ב-23 ביוני החל לפעול קו טיסות יומי של חברת התעופה הלאומית של איחוד האמירויות, אמירטס, בין דובאי לנמל התעופה בן-גוריון.
ב-14 ביולי 2022, בעת ביקורו של נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן בישראל, התקיימה (בשיחת ועידה) פסגת המנהיגים הראשונה של קבוצת I2U2 - קבוצה המאגדת את איחוד האמירויות, ארצות הברית, הודו וישראל ומטרתה להגביר שיתופי פעולה כלכליים במגוון תחומים.
ב-31 לאוגוסט 2022 פורסם שישראל ואיחוד האמירויות החלו לשווק חבילות תיירות משותפות של 12 ימים, הכוללות נופש בישראל ובאיחוד האמירויות ביחד.
בתחום האנרגיה.
חברת קצא"א חתמה על מזכר הבנות מחייב עם חברת MED-RED להפעלת גשר יבשתי לשינוע נפט בין הים התיכון לים סוף. התוכנית בוססה על שימוש בתשתיות הולכת הנפט והתזקיקים של קצא"א מאילת לאשקלון ובכיוון ההפוך. משרדי הביטחון והאנרגיה לא ידעו על העסקה, והמשרד להגנת הסביבה התנגד. העסקה הוקפאה ביולי 2021, היות שצעד זה הוא בעל מחירים סביבתיים.
ב-2 בספטמבר 2021 נחתמה העסקה הגדולה ביותר בתולדות היחסים בין ישראל לאיחוד האמירויות, כאשר חברת דלק מכרה את כל אחזקותיה במאגר הגז תמר, העומדות על 22%, במחיר של יותר ממיליארד דולר לחברת מובדאלה פטרוליום , שנמצאת בבעלות ממשלת אבו דאבי.
שיתוף פעולה ביטחוני.
במרץ 2021 נחתמה עסקת הנשק הפומבית הראשונה בין ישראל לאיחוד האמירויות, כאשר נחתמה עסקה בין התעשייה האווירית לחברת EGDE לפיתוח מערכת ליירוט רחפנים ומזל"טים, שתהיה מותאמת לתנאים של איחוד האמירויות יום לאחר חתימת העסקה הודיעה איחוד האמירויות על הקמת קרן השקעות בשווי 10 מיליארד דולר המיועדת למגזרים אסטרטגיים בישראל.
ב-11 בנובמבר 2021 החל, בפעם הראשונה, תרגיל צבאי רחב היקף שכולל את ישראל, איחוד האמירויות, בחריין וארצות הברית בים האדום לתרגול מגוון של תרחישים אפשריים של בזירה הימית.
ב-28 ביוני 2022 פורסם שבפעם הראשונה, ילמד קצין מצבא איחוד האמירויות במכללה לביטחון לאומי בישראל.
שיתוף פעולה אקדמי-מדעי.
במאי 2021 נחתם הסכם בין אוניברסיטת תל אביב לאוניברסיטת ח'ליפה באבו דאבי להקמת מכון ישראלי-אמירתי לחקר המים באבו דאבי.
ב-20 באוקטובר 2021, נחתמו הסכמי שיתוף פעולה בין ישראל לאיחוד האמירויות בתחום החלל, בנוגע לפרויקט בראשית 2, שיגור חללית נוספת לחלל שתשא איתה מקפת ו-2 נחתות, הלוויין הישראלי-צרפתי ונוס ופרויקט הלוויין "לונאר-סט", בניית לוויין מחקר לירח על ידי תלמידים מישראל ואיחוד האמירויות.
ב-2 בנובמבר 2021 נחתם מזכר הבנות בין אוניברסיטת חיפה לאוניברסיטת זיאד על שיתוף פעולה בתחומי מחקר שונים ובנוגע לחילופי סגל וסטודנטים בין שתי האוניברסיטאות.
ב-10 בפברואר 2022 פורסם לראשונה קול קורא משותף לישראל ואיחוד האמירויות. הוא עסק בהצעות מחקר בתחום החלל המבוססות על נתונים שהתקבלו יתקבלו מלווין המחקר ונוס.
ב-13 במרץ נחתם הסכם שיתוף פעולה בין אוניברסיטת חיפה לארכיון הלאומי של איחוד האמירויות, במסגרתו יבוצעו חילופי חוקרים ומומחים, מחקר ארכיוני וחילופי אוספים, מתן גישה למשאבים של הספריות לחוקרים וחוקרות של שני המוסדות וקיום אירועים וכנסים משותפים.
כניסת ישראלים לאיחוד האמירויות הערביות.
עד לאוגוסט 2020 דרכון ישראלי לא היו מורשים להיכנס לאיחוד האמירויות, למעט מקרים חריגים. ההגבלות נגד כניסת אזרחים ישראלים הוחמרו בתקופה שלאחר חיסול אל-מבחוח בדובאי, בהטילם את האשמה על המוסד הישראלי. עם זאת ישראלים בעלי אזרחות כפולה יכלו לבקר ולעבוד במדינה כמו אזרחי מדינות אחרות. בנוסף היו מספר חברות ישראליות שניהלו עסקים במדינה בצורה עקיפה ובאמצעות צד שלישי.
באוקטובר 2019 פעל השב"כ בשיתוף שר החינוך רפי פרץ ושר המדע והטכנולוגיה אופיר אקוניס על מנת לאפשר משלחת של 5 תלמידים ישראלים אל דובאי במסגרת תחרות הרובוטיקה העולמית של ארגון FIRST. התלמידים אף זכו במקום השני מתוך 190 מדינות שהשתתפו בתחרות.
בנובמבר 2019 אישרו גורמים בהנהלת האקספו, התערוכה העולמית אשר תוכננה להתקיים בדובאי ב-2020, כי שלטונות איחוד האמירויות יתירו לתיירים מישראל לבקר במדינה במהלך התערוכה, וזאת באמצעות דרכונם הישראלי וללא סידורים מיוחדים.
בעקבות ההסכם לנרמול היחסים בין המדינות, אשר נחתם בספטמבר 2020 ולאור פתיחת האפשרות לכניסת תיירים ישראלים לשטחי איחוד האמירויות, נפתחה בפעם הראשונה מסעדה כשרה באבו דאבי.
באוקטובר 2020 נחתם בין ישראל לאיחוד האמירויות הסכם המאפשר את כניסתם ההדדית של אזרחי כל אחת מן המדינות לשטחי האחרת ללא צורך בוויזה. ב-10 באוקטובר 2021 נכנס לתוקף הסכם הפטור מאשרות, לאחר מספר דחיות.
בסוף נובמבר החלו טיסות מסחריות בין נתב"ג לדובאי. בדצמבר הייתה דובאי היעד הפופולרי ביותר לטיסות מישראל, עם כ-67 אלף נוסעים. באותו החודש לחץ משרד החוץ הישראלי שלא לשנות את הסטטוס של איחוד האמירויות ממדינה ירוקה לאדומה, על מנת למנוע פגיעה ביחסים בין המדינות.
דושקו איבאנוביץ'
דושקו איבאנוביץ' (בסרבית: Душко Ивановић, נולד ב-1 בספטמבר 1957) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל מונטנגרי, המאמן את קבוצת סאסקי בסקוניה.
קריירה כשחקן.
התחיל את הקריירה בקבוצה המקומית בעיר הולדתו, ביילו פולייה. שיחק בבודוצ'נוסט, יוגופלסטיקה ספליט, ז'ירונה, לימוז' ופרייבורג אולימפיק משווייץ. בתקופתו ביוגופלסטיקה זכה פעמיים ברצף באליפות אירופה לקבוצות בשנים 1989 ו-1990.
קריירה כמאמן.
את הקריירה כמאמן התחיל בפרייבורג, בעונת 1993-1994 שהוא משמש הן כעוזר מאמן והן כשחקן. בעונת 1994-1995 שימש כעוזר מאמן בז'ירונה ועונה לאחר מכן (1995-1996) חזר לתפקידו כשחקן וכמאמן בפרייבורג. ב-1996 מונה להיות מאמן ראשי בקבוצה. ב-1997 מונה למאמנה של נבחרת שווייץ (לקדנציה שנמשכה עד שנת 2000). ב-1999 מונה למאמנה של לימוז' עימה זכה בגביע קוראץ' (2000).
בשנת 2000 החל לשמש כמאמן בקבוצת קאחה לבוראל ויטוריה (שנקראה אז טאו ויטוריה) ובתקופתו שם הצליח להצעידה אל קדמת הבמה של הכדורסל הספרדי והאירופי כשהוביל אותה פעמיים אל גמר היורוליג (2001 ו-2005) וזכה עימה באליפות ספרד. עקב ההצלחה, בקיץ 2005 הצטרף כמאמן לקבוצת הפאר הספרדית ברצלונה ובעונתו הראשונה הצעיד את הקבוצה לפיינל פור של היורוליג. במהלך עונתו השנייה במועדון פוטר איבאנוביץ' מתפקידו לאחר סדרה של הפסדים. בקיץ 2008, חזר לקדנציה שנייה בשורותיה של הקבוצה הבסקית ובהמשך הצעידה לזכייה בגביע הספרדי (2009) ובאליפות (2010) מפתיעה, לאחר ניצחון מוחץ 3:0 בסדרת הגמר על ברצלונה שהייתה אלופת אירופה באותה העונה ונחשבה לפייבוריטית ברורה טרם הסדרה. ב-18 בנובמבר 2012, לאחר סדרת כישלונות ביורוליג ובליגה פוטר איבאנוביץ' מתפקידו וסיים 10 שנות אימון, לסירוגין, בקבוצה הבסקית.
ב-10 ביוני 2014, חתם איבאנוביץ' לשנתיים בפנאתינייקוס היוונית.
ב-15 במרץ 2016, חתם לשנה וחצי בחימקי מוסקבה.
ב-20 באוגוסט 2018 מונה למאמן בשיקטש הטורקית.
איבאנוביץ' נחשב למאמן קשוח, בעל שיטות אימון קשות ומתישות פיזית. ליאור אליהו, ששיחק תחת איבאנוביץ' בקאחה לבורל, סיפר לתקשורת הישראלית על משטר אימונים קשוח ותובעני, הדורש מהשחקנים הגבוהים כושר פיזי דומה לזה של הגארדים בקבוצה.
אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל
אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל (Чемпионат Российской империи по футболу) היה טורניר כדורגל לאומי באימפריה הרוסית שיצא לדרך לראשונה בשנת 1912 והיה האליפות הראשונה בתולדות רוסיה בכדורגל, אלא שלא כמקבילותיה במדינות מערב אירופה, האליפות הקיסרית הונהגה בשיטת גביע וכל משתתפות האליפות לא היו קבוצות כדורגל עירוניות, אלא איחודן של קבוצות כדורגל לנבחרות עירוניות שייצגו את הערים כדוגמת נבחרת סנקט פטרבורג, שזכתה באליפות הראשונה ונבחרת אודסה שזכתה באליפות השנייה והאחרונה בתולדות האימפריה הרוסית. האליפות נערכה במשך שתי עונות רצופות בלבד ודעכה בשל חוסר התעניינות ועד 1936 לא התקיימה אליפות ארצית לכדורגל ברוסיה אלא ליגות עירוניות על תואר אלופת העיר, בכל אחת מהערים הגדולות בתחומי האימפריה הרוסית ואחר כך רוסיה הסובייטית. האליפות על שתי עונותיה, נוהלה על ידי איגוד הכדורגל הרוסי.
היסטוריה.
אליפות 1912.
אליפות האימפריה הרוסית הראשונה בכדורגל נערכה בשלושה שלבי הכרעה של: רבע גמר, חצי גמר וגמר הקובע מי אלופת המדינה, כאשר בתחרות השתתפו נבחרות הערים. אין תיעוד של משחקי שלב רבע הגמר.
אליפות 1913.
אליפות האימפריה הרוסית השנייה בכדורגל נערכה בין ה-16 בספטמבר ל-23 באוקטובר 1913 ובדומה לעונה הקודמת נערכה בשיטת פלייאוף החל מרבע גמר וקיבצה את כל נבחרות הערים הטובות במדינה, שהורכבו ממיטב שחקני הכדורגל הרוסי של אותם ימים.
לקראת האליפות, נבחרת מוסקבה שהפסידה בגמר 1912 בפורמט המקוצר של העונה, ביקשה להעפיל שוב לגמר והפעם לזכות ולכן מינתה את גסקל האנגלי, שאימן את קבוצת אוניון סנקט פטרבורג, למאמן הנבחרת.
בתחילה הליגה חולקה לשתי חטיבות - חטיבת צפון וחטיבת דרום כשאלופת כל חטיבה מעפילה לגמר האליפות. בטורניר השתתפו אז בוגורודסק, מוסקבה, סנקט פטרבורג, לודז', יוזובקה, רוסטוב על הדון, חרקוב, קייב, חרסון, סבסטופול, אודסה ומיקולאייב.
באותה עונה איגוד הכדורגל הרוסי הטיל איסור על כל הנבחרות להעלות למגרש יותר משלושה שחקנים זרים.
חטיבת הצפון.
לא קיים תיעוד של שלב רבע הגמר של חטיבת הצפון.
סנקט פטרבורג הייתה לאלופת הצפון.
חטיבת הדרום.
חטיבת הדרום אורגנה על ידי איגוד הכדורגל הרוסי בשיתוף עם ליגת הכדורגל של חרקוב.