["Die Jahrzeit"; "Die Seelenfängerin"; "Gottes Annehmerin"; "Die Augen der Mutter"; "Christian und Lea"; "Die beiden Schwerter"; "Der Karfunkel"]
לקריאה נוספת.
Jewish Quarterly Review, Volume 97, Number 4, Fall 2007, pp. 576–615
in "Contingentia" vol.4, nr.1, 2009
"Aus der Judengasse:Zur Entstehung und Ausprägung deutschprachiger Ghettoliteratur im 19. Jahrhundert", in Conditio Judaica. Studien und Quellen zur deutsch-jüdischen Literatur- und Kulturgeschichte, Bd. 11 ,100,102-114 Niemeyer, Tübingen 1996 (גבריאלה פון גלאזנאפ - "המקורות וההשפעות של ספרות הגטו בשפה הגרמנית במאה ה -19", בכתב העת "קונדיטיו יודאיקה. מחקרים ומקורות לתולדות התרבות והספרות היהודית-גרמנית, כרך 11, ע2 100,102-104 נימאייר, טיבינגן 1996 - בגרמנית).
"Ghetto writing:traditional and Eastern Jewry in German-Jewish literature from Heine to Hilsenrath", Camden House,Columbia SC 1999
incl Florian Krobb "Reclaiming the Location:Leopold Kompert's Ghetto Fiction in Post-Colonial Perspective" פלוריאן קרוב על ספרות הגטו של קומפרט
"The Assimilating Fool? Bertold Auberbach's "Der Tolpatsch" and Leopold Kompert's "Schlemiel"" Seminar: a journal of Germanic Studies vol.39,nr.1, february 2003
קישורים חיצוניים.
von der Historischen Kommission bei der Bayerischen Akademie der Wissenschaften, Band 51
(1906), S. 750–752, Digitale Volltext-Ausgabe in Wikisource, URL:
יהדות פרשבורג
יהדות פרסבורג
יהדות ברטיסלבה
הזמנה לפיוט
"הזמנה לפיוט" מבית סנונית הוא מיזם תרבותי-חינוכי הפועל לשימור והחייאת מסורות הפיוט והתפילה בעם היהודי, באמצעות אתר אינטרנט, הוצאה לאור, פעילויות שימור, חינוך בקהילה ואירועי תרבות. המיזם פועל משנת 2004 במסגרת עמותת סנונית, והוא גורם בולט בהפיכת הפיוט לחלק מרכזי בתרבות הישראלית.
הקמה.
"הזמנה לפיוט" הוקם בשנת 2004 בתמיכתה של קרן אבי חי, במטרה להנגיש את מסורות הפיוט היהודיות השונות לקהל רחב. הפלטפורמה שנבחרה לשם כך הייתה אתר אינטרנט באותו שם, שהוקם בספטמבר 2005. עם מייסדי האתר נמנים יאיר הראל, ארגון קהילות שרות וקרן אבי חי, שהעניקה את התשתית הכלכלית לפעילות. באותם ימים נחשב אתר מעין זה למיזם חדשני, מאחר שעד לאותם ימים לא הייתה היכרות רחבה עם עולם הפיוט מחוץ לעולם המסורתי.
בראשית פעילותו פעל האתר תחת השם "הזמנה לפיוט" במסגרת עמותת סנונית. האתר הציג טקסטים והקלטות של פיוטים ממסורות שונות ויזם הקלטות תיעוד מקיפות. סביב האתר קמה קהילת גולשים פעילה ותורמת שהעלתה את הקלטותיה לאתר. אמנים ואנשי רוח רבים כתבו באתר על אודות הפיוטים. פעילות זו יצרה תהודה ועניין רב והיוותה אחד הגורמים להתחדשות עולם הפיוט בישראל ובתפוצות, ולפתיחת תוכניות חינוכיות והשקת פעילויות תרבות שונות. עם השנים, הפך האתר להיות משאב תוכן מרכזי עבור פעילות חינוכית ותרבותית בתחום הפיוט, והוא נמצא בשימוש קבוע למדי של מעגלים מעצבי תרבות — מורים, אמנים, חזנים וחוקרים ועוד.
האתר נבחר להרחבה ופיתוח במיזם "ציוני דרך" של משרד ירושלים ומורשת, שביקש לשמר את אוצרות הרוח של העם היהודי. לצורך כך ב-2014 חבר "הזמנה לפיוט" לספרייה הלאומית, והקים בשנת 2016 אתר חדש, אתר הפיוט והתפילה, שבו הוכלל כל התוכן מהאתר הישן, והורחב העיסוק לתיעוד והחייאת עולם התפילה היהודי. באתר מופיעים, לצד הפיוטים, טקסטים והקלטות של התפילות היהודיות בנוסחים ובמסורות שונים, ומבואות ומאמרים על קטעי תפילה ופיוט. במקביל לכך מפעיל המיזם פרויקט תיעוד של המסורות השונות בקרב נושאי מסורת ברחבי הארץ והעולם, מוציא לאור דיסקים, ספרים וכתב עת מקוון.
תחומי פעילות.
אתר הפיוט והתפילה – כיום מופיעות באתר כ-10,000 הקלטות שונות של פיוטים ותפילות, כאשר לרבים מהקטעים עשרות ביצועים. המבצעים המופיעים באתר הם מראשית המאה העשרים עד ימינו אנו. בין המבצעים הבולטים: ר' חיים לוק, ר' דוד בוזגלו, יוסלה רוזנבלט הרב רחמים חי חויתה הכהן, צבי זלבסקי, ר' משה חבושה, הרב דוד מנחם, ר' אהרן עמרם. כל יחידה באתר זוכה לרקע כללי ולפירוש צמוד.
בנוסף, באתר כ-1,000 טורים ומאמרים, ובהם טורים אישיים, זיכרונות, קטעי מבוא, וסקירות. בין הכותבים לאתר נמנים פרופ' אפרים חזן, ד"ר מאיר בוזגלו, פרופ' חביבה פדיה, פרופ' אדווין סרוסי, הרב ד"ר בני לאו, שרה פרינלדנר בן ארזה, חנה פתיה, איתי מרינברג, אורי קרויזר ורבים אחרים. על תחזוקת האתר מופקדת הספרייה הלאומית, במסגרת פרויקט ציוני דרך של משרד ירושלים ומורשת.
פרויקט התיעוד – במסגרת פרויקט זה מבוצעות הקלטות יזומות ומקיפות של עשרות נושאי מסורות מתפילה ופיוט שונות בארץ ובעולם, בדגש על הדור הוותיק ועל מסורות בסכנת שכחה. במסורת המוקלטות נמצאות יהדות בלגרד, פרס, הודו, תוניסיה, אשכנז, נוסח ספרד ירושלים ועוד. ההקלטות מועלות לאתר הפיוט והתפילה. פרויקט זה פועל בתמיכת משרד החינוך.
חינוך וקהילה – המיזם מפעיל תוכניות חינוכיות שונות בגני ילדים, בתי ספר ובקהילה, במטרה לעדכן ולהרחיב את הנוכחות של השירה היהודית בפס הקול של מערכת החינוך. בין התוכניות נמצאת בואו לגני, שבה משתתפים למעלה מאלף גנים בישראל. התוכנית, הפועלת יחד עם יד יצחק בן-צבי, כוללת מערך הכשרה לגננות, הפקת דיסקים ייחודיים ובהם פיוטים מקוריים וליווי חינוכי למשתתפים. תוכנית נוספת היא "שירים ושורשים", הפועלת בבתי הספר היסודיים, ובמסגרתה נפגשים התלמידים עם פיוטים וקהילות שונות.
הוצאה לאור – המיזם עוסק בהנגשה גם באמצעות פרסומים והוצאה לאור. נוסף על ההפקות בתוכנית בואו לגני, הופקו דיסקים נוספים על פיוטים ממסורות ישראל בתוכנית "שירים ושורשים" של משרד החינוך, סדרת סרטוני "רואים את הקולות" על פייטנים וחזנים בולטים, והוצא לאור הספר "מאה ואחד פיוטים". המיזם מפרסם גם כתב עת מקוון סביב מעגל השנה והחיים.
פעילויות תרבות – בעבר הקים המיזם יחד עם בית אבי חי, את פסטיבל הפיוט, שהחל לפעול בשנת 2008. הפסטיבל הוא חלק מחדירת מסורת הפיוט למיינסטרים התרבותי-מוזיקלי בישראל, שהחל בעשור הראשון של המאה ה-21, והפך עם השנים לאירוע מוזיקה המושך קהל גדול ומגוון. בפסטיבל זה הופיעו אמנים רבים. בשנת 2018 הקימו הספרייה הלאומית והמיזם את הפסטיבל השנתי בסוד קולות רבים, העוסק בפיוט ובתפילה, ומתקיים בין ראש השנה ליום כיפור.
תפוצות - בתוכנית "פיוט צפון אמריקה", שהוקם יחד עם קהילת בני ישורון מניו יורק, התקיימו השתלמויות לחזנים ולרבנים, במטרה לשלב פיוטים במעגלים בקהילה ובמערכת החינוך. כחלק מפרויקט זה תורגמו חלק מתכני האתר והועלו לאתר ייעודי.
אלינור פרג'ן
אלינור פרג'ן (אנגלית: Eleanor Farjeon; 13 בפברואר 1881 - 5 ביוני 1965) הייתה סופרת אנגלית. ידועה בעיקר בשל ספרי הילדים שלה, ופרסמה גם שירה, ספרי ביוגרפיה, היסטוריה וסאטירה, וכן פורסמו חלק מחליפות המכתבים שלה. היא זכתה בפרסים ספרותיים רבים, ופרס אלינור פרג'ן לספרות ילדים מוענק מדי שנה לזכרה. ספרה אוירו על ידי מאיירים כאדוארד ארדיזון וארנסט שפארד.
קורות חיים.
פרג'ן הייתה בתם של זוג סופרים, בנג'מין ומגי פרג'ן וגם שני אחיה הצעירים, ג'וזף והרברט פרג'ן, היו סופרים. בכור הילדים במשפחה, הארי פרג'ן, היה מלחין.
היא כונתה בחוג המשפחה "נלי", ילדה קטנה וביישנית, שסבלה מבריאות לקויה וראייה לקויה במשך כל ילדותה. התחנכה בבית, ובילתה את רוב זמנה בעליית הגג, מוקפת ספרים. אביה עודד אותה לכתוב מגיל חמש. משפחתה וילדותה מתוארים בספרה האוטוביוגרפי "חדר ילדים בשנות ה-90" (1935).
למרות שרוב חייה שהתה בקרב החוגים הספרותיים והתרבותיים של לונדון, חלק גדול מההשראה של פרג'ן בא מן החופשות המשפחתיות של ילדותה. חופשה בצרפת בשנת 1907 עוררה בה את ההשראה לסיפור על טרובדור, שעובד מאוחר יותר לאחד הספרים המפורסמים שלה, "מרטין פיפין במטע התפוחים". במהלך מלחמת העולם הראשונה, עברה המשפחה לסאסקס, שם היו הנוף, הכפרים והמסורות המקומיות למקור השפעה עמוק על כתיבתה המאוחרת, ובסאסקס גם מוקמו סיפורי מרטין פיפין שלה.
בגיל 18, כתבה פרג'ן את הליברית לאופרטה בשם "פלורטה", שהלחין אחיה הארי, מלחין ומורה למוזיקה. היא שיתפה פעולה גם עם אחיה הצעיר, הרברט, חוקר שייקספיר ומבקר תיאטרון. בין ההפקות שלהם: "מלכים ומלכות" (1932), "שתי כלות" (1938), "פיל בארקדיה" (1939), וכן "סנדל הזכוכית" (1944). שיר בשם "Morning has Broken", שכתבה בשנת 1931 ללחן גאלי עתיק, זכה לימים לביצוע מוכר של הזמר קט סטיבנס.
היו לה מגוון רחב של חברים בעלי כישרון ספרותי רב, כולל ד"ה לורנס, וולטר דה לה מר ורוברט פרוסט. במשך כמה שנים הייתה בידידות קרובה עם המשורר אדוארד תומאס ואשתו. לאחר מותו של תומאס באפריל 1917 במהלך קרב אראס, נותרה קרובה לאשתו הלן. היא פרסמה לאחר מכן את חליפת המכתבים ביניהם, ותיארה את מערכת היחסים שלהם בספר "אדוארד תומאס: ארבע השנים האחרונות" (1958).
לאחר מלחמת העולם הראשונה התפרנסה פרג'ן כמשוררת, עיתונאית, ושדרנית. פעמים רבות כתבה תחת שמות עט כמו Tomfool, במגזין פאנץ' ובמספר כתבי עת אחרים.
פרג'ן לא נישאה מעולם, אבל הייתה בידידות במשך שלושים שנה עם ג'ורג' ארל, מורה לאנגלית. לאחר מותו בשנת 1949, הייתה בידידות ארוכה עם השחקן דניס בלייקלוק, שכתב עליה בספר "אלינור, דיוקן של פרג'ן" (1966).