לפני כ-2.588 מיליוני שנה החלה תקופת הפליסטוקן, אשר במהלכה חלו שינויים דרמטיים באקלים של כדור הארץ כתוצאה מעידני הקרח. עידני הקרח השפיעו בתקופה הזו בין היתר על תהליך האבולוציה של האדם המודרני ביבשת אפריקה. כמויות המים הגדולות שנמצאו בקרחונים אפשרו לגופי מים שונים להתכווץ ולעיתים להיעלם כגון הים הצפוני ומיצר ברינג. רבים מאמינים שהתקיימה הגירה המונית של בני אדם ובעלי חיים דרך מיצר ברינג אשר השפיעה בין היתר על כך שקיימים כיום גמלים (התפתח במקור באמריקה הצפונית אך נכחד באזור זה), סוסים (התפתח במקור באמריקה הצפונית אך נכחד באזור זה). שינויי האקלים שאירעו כתוצאה מסוף עידן הקרח האחרון תרמו להכחדה המונית של בעלי חיים ברחבי העולם המכונה בין היתר "ההכחדה השישית".
האבולוציה של האדם והתרבות האנושית.
קוף-אדם אפריקאי קדום שחי לפני כ-6 מיליון שנים היה החיה האחרונה שצאצאיה יכללו הן את בני האדם המודרניים והן את השימפנזים. על פי הקונצנזוס המדעי לפני כ-2.7 מיליון שנים התפתח סוג האדם. המאפיין האנטומי המובהק ביותר של סוג האדם הוא גידול דרמטי של המוח, אשר בהשוואה לגודל הגוף היה גדול ממוחות כל שאר הפרימטים, ואף ממוחות כל שאר בעלי החיים על כדור הארץ. מוחם הגדול איפשר למיני סוג האדם לפתח יכולת קוגניטיבית חסרת תקדים, וכמו גם תרבות וטכנולוגיה.
לפני כ-2 מיליון שנים, בתקופת הפליסטוקן, הופיע הומו ארקטוס אשר היה זקוף קומה ובעל פרופורציות גוף מודרניות. הומו ארקטוס התפתח בסוואנה האפריקנית, ככל הנראה מהמין הומו הביליס או ממין אדם קדום אחר, והתפשט ברחבי יבשת אפריקה ואירואסיה. ההומו ארקטוס היה ככל הנראה האדם הראשון שחי בחברה של ציידים-לקטים, למד לשלוט באש, ופתיח תרבות של סיתות כלי אבן. הומו ארקטוס שרד קרוב למיליון שנים, והתפצל בהדרגה למינים חדשים לפני כ-500,000 שנים.
בני האדם המודרניים (הומו סאפיינס) התפתחו לראשונה ביבשת אפריקה לפני כ-200 אלף שנה. במקביל האדם הניאנדרטלי הופיע בערך באותו זמן באירופה ובמערב אסיה. הומו סאפיינס היגרו החוצה מיבשת אפריקה בכמה גלים, לכל המוקדם לפני 250 אלף שנים, תוך החלפה והטמעה של אוכלוסיות אדם קדומות יותר שחיו במזרח התיכון, באירופה ובאסיה. כל המינים האדם האחרים נכחדו בסופו של דבר. לאורך מרבית הפרהיסטוריה הם חיו כציידים-לקטים, ורק לפני כעשרת אלפי שנים החלו לביית צמחים ובעלי חיים בהיקף נרחב לצורך חקלאות. לפני כחמשת אלפי שנים לכל היותר פיתחו לראשונה כתב והחלו לתעד את ההיסטוריה שלהם. במאות השנים האחרונות, אפשרו המהפכה התעשייתית וחידושי המדע גידול דרמטי באוכלוסיית האנושות, העומדת כיום על כשבעה וחצי מיליארד נפש.
הפעילות האנושית הובילה לאורך ההיסטוריה, ובמיוחד בעידן המודרני, להרס סביבתי ולזיהום הסביבה, אשר תרמו באופן משמעותי להכחדה ההמונית המתמשכת של צורות חיים אחרות בכדור הארץ (ראו אירוע ההכחדה בהולוקן). קצב ההכחדה הנוכחי מהיר יותר פי 100 עד פי 1000 מהקצב הממוצע של הכחדות מינים על פני סולם הזמן האבולוציוני של כדור הארץ, והוא עשוי אף להחריף בעתיד כתוצאה משינוי אטמוספירת כדור הארץ וההתחממות הגלובלית של כדור הארץ.
פלניגלים
הכל פוליטי
מולטיטוברקולטים
Baojun 630
Baojun 630 היא מכונית משפחתית המוגדרת מכונית קומפקטית מתוצרת יצרנית הרכב הסינית
Baojun אשר מיוצר משנת 2016 ועד היום.
היצרן "Baojun" הוא חברת בת של "SAIC-GM-Wuling" (בסינית: "上汽通用五菱汽车股份有限公司") בשליטה ובשיתוף (joint venture) קונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס, ויצרן הרכב הסיני סאיק מוטור.
צ'אנגן CS15
צ'אנגן CS15 הוא קרוסאובר קומפקטי מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Changan Automobile , אשר מיוצר משנת 2015 (שנת מודל 2016) ועד היום.
שחף לבן עין
שחף לבן העין (שם מדעי: "Ichthyaetus leucophthalmus") הוא מין של עוף ים ממשפחת השחפיים.
שחף זה קטן יחסית ותפוצתו מוגבלת לאזור ים סוף. מין זה הוא הנדיר מכל מיני השחפים שנתגלו עד עכשיו (2021). מספר הפרטים בעולם מוערך ב-12,000-13,000 בלבד. רובם נמצאו ונצפו על ידי "האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע" (ארגון IUCN).
מקור השם.
מקור השם הוא עיגול לבן הנמצא מסביב לעיניים, וייחודי רק למין זה.
מראה.
שחף לבן העין הוא בגודל בינוני ביחס לקרוביו, מקורו ארוך ודק וכפוף כלפי מטה. מחזהו ומעלה צבעו בגוונים כהים כגון אפור-חום אצל הבוגרים וחום אצל הצעירים. בכל חייו צבע כנפיו כהה עם שפת זרימה לבנה לאורך הכנף. לשחף לבן העין הבוגר יש ראש שחור שנמשך עד לגרונו. לעיניו של השחף טבעות עין לבנות ובולטות. בתקופת החורף הראש של השחף הופך להיות בהיר יותר ומחוספס. אורך גופו כבוגר בין 39–43 ס"מ ומוטת כנפיו בין 100–115 ס"מ.
התנהגות.
תפוצת השחף אינה יציבה במהלך תקופת הרבייה שלו והוא מגיע לכל רחבי ים סוף. תקופת הרבייה שלו היא בין יוני לאוגוסט בעיקר בערב הסעודית, הן מטילות את ביציהן ביוני ובקיעת הביצים מתרחשת לרוב באוגוסט (במצריים תקופת הרבייה מגיעה גם עד ספטמבר), קבוצות הרבייה שלהם חלשות - כ-25 זוגות בקבוצה אחת אף על פי ששחף בודד בזמן אחר מתקופת הרבייה חי בבדידות אבל לעיתים הוא חי בלהקות של מאות או אלפי שחפים נוספים.
בתי הגידול שלו הם בדרך כלל בחופים, חלק מן המצרים החליטו לגדל את השחף בבתיהם. הוא ניזון לרוב מן הים, שחף לבן העין אוכל לרוב דגים, רכיכות, סרטנים ומעט פירות והוא משתרע על מזחים, כלי דיג, שוניות אלמוגים ועל סלעים בחופים.
השחפים בונים את קניהם לרוב על סלעים חשופים או בחול, על מצע חול השחף בונה את קנו בצורת טבעות מזרדים, אצות ופסולת. במקומות סלעיים הקן מורכב מצמחים הנמצאים על הסלע או מחומר שאינו חדיר למים, לרוב השחף מטיל שתיים או שלוש ביצים בקן.
תפוצה.
השחף לבן העין דוגר בים סוף בלבד, ממצרים בצפון דרומה עד לפתח הדרומי של ים סוף. בישראל השחף נמצא במפרץ אילת, כאשר מספרים גבוהים שלו מופיעים בחורף ובתחילת האביב. בזמנים נדירים מאוד השחף מגיע לחוף הים התיכון.
מצב שימור.
השחף נמצא בסכנת הכחדה, בשל גודל האוכלוסייה הקטן של כ-12,000-13,000 בלבד, וכן שטח הדגירה המצומצם.
הוא סובל מציד, הרס קנים, הרס אתרי דגירה, חשיפה לזיהומים בים. מבחינת מצב השימור של המין, הוא נחשב קרוב לסיכון (Near Threatened), מצב שימור הנחשב למצב של סיכון נמוך ברשימה האדומה של IUCN.
טבח וונדד ני
טבח וונדד ני (באנגלית: The Wounded Knee Massacre) היה טבח שהתרחש ב-29 בדצמבר 1890, ליד נחל וונדד ני שבשמורת האינדיאנים לקוטה פיין רידג' אשר במדינת דקוטה הדרומית שבארצות הברית. זה היה הקרב האחרון במלחמות האינדיאנים ומעשה הטבח עם מספר ההרוגים והפצועים הגדול ביותר בתולדות ארצות הברית.
יום קודם לטבח הצליחה יחידה של רגימנט הפרשים השביעי בפיקודו של מייג'ור סמואל וייטסייד לאתר קבוצה של שבט הלקוטה. החיילים ליוו את הילידים שמונה קילומטרים אל נחל וונדד ני, שם הם הקימו מאהל. בהמשך הגיעו למקום חיילי גדוד פרשים בראשות קולונל ג'יימס פורסיית והם הקיפו את המאהל. לגדוד הפרשים היו גם ארבעה תותחי הרים מסוג M1875.
בשעות הבוקר של ה-29 בדצמבר נכנסו כוחות הפרשים האמריקנים למאהל על מנת לקחת מחברי השבט את נשקם. לפי גרסה אחת של האירועים, אחד מחברי השבט, אדם חירש בשם קויוטה, לא היה מוכן לוותר על הרובה שלו בטענה שהוא שילם עליו הרבה, ובמהלך המאבק עימו על הרובה נפלט מהרובה שלו כדור. הירי הפתאומי גרם לחיילי גדוד הפרשים כולו לירות ללא הבחנה בילידים. גדוד הפרשים השתמש בתותחי ההרים על מנת לירות עימם על האוהלים של האינדיאנים. לוחמי הלקוטה המעטים שעדיין היה ברשותם נשק ירו חזרה על חיילי גדוד הפרשים, אך הם נורו למוות זמן קצר לאחר מכן. חלקם מאנשי שבט הלקוטה ניסו להימלט מהמקום, אך חיילי גדוד הפרשים רדפו אחריהם ורצחו אותם, על אף שלא היו חמושים.
בטבח נרצחו בין 250 ל-300 גברים, נשים וילדים משבט הלקוטה ו-51 נפצעו (4 גברים ו-47 נשים וילדים, שחלקם מתו מאוחר יותר). כמו כן נהרגו 25 חיילים ו-39 נפצעו (שישה מהפצועים מתו מאוחר יותר). ארצות הברית העניקה ל-20 חיילים מגדוד הפרשים את מדליית הכבוד בעקבות האירוע. לאורך השנים נעשו על ידי חברי קונגרס מאמצים לשלול מדליות אלו, אולם ללא הצלחה.
האתר בו נערך טבח וונדד ני הוכר ב-21 בדצמבר 1965 כאתר היסטורי לאומי (National Historic Landmark) על ידי משרד הפנים האמריקני. ב-1990 העבירו שני בתי הקונגרס האמריקני החלטה רשמית המבטאת "צער עמוק" על הטבח.
הנזיר שמכר את הפרארי שלו
הנזיר שמכר את הפרארי שלו (באנגלית: The Monk Who Sold His Ferrari) הוא ספר לעזרה עצמית מאת רובין שארמה. הספר הוא מעשייה מעולם העסקים הנגזרת מהתנסויותיו האישיות של שארמה לאחר שעזב את הקריירה שלו כעורך דין בגיל 25.
פרסום.
הספר יצא לאור בשנת 1997 על ידי הארפר קולינס, ונמכר ביותר מ-3 מיליון עותקים נכון לשנת 2013. תרגום אחרון לשפת דוגרי נעשה על ידי צ'אמפה שארמה. שארמה גם כתב כמה ספרים נוספים בסדרה, כגון: "המכתבים הסודיים של הנזיר שמכר את הפרארי שלו", "חוכמת המנהיגות", "גלה את ייעודך" ו"חוכמת המשפחה".
תקציר.
הספר מתפתח סביב שתי דמויות, ג'וליאן מנטל וחברו הטוב ג'ון, בצורת שיחה. ג'וליאן מספר את חוויותיו הרוחניות במסעו בהרי ההימלאיה, אשר הוא לקח על עצמו לאחר שמכר את בית הנופש שלו ואת פרארי האדומה.
צ'אנג'ה Q7
צ'אנג'ה Q7 הוא קרוסאובר מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Changan Automobile , אשר מיוצר משנת 2017 ועד היום.
צ'אנגן CX20