המכון למדע פלנטרי (באנגלית: The Planetary Science Institute, ר"ת: PSI) הוא מכון מחקר ללא כוונת רווח המתמקד במדע פלנטרי ומרכזו בטוסון, אריזונה, ארצות הברית. המכון שנוסד בשנת 1972, מעורב במשימות רבות של נאס"א ; מאדים, אסטרואידים, שביטים, אבק קוסמי, היווצרות מערכת השמש, כוכבי לכת חוץ שימשיים, מקור החיים ונושאי מחקר מדעיים אחרים. בשנת 2016 המכון יסד משרד שני בלייקווד, קולורדו. חוקרי המכון מבצעים עבודות שטח בכל יבשות העולם כדי להבין את הפלנטה שבה אנו חיים. המכון נחשב למעסיק הגדול ביותר בעולם שהוא לא ממשלתי בתחום המדעים הפלנטריים. מדעני ומחנכי המכון פעילים בעשרים ושמונה מדינות בארצות הברית ובנוסף, בקולומביה, אוסטרליה, קנדה, צרפת, גרמניה, אירלנד, ישראל, לטביה, ניו זילנד, רוסיה, סרביה ובריטניה. משנת 2018, 43% מהחוקרים הראשיים, הן נשים. בשנת 2014, המכון דורג במקום העשרים, כמקום עבודה יעיל וגמיש בקרב תאגידים אמריקניים על ידי מכון המשפחות והעבודה והחברה לניהול משאבי אנוש.
המכון מנוהל על ידי מנכ"ל המכון ד"ר מארק ו. סייקס משנת 2018 וסמנכ"ל הכספים ברוס ברנט ושישה חברי הדירקטוריון של המכון.
רקע היסטורי.
יסודות המכון הונחו בשנות ה-60 המאוחרות של המאה ה – 20 על ידי כמה דוקטורטים צעירים שסיימו את לימודיהם באוניברסיטת אריזונה ובמכון המחקר המדעי של אילינוי . שני מוסדות אלו סיפקו תמיכה בתכנון וניתוח משימת אפולו וחקר מערכת השמש והיה צורך בהדרכה של מדעני מדעים פלנטריים לצורך מאמץ זה.
בשנת 1971 פתחו המדענים הצעירים שלוחה בטוסון אריזונה של המכון המדעי מאילינוי. מההתחלה, הפילוסופיה הייתה לפתח קבוצה של מדענים משתפים פעולה באווירה שתורמת לייצור מדע מצוין - קבוצה שמנוהלת על ידי מדענים לטובת המדע. גישה צוותית זו והנהלת המכון ביקשה למשוך מדענים צעירים טובים ולעזור להם לפתח הצעות שיחלו את הקריירה העצמאית שלהם ותממן את עבודתם באמצעות הקבוצה. בשנת 1971, הקבוצה פעלה כחברת בת בתוך תאגיד בינלאומי של יישומי מדע (Science Applications International Corporation). החברה הוקמה בשם המכון למדע פלנטרי בדירת חדר המגורים של אחד משותפי המיזם שהתגורר בטוסון. לאחר מכן עבר למשרד בצפון-מערב טוסון מערב ושהו בו מספר שנים. אחד מחברי הקבוצה פרסם מאמר מדעי בקשר להיווצרות הירח שנשאר תקף עד ימינו. במהלך השנים, הצטרפו מדענים חדשים לקבוצה. בשנות 1975 ו 1978 הקבוצה עברה מישרדים ובתקופה זו ובשנות השמונים, פורסמו מספר מאמרים על היווצרות כוכבי הלכת שזכו בפרסום. קבוצת המכון המשיכה להיתפתח כשחלק מחבריה עוזבים ומגיעים מדענים חדשים. בשנת 1995 היתמזגו שתי קבוצות מדענים. בשנים 1997 – 2002, המכון למדעים פלנטריים הציע למשימת נאס"א סורק המאדים מספר רעיונות מדעיים בנושא מדעים פלנטריים. במהלך שנות המאה ה-21 הצטרפו דוקטורנטים נוספים לצוות המכון, שהגיעו מאוניברסיטאות שונות ברחבי המדינה.
מחקר וחינוך.
מדעים פלנטריים.
מדענים פלנטריים במכון מבצעים מחקר להבנת התהליכים הגאולוגיים הפועלים על כדור הארץ וגופים פלנטריים אחרים. פעילויות המחקר כוללות מחקרים / ניתוחים גיאומורפולוגיים של תהליכי שטח, מיפוי גאולוגי של משטחים פלנטריים, חישה וספקטרוסקופיה מרחוק, חקירת אנלוגים יבשתיים ותהליכי מכתשי השפעה והיסטוריה. מדעני המכון עושים שימוש במערכת נתונים פלנטרית (PDS) שהיא מערכת נתונים מבוזרת בה נאס"א משתמשת לארכיב נתונים שנאספו על ידי משימות במערכת השמש.
בנוסף למיקוד העכשווי באבולוציה הגאולוגית של מאדים, מדעני המכון מבצעים גם מחקר באמצעות מערכי נתונים של נאס"א עבור כדור הארץ, חמה, נוגה, הירח, אסטרואידים ולוויינים פלנטריים חיצוניים. חקירות פלנטות קשורות למחקרים משלימים של סביבות ותהליכים בכדור הארץ במגוון סולמות מרחביים. מתבצע איסוף נתונים מבוסס שדה במגוון גאוגרפי (אוסטרליה, אפריקה, אנטארקטיקה, בוליביה, קנדה, הוואי, איסלנד, אירלנד, מקסיקו, ארצות הברית היבשתית), אקלים (קוטבי, צחיח, ממוזג וטרופי) וסביבות תהליכים (אאולי, מכתשים, שיטפונות, הרי געש, בליה). משלבים טכניקות שדה (מיפוי, חפירה, דגימה, מדידות, מכ"ם חודר קרקע) וחישה מרחוק (בטכניקות אורכי גל אינפרא אדום, תרמי, ואורכי גלי מכ"ם) עם טכניקות אנליטיות מבוססות מעבדה (למשל מיקרוסקופיית אלקטרונים לסריקה, ניתוח טקסטורי, רדיואן, בהירות וקוסמוגנית). תיארוך איזוטופי וניתוחים כמותיים (אפיונים סטטיסטיים, הדמיה מספרית והדמיות ממוחשבות).
משימות גשושיות.
המכון השתתף באופן פעיל במשימת הגשושית שחר (באנגלית: Dawn) לחקירת האסטרואיד וסטה (שם מלא: 4 וסטה; באנגלית: 4 Vesta) בשנים 2011 -2012, ואת קרס (באנגלית: שם מלא: 1 קרס; באנגלית: Ceres 1) בשנים 2015 – 2018 . המכון תפעל את אנטנת קרינת הגמא ואת גלאי הנייטרון של הגשושית שמיפו את שני הגופים הגדולים בחגורת האסטרואידים, כדי לדעת כיצד נוצרו והתפתחו. המכון שותף במשימת הגשושית פסיכה לאסטרואיד פסיכה 16.
חינוך.
החוקרים מעורבים בחינוך מדעי ברחבי העולם, דרך תוכניות בתי ספר, ספרי ילדים, ספרי מדע פופולרי, תוכנית רדיו וטלוויזיה המופצים באינטרנט ואומנות. מדעני המכון הם משתתפים פעילים בפגישות מדעיות לאומיות ובינלאומיות, כנסים וסדנאות, ובחינוך הציבור באמצעות הרצאות פומביות, תוכניות סיוע הנתמכות על ידי נאס"א והתמחות סטודנטים. המכון מקיים סמינרים ומפרסם דוחות שנתיים, ניוזלטר, ראיונות רדיו וחדשות אונליין.
תוכנית אסטרטגית.
התוכנית האסטרטגית שאושרה על ידי מועצת הנאמנים של המכון, מנסחת את מטרתו הבסיסית של המכון, יעדים ארוכי טווח והבסיס לקבלת החלטות להשגת יעדים אלה. היא קובעת את העקרונות הבסיסיים המקנים למכון את אופיו הייחודי. התוכנית קובעת סדרי עדיפויות אשר ינחו את התכנון כאשר המכון מממש את חזונו.
התוכנית האסטרטגית כוללת שני חלקים עיקריים: (א) הצהרה על ייעודו של המכון, חזונו ועקרונות הליבה שלו (ב) הגישה האסטרטגית לעמידה ביעדיו.
שליחות, חזון ועקרונות.
שליחות - המכון למדע פלנטרי חוקר את מקורן, מאפייניהן והתפתחותן של מערכות פלנטריות, כולל מערכת השמש, כדור הארץ ומערכות כוכבי לכת סביב כוכבים אחרים. המכון מעביר את הידע שנוצר לקהילה המדעית ולקהל הרחב לקידום חינוך מדעי ואוריינות מדעית ולעצב את עתיד החקירה הרובוטית של מערכת השמש.
חזון - שואף להיות מוסד מוביל בתחומו.
עקרונות - תרבות המכון ואופן פעולתו מונחים על ידי מערכת עקרונות ליבה.
גישה אסטרטגית.
הגישה האסטרטגית של המכון כוללת מערך סדרי עדיפויות רחב לקידום חזון המכון וקבוצה של קריטריוני קבלת החלטות שעל פעילויות העומדות בראש סדר העדיפויות הללו. פעילויות אלה מוגדרות ומתבצעות על ידי המנכ"ל באמצעות תשומות והשתתפות של הצוות והדירקטוריון. המנכ"ל מדווח לדירקטוריון באופן שוטף על מצב פעילויות אלה.
שותפים עסקיים.
המכון למדעים פלנטריים ממומן על ידי שיתופי פעולה עם גורמים ממשלתיים רבים, אוניברסיטאות ותאגידים. שותפויות אלה הן חיוניות כאשר המכון פועל להבנה טובה יותר של עולמנו ושל מערכת השמש. להלן רשימת המוסדות האקדמיים והתאגידים (נכון לינואר 2019):
קישורים חיצוניים.
אתרים רשמיים.
אתר רשמי של המכון למדע פלנטרי (באנגלית)
אתרי מדיה ועיתונות.
אתר המכון למדע פלנטרי פייסבוק (באנגלית)
לאדה רבולושן
לאדה רבולושן הוא אב טיפוס לרכב מרוצים, שהוצג על ידי AvtoVAZ בשנת 2003.
הגרסה העיקרית הייתה רכב ה-LADA Revolution I, שבהמשך בוצע בו שינוי והוצג כרכב LADA Revolution II, ששונה מעט מבחינה חיצונית מהגרסה הראשונית ושונה באופן מהותי מבחינה מבנית (המסגרת ומבנה הכוח השתנה)והפך לבסיס המסגרת של סדרת המרוצים הלאומית AvtoVAZ. בשנת 2008, על בסיס גרסת המירוץ, פותח הרעיון של מכונית ספורט - LADA Revolution III.
היסטוריה.
המכונית היא מכונית ספורט יחידה המיועדת לשימוש בכבישים סגורים עם ריצוף אספלט. העבודה החלה בשנת 2001, והאבטיפוס הוצג רשמית לקהל הרחב לראשונה בקיץ 2003 בתערוכת הרכב של מוסקבה, ובסתיו של אותה השנה הוצג גם בתערוכת פרנקפורט.
זו הייתה מכונית מרוץ שלקחה חלק במונוקאפ עם אותו שם, שהתקיים בשנים 2004–2008, כחלק מסדרת המרוצים הלאומית AvtoVAZ. בגלל המשבר הכלכלי שפרץ בשנת 2008, נסגר הפרויקט, מכיוון שמכוניות מרוץ במחיר סביר יותר זכו לרלוונטיות. בסך הכל יוצרו כמה עשרות כלי רכב מדגם זה באתר הייצור טורגמאש.
שינויים.
הגרסה הבסיסית של הספורט מצוידת בנזין בנפח 1.6 ליטר (1596 סנטימטרים מעוקבים) VAZ-21086-29 בנזין עם בלוק צילינדר ברזל יצוק, ראש אלומיניום, ארבע בוכנות מכוונות בשורה, הזרקת דלק מופץ ו-16 שסתומים. היא מפתחת מקסימום 165 כוחות סוס במהירות 7600 סל"ד ו-160 ננומטר מומנט במהירות 6200 סל"ד, הופקה מאז 2004, עם מסה של 670 ק"ג.
גרסת ה-SuperSport מחזיקה במנוע זהה, אך מוגברת ל-215 כ"ס. במהירות 8500 סל"ד ו-170 ננומטר עם פוטנציאל ל-5800 סל"ד. עד למאה הראשון המכונית מאיצה תוך 6.5 שניות, והמהירות המרבית אינה עולה על 260 קמ"ש, הופקה מאז 2006, בעלת מסה של 670 ק"ג.
המכונית הייתה קיימת גם בגרסת ראווה דו-מושבית.
בקיץ 2005, רכב ה-LADA Revolution II עבר מעט מודרניזציה, הן מבחינה עיצובית והן מבחינה טכנית: הוא שינה את המתלה האחורי, שינה את הגאומטריה ואת קשיחות השלדה, המפזר האווירודינמי נבנה מחדש ושופרה מערכת קירור המנוע. הדגם המעודכן קיבל את הקידומת RS2 לשם.
סאנשיין