בהרצאה שנשא בשנת 1999 הביע סטנלי פישר, לשעבר משנה למנכ"ל קרן המטבע הבינלאומית (International Monetary Fund, IMF) ונגיד בנק ישראל בשנים 2005–2013, תמיכה בהקמת סוכנות "שתתפקד כמלווה של מוצא אחרון עבור מדינות המתמודדות עם משבר פיננסי". 11 שנים לאחר מכן העלה שר האוצר הגרמני, וולפגאנג שאובל (Wolfgang Schäuble), את ההצעה להקים קרן מטבע אירופאית (European Monetary Fund, EMF) שתשמש כמלווה של מוצא אחרון עבור מדינות האיחוד האירופי, אם הן תיקלענה לקושי בגיוס כספים בזמן משבר. אכן, תהליך הגלובליזציה המואץ, הליברליזציה במסחר במטבע חוץ והשינויים העמוקים בתקשורת הנתונים הביאו לאיחודם של השווקים הפיננסים המקומיים לשוק עולמי יחיד וכתוצאה מכך לעלייה בפגיעוּת המערכת הכלכלית הבינלאומית. בשל קוצר היריעה, יתמקד הדיון בהצעה לאפשר לקרן המטבע הבינלאומית לתפקד כמלווה של מוצא אחרון עבור מדינות לפני חדלות פרעון. אין מדובר במניעת קריסתם של בנקים רב־לאומיים (Multinational Banks, MNB’s), אם כי יש לציין כי מספר חוקרים, כגוטנטאג, הרינג (Guttentag and Herring) ווולמר (Vollmer), הסבו את תשומת הלב המחקרית גם לנושא זה.
מהם הקשיים העומדים בפני קרן המטבע הבינלאומית כמלווה של מוצא אחרון בינלאומי בהשוואה למלווה של מוצא אחרון לאומי? ראשית, קרן המטבע הבינלאומית אינה בנק מרכזי אלא קרן ועל כן אין לה כל סמכות פיקוח על בנקים אחרים או תקציבי מדינות. שנית, לקרן המטבע הבינלאומית אין מונופול על הדפסת הכסף. הסיבה לכך פשוטה: אין כיום מטבע בינלאומי המשמש הילך חוקי בכל העולם. לדעת פישר, שני הקשיים פתירים. ה־IMF אינה צריכה להיות בנק מרכזי עולמי על מנת להיות מלווה של מוצא אחרון. ביכולתה לנהל את המשבר ללא סמכויות פיקוח ולגבש חבילות סיוע בשם הקהילה הבינלאומית. זאת ועוד, חוסר יכולתה של קרן המטבע הבינלאומית להדפיס כסף לא מונע ממנה לגייס כספים ממקורות רבים, פרטיים וציבוריים, ולהלוותם בריבית גבוהה למדינות נזקקות.
טיעוניו של פישר ספגו ביקורת מצד חוקרי כלכלה רבים. שוורץ (Schwartz) מזכירה במאמרה כי מועצת המנהלים של קרן המטבע הבינלאומית אינה רשות עצמאית כבנק מרכזי אלא מורכבת מ־24 נציגים מרחבי העולם. על כן, כל צעד שתבקש הקרן לבצע יצטרך לקבל את אישורה של מועצת המנהלים. יתרה מכך, אין בכוחה של ה–IMF להגיב במהרה, כנדרש ממלווה של מוצא אחרון. העמדתה של חבילת סיוע למדינה נזקקת תלויה במשא ומתן מתיש בין נציגי הקרן לממשלה ולהסכמתה לרפורמות בכלכלתה. על כן, אחת התכונות החשובות של בנק מרכזי – יכולת פעולה מהירה כדי למנוע תגובת שרשרת במערכת הפיננסית – אינה נמצאת בידי קרן המטבע הבינלאומית. קאפי (Capie) מוסיף כי ללא מונופול על הדפסת הכסף, קרן המטבע הבינלאומית אינה יכולה להיות מלווה של מוצא אחרון בינלאומי. לראייה הוא מביא את המשבר הכלכלי שפקד את מקסיקו בשנת 1995. בידי קרן המטבע הבינלאומית לא היו המשאבים הכספיים הנדרשים שמקסיקו ביקשה להעמיד לרשותה, ובסופו של דבר היא קיבלה הלוואה של 50 מיליארד דולר מהאוצר האמריקאי. ואם לא די בכך, הרי שזאקס ורדלט (Sachs and Radelet) מפנים את תשומת הלב לבעיית הסיכון המוסרי. האם מלווה של מוצא אחרון בינלאומי לא יעודד מדינות להתנהל ברשלנות פיננסית ביודען כי הן מבוטחות מפני חדלות פרעון? האם ייתכן שקרן המטבע הבינלאומית לא תיחלץ לעזרתה של כל מדינה – כפי שת'ורנטון הדגיש בהתייחסו לבנקים – ותאפשר לה לקרוס?
סיכום.
אחד מתפקידיו המובהקים של בנק מרכזי הוא מלווה של מוצא אחרון. אבות הרעיון, ת'ורנטון ובג'הוט, האמינו שמלווה של מוצא אחרון מחויב לתמוך במערכת הפיננסית בכללותה ולא בבנקים מסוימים, להודיע מראש על מדיניותו בעת משבר נזילות, להלוות אך ורק לבנקים בעלי כושר פירעון בריבית העולה על ריבית השוק עבור בטוחות ראויות בערכן המקורי, ולא להציל מקריסה בנקים שמנהליהם נקטו במדיניות ספקולטיבית. לטענתם, היצמדות לחוקים אלה תצמצם למינימום את בעיית הסיכון המוסרי ותעלים את התמריץ לבנקאים ליטול סיכונים מיותרים.
הדיון בנחיצותו של מלווה של מוצא אחרון בינלאומי אינו חדש, אך נראה כי בשנים האחרונות זכה הנושא לדחיפה משמעותית בשל העלייה בפגיעוּת המערכת הכלכלית הגלובלית למשברים כלכליים. חוקרי כלכלה אחדים, כסטנלי פישר, רואים בקרן המטבע הבינלאומית מועמדת ראויה לתפקיד. אחרים מתנגדים לרעיון. חילוצה הפיננסי של יוון בשנת 2010 מדגיש את הצורך ברגולציה פיננסית על־לאומית לשם מניעת הישנות מקרים דומים. אך הקמתו של גוף בינלאומי תחייב את המדינות לאבד נתח ניכר מריבונותן הכלכלית, תסריט דמיוני לעת עתה.
רגימנט הטנקים המלכותי
רגימנט הטנקים המלכותי (באנגלית: Royal Tank Regiment, ובקיצור RTR) הוא יחידת שריון בצבא הבריטי אשר הוקמה עם שילוב הטנקים הראשונים בצבא הבריטי בשנת 1917 במהלך מלחמת העולם הראשונה.
רגימנט הטנקים צמח מתוך הזרוע הכבדה של קורפוס המקלעים, תחילה נקרא קורפוס הטנקים ובהמשך הפך לקורפוס הטנקים המלכותי. בתחילת מלחמת העולם השנייה כאשר כל יחידות הפרשים הבריטיות כבר הוסבו לרגימנטים משוריינים, שונה שם הקורפוס לרגימנט הטנקים המלכותי ולצד הרגימנטים האחרים הוכנס תחת פיקוד חיל השריון המלכותי. היחידה נקראת רגימנט ומכילה כיום גדוד אחד בודד המוגדר גם הוא באופן מסורתי כרגימנט.
המוטו הרשמי של הרגימנט היינו "Fear Naught" (ללא פחד). המוטו הלא רשמי, המיוצג על ידי סימון צבעי היחידה – חום אדום וירוק, הוא: From Mud, Through Blood to the Green Fields Beyond – "מהבוץ, דרך דם אל השדות הירוקים מעבר".
הקמה.
בשנת 1916 הופיע לראשונה הטנק הבריטי הראשון, סימן 1, בשדה הקרב של הסום. תחילה שולבו הטנקים בשש פלוגות כחלק מהזרוע הכבדה של קורפוס המקלעים. הפלוגות נקראו באותיות אנגליות (A עד F) והמשיכו להתרחב. בנובמבר 1916 שמונה הפלוגות שנוצרו עד כה גדלו והפכו לגדודים, אשר שימרו את שמותיהם באותיות A עד O. ב-28 ביולי 1917, לפי צו מלכותי, פוצלה הזרוע הכבדה מקורפוס המקלעים והפכה באופן רשמי לגיס נפרד משוריין שנקרא קורפוס הטנקים (Tank Corps) בפיקודו של סר יו אלס. בינואר 1918 נוספו שבעה גדודים נוספים, ושמותיהם הומרו למספרי גדודים כנהוג בצבא הבריטי, מהלך שהביא את הקורפוס לכוח של 15 גדודים (1 עד 15). בדצמבר של אותה שנה המשיך הקורפוס לגדול וכלל 26 גדודים: 25 משוריינים וגדוד אחד (גדוד 17) המבוסס על רכבים משוריינים.
היסטוריית שירות.
מלחמת העולם הראשונה.
החל ממלחמת העולם הראשונה ועד 1928 היה הגיס המשוריין היחידה הבלעדית שהפעילה את הטנקים החדשים. ב-15 בספטמבר 1916 הופיעו לראשונה בשדה הקרב כשלושים טנקים בריטיים מסוג סימן 1 באזור פלרס (Flers) בצרפת, שאותם הפעילה הזרועה הכבדה של קורפוס המקלעים (לימים הרגימנט), במסגרת הקרב על הסום. קרב השריון בשריון הראשון התרחש ב-24 באפריל 1918, כאשר שלושה טנקי סימן 4 בריטיים נלחמו בטנק A7V גרמני והשמידו אותו.
במהלך המלחמה שירתו כל גדודי קורפוס הטנקים בחזית המערבית, מלבד כוח שנשלח לחזית במזרח התיכון. כוח זה לחם נגד העות'מאנים בעזה תחת פיקודו של גנרל אדמונד אלנבי בשנת 1917.
מלחמת העולם השנייה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, צומצם קורפוס הטנקים לכדי ארבעה גדודים (2 עד 5). ב-18 באוקטובר 1923, העניק מלך אנגליה, ג'ורג' החמישי, את הכינוי 'מלכותי' לשם היחידה, וכך הפכה לקורפוס הטנקים המלכותי. בשנת 1933 הוקם הגדוד השישי במצרים ובשנת 1934 הוקם הגדוד הראשון (שריון קל), שינוי שהביא את הגיס בפרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939 לכוח של שישה גדודים סדירים בנוסף ל-12 גדודי מילואים שהומרו מיחידות חי"ר והופעלו עם פרוץ הקרבות. עם תחילת המלחמה שונה שם הקורפוס לרגימנט הטנקים המלכותי.
בסיום המלחמה בשנת 1945 קיבלו הגדודים ברגימנט את השם רגימנטים, כינוי שנשמר עד היום.
לאחר המלחמה.
לאחר מלחמת קוריאה הצטמצם משמעותית הרגימנט כאשר הרגימנט השישי אוחד אל תוך הרגימנט השלישי, הרגימנט השביעי אוחד אל תוך הרביעי, והרגימנט השמיני אוחד אל תוך החמישי. מספר שנים לאחר מכן ב-1969 אף פורק רגימנט הטנקים החמישי.
בשנת 1993 כחלק מארגון מחדש וצימצום של הצבא הבריטי לאור סיום המלחמה הקרה, אוחדו הרגימנט הראשון והרביעי לכדי "רגימנט הטנקים המלכותי הראשון", והרגימנט השני והשלישי אוחדו לכדי "רגימנט הטנקים המלכותי השני". שני רגימנטים אלו התקיימו עד שאוחדו גם הם לכדי רגימנט בודד ב-2014, בין היתר לקחו הרגימנטים חלק בלחימה במלחמת עיראק ואפגניסטן.
הרגימנט השני כלל שלושה אסקדרונים משוריינים על בסיס טנקי המערכה צ'אלנג'ר 2, אסקדון מפקדה ולוגיסטיקה, ואסקדרון סיור משוריין על בסיס רכבי הסיור שימיטר, וכך הורכב כרגימנט משוריין סטנדרטי בצבא הבריטי. הרגימנט הראשון הוגדר עוד בשנות ה-30 כרגימנט שריון קל, החל משנת 1999 החלו שני אסקדרונים מהרגימנט לעסוק בסיוע אב"כ יחד עם יחידה מחיל האוויר המלכותי. בתפקיד זה האסקדרונים ביצעו משימות חי"ר משוריין וסיור ופעלו בעיקר על בסיס רכבי TPz Fuchs. שני האסקדרונים הנוספים שירתו בתפקיד אימון כוחות שריון באנגליה.
היחידה כיום.
לאחר איחוד שני הרגימנטים ב-2014, כיום כולל רגימנט הטנקים המלכותי גדוד אחד בלבד המוגדר באופן מסורתי כרגימנטים למרות גודלו המספרי (כמו במקרים רבים בצבא הבריטי). הרגימנט, שנקרא גם הוא רגימנט הטנקים המלכותי, כולל שישה אסקדרונים ובשונה מרגימנטים משוריינים אחרים בצבא הבריטי כולל גם אסקדרון לוחמת אב"כ וסיור על בסיס רכבי TPz Fuchs (לפני האיחוד היה באחריות רגימנט הטנקים המלכותי הראשון). ששת האסקדרונים כוללים: