הופמן החל להלחין בסגנון ים תיכוני, אך ב-1970 השתתף בקורס בסמינר למוזיקה חדישה בדרמשטדט וסגנונו השתנה כליל. ביצירות שכתב לאחר שנה זו הוא עושה שימוש ברקמה דודקפונית חופשית (רביעייה לכלי קשת משנת 1974) ובאליאטוריקה ומיקרוטונאליות (חמישייה לכלי נשיפה משנת 1978). עם זאת, הופמן דחה מכל וכל את הסריאליזם כטכניקת הלחנה.
רשימת יצירות חלקית:
ארכיונו, הכולל יצירות, שמור בספרייה הלאומית בירושלים.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
שולחן עבודה (מחשב)
בממשקי מחשב, שולחן העבודה (באנגלית: Desktop environment) הוא הכינוי למסך הראשי של מערכת ההפעלה.
שמו נובע מדמיונו לשולחן עבודה משרדי המכיל מגוון כלים הנדרשים לפעילות שוטפת.
תכונות.
לרוב, שולחן העבודה מכיל ממשק משתמש ראשי בתור הבסיס להגעה לתוכניות ולמקומות במחשב, וכן שורת משימות.
בנוסף, שולחן העבודה עשוי אף לכלול בתוכו ממשקי משתמש אחרים שמאפשרים לגשת לרכיבים כגון תיקיות, צלמיות, קיצורי דרך ותפריטים.
ברוב שולחנות העבודה קיימים אלמנטים ובקרים נוספים שעשויים לסייע למשתמש כגון, סרגל שפה, שעון, בקר קול, ועוד.
תכונות אפשריות.
המערכת הגרפית X11 כוללת באופן מובנה רק את החלקים הבסיסיים ביותר: הצגת חלונות, טיפול בסמן, בפלט וכדומה. ישנן מספר סביבות עבודה שונות שרצות מעל X11 (לדוגמה: GNOME ו־KDE). סביבה כזו מכונה לעיתים "מנהל חלונות" (על שם אחד מרכיביהן) או "שולחן עבודה".
דסקטופ
דיגיטציה
בתחום אחסון הנתונים, דִּיגִיטַצְיָה (או דִּיגִיטִיזַצְיָה, באנגלית: Digitizing או Digitization. על פי האקדמיה ללשון העברית: סִפְרוּת) היא יצירת עותק ממוחשב של תכנים שלא היו בפורמט ממוחשב קודם לכן. לרוב התהליך יוצר קובצי מחשב דיגיטליים ומכאן מגיע שמו של התהליך. לעיתים נחשבים כדיגיטציה גם תהליכי המרת פורמטים ממדיה דיגיטלית אחת לאחרת, כדוגמת תהליך ריפינג, או תהליכים של הכנסת המדיה לאינדקס מוסדר אשר הופך אותה ליותר נגישה לחיפוש ואיחזור.
רבים מארכיוני המדיה בעולם – ובהם ארכיון מדינת ישראל, ארכיון עיתונות יהודית היסטורית וארכיון רשות השידור – עוברים תהליך של דיגיטציה.
יצוג דיגיטלי של מידע.
סיבית (ביט) היא ספרה בינארית. זוהי יחידת הנתונים הקטנה ביותר שבה משתמש המחשב.
הדיגיטציה מאפשרת לייצג מידע בפורמטים שונים של סיביות.
עם זאת, הדיגיטציה אינה מובילה בהכרח להעתק מדויק של המידע המיוצג באמצעותה. על פי רוב הייצוג הספרתי מאבד חלק מהמידע המקורי ולכן מהווה רק קירוב שלו (לדוגמה: תמונה מפוקסלת; להרחבה, ראו שגיאת קוונטיזציה).
שגיאת קירוב יכולות להתרחש בעקבות טעויות עיגול המצטברות לאורך שלבי החישוב.
שימושים.
דוגמאות לשימוש בתהליך הדיגיטציה הן המרת תמונה, קול, מסמך או אות חשמלי כלשהו, לפורמט דיגיטלי - תפיסת מראה כלשהו על ידי צילום ושימורו בייצוג ספרתי כקובץ תמונה; הקלטת קול ושמירתו בקובצי אודיו, או המרה של ייצוג אות קולי השמור על אמצעי לאחסון נתונים כדוגמת סרט מגנטי, לייצוג ספרתי וממוחשב; ועוד.
שולחן העבודה
סבסטיאן מונסטר
האי הגעשי ג'ג'ו וצינורות הלבה
האי הגעשי ג'ג'ו וצינורות הלבה (קוריאנית 제주 화산섬과 용암 동굴) הוא אתר מורשת עולמית באי הדרום קוריאני ג'ג'ו, אשר הוכרז בשנת 2007. האתר כולל את מערכת צינורות הלבה הצבעוניים של ג'ומונורום הנחשבת למרשימה בעולם, את חרוט הטוף הגעשי סונגסאן אילצ'ובונג שעל קו החוף, ואת האלאסאן ("הר האלא"), הר געש וההר הגבוה בקוריאה הדרומית, שבו אגמים בלועות הגעשיים, מפלי מים ותצורות סלע מגוונות.
היסטוריה ורקע.
ג'ג'ו הוא אי געשי אליפטי השוכן על גבול מצר צושימה (מצר קוריאה) וים סין המזרחי, כ-130 ק"מ מדרום לקוריאה הדרומית. שטחו של האי הוא 1,846 קמ"ר וגילו כ-1.2 מיליון שנים. האי עשוי מרצף של שכבות לבה עבות שכיסו אותו שוב ושוב, ויצרו מסיב או רמה געשית מכוסה בכיפת טרכיט (Trachyte). תחילתו של האי בהתפרצות תת-ימית במדף היבשתי. הוא כוסה בשכבות הלבה שפרצה מכ-360 חרוטים געשיים - בעיקר חרוטי סקוריה, אך גם חרוטי טוף. זרמי הלבה פרצו מצינורות, שהפכו, עם התקררותה, למערות לבה, וכ-120 תצורות כאלה מוכרות כיום ברחבי ג'ג'ו. תופעות אלה ממחישות את מקורה ואת אופן היווצרותה של רמה געשית ממקור בזלתי אחיד, בנקודה חמה בקו סגירת אוקיינוס - יבשה.
אתר המורשת העולמית מורכב משלושה אזורים נפרדים בשטח כולל של 94,752 דונם (188,460 דונם כולל שטח החיץ - כעשירית משטח האי), כדלקמן:
הפארק הלאומי האלאסאן.
הפארק הלאומי האלאסאן מקיף בצורת אליפסה רחבה את פסגת האלאסאן שבמרכזו. ההר הוא הר געש רדום שהתפרץ לאחרונה בשנת 1007, ופסגתו המתנשאת לגובה של 1,950 מטרים והשוכנת במרכז האי, היא הנקודה הגבוהה ביותר בג'ג'ו ובמדינה כולה. הפסגה עשויה טרכיט והיא תוצר של מחדר פלוטוני שאירע לפני 25,000 עד 30,000 שנים. שטחו של הפארק הוא 153,380 דונם והוא הוכרז בשנת 1970. מאז שנת 2002 מוגדר מרכז האי ג'ג'ו גם כשמורה ביוספרית בשטח של 830,094 דונם. הנוף המגוון כולל את אגם הלוע הגעשי, המשתרע על-פני שטח של 16 דונם ואשר עומקו מגיע ל-108 מטרים, אגם נוסף שהתהווה בכיפת הטרכיט, מישורי לבה וסדרה של עמודי בזלת מחוברים זה לזה היוצרים צוקים נישאים. האלאסאן נחשב לסמלו של ג'ג'ו והוא נראה מכל רחבי האי. אל פסגת ההר מובילים חמישה שבילי הליכה, הנפגשים בשביל המקיף את הלוע העליון של האלאסאן שקוטרו כ-400 מטרים. למרגלות ההר שוכן אחד המקדשים הבודהיסטים העתיקים בקוריאה.
שדה צינורות הלבה של ג'ומונורום.
בג'ומונורום השוכן בצפון-מזרח האי, נמצאים צינורות לבה מוארכים, שמקורם בהתפרצויות חרוט הסקוריה ג'ומונורום לפני 300,000 עד 100,000 שנים. הלבה זרמה מהחרוט, שגובהו 456.6 מטרים, לכיוון צפון-צפון-מזרח, לאורך 13.4 ק"מ עד קו החוף. הצינורות התהוו לאורך נתיב הלבה בשל קצבים שונים של התקררות החומר, והם שונים זה מזה בממדיהם ובהרכבם. חמישה מהצינורות כלולים בהכרזה, ואלה הם:
חרוט הטוף סונגסאן אילצ'ובונג.
סונגסאן ("הר המצודה") אילצ'ובונג (הנגול 성산 일출봉; הנג'ה 城山 日出峰 מכונה גם "פסגת הזריחה") הוא חרוט טוף געשי השוכן על חצי אי קטן בקצה המזרחי של ג'ג'ו. בצידו הצפון-מערבי מחובר חצי האי אל ג'ג'ו במצר יבשה שעליו שוכן הכפר סונגסאן-רי. החרוט נוצר שנוצר בהתפרצות פריאטית דומה לזו שיצרה את האי האיסלנדי סירטסיי בשנות ה-60 של המאה ה-20, ואשר ארעה לפני כ-5,000 שנים. שטחו של החרוט 377,872 מטרים רבועים, גובהו של החרוט 182 מטרים וגובה הלוע שבפסגתו הקעורה הוא 90 מטרים. קוטר הפסגה הוא כ-570 מטרים ושטחה 26 דונם. פעולת הבליה של הגלים בשלושת צדדי החרוט הפונים אל הים, חשפה את תשע השכבות הבונות אותו ואת מבנהו הפנימי. פעולת הגלים הייתה חזקה במיוחד בצידו הצפון-מזרחי של סונגסאן, ובצד זה התבלתה הסוללה ההיקפית של החרוט כמעט עד לגובה הלוע שבמרכז הפסגה. לעומת זאת, בצידו הצפון-מערבי הפונה אל היבשה, השתמרה הסוללה והיא משמשת עדות לצורתו המקורית של ההר.
למרות שטחו הקטן של החרוט, גדלים במקום 222 מיני צמחים כולל שישה מינים נדירים: שרך ("Crypsinus hastatus"), סחלב ("Neofinetia falcata"), שני צמחים טפילים ("Aeginetia indica" ו-"Orobanche coerulescens") ושני צמחים עשבוניים ("Arisaema heterophyllum" ו-"Glehnia littoralis"). מביניהם נחשב "Aeginetia indica" כצמח חשוב במיוחד משום שבקוריאה מצוי צמח זה רק בלוע של סונגסאן אילצ'ובונג. בנוסף יש במקום כ-300 מיני אצות.
ארכיטקטורה רב-שכבתית
בהנדסת תוכנה, ארכיטקטורה רב-שכבתית או ארכיטקטורת n-שכבות (באנגלית: multi-tier architecture או n-tier architecture) היא ארכיטקטורת שרת–לקוח שבה הפרזנטציה (הצגה), עיבוד היישום, וניהול הנתונים (data) הם תהליכים נפרדים מבחינה לוגית. לדוגמה, יישום המשתמש בתווכה לצורך טיפול בהעברת נתונים בין משתמש לבסיס נתונים, יעבוד בארכיטקטורה רב-שכבתית. השימוש הנפוץ ביותר בארכיטקטורה רב-שכבתית הוא בצורה של ארכיטקטורת שלוש שכבות (three-tier architecture).
ארכיטקטורת n-שכבות מספקת למפתחים מודל ליצירת יישומים גמישים וניתנים לשימוש חוזר. על ידי פירוק היישום לשכבות, כאשר רוצים להכניס שינוי כלשהו בתוכנה, על המפתחים לשנות או להוסיף רק שכבה מסוימת, במקום לשכתב את כל התוכנה מחדש. במודל כזה צריכה להיות שכבת פרזנטציה (ממשק משתמש), שכבה עסקית או שכבת גישה לנתונים, ושכבת נתונים.
באנגלית, כאשר עוסקים בנושא זה משתמשים לסירוגין במושגים layer (שכבה) ו-tier (נדבך). עם זאת, יש הטוענים כי אכן קיים הבדל בין המושגים בהקשר הנ"ל: "שכבה" היא מכניזם ליצירת מבנה לוגי עבור האלמנטים שמרכיבים את התוכנה, ואילו "נדבך" הוא מכניזם ליצירת המבנה הפיזי עבור תשתית המערכת.
ארכיטקטורת שלוש שכבות.
"מודל שלוש השכבות" היא ארכיטקטורת שרת–לקוח שבה ממשק המשתמש, הלוגיקה העסקית של היישום והגישה אל הנתונים מפותחים ומתוחזקים כמודולים נפרדים, בדרך כלל על גבי פלטפורמות שונות. מודל שלוש השכבות היא ארכיטקטורת תוכנה ותבנית עיצוב.
מלבד היתרונות הרגילים של תוכנה מודולרית בעלת ממשקים מוגדרים היטב, ארכיטקטורת שלוש השכבות מאפשרת גם החלפה או שדרוג של כל אחת מהשכבות באופן בלתי תלוי בשכבות האחרות, בהתאם לדרישות או לשינויים בטכנולוגיה. לדוגמה, החלפת מערכת ההפעלה בשכבת התצוגה תשפיע רק על הקוד של ממשק המשתמש.