אנסטסיה, נסיכת מונטנגרו (במונטנגרית: Анастасија Савојска; 4 בינואר 1868 - 15 בנובמבר 1935), הייתה בתו של ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו ואשתו של ניקולאי ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה.
ביוגרפיה.
אנסטסיה נולדה בצטיניה, מונטנגרו ב-4 בינואר 1868, לניקולה הראשון, מלך מונטנגרו ולמילנה ווקוטיץ', בתם של פטר ווקוטיץ' וילנה ווקוטיץ'. בילדותה נשלחה אנסטסיה יחד עם אחיותיה מיליצה, מריה ואלנה לרוסיה לצורך חינוכם, וב-28 באוגוסט 1889, התחתנה אנסטסיה במתחם הארמונות והגנים בפטרהוף, עם גאורג, דוכס לוכטנברג, ממנו נולדו לה שני ילדים. לפני הגירוש בסנט פטרבורג ב -15 בנובמבר 1906. בשנת 1906 התגרשו השניים, בין השאר בשל השפעתו של רספוטין על אנסטסיה.
ב-29 באפריל 1907 התחתנה אנסטסיה עם ניקולאי ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, שאחיו פיוטר היה נשוי לאחותה מיליצה, נסיכת מונטנגרו, ושני הזוגות ביחד היו בעלי השפעה חברתית רבה בחצר הקיסרית הרוסית, ואף היו מידידיו של רספוטין. בשנת 1909 הסתכסכו מיליצה ואנסטסיה עם רספוטין, ומאז הפכו לאויביו והיו מגדולי רודפיו.
בעלה של אנסטסיה, הדוכס הגדול ניקולאי ניקולאייביץ', היה מפקד הצבא הרוסי בשנה הראשונה של מלחמת העולם הראשונה, וביצע מסעות בחזית האוסטרו-גרמנית ובקווקז. ב-21 באוגוסט 1915 פיטרו הצאר ניקולאי השני מתפקידו, ולקח את הפיקוד העליון על הצבא לידיו.
לאחר המהפכה הרוסית נעצר בעלה ניקולאי על ידי הבולשביקים והושם במעצר ליד סבסטופול, אולם במרץ 1918 רוסיה חתמה על הסכם הפסקת נשק עם גרמניה, והכוחות הגרמניים שחררו את חברי משפחת המלוכה. באפריל 1919 עזבו ניקולאי ואנסטסיה את חצי האי קרים יחד עם הקיסרית האלמנה מריה פיודורובנה ובני משפחה אחרים, על גבי הסיירת הבריטית מרלברו. בתחילה הם התגוררו באיטליה לצד אחותה אלנה, נסיכת מונטנגרו ובעלה ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה, אולם בהמשך אנסטסיה וניקולאי עברו להתגורר יחד עם גיסה פיוטר בצרפת, שם מת ניקולאי באחוזת המשפחה באנטיב בשנת 1929, ואילו אנסטסיה מתה ב-15 בנובמבר 1935.
הדוכסית הגדולה אנסטסיה ובעלה מתו בגלות ונקברו במקור בכנסיית סנט ארכאנגל מישל בקאן, צרפת. בקשות להעביר את שרידיהם באו מניקולאי רומנוב, נסיך רוסיה, (מת ב-2014) ומדמיטרי רומנוביץ', נסיך רוסיה (מת ב-2016), ובעקבות כך שרידיהם נקברו מחדש במאי 2015 במוסקבה, בבית הקברות הצבאי של ברטסקי.
משפחתה.
ב־28 באוגוסט 1889, התחתנה אנסטסיה במתחם הארמונות והגנים בפטרהוף, עם גאורג, דוכס לוכטנברג, ממנו נולדו לה שני ילדים:
שילה פראהם
שילה סלואן פרהאם (באנגלית: Sheila Sloan Frahm; נולדה ב-22 במרץ 1945) היא פוליטיקאית אמריקאית שכיהנה כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קנזס לתקופה קצרה ב-1996.
ביוגרפיה.
פרהאם נולדה בעיר קולבי, מושב המחוז של מחוז תומאס שבקנזס. אחרי שלמדה באוניברסיטת טקסס באוסטין, היא מונתה למועצת החינוך של קנזס ב-1985 ונבחרה מחדש ב-1986. ב-1988 התמנתה לתפקיד סגנית נשיא המועצה. פרהאם הייתה חברה בסנאט של מדינת קנזס בשנים 1989–1995. היא הייתה האישה הראשונה ששימשה בתפקיד מנהיג הרוב בסנאט של קנזס, עם בחירתה לתפקיד זה בידי עמיתיה למפלגה הרפובליקנית ב-1993. במשך כשנה וחצי, בין 1995 ל-1996, כיהנה כסגנית מושל קנזס ה-44. במהלך כהונתה כסגנית המושל כיהנה במקביל כמזכירת המדינה של קנזס.
ב-11 ביוני 1996 מונתה בידי מושל קנזס ביל גרייבס לסנאט של ארצות הברית כדי להחליף את מנהיג הרוב בסנאט בוב דול, שהתפטר מן הסנאט כדי להקדיש את כל זמנו למסע הבחירות הנשיאותי שלו בבחירות לנשיאות שנערכו באותה השנה. בתקופתה הקצרה בסנאט הצביעה פרהאם עם המפלגה הרפובליקנית ב-92.9% מהמקרים. היא מונתה לחברה בוועדת הכוחות המזוינים ובוועדת הבנקאות, השיכון ועניינים עירוניים. מינויה הפך את קנזס למדינה השנייה להיות מיוצגת בידי שתי נשים בסנאט - יחד עמה שירתה בסנאט הסנאטורית הוותיקה ננסי קאסבאום. היא התמודדה בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית למועמדות לסנאט האמריקאי מטעם המפלגה הרפובליקנית, אך הפסידה לסם בראונבק. בראונבק ניצח בבחירות הכלליות, והחליפהּ בסנאט.
פרהאם היא יושבת ראש לשם כבוד של הארגון "נשים עבור קנזס". אחרי שעזבה את הקפיטול היא שבה לעיר הולדתה קולבי והתמנתה למנהלת אגודת נאמני המכללות בקנזס. בבחירות 2018, הביעה פרהאם ביחד עם רפובליקנים מתונים אחרים את תמיכתה במועמדת המפלגה הדמוקרטית למושלות לורה קלי על פני תמיכה במועמד הרפובליקני כריס קובאק.
שעיר ברוסיי
מלכת קאטווה
שעיר מסורטט
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-27
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-27 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך בשנת 1974, בו הוענקו פרסים לסרטים הטובים ביותר של שנת 1973.
זוכים ומועמדים.
עמית באפט"א: דייוויד לין
אליפות אירופה בריצת שדה
אליפות אירופה בריצת שדה היא תחרות בינלאומית שנתית בריצת שדה המאורגנת על ידי ארגון האתלטיקה האירופאי. האליפות נוסדה בשנת 1994 ומתקיימת מאז אחת לשנה במהלך חודש דצמבר.
בניגוד לאליפות העולם האליפות מחולקת לשש קטגוריות: בוגרים, עד גיל 23 ונוער. בכל קטגוריה מתקיימות תחרויות נפרדות לגברים ונשים. באליפות ישנן תחרויות אישיות ונבחרות לאומיות. באליפות הקבוצתית מדורגים 3 הרצים המהירים בכל נבחרת, מתוך שישה מתחרים.
באליפות הראשונה לקחו חלק 180 רצים, שהתחרו בקטגוריית הבוגרים בלבד. אליפות הנוער (מתחת לגיל 20) לגברים ונשים נוספה לאליפות החל משנת 1996. בשנת 2006 נוספה קטגוריית הביניים של עד גיל 23.
הזוכים באליפות.
רשימת האלופים מתייחסת לקטגוריית הבוגרים בלבד
Ocean Eyes
Ocean Eyes (בעברית: עיני אוקיינוס) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש, מתוך המיני-אלבום הראשון שלה, "Don't Smile at Me". השיר יצא לאור ב-18 בנובמבר 2016, על ידי חברות התקליטים דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ רקורדס, כסינגל מתוך המיני-אלבום. השיר פורסם במקור ב-"SoundCloud" ב-18 בנובמבר 2016.
בשיאו הצליח השיר להגיע אל המקום ה-84 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה.
את השיר כתב פיניאס או'קונל, אחיה של בילי אייליש, שגם הפיק אותו. השיר הוא שיר בסגנון אינדי-פופ. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) העניק לשיר את תואר הפלטינה המשולשת על סך מכירות של למעלה משלושה מיליון עותקים במדינה, דבר שהופך אותו לאחד משיריה הנמכרים ביותר.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-660 מיליון השמעות. ב-15 במאי 2022, השיר נהפך לשיר החמישי של אייליש אשר חוצה את רף ה-900 מיליון האזנות בספוטיפיי.
Bellyache
Bellyache (בעברית: כאב בטן) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש, מתוך המיני-אלבום הראשון שלה, "Don't Smile at Me". השיר יצא לאור ב-24 בפברואר 2017, על ידי חברות התקליטים דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ רקורדס, כסינגל מתוך המיני-אלבום. את השיר כתבה איליש, יחד עם אחיה, פיניאס או'קונל, שגם הפיק אותו. "Bellyache" הוא שיר מסוג אלקטרופופ, R&amp;B והיפ הופ אלטרנטיבי, ובעל השפעות מסוגי ההיפ הופ והדיפ האוס. מבחינה לירית, השיר נכתב מנקודת מבטו של רוצח פסיכופתי. הרמיקס של מריאן היל לשיר יצא לאוחר ב-5 במאי 2017. השיר זכה לביקורות חיוביות בעיקר ממבקרי מוזיקה, ששיבחו בעיקר את ההפקה ואת המילים.
הווידאו קליפ הנלווה לשיר פורסם ב-22 במרץ 2017. בקליפ, מופיעה איליש בתלבושת צהובה, כשהיא זורקת שטרות דולר לאוויר ורוקדת לאורך כביש מהיר. השיר לא נכנס למצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי, אם כי הגיע למקום השלישי במצעד השירים מתחת להוט 100, ושהה במשך 32 שבועות לא רצופים, מה שהפך אותו לאחד מהשירים ששהו במצעד לאורך התקופה הארוכה ביותר, מבלי להיכנס למצעד ההוט 100. כמן כן, הגיע השיר למקום ה-79 במצעד הסינגלים הבריטי, ונכנס ל-100 המקומות הראשונים במצעדים באוסטרליה, קנדה, אירלנד, פורטוגל וסקוטלנד. השיר הוסמך לתואר פלטינה בפלטינה מרובעת באוסטרליה, ארצות הברית ובמקסיקו על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (ARIA), איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) ואיגוד תעשיית ההקלטות המקסיקני (AMPROFON). אייליש כללה את השיר בסט-ליסט של סיבובי ההופעות שלה, "When We All Fall Asleep Tour", משנת 2019 ו-"Where Do We Go? World Tour", משנת 2020.
רקע ופרסום.
"Bellyache" פורסם להורדה דיגיטלית וסטרימינג ב-24 בפברואר 2017, כסינגל השני מתוך מיני-אלבום הבכורה של אייליש, "Don't Smile at Me", על ידי חברות ההקלטות דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ רקורדס. את השיר כתבה אייליש, יחד עם אחיה, פיניאס או'קונל, שגם הפיק את השיר. על המאסטרינג והמיקסינג היו אחראים ג'ון גרינהאם ורוב קינלסקי, בהתאמה. בראיון ל-"Teen Vogue", הסבירה אייליש כי השיר "Garbage" של הראפר האמריקאי טיילר, דה קריאייטור משנת 2013 היה ההשראה הגדולה ביותר ל-"Bellyache":
ב-5 במאי 2017 פורסם רמיקס לשיר של מריאן היל, צמד פזמונאים אמריקאים. באותו היום יצא הרמיקס להורדה דיגיטלית ונכנס לרשתות הסטרימינג. דן רייגן מבילבורד שיבח את הרמיקס ואמר כי הוא "מעצים את האופי המיוחד של השיר עם הפקה עתידנית ומגניבה". הוא המשיך ותיאר את הקצב של השיר כ"שובב וקצת מטורף".
עם יציאתו, הועלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. נכון לספטמבר 2021, צבר השיר מעל ל-584 מיליון השמעות בספוטיפיי.
כתיבת השיר.