שאיפתו של קורגן לשלמות מוזיקלית הציבה משוכות נוספות למערכות היחסים בין חברי הלהקה שלא התהדרו בחוסר פגמים גם קודם לכן. ויג יעיד מאוחר יותר כי "דרסי הייתה נועלת עצמה בשירותים, ג'יימס היה פותח בתעניות שתיקה, ובילי היה נועל עצמו בחדר הבקרה". קורגן ביצע לעיתים קרובות אובר-דאבינג לקטעי הנגינה של ג'יימס ודרסי בנגינה שלו. רצקי טענה שקורגן היה אחראי לרוב קטעי הגיטרה והבס מפני שהיה בכוחו להקליט אותו במהירות ובקלות רבה יותר. צ'מברלין, שהיה ממונה על כל קטעי התופים באלבום, היה פורש ונעלם למשך ימים מחמת התמכרותו, מה שעורר בקרב הסובבים אותו חשש כבד לחייו. בעקבות תקרית אחת בה נעלם צ'מברלין למשך יומיים או שלושה, קורגן "הפסיק עם המשחקים" לדבריו של ויג, והכריח את צ'מברלין לבצע את קטע התופים לשיר "Cherub Rock" עד שידיו החלו מדממות. בדרבונו של קורגן, צ'מברלין אשפז עצמו במכון גמילה מסמים. בריאיון למגזין המוזיקה האמריקאי Spin, אמר קורגן במועד מאוחר יותר באותה השנה "נתתי להם שנה וחצי להתכונן לאלבום הזה... אני מוקף באנשים שמאוד אכפת לי מהם, אבל הם לא מפסיקים להכשיל אותי". קורגן הסביר שהוא התחיל להתייחס לפעולות של אנשים אחרים באופן אישי. הוא אמר "אם באמת חושבים על זה, מישהו לא מבצע את העבודה כי הוא עצלן, או מפני שהוא חושב שהיא לא חשובה. לעומת זאת, אני מקבל את האדם הזה בתור מישהו שאינו ראוי לשבת בבית ולעבוד על השיר הזה".
אחראי ההפקה בחברת התקליטים Virgin החלו לפתח קוצר-רוח מפני שהקלטת האלבום חרגה מהתקציב ומלוח הזמנים. בדרשם זאת, הלהקה לא אפשרה לחברה לעגל פינות אם כרוכה בכך התפשרות על איכות האלבום. בשעה שההקלטות הסתיימו, קורגן וויג היו מותשים מידי מכדי לערוך את האלבום. קורגן הציע שהעורך אלן מולדר (שעבד בשנת 1991 על האלבום Loveless של הלהקה My Bloody Valentine אותה קורגן אהד) יערוך את האלבום. בסופו של דבר, האלבום היה מוכן כעבור ארבעה חודשים לצד חריגה של 250,000 דולרים מהתקציב.
קילבסה
קילבּסה (פולנית :Kiełbasa, בהיגוי אוקראיני : קוֹלבּסה) היא סוג של נקניק מסורתי פולני, ובפולנית משמש אף המונח לתיאור נקניק בכללותו.
הקילבסה נמכרת בשני סוגים : יבשה ורטובה. המין היבש עמיד לזמן רב יותר, ואת המין הרטוב ניתן לאכול כפי שהוא או מבושל בתוך תבשילים פולניים כבורשט, קפושניאק או ביגוס.
מקור המילה כנראה בניב הטורקי külbastı שמשמעותו קציצה או נתח צלוי.
שימוש במטבח.
הקילבסה היא מיסודותיו של המטבח הפולני ויש לה מינים וסוגים רבים, בהם מעושנים וטריים, אך רובם ככולם מבוססים על בשר חזיר. לכל אזור בפולין יש את מין הקילבסה שלו, ובהם :
בפולין מוגשת הקילבסה לרוב בליווי חזרת אדומה ובצל מטוגן. לעיתים גם מטגנים חתיכות קטנות של קילבסה עם בצל כתוספת למילוי לפירוגי.
מערת תלפיות
מערת תלפיות היא מערת קבורה שהתגלתה ב-1980 בשכונת תלפיות מזרח בירושלים. במערה נמצאו עשר גלוסקמאות, שעל שש מתוכן כתובות. על אחת הגלוסקמאות מופיעות המילים "ישוע בר יוסף" (מאוית: יסוע בר יהוסף) אשר חוקרים וארכאולוגים מסוימים ייחסו לישו הנוצרי. ושני ארונות עם השם "מרים" (אמו של ישו), "מתי" (תלמידו הראשון של ישו), וגם "יהודה בר ישוע". על אף שזיהוי זה עורר מחלוקת רבה, הוא עורר עניין במערה כ"מערת הקבורה של ישו".
מחקר בנושא המערה פורסם בכתב העת הארכאולוגי "עתיקות", ביטאון רשות העתיקות. המאמר שכתב עמוס קלונר שלל אפשרות כי מדובר בקברו של ישו. בשנת 2007 הפיקו ג'יימס קמרון ושמחה יעקובוביץ' סרט, "מערת הקבורה של ישו", אשר טוען כי אכן מדובר בקברו של ישו ובני משפחתו: אביו, אמו, אחיו, בנו ורעייתו ואישים אחרים המוזכרים בברית החדשה. הטענה נדחתה על ידי ארכאולוגים ומומחים להיסטוריה נוצרית. עם זאת, בינואר 2008 טענה אלמנתו של הארכאולוג יוסף גת שהיה בצוות חופרי המערה, כי הוא האמין כי המערה היא אכן מערת הקבורה של ישו, אך חשש לפרסם ממצאים אלה מחשש לגל אנטישמיות.
אלחנדרו ליפשוץ פרידמן
אלחנדרו ליפשוץ פרידמן (בספרדית: Alejandro Lipschutz Friedmann; 28 באוגוסט 1883, ריגה (לטביה) - 10 בינואר 1980, סנטיאגו דה צ'ילה) היה רופא ואנתרופולוג צ'יליאני, ממוצא לטבי, יהודי. היה חוקר בתחום הפיזיולוגיה, האנדוקרינולוגיה, כמו כן בתחום האתנוגרפיה והיסטוריה של הילידים האינדיאנים. אחד מההוגים החשובים של תרבות השמאל הצ'יליאני.
חייו.
נולד וגדל בריגה, בלטביה, אז חלק מהאימפריה הרוסית, כילד שלישי מבין שבעת הילדים של משפחה יהודית. אביו, אהרן ליפשוץ, היה טכנאי ליטוגרף וסוחר, ואמו, פרידה פרידמן, הייתה ציירת. בשנת 1901 סיים את לימודי התיכון בגימנסיה "ניקולאי הראשון" בריגה. מנעוריו התעניין באנתרופולוגיה ואך לפי עצת אביו נרשם לבסוף ללימודי רפואה באוניברסיטת ברלין.
בשנת 1905 נרשם למפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרוסית ונמנה עם הפלג הבולשביקי. בחודש מרץ הפסיק את לימודיו כדי להשתתף בפעילות המהפכנית באותה שנה בעיר מולדתו, ריגה.
את לימודי הרפואה חידש בשנת 1906 בציריך והמשיך את לימודיו בגטינגן שם סיים את התואר בשנת 1907 עם עבודת גמר מצוינת לשבח על אודות האוסטאיופורוזיס האידיופאתית.
בין השנים 1908–1912 עבד במכון לפיזיולוגיה ההשוואתית באוניברסיטת גטינגן. בהדרכת פרופ' מקס פרוורן חקר שם את פיזיולוגיית מערכת העצבים המרכזית, ובהדרכת פרופ' אוגוסט פוטר את הפיזיולוגיה השוואתית של הבלוטות האנדוקריניות. במאי 1914 התחתן עם מרגרטה פוגל-לך. לבני הזוג נולדו שתי בנות - מריון (ב-1915) ויוסטינה (ב-1925).
פעילותו האקדמית באירופה.
בימי מלחמת העולם הראשונה, בין השנים 1914–1919 היה מרצה בדרגת פריבט-דוצנט באוניברסיטת ברן. מחקריו אז זכו ב"מדליית צ'ארלס ל. מאייר" בתחום חקר הסרטן. בשנת 1916 עבד כאורח במעבדתו של אויגן שטיינך במחקר על תפקודו האנדוקריני של האשך ועל היפרמסקוליניזציה. בין השנים 1919–1926 כיהן כפרופסור לפיזיולוגיה באוניברסיטת טרטו באסטוניה והצטיין במחקריו בתחום אטרופיית השרירים ותפקוד הבלוטות האנדוקריניות. בשנת 1924 פרסם עבודה על "ההפרשות הפנימיות של הגונאדות".
פעילותו בצ'ילה.
בשנת 1926, כדי להתגבר על מחלת השחפת שלקה בה, לצורך מעבר לתנאי אקלים הולמים יותר הסכים לקבל את המשרה של פרופסור באוניברסיטת קונספסיון בצ'ילה. הוא הגיע לצ'ילה בספטמבר 1926. כפי שתרם בזמנו להעלאת אוניברסיטת טרטו על מפת המחקר הפיזיולוגי האירופי, כך גם בצ'ילה. הוא ארגן ופיתח את המכון המקומי לפיזיולוגיה וניהל אותו עד שנת 1936. בשנת 1927 מונה לדיקן הראשון של הפקולטה החדשה לרפואה שנוסדה בקונספסיון והקים שם חברה לביולוגיה, סניף של החברה הביולוגית Société de biologie מפריז. בשנים 1934–1935 פרסם יחד עם פּי-סונייר, עמית מפורסם מספרד, את ספר הלימוד "קורס לעבודות מעשיות בפיזיולוגיה" שהוצא לאור במדריד. באותן השנים התחיל להתעניין בבעיותיהן ובתרבותן של האוכלוסיות האינדיאניות.
כשבסוף שנת 1935 עקב מחלוקות, אוניברסיטת קונספסיון החליטה לא לחדש את החוזה איתו, החל משנת 1936 עבר אלחנדרו ליפשוץ לסנטיאגו דה צ'ילה שם, לבקשתו של שר הבריאות דאז, ד"ר אדוארדו קרוז קוק, לקח על עצמו את ניהול המכון לרפואה ניסויית של שירות הבריאות הלאומי.
בשנת 1941 קיבל את האזרחות הצ'יליאנית. בשנת 1943 בטקס פומבי מתוקשר בתיאטרון קאופוליקן התקבל יחד עם המשורר פבלו נרודה כחבר במפלגה הקומוניסטית הצ'יליאנית.
בשנת 1944 זכה בארצות הברית בפרס צ'ארלס ל. מאייר לחקר הסרטן על מחקריו באונקולוגיה.
ספריו בנושא העמים האינדיאנים השפיעו את האידיאלוגיה של מפלגות השמאל בצ'ילה בנושא היחס לאוכלוסייה זאת. בשנת 1946 עמד בראש משלחת מחקר בקרב האינדיאנים בארץ האש מטעם הממשלה הצ'יליאנית.
בהקדמתו לספר של ליפשוץ, "הבעיה הגזעית בכיבוש אמריקה ונישואי התערובת" (El problema Racial en la Conquista de América y el Mestizaje"), בשנת 1963 פבלו נרודה שהיה ידידו ושכנו, הגדיר את המחבר כ"האדם הכי חשוב בצ'ילה" של אותם הימים. בשנת 1970 זכה אלחנדרו ליפשוץ בפרס הלאומי למחקר, על עבודותיו בתחום האנדוקרינולוגיה והרפואה הניסויית. בשנת 1972 התקבל כחבר כבוד לאקדמיה למדעים של צ'ילה. באותה שנה הנשיא סלבדור איינדה רתם אותו לקחת חלק בעבודה על תוכנית החוק החדש בנוגע לאוכלוסייה הילידה.
ליפשוץ אסף אוסף ספרים גדול בענייניי רפואה, סוציולוגיה, אנתרופולוגיה, היסטוריה של אמריקה ושל האינדיאנים, דרוויניזם ומרקסיזם, אתנולוגיה, פיזיולוגיה, אנדוקרינולוגיה, אונקולוגיה ניסויית, פתולוגיה ורפואה ניסויית. הוא תרם ספרייה זו לאוניברסיטת צ'ילה ולאוניברסיטה הקתולית של צ'ילה.
ב-1973 בעת ההפיכה הצבאית, פרצו אנשי צבא לביתו בלוס גינדוס. הוא פרש לגמלאות בגיל 77.
ליפשוץ נפטר בבית האבות היהודי בסנטיאגו דה צ'ילה בגיל 93 ב-10 בינואר 1980. לאחר מותו בשנת 1983 הוקם מכון למדעים על שמו, הקשור למפלגה הקומוניסטית.
שדרות בן גוריון
תחנת הרכבת נמל התעופה בן גוריון
נמל התעופה בן גוריון
הנדסת אווירונאוטיקה וחלל
מטווח 24
מטווח 24 המכונה גם שטח אש 24 א' או מ.ק 113 הוא מטווח של חיל הטכנולוגיה והאחזקה השוכן על חופה הדרומי של ראשון לציון, צפונית לבסיס חיל האוויר פלמחים. המטווח משמש לניסויים בתחמושת חיה.
צה"ל צפוי לפנות את חלקו הצפוני של הבסיס, ששווי שטחו נאמד במיליוני שקלים, אך הפינוי מתעכב עקב מחלוקת בין משרד הביטחון לבין עיריית ראשון לציון באשר לגורם שיישא בעלויות טיהור השטח מחומרי נפץ ומנפלי פגזים.
ב-25 בפברואר 2008 נפצעו קצין ונגד מפיצוץ שאירע במהלך ניסוי בבסיס בנשק נ"ט שנפל שלל בידי צה"ל.