בתחום יחסי ישראל והקהילה היהודית בארצות הברית רודרמן יזמה את הקמתה של תוכנית רודרמן ללימוד יהדות ארצות הברית באוניברסיטת חיפה והובילה משלחות של חברי כנסת לסיורים לימודיים בארצות הברית. רודרמן ייסדה את השדולה ליחסי ישראל - יהדות ארצות הברית בכנסת ויזמה ימי עיון וכנסים בנושא לחברי הכנסת. בין היתר, יזמה רודרמן בשנת 2020 את 'הפורום האזרחי' להידוק היחסים בין ישראל לקהילה היהודית בארצות הברית, שהושק בבית הנשיא במעמד נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין, ובהשתתפות שרת התפוצות ציפי חוטובלי, כלת פרס ישראל מרים פרץ, המדליסט האולימפי אריק זאבי, שופט בית המשפט העליון בדימוס אליקים רובינשטיין, הסופרת היהודיה-אמריקאית ניקול קראוס ואחרים.
בשנת 2013 הודיעה רודרמן כי היא מתמודדת בבחירות המקומיות על ראשות עיריית רחובות אך פרשה מהמירוץ כעבור מספר חודשים.
בשנת 2021 הייתה מיוזמות הסדרה 'היהודי החדש' ששודר בכאן 11 של תאגיד השידור הישראלי בכיכובו של גורי אלפי.
בשנת 2020, סביב הבחירות לנשיאות ארצות הברית, יזמה רודרמן סדרה של מחקרים אודות הקול היהודי בארצות הברית והשפעתה על תוצאות הבחירות, כמו גם התפישה של הישראלים את הפוליטיקה בארצות הברית.
רודרמן מכהנת בוועד המנהל של אוניברסיטת חיפה, בארגון יכולים נותנים ובוועד המנהל של רשת הפילנתרופים היהודיים - JFN. היא מכהנת גם כיו"ר מועצת המנהלים של קרן פולברייט בישראל. רודרמן פעילה גם בארגונים יהודים נוספים, כגון ארגון הקהילה הישראלית-אמריקאית (IAC) וארגון ידידי צה"ל בארצות הברית (FIDF). בנוסף, יש לה תואר ד"ר לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה.
וולוו VESC
וולוו VESC (בשוודית: Volvo VESC) היא מכונית קונספט אשר הוצגה על ידי יצרנית המכוניות השוודית וולוו בשנת 1972.
VESC פירושו באנגלית: "Volvo Experimental Safety Car".
סטו הכהן
סְטוּ הכהן (1929 - 13 באוגוסט 2006) היה מחלוצי הג'אז בישראל. נגן קונטרבס, אקורדיון, קלרינט, סקסופון ופסנתר, מעבד מוזיקלי, מלחין ומורה.
ביוגרפיה.
נולד בעיר פרניק שבבולגריה. מגיל צעיר ניגן באקורדיון ונחשף למוזיקה צוענית, הופיע באופן חובבני ולימד עצמו לנגן גם בקלרינט.
ב-1949 עלה לישראל ונקלט על ידי אריך טייך כנגן רב-כלי בתזמורת חיל האוויר. לאחר שחרורו מהצבא ניגן בבתי מלון (בין היתר עם פיסי אושרוביץ) והפך לאוטוריטה בנושאי ג'אז הודות לידע רב שצבר באופן עצמאי.
ב-1960 חיבר ועיבד את המוזיקה למופע היחיד הראשון של שמעון ישראלי "סתם יום של חול" וליווה אותו בקונטרבס. ב-1961 עיבד את המוזיקה לתוכניתה של להקת גייסות השריון, "טיפול זה טיפול" יחד עם רפי בן משה. ב-1966 עיבד את שירי דפנה אילת וניצח על התזמורת באלבום הבכורה של אריק איינשטיין, "שר בשבילך".
ב-1967 נפגש עם זמרת הג'אז רימונה פרנסיס, השניים נישאו והיו לצמד מוזיקלי פורה. ההקלטה הראשונה שלהם הייתה שירו של מתתיהו שלם "שיבולת בשדה" שעיבד הכהן עבור הקלטה בקול ישראל. פרנסיס שרה בגרסה זו ווקליזה (שימוש בקול כבכלי נגינה). הזוג הופיע יחד עם מוזיקאים כאלברט פיאמנטה, ממלו גיאטנופולוס, ירוסלב יעקובוביץ', מורטון קם, ג'ס קורן ואלי מגן ועוד (רובם היו מתלמידיו) במועדון "צוותא" ובקיבוצים, בעיקר במטרה להכיר לציבור הרחב את מוזיקת הג'אז.
ב-1969 עיבד במקביל לסיבוב ההופעות עם בת זוגו את המוזיקה של ג'ורג' ברסנס למופע "אין אהבות שמחות" של יוסי בנאי והופיע עם תזמורתו בתוכניתו של בנאי. ב-1970 עיבד את המוזיקה לתקליטה של עליזה עזיקרי "לא לוקחת ללב" וניגן בו. כן עיבד כמה משירי "חבורת בימות".
באמצע שנות השבעים עברו בני הזוג לארצות הברית, בעידודו של דיזי גילספי, שפגש אותם בביקורו בישראל. הכהן עבד במועדונים בניו יורק ולימד מוזיקה בעוד פרנסיס פיתחה קריירת זמרה בארצות הברית ובאירופה ששיאה בשנת 1977 בהפקת התקליט "Rimona Francis" בחברה הגרמנית MPS, שכלל חומרים מקוריים שלה ושל סטו הכהן.
בסוף שנות השמונים שבו בני הזוג לישראל. סטו הכהן השתלב בהוראה והעמיד דורות של נגני ג'אז, בהם אלי דג'יברי, סלעית להב, רועי הרצליך, ארז בר נוי ואחרים.
בארבע השנים האחרונות לחייו סבל הכהן מניוון שרירים קשה ולא הרבה לצאת מהבית. בשנה האחרונה לחייו הוא הרבה לצייר, בעיקר דיוקנאות של מוזיקאי ג'אז אייקונים. הוא נפטר בגיל 77 בשנת 2006.
היסטוריה של הרפובליקה של הודו
ההיסטוריה של הרפובליקה של הודו החלה ב-26 בינואר 1950. הרפובליקה של הודו הפכה למדינה עצמאית בחבר העמים הבריטי עוד ב-15 באוגוסט 1947. במקביל, האזור הצפון מזרחי של הודו הבריטית אשר היה מאופיין ברוב מוסלמי מובהק הפך למדינת פקיסטן במסגרת תהליך חלוקת הודו. החלוקה הובילה להעברת אוכלוסייה הכוללת מעל ל-10 מיליון בני אדם מהרפובליקה של הודו לפקיסטן וכתוצאה מהעברת האוכלוסייה מתו כמיליון אנשים. מנהיג הקונגרס הלאומי ההודי ג'ווהרלל נהרו הפך לראש הממשלה הראשון של הרפובליקה של הודו, אך המנהיג שהיה הכי מזוהה עם תנועת העצמאות ההודית - מהטמה גנדי, לא קיבל שום משרה בממשל החדש. אישור החוקה החדשה ב-1950 הפכה את הודו למדינה דמוקרטית.
לאורך השנים אירעו מקרים רבים של אלימות על רקע דתי, מעשי טרור ומרידות מצד הבדלנים, בעיקר באזור ג'אמו וקשמיר אשר בצפון-מזרח הודו. להודו יש סכסוכים טריטוריאליים בלתי פתורים עם הרפובליקה העממית של סין, אשר ב-1962 הסלימו למלחמת הודו–סין, ועם פקיסטן, אשר הובילו למלחמות עם פקיסטן בשנים 1947, 1965, 1971 ו-1999. הודו הייתה נייטרלית במלחמה הקרה והיא משתייכת למדינות הבלתי-מזדהות הכוללות 120 מדינות שאינן רואות עצמן כמשתייכות לחוג השפעתה של אף מעצמה.
הרפובליקה של הודו מחזיקה כיום בנשק גרעיני כאשר היא ערכה את הניסוי הראשון בנשק גרעיני ב-1974, ובעקבות כן 5 ניסויים נוספים במהלך 1998. משנות ה-50 ועד לשנות ה-80 המדיניות שהונהגה ברפובליקה של הודו הייתה בעיקר בהשראה של מדינות סוציאליסטיות. הכלכלה הושפעה במיוחד מרגולציה מקיפה, מפרוטקציוניזם ומכך שגופים גדולים היו בעלות ציבורית, מה שהוביל למקרים רבים של שחיתות מתמשכת ולצמיחה כלכלית איטית. החל מ-1991, הרפורמות הכלכליות הנאו-ליברליות הפכו את הרפובליקה של הודו לכלכלה השלישית בגודלה בעולם ולאחת מהכלכלות עם קצב הצמיחה הגדול ביותר, אף על פי שהשחיתות נותרה בעיה מתמשכת.
רקע.
ב-15 באוגוסט 1947 הודו ופקיסטן קיבלו את עצמאותן מבריטניה, והודו הבריטית חדלה להתקיים, כאשר הודו בפועל הפכה בתחילה לדומיניון בתוך חבר העמים הבריטי תחת הנהגתו של ראש הממשלה ג'ווהרלל נהרו. בחודש שאחרי החלוקה, התבצעו חילופי אוכלוסין רוויי דמים בין שתי המדינות החדשות. היה זה טרנספר של 4 מיליון הינדים ומוסלמים שהעבירו את ביתם לצד השני של הגבול. במהומות בין הינדים ומוסלמים שאירעו בעקבות אירוע זה נהרגו כחצי מיליון אנשים. על ידי שביתות רעב הצליח גנדי לגרום להפסקת המהומות בכלכותה ובדלהי, אך ב-1948 הוא נרצח על ידי קנאי הינדי, שחשב שהקו שהוא נוקט כלפי המוסלמים הוא רך מדי.
מאז הכרזת העצמאות של שתי המדינות, נותר אזור חבל קשמיר במחלוקת קשה בין הודו לפקיסטן, כאשר הדבר הביא בפועל למלחמת הודו-פקיסטן הראשונה, שנמשכה מ-1947 ועד 1949. בסופו של דבר הוסכם על הפסקת אש שהותירה בידי הודו שני שלישים מהשטח.
סכסוך קשמיר.
קשמיר הייתה נסיכות בעלת רוב מוסלמי שנשלטה על ידי נסיך הודי, המהרג'ה הארי סינג. בזמן חלוקת הודו העדיף סינג שקשמיר תישאר מדינה עצמאית ולא היה מוכן להסתפח לא להודו ולא לפקיסטן ורצה ששתי המדינות יכירו בקשמיר ככזו.
על אף חתימת הסכם הקפאת המצב שנחתם עם פקיסטן, נשלחו כוחות פקיסטניים לקשמיר בתגובה לניסיונותיו של המהרג'ה לבצע רצח עם במוסלמים. המהרג'ה ניסה לשנות את הדמוגרפיה של קשמיר שהייתה בעלת רוב מוסלמי תוך שהוא מבצע טיהור אתני בחבל ג'אמו שבמדינתו וכוחותיו טבחו באלפי מוסלמים וגירשו אלפים מבתיהם, כל זאת כדי ליצור בקשמיר רוב הינדי. אירועים אלו הובילו לפרוץ מרד במחוז פונץ'. בגיבוי כוחות צבאיים-למחצה, פלשו שבטים פשטונים לקשמיר באוקטובר 1947 כדי לכבוש אותה. ב-25 באוקטובר הם הגיעו לעיר בארמולה שבצפון-מערב הנסיכות וכבשו אותה. במקום להתקדם לסרינגאר, השוכנת במרחק של 50 ק"מ משם ולכבוש את שדה התעופה הבלתי מוגן שלה, הם נשארו בבארמולה למשך כמה ימים. כוחות הביטחון של קשמיר התגלו כחלשים מדי ומצוידים בצורה לקויה כדי שיוכלו להילחם כנגד פקיסטן. מתוך חשש שהפלישה תוביל לסיפוח לפקיסטן, פנה כעת המהרג'ה להודו וביקש שכוחות הודים יאבטחו את קשמיר. ראש ממשלת הודו, ג'ווהרלל נהרו, היה מוכן לשלוח לשם כוחות, אך מי ששימש בתפקיד המושל הכללי של הודו, לואי מאונטבאטן, יעץ למהרג'ה להסתפח להודו לפני שזו תשלח אליו את הכוחות. לפיכך, כשהוא שוקל את מצב החירום, חתם המהרג'ה על מסמך הסיפוח להודו ב-26 באוקטובר 1947.
בעוד הפולשים הפקיסטניים התפרסו ברחבי הנסיכות ובזזו את בארמולה, חתם כאמור המהרג'ה על מסמך הסיפוח להודו. שייך מוחמד עבדוללה כבר הגיע לדלהי יום קודם לכן, ב-25 באוקטובר, כדי לשכנע את נהרו לשלוח את הכוחות. הוא הבין את הסכנה הנשקפת לקשמיר והאיץ בנהרו לא לאבד זמן ולמהר לקבל את כתב הסיפוח ולהבטיח את שליחת הכוחות המהירה לקשמיר. ב-27 באוקטובר קיבל הלורד מאונטבאטן את כתב הסיפוח ועם חתימתו וחתימת המהרג'ה על המסמך הפכה מדינת ג'אמו וקשמיר לחלק מהודו.