הרב שמחה מרדכי זיסקינד (שמחה זיסל) ברוידא (כ"ד באדר ה'תרע"ב, 13 במרץ 1912 - ט"ז בניסן תש"ס, 21 באפריל 2000) היה ראש ישיבת חברון וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.
ביוגרפיה.
נולד בחצר שטרויס שבירושלים לטובה (בת אחי רבי יצחק אלחנן ספקטור) ולרב חזקיהו אברהם ברוידא, נכדו של הרב אריה לייב ברוידא, אחיו של הסבא מקלם. בילדותו למד בתלמוד תורה של ישיבת עץ חיים ולאחר מכן למד בישיבת חברון. למד בישיבה עם הרב ראובן טרופ, בנו של הרב נפתלי ולימים ראש ישיבת היישוב החדש, וראה אותו כרבו.
בתחילת שנות ה-40 נשא לאשה את גולדה מרים, בתו של הרב משה פינקל, בנו של הסבא מסלבודקה הרב נתן צבי פינקל וחתנו של הרב משה מרדכי אפשטיין. הרב משה פינקל היה ר"מ בישיבת חברון, ונפטר בצעירותו, בחיי אביו, בחול המועד סוכות תרפ"ו (1925).
בשנות ה-60 התמנה לר"מ בישיבת חברון, ולאחר פטירת ראשי הישיבה הוותיקים הרב יחזקאל סרנא והרב משה חברוני התמנה לראש הישיבה, יחד עם עמיתיו הרב חיים סרנא והרב אברהם פרבשטיין.
מלבד עיסוקו בסוגיות התלמוד עסק רבות בפירוש הרמב"ן על התורה, ובמשך שנים רבות מסר שיעורים על פירוש זה. לימים יצאו השיעורים בסדרת ספרי "שם דרך" על ידי תלמידו הרב יעקב יהודה זילברליכט.
משנת תשל"ז היה חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל, ולאחר הקמת דגל התורה הצטרף למועצת גדולי התורה שלה והשתתף בדיוניה.
נפטר בחול המועד פסח תש"ס, ונקבר ליד קברי אבותיו בבית הקברות בהר הזיתים. ארבעה ימים אחריו נפטרה אשתו מרים (מירקה). שמו של חלק מ"רחוב הישיבה" בשכונת גאולה בירושלים, בסמיכות למבנה הישיבה הישן של ישיבת חברון, הוסב לרחוב הרב ברוידא.
משפחה.
לרב ברוידא בן ובת: משה, המתגורר בארצות הברית, ושרה, הנשואה לשמואל סגל, נינו של הסבא מנובהרדוק.
גיסו הרב דוד פינקל (חתנו של הרב הלל ויטקינד) היה תלמידו המובהק של הרב איסר זלמן מלצר בירושלים. אחיו הוא הרב צבי ברוידא, שהיה אב"ד בפתח תקווה.
נבלה (יהדות)
2009 בארצות הברית
2009 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 233 שנה מיום היווסדה.
2008 בארצות הברית
2008 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 232 שנה מיום היווסדה.
זכריה מנדל כ&quot;ץ
הרב זכריה מנדל הכהן כ"ץ (תק"צ, 1830 - כט בחשוון תרנ"ז, ה־5 בנובמבר 1896) היה רבן של אליטה וראדין.
ביוגרפיה.
נולד בעיירה אנטוקול (היום שכונה בעיר וילנה) למשפחת רבנים ענפה, מצאצאי הרב רפאל הכהן מהמבורג. אביו הוא הרב דוד כ"ץ. הרב זכריה מנדל כיהן כרבה של העיירה אליטה שבליטא. בשנת תרמ"ד התמנה לרבה של ראדין, עיירת מגוריו של החפץ חיים. היה בקי גדול בתלמוד, והיו שטענו נגדו כי הוא פוסק הלכות מתוך הש"ס.
אחיו, ישראל כ"ץ, הוא אביו של הרב יעקב כ"ץ, שהיה משגיח בישיבת טלז, וסבו של הרב דב כ"ץ, מחבר סדרת "תנועת המוסר".
זכריה מנדל הכהן כ&quot;ץ
2007 בארצות הברית
2007 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 231 שנה מיום היווסדה.
קישורים חיצוניים.
קובץ:
דב כ&quot;ץ
הרב דב כ"ץ (ב' בטבת תרס"ג, 1 בינואר 1903 - ט' בטבת תש"מ, 29 בדצמבר 1979) היה מנהל בתי הדין הרבניים, חוקר תנועת המוסר ומחבר סדרת "תנועת המוסר" על תולדותיה ואישיה. חתן פרס הרב קוק.
ביוגרפיה.
נולד לרב יעקב כ"ץ, שכיהן כמשגיח בישיבת טלז. בתחילת שנת תרפ"ה (1924) עלה לארץ ישראל. בבחרותו למד בישיבת חברון. בתחילת שנות ה-30 נישא לאסתר, בתו של הרב זאב גולד, ממנהיגי תנועת המזרחי ומחותמי מגילת העצמאות. לאחר נישואיו למד בישיבת היכל התלמוד בתל אביב, שבה למדו אברכים בוגרי ישיבת חברון. במשך מספר שנים בשנות ה-40 שימש כר"מ ומנהל ישיבת תל אביב. לאחר הקמת המדינה היה הרב הצבאי של אזור תל אביב. לאחר פרישתו החל לעבוד במשרד הדתות, תחילה כיהן כמנהל המחלקה לרבנות ושיפוט רבני, ומשנת תשי"ז (1957) כמנהל בתי הדין הרבניים. בתפקידו, יזם לראשונה את פרויקט תיעוד פסקי הדין, "פסקי דין רבניים". הרב כ"ץ המשיך לכהן בתפקיד זה הרבה מעבר לגיל הפרישה משום שלא הושגה הסכמה בין שר הדתות והרבנים הראשיים על זהות מחליפו.
חקר את תנועת המוסר וחיבר את חמשת הספרים בסדרת "תנועת המוסר", המשמשים ספרי יסוד בנושא זה. על סדרת ספריו זכה בפרס הרב קוק לשנת תשט"ו-תשי"ז. כמו כן חיבר את הספר "פולמוס המוסר", העוסק בפולמוס שבין תומכי תנועת המוסר ומתנגדיה. הרצה על תנועת המוסר בכנסים ובימי עיון, בישיבות ובמוסדות חינוך, גם מטעם משרד החינוך. כמו כן פרסם עשרות מאמרים בנושא בבמות שונות. אחר פטירתו כונסו מאמריו בספר "דברי הגות וראות".
היה מחותן כפול של הרב רפאל קוק, רבה של טבריה.
ילדיו.
לרב כ"ץ נולדו שני בנים ושבע בנות. בהם:
מרדכי אהרון גינצבורג
יעקב כ&quot;ץ (רב)
הרב יעקב כ"ץ (תרכ"ב, 1862 לערך - יום הכיפורים תרפ"ג, 1922) היה רב בליטא, שימש כמשגיח בישיבת טלז ור"מ בישיבת אור החיים בסלבודקה, כמו כן כיהן כרב העיירות קליקול (שבמחוז שאוול) וזאגר-ישן.
ביוגרפיה.
נולד ברומשישוק שליד קובנה, לישראל כ"ץ, מצאצאי הרב רפאל כ"ץ מהמבורג, ולאיטה לבית מ"ץ. אחיו של ישראל כ"ץ היה הרב זכריה מנדל כ"ץ, רבה של רדין. בצעירותו היה יעקב כ"ץ מקבוצת התלמידים שכינס הסבא מסלבודקה בבית המדרש "הלוויית המת" שבסלבודקה, שם התקרב לרבי יצחק בלאזר, שמסר שיעורים ושיחות מוסר לתלמידים.
בשנת תר"נ (1890) נשא את בתו של יהושע לייב גוטמן מפיביאן. לאחר נישואיו למד שנתיים בישיבת וולוז'ין, עד לסגירתה. לאחר מכן עבר ללמוד בתלמוד תורה אצל הסבא מקלם, עד לפטירתו בשנת תרנ"ח (1898).
בשנת תרס"ג (1903), לאחר שהרב יהודה לייב חסמן עזב את משרתו כמשגיח בישיבת טלז, בעקבות ההתנגדות שקמה בישיבה לתנועת המוסר, התמנה הרב כ"ץ למלא את מקומו. הוא הצליח להרגיע את הרוחות בישיבה, אולם לאחר כשנה וחצי החליט לפרוש מתפקידו. כעבור זמן התמנה כר"מ ראשי בישיבת אור החיים בסלבודקה של הרב צבי הירש לויטן, לאחר שהר"מ הקודם, הרב נפתלי טרופ, עזב את הישיבה לטובת ישיבת ראדין. הרב כ"ץ מסר שיעורים ושיחות מוסר לתלמידי הישיבה וכן לקבוצות תלמידים שהסבא מסלבודקה היה שולח מישיבתו.
בשנת תרס"ו (1906) התמנה הרב כ"ץ כרב בעיירה קליקול שבמחוז שאוול. בשנת תרע"ה (1915), כשנה לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נאלץ לעזוב את עירו והתיישב עם משפחתו בריגה שבה שהו פליטים יהודים רבים. כעבור זמן נאלצו היהודים בפקודת השלטונות לעזוב את העיר והרב כ"ץ נסע להומל, שם התגורר ידידו מתקופת קלם, הרב ראובן דב דסלר.
בתקופת שהותו בהומל יזם הרב כ"ץ הקמת ישיבה מקומית על פי שיטת קלם, ובין תלמידיו נמנו אליהו אליעזר דסלר (בנו של הרב ראובן דב דסלר), הרב מנחם מנדל זקס (לימים חתנו של החפץ חיים) והרב צבי קופשיץ. בתחילת שנת תרע"ז (1916), בשל שיקולי הסוואה מעיני השלטונות, נחלקה הישיבה לשתיים, חלקה נותר בהומל תחת הרב יעקב כ"ץ וחלקה עבר לעיר טולה תחת הרב ראובן דב דסלר. בסוף שנת תרע"ז התאחדה הישיבה מחדש והקבוצה שבטולה שבה להומל. אולם השלטון הקומוניסטי הצר את צעדיה של הישיבה ובשנת תרע"ט (1919) נאלץ הרב כ"ץ לפזר את תלמידי הישיבה.
בשנת תר"פ (1920) עזב הרב כ"ץ את הומל והגיע לווילנה, שהייתה כבושה אז בידי הפולנים. משם שב לרבנותו הישנה בעיירה קליקול, וכעבור זמן עזב את קליקול כדי לכהן כרבה של זאגר-ישן. הוא תכנן להקים ישיבה בעיר אולם אז חלה והוא עזב את זאגר-ישן לעיר המרפא וילדינגן שבגרמניה. נפטר ביום הכיפורים תרפ"ג (1922) ונקבר בגרמניה.
משפחתו.
אחותו של הרב יעקב כ"ץ נישאה למרדכי לופיאנסקי. בנם הוא הרב יהושע דב לפין, שהיה חתנו של הרב חזקיהו יוסף מישקובסקי וחותנם של הרב משה מרדכי חדש ונחום אריאלי.
בניו הם: הרב שלמה כ"ץ, שכיהן כדיין בפתח תקווה, והרב דב כ"ץ, מנהל בתי הדין הרבניים ומחבר סדרת ספרי "תנועת המוסר".
צלב הגבורה הניכרת
צלב הגבורה הניכרת (באנגלית: Conspicuous Gallantry Cross מוכר גם בראשי תיבות: CGC) הוא עיטור מדרגה שנייה הניתן על ידי הצבא הבריטי לחיילי הצבא או לחיילי בעלות בריתה של בריטניה. העיטור ניתן על מעשה גבורה ניכרת בשירות פעיל ובעת לחימה, העיטור ניתן בפעם הראשונה במהלך הלחימה בבוסניה במאי 1995 ומאז ניתן סך הכל 61 פעמים.
צלב הגבורה הניכרת נועד לאחד את אות ההתנהגות יוצאת הדופן, אות גבורה שהיה ניתן לדרגות נמוכות בצבא, ואת אות הגבורה הניכרת, אשר היה ניתן לדרגות נמוכות בחיל האוויר והצי המלכותי. שני אותות אלו הוענקו עד שנת 1993 לציון גבורה לדרגות הנמוכות, כאשר גבורה ניכרת בדרגות קצונה הייתה מצוינת על ידי הענקת אות השירות המצוין. החל משנה זו צלב הגבורה הניכרת מאחד את כל השלושה לציון גבורה ומחולק לכל הדרגות. אות מסדר השירות המצטיין פעיל כיום לציון פיקוד יוצא דופן בלבד.
תיאור העיטור.
העיטור הוא צלב עשוי כסף המעוטר משני צדדיו בענפי דפנה. במרכז הצלב מוצג כתר אדוארד הקדוש. מהצד השני של העיטור מצוין שם המקבל ודרגתו. העיטור תלוי על סרט לבן בעל שני פסים כחולים משני אגפיו ופס אדום במרכזו, זהו גם סדר הצבעים המוצגים באות העיטור (גרסה מוקטנת של העיטור הנענדת לא באירועים פורמליים).
לעיטור אפשר להוסיף אבזם כסף המציין כפל עיטורים, כלומר הענקה כפולה ויותר של אותו העיטור.
ברויר
אפיפניה
תנועת נאמני הר הבית וארץ ישראל
יהודית קוק
יהודית קוק (י"ד באלול תרצ"ב, ספטמבר 1932 – כ"ח בכסלו תשל"ב, דצמבר 1971) הייתה הוגת-דעות וחוקרת חסידות. נהרגה בתאונת דרכים עם בעלה הרב שלמה קוק ושניים מילדיהם.
ביוגרפיה.