בעקבות זאת ישנן בקרב הראשונים הסתייגויות ביחס לשימוש בהפרכת צד חמור. שיטת בעלי התוספות היא שרק כשהחומרה היא "משוּנָה" וייחודית היא מהווה הפרכה. שיטה נוספת, של הריטב"א, גורסת כי החומרה צריכה להיות בעל קשר לתוכן הדין הנלמד ולא סתם חומרה כללית. גישה נוספת גורסת כי שתי החומרות שביחס אליהם פורכים "צד חמור" צריכות להיות בעלות מכנה משותף מהותי. הסתייגות נוספת מעלים הרמב"ן והרא"ה, לפיה במקרה ובו בשני היישומים המלמדים יש חומרה ביחס ליישום הנלמד, אך מנגד קיימת חומרה אחרת ביישום הנלמד שאינה קיימת ביישומים המלמדים, כן ניתן להפעיל את הכלל. טענה זו אינה מוסכמת, ור"ש מקינון כתב כי
היחס לשאר מידות הדרש.
במסגרת המידות שהתורה נדרשת בהן קורה ומידות מסוימות מתנגשות זו בזו, ומכריעים באמצעות כללים ידועים. כך למשל גזרה שווה או היקש הם כללים דרשניים חזקים יותר מבניין אב, ובמקרה בו הם מתנגשים עם בניין אב יש להעדיף את הגזרה-שווה ואת ההיקש. גם קל וחומר עדיף על בנין אב.
סוגיה נוספת העוסקת ביחסים בין מידות הדרש השונות היא האם דבר הנלמד במידה מסוימת הוא "חוזר ומלמד" במידה אחרת. כלומר, אם דין מסוים נלמד מדין אחר באמצעות מידת דרש כלשהי, האם ניתן להפעיל מידת דרש אחרת וללמוד מהנלמד דבר נוסף. באופן כללי ברוב התחומים ההלכתיים ניתן להשתמש בבניין אב כדי ללמוד מדבר שבעצמו נלמד ממידת דרש אחרת. כך למשל משתמשים בהיקש כדי ללמוד שנשים פטורות מהנחת תפילין, ולאחר מכן משתמשים בבניין אב מכתוב אחד כדי ללמוד מתפילין שנשים פטורות מכל מצוות עשה שהזמן גרמן. עם זאת, דיני קדשים חריגים ביחס לעיקרון זה ובהם דבר הנלמד במידה מסוימת אינו חוזר ומלמד. אך עם זאת, בניין אב הוא כלל חריג שלגביו גם בדיני קדשים דבר שנלמד בבניין אב חוזר ומלמד בבניין אב. בנוגע ליחס של בניין אב עם שאר מידות הדרש בקדשים, הדבר פחות ברור, וכך למשל התלמוד נותר בספק האם בקדשים דבר שנלמד בבניין אב חוזר ומלמד בהיקש, בגזרה שווה או בקל וחומר. ביחס למקרה ההפוך, האם בקדשים דבר שנלמד בהיקש, בגזרה שווה או בקל וחומר יכול לחזור וללמד בבניין אב, הדבר נתון במחלוקת ראשונים.
קיים מנגנון של שילוב בין קל וחומר לבין בניין אב. כלומר, לומדים מדין אחד קל לדין אחר חמור באמצעות קל וחומר, אלא שאז מוצאים מאפיין חמור יותר בדין המלמד ובכך מפריכים את הקל-וחומר. כדי להוכיח שהמאפיין החמור אינו מהותי משתמשים בבניין אב על ידי דין שלישי שבו לא מתקיים המאפיין החמור. בנוגע למעמדו של מנגנון זה, האם הוא נחשב כלימוד בקל וחומר או כלימוד בבניין אב, קיימת מחלוקת בקרב הפרשנים.
בקבלה.
רבי חיים ויטאל כותב כי:
כהמשך לכך כתב הרב אברהם יצחק הכהן קוק:
בניין אב משני כתובים
יובל הררי
אברהם סטאבסקי
אברהם סטאווסקי
סטאווסקי
סטאבסקי
סטווסקי
חוק גרוניס
אוגוסט רולינג
רוגוסט רולינג (בגרמנית: August Rohling; 15 בפברואר 1839 נויקירכן – 23 בינואר 1931 זלצבורג) היה כומר בפראג ופרופסור לתאולוגיה קתולית, וסופר פולמוסן שהיה לאנטישמי ידוע, בראש ובראשונה בשל כתב הפלסתר שלו, "Der Talmudjude" ("היהודי התלמודי"), שיצא ב-1871.
השכלה אקדמית וחייו.
אחרי סיום לימודי בית הספר התיכון ב-1858 התחיל רולינג ללמוד תאולוגיה באקדמיה במינסטר. אחרי לימודים בפריז ב-1863 חזר למינסטר כדי ללמוד לימודי הסמכה לכמורה אצל הבישוף יוהאן גאורג מילר. לאחר מכן עבד כמורה פרטי בבריסל ופריז. ב-1871 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד ופרופסור לפרשנות המקרא באוניברסיטת מינסטר. ב-1874 היה רולינג פרופסור באוניברסיטת מילווקי ויסקונסין בארצות הברית. הוא חזר לאירופה ב-1875 והתגורר באיטליה, אנגליה ופראג. ב-1892 הוא היה כומר בכנסייה הראשית של פראג. ב-1897 פרסם רולינג את ספרו "מדינת העתיד" (Der Zukunftsstaat). ב-1899 הוא פרש ממשרת ההוראה שלו, עבר לגוריציה ואחרי כן לפריישטט (באוסטריה עלית) ולבסוף עבר לזלצבורג.
נגד התלמוד ואנטישמיות.
רולינג התפרסם, בראש ובראשונה כמחבר אנטישמי, במיוחד בספרו "היהודי התלמודי" שהפך להיות ספר יסוד עבור מחברים אנטישמים ועיתונאים. את המבוא לחיבור כתב העיתונאי הצרפתי האנטישמי אדואר דרימון. בחיבור זה הוא יצר קשרים בין ציטוטים מנותקים מהקשרם מן התלמוד ופירש אותם בצורה שלילית. בכך הוא חיפש אחר דרך תאולוגית לפעול נגד מה שמכונה "הגזע היהודי" (jüdische Rasse). הוא הסתמך בזה בעיקר על חיבורו של אייזנמנגר "היהדות שנחשפה, או, דין וחשבון יסודי ואמיתי על האופן המבעית שבו מכפישים היהודים העיקשים את השילוש הקדוש וממיטים עליו חרפה" (Entdecktes Judenthum Oder Gründlicher und Wahrhaffter Bericht, welchergestalt die verstockten Juden die Hochheilige Drey-Einigkeit lästern und verunehren“). מקור אחר של רולינג היה המומר אהרן ישראל ברימן (Aron Israel Brimann) (ד"ר יוסטוס), שהצטיין בכתבי פלסתר אנטישמיים. לספרו על התלמוד היהודי הייתה השפעה גדולה ואפילו יוליוס שטרייכר הסתמך על טיעוניו של רולינג בעיתונו דר שטירמר. רולינג טען שעל פי הדת היהודית ומאמיניה יש לפגוע בכל אפשרות בנוצרים ולהרגם. בכך הגן רולינג על עלילות הדם בימי הביניים.
משפטי עלילות דם.
אוגוסט רולינג הופיע במשפטי עלילות דם רבות כמומחה. במשפט עלילת טיסאסלר הונגריה הוא הודיע שהוא מוכן לבוא ולהעיד שהיהודים עוסקים בפולחן דם לחג הפסח. התאולוג הפרוטסטנטי פרנץ דליטש הוכיח את הזיופים והסילופים בגישתו של רולינג לתלמוד. אחרי שהרב יוסף שמואל בלוך האשים את רולינג בזיופים ושבועת שקר תבע אותו האחרון על הוצאת דיבה. בית המשפט אפשר את הופעתו של דליטש כמומחה נגדי. אחרי שהוא חשף שרולינג לא מסוגל לקרוא את התלמוד במקור משך רולינג את התביעה. אף על פי שרולינג איבד את רישיון ההוראה שלו והותיקן הציב את כתביו ברשימת הספרים האסורים הם היו בשימוש נרחב בקרב קתולים במרכז ומזרח אירופה.
רולינג קיבל תמיכה משני צירי הרייכסטג האוסטרים גאורג פון שנרר (Georg von Schönerer) 1841-1921 וקרל לואגר (1841-1910), שהיו גם אנטישמים. בגרמניה הופצו רעיונותיו בעיקר על ידי אגודת בוניפציוס.
יונית טובי
יונית טובי (נולדה ב-16 ביולי 1984) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע וזמרת ישראלית. זוכת פרס שחקנית השנה בטקס פרסי התיאטרון הישראלי 2010.
קורות חייה.
יונית טובי נולדה וגדלה בהרצליה ובהמשך בחדרה. בתיכון למדה במגמת תיאטרון בבית הספר לאמנויות "תלמה ילין", אותו סיימה בהצטיינות ב-2002.
בצבא שירתה כסולנית להקת חיל האוויר.
בוגרת בית הספר לאמנויות "הבוסתן" במגמת התיאטרון, המחול והשירה בהנהלתם ובהדרכתם של מיקי וזאביק מרין. הייתה חברה בלהקת "צעירי תל אביב", תלמידתה לפסנתר מזה 12 שנה של ד"ר אירה סבנדלר. תלמידתה לפיתוח קול של רחל הוכמן.
מיד בתום שירותה הצבאי החלה ללמוד בבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה "בית צבי" בהנהלת גרי בילו, אותו סיימה בהצטיינות ב-2007.
במהלך לימודיה ב"בית צבי" זכתה במלגות דייוויד מרסר (2004 ו-2007), עמוס גוטמן, עדה בן נחום, סנו, קרן שרת אמריקה ישראל (6\2005 ו- 7\2006), בילהה דייוויס, מלגת משרד החינוך והתרבות ופרס צבי קליר – מצטיינת "בית צבי"
בין תפקידיה הבולטים ב"בית צבי" ובתיאטרון הספרייה: אדלה ב"בית ברנרדה אלבה", ג'יני במחזמר "שיער", לינדה ב"אחים בדם", האסופית ב"האסופית" חסיה בהצגה "חסיה היתומה" ואדית פיאף ב"פיאף".
כבר בשנה השלישית ללימודיה ב"בית צבי" הצטרפה יונית טובי לתיאטרון באר שבע, תחת הנהלתו של נתן דטנר. היא שיחקה בתפקיד הראשי - חסיה, בהצגה "הנערה מן הכפר", בבימויו של משה קפטן. על תפקידה ב"הנערה מן הכפר" הייתה מועמדת לפרס השחקנית המבטיחה בטקס פרסי התיאטרון 2008.
לאחר שנתיים בתיאטרון באר-שבע, בהן שיחקה בתפקידים רבים ומגוונים כגון נינה מתוך "השחף", לוצ'יאנה מתוך "קומדיה של טעויות", ולנטין מתוך "הרוזן ממונטה כריסטו", העלה בשבילה נתן דטנר את ההצגה "פיאף" בעיבודו ובבימויו של אלי ביז'אווי. טובי גילמה את דמותה של פיאף בתחנות שונות בחייה, מאז היותה בת 18 ועד למותה בגיל 47, ושרה שלושה עשר משיריה בביצוע חי על הבמה בליווי תזמורת. ההצגה זכתה להצלחה גדולה מאוד בכל רחבי הארץ (כ-250 הצגות) ובפעם הראשונה בתולדות תיאטרון באר-שבע נסעה ההצגה לחו"ל והציגה בפסטיבל בהונגריה.
על משחקה כפיאף זכתה טובי בפרס שחקנית השנה בטקס פרסי התיאטרון 2010.
בשנת 2014 הצטלמה לסרט הקולנוע "אפס ביחסי אנוש" בבימויה של טליה לביא, בתפקיד תהילה. באותה שנה החלה לשחק בעונה הרביעית של הסדרה "גאליס" בערוץ הילדים בתפקיד דנה שוורץ; ב-2015 המשיכה לעונה החמישית של הסדרה. באותה שנה שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "השוטר הטוב" שמשודרת ב-Yes. בשנת 2017 גילמה דמות אורח בעונה השנייה של סדרת הדרמה של HOT3, "מתים לרגע" לצד אגם רודברג ועפר שכטר. ב-2018 שיחקה בסרט הקומי "הורדוס איילנד".
טובי מתגוררת בתל אביב.
הצגות.
תיאטרון באר שבע
התיאטרון הקאמרי
דה וונטד
ג'ון ביסקו
ג'ון ביסקו (באנגלית: John Biscoe; 28 ביוני 1794–1843) היה מגלה ארצות וימאי בריטי ששרטט לראשונה את קו החוף של יבשת אנטארקטיקה. אף על פי שהגיע לחצי האי האנטארקטי עשר שנים לאחר האדמירל הרוסי פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן, היה הראשון שרשם את תגליתו בבריטניה תחת השם "ארץ גרהאם". כן גילה את איי ביסקו הקרויים על שמו () ואיים נוספים.
תולדות חייו.
נולד בעיר אנפילד, מידלסקס, אנגליה. בגיל 17 הצטרף לצי המלכותי הבריטי ולחם במלחמת 1812 נגד ארצות הברית. לאחר 1815 שימש כקצין ראשון בצי הסוחר.