בשנת 2010 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "עבודה ערבית", בתפקיד יוכבד. החל משנת 2011 היא מגלמת את רבקה (ריקי) רוזן בסדרה הקומית "סברי מרנן". בשתי הסדרות גילמה דמות סטריאוטיפית של פולנייה.
בשנת 2012 השתתפה כשחקנית אורחת בסדרה "תנוחי". בשנת 2014 השתתפה בסדרה "פלפלים צהובים". מאותה שנה משחקת בתיאטרון הקאמרי בהצגה "הפושעים החדשים" מאת עדנה מזי"א ובבימויה. מ-2016 גילמה (לסירוגין עם חנה לסלאו) את תפקיד ברטה במחזה "פליישר" מאת יגאל אבן אור בתיאטרון הבימה. באותה השנה תרגמה את המחזה "שירלי ולנטיין" מאת וילי ראסל עבור תיאטרון מראה.
ב-2017 השתתפה בסרט "האופה מברלין". ב-2017 החלה גם לגלם את נעמי שמר המבוגרת (לסירוגין עם גילה אלמגור) במחזמר "סימני דרך", המבוסס על הביוגרפיה של נעמי שמר. ב-2019 החלה לשחק במחזמר "גבעת חלפון אינה עונה" המבוסס על הסרט של הגשש החיוור בתיאטרון הבימה.
החל מאוגוסט 2019 משחקת לסירוגין עם יונה אליאן ב"דברים שאני יודעת" בתיאטרון בית ליסין (בשיתוף עם תיאטרון חיפה). ב-2020 החלה להשתתף בתפקיד בובולינה במחזה "זורבה היווני", המבוסס על הרומן, שעלה בתיאטרון הבימה. באותה השנה השתתפה בסדרת הנוער "זיגי".
ב-2021 השתתפה בעונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "הזמר במסכה" בתור התות, והודחה רביעית מהתוכנית.
ביולי 2022 החלה לשחק בתור גולדה במחזמר כנר על הגג. ביולי של אותה השנה שדה לוהקה לתפקיד מלכת הקור ב-פסטיגל 2022 שנקרא "פסטיגל על פסטיגל". 16 שנים קודם לכן, בפסטיגל 2006, לירז צ'רכי גילמה את דמותה של מלכת הקור לראשונה.
חיים אישיים.
שדה נשואה בפעם השנייה לשחקן מוני מושונוב, אותו הכירה בתיאטרון חיפה. בתם אלמה היא זמרת אופרה, ובנם מיכאל הוא שחקן ומוזיקאי.
אחיה הוא זמר הטנור גבי שדה, גיסתה היא מעצבת האופנה דורית שדה, ואחייניתה היא הזמרת מיקה שדה.
דף ג'אם
מעבר יבוק (ספר)
מַעֲבַר יַבֹּק הוא ספר שחיבר אהרן ברכיה מודינא והודפס לראשונה במנטובה בשנת 1626. בספר 112 פרקים (בגימטריה: "יבק"), הכוללים, בין השאר, תפילות וטקסים המיועדים לחולה, בני משפחתו והסובבים אותו במשך מחלתו, יציאת נשמתו וקבורתו. בספר יש ביטוי לפחדיו של החולה מן המוות ואת תקוותו להירפא, כמו ההיבט המציאותי של הסובבים אותו בהקשר לתהליך אותו הוא עובר, שלרוב איננו הפיך. הספר אינו חיבור הלכתי במובן המקובל של המילה, אך למרות זאת הייתה, ועדיין יש לו השפעה אדירה בשדה הפסיקה בתחום אחרית ימיו של יהודי.
הספר הודפס פעם נוספת בשנת 1732 בדפוס שלמה פרופס מוכר ספרים באמסטרדם וכן בדפוס ראם בווילנה בשנת 1860.
עיריית תל אביב-יפו קראה רחוב בשכונת נחלת יצחק על שם הספר, בסמוך לשני רחובות נוספים שנקראו גם הם על שם יצירות ספרותיות תורניות, "חיי אדם" ו"ילקוט הרועים".
משמעות שם הספר.
בהקדמה לספר כותב אהרן ברכיה בחרוזים את הטקסט הבא:
המחבר מדמה את המוות והמעבר בין העולם הזה לעולם הבא, למעברו של יעקב את נחל יבוק לקראת פגישתו עם עשו אחיו (כאשר לפני המעבר הוא שלח מנחה לעשיו, ולאחריו נאבק עם מלאך). את ההיאבקות עם המלאך הגיבור מדמה המחבר להידבקות בה' לאחר המוות, כאשר את סיום ההיאבקות עם עלות השחר מקביל המחבר לתחיית המתים. המחבר מאריך בהקדמה בהקבלה זו מצדדים שונים, ואף דורש את יב"ק כראשי תיבות בדיעבד - ייחוד, ברכה, קדושה, הנמצאים בעולם הבא.
חלוקת הספר.
הספר מחולק לחמישה חלקים, המכונים על ידי המחבר מאמרות.
מאמר ראשון - שפתי צדק.
בפרק הראשון של המאמר, מבהיר המחבר את ההבדל בין קרן לבין פירות של מצוות. ממשיך למעלתה של מצוות גמילות חסדים, תוך מתן הסבר לסיבה מדוע המונח חסד, נאמר בלשון רבים. מכאן ממשיך למצוות ביקור חולים, שגם היא מצווה המתחלקת לקרן ופירות. ואומר כי ביקור החולה חייב להיות מלוּוֶה בתחנונים לרפואתו, ומי שמבקר ללא בקשת רחמים, לא יצא ידי חובת קיום המצווה. והביקור חולים המובחר, הוא שמתפלל על החולה, ומתוך כך מגיע לידי זעקה. ומשמעותה של זעקה היא שלאדם המתפלל אין עוד מילים, עד שזעקה מתפרצת מליבו, וערכה של זעקה זאת, כעשר תפילות, כיוון שהיא מעוררת, וביכולתה להמתיק את הדינים. עם זאת, מבהיר המחבר מדוע אסור לזעוק על החולה בשבת.
בפרק השני, מבהיר המחבר את חשיבות ביקור חולים, ואת "סדר בקשת הרחמים" שיש לומר על החולה.
בפרק שלישי, נכנס עניין האמונה. המחבר מבהיר שגם אם מחלתו של החולה היא תוצאה ישירה של מעשי בני אדם עליו לתלות את חוליו בהשגחה העליונה. ראוי שהחולה יצדיק על עצמו את הדין, וכדאי שיכוון למות על קידוש השם, וייחשב לו כאילו הפיל עצמו לכבשן האש לשם כך.
פרק רביעי, עוסק בחובת החולה לחזור בתשובה לפני מותו ולפרט את חטאיו. כן מוזכר גם הווידוי בתפילות היום (שחרית ומנחה), ומבואר הכוח שבהזכרת יציאת מצרים, והחלשת הסטרא אחרא, כתוצאה מהזכרה זאת. כן, מוזכרות התועלות הבאות לאדם לבניו ובני בניו מהזכרות אלו. הפרק מפרט את שכרו של המחזיר רשעים בתשובה, וחוזר ומדגיש עד כמה מועילים שברון לב ודמעות בווידוי של חולה.
מאמר חמישי - אמרי נועם.
במאמר ראשון כולל המחבר דרושים והנהגות לחולה, דיני גוסס, סדר וידוי, סדר רחצת המת, סדר הקבורה, סדר האשכבה ועוד.
אסון המכרה בצ'ילה (2010)
מחנה המעבר המשטרתי ליהודים וסטרבורק
אנרגיה נקייה
סוחוי-30
סוחוי 35
סוחוי 27
ג'וספה אילואילו
ראטו ג'וזפה אילואילו (Josefa Iloilo; 29 בדצמבר 1920 - 6 בפברואר 2011) היה נשיא פיג'י בין השנים 2000 ל-2009. הוא הודח מתפקידו בדצמבר 2006 בניסיון הפיכה צבאית על ידי ראשי הצבא במדינה, אך הושב אליו בינואר 2007. במקור מורה, אילואילו נבחר לבית הנבחרים של פיג'י וכיהן כסנאטור, ראש הסנאט ולאחר מכן כסגן נשיא פיג'י בין 1999 ל-2000 תחת קאמיסיס מארה.
בחייו הפרטיים היה אילואילו מטיף מתודיסטי במשך שנים רבות.
פרש מתפקידו כנשיא מסיבות לא ברורות בקיץ 2009, אך אמצעי התקשורת המקומיים העריכו כי גילו המופלג (88) הוא הסיבה העיקרית לפרישה. בזמן כהונתו חלה בפרקינסון ונזקק לטיפול רפואי קבוע באוסטרליה.
נפטר ב-6 בפברואר 2011, בגיל 90.
קאהן
קאהן (לעיתים כהאן או כאהן) הוא שם משפחה. משמש יהודים כגרסה של השם כהן ומהווה אחד משמות משפחות כהן וכשם משפחה גרמני שמשמעותו סירה קטנה.
קנומן
קנומן (באנגלית Cenomanian) הוא גיל בתחילתו של תת-התור הקרטיקון עליון, תקופתו נמשכה מלפני 99.6 מיליון שנה ועד 93.6. שמו של גיל זה נגזר משמה הלטיני של העיר לה מאן בחבל פיי דה לה לואר שבצרפת.
בישראל.
סלעים מגיל זה נמצאים בישראל ביהודה ושומרון, בצפון הנגב, בים המלח ובהרי אילת, ברובם סלעי משקע ימיים כגון גיר ודולומיט הנוצרים על ידי שקיעתם של קונכיות ושלדים של בעלי חיים ימיים, המעידים על כך שהים כיסה אז את האזור.
נקודת אי-רציפות
סוחוי 47
שפרה מנדלבאום
מזחלות (ספורט חורף)
מזחלות (Bobsleigh) הוא ספורט חורף שבו קבוצה של 2 או 4 אנשים גולשים באופן מתוזמן על מזחלת המונעת על ידי כח הכבידה במסלול פתלתל, צר ומשופע במורד נתיב קרח.
מהירות המזחלת יכולה להגיע ל-150 קמ"ש. המסלולים מתחילים עם קבוצת אנשים שדוחפים את המזחלת לאורך 50 מטרים לפני עליית המשתתפים עליה. התחרות היוקרתית ביותר של ספורט המזחלות מתקיימת במשחקי החורף האולימפיים אחת לארבע שנים. התחרות הרשמית הראשונה נערכה בשאמוני, צרפת. בשנת 1923 נוסדה הפדרציה הבינלאומית למזחלות ובשנת 1924 נכלל ספורט המזחלות בין ענפי הספורט של אולימפיאדת החורף.
היסטוריה.
אף שנסיעה במזחלת על שלג או קרח הייתה פופולרית בהרבה מדינות צפוניות בעבר, בובסלי הוא ספורט מודרני יחסית. מקור הספורט הוא בעיירת הנופש היוקרתית סנט מוריץ שבשווייץ, בסוף המאה ה-19. נופשים מאנגליה המציאו את הספורט לראשונה, כאשר שני אנשים ישבו על מתקן אשר החליק במורד קפוא, ואחד מהם "נהג" במתקן ניווט. מקור השם המקורי באנגלית, bobsleigh, הוא הלחם בסיסים של המילים: bob שמשמעותו התנדנדות ו-sleigh שמשמעותו מזחלת.
לאו הראשון (אפיפיור)
לאו הראשון או לאו הגדול (בלטינית: Leo I; 400 – 10 בנובמבר 461) כיהן כאפיפיור מ-29 בספטמבר 440 ועד פטירתו. לימים הוכרז כקדוש נוצרי. לימים, האפיפיור בנדיקטוס ה-16 כינה את כהונתו של לאו כ"אחת הכהונות החשובות ביותר בהיסטוריה של הכנסייה".
לאו נולד למשפחת אצולה איטלקית, והיה הראשון מבין האפיפיורים של הכנסייה הקתולית שזכה לתואר "הגדול".
קורות חיים.
על פי ה"ליבר פונטיפיקליס" נולד לאו בטוסקנה.
בשנת 431 כבר הגיע לתפקיד רב השפעה בכנסייה, וראיה לכך ניתן למצוא בפנייתו של קירילוס האלכסנדרוני אליו בבקשה שיפעיל את השפעת הכנסייה הקתולית בסכסוך שבינו לבין יובנליוס הקדוש מירושלים על השליטה הפטריארכלית בארץ ישראל. מעמדו ניכר גם בכך שנבחר על ידי קיסר האימפריה הרומית המערבית להכריע בסכסוך בין פלביוס אאטיוס לבין אלבינוס - ממנהיגי האימפריה הרומית המערבית באותה עת. בעת שנעדר מרומא על מנת להכריע בסכסוך, נפטר האפיפיור סיקסטוס השלישי ב-11 באוגוסט 440 ולאו נבחר פה אחד לרשת אותו. ב-29 בספטמבר באותה שנה החל לכהן כאפיפיור.
כהונתו כאפיפיור.