במרץ 2011 ערך צ'נדלר את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ארצות הברית, כשעלה לשחק במחצית השנייה של משחק ידידות מול ארגנטינה שהסתיים בתיקו 1-1. בשנת 2012 דחה צ'נדלר הצעה ממאמן נבחרת ארצות הברית, יורגן קלינסמן להצטרף למחנה האימונים לקראת משחקים במוקדמות מונדיאל 2014, מאחר שלא היה בטוח אם מעדיף לייצג את ארצות הברית או דווקא לייצג את מולדתו ולשחק בנבחרת גרמניה. בהמשך, החליט צ'נדלר לשחק עבור ארצות הברית והשתתף עמה במספר משחקים, אך גם לא לבש את המדים הלאומיים כמעט עד למונדיאל 2014 עצמו, אליו זומן לבסוף על ידי קלינסמן. במונדיאל זה, בו ארצות הברית הגיעה לשמינית הגמר, צ'נדלר לא שיחק דקה. ביוני 2015 הבקיע צ'נדלר את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים, בניצחון 0–4 על גואטמלה במשחק ידידות.
ביולי 2015 השתתף צ'נדלר עם נבחרת ארצות הברית בגביע הזהב 2015, שם הגיעה נבחרתו לחצי הגמר והודחה על ידי ג'מייקה, ואחר כך הפסידה במשחק על המקום השלישי לנבחרת פנמה בפנדלים. צ'נדלר ערך ארבע הופעות בטורניר זה. צ'נדלר לא זומן לסגל האמריקאי לקופה אמריקה 2016. בהמשך, צ'נדלר וארצות הברית כשלו להעפיל למונדיאל 2018.
טימוטי צ'נדלר
טימוטי צ'אנדלר
טימותי צ'אנדלר
וילהלם פרידריך, רוזן נסאו-דיאץ
אושן טאוורס
אושן טאוורס (), ידוע בעבר כ"סופטיל הוטל פלאזה" או כ"הקניון (דה מול)". הוא מתחם בקראצ'י, העיר הגדולה בפקיסטן, הכולל קניון וגורד שחקים.
מידע כללי.
גורד השחקים מגיע לגובה של 120 מטרים (393 רגל) והוא מצוי בפרבר של העיר הגדולה בפקיסטן, קראצ'י. המתחם כולו הוא בעל אספקת חשמל פרטית בגודל 5 מגה-וואט, הכי גבוה לבניין בקראצ'י, אף על פי שהוא לא הבניין הכי גבוה בקראצ'י (בניין גבוה ממנו מקבל אספקה של 2 מגה-וואט). בגורד השחקים חמש מעליות לסחורות ומעליות נוספות המיועדות לתשעה נוסעים.
גורד השחקים, המצוי באזור חם, משתמש בטכנולוגיה מיוחדת לסילוק החום והעשן מהבניין.
בניית הבניין החלה בשנת 2007 והסתיימה בשנת 2013, הבניין היה בעבר (2012–2014) הגבוה ביותר בפקיסטן כולה והגבוה ביותר בעיר קראצ'י (2012–2018), הוא הפסיד את התארים לבניינים אחרים.
מריה לודוויקה מאוסטריה-אסטה
אקנתופטריגי
אקנתופטריגי (שם מדעי: Acanthopterygii; מילולית: חדי-סנפיר קוצני) היא על-סדרה של דגי גרם ממחלקת מקריני סנפיר, הכוללת את מרבית הדגים הקיימים. הגדולה בסדרות הקבוצה היא דקראים הכוללת את מרבית הדגים, אך קבוצה זו כנראה תתפצל לקבוצות קטנות יותר עקב מחקרים חדשים.
מאפיינים.
בני קבוצה זו חיים במגוון אזורים בימים ובאוקיינוסים וכן במים מתוקים והם קיימים במגוון צורות חיים מגודל של דמוי-קברנונים ננסיים באורך 7 מ"מ עד לדג שמש מגובשש באורך 4.5 מטרים ומשקלו מגיע עד 2,000 ק"ג. כמה מינים יכולים לנשום אוויר (למשל מיני האנבסיים והגוראמיים) וכך יכולים לצאת מהמים.
לרבים מבני קבוצה זו סנפיר גב קוצי ללא פרקים ועל גופם של רבים מהם בעלי קצוות קוצניים והם בעלי קשקשים בולטים במגוון צבעים. הם בעלי כושר שחייה טוב ביותר ובעלי סנפירים ארוכים דמויי-משוטים, אך חלקם דווקא מתואמים לחיים בקרקעית הים והם בעלי סנפירים קצרים יותר. הזנב גם הוא בעל סנפירים גדולים ועוזר לשעוט קדימה.
אנטוניו פארנזה, דוכס פארמה
אנטוניו פארנזה, דוכס פארמה (באיטלקית: Antonio Farnese; 29 בנובמבר 1679 - 20 בינואר 1731), היה דוכס פארמה בין השנים 1727–1731.
ביוגרפיה.
אנטוניו נולד ב-29 בנובמבר 1679 בפארמה, לראנוצ'ו השני פארנזה, דוכס פארמה ולמריה ד'אסטה, בתם של פרנצ'סקו הראשון ד'אסטה, דוכס מודנה ומריה קטרינה פארנזה. בשנת 1727 מת אחיו פרנצ'סקו פארנזה, דוכס פארמה, ואנטוניו עלה לשלטון במקומו.
אנטוניו היה נהנתן ולא רצה להתחתן, אולם מכיוון שלא היה יורש אחר לדוכסות, כפו עליו ידידיו להתחתן עם אנריקטה ד'אסטה, בתם של רינלדו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה ושרלוטה פליציטס מבראונשווייג-לינבורג, וב-21 ביולי 1728 התחתנו השניים. למרות כל ניסיונותיו לא היו לאנטוניו ילדים, ובעקבות כך הייתה הדוכסות אמורה לעבור לבנה הבכור של אליזבטה פארנזה, האינפנטה קרלוס מספרד. בשנת 1729 שלחה ספרד 6,000 חיילים לפארמה, אולם מאידך, אוסטריה שלחה 40,000 חיילים למילאנו, צפונית לפארמה. בעיצומה של המערכה הדיפלומטית, מת אנטוניו ב-20 בינואר 1731, ולאחר מותו קיבלה אוסטרה את תנאי אמנת לונדון, ואכן קרלוס מספרד קיבל את דוכסות פארמה, עליה נאלץ לוותר בשנת 1735, במהלך מלחמת הירושה הפולנית, לקרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
החלקה אמנותית
יוסף ג'יעאן
הרב יוסף ג'יעאן (ה'תרמ"ג 1882– ח' שבט ה'תש"ך 6 בפברואר 1960) היה דיין בטריפולי, אב בית הדין ורבה הראשי של בנגאזי שבלוב. בסוף תקופת כהונתו כרב רוכזו יהודי בנגאזי במחנה הריכוז ג'אדו במסגרת השואה ומלחמת העולם השנייה, והוא שימש להם שם כמנהיג רוחני.
ביוגרפיה.
נולד בטריפולי שבלוב בד' בתשרי ה'תרמ"ג לעזיזה ולכמוס ג'יעאן. בגיל שלוש התייתם מאביו, ובגיל חמש החל ללמוד בתלמוד תורה. בגיל 11 למד אצל הרב ציון ביתאן, שעמד בראש תלמוד התורה המקומי.
בשנת 1901 (ה'תרס"א), בגיל 19, הוסמך לרבנות. בתקופה זו החל לשמש כמורה בתלמוד תורה שבו למד, ובמקביל המשיך בלימודיו בישיבה אצל הרב ציון ביתאן. במשך עשור, החל משנת 1903 (ה'תרס"ג) למד דיינות אצל הרב כמוס אג'רבי.
בשנת 1907 (ה'תרס"ז) נישא לרחל - בתו של רבו, הרב ציון ביתאן, ובטקס החתונה ואמירת הברכות כובד הרב חזקיה שבתי.
לאחר שהוסמך לדיינות בשנת 1917 (ה'תרפ"ז) על ידי הרב אברהם חביב והרב רפאל דאבוש, מונה על ידי השלטון האיטלקי לדיין בבית הדין המקומי בטריפולי לצד הרבנים שהסמיכוהו.
דיינות.
לאחר פטירת הרב מרדכי הכהן, ששימש כדיין בבנגאזי, בשנת 1930 (ה'תר"צ) הגיע לטריפולי הרב כמוס פלאח, רבה של בנגאזי, כדי למצוא דיין מחליף, ובחר ברב ג'יעאן. בסוף חודש אוקטובר 1931 עזב את טריפולי ועבר להתגורר בבנגאזי כדי לשמש בה כדיין, ושם התארח למשך שלושה שבועות בביתו של הרב, עד שמצא בית למשפחתו.
אחת מפעולותיו הידועות בבית הדין בבנגאזי הייתה מציאת פתרון לרישום שם העיר בנגאזי כמילה אחת בגט, מה שאיפשר לבית הדין המקומי בעיר לדון לראשונה בענייני גיטין, לאחר שעד להתערבותו של הרב לא עסק בית הדין בענייני גיטין לאור ההתלבטות האם לרשום בגט את שם העיר כ"בן-גאזי" או בצורת הכתב הרגילה.
אב בית הדין.
לאחר פטירת הרב כמוס פלאח בשנת 1941 (ה'תש"א) מונה הרב ג'יעאן לכהן תחתיו כרבה הראשי של בנגאזי וכאב בית הדין המקומי. בתקופת כהונתו נרשמו בעירו לא מעט מאורעות מסעירים, בשל מלחמת העולם השנייה והשואה.
פעילותו במלחמת העולם השנייה.
בשנת 1940 (ה'ת"ש) עמד בראש וועד שהיה אחראי לאירוחם של כ-300 פליטים יהודים מאירופה, שהיו בדרכם לארץ ישראל (אולם לבסוף הוחזרו לאיטליה ולא הורשו להמשיך לארץ ישראל). באותה שנה נפצעה בתו וילדיה בהפצצות מטוסי כוחות צרפת על טריפולי, והיא עברה להתגורר בביתו עם ילדיה למשך תקופה.
לאחר כיבוש בנגאזי על ידי הבריטים ב-9 בדצמבר 1940, נפגשו ראשי הכוחות הבריטים ובראשם הגנרל וויל עם ראשי הקהילות המקומיות, ובהם הרב ג'יעאן ורנאטו תשובה מטעם הקהילה היהודית.
לאחר כיבוש הכוחות הנאציים את בנגאזי, נכנסו לביתו של הרב ג'יעאן חיילים גרמנים והחלו להוציא מהבית מצרכי מזון שאגרה משפחתו לתקופת המלחמה. לאחר שביקש להבין מה מטרתם, הכו אותו בעזרת קתות הרובים שלהם, והמשיכו לבתים האחרים.
מנהיג רוחני ליהודים במחנות הריכוז.
עם העברת יהודי לוב למחנות ריכוז בחודש פברואר 1942, ובעיקר למחנה הריכוז ג'אדו שבלוב, פנה הרב ג'יעאן לראש הקהילה בדרישה להצטרף לגולים, מאחר שהוגלו ללא מנהיגים רוחניים. מספר ימים לאחר מכן, ביום שבת בבוקר, הוצא הרב מבית הכנסת על ידי שוטרים ויהודים נציגי הוועד המפנה, והעלו אותו על משאית יחד עם בני משפחתו, וסבבו ברחבי העיר כדי להשפילו להראות שהרב של בנגאזי נוסע בשבת. משם המשיכה המשאית והעבירה את הרב ג'יעאן ומשפחתו למחנה הריכוז ג'אדו.
במחנה הריכוז הפך למנהיגם הרוחני של היהודים, ואף הוקצה לו מעין חדרון ששימש כמשרד עבורו. בתקופה זו התעורר צורך למציאת מקום לקבורה, לאור המתים היהודים שמתו מהמחלות ששררו במחנה, ובעת שעסק הרב עם עוזריו בחפירת קבר עבור יהודי שנפטר במחנה, התגלה במקום בית קברות יהודי עתיק.
לפי עדות בנו, כחודש לפני שחרור המחנה רוכזו כל הגברים במרכז המחנה מול מכונות ירייה, ולשם גם נגרר בכוח הרב ג'יעאן מחדרו. במקום התחוללה מהומה ובכי, והרב ניסה להרגיעם, כדי שיוכל לשאת דברים. בבכי, הרגיעם והצהיר "...כל אלה אשר עומדים מולכם עם הנשק ביד, לא יפגעו בנו לרעה ויתפזרו לכל רוח ויבואו "החברים" ויחזירו אותנו במהרה הביתה ובעזרת ה' נעלה כולנו ארצה. כולנו! כולנו! כולנו!". הגברים, שהתעודדו מדבריו, הרימו אותו על כתפיהם ורקדו איתו, בעוד ששומרי המחנה לגלגו עליהם ועל מותם הקרב. לאחר מספר שעות התקבלה במחנה הוראה טלפונית לשומרים לעזוב את המחנה בשל התקרבות כוחות הצבא הבריטי, ובכך ניצלו מההוצאה להורג.
רב הקהילה בבנגאזי.
לאחר שחרור המחנה חזר לבנגאזי עם מה שנותר מבני קהילתו.
כשמשה שרת ביקר בשנת 1944 בבנגאזי, נמנה הרב ג'יעאן בין מקבלי פניו.
לאור היחס העוין כלפי יהודי בנגאזי מצד האוכלוסייה הערבית משנת 1945, ערך הרב ג'יעאן במועדון מכבי מפגשים שנועדו להרגיע את הרוחות בין הצדדים, והשתתפו בהם ראש העיר, הגנרל הבריטי, המופתי ועוזריו וראשי הקהילה היהודית.
עלייתו לארץ ישראל.