בסנגל ובמדינות במערב אפריקה נשים נוהגות לקעקע או לצבוע את החניכיים כדי לגרום לשיניהן להראות לבנות יותר וליצור חיוך מושך יותר. לעיתים, פרוצדורה זו מלווה בהוספת שיני כסף על מנת להדגיש את צבע החניכיים שלהן. באתיופיה, נשים רבות מסירות חלק משיניהן הקדמיות, מנקבות את השפה התחתונה ומחדירות צלחת עץ או חמר. עם הזמן, גודל הצלחות המוחדרות גדל לשם הרחבת השפה התחתונה. פרקטיקה זו מסמלת את בגרות האישה ואת הגיעה לגיל הפוריות. ככל שהצלחת גדולה יותר כך האישה נתפסת כבוגרת יותר ולסמל לאטרקטיביות בקרב נשים בשבטים אלו.
נשים בשבט המסאי באפריקה נוהגות לענוד תכשיטים כבדים אשר עשויים מאבנים או מניבי פילים, על מנת להרחיב את תנוכי אוזניהן. בשבט זה (כמו בשבטים נוספים באפריקה) תנוכי אוזניים רחבים מעניקים לאישה מעמד גבוה יותר. על מנת להדגיש את תנוכי האוזניים הרחבים, הנשים נוטות לקשט אותם בתכשיטים צבעוניים.
בשבט ההימבה שבצפון מערב נמיביה, נשים מייצרות תכשיר קוסמטי בשם אוטג'יזה . תכשיר זה הוא משחה עשויה מסלע האוכרה. הנשים מורחות את התכשיר על עורן ועל שיערן על מנת להעניק לעצמן גוון אדמדם. גוון זה מעניק להן את התואר "Namibia's iconic red Women" המושך צלמים רבים מרחבי העולם לצלמן. בעוד שבמקור התכשיר נועד לדחות חרקים או להגן על העור מפני השמש, כיום נשים משבט ההימבה מעידות כי הן מורחות אותו משיקולים אסתטיים. התכשיר נמרח על ידיהן בכל בוקר, בדומה למריחת איפור בחברות המערביות.
תחרויות יופי.
בניגריה, מתקיימות שתי תחרויות יופי כאשר כל אחת מהן יוצרת את המודל האידיאלי ליופי נשי על בסיס אג'נדה לאומית שונה.
נשים אפרו-אמריקאיות בארצות הברית.
נשים אפרו אמריקאיות מדווחות על פחות הבדלים בין היופי האידיאלי לעומת היופי האמיתי שלהן בהשוואה למקבילותיהן בעלות גוון עור בהיר, אשר מרגישות שהן יותר רחוקות מהאידיאל שלהן. אמנם, נשים אפרו אמריקאיות כהות עור פחות מוטרדות ממשקלן לעומת בהירות העור אך בהיבטים ספציפיים של נראות, שביעות הרצון היא כמעט באותה המידה ללא הבדל בגוון העור.
בעלי גוון עור בהיר מקבלים ייצוג רב יותר במדיה מאשר בעלי גוון עור כהה. על כן, ניתן להבין מדוע הפער בין המצוי לרצוי בקרב בעלות עור בהיר משמעותי יותר מאשר מקבילותיהן האפרו-אמריקאיות. כאשר נשאלו לגבי הרגלי קריאת מגזינים, ענו האפרו אמריקאיות כי אינן רואות באידיאל היופי המיוצג במגזינים כאידיאל יופי עבורן. הסתכלות מעין זו יכולה להיות מוסברת על ידי כך שהן מעוניינות להפריד את עצמן מבהירי העור כמנגנון הגנה לגזענות ולאפליה.
הסבר נוסף לממצא זה טמון . תאוריה זו מציגה אנשים ככאלה השופטים את עצמם לפי מה שהם רואים באחרים, וכן ההשפעה הניכרת היא עקב השוואות לאנשים אליהם הם דומים. עם זאת, יש עדויות לכך שנשים אפרו-אמריקאיות מודעות לכך שאין דוגמניות רבות הדומות להן ולכן מתעלמות מן הסטנדרטיים המקובלים במדיה, ויוצרות סט סטנדרטיים חלופיים שונים מהותית מהדעה הרווחת. הסטנדרטים האלטרנטיביים מקלים על נשים אלו את הלחצים מצד החברה המודרנית.
כיום, ישנו ניסיון ניכר ליצור ייצוג רחב יותר של מגוון גודלי גוף, משקלים וצורות גוף. בהתאם לכך, נשים אפרו-אמריקאיות מרגישות פחות מאוימות מאידיאל היופי המוצג, שכן כעת הוא פחות צר מבעבר וכולל מראות שונים. מחד המראה האידיאלי המקובל כיום מאוזן יותר ביחס לעבר, שכן לא מדובר יותר בדמות אחת. זאת ועוד, הייצוג הנרחב של דמויות אפרו-אמריקאיות מעלה את רמת קבלתן כחלק מהחברה, כדמויות חיוביות, ומסייע בצמצום ההתעסקות במשקלן ובמראן. מאידך, הצגתן במסגרת המדיה גורמת להתקרבותן לעבר אידיאל היופי המערבי. כלומר, כיום אידיאל היופי של נשים אפרו-אמריקאיות מבוסס בחלקו על מסורת, אותנטיות וגאווה ביחד עם היבטים מערביים.
חלק מתפיסת היופי של נשים אפרו-אמריקאיות מגיע מתוך גאוותן בתרבות ובמסורת שנוצרה לאחר השחרור מהעבדות. עקב כך, הן נוטות להגדרת יופי באמצעות תכונות אישיות בנוסף למראה החיצוני, שכן הגדרת יופי זו מאפשרת התמודדות עם הגזענות הנמשכת מהעבר. עדות נוספת לגאוות נשים אפרו- אמריקאיות בתרבותן האתנית מציגה כי 84% מהנשים האפרו-אמריקאיות אוהבות את גוון העור שלהן לעומת פחות משליש בקרב הנשים עם גוון העור הבהיר.
הגירה והשלכות.
אנשים מהקבוצה האתנית הגדולה בדרום אפריקה, הזולו מאמינים כי רזון מקושר למחלות ולעוני בהתאם למסורת ולתרבות הנהוגה. בתיעוד הגירתם של חלק מבני הזולו לבריטניה נמצא כי תפיסת הרזון השלילית השתנתה בעקבות המעבר. מכאן, ניתן להבין כי העדפות בתפיסת אטרקטיביות עשויות להשתנות עקב חשיפה לסביבה ותנאים שונים. לא נמצא הבדל בין התפיסות הבסיסיות לגבי משקל גוף בין בעלי גוון עור כהה בבריטניה, לבין מקביליהם בעלי גוון העור הבהיר, ותפיסתם זו הייתה שונה משל אנשי הזולו. בקרב האוכלוסייה המקומית הבריטית, ככל שה-BMI עולה כך יורדת מידת האטרקטיביות הנתפסת. לעומתם, בקרב בני הזולו אין שינוי במידת האטרקטיביות הנתפסת ביחס לשינויי ב-BMI.
אייזיק לנדא
אורי פז (קצין)
אורי פז (2 במרץ 1932 - 5 בדצמבר 2016) היה קצין בכיר בחיל הים בדרגת תת-אלוף.
בעת שירותו בחיל הים שירת בשורת תפקידי פיקוד בכירים על כלי שיט. כמו כן, מילא תפקידי מטה רבים, העיקריים שבהם - ראש ענף מבצעים של חיל הים בזמן מלחמת ההתשה, מפקד פו"מ זרוע הים, מפקד בסיס חיפה בזמן מלחמת יום הכיפורים וראש מספן כוח האדם בחיל הים. פז פרש מחיל הים בשנת 1979 בדרגת תת-אלוף.
כללי.
אורי פז נולד באוסטריה למשפחת פיינזינגר. משפחת פיינזינגר עלתה מאוסטריה לישראל בשנת 1936 לפני השתלטות הגרמנים, התיישבה בנהריה, בתל אביב ולאחר מכן בחיפה. פז למד בבית הספר החקלאי כדורי בהר תבור, במחזור י"ד, אותו סיים בשנת 1950. בנוסף ללימודים היה ספורטאי ועסק גם במוזיקה.
השירות בחיל הים.
פז התגייס לצה"ל בשנת 1950. כעבור שנה עבר קורס קציני חי"ר ושירת במשך שלוש שנים כקצין אימון גופני בבה"ד 1. לאחר מכן עבר לחיל הים למחזור ד' של קורס חובלים, אותו סיים בשנת 1955. לאחר קורס החובלים שירת בשייטת הטרפדות והתמנה למפקד טרפדת.
בשנת 1960 יצא לקורס מפקדי צוללות של הצי המלכותי הבריטי באנגליה. אך משיקולי מפקד שייטת הצוללות דאז לא היה לכך המשך.
בהמשך שירת בשייטת המשחתות ובמהלך מלחמת ששת הימים היה סגן מפקד אח"י אילת (ק-40) בדרגת רס"ן. בתפקיד זה השתתף בקרב רומני (קרב ימי).
בשנת 1967 סיים את תפקידו באח"י אילת (ק-40) ויצא לרוטרדם, משם הביא, כמפקד מתמחה בהפלגה סביב אפריקה שארכה כחודשיים, את אוניית הסוחר אח"י בת ים (ת-83) לאילת. לאחר מכן מונה כראש ענף מבצעים במפקדת חיל הים, במהלך מלחמת ההתשה, והועלה לדרגת סא"ל.
בשנת 1970 מונה כמפקד פו"ם זרוע הים ובשנת 1973 קיבל את תפקיד מפקד בסיס חיפה והועלה לדרגת אל"ם. פז שימש כמפקד בסיס חיפה כולל במהלך מלחמת יום הכיפורים.
בשנת 1975 מונה לראש מחלקת כוח אדם. בתפקיד זה הועלה בשנת 1976 לדרגת תא"ל.
בשנת 1978 סיים את תפקידו ויצא לחופשת שחרור. בשנת 1979 פרש פז לגמלאות.
תפקידים אזרחיים.
לאחר יציאתו לגמלאות מחיל הים, שימש פז כראש המשלחת של התעשייה האווירית לישראל בדרום אפריקה למשך 3.5 שנים. לאחר מכן, שימש בתפקיד מנהל דסק השיווק של אפריקה בארגון השיווק של החברה. פז פרש מהתעשייה האווירית לישראל בשנת 1987.
לאחר מכן, שימש כמזכיר לשכת הסוחרים בכפר סבא ובמשך שש שנים היה בעל עסק פרטי למכירת כלי נגינה ולימוד נגינה בכפר סבא.
בזמנו הפנוי עסק בפעילות התנדבותית קהילתית מגוונת, היה חבר במועדון ליונס כפר סבא עם אשתו רינה (שלימים היה נשיאת מועדון הליונס בכפר סבא) ובער"ן בכפר סבא. פרט להתנדבות במסגרות אלו, התנדב גם במרכז הקליטה לעולים חדשים בכפר סבא, בין היתר, בהדרכת השפה העברית, היסטוריה של עם ישראל, מבנה השלטון בישראל ובעיות ישראל-ערב. פז ואשתו אמצו בביתם משפחת עולים חד הורית והיוו כתובת לטיפול במשפחות עולים נוספות, משפחות נזקקים ובעלי חיים במצוקה.
השכלה.
בוגר תואר ראשון בהצטיינות בחוג להיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב.
במסגרת השירות הצבאי הדריך פז את כל הקורסים הדרושים, החל מקורס קציני חי"ר, קורס חובלים בחיל הים, קורס לוחמה בצוללות וטורפדו, קורס סגני מפקדי צוללות, פו"מ ועוד.
חיי משפחה.
אורי פז נישא בשנת 1954 לכרמלה בן-שחר אותה פגש כאשר שירתה כחיילת בחיל הים. לזוג נולדו שתי בנות, אורנה ונורית, ובן, אילן פז ששירת בשייטת 13 ונעשה תא"ל בצה"ל.
לאחר מכן, התחיל פז פרק שני בחייו עם סא"ל (במיל.) רינה לוי, אותה הכיר בחיל הים, לה נישא בשנת 1978. נולדו להם שלוש בנות - יפית, רופאת שיניים, דליה וורד, שתיהן עורכות דין.
לפז היו תחביבים רבים ובהם נגרות, צילום, מוזיקה, גידול בעלי חיים, התנדבות בקהילה וקריאה.
בלכתו לעולמו, ב-5 בדצמבר 2016, הותיר אחריו פז את אשתו רינה פז, בן וחמש בנות.
יום הויסקי הבינלאומי
לאצצ'קה
לאצצ'קה (בהונגרית: Lácacséke) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית לאצצ'קה נמצאת בירידה כבר שנים רבות מ-334 תושבים בשנת 2013 עד 281 תושבים בשנת 2018.
בשנת 1950 הוקם היישוב לאצצ'קה לאחר מיזוג של שני הכפרים לאצה (Láca) וצ'קה (Cséke), ובשנת 1951 קיבל הכפר המאוחד את שמו הנוכחי.
בשני הכפרים חיו מעט יהודים.
טבלת אוכלוסיית היהודים בלאצה:
טבלת אוכלוסיית היהודים בצ'קה:
נג'רוזוואג'
נג'רוזוואג' (בהונגרית: Nagyrozvágy) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בנג'רוזוואג' התגוררו מעט יהודים.
הוי זנב לאריות ואל תהי ראש לשועלים