ב-1976 כתב סיטשין את פירושיו לכתבי שומר העתיקה, בהם טען כי תרבות חוצנית שמוצאה מכוכב לכת בשם "ניבירו" השפיעה על התפתחותה של התרבות השומרית, וכי האלים השומרים, המכונים "אנונקי", היו למעשה גזע של חוצנים. לטענתו חוצני "ניבירו" נחתו על כדור הארץ לפני כ-450 אלף שנים, והקימו מרכז גדול באזור של שומר דאז, איראן-עיראק של היום. סיטשין טען גם, כי אנשי שומר ידעו ש"ניבירו" הוא כוכב הלכת ה-12, וכי הוא מקיף את השמש אחת ל-3,600 שנים, ולפיכך הידע שלהם באסטרונומיה אודות מערכת השמש נחשב לטענתו למתוחכם במיוחד יחסית לתקופה בה חיו. סיטשין התבסס על כתבי התנ"ך כחיזוק לטענותיו בפירוש הכתבים השומריים (למשל על ).
ספריו של סיטשין נמכרו במיליוני עותקים ברחבי העולם. עם זאת, רעיונותיו אינם מקובלים כלל בקרב מדענים וחוקרים באקדמיה, והם נתפסים כפסבדו מדע וכסיפורים בדיוניים שסיטשין בדה מליבו. סיטשין לא היה היסטוריון או מדען מוסמך; מתודולוגיית המחקר שלו לפיה פירש את כתבי השומרים, וכן טענותיו האסטרונומיות והמדעיות שלקו בחוסר דיוק רב, ספגו ביקורת רבה.
מאת'ר מאת'ר
אלן ז'ופה
אלן מארי ז'ופה (בצרפתית: Alain Marie Juppé; נולד ב-15 באוגוסט 1945) הוא מדינאי צרפתי שמרני שכיהן בתפקידו האחרון כשר החוץ של צרפת בשנים 2011 – 2012. בעבר כיהן גם כראש ממשלת צרפת, בשנים 1995 – 1997 תחת הנשיא ז'אק שיראק, וכן כשר ההגנה בשנים 2010 – 2011. לפני תפקידים אלה כיהן גם כשר החוץ בשנים 1993 – 1995, וכן כשר האוצר ודובר הממשלה בשנים 1986 – 1988. ז'ופה נמצא במחנה המתון והמרכזי של מפלגת הרפובליקנים בצרפת, ומחזיק בעמדות פרו-ארופאיות וניציות מבחינת ביטחון לאומי.
בדצמבר 2004 הורשע ז'ופה בשימוש בכספי ציבור. הקריירה הציבורית שלו הושעתה כתוצאה מכך, עד אשר נבחר מחדש כראש עיריית בורדו באוקטובר 2006. לזמן קצר כיהן כשר למצב האקולוגיה והפיתוח ב-2007, אך התפטר ביוני 2007 לאחר שנכשל במרוץ לבחירה מחדש לפרלמנט באותה שנה. עד מרץ 2019 החזיק בתפקידו כראש עיריית בורדו.
אוראלמאש
משפחת שור
משפחת שור היא משפחה יהודית עתיקה ומיוחסת, בת כאלף שנים, שהצמיחה מתוכה רבנים, סופרים, מנהיגי ציבור, חוקרים ומלומדים. ראש שושלת משפחת שור הוא רבי יוסף בכור שור. המשפחה נדדה מאורליאן למרכז ולמזרח אירופה.
"תולדות משפחת שור", ספרו של חיים דובעריש פריעדבערג, המתאר בפירוט את קורות המשפחה לאורך הדורות, יצא לאור בפרנקפורט בשנת תרס"א (1901). ביוזמת פרופ' שמואל שור, נצר לשושלת בכור שור, נערך הספר מחדש בשנת 1988 על ידי הרב דוד אברהם מנדלבוים ויצא לאור בארץ בהוצאת גל-עד, מכון להנצחת מורשת חכמי פולין, בני-ברק. בנו של שמואל שור, רנן שור,בבנ מנהל בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים, קיבל בינואר 2017 אות "אביר הספרויות והאמנות" של הרפובליקה הצרפתית, כדי סגירת "מעגל משפחתי".
ענף אחר של משפחת שור שאינו מיוחס למשפחת שור המקורית הוא של משפחת שור מירושלים – שהקימה באמצע המאה ה-19 את יקבי משפחת שור, היקב המשפחתי הראשון בארץ ישראל. הם אימצו את שם משפחת שור מגיסם שנפטר צעיר, כדי לזכות ברישיון לייצור יין שהיה בבעלותו מהטורקים. יש המייחסים בטעות את מקור שם משפחתם שו"ר לראשי התיבות שוחט ורב.
מבני משפחת שור.
דוגמה לאחד מענפי משפחת שור:
Barbie Girl
Barbie Girl (תעתיק: ברבי גירל) הוא שיר של להקת הדאנס-פופ הדנית-נורווגית אקווה. השיר יצא כסינגל ב-1 ביוני 1997 מתוך אלבום הבכורה של הלהקה "Aquarium". השיר נכתב בידי קלאוס נורין וסורן ראסטד, לאחר שהלהקה ראתה תערוכה של תרבות הקיטש, והוא מצטרף לשלל התייחסויות אחרות לבובה ברבי.
הסינגל זכה להצלחה רבה ברחבי אירופה ונמכר שם בלמעלה מ-2.8 מיליון עותקים. במצעדי פזמונים הגיע השיר למקום הראשון במדינות רבות ברחבי אירופה, בתוכם מצעד הסינגלים הבריטי. בארצות הברית נמכר השיר בלמעלה מ-1.4 מיליון עותקים, והגיע למקום השביעי במצעד הבילבורד הוט 100.
תוכן השיר.
מילות השיר מספרות על הבובות ברבי וקן, ופזמון השיר פותח במילים: "אני ילדת ברבי בעולם הברבי, חיים בפלסטיק זה פנטסטי." בשיר ובווידאו קליפ מבצעת את תפקיד ברבי לינה ניסטרום ואת תפקיד קן מבצע רנה דיף.
השיר מדבר על החומרנות והשטחיות שבחברה המודרנית, כאשר את המילים שרה זמרת הלבושה כבובת ברבי, ומסביבה תפאורה פלסטית וצבעונית של משחקי ילדים. חלק ממילות השיר, לדוגמה, הן:
מילים אלה עשויות להתאים לבובה, אך כשהן מכוונות כלפי אשה הן עלולות להישמע פוגעניות. בהמשך השיר יש מילים הנשמעות בוטות אף יותר, שהיו שטענו לגביהן כי הן יכולות לכאורה לעודד אלימות נגד נשים, כדוגמת:
ניתן לפרש את השיר הן כשיר קיטשי ושטחי שאינו בעל מסרים; והן כשיר השם דגש על אלימות כנגד נשים. בכל מקרה, המילים הקיצוניות, הבאות על רקע צבעוניות עליזה ופלאסטית של הקליפ המפורסם, עשויות לעורר אצל הצופה חוסר נוחות.
תביעת מאטל.
חברת מאטל, המייצרת את בובת הברבי תבעה את הלהקה בטענה שהם הפרו הסימן המסחרי של ברבי, והפכו אותה לאובייקט מיני. החברה טענה שהשיר מפר את זכויות היוצרים שלהם על "ברבי", ושמילותיו מכתימות את המוניטין של המותג. בסופו של דבר התביעה נדחתה.
מצעדים ותארים.
מצעדים.
השיר זכה להצלחה רבה במצעדי הפזמונים ברחבי העולם, והגיע למקום הראשון באוסטרליה, אירלנד, בלגיה (פלנדריה וולוניה), גרמניה, הולנד, הממלכה המאוחדת, נורווגיה, ניו זילנד, צרפת, שוודיה ושווייץ. גם באוסטריה, דנמרק ופינלנד הגיע השיר לשלישייה הפותחת, ובארצות הברית ובקנדה הגיע השיר למקום השביעי.
קרבן נשיא שחטא
100 לפנה&quot;ס
מסגד א-זע'יר
מסגד א-זע'יר (ערבית: المسجد الصغير, "אלמסג'ד אלצע'יר") שמשמעו המסגד הקטן שוכן בעיר התחתית בחיפה, בקצהו הדרום-מזרחי של רחוב נתנזון. המסגד נבנה כנראה בימיו של דאהר אל-עומר שהקים את "חיפה החדשה" (חיפה שבין החומות) במחצית השנייה של המאה ה-18.
המסגד שכן בצידה הדרום-מזרחי של חיפה החדשה, ברובע המוסלמי קרוב לחומות העיר. מצפון-מערב למסגד שכן השוק של העיר, המסגד שימש כמקום תפילה לקונים בשוק ועוברי אורח. ממערב למסגד זה נבנה בסוף המאה ה-18 מסגד אל-ג'רינה שהיה במשך שנים רבות המסגד הראשי של העיר.
מהמסגד המקורי נשארו שרידי מבנה בצורת האות ר' הכולל שני חדרים מחוברים ביניהם. בחזיתו הצפונית שלוש קשתות, מתוכם שתי קשתות המשמשות כניסה למבנה. כניסות אלה חסומות בשער מתכת. בחלקו המערבי מתנשא המינרט העגול כשקצהו העליון מסתיים בחרוט מוכסף. מתחתיו נמצאת מרפסת שממנה קרא המואזין למאמינים לבוא לתפילה. מצידו הדרום-מזרחי של המבנה נמצא פתח כניסה נוסף בצורת קשת, וכן שרידיו של סביל הנראה כמו חלון אטום. מהסביל זרמו המים ששימשו להרוות את צימאונם של עוברי האורח והמתפללים.
בשנת 1948 אחרי הקרב על חיפה, עזבו תושביה המוסלמים של העיר את אזור המסגד. לאחר מלחמת העצמאות נהרסו מרבית בתיה של "העיר החדשה", תוך הקפדה על שמירת המסגדים והכנסיות ביניהם מסגד א-זע'יר.
קרבן כהן משיח שחטא
קרבן חטאת הקהל
דאגלס נורת'
דאגלס ססיל נורת' (באנגלית: Douglass Cecil North; 5 בנובמבר 1920 - 23 בנובמבר 2015) היה כלכלן אמריקאי שנודע במחקריו בתחום ההיסטוריה הכלכלית. נורת' חלק במשותף עם הכלכלן רוברט פוגל את פרס נובל לכלכלה של שנת 1993. את הפרס קיבל בעבור "חידוש המחקר בהיסטוריה הכלכלית, שנעשה על ידי יישום תאוריות כלכליות ומתודות כמותיות, למען הסברת שינויים מוסדיים וכלכליים".
ביוגרפיה.
נולד בקיימברידג' שבמסצ'וסטס. בשל עבודתו של אביו בחברת הביטוח מטרופוליטן לייף נדד בילדותו בין ערים שונות בעולם ובהן אוטווה, לוזאן, ניו יורק ווולינגפורד.
את השכלתו התיכונית קיבל בפנימיה הפרטית "Choate School" שבמדינת קונטיקט. מכיוון שהתקבל ללימודים באוניברסיטת הרווארד במקביל לקידומו של אביו בחברת הביטוח לתפקיד אחראי הפעילות בחוף המערבי, ויתר על לימודיו במוסד ונרשם לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1942 סיים את לימודי התואר הראשון במדעי הרוח ולימודים כלליים, כשהוא מתמחה בשלושה מקצועות - מדע המדינה, פילוסופיה וכלכלה (בישראל מוכר כ).
בשל היותו סרבן מצפון העביר את תקופת מלחמת העולם השנייה כנווט בצי הסוחר האמריקאי, על הקו בין סן פרנסיסקו לאוסטרליה. בזמן שירותו נהג לקרוא מסות בכלכלה וטיפח את תחביב הצילום. בשנה האחרונה למלחמה לימד את מלאכת הניווט בבית הספר הימי לקצינים שבאלמדה (קליפורניה). אותו זמן התחבט האם להפוך לצלם מקצועי או לכלכלן.
לבסוף החליט נורת' לשוב ללימודי דוקטורט בכלכלה בברקלי. את חוק לימודיו סיים בשנת 1952 והחל לעבוד כפרופסור ללא קביעות (דרגת Assistant professor) באוניברסיטת וושינגטון (סיאטל). הוא נותר פרופסור לכלכלה במוסד עד לשנת 1983. אותה שנה עבר למחלקה לכלכלה באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, שם שימש בין השנים 1984-1990 גם כדירקטור של המרכז לכלכלה פוליטית. בשנת 1981 החזיק גם במשרת פרופסור להיסטוריה ומוסדות אמריקאים באוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1991 הפך להיסטוריון הכלכלי הראשון לזכות בפרס על שם הכלכלן ג'ון קומונס, מטעם האגודה הבינלאומית להוקרה בתחום הכלכלה.
בין הכלכלנים שהשפיעו על עבודתו מצויים ג'וזף שומפטר, רוברט בריידי וליאו רוג'ין.
בעברו שימש נורת' כיועץ ל"קונצנזוס קופנהגן" (פרויקט לקידום רווחה עולמית) ולממשלות ברחבי העולם.
יחדיו עם רונלד קואס ואוליבר ויליאמסון, נמנה נורת' על מייסדי האגודה הבינלאומית לכלכלה המוסדית החדשה, שהוקמה ב-1996.