כלים בחתימת גטאנו אנטוניאצי קיימים רק מן השנים שבין 1870 עד 1890. יחד עם בניו, רומיאו וריקארדו, הכשיר אנטוניאצי את ליאנדרו ביזיאק. סביבת העבודה שיצרו ביזיאק ומשפחת אנטוניאצי היא ששלטה בבניית הכינורות האיטלקית מראשית עד אמצע המאה ה-20.
כתוצאה ממודל העסקים הזה, שנחל הצלחה רבה, הייתה מילאנו לקרקע פורייה לצמיחת בוני כינורות מוכשרים. במערכת זו, קיבלו הרבה בוני כינורות חשובים באיטליה של המאה ה-20 את ראשית הכשרתם, בהם גאטנו זגאראבוטו, ג'וזפה אורנאטי, פרדיננדו גארימברטי, איג'ינו סדרצ'י, רוקי ססטו, צ'יפריאנו בריאני, ג'וזפה פדרצ'יני, קאמילו מנדלי, פריצ'ו ואראניולו, קאמילו קולומבו, וינצ'נצו קאוואני, פייטרו פאראוויצ'יני, אלברט מוליה, אנדריאה ביזיאק, פייטרו בורגי, מירקו טאראסקוני, ליאנדרו הבן וג'אקומו ביזיאק, איג'יניו סייגה וקארלו פראריו.
גטאנו אנטוניאצי נפטר במילאנו.
פנחס ליטוינובסקי
ריאד עלי
ריאד עלי (בערבית: رياض علي) הוא עיתונאי ישראלי ממוצא דרוזי, המשמש ככתב בערוץ כאן 11. קודם לתחילת שידורי תאגיד השידור הישראלי, שימש באותו תפקיד בחדשות הערוץ הראשון.
ביוגרפיה.
עלי נולד בכפר מע'אר שבגליל. עלי הוא עו"ד, את לימודי התואר הראשון במשפטים הוא סיים במכללה האקדמית קריית אונו ואת התואר השני, אף הוא במשפטים, סיים באוניברסיטת חיפה. עלי גם שימש כמדריך קבוצות ביישוב היהודי-ערבי נווה שלום.
עלי החל לעבוד בערוץ הראשון בשנת 1998 ותחילה היה תחקירן בתוכנית "ערבסקה". בשנת 2000 הוא החל לשמש ככתב בשטחים במערכת החדשות, וכתבותיו שודרו ביומן ובמהדורת החדשות המרכזית. בשנת 2002 הודח מהתחנה ועבר לעבוד ברשת CNN כמפיק שטח.
בספטמבר 2004, במהלך העבודה העיתונאית שלו בעזה נחטף עלי על ידי חמושים פלסטינים בעזה ושוחרר כעבור יממה.
בשנת 2005 חזר לשדר ככתב הערוץ הראשון. לאחר סגירת רשות השידור עבר ריאד עלי לעבוד בתאגיד השידור הישראלי. תחומי הסיקור שלו הם כלל ישראלים בתחום הדוקומנטרי.
במאי 2020 יצר סדרת כתבות במסגרת מהדורת החדשות של כאן 11 על עבודה מהבית.
מתגורר בכפר מע'אר. נשוי ואב לשלושה. בנו הוא הזמר לואי עלי.
מלאכת מפשיט
מְלֶאכֶת הַמַּפְשִׁיט היא אחת מל"ט מלאכות שבת. ככל הל"ט מלאכות, אב המלאכה נלמד ממלאכת המשכן, שלצורך הכנתו היו מפשיטים את העורות מהאילים ומהתחשים.
הגדרת המלאכה היא הפשטת עור מבעל חיים לאחר מותו.
הרמב"ם פסק כי מלאכה זו היא רק בשיעור הפשטת עור שניתן לעשות ממנו קמיע, אבל פחות מכך אין איסור כלל מהתורה, אפילו מדין חצי שיעור. הרב שמואל וואזנר מסביר, כי בניגוד לשאר המלאכות שיש חשיבות לעשייתם גם בחצי שיעור, הפשטת עור בפחות משיעור זה אינה נחשבת כלל להפשטה גם לא במובן רגיל.
אלברט סויסה
אלברט סויסה (נולד ב-1959) הוא סופר, עיתונאי, אוצר אמנות ומסעדן ישראלי, ספר הביכורים שלו, "עקוד", זיכה אותו בפרס ברנשטיין לשנת 1991.
ביוגרפיה.
סויסה נולד בקזבלנקה. בשנת 1963 עלה לישראל עם משפחתו וגר בשכונת עיר גנים בירושלים. בנערותו, למד בישיבה, ואחר כך נסע לפריז ללמוד פנטומימה.
בשנת 1990 יצא לאור ספרו "עקוד" בהוצאת הספריה החדשה. לספר שלושה חלקים, שכל אחד מתמקד בנער אחר מהשכונה. כולם ילדים של משפחות מרוקאיות שעלו והתיישבו בעיר גנים. הספר מתאר את החיים באחת השכונות המוחלשות ביותר בירושלים המערבית, בזרם תודעה שמשרבב יחד שפה מליצית וסלנג של עולים. הספר זיכה את סויסה בפרס ברנשטיין לשנת 1991.
בשנות ה-90 וראשית שנות ה-2000 היה כתב ובעל טור בעיתון "כל העיר". באותה תקופה הקים בית קפה בשם "זיגמונד" בשכונת רחביה בירושלים שאותו הוא מנהל כיום.
החל משנת 2010, כותב במגזין האמנות ערב רב. ואוצר תערוכת בבית האמנים בירושלים.
חיים אישיים.
בשנת 2000 פגש את המחזאית יוספה אבן-שושן ולזוג נולד בן.
מלאכת אופה
מלאכת קושר
מלאכת מתיר
מתיר
אלאונורה לב
אלאונורה לב (נולדה ב־1952) היא סופרת, עיתונאית, מתרגמת ומבקרת ספרות ישראלית, זוכת פרס ברנשטיין לרומן עברי מקורי לשנת 1996 ופרס ברנשטיין ביקורת ספרותית בעיתונות היומית לשנת 2001.
ביוגרפיה.
לב נולדה בפולין בעיר שצ׳צ׳ין בסביבות שנת 1952. אביה היה ניצול שואה, שברח מעיר הולדתו לודז׳ לסיביר שם היה פועל במפעל תחמושת. רוב משפחתו נרצחה בשואה. אמה ילידת ברה״מ שם נפגשה עם אביה של לב. היא עלתה עם הוריה ושני אחיה לישראל בעליית גומולקה כשהייתה בת שש למעברת עתלית. משם עברה המשפחה לקיבוץ בית זרע, מגדיאל, רמתיים ולבסוף התיישבה בהוד השרון. כבר בגיל צעיר החליטה כי היא רוצה לעסוק בכתיבה. בצבא שירתה כפקידה בחיל האוויר וכשהשתחררה עברה קורס עיתונות והחלה לעבוד ככתבת בעיתון נשים ואחר כך כעורכת בעיתון. לב כותבת מאמרים וביקורות ספרותיות ושימשה כעורכת בעיתון מעריב.
בשנת 1989 יצא לאור בהוצאת "עם עובד" ספרה הראשון, "סוג מסוים של יתמות", בו היא מתעדת מסע לפולין אליו יצאה יחד עם קבוצה של אנשי תרבות במלאת 40 שנה למרד גטו ורשה. הספר הופיע תחילה ככתבות בעיתון "סופשבוע" במעריב ולאחר מכן הוא עובד והורחב לכדי הספר.
בשנת 1996 יצא ספרה השני, "הבוקר הראשון בגן עדן" בהוצאת "קשת". הספר עוסק באשה, בסוף שנות השלושים לחייה ובימי הריונה כשהיא מספרת לעובר שבבטנה את קורות חיה. הספר זכה בפרס ברנשטיין לשנת 1996, ולב הייתה לאשה הראשונה שזוכה בפרס זה.
בשנת 1999 יצא "סוג מסוים של יתמות" בהדפסה מחודשת בהוצאת נ.ב. ספרים. בשנת 2000 יצא לאור "מוות זה דבר נגטיבי" פרי עטה של לב בסדרת "קצרים" של הוצאת "כתר".
בשנת 2015 ערכה והוסיפה אחרית דבר לספרו של יצחק לבני "קטעים מתוך חומר החיים".
חיים אישיים.
לב היא בת זוגו במשך כשלושים שנה של המו"ל והעורך נתן בירק ולהם שני ילדים. בנוסף היא אם לבת מנישואיה הראשונים.
פרסים והוקרה.
לב היא כלת פרס היצירה לסופרים עבריים לשנת תשנ"ט, זכתה ב״פרס הילדים״ לתרגום במסגרת ״מצעד הספרים״ תשנ״ו ובפרס "קשת הזהב" של הוצאת קשת.
יעלימיט
יעלימיט הוא מינרל סולפטי נדיר מאוד המכיל סידן ואלומיניום שנתגלה לראשונה בישראל.
תכונות.
הרכב כימי וקריסטלוגרפיה.
נוסחת המבנה הכימי של היעלימיט היא (Ca4Al6O12(SO4
היעלימיט מתגבש במערכת הקובייתית, חבורת סימטריות נקודתית "גירודיאלית" formula_1, וחבורת סימטריות מרחבית "I4132". הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=18.392.
תכונות פיזיקליות.
גבישים מיקרוסקופים עד μm15 במקבצים. הקשיות של המינרל טרם נקבעה ומשקלו הסגולי הממוצע המחושב הוא 2.61 גרם לסמ"ק. המינרל מתפרק במים לאטרינגיט ו-Al(OH)3.
תכונות אופטיות.
אופטית המינרל הוא איזוטרופי. מקדם השבירה של היעלימיט הוא: n=1.568. גבישי היעלימיט שקופים למחצה, והם לבנים עד חסרי צבע.
גילוי ומקור השם.
היעלימיט נתגלה ב-1984 על ידי הגאולוגית שולמית גרוס בתצורת חתרורים והיא קראה לו על שם הר יעלים ונחל יעלים תוואי הנוף הבולטים בבקעת חתרורים מזרחית לערד.
מקור ותפוצה.
היעלימיט מצוי בחלוקים בתוך בפסאודו-קונגלומרטים שנוצרו בטמפרטורות גבוהות (מעל ל-900°C). המינרל נתגלה בטבע עד היום במקום אחד בעולם: בחלקה הנמוך של תצורת חתרורים, מזרחית לערד. קיימת טענה שנויה במחלוקת כי המינרל נתגלה גם במכרה ליכטנברג אבסטצר (Lichtenberg Absetzer), מרבץ רוננברג U (Ronneburg U) ליד העיר גֶרָה (Gera) במדינת תורינגיה שבגרמניה.
יעלימיט נוצר גם באופן מלאכותי בצמנט אלומו-סולפטי ולעיתים באופן אקראי גם בצמנט פורטלנד. למרכיב היעלימיט יש חשיבות גדולה. כאמור, בתוספת מים ובנוכחות יונים של סידן וסולפטים הוא מתפרק למינרל הסיבי אטרינגיט הנותן את החוזק לבטון אלומו-סולפטי. הוא נוצר בחימום בטמפרטורות סביב 1000-1100°C של כמויות מתאימות של תחמוצת אלומיניום, פחמת הסידן וסולפט הסידן טחונים דק, עדיף בנוכחות זרזים.
לקריאה נוספת.
המאמר המקורי של שולמית גרוס
צפריר קולת
צפריר קולת הוא אסטרופיזיקאי, מחבר ספרי מדע פופולרי, מחזאי ישראלי ויו"ר "אייר" (המכון הישראלי למחקר מתקדם במדעי הטבע).
אודות.
קולת עשה דוקטורט אצל פרופסור אבישי דקל באוניברסיטה העברית ועשה שני פוסט דוקטורטים: באוניברסיטת הרווארד ובאוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז.
בשנת 2004 יצא ספרו "אטלס השמים הישראלי" בהוצאת מפה. זהו אטלס אסטרונומי מקיף המכיל בתוכו גם ידע היסטורי, מיתולוגי, תרבותי, לשוני וספרותי. באותה שנה יצא גם ספרו "הצד האפל של היקום". הספר עוסק בסוגיית החומר האפל ביקום.
בשנת 2010 זכה בפרס ברנשטיין למחזה עברי מקורי על המחזה "יריחו". השופטים, פרופ' בן עמי פיינגולד, פרופ' דן אוריין ומירי טל, כתבו בנימוקיהם לבחירה. "המחזה מבוסס על המסופר במקרא בספר יהושע, על פרשת יריחו, רחב והמרגלים. המחזה מצטיין באפיון מאוד מרשים של הטיפוסים השונים. הן מבחינת לשון הדיאלוג והן מבחינת העיצוב הדרמטי-תיאטרלי של הדמויות והסצנות המתרחשות במקומות שונים מבחינת החלל והמרחב הבימתי".המחזמר הועלה ב"חג המחזמר" בת-ים בדצמבר 2014 עם לחניו של גיא וינגרטן.
האופרה "הינדיק משוגע" לליברית של קולת עלתה על הבמה בקיץ 2018.
בשנת 2011 יצא ספר שיריו הראשון: עתות, בהוצאת "גוונים".
עבד כמנהל תוכנית ופיתוח עסקי בחברת אפלייד ספקטרל אימג’ינג, בינואר 2011 התמנה למשנה למנכ"ל ואחראי על התחום הרפואי, מחקר ופיתוח, ייצור ואיכות בחברת "מדיגוס".
משמש כיום כמנכ"ל לחברה המפתחת מכשור רפואי.
אורטולאן
אל-נג'אדה
לה דק תו
סידופוביר