מיתוס נפוץ במיוחד הוא הטענה שפיתוח שריר החזה יכולה לסייע במקרים של גינקומסטיה מתונה או אפילו להעלים אותה. מיתוס זה אינו נכון מהסיבה הפשוטה שבניית שריר החזה, בדרך כלל רק תחמיר גינקומסטיה כזו בגלל דחיפה קדימה של רקמות השד, השומן ועודפי העור, אם ישנם. עצות כאלה ואחרות ניתנות לרוב על ידי הדיוטות או מאמני כושר חסרי ידע לגבי האנטומיה והפיזיולוגיה של הנושא.
פרשת וגנר
מוזיאון ראובן ועדית הכט
מעלות גמוניה
שאטו מארגו
שאטו מארגו (צרפתית: Château Margaux) הוא אחד מארבעת היינות שזכו בדירוג של 'גידול ראשון' בסיווג היינות של 1855 בבורדו, כשהסיבה העיקרית לדירוג היו מחירי היינות, ששיקפו את הביקוש להם. לפי מגזין פורבס, בקבוק של שאטו מארגו מבציר 1787 מחזיק בשיא כבקבוק היין היקר ביותר שנמכר, ומבוטח לפי שווי של $225,000. תמהיל הענבים של יין שאטו מארגו מורכב באופן כללי מ-75% ענבים מזן קברנה סוביניון, 20% מרלו, 5% פטיט ורדו וקברנה פראן.
השאטו ממוקם בקומונת מארגו שבאזור המדוק במחוז הז'ירונד. הכרם נטוע בשטח סלעי בגדה השמאלית של שפך נהר הגארון. יין שאטו מארגו שייך לכינוי המקור המבוקר של אזור מארגו.
היסטוריה.
האחוזה מאוכלסת לפחות מאז המאה ה-12, אולם היה זה רק עם הגיעה של משפחת לסטונאק במאה ה-16 שתוצרת היין קנתה לעצמה מקום חשוב, ובשנות השבעים של המאה ה-16 פייר דה לסטרונאק ניכש חלק ניכר משדה הדגן על מנת לפנות מקום לנטיעת גפנים. ב-1700 התרחבה האחוזה לשטח שעליו היא משתרעת כיום, הנאמד ב-2,650 דונם.
כמו ברוב האחוזות של מדוק, חזתה המאה ה-18 בהתפתחות מיין חיוור ומימי שדעך שנים אחדות לאחר יציאתו לשוק, לנוזל כהה ומורכב בטעמיו שהאריך ימים לשנים רבות. בשאטו מארגו התחוללה תמורה זו במידה רבה הודות למנהל השאטו, ברלון, שהכניס טכניקות עשיית יין מהפכניות בהציגו רעיונות חדשניים לעת ההיא כמו איסור הבציר בשעות הבוקר המוקדמות על מנת להימנע מהטל שעטה את הענבים, והכרה בחשיבותה של איכות האדמה שעליה ניטעים הגפנים.
במאה ה-19, היו יינות האחוזה ידועים. תומאס ג'פרסון מיקם אותם במקום הראשון בסיווג האישי שלו. סיווג היינות של 1855 בבורדו שעליו הורה נפוליאון השלישי אישר את מעמדם.
אחוזת השאטו נבנתה כמעט במלואה מחדש בשנת 1810 כשברטראן דובה, מרקיז דה לה קולונילה, מינה את אחד מהארכיטקטים הנודעים ביותר בבורדו, גי לואיס קומב, על מנת ליצור מבנה שיהיה ראוי ליינות שנוצרו במקום.
התוצאה הייתה יצירת מופת של קומב, ארמון ובו סטיו בסגנון האדריכלות פלדיאנית שכונה "ארמון ורסאי של המדוק", שניתן לראות ציור שלו על גבי תווית בקבוק יין שאטו מארגו. הארמון מוקף בפארק משלו, ומוביל אליו שביל אבנים.
בשנות השבעים, לאחר סדרת בצירים מאיכות נמוכה, אולץ הבעלים של האחוזה מאז שנת 1950 למכור את שאטו מארגו. הרוכש היה תאגיד המרכולים והמימון הצרפתי פליקס פוטין, שבראשו עמד היווני אנדרה מונצלופולוס. מונצלופולוס ובעיקר ביתו קורין מונצלופולוס השקיעו בכרמים ממון רב ועבודה רבה והיטיבו את תהליך עשיית היין, ועם מותו ב-1980 שב שאטו מארגו להיות בין היינות המשובחים באזור. בראשית שנות התשעים, נמכרה חלק מאחזקת השאטו למשפחת אגנלי, אולם הניהול נותר בידה של קורין מונצלופולוס. ב-2003 קנתה קורין מונצלופולוס בחזרה את חלק הארי של המניות ונהפכה לבעלת המניות היחידה של שאטו מארגו.
הכרמים.
בשאטו מארגו, כפי שהדבר מקובל במדוק, זן הענבים העיקרי המשמש לתמהיל היינות הוא מסוג קברנה סוביניון, אשר מרכיבים כ-75% מהכרמים, אחריו בא ענב המרלו שמרכיב כ-20%, וקברנה פראן ופטיט ורדו מרכיבים את היתר. כ-30,000 ארגזים נעשים מדי שנה (תריסר בקבוקים בארגז), כאשר התוצרת מחולקת בין היין הראשון, שאטו מארגו, שהוא בדירוג פרימייר קרו, והיין השני הקרוי פביליון רוז' (Pavillon Rouge). כמות קטנה של סוביניון בלאן מגודלת אף היא על מנת להרכיב את יין השני הלבן פביליון בלאן (Pavillon Blanc), שנמכר תחת הכינוי המקור המבוקר של אזור בורדו. גיל הגפנים הממוצע הנבצרות לצורך הכנת יין שאטו מארגו הוא 35.
אולג פנקובסקי
אולג ולדימירוביץ' פנקובסקי (ברוסית: Олег Владимирович Пеньковский; 23 באפריל 1919 – 16 במאי 1963) היה קולונל במודיעין הצבאי הסובייטי (מינהל המודיעין הראשי של ברית המועצות - גר"ו) בשנות החמישים המאוחרות ובשנות השישים המוקדמות, אשר שימש כחפרפרת בארגונו והעביר סודות חשובים למערב. הוא נחשב לאחד הסוכנים הטובים ביותר שהיו למערב אי פעם בברית המועצות.
אביו של פנקובסקי נהרג בלחימה כקצין בצבא הלבן במלחמת האזרחים ברוסיה (כאשר אולג היה בן ארבעה חודשים בלבד). הייתה לכך השפעה מכרעת על הקריירה שלו. כאשר עבד בשירותי המודיעין של ברית המועצות בטורקיה בשנות החמישים, לא הסתדר פנקובסקי עם הממונים עליו, וחזר למוסקבה. כאשר גילו הממונים עליו את הרקע של אביו, נגוזו כל סיכוייו לקידום נוסף. לכך היה חלק במוטיבציה שלו להפוך למרגל. ביולי 1960 הוא ניגש לסטודנטים אמריקאים על גשר מוסקבורצקי שבמוסקבה ונתן להם חבילה, שהועברה לסוכנות הביון המרכזית, ה-CIA. קציני ה-CIA התמהמהו ביצירת הקשר עמו, היות שחששו שהם נמצאים במעקב מתמיד.
קריירה כמרגל.
בסופו של דבר שכנע פנקובסקי את הבריטי גרוויל וין (Greville Wynne) להסדיר פגישה עם שני קציני מודיעין אמריקאים ושני קציני מודיעין בריטים בעת ביקור שערך בלונדון בשנת 1961. וין הפך לאחד הבלדרים שלו. במשך שמונה-עשר החודשים הבאים סיפק כמות עצומה של ידיעות למפעיליו מטעם שירות המודיעין החשאי הבריטי MI6 במוסקבה, רוארי וג'נט צ'יזאם (Ruari and Janet Chisholm), וכן לאנשי קשר אחרים מטעם ה-MI6 וה-CIA במהלך נסיעותיו לחו"ל. הודות לאולג פנקובסקי הגיע לידי הנשיא ג'ון קנדי המידע שארסנל הנשק הגרעיני הסובייטי היה קטן הרבה יותר מאשר העריכו האמריקאים קודם לכן; שמערכות התדלוק של הסובייטים עדיין לא היו מבצעיות לגמרי; ושמערכות ההנחיה הסובייטיות עדיין לא היו פונקציונליות. במהלך העימות שהיה עם ניקיטה חרושצ'וב במשבר הטילים בקובה, הנשיא קנדי יכול היה לדעת שחרושצ'וב "ימצמץ ראשון" ויסלק את הטילים מקובה, שכן אותם טילים לא הגיעו עדיין ליכולת תפקוד מלאה.
בשנת 1962 נעצר פנקובסקי על ידי הק.ג.ב.. הוא נשפט והורשע בבגידה ובריגול במשפט ראווה שנערך ב-1963. ישנם דיווחים שונים באשר לגורלו לאחר הרשעתו. לפי חלק מן המקורות, הוא הוצא להורג על ידי כיתת יורים וגופתו נשרפה. על פי סוכן הגר"ו ולדימיר רזון, הוא "ויקטור סובורוב", בספרו "Inside Soviet Military Intelligence" ("בתוככי המודיעין הצבאי הסובייטי"), פנקובסקי נקשר ללוח בתיל פסנתרים (piano wire) ו"נשרף חי". על פי דיווח "ציורי" יותר, גופו הוכנס אט-אט לכבשן בעודו בחיים, וחבריו הקרובים נאלצו לצפות בו, בתור מסר אזהרה לחפרפרות אחרות, עונש ש"הסובייטים יישמו רק על הגרועים שבבוגדים".
קריירת הריגול של אולג פנקובסקי הייתה נושאו של הפרק הראשון בסדרת ה-BBC בשם "Nuclear Secrets" ("סודות הגרעין"), ושמו "The Spy from Moscow" ("המרגל ממוסקבה"). התוכנית כללה, בין היתר, סרט שצולם בחשאי על ידי הק.ג.ב., ובו נראה פנקובסקי מצלם מידע סודי, ואף נפגש עם ג'נט צ'יזאם. פרשת מניעת העימות בקובה עובדה לסרט קולנוע בשם "השליח האנגלי".
גנבי האופניים
שבר (הנדסה)
שבר (fracture) הוא הפרדה מקומית של חומר לשני חלקים או יותר, תחת הפעלת מאמץ. המילה באופן שגרתי מיוחדת לשברים בעצמות או לשברים בגבישים או חומרים גבישיים, כמו מתכות ואבני חן. לעיתים, בחומרים גבישיים, גבישים יכולים להישבר ללא הפרדת הגוף לשני חלקים. בתלות בחומר הנשבר, שבר מפחית את החוזק (ברוב החומרים) או מעכב מעבר אור בחומר.
הבנה מעמיקה של תהליך יצירת השבר ניתן לקבל מתוך למידת תורת מכניקת השבר.
סוגי שברים.
שבר פריך - בסוג זה של שבר, לא ניתן לראות דפורמציה פלסטית לפני התרחשות השבר. בגבישים פריכים, השבר יכול להתרחש רק על ידי ביקוע שנוצר כתוצאה ממאמץ הפועל בכיוון נורמלי למישורי הגביש. במבנים אמורפיים, לעומת זאת, חוסר המבנה הגבישי גורם לשברים בכל הכיוונים, כאשר השברים ממשיכים בכיוון נורמלי ללחץ המופעל.
בתמונת השבר במוט האלומיניום, ניתן לראות בצבעים הבהירים שבר פריך, ובצבעים הכהים שבר שנוצר מהתעייפות החומר.
שבר משיך - בשבר משיך, מתרחשת דפורמציה פלסטית רבה לפני השבירה. מתכות משיכות רבות יכולות להחזיק מעמד בדפורמציה מאוד גדולה, של 50-100% מעוות, לפני שמתרחש שבר. המעוות שבו מתרחש השבר תלוי ברמת הניקיון של המתכת. בטמפרטורת החדר, ברזל טהור יכול לעבור דפורמציה של עד 100% מעוות לפני שישבר, לעומת פלדות (המכילות ברזל ופחמן), אשר נשברות כבר ב-3% מעוות. בגלל ששבר משיך כולל דפורמציה פלסטית רבה, צורת ההתנהגות של השבר שונה מאוד מזו של שבר פריך. חלק מהאנרגיה הנובעת מריכוז המאמצים בנקודות השבר הופכת לדפורמציה פלסטית לפני שהסדק מתחיל להתקדם. השלבים העיקריים של שבר משיך הם יצירת צוואר (necking), אשר גורם לריכוז המאמצים באזור שבו שטח החתך קטן יותר, יצירת חללים (void formation), יצירת סדקים, התקדמות סדקים, וכישלון (שבר). השלבים הללו בדרך כלל גורמים לתוצאה בה לאחר השבירה ניתן לראות חלק אחד קמור והשני קעור בפני השטח של השבר (cup and cone).
דרכי הפרדת סדק.
ישנן שלוש אפשריות להפעלת המאמצים שיגרמו לשבר:
עינב (פירושונים)
מטלוגרפיה