מכורים אנונימיים אינה תומכת ואינה מתנגדת לפילוסופיה או לדרכו של כל ארגון אחר. יכולתה העיקרית היא יצירת סביבה שבה יכולים מכורים לסמים לשתף זה את זה בחוויותיהם ובניסיונם בהחלמה. אין זה אומר שמכורים אנונימיים מאמינה כי אין ארגונים "טובים" או "שווים" אחרים. כדי שמחלוקות לא יסיחו את דעתה, אנ-איי ממקדת את כל מרצה בתחום מטרתה העיקרית, ומשאירה ארגונים אחרים לעסוק בהגשמת מטרותיהם.
למרות שמסורות מסוימות מנחות את מכורים אנונימיים בכל הנוגע לקשרים עם ארגונים אחרים, מכורים אנונימיים מקבלת בברכה שיתוף פעולה עם גורמים בממשלה, אנשי דת, אנשי מקצוע בתחום הסיעוד והרווחה, וארגוני התנדבות פרטיים. ידידיה הלא מכורים של אנ-איי הועילו מאוד בהקמה ובצמיחה של מכורים אנונימיים בארצות רבות, שכן זוהי תוכנית אנונימית אך לא סודית, מתקיימות פגישות פתוחות לקהל הרחב, בני משפחות ואנשי מקצוע מתוך כוונה שיידעו על הפתרון שהתוכנית מציעה ויפנו את המכור שעדיין סובל להגיע לתוכנית.
אנ-איי שואפת לשתף פעולה עם אלה המגלים עניין במכורים אנונימיים, אנ-איי נותנת מידע בכל הנוגע ליצירת קשר עימה, ומפיצה ספרות ועלוני מידע הקשורים לדרך ההחלמה של אנ-איי. בנוסף, חברי אנ-איי מקיימים מפגשים ומצגות במרכזי טיפול ומרכזי ענישה, ומוכנים לחלוק את תוכנית אנ-איי עם מכורים שאינם יכולים להגיע לפגישות.
היסטוריה.
"מכורים אנונימיים" צמחה בשנות ה-50 המוקדמות מתוך התוכנית אלכוהוליסטים אנונימיים. מפגש הקבוצה הראשון נערך בשנת 1947 בלקסינגטון, קנטקי, כחלק מתוכנית פדרלית של בתי החולים הציבוריים בארצות הברית. עם זאת מוצאו של הארגון כפי שהוא מוכר כיום בקבוצה קהילתית-עצמאית שאימצה את עיקרי התוכנית. הקבוצה שהוקמה על ידי ג'ימי קינון חבר איי. איי שהיה נקי 7 שנים בתוכנית וביקש לקבל ולתת מענה למכורים לסמים אימצה את תוכנית שנים-עשר הצעדים של "אלכוהוליסטים אנונימיים" ונפגשה לראשונה ב-5 באוקטובר 1953, בדרום קליפורניה.17 חברות וחברים השתתפו בפגישה הראשונה והיא תועדה במאמר "ההיסטוריה של אנ.איי". בשנת 1954 ראה אור לראשונה פרסום מטעם הקבוצה, ספר בשם "Little brown book" ("ספר חום קטן"), אשר מנה בין היתר את תוכנית שנים-עשר הצעדים של הקבוצה.
במשך שנים רבות פעילות אנ-איי התרחבה באיטיות מלוס-אנג'לס לערים ראשיות אחרות בצפון אמריקה, ובשנות ה-70 המוקדמות אף גם לאוסטרליה. בשנת 1978 פחות מ-200 קבוצות אנ-איי תועדו בשלוש ארצות. עד שנת 1983, שבמהלכה פרסם הארגון ספר בשם "מכורים אנונימיים", 2966 מפגשים נרשמו ביותר מתריסר מדינות. בתוך שנים ספורות קמו קבוצות בברזיל, קולומביה, גרמניה, הודו, אירלנד, יפן, ניו זילנד והממלכה המאוחדת. הקבוצות קמו בעזרת החברים הוותיקים שהתחילו דרך תכתובת דואר, וכן הגעה של חברים לערים והמדינות שביקשו להצטרף.
בשנת 1993, היו יותר מ-13,000 קבוצות שקיימו יותר מ-19,000 פגישות ב-60 מדינות. ב-2002, היו 20,000 קבוצות שקיימו יותר מ-30,000 פגישות ב-108 מדינות. ב-2005, היו יותר מ-21,500 קבוצות רשומות שמקיימות יותר מ-33,500 פגישות שבועיות ב-116 ארצות.
כיום, מכורים אנונימיים מבוססת מוערכת ומוכרת בעולם כולו, ברוב אמריקה, מערב אירופה, אוסטרליה וניו זילנד. קבוצות וקהילות חדשות של אנ-איי פזורות בתת-היבשת ההודית, אפריקה, מזרח אסיה, המזרח התיכון ומזרח אירופה. ספרים ועלוני מידע של מכורים אנונימיים קיימים וזמינים עתה ב-27 שפות, תהליך התרגום הנוכחי כולל 16 שפות נוספות.
עיקרי התוכנית.
הספרות המוקדמת ביותר של אנ-איי ידועה בקרב החברים כ"ספרון הלבן", מתארת את מכורים אנונימיים בצורה זו:
החברות באנ-איי פתוחה לכל המכורים לסמים, ללא כל קשר לסוג הסמים או לשילוב הסמים שנצרכו. בצעד הראשון שאומץ מתוך איי-איי הוחלפה המילה "אלכוהול" במילה "התמכרות". בדרך זו הוסרה ההתייחסות הפרטנית לסם מסוים והושם דגש על מושג ההתמכרות כמחלה.
החברות אינה תלויה בשום דרישות התאמה חברתיות, דתיות, כלכליות, גזעיות, אתניות, לאומיות, מגדריות או מעמדיות. החברות אינה כרוכה בתשלום דמי חבר או תשלומי חובה כלשהן; עם זאת, רוב החברים תורמים סכומים קטנים כדי לעזור לכסות את עלות הפגישות.
מכורים אנונימיים מספקת תהליך החלמה ומערכת תמיכה הקשורים זה בזו. אחד המפתחות להצלחת אנ-איי הוא הערך הריפויי של עבודת מכורים עם מכורים אחרים. החברים חולקים את ההצלחות שלהם ואת האתגרים שבהתגברות על התמכרות פעילה וניהול חיים פוריים נטולי סמים באמצעות יישום העקרונות שבשנים-עשר הצעדים ושתים-עשרה המסורות של אנ-איי. עקרונות אלה הם לב ליבה של תוכנית ההחלמה של מכורים אנונימיים. העקרונות המהווים חלק מהצעדים כוללים:
במרכז התוכנית של מכורים אנונימיים עומד הדגש על תרגול עקרונות רוחניים. מכורים אנונימיים כשלעצמה אינה קבוצה דתית והיא מעודדת כל חבר למצוא ולטפח הבנה אישית משלו - דתית או שאינה דתית - ל"התעוררות הרוחנית" האישית שלו.
מכורים אנונימיים אינה קשורה לארגונים אחרים, כולל תוכניות אחרות של שנים-עשר צעדים, מרכזי טיפול או מרכזי ענישה. כארגון, אנ-איי אינה מעסיקה יועצים מקצועיים או מטפלים, ואינה מספקת מתקני מגורים או מרפאות. בנוסף, החברותא אינה מספקת שירות מקצועי, כלכלי, פסיכיאטרי או רפואי. לאנ-איי יש משימה אחת בלבד: לספק סביבה שבה יוכלו מכורים לעזור זה לזה להפסיק להשתמש בסמים ולמצוא דרך חיים חדשה.
במכורים אנונימיים, מעודדים את החברים להתנזר מכל הסמים כולל אלכוהול. הניסיון של חברי אנ-איי מלמד שהתנזרות מוחלטת ומתמשכת מספקת את הבסיס הטוב ביותר להחלמה וצמיחה אישית. לאנ-איי ככלל אין דעה על עניינים חיצוניים, כולל תרופות מרשם. שימוש בתרופות פסיכיאטריות ותרופות אחרות שנרשמו על ידי רופא ונלקחו תחת השגחה רפואית אינן עומדות בדרכו של חבר אנ-איי לעבר ההחלמה.
מבנה ארגוני.
השירות העיקרי שמספק הארגון הוא מפגשי קבוצות. כל קבוצה פועלת באופן עצמאי ומתבססת על העקרונות המשותפים לארגון כולו, עקרונות המפורטים בספרות של אנ-איי.
רוב הקבוצות שוכרות חלל לפגישות השבועיות שלהן בבניינים המנוהלים על ידי ארגונים דתיים או חברתיים. בישראל נפגשים בחלק הערים במקלטים ציבוריים. חברים מנחים את פגישות אנ-איי, בפגישה, משתפים בחוויותיהם ובניסיונם בתהליך ההחלמה מסמים. חברי הקבוצה נוטלים חלק גם בפעילויות הקשורות בניהול הפגישה. שירות הוא עיקרון מרכזי בתוכנית, עשיית שירות היא כלי בסיסי לשינוי ותרגול העקרונות הרוחניים של הצעדים והמסורות.
במדינה בה מכורים אנונימיים היא תופעה חדשה יחסית, קבוצת אנ-איי היא המרכיב היחיד בארגון. קבוצות אלו מתמקדות במסורת החמישית ומטרתה העיקרית לשאת את בשורת ההחלמה למכור שעדיין סובל בפגישות. במקומות שניתנה בהם ההזדמנות למספר קבוצות של מכורים אנונימיים להתפתח ולהתייצב, הקבוצות יבחרו שליחים כדי ליצור ועדת שירות מקומית. ועדות מקומיות אלה מציעות בדרך כלל מספר שירותים שמשרתים את הקבוצות ומקיימים את הפעילויות הנרחבות של התוכנית ובהם:
מפגש בינלאומי של שליחים הידוע בשם "ועידת השירות העולמית" מספק מידע והדרכה בנושאים המשפיעים על הארגון כולו. בראש סדר העדיפויות של השירות העולמי של אנ-איי עומדות פעילויות שתומכות בקהילות אנ-איי ארציות צעירות ובתרגום ספרות של מכורים אנונימיים.
דמוגרפיה.
החתך הסוציו-אקונומי המיוצג על ידי חברי אנ-איי משתנה ממדינה למדינה. חברים ממעמד חברתי או כלכלי מסוים מתחילים את רוב התארגנויות אנ-איי הארציות, אך ככל שפעילותם הקהילתית גדלה והופכת יעילה יותר, החברות מתרחבת, ומייצגת חתך רחב יותר של השכבות הסוציו-אקונומיות באותו מקום.
כל הקבוצות האתניות והדתיות מיוצגות בין חברי אנ-איי. כשהתארגנות אנ-איי ארצית מגיעה לרמת בגרות מסוימת, חבריה בדרך כלל משקפים את המגוון או את ההומוגניות שבתרבות המקומית.
החברות במכורים אנונימיים היא על בסיס התנדבותי; אין כל רישום נוכחות, בין אם למטרות אנ-איי או למטרות אחרות. מסיבה זו, אין הארגון יכול לספק לגופים מתעניינים, מידע דמוגרפי מקיף בנוגע לחברות באנ-איי. עם זאת לפי הערכות הארגון, מגוון החברים והרקע האתני שלהם תואם את הדמוגרפיה במיקום הגאוגרפי. המידע שלהלן עלה לפי סקר, שבו נטלו חלק כמחצית מ-13,000 המשתתפים בכנס אנ-איי העולמי 2003 שנערך בסן-דייגו, קליפורניה:
פעילות בישראל.
קבוצת מכורים אנונימיים הראשונה בישראל הוקמה בשנת 1984, בתל אביב. הקבוצה שהחלה במתכונת של פגישה שבועית בודדת כיום מקיימת מפגשים במהלך כל ימות השבוע. עם השנים פעילות הארגון התרחבה וקבוצה שנייה נפתחה ביפו. בשנת 1990 הוקמה הקבוצה הראשונה בצפון הארץ בעיר עכו, מאז התפתחה התוכנית והוקמו קבוצות רבות ברחבי ישראל והפגישות קבועות וזמינות לכל מכור שמחפש החלמה.
החברותא בישראל גדולה ומגוונת אשר מוכיחה כי התוכנית עובדת למי שעובד אותה תקופות ניקיון יום נקי אחד ועד 35 שנים וממשיכים לבוא באופן קבוע "רק להיום" ונשארים נקיים. בכל שנה נערכים כ-4 כנסים אזוריים וארציים באתרים שונים שמהווים כינוסים לחברותא בישראל ומשלבים דוברים ומסרים של החלמה עם האפשרות ליהנות מהחיים ללא שימוש בסמים, הכנסים הם חוויה של תקווה ואמונה ופתוחים לבני משפחה אנשי מקצוע וכל מי שיש לו עניין.