ביאונדה ישנם מספר בתי חולים, הגדול מבניהם הוא בית החולים המרכזי של יאונדה (HCY). בית החולים המרכזי הוקם ב-1993 ומציע בעיקר טיפולים למחלת האיידס. נוסף על כך, בית החולים המרכזי הוא בית חולים לימודי עבור סטודנטים, כמו גם בית החולים- University Teaching Hospital of Yaounde בתי חולים נוספים ביאונדה הם בית החולים HGOPY, המתמחה בעיקר בגינקולוגיה, ובית החולים הכללי של יאונדה (HGY) . בית החולים הכללי ביאונדה הוקם בשנת 1985, ומשמש בין היתר גם כמרכז הוראה. בית החולים מספק שירותים רפואיים ובניהם ניתוחים, מחלקת יולדות, גינקולוגיה ורפואת ילדים.
ספורט.
בקמרון פעילים מספר ענפי ספורט, אשר הקנו למדינה גאווה בעת ניצחונותיה בתחרויות בינלאומיות. הספורט המסורתי בקמרון כולל מרוצי קנו, שחייה והיאבקות. היאבקות באה לידי ביטוי בעיקר בטקסי חניכה וטקסים נוספים של קבוצות אתניות שונות. כיום, הספורט המקובל בקמרון הוא כדורגל, כדורסל, אגרוף, רכיבה על אופניים ועוד.
ענף הספורט הפופולרי ביותר בקמרון כיום הוא הכדורגל. נבחרת קמרון בכדורגל, העורכת את משחקיה באצטדיון אהמדו אהידג'ו ביאונדה, זכתה להכרה עולמית בשל ביצועיה המרשימים במונדיאל 1990. נבחרת זו זכתה בחמישה גביעי אפריקה לאומות.
ב-1930 הוקם בעיר מועדון הכדורגל קאנון יאונדה (Canon Yaoundé). התקופה המוצלחת ביותר של המועדון נסבה סביב העשור שבין 1970 ל-1980, בהן היוותה הקבוצה כוח דומיננטי בענף הכדורגל בקמרון ובאפריקה בכלל, כאשר זכתה שלוש פעמים בליגת האלופות האפריקאית בתקופה זו.
הקבוצה זכתה בשמונה אליפויות לאומיות, שמונה גביעי קמרון, שלושה גביעי אליפות אפריקה ובגביע אפריקה.
קבוצת כדורגל נוספת ביאונדה היא לוזאן דה יאונדה. הקבוצה חולקת את אצטדיון אחמדו אהידג'ו עם קבוצת קאנון יאונדה.
קבוצות כדורגל נוספות ביאונדה הן "דיאמנט יאונדה" ( Diamant de Yaoundé), ומועדון "טונרה יאונדה" (Tonnerre Kalara Club of Yaoundé). מועדון טונרה יאונדה היה בולט ביותר בשנות השמונים, בהן זכה בחמש אליפויות ובחמישה גביעים מקומיים.
תחבורה.
ביאונדה 2 נמלי תעופה, נמל התעופה הבינלאומי "יאונדה נסימאלן" (Yaoundé Nsimalen), אשר משמש בעיקר אזרחים, ונמל התעופה יאונדה (Jaoundé) אשר משמש את הצבא. הרכבות ביאונדה מתניידות לכיוון מערב, לעיר הנמל דואלה, ולכיון צפון לנגונדרה. כמו כן, בעיר פועלות חברות אוטובוסים רבות. זמן הנסיעה המשוער בין יאונדה ודואלה עומד על כ-3 שעות. התנועה בכבישים במהלך השבוע עלולה להיות סואנת, אולם בסופי שבוע העומס יורד.
אקלים.
האקלים ביאונדה הוא אקלים טרופי יבש ורטוב, כאשר הטמפרטורה נותרת עקבית לאורך השנה. אולם, בשל מיקומה הגבוה, הטמפרטורה ביאונדה לא גבוהה מאוד, כפי שאולי היינו מצפים מעיר הממוקמת בסמוך לקו המשווה. העונה הרטובה והגשומה ביאונדה נמשכת כעשרה חודשים, בין פברואר לנובמבר, אולם בחודשים יולי ואוגוסט ישנה ירידה ניכרת בכמות המשקעים.
אתרים מרכזיים בעיר.
במרכז העיר יאונדה נמצאים משרדי הממשלה, בתי מלון והשוק המרכזי.
דודס
דודס הוא משחק המבוסס על משחק כדור הבסיס האמריקאי, ולפיכך מצריך שתי קבוצות. כלי המשחק הם כפיס עץ קצר, המחודד משני קצותיו, וקרש ארוך יותר ושטוח. אחד מחברי הקבוצה שב"בית" מניח את הכפיס הקצר על הקרקע, וחובט בו באמצעות המקל הארוך כדי שיתרומם. משהתרומם הכפיס באוויר, מנסה החובט לחבוט בו שנית, הפעם למרחק. בגרסה אחרת של המשחק, מגיש החובט את הכפיס כפי שמגישים באמצעות מטקה. מטרת החובט להספיק לעבור ארבע תחנות מסומנות מראש הנמצאות במרחק של כ-20 מטר זו מזו ולחזור חזרה הביתה, לפני שחברי הקבוצה השנייה, קבוצה ה"שדה", יספיקו להביא את הכפיס חזרה לבסיס.
שחקן שלא יצא מבסיס הבית לאחר שלושה ניסיונות חבטה, מכיוון שניסיונות החבטה שלו היו חלשים, והכפיס הוחזר מהר מדי לבית, או שחשש שכך יקרה, נקרא "שרוף". אם הוחזר הכפיס לבית בעת ששחקן היה בדרכו בין שתי תחנות, השחקן שהיה בדרך נשרף. אם נתפס הכפיס באוויר, החובט שרוף. שחקן שחבט ולא הספיק לרוץ את כל התחנות נשאר "תקוע" בתחנה האחרונה אליה הגיע. שחקן כזה רשאי להמשיך לרוץ בפעם הבאה שיוצא לדרך שחקן מקבוצתו. השחקן שחבט מספיק חזק כדי לאפשר לשחקנים תקועים להגיע חזרה הביתה נקרא "מציל".
הקבוצות מתחלפות בתפקידיהן לאחר שכל חברי הקבוצה שבבית סיימו את תורם. קבוצה מפסידה אם כל שחקניה תקועים או שרופים.
מחנכים התנגדו למשחק בכפיס העץ בגלל הסכנות הפיזיות הטמונות בו, שעיקרן פגיעה בעיניים.
הקפות.
משחק בכדור טניס במקום במקל קצר. המחבט עשוי להיות מקל של מטאטא. במסגרת פעילויות שיעורי אימון גופני בבית הספר המשחק מכונה בית-שדה או (ארבע) תחנות. הכינוי הקפות רווח באמצע המאה העשרים. בחיפה של שנות השלושים עד שנות השישים של המאה העשרים המשחק כונה כדור הקפה, וקבוצת השדה הייתה צריכה להביא את הכדור לתחנה הבאה (או לאחת התחנות הבאות) של השחקן הרץ, ולא לבסיס.
כדור חלופי לכדור טניס היה כדור פינג פונג מגומי מלא שנטבל בנפט או בטרפנטין כדי שיתנפח.
מוכנים.
גרסה מפתח תקווה. כהכנה למשחק מציירים בגיר קו ולידו מעגל. החובט עומד על הקו, קורא "מוכנים?" וחובט בכפיס באמצעות המקל הארוך. יתר המשתתפים מנסים לתפוס את הכפיס, המכונה בולבול.
תפס שחקן את הכפיס בעודו באוויר - החובט נפסל, והתופס הופך לחובט במקומו.
נחת הכפיס על הקרקע - הראשון שהצליח להגיע אל הכפיס ולזרוק אותו חזרה לתוך המעגל המצויר, פוסל את החובט ותופס מקומו. נחת הכפיס מחוץ למעגל, מותר לחובט להרחיק את הכפיס מן המעגל באמצעות המקל הארוך.
נייטיביזם
פיורלו לה גארדיה
פנום פן
פנום פן (בחמרית: ភ្នំពេញ, [pʰnʊm ˈpɨɲ]) היא בירת קמבודיה והגדולה שבעריה. נוסדה במאה ה-14 במפגש נהרות, וידעה מאז היסטוריה רבת תהפוכות. העיר, שבתחילת המאה ה-20 נודעה כ"פנינה של אסיה", רוקנה כמעט כליל מתושביה בתקופת שלטון הקמר רוז' במחצית השנייה של שנות השבעים. העיר מהווה את מרכזה הכלכלי והתרבותי של קמבודיה ואוכלוסייתה מונה כ-2.2 מיליון תושבים לפי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2019.
מיקום.
העיר נמצאת בדרום קמבודיה לגדות הנהר טונלה סאפ, בסמוך למפגש הנהרות עם המקונג, ועם הנהר באסאכּ.
היסטוריה.
הקמת העיר.
מקור שמה של העיר מקדש "פנום דון פן" ("Wat Phnom Daun Penh") או "מקדש הגבעה של פן". על פי אגדה רווחת, נבנה המקדש על ידי גברת עשירה בשם פֶּן, וכך נוסדה העיר. בעבר נקראה העיר "קרונג צ'אקטומוק" - "העיר בעלת ארבע הפנים" - וזאת בשל הצטלבות שלושת הנהרות היוצרים צורת "X". העיר הפכה בירת קמבודיה כאשר פונהאה יאט, מלכה של האימפריה הקמרית נמלט מאנגקור טום כאשר זו נכבשה על ידי סיאם בשנת 1431.
פנינת אסיה.
בשנת 1866 קבע המלך נורודום הראשון שפנום פן תהיה בירת המדינה ומושב הממשלה, וארמון המלוכה נבנה בעיר. חלק גדול מההתפתחות העירונית התרחש בתקופת החסות והשלטון הקולוניאלי הצרפתי (1863-1953) ששיפר את התשתיות ודרכי התחבורה. בשנות ה-20 של המאה ה-20 נודעה פנום פן כ"פנינת אסיה", והמשיכה להתפתח ולגדול. בשנות החמישים, עם קבלת העצמאות, החלה תנופת בנייה ביוזמת המלך נורודום סיהאנוק, בה נבנו מספר גדול של מיזמים, בהם התיאטרון הלאומי, האוניברסיטה המלכותית הקמרית, מרכז הספורט הלאומי ועוד. במקביל גדלה העיר ונוספו פרברים חדשים.
שנות המלחמה ושלטון הקמר-רוז'.
במהלך מלחמת וייטנאם, צפון-מזרח קמבודיה נהפך לזירת לחימה כאשר כוחות מצבא צפון וייטנאם עשו בה שימוש, והאזור הופצץ קשות על ידי ארצות הברית. פנום פן הוצפה בהמוני פליטים שנמלטו מהלחימה, וב-1975 מנתה האוכלוסייה מעל ל-2 מיליון תושבים, בחלקם הגדול פליטים.
ב-17 באפריל 1975, יום ראש השנה הקמבודי, נכבשה העיר על ידי הקמר רוז'. קמבודים רבים, בעיקר משכילים, בני השכבות העשירות ותומכי המשטר הישן, נאסרו והוצאו להורג. השגרירים והאזרחים הזרים גורשו מהמדינה, ומרבית האוכלוסייה פונתה בכפייה תוך ימים ספורים אל מחוץ לעיר. המפונים הועברו לכפרים כחלק מניסיון ליצור חברה המושתתת על חקלאים (פינויים בכפייה התרחשו גם בערים באתאמבאנג, קמפונג צ'אם, סיאם ריאפ וקמפונג טום).
שיקום ופיתוח.
לאחר שהקמר רוז' גורשו מהעיר בשנת 1979 על ידי כוחות וייטנאם, החלה העיר להיבנות מחדש באמצעות סיוע כספי מצרפת, מאוסטרליה ומיפן. כמו כן נתנו הבנק העולמי והבנק לפיתוח אסיה הלוואות לצורך בניית העיר.
ארכיטקטורה ואתרים.
פנום פן של היום משופעת בסגנונות בנייה מגוונים מתקופות שונות: מבנים בסגנון קמרי מסורתי, בניינים קולוניאליים, מבנים עכשוויים ובניינים רבי קומות.
המבנה העתיק ביותר בעיר הוא ואט פנום. המקדש, הקיים מאז 1372, אז לפני האמונה נוסדה העיר, ניצב על גבעה מלאכותית קטנה והוא המבנה הדתי הגבוה ביותר בעיר. הוא כולל תוספות למבנה המקורי שנבנו לאורך מאות השנים שחלפו, והוא המוקד של חגיגות ראש השנה הקמבודית באפריל ושל חג הפצ'ום בן, יום האבות הקדמונים, הנחוג בסתיו.
בסוף המאה התשע עשרה, בתקופת השלטון הצרפתי, נבנה המוזיאון הלאומי, מבנה בסגנון קמרי קלסי ובו ניתן לראות אוסף עתיקות גדול מרחבי הממלכה. מבנה מרכזי נוסף הוא אנדרטת העצמאות, שנבנתה בשנות החמישים - אך בסגנון קמרי עתיק.
מתקופת השלטון הצרפתי נותרו וילות ומלונות פאר קולוניאליים, שדרות רחבות, וכן שוק פסאר טום-טמיי, שוק מקורה השוכן תחת כיפה גדולה, ומושך תיירים ותושבים רבים.
מבנים חשובים אחרים בעיר נבנו על ידי אדריכלים קמבודים בני המאה ה-20, בסגנון המשלב מבני באוהאוס ומבנים פוסט-מודרניים עם אלמנטים קמרים מסורתיים ברוח אנגקור.