כשסקר את התאוריות השונות בפילוסופיה ובפסיכולוגיה, ובהתחשבות במידע המתפתח בתחום הנוירופסיכולוגיה, נוי הסיק שפעילות המוח אינה צנטרליסטית, אלא מרכזי המוח השונים מסוגלים לקיים פעילות קוגניטיבית נפרדת. עם זאת, כל מרכז בתורו משליט או לוקח פיקוד על פי המשימה הפונקציונלית - פעילות קשורה למצבי מציאות נשלטת על ידי מרכזים מסוימים, בעוד שפעילות שהיא self centered כגון חלום, דמיון או יצירה, חופשית להתבצע תוך כדי ביזור למרכזים שונים כגון עיבוד רגשי, העלאת דמיונות, וכדומה.
בהתייחסו לעבודתו המקורית על התהליכים הראשוניים והמשניים, הגיע נוי למסקנה שעובדת היות מוח האדם מכשיר עיבוד כפול, המעבד את המידע בשני אופנים שונים (double coding), היא המאפשרת את קיום כל הפעילות המורכבת של העצמי שפורטה לעיל, וגם פעולות אנושיות נוספות. זו הדיאלקטיקה של ה'עצמי'; תחושת האחדות של העצמי אינה נובעת מן האחדות של פעילות המוח, אלא דווקא מכושרו לפצל את פעילותו. האחדות היא התוצאה של הריבוי.
בפרשנותו לעבודותיהם של פרויד, קוהוט, פונגי, ספנס ואחרים, נוי התייחס למנגנוני ההגנה השונים כשומרים על אחדות העצמי במובן של סיפור שלם ומלוכד, כשהדגש הוא על 'אמת נרטיבית' ולא על 'אמת היסטורית'. כך מסביר גם את מטרתו ואריכותו של הטיפול הפסיכואנליטי, שכן בכל שלב יש לשקם ולערוך מחדש את הסיפור של העצמי שעוות ונפגם, תוך עיבודם של זיכרונות נשכחים, משאלות מודחקות ותובנות חדשות, ושילובם לסיפור בעל רצף ומשמעות.
נוי מקבל את תפישתו של קוהוט על חשיבותם של יחסים עם הזולת, ושל סיפוק צורכי זולת משמעותי המשמש כ"זולת-עצמי" להתפתחות ולשמירת הלכידות של העצמי וכך על הבריאות הנפשית. הוא מתאר את הכוח ההנעתי (מוטיבציוני) של העצמי, כמו במקרים בהם אדם מוכן להקריב אפילו את חייו למען שמירת כבודו העצמי שנפגע. תחושת העצמי דורשת תחזוקה והשקעה במשך כל החיים. זו מורכבת מרצף של הטמעה (assimilation) והסתגלות (accommodation), המאפשרות להתאימה לשינויי הגיל, מצבי חיים ומשימות נפשיות העומדות בפני האדם.
במאמר השלישי בסדרה, טען נוי שכמות המשאבים הדרושים לאדם להשקעה בתחזוקה שוטפת של תחושת עצמי תקינה ומלוכדת, עומדת ביחס הפוך למידת התקינות של תשתית העצמי שלו (בריאותו הנפשית). הצרכים לתחזוקה זו אינם כוללים לשיטתו רק צורכי זולת-עצמי חיוביים, כפי שטען קוהוט, אלא מגוון צרכים חיוביים וגם שליליים או מאתגרים, המאפשרים פיתוח אינדיבידואציה ומקוריות. במאמר זה הציע נוי הגדרה של הפרעת אישיות השונה במספר מאפיינים מהפרעת אישיות נרקיסיסטית, וכינה אותה "האישיות ממוקדת העצמי".
לפי נוי, המניעים לכל הפעילויות היצירתיות מקורם בצרכים הפסיכולוגיים לתחזוקת העצמי. הפונקציה העיקרית של החלום, הפנטזיה, והפעילות האמנותית לצורותיה השונות היא, בהתאם לכך, לסייע לאני במאמציו לפתח, לתחזק ולשמר את תחושת העצמי התקינה.
במאמריו על החלום, נוי לא פסל תאוריות פסיכואנליטיות כגון התאוריה של פרויד על החלום כמילוי משאלה, אלא הציע זווית ראייה נוספת, של פסיכולוגית העצמי. הוא חילק את תפקידי החלום בתחזוקת העצמי לשלושה:
במאמר על האמנות, תיאר את ההנחה הבסיסית לפיה הפעילות האמנותית, בייחוד באמנויות 'הגבוהות', אינה תורמת רק לתחזוקה השוטפת של תחושת העצמי כמו החלום, אלא יש לה השפעה על עצם התפתחות תחושת-העצמי, ובעיקר על התפתחותן של מתכונות הארגון הרחבות יותר, שהן, על פי גישתו גם הבריאות יותר. ההתפתחות הקוגניטיבית, כולל רכישת השפה, מדגישה מטרות מעשיות של העברת מידע, בדרך יעילה ונייטרלית, ותובעת מחיר של ניתוק מסוים מהצד החוויתי וביטוי הרגשות; נוי טוען שהאמנויות השונות מאפשרות שפות חליפיות, המאפשרות ביטוי ראשוני של רגשות וחוויות. השירה והספרות עושות זאת באמצעות מטפורות וסמלים, המוזיקה באמצעות מערכות צלילים וכו'. לדברי נוי, הפעילות האמנותית "מרחיבה את דעתו של האדם", ומעודדת התפרשות נרחבת יותר של הפעילויות הקוגניטיביות לחוג רחב יותר של "מעגלי מוח". נוי הבדיל בין אמנויות נמוכות וגבוהות מבחינת המורכבות שלהן, וטען שיש לכל סוג תרומה אחרת לתחזוקת העצמי, לביטוי וויסות הרגשות, לפיתוח הדמיון ולהתמודדות עם ניגודים ועם מורכבות הן בעולם הפנימי והן בעולם החיצוני.
לדברי נוי, קירובו של הילד והמתבגר לאחת האמנויות, ומוטב לזו בה מגלה הוא כישרון ראשוני כלשהו, תורמת תמיד לתחזוקת העצמי. במידה ויצליח לפתח גם את הכשרים המתאימים להתמודד עם היצירות הגבוהות והמורכבות יותר באמנות זו, עתיד פיתוח זה לתרום גם להרחבת תחומי העצמי והאישיות. ומכיוון שההנחה היא שהאישיות רחבת ההיקף היא גם האיתנה, הגמישה, והחסינה יותר לפגיעות - צפוי פיתוח הכשרים האמנותיים לתרום לבריאות הנפשית של הפרט והחברה.
במאמר על יחסי העצמי עם הזולת והקבוצה, נוי קיבל אמנם את התאוריה המקובלת המציבה את הצורך בקשר עם זולת-עצמי אמפתי כצורך בסיסי להתפתחות התקינה של תחושת עצמי. עם זאת הוא טען שזו תאוריה המותאמת לערכים של החברה המערבית המודרנית, ונגזרה מניסיון קליני עם שכבה חברתית מסוימת, ולכן אינה יכולה להיות תאוריה אוניברסלית. לדעתו, התנאי הבסיסי לפיתוח תחושת הזהות העצמית הוא עצם ההשתייכות לקבוצה אנושית כלשהי, ההזדהות עם מטרותיה והנכונות להשתלב בפעילויותיה.
מתנת חיים
מתנת חיים היא עמותה ללא מטרת רווח המעודדת עזרה לחולים הזקוקים להשתלת כליה, על ידי תרומת כליה מאדם חי. העמותה הוקמה בשנת 2009 על ידי הרב אברהם ישעיהו הבר ונוהלה על ידו עד פטירתו, לאחר פטירתו מונתה רעייתו רחל הבר לנהל את העמותה.
רקע.
ההתאמה בין תורמים למושתלים נעשית, בראש ובראשונה על פי קריטריון רפואי של התאמת סיווג הרקמות. תהליך התרומה נעשה בפיקוח ובליווי רפואי ופסיכוסוציאלי. מאז חוקק חוק ההשתלות ב-2008 חל גידול מתמיד במספר תרומות הכליה מן החי בישראל.
מחקר שבוצע במסגרת מחלקת ההשתלות בבית החולים בילינסון בשנת 2013, ייחס את הגידול הזה, גם להתווספות קבוצה חדשה של תורמים - דתיים וחרדים שתרמו באמצעות עמותת מתנת חיים, מתוך מניעים אלטרואיסטים ללא קרבה משפחתית וברובם גם ללא היכרות מוקדמת עם החולה הנזקק. תופעה זו ייחודית לישראל וזוכה להתעניינות בעולם.
העמותה עוסקת בקידום המודעות לתהליך תרומת כליה מן החי בבאמצעות פרסומים שונים המתארים את משמעות התהליך עבור הנתרם ואת החזרה לשגרת פעילות נורמטיבית של התורם.
אירועים בתולדות העמותה.
העמותה הוקמה בשנת 2009 על ידי הרב אברהם ישעיהו הבר מירושלים. הרב הבר עבר בעצמו באותה השנה תהליך של השתלת כליה, שנתרמה על ידי חבר. ההחלטה על הקמת העמותה גמלה בלבו של הרב הבר, לאחר שנתבשר על פטירתו של חולה כליות בן 18 שהכיר במהלך טיפולי הדיאליזה שעבר קודם להשתלה.
בשנת 2014 זכה הרב הבר באות הנשיא למתנדב על פועלו.
בחודש מאי 2016 קיימה הכנסת אירוע הוקרה לרב הבר ולתורמי הכליה מטעם "מתנת חיים".
במסגרת חקירת משטרה, בחשד לפלילים בהתנהלות הארגון ועבירות לכאורה על חוק השתלת איברים נעצרו במהלך חודש ספטמבר 2017, בכירים בארגון, בהם הרב הבר עצמו. בסיום החקירה לא הוגשו המלצות להעמדה לדין של מי מהעמותה ובתחילת ספטמבר 2018 החליטה הפרקליטות על סגירת תיק החקירה.
בינואר 2019 נערך אירוע חגיגי לציון עשור להיווסדה של העמותה ו-632 תרומות כליה שבוצעו בתיווכה, באירוע השתתפו יושב ראש הכנסת יולי אדלשטין, שרים, חברי כנסת ועוד. במסגרת האירוע הותרמו כספים על מנת שהעמותה תוכל להמשיך ולהגדיל פעילותה.
בפברואר 2020, הגיעה עמותת מתנת חיים ל-780 תרומות כליה מן החי. התורם ה-780 היה חבר הכנסת חילי טרופר.
באפריל 2020 נפטר הרב ישעיהו הבר, יו"ר העמותה לאחר מאבק במחלת הקורונה, רעייתו רחל הבר מונתה במקומו לנהל את העמותה מתוך תחושת חובה ואחריות, להמשיך ביתר שאת את דרכו של בעלה בניהול העמותה שהוא הקים למען יותר מ־1000 מועמדים שמחכים להשתלת כליה
בשנת 2021 הוענק תואר עמיתי כבוד ליו"ר ומייסדת הארגון הרבנית רחל הבר וארגון 'מתנת חיים' מהמרכז האקדמי רופין.
ב-4 באפריל 2021, כשנה לפטירתו של הרב הבר הגיעה עמותת מתנת חיים לאלף תרומות כליה. במסגרת קמפיין שקיימה העמותה לרגל ציון דרך זה היא פרסמה נתונים סטטיסטיים על אופי התורמים ולפיהם 40% הם מורים ואנשי חינוך, ההתפלגות המגדרית עומדת על שליש נשים ושני שלישים גברים והרשות המקומית המובילה את אחוז התורמים היא המועצה האזורית הר חברון עם 3.5 תורמי כליה לאלף נפש.
ב-28 באפריל 2022, שנתיים לאחר שרחל הבר מונתה למנכ"לית העמותה עמד מספר ההשתלות על למעלה מ-1220, - שנתיים רצופות שבכל אחת מהן נתרמו 220 כליות.
נסים כדורי חזן
הרב נסים עזרא כדורי חזן (1891–1972) היה מגדולי רבני בבל ומגדולי מורי ההוראה בדורו.
ביוגרפיה.
נולד בבגדאד בשנת 1891 (ה'תרנ"א) לסילמאן ודינה כדורי. כשהתבגר נישא לרבנית רג'ינה בת סאלם ופרחה, ויחד נולדו להם ארבעה ילדים. לאחר פטירתה בטרם עת של אשתו רג'ינה, נישא בשנית לתפחה בת יחזקאל ולולו. חי ופעל בבגדאד ברוב שנות חייו, ושימש כראש רבני בבל, והסמכות התורנית העליונה.
חייו בישראל.
עלה לישראל בשנת 1951 וגר בירושלים בשכונת מקור ברוך. נפטר בכ"א אלול ה'תשל"ב (1972) ונקבר בהר המנוחות בירושלים.
לימודיו ופסיקותיו.
בצעירותו החל את לימודיו בישיבת "חכם יצחק", שבראשה עמד הרב יצחק ששון. בישיבה זו למדו גם הרב שמעון אגסי, הרב דוד סופר והרב יחזקאל עזרא אליה. הם היו מבוגרים ממנו והוא למד מהם ואתם. יצק מים על ידיו של הרב שלמה לנייאדו. עם מעבר הישיבה החל ללמוד בישיבת "מאיר אליהו".