אחרי ששיחק במשך חצי שנה בבונדסליגה, זומן נצר לראשונה לסגל נבחרת גרמניה המערבית. משחק הבכורה שלו היה ב-9 באוקטובר 1965 מול נבחרת אוסטריה. הוא לא נחשב כשחקן סגל קבוע ולא נכלל בסגל הנבחרת למשחקי הגביע העולמי ב-1966 באנגליה. למשחקי יורו 1968 לא הצליחה הנבחרת המערב-גרמנית להעפיל. היה זה אחרי שסיימה בתיקו 0:0 במשחק מול אלבניה שזכה לכינוי "הבושה של טירנה". במשחק זה שיחקו בקישור הגרמני, זה לצד זה, גינטר נצר וולפגנג אובראט. לאחר המשחק היה המאמן הגרמני, הלמוט שן, נחוש בדעתו לא לאפשר לשניים להיות על המגרש ביחד, ובחלק גדול מהמשחקים העדיף לשתף את אובראט. לקראת טורניר הגמר של הגביע העולמי ב-1970 במקסיקו, נמנה נצר על הסגל המערב-גרמני, אך נפצע וברגע האחרון הוחלף על ידי האנס להר.
במשחקי מוקדמות יורו 1972 העפילה גרמניה המערבית לרבע הגמר (ארבע המנצחות ברבע הגמר התמודדו בטורניר יורו 1972 בבלגיה), והתמודדה במאי 1972 מול אנגליה באצטדיון ומבלי. באותה עת היה אובראט פצוע וכך ניתנה האפשרות לנצר להפגין את יכולתו. ניצחונה של גרמניה המערבית במשחק זה 1:3 נחשב אחד ממשחקיה הבולטים של הנבחרת הגרמנית בכל הזמנים ושל גינטר נצר בפרט. היה זה הניצחון הראשון של גרמניה על אנגליה בוומבלי. העיתונות הגרמנית היללה את "לידתה של הנבחרת החדשה" ואת נצר כחוליה המקשרת בין פרנץ בקנבאואר בהגנה וגרד מילר בהתקפה. נבחרת מערב גרמניה המשיכה במסע ההצלחות שלה גם בטורניר הגמר וגברה בחצי הגמר 1:2 על המארחת בלגיה וזכתה בגביע לאחר שניצחה בגמר את ברית המועצות 0:3. נצר נבחר לנבחרת הטורניר יחד עם עוד שישה משחקני נבחרת גרמניה המערבית.
בטורניר הגביע העולמי ב-1974, שנערך בגרמניה, נמנה נצר על סגל הנבחרת הלאומית, אך המאמן, הלמוט שן, שוב העדיף את אובראט על פניו. נצר שותף בכל הטורניר רק ב-20 הדקות האחרונות במשחק בבית המוקדם מול נבחרת גרמניה המזרחית, שהסתיים בניצחון מפתיע, 0:1 של המזרח גרמנים. גרמניה המערבית המשיכה עד לזכייה בגביע העולמי לאחר שגברה בגמר על הולנד 2:1. בשנים מאוחרות יותר, טען נצר כי לא חש כ"אלוף עולם" בסיום הטורניר. יש הטוענים כי מי שהשפיע על שן לגבי העדפת אובראט על נצר, היה פרנץ בקנבאואר שחשש למעמדו ככוכב וכמנהיג הנבחרת.
נצר סיים את הקריירה שלו בנבחרת הלאומית באוקטובר 1975, במשחק מול יוון שהסתיים בתיקו 1:1. בכך השלים 37 הופעות במדים הלאומיים בהן כבש שישה שערים.
סגנון.
נצר נחשב כ"פליימייקר" קלאסי שבלט במסירות ארוכות ובפריצות במרכז המגרש שהביאו לשבירת משחק ההתקפה השבלוני. בנוסף לשליטתו הטכנית הפגין נצר גם מנהיגות טבעית במגרש ונחשב כמנהיג הבלתי מעורער של בורוסיה מנשנגלדבך בשנות השיא שלה בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70: מצד אחד שימש כמיישם הוראותיו של המאמן וייסווילר על המגרש ומצד שני, היה בעל מחשבה עצמאית וקיבל חופש פעולה גם במגרש וגם מחוצה לו. תכונות אלו עמדו לו לרועץ בנבחרת, כיוון שנחשב שאינו יכול לשחק עם קשרים דומיננטיים אחרים, דוגמת וולפגנג אובראט (בנבחרת גרמניה) שהיה חברו מחוץ למגרש. כמו כן, התקשה לקבל הוראות טקטיות שלא תאמו לתפיסתו. נצר שנתפס כ"פרימדונה", הסתכסך גם עם וייסווילר לפני שעבר לריאל מדריד בשל דרישתו של האחרון שיישחק פחות וירוץ יותר.
בפברואר 1970, הגיעה בורוסיה מנשנגלדבך לישראל ושימשה כיריב מבחן לנבחרת ישראל שהעפילה חודשיים לפני כן לטורניר גמר הגביע העולמי במקסיקו. מנשנגלדבאך הביסה את נבחרת ישראל 0:6 ואהרן להב, עיתונאי הספורט של "דבר כתב: "הכדור נע ברגלי הגרמנים בדייקנות מדהימה. במרכז השדה ניצב הגרמני המוצק נצר, כשהוא מחלק את הכדורים לחבריו ללא שום קושי בצורה וירטואוזית. ספק אם מהנדס מסוגל לחשב חומרים בדייקנות כה רבה, כמו שנצר עשה זאת עם הכדור".
קריירה כמנהל קבוצת המבורג.
לאחר פרישתו ממשחק מקצועני, בין השנים 1986-1978, שימש נצר כמנהל של קבוצת הכדורגל המבורג. הוא מינה למאמן את היוגוסלבי (קרואטי) ברנקו זבץ' ולאחר מכן את האוסטרי ארנסט האפל. בשנים אלו זכתה המבורג שלוש פעמים באליפות הבונדסליגה ובגביע אירופה לאלופות ב-1983 לאחר שניצחה בגמר באתונה את יובנטוס האיטלקית. היה זה תור הזהב של המבורג ובו השיגה את הישגיה הגדולים ביותר בהיסטוריה של הקבוצה.
קריירה כאיש עסקים וכפרשן.
נצר פתח סוכנות לפרסום בציריך שבשווייץ, שם הוא גם מתגורר. כמו כן הוא משמש כאחד המנהלים הבכירים בסוכנות העוסקת בזכויות שידור ושותפה של התאחדות הכדורגל הגרמנית.
בין השנים 1997–2010 שימש נצר כפרשן בשידורי משחקי הכדורגל של נבחרת גרמניה ברשת הטלוויזיה הציבורית הגרמנית ARD, בצוותא עם השדר גרהרד דלינג (Gerhard Delling). השניים זכו במספר פרסים על שידוריהם. למרות ויכוחיהם התכופים בזמן השידורים, שהפכו כעין סמל מסחרי של שידורי המשחקים, השניים הם חברים טובים. ביקורתם החריפה של השניים על משחק הנבחרת הגרמנית מול איסלנד, ב-2003 (תיקו 0:0), נענתה בהתפרצות ובגידופים בשידור חי בראיון שערכו עם מאמן הנבחרת, רודי פלר. לאחר משחקי מונדיאל 2010 בדרום אפריקה פרש נצר מהשידורים, ונכון ל-2015 הוא בעל טור אישי בעיתון הגרמני בילד.
נצר נשוי ואב לבת.
ראיין גיגס
ראיין ג'וזף גיגס (באנגלית: Ryan Joseph Giggs; נולד ב-29 בנובמבר 1973) הוא כדורגלן עבר ולשי וכיום מאמן נבחרת ווילס. גיגס שיחק בקבוצת מנצ'סטר יונייטד בעמדות הקשר לאורך כל הקריירה שלו, והוא השחקן המעוטר בתולדות הכדורגל הבריטי.
גיגס זכה בתואר כדורגלן השנה בליגה האנגלית ב-2009, והוא הראשון בהיסטוריה שזכה פעמיים ברציפות בתואר הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית (ב-1992 ו-1993). עם מנצ'סטר יונייטד זכה ב-13 אליפות אנגליה, פעמיים זכה בליגת האלופות, ארבע פעמים בגביע האנגלי וארבע פעמים בגביע הליגה. הוא השחקן בעל מספר ההופעות הגבוה בתולדות מנצ'סטר יונייטד, מאז שבר את שיאו של בובי צ'רלטון בגמר ליגת האלופות 2008. הוא נכלל בנבחרת כדורגלני המאה מטעם התאחדות השחקנים ב-2007 ובנבחרת העשור של הליגה האנגלית ב-2003. הוא נבחר לשחקן המצטיין של מנצ'סטר יונייטד בעשור הראשון של המאה ה-21.
במסגרת הבינלאומית, גיגס שיחק עבור הנבחרת הלאומית של ויילס עד לפרישתו ממנה ב-2 ביוני 2007. בנוסף לתאריו הרבים, גיגס נכלל ברשימת "מאה אגדות הפוטבול ליג". הוא קיבל את דרגת ה-OBE במסדר האימפריה הבריטית ב-2007, ואף נבחר להיכנס להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי ב-2005 כאות הוקרה על הישגיו ותרומתו לכדורגל האנגלי.
קריירה ככדורגלן.
ילדותו ותחילת דרכו.
גיגס נולד בקארדיף, בירת ויילס, לדני וילסון, שחקן רוגבי בקארדיף ר.פ.צ., וליינה גיגס (כיום ליינה ג'ונסון). הוא גדל באליי ובילה זמן רב אצל הורי אמו במשחקי כדורגל ברחובות שמחוץ לביתם. ב-1980, בגיל 6 עבר עם כל משפחתו למנצ'סטר, עקב חתימתו של אביו בקבוצת הרוגבי סווינטון ליונס.
גיגס החל לשחק כדורגל בקבוצה המקומית של מנצ'סטר בשם " דינס פ.צ.", כאשר מאמן הקבוצה היה סקאוט של מנצ'סטר סיטי. לאחר שהרשים כבר בתחילת משחקיו בקבוצה, הוא הוצע על ידי הסקאוט למנצ'סטר סיטי, והצטרף לבית הספר למצוינות של המועדון. במקביל שיחק גיגס בקבוצת הילדים של בית הספר סלפורד, והוביל אותה להעפלה לגמר תחרות בתי הספר המחוזית באצטדיון אנפילד ב-1987 ולניצחון על מקבילתה מבלקבורן. בגיל 14 הוא נענה להצעת הצטרפות של אלכס פרגוסון, והצטרף למערכת הנוער של מנצ'סטר יונייטד.
גיגס ייצג את נבחרת הילדים של אנגליה במשחק כנגד גרמניה באצטדיון ומבלי ב-1989. הוא שינה את שמו, שעד לאותה עת היה "ראיין וילסון" ל"ראיין גיגס" בגיל 16, לאחר שהוריו התגרשו. לאוורי מקנמי, מאמן הנבחרת הצעירה של אנגליה מאוחר יותר, בדק האם גיגס מתאים לשחק עבור אנגליה מבחינת מוצאו. עם זאת, הוא נענה בשלילה כאשר גילה שלגיגס אין סבים אנגלים, והוא יכול לשחק רק עבור ויילס וסיירה לאון, מקום מגוריו של סבו מצד האבא.
מנצ'סטר יונייטד.
התחלה.
בנובמבר 1990, בגיל 17, חתם גיגס על החוזה המקצועני הראשון שלו במנצ'סטר יונייטד. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון ב-2 במרץ 1991 מול אברטון. במשחקו המלא הראשון, הוא הבקיע את שערו הראשון במדי הקבוצה בניצחון 0-1 על מנצ'סטר סיטי ב"דרבי של מנצ'סטר".
גיגס הפך לשחקן קבוע בסגל הקבוצה הבוגרת בעונת , אך נשאר פעיל בקבוצת הנוער - הוא שימש כקפטן שלה והוביל אותה לזכייה בגביע ה-FA לנוער באותה עונה. הוא היה תחת מעקב שוטף של הצוות של אלכס פרגוסון יחד עם כדורגלנים צעירים נוספים, שכונה "טירוני פרגי". גיגס התקדם לקבוצה הבוגרת על אף גילו הצעיר, מה שהעיד על מיומנותו ומוכנותו המוקדמות. הוא סיים עם הקבוצה הבוגרת באותה עונה במקום השני בליגה הראשונה של הפוטבול ליג, אחרי לידס יונייטד. התואר הראשון שלו בבוגרים היה גביע הליגה האנגלית, שבו הוא כבש את השער היחיד במשחק הגמר מול נוטינגהאם פורסט. בסיום העונה, הוא זכה בתואר הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית.
מעמד כוכב על.
עם תחילת עונת , הראשונה בה נערכה הפרמייר ליג החדשה, גיגס החל לשחק לעיתים תכופות בעמדת הקיצוני השמאלי, ונחשב לאחד מהשחקנים הצעירים המובילים בכדורגל הבריטי. הוא זכה עם הקבוצה באליפות הפרמייר ליג כבר בעונה הראשונה לקיום הליגה, ובכך הייתה זו האליפות הראשונה בקריירת הבוגרים שלו. התפתחותו המהירה והגעתו של אריק קאנטונה בישרו את השליטה של מנצ'סטר יונייטד בליגה החדשה.