בחירת נוזל העבודה הוא בעל חשיבות עליונה במנועים מסוג זה, מכיוון שמדות החום הנמוכות והפרש הטמפרטורות הקטן הם גורם מרכזי לירידת הנצילות והיעילות של המעגל. כדי להשיג עבודה בתנאים אלו, משתמשים בנוזלי קירור או בנוזלים פחמימתיים. נוזל העבודה במנוע רנקין אורגני הם בעלי התכונות הבאות:
אות האומץ הנשי הבין-לאומי
אות האומץ הנשי הבין-לאומי (באנגלית: International Women of Courage Awards) מוענק מדי שנה על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית לנשים מרחבי העולם שגילו במעשיהן מנהיגות, אומץ לב, תושייה ונכונות להקרבה יוצאת דופן למען הזולת ובפרט להטבת ולקידום זכויות נשים.
חלוקת האות החלה במרץ 2007 והוא נוסד על ידי מזכירת המדינה קונדוליזה רייס לציון ביום האישה הבין-לאומי. לכל שגרירות אמריקאית בעולם מוענקת הזכות להמליץ על אישה אחת כמועמדת לקבלת האות הבינלאומי.
זוכות אות האומץ הנשי הבין-לאומי.
בשנת 2008 הוענק האות ל-8 נשים משמונה מדינות שונות מתוך 95 מועמדות.
בשנת 2009 הוענק האות לשמונה נשים משמונה מדינות שונות מתוך 80 מועמדות.
J.Lo (בעברית: ג'יי לו) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז, אשר יצא לאור ב-23 בינואר 2001, תחת חסותה של חברת התקליטים אפיק רקורדס.
סינגלים.
האלבום הנפיק ארבעה סינגלים. הסינגל הראשון מהאלבום היה "Love Don't Cost a Thing" אשר היה להצלחה עולמית, המשך ההצלחה הייתה גם לסינגל "Play" שהגיע ל-20 המובילים במצעד הבילבורד הוט 100 וברחבי העולם הצליח "Play" לחדור לעשרת המובילים במצעדי הפזמונים.
הסינגל השלישי היה "I'm Real" שהיה להיט נוסף שחדר לעשרת המובילים ברוב המדינות והגיע למקום הראשון במצעד ההוט 100 של הבילבורד והפך לשני של לופז שעשה זאת, והאחרון "Ain't It Funny" זכה להצלחה דומה, והרמיקס שיצא לו מתוך האלבום, "J to tha L–O! The Remixes", הצליח לכבוש את פסגת מצעד ההוט 100 גם כן, ובכך הפך את לופז לאמן הראשון אשר הצליח לעשות זאת עם רמיקס לשיר.
הצלחה.
עם יציאתו נכנס האלבום היישר אל המקום ה-1 במצעד הבילבורד 200, ובכך הפך לראשון של לופז שעושה זאת. באותו זמן הצליח האלבום להעפיל לצמרת מצעדים רבים, ובעקבות זאת החלו הסינגלים מן האלבום להימכר בכמויות גדולות בכל רחבי העולם.
אבי אייזנשטיין
יורם אטינגר
יורם אטינגר-איתן (נולד ב-1945) הוא דיפלומט ואיש עסקים ישראלי העומד בראש חברת US-Israel Opportunities, המתמחה ביחסי ארצות הברית–ישראל. כיהן בעבר כקונסול וציר בשגרירות ישראל בארצות הברית וכמנהל לשכת העיתונות הממשלתית.
קורות חייו.
אטינגר נולד בישראל להורים יוצאי מזרח אירופה שעלו ארצה במסגרת העלייה החמישית בשנות ה-30 של המאה ה-20. הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת טקסס באל פאסו (1969) ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת UCLA (ב־1972).
מאמצע שנות ה-70 ועד אמצע שנות ה-80 הקים וניהל יחידה לחקר המזרח התיכון במסגרת שירות המדינה. בין השנים 1985 – 1988 כיהן בתפקיד קונסול ישראל בדרום מערב ארצות הברית, שבסיסה היה ביוסטון טקסס. בין השנים 1988–1989 כיהן בתפקיד מנהל לשכת העיתונות הממשלתית. לאחר מכן, בין השנים 1989 – 1992, כיהן בתפקיד ציר בדרגת שגריר לענייני הקונגרס האמריקאי בשגרירות ישראל בוושינגטון.
כיום עומד אטינגר בראש חברת "US-Israel Opportunities" המספקת שרותי ייעוץ עסקי ומדיני בתחום יחסי ארצות הברית–ישראל. בנוסף, הוא חבר ב"צוות האמריקאי-ישראלי למחקרים דמוגרפיים", העוסק בבדיקת המצב הדמוגרפי בישראל ובמיוחד בשטחי יהודה ושומרון ורצועת עזה. חברי צוות המחקר טוענים כי האיום הדמוגרפי עליו מצביעים חוקרים שונים ובהם פרופ' ארנון סופר - איננו נכון - והנתונים עליו הוא מבוסס, שגויים. לדעתו, בשנים האחרונות, התהפכה המגמה והדמוגרפיה פועלת לטובת היהודים. הוא גם מצביע על ליקויים רבים ומהותיים בשיטת מניין האוכלוסין של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה וסובר כי מספר הפלסטינים ביהודה ושומרון קטן משמעותית מהנטען. מאמריו ומחקריו של אטינגר מפורסמים בבימות מגוונות בישראל ובארצות הברית, והוא מעביר הרצאות במסגרות שונות.
אטינגר נשוי לאורה, אב לשלוש בנות ומתגורר בירושלים.
אריה מוסקוביץ
הוצאת שלגי
הסראייה
רחוב יפו (חיפה)
טיסה 582 של ארקיע
עמירם תמרי
עמירם תָּמָרי (טַיטֶלמן) (22 במרץ 1913 – 3 ביולי 1981) היה צייר ומאייר ישראלי. חתן פרס דיזנגוף לציור לשנת 1941.
ביוגרפיה.
תמרי נולד בחדרה, בנם של צפורה בת נחמן קיפֶּר מרוסיה (אחותו של המחנך משה נחשון (קיפר)) ומיכאל תמרי-טַיטלמן, איש הפועל הצעיר. גדל בתל אביב.
למד באקדמיית גרנד שומייר (Académie de la Grande Chaumière) ובאקדמיה ז'וליאן בפריז.
נהג לצייר תמונות שמן של נופים והווי ארץ ישראל בסגנון שהגיע לעיתים אל הציור המופשט ואף נגע בקוביזם. זכה בפרס דיזנגוף לציור ב-1941. הציג תערוכות יחיד ברחבי הארץ. כן אייר ספרי ילדים של הוצאת גדיש, ובין היתר את הספר "חסמבה בקרבות רחוב בעזה", שיצא בשנת 1957.
היה מורה לציור בסמינר לוינסקי ובבית הספר לדוגמה בתל אביב.
היה נשוי לחנה לבית שְלִיסֶלְברג ואב לבת.
לפילי
לפילי (מלטינית: lapillus – אבן קטנה) הוא הגדרת גודל לטיפות געשיות בינוניות שגודלן 64-2 מ"מ במצבי קרישה שונים ובמבנה אווירודינמי הנפלטות מהר געש בעת התפרצות געשית. טיפות אלה נוצרות ממזרקות לבה הנוצרות בעיקר בהתפרצויות סטרומבוליאנית. בהצטברותן עם חומרי טפרה אחרים הן יוצרות סלעי טוף. סלע הנוצר מהתלכדות לפילי נקרא "לפיליסטון".
היווצרות.
התפרצויות געשיות משליכות לאוויר טפרה – חומרים הנופלים לקרקע ומצטברים שם. מזרקות לבה עשויות להגיע לגובה של מאות מטרים, והלבה נקרעת לחלקים קטנים יותר, בהם לפילי. במעופן של הטיפות באוויר נקרש חלקן החיצוני במבנה אווירודינמי.
הטיפות נזרקות למרחק-מה מן הלוע: החלקיקים הגדולים יותר יפלו קרוב אל הלוע, והחלקיקים הקטנים יותר יפלו במרחק גדול יותר ממנו. בנפלן על הקרקע עשויות הטיפות להיצמד זו לזו בעודן חמות ורכות, וכאשר הן מתקררות ומתגבשות הן הופכות לסלע.
טיפות לפילי עשויות להצטבר ביחד עם חומרים פירוקלסטיים אחרים ליצירת טוף. כאשר החומרים המרכיבים את הטוף עדיין חמים, הם "מולחמים" זה לזה ויוצרים איגנימבריט – טוף מולחם.
לפיליסטון.
לפיליסטון הוא סלע הנוצר מהתלכדות של טיפות לפילי. כאשר הטיפות הנופלות לקרקע עדיין מותכות, והן נצמדות ומולחמות זו לזו. התגבשותן יוצרת סלע סלע פירוקלסטי, וחתך בו עשוי להראות את מתאר הטיפות.
לפילי מלוכד.
"'לפילי מלוכדומה" (accrestionary lapilli) נוצר מטיפות עגולות הנוצרות סמוך מאוד ללוע הר הגעש, לרוב בעמוד האפר הגעשי, בטרם קיבלו מבנה אווירודינמי. היצמדות הטיפות זו לזו נובעת מלחות או מכוחות אלקטרוסטטיים, ועשויה ליצור כמה שכבות של טיפות בטרם נפילתן לקרקע.
לפילי משוריין.
לפילי משוריין (armoured lapilli) הוא סוג של לפילי מלוכד הנוצר בתנאים של לחות גבוהה מאוד. הלחות הרבה גורמת להתלכדות טיפות הלפילי עם חומרים פירוקלסטיים אחרים המצויים בענן האפר, דוגמת פומיס, היוצרים ציפוי – מעין שריון – מסביב ללפילי. גושים מלוכדים שמקורם בתחילת ההתפרצות יימצאו בשכבות תחתונות והחלקים המרכיבים אותם ישתטחו ויידחסו כעדשות. גושים שמקורם בשלבים מאוחרים של ההתפרצות יימצאו בשכבות העליונות ולא יידחסו או ישתטחו.
לפיליסטון
יזור
תעודת שר חוץ
תעודת שר חוץ (foreign office certificate או executive certificate) היא מענה של ממשלה של מדינה לבקשת מידע של בית משפט של אותה מדינה, בענייני מדיניות חוץ של המדינה המשפיעים על הליכים משפטיים. הכלל העומד מאחורי פניית בית משפט בבקשה לתעודת שר חוץ נובעת מהכלל שבענייני מדיניות חוץ לא ראוי שהמדינה תדבר בשני קולות, ועל כן בענייני מדיניות חוץ בית המשפט מכפיף את עצמו להחלטות הממשלה ורואה בתעודת שר החוץ ראייה סופית.
נושאים בהם נהוג שימוש בתעודת שר חוץ כוללים:
מקורו של השימוש בתעודת שר חוץ היא בתחילת המאה ה-19 באנגליה והוא מוכר במדינות רבות.
המקרים בהם ראוי להשתמש בתעודת שר חוץ נדונים בהרחבה ושונים בין מדינה למדינה. באנגליה מקובל שתעודת שר חוץ משמש רק בעניינים בהם קיים אלמנט של הכרה של המדינה ולא רק ממצא שבעובדה, בעוד בישראל שימשו תעודות שר חוץ לעניינים שבעובדה, הגם שלא בשאלות משפטיות.
בישראל הוצאו תעודות שר חוץ במקרים רבים. בשנת 2008 הוציאה משרד החוץ תעודת שר חוץ בו נקבע שהרשות הפלסטינית אינה נהנית מחסינות ריבונית, לאחר שבית המשפט העליון קבע שתעודת שר חוץ היא הדרך להכריע בעניין.
דאנס פופ
אלחורה
ישיבת עץ חיים (שווייץ)
גיורא רוטמן
גיורא רוטמן (נולד ב-27 באוגוסט 1947) הוא קומיקסאי, מאייר ואדריכל ישראלי.
רוטמן נולד בתל אביב בשנת 1947. אביו, יוסף רוטמן, היה צייר וגרפיקאי. כבר בילדותו החל רוטמן לצייר ויצירותיו הראשונות פורסמו בהיותו בן חמש בעיתון "דבר לילדים". בנעוריו הושפע רוטמן מסיפורים אודות "המערב הפרוע", כפי שהשתקף ביצירותיהם של קארל מאי ופנימור קופר ומסיפורי ההרפתקאות של ז'ול ורן, ליאון יוריס ואדגר רייס ביראוז וכן מקומיקס אמריקאי.