במרץ 2014 נשלח למלזיה, מדינה מוסלמית שלרוב אינה מאפשרת כניסת ישראלים לשטחה, כדי לסקר את היעלמותה של טיסה 370 של מלזיה איירליינס. תוך כדי הסיקור הוא נעצר בידי המשטרה המקומית, ונאלץ לעזוב את המדינה.
בעקבות מבצע צוק איתן עבר תיבון להתגורר בקיבוץ נחל עוז, בסמוך לגבול רצועת עזה. בשנים 2017-2020 שימש ככתב עיתון "הארץ" בוושינגטון. מגיש מאז 2021 את הפודקסט השבועי של "הארץ" בשפה האנגלית.
שמו נקשר במספר הזדמנויות לתיק 4000, בו מואשמים ראש הממשלה בנימין נתניהו ואיש העסקים שאול אלוביץ' בשוחד. מנכ"ל אתר וואלה, אילן ישועה, סיפר בעדותו בבית המשפט כי רעייתו של אלוביץ', איריס, דרשה לפטר את תיבון מהאתר בשל כתיבתו על נתניהו, וכי תיבון כונה "העצם" בשיחותיו עם איריס אלוביץ'. העיתונאי החוקר גידי וייץ, שחשף את תיק 4000, כתב כי אלוביץ' תיאר את תיבון בהתכתבות עם ישועה כ"איש ללא תקנה". בראיון בשנת 2021 אמר תיבון כי עדותו של אילן ישועה בתיק 4000 'לא הפתיעה אף אחד שעבד בוואלה באותן שנים'.
פרסומים בולטים.
ביולי 2014 פרסם תיבון, יחד עם העיתונאי האמריקני בן בירנבאום, תחקיר מקיף במגזין "ניו ריפבליק" שסקר את המשא ומתן הישראלי-פלסטיני שניהל דאז מזכיר המדינה ג'ון קרי. כתבתם של תיבון ובירנבאום זכתה בפרס מטעם ה-National Press Club בארצות הברית, המוענק מדי שנה לכתבה מצטיינת בתחום הדיפלומטי. בנוסף, הכתבה הייתה מועמדת לפרס ה-National Magazine Award, הנחשב לפרס היוקרתי ביותר בארצות הברית לעיתונות מגזינית. ברט סטיבנס, הפרשן הבכיר לענייני חוץ של העיתון וול סטריט ג'ורנל, כתב כי הוא ממליץ לנשיא ברק אובמה לקרוא את הכתבה.
בפברואר 2015 פרסם תיבון סדרת כתבות על מצבם של יהודי אוקראינה ברקע מלחמת האזרחים בארצם. בין היתר, הוא דיווח ממחנה פליטים שהקימה הסוכנות היהודית במזרח אוקראינה, שאליו הגיעו מאות יהודים שנמלטו מאזורי הקרבות.
באוקטובר 2015 פרסם תיבון כתבה באתר טיימס אוף ישראל, שבמסגרתה הסביר מדוע החליט לעבור להתגורר בקיבוץ נחל עוז הסמוך לרצועת עזה.
כתבות של תיבון על ישראל פורסמו בכלי תקשורת בולטים בארצות הברית בהם האטלנטיק, הניו יורקר, מגזין "פוריין אפיירס" ואתר "האפינגטון פוסט".
בשנת 2017 פרסם ביוגרפיה בשפה האנגלית של יו"ר הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס. הספר, אותו פרסם יחד עם הפרשן האמריקאי גראנט ראמלי, יצא בהוצאת וזכה לשבחים בעיתונים וול סטריט ג'ורנל וניוזוויק.
בדצמבר 2021 ציטט הפרשן הבכיר תומאס פרידמן בפתח טורו בניו-יורק טיימס מאמר של תיבון בנושא פרישת ארצות הברית מהסכם הגרעין עם איראן כדי לטעון שהמהלך גרם נזק ביטחוני לישראל.
סטיוארט בראנד
סטיוארט בראנד (באנגלית: Stewart Brand; נולד ב-14 בדצמבר 1938) הוא יזם תרבות אמריקאי, מאבות תרבות האינטרנט; אחד הבולטים שבדור ההיפים, ביולוג בהכשרתו ואקולוגיסט פעיל, סופר, עיתונאי ועורך- הידוע במיוחד כמייסדו ועורכו של קטלוג העולם כולו (1969).
בראנד יזם מספר ארגונים, ביניהם: קהילת ה-WELL, רשת הקהילה העסקית- Global Business Network, והעכשיו הארוך' (the Long Now).
וחיבר ספרים שנודעה להם השפעה רבה על קהלים רחבים בתחומי דעת שונים. בין השאר בנושאי טכנולוגיה דיגיטלית ואקולוגיה.
הוא אחד מחלוצי הקהילות הווירטואליות ונחשב לפורץ דרך באופן שבו תפס את המערכת הווירטואלית כהבטחה לחברה חופשית שתהווה חלק מהתפתחותו האבולוציונית של האדם.
הקהילה הווירטואלית אותה ביקש בראנד לקדם, הייתה כזו המאפשרת לחבריה לכונן יחסים אנושיים באופן בלתי מתווך היררכית, שעם הזמן יחברו לקהילות נוספות שבסיס כולן הוא שיתוף אינפורמציה תוך שמירה על אינדיבידואליות.
במהלך חייו ופעילותו בראנד קשר סביב התרבות הקיברנטית והטכנולוגיה מהנדסים עם אמנים, נציגי הממסד הביטחוני עם גיבורים של תרבות הנגד ואנשי אקדמיה עם היפים מן החוף המערבי.
נעוריו ותחילת דרכו.
בראנד נולד ב-1938 ברוקפורד שבאילינוי, למשפחה ממעמד הביניים. אביו היה קופירייטר ומפעיל משדר רדיו חובבני בשעות הפנאי, אמו, עקרת בית, בוגרת ווסר קולג' ואסטרונומית חובבת.
כמו רבים מבני דורו בארצות הברית שגדלו בצל תעמולת המלחמה הקרה, גם בראנד פחד בנעוריו מהאפשרות של שואה טכנולוגית והתקפה אטומית.
ביומנו משנת 1957 כסטודנט בסטנפורד, כתב על חששותיו מן הסכנה הסובייטית העלולה לגרום לאבדן
הזהות האישית:
" אם תהיה מלחמה, לא אלחם בעד אמריקה, לא בעד הבית או בעד הנשיא אייזנהאואר, לא עבור קפיטליזם ואפילו לא בעבור הדמוקרטיה. אני אלחם עבור אינדיבידואליזם וחירות אישית... אלחם על מנת שלא להפוך להיות סתם מספר..."
חששות אלו חיברו אותו אל הלכי הרוח של תרבות הנגד שהתגבשה בעת ההיא ותרמו בהמשך דרכו לביסוס החשיבה הא-היררכית וקידומה על מנת לאפשר לאינדיוודואל להתפתח כדרך לתיקון העולם.
לימודי ביולוגיה.
בשנת 1960 השלים בראנד תואר ראשון בביולוגיה ואקולוגיה באוניברסיטת סטנפורד.
אחד ממוריו הבולטים היה פול ארליך, מחבר הספר התפוצצות אוכלוסין ומראשוני הביולוגים שאימצו את הקיברנטיקה לטובת המחקר הביולוגי.
התוודעותו של בראנד לשדה המחקרי של ארליך, השפיעה רבות על תפיסתו של בראנד את האדם כחלק ממערכת משוב-חוזר של קשרים המשפיעים זה על זה.
יומניו של בראנד מעידים כי האווירה המדעית בשלהי שנות החמישים, העשור שלאחר מלחמת העולם השנייה ועיצומה של המלחמה הקרה, שילבה בין מחקר שהעמיק יותר ויותר במתן הקשרים רחבים בתוך מרכיבי מערכת, ובין הפחד האמריקאי מהקומוניזם והצורך בהגנה על האינדיוודואל.
בהשפעת פול ארליך והקיברנטיקה, הסיק בראנד כי שחרורו של הפרט, יכול לבוא כשהוא פועל במערכת אופקית-רשתית ולא במערך היררכי. רעיון החופש האישי מילא תפקיד באתוס האינדיבידואליסטי האמריקאי, לא רק עבור בראנד, אלא עבור אלפים רבים של צעירי תרבות הנגד.
אווירה מדעית זו, אף על פי שנולדה מהצורך המלחמתי של ארצות הברית לשיפור האמצעים הטכנולוגיים העומדים לרשותה, חלחלה תודעתית, דרך האקדמיה, אל לבבות הצעירים של תרבות הנגד ומשם אל תוך החברה והצעירים של אמריקה כרעיון לבניית מערך חיים חדש שיאפשר קיום שאינו נשלט על ידי מנגנונים היררכיים בירוקראטיים.
עם סיום לימודיו, התגייס בראנד לצבא האמריקאי ושירת בדרגת סגן בבסיס הדרכה בניו ג'רזי, מה שקירב אותו, גאוגרפית, למנהטן, שהיוותה תחנה חשובה בביוגרפיה התרבותית שלו.
לימודי אמנות.
בשנת 1962 התחיל בראנד ללמוד עיצוב בבית הספר לאמנות וצילום באוניברסיטת המדינה של סן פרנסיסקו. במהלך לימודיו התיידד עם האמן סטיב דרוקה שחשף אותו בפני סצנת האמנות הניו-יורקית וכך התוודע לאמנים כמו רוברט ראושנברג, אלן קפרו וג'ון קייג'.
קייג' והחוג שסביבו היוו אוונגרד אמנותי ששם לעצמו למטרה לפרק את המיתוס הרומנטי של האמן האקספרסיוניסט המופשט, ששלט עד אז בסצנה הניו-יורקית לאורך שנות ה-40–50.
קייג' פעל במסגרת ההבנה הזן בודהיסטית שלימדה אותו, כך כתב, שהטבע הוא "שדה רצוף, המשכיות לא מופרעת שבה כל חלק אינו חשוב מן האחר ושום חלק לא יכול להיות נפרד מן הכלל". מסר, שהלם את עקרון הקיברנטיקה בדבר מערכת המתקשרת עם עצמה.
החיים ב- USCO והקרבה לאינדיאנים.
את העשור שלאחר שחרורו מהצבא בילה בראנד בחיפוש אחר מנגנוני חיים אלטרנטיביים, הוא פנה לצורות קיום קומנואריות שתמכו באידאולוגיה טכנו-חברתית וטשטוש הגבול שבין האמנות לחיים.
במסגרת זו לקח חלק פעיל באירועי ההפנינג (happenings) שאורגנו בבלק מאונטיין (Black Mountain College בית הספר לאמנות הידוע במהפכנותו שבו לימד ג'ון קייג'), נדד בין שמורות האינדיאנים שהיו מעין מודל רומנטי של חיים שורשיים, השתתף במחקרים שבדקו את השפעות סם ה-LSD וחילק את זמנו בין הבוהמה הניו יורקית והסצנה ההיפית בהייט אשבורי שבסן פרנסיסקו.
אחת מהקומונות המשמעותיות אליהן חבר בשנים אלו הייתה ה- (USCO- THE US COMPAMPANY)
שהוקמה על ידי האמן סטיב דרוקה, המשורר גראד סטרן וטכנאי הסאונד מייקל קלהאן. קבוצה זו שכנה בכנסייה ישנה ששכרו בגרנוויל, כשעה מצפון למנהטן, וקיימה אורח חיים של קומונה שוויונית.
מטרת הקומונה הייתה עשיית אמנות שתחולל שינוי תודעה אצל הקהל. לצורך כך הם נשענו על טכנולוגיות אלקטרוניות מגוונות וטקטיקות קיברנטיות של משוב-חוזר; פרוז'קטורים עוקבים, מתקני הקלטה, מערכות רמקולים בסטריאו, הקרנת שקופיות דינמיות. כל אלו, כאמצעים חווייתיים משני תודעה. LSD, מריחואנה ופיוטה היו חלק מן העשייה היומיומית כהזדמנות לחוויה של התאחדות מיסטית.
USCO הייתה מערכת חברתית ולא רק קבוצה אמנותית, המנטרה שחקקו לעצמם ממחישה את תפיסת המערכת שלהם כאחדות אחת: "We Are All One".
השקפתה הטכנו-מיסטית של הקומונה עודדה שיתופי פעולה מולטי- דיסציפלינריים. והחיבור שבין טכנולוגיה לאומנות במסגרת מיצגים ופסטיבלים מיסד את הקבוצה כחלוצה בתפיסת הטכנולוגיה כהוליסטית ולא אינסטרומנטלית.
קן קיזי ופסטיבל הטריפים (Trips Festival).
במהלך שנות השישים התיידד בראנד עם הסופר קן קיזי שהיה סופר ומנהיג היפי כריזמטי בחוף המערבי.
סביב קן קיזי התגבשה קבוצת צעירים שכינו את עצמם המארי פרנקסטרס ששמה במרכז חייה שימוש בסמים פסיכדליים וארגון של פסטיבלי מוזיקה. הקבוצה חיה בבית של קיזי כקומונה היפית.
בראנד לקח חלק באירועים שארגנו.
בינואר 1966 בראנד וקיזי, יחד עם חברים נוספים, ארגנו את אירועי ה- Trips Festival שגילמו את המיזוג בין הטכנו-רוחניות של USCO והאוונגרד האמנותי, לבין מוטיב השבטיות. בשלושת ימי האירוע השתתפו בו כ־10.000 צעירים שחגגו התרחשות חברתית בניצוחן של להקות רוק כמו הגרייטפול דד.