מבני קימוט.
החלוקה המשנית של קמטים מתייחסת גם לקמרים וגם לקערים, וכוללת קמטים סימטריים ואסימטריים. חלוקה זו מתייחסת לגאומטריה של הקמטים ואל היחס בינם לבין סביבתם:
השפעה על הנוף.
לקמטים גדולים עשויה להיות השפעה ניכרת על התפתחות הנוף. הקימוט עשוי להתרחש במהירות גבוהה יחסית ולהגדיל את ההתרוממות האנכית בקצב של 10 מטרים במהלך 1,000 שנים. עם זאת, כאשר מסתיים הקימוט הופכת השפעת הסחיפה לחשובה יותר מאשר צורתו המקורית של הקמט. לכן, במקרה של קמר – תחילה הוא יוצר תבליט זקוף, וכאשר חלה בו סחיפה – היא עשויה לחרוץ בשכבות העליונות ואף להסירן. אם למסלע העתיק בגלעין הקמט התנגדות נמוכה לסחיפה – התוצאה היא קמר פרוץ שבו נוצרים מדרונות פנימיים מסביב לשפלה מרכזית. דוגמה לתרחיש כזה הוא הווילד (Weald) בדרום-מזרח אנגליה, אותו חקר הגאולוג ויליאם הופקינס במאה ה-19. לעומת זאת, באגנים אחרים – לדוגמה אגן לונדון והאגן הפריזאי – פונים שולי הקער כלפי חוץ.
השפעה על מערכות נהריות.
לקימוט השפעה מהותית על מערכות נהריות. כאשר מתפתח קמט בניצב לאפיקי הזרימה והנהר מצליח לחתור בקמט במהירות מספקת – הוא ממשיך בזרימתו ונקרא "נהר קודמן".
נהר קודמן הוא רק דוגמה אחת לניקוז החוצה מבנה קמר. מודל חלופי מציע כי רכסי קימוט מבצבצים מתוך הים ברצף, כאשר תוצרי הסחיפה מכל רכס נצברים על הרכס הבא – וכך מאריכים בהדרגה את המישור החופי אל תוך הים. המישור החופי החדש – הסמוך לכל קמר מבצבץ חדש – מספק משטח זרימה נרחב לנהר העתיד לחצות את הקמר במהלך התהוותו. מנגנון זה הוא שילוב של נהר קודמן ונהר מאוחר למבנה, וזוהה באפנינים ובאפלצ'ים בתחום ארצות הברית.
הניקוז בקמטים במהלך היווצרותם משתנה בהתאם להתפתחות שיפוע המדרון. היחס בין הניקוז לבין השיפוע מושפע מתהליכים המתקיימים בקמט: נמצא מתאם חיובי בין סחיפה הנובעת מזרימת מי נגר, בעוד מתאם שלילי נמצא עם פעילותה של תנועת בלית רדודה.
כאשר מוטים סלעי משקע במהלך קימוט, עשויות להיחשף בהם שכבות הנבדלות זו מזו במידת התנגדותן לסחיפה. התחתרותו של נהר יעילה יותר בשכבות שהתנגדותן קטנה, ומובילה להיווצרות עמקי סטרייק – עמקים שקרקעיתם מקבילה לכיוון השיכוב של השכבות שנחרצו.
שלושת החזירונים
שלושת החזירונים הוא סיפור עממי העוסק בשלושה חזירונים הבונים את בתיהם מחומרים שונים. נושף על שני הבתים הראשונים, העשויים מקש ומזרדים, בהתאמה, והורס אותם, אך לא מצליח להרוס את הבית השלישי שבנו, העשוי מלבנים.
גרסאות מודפסות של הסיפור קיימות כבר מ־1840, אך מקובל לחשוב שהוא קדום בהרבה. יש לו גרסאות מגוונות – בחלקן הזאב הוא דמות חביבה. הגרסה המודפסת הראשונה מתרחשת ב שבאנגליה ועוסקת בשלוש פיות ושועל, אך הגרסה המוכרת יותר הופיעה לראשונה ב־1890 בספר "English Fairy Tales" מאת , תוך שג'ייקובס ציין את החוקר כמקור.
הביטויים שבסיפור, כמו גם מוסר ההשכל שלו, הוטמעו בתרבות המערב. הוא הופץ בספרונים מאוירים רבים ואף הוצג בפרקי סדרות טלוויזיה לילדים. הוא סווג כ־B124 בסיווג ארנה-תומפסון.
הסיפור מבוסס על כלל השלושה בכתיבה.
דייוויד מת'יו
דייוויד מת'יו (David Mathew; 15 בינואר 1902 - 12 בדצמבר 1975) היה בישוף קתולי אנגלי והיסטוריון.
תולדות חייו.
מת'יו נולד בליים רידג'ס שבדורסט והתחנך בקולג'ים של חיל הים המלכותי. הוא שירת בחיל הים הבריטי בסוף מלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן רכש תואר בהיסטוריה מודרנית בבייליול קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד. הוא עקר לרומא והוסמך כנזיר ב-1929. לאחר שירות בן עשרה חודשים בלבד, חזר בו והחליט כי אורח החיים הנזירי אינו מתאים לו. תחת זאת הוא פנה לקריירה של כהן דת, ושירת באוניברסיטת לונדון. ב-1938 מונה כמשנה לבישוף של וסטמינסטר, ושירת בתפקידו זה במהלך הבליץ. לאחר מלחמת העולם השנייה יצא כשליח הכס הקדוש לאתיופיה ובשנה שלאחר מכן לאפריקה המזרחית הבריטית. הוא מונה כ"בישוף טיטולרי של אפמאה בביתיניה". מת'יו שב לאנגליה ב-1953 ומונה לבישוף הצבא הבריטי, לאחר שדחה הצעה לשמש כנונציו בברן, בירת שווייץ. ב-1963 הוא פרש מעיסוקיו ככהן דת והתמסר לכתיבת ספרי היסטוריה. הוא מת בלונדון ב-1975 בגיל 73.
בונה (משקה)
אילה בן-טובים
אילה דבורה בן-טובים או בשם הבמה (נולדה ב-30 בדצמבר 1970) היא מפיקה מוזיקלית, מלחינה ו-DJ יהודית-בריטית. ידועה בעיקר בעבודתה המשותפת עם רולו ו-דיידו ארמסטרונג ובהשתתפותה בהרכב פיית'לס.
בשנת 1995 הקימה את ההרכב פיית'לס בשיתוף עם רולו ארמסטרונג, ג'יימי קאטו ומקסי ג'אז. היא הפיקה את רוב לחני ההרכב ובהם "God Is a DJ" ו-"We Come 1". את השירים עיבדה בסגנון אלקטרוני ובין היתר שילבה בלחניה גוון קלאסי וכלי נגינה כגון פסנתר, כינור, סקסופון וגיטרת בס.
בן-טובים שיתפה פעולה עם אמנים נוספים ובהם דיידו ארמסטרונג והייתה מן המפיקים של האלבום No Angel. בן-טובים אף הופיעה בקליפ משותף עם דיידו בשיר "One Step Too Far". בשנת 2010, שיתפה פעולה עם דיידו בשיר "Everything to Lose" עבור הסרט סקס והעיר הגדולה 2.
חייה בישראל ובאנגליה.
בן-טובים נודעה שנים רבות כילידת חיפה וכתושבת ישראל, אולם בראיונות מספר בהם נשאלה על מוצאה הישראלי, השיבה בשלילה וציינה כי נולדה באנגליה. עקב דיסאינפורמציה לגבי מקום הולדתה, אתרי ביוגרפיה רשמיים כלל אינם מזכירים את מקום הולדתה. אילה מעולם לא הכחישה את מוצאה היהודי אך מציינת כי מעדיפה להיקרא 'בליסי'. כיום מתגוררת בן-טובים בלונדון עם בנה.
ג'ובני פסטרונה
ג'ובני פסטרונה (; 13 בספטמבר 1883 - 27 ביוני 1959), הידוע גם לפי הפסבדונים פיירו פוסקו (Piero Fosco), היה מחלוצי הקולנוע האיטלקי, במאי, תסריטאי ומפיק. הוא אף שיחק באחד מסרטיו המוקדמים, הסרט הקצר "יוליוס קיסר" מ-1909.
פסטרונה נולד בנפת אסטי שבמחוז האיטלקי פיימונטה ב-1883. כילד היה נגן צ'לו נלהב, ואף בנה בעצמו כמה כלי צ'לו.
סרטו הבולט ביותר הוא "כביריה" משנת 1914, שנחשב קלאסיקה קולנועית ונודע גם כסרט הראשון בו הופיעה דמותו של מצ'יסטה. הוא יצר בתקופת הסרט האילם, ולסרטיו נודעה השפעה שפורצת את גבולות הקולנוע האיטלקי. בפרט, סרטו "כביריה" נודע כבעל השפעה על סרטיו של ד.וו גריפית' "לידתה של אומה" (1915) ו"אי-סובלנות" (1916).
נפטר בטורינו ב-1959.
פרידריך וילהלם מדר
ארנסט פרידריך וילהלם מדר (בגרמנית: Ernst Friedrich Wilhelm Mader נודע גם בשם הקיצור "פ' ו' מדר"; 1 בספטמבר 1866 - 30 במרץ 1945) הוא סופר ילדים ונוער גרמני.
ביוגרפיה.
נולד ב-1866 בניס למשפחה דוברת גרמנית. לאחר מכן עברה משפחתו להיילברון שם סיים מדר את לימודיו בבית הספר התיכון ב-1884. מדר למד תאולוגיה באוניברסיטת טיבינגן ולאחר מכן שימש ככומר פרוטסטנטי בין 1897 ל-1917.
בשנים אלו החל לפרסם ספרים לבני הנעורים. הצלחתו כסופר הביאה לכך שמשנת 1917 התמקד בכתיבה, והיה סופר פעיל עד לשנת 1942. ספריו עסקו בהרפתקאות ביבשות רחוקות כאפריקה או דרום אמריקה, ולעיתים אף כתב מדע בדיוני. לעיתים קרובות הושווה לקרל מאי ואף כונה "קרל מאי השוואבי". בשנת 1945 מת, והוא בן 78 שנים.
תרגומיו לעברית.
שניים מספריו של מדר, "אל הררי סהר" (Nach den Mondbergen) והמשכו "אופיר" (Ophir) המספרים על הרפתקאותיה של משלחת המחפשת אוצר אגדי באפריקה, תורגמו לעברית. בספרו של עמוס עוז, "סיפור על אהבה וחושך" מוזכר הספר "אל הררי סהר" בין ספרי ההרפתקאות שאהב עוז לקרוא בילדותו.
השקה (מקוואות)
השקה (הלכה)
בהלכות מקווה, ההשקה משמשת כאחת מהדרכים להכשיר מים שנשאבו ומונחים בבור הטבילה, על ידי השקתם וחיבורם לבור אחר בצד בור הטבילה, שבו קיימים ארבעים סאה של מי גשמים שלא נשאבו בכלי, הנחשבים למקווה כשר.
בור השקה.
במקוואות רבים ישנו בור השקה שבו יש חור בקוטר של שתי אצבעות, המחבר את המים שבבור הטבילה לבור אחר שבו ישנם ארבעים סאה של מי גשמים (ישנן שיטות שונות בחישוב הכמות של ארבעים סאה, הנעות בין כ-350 ליטר לכ-900 ליטר. ישנם הנוהגים לעשות את הבור בתכולה של 1000 ליטר). בחלק מהמקוואות ההשקה אינה אלא הידור, שכן המים שבבור הטבילה אינם פסולים בכל אופן גם ללא ההשקה, מכיוון שעברו אחד מההכשרים המכשירים מים שאובים לטבילה, כמו זריעה או המשכה, והיא נועדה כדי להכשיר את המקווה לפי דעות אחרות, שסבורות שההכשרים הללו אינם מספיקים. לעומת זאת, יש מקוואות (בודדים) שבהם ההשקה היא המכשיר הבלעדי של המקווה. בכל אופן, יש להיזהר כאשר ממלאים את בור הטבילה, שהמים יגיעו עד למים שבבור ההשקה.
מהות ההשקה.
ההשקה מבוססת על שני יסודות הלכתיים:
האחד הוא הכלל , כלומר שני מקוואות שחוברו זה לזה על ידי נקב שגודלו כשפופרת שבה מילאו בעבר נוד של מים, וגודלו עיגול שבו נכנסות שתי אצבעות בכל צד, נחשבים שני הבורות כמקווה אחד, והאחד מכשיר ומטהר את השני.
השני הוא דין השקה, המוזכר בתלמוד בנוגע להשקת מים טמאים למקווה, ולטהרם בכך. ההשקה מוסברת בתלמוד בסברת ה"זריעה", שהרי זה כאילו המים זרועים ומחוברים לקרקע ולמי הגשמים שמחוברים לקרקע ולא נשאבו מעולם, ובכך מתבטלת טומאתם. מקובל כי במעשה ההשקה ניתן גם לסדר את בעיית המים שאובים, ודינם חוזר להיות כמי גשמים.
לעומת זאת, יש החולקים וסבורים שגם לאחר ההשקה לא ניתן לבטל את פסול השאובים לגמרי, והכשרה של בור המים השאובים היא רק מכיוון שהוא מחובר לבור אחר של מי גשמים, כדוגמת הכלל "כל המחובר לטהור טהור", אך בור המים השאובים אינו כשר באופן עצמאי. החילוק בין שתי הדעות הוא, האם יש להותיר את חור ההשקה המחבר את שני המקוואות כשהוא פתוח במשך כל זמן הטבילה, או שדי רק בפתיחה אחת המשיקה את שני המקוואות.