הארגון חזר לפעילות רק בשנת 1946, במסגרת המטה המרכזי של יהודי פולין, עד שפוזר שוב בשנת 1950, על ידי רשויות המשטר הקומוניסטי בפולין, שהלאים את כל שירותי הרפואה במדינה.
יואניס קסולידס
יואניס קסולידס (ביוונית: Ιωάννης Κασουλίδης; נולד ב-10 באוגוסט 1948) הוא פוליטיקאי קפריסאי, חבר במפלגת הימין-מרכז האספה הדמוקרטית. קסולידס כיהן כהונה ראשונה כשר החוץ של קפריסין מ-1997 עד 2003, כהונה שנייה כשר החוץ מ-2013 עד 2018 ומכהן בכהונה שלישית מ-2022.
ביוגרפיה.
קסולידס נולד בניקוסיה שבקפריסין. הוא למד רפואה באוניברסיטת ליון בצרפת שם היה יושב ראש ארגון הסטודנטים הקפריסאים בצרפת. מ-1975 עד 1981 היה רופא ומרצה בבית חולים בלונדון. מ-1981 עד 1993 עסק כרופא בעיר הולדתו, ניקוסיה.
יואניס קסולידס שימש בתפקידים שונים במפלגת האספה הדמוקרטית, וכן כיהן כיו"ר ארגון הנוער של המפלגה. ב-1991, הוא נבחר כחבר בבית הנבחרים של קפריסין, ובמרץ 1993 הוא מונה על ידי הנשיא דאז גלפקוס קלרידיס כדובר הממשלה, תפקיד בו החזיק עד לחודש אפריל 1997 כאשר נתמנה לשר החוץ, כאשר במהלכו הוביל מאמץ לצירוף קפריסין ופיקח על תהליך האינטגרציה שלה באיחוד האירופי. הוא נשאר שר חוץ עד לסיום כהונתו של ממשל קלרידיס ב-2003. בהיותו שר החוץ. ב-2013 התמנה שנית כשר החוץ לאחר כהונתה של אראטו קזאקו-מרקוליס.
במרץ 2018 התפטר מתפקידו והחל לכהן כראש המועצה האסטרטגית של פרויקט מגשר אירו-אסיה.
לאחר התפטרות שר החוץ ניקוס חריסטודולידס בינואר 2022, קסולידס מונה לקדנציה שלישית.
מיילץ
מיילץ (בפולנית: Mielec; ביידיש: מעליץ) היא עיר בפרובינציית פּוֹדְקַרְפָּאטִי שבפולין.
היסטוריה.
יישוב בשם מיילץ מוזכר בבולה של האפיפיור גרגוריוס התשיעי מהמאה ה-13. במאה ה-14 נוזכר יישוב בשם מיילצקה (Mielecka) ברשימת קהילות. העיר מיילץ עצמה נוסדה ב-1457 והוענקו לה זכויות עיר ב-1470. העיר התפתחה למרכז של תעשיית אומנות, נוסדו בה גילדות ופעלו בה נפחים, חייטים, סנדלרים, קדרים, אורגים וטווים. במהלך המאות הועברה העיר בין בעלים שונים, חלקם אצילים מקומיים וחלקם שליטים אזוריים.
בסוף המאה ה-19 נשרפו אזורים נרחבים בעיר, שרוב בתיה היו בנויים מעץ, והתפתחותה הכלכלית של העיר נפגעה קשות.
בתחילת המאה ה-20 נבנו בעיר בית משפט, בית ספר תיכון ומבני ציבור נוספים. במלחמת העולם הראשונה נפגעו שוב העיר וכלכלתה. בין מלחמות העולם רוצפו רחובות רבים בעיר במרצפות ובעיר הוקמו מפעלי נשק ומפעלים ממשלתיים של תעשייה אווירית, תחנת כוח, סדנאות מלאכה ועסקי מסחר. ב-1934 פגע שיטפון במיילץ, וכ-11,000 בתים פרטיים נהרסו.
ב שלטו הגרמנים בעיר מספטמבר 1939 ועד אוגוסט 1944, ומפעלי התעשייה האווירית נפלו בידם. בתקופה זו ייצר המפעל מפציצים ומטוסי קרב גרמניים. עבדו בו עובדי כפייה מקרב האוכלוסיות הכבושות.
לאחר הכיבוש על ידי הצבא האדום הפך המפעל למפעל התעשייה האווירית הגדול ביותר בפולין ולמעסיק הגדול ביותר בעיר ובסביבתה, וייצר גרסאות פולניות של מטוסי מיג. לאחר התפרקות ברית המועצות ועקב הבעיות הכלכליות בתקופה זו הצטמקו ההזמנות מהמפעל. הוא נקלע לקשיים כלכליים והייצור פחת.
יהודי מיילץ.
בעיר כיהנו שושלת רבנים ואדמו"רים ממשפחת הורוביץ.
ערב מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-3,500 יהודים, כמחצית תושביה. עם הפלישה הגרמנית, בספטמבר 1939, ברחו מאות מהם מזרחה. בחודש הראשון לכיבוש נרצחו בעיר מאות יהודים בידי חיילי ורמאכט, כאשר חלקם נשרפו חיים באחד מבתי הכנסת בעיר. נרצחים אלו נקברו במספר קברים באזור העיירה.
בהמשך תקופת הכיבוש הגרמני נחטפו יהודים מהעיר לעבודות כפייה, וב-1941 רוכזו כל יהודי העיר בגטו. במרץ 1942 גרשו אנשי אס-אס מאות יהודים מהגטו למחנות עבודה, ורצחו מאות מהם ביער סמוך. כ-3,000 יהודים שנותרו ביישוב שולחו ליישובים באזור לובלין.
מחנה הריכוז מיילץ.
לאחר כיבוש מיילץ על ידי הגרמנים הוקם באזור התעשייתי של העיר, מחנה עבודה. אל המחנה הובאו עובדי כפייה יהודים מהגטו, ומלאומים ומקומות אחרים. המחנה התמלא באסירים שהועברו אליו ממחנה בודזין ומחנות אחרים, רובם הועסקו במפעל המטוסים היינקל. ב-1944 שינו הגרמנים את מעמדו למחנה ריכוז, והאסירים במחנה קועקעו בזרועם הימנית באותיות KL - ראשי תיבות: Konzentrations_lager ׁ(מחנה ריכוז). לאחר מספר חודשים נטשו הגרמנים את המחנה לאור התקדמות כוחות הצבא האדום, והעבירו את האסירים וחלק מהציוד התעשייתי למחנות אחרים.
טאוס
טֶאוס (ביוונית עתיקה: Τέως) או טָכוס (ביוונית עתיקה Τάχως) או דג'דר (Djedher במצרית) היה פרעה מצרים בין 362 ל-360 לפני הספירה.
טאוס שלט ביחד עם אביו, פרעה נכתנבו הראשון, משנת 365 לפני הספירה. הוא המשיך להטיל מיסים על העם כדי לתמוך בצבא שלו, ואף הכביד עול זה. עם עלייתו לשלטון, הוא תכנן מתקפה על הפרסים, חרף העובדה שאלו נסוגו ממצרים במהלך השלטון של אביו. כדי לממן את תוכניותיו, הוא החרים כסף מאוצרות המקדשים. בכך רכש את איבת הכוהנים המצרים. יש לציין כי מדובר בפרקטיקה רגילה לתקופה, שכן לאחר הניצחון, המלך היה תורם זהב וכסף למכביר למקדשים.
באביב 360 הוא יצא למערכה נגד פרס. הוא כונן קשרים דיפלומטים עם האֲחַשְׁדַּרְפָּן המורד אורונטס (Orontes), בנה צי של 200 ספינות, קיבל סיוע על ידי אתונה של שכירי חרב שהונהגו על ידי כבריאס (Chabrias) ואף הוטבעו מטבעות לרגל המאורע. במסגרת הסיוע האתונאי השתתף המלך הספרטני הזקן אגסילאוס. טרם צאתו של טאוס לקרב הוא מינה את אחיו טג'אהאפימו (Tjahapimu), כמושל המדינה.
כאשר הגיע צבא טאוס לסוריה, נודע לו כי טג'אהאפימו מרד בו והציע את השלטון לבנו, נכתנבו, ששימש כמפקד של החיילים המצרים בצבאו של טאוס ואף סייע לצור על ערים בסוריה. הסיבה למרד הייתה ההתמרמרות של הכוהנים המצרים. אך יש חוקרים הסוברים כי המלך הפרסי ארתחששתא השני הציע כסף לטג'אהאפימו ולנכתנבו. המדיניות הפרסית להפריד בין יריבים ידועה עוד מיוון.
מרד זה סימן את תחילת הסוף של המערכה נגד הפרסים. כבריאס, שכירי חרב שלו והצי נותרו נאמנים למלך שלהם שתמך בטאוס בשלב זה, אך אגסילאוס התייצב לצד נכתנבו השני. בסוף הקיץ, כאשר נקרא כבריאס לשוב לאתונה, נותר טאוס ללא תמיכה וברח לחצר המלכות הפרסי דרך ערב. המלך הפרסי ארתחששתא השני העניק לו מקלט, שכן הוא עדיין תכנן לכבוש מחדש את מצרים. בעיני ארתחששתא, מלך מצרי לשעבר יכול להיות שימושי ביום מן הימים. אולם ארתחששתא השני מת באביב של 358 לפנה"ס, והמתקפה הפרסית הבאה על מצרים התרחשה רק ב-351, אחרי מותו של טאוס.
טאטה מרטינו
9885 לינוקס
216 קלאופטרה
שחר-מריו מרדכי
שחר-מריו מרדכי הוא משורר ישראלי.
ביוגרפיה.
שחר-מריו מרדכי נולד בחיפה בשנת 1975 וגדל בקריית ביאליק. הוא בוגר החוג לתקשורת ומדע המדינה באוניברסיטת חיפה, ובעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. בעבר שימש כאנליסט וכיועץ פוליטי לשגריר בריטניה בישראל, וכיום עוסק בהוראה. הנחה את תוכנית הספרות "על המדף" בטלוויזיה הישראלית, והגיש פינות תרבות ואקטואליה בתוכניות הבוקר של ערוץ 10.
שירו של מרדכי, "יעקב", זכה במקום הראשון בתחרות הארצית "שירה על הדרך", לשנת תש"ע (2010), הנערכת מטעם עיריית תל אביב-יפו.
שחר-מריו מרדכי זכה בפרס היצירה מקרן ראש-הממשלה ע"ש לוי אשכול לשנת תשע"ז 2017, במלגה מטעם תוכנית בוסתן של הספרייה הלאומית, וכן היה " באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור, מרילנד בין 2018 ל-2019.
בשנת 2021 זכה ספרו, "תפוס מקום לגשם", במקום הראשון בקטגוריית השירה של פרס גולדברג מטעם קק"ל.
בית משפט לימאות
בית משפט לימאות הוא בית משפט בישראל ברמת בית משפט מחוזי, העוסק במגוון תחומים הקשורים לים. על תחומי השפיטה שלו נמנים: גבולות מים טריטוריאליים, מרד מלחים (אזרחי), תאונה בים ומטען ספינה.
בית המשפט הוקם בתקופת המנדט, בשם "בית משפט לאדמירליות", והקמתו נבעה מחשיבות התחבורה הימית בעיני האימפריה הבריטית. עד שנת 1952 היה חלק מבית המשפט העליון. בשנה זו נחקק , שבו שונה מעמדו לרמת בית משפט מחוזי.
בית המשפט המחוזי בחיפה משמש כבית משפט לימאות.
יהוויסטים
יֶהוֹוִיסטים (גם יֶהווִיסט-איליִיניים, איליִיניסטים, איליִינטצי, יֶגוֹוִיסטים, הסֶקטָה של אחוות יד-ימין, מסר ציון, ברוסית: Ильинцы, секта десного братства, иеговисты, еговисты, Сионская весть) היא תנועה דתית משיחית רוסית שנוסדה והונהגה על ידי ניקולאי איליִין, איש צבא קבע בדימוס, בשנות הארבעים של המאה ה-19.
המקור: ניקולאי איליִין.
איליִין נולד בשנת 1809 בעיר אסטרחן שבדרום רוסיה. הוא התחנך בקולג' ישועי ובבית ספר צבאי בסנקט פטרבורג. בהראותו עניין רב בדת, איליִין חפץ לאחד את היהדות עם הפלגים הנוצריים השונים, בהתבסס על הרעיון של אהבת אחים משותפת. איליִין העניק חשיבות מיוחדת לחזון יוחנן, ולרעיון של איחוד כל המאמינים. עם חלוף זמן זנח איליִין את הנצרות האורתודוקסית המזרחית ובשנת 1850 כתב ספר דתי ופילוסופי בשם "מסר ציון" (Сионская весть), שהכיל דוקטרינה בסיסית של התורה החדשה. איליִין קרא לדוקטרינה שלו "בשורות טובות" וחזה את הקרב הצפוי בין אלהים והשטן, ואת חלוקת כל האנשים לאלה אשר יעמדו לימין כס אלהים ולאלה שיעמדו לשמאלו ביום הדין. רעיון זה העניק לתנועתו של איליִין את שמה המקורי, אותו ניתן עדיין למצוא בספרות הדתית והפופולרית – אחוות יד-ימין (אלה שמימין, רוסית: Десное братство). אם כן, בתחילה קראו חסידיו של איליִין לעצמם אחוות יד-ימין ולאחר מכן שינו ליֶהוֹוִיסטים.