בפברואר 1948 הובס דה ואלירה בבחירות, ופרש מתפקיד ראש הממשלה. הוא הוביל שתי ממשלות נוספות (1951–1954 ו-1957–1959) עד שפרש מהנהגת מפלגתו על מנת לשמש כנשיא אירלנד במהלך שתי תקופות כהונה (1959–1973). בתקופה זו היה עיוור כמעט לחלוטין אך הסתיר עובדה זו באמצעות שימוש בעוזר שתפקידו היה ללחוש לו הוראות כגון מספר המדרגות שעליו לעלות, ולהיכן עליו "להסתכל". הבחירות לנשיאות ב-1966 בהן התמודד כנגד המועמד הצעיר או'היגינס, הוכרעו ברוב של 10,000 קולות בלבד.
דה ואלירה סיים את תפקידו כנשיא בשנת 1973 כשהוא בן 91, וראש המדינה הזקן בעולם. הוא מת בדבלין בשנת 1975, מספר חודשים לאחר מות אשתו שינייד. הוא נקבר בבית הקברות גלאסנווין בדבלין, ונטמן לצד אשתו ולצד בנו, בריאן, שמת בתאונת רכיבה בשנת 1936.
עקרון החוקיות
עקרון חוקיות המנהל הוא עקרון מן המשפט המינהלי והמשפט הציבורי. משמעותו היא שהרשות מוסמכת לפעול רק מכוח הסמכה מפורשת בחוק או מכוחו, וכל מה שאינו מותר לה על פי הדין - אסור לה. פעולה של הרשות השלטונית ללא הסמכה מפורשת בחוק היא חריגה מסמכות: קרי פעולה לא חוקית.
לגבי הפרט בחברה חל עיקרון זה באופן הפוך - עיקרון בסיסי בדיני עונשין קובע כי לאדם נתונה החירות לעשות כל דבר שלא נאסר במפורש בחוק.
עקרון החוקיות נועד להגן על זכויות אדם ולשמר את עקרון שלטון החוק וחירויות הפרט, ולהגביל את כוחו של השלטון והמינהל הציבורי. תפיסה זו הפוכה לתפיסות שלטוניות אחרות, שהיו רווחות יותר בעבר, הגורסות כי השלטון עומד מעל לחוק, או כי דברו של השליט הוא-הוא החוק, תפיסה שגולמה בין היתר בדבריו של המלך לואי ה-14 מצרפת - "המדינה זה אני".
לעקרון החוקיות מספר כללי משנה -
עקרון החוקיות במשפט הפלילי.
עקרון החוקיות הוא עקרון יסוד בדיני העונשין בכל שיטות המשפט, על פיו "אין עבירה ואין עונש עליה אלא אם כן נקבעו בחוק או על-פי חוק" (“nullum crimen sine lege”) וכן "אין עונשין למפרע". עקרון זה הוכלל בחוק העונשין באופן הצהרתי בשנת 1994, אך זכה להכרה כבר מראשיתה של הפסיקה הישראלית, בדברי השופט משה זילברג אשר קבע:
"עקרון החוקיות משפיע גם על פרשנות החוק הפלילי הישראלי, אולם היקף ההשפעה שנוי במחלוקת. בסעיף 34כא לחוק העונשין נקבע:
ונטען שהוראה זאת נובעת מעקרון החוקיות. עם זאת, רוב שופטי בית המשפט העליון ובראשם אהרן ברק נותנים לסעיף זה היקף מצומצם בהדגישם את המילים "לפי תכליתו" כקודמים להוראה לבחור בפרשנות המקילה. הסביר את עמדתו השופט אהרן ברק:
כנגד עמדה זאת הושמעה ביקורת בתוך בית המשפט ומחוצה לו. נטען שיש לתת לעקרון החוקיות עדיפות מכיוון שהיא מצמצמת את גדרי האיסור הפלילי ומשמיעה חירות רבה יותר לפרט. בנוסף, מרדכי קרמניצר וליאת לבנון הזהירו מפני מתן פרשנויות שונות לאותו חוק בזמנים שונים לנאשמים שונים, והשופט אשר דן גרוניס, דרש בעמדת יחיד מול שמונת עמיתים את עליונות עקרון החוקיות גם אם זה יביא "לזיכויו של אדם שביצע מעשים מכוערים ובלתי מוסריים", שכן "אין להימלט מכך, על פי שיטתי, אם רוצים אנו לקיים את העקרונות הבסיסיים ביותר של המשפט הפלילי""
השופטת עדנה ארבל הציעה דרך ביניים על פיה יש להבחין "בין הוראה פלילית שעניינה באיסור המצמצם את חירות הפעולה של אדם לבין הוראה "פלילית" שאינה עוסקת בהתוויית גדרי המותר והאסור של ההתנהגות". בהתאם לעמדה זאת, כאשר מפרשים את החוק כדי לברר האם מעשה בכלל אסור, יש לפרשו באופן מצומצם בהתאם לעקרון החוקיות, אולם כאשר מפרשים הוראת חוק לגבי העונש, יש מקום לפרשנות תכליתית יותר.
Power Mac
Power Mac או Power Macintosh הוא דגם מחשב מקינטוש המבוסס על מעבדי PowerPC, שיוצר על ידי חברת אפל ויועד למגזר המקצועי (עורכי וידאו, אודיו וגרפיקה).
אפל החלה לייצר דגמי פאור-מק בשנת 1994, אחרי שעברה מהתבססות על מעבדי 68k. הזיכרון לקריאה בלבד (ROM) של מחשבים אלו ומערכת ההפעלה של המק שיצאו עם דגמי פאור-מק הראשונים כללו אמולטור שנועד לאפשר לתוכנות שנכתבו עבור המעבדים הישנים לרוץ ללא שינוי.
בשנת 2005 הפסיקה אפל את יצור דגמי הפאור-מק עקב המעבר לארכיטקטורת מעבדים של חברת אינטל. דגמי המחשבים שהחליפו את דגמי הפאור-מק הם דגמי הMac Pro.למרות המעבר, השימוש במחשבי PowerPC למיניהם בכלל (ובפרט מחשב כמו הפאוור-מק) התאימו גם לגרסאות המק Tiger ו-Leopard (כלומר התאימו עד Snow Leopard,אשר הוכרזה ב-9 ביוני 2009).
iBook הוא מחשב נייד שיוצר על ידי חברת אפל בין השנים 1999 ל-2006. מחשב ה-iBook מיועד בעיקר לקהל צרכני בתחום החינוך, ומשום כך כולל פחות פיצ'רים ממחשב ה-PowerBook וכמו כן גם זול ממנו. ב-16 במאי 2006 החליפו מחשבי מקבוק את ה-iBook בליין המחשבים הניידים של אפל.
הדגם הראשון של המחשב יצא ב-21 ביולי 1999 וצויד, כמו כל אלו שבאו אחריו, במעבד PowerPC. הדגם הראשון, שכונה בחיבה "צדפה" וקצת פחות בחיבה "מושב האסלה", אופיין בשילוב של שני צבעים והיה מצויד בידית נשיאה. דגם זה זכה לפרסום גם בזכות עמידותו הרבה בתנאים קשים. דגם עדכני יותר, שהיה רבועי ועשוי פלסטיק קשיח, יצא בשנת 2001 ונחשב בעיני רבים למסוגנן יותר. דגם זה התבלט בגווני הלבן שלו ובעיצובים העדכניים יותר של אפל בדור שאחרי ה-iMac המקורי. בנוסף ל-iBook המקורי יצא לאור מודל ה-G4 שכלל עיבוד מהיר יותר, עיצוב מודרני ותמיכה עשירה יותר.
יצחק עראמה
רבי יצחק עראמה (ה'ק"פ 1420 - ה'רנ"ד 1494) (נודע בשם בעל העקידה על שם ספרו "עקידת יצחק"), היה מחכמי ספרד בדור הגירוש. פילוסוף ופרשן מקרא. שימש רב וראש ישיבה בסמורה אשר בצפון ספרד ובקלטיוד, וברבנות טרגונה שבדרום קטלוניה ופרגה שבאראגון.
ביוגרפיה.
נולד בספרד לרבי משה עראמה בסביבות שנת ה'ק"פ (1420) ומנערותו עסק בלימוד סוגיות התלמוד וההלכה, בהמשך התמנה לשמש כרב וראש ישיבה בסמורה שבצפון ספרד, בעקבות הזמנה מבני קהילת טרגונה שבקטלוניה עבר לשמש ברבנות עירם, שם, בעקבות מצבם הכלכלי הירוד וכובד המיסים, לא יכלו בני הקהילה להחזיק לו בית מדרש בו ישמש בראשות הישיבה, אך הם הפצירו בו שידרוש לפניהם לפחות בשבתות וחגים. מטרגונה עבר לשמש כרב בעיר פרגה שבאראגון. לאחר כך נקרא לכהן כרב וראש ישיבה בעיר קלטיוד (Calatayud) שכונתה "קלעת איוב", עבר אליה ובה ישב עד לגירוש ספרד.
כשגורשו היהודים מספרד יצא עם בנו רבי מאיר לפורטוגל, ממנה היגר לאיטליה שם נפטר בנאפולי בשנת ה'רנ"ד. על מצבתו נחקק "אב בתורה אב בחכמה ולא הניח כמותו בקרב בני עמו... לא גל אבנים זה אבל מזבח/ יצחק לעולה ובא אל זובח".
בנו מאיר עראמה היה רב ופרשן מקרא. שימש גם הוא רב באראגון. חיבר את הפירושים "מאיר איוב" על ספר איוב, "מאיר תהלות" על ספר תהלים ו"אורים ותומים" על הספרים ישעיהו וירמיהו.
חיבוריו.
באותה תקופה הוכרחו יהודי ספרד לבקר בכנסיות ולהקשיב לדרשות הכמרים שהיו מדברים בסגנון פילוסופי מרשים. בעקבות זאת ראה רבי יצחק עראמה צורך לסדר ולהרצות את דרשותיו לפי הסגנון הפילוסופי. לאחר זמן קיבץ את הדרשות וערך את ספרו המפורסם עקידת יצחק, שיצא במהדורות רבות ושימש דוגמה להרבה דרשנים אחריו עד כדי שאמרו ש"כל ספרי הדרשנים בדורות שלפנינו שותים ממימיו".
הספר בנוי סביב פרשיות התורה, ומורכב ממאה וחמש שערים, כשכל שער מחולק לשלושה חלקים, הראשן עוסק בסוגיה מן הפילוסופיה הדתית, בהקשר עם הפרשה המדוברת. החלק השני הוא דרוש על הפרשה, כשכל דרשה מתחילה בפסוק מהפרשה אותו הוא מצרף אל פרק תהילים, מדרש חז"לי או מאמר מספר הזוהר, שהוא מקשר ומפרש בצורה פילוסופית. והחלק השלישי עוסק בביאורים לפרשה המוצגים בדרך של שאלות ותשובות. לאורך הספר מצטט רבי יצחק את גדולי הפילוסופים וההוגים היהודים, כגון רס"ג, ר' יצחק הישראלי, אבן גבירול, ריה"ל, אבן עזרא, רבנו בחיי אבן פקודה, הרמב"ם, ר' חסדאי קרשקש, רבי יוסף אלבו ועוד. ואף את דברי אריסטו הוא מזכיר בכבוד.
ר' יצחק אברבנאל מצטט בפירושו למקרא חלקים מסוימים מתוך ספר עקידת יצחק. בכל הפעמים (למעט פעם אחת) נעשה הציטוט בלא ציון שמו של רבי יצחק עראמה כמקור הדברים. עקב כך האשים בנו של רבי יצחק, רבי מאיר עראמה, את אברבנאל בגנבה ספרותית מספרו של אביו. במבוא למהדורה חדשה של עקידת יצחק מובאים דברי החוקר ריי"א פאלק שהוכיח, לטענתו, שפירוש האברבנאל נכתב בצעירותו כסיכום לעצמו, ולא נועד להפצה, ולכן לא טרח האברבנאל לציין את מקורותיו, אך לא הייתה כאן כוונה לגניבה ספרותית.
מלבד ספר זה כתב רבי יצחק גם פירוש על חמש המגילות (הפירוש שהיה מקובל כפירושו של רבי יצחק למגילות אסתר ורות התברר שלא יצא תחת ידו, ובשנים האחרונות פורסם פירושו המקורי מתוך כתבי יד), את הספר חזות קשה בו הוא דן בנושאי אמונה, תורה ופילוסופיה, ומבקר את עיקרי הנצרות, ומזהיר מההימשכות אחרי הפילוסופיה, ופירוש על משלי לזכרו של חתנו שלמה, שנפטר בחודש חתונתו, אותו קרא על שמו יד אבשלום - אב - שלום, "כי שלום ושלמה הכל אחד". כן חיבר אף "בקשות" בצורת שיר.
עמדותיו.