באפריל 1970 פעלו חבריו ומוקירי זכרו לרישומה של יד לוי אשכול כגוף עצמאי. בין המייסדים בראשותה מרים אשכול היו אפרים בן-ארצי, גרשון זק ואביעד יפה. ב-1990 הסבה יד לוי אשכול את מעמדה לעמותה רשומה ובין מייסדיה בנקודת מפנה זו נמנו דמויות כגון אברהם אגמון, אהרן אוזן ומשה זנבר. יושבת ראש יד לוי אשכול בין השנים 1970–2008 הייתה מרים אשכול. במהלך שנים אלו כיהנו בהנהלת יד לוי אשכול מגוון אישי ציבור ובהם לובה אליאב, מיכאל ארנון, שרגא בירן, גדליה גל, צבי דינשטיין ואברהם כ"ץ-עוז.
בשנות קיומה יזמה יד לוי אשכול פרסומים שונים לציון זכרו, ערכה כנסים מקצועיים בתחומי חברה והתיישבות והנגישה את ארכיון היד לחוקרים ולציבור הרחב. יד לוי אשכול מציעה מגוון הרצאות ותוכניות לימוד לבתי ספר בנושאי חלוציות, מנהיגות, כלכלה, אזרחות ועוד.
בית לוי אשכול.
ב-1977 הועמד לרשותה של יד לוי אשכול מבנה בית יוליוס ג'ייקובס ששימש כמשכן ראש הממשלה עד 1974 ובו חי לוי אשכול בשתי תקופות: כשר האוצר בממשלתו של משה שרת וכראש הממשלה בין השנים 1963–1969. בשנות התשעים החלה העמותה בשיקום הבית, אך עבודות אלו נפסקו ב-2003 עקב בעיות מימון. ב-2014 התחדשו העבודות ובדצמבר 2016 נחנך המבנה בטקס רב משתתפים.
בית לוי אשכול מהווה משכן קבע לפעילות יד לוי אשכול. קומת הקרקע במבנה נפתחה כמרכז מבקרים הכולל תצוגה תקופתית של חדרי בית ראש הממשלה ובו סיור אינטראקטיבי להכרות עם תולדות חייו ופועלו של לוי אשכול. בארונות התצוגה שולבה ספריית העיון של יד לוי אשכול.
הקומה העליונה במבנה משמשת לקיום ואירוח פעילות חינוכית וציבורית, הרצאות וערבי לימוד.
ארכיון.
ארכיון יד לוי אשכול החל להתעצב מיד עם פטירתו של ראש הממשלה ונפתח לעיון הציבור במחצית שנות השבעים. ארכיון היד היווה בסיס לפרסומים מדיניים וביוגרפיים, לסרטי תעודה ולמסמכי הסברה וספרי הנצחה. מלבד זאת מצוי בו תיעוד הנוגע לפעילותן הציבורית של רעייתו אלישבע קפלן ואלמנתו מרים אשכול. ב-2014 החל הארכיון לעבור תהליכי מחשוב וסריקה.
מצאי הארכיון כולל עשרות אלפי מסמכים מתקופת מלחמת העולם הראשונה ועד לפטירתו של ראש הממשלה אשכול, לרבות חטיבות המסמכים הבאות:
אמריקה פוטבול קלוב (בלו הוריזונטה)
מועדון הכדורגל אמריקה (בפורטוגזית: América Futebol Clube; המוכר גם בשמות América Mineiro או פשוט América) היא קבוצת כדורגל ברזילאית מהעיר בלו הוריזונטה, מינאס ז'ראיס.
הקבוצה נוסדה בשנת 1912, היא זכתה עד היום ב-2 אליפויות בליגות הנמוכות בברזיל, ב-15 אליפות מינאס ז'ראיס וב-2 גביעים, פעם אחת בגביע טאקה מינאס ז'ראיס ופעם אחת בקופה סול-מינאס. אצטדיונה הביתי נקרא אצטדיון אינדפנדנסיה. אמריקה מחזיקה בשיא משותף, 10 הזכיות הראשונות באליפות מינאס ז'ראיס היו ברציפות בין השנים 1916 ו-1925, היא מחזיקה בו ביחד עם ABC פוטבול קלוב.
בין השחקנים הבולטים ששיחקו בקבוצה ניתן למנות את פרד, ז'ילברטו סילבה, דנילו, אדר אלכסיו וטוסטאו.
היסטוריית הקבוצה.
ב-1912, נוסדה הקבוצה על ידי קבוצת צעירים שאהבו והפגינו את אהבתם לכדורגל והם החליטו לייסד קבוצת כדורגל.
בפגישות הראשונות החליטו המייסדים לקרוא לקבוצה América foot-ball club והצבעים היו ירוקים ולבנים, המשחקים הראשונים שוחקו במדשאת העירייה. ב-1913 אמריקה ומועדון הכדורגל של מינאס ז'ראיס התאחדו והקבוצה שינתה את צבעי מדיה לשחור, ירוק ולבן. בין השנים 1916–1925 זכתה הקבוצה 10 פעמים בגביע מינאס ז'ראיס ברציפות (שיא לאומי משותף).
ב-1933 כמחאה להתמקצעות של הכדורגל הברזילאי, שינתה הקבוצה את צבעי מדיה פעם נוספת, הפעם היא שינתה את צבעי מדיה לצבעים אדום ולבן. ב-1943, הקבוצה נהפכה למקצועית גם היא ושינתה את מדיה חזרה לצבעים הקודמים (שחור, ירוק ולבן). ב-1948 הקבוצה זכתה לראשונה בגביע מינאס ז'ראיס כקבוצה מקצועית לכול דבר.
ב-1997 אמריקה זכתה בפעם הראשונה בתולדותיה בסדרה ב' ובשנת 2000 זכתה בקופה סול-מינאס (במבנה הישן שלו) לאחר שהם גברו על קרוזיירו בגמר. ב-2004, לאחר הפגנת יכולת חלשה בסדרה ב' ירדה אמריקה לסדרה ג' וב-2007 סיימה אמריקה במקום האחרון באליפות מינאס ז'ראיס וירדה לאליפות המשנית במינאס ז'ראיס, בשנת 2009 זכתה אמריקה בסדרה ג' כשאר ניצחה את ASA בגמר, לאחר שנה חזרה אמריקה לאליפות מינאס ז'ראיס לאחר 10 שנים וחזרה גם לסדרה ב'. 14 ביוני 2013 חתמה אמריקה על הסכם שיתוף פעולה עם התאחדות הכדורגל הטהיטית על מנת לשפר שחקנים לאומיים מתחת לגיל 20.
יריבויות מפרסמות.
היריבויות הגדולות של אמריקה הן נגד קרוזיירו ואתלטיקו מיניירו, היריבות נגד מיניירו גדולה יותר וחשובה יותר מבחינתה של אמריקה, מפגשים של אמריקה נגד אתלטיקו מיניירו נקראים "O Clássico das Multidões" כלומר הדרבי של ההתקהלויות. המשחק הראשון בין אמריקה לאתלטיקו מיניירו שוחק לראשונה ב-15 בנובמבר 1913 כמשחק ידידות והוא נגמר בתוצאה 1-1.
המנונים וסמלים.
ההמנון הרשמי של הקבוצה נכתב על ידי ויסנטה מוטה. ישנם עוד 2 המנונים לא רשמיים, אחד ההמנונים הלא רשמיים שנכתב על ידי פרננדו ברנט וטרביניו מוטה והמנון האוהדים שנכתב על ידי מרקיו דיאס ויינה ובוצע על ידי פרננדו אנג'לו. הקמע של הקבוצה נוצר על ידי פרננדו פיירוקטי, והוא למעשה ארנב בעל שיניים בולטות.
אמריקה (כדורגל)
מצר סאמנר
מצר סאמנר (באנגלית: Sumner Strait) הוא מצר ים בארכיפלג אלכסנדר שבאלסקה פאנהנדל (Alaska Panhandle), ארצות הברית, המפריד בין האיים (ממזרח למערב) מיטקוף (Mitkof Island), קופריאנוף (Kupreanof Island) וקויו (Kuiu Island) מצפון, לבין האיים זארמבו (Zarembo Island) והנסיך מוויילס (Prince of Wales Island) מדרום. המצר מקשר את הדלתה של נהר סטיקין (Stikine River) ממזרח עם מפרץ אלסקה דרך מפרץ איפיג'ינאיה (Iphigenia Bay), ממערב.
קרוי על שמו של פוליטיקאי אמריקאי צ'ארלס סאמנר (Charles Sumner; 1811–1874).
אוסקר יוסט
אוסקר יוסט (בגרמנית: Oskar Joost; 9 ביוני 1898 - 29 במאי 1941) היה מוזיקאי גרמני וראש תזמורת ריקוד. לעיתים השתמש גם בשמות לאו הארדי (Leo Hardy) ופרד מארלי (Fred Marley) בתזמורות אחרות.
חייו.
אוסקר יוסט מגיע ממשפחה מוזיקלית. אביו, אלברט יוסט סניור, היה נגן צ'לו בלהקה צבאית. ממנו קיבלו הבנים, אוסקר ואלברט (אָלי) ג'וניור, את שיעור הכינור הראשון שלהם. לאחר בית הספר התיכון והתנדבות במלחמת העולם הראשונה עבד בחקלאות, כטלר בבנק, ולבסוף גם לקח חלק בלהקת בידור.
בשנת 1924 הקימו יוסט ואחיו, אלי, את תזמורת הריקוד, "טנצשפורט אורקסטר אוסקר יוסט" (Tanzsport-Orchester Oscar Joost). אוסקר היה הכנר הראשי ואחיו המתופף. הם זכו להצלחה בכל גרמניה ובדנמרק ובשנת 1929 הקליטו את התקליט הראשון למכירה בברלין. במרץ 1930 הובילה הצלחתם להופעה במלון אדן היוקרתי ולחתימת חוזה הקלטות עם אלקטרולה. לאחר מכן הקליטו גם עם חברות תקליטים אחרות: פאלאס (1931) קריסטל (1931–1934), אולטרהפון/טלפונקן (1932), דויטשה גרומופון/פולידור (1934–1941).
באותו הזמן עסק יוסט גם בקולנוע.
משנת 1933 היה יוסט חבר המפלגה הנאצית ובינואר 1940 הצטרף לוורמאכט. באותו זמן נוהלה התזמורת על ידי רודי יוקלנט שהיה נגן סקסופון וקלרינט בתזמורת החל מ-1930.
יוסט היה קומפניפיהרר (Kompanieführer) בדרגת אובר-לויטננט. בזמן שירותו המשיך לעסוק במוזיקה וחיבר עבור יחידתו 'פולקה בוהמית'. בשנת 1941 הועבר מהחזית המערבית לחזית המזרחית שם נפצע קשה. הוא נפטר משפעת בבית חולים בברלין.
אוביליץ' (כדורגל)
מועדון הכדורגל אוביליץ' (בסרבית: Fudbalski Klub Obilić) הוא מועדון כדורגל סרבי מהעיר בלגרד הנמנה עם מועדוני הכדורגל הוותיקים בסרביה.
המועדון נוסד בשנת 1924 ומשחק כיום בליגה הסרבית השלישית.
היסטוריה.
מועדון הכדורגל אוביליץ' נוסד בשנת 1924 על ידי מספר חובבי כדורגל צעירים ונקרא על שם האביר מילוש אוביליץ' שהיה גיבור קרב קוסובו.שנה לאחר הקמת הקבוצה, החלה לשחק כדורגל מקצועני לאחר שנרשמה כקבוצה בהתאחדות הכדורגל בבלגרד.
בתקופת מלחמת העולם השנייה ולאחריה, נאסר על הקבוצה להשתמש בשם אוביליץ' ועד לשנת 1952 שיחקה תחת השם קובוראק (FK Čuburac).
בשנת 1952, אוחדה קובוראק עם מעדון הכדורגל סומדג'יה (FC Sumadija) ונקבע שאוביליץ' יהיה שמה החדש של הקבוצה המאוחדת.
שנות התשעים.
בעונת 1994/1995, הגיעה הקבוצה לגמר גביע יוגוסלביה אך הפסידה לכוכב האדום בלגרד.
בעונת 1995/1996, העפילה הקבוצה אל הליגה היוגוסלבית הראשונה.
בחודש יוני 1996, נרכשה הקבוצה על ידי פושע המלחמה הסרבי ז'לקו רזנטוביץ' (Željko Ražnatović) המוכר בכינויו ארקאן והפך אותה לקבוצה מובילה בליגה הסרבית.
בעונת 1997/1998, זכתה הקבוצה באליפות הליגה היוגוסלבית והשאירה מאחוריה את שתי הקבוצות המובילות של סרביה, פרטיזן בלגרד והכוכב האדום בלגרד.
בסוף עונת 1997/1998, הגיעה הקבוצה אל גמר הגביע היוגוסלבי אך הפסידה לפרטיזן בלגרד ופספסה את ההזדמנות לזכות בדאבל.
מפעלים אירופיים.
בעונת 1998/1999, שיחקה הקבוצה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות והודחה בסיבוב השני על ידי באיירן מינכן, נשרה אל גביע אופ"א והודחה בסיבוב הראשון על ידי אתלטיקו מדריד.
שנות האלפיים - כיום.
בעונת 2001/2002, שיחקה הקבוצה במוקדמות הליגה האירופית פעם נוספת, אך הודחה על ידי פ.צ. קופנהגן בסיבוב הראשון.
בעונת 2005/2006, ירדה הקבוצה לליגה הסרבית השנייה לאחר שסיימה את העונה עם 3 ניצחונות בלבד.
בעונת 2011/2012, ירדה הקבוצה לליגה הסרבית השלישית ובסיום אותה עונה חזרה הקבוצה לליגה השנייה.