גג האולם הגדול פורק והתאים משני הצדדים הוסבו לעשרה בתי מחסה בני שתי קומות. בתחילת המאה ה-17 תוארו בתי המחסה כ"חרבים" וב-1703 אבדה התקרה לקפלה.
במאה ה-19 צומצם מספר תאי המגורים ונפתח מקום לכביסה משותפת. הצד הדרומי של בתי המחסה נהרס בשנות ה-60 של המאה ה-20 ובאתר הוכנה גינה קהילתית ונבנו דירות לקשישים. אחד מבתי המחסה שוחזר והוא פתוח לציבור.
אדריכלות.
קפלת האבן היא חדר בודד ופתוחה לתפילות או להגיגים. בקפלה יש תמונות חדשות יחסית של מרים המגדלית ושל מרגרט הקדושה (St Margaret) שהקפלה קרויה על שמה. חלון הקשת המחודדת המקורי חסום. על הגג יש מגדל פעמונים קטן שנבנה אחרי שהקפלה הוקמה. במגדל מתוארת דמותה של מרגרט הקדושה. במגדל יש מקום לשני פעמונים, אחד מהם עדיין קיים. בתי המחסה הם בני שתי קומות ולהם גג צפחה וניתן לבקר בבית לדוגמה.
העולם החדש הפראי
העולם החדש הפראי הידועה גם בשם אמריקה הפרהיסטורית (באנגלית: Wild New World) היא תוכנית טלוויזיה דוקומנטרית בת 6 פרקים של ה-BBC ששודרה בערוץ דיסקברי אשר עוסקת בחיים באמריקה במהלך עידן הקרח ומתארת את הפרהיסטוריה, הנופים וחיות הבר של היבשת מרגע בואם של בני האדם ועד לסוף עידן הקרח. התוכנית מכילה גם גרפיקה ממוחשבת וגם חיות אמיתיות.
בתוכנית מוצגים לעיתים קרובי משפחה של חיות נכחדות אמריקאיות בדמות קרוביהם החיים שאינם אמריקאים (כמו האריה האמריקני והברדלס האמריקני) המצולמים כחלק מהפאונה הצפון אמריקאית לצד מינים נכחדים או מינים קיימים אמריקאים. כך למשל מציגים ברדלס אפריקני בציד של אנטילוקפרות.
המעגל האדום
המעגל האדום (בצרפתית: Le Cercle Rouge) הוא סרט פשע צרפתי - איטלקי משנת 1970 בבימוי של ז'אן-פייר מלוויל שגם כתב את התסריט, עם אלן דלון, ג'אן מריה וולונטה, איב מונטן ובורביל בתפקידים הראשיים.
רוב סרטיו של מלוויל עוסקים בפשע וזה אחד מהבולטים ביניהם. זהו סרט פשע מסוגנן בעל אווירה קודרת ואפוקליפטית. בפתח הסרט מביא מלוויל משפט של בודהא שאמר לאחר שצייר מעגל עם גיר אדום: "אם אנשים שלא הכירו מקודם, נפגשים יום אחד במקום אחד לא משנה מה עלה בגורלם ומה הייתה דרכם עד כה, הם כעת בתוך מעגל אדום".
הסרט מתאר שלושה עבריינים - אסיר משוחרר, אסיר נמלט ושוטר עבריין שנפגשים יום אחד במעגל דמים אדום ממנו לא יצאו.
תקציר העלילה.
האסיר קורי (אלן דילון) משתחרר מבית סוהר במרסיי לאחר חמש שנים. אחד הסוהרים נותן לו אינפורמציה בקשר לחנות תכשיטים יוקרתית בפריז. הוא מגיע לדירת עמיתו לפשע, ריקו, החייב לו כסף ובאיומי אקדח נוטל ממנו את הכסף בכספת. קורי הולך לשחק סנוקר ומתגבר והורג עבריין ששלח ריקו לרצחו. קונה רכב וממשיך לעבר פריז.
באותו זמן מוביל קצין המשטרה מטאי (בורביל) את העצור ווז'ל (ג'אן מריה וולונטה) ברכבת לפריז כששניהם כבולים אחד לשני באזיקים. בלילה מצליח ווז'ל לנתק את האזיקים ולזנק מהרכבת. מטאי רודף אחריו אך לשווא. מתארגן כוח גדול של שוטרים וכלבים למרדף.
קורי סועד במסעדת דרכים ומרגיש בווז'ל הנכנס לתא המטען של מכוניתו. הוא מתחיל לנסוע ומצליח לעבור מספר מחסומי משטרה. כעבור זמן הוא עוצר במקום מבודד ומוציא את ווז'ל מתא המטען. לאחר עימות קצר הם מתוודעים אחד לשני וקורי ממשיך במסעו לפריז. בדרך עוצרים אותו שני רוצחים שכירים מאנשי ריקו, לוקחים את הכסף ועומדים להוציאו להורג אך ווז'ל יוצא מתא המטען, מפתיע אותם ורוצח אותם.
הם מגיעים לפריז וקורי מתחיל לתכנן את שוד חנות התכשיטים. לשם כך הוא מצרף את ז'נסן (איב מונטן), שוטר בדימוס שמוכר כצלף מיומן וכעת הוא אלכוהוליסט במצב קשה עם הזיות שרמשים זוחלים על גופו. ז'נסן מסכים לכך, מפסיק לשתות, מתאמן בצליפה, ומארגן את רובה הצליפה והקליעים המיוחדים. תפקידו הוא לשתק את מתג האבטחה על ידי ירייה עליו מרחוק. הוא מבקר בחנות כלקוח ובאותו זמן בוחן את מערכת האבטחה.
השוד המסובך עובר ללא תקלות אך האדם הסוחר ברכוש גנוב שהיה אמור לקבל את התכשיטים מסרב כעת לקבל אותם לאחר שהוזהר על ידי ריקו. הוא שולח אותו לבעל מועדון לילה מפוקפק בשם סנטי. סנטי משתף פעולה תחת לחץ של השוטר מטאי ומודיע לו על ההתפתחויות. מטאי נפגש עם קורי ומתחזה לסוחר בסחורה גנובה. הוא קובע עם קורי פגישה בבית מבודד. קורי מאמין לו ומגיע למקום עם הסחורה אך ווז'ל וז'נסן עוקבים אחריו.
כשקורי מראה למטאי את הסחורה, פורץ למקום ווז'ל באקדח שלוף ומורה לו לעזוב את המקום כי זה מלכודת. השלושה נסים ביחד אך נהרגים מיריות של מטאי והשוטרים, המעגל האדום נסגר.
Berlin International Film Festival
טינטה ברוטה
טינטה ברוטה (בפורטוגזית: Tinta bruta; באנגלית: Hard Paint) הוא סרט דרמה ברזילאי משנת 2018 אותו ביימו מרצ'יו רולון ופיליפה מצמבאכר. הסרט הוקרן במסגרת "פנורמה" של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-68, בו זכה בפרס טדי עבור הסרט העלילתי הלהט"בי באורך מלא הטוב ביותר של הפסטיבל.
תקציר העלילה.
הסרט מתמקד בפדרו (שיקו מנגת), צעיר ביישן המתפרנס מהופעה בחדרי צ'אט ארוטיים. הסימן המסחרי שלו הוא לרקוד תוך כדי מריחת צבעי גוף זרחניים על גופו. פדרו מגלה שמקור פרנסתו נמצא בסכנה, כאשר משתתף אחר בחדרי הצ'אט מחקה את הופעותיו.
אלכס פפאקונסטנטינו
מדטרוניק
מדטרוניק, (באנגלית: Medtronic plc) הוא תאגיד רב-לאומי שבסיסו במיניאפוליס ארצות הברית, המתמחה בפיתוח, ייצור ושיווק מכשור רפואי. החברה רשומה באירלנד לצורכי מס חברות, מאז שרכשה את חברת קובידיאן (Covidien) בשנת 2014.
היסטוריה.
התאגיד נוסד ב-1949 במיניאפוליס כבית מלאכה לתיקון מכשור רפואי.
בשנת 1957, פנה לחברה הרופא ויליאם ל' ווייריך, שערך מחקר שבוצע באוניברסיטת מינסוטה, שהראה שיקום קצב הלב, תפוקת הלב ולחצים ממוצעים באבי העורקים, בבעלי חיים עם חסימה שלמה של הלב, באמצעות אלקטרודה שחוברה לשריר הלב. החברה פיתחה לראשונה, על בסיס המחקר של ווייריך, קוצב לב חיצוני שהופעל באמצעות סוללה. עד אז קוצבי לב פעלו באמצעות שפופרת ריק חיצונית שנדבקה לעור בוואקום והייתה פשוטה, וכואבת בשימוש על המטופל. כיוון שהחשמל הגיע משקע חשמל זרם חילופין רגיל בקיר, הייתה סכנה פוטנציאלית לגרום להתחשמלות המטופל, על ידי גרימת פרפור חדרים.
רכישות בישראל והסניף הישראלי.
מדטרוניק פתחה את משרדיה בישראל בשנת 1974.
כמו כן רכשה והשקיעה במספר חברות בישראל:
חברת "קובידיאן", שאותה רכשה "מדטרוניק" תמורת 45 מיליארד דולר ב-2014, רכשה 4 חברות בישראל:
נכון לשנת 2018, מעסיקה מדטרוניק כ-750 עובדים בישראל, ביקנעם, הרצליה, הר חוצבים בירושלים, פתח תקווה וקיסריה.
הוועד לשלום הציבור
הוועד לשלום הציבור (צרפתית: Comité de salut public) היה גוף שלטוני בצרפת שפעל בעת המהפכה הצרפתית, מ-6 באפריל 1793 ועד ל-2 בנובמבר 1795. הוא תפקד כרשות המבצעת ושלט למעשה במדינה לכל אורך שלטון הטרור, והיה אחד הגורמים החשובים מאחוריו. לאחר הדחת רובספייר ב-1794 הוגבלו מאוד סמכויות הוועד, והוא פורק רשמית עם פיזור הוועידה הלאומית והקמת הדירקטוריון.
היסטוריה.
עוד לפני הוצאתו להורג של המלך לואי השישה עשר בינואר 1793, בשיאה של מלחמה נגד פרוסיה והאימפריה הרומית הקדושה, נערכו בוועידה הלאומית של צרפת דיונים מי ומה יחליפו את לואי בתור הרשות המבצעת, שנצרכה בדחיפות. כבר עם הפיכת 10 באוגוסט 1792 נוסד "ועד מבצע זמני" בתור ממשלה, אך נדרשו גופים עם סמכויות מוגדרות יותר ותחומי פעולה ספציפיים. בינואר הוקמה "ועידת הגנה כללית" ארעית, שפיקחה על המאמץ המלחמתי, אך גם בה לא היה די. במרץ 93', התבוסות הכבדות בבלגיה ופרוץ המרד בוונדה הביאו את הציר ברטראן בארר ליזום, ב-18 בחודש, הקמת רשות בשם "הוועד לשלום הציבור." בתחילה הוועד היה אמור למנות עשרים וארבעה חברים, אך הוחלט שאיוש-יתר יכביד על עבודתו, והמספר צומצם לתשעה. ב-6 באפריל קם הוועד והוטל עליו לנהל את המלחמה ולפקח על פעולות השרים. הוא נדרש לדווח לוועידה הלאומית אחת לשבוע. בארר, שהיה איש "המישור" (הצירים הנייטרליים שלא נמנו לא עם הז'ירונדינים הימניים יחסית ולא עם המונטניארדים הרדיקלים), נבחר ברוב גדול לעמוד בראשו. ז'ורז' דנטון היווה את הנציג המונטניארדי הבולט: בסך הכל היו חמישה מונטניארדים, שני ז'ירונדינים ושניים מ"המישור". דנטון הכריזמטי ורב-ההשפעה הפך לאישיות הדומיננטית בדיונים.
ב-10 ביולי, לאחר ההפיכה נגד הז'ירונדינים ומאסר מנהיגיהם, שונה הרכב הוועד. מספר החברים הוגדל לעשרה; דנטון התשוש, שמעמדו הפוליטי היה בצלילה, ביקש שלא לחדש את חברותו. כמה מנאמניו פרשו עמו. ב-26 ביולי צורף במקומו רובספייר, שהיה עתיד להפוך לדמות המזוהה ביותר עם הוועד ועם שלטון הטרור בכלל. בספטמבר הורחב הוועד לשנים-עשר איש, והופקדו בידיו עוד סמכויות במסגרת חוקי החירום החדשים. הגוף שלט עתה במדינה כמעט ללא מיצרים, והיה כפוף רק בשם לוועידה המפוצלת והמפורדת. סמכויותיו הורחבו ללא הרף, וניתנה לו האחריות למנות מצביאים ונציגים אחרים בזרועות הממשל, ולעצור חשודים. ב-10 באוקטובר הוכרז הוועד רשמית כ"ממשלה מהפכנית", שתשלוט במדינה עד להסרת מצב החירום.