כְּתַב רַשִׁ"י הוא גופן של אותיות האלפבית העברי שמקורו באחד הסגנונות של הכתב הספרדי. הוא קרוי כך משום שלראשונה נעשה בו שימוש בהדפסת פירוש רש"י לתורה ולספרות היהודית המאוחרת.
מקור הכתב.
פירוש רש"י לתורה היה הספר העברי המתוארך הראשון שהודפס, והוא יצא לאור ברג'ו די קלבריה שבאיטליה בשנת 1475. במהדורה זו השתמש המדפיס בעיצוב מיוחד של אותיות שהיה נהוג בקרב יהודי ספרד בתקופת ימי הביניים. צורת אותיותיו מעוגלת ורהוטה, והן שלב בינים בין הכתב המרובע ובין הכתב הספרדי הרהוט, בסגנון מקורב לכתב האלפבית העברי הנמצא בשימוש מאז תקופת בית שני. מאז מכונות האותיות 'כתב רש"י', אף על פי שרש"י עצמו חי בצפון צרפת 375 שנה קודם לכן ולא הכיר את הכתב הזה שנקרא על שמו וכתב באותיות אחרות. הוא השתמש בגרסה מוקדמת של הכתב העברי הרהוט היהודי-אשכנזי הדומה לכתב הרהוט של ימינו.
בדברי רבי יוסף קארו מכונה כתב רש"י 'כתב פרובינציאל', וקיימת מחלוקת בהלכה האם כתב זה כשר לכתיבת גט או שמא בשל העובדה שהוא כתב עממי הוא אינו ראוי לשמש לכתיבת מסמכים רשמיים.
ישנה אגדה לפיה כתב רש"י הומצא על ידי בנותיו של רש"י. אגדה זו מצטרפת לאגדות אחרות, שנקשרו בהן ובהיותן נשים למדניות, בעקבות העובדה שלרש"י לא היו בנים.
השימוש בכתב רש"י.
בספרי יהדות רבים, המשלבים טקסט-מקור ופרשנות, מקובל, בדרך כלל, שטקסט המקור מופיע במרכז בכתב המרובע, והפרשנים (או "נושאי הכלים") בכתב רש"י. כך הוא ברוב דפוסי החומשים, בתלמוד, בטור, בשולחן ערוך ועוד. בעיתונות העברית של המאה ה-19 שימש כתב רש"י כגופן מקובל להערות שוליים לטקסט הראשי, בעיקר בעיתון "חבצלת". דבר זה מעיד כי באותה עת שלט קהל קוראים בכתב זה, ויכול היה לקראו ללא בעיה.
כתב רש"י מקובל כיום בדפוס יותר כגופן בספרי יהדות שונים, בהיותו נחשב ככתב "חולין", לעומת הקדושה המיוחסת לכתב המרובע. רבנים מעדות המזרח כמו הרב יצחק כדורי או הרב יוסף קאפח כתבו ביד בכתב זה. כמו כן הפתקה המפורסמת "נ נח נחמ נחמן מאומן" של רבי ישראל דב אודסר כתובה חלקית בכתב זה.
אברבאנל
מאלמה (כדורגל)
מועדון הכדורגל מאלמה (בשוודית: Malmö Fotbollförening, או בקיצור: Malmö FF; נקראת בעברית גם: מאלמו) הוא מועדון כדורגל שוודי מהעיר מאלמה. המועדון, שנוסד ב-24 בפברואר 1910, זכה עד כה ב-21 אליפויות ו-14 גביעים, ושיחק פעם אחת בגמר גביע אירופה לאלופות.
מאלמה נמנית עם שלושת המועדונים הגדולים והקלאסיים של הכדורגל השוודי, לצד אי-אף-קו מגטבורג וא.י.ק מסטוקהולם, והשלוש זכו יחד ב-42 אליפויות. מאלמה היא הקבוצה השוודית היחידה שהגיעה לגמר גביע אירופי. המועדון משחק בליגה השוודית הראשונה, האלסוונסקאן (Allsvenskan), שם שיחק את רוב עונותיו מאז הקמתו.
מאלמה ירדה מהליגה הראשונה ב-1999, בפעם הראשונה מזה 63 שנה והפעם השנייה מאז ומעולם. ההורדה הראשונה נקבעה על ידי התאחדות הכדורגל השוודית לאחר שהיריבה העירונית, אי-אף-קו מאלמה, דיווחה שמאלמה אף-אף שילמה לשחקנים שלה (מה שבאותם ימים היה מנוגד לחוקים). לאחר עונה אחת בליגה השנייה, שבה לליגה הראשונה.
ב-2009 חנכה הקבוצה את אצטדיון הבית החדש שלה, סְוודבנק סטדיון.
סגל הקבוצה.
(קפטן)
(קפטן שני)
(בהשאלה מרוסטוב)
הרפובליקה הפולנית השנייה
תקופת הרפובליקה הפולנית השנייה היא תקופה בהיסטוריה של פולין, בין שתי מלחמות העולם (1918–1939).
הקמת הרפובליקה.
משנת 1795 ועד למלחמת העולם הראשונה, הייתה פולין מחולקת בין שלוש מעצמות, פרוסיה (ויורשתה הקיסרות הגרמנית), האימפריה הרוסית והאימפריה האוסטרו-הונגרית. ישויות מדיניות אוטונומיות למחצה, כגון "פולין הקונגרסאית", יציר מלאכותי של קונגרס וינה בשנת 1815, שנועד לכסות על שליטה רוסית ורוסיפיקציה של פולין, או "הרפובליקה של קרקוב", לא סיפקו את שאיפות העצמאות של העם הפולני. שלוש התקוממויות גדולות, ב-1830 כנגד הרוסים, ב-1846 כנגד האוסטרים בקרקוב, וב-1863 כנגד הרוסים, הסתיימו במפח נפש ובשפיכות דמים רבה. אך העם הפולני לא ויתר על שאיפותיו, ובמחתרת המשיכו השאיפות הפולניות לעצמאות לרחוש ולשגשג.
הייתה זו מלחמת העולם הראשונה אשר הביאה למפנה בגורלה של פולין. שני הצדדים הניצים, אשר חילקו ביניהם את פולין, שאפו לרכוש את ליבו של העם הפולני על מנת לסייע במלחמתם. עם פרוץ המלחמה הבטיח הצאר ניקולאי השני אוטונומיה נרחבת לעם הפולני. שטחה של פולין היה לשדה קרב בין הרוסים לבין הגרמנים והאוסטרים, כאשר הרוסים פלשו לגליציה שהוחזקה בידי אוסטריה-הונגריה, ואילו הגרמנים, מצידם, פלשו לשטחי פולין שהוחזקו על ידי הרוסים. בצד האוסטרו-הונגרים לחמו לגיונות "קלעים" פולנים, בהנהגתם של יוזף פילסודסקי וולדיסלב שיקורסקי.
לאחר כיבושו של חלק נרחב מפולין על ידי הגרמנים (ורשה נפלה לידי גרמניה ב-22 באוגוסט 1915), הכריזו הגרמנים, ב-5 בנובמבר 1916 על הקמת "מועצת מדינה פולנית" במסגרת ממלכת פולין אם כי היו עמומים באשר לסמכויותיה. ניסיון זה לרכוש את לבם של הפולנים לצד מעצמות המרכז במלחמה נכשל, והלאומנים הפולנים המשיכו לדרוש את עצמאותם. "הלגיונות" פורקו בשנת 1917 ופילסודסקי נשלח למאסר.
בינואר 1918 פרסם נשיא ארצות הברית וודרו וילסון את "נאום 14 הנקודות". הנקודות נועדו להוות קווי בסיס למדיניות אירופית שלאחר המלחמה, ובסעיף 13 לנקודות דובר בפירוש על "מדינה פולנית עצמאית, עם גישה חופשית ובטוחה לים".
בחוזה ברסט-ליטובסק שבין ברית המועצות ובין גרמניה שהביא לסיום את המלחמה במזרח בשנת 1918, דובר על הבטחת עצמאות לפולין בחסות גרמניה. המשטר הבולשביקי ברוסיה הכיר בפירוש ב"זכות העמים להגדרה עצמית".
עם כניעתה של גרמניה בנובמבר 1918 נשלטו חלקים שונים מפולין בידי גורמים מקומיים שונים. ב-7 באוקטובר 1918 הודיעה "מועצת העוצרים" על פירוק "מועצת המדינה" שהייתה הכלי באמצעותו שלטה גרמניה בפולין, ועל כוונה להשיב לפולין את עצמאותה. רוב המפלגות הפוליטיות (פרט לאנשי השמאל הקיצוני) תמכו בצעד זה, וב-23 באוקטובר מינתה המועצה ממשלה בראשות יוזף סווייז'ינסקי, אשר החלה בגיוס ל"צבא פולין".
ב-6 בנובמבר 1918 בלובלין הכריזו הקומוניסטים על הקמת רפובליקה, ובאותו היום הכריזו סוציאליסטים בראשות איגנצי דשינסקי על הקמתה של רפובליקה נוספת.
מיד בסמוך לאירועים אלו הגיע לוורשה יוזף פילסודסקי, אשר זה עתה שוחרר מן הכלא הגרמני. ב-11 בנובמבר הצליח פילסודסקי לאחד את כל הפלגים, ולהתמנות למפקד עליון על הצבא הפולני. ב-14 בנובמבר פיזרה מועצת העוצרים את עצמה, והעבירה את סמכויותיה לפילסודסקי שהיה ל"ראש המדינה" (Naczelnik Państwa). גורמים שונים ברחבי המדינה, כגון "ועדות החיסול" שהוקמו בגליציה על מנת לחסל את שרידי השלטון האוסטרי, וועדה מקומית בצ'שין הודיעו על נאמנותם לשליט החדש. פילסודסקי מינה לראש הממשלה את אחד מחבריו בתקופת חברותו במפלגה הסוציאליסטית הפולנית ידז'יי מורצ'בסקי. כך קמה "הרפובליקה הפולנית השנייה".
קביעת גבולותיה של פולין.
הבעיה הראשונה שעמדה בפני המדינה החדשה הייתה בעיית קביעת הגבולות. על המדינה החדשה להיות בעלת הומוגניות אתנית פולנית מחד, אך בעלת כושר חיות ועמידה בתחום הכלכלי מאידך, כן היה על הגבולות להיות מוכרים מבחינה בינלאומית. כל אחד ואחד מאלמנטים אלו הוכיח את עצמו כבעייתי באשר לחבלי הארץ שאמורים היו להיות מצורפים לפולין, מעבר ללב ההיסטורי של "פולין הקונגרסאית".
הגבול המערבי.
הנשיא וילסון כלל בנקודה ה-13 שלו התייחסות ל"פולין עצמאית בעלת מוצא אל הים" הדרך הראשונה הייתה ויתור טריטוריאלי ניכר מצידה של גרמניה, ויצירת מעין "מסדרון" שיחבר את פולין אל שפך הוויסלה אל הים הבלטי באזור דנציג (הנקראת היום גדנסק), וינתק את חבלי פרוסיה המזרחית מגרמניה. הדרך השנייה הייתה ויתור גרמני על כל פרוסיה המזרחית בלי יצירת מסדרון - הפתרון האחרון התקבל אחרי מלחמת העולם השנייה.
ההסדר שהתקבל בהסכם ורסאי כלל בדיוק פתרון בעייתי זה. חלק מפרוסיה עבר לפולין והפך ל"מסדרון" אל הים ("המסדרון הפולני"), העיר דנציג בשפך הויסלה קיבלה מעמד של "עיר חופשית" בחסות חבר הלאומים אך הייתה קשורה בהסדרי מכס ומטבע עם פולין ("העיר החופשית דנציג"). גם פולין וגם גרמניה לא היו מרוצות מהסדר זה - מצב זה הסב סבל רב לגרמניה בשל היעדר רצף טריטוריאלי, ופולין באה בטרוניות על הסדרי המעבר דרך שטחה שנועדו להקל על הקשר בין שני חלקי גרמניה. לימים תהיה המחלוקת סביב המסדרון וסביב מעמדה של דנציג, המיושבת ברובה על ידי גרמנים לעילה בגינה תפלוש גרמניה לפולין, אם כי ברקע הדברים עמדה התאוריה הגזענית של הנאצים אשר ראו בחבלי פולין משום "לבנסראום" מרחב מחיה להתפשטותו של הגזע הארי על חשבון הסלאבים ה"נחותים".
חבלי פרוסיה המזרחית ושלזיה העילית היו מבחינה טריטוריאלית מתאימים לסיפוח אל המדינה הפולנית החדשה, אך עקרון "ההגדרה העצמית" קבע כי אין לצרף למדינה שטחים שאין בהם רוב אתני לתושבי אותה מדינה. משאלי עם שנערכו בחבלים אלו בשנים 1920 ו-1921 קבעו כי אלו יישארו בשליטת גרמניה, אם כי בעקבות מרידה פולנית בשלזיה העילית ניתנו חלקים מחבל ארץ זה לפולין על אף קביעת משאל העם.
הגבול המזרחי.
למרות העובדה כי שאלת הגבול המערבי היא שתביא לנפילת הרפובליקה השנייה, הייתה זו שאלת הגבול המזרחי שהביאה לסכסוך עקוב מדם שכמעט גרם לסיום העצמאות הפולנית המחודשת עוד בטרם החלה.