ב-1938 סר חִנו שוב בעיני סטלין. עם זאת, בניגוד לשותפו קולצוב, העורך הראשי של "אוגוניוק", שנאסר וכעבור שנתיים מת בכלא, שייחט רק איבד את מקומות עבודתו הקודמים, אך לא נעצר וכעבור כשנה הותר לו למצוא לעצמו עבודה מחדש וצילומיו חזרו להופיע ב"ברית המועצות בבנייה" ובמגזינים אחרים.
במלחמת העולם השנייה זכו לפרסום מיוחד שורת צילומים שביצע, על "הקרב על סטלינגרד" ועל "שחרור קייב, אוקראינה", אשר הופיעו במגזינים כמו "צילומים מהחזית" ("Фронтовая иллюстрация") ואחרים, לרבות "פראבדה". לאחר המלחמה ועד סמוך לפני מותו חזר לפרסם מצילומיו, בעיקר ב"אוגוניוק". במרץ 1959 מתה אשתו, וכחצי שנה אחריה נפטר גם הוא, בן 61 במותו.
תערוכות יחיד של צילומיו ממשיכות להתקיים מפעם לפעם, ברחבי העולם, עד היום. במהלך אפריל–מאי 2012 למשל, הוצגה תערוכה שכזו, ב"מוזיאון מוסקבה לאמנות", תחת השם "המשכיות, 1928–1931". שנתיים קודם לכן, ב-2010 הציגה גלריית אלכסנדר ניילי הניו יורקית, תערוכה של 40 מעבודותיו תחת השם: "ארקדי שייחט, התמונות המועדפות, שנות העשרים והשלושים". תערוכה זו הייתה ייחודית, משום שלצורך הכנתה נעזרה הגלריה בנכדתו של שייחט, מריה ז'וטיקובה.
אנטוני ברג
קבר נח
קבר נח המקראי:
קלט (קוגניציה)
קלט הוא כלל המידע המגיע אל המוח. זהו השלב הראשון במסלול קידוד וחלק מתהליך התפיסה.
מקור המושג הוא גישות בפסיכולוגיה קוגניטיבית שההשראה לפיתוחן הגיעה ממדעי המחשב, אשר מגדירים קלט ככלל המידע המוזן במחשב דרך אמצעי הזנת הנתונים.
השפעות הקשב על הקלט.
יכולת הריכוז מתייחסת לכלל הפעילויות המוחיות, המצבים הרגשיים והמצבים הסביבתיים, אשר מאפשרים לאדם לקלוט גירויים מסביבתו. על כן פגיעה ביכולת זו יכולה להשפיע על הרגישות של האדם לגירויים בסביבתו.
הקשב מעורב גם ביכולת לברור חלקים ספציפיים מהקלט החושי מתוך גירויים מתחרים רבים.
בהתאם לכך, הפרעת קשב מאופיינת בקושי להתמקד בגירוי בודד.
קושי זה מוביל לנטייה למוסחות, אשר יכולה להיגרם מגירויים חיצוניים או מחשבות פנימיות של האדם עצמו.
מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים.
בתחילה גירויים הנקלטים מהסביבה מציפים את החושים באופן בלתי מאורגן ואקראי. המידע שנאסף בקולטני החישה הללו מועבר למוח דרך מערכת העצבים.
תהליכי העיבוד המשפיעים על הכנסת מידע לתוך הזיכרון, כך שיוכל להישלף בעתיד מכונים קידוד.
שדה קלט של תא עצב חישתי הוא חלק של המרחב שתא העצב מגיב אליו. זהו האזור שנוכחותו של גירוי בו משנה את פעילות תא העצב, כלומר את קצב הירי (firing rate) שלו. על כן גירוי שלא נמצא בשדה הקלט של תא עצב מסוים לא יוכל להיקלט על ידו והמידע אודותיו לא יגיע אל המוח.
ראדו יואניד
ראדו יואניד (ברומנית: Radu Ioanid) הוא היסטוריון רומני-אמריקאי, יהודי יליד רומניה . החל ממרץ 2020 הוא מכהן כשגריר רומניה בישראל. .בעבר כיהן יואניד כמנהל מחלקת המחקר הארכיוני של מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והיה סגן נשיא הוועידה הבינלאומית לחקר השואה ברומניה שזימן נשיא רומניה, יון איליאסקו, בנובמבר 2004.
קורות חיים.
ראדו יואניד נולד בבוקרשט, רומניה, כבנם של פרופסור וירג'יל יואניד והסופרת אילאנה יואניד. הוא סיים תואר שני בסוציולוגיה, ב-1976, באוניברסיטת בוקרשט, דוקטורט בפילוסופיה ב-1983, באוניברסיטת קלוז' ודוקטורט בהיסטוריה ב-1995, בבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה, בפריז.
יואניד עבד בין השנים 1976 - 1986 כסוציולוג במכון לתכנון בנייה ייחודית בבוקרשט. ב-1986, לאחר היותו במעקב הסקוריטטה, התפטר מעבודתו, כדי שלא יועבר לעבודה מחוץ לבוקרשט והיגר לארצות הברית, שם קיבל מלגת Starkoff באוהיו.
במרץ 2020 התמנה כשגריר רומניה בישראל.
תחנה מרכזית אילת
התחנה המרכזית של אילת היא מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר אילת. שוכנת במרכז העיר, בשדרות התמרים.
בגלל המרחק הרב של העיר אילת משאר חלקי הארץ לתחנה המרכזית באילת יש תפקיד חשוב בחיבור העיר הדרומית למרכז וצפון הארץ, ולכן יוצאים מדי יום עשרות אוטובוסים בין-עירוניים לעיר וממנה. פוקדים אותה מדי יום, ובעיקר בסוף ובתחילת שבוע, מאות ואלפי נוסעים, שרבים מהם הם חיילים, ובעונת הקיץ והחגים תיירים רבים.
שירותי התחנה.
בתחנה המרכזית באילת יש כיום 12 רציפים: 7 רציפים בתוך המבנה, רציף הורדה 1 ו-4 רציפים מחוץ המבנה, יוצאים מהם קווי אוטובוס בין עירוניים לערים חדרה, ירושלים, באר שבע, ראשון לציון, חיפה ותל אביב-יפו. בנוסף יוצאים מן התחנה קווי אוטובוס עירוניים שנוסעים בתוך העיר. כיום יש בתחנה מספר בתי עסק, כמו בתי קפה ומזון מהיר.
מבנה התחנה.
התחנה תוכננה ב-1968 על ידי האדריכל תאודור קיסלוב שהיה אחראי על פרויקטים רבים בעיר אילת. התחנה נחנכה בסמוך לשדרות התמרים ולמרכז רכטר באוגוסט 1974 והיא הוקמה על ידי חברת סולל בונה, עבור נצבא (ראשי תיבות של נכסי צאן ברזל אגד) שכיום נמצאת בבעלות פרטית וברשותה עדיין שטחים רבים המשמשים לצרכים ציבוריים כמו חניונים ומוסכים. היא ממוקמת על שטח של 16 דונם ובנוסף לאגד, פועלים בו מספר נוסף של שוכרים.
התחנה המרכזית בנויה בעיקר מבטון חשוף שחלקו צבוע בצבעים צבעוניים כגון אדום, כחול וצהוב שעוזר לה להתמודד עם האקלים המדברי. בשלב השני של הפרויקט תוכנן להקים בניין משרדים וכיכר בקדמת הרחוב - תוכנית שלא יצאה מעולם לפועל.
כל קווי האוטובוס העוברים בתחנה (עירוניים ובינעירוניים) מופעלים על ידי קואופרטיב אגד פרט לקווים 22 ו-23 המופעלים על ידי מועצה אזורית אילות וקו 340 המופעל על ידי חברת מטרופולין.
קווים עירוניים.
מקרא סימנים:
קווים בינעירוניים.
ניתן לשמור מקום בכל קו בינעירוני המגיע לאילת פרט לקווים 31 ו-50 מאילת לנמל התעופה רמון.
תכנון לעתיד.
בשנת 2009 בעלי השליטה בחברת מנופים פיננסים רכשה את התחנה המרכזית באילת במטרה לפתח אותה. הרעיון הוא שמסוף הנוסעים המשמש את חברת אגד יהיה בעתיד חלק מקניון גדול שינצל את תנועת הנוסעים הרבה העוברת שם.
.ag היא סיומת האינטרנט (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) הלאומית של שמות המתחם (Domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים באנטיגואה וברבודה, החל מ-1991. הרשמות אתרי אינטרנט בסיומות אינטרנט משניות ושלישיות הם זמינות ואין הגבלות בנוגע למי ומה מיקומו של הנרשם. בסיומות אינטרנט משניות, יופיע דומיין האתר לפני .ag, בסיומות אינטרנט שלישיות יופיע דומיין האתר לפני .com.ag, .org.ag, .net.ag או .co.ag
ישיבה (דיון)
ישיבה היא אירוע שבו שני אנשים או יותר מתכנסים לדיון בנושא אחד או יותר. על פי רוב ישיבה היא בעלת אופי רשמי.
אופן ההתכנסות בישיבה.
ישיבה יכולה להתקיים פנים אל פנים, כך שכל המשתפים נוכחים באותו מקום פיזי וגם באופן וירטואלי תוך שימוש בטכנולוגיות מידע ותקשורת. למשל, ניתן לקיים שיחת ועידה באמצעות כמו קו הטלפון. כמו כן, רשת האינטרנט מאפשרת שימוש בסקייפ וועידת וידאו.
ישיבה המתקיימת באמצעות האינטרנט מכונה ישיבה מקוונת.
פגישות מקוונות יכולות להתקיים בין חברי צוות וירטואלי, שהוא צוות עבודה אשר חבריו ממוקמים במיקומים גאוגרפים שונים ומשתמשים בטכנולוגיות שונות לצורך ההתקשרות ביניהם. הן יכולות לאפשר גם עבודה מהבית.
תדירות וחזרתיות של המפגשים.
מכיוון שניתן לערוך ישיבה פעם אחת או יותר, נהוג שמארגן הישיבה מודיע מראש על התדירות והחזרתיות של המפגשים.
מרכז רפואי וולפסון
סמלי מדינות אירופה
סמלי מדינות אסיה
סמלי מדינות אפריקה
סמלי אירופה
סמלי אפריקה
סמלי אסיה
גנדהארה
גנדהארה ( (סנסקריט: गन्धार, פשטו: ګندارا, אורדו: گندھارا) ) הייתה ממלכה קדומה שהשתרעה בעמקי הנהרות סוואט וקאבול ובמישור פוטהאר, בשטח שהיום נמצא בצפון פקיסטן ובצפון-מזרח אפגניסטן, הערים המרכזיות בממלכה היו פורושפורה (פשאוור המודרנית) והעיר טקששילה (טקסילה המודרנית).
השם גנדהארה מופיע לראשונה בשירה ההודית האפית ובטקסטים ריגוודה ואטהרוודה הם מוזכרים כשבט. הצורה הפרסית של השם, Gandara, מוזכרת על ידי הרודוטוס בהקשר הסיפור של סקילכס איש קריאנדה, מגלה ארצות יווני, אשר התחיל את הפלגתו בנהר האינדוס בעיר בגנהארה. השם Gandhara כנראה נובע מהמילה הסנסקריטית gandha, שפירושה "בושם".
הממלכה התקיימה בשנים 500-1500 לפני הספירה כמרכז תרבות בודהיסטי, העיר ידועה כמקום לידתו של פדמאסמבהאבה מייסד הבודהיזם הטיבטי, העיר ידועה בסגנון האמנות המיוחד לה, Gandhara style, אשר הוא זרם באמנות הבודהיסטית שהתפתח והושפע על ידי מיזוג בין אמנות יוונית פרסית סורית והודית, זרם זה באמנות הגיע לשיאו בתקופת שלטונה של אימפריית קושאן.
הממלכה הפסיקה להתקיים כיישות עצמאית בשנת 520 לפני הספירה, כאשר היא נכבשה על ידי האימפריה הפרסית, אך תרבותה הגיעה לשיא בתקופת אימפריית קושאן, בשנים 75-230.
בסביבות שנת 450 שטחי הממלכה נכבשו על ידי ההונים הלבנים, אשר דגלו בהינדואיזם, ותושבי האזור המירו את דתם בהדרגתיות להינדואיזם. בשנים 400, 520 ו-644 האזור תועד על ידי עולי רגל ונזירים סינים (Fa-Xian, Song-Yun, Xuan-Zan) בהתאמה. בשנת 400 נאמר שהבודהיזם שגשג בו, בשנת 520 מתואר הרס שבוצע על ידי ההונים, ובשנת 644 מתואר שהבודהיזם היה בדעיכה, וההינדואיזם היה בעליה, כמו כן תואר שהמקדשים הבודהיסטים היו נטושים.
פליטת פרוטון