במהלך שנות ה-80 פיקד על כוחות לוב שניסו לכבוש את "רצועת אאוזו" ("Aouzou Strip") בצפון צ'אד. ב-1987, צ'אד, שנתמכה במלחמה זו בעיקר על ידי צרפת, אך גם על ידי ארצות הברית וזאיר, ניצחה במלחמה וחפתר עצמו יחד עם רבים מלוחמיו נפלו בשבי. קדאפי, שניסה להסתיר את מעורבותו במלחמה הפנימית כביכול בצ'אד, התכחש לאנשיו והפקירם, ובכך הפך את חפתר לאויבו. ארצות הברית ניצלה זאת, גרמה לצ'אד לשחרר את חפתר ואנשיו, העבירה אותם לזאיר, ואחר כך לקניה. חפתר הקים ובמשך שלוש שנים הפעיל ממקומות גלותו אלה ארגון צבאי לא פעיל במיוחד נגד קדאפי, לו הוא קרא - "הצבא הלאומי הלובי". שם זה שימש אותו גם בהמשך, כעבור כעשרים וחמש שנים, כשחזר ללוב.
ב-1990 הכניסה ארצות הברית את חפתר וכ-300 מאנשיו לגבולותיה, ומאז ובמשך למעלה מעשרים שנה הוא גר סמוך מאוד ללאנגלי, וירג'יניה, מקום מושב מטה ה-CIA האמריקאי. ה-CIA ניסה במהלך השנים להפיל את קדאפי כמה פעמים, כאשר היורש הפוטנציאלי לשליט המודח היה מוכן עבורם, ממש לידם. יורש פוטנציאלי זה אף קיבל במהלך השנים אזרחות אמריקאית מלאה ובמקביל בלוב, ב-1993 קדאפי דן את ידידו לשעבר, בהיעדרו, למוות.
לאחר נפילת קדאפי.
באפריל 2011, כחודשיים לאחר שהחלה מלחמת האזרחים בלוב (2011), שב חפתר למדינה והיה אחת מדמויות המפתח בקרב המורדים במזרח המדינה. עם זאת, משחוסל קדאפי לקראת סוף אותה שנה, הוא סבר שסיים את תפקידו וחזר לביתו בווירג'יניה.
שנתיים אחר כך, בדצמבר 2013, הובהר לחלוטין כי האסלאמיסטים הקיצונים הפכו לכוח הדומיננטי בפרלמנט הנבחר החדש בטריפולי. הם הצליחו להעביר חוק שקבע את השריעה כחוקת היסוד של המדינה. לאור זאת, בפברואר 2014, שב חפתר ללוב ולמרכז הבמה. הוא קרא אז להפלתו של אותו פרלמנט ובמקביל החל במלחמה נחושה נגד האסלאמיסטים הקיצוניים במזרח המדינה, בתמיכה אמריקאית חשאית.
ארבעה חודשים אחר כך, ביוני 2014, כשמלחמתו באסלאמיסטים עוד הייתה רק בראשיתה, פוצץ עצמו מתאבד אסלאמיסטי סמוך לביתו של חפתר בבנגאזי. ארבעה משומרי ראשו נהרגו בהתפוצצות, אך הוא עצמו ניצל. כחצי שנה אחר כך ניצל חפתר שוב כשנעשה ניסיון לפוצץ לידו מכשיר טלפון טעון חומר נפץ.
במרץ 2015, הפרלמנט הנבחר השני של לוב, זה שמרכזו בטוברוק שבמזרח, מינה את חפתר למפקד הצבא הלאומי הלובי, ובמהלך 2016 הוא הצליח לשחרר את מרבית מזרח לוב ובראשה בנגאזי, מהנוכחות האסלאמיסטית. כאות תודה, העלה אותו הפרלמנט של טוברוק בדרגה, מלויטננט גנרל לפילדמרשל.
מלחמת האזרחים הלובית (2019–2020).
השלב הנוכחי (2019–2020) של מלחמת האזרחים הלובית, המתמשכת כבר מאז 2011, החל בינואר 2019. כוחותיו של חפתר תפסו חזרה את האזורים רוויי הנפט של לוב, בדרום. בהמשך, ב-4 באפריל 2019 נפתח החלק השני של מתקפתם. הם פנו לכיבוש טריפולי ומערב לוב מידי ממשלת ההסכמה הלאומית בראשות פאיז א-סראג'. חפתר נתמך כנראה, בחשאי, על ידי קואליציית כוחות מערבית בראשות צרפת וארצות הברית (ב-15 באפריל 2019 נערכה שיחה טלפונית בין נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ לחפתר ובעקבותיה התייצבה המעצמה בגלוי לצידו של הפילדמרשל), יחד עם שורת מדינות ערביות מערביות, בהן מצרים, סעודיה, אלג'יריה, איחוד האמירויות הערביות ומדינות נוספות. ההתקפה על טריפולי החלה זמן קצר בלבד לאחר שחפתר חזר מפגישה עם סלמאן, מלך ערב הסעודית ובנו יורש העצר הסעודי מוחמד בן סלמאן אאל סעוד.
חפתר נתמך בה בעת ובצורה גלויה הרבה יותר, גם על ידי רוסיה. כמו כן, לפי העיתון "אל-ערבי אל-ג'דיד" הלונדוני, המזוהה עם קטר, גם ישראל מסייעת לחפתר. בכתבה בעיתון צוטט "גורם צבאי בכיר בשורות כוחותיו של חפתר", שטען שב-2015 וב-2016 נפגשו אישים מהמוסד הישראלי עם חפתר בירדן וכי איחוד האמירויות הערביות היא זו שתיווכה בין הצדדים. הדיווח בעיתון לא אושר על ידי שום גורם רשמי.
יריביו של חפתר זכו לתמיכתו של האו"ם, שהקים בשעתו את ממשלת ההסכמה הלאומית. אנטוניו גוטרש מזכ"ל האו"ם היה בעיצומו של ביקור בטריפולי, בדיוק כשהחלה המתקפה. כוחות אסלאמיים קיצונים ומיליציות מקומיות חזקות, שבסיסן במיסראתה, נעשו יותר ויותר דומיננטיים בממשלת ההסכמה הלאומית, אך האו"ם לא הניח לשינוי זה להפריע לו להמשיך בתמיכתו בה. גורמי תמיכה חשובים נוספים של ממשלת ההסכמה הלאומית היו ארגון האחים המוסלמים, קטאר, סודאן (עד הדחת מנהיגה עומר אל-בשיר ב-11 באפריל 2019) ובראש וראשונה טורקיה של רג'פ טאיפ ארדואן.
בתחילת ינואר 2020, העיר סירת, בחצי הדרך בין בנגאזי לטריפולי נכבשה על ידי חפתר, אך זו הייתה ההצלחה האחרונה שלו באותו סיבוב קרבות. ב-12 בינואר 2020 הוא הסכים לשביתת הנשק שהוצעה על ידי רוסיה וטורקיה וליוזמה לחידוש המשא ומתן אחרי עשרה חודשים של קרבות אינטנסיביים. כעבור כחצי שנה, בתחילת יוני 2020 הוא נאלץ להתקפל חזרה לבסיסיו במזרח לוב.
מורטדה מנסור
22 (שיר של טיילור סוויפט)
22 (מוכר גם כ-Twenty Two) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, כרצועה השישית אלבומה הרביעי, "Red". השיר נכתב על ידי סוויפט, יחד עם מפיקיו, מקס מרטין ושלבאק. השיר יצא לאור ב-12 במרץ 2013, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס, כסינגל הרביעי מתוך האלבום. מבחינה לירית, השיר מתאר את ההנאות של להיות בן 22. עם הזמן, צמח השיר לתופעה תרבותית המכנה את גיל עשרים ושתיים כאבן דרך.
עם פרסומו, "22" זכה לביקורות חיוביות מצד מבקרי מוזיקה, ששיבחו את הפקת השיר והלחן הקליט. השיר הגיע בשיאו למקום ה-20 בבילבורד הוט 100, והפך לשיר השישי מהאלבום שהגיע ל-20 המובילים במצעד האמריקאי. בנוסף, הגיע השיר למקום התשיעי במצעד הסינגלים הבריטי, וכן לעשיריות הראשונות במדינות אחרות ברחבי העולם. "22" הוסמך לתואר פלטינה משולשת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי עבור מכירה של מעל 3 מיליון עותקים במדינה. הקליפ הנלווה לשיר צולם במאליבו, קליפורניה. בקליפ מופיעה סוויפט כאשר היא מבלה בבריכה ובחוף הים, ועורכת מסיבת בית עם חבריה. נכון ליוני 2021 הקליפ הגיע למעל ל-580 מיליון צפיות ביוטיוב.
רקע וכתיבה.
לאחר שכתבה את אלבום האולפן השלישי שלה, "Speak Now", לגמרי לבדה, בחרה סוויפט לשתף פעולה עם כותבי שירים ומפיקים שונים עבור "Red". לכן, יצרה סוויפט קשר עם מקס מרטין ושלבאק, שני כותבי שירים ומפיקים שאותם העריצה, כדי לדון בשיתוף פעולה אפשרי. היא הסבירה למגזין בילבורד: "בשבילי, להיות בת 22 הייתה השנה האהובה עליי ביותר. אני אוהבת את העובדה שאף על פי שאתה עדיין לומד, אתה יודע מספיק. אתה עדיין לא יודע כלום, אבל אתה יודע שאתה לא יודע כלום. אתה מבוגר מספיק כדי להתחיל לתכנן את חייך, אבל אתה מספיק צעיר כדי לדעת שיש כל כך הרבה שאלות שלא נענו. זה מביא לתחושה נטולת דאגות שמבוססת על הססנות ופחד, ובאותו הזמן גם קלילות. להיות בת 22 לימד אותי כל כך הרבה".
השיר היה אמור להישלח לרדיו הלהיטים העכשוויים בארצות הברית ב-5 במרץ 2013, אם כי הדבר נדחה לשבוע שלאחר מכן, ב-12 במרץ 2013, וב-31 במרץ 2013 בבריטניה. כמו כן, פורסמה מהדורה מוגבלת של תקליטורים לחנות של סוויפט ב-13 במרץ 2013, באותו יום בו יצא הקליפ. התקליטור נמכר ביחידות, או באמצעות חבילה בלעדית עם חולצה ופריטים מסיבוב ההופעות השלישי של סוויפט, The Red Tour.
כמו כן, זכה השיר בשני פרסי BMI, בטקס שהתקיים בשנת 2015.
הרכב ומילים.
"22" הוא שיר פופ, דיסקו, באבלגאם פופ, ודאנס פופ. שארכו 3 דקות ו-52 שניות. על פי "The Boot", השיר הוא "הוא [חלק] חיוני משנות הקאנטרי שלה", אף על פי ש-"הסיבוב השלם של סוויפט ממוזיקת קאנטרי למוזיקת פופ ניכר בשיר זה". השיר כתוב במפתח G מז'ור, בקצב של 104 פעימות לדקה. השירה של סוויפט משתרעת על אוקטבה וחצי, בין G3 ל-D5. השיר נכתב על ידי סוויפט, יחד עם מקס מרטין ושלבאק, שעזרו לה בכתיבה ובהפקת להיטיה הקודמים, "We Are Never Ever Getting Back Together" ו-"I Knew You Were Trouble". המילים מתארות את הכיף בלהיות בת 22.
ביקורת.
"22" זכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים. בבלוג "Idolator" נכתב כי "'22' היא רצועת פופ רועמת שמתחילה עם גיטרה אקוסטית ומגיעה לביט שמזכיר קצת את השיר "Teenage Dream" של קייטי פרי". ב-"Digital Spy" זכה השיר לארבעה מתוך חמישה כוכבים, ונכתב " (בעברית:), מודה סוויפט, לפני שהיא עוברת ל-'תולעת האוזן', "twenty twooo-oo-oo" אשר ייתקע בראשך במשך שעות ארוכות. אולי היא כבר השיגה בתקופת נעוריה יותר ממה שהרוב משיגים בחייהם, אבל עם עוד שיר פופ אחד להוסיף לרפרטואר שלה, נראה שהיא רק התחילה". במגזין הבילבורד נאמר כי זהו "שיר הפופ הכי בוטה בקריירה של סוויפט".
ברולינג סטון, דורג השיר במקום ה-33 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של טיילור סוויפט ב-13 במרץ 2013. הקליפ בוים על ידי אנתוני מנדלר שביים עבור סוויפט גם את קליפ השיר "I Knew You Were Trouble.
בקליפ, שקיים בפורמט יחס גובה-רוחב של 4:3, מוצגת סוויפט כאשר היא מבלה בבריכה ובחוף הים, עורכת מסיבת בית עם חבריה, וחוגגת את יום הולדתה ה-22.
נכון לינואר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על מעל ל-564 מיליון צפיות. הקליפ צולם במאליבו, קליפורניה.
הופעות חיות.
סוויפט ביצעה את השיר לראשונה במהלך הלייב וובצ'אט שלה ב-13 באוגוסט 2012. כמו כן, היא ביצעה את השיר ב-Comic Relief, ב-22 בפברואר 2013 ובהופעה פרטית על ספינה בצרפת.