ביולי 2015, במהלך ישיבת וועדת המורשת העולמית ה -39 של אונסק"ו, משכה דרום קוריאה את התנגדותה לאחר ההכרה של יפן בנושא זה כחלק מההיסטוריה של האי, וציון במפורש כי "היו מספר גדול של קוריאנים ואחרים שהובאו בניגוד לרצונם ואולצו לעבוד בתנאים קשים בשנות הארבעים בחלק מהאתרים [כולל אי האשמה] " וכי יפן" הייתה מוכנה לשלב אמצעים מתאימים באסטרטגיה הפרשנית לזכר הקורבנות כאלה בהקמת מרכז מידע", ובעקבות הסכמה זו והסרת ההתנגדות, הוכר האי ב-5 ביולי כחלק מאתר המורשת העולמית - כחלק מ.
ההסכמה שהוסגה עוררה מחאה ציבורית בשתי המדינות; וכבר באותו יום, לאחר ההחלטה על אישור האתר, הודיע שר החוץ היפני פומיו קישידה כי כאשר נאמר "הובאו בניגוד לרצונם ואולצו לעבוד בתנאים קשים " אין מדובר ב"עבודות כפייה".
בשל מחלוקת זו, הוקם מנגנון פיקוח על ידי וועד המורשת העולמית, לפקח על הנצחת זכר הקורבנות, וסטטוס ההנצחה הוצג במהלך מושב ועדת המורשת העולמית ביוני 2018. בפגישה זו הגיעה ועדת אונסק"ו למסקנה כי יפן לא עמדה בהתחייבותה להנציח את זכר הקורבנות, ויעצו ("strongly urged") ליפן לקיים את הבטחותיה.
ביקור באי.
בעת שהתגוררו עובדים באי, קו מעבורת שימש את המתגוררים באי והביא אותם לנמל נגסאקי (דרך האי איוג'ימה שבנגסאקי, והאי טאקאשימה). לאחר שכל התושבים עזבו את האי, קו מעבורת זה הופסק.
מאז 2009 האי פתוח לביקורי תיירים, חמש חברות מפעילות סיורי תיירות באי.
אזכורים תרבותיים.
האי הופיע במספר רב של סרטים דוקומנטריים וכן בסרטים עלילתיים.
מספר סצנות מהסרט "סקייפול" (בסדרת סרטי ג'יימס בונד) משנת 2012 מתרחשות באי, אף שאלה צולמו באולפנים בבריטניה (אולפני פיינווד), מאחר שמבני האי נחשבו מסוכנים מכדי לצלם בהם.
חואו שיינגוואנג
חוֹאוּ שְׂייֵנְגוָאנְג (בסינית: 侯先光; בפין-יין: Hóu Xiānguāng, נולד במרץ 1949 בפנגשיין בג'יאנגסו) הוא פלאונטולוג סיני, שמחקריו היו הגורם לגילוי אתר המאובנים בצ'נגג'יאנג.
ביוגרפיה.
הוא למד בבית הספר בשוג'ואו, ואז למד בנאנג'ינג. בשנת 1977 סיים תואר במדעי כדור הארץ ועבד כמרצה באותה המחלקה. לאחר שסיים תואר שני בגאולוגיה ופלאונטולוגיה מהמכון לגאולוגיה ופלאונטולוגיה של האקדמיה הסינית למדעים בנאנג'ינג בשנת 1981, הוא הפך לפרופסור חבר בשנת 1992 ולפרופסור מן המניין בשנת 1994. בשנת 1997 הוא סיים בנוסף דוקטורט באוניברסיטת אופסלה, שוודיה והיה פרופסור לאוניברסיטת יונאן, שם הוא הקים וניהל את המעבדה העיקרית לחקר פלאוביולוגיה של מחוז יונאן (云南省 古生物 研究 重点 实验室). בשנת 1984 הוא גילה את הפאונה של צ'נגג'יאנג במהלך עבודות שדה ממושכות ופיתח שיטות שימור של "מאובנים רכי-גוף". התגלית, יחד עם גילוי פצלי ברג'ס בקנדה, היו בין התגליות המרהיבות ביותר של הפלאונטולוגיה במאה העשרים.
פרסים והוקרות.
הוא זכה בפרס הראשון הלאומי של סין למדע הטבע בשנת 2003, הפרס על התקדמות המדע והטכנולוגיה של קרן הו לונג הו בשנת 2004, הפרס המיוחד למדעי הטבע במחוז יונאן, פרס התחרות המצטיינת למדעי הטכנולוגיה של מחוז יונאן, והיה סגן נשיא האיגוד הבינלאומי לפלאונטולוגיה בין השנים 2006–2010.
מין שושנת ים "Xianguangia sinica" קרוי על שמו.
יבגני איוואנוב
קפטן יבגני מיכאילוביץ' איוואנוב (ברוסית: Евгений Михайлович Иванов; 11 בינואר 1926 - 17 בינואר 1994), המכונה גם יוג'ין איוואנוב, היה נספח הצי הסובייטי בשגרירות ברית המועצות בלונדון בראשית שנות ה-60 וגם עסק בריגול. הרומן שלו עם כריסטין קילר הביא לכך שאחד ממאהביה, ג'ון פרופיומו, שר המלחמה הבריטי, התפטר מממשלת בריטניה, במה שנודע כפרשת פרופיומו.
ראשית חייו וקריירה.
איוואנוב נולד בפסקוב בשנת 1926, בנו של קצין צבא. הוא הצטרף לצי האדום בשנת 1944. לאחר מכן שירת איבנוב בצי המזרח הרחוק ובצי הים השחור. הוא עבר אימונים ב-GRU (המודיעין הצבאי הסובייטי), לפני שהוצב בלונדון ב-27 במרץ 1960 כעוזר נספח חיל הים הסובייטי. לאיוואנוב התלוותה לבריטניה אשתו מאיה, בתו של אלכסנדר גורקין, יו"ר בית המשפט העליון של ברית המועצות. האנגלית של איוואנוב תוארה כשירה ובני הזוג הרוסים היו פופולריים בחוגים חברתיים ודיפלומטיים בממלכה המאוחדת.
כיעד של השירות החשאי הבריטי.
איוואנוב התיידד עם האוסטאופת סטיבן וורד לאחר שהוצג בפניו על ידי העורך המנהל של "הדיילי טלגרף" במהלך ארוחת הצהריים במועדון גאריק. בשירות החשאי הבריטי, MI5, ראו באיבנוב עריק פוטנציאלי וביקשו מוורד לנסות לשכנע אותו להעביר את אמונו לבריטניה.
איוואנוב היה במסיבת בריכה באחוזת קליבדן כאשר כריסטין קילר פגשה את ג'ון פרופיומו, שר המלחמה הבריטי. הרומן לאחר מכן של קילר עם פרופומו נמשך בתקופה בה קיימה גם יחסי מין עם איבנוב. זה היה בתקופה שבה המתחים של המלחמה הקרה כבר הוגברו, רגע לפני משבר הטילים בקובה. וורד ואיבנוב אומרים כי הם ביקשו מקילר לחקור את פרופומו מתי יועברו טילי הגרעין האמריקאים למערב גרמניה.
פרשת פרופיומו.
כאשר פרשת פרויומו התפרסמה, השערורייה בה שר המלחמה ניהל רומן עם פילגשו של מרגל סובייטי הביא למספר שינויים מרחיקי לכת. ברמה האישית, מערכת היחסים של איבנוב עם קילר גרמו למאיה לעזוב אותו והיא חזרה למוסקבה; הקרמלין לא הצליח להראות לו הכרה רבה. הדחייה הכפולה באה לידי ביטוי גם בשתייה כבדה של איבנוב. סטיבן וורד התאבד.
שנים מאוחרות יותר.
איוואנוב נקרא חזרה למוסקבה בדצמבר 1962, לפני שפרשת פרויומו הפכה לידיעה ציבורית. עם שובו לברית המועצות המשיך בקריירה הימית שלו, כשהוא נשלח לשרת בצי הים השחור. לא ידוע אם איבנוב המשיך לעבוד עם המודיעין הצבאי אך על פי הדיווחים, הוא זכה במסדר לנין. הוא לא התחתן בשנית. בשנת 1994, איוואנוב נמצא מת בדירתו במוסקבה, גיל 68 היה במותו.
זיכרונות.
חלק מזכרונותיו של איבנוב נכתבו על ידי סופר צללים בספר הזיכרונות "המרגל העירום" שפורסם בשנת 1992. בספר הצהיר איבנוב שהוא הצליח להשיג מודיעין צבאי משמעותי באמצעות גישה לחוגים פוליטיים בריטים. עם זאת הוא טען שהממונים עליו במודיעין הצבאי הרוסי לא היו מודעים ליחסיו עם קילר עד לפרוץ הסיפור בבריטניה, מכיוון שהוא לא ראה צורך לדווח להם על יחסיו הפרטיים.
המודיעין הצבאי הרוסי
אצטדיון פרנץ פושקש החדש
הקסם של הרוע
הקסם של הרוע (ברוסית: Очарование зла) הוא סדרת טלוויזיה רוסית בת שישה פרקים משנת 2006 בבימויו של מיכאיל קוזאקוב.
עלילה.
העלילה מתרחשת בצרפת בשנות השלושים. בקרב ההגירה הרוסית, בתו של השר לשעבר של הממשלה הזמנית גוצ'קוב, ורה, מתאהבת בקצין הצבא הלבן לשעבר (כיום סוכן המשטרה החשאית הסובייטית) אלכסנדר בולביץ' שמזמין אותה להיפגש במפל. כשהיא מגיעה למקום, היא מגלה באימה גבר מת על הספסל ובורחת, לאחר שפגשה את אלכסנדר בדרך. עם זאת, כשהם חוזרים לשם הם לא מוצאים דבר.
חברו של בולביץ', סרגיי אפרון (בעלה של מרינה צבטאייבה), גם הוא קצין הצבא הלבן לשעבר, הופך גם הוא לסוכן המשטרה החשאית הסובייטית. עם זאת, לאחר שהשתתף בעקיפין ברצח אדם שהחזיק בראיות מפלילות נגד אנשי המשטרה החשאית הוא חש שהוא רוצה "לצאת מהמשחק" ופונה לוורה. היא, בתורה, לאחר שנודע לה כי אלכסנדר הוא סוכן סובייטי, מחליטה גם לעבוד עבור המשטרה החשאית.
הפקה.
העלילה מתרחשת בשלוש מדינות - צרפת, שווייץ וברית המועצות. מבוסס על אירועים אמיתיים והדמויות הם אנשים אמיתיים. בסדרה, שביים מיכאיל קוזקוב, הוא ליהק לתפקיד קצין המשטרה החשאית ולטר קריביצקי את בנו קיריל. הסדרה, שצולמה בשנת 2006, שוחררה לטלוויזיה רק בפברואר 2010 בערוץ "תרבות" מבית VGTRK.
אבות-טיפוס של דמויות הסדרה.
כל הדמויות המופיעות מבוססות על אישים אמיתיים:
יוכבד קפלינסקי
יוכבד "וודה" קפלינסקי (נולדה ב -23 במרץ 1947 בתל אביב) היא מרצה ופרופסור למוזיקה בבית הספר ג'וליארד בניו יורק, בו היא עומדת בראש המחלקה לקדם קולג' (Pre-College).
ראשית חייה.
נולדה לפרופסור נח קפלינסקי. קפלינסקי למדה פסנתר בהדרכת אילונה וינצ'ה-קראוס באקדמיה למוזיקה בתל אביב וסיימה תואר ראשון, תואר שני ותואר דוקטור בבית הספר ג'וליארד כסטודנטית של אירווין פרוינדליך . היא המשיכה בלימודים אצל דורותי טאובמן .
קריירה מקצועית.
קפלינסקי החלה את הקריירה המוזיקלית שלה כזוכה בתחרות יוהאן סבסטיאן באך הבינלאומית בוושינגטון די.סי.
את קריירת ההוראה שלה החלה באוניברסיטת פילדלפיה לאמנויות ולאחר מכן לימדה בבית הספר למוזיקה במנהטן בשנת 1987. בין 1989 ל-1997 לימדה בקונסרבטוריון פּיבּודי בבולטימור.
בשנת 1993 היא החלה ללמד בבית הספר ג'וליארד. היא התמנתה ליו"ר המחלקה לפסנתר בשנת 1997. היא שימשה כשופטת בתחרויות בינלאומיות יוקרתיות, כולל תחרות צ'ייקובסקי במוסקבה ותחרות הפסנתר הבינלאומית על שם ואן קליבורן בטקסס, שם זכתה תלמידתה ג'ויס יאנג במקום השני בשנת 2005.
קפלינסקי שימשה חמש פעמים כשופטת בתחרות הבינלאומית לפסנתר על שם ארתור רובינשטיין בתל אביב.
במשך שנים רבות הייתה פרופסור לפסנתר בבית הספר למוזיקה באוניברסיטה הנוצרית של טקסס , וכן חברה בפקולטה של הפסטיבל ובית הספר למוזיקה של אספן.
אחוזת בני אבריקוסוב
אחוזת בני אבריקוסוב (ברוסית: Особняк Абрикосовых), המכונה גם הבית הראשי של אחוזת נ.א. קוסירב-אבריקוסוב היא אחוזה הממוקמת במוסקבה בכתובת: רחוב אוסטוז'נקה, מס' 51/10.