כאב מתחת לחזה או מתחת לפלוריטי משוער, עם קרינה אל רכס הטרפז (החלק התחתון של עצם השכמה) הוא כאב אופייני לדלקת הלב.
יש הקלה בכאב בדרך כלל על ידי ישיבה או כיפוף קדימה, ומחמיר על ידי שכיבה או על ידי שאיפה (לקיחת נשימה).
תסמינים אחרים של פריקרדיטיס הם שיעול יבש, חום, עייפות, קוצר נשימה, כאבים חדים במוח (כולל עלייה בלחץ הנוזלים בו) וחרדה.
בשל הדמיון שלו לכאב של אוטם שריר הלב (התקף לב), דלקת קרום הלב יכולה להיות מאובחנת בטעות כהתקף לב. אוטם שריר הלב החריף יכול להיות גם גורם לדלקת קרום הלב, אך הסימפטומים לעיתים קרובות שונים מספיק כדי להצדיק אבחנה.
בדיקה גופנית.
הסימנים הפיזיים הם כמו מטופל במצוקה, כאבים בחזה הקשורים לתנוחה מסוימת, להיפרהידרוזיס (הזעה מוגברת); וגם של אי ספיקת לב בצורה של טמפונדה קרום הלב. טמפונדה קרום הלב היא דחיסה של חללי הלב על ידי הנוזל תחת לחץ של קרום הלב, ובכך מונע את הלב מלהתמלא כראוי. טמפונדה היא סיבוך שיכול לקרות בעקבות דלקת קרום הלב. זהו סיבוך רציני הדורש טיפול דחוף. יש צורך כטיפול לבצע ניתוח על מנת לשאוב את הנוזל החוסם את הלב ושמונע את תפקודו הרגיל.
סיבוכים.
ברוב המקרים החולים מתרפאים ללא תופעות לוואי, אך יש סיכוי שזה יחזור לסורו.
כמו שאמרנו מקודם הסיבוך הקורה בעקבות דלקת קרום הלב הוא טמפונדת הלב. נבחין זאת בחולים שחווים את הסימנים הקלאסיים של דלקת קרום הלב, אך לאחר מכן מראים סימנים של הקלה, ואז התקדמות לסימנים של טמפונדת לב אשר הם עייפות, חוסר ערנות, לחץ דם נמוך, קולות לב מרוחקים על השריה, ושוויון של כל לחץ הדם הדיאסטולי על צנתור לב.
ניתן לאשר אבחנה על טמפונדה על ידי אקוקרדיוגרפיה של הבינה, אשר אמור להראות עיכוב פריקרדיאלי גדול ותמוטטות הדיאסטולי של החדר הימני ואטריום הימני. צילום רנטגן חזה בדרך כלל מראה צללית לב מוגדלת וריאות ברורות, אף על פי שגודש ריאתי בדרך כלל לא נראה בצילום רנטגן.
אבחון.
קליני.
בדרך כלל, דלקת קרום הלב מתבטאת בכאב בחזה שיכול להיות פתאומי, ממושך, מדיאלי או לרוחב משמאל. הכאב גדל עם שאיפה וזו הסיבה לקשיי נשימה, הוא גדל גם כאשר החולה בשכיבה אך נרגע בישיבה.
המאפיינים לדלקת קרום הלב הכי נפוצים הם הזמן הממושך והקושי בנשימה.
לעיתים רחוקות נוכל גם לאבחן חום או תסמינים לווירוס ויראלי.
באבחון ניתן לשים לב לשפשוף שרירי הלב : זהו רעש שטחי שנתפס במהלך הסיסטולה והדיאסטולה, שמזכיר "גיליון נייר מקומט" או "סדק של בד עור חדש". הרעש ממשיך גם במצב דום נשימה וזה מה שתומך באבחון דלקת קרום הלב מכיוון שזה מבדיל בין ממחלות לב אחרות.
קיימים גם תסמינים המעידים על מצב חריף יחסית של הדלקת שניתן להבחין. הם ירידה בלחץ הדם הסיסטולי, כבד רגיש, וורידי הצוואר בולטים במיוחד.
בדיקות נוספות.
בהתאם לזמן הממושך של הדלקת קרום הלב, היא מחולקת לשתי קטגוריות "חריפה" ו- "כרונית".
דלקת קרום הלב חריפה נפוצה יותר מאשר דלקת כרונית, והיא יכולה להתרחש בעקבות סיבוך של זיהומים, תנאים אימונולוגיים, או אפילו כתוצאה מהתקף לב (אוטם שריר הלב).
נכון שדלקת קרום הלב כרונית פחות נפוצה אך היא נמשכת יותר זמן.
לדלקת חריפה הוכח קלינית שהיא נמשכת עד 6 שבועות לעומת דלקת כרונית שנמשכת בין 6 שבועות ל-6 חודשים.
גורמים.
אף על פי שפריקרדיטיס מאובחן קלינית, הסיבה הבסיסית היא לעיתים קרובות לא ידועה; עשויים לגלות זה רק בקרב 16–22 אחוזים מהחולים עם דלקת חריפה בלבד.
דלקת קרום הלב עלולה להיגרם על ידי זיהום ויראלי, חיידקי או פטרייתי. בעולם המפותח, מאמינים שווירוסים הם הגורם של כ 85% מהמקרים.
הסיבה הנפוצה ביותר של דלקת קרום הלב בעולם היא דלקת עם שחפת.
כמעט בשמונה מתוך עשרה מקרים לא זוהתה שום סיבה והאבולוציה פשוטה.
דלקת קרום הלב חריפה ולא חריפה.
באופן עקרוני, גורמים זיהומיים ולא זיהומיים נבדלים.
נדיר המקרים שווירוס ויראלי גורם לחלות בדלקת קרום הלב.
לעיתים רחוקות יותר יש מקרים שהפריקרדיטיס נגרם על ידי זיהום בקטריאלי, למשל משחפת או אלח דם.
אבל לעיתים רחוקות מחלה פטרייתית היא הסיבה.
חולי איידס יכולים לחלות בפריקרדיטיס.
אוטם שריר הלב עלול לגרום לדלקת פרקידיטיס, מההתחלה, או כמה שבועות לאחר מכן.
במקרה הראשון, הוא מעיד על עובי קרום הלב (נמק ציורי קיר) וייתכן (לעיתים רחוקות) מעיד על סיכון לקרע הלב.
במקרה השני, זוהי תופעה דלקתית ריאקציונרית.
רוב מחלות מערכתיות אוטואימוניות עלול להסתבך בדלקת קרום הלב, יכולה להופיע בעקבות תגובה אלרגית.
עיבוי פתולוגי (הכפלה או שכפול של עובי), הקשור לעיבוי כלי הדם, ללא תופעה דלקתית, נראה אופייני לתסמונת שהתגלתה בחולים שנחשפו באופן כרוני (מעל 10 שנים באופן כללי) לתנודות אינטנסיביות קולות בתדר נמוך (כולל אינפרא-סאונד) הנפלטים בעוצמה גבוהה. תסמונת זו נקראת Vibroacoustic Disease או בעברית "מחלה ויברואקוסטית". זה נוגע למשל בטייסים של מטוסים, אנשים העובדים במנועי גדולים (כלי שיט גדולים, סירות דיג, צוללות ...), אנשים המשתמשים למשל בויברטורים בטון וכלים אחרים רועשים מאוד עם רטט חזק.
דלקת קרום הלב מכווץ.
זוהי מחלה כרונית, לעיתים קרובות וקשה לאבחון.
זה מתגלה לעיתים קרובות עם כאב בטן (אבדומינלי)בצד ימין (בזמן מאמץ בהתחלה), מלווה בסימנים של אי ספיקת לב ימין (בצקת של הגפיים התחתונות, השפעות של נוזלי בחלל הבטן.
ניתן לראות גם לחץ ורדי גבוה באופן שיטתי ולחץ כבד ורידי עלולים לגרום ל-"שחמת לב", המטופל עשוי לאחר מכן להיבדק עבור בדיקת שחמת הכבד ולא לבעיית לב.
סיבוך זה יכול להופיע לפעמים 5 עד 10 שנים לאחר הריפוי של דלקת קרום הלב, ונראה אפשרי באופן מפתיע ללא עבר פריקארדיאלי.
מתפתח לעיתים קרובות לפיברוזיס עם שיכול אז לגרום לעיכוב הלב ובעיקר להשפעה בעקיפין על הכבד.
זה יכול גם, על פי כמה מחברים, להופיע על ידי הקרנות שונות או כמו לדלקת קרום הלב חריפה הנגרמת ממחלה ויברואקוסטית.
זה נדיר שזה מסתבך מפריקרדיטיס שנגרם ממחלה ויראלית.
אקו-קרדיוגרפיה עשויה להראות באופן לא עקבי התעבות של קרום הלב עם מילוי לא תקין של הלב הנראה בבדיקת דופלר.
CT יכול לחזק את האבחנה על ידי הוכחת עיבוי של קרום הלב, כי הוא יכול להיות כללי או מקומי, אך הבדיקה המועדפת היא צנתור הלב הימין שהיא בדיקה פולשנית.
הטיפול עבור סיבוך זה הוא הסרה כירורגית של קרום הלב ("קרום הלב" או "דקורטיקציה"), שהוא ניתוח קפדני ועדין.
טיפול.
מנוחה,
אספירין (יעיל כמעט ב-80% מהמקרים), תרופות נוגדות דלקת אי סטרואידים. הטיפול צריך להיות ממושך לפחות עד היציבות של תסמונת דלקתית, בדרך כלל חודש אחד. טיפול מגן קיבה ניתן לתת כדי להתגבר על סובלנות העיכול בגלל מינונים גבוהים.
תרופות נוגדות דלקת לא סטרואידיאליות הן חלופה,
קורטיקוסטרואידים מיועדים למקרים עמידים לתרופות אחרות. אך יש להם את חסרון שהסיכוי שהמחלה תחזור גבוהה.
ניקוז כירורגי עם ניקוז גדול
טיפול אנטיביוטי ממושך על ידי התוואי הכללי, מותאם לנבט.
טיפול קלאסי נגד שחפת אך ממושך במשך שנה אחת;
טיפול בקורטיקוסטרואידים במקרים מסוימים, דבר שעלול להפחית את הסיכון של התכווצות.
ללא מצב של סיבוכים, אשפוז אינו הכרחי.
באופן דומה, החיפוש אחר הסיבה אינו שיטתי בהיעדר סימן לערעור.
במקרה של הישנות, ניתן לחדש את אותו הטיפול. במקרים אלה, קולכיצין, שניתן במשך שלושה חודשים בשילוב עם אספירין, מקטין באופן משמעותי את הסיכון להישנות המחלה. מולקולה הזו, שניתנה בנוסף לטיפול הרגיל במהלך הפרק הראשון, גם משפרת את הסימפטומים וגם בנוסף מפחיתה את הסיכון להישנות המחלה.
Leakorsia
הכנסייה האורתודוקסית של אוקראינה
הכנסייה האורתודוקסית של אוקראינה (באוקראינית: Православна церква України) היא כנסייה אורתודוקסית עצמאית, אוטוקפאלית, במסגרת הנצרות האורתודוקסית המזרחית, ששטח הכהונה שלה הוא אוקראינה. הכנסייה נוסדה בשנת 2018 בוועידת האיחוד של מספר כנסיות אורתודוקסיות אוקראיניות שהתקיימה בקתדרלת סופיה הקדושה בקייב והוכרה בטומוס (מסמך כנסייתי רשמי) שנחתם על ידי פטריארך קונסטנטינופול, ברתולומאיוס, ב-5 בינואר 2019 שניתק סופית את הכנסייה של אוקראינה ממרותו של פטריארך מוסקבה הפרבוסלבי, אליו הייתה כפופה בשנים 1992-1686. בכך אוחדו "הכנסייה האורתודוקסית של אוקראינה - פטריארכיית קייב" (עם כ-100,000 נאמנים) ו"הכנסייה האוקראינית האורתודוקסית האוטוקפלית" (כ-10,700,000 מאמינים) וחלק מהכנסייה האורתודוקסית האוקראינית הכפופה לפטריארכיית מוסקבה. מנהיג הכנסייה המאוחדת הוא המטרופוליט הנבחר אפיפניוס הראשון, המטרופוליט של קייב וכל אוקראינה (Митрополит Київський і всієї України). עצמאות הכנסייה הלאומית מהווה צעד נוסף בעצמאות המדינה והתנתקותה ממוסקבה. נשיא אוקראינה, פטרו פורושנקו, השווה צעד זה למשאל העם שנערך במדינה ב-1991, ושאישר את הצהרת העצמאות שלה מברית המועצות.
לפי סקר ממאי 2019 של המכון הבינלאומי לסוציולוגיה בקייב, מתוך האוקראינים שהגדירו עצמם כנוצרים אורתודוקסים (שהם 79.3% מכלל אזרחי אוקראינה), 61.5% הצהירו על שייכות לכנסייה האורתודוקסית של אוקראינה, 20.5% לא הכריזו על השתייכות לכנסייה אורתודוקסית מסוימת, ורק 18% עדיין משתייכים לפלג האוקראיני של הכנסייה האורתודוקסית הרוסית, שעודו כפוף לפטריארך מוסקבה.
רקע היסטורי.