ב-25 ביולי 1964 הוקמה הקמת החברה הממשלתית לטלוויזיה ורדיו ORTF (Office de Radiodiffusion Télévision Française) ושם הערוץ הפך ל"הערוץ הראשון של ORTF". בתקופה זו החלו שידורי פרסומת בטלוויזיה ושידורי רצועת האקטואליה "Télé-Soir" (ששודרה בין 1965 ל-1969, אך יצרה את הפורמט תוכנית האקטואליה המרכזית של הערב). למרות שהערוץ השני החל לשדר בצבע כבר ב-1967, היה הערוץ הראשון כבול לשיטת 819 הקווים והמשיך לשדר רק בשחור לבן.
ב-1 בינואר 1975 נוסד הערוץ כ-Télévision Française 1 ובקיצור, שהתקבל עד מהרה כשמו השגור, TF1, כחלק מחלוקת ORTF לשבע חטיבות. בספטמבר 1976 החלו שידורי ניסיון בצבע, על בסיס ציוד שהושאל מ-France 3, שידור צבע מלא לא הושלם עד 1983. הערוץ הופרט ב-6 באפריל 1987, כאשר נרכש על ידי קבוצת Bouygues. ב-19 בספטמבר 1987 החל שידור תוכנית הדגל של סוף השבוע, "Reportages", המשודרת מאז בימי ראשון ושבת וסוקרת במבט רחב את אירועי השבוע שחלף. בשנים 1982–1995 שודרה בערוץ התוכנית "Le Bébête Show", תוכנית סאטירה פוליטית בה מוצגות דמויות שלטוניות באמצעות חבובות גרוטסקיות, בדוגמת התוכנית הבריטית Spitting Image.
Ganciclovir
אלפא (אתולוגיה)
זכר אלפא או זכר שליט הוא כינוי באתולוגיה המתייחס לפרט בעל המעמד הגבוה ביותר במבנה החברתי בקבוצה. יכונה לעיתים מנהיג הקבוצה.
בהתאם למין קבוצת בעלי החיים, האלפא יכול להיות זכר (שיקרא "זכר אלפא") או נקבה (שתקרא "נקבת אלפא"). ייתכן שבקבוצה אחת יהיו גם זכר אלפא וגם נקבת אלפא, שיכונו "זוג אלפא".
היחס אל האלפא.
הפרטים בקבוצה יראו לרוב סימני כבוד כלפי האלפא.
האלפא זוכה להעדפה בגישה לאוכל, בסיכויים להזדווגות ועוד.
שינויים בתפקיד האלפא.
תפקיד האלפא בקבוצה עשוי לעבור מפרט אחד לאחר. עקב הזדקנות, חולשה, פגיעה, שינויים סביבתיים, מאבקי כוחות, ושינויים חברתיים בקבוצה, יכול לקום פרט אחר בקבוצה (בדרך כלל צעיר יותר) שיאיים לתפוס את מעמדו של האלפא בדירוג החברתי בקבוצה. במקרה זה, יבחר האלפא בשתי אפשרויות: לברוח ולעזוב את הקבוצה (ובכך לאבד את מעמדו כאלפא) או להילחם בפרט המאיים על מקומו. אם יבחר להילחם, תהיה זו מלחמה שתסתיים בסילוק הפרט המאיים מהקבוצה ושמירת מעמדו של האלפא, או מותו של האלפא בידי אותו פרט.
דוגמאות.
דוגמאות לבעלי חיים חברתיים העשויים להכיל פרטי אלפא:
השלכות לשפה ולתרבות.
בתרבויות ובשפות מסוימות אלפא, ובעיקר "זכר אלפא", עשוי להיות כינוי לאדם אגרסיבי, דומיננטי, בעל מעמד חברתי גבוה. שימוש אפשרי בכינוי יכול להיעשות בעולם העסקים.
בריאן טיילר
בריאן טיילר (נולד ב-8 במאי 1978) הוא מלחין, מעבד, מפיק, מוזיקאי ופזמונאי אמריקאי, שהלחין פסקולים עבור עשרות סרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה ומשחקי וידאו.
טיילר עבד לעיתים קרובות עם התזמורת הפילהרמונית של לונדון. הוא זכה בפרס "מלחין השנה" בטקס פרסי קיו 2013, והיה מועמד פעמיים לפרס באפט"א.
ראשית חיים.
טיילר נולד וגדל במחוז אורנג', קליפורניה. סבו היה מנהל אמנותי באקדמיה של וולטר ה. טיילר. אחת ההשפעות הגדולות הראשונות שלו הייתה סבתו שניגנה על פסנתר. הוא קיבל את תוארו הראשון מאוניברסיטת UCLA ותוארו השני מאוניברסיטת הרווארד. כשגדל, הוא לימד את עצמו לנגן ב-30 סוגים שונים של כלי נגינה.
בנוסף לעשייתו המוזיקלית, טיילר הצהיר על היותו אתיאיסט.
קריירה.
טיילר החל להלחין פסקולים זמן קצר לאחר שסיים את הלימודים בהרווארד. רוברט קראפט, שהתרשם מהמוזיקה של טיילר, עודד אותו לפתח קריירה מוזיקלית בסרטי קולנוע. הוא החל את הקריירה שלו על ידי הלחנת פסקול לסרט העצמאי "ברנרדט" של גייב טורס. שנה לאחר מכן, הוא הלחין פסקול עבור הסרט "שישה מיתרי סמוראיים". פריצת הדרך של טיילר הגיעה בשנת 2001, לאחר שהלחין את הפסקול ל"סדוק" של ביל פקסטון; ויליאם פרידקין, התרשם מכך ושכר את טיילר במטרה שילחין עבורו את פסקול הסרט "המצוד". טיילר קיבל על כך פרס בקטגוריית "המלחין הטוב ביותר לקולנוע של השנה". מאוחר יותר, הלחין את הפסקול ל"", ו"ילדי החולית". בסוף שנת 2003, עבד על הלחנת פסקולים של סרטים עתירי תקציב, כולל "המשחק הכי גדול" (2005), ו"קונסטנטין" (2005). מאוחר יותר, בשנת 2006 החל לעבוד על הפסקול שלו לסרט השלישי בסדרת סרטי הפעולה "מהיר ועצבני": "מהיר ועצבני 3" (2006). לאחר מכן, נשכר במטרה להלחין את הפסקול עבור הסרט העצמאי "מחיצה" (2007). הוא היה צריך לשלב בו מוזיקה מזרחית-הודית וים-תיכונית. הוא ניצח על החלק התזמורתי של הפסקול בלוס אנג'לס עם הסימפוניה של אולפני הוליווד, עימם הוא עבד במשך שנים רבות. בשנת 2008, הלחין פסקול לסרט הרביעי בסדרת סרטי האקשן "רמבו": "ג'ון רמבו", לסרט "איגל איי", ול"פרויקט לזרוס" שהיה בכיכובו של השחקן פול ווקר. הוא המשיך בהלחנת הפסקולים עבור סרטי "מהיר ועצבני", ו"יעד סופי". ב-5 בספטמבר 2011, הודיע ​​שהוא היה במגעים להלחנת פסקול עבור פרק הפיילוט של "רובוטריקים: פריים" ומאוחר יותר, הלחין מוזיקה עבור ארבעה פרקים בסדרה. ב-7 באוקטובר הוכרז כי הוא נבחר להלחין את הפסקול עבור סדרת המדע בדיוני, "טרה נובה".
טיילר כתב והפיק את השיר "Shell Shocked" עם הזמרים ויז קאליפה וג'וסי ג'יי שיצא לאור בקיץ 2014. השיר הזה הולחן, נכתב והופק עבור סרט האקשן-מדע בדיוני הקומי שובר הקופות "צבי הנינג'ה" שאת פסקולו הלחין טיילר גם כן. השיר נמכר בלמעלה מ-1,000,000 עותקים.
טיילר הלחין פסקולים עבור סרטי היקום הקולנועי של מארוול כגון: הסרט שובר הקופות "איירון מן 3" (2013), " (2013), ו" (2015). בשלישי מבין הסרטים השתתף גם המלחין דני אלפמן. טיילר הלחין פסקול עבור סרט קצר של מארוול בשם "הריעו למלך" (2014) בכיכובו של בן קינגסלי.
בשנת 2019 הלחין את הפסקול של סרט קומדיית האימה "מי שעומד מאחורי...".
זכר אלפא
רייק (סדרת טלוויזיה)
רייק (באנגלית: Rake) היא סדרת טלוויזיה דרמטית-קומית אוסטרלית בת חמש עונות של שמונה פרקים כל אחת, שעלתה לשידור לראשונה ב-2010 בערוץ הטלוויזיה ABC1. הסדרה, בכיכובו של ריצ'רד רוקסברג, מספרת על קליבר גרין, עורך דין מבריק מסידני בעל נטייה להרס עצמי, שידוע בכך שהוא לוקח על עצמו תיקים "אבודים" של לקוחות אשמים, שאף עורך דין לא מעוניין לייצגם. שם הסדרה באנגלית, Rake, פירושו "מתהולל רודף נשים".
בישראל שודרו ארבע עונות של הסדרה ביס, החל מ-2013. כל חמש העונות שודרו בשנת 2021 ברשת נטפליקס.
רשת פוקס הפיקה לסדרה גרסה אמריקאית בכיכובו של גרג קיניר, שעלתה לשידור ב-2014. בסדרה שונה שם הגיבור הראשי ל"קיגן דיין". הגרסה האמריקאית שודרה בישראל בשם "הפרקליט", כדי להבדילה מהגרסה האוסטרלית.
עלילת הסדרה.
בכל פרק בארבע העונות הראשונות של הסדרה מטפל קליבר, בעזרתם של ברני וניקול, בסוגיה משפטית - בדרך כלל חילוץ ממעצר או ממאסר של מי שאשמתו ברורה ונראה כבלתי ניתן לחילוץ. דוגמה מהפרק הראשון בסדרה: כלכלן נודע הואשם ברצח, לאחר שהתברר שהוא קניבל שאכל אדם אחר. קליבר מוכיח שהאדם שנאכל התאבד מרצונו קודם שנאכל, ולכן בוטלה אשמת הרצח. בנוסף למרכיב זה, שבו כל פרק הוא עצמאי, בדרך כלל ללא קשר לפרקים קודמים, מוצגים לאורך הסדרה נושאים נוספים, שבהם יש התפתחות בעלילה:
בסוף העונה הרביעית קליבר מודח מלשכת עורכי הדין ונבחר לסנאט האוסטרלי. העונה החמישית שונה מקודמותיה, והיא בעיקר סאטירה על הממשל האוסטרלי, אך גם בה מוצגות משפחתו המורכבת של קליבר וההוללות שלו.
הסנאט של אילינוי
הסנאט של אילינוי (באנגלית: Illinois Senate) הוא הבית העליון של האספה הכללית של אילינוי (הבית התחתון הוא בית הנבחרים של אילינוי אשר מכיל 118 נבחרים) המורכב מ-59 סנאטורים, המייצגים מחוזות בחירה שנקבעים לפי אוכלוסייה, הנבחרים לכהונה בת 4 שנים. מחוזות הבחירה משתנים כמידי 10 שנים על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. על פי המפקד האחרון של שנת 2010, כל סנאטור מייצג אוכלוסייה מוערכת המונה כ-217,468 תושבים במדינת אילינוי.
הגוף נוצר אחרי ניסוח חוקת המדינה בשנת 1818.
הבחירות לסנאט המדינתי באילינוי נערכות מדי שנתיים, במקביל לבחירות לקונגרס של ארצות הברית וליתר בתי המחוקקים במדינות ארצות הברית. הסנאט ממוקם בקפיטול של אילינוי, השוכן בעיר הבירה ספרינגפילד.
תפקידי הסנאט הם להעביר הצעות חוק, לאשר את תקציב המדינה, לאשר מינויים של מחלקות המדינה והסוכנויות, וכן לפעול ביחס לשינוי החוקה הפדרלית ולהציע תיקונים חוקתיים עבור המדינה. יש לסנאט גם סמכות לעקוף וטו של המושל באמצעות ברוב של שני שלישים.
נכון לשנת 2015, המפלגה הדמוקרטית מחזיקה ברוב המושבים בסנאט. חבר בולט שכיהן בבית מחוקקים זה הוא נשיא ארצות הברית ברק אובמה.
הסנט של אילינוי
מבחן שלושת ה-D לאנטישמיות
מבחן שלושת ה-D לאנטישמיות הוא מבחן שנועד להבדיל בין ביקורת על מדינת ישראל לאנטישמיות. שלושת ה-D מייצגים: דה-לגיטימציה (Delegitimization"), דמוניזציה (Demonization") ומוסר כפול ("Double standards") כלפי מדינת ישראל, כשכל אחד מאלו מייצג אנטישמיות.
את המבחן הגה נתן שרנסקי בשנת 2004, ככלי רעיוני להגדרת גבולות הביקורת הלגיטימית כלפי מעשיה ומדיניותה של מדינת ישראל, לביקורת אנטישמית שאינה לגיטימית. שכן לפי נתן שרנסקי האנטישמיות החדשה בשונה מהקלאסית הרבה יותר קשה לחשיפה, ולכן מבחן "שלושת ה-D-ים לאנטישמיות" שימושי לזיהויה וחשיפתה. המבחן אומץ על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית.
מושגים עיקריים.
Delegitimization (דה-לגיטימציה).