תחת תא"ל ביני תלם עבד צוות של מספנת חיל הים בשיתוף עם אנשי יחידה 707 שהשתמש בסירות גומי וקרשים לאטום זמנית את החור שנפער בתחתית. נבנתה מחיצה אטומה (לימים הותקנה דלת אטומה שנקראה בשם דלת רמ"חים) במחצית אורך המחסן שאפשר לנחתת להגיע להחפה בחוף הנחיתה שמדרום לנמל הצבאי. צוות מקצועי בראשותו של יצחק ברוקמן הכין את המשטח כולל פלטות מתכת עם גריז שהונחו במקום, ובסיוע שני טרקטורי דחפור די-9 הצליחו אנשי יחידה 707 להעלות את השליש הקדמי של הנחתת על החוף. דבר שאפשר לתקן את החור שנפער כתוצאה מהפיצוץ והנחתת שבה לפעילות.
תקופת התיקון נוצלה גם לבצע שיפורים שהמרכזי שביניהם התקנת שני מנועים ב. ומיכלי נטל שרוקנו במהירות ובכוח הכובד ובכך שיפרו את כושר התמרון של הנחתת ואפשרו לה לצאת במעמס מלא ללא בעיות מחוף ההעמסה.
בקיץ 1970 בוצע תרגיל מבצעי מלא יחד עם גדוד טנקים של חטיבה 7 בפיקודו של אורי אור, והנחתת הייתה מוכנה להשתתף במבצע נחיתה אם וכאשר יידרש.
העברת פיקוד.
באוגוסט 1970, העביר סרן שאול חורב את הפיקוד על הבת שבע לסרן מייק אלדר.
ב-22 באפריל 1971 בדרכה משארם א-שייח' לאילת התנגשה הנחתת עם אוניית סוחר יוגוסלבית 'אומיס'. מפקד הנחתת שנקרא לגשר הבחין במצב ותגובתו המהירה לסובב את הנחתת מנעה נזק רב. כלי השיט נצמדו בחוזקה. דלת האטימה לא נפרצה אך הטנקים זזו הצידה וגרמו להטיה.
מלחמת יום הכיפורים.
במלחמת יום הכיפורים תוכננה בזירת ים סוף פעולת איגוף ימי שכלל הנחתת כוחות משוריינים בהיקף של אוגדה בחוף המערבי של מפרץ סואץ על ידי נחתות חיל הים. לשם כך בנה חיל הים את כוח הנחיתה ובוצעו תרגולים רבים. מטרת מבצע האיגוף הימי, שכונה מבצע אור ירוק, הייתה אחת מהשתיים: לחדור לעומק מצרים דרך 'ואדי ספגה', לאגוף את הצבא המצרי הפרוס לאורך תעלת סואץ ולתקוף אותו מעורפו ("אור ירוק" גדול) או לכבוש את הגדה המערבית של מפרץ סואץ ולתפוש את שדות הנפט מורגן ובלעים בצפון המפרץ (אור ירוק" קטן) כדי שישמשו נושא למשא ומתן.
בתקופת המלחמה התארגן במפרץ שארם א-שייח' כח נחיתה שכלל גדוד צנחנים בפיקוד עמוס ירון וחטיבת טנקים 274 בפיקוד אל"ם יואל גונן ויחידה 88 - דב לבן בפיקוד רס"ן יוסף יודלביץ. כלי השיט להעברת הכוחות היו אח"י בת שבע, והנחתות מסדרת 'שיקמה', אח"י אופיר ואח"י שבא ושלוש הנחתות מסדרת 36 מטר. הכוחות הועמסו לכלי השיט לקראת יציאה. לאחר המתנה של יומיים בוטל המבצע מחשש להסתבכות והצורך בכוחות לזירות הלחימה העיקריות.
שדרוג מערכת ההנעה.
מנועי הנחתת היו בהספק חלש יחסית לגודלה. אורכה הרב הקשה על תמרון בנמל ובנחיתה. בשנת 1974 הותקנו על סיפון הירכתיים שני מנועי מאייבך עם מדחף ב'שיטת שוטל' הניתנים להפניה 360 מעלות. מפקדה צבי מור החל לתמרן בצורה טובה יותר.
אדם בים.
ב-18 באוגוסט 1976 נפל אחד המכונאים רב"ט ידידיה יצחק מאח"י בת שבע בעת הפלגת אימונים מדרום לאי טירן. היה זה לקראת רדת החשיכה והמכונאי הלך לבדו לבדוק פעילות המנועים החיצוניים. לאחר שהובחנה היעדרותו החלו חיפושים אך הוא לא נמצא ונחשב כנעדר.
זירת הים התיכון.
אחרי חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים, ביוני 1979, עלתה פלגת הנחתות כולל אח"י בת שבע צפונה דרך תעלת סואץ, והתבססה בנמל אשדוד.
האיגוף הימי במלחמת לבנון.
כשירות - לקראת המבצע סבלה הבת שבע מתקלה באחד ממנועי המאייבך. חיל הים לא הצליח להתגבר על התקלה בזמן. ומהירותה הייתה פחות מ-10 קשר. כלי הרק"מ הועמסו בקרבת אשדוד ויצאו להפלגה ארוכה עד לחוף אוואלי בין צור לצידון. קיבולת הנחתת עשתה אותה לכלי השיט החשוב ביותר להעברת כמות רבה של כלי רכב קרביים באיגוף ימי, לחוף האוואלי בין צור לצידון.
נחיתה ראשונה - לקראת חצות 6 ביוני 1982 הנחיתה שייטת הנחתות בחוף אל-אוואלי בין צור לצידון. כח שכלל 9 טנקי "מגח", 28 נגמ"שים, 3 תותחים מתנייעים 175 ו-155 מ"מ, מוביל תחמושת "אלפא", שני דחפורים D7, 750 צנחנים. אח"י בת שבע, ואחריה נחתות ה60 מ' "אח"י אכזיב" ו"אח"י אשדוד".
סבב נחיתה שני - ב-7 ביוני, העמיסו הנחתות כח תגבורת מחוף נהריה. תמונת המצב של האוגדה הנוחתת דרשה תגבור בלי להמתין לחשיכה. הנחתות 60 מטר שהיו מהירות יותר הגיעו להנחתה בשעה 14:00 המבנה הטופוגרפי אפשר לתותח מחבלים מהכפר בוקסתא לירות על הנחתות. הלחץ היה רב והנחיתה בוצעה תחת הפגזה. בשעה 15:00 הנחיתה אח"י בת שבע כשפגזים נופלים בקרבתה. תותח המחבלים נמצא בין בתי מגורים ולא הושמד על ידי כוחותינו. הונחתו 2 טנקי מגח, 25 נגמ"שים, שני תותחים מתנייעים.
סבב נחיתה שלישי ב-8 ביוני בוצעה העברת משאיות תחמושת ורכב קשר מחוף נהריה לחוף אל-אוואלי.
איגוף צידון ב-8 הועלה הצורך להעביר את הכח שנע בציר החוף בדרך הים כדי להימנע מהתכתשות קרקעית במבואות צידון. שלוש הנחתות העבירו 66 נגמ"שים ו-400 צנחנים מחוף מעגן הדלק בזהרני לחוף אל-אוואלי.
הספקת תחמושת ב־16 ביוני העמיסו 'אח"י בת שבע' ו'אח"י אכזיב' בחוף נהריה 24 משאיות תחמושת וקומנדקר שהונחתו בחוף אל-אוואלי.
איגוף בירות ב-7 - 8 באוגוסט הועברה חטיבת שריון לג'וניה ואגד ארטילרי לנמל ביירות על ידי אוניית גל-נוע מגויסת עם אח"י מעוז, שלוש הנחתות, ואח"י בת גלים 2.
החזרת כוחות - החל מ-22 באוגוסט ועד 8 בספטמבר פינו שלוש הנחתות מנמל ביירות לחוף נהריה: שתי חטיבות שריון ואגד ארטילרי, כ-600 טנקים, תותחים, וכלי רכב.
ציון לשבח יחידתי - פעולותיה של 'אח"י בת שבע' והנחתות האחרות זכו להערכה רבה. כבר תוך כדי המלחמה ציין שר הביטחון, אריאל שרון, לשבח את חיל הים.
בפקודת יום שפורסמה ב-14 ביוני 1982נאמר בין היתר כי: .
על פעילות הנחיתה בלבנון ופעולות נוספות זכתה שייטת הנחתות בציון לשבח יחידתי ממפקד חיל הים עמי אילון. כתב הצל"ש נמסר לאל"ם מייק אלדר שהיה מפקד היחידה במלחמת לבנון הראשונה.
הווי ותרבות.
סיפונה הארוך והרחב של הנחתת אפשר לערוך בה אירועים שונים, כמו חגיגת הסדר המרכזי באזור בו נמצאה. התזמורת הפילהרמונית נגנה עליו. אנשי צוות ערכו בו חתונות.
אסא (פירושונים)
יעקוב איבן כיליס
יעקוב איבן כליס
יעקב איבן כיליס
Nacra 17
Nacra 17 (עברית: נָקְרַה 17) היא קטמרן ביצועים שמשמש לתחרויות והחל מאולימפיאדת 2016 ישמש כדגם אולימפי. הסירה תוכננה בשנת 2011 והוכנסה לייצור בשנת 2012.
אולימפיאדה.
במאי 2012 נבחר הדגם על ידי איגוד השיט הבינלאומי לשמש כדגם אולימפי באולימפיאדת 2016 ו-2020. בתחרויות אלו יתחרו פעם ראשונה במתכונת מעורבת, הצוות יורכב מבן אחד ומבת אחת.
תחרויות אחרות.
מאז ייצורו נכנס הדגם לסבבי התחרויות הבינלאומי, גם כן כדגם מעורב.
ביולי 2013 נערכה אליפות העולם הראשונה בדגם זה, בהולנד, בה השתתפו כ-65 צוותים.
ברימאט
ברימאט (בצרפתית: Brumath) היא קומונה במחוז בא-רן בחבל גראנד אסט הצרפתי. אגנו נמצאת 13 ק"מ דרום-מערבית לאגנו ו-17 ק"מ צפון-מערבית לבירת המחוז שטרסבורג.
גאוגרפיה.
העיר נמצאת בין שתי הערים הגדולות במחוז בא-רן שטרסבורג ואגנו. ממערב לעיר עובר כביש מהיר A4 שמחבר את אלזס עם פריז. בעיר עצמה זורם נהר הזורן בדרכו אל עבר הריין.
מקור השם.
ברימאט מופיעה לראשונה במפה של תלמי במאה השנייה בשם "Brokomagos" ובמפת פויטינגר בשם "Breucomagus". במאה השמינית מופיע השם "Brocmagad" ובמאה העשירית "Bruomade". בשנת 1165 השם הופך ל-"Brumat" שבהמשך עובר לשם הנוכחי "Brumath".
היסטוריה.
העיר ברימאט היא אחת הערים הבודדות באלזס שמיושבות ברציפות במשך 5,000 שנה. היא שימשה כבירת הטריבוקים, שבט גרמאני שישב באלזס. לאחר מפלת אריוביסטוס על ידי יוליוס קיסר, הרומאים התירו לטריבוקים להתיישב על הגדה הימנית של הריין ומקום מושבם, היום מחוז בא-רן, נקרא "Civitas Tibocorum" ועיר בירתם "Brocomagus". העיר נכבשה מידי הרומאים ב-365 על ידי הסואבים.
בעת החדשה עברה העיר את התהפוכות שעברו על אלזס כולה, היא נכבשה על ידי הגרמנים במלחמת צרפת–פרוסיה וסופחה לגרמניה ב-1871 עד שבשנת 1919 נחתם חוזה ורסאי לפיו כל השטחים שנכבשו על ידי הקיסרות הגרמנית הוחזרו לצרפת (סעיף 51). בשנת 1940 נכבשה אלזס שוב על ידי גרמניה הנאצית וסופחה לרייך השלישי. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה סופחה אלזס שוב לצרפת.
אוניברסיאדת בלגרד (2009)
אוניברסיאדת הקיץ ה-25 נערכה בבלגרד, סרביה ב-2009; טקס הפתיחה, טקס הנעילה ותחוריות כדורסל ובהתעמלות נערכו בבלגרד ארנה. על מיקום המשחקים הוחלט בשנת 2005 כאשר על הזכייה התמודדו גם פוזנן ומונטריי. במשחקים השתתפו כ-6,300 ספורטאים. בנוסף לבלגרד, חלק מהתחרויות נערכו בערי הסביבה.
באוניברסיאדה זו נערכו תחרויות ב-15 ענפי ספורט: אתלטיקה (46 תחרויות), ג'ודו (18 תחרויות), התעמלות (כולל התעמלות אמנותית (8 תחרויות) והתעמלות מכשירים (14 תחרויות)), טאקוונדו (21 תחרויות), טניס (7 תחרויות), טניס שולחן (7 תחרויות), כדורמים, כדורסל (2 תחרויות), כדורעף (2 תחרויות), כדורעף חופים (2 תחרויות), כדורגל (2 תחרויות), סיף (12 תחרויות), קפיצה למים (12 תחרויות), קשתות (10 תחרויות) ושחייה (40 תחרויות).
סך הכול הוענקו 669 מדליות, מתוכן 76 לרוסיה.
ישראל באוניברסיאדה.
המשלחת הישראלית כללה 32 ספורטאים. הספורטאים הישראלים זכו בשתי מדליות:
כחלון השיזף