עם תום מלחמת העולם הראשונה, דאג פסואה לאינטרסים של יצרני הקפה הברזילאים והצליח לשמר את מחיר הקפה ברמות כדאיות באירופה. לשם כך היה צריך גם לקחת הלוואה כדי להחזיק חלק מתוצר הקפה בנמלי ברזיל. עם ההבנה שהצלחת מסחר הקפה הייתה רעועה, ביקש פסואה לחזק את הכלכלה עם מדיניות פיננסית מחמירה. אולם, התלות בתמיכה הפוליטית של מושלי המדינות הקשה על פסואה להתמיד במדיניות.
פסואה בנה אלפי קילומטרים של מסילות ברזל בדרום ברזיל ובאזור צפון המזרח העני. אזור זה גם סובל מבצורת קשה ולכן בנה פסואה מאות בארות, אך העשייה באזור הייתה מעטה מדי ולא תרמה הרבה להורדת המצוקה והעוני (הקיימים עד היום) באזור. בקדנציה שלו גם ייסד את אוניברסיטת ריו דה ז'ניירו, השנייה בברזיל.
בשנת 1922 ציין מאה שנים לעצמאות ברזיל באירוע חגיגי שכלל גם אורחים מכובדים מחוץ לארץ. פסואה גם ביטל את צו הגירוש של משפחת המלוכה (בזמן ב-1889), אשר איפשר את חזרתם לברזיל של הנסיכה איזבל ובעלה (אולם שניהם מתו לפני שהספיקו לחזור).
תהליכים חברתיים.
מספר תהליכים חברתיים שהתרחשו בתקופת שלטונו של אפיטסיו פסואה (במיוחד בשנה האחרונה, 1922) החלו לערער את היסודות הפוליטיים בברזיל דאז.
תהליך אחד היה ייבואם לברזיל של הרעיונות הליברליים של תנועת המודרניזם האירופאית. בשנת 1922 נערך "שבוע האומנות המודרנית" בסאו פאולו, אירוע שקיבץ מספר רב של אינטלקטואלים ואומנים ברזילאיים ועורר שיח חברתי על זהותה של ברזיל והמודרניזציה שלה. שיח זה הווה ניגוד ברור ל הקיימת באותה תקופה, פוליטיקה שהייתה שמרנית, אליטיסטית ואשר העדיפה מגזרים מסוימים בחברה על פני כלל האוכלוסייה.
תהליך שני היה עלייתו של הקומוניזם. חדשות על תוצאות המהפכה הבולשביקית ברוסיה עודדו הפועלים הברזילאיים להתאגד ולדרוש שיפור בתנאי העסקתם. תגובות שמרניות של השלטון כנגד תהליך זה הביאו לייסוד בשנת 1922 של המפלגה הקומוניסטית הברזילאית.
התהליך השלישי היה התמרדותם של הקצינים הזוטרים בצבא כנגד הדיקטטורה בפועל של פוליטיקת הקפה בחלב, שהתאפשרה בזכות ההצבעה הלא חשאית בבחירות לנשיאות. אף על פי שבחירות אילו היו דמוקרטיות, בעלי האחוזות הגדולות באזורים הכפריים במדינות סאו פאולו ומינאס ז'ראיס כפו על כל עובדיהם להצביע במועמד הרשמי מטעמם. בכך הבטיחו האוליגרכיות של שתי מדינות אלו שליטה בפוליטיקה הברזילאית.
בחירות 1922 ו"מרד ה-18 מהמבצר".
הבחירות של שנת 1922 היו סוערות, בעיקר מפני שהאוליגרכיות הברזילאיות היו חלוקות בתמיכתן במועמד. מדינות מינאס ז'ראיס וסאו פאולו הסכימו על המועמד ארתור ברנרדס, בזמן שריו דה ז'ניירו, ריו גראנדה דו סול, באהיה ופרנמבוקו תמכו בנילו פסניה. פורסמו בעיתון מכתבים מיוחסים לארתור ברנרדס, עם התקפות אישיות על הנשיא לשעבר ארמס דה פונסקה, אשר עוררו בקורת קשה נגד המועמד. אולם הצליח ברנרדס להוכיח כי המכתבים היו מזויפים.
לבסוף ניצח ברנרדס בבחירות במרץ 1922.
ב-5 ביולי 1922, חברו קצינים זוטרים ב"מבצר קופקבנה", שבשכונת קופקבנה בבירה (ריו דה ז'ניירו), קשר עם המפלגה הקומוניסטית, וארגנו צעדת מחאה שמטרתה הייתה להפיל את אפיטסיו פסואה מהשלטון. הם רצו למנוע את הכתרתו בנובמבר של הנשיא הנבחר ארתור ברנרדס. ברגע האחרון, רוב הקצינים התחרטו, ורק 17 (ועוד אזרח) החלו לצעוד מהמבצר לכוון ארמון הנשיא. כוחות הביטחון הנאמנים לשלטון הרגו שישה עשר מהם ושמו קץ למרידה. שרדו (למרות שנורו) סיקיירה קמפוס (שעל שמו קרוי היום הרחוב בו נורה) ואדוארדו גומס (שנהיה שנים מאוחר יותר מועמד לנשיאות).
לאחר הנשיאות.
שלטונו של אפיטסיו פסואה הסתיים כמתוכנן ב-15 בנובמבר 1922. בשנת 1924 הוא מונה לשופט בבית הדין הקבוע של חבר הלאומים.
עם השנים חלה במחלת פרקינסון ועזב את החיים בפוליטיים אחרי מהפכת 1930. פסואה מת ב-13 בפברואר 1942, בגיל 77, בחווה בקרבת העיירה פטרופוליס.
ביל הנטר
Chromium OS
Chromium OS (מאנגלית: כרומיום OS) היא מערכת הפעלה בקוד פתוח המיועדת להריץ יישומי רשת וגלישה באינטרנט. מערכת הפעלה זאת היא גרסת הפיתוח של Chrome OS, הפצת לינוקס של גוגל.
בדומה לכרום OS, כרומיום OS מבוססת על ליבת לינוקס, אך מרבית ממשק המשתמש נמצא בדפדפן ה-Chromium. כרומיום OS כוללת גם את מנהל החבילות Portage אשר פותח במקור עבור ג'נטו לינוקס. היות ש-Chromium OS ו-Chrome OS משתמשים במנוע דפדפן בממשק המשתמש, מערכת המפעלה מיועדת ליישומי רשת יותר מאשר ליישומי מחשב או יישומונים.
גוגל פרסמו לראשונה את קוד המקור של Chromium OS בסוף שנת 2009.
ארכיטקטורה.
הארכיטקטורה של Chromium מורכבת משלושה מרכיבים עיקריים:
זמינות.
Chromium OS הייתה זמינה בהתחלה רק בתור גרסה מקומפלת על ידי חובבנים.
גרסאות ופיצולים.
במאי 2010, גרסאות מקומפלות של הקוד בעבודה הורד מהאינטרנט יותר ממיליון פעמים. הגרסה הפופולרית ביותר בשם "Chromium OS Flow", נוצרה על ידי ליאם מקלולין, אז תלמיד מכללה בן 17 מליברפול והזדהה בשם "Hexxeh". הגרסה של מקלולין עולה מדיסק-און-קי וכללה תכונות שלא היו קיימות בגרסה המקורית של גוגל כגון תמיכה בג'אווה. בעוד שגוגל לא ציפו שחובבנים ישתמשו ב-Chromium OS לפני ההשקה הרשמית, סונדאר פיצ'אי, שהיה אז מנהל המוצרים של גוגל (היום מנכ"ל) אמר ש"זה מדהים לראות מה שאנשים כמו Hexxeh עושים." פיצ'אי גם אמר שהגרסאות המוקדמות היא תוצאה לא מתוכננת של פיתוח בקוד פתוח. "אם אתה רוצה לעשות פרויקט בקוד פתוח, הוא צריך להיות פתוח עד הסוף."
מקלולין המשיך לעוד כמה שנים נוספות והכריז בדצמבר 2010 על "Chromium OS Lime" ובינואר 2011, הוציא את "לואיג'י", יישום ה"פורץ" את מחשב ה־Cr-48 של גוגל ומתקין עליו BIOS גנרי. המפתח עשה את הגרסאות זמינות בפורמט Virtual Machine ב-13 במרץ 2011. היות שלא הייתה בזמן הזה גרסה רשמית של גוגל למערכת ההפעלה, הפיתוחים של מקלולין הפכו לברירת המחדל עברו המשתמשים הראשונים של מערכת ההפעלה. מקלולין הפסיק את העבודה על Chromium OS ב-10 באפריל 2013.
רוב הגרסאות האחרונות של Chromium OS זמינות מ-Arnoldthebat, המפתח את הגרסאות היומיות והשבועיות ביחד עם מדריכי שימוש ותמיכה. ביולי 2012 יצא ה-Chromium Build Kit המקמפל אוטומטית את Chromium OS ומתקין אותה על כונן USB.
שווה צלעות
ג'מאל פאשא
אחמד ג'מאל
מצולע שווה צלעות
בית הכנסת לזכר השואה (מוסקבה)
משה קלוגהפט
משה קלוגהפט (נולד ב-8 ביוני 1980) הוא מנהל קמפיינים בינלאומי, יועץ אסטרטגי, פזמונאי ויוצר ישראלי.
ביוגרפיה.
קלוגהפט נולד בבת ים, בן שלישי לחיה, מורה למתמטיקה ומאיר, מפקד גדוד בתותחנים. כשהיה בן 17, נהרג אחיו בתאונת נשק.
לאחר סיום שירותו הצבאי למד פרסום, ובמקביל קיבל תואר ראשון במדעי המדינה ובתקשורת מאוניברסיטת בר-אילן.
במהלך לימודיו הקים מכון הכנה לבר מצווה שפנה לציבור החילוני ואת אתר "פאזלנד" למכירת פאזלים. כיהן כדובר התאחדות הסטודנטים הארצית בשנים 2005–2006 והשתתף במאבקי הסטודנטים בנושאי שכר הלימוד נגד שרת החינוך לימור לבנת.
היה יועץ פוליטי לפנינה רוזנבלום, שהתמודדה בפריימריז בליכוד. משנת 2006 שימש יועץ תקשורת בכנסת, בין השאר של חברי הכנסת ישראל חסון, ורונית תירוש והיה דובר ועדת הכלכלה של הכנסת.
שימש כיועץ התקשורת של קואליציית הארגונים שהשתתפו ב"מחאת המילואימניקים", בתביעה להתפטרותו של אהוד אולמרט בעקבות מלחמת לבנון השנייה.
בשנת 2008 דורג על ידי המגזין "פורבס" כיועץ התקשורת המשפיע בישראל אחרי יועץ ראש הממשלה באותה תקופה, ובין 100 הצעירים המשפיעים של ישראל.
בשנת 2009 ניהל את הקמפיין נגד מס הבצורת שהטילה ממשלת נתניהו עד לביטולו. בתחילת 2010 ניהל יחד עם שמואל ויליאן את הקמפיין הציבורי של "אם תרצו" נגד הקרן החדשה לישראל, שבו נטען שדוח גולדסטון התבסס על נתונים שפרסמו ארגונים שהקרן החדשה מממנת. במהלך הקמפיין הוצגו מודעות שבהן הופיעה נשיאת הקרן נעמי חזן כשלראשה קרן והיא מנגחת את דגל ישראל ונערכה הפגנה מול ביתה שבה התחפשו אנשי "אם תרצו" לפלסטינים ונשאו שלטים שעליהם נכתב: "אוהבים את נעמי, שונאים את צה"ל".
בקיץ 2010 ניהל מטעם "הפורום למען ארץ ישראל" קמפיין נגד ועדת ששינסקי שהמליצה על העלאת התמלוגים והמיסים שעל חברות להפקת גז ונפט לשלם למדינה. בקמפיין נטען בין היתר שהעלאת התשלומים למדינה היא מזימה של הקרן החדשה לישראל שנועדה להחליש את מדינת ישראל, על ידי הפיכת ההשקעה בהפקת גז טבעי ללא כדאית, והגברת התלות בגז המיובא ממצרים.
בהמשך, הקים יחד עם רונן צור משרד לייעוץ תקשורתי ואסטרטגי "EDK תקשורת" (ראשי תיבות של "אין דבר כזה").
שימש יועץ אסטרטגי למועצת יש"ע, בעת שנפתלי בנט היה מנכ"ל המועצה.
בנובמבר 2012 ניהל קלוגהפט את קמפיין הבחירות של נפתלי בנט לראשות הבית היהודי-מפד"ל, שבהן גבר על זבולון אורלב בתוצאה של 67% מול 32%. בהמשך ניהל את קמפיין הבחירות של "הבית היהודי" בבחירות לכנסת ה-19, שבהן זכתה ב-12 מנדטים, מספר המנדטים הגדול ביותר של המפלגה מאז שנת 1977. קלוגהפט המשיך בתפקידים אלו גם בבחירות המקדימות בהן נבחר בנט מחדש לראשות התנועה ובבחירות לכנסת ה-20, שבהן איבדה המפלגה שליש מכוחה. בנוסף שימש כיועץ אסטרטגי למשא ומתן הקואליציוני.
בדצמבר 2013 נבחר למנהל המבטיח בישראל בתחום הפוליטי על ידי העיתון "גלובס".
באוגוסט 2015 הפיק את הסרט "עולם חדש" של אביב גפן, העוסק בסכנות לילדים ברשת וניהל את הקמפיינים של משרד החינוך לחיזוק לימודי מתמטיקה ברמת 5 יחידות בגרות ולקידום אליפות הסייבר הישראלית. בדצמבר ניהל את קמפיין "השתולים" של עמותת "אם תרצו".