דה-סו השבור והאילם, כותב מכתב למהפנטת שהפנטה אותו, ומבקש ממנה לנסות למחוק את הזיכרון שלו מהאמת הנוראית שגילה. דה סו והמהפנטת נפגשים ביער מושלג וקר. היא אומרת לו שהיא החליטה לעזור לו ומתחילה את תהליך ההיפנוט למחיקת הזיכרון. היא אומרת לו להתרכז בעץ, ולדמיין שהוא הופך לעמוד. היא מבקשת ממנו לדמיין שהוא נמצא בדירה של וו-ג'ין, ולהביט בהשתקפות של דה סו בחלון. היא אומרת לו שההשתקפות היא למעשה שני דה-סו, אחד מהם יודע את הסוד, והשני לא. דה סו שלא יודע את הסוד צריך ללכת שבעה צעדים, כאשר כל צעד יגרום לו להזדקן בשנה. בתום פסיעת שבעת הצעדים, ימחק הזיכרון של דה סו. לאחר התהליך, מי דו מוצאת את דה סו ביער הקפוא מוטל על הרצפה. היא מעירה אותו, ורואה ששיערו הלבין, והוא הזדקן בשבע שנים. הוא מזהה אותה, והוא מכיר אותה, אך לא יודע את האמת, כמוה. היא מחבקת אותו באהבה ואומרת לו שהיא אוהבת אותו ודה-סו מתחיל לחייך. אבל, החיוך שלו מתעמעם לאט והבעתו מתחילה להשתנות להבעת התייסרות קלה. תוך כדי החיבוק, מי דו שואלת אותו אם הוא נפגש עם מישהו, ומצביעה לתוך היער לזוג כיסאות עליו ישבו המהפנטת ודה סו. הוא שותק, ואז המצלמה מתקרבת לקרקע, ורואים בשלג שמישהו פסע שבעה צעדים, אשר מוליכים מהמקום של הכיסאות, למקום בו מי דו מצאה את דה סו מוטל על הקרקע. מכאן שמו של הסרט בעברית, שכן לאחר שדה סו עבר את הליך ההיפנוזה וצעד שבעה צעדים, זכרונו נמחק, והוא ממשיך לחיות עם אהובתו מי דו (ביתו), ושניהם לא יודעים דבר.
הסרט הוא עיבוד קולנועי לטרגדיה היוונית הקלאסית "אדיפוס המלך". בהתאם לכך, החל מהמאורע המחולל, כל מערכה בסרט היא תוצאה ישירה והכרחית של המערכה שקדמה לה, בשרשרת של גורל שלא ניתן לשוברה. רגע השיא בטרגדיה הוא כאשר או דה-סו מבין שאהובתו היא לא אחרת מאשר ביתו. בתגובה, או דה-סו עוקר את לשונו (בדומה לאדיפוס, שעקר את עיניו). המקהלה היוונית בעיבוד הקולנועי מיוצגת באמצעות קריינות ().
הכנסות.
בקוריאה הדרומית, הסרט נצפה על ידי 3,260,000 צופי קולנוע, והוא מדורג במקום חמישי ברשימת הסרטים הרווחיים ביותר של שנת 2003.
סך כולל של ההכנסות מהסרט ברחבי העולם הוא $14,980,005.
רימייק.
ביולי 2011, הוכרז כי הבמאי האמריקאי ספייק לי, יביים את הגרסה האמריקאית לסרט. בסרט, שיצא בנובמבר 2013, מככב ג'וש ברולין לצד סמואל ל. ג'קסון, אליזבת אולסן ושרלטו קופליי.
בדומה לסרט המקורי, העלילה מתארת את חטיפתו של אדם לצינוק מסתורי, בו הוא מבלה 20 שנים בבידוד מוחלט מבלי לדעת מדוע נאסר. במקביל לניסיונות כושלים להבין מדוע נחטף ולשמור על שפיות, הוא מגלה מהטלוויזיה שאשתו נרצחה ושהוא החשוד העיקרי. יום אחד הוא מוצא עצמו חופשי באופן שרירותי כמעט כמו נסיבות כליאתו. מאותו הרגע ואילך הוא נחוש בדעתו לנקום באדם שכלא אותו ומתעמת בדרך עם כמה אמיתות קשות על עברו.
אלפרד מונד, ברון מלצ'ט הראשון
חדש ששוני
חַדֵשׁ שְׂשׂוֹנִי הוא פיוט המושר ברוב הקהילות בעם ישראל. נהוג לשיר את הפיוט במוצאי שבת. מקובל ששם מחברו היה "שילא" ששמו מופיע בסופי המילים הראשונות של הפיוט.
תוכן הפיוט.
בפיוט (כמו בפיוט אליהו הנביא) נוכחת דמותו של אליהו הנביא. רעיון הפיוט הוא בקשת משאלות, חלקן פרטיות ואישיות וחלקן לאומיות וכלליות לאוכלוסיית היהודים. בכל סוף בית בפיוט ישנה הפנייה המבקשת את ביאתו של אליהו הנביא שהוא מבשר הגאולה.
לחנים.
לפיוט מספר לחנים. אחד הלחנים המוכרים הוא הלחן של חסידי ברסלב, אשר מושר בפיהם גם בזמירות שבת, בפיוט יום זה מכובד. זהות המלחין אינה ידועה.
לחן נוסף הוא לחן שהלחין הרב יצחק גינזבורג ומופיע בדיסק "שמחת עולם" בביצוע של ישי ריבו.
(בבית השלישי המתחיל במילים כונן לעם זו, באות מ׳ יש שאומרים משנאי יחזה. ויש שאומרים מקנאי).
אמר ה' ליעקב
"אָמַר ה' לְיַעֲקֹב" הוא פיוט המורכב ממשפטים שונים הלקוחים מפסוקים, המושר בדרך כלל במוצאי שבת בסעודת מלווה מלכה. הפיוט מסודר כאקרוסטיכון אלפבית.
כל משפט בפיוט נחתם במשפט "אַל תִּירָא עַבְדִּי יַעֲקֹב". משפט זה נאמר בהקשר של עידוד, הן כפנייה אל האל והן כאמירתו של עם ישראל המעודד את עצמו מתוך ביטחון באלוהים.
תוכן הפיוט.
הפיוט מורכב ממשפטים קצרים שמקורם בפסוקים מהתנ"ך, בהם נזכר יעקב בהקשרים של ברכה, גאולה וישועה. רבים מהפסוקים המוטמנים בפיוט לקוחים מברכות בלעם על עם ישראל:
מקור הפזמון:
לחנים ידועים.
לפיוט הולחנו לחנים רבים, בעדות ישראל השונות. אחד הידועים שבהם הושר בחסידות גור, והולחן על ידי מלחין החצר יעקב תלמוד. הפיוט בגרסה זאת הפך לנכס צאן ברזל במוזיקה החסידית.
לחן חסידי נוסף לפיוט הולחן על ידי הרב ישראל טאוב, האדמו"ר ממודז'יץ בעל הדברי ישראל, ומוכר בביצועו של הזמר החסידי בן ציון שנקר. לחן חסידי נוסף לפיוט הולחן על ידי חסידות ברסלב ומושר על ידי חיליק פרנק והזמר יוסף קרדונר. גם בחסידות חב"ד ישנם שלושה לחנים שונים למילים אלו.
גם לז'אנר שירת קרליבך יש 3 לחנים שחוברו מאת רבי שלמה קרליבך לפיוט זה.
גם לספרדים ולבני עדות המזרח מעל 10 לחנים שונים לפיוט זה.
אריק פריידז
אריק פריידס
פארק צ'אן-ווק
פארק צ'אן-ווק (הנגול: 박찬욱; ) הוא במאי, תסריטאי ומפיק קולנוע דרום קוריאני ומבקר קולנוע לשעבר.
נחשב לאחד הבמאים הפופולריים בקוריאה הדרומית שסרטיו זכו לשבחים רבים בארצו ובעולם.
פארק ידוע בסרטיו "אזור ביטחון" ו"צמא" וכמו כן בטרילוגיית הסרטים: "סימפתיה למר נקמה", "שבעה צעדים" ו"סימפתיה לגברת נקמה". בשנת 2022 זכה בפרס הבימוי בפסטיבל הקולנוע בקאן על סרטו ״החלטה לעזוב״.
ביוגרפיה.
פארק נולד וגדל בסיאול, בקוריאה הדרומית, ולמד פילוסופיה באוניברסיטת סוגאנג.
שם הקים מועדון קולנוע אשר נקרא "סוגאנג-קהילת קולנוע" ופרסם מספר מאמרים על קולנוע מודרני.
במקור רצה להיות מבקר אומנות, אך לאחר שצפה בסרטו של אלפרד היצ'קוק - ורטיגו, היה נחוש בדעתו להפוך לבמאי קולנוע.
לאחר סיום לימודיו, כתב מאמרים על קולנוע בעיתון ולא עבר זמן והפך לעוזר במאי.
לאחר חמש שנים ב-1992 עלה לאקרנים סרטו הראשון "הירח הוא החלום של השמש" ולאחר 5 שנים נוספות את סרטו השני 'טריו'.
סרטיו המוקדמים לא זכו להצלחה רבה והוא המשיך כמבקר קולנוע כקריירה ראשית.
בשנת 2000 ביים את הסרט "אזור ביטחון" אשר זכה להצלחה גדולה בקוריאה הדרומית והפך לסרט הכי נצפה בזמנו.
ההצלחה איפשרה לו יותר עצמאות בסרטו הבא - סימפתיה למר. נקמה (2002), שהיווה נקודת ציון נוספת בקריירה שלו וחופש יצירתי בהמשך לסרטיו.
זכה ב-2004 בפרס הגראן פרי בפסטיבל קאן על סרטו "שבעה צעדים" (2003), הפרס השני בחשיבתו במפעל.
בריאיון לאחר הזכייה, נשאל למה מוטיב הנקמה חוזר בסרטיו, תשובתו של פארק הייתה שהוא החליט לביים שלושה סרטים שיעסקו באופן רצוף בנושא נקמה ואיך השפעתה ההרסנית משפיעה על כולנו.
שלושת הסרטים לא תוכננו להיות כטרילוגיה במקור. ב-2005 יצא לאור הסרט האחרון בסדרת סרטי הנקמה - סימפתיה לגברת נקמה.
סרטיו של פארק היוו השראה לבמאי האמריקאי, קוונטין טרנטינו אשר ידוע בחיבתו לקולנוע האסייתי ומעריץ גדול של עבודתיו של פארק, היה אחד הגורמים לזכייתו בפרס הגראן פרי על סרטו "שבעה צעדים", כאחד השופטים בקאן ב-2004.
בראיון הוא סיפר שבין יתר הבמאים מהם הוא קיבל השראה בסרטיו הם: אלפרד היצ'קוק, רוברט אולדריץ', אינגמר ברגמן, סם פולר, רומן פולנסקי וקים קי-יאנג.
פארק עובד בימים אלה על מותחן אימה בכיכובה של ניקול קידמן בשם סטוקר, וזה יהיה סרטו הראשון אשר דובר אנגלית. התסריט נכתב על ידי שחקן הסדרה נמלטים - וונטוורת' מילר.
ב-2018 ביים את דרמת הריגול "המתופפת הקטנה".
יונה מצאה בו מנוח
סוניה בראגה
סוניה מריה קאמפוס בראגה (בפורטוגזית: Sônia Maria Campos Braga; נולדה ב-8 ביוני 1950)
היא שחקנית ברזילאית שהייתה מועמדת לשלושהפרסי גלובוס הזהב ולפרס אמי על הופעותיה בסרטים "נשיקת אשת העכביש", "ירח מעל פארדור" ו"העונה הבוערת".
בשנת 2020, הניו יורק טיימס דירג אותה במקום ה-24 ברשימת 25 השחקנים הגדולים של המאה ה-21.
ביוגרפיה.
בראגה נולדה בעיר מארינגה שבפרנה בדרום ברזיל. היא דודתה של השחקנית אליס בראגה. התפרסמה לראשונה בברזיל בטלנובלה "גבריאלה" ובקומדיה המועמדת לפרס אוסקר לסרט הזר "דונה פלור נשואה לשניים". על הופעה זו גם זכתה למועמדות לפרס באפט"א לתגלית השנה.
פרצה לתודעה העולמית בשנת 1985 בהפקה הברזילאית-אמריקאית "נשיקת אשת העכביש" בתפקיד משולש שעליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב.
לאחר מכן קיבלה את תפקיד הפעילה החברתית אובי ארצ'ולטה בדרמה של רוברט רדפורד "מילאגרו" ואת תפקיד מדונה מנדז, אשת הדיקטטור בקומדיה "ירח מעל פארדור", בהופעה עליה זכתה למועמדותה השנייה לפרס גלובוס הזהב.
ב-1990 הופיעה במותחן הפעולה של קלינט איסטווד "שיעור באש" וב-1994 בסרט של HBO "העונה הבוערת", שהיה לסרט הרביעי שלה לצדו של השחקן ראול ג'וליה.
על הופעתה הועמדה בראגה לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי.
בהמשך הופיעה לצדה של ג'ניפר לופז בדרמות: "עיני מלאך", בתור ג'וזפין אמה של השוטרת שרון פוג', ו"בורדרטאון", בתפקיד תרזה קסיאס, בעלת ארגון לטיפול בנשים מאוימות בעיר סיודאד חוארס.
בשנת 2002 כיכבה בסדרת הדרמה "משפחה אמריקאית" של רשת PBS, בתור אם המשפחה ברתה גונזלס, אשתו של ג'ס (אדוארד ג'יימס אולמוס), תיק מלחמת קוריאה.
ב-2005 שיחקה בחמישה פרקים בסדרת המתח "זהות בדויה" בתפקיד אלנה.
חיים אישיים.
בראגה לא נשואה ואין לה ילדים. היא ניהלה בעבר מערכות יחסים מתוקשרות עם כוכבי ובמאי הקולנוע המצליחים רוברט רדפורד וקלינט איסטווד.
אינתה עומרי