פרסאודימיום (באנגלית: Praseodymium) הוא יסוד כימי מסדרת הלנתנידים שסמלו הכימי Pr ומספרו האטומי 59. הוא נמנה עם משפחת היסודות הנדירים, אם כי למעשה הוא אינו נדיר, אלא מפוזר בדלילות ולכן יקר להפקה.
תכונות.
הפרסאודימיום הוא מתכת רכה, כסופה ממשפחת הלנתנידים. כשנחשף לאוויר, הפרסאודימיום מתכסה בתחמוצת (Pr6O11) ירוקה אך הוא עמיד יותר בפני קורוזיה מאירופיום, לנתן, צריום ונאודימיום.
שימושים.
שימושי הפרסאודימיום:
היסטוריה.
הכימאי האוסטרי קרל וולסבך (Carl Auer von Welsbach) הצליח להפריד את המתכת דידמיום מהמינרל סמרסקיט ב-1885. לאחר מכן הוא העביר דגימות דידמיום דרך הספקטרוסקופ שלו וגילה שני קווים נפרדים, אחד כחול והשני צהוב. כך, קרל השיג עדות משכנעת שדידמיום היא תערובת של שני יסודות חדשים.
מאוחר יותר דידמיום הופרד לשני יסודות חדשים - פרסאודימיום ונאודימיום.
ב-1931 בודד לראשונה פרסאודימיום טהור.
צורה בטבע.
הפרסאודימיום נמצא במינרלים שמכילים לנתנידים כמו מונזיט ובסטנסיט. בקרום כדור הארץ הוא נמצא בריכוז של 5–9 חלקיקים למיליון.
ניתן לבודד פרסאודימיום מ PrF3 במהלך תגובה עם סידן, כך:
formula_1
כמו כן, ניתן לבודד פרסאודימיום בטכניקות נוספות, כמו למשל חילוף יונים.
אמצעי זהירות.
כמו לנתנידים אחרים, לפרסאודימיום אין תפקיד ביולוגי ורעילותו נמוכה.
ynet (קיצור לשם העיתון באנגלית: "Yedioth-Net"; מבוטא: "וַאיְ-נֶט") הוא אתר חדשות ופורטל תכנים ישראלי הנמנה עם קבוצת ידיעות אחרונות. נכון לינואר 2022, Ynet הוא אתר החדשות הנצפה ביותר בישראל והרביעי מקרב כלל האתרים.
ynet מפיק באופן עצמאי חלק ניכר מהחדשות והתכנים המופיעים בו, באמצעות מערכת של כתבים, עורכים, צלמים, עורכי וידאו ואנשי תוכן והפקה. כן משולבים בו מאמרים מ"ידיעות אחרונות" ומכתבי עת של קבוצת ידיעות אחרונות. האתר עוסק בחדשות בקטגוריות רבות ביניהן כלכלה, ספורט, תרבות ובידור, בריאות, אינטרנט וטכנולוגיה, ומספק גם מידע שאינו חדשותי, כגון מדריכים, כתבות "מגזיניות", פודקאסטים ותוכן עיוני. האתר מפעיל אולפן טלוויזיה, שהסרטונים המופקים בו משולבים באתר. ברוב הידיעות באתר מתאפשרת תגובה של הקוראים (טוקבק).
הכנסותיו של האתר מגיעות בעיקר מפרסומת וכתבות ממומנות המוצגות בו וממדורים העוסקים במכירת מוצרים ושירותים.
בשיח האינטרנט הישראלי מכונה האתר גם "טמקא" - האותיות המקבילות בעברית לאיות ynet במקלדת מחשב סטנדרטית.
בתחילת 2016 עברה מערכת ynet מתל אביב לבית "ידיעות אחרונות" בראשון לציון.
היסטוריה.
ynet הושק, לאחר תקופת הרצה, ב-6 ביוני 2000. המנהל הראשון היה מוטי שוורץ. העורך הראשון, זאב חספר, פרש חודשים ספורים לאחר ההשקה. במקומו מונה לעורך ראשי יון פדר, ובהובלתו הפך לאתר הישראלי הנצפה ביותר (מובילים לפניו בישראל חמישה אתרים שאינם ישראלים). סגנו של פדר, ערן טיפנברון, החליף אותו כעורך הראשי ביוני 2013. במרץ 2016 החליף אמנון מרנדה את טיפנברון, ובאוקטובר 2017 חזר פדר לתפקיד העורך הראשי. ב-30 ביוני 2020 החליפו דרור עמיר. מנכ"ל ynet הוא אבי בן טל מאז סוף 2007. קודם לכן שימש בתפקיד יעקב נצר.
האתר הושק עם ארבעה מדורים (חדשות, כלכלה, ספורט, דעות). בין השנים 2000–2004 נוספו לאתר שאר מדוריו, בהם ערוצי התרבות והבידור, ערוץ רכילות (ששנים אחר-כך הופרד למותג Pplus), הבריאות, הדיגיטל, הצרכנות, החופש ועוד. בנוסף כולל האתר ערוץ קהילות עם פורומים, ואנציקלופדיה בתשלום.
האתר פתוח חינם לגולשים, פרט לאנציקלופדיית ynet ולכתבות מסוימות הפתוחות למנויים, שהשימוש בהם כרוך בתשלום. במהלך השנים 2004 ו-2005 נעשה ניסיון לגבות דמי מנוי מגולשים שנמצאו מחוץ לישראל (בתמורה לקבלת אתר נקי מפרסומות). המהלך הופסק במרץ 2005.
בקיץ 2005, במהלך ההתנתקות, החל האתר לשלב צילומי וידאו מהשטח. ב-9 בדצמבר 2009 העביר האתר, לראשונה באינטרנט הישראלי, שידור חי של מופע שלם: הופעתה של נינט טייב במועדון הבארבי בתל אביב. ב-18 באוקטובר 2011, יום שחרורו של גלעד שליט, הפעיל האתר מערך שידורים חיים מורכב, מכמה מוקדי שידור. שנה לאחר מכן, ב-6 בנובמבר 2012, חנך האתר אולפן טלוויזיה בליל הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012.
בחודש ינואר 2007 בחר איגוד המפרסמים בישראל את העורך הראשי של ynet, יון פדר, לאיש השיווק של החודש. בנימוקים לבחירה ציין האיגוד כי "ynet נתפס כמדיום ארצי לגיטימי ושווה ערך למדיה ארצית אחרת כגון חדשות ערוץ 2, ידיעות אחרונות, או גלי צה"ל".
בינואר 2012 החל האתר לספק מבזקי חדשות בתחנות הרדיו האזורי רדיו ירושלים, רדיו חיפה, רדיו תל אביב, גלי ישראל ושתי תחנות רדיו דרום.
ב-2015 נמנע ynet מלפרסם את פרקי סדרת הטלוויזיה הפופולרית "מגש הכסף", המותחת ביקורת נוקבת על קשרים מושחתים של הון-שלטון-עיתון, בהם האחים עופר, , יצחק תשובה. הקשר העסקי בין הבעלים של ynet - ארנון מוזס, לבין יצחק תשובה, נחשף ב-2020.
בעקבות הבחירות לכנסת העשרים כתב אתר "העין השביעית" שבמערכת הבחירות התאפיין האתר בביקורת כלפי בנימין נתניהו ובתמיכה ביריביו.
בפברואר 2019 החל האתר להציג גם כתבות המיועדות למנויים בלבד, במסגרת הקרויה "+ynet".
באוגוסט 2021 חויב אתר ynet לשלם מיליון ש"ח לרשות התחרות, לאחר שנמנע מלספק לרשות נתונים בעניין שיתוף פעולה בין האתר לחברת טבולה.
במהלך 2022, ynet נערך להשיק בחודשים הקרובים ערוץ טלוויזיה חדש, שיכלול את התכנים של האתר, נוסף על תכנים מקוריים ייעודיים שיופקו במיוחד.
אתרי משנה.
לצד האתר בעברית, מפעיל ynet גם אתר בשפה האנגלית בשם "ynetnews" שמתמקד בעיקר בחדשות ובפרשנות. בספטמבר 2019 הצטרף אליו גם אתר "ynetespanol" בספרדית. בעבר פעל גם אתר משנה בערבית (בשם "arabynet"), אך פעילותו הופסקה ב־6 במאי 2005 מטעמי כדאיות.
בשנת 2008 השיק ynet את אתר mynet הפועל כמערכת נפרדת עם כתבים ועורכים משלה. תחת האתר פועלים 20 אתרי חדשות מקומיים המספקים עדכוני חדשות שוטפים לצד כתבות מכל המקומונים של קבוצת המקומונים ידיעות תקשורת.
באותה שנה רכש ynet את אתר המשחקים "נט-גיימס".
ב-2009 רכש האתר את אתר הדרושים AllJobs.
בצד אתרי התוכן הפעיל ynet את שירות הדואר האלקטרוני "ynetmail". שירות זה נסגר באוגוסט 2011.
ynet מפעיל גם אתרים מסחריים: אתר הלוחות "winwin", אתר לסחר אלקטרוני (ynetshops), אתר למכירת שירותי תיירות (ynetours), אתר למכירת שירותי ביטוח רכב (ynet ביטוח), אתר קופונים ודילים יומיים (BigDeal) אתר למכירת ליטוגרפיות וציורים (ynetart), אתר החתונות myday, אתר צימרים (ynet צימרים) ועוד.
בשנת 2011 רכש ynet כמחצית מזכויות האחזקה בפורטל בעלי המקצוע לבית "המקצוענים".
בשנת 2012 רכש אתר ynet 50% מאתר החדשות החרדי "כיכר השבת".
ב-2013 צורף ל-ynet אתר הנוער "פרוגי". באתר כותבים בני נוער בלבד במדורים שונים כגון חדשות, תרבות ובידור, מוזיקה, ספורט, דיגיטל ואופנה.
בשנת 2015 רכש ynet את אתר הילדים הפופולרי "מיקמק".
בית הדין לאתיקה.
ביוני 2011 קיבל בית הדין לאתיקה של מועצת העיתונות עתירה נגד האתר והכתב אליאור לוי. בית הדין קבע, כי בשל רשלנות הם פרסמו דבר שאין בו אמת בכתבה שעסקה במעצר ילד פלסטיני בן 11 בידי שוטרים לאחר שיידה עליהם אבנים. בכתבה נאמר שהשוטרים סירבו לאפשר לאמו של הילד לעלות לניידת, וזאת בזמן שבסרטון שצורף לכתבה ניתן לראות שהם מבקשים מהאם שתתלווה לבנה. בעקבות כך נזף בית הדין בנילונים. נכון ל-2022, הכתבה שבה המידע השגוי ממשיכה להיות מפורסמת באתר.
במאי 2018 פסק בית הדין שאתר ynet (והעיתון "ישראל היום") הפרו את תקנון האתיקה של מועצת העיתונות, בכך שפרסמו סקרים בנושאים מדיניים ופוליטיים המתבססים על מדגם של האוכלוסייה היהודית בלבד.
אלי יצפאן
אלי (אליהו) יצפאן (נולד ב-6 ביוני 1965, ו' בסיון ה'תשכ"ה) הוא סטנדאפיסט, שחקן, קומיקאי, חקיין ומנחה טלוויזיה ישראלי. זוכה שלושה פרסי מסך הזהב ופרס האקדמיה לטלוויזיה. בשנות ה-90 היה שותפו של מאיר סויסה לצמד הבידור "סוויסה ויצפאן", ומאז הופיע במספר תוכניות בידור וסאטירה, שאת חלקן אף הנחה.
ביוגרפיה.
יצפאן יליד שכונת נווה שרת שבתל אביב להורים יוצאי עיראק, הוא הבן החמישי במשפחה בעלת שמונה ילדים. אמו הייתה מטפלת ואביו היה בעל מתפרה. ב-1970 כשהיה יצפאן בן חמש, נהרג מנשה, אחיו הבכור, בתאונת דרכים. בילדותו, למד בבית הספר "ברושים" ללקויי למידה, ובראשית שנות ה-80 למד בבית הספר החקלאי כדורי וכבר בבית הספר בלט כקומיקאי מוכשר. הוא שירת בצה"ל בצוות מוזיקלי "צה"ל 84" וב"להקת המפח"ש" (במאי הלהקה היה אז חנן גולדבלט, וכוכבת הלהקה הייתה אורנה דץ). בתקופה בה פיקד אלי יצפאן על הלהקה, הופקה תוכניתה החדשה בניהולם של אהוד מנור ושל מתי כספי.
קריירה.
בטלוויזיה.
הופעתו הטלוויזיונית הראשונה הייתה בסדרת המדע בדיוני לילדים "הצצקנים" (1989) ששודרה בערוץ 1 בתפקיד החייזר אלישמש, טכנאי החללית. בהמשך השתתף יצפאן בתוכנית "שפריץ". בשנת 1989 החל להופיע בתוכנית הבידור "מוצ"ש" בערוץ הראשון, אותה הנחה אבי אתגר, לצד ספי ריבלין, יעל עמית ואחרים.
ב-1994 הצטרף לתוכנית המצלמה הנסתרת של ערוץ 2, "פספוסים" בהנחיית יגאל שילון, הוא חיקה מגוון רחב של דמויות, ו"מתח" אנשים בישראל ומחוצה לה.