למשימת שנג'ואו 7 אומנו שני צוותים, ובהם שלושת הטייקונאוטים הסינים שכבר טסו לחלל בשתי המשימות המאוישות של סין (יאנג ליוויי, הטייקונאוט הסיני הראשון, ושני אנשי צוות שנג'ואו 6, פיי ג'ו'נלונג וניה האישנג).
ב - 15 בספטמבר דיווחו כלי תקשורת רשמיים בסין כי צוות החללית יהיה ג'אי ג'יגאנג (Zhai Zhigang), הטייקונאוט שביצע ריחוף בחלל מחוץ לחללית ונופף בדגל סין, ליו בומינג (Liu Boming) וג'ינג האיפנג (Jing Haipeng). כל הטייקונאוטים במשימה זו הם טייסי קרב בעברם, ובאו משורותיו של חיל האוויר הסיני. יחידת הטייקונאוטים מוגדרת רשמית כ"גדוד" של צבא השחרור העממי (צבאה של סין) והיא מונה כיום 16 איש.
חידושים ביחס למשימות קודמות.
משימת שנג'ואו 7 כוללת חידושים רבים לעומת שתי המשימות הקודמות בהן שיגרה סין טייקונאוטים לחלל:
שינויים במבנה החללית.
היחידה המסלולית של החללית שנג'ואו שונתה, ובמשימה זו לא הותקנו עליה תאים פוטו-וולטאיים לייצור חשמל. הסיבה לשינוי נעוצה בצורך לאפשר לטייקונאוטים מרווח תמרון מחוץ לחללית, בעת פעילותם בחלל. ידיות אחיזה חוברו לחלקים החיצוניים של החללית, על מנת לסייע לטייקונאוטים בעת פעילותם מחוץ לחללית. ידיות דומות מותקנות מחוץ לתחנת החלל הבינלאומית.
קיצור המשימה.
מקורות שונים דיווחו על משימה של כחמישה ימים, אך עם התקרבות מועד השיגור הופיעו דיווחים בכלי התקשורת הסינים כי המשימה תארך שלושה ימים בלבד, כפי שאכן בוצע. משמעותה של משימה קצרה היא התמקדות בנושא הריחוף בחלל של הטייקונאוטים, ולא עריכת ניסויים מדעיים כפי שבוצעו על ידי צוות החללית שנג'ואו 6.
ריחוף מחוץ לחללית.
הטייקונאוט ג'אי ג'יגאנג יצא אל מחוץ לחללית למשך 21 דקות, החל מ-16:40 שעון סין. במהלך ריחופו מחוץ לחללית ביצע ג'יגאנג מטלות שתוכננו מראש, ובהן החזרת דגימות של חומרים שנחשפו לתנאי החלל אל תוך החללית והחזרתם לכדור הארץ. כמו כן בחן ג'אי את יכולתו לתמרן מחוץ לחללית ונופף בדגל סין. ליו בומינג הוציא את פלג גופו העליון מחוץ לחללית, ומבחינה טכנית גם הוא ביצע הליכת חלל. במהלך הריחוף בחלל נבחנה חליפת חלל סינית - שיפור של חליפת חלל רוסית מסוג אורלאן. בשל מגבלות משקל ומקום, לא הוחזרו חליפות החלל בשלמותן לכדור הארץ, אלא הכפפות בלבד, לשם בחינה ומחקר.
שיגור לוויין קטן מהחללית.
לאחר חזרת הצוות אל תוך החללית, שוגר מיקרו לוויין שהיה צמוד לחלק הקדמי של היחידה המסלולית. הלוויין צילם תמונות של החללית שנג'ואו, ונותר בחלל לאחר חזרת הצוות לכדור הארץ. חלק ממטרותיו של הלוויין הן ביצוע פעולות קרבה - תמרונים בטווח קצר - מהיחידה המסלולית של החללית שנג'ואו 7, שהושארה בחלל. משך התפקוד המשוער של לוויין זה - מספר חודשים. הלוויין חלף בקרבה לתחנת החלל הבינלאומית, ומעבר קרוב זה העלה תהיות באשר למטרתו של הלוויין.
נחיתה.
תא החזרה לכדור הארץ של החללית נחת ב-28 בספטמבר בשעה 17:38 שעון סין באזור מונגוליה הפנימית. הנחיתה הוגדרה חלקה, אך התא נחת על צידו, דבר שכנראה הקשה על הוצאת האסטרונאוטים. בסופו של דבר לאחר למעלה מחצי שעה הצליחו אנשי צוות החילוץ שהגיעו למקום מיד עם הנחיתה להוציא את שלושת אנשי הצוות, ודקות לאחר מכן, כשהם ישובים על כיסאות שהביאו להם אנשי החילוץ הם קיימו מסיבת עיתונאים מאולתרת.
פתיחות ושקיפות.
כל המבצע, בפתיחות שאינה מאפיינת על פי רוב את סין, הועבר בשידור חי בתחנת הטלוויזיה הממלכתית, לרבות בערוץ האנגלי שלה הנקלט גם בקרב מנויי הטלוויזיה הרב ערוצית בישראל.
יוסף לפר
צרפתים
צרפתים, או העם הצרפתי (בצרפתית Français), הוא מונח המתייחס לאזרחי צרפת (מדינה באירופה) או לאנשים שמוצאם מצרפת. מספר הצרפתים (בעלי אזרחות צרפתית) ברחבי העולם, על פי נתוני הבנק העולמי, היה 65,436,552 ב-31 בדצמבר 2011. בעבר אוכלוסיית צרפת הייתה בעיקרה ממוצא קלטי, לטיני וגרמאני, אולם כיום אזרחי צרפת מגוונים יותר וכוללים גם אזרחים רבים שמוצאם מאפריקה ואסיה.
אזרחות.
על פי הסעיף הראשון של חוקת צרפת, צרפתי הוא אזרח צרפת, ללא קשר למולדתו, גזעו או דתו. לפי עקרונות המדינה, "אומה צרפתית" היא לא יותר מקבוצת אנשים בעלי רצון לחיות יחד (לפי הגדרתו של ארנסט רנן) והדוברים את השפה הצרפתית. בנוסף לילידי המדינה נמצאים בצרפת אזרחים רבים שהיגרו אליה ממדינות אחרות והיא המדינה השנייה באירופה בכמות האזרחויות המוענקות למהגרים זרים. בקשה לקבלת אזרחות צרפתית משמעה במקרים רבים ויתור על אזרחות קודמת, אלא אם קיים הסכם אזרחות כפולה בין שתי המדינות (כפי שקיים לדוגמה בין צרפת לישראל או לשווייץ).
במהלך ההיסטוריה הצרפתית נשללה מקבוצות שלמות אזרחות מלאה או זכויות אזרחיות מסוימות:
היסטוריה.
מבחינה היסטורית, תושבי צרפת הם צאצאי שבטים קלטים, בעיקר גאלים וברטונים. לאחר כיבוש גאליה על ידי האימפריה הרומית התערבבה האוכלוסייה עם עמים לטינים ויוונים והיא הפכה פתוחה להגירה של בני אדם מרחבי האימפריה. לאחר נפילת רומא והקמתה של הממלכה הפרנקית, השתלבו באזור גם עמים גרמאנים כגון הפרנקים (שעל שמם נקראה הארץ France), הוונדלים והבורגונדים, ומאוחר יותר גם עמים ויקינגים שנודעו בשם נורמנים שהתיישבו באזור נורמנדי במאה ה-9. את ההשפעות התרבותיות והלשוניות של עמים רבים ושונים באזור צרפת ניתן למצוא עד היום, למשל בתרבות והשפה הברטונית (שפה קלטית) בברטאן, והתרבות והשפה האלזסית (שפה גרמאנית) באלזס.
גאליה הקלטית והרומאית.
בתקופה הפרה-רומאית אזור גאליה, שהוא השטח במערב אירופה בו נמצאות כיום צרפת, בלגיה, שווייץ, מערב גרמניה וצפון איטליה היה מיושב על ידי עמים קלטים שונים שנקראו כולם על ידי הרומאים בשם "גאלים". בשנים 51-58 לפנה"ס נכבש האזור על ידי צבאותיו של יוליוס קיסר והפך לחלק מהקיסרות הרומית. במשך חמש המאות הבאות התערבבו שתי התרבויות ויצרו את מה שנקרא כיום התרבות הגאלו-רומאית. השפה הגאלית הוחלפה על ידי לטינית וולגרית שמאוחר יותר תתפתח לשפה הצרפתית. כיום ניתן למצוא רמז לתרבות הקלטית בצרפת באזור ברטאן שבמערב צרפת, אולם לא מדובר בשאריות של התרבות הגאלית מלפני הכיבוש הרומי אלא לעדות להגירה של קלטים מהאיים הבריטים במהלך המאה ה-5 לספירה.
הממלכה הפרנקית.
לאחר דעיכתה של הקיסרות הרומית במערב אירופה החלו לפלוש לאזור גאליה הפרנקים, שבטים גרמאניים שחצו את נהר הריין מאזור גרמניה והולנד של היום בין המאה ה-3 למאה ה-7. שיירים לשפה העתיקה בה דיברו הפרנקים ניתן למצוא כיום בשפה הפלמית צרפתית בצפון צרפת ובשפה הפרנקית בה מדברים במחוז לורן במזרח צרפת. שבט גרמאני נוסף שפלש לגאליה באותה תקופה היו האלמאנים, שהתיישבו במזרח צרפת של היום והותירו את חותמם בשפה האלזסית המדוברת כיום במחוז אלזס, שפה שהתפתחה מתוך אלמאנית.
בתחילת המאה ה-6 הפרנקים, תחת הנהגתו של המלך המרובינגי כלוביס הראשון ובניו, ביססו את שליטתם על מרבית שטחה של צרפת המודרנית. במאות ה-9 וה-10 פלשו לצפון-מערב צרפת הנורמנים, שבטים ויקינגים שהגיעו מאזור דנמרק ונורווגיה של היום, שהעניקו את שמם למחוז נורמנדי. הנורמנים התערבבו עם האוכלוסייה המקומית והמירו את דתם לנצרות, ובמאה ה-11 חצו את התעלה האנגלית כדי לכבוש את אנגליה בראשותו של ויליאם הכובש.
העולם החדש.
ב-900 השנים שלאחר הפלישה הנורמנית אוכלוסייתה של צרפת נותרה יציבה יחסית. בניגוד למדינות אירופאיות אחרות כגון אנגליה או ספרד צרפת לא חוותה גלי הגירה מאסיביים לעולם החדש, מלבד ההוגונוטים שברחו בהמוניהם במהלך מלחמות הדת. מהגרים צרפתים הקימו במהלך המאה ה-17 מושבות מסחר ברחבי העולם, כשהחשובות והגדולות בהם היו אקדיה (מזרח קנדה של היום) ולואיזיאנה, ובנוסף מושבות קטנות באפריקה, ובאיים הקאריביים. בשנת 1608 הוקמה העיר קוויבק כבירת צרפת החדשה, אולם למרות גודלה העצום של הטריטוריה הצרפתית בצפון אמריקה שהשתרעה ממפרץ הדסון בצפון ועד למפרץ מקסיקו בדרום, עד שנת 1763 התיישבו בה 65,000 מתיישבים בלבד. 30,000 מתיישבים צרפתים נוספים התיישבו במאה ה-18 באיים הקאריביים, ובעיקר בסן-דומינגה (האיטי של היום).
הרפובליקה הצרפתית.
לאחר המהפכה הצרפתית וכינונה של הרפובליקה הצרפתית הזהויות, השפות והתרבויות של המחוזות הצרפתיים השונים החלו להיטמע בתוך זהות צרפתית לאומית יחידה וההבדלים בין תושבי המחוזות השונים נמחקו בהדרגה. מלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870 חיזקה מאוד את הפטריוטיות הצרפתית, במיוחד לאחר אובדן מחוז אלזס-לורן לגרמניה. כ-11% מתושבי המחוז שהוטמע בתוך האימפריה הגרמנית היו דוברי צרפתית כשפת אם ויתר תושבי צרפת ראו בהם כ"אסירים" בגרמניה. אולם הממשל הגרמני היה סובלני לשימוש בשפה הצרפתית והיא נותרה כשפת הלימוד הרשמית באזורים בהם היה רוב דובר צרפתית.
ב-24 באוקטובר 1870 פורסם צו כרמיה על ידי שר המשפטים הצרפתי דאז אדולף כרמיה, שהעניק אזרחות צרפתית אוטומטית לכל יהודי אלג'יריה. במהלך פרשת דרייפוס בסוף המאה ה-19 גברה האנטישמיות בצרפת ואנשי רוח צרפתים כגון שארל מוראס הקימו את תנועת אקסיון פראנסז האנטישמית שראתה בצרפת מלוכה קתולית והתנגדה להגדרה הרפובליקנית לפיה כל תושבי צרפת הם צרפתים ללא קשר במוצאם או דתם.
העת המודרנית.
גלי הגירה רציפים במאה ה-19 וה-20 נטמעו בקצב מהיר בתרבות הצרפתית. הדמוגרפיה הצרפתית החלה להשתנות באמצע המאה ה-19 עם המהפכה התעשייתית. הקצב המהיר של הצמיחה התעשייתית בצרפת משכה אליה מיליוני מהגרים במהלך המאה הבאה, בעיקר מפולין, בלגיה, פורטוגל וספרד. בין השנים 1915 ל-1950 היגרו לצרפת מהגרים רבים מצ'כוסלובקיה, הונגריה, רוסיה, סקנדינביה ויוגוסלביה.