בשנת 2004, עברה מקריי לעבוד במגזר הפרטי. היא עבדה במשך חמש שנים במרכז הרפואי מיימונידיס בניו יורק. היא גם עבדה עבור סיטיגרופ במחלקת יחסי הציבור במשך שישה חודשים לפני שהחליט ש"אין תיאום". במהלך הקמפיין של בעלה לתפקיד ראש העיר של ניו יורק בבחירות של 2013, היא ערכה את הנאומים שלו ועזרה לו ראיון מועמדים לתפקידי צוות.
כאשר דה בלאזיו היה לראש העיר, הוא את שירותיה של הפובליציסטית רייצ'ל נורדלינגר כדי לשמש כראשת הסגל של מקריי, בתפקידה בתור האישה הראשונה של ניו יורק. נורדלינגר התפטרה מאוחר יותר בעקבות סדרת מחלוקות שעלו סביב ההתנהגות שלה ושל אנשים קרובים לה.
בחודש השני שלו בתפקיד, דה בלאזיו מינה את מקריי כיו"ר (בהתנדבות) של קרן ראש העיר לקידום העיר ניו יורק. מאז, הקרן מתמקדת בנושאים כמו בריאות הנפש, הגירה, ופרויקטים למען נוער בשוק העבודה.
בנובמבר 2015, מקריי הובילה את ההשקה של ThriveNYC, תוכנית לשיקום שירותי בריאות הנפש וההתמכרות בעיר, כשהיא מקדמת שינו מהמודל המסורתי יותר המגיב לבעיות, ואשר גורם ללחץ על משאבי המשטרה, בתי כלא, בתי חולים, בתי ספר ועוד, כדי למודל שילובי של בריאות הציבור, גישה הממוקדת על מודעות וזיהוי מוקדם.
מקריי ממשיכה בפעילותה הפמיניסטית והאקטיביזם החברתי. לדוגמה, בינואר 2018 היא השתתפה בעצרת נגד טראמפ שהנערכה בניו יורק אל מול בית המלון של טראמפ, והיא הייתה אחת הדוברות בכנס הפמיניזם השחור Power Rising באטלנטה במרץ 2018.
חיים אישיים.
מקריי הייתה ברורה לגבי העדפותיה המיניות כלסבית במשך שנים רבות. ב-1991, כאשר שניהם עבדו בעיריית ניו יורק, פגשה מקריי את ביל דה בלאזיו. הם התחתנו ב-1994 בפרוספקט פארק, בברוקלין. מאז, היא לא עונה על שאלות לגבי מיניותה. היא מעולם לא הכחישה את היותה לסבית, אך כן אמרה שהיא כעת "שונאת תוויות". ב-2012, כאשר נשאלה לגבי אותו המאמר המפורסם שלה מ-1979, היא הגיבה: "בשנות ה-1970, אני הזדהיתי כלסבית וכתבתי על זה. ב-1991, פגשתי את אהבת חיי, והתחתנתי איתו."
למקריי ודה בלאזיו בת ובן, והם חיו בשכונת פארק סלופ, ברוקלין עד 2014 אז הם עברו להתגורר באחוזת גרייסי, המשמש כבית ראש העיר ניו יורק. לפני כניסתה לאחוזת גרייסי, היא פעלה למען ריבוי המקלטים לנשים מוכות בעיר ניו יורק.
אליפות העולם בכדוריד 2009
אליפות העולם בכדוריד 2009 היא אליפות העולם ה-21 והיא נערכה על ידי איגוד הכדוריד העולמי. הטורניר התקיים בקרואטיה בין ה-16 בינואר ל-1 בפברואר 2009. משחק הגמר נערך בזגרב ב-Arena Zagreb שכולל 15,200 מקומות.
זכתה באליפות בפעם השלישית בתולדות הנבחרת.
מתכונת התחרות.
הקבוצות חולקו ל-4 בתים. 2 נבחרות חזקות מכל בית העפילו לשלב הבתים המתקדם שכלל שני בתים. 2 נבחרות בכל בית העפילו לחצי הגמר.
הנבחרות שלא העפילו לשלב השני, התמודדו על "גביע הנשיא".
מהלך התחרות.
בית א'.
משחקי הבית נערכו באוסייק באולם Gradski vrt Hall שמכיל 3,500 מקומות.
בית ב'.
משחקי הבית נערכו בספליט באולם Spaladium Arena שמכיל 10,900 מקומות.
בית ג'.
משחקי הבית נערכו בואראז'דין באולם Varaždin Arena שמכיל 5,200 מקומות.
בית ד'.
משחקי הבית נערכו בפורץ' באולם Žatika Sport Centre שמכיל 3,500 מקומות.
שלבי הגמר.
בית I.
משחקי הבית נערכו בזגרב באולם Arena Zagreb שמכיל 15,000 מקומות.
בית II.
משחקי הבית נערכו בזאדאר באולם Krešimir Ćosić Hall שמכיל 8,600 מקומות.
ישראל באליפות.
נבחרת ישראל בכדוריד במסגרת מוקדמות אירופה הוגרלה בבית ז'. הנבחרת סיימה את הבית במקום השני וסיימה את השתתפותה.
קורפוס הפרשים שמטוב
קורפוס הפרשים שמטוב (בגרמנית: Kavallerie-Korps Schmettow) היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת העולם הראשונה, ופורק ב-1919. הקורפוס הוקם ב-1916 כקורפוס פרשים, וב-1917 הפך לקורפוס חי"ר בשם הקורפוס ה-65.
היסטוריה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914 היו לצבא הקיסרות הגרמנית ארבעה קורפוסים של חיל פרשים. עם זאת, הפרשים התגלו כלא-יעילים לנוכח מלחמת החפירות, ובהדרגה הוסבו קורפוסי הפרשים לקורפוסים של חי"ר. כך קרה, שכאשר הצטרפה ממלכת רומניה למלחמה, לא היה לגרמניה פיקוד פרשים מסודר בחזית המזרחית. לפיכך ב-31 באוגוסט 1916 אוחדו בחיפזון מספר יחידות פרשים גרמניות ואוסטרו-הונגריות ליצירת קורפוס הפרשים שמטוב בפיקוד אברהרד פון שמטוב. הקורפוס כלל את דיוויזיית הפרשים הגרמנית ה-3, דיוויזיית הפרשים האוסטרו-הונגרית ה-1 והדיוויזיה ה-51 של ההונבד (המרכיב ההונגרי בצבא האוסטרו-הונגרי).
הקורפוס השתתף בהצלחה במערכה ברומניה כחלק מהארמייה התשיעית של אריך פון פאלקנהיין. הוא לחם בקרב טרנסילבניה, קרב בוקרשט וקרב ארגס. עם סיום המערכה הרומנית פורק הקורפוס והפך לקורפוס חי"ר בשם הקורפוס ה-65. שמטוב המשיך לפקד עליו. הקורפוס הועבר לחזית המערבית כחלק מהארמייה השביעית כשהוא כולל ארבע דיוויזיות. הקורפוס השתתף בקרב השני על האן ולאחר מכן במתקפת האביב ומתקפת מאה הימים. הקורפוס פורק עם סיום המלחמה.
IC 2574
IC 2574, נקראת גם ערפילית קודינגטון, היא גלקסיה ספירלית ננסית שנמצאת בקבוצת הכוכבים הדובה הגדולה במרחק של כ-11.4 מיליון שנות אור ממערכת השמש, ושייכת לקבוצת M81. לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.9 והיא התגלתה ב-1898 על ידי האסטרונום אדווין קודינגטון. בשנת 1910 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג האינדקס השני תחת הציון IC 2574 כשהיא מתוארת כעמומה מאוד, גדולה מאוד ובעלת צורה לא מוגדרת. הגלקסיה נמצאת כ-5.75 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב λ (למבדא) בדרקון וכ-7.65 מעלות מצפון-מערב לדובהה. כ-2.3 מעלות ממערב-צפון-מערב לה נמצאת NGC 3077 וכ- 3 מעלות ממערב-צפון-מערב לה נמצאת M81, שתיהן שייכות גם כן לקבוצת M81.
מאפיינים.
גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-13 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של קרוב ל-45,000 שנות אור, מעט פחות מחצי הקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כ-2% ממסת שביל החלב, כך שהיא מסווגת גם כגלקסיה ננסית, אך רק כ-11% ממסתה היא של חומר נראה וכמעט 90% ממסתה היא חומר אפל שמהותו אינה ידועה. מהמסה הנראית, לפחות שני שלישים הוא גז חופשי (מימן והליום) ורק כשליש כוכבים. המימן החופשי יוצר אזורי H I גדולים שבהם נוצרים כוכבים חדשים. יצירת הכוכבים משאירה אזורים חסרי גז המוקפים במעטפות גדולות של חומר. בגלקסיה נמצאים צבירי כוכבים צעירים שגילם נע בין מספר מיליוני שנים ל-100 מיליון שנים ומסה שמגיעה למאות אלפי מסות שמש, המוקפים במעטפת עצומה של גז, שככל הנראה נוצרה מרוחות השמש החזקות של כוכבי הצבירים וכן משאריות סופרנובות של הכוכבים המסיביים ביותר שנוצרו בצבירים. גלי ההלם שיוצרות הסופרנובות גורמים לדחיסה של הגז שבמעטפת וליצירה של כוכבים חדשים נוספים. למרות שקשה להבחין בזרועות ספירליות בגלקסיה, היא מסווגת כגלקסיה ספירלית ננסית מהסוג של ענן מגלן הגדול.
הקורפוס ה-65 (האימפריה הגרמנית)
ערפילית קודינגטון
דן זסלבסקי
דן זסלבסקי (12 במאי 1931 - 8 באוגוסט 2018) היה מהנדס קרקע ומים ישראלי. שימש כנציב המים, מדען ראשי של משרד האנרגיה, פרופסור ודיקן הפקולטה להנדסה חקלאית בטכניון שבחיפה וראש המועצה הלאומית למחקר ופיתוח אזרחי. עסק בפיתוח שיטות לניצול אנרגיית השמש ושיטות להתפלה.
ביוגרפיה.
זסלבסקי נולד בקיבוץ גבעת ברנר לדוד וחיה וגדל החל מגיל 3 ברחובות. בבגרותו שהה תקופה קצרה בקיבוץ. כשביקש ללמוד הנדסה חקלאית או הנדסה אזרחית, והדבר לא הסתייע, עזב את הקיבוץ. זסלבסקי למד לתואר ראשון בהנדסה אזרחית עם התמחות בהנדסת מים (סיום ב-1955) ולתואר שני בתחום הנדסת מים וקרקע (סיום ב-1957) בפקולטה להנדסה אזרחית בטכניון. את לימודי הדוקטורט עשה בנושא פיזיקה של הקרקע באוניברסיטת מדינת איווה בארצות הברית (סיום ב-1960). התגורר בחיפה בשכונת נווה שאנן ותקופות קצרות בארצות הברית. כמו כן גר זמן מה ברחובות, בירושלים ובהולנד.
זסלבסקי שרת בארגון ההגנה, אך סייע לאצ"ל להעביר נשק לחוף מהאלטלנה. נלחם במלחמת הקוממיות בקרבות בבית עפה בדרום ובמקומות נוספים. במלחמת ששת הימים, לחם ברמת הגולן ושרת בחטיבה 8. פיקד על פלוגת החרמ"ש שהשתתפה בכיבוש הכפר זעורה. בהמשך, כשנהרג מפקד הפלוגה השנייה בגדוד, פיקד על שתי פלוגות גם יחד עמן הגיע עד קוניטרה. במלחמת יום הכיפורים לחם בסיני מסגרת אוגדה 162. לאחר המלחמה, גויס ושרת כמפקד המילואים של תח"ש (תורת חיל שריון). סייע לגייס את מיטב המוחות בטכניון למאמץ הטכנולוגי, שיזם לאחר המלחמה. בין המיזמים: מחקר טכני גדול על מהלך המלחמה. השתתף בין השאר בפיתוח שריון ריאקטיבי נגד מטען חלול, העשן מהמפלט, אחסנה יבשה, מרגמה קטנה לשימוש טנקים (מרגמת 60 מילימטר) ופרץ דרכים טכנולוגיות רבות.
זסלבסקי היה מהנדס ואיש אקדמיה בטכניון. החל מ-1971 שימש בתפקיד פרופסור מלא בטכניון בפקולטה להנדסה חקלאית. העמיד אחריו דורות רבים של מהנדסים, חוקרים ואנשי מקצוע בתחום החקלאות, הקרקע, הבנייה, המים והאנרגיה.
היה היזם, הממציא והרוח החיה מאחורי המיזם של דרכי הביצות או כבישי הפלסטיק בבלוזה: הכבישים נבנו במשך כמה חודשים בסיוע של מומחי מיכון חקלאי מהפקולטה להנדסה חקלאית בטכניון וכן בסיוע של מתנדבים רבים שחלקם היו חיילים ששרתו במקום והתנדבו בסוף השרות הצבאי שלהם לעבוד במשך תקופה נוספת במיזם.