דינוזאורים אלה חיו באמריקה הצפונית, אמריקה הדרומית ובאסיה, שם נמצאו רבים מהם בחפירות בסין ובמדבר גובי.
אובירפטורוזאורים
יצחק יוסף זילבר
המתמודדים
המתמודדים היא תוכנית טלוויזיה תיעודית ישראלית שעלתה לשידור ב-23 בדצמבר 2018 בערוץ כאן 11. התוכנית עוקבת אחר מתמודדים לראשות העיר במהלך קמפיין הבחירות בשנת 2018 בערים ערד, הוד השרון, מעלות-תרשיחא ותל אביב-יפו. בתוכנית מתלווה ענת גורן אל מאחורי הקלעים של הקמפיינים, ומנסה לבחון כיצד מנסים המתמודדים למשוך קולות בתקווה לנצח את הבחירות.
המתמודדים.
המתמודדים שגורן התלוותה אליהם:
אסף הראל התמודד לראשות העיר תל אביב-יפו. ילד הפלא של הטלוויזיה המסחרית בישראל מוצא את עצמו בפעם הראשונה כ"אנדרדוג". איך מוותרים על האגו ורצים למשרה הנחשקת? האם אפשר בכלל לוותר על האגו?
ארקדי פומרנץ – התמודד וזכה בסיבוב השני בבחירות לראשות העיר מעלות–תרשיחא. איש "ישראל ביתנו", שבזכות העולים הוותיקים ובחבירה לתושבים הערבים שמתגוררים בעיר הצליח להביס בהתמודדות את שלמה בוחבוט, ראש העיר ב-42 השנים האחרונות.
משה חנוכה – עורך דין ואיש ציבור עוד משחר נעוריו, המתמודד על ראשות העיר הוד השרון. משה, צעיר המתמודדים בישראל, אמנם מתגורר בבית אימו, אך כבר נבחר להיות המועמד המקומי מטעם "המחנה הציוני". במהלך מסע הבחירות הסניף המקומי של המפלגה נמנע מלתמוך בו. משה מגייס את פעיליו ותומכיו ויוצא למלחמה על זהות העיר.
ניסן בן חמו ומשה אדרי - המתמודדים על ראשות העיר ערד. אדרי מנסה בפעם החמישית להיבחר לתפקיד ראש העיר, ומולו, בהתמודדות מלאת יצרים, בן חמו איש "יש עתיד", שנבחר לכהן שוב בתפקיד ראש העיר.
קישורים חיצוניים.
אתר האינטרנט הרשמי של התוכנית
אינטימי (תוכנית טלוויזיה)
אינטימי היא תוכנית ראיונות ישראלית בהגשת רפי רשף, שמשודרת החל מ-31 באוקטובר 2015. בעבר שודרה בערוץ עשר, והחל מ-21 במרץ 2019 משודרת בקשת 12.
מבנה התוכנית.
בכל תוכנית עורך רשף ראיון אישי עם אישיות מפורסמת. בתחילת התוכנית מספר רשף מספר פרטים על האישיות המתראיינת מולו בליווי תמונות מחיי המרואיין המופיעות ברקע.
בתוכנית מתמקד המראיין בחלקים מחייו של המרואיין החל מילדותו, משפחתו ועד ימינו אנו.
בעבר המוזיקה שליוותה את התוכנית היא נעימת השיר "יומן מסע" של אביב גפן.
בסוף התוכנית נוהג רשף לשאול את המרואיין "מה היית רוצה שיהיה כתוב על המצבה שלך?"
תריזינוזאוריה
תריזינוזאוריה (שם מדעי: "Therizinosauria"; בעבר נקראו: "Segnosauria") היא קבוצה של דינוזאורים מקבוצת המנירפטורים שהיו בעלי טפרים ארוכים. בצורתם הם הזכירו את האורניתומימיים ואת הדיינוכירוס אך נחשבים לקרובים יותר לאובירפטוריים. הם נמצאו ברחבי מרכז אסיה ובעיקר במדבר גובי וכמה מהם באמריקה הצפונית.
דינוזאורים אלה היו גדולים יחסית לקבוצתם והגדול שבהם - התריזינוזאורוס הגיע לאורך 10 מטר ולמשקל 5 טון. הם היו חסרי שיניים אך בעלי טפרים גדולים בקצה זרועות ארוכות איתם הם הורידו עלים מענפי עצים. בצורתם הם דמו לעצלני קרקע והם גם היו מכוסי נוצות.
דינוזאורים אלה חיו רק בתור הקרטיקון מלפני 130-70 מיליון שנה.
בוא, בוא עמנואל
בוא, בוא עמנואל (בלטינית: Veni, veni, Emmanuel, באנגלית: O Come, O Come, Emmanuel) הוא מזמור לעונת חג המולד, אחד הפופולריים ביותר בעולם דובר-האנגלית.
רקע.
הטקסט של "בוא, עמנואל" שאוב משבעת האנטיפונים הנאמרים, במסורת הכנסייה המערבית, אחד מדי יום בתפילת ערבית בשבוע שלפני חג המולד. האנטיפונים נסובים אודות נבואות הברית הישנה המבשרות על ישו לפי האמונה הנוצרית, וכל אחד מכיל תואר או כיבוד אחר המתייחס אליו: חׇכְמָה, ה', חֹטֶר מִגֵּזַע יִשָׁי, מַפְתֵּחַ בֵּית דָּוִד, הַשַּׁחַר, מֶלֶךְ הַגּוֹיִם ועִמָּנוּ אֵל. עיבודים המבוססים על האנטיפונים שנועדו לזמרה רגילה הופיעו עוד במאה התשיעית. הטקסט של "בוא, עמנואל" הופיע לראשונה בצורה מזוהה בשפה הלטינית, באסופת ההמנונים של הכנסייה הקתולית שיצאה בקלן ב-1710. מאחר שהאוסף שימש בכל המוסדות הישועיים, המזמור הפך למוכר במהרה. ב-1851 תרגם אותו הכומר האנגליקני ג'ון מייסון ניל לאנגלית. המקור העתיק, הטון הפורמלי וריבוי האזכורים למקרא ייקרו את "בוא, עמנואל" בעיני אנשי התנועה האוקספורדית, שקראו אז לשיבה למסורות העתיקות ולסגנון קתולי יותר בתוך הכנסייה האנגליקנית. גרסה ערוכה במקצת הוכנה על ידי ניל לשם הכללה בספר המזמורים הקלאסי Hymns Ancient and Modern שנדפס ב-1861. הפופולריות העצומה של האסופה הקנו לו מעמד קנוני בעולם דובר-האנגלית: הוא פורסם ב-442 ספרי מזמורים שונים לפחות. על אף שקיימים תרגומים נוספים, גרסת ניל השנייה היא המוכרת ביותר. הנעימה המקובלת הולחנה על ידי תומאס הלמור, ששאל נעימה צרפתית מימי הביניים. "בוא, עמנואל" פופולרי גם בעולם דובר-הגרמנית ובמדינות נוספות.
המזמור זכה לגרסאות כיסוי מרובות על ידי זמרים ידועים. ממבצעיו המפורסמים הם ויטני יוסטון, מריה קארי, קלי קלרקסון, טאריה טורונן ונוספים.
הסוכנות לאכיפת הסמים (ליבריה)
הסוכנות לאכיפת הסמים (באנגלית: Drug Enforcement Agency, בראשי תיבות: DEA) היא סוכנות בממשלת ליבריה האחראית ללחימה בפשעים הקשורים לסמים. לפני הקמתה, היה המאבק בעבירות סמים נתון באחריות משרד ההגנה הליברי.
היסטוריה.
הסוכנות החלה את דרכה בשם הוועדה הלאומית לסמים שנוצרה ב-1993, בתקופת נשיאותו של איימוס סוייר. חמש שנים מאוחר יותר, הוועדה הוסבה לצורתה הנוכחית: הנשיא צ'ארלס טיילור חתם על הצעת החוק שיצרה את הסוכנות למלחמה בסמים כהשראה מהגוף האמריקאי ללוחמה בסמים.
הסוכנות לאכיפת הסמים נלחמת בהברחות סמים על גבולות המדינה, ומנהלת מעצרים של סוחרי סמים תוך השמדת סמים לא חוקיים. על פי מנהל הסוכנות, אנתוני סו (Anthony Souh), הסוכנות סובלת משמעותית משחיתות פנימית גואה.
מנהלי הסוכנות.
ב-2011 היה מנהל הסוכנות היה הנרי שו, אשר הוחלף בשנת 2012 על ידי אנתוני סו. מנהלי הסוכנות ממונים על ידי הנשיא, בכפוף לאישור הסנאט של ליבריה. בניגוד למקבילה האמריקאית, הסוכנות לאכיפת הסמים אינה אחראית על הפיקוח על המסחר החוקי בתרופות; חומרים כאלה נמצאים בתחום השיפוט של מועצת התרופות של ליבריה (Pharmaceutical Board of Liberia).
נחמיה איש שיחין
נחמיה איש שיחין (לעיתים גם נחמיא איש שיחין) היה תנא בדור השלישי, אשר ישב בעיירה שיחין שבגליל התחתון.
החכם נחמיה משיחין נזכר מספר פעמים בתלמוד הירושלמי ובמדרשים, ועולה כי הוא עמד בקשרים עם רבי עקיבא. במקרה אחד אף העיד בפני רבי עקיבא לעניין הלכות סוטה: .
נודע בנדבנותו, ובתלמוד מובא מספר פעמים מעשה בו ביקש לסייע לאחד מנמלטי ירושלים (לאחר המרד הגדול), אולם לבסוף הביא למותו של האיש, לאחר שהאכיל אותו יתר על שהיה מסוגל לאכול באותה עת: .
במדרש בראשית רבה נזכרת דרשה שנשא: .
יישוב מוצאו או מושבו של התנא הוא שיחין, הנזכר רבות בכתבי חז"ל, על רקע תעשיית הקדרות הענפה שהתקיימה בו וסמיכותו לציפורי. אתר זה מזוהה בידי החוקרים בחורבה הסמוכה מצפון לציפורי, בה אותרו שרידי תעשיית קדרות וכן בית כנסת המתוארך לימיו של נחמיה איש שיחין.
אנה נייטו-גומז
אנה נייטו-גומז (בספרדית: Anna Nieto-Gomez, לפעמים כתוב כ-NietoGomez) היא אקדמאית ופמיניסטית ממוצא אמריקני-מקסיקני (בני קבוצת מוצא זו מכונים בארצות הברית צ'יקנוס), והייתה דמות מרכזית בתחילת דרכה של התנועה החברתית הקרויה צ'יקנה. היא ייסדה את כתב העת הפמיניסטי "Encuentro Femenil", בו היא וכותבות נוספות ממוצא אמריקני-מקסיקני עסקו בנושאים המשפיעים על הקהילה הלטינית בארצות הברית, כגון טיפול בילדים, זכויות הולדה, ופמיניזציה של העוני.
תחילת דרכה.
נייטו-גומז נולדה בסן ברנרדינו, קליפורניה ב-30 במרץ 1946, הבכורה מבין שלושה ילדים. היא אמריקנית- מקסיקנית דור שלישי מצד אמה ויש לה שורשים בניו מקסיקו החל מהמאה ה-17 מצד אביה. אמה, בוגרת תיכון, החלה לעבוד עבור שירותי הרכבות של סנטה פה בגיל 18, ב-1944. מאביה למדה נייטו-גומז לשאוף לעצמאות כלכלית, נושא שהוא החשיב לאחר שראה את מאבקיה של אמו, שגידלה אותו לבדה. אבא שלה, שהיה חייל משוחרר לאחר מלחמת העולם השנייה, גם לימד את נייטו-גומז בישול ותפירה כדי שיהיו לה כישורים לשרוד בכוחות עצמה.
מגיל צעיר, נייטו-גומז הייתה מודעת לאפליה, הן בגלל גזענות והן בגלל סקסיזם, שרווחה כלפי הקהילה האמריקנית-מקסיקנית. הרבה מהמודעות המוקדמת שלה נבעה מחוויותיה במשפחתה. לדוגמה, כילדה, נייטו-גומז לא אהבה את היחס של סבה לסבתה, והיא הכריזה על שביתה, שבמסגרתה לא השתתפה בארוחות המשפחתיות; זאת, כדי לגרום לסבה לשנות את התנהגותו. לדברי נייטו-גומז, "סבתא שלי לא אכלה ליד השולחן עד שכולם סיימו - כמו משרתת, כאילו היא לא חלק מהמשפחה... זה לא נראה לי בסדר, בייחוד מכיוון שאבא שלי וסבי השני לא התייחסו כך לנשותיהם."
ב-1967, החלה נייטו-גומז ללמוד באוניברסיטה של קליפורניה בלונג ביץ' וגילתה מעורבות בתנועה לזכויות סטודנטים אמריקנים-מקסיקנים. היא ייסדה את הארגון "Hijas de Cuauhtémoc" ב-1971, וגם את העיתון הפמיניסטי של נשים אמריקניות-מקסיקניות. נייטו-גומז וקבוצת הנשים שקראו לה "Hijas de Cuauhtémoc",בעקבות שם של ארגון שפעל במקסיקו: "לקחו את השם מארגון פמיניסטי מקסיקני שפעל נגד הדיקטטורה של פורפיריו דיאז במקסיקו". הן עסקו בסוגיות אשר קהילת הנשים האמריקניות-מקסיקניות התעלמה מהן עד אז, כמו סוגיות של מגדר ומיניות. בין הנשים בקבוצה היו אדליידה דל קסטיו, סילביה קסטיו, לטיסיה הרננדז, וקורין סאנצ'ז.