בערב מספרי סיפורים שהתקיים בשנת 2006 בתיאטרון שרובר בירושלים, סיפר ישראלי ששהה באנגליה, כיצד ניגש אליו קשיש אנגלי מכובד במסעדה בה היה, וביקש ממנו להתלוות אליו משום "שיש לו משהו חשוב מאוד לתת לו". באחוזתו שבסקוטלנד גולל את מסכת חייו וסיפר שהיה חיל בריטי בפלשתינה, שנשלח למשימה אזרחית חד פעמית: לתפוס תוקעי שופר בכותל. הוא ביקש להחזיר את השופר שהחרים מידיו של אותו ילד יהודי, לפני 60 שנה, לבעליו החוקיים. כך הגיע אותו שופר עתיק שעבר במשפחתו של קרוואני, חזרה לישראל. כיום השופר מוצג במוזיאון האצ"ל – בית גידי שבמצודת זאב בתל אביב.
רימונים בתוך תפוזים.
בשנת התש"ז, טרם עלייתם הצפויה לגרדום של מאיר פיינשטיין ומשה ברזני, העבירו הללו פתק זעיר מוצפן בקליפת בננה ובו ביקשו מחבריהם למחתרת שיעבירו להם שני רימונים האחד, כדי לפוצצו על המשלחת שתקחם לגרדום ובשני, להתאבד.
באותם ימים, אפרים שטיינברג בעל פני הילד, היה אחראי על הובלת עגלת האוכל לעצורים בכלא שבמגרש הרוסים. אפרים העביר את חלקי הרימונים מוסלקים בתוך שני תפוזים לתוך הכלא שם הורכבו על ידי לוחם האצ"ל אליעזר בן עמי ונמסרו לשני עולי הגרדום.
טיסה 741 של TWA
זיוה פתיר
זיוה פתיר (נולדה ב-21 במאי 1950) היא מנהלת בתחום האיכות, התקינה והקיימות בישראל. שימשה במשך למעלה מעשור מנכ"לית מכון התקנים הישראלי. כיהנה כסגנית נשיאה ויו"ר ההנהלה הטכנית של ארגון התקינה הבינלאומי ISO וכחברת הנהלה בארגון התקינה הבינלאומי לאלקטרוטכניקה IEC. פתיר פעילה בתחום העסקי והציבורי, משמשת דירקטורית בחברות ויועצת לגופים ממשלתיים ופרטיים בישראל ומחוצה לה.
ביוגרפיה.
נולדה בוורשה להורים ניצולי השואה ובה גדלה עד עלייתה ארצה כילדה ב-1957. אביה, מיכאל פטיץ-בורקובסקי, אדריכל, היה המתכנן הראשי והאחראי לבנייתה מחדש של ורשה לאחר המלחמה. אמה, פלורה רשב"א, משפטנית במקצועה, בוגרת אוניברסיטת ורשה, עסקה בפולין בכתיבה היסטורית ובישראל בהנהלת חשבונות. לפתיר אח בשם אדי, מהנדס אלקטרוניקה המתגורר בקנדה.
פתיר למדה כימיה באוניברסיטת תל אביב במסגרת העתודה האקדמית ב-1971. שירותה כקצינה בחיל החימוש הוביל אותה לעיסוק בבקרת איכות המוצר. בשנת 1977 השלימה את התואר השני במכון ויצמן למדע במדעי הכימיה והתמחתה בפולימרים. לימים התמחתה בניהול איכות בישראל ובאוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
היא בוגרת תוכנית טופז של ג'וינט ישראל אלכא למנכ"לים של משרדי ממשלה (2004), קורס דירקטורים (1995) ובעלת תואר מהנדסת איכות מוסמכת של האיגוד האמריקאי לאיכות.
במשך למעלה משלושים שנה מילאה תפקידים שונים במכון התקנים הישראלי. היא החלה באגף התקינה, ולאחר זמן קצר מונתה לאחראית על קבוצת מהנדסים ועל תחומי תקינה בענפי המזון, כימיה, פלסטיקה, טקסטיל, אריזה ואיכות הסביבה. במשך עשור ניהלה את אגף האיכות וההסמכה.
בתקופה זו יזמה מהלך שחייב את רוב החברות בישראל, ובעיקר את ספקי משרד הביטחון, לעמוד בדרישות איכות מחמירות של ספקי נוהל ההרכשה של משרד הביטחון הישראלי והאמריקאי. מהלך זה עודד ספקי שירותים ומוצרים בישראל ובעולם לעמוד בדרישות הבינלאומיות של תקני ISO לניהול איכות - תקני ISO 9000. התהליך חיזק את איכותם של מוצרים ושירותים בישראל, איפשר ייצוא סחורות בהתאמה לדרישות בארצות היעד ויצר תחרות עם מוצרים מיובאים.
לאחר עשור בתפקיד מנהלת אגף איכות והסמכה של מכון התקנים נבחרה פתיר לנהל את מכון התקנים הישראלי, תפקיד שבו כיהנה מעל לעשור.
בתקופה זו עסקה בייעול ובהתחדשות תהליכי המכון, צמצמה אגפים, הקימה מעבדות חדשות, שילבה תחומים חדשים בתווי התקן ובבדיקות לתעשייה וקיצרה את זמן הכנתו של תקן. היא פיתחה את היחסים הבינלאומיים ויצרה מארג של הסכמי הכרה בינלאומיים בתעודות המכון ובאישוריו. היא הביאה לישראל ראשות של ועדות בינלאומיות כמו ביטחון ומים וכן כנסים מקצועיים. בכך מיצבה את ישראל כמדינה בעלת איכות טכנולוגית גבוהה. בתקופת כהונתה נעשתה התאמה של התקינה הישראלית לתקינה הנהוגה בארצות מפותחות, תהליך שתואם עם הוועד הפועל של המכון, שבו מיוצגים כל נציגי הסקטורים במשק ומשרדי ממשלה.
בתקופתו של יצחק רבין כראש הממשלה הייתה פתיר בין היוזמות להקמתו של המרכז לאיכות ומצוינות במשרד ראש הממשלה. המרכז התמקד במנהיגות ובהטמעה של שיטות ניהול מתקדמות בתעשייה, בשירותים ובארגונים ממשלתיים.
באותה העת שימשה פתיר במספר תפקידים ציבוריים, בהם יו"ר האיגוד הישראלי לאיכות בשנים 1994–2000. האיגוד מאגד מעל אלף מהנדסי איכות השוקדים על קידום האיכות בישראל ועל קידום הפרופסיה של הנדסת איכות להכשרתם של מהנדסי ומנהלי איכות ולהעשרתם המקצועית.
שימשה יו"ר הסניף הישראלי של פורום הנשים הבינלאומי בשנים 2003–2005 וכחברה בהנהלתו מאז. הפורום עוסק ביצירת רשת של נשים בתפקידים מרכזיים בישראל ובעולם.
בתחום התקינה הבינלאומית שימשה יו"ר ההנהלה הטכנית של Technical Management Board - ISO וסגנית נשיא בשתי קדנציות. ISO מאגד בתוכו מעל 150 מדינות ועוסק בתקינה בינלאומית נרחבת. פתיר הייתה האישה הראשונה בתפקיד בכיר בארגון תקינה בינלאומי ושמשה גם כחברת הנהלה ב-IEC, שהוא ארגון התקינה בתחום האלקטרוטכניקה.
בתקופה זו יצרה פתיר מיזמים בתקינה הבינלאומית, בהטמעת דרישות קיימות בתקנים השונים, בקיצור זמן התקינה הבינלאומית, בשיתופי פעולה בין ארגון ISO ו-IEC ועוד. במסגרת תפקידה גם ייצגה את ארגון התקינה הבינלאומי ברחבי העולם בארגוני תקינה לאומיים, אזוריים ובינלאומיים.
יזמה את התקן הבינלאומי 26000 ISO לאחריות חברתית, שאומץ על ידי רוב מדינות העולם.
בשנת 2008 פרשה פתיר, לאחר 11 שנות ניהול, ומונתה ליו"ר הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, ובמקביל הצטרפה לחברת "בטר פלייס" כסמנכ"לית האחראית על נושאי התקינה, הבטיחות, הסביבה, והמדיניות עד סגירת החברה בשנת 2013.
בעשור השני של המאה ה-21 משמשת פתיר דירקטורית בחברות שונות כגון אלתא, בקרדן רכב - AVIS ובחברת "סטרטסיס" למדפסות תלת הממד, חברה בינלאומית הנסחרת ב-NASDAQ. סטרטסיס היא פרי איחוד של החברה הישראלית OBJET והחברה האמריקאית STRATSYS, מפתחת מכונות לייצור אבות טיפוס ומוצרים מוגמרים מהדסק השולחני למשתמש הבודד ועד לגודל המקסימלי המאפשר לייצר חלקים תעופתיים, החברה מפתחת חומרים ייעודיים להדפסה בתלת מימד, המהווה אלטרנטיבה לשיטות ייצור הנהוגות היום תוך צמצום משאבים, ומספקת שירותים בתחום זה בעולם כולו.
פתיר נשואה לאבי, מנהל בענף התקשורת ולזוג שלושה ילדים. מתגוררת בתל אביב.
פעילות ציבורית.
פתיר משמשת בהנהלת IWF ישראל, הסניף הישראלי של פורום הנשים הבינלאומי.
היא חברה בעמותת להב, בית הספר לניהול שליד בית הספר למינהל עסקים ע"ש רקנאטי באוניברסיטת תל אביב. בנוסף, משמשת כחברה בחבר הנאמנים של שנקר ושל מכללת אפקה (בעבר שימשה כחברת הוועד המנהל של אוניברסיטת חיפה).
היא פעילה ב"מפעלות חינוך וחברה" שמייצרת שינוי חברתי ומוביליות חברתית על ידי שימוש בספורט, ומפעילה כבר היום שלושים אלף איש בארץ ובעולם.
היא משמשת כיו"ר "קרן ליאור" שהוקמה לזכרו של סמ"ר ליאור וישינסקי, שנהרג בציר פילדלפי. הקרן, שפועלת ליד התיאטרון הקאמרי, אמונה על חיזוק הקשר בין הצבא ובין תרבות ואומנות, מעניקה מלגות ללימודים גבוהים בתחום האומנות, מביאה תרבות לחיילים על ידי הצגות ומופעי אומנים ומקימה ספריות בבסיסי צה"ל השונים.
היא מרבה להרצות בנושאים הכרוכים בקיימות ובתקינה.
בעבר שמשה במגוון תפקידים ציבוריים כמו חברה בוועדת שפניץ והשופט ברנר למינוי דירקטורים בחברות ממשלתיות וציבוריות, כנציגת מעסיקים בבית הדין הארצי לעבודה וכחברה בוועדות ציבוריות רבות.
פרסים.
במהלך הקריירה זכתה פתיר בפרסים רבים, בהם:
אילנה טננבאום
אילנה טננבאום (נולדה בחיפה ב-1955) היא אוצרת עצמאית, כלת פרס האוצר מטעם משרד התרבות לשנת 2007.
ביוגרפיה.
לטננבאום תואר ראשון באמנות חזותית מהקולג' לאמנות של סידני, אוניברסיטת סידני, אוסטרליה; ותואר שני בתולדות האמנות מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בתחילת דרכה הייתה אמנית מיצגים. היא הגיעה לעסוק באוצרות בעקבות עבודה כאסיסטנטית בסטודיו בורוכוב ובמוזיאון ישראל.. בין התערוכות הראשונות שהיא אצרה הייתה תערוכת צילומי תמרה מסל.
בין השנים 1995–2014 עבדה כאוצרת במוזיאון חיפה לאמנות: ב-1995–2004 הייתה אוצרת אמנות עכשווית ואוצרת המחלקה לווידאו, צילום ומדיה חדשה במוזיאון זה, ובשנים 2004–2011 הייתה אוצרת ומנהלת המרכז למדיה חדשה. ב-2013–2014 הייתה אוצרת מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית, וב-2014–2015 כיהנה כאוצרת הגלריה העירונית כפר סבא.
ב-2007 קיבלה את פרס האוצר של משרד התרבות, בעקבות סדרת התערוכות "וידאוסטוריה" שעוסקת בתולדות הדימוי המוקרן באמנות הישראלית ובהקשרו הבינלאומי. מנימוקי השופטים לזכייה: "התערוכה חשובה במיוחד לאור העובדה שדווקא חקר ההיסטוריה הקרובה של שנות ה-60 וה-70 הוא חוליה חלשה יחסית בהיסטוריוגרפיה של התרבות הישראלית".
טננבאום אצרה תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות, השתתפה בוועדות שיפוט חשובות, הרצתה באוניברסיטאות, ופרסומים רבים שלה הופיעו בעיתונות, בכתבי עת לאמנות, בקטלוגים, בספרים ובדפי תערוכה רבים.
עסקה גם בהוראה: בשנים 2005–2006 לימדה בבצלאל, אקדמיה לאמנות ולעיצוב, ביחידה להיסטוריה ותאוריה. ב-2008–2009 לימדה במסלול אוצרות לתואר שני באוניברסיטת בן-גוריון, ובשנים 2011-2014 לימדה במסלול אוצרות לתואר שני באוניברסיטת חיפה. לימדה גם באוניברסיטה הפתוחה ובקמרה אובסקורה.
הממשלה השלושים וארבע
כריש שונית אפור