סטיבן פינקר, פסיכולוג-ניסויי יהודי-קנדי, פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת הרווארד ומומחה במדעי ההכרה ציין שהתרבות היהודית מעודדת את הלמידה ותלמידים גרועים עלולים למצוא עצמם בחוסר יכולת להשיג שידוך. הוא לא פסל את האפשרות שמשום כך התרחש בתוך העם היהודי תהליך ברירה טבעית - הפרטים האינטליגנטיים בחברה זכו ליתרון משמעותי בתוכה ולכן התרבו יותר וגרמו לשינוי המאגר הגנטי של העם היהודי. גם בתקופה המודרנית, בחברה היהודית החרדית, עדיין נהוג מוסד השידוכים ויש קריטריונים לבחירת בני הזוג. בבחירת החתן בודקים את הייחוס שלו, האם בין אבותיו היו רבנים חשובים ובודקים גם את הצטיינותו בלימודים, האם יש לו סיכוי להתמנות לתפקיד דיין. תאוריה זו פופולרית בציבור, אך לא הוצגו לה ראיות ממשיות במחקר הגנטיקה.
השערת קוקרן.
האנתרופולוגים האמריקנים גרגורי קוקרן, ג'ייסון הארדי והנרי הרפנדינג, פרסמו בשנת 2005 מאמר מדעי בו הציגו השערה כי לא מדובר בגניוס יהודי, אלא בגניוס יהודי "אשכנזי". להשערת קוקרן ועמיתיו, ה"אשכנזים" הם היהודים שהגיעו לאחר חורבן בית שני לאירופה, ובימי הביניים עסקו במשרות ניהול וכספים, שדרשו יכולות קוגניטיביות, וכך פיתחו יכולות גבוהות בתחום. הם סברו שהצטיינות האשכנזים בתחומים שונים היא בזכות מנת משכל (IQ) גבוהה, וכראייה ציינו שה-IQ עובר חלקית בתורשה ומהווה מדד מרכזי להישגים, וכן על הממצאים שה-IQ של יהודים במדינות המערב גבוה מממוצע האוכלוסייה במדינותיהם. קוקרן, הארדי והרפנדינג טוענים במאמרם, שמסביבות שנת 800 לספירה ועד 1650 לספירה, רוב יהודי אשכנז אחזו במשרות ניהול וכספים, שדרשו יכולות קוגניטיביות של חשבונאות וניהול. לטענתם, לילדים של המוצלחים מבין היהודים (דהיינו, העשירים מביניהם) היו אחוזי שרידות גדולים יותר. הם גם העלו את ההשערה שאותם גנים האחראים למחלות תורשתיות האופייניות ליהודים אשכנזים, אחראים (כאשר נושאים רק עותק אחד שלהם) גם לאינטליגנציה גבוהה יותר.
השערת קוקרן ועמיתיו לא אוששה מחקרית, וספגה ביקורת רבה, בין השאר על ידי הגנטיקאי אנדרו קלארק, שטען כי החוקרים "עשו את כל הטעויות הקלאסיות האפשריות בהבנת תהליכי התורשה". ההסבר הגנטי המקובל כיום להופעתן של מחלות תורשתיות נדירות, ביהודים אשכנזים כמו גם באוכלוסיות אחרות, הם תהליכי סחף גנטי, אפקט המייסד ו"צוואר בקבוק" באוכלוסייה, ולאו דווקא תהליכי ברירה טבעית.
מונדיאל 1958
מונדיאל 1958 נערך בשוודיה בין ה-8 ביוני ל-29 ביוני. הייתה זו הפעם השנייה בהיסטוריה, והאחרונה עד כה (2018), שהמונדיאל התקיים פעמיים ברציפות באותה יבשת (בפעם הראשונה, התקיים המונדיאל באיטליה ב-1934 ולאחר מכן בצרפת ב-1938).
המנצחת הייתה נבחרת ברזיל, שניצחה במשחק הגמר את המארחת, נבחרת שוודיה, בתוצאה 5:2, וזכתה בגביע לראשונה בתולדותיה.
מונדיאל 1958 יזכר בעיקר בזכות הופעת הבכורה הבינלאומית של הנער הברזילאי פלה, שהפך לימים לכוכב על, ונחשב בעיני רבים לכדורגלן הטוב בכל הזמנים.
מונדיאל זה היה הופעת הבכורה של הנבחרת הסובייטית, ברית המועצות, במפעל. כמו כן, לראשונה (ועד כה - 2018 - לאחרונה) בהיסטוריה השתתפו כל נבחרות הכדורגל הבריטיות באותו טורניר (אנגליה, סקוטלנד, ויילס וצפון אירלנד).
מבנה הטורניר שונה מזה שהיה במונדיאל 1954. 16 נבחרות העפילו לטורניר הגמר לאחר טורניר מוקדמות וחולקו לארבעה בתים של 4 נבחרות בכל בית. בניגוד למונדיאל הקודם, כל נבחרת התמודדה לפחות פעם אחת מול שאר הנבחרות מהבית שלה, חוץ ממקרה של שוויון נקודות. במקרה שבסיום שלב הבתים הנבחרות שסיימו במקומות השני והשלישי באותו הבית סיימו עם אותן מספר נקודות, שיחקו שתי הנבחרות משחק פלייאוף שהמנצחת בו עלתה לשלב הבא (באותה תקופה, הפרש שערים לא היה בשימוש).
שלב הבתים.
בית א'.
ו סיימו את הבית עם מספר נקודות זהה, וקיימו ביניהן משחק פלייאוף, שבו ניצחה צפון אירלנד 2–1 בהארכה ועלתה לשלב הבא. היא הצטרפה לנבחרת שסיימה במקום הראשון.
בית ב'.
מבין הנבחרות הבריטיות, שיחקה סקוטלנד בבית הקשה ביותר, יחד עם צרפת, יוגוסלביה ופרגוואי.
צרפת סיימה את הבית במקום הראשון, כששחקנה ז'יסט פונטיין כבש לזכותה שישה שערים. יוגוסלביה סיימה במקום השני, ועלתה לשלב הבא. נבחרות פרגוואי וסקוטלנד סיימו אחרונות והודחו.
בית ג'.
נבחרות ו סיימו עם מספר נקודות זהה, וקיימו ביניהן משחק פלייאוף. ויילס ניצחה בתוצאה 2–1, ועלתה לשלב הבא יחד עם נבחרת שסיימה במקום הראשון בבית.
בית ד'.
בבית ד', פלה לא שיחק עד המשחק האחרון של ברזיל בשלב הזה, נגד ברית המועצות. פלה לא כבש באותו משחק, אך ברזיל ניצחה 2–0, וסיימה את הבית במקום הראשון בהפרש של שתי נקודות על סגניתה, ברית המועצות.
ברית המועצות ואנגליה סיימו עם אותן מספר נקודות, ונאלצו לערוך משחק פלייאוף מכריע, שהמנצחת בו עלתה לשלב הבא. אנטולי איילין הבקיע בדקה ה-67 את שער הניצחון לטובת ברית המועצות.
שלב הנוקאאוט.
מקומות 3–4.
שעריו של ז'יסט פונטיין במשחק הביאו לסך של 13 בטורניר, שיא לשחקן בטורניר אחד שלא נשבר מעולם.
גמר.
משחק הגמר התקיים באצטדיון רוסונדה שבסולנה, פרוור של סטוקהולם לעיני 50,000 צופים. שוודיה פתחה את המשחק מצוין, והצליחה לכבוש כבר לאחר 4 דקות, אך ואוה כבש שני שערים והעלה את ברזיל ליתרון 2:1 במחצית. המחצית השנייה הייתה בשליטה ברזילאית מוחלטת, במשחק מצוין של פלה, שהבקיע שני שערים, בנוסף לאחד של מריו זגאלו. שער נוסף של השוודים לא עזר להם מול משחק מבריק של ברזיל, שניצחה לבסוף 5:2 וזכתה בגביע לראשונה בתולדותיה.
מצטיינים.
נבחרת הטורניר:
צי ארה&quot;ב
חיל הים של ארה&quot;ב
חיל הנחתים של ארה&quot;ב
ועידת השלום בפאריס (1919)
ז'יסט פונטיין
ז'יסט פונטיין (בצרפתית: Just Fontaine; הגייה בצרפתית: ז'יסט פונטֶן; נולד ב-18 באוגוסט 1933 במרוקו) הוא כדורגלן עבר צרפתי. הוא מחזיק בשיא של כל הזמנים בכיבוש שערים בגביע עולם אחד, עם 13 שערים במונדיאל 1958.
קריירה.
פונטיין החל את הקריירה המקצוענית שלו בקזבלנקה, שם שיחק מ-1950 עד 1953. ניס קנו אותו ב-1953 והוא כבש 44 שערים בשלוש עונות במועדון. ב-1956, הוא עבר לקבוצת סטאד ריימס כדי להחליף את רמון קופה, שם כבש 121 שערים בשש עונות. בסך הכל, פונטיין כבש 165 שערים ב-200 משחקים בליגה הצרפתית הראשונה וזכה בשתי אליפויות ב-1958 ו-1960.
במדי נבחרת צרפת, נתוניו של פונטיין מרשימים אף יותר. בכורתו בנבחרת הייתה ב-17 בדצמבר 1953 והוא כבש שלושער בניצחון צרפת 8-0 על לוקסמבורג. עד שנת 1960 הוא כבש 30 שערים ב-21 משחקים בנבחרת. עם זאת, פונטיין ייזכר בזכות מונדיאל 1958, בו כבש 13 שערים בשישה משחקים בלבד, כולל רביעייה מול מערב גרמניה.
משחקו האחרון של פונטיין נערך ביולי 1962, ולאחריו נאלץ לפרוש בגיל צעיר יחסית, עקב פציעה חוזרת. הוא אימן את הנבחרת הצרפתית לתקופה קצרה ב-1967, אבל הוחלף לאחר שני משחקי ידידות שהסתיימו בהפסדים.
בשנת 2003, לציון יובל לאופ"א (1953-2003), התבקשה כל התאחדות כדורגל החברה בארגון לבחור נציג בודד לקבלת הפרס על תרומה לכדורגל. פונטיין נבחר כנציג ההתאחדות לכדורגל בצרפת לקבל את תואר "שחקן הזהב" של אופ"א. במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
הקונגרס הקונטיננטלי הראשון
הקונגרס הקונטיננטלי האמריקני
חיל האוויר של ארה&quot;ב
גומי
גומי הוא פולימר אלסטי המורכב מתת יחידות של איזופרן ומכיל גם כמות קטנה של חלבונים, שומנים, סוכרים ומינרלים. גומי טבעי מיוצר משרף של עצים טרופיים שונים ומספר צמחים נוספים. ראיות ראשונות לשימוש בגומי טבעי נמצאו בחפירות ארכאולוגיות במרכז אמריקה ודרום מקסיקו ומתוארכות לתקופה של 1500 לפנה"ס. לגומי טבעי שימושים רבים בתחום תעשיית הרכב, המכשור הרפואי, תעשיות איטום ובידוד ותעשיות רבות נוספות, והוא מהווה חומר גלם חשוב ביותר. גומי טבעי הוא בין מוצרי היצוא של תאילנד, ניגריה, אינדונזיה, קמרון ומקומות שונים על גדות האמזונאס. הגומי מסמל גמישות והשימוש במונח גומי מתייחס גם לאדם גמיש (איש גומי, נערת גומי) בגלל גמישותו.
גומי טבעי.
גומי טבעי מיוצר בכ-7,500 מיני צמחים המשתייכים לכ-300 סוגים ושמונה משפחות. המוהל החלבי הנובע מפצעים בצמחים ממשפחת החלבלוביים, התותיים, ההרדופיים, המורכבים, האסקלפיים והפרגיים הוא למעשה צֶמֶג (לטקס) – תרחיף של חלקיקי גומי בתמיסה מימית. התפקיד הביולוגי של צמג בצמח אינו לגמרי ברור, אך חוקרים סבורים שהוא משמש כחומר קרישה בפצעים כדי למנוע חדירה של חרקים אל תוך רקמת השיפה של הצמח. מתוך מגוון הצמחים המייצרים צמג רק מעטים שימשו במהלך ההיסטוריה להפקה של גומי טבעי, כאשר המקור העיקרי להפקת גומי מהמאה התשע עשרה ואילך הוא עץ הגומי הוואה ברזילאית "Hevea brasiliens". מקורות נוספים להפקת גומי הם העץ פיקוס הגומי "Ficus elastica", עץ הגוטה-פרצ'ה, צמח הַוּוַאיוּלִי "Parthenium argentatum" וצמח השינן הרוסי "Taraxacum koksaghyz".
גומי בתקופה הפרה-קולומביאנית.