במחצית השנייה של שנות ה-60, התדרדר המצב הביטחוני של הקיבוץ. באוגוסט 1965 פוצץ צינור המים של הקיבוץ. ב-5 במאי 1967 הופגז הקיבוץ, לראשונה מאז מלחמת העצמאות, באש מרגמות משטח לבנון, ושוב ביוני 1968. באוקטובר 1968 נהרג חבר הקיבוץ וחבר נוסף נפצע קשה כשהטרקטור שלהם עלה מוקש. בספטמבר 1970 נורו על הקיבוץ טילי קטיושה.
ענפי המשק.
חקלאות.
המטעים והכרמים של הקיבוץ נמצאים בהר על שטח של כ-1,030 דונם. במטע מגדלים בעיקר תפוחים (כ- 670 דונם) ופירות קיץ: נקטרינה, דובדבן, אפרסק אבוקדו וקיווי. הכרם תופס שטח של 220 דונם, מגדלים בו זני ענבים שונים באופן בלעדי עבור יקבי רקנאטי ויקב הרי גליל. הקיבוץ מעבד כ-2,500 דונם בעמק החולה, בהם מגדלים גידולי השדה וירקות כגון. בנוסף מחזיק בחוות הלולים לפטם בשטח 7 דונם.
צוק מנרה.
צוק מנרה הוא מיזם תיירות של הקיבוץ הכולל את:
יאנגון
יאנגוֹן (בורמזית: ရန်ကုန်, בעבר נקראה ראנגוּן) היא העיר הגדולה ביותר במיאנמר (בורמה), נכון לשנת 2021 מתגוררים בעיר 5,421,806 תושבים. העיר שימשה כבירת המדינה עד לשנת 2005 כשהוחלפה בנייפידאו.
מיקומה של העיר.
העיר ממוקמת על גדת נהר יאנגון, בקרבת מפרץ מארטאבאן.
בעיר פעול בית הכנסת משמיע ישועה שהוקם בסוף המאה ה-19.
כלכלה.
כלכלת העיר מתבססת על ייצוא אורז, עץ לביד, נפט, כותנה ועפרות מתכת. בעיר נמצאים בתי זיקוק לנפט.
היסטוריה.
במקום בו נמצאת היום העיר, היה קיים כפר דייגים החל מהמאה השישית. בשנת 1753 הפך המלך אלאונגפאיה את העיר לבירת המדינה. בשנת 1852 נכבשה העיר על ידי הבריטים.
העיר נפגעה על ידי צונאמי בשנת 1930 ונהרסה שוב במלחמת העולם השנייה, לאחר שנכבשה על ידי כוחות יפניים ב-8 במרץ 1942.
השכלה.
בעיר ממוקמת אוניברסיטת ראנגון שנוסדה בשנת 1920.
טרנס הומניזם
טרנס הומניזם (בלועזית: Transhumanism, "מעבר לאנושיות") היא גישה פילוסופית הומניסטית המנסה להבין ולהעריך את האפשרויות להתגבר על מגבלותיו הביולוגיות של האדם באמצעות קדמה טכנולוגית. הטרנס-הומניזם שואף להאריך את תוחלת החיים האנושית, למנוע הזדקנות, להכחיד מחלות ולשפר את האדם מבחינה פיזית, מנטלית וחברתית.
הטרנס-הומניזם שואף להפוך את האדם לפוסט-אדם, ישות עם יכולות פיזיות, אינטלקטואליות ופסיכולוגיות חסרות תקדים. הטרנס-הומניסטים מאמינים שאם המין האנושי לא ייכחד במאה הקרובה, בני האדם יהפכו באמצעות חידושים טכנולוגיים לסופר-אינטליגנטיים. לאחר שזה יקרה תחל תקופה של שינויים טכנולוגיים וחברתיים מהירים ביותר עד לנקודת מפנה המכונה "סינגולריות".
סקירה.
הביולוג ג'וליאן האקסלי, אחיו של הסופר אלדוס האקסלי, הגדיר את ה"טרנס אדם" ב־1957 כ"אדם שנשאר אדם, אך התעלה על עצמו, כאשר הכיר באפשרויות שבויתור על טבעו האנושי". הגדרתו של הוקסלי שונה באופן משמעותי מזו הנפוצה כיום.
בשנת 1966 החל פרידון מ' אספנדיארי, בנו של דיפלומט, ותלמיד איראני־אמריקאי זר שקרא לעצמו "FM 2030" (ראשי תיבות של שמו ומאה שנים מלידתו, בתקווה שיחיה עד גיל 100), שלימד את "הרעיון החדש של האדם" באוניברסיטת ניו סקול (The New School), לזהות אנשים שאימצו טכנולוגיה, סגנון חיים והשקפה שתואמים ל"פוסט-הומניזם". ב־1972 תרם רוברט איטינגר לפופולריות ההולכת וגוברת של הרעיון "טרנס־אנושות" בספרו "מאדם לסופרמן" (סופר אדם).
ב־1990 ד"ר מקס מור נתן לטרנס הומניזם את הגדרתו המודרנית:
אתר השאלות ועובדות הטרנס הומניסטי שהוכן על ידי האגודה הטרנס הומניסטית העולמית מציע שתי הגדרות אפשריות:
טרנס הומניסטים מתעסקים לעיתים בנושאים של שיפור המוח. על אף שחלקם מציעים שיפור אנטומי שולי של מערכת העצבים, המוח נחשב למכנה המשותף לאנשים כולם, ובזאת גורם מיקוד עיקרי לשאיפות הטרנס־הומניסטיות.
טרנס הומניזם תומך באופן כללי בהופעתן של טכנולוגיות כגון: ננוטכנולוגיה, טכנולוגית מידע קוגניטיבי וביוטכנולוגיה. כמו כן, הוא תומך גם בטכנולוגיות היפותטית כגון: מציאות מדומה, אינטליגנציה מלאכותית, טעינת מידע לתוך מוח אנושי, וקריוניקה (שמירה על רקמות או תאים במצב של השהייה של כל הפעילות הכימית, כלומר עצירת ההזדקנות למעשה).
אחד מאנשי הטרנס הומניזם המפורסמים ביותר במאה ה-21, הוא איש הטכנולוגיה והעתידן ריי קורצווייל, שסיכם את עיקרו תפיסותיו בעניין בספר הסינגולריות מתקרבת.
זרמים.
ישנו מגוון של דעות במחשבה הטרנסהומניסטית. רבים מהוגי המחשבות הטרנסהומניסטים הם בעלי השקפות זהות ומורכבות שכולן תחת פיתוח והשקפה מחדש. מספר זרמים בולטים בטרנס הומניזם זוהו ומפורטים כאן בסדר אלפביתי:
סרטן השד
סרטן השד הוא סוג הסרטן הנפוץ ביותר. מדובר במחלה סרטנית שמקורה בשד, אך היא עלולה לשלוח גרורות אל איברים שונים בגוף. בשלביה הראשוניים המחלה מתאפיינת בגושים לא כואבים בשד, לאחר מכן חודרים תאים סרטניים לקשרי הלימפה של בית השחי, ומשם עלולים התאים לחדור לזרם הדם, ודרכו להגיע לאיברים מרוחקים וחיוניים, ובהם הכבד, הריאות והמוח. המחלה מתפתחת בעיקר בנשים מעל גיל חמישים, והיא נדירה בגברים ובנשים צעירות. הסוג הנפוץ של סרטן השד הוא קרצינומה, אך קיימים סוגים נדירים יותר של סרטן השד, המסווגים כסרקומה או לימפומה.
מקורו של סרטן השד מסוג קרצינומה הוא ברקמה המצפה את צינורות ובלוטות החלב שבשד. בשלבי המחלה המוקדמים תאי האפיתל ממלאים את חלל צינוריות החלב, בהמשך חודרים תאי האפיתל את דופן צינור החלב ופולשים לרקמה התומכת. גוש התאים שנוצר (הגידול הראשוני) יכול לחדור את דופן בית החזה או את העור. מן הגידול הראשוני יכולים להתנתק תאים ליצירת גרורות.
העובדה שהשד אינו איבר חיוני לשרידות החולה מאפשרת להסיר את הגידול הראשוני ללא נזק למערכות הגוף, כך שגידול זה כשלעצמו אינו מהווה בדרך כלל סכנת חיים. הסכנה העיקרית בסרטן השד היא היווצרות גרורות באיברים החיוניים שאותם לא ניתן להוציא בניתוח.
אפידמיולוגיה.
סרטן השד הוא המחלה הממארת השכיחה ביותר והגורם השכיח ביותר לתמותה מסרטן בקרב נשים. כ-25% מכלל מקרי הסרטן בנשים הם של סרטן השד וכ-15% ממקרי התמותה בנשים כתוצאה מסרטן הם בשל סרטן השד. ככלל, שיעורי התחלואה בסרטן השד במדינות מפותחות גבוהים יותר מבמדינות המתפתחות, וזאת בשל אמצעי גילוי מוקדם זמינים יותר ובשל גורמי סיכון ואורח חיים הנפוצים יותר בנשים בחברה המערבית. בעולם המערבי, הגם שסרטן השד עודנו הממאירות השכיחה ביותר בקרב נשים, זהו גורם התמותה מסרטן השני בשכיחותו בקרב נשים; הראשון הוא סרטן הריאה. בארצות הברית, למשל, אובחנה המחלה בשנת 2013 בלמעלה מ-230 אלף חולים חדשים, מתוכם למעלה מ-99% נשים, ובשנה זו נפטרו מן המחלה כ-40 אלף חולים.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 חלה עלייה משמעותית בהיארעות של מקרי סרטן שד, במידה רבה כתוצאה מהתרחבות השימוש בממוגרפיה ככלי לאבחון מוקדם של סרטן השד. עלייה זו התייצבה בשלהי עשור זה, אך שיעורי ההיארעות המשיכו לעלות עד שנת 1999 כתוצאה מהעלייה בתוחלת החיים, שינויים באורח החיים אשר הגבירו את הסיכון ללקות בסרטן השד ושיפור השרידות ממחלות אחרות. לאחר מכן החלו שיעורי התחלואה לרדת בשל הפחתה בשימוש בטיפול הורמונלי חליפי. באשר לשיעורי השרידות, הרי שהם נמצאים בעלייה מתמדת לאורך העשורים האחרונים.
היארעות סרטן השד עולה עם הגיל, כאשר למעלה מ-95% אחוז ממקרי סרטן השד מאובחנים בנשים מעל גיל 40 והגיל החציוני לאבחנה הוא 61. באשר לגידולים ממוקמים, שיעור ההיארעות שלהם בנשים מעל גיל 50 התייצב בעשורים האחרונים, אולם בקרב נשים צעירות יותר היארעותם עולה.
סרטן השד הוא ברוב המוחלט של המקרים מחלה של נשים, אך בין 0.5% ל-1% מהמקרים לערך מופיעים בגברים.
בישראל.
בישראל כשליש ממקרי הסרטן החדשים בנשים הם של סרטן השד, וממאירות זו היא הגורם השכיח ביותר לתמותה מסרטן. בשנת 2011 אובחנו בישראל 4,106 נשים עם גידול חודרני ממאיר בשד ועוד כ-500 עם גידול ממוקד בשד. לפי נתונים אלה אחת משבע עד שמונה נשים תחלה במהלך חייה בסרטן השד. כ-1,000 נשים בישראל נפטרו בשנה זו מן המחלה. מגמות ההיארעות והתמותה בישראל תואמות את המגמות המקבילות הנצפות במדינות מתועשות אחרות בעולם.
אטיולוגיה.
גורמי סיכון.
גיל ומין.
גיל מוערך כגורם הסיכון החזק ביותר בנשים להתפתחות סרטן השד. בעוד שנדיר שסרטן השד יופיע מתחת לגיל 20, שכיחות המקרים של המחלה עולה עם הגיל עד שאחת מתשע נשים המגיעות לגיל 80 תחלה בה.
כאמור, סרטן השד פוקד בעיקר נשים, עם שכיחות הגבוהה פי 100 לערך בנשים. גורמי סיכון בגברים כוללים גורמים גנטיים, עודף הורמונים אסטרוגניים לעומת אנדרוגניים ופגיעה באשכים. גושים בשדיים בגברים הם לרוב ביטוי לגינקומסטיה או גידולים שפירים.
מחלת שד קודמת.