קונידאבה היא עיירה קטנה יחסית ובה פועלים בנק, תחנת משטרה, אחד משדות התעופה היחידים במחוז, כמה חנויות, בית חולים, סניף דואר, שוק לחפצים משומשים, שני שווקים למזון וכמה כנסיות. הכביש הראשי העובר דרכה הוא הכביש הסלול היחידי בה ובנוסף מובילים ממנה כמה כבישים בלתי סלולים, כולל זה המוליך להר וילהלם (Mount Wilhelm), הגבוה ביותר בהרי פפואה גינאה החדשה.
קונידאבה היא המרכז התעסוקתי, המסחרי והתחבורתי של האזור. משני צדדיה של העיירה זורמים שתי נהרות. האדמה סביב העיירה מאוד הררית ותלולה ועקב כך הגישה לכפרים באזור קשה ולא נגישה לכלי רכב. הדבר מקשה על שיווק התוצרת החקלאית. יחד עם זאת ידועים תושבי האזור בחקלאות המדרגות שלהם. הגידולים העיקריים הם בטטה, טארו, בננה וקנה סוכר. קפה הוא היבול המכניס ביותר.
ריי דונובן
ריי דונובן (באנגלית: Ray Donovan) היא סדרת דרמת פשע בכיכובם של לייב שרייבר וג'ון ווייט. הסדרה נוצרה על ידי אן בידרמן עבור רשת Showtime. העונה הראשונה בת 12 הפרקים עלתה לאוויר לראשונה בתאריך ה-30 ביוני 2013. הפרק הראשון שבר שיאי צפייה והפך לפיילוט הנצפה ביותר של רשת Showtime בכל הזמנים.
ב-16 ביולי 2013 חידשה רשת Showtime את הסדרה לעונה שנייה שעלתה לשידור במהלך 2014. העונה השלישית עלתה לאוויר ביולי 2015. העונה הרביעית של הסדרה עלתה לשידור ב-26 ביוני 2016. העונה החמישית של הסדרה עלתה באוגוסט 2017. העונה השישית עלתה לשידור ב-28 באוקטובר 2018. העונה השביעית והאחרונה של הסדרה עלתה ב-17 בנובמבר 2019.
עלילה.
עלילת הסדרה ממוקמת בלוס אנג'לס, קליפורניה, כשריי דונובן (לייב שרייבר), במקור מדרום בוסטון, הוא "מסדר" (פיקסר) של משרד עורכי הדין הגדול "גולדמן ודרקסלר" שמייצג את כלל העשירים והמפורסמים של לוס אנג'לס. ריי מתמודד על בעיות מבית בדמות אביו מיקי דונובן (ג'ון ווייט) שמשתחרר באופן בלתי צפוי מהכלא וסוכני FBI מנסים "להפיל" את ריי ואת שותפיו. משפחתו של ריי, ושני אחיו בפרט, טרי דונובן (אדי מארסן) ובאנצ'י דונובן (דאש מיהוק) מסתירים סודות אישיים ואפלים מעברם וגם את האמת בנוגע למאסרו של אביהם, מיקי. בנוסף מתמודד ריי עם בעיות אמון עם אשתו אבי דונובן (פאולה מלקומסון) ועם ילדיו המתבגרים בריג'יט דונובן (קריס דורסי) וקונור דונובן (דבון בגבי).
מועמדויות ופרסים.
ביוני 2013 הסדרה הייתה מועמדת ל"פרס בחירת מבקרי הטלוויזיה" בקטגוריה "הסדרה החדשה הטובה ביותר". בדצמבר 2013 הסדרה הרוויחה 2 מועמדויות לפרס גלובוס הזהב: שרייבר היה מועמד לפרס "השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה" ואילו ג'ון ווייט זכה בפרס "השחקן הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה".
עליזה זומר
אלוטאו
אלוטאו (Alotau) היא עיירה בפפואה גינאה החדשה, בירת מחוז מפרץ מילן (Milne Bay ) בדרום-מזרח המדינה. אוכלוסיית העיירה מנתה 12,628 תושבים בשנת 2011.
אלוטאו שוכנת באזור בו הצבא היפני הקיסרי ספג את תבוסתו הראשונה במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה ב-1942, לפני קרב שביל קוקודה. פארק זיכרון באתר הקרב מנציח את האירוע. אלוטאו הפכה להיות בירת המחוז ב-1969 במקום סאמראי (Samarai).
12 ק"מ מאלוטאו שוכן שדה התעופה גרני (Gurney Airport) שקרוי על שם מפקד הטייסת של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי, צ'ארלס ריימוד גרני, שנהרג באזור ב-1942. העיירה מהווה נקודת מעבר לכמה מהאיים הנידחים שנמצאים בתחומי המחוז. מפרץ מילן ידוע בשוניות האלמוגים שבו המהווים אתרי צלילה פופולריים. אלוטאו היא גם מקום הכינוס השנתי של שרי ממשלות אוסטרליה ופפואה גינאה החדשה.
אליס הרץ-זומר
עליזה הרץ
אליס הרץ
דוד גווילי
רצח מירה ארצי
רצח מירה ארצי הייתה פרשת רצח ומשפט שהסעירה את המדינה בראשית שנות החמישים של המאה העשרים, כאשר מירה ארצי, צעירה בת קיבוץ דגניה א' נרצחה ב-30 בדצמבר 1952 בטבריה וחברה לשעבר, חיים שמחון, רב-סמל בצה"ל הועמד לדין, טען לחפותו אך הורשע בהריגתה ונדון למאסר. הוא שוחרר טרם זמנו בחנינה שהעניק לו נשיא המדינה יצחק בן-צבי בהתערבותו של היועץ המשפטי לממשלה חיים כהן שהטיל ספק באשמתו לאחר שנפגש עמו והוא נטל סם אמת כדי להוכיח את חפותו.
הרצח.
מירה ארצי נולדה בשנת 1931 כבת למשפחה מוותיקי קיבוץ דגניה א'. היא הייתה ספורטאית וחובבת טבע. בשירותה בצה"ל הייתה מ"כית במחנה 80 ולאחר מכן הייתה נגדית משמעת במחנה אלנבי בשכונת תלפיות בירושלים, שם הכירה את חיים שמחון.
חיים שמחון נולד בחיפה בשנת 1927, שירת במשטרת היישובים העבריים. היה חבר בארגון "ההגנה" ולאחר מכן עבר לאצ"ל. במלחמת העצמאות השתתף בקרבות בדרום הארץ. לאחר המלחמה המשיך בשירותו בצה"ל. בשנת 1950 נתמנה לרס"ר במחנה אלנבי.
במחנה אלנבי הכירו מירה ושמחון זה את זה והפכו לבני זוג. לאחר שמירה שוחררה משירותה בצה"ל ושבה לביתה בקיבוץ, המשיכו להתקיים הקשרים ביניהם ושמחון ביקר אותה בקיבוץ מספר פעמים ואף הכיר את בני משפחתה. במרוצת הזמן חש שיחסה אליו מתקרר. מירה הסבירה לו כי הדבר נובע מיחסו המסתייג של אביה כלפיו. שמחון שיגר מכתב לאב בו טען כי יחסו המתנכר של האב אליו נובע מטעמי אפליה עדתית. האב השיב לו במכתב בו הכחיש את הטענה, אך הודה כי הידידות ביניהם אינה לרוחו, הואיל וחינוכם של מירה ושמחון והסביבה בה גדלו שונים והבדלים אלה עשויים להיות להם לרועץ אם יתחתנו. עד מהרה נותקו היחסים בין בני הזוג.
בינתיים נקשרה מירה לבן זוג חדש, בחור מחיפה. לאחר שלושה חודשי היכרות יצאו בני הזוג ביום ג', 30 בדצמבר 1952, בשעות הערב, במכוניתו של בן הזוג לבילוי בטבריה. בהגיעם לעיר נכנסו לבית קפה ומסעדה שעל הטיילת על שפת הכנרת והזמינו ארוחה. בסביבות השעה 11 בלילה, בשעה שסעדו, נכנסו למסעדה שני אנשים לבושי מדים שהגיעו למקום בכלי רכב צבאי. אחד מהם היה קצין בדרגת סרן והשני בדרגת רס"ר. כשהתקרבו לשולחנם של בני הזוג נוכחה מירה לראות כי הרס"ר הוא שמחון. הוא ניגש אליה וביקש ממנה לצאת לרגע החוצה. בן הזוג, שהכיר את שמחון הבין את רצונה של מירה להחליף דברים עם שמחון על רקע קשריהם בעבר. שני שוטרים חלפו במקום במכונית משטרה, אחד מהם יעיד אחר כך כי הבחין בשמחון שוכב בשטח של חורבות שליד קיר המסעדה, כשבינו לבין הקיר שוכבת בחורה. הוא פנה בקריאה לעבר שמחון ושמחון קרא לעברו שהכל בסדר. לאחר זמן לא רב הבחין בשמחון יורד משטח החורבות ועוזב את המקום בנסיעה ביחד עם הסרן.
בן זוגה של מירה המתין לשובה אך היא בוששה לשוב למסעדה. בעודו ממתין למירה נכנס השוטר למסעדה ואמר כי המכונית הצבאית עזבה את המקום. בן הזוג סבר שמירה נסעה עם שמחון. לאחר שחלפו שעות ומירה לא שבה הוא הודיע בשעה 3 לפנות בוקר של 31 בדצמבר 1952 למשטרה על היעלמה. השוטרים ערכו חיפוש ומצאו את מירה רק בשעה 8 בבוקר, כשהיא נטולת רוח חיים וגופתה מוטלת ליד קיר בית הקפה. על פי הממצאים היא נחנקה למוות בין השעות 11 ורבע לחצות.
המשפט.
כשנתגלתה גופתה של מירה ארצי הוטל החשד המיידי על שמחון, עמו יצאה מהמסעדה לפני שעת המוות המשוערת, והוא נעצר כחשוד ברציחתה. הוא הועמד לדין באשמת רצח בפני בית המשפט המחוזי בחיפה. משפטו החל ב-24 במאי 1953. התובע היה פרקליט מחוז חיפה עו"ד לני רבינוביץ'. בצוות ההגנה של שמחון היו שניים מעורכי הדין הידועים הארץ, יוסף קיסרי ואשר לויצקי ובנוסף להם עו"ד בשם דורון. השופטים היו בנימין זהר, יהושע גוברניק ומשה עציוני.
במהלך המשפט לא הוצגו ראיות ישירות לרצח, אלא רק ראיות נסיבתיות.
בן הזוג של מירה שהגיע איתה למסעדה ונשאר בה לאחר שמירה עזבה, היה העד הראשי של התביעה ותיאר את אירועי הערב. השוטר שראה את הזוג השוכב ליד החורבות העיד כי ראה את שפמו של הנאשם. בחקירה הנגדית של בן הזוג ניסה הסנגור לויצקי להטיל עליו את אשמת הרצח. שאלותיו כוונו כדי להראות כי המשך שהותו של בן הזוג במסעדה, שעות רבות לאחר שמירה יצאה ולא שבה מחשיד אותו ברציחתה. הדבר היה למורת רוחו של השופט זהר שהעיר על כך לעד כי הוא רשאי לשאול את בית המשפט על אלו שאלות להשיב ועל אלו לא.
אחד העדים היה טרמפיסט שנאסף בליל המקרה על ידי הרכב הצבאי של שמחון והסרן, שהעיד כי מאחר שהרכב התמהמה מלעזוב את המסעדה הוא המשיך דרכו באוטובוס. הוא סיפר כי בעוזבו את המסעדה ראה את מירה בחברת שמחון מחוץ למסעדה.
נערך גם ביקור לילי של השופטים, הנאשם, התובעים והסנגורים בזירת הפשע.
כשהגיע תורו של שמחון להעיד הוסבר לו על ידי השופטים כי אינו חייב להעיד אלא אם רצונו בכך, כי הוא יכול למסור עדות מתוך תא הנאשמים ללא שבועה, או להעיד בשבועה מדוכן העדים. שמחון בחר להעיד בשבועה ובכך נחשף לחקירה נגדית.
שמחון תיאר את קורות חייו, את רקע היכרותו עם מירה ועל ניתוק הקשר ביניהם בשל היחס המתנכר אליו מצד אביה. כן סיפר כי לאחר ניתוק הקשר עם מירה נקשר לבחורה אחרת ועמד לשאת אותה לאישה.
שמחון הקריא מעל דוכן העדים מכתב שכתב לאביה של מירה יומיים לאחר הרצח בו נאמר: