בעונותיו בירושלים הציג גורדון יכולת מעולה ומעוררת השראה, ובעיקר התפרסם בזכות יכולת ניהול המשחק וקבלת ההחלטות שלו. גורדון הוביל את ירושלים להישגים ולמעמד של אחת הקבוצות הטובות בליגה. בין היתר הנחילה הקבוצה תבוסות צורבות ליריבה המושבעת והאלופה הנצחית מכבי תל אביב. באותן שנים נוצר קשר מיוחד בין השחקן לאוהדי הקבוצה, שעתיד לשחק תפקיד חשוב בגורלה.
בעונת 94/95 עקב בעיות כספיות בירושלים עזב גורדון את הקבוצה, יחד עם סמל אחר של הקבוצה, דורון שפע, להפועל חולון שאומצה באותה שנה על ידי איש העסקים נחום מנבר. הציפיות היו גבוהות וכך גם התוצאות: חולון הגיעה למקום שני בליגה הסדירה, ולגמר גביע המדינה בו הפסידה לבני הרצליה. לאורך כל אותה עונה אוהדי הפועל ירושלים, שהמשיכו לראות בו את סמלה הבלתי מעורער של הקבוצה, המשיכו לשיר לו שירים במשחקים ולקרוא לו לשוב. בזכות קשר מיוחד זה הצליח גורדון לשכנע את הספונסר מנבר להעביר את תמיכתו להפועל ירושלים, ולהחזיר אליה את גורדון ואת שפע.
בעונת 95/96 הוביל גורדון את ירושלים לתואר הראשון שלה אי פעם - גביע המדינה, באחד ממשחקי הגמר הגדולים והזכורים ביותר בכדורסל הישראלי. לאחר שקלע את סל הניצחון מול בני הרצליה בחצי הגמר, שב וקלע גם בגמר את סל הניצחון המכריע בשנייה האחרונה, מעל טום צ'יימברס.
בעונה הבאה, בניגוד לכל הציפיות ומול קבוצה חזקה מאוד של מכבי תל אביב, שחזרה ירושלים את הישגה, וזכתה שוב בגביע המדינה לאחר משחק גדול נוסף של גורדון, בו קלע 32 נקודות (מתוך 89 של ירושלים). באותה עונה גם הגיעה הקבוצה לרבע גמר גביע אירופה למחזיקות גביע, לאחר שבמשחק שמינית הגמר נגד פנרבחצ'ה הטורקית, קלע גורדון זריקת עונשין מכריעה והחטיא במכוון את הזריקה השנייה, וכך מנע התקפה מתוכננת של הטורקים.
בנבחרת ישראל.
בגיל 19 זומן גורדון לראשונה לנבחרת ישראל. מאמנה אז היה צביקה שרף אשר אימן את מכבי תל אביב ובנוסף היה בסכסוך מתמיד עם פיני גרשון שגורדון היה מזוהה איתו בתחילת דרכו, דברים אלו הובילו לאפלייתו של גורדון. בין השנים 1992–1996 גורדון היה השחקן הדומיננטי בנבחרת. מתוך 118 המשחקים ששיחק גורדון בנבחרת, מספר משחקים בהם בלט היו בקדם אולימפי בספרד נגד ליטא הגדולה של סאבוניס ומרצ'ולוניס, גורדון קלע 38 נקודות 8 אסיסטים. יומיים אחרי נגד קרואטיה עם פטרוביץ' וקוקוץ' קלע 25 נקודות.
ב-1993 בלט מכולם במשחק באליפות אירופה נגד נבחרת יוון (עם פנאיוטיס יאנאקיס), בו קלע גורדון 35 נקודות, בניצחון ישראלי מפתיע. בשנים 94–95 קדם אליפות אירופה הוביל גורדון את הנבחרת אל אליפות אירופה כאשר הצטיין בכל הטורניר בו הוביל גורדון את הנבחרת בנקודות, אסיסטים וחטיפות. בלט במיוחד בשני המשחקים הקשים, 21 נקודות בניצחון בטורקיה ובניצחון היסטורי בספרד בו קלע 25 נקודות ומסר 7 אסיסטים.
באותה תקופה היו לגורדון עימותים רבים עם מאמן הנבחרת דאז צביקה שרף. בשיאם, בשנת 1997, בעונת שיא שבה נבחר לשחקן העונה על ידי מאמני הליגה, החליט לפרוש לפני התכנסות הנבחרת לאליפות אירופה. גורדון אמר את שאינו מוכן לשתף יותר פעולה עם הרוח המיליטנטית של צביקה שרף, דרך שלדעתו לא הייתה ראויה ופגעה במהות של המשחק והנבחרת. עקב כך הושעה משני משחקי ליגה.
הפרישה מכדורסל מקצועני.
בתום העונה האחרונה שלו בירושלים (97/98), הודיע גורדון על פרישתו מכדורסל, למגינת לבם של אוהדי הקבוצה.
לאחר הפרישה התרכז גורדון בפעילות רוחנית, תוך שהוא מבודד עצמו מן התקשורת ואף מקהל האוהדים הישן שלו ומופיע רק באירועים בעלי הקשרים חברתיים.
יחסיו עם קהל האוהדים.
אחד הדברים הבולטים בביוגרפיה של גורדון הוא יחסיו המיוחדים עם קהל האוהדים הירושלמי. בין היתר מימן גורדון מכספו הפרטי את הטסתה של קבוצת ילדים למשחק הקבוצה באילת.
בתקופה השנייה שלו בירושלים חילק גורדון בחינם אלפי חולצות לאוהדים עליהן מוטבעת הסיסמה משירו של אריק איינשטיין "יש בנו אהבה והיא תנצח" - ביטוי שמבטא את פילוסופיית המשחק שלו, ואומץ כסמל על ידי אוהדי הקבוצה וקבוצות הפועל ירושלים בכלל.
מערכת היחסים המיוחדת לא נעצרה באוהדים. גורדון, שכבר הפך לסמל של הפועל ירושלים, הוביל את הקבוצה למעורבות עמוקה יותר בענייני הקהילה. הוא הביא לקבוצה את התפישה האומרת כי "ירושלים היא לא קבוצה שיש לה קהל, אלא קהל שיש לו קבוצה". תפיסה זו הוא יישם על ידי הקמת בית ספר לכדורסל בקהילה, השתתפות באירועי צדקה ופעילויות חברתיות אחרות, בין היתר כחבר עמותת הפועל קטמון ירושלים.
רומנטיציזם
היסטידין
היסטידין (Histidine) היא אחת מ-20 חומצות האמינו הסטנדרטיות בטבע.
תאי גוף האדם אינם מסוגלים לסנתז היסטידין ולכן היא מהווה חומצת אמינו חיונית, אותה מוכרח האדם לצרוך דרך המזון, דוגמת גרעיני חמניות, עדשים, בוטנים וכדומה. הקצובה היומית המומלצת לפי האקדמיה הלאומית לרפואה היא 14 מ"ג היסטדין לכל ק"ג משקל גוף.
השייר של היסטידין מורכב מקבוצת מתילן (CH2) הקשורה לקבוצת אימידאזול (טבעת המכילה שני אטומי חנקן, C3H4N2). אחד מאטומי החנקן של טבעת האימידאזול נוטה לקלוט יון מימן ולהפוך ליון בעל מטען חשמלי חיובי; מכאן שהיסטידין היא אחת משלוש חומצות האמינו הבסיסיות (בסיס מוגדר כתרכובת הנוטה לקלוט יוני מימן).
לעומת זאת, אטום החנקן השני בטבעת האימידאזול, אשר קשור לאטום מימן, נוטה דווקא למסור אותו לתרכובות אחרות, ולפיכך הוא חומצי. היסטידין היא חומצת האמינו היחידה המראה תכונות של חומציות ובסיסיות כאחד. ה-pKa שלה (מדד החומציות) הוא 6, קרוב מאוד לערך הנייטרלי (7), המהווה "גבול" בין חומצות ובסיסים (למרות זאת, היסטידין תמיד מסווגת כחומצת אמינו בסיסית, לצד ליזין וארגינין).
המטען החשמלי המשתנה של היסטידין (1- כחומצה ו-1+ כבסיס) ותזוזתה בין חומציות ובסיסיות מתבטאות בתפקידיה ובמיקומיה המיוחדים בחלבונים ובאנזימים. היסטידין מסוגלת לשמש כ"מוביל פרוטונים"; אטום החנקן הבסיסי שלה נוטל פרוטון (כלומר, יון מימן) ממולקולה כלשהי ומעבירו לאטום החנקן החומצי, אשר מיד מוסר אותו למולקולה אחרת. תכונה זו ממקמת את היסטידין באתר הפעיל של אנזימים רבים.
כשנוטלים את קבוצת הקרבוקסיל מהיסטידין מתקבל היסטמין, חומר איתות חשוב במערכת החיסון. תגובה זו מזורזת על ידי האנזים היסטידין דקרבוקסילאז.
חשיבות תזונתית לאדם: היסטדין חשוב לילדים בשלב בניית מערכות העצבים היות שהוא שותף בבניית המיאלין.
מונדיאל 1938
מונדיאל 1938 נערך בצרפת בין 4 ביוני ל-19 ביוני. מנצחת הטורניר הייתה נבחרת איטליה, אשר גברה במשחק הגמר על נבחרת הונגריה בתוצאה 4:2. היה זה המונדיאל הראשון בו לא זכתה הנבחרת המארחת.
ארגנטינה, שראתה עצמה מועמדת לאירוח המונדיאל, פרשה במחאה על ההחלטה לערוך אותו בפעם השנייה ברציפות באירופה, ואליה הצטרפה אורוגוואי, כך שברזיל נותרה נציגתה היחידה של יבשת דרום אמריקה בטורניר.
הייתה זו הפעם הראשונה שמחזיקת הגביע (איטליה) והמארחת () העפילו באופן אוטומטי למונדיאל, יחד עם 14 נבחרות שהעפילו דרך שלב המוקדמות. למעשה, ארבע נבחרות העפילו לטורניר כתוצאה מכך שיריבותיהן בשלב המוקדמות פרשו - ברזיל, , ו. נבחרת אוסטריה העפילה לטורניר, אך לאחר האנשלוס חדלה אוסטריה להתקיים כמדינה נפרדת מגרמניה הנאצית, ועל כן נבחרתה פרשה מהמונדיאל.
העפלה.
כמחאה על ההחלטה לערוך את המונדיאל בפעם השנייה ברציפות באירופה, ארגנטינה ואורוגוואי פרשו מהתחרות. ספרד לא יכלה להשתף בגלל מלחמת האזרחים.
צרפת, המארחת, ואיטליה, מחזיקת הגביע, העפילו אוטומטית לטורניר. הייתה זו הפעם הראשונה בה המארחת והאלופה הנוכחית מעפילים לטורניר ללא משחקי מוקדמות.
מתוך 14 המקומות הנותרים, 11 הוקצו לאירופה, שניים לאמריקה ואחד לאסיה. כתוצאה מכך, רק שלוש נבחרות שאינן אירופאיות השתתפו במונדיאל, ברזיל, קובה והודו המזרחית ההולנדית. זהו מספר הקבוצות הקטן ביותר אי פעם מחוץ ליבשת המארחת.
אוסטריה העפילה למונדיאל, אך לאחר ההעפלה היא סופחה על ידי גרמניה הנאצית באנשלוס, כתוצאה מכך אוסטריה פרשה מהטורניר ומספר שחקנים אוסטרים עברו לייצג את גרמניה במונדיאל (אך לא כוכב הנבחרת מתיאס סינדלר שסירב לייצג את הנבחרת המאוחדת). לטביה הפסידה לאוסטריה בסיבוב המוקדמות השני אך לא קיבלה את מקומה. פיפ"א הציעה את מקומה של אוסטריה לאנגליה, אך זו סירבה. על כן, נערך המונדיאל עם 15 קבוצות בלבד, ושוודיה, שהייתה אמורה לשחק נגד אוסטריה בשמינית הגמר, העפילה ישירות לרבע הגמר.
טורניר הגמר.
שמינית גמר.
נבחרת שוודיה, שהייתה אמורה להתמודד מול אוסטריה בשלב שמינית הגמר, עלתה הישר לשלב רבע הגמר. חמישה משחקים בשלב שמינית הגמר נזקקו להארכה על מנת להשיג הכרעה. באותה תקופה לא הייתה נהוגה שיטת ההכרעה בבעיטות עונשין, ועל כן בשני מקרים שבהם לא הושגה הכרעה בתום הארכה התקיים משחק חוזר.
משחק יוצא דופן התקיים בשלב שמינית הגמר, ובו ניצחה ברזיל את פולין בתוצאה 6:5 לאחר הארכה, כאשר לאונידס מברזיל כבש שלושער ווילימובסקי מפולין כבש ארבעה שערים. , שכללה בהרכבה מספר שחקנים מאוסטריה המסופחת, הודחה במפתיע על ידי שווייץ 4:2 במשחק חוזר (1:1 במשחק הראשון). הייתה זו הפעם הראשונה בתולדות הגביע העולמי שהגרמנים הודחו כבר בשלב הראשון של הטורניר.
שתי נבחרות ערכו בטורניר זה את הופעתן הראשונה והיחידה עד כה (2018) בתולדות הגביע העולמי. קובה אשר גברה על רומניה 2:1 במשחק חוזר (לאחר תיקו 3:3 במשחק הראשון), והודו המזרחית ההולנדית (כיום אינדונזיה), אשר הובסה על ידי הונגריה 0:6.