קהילת דמנהור צמחה מ-24 חברים ל-600 איש אשר מתגוררים נכון ל-2018 ב-25 קהילות הפזורות על פני שטח של 15 ק"מ. חייהם מתנהלים בהשראת העקרונות המקוריים של פאלקו לצמיחה אישית באמצעות חשיבה חיובית, אימוץ שינויים והגשמת חלומות עם חוש הומור והרפתקה. הדמנהורים מיישמים את הפילוסופיות האלה בכל תחומי החיים: באמנות, תרבות, חיי משפחה, עבודה ופוליטיקה, במטרה לחקור את האנרגיות העדינות המרכיבות את היקום.
על מנת להדגיש את חשיבותם של תהליכי שינוי, הומור וכבוד לחיים, בוחרים רבים מהם בשם נוסף של צמח או בעל חיים בו הם משתמשים בחיי יום יום, למשל: Cigno Banano (בננה-ברבור), פיוברה קפה (אוקטופוס קפה), קונדור Girasole (קונדור חמניות). כולם לומדים לפתח את כישרונותיהם ולהתגבר על נקודות התורפה שלהם ומתבקשים לעזור לחבריהם בתהליך.
לפדרציה של דמנהור יש חוקה, תרבות, אמנות, מוזיקה, מטבע, בית ספר, ורבים מהם עוסקים במחקר ופיתוח של מדע וטכנולוגיה. הדמנהורים מציעים לחלוק את הידע והמחקר שלהם עם קבוצות ותרבויות אחרות בעולם. דמנהור מפיקה אירועים במרכזים, בארגונים, ובערים רבות ברחבי העולם, והיא מארחת מדי שנה אלפי מבקרים המשתתפים בסיורים, סמינרים, וקורסים באמצעות אוניברסיטת דמנהור. הקהילה מעוררת עניין רב מצד אנשי חינוך וחוקרים בתחומי האמנות, מדעי החברה, רוחניות, רפואה, בריאות אלטרנטיבית, כלכלה וקיימות סביבתית. אזרחי דמנהור מגדירים את קהילתם כמעבדה לחקר עתיד האנושות.
חוקה.
חוקת דמנהור החלה עם שלושה מרכיבים: 1. מסורת פולחנית, 2. תאוריה חברתית, 3. משחק החיים.
בית הספר למדיטציה של דמנהור משמר ומלמד מסורות פולחניות עתיקות וחדשות. הווי החיים בדמנהור מבוסס על תאוריה חברתית של מימוש עצמי וחברתי.
'משחק החיים' הם ניסויים חברתיים בעזרת דינמיקה קבוצתית לצמיחה אישית ולשינוי.
באחרונה נוסף גוף רביעי, Technarcate, שנועד לעזור לבודדים למצוא את המיקוד שלהם.
ארבע רמות של אזרחות.
דמנהור מאפשרת לאזרחיה ארבע רמות של אזרחות בהתאם למידת המעורבות שלהם בחיי הקהילה במקום:
אזרחות A - אזרחים שחיים במקום וחולקים את משאבי המקום במשרה מלאה.
אזרחות B - אזרחים המחויבים לשהות במקום ולתרום לפעילות הקהילה לפחות שלושה ימים בשבוע. בשאר הזמן הם רשאים לחיות ולעבוד מחוץ למקום.
אזרחי A ו-B מחויבים להשתתף באופן מלא בבית הספר למדיטציה, בפעילות חברתית ובמשחק החיים.
אזרחי B ו- ו-C מחויבים להשתתף בפעילות בית הספר למדיטציה ובמשחק החיים.
אזרחי C ו- D אינם חייבים לחיות בדמנהור, אך עליהם להשתתף באופן קבוע בפעולות בית הספר למדיטציה.
החיים בדמנהור.
רוב האזרחים חיים בבתים משותפים עם 10–20 אנשים נוספים, במתכונת דמוית משפחה.
הנישואין קצובים מראש למספר רב של שנים, וניתן לחדש אותם לפי הרצון ולפי צורכי הילדים.
הדמנהורים מעדיפים שיטות ריפוי טבעיות, ונוף הוליסטי בריא, אך ללא התעלמות מהמדע והרפואה. המטרה היא להאריך את החיים תוך השפעה נמוכה ככל האפשר על הסביבה. במידת הצורך, הם נעזרים בטכנולוגיות חדשניות בהגנה על הבריאות ועל הטבע.
על כל אזרח לבחור מסלול השתתפות ותרומה לקהילה לפי כישוריו ואופיו. למשל: הבוחרים בדרך האורקל עוסקים בייעוץ. אנשי דרך הנזיר עוסקים בהתפתחות ובהדרכה רוחנית. אנשי דרך האביר מקבלים תפקידי עזרה לזולת. אנשי דרך הבריאות- עוסקים בריפוי והדרכה לחיי בריאות. קיימים גם מסלול אמנות ומסלולים רבים אחרים.
מקורות פרנסה.
מקורות הפרנסה של חברי דמנהור רבים ומגוונים, בהתאם לאופי ולכישורים של כל חבר. תחומים עיקריים הם: אמנות, תיירות, חינוך, מחקר ועוד.
אמנות - בני הקהילה מתפרנסים מיצירת אמנות על צורותיה השונות: בדי משי מצוירים ביד ומודפסים, תכשיטי העצמה רוחניים, כלי נוי בעלי משמעות ולהגנה מפני קרינה, בגדים אקולוגיים, מוזיקה פלנטרית וצלילים מרפאים, מוצרי מזון וטיפוח אורגניים, אותם הם מוכרים בחנות במקום ובחנות שבאתר האינטרנט של הקהילה.
תיירות - אירוח קבוצות בבית הארחה שלהם, אליו מגיעות קבוצות מטיילים מרחבי העולם.
קורסים וסדנאות - לאורך כל השנה מתקיימים במקום קורסים וסדנאות.
הרצאות בחו"ל - לפדרציה של דמנהור יש מרכזים נוספים באירופה, אמריקה ויפן, והדמנהורים נוסעים להרצאות ולהנחיית סדנאות.
בית ספר ואוניברסיטה - אליהם מגיעים גם תלמידים מחוץ לקהילה.
חינוך.
קהילת דמנהור פיתחה שיטת חינוך מעצימה ובית הספר של הקהילה זוכה לביקוש רב בקרב הורים מהאזור וגם ממקומות רחוקים. הורים עוברים לגור באזור כדי לשלוח את ילדיהם לבית הספר של דמנהור. בית הספר מקבל תמורת תשלום גם תלמידים שאינם בני הקהילה.
קהילה בת קיימא.
בשנת 2005, קיבלה קהילת דמנהור הכרה מהפורום הגלובלי של האו"ם על דרך חייהם כמודל לחברה בת קיימא. אזרחי דמנהור מטפחים מזון אורגני ובעלי חיים, וכל הבניה במקום היא בניה ירוקה. יש מקום גם ליזמות פרטית: אזרחים יזמו והקימו חברות בתחומי האנרגיה המתחדשת, הלבשה אקולוגית, ייצור מזון, מוזיקה מבריאה ועוד.
פרנצ'סקו הראשון ד'אסטה, דוכס מודנה
פרנצ'סקו הראשון ד'אסטה, דוכס מודנה (באיטלקית: Francesco I d'Este; 6 בספטמבר 1610 – 14 באוקטובר 1658), היה דוכס מודנה בין השנים 1629–1658.
ביוגרפיה.
פרנצ'סקו נולד ב-6 בספטמבר 1610 במודנה, לאלפונסו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה ולאיזבלה, נסיכת סבויה, בתם של קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה וקתרינה מיקאלה, נסיכת ספרד. בשנת 1629 התפטר אביו מתפקידו ונכנס למנזר, ופרנצ'סקו עלה לשלטון במקומו. במהלך המגפה של 1630–1631 מתו כ-70% מתושבי מודנה. לאחר פרוץ מלחמת שלושים השנים צידד פרנצ'סקו בספרד ופלש לדוכסות פארמה, אולם בעת ביקורו בספרד על מנת לתבוע את שכרו, הוא יכל רק לרכוש את קורג'ו על ידי תשלום של 230,000 פלורינים.
מאוחר יותר, בעקבות מלחמת קסטרו הראשונה, שבה פרנצ'סקו הצטרף לוונציה, פירנצה וצידד בדוכסי פארמה נגד משפחת ברבריני והאפיפיור אורבנוס השמיני, הוא ניסה לכבוש את פרארה, אולם המלחמה הסתיימה ללא כל רווח מסוים למודנה. מכיוון ששוב לא קיבל עזרה מספרד, פרנצ'סקו כרת ברית עם צרפת בסיועו של החשמן מזארין. לעומת זאת, כאשר הוא נכשל בכיבוש קרמונה, והיה נראה שהכף במלחמה נוטה לצד ספרד, חזר פרנצ'סקו וכרת עמם שוב ברית. מאוחר יותר הוא חזר לברית עם צרפת, על ידי שחיתן את בנו ויורשו אלפונסו עם לורה מרטינוצי, אחייניתו של מאזארן.
אחרי התנגדות מוצלחת לפלישה הספרדית משטחיהם במילאנו, הוא נלחם לצד צרפת, סבויה, וכבש את אלסנדריה וואלנצה בשנים 1656–1657 עם עזרת בנו. בשנת 1658 הוא כבש את מורטארה, אולם חלה במלריה, וב-14 באוקטובר 1658 מת בסנטיה, ובנו אלפונסו הרביעי ד'אסטה, דוכס מודנה עלה לשלטון במקומו.
למרות מיומנותו כמפקד צבאי, פרנצ'סקו היה ידוע עבור עמידתו בעקרונות דתיים. בנוסף, הוא העשיר את מודנה עם הבנייה של ארמון הדוכס של מודנה, תיאטרון דלה ספלטה הגדול, וילה דלה פנטטורורי, הרחבת הנמל בתעלת נביגליו ושיקום המצודה.
משפחתו.
בשנת 1631 התחתן פרנצ'סקו עם מריה קטרינה פארנזה, בתם של ראנוצ'ו הראשון פארנזה, דוכס פארמה ומרגריטה אלדוברנדיני, ממנה נולדו לו 9 ילדים:
בשנת 1648 התחתן פרנצ'סקו עם ויטוריה פארנזה, בתם של ראנוצ'ו הראשון פארנזה, דוכס פארמה ומרגריטה אלדוברנדיני, ממנה נולדה לו בת אחת:
בשנת 1654 התחתן פרנצ'סקו עם לוקרציה ברבריני, בתם של טדאו ברבריני ואנה קולונה, ממנה נולד לו בן אחד:
המצור על וינה (1529)
המצור על וינה ב-1529 היווה את ניסיונה הראשון של האימפריה העות'מאנית בהנהגתו של סולימאן המפואר לכבוש את בירתה של אוסטריה, עיר מרכזית בחשיבותה, שהיוותה ככל הנראה מחסום אחרון בפני הטורקים לפלישתם לעבר מרכז, דרום ומערב אירופה, כיבוש הוותיקן וביסוס שליטתם בחלקים נרחבים מאירופה.
המצור סימל את שיא כוחה והתפשטותה של האימפריה העות'מאנית במרכז אירופה. כישלונו של המצור הוביל לשורה של התכתשויות צבאיות בין העות'מאנים לנוצרים באירופה שנמשכו 150 שנה ששיאן היה במצור השני על וינה ב-1683 שנכשל אף הוא וסימל במידה רבה את ראשית שקיעתה האיטית והיחלשותה הצבאית של האימפריה העות'מאנית.
רקע.
באוגוסט 1526 הנחית סולימאן המפואר מהלומה צבאית מוחצת על כוחותיו של לאיוש השני מלך הונגריה בקרב מוהאץ' כשהוא סולל בזאת את הדרך להשתלטותם של העות'מאנים על שטחי דרום-מזרח הונגריה. במהלך הקרב נהרג המלך ההונגרי ומכיוון שלא היו לו צאצאים תבע גיסו הארכידוכס פרדיננד הראשון מאוסטריה אחיו של קרל החמישי קיסר האימפריה הרומית הקדושה את הכתר ההונגרי.
פרדיננד זכה להכרה בתביעתו רק במערב הונגריה כאשר אציל ממוצא קרואטי-סלובני בשם יוהאן זפוליה שהשתלט על טרנסילבניה קרא תיגר על פרדיננד ה-I וזכה להכרה כמלך הונגריה מסולימאן המפואר בתמורה להפיכתה לואסאלית של העות'מאנים. בכך הפכה הונגריה מחולקת בין ממלכת הונגריה (בשליטת בית האבסבורג) להונגריה העות'מאנית - חלוקה שנמשכה עד 1700.
הצבא העות'מאני.