בספר "בעלי המסורה של המערב" דן בין היתר בנוסח השומרוני של התורה ובהתפתחות הניקוד הארצישראלי. מאז 1815 כשוילהלם גזניוס פרסם את מאמרו בגרמנית על תולדות הלשון העברית (Geschichte der hebräischen Sprache) הדעה המקובלת הייתה שהנוסח השומרוני אינו מקורי אלא אסופת תיקונים לנוסח היהודי העתיק שהשתמר אצל היהודים. קאולה, לעומת זאת, הראה שהנוסח השומרוני משמר לעיתים נוסח עתיק מקביל "ארצישראלי" שעדויות ושרידים לו נותרו גם במדרשים יהודים ובתרגום השבעים.
בשל מומחיותו הרבה בתחום הניקוד הוזמן לכתוב את הפרק על הכתב בדקדוק ההיסטורי של באואר וליאנדר, שיצא בשנת 1922. כמו כן שימש אחד מעורכיו הראשונים של ה"ביבליה הבראיקה".
פעילותו המדעית של קאלה ותרומתו למחקר אינה מוטלת בספק, אולם שמו מועלה, שלא בטובתו, בעיקר בשל טענה אחת שטען ואשר הוכחה כבלתי נכונה – שהניקוד הטברני משקף בחלקו שחזור מלומד של הגייה תאורטית, ולא שיקוף של הגייה קיימת. טענה זו קוממה עליו חוקרים רבים, ועוררה ויכוח סוער שהדיו נשמעים גם כיום, בתחילת המאה ה-21.
פאול קאלה עסק גם בחקר השפה והתרבות הערבית, במיוחד בארץ ישראל ובמצרים בימי הביניים.
עם האנס שמידט פִרסם קובץ של סיפורי-עם של כפריים ערבים, בעיקר מאזור ביר זית, שנקבצו בעזרתו של החוקר יוסף ג'רעיוס (Jusif Dschirius) (1918, 1930, גטינגן).
אהרון הראל
יד בן צבי
מכון בן-צבי
מתי מגד
מתי מגד (1 במאי 1923 - 16 בנובמבר 2003) היה סופר עברי מאנשי הפלמ"ח. עורך ספר הפלמ"ח (1955), בשיתוף פעולה עם זרובבל גלעד. היה מורה בקיבוץ גבעת חיים, לימד בסמינר אורנים, היה פרופסור לספרות, ודיקן הפקולטה למדע הרוח ובאוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה.
מגד (גרינברג) נולד בפולין ב-1923 ועלה לארץ ישראל עם משפחתו בגיל שלוש. המשפחה התגוררה במושבה רעננה, ושם ניהל אביו את בית הספר. הוא למד בבית הספר המחוזי בגבעת השלושה ואחר כך בגימנסיה הרצליה. לאחר לימודיו הצטרף לגרעין הכשרה של השומר הצעיר בקיבוץ משמר העמק, והתגייס לפלמ"ח. ב-1944 נאסר למשך יותר משנה על ידי המשטרה הבריטית בגין ניסיון להבריח נשק מסוריה. לאחר שחרורו למד ספרות, פילוסופיה וקבלה באוניברסיטה העברית וסיים תואר ראשון; הוא סיים תואר שני במדעי הרוח בשנת 1964. מגד היה פעיל בהעלאת יהודי אירופה לישראל. ב-1947 נשלח על ידי ההגנה לאמן פליטי שואה לקראת עלייתם לישראל. לאחר חזרתו התגייס לצה"ל ולחם במלחמת העצמאות. אחרי המלחמה שימש כמורה לספרות, תחילה בקיבוץ גבעת חיים ואחר כך בסמינר אורנים למשך 12 שנה. משם עבר ללמד באוניברסיטת חיפה, ושימש כראש החוג לספרות וכדיקן הפקולטה למדעי הרוח עד תחילת שנות ה-70.
בנוסף לכתיבתו שעסקה בנושאים האופייניים לדור הפלמ"ח, עסק גם בחקר הספרות. בשנת 1972 ערך את האנתולוגיה לספרות צעירה "ביכורי עטים", בה נתפרסמו לראשונה כותבים כויקי שירן, חזי לסקלי, דן הורוביץ, אריה קרישק, חנן עזרן ואחרים. כמו כן, תרגם מספר מחזות.
בשנת 1980 חיבר ספר על הזוהר: האור הנחשך, ערכים אסתטיים בספר הזהר (בהוצאת ספרית פועלים), אותו הקדיש למורו ורבו גרשם שלום.
בשנותיו האחרונות שהה בניו יורק, שם נפטר.
א"ב יהושע, מידידיו, ביסס את הדמות הראשית ברומן שלו גירושים מאוחרים על דמותו של מגד.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
חיים אישיים.
אחיו היה הסופר אהרן מגד.
מגד היה נשוי לציירת חנה מגד ולהם שני בנים ובת. היה נשוי בשנית לדורי אשטון.
הערות שוליים.
משפחת פוטוצקי
משפחת פוטוצקי (בפולנית: Potocki, Potoccy, Potocka, Patoka) היא משפחת אצולה (שְלַכְטַה) פולנית, מהגדולות והמשפיעות לאורך השנים.
מקורה של המשפחה ומקור שמה מהכפר פוטוק ויילקי שבמחוז קרקוב שבפולין.
תיעוד על משפחה זו מופיע החל במאה ה-12. יאקוב פוטוצקי היה המגנאט הראשון במשפחה, אשר ענפיה השונים קיימים עד היום עם נציגות בארצות שונות. השם "פוטוק" הוא אמריקניזציה של שם המשפחה פוטוצקי.
בתום "המלחמה הארוכה" כנגד האימפריה העות'מאנית זכה נציג אחד מענפי המשפחה בתואר רוזן ב-1606 מידי שליטי האימפריה הרומית הקדושה ששלטו אז בדרום ומערב פולין. אחרי חלוקת פולין אימצו כל ענפי המשפחה את התואר.
בזכות נאמנותם ושירותם ליאן זמויסקי (ממשפחת זמויסקי) והמלך זיגמונד השלישי הפכה המשפחה לבעלת השפעה ומעמד גבוה. הפוטוקיס מילאו תפקיד משמעותי בהיסטוריה האוקראינית כקציני צבא וכפיגורות משמעותיות בחייה הכלכליים של אוקראינה.
באותה תקופה הפכו בני המשפחה לבעלי עיירות רבות (למשל, ברודי, קריסטינופיל, נמריב, סטניסלביב, זבאראץ'), מאות כפרים ולטיפונדיה ענקית בגליציה, פודיליה ובנק ימין באוקראינה. משם היו אחת המשפחות העשירות והמשפיעות ביותר על קהילת הפולנים. מאחוזותיה של משפחת פוטוצקי: הכפר בוצ'אץ', החל מסוף המאה ה-17.
לפי אגדה יהודית שאין לה תיעוד היסטורי מחוץ למסורת היהודית, אחד מבני המשפחה, ולנטין פוטוצקי, התגייר ושינה את שמו ל"אברהם בן אברהם". הוא הוצא להורג בשריפה, לאחר שנתפס בעקבות הלשנה ועמד בסירובו לחזור לנצרות. יש הטוענים כי מסיבה זאת, ענף אחד בסמל האצולה של המשפחה חסר.
השם "גרף פוטוצקי" הפך גם למושג בפי יהודי פולין כשם של אדם בעל עושר רב. מקובל היה לשמוע מפי ותיקי היישוב מעולי העלייה הרביעית והחמישית, ביטויים כגון "עשיר כגרף פוטוצקי" (לגבי עשיר מופלג) או "מתנהג כגרף פוטוצקי" (לגבי אדם החי מעבר לאמצעיו הכספיים) ודומיהם.
עוזרר חד גלעיני
לוז
מניית בכורה
מניית בכורה היא מניה שבאה לענות על הצורך שיש לחברות שונות להגדיל את משאביהן הכספיים על ידי גיוס הון בורסאי מבלי לדלל את זכויות המנהלים. היתרון המרכזי של מניית בכורה הוא בעדיפות שהיא מעניקה למחזיקים בה במועד המוקדם יותר, בהשוואה לשאר בעלי המניות, בקבלת דיבידנדים, כך ששאר בעלי המניות נאלצים להסתפק ביתרה. מניה זו אינה מעניקה למחזיקים בה זכות הצבעה בכל הנוגע לזכויותיהם. ככלל, נחלקות מניות הבכורה בעיקר על פי אופי הצבירה וההשתתפות שלהן:
ייתכן כי תהיה מניית בכורה משתתפת וצוברת, משתתפת ואינה צוברת, אינה משתתפת וצוברת, אינה משתתפת ואינה צוברת.
WCW (ראשי תיבות של World Championship Wrestling) הוא ארגון היאבקות מקצועית אמריקאי שפעל בין השנים 1988 ו-2001. משרדי WCW היו ממוקמים באטלנטה, ג'ורג'יה. ה-WCW החל כארגון היאבקות המקושר ל-NWA, תחת הנהלתה של ענקית התקשורת טד טרנר. הארגון חדל לפעול בשנת 2001, כאשר הוא נמכר ל-WWF (לימים: WWE).
אודות הארגון.
בשנות ה-90 נחשב WCW לארגון ההיאבקות המקצועית המצליח ביותר כלכלית בארצות הברית לצד ה-WWE. המנהל הכללי של WCW היה באותה תקופה אריק בישוף. טרנר האיץ בבישוף לעקוף את ה-WWF בפופולריות ולהתייצב בראש הסולם של עולם היאבקות המקצועית. היריבות בין שתי החברות העלתה אז הילוך כאשר WCW העלו ב-1995 את התוכנית Monday Nitro, על אותה משבצת שידור שבה שודרה Raw של ה-WWF. מהלך נועז וחשוב נוסף שבישוף עשה היה להחתים על חוזה את אייקון ההיאבקות האלק הוגאן. האסטרטגייה הצליחה מאוד בטווח הקצר. היא הובילה ליריבות עיקשת על הרייטינג, ועודדה את שתי החברות להציג את המוצר המוצלח והמושך יותר. תקופה זו מכונה בחיוב "מלחמות ערבי שני"; תקופה בה אוהדי היאבקות מקצועית נהנו מלזפזפ בין שתי המתחרות, ולקנות את התשדירים בתשלום (Pay Per View) ששתיהן הציעו מדי חודש. המלחמה הרגישה לעיתים תכופות אישית. ב-WWF העלו מערכונים השמים ללעג את כוכבי WCW באותו זמן, וכוכבי ה-WWF בעבר, האלק הוגאן ורנדי סאבאג'. ה-WCW, מצדם, נהגו לגלות בתוכניתם, ששודרה בשידור חי, את תוצאות הקרבות שיתרחשו באותו ערב ב-WWF, שתוכניותיה הוקלטו מראש.
הצעד הדרמטי הבא של בישוף שינה את ההיסטוריה של ההיאבקות לעד. בישוף הציע חוזים מפתים לשניים מהכוכבים הגדולים ביותר של ה-WWF באותה תקופה, קווין נאש (שהיה עד אז ידוע בכינוי דיזל) וסקוט הול (שהיה ידוע כרייזור רמון). על רקע תחושת היריבות המרה בין שני הארגונים, בישוף בחר לאמץ עלילה שאליה נחשף בארגון היאבקות יפני. הרעיון היה של תת-ארגון שפולש לארגון הגדול, ומשתלט עליו מבפנים כפונדקאי. בישוף אם כן בחר להציג את נאש והול, במהלך ששיבש את הגבולות הברורים בין בדיה ומציאות, כחיילים של ה-WWF שנשלחו להזיק ל-WCW. הם נכנסו לאולם דרך הכניסות הצדדיות, הפריעו וקטעו קרבות ונהגו באופן מאיים כלפי המתאבקים ויתר הצוות של ה-WCW. הם אף תקפו חלק מהם. הקריינים נשמעו כאילו הדברים אינם מתוכננים ומדובר בחבלות של ממש בשידור. דבר נוסף שתרם לריאליזם היה העובדה שהשדרנים נמנעו מלנקוב בשמותיהם של נאש והול. הזכויות על הדמויות שהם גילמו היו שמורות ל-WWF, ולכן היה אסור להם לציינם בשידור. הם החלו להתייחס אליהם בפשטות כ-The Outsiders ורק מאוחר יותר התייחסם אליהם - ובשמותיהם האמיתיים. בעלילה, נאש והול דרשו להתמודד מול הטובים ביותר שיש ל-WCW להציע כנגדם, כדי להוכיח שה-WCW נחות ביחס אליהם. הקרב שנקבע היה 3-על-3 אולם לא היה ידוע אז מי יהיה החבר השלישי שיצטרף לאאוטסיידרס. בקרב המרכזי של התשדיר בתשלום Bash At The Beach מ-1996, הול ונאש לחמו בלקס לוגר, סטינג ורנדי סאבאג'. רק בשלב מאוחר בקרב הגיע לזירה האלק הוגאן. הוגאן נכנס לזירה ולהפתעתם הגמורה של האוהדים, ביצע על סאבאג' את תרגיל הסיום שלו, הנחתת רגל. השלישייה כינתה את עצמה The New World Order, או בקיצור nWo. מאז עלייתה של העלילה הזו, Nitro החלה לראשונה לעקוף ברייטינג את Raw. ההישג נמשך לאורך כשנתיים.