הרב מיכאל מולכו, ניצול שואה מיהודי סלוניקי, מסר את אלבום התמונות של שרידי בית העלמין לספריה הלאומית בשנת 1949. הוא הקים בישראל את המכון לחקר יהדות סלוניקי. בשנת 1974, לאחר מותו, פרסם המכון ספר שחיבר מולכו אודות מצבות בית העלמין שאבד.
בשנת 2012 התגלה בסלוניקי בור שבו היו קבורות 688 מצבות מבית העלמין העתיק. נמצא כי הן נשאו תאריכים ממחצית המאה ה-18 ועד לימי מלחמת העולם השנייה.
ב-9 בנובמבר 2014 נחנכה בקמפוס האוניברסיטה על שם אריסטו אנדרטה לבית העלמין העתיק. הטקס נערך במעמד נציג ממשלת יוון, ראש העירייה, רקטור האוניברסיטה, נציגי קהילות יהודי סלוניקי ויוון ושגרירת ישראל ביוון.
משק אחיה
משק אחיה היא חברה העוסקת בייצור ושיווק מוצרי שמן זית ויינות שונים. החברה פועלת באזור התעשייה של היישוב שילה שבבנימין. שטחי הגידול של המשק מכיל אלפי עצי זית ומאות דונמים של כרמי יין..
היסטוריה.
המשק הוקם בשנת ה'תשס"ד (2004) על ידי הרב יוסף שוקר שיזם את פיתוח החקלאות העברית באזור השומרון. יוסף נטע מאות עצי זית במספר מטעים באזור שילה. בשנים הראשונות, היה מוביל יוסף את זיתי המסיק לבתי בד שונים. משעה שמסק כמות זיתים משמעותית, החליט לייבא מאיטליה מכונות ולהקים בית בד עצמאי. בעקבות החלטתו זו, הוקם בית הבד העברי הראשון בבנימין. שוקר הקים את בית-הבד ביישוב אחיה שהיה מייסדו. לחברה שייסד קרא על שם היישוב "משק אחיה".
במהלך ניקוי המכונות, אחרי העצירה הראשונה, נפל יוסף לאחת המכונות של בית הבד, נפצע בצורה אנושה, ולאחר כמה שנים נפטר.
לאחר שנתיים בית הבד הועבר לאזור התעשייה של גוש שילה. מאז, המשק פרח וגדל, וכיום ברשות המשק 350 דונם של עצי זית ו-350 דונם של גפנים.
במאי 2021, הורה בג"ץ למינהל האזרחי לפנות עד אוקטובר 170 דונם, אותם מעבד משק אחיה בעמק שילה. זאת לאחר 13 שנים של התדיינות משפטית, שהחלה בעקבות עתירות שהגישו פלסטינים הטוענים בעלות על הקרקע.
פרסים.
השמן של משק אחיה זכה במהלך השנים במדליות ובתחרויות בין לאומיות ונודע באיכותו הגבוהה, בין השאר זכה המשק:
מנחי האירוויזיון
האנדרטה לחברי הרייכסטאג שנרצחו
האנדרטה לחברי הרייכסטאג שנרצחו היא אנדרטה שממוקמת לצד בניין הרייכסטאג בעיר ברלין, בירת גרמניה. היא מוקדשת לזכרם של 96 חברי הרייכסטאג, שנרדפו ונרצחו על ידי המשטר הנאצי לאחר עלייתו לשלטון.
האנדרטה.
האנדרטה ניצבת ברחבה שלפני בניין הרייכסטאג. היא עשויה מלוחות ברזל יצוק שמספרם כמספר האישים המונצחים. הלוחות, בעלי צורות לא סדירות, ניצבים במקביל זה ליד זה. על שפת כל לוח נקבעו ביציקה פרטי אחד האישים - שם, שנות לידה ומוות, האתר שבו נרצח ושיוכו המפלגתי.
מול אחד מצידי האנדרטה מוצב לוח הנושא דברי הסבר אודותיה בגרמנית ובאנגלית.
הרעיון להקמת האנדרטה הועלה בשנות השמונים והיא נחנכה בספטמבר 1992. מעצבי האנדרטה היו דיטר אפלט (Dieter Appelt), קלאוס אייזנלוהר (Klaus W. Eisenlohr), יוסטוס מולר (Justus Müller) וכריסטיאן צווירנר (Christian Zwirner).
האישים המונצחים.
חברי הרייכסטאג המונצחים - 90 גברים ושש נשים - היו חלק מ-558 חברי הבית. הם השתייכו לתשע מפלגות שונות, ורובם היו חברי המפלגה הקומוניסטית של גרמניה והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (43 ו-41, בהתאמה). הם נרדפו על ידי הנאצים בשל שיוכם הפוליטי במסגרת הדיכוי הכללי של מתנגדי הנאציזם. רובם הומתו במתקני מעצר בגרמניה ומחוץ לה, בעיקר במחנות ריכוז בגרמניה - בוכנוואלד, ברגן בלזן, דכאו, זקסנהאוזן, ראוונסבריק. המבוגר שבהם היה בן 80 במותו והצעיר - בן 26. הם נרצחו בין 1933 ל-1945 (אחד ב-1948). 27 נרצחו עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה.
לוח הארטוך
לוח הארטוך או לוח דירק הארטוך (באנגלית: Dirk Hartog Plate) הוא הלוח המקורי שהושאר על ידי מגלה הארצות ההולנדי דירק הארטוך ב, במסעו לחקר החוף המערבי של אוסטרליה, לפני ההתיישבות האירופאית שם. לוח זה הוא השריד מעשה ידי אדם העתיק ביותר לחקר אוסטרליה האירופאי שעודנו קיים. הלוח העגול המקורי נלקח להולנד, ומוצג שם ברייקסמוזיאום באמסטרדם. לוח חילופי דומה התגלה לאחר זמן בשלושה ביקורים נוספים באי במהלך 200 השנים הבאות.
דירק הארטוך, 1616.
דיק הארטוך היה האירופאי הראשון המתועד שראה את מערב אוסטרליה, לשם הגיע בספינתו, "אנדראכט". ב-26 באוקטובר 1616 ירד אל "כף הכתובת" (Inscription Cape) בקצה הצפוני של האי. לפני צאתו משם, השאיר הארטוך במקום צלחת עשויה פיוטר, מסומרת לעמוד וממוקמת זקופה בחריץ על פסגת הצוק.
על הצלחת חרותה הכתובת:
וילם דה פלמינך, 1697.
כעבור 81 שנים, ב-1697, הגיע גם רב החובל ההולנדי וילם דה פלמינך אל האי וגילה את צלחת הפיוטר של הארטוך, שהעמוד אליו הוצמדה נרקב כמעט לגמרי. הוא הסיר את הצלחת והחליף אותו בלוח אחר, שחובר אל עמוד חדש. העמוד החדש נעשה מגזע עץ ברוש, שהובא מהאי רוטנסט.
הצלחת המקורית הוחזרה להולנד, שם היא שמורה עדיין בריקסמוזיאום. הצלחת של דה פלמינך מכילה את כל הטקסט שהיה על הלוח המקורי של הארטוך וכן רשימה של כל אנשי הצוות הבכירים של מסעו הוא. הכתובת מסתיימת במילים אלה:
ובתרגום:
עמנואל האמלין, 1801.
בשנת 1801 נכנס רב החובל הצרפתי של ה"נטוראליסט", ז'אק פליקס עמנואל האמלין, משנה למפקד המשלחת ניקולא בוין באונייה "ז'אוגרף", אל מפרץ הכרישים ושלח קבוצה אל החוף. הקבוצה מצאה את הצלחת של פלמינך, אם כי היא נקברה למחצה בחול, לאחר שהעמוד נרקב כליל בפגעי מזג האוויר. כשלקחו את הצלחת לספינה, פקד עליהם האמלין להחזירה למקומה, משום שהאמין שהרחקתה מן האי כמוה כחילול קודש. נוסף לכך, התקין צלחת דומה משלו ועליה חרת פרטים ממסעו (ב-16 ביולי 1801). את שתי הצלחות הציב באתר של פלאמינך, ועוד הוסיף דגל הולנדי קטן. במעמד זה כונה האתר "כף הכתובת" (Cape Inscription).
לואי דה פרייסינה, 1818.
בשנת 1818 שלח חוקר הארצות הצרפתי לואי דה פְֵרֶייְסינֶה, שהיה קצין בצוות של האמלין ב-1801, סירה אל החוף לקחת את הצלחת של פלאמינך ולהחליפה בלוח עופרת, שלא נמצא מעולם. אשתו, רוז דה פרייסינה, שנמצאה על הסיפון לאחר שהתגנבה אל הספינה עם העוזר של בעלה, תיעדה את האירוע במה שהיה למעשה יומן הקפת כדור הארץ שלה. לאחר שהספינה נטרפה באיי פוקלנד, הצלחת ומוצגים אחרים ממסע ה"אורניה" הועברו בהמשך לספינה אחרת ונלקחו לצרפת, שם נמסרו לאקדמיה הצרפתית בפריז.
אחרי שהייתה אבודה במשך יותר ממאה שנה, התגלתה צלחת פלאמינך מחדש בשנת 1940 על מדף תחתון בחדר קטן, בערבוביה עם צלחות נחושת חרותות נושנות. כהכרה באבדות של אוסטרליה בהגנה על צרפת בשתי מלחמות העולם, הוחזרה הצלחת בסופו של דבר לאוסטרליה בשנת 1947 והיא שמורה כיום במוזיאון הימי של מערב אוסטרליה בפרמאנטל, מערב אוסטרליה.
לוחות המגדלור בכף הכתובת.
לציון האתר הנציחה ממשלת חבר העמים הבריטי בשנת 1938 את נחיתתו של דירק הארטוך בלוח נחושת.
כמעט 60 שנה לאחר זאת, ב-12 בפברואר 1997, הסיר ראש ממשלת מערב אוסטרליה באותו זמן, ריצ'רד קורט, את הלוט מעל לוח ארד לציון שלוש-מאות שנים לביקורו של פלאמינך.
המגדלור והלוחות ממוקמים ב- .
אלברט סחרוביץ
אלברט סחרוביץ' (נולד ב-20 במרץ 1974) הוא מנהל ישראלי, שכיהן כמנכ"ל הכנסת במשך ארבע שנים.
ביוגרפיה.
בשנת 1978 עלה עם משפחתו לארץ.
שירת בענף השלישות בבית הספר לתותחנים במחנה שבטה.
היה מנהל משאבי אנוש במשרד חקירות "גד חקירות", ת"א וחבר הנהלת רשות הספורט בעיריית אשדוד.
החל משנת 2001 מילא מגוון של תפקידים פוליטיים בהם הוא מלווה את יולי אדלשטיין בתפקידיו השונים. בין היתר כיהן כראש מטה יושב ראש הכנסת (במשך יותר מ-7 שנים), ראש מטה שר ההסברה והתפוצות, יועץ בכיר לשר הבינוי והשיכון, יועץ השר לקליטת העלייה, עוזר פרלמנטרי לסגן יו"ר הכנסת ויועץ בכיר למנכ"ל משרד הקליטה.
ביוני 2016 החליט יושב ראש הכנסת, יולי אדלשטיין למנותו לתפקיד מנכ"ל הכנסת. הוא החליף בתפקידו את רונן פלוט שפרש מהתפקיד ונבחר לראשות עיריית נצרת עילית.
ביוני 2020 החליט יושב ראש הכנסת הנכנס יריב לוין להחליפו בסמי בקלש. והוא סיים את תפקידו ב-21 ביוני.
לסחרוביץ תואר ראשון במדעי ההתנהגות וחטיבת ניהול מהמכללה למנהל ותואר שני בחוג ללימודי עבודה מאוניברסיטת תל אביב.
סחרוביץ מתגורר באשדוד, נשוי ואב לשלושה.
מרכז מדע ים המלח והערבה
Young, Gay and Proud
Young, Gay and Proud (בעברית: צעיר, גיי וגאה) הוא ספר שנכתב עבור בני נוער ב-1980 על ידי הסופר האמריקאי סשה אליסון והסופרת לין ימגוצ'י פלטשר (Lynne Yamaguchi Fletcher). הספר חקר את זהותו של הגיי. כותר הספר פורסם ב-1977 על ידי קבוצת מורים וסטודנטים הגאים (GTSG) במלבורן, ויקטוריה.
הספר נאסר לשימוש במספר ספריות ציבוריות שונות ברחבי העולם. ספר זה התבסס על אדם בשם ג'ק וודהאוס.
ב-1987 פרסמה ממשלת בריטניה (שהייתה תחת שלטונה של מרגרט תאצ'ר) כרזות אזהרה שטוענות כי מפלגת הלייבור מוציאה את הספר הזה לקריאה בבתי הספר, כמו גם את הספרים "משטרה: מחוץ לבית הספר", "הפלייבוק לילדים על סקס" (שנכתב על ידי הסופר האמריקאי ג'ואני בלנק ), ו"החלבן בדרכו" (שנכתב על ידי הסופר הבריטי דוד ריס ).
שאנגז'או
שָׁאנְגְזָ'אוֹ (בסינית מפושטת: 上饶; בסינית מסורתית: 上饒; בפין-יין: Shàngráo) היא נציבות עירונית במחוז ג'יאנגשי שבדרום-מזרח הרפובליקה העממית של סין. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה 6,491,088 תושבים, מתוכם 2,068,763 בשטח האורבני.
גאוגרפיה.