לפי הסיפור מתקופת המלחמה, הלוחם הסובייטי האחרון של המבצר הוצא על ידי זלמן סטבסקי, יהודי מגטו ברסט אשר הובא במיוחד לצורכי כך מהגטו. סטבסקי עצמו נספה ב-1942. הדבר נכנס לספרו של בוריס וסילייב "לא נמצא ברשימות".
המבצר לאחר מלחמת העולם השנייה.
כבר בתחילת שנות ה-50 החלו להתפרסם עדויות על גבורת מגני המבצר. בשנת 1965 למקום ניתן תואר מבצר גיבור ובשנת 1971 נפתח במקום מוזיאון.
הקרב על המבצר הונצח במספר ספרים וסרטים, בהם הסרט הרוסי-בלארוסי "מצודת ברסט" מ-2010.
השנה האפיגרפית
השנה האפיגרפית (בצרפתית: "L'Année épigraphique", או בקיצור: AE) הוא פרסום צרפתי אפיגרפי. הפרסום התחיל בשנת 1888 על ידי רנה קוגנט שעמד בראש המחלקה ל"אפיגרפיה ועתיקות רומא" בקולז' דה פראנס, וז'אן-גיום פיניון, סגן אפיגרף. האוסף כולל את כל הכתובות המתגלות באותה שנה השייכות לעולם הרומאית, בלטינית או ביוונית, תוך חלוקה לתקופות.
ירוט
אלקה דה לוי
אלקה דה לוי (בהולנדית: Elka de Levie; 21 בנובמבר 1905 – 12 בדצמבר 1979) הייתה מתעמלת אולימפית הולנדית יהודייה, זוכת מדליית הזהב הקבוצתית בהתעמלות נשים באולימפיאדת אמסטרדם. היהודיה היחידה בנבחרת ההתעמלות האולימפית ההולנדית, שניצלה ב.
קורות חיים.
דה לוי נולדה באמסטרדם ב-1905. היא הייתה חברה בנבחרת ההולנדית להתעמלות נשים, שזכתה במדליית הזהב האולימפית באולימפיאדת אמסטרדם, במדליית כסף זכתה נבחרת איטליה ובמדליית ארד נבחרת בריטניה. הנבחרת כללה 5 נשים יהודיות (סטלה בליץ-אחסטריבה, אנה דרזדן-פולק, יודיק תמנס-סימונס והלנה קלוט-נורדהיים), ואף המאמן חריט קלירקופר היה יהודי. אולימפיאדת אמסטרדם הייתה הראשונה בה נכלל מקצוע התעמלות הנשים. התחרות הייתה לקבוצות, ומדליות אישיות לא חולקו. דה לוי זכתה במדליית הזהב ביחד עם קבוצתה.
מבין חמש החברות היהודיות בנבחרת התעמלות הנשים של הולנד, הייתה דה לוי ניצולת השואה היחידה. שלוש מתעמלות נספו במחנה סוביבור (קלוט-נורדהיים, דרזדן-פולק ותמנס-סימונס), וכן המאמן קלירקופר בסוביבור. בליץ-אחסטריבה נספתה באושוויץ. בשנת 1997 הונצחו בנות הנבחרת ומאמנן קלירקופר ביד לאיש הספורט היהודי, במכון וינגייט.
ב-1929 התחתנה עם אנדראס אברהם בואז ונולדו להם שתי בנות. הזוג התגרש בשנת 1943. אלקה דה לוי ובנותיה שרדו את השואה לאחר ששהו במחבוא במהלך המלחמה. היא נפטרה באלמוניות בשנת 1979 באמסטרדם.
מטוס ירוט
יוסי בן-נון
מה מצינו
עליזה גבאי
עליזה גבאי (31 בדצמבר 1933 - 14 בדצמבר 2010) הייתה זמרת ישראלית, אשר התפרסמה בעיקר בארצות דוברות גרמנית.
ביוגרפיה.
בשנת 1933 נולדה בתל אביב עליזה לחנה שליט ומאיר הורנשטיין, שעלו לישראל מרוסיה. אביה נפטר בילדותה ואמה עסקה כזמרת אופרה. לימים גם אחותה הגדולה, יעל, הפכה לזמרת אופרה.
בשנת 1951 התגייסה לצה"ל ומיד עם שחרורה מהצבא ב-1953 התחתנה עם המפיק והמוזיקאי רפי גבאי. בשנת 1955 הוציאה את התקליטון הראשון שלה, שהכיל שירי ילדים. בשנות ה-50 הופיעה גבאי במועדונים והקליטה תקליטים שכללו בעיקר גרסאות כיסוי לקלאסיקות ישראליות.
אלבום הבכורה שלה "במקצבים חדשים" היה גם הראשון והיחיד שיצא בישראל, והוא הודפס על תקליט ב-20 בדצמבר 1965, הקדים את זמנו ונחשב כיום לפורץ-דרך. שני שירים מתוכו - "זרם המעין" ו"ממגדל שלום" הפכו ללהיטי רדיו. באותה תקופה החלה גבאי להופיע במועדון לילה בשווייץ ומאוחר יותר השתקעה בגרמניה, שם הפך שירה "חורף בקנדה" (1966) ללהיט גדול. להיט נוסף שלה היה "Nur Wenn Du Bei Mir Bist" (הופיע בגרסה עברית בשם "אל תגלה מתי" על תקליטון ב-1966). בגרמניה נפרדה מבעלה והוציאה עוד שני אלבומים ומספר תקליטונים.
גבאי התחתנה בשנית ב-1971 עם מוזיקאי יהודי יוגוסלבי ורקדן בלט בשם ניקו אנדוקיק. אנדוקיק נחשב לאיש שגילה את להקת הסקורפיונז.
בשנת 1975 נולדה בתם דפנה בהמבורג. ב-1978 עברה המשפחה לניו יורק בארצות הברית.
ב-2005 נפטר אנדוקיק. חמש שנים אחריו נפטרה עליזה ב-14 בדצמבר 2010 בלוס אנג'לס. הותירה בת אחת, דפנה דב , זמרת בארצות הברית.
Roman Military Diplomas
דיפלומות צבאיות רומאיות (באנגלית: Roman Military Diplomas, קיצור: RMD) הוא אוסף של דיפלומות צבאיות רומאיות, הכולל את כל הדיפלומות צבאיות רומאיות שפורסמו משנת 1955. עד היום פורסמו 5 כרכים בעריכת מרגרט רוקסן ופול הולדר, הכוללים למעלה מ-470 דיפלומות.
פרסומים.
הדיפלומות הצבאיות הרומאיות פורסמו לראשונה בכרך הארבעה עשר (XIV) של אוסף הכתובות הלאטיניות, שפורסם בשני חלקים בשנים 1935 ו-1955. לאחר מכן הדיפלומות נאספו על ידי מרגרט רוקסן בשלושה ספרים בשם "דיפלומות צבאיות רומאיות". הכרך הרביעי נערך על ידי מרגרט רוקסן ופאול הולדר ויצא לאור ב-2003. באותה שנה נפטרה רוקסן. הכרך החמישי יצא לאור בשנת 2006 על ידי פול הולדר. דיפלומות צבאיות רבות נקנו על ידי המוזיאון הרומאי-גרמני במינכן, ופורסמו בשנת 2004 (ידועות בקיצור RGZM). מספר התעודות הידועות הכולל עומד, נכון לתחילת 2010, על 881 יחידות. בשני העשורים האחרונים התגלו מספר רב של דיפלומות. רובן הגיעו מחפירות לא מסודרות שנערכו באזור הבלקן, בעיקר בשטחים שהיו שייכים לפרובינקיות מואסיה העליונה ותרקיה.
דיפלומות צבאיות רומאיות
ז'ראר בליץ
ז'ראר בליץ (בהולנדית: Gérard Blitz; 1 באוגוסט 1901 - 8 במרץ 1979) היה שחיין ושחקן כדורמים בלגי-יהודי. בעל 4 מדליות אולימפיות מ-4 אולימפיאדות שונות, בשחייה ובכדורמים ושיאן עולם בשחייה.
ביוגרפיה.
בליץ נולד באמסטרדם. הוא אחיו הצעיר של השחיין שחקן הכדורמים והמדליסט האולימפי מוריס בליץ. בנוסף הוא דודו של ז'ראר בליץ מייסד קלאב מד.
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכה ז'ראר בליץ בשתי מדליות, (אחת כסף ואחת ארד) בשני ענפי ספורט שונים. מדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:19.0 דקות, אחרי וורן קילואה (1:15.2 דקות) וריימונד קג'ריס (1:16.8 דקות), שניהם מארצות הברית, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:18.6 דקות. בנוסף, הוא השתתף במשחה ל-100 מטר חופשי וסיים במקום שישי במשחה שליחים 4x200 מטר בתוצאה של 11:12.2 דקות. הוא זכה במדליית כסף במשחק כדורמים. במשחק הגמר הפסידה נבחרתו, בלגיה לנבחרת בריטניה שזכתה במדליית זהב (3-2). במשחק על מדליית הכסף ניצחה נבחרתו את נבחרת ארצות הברית (2-7) ובמשחק על מדליית הארד ניצחה נבחרת שוודיה את נבחרת ארצות הברית (0-5).
שיאן עולם.
ב-16 בספטמבר 1921 קבע בליץ במשחה ל-400 מטר חזה שיא עולם חדש של 5:59.2 דקות. שיא זה נשבר על ידי ג'ורג' קוז'אק בשנת 1927.
באולימפיאדת פריז (1924) זכה בליץ במדליית כסף בכדורמים, לאחר שנבחרתו בלגיה הפסידה במשחק הגמר לנבחרת צרפת (3-0). במשחק על מדליית הכסף ניצחה נבחרתו את נבחרת ארצות הברית (1-2) ובמשחק על מדליית הארד ניצחה נבחרת ארצות הברית את נבחרת שוודיה (2-3). בנוסף הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:19.6 דקות, בשלבים המוקדמים הוא קבע פעמיים תוצאה של 1:19.0 דקות.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיים בליץ במקום חמישי במשחק כדורמים. בנוסף, הוא סיים במקום 11 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:18.8 דקות ובמקום 11 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
לאחר 12 שנים, באולימפיאדת ברלין (1936), היה מהיהודים הבודדים שהשתתפו במשחקים האולימפיים. הוא זכה שוב במדליה אולימפית, מדליית ארד במשחק כדורמים, לאחר ניצחון על נבחרת צרפת בבית הגמר (1-3). במדליית זהב זכתה נבחרת הונגריה ובמדליית כסף זכתה נבחרת גרמניה הנאצית, שתיהן ניצחו את בלגיה וצרפת והמשחק ביניהן הסתיים בתוצאת תיקו (2-2). הכרעה התבצעה על סמך מספר השערים שספגה כל נבחרת. הונגריה שספגה פחות שערים הוכתרה כאלופה האולימפית.
המוסד האקדמי נצרת
המוסד האקדמי נצרת הייתה מכללה ישראלית שפעלה בנצרת.
אודות.
בין השנים 2003–2006 פעלה המכללה מתוך מוסדות מאר אליאס בכפר אעבלין, כשלוחה אקדמית של אוניברסיטת אינדיאנפוליס בארצות הברית, ברישיון המועצה להשכלה גבוהה בישראל. בתקופה זו העמיד המוסד כ-228 בוגרים בתחומי כימיה, תקשורת ומדעי המחשב שקיבלו תעודה ממוסד אקדמי שאינו ישראלי. בשנת 2009 העניקה המועצה להשכלה גבוהה למוסד האקדמי היתר לפתוח מוסד עצמאי להשכלה גבוהה והמכללה עברה לקמפוס בנצרת. במכללה פעלו שני מסלולים, בכימיה ובתקשורת, וכן מכינה קדם-אקדמית לתלמידים המעוניינים להשלים את תנאי הקבלה ללימודים במוסד האקדמי.
ד"ר מירי טלמונד עמדה בראש החוג לתקשורת ופרופסור יעקב כתריאל שימש כדיקן הפקולטה למדעים וראש החוג לכימיה. נשיא המכללה היה פרופסור ג'ורג' קנאזע וסגן הנשיא האקדמי היה ראיד מועלם. כ-40% מצוות המרצים במוסד האקדמי נצרת היו יהודים וכן כמחצית מ-24 חברי "המועצה האקדמית העליונה".
הייתה זו המכללה האקדמית הראשונה שלא ללימודי הוראה, שפעלה ביישוב ערבי בישראל. בנובמבר 2014, המועצה להשכלה גבוהה אישרה החלטה להקים מכללה ציבורית ראשונה בעיר ערבית בישראל, בחסות אקדמית של אוניברסיטת חיפה, על בסיס המוסד האקדמי נצרת. עד אז מכללה לא הייתה מתוקצבת ונלחמת כמה שנים לקבלת הכרה, כך ששכר הלימוד לסטודנטים יהיה בר השגה. ביוני 2015, ביטלה המועצה להשכלה גבוהה את ההכרה במוסד, מאחר שלטענתה אוניברסיטת חיפה לא עמדה בתנאים להכרה. זמן קצר אחר נסגרה המכללה עקב בעיות תקציב.
נוה אילן
ניאגויה בסאראב
נְיאָגוֹיֶה בַּסאראב (ברומנית: Neagoe Basarab, ? - 15 בספטמבר 1521) היה שליט נסיכות ולאכיה בין השנים 1521-1512.