ויליאם דניס באטרשיל נולד בבריטניה. בעת מלחמת העולם הראשונה וקודם לכן, בשנים 1908–1914, שירת כאיש צבא בהודו ובעיראק. לאחר המלחמה, בשנת 1920, החל לשרת בשירות הקולוניאלי בציילון, בתפקיד עוזר המזכיר הקולוניאלי (המזכיר הקולוניאלי במושבות היה ראש הרשות המבצעת. בארץ ישראל, שלא הייתה מושבה אלא מנדט בריטי, נקרא הנושא בתפקיד זה בשם המזכיר הראשי), וכפקיד המועצה המחוקקת, זאת עד לשנת 1928. בשנים 1929–1935 שירת בג'מייקה בתפקיד עוזר המזכיר הקולוניאלי. בשנים 1935–1937 שירת בקפריסין הבריטית בתפקיד המזכיר הקולוניאלי.
בשנת 1937 נתמנה באטרשיל לתפקיד המזכיר הראשי של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל, השני במעלה בהירארכיה המנדטורית לאחר הנציב העליון. הוא הגיע לארץ ישראל ב 29 באפריל באותה שנה. היה זה בתקופת כהונתו של הנציב העליון ארתור ווקופ שהיה הנציב העליון האוהד ביותר של היישוב והתנועה הציונית. כהונתו בארץ ישראל החלה בשיאו של המרד הערבי הגדול. באותה עת חל מפנה ביחסה של ממשלת המנדט לערבים, אשר המרד שלהם, בניגוד למאורעות תרפ"א ותרפ"ט היה מכוון לא רק נגד היישוב היהודי, אלא היה מרד מזוין נגד שלטונות המנדט. משום כך, הבריטים החלו לנקוט ביד קשה נגד הערבים. באטרשיל היה האיש שביצע מדיניות זאת, הוא שחתם על פקודות המאסר נגד חברי הוועד הערבי העליון ועל הצווים לפירוקו של הוועד, צעדים שהביאו להגליית מנהיגי הערבים לאיי סיישל ולבריחת אחדים מהם ובהם המופתי חאג' אמין אל-חוסייני מן הארץ. כהונתו בארץ ישראל הסתיימה בשנת 1939, בראשית תקופת כהונתו של הנציב העליון הרולד מקמייקל שנחשב על ידי רבים לנציב העליון העוין ביותר את היישוב ואת התנועה הציונית, מבין כל הנציבים בארץ ישראל. בשנת 1939 נתמנה באטרשיל כמושל קפריסין וכמפקד הראשי של הצבא במושבה זאת, ושירת בתפקידים אלו עד לשנת 1941.
בשיאה של מלחמת העולם השנייה חזר לבריטניה ונתמנה לתפקיד עוזר שר המושבות ולאחר מכן לתפקיד תת-שר המושבות. עם תום המלחמה בשנת 1945 נשלח לטנגניקה (לימים טנזניה), כמושל וכמפקד הראשי של הצבא במושבה זאת. עקב בריאותו הלקויה פרש באטרשיל לגמלאות בשנת 1949 וקבע את ביתו בקפריסין שבו חי את עשר שנות חייו האחרונות. הוא הלך לעולמו בשנת 1959.
Interscope
עובייד
הכת האחמדית
ערך ההגבה
To Live &amp; Die in L.A.
Toss It Up
Hail Mary (טופאק שאקור)
To Live &amp; Die In LA
אחמד חילמי עבד אל-באקי
אחמד חִילמי עבד אל-באקי - באשא (בערבית: أحمد حلمي عبد الباقي - باشا; 1878–1963) היה בנקאי פלסטיני וראש ממשלת כל פלסטין משנת 1949 ועד פירוקה בשנת 1959.
ביוגרפיה.
נולד בצידון, בן לאב שהיה קצין בצבא האימפריה העות'מאנית. גדל בשכם ולמד באיסטנבול. בשנת 1916 נלחם במלחמת העולם הראשונה בחזית סוריה. בשנת 1918 היה שר האוצר בממשלה העצמאית הלאומית של סוריה (ממשל קצר ימים שהתקיים בין 1918 ו-1920). בשנת 1930 יסד את הבנק הלאומי הערבי "בנק האומה" ובקיץ 1935 עמד בראש "קופת האומה להצלת הקרקעות" כתגובת-נגד לבנק אנגלו-פלשתינה ולאוצר התיישבות היהודים, על מנת לממן את פעילות המוסדות הערביים-פלסטינים ולהוות גב כלכלי שימנע מכירת אדמות ליהודים-ציונים. הבנק סייע בפיתוח כלכלי של ערביי ארץ ישראל על ידי השקעות בפיתוח מסחר ותעשייה. כמו כן רכש את השליטה בעיתון הפופולרי "פלסטין" והיה מזוהה עם מפלגת אל-איסתקלאל הפאן-ערבית.
בשנת 1938 נכלא על ידי שלטונות המנדט יחד עם פעילים נוספים בוועד הערבי העליון, במהלך המרד הערבי הגדול והוגלה לאיי סיישל למשך כשנה.
לאחר שחזר כיהן כסגן נשיא הוועד הערבי העליון וכאחראי על גזרת ירושלים במלחמת העצמאות. לאחר קום מדינת ישראל נמלט לקהיר, שם נבחר על ידי מועצת הליגה הערבית ב-1949 לראש ממשלת כל פלסטין.
מת בלבנון בפברואר 1963, ונקבר במתחם הר הבית.
בטי רובינסון
אליזבת' "בטי" רובינסון-שוורץ (באנגלית: Elizabeth M. "Betty" Robinson-Schwartz; 23 באוגוסט 1911–18 במאי 1999) הייתה אתלטית אמריקאית, האלופה האולימפית הראשונה במשחקים האולימפיים בריצת 100 מטר, בעלת 3 מדליות מהן 2 זהב ושיאנית העולם בריצה יוקרתית זו.
ביוגרפיה.
רובינסון נולדה בריברדייל, אילינוי. ב-30 במרץ 1928 בתחרות הראשונה שלה בריצת 100 מטר היא סיימה שנייה אחרי שיאנית ארצות הברית הלן פילקי. בריצה השנייה שלה בקריירה בלבד, רובינסון השוותה את שיא העולם לנשים, שלא הוכר רשמית.
תחרויות אתלטיקה לנשים נערכו לראשונה באולימפיאדת אמסטרדם (1928). במשחקים עצמם זכתה רובינסון בשתי מדליות, אחת זהב ואחת כסף. בריצה הרביעית שלה בקריירה, בריצת 100 מטר, היא זכתה במדליית זהב לאחר שהשוותה את שיא העולם (12.2 שניות) לפני פני רוזנפלד (12.3 שניות) ואתל סמית' (12.3 שניות) שתיהן מקנדה ובכך הפכה רובינסון לאלופה האולימפית הראשונה בריצה זו. כמו כן, זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 48.8 שניות, אחרי קנדה שקבעה שיא עולם חדש של 48.4 שניות ולפני גרמניה (49.0 שניות).
בשיא הקריירה שלה בשנת 1931 הייתה רובינסון מעורבת בהתרסקות מטוס וסבלה מפציעות קשות. אדם שגילה אותה בין ההריסות כשהייתה בתרדמת חשב בטעות שהיא מתה, והסיע אותה במכוניתו אל הקברן שם התגלתה טעותו. היא התעוררה מהתרדמת לאחר כ-7 חודשים. לאחר מכן עברו עוד כ-6 חודשים עד שהצליחה לקום מכיסא הגלגלים ועוד כשנתיים עד ששבה ללכת ולרוץ. כתוצאה מאירוע קשה זה היא החמיצה את אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932).
אולימפיאדת השיא.
למרות הפציעה הקשה שלה עשתה רובינסון קמבק ענק והשתתפה באולימפיאדת ברלין (1936). היא הייתה שותפה לזכייה במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 46.9 שניות, לפני בריטניה (47.6 שניות) וקנדה (47.8 שניות). נבחרת גרמניה שקבעה בשלב המוקדמות שיא עולם חדש של 46.4 שניות והובילה את הריצה בשלב הגמר, הפילה את המקל בהחלפה האחרונה.
לאחר המשחקים האולימפיים פרשה רובינסון מהשתתפות בתחרויות ונישאה לריצ'רד שוורץ. היא המשיכה להיות מעורבת בתחרויות ספורט ושימשה בתפקיד רשמי כאחראית על השעון באליפויות ארצות הברית במשך שנים רבות ועסקה גם בדוברות. היא הייתה האישה הראשונה שזכתה לאות "N" מאוניברסיטת נורת'ווסטרן בו למדה.
בשנת 1999 נפטרה רובינסון בגיל 87 לאחר שלקתה בסרטן ובמחלת אלצהיימר.
ועדת נשיא המדינה לבחינת מבנה הממשל
ועדת נשיא המדינה לבחינת מבנה הממשל, הקרויה גם ועדת מגידור, הוקמה בשנת 2005 על ידי נשיא המדינה משה קצב, ומטרותיה היו
בראש הוועדה עמד נשיא האוניברסיטה העברית בירושלים, פרופ´ מנחם מגידור, ובין חבריה נמנו פרופ´ איתמר רבינוביץ', פרופ´ אבי בן בסט, פרופ' שמעון שטרית, בני גאון, אורי לופוליאנסקי, דב לאוטמן, אוריאל לין, דוד ליבאי, דוד עברי, יעקב עמידרור ואחרים. פרופ' יחזקאל דרור היה חבר בוועדה אך התפטר ממנה עקב חילוקי דעות. ליוזמה זו הצטרף המרכז הישראלי להעצמת האזרח שסיפק את התשתית לפעולת הוועדה. האוניברסיטה העברית בירושלים ואוניברסיטת תל אביב הסכימו לספק את התשתית האקדמית.
הוועדה התכנסה במהלך השנים 2005-2006. באוקטובר 2006 פורסמו מספר המלצות שיזם שמעון שטרית לצמצום סמכויות בית המשפט הגבוה לצדק (בג"ץ). שטרית הציע שבג"ץ יוכל בעתיד להצהיר שחוקים מנוגדים לחוקה - אבל לא יוכל לבטלם. בנוסף הציע לצמצם את זכות העמידה - זכותו של אדם שלא נפגע ישירות מהחלטת רשות מסוימת, לעתור לבג"ץ נגד ההחלטה. על פי ההמלצה, רק מי שנפגע באופן ישיר מפעולות השלטון יוכל לעתור. הצעה זו פוגעת בעיקר בעותרים הציבוריים, ארגוני זכויות האדם ואיכות השלטון.
בינואר 2007 הגישה הוועדה את דו"ח ההמלצות המסכם. הוועדה המליצה לא לעבור למשטר נשיאותי, אלא לשיטת בחירות אזורית-למחצה.
המלצותיה העיקריות של הוועדה היו:
בזמן הגשת הדו"ח התנהלה חקירה משטרתית של הנשיא משה קצב שנחשד בעבירות מין, דבר שפגע ביוקרתה של הוועדה וגרם למבוכה. המלצות הוועדה לא יושמו בפועל.
אחמד חלמי פשה
ריבוי משימות שיתופי
גול! (סרט)
גול!, הנודע גם בשם גול! החלום מתחיל (באנגלית: Goal! The Dream Begins) הוא סרט מז'אנר דרמת ספורט משנת 2005 שבוים על ידי דני קנון והופק על ידי מייק ג'פריס. הסרט הוא הראשון בטרילוגיית "גול!" ובאים אחריו גול! 2 וגול! 3. העלילה עוקבת אחר סנטיאגו מונייז, נער כבן 20 ממוצא מקסיקני שהיגר עם משפחתו לארצות הברית בצורה לא חוקית והשתכן בלוס אנג'לס. למונייז כישרון בכדורגל, אך הוא משחק בליגה חובבנית בעירו.
עלילה.
עלילת הסרט עוקבת אחר סנטיאגו מונייז, צעיר מקסיקני אשר היגר עם משפחתו באופן לא חוקי לארצות הברית. מונייז, חובב הכדורגל, מבלה את שנות נערותו בעוני תוך כדי שהוא עובד בשתי עבודות. באחד ממשחקיו הוא תופס את תשומת לבו של גלן פוי, מגלה כישרונות ושחקן לשעבר של קבוצת ניוקאסל יונייטד המזהה במונייז פוטנציאל רב. פוי מציע למונייז להבחן בניוקאסל ובכך לקבל הזדמנות לשחק בפרמייר ליג. מונייז מסכים אך נאלץ לממן את כרטיס הטיסה היקר בעצמו. מונייז מגלה שחסכונותיו נגנבו על ידי אביו, אשר העדיף לקנות בהם מכונית שתסייע למונייז בעבודתו הרגילה. למזלו של מונייז, סבתו מוכרת את תכשיטיה ובכך מממנת את כרטיס הטיסה.
מונייז טס לאנגליה ללא ידיעת אביו וניגש למבחנים. מאחר שלא רגיל לתנאי המגרש, סגנון המשחק ומזג האוויר מונייז מציג יכולת פושרת, אך על אף זאת מצליח פוי לשכנע את מאמן הקבוצה להחתימו לחודש ניסיון. מונייז מתגבר על מכשולים שונים, כגון חבר קבוצה קנאי ששובר את משאף האסתמה שלו לפני משחק, ומצליח לבסוף להרשים את המאמן ולהכלל בסגל הקבוצה. במקביל מונייז מתיידד עם אחד מכוכבי הקבוצה - גאווין האריס.