ויקרס נולד בעיר הנסיך אלברט בססקצ'ואן שבקנדה, כשישי בין שמונת הילדים במשפחתו. בשנת 1950 קיבל מלגה ללימודי אופרה בקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה בטורונטו. בשנת 1957 הצטרף ויקרס ללהקת בית האופרה המלכותי, קובנט גארדן בלונדון. בשנת 1960 הצטרף למטרופוליטן אופרה. הוא זכה לפרסום בינלאומי הודות לקשת רחבה של תפקידים גרמניים, צרפתיים ואיטלקיים. קולו האדיר, רב-ההיקף של ויקרס והטכניקה היציבה שלו ענו על הדרישות לרבים מתפקידים אלה. גם הנוכחות הבימתית המרשימה שלו ואפיוני הדמויות השקולים והמושקעים שלו זכו להערכה גבוהה.
ב-1968 היה לחבר ב"מסדר של קנדה". ובשנת 1998 קיבל את פרס אמנויות הבמה של המושל הכללי על מפעל חיים באמנות, אות הכבוד הגבוה ביותר של קנדה בתחום אמנויות הבמה.
קריירה.
ויקרס למד אצל הבריטון ג'ורג' למברט בקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה ושר כזמר מקצועי בקנדה מראשית עד אמצע שנות ה-50'. הקריירה הבינלאומית שלו החלה בתפקיד "ריקרדו" בנשף מסכות של ורדי בקובנט גארדן בשנת 1957. הוא המשיך להופיע שם עד שנות ה-80' והטביע את חותמו על תפקידי "אניאס" ב"הטרויאנים" של ברליוז, "רדמס" באאידה, "דון קרלוס" של ורדי, "שמשון" של הנדל, "פלורסטן" בפידליו של בטהובן, "טריסטן" בטריסטן ואיזולדה של וגנר, "קניו" בליצנים של רוג'רו ליאונקוואלו והתפקיד הראשי ב"פיטר גריימס" של בריטן.
הופעת הבכורה של ויקרס בפסטיבל ביירוית הייתה ב-1958, בתפקיד "זיגמונד" בוולקירות. בשנת 1964 שר שם את פרסיפל. מגעים שהתקיימו בהמשך עם וילנד וגנר באשר להופעות בתפקיד "זיגפריד" בדמדומי האלים נפסקו עם מות וילנד בשנת 1966. תפקידו הראשון של ויקרס במטרופוליטן אופרה בשנת 1960 היה "קניו" בליצנים. הוא שר במטרופוליטן במשך 22 עונות ב-280 הופעות של 17 תפקידים, בהם "פלורסטן" בפידליו, "זיגמונד" בוולקירות, "דון חוסה" בכרמן של ביזה, "רדמס" באאידה, "אריק" בהולנדי המעופף של וגנר, "הרמן" במלכת העלה של צ'ייקובסקי, "שמשון" הן באורטוריה של הנדל והן באופרה שמשון ודלילה של קאמי סן-סנס, כ"אותלו" באותלו וכ"דון אלווארו" בכוחו של גורל, שתיהן של ורדי, ב"פיטר גריימס" של בריטן, בטריסטן ואיזולדה, כ"לאצה" ב"ינופה" של לאוש יאנאצ'ק, "ואשק" ב"הכלה המכורה" של בדז'יך סמטנה, ו"פרסיפל" של וגנר. הופעת הפרידה שלו התקיימה בשנת 1987.
ג'ון ויקרס הופיע בפסטיבל ישראל, ביולי 1972 בשמשון ודלילה של קאמי סן-סנס, בניצוח זובין מהטה וביולי 1977, באופרה פידליו, שוב בניצוח זובין מהטה.
ויקרס היה מתוכנן לשיר בטנהויזר בקובנט גארדן בסוף שנות ה-70', אך ביטל את השתתפותו בטענה, שאיננו יכול להזדהות עם אופי הדמות, וכי האופרה עצמה היא כפירה מעצם היותה. ויקרס שר את נירון ב"הכתרת פופיאה" של מונטוורדי באופרה של פריז ואת אלווארו בכוחו של גורל במטרופוליטן אופרה (1975). תפקידיו כללו גם את דון קרלוס, אנדרה שנייה, "הרולד" ב"סלומה" של ריכרד שטראוס, "יאזון" במדאה (עם מריה קאלאס בתפקיד הראשי),
"פוליאונה" בנורמה של בליני ותפקידים נדירים בהשמעה כגון "צ'ליני" בבנוונוטו צ'ליני של ברליוז, ו"סרגיי" ב"ליידי מקבת ממחוז מצנסק" של שוסטקוביץ'.
מבקרים רבים ציינו לשבח את פרשנותו לאותלו של ורדי, שאותו הקליט פעמיים: ב-1960 עם טוליו סראפין וב-1973 עם הרברט פון קאראיין. לוויקרס הייתה גם היסטוריה ארוכה של שיתוף פעולה עם הפסנתרן האמריקאי ריצ'רד וויטאץ'
ויקרס שר גם ב"משכן" האופרה האיטלקית, לה סקאלה במילאנו, ובבתי אופרה חשובים אחרים כמו האופרה הלירית של שיקגו, האופרה של סן פרנסיסקו, האופרה של וינה ובפסטיבל זלצבורג. הוא פרש מן השירה בשנת 1988.
הקלטות.
בין הקלטותיו החשובות של ויקרס "טריסטן ואיזולדה" בשנת 1972, בניצוח קאראיין, "הטרויאנים" של ברליוז (בתפקיד אניאס), עם קולין דייוויס, בשנת 1969, והקלטה אגדית ושנויה במחלוקת משנת 1959 של משיח מאת הנדל, עם תומאס ביצ'ם.
יחסי החוץ של אוסטרליה
יחסי החוץ של אוסטרליה (באנגלית: Foreign relations of Australia) מושפעים ממעמדה של אוסטרליה כאומה מובילה בתחום המסחר ובתרומה משמעותית בסיוע הומניטרי ובכל הנוגע לזכויות האדם. מדיניות החוץ של אוסטרליה מונחית על ידי מחויבות לרב-צדדיות (גישה האומרת שיחסים כלכליים בינלאומיים צריכים להתקיים על בסיס יחס שווה לכל העמים) ולרגיונליזם כלכלי וכן ליחסים בילטראליים חזקים עם בעלות בריתה. העניינים העיקריים כוללים סחר חופשי, לוחמה בטרור, פליטים, שיתוף פעולה כלכלי עם אסיה ויציבות אסיה פסיפיק. אוסטרליה פעילה באומות המאוחדות ובחבר העמים הבריטי. תחילה הממלכה המאוחדת ניהלה את יחסי החוץ של אוסטרליה שהייתה מדינה חסרת השפעה באזור אוקיאניה, וכיום אוסטרליה היא מדינה בעלת השפעה רבה בעולם במגוון תחומים.
יבוא של כלי הנשק הכבדים באוסטרליה גדל ב-65% בין היבוא בשנים 2005–2009 לבין היבוא בשנים 14–2010, מה שהפך את אוסטרליה ליבואנית השישית בגודלה בעולם, על פי המכון הבינלאומי לחקר השלום בסטוקהולם (SIPRI).
לאוסטרליה ברית איתנה עם ניו זילנד, שראשיתם בתחילת 1900, וכללה שיתוף פעולה של גיסות הצבא האוסטרליים והניו זילנדיים. אוסטרליה כרתה ברית עם ארצות הברית במהלך המלחמה הקרה, ואף שיתפה עמה פעולה במלחמת קוריאה ובמלחמת וייטנאם, ועוד. עם הצמיחה המהירה ביחסי הסחר עם הרפובליקה העממית של סין, אוסטרליה מתלבטת האם לשים את הדגש ביחסי החוץ שלה במדינות אסיה, או להמשיך ביחסיה המסורתיים עם ארצות הברית והממלכה המאוחדת. כיום מתנהל ויכוח גדול באוסטרליה בנוגע למספר הגדול של פליטים הזורמים לאוסטרליה.
היסטוריה.
לפני מלחמת העולם השנייה טיפלה ממשלת בריטניה ברוב מדיניות החוץ של אוסטרליה. ההחלטה הקריטית במהלך המלחמה הייתה לקרב את המדיניות הדיפלומטית ואת צבא אוסטרליה לארצות הברית. דיפלומט רשמי אוסטרלי ראשון שנשלח למדינה זרה היה ב. ג. קייסי שמונה בינואר 1940. מאז 1941, ארצות הברית הייתה בעלת הברית החשובה ביותר ושותפת הסחר הגדולה ביותר של אוסטרליה. בשנת 1944 חתמה אוסטרליה על הסכם עם ניו זילנד העוסק בביטחון לאומי, רווחה וקידום של תושבי הטריטוריות העצמאיות של האוקיינוס השקט (הסכם ANZAC). לאחר המלחמה מילאה אוסטרליה תפקיד מרכזי בוועדת המזרח הרחוק שהתכנסה ביפן ותמכה בעצמאותה של אינדונזיה במהלך מרד המדינה נגד הולנד ששלטה אז באינדונזיה (1945-1949).
אוסטרליה נמנתה בין מקימי האו"ם והוועדה הפסיפית של דרום האוקיינוס השקט (הארגון המדעי והטכני העיקרי באזור האוקיינוס השקט) ב-1947, ובשנת 1950 היא הציעה את תוכנית קולומבו שנועדה לסייע למדינות מתפתחות באסיה. בנוסף לתרומתה לכוחות האו"ם במלחמת קוריאה - אוסטרליה הייתה המדינה הראשונה שהודיעה כי תתרום מצבאה לכוחות האו"ם לאחר ארצות הברית, אוסטרליה שלחה כוחות צבאיים כדי לסייע במיגור המרד הקומוניסטי במלזיה בשנים 60–1948, ולאחר מכן שלחה כוחות צבאיים להילחם בפלישה שנתמכה על ידי אינדונזיה לסראוואק בשנים 1963-65.
כבעלת ברית צבאית של ארצות הברית, אוסטרליה נאלצה לחדש את גיוס החובה בלחץ אמריקני, ונדרשה לשלוח חיילים וציוד צבאי לצבא דרום וייטנאם במהלך מלחמת וייטנאם. השתתפותה של אוסטרליה במלחמת המפרץ הראשונה ב-1991 הייתה הפעם הראשונה שכוחות ההגנה של אוסטרליה השתתפו במלחמה מאז הקמת פיקוד הכוחות המזוינים. אף על פי שספינות מלחמה ויחידות קומנדו ימי שהוצבו במפרץ הפרסי לא השתתפו בקרבות, הצבתם שם הייתה מבחן ליכולות של הכוחות המזוינים ולשרשרת הפיקוד המשותפת. לאחר המלחמה הוצבה באופן קבוע פריגטה של הצי כדי לכפות את הסגר הימי על עיראק.
אוסטרליה חתומה על הסדרים רצופים עם בריטניה וניו זילנד, כדי להבטיח את ביטחונן של סינגפור ומלזיה.
בשנת 1999 התערבו כוחות שמירת השלום האוסטרליים במזרח טימור לאחר שהוחלט להפריד את מזרח טימור מאינדונזיה. ב-2006 שלחה אוסטרליה משלחת של כוחות אוסטרליים למדינה כדי לסייע למשבר במזרח טימור 2006.
אוסטרליה בארגונים בינלאומיים.
אוסטרליה, שהייתה אחת ממנסחות מגילת האומות המאוחדות, נותנת תמיכה תקיפה לאו"ם ולסוכנויות המיוחדות שלו. היא הייתה חברה במועצת הביטחון בשנים 1986–1987, חברה במועצה הכלכלית חברתית בשנים 1986-1986 וחברה בוועדת האו"ם לזכויות אדם בשנים 1994–1996. אוסטרליה לוקחת חלק נכבד בפעילויות רבות אחרות של האו"ם, כולל שמירת השלום, משא ומתן לפירוק נשק כימי ושליטה בסמים.
אוסטרליה פעילה גם בפגישות ראשי ממשלות חבר העמים הבריטי ובפורום איי האוקיינוס השקט (Pacific Islands Forum) ומובילה בקבוצת קאירנס - קבוצה של מדינות הדוחקות לרפורמה במסחר החקלאי במסגרת סיבוב אורוגוואי, סבב דיונים שהתנהל בין השנים 1986 ל-1994, במטרה להגיע לנוסח חדש להסכם GATT לסחר רב-צדדי ובפורום APEC. בספטמבר 1999, בהנהגתה של מועצת הביטחון של האו"ם, הובילה אוסטרליה קואליציה בינלאומית להשבת הסדר במזרח טימור עם נסיגתה של אינדונזיה מאזור זה.