בעונת 2022/23 הוגרלה לשחק בסיבוב המוקדמות השלישי של ליגת האלופות מול פיוניק ירבאן, אותה עברה עם ניצחונות 0-2 ו5-0. בפלייאוף ליגת האלופות הוגרלה הכוכב האדום מול מכבי חיפה. במשחק הראשון נחלה הכוכב הפסד 2-3 למכבי חיפה בישראל ובגומלין בבלגרד שבוע לאחר מכן, לאחר שהובילה 2-1 במחצית, ספגה הכוכב שער שיוויון בדקה ה-90 משער עצמי של מילאן פאבקוב, ונשרה לשלב הבתים של הליגה האירופית.
אצטדיון הקבוצה.
מגרש הבית של הקבוצה הוא אצטדיון ראיקו מיטיץ', שהיה ידוע בעבר כאצטדיון הכוכב האדום, ומאז ה-21 בדצמבר 2014 נקרא על שם ראיקו מיטיץ', שכבש 262 שערי ליגה במדי המועדון והיה כוכב נבחרת יוגוסלביה ולאחר מכן גם מאמן הנבחרת.
האצטדיון מכיל 55,539 מושבים שהופכים אותו לאצטדיון הגדול ביותר בסרביה. האצטדיון נחנך ב-1963 ונודע בשם "מראקנה", בשל תכולת השיא שלן שהייתה 110,000. באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, על מנת לעמוד בתקני הבטיחות של אופ"א, האצטדיון שופץ ותכולת המושבים ירדה.
בשנת 2008 בוצע שיפוץ נוסף שכלל התקנת תאורה חדשה, דשא סינתטי ומשטח אימונים מחודש. בשנת 2011 נוספו תאי אח"ם, תא לעיתונאים, מרכז תקשורת, מסעדה ובית קפה. בצדו המערבי של האצטדיון ישנה חנות רשמית של המועדון. האצטדיון הוכתר בתור אחד האצטדיונים הטובים באירופה.
תארים.
אליפויות לאומיות (31):
גביעים לאומיים (24):
ליגת האלופות (1):
הגביע הביניבשתי (1):
גביע מיטרופה (2):
קלמנט אטלי
קלמנט ריצ'רד אטלי, הרוזן הראשון מאטלי (באנגלית: Clement Richard Attlee, 1st Earl Attlee; 3 בינואר 1883 – 8 באוקטובר 1967) היה מדינאי בריטי ממפלגת הלייבור, ששימש ראש ממשלת בריטניה בסוף מלחמת העולם השנייה ואחריה, בשנים 1945–1951 וכן כמנהיג מפלגתו בשנים 1935–1955.
אטלי שימש בתפקידים רבים ושונים, ובין היתר היה סגן ראש ממשלת בריטניה הראשון - לאחר שהצטרף לקבינט המלחמה של וינסטון צ'רצ'יל ב-1940. בתקופת מלחמת העולם השנייה היה בעל סמכויות נרחבות בתחום הפנים, ולמעשה ניהל את המשק הבריטי כאשר צ'רצ'יל ניהל את יחסי החוץ ואת העניינים הקשורים בניהול המלחמה. ב-1945 ניצחה מפלגתו של אטלי באופן מפתיע את המפלגה השמרנית בראשות צ'רצ'יל, ואטלי כיהן כראש ממשלה למעלה מחמש שנים, לאחר שזכה גם בבחירות שנערכו ב-1950. אטלי היה ראש הממשלה הראשון ממפלגת הלייבור ששלט תקופת כהונה מלאה, והראשון ממפלגתו שהצליח לשלוט בכוחו של רוב פרלמנטרי שקיבלה המפלגה.
תקופת כהונתו של אטלי בראשות הממשלה נמנית עם החשובות שבכהונות ראשי הממשלה בבריטניה. מבחינת יחסי החוץ היה עליה להתמודד עם ההרס שהותירה מלחמת העולם השנייה, עם זרעי המלחמה הקרה, עם פירוקה של האימפריה הבריטית ועם מתן עצמאות להודו, לפקיסטן, לבורמה, לסרי לנקה ולירדן, וכן עם סיומו של המנדט הבריטי על ארץ ישראל, וכן עם אירועים כמלחמת קוריאה וייסודו של ארגון האומות המאוחדות. לכהונתו נודעה חשיבות גדולה גם מהבחינה הבריטית הפנימית, ובמהלכה התחוללה הבנייה מחדש של החברה ושל הכלכלה הבריטית. מתוך הנחה שכלכלה קיינסיאנית תביא לתעסוקה מלאה, שאף אטלי ליצירת מדינת רווחה, המבוססת על דו"ח בוורידג', שבה מערכת של קצבאות מלווה את האזרח "מעריסה ועד קבר", ושירותי בריאות מולאמים מעניקים רפואה חינם לכול. לשם כך הלאימה ממשלתו של אטלי תעשיות מפתח, יצרה מערכת מפותחת של שירותי ביטוח לאומי וגמלאות לנכים, קשישים ומובטלים, ויצרה את שירותי הבריאות הלאומיים הבריטיים. הסדר זה היה מקובל, בסופו של דבר, גם על הממשלות השמרניות שבאו לאחר אטלי, עד תקופת כהונתה של מרגרט תאצ'ר, שהביאה עמה ערכים נאו ליברליים, שהביאו לשינוי חברתי נוסף ולמדיניות של הפרטה והקטנת התערבות המדינה בכלכלה.
על אף התבטאויות שהשמיע בזכות הציונות בטרם היה לראש הממשלה והתנגדותו לספר הלבן של 1939, היה שלטונו של אטלי בבחינת אכזבה לאנשי היישוב בארץ ישראל. ממשלתו הנהיגה מדיניות של יד נוקשה כלפי היישוב שכללה איסור על העלייה, שהנהיג שר החוץ ארנסט בווין. הדבר הביא למאבק נגד שלטונות המנדט. בסופו של דבר החליטה ממשלתו של אטלי להעביר את השאלה הנוגעת לעתידה של ארץ ישראל להכרעת האו"ם, דבר שהביא לתוכנית החלוקה ולהקמת מדינת ישראל.
ביוגרפיה.
מוצא, ילדות ונעורים וקריירה מוקדמת.
אטלי נולד בלונדון והיה השביעי משמונת ילדיהם של עורך הדין הנרי אטלי ואשתו אלן ברייוורי וטסון. הוא קיבל את חינוכו בבית הספר נורת'או, הנחשב לבית ספר יוקרתי של המעמד העליון, ולאחר מכן למד בהיילבורי קולג' ובאוניברסיטת אוקספורד, ושם השלים תואר ראשון בהיסטוריה מודרנית בשנת 1904. לאחר מכן למד עריכת דין באוקספורד, עבר את הבחינות בקיץ 1905 ובמרץ 1906 צורף ללשכת עורכי הדין של בריטניה.
בשנים 1906–1909 עבד אטלי בהיילברי האוז, מוסד צדקה לנערים משכונות העוני של אזור איסט אנד בלונדון, שהפעיל הקולג' שבו למד בעבר, וזאת לאחר שביקר במקום בחברת אחיו טום והזדעזע מתנאי החיים הקשים של התושבים. החוויה עיצבה בו את ההכרה החברתית, והוא היה לסוציאליסט. עד אותה העת גדל בסביבה שמרנית והביע דעות שמרניות.
ב-1909 עבד זמן קצר כמזכירהּ של ביאטריס וב, הפעילה הפביאנית, ובין 1909 ל-1910 עבד ב"טוינבי הול", מרכז בשכונת איסט אנד שבו התגוררו סטודנטים ובני המעמד הגבוה שרצו להתקרב למעמד הפועלים ולחוות את תנאי חייו. ב-1911 קיבל עבודה ממשלתית כ"מסביר רשמי" של כללי חוק הביטוח הלאומי שקיבלה ממשלתו של דייוויד לויד ג'ורג'. את הקיץ בילה כשהוא נוסע במדינה על אופניים ומסביר את החוק באסיפות עם באסקס ובסאמרסט. ב-1913 קיבל עבודה כמרצה בבית הספר לכלכלה של לונדון. בתקופה זו הצטרף למפלגת הלייבור.
ב-1914, במהלך מלחמת העולם הראשונה, גויס לצבא והתמנה לקצין בדרגת קפטן בגדוד דרום לנקשייר. הוא שירת בהצטיינות במערכת גליפולי, ולאחר מכן שירת בזירת מסופוטמיה. שם נפצע קשה ברגלו מרסיס בעת שהסתער על עמדת אויב. הוא נשלח לאנגליה להחלים, ובשנת 1917 עסק באימון חיילים על אדמת אנגליה. ביוני 1918 שב לשירות מבצעי ושירת בחזית המערבית בצרפת בחודשים האחרונים של המלחמה. ב-1917 קיבל דרגת מייג'ור (המקבילה לדרגת רב-סרן בצה"ל). בתקופה שבין המלחמות נודע גם בכינוי "מייג'ור אטלי".
לאחר המלחמה שב ללמד בבית הספר לכלכלה של לונדון, ועסק בכך עד 1923. ב-1921 הוזמן על ידי ידידים ממשפחת מילאר ללוותם בחופשה באיטליה. בתם של הידידים, ויולט הלן מילאר, ששירתה כאחות בזמן המלחמה, יצאה אף היא לחופשה. על אף שבתחילה הסתייגה מאטלי, שכבר אז היה ידוע בפעילותו הפוליטית בעלת האופי הסוציאליסטי, בעוד שמשפחת מילאר הייתה משפחה של אנשי עסקים שמרנים, בסופו של דבר התקרבו השניים, והודיעו על אירוסיהם שבוע לאחר שובם מאיטליה. ב-10 בינואר 1922 נישאו בלונדון. נישואים אלו היו ארוכים ומאושרים והסתיימו רק עם מותה של ויולט ב-1964. לזוג נולדו שלוש בנות ובן.
תחילת דרכו הפוליטית.
מיד לאחר שובו מהמלחמה החל אטלי בפעילות פוליטית. עוד ב-1919 נבחר לראשות מועצת רובע סטפני, אחד מרבעיה העניים ביותר של לונדון. בתקופת כהונתו בתפקיד לחם כנגד בעלי בתים עשירים שדרשו שכר דירה מופקע עבור הדירות שהשכירו, אך לא השקיעו בנכס ולא העמידו אותו לרשות הדיירים במצב סביר. המועצה בראשות אטלי אכפה צווים שהכריחו את בעלי הבתים לשפץ את הנכסים, שלחה פקחי בריאות והיגיינה, ובכך גם הופחת שיעור תמותת התינוקות. בשנת 1920, בעודו ראש מועצה, כתב את ספרו הראשון "העובד הסוציאלי", שבו פירט רבים מהעקרונות הפוליטיים שינחו את דרכו הפוליטית בעתיד. על פי הספר, הדאגה לשכבות החלשות היא עניינה של המדינה ואין להשאירה לגופי צדקה פרטיים. ב-1921 הוביל הסוציאליסט הבריטי ג'ורג' לנסבורי את "מרד המיסים של פופלאר". לנסבורי, שעמד בראש מועצת רובע פופלאר בלונדון, סירב להעביר את כספי המיסים המקומיים למועצת העיר לונדון וחילק אותם לנצרכים על פי הבנתו, וזאת במחאה על שיעור המיסים הגבוה. במהלך האירוע תמך אטלי בלנסבורי, וזאת בניגוד לעמדת מנהיגי מפלגתו, ובהם הרברט מוריסון.
חבר הפרלמנט 1922–1931.
בשנת 1922 נבחר אטלי לחבר בפרלמנט של בריטניה מטעם מחוז הבחירה ליימהאוז שברובע סטפני. בתחילת דרכו סייע לרמזי מקדונלד, שהיה נערץ עליו באותה עת, להיבחר לראשות מפלגת הלייבור בבחירות שהתקיימו ב-1922. במושב הפרלמנט קצר הימים של 1922 שימש מזכירו הפרלמנטרי הפרטי של מקדונלד (parliamentary private secretary), תפקיד אותו נשאו לעיתים חברי פרלמנט זוטרים, ובמסגרתו ניהלו את הקשר בין נושא משרה בכיר יותר (חבר פרלמנט בכיר - שר או חבר בממשלת צללים), לבין הפרלמנט.
כאשר עלה מקדונלד לשלטון קיבל אטלי לראשונה משרה ממשלתית, ובממשלתו הראשונה של מקדונלד הוא שימש תת-שר המדינה לענייני מלחמה (Under-Secretary of State), הדרגה הנמוכה משלוש הדרגות הממשלתיות הנהוגות בבריטניה, שחבריה אינם חברים בקבינט.
אטלי התנגד לשביתה הכללית של 1926 והאמין כי אין להשתמש בשביתה כללית כנשק פוליטי. עם זאת הוא לא פעל לסיומה.
ב-1927 מונה אטלי לחבר בוועדת סיימון, שבה היו חברים מכל סיעות הבית. ועדת סיימון הייתה ועדה מלכותית שנועדה לבחון את האפשרות להענקת ממשל עצמי להודו. בשל הזמן שהיה עליו להקדיש לענייני הוועדה ובניגוד להבטחה שהבטיח לו מקדונלד, לא מונה אטלי לשר בממשלתו של מקדונלד שהוקמה ב-1927. עם זאת ניסיון זה העניק לאטלי ידע והבנה בשאלה ההודית, שבה היה עליו להכריע בהמשך, כשימונה לראש הממשלה.