בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה ביחוב 35,148 בני אדם. האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2016 נמנו במחוז המשנה 30,225 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה ב-2009: 92.46% בלארוסים, 5.61% רוסים, 1.24% אוקראינים ו-0.69% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (72.68%) ורוסית (26.09%).
הנס ביבוב
הנס ביבוב (בגרמנית: Hans Biebow; נולד ב-18 בדצמבר 1902 - הוצא להורג ב-23 ביוני 1947) היה ראש הממשל הנאצי הגרמני בגטו לודז' בפולין הכבושה.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
ביבוב נולד בברמן, בנו של יוליוס ביבוב, מנהל חברת ביטוח. הוא עבד בחברתו של אביו כמתמחה בשטוטגרט. הוא תכנן להגיע למשרתו של אביו. עקב המשבר הכלכלי של 1929 נפגעו עסקי האב. ביבוב עזב את עבודתו בחברתו של האב ועבר לבנק בברמן. בגיל 22 החל לנהל סניף של חברת דגנים בגטינגן. משנת 1924 עסק במסחר בקפה.
ב-1939 הצטרף למפלגה הנאצית.
בתחילת מלחמת העולם השנייה, העסיק כ-250 עובדים וגלגל מחזור שנתי של מיליון רייכסמארק.
בתקופת השואה.
לאחר מכן הפך ביבוב לממונה על גטו לודז'. הוא הפך את גטו לודז למתחם החזקת עובדי כפייה כדי להניב רווחים לגרמניה הנאצית.
תחת ניהולו נדחסו 164,000 יהודי לודז', העיר השנייה בגודלה בפולין, לאזור קטן בעיר. התקשורת בין תושבי הגטו והעולם החיצוני נותקה והיצע המזון הוגבל, מה שגרם לתמותה מרעב בגטו. בשנות קיומו של הגטו עברו בו 204,000 איש, בהם יהודים ממרכז אירופה. ממשל הגטו התקיים מאפריל 1940 עד קיץ 1944, ומהגטו יצאו טרנספורטים למחנות ההשמדה (בעיקר אושוויץ וחלמנו).
ביבוב היה אחראי ישירות להרעבת אוכלוסיית הגטו וסייע לגסטפו לאסוף יהודים לגירוש.
ביבוב הפעיל את שליטתו באמצעות ממשל יהודי בראשות מרדכי חיים רומקובסקי. רומקובסקי האמין שהיהודים יכולים לשרוד אם ייצרו סחורות זולות וחיוניות עבור הנאצים. ביבוב הרוויח ממכירת תוצרת שייצרו יהודים וכן מרכושם המוחרם. מפעלי הגטו ייצרו מוצרים כגון מגפי חיילים גרמנים והיו רווחיים עבור הגרמנים מכיוון שהיהודים, שהיו מנותקים מכל משאב, עבדו תמורת שכר שכלל מזון בסיסי וצורכים חיוניים נוספים בלבד. הפרודוקטיביות של הגטו הייתה גורם בהישרדותו הארוכה יחסית. התושבים סבלו ארבע שנים של רעב, מחלות וצפיפות לפני שנשלחו למחנות ההשמדה חלמנו ואושוויץ. מתוך 204,000 תושבים, כ-10,000 שרדו.
בתחילה עודד ביבוב שימוש ביהודים כמקור לעבודה זולה במקום רציחתם, אך הוא הסתגל מהר למדיניות ההשמדה. הוא עודד את אחרוני היהודים בגטו בקיץ 1944 לעלות לרכבות לאושוויץ בנאום בו הבטיח להם שיעבדו במערב.
לפני שחרור לודז' על ידי הצבא האדום בינואר 1945, הורה ביבוב לחפור בורות קבורה גדולים בבית הקברות המקומי, מתוך כוונה שהגסטאפו יוציא להורג את 877 היהודים הנותרים ששירתו כצוות ניקיון בגטו. ייתכן שזה היה ניסיון של ביבוב לחסל עדים לתפקידו בפעילות הגטו. למעשה רובם לא שיתפו עמו פעולה, ורק כ-150 יהודים נאספו למקום הבורות על פי ציוויו. גם אלו שוחררו, אחר כניסת הצבא האדום ב-19 בינואר למחנה, לפני שהספיק להוציאם להורג.
לאחר השואה.
לאחר הכניעה ללא תנאי של גרמניה בשנת 1945 הצליח ביבוב לברוח ולהתחבא בגרמניה, אך זוהה על ידי ניצול הגטו ונעצר לאחר מכן בברמן. הוא הוסגר על ידי בעלות הברית ללודז', הועמד לדין ב-23 באפריל 1947 וכעבור שבוע נפסק דינו. הוא הוצא להורג בתלייה ב-23 ביוני 1947.
חודש שבט
אדר השני
איר
חודש תמוז
הרשות לשיתוף פעולה תעשייתי
מנדל של הספרים
מנדל של הספרים הוא ספר מאת שטפן צווייג.
הספר יצא לאור בגרמנית בשנת 1936. תורגם לעברית בשנת 2016 בידי הראל קין ויצא לאור בהוצאת "תשע נשמות".
הספר.
הדמות הראשית בספר הוא יעקב מנדל, יהודי שהיגר מרוסיה לווינה ועיסוק בספרים מילא את עולמו. הספר נפתח בביקור אקראי של המספר בבית הקפה בו נהג מנדל "לנהל את עסקיו", כאשר המספר נזכר בדמותו של מנדל ומתחיל להתחקות אחרי קורותיו של מנדל אשר שזורים במלחמת העולם הראשונה.
יצחק מור כותב בביקורת על הספר:
היחידה הממשלתית לתיאום המאבק בגזענות
היחידה הממשלתית לתיאום המאבק בגזענות היא יחידה במשרד המשפטים בראשות עו"ד אווקה (קובי) זנה, שמטרתה מניעה ומיגור גזענות ממסדית - במשרדי ממשלה ומוסדות ציבור - על רקע צבע עור, מוצא, לאום, דת וכלפי כלל הקבוצות בישראל, באמצעות שינוי מדיניות ופרקטיקות ארגוניות, לקידום שוויון וחוסן חברתי במדינת ישראל.
הקמת היחידה.
בעקבות מחאות יוצאי אתיופיה בחודשים אפריל-מאי 2015, הוקם צוות בין-משרדי למיגור הגזענות נגד יוצאי אתיופיה, בראשותה של מנכ"לית משרד המשפטים, אמי פלמור. בחודש יולי 2016 פורסם דו"ח הצוות, והמלצותיו אומצו על ידי ועדת שרים בהחלטת ממשלה מספר 1958. אחת ההמלצות המרכזיות הייתה הקמת יחידה ממשלתית, במשרד המשפטים, לתיאום המאבק בגזענות.
תחומי אחריות.
היחידה הוסמכה על ידי הממשלה, בין היתר, לקבל תלונות בנושא גזענות ממסדית ולנתב את הטיפול בהן לגורמים המוסכמים, לרכז מידע בנושא המאבק בגזענות, לפעול למניעת גזענות ולהגיש דו"ח לממשלה על פעילות משרדי הממשלה השונים למיגור הגזענות.
אחד מתפקידיה המרכזיים של היחידה הוא קבלה של פניות ותלונות ממי שחוו או היו עדים למופעי גזענות ממסדית/מוסדית, הפנייתן לגורמים הרלוונטיים ומעקב אחר הטיפול בהן.
בשנת 2019 נפתחו ביחידה 497 תלונות, כדלקמן:
במקביל לטיפול פרטני בתלונות, היחידה פועלת לשינויים רוחביים בדרכים אלה:
היחידה מקדמת פיתוח של ידע מקצועי, משפטי ומחקרי בנושא של גזענות, שבעזרתו ניתן לפתח הכשרות, לייעץ ולהוביל תהליכי שינוי בשירות הציבורי ומשרדי הממשלה.
ריאקציית תרמידור
שלטון תרמידור
אלקטרה מוצרי צריכה
אלקטרה מוצרי צריכה (1970) בע"מ, היא חברה ציבורית ישראלית רב תחומית, הכוללת חטיבות בתחומי מוצרי צריכה חשמליים, קמעונאות מוצרי חשמל, מזון ומשקאות, ספורט ופנאי ונדל"ן.
החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב והיא חברה במדד ת"א-90. חברת אלקו, שבשליטת האחים דניאל ומיכאל זלקינד, היא בעלת השליטה בחברה, בהחזיקה כ-47.9% ממניות החברה.
היסטוריה.
היסטוריה מוקדמת: המאה העשרים.
אלקטרה מוצרי צריכה התחילה את דרכה בשנת 1945 כחנות קטנה לתיקון מוצרי חשמל. בנוסף לתיקוני מוצרים, החלה החברה לייבא מגהצים, מערבלי מזון, מקציפים חשמליים, מכונות כביסה ומקררים. בשנת 1954 החלה החברה לייבא לישראל מזגנים מתוצרת החברה האמריקאית אמרסון אלקטריק.
בשנת 1961 פתחה החברה את מפעל מיזוג האוויר הראשון בישראל, שם החלה בפיתוח וייצור של יחידות מיזוג אוויר, לרבות יחידת המיזוג הראשונה בשוק המורכבת על חלון, והמזגן המפוצל הראשון בשוק. בערך באותה תקופה, החלה החברה לייבא גם יחידות מיזוג אוויר של וסטינגהאוס ודייקין.
בשנת 1973 עברה החברה לאזור תעשייה החדש בראשון לציון, שם הקימה מפעל ייצור על שטח של 55 דונם.
בשנת 1991 נרכשה אלקטרה על ידי אלקו..
בשנת 1993 החברה הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. החברה נמחקה מהמסחר בשנת 2007 בעקבות הצעת רכש ששיקפה לחברה שווי של 851 מיליון ש"ח, והונפקה שנית בדצמבר 2010 לפי שווי של 1.15 מיליארד שקל.
אלקטרה מוצרי צריכה פתחה את החנות הראשונה של רשת חנויות החשמל "שקם אלקטריק" בשנת 1995.
המאה ה-21: הרחבת תחומי הפעילות הקמעונאית, מחזור ופתרונות אנרגיה מתחדשת.
בשנת 2004 החלה החברה בייבוא ושיווק של טלפונים סלולריים מתוצרת סוני מובייל היפנית בשותפות עם חברת ברס בשנת 2015 רכשה החברה את מלוא השליטה בשותפות.
בשנת 2007 רכשה החברה את הרשת "מחסני חשמל".
במרץ 2011 החלה החברה בייבוא ומכירה של ברי מים תחת המותג "אלקטרה בר". במהלך 2017 מכרה החברה את פעילותה בתחום.
בשנת 2012 רכשה החברה את רשת אייס שנכנסה להקפאת הליכים עקב קשיים כלכליים, ב-2017 נמכרה השליטה לקרן קדמה ברווח של 95 מיליון שקל.
בשנת 2017 רכשה החברה את חברת אלפא אשר עסקה בייבוא טלפונים סלולרים מתוצרת וואווי הסינית.
בינואר 2017 הודיעה אלקטרה מוצרי צריכה כי הגיעה להסכמה לרכישת הרשת הסלולרית גולן טלקום תמורת 350 מיליון ש"ח, והעסקה הושלמה באפריל 2017. באוגוסט 2020 מכרה החברה את "גולן טלקום" ל"סלקום" תמורת 513 מיליון ש"ח במזומן, תוך צבירת רווח הון של 163 מיליון ש"ח.
בשנת 2017 הפכה אלקטרה מוצרי צריכה למובילת השוק המקומי בתחום מיזוג האוויר, עם נתח של 42% מהשוק.
באוגוסט 2020 כלכליסט דיווח כי "בוש" ואלקטרה מוצרי צריכה יקימו מתקן לייצור אביזרי מיזוג אוויר באשקלון, בהשקעה של 29.6 מיליון דולר במתקן. המוצרים המיוצרים במתקן יופצו ברחבי העולם על ידי בוש, על פי הדיווח, כאשר החברות מצפות לשלוט ב-10% משוק משאבות החום האירופאי תוך ארבע שנים.
בשנת 2021 החברה הקימה שותפות עם חברת המחזור AllRecycling להקמת המפעל הראשון בישראל למחזור מכשירי חשמל ביתיים גדולים, המכונים גם פסולת אלקטרונית כבדה - כמו מקררים ומזגנים – תוך ניהול ובקרה על כל שרשרת הערך מייצור ועד למיחזור. המפעל מתוכנן להיפתח בשנת 2022, הוא יעמוד בתקנים האירופאים CENELEC, ויהיה בעל קיבולת של כ-30,000 טון בשנה.
במרץ 2021 נכנסה אלקטרה מוצרי צריכה למתחם הדיוטי פרי בנמל התעופה בן-גוריון, תחת המותג "שקם אלקטריק דיוטי פרי".
באפריל 2021 רכשה החברה את קבוצת סער ושלוש רשתות השיווק שלה - 34 סניפים בסך הכל - הפועלת בשוק הספורט והפנאי תחת המותגים "קולומביה", "שבילים" ו"אאוטסיידרס".