המצבה המסיבית משמשת ככן הנושא את פסל האריה, היא עשויה מקונגלומרט כפר גלעדי (תלכיד מחלוקי אבן גיר קשים מתקופת האאוקן). בחזיתה לוח אבן שעליו חקוקה הסיסמה "טוב למות בעד ארצנו", ומתחתיה חקוקים שמותיהם של שמונת החברים שנהרגו, דבורה דרכלר, יעקב טוקר, יוסף טרומפלדור, בנימין מונטר, שרה צ'יזיק, שניאור שפושניק, אהרן שר ווולף שרף.
האריה מפוסל בסגנון פיגורטיבי עתיק בהשראת תבליטים אשוריים. פניו של הפסל פונות למזרח וראשו מורם בשאגה. האופן בו שואג האריה, כשראשו כלפי מעלה, אינו מסמל כוח או ניצחון אלא מביע כאב (בדומה ליללת חתול בעת צרה). סגנונו של הפסל הפך אותו לאבן דרך של האמנות ה"כנענית", והוא היה מראשוני אנדרטאות ההנצחה בארץ ישראל.
עם הקמתה נראתה האנדרטה למרחקים בכל האזור, שרובו היה מאוכלס בכפרים ערביים וביניהם שני יישובים יהודיים בלבד. היא הייתה מיד לסמל לאומי, נקודת ציון בנוף הגלילי, ואתר עלייה לרגל לאנשי היישוב ותנועות הנוער.
מחוות.
בשנת 2021 הציב האמן דוד (דוכי) כהן פסל בדמותו של האריה השואג בשער של בית משיח בורוכוף בירושלים.
תנאי ליפשיץ
תנאי ליפשיץ (Lipschitz) הוא תנאי על פונקציות רציפות המאפיין את מידת הרציפות שלהן. אינטואיטיבית, פונקציה המקיימת את תנאי ליפשיץ מוגבלת בקצב ההשתנות שלה, או בעלת השתנות חסומה: לכל קו המחבר שתי נקודות כלשהן על גרף הפונקציה יהיה שיפוע קטן יותר ממספר מסוים, הנקרא קבוע ליפשיץ של הפונקציה.
קרוי על-שם המתמטיקאי הגרמני רודולף ליפשיץ.
לפונקציות שמקיימות את תנאי ליפשיץ חשיבות גדולה במשפט הקיום והיחידות של פתרון משוואות דיפרנציאליות רגילות. משפט נקודת השבת של בנך עוסק במקרה מיוחד של פונקציות המקיימות את תנאי ליפשיץ, הנקראות "העתקה מכווצת".
הגדרות.
פונקציה formula_1 עבור תחום פתוח formula_2 מקיימת את תנאי ליפשיץ או נקראת "רציפה ליפשיץ" ביחס לקבוע formula_3, אם לכל formula_4 מתקיים formula_5. הקבוע formula_6 הקטן ביותר המקיים את התנאי נקרא "קבוע ליפשיץ" של formula_7.
נשים לב כי מכיוון שאי-השוויון לעיל מתקיים תמיד אם formula_8, ניתן להגדיר פונקציה כמקיימת את תנאי ליפשיץ אם ורק אם formula_9 עבור כל formula_10. במילים אחרות, אם ורק אם קבוצת השיפועים של הקווים החותכים את הפונקציה בשתי נקודות או יותר, חסומה.
באופן כללי יותר, עבור זוג מרחבים מטריים formula_11, פונקציה formula_12 מקיימת את תנאי ליפשיץ ביחס לקבוע formula_13, אם לכל formula_14 מתקיים formula_15.
אם formula_16 הפונקציה נקראת העתקה מכווצת.
אם קיים formula_17 כך שמתקיים formula_18, אז formula_7 נקראת בי-ליפשיץ (או ביליפשיץ). זהו איזומורפיזם בקטגוריה של העתקות ליפשיץ.
קלינטון
ארתור בלפור
קסנופאנס
דוד טרזגה
אליהו הכהן
אליהו הכהן (נולד ב-22 במרץ 1935) הוא חוקר זמר עברי, מרצה בנושא ומגיש תוכניות ברדיו ובטלוויזיה בתחום. חתן פרס ישראל על מפעל חיים - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה לשנת התשע"ג-2013.
קורות חייו.
אליהו הכהן נולד ב-1935 בנווה צדק. הוא בוגר בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה. התוודעותו לשירי ארץ-ישראל החלה בסוף שנות ה-50. הכהן שימש כמפקד בסיס הגדנ"ע חוות באר אורה, והדפיס לחייליו קובץ של אלף שירים עבריים. אחד השירונים הגיע לידיו של איש קול ישראל מאיר הרניק שהזמין את אליהו הכהן להיות אורחו באחת מתוכניותיו ברדיו. התוכנית נקראה "יין ישן נושן", והכהן הגיש אותה במשך ארבע שנים, ובמסגרתה ערך היכרות עם מקורות השירים וראיין את ותיקי היישוב שזכרו את השירים מבית הוריהם. המשיך להגיש ברדיו בשנות ה-60 סדרות נוספות כגון "מי יודע?" על מקורם וגלגוליהם של שירים, ו"יפים הלילות בכנען" על השתקפות נוף הארץ בזמר העברי.
החל לפרסם מאמרים באכסניות שונות על ממצאיו בזמר העברי, וגילה את מחבריהם ואת מקורותיהם של שירים שנחשבו לעממיים, כלומר שירים בהם שם היוצר הבלתי ידוע עד אז הוחלף במילה ״עממי״.
חקר את תולדותיו וגלגוליו של ההמנון הלאומי "התקווה", וייחד לו שלוש תוכניות רדיו (1964–1965) ומאמרים אחדים.
אליהו הכהן הגיש בצוותא עם דן אלמגור את התוכנית "שרתי לך ארצי" בה התארחו מיטב יוצרי הזמר העברי. בשנות ה-70 וה-80 הגיש בטלוויזיה את סדרת התוכניות "על הדשא" שהוקלטו בקיבוצים ברחבי הארץ.
בשנים 1986–1987 לימד את הנושא "תולדות הזמר העברי" במדרשה למוזיקה שליד מכללת לוינסקי לחינוך.
בשנים 2001–2012 ערך סדרת מופעים ברחבי ישראל על שירת היישוב לתקופותיה, בליווי אורה זיטנר.
בשנים 2005–2021 ערך והנחך באודיטוריום של מכללת לוינסקי לחינוך סדרה רב-שנתית של תוכניות על חלוצי הזמר העברי והחינוך המוזיקלי, בהשתתפות מקהלת המכללה בניצוחו של פרופ' רון זרחי. התוכניות, כל אחת בת שעתיים, הוקדשו למלחינים חנינא קרצ'בסקי, יוסף מילט, פואה גרינשפון, יואל אנגל, שלום פוסטולסקי, משה ביק, ידידיה אדמון, עמנואל עמירן, מרדכי זעירא ועוד. בתוכניות אלה חודשו, בין היתר, שירים נשכחים של יוצרים אלה בעיבודים חדשים.
החל מאמצע העשור השני של המאה ה-21 מתעד את ראשית הזמר בארץ ישראל בסדרת מאמרים פרי מחקר רב-שנים המתפרסמת בבלוג "עונג שבת" של פרופ' דוד אסף. עד ספטמבר 2021 הופיעו כ-70 מאמרים על זמרת העלייה הראשונה, בליווי הקלטות של ותיקי היישוב שהכהן הקליט לפני כיובל שנים, וכן תווים של שירים נשכחים המתפרסמים לראשונה ושפע תמונות ואיורים.
חקר רבות את תולדות היישוב, וכתב מאמרים רבים בנושא, והוא נחשב לבר סמכא בתחום ספרות המסעות לארץ ישראל במאות שעברו.
אליהו הכהן הוא מוותיקי ענף עיבוד הנתונים בישראל. משנת 1958 עד לסוף שנת 2012 עבד בחברת י.א. מיטווך ובניו, נציגי "NCR" בישראל. בפעילותו בחברה עסק בהתקנת מכונות הנהלת חשבונות בבנקים בישראל, בהתקנת מערכות מיון וסליקה מגנטיות ואופטיות של צ'קים, בהתקנת מיכון אלקטרוני במנהלות העיתונות היומית בישראל, ובהמשך בהתקנת כספומטים ומחשבים ובהדרכות בתחום המיכון הבנקאי. במהלך שנים אלה עסק גם בחקר ההיסטוריה של המחשוב בישראל, ופרסם מאמרים על כך בכתב העת "מעשה חושב", בטאון האיגוד הישראלי לעיבוד אינפורמציה (איל"א), שהכהן היה חבר מועצה בו. במסגרת הכנסים השנתיים של איל"א, שהיו בזמנם הכנסים העיקריים של אנשי המחשוב בישראל, שני חזיונות אורקוליים בני 40 דקות כל אחד:
יזם תערוכות אחדות שבהן הציג מאוספיו:
אליהו הכהן מתגורר ב רמת גן, בשנת 1962 נישא לדליה, ולהם שתי בנות.
יהושע טן-פי
יהושע טן-פַּי (2 ביולי 1914, תרע"ד, קישינב, בסרביה – 1988, תשמ"ח) היה משורר עברי, עיתונאי, מילונאי, עורך וסופר ילדים.
ביוגרפיה.
יהושע טן-פי נולד כשייע בּוּּּדשְׁטְסקי (Ши́е Буде́штский) בקישינב, לשאול-יחזקאל ולמניה (לבית בריל) בודשטסקי, משפחה דתית. למד בגימנסיה העברית-דתית "מגן דוד" שהקים הרב יהודה לייב צירלסון. עלה לארץ ישראל בשנת 1934, והצטרף לקיבוץ השומר הצעיר במגדיאל. עבד בראשית צעדיו בארץ ישראל כפרדסן, חקלאי ופועל בניין המשיך לעבוד בסביבות מגדיאל. בתקופה זו כתב את ספר השירים הראשון שלו, שיצא בשנת 1937. אחר-כך עבר לגור בתל אביב והשתתף בקביעות במוסף הספרותי של "דבר". בשנים 1937–1938 שהה בפריז לצורך השלמת לימודיו, שם התאהב בלשון הצרפתית, ולימים התפרסם בעיקר כמחבר המילון המפורסם, מילון טן-פי לצרפתית. עם עלייתו עברת את שמו ל"פייטן", כיוון שראה עצמו כמשורר כבר מגיל צעיר. לימים שינה את השם פייטן ל"טן-פי" – אנגרמה, אותו השם בהיפוך ההברות.
עבד כמורה בבית הספר של כפר ויתקין ואחרי-כן בכפר יהושע. בשנת 1942 הצטרף למערכת עיתון "הארץ" בתל אביב וכעבור שלוש שנים עזב אותה. אז ייסד את הוצאת הספרים הקטנה "ספריית השעות", שבמסגרתה הוציא לאור בעיקר ספרוני ילדים, מקור ותרגום. בין מפעליו המו"ליים גם השבועון "הד ירושלים", והשבועון המצויר לילדים "מיקי מעוז". בשנת 1948 חזר למערכת "הארץ", ובשנת 1951 הועבר לירושלים, כדי לשמש ראש מערכת העיתון בעיר. היה חבר המועצה הספרותית של אגודת הסופרים וסגן יושב ראש אגודת העיתונאים בירושלים.
יהושע טן-פי היה משורר ייחודי, שלא הצטרף לשום חבורה ספרותית. הושפע מאוד מהשירה הצרפתית בת זמנו. בין הנושאים שעליהם כתב בצעירותו – ייחודו של המשורר הצעיר ופריצתו אל העולם. "אשירה ליהושע טן-פי" היא פואמה ידועה שלו, שבה ניסח את התקדשותו לעולם הפיוט. לבד משיריו, תרגם משפות רבות, בהן יידיש, רומנית, גרמנית, צרפתית ואנגלית.
בשנת 1958 נפטרה בתו נועה שהייתה אז בת 12 (על שמה "בית נועה" בעמק המצלבה בירושלים). ואז בא שבר נורא נוסף כשנפל בנו במלחמת ההתשה בתעלת סואץ. שיריו נעשו עמוקים יותר ומעניינים יותר, נוגעים ללב ושונים לגמרי מכל מה שכתב עד אז. את שנותיו האחרונות הקדיש לזכר ילדיו. בין דורות של משכילים וסטודנטים הוא מוכר כאמור בשל מילון טן-פי לצרפתית.
ארכיונו האישי נשמר בארכיון גנזים של אגודת הסופרים בבית אריאלה בתל אביב.
ארמייה לודובה
ארמייה לוּדוֹבה (פולנית: Armia Ludowa, "צבא העם") היה ארגון מחתרתי צבאי קומוניסטי שלקח חלק בתנועת ההתנגדות הפולנית במלחמת העולם השנייה. בתחילת פעולתו נקרא הארגון "גוורדיה לודובה" (משמר העם).
גוורדיה לודובה.
הגוורדיה לודובה (Gwardia Ludowa) הוקמה על ידי מפלגת הפועלים הפולנית (PPR) ב־6 בינואר 1942. משימתה העיקרית הייתה להילחם כנגד גרמניה באמצעים של לוחמת פרטיזנים, חבלה, ופעולות תגמול. בנוסף לכך הייתה הגוורדיה לודובה קשורה לשירותי המודיעין של ברית המועצות.