שהריארי היה פרופסור בפקולטה להנדסת גרעין באוניברסיטת שהיד בהשתי הכפופה למשרד ההגנה האיראני ופעלה עם הוועדה האיראנית לאנרגיה אטומית. ב-29 בנובמבר 2010 הצמידו אופנוענים פצצה למכוניתו של שהריארי וזו התפוצצה זמן קצר לאחר מכן. מהפיצוץ נהרג שהריארי ואשתו נפצעה. באירוע דומה שאירע באותו יום נפצע פריידון עבאסי, אף הוא פרופסור באוניברסיטת שהיד בהשתי. לדברי השבועון "טיים", שהריארי היה המדען הבכיר ביותר בתוכנית הגרעין האיראנית וחיסולו בוצע ככל הנראה במסגרת הפעילות נגד תוכנית הגרעין האיראנית.
איראן האשימה את ארצות הברית ואת ישראל בכך שיזמו את פעולת החיסול על מנת לפגוע בתוכנית הגרעין האיראנית.
שרק הפרק האחרון
טונגוסקה
פרנק אבגנייל
פְרַנְק אָבַּגְנֵייל (באנגלית: Frank Abagnale; נולד ב-27 באפריל 1948) הוא יועץ אבטחה הידוע בשל מעשי מרמה רבים שעשה בצעירותו: מגיל 16 עד 21 הוא זייף המחאות ב-26 מדינות בסכום של 2,500,000 דולר.
הוא נתפס כשהיה בן 21 לאחר שהתחזה לטייס, לרופא, לעורך דין, ולמורה. הוא נמלט ממשמורת משטרתית פעמיים (בפעם הראשונה ברח ממטוס, ובפעם שנייה ברח מבית כלא פדרלי). בשנת 2000 כתב אוטוביוגרפיה על חייו, שעובדה לקולנוע ב-2002 בסרט "תפוס אותי אם תוכל" בבימויו של סטיבן ספילברג ובכיכובו של לאונרדו דיקפריו.
ילדותו ותחילת פעילותו.
פרנק נולד השלישי מבין חמשת ילדי משפחת אבגנייל, הוא גדל בעיר ברונקסוויל שבניו יורק. הוריו התגרשו כשהיה בן 16.
ההונאה הראשונה שלו התרחשה לאחר שקנה מכונית, כאשר פרנק שכנע את אביו לתת לו את כרטיס האשראי שלו. עם הכרטיס הוא רכש כמות גדולה של חלקי חילוף בסכום של 3,400 דולרים. אביו גילה את הגנבה רק לאחר שפנו אליו באופן אישי מחברת האשראי, כיוון שפרנק זרק את כל המכתבים שהגיעו לביתם בדואר.
הוא הסביר לאביו את מעשיו במילים: "זה הבנות, אבא, הן גורמות לדברים משונים אצלי. אני לא יכול להסביר את זה".
הונאה בנקאית.
פרנק החל לכתוב המחאות לחשבון הבנק שלו. לאחר שהבנק דרש את חובו הוא יצר לעצמו זהויות נוספות ופתח חשבונות בבנקים נוספים. בהמשך הדפיס המחאות מזויפות, והפקיד אותן בחשבונו כדי שיוכל למשוך מזומנים. באמצעות הונאה זו הרוויח 40,000 דולר.
תפיסתו.
פרנק נתפס בצרפת בשנת 1969, כשדיילת של אייר פראנס שזיהתה אותו דיווחה למשטרה על מקום הימצאו. בעת שנתפס, 12 מדינות בקשו את הסגרתו. הוא שהה במשך שנה בבית כלא בפרפיניאן.
לאחר מכן הוא הוסגר לשוודיה, שם נשפט ושהה שישה חודשים בכלא במאלמה. בסופו של דבר שללה מחלקת המדינה של ארצות הברית את דרכונו, ושוודיה נאלצה לגרש אותו. הוא נידון בארצות הברית ל-12 שנים בכלא פדרלי. (שמתוכן נשאר במאסר במשך פחות מחמש שנים).
הבריחה מהכלא.
בעת שהוסגר לארצות הברית נמלט אבגנייל מהמטוס בנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי. הוא לקח מונית לתחנת גרנד סנטרל, ועלה על רכבת למונטריאול.
אבגנייל נתפס על ידי שוטר המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה בנמל התעופה טרודו במונטריאול, כשניסה לרכוש כרטיס לסאו פאולו (ברזיל), מדינה שלא היה לה הסכם הסגרה עם ארצות הברית.
באפריל 1971 בעודו במעצר לפני משפטו הוא נמלט, ונתפס לאחר מספר שבועות בניו יורק.
עבודות חוקיות.
אבגנייל שהה במאסרו פחות מחמש שנים. בשנת 1974 הממשלה הפדרלית שחררה אותו בתנאי שיעזור לשלטונות הפדרליים לחקור פשעי הונאה וזיוף ללא תשלום.
לאחר שחרורו ניסה מספר עבודות, בהן: טבח, מקרין סרטים ומוכר במכולת. אך הוא פוטר מעבודות אלו כיוון שלא דיווח למעסיקיו על עברו הפלילי. בסופו של דבר הוא פנה להנהלת בנק גדול וסיפר להם את סיפור חייו, והם קיבלו אותו לעבודה בתור יועץ ביטחוני.
לאחר שנים הוא הקים חברה בשם "Abagnale &amp; Associates" ("אבגנייל ושותפים"), המייעצת באבטחה לעסקים. אבגנייל ממשיך לייעץ גם לאקדמיית ה-FBI. אתר האינטרנט שלו מדווח על כך שיותר מ-14,000 עסקים אימצו תוכניות שלו למניעת הונאות.
כיום הוא מתגורר בטלסה (אוקלהומה), יחד עם אשתו ושלושת ילדיו (אחד מהם עובד ב-FBI).
אדוארד ווקר
אדוארד ווקר (באנגלית: Edward S. Walker, Jr; נולד בשנת 1940 בפילדלפיה) היה שגריר ארצות הברית בישראל, למצרים ולאיחוד האמירויות הערביות והוא מומחה למזרח התיכון.
ווקר סיים לימודי תואר ראשון בהמילטון קולג' במדינת ניו יורק בשנת 1963 ולימודי תואר שני באוניברסיטת בוסטון בשנת 1965. בשנת 1985 הוא למד בקולג' המלכותי ללימודים צבאיים בלונדון. ווקר חוקר במכון המזרח התיכון בוושינגטון די. סי. לאחר ששימש כנשיא המכון וראש מועצת המנהלים בין השנים 2001–2006.
ווקר החל לעבוד בשירות החוץ האמריקאי בשנת 1967. בין השנים 1979–1981 שימש כעוזר מיוחד לנציגו של נשיא ארצות הברית למזרח התיכון. בין השנים 1982–1984 שימש כעוזר ראשי לסגן מזכיר המדינה של ארצות הברית ואחר כך כממלא מקום סגן מזכיר המדינה לענייני המזרח התיכון. הוא היה סגן ראש הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית בריאד שבערב הסעודית. בין השנים 1989–1992 היה שגריר ארצות הברית באיחוד האמירויות הערביות. בשנים 1993–1994 היה סגן נציג ארצות הברית לאומות המאוחדות בדרגת שגריר. בשנים 1994–1997 היה שגריר ארצות הברית במצרים. בשנים 1997–1999 היה שגריר ארצות הברית בישראל. עם סיום תפקידו בישראל התמנה לסגן מזכיר המדינה לענייני המזרח התיכון, תפקיד בו החזיק עד לשנת 2001.
במהלך עבודתו בשירות החוץ האמריקאי היה ווקר בקשרי עבודה עם כל ראשי ממשלת ישראל מאז גולדה מאיר ועד אריאל שרון, עם נשיאי מצרים אנואר סאדאת וחוסני מוברק, עם נשיאי סוריה חאפז אל-אסד ובשאר אל-אסד, עם המלך פאהד ונסיך הכתר עבדאללה. בעת ששימש שגריר בישראל קיים קשרים הדוקים עם בנימין נתניהו. הוא ניהל מטעם ארצות הברית משא ומתן עם לוב אשר הוביל להחלטת לוב להפסיק את תוכנית הפיתוח לנשק להשמדה המונית ולשלם כמעט 3 מיליארד דולר למשפחות ההרוגים באסון טיסת פאן אם 103 וטיסת UTA 772. לצידו של סגן הנשיא אל גור הוא ניהל מגעים עם הנשיא חוסני מוברק לרפורמה בכלכלת מצרים.
בממשלו של הנשיא בוש ווקר עבד לצידו של קולין פאואל כעוזר מזכיר המדינה לענייני המזרח התיכון, משרה בה החזיק אף לצידה של מדלין אולברייט בעת ממשלו של הנשיא ביל קלינטון.
מאז פרישתו משמש ווקר פרופסור למדע המדינה בהמילטון קולג'.
שרק 4D
שרק 4-D
שרק 4-D (באנגלית: Shrek 4-D) הוא סרטון בתלת ממד שיצא בשנת 2003 מחברת דרימוורקס והופץ בפארק יוניברסל. בעקבות הצלחתו יצא הסרט גם בתקליטור DVD.
עלילה.
הסרטון עוסק בירח-הדבש של שרק ופיונה. תלוניוס, העוזר של לורד פרקוואד מהסרט הראשון, חוטף את פיונה. במהלך מרדפם אחרי לורד פרקוואד, מגיעים שרק וחמור לבית הקברות בו קבור לורד פרקוואד. רוחו של פרקוואד מופיעה ומבשרת כי פיונה צריכה למות, על מנת שתינשא לו ובכך הוא יהיה המלך של עולם המתים. דרקונית, אשתו של חמור מגיעה להציל את שרק וחמור. תלוניס מנסה להרוג את פיונה, שניצלת על ידי דרקונית, חמור ושרק. דרקונית יורה אש ברוחו של לורד פרקוואד וזה מתפוצץ. שרק, פיונה וחמור רוכבים על דרקונית לירח הדבש של שרק ופיונה.
הסרטון נקרא שרק 4D למרות שהוא בתלת ממד. הממד הרביעי הוא המים, הרוח והאפקטים הנוספים שמרגיש הקהל שיושב באולם וצופה בסרט בזמן שהדברים מתרחשים על המסך. הסרט הופץ ב-DVD, בו לא ניתן להוסיף את הממד הרביעי, לכן הוא נקרא שרק 3D.
פרדריק ורתהם
פרדריק ורתהם (באנגלית: Fredric Wertham; נולד כפרידריך ורטהיימר, גרמנית: Friedrich Wertheimer; 20 במרץ 1895 - 18 בנובמבר 1981) היה פסיכיאטר יהודי אמריקאי ממוצא גרמני שהתפרסם בשל הספרים שכתב ובהם ניהל מסע צלב כנגד הדימויים האלימים באמצעי תקשורת ההמונים ובספרי קומיקס וכנגד ההשפעות המזיקות לכאורה שיש להם על התפתחות הילדים. ספרו הידוע ביותר, "פיתוי התמימים" (1954), הוביל לחקירה של הקונגרס של ארצות הברית בנושא תעשיית ספרי הקומיקס ויצירת רשות קוד הקומיקס. הוא כינה את הטלוויזיה "בית ספר לאלימות" ונהג לומר "אם יצא לי לפגוש פוחח צעיר בסמטה חשוכה אעדיף שיהיה זה אחד שלא צפה בסרט בוני וקלייד".
קורות חיים.
ורתהם נולד במינכן שבגרמניה. הוא למד רפואה בגרמניה ובאנגליה, ולאחר התכתבות עם זיגמונד פרויד בחר בהתמחות בפסיכיאטריה. ב-1922 הוצעה לו משרה במרפאה הפסיכיאטרית ע"ש פיפס (Phipps Psychiatric Clinic) בבית החולים ג'ונס הופקינס בבולטימור במדינת מרילנד שבארצות הברית. הוא קיבל אזרחות אמריקנית ב-1927. ב-1932 עקר לניו יורק, על מנת לנהל את המרפאה הפסיכיאטרית הקשורה לבית המשפט בניו יורק. במרפאה ערכו לכל העבריינים שהורשעו בדין בדיקה פסיכיאטרית שבתוצאותיה השתמשו בבית המשפט. ב-1935 העיד ורתהם מטעם ההגנה במשפטו של הרוצח הסדרתי אלברט פיש וקבע שאינו שפוי.
"פיתוי התמימים" והשימוע בסנאט.
הספר "פיתוי התמימים" ("Seduction of the Innocent") סקר תיאורים גלויים וחבויים של אלימות, מין, שימוש בסמים, ונושאים אחרים מתחום הספרות למבוגרים המופיעים בתוך "קומיקס הפשע" ("crime comics") - ביטוי שטבע ורתהם. ורתהם השתמש בביטוי לא רק על מנת לתאר את סדרות הקומיקס הפופולריות על גנגסטרים ופשע, אלא גם את סדרות גיבורי העל והאימה. הוא טען, כשהוא מתבסס בעיקר על אנקדוטות בלתי מתועדות, שקריאת ספרות זו עודדה ילדים להתנהג באופן דומה.