בשנת 1745 החלו בני הזוג לעבוד יחד, הן בחקר האנטומיה והן בייצוגה בשעווה. שני בני הזוג היו אמנים. הם ניתחו גוויות בביתם כדי לבחון את האיברים ואת החלקים הפנימיים ביותר, השניים בדקו שרירים, עצבים, כלי דם ועוד. מורנדי הציגה חידושים וטכניקות לנתיחה על מנת לתפוס בצורה מדויקת יותר ולאחר מכן לתאר רכיבים נפרדים של הגוף. מוראנדי עבדה הן בטקסט כתוב והן במודלים תלת-ממדיים. בסופו של דבר היא נתנה שיעורים בניתוחים ואנטומיה לסטודנטים לרפואה בביתה (מעבדות בית וכיתות היו שכיחות בתקופה זו).
ביתם של בני הזוג שימש כמעבדה לנתיחה וכיתה ציבורית. מורנדי לימדה מאות תלמידים אנטומיה עם דגמי השעווה שלה ומהמחברת האנטומית שלה, שהכילה 250 דפי כתב יד, הערות ותיאורים של דגמי שעווה מקבילים. בזכות האוסף הנרחב של דגמי השעווה, היא יכלה ללמד שיעורי אנטומיה במשך כל השנה מבלי לדאוג לריקבון הגוויות המנותחות בחום הקיץ.
שני בני הזוג הפיקו דגמים רבים, אשר כללו מודלים של האיברים התחושתיים והקוליים ותשעה דגמים שנאספו על ידי מלך סרדיניה, רבים מהמודלים שנעשו נרכשו על ידי ג 'ובאני אנטוניו גאלי (1708–1782) לשימוש בבית ספר המיילדות שלו, ולאחר מכן קנה האפיפיור בנדיקטוס ה-14 והוקצובולוניה Istituto delle Scienze ושם הם נראים עד היום Pazzgi פאלאצו.
בשנת 1755, כשהייתה בת 39, מת בעלה של מורנדי והשאיר אותה עם שני ילדים. לאחר מות בעלה מורנדי נתקלה בקשיים כלכליים כך שהיא נאלצה למסור את בנה הבכור ג'וזפה לארגון יתומים. באותה שנה הוענקה לה מלגה שנתית מטעם האפיפיור בנדיקטוס ה-14, כהכרה במיומנותה. היא הייתה חברה באקדמיה לאמנויות, שהייתה חלק ממכון המדע. בשנת 1760 היא קיבלה את התואר של יו"ר של אנטומי דוגמנות באוניברסיטת בולוניה. באופן בלתי רגיל, האוניברסיטה עודדה נשים אקדמיות, והיא הייתה אחת ממספר הפרופסוריות הנשיות בבולוניה.
בשנת 1756 מורנדי שימשה כראש החוג לאנטומיה באוניברסיטה וקיבלה תשלום שנתי על מודלי השעווה, אך הקשיים הכלכליים המשיכו להיות קבועים בחייה.
מוראנדי רכשה מוניטין רב דבר שאיפשר לה לזכות בהכרה ניכרת: בשנת 1756 היא הצליחה להיכנס ולעסוק במכון המדעים של בולוניה הנחשב מהמבוקשים ביותר באותה תקופה, ומשנת 1760 הייתה מזוהה מהחברה הספרותית של פוליניו, ובשנת 1761 האקדמיה לאמנות של פירנצה. יתר על כן, היא לא רק הייתה ידועה במדינה שלה, אלא גם בכל רחבי אירופה: מוראנדי קיבלה הזמנות מרובות לעבודה במוסדות ובאקדמיות של ערים שונות, כגון החברה המלכותית של לונדון וקתרינה השנייה של רוסיה בסנט פטרבורג. עם זאת, היא העדיפה להישאר בעיר הולדתה, וסירבה להצעות עבודה אטרקטיביות בחו"ל. בגלל פרסומה ביקר אותה הקיסר הרומי יוזף השני ב 14 במאי 1769 בסטודיו שלה.
אנה מורנדי מתה בבולוניה ב -9 ביולי 1774 ונקברה שם, בהלוויות חגיגיות, בכנסיית סן פרוקולו בבולוניה. בשל מצבה היא נקראה אישה אוהבת ואמא, חוקרת מבריקה ואמנית משכילה.
אפשר למצוא פסל שעווה לאנה מורנדי בזמן עבודה ולבעלה ג'ובני מנזוליני במוזיאון פאלאצו פאגי.
האינטרנציונל ה-4
האינטרנציונל ה-3
האינטרנציונל ה-2
האינטרנציונל ה-1
מריאמה חאן
מריאמה חאן (באנגלית: Mariama Khan; נולדה בשנת 1977) היא במאית קולנוע, משוררת, פעילה תרבותית וחוקרת גמבית. כיום היא מלמדת היסטוריה אפריקאית ותרבות בקולג' להמן שבניו יורק.
חיים.
מריאמה חאן נולדה בשנת 1977 לאב סנגלי ולאם גמבית. היא גדלה בעיר החדשה של בריקמה ברובע קומבו המרכזי שבגמביה.
מריאמה חאן התחילה לעשות סרטים דוקומנטריים קצרים כתלמידה של הנרי פלט באוניברסיטת ברנדייס. היא עשתה כמה סרטים דוקומנטריים בין השנים 2008-2009. סרטה "Sutura: Rape and Justice in Senegal" (בתרגום חופשי לעברית: סוטורה: אונס וצדק בסנגל) זכה בפרס בקרן האומות המאוחדות , וסרטה "The Journey Up The Hill" (בתרגום חופשי לעברית: המסע במעלה הגבעה) הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי Cinekambiya בשנת 2016.
בגמביה עבדה מריאמה חאן כסגנית מנהל היחידה לניתוח המדיניות במשרד הנשיא. הנשיא יחיא ג'אמה מינה אותה למזכ"ל שירות המדינה של גמביה בשנת 2010, אם כי המינוי נמשך רק כמה חודשים. לאחר מכן היא מונה לתפקיד מזכיר קבוע במשרד ללשכת כוח אדם.
בשנת 2018 היא כתבה מכתב פומבי לנשיא אדאמה בארו, להגנה על מוסה באטי, אחד מחמישה שוטרים שנאשמו ברצח לאחר מותם של שלושה מפגינים צעירים בעצרת נגד זיהום בפאראבה בנטה .
כיום מריאמה חאן מלמדת היסטוריה אפריקאית ותרבות בקולג' להמן שבניו יורק.
Wiedźmin
זאהדאן
זאהדאן () היא עיר הבירה של פרובינציית סיסתאן ובלוצ'סתאן שבדרום-מזרח איראן.
מוסדות אקדמאיים.
בעיר ממוקמות כמה אוניברסיטאות:
גאוגרפיה.
העיר נמצאת כ-41 ק"מ ממשולש הגבולות איראן-פקיסטן-אפגניסטן, בגובה ממוצע של 1,352 מטרים מעל לפני הים, מרוחקת כ-1,120 ק"מ דרום-מזרחית לבירה טהראן, וכ-764 ק"מ דרום-מזרחית למשהד.
דמוגרפיה.
על פי מפקד האוכלוסין האחרון של איראן משנת 2016 מתגוררים בעיר 587,730 בני אדם, עובדה ההופכת אותה לעיר הגדולה בדרום-מזרח איראן, לעיר הגדולה באיראן שנמצאת ממזרח למשהד, ולעיר ה-12 בגודלה במדינה.
תחבורה.
בעיר יש מספר תחנות אוטובוס ומסוף אוטובוסים גדול. לעיר מגיעה שלוחה של מסילת רכבת, שמסתעפת מקו הרכבת הרציף. בעיר יש שתי תחנות רכבת: אחת בפאתיה, בסמוך לאזור התעשייה שלה. והשנייה במרכזה, ליד בתי החולים בעיר. בנוסף לכך בסמוך לעיר ישנו שדה תעופה ובו מסלול טיסה אחד.
ספורט.
בעיר שוכן אצטדיון זאהדאן שב 15,000 מושבים. האצטדיון נבנה בשנת 2008.
מונקו (כדורסל)
א.ס. מונקו (בצרפתית: Association sportive de Monaco ובקיצור ASM) הוא מועדון כדורסל ממונקו, שנוסד בשנת 1928. אולמה של מונקו הוא סאל גסטון, שבו 3,000 מקומות ישיבה.
על אף שמיקומה של קבוצת הכדורסל הוא במונקו, שהיא מדינה בפני עצמה, הקבוצה משחקת בליגת העל הצרפתית. הקבוצה משחקת החל מעונת 2021/2022 במפעל היורוליג.
היסטוריה.
כ-4 שנים לאחר שהוקם המועדון, בשנת 1928 נוסדה קבוצת הכדורסל. בשנת 1950 סיימה הקבוצה את העונה הסדירה במקום הראשון, מה שנחשב לאחת ההצלחות הגדולות ביותר שלהם בהיסטוריה שלהם. מונקו גם זכתה באליפות הליגה השנייה בצרפת בעונת 1973, עם אחת ההתקפות הגדולות ביותר ביבשת אירופה.
לאחר האליפות בליגה השנייה, חזרה הקבוצה לליגה הראשונה בצרפת לעונת , שם הם סיימו במקום התשיעי. הם הופיעו לראשונה בגביע קוראץ' בעונת 1974, והפסידו בשלב הבתים לקבוצות בולטות כמו אסוול ליון-וילרבאן ולבסקי סופיה. הם נכנסו לטורניר שוב בעונת , שם הם הפסידו לדינמו מוסקבה בחצי הגמר, למרות סיום טוב יותר בטורניר הכללי.
בשנות ה-80 הייתה מונקו בתהליך של בנייה כאחת הקבוצות החזקות ביותר בכדורסל הצרפתי. הם הגיעו למשחק הגמר של גביע הפדרציה הצרפתי, והפסידו ללימוז' 96-81. מונקו גם הפכה לאיום בליגה הצרפתית, לאחר ששחקן ה-NBA לשעבר רוברט סמית' הצטרף לקבוצה בשנת 1985. סמית' נבחר ל-MVP של הליגה בשנת 1987.
לאחר שסמית' עזב את הקבוצה, מונקו מצאה את עצמה יורדת ליגה. הם נדדו בין הליגה השנייה והשלישית והם לא חזרו לליגה הראשונה במשך שנים רבות. בשנת 2014 זכתה מונקו באליפות ליגה הצרפתית השלישית והם חזרו לליגה השנייה.
בעונת , זכו מונקו בליגה הצרפתית השנייה והם התכוננו לחזור לליגה הראשונה מהדלת הראשית. בשנת 2015, הפך איש העסקים והפילנתרופ האוקראיני סרגיי דיאדצ'קו לנשיא של המועדון. בעונת זכתה מונקו בגביע הליגה הצרפתית לאחר ניצחון 99-74 בגמר על אלאן שאלון.
בעונת חזרה מונקו לתחרויות באירופה ושיחקה בליגת האלופות, בה סיימה במקום השלישי. בשנת 2017 הפכה קרן צדקה שנוסדה על ידי הבעלים של המועדון, דיאדצ'קו, לנותנת החסות של המועדון. מונקו שיחקה בליגת האלופות גם בעונת 2017/2018, בה סיימה במקום השני לאחר הפסד בגמר 94–100 לא.א.ק. אתונה היוונית. מונקו זכתה בשנת 2017 בגביע הליגה הצרפתי, ובגביע הצרפתי בשנת 2018. בתום העונה מונקו סיימה במקום השני בליגה.
בעונות 2018/2019, 2019/2020 ו-2020/2021, שיחקה מונקו ביורוקאפ, כשבעונה האחרונה אף זכתה הקבוצה במפעל והעפילה ליורוליג.
קסרקטיני ולינגטון
קסרקטיני ולינגטון הם מחנה צבא, הממוקם במרכז העיר לונדון, בירת בריטניה. מוצבות בו שלוש פלוגות רגלים מדיוויזיית המשמר, שהיא אוגדת משמר המלכה.
המחנה.
המחנה ממוקם ליד פאתו הדרומית של פארק סנט ג'יימס, במרחק של כ-200 מטר מארמון בקינגהאם. קרבתו לארמון מאפשרת לחיילים המוצבים בו להגיע אל הארמון במהירות בעת חירום.
בנייני הקסרקטינים תוכננו על ידי סר פרנסיס סמית' (Sir Francis Smith) ופיליפ הארדוויק (Philip Hardwick) ונפתחו בשנת 1833.
במחנה מוצבות שלוש פלוגות רגלים – מרגימנט משמר הגרנדירים, רגימנט משמר קולדסטרים ורגימנט המשמר הסקוטי, אלו הם שלושה משבעת הרגימנטים המרכיבים את דיוויזיית הבית ושלושה מחמשת הרגימנטים הרגליים של דיוויזיית המשמר (שני הרגימנטים האחרים בדיוויזיית הבית הם רגימנטים רכובים). במחנה ממוקמות גם המפקדות של כל שבעת הרגימנטים, וכן מוצבות בו התזמורות של חמשת הרגימנטים הרגליים.
אתרים נוספים במחנה.
בתוך מתחם הקסרקטינים ממוקמים מספר אתרים נוספים:
סנונית שהם
סנונית שהם (נולדה ב-1948) היא פרופסור אמריטה בחוג לספרנות ומדעי המידע באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה.