בשנות ה-70 הופיע לעיתים קרובות בארצות אחרות, בעיקר בצרפת. כשהתבקש להופיע בגרמניה, סירב בשל רצח העם היהודי שביצע בה המשטר הנאצי בזמן השואה. מאז שעלה ארצה, חזר פעם אחת בלבד למרוקו כדי להופיע בה בפני יהודים מקומיים. בישראל היה מרבה להופיע באירועים ובשמחות שונות, בעיקר של יוצאי מרוקו.
שייך מואיז'ו הקליט מעל 800 שירים שעוסקים בצדיקי מרוקו, כדוגמת הרב יעקב אבוחצירא, וגם בחיי היום יום. את רוב שיריו שר בשפה המרוקאית, וחלקם גם בעברית. בשנת 1981 הקליט בצרפת 12 שעות של שירה קלאסית אלג'ירית עם תזמורת רשות השידור של רדיו אלג'יר. נכון לשנת 2006, הוציא מואיז'ו 104 תקליטים אשר נמכרו במאות אלפי עותקים. בנובמבר 2011 הופיע לראשונה עם התזמורת האנדלוסית הישראלית.
אטיאס שר וניגן מילדותו גם עם אחיו, מרדכי עטיה, בעוד ולוי עטיה בכלי הקשה.
התגורר בקריית אתא.
חודשים ספורים לפני מותו עבר אירוע מוחי. הוא הלך לעולמו ב-30 באפריל 2020.
משה עטיה
מגהרון
מסד נתונים מונחה-עצמים
מסד נתונים מונחה-עצמים הוא סוג של מסד נתונים, המאפשר שמירה, סידור וקריאה של מידע על פי תכונות העצמים שהמידע מייצג.
הרעיון של מסדי נתונים מונחי עצמים הוצע עוד בתחילת שנות השמונים, והתפתח לאורך השנים.
מאפיינים.
במסדי נתונים מונחי-עצמים כל פיסת מידע נשמרת ומטופלת באופן אוטונומי בתוך מסד הנתונים. במסד נתונים מונחה-עצמים קיימת טבלה אחת בלבד שמחזיקה באופן שיטתי את כל העצמים על פי תכונות, כך שכל תכונה ממלאת שורה בטבלה. החלוקה של העצם למרכיביו ממשיכה עד אשר מגיעים לפיסות מידע מינימליות המהוות את הגדרת הטיפוסים הבסיסיים ביותר של השפה. הפרדיגמה הנמצאת מאחורי מסדי נתונים כאלו היא הפוכה מזו המשמשת מסדי נתונים יחסיים.
יתרונות וחסרונות.
יתרון בולט הוא שאין צורך להגדיר טבלאות במסד הנתונים והוא זמין לשימוש באופן מיידי. יתרון נוסף הוא נגישות המידע באופן סלקטיבי ולא בהכרח סימטרי, הן להכנסה והן לחיפוש. לדוגמה, מסד נתונים כזה עשוי לתמוך בהכנסות כמו "עבור כל מי שגר בירושלים מלא את העצם לחלוטין ועל כל השאר מלא רק שמות משפחה", או "עבור עצם מסוג פוליסה מלא את כל הנתונים ועבור עצם מסוג סוכן מלא רק את מספר הסוכן". שאילתות כאלה ייתכנו גם במסגרת של שאילתה בודדת והאפשרות הזו עשויה לחסוך בזמן ולתרום לנגישות של המסד.
החיסרון העיקרי של מסד נתונים מונחה-עצמים הוא העמידות שלו לשינויים. זאת מכיוון שכל נתון קשור לאובייקט המוגדר בשפה.
מסדי נתונים משולבים.
הפרדיגמה המשולבת היא פרדיגמה המשלבת מאפיינים של מסדי נתונים מונחי עצמים עם מסדי נתונים יחסיים. המאפיין העיקרי של הפרדיגמה הוא שבמסדי נתונים שמבוססים עליה, כל טיפוס בשפה מקבל טבלה משלו. בגישה זו ישנו תיאום בין טיפוסים המוגדרים בשפה לבין המבנה של מסד הנתונים. המסדים הללו מצליחים להתגבר על החסרון של מסדי נתונים מונחי עצמים, ומאפשרים גמישות מרבית לשינויים.
השיטה המקובלת ביותר לבניית מסד חדש בתכנות מונחה-עצמים היא השיטה המשולבת. כקו מנחה עקרוני ניתן לקבוע שככל שהמסד כללי יותר, כך הנגישות אל המידע יותר מהירה אבל תחזוקת המידע פחות איכותית. במילים אחרות, קיים טרייד-אוף בין נגישות המידע לבין הנוחות שבתחזוקת המידע.
הרזדאן
הרזדאן (בארמנית: Հրազդան) היא העיר הגדולה ביותר ועיר הבירה של מחוז קוטאייק בארמניה. העיר נמצאת במרחק של 45 קילומטרים מעיר הבירה של ארמניה, ירוואן. מקורו של השם הרזדאן הוא מהשם הפרסי-אמצעי "פראזדן". פראזדן קשור למיתולוגיה הפרסית הזורואסטרית. נכון להערכות הרשמיות משנת 2011, בעיר מתגוררים 53,400 תושבים, זו העיר החמישית בגודלה מבחינת אוכלוסייה בארמניה. העיר איבדה מספר משמעותי מתושביה מאז 59,000 התושבים שחיו בעיר בשנת 1989.
בזמן תקופת ברית המועצות, הרזדאן הייתה אחת מהעיירות המתועשות ביותר ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית.
היסטוריה.
הרזדאן היא אחת מהערים היחידות שנוסדו בתקופת השלטון הסובייטי. בשנים 1930-59 מרכז הרזדאן היה כפר שנקרא "אקטה". בשנת 1959 כפר אקטה סווג כיישוב עירוני ברפובליקה ונקרא מחדש הרזדאן. בשנת 1995, הרזדאן הפכה למרכז מחוז קוטאייק החדש.
גאוגרפיה ואקלים.
הרזדאן ממוקמת בחלק הצפוני-מזרחי של ארמניה, בתוך מחוז קוטאייק. העיר גובלת עם הרי פמבאק, גבולות העיר מתרחבות אל המזרח, חוצים את הרי גגהאמה ומגיעים אל פסגת הר גוטאנסאר.
הגובה הממוצע של העיר הוא 1675 מטרים מעל גובה פני הים. הטמפרטורה הממוצעת בעיר היא 4,8°C (בינואר ממוצע של -9°C ובאוגוסט ממוצע של -16,8°C). כמות המשקעים השנתית נעה בין 715 ל-730 מילימטרים.
הערכת גודל קהל
הערכת גודל קהל היא תהליך שבו מעריכים כמה אנשים השתתפו באירוע המוני, כגון הפגנה או מצעד.
באירועים סגורים, שבהם ההשתתפות מותנית בתשלום או כאלו הנערכים במתחם שיש לו מספר קטן של כניסות ויציאות, אפשר להגיע להערכה מדויקת למדי. לעומת זאת, באירועים הנערכים תחת כיפת השמים ונמשכים לאורך זמן, ספירה ישירה אינה מעשית. במקרים כאלו ההערכה קשה, וטווח השגיאה גדול. הקושי לקבל הערכה אובייקטיבית בא לידי ביטוי בעיקר באירועי מחאה או הפגנות, שבהם יש למספר המשתתפים משמעות פוליטית לא מבוטלת, המביאה להערכות סותרות מצד בעלי עניין.
לקשיים הטכניים בהערכת מספר המשתתפים, שיפורטו בהמשך, נוספים גורמים פוליטיים. הערכות המארגנים טרם האירוע, אם הן מתפרסמות מראש ("הפגנת המיליון"), מהוות עוגן מנטלי שעליו מתבססות הערכות מאוחרות יותר. נוכחותן של הטיות פוליטיות בהערכת מספר המשתתפים מוכחת מהפערים הגדולים שבין הערכות שונות של בעלי אינטרסים. הערכות המשטרה, גם כשהן נעשות באובייקטיביות או נתפסות ככאלה, מיועדות להתארגנות טכנית ולוגיסטית, והן עשויות להתייחס בעיקר לגורמים פחות רלוונטיים בעיני הציבור, כמו מספר כלי הרכב שהובילו אל האירוע או ממנו.
בהערכת גודל הקהל נוקטים בשיטות שונות אם מדובר בקהל סטטי, כגון כזה המשתתף בטקס או בהפגנה, או קהל דינמי, כגון בתהלוכה או מצעד.
הערכה של קהל סטטי.
מכיוון שספירה ישירה של המשתתפים אינה מעשית, ההערכה של קהל סטטי נעשית על ידי הכפלת השטח בו מתקיים האירוע בצפיפות האנשים הממוצעת; את שני הגורמים האלו יש להעריך בנפרד. נראה שאפילו בתנאי ראות טובים, קשה לרדת מסטיית תקן יחסית של כ-10%; כלומר, הערכות מתקבלות על הדעת יפלו בטווח של כ-20% מעל או מתחת למספר האנשים האמיתי. לדוגמה, הערכת מספר המשתתפים בהשבעת נשיא ארצות הברית ב-2009, שהיו מבוססות על צילומי לוויינים צבאיים, נעו בין 1 ל-1.8 מיליון.
אם האירוע מתרחש באזור מוגדר (כגון פארק או ככר), השטח ידוע במידה רבה של דיוק, ויש להעריך איזה חלק ממנו נמצא בשימוש. אם האזור אינו מוגדר (וכולל למשל מספר רחובות ראשיים ופחות ראשיים), ההערכה תהיה פחות מדויקת. אם השטח מוכר אבל צורתו אינה סדירה, גם אז יהיה קשה להעריך איזה חלק תפוס על ידי המשתתפים באירוע.
הדרך הטובה ביותר להעריך את הצפיפות הממוצעת היא להיעזר בתצלומי אוויר, מגובה של 100-200 מטר, שבהם אפשר לספור את ראשי האנשים. את התצלום האווירי מחלקים לריבועים שווי שטח; דוגמים כמה ריבועים, וסופרים בכל אחד מהם את האנשים במידת הדיוק האפשרית. הצפיפות הממוצעת בריבועים האלו נותנת אומד טוב לצפיפות הממוצעת הכללית. שיטה זו מיוחסת להרברט ג'ייקובס, פרופסור לתקשורת באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שבשנות ה-60 היה צופה מחלון משרדו בהפגנות הסטודנטים נגד מלחמת וייטנאם; ההפגנות היו נערכות ברחבת האוניברסיטה, המחולקת למלבני ריצוף שווי-גודל. אם צילומי אוויר אינם זמינים, אפשר לקבל הערכה גסה למספר המשתתפים מכלל האצבע הבא: מספר האנשים למטר רבוע הוא 1 אם מדובר בהתקהלות קלה, 2 אם יש תחושת צפיפות מתונה, ו-4 כשהדוחק רב.
כמה גורמים מפריעים להערכת גודל הקהל. ראשית, לא תמיד יש תצלומים זמינים של כל שטח האירוע. גם כשיש תצלומים, ואפילו אם הם באיכות טובה, חלק מן המשתתפים יוסתרו על ידי בניינים, עצים וצללים אחרים. צילום פנורמי מציג פרספקטיבה מעוותת וקשה לחלק אותו לאזורים שווי-שטח. אנשים עשויים להגיע אל האירוע ולעזוב אותו, כך שמספר המשתתפים בפועל יהיה גבוה מזה שניתן לראות בכל רגע נתון. אם האזור אינו מגודר, הספירה עשויה לכלול גם עוברי אורח שאינם משתתפים באירוע.
הערכה של קהל דינמי.
קהל המשתתף באירוע דינמי, כמו מצעד או תהלוכה, תופס שטח רחב יותר מאשר באירוע סטטי, ויש לו צפיפות נמוכה יחסית. הצפיפות משתנה במידה רבה באזור ההתכנסות, ואף לאורך זמן. גורמים אלה הופכים את הערכת הגודל לקשה אף יותר, ומצריכה שימוש באמצעים שמעבר לצילומי השטח, כגון ספירת העוברים בכמה נקודות ציון מרכזיות.
אחת השיטות שהוצעו במקרים כאלו היא עריכת סקרים טלפוניים. מכיוון שאפילו באירוע רב משתתפים נוכח רק אחוז קטן של האוכלוסייה, הערכה טובה בשיטה זו מחייבת מדגם גדול. יתרה מזו, על השאלה "האם השתתפת באירוע" אנשים נוטים לענות על פי יחסם בדיעבד לאירוע, על-פי מטרותיהם הפוליטיות, וכדומה. כדי להפחית הטיות אלו, מוצע לא לסקור ישירות את אחוז המשתתפים, אלא לבדוק מבין המשתתפים איזה חלק עברו בנקודות הציון השונות, על-מנת לשקלל את ההערכות שהתקבלו מן הספירה הישירה.
באירועים מרוחקים מאזורי היישוב הצפופים (כגון העלייה השנתית למירון), כמעט כל המשתתפים מגיעים בכלי רכב עד סמוך למקום הכינוס. במקרים כאלה ניתן להעריך את מספר המשתתפים על ידי ספירה של כלי רכב (פרטיים וציבוריים), המשולבת בהערכה של מספר הנוסעים בכל כלי רכב.
מן ריי (בובספוג)
פיראטים של המאה ה-20