בשנת 1971 ביקש אריק איינשטיין מאהרלה קמינסקי (מתופף וחבר בולט בסצנת הג'אז הקטנה שהתקיימה אז בישראל, בעיקר במסגרת הרכבי ג'אז מקוריים שניגנו בבתים פרטיים ובמועדון "בר-ברים") שירכיב עבורו להקת ליווי להופעות. במקרה שמע קמינסקי את הסקסופוניסט רומן קונסמן במועדון סורמלו בירושלים והחליט להקים את הלהקה יחד עמו. קונסמן, שהיה אז עולה חדש מברית המועצות, היה כבר בעל קריירה כמוזיקאי. קונסמן הביא עמו גוף ידע וניסיון שלא היה קיים עד אז בארץ. קמינסקי וקונסמן צירפו אליהם ללהקה את יצחק קלפטר ואת נגן הבס האמריקאי פול סילבר והופיעו כלהקת הליווי של איינשטיין, שנתן ללהקה את שמה. להקת הפלטינה ליוותה את סיבוב ההופעות שליווה את תקליטו של איינשטיין, "בדשא אצל אביגדור". במקביל החלה לעבוד עצמאית, בניהולו האמנותי של קונסמן, שכתב את רוב החומרים המקוריים ואת כל העיבודים. לאחר שקלפטר עזב ל"אחרית הימים" וסילבר חזר לארצות הברית, הצטרפו להרכב הפסנתרן יעקב נגר בפסנתר חשמלי ואלון אולארצ'יק בבס. כשנגר עזב הצטרפו להרכב אלונה טוראל, קלידנית ומעבדת ששבה מלימודים בניו-יורק ונחום פרפקוביץ', שהיה אף הוא עולה חדש.
להקת הפלטינה ליוותה אמנים רבים והשתתפה בהקלטות אלבומיהם של תיקי דיין, חוה אלברשטיין, אסתר עופרים ועדנה גורן. ב-1976 הקליטה את האלבום השלישי שלה, "הנערה עם שיער הפשתן", שהקלטותיו אבדו ונמצאו רק בשנת 2001, ואז גם יצא לאור. הפלטינה ליוותה את דני ליטני בהקלטות האלבום "דני ליטני עם להקת שמיים". בסך הכל הקליטה שלושה אלבומים בין השנים 1974-1977 והשפיעה על המוזיקה הישראלית גם מחוץ לחוגי הג'אז. אחד מהישגיה המקצועיים המשמעותיים של הלהקה היה בשנת 1974, כשקיבלה הזמנה להופיע באחד מאירועי המוזיקה החשובים בתחום הג'אז, פסטיבל הג'אז של ניופורט, בארצות הברית.
חברי ההרכב.
חברים בגילגולי הלהקה הנוספים.
קלידים
גיטרה
קולות
הולוהאזה
הולוהאזה (בהונגרית: Hollóháza) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-1,188 תושבים בשנת 1990 עד ל-726 תושבים בלבד בשנת 2018 (ירידה של כ-38%).
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים ובמקום קיימות מצבות יהודיות.
קיה KX3
"קיה KX3" (באנגלית: Kia KX3) הוא קרוסאובר קומפקטי בעל מספר מאפייני SUV (SUV) מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Dongfeng Yueda Kia (שם רשמי: Dongfeng Yueda Kia Motor Co., Ltd, בסינית: 东风悦达起亚汽车), חברת בת של Dongfeng Motor Corporation ויצרנית הרכב הדרום קוריאנית קיה אשר מיוצר משנת 2015 ועד היום בסין.
Dongfeng Motor Corporation ויצרנית הרכב הדרום קוריאנית קיה שותפים שווים (joint venture).
המעילה בקרן היסוד בצרפת
המעילה בקרן היסוד בצרפת בוצעה על ידי עורך דין אפרים מרגלית שהיה מנהל קרן היסוד בצרפת, בשנים 1955–1961. המעילה נחשבה לגדולה ביותר בתולדות מדינת ישראל עד אז, ובעקבות זאת נדון מרגלית לעונש של 15 שנות מאסר, עונש חסר תקדים בישראל באותה תקופה.
היסטוריה.
אפרים מרגלית, שנולד בסביבות שנת 1916, הוסמך כעורך דין בשנת 1951. בשנים 1952–1954 הוא היה המפקח על נכסי נפקדים בירושלים. במקביל הוא יצא בשליחויות של המגבית המאוחדת לאירופה. בשנים 1955–1961 הוא כיהן שמנהל המגבית המאוחדת וקרן היסוד בצרפת. בספטמבר 1961, לאחר שמרגלית סיים את תפקידו ומשפחתו שבה לישראל, עלה חשד שמרגלית מעל בכספי קרן היסוד בגובה של 13 מיליון פרנק צרפתי שהיו שווים אז כ-50 אלף ל"י. המעילה נתגלתה לאחר שתזכורת לאחד התורמים הגדולים של קרן היסוד לגבי הבטחה לתרומה נענתה שהתרומה כבר נמסרה לידי מרגלית. בדיקה שנעשתה בעקבות זאת גילתה שגם סכומים נוספים שנתרמו לא הוכנסו לקופת קרן היסוד ושמרגלית נהג לטפל אישית בתרומות של התורמים הגדולים. בעקבות גילוי המעילה, מנהל קרן היסוד טס לצרפת ודרש ממרגלית לשוב לישראל ולהחזיר את הכסף שנלקח. במשפט נטען שמרגלית הודה שנטל כספים, שאיבד אותם בהימורים ושהוא יחזיר את הכסף על ידי מכירת רכוש שיש לו בישראל. מרגלית נעצר על סיפון האונייה מולדת בה שב לישראל ב-25 באוקטובר 1961. מרגלית הוחזק במעצר עד הגשת כתב אישום נגדו ב-8 בינואר 1962. כתב האישום ייחוס לו שלשול לכיסו של תרומות שקיבל עבור קרן היסוד בצרפת, גבייה מהסוכנות היהודית כספים שלא הגיעו לו עבור ארגון טיולים בישראל, וזיוף מאזני קרן היסוד. את התביעה ניהל סגן פרקליט מחוז ירושלים, א. תל, שטען שמדובר בשיא המעילות במדינת ישראל. המשפט התנהל בפני ד"ר בנימין הלוי שניהל אותו במהירות. מרגלית ויתר על הבאת עדי הגנה והגנתו התבססה על הטענה שמנהל המגבית באירופה הדיח אותו להימורים ושאין לבית משפט ישראלי סמכות לדון אותו על עבירות שבוצעו באירופה. ב-19 במרץ 1962 הורשע ב-70 מתוך 78 סעיפי אישום בכתב האישום, שהסתכמו לגניבת 831 אלף פרנקים צרפתיים חדשים, בשווי של כ-166,000 דולר.
לאחר הרשעתו הודה מרגלית בגנבה וטען שעשה זאת מפני שהיה מכור להימורים. הוא נדון ב-25 במרץ 1962 ל-15 שנות מאסר. בנובמבר 1962 דחה בית המשפט העליון את ערעורו של מרגלית על חומרת עונשו, אך קבע שתקופת המאסר תימנה ממעצרו ולא רק מהרשעתו. בנמקו את דחיית הערעור כתב השופט משה לנדוי, שאמנם העונש שנגזר הוא חסר תקדים, אולם "גם מעשי המערער היו חסרי תקדים במהותם, בהיקפם ובתוצאותיהם.".
בעקבות המשפט התפטר מנהל קרן היסוד באירופה, הגם שלא נמצא בו אשמה. בעיתונות דווח שהתרומות בצרפת לקרן היסוד לא ירדו בשנה שלאחר פרסום המעילה. במרץ 1963, במסגרת תביעה של קרן היסוד נגד מרגלית נקבע שמרגלית ישלם לקרן 61 אלף ל"י. ביוני 1964 אישר בית המשפט העליון את השעייתו לצמיתות של מרגלית מלשכת עורכי הדין. נשיא המדינה זלמן שזר, העניק למרגלית חנינה שקצרה את עונשו ל-9 שנות מאסר והוא שוחרר מהכלא באפריל 1967, לאחר שריצה כ-5.5 שנות מאסר מתוך ה-15 שנגזרו עליו.
מחנה נתן
מחנה נתן הוא מחנה צבאי של צה"ל במחוז הדרום, בצמוד לבאר שבע.
במחנה שוכנת יחידת החימוש המרחבית (יחש"מ) 653 של חיל הטכנולוגיה והאחזקה, הנמנית עם יחידות האחזקה הגדולות בצה"ל, ואחראית בתחום החימוש לכל היחידות בפיקוד הדרום.
במחנה נמצא גם בסיס מעצר צבאי, בו העצורים משמשים כעובדים לתועלת הציבור (ממחנה נתן נשלחים עצורים לעבודות ניקיון בעיר באר שבע, לדוגמה).
במחנה ממוקם גם בית ספר תיכון תעסוקתי של משרד הכלכלה ושל רשת עתיד, בו התלמידים רוכשים מקצוע בניהול מלאי או מיכון תעשייתי ומשלבים לימודים ועבודה יחדיו.
המחנה נקרא על שמו של טוראי נתן אלבז, שבשנת 1954 הקריב את חייו למען חבריו בקפיצה על רימון. על הקרבתו עוטר אלבז בעיטור המופת. המחנה נקרא בשם "נתן" עוד משנת 1952, אולם לאחר מותו של אלבז, הוחלט שהשם ישמש להנצחתו.
היסטוריה.
אחר מלחמת העצמאות הצטייד צה"ל באמצעי לחימה ובציוד שנרכשו ממדינות שונות. על מנת לספק לאמצעים אלו פתרון טכני ואחזקתי בדרום ישראל, הוקם בשנת 1954 גדוד חימוש מיוחד בפיקוד הדרום. שנה מאוחר יותר נוצר הצורך להרחיב את שירותי הגדוד והוחלט על הקמת פלוגה נוספת בבאר-שבע.
ב־1964 פוצלה הפעילות לשתי פלוגות: האחת התמסרה לטיפול בטנקים והאחת- התמחתה באחזקת נגמ"שים ורכב כבד.
במלחמת ששת הימים נלחמו חיילי חיל החימוש בצמוד למערך הלוחם. אנשי החוליות הטכניות היו בכל מקום שנדרשו בקו האש ובעורף. הם הכשירו במהירות כלים פגועים, והתגברו על תקלות בקו החזית ממש.
במלחמת יום הכיפורים היווה חיל החימוש גורם מכריע במערכה.
במלחמה פעלו הסדנאות ללא הפוגה - בשלב הבלימה הוטל על חוליות החימוש להחזיר את הכלים במהירות המרבית לכשרות מבצעית. בשלב המתקפה סייעו החוליות בשיקום הכוח שהכריע את הקרב והעתיק את המלחמה לאדמת האויב.
בסיום המלחמה היו חוליות החימוש פרוסות בכל מערך צה"ל. הייתה להם עבודה עצומה של שיקום הרכב והשריון הפגועים. הסדנה הרחיבה את מסגרתה וקלטה חיילים סדירים, קבע ומילואים.
ב-1988 אישר הרמטכ"ל דן שומרון להעלות את תקן מפקד היחש"ם מסא"ל לאל"ם.
באוגוסט 2000 אוחד יחש"ם מחנה נתן עם יחש"ם ערבה, ליחידת החימוש המרחבית והמאוחדת של פיקוד הדרום.
כיום.
יחש"ם 653 (יחידת חימוש מרחבית של פיקוד הדרום), אשר הוקם בשנות ה-50, עבר מיום הקמתו ועד היום, תהליכים רבים של רה-ארגון, התעצמות והתחדשות שעיקרם שימת הלקוח במרכז העשייה. תפקיד היחש"ם לתת מענה אחזקתי מיטבי לכשירות המבצעית של היחידות בפיקוד הדרום ואף לפיקודים אחרים בשגרה ובחירום.
רומן קונסמן
רפאל (רומן) קוּנְסמן (נכתב לעיתים בטעות קוּנְצמן; ברוסית: Роман Шаевич Кунсман; בכתב לטיני: Roman Kunsman; 1941 – 6 בנובמבר 2002) היה נגן סקסופון וחליל, מלחין ומעבד מוזיקלי ישראלי, הוא נחשב כבעל שם עולמי בתחום הגא'ז וכן כבעל קריירה כמוזיקאי בברית המועצות עוד לפי שעלה לישראל. חבר מייסד ומנהל מוזיקלי בלהקת הפלטינה, להקת הג'אז החלוצית בישראל (1971–1976). ב-1976 חזר בתשובה.
ביוגרפיה.