אוריאל מירון נולד בתל אביב-יפו בשנת 1968. כבר בילדותו נחשף מירון לאמנות דרך עבודתה של סבתו, דבורה שוקן, שהייתה אספנית ובעלת גלריה בשנות ה-60 של המאה ה-20. בילדותו נפטרה אמו והוא התגורר שנים רבות בארצות הברית עם אביו, חוקר הספרות דן מירון. במחצית השנייה של שנות ה-80 של המאה ה-20 למד ספרות באוניברסיטת ייל ועסק בכתיבה בשפה האנגלית. בשנת 1990 חזר להתגורר בישראל והחל בלימודי אמנות בבצלאל, אותם סיים בהצטיינות בשנת 1995. לאחר מכן למד לתואר שני באמנות בבית הספר לאמנות חזותית בניו-יורק, שם סיים בהצטיינות יתרה. עם שובו ארצה בשנת 1998 הציג במוזיאון ישראל בתערוכה "ילדים טובים ילדים רעים: ההתילדות באמנות ישראלית" באוצרות יגאל צלמונה ונירית נלסון. מאז הציג מירון תערוכות יחיד במוזיאון הרצליה, במשכן לאמנות עין חרוד ובמרכז לאמנות עכשווית H2 באאוגסבורג, גרמניה (בין השאר) והשתתף בעשרות תערוכות בשלל מקומות, ביניהם מוזיאון ישראל, מוזיאון פתח תקווה, המרכז לאמנות עכשווית ת"א, ועוד. ב-1999 החל מירון ללמד פיסול ורישום בשנקר וכיום הוא מרצה בכיר במחלקה לאמנות רב-תחומית, במחלקה לעיצוב תכשיטים ובתוכנית לתואר שני בעיצוב בשנקר. בתחילת שנות ה-2000 היה פעיל בהנהלת סדנאות האמנים בירושלים ובשנת 2010 מונה לחבר במדור לאמנות פלסטית במשרד התרבות והספורט.
יצירותיו של מירון מקיימות הוויה חמקמקה בה זהותו של דימוי מאבדת את יציבותה, ומתחילה לרצד ללא מנוחה בין פרשנויות שונות, בין מוכר להזוי, ובין פיגורטיבי למופשט. הדימויים המופיעים בעבודותיו של מירון נובעים, לעיתים קרובות, מחפצים יומיומיים (שגם משמשים לפעמים כחומר גלם לפסליו) כגון כיסאות פלסטיק, קופסאות קרטון, ערימה של ניירות מקומטים, או זוג גרביים. דימויים וחפצים אלה מגויסים על ידי האמן לתפקד כחלק משלדים היברידיים ואנטומיות מומצאות של יצורים אשר צומחים, לכאורה, מתוך התת-מודע של חיי היומיום. נדמה שעבור מירון, כל חפץ מעשה ידי אדם - גם הפשוט והנדוש ביותר – טעון בחיים פוטנציאליים שעשויים להגיח בעקבות מפגש עם הדמיון. בלב הארטיפקט הבנאלי מסתתרת ישות דמיונית שמחכה לפרוש גפיה, למנות ולהגדיר את איבריה. ביצורי הכלאיים של מירון ניתן לראות גם ניתוח צורני-מבני של חפץ (או מספר חפצים) מסוים, וגם שיחזור של ישות דמיונית, זיכרון מומצא, מאובן חדש. לכל אורך עבודתו של מירון (שהציג פעמיים במוזיאון המדע ע"ש בלומפילד בירושלים), ניכר הקשר עם מדעי החיים בכלל ותאוריית האבולוציה בפרט.
מרכיב מרכזי נוסף בעבודתו של מירון הוא חקר דינמי של היחסים בין פיסול, רישום והדפס. בעבודתו של מירון, קו רישום, שנולד מהאינטימיות של 'כתב-היד' הרושמת, יכול להתעורר לחיים תלת-ממדיים. מאז שנת 2007, מחקר זה מקבל ביטוי בכמה אפיקים עיקריים: א. תהליכי פיסול המשתמשים ברישום כמצע ותשתית פיזית ל'גידול' פסלים, כשהרישום עצמו הופך לחלק מהפסל ותוך כדי התהליך גם הפסל יכול לקרוס חזרה למצב של רישום וחוזר חלילה; ב. פיתוח פסלים המתפקדים כרישום קווי תלת-ממדי בחלל ויוצרים צורות סבוכות ומפולשות שמזמינות את הצופה להתבונן בהן וגם בעדן; ג. פיתוח של שיטת ציור ייחודית אשר הוא מכנה "תחשיף" (על משקל 'תחריט'): התהליך משלב יצירה של שכבות צבע תלת-ממדיות עם פעולות של גילוף ושיוף. ה'ציור' המתקבל הוא מעין רישום\הדפס\אובייקט - גם דימוי דו-ממדי וגם גוף שיש לו עומק ומבנה פנימי אותם ניתן לקלף ולחשוף.
אשתו היא האוצרת איה מירון.
סנאפצ'ט
סנאפצ'ט (Snapchat; בתרגום אפשרי לעברית: שיחת תצלום) היא אפליקציה לעריכת תמונות אשר פותחה בידי אוון שפיגל, בובי מרפי ורג' בראון, בעת לימודיהם באוניברסיטת סטנפורד. המשתמשים שלה יכולים לצלם תמונות עם אפקטים מיוחדים ולשתף, גם בוידאו, להוסיף טקסט, וציורים, בנוסף המשתמש יכול להוסיף לוגו,של התמונה, מזג האוויר ועוד ובסוף לשלוח אותם לרשימה של אנשי קשר. לתמונות או קטעי וידאו אלו נהוג לקרוא "סנאפס" (באנגלית: "snaps", בתרגום אפשרי לעברית: "תצלומים"). ייחודה המפורסם של אפליקציית סנאפצ'ט ביכולת לשלוח תמונות או מסרים שיוצגו בפני הנמען לזמן קצר בלבד, ואחר כך ייעלמו ויימחקו: השולח של התמונות או הקטעים יכול לקבוע לכמה זמן יוכל מקבל ההודעה לראות את התמונה (החל מדצמבר 2013 הטווח הוא בין שנייה ל-10 שניות), ולאחר זמן זה ההודעה תיעלם ממכשיר מקבל ההודעה, אך לא תימחק משרתי סנאפצ'ט. באפליקציה אפשר לדעת מה מספר הצפיות של כל תמונה או סרטון ששולחים.
עד היום ניתן בעזרת כלים שונים בכל זאת לשמור ולהוריד תמונות שנתקבלו ממשתמשים אחרים, חרף הבטחותיה של החברה לפרטיות, וללא ידיעת השולח.
משתמשים.
רוב המשתמשים באפליקציה נעים בין הגילאים 10 ל-23 שנים, ואילו אחוז המשתמשים מעל גיל 40 עולה מאז אוקטובר 2012. רבים השימושים בסנאפצ'ט ככלי לשליחת תמונות אישית, ו-30% מכלל ה"סנאפס" נשלחים לקבוצות. באפריל 2013, 80% מכלל המשתמשים בסנאפצ'ט היו אמריקאים.
בנוסף פורסם פוטנציאל השיווק הגדול של האפליקציה אותו זיהו חברות כמו "טאקו בל" ואחרות. על ידי הגדרת פרופיל הצרכן של החברה ברשת, החברה מוסיפה את המשתמש כבר באפליקציה. והצרכן מצידו מסכים לקבל מסרים שיווקים מהחברה לזמנים קצובים.
היסטוריה.
האפליקציה נכתבה על ידי רג'י בראון ואוון שפיגל כפרויקט הגמר שלהם באוניברסיטה באפריל 2011. בתחילה האפליקציה נקראה "פיקאבו" (Picaboo), השניים הביאו את בובי מרפי לפרויקט כדי שייכתוב את הקוד לאפליקציה.
בחודש יוני 2013 אפליקציית סנאפצ'אט הציגה את "סנאפקידז" (Snapkidz). סנאפקידז היא חלק מהיישומים בסנאפצ'אט המקורי, וכאשר המשתמש נרשם ומספק את תאריך הלידה שלו סנאפקידז מופעלת. היא מאפשרת לילדים לצלם, ולצייר אך באופן מקומי במכשיר, היא לא נותנת להם אפשרות לשלוח למשתמשים אחרים "סנאפס".
מחלוקות.
פריצה לאפליקציה.
ב-1 בינואר 2014, התבצעה פריצה למערכת האבטחה של "סנאפצ'אט" על ידי האקרים.
הפריצה הביאה לגילוי של כ-4.6 מיליון משתמשים באפליקציה, ומספרי הטלפון שלהם. צוות האפליקציה נאלץ בעקבות הפריצה להוציא עדכון מיידי לאפליקציה, וטען כי בעדכון יש אמצעי אבטחה משופר.
תביעות בנוגע לאחזור לאחסון תמונות.
כתב העת פורבס דיווח במאי 2013 כי התמונות ב"סנאפצ'אט" לא נמחקות כפי שנטען, וכי ניתן לשחזר אותן עם מעט ידע טכני, גם לאחר שהגבלת הזמן פגה.
כתוצאה מכך הוגשה תלונה נגד "סנאפצ'אט" לוועדת הסחר הפדרלי, אשר קבעה כי "סנאפצ'אט" רימתה את לקוחותיה על ידי כך שגרמה להם להאמין שהתמונות נמחקות תוך מספר שניות.
"סנאפצ'אט" טוענת כי היא שומרת רק את 200 ה"סנאפס" האחרונים שנשלחו והתקבלו, אך אין תוכן ממשי שמאוחסן בשרתים. בנוסף בחברה מסבירים כי אם הקובץ לא נצפה על ידי הנמען הוא נשאר על השרתים של "סנאפצ'אט" למשך 30 יום.
פרטיות ואבטחה.
חששות בנוגע לפרטיות ואבטחה הועלו בדו"ח שפורסם בחודש דצמבר, 2013 על ידי ZDnet.com וגיבסון אבטחה. שני מקרים אשר עלו בדו"ח אפשרו לשמות המשתמשים להיות מזוהים עם מספר הטלפון של המשתמשים, ללא קשר להגדרות הפרטיות של המשתמש. בנוסף, ניתן היה להוריד כמות גדולה של פרטי חשבון המשתמש. בדצמבר 2013 חברת גיבסון אבטחה ניסתה לקבל את תגובתה של "סנאפצ'אט" בנושא, אך ללא הצלחה. בנוסף נושא הפרטיות לא טופל.
sexting (הודעות בעלות תוכן מיני).
ככל שמשתמשים רבים יותר נמצאים מתחת לגיל שמונה עשרה, כך הועלתה השאלה כיצד האפליקציה מסייעת בהפצת פורנוגרפיית ילדים ונוער. מפתחי האפליקציה עומדים על כך שהאפליקציה אינה ידידותית להודעות מסוג זה, והם אינם מוכנים לסלוח על שימוש פורנוגרפי באפליקציה.
סנאפצ'אט בשוק המניות.
במאי 2022 צנחו מניות החברה ביותר מ-40% שהם 15 מיליארד דולר עקב מכתב שפרסם אוון שפיגל, מנכ"ל סנאפ, לעובדים, שבו התריע שהחברה לא תהיה רווחית כבעבר: "כמו חברות רבות, אנחנו ממשיכים להתמודד עם עליית האינפלציה והריביות, מחסור בשרשרת האספקה ושיבושי עבודה", כתב שפיגל. עוד הוסיף כי סנאפ מושפעת מהמלחמה באוקראינה ומשינויי מדיניות בעולם, כגון מדיניות הפרטיות החדשה של אפל. כל הדברים הללו משפיעים דרמטית על תקציבי הפרסום והמודעות שמגיעים לסנפאצ'ט, ויש לכך באופן טבעי פגיעה ישירה ברווחי החברה.
ב-21 ביולי 2022 לאחר פרסום הדוחות הרבעוניים, החברה הודיעה על ירידה חדה בהכנסות מפרסומות עקב שינוי מדיניות הפרטית של אפל (קרוב למאה אחוז מהכנסות החברה הן מפרסומות), כמו כן הודיעה החברה כי היא נפגעה כתוצאה מהלחימה באוקראינה ומההאינפלציה הגואה.
באופן חריג במיוחד מנכל החברה הודיע כי בשל המשבר הוא מתחייב לכהן בתפקידו עד לסוף שנת 2027 במשכורת של דולר אחד בשנה, עוד הודיעה החברה כי היא נמנעת מלפרסם את הצפי להכנסות עתידיות לרבעון השלישי בשנת 2022, המשקיעים הגיבו בפאניקה ושלחו את מניית החברה לירידה של 37 אחוזים, בכך השלימה החברה ירידה של 89.4 אחוז מהשיא שנקבע באוקטובר 2021, ירידה שלא הייתה כמותה בחברה טכנולוגית מאז בועת דוט קום.
השפעות נפשיות שליליות.
במאי 2017 פורסם מחקר של החברה המלכותית לבריאות הציבור של בריטניה שהעלה ששימוש התכוף במדיה חברתית עשוי להוביל למשבר נפשי בקרב צעירים. מהמחקר עלה ששימוש בשתי הפלטפורמות החברתיות: אינסטגרם, שבבעלות פייסבוק, וסנאפצ'ט - מקדמים בעיות נפשיות בקרב המשתמשים יותר מכל האחרות. הסיבה לכך, לטענת החוקרים, היא שמדובר בשירותים מבוססי תמונות המעודדים את המשתמש לשוות את עצמו לאחרים.
טינדר