באפריל 2011, חברת ההוצאה לאור IDW Publishing הודיעה כי רכשה את הזכויות לפרסומה של סדרת חוברות חדשה המתרחשת באותה המשכיות כשל הסדרה המקורית. הגיליון הראשון פורסם ב-24 באוגוסט 2011 בכתיבתם של איסטמן וטום וולץ ובאיורם של איסטמן ודן דאנקן. הרצת קומיקס זו מאתחלת את סיפורם של הצבים וכל דמויות הקומיקס, וכן מציגה אופי אפל במיוחד ובוגר בהרבה משאר הרצות הקומיקס. עד כה יצאו לשווקים כ-100 חוברות במסגרת ההרצה, מבלי לכלול את חוברות חותם "אנימציה חדשה", ובכך הופכת הרצה זו לארוכה ביותר שבהרצות הקומיקס.
ארצ'י קומיקס, דרימווייב הפקות וחותם "אנימציה חדשה".
בד בבד עם הרצתה של הסדרה המקורית במיראז' סטודיו, חברת ההוצאה לאור ארצ'י קומיקס פרסמה את "Teenage Mutant Ninja Turtles Adventures" בין אוגוסט 1988 לאוקטובר 1995. עלילות הסיפורים עובדו בתחילה מסדרת האנימציה של סוף שנות ה-80 אך החל מהגיליון החמישי איסטמן וליירד החליטו לתת את הסיפורים לריאן בראון וסטיבן מרפי, עובדי מיראז' סטודיו. הצמד נטש באופן מיידי את האווירה של הסדרה המצוירת ולקח את סדרת הכותרים בכיוון חדש והרפתקני יותר.
סדרת חוברות בהשראת סדרת האנימציה משנת 2003 פורסמה על ידי חברת Dreamwave Productions מיוני ועד לדצמבר 2003. הסדרה נכתבה בידי פיטר דייוויד ואוירה בידי ל'שון תומאס. בארבעת הגיליונות הראשונים, אשר עובדו ישירות מסדרת האנימציה, הסיפורים סופרו מנקודת מבטם של אפריל, בקסטר סטוקמן, קייסי ג'ונס וצמד שוטרי משטרת העיר ניו יורק במקום נקודת מבטם של הצבים.
בד בבד עם ההרצה המחודשת, מוציאה חברת IDW חותם בשם "אנימציה חדשה" ("New Animated"). בחותם זה מתפרסמות חוברות המהוות לפרקי סדרת הטלוויזיה של ניקלודיאון. עד כה פורסמו במסגרת החותם כ-20 חוברות.
אזכור במדיה אחרות.
סדרות טלוויזיה ואנימציה.
סדרת האנימציה הראשונה (1987 - 1996).
לאחר שחברת הצעצועים פליימייטס בע"מ נבחרה להפיץ ליין דמויות אקשן פיגר של צבי הנינג'ה היססה החברה בנוגע לסיכון הכרוך בכך ודרשה עסקת שידור של סדרת טלוויזיה קודם להפצת ליין הצעצועים. ב-28 בדצמבר 1987 החלה שידורה של סדרת האנימציה הראשונה של צבי הנינג'ה עם מיני סדרה בת חמישה חלקים. הסדרה זכתה עד מהרה למשבצת שידור קבועה במסגרת שידורי שבת בבוקר החל מ-1 באוקטובר 1988 עם 13 פרקים, הסדרה הופקה על ידי Murakami-Wolf-Swenson Film Productions Inc. (כיום Fred Wolf Films) כשמיראז' סטודיו אינם בעלי זכויות הסדרה.
סדרת האנימציה שמה דגש חזק יותר על הומור מאשר בקומיקס. כאן, ארבעת הצבים מתוארים כגיבורי-על מתחכמים ואוהבי פיצה שנלחמים בכוחות הרשע ממקום מחבואם בביוב. לראשונה, הצבים עוטים מסכות בצבע, בעוד בקומיקס היו לכולם מסכות אדומות. הוצגו דמויות חדשות בשם רוקסטדי, ביבופ והניוטרינים, בעוד דמויות מקוריות כמו ספלינטר, שרדר וכנופיית הרגל נותרו נאמנים לקומיקס בחזותם ובקווי המתאר הכלליים שלהם בלבד. במקום שספלינטר היה לעכברוש המחמד המוטאנט של המאטו יושי, הוא היה המאטו יושי בעצמו. כנופיית הרגל השתנתה מנינג'ות אנוש לאספקה בלתי נדלית של חיילים רובוטיים, מה שאיפשר למספר רב שלהם להיות מושמדים בלי שנהרגו (החלטה חשובה בהתאם לקהל היעד, שהיו ילדים). קראנג, אחד מהנבלים הזכורים ביותר מהסדרה, קיבל השראה מגזע חייזרי שבחוברות הקומיקס של מיראז' סטודיוס. צבע עורו של בקסטר סטוקמן השתנה משחור ללבן, מהסיבות האפשריות שגילומו של אפרו-אמריקני נבל בסדרה מצוירת לילדים תתפרש לא נכונה וכן משום ששרדר בהיר העור שנותן פקודות לאפרו-אמריקני ייחשב לגזעני. ככל שהסדרה התקדמה, הדגש היה יותר על שימוש בטכנולוגיה של מדע בדיוני ופחות על אמנויות לחימה. כדי להתחרות בעליית הפופולריות של מייטי מורפין פאוור ריינג'רס, במהלך שתי העונות האחרונות של הסדרה השתנה הנבל ללורד דרג, שר מלחמה חוצני מרושע המבקש להשתלט על העולם ומסיח את דעת הציבור להאמין שצבי הנינג'ה הם האויבים ולא הוא.
סדרת לייב אקשן (1997 - 1998).
בין השנים 1997 ל-1998 עלתה סדרת לייב אקשן שנקראה "צבי הנינג'ה: הדור הבא" אשר עקבה אחר מאורעות צבי הנינג'ה לאחר סרטי הקולנוע. בסדרה זו הוצגה צבת נינג'ה חמישית, ונוס, שהייתה מיומנת באמנות השינובי. נדמה היה כי הסדרה מהווה המשך רופף לזיכיון הסרטים, היות שהשרדר הובס וצבי הנינג'ה נתקלו באויבים חדשים. קשר נוסף לסדרת הסרטים היה בזכות מקום מגוריהם של הצבים (תחנת רכבת תחתית נטושה, כפי שתוארה בסרטים השני והשלישי), כנופיית הרגל היו אנושיים, ואוזנו החתוכה של ספלינטר, כפי שתואר בסרט הראשון. צבי הנינג'ה השתתפו בהופעת אורח בפרק של פאוור ריינג'רס בחלל. הסדרה לא צלחה ובוטלה לאחר עונה אחת ו-26 פרקים בלבד. מאז הסדרה התכחשו פיטר ליירד וקווין איסטמן לדמותה של ונוס ומחקו אותה מהזיכיון.
סדרת אנימציה שנייה (2003 - 2009).
ב-2003 החלו שידורה של סדרת אנימציה חדשה בהפקת אולפני "4kids Entertainment" ובשידור ערוץ "FoxBox" (מאוחר יותר "4Kids") בשיתוף עם מיראז' סטודיו. הסדרה הונפשה על ידי דונג וו אנימציה מסיאול שבקוריאה הדרומית. מיראז' סטודיו הייתה בעלת שליש מהזכויות לסדרה ומעורבותה השפיעה וגרמה לסדרה המצוירת להיראות אפלה ונאמנה יותר לקומיקס מאשר הסדרה המצוירת הקודמת לה.
הסדרה נמשכה 7 עונות ו-156 פרקים עד לשנת 2009 והסתיימה עם סרט הטלוויזיה "צבים לנצח" שהופק לרגל 25 שנות זיכיון צבי הנינג'ה, הסרט איחד 3 גרסאות של צבי הנינג'ה: הגרסה המצוירת של סדרת הטלוויזיה מ-1987, הגרסה המצוירת של סדרת הטלוויזיה מ-2003 וגרסת הקומיקס המקורית מ-1984.
סדרת אנימציה שלישית (2012 - הווה).
לאחר שרכשה ויאקום ב-2009 את זכויות צבי הנינג'ה ממיראז' סטודיו ו-4kids Entertainment, הודיעו אולפני ערוץ ניקלודיאון (רכש נוסף של ויאקום) כי בכוונתם להפיק סדרת אנימציה חדשה ב-CGI בת 26 פרקים שתעלה לשידור ב-2012.
בכנס שנערך בחסות ניקלודאון, הוכרז שהשחקן ג'ייסון ביגס ידבב את דמותו של לאונרדו ורוב פולסן, שדיבב את רפאל בסדרה מ-1987, ידבב את דונטלו. ביוני 2011 התגלה כי שון אסטין ידבב את רפאל וגרג סייפס ידבב את מיכלאנג'לו.
סדרה זו משודרת בישראל בערוץ ניקלודיאון החל מה-9 בדצמבר.
עלייתם של צבי הנינג'ה (2018).
סדרה שעלתה בספטמבר 2018, המתרחשת בזמן הווה. סדרה זו מציגה עלילה שונה לחלוטין מאלו שהוצגו בקומיקס ובסדרות קודמות. הסדרה שמה דגש על הומור, ובין היתר מציגה לראשונה את אפריל אוניל כדמות שחורה במקום לבנה. כמו כן, סדרה זו היא הראשונה שבה הצבים לא רק נלחמים בשבט הרגל, אלא גם במוטנטים מיקום מקביל שבראשם עומד הברון דרקסום.
המון בזק
מלאכים ושדים
מלאכים ושדים (באנגלית: Angels &amp; Demons) הוא מותחן בלשי פרי עטו הסופר האמריקאי דן בראון. הספר יצא לאור בשנת 2000.
ספר זה הוא הראשון העוסק בהרפתקאותיו של רוברט לנגדון, אך ידוע פחות מהספר שנכתב אחריו, "צופן דה וינצ'י". הספר בנוי כספר מתח, אך הוא גדוש בתיאורי אמנות מרחבי רומא והוותיקן. עיקר הספר עוסק בתיאור המתח בין הדת והמדע, והבלטת היחסים והקשרים שביניהם.
עלילה.
הספר מתאר את קורותיו של פרופ' רוברט לנגדון, חוקר ומומחה לסמלים מאוניברסיטת הרווארד, המנסה למנוע מהכת הסודית "אילומינטי" להשמיד את הוותיקן באמצעות אנטי-חומר.
לאונרדו וטרה, כומר קתולי וחוקר מהמרכז האירופי לחקר הגרעין (CERN - מאל"ג), נמצא מת בדירתו שבמכון המחקר. על חזהו נצרב סימן – המילה "אילומינטי" ("Illuminati"), בצורת אמביגראמה. חיפוש באינטרנט מוביל את מקסימיליאן קוהלר, מנהל CERN, ליצור קשר עם לנגדון ולבקש את עזרתו בפתרון מעשה הרצח.
על-פי לנגדון, הסימן על חזהו של וטרה אמיתי, ונראה כי הכת הסודית שבה ועלתה, וזאת על אף שההיסטוריונים האמינו שנעלמה. כת האילומינטי גנבה ממלאי האנטי-חומר ממעבדתו של וטרה, ונראה כי בכוונתה לממש את איומה העתיק: להרוס את הוותיקן.
לנגדון ובתו המאומצת של וטרה, הפיזיקאית ויטוריה, מנסים למנוע את הרס הוותיקן ולהציל את חייהם של ארבעת הקרדינלים שנחטפו על ידי רוצח מסוכן, נצר לחשישיון, וחושפים קונספירציה פנימית שמתנהלת בתוך הוותיקן עצמו.
הם מגלים בכתביו של גלילאו שיר בן ארבע שורות של ג'ון מילטון:
שיר זה מהווה מעין כתב-חידה, שלאחר פיענוחו הם מגלים כי "מסלול האור" אינו אלא הקו המקשר בין מקומות הוצאתם להורג של ארבעת הקרדינלים ברומא. אתרים אלה נמצאים בקרבת יצירותיו של הפסל ברניני. כל אחד מהאתרים מייצג את אחד מארבעת היסודות, והם יוצרים צורה של צלב על פני מפת העיר:
לנגדון ווטרה פותחים במרדף אחרי הרוצח, במרוץ נגד השעון. בסופו של דבר מוצא עוזר האפיפיור את מכל האנטי-חומר ועולה איתו למסוק אותו הוא נוטש דקות לפני פיצוץ האנטי-חומר. לבסוף הסתבר שכל האירוע כולו לא היה אלא ספין תקשורתי מורכב שאורגן על ידי עוזר האפיפיור (הוא אשר שלח את הרוצח והזמין את האנטי-חומר), במטרה להתמנות לאפיפיור בעצמו ולהאדיר את שם הכנסייה הקתולית, ובכך לבלום את תנועת החילון.
השוואה עם "צופן דה וינצ'י".
"צופן דה וינצ'י" הוא ספרו המצליח ביותר של דן בראון, שזכה להצלחה רבה אף יותר מזו לה זכה "מלאכים ושדים". אך למרות זאת, בחינה מקרוב יכולה להראות שחלק גדול מעלילת הספר מבוססת על העלילה של "מלאכים ושדים".
אי דיוקים.
למרות טענתו של בראון שהספר מדויק ועובדתי, יש בו מספר טעויות, בתחומי המדע והטכנולוגיה, התרבות, הגאוגרפיה של רומא ועוד. כמה דוגמאות:
עיבוד קולנועי.