הפעוט נדרש, כמעט מיומו הראשון, להיות מיוחד ועם זאת נוח לבריות. עליו להתאים את עצמו למודל אוטופי - במונחיו של פרויד "אני אידיאלי". בגיל חמש, המדינה מפקיעה אותו ממשפחתו, וממשיכה את האינדוקטרינציה שלו באמצעות מערכת החינוך - פרויקט חברתי בעל חשיבות גבוהה. אותם מתכננים והוזים - בני האדם המבוגרים - חשים חובה להכין אותו לחיים מועילים ומורכבים, הכרוכים בהתמחות מקצועית.
כמעט כל אורגניזם, אומר מילוא, עוסק בכל המטלות הדרושות להישרדות. בטבע קיימת חלוקת תפקידים כלשהי - בין זכר לנקבה, הורים וצאצאים, או המעמדות של הנמלים והדבורים. רק האדם - בזכות העתיד, הדמיון ויכולת הפשטה - מטיל שפע משימות על אחרים, ומתמקצע בעצמו בתחום אחד. האדם מאציל סמכויות ומפעיל בעלי חיים, כלים, מכשירים ואנשים אחרים כמיופי כוח.
מדע 2000
שעון מטוטלת
שעון מטוטלת (אורלוגין) הוא שעון המשתמש במטוטלת, משקולת מתנודדת, כאלמנט העוקב אחרי הזמן. היתרון של שעון המטוטלת הוא הדיוק - מנגנון שעון המטוטלת מדויק הרבה יותר מכל מנגנון שעון שהיה קיים לפניו. מאז בנייתו ב־1656 על ידי כריסטיאן הויגנס ועד שנות ה־40 של המאה ה־20, שעון המטוטלת היה המכשיר המדויק ביותר למדידת זמן, ולכן זכה לשימוש נרחב.
שעון המטוטלת צריך להיות נייח כדי לפעול בדיוק מרבי. טלטול או האצה משפיעים על תנועת המטוטלת וגורמים לאי דיוקים.
בימינו קיימים שעונים מדויקים יותר וזולים יותר, כדוגמת שעון קוורץ, ועיקר ערכו של שעון המטוטלת הוא בהיותו פריט עיצובי.
היסטוריה.
העובדה שתדירות תנודת המטוטלת היא קבועה וכמעט שאינה תלויה במשרעת התנודה ("אמפליטודה") התגלתה על ידי גלילאו גליליי, בחקירותיו החל בשנת 1602. גלילאו (ובנו אחריו) ניסה לתכנן ולבנות שעון מדויק המבוסס על תכונה זו, אך לא השלים תכנון זה. כאמור, ב־1656 הפיזיקאי ההולנדי כריסטיאן הויגנס בנה לראשונה אבטיפוס של שעון מטוטלת מעשי.
למרות המגבלות של שעון המטוטלת, עד לשנות ה־40 של המאה ה־20 היה זה המנגנון המדויק ביותר למדידת זמן בנמצא. למעשה שעון מטוטלת הוא המנגנון הראשון שנבנה המאפשר מדידת זמן מדויקת ואמינה.
הפיתוח הבא במדידת זמן הוא שעון הקפיץ, בו מחליף גלגל מאוזן את המטוטלת התלויה, אם כי עקרון פעולתו דומה מאוד לשעון המטוטלת. החלפת המשקולת בגלגל המאוזן פותרת כמעט לחלוטין את שתי הבעיות הקשות ביותר של שעון המטוטלת: רגישות לטלטולים ותלות בתאוצת הכבידה.
תאוריה.
מטוטלת מכנית, כל עוד היא מתנודדת בזוויות קטנות יחסית לאנך, מהווה קירוב טוב למטוטלת מתמטית, ותנועתה ניתנת לתיאור בקירוב טוב מאוד כתנועה הרמונית פשוטה. ככזו, תדירות התנודה קבועה ואינה תלויה במשרעת, ולכן יכולה לשמש מכשיר טוב למדידת זמן.
תדירות התנועה של המטוטלת נתונה בקירוב טוב מאוד על ידי הנוסחה:
formula_1
כאשר l מציין את אורך המטוטלת, ו־g את תאוצת הכבידה. כתוצאה מכך, כאשר שעון מטוטלת עובר למקום בו תאוצת הכבידה שונה, יש לכיילו. כיוון שתאוצת הכבידה אינה שווה בדיוק בכל נקודה על פני כדור הארץ (באופן כללי הכבידה גדולה ביותר בקטבים וקטנה ביותר בקו המשווה. כמו כן תאוצת הכבידה קטֵנה עם העלייה בגובה), יש לכייל מחדש שעון מטוטלת כאשר מעבירים אותו ממקום למקום. שעון שכויל לפעולה מדויקת בקומה התחתונה של בניין רב קומות, יפגר בקומה העליונה.
תכונה זו של שעון המטוטלת היא שהביאה לראשונה לגילוי העובדה שכבידת כדור הארץ אינה זהה בכל מקום.
מנגנון.
בלב המנגנון של שעון המטוטלת, בנוסף למטוטלת עצמה מונח מתקן שנקרא "מַחגֵּר" הפועל בצמוד לגלגל שיניים. למתקן זה תפקיד כפול:
מערכת התמסורת מעבירה אנרגיה פוטנציאלית של משקולת לסיבוב גלגל שיניים, וגלגל השיניים מעביר את האנרגיה למטוטלת דרך המחגר. תוך כדי פעולת השעון יורדת המשקולת בקצב אטי, ואחת לזמן מה (בדרך כלל פעם ביום) יש לשוב ולדרוך את השעון על ידי משיכת שרשרת שמרימה חזרה את המשקולת. יש שעוני מטוטלת בהם מנגנון קפיץ מחליף את המשקולת, דבר התורם לצמצום ממדיו של השעון - למשקולת יש לספק מסלול ארוך דיו בדרכה כלפי מטה.
דיפתונגים וטריפתונגים בשפה הרומנית
כתב אופציה
כתב אופציה (Warrant) הוא סוג של נייר ערך המיר. הוא מהווה אופציית Call למניות, המונפקת בידי חברות ותאגידים דומים.
ההבדל העיקרי בין כתב אופציה ואופציה "רגילה" הוא שאופציה רגילה היא זכות קניה/מכירה שאינה מתבצעת מול החברה עצמה, אלא בין הסוחרים באופציה. האופציה הרגילה מונפקת (נכתבת) על ידי הבורסה או גוף פיננסי אחר; החברה אינה צד לעניין. לעומת זאת, כתב אופציה מונפק על ידי החברה. בעת מימוש כתב האופציה, תוספת המימוש מועברת לקופת החברה ומניה חדשה מונפקת תמורתה.
קיימים דגמים שונים של כתבי אופציה, בהם כאלו הנסחרים בבורסה וכאלו שאינם. כאשר חברה מעניקה אופציות לעובדים, מדובר בכתבי אופציה. הקצאת כתבי אופציה נהוגה בעת הנפקה של מניות או אג"ח כאשר בחבילה שהמשקיע רוכש נכללות גם אופציות. פעולה כזו מכונה "ממתיק" (sweetener), מאחר שהמשקיע מקבל הטבה כלכלית נוספת לצד נייר הערך העיקרי (ההטבה לא ניתנת בחינם – המשקיע משלם מחיר מעט יותר גבוה או מסכים לריבית נמוכה יותר).
מאפיינים של כתב אופציה.
מבחינה מתמטית, כתב האופציה מתנהג על פי המודלים של אופציה רגילה.
גשר בסאנו דל גרפה
גשר בסאנו דל גרפה הוא גשר על נהר ברנטה בעיר באסאנו דל גראפה בצפון איטליה, שנבנה בתחילה ב-1570. הגשר משמש סמלה של העיר. הגשר נהרס פעמים רבות והוקם מחדש. כיום חוצה את הנהר גשר זהה לגשר המקורי, אך כלונסאות העץ שהיו במקור הוחלפו במוטות ברזל.
היסטוריה.
הגשר תוכנן במקורו על ידי האדריכל האיטלקי אנדראה פלדיו. היה זה גשר עץ שהוקם בין השנים 1570-1567. הגשר מתואר בספרו של פלדיו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". הנהר ברנטה זורם מהרי האלפים דרומה אל עבר מישור חבל ונטו. פלאדיו הקים גשר מקורה הניצב על אומנות עץ מורכבות. הגשר ניצב עד לשנת 1748 עת נהרס בשיטפון עז, ונבנה מחדש על פי תוכניתו של פלדיו על ידי ברתולומאו פראקינו (Bartholomeo Ferracino). בשנת 1813 נשרף הגשר על ידי המשנה למלך ונבנה מחדש בשנת 1821. בזמן מלחמת העולם הראשונה חצו החיילים של הגנרל האיטלקי לואיג'י קאדורנה את הגשר בדרכם לקרבות, ונולד כינויו "גשר אלפיני"
פעם אחרונה נהרס הגשר בשנת 1945, על ידי חיילי הצבא הגרמני הנסוג במלחמת העולם השנייה. בשנת 1947 הגשר נבנה מחדש. החיילים האלפינים של הצבא האיטלקי העריצו את הגשר. ולאחר שהוא נהרס הם אספו כסף כדי לבנותו מחדש. ב-4 בנובמבר 1966 הגשר נפגע על ידי שיטפון עז ושוקם.
על הגשר נמצאת כיום החנות לממכר הגראפה של מזקקת נרדיני.
החזית הירדנית במלחמת יום הכיפורים
החזית הירדנית במלחמת יום הכיפורים הייתה חזית שקטה, שבה לא התנהלה כל לחימה, בעקבות החלטת ירדן שלא לפתוח חזית שלישית מול ישראל בצד החזית המצרית והחזית הסורית. עם זאת לא היו כוונות ירדן ברורות ופיקוד המרכז נערך במשך כל המלחמה כמעט בהיערכות מלחמתית כדי לקדם את פני האפשרות של פתיחת מעשי איבה מצד ירדן.
בשל השקט היחסי בחזית זו הוחזקו במרחב כוחות נחותים יחסית, בעוד גבולות הגזרה של פיקוד מרכז הורחבו לשטחים סמוכים של פיקוד הצפון ופיקוד מרכז שלא היו מעורבים בלחימה. בפועל לא הייתה לחימה בגזרה הפיקוד במהלך המלחמה, למעט חדירות בודדות של מחבלים.
המישור המדיני.
חוסיין, מלך ירדן, דחה קודם למלחמה את הצעת מצרים וסוריה שירדן תצטרף אליה והחליט שלא לפתוח חזית לחימה שלישית מול ישראל. עם זאת הבטיח לסוריה כי ימנע כל ניסיון של ישראל לתקוף את סוריה התקפה קרקעית מתוך שטח ירדן.
חוסיין הזהיר את מנהיגי ישראל בפגישות שקיים עמם בחדשים שלפני המלחמה כי במצב הדברים באזור מלחמה ערבית-ישראלית נוספת היא בלתי נמנעת וכי סוריה ומצרים צועדות בנתיב זה. קיימת טענה כי בשלוש הזדמנויות העביר חוסיין לישראל אזהרה כי מצרים וסוריה עומדות לתקוף אותה, כאשר אזהרה אחרונה ומפורטת הועברה על ידו לראש הממשלה גולדה מאיר בפגישה עמה שנערכה ביזמתו ב-25 בספטמבר 1973.
לאחר שצה"ל הדף את הכוחות הסורים שפלשו לרמת הגולן ופתח בהתקפה משלו לתוך סוריה החליט חוסיין לשגר חיל משלוח ירדני לסיוע לצבא הסורי. מהלך זה נועד ככל הנראה להדוף ניסיון חדש של מדינות ערב להביא את ירדן לפתיחת חזית נוספת מול ישראל, כדי להקל בכך את הלחץ על סוריה. לפיכך יצאו שתי חטיבות שריון ירדניות לסוריה ב-12 באוקטובר והשתתפו בקרבות מול כוחות צה"ל, החל מה-16 באוקטובר. חוסיין הודיע מראש לארצות הברית על משלוח כוחות אלו, באמצעות נציג ה-CIA בירדן.
המישור הצבאי.
גזרות האחריות של פיקוד המרכז.
פיקוד המרכז היה נתון לפיקודו של האלוף יונה אפרת, שנכנס לתפקידו ימים אחדים לפני פרוץ המלחמה. ראש מטה הפיקוד היה תת-אלוף משה לוי (לימים הרמטכ"ל ה-12).
השטח שהיה נתון לאחריות הפיקוד השתרע לאורך גבול ישראל-ירדן במזרח, מטירת צבי שבצפון ועד לדרום ים המלח. כמו כן היה הפיקוד אחראי לביטחון בשטחים המוחזקים.
לאחר פרוץ המלחמה, ועל מנת לאפשר לפיקודים האחרים להתמקד בחזיתות הלחימה העיקריות שלהם – פיקוד הצפון ברמת הגולן ופיקוד הדרום בסיני – הועברו גזרות נוספות תחת אחריות פיקוד המרכז: בצפון הוכפפו לו גזרת עמק הירדן. בדרום הוכפפו לו מרחבי הערבה ואילת על הכוחות שהיו מוצבים בהם.
לאחר פרוץ המלחמה קיבל הממשל הצבאי בשטחים את האחריות לקיום הביטחון בהם, למעט באשר לשטחים שהוחזקו על ידי יחידות פיקוד המרכז במסגרת היערכותן ההגנתית.
הכוחות שעמדו לרשות פיקוד המרכז.