ביטרמן נולד בבאר שבע ללירי בן דב, מורה לאמנות, וליוסי ביטרמן איש צבא קבע ומורה לנהיגה, בגיל 3 עברו להרצליה. עופרי למד בבית הספר היסודי בן צבי הרצליה, ובהמשך בחטיבת הביניים בן-גוריון. את שנות התיכון למד עופרי בתיכון "היובל" במגמת תיאטרון.
בגיל 13 החל ללמוד ולשחק ב"להקת על הבמה" הרצליה (שבין בוגריה השחקנים: רועי ניק, מאי מלר, דברי מזי"א, אסף הרץ, אלון סנדלר, רות רסיוק ועוד) ובהמשך שיחק גם בתיאטרון העירוני הרצליה.
את שירותו בצה"ל עשה כמפקד כיתה במגל. לאחר שחררו מצה"ל החל ללמוד משחק בסטודיו למשחק מייסודו של יורם לוינשטיין (מחזור 2016).
במסגרת הלימודים זכה ב-9 מלגות הצטיינות בתחרויות שונות.
קריירה.
במסגרת הסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין עופרי השתתף בהצגות והפקות רבות ביניהן ערב שירי גבעטרון, "קליגולה" – בתפקיד הָליקון, "שחקנים ונשיקות" - בתפקיד "הוא", "צ'פלין" – בתפקיד צ'ארלי צ'פלין.
במסגרת תיאטרון הרצליה השתתף ב"להקת על הבמה" ושיחק בהצגות ילדים כמו "אגדת הצעיף הלבן", "הסנדלר והגמדים", "החתול במגפיים", "ממלכת השיניים", "לחלום בשיר", "גליצו יוצא לדרכים", "האריה המכשפה וארון הבגדים", המחזמר "יוסף וכתונת הפסים המשגעת" המחזמר "שמשון ודלילה", "הערב מחזמר", המחזמר "מכתבים תועים“ ועוד.
בשנת 2017 לאחר סיום הלימודים החל לשחק בבית ליסין.
בהצגה "אילוף הסוררת" בבימויו של אודי בן משה, "ההצגה חייבת להיגמר" בבימויו של אודי בן משה.
לאחר מכן גילם את בוריק הכלב בהצגה "מלך הכלבים" תיאטרון בית ליסין בבימויו של עירד רובינשטיין.
בשנה זו גם זכה בפרס התיאטרון הישראלי על תפקידו בהצגה כשחקן המבטיח לשנת 2017.
בשנת 2017 שיחק את בנג'י בסדרה כיפת ברזל ששודרה בקשת 12.
בשנת 2018 גילם את אוליבר בסדרה כדברא עונה 2, בסרט שרה שטיין, שלום ברלין, שלום ת"א (קופרודוקציה גרמניה) - בתפקיד דורי, "בת אל הבתולה" בתפקיד אמיר איצ'קוביץ ואהרון איצ'קוביץ - הוט בידור 3, הסרט "ימים נוראים" בתפקיד שמואל רוזנבלום - סרט זה זכה בשנת 2019 בפרס אופיר כסרט הטוב ביותר.
בשנת 2018-היום משחק את רולף במחזמר צלילי המוסיקה בהפקת התיאטרון הארצי לילדים ונוער
בשנת 2019 גילם את דמותו של צ'ארלי צ'פלין במחזמר "במחזמר צ'פלין" בהפקת תיאטרון חיפה ותיאטרון תל אביב בבימויו של שוקי וגנר.
בתיאטרון הקאמרי השתתף במופע "לילה בפריז" בבימויו של גלעד קמחי ובמרץ 2020 עלה עם המופע ״החיים הם קברט״ בבימויו וכוריאוגרפיה של עוז מורג
בשנת 2020 השתתף בסדרה שעת נעילה, וב-2021 בעונתה השנייה של הסדרה פמת"א.
משנת 2021 משחק במחזה "כימים אחדים" שכתב וביים חנן שניר על פי מאיר שלו, ובהצגות הילדים של תיאטרון הקאמרי: ״פיטר פן״ בתפקיד קפטן הוק וגברת הוקינס, ו״עוץ לי גוץ לי״ בתפקיד שר האוצר.
בשנת 2022 החל לשחק במחזמר "החבדניקים" בתפקיד ראשי בקאמרי בבימויו של גלעד קמחי, ואודי גוטשלק
וונדיז
וונדי'ז
וונדי'ס
פיליפ מוריץ, רוזן הנאו-מינצברג
פיליפ מוריץ, רוזן הנאו-מינצברג (בגרמנית: Philipp Moritz. von Hanau-Münzenberg; 25 באוגוסט 1605 – 3 באוגוסט 1638) היה רוזן הנאו מינצברג החל משנת 1612 עד מותו.
ילדות.
פיליפ מוריץ היה בנו של פיליפ לודוויג השני, רוזן הנאו-מינצברג, ושל קתרינה בלגיקה, רוזנת נסאו בתו של וילם השתקן.
פיליפ מוריץ היה בן שבע כאשר מת אביו והוא ירש את הרוזנות, צוואת אביו קבעה כי אמו תהיה עוצרת בלעדית עד הגיעו לבגרות, הצוואה אושרה על ידי בית המשפט הקיסרי העליון, בגיל שמונה נשלח לבית ספר שהוקם אחר הרפורמציה הפרוטסטנטית, ובשנת 1613 המשיך את לימודיו באוניברסיטת בזל (שם למד גם סבו), בז'נבה ובסדן.
שלטון.
סיום העוצרות.
שלטונו של פיליפ מוריץ החל בסכסוך עם אמו, הנסיכה קתרינה בלגיקה, על סיום שלטונה וגודל מושב האלמנות שלה, היא בקשה להמשיך כעוצרת אף לאחר הגיעו לגיל 25, גיל הבגרות המוכר, למרות הסכם שנחתם בשנת 1628, וחוות דעת משפטית מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת מרבורג, פיליפ מוריץ ניסה לגרש את אמו והסכסוך נלקח לבית המשפט הקיסרי העליון, שם התייחסו הצדדים זה לזה בגסות, פיליפ מוריץ אף סילק את אמו מארמון הנאו, עם זאת הוא פיצה אותה על כך שנה לאחר מכן, ושלטון אמו לא הסתיים כמו שצריך, לעומת זאת פיליפ מוריץ אכן הצליח ליישב כראוי עם בן דודו יוהאן ארנסט את מחלוקת אביו עם דודו אלברכט מהנאו-מינצברג, בנוגע לתחום שלטונו של הדוד.
מלחמת שלושים השנים וגלות.
אחת הסיבות לכך שהעוצרות לא הסתיימה כנצרך הייתה מלחמת שלושים השנים, שהגיעה להנאו בשנת 1630, כשהכוחות הקיסריים הגיעו להנאו, בחר פיליפ מוריץ בצד שלהם, כדי לשמור על פיקודו הצבאי מונה הרוזן לקולונל וקיבל שלושה גדודים, כאשר בנובמבר 1631 כבשו השוודים את העיר בראשות המלך גוסטבוס אדולפוס, החליף פיליפ צד, הוא היה קלוויניסט והבחירה עבורו בין הקיסר הקתולי למלך הלותרני הייתה כבחירה בין סקילה וכריבדיס, המלך השוודי מינהו לקולונל והעניק לו גדוד שוודי, וכפרס על החלפת הצד הרחיב את אדמתו, וכן העניק לאחיו של פיליפ מוריץ, היינריך לודוויג (1609–1632) ויקוב יוהאן (1612–1636). כל השטחים הנוספים הללו אבדו בספטמבר 1634 כאשר כבש הקיסר הקתולי חזרה את המחוז, לאחר שניצח בקרב נורדלינגן. החלפת הצדדים גרמה לפיליפ מוריץ תדמית לא אמינה, והוא נמלט דרך מץ, רואן, ואמסטרדם לקרוביו ממשפחת אוראניה-נסאו, בהאג ודלפט, הוא הותיר אחריו את אחיו הצעיר יקוב יוהאן כעוצר עקב היותו נייטרלי פוליטית.
הנאו הייתה עיר מבצר מפותחת ונותרה כבושה בידי כוחות שוודים בפיקוד הגנרל יקוב פון רמסי, ששלט בסביבות העיר עד שנת 1638, במהלכם מנע מיקוב יוהאן כל השפעה כך שהאחרון עזב את העיר.
חזרה מגלות.
החל מספטמבר 1635 עד יוני 1636 הייתה הנאו תחת מצור של הכוחות הקיסריים ללא הצלחה, המצור הוכיח את כוחה של מערכת ההגנה המודרנית שנבנתה מספר שנים קודם לכם, אלפי כפריים נמלטו מהכפרים אל תוך העיר, המצור הופסק לאחר תשעה חודשים על ידי וילהלם החמישי, רוזן הסן-קאסל, שהיה גיסו של פיליפ מוריץ לאחר שנישא לאחותו של פיליפ, אמליה אליזבת, הכנסייה המקומית מבצעת מדי שנה תפילה לזכר הקלת המצור, לאחר שנת 1800 נהיה הדבר לחג מקומי שנתי.
ב-1637 התפייס פיליפ מוריץ עם הקיסר החדש, פרדיננד השלישי, והחליף צד פעם נוספת, חזרה אל הקתוליים. הוא חזר להנאו ב-17 בדצמבר 1637, אך הגנרל השוודי לא התרשם מכך וכלא אותו בטירת העיר, ללא ספק קיווה הגנרל להחזיק בעיר כפייף עבור המלך.
למרות זאת ב-11 בפברואר 1638, נערכה בעיר הפיכה בידי יוהאן וינטר פון גולדנבורן, מפקד כח העיר. והשוודים סולקו מן העיר ופיליפ מוריץ חזר אל השלטון, הגנרל רמסי נלקח אל דילנבורג ושם מת לאחר מספר חודשים מפציעה בקרבות הנאו.
מותו.
פיליפ מוריץ מת ב-3 באוגוסט 1638 ונקבר כמסורת משפחתו בכנסיית סנט מרי בהנאו.
משפחתו.
פיליפ מוריץ חזר להנאו בשנת 1626, ונישא לנסיכה זיבילה כריסטינה מאנהלט-דסאו, ונולדו להם חמישה ילדים:
YJ-18 (במנדרינית: 鹰击 תרגום מילולי: "תקיפת העיט", פין-יין: Yīng jī, סימול נאט"ו: CH-SS-NX-13, השם המלא במנדרינית תקנית: 鹰击18反舰导弹) היא סדרה של טילי שיוט נגד ספינות ומטרות קרקעיות, מתוצרת סין.
תיאור.
על פי הערכות מחלקת ההגנה האמריקאית, YJ-18 דומה למערכת הרוסית 3M-54 Klub, כאשר טילי השיוט נעים במהירות תת-קולית במהלך רוב השיוט, אך בעת יעף ההתקפה עולים למהירות על-קולית, ועם טווח יעיל של כ-540 ק"מ. מקצת אנליסטים מערביים מעריכים כי YJ-18 היא העתקה של 3M-54E. הטילים יכולים להיות משוגרים אנכית ואף ניתן לשגרם מצוללות (ברגסא המותאמת) מקני שיגור טורפדו.
על פי פרסומים במדיה הסינית למערכת יכולות ניווט אינרציאליות, ועם תמיכה מבערכת הנווט הלווינית הסינית BeiDou, ונושאת ראשי קרב עם יכולת השמדת מערכות אלקטרוניות באזור הפגיעה על ידי פיצוץ אלקטרומגנטי.
הטילים פרושים על משחתות מסוג Type 052D ו-Type 055 וייתכן שאף בצוללות גרעיניות מסוג Shang-II, Song, Yuan ועוד.
פרשת השמדת מנות הדם
יוסף המספר
יוסף סלע (נולד בשם יוסף שוורץ בשנת 1956 בתל אביב) הוא מספר סיפורים ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד להורים ממוצא רומני. אביו היה קצין בחיל האוויר ואימו הייתה זמרת סופראנו. גדל ב של תל אביב. למד בבית הספר "גרץ" בתל אביב ובבית הספר א.ד גורדון בהרצליה.
בגיל 22 יצא למסע שארך שבע שנים באירופה, דרום אמריקה, האיים הקאריביים ועוד. לאחר שחזר, השתתף בקורס מספרי סיפורים שנמשך שנה, לצד 40 גננות.
בהפקת התוכנית "מסיבת גן", שהנחה ירון לונדון, חיפשו מספר סיפורים שיקריא סיפור קצר לקראת סוף כל פרק. מלהקת הילדים הייתה גננת שהעסיקה את יוסף בגן שלה והיא הזמינה אותו להפקה. בין השנים 1989 – 1991 הגיש יוסף המספר פינה קבועה בה סיפר סיפורי עמים מכל העולם.
ב-1991 הופיע בתור מספר סיפורים לילדים ב"כמו גדולים", קלטת וידאו לילדים משיריו של הזמר אריק איינשטיין.
ב-1994 עלתה בערוץ 2 סדרת הטלוויזיה "יוסף המספר על הכרים". באותה שנה השתתף בתוכנית "שלום כיתה א'" ששודרה בטלוויזיה החינוכית.
בשנת 2002 הוציא את הסרט "באוהלו של יוסף המספר - הסנדלר המאושר". את הסרט ביימה אורנה סלע, הפיקה וליהקה שרה בר סלע, וניהל מוזיקלית חנן בר סלע. הסרט יצא בהוצאת "גל סטאר" בני ברק.