אפשטיין נולדה ברפובליקה הפולנית השנייה (כיום בפולין), ועלתה לארץ ישראל בגיל 10 חודשים. למדה בבית הספר היסודי בנות ג' בת"א. בוגרת מחזור ו' של מכון וינגייט. עברה השתלמויות רבות בתחום הספורט בישראל ומחוצה לה. עבדה כמורה לחנ"ג בתיכון עירוני ה' בת"א וכמרכזת מגמת הטניס במכון וינגייט.
אפשטיין שיחקה כדורסל ונמנתה עם הכדורסלניות הטובות בישראל, נוסף לכך, היא שיחקה טניס בקבוצת הפועל תל אביב. בשנת 1958 היא זכתה לראשונה בתואר אלופת ישראל בטניס. בהמשך זכתה בתואר אלופת ישראל בטניס גם בשנים 1960, 1962-1963, וב 8 אליפויות רצופות בין 1965 ל 1969. בסך הכל זכתה 12 פעם בתואר אלופת ישראל בטניס. בשנת 1961 בכינוס הפועל השביעי היא זכתה במדליית כסף בטורניר לנשים יחידות ובשנת 1966 בכינוס הפועל השמיני היא זכתה במדליות זהב וכסף בטורניר יחידות ובטורניר לזוגות מעורבים בהתאמה. במהלך קריירת הטניס שלה היא השתתפה בתחרויות רבות ברחבי העולם.
אפשטיין היא אחותו של אמנון ענבר, איש ההגנה ופעיל ציבור.
הערות שוליים.
רמי ג'ורג' חורי
פתרונות מתא&quot;ם
פתרונות מתא"ם בע"מ היא חברה ישראלית המפעילה בית ספר ארצי להכנה לבחינת המתא"ם וליווי בתהליך הקבלה של מועמדים ללימודי תואר שני בפסיכולוגיה.
החברה הוקמה בשנת 2000 והייתה הראשונה בהכנת תלמידים לבחינת המתא"ם באמצעות קורסים פרונטליים וספרי הכנה. לחברה 10 סניפים ברחבי הארץ, והיא כיום רשת ההכנה לבחינת המתא"ם הגדולה בישראל.
פונטרנס
פּוּנְטַרֵנַס (בספרדית: Puntarenas) היא בירת מחוז פונטרנס בקוסטה ריקה. העיר נמצאת על לשון יבשה צרה בחוף האוקיינוס השקט במרחק של 99 קילומטרים מבירת קוסטה ריקה סן חוסה.
היסטוריה.
השם מוזכר לראשונה בכתביו של הפיראט ג'ון קליפרטון ב-1720. היה באזור נמל, אם כי הוא התחיל להתפתח רק ב-1840 כשגידול הקפה באזור גדל כך שהתאפשר ייצוא. נמל העיר הוכרז כנמל חופשי ב-1847 (למעט במקרים של מסחר בקוניאק ובמשקאות חריפים כבדים אחרים).
ב-17 בספטמבר 1858 פונטרנס קיבלה את התואר עיר, כאות הוקרה על עזרתה במאבק נגד כוחותיו של ויליאם ווקר. העיר קושרה ברכבת לסן חוסה ב-1910.
בטי בלו
בטי בלו (במקור: 37°2 le matin, בתרגום לעברית: 37.2° בבוקר. 37.2 מעלות צלזיוס היא הטמפרטורה הרגילה לאישה בהריון בבוקר) הוא סרט קולנוע צרפתי משנת 1986. את הסרט ביים ז'אן ז'אק ביינקס ומככבים בו באטריס דאל וז'אן-הוג אנגלאד. הסרט זכה לכ-3.6 מיליון צפיות והיה הסרט השמיני ברווחיותו באותה שנה בצרפת.
הסרט היה מועמד לפרס באפט"א לקולנוע ולפרס אוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר. הוא זכה בפרס סזאר לפוסטר הטוב ביותר. בשנת 1992 הוא זכה בפרס הסרט הטוב ביותר (סיכת החלל המוזהבת) בפסטיבל הסרטים של סיאטל.
בשנת 2005 גרסת הבמאי יצאה לאור, עם עוד כשעה לסרט.
עלילה.
הסרט עוסק בבטי וזורג, זוג אוהבים שגרים בבקתה בחוף. אהבתם נמצאת בשלב מלא-תשוקה, ומתוארת דרך סצנות סקס מפורשות וגרפיות רבות. הוא עובד כאיש מלאכה בשביל הבעלים של כפר הנופש. בטי היא אישה אימפולסיבית שמחפשת חיים טובים יותר. במהלך ריב ביניהם, בטי מגלה את כתביו של זורג וחושבת שהוא כותב מחונן. בהמשך הם עוברים לעיר, מתגוררים אצל חברתה של בטי, ליסה, והחבר שלה אדי. בטי מנסה בכל מאודה לפרסם את הספר, אך הוא נדחה על ידי המוציאים לאור.
טל ניסים
טל ניסים (נולד ב-20 באוקטובר 1980) הוא אמן צילום ישראלי.
ביוגרפיה.
טל ניסים נולד בקריית מוצקין ובצעירותו עברה המשפחה לקריית חיים. בשנת 2004 עבר להתגורר בתל אביב בה למד אמנות בבית הספר הגבוה מנשר לאמנות, שם התמחה בצילום. לאחר לימודיו ב-2008 עבד כעוזר צלם לצלם האדריכלות עמית גירון ולאחר תקופה מסוימת החל להציג תערוכות שהתמקדו בצילום נוף מורכב שהתבסס על מחקר חברתי באמצעות הנוף. החל מ-2011 מצלם בקביעות לערוץ האדריכלות באתר Xnet וכן למגזיני אדריכלות ישראלית אחרים, כמו בניין ודיור והמהדורה העברית של דומוס. בשנת 2013 זכה בפרס קרן רבינוביץ לאמן צעיר. ניסים חבר בגלריה השיתופית "אינדי" ובמקביל מלמד אמנות במנשר ובשנקר.
מוצרים מהחי
מוצר מהחי הוא כל חומר שיוצר מגופה של חיה. דוגמאות למוצר כזה הן שומן, בשר, דם, חלב, ביצים, דבש ומוצרים פחות מוכרים כגון אנזים ההגבנה.
לרוב, מוצרים שמיוצרים ממאובנים או חיות שנרקבו, כגון נפט מהשאריות הקדומות של חיות ימיות, לא נחשבים למוצרים מהחי. גידולים חקלאיים המגודלים באדמה המדושנת בשאריות בעלי-חיים לעיתים רחוקות נחשבים כמוצרים מהחי.
מוצרים מן החי
תל רגב (בית קברות)
בית הקברות תל רגב שוכן דרומית מזרחית לכביש 70, צפונית מזרחית ליישוב איבטין וממערב לאל-חוואלד. בית הקברות משרת את התושבים של מטרופולין חיפה: הערים חיפה, קריית ביאליק, קריית מוצקין, קריית ים, רכסים וחלק מישובי מועצה אזורית זבולון. בית הקברות נמצא בקרבת התל הארכאולוגי תל רגב, השוכן ליד כפר חסידים.
היסטוריה.
בית הקברות נפתח בשנת 2004, לאחר שנוצרה מצוקת קבורה בחיפה בבית הקברות שדה יהושע והקריות. בית קברות זה הוא הראשון בארץ שתוכנן מלכתחילה לקבורה שאינה צמודת קרקע, אלא קבורה רוויה. אחוז גדול מהנקברים בו קבורים בכוכים במבני קומות או בקברי סנהדרין, שהיא קבורה בכוכים שנחפרו במורדותיו של הר. בנוסף מתקיימת בבית הקברות "קבורת מכפלה", שבו בשטח של קבר אחד נקברים שני נפטרים זה על גב זה. הקבורה מיועדת בדרך כלל לבני זוג. קיימת גם אפשרות של קבורת שדה. הקבורה בקברי קומות או סנהדרין היא בחינם למשלמי ביטוח לאומי, בכל קבורה אחרת נדרש תשלום בהתאם לסוג הקבורה. בית הקברות הוותיק בחיפה שדה יהושע, אמור היה להיסגר עם פתיחת בית הקברות בתל רגב. למרות זאת, הקבורה בו ממשיכה, וכל מי שרוצה להיקבר שם נדרש לשלם סכומים של עשרות אלפי שקלים.
שטחו הכולל המתוכנן של בית הקברות הוא כ-630 דונם. הפיתוח של בית הקברות נעשה בשלבים, והוא מתוכנן לשמש כבית קברות למשך 70 שנים. הקיבולת המתוכננת לבית הקברות היא 430,000 נפטרים. משלב ב' עיקר הקבורה נעשית במבנים. בית הקברות נבנה תוך תכנון סביבתי. כל המבנים נבנו באבן. בית הקברות מחולק לאזורים שונים, כשלכל אזור יש היכל נפרד שבו נעשה טקס האשכבה. בשנת 2009 הופקדה תוכנית בוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה לבניית 25 מבנים בעלי שמונה קומות בכל מבנה. התוכנית עוררה את התנגדותה של המועצה האזורית זבולון.
בית הקברות מופעל על ידי 14 חברות קדישא.
בית הקברות מרוחק מהיישובים אותם הוא משרת, וההגעה אליו קשה בגלל מיעוט תחבורה ציבורית המגיעה למקום, ובעיית הנגישות לנכים באתר, יש מקומות חנייה מסומנים לנכים.
אל בית הקברות מוביל כביש 7621 שנסלל במיוחד לשם כך. תחילתו בכביש 762, מול הכניסה לכפר חסידים, והוא מקיף את איבטין ממערב, וממשיך אל הכפרים הערביים-בדואים רומיחאת ואל-חוואלד. כביש זה שיפר את הגישה גם ליישובים אלה, כי הוא מאפשר גישה דרומה אל צומת זבולון, ומייתר את הצורך לנסוע לצומת סומך.
ב־2015 האשימה הנהלת בית העלמין קבוצה מתושבי היישוב איבטין הסמוך בהתנכלות שיטתית לבית הקברות, בגרימת נזקים לרכוש ובהטלת אימה, על רקע פיטוריהם מתפקידי שמירה במקום. על רקע אירועים אלו אף הושבתה הקבורה במקום לזמן קצר. בעקבות האירועים נעצרו על ידי משטרת ישראל מספר מתושבי איבטין בחשד למעורבות באירועים.
פונטארנאס
פונטארנס
מרטין סיאם
אולה מרטין סיאם ;(בנורווגית: Ole Martin Siem ; 6 בינואר 1915, הורטן, נורווגיה - נובמבר 1996, אוסלו), היה תעשיין ומנהל מספנות.
משפחה ולימודים.
אביו של סיאם, אולה סיאם היה קצין בחיל הים הנורווגי בדרגת סא"ל. אמו מארי אוגוסטה אורסין-הולם. סיאם ב-1915 נולד בכפר הורטן בכניסה למפרץ אוסלו. מאוחר יותר המשפחה עברה לנמל טרומסה שם למד בתיכון. בשנת 1933 החל ללמוד במכון הנורווגי לטכנולוגיה במקצוע מהנדס אוניות. לאחר שהוסמך בשנת 1938 החל לעבוד במספנות טרונדהיים.
בשנת 1939 נישא לאינגר אאגארד ובשנת 1940 החל לעבוד במספנות "אקרס" באוסלו.
פעילות במחתרת הנורווגית.
במהלך מלחמת העולם השנייה נלחם סיאם בצבא הנורווגי ב"קרב מבצר הגרה" שהיה העמדה האחרונה שנכנעה לגרמנים ב-5 במאי 1940. לאחר הכניעה הוחזקו המגינים במחנה שבויים כחודש ימים עד ששוחררו. סיאם חזר לעבודתו במספנות "אקרס".
הוא השתתף בפעילות המחתרת הנורווגית והעביר מידע תוך כדי עבודתו במספנות. המידע שהעביר כיסה את הפעילות הגרמנית בנמל אוסלו ואפשר חבלה באוניות גרמניות. מאוחר יותר אחרי שהחבלנים נאלצו לברוח בסתיו 1943, קיבל סיאם אחריות על הפעילות יחד עם איש מחתרת נוסף. גולת הכותרת הייתה חבלה תת-ימית באנייה SS Donau שהועסקה בהעברת גייסות לגרמנים ופעם אחת גם הובילה יהודים למחנות ההשמדה.
בשנים 1947 עד 1950 שימש כמהנדס אוניות בחברת "וסטפל-לרסן" בברגן. בשנת 1951 חזר למספנות "אקרס" כסגן מנהל. בשנת 1953 קודם לתפקיד מנהל הביצוע הראשי. בשנת 1958 לתפקיד נשיא ובשנת 1965 קודם לתפקיד המנהל הכללי.
מספנות אקרס שהוקמו באמצע המאה ה-19 היו בבעלות פרטית ומשפחת פרד אולסן הייתה בעל המניות עיקרי. היה זה המפעל הגדול ביותר לבניית אוניות בנורווגיה ועסק גם בבניה עבור קידוחי הגז. המשימה העיקרית שסיאם היה גאה בה הייתה הצלחתו בהסדרת יחסי העבודה. היותו מנהל שעלה משורות העובדים סייעה לו ליצור אמון ולפרק מתחים. בחירת דרך פעולה שמנעה שביתות ונעשתה דוגמה לכל מספנות נורווגיה.
ספינות שרבורג.