העיר מוזכרת במסמכים בשנת 1211 כמבצר רותני ובמאה ה-14 - כמקום מושבו של הנסיך זברז'קי. חורבות המבצר נמצאות עד היום בעיבורי העיר. במאות ה-15 וה-16 הייתה העיר נתונה פעמיים תחת מצור של הטטרים. לאחר תקופה זו ובמשך תקופה מסוימת במאה ה-16 השתייכה העיר למשפחת פוטוצקי.
ב-1649, בתקופת פרעות חמלניצקי, צרו על העיר הטטרים ובעלי בריתם הקוזאקים במשך למעלה מחודש, אך העיר הייתה תחת הגנה פולנית ולא נפלה.
עם האיחוד הפולני-ליטאי הפכה זברז' לחלק מממלכת פולין-ליטא, במחוז ווהלין. לאחר חלוקת פולין הראשונה ב-1772 נתפסה העיר על ידי האימפריה האוסטרית ושויכה למחוז גליציה. לאחר מלחמת העולם הראשונה ומלחמת פולין-אוקראינה עברה זברז' לתחום שלטונה של פולין. לאחר מלחמת העולם השנייה סופחה זברז' לאוקראינה הסובייטית.
אזכורים בתרבות.
זברז' היא אחד האתרים המשמשים רקע לספרו של הנריק סנקביץ באש ובחרב (1884), רומן בו הוא מתאר את המצור על זברז'.
יהודים.
בין רבני העיר היה רבי יעקב יצחק וואהרמן, נכדו של ה"אשל אברהם". בעיר פעלו צדיקי החסידות, רבי זאב מזברז' ורבי משולם פייבוש הלר.
המשורר היהודי ולוול זבארז'ר היה בן המקום
על פי מפקד שנערך בשנת 1931 היו בעיר כ-3,000 יהודים.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו לזברז' פליטים ומספר היהודים בעיר עלה ל-5,000. הגרמנים נכנסו לזברז' ביולי 1941, ובאוגוסט 1942 גורשו כ-560 יהודים מהעיר למחנה ההשמדה בלז'ץ. לאחר האקציה הוקם בזברז' גטו. עד דצמבר 1942 גורשו ונרצחו עוד אלפי יהודים בעיר. בדצמבר 1942 היו בגטו כ-2,000 יהודים.
באפריל וביוני 1943 נרצחו בקרבת זברז' רוב יהודי הגטו.
אורביס
אורביס (באנגלית: Orbis, נוסד ב-1957), הוא רבעון לענייני מדע המדינה ויחסים בינלאומיים, המוצא לאור על ידי אלסוויר, חברה הולנדית ותיקה להוצאה לאור, עבור "המכון (האמריקאי) לחקר מדיניות חוץ" ("Foreign Policy Research Institute" - FPRI), שמושבו בפילדלפיה. קו המערכת נוטה בדרך כלל לכיוון ימין - ניצי, בכל הנוגע למדיניות חוץ אמריקאית.
הקמת הרבעון והאידאולוגיה שלו.
ב-1955 הקים רוברט שטראוס - הופה (1903–2002), פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת פנסילבניה, יליד וינה, בן לאב יהודי ממוצא הונגרי ואם ממוצא פרוטסטנטי צרפתי, שחזה כבר ב-1938 את פרוץ מלחמת העולם השנייה, את "המכון לחקר מדיניות חוץ" (FPRI), בפילדלפיה, פנסילבניה. כעבור שנתיים הוא ייסד את "אורביס", שהפך לפרסום הדגל של המכון, עד היום. שטראוס - הופה כיהן כעורכו הראשון של אורביס במשך 12 שנים, עד 1969, עת עזב אותו לטובת מינוי לשגריר ארצות הברית, במקור למרוקו ובסופו של דבר לסרי לנקה ולאיים המלדיביים (מינוי של ריצ'רד ניקסון). הוא חזר למכון שייסד (אף כי לא לאורביס), אחרי קריירה דיפלומטית שנמשכה כעשרים שנה, במסגרתה הספיק לכהן כשגריר ארצו במספר מדינות נוספות, כמו בלגיה, שוודיה, טורקיה ואף כשגריר ארצות הברית לנאט"ו.
במאמר בשם "המאזן של המחר" ("The Balance of Tomorrow"), שכתב שטראוס - הופה בגיליון הראשון של אורביס, הוא פירט את מטרות הרבעון החדש בצורה ברורה וחד משמעית - פיתוח אסטרטגיה לניצחון של המערב במלחמה הקרה למול ברית המועצות. גיבוש מצע רעיוני לאיחודו של העולם כולו, בהנהגתה של ארצות הברית, כנגד הכוחות שאין להם דבר לתרום להתפתחותו של המין האנושי, חוץ מכוח גס ואידאולוגיה רקובה.
אורביס עתיד היה להמשיך בכיוון אידאולוגי פרו אמריקאי ופרו מערבי מובהק זה, כנגד אויביהם המתחלפים של ארצות הברית ושל המערב, במשך כל עשרות השנים שלאחר מכן, עד היום. תחילה כנגד ברית המועצות וכיום גם כנגד האסלאם הרדיקלי. קו המערכת התנגד למשל בשעתו, לדטאנט, תמך במלחמת וייטנאם והמשיך לאורך עשור אחרי עשור באותו קו ניצי שמרני מובהק.
הקו האידאולוגי המערכתי הברור לא הקהה עם זאת את חודה של יכולת הניתוח האנליטי המעשי של אורביס ושל עורכו. ב-1962 כתב שטראוס - הופה באורביס מאמר ידוע מאוד, בשם "הסבך הסיני - סובייטי ומדיניות ארצות הברית" ("The Sino - Soviet Tangle and U.S. Policy"). שטראוס - הופה קרא במאמר זה לברית מעשית, גם אם לא אידאולוגית, עם סין, כנגד ברית המועצות. המאמר נחשב לאחד המשפיעים על מדיניות הפתיחות המפתיעה של מי שעתיד היה להיבחר כעבור שש שנים לנשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון והיועץ לביטחון לאומי שלו הנרי קיסינג'ר, כלפי סין. ניקסון כזכור, היה זה שהחל את הקריירה הדיפלומטית של שטראוס - הופה כשגריר ארצות הברית למדינות שונות.
עורכים ראשיים.
מחליפו של שטראוס - הופה כעורך אורביס ב-1969, היה ויליאם קינטנר (1915–1997), אף הוא פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת פנסילבניה, בעל דעות שמרניות - ניציות דומות, אשר כיהן כעורך עד 1982, עם הפסקה של כשנה וחצי, ספטמבר 1973 - מרץ 1975, בהן כיהן כשגריר ארצות הברית בתאילנד, גם כאן מינוי של ניקסון, בשלהי כהונתו כנשיא ארצות הברית.
כיום ומאז 2008 מכהן כעורך הרבעון, מקובין תומאס אוונס, פרופסור לענייני ביטחון לאומי בקולג' של הצי האמריקאי בניופורט, רוד איילנד. קדם לו (2004–2008) פרופסור (מדע המדינה, סווארטמור קולג', פנסילבניה) ג'יימס קורט. לפני כן (2001–2004), העורך של אורביס היה פרופסור (אוניברסיטת פנסילבניה) דייוויד אייזנהאואר, נכדו של נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר וחתנו של הנשיא ניקסון, וקדם לו (1995–2001) חתן פרס פוליצר פרופסור (אוניברסיטת פנסילבניה) וולטר מקדוגל. בשנים 1986–1993 ערך את האורביס דניאל פייפס.
קונסטריקטור
קונסטריקטור (באנגלית: Constrictor, מילולית: "החונק") הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "Incredible Hulk #212" מיוני 1977, ונוצרה בידי הכותב לן ויין והמאיירים סאל בוסימה וארני צ'אן.
קונסטריקטור הוא האלטר אגו של פרנק פיין, סוכן סוכנות הביון S.H.I.E.L.D שנשלח להסתנן כסוכן סמוי בארגון פשע בשם "התאגיד". פיין חומש בזוג סלילי זרוע בעלי יכולת חישמול והעשויים ממתכת הוויברניום. תחת הזהות הבדויה "פרנק שליכטינג", פרנק הסתנן לשורות הארגון, אך סבל מהתמוטטות עצבים חמורה ופצח בקריירת פשע כנבל-על. במשך השנים, פיין הצטרף למספר צוותים, ונהיה נבלם של גיבורי-על רבים. בנו של פיין החליף את אביו בזהות הקונסטריקטור, לאחר שאביו פרש מחיי הפשע ונפטר ממחלה.
ביוגרפיה בדיונית.
סוכנות S.H.I.E.L.D ולאחריה.
כמעט דבר אינו ידוע על שנותיו המוקדמות של פרנק פיין. ידוע שכשהצטרף לארגון S.H.I.E.L.D היה אב לבת בשם מיה פיין. לאחר שעבד בסוכנות זמן מה, הוא התבקש להסתנן לשורותיו של ארגון פשע בשם "התאגיד". פרנק קיבל שריון חזה דמוי-נחש וחסין כדורים וכן זוג סלילי מתכת מחושמלים המחוברים לזרועותיו (לאחר מכן, נחשף שהשוטים מופעלים באמצעות מערכת מיוחדת הממוקמת במעין ברדס החסין לאנרגיות שיבוש). תחת השם הבדוי פרנק שליכטינג והזהות "קונסטריקטור", פרנק הסתנן לתוך הארגון, אך סבל מהתמוטטות עצבים חמורה ופצח בקריירת פשע. כתוצאה מעריקתו, סוכנות S.H.I.E.L.D גרמה לבתו להאמין כי הוא מת. כקונסטריקטור, פרנק נלחם בענק הירוק וניסה להתנקש בחיי חברו בשם ארגון "התאגיד". לאחר מכן, "התאגיד" שלח אותו להתנקש בחייו של קפטן אמריקה, אך הוא נלכד בהתמוטטות מערה בידי סוכנות S.H.I.E.L.D וחולץ משם על ידי קפטן אמריקה.
לאחר פירוקו של "התאגיד", פרנק עבד כפושע ומתנקש עצמאי, ונלחם בגיבורי-על רבים, ביניהם קפטן אמריקה, איירון פיסט, לוק קייג', ספיידרמן והדבר. הוא אף חבר לנבלי-על כדוגמת סייברטות' ווייפר. פרנק הוזמן לאגודת הנחשים של קינג קוברה, אך סירב להצעתם וניסה להסגיר אותם לידי האוונג'רס. אנקונדה נקמה בו על כך, ובעודו מתאושש בבית החולים, הוא כמעט נהרג על ידי "אימת השאול" במסווה של אחות. לאחר שלוק קייג' וניק פיורי חשפו את זהותו הקודמת, פרנק העדיף לשמור על זהותו הבדויה כדי שבתו תמשיך להאמין שהוא מת.
פרנק הופיע כדמות משנה בסדרת החוברות של דדפול, בהן חלק דירה איתו ועם טיטניה. במהלך התקופה הלא נינוחה בה חיו ביחד, פרנק היה משוכנע כי טיטניה היא למעשה גבר, וצדק חלקית כשגילה שטיטניה היא למעשה אהובתו הוותיקה של דדפול, קופיקאט, שמסוגלת לשנות את צורתה. פרנק נעשה עובד זמני של ג'סטין האמר, אך כשפוטר עקב קיצוצים הגיב לכך בתקיפה אכזרית. בהמשך, קונסטריקטור חבר לגלגולה השביעי של קבוצת אדוני הרשע ואף בקבוצת ארבעת המפחידים של מכשף, כפי שהתגלה בסיפור בחוברות דדפול. בשלב מסוים הוא אחד משכירי החרב הרבים שנשלחו לחסל את אלכס היידן, שחשב בזמנו שהוא דדפול. היידן שבר את אפו של קונסטריקטור, ובאותו גיליון התברר שנעשה שימוש בסלילי הוויברניום של קונסטריקטור כדי לגרור את ריינו לנהר.
השיבה למוטב.
לאחר שהותקף על ידי הרקולס, קונסטריקטור זכה במיליוני דולרים בתביעה נגדו. נייטהוק, מיליונר נוסף, שכנע את פרנק שכעת כשיש לו כסף רב אין לו צורך בקריירה כפושע. פרנק שומע לעצתו ומתחיל דף חדש ב"קבוצת השישה" מטעם סוכנות S.H.I.E.L.D. עם זאת, בטורניר פוקר למטרות צדקה שאורגן על ידי הדבר, הרקולס זכה במרבית מכספו חזרה. במהלך אירועי פלישה סודית, ידיו של קונסטריקטור נכרתו והוחלפו בזרועות מכניות. לאחר שחזר לחייו כגיבור, פרנק דאג לכך שכל משכורותיו יועברו לבתו.
היוזמה, מצור.