יום לאחר התקרית התראיין השגריר לכלי התקשורת ואמר בין היתר כי "בסוף הסיור בבני ברק מישהו בא במהירות עם פוסטר והצטלם לידי עם התמונה. זה חסר כבוד וטיפשי. ביליתי את ה-24 שעות שלאחר מכן בלהסביר שזה לא משקף את עמדותיי".
הועדה האמריקנית למצבות קרב
H&amp;H Bagels
H&amp;H Bagels היא חברת בייגל פופולרית בעיר ניו יורק, היא יצרן הבייגל הגדול ביותר בעיר ניו יורק ואחד מיצרני הבייגל הגדולים ביותר בעולם, מייצרת כ-80,000 בייגלים מדי יום.
העסק נוסד ב-1972, כשהלמר טורו וגיסו הקטור הרננדז (מכאן "H&amp;H") רכשו את "מידטאון בייגלס" בברודוויי פינת רחוב 80 עבור $5,000 במזומן ו-$50,000 בהלוואה. לימים טורו הפך לבעל השליטה המלאה על העסק.
ב-1993 הם העבירו את המאפייה לרחוב 46 פינת השדרה ה-12 בהלס' קיצ'ן מנהטן, אם כי החנות הראשית נותרה באפר ווסט סייד. שתי החנויות נסגרו והזיכיון נמכר לאחרים. ל-H&amp;H Bagels יש תעודת כשרות מ-Star-K (ועד הכשרות של בולטימור).
בנוסף למכירות בארצות הברית, הם גם מוכרים בייגל ברחבי תבל.
רוז ביירן
מארי רוז ביירן (באנגלית: Mary Rose Byrne; נולדה ב-24 ביולי 1979) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אוסטרלית. מוכרת בזכות גילום דמותה של אלן פרסונס בסדרת הטלוויזיה "נזקים". על תפקידה בסדרה היא הייתה מועמדת לשני פרסי גלובוס הזהב ולשני פרסי אמי. בנוסף, שיחקה גם בסרטים "הרוע שבפנים" ו"", "פתאום משפחה", "שכנים" ו"שכנים 2".
ביוגרפיה.
ביירן נולדה בבלמיין, ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. אמה ג'יין היא מנהלת אדמיניסטרטיבית בבית ספר יסודי, ואביה הוא רובין ביירן הוא סטטיסטיקן וחוקר שווקים. לה אח ושתי אחיות גדולות. בראיון היא סיפרה כי אמה אתאיסטית, בעוד שהיא ואביה אגנוסטים. היא החלה לקחת שיעורי משחק בגיל שמונה, והצטרפה לתיאטרון הצעירים של אוסטרליה. היא למדה באוניברסיטת סידני.
לאחר סיום לימודיה, היא התגוררה בבונדיי ובניוטאון, שני פרוורים של סידני.
קריירה.
ביירן לוהקה בגיל 13 לסרטה הראשון, "Dallas Doll". היא שיחקה במספר סדרות טלוויזיה אוסטרליות כמו "תיכון הלבבות השבורים" ו"Echo Point". היא הופיעה בסרטים "שתי ידיים" לצד הית' לדג'ר ו-"The Goddess of 1967" שעל תפקידה בו היא זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים של ונציה. בנוסף שיחקה במספר מחזות בתיאטרון הלאומי של אוסטרליה.
בשנת 2002, ביירן הופיעה לראשונה בסרט הוליוודי "", בסרט היא גילמה את העוזרת של פאדמה אמידאלה (נטלי פורטמן). באותה שנה שיחקה לצד מאט דילון בסרט "עיר רפאים". בשנת 2003, היא שיחקה בשלושה סרטים אוסטרלים; "בלילה שנגמר לנו היום" לצד דניס הופר ומלאני גריפית', "The Rage in Placid Lake" שעל תפקידה בסרט זה היא הייתה מועמדת לפרס מכון הסרטים האוסטרלי ו"Take Away".
בשנת 2004, ביירן גילמה את בריסאיס בסרט המלחמה "טרויה". היא שיחקה לצד אריק באנה, שון בין, אורלנדו בלום, בראד פיט ופיטר או'טול שאיתו היא שיחקה בסדרת ה-BBC "Casanova". היא גם שיחקה בסרט "שלוש בפארק" לצד דיאן קרוגר וג'וש הארטנט.
בשנת 2006 היא שיחקה לצד קירסטן דנסט בסרטה של הבמאית סופיה קופולה "מארי אנטואנט". בשנת 2007, היא שיחקה בסרטו של דני בויל "28 שבועות אחרי", סרט ההמשך של "28 יום אחרי".
בשנים 2012-2007 שיחקה לצד גלן קלוז בסדרת הדרמה של רשת הטלוויזיה "FX", "נזקים". היא גילמה את דמותה של אלן פרסונס, עורכת דין צעירה שמתחילה להתמחות במשרדה של פטי יוז (קלוז). על תפקידה בסדרה היא הייתה מועמדת פעמיים לפרס גלובוס הזהב בשנים 2008 ו-2010 ופעמיים לפרס אמי בשנים 2009 ו-2010.
בשנת 2009 ביירן שיחקה לצד ניקולס קייג' בסרט "הנבואה", וכן בסרט הדרמה הרומנטית האמריקאי "אדם", לצד פיטר גלאגר ואיימי אירווינג שגילמו את הוריה. בשנת 2010, היא שיחקה לצד ראסל בראנד וג'ונה היל בסרט "תביא אותו כמו גבר". בשנת 2011, היא שיחקה בשוברי הקופות "הרוע שבפנים", "".
ב-2013 הופיעה בתפקיד ראשי בסרטים "מקום בתוך היער" ו"שנה גג". ב-2014 הופיעה בתפקיד הראשי בסרט הקומי "שכנים" לצידם של זאק אפרון וסת' רוגן. כן השתתפה בסרט "מכאן אני ממשיך", השתתפה גם בתפקיד ראשי בסרט "אנני". בנוסף ב-2014 כיכבה בסרט הדרמה הקומי "מבוגרים מתחילים" לצד ניק קרול ובן זוגה בובי קנאבלי.
בשנת 2015, הופיעה בסרט "מרגלת" לצידה של מליסה מקארתי. ב-2016 חזרה לגלם את דמותה של קלי רדנר בסרט "שכנים 2".
ב-2017 שיחקה בקומדיה "אני אוהבת אותך אבא" לצידו של לואי סי. קיי., שגם ביים וכתב את הסרט. באותה שנה שיחקה בסרט הטלוויזיה של HBO, "חיי הנצח של הנרייטה לאקס" בתפקיד ראשי לצד אופרה וינפרי.
ב-2018 דיבבה את דמותה של ביאטריקס פוטר בסרט "פיטר ראביט". באותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי בדרמה הקומית "ג'ולייט, הגרסה העירומה" וכן בתפקיד הראשי בדרמה הקומית "פתאום משפחה".
חיים אישיים.
היא מתגוררת בניו יורק.
מאז 2012 היא בזוגיות עם השחקן האמריקאי בובי קנאבלי. ב-2016 נולד בנם הראשון, וב-2017 נולד בנם השני. כמו כן, לבן זוגה ישנו בן נוסף מנישואיו הראשונים.
הנרי אהרן שטרן
הנרי אהרן שטרן (באנגלית: Henry Aaron Stern 11 באפריל 1820 - 13 במאי 1885) היה מיסיונר יהודי שהתנצר שנשלח מטעם החברה הלונדונית להפצת הנצרות בקרב היהודים ופעל בעיקר בקרב יהדות ביתא ישראל שבאתיופיה.
שטרן נולד בעיירה אונטרייכנבאך שבמדינת הסה-קסל (היום בגרמניה) למשפחה יהודית. בצעירותו התחנך בעיר פרנקפורט.
ב-1839 עבר שטרן ללונדון ושנה לאחר מכאן המיר את דתו לנצרות. ב-1844 נשלח לירושלים, קיבל את התואר דיקון מהבישוף מיכאל שלמה אלכסנדר והחל לעסוק במסעות מיסיון בעיראק, באיראן, בכורדיסטן ובתימן.
ב-1860 הגיע לאתיופיה כדי להקים מיסיון בקרב ביתא ישראל, במהלך הטפותיו תקף את מנהגיהם של יהודי אתיופיה לרבות הקרבת הקורבנות, מוסד הנזירות ומוסד הכהונה. את רוב מסעות המיסיון עשה בדמביה, שם פגש את מתנגדו החריף ביותר, הנזיר אבא מהרי. ב-1860 עזב את אתיופיה לבריטניה והשאיר את מרטין פלאד כאחראי. ב-1863 חזר לאתיופיה והקים את מרכזו בג'נדה, זמן קצר לאחר מכאן נכלא יחד עם אירופאים אחרים במקדלה בפקודת הקיסר תוודרוס השני. ב-1868 שוחררו העצורים בידי המשלחת הצבאית הבריטית שהגיעה למדינה.
בערוב ימיו פעל כמיסיונר בקרב יהודי האיסט אנד של לונדון.
הנרי שטרן
אהרן שטרן
מדליה קולוניאלית
המדליה הקולוניאלית (בצרפתית: Médaille Coloniale) הייתה מדליה צרפתית אשר הוענקה לאנשי צבא אשר שירתו במושבות הצרפתיות. המדליה נוצרה מתוקף חוק שהועבר ב-26 ביולי 1898. ב-6 ביוני 1962 שונה שם המדליה מ"המדליה הקולוניאלית" ל"מדליית מעבר לים". המדליה הקולוניאלית קשורה קשר הדוק לקיומה לאימפריה הקולוניאלית הצרפתית.
המדליה נקבעה ב"חוק הכספים" מיום 23 ביולי 1893. צו הביצוע שלה מיום 6 במרץ 1894 מפרט את המבצעים הצבאיים שניהלה צרפת בקולוניות שלה או בשטחי החסות שלה: אלג'יריה, קוצ'י, חוף הזהב, איי מרקיז, קלדוניה החדשה, סנגל, סודאן, איי החברה ותוניסיה. להיקף הצו לפיכך הייתה השפעה רחבה למפרע, שכן המבצעים הראשונים שבגינם הוענקה המדליה הקולוניאלית נערכו ב-1827, עם תחילת הכיבוש של אלג'יריה.
מאז תוקנו תקנות רבות בדבר הענקת המדליה, האחרונה שבהן היא הצו מ-6 ביוני 1962, ששינה את שם המדליה מ"המדליה הקולוניאלית" ל"מדליית מעבר לים".
סעיף 4 של הצו מ-1894 קובע את עיצוב המדליה. המדליה עשויה כסף, 30 מ"מ קוטרה. בצד הנושא מופיעה מריאן החובשת קסדה ומעליה הכיתוב "République française" (הרפובליקה הצרפתית). בצד הגב גלובוס ממלא את השדה המרכזי, כשהוא נשען על עוגן על גבי מגוון כלי נשק. הסרט מורכב מפסים אנכיים בצבעים לבן וכחול. אורכו יכול להשתנות בין 35 ל-37 מ"מ.
עיצוב המדליה מיוחס למפקד הפריגטה סולנייה פינלה (Saulnier Pinellas), מכיוון שבמקור המדליה יועדה לאנשי חיל הים.
המדליה יוצרה על ידי מטבעת פריז וחברה פרטית. עקב המונופול של המטבעה על הייצור והאיטיות בהתנהלותה נוצר מחסור במדליה, דבר שגרם למשרדי הצי והצבא להתיר ייצור מקביל של מדליות תחת המפרט שהוגדר בצווים. למרות זאת, ניכרו הבדלים שוליים בין המדליות השונות.
מערכות.
על המדליה מופיעים אבזמי מתכת אשר עליהם חרוטות המערכות אשר מקבל המדליה השתתף בהן. בסך הכול היו עשרות מערכות אשר בגינן הוענקה המדליה, ובהן:
דורה דיאמנט
דורה (דבורה) דיאמנט (בפולנית: Dworja Diament וגם Dymant; 4 במרץ 1898 – 15 באוגוסט 1952) הייתה שחקנית, מורה ופעילה פוליטית יהודיה פולניה. זכורה בין היתר בשל היותה אהובתו של פרנץ קפקא וזו ששמרה כמה מכתביו האחרונים. דיאמנט הייתה האישה היחידה שניהלה עם קפקא חיים משותפים תחת קורת גג אחת. מאז פטירתו, חייה היו רצופים סבל ותלאות. כיהודיה קומוניסטית, היא נרדפה על ידי הנאצים ובשנת 1933 פשטו אנשי הגסטפו על ביתה והחרימו עשרות מכתבים ומחברות של קפקא ששמרה אחרי מותו. חייה ראויים לציון גם בשל אישיותה יוצאת הדופן ובשל היותם מראה לרגעים הגדולים והנוראים שליוו את השנים המוקדמות של המאה העשרים.
תחילת דרכה.