בהמשך הסרט, הרדין מוצא דירה חדשה בשביל שניהם ושניהם נוכחים בחתונה של אבא של הרדין ואמו של לנדון. הרדין מגלה לטסה שאביו היה שיכור ואמו הותקפה על ידי חבריו השיכורים של אביו. טסה מנחמת אותו ושניהם חוזרים לדירתם במטרה לקיים יחסי מין. בסצנה הבאה, בזמן שהם באמבטיה ביחד, הרדין כותב על הגב של טסה "אני אוהב אותך". השניים חושבים שהם הגיעו לשקט הנפשי שלהם, אך בדיוק מקבל הרדין מסרון ממולי שקוראת לו לבוא למקום מפגש מסוים. טסה קוראת את המסרון ומוטרדת ממנו מאוד. היא מתחילה לריב עם הרדין ושואלת אותו מדוע מולי רוצה להיפגש איתו. הוא בתגובה אומר לה שהיא צריכה לסמוך עליו ולהישאר בבית. לאחר כמה דקות היא מחליטה ללכת אל מקום המפגש, שם נודע לה כי הרדין היה איתה אך ורק בגלל משחק ה-"אמת או חובה". היא מתחילה לבכות והרדין מצהיר בפניה שהוא באמת אהב אותה מעבר למשחק. טסה, המומה ושבורת לב, בורחת מהרדין. הוא עוקב אחריה ומנסה להסביר שזה היה לפני שהוא ידע מי היא ושהוא באמת אוהב אותה אבל היא לא מאמינה לו. טסה מחליטה להשלים עם אמה ועם נואה בסצנה שלאחר מכן.
בסוף הסרט, במהלך שיעור ספרות, פרופסור סוטו נותנת לטסה עבודה שהוגשה על ידי הרדין, תוך שהיא אומרת לה שהעבודה הייתה צריכה להיות מוגשת אליה. כאשר טסה קוראת את העבודה, היא הולכת בחזרה לנהר בו היא התנשקה לראשונה עם הרדין. הרדין מקריא ברקע את העבודה ואומר "פעם שאלת אותי את מי אני הכי אוהב בעולם. היום אני יכול להגיד שזאת את".
יציאה לאקרנים.
הסרט "אחרי ש..." יצא לאקרנים ב-12 באפריל 2019, בהפצתם של סרטי אווירון.
בקופות.
תקציב הסרט הוא 14 מיליון דולר. בארצות הברית הצליח הסרט לגרוף 6,002,349 מיליון דולר בשבוע צאתו ובכך דורג כסרט ה-8 הרווחי ביותר לאותו השבוע. שבוע לאחר מכן, ירד אל המקום ה-10 כאשר גרף סכום של כ-2,381,995 דולר. נכון לסוף אפריל 2019, הרוויח הסרט בכל העולם 44 מיליון דולר בסך הכל.
בסך הכל, הרוויח הסרט בשבוע צאתו בעולם כ-12 מיליון דולר.
פאולה ארנולד
פאולה ארנולד (בגרמנית: Paula Arnold; 8 בפברואר 1885 - 5 בספטמבר 1968) הייתה עיתונאית, צפרית וקדרית.
ביוגרפיה.
פאולה ארנולד נולדה ב-1885 בווינה שהייתה בירת האימפריה האוסטרו-הונגרית. אביה, פרופסור ליאון קלנר, לימד באוניברסיטת וינה ספרות אנגלית והיה מראשוני הציונות ומאנשי חוגו הקרוב של הרצל. בגיל 12 פגשה לראשונה את הרצל. בגיל 13 נסעה עם הוריה לשנה לאנגליה. כשבגרה עסקה בהוראה, אך אחרי נישואיה בשנת 1910 לפרקליט ד"ר מרקוס (מקס) ארנולד עזבה מקצוע זה והחלה לכתוב בעיתונים ובכתבי עת שונים. כמו כן כתבה את הפרק שעסק באוסטריה בספר "ארצות ועמים" שהוציאה הוצאת פיטמן בלונדון. בשנת 1926 החלה ללמד בגימנסיה "חיות" בווינה. שנה אחר כך החלה לכתוב ל"בולטימור סאן" וב-1931 ל"מנצ'סטר גארדיאן". כיוון שהחלה לאבד את שמיעתה, החליטה לזנוח את חלומה ללמד אנגלית בארץ ישראל, ולמדה קדרות בבית המלאכה של הקדר האומן ממוצא רוסי, איסקרא.
בנובמבר 1933 עלתה עם בן זוגה לארץ ישראל. השניים התיישבו בבנימינה והקימו בית מלאכה לקדרות. לאחר פטירתו של מקס ב-1942 החלה פאולה ארנולד לכתוב ב-Palestine Post, שם כתבה טור קבוע של ביקורות ספרים ושל "רשימות טבע", שכונסו מאוחר יותר בספר Israel Nature Notes. בצד זאת פרסמה בעיתונים שונים בעברית, באנגלית ובגרמנית. בשנת 1960, לרגל שנת המאה להולדת הרצל, יצא תרגום מגרמנית לאנגלית מפרי עטה לספרו האוטופי של הרצל "אלטנוילנד". בשנת 1962 התפרסם המדריך מפרי עטה "צפורי הארץ" ובו איורים מאת וולטר פרגסון. ארנולד כתבה אוטוביוגרפיה שהתפרסמה בשם "זכרונות באהבה".
אחותה הצעירה של ארנולד, דורה, הייתה נשואה במשך מספר שנים לפילוסוף ולטר בנימין.
ארנולד נפטרה ב-1968.
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:וינה: אישים]]
[[קטגוריה:בנימינה-גבעת עדה: אישים]]
[[קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1885]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1885]]
[[קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1968]]
[[קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968]]
אורשקה ז'ולניר
אורשקה ז'ולניר (בסלובנית: Urška Žolnir; נולדה ב-9 באוקטובר 1981) היא ג'ודוקא עבר סלובנית אשר התחרתה בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג, האלופה האולימפית מלונדון 2012.
קריירה.
ז'ולניר השתתפה שלוש פעמים במשחקים האולימפיים בשנים 2004, 2008 ו-2012. באתונה 2004 היא זכתה במדליית ארד. היא התחילה בשלב שמינית הגמר בו ניצחה בניקוד יוקו את דריאוליס גונזאלס הקובנית. ברבע הגמר היא ניצחה באיפון את גלה ונדקביי הבלגית לאחר תרגיל סוקוי-נגה. בחצי הגמר ז'ולניר הפסידה לקלאודיה הייל האוסטרית ונשרה לקרב על מדליית הארד בו גברה בווזארי על מארי-הלן צ'יסולם הקנדית.
באולימפיאדת בייג'ינג 2008 היא הייתה נושאת הדגל של המשלחת הסלובנית בטקס הפתיחה. בתחרות הג'ודו היא סיימה במקום השביעי לאחר שהודחה בשלב רבע הגמר.
באולימפיאדת לונדון 2012, ז'ולניר זכתה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג כאשר 4 מתוך 5 ניצחונותיה היו באיפון. בסיבוב הראשון היא ניצחה את קלאודיה מלצהאן הגרמנייה, בשמינית הגמר היא ניצחה את אסטפניה גרסיה מאקוודור וברבע הגמר היא ניצחה את אליס שלזינגר הישראלית. בחצי הגמר היא ניצחה את צדבסורנגין מונקזאיה המונגולית. בגמר ז'ולניר התמודדה מול שו לילי הסינית וניצחה בווזארי לאחר תרגיל סיאו-נגי מוצלח.
ז'ולניר מחזיקה בשתי מדליות ארד מאליפויות העולם מהשנים 2005 ו-2011. באליפויות אירופה היא זכתה בארבע מדליות. מדליית זהב (2009), מדליית כסף (2007) ושתי מדליות ארד (2008 ו-2011)
במהלך הקריירה ז'ולניר זכתה במדליות רבות בתחרויות מהסבב העולמי וביניהן מדליות מטורנירי טוקיו ופריז היוקרתיים. ביוני 2015 היא פרשה מג'ודו תחרותי והחלה לאמן במועדון הג'ודו בו גדלה.
חיים דב לוינסון
היסטוריה של ספרד (1810–1873)
ההיסטוריה של ספרד במהלך המאה ה-19 הייתה תקופה של ריאקציה למהפכות הליברליות שאירעו בעקבות ההשפעות מצרפת המהפכנית, וכן תקופה של מלחמות אזרחים בין תומכי איזבלה השנייה, מלכת ספרד לבין הקרליסטים שתמכו בדודה האינפנטה קרלוס, רוזן מולינה. בנוסף בתקופה זו היה ניסיון מהפכה נגד המלכה בשנת 1854 שנכשל, וכן המהפכה המהוללת בשנת 1868 שהביאה להדחת בית בורבון, ולהמלכת אמדאו הראשון, מלך ספרד מבית סבויה, שהתפטר זמן קצר לאחר מכן, מה שהביא להקמת הרפובליקה הספרדית הראשונה.
רקע.
בשנת 1807 הסכים קרלוס הרביעי, מלך ספרד עם נפוליאון לחלק את ממלכת פורטוגל ביניהם, אולם משכבשה צרפת את צפון ספרד, נמלט קרלוס לדרום על מנת לברוח לאמריקה הלטינית. בהגיעו לארנחואס אילצה אותו התקוממות עממית להתפטר ב-19 במרץ 1808 לטובת בנו פרננדו השביעי, מלך ספרד, אולם, נפוליאון הזמין את שניהם לבאיון, ושם הודיעה אשתו מריה לואיסה מפארמה שפרננדו הוא בנו של מנואל דה גודוי שהיה מאהבה. פרננדו נאלץ להתפטר לטובת קרלוס, וקרלוס התפטר שוב לטובת ז'וזף בונפרטה וגלה לרומא.
הדחת הבורבונים והכתרת מלך מטעם צרפת התקבלה בעוינות בציבור הספרדי, על אף מאמצים מסוימים של ז'וזף להתחבב על נתיניו, ושאיפותיו הכנות ככל הנראה למלא תפקיד של מלך חוקתי ונאור. התקוממות עממית נגד הצרפתים פרצה ב-2 במאי 1808, ובמהרה התפתחה מלחמה בין אויבי המלך, הנתמכים בידי חילות משלוח מבריטניה ומפורטוגל, לבין צבא צרפת. מלחמה זו לבשה אופי של לוחמה זעירה ולא-סדירה, ובמהלכה נטבע למלחמות מסוג זה הכינוי גרילה - צורת הקטנה של המילה "מלחמה" בספרדית. צעדי דיכוי קשים שנקט הצבא הצרפתי כנגד מתנגדי השלטון והחשודים בסיוע להם עוד החמירו את המצב, וכך גם מנהגם של הצרפתים לכלכל את הצבא על אספקה שנבזזה מן האיכרים המקומיים. הקרע שחל בשנות שלטונו בין נפוליאון לאפיפיור תרם אף הוא לאי-קבלתו של ז'וזף כשליט לגיטימי בספרד הקתולית.
היסטוריה.
הקורטס של קדיס.
בין ספטמבר 1810 לבין ספטמבר 1813 התכנס בעיר קדיס שבדרום מערב ספרד הקורטס של קדיס, אשר הביא לחקיקת החוקה של חודש מרץ 1812, וכן חוקים רבים אחרים שהפכו את המשטר ממשטר אבסולוטי למשטר של מונרכיה פרלמנטרית. ניסיון זה להפוך את המשטר האבסולוטי לקונסטיטוציוני כשל ופרננדו השביעי, מלך ספרד ביטל במאי 1814 את תיקוני הקורטס. אף על פי כן נחשב הקורטס ותיקוניו כאחד ממקורות ההשראה העיקריים של הליברליזם הספרדי במאה התשע-עשרה.
המערכה בחצי האי האיברי נמשכה בעוצמה משתנה במשך חמש שנים. צרפת נחלה תחילה הצלחות, אך לא הצליחה לעקור את ההתנגדות הספרדית ואת הנוכחות הבריטית. ב-1812 החלה הכף נוטה לרעת הצרפתים, שכוחותיהם הדלדלו עקב מסעו של נפוליאון לרוסיה. בקיץ 1812 נפלה הבירה מדריד לזמן מה לידי המורדים לאחר קרב סלמנקה. בקרב ויטוריה שנערך ב-21 ביוני 1813, נחלו כוחות צרפתים בפיקוד ז'וזף והמרשל ז'ורדן תבוסה מידי כוחות בריטניה ופורטוגל והמורדים הספרדים, בפיקוד ארתור ולסלי (לימים הדוכס מוולינגטון). ז'וזף עצמו כמעט שנפל בשבי, ולאחר התבוסה נטש סופית את כס מלכותו ושב לצרפת, שם התקבל בזעם על ידי הקיסר והצטווה לפרוש לאחוזתו ללא תפקיד רשמי. הוא הודח מכסאו רשמית בדצמבר 1813, במסגרת הסכם שלום שחתם נפוליאון עם ספרד ובו הכיר בפרננדו השביעי כמלך ספרד.
הריאקציה.