ב-2006 שר לטלנובלה "האמת הסמויה" ("La Verdad Oculta") את שיר הנושא שלה "Si Te Perdiera" ("לו איבדתי אותך") שנכתב והולחן על ידי המשורר הספרדי המפורסם מנואל אלחנדרו.
באותה שנה הוציא מיגל אלבום לחג המולד בשם "Navidades".
ב-6 במאי 2008, יצא אלבומו "Complices". בספטמבר אותה שנה, יצא מיגל לסיבוב הופעות בכל יבשת אמריקה, בספרד, באיטליה ובפורטוגל. ב-22 בספטמבר 2009 יצא למיגל אלבום רמיקס בשם "No Culpes A La Noche".
חייו האישיים.
ב-1989, נולד למיגל ולשחקנית סטפני סאלס בת בשם מישל. מיגל לא הכיר במישל כבתו.
בין השנים 1998–2001, יצא מיגל עם הזמרת מריה קארי. ב-2005, החל מיגל לצאת עם הדוגמנית והשחקנית המקסיקנית ארסלי ארמבולה. לזוג שני בנים: מיגל (נולד ב-1 בינואר 2007) ודניאל (נולד ב-18 בדצמבר 2008).
חישתיל
חישתיל היא חברת שתלנות בינלאומית המייצרת מזרעים שתילי ירקות לחקלאות, שתילי ירקות, צמחי נוי וגינון, צמחי תבלין ופרחי קטיף. אלה משווקים בישראל וחלקם אף מופנה לייצוא. חישתיל משווקת חומר ריבוי צמחי לחקלאים ולמרכזי גינון בישראל.
באמצעות מחלקת מחקר ופיתוח עצמית, הכוללת מומחים באגרוטכנולוגיה, החברה מפתחת שיטות יצור חדשניות ליצור שתילים בטכנולוגיות שתלנות חדישות המתאימות לחקלאות מתועשת כגון: השורש הישר, מגשי גידול, פרוטוקולי גידול, אקלום צמחים, תכונות שורשים ועוד. טכנולוגיית ייצור השתילים של חישתיל פותחה במיוחד לאזורי גדול שונים עם מגוון תנאים סביבתיים, תוך הקפדה על תקני איכות מחמירים. כך מייצרת חישתיל שתילים מורכבים ואיכותיים, שתילים בריאים ועמידים וכן שתילים אורגניים.
החברה מעסיקה כ-400 עובדים בישראל וכ-600 עובדים בשותפות בינלאומית. החברה מייצרת למעלה ממיליארד שתילים וצמחים צעירים בשנה כולל כ-100 מיליון שתילים מורכבים.
מרכזי הייצור של חישתיל בישראל.
המשתלה הראשונה של "חישתיל" הוקמה במושב נחלים בשנת 1974. כיום נמנים עם מרכזי הייצור חמש משתלות ביישובים הבאים: נחלים, אשקלון, כפר ידידיה עפולה וגדרות.
פעילות מחוץ לישראל.
הפעילות הבינלאומית של "חישתיל" כוללת ייצוא של חומר ריבוי צמחי לאירופה ולארצות הברית, הקמה והפעלה (ביוזמה משותפת) של משתלות בטורקיה, באיטליה, ביוון, בבוסניה, בספרד, בצרפת, בארצות הברית, בדרום אפריקה ובמקסיקו, הקמה וייעוץ מלווה של משתלות בהונדורס בגואטמלה, ברוסיה ובאיים הקנריים, השתתפות במחקרים יישומיים בפרויקט רב-לאומי של הקהילה האירופית, לקיחת חלק בכנסים חקלאיים בינלאומיים ועוד.
ריצ'רד אי. ברד
טונה כחולת-סנפיר
טונה כחולת-סנפיר הוא שם כולל לשלושה מינים מתוך שמונת המינים המשתייכים לסוג טונה ("Thunnus"): טונה כחולת-סנפיר אטלנטית ("Thunnus thynnus"), טונה כחולת-סנפיר פסיפית ("Thunnus orientalis") וטונה כחולת-סנפיר דרומית ("Thunnus maccoyii"). עד סוף שנות התשעים נחשבו המינים האטלנטי והפסיפי כשני תת-מינים של טונה כחולת-סנפיר צפונית. כל דגי הטונה משתייכים למשפחת הקולייסיים. מינים אלה ריתקו דורות רבים של אנשים ושימשו מקור מזון ופרנסה חשוב ביותר במספר מדינות, בהן יפן, ספרד ואיטליה. בתקופה האחרונה גובר עניין הציבור בדגי טונה כחולת-סנפיר, וכן המאמץ לגידולו החקלאי של המין.
תפוצה ונדידה עונתית.
דגי טונה כחולת-הסנפיר הם שחיינים מעולים הנודדים למרחקים עצומים (מקור השם "Thunnus" בפועל יווני שמשמעותו להאיץ/למהר). הנדידה מתבצעת בין אזורים מוגדרים של שיחור מזון לבין אתרי רבייה. כבר בשנות ה-50 של המאה ה-20 תועדו פרטים בעודם חוצים את האוקיינוס האטלנטי לרוחבו. מתחילת המאה ה-21 גבר השימוש בלוויינים כאמצעי מעקב אחר הדגים, וכך נדידתם מתועדת היטב. כפי שמתאר החוקר בן גלוארדי ועמיתיו (2010), שיטה זו מתבססת על אגירת נתוני אור, טמפרטורת מים ולחץ (עומק) כדי לייצר מודל מקורב למסלול הנדידה של הדג. לקראת עונת הרבייה מתכנסים הדגים בלהקות על פי גודלם ונודדים לאזורי מים רדודים לצורך הטלת הביצים. ככלל, דגים אלה מתרבים במים חמים (מעל 24ºC), אם כי פרטים מהמין הפסיפי תועדו במהלך רבייה במים קרים יותר (22ºC).
פיזיולוגיה.
גדילה.
דגי טונה כחולת-סנפיר מאופיינים בקצבי גדילה גבוהים במיוחד, ופרטים בוגרים הם בעלי משקל גבוה. דג טונה כחולת-סנפיר אטלנטית במשקל של יותר מ-400 קילוגרמים אינו מחזה נדיר ופרטים אלה נפוצים בצפון האטלנטי בעיקר לחופי צפון-מזרח ארצות הברית וקנדה ואף באזורים שונים בים התיכון. משקלו של דג הטונה הכבד ביותר שנתפס בדיג חכות הוא 680 ק"ג. דג זה נתפס בשנת 1979 לחופי נובה סקוטיה שבקנדה. בספרות המדעית קיים דיווח משנת 1938 על דג גדול אף יותר שנדוג בים התיכון (במלכודת רשת מסורתית) ומשקלו הוערך ב-725 ק"ג. מקובל להניח שקצב הגידול של המין הדרומי נמוך מאלו של שני המינים הצפוניים. יצוין שחישוב קצבי הגדילה נעזר בהערכות (ולא במדידה מדויקת) של גילי הדגים (בעזרת עצם האוטוליט שבאוזן הפנימית או סנפיר הגב), ולכן ייתכנו אי-דיוקים. מחקר שנערך ביפן וכלל דגים צעירים (בני פחות מחצי שנה) אשר גודלו בכלובי מחקר, הראה כי הדגים הגיעו למשקל של יותר מ-100 ק"ג בתקופה של שלוש שנים (טונה כחולת-סנפיר פסיפית). בטבע המין האטלנטי גדל לאט יותר ובשלוש השנים הראשונות יגיע פרט ממוצע למשקל של עד 30 ק"ג.
התמיינות זוויגית, בגרות מינית ורבייה.
דגי הטונה הם גונוכוריסטים, כלומר מתמיינים לזכרים ונקבות ואינם משנים את זוויגם במהלך חייהם, בשונה ממינים הרמאפרודיטים שמשנים את זוויגם במהלך חייהם. הדגים מגיעים לבגרות מינית בגיל 3 - 8 שנים, בהתאם למין הספציפי. דגי טונה כחולת-סנפיר אטלנטית מהאוכלוסייה המזרחית הם בוגרים מינית כאשר אורכם עולה על 120 ס"מ (ומשקלם באותה עת - כעשרים וחמישה ק"ג), כלומר בגילאים 3 - 5 שנים. יש אי-הסכמה בין החוקרים לגבי הגיל בבגרות מינית של הדגים מהאוכלוסייה האטלנטית המערבית. הסברה המקובלת היא שדגים אלו מגיעים לבגרות מינית רק בגיל תשע, אולם קיימות טענות כי פרטים צעירים יותר מתרבים במערב האוקיינוס האטלנטי באזורים נוספים, שטרם תועדו, מחוץ למפרץ מקסיקו. פרטים מהמין הדרומי, לעומת זאת, יגיעו לבגרות מינית בהגיעם לגיל 8 שנים. דגים מהמין הפסיפי המטילים באזור ים יפן וים סין המזרחי מגיעים לבגרות מינית בגיל חמש, אם כי קיימות עדויות ממתקנים חקלאיים של אוניברסיטת קינקי (יפן) על להקות רבייה של דגים בני שלוש אשר משתתפות בעונת הרבייה. נושא הבגרות המינית של דגי הטונה כחולת-הסנפיר מצוי בעיצומו של מחקר מקיף. פוריות הדג משתנה במהלך חייו: מוסכם בקרב חוקרי דגים רבים כי בגילאים הצעירים פוריות הפרטים נמוכה והיא עולה עם התבגרותו. דגי הטונה מטילים ביצים ומשתייכים לדגים שמכונים "מטילים יומיים": במינים אלה מתבצעת הטלה יומית של קובץ ביצים במשך עונת ההטלה, כך שבזמן נתון תימצאנה בשחלה האסינכרונית ביציות בשלבי התפתחות שונים. הדגים נודדים בלהקות למים רדודים, שם מטילות הנקבות את הביצים ומיד מגיעים הזכרים להפרותן. הלרוות פלנקטוניות (לרווה היא דרגה צעירה, בשלבים הראשונים מכונה עובר חופשי), כלומר הן חלק מבעלי החיים הזעירים המרכיבים את הפלנקטון בים. לאחר מספר שבועות, הדגיגים הצעירים נודדים לאזורים מוגנים, שבהם ישהו בחודשים הראשונים לחייהם.
שמירת חום הגוף.
דגי הטונה, כשאר הדגים, הם הטרותרמיים (בעלי "דם קר"), כלומר הם אינם מסוגלים לשמור על חום גוף קבוע. עם זאת, הם ייחודיים בעולם הדגים בכך שהם מסוגלים, לפרקים, לשמור על טמפרטורת גוף גבוהה מזו של הסביבה. הם עושים זאת בעזרת מנגנון ביולוגי מיוחד ובו שני מרכיבים עיקריים:
ליכולת השמירה על חום גוף גבוה מטמפרטורת הסביבה יש מחיר אנרגטי כבד, ואכן צריכת החמצן של דגי טונה גבוהה ביחס לזו של דגים אחרים. במטרה לספק רמות חמצן גבוהות לרקמות השונות, נדרשים הדגים להעביר כמויות גדולות של מים על פני הזימים לצורך חילוף הגזים. מכיוון שכך, דגי טונה שוחים בעוד פיהם פתוח (ram ventilation) וחייבים להיות בתנועה מתמדת. שחייה זו, המתבצעת במצב שיוט, מובילה לעבודה רציפה של השריר האדום ולייצור בלתי פוסק של חום. כך שבדגי הטונה, מנגנוני השחייה, הנשימה וייצור חום גוף קשורים ביניהם בקשר הדוק.
הבנת הפיזיולוגיה של דגים אלה חשובה ביותר. למחזור החיים של הדג, בעיקר לקצבי הגדילה, הגיל בבגרות מינית, הפוריות ואפילו לתמותות (טבעיות וכתוצאה מדיג) ישנה השפעה מכרעת על הערכת גודל אוכלוסיות הבר וכתוצאה מכך על מכסות הדיג. מתחילת המאה ה-21 מתקיימים מחקרים רבים המתמקדים בקצבי גדילה ורבייה.
שימור ומכסות דיג.
עם הגברת לחץ הדיג, חדרו דגי הטונה אל לב הדיון הציבורי כחלק ממאמץ כלל עולמי לשימור האוכלוסיות של מינים אלה. מבחינה מסחרית, הדגים חשובים לאדם מזה אלפי שנים (אריסטו הוא שהעניק לדג את שמו), אך פיתוח שיטות דיג חדשות בסוף המאה ה-20 הביא לפגיעה קשה באוכלוסיות הבר, וזאת עקב מספר תהליכים:
ארבעה ארגונים בינלאומיים הוקמו לצורך ניהול, פיקוח ובקרה על מכסות הדיג של דגי הטונה כחולת-הסנפיר (וכן של דגים אחרים), והם: