רמה רימינג השתתפה בתוכניות הטלוויזיה "אקזיט", "קצרים", "אינסטינקט בסיסי" ,"לילה בכיף" ו"מאה ואחד דרכים לעוף". רימינג ערכה הופעה משותפת עם שירי מימון, השתתפה בגרסה הישראלית של המחזמר "שיקגו", הופיעה ב"טקס האוסקר הישראלי" ובפסטיבל הויגסטוק הישראלי, שמפיק ארגון בלה דואגת למען העלאת המודעות למחלות מין ושימוש באמצעי מניעה.
מתקן החקירות בזכרון יעקב
מתקן החקירות בזכרון יעקב היה מתקן צבאי סגור שהוקם בבית ההבראה של "מבטחים" בזכרון יעקב, שבו שוכנו פדויי שבי שחזרו משבי האויב במלחמת יום הכיפורים, כדי לחקור אותם על נסיבות נפילתם בשבי ועל התנהגותם במהלכו. החקירה במתקן הייתה אירוע טראומטי עבור חלקם, ויש הטוענים כי עקב כך אינם מסוגלים לעבור ליד זכרון יעקב גם שנים רבות לאחר מכן.
עדויות פדויי שבי.
החקירה בבית ההבראה השאירה רושם קשה מאוד על חלק מהחיילים.
עדות השבוי נתן מרגלית שחזר מהשבי במצרים:
עדות השבוי יואב בן דוד שחזר מהשבי בסוריה:
עדות השבוי גדעון ארנהלט שנפל בשבי במוצב החרמון:
תגובת דובר צה"ל.
דובר צה"ל בחר לא להתייחס לאירועים במתקן בזיכרון, אך הודיע על פקודה מעודכנת על פיה יפעלו כל גורמי הצבא המטפלים בפדויי השבי:
סדרת הטלוויזיה "חטופים".
גידי רף במאי סדרת הדרמה הישראלית "חטופים", מספר בריאיון עמו באתר "וואלה!", כי החוויה שעברו פדויי השבי במתקן בזיכרון והתחקיר שערך אודותיה, שימשו אותו בחלק מעלילת הסדרה, שבה משמש השחקן גל זייד חוקר שבויים מטעם מערכת הביטחון. באמצעות פרק זה בסדרה מותח רף ביקורת על מערכת הביטחון והמרדף שלה אחרי הסודות שהשבויים הסגירו או לא הסגירו בהיותם בשבי.
יונה צבר
יונה צבר (Yona Sabar; נולד ב-1938) הוא בלשן וחוקר יהדות כורדיסטן, מכהן כפרופסור לעברית באוניברסיטת UCLA בלוס אנג'לס.
חייו.
צבר נולד בזאכו שבכורדיסטן העיראקית כיונה ביי צבאע'א. בשנת 1951 עלה לישראל עם בני-משפחתו והתיישב בירושלים. לאחר עלייתו עִברת את שם משפחתו לצבר. בשנת 1963 קיבל תואר ראשון בעברית ובערבית מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הוא היה בין תלמידיהם של יעקב פולוצקי וחיים רוזן. במהלך לימודיו, היה צבר הסטודנט הראשון לקבל מלגת מחקר ממכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח. לאחר התואר הראשון, המשיך את לימודיו בארצות הברית וקיבל תואר דוקטור בשנת 1970 מאוניברסיטת ייל.
צבר פרסם למעלה מ-90 מאמרים וספרים בנושא ארמית חדשה צפון-מזרחית, שאותה הוא דובר כשפת אם, ובנושא תרבות יהודי כורדיסטן. עבודת הדוקטור שלו הוקדשה לההדרה של כתבי-יד בארמית חדשה מן המאה ה-17 שמקורם בעיר נרווה שבעיראק (שבמחוז דהוכ). בין עבודותיו החשובות מילון לארמית-חדשה.
בשנת 2008 פרסם בנו, העיתונאי אריאל צבר, ספר ביוגרפי עליו, שבו הוא מגולל את סיפור עלייתו ארצה והגירתו לארצות הברית. לפי הספר, יונה צבר היה הנער היהודי האחרון שחגג בר מצווה בזאכו.
צבר הוא אחיו של החוקר לפולקלור יהודי שלום צבר.
פורט אייזיק
פורט אייזיק (באנגלית: Port Isaac) הוא כפר דייגים לחופו של האוקיינוס האטלנטי, בקורנוול, אנגליה. המזח של העיירה נבנה במהלך שלטונו של הנרי השמיני. הבתים אשר מסביב מתחם הכפר נבנו במהלך המאה השמונה עשרה ובמהלך המאה התשע עשרה. מאז פריחתו של המקום נקשרה הצמיחה לדיג ולהעברות משא של תושבי העיירה. בפורט אייזיק ישנה תחנת הצלה אשר נבנתה בשנת 1869 עם שתי ספינות הצלה הנקראות "ריצ'רד" ו"שרה". בית הסירות הישן שימש עד לאחרונה כבית הדואר.
לתושבי העיירה יש קבוצה מקומית של זמרי שאנטי ימיים הנקראים "חברי הדייגים" (Fisherman's Friends), השרים באופן קבוע בימי הקיץ על גדות הנמל החל מהשעה שמונה בערב.
מסלולי טיול מומלצים בכפר:
היסטוריה כאתר צילומים.
לפורט אייזיק יש היסטוריה כאתר צילומים לסדרות וסרטים ידועים, כגון איש חלום הבלהות (The Nightmare Man), פולדארק, אוסקר ולוסינדה (Oscar and Lucinda), להציל את גרייס (Saving Grace), וסדרת הדרמה קומית דוק מרטין.
טנה
מערת קבורה כלקוליתית בפקיעין
מערת קבורה כלקוליתית היא אתר קבורה מהתקופה הכלקוליתית סמוך ליישוב פקיעין ובה ממצא עשיר במיוחד.
האתר התגלה בשנת 1995 בעת עבודות תשתית בפקיעין, ונחפר על ידי הארכאולוגים צבי גל, הווארד סמיטליין ודינה שלם. המערה היא מערה קרסטית ובה זקיפים ונטיפים פעילים והיא נמצאת על גבעה ממערב לפקיעין. עושר הממצא מציב את האתר כאחד החשובים להבנת התקופה הכלקוליתית בארץ ישראל. אורך המערה כ-18 מטר ורוחבה נע בין 3 ל-5 מטרים. פנים המערה מחולק לשלושה מפלסים שנתחמו באבני גוויל ורוצפו, ועליהן הניחו את גלוסקמאות החרס.
שלבי השימוש.
ראשית השימוש במערה, היה כמחסה בתקופת הנאולית הקרמי ונמצאו בה שברי חרסים ושכבות אפר מתקופה זו. עיקר השימוש הוא בתקופה הכלקוליתית ולקבורה בלבד. נראה שהיא שימשה לקבורה במשך כמה מאות שנים. המתים נקברו בה קבורה משנית, עצמותיהם הובאו מקברן המקורי והונחו בגלוסקמאות שרובן עוטרו בעיטורי פיסול או צביעה מרשימים המתארים פנים, ידיים, עיניים ועוד איברים אנושיים. בשלב מאוחר יותר, נשדדה המערה ותכולתה פוזרה ובהמשך כוסתה בשכבות טרוורטין שהוא סוג של סלע גיר שנוצר לאורך ערוצי נחלים.
מאפייני הנקברים.
במערה נמצאו שרידיהם של כ-450 בני אדם, בני שני המינים מגיל נעורים ואילך. דבר זה מלמד כי תינוקות וילדים נקברו עדיין בצורה אופיינית לתקופה, בקנקנים מתחת לרצפות. כמו כן, ישנם הסוברים כי ריבוי שלדים על פני גלוסקמאות מלמדות על חברה מעמדית.
במחקר גנטי שפורסם בשנת 2018 על ידי חוקרים מאוניברסיטת תל אביב, רשות העתיקות ואוניברסיטת הרווארד התגלה כי מוצאם של 22 פריטים שהגנום שלהם נשתמר מתוך 650 הנקברים במערה מן התקופה הכלקוליתית היו ממוצא לבנטיני מקומי (~57% מהנבדקים) לצד עם גנים מאיראן (~17%) ומהרי הזגרוס (~26%), מה שמעיד על הגירה לארץ ישראל בתקופה זו. מאפייני המהגרים האלה היו גוון עור בהיר יותר ועיניים כחולות, מה שלפי הממצא הגנטי לא נמשך אל עבר תקופת הברונזה הקדומה באתר זה.
זול ורן
1939 בארצות הברית
1939 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 163 שנה מיום היווסדה.
1938 בארצות הברית
1938 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 162 שנה מיום היווסדה.
מלחמת העולמות (תסכית)
מלחמת העולמות (מאנגלית: The War of the Worlds) היה תסכית רדיו במסגרת סדרת הדרמה בשידור חי "תיאטרון מרקורי בשידור" של רדיו CBS, שביים והגיש השחקן אורסון ולס. הפרק היה עיבוד לרדיו של הרומן "מלחמת העולמות" מאת הרברט ג'ורג' ולס (1898), ושודר לרגל ליל כל הקדושים ביום ראשון, 30 באוקטובר 1938, בשעה שמונה בערב לפי שעון החוף המזרחי של אמריקה הצפונית. הפרק נודע בעקבות טענות שהוא גרם לכאורה להיסטריה המונית בקרב קהל המאזינים. ואולם, היקף ההיסטריה שנגרמה שנוי במחלוקת, משום שמספר המאזינים לתוכנית באותה שעה היה מועט באופן יחסי.
התוכנית שנמשכה שעה, נפתחה בנעימת הנושא של סדרת התסכיתים "תיאטרון מרקורי בשידור", והודעה שיוצג עיבוד לרומן "מלחמת העולמות". אחר כך קרא ולס פרולוג מהספר, עם שינויים קלים לצורך התאמת תקופת ההתרחשות לשנת 1939. במשך עשרים הדקות הבאות נמשכה שגרת שידורי ערב שהופרה על ידי סדרת מבזקי חדשות בדבר פיצוצים מוזרים שנראו על מאדים ממצפה כוכבים, ובעקבותיהם, ללא קשר לכאורה – דיווח על עצם בלתי מזוהה בצורת גליל שנפל מהשמיים על חווה בכפר גרובר'ז מיל בניו ג'רזי . תוכנית המוזיקה נמשכה זמן קצר בטרם הופרעה על ידי דיווח בשידור חי מגרובר'ז מיל, שם הקיפו שוטרים וקהל סקרנים את העצם המוזר. לפתע יצאו מתוכו אנשי מאדים ותקפו את הנוכחים באמצעות קרינת חום. כתב הרדיו המבוהל המשיך לתאר את ההתרחשות, עד שהשידור דעך ונקטע בפתאומיות. אחר כך הגיע זרם גובר של ידיעות אודות פלישת חייזרים הרסנית ברחבי העולם, וניסיונות חסרי תוחלת של צבא ארצות הברית לבלום את הפלישה. חלקה הראשון של התוכנית הגיע לשיאו בדיווח אחר, הפעם מעל גג בניין במנהטן, על מכונות מלחמה ענקיות של אנשי מאדים, המפזרות עשן רעיל ברחבי ניו יורק. הכתב במקום תיאר אזרחים נואשים נמלטים, השתעל והשתתק. בשלב זה יצאה התוכנית להפסקה ראשונה. החלק השני היה יותר בסגנון של תסכית דרמטי שגרתי, ועקב אחר אחד הניצולים (ולס בעצמו), שהיה מוטרד לגבי העתיד הצפוי אחרי הפלישה, והכיבוש המתמשך של כדור הארץ על ידי אנשי מאדים. כמו בספר, אחרי שבני האדם נכשלו במלחמתם בפולשים, התסכית מסתיים בכך שאנשי מאדים ניגפו בפני חיידקים מכיוון שלא הייתה להם מערכת חיסון מתאימה לתנאים הביולוגיים השוררים בכדור הארץ.
התסכית שהגיש אורסון ולס התפרסם מכיוון שלכאורה הוא תעתע במאזינים שהאמינו שהתקיימה פלישה אמיתית ממאדים, בגלל השימוש בסגנון דיווח של "חדשות מתפרצות" בחלק הראשון של התוכנית. אשליית המציאות הועצמה משום ש"תיאטרון מרקורי בשידור" נחשבה לתוכנית מהימנה ללא הפסקות לפרסומות מסחריות, וההפסקה הראשונה בשידור הייתה רק כעבור חצי שעת שידור. על-פי אגדה אורבנית רווחת, אזרחים רבים האזינו באותה שעה לתוכנית קומית ששודרה ברשת NBC, ובזמן הפוגות מוזיקליות עברו לתוכנית של ולס. בשל כך, לפי המסופר, הם החמיצו את ההקדמה שהבהירה שמדובר בתסכית רדיו מבוים. אולם לפי מחקר מאוחר של ההיסטוריון א' בראד שוורץ, מקרים כאלה היו בודדים ביותר.
השידור עורר גל מחאה נרחב בכלי התקשורת. עיתונים ואישי ציבור הגדירו את העריכה בסגנון מבזק חדשות כמעשה הונאה וקראו להטלת רגולציה מצד רשות התקשורת הפדרלית בארצות הברית. עם זאת, התסכית ביסס את מעמדו של אורסון ולס כמחזאי.
הפקה.