אלבומה "Timeless", זכה להצלחה חסרת תקדים כאשר קיבל 21 תוארי פלטינה וזהב במדינות רבות. בארצות הברית, זכה האלבום להצלחה רבה גם כן, כאשר הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הקלאסיים במשך 35 שבועות לא רצופים. בין היתר, הפך "Timeless" לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בארצות הברית בשנות ה-90 של המאה ה-20.
רכבות טיולים
רכבת טיולים היא רכבת המשמשת לנסיעה שלא למטרת הגעה ממקום למקום, אלא יותר למטרות טיול והנאה. ניתן לחלק את הטיול ברכבת לשני סוגים:
טיול ברכבת פרטית הוא טיול מאורגן המתבצע בעיקר על ידי חברות טיולים מאורגנים השוכרות רכבת עבור אנשים שנרשמו מראש לטיול זה. טיול ברכבת פרטית אומנם יקר, אך מאפשר לנוסע לבחור את מקומות העצירה ולתכנן את הטיול בעצמו.
ואילו הטיול ברכבת הציבורית אומנם זול יותר אך עשוי להיות לא נוח. דוגמה מפורסמת למסלול טיול ברכבת ציבורית הוא מסלול הטיול ברכבת הטרנס סיבירית שברוסיה.
היסטוריה.
רכבות הטיולים הראשונות היו נפוצות בעיקר בארצות הברית. שם, בשונה מברוב מדינות אירופה הרכבות היו איטיות יותר מהרגיל וכמעט ולא שמשו לנסיעות מסוג של תחבורה ציבורית. במקום זאת שימשו הרכבות בעיקר לטיולים.
בימינו, עת השתכללו והתקדמו אמצעי התחבורה, נסיעות ברכבת למטרות טיולים נפוצות בכל מקום על פני האדמה. המדינות שבהן נפוצה במיוחד הנסיעה ברכבות טיולים הן המדינות: רוסיה, בריטניה, אוסטריה, ארצות הברית, סין, אוסטרליה ודרום אפריקה. במדינות אחרות וביניהן גם מדינת ישראל טיולי רכבות כמעט ולא קיימים.
לקות בשמיעה
האחים חנקין
האחים יבגניי (14 בדצמבר 1900 - 3 בינואר 1938) ויעקב (2 בדצמבר 1903 - 13 בדצמבר 1941) ממשפחת חֶנְקִין היו צלמים חובבים יהודים סובייטיים, שהתפרסמו בצילום יומיומי של חיי הערים לנינגרד בברית המועצות וברלין בגרמניה בין שתי מלחמות העולם. הם היו בני דודים של קיריל חנקין.
ביוגרפיה.
האחים נולדו ברוסטוב על דון במשפחתם של אלכסנדר חנקין ואנה (שם נעורים: ארברג).
יבגני חנקין אחרי מהפכת אוקטובר היגר מברית המועצות ב-1926 והתגורר בברלין עד 1936 שם עבד כמוזיקאי שניגן על טרמין. לאחר מכן חזר לברית המועצות, נעצר על ידי נ.ק.וו.ד., נשפט והוצא להורג כ"מרגל גרמני". קבור בבית הקברות לבאשובו.
יעקב חנקין עבר ללנינגרד, שם עבד ככלכלן היה נשוי לפרידה ונולדה להם בת גלינה. ב-1941 התגייס כמתנדב לחזית לנינגרד, שם נפצע תוך זמן קצר ונפטר מפצעיו בבית חולים שדה. הוא נקבר בקבר אחים בבית הקברות פונדולובסקויה.
האחים הם אחייניהם של ולדימיר חנקין וויקטור חנקין, שניהם שחקנים ידועים בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 ובני דודים לקיריל חנקין, סופר ועיתונאי ברדיו אירופה החופשית
האוסף.
אוסף התמונות של האחים כולל כ-7,500 צילומי נגטיב. הצילומים כוללים חיי יום יום בשתי הערים: לנינגרד וברלין. הוא נשמר עד לא מזמן אצל קרוביו של יעקב חנקין. רק בשנת 2016, היורשים פתחו את הארגזים וגילו את האוסף.
בשנת 2017 האוסף הוצג לציבור לראשונה בתערוכה שנערכה בארמיטאז'. בשנת 2019 החלה תערוכה נוספת במילאנו.
בית הקברות היהודי בפראג-ז'יז'קוב
בית הקברות היהודי בפראג-ז'יז'קוב היה בית הקברות ששימש את קהילת יהודי פראג מן המחצית השנייה של המאה ה-17 עם סגירתו של בית הקברות היהודי העתיק בפראג ועד לסוף המאה ה-19, אז עברה הקהילה להשתמש בבית הקברות היהודי החדש בעיר.
רוב שטחו ההיסטורי של בית הקברות נהרס, ונותרה בו רק חלקה קטנה ובה קברי האליטה היהודית המקומית, עשירי העיר, פרנסי הקהילה ורבניה.
מאז 1964 מוגדר בית הקברות כמונומנט תרבותי של הרפובליקה הצ'כית .
היסטוריה.
הצורך בבית קברות שיחליף את בית הקברות היהודי העתיק בפראג שמקומות הקבורה הפנויים שבו הלכו ואזלו במחצית המאה ה-17, הביא להקמת בית קברות חדש בפאתי העיר, באזור ז'יזקוב (פראג 3). בפועל החלו לקבור בבית הקברות החדש בימי המגפה בפראג בשנת 1680, מגפה שפרצה בעיר והמיתה רבים בגטו היהודי שבה. במשך חודשי המגפה נטמנו בבית הקברות החדש כ-3,000 יהודים מהאזור היהודי בפראג. חללים רבים נקברו במקום במהלך המגפה הגדולה בשנים 1713–1714, בתקופת מלחמת הירושה האוסטרית בשנים 1742–1743 ובתקופת גירוש פראג בשנים 1747–1750. לאחר שבתקופה הראשונה של פעילותו נקברו בו בעיקר בקבורה המונית אחרי מקרי אסון כמו אלו שתוארו, החלה במקום גם קבורה רגילה.
ב-1877 אסר צו של הקיסר יוזף השני "קבורה בבתי קברות ישנים במרכז העיר מטעמי היגיינה", ובית הקברות בז'יז'קוב היה לבית הקברות המרכזי של יהודי פראג. צו אחר של הקיסר חייב כיתוב דו-לשוני על המצבות, ולכן רבות מהמצבות בבית קברות זה, בניגוד לקודמו העתיק, נושאות כיתוב כפול, עברי וגרמני. בית הקברות הורחב פעמיים, ב-1787 וב-1855, ובכך היה לבית הקברות היהודי הגדול ביותר, כפליים מגודלו של בית הקברות היהודי העתיק בפראג. עיריית ז'יז'קוב אסרה את הקבורה במקום בשנת 1884, ועד סוף יוני 1890, שאז פסקה בפועל הקבורה במקום, נקברו בבית הקברות כ-37,800 איש.
ב-1960 הרסו הרשויות המקומיות חלק גדול מחומת בית הקברות, המצבות כוסו בעפר, ושלושה רבעים משטח בית הקברות הפכו לגן ציבורי – גני מאהלר. רק החלק העתיק ביותר של בית הקברות ובו חלקות הקבורה היוקרתיות של שועי העיר ורבניה השתמר. לטענת רבה הראשי של בוהמיה, ברוך פרקש, נעשו העבודות במקום בתיאום מלא עם הקהילה היהודית, שביקשה לשמר את מצבות האישים הידועים במקום, שלחלקם נבנו מצבות חדשות.
בשנים 1985 עד 1992 נהרס עוד חלק מבית הקברות לצורך בנייתו של מגדל הטלוויזיה ז'יז'קוב, השנוי במחלוקת מבחינה ארכיטקטונית.
ב-1999 שופץ בית הקברות וניהולו נמסר לידי הקהילה היהודית בפראג. הוא נפתח לקהל הרחב בסוף שנת 2001.
אישים ידועים הקבורים בבית הקברות.
בין יהודי פראג הידועים הקבורים בבית הקברות בפראג-ז'יז'קוב ומצבותיהם השתמרו:
מלבדם נקברו בבית הקברות לאורך כל תקופת פעילותו, עשרות אלפי יהודי פראג, רבים מהם רבנים ואישים ידועי שם שמקום קבורתם לא ידוע כיום.
בית העלמין היהודי בפראג-ז'יז'קוב
בית הקברות היהודי הישן בז'יז'קוב
Chana X70A
בית ספר קשת (מזכרת בתיה)
צ'רי אריזו 3
צ'רי אריזו 3 (באנגלית: Chery Arrizo 3) היא מכונית משפחתית המוגדרת כמכונית קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית צ'רי (שם מלא: "Chery Automobile Co., Ltd", בסינית: 奇瑞汽车股份有限公司) אשר מיוצרת משנת 2014 בסין.
Chana Taurustar
Illumination Entertainment
ביאנקי
צ'רי E3
צ'רי E3 (באנגלית: Chery E3) היא מכונית משפחתית המוגדרת כמכונית קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית צ"רי (שם מלא: "Chery Automobile Co., Ltd", בסינית: 奇瑞汽车股份有限公司) אשר יוצרה בין השנים 2013–2015 בסין.
מיקי פישר
מיקי פישר (באנגלית: Mickey Fisher; 1905 - 17 באפריל 1963) היה מאמן כדורסל יהודי-אמריקאי, שאימן בין היתר את נבחרת ישראל.
ביוגרפיה.
פישר נולד למשפחה יהודית בניו יורק.
בשנת 1935 מונה פישר למאמן נבחרת הכדורסל של בית הספר התיכון בויס הייס סקול בברוקלין. בין השנים 1956 ל-1962 העפילה קבוצתו מדי שנה לפיינל פור של בתי הספר התיכונים בניו יורק. בין השנים 1957 ל-1963 זכתה קבוצתו של פישר ב-60 ניצחונות אל מול 3 הפסדים. פישר כיהן בתפקיד זה למשך 27 שנים, עד לשנת 1962, ומוכר כאחד שגידל ופיתח שחקנים רבים. בנוסף אימן פישר גם את נבחרת הכדורסל של אוניברסיטת ברנדייס.
בשנת 1960 הניו יורק טיימס פרסם מאמר על פישר ועל שיטות האימון שלו, ובתוך כך תואר כי פישר מעביר את שחקניו אימוני התעמלות ואתלטיקה מפרכים בנוסף לאימוני הכדורסל הרגילים, עניין לא שגרתי באותן שנים.
בשנת 1960, מונה פישר למאמן נבחרת ישראל לקראת אולימפיאדת רומא. פישר נבחר לתפקיד על ידי הוועד האמריקאי למען הספורט בישראל. בהודעה על מינויו הוצגו פישר כ"מר כדורסל" של בתי הספר התיכונים בניו יורק וכן הוצג כמאמן בעל שיטות אימון מיוחדות. המשחקים הקדם אולימפיים נערכו בבולוניה, ופישר אימן את הנבחרת יחד עם עוזרו יהושע רוזין. בטורניר עצמו ניצחה הנבחרת בשלושה משחקים מתוך שבעה, דורגה במקום ה-8 ולא העפילה לאולימפיאדה.
בגמר הטורניר עזב פישר את הנבחרת והמשיך בתפקידו בבוייס הייס עד לשנת 1962. ולאחר מכן מונה למנהל מחלקת האתלטיקה באוניברסיטת ברנדייס.
ב-17 באפריל 1963 הלך לעולמו מהתקף לב בגיל 58 בבית החולים היהודי בברוקלין.
מפרץ מקלנבורג
מפרץ מקלנבורג (בגרמנית: Mecklenburger Bucht או Mecklenburgische Bucht, בדנית: Mecklenburg Bugt) הוא מפרץ ארוך וצר המרכיב את הזרוע הדרומית-מערבית של הים הבלטי, בין חופי גרמניה מדרום לאיים הדניים לולן , פלסטר ומן מצפון וחופי יוטלנד ממערב. ממזרח מתחיל החלק המרכזי של הים הבלטי.
מפרץ מקלנבורג, שהוא בעל שטח של כמעט 3,500 קילומטרים רבועים, כולל את המפרצים הקטנים יותר מפרץ ויסמר ומפרץ לובק, ומתחבר למפרץ קיל בצפון-מערב. הנמלים הבולטים במפרץ הם לובק, רוסטוק וויסמר, והאי פל שוכן בו, כמו גם האיים הקטנים ולפיש ולנגנוורדר .
סורת יונס
סורת יונס (בערבית: سورة يونس) היא סורה מספר 10 בקוראן, והיא מכילה 109 פסוקים, 1,839 מילים, ו-7,589 אותיות. שם הסורה נגזר משמו של הנביא יונס אשר שמו מוזכר בסורה.
שם הסורה.
הסורה נקראת על שמו של הנביא יונס, אשר מוזכר בפסוק 98. חרף העובדה שהסורה נקראת על שמו, פסוק 98 הוא הפסוק היחידי מבין 109 הפסוקים של הסורה אשר מזכיר את יונס. הדבר אינו חריג בקוראן, מפני שישנם מספר פרקים אשר נקראים על שם מילה מסוימת המופיע במהלך הפרק, אפילו אם היא אינה קשורה לנושא המרכזי של הפרק.
יונס הוא השם הערבי של הנביא המקראי יונה.
תוכן.