עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 היה בקמן מפקד הבריגדה ה-75. הבריגדה שלו נכללה במסגרת הדיוויזיה ה-37 אשר הייתה חלק מהקורפוס ה-20. הבריגדה נפרסה בחזית המזרחית והשתתפה בבלימת הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית וכן בקרב טננברג ובקרב הראשון על האגמים המזוריים. בסטפמבר 1914 הוא מונה למשך תקופה קצרה למפקד הדיוויזיה ה-41. ב-1915 הוא השתתף בקרב השני על האגמים המזוריים, וב-15 באוגוסט של אותה שנה מונה לראש מטה ארמיית הניימן תחת אוטו פון בלו. הוא השתתף עם הארמייה במתקפת גורליצה-טרנוב, ולאחר מכן בנסיגה הגדולה, וב-30 בדצמבר 1915 שונה שמה לארמייה השמינית. ב-5 באוקטובר 1916 הועברו בקמן ובלו לחזית המקדונית. בלו מונה למפקד קבוצת ארמיות פון בלו ובקמן מונה לראש מטה הקבוצה. כוחות הקבוצה נכשלו בכיבוש העיר סלוניקי, ובעקבות כך הוחלף בלו ב-22 באפריל 1917 בפרידריך פון שולץ. ב-8 באוגוסט של אותה שנה מונה בקמן למפקד קורפוס המילואים ה-3, וב-5 בספטמבר הועבר לפקד על הקורפוס ה-14. ב-1 בנובמבר 1917 מונה למפקד קורפוס המשמר היוקרתי. הקורפוס נכלל במסגרת הארמייה הרביעית והוצב בחזית המערבית. ב-9 באפריל 1918 השתתף הקורפוס בהתקפה של הארמייה על הכוחות הבריטים לכיוון נמלי תעלת למאנש, במסגרת קרב איפר הרביעי שהיה חלק ממתקפת האביב, אך המתקפה נכשלה בכיבוש יעדיה. בהמשך אותה שנה הותקף הקורפוס בידי מדינות ההסכמה במסגרת מתקפת מאה הימים, ונאלץ לסגת מעמדותיו. ב-12 באוגוסט 1918 הועבר בקמן לפקד על הקורפוס השלישי. הוא פיקד על הקורפוס עד סיום המלחמה, וב-30 בספטמבר 1919 פורק הקורפוס ובקמן פרש מהצבא.
בקמן נפטר בעיר באד וילדונגן ב-19 בנובמבר 1921 בגיל 62.
סמל רוסיה הצארית
דגל רוסיה הצארית
שמעון אשריקי
הרב שמעון אשריקי (1860–1930) היה שד"ר, חבר בית הדין של העדה הספרדית בירושלים, ממנהיגי ועד העדה המערבית בעיר, ואב בית הדין של העדה.
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1860 (ה'תר"ך) באספי שבמרוקו לחיים, שהיה מעשירי העיר. בהיותו כבן 5 עלו עמו הוריו לישראל והתיישבו ביפו, שם התחנך בצעירותו אצל הרב שלמה חזן. לאחר מספר שנים ביפו, עבר להתגורר בירושלים בעקבות פטירת אביו, שם למד יחד עם הרב יצחק אשכנזי. בתקופה זו נישאה אמו לראשון לציון הרב אברהם אשכנזי, והוא אומץ אצלו כבן.
בסיום לימודיו נישא לבוליסה סול, בת הגביר אברהם פינסו שהיה ממנהיגי וראשי העדה הספרדית. בתקופה שלאחר נישואיו יצא בשליחות כשד"ר מטעם כוללות ירושלים לערי הודו, עיראק, צפון אפריקה וספרד. בשנת 1900 ובשנת 1902 שהה בשליחויות כשד"ר מטעם העדה המערבית במרוקו. בסיום שליחויותיו שב לירושלים ומונה לשמש כחבר בית הדין של העדה הספרדית בעיר.
בשנות מלחמת העולם הראשונה שימש כחבר בבית הדין המורחב "משמרת הקודש" של עדות הספרדים והאשכנזים לצד הרב אליהו משה פאניז'יל והרב וידאל סורנאגה, ולאחר פטירתו של הרב יוסף חיים הכהן בשנת 1921 (ה'תרפ"א), מונה לשמש במקומו כאב בית הדין של העדה המערבית. בפעילותו הציבורית שימש בין היתר כחבר וועד העיר ליהודי ירושלים.
בשנתיים האחרונות לחייו התעוור וסבל ממחלות שונות, עד לפטירתו בירושלים ב-22 ביוני 1930 (כ"ג בסיוון ה'תר"ץ). נטמן בבית העלמין בהר הזיתים.
בתו בידה נישאה ליצחק יחזקאל יהודה, ונפטרה בחיי אביה. בנו חיים שימש כמורה לערבית בגימנסיה הרצליה ובבית הספר התיכוני למסחר בתל אביב.
בית הדין הבינלאומי לצדק בהאג
היינריך פאת
היינריך פאת (בגרמנית: Heinrich Fath; 9 במאי 1863 - 13 בפברואר 1929) היה גנרל בצבא האוסטרו-הונגרי אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
פאת נולד ב-9 במאי 1863 בעיר קלאוזנבורג שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. כיום שם העיר קלוז'-נאפוקה והיא נמצאת בתחומי רומניה המודרנית. הוא למד בבית ספר צבאי בטימישוארה ובמרץ 1880 התגייס כטוראי לצבא האוסטרו-הונגרי. בין 1884–1886 למד באקדמיה צבאית בווינה, ובאוקטובר 1886 הוצב במטה הבריגדה ה-49. בנובמבר של אותה שנה הועלה לדרגת לוטננט, ובפברואר 1889 הוצב במטה הדיוויזיה ה-2. במאי של אותה שנה קודם לדרגת האופטמן. בין 1890–1894 למד באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט. בנובמבר 1894 מונה למפקד פלוגה בגדוד ה-76 אשר הוצב בשופרון. שנה לאחר מכן הוא קודם לדרגת מיור ומונה לראש מטה הדיוויזיה ה-14 אשר הוצבה בברטיסלבה. באוקטובר 1899 הועבר לפקד על הגדוד ה-2 ברגימנט היגרים ה-19. בינואר 1901 הועלה לדרגת אוברסט. בנובמבר 1902 הועבר לפקד על הרגימנט ה-28, במאי 1905 קודם לדרגת מגנרל מיור, בספטמבר 1907 מונה למפקד הבריגדה ה-60 ושנתיים לאחר מכן הועבר לפקד על הבריגדה ה-12. בינואר 1911 הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-33, ובאפריל 1913 הוא הועלה לדרגת לוטננט פלדמרשל והועבר לפקד על הקורפוס השני אשר הוצב בווינה.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 היה פאת מפקד הקורפוס השני. הוא מונה להיות המושל הצבאי של וינה, וב-21 באוגוסט 1915 הוענקה לו דרגת כבוד של גנרל חיל הרגלים. בנובמבר של אותה שנה מונה למפקד קורפוס אשר נקרא "קורפוס פאת" לכבודו. מטה הקורפוס היה בווהלין, והוא נכלל במסגרת הארמייה הרביעית בפיקודו של יוזף פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה. הארמייה הייתה פרוסה בחזית המזרחית כחלק מקבוצת הארמיות לינסינגן בפיקודו של הגנרל הגרמני אלכסנדר פון לינסינגן. במאי 1916 הפכה דרגת הגנרל שלו לקבועה. ב-24 ביולי של אותה שנה פאת פיקד על כוחותיו בקרב קובל, שבו נבלמה מתקפת ברוסילוב. באוקטובר הפך קורפוס פאת להיות הקורפוס ה-22. בנובמבר 1916 הוא הוחלף בתפקיד ברודולף קראוס. הוא לא קיבל כוח חדש לפקד עליו עד סוף המלחמה, ופרש מהצבא בתחילת 1919. הוא נפטר בווינה ב-13 בפברואר 1929.
רחמים כלנתר
רחמים כלנתר (15 בספטמבר 1898–1978) שימש כחבר מועצת עיריית ירושלים. על שמו נקרא המושג כלנתריזם, שמשמעה מעבר ממפלגה למפלגה תמורת טובות הנאה שונות.
ביוגרפיה.
כלנתר נולד בירושלים בכ"ח באלול ה'תרנ"ח (1898), לאהרן (ממייסדי שכונת הבוכרים) ולצביה (נהרגה בהפגזת ירושלים במלחמת העצמאות). שם המשפחה "כלנתר" - בבוכרית - "נשיא". מעסקני העדה הבוכרית וממנהיגיה.
כלנתר היה חבר סיעת "הפועל המזרחי" בעיריית ירושלים שנטש את סיעתו, שפעלה כדי להדיח את ראש העיר גרשון אגרון באוגוסט 1956, על רקע תמיכתו של ראש העיר בהקמת בית כנסת רפורמי ובריכת שחייה מעורבת בעיר. כלנתר הפך לתומך של אגרון, דבר שהעניק לאגרון רוב במועצה, ובתמורה מונה כלנתר לתפקיד סגן ראש העיר הממונה על ענייני דת ותברואה.
צעד זה היה אפשרי כיוון שבאותה תקופה בחרו תושבי הרשות המקומית את חברי המועצה בבחירות יחסיות, והמועצה בחרה מתוכה את ראש המועצה, אשר היה חייב לזכות ברוב מוחלט של חבריה (בשנת 1975 אישרה הכנסת חוק חדש שהפריד בין הבחירות למועצת הרשות ולראש הרשות).
גן עדן (סרט, 2016)
גן עדן (ברוסית: Рай) הוא סרט קולנוע עטור שבחים משנת 2016 של הבמאי הרוסי אנדריי קונצ'לובסקי, אשר מספר את סיפורן של שלוש דמויות שחייהן מצטלבים על רקע מלחמת העולם השנייה.
הסרט זכה בפרס אריה הכסף לבימוי בפסטיבל הסרטים של קאן ובפרסי האקדמיה הרוסית לקולנוע ואקדמיית ניקה בקטגוריית הסרט הטוב ביותר לשנת 2016. הסרט הוקרן בישראל במסגרת פסטיבל הסרטים של חיפה באוקטובר 2016 והוקרן בהקרנות מסחריות ברוסיה החל מה-19 בינואר 2017.
עלילה.
הסרט מפגיש שלוש דמויות על רקע תקופת השואה: אולגה היא אריסטוקרטית רוסיה וחברת תנועת ההתנגדות הצרפתית; ז'ול הוא משתף פעולה צרפתי; והלמוט הוא קצין אס-אס גרמני בכיר. אולגה נלקחת למעצר באשמת הסתרת ילדים יהודים במהלך פשיטה נאצית. התיק שלה נחקר על ידי השוטר הצרפתי ז'ול, שנמשך אליה ומציע לרכך את עונשה אם היא תישן עמו. אך כוונותיו נקטעות כשהוא נהרג על ידי לוחמי תנועת ההתנגדות.
אולגה נלקחת למחנה ריכוז שם היא פוגשת את הלמוט שבעבר היה מאוהב בה עד מעל לראש ונראה שהוא עדיין נמשך אליה. יחד הם מנהלים מערכת יחסים הרסנית. כשהנאצים מתחילים לספוג תבוסות בשדה הקרב, הוא מציע להציל אותה ולברוח איתו לדרום אמריקה. אף שהיא תחילה מסכימה לכך עקרונית, ברגע האחרון היא משנה את דעתה ומחליטה למות.
6633 Arctic Ultra
6633 Arctic Ultra הוא אולטרה מרתון בתנאים קיצוניים המתקיים, מאז 2007, כל שנה בחודש מרץ בחוג הארקטי, בתחומי קנדה. מספר המתחרים מוגבל ל-30 לכל היותר והם מתחרים בשני מסלולים, האחד באורך 350 מיל (563 קילומטרים) והשני קצר יותר, בן 120 מיל (193 קילומטרים).
המספרים בשם התחרות רומזים לקו רוחב ('33 66° צפון) בו מתנהלת התחרות. בתחרות הראשונה, ב-2007, במסלול הארוך, ניצחה מימי אנדרסון הבריטית עם תוצאה של 143 שעות ו-25 דקות. הטמפרטורה נעה במהלך התחרות בין מינוס 40 מעלות צלזיוס ובין מינוס 59 מעלות. הרומני טיבי אושריו הוא היחיד שניצח בשתי תחרויות, ב-2016 וב-2017.
חסן פתחי
חסן פתחי (בערבית: حسن فتحي; 23 במרץ 1900 - 30 בנובמבר 1989) היה אדריכל מצרי מודרני, וחלוץ אדריכלות התואמת את תנאי הסביבה במצרים. זוכה פרס אגא חאן לאדריכלות ב-1980.
ביוגרפיה.
פתחי נולד באלכסנדריה. הוא הוכשר להיות אדריכל במצרים, וסיים את לימודיו בשנת 1926 באוניברסיטה המצרית (בשנת 1940 שונה שמה ל"אוניברסיטת פואד הראשון", ומאז 1952 נקראת בשם אוניברסיטת קהיר).