פריצתו הגדולה של צ'יזיק הייתה בשנת 1976, כשכתב והלחין את השיר "רוצי שמוליק". חבר להקת תמוז, אריאל זילבר, קיבל מצ'יזיק את השיר והציע אותו לשאר חברי הלהקה, אך אלה דחו אותו בטענה שאינו רוקיסטי ולא תואם את רוח הלהקה. זילבר החליט להקליט את השיר באופן עצמאי בעזרתו של חיים רומנו והשיר הפך מהר ללהיט שהתנגן ללא הפסק בתחנות הרדיו. במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' נבחר השיר כ"שיר השנה".
בשנת 1976, לאחר ההצלחה של "רוצי שמוליק", עזר צ'יזיק לזילבר, שעזב את להקת תמוז, בעבודתו על אלבום חדש, שכלל את הלהיט המשותף שלהם "רוצי שמוליק". השילוב בין השניים הוביל את האלבום להצלחה רבה ולהיקף מכירות של כשבעים אלף עותקים. בעקבות ההצלחה באותה שנה, הצליח צ'יזיק להכניס שיר ילדים שהלחין - "סיבה למסיבה", לפסטיבל שירי הילדים. את השיר כתבה לאה לופנפלד וביצע אלי גורנשטיין.
בשנת 1977, היה צ'יזיק בתקופה הפורייה בחייו. זילבר המשיך להקליט משיריו, בהם "איך עפות המחשבות", "שיר הזרוק" (שהלחין זילבר) ועם להקת ברוש את "דמעות זולגות על חלוני". באותה שנה הקליט יגאל בשן שני שירים יחד עם צ'יזיק: "She May Be Yours" שכתבו והלחינו שניהם ביחד ו-"My Suzanne" בלחן משותף של שניהם, שתורגם מאוחר יותר, בשנת 1981, ל"סיוון", שהיה להיט גדול ובוצע על ידי בשן עם עיבוד ונגינה של להקת "ברוש".
שנות השמונים.
בשנת 1980 הלחין והקליט עופר אקרלינג את השיר "בחברה להגנת הטבע" שכתב צ'יזיק, אך ההקלטה לא פורסמה. כעבור שנתיים, בשנת 1982, הקליט אריאל זילבר את לחנו של צ'יזיק לשיר, בביצוע שהפך ללהיט גדול.
להיט בולט אחר של צ׳יזיק משנות השמונים הוא ״שרית הספרית״, בביצוע להקת הנח״ל. לשיר הוקלטו גם ביצועים נוספים.
חבריו של צ׳יזיק דחפו אותו לבצע את שיריו בעצמו ובאוקטובר 1984 הוציא צ'יזיק תקליטון סינגל ובו שני שירים שהקליט באולפני "טריטון": "אף אחד לא מזיל דמעה" ו"מישהו אוהב אותך". בהקלטת הסינגל השתתפו יוצאי להקת "תמוז" - יהודה עדר, שגם היה אחראי על העיבודים וההפקה המוזיקלית של התקליטון ואיתן גדרון בגיטרות, אלון אולארצ'יק בבס, אלון הלל בתופים, משה לוי באורגן האמונד, יהודית רביץ ומזי כהן בקולות. השיר "אף אחד לא מזיל דמעה" הושפע משירו של בוב דילן "Just Like A Woman".
חברת התקליטים סי.בי.אס ניסתה לפרוץ לשוק הסינגלים עם סינגל זה.
למרות כישרונו כפזמונאי, לא זכה צ'יזיק להצלחה בקנה מידה נרחב.
שמוליק נפטר ביום חמישי י"ז בניסן חול המועד פסח תשמ"ז, ב-16 באפריל 1987, והובא למנוחות ביום שלישי כ"ב בניסן תשמ"ז, ב־21 באפריל 1987, בבית העלמין בקריית גת, ונטמן לצד אביו יצחק חרפי שהיה ממקימי העיר המקומית.
לאחר מותו, המשיכו אמנים רבים להקליט את שיריו של צ׳יזיק. יזהר אשדות הלחין והקליט את ״מה תאמרי״, שהפך ללהיט גדול.
ב-2010, יותר מ-20 שנה לאחר מותו, הוציא פיטר רוט אלבום בשם "שר צ'יזיק", המוקדש כולו לשיריו של צ'יזיק.
ביוני 2015, הוציא אריאל זילבר את השיר "לאן פנתה אהבתנו", אותו כתב והלחין צ'יזיק בשנות ה-60. זה היה הסינגל הראשון שיצא מתוך אלבומו החדש של זילבר. האלבום, "מישהו", שמורכב כולו משיריו של שמוליק צ'יזיק, יצא במרץ 2016 וזכה להצלחה גדולה בתחנות הרדיו. השירים: "מישהו", "לאן פנתה אהבתנו" ו"הלוואי ויכולתי" יצאו מאוחר יותר גם כן כסינגלים.
בשנת 2020 רועי זילבר, בנו של אריאל זילבר, ערך מחדש ועיבד מחדש את הקלטתו של צ׳יזיק ל״אף אחד לא מזיל דמעה״. רועי זילבר גם ביים וידאו קליפ לעיבוד המחודש והפיץ אותו.
פרג (פירושונים)
גסטון פרננדס
גסטון ניקולאס פרננדס (בספרדית: Gastón Nicolás Fernández; נולד ב-12 באוקטובר 1983 בלאנוס שבפאתי בואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בשורות אסטודיאנטס לה פלאטה.
קריירה.
פרננדס החל לשחק בריבר פלייט וערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה במהלך 2002. הוא היה בסגל הקבוצה שזכתה באליפות הקלאוסורה לשנת 2003. בשל גילו הצעיר, הושאל לשנה לראסינג קלוב והצטיין בשורותיה. הוא בלט בזכות מהירותו והשליטה הטובה בכדור. הוא חזר לריבר פלייט ב-2005 ושיחק בה במשך שנתיים אך לא הצליח להפוך לשחקן מרכזי בקבוצה למרות הציפיות הרבות ממנו. הוא הושאל בשנית, הפעם לקבוצת מונטריי ממקסיקו ונחל בה הצלחה.
ב-2007 הוא הובא לסן לורנסו תמורת 1.5 מיליון דולר, זאת על פי דרישתו של מאמן הקבוצה דאז רמון דיאס. פרננדס הבקיע 9 שערים והפך למלך השערים של הקבוצה ולאחד הגורמים העיקריים לזכייתה באליפות הקלאוסורה. מצבה הכלכלי של הקבוצה לבסוף הביאה לשחרורו ופרננדס עבר בפעם השנייה בקריירה שלו לליגה המקסיקנית, הפעם לקבוצת טיגרס ששילמה עבור כרטיסו 3.3 מיליון דולר. הוא שיחק בה עונה אחת לפני שעבר לאסטודיאנטס לה פלאטה בה הפך לשחקן הרכב חשוב בקבוצה שהגיעה לגמר גביע סודאמריקנה 2008 וזכתה בגביע ליברטדורס 2009, כשפרננדס מבקיע את אחד מהשערים בגמר בברזיל מול קרוזיירו. באותה שנה הוא חזר לטיגרס וזכה איתה בסופרליגה הצפון אמריקנית. ב-2010 הוא שב לשחק באסטודיאנטס וזכה איתה באליפות האפרטורה, תוך שהוא הופך למלך השערים של הקבוצה עם 6 כיבושים. עקב יציאתו הבעייתית מטיגרס הוא נקנס ונמנע ממנו להשתתף בטורניר איניסיאל 2013. ב-2014 עבר לפורטלנד טימברס מה-MLS.
פרננדס שיחק בנבחרות הצעירות של ארגנטינה ונחשב לאחד הכישרונות העולים בכדורגל הארגנטינאי אך אופיו הבעייתי ונטייתו להסתכסך עם מאמניו פגעו בהתקדמותו.
טקסס (פירושונים)
אלוף בן
אלוף בן (נולד ב-1965) הוא עיתונאי ישראלי, פרשן מדיני ועורך עיתון "הארץ".
ביוגרפיה.
בן נולד ברמת השרון ב-1965 בשם אלוף בומשטיין, לעתידה ולמשורר אריה סיון. סבו, חיים בומשטיין, עבד בעיתון "הזמן" בווילנה. אלוף בן נקרא על שם אחיה הצעיר של אמו, , שנהרג במבצע חץ שחור ב-1955. שירת בצה"ל בחיל המשטרה הצבאית.
החל לעבוד ברשת המקומונים "העיר" ב-1986, אז עיברת את שם משפחתו מבומשטיין לבן. בתקופת עבודתו ב"העיר" הפכה כתבה שלו, שנאסרה לפרסום על ידי הצנזורה, על חילופים צפוים בראשות המוסד לבסיס לבג"ץ שניצר נגד הצנזור הצבאי הראשי. בין שאר הכתבות שפרסם ב"העיר" ניתן למנות את התחקיר הראשון על הונאת "הפנסיה הגרמנית", את הריאיון הראשון עם עמוס לוינברג, קצין המודיעין שנשבה במוצב החרמון ומסר לשוביו הסורים סודות רבים, סיפור גירוש ערביי מג'דל (אשקלון) בשנת 1950 ותחקיר על הפיכתו של הוועד למען החייל לארגון כלכלי שמספק שירותים לצה"ל.
בשנת 1989, עבר לעיתון "הארץ", שם פרסם זמן קצר לאחר מכן את פרשת השחיתות של תא"ל רמי דותן מחיל האוויר. בן עבד בעיתון במגוון תפקידים, בהם עורך לילה, כתב תחקירים, ראש מערכת החדשות וכתב לענייני ביטחון. משנת 1993 עד תחילת 1997 היה כתב מדיני, אז התמנה לראש מערכת החדשות, ושב לתפקיד כתב מדיני ביוני 1999, תפקיד אותו מילא עד סוף שנת 2007. ככתב מדיני סיקר שישה ראשי ממשלה, את תהליכי השלום עם הפלסטינים, סוריה וירדן, האינתיפדה השנייה, ההתנתקות מעזה, מלחמת לבנון השנייה ותוכנית השלום של אהוד אולמרט. בן צפה את כישלון פסגת קמפ-דייוויד בטור שפרסם ביולי 2000 ערב פתיחתה, אך הודה בטעותו על שלא זיהה את התפנית בעמדתו של אריאל שרון לפני שהודיע על תוכנית ההתנתקות.
בשנת 2008 זכה ב"מלגת שיף" כחוקר במכון למחקרי ביטחון לאומי.
בשנים 2009 - 2011 שימש ככתב מדיני וכעורך עמוד הדעות של הארץ במקביל לעבודתו כפרשן מדיני, עד שב-1 באוגוסט 2011 מונה לעורך הראשי של העיתון והחליף בתפקיד את דב אלפון. מאמריו התפרסמו בעיתונים בינלאומיים כמו "הניו יורק טיימס", "הגרדיאן", "פוריין אפיירס" ו"ניוזוויק". כעורך פרסם בין השאר מספר כתבות על הבוררות בין מדינת ישראל לאיראן בעניין חברת קו צינור אילת אשקלון ומאמר דעה בו טען שעמדתו המדינית של ראש הממשלה בנימין נתניהו היא מאמץ רב שנים למיגור התנועה הלאומית הפלסטינית. כעורך ראשי פרסם את מאמרו מעורר המחלוקת של גדעון לוי "הרעים לטיס" שמתח ביקורת על מוסר הלחימה של צה"ל בהפצצת עזה בעת מבצע צוק איתן.
החל מ-1 בספטמבר 2017 הוא משמש גם העורך הראשי של דה-מרקר. הוא מלגאי במכון הישראלי לדמוקרטיה.
נשוי לדנה פלד (בתם של דליה וישראל פלד ), ולהם בן ובת. כמו כן יש לו בת מזוגיות קודמת עם העיתונאית ראלי סער.
יונג וילנע
יונג ווילנע
יונג-ווילנע
יונג-וילנה
יונג ווילנה
יונג-וילנע
יונג-ווילנה
גביע איסטנבול
גביע איסטנבול הוא טורניר טניס מהקטגוריה הבינלאומית בסבב העולמי לנשים (WTA) הנערך מאז שנת 2005 בעיר איסטנבול שבטורקיה. במסגרת הטורניר מתנהלים המשחקים על מגרשי חימר פתוחים.
בין הזוכות המפורסמות בעבר: ונוס ויליאמס וילנה דמנטייבה.
ערבים זוכי פרס נובל
שמונה אנשים ממוצא ערבי וארגון ערבי אחד זכו בפרס נובל בתחומים השונים. חמישה מהזוכים הם ילידי מצרים. שניים מהזוכים הם צאצאי ערבים נוצרים שהיגרו למדינות אמריקה.
כ-1% מהזוכים בפרסי נובל הם ערבים, בעוד שיעורם באוכלוסיית העולם הוא כ-5.8%. תופעה דומה לזו ניתן לראות אצל כל קבוצות העמים שמקובל לזהות עם העולם השלישי. גם באמריקה הלטינית, באפריקה שמדרום לסהרה (לא כולל דרום אפריקה), סין, הודו ודרום-מזרח אסיה (לא כולל יפן) שיעור זוכי פרס נובל נמוך מאוד לעומת שיעור האוכלוסייה המקומית מתוך אוכלוסיית העולם.
חלוקת הזוכים לפי נושאים:
קרב מגידו (המאה ה-15 לפנה&quot;ס)