בשנת 2008 קנה את חלקה של שותפתו אירית שנקר, במסעדת "דיקסי", והפך לבעלים הבלעדי של המקום. בשנת 2011 פתח סניף נוסף של המסעדה "דיקסי אקספרס" בראשון לציון בשותפות עם הכדורסלן שארונאס יאסיקביצ'יוס.
בשנת 2010 החל להגיש את תוכנית הבישול והמוזיקה, "מועדון ארוחת הערב", בשיתוף עם הזמרת מארינה בלומין, המשודרת בערוץ 2. באותה שנה החל גם להגיש את התוכניות, "רישיון ליהנות", על קולינריה ומוטוריקה יחד עם המנחה אלי אילדיס ואת "מאסטר שף", לצד אייל שני, מיכל אנסקי ורפי אדר, שאף הן משודרות ב"ערוץ 2", ב"שידורי קשת".
בשנת 2011 החל להגיש את תוכנית הבישול, "מבשלים ביחד", בשיתוף עם השף אייל שני, המשודרת בערוץ 2. באותה השנה הגיש גם את העונה השנייה של התוכנית, "מאסטר שף", לצידם של השף אייל שני, מיכל אנסקי והשף יונתן רושפלד.
בנובמבר 2011 פתח השף כהן את מסעדת "יפו תל אביב" ביחד עם אלי לנדאו ברחוב יגאל אלון שבתל אביב.
ב-2017 זכתה מסעדת "הדוכסית" במלון W באמסטרדם אשר כהן משמש בה כיועץ קולינרי בכוכב מישלן.
בשנת 2018 החל להנחות ולשפוט בתוכנית הריאליטי, "MKR המטבח המנצח", בשיתוף עם המסעדנית רותי ברודו, המשודרת בערוץ קשת 12.
בשנת 2020 שיחק בסדרת הנוער "התחנה".
ב-2021, הוא הופיע בתחפושת התמנון בעונה השנייה של "הזמר במסכה". הוא הודח עשירי מהתחרות.
חיים אישיים.
כהן נשוי לסיגל, עורכת דין במקצועה, המנהלת כיום את עסקיו. לזוג שתי בנות ובן והם מתגוררים בסביון.
תוכניות טלוויזיה שהגיש.
חיים כהן מגיש מספר תוכניות בישול מצליחות;
מר&quot;ץ
אסימוב
אולפני הוליווד של דיסני
אולפני הוליווד של דיסני (באנגלית: Disney's Hollywood Studios) הוא אחד מפארקי השעשועים המצויים באתר הנופש דיסניוורלד, הממוקם באורלנדו, פלורידה שבארצות הברית.
הפארק נפתח ב-1 במאי 1989 בשם אולפני דיסני - אם ג'י אם (Disney-MGM Studios) ושטחו 546,000 מ"ר.
הפארק אמנם לא היה בבעלות חברת מטרו גולדווין מאייר - היא אם ג'י אם, אבל על פי הסכם עם חברת וולט דיסני לחברת דיסני הייתה הרשאה להשתמש בשם המסחרי של אם ג'י אם ובדמויות מהסרטים שלה בפארק.
ב-9 באוגוסט 2007 הודעה נשיאת חברת וולט דיסני, מג קרופטון על שינוי שמו של הפארק (שינוי שחל מ-7 בינואר 2008) וזאת לאור גידולו של הפארק לתחומים אחרים ובהם תחום המוזיקה, הטלוויזיה והתיאטרון. מתקן הסרטים הגדול שפארק ימשיך להתבסס על דמויות מסרטי חברת אם ג'י אם.
מבנה הפארק.
הפארק מורכב מחמישה אזורים שונים:
שדרות הוליווד.
שדרות הוליווד הוא רחוב קניות הנמצא בפתחו של הפארק. בקצהו נמצאת אטרקציה המתארת את הסרטים השונים של אולפני אם ג'י אם.
מקביל לרחוב הראשי של ארצות הברית בממלכת הקסם. באזור זה נמצאת האטרקציה רכבת הבריחה של מיקי ומיני.
רחוב ניו יורק.
תפאורת סרטים קבועה המדמה רחוב בעיר ניו יורק.
באזור זה נמצאות האטרקציות:
הפקות סרטים.
בבסיס הרעיון של הקמת פארק זה, היה הקמתו של פארק שעשועים המשלב בתוכו אולפן סרטים וטלוויזיה פעיל. במסגרת האולפנים הופקו הסרטים מולאן, לילו וסטיץ', ואחי הדוב, וכן סדרות טלוויזיה רבות. בהמשך, בשל קיצוצים תקציביים הוחלט על העברת האולפנים לברבנק, קליפורניה, ועל העברת הפקות הרדיו לדאלאס, טקסס.
בשנת 1992 הגישה חברת מטרו גולדן מאייר תביעה נגד חברת וולט דיסני בטענה שחברת דיסני הפרה את ההסכם משנת 1985 המחייב שבפארק יופקו סרטים וסדרות. דיסני הגישה תביעה שכנגד, ובה טענה שאם ג'י אם הפרה את ההסכם עם דיסני לבלעדיות על שם החברה בפארקי שעשועים בכך שהוקם מלון אם ג'י אם בלאס וגאס, נבדה. בית המשפט פסק לטובת דיסני ואסר על המלון בלאס וגאס להפעיל מתקני פארק שעשועים.
תמסחי ביבים
"תמסחי ביבים" או "תניני ביבים" הם תנינאים שעל פי האגדה האורבנית שורצים בתעלות הביוב של ניו יורק.
על פי האגדה הובאו לניו יורק אליגטורי מחמד קטנים מפלורידה ונמכרו במגזר הפרטי. עם התבגרותם נזרקו התמסחים לאסלה על ידי בעליהם ודרכה הגיעו אל הביוב, שם על פי האגדה נטעו את משכנם והם מתרבים עד עצם היום הזה. לאגדה האורבנית אין יסוד במציאות, בין השאר בשל הבדלי הטמפרטורות בין פלורידה וניו יורק, תרביות החיידקים במערכות הביוב, והיעדר עדות כלשהי לקיומם של תנינאים במערכות הביוב.
היסטוריה.
שורשה של האגדה בשנת 1927, בה פורסם בתאריך ה-4 בספטמבר בטיים מגזין של ניו-יורק כי בנחל שעלה על גדותיו נמצא תנין. לאחר מכן התברר כי התנין נמלט כמה חודשים קודם לכן מנחל בשטחו של אדם בשם ד"ר פ.א. פולר. פרסומים על גילוי תנינים נוספים באזור ניו יורק רווחו בשנים שלאחר מכן, אך מערכת הביוב אוזכרה לראשונה כשטיים מגזין פרסם ידיעה כי כמה ילדים שפינו שלג לתעלות הביוב ראו תנין באורך 1.8, כשזה ניסה לחמוק לתעלות הביוב. הילדים תקפו את התנין באתי חפירה והרגו אותו. ההשערה הייתה כי התנין נפל מספינה, שחה אל החוף ומצא את הכניסה לביוב.
כיצד בכל זאת הפכה לאגדה רווחת?
בשנת 1959 הוציא הסופר רוברט דליי ספר בשם World Beneath The City (עולם מתחת לעיר), המספר את סיפורו של טדי מאי (הממונה על ביבי ניו יורק עד לשנת 1955), שלפיו פקחי הביבים דיווחו על הימצאותם של תנינים במערכת הביוב בסביבות 1935. פרט לכך, אין הספר מתארך אירועים נוספים, כמו כליאת התנינים או הפגיעה בהם. דליי טען כי פגש את מאי כשזה היה בן 84, עשרים שנים אחרי האירועים, אך דמיונו העשיר של מאי ונטייתו לסיפורי בדיון גרמו לרוב חוקרי הסיפור לדחות את טענתו.
לבושה המודרני של האגדה האורבנית שייך בעיקרו לסופר תומאס פינצ'ון, שברומן V, שפרסם בשנת 1963, ברא בדמיונו את עיקר פריטי האגדה: תנינים קטנים מפלורידה, שנרכשו כחיות מחמד, חמקו אל מערכות הביוב ומאז הם חיים שם. פינצ'ון דמיין אליגטורים עיוורים ולבקנים, בהם נלחמת "סיירת אליגטורים" חמושה ברובים ארוכי קנה ורבי עצמה. פרי דמיונו של פינצ'ון זכה לפופולריות רבה בשנות השישים, אז צברה האגדה האורבנית תנופה של ממש.
בתרבות הפופולרית.
סרט הקולנוע "Alligator" משנת 1980 מבוסס על אגדת תמסחי הביבים. לסרט יצא סרט המשך ישירות לווידאו בשם "Alligator II: The Mutation" בשנת 1991.
הנתיב הזוהר
הנתיב הזוהר (בספרדית: Sendero Luminoso) הוא ארגון גרילה וטרור מאואיסטי בפרו, המכנה עצמו "המפלגה הקומוניסטית של פרו". תומכיו מכונים "סנדריסטאס". שמו של הארגון נגזר מאמירה מפורסמת של חוזה קרלוס מריאטגי, מייסד המפלגה הקומוניסטית הפרואנית הראשונה: "המרקסיזם-לנינזם יפתח את הנתיב הזוהר למהפכה". ההשראה לשם נלקחה ממערכת הדרכים של האינקה מבוליביה לקולומביה שסומנו באבני ריצוף כך ששליחים יכלו ללכת בהן גם בלילה.
מטרת הארגון, שנוסד בידי , הייתה להחליף את הבורגנות בפרו בשלטון מהפכני קומוניסטי עממי של האיכרים, על ידי שימוש בכל אמצעי אפשרי. מעריכים שהארגון רצח עשרות אלפי אזרחים. הארגון גייס לשורותיו בכפייה, ואף חטף ילדים במטרה להופכם לחיילים-ילדים במלחמתו נגד הצבא. אלו שברחו הוקעו כבוגדים וחוסלו. הצבא שהגיע לאזורים הכפריים שבהם הארגון ניסה לבסס את שליטתו, פעל ביד קשה כדי לדכא את הארגון, ואף הרג חלק מאנשי הארגון על ידי הטלתם ממסוקים. לעיתים רבות לא הבחין הצבא בין כפריים תמימים לבין אנשי הארגון, ואנשים חפים מפשע נפגעו בידי הצבא.
ב-15 בפברואר 1992, נרצחה על ידי הארגון מריה אלנה מויאנו נרצחה לעיני ילדיה באירוע רב משתתפים בעיר וילה אל סלבדור. המתנקשים ירו בה תחילה ולאחר מכן פוצצו את גופתה בחומר נפץ.
לפי הערכות, 300,000 איש השתתפו בהלוויה של מריה אלנה מויאנו. לצד לכידתו של מנהיג הנתיב הזוהר, אבימאל גוזמן, בספטמבר 1992, הזעם על רצח מויאנו נתפס כצעד מרכזי בירידה בתמיכה בבמחתרת. הנשיא פדרו פבלו קוצ'ינסקי העניק לאחר מותה את אות מסדר ההצטיינות הפרואני על שירות מכובד. את האות קיבלה אמה בשנת 2017.
פעילותו של הארגון גרמה לנסיגה בדמוקרטיה של פרו. נשיא פרו אלן גרסיה החיל ב־1985 את החוק הצבאי על כמחצית מהאזרחים. כאשר אזרחים החלו למאוס בפעילותו של הארגון ולהסגיר את אנשיו, המאבק הוקצן והארגון החל לתקוף את לימה בסדרת פיגועים של מכוניות תופת. הפחד הביא לבחירתו של אלברטו פוג'ימורי שהפך לדיקטטור, פירק את הפרלמנט, והשאיר את פרו במשטר צבאי, גם לאחר לכידתו של מנהיג הארגון, אבימאל גוסמן, ורוב ראשיו ב־1992 במבצע משטרתי.
מאז לכידת ראשיו פעל הארגון לעיתים רחוקות בלבד, אך עדיין תיירים מוזהרים שלא לבקר באזור עמק אואייאגה העילי, הנמצא תחת שליטת הארגון. בנובמבר 2000 התקומם העם נגד עריצותו של פוג'ימורי והלה התפטר וברח ליפן (משפחתו היא ממוצא יפני). הוקמה ועדה לחקר כל האירועים שנקראה ועדת האמת, והיא מצאה לאחר שנתיים של חקירה, הן את הארגון הנתיב הזוהר והן את פוג'ימורי, כאשמים ברודנות ועריצות כלפי העם הפרואני.
האידאולוגיה והטקטיקה של הארגון הועתקו על ידי קבוצות גרילה מרקסיסטיות אחרות, כגון המורדים המאואיסטים בנפאל. מחלקת המדינה של ארצות הברית כוללת את הארגון ברשימת ארגוני הטרור הזרים שלה. גם האיחוד האירופי ובריטניה מחשיבות אותו כארגון טרור ואוסרות על תמיכה או סיוע כספי לו.
הבנות ז'נווה
אנזים הגבלה
אנזימי הגבלה (אנגלית: Restriction enzymes) הם אנזימים המסוגלים לחתוך קטעי DNA באזורים מסוימים מאוד.
אופן פעולה.
כל אנזים הגבלה מזהה רצף נוקלאוטידים ייחודי ב-DNA, נצמד אליו וחותך את הסליל הכפול במקום ההיצמדות. הרצף או אתר ההגבלה ייחודי לכל אנזים, ומורכב מ-4 עד 12 נוקלאוטידים: לדוגמה, אנזים ההגבלה "Eco"RI מזהה את הרצף הבא: