אחת המערות המרשימות בכרמל היא מערת כבארה, המצויה באזור רמת הנדיב, דרומית לזכרון יעקב, במורדות הערוץ היורד ממזרח אל אזור ביצות כבארה. מערה זו היא הדרומית במערות הפרהיסטוריות בכרמל והייתה מיושבת בשנים 60,000–11,000 לפני זמננו. ארבע מערות חשובות נוספות מצויות בנחל מערות: מערת תנור, מערת גמל, מערת הנחל ומערת גדי, וכן מערת מיסליה במצוק מגדים, מערת ספונים בנחל ספונים, מערת רקפת בנחל רקפת ואתרי נחל אורן. שרידי ההתיישבויות האנושיות במערות האלה מייצגות השתרעות נרחבת של התיישבות האדם הקדמון, החל בתקופת הפלאוליתית התחתונה לפני יותר מ-500,000 שנה עד כ-250,000 שנה, עבור בתקופה הפלאוליתית התיכונה (כ-250,000-47,000 שנה לפני זמננו), בה הכרמל היה מיושב על ידי ניאנדרטלים) והאדם המודרני (הומו ספיינס) וכלה בתקופה הפלאוליתית העליונה והתקופה האפיפלאוליתית, בסופן הופיעו יישובי הקבע הראשונים של התרבות הנאטופית (כ-11–15 אלפי שנים לפני זמננו).
צנירים.
צנירים עשויים להתפתח מסחיפה בגדות נחלים ונהרות, מגידוד ימי, מהמסה כימית או מזרימה תת-קרקעית של מי תהום. בכרמל מצויים צנירים רבים, אך על אף ריבויים – אין אחדות דעים בנוגע לאופן היווצרם: סברה אחת גורסת כי הצנירים בכרמל נוצרו מסחיפה נהרית, ואחרת – כי הם נוצרו כתוצאה מבליה כימית. מאמר אחר מתמקד בגידוד ימי כאופן היווצרות הצנירים, תוך שלילת אופני ההיווצרות האחרים. בחינה של מיקום הצנירים מוכיחה שאין אפשרות שאלו יהיו צנירים ימיים. צנירים ימיים אינם יכולים להיווצר במפרצים צרים כמו זה שאמור היה להיות בנחל אורן, שכן במפרצים צרים עוצמת הגלים יורדת מאוד. מחקר חדש (נ. שטאובר זיסו וחבריה) טוענים שהצנירים בכרמל הם צנירי המסה כימית. הצנירים מפותחים רק בסלעי דולומיט או גיר עמידים המאופיינים בבליה קרסטית. הצנירים הם תופעה מדרונית. במקום שבו מרובדות שכבות עמידות נוצרות במדרון מדרגות סלע שהסלע העמיד בונה את רום המדרגה. הצטברות קרקע ודרדרת בצמוד למדרגה, יוצרת חומר נקבובי היכול להכיל מים. המים המעושרים מחומצות ממיסים את הסלע ויוצרים צניר. במהלך השנים נסחפו הקרקע ושאריות הדרדרת והתגלה הצניר. גם היום, בתוך חלל הצניר, קיים משטר לחות גבוה המאפשר קיומם של אצות התורמות ללכידת חרסית בין הקליפות לסלע האם, ולהמשך התפתחות הצנירים.
נחלים.
זרימתם של הנחלים בכרמל מהווה מרכיב נוסף בעיצוב הנוף בו. קיים הבדל ברור בין נחלים במזרח הכרמל לבין הנחלים במערבו:
געשיות.
ברכס הכרמל זוהו שרידים ל-16 אירועים געשיים ושרידים נוספים ברכס אמיר. מרבית האירועים הגעשיים ברכס הכרמל מצויים בדרומו, ומקורם בחמישה מחזורים, ארבעת הראשונים בקנומן:
תוצרי מחזורים געשיים אלה מהווים גבולות בין תצורות סלעי המשקע.
הרי הגעש בכרמל הם תת-ימיים. אלה פעלו בים רדוד ופסגותיהם בצבצו כאיים מעל פני הים, ולאחר מכן עברו תהליכים של גידוע, היווצרות שוניות והפיכה לאטול. מאחר שהגעשיות בכרמל לוותה במחזורי השקעה, ניתן לראות בין הסלעים הגעשיים קירטון וגיר המכילים מאובנים ימיים ועורקי קלציט.
שרידים נרחבים של הרי געש אלה מצויים ליד כרם מהר"ל, בבקעת אלון וסמוך לשפיה, ושרידים נוספים בנחל רקפת, בנחל טירה, בנחל טווסים, בקרן הכרמל, בחוות מקורה, בבת שלמה בעין קדם ובבקעת שי"ר. חלקם של שרידים אלה הם זרמי לבה בזלתית, אך מרביתם טוף – שחור סמוך ללוע ומגוון במורדות. טוף מגוון זה – בצבעי חום, צהוב, אדמדם וירוק – הוא תוצאה של בליה לחרסית. בכמה מקומות ניתן למצוא בסלעים הפירוקלסטיים קסנוקריסטים – גבישי מינרלים, בעיקר אמפיבול ופלוגופיט, וכן קסנוליתים – שברי סלעים, הכלואים בהם.
חיפוש יהלומים בכרמל.
מציאת קסנוליתים בסלעי הטוף עוררה בעבר תקוות למציאת יהלומים בכרמל. בשנת 1986 הוגדרו קסנוליתים אלה כסלעי קימברליט מעומק של 50–95 ק"מ. מחקר משנת 2004 טען כי אלה דומים לקימברליטים במכרות יהלומים במערב אפריקה, אך מחקרים נוספים הגדירו את הסלעים כלמפרואיט מבסיס הליתוספירה, המכילים קסנוליתים של אקלוגיט וגבישי גארנט ואוליבין.
טקטוניקה.
הכרמל הוא קמר חריג בנוף הישראלי בשל כיוונו – מדרום-מזרח לצפון-מערב – בניגוד למרבית הקמרים בישראל שכיוונם מדרום-מערב לצפון-מזרח או מצפון לדרום. היווצרות הקמר הראשי קשורה בקימוט הקשת הסורית, שלאחריו חל קימוט נוסף שהרים את רכס הכרמל ורכס אמיר ויצר ביניהם את קער רמות מנשה.
הקמר של רכס הכרמל תחום במזרחו בהעתק הכרמל, והוא נחצה על ידי העתקים ראשיים המחלקים אותו לכרמל הגבוה, התיכון והנמוך, והעתקים נוספים קטנים יותר – המקבילים להעתק הכרמל. העתקים פעילים אלה נוצרו לאחר בניית המסלע, והם ניכרים על-פני השטח.
רעידות אדמה וגלישת מדרון.
מערכת ההעתקים בכרמל אחראית לפעילות סייסמית ערה, והמרחק הקצר – כ-50 קילומטרים – ממערכת ההעתקים של בקע ים המלח הופכת את אזור הכרמל לפגיע בעת רעידת אדמה בעוצמה גבוהה. מסקנות מעבודה שנערכה בשנת 2006 ומטרתה הערכת סכנה לגלישות מדרון בצפון רכס הכרמל בעת רעידת אדמה, מציגות סכנה לאי-יציבות במדרונות וגלישות קרקע כתוצאה מרעידות אדמה בעוצמה בינונית וגבוהה בהעתק הכרמל ורעשים חזקים מצפון בקע ים המלח, בעיקר במדרונות תלולים.
התרוממות רכס הכרמל.
בנוסף לפעילותם של העתקים, מתרחשת ברכס הכרמל התרוממות. תהליך ההתרוממות מעל פני השטח החלה, ככל הנראה, בתחילת תקופת הפליוקן ונמשכת, בקצב איטי מאוד, גם היום. הערכות החוקרים המעודכנות לקצב ההתרוממות של הכרמל נעות בין כ-60 ל-330 מ"מ לאלף שנה ב-120,000 השנים האחרונות.
המחלקה לביטחון כלכלי של אם.וה.דה
זללת
אוצר החסידים
תעשיה וניהול
תעשייה וניהול
מפיק (קולנוע)
מוזיאון החלל של הונג קונג
מוזיאון החלל של הונג קונג (באנגלית: Hong Kong Space Museum; בסינית: 香港太空館) הוא מוזיאון חלל ואסטרונומיה הממוקם ברחוב סאלסבורי בצים שא צוי שבדרום קאולון בהונג קונג והוא מנוהל וממומן על ידי מחלקת הפנאי והתרבות של הממשל המקומי.
פעילות.
הרעיון להקים בהונג קונג פלנטריום הוצע לראשונה בשנת 1961 על ידי המועצה העירונית של הונג קונג. ממשלת הונג קונג החליטה להקים את הפלנטריום בצים שא צוי במטרה שישמש בסיס למוזיאון חלל. בשנת 1974 נרכש פלנטריום מחברת קארל זיס (Carl Zeiss AG) במחיר של 3,050,000 דולר הונג קונגי. הקמת המבנה החלה בשנת 1977 והמבנה נפתח ב-8 באוקטובר 1980.
למוזיאון שני אגפים. באגף המזרחי מצוי הפלנטריום וכן אולם תצוגה בנושא החלל ומשרדים. האגף המערבי נבנה בשלב מאוחר יותר ובו אולם תצוגה בנושא אסטרונומיה, חדר הרצאות וחנות.
שטחו של הפלנטריום 8,000 מ"ר, ולו כיפה דמוית ביצה.
דולר הונג קונג
מוזיאון המדע של הונג קונג
מוזיאון המדע של הונג קונג (באנגלית: Hong Kong Science Museum; בסינית מסורתית: 香港科學館; בסינית מפושטת: 香港科学馆) הוא מוזיאון מדע הממוקם באזור צים שא צוי מזרח, בחצי האי קאולון שבהונג קונג, בסמוך למוזיאון להיסטוריה של הונג קונג.
פעילות.
במוזיאון 18 אולמות תצוגה ובהם כ-500 מוצגים ותערוכות המיועדים בעיקר לילדים ומדגימים עקרונות פיזיקליים ומדעיים בנושאי אור, קול, תנועה, חשמל ומגנטיות, מתמטיקה, מדעי החיים, תחבורה, גאוגרפיה, מטאורולוגיה, מדעי המחשב, תקשורת, שימור אנרגיה ומדעי ייצור מזון. בין המוצגים סימולטור נסיעה ברכב, מתקן בגובה 22 מטרים המדגים הפיכת אנרגיה פוטנציאלית לאנרגיה קינטית.
אדגר ברונפמן האב
יחיאל מפאריש
אדגר ברונפמן הבן
טרווניקי
טרווניקי (בפולנית: Trawniki) היה מחנה ריכוז ומחנה אימון של האס אס, ששכן 40 ק"מ דרומית-מזרחית ללובלין בגנרלגוברנמן שב.
המחנה עבר מספר שינויים בשלוש שנות קיומו, מיולי 1941 ועד יולי 1944. תחילה שימש כמחנה מאסר עבור אזרחים וחיילים סובייטים. מספטמבר 1941 ועד כיבושו שימש כמתקן אימון של האס אס להכשרת שומרים מקרב שבויי המלחמה, על מנת שייקחו חלק במחנות ההשמדה בהתאם למבצע ריינהרד. בין יוני 1942 לספטמבר 1943 שימש גם כמחנה עבודה לעבודות כפייה ליהודים בשביל מפעלי תעשייה שונים, ולאחר מכן חוסלו בו 6,000 יהודי המחנה. בין ספטמבר 1943 למאי 1944 שימש כמחנה-חוץ של מיידנק.
כמחנה שבויים.
מחנה טרווניקי הוקם שבועיים לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות (שהתרחשה ב-22 ביוני 1941) בשטח מפעל לזיקוק סוכר מחוץ לעיירה טרווניקי הסמוכה לו. הוא הוקם על ידי יחידת גולגולת המת של האס אס על פי הוראות מפקד האס אס והמשטרה במחוז לובלין, אודילו גלובוצניק ונוהל על ידי קצין מהסגל שלו, הרמן הפלה (Hermann Höfle). במחנה נכלאו שבויי מלחמה סובייטים והיה מיועד גם לאסירים אחרים. ב-1941 היו כלואים בו 676 אסירים.
כמחנה אימון של האס אס.
בחודש ספטמבר 1941, הפך גלובוצניק את המתקן למחנה אימונים של משטרת העזר של האס אס (SS- und Polizeistützpunkte). המחנה הורכב משבויי מלחמה משתפי פעולה עם הנאצים, על מנת שיוכלו לשמור על היישובים הגרמניים שתוכננו לקום בשטחים הכבושים של ברית המועצות. באוקטובר 1941 מונה קארל שטריבל לפקד על מחנה האימונים החדש ובתפקיד זה החזיק עד לכיבוש המחנה. עד שנת 1942 גויסו 2500 אסירים, בעיקר מקרב שבויי המלחמה הסובייטים, בעיקר מאוקראינה והמדינות הבלטיות.
בעקבות מפלת הצבא הגרמני והטיפול הרצחני של הנאצים בשבויי המלחמה, יבשה בסתיו 1942 האספקה של חיילים סובייטיים מתאימים לתפקידים במחנה. אנשיו של סטריבל החלו לגייס אזרחים בכפייה ותחת לחץ, בעיקר אוקראינים צעירים מגליציה ומחוז לובלין. בין השנים 1941 ל-1944 אימנו האס אס כ-5,082 גברים.