גן הנסיגה וההגות שוכן על שטח של 4,210 מ"ר בטונְגלִי (同里), עיירה השוכנת 20 קילומטר דרומית מזרחית לסוג'ואו, והידועה במערכת התעלות המסועפת בה בדומה לוונציה. הגן מאורגן לאורך הציר מערב-מזרח. במערב הגן מצויים מכלול מבני המגורים המסתיימים במבנה דמוי ספינה, האופייני לעיר התעלות טונגלי. מבנה זה שימש משכן לאורחיו של בעל הבית. בהמשך מצויה חצר גדולה המסתיימת בגן עצמו. הגן מתאפיין בנופים משתנים. במרכז הגן מצוי אגם קטן המוקף בניינים שחלקם בנויים ממש על קו המים ונועדו לתת את התחושה כאילו הבניינים צפים על פני המים. המבנה העיקרי מכונה "ביתן המפלט וההגות" ובמרפסתו, המכונה "תצפית הירח", היו האורחים נוהגים לקרוא שירה לאור הירח. צמוד לאגם מבנה יוצא דופן לאזור זה של סין - גשר הבנוי בשתי קומות, המכונה "הגשר השמיימי". בתוך הגן מפוזרות פינות חמד ובניינים נוספים. בסך הכול יש בגן 24 בניינים.
מידע נוסף מצוי בספר הגנים של סוג'ואו, ובאתר הגנים של סוג'ואו
סי.אי.איי.
סי אי איי
אפריקה הדרומית
אפריקה הדרומית הוא שם קיבוצי לאזור גאוגרפי בחלק הדרומי של יבשת אפריקה. הגדרת תחומיו של האזור משתנה. על פי האו"ם המדינות הכלולות באפריקה הדרומית הן:
הגדרות אחרות כוללות בתחום אפריקה הדרומית את:
אוכלוסייה.
בדרום אפריקה חיות קבוצות אתניות שונות וחברות בעלות תרבויות שונות. בעבר היו רוב התושבים בני בושמנים, נאמה ופיגמים. במהלך הגירת בני הבנטו, נדחקו בני השבטים המקוריים לשטחים פחות פוריים. כיום נוספו על השבטים המקוריים בני הזולו, קוסה, סווזי, נדבל, סוואנה והבסוטו. בנוסף, חיים באפריקה הדרומית אפריקאנרים ואירופאים אחרים, הודים ומיעוטים אסיאתים אחרים.
בתקופת השבטים האפריקאים ולפני הפלישה הזרה והקולוניאלית לאפריקה, היו אלו בנות ראשי השבטים הבכורות שהיו בוחרות עם מי להתחתן ולבחור האם הן או בן-זוגן יהיה ראש השבט הבא. במקרה של מלחמה מול שבט אחר, היה באפשרותן אף לקחת שבוי מלחמה למטרות נישואים (ראו גם: המלכה קנדקה ממרואה)
פרוגרסיביזם
פרוגרסיביזם (באנגלית: Progressivism; נגזרת של המילה progress; בעברית: קִדמה) היא פילוסופיה המבוססת על הרעיון כי התקדמות מדעית, טכנולוגית, התפתחות כלכלית וארגון חברתי חיוניים לשיפור מצב האנושות. הקידמה הפכה לרעיון רב-משמעות בתקופת הנאורות האירופית, שדגלה בהתבססות על ידע אמפירי כיסוד לחברה. במרוצת הזמן השתנו משמעויות המושג בהתאם לתקופות ולנקודות מבט שונות.
בשיח הפוליטי של תחילת המאה ה-21 המונח "פרוגרסיבי" משמש ככינוי גג לאידאולוגיות שמאל שונות בהן סוציאליזם, סביבתנות, רב-תרבותיות, פוליטיקת זהויות, פמיניזם ואף פמיניזם רדיקלי, זכויות להט"ב, ואף תקינות פוליטית.
בארצות הברית.
בארצות הברית קמה המפלגה הפרוגרסיבית, תנועה אידאולוגית פוליטית שהייתה דומיננטית בפוליטיקה האמריקנית בשני העשורים הראשונים של המאה העשרים, והובילה רפורמות ויוזמות רבות בתקופה זו, בהן בחירות ישירות לסנאט (התיקון ה-17 לחוקת ארצות הברית), הנהגת פריימריז ישירים, מתן זכות בחירה לנשים (התיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית), חקיקת חוקים נגד קרטלים, הנהגת רגולציה, וחקיקה סביבתית וסוציאלית.
פוליטיקאים פרוגרסיביים פעלו בשתי המפלגות הגדולות, ובהם הנשיאים תאודור רוזוולט הרפובליקני ווודרו וילסון הדמוקרטי. היו מספר ניסיונות להקים מפלגות פוליטיות פרוגרסיביות. כך למשל, ב-1912 הקים תאודור רוזוולט מפלגה פרוגרסיבית כשלא הצליח לזכות מחדש במועמדות המפלגה הרפובליקנית, אך הגיע בבחירות רק למקום השני – אחרי וודרו וילסון ולפני ויליאם הווארד טאפט הרפובליקני. ב-1924 שוב הוקמה מפלגה פרוגרסיבית בראשות רוברט לה פולט, הסנאטור הרפובליקני מוויסקונסין, ואחת הדמויות הבולטות בתנועה הפרוגרסיבית, שהצליח להגיע רק למקום השלישי. בשני המקרים התפוררו המפלגות לאחר הכישלון בבחירות. אולם למרות חוסר ההצלחה להקים מפלגה, הכתיבה התנועה במידה רבה את סדר היום הפוליטי בארצות הברית בשני העשורים הראשונים של המאה העשרים, תקופה שנקראת "העידן הפרוגרסיבי", והותירה מורשת שניכרת עד ימינו.
אולטראפילטרציה
אולטראפילטרציה (בראשי תיבות: UF) הוא תהליך הפרדה פיזיקלי המתבסס על סינון דרך מסנן (תהליך ממברנלי) בו מופעלים כוחות הידרוסטטיים של נוזל כנגד ממברנה חדירה למחצה. מוצקים מרחפים ומומסים בעלי משקל מולקולרי גבוה נשארים בתמיסה. הם קרויים רכז (Retentate). המים שהם הממס וחומרים בעלי משקל מולקולרי נמוך עוברים את הממברנה. הם קרויים תסנין (Permeate). קיים פרמטר המאפיין כל ממברנה, והוא שקובע אילו חומרים יעברו אותה אל התסנין בתהליך הסינון ואיזה חומרים יישאר ברכז. פרמטר ניקבע על פי קוטר החרירים בממברנה, והוא נקרא Molecular Weight CutOff (MWCO). מולקולות בעלות משקל מולקולרי מתחת ל-MWCO יעברו את הממברנה, ומולקולות בעלות משקל מולקולרי מעל ה-MWCO יישארו ברכז.
תהליך הפרדה זה משמש בתעשייה, במחקר, בטיהור וריכוז מקרומולקולות שהן מולקולות בעלות משקל מולקולרי של 1,000 עד 1,000,000 דלטון, ובעיקר לתמיסות חלבוניות.
בתעשיות הכימיות ובתעשיית המזון והתרופות יש שימוש נרחב בשיטה זו, לטיפולים במים במתקני דיאליזה להרחקת חיידקים פתוגניים ואנדוטוקסינים, ולטיפולים במי קולחין
תכונות חשובות הנדרשות לממברנה.
עמידות בלחצים גבוהים, אינרטיות כימית וביולוגית המתבטאת באי הגבה כימית ופיזיקלית בין הממברנה לבין החומר שעובר את תהליך הסינון, ועמידות בתחום רחב של טמפרטורות והגבה-pH.
אל-בעידא
ורוניקה ויטנברג
ורוניקה ויטנברג (ברוסית: Вероника Витенберг; נולדה ב-9 בספטמבר 1988 בעיר גרודנו, בלארוס) היא מתעמלת אמנותית ישראלית. ויטנברג הגיעה למקום השישי בגמר אולימפיאדת בייג'ינג 2008 כחלק מנבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית, בצוותא עם קטיה פיסצקי, רחלי ויגדורצ'יק, אלונה דבורניצ'נקו ומריה סבנקוב.
ביוגרפיה.
ויטנברג החלה לעסוק בהתעמלות אמנותית בגיל 6 בגרודנו. בגיל 13 עלתה לישראל ומאז מתאמנת במועדון עירוני חולון.
נכון לשנת 2008, דורגה במקום הרביעי בישראל בענף.
בנימין לנדקוף
בנימין לנדקוף (נולד ב-1940) הוא פרופסור למכניקה ולהנדסת מכונות וחתן פרס ביטחון ישראל.
לנדקוף נולד בפולין ועלה לישראל בצעירותו. הוא בוגר לימודי הנדסת מכונות (1962) ומוסמך בהנדסת חומרים (1970) מהטכניון. בשנת 1974 השלים לנדקוף לימודי דוקטורט במכניקה שימושית מאוניברסיטת ברקלי.
בשנים 1963–1995 הועסק לנדקוף ברפא"ל. במקביל, משנת 1975, הוא חבר סגל הטכניון והתקדם בו לדרג פרופסור בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל. בשנים 1996–1999 הוא עמד בראש מכון המתכות הישראלי מייסודה של קרן הטכניון למחקר ופיתוח. במהלך השנים הוא גם היה פרופסור אורח באוניברסיטת ברקלי (1981, 1985 ו-1989) ובאוניברסיטת בריטיש קולומביה בקנדה (1995).
תחומי עבודתו של לנדקוף נוגעים לשימוש במתכות וחומרים מרוכבים על בסיס מתכות בבניית מטוסים, לוויינים ומבני תעופה. בשנת 2001 הוא הנחה פרויקט בטכניון שבו פותחה מערכת לשיגור לוויינים ממטוס הרקולס, במטרה למנוע את הצורך להסתייע באתרי שיגור לוויינים במדינות זרות.
בשנת 1977 הוענק ללנדקוף פרס ביטחון ישראל על עבודתו.
ניו יורק דולז
אנטארקטיקה הברזילאית
אנטארקטיקה הברזילאית (בפורטוגזית ברזילאית: Antártica Brasileira או Antártida Brasileira. שתי הצורות קבילות) הוא כינוי בלתי רשמי של "אזור אינטרסים" של ברזיל ביבשת אנטארקטיקה, דרומית לקו הרוחב 60° דרום ובין קווי האורך 28° ו-53° מערבה לקו גריניץ'. בשנת 1986 קבעה ברזיל אזור זה כ"אזור אינטרסים" שלה. מהותה של קביעה זו מעולם לא הוגדרה היטב, ולכאורה לא נוצר ניגוד אינטרסים עם טענותיהן של ארגנטינה ובריטניה לריבונות באזורים החופפים גאוגרפית את "האזור המיועד" לברזיל.
בשנת 1975 הצטרפה ברזיל לברית האנטארקטית. שבע שנים מאוחר יותר שיגרה ברזיל משלחת ראשונה לאנטארקטיקה, וזו שהתה ביבשת בקיץ של 1982–1983. במשלחת השתתפו הספינה "הבארון מטפה" ("Barão de Teffé") של חיל הים הברזילאי והספינה "פרופ' ולדימיר בזנארד" ("Prof. Wladimir Besnard") של המכון לאוקיינוגרפיה של אוניברסיטת סאו פאולו. בשל הצלחת המסע התקבלה ברזיל כחברה מלאה במועצה המדעית למחקר אנטארקטי (SCAR).
בקיץ שבין השנים 1983–1984 הקימה ברזיל באנטארקטיקה את תחנת המחקר "רב החובל פראז" ("Estação Antártica Comandante Ferraz"), באי המלך ג'ורג'. החל משנת 1986 מאויש הבסיס באופן קבוע, הן בחורף והן בקיץ. בנוסף מחזיקה ברזיל בארבעה בסיסי מחקר לזמן שהייה מוגבל באיי שטלנד הדרומיים.
בבסיס המחקר "רב החובל פראז" ובארבעת הבסיסים הקטנים יותר נערכים מחקרים מדעיים מטעם אוניברסיטאות ומכונים בברזיל, במגוון תחומים, ביניהם: מדעי החיים, מדעי האטמוספירה, מטאורולוגיה, גאופיזיקה של כדור הארץ המוצק, גאולוגיה יבשתית וימית, אוקיינוגרפיה, אסטרופיזיקה, גאומגנטיזם וגאופיזיקה גרעינית. בין נושאי המחקר נושאים כמו - "השפעות שינויי הסביבה הגלובליים על אנטארקטיקה והשלכותיהן על האמריקות, ובכלל זה יער האמזונס". בנוסף, בבסיס הברזילאי אומתו העלייה בטמפרטורות הגלובליות, אפקט החממה, הרחבתו של החור באוזון ועליית מפלס פני האוקיינוסים. בנוסף, נערכות באופן מתמיד מדידות שבהן מתקבלות דגימות אירוסולים, הנובעים מהזיהום הנגרם בעיקר בידי מדינות ההמיספירה הצפונית. כל השינויים שנמדדו בתחנה האנטארקטית הברזילאית מצביעים בבירור על האינטראקציה בין מערכות האקלים של חצי הכדור הצפוני ושל חצי הכדור הדרומי, והשלכותיה על השינויים הגלובליים.