאס ובילי פולץ. בעונת , במהלכה השתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA בפעם השנייה ברציפות, העפילו הספרס לגמר האזור המזרחי, אך הפסידו מול וושינגטון בולטס בתוצאה 3–4.
לקראת עונת חתם קינון על חוזה בשיקגו בולס, ובשתי העונות הבאות שיחק בגולדן סטייט ווריורס ובקליבלנד קאבלירס. בעונת 1984/1985 שיחק עבור קבוצת "ויומינג ויילדקטרס" מליגת ה-CBA, בטרם פרש ממשחק באופן סופי.
לארי קנון
ארמניה באירוויזיון 2020
מיקלוש פלודי
מיקלוש פלודי (במקור משה ואטרסדורף, בהונגרית: Faludi Miklós, 3 בפברואר 1870, דווצ'ר – 1 בפברואר 1942, בודפשט) היה מנהל תיאטרון, מחזאי הונגרי-יהודי, הוא בנו של גאבור פלודי, אחיהם של התאומים ינה פלודי ושאנדור פלודי.
ביוגרפיה.
מיקלוש (משה) פלודי נסע בסיום בית הספר התיכון לצרפת ולאנגליה, שם למד צרפתית וגם אנגלית. במשך שנים רבות היה פקיד ב"בנק אנגליה" בלונדון. בשנת 1896, כשאביו גאבור פלודי, נכנס כשותף ב"תיאטרון העם" (Népszínház) הוא חזר מאנגליה ושימש כמזכיר התיאטרון עד שנת 1901 תחת ניהולו של קלמן פּורז'ולט. מאותו זמן ועד שנת 1926 היה מעורב בניהול תיאטרון הקומדיה של בודפשט, תחילה כמחזאי ובהמשך כמנהל אמנותי. בנדיבותו וביחסו העדין ומלא הטקט השיג את אהדת כל צוות התיאטרון.
בעולם הסרטים.
בשנת 1911 ייסד פלודי את חברת הוניה ( Hunnia ) ופיקח באופן אישי על בניית אולפן הקולנוע הראשון בבודפשט שהיה ברחוב פנוניה. החברה הפיקה מספר סרטים עד שהפסיקה לפעול בשנת 1913.
פלודי גם כתב ותירגם דרמות ומחזות. בין היתר את הדרמה של בלסקו "מאדאם באטרפליי". משנת 1929 הקשר שלו עם התיאטרון היה גם כמוציא לאור של יצירות תיאטרליות ומוזיקליות. בין השנים 1936–1939 עבד כמחזאי וכמזכיר ב"תיאטרון מרכז העיר" (Belvárosi Színház). פלודי הכיר היטב את הספרות והדרמה של תקופתו ולכן הכניס לרפרטואר של התיאטראות בהם עבד את החשובים והמוצלחים מהמחזות על הבמות בעולם.
תסמונת גליאן בארה
מארי-לואיז שטיינבאואר
מארי-לואיז שטיינבאואר (בגרמנית: Marie-Louise Steinbauer; נולדה ב-3 בינואר 1934) היא דוגמנית ומנחת טלוויזיה גרמנייה.
ביוגרפיה.