באותה השנה סבלה החליפות ממאבקים פנימיים נוספים, כאשר ברית מהדיסטית שהובלה על ידי שני מנהיגים מקומיים, רבה ואיאטו, קראה תיגר על המחנה המרכזי שרצה לשמר את שיטת השלטון המסורתית, האוסמאנויה, והיה בראשות זובאיירו. הברית נחלה הצלחה ובין היתר כבשה את אזור בורנו, אולם התפרקה כאשר רבה ואיאטו הסתכסכו ואיאטו נרצח. חרף זאת, המאבק וביטויי הדה-לגיטימציה כלפיי השלטון המרכזי ערערו עוד יותר את כוחו של זובאיירו בשלטון. במקביל, המשיך תהליך שהחל עוד משנת 1885, ובו מעצמות אירופה - צרפת, גרמניה ואנגליה - מגבירות בהדרגה את אחיזתן בשטחים הסמוכים.
בעקבות ועידת ברלין, הבריטים התרחבו לדרום ניגריה, ובשנת 1902 החלו בתוכניות להשתלט על חליפות סוקוטו. הגנרל הבריטי פרדריק לוגארד השתמש ביריבויות בין האמירים בדרום לבין הממשל המרכזי בסוקוטו כדי למנוע התנגדות בעת שהתקדם לעבר הבירה. כשהבריטים התקרבו לעיר סוקוטו, הסולטאן החדש מוחמדו אטחירו ארגן הגנה מהירה על העיר ונלחם בכוחות בריטניה. הכוח הבריטי ניצח בקלות.
ב־13 במרץ 1903 בכיכר השוק הגדולה של סוקוטו, הוויזייר האחרון בחליפות, נשבע רשמית לשלטון הבריטי. הבריטים מינו את מוחמדו אטחירו השני לחליף החדש. פרדריק לוגארד ביטל את החליפות, אך שמר את התואר סולטאן כתפקיד סמלי בפרוטקטורט הצפוני של ניגריה החדשה. שריד זה נודע בכינוי "מועצת הסולטנות של סוקוטו". ביוני 1903 הביסו הבריטים את יתר כוחותיו של אטחירו הראשון והרגו אותו. עד 1906 הסתיימה כל ההתנגדות לשלטון הבריטי.
מורשת.
אף על פי שהיא איבדה את כוחה הפוליטי שהיה לה בעבר, מועצת הסולטנות של סוקוטו המשיכה להתקיים והסולטנים של סוקוטו הם עדיין "דמויות מובילות בחברה הניגרית". אפילו נשיאי ניגריה חיפשו את תמיכתם.
בשל השפעתה, חליפות סוקוטו נערצת גם על ידי אסלאמיסטים בניגריה המודרנית. לדוגמה, הקבוצה המיליטנטית הג'יהאדית אנסארו נשבעה להחיות את חליפות סוקוטו על מנת להחזיר את הכבוד האבוד של המוסלמים באפריקה השחורה.
Echoes (אלבום)
Echoes (בעברית: הדים) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הבריטית מגי ריילי. האלבום יצא לאור ב-30 באפריל 1992, על ידי חברת התקליטים EMI. כמו כן, מתוך האלבום יצאו הסינגלים; "What About Tomorrows Children", ", " ו-"Tears in the Rain".
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים שבנורווגיה.
רקע ויציאה.
האלבום הופק על ידי ארמנד וולקר, הראלד שטיינהאור, כריסטיאן שולצה וסטפן זאונר. האלבום יצא על גבי תקליט, ותקליטור. בשנת 2008, יצא האלבום מחדש על ידי חברת התקליטים מירור אימייג' רקורדס. ב-"AllMusic" הפנו כלפיו ביקורת חיובית, תוך שהעניקו לו שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול.
פרק זמן מסוים לאחר צאתו, הועלה האלבום לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
קייב פסז'רסקי
קייב פסז'רסקי (באוקראינית: Київ-Пасажирський; מילולית: קייב [ל]נוסעים) היא תחנת הרכבת המרכזית של העיר קייב, בירת אוקראינה. לתחנה שתי כניסות, הנקראות "התחנה המרכזית" (Центрального вокзалу) ו"תחנת הרכבת הדרומית" (Південний вокзал), אף שהן אינן תחנות נפרדות אלא מחוברות לקומפלקס משותף. הקומפלקס מורכב ממסוף רכבות בין-עירוניות ובין-ארציות, מסוף רכבת פרברים, מסוף לרכבת המהירה לנמל התעופה בוריספול ושטחי שירות ומוסכי רכבות. בצמוד לתחנה נמצאים מסוף קווי החשמלית סטארווקזלנה (Старовокзальна) ותחנת הרכבת התחתית ווקזלנה (Вокзальна), המרכיבים את המרכז התחבורתי (האב) הגדול בעיר. נכון לשנת 2018 זוהי תחנת הרכבת העמוסה ביותר באוקראינה, ומשרתת 23.4 מיליון נוסעים בשנה.
היסטוריה.
בניית התחנה הראשונה באתר זה, מדרום למרכז העיר ההיסטורית, הושלמה ב-1870, כחלק מקוי הרכבת קייב-באלטה וקייב-קורסק. מבנה התחנה היה מבנה לבנים דו-קמתי בסגנון התחייה הגותית.
המבנה הנוכחי הוקם בין השנים 1927-1932 בסגנון הקונסטרוקטיביזם הרוסי. המבנה שופץ באופן מקיף בשנת 2001, באותה עת הוקמה גם חזית הכניסה הדרומית.
התחנה סובלת מעומס רב ולפי התוכניות יוחלף המרכז התעבורתי של העיר ויועבר לגדה השמאלית (המזרחית) של הדנייפר עם הפיכת תחנת דרניצה (Дарниця) לתחנת הרכבת המרכזית של הבירה.
רפא מייקה
רפא מייקה (בפולנית: Rafał Majka; הגייה פולנית: rafaw majka; נולד ב-12 בספטמבר 1989) הוא רוכב אופני כביש פולני מקבוצת בורה–הנסגרוהה. מייקה הוא מלך ההר בשנת 2014 ו-2016 בטור דה פראנס וניצח 3 קטעים במרוץ וקטע אחד בוואלטה אספניה. נוסף על כך, מחזיק בניצחון כללי ב (2014) ובטור של סלובניה (2017) והוא מדליסט הארד מאולימפיאדת ריו.
קריירה.
טינקוף (2011–2016).
מייקה חתם בקבוצת טינקוף, הוא לא רשם הישגים בולטים בחלק הראשון של העונה ונבחר לוואלטה אספנייה, אך גם שם לא הצליח לבלוט ולא התחיל את הקטע ה-17, ובכך פרש מהמרוץ.
בעונה זו, מייקה סיים במקום ה-15 באליפות פולין. הוא השתתף בטור ד'לאן, וסיים שני בקטע ה-4. בסופו של דבר, סיים במקום ה-19 הכללי.
מייקה נבחר שוב לוואלטה אספנייה, והישגו הטוב ביותר היה מקומו ה-13 בקטע ה-14. בנוסף לכך התחרה בטור של בייג'ינג', וסיים במקום השביעי הכללי. הוא התחרה גם בגביע יפן, וסיים במקום השלישי.
בעונה זו חלה מגמת שיפור אצל מייקה, שכן הוא נבחר לג'ירו ד'איטליה, סיים במקום השביעי הכללי, וסיים רביעי בקטע ה-15. בנוסף לכך, בקטע נגד השעון האישי שהתקיים בקטע ה-18, סיים חמישי, וגם בקטע ה-10 סיים חמישי. בדירוג הצעירים, סיים במקום השני בפער של 41 שניות מקרלוס בטאנקור. הוא סיים רביעי בטור פולין, וניצח את דירוג המאיצים. בוואלטה אספניה, שנבחר אליה גם השנה, סיים במקום ה-19 הכללי. במרוץ מילאנו טורינו, הגיע במקום השני, ובג'ירו די לומברדיה, הגיע במקום השלישי.
ב-2014, סיים במקום רביעי הכללי במרוץ הקריטריום אינטרנשיונל, וניצח את דירוג הצעירים. הוא התחרה גם בטור דה רומאנדי, וסיים במקום ה-13 הכללי. בג'ירו ד'איטליה, מייקה כבר התקדם למקום השישי הכללי (פער של 7:04 דקות ממנצח המרוץ, נאירו קינטנה), והשלישי בקטגוריית הצעירים (אותו פער מקינטנה).
הוא התחרה לראשונה בטור דה פראנס, ניצח את הקטע ה-14 וה-17, וניצח את קטגוריית מלך ההר ולבש את החולצה המנוקדת ("הפולקה דוט"). לאחר מכן, ניצח גם את הטור של פולין.
ב-2015, מייקה התנסה בקלאסיקות האביב, לה פלש ואלון, ולייז'–בסטון–לייז', בראשונה סיים במקום ה-82, ובשנייה במקום ה-33. הוא סיים במקום העשירי בטור דה סוויס. מייקה נבחר שוב לטור דה פראנס, וניצח את הקטע ה-11. בוואלטה אספנייה, רשם את הישג שיאו, כאשר סיים במקום השלישי הכללי, 1:09 אחר מנצח המרוץ, פאביו ארו.
את 2016, פתח במקום השביעי הכללי בטור של סן לואיס, וחמישי בטור של אנדלוסיה. הוא השתתף בטור דה רומאנדי, אך פרש לפני הקטע ה-5. בג'ירו ד'איטליה, סיים במקום החמישי הכללי, 4:37 אחר מנצח המרוץ, וינצ'נצו ניבאלי האיטלקי. הוא התחרה גם בטור דה פראנס, ושיחזר את הישגו מ-2014 כמלך ההר, כאשר ניצח עם 209 נקודות, 28 נקודות יותר ממה שהשיג ב-2014. הוא ניצח גם באליפות פולין.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), זכה במדליית הארד, לאחר שלא היה יכול להתמודד עם יאקוב פוגלסן, וגרג ואן אוורמט בספרינט.
בורה–הנסגרוהה (2017-היום).
לאחר שקבוצת טינקוף נסגרה, הצטרף מייקה ביחד עם פטר סאגאן לקבוצת בורה–הנסגרוהה הגרמנית. הוא סיים במקום ה-11 בוולטה אה קטלוניה, וסיים במקום העשירי בלייז'–בסטון–לייז'. ב, סיים במקום השני הכללי. הוא ניצח את הדירוג הכללי בטור של סלובניה וגם את דירוג מלך ההר, הוא סיים שני בטור של פולין. בוואלטה אספנייה, ניצח את הקטע ה-14 אך לא התמודד עבור הדירוג הכללי.
את עונת 2018 פתח מייקה במקום השביעי הכללי בוואלטה של סן חואן, ועם מקום חמישי בטור של אבו דאבי. הוא סיים שני בקטע הרביעי של טירנו - אדריאטיקו, אך סיים רק במקום ה-36 הכללי. בטור של סלובניה, ובטור של קליפורניה, סיים בשני המרוצים במקום ה-6 הכללי. הוא נבחר שוב לטור דה פראנס, והתוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקומו ה5 בקטע ה-6 וה-19, בסופו של דבר סיים במקום ה-19 הכללי, וה-3 בדירוג מלך ההר. הוא התחרה גם בוואלטה אספנייה, והגיע שני בקטע ה-13, וסיים במקום ה-13 הכללי. בג'ירו די לומברדיה, סיים במקום ה-7.
מייקה סיים שביעי בוולטה אה קטלוניה, שישי בטור של האלפים, ושישי בג'ירו ד'איטליה, בנוסף לכך, בטור של פולין הגיע תשיעי. בוואלטה אספנייה, הגיע מייקה במקום השישי הכללי.
את עונת 2020 פתח מייקה עם מקום חמישי בטור האמירויות, 2:11 דקות מאדם ייטס המנצח. לאחר תום פגרת הקורונה, סיים רביעי ב, 2:32 דקות מרמקו אוונפול המנצח, ושלישי בטירנו - אדריאטיקו, 29 שניות מסיימון ייטס המנצח. אך בג'ירו ד'איטליה, מרוץ המטרה שלו בעונה, סיים מחוץ לעשירייה הראשונה ובמקום ה-12, 20:31 דקות מטאו גייגן הארט, כשבן קבוצתו פטריק קונראד, סיים שמיני. התוצאה הכי טובה של מייקה במרוץ הייתה מקום 5 בקטע ה-15.
לאחר 4 עונות במדי בורה, תתם מייקה ביו. איי. אי. אמירטס.
סופת שלג
ליאוני גולדנברג
Dreamchaser World Tour
Dreamchaser World Tour הוא סיבוב הופעות השמיני של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן, אשר נועד לקדם את אלבומה האחד עשר, "Dreamchaser". סיבוב ההופעות החל ב-16 ביוני 2013, והסתיים ב-14 בדצמבר 2014.
כלפי סיבוב ההופעות הופנו שבחים וביקורות חיוביות משלל מבקרי מוזיקה שונים.
רשימת השירים.
להלן רשימת השירים אשר בוצעו במהלך סיבוב ההופעות:
הפסקה
רשימת השירים של המופעים אשר התקיימו בסוף 2014
הערות
פרסים ומועמדויות של שרה ברייטמן