בבעלותו של טרנהולם היו שש אחוזות לגידול אורז במחוז ג'ורג'טאון שבקרוליינה הדרומית, שאותם הוא רכש ב-1863 לפני שמונה כמזכיר האוצר. הוא נסע מאבוויל לקולג' קרוליינה הדרומית בקולומביה, שם הוא השתתף ב-1 ביוני בחתונת בנו פרנק למרי אליזבט בורווס בביתו של נשיא הקולג'. טרנהולם, רעייתו ובנותיו עברו לאחוזה שנרכשה אז, שנקראה דה'גריפין וששכנה ליד קולומביה. חיילי צבא האיחוד שרפו אותה במהלך פשיטתם. הם הותירו את הבית באבוויל לוויליאם ולמשפחתו.
ב-12 ביוני לערך, התבקש טרנהולם על ידי קצין צבא האיחוד להגיע לצ'ארלסטון כדי להשיב על כמה שאלות. כשהוא מלווה בחתנו, ג'יימס מ. מורגן (או על פי דיווחים אחרים, בבנו ויליאם), וכשהוא נושא תיק עם מטילי זהב, נסע טרנהולם לאורנג'בורג שבקרוליינה הדרומית. משם הוא לקח את הרכבת לצ'ארלסטון, שם הוא נעצר והובל לכלא ב-13 ביוני. הוא הואשם על ידי הממשלה הפדרלית בהעלמת מיליונים מנכסי הקונפדרציה. עד מהרה הוא הצטרף בכלא לתאודור דוהן וגנר, מנהל חברת "טרנהולם, פרייזר ושות'".
לזמן קצר נכלא טרנהולם בהילטון הד איילנד שבקרוליינה הדרומית, אך גנרל קווינסי גילמור, שהכיר אותו ואת טוב ליבו כלפי השבויים מצבא האיחוד במהלך המלחמה, וזיהה את קשייו הרפואיים, העניק לו כתב חנינה ב-25 ביוני ואפשר לו לשוב לביתו. ביולי שוחרר גילמור מתפקידו וב-12 ביולי נאסר טרנהולם מחדש. מזכיר המלחמה של ארצות הברית, אדווין סטנטון, חשד בו במעורבות ברצח הנשיא לינקולן.
ביולי נעצרו גם תאודור ג'רווי וא.ס. ג'ונסון, שניהלו את תנועת הספינות שפרצו את המצור הימי בתקופת המלחמה. טרנהולם נכלא בפורט פולסקי ליד סוואנה שבג'ורג'יה. הותר לו לקבל מבקרים, שהגיעו אליו, כולל רבים מפקידי הקונפדרציה הבכירים. יחד עמו נכלאו שם ג'יימס סדון, דייוויד לוי יולי, רוברט מ. ט. האנטר, מושל פלורידה לשעבר א. ק. אליסון, צ'ארלס קלארק ממיסיסיפי, א.ג. מגרת' ועוזר מזכיר המלחמה, ג'יימס א. קמפבל – לכולם הוענקה חנינה באוגוסט.
לאחר המלחמה.
לאחר שהוענקה לו חנינה על ידי הנשיא אנדרו ג'ונסון והוא שוחרר ב-1 באוקטובר 1865 (יחד עם קלארק, קמפבל, סגן נשיא הקונפדרציה אלכסנדר סטיבנס והאחראי על הדואר ג'ון רייגן מטקסס), שב טרנהולם לעסקיו. באוגוסט קיבל מנהל החברה שלו ג'יימס ולסמן חנינה וב-29 באוגוסט הורה הנשיא ג'ונסון על השבת הרכוש לחברות בצ'ארלסטון, כולל זו של טרנהולם. עורכי דין אמריקאים הגישו תביעות בבריטניה כנגד נכסי החברה של טרנהולם כדי לקבל בחזרה כספים וכנגד כמה מנהלים בחברה, כולל ט. ד. וגנר וצ'ארלס פרילו. הממשלה הפדרלית תבעה את קנדה על פיצויים על נזקים שנגרמו על ידי חברות בריטיות שפעלו בשם הקונפדרציה, אך הם הגיעו להסדר, כולל שלושה מיליון דולר על נזקים לתנועת הספנות האמריקאית שנגרמה על ידי ספינת הקונפדרציה "אלבמה" שנבנתה בבריטניה.
בנו של טרנהולם, פרד, הפליג הביתה מאנגליה כדי להשתתף בחתונת אחותו הלן לג'יימס מוריס מורגן. טרנהולם יצר קרנות והעביר אחוזות לילדיו ולבני זוגם. הממשלה הפדרלית עיקלה כמה מנכסים אלו בהתבסס על אי תשלום מכס על ידי החברה של טרנהולם על פריטים שיובאו על ידי הספינות פורצות המצור במהלך המלחמה.
ב-1867 הוכרזה חברת תיווך הכותנה של טרנהולם כפושטת רגל. החברה התארגנה מחדש כ"ג'ורג' טרנהולם ובנו" ועברה הסבה לכריית זרחה, תחום שזכה לפריחה לאחר המלחמה. ב-1868 נבחר טרנהולם כמנהל של חברת הרכבות בלו רידג'. מסילה זו תוכננה לקשר את צ'ארלסטון אל המערב התיכון, אך היא פשטה רגל בשל מעילה של אחד ממנהליה שנמלט לצפון. ייתכן גם שפשיטת רגל זו נבעה מניהול לקוי.
בתקופה שלאחר המלחמה נודע טרנהולם בשל פעילותו הפילנתרופית בקרוליינה הדרומית, הן למען שחורים והן למען לבנים. ב-1865 הוא כתב שהאמנציפציה ניתנה לשחורים בצדק ודחף לקידומם. רבים מתושבי קרוליינה הדרומית לא היו שבעי רצון מהפעולות שננקטו בתקופת השיקום ומהמושל רוברט קינגסטון סקוט. הוא הוביל את המאמצים להשקיע ברווחת הציבור ובתשתיות, שכתוצאה מכך שולש החוב המדינתי שכן לא בוצעו השקעות רבות לפני המלחמה. הוא שרד תהליך הדחה. ב-1874 נבחר טרנהולם לבית המחוקקים של המדינה והוא היה חבר בו עד יומו האחרון.
באותה שנה לוותה מערכת הבחירות למושל המדינה באלימות, כאשר דמוקרטים לבנים פעלו כדי לדכא את המצביעים הרפובליקנים השחורים. הארגון הצבאי-למחצה, "החולצות האדומות" התחמש וחבריו רכבו בכל האזור. הם היו לוחמניים באופן מיוחד והצליחו להטיל אימה על מצביעים שחורים רבים. הדמוקרט וייד האמפטון, גנרל לשעבר בצבא הקונפדרציה, נבחר כמושל והדמוקרטים הלבנים השיבו לעצמם את השליטה בבית המחוקקים של המדינה למשך רוב מאה השנים הבאות.
מותו והנצחתו.
ג'ורג' טרנהולם נפטר בצ'ארלסטון ב-9 בדצמבר 1876 ונטמן בבית הקברות מגנוליה.
בספריית הקונגרס מוחזקים רבים מתיקי מחלקת האוצר של הקונפדרציה, רבים מהם נוצרו על ידי טרנהולם.
קיימת אמונה עממית שטרנהולם ומעשיו נתנו השראה למרגרט מיטשל כאשר יצרה את דמותו של רט בטלר בספרה על תקופת מלחמת האזרחים, חלף עם הרוח.
דינוקרידידה
דינוקרידידה (שם מדעי: Dinocaridida; משמעות השם מיוונית: "deinos" - "נורא", "caris" - "חסילון/סרטן") היא מחלקת פרוק-רגליים קדמונית, אשר התקיימה החל מהקמבריון ושרדה עד לאמצע הדבון, שבעידן הפלאוזואיקון. הם קיבלו את שמם עקב הדמיון השטחי שלהם לסרטנים ארוכי-בטן גדולים ומאיימים, אם כי אין ודאות בקשר זה.
יצורים אלה שגשגו לאורך הקמבריון והאורדוביק, לפני עלייתם של החולייתנים בעולם. הסוג "Schinderhannes" היה המאוחר ביותר והוא חי עד הדבון. מאובנים שלהם נמצאו בסלעים מהקמבריון בקנדה, רוסיה וסין וכן מאובנים מהאורדוביק במרוקו ושל הדבון בגרמניה.
יצורים אלה היו מהגדולים שבפרוקי הרגליים מעולם וכנראה שהגדולים ביצורי הקמבריון. הגדולים שבהם כמו האגירוקאסיס והאנומלוקאריס הגיעו לאורך של מטר עד 2 מטר. במראם הם היו שטוחים, מוארכים ובעלי עיניים מורכבות כמו של שפיריות על "גבעולי עיניים" כמו של סרטנים. גפי הפה נעו בחופשיות וסיננו מזון לפיהם או אולי לפתחו טרף. מצידי הגוף היו זיפים שעזרו ליצורים לנוע במים.
כיום לא ברור אם כל יצורי הקבוצה שייכים לאותה מחלקה או שזו קבוצה פרפילטית הקשורה ללובופודיה, בה מצויים גם הקבוצות נושאי ציפורניים ודובוני מים וכן פרוקי הרגליים החיים.
דיקסי ביב גרייבס
דיקסי ביב גרייבס (באנגלית: Dixie Bibb Graves; 26 ביולי 1882 – 21 בינואר 1965) הייתה אשת ציבור אמריקאית, שהייתה הגברת הראשונה של מדינת אלבמה, והאישה הראשונה שייצגה אותה בסנאט של ארצות הברית.
ביוגרפיה.
דיקסי ביב נולדה ביולי 1882 מחוץ לבירת אלבמה מונטוגומרי, בתם של פייטון ואיזבל ת'ורף ביב במטע המשפחתי שלהם. לאחר שלמדה בבתי הספר ציבוריים, נישאה ב-1900, בת 18 ביום חתונתה, לחבר בית המחוקקים של אלבמה ובן דודה ביב גרייבס. עם נישואיה לגרייבס, נעשתה פעילה אזרחית. היא הייתה חברה בחבר בהנאמנים של בית הספר התעשייתי לבנים באלבמה שבבירמינגהאם ונשיאת הארגון "הבנות המאוחדות של הקונפדרציה" בשנים 1915–1917. הייתה פעילה באיחוד הנשים הנוצרי להתנזרות מאלכוהול (Woman's Christian Temperance Union), באיגוד מועדוני הנשים באלבמה, ובתנועה למען זכות בחירה לנשים.
ב-20 באוגוסט 1937 מונתה בידי בעלה, שהיה אז מושל אלבמה, לסנאט של ארצות הברית כממלאת מקומו של הסנאטור הוגו בלאק שהתפטר מהסנאט. גרייבס הייתה האישה הראשונה בסנאט של ארצות הברית מטעם אלבמה, והאישה הנשואה הראשונה כמו כן (כל הסנאטוריות האחרות היו אלמנות). היא כיהנה מיום מינויה עד להתפטרותה ב-10 בינואר 1938. החלטתו של המושל גרייבס למנות את אשתו לסנאטורית עד שניתן יהיה לקיים בחירות ביניים התקבלה במטרה שלא להעדיף אף אחד מהמועמדים הפוטנציאליים העתידים לבוא. במהלך כהונתה הצביעה בעד תוכניות מדיניות הניו דיל בנוגע לחקלאות, בקרת יבולים ומדיניות עבודה.
גרייבס הייתה פעילה בתחומים אחדים, כולל רווחת הציבור, בריאות וחינוך. במהלך מלחמת העולם השנייה התגייסה לחיל הנשים של צבא ארצות הברית ועבדה עבור הצלב האדום האמריקאי ובשירות הארגונים המאוחד (United Service Organizations). קבוצה אחת בחיל הנשים נקראת על שמה של גיקסי ביב גרייבס. היא הייתה חברה פעילה בפעילויות נשים של קרן הלאומית לשיתוק ילדים. נוסף על כך, גרייבס פעלה למען מציאת תרופה לשיתוק ילדים. היא הייתה חברה בעוד מספר ארגונים ותנועות אחרות, בהם האגודה ההיסטורית של אלבמה ו"המועדון ללא שם". גרייבס הלכה לעולמה ב-21 בינואר 1965, בת 82 במותה. היא נטמנה בבית העלמין גרינווד שבמונטוגומרי. ב-1972 נכנסה להיכל התהילה של אלבמה.
נונאטאק פדרסן
נונאטאק פדרסון (באנגלית: Pedersen Nunatak) הוא הנונאטאק המערבי ביותר שבין נונאטאקי סיל, צפונית מזרחית לכף פיירווד'ר בחוף המזרחי של חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
הנונאטאק מצוי 15 קילומטרים צפונית מזרחית לכף פיירווד'ר.
הנונאטאק מתנשא לגובה של 210 מטרים מעל פני מדף הקרח לארסן.
היסטוריה.
גילוי בנונאטאק.
הנונאטאק התגלה לראשונה בשנת 1947 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
מקור השם.
הנונאטאק נקרא על שמו של קפטן מורטן פדרסן (Morten Pedersen) מפקד אוניית ציד הלווייתנים הנורווגית קסטור (Castor), אשר צדה לחופי אנטארקטיקה בקיץ האנטארקטי 1893–1894.
לקריאה נוספת.
• R. L. Oliver, P. R. James, J. B. Jago, Antarctic Earth Science, PP 326, 348
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 277