מְצַר בָּאדוּנְג (באינדונזית: Selat Badung) הוא מצר ים באינדונזיה (בארכיפלג המלאי), בחלקו הדרום-מערבי של מצר לומבוק, בין האי באלי מצפון-מערב לאי נוסה פנידה מדרום-מזרח. המצר מקשר בין האוקיינוס ההודי שמדרום לו לבין חלקו הצפוני של מצר לומבוק שמצפונו.
רוחבו של המצר הוא כ-20 ק"מ, עומקו פחות מ-100 מטר ואורכו כ-60 ק"מ.
האי נוּסָה לֶמְבּוֹנְגָאן (Nusa Lembongan) הצמוד לחופו הצפון מערבי של נוסה פנידה, משתרע על שטח של כ-8 קמ"ר, מונה 5,000 נפש ומופרד מהאי באלי על ידי מצר באדונג, שרוחבו כ-12 ק"מ בנקודה זו. בין האי נוסה למבונגאן לאי נוסה פנידה נמצא אי זעיר נוּסָה צֶ'נִינְגַאן (Nusa Ceningan) אליו אפשר להגיע בקלות בהליכה רגלית או באופניים דרך גשר תלוי. האי מציע נופים מרהיבים ומושך אליו את גולשי הגלים.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, בפברואר 1942, נערך באזור המצר קרב מצר באדונג .
בצי ארצות הברית נקראה ספינה יו אס אס בָּאדוּנג סטרֵייט (USS Badoeng Strait) על שמו של המצר.
לאונרד האסי
לאונרד דאנקן אלברט האסי (באנגלית: Leonard Duncan Albert Hussey 6 ביוני 1891 - 25 בפברואר 1964) היה מטאורולוג, ארכאולוג, רופא וחוקר ארצות אנגלי, חבר במשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית ובמשלחת שקלטון-רווט, שתיהן בפיקודו של ארנסט שקלטון. לאחר מותו של שקלטון על סיפון ה"קווסט" במעגן בג'ורג'יה הדרומית, המשיכו שאר אנשי הסגל במשלחת שקלטון-רווט בהפלגה דרומה, ואילו האסי ליווה את שקלטון אל מונטווידאו ומשם, לפי הוראת ליידי אמילי שקלטון, החזיר את גופתו לקבורה בג'ורג'יה הדרומית.
האסי שירת בצבא בריטניה במלחמת העולם הראשונה והיה עם שקלטון ברוסיה. אחרי המלחמה למד רפואה ובמשלחת שקלטון-רווט שירת כעוזר רופא. אחרי שובו מן המשלחת עבד האסי בשוק הפרטי ובשנת 1940 התגייס שוב ושירת כקצין רפואה מצטיין בחיל האוויר המלכותי במלחמת העולם השנייה.
ילדות ונעורים.
האסי נולד בלונדון, הילד השישי במשפחה. אביו עבד כמכונאי במפעל הדפסה מקומי. בשנת 1909 החל את לימודיו באוניברסיטת לונדון, בתחום הפסיכולוגיה וקיבל תואר ראשון בקינג'ס קולג' לונדון, לצד תארים במטאורולוגיה ואנתרופולוגיה.
סודאן ושקלטון.
בשנת 1913 התקבל האסי לעבודה כאנתרופולוג וארכאולוג בחפירות בג'בל מויה, סודאן, כחבר במשלחת של הנרי ולקאם. בעת שהותו בסודאן, קרא בעיתון ישן על כוונתו של שקלטון לארגן משלחת לאנטארקטיקה וכתב לו כי הוא מעוניין להצטרף למיזם. שקלטון פגש את האסי ולאחר עיון בדמותו, הודיע לו שהוא מוצא חן בעיניו והוא מסכים לצרפו למשלחת. לאחר זמן אמר לו, שבחר בו משום ש"נראה מצחיק".
המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית 1917-1914.
האסי הצטרף למשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית של 1914 עד 1917 לים ודל כמטראוגולוג. הוא ניהל יומן בכריכת-עור במשך כל המשלחת. האסי היה מקובל על חברי הקבוצה הודות לחוש ההומור שלו ולנגינתו בכל הזדמנות בבנג'ו שלו בעל חמשת המיתרים, יחד עם חיקויי הטרומבון וחמת חלילים של ג'יימס מק אילרוי. פרנק וורסלי אמר עליו, "האסי ניחן בשנינות מזהירה, ומענה הלשון החריף שלו היה מן השמחות היחידות שעוד נותרו לנו. לעיתים קרובות היינו עושים יד אחת לקנטר אותו רק למען העונג שבשמיעת תשובותיו החריפות. מכל התגרות כזאת היה יוצא תמיד בידו על העליונה, ואחת היא כמה מאיתנו התייצבו מולו לנסות לנצח אותו." ב-22 ביוני 1915 ערכו האסי ואנשי הסגל "קונצרט עישון" ומסיבת תחפושות למשך ארבע שעות, שבמהלכן היה האסי מחופש לזמר נודד שחור.
הבנג'ו, במשקל 5.5 ק"ג, הוצא משברי אנדיורנס בידי שקלטון כ"סם מרפא חיוני לנפש", שהצלתו הצדיקה חריגה מן ההוראה המחמירה שקבע, להסתפק ב"קילו אחד לאיש". ב-24 באפריל 1916, כששקלטון יצא עם עוד חמישה אנשים להפליג על סירת ההצלה "ג'יימס קיירד" מאי הפיל לג'ורג'יה הדרומית להזעיק עזרה, היה האסי בין 22 האנשים שנשארו מאחור לחכות לחילוץ והבנג'ו שלו המשיך לשמש אותו לשיפור המוראל. האסי לא הצטיין בנגינה בבאנג'ו, אבל הוא שימש אותו בהרפתקותיו הרבות ובין השאר ניגן בו לפני שבט אוכלי אדם באפריקה.
מלחמת העולם הראשונה.
האסי הצטרף תחילה לקבוצה מאנשי הסגל של אוניברסיטת לונדון להכשרה לקצונה, וגויס כצוער בדרגת סגן לייטננט ב-13 בנובמבר 1912. בשנות המלחמה שירת בצרפת וכן השתתף עם שקלטון במבצעים במורמנסק שבצפון רוסיה כחלק ממשלחת דוב הקוטב. בסוף הסכסוך, הגיע האסי לדרגת סרן.
משלחת שקלטון-רווט 1922-1921.
לאחר תום מלחמת העולם הראשונה, הוסמך האסי כרופא וחזר אל שקלטון למשלחת שיצאה בפיקודו לאנטארקטיקה על סיפון ה"קווסט".
לאחר מותו של שקלטון במעגן בג'ורג'יה הדרומית, ביקש פרנק ויילד את האסי ללוות את גופתו לאנגליה, כשוויילד עצמו קיבל את הפיקוד על ה"קווסט". האסי הגיע לדרום אמריקה ושיגר לאנגליה מברק להודיע על מות חוקר הארצות. אלמנתו של שקלטון ענתה, כי שקלטון צריך להיקבר בגריטוויקן שבג'ורג'יה הדרומית, והאסי מילא את הוראותיה כלשונן.
קריירה רפואית בלונדון.
לאחר שובו לאנגליה, עסק האסי ברפואה בלונדון עד 1940. הוא התקבל כחבר בקולג' המלכותי למנתחים והיה בעל רישיון לעסוק ברפואה מטעם הקולג' המלכותי לרופאים.
מלחמת העולם השנייה.
האסי התגייס לחיל האוויר המלכותי במלחמת העולם השנייה. הוא שירת באיסלנד כקצין רפואה ראשון בכיר בדרגת מפקד טייסת (מקבילה לרב-סרן) ואחר בבסיס בנסון של חיל האוויר המלכותי בלונדון. למשך תקופת מה לאחר המלחמה נשאר בקשר עם חיל האוויר המלכותי, כמפקד טייסת מתנדב במילואים.
קריירה לאחר המלחמה.
האסי חזר לעיסוקו כרופא כללי בהרטפורדשייר, שם נשאר עד 1957. עם פרוש שנת 1946 קיבל תואר אבירות (OBE) על שירותו במלחמהוב-1949 שירת על אוניית הקיטור "שבט מקואולי" כרופא האונייה, בהפלגה מאנגליה לדרום אפריקה ואוסטרליה. הוא פרסם דין וחשבון על המשלחת הטראנס-אנטארקטית, תחת הכותרת "דרומה עם אנדיורנס". בשנת 1957, לאחר שפרש מעבודתו, היה האסי לנשיא המועדון האנטארקטי. כחלק ממעורבותו הגדלה והולכת בתנועת הצופים לאחר פרישתו, העניק לכמה תנועות צופים את מדליית שקלטון-האסי.
מותו.
בשנת 1960 פרש האסי לוורת'ינג ונאלץ לקצץ בקריירת ההרצאות שלו עקב בריאותו הירודה. הוא תרם את רשימותיו ואת שקופיות פנס הקסם שלו לראלף גולט, ידידו ומנהיג צופים מקומי, שקיבל עליו את תוכנית הרצאותיו. הבנג'ו שלו, שלקח עמו למשלחות ואחר כך הציב בתצוגה במרפאה שלו, נתרם, עם חתימותיהם של כל חברי ה"אנדיורנס", למוזיאון הימי הלאומי. בשנת 2004 נאמד ערכו ביותר מ-150,000 לירות שטרלינג. האסי מת בלונדון בשנת 1964, בן 72. הוא הותיר אחריו את אשתו, שמתה ב-1980. ילדים לא היו להם ונכסיו עברו לסוכנת הבית שלו, מרגרט מוק, עד מותה היא בשנת 1999.
כתבים שיצאו לאור ועיטורי כבוד.
האסי הוציא לאור מספר עבודות במהלך חייו, לרבות עריכת רשומות משתי משלחותיו של שקלטון ומספר מאמרים בשיתוף עם חברי משלחת אחרים.
האסי קיבל מספר עיטורים על עבודתו בשתי מלחמות העולם וכחבר במשלחות של ארנסט שקלטון.
פופ יפני
אידה רולף
אידה פאולינה רולף (באנגלית: Ida Pauline Rolf; 19 במאי 1896 - 19 במרץ 1979) הייתה ביו-כימאית ומפתחת שיטת "אינטגרציה מבנית" הידועה כ"רולפינג".
נערות וחינוך.
אידה רולף נולדה ברובע הברונקס בניו יורק כילדה יחידה לברנרד רולף, מהנדס אזרחי שהתמחה בבניית מעגנים ורציפים בחוף המזרחי של ארצות הברית.
אידה רולף למדה בקולג' ברנרד וקיבלה תואר הראשון ב-1916 בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה. באותו זמן, כיוון שגברים רבים נלחמו באירופה, היא קיבלה הזדמנות נדירה לאישה, לעבוד כחוקרת במכון רוקפלר תחת הדרכתו של ד"ר פובוס לבנה (). לבנה היה ראש המעבדה הביוכימית במכון רוקפלר למחקר רפואי.
מחקרה של רולף במכון בתחום הזרחה (פוספאטים) שימש בסיס לעבודת הדוקטורט שלה באוניברסיטת קולומביה. ב-1920 היא קיבלה תואר דוקטור בביוכימיה מקולג' הרופאים והמנתחים באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. שם החיבור המדעי אותו היא הגישה לקבלת התואר היה: "שלוש תוספות לכימיה של פוספוליפידים בלתי רוויים".
קריירה.
במהלך לימודיה ולאחר השלמתם עבדה רולף עם לבנה במכון רוקפלר. בהתחלה במחלקת הכימותרפיה ואז במחלקת הכימיה האורגנית, עד שהגיעה למעמד של 'שותף'. ב-1919–1927 היא פרסמה 16 מאמרים אקדמיים, רובם בביטאון ביולוגיה-כימיה. מחקריה היו ברובם מבוססי מעבדה על תרכובת ביוכימית של לציטין וצפילין, מולקולות מסיסות בשמן המהוות מרכיב ראשי בקרום העוטף מבנה ביולוגי.
ב-1927 עזבה רולף את עבודתה מסיבות בריאותיות ומשפחתיות. היא עזבה את ארצות הברית ונסעה לשווייץ שם בין היתר היא למדה מתמטיקה ופיזיקה גרעינית באוניברסיטה הטכנולוגית בציריך והחלה לפתח את האינטגרציה המבנית. היא פרסמה שני מאמרים אקדמאיים על האינטגרציה מבנית.
אינטגרציה מבנית.
רולף החלה לפתח את השיטה ב-1920 כדי לטפל בבנה ובאנשים מוגבלים באופן קבע שלא יכלו למצוא עזרה במקום אחר. מטרתה הייתה לארגן את מבנה גוף האדם בהתאם לכוח הכבידה. השיטה בתחילה נקראה ״שחרור תנוחתי״ ורק יותר מאוחר "אינטגרציה מבנית". השיטה ידועה גם בשם "רולפינג".
ב-1971 רולף יסדה "עמותה למען אינטגרציה מבנית" שלימים שינתה את שמה ל"מכון רולף לאינטגרציה מבנית". בנה השני, ריצ׳ארד, עזר לה לפתח את ה"אינטגרציה מבנית", וללמוד את ההשפעה שיש לטכניקה על אנשים מוגבלים, שניהם לימדו את השיטה במקומות שונים בארצות הברית. במשך שנים הם פעלו מניו יורק לקדם את טכניקת הטיפול וליידע כמה שיותר אנשים על השיטה ויתרונותיה.
חיים אישיים.