העוצבה כוללת כיום ארבעה גדודים של תומ"תים מדגם דוהר M-109AL, מהם שני גדודים סדירים ("קרן" ו"נמר") ושני גדודי מילואים ("מגן" ו"שפיפון", שהיה אף הוא גדוד סדיר עד העשור הראשון של המאה ה-21), גדוד אחד של משגרי רקטות מנתץ (גדוד "הרעם") ואת גדוד "עיטם" גדוד המרכז יחידות איכון ומטאורולוגיה. בנוסף לגדודי האגד, נכלל גם פלחי"ק גולן - פלוגת הקשר החטיבתית.
עד ראשית שנת 2017 כללה העוצבה גם את יחידת מיתר.
מפקדת החטיבה, הפלחי"ק ובסיסי הקבע של היחידות הסדירות ממוקמים במחנה יפתח, ולפני כן היו במחנה קרן שברמת הגולן.
החטיבה הוקמה כאגד ארטילרי במסגרת שלדית זמן קצר לפני מלחמת יום הכיפורים, כאשר עם פרוץ הקרבות הוכפפו הכוחות הארטילרים ברמת הגולן לאגד. במלחמה סייע האגד לחטיבה 7 בקרבות הבלימה ברמת הגולן ובהמשך בקרבות ההבקעה לסוריה וסיוע לחטיבת גולני בכיבוש החרמון. במבצע ליטני השתתפו יחידות האגד בכוחות שחדרו ללבנון. במלחמת לבנון הראשונה כלל האגד שלושה גדודים סדירים ושלושה גדודי מילואים שפוצלו בין גזרות הלחימה השונות. בין השאר השתתפו כוחות האגד בקרב על הבופור, קרבות עין חילווה וכיבוש צידון, הקרב על כפר סיל, והמצור על ביירות. בהמשך העשור הראשון והשני של המאה ה-21 לקח האגד חלק בלחימה במבצעי צה"ל ברצועת עזה. בשלהי שנת 2017 אורגן האגד מחדש כחטיבת אש.
סמלי החטיבה.
צבעי תג היחידה של האגד הם אדום ושחור, כצבעי חיל התותחנים. בעבר כלל התג רק איור של תותח מתנייע, פגז ועלי זית. ב-2009 נוספו לו אלמנטים נוספים, לרבות ייצוג ליחידת מיתר ורקטה לייצוג המנתץ, כדי לתת ביטוי גם ליתר יחידות האגד. כחלק מארגון האגד כחטיבת אש, בשנת 2017 נקבע סמל חדש אשר נועד לבטא עקרונות כלליים הנוגעים לכלל יחידות החטיבה: החתירה לפגיעה באויב, לדיוק ולסגירת מעגלי אש.
גדוד הרעם.
גדוד 334, "הרעם" MLRS, הוקם במרץ 1949 והתבסס על סוללה מגדוד 181 שלחם במלחמת העצמאות. גדוד 334 היה גדוד התותחנים החטיבתי של חטיבת "גולני" והפעיל מרגמות 120 מ"מ נגררות. הגדוד השתתף, במתן סיוע ארטילרי, בפעולת התגמול בתל מוטילה, במבצע "הר געש" ב-1955 (הסבחה) ובמבצעים בנוקייב ותאופיק.
ב-1963 הוסבו המרגמות הנגררות למרגמות כבדות מתנייעות (מכמ"ת) 120 מ"מ. עם אלו השתתף במלחמה על המים.
במלחמת ששת הימים סייע לחטיבת גולני ולחטיבה 8 בכיבוש רמת הגולן והחרמון ובהם תל-פאחר וקונייטרה. בשנת 1968 הוסב הגדוד למרגמות הכבדות המתנייעות (מכמ"ת) 160 מ"מ. משנת 1970 השתייך לעוצבת הרעם אגד פיקודי של פיקוד הצפון. במלחמת ההתשה הגדוד לחם בגיזרת תעלת סואץ, בעמק הירדן, ברמת הגולן ובהמשכה בגבול לבנון. הגדוד סייע, בתקופה זו, לכוחות חי"ר ושריון במבצעים לאבטחת הדרך לג'בל רוס (הר דב) ובמבצעים גדולים כמו "קלחת" בפתחלנד ו"קיתון" בסוריה. במהלך התקופה, הגדוד ביצע שלוש פשיטות ארטילריות – החדרת סוללות לתוך שטח לבנון לירי על מטרות בעומק, וזאת תוך סיוע אבטחה של "גולני" ו"אגוז". במקביל למכמ"ת 160 מ"מ, הגדוד גם הפעיל תותחי שלל 130 מ"מ ו תותחי D-30 122 מ"מ להשגת טווחים ארוכים יותר.
במלחמת יום הכיפורים באוקטובר 1973 הגדוד היה חלק מהכוחות הסדירים המועטים שלחמו לבלימת הכוחות הסוריים העדיפים ברמת הגולן. הגדוד השתתף בקרבות הבלימה בצפון הגולן ובעמק הבכא, ובהמשך, בהבקעה בסוריה ובסיוע לחטיבת גולני בכיבוש החרמון במבצע קינוח. לאחר מכן, השתתף במלחמת ההתשה במובלעת הסורית. הגדוד הפעיל במלחמה שתי סוללות מכמ"ת - 160 מ"מ וסוללה אחת תותחי 155 מ"מ 50 M.
ב-1974 הגדוד הוסב לתומ"ת (תותח מתנייע) 175 מ"מ "רומח" - 107-M עם תותחים אלו השתתף ב"מבצע ליטני" בלבנון. ב-1980 צורף לעוצבת הגולן ב-1982 במלחמת לבנון הראשונה הפעיל גם תותחי 203 מ"מ "קרדום" לירי בכינון ישיר בגזרת ביירות. ב-1993 הגדוד השתתף במבצע דין וחשבון .
ב-1996 התאחד הגדוד עם גדוד 484 שקלט את מערכת המנתץ. מבצע ענבי זעם תפס ב-1996 את הגדוד עם שתי סוללות "מנתץ" וסוללה אחת "רומח". רק סוללת ה"רומח" לקחה חלק במבצע ענבי זעם, בגזרת מטולה-מרג' עיון. במלחמת לבנון השנייה ביצע הגדוד את הירי המבצעי הראשון של רקטות "מנתץ" כשלחם במסגרת עוצבת הרעם. ב-2015 קלט הגדוד את רקטות הרומח המדויקות. ב-2017 קלט את רקטות רעם איתן, דגם משופר של הרמ"מ.
גדוד שפיפון.
גדוד 404, "שפיפון", הוקם בחזית הצפון במלחמת העצמאות, כ"גדוד 4 שדה", מפקד הגדוד הראשון היה שמואל גודר. תחילה הפעיל הגדוד תותחי נפוליאונצ'יק ולאחר מכן תותחי קרופ 75 מ"מ. הגדוד סיפק סיוע ארטילרי בקרב על חיפה, במבצע דקל, בקרב על לוביה, קרב משמר הירדן וקרב עתלית. לאחר המלחמה קיבל הגדוד את השם "גונדת שדה 404" ובהמשך ""גדוד תותחי שדה 404".
במלחמת סיני הפעיל הגדוד תותחי 25 ליטראות ולחם יחד עם חטיבה 202 בסיני. לאחר המלחמה קלט הגדוד תומ"תי M7 פריסט, הוא השתתף במבצע חרגול ב-1960 ובמבצע סנונית ב-1962.
במלחמת ששת הימים הפעיל הגדוד תותחי M7 פריסט וסיפק סיוע לחטיבה 8 שלחמה בגזרת סיני, כשהוא בפיקודו של הסמג"ד קרלו שגב שנהרג במלחמה ולאחר מכן של אריה מזרחי שהיה הקס"מ.
במלחמת ההתשה עבר הגדוד הסבה לתותחי M-50, על בסיס שלדת טנקי שרמן ותותחי 155 מ"מ. ב-1970 עבר מרבית הכוח הסדיר של הגדוד לגדוד 55 שהוקם והפעיל תותחי M-110, הגדוד נותר עם פלוגת מפקדה וסוללת מילואים. בהמשך קלט הגדוד מחדש חיילים סדירים, ביצע אימון הקמה וחזר לתפוס קו בגזרה הדרומית של המיתלה.
במלחמת יום הכיפורים הפעיל הגדוד תותחי M-50, כמו כן הפעיל הגדוד סוללת תותחי "נברון" שישבה במעוז בודפשט וסוללה נברון במעוז אורקל ("טמפו"). הגדוד לחם בחזית המצרית, הוא השתייך אורגנית לאגד ארטילרי 209 אך במהלך המלחמה הוכפף לאגד ארטילרי 215. לאחר המלחמה השתתף הגדוד בקרבות ההתשה מול המצרים. באפריל 1974 החל הגדוד בהסבה לתומ"תי M-109.
הגדוד קיבל את השם שפיפון מאחר שדילג בין בסיסים רבים בחצי האי סיני. המחנה האחרון בסיני היה המחנה ב"מתמתני", וממנו עלה הגדוד להשתתף במלחמת שלום הגליל.
במלחמת שלום הגליל התחיל הגדוד בצומת וואסט שברמת הגולן, משם הגיע לעמדות בהר דב, ומשם נכנס פנימה עד לרשיא שבסמוך לאגם קרעון. ב-9 ביוני סייע הגדוד לסיירת מטכ"ל במהלך הקרב על המיוערת. לאחר מכן עבר הגדוד לגזרה המערבית והשתתף במצור על ביירות, תוך השתתפות בלחימה שהייתה במהלך הכניסה לביירות עצמה. בשנת 1985 יצא הגדוד מלבנון, והועבר מאגד 209 לעוצבת גולן, ולמחנה הקבע שנבנה עבורו במעלה גמלא שברמה, בסמוך לגמלא ונקרא "מחנה שגב" על שם רס"ן קרלו שגב.
הגדוד היה הראשון לקלוט את מערכת הניווט האינרציאלי "גברילי" בתחילת שנות התשעים, היה גדוד תותחי ה"דוהר" הראשון, ובו בוצעו ניסויי הדוהר. לאחר גיבוש התורה בגדוד, הוחלט על הסבת התומ"תים לדוהרים בשאר היחידות.
בשנת 2003 פורק הגדוד והפך לגדוד מילואים.
גדוד נמר.
גדוד 405, "נמר", הוקם במרץ 1969 כתוצאה מצרכי מלחמת ההתשה. הגדוד התבסס על תותחי שלל נגררים, ולקראת המלחמה הוסב לתומ"תי M-109. במלחמת יום הכיפורים לחם הגדוד בגזרת רמת הגולן ואיבד במלחמה 21 מלוחמיו (המונצחים באנדרטת גדוד 405). בתום המלחמה קיבל בסיס הגדוד את השם "יואב" לזכרם של שניים מנופליו אבי דיטשי ויואל פורת.
גדוד קרן.
גדוד 411, "קרן", הוקם מיד לאחר מלחמת יום הכיפורים והשתתף בלחימה במלחמת ההתשה במובלעת הסורית. הגדוד קרוי על שמו של סגן , קצין בחיל התותחנים שנהרג בתאונת דרכים בינואר 1973. סוללה מהגדוד נטלה חלק במבצע ליטני בו סייעה לכוחות חטיבת הצנחנים, חטיבת ביסלמ"ח וחטיבת בה"ד 1. במלחמת לבנון הראשונה סייע הגדוד לעוצבת יש"י ובהמשך לאוגדה 96.
גדוד עיטם.
גדוד 611, "עיטם", הוקם ב-2014 וכולל יחידות איכון ומטאורולוגיה. הגדוד מפעיל את מכ"ם ר"ז ומערכת "טייפון" לאספקת נתונים מטאורולוגיים. בעבר הפעיל הגדוד את מערכת מגן רוח.
הגדוד כולל שתי סוללות (צפונית ודרומית), כל סוללה מונה פלגת מטאורולוגיה ו-2 צוותי ר"ז המתפעלים את מכמ"י הר"ז.
באפריל 2020 נפתחה פלוגת את"ר מבצעית נוספת בגדוד 611 אך עברה לגדוד 869 באיסוף קרבי לאחר שפרויקט הקמת מערך האת"ר בחיל התותחנים כשל.
ב-25 בנובמבר 2021 הוענק לגדוד אות הערכה מבצעי מטעם הרמטכ"ל.
סנוטה
סֵנוֹטֶה (מספרדית: Cenote; ; במקור משפת מאיה יוקטק "דזונוט" שפירושו "באר") היא בולען שנפער בסלע, המוצף בחלקו במי תהום. מרבית הסנוטות מצויות בחצי האי יוקטן שבמקסיקו, ובחלק מהאיים הקריביים הסמוכים. מקור המונח בלשונם של התושבים בני המאיה של חצי האי יוקטן – ומשמעותו: מקום בו ניתן להשיג מים. חלק מהסנוטות, דוגמת "הסנוטה הקדושה" ("cenote sagrado") בצ'יצ'ן איצה, היוו אתר חשוב בפולחן הדתי של המאיה. הסנוטות מהוות לעיתים כניסה למערכת מערות תת-קרקעיות מוצפות, ומשום כך הן מהוות כיום אתרים פופולריים ביותר לצלילת מערות.
הגדרה ותיאור.
סנוטות הן פתחים בפני השטח למאגרי מים תת-קרקעיים. אף שהסנוטות הידועות ביותר הן בריכות מים גדולות שקוטרן כמה עשרות מטרים, כדוגמת אלו בצ'יצ'ן איצה, מרבית הסנוטות קטנות בהרבה וחבויות בין עצי היער הגשם הטרופי, ולא בהכרח יש בהן מים. אף שמקור המונח במקסיקו נעשה שימוש במונח סנוטה על-מנת לתאר תופעות קרסטיות דומות בארצות אחרות דוגמת קובה ואוסטרליה, בנוסף למונח הכללי יותר: בולענים.