תפקידם של המשתתפים בניסוי הוצג להם כעוזר-מנחה: עליהם להציג 27 שאלות למשתתף אחר (אשר הם אינם יודעים כי הוא שחקן), שנמצא בבידוד במרכז האולפן והם אינם מסוגלים לראותו אלא רק לשמוע אותו. במקרה שאינו עונה נכונה על שאלה, עליהם להעניש אותו בכל פעם במכת חשמל בעוצמה הדרגתית של עד 460 וולט. מנחת התוכנית הודיעה למשתתפים כי מכות החשמל, אשר גדלו בעוצמות של 20 וולט, אינן קטלניות - אך עלולות לגרום סבל רב; אם יפסיקו לשאול שאלות, יפסידו את סכום הפרס.
זעקות הכאב של המתמודד בבידוד (אשר היו מוקלטות וזהות לכל המשתתפים) נשמעו היטב למשתתף. הן הלכו והתגברו עד שהשחקן התחנן שיפסיקו. בשלב מסוים הפסיק השחקן לזעוק והשתתק לחלוטין, ואף הפסיק לענות על שאלות נוספות. למרות שניכר היה כי איבד את הכרתו או נהרג, המשיכו המתמודדים לשלוח אליו מכות חשמל. את אלה שביקשו להפסיק לשחק דרבנו להמשיך באמצעות חמישה שלבים (בניסוי של מילגרם, היו אלה ארבעה):
מתמודד שלאחר חמשת השלבים עמד על כך שהוא מעוניין להפסיק, היה רשאי לעזוב את האולפן. לאחר עזיבתו הוא נלקח לחדר הפקה, שם הופגש עם השחקן והוסבר לו כי מדובר היה בניסוי ונערך עמו ראיון מקיף.
תוצאות.
80 אחוזים מהמשתתפים המשיכו את המשחק למרות תחנוניו של השחקן, וחשמלו אותו עד לעוצמה המקסימלית האפשרית, 460 וולט. מתוך 80 משתתפים, רק 16 סירבו בתוקף להמשיך ולחשמל אותו ועזבו את התוכנית. ניק הודה כי נדהם מכך שאחוז כה גבוה של משתתפים צייתו לכללים הסדיסטיים ואמר כי מצלמות הטלוויזיה הגבירו את נכונות המשתתפים לציית וכי "אצל מילגרם, 65% צייתו לסמכות המרושעת. בסביבה טלוויזיונית, זה 80%".
ניק חילק את 80 המתמודדים לקבוצות:
ביקורות.
על אף שרוב הביקורות הגיבו בחיוב לשחזור הניסוי של מילגרם, רבות גם העלו טענות לגבי הטיות אפשריות של השחזור לעומת הניסוי המקורי, ובשל כך ערערו על אמינותו של הסרט כדוקומנטרי:
ריצ'רד ת'יילר
ריצ׳רד ה' ת'יילר (באנגלית: Richard H. Thaler; נולד ב-12 בספטמבר 1945) הוא כלכלן יהודי-אמריקאי מחלוצי תחום הכלכלה ההתנהגותית. זוכה פרס נובל לכלכלה לשנת 2017. מכהן כפרופסור בבית הספר למינהל עסקים של אוניברסיטת שיקגו.
קורות חיים.
ב-1967 סיים תואר ראשון באוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב, ב-1970 קיבל תואר שני מאוניברסיטת רוצ'סטר, וב-1974 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת רוצ'סטר. את הדוקטורט, שכותרתו "The Value of Saving A Life: A Market Estimate", השלים בהנחיית שרווין רוזן.
בשנות השמונים לימד באוניברסיטת קורנל. באותן שנים פרסם בכתב העת Journal of Economic Perspectives טור בשם אנומליות ("Anomalities") בו שילב תאוריות פסיכולוגיות כמניעים בהתנהגות כלכלית. כיום ת'יילר חבר סגל בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת שיקגו שם הוא עומד בראש המכון לחקר קבלת ההחלטות.
ת'יילר כתב מספר ספרים פורצי דרך בתחומו, בהם "Quasi-rational Economics", הממשיך את התזה של רציונליות מוגבלת ו-"The Winner's Curse" (1994) בו קיבץ מקצת מהמאמרים שהופיעו במשך השנים בטור שבעיתון. מאמרו המפורסם ביותר שזכה לתהודה היה Toward a Positive Theory of Consumer Choice מ-1980. במשך השנים שיתף פעולה עם זוכי פרס נובל לכלכלה הישראלים עמוס טברסקי ודניאל כהנמן, ופרסם עם האחרון מספר מאמרים.
ת'יילר טבע את המונח "חשבונאות נפשית" (Mental accounting), אשר נועד לציין את הדרך בה שיקולים רגשיים משפיעים על קבלת החלטות כלכליות. הדרך בה אנשים מנהלים את החשבונאות הנפשית שלהם גורמת להבדלים במידת ההנאה שאנשים מפיקים מזכייה או קנייה, עבור עסקה בערך נתון. ת'יילר מבחין בין תועלת הרכישה ותועלת העסקה. תועלת הרכישה היא ההנאה הנגרמת כתוצאה מן ההשוואה בין ערך המוצר לבין מחירו; תועלת העסקה (deal) היא ההנאה הנגרמת כתוצאה מן ההשוואה בין הסכום ששולם לבין נקודת התייחסות כלשהי. תועלת הרכישה היא רציונלית, בעוד שתועלת העסקה היא רגשית. ת'יילר עסק גם בסוגיית "השפעת הבעלות" (Endowment effect), כלומר התופעה בה ככל שנחוש באופן עוצמתי יותר כי נכס מסוים הוא כבר שלנו, כך יהיה לנו קשה יותר לוותר עליו. תופעה נוספת עליה התעכב ת'יילר היא סוגיית ההוגנות בכלכלה. הוא ערך ניסויים רבים שהראו כי בני אדם מוכנים לדחות עסקה שאינה נראית להם הוגנת, גם הם מפסידים מכך. בהקשר זה, במאמר בניו יורק טיימס יחד עם פרופסור דניאל כהנמן, דן ת'יילר בשילוב ההוגנות במשוואה הבסיסית של ביקוש והיצע. ת'יילר טען למעשה כי ביקוש והיצע כפי הנלמד במודלים הקלאסיים נשען גם על הוגנות במסחר ולכן גם בימים קשים של סופות הוריקן או וירוס הקורונה, ספקים לא יעלו מחירים גם בעת מחסור כדי לשמר ממד של הוגנות בסיסית ביחס ללקוחותיהם.
ביחד עם עם שלמה בן ארצי הוא פרסם סדרת מאמרים בהקשר לחסכונות לפנסיה, והציע מודל חדש של חיסכון פנסיוני בשם " Save More Tomorrow ", שבו אדם מתחייב בהווה לחסוך חלק גדול יותר מהכנסותיו העתידיות.
ב-אפריל 2008 פרסם יחד עם המשפטן קאס סאנסטיין ספר, המווה כאחד מעמודי הבסיס בתחום הכלכלה ההתנהגותית, בשם "Nudge" ( "דחיפות קלות"), או בשמו המלא, Nudge: Improving Decisions about Health, Wealth, and Happiness, המתאר כיצד חברות וארגונים ציבוריים ופרטיים יכולים לעודד אנשים לקבל החלטות מושכלות יותר בחיי היום-יום שלהם על ידי "דחיפה" או תזכורת מפורשת או מרומזת לכיוון התנהגות מסוים. הספר יצא לאור בעברית בסוף 2019 בהוצאת מטר.
ת'יילר גילם את עצמו בסרט "מכונת הכסף" שעסק במשבר הסאבפריים.
ב-2017 זכה בפרס נובל לכלכלה על תרומתו לכלכלה התנהגותית.
חיים פרטיים.
ריצ׳רד ת'יילר נולד למשפחה יהודית. אמו, רוזְלין (לבית מֶלניקוב), הייתה מורה, ואביו, אלן מ' ת'יילר, היה אקטואר. הוא גדל עם שני אחים צעירים ממנו. נשוי לפראנס לקלרק, פרופסור לשיווק, נישואין שניים ויש לו שלושה ילדים מנישואיו הראשונים.
טמרין שחור-אדרת
טמרין שחור-אדרת (שם מדעי: "Leontocebus nigricollis") הוא מין של פרימט מסוג טמרין גב-אוכף. תפוצתו במזרח אקוודור, דרום קולומביה וצפון פרו וכמו שאר הטמרינים הוא שוכן עצים ופעיל יום.
מיון לתת-מינים.
בנוסף יש חוקרים המשייכים את המין טמרין גראל כתת-מין שלישי.
מאפיינים.
שני תת-המינים חיים ביערות גשם טרופיים עד לגובה 1,000 מטר מעל לפני הים. הטמרין נמצא לרוב בגובה על העצים בגבוהים שבין 4 ל-10 מטר מפני הקרקע. הם חיים בלהקות של בין 4 ל-12 פרטים בשטח של בין 300 ל-500 דונם. צפיפות המין בין 10 לבין 13 פרטים לקמ"ר.
קדמת גופו שחור. גבו והחלק התחתון של הגוף אדמדם. הזנב שחור מלבד החלק התחתון שבצבע אדום. אזור הפה לבן עם מעט שערות שחורות. לתת המין טמרין אדום ושחור-אדרת, הגב בצבע אדום.
כל קבוצה מכילה נקבה וזכר שליטים ורק הם מתרבים. משך ההיריון 140 ימים שלאחריה נולדים תאומים לא זהים. במין זה הלידות מתרחשות כל השנה כאשר ההפרש בין הלידות הוא 8.5 חודשים בממוצע. חודשיים לאחר הלידה, הגורים מתחילים לאכול אוכל רך והם מגיעים לבגרות מינית לאחר 14 חודשים. טמרין זה חי 14 שנה בשבי.
טמרין זה כמו שאר מיני הטמרין אוכל חרקים (בעיקר חרגולים ותיקנים), פירות ותפליטי עצים. לטמרין זה מספר טורפים בעיקר מיני נחשים, לטאות גדולות וחתולים.
אוכלוסיית מין זה נמצאת בירידה כאשר הירידה העיקרית נגרמת כתוצאה של ציד של תת-המין טמרין אדום ושחור-אדרת המשמש בניסויים בתעשיית הביורפואה.
יצחק אייזיק חבר
רבי יצחק אייזיק חבר (וילדמן; תקמ"ט, 1789 – כ"ט בחשון תרי"ג, 11 בנובמבר 1852) היה פוסק הלכה ומקובל ליטאי בולט, רב בכמה עיירות בליטא ומחבר ספרים. היה תלמידו של רבי מנחם מנדל משקלוב שהיה תלמידו של הגאון מווילנה, ולכן כונה פה שלישי להגר"א.
תולדותיו.
נולד בשנת תקמ"ט בעיר הורודנה, לרבי יעקב חבר ולחינקא בת רבי יצחק מאמדור. מגיל 14 למד מפי רבי מנחם מנדל משקלוב, שעלה לארץ בשנת תקס"ח בהיות ר' יצחק אייזיק בן 19. לאשתו הראשונה קראו שפרינצא, נפטרה בטיקטין בי"ט תשרי תר"ט. לאשתו השנייה קראו רבקה מרים. בגיל צעיר התמנה לרבנות בעיירה פרזווע, ואחר כך שימש ברבנות בערים: ראזינאי, וולקוביסק, טיקטין, ובארבע שנותיו האחרונות בסובאלק, נפטר בן שישים וארבע בכ"ט בחשון תרי"ג.
בתורת הקבלה.
תלמידו רבי יצחק כהנא מספר בשמו שהוא עסק בתורת האר"י והגר"א שלושים שנה ברציפות -. עסק גם במשנת הרמח"ל ובספרו "פתחי שערים" הוא משלב מתורת שלושתם. כמו הגר"א, הוא מפרש את כתבי האר"י בדרך משל, בדרכו של הרמח"ל. רבי יצחק אייזיק חיבר גם ספר בשם "מגן וצינה" שמטרתו להוכיח את אמיתות ספר הזוהר והקבלה.
ספריו.
ביאורים לכתבי הגר"א ורמ"מ משקלוב.
חלק ניכר מכתביו נשאר בכתבי יד, והוצא לאור לאחר מותו על ידי בניו, נכדיו או מוציאים לאור אחרים.
משפחתו.
בנו רבי יוסף כיהן אף הוא ברבנות עיירות, וחיבר מספר חיבורים, בהם שער יוסף, כפלים לתושיה על שיר השירים, וזרוע נטויה, ביאור על הגדה של פסח (שאותה הוציא בעקבות חיבורו של אביו 'יד חזקה').
כמו כן חיבר רבי יוסף שני ספרי הספד, האחד על אביו, נפש נקי, והשני על אביו וכן על רבי אריה לייב שפירא אב בית דין קובנה, ועל רבי מאיר מברינסק, ורבי אליעזר מהורודנה, ועל רבי אליעזר יצחק פריד, בשם ציון לנפש.
בנים נוספים הם הרב משה רבינוביץ ורבי אהרן פונדק מווילנה. חתניו הם רבי אליעזר שלמה שכיהן ברבנות, ורבי יצחק צבי הלוי לוין מנהל כולל סובאלק ולומז'ה.
1942 בגרמניה
1942 בגרמניה הייתה השנה בה ציינה 71 שנות לאום.
הנהגה.
ראש המדינה:
קאנצלר גרמניה:
טומס לייטרסדורף
טומס (טומי) לייטרסדורף (נולד בשנת 1937) הוא אדריכל ומתכנן ערים ישראלי.