לוק מינג פלנגן, פעילת לגליזציית קנאביס ותיק, נבחר לדאל אירן ה-31 בבחירות הכלליות בשנת 2011. ב-6 בנובמבר 2013 הציע הצעת חוק להסדרת גידול, מכירה והחזקה של מוצרי קנאביס ומוצרי קנאביס אך לא עברה בהצבעה. ב-20 בנובמבר הציג הצעת חוק פרטית להסדרת קנאביס. עם זאת, לא הגיעה לקריאה שנייה. בנובמבר 2015, שר המדינה האחראי על אסטרטגיית הסמים הלאומית, אמר כי הוא מעדיף הפחתת הפללה של קנאביס לשימוש אישי. עם זאת, לא נבחר שנית בבחירות 2016. בדצמבר 2016 הוגשה הצעת חוק ללגליזציית קנאביס רפואי אשר עברה את השלב השני ללא הצבעה ועברה לשלב התיקונים ב-9 בנובמבר 2017. ביוני 2018, לאחר שהועברה הצעת חוק להכנת קנאביס בקנדה, הצהיר השר ליאו ורדקר כי "החלה של אי-הפללת קנאביס נבדקת, כאשר קבוצת מומחים שוקלת לבחון את המערכות בתחומי השיפוט של קנאביס לשימוש פנאי". בראיון בשנת 2017 תמך סטיבן דונלי על עישון קנאביס וכאשר הוכרז כשר הבריאות בשנת 2020, עמד על הערותיו משנת 2017 וציין פתיחות לליגליזציה של מספר חוקי סמים באומרו כי "אתה עושה משהו שלא פוגע באף אחד אחר, קשה לראות תפקיד לגיטימי של המדינה להעמיד אותך לדין על זה".
אלבניה.
קנאביס באלבניה אינו חוקי למטרות רפואיות או פנאי, אך מעובד באופן נרחב בכל רחבי המדינה. החוק בנושא לעיתים קרובות לא נאכף. באמצע שנות האלפיים דווח כי מקורו של כ-77% מהקנאביס באיטליה מאלבניה. לאחרונה, אם כי עדיין ללא ספק יצואנית נטו, אלבנים החלו לייבא גם קנאביס צמחי מרפא, עם העדפה ניכרת לזני החשיש של המגרב. הייצור הכולל, במדינה, נאמד על ידי המשטרה הפיננסית האיטלקית בסביבות 900 טון, בשווי של כ-4.5 מיליארד יורו.
מיד לאחר נפילת מדינת אלבניה הקומוניסטית החל הייצור הגדול הנוכחי של קנאביס. בשנת 1991 החלו קבוצות להקים מטעי קנאביס באזורים הדרומיים ליד גבול יוון, והחקלאים האלבניים המקומיים אימצו הזדמנות לרמה מסוימת של יציבות פיננסית במצב הכלכלי הסוער. בימים הראשונים של ייצור הקנאביס באלבניה, סחר נעשה על ידי צעירים יוונים שנשאו שקיות קנאביס מעל ההרים מעבר לגבול, בהם רשויות אכיפת החוק האלבנית התקשו לשלוט בסחר.
אסטוניה.
קנאביס באסטוניה אינו חוקי למטרות פנאי (אם כי לא נאכף ועבר אי-הפללה) ומותר לשימוש רפואי עם מרשם. החזקה של עד 7.5 גרם נחשבת לסכום לשימוש אישי, ונענשת בקנס.
בשנת 2018, עיריית קאנפי (Kanepi) בדרום אסטוניה שאוחדה לאחרונה אימצה את עלה הקנאביס כסמל על דגלה בעוד המילה "Kanep" הדומה לשם העיר, היא המילה האסטונית לקנאביס.
ארמניה.
קנאביס בארמניה אינו חוקי למטרות רפואיות או פנאי. בפברואר 2021 הודיעה הממשלה על תוכניות לאפשר גידול של קנבוס תעשייתי כחלק מתוכנית כלכלית לחיזוק הכלכלה. שר הכלכלה, ואהן קרוביאן, ציין כי הרשויות, כולל אכיפת החוק, ישמרו על השליטה והפיקוח על תהליך ייצורו, כדי להבטיח כי חקיקת הסמים הארמנית לא תופר.
נכון להיום, קיימת גם טיוטת חוק נוספת הקשורה לקנאביס בפרלמנט הארמני העומדת לדיון מאז דצמבר 2019.
בוסניה והרצגובינה.
קנאביס בבוסניה והרצגובינה אינו חוקי למטרות רפואיות או פנאי.
לאחר מלחמת בוסניה בין השנים 1992–1995, בוסניה הפכה ליצרנית גדולה של קנאביס, כאשר חלק ניכר מהתפוקה שלה הועברה דרך סלובניה וקרואטיה בשל מחירים גבוהים יותר שם. בשנת 2016, סקר שנערך בפקולטה לפילוסופיה באוניברסיטת מוסטאר מצא כי 92% מהסטודנטים תומכים בלגליזציה של קנאביס למטרות רפואיות. באותה שנה הוכרז כי המשרד לענייני אזרחים הקים צוות משימה לבדיקת לגליזציה של קנאביס וקנבינואידים למטרות רפואיות.
בלגיה.
קנאביס הוא אחד החומרים הפופולריים ביותר לטיפוח וצריכה בבלגיה. בעקבות מגמות עולמיות, שיעורי צריכת הקנאביס בבלגיה גדלו בהתמדה ברחבי המדינה מאז המאה העשרים, וגידול הקנאביס ממשיך להתרחב במהירות בקנה מידה לאומי. מספר צמחי הקנאביס שגדלו בבלגיה גדל ב-440% בשבע שנים, מ-73,344 בשנת 2006 ל-396,758 בשנת 2013. אף למרות עיבוד משפטי משמעותי של חוקים הקשורים לקנאביס מאז 2010, אלמנטים מסוימים בצריכה וטיפוח של קנאביס נחשבים בתוך "שטח אפור חוקי" של החוק הבלגי. קנאביס אינו חוקי מבחינה טכנית בבלגיה, אך החזקה אישית למטרות פנאי עברה אי-הפללה מאז 2003 אשר התירה למבוגרים מעל גיל 18 להחזיק עד 3 גרם.
המועדון החברתי הראשון לקנאביס "Trekt Uw Plant", הוקם באנטוורפן בשנת 2006 אשר חבריו טיפחו וקצרו צמחי קנאביס רשמית כמועדון לראשונה בשנת 2010 ללא כל התערבות מצד רשויות אכיפת החוק. המבנה והתפקוד של מועדונים חברתיים לקנאביס בלגי עוצבו בעיקר על ידי מועדוני הקנאביס הספרדיים. שלושה מועדוני קנאביס נוספים נוסדו בנובמבר 2013, בעיקר בקהילה דוברת הצרפתית בבלגיה. בהם "Ma Weed Perso" בעיר לייז', "WeedOut" באנדן, ו-"Sativa" בנאמור.
ביוני 2015 חתמה שרת הבריאות מגי דה בלוק על צו מלכותי המתיר שימושים מסוימים בקנאביס רפואי, אשר הוביל מאז 2015 להחלת רוקחים ורופאים כלליים בבלגיה הרשאיים להפיץ באופן חוקי תרופות מבוססות קנאביס "ארוזות מראש" בהן כולל תרסיס "Sativex" לטרשת נפוצה ואבקת קנאבידיול ("CBD"). מטופלים הדורשים קנאביס רפואי מסוגלים לטפח את הצמיחה האישית שלהם כל עוד הם ממלאים את המגבלות המתוארות בחקיקה מ-1 ביולי 2019 בנושא. באותה שנה, הודיע מנהיג המפלגה הסוציאליסטית, אליו די רופו, על תוכנית מפלגתו להגיש מחדש חקיקה שתאפשר הסדרת לגליזציה של קנאביס בפריסה ארצית.
גאורגיה.
קנאביס בגאורגיה חוקי למטרות רפואיות ופנאי. עקב פסק דין של בית הדין החוקתי בגאורגיה ב-30 ביולי 2018 הפך לחוקי להחזקה וצריכה מה שהפך את גאורגיה לאחת המדינות הראשונות בעולם להכשיר קנאביס לשימושי פנאי ורפואה, ולמדינה הקומוניסטית לשעבר הראשונה בעולם שעשתה זאת. החל משנת 2005 שימשה גאורגיה גם כדרך מעבר לסמים קלים המגיעים ממרכז אסיה, לכיוון רוסיה ואירופה. לפני שהמדינה הכשירה את הקנאביס, הייתה לה מדיניות מחמירה נגד סמים, במסגרתה ניתן היה לכלוא עבריינים עד 14 שנים.
החל משנת 2013 נשמעו קריאות של קבוצות תומכות שונות ופוליטיקאים באופוזיציה להפחית את הפללת הקנאביס, אך הממשלה נותרה נגד היוזמה. באוקטובר 2015 קבע בית המשפט החוקתי כי הנורמה של חוקת המדינה לגבי מאסר בגין שימוש אישי בקנאביס היא "קפדנית מדי" ויש להקל בה. בין החודשיים מאי-יוני 2015 "התנועה השנייה ביוני" ארגנו הפגנות לטובת ביטול הפללת משתמשי הקנאביס. בדצמבר 2016 קיימה תנועת הקנאביס "הרעש הלבן" מחאה מחוץ לבניין הפרלמנט הקוראת לאי-הפללה של שימוש בסמים קלים. בדצמבר 2016 הכריז בית המשפט עוד כי מאסר בגין שימוש בכמויות קטנות של חשיש, כמו גם רכישתו, שמירתו והפקתו לשימוש אישי, אינם חוקתיים. בערב השנה החדשה של שנת 2016, פעילי מפלגת גירצ'י שתלו צמחי קנאביס ב-84 סירים במטה המפלגה בטביליסי, בניגוד למדיניות הסמים הגאורגית. שוטרים גרוזינים הגיעו והחרימו את הצמחים, אך לא האשימו את חברי המפלגה בעבירה פלילית כלשהי.
ב-30 ביולי 2018 קבע בית המשפט החוקתי בגאורגיה כי "צריכת מריחואנה היא פעולה המוגנת בזכות האישיות החופשית" וכי "מריחואנה היא באחראיותו של המשתמש מה שהופך אותו לאחראי לפעולותיו ולכן, איננו גורם לתוצאות מסוכנות לציבור". פסק הדין הפך את השימוש וההחזקה של קנאביס בחוק בגאורגיה, אך שמר על קנסות לגידול ומכירת הסם. פעולות הנותרות גם הן בלתי חוקיות כוללות צריכה ציבורית ושימוש בנוכחות ילדים. ב-20 באוקטובר 2018 פעילי מפלגת גירצ'י קיימו את פסטיבל לגליזצית הקנאביס במרכז העיר טביליסי במחאה על מטרתם החדשה של חברי פרלמנט שמרנים להעביר הצעת חוק המגבילה את יכולת השימוש בקנאביס.
גרמניה.
קנאביס בגרמניה אינו חוקי למטרות פנאי (עם זאת, ניתן להימנע מהעמדה לדין אם החזקה היא בכמויות קטנות לשימוש אישי) וחוקי למטרות רפואיות.
בשנת 1994 פסק בית הדין החוקתי הפדרלי של גרמניה כי התמכרות לסמים אינה פשע, וגם לא החזקת כמויות קטנות של סמים לשימוש אישי. בשנת 2000 שונה החוק הנרקוטי הגרמני כדי לאפשר חדרי הזרקת סמים בפיקוח. בשנת 2002, התחיל מחקר פיילוט בשבע ערים גרמניות כדי להעריך את ההשפעות של טיפול בעזרת הרואין על מכורים, בהשוואה לטיפול בעזרת מתאדון. התוצאות החיוביות של המחקר הובילו לשילוב הטיפול בסיוע הרואין לשירותי ביטוח הבריאות החובה בשנת 2009.
במאי 2016 החליט הקבינט של המדינה לאשר את הצעד לקנאביס חוקי לחולים קשים שהתייעצו עם רופא ו-"אין להם אלטרנטיבה טיפולית אחרת". שר הבריאות הגרמני, הרמן גרוה, הציג בפני הקבינט את הטיוטה המשפטית בנושא לגליזציה של קנאביס רפואי שנכנסה לתוקף בתחילת 2017. שימוש למטרות פנאי איננו חוקי, אך ניתן להימנע מהעמדה לדין אם החזקתו היא בכמויות קטנות ולשימוש אישי.
דנמרק.
קנאביס בדנמרק אינו חוקי לשימוש פנאי, אך השימוש הרפואי מותר באמצעות תוכנית פיילוט בת ארבע שנים שהוחלה בינואר 2018. מכירת קנאביס ושימוש בה, אף שאינה חוקית, אושרה באופן בלתי רשמי בשכונת קופנהגן פריטאון כריסטיאניה. לאחרונה, חברה דנית הולכת להיות חברת הקנאביס הראשונה אשר משיקה הנפקת קנאביס. למרות מעמדו הבלתי חוקי, דו"ח של מרכז המעקב האירופי לסמים ולהתמכרויות לסמים (2015) הראה כי מעט יותר משליש מהדנים הבוגרים ניסו קנאביס בשלב כלשהו בחייהם, שהוא מעל הממוצע האירופי בו רק צרפת ממוקמת גבוה יותר.