באחד הלילות חולם קייל על גבר מבוגר אותו ראה ביער בו התעורר. היפנוזה ושיחות עם ניקול לא עוזרות לו לגלות מיהו הגבר, אך חושפות מספר עליו חוזר קייל שוב ושוב תחת השפעת ההיפנוזה: 781227. למחרת הוא נתקל במודעת-נעדרים בעיתון, בה מופיעה תמונתו של הגבר, המתגלה כפרופסור וויליהאם קרן, העובד באוניברסיטת וושינגטון. לאחר מספר ימים מתגלה גופתו של הפרופסור לא הרחק מהמקום בו התעורר קייל, ביער. במקביל, עוקב אחר קייל איש מסתורי, טום פוס, שבנוסף עובד כמאבטח השכונה בה גרים הטרגרים, דבר המאפשר לו להיכנס אל ביתם ולהתקין מצלמות נסתרות כדי לעקוב אחר כל פעולה של קייל. לורי ודקלן לוקחים את קייל לאוניברסיטת וושינגטון כדי לבדוק האם יש קשר בינו לבין הפרופסור. הם מגלים שם תמונה משנת 1985, בה מצולם אדם ביילין, תלמיד וחבר של פורפ' קרן, הנראה בדיוק כמו קייל. ביילין נעדר מאותה שנה בה צולמה התמונה. חיפוש בחפציו של ביילין חושף ציור בו מופיע המספר 781227 ולוגו הנוצר אם מחברים את ציוריו של קייל. קייל מבין שאחד המספרים שצייר אדם ביילין הוא נקודת ציון. כשמגיע אל נ"צ זו, מגלה מבנה, אך בטרם הוא מספיק להיכנס אל הבניין, טום פוס מגיע ומזהיר אותו שאם ימשיך לחקור את עברו, הוא וכל משפחת טרגר ירצחו. קייל מקשיב לעצתו, אך דקלן לוחץ עליו עד שלבסוף קייל מספר לו על טום. בעקבות חלום נוסף של קייל, בו הוא רואה את טום רוצח את פרופ' קרן ביער, קייל ודקלן מחליטים לבדוק את הקשר בין טום לקייל, ומגלים את המצלמות אותן הסתיר טום. ארגון סודי בו עבד בעבר טום מחפש אחר קייל גם כן, ומעוניין להשמידו כדי שלא יגלו על כישוריו המיוחדים. הלוגו אותו ציירו אדם וקייל הוא סמל הארגון, ו-781227 הוא השם של קייל, על פי הארגון.
קייל מגלה שברשותו חוש שמיעה מפותח, המאפשר לו לשמוע למרחקים. בעזרת חוש זה הוא מגלה שצ'ארלי, בן זוגה של אמנדה, בוגד בה עם הילרי. הבזקים בראשו, הנגרמים בכל פעם בה הוא משתמש בכוח זה, גורמים לו להתעלף והוא מובל לבית החולים. הוא יוצא מכלל סכנה ואז מגיעים גבר ואישה הטוענים שקייל הוא בנם, נוח פיטרסון, שנעלם לפני 5 שנים. הם מספרים לקייל על עברו. טום חוטף את קייל ולוקח אותו ליער בו התעורר. שם מספר לו שאין לו עבר ובגלל זה הוא לא זוכר כלום. הוא מספר לו שפרופ' קרן היה שותף ליצירתו, והיה אמור לרצוח אותו ביער, אך טום לא היה מוכן לכך ולכן רצח את הפרופסור. קייל חוזר אל ביתו, זיכרונו חוזר אליו והוא מחליט לנסוע עם הוריו חזרה לביתם. לפני שהוא עוזב, הוא משאיר לדקלן קופסה בה כל הפריטים אותם כביכול "זכר מילדותו". דקלן מבין מכך שהזוג פיטרסון הם לא באמת הוריו של קייל, וקייל לא באמת זוכר את עברו. גם קייל יודע זאת, אך משתף פעולה, מפני שטום אומר לו שזו הדרך היחידה בה יוכל להוציא את הטרגרים מכלל סכנה. הזוג מביא אותו אל ביתו של אדם ביילין. באותו זמן, בבניין הארגון הסודי מפתחים את 781228, המכונה XX.
עונה 2.
פרקים 11–33 (23 פרקים). החלה ב-11 ביוני 2007 והסתיימה ב-17 במרץ 2008.
עונה 3.
פרקים 34–43 (10 פרקים). החלה ב-12 בינואר 2009 והסתיימה ב-16 במרץ 2009.
הפקה.
פרק הסיום של העונה השלישית צולם כפרק רגיל ושודר כפרק אחרון. הוא צולם לפני ההודעה על ביטול הסדרה, ולכן הבמאים והמפיקים לא יצרו סוף ברור לסדרה, בתכנון הראשוני היו אמורים לצלם עונה רביעית, אך בגלל הודעת הביטול המאוחרת, הפרק שהיה אמור להיות אחרון לעונה השלישית בלבד ולא אחרון לסדרה צולם ושודר כפרק רגיל לכל דבר, אורך של 45 דקות (כשברוב הסדרות האורך הוא שעה), ללא סצנת סיום, חתימת עלילה או הודעה מוקדמת שזהו הפרק האחרון.
רייטינג.
פרק הפיילוט של קייל המסתורי דורג הכי גבוה בדירוג הסדרות של ABC Family (לפי המידע שנתנו לעיתונות ביוני 2006). לפי אותו מידע, הפרק הגיע ל-2.6 מיליון צופים. השידור החוזר שלו הגיע ל-5.2 מיליון צופים, דבר אשר דירג את הסדרה במקום הראשון בין הסדרות השונות של ABC Family. ביולי 2008 (במהלך שידור העונה השנייה) הרייטינג של הסדרה ירד ל-1.5 מיליון צופים (ירידה של 33 אחוזים) ולכן ABC Family הודיעו על ביטול הסדרה. הוקמו עצומות רבות, אך דבר לא עזר ו-ABC Family לא שינו את החלטתם.
ספרים.
נכתבו שני ספרים המבוססים על הסדרה קייל המסתורי, ושניהם יצאו לאור על ידי S.G. Wilkins. הראשון, "קייל המסתורי: אין איפה להתחבא" (Kyle XY: Nowhere to hide), העוסק בליל כל הקדושים הראשון של קייל, והשני "קייל המסתורי: תחת הרדאר" (Kyle XY: Under the radar), העוסק בבחירות לנשיאות בית הספר עם קייל בתור מועמד.
קייל המסתורי
מיזותאיזם
מיזותאיזם היא "שנאת האל או האלים" (נגזרת מהביטוי היווני הקדום μισόθεος, צירוף של μίσος "שנאה" ו-θεός "אל"). במספר דתות הדוגלות בריבוי אלים רווחה האמונה כי ניתן להעניש את האלים עם הפסקת הסגידה להם. היו שטענו כי במיתולוגיה הנורדית, לדוגמה, מוזכרים לפרקים בני תמותה אשר, בשלב מסוים בחייהם, נמלאו תיעוב כלפי האמונה באל, ותחתיו שמו מבטחם ואמונתם בכוחם שלהם ובמעלותיהם האנושיות.
בדתות הדוגלות באל יחיד, הרגש המיזותאיסטי עולה לעיתים בהקשרי בעיית הרוע. דוגמה לכך היא בחיבורו של גתה "פרומתאוס", אשר חובר בשנות ה-70 של המאה ה-18, במקביל לביטוייו המודרניים הראשונים של האתאיזם. בהקשר זה יוזכר המונח דיסתאיזם (ביוונית δύσθεος, "בלתי אלוהי"), האמונה כי האל אינו טוב ואף במובנים מסוימים - מרושע. במערכות אמונה פוליתאיסטיות, אלים הנוקטים בתכסיסים ובתחבולות במגעיהם עם בני התמותה הם בעלי טבע דיסתאיסטי. כך, אשו, אל תכסיסן מהמיתולוגיה היורובית, חולל בכוונה מלחמות וסכסוכים בין בני האדם למען הנאתו האישית, בציינו כי "יצירת שסעים היא הגדולה שבהנאותיי".
אולם, אלים פוליתאיסטיים משחר ההיסטוריה הדתית נתפסו כנייטרליים בציר המוסרי, לעיתים ללא מאפיינים של טוב ורע, לעיתים עם שניהם. לפיכך, המונח דיסתאיזם משמש על פי רוב לתיאורו של האל היחיד שבמרכז האמונה המונותאיסטית. ההנחה כי האל המונותאיסטי אינו טוב באופן מוחלט, ואגב כך אינו שלם, היא סתירה פנימית ביחס לאמונה זו.
בעיית הרוע.
החשיבה הדיסתאיסטית עולה בעיקרן מבעיית הרוע - השאלה מדוע האל, הנמצא בכל ומטיב עם הכל, יאפשר לרוע להתקיים בעולם. בראייה הדיסתאיסטית אין סתירה בין קיומו של הרוע בעולם לבין המשך האמונה באל: למעשה, התשובה הדיסתאיסטית (לפיה האל אינו טוב באופן מוחלט) עשויה להיתפס, כשלעצמה, כפשרה לבעיית הרוע.
מסקנה זו מהווה בסיס לדילמת אותיפרון, התוהה האם המוסר (הטוב והרע) קיים בנפרד מאלוהים. היסטורית, מושג ה-"הטוב האבסולוטי" מקושר לאל ולמעשיו. במובן זה, התשובה הדיסתאיסטית מנוגדת באופן קיצוני לאחד מעיקרי האמונה המונותאיסטית: ההנחה שהטוב המוחלט גלום באל.
ארתור שופנהאואר כתב "לא ייתכן שהעולם נוצר על ידי ישות מלאת אהבה, כי אם על ידי שטן שברא יצורים רק כדי ליהנות ממראה סבלם." בדומה לכך, מבקריה של תפיסת הפרדסטינציה שגיבש קלווין טענו כי הלה כשל בניסיונותיו להימנע מלתאר את האל כ"אבי הרשע".
החשיבה התאולוגית שהתפתחה בעקבות שואת יהודי אירופה, ובמיוחד בתפיסה היהודית, מוקדת בחלקה לחשיבה מחדש אודות מוסריותו של האל. תאולוגים יהודיים מודרניים טענו כי לאלוהים יכולת להתערב ולהשפיע באופן מכריע בכל רגע כדי לשפר את מהלך ההיסטוריה, ואולם הוא בוחר שלא לנצל יכולת זו. כך, למרות היותו ריבון העולמים ואולי דווקא בשל כך, הואשם האל בשורת עבירות, החל מהזנחת חסרי ישע וכלה ברצח המונים.
פאול ארדש, מתמטיקאי הונגרי מפורסם, התייחס לאלוהים בתור "הפאשיסט העליון", אשר נוהג להסתיר דברים מבני האדם - החל מארנקים וגרביים וכלה בנשגבות שבהוכחות המתמטיות.
טענות לרשע אלוהי בכתבי הקודש.
ישנן מספר דוגמאות בכתובים המעלות שאלות דיסתאיסטיות בדבר אופיו של האל. לעיתים, דוגמאות אלה מצוטטות כנימוקים לביסוס האתאיזם. דוגמה בולטת היא ספר איוב, אבן בוחן קלאסית לבעיית הרשע - דיון גלוי ומודע בשאלות דיסתאיסטיות.
תומאס פיין כתב ב"עידן ההיגיון" כי "כל אימת שאנו קוראים את הסיפורים המזעזעים ... הממלאים את ספרי התנ"ך, מוטב שנכנה את הכתובים כדבר השד ולא כדבר האל." השקפתו של פיין, יש לומר, הייתה מנוגדת לעצם האמונה באל ולא כנגד האל עצמו.
מיזותאיזם בספרות ובאמנות.
ביטויים מיזותאיסטיים או דיסתאיסטיים שזורים בתולדות הספרות והאמנות. דוגמאות בולטות הן "פרומתאוס" של גתה ועבודותיו של המרקיז דה סאד.
טענות דומות באשר למוסריות קלוקלת של האל העלו כותבים כסלמאן רושדי ("פסוקי השטן") ואנה פרובוסט: "מדוע לכם לבטוח באל שמעולם לא העניק לנו את הספר הנכון? לאורך ההיסטוריה, העניק ספרים ליהודים, לנוצרים ולמוסלמים. ישנם קווי דמיון רבים בין הספרים, אך יש גם סתירות רבות. עליו לשוב וליצור בהירות ולא ... לגרום לבני האדם להילחם על צדקתם. תשובתי האישית לשאלתך, 'האם עלינו לבטוח באל שכזה' - שלילית."
ביצירות מדע בדיוני ופנטזיה רבות מוצגות השקפות דיסתאיסטיות ואף מלתואיסטיות נוקבות. כך, לדוגמה, בסדרת הטלוויזיה מסע בין כוכבים נדרש צוות האנטרפרייז להתמודד עם ישויות אלוהיות ולמנוע מהן להשליט שלטון רודני על גזעים שונים ואילו בספרי חומריו האפלים נדרש הלורד עזריאל להתמודד עם אלוהים המכונה בספר "הסמכות".
פיזאולוגיה
צו אנטון פילר