עקב הגובה הרב מזג האוויר בנווה דניאל קר מהרגיל בארץ, וכמעט בכל חורף יורד שלג. הרכס חשוף לגמרי לרוחות הבאות ממערב ונושאות עימם עננים מהים התיכון, מה שגורם לריבוי משקעים, לערפל רב בחורף ולרוחות חזקות. בקיץ מזג האוויר נוח יחסית.
אוכלוסייה.
היישוב הוא יישוב דתי, ומתגוררות בו קרוב ל-600 משפחות. רוב תושבי היישוב הם בעלי מקצועות חופשיים, כולל מספר רב של רופאים, מהנדסים, עו"ד ועוד. ביישוב מתגוררים אנשי רוח ואישי ציבור, בהם חברת הכנסת לשעבר שולי מועלם-רפאלי, חבר הכנסת לשעבר וראש עיריית טבריה לשעבר יגאל ביבי, הסופרת והעורכת חיותה דויטש, המלחין והיוצר צבי זלבסקי והדוקטור רונן שובל.
קהילה, תרבות וחינוך.
ביישוב קיימים מעון וגני ילדים. תלמידי היסודי מתפזרים לבתי ספר בגבעה הצהובה ובסמוך לכניסה ליישוב, ותלמידי התיכון לומדים במקומות שונים בגוש ובפנימיות ברחבי הארץ.
ביישוב פועל סניף של תנועת בני עקיבא המונה כשלוש מאות חמישים חניכים. בנוסף קיים גם מועדון נוער ורכזי נוער, ומתקיימות פעילויות שונות.
מלבד המסגרות הללו פועלת ביישוב מערכת חוגים ענפה לילדים, נוער ומבוגרים, בבית הכנסת מתקיימים שיעורי תורה קבועים, ומדי פעם מתקיימות פעילויות יישוביות.
לאחר חטיפת ורציחת הנערים בקיץ 2014 הוחל בתכנון קמפוס הקבע לישיבת מקור חיים סמוך לכניסה ליישוב.
נוה דניאל
אנה ניקול סמית'
אנה ניקול סמית' (באנגלית: Anna Nicole Smith; 28 בנובמבר 1967 - 8 בפברואר 2007) הייתה דוגמנית ושחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה.
נולדה בשם ויקי לין הוגאן (Vickie Lynn Hogan) ביוסטון, טקסס וגדלה שם. הוריה התגרשו כשהייתה בת שנתיים. יש לה חמישה אחים למחצה. ב-1971 שינתה את שמה לניקי הארט (Nikki Hart) עקב נישואי אמה לדונלד הארט.
גדלה עם אמה עד שהגיעה לכיתה ט' ואז נשלחה להתגורר בבית דודתה במקסיה, טקסס . באותה שנה נכשלה בלימודיה ובכיתה י' נשרה מבית הספר תיכון.
קריירה.
ב-1991, החלה לקחת שיעורי פיתוח קול ודוגמנות. במרץ 1992 הופיעה סמית על שער "פלייבוי" ונבחרה ל"נערת השנה" של המגזין לשנת 1993. לאחר מכן פנתה לתחום הדוגמנות.
כאשר עבדה במועדון החשפנות "גיגי" ביוסטון, פגשה את המיליארדר ג'יי. הווארד מארשל שהיה בן 89 ומרותק לכיסא גלגלים. הוא הציע לה להתחתן עמו מספר פעמים ולבסוף נישאו השניים ב-1994. היא דיווחה כי הם לא גרו יחדיו ומעולם לא שכבו. לאחר מותו ב-1995, ובעקבות שורה של ניצחונות משפטיים כנגד מכשולים שהעמידו בני משפחתו בדרכה, ב-2002 פסק בית המשפט כי היא תקבל 88 מיליון דולר מירושתו, אך ב-2005 ביטל בית המשפט לערעורים בלוס אנג'לס את הפסיקה בטענה כי לבית המשפט בקליפורניה לא הייתה סמכות לדון בתיק.
ב-1994 הופיעה לראשונה בסרט הקומדיה "הקפיצה הגדולה" ובסרט "". סמית רצתה לפתח את קריירת המשחק, אך בהוליווד היא נתפסה כ"בלונדינית טיפשה" ולוהקה לתפקידים משניים.
ב-1995 הופיעה לראשונה בתפקיד הראשי בסרט "עד לגבול". הסרט זכה לביקורות גרועות. היא ניסתה שוב את מזלה בתפקיד ראשי בסרט "שוטרת אינטימית" ב-1996, אך סרט זה נכשל אף הוא.
ב-1998, הוציאה סמית סרט תיעודי בשם "במיטה עם אנה ניקול סמית", בהשראת סרטה של מדונה.
ב-1999, הופיעה בקומדיית המצבים "הארון של ורוניקה" כדונה, חברתה של ורוניקה.
ב-2002, הפיק תוכנית מציאות בכיכובה בשם "המופע של אנה ניקול סמית", שהתמקדה בחייה האישיים. התוכנית ירדה מהמרקע ב-2004 לאחר שתי עונות ו-27 פרקים עקב רייטינג נמוך.
ב-2005, היא הופיעה בקצרה בסרטו של ג'ון טרבולטה "בי קול" כצופה במשחק כדורסל. בסוף אותה שנה השתתפה בסרט "שוהים בלתי חוקיים", אשר שימש כפרודיה לסדרות טלוויזיה משנות ה-70 וה-80. הסרט יצא לאקרנים ב-2007, שלושה חודשים אחרי מותה.
חייה האישיים ומותה.
ב-1985, בגיל 17, נישאה לבילי ויין סמית בן ה-16. ב-1986, נולד בנם. סמית נפרדה מבן זוגה ב-1987, שבה להתגורר ביוסטון, והתגרשה ב-1993.
ב-2006 נולדה בתה, ושלושה ימים לאחר מכן נפטר בנה הראשון בחדר הפרטי בבית החולים, בו התאוששה מהלידה. צלם ודוגמן בשם לארי בירקהד טען כי ניהלה איתו רומן ודרש בדיקת אבהות על הבת. בדיקת דנ"א שנערכה לבתה לאחר מותה של סמית אימתה כי בירקהד הוא אכן אבי הבת. באותה שנה נישאה להווארד ק. סטרן.
סמית' מתה בפתאומיות ב-8 בפברואר 2007 כשהתמוטטה בבית המלון הארד-רוק קפה בהוליווד, פלורידה בו שהתה. מתוצאות נתיחת גופתה עולה כי סיבת המוות הייתה מנת יתר של תרופות. סמית נקברה באיי הבהאמה.
זכות הלילה הראשון
זכות הלילה הראשון (צרפתית: droit du seigneur, זכות הסניור; לטינית: ius primae noctis, חוק הלילה הראשון) הייתה זכות הראשונים המיתולוגית של הסניור הפיאודלי לשכב עם בתולות מבין הצמיתות לפני ליל כלולותיהן, או זכותם של שליטים אחרים בתקופות שונות.
מיתוס הזכות כמנהג מימי הביניים.
בספרות באירופה יש התייחסויות לזכות זו החל מהמאה השש-עשרה, אך בחינה של התיעוד ההיסטורי לא חשפה עדויות לקיומה בימי הביניים. במערכות פיאודליות מסוימות התקיימה דרישת "עבור הנישואים" (Pormariage או Maritagium), לפיה נדרש הצמית לקבל את רשותו של האדון להינשא עם אישה מחוץ לשטח האחוזה, לרוב תמורת תשלום. בחצר בעלת סמכות כנסייתית באזורים מסוימים נדרש גם כן תשלום לפני מימוש הנישואין. זכות הלילה הראשון, עם זאת, כנראה לא התקיימה כנוהג, וככל הנראה הייתה עיוות מובנה של דרישת תשלום זו בתקופות מאוחרות יותר.
התפישה הפופולרית של זכות הלילה הראשון כמנהג נפוץ בימי הביניים קשורה ככל הנראה במניעים פוליטיים של ניגוח המשטרים הישנים באירופה, ובמיוחד המשטר הצרפתי לפני המהפכה. תרומה נכבדת לפופולריות של המיתוס נבעה ממחזה בשם "זכות הלילה הראשון" שכתב וולטר ועוד יותר מזה מ"נישואי פיגרו" של מוצרט, שהתבסס על המחזה בשם זה מאת פייר בומארשה. פופולריות זו לא דעכה גם כאשר לואי ואיו בצרפת וקרל שמידט בגרמניה פרסמו בשנות השמונים של המאה התשע עשרה מחקרים מפורטים המפריכים את המיתוס, וזה המשיך להיות מוזכר כמאפיין של ימי הביניים גם במאה העשרים.
הסרט "לב אמיץ" עוסק בנושא זה כחלק מעלילתו המתקיימת כביכול בימי הביניים.
אזכורים קדומים של המנהג.
אחת התעודות הספרותיות העתיקות ביותר בעולם, 'עלילות גילגמש', מספרת על גיבור בבלי זה, אשר ייסד את זכות הלילה הראשון.
בתקופות שקדמו לימי הביניים, ישנם אזכורים שונים למנהג זה. הרקלידס פונטיקוס במאה הרביעית לפני הספירה מזכיר את טיראן האי קפלוניה שנהג לבעול את כל הבתולות שהיו נתינותיו; הרודוטוס מזכיר שבט לובי בו נהג כך המלך ואזכורים דומים יש אצל ולריוס מקסימוס, לקנטיוס וטיטוס ליוויוס; בתקופה הרומית מיוחס לקיסרים קליגולה ומקסימינוס מימוש זכות זו.
בתלמוד הבבלי מתייחסים לזכות הלילה הראשון פעמיים. לפי ברייתא המובאת בו, בעקבות סכנה החלו העם לערוך סעודות נישואים בימי שלישי במקום בימי רביעי. האמורא רבה מבאר שם שהסכנה הייתה זכות הלילה הראשון ("תיבעל להגמון תחלה") ומכיוון שהמנהג היהודי הקדום היה לערוך נישואין בימי רביעי, היה ההגמון עוקב אחר הנישאים ביום זה.
לפי מגילת אנטיוכוס, שלפי ההנחה הרווחת במחקר גובשה בימי הגאונים מרד החשמונאים פרץ בזכות אישה מבית חשמונאי שהתקוממה נגד זכות הלילה הראשון שנהגה בימי גזירות אנטיוכוס. גם בתקופת גזירות אדריינוס כתוב בתלמוד ירושלמי (מסכת כתובות פרק א' הלכה ה') "שיהא אסטריוטוס בועל תחילה". בילקוט שמעוני מסופר על בתואל הארמי "שהוא היה מלך בארם נהרים וכל בתולה שתנשא בועל אותה לילה ראשונה ואחר כך חוזרת לבעלה".
מרלין מונרו
איזביצה קויאווסקה
איזביצה קויאווסקה (בפולנית: Izbica Kujawska) היא עיירה קטנה הנמצאת בקרבת לודז' בנפת ורטיאו אשר בפולין. העיירה הקטנה, בה חיו יהודים החל מן המאה ה־18, הייתה בין העיירות הראשונות בהן הוקם גטו, ליהודים בתקופת השואה.
יהודי העיירה בשואה.
יהודי העיירה מנו לפני מלחמת העולם השנייה כ־1500 איש בלבד.
כבר עם כניסת הגרמנים הנאצים אל העיירה, הוקם בה גטו ליהודים. חלק מן הגברים הצעירים גורשו כבר בחורף 1940-1939 אל המזרח לעבודות פרך. רובם מתו כבר בשלב הזה של השואה.
הגטו ריכז בתוכו יהודים נוספים תושבי הסביבה.
הקרבה של העיירה אל מחנה ההשמדה הקבוע הראשון, חְלְמְנו, הביאה לכך שהיו בין המושמדים הראשונים במשאיות הגז. הם נקברו בחלקה 77 שביער.
ב-16 בינואר 1942, כחודש לאחר הפעלת המחנה וכארבעה ימים לפני ועידת ואנזֶה, רוכזו היהודים של הגטו הקטן בכנסייה המקומית. חלקם נספו בדרך אל הכנסייה. למחרת גורשו היהודים מהכנסייה אל מחנה ההשמדה חלמנו ושם הומתו במשאיות גז.
הקהילה היהודית באיזביצה הושמדה כמעט לחלוטין, פרט לבודדים ששרדו.
מופע החיות
מופע החיות (באנגלית: Jim Henson's Animal Show with Stinky &amp; Jake) היא תוכנית טבע אמריקאית לילדים בהנחיית בובות של בעלי חיים. ששודרה בישראל בטלוויזיה החינוכית. ב-2012. התוכנית חזרה בדיבוב חדש לערוץ חדש בשם ספארי KIDS ב-הוט, והתוכנית שנתה את שמה ל"המופע של מוח וסרח". סדרה זאת היא מבית היוצר של ג'ים הנסון, יוצר החבובות. הסדרה שודרה במקור בין השנים 1994 – 1997. לתוכנית שלוש עונות, בעונה הראשונה והשלישית 26 פרקים ובעונה השנייה 13 פרקים.