בשפת האורדו ישנו וריאנט נפרד של האות, ھ (הַא קצרה, בעוד הוריאנט הרגיל של האות ه, אשר ממוקם לפניו בסדר האלפבית האורדו, נקרא בשפה זו הַא עגולה) אשר נכתב בכל צורותיו כצורתה התחילית של הא הרגילה. תפקידה היא להדגיש נישוף לאחר עיצור מסוים.
וריאנט זה של האות חל רק על 13 אותיות באלפבית האורדו: ب, ﭖ, ت, ٹ, ج, ﭺ, د, ڈ, ڑ, ک, گ, م ו-ن (השתיים האחרונות מובאות עם נישוף רק באמצע מילה).
מקור האות הא הוא ב"הא" הפניקית, ויש לה מקבילות ברוב האלפביתים, אם כי, מאחר שכבר הייתה ביוונית אות לייצוג הצליל הזה (אטא, המקבילה של חא), היא הפכה לאות ניקוד, וככזו היא המשיכה לשאר האלפביתים האירופאים:
ויה דיי פורי אימפריאלי
הויה דיי פורי אימפריאלי (באיטלקית: Via dei Fori Imperiali) היא דרך ראשית במרכז רומא בירת איטליה. הדרך מקשרת בקו ישר את כיכר ונציה והקולוסיאום.
הדרך, ששמה המקורי היה "דרך הניצחונות" (באיטלקית: Via Triumphale - "ויה טריומפלה") נבנתה על ידי בניטו מוסוליני ונועדה לשמש דרך מצעדים ראשית, בדומה לשימוש שנעשה בשדרת אונטר דן לינדן בברלין על ידי אדולף היטלר באותה עת. הדרך נבנתה על חלקים מפורום טראיאנוס, פורום אוגוסטוס ופורום נרווה, ומכסה שרידים היסטוריים רבים.
בניית הדרך מנעה חפירה ארכאולוגית מסודרת בפורומים הקיסריים מחד, אך אפשרה הסטת התנועה לכביש מסודר - בעוד שקודם לכן חלק מהתנועה נסעה דרך הפורום רומאנום עצמו.
קרוטונה (נפה)
נפת קרוטונה (באיטלקית: Provincia di Crotone) היא נפה במחוז קלבריה שבאיטליה. הנפה ממוקמת על החוף בדרום קלבריה שבאיטליה, ומשתרעת על שטח של 1,717 קמ"ר. בשנת 2005 התגוררו בה 172,970 נפש. בירתה היא העיר קרוטונה.
היא גובלת בנפת קוזנצה במחוז קלבריה בצפון-מערב, בנפת קטנזארו במחוז קלבריה בדרום-מערב, בים היוני במזרח.
ויה ג'וליה
ויה ג'וליה (באיטלקית: Via Giulia, בתרגום מילולי: "דרך ג'וליה") היא רחוב במרכז רומא, בירת איטליה. הדרך עוברת ברובה ברבעים רגולה ופונטה של העיר.
היסטוריה.
בניית הדרך הייתה אחד מפרויקטי הבנייה הגדולים הראשונים שנערכו ברומא בתקופת הרנסאנס. הדרך הוקמה על ידי האפיפיור יוליוס השני, בשנת 1508, כדי לקשר את מבני השלטון השונים שהיו באותה עת ברחבי רומא, וכן לקשר מבני שלטון נוספים שתוכננו. הדרך מומנה באמצעות כספים שהלוו על ידי הבנקאי העשיר אגוסטינו קיגי מסיינה.
הדרך החלה בגשר סיסטו ונמשכה בסמוך לכנסיית סן ג'ובאני דיי פיירנטיני, בסמוך לעיקול נהר הטיבר. מבני השלטון שהיו בסמוך לדרך היו הארמון הקנסלריה, המטבעה האפיפיורית והדרך הייתה אמורה לעבור בסמוך לארמון הטריבונלי, שבנייתו תוכננה על ידי יוליוס השני על מנת לשמש כאתר בתי המשפט של רומא.
מתכנן הדרך והאחראי על בנייתה היה דונטו ברמנטה, שהיה אחראי גם על עבודות הבנייה של בזיליקת פטרוס הקדוש באותה עת.
כבר זמן קצר לאחר הקמתה (במאה ה-16) הפכה הדרך לרחוב קניות בורגני, ופעלו בה חנויות שמכרו מוצרים למעמד הגבוה של רומא.
בשנות ה-40 של המאה ה-16 הקים מיכלאנג'לו גשר מעל הרחוב, כחלק ממערכת גשרים (שלא הושלמה) שיקשרו בין גני ארמון פארנזה לבין הווילה פארנזינה שבאזור טרסטוורה, על גדתו השנייה של נהר הטיבר.
ויבו ולנטיה (נפה)
נפת ויבו ולנטיה (באיטלקית: Provincia di Vibo Valentia) היא נפה במחוז קלבריה שבאיטליה.
נפת ויבו ולנטיה ממוקמת על החוף בדרום קלבריה שבאיטליה.
הנפה משתרעת על שטח של 1,139 קמ"ר, ובירתה היא העיר ויבו ולנטיה ובשנת 2005 התגוררו בה 168,894 תושבים. היא גובלת בנפת קטנזארו במחוז קלבריה בצפון-מזרח, בנפת רג'ו די קלבריה במחוז קלבריה בדרום-מזרח ובים הטירני במערב.
פעילות אנאירובית
פעילות אנאירובית היא סוג של פעילות גופנית המפרקת את הגלוקוז בגוף מבלי להשתמש בחמצן, פירוש אנאירובי "ללא חמצן". מבחינה פרקטית, פירוש הדבר שפעילות גופנית אנאירובית היא אינטנסיבית יותר, אך קצרה יותר מאימון אירובי.
פעילות גופנית זו מתאימה לאנשים שעוסקים בענפי ספורט כמו הרמת משקולות, ריצות קצרות, קפיצה לגובה וכו'.
תהליך ומטרת הפעילות האנאירובית.
מטבע האנרגיה היחיד בו הגוף משתמש הוא ATP. במהלך הפעילות האנאירובית הגוף משתמש ב-3 דרכים להפקתו:
פעילות זאת נעשית ללא שימוש בחמצן.
פירוק הגליקוגן בתהליך האנאירובי גורם לעייפות וזאת מאחר שבשריר מצטברת חומצת חלב הגורמת להתכווצויות של השריר, לכאבים ולעייפות.
מטרת הפעילות האנאירובית היא לחזק את מסת השריר, צפיפות העצם, פיתוח הכוח, גמישות המפרקים וסיוע באופן לא ישיר לשריפת שומן.
מערכות האנרגיה שבגוף.
בגוף האדם יש שלוש מערכות אנרגיה:
בית משפט של מוצא אחרון
בית משפט של מוצא אחרון (Court of last resort) הוא הערכאה השיפוטית הגבוהה ביותר במערכת משפטית מסוימת. בית משפט כזה אמור לספק צדק במקרים בהם כל סעד אחר מוצה, ולתקן טעויות כבדות-משקל בפירוש החוק. השופטים החברים בבית משפט כזה נחשבים, בדרך כלל, כבין המשפטנים הטובים ביותר באותו מקום או ארץ.
במקומות שונים נקרא בית משפט זה בשמות שונים. לרוב הוא מכונה בית משפט עליון.
לפי ארץ.
בתי המשפט של מוצא אחרון בארצות אחדות:
בניין סוני
כפיון
עליגז, צ'יף יג'ו
ראס עליגז (נפטר ב-1803) היה הראס של באגמדיר ורגנט/סגן הקיסר של האימפריה האתיופית. עליגז היה בנו של סארו גוונגול ואחיו של עלי הראשון שהיו הצ'יפים של שבט יג'ו לפניו, אחד מילדיו נקרא גוג'ה.
עליגז נתמנה על ידי אחיו עלי הראשון לוגשום בשנת 1788 ומאוחר יותר יירש אותו בתפקידו. אחד ממאבקיו הצבאיים היו נגד וולדה גבריאל בנו של מיכאל גבריאל שבו עליגז ניצח והוציאו להורג.
וואגשום
זמן השופטים
זמנה מספנט
התעמלות אנארובית
דניאל ואן בויטן
דניאל ואן בויטן (בצרפתית: Daniel Van Buyten; נולד ב-7 בפברואר 1978 בשימיי, בלגיה) הוא כדורגלן עבר בלגי ששיחק בעמדת הבלם בבאיירן מינכן ובנבחרת בלגיה.
קריירה.
בעונת 2003-2004 ואן בוייטן, כשחקן אולימפיק מרסיי, הושאל לתקופה קצרה למועדון האנגלי מנצ'סטר סיטי אבל לא השלים את מעברו הרשמי לפרמייר ליג. ביוני 2006, באיירן מינכן הכריזה שרכשה את ואן בוייטן מיריבתה לבונדסליגה המבורג, והחתימה אותו על חוזה עד לעונת 2009-2010.
ואן בויטן הרשים מאוד בעונתו הראשונה במועדון הבווארי, כשיצר מרכז הגנה חזק מאוד ביחד עם שותפו הברזילאי לוסיו. ואן בוייטן הבקיע את שערו הראשון למען באיירן מינכן במשחק מול אנרג'י קוטבוס ב-9 בדצמבר 2006. כמו כן הבקיע את שערו השני למועדון בהפסד לבורוסיה דורטמונד. למרות זאת, תרומתו החשובה ביותר של ואן בוייטן הגיעה מול מילאן ב-3 באפריל 2007, במשחק הראשון של רבע גמר ליגת האלופות. ואן בוייטן כבש שני שערי חוץ וגרם לשוויון שהביא לבאיירן מינכן יתרון למשחק הגומלין.
ואן בויטן זומן לסגל נבחרת בלגיה למונדיאל בברזיל בשנת 2014. הוא היחיד בסגל הנבחרת הבלגית ששיחק בנבחרת גם במונדיאל 2002, המונדיאל הקודם שבו השתתפה.
באוגוסט 2014 החליט לפרוש ממשחק פעיל.
חייו האישיים.
אביו פרנץ היה מתאבק נודע באירופה בין השנים 1960-1980. אמו רנטה גרמנייה.
כאשר שיחק במדי מנצ'סטר סיטי, ואן בויטן, ביחד עם השחקנים ג'אמל בלמדי וויסנטה ווסו, היו קורבנות למעילה שבוצעה על ידי שני בנקאים, שבה נגנבו למעלה מ-350,000 פאונד מחשבונותיהם של השלושה. בינואר 2006 שני עובדי הבנק נדונו למאסר.
טכנאי
טכנאי הוא אדם בעל הכשרה להפעלה, להתקנה, לכוונון ולתיקון של מכשור טכנולוגי. עבודת הטכנאים מתייחסת להיבטים פרקטיים, פרטניים ועכשוויים של התחום שבו הם עוסקים ולמידת מקצועם אינה דורשת, על פי רוב, ידע קודם (לא דורשת, למשל, שליטה במתמטיקה). הלימודים למקצוע זה בארץ נעשים לרוב בכיתה י"ג במכללות (ורבים אחריו ממשיכים ללימודי הנדסאי – כיתה י"ד) כלימודים על-תיכוניים, אך הם אינם נחשבים לתואר אקדמי.
מקצוע הטכנאות על התמחויותיו השונות אופייני לעידן טכנולוגי, בו נדרשת הכשרה מאוד מיוחדת להפעלת מכשירים בתחום מסוים. כך, למשל, ההתפתחות בענף המחשבים הורידה את התלות של הצרכן בקלדניות (שהיו נוהגות לעבור קורס הקלדה עיוורת) ובעובדי דפוס והגדילה את התלות בטכנאי מחשבים. באותו אופן, השכלול במעליות פטר את הלקוח מנערי המעליות שעברו הכשרה בתפעולן. זאת בניגוד לעבודת המהנדסים שעוסקת בפיתוח ושכלול התחום, ועשויה לכלול מציאת דרכים להורדת התלות של הצרכן בטכנאים או בהקלת עבודתם של הטכנאים.
לעיתים, על מנת להגדיר מבחינה מנהלית את מקצועו של אדם, מקובל להגדירו כ"טכנאי" בלי קשר לטיב הכשרתו. רמות ההכשרה שונות לעיתים ממדינה למדינה. בגרמניה חלק ניכר מן הטכנאים נדרשים להחזיק בתעודת דיפלום גרמנית; בברית המועצות מסלול ההכשרה של טכנאים ארך כחמש שנים.
בישראל.
בישראל אמון על הפיקוח על הכשרת טכנאים והנדסאים המכון הממשלתי להכשרה בטכנולוגיה ובמדע. בנוסף, רשומים טכנאים והנדסאים בפנקס ההנדסאים והטכנאים המנוהל על ידי משרד הכלכלה; וקיימת חטיבה בהסתדרות, "הסתדרות הטכנאים וההנדסאים".