בשנת 2014 כתב את הספר ימים כתיקונן: עשרים וארבעה מסעות חקר בעקבות נשים שחוללו היסטוריה. הספר מגולל את סיפורן של 26 נשים שמסרו את נפשן למען עם ישראל וסיפורן לא נודע ולא נחרת בהיסטוריה הישראלית והיהודית. בספרו כולל בר שאול לצד לוחמות שניהלו קרבות הרואיים שבהם מסרו את נפשן, גם רבניות, נשות חסד, סופרות ונשים אחרות שפעילותן הייתה באפיקים שאליהם יכולות נשים ונערות להתחבר ועימן להזדהות גם בימינו אלה.
בשנת 2017 יצא ספרו אדם מול שמים: מסכת חייו של סגן-אלוף אבי לניר בעל עיטור העוז: קורותיהן של משפחות: סיפורה של תקופה. הספר הוא סיפור תלת-דורי של משפחה ציונית מסועפת, אשר במרכזו ניצבת דמותו של סא"ל אבי לניר, מפקד טייסת 101 שנפל בשבי במלחמת יום הכיפורים, הוא עונה למוות בידי הסורים, ולאחר מותו הוענק לו עיטור העוז. בספר מוקדש חלק ניכר לתיאור מאבקי ההגנה ואצ"ל בשנות השלושים והארבעים של המאה ה-20, שהתנהלו לפני לידתו ובמהלך ילדותו של אבי, שנולד ב-1940. הספר, בדומה להדרכותיו של בר-שאול, מבקש לעשות צדק היסטורי עם מי שנפלו בקרב ושמם טושטש מהזיכרון הקולקטיבי.
בשנת 2020 יצא ספרו גיבורים שלנו, שיחות עם אלידע בר שאול. בספר מתוארים גיבורי מערכות ישראל, ידועים ונשכחים.
הילה קובו
הילה קובו (נולדה ב-26 ביולי 1980) היא עיתונאית ודוברת ישראלית, יוצרת פורמטי וידאו ובמאית סרטי דוקו. מחברת הספר "לא יהיה כלום".
ביוגרפיה.
קובו נולדה וגדלה בתל אביב. היא בוגרת "בית הספר לאמנויות" ותיכון עירוני ד' בעיר. בצבא שירתה כמדריכת חי"ר וכקצינת יח"ש.
בוגרת תואר ראשון ושני במשפטים ותואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 2007 הוסמכה לעריכת דין לאחר התמחות בפרקליטות האזרחית בתל אביב.
קריירה עיתונאית.
קובו החלה את דרכה העיתונאית בשנת 2002 כשדרית קווים בשידורי הכדורסל של ערוץ 1. בהמשך הייתה שדרית קווים בערוץ 1, הטלוויזיה החינוכית וערוץ הספורט.
בשנת 2007 הצטרפה לעיתון "מעריב" ועבדה ככתבת מוניציפלית וכתבת מגזין בעיתון "זמן תל אביב", ובהמשך הייתה סגנית עורך העיתון.
בשנים 2010–2013 הייתה העורכת הראשית של "זמן תל אביב".
בשנת 2013 עברה לאתר "וואלה! NEWS" כמגישה ועורכת באולפן החדשות והספורט, ומאוחר יותר הפכה למגישה באולפן החדשות של האתר. בנוסף שימשה כעורכת תוכניות אולפן וכבמאית סרטי דוקו. בין היתר, יצרה ביולי 2016 סרט על ההתמודדות של משפחת בן-ארי עם פציעת הראש הקשה במבצע צוק איתן של הבן חגי, מפקד סיירת צנחנים, לפני שהלך לעולמו בינואר 2017; וסרט על מאחורי הקלעים של המדליה הראשונה, לרגל 25 שנה למדליה האולימפית של יעל ארד בברצלונה 92'. באוקטובר 2018 שודר סרטה על הורות יחידנית ב"פנים אמיתיות עם אמנון לוי" בערוץ 10.
במרץ 2019 פרסמה עם העיתונאי יניר קוזין את הספר "לא יהיה כלום – המשפטים הגדולים של הפוליטיקה הישראלית" בהוצאת דני ספרים.
בדצמבר 2019 עזבה את וואלה! NEWS לאחר שבע שנים.
ב-1 בספטמבר 2020 הצטרפה לאגף דוברות, הסברה ותקשורת של משרד המשפטים והיא משמשת כדוברת פרקליטות מיסוי וכלכלה.
חיים אישיים.
קובו נשואה ואם לשלושה, מתגוררת בתל אביב. היא בתה של השופטת בדימוס אסתר קובו, לשעבר סגנית נשיאת בית המשפט המחוזי בתל אביב והיום חברת בית הדין העליון של ההתאחדות לכדורגל.
Lie to Me (שיר של מיקולאש יוזף)
Lie to Me (בעברית: שקרי לי) הוא השיר שייצג את צ'כיה באירוויזיון 2018 שהתקיים בליסבון, פורטוגל. השיר אשר בוצע על ידי הזמר מיקולאש יוזף, הולחן ונכתב על ידו. השיר נבחר ב-29 בינואר 2018 בתחרות "אירוויזיון סונג CZ" ששודרה בערוץ Česká televize והיוותה את הקדם הצ'כי.
אופל סופר 6
אופל סופר 6 (בגרמנית: Opel Super 6) היא מכונית סלון מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל אשר יוצרה בין השנים 1937–1938.
סך הכל יוצרו 46,453 יחידות.
אליזבת וודוויל
אליזבת וודוויל (באנגלית: Elizabeth Woodville; 1437? – 8 ביוני 1492) הייתה מלכת אנגליה, רעייתו של אדוארד הרביעי, מלך אנגליה. סבתו של המלך הנרי השמיני. נישואיה הראשונים היו לאציל נמוך-דרג בשם סר ג'ון גריי, מתומכי בית לנקסטר שנהרג בקרב סנט אולבנס השני והותיר אותה אלמנה צעירה, ליידי גריי. נישואיה למלך הצעיר מבית יורק היו שערורייה בתקופת מלחמות השושנים כיוון שהפרו את ההסכם שנערך בין תומכי המלך ללואי האחד עשר, מלך צרפת לפיו יישא מלך אנגליה את גיסתו של מלך צרפת. נוסף על כך נטען שהמלך הצעיר כבר היה נשוי ולפיכך הוכרזו לאחר מותו נישואיו לאליזבת כביגמיה וילדיהם הוכרזו כממזרים. שני הילדים, הנסיכים אדוארד, ואחיו ריצ'רד ("הנסיכים שבמצודה") נכלאו במצודת לונדון על ידי דודם ריצ'רד השלישי, ונעלמו בשנת 1483. הסברה המקובלת היא שהנסיכים נרצחו ונקברו במצודה.אך יש טענה שאומרת שהם כלל לא נרצחו.
ראשית חייה.
נולדה בנורת'האמפטונשייר, אביה היה סר ריצ'רד וודוויל, אביר ממשפחה עתיקה אמידה ומכובדת, ג'נטלמן כפרי שאינו שייך לאצולה. אמה, ג'קטה מלוקסמבורג הייתה בת אצולה ממשפחה שהתייחסה לענף של בית לוקסמבורג והייתה אשתו השנייה של ג'ון מלנקסטר, דוכס בדפורד, שהיה מבוגר ממנה בהרבה. לבני המשפחה היה מעמד בחצר המלך והם נבחרו להיות מלוויה של המלכה מרגרט מאנז'ו עם נישואיה להנרי השישי, מלך אנגליה. ב-1448 הועלה סר ריצ'רד לדרגת ברון. ב-1452 נישאה אליזבת לסר ג'ון גריי, יורש ברונות גרובי. ב-17 בפברואר 1461 נהרג גריי בקרב סנט אולבנס השני, כשלחם לצד בית לנקסטר. אליזבת נותרה אלמנה צעירה עם שני בנים. הרשומות תיארו אותה כ"אשה היפה ביותר באנגליה".
מלכה.
ב-29 במרץ 1461 הוכה צבא בית לנקסטר בקרב טאוטון על ידי בית יורק והנרי השישי הודח מכסאו לטובת אדוארד, דוכס יורק והטוען לכתר. על אף שאדוארד הבטיח לתומכו ויועצו ריצ'רד נוויל, רוזן ווריק לשאת לאשה את בונה מסבויה, גיסתו של לואי האחד עשר, מלך צרפת, כחלק מהסכמי השלום שטווה ווריק, נשא לאשה בחשאי את אליזבת וודוויל ב-1 במאי 1464. שנה לאחר מכן הוכתרה אליזבת כמלכה במנזר וסטמינסטר. אליזבת הייתה לא רק בת למשפחה פחותת-יחס אלא גם בת למשפחה מובהקת של תומכי בית לנקסטר ונישואיה למלך עוררו שערורייה, זאת בנוסף להרס הסיכוי לברית החשובה עם צרפת. לפיכך נטש ווריק את צד בית יורק וחבר למרגרט מאנז'ו בצרפת במטרה להדיח את אדוארד מכסאו ובהמשך קירב לצדם את ג'ורג' פלנטג'נט, דוכס קלרנס, אחיו הצעיר של המלך. בנוסף, אדוארד היה ידוע ביחסיו עם נשים רבות טרם נישואיו לאליזבת. אחת מהן הייתה אלינור טאלבוט, שייתכן שאדוארד אף נשא לאשה בחשאי בשנת 1461. רבים מ-15 אחיה ואחיותיה של אליזבת נישאו לאנשי אצולה רמי דרג. אחותה, קתרינה וודוויל, למשל, נישאה להנרי סטאפורד, הדוכס השני מבקינגהאם. עלייתם זו של האצילים מבית וודוויל הייתה אף היא לצנינים בעיני תומכי בית יורק, שלא זכו לקטוף את פירות ניצחונם, שנמסרו לבני משפחתה של המלכה החדשה.
כחלק מחתירתם של ווריק, המלכה מרגרט ודוכס קלרנס נגד אדוארד ורעייתו, הואשמה אמה של אליזבת בכישוף, אך זוכתה. באוקטובר 1470 הצליחה הקואליציה של קלרנס, ווריק ובית לנקסטר להדיח את אדוארד ולהמליך מחדש את הנרי השישי, אולם כבר באפריל 1471 נוצחו בקרב טיוקסברי ואדוארד שב לכס המלכות. במהלך תקופת ההדחה הקצרה הסתתרה אליזבת במנזר וסטמינסטר וילדה את אדוארד, לימים אדוארד החמישי. בנוסף ילדה אליזבת במהלך נישואיה למלך עשרה ילדים, בהם ריצ'רד ועוד חמש בנות שהגיעו לבגרות.
שארית ימיה.
ב-1483 מת אדוארד בפתאומיות ובנם בן ה-12 ירש את הכתר בעת ששהה בטירת לדלו על גבול ויילס. עקב היותו של הנער קטין, הוכרז דודו ריצ'רד, דוכס גלוסטר כלורד פרוטקטור. גלוסטר (לימים המלך ריצ'רד השלישי) פגש את שיירתם של אחייניו בדרכה מוויילס ללונדון והמשיך ללוות את השיירה ללונדון. יורש העצר הגיע ללונדון ב-4 במאי 1483 ושוכן בטאואר של לונדון (אז אחד מארמונות בית המלוכה ולא רק בית כלא). הכתרת המלך הצעיר נדחתה מספר פעמים, עד שב-25 ביוני התכנס הפרלמנט, והכריז (בצו שנודע בכינוי "Titulus Regius") כי אדוארד הוא ממזר, בהסתמך על ראיות שאדוארד הרביעי התארס לאלינור טלבוט, בטרם נישא לאליזבת. עובדה זו הפכה את נישואי הוריו של אדוארד לבלתי חוקיים, ואת אדוארד ואחיו לממזרים שאינם ראויים לשאת את הכתר. יורשו של המלך המת, אדוארד הרביעי, לא היה אם כן אדוארד החמישי, כי אם אחיו ריצ'רד, אשר הוכתר כריצ'רד השלישי. אדוארד ואחיו, שני הנסיכים שבמצודה, לא נראו עוד מחוץ למצודה. אין לדעת מה אירע להם, ומניחים כי נרצחו.
עד מהרה הדיח ריצ'רד את קרוביה של המלכה ממשרותיהם ואף אסר את אחיה ובנה מנישואיה הראשונים ולאחר מכן הוציאם להורג. אליזבת ובנותיה נותרו במסתור עד שהמלך ריצ'רד נשבע שלא יגע בהן לרעה במרץ 1484, אולם בד בבד נישל ריצ'רד מאליזבת את כל תאריה ונכסיה.
אליזבת, שכונתה כעת שוב ליידי גריי, חברה יחד עם הנרי סטאפורד, הדוכס השני מבקינגהאם ועם ליידי מרגרט בופורט למאמץ להושיב על הכס את בנה של בופורט, הנרי טיודור, הטוען לכתר הקרוב ביותר מצד בית לנקסטר. על מנת לחזק את הברית ביניהן קבעו אליזבת ובופורט שהנרי ישא לאשה את בתה של אליזבת, אליזבת מיורק, יורשתו של אביה המלך מבית יורק. באוגוסט 1485 פלש הנרי טיודור מצרפת לאנגליה עם כוחותיו וניצח במפתיע את ריצ'רד השלישי בקרב בוסוורת'.