גנדן שימש כאחד משלושת המזכירים של הוועד המרכזי של המפלגה המהפכנית העממית המונגולית בין 11 בדצמבר 1928 ל-30 ביוני 1932. יחד עם עמיתיו, קידם יישום כפוי ומהיר של מדיניות כלכלית סוציאליסטית שכללה קולקטיביזציה, הלאמת מפעלים, סגירת מנזרים והחרמת רכוש הכנסייה. המדיניות התגלתה כהרת אסון כשהרועים המסורתיים נאלצו לצאת מהערבה המונגולית ולהיכנס לחוות קולקטיביות שנוהלו בצורה גרועה וגרמו לפגיעה בשליש מבעלי החיים ששימשו בחקלאות במונגוליה. למעלה מ-800 נכסים שהיו שייכים לאצולה ולכנסייה הבודהיסטית הוחרמו, ויותר מ-700 ראשי משקי בית, רובם מהאצולה, הוצאו להורג. כתוצאה מכך, פרץ מרד במספר מחוזות בין 1930 ל-1932. בשל כך, הורתה מוסקבה לעצור את ההקצנה של ממשלת מונגוליה ובמאי 1932 מספר מנהיגי מפלגה ובהם ראש הממשלה טוהרו בשל הניסיון שלהם ליישם צעדים סוציאליסטיים בטרם הגיע זמנם.
בראשות הממשלה.
גנדן מונה לראשות ממשלת מונגוליה ב-2 ביולי 1932, אחרי שנפגש עם סטלין והצליח להימנע מסילוקו מהמפלגה. כדי לשקם את הכלכלה, הוכרזה מדיניות "הרפורמה החדשה", במסגרתה שוחררו חלק מהעקרונות הכלכליים הקומוניסטיים. במסגרת הרפורמה, הופחתו המיסים, גדלה היזמות הפרטית ומוסדות הדת פעלו ללא הפרעה. הפופולריות של גנדן עלתה ככל שהמצב הכלכלי השתפר והמחסור הצטמצם.
פרשת לקומבה.
ב-1933, סכסוך בין שני חברי מפלגה הוביל להאשמות מופרכות של קשירת קשר נרחבת בתוך המפלגה עם מרגלים יפנים. כמה מאלה שנחקרו על ידי הסוכנים הסובייטים באולן בטור הפנו את ההאשמה לג'מבין לקומבה, אז מזכיר המפלגה הקומוניסטית. גנדן, כמנהיג המפלגה המהפכנית תמך בחקירה שהביאה למעצרם של מאות חפים מפשע, ביניהם לקומבה. 56 הוצאו להורג בסופו של דבר, כולל נשים בהיריו. 260 נשלחו למאסר של עד 10 שנים, ו-126 נשלחו לברית המועצות. הרוב המכריע מבין העצורים היו ממוצא בוריאטי. דעת הקהל האשימה את גנדן ואת ראש מנהלת הביטחון בכך שהם ניסו לטהר את יריביהם הפוליטיים, אולם קיימות עדויות לכך שהיא הונעה בעיקר על ידי סוכנים סובייטים שרצו להחליש את מעמד הבוריאטים במונגוליה.
התנגדות לסטלין.
על אף שהיה קומוניסט, סירב גנדן לתכתיבי ברית המועצות והתנגד להצבתו של צבא סובייטי על אדמת מונגוליה ולחיסול הנזירים הבודהיסטיים, אשר סטלין כינה "אויב פנימי". גנדן, אדם דתי שאמר בעבר "היו שני גאונים גדולים על כדור הארץ – בודהה ולנין", הכריז ב-1933 בפומבי על רצונו לא להילחם בדת, ואישר לאנשי הדת לפעול בגלוי תוך התעלמות מההנחיות של סטלין.
תוך שהוא מתחיל למאוס באחיזה הסובייטית במונגוליה, גנדן פעל לדחיית הסכם הג'נטלמנים ב-1934, שבו הבטיחה ברית המועצות הגנה למונגוליה במקררה של פלישה, כמו גם את "הסכם הידידות ושיתוף הפעולה" מ-1936 שהתיר לכוחות סובייטים להיות מוצבים במונגוליה. בפגישתו עם שליט ברית המועצות יוסיף סטלין, כינה גנדן את פעילות ברית המועצות במונגוליה "אימפריאליזם אדום".
גנדן קיווה לנצל את המתיחות בין ברית המועצות ויפן לטובת מונגוליה, אולם החשש שהוא חובר ליפנים יביא בסופו של דבר לנפילתו ב-1936. בנוסף, גנדן היסס באשר להמלצותיו של סטלין לשדרג את ועדת הפנים של מונגוליה לכדי משרד עצמאי וכי יגדיל את היקף הצבא המונגולי.
בדצמבר 1935 נקרא גנדן למוסקבה, שם סטלין נזף בו שוב על כך שהוא לא פועל בהתאם להנחיותיו. מאוחר יותר בטקס קבלת הפנים בשגרירות מונגוליה, גנדן, תוך שהוא שיכור, נזף בסטלין בפומבי וצעק "גיאורגי מקולל, הפכת לצאר רוסי וירטואלי". לאחר מכן, לכאורה, פלג'ידין סטר לסטלין ושבר את המקטרת שלו, תוך שהוא רומז כי מונגוליה שוקלת ברית עם יפן.
הפלתו.
כתגובה לאי צייתנותו של גנדן, ארגן סטלין ישיבת חירום של המפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה ב-2 במרץ 1936, בעיר אולן בטור, שם נקבעה הדחתו של גנדן והחלפתו בידי אנאדין עמאר, שלאחר מכן הוצא להורג גם כן, והוחלף בהורלוגין צ'ויבלסאן.
מותו.
באפריל 1936 גנדן "הוזמן" לברית המועצות, לכאורה כדי לקבל טיפול רפואי. לאחר מכן שהה במשך שנה שלמה בעיירת הנופש פורוס שעל חוף הים השחור. בקיץ 1937 הוא נעצר במסגרת הטיהורים הגדולים שערך סטלין ותחת חקירה הודה בקשירת קשר עם "ריאקציונרים למאיסטים [אנשי דת בודהיסטים]" ו"מרגלים יפנים". הוא הוצא להורג ב-26 בנובמבר 1937 בידי כיתת יורים במוסקבה.
נמברין אנחבאיאר
נמברין אנחבאיאר (במונגולית: Намбарын Энхбаяр; נולד ב-1 ביוני 1958) הוא מדינאי מונגולי, שכיהן כנשיא מונגוליה בשנים 2005–2009.
חייו.
אנחבאיאר כיהן כשר התרבות של מונגוליה בין השנים 1992 ו-1996.
בשנת 1997 התמנה אנחבאיאר למנהיג המפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה, מפלגת האופוזיציה הפוסט-קומוניסטית. תחת הנהגתו זכתה מפלגה זו בניצחון בבחירות של שנת 2000 והוא עצמו נבחר לתפקיד ראש ממשלת מונגוליה.
לאחר שמפלגתו איבדה חצי ממושביה בבית הנבחרים המונגולי בבחירות של שנת 2004 היא נאלצה לחבור לממשלת אחדות עם הגוש הדמוקרטי. כתוצאה מכך נאלץ אנחבאיאר לוותר על תפקידו כראש ממשלה והוא התמנה לדובר החוראל הגדול.
בבחירות שנערכו ב-22 במאי 2005 נבחר אנחבאיאר לתפקיד הנשיא ברוב של 53.4% מהקולות.
אנחבאיאר אחראי לשינוי במפלגתו, מאידאולוגיה קומוניסטית לאידאולוגיה סוציאל-דמוקרטית ונחשב לחסיד משנתו הפוליטית של טוני בלייר.
בבחירות הבאות לנשיאות, שנערכו במאי 2009, הפסיד אנחבאיאר לצחיאגיין אלבגדורג' בפער של כשלושה אחוזים.
דיק קונטינו
דיק קונטינו (באנגלית: Dick Contino; 17 בינואר 1930 - 19 באפריל 2017) הוא זמר אמריקאי ואקורדיוניסט.
קריירה.
קונטינו החל לבצע מחזות שונים בלוס אנג'לס, ולאחר מכן, בשנת 1946, הוא החל לקבל גם תשומת לב פרסומית, שהלכה והתגברה עד לביסוס מעמדו ככוכב.
מעמדו ככוכב דעך ונקטע לזמן מה, במהלך מלחמת קוריאה, משום שקונטינו התעלם מצו הגיוס שקיבל, ונכלא לכמה חודשים. לאחר ריצוי עונשו התגייס לכוחות הצבא של ארצות הברית. מעשיו של קונטינו נחשב לשערורייה בקרב הציבור האמריקאי, והקריירה של קונטינו חוותה נפילה רצינית, אך למרות זאת הוא המשיך לנגן ואף לשחק בכמה סרטים, משנת 1950 עד לשנת 1960.
ג'יימס אלרוי כתב על בסיס חוויותיו של קונטינו במלחמת קוריאה נובלה - "Dick Contino's Blues".
יומג'אגין טסדנבאל
יומג'אגין טסדנבאל (במונגולית: Юмжаагийн Цэдэнбал; 17 בספטמבר 1916 - 20 באפריל 1991) היה מנהיג קומוניסטי במונגוליה משנות ה-40 ועד שנות ה-80 של המאה ה-20. בחייו הפוליטיים כיהן כראש ממשלה, נשיא והמזכיר הכללי של המפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה.
טסנדבאל מונה למזכ"ל כבר ב-1940, אך המפלגה נשלטה בידי המנהיג הטוטליטרי הורלוגין צ'ויבלסאן. עם מותו של צ'ויבלסאן ב־1952, הפך טסנדבאל לראש הממשלה וכיהן בתפקיד זה 22 שנים, עד 1974.
ב-1984 נאלץ טסנדבאל לפרוש מתפקידו כמזכ"ל המפלגה, ועקר לברית המועצות עם אשתו, שהייתה ממוצא רוסי. הוא נפטר ברוסיה ב-1991.
קוק-לוין
דמדין סוחבאטאר
דמדין סוחבאטאר (במונגולית: Дамдин Сүхбаатар. נקרא גם סוח) (2 בפברואר 1893 – 22 בפברואר 1923) היה מצביא מונגולי שהיה ידוע ביכולות הרכיבה שלו. "סוח" (במונגולית: גרזן) נולד באורגה (כיום אולן בטור) והצטרף לצבא הלאומי ב-1911, ממנו נאלץ לפרוש מאוחר יותר. ב-1917 הוא חזר לצבא ללחום בסינים, וזכה לתוספת לשמו: באטאר (גיבור).
מונגוליה הייתה מחוז של סין עד 1911, אז הניעה קריסת שלטון השושלות בסין את המונגולים לפעול למען עצמאותם. ב-1919 ניסו הסינים לחסל את המרד על ידי פלישה למונגוליה, אך הובסו בידי הכוחות המונגוליים בראשותו של סוחבאטאר. ב-1921 כבר היה סוחבאטאר מפקד הצבא המהפכני המונגולי, ונלחם בסינים בסיוע הסובייטים.
כיום סוחבאטאר הוא אחד הגיבורים הלאומיים החשובים במונגוליה. פסל רכוב על סוס, ניצב בכיכר מרכזית בבירה אולן בטור (אשר נקראת על שמו). דיוקנו מוטבע על מטבעות ושטרות המטבע הלאומי, הטוגרוג. מחוז סוחבאטאר נקרא על שמו, וכמו כן בירת מחוז סלנגה.
החתם סופר
הרב משה סופר (שרייבר) (ז' בתשרי ה'תקכ"ג, 24 בספטמבר 1762 – כ"ה בתשרי ה'ת"ר, 3 באוקטובר 1839), נודע בכינוי החתם סופר או חת"ס (על שם ספריו) היה ראש ישיבה ומגדולי הרבנים והפוסקים בדורות האחרונים. תרם תרומה מכרעת לעיצוב ההשקפה היהודית-אורתודוקסית. אבי משפחת סופר-שרייבר, המונה מאות צאצאים ובהם רבנים וגדולי תורה מפורסמים.
קורות חייו.
משה סופר נולד בפרנקפורט לשמואל ורייזל בשנת ה'תקכ"ג. אבותיו היו סופרי סתם, וממקצוע זה נגזר שם המשפחה. מצד אביו היה מצאצאי הילקוט שמעוני ומצאצאי רש"י, כמו כן היה נינו של הרב שמואל שאטין כץ המכונה המהרשש"ך מפרנקפורט. בגיל שש כבר למד תורה אצל רבי משולם זלמן חסיד, ובגיל שבע כבר ידוע לנו שחידש חידושי תורה משל עצמו. כשהיה בן 9 למד בישיבתו של הרב נתן אדלר בפרנקפורט – רב שנחשב לרבו המובהק, ואף שימש לו תחליף לאב – ובגיל 13 כבר דרש בענייני הלכה. כמו כן למד גם אצל הרב פנחס הורוביץ מחבר ספר הפלאה ואצל הרב דוד טבלי שייאר במיינץ ורבנים נוספים . חוץ מלימודיו התורניים למד גם מתמטיקה, אסטרונומיה והיסטוריה כללית, אצל הרב טיבלי.