המפלגה גדלה מתנועת שמאל אלטרנטיבית קיצונית למפלגה פוליטית באמצעות כמה תחומים: המפלגה התפצלה בשנת 1921 בעקבות החלטה שהתקבלה שנתיים קודם לכן להצטרף לקומינטרן, והוקמה מפלגת העבודה הסוציאל-דמוקרטית של נורווגיה. בשנת 1923 עזבה המפלגה את הקומינטרן, כאשר מיעוט ניכר מחבריה עזבו את המפלגה על מנת ליצור את המפלגה הקומוניסטית של נורווגיה. בשנת 1927, הסוציאל-דמוקרטים התאחדו עם מפלגת העבודה הנורווגית והקומוניסטים הצטרפו גם הם בעוד קומוניסטים אחרים ניסו במאמץ כושל לפלג את המפלגה תוך הקמת ה-Samlingsparti Arbeiderklassens - המפלגה המאוחדת של מעמד הפועלים.
נציג של המפלגה, כריסטופר הורנסרוד, הקים לראשונה ממשלה בשנת 1928, אך זו התקיימה שבועיים בלבד, לאחר שהצהרות קיצוניות הבריחו חלק משותפיה לקואליציה. בשנות ה-30 המוקדמות, מפלגת העבודה נטשה את מצעה המהפכני והחלה להתקבע על מצע רפורמיסטי. המפלגה חזרה לשלטון ב-1935 ונותרה המפלגה השלטת עד 1965 (למעט בתקופת מלחמת העולם השנייה, כאשר יצאה המפלגה לגלות בשנים 1940-1945 וחודש אחד ב-1963). במהלך מרבית עשרים השנים הראשונות לאחר מלחמת העולם השנייה, את המפלגה והמדינה הנהיג איינר גרהרדסן, הוא מכונה לעיתים קרובות "Landsfaderen" (אבי האומה), ונחשב בדרך כלל מאדריכליה העיקריים של השיקום של נורווגיה לאחר מלחמת העולם השנייה. תקופתו נחשבת לעיתים קרובות לתקופת "תור הזהב" של מפלגת העבודה הנורווגית.
המפלגה הייתה חברה בתנועת העבודה והסוציאליסטים הבינלאומית בשנים 1938 ו-1940.
מפלגת העבודה הייתה מפלגת השלטון במשך כמה תקופות, למשל בשנים 1971-1972, 1973-1981, 1986-1989, 1990-1997, 2000-2001 ומאז שנת 2005. לכן, המפלגה הייתה 24 שנים בשלטון במהלך 38 השנים האחרונות (עד 2009) ועיקר מאמציה התבטאו בהפיכת נורווגיה למדינת רווחה מודרנית.
בבחירות בשנת 2001 המפלגה הגיעה לנקודת השפל שלה כאשר השיגה רק 24.3% מקולות הבוחרים, אבל עדיין הייתה המפלגה הגדולה ביותר. בבחירות של 2005 המפלגה זכתה לתמיכה של 32.7% מקולות הבוחרים והייתה לשותפה מובילה בקואליציה האדומה-ירוקה שהורכבה ממפלגות מרכז-שמאל. מנהיג המפלגה ינס סטולטנברג הפך לראש הממשלה (לאחר שמפלגת העבודה חתמה על ההסכם הקואליציוני הראשון בתולדותיה). סטולטנברג כיהן כראש הממשלה בשנים 2000-2001 ובשנים 2005-2013.
בשנת 2011, המפלגה שינתה את שמה של מפלגת העבודה הנורווגית (Det Norske arbeiderparti) למפלגת הלייבור (Arbeiderpartiet). המפלגה טענה שהיה בלבול בקרב המצביעים בקלפיות בשל ההבדל בין השם הרשמי, "מפלגת העבודה הנורווגית", והשם הנפוץ "מפלגת העבודה". שינוי השם אמור לחסל כל בלבול פוטנציאלי.
ב-22 ביולי 2011, אירעה מתקפת הטרור בנורווגיה שבה אנדרס ברינג בריוויק פתח באש לעבר מחנה הנוער של מפלגת הלייבור באוטויה, ורצח לפחות 68 בני אדם.
בבחירות לפרלמנט בספטמבר 2013 ירד כוחה של המפלגה ל-64 מושבים, ולמרות שנותרה המפלגה הגדולה בפרלמנט, איבדה את השלטון לקואליציה של גוש הימין-ליברלים בהנהגת ארנה סולברג.
המופארם ורשאץ
קוסרקסקי קלאב ורשאץ (בסרבית: Kошаркашки Kлуб Вршац) היא קבוצת כדורסל סרבית מהעיר ורשאץ, המתמודדת בליגת העל הסרבית.
היסטוריה.
הקבוצה נוסדה בשנת 1946 ושיחקה בליגה היוגוסלבית. בשנת 1992 הפכה חברת התרופות "Hemofarm" לספונסר העיקרי שלה, וסלל את הדרך עבור המועדון להעפלה לליגה הסרבית הבכירה בסיום עונת 1997/98.
בשנת 2001 חנכה הקבוצה את אולמה הביתי החדש, "היכל מילניום", המכיל 5,000 מקומות ישיבה.
הקבוצה עשתה את זה כל הדרך עד לגמר גביע קוראץ' בעונת 2000/01 והפסידה בגמר נגד אוניקאחה מאלגה. ההצלחה המקומית נמשכה עם הופעות בחצי הגמר הפלייאוף בשנים 2001 ו -2002.
הקבוצה הגיעה לשיא הראשון שלה בעונת 2002/03 כשהגיעה לגמר הגביע הסרבי, אך הפסידה לז'לזניק בלגרד.
בעונת 2004/05 הקבוצה זכתה בתואר הראשון בתולדותיה, כשניצחה את פרטיזן בלגרד בגמר אליפות הליגה האדריאטית. בראשות טופיץ' מילנקו, נבוסה בוגבץ' ופטר פופוביץ', המועדון הגיע לחצי הגמר גביע יול"ב באותה העונה, אך ניצחון של 23 נקודות במשחק הראשון לא הספיק, והיריבה היוונית מקדוניקוס הצליחה להתגבר בגומלין על ההפרש הגבוה ולהגיע לגמר.
בעונת 2005/06 חזרה הקבוצה לחצי הגמר גביע יול"ב, אך הודחה עם זריקה בשנייה האחרונה נגד אריס סלוניקי. הקבוצה הגיעה באותה עונה גם לחצי הגמר של הליגה האדריאטית ולגמר גביע הסרבי.
בשנת 2006/07, הפסידה הקבוצה לאוניקס קאזאן בשמינית גמר גביע יול"ב, אך הגיעה לחצי הגמר של האדריאטית וחצי גמר הגביע הסרבי.
בעונת 2007/08 - הפסידה בגמר האדריאטית לפרטיזן. בגמר פלייאוף האליפות ובגמר הגביע - הפסידה גם נגד פרטיזן. בגביע יול"ב הפסידה לאקאסביו ז'ירונה בשמינית גמר.
בעונת 2008/09 הגיעה עד לחצי גמר האדריאטית והפסידה לפרטיזן. ולחצי גמר היורוקאפ והפסידה לריטאס וילנה 73-68.
בעונות 2009/10 ו-2010/11 לא עברה את שלב הבתים ביורוקאפ. ובאדריאטית סיימה במקום השישי.
בחודש ספטמבר 2010 הוגרלה מול הפועל גלבוע גליל במסגרת מוקדמות היורוליג, והדיחה אותה בשני מפגשים.
בתחילת עונת 2012/13, עזב הספונסר של הקבוצה (ענק התרופות "המופארם") את המועדון ושמה של הקבוצה חזר לשם המקורי "קוסרקסקי קלאב ורשאץ".
דיור ציבורי
דיור ציבורי או דיור סוציאלי הוא מדיניות דיור שמטרתה לספק פתרון דיור למשקי הבית שאינם מסוגלים לרכוש או לשכור דירה בשוק הפרטי. המונח מתייחס לבניה, לאכלוס ולניהול הנכסים הללו וכן למגזר הנדל"ן ולמדיניות החברתית כלכלית הקובעת את ניהולו. דיור ציבורי הוא מונח המאגד אופנים שונים בהם יחידות דיור להשכרה עשויות להיות בבעלות ובניהול המדינה, מוסדות ללא כוונת רווח או שילוב של השניים ומטרתו לספק דיור בר השגה למעוטי הכנסה.
כל המדינות המפותחות מתערבות באופן כלשהו בשוק הדיור לטובת שכבות חלשות ותוכניות דיור ציבורי מופעלות ברבות ממדינות העולם, כך למשל כמחצית אוכלוסיית הונג קונג מתגוררת בדירות ציבוריות או בסבסוד שכר הדירה.
ניתן להבחין בשני מודלים של דיור ציבורי:
הגישה הראשונה, האוניברסלית, רואה בדיור שרות ציבורי כמו חינוך או בריאות שהמדינה מחויבת לספק לאזרחיה אלא שמאז שנות ה-70 הפך הדיור הציבורי, גם במדינות סוציאל-דמוקרטיות מובהקות לאפשרות המיועדת לשכבות חלשות בלבד, תחום הדיור כונה "העמוד המתנודד של מדינת הרווחה" (wobbly pillar of the welfare state) משום שבהשוואה לשירותים האחרים הדיור הוא הנוח ביותר להפוך למצרך שהשוק הפרטי מוכן לספק ואנשים מעדיפים לרכוש אותו לעצמם. כך למשל העלה סקר בבריטניה בה נבנו יחידות דיור ציבוריות בהיקף נרחב לפי המודל האוניברסלי כי כ-90% מהאזרחים מקווים שבניהם יהיו בעלי הבתים בהם יגורו. Michael Harloe טוען כי במשטר קפיטליסטי בתקופת יציבות הדיור יהיה תמיד ממוסחר ולכן המודל האוניברסלי בו המדינה, ולא השוק הפרטי, לוקחת אחריות על אספקת שרותי דיור יתקיים רק בתנאי חוסר יציבות או כשיש אינטרס חזק של השלטון בפתרון דיור המוני: מצבים שהתקיימו במדינות המתועשות רק לאחר מלחמות העולם.
דיור בר השגה.
ככלל; דיור בר השגה מוגדר כ"יחידת מגורים שעלויותיה הכוללות עבור רכישה או השכרה נחשבות כניתנות להשגה עבור הכנסת משק בית חציונית". באוסטרליה הוגדר דיור בר השגה ככזה ש"מתאים בסטנדרטים ובמיקום למשקי בית בעלי הכנסה בינונית או נמוכה ועלותו אינה גבוהה עד שמשק הבית לא יוכל לספק צרכים חיוניים אחרים באופן קבוע" ובבריטניה הוא מוגדר כ"דיור בשכירות סוציאלית או דיור זמני המסופק למשקי בית שהוגדרו כזכאים, שלצרכיהם אין מענה בשוק הפרטי", כיוון שהגדרת "בר השגה" תלויה בהכנסת משק הבית הרי, שפתרונות דיור בר השגה יכולים להמצא על רצף שבין מקלטי חירום, דרך דיור ציבורי, סיוע בשכר דירה ועד לרכישת יחידת דיור במחיר שניתן לעמוד בו. בארצות הברית ובקנדה מקובל להגדיר "בר השגה" פתרון דיור שעלותו עד 30% מההכנסה הכוללת של משק הבית. קביעת הגבול בין דיור בר השגה לכזה, שאינו בר השגה נתונה בוויכוח ונתונה לשינויים: בקנדה, למשל, שונה בשנות ה-50 הקריטריון מ-20% מההכנסה ל-25% ובשנות ה-80 ל-30% ובהודו מקובלת הגדרת עלות של 40% מההכנסה כ"בת השגה".
חלופות לדיור ציבורי.
פרט לדיור ציבורי קיימים מנגנונים אלטרנטיביים לסיוע בדיור למעוטי הכנסה כגון הוזלת מחירי הדירות לצרכן על ידי סיבסוד הקרקע, סיבסוד למשכירי דירות או סיוע כספי למשכיר בשוק הפרטי בצורת קצבה לחסרי דיור או סיוע בשכר דירה.
אופי הסיוע שונה במדינות שונות על פי שיקולים כלכליים, חברתיים ופוליטיים. כך למשל ב-2001 הייתה ההוצאה לסיוע בדיור בארצות הברית 1.5% מהתמ"ג שרובו הוצא על סבסוד במזומן של שכר דירה לכ 2% ממשקי הבית ובצרפת הייתה ההוצאה 1.7% מהתמ"ג שברובה הושקעה בדיור ציבורי שאכלס כ-17% ממשקי הבית.
קצבאות דיור.
קצבה כספית המשולמת לנזקקים לצורך שכירת דירה בשוק הפרטי השיטה מיושמת באופן נרחב בבריטניה (housing benefit) ובגרמניה (Wohngeld). התשלום מועבר לנזקק שיכול להחליט על ניצול ההטבה כרצונו. מצדדי השיטה מונים כמה יתרונות על דיור ציבורי בבעלות ציבורי:
מאידך, לשיטת קצבאות הדיור כמה חסרונות המגבילים את יכולתה לפתור מצוקת דיור:
סיוע בשכר דירה.
סיוע הניתן לשכירת דירה מסוימת העומדת בקריטריונים מנהליים: גובה שכר הדירה הכולל, איכות ומיקום. הפיקוח על ההוצאה עשוי לסייע במניעת ריכוז אוכלוסייה ענייה בסביבה מסוימת אך בפועל מעבר מדיור ציבורי לסיוע בשכר דירה כרוך בכמה בעיות קשות:
אירופה.