יש המפסקים כשאלה רטורית: למי תהיה טובתי נתונה? לִקְדוֹשִׁים - אֲשֶׁר בָּאָרֶץ הֵמָּה? לאלילי המקום? וְאַדִּירֵי כָּל - חֶפְצִי בָם? ולאלים האדירים שאני כביכול מעוניין בהם?
יש הנעזרים בדברי קהלת המוקשים גם הם:
לפי דברי קהלת, קדוש הוא ביטוי, אולי בלשון סגינהור, העוסק ברוחות טמאות - ריח סירחון המתים, רוחות שבדברי קהלת חוזרות אל העיר בו הם עשו את הרישעה. והפירוש במכתם הוא כהנגדה: ה', אני נסמך רק עליך, ואילו לרוחות המתים הקבורים באדמה, הנקראים קדושים כאן ובתשובת אליפז בספר איוב, ריחות הסירחון העולים מן הקבר וחוזרים עם המבקרים בבית הקברות אל ביתם, והרועים הנודדים - אדיר, על פי מקומות רבים במקרא, כלומר הרוחות הנודדים בעולם, ואילו כל השם את מבטחו באלו, רק יכעסו (או שהרוחות רק ישתוללו ויעשו רעש רב) ויסתלקו בלי לשנות דבר.
פרופ' אלכסנדר רופא על סמך תרגום השבעים, מפרש זאת כשירה אלילית עתיקה ששרדה, ובה ההערצה לאל כוללת הערצה לאלילים הנכנעים לאל, אלילים שמאוחר יותר הוצגו כמלאכים, או, בדרכו של פרופ' קאסוטו, פיסקה זו מהפכת את המשמעות האלילית, ומדגישה את חוסר הצורך של האל והכוחות שתחתיו, רוחות המתים שבאדמה ואלו הנודדים בארץ, לכל צורך במתנות האדם וטקסיו. וכך יש לקרא:
אינך צריך את הטובות שלי, כי אתה מקבל את השירות של האלילים שתחתיך, שליחיך הקדושים, האדירים, אשר רק הם דרושים לך, ואתה אינך זקוק לעזרתנו. הביטוי "חפצי בם" מתפרש כסמיכות ולא כשייכות. ההמשך יִרְבּוּ עַצְּבוֹתָם אַחֵר מָהָרוּ! בַּל אַסִּיךְ נִסְכֵּיהֶם מִדָּם, וּבַל אֶשָּׂא אֶת שְׁמוֹתָם עַל שְׂפָתָי!, מתפרש על פי דברי ישעיה השני ודברי ירמיהו כפולחן להם - לאותם קדושים ואדירים, דרך התרגשות ואולי בכי, וכן בטקסי ניסוך: שתיית ומזיגת דם או יין על גבי מתקן הנקרא "מסיכה".
אם כן, סוף הפיסקה מדבר על כוחם המוחלש והמבולבול של שליחים אלו, שאת קיומם אין המשורר רוצה לזכור, ובוודאי שלא לקיים עבורם טקסי פולחן.
חז"ל במדרש תהלים רבה על כתוב זה גם הם הסבירו את הביטוי קדושים על מתים, אך דווקא מתים כאלו שבחייהם היו צדיקים, ולכן הם נקראים "קדושים".
ובהתאם לכתוב על אהרן הכהן:
או בספר ויקרא:
לפי התלמוד הבבלי, אלו הם דברי הקב"ה אל עם ישראל. הקב"ה מסביר שהטובה שהוא עושה, הוא רק לטובת הקדושים שבעם ישראל, קבוצה הכוללת את האבות והמנהיגים הצדיקים. היפוך המגמה במשפט המתחיל בריבוי "עצבותם" משמעו משפט תנאי: אם עם ישראל ירבה פסלים (הנקראים על שם הפולחן: עצבים), הרי שיענש על כך, והקב"ה הוא זה שממשיך ואומר שאינו רוצה להזכיר אפילו במי מדובר.
בטקסי זיכרון רשמיים.
הפרק מוקרא בידי הרב הצבאי הראשי בטקסי זיכרון רשמיים, כמו הטקס הממלכתי ביום הזיכרון בהר הרצל לחללי מערכות ישראל, ובטקס הממלכתי ביום זה לנפגעי פעולות האיבה, הטקס ביום ירושלים לזכר הרוגי עולי אתיופיה, ולעיתים גם בטקס יום השואה ביד ושם.
ארץ גרהאם
ארץ גרהאם (באנגלית: Graham Land) היא החלק של אנטארקטיקה הקרוב ביותר לדרום אמריקה. עד לתגליות של המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בשנים 1934–1937, היה מקובל לראות בה ארכיפלג ולא חצי אי.
ארץ גרהאם היא אותו חלק של חצי האי האנטארקטי שנמצא צפונית לקו המחבר את כף ג'רמי וכף אגאסי. תיאור זה של ארץ גרהאם עולה בקנה אחד עם ההסכם משנת 1964 בין הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה לבין הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של ארצות הברית, שבו אושר השם "חצי האי האנטארקטי" ברוב של 28 מול 17, ב-11 בנובמבר 2013, והשמות "ארץ גרהאם" ו"ארץ פאלמר" לחלקיו הצפוני והדרומי של חצי האי, בהתאמה.
ארץ גרהאם קרויה על שם סר ג'יימס ר. ג. גרהאם (James Robert George Graham 1792–1861), ראש האדמירליות הבריטית בתקופת המשלחת של ג'ון ביסקו אל חלקה המערבי של ארץ גרהאם בשנת 1832. החזקה על ארץ גרהאם מבוקשת על ידי בריטניה (כחלק מן הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה), ארגנטינה (כחלק מאנטארקטיקה הארגנטינאית) וצ'ילה (כחלק מאנטארקטיקה צ'ילנה).
מיראנדה (דמות)
מנתוס
הדר עוזרי
הדר עוזרי (נולדה ב-17 בדצמבר 1987) היא זמרת, שחקנית ומנחת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה.
עוזרי נולדה וגדלה בפתח תקווה כבת זקונים ולה שלושה אחים. למדה בתיכון ע"ש "גולדה מאיר".
בשנת 2005 השתתפה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "כוכב נולד", והגיעה למקום הרביעי.
זמן קצר לאחר תום התוכנית השתתפה במחזמר "שיר נולד".
עוזרי התגייסה לצה"ל בקיץ 2006 ושירתה בלהקת חיל החינוך.
בשנת 2006 הגישה לצידם של אביב אלוש ודנה פרידר את התוכניות "שיחה צפופה", "מהסיפורש'ך" ו"בוגי" בערוץ ניקלודיאון.
בסוף 2006 חתמה עוזרי על חוזה בסוכנות "טאלנט הפקות". בקיץ 2008 עבדה על אלבום סולו בהפקת תמיר קליסקי ויעקב למאי שמתוכו יצאו הסינגלים "בשבילי" ו"גלים גבוהים", אולם האלבום לא יצא לאור.
באמצע 2012 שימשה במשך כמה חודשים מגישת רצף בתוכנית "צינור לילה" בערוץ 10. באותה שנה המועמדות הסופיות לתחרות "מלכת היופי" צילמו קליפ לשיר שלה, Gilrls Lie.
בשנת 2013 השתתפה בתחרות ה"קדם-אירוויזיון 2013" שנערך בערוץ הראשון עם השיר "תן מעוואל", אך לא העפילה לשלב הגמר. באותה שנה השתתפה בסדרת הטלוויזיה "שנות ה-80" ובסרט הקולנוע "רימון הזהב".
אורית ברגמן
אורית ברגמן (נולדה ב-10 באוגוסט 1966) היא מאיירת ישראלית ומרצה באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל.
ביוגרפיה.
ברגמן היא בוגרת בהצטיינות של המחלקה לתקשורת חזותית, בצלאל. כותבת ומאיירת ספרי ילדים בארץ, בסין ובצרפת. כותבת מחזות ויוצרת תפאורה לתיאטרון, לילדים ולמבוגרים. מאיירת עבור עיתונים ומגזינים בארץ ובעולם.
מרצה לאיור במחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל.
אמה היא הסופרת תמר ברגמן ואחיה הוא עופר ברגמן.
יצירתה.
מבין הספרים שכתבה ואיירה: "הדולפינה הכחולה", "שבתאי מסכן", "השיר של לולה", "יומגדול עם צפרנגול",
"יותר גדולה ממך", "יומנה של לוכדת כרישים", "בדיוק בזמן"
כתבה ויצרה תפאורה ותלבושות עבור ההצגות: "מה קורה עם שבתאי", תיאטרון קליפה, "השיר של לולה" תיאטרון קליפה.
עיצבה תפאורה וקונספט גרפי עבור: 'ק', הופעה תלויית מקום על פי סיפורים קצרים של קפקא, תיאטרון קליפה, פסטיבל ישראל
'המצפה', תיאטרון קליפה, פסטיבל ישראל
איירה את הספרים: "הקטר" מאת יהויכין טובים, "חלומות שמורים" אוסף שירי ערש, "תזמורת של שקט" מאת תמר אדר, "ספר החלומות המתהפכים" עמלה עינת, "הדולפינים באים" מאת אביה זאב ברגמן, "מוק" מאת אמה - תמר ברגמן, "המגפיים הוורודים" מאת חנה ליבנה.
פינגווין פרואני
Plymouth
Plymouth היא תוכנת מסך splash ללינוקס, התומכת באנימציות בזמן עליית מערכת ההפעלה, ומאפשרת אינטראקציה עם המשתמש בזמן האתחול. התוכנה משתמשת ב-DRM, וב-KMS. התוכנה מותקנת לתוך initrd.
טוביה בלוי
הרב טוביה בלוי (נולד בט"ז באייר תרצ"ו, 8 במאי 1936) הוא הוגה דעות, וכותב בשבועון כפר חב"ד, פובליציסט, סופר ומתרגם, רב ועסקן חב"די, רב קהילת חב"ד בשכונת נווה יעקב בירושלים, ממייסדי בית הספר העל-יסודי בית חנה בירושלים ומנהלו למעלה מארבעים שנה.
קורות חייו.
טוביה בלוי נולד וגדל בירושלים, לרחל טעמרל ולהרב ברוך יהודה בלוי, מראשי פאג"י, סבו היה הרב משה בלוי, ראש אגודת ישראל בירושלים. למד בישיבת עץ חיים שם החל בשנת ה'תשי"ג להתקרב לחסידות חב"ד.
בשנת תשט"ו נישא לחנה פרומט למשפחת רוזנברג.
בשנים תשט"ו - תשי"ז היה מהפעילים במסגרת צעירי אגודת חב"ד בירושלים. בין פעולותיו: היה ממארגני ומפעילי ישיבות הערב של חב"ד שנוסדו בשכונותיה של ירושלים, ביוזמתו ובניהולו, של ראש ישיבת תורת אמת, הרב שמואל אלעזר היילפרין.
בשנת תשי"ט החל לכתוב בבטאון חב"ד. בתשכ"ו מונה על ידי הרב ישראל לייבוב, יו"ר צעירי אגודת חב"ד בישראל, למנכ"ל אגף הפעילות בארגון, ושימש בתפקיד עד שנת תשמ"ז. בשנת תש"ל מונה לחבר ה"ועד למען שלימות העם" וכעבור זמן מונה לסגן יושב ראש הוועד, והיה מראשי פעיליו.
בשנת תשל"ב מונה על ידי הרבי מלובביץ' לחבר ב"ועד שבעים מוסדות". בשנת תשל"ה מונה למנהל בית הספר העל-יסודי לבנות בית חנה בירושלים שמנוהל היום על ידי בנו הרב פרץ בלוי.
עם הקמתו של שבועון כפר חב"ד בשנת ה'תש"מ, הוא נמנה עם חברי המערכת, ובמשך כעשור, עד לשנת ה'תשמ"ט, כתב מאות מאמרים וטורים בשמו ובשמות עט שונים בנושאים תורניים ופוליטיים. באותה תקופה הוא תרגם וערך פרקים בהמשכים של ספר הזכרונות של רבי יוסף יצחק שניאורסון מחב"ד ופרסם אותם בשבועון.
בין השנים תשמ"ד-תשמ"ז ערך ביחד עם הרב יצחק יהודה הולצמן את הירחון "שלימות" (ידיעון פנימי שהיה מופץ בין פעילי הוועד למען שלימות העם, הכולל מאמרים וחדשות בארגון). בשנת תשנ"ה מונה לעורך ראשי במכון 'נחלי דב"ש' שהוקם לעילוי נשמת אחיינו ר' שלום דובער בלוי.
השקפותיו.
הרב בלוי פרסם במשך עשרות שנים מאמרים על השקפותיו, שאותן הוא רואה כהשקפת חב"ד והשקפת הרבי מנחם מנדל שניאורסון, הן בנושאים פנים-חב"דיים וכן בנושאים ציבוריים, את מאמריו הוא פרסם מעל בימות שונות, החל מעיתון כפר חב"ד, ולאחר מכן במכתבים כלליים אותם הוא מדוור עד היום לחסידי חב"ד.
בין הנושאים עליהם הוא מרבה לכתוב: שלימות הארץ, אנטי ציונות חילונית ודתית, חרדיות חב"דית, גיוס לצה״ל.
בנושאים תורניים הוא כותב מאמרים רבים על תולדות החסידות, סקירות ספרים, ועיון במנהגי חב"ד. חלק מהשקפותיו ודעותיו בסוגיות ציבוריות ומנהגי חב"ד עוררו פולמוס בתנועת חב"ד ורבנים ואנשים שונים בחב"ד פרסמו מאמרים החולקים עליו.
תמיכה פוליטית