אבן הפינה לשכונה הונחה ב-1925 ונבנו בה מבנים מעטים על ידי עולים שבאו מרומניה. מים הובאו לשכונה החדשה מנחל אחוזה. בית הבראה תוכנן (ונבנה) ב-1926 על ידי ההסתדרות, ושנה אחר כך הוקם בית הספר הראשון על הרכס - "אחוזה זיכרון יוסף".
עיקר התפתחותה של השכונה התרחש במהלך שנות ה-30, על ידי עולי גרמניה מהעלייה החמישית. באמצע אותו עשור נסלל כביש רופין, שחיבר את כיכר אליזבט עם הדר הכרמל.
ב-1948 השתלטו כוחות "ההגנה" על "מחנה הלגיון" והוקם בו גדוד צנחנים ראשון. מאוחר יותר, הוסב המקום לפנימייה הצבאית לפיקוד.
אחוזה שלאחר קום המדינה התפתחה כאזור המשמר במשהו את צביונו השקט, הקלאסי והיציב-יחסית מבחינת מחירי הנדל"ן. המהמורות הכלכליות והחברתיות שעברו על העיר חיפה בשני העשורים שסביב מִפנה המאה ה-21, פסחו במידה ניכרת על הרובע.
גאוגרפיה.
רובע אחוזה נמשך לאורך גב ההר, כאשר שיפוליו הצפוניים-מזרחיים צופים על מפרץ חיפה והדרומיים-מערביים על מישור חוף הכרמל. גובהו נע בין 200 מ' ל-250 מ' מעל פני הים, וגבולותיו הם כרמליה וכרמל מרכזי מצפון, עמק רושמיה ממזרח, רמת גולדה ורמת אלמוגי מדרום, ובמערב יוצר מצוק הכרמל גבול טבעי שרק דרך פרויד חוצה אותו.
ציר התחבורה המרכזי של אחוזה הוא שדרות מוריה והמשכה רחוב חורב ושדרות אבא חושי (כביש 672). כיכר חורב, שבלב אחוזה הוותיקה, מקשרת את עורקי התחבורה מארבעה כיוונים, והיא מהצמתים הסואנים בחיפה.
בלב השכונה קניון קטן בשם "מרכז חורב", שמעליו מרכז רפואי. במערב השכונה נמצא בית החולים כרמל. בדרומהּ שוכן קמפוס בית בירם ומצפון - כיכר דוד הכהן (על שם דוד הכהן, קרויה גם כיכר קריית ספר) שבה מקומות בילוי רבים.
אחוזה, רוממה וציר חורב.
השכונות שקמו מסביב לאחוזה הוותיקה מונות את:
רמת בגין.
רמת בגין נבנתה על שיפוליו הדרום-מערביים של הרכס, דרומית לכיכר חורב. השכונה, הקרויה על שמו של מנחם בגין שנפטר סמוך לסיום שלבי בנייתה, גובלת בצפון ברחוב חורב, במזרח ברמת גולדה, בדרום באפיק נחל עובדיה, ובמערב בערוץ נחל עמירם שמעבר לו שוכנת רמת אשכול.
המבנה הראשון בשכונה נבנה בשנות ה-30 של המאה ה-20. המבנה, המשמש היום את בית האבות "משען כרמל" ברחוב אידר, תוכנן על ידי ריכרד קאופמן ונבנה על ידי ד"ר וילהלם יהודה בודנהיימר (1890–1955), ובראשיתו שימש כ"סנטוריום כרמל" וכפנסיון. בשנות ה-40 נבנו קרוב לסנטוריום מספר בתי מגורים צמודי קרקע. מאז המשיכה השכונה להתפתח עד ראשית שנות ה-80, אז הופסקה הבנייה עקב מחסור בקרקעות לבנייה.
בשכונה גרות בעיקר משפחות צעירות ממעמד כלכלי בינוני עד גבוה. בשכונה בית ספר יסודי ("נופים"), שני בתי כנסת, גרעין תורני ומרכז לחקר כתבי הרמב"ם המשמש ככולל אברכים.
רמת אלמוגי.
שכונה שתחילתה בשנות התשעים של המאה ה-20. בליבה אתר צבאי לשעבר המכונה "פלנורד". גובלת מצפון בשכונת רמות רמז, ממערב ברוממה החדשה וממזרחה, רמת אלון. השכונה קרויה על שמו של ראש עיריית חיפה לשעבר, המנוח יוסף אלמוגי (שימש כראש העיר 1974–1975).
אתרים בשכונה: כיכר "חתני פרס נובל", גן "שבע הבנות", כיכר "יצחק שפירא", בית הכנסת "מאור יהודה", גן "מצפה זייד".
רמת גוראל.
ידועה יותר בשם גבעת העיזים - שכונה חדשה שאמורה לכלול כ-1,800 יחידות דיור.
רוממה.
רוממה מחולקת לשני חלקים: רוממה הישנה ורוממה החדשה (שנקראת גם "רמת בן-גוריון"). ביניהן חוצצת דרך פיק"א, המקשרת את מרכז אחוזה עם נווה שאנן. רוממה הישנה, הצפונית, החלה את דרכה בשנות ה-20 כ"אדמת רושמיה", פותחה על ידי "הכשרת היישוב" וב-1946 נבנו שיכוניה הראשונים. זוהי שכונת מעמד-ביניים מובהקת. בשכונה נמצא היכל הספורט רוממה, והאתר הארכאולוגי ראש מיה שבו שרידי מצודה. ברוממה החדשה, שנבנתה מדרום בסוף שנות ה-60, שוכן המרכז ליהדות מתקדמת "אור חדש", ורבי-קומות רבים, לצד בנייה נמוכה בגבעת אורנים.
רמת אשכול.
רמת אשכול, הקרויה על שם ראש הממשלה השלישי של ישראל, הוקמה בשנות ה-80 ממערב לאחוזה לצד דרך פרויד היורדת אל הים. תכנונה נועד לשמש פתרון למחסור בשטחים למגורים עבור המעמד הבינוני-גבוה שעלה בשנים אלה אל הרכס. לצורך הקמתה נוצל מנחת תעופה בריטי שהוקם בעת מלחמת העולם השנייה כחלק מתוכנית המבצר האחרון וכן "גולחה" כיפת הר מיוערת. שטחה של רמת אשכול כ-900 דונם, ובה 1,147 יחידות דיור שבהן גרים כ-4,000 תושבים, שחלק ניכר מהם עובדים בפארק מת"ם הסמוך. מדובר בשכונה של בתים צמודי קרקע, עד שלוש קומות, שמבנה מורדות הכרמל יוצר בהם את האפשרות לחצרות ומרפסות גן. חלק ניכר מהמבנים הם קוטג'ים ווילות. לשכונה שני רחובות ראשיים ומספר סמטאות קטנות, חלקן ללא מוצא. יש לה גם שתי כניסות ושלוחה קטנה נוספת מהעבר השני של הכביש. בשכונה מתגוררים תושבים מהמעמד הגבוה. השכונה מאופיינת בבנייה נמוכה עם טיח לבן וגגות רעפים אדומים. במרכז השכונה גן עם שבילים המסתעפים ממנו. בשכונה בית כנסת "רמת אשכול" לו שני אולמות תפילה (בנוסח אשכנז ונוסח עדות המזרח) וכן שני גני ילדים עירוניים.
שמבור.
אדמות השכונה נרכשו ממשפחת שמבור, והיא הוקמה בשנות ה-40 על ידי בעלי קרקעות פרטיים מהמעמד הבינוני-גבוה, חלקם מיוצאי גרמניה; ובנוסף משפחות רקנאטי, עופר ודנקנר. שמבור תחומה בין כיכר דוד הכהן (כיכר קריית-ספר) ונחל אזוב בדרום לכרמליה בצפון, בין שדרות מוריה במזרח ומצוק ההר ממערב, וכוללת אחדים מהרחובות היקרים ביותר בחיפה. כאן נמצא בית יד לבנים. שדרות הנדיב, בהן רוב המבנים הם בני שלוש קומות, 3 עד 6 דירות מרווחות למבנה, הוכרזו כרחוב לשימור.
ורדיה.
ורדיה היא מהחדשות בשכונות חיפה, ועל פי החלוקה של העירייה משתייכת לרובע הכרמל.
אחוזה העליונה.
אחוזה העליונה, או בשמה האחר גבעת דאונס (על שם ליידי פלורנס דאונס, גיסתו של אדמונד אלנבי, כובש ארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה, שעברה לגור במקום מרחוב יפה נוף 120 אחרי שנפטר בעלה, ארתור) היא רצועה באורך של קילומטר לערך ורוחב ממוצע של 400 מטר שנבנתה בין הרחובות חורב וארתור הנטקה, הרחוב המרכזי הוא רחוב אלברט איינשטיין. זוהי אחת משכונות ציר חורב, והיא גובלת במרכז אחוזה, ברמת אלמוגי וברוממה החדשה. בקצה הדרומי, במקום בו מסתיימת אחוזה, ממוקם סניף בית הספר הריאלי "בית בירם", שבו פועלת גם השלוחה החיפאית של האוניברסיטה הפתוחה. השכונה היא משכנה של הפנימייה הצבאית לפיקוד.
שבעה (סרט)
"שבעה" הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויים של שלומי ורונית אלקבץ, שיצא לאקרנים בשנת 2008.
פירוט כללי.
הסרט "שבעה" הוא הסרט השני בטרילוגיית סרטים, קו-פרודוקציה ישראלית-צרפתית, מבית היוצר של האחים שלומי ורונית אלקבץ, אשר גם משחקת בו תפקיד מרכזי. עלילת הסרט הראשון של השניים, "ולקחת לך אישה", אשר יצא לאקרנים בשנת 2005, עוקבת אחר סיפורה של ויויאן (רונית אלקבץ), המנהלת חיי משפחה מתפוררים ועגומים עם אליהו (סימון אבקריאן), בעקבות רומן עם מאהבה לשעבר ומתקשה ליזום פרידה בעקבות חוקיו הנוקשים של התא המשפחתי ומעמד האישה בתא זה. רק מקצת הדמויות מופיעות בשני הסרטים: אחיה של ויויאן, דוד (דוד אוחיון) וצ'ארלי, אותו מגלם אחיהם של רונית ושלומי, יחיאל אלקבץ, ומי שמגלמת את אמה, חנינה (סוליקה קדוש). "ולקחת לך אישה" קצר שבחים בארץ ובעולם וזכה בפרסים כגון פרס המבקרים ופרס הקהל בפסטיבל ונציה ופרס השחקנית הטובה ביותר (עבור רונית אלקבץ) בפסטיבל ירושלים.
בנובמבר 2007 החלו צילומי הסרט השני בטרילוגיה, "שבעה", אשר נמשכו כחודש ימים בתל אביב וסביון. ב-14 במאי 2008 פתח "שבעה" את שבוע המבקרים של פסטיבל קאן היוקרתי בצרפת, אשר נחשב במה ליוצרים חשובים בתחילת דרכם. בפסטיבל זכה הסרט להערכה עולמית רבה. ביוני פתח "שבעה" את פסטיבל הקולנוע שדרות. ביולי, טרם יציאתו לאקרנים בישראל, יצא הסרט לאקרנים בצרפת, בהפצת חברת "פילמס דו לוסאנג'", שם זכה לחשיפה תקשורתית יוצאת דופן ולביקורות אוהדות, מה שהביא לצפייה של 30 אלף איש בשבוע יציאתו. ב-18 ביולי זכה "שבעה" בפרס וולג'ין בפסטיבל ירושלים בקטגוריות הסרט והשחקנית הטובים ביותר (עבור חנה אזולאי הספרי). בספטמבר יצא "שבעה" לאקרנים בארץ, ותוך שבועיים בלבד צפו בו 45 אלף איש. ב-23 בספטמבר זכה "שבעה" בשני פרסי אופיר (מתוך 13 מועמדויות), בקטגוריות הצלם (עבור ירון שרף) ושחקנית המשנה (עבור אוולין הגואל) הטובים ביותר. ב-22 באוקטובר גרף "שבעה" שלושה פרסים בפסטיבל הסרטים הים-תיכוני בספרד, בקטגוריות הסרט, הבימוי והשחקנית (עבור אלקבץ, אזולאי-הספרי, הגואל, יעל אבקסיס, חנה לסלאו וקרן מור) הטובים ביותר.
עלילה.