בעת הופעתם, הלהקה הניפה את דגל ישראל ודגל סוריה בקריאה לשלום בין שתי האומות על רקע שיחות השלום בין שתי המדינות באותה תקופה. רועי ארד וגיא אסיף, שני אמנים מהלהקה, אף התנשקו למספר שניות ברפרן השיר. על פי התכנון הראשוני, בפזמון החוזר כל המלווים הישראלים באולם התחרות היו אמורים להצטרף לקולות הלהקה ולצעוק "שמח", אולם הלהקה החליטה לשנות את נוסח השיר לשפה האנגלית. הלהקה גרמה פרובוקציה כאשר חברי הלהקה פרסמו כי בכוונתם לעלות לבמה עם דגלי סוריה על מנת להעביר מסר של שלום בין שתי האומות. בנוסף, לדעת רבים, השיר שעסק באישה שחשה רגשי אהבה עזים לגבר סורי היה ילדותי למדי. כמו כן, רשות השידור אסרה עליהם לעלות לבמת התחרות עם דגלי סוריה, אך אלה איימו לחזור לארץ מבלי להופיע בתחרות. בשלב מסוים ביקשה רשות השידור הישראלית מהמארגנים של התחרות לפסול את ישראל בטענה שחברי להקת "פינג פונג" מיצגים את עצמם ולא את מדינת ישראל, אך זה היה מאוחר מדי מבחינה מעשית. בסופו של דבר, בניגוד מוחלט לדרישת רשות השידור, בחרו חברי הלהקה לעלות לבמה עם דגלי סוריה, מה שגרם כעס גדול בישראל. השיר עצמו סיים את התחרות במקום ה-22.
ישראל הופיעה ראשונה על הבמה ופתחה את המופע. ישראל קיבלה 7 נקודות והגיעה למקום ה-22.
לאחר האירוויזיון.
כשחברי המשלחת שבו לישראל, הם התקבלו בכעס ורשות השידור הודיעה כי היא דורשת לקבל החזר על כל הוצאות המשלחת, דבר שלא קרה לבסוף. לאחר קיום התחרות, ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת התכנסה במיוחד על מנת להבהיר כי הלהקה היא . אורי פורת, מנכ"ל רשות השידור, אמר כי ועוד הוסיף .
לאחר מכן, הלהקה הוציאה אלבום אחד בשם "בין מוסר לאופנה" בהוצאת הד ארצי, אשר לא זכה לאהדה ברדיו הישראלי.
משחקי הפיג'מה
משחקי הפיג'מה (באנגלית: The Pajama Game) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1957 המבוסס על המחזמר משחקי הפיג'מה שהועלה לראשונה בברודוויי ב-1954 בהצלחה, זכה בפרס טוני למחזמר הטוב ביותר ומוצג שם וברחבי העולם בהפקות חוזרות בתיאטרונים, בבתי ספר למשחק ובלהקות חובבים.
המחזמר מבוסס על הרומן "7.5 סנטים" של ריצ'רד ביסל משנת 1953. המוזיקה והמילים הן של ריצ'רד אדלר וג'רי רוס .
התסריט נכתב על ידי ריצ'רד ביסלי וג'ורג' אבוט שגם הפיק וביים את בסרט ביחד עם סטנלי דונן. הכוריאוגרפיה היא של בוב פוסי.
תקציר העלילה.
סיד סורוקין (ג'ון רייט) מגיע ליום עבודה ראשון כמפקח ראשי בבית החרושת לפיג'מות "שינה ערבה" (Sleeptite). המפקח היינס משגיח על הפועלות וממונה על תפוקתן. הן עובדות בזריזות וביעילות ושרות על התחרות שלהן עם השעון ("Racing With the Clock").
כאשר סיד מזרז את אחד הפועלים בתנועה קלה הפועל מתלונן עליו וטוען שהכה אותו. למקום מגיעה במהירות קתרין ויליאמס המכונה "בייב" (דוריס דיי), האחראית על וועדת התלונות. חברותיה רואות שהיא מתאהבת בסיד אך היא מכחישה זאת בשיר "איני מאוהבת כלל" ( "I'm Not At All In Love").
סיד מתאהב בבייב אך היא לא מתלהבת היות שהיא נמצאת במחנה אחד עם הפועלים המבקשים להעלות את שכרם ב-7.5 סנטים לשעה אך מנהל בית החרושת, מירון האסלר (ראלף דאן) מסרב.
מזכירתו של מאסלר היא גלאדיס (קרול האני) שהמשגיח היינס מאוהב בה בטירוף ומוכן לפגוע בכל מי שיתעסק אתה. מייבל (רטה שו), מזכירתו של האסלר, משכנעת אותו להירגע בדואט שהם שרים "לא אהיה מעולם קנאי ("I'll Never Be Jealous Again").
העובדים יוצאים לגיבוש בפיקניק גדול שם מביע סיד את אהבתו לבייב וכולם שרים את שיר הפיקניק "פעם בשנה" ("Once-A-Year-Day").
סיד מנהל שיחה עם הרשמקול שלו בשיר "Hey There". הוא נפגש עם בייב ושניהם שרים את השיר "פעם היה איש" ("There Once Was a Man").
סכסוך העבודה על העלאת המשכורת מתגבר. העובדים מחליטים להאט את העבודה וכשמגיע סיד למקום גורמת בייב לקצר במכונה שלה וכל העבודה נפסקת. לסיד אין ברירה אלא לפטר מיד את בייב אהובתו.
העובדים שובתים ובזמן השביתה הם מתבדרים בהופעה של גלדיס עם שנים מחבריה בשיר "חום הקיטור" ("Steam Heat").
סיד המיואש מרגיש שהאסלר מסתיר משהוא בכספת שלו אך המפתח לכספת תלוי על צוארה של גלדיס. הוא מחליט להשיג את המפתח ומזמין את גלדיס לפי בחירה למועדון חשוך הנקרא "מחבוא הרננדו" ("Hernando's Hideaway"). גלדיס משתכרת ומוסרת לו את המפתח.
סיד ממהר למשרד ומגלה שההעלאה אושרה כבר לפני חודשים אך האסלר לא שילם ולקח אותה לכיסו. הוא מאיים על האסלר כי יודיע זאת לוועד המנהל והאסלר נכנע.
בינתיים מתאספים השובתים שרים את השיר "שבעה וחצי סנטים" ומחשבים כמה ירוויחו ומה יוכלו לקנות ברווח הזה בעוד חמש, עשר ועשרים שנים.
האסלר מגיע למקום עם סיד ומודיע על הסכמתו להעלאה. כולם שמחים וסיד מחבק את בייב. הסרט מסתיים בתצוגת פיג'מות על ידי גיבורי העלילה ובראשם סיד ובייב.
איים צפים
ביצה בשלג
דרגון 2 (חללית)
דרגון 2 (באנגלית: Dragon 2) היא חללית מאוישת הניתנת לשימוש חוזר בפיתוח וייצור חברת SpaceX. לחללית זו שתי גרסאות; Crew Dragon, חללית מאוישת המיועדת לנשיאת צוות של עד שבעה אסטרונאוטים ו־Cargo Dragon המיועדת לנשיאת מטען ומהווה תחליף מעודכן לגרסה המקורית של חללית הדרגון. דרגון 2 משוגרת על גבי משגר פאלקון 9 וחוזרת לכדור הארץ בצניחה במימי האוקיינוס. כמו כן היא מצוידת במערכת מילוט המסוגלת להאיץ הרחק מהמשגר במקרה חירום.
לצד חללית הסטארליינר של בואינג, דרגון 2 מהווה אחת משתי חלליות שנועדו לשאת אסטרונאוטים אל תחנת החלל הבינלאומית, כחלק מהתוכנית המאוישת המסחרית של נאס"א. ב־30 במאי 2020 שוגרה המשימה המאוישת הראשונה של חללית הדרגון 2, המשימה SpaceX Demo-2, והייתה למשימת החלל המאוישת הראשונה ששוגרה על ידי חברה פרטית. עד למשימה זו, נאס"א השקיעה 3.1 מיליארד דולר בפיתוחה של הדרגון. בין היתר, דרגון 2 צפויה גם לספק שירותי תיירות בחלל.
מאפיינים ויכולות.
לדרגון 2 יש שתי גרסאות; Crew Dragon, חללית מאוישת המיועדת לנשיאת צוות של עד שבעה אסטרונאוטים ו־Cargo Dragon המיועדת לנשיאת מטען. החללית מבוססת על דרגון 1 אך בניגוד לקודמתה היא מצוידת בזוג חלונות, מחשבי טיסה ומערכות אוויוניקה חדשות, מערך סולארי מובנה על גוף החללית, ומגן חום משודרג שיוכל לעמוד גם במהירויות חדירה של טיסות השבות מהירח. החללית מצוידת גם בארבעה זוגות מנועי סופר־דראקו המיועדים למילוט חירום תוך כדי השיגור (במקור הם יועדו גם לנחיתה יבשתית בחזרה מטיסה, אך אופציה זו בוטלה ונשארה רק כאמצעי חירום אם לא תתאפשר נחיתה באוקיינוס). דרגון 2 ניתנת לשימוש חוזר באופן חלקי, מה שגורם להפחתת עלויות משמעותית.
להבדיל מהגרסה הקודמת והלא מאוישת שעגנה בתחנת החלל רק באמצעות הזרוע הרובוטית שלה, דרגון 2 מצוידת במערכת עגינה מסוג NDS (NASA Docking System) המאפשר לה לעגון באופן עצמאי ואוטומטי בתחנת החלל הבינלאומית. לאסטרונאוטים יש יכולת להתערב במקרה חירום ולעגון באופן ידני תוך שימוש במחשב בצורת טאבלט עם מסכי מגע. בזמן עגינה בתחנת החלל, הגרסה המאוישת מתוכננת לפעול 180 ימים אך מסוגלת להישאר עד 210 ימים.
החללית מסוגלת לשאת באופן תאורטי עד שבעה אסטרונאוטים או כ־6,000 ק"ג מטען למסלול לווייני נמוך אם כי במשימות עבור נאס"א יש בה 4 מושבים, עם שינויים מסוימים היא תוכל להרחיק אפילו עד הקפת הירח ולשוב ארצה, כחלק מתוכנית ארטמיס.
היסטוריית הפיתוח והבדיקות.
בשנת 2010, שנה לפני סיום תוכנית מעבורות החלל, נאס"א החלה לממן פרויקטים של מספר חברות תעופה וחלל כדי לפתח חלליות חדשות אשר יחליפו את מעבורות החלל אשר היו בשימוש מאז שנות השמונים של המאה ה־20. אחת המטרות המרכזיות הייתה להוריד עלויות שיגור אסטרונאוטים. באפריל 2011, יחד עם עוד מספר חברות, חברת SpaceX קיבלה מימון ראשוני בסכום של 75 מיליון דולר עבור פיתוח גרסה מאוישת של החללית דרגון. באוגוסט 2012, SpaceX קיבלה מימון נוסף מנאס"א בסכום של 440 מיליון דולר. ב־16 בספטמבר 2014, נאס"א הודיעה שהחברות SpaceX ובואינג זכו במכרז והם אלו שיספקו שירותי שיגור אסטרונאוטים עבור נאס"א כאשר SpaceX תקבל מימון של 2.6 מיליארד דולר עבור פיתוח הגרסה המאוישת של הדרגון ובואינג תקבל 4.2 מיליארד דולר עבור פיתוח חללית הסטארליינר.
ב־6 במאי 2015 נערכה בהצלחה בדיקת ביטול שיגור (Pad Abort Test). בבדיקה זו חללית הדרגון שיגרה עצמה הרחק מכן השיגור ונחתה בשלום באוקיינוס בעזרת מצנחים. במרץ 2019, ערכה SpaceX בהצלחה את המשימה 'SpaceX Demo-1' בה שוגרה חללית דרגון 2 לא מאוישת אל תחנת החלל הבינלאומית. מטרת המשימה הייתה לבדוק את יכולת העגינה האוטומטית של הדרגון אל תחנת החלל, את עמידותה של החללית בעת כניסתה אל אטמוספירת כדור הארץ ולבחון את תהליך הצניחה במימי האוקיינוס.
ב־20 באפריל 2019, בעת בדיקות הצתת מנועים סטטית, התפוצצה חללית דרגון בנמל החלל קייפ קנוורל. ביום הפיצוץ, בדיקת מנועי הדראקו של החללית עברה בהצלחה, אך בדיקת מנועי הסופר־דראקו האמונים על מערכת המילוט של האסטרונאוטים במקרה חירום, כשלו. לאחר בדיקות הטלמטריה והצילומים ולאחר ניתוח השאריות מאתר הפיצוץ, הוסק כי הבעיה החלה כאשר כמות קטנה של תרכובת כימית בשם דיניטרוגן טטרוקסיד דלפה אל תוך מעבר ההליום אשר אמור לוסת את לחץ מכלי הדלק וכתוצאה מכך ניזוק שסתום בדיקה שגרם לפיצוץ. תקרית זו עיכבה במספר חודשים את השיגור המאויש המתוכנן.