הוא הותיר אחריו את אשתו הרביעית, הנרייטה, בתו אמו ובניו סיימון (נשוי לשחקנית שרון גרני בתה של רייצ'ל גרני) וג'ספר.
אלפא רומיאו 140AF
אלפא רומיאו 140AF(באיטלקית: Alfa Romeo 140AF) הוא אוטובוס חשמלי מסוג טרוליבוס אשר יוצר על ידי יצרנית הרכב האיטלקית אלפא רומיאו בין השנים 1949–1960. הדגם מונע באמצעות רשת חשמל, מושך חשמל באמצעות כבל תקרה המחובר לרשת המספקת חשמל.
אלפא רומיאו 140AF.
יוצרו מספר תצורות של דגם ה"אלפא רומיאו 140AF" מאורך קרונית של 12 מטר ועד אורך קרונית של 17.80 מטר.
סך הכל יוצרו בכל התצורות של הדגם 451 יחידות.
דגם הטרוליבוס "אלפא רומיאו 140AF" דומה בחזותו ובמבנהו ל-2 סוגי אוטובוסים : אוטובוס קצר, ואוטובוס ארוך אך הוא מצויד במנוע חשמלי.
מספר תצורות של דגם "אלפא רומיאו 140AF" היו מיועדות ל 105 נוסעים, 160 נוסעים ו-180 נוסעים.
מערכת ההיגוי הייתה ממוקמת בצד ימין, אבל יוצרו דגמים אחרים בהם מערכת ההיגוי הייתה ממוקמת בצד שמאל, ובדגמים אחרים מערכת ההיגוי הייתה ממוקמת במרכז.
דגם "אלפא רומיאו 140AF" יוצא ל: אתונה, בלגרד, סטוקהולם, יוהנסבורג.
טרוליבוס.
טרוליבוס הוא סוג של אוטובוס חשמלי אשר מושך חשמל מכבל תקרה. מעל גג האוטובוס מחובר מוט לרשת החשמל. ה"טרוליבוס" נבדל מסוגים אחרים של אוטובוסים חשמלים אשר מסתמכים על סוללה חשמלית.
על רשת החשמל המזינה את הטרוליבוס לכלול שני חוטי חשמל מקבילים הסוגרים מעגל חשמלי.
בדרך כלל הכח החשמלי הנפוץ הוא 600 וולט זרם ישיר.
נתיב הנסיעה הוא תמיד קדימה. (דגמי הטרוליבוס לא מסוגלים לנסוע אחורנית)
בניגוד ל-חשמלית שהיא כלי תחבורה ציבורית הנעה על מסילה ברחובות ערים, ה"טרוליבוס" נע על כביש אספלט ללא צורך במסילה.
באיטלקית "טרוליבוס" קרוי: "Filobus".
בית ההיסטוריה
בית ההיסטוריה (בגרמנית: Haus der Geschichte der Bundesrepublik Deutschland) הוא מוזיאון להיסטוריה מודרנית השוכן בעיר בון, בירת גרמניה לשעבר.
המוזיאון מוקדש לתולדות גרמניה המערבית והמזרחית משנת 1945 ואילך, ומשווה את החיים בין המערב למזרח. מבקרים בו למעלה ממיליון איש בשנה וככזה הוא אחד המוזיאונים הפופולריים ביותר בגרמניה.
הקמת המוזיאון.
המוזיאון הוקם ביזמתו של קנצלר גרמניה לשעבר הלמוט קוהל, בעקבות החלטת ממשלה שפרסם באוקטובר 1982, סמוך לאחר כניסתו לכהונתו. ההחלטה אמנם עוררה חששות כי הקמתו תביא להתעוררות גל לאומני חדש בגרמניה, אך מנגד הועלתה הטענה כי על הגרמנים להכיר את ההיסטוריה שלהם דווקא משום מורכבותה והקושי שבה.
תכנון המוזיאון החל בשנת 1985. הבונדסטאג אישר את הקמתו ב-1989 ובאותה שנה החלו עבודות ההקמה. הקאנצלר קוהל חנך את המוזיאון ב-14 ביוני 1994.
המוזיאון.
מבנה המוזיאון, בשטח של כ-22 אלף מטר רבוע, ניצב ב"מייל המוזיאונים" שבבון, שהוא חלק מרובע הממשלה לשעבר בעיר. הוא תוכנן על ידי האדריכלים אינגבורג והרטמוט רודיגר (Ingeborg and Hartmut Rüdiger) מבראונשווייג.
התצוגות במוזיאון - קבועות ומתחלפות - עושות שימוש בחפצים, תצלומים, מסמכים, סרטים והקלטות קול, ומציגות את ההיסטוריה הפוליטית של גרמניה מאז מלחמת העולם השנייה כמו גם את ההיסטוריה התרבותית וחיי היום-יום בה בעבר. אוסף המוזיאון כולל גם כ-75,000 קריקטורות פוליטיות. פועלים בו מרכז מידע וספרייה.
המוזיאון מארגן גם סיורים באתרים ממשלתיים בבון ששימשו לפני מעבר הבירה ממנה לברלין - ארמון שאומבורג (לשכת הקאנצלר של מערב גרמניה), בית הקאנצלר ומשכן הבונדסטאג.
מוסדות המוזיאון.
קרן המוזיאון היא מוסד ציבורי הממומן על ידי ממשלת גרמניה. האורגנים של המוזיאון הם:
לנצ'יה 140
לנצ'יה 140 (באיטלקית Lancia 140) הוא אוטובוס דו קומתי חשמלי, מסוג טרוליבוס אשר יוצר על ידי יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה בין השנים 1967–1968.
לנצ'יה 140.
ה"לנצ'יה 140" מונע באמצעות רשת חשמל, מושך חשמל באמצעות כבל בתקרה המחובר לרשת המספקת חשמל.
בכל קומה של האוטובוס נבנו 20 מקומות ישיבה. מערכת ההיגוי בצד שמאל. לדגם 2 דלתות צד (צד ימין).
דגם ה"לנצ'יה 140" יוצא ל-פורטוגל, ושירת את תושבי העיר פורטו. הדגם היה קרוי בפורטו "פורטו 140"
טרוליבוס.
טרוליבוס הוא סוג של אוטובוס חשמלי אשר מושך חשמל מכבל בתקרה. מעל גג האוטובוס מחובר מוט לרשת החשמל. ה"טרוליבוס" נבדל מסוגים אחרים של אוטובוסים חשמלים אשר מסתמכים על סוללה חשמלית.
על רשת החשמל המזינה את הטרוליבוס לכלול שני חוטי חשמל מקבילים הסוגרים מעגל חשמלי.
בדרך כלל הכח החשמלי הנפוץ הוא 600 וולט זרם ישיר.
נתיב הנסיעה הוא תמיד קדימה (דגמי הטרוליבוס לא מסוגלים לנסוע אחורנית).
בניגוד ל-חשמלית שהיא כלי תחבורה ציבורית הנעה על מסילה ברחובות ערים, ה"טרוליבוס" נע על כביש אספלט ללא צורך במסילה.
באיטלקית "טרוליבוס" קרוי: "Filobus".
ציון (כינוי לירושלים)
דניאל ז'ובים
דניאל ז'ובים (פורטוגזית: Daniel Jobim; נולד ב-23 בפברואר 1973) הוא פסנתרן, זמר ומלחין ברזילאי.
קריירה.
ז'ובים, יליד ריו דה ז'ניירו, הוא בנו של הגיטריסט פאולו ז'ובים ונכדו של טום ז'ובים. הקליט והופיע לצד אמנים כגון דוריבאל קאימי, ז 'ואו ג'ילברטו, קייטנו ולוסו, אנטוניו קרלוס ז'ובים, דונלד פייגן ,שיקו בוארקי, גל קוסטה, מריה בתניה, ליסה אונו, ג'ון פיצרלי, שון לנון, מייקל סמבלו, רוברטו קרלוס, ז'ילברטו ז'יל, מילטון נאסימנטו, סטיבי וונדר סטינג, ועוד. הוא עבד לצד אביו ב רביעת ז'ובים מורלמבאום, יחד עם ג'אק מורלמבאום (צ'לו), פאולה מורלמבאום (שירה). הרפרטואר מבוסס על עבודתו של סבא, עם עיבודים נאמן למקור, בשמירת על הסגנון שלו. הוא הופיע בברזיל, ארצות הברית ואירופה. ב-1995 זוכה בפרס גראמי, כמפיק של האלבום "אנטוניו ברזילירו", מאת אנטוניו קרלוס ז'ובים בקטגוריה הטוב ביותר בביצוע לטין ג'אז.
ג'ון שלג
ג'ון שלג (באנגלית: Jon Snow, תעתיק: ג'ון סנואו) הוא דמות בדיונית בסדרת ספרי הפנטזיה האפית "שיר של אש ושל קרח" מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין, ובסדרת הטלוויזיה המצליחה "משחקי הכס", המבוססת על סדרת הספרים. ג'ון שלג משמש כנקודת תצפית בסיפור - כלומר: פרקים רבים מסופרים מנקודת מבטו. ג'ון שלג מאופיין כאיש של כבוד, ישר והגון, בעל מידות טובות, אמיץ ולוחם מעולה. מוצאו האמיתי של ג'ון שלג מהווה חלק חשוב בעלילה.
ביוגרפיה בדיונית.
בסדרת הספרים.
שלג נודע לקוראים כממזרו של נד סטארק, ופעמים רבות משמש כנקודת תצפית בסיפור. סטארק מחנך את ג'ון למידות טובות, כבוד ויושרה וכן מאמן אותו בלחימה וסיוף. בשל חינוך זה ג'ון מתגלה כלוחם מעולה ואמיץ, ורוכש את הערכתם של האנשים הסובבים אותו.
כאשר אדארד נשלח למעלה מלך, ג'ון אינו יכול להתלוות אליו בשל היותו ממזר, לכאורה, וקייטלין אשת אדארד, אינה מסכימה שישאר בווינטרפל תחת חסותה. לכן ברירתו המכובדת ביותר של ג'ון היא להצטרף יחד עם זאב הבלהות שלו אוב אל משמר הלילה. משמר הלילה הוא מסדר צבאי עתיק יומין ששומר על החומה המפרידה בין וסטרוז ל"האחרים" והשבטים הפראיים שבצפון. בתקופה שג'ון מצטרף למשמר הלילה קרנו ירדה והוא משמש בעיקר מקום מפלט לפושעים, אנשים שנענשו ובנים לא רצויים. במשמר הלילה ג'ון מפגין יכולות טובות והוא נבחר להיות משמשו ונושא כליו של מפקד המשמר ג'אור מורמונט. הוא מתיידד עם סאמוול "סאם" טארלי, נער שמן ורכרוכי אך חכם, טוב לב ויודע קרוא וכתוב. אחרי שהוכיח את עצמו מעניק לו מפקד המשמר ג'אור מורמונט את החרב "ארך-טפר" (Longclaw) שחושלה מפלדה ואלריאנית ועל ניצבה חקוק פסל ראש זאב בלהות.
בהמשך הצטרף ג'ון לחדירה עמוקה לארץ שמעבר לחומה יחד עם מספר סיירים מובחרים, אותם הוביל אחד מהסיירים המובחרים במשמר, קהורין החצי-יד. במהלך הסיור מבצע ג'ון פשיטה עם סייר נוסף על עמדת תצפית של אנשי הפרא, הורג אחד מהם וחס על אחרת, אשת פרא אדומת שיער בשם ייגריט. כאשר הסיור מתגלה ואנשיו נרדפים בידי אנשי הפרא, פוקד החצי-יד על ג'ון לרגל אחרי אנשי הפרא ולעשות כל דבר שיבקשו ממנו. כשג'ון מבקש מאנשי הפרא להצטרף אליהם הם פוקדים עליו להרוג את קהורין החצי-יד כדי להוכיח את נאמנותו. קהורין דורש מג'ון בחשאי לעשות כפקודתם כדי להוכיח את נאמנותו. לאחר מכן ג'ון נלווה אליהם בתור לוחם, תוך כדי כך שהוא מנסה לגלות את הנשק הסודי אותו הפראים מחפשים בצפון, ובו ישתמשו נגד משמר הלילה. אנשי הפרא פוקדים עליו לעזור לכבוש את החומה, וכשג'ון מוצא את ההזדמנות לכך הוא בורח מאנשי הפרא והולך אל החומה. הוא מגלה שדברים רבים השתנו, שמפקד משמר הלילה נהרג וכמוהו רבים אחרים. כך מוצא עצמו ג'ון מופקד על הגנת החומה מפני מתקפת אנשי הפרא, ומתגלה כמנהיג וכמפקד צבאי מוכשר.