הסרפד הקרומי הוא צמח זקוף, המגיע לגובה כחצי מטר. הגבעול מרובע. העלים נגדיים בצבע ירוק מבריק. צורת העלה פשוטה ושפתו משוננת.
הצמח פורח מינואר עד מאי וצבע עלי הכותרת ירוק.
בישראל גדל הסרפד הקרומי בשרון בשפלה ובמישור החוף הדרומי, אך הוא נפוץ גם בכל ארצות אגן הים התיכון. הצמח חי בבתי גידול עשירים בחנקן כגון: ריכוזי אשפה, חצרות בתים, גינות מוזנחות, ומטעים נטושים.
סרפד קרומי הוא אלרגני לפי הספרות הבוטנית.
אליוט סמית
סטראטופרייטר
סטרטופרייטר
C-97 סטרטופרייטר
C-97 סטראטופרייטר
הפועל בלפוריה
הפועל בלפוריה הייתה קבוצת כדורגל ישראלית שפעלה בשנות ה-40 ובשנות ה-50, ונחשבת לאחת מקבוצות ההגנה הגרועות ביותר ששיחקו אי פעם בליגת העל בכדורגל על גילגוליה השונים. הקבוצה ערכה את משחקי הבית שלה במגרש משופץ ששכן בחלק המזרחי של מושב בלפוריה ובמגרש של הפועל עפולה, והמימון לפעילותה הגיע מכיסם של שחקניה.
אודות הקבוצה.
סניף "הפועל" בבלפוריה הוקם כבר בשנת 1938 וקבוצת הכדורגל של המושב הייתה מתחרה בליגת העמק ובתחרויות שונות.
הקבוצה נרשמה למשחקים רשמיים בשנת 1945 על ידי אהרון פודולר, מתושבי בלפוריה, והחלה את דרכה במחוז צפון של ליגה ב' (אז הליגה השנייה) בעונת 1946/1947, שבסיומה דורגה במקום החמישי מתוך 13. זמן קצר לאחר מכן הוקמה מדינת ישראל ופרצה מלחמת העצמאות, ובשל כך הופסקו כל פעילויות הכדורגל. הקבוצה חידשה את פעילותה בעונת 1949/1950, בה סיימה במקום השביעי מתוך תשעה במחוז צפון של ליגה ב'. הקבוצה כלל לא ערכה אימונים באמצע השבוע מאחר שהשחקנים היו חברי בלפוריה והיישובים שבאזור שעבדו במשך רוב שעות היום, והשחקנים היו מגיעים ישירות למשחקי הליגה שנערכו בשבת.
יכולתה של הקבוצה השתפרה במשך השנים. בעונת 1951/1952 היא התמודדה על העלייה לליגה א' במשך כל העונה, והבטיחה זאת לאחר שניצחה את זיכרון יעקב במחזור האחרון של העונה. ברם, יריבתה של בלפוריה בצמרת, הפועל חדרה, ערערה בפני ההתאחדות לכדורגל על תוצאת המשחק בינה לבין בלפוריה, ובסופו של דבר ואף שהעונה הסתיימה החליטה ההתאחדות להורות על עריכת משחק חוזר שהיה עתיד לקבוע את זהות העולה לליגה א'. משחק זה נערך בסופו של דבר ב-20 בדצמבר 1952, והסתיים בניצחונה של בלפוריה בתוצאה 2 - 1.
הקבוצה פתחה את הופעותיה בליגה הראשונה בעונת 1953/1954 בהפסד חוץ למכבי נתניה, ובמחזור השני היא רשמה את ניצחונה הראשון במשחק מול הפועל כפר סבא. הקבוצה סיימה את העונה במקום האחרון עם מאזן של 4 ניצחונות, 3 תוצאות תיקו ו-15 הפסדים, ויחס שערים של 20 לעומת 57. הפסדה הגדול ביותר של הקבוצה היה 0 - 6 למכבי תל אביב במחזור ה-7. על אף שהקבוצה הייתה אמורה לרדת בחזרה לליגת המשנה, היא ניצלה מכך כיוון שלאורך כל העונה היה סכסוך בין ארגוני הפועל ומכבי, ובשל כך החליטה ההתאחדות להגדיל את מספר הקבוצות בליגה הבכירה ל-14 ולבטל את הירידות.
עונתה השנייה של הקבוצה הייתה עוד פחות טובה מהראשונה. היא סיימה את הליגה במקום האחרון פעם נוספת, עם מאזן של 3 ניצחונות, 2 תוצאות תיקו ו-21 הפסדים. במחזור ה-12 הובסה הקבוצה בתוצאה 0 - 12 על ידי מכבי תל אביב, ובמחזור ה-23 ספגה את ההפסד הכבד ביותר בתולדותיה, 2 - 13 לאלופה הפועל פתח תקווה. הפסד זה הוא גם המשחק שהסתיים עם מספר השערים הגבוה ביותר בתולדות הליגה. הקבוצה סיימה את העונה עם הפרש שערים 32 - 129, שגם הוא שיא שלילי בתולדות הליגה. בלפוריה הייתה הקבוצה האחרונה בתולדות הליגה שספגה למעלה מ-100 שערים בעונה רגילה. גם סקציה נס ציונה (54 - 123) ספגה למעלה מ-100 שערים, אך היא עשתה זאת בעונה הכפולה של 1966/1968 שנמשכה על פני 60 מחזורים לעומת 26 מחזורים של בלפוריה.
בעונת 1956/1957 גברה הקבוצה במשחק בית על הכח תל אביב בשמינית גמר גביע המדינה, ולראשונה בתולדותיה העפילה לשלב רבע הגמר. בשלב זה היא התמודדה מול מכבי יפו, והובסה בתוצאה 1 - 4. היה זה ההישג המשמעותי האחרון של הקבוצה, ולאחר זמן לא רב היא התפרקה בעקבות היעדר מחלקת נוער שהוביל לצמצום סגל השחקנים עם פרישתם של השחקנים המבוגרים יותר, וגם בגלל היעדר תקציבים.
ג'ון הוקס
ג'ון הוקס (באנגלית: John Hawkes; נולד ב-11 בספטמבר 1959) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
התפרסם בסרטים "אמריקן גנגסטר", "הסופה המושלמת" ובסדרות "דדווד" ו"על הפנים". זוכה פרס אינדפנדנט ספיריט והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט "קר עד העצם" משנת 2010.
ביוגרפיה.
נולד בתור ג'ון מרווין פרקינס בעיר אלכסנדריה שבמינסוטה, בנם של פטרישיה ופיט פרקינס.
עבר לטקסס שם החל לפתח קריירה בתור שחקן ומוזיקאי.
הקים בשותף חברת תיאטרון והופיע ברחבי ארצות הברית.
כיום גר הוקס בלוס אנג'לס, שם הוא כותב ומקליט שירים עם הלהקה שלו " King Straggler"
קריירת משחק.
קולנוע.
הוקס התפרסם לראשונה בתפקידים משניים בסוף שנות ה-90 בסרטי האימה "מצאת החמה עד צאת הנשמה", " אני עדיין יודע מה עשית בקיץ האחרון" בתור דייב חברו של ריי ברונסון (פרדי פרינז ג'וניור) שנרצח באכזריות בתחילת הסרט, בקומדיות הפעולה "שעת שיא" בתור מוכר המפות אותו חוקר הבלש קרטר (כריס טאקר), "הנוכל המבריק" בתור הפושע אדי ובדרמה "רופא במלכוד" בתור הבריון פליק העובד עבור המאפיונר ריימונד בלוסום (טימותי האטון).
בשנת 2000 שיחק במותחן האסונות שובר הקופות "הסופה המושלמת" בתפקיד באגסי איש צוות ספינת "אנדריאה גייל".
ב-2001 הופיע בדרמת הספורט "משחק חזק". ב-2003 במותחן האימה "זהות" בתור לארי בעל המוטל. ב-2005 שיחק בתפקיד ראשי ראשון בקריירה בדרמה "אתה אני וכל השאר" בתור סוכן המכירות הגרוש ריצ'רד.
ב-2006 גילם את אלונזו סטיבנס המודיע של הבלשים סוני קורקט (קולין פארל) וריקו טובס (ג'יימי פוקס) בגרסה הקולנועית לסדרה "מיאמי וייס".
ב-2007 שיחק בדרמת הפשע של רידלי סקוט "אמריקן גנגסטר" את הבלש פרדי ספירמן השותף של בלש משטרת ניו יורק ריצ'י רוברטס (ראסל קרואו).
ב-2010 בתפקידו הטוב בקריירה בדרמה "קר עד העצם" גילם הוקס את טירדרופ דודה של גיבורת הסרט הצעירה ריי דולי (ג'ניפר לורנס).
על הופעתו בסרט זכה הוקס בפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן המשנה הטוב ביותר ובמועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
טלוויזיה.
התפרסם בטלוויזיה בעיקר בסדרת הדרמה התקופתית "דדווד" בתור סול סטאר המתוייג בתור "היהודי" של מחנה "דדווד" ובסדרה הקומית "על הפנים" בתפקיד דאסטין אחיו של המורה לספורט המתוסכל מכך שפספס קריירת בייסבול מקצועית קני פאוורס (דני מקברייד). כמו כן גילם בסדרה "אבודים" בעונתה השישית את עוזרו, מתורגמנו ודוברו האישי של דוגן, מנהיג ה"אחרים" במקדש, שיחק גם בתיקים באפלה.
עוזי ברגר
עוזי ברגר (נולד ב-1936) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל ובכיר לשעבר בשב"כ.
חייו.
ברגר למד בתיכון ע"ש טשרניחובסקי בנתניה והיה בן כיתתם של עמוס ברעם וצבי בר.
ברגר שירת כ-25 שנה בצה"ל ובשב"כ, בתפקידו האחרון היה ראש אגף המבצעים בשירות הביטחון הכללי. לאחר מכן הצטרף למשטרת ישראל ועמד שש שנים בראש מחלקת המודיעין. בשנת 1988 מונה למפקד המשמר האזרחי ובשנת 1990 עבר לפקד על אגף החקירות. ב-1993 סיים את תקופת כהונתו ופרש לגמלאות.
בשנת 1995 מונה ברגר לעמוד בראש ועדת החקירה הפנימית של השב"כ לעניין רצח ראש הממשלה יצחק רבין. בשנת 2005 מונה לחבר בוועדת זיילר, ועדת הבדיקה הממשלתית לבחינה של פעילות המשטרה ופרקליטות המדינה בפרשת האחים פריניאן.
מהפכת 1973 בצ'ילה
האצטדיון הלאומי של צ'ילה
האצטדיון הלאומי חוליו מרטינס פראדאנוס הוא האצטדיון הלאומי של צ'ילה. האצטדיון שוכן בסנטיאגו דה צ'ילה, בירת המדינה, והוא הגדול ביותר במדינה עם תכולה רשמית של 48,665 מקומות. האצטדיון הוא חלק ממתחם ספורט המשתרע על פני 620 דונם, וכולל גם אצטדיוני טניס, מרכז שחייה, אולם התעמלות, ולודרום, ומסלול אתלטיקה. האצטדיון משמש את נבחרת צ'ילה בכדורגל ואת קבוצת אוניברסידד דה צ'ילה.
בניית האצטדיון החלה בפברואר 1937, וטקס החנוכה נערך ב-3 בדצמבר 1938. מבנה האצטדיון מבוסס על זה של האצטדיון האולימפי בברלין. האצטדיון נודע לשמצה בתקופה שבה שימש כבית כלא עבור אסירים פוליטיים במהלך מהפכת 1973 בצ'ילה.
בין האירועים הספורטיביים הבולטים שנערכו באצטדיון ניתן למנות את גמר קופה אמריקה של 1941, בו גברה על בתוצאה 1 - 0, משחקי בית הגמר של אליפות העולם בכדורסל ב-1959 (זכייה של ברזיל), אירוח משחק הגמר של מונדיאל 1962, בו ניצחה את בתוצאה 3 - 1, ואירוח משחק הגמר של גביע דייוויס ב-1976, בו הפסידה צ'ילה לאיטליה בתוצאה 1 - 4. בשנת 2015 אירח האצטדיון את משחקי הקופה אמריקה שנערכו בצ'ילה באותה השנה. האצטדיון אירח את משחק הגמר של הטורניר בו גברה צ'ילה על וזכתה בתואר לראשונה בתולדותיה.
במסגרת מוקדמות מונדיאל 1974 היו אמורות נבחרות ו לשחק אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ, כשהמנצחת בסיכום שני המשחקים מעפילה למונדיאל 1974. המשחק הראשון בברית המועצות הסתיים בתיקו 0-0 אך נבחרת ברית המועצות לא התייצבה למשחק הגומלין בצ'ילה בגלל מהפכת 1973, ובגלל שאסירים שמאלנים הוצאו להורג באצטדיון. המשחק "החל" למעשה, ו-11 השחקנים הצ'ילאנים "התמודדו" מול אפס שחקנים סובייטים. המשחק התקיים לפני אלפי צופים משועשעים. השחקנים הצ'ילאנים מסרו את הכדור זה לזה עד שהקפטן שלהם בעט בו לתוך השער וקבע את תוצאת המשחק 1-0 לצ'ילה, שהעפילה למונדיאל.
Join (SQL)
ב-SQL, Join היא פסקה (חלק משאילתא) לאיחוד שדות בין שתי טבלאות על ידי ערכים המשותפים לשתיהן.