המועצה פעלה לקדם את צורכיהם של צעירי היישובים לקראת פרק חייהם המשפחתיים או הבוגרים בתחומי היישובים. לשם כך, גובשה תוכנית "בנה-ביתך" לבנים שאינם בנים ממשיכים במשק ההורים. צעירים אלה הופנו אל המרכזים האזוריים של המועצה (בגיזו, שריגים ובצור- הדסה), אשר הוקמו במקור לספק מגורים לעובדי ציבור ואנשי מקצוע נותני שירותים באזור. בתקופה זאת התגבש גרעין של בני המושבים אשר נועד להתיישב בעמק איילון ולהקים מושב עובדים חדש, כפר רות.
בתחום הבינוי והפיתוח בוצעו בין השנים 81–1978 ביישובי המועצה עבודות פיתוח ובינוי. הוקמו 33 כיתות, ארבעה מעונות יום, ארבעה בתי עם ושני אולמות ספורט חדשים. הותקנו מערכות חימום בבתי ספר ביישובי ההר הגבוה, דוגמת כמו אורה, עמינדב, קריית ענבים ועוד. נערכה תוכנית להקמת המרכז האזורי במתחם אזור התעשייה בהר-טוב שבו ירוכזו כל שירותי המועצה בתחום החינוך על-תיכוני, התרבות ומערך ההסעות, לצד מפעלים אזוריים כמו משחטת עוף ירושלים, מכון תערובת, בתי קירור, בית אריזה, מרכז הובלות ועוד.
הלימודים במכללה האקדמית הורחבו ונכללו בו 39 מסלולי השכלה, הדרכה, חינוך, הוראה והשתלמות מקצועית, ובכלל זה הוראת שפות ותהיל"ה - תוכנית הכשרה ייחודית ללומד המבוגר.
חינוך ותרבות.
עם התמנותו של אלוני לטיפול בנוער במועצה הוא החליף את מסורת מחנות הקיץ התנועתי המתקיים ביערות במפעל בקייטנות לחוף הים, ואת מיומנויות הצופים בחוגים ובפעילות אומנותית וספורטיבית. הוא הקים עמותות של הורים וישובים להיות בעלים של בית הספר בו מתחנכים ילדיהם. הוא עצמו שימש כיו"ר העמותה בית הספר האזורי השחר.
ב-1994 התגייס יובל לפתח את תוכנית מיכא"ל – מיצוי כישורים אישיים למצוינות. התוכנית נועדה להתמודד עם הפער העדתי באמצעות שיפור הישגי החינוך בפריפריה החברתית של מדינת ישראל. התוכנית מורכבת משלושה מרכיבים ראשיים: העצמה אישית לחיזוק אמונת התלמיד בעצמו; חשיפה לתחומי דעת ואמנות כדי לעורר סקרנות, אהבת ידע וגילוי תחומי עניין אישים; הענקת כלים מעשיים ללמידה יעילה כגון קריאה מהירה, זיכרון, אנגלית, מתמטיקה ועוד .
חיים אישיים.
ב-1964 נישא לימימה. לזוג נולדו שלושה ילדים, נוף הילה ומיטל. ב-1969 עברה המשפחה למושב טל שחר.
פירות הארץ
חנוך אלבלאק
ישיבת באבוב
גשר הרכבת הטורקי ניצנה
רודולף ראף
רודולף ראף (באנגלית: Rudolf Raff; 10 בנובמבר 1941 – 5 בינואר 2019) הוא חוקר בתחום ביולוגיה התפתחותית אבולוציונית ופרופסור באוניברסיטת אינדיאנה.
ביוגרפיה.
רודולף רודי נולד בשויניגן, קוובק לאב שהיגר מאוסטריה בשנת 1938. בשנת 1949 המשפחה עברה לפיטסבורג. בשנת 1962 הוא סיים לימודים באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה ובשנת 1967 סיים את הדוקטורת באוניברסיטת דיוק. עד לשנת 1971 רודולף רודי עבד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. החל משנת 1971 הוא עבד באוניברסיטת אינדיאנה ממנו עזב לגמלאות בשנת 2018. בשנת 1983 רודולף ראף הקים באוניברסיטה זו מכון לביולוגיה מולקולרית.
בשנת 1987 הוא זכה במלגת גוגנהיים ובהמשך קיבל מספר פרסים נוספים.
מחקריו התרכזו בתחום ביולוגיה התפתחותית. הוא היה עורך ומייסד (ביחד עם שון קרול ווולאס ארתור) של כתב העת Evolution &amp; Development.
רודולף ראף כתב מספר ספרים בתחום התמחותו.
סורת לוקמאן
סוּרת לֻקְמָאן (בערבית: سورة لقمان) היא סורה מספר 31 בקוראן, והיא מכילה 34 פסוקים, אשר מורכבים מ-550 מילים, שמכילות 2121 אותיות. שם הסורה נגזר מלוקמאן החכם אשר מוזכר בפסוקים 12–19 שבסורה. על פי האמונה האסלאמית, אללה מסר את הסורה הזאת למוחמד בתקופה שקדמה להג'רה.
תוכן.
פסוק 1 מורכב מהאותיות אליף. לאם. מים (ا ل م), וישנם פרשנים אשר גורסים כי מדובר בצירוף אותיות שמשמעותן ידועה רק לאללה. עם זאת, גרס, הצחאבי אבן אל-עבאס כי מדובר בהצהרה של אללה, שבה הוא מכריז שהוא אללה, ושהוא הכל יודע.
פסוקים 2–5 מדברים על הצדיקים ועל מעשיהם הטובים.
פסוקים 6–7 מתמקדים בלא מאמינים ובמעשיהם ההפוכים למעשיהם של הצדיקים.
פסוקים 8 -11 מציגים את גן העדן, המהווה לכאורה פרס למאמינים ולצדיקים.
פסוקים 12–13 מדגישים את עצותיו של לוקמאן לבנו. תחילה הוא מספר לו שישנו רק ישות עליונה אחת, ושכדאי לו לעבוד רק אותה.
בפסוק 14 לוקמאן מספר לבנו על החשיבות של כיבוד הורים.
פסוק 16 מבהיר כי לכאורה יש ביכולתו של אללה לראות הכל.
פסוקים 17–19 ממליץ על המתינות, על ההתרחקות מקיצוניות, ועל הימנעות מעשיית מעשים רעים.
פסוקים 20–21 שוב דנים בלא מאמינים, ובעונש הצפוי להם לכאורה בעולם הבא.
פסוק 22 שוב מדבר על המאמינים.
פסוק 23 פונה לכאורה אל הנביא מוחמד, ואומר לו שאל לו להיות עצוב מכך שהלא מאמינים סטו מדרך הישר.
פסוקים 24–34 מדברים מתמקדים באללה, ובכך שהוא תמיד פועל לטובת האנושות.
במסורת האסלאמית.
על פי המסורת האסלאמית, אללה שולח שלושים מלאכים להגנתו של האדם אשר קורא את הסורה הזאת בלילה, והם מגנים ושומרים עליו עד הבוקר. כמו כן, על פי אותה מסורת, אללה שולח שלושים מלאכים גם לזה אשר קורא את הסורה הזאת בבוקר, והם שומרים ומגנים עליו עד הלילה. מקור אסלאמי נוסף גורס כי האדם אשר ילמד את הסורה ויקפיד בקריאתה, יזכה בעולם הבאה להיות בחברתו של לוקמאן החכם.
כיכר סדום
כיכר סדום הוא חבל ארץ גאוגרפי בצפון הערבה ומדרום לים המלח. אזור כיכר סדום הוא מקום שפכם של נחלי הנגב והרי אדום הגדולים אל ים המלח ובהם נחל הערבה, נחל צין, נחל זרד (ואדי חיסה) ואחרים. עקב ריבוי מקורות המים התפתחה מלחת סדום שהיא המלחה הגדולה בישראל. מדרום למלחת סדום במוצא שפך הנחלים, חווארי כיכר סדום, תצורת נוף של משקעי ימת הלשון הקדומה.
בכיכר סדום הוקמו מפעלי ים המלח בשנת 1934 ובשנת 1959 הוקמה חוות הבודדים נאות הכיכר שלימים הפכה למושב נאות הכיכר.
השם כיכר סדום נוצר מצירוף שמות המופיעים במקרא, בו מוזכרת העיר סדום בין יישובי כיכר הירדן, אף שלפי פרשנויות אחדות אזור כיכר הירדן הוא צפוני לים המלח. זיהויה של צוער המקראית בדרום ים המלח העניק לחבל את השם כיכר סדום. לפי המסורת היהודית, במקום זה אירעה מהפכת סדום ועמורה.
חוסיין ברגותי
חוסיין ג'אמיל ברגותי (בערבית: حسين جميل برغوثي; 5 במאי 1954 – 1 במאי 2002) היה משורר פלסטיני, מחזאי, מתרגם, מבקר ופילוסוף. ממייסדי "בית השירה" הפלסטיני ומנהל הוצאה לאור של שני כתבי עת לספרות.
קורות חייו.
ברגותי נולד בכפר כובר, והעביר את ילדותו בין הכפר יחד עם אמו ובין ביירות בה עבד אביו. מנודה בילדותו מצא נחמה בחיק הטבע והמילים. בשנתו המסיימת בתיכון השתתף בתחרות כתיבת שירה שנערכה על ידי משרד החינוך הירדני בעת שליטתו בגדה המערבית, והמקום הראשון נמנע ממנו בתואנה לפלגיאט לה השיב בנוכחות הקהל "בורות אינה תירוץ". ברגותי השלים את לימודי התיכון בבית הספר אמיר חסן בביר זית.
משך חמש שנים למד בבודפשט מדע המדינה ומימון ציבורי. עם חזרתו החל ללמוד באוניברסיטת ביר זית והשלים תואר ראשון בספרות אנגלית. במהלך השנה לתום לימודיו אלה, ב-1983, לימד באוניברסיטת ביר זית עד שנסע להמשיך את לימודי המאסטר (1987) והדוקטורט (1992) בספרות השוואתית באוניברסיטת וושינגטון שבסיאטל.
ברגותי שב לרשות הפלסטינית עם מינויו לפרופסור לפילוסופיה וחקר התרבות באוניברסיטת ביר זית, ומשך שלש שנים (1997) החזיק במשרת פרופסור לספרות, ביקורת ותיאטרון באוניברסיטת אל קודס, במהלכן היה ממייסדי "בית השירה" הפלסטיני ומנהל הוצאה לאור בשני כתבי עת לספרות.
ברגותי נפטר ב-1 במאי 2002 בבית החולים רמאללה לאחר מחלת סרטן ממושכת.
עבודותיו.
מגוון עבודותיו של ברגותי חובק רומנים בהם בעלי הקשרים אוטוביוגרפיים מובהקים, שירה, מסאות וביקורת, פזמונאות, מחזאות ותסריטאות. אך שתיים מעבודותיו, "האור הכחול" ו"בין עצי השקד", תורגמו לצרפתית על ידי מריאן וייס.
מיצירותיו הבולטות.
האור הכחול.
יצירת המופת מאת ברגותי נכתבה בשנת 2001, ופורשת מחוויותיו בחברת החריגים המנודים ו"המשוגעים" ברחובות סיאטל, הפוקדים את בית הקולנוע "האשליה הנוראה", את הבר "האור הכחול" ואת בית הקפה "המוצא האחרון", וכן את מפגשו עם בארי, דרוויש סופי מקוניה שנטש את חייו האקדמיים ואת מולדתו לטובת חיי . הספר עוסק בחקירת השיגעון של הגיבור והפרדוקס הרוחני המתואר כ"מפגש בין ילד הרים והים" שני מושגים המקטבים את נפשו. ספר ברוח דור הביט. הרומן אף תורגם לצרפתית.
הגדה השלישית של נהר הירדן.
ספרו זה ראה אור ב-1984, במהלך מסעו באירופה, ומתאר את מצבו הנפשי חסר המנוחה והגבולי. באמצעות אנלוגיה לנהר הירדן מדגים של"נהר החיים", שתי גדות, מולדת וגלות, בעוד אחדים נועדו לחיים מדומים "בגדה השלישית", גדה של רוחניות, הגות, תשוקה וכאב, אהבה, שיגעון ושירה.
בין עצי השקד.
נכתב בשנתו האחרונה, בדומה לרומן "האור הכחול", ומתעד את שנותיו האחרונות והתמודדותו עם מחלת הסרטן. בספר זה שב ומתבונן במקורותיו, ילדותו ואחריתו, תוך איור דיוקן כפרו האהוב הנאנק תחת מגף הקולוניאליזם. בכתיבתו ביקש להעניק חיי נצח לאזור הפראי של הגבעות סביב כובר מכורתו המכונה "דיר אל ג'וואני". לאחר מותו נקברה גופתו של ברגותי בין עצי השקד בגינה שבבית אימו. הספר תורגם לצרפתית.
מרכז התערוכות והכנסים של מאסטריכט
מרכז התערוכות והכנסים של מאסטריכט, המוכר גם בשם MECC Maastricht, הוא מרכז כנסים שנמצא במאסטריכט, הולנד. מרכז כנסים זה מארח כל שנה את יריד האמנות האירופי .
שו ג'יאיו