חותכן עוגיות היא כלי לחיתוך בצק המשמש בעיקר להכנת עוגיות. החותכן בדרך כלל עשוי אלומיניום או פלסטיק ונמכר במגוון צורות דקורטיביות (למשל: עיגול, ריבוע, משולש, פרח, כוכב, לבבות וכך הלאה). צד אחד של חותכן העוגיות הוא מעוגל בעוד שצידו השני חד. חותכן העוגיות משמש לחיתוך בצק של עוגיות, ביסקוויטים או כל בצק אחר שרוצים לעצבו. השימוש בחותכן מתבצע על הבצק בטרם נאפה, ולאחר אפיית הבצק החתוך הוא שומר על הצורה בה הוא נחתך, אם כי לא בצורה מדויקת.
קולטנים קטליטיים
קולטנים קטליטיים (באנגלית: Catalytic receptors), או קולטנים הקשורים לקינז החלבון (באנגלית: Protein kinase-associated receptors), אלו קולטנים טראנסממברנליים (הממוקמים בעובי קרום התא, באופן מפולש) המעבירים אות כימי מהסביבה החיצונית אל תוך התא על ידי זרחון של שליח שניוני הנמצא בציטוזול. בזה נבדל הקולטן הקטליטי מהקולטן המצומד לחלבון G, המעביר את האות לשליח השניוני ב"תיווכו" חלבון G.
הקולטנים הקטליטיים נחלקים לקבוצות על-פי תפקידם הפיזיולוגי, כגון: קולטנים לגורם הגדילה האפידרמי (EGF) וקולטנים דמויי Toll.
הקולטנים הקטליטיים נחלקים לקבוצות גם לפי תפקודם הביוכימי, בעיקר לפי סוג הקינז. לדוגמה: קינזים לסרין/תראונין או קינזים לטירוזין.
חיים וולקין (וולוז'ין)
הרב חיים וולקין (תרנ"ח, 1897-תש"א, 1941) היה ראש הישיבה האחרון של ישיבת וולוז'ין.
תולדותיו.
נולד בשנת תרנ"ח (1897) בנו של הרב אהרן וואלקין ורחל, בת הרב בן ציון סורוצקין. הוא נולד בעיירה גורזד שבליטא, שם כיהן אביו ברבנות באותם ימים. בצעירותו למד בישיבות קלם, טלז ומיר. נשא לאשה את בילא, בתו של הרב יעקב שפירא, נכדתו של הרב רפאל שפירא מוולוז'ין. לאחר פטירת חמיו התמנה תחתיו כראש ישיבת וולוז'ין, עד לסגירתה בשל מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח עם תלמידי הישיבה לווילנה. בתחילת 1941 קיבל סרטיפיקט לעלות לארץ ישראל, אך לא הספיק לצאת ונרצח שם על ידי הנאצים עם אשתו ובנותיו דרייזל וחיה לאה.
אחיינו, הקרוי על שמו, הוא הרב חיים וולקין, משגיח ישיבת עטרת ישראל בירושלים.
מוזיאון ארץ-ישראל
שאול חיים הלוי הורוויץ
הרב שאול חיים הלוי הורוויץ (תקפ"ח-20 בדצמבר 1915 י"ג בטבת תרע"ו) התפרסם כראב"ד דוברובנה שבמחוז ויטבסק ברוסיה הלבנה ואחד מגדולי התורה החשובים בדורו. עלה לארץ ישראל והקים את הישיבה הגדולה ותלמוד תורה מאה שערים, וכיהן גם כרב שכונת מאה שערים.
חייו.
נולד בווילנה לרב אברהם הורוויץ, מו"צ בעירו, והתגלה כעילוי. למד בישיבות רבות בווילנה, ואף שמע שיעורים מרבי ישראל מסלנט. אחר נישואיו עם ביתו של הרב דוד טביל ממינסק, התמנה בשנת תרכ"ה בדוברובנה. באלול תרמ"ג עלה לארץ ישראל ובתרמ"ה הקים יחד עם הרב זרח ראובן ברוורמן את ישיבת מאה שערים והעניק לה את השם "פרי עץ חיים" כששמה המלא היה "הישיבה הגדולה והתלמוד תורה ובית תבשיל מאה שערים פרי עץ חיים". כן נבחר גם לרבה של השכונה.
במלחמת העולם הראשונה הפיץ שטר הגרלה על חלקת אדמה בחדרה כדי לממן את הישיבה שהקים. הטורקים שגילו את השטרות דנו אותו למאסר. הדבר ערער את בריאותו והוא נפטר כעבור כשלושה חודשים ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
עקב זקנתו, בן אחותו, הרב יוסף גרשון הורוביץ שעלה עמו לארץ ישראל, החליפו בתרס"ה כראש ישיבה ורב השכונה.
כתביו.
הרב הורוויץ הוציא ספרים בהלכה ודרוש:
זרח ראובן ברוורמן
הרב זרח ראובן ברוורמן (בראווערמאן) (נפטר בו' בשבט תרצ"ח) היה ממייסדי וראש ישיבת מאה שערים ומגדולי הרבנים בירושלים.
חייו.
נולד בעיירה הורודנה, בגיל 12 נשלח ללמוד בישיבה. היה תלמידם של הנצי"ב, ושל הרב מנחם נחום קפלן מהורודנה (רבו המובהק של החפץ חיים). בשנת תרמ"ז (1887) עלה לארץ כאברך צעיר עם מכתב המלצה מרבי נחום מהורודנה אל המהרי"ל דיסקין שבו דבק עד לפטירתו של הרב דיסקין. לאחר פטירתו של הרב דיסקין עבר לשכונת מאה שערים ובהמשך גם כיהן בראשות ישיבת מאה שערים לצד הרב שאול חיים הלוי הורוביץ ולאחר מכן לצד בן אחותו של הרב שאול חיים, הרב יוסף גרשון הורוביץ, כשר' שאול חיים ואחיינו שימשו גם בתפקיד רב שכונת מאה שערים.
בית הספר "נצח ישראל" בפתח תקווה נוסד בתרס"ט (1909) ביוזמתו וביוזמת חברת "שומרי תורה" שניהלה את בית הספר. כן היה סייע לרב אליעזר שולביץ באיסוף הכספים בעבור הקמת ישיבת לומז'ה בפתח-תקווה ומיקום הישיבה נקבע בהתייעצות עמו של הרב יחיאל מרדכי גורדון, חתנו של הרב אליעזר שולביץ וראש הישיבה.
היה בעל קול ערב במיוחד ושימש כש"ץ. לתפילת שחרית ארגן מניין תפילת ותיקין מיוחד שבו קראו מילה במילה וזמנה היה ארוך בהרבה מהרגיל, כשהזמן עד תפילת עמידה ביום חול רגיל (52 דק') היה יותר מזמן התפילה כולה במניין תפילה רגיל ובשבת היו מתחילים 70 דקות לפני הנץ החמה. בכל שבת לאחר סעודה שלישית היו הולך עם תלמידיו לכותל המערבי והיה מזמר את הפיוטים שנהוג לשיר לפני תפילת ערבית במוצאי שבת כמובא בסידורים. לאחר מכן היה עבר לפני התבה באחד ממנייני תפילת ערבית בכותל המערבי, ועל תפילתו היו אומרים "הלוואי שנזכה להתפלל בימים הנוראים כמו שר' זרח מתפלל ערבית במוצאי שבת אצל הכותל המערבי!"
היה גדול בצדיקותו ובמידותיו כשם שהיה גדול בגאונותו, ולצד עיסוקו כראש ישיבה והתמדתו בלימוד התורה, הרבה לעסוק במעשי חסד ולסייע במסירות נפש לנזקקים, אם בהוצאות נדרשות לשבתות וחגים, אם זה בבגדים חסרים ובכל עניין שהיה צריך לעזור. בייחוד התאמץ בכל מאודו במצוות הכנסת כלה למשפחות שהוצאות החתונה הבסיסיות היו מעבר ליכולתם הכלכלית.בערב יום הכיפורים שמע שתלמיד חכם מסוים צריך לנסוע לחמי טבריה לפי הוראת הרופאים, אך לא היה לו כסף לשלם לנסיעה לשם וללינה בטבריה. מיד לאחר ששמע על כך מיהר לאסוף כסף לשם כך וכיתת רגליו בין בתי נדיבים. כשאחד מהעשירים שר' זרח ראובן בא אצלם שאל אותו: "הרי מצווה לאכול היום ומדוע כבודו מתעסק בדברים אחרים?" ענה ר' זרח ראובן: היה מארח בביתו אנשים שעלו מחו"ל ולא היה להם בארץ קרוב משפחה או מישהו אחר שיכול היה לעזור להם, ומספר האורחים שאכלו על שולחנו הגיע גם לשמונים נפשות כשכל ההוצאות עליו.
וכן היה מעביר על מידותיו ולא משיב לעלבונות וגידופים, וכך מסופר עליו בעניין זה ב"גדולי דורות" מאת הרב יחיאל מיכל שטרן בעמ' 977: (ברכות מ"ג ב').
נפטר בתאריך ו' בשבט תרצ"ח ונקבר בהר הזיתים.
לאחר פטירתו, חתנו הרב יצחק יעקב וכטפויגל נבחר למלא את מקומו כראש הישיבה.
משפחתו.
אדם ברוך היה נינו, בן נכדתו נחמה רוזנבלום שהייתה בתו של הרב וכטפויגל.
בולבול אפריקאי
בּוּלְבּוּל אַפְרִיקָאִי (שם מדעי: "Pycnonotus barbatus") הוא מין של ציפור שיר מהסוג בולבול החי בעיקר באפריקה אך ניתן למצוא אותו גם בספרד. נקרא גם בולבול שחור עיניים ובולבול גנים מצוי.
תיאור.
מקורו קצר למדי, וישר. מקורו, רגליו וכפות רגליו שחורים. עיניו בצבע חום כהה וטבעת עיניו כהה ולא נראית גלויה לעין, תחתית זנבם לבנה או צהובה. שירתם מורכבת משריקות מלודיות. אורכו 18–19 ס"מ, מוטות כנפיו 26.5-31 ס"מ ומשקלו 26–41 גרם.
גידול.
בולבול זה נפוץ ביותר באפריקה (כשמו). הוא חי ביערות, שיחים הנמצאים על החוף, שולי יער, שיחים הנמצאים בנהרות, וכן בסביבת חקלאות. הוא מצוי גם בשיחים אקזוטיים, גנים ופארקים.
קן מין זה בכל אורך השנה מצוי באזורים הטרופיים ביותר. הקן נוקשה למדי, עבה המוקף בחומה בצורת כוס. הוא ממוקם בתוך הצמחייה מכוסה בעלים של עץ קטן או שיח. במרבית המקרים נקבה מטילה 2–3 ביצים, אשר בוקעות לאחר 12–14 ימים.
התנהגות.
בולבול זה אינו מפחד מהאדם. הוא נראה בדרך כלל בזוגות או בקבוצות קטנות. זהו עוף בולט, הנוטה לשבת בחלק העליון של השיח. בדומה לבולבולים אחרים, הם ציפורים פעילים ורועשים. בתעופה הוא מקפץ, כמו נקר.
תזונה.
בולבול זה ניזון מפירות, צוף, וחרקים.
קלאו כסוף-קרן
קלאו כסוף קרן (שם מדעי: "Bycanistes brevis") הוא מין של עוף טרופי אפריקני במשפחת הקלאוניים, משפחה טקסונומית של עופות טרופיים בעלי מקור ענק ואיבר מיוחד הנקרא "קסדה" מעל המקור. ניזון בעיקר מפירות, כמו כל הקלאוניים, (מרבה באכילת תאנים) אך התזונה כוללת גם חרקים, חסרי חוליות, ביצים, זוחלים קטנים וגוזלים. כיוון שמקורם ארוך ולשונם קצרה הקלאוניים מטים את ראשם לאחור ובולעים את המזון. הם חברתיים מאוד ולעיתים נצפות קבוצות של כ-200 פרטים. קולות כל בני המשפחה נשמעים למרחקים גדולים מאוד. הקלאו כסוף הלחיים פגיע מאוד בזמביה, בגלל הרס בתי גידול. אך בשאר אזורי המחיה שלו הוא דווקא נפוץ מאוד, במיוחד בצפון ובמרכז אזור המחיה שלו. הקלאויים כסופי הקרן חיים באתיופיה, טנזניה, קניה, זמביה, מלאווי ומוזמביק. תוחלת החיים הממוצעת מגיעה לכ-50 שנים.
תיאור ומבנה גוף.
הקלאו כסוף הקרן גדול-בינוני, אורך גופו כ-75-80 ס"מ ומשקלו בין 2 ל-3 קילוגרם. הקסדה בצבע כסוף-חום וגדולה במיוחד: היא מתמשכת כמעט עד סוף המקור. היא משמשת לפילוס דרך ביער וכתיבת תהודה, וקולות הקלאויים יכולים להגיע למרחוק. כשאר עופות הקלאו, המקור והקסדה חלולים. המקור אפור, הגוף שחור. קשתית העין בצבע שחור. אזור הגב התחתון לבן. הזנב שחור. אצל נקבות יש עור אדום מסביב לעיניים וקסדה קטנה יותר. הקלאו הוא אחד מהעופות היחידים בעלי ריסים למניעת כניסת חול ואבק לעיניהם.
רבייה.