פלוטרכוס מתאר את אגסילאוס כ"נואם רב עוצמה אם כי נשי ורודף בצע בגלוי." אחותו נישאה למלך האוריפונטידי אאודומידס השני וילדה לו את אגיס הרביעי. אגיס תכנן רפורמה מקיפה שנועדה לשנות לחלוטין את המצב בספרטה. אגיס רצה לזכות בתמיכת אמו לשם כך, שכן היא הייתה אשה עשירה ורבת השפעה בספרטה. אולם ידע שהיא לא תסכים לעשות זאת. על כן הוא פנה אל אגסילאוס אחי אמו בבקשת עזרה. אגסילאוס לא התלהב מהרעיון של אחיינו, אולם הוא היה שקוע בחובות כבדים ושמיטת החובות שתכנן אגיס קרצה לו. על כן הוא הסכים למהלך ויחד עם אגיס שכנע את אחותו לתמוך בכספה בתוכניותיו של בנה.
בהמשך מונה אגסילאוס לראש האפורים ותמך בשמיטת החובות שארגן אגיס. אולם לאחר שהתוכנית עברה הוא עיכב את אגיס מלבצע את שאר הרפורמות המתוכננות. למזלו שליט הליגה האכאית אראטוס מסיקיון ביקש מאגיס לבוא לסייע לו נגד האיטולים. אגסילאוס תמך בהצעה וקיווה כך להשהות את ביצוע התוכניות הנוספות של אגיס. הוא הושאר כעוצר בספרטה בזמן שאגיס יצא למסע. אולם שלטונו היה מושחת ורודני, ומתנגדו של אגיס לאונידס השני חזר לספרטה וביצע הפיכה. אגסילאוס נמלט מהעיר יחד עם בנו היפומדון.
עונות בליגת ה-NBA
עונות בליגת ה-NBA מאז תחילת פעילותה של הליגה ועד היום:
פאדמסרי ווריור
פּאדְמַסְרִי ווֹרִיוֹר (נולדה בוויג'יאוואדה, אנדרה פרדש, הודו) היא מהנדסת כימית ואשת עסקים הודית. היא כיהנה כסמנכ"לית הטכנולוגיה והאסטרטגיה של חברת סיסקו מערכות משנת 2007 ועד 2015. לפני כן עבדה שנים ארוכות בחברת מוטורולה, ובתפקיד סמנכ"לית טכנולוגיה מאז 2003. כתב העת פורבס דירג אותה במקום ה-71 ברשימת "הנשים החזקות בעולם", שפרסם בשנת 2014.
ראשית דרכה.
ווריור נולדה וגדלה בעיר ויג'יאוואדה, בדרום מדינת אנדרה פרדש בהודו, למשפחה דוברת טלוגו. היא למדה בבית ספר בשיטת מונטסורי ובמכללת מאריס סטלה בעיר. היא השלימה תואר ראשון בהנדסה כימית במוסד ההודי לטכנולוגיה (IIT) בדלהי בשנת 1982. היא השלימה תואר שני בהנדסה כימית באוניברסיטת קורנל.
קריירה.
ווריור החלה לעבוד במוטורולה בשנת 1984. במהלך 23 שנותיה בחברה ניהלה את חטיבת מערכות האנרגיה של החברה, ואחר כך את חטיבת המוליכים למחצה (פריסקייל סמיקונדקטור). התפקיד האחרון שמילאה לפני שקודמה למשרת סמנכ"לית הטכנולוגיה של מוטורולה היה מנהלת כללית של מוצר בשם Thoughtbeam. התפקיד נמשך שנתיים בלבד, שכן התברר שטכנולוגיית Thoughtbeam הייתה מבוססת על מדידות שגויות. בינואר 2003 קודמה לדרגת סמנכ"ל, וב-2005 לדרגת סמנכ"ל בכיר.
במהלך כהונתה מנהל טכנולוגיות ראשי, זכתה מוטורולה לראשונה במדליית הטכנולוגיה הלאומית לשנת 2004 מידי נשיא ארצות הברית. באותה תקופה קידמה את הרעיון "Seamless mobility" ("ניידות חלקה"), אך הרעיון לא הגיע למימוש מלא במוצרי החברה, ולבסוף נזנח. בראשית שנת 2007, עם הכרזת אפל על המוצר אייפון, פרסמה ווריור רשומה בבלוג שכתבה באותה עת, ובו ספקות לגבי האייפון, לרבות לגבי אם מסך המגע יתקבל על ידי משתמשים. בדצמבר 2007 עזבה את מוטורולה כדי ליטול את משרת סמנכ"לית הטכנולוגיה בסיסקו מערכות.
כיבודים.
בשנת 2001 הייתה אחת משש נשים בארצות הברית שנבחרו לקבל את פרס "נשים המקדמות מדע וטכנולוגיה" מכתב העת "Working Woman". בשנת 2005 דירג אותה ה-Economic Times ההודי במקום ה-11 ברשימת האזרחים ההודיים המשפיעים בעולם. כתב העת Fortune מנה אותה בין ארבע "כוכבות עולות" ברשימת "הנשים החזקות בעולם" שלו משנת 2006, ומיקם אותה בין עשר המשׂתכרות הכי הרבה, ובין עשר ה"צעירות וחזקות". בשנת 2014, הופיעה במקום ה-71 ברשימת הנשים המשפיעות בעולם של כתב העת פורבס.
פעילות ציבורית.
ווריור מכהנת בוועד המנהל של בלט ג'ופרי בשיקגו ושל מוזיאון המדע והתעשייה בשיקגו. כמו כן, היא מכהנת במועצה הטכנולוגית של ראש עיריית שיקגו, במועצת ההנדסה של אוניברסיטת קורנל, ובמועצה המייעצת של המכון ההודי לטכנולוגיה. בשנת 2013 הצטרפה ווריור לוועד המנהל של חברת גאפ.
בעבר, כיהנה במועצה לכלכלה דיגיטלית של מושל טקסס, במועצה המייעצת הטכנולוגית של רשות התקשורת הפדרלית (FCC), ובוועדה המייעצת למחשבים ומדעי המידע והנדסה בקרן המדע הלאומית של ארצות הברית. כמו כן היא משמשת חונכת בשותפות החניכה למנהיגות נשית בינלאומית של מחלקת המדינה של ארצות הברית.
אהוד דקטר
אהוד דקטר, שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה. אלוף המכביה (1997) במשחה ל-200 מטר חופשי.
ביוגרפיה.
דקטר גדל בעומר ושחה בקבוצה הפועל המקומית. בהמשך התאמן בהדרכתו של המאמן הלאומי לאוניד קאופמן בפנימיית המחוננים בווינגייט ושחה בקבוצת הפועל ירושלים.
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1994 זכה דקטר בשתי מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.04 דקות, אחרי מורן זומרפלד ממכבי נהריה (1:56.08 דקות) ולפני דימה ריבינסקי מהפועל ירושלים (1:59.91 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:11.73 דקות, אחרי מורן זומרפלד (4:07.06 דקות) ולפני לירן אורן מהפועל נהריה.
אלוף ישראל.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 1995 זכה דקטר בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:03.25 דקות, לפני מורן זומרפלד (4:06.51 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:38.30 דקות, לפני מיקי חליקה מהפועל ירושלים (16:44.19 דקות).
בתחרויות השחייה של המכביה ה-15 שנערכו ביולי 1997 הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:54.03 דקות, לפני אלכסיי קורמקוב (1:54.13 דקות) ואלכס גרינברג (1:54.26 דקות), שניהם מארצות הברית.
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 2002 זכה דקטר בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית ארד אישית, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:55.99 דקות, אחרי שי לבנת ממכבי חיפה (1:54.59 דקות) וארי לימור ממכבי קריית אונו (1:55.21 דקות). מדליית זהב, במשחה שליחים 4x200 מטר, ביחד עם שילו איילון, יואב גת ומיקי חליקה בשיא ישראלי חדש של 7:39.43 דקות, שיפור לשיא הוותיק בן ה-13 שנים שנקבע במכביה ה-13 ועמד על 7:39.99 דקות.
חייו האישיים.
דקטר בוגר תואר ראשון בכלכלה במכללת פרדו בארצות הברית ובעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון. הוא עבד בבנק ההשקעות ובפועלים שוקי הון. באוגוסט 2010 הוא התמנה לסמנכ"ל מכירות ופיתוח עסקי בחברת HighView. נשוי למיטל ואב לשתי בנות. מתגורר בנס ציונה.
אופירה אשל
אופירה אשל, שחיינית עבר, אלופת ישראל בשחייה.
ביוגרפיה.
אשל התאמנה בקבוצת הפועל קריית טבעון בהדרכתו של אנדריי טוט.
אלופת ישראל.
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1994 זכתה אשל ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:12.08 דקות, לפני אניה גוסטומלסקי ממכבי חיפה (2:12.20 דקות) ושרון גורסקי מהפועל גבעתיים (2:12.34 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:35.73 דקות, לפני אביטל ברסלר ממכבי ראשון לציון (4:35.98 דקות) ושרון גורסקי. מדליית כסף, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:24.56 דקות, אחרי שרון גורסקי (9:23.08 דקות) ולפני אביטל ברסלר (9:29.94 דקות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 1995 זכתה אשל בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:35.07 דקות, לפני אניה גוסטומלסקי ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:30.58 דקות.
אלברט ז'ורקרה
אלברט ז'ורקרה אי פורטייה (בקטלאנית: Albert Jorquera i Fortià; נולד ב-3 במרץ 1979 בבסקנו שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי-קטלאני ששיחק כשוער. ז'ורקרה גדל ושיחק ברוב הקריירה שלו בברצלונה, לרוב כשוער שני או שלישי בסגל הקבוצה.
קריירה.
ז'ורקרה נולד וגדל בכפר בסקנו, שנמצא ליד ז'ירונה שבקטלוניה. ז'ורקרה הצטרף ב-1994 למחלקת הנוער של ברצלונה. בעונת 1998/99 קודם ז'ורקרה לקבוצת המשנה השנייה של המועדון, ברצלונה ג', ששיחקה אז בליגה הרביעית. כעבור עונה קודם ז'ורקרה הלאה, לקבוצת המילואים של המועדון, ברצלונה אתלטיק, ששיחקה אז בליגה השלישית. בעונתו הראשונה בקבוצת המילואים ערך שמונה הופעות בליגה, והיה בעיקר מחליף לפפה ריינה.
בעונת 2000/01 הושאל ז'ורקרה מברצלונה לסאוטה, ששיחקה גם היא בליגה השלישית, בבית של דרום ספרד. ז'ורקרה לא מצא את מקומו בקבוצה והשתתף רק בשלושה משחקים בליגה ובמשחק נוסף בגביע המלך. בעונה הבאה חזר ז'ורקרה מההשאלה והושאל פעם נוספת, הפעם למטרו ששיחקה באותו בית כמו ברצלונה אתלטיק. שם שיחק ז'ורקרה באופן קבוע, הוא שותף ב-31 משחקי ליגה וסייע לקבוצתו לסיים במקום השמיני בבית. ז'ורקרה שב לברצלונה ב' בתחילת עונת 2002/03. ויקטור ואלדס היה השוער בעדיפות הראשונה, אך בשל חלקו בקבוצה הראשונה של ברצלונה, ז'ורקרה זכה להחליפו ולשחק ב-17 משחקים באותה עונה. ז'ורקרה הורחק לראשונה בקריירה שלו בכרטיס אדום, בתבוסת ברצלונה ב' בתוצאה 0–5 לאליקנטה ב-13 באוקטובר 2002. ברצלונה ב' סיימה במקום השני, אך נשארה בליגה השלישית מכיוון שלא הצליחה לנצח בפלייאוף ההעפלה לליגה השנייה.