מוחמד רזא שאה פהלווי עלה לשלטון לאחר גלותו של אביו והנהיג רפורמות בארצו. בשנת 1946, לאחר משבר איראן במסגרת המלחמה הקרה, נסוגו כוחות הצבא האדום האחרונים מאיראן. מתנגדו העיקרי היה איש הדת האייתוללה רוחאללה ח'ומייני, שגלה מארצו ב־1963 והגיע לצרפת. לאחר ההפיכה שהתרחשה ב־1953 שבמסגרתה הודח ראש הממשלה מוחמד מוסאדק, השיג מוחמד רזא שאה סמכויות שלטון אוטוקרטיות וקידם תהליכי רפורמות מרחיקי לכת בסגנון מערבי, אשר נודעו בכינוי הכולל "המהפכה הלבנה". מוחמד רזא שאה פהלווי הודח במהפכה האיראנית ב־1979 על ידי ח'ומייני. לאחר שהודח ב־1979, גלה ברחבי העולם עד שנקבר במצרים ב־1980. הסכם אלג'יר שחתם השאה עם משטר סדאם חוסיין בעיראק, התמוסס לאחר המהפכה האסלאמית עם פרוץ מלחמת איראן–עיראק.
בין השאה לבין מדינת ישראל נרקמה ידידות מיוחדת וזאת במסגרת "ברית הפריפריה". השאה מכר לישראל, בין השאר, כמויות גדולות של נפט לאחר מלחמת ששת הימים. חברות בנייה ישראליות פעלו באיראן.
רזא כורש עלי (1980 ואילך) - השאה הגולה.
גלה לארצות הברית לאחר מהפכת ח'ומייני (1979) ומנסה כיום לשוב לשלטון באיראן בדרכים חוקיות ודמוקרטיות.
עין שמר
עֵין שֶׁמֶר הוא קיבוץ סמוך לפרדס חנה-כרכור השייך למועצה אזורית מנשה.
היסטוריה.
ניסיונות התיישבות במקום נעשו ב-1913 ומ-1921 ואילך. ב-1927 הוקם היישוב על אדמות קק"ל. מייסדי הקיבוץ היו קבוצת "עין גנים", חניכי השומר הצעיר בפולין. עין שמר הוא אחד מארבעת הקיבוצים שהקימו את תנועת הקיבוץ הארצי.
במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט סבל הקיבוץ מהתקפות ירי ומהתנכלויות. ב-28 באפריל 1938 נרצחו שני חברים בהתקפה על הקיבוץ.
בשנת 1942 הוקם בסמוך לקיבוץ עין שמר שדה תעופה צבאי בריטי בשם RAF Ein Shemer, אשר תושבי הקיבוץ השתתפו בהקמתו. שדה תעופה זה הפך למנחת בשם מנחת עין שמר.
באפריל 1953 הוצאו מהקיבוץ 21 חברים אשר הזדהו עם משה סנה ומק"י.
שם היישוב יכול להתפרש מצד אחד כרמז לתנועת השומר הצעיר ומצד שני ניתן להתייחס לכך שהיישוב נקרא על שמו של שמר שממנו קנה עמרי המלך את שטח העיר שומרון.
בקיבוץ קיים מוזיאון לתולדות ההתיישבות ובמסגרתו מצויה "החצר הישנה" - בה גרו מייסדי המקום.
בשנותיו הראשונות התבסס הקיבוץ כלכלית בעיקר על ענפים חקלאיים. בשנת 1959 פותח זן של תפוח בשם "ענה" על ידי חבר הקיבוץ אבא שטיין.
כיום הקיבוץ מתבסס בין היתר ממתחם אלון עין שמר אשר נמצא בקרבת הקיבוץ והוא בבעלות שווה של הקיבוץ וחברת הדלק דור אלון.
לאחר מאבק מתמשך בין המחנות האידאולוגיים והפרגמטיים בקרב חברי הקיבוץ, עין שמר הופרט בינואר 2012 וכיום מוגדר כ"קיבוץ מתחדש".
אישים.
אישים בולטים חברי הקיבוץ או שהתחנכו בקיבוץ:
כדורעף.
הקיבוץ היה ממובילי ענף הכדורעף בארץ ובשנות החמישים והשישים עמדו קבוצות הגברים והנשים שלו בראש הליגה הלאומית (הליגה הבכירה דאז). אחד משיאי הספורט המקומי היה המפגש שהתקיים בשנת 1960 בין "הפועל עין שמר" לבין הקבוצה "גלטאסראיי" הטורקית. הפועל עין שמר הייתה לאלופה הראשונה בליגת הנשים בסיומה של עונת הבכורה 1960/61. זאת האליפות היחידה של עין שמר שגם זכתה שלוש פעמים בגביע המדינה.
כיום שותף הקיבוץ בקבוצת כדורעף ("המעפיל-עמק חפר-מנשה") אשר בליגת העל והמשחקים נערכים באולם בית הבנים אשר בקיבוץ.
מוזיאון החצר הישנה בקיבוץ.
המוזיאון מתאר את ראשית ההתיישבות בקיבוץ וממוקם בחצר ההיסטורית בה הוקם הקיבוץ, בין חומות האבן המקוריות. במקום ניתן לראות שחזורים של החצר המקורית: בית האבן, צריף המגורים, סככת כלים חקלאיים, מגדל המים, באר מים וחדר האוכל המקורי. המוזיאון מציע מגוון פעילויות לקהל הרחב, משפחות ובתי ספר הבא להעביר את משמעות הקיבוץ והחיים בו בדרכים חווייתיות. כמו סיור רכוב בטרקטור ועגלה ברחבי הקיבוץ, אפיית לחמניות בתנור היסטורי, ביקור במוזיאון הטרקטורים, המכיל אוסף של טרקטורים וכלים חקלאיים מראשית המאה ה-20, בית בד וטחנת קמח היסטוריים בני למעלה מ-100 שנים, בהם המשפחות מתנסות בתהליך הפקת שמן הזית וטחינת הקמח ממש כמו פעם.
רכבת האלונים.
ב"מוזיאון חצר ראשונים" בקיבוץ, קיים מסלול של רכבת האלונים החוצה את שדות הקיבוץ. הנסיעה בקרון הרכבת ליד מרעה הסוסים, הרפת ועל גשרון מעל נחל קטן, היא מעין סיור מודרך ברכבת הטורקית, מסילת הרכבת החיג'אזית.
הקשר של עין שמר לרכבת החיג'אזית אשר שימשה את הטורקים בימי מלחמת העולם הראשונה הוא במיקום יער האלונים בסביבה, ששרידים ממנו אפשר למצוא עד היום בשמורת אלון.
האנגר מיכאל.
ההאנגר הוא מבנה קשתי מפח גלי הבנוי בסגנון ההאנגרים למוסכים ומיכון שניבנו בראשית המאה העשרים בישראל. במבנה תצוגה ייחודית של כ-30 טרקטורים וציוד חקלאי מראשית המאה העשרים.
פעילויות ואתרים נוספים במוזיאון.
בשנת 2017 נערך בקיבוץ פסטיבל קולנוע קיבוצי הראשון.
תפילת נחם
תפילת נחם או תפילת רחם היא קטע תפילה שנהוג להוסיפו בברכת ירושלים בתפילת שמונה עשרה בתשעה באב, על פי חלק מהמנהגים בכל שלוש התפילות ועל פי מנהגים אחרים בתפילת מנחה בלבד. שמה של תוספת זו נגזר ממילת הפתיחה שלה, לפי רוב נוסחיה.
תולדות התפילה.
המקור לתפילת "נחם" הוא ב וב, שם מובא גם נוסח הברכה. תפילת נחם בירושלמי מבוססת למעשה על ברכת ירושלים הרגילה של נוסח ארץ ישראל, יחד עם תוספת מיוחדת לתשעה באב.
בנוסח הירושלמי פותחת התפילה ב"רחם". כך גם פותחת התפילה בסדר רב עמרם גאון, בסידור רב סעדיה גאון וברמב"ם. לעומת זאת, אברהם בן נתן מביא בספר המנהיג את מנהג צרפת ופרובאנס לאמר בערבית ובשחרית רחם, ובמנחה "נחם".
דרך הוספת התפילה.
בנוסח ארץ ישראל הקדום תפילת "רחם ה' אלוהינו וכו'" היא הנוסח הקבוע של ברכת ירושלים, ובתשעה באב מוסיפים מעין המאורע את המילים "העיר האבלה וכו", ולכן בירושלמי לא נזכרה "חתימה" מיוחדת לתפילה. בניגוד לכך, בנוסחי התפילה של היום ישנה חתימה מיוחדת לתפילת נחם, אך בדומה לנוסח ארץ ישראל פותחים בנוסח הרגיל של הברכה, ומוסיפים על גביה את תפילת נחם באמצעה. ברם, נוסח תפילת נחם של ימינו הוא עצמו הרכבה של "מעין המאורע" של המסורת הארץ ישראלית על גבי הנוסח הארץ ישראלי של יתר ימות השנה. חריג משאר הנוסחים הוא נוסח תימן בלדי בו בתשעה באב תפילת רחם מחליפה לחלוטין את ברכת ירושלים הרגילה.
נוסחי התפילה.
להלן מובאים נוסחי תפילה זו לפי המקובל בקהילות ישראל. כדי להקל על המעיין, שינויי הנוסח המרכזיים הודגשו.
נוסח התלמוד הירושלמי.
נוסח זה הוא הנוסח המופיע בירושלמי שלפנינו. אולם, המעתיקים של כתבי יד תלמודיים ומדפיסיהם נהגו לשנות את הנוסח בתלמוד כפי הנוסח שהיה מקובל במקומם, כך שאין להסיק בהכרח שהנוסח זה, הוא אכן הנוסח המקורי של הירושלמי.
רחם ה' אלהינו ברחמיך הרבים ובחסדיך הנאמנים עלינו ועל עמך ישראל, ועל ירושלים עירך ועל ציון משכן כבודך, ועל העיר האבילה והחריבה וההרוסה והשוממה, הנתונה ביד זרים הרמוסה ביד עריצים ויירשוה לגיונות ויחללוה עובדי פסילים, ולישראל עמך נתת נחלה ולזרע ישורון ירושה הורשתה, כי באש היצתה ובאש את עתיד לנחמה כאמור: ואני אהיה לה נאם ה' חומת אש סביב ולכבוד אהיה בתוכה.
בנוסח זה לא נזכרה חתימה מיוחדת לברכת ירושלים.
נוסח הספרדים.
נחם ה' אלהינו את אבלי ציון ואת אבלי ירושלים, ואת העיר החרֵבה והבזויה והשוממה. מבלי בניה היא יושבת, וראשה חפוי כאישה עקרה שלא ילדה. ויבלעוה ליגיונים ויירשוה, ויטילו את עמך ישראל לחרב, ויהרגו בזדון חסידי עליון. על כן ציון בְּמֶרֶר תבכה וירושלים תתן קולה. לבי לבי על חלליהם, מעי מעי על הרוגיהם, כי אתה ה' באש הצתה ובאש אתה עתיד לבנותה. ככתוב: ואני אהיה לה נאם ה' חומת אש סביב ולכבוד אהיה בתוכה. ברוך אתה ה', מנחם ציון בבנין ירושלים. (יש גורסים: מנחם ציון ובונה ירושלים)
נוסח אשכנז ונוסח ספרד.
נחם ה' אלהינו את אבלי ציון ואת אבלי ירושלים, ואת העיר האבלה והחֳרבה והבזויה והשוממה. האבלה מבלי בניה, והחריבה ממעונותיה, והבזויה מכבודה, והשוממה מאין יושב. והיא יושבת וראשה חפוי כאישה עקרה שלא ילדה. ויבלעוה לגיונות, ויירשוה עובדי פסילים, ויטילו את עמך ישראל לחרב, ויהרגו בזדון חסידי עליון. על כן ציון בְּמַר תבכה וירושלים תתן קולה. לבי לבי על חלליהם, מעי מעי על חלליהם, כי אתה ה' באש הצתה ובאש אתה עתיד לבנותה. כאמור: ואני אהיה לה נאם ה' חומת אש סביב ולכבוד אהיה בתוכה. ברוך אתה ה', מנחם ציון ובונה ירושלים.
נוסח תימן (בלדי).
רחם ה' אלהינו עלינו ועל ישראל עמך ועל ירושלים עירך, העיר האבילה, החרֵבה, השוממה, הנתונה ביד זרים, היושבת וראש לה חפוי כאישה עקרה שלא ילדה. ויבלעוה ליגיונים, ויירשוה עובדי פסילים, ויתנו את נבלת עבדיך מאכל לעוף השמים ולבהמת הארץ. על כן ציון בִּמְרָר תבכה וירושלים תתן קולה. לבי לבי על חלליהם, מעי מעי על הרוגיהם. ראה ה' והביטה ורחם שוממותיה ונחמיה. כי אתה ה' באש הצתה ובאש אתה עתיד לבנותה. ככתוב: ואני אהיה לה נאם ה' חומת אש סביב ולכבוד אהיה בתוכה. ברוך אתה ה', בונה ירושלים.
נוסח איטליה.
בנוסח זה נאמרת תפילת נחם בכל תפילות תשעה באב, ולא רק בתפילת מנחה, אך בתפילות ערבית ושחרית אומרים "רחם", ובמנחה "נחם":