בחורף מעל 50 קילומטרים של מסלולי סקי קרוס קאנטרי (קלאסי והחלקה) זמינים בקרקע העמק ומעלה. אזורי סקי קטנים במורד ההר ממוקמים ליד אגם אושינן וסונבויל. רשת שבילי חורף מחברת את הכפר ל Blausee ול Gemmi Pass. פעילויות חורף אחרות כוללות החלקה על הקרח, קרלינג, טיפוס קרח ודיג קרח.
Azure Data Explorer
Azure Data Explorer הוא אחד משירותי הענן של Microsoft Azure. השירות מיועד לשמירה, עיבוד וביצוע אנליטיקות על נתוני ביג-דאטה, מאפשר לאחסן מידע מובנה, מובנה למחצה (כגון מידע בפורמט JSON) ולא מובנה (כגון טקסט חופשי).
עיבוד ושליפת המידע מתבצע בעזרת שאילתות אד-הוק תוך שניות בודדות.
המוצר מוצא בתצורת Platform as a Service) PaaS) כחלק מפלטפורמת Azure.
היסטוריה.
פיתוח המוצר החל בשנת 2014 לשימוש פנימי במרכז המחקר והפיתוח של מיקרוסופט בישראל. מטרת הפיתוח הייתה להתמודד בצורה טובה יותר עם שמירת וניתוח המידע שנשמר ב Azure. שמו הפנימי של המוצר היה קוסטו, על שם אבי הצלילה המודרנית, ז'אק קוסטו, בזיקה לצורך "לצלול באוקיינוס המידע".
המוצר הוכרז בגרסת preview בכנס מיקרוסופט איגנייט בשנת 2018 , ובפברואר 2019 הוא הוכרז כמוצר לשימוש חיצוני כללי.
מאפיינים.
המוצר מאפשר הכנסת ותשאול כמויות עצומות של מידע: ניתן לעבד כמיליארד שאילתות ו-200MB של מידע בשנייה. במוצר קיימות יכולות לביצוע אנליטיקות על המידע.
שליפת המידע מתבצעת בעזרת שפת השאילות Keyword Query Language - KQL הדומה בעקרונותיה לשפת SQL אך מכילה יכולות מתקדמות יותר.
יואכים האמרלינג
אלכסנדר נורדשטיין
אלכסנדר נורדשטיין (12 בדצמבר 1872 – 12 בנובמבר 1948) היה מאנשי העלייה השנייה, המתיישב והמייסד הראשון שחזר לכפר סבא ההרוסה והחרבה, לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה על מנת לשקמה מהריסות המלחמה. עסק בחקלאות.
ביוגרפיה.
ילדות.
אלכסנדר נולד ב-1872 בעיר טאגאנרוג שבקווקז, רוסיה הצארית לאביו שמשון נורדשטיין שהיה סוחר. בילדותו למד בחדר ובבית ספר עממי בעיר הולדתו ולאחר סיום לימודיו נשלח על ידי אביו ללמוד שענות. מאחר שלא אהב את מקצוע השענות נסע לאחיו, סולומון, שגר בעיירה טיפליס, שם עבד בחקלאות ושם גם התעורר בו "החיידק" הציוני.
העלייה ארצה.
ב-1905 עלה אלכסנדר ארצה והחל לעבוד בפרדסי פתח תקווה, הצטיין בעבודתו והפך לאחר זמן מה למנהל עבודה. מאחר ששאף למשק משלו פנה לחברת "גאולה" וזו הקצתה לו חלקת קרקע באדמות שבבעלותה עליהן הוקמה בהמשך באר יעקב. ניסיון זה, להקמת משק עצמאי, לא עלה יפה ואלכסנדר חזר לעבוד כשכיר בסג'רה, בראשון לציון וברחובות.
ההתיישבות בכפר סבא.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הייתה כפר סבא בקו החזית בין האנגלים והטורקים וסבלה מהפצצות שהרסו חלקים ניכרים בה. ב-1919, לאחר סיום המלחמה, רכש אלכסנדר 26 דונם במושבה, בנה בה בית למשפחתו, הקים משק חקלאי ועזר לשקם את היישוב. ב-1921, במהלך מאורעות תרפ"א, נאלצה המשפחה (יחד עם עוד 11 משפחות שישבו במושבה באותה תקופה) לנטוש את אדמתה ולעבור לפתח תקווה וזאת כדי להינצל מפורעים ערביים שהתנפלו על כפר סבא והרסוה.
ב-1922 החליט אלכסנדר לחזור עם משפחתו לכפר סבא והיה הראשון מבין העוזבים שעשה זאת. בהגיעם לאדמתם מצאו את ביתם חרב ונאלצו לישון באוהל, אשר נקנה מעודפי הצבא הבריטי ובו אכסן את משפחתו בת שש הנפשות, עד שאלכסנדר שיקם את הבית. משפחת נורדשטיין חייתה בבדידות במקום והיה התושב הראשון של כפר סבא במתכונת הנוכחית מכיוון שרק ב-1923 הגיעו שאר המתיישבים מפתח תקווה. אלכסנדר המשיך לפתח את המשק שלו וב-1926 נטע את הפרדס הראשון של כפר סבא.
ב-1933 עברה המשפחה לבית קבע בצידה המזרחי של המושבה שם הייתה חשופה להתנכלויות של ערביי כפר סבא הערבית. פעילות עוינת זו התגברה במהלך המרד הערבי הגדול (1936) אז הוכרחו בני הבית לשמור על ביתם מפני פורעים.
לאחר הקמת המדינה.
לאחר קום המדינה והתרחבות היישוב, נמכר המקום ועקב קרבתו למרכז העיר הוא משמש לעסק מסחרי (חנות).
משפחתו.
אלכסנדר נישא ב-1915 לחנה לזרוב (ביתם של אברהם שמעון לזרוב וקיילה לבית רייבי). לזוג נולד בן אחד (מנחם). אלכסנדר נפטר ב-1948 והובא לקבורה בבית הקברות בכפר סבא. חנה אשתו נפטרה ב-1958 ונקברה אף היא בכפר סבא.
הנצחה.
ביתה של משפחת נורדשטיין, ברחוב תל חי, הוא חלק משביל הראשונים כפר סבא. המבנה בשימוש מסחרי אך הוכרז כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ובכוונת עיריית כפר סבא לשפצו.
גיל האחריות הפלילית
גיל האחריות הפלילית היא מסגרת תחומים במשפט הפלילי, אשר קובעת את אחריותו הפלילית של אדם ביחס ישיר לגילו. נאשם אשר בעת ביצוע עבירה נמצא מתחת לגיל האחריות הפלילית, במיקום הגאוגרפי בו הוא נשפט, פטור מנשיאת אחריות פלילית.
על פי המשפט המקובל, הגנה זו באה לידי ביטוי כמערכת חזקות בדוקטרינת דולי אינקפקס, במסגרתה נקבע כי ילד שנמצא מתחת לגיל שבע, נחשב כמי שאינו מסוגל לבצע פשע. החזקה הייתה חד משמעית, ואסרה על התביעה להציג ראיות לכך שלילד קיימת יכולת להעריך את טיב מעשיו העברייניים. על פי הדוקטרינה, ביחס לקטינים בגילאים שבע עד מארבע עשרה, נקבע כי נקודת המוצא תהא כי הם אינם מסוגלים לבצע פשע, אולם על התביעה לא נבצר מהפרכת טענה זו. בידי התביעה יכולת התגברות על החזקה, כאשר הוכיחה כי הילד הבין את מעשיו והבין את תכליתם השגויה. אם לא הצליחה התביעה להוכיח טענה זו, רשאי הקטין לבקש לדחות את האישומים שהוגשו נגדו, בסיום מצג הראיות מטעם התביעה. באנגליה ובויילס, בוטלה הדוקטרינה בשנת 1998, אולם נמשך השימוש בה בתחומי שיפוט אחרים.
שימוש במונח.
שימוש במונח "גיל האחריות הפלילית" נעשה בהתאם לתחום השיפוט הגאוגרפי בו נערך ההליך הפלילי. וביחס לתנאים של גיל האחריות להליך דיוני, גיל האחריות לביצוע מעשה, גיל האחריות הפלילית וגיל המחויבות. היסוד ההגיוני העומד מאחורי חוק זה דומה להיגיון העומד מאחורי הגנת חוסר השפיות, באופן בו הוא מסיר אחריות פלילית מפני אלו שאין ביכולתם להכיל ולהבין באופן תפיסתי את המהות של מעשה שאינו כחוק.
גיל האחריות הפלילית במדינות שונות.
באחריות הממשלה לחוקק חוקים אשר מציבים את גבולות המותר והאסור. בהקשר זה, חוקים נוטים להשתמש בביטוי "גיל האחריות הפלילית" בשני אופנים שונים:
לפיכך, באחריות כל מדינה לשקול מהם הקריטריונים לפיהם ייקבע כי קטין ביצע עבירה, ובהינתן תשובה זו, מה יהיה האמצעים המתאימים ביותר להתמודדות עם המצב הנתון. כאמור, בחלק מהמדינות נוצר קשר בין הגנת הקטינות לבין הגנות אחרות המסירות אחריות מן המבצע, על רקע מחלת נפש. הבחנות בין ילדים, עבריינים צעירים, קטינים וכדומה להם, משמשות להצבת נקודות שונות של חוסר כשירות לעמוד לדין.
דיון.
כאמור, על כל מדינה לשקול את אופי החברה שלה ולהחיל את השקפה זו במסגרת המשפט הפלילי, באופן שיבטא את קביעתה לעניין הגיל בו התנהגות אנטי-חברתית מצמיחה שורשים. חברות מסוימות יקלו ראש ביחס למבצעי עבירה שנמצאים בגיל הקטינות, וימנעו מחשיפתם למערכת החוק הפלילי, לפני שמוצו כל אמצעי התגובה האחרים. לפיכך, אותן מדינות אינן מטילות אחריות על המעשים והמחדלים שהיו מוגדרים כפליליים לו היה המבצע בגיל בגרות, ומכאן שאין יכולת לתבוע את הקטין בדין הפלילי. עם זאת, ועל אף שלא נקבעת אחריות פלילית, ניתן ליישם היבטים אחרים של החוק. לדוגמה, בנורווגיה, עבירה של קטין שגילו מתחת לחמש עשרה שנים, נחשבת לרוב כסימפטום לבעיות התפתחותיות. השקפה זו מעודדת את הרשויות הסוציאליות לפעול לטובת הילד, על מנת להבטיח את התפתחותו החיובית. אמצעים אלו נעים בין ייעוץ פסיכולוגי לבין השמה ביחידה לטיפול מיוחד, בהתאם לנסיבות הכוללות של הילד, ולאו דווקא ביחס ישיר לחומרת מעשיו.
התייחסות לקטינים ככאלו שאינם מסוגלים לבצע פשעים אינה משקפת את הלך הרוח המודרני. לפיכך, אם הצדקה זו סוברת כי ילדים מתחת לגיל מסוים אינם בעלי יכולת לעמוד על היסוד הנפשי המתקיים בליבה של עבירה פלילית, אז בהתחשב בעובדה כי בני אדם שונים מתפתחים פיזית ואינטלקטואלית בקצב שונה, אז יכולות להיווצר הצדקות שונות ביחס לגילאים נוספים. עם זאת, דעת הציבור כי ילדים לא ראויים להיחשף לעונש פלילי באותו אופן כמו מבוגרים, עומדת בעינה. לילדים אין ניסיון חיים, והם אינם בעלי יכולות נפשיות ואינטלקטואליות כמבוגרים.
בחודש יוני 2019, הועלה בסקוטלנד גיל האחריות הפלילית מגיל שמונה לגיל שתים עשרה, על מנת להתאימו לגיל התביעה הפלילית. באנגליה, בוויילס ובצפון אירלנד, גיל האחריות הפלילית הוא עשר שנים, בהולנד וקנדה גיל האחריות הפלילית הוא שנים עשר שנים. בשוודיה, פינלנד ונורווגיה נקבע הגיל לחמש עשרה שנים. בארצות הברית הגיל משתנה בין מדינות, למשל גיל שש שנים בדרום קרוליינה וגיל שבע שנים בשלושים וחמש מדינות נוספות. כמו כן, גיל אחד עשר שנים הוא הגיל המינימלי בעבירות פדרליות.
ברומא, הצדדים באמנה שנקבעה בחוק בית הדין הפלילי הבינלאומי לא הצליחו להסכים על גיל מינימלי לאחריות פלילית. לפיכך, הם בחרו לפתור את השאלה באופן פרוצדורלי והכלילו את סמכותו של בית המשפט לקבוע את הדין באופן ספציפי כאשר מדובר באדם מתחת לגיל שמונה עשרה.