הצ'מפס (באנגלית: The Champs) הייתה להקת רוק אנד רול אמריקאית, המפורסמת ביותר בזכות הלהיט האינסטרומנטלי "Tequila". הלהקה קיבלה את שמה משמו של סוסו של ג'ין אוטרי , צ'מפיון (Champiom, אלוף), והוקמה על ידי מנהלי האולפן ב-Challenge Records שבבעלות אוטרי כדי להקליט בי-סייד עבור סינגל של דייב בורג'ס בשם "Train to Nowhere". הרצועה התפרסמה יותר מהאיי-סייד, שכן "Tequila" הגיעה למקום הראשון בשלושה שבועות בלבד, והלהקה הפכה ללהקה הראשונה שהגיעה למקום הראשון עם שיר אינסטרומנטלי שהיה הראשון שהוציאה. השיר הוקלט באולפני גולד סטאר בסתיו 1957, ובשנת 1959 זכה בפרס גראמי על ביצוע ה-R&amp;B הטוב ביותר. הוא מכר למעלה ממיליון עותקים, וזכה למעמד דיסק זהב על ידי ה-RIAA.
"Tequila" נכתב על ידי הסקסופוניסט דני פלורס , אך הקרדיט נזקף לזכות "צ'אק ריו" – כינוי של פלורס – מכיוון שהיה לו באותה תקופה חוזה בחברת תקליטים אחרת (RPM Records). פלורס, שנפטר בספטמבר 2006, היה ידוע בשם "הסנדק של הרוק הלטיני". "הסקסופון המלוכלך" של פלורס והצורה שבה שר בקול נמוך "טקילה" הם סימני ההיכר של השיר. פלורס ויתר על הזכויות לשיר בארצות הברית, אך שמר על הזכויות ברחבי העולם עד מותו.
יש גרסאות כיסוי רבות של המנגינה, כולל גרסת ג'אז של הגיטריסט וס מונטגומרי משנת 1966. הוא הוקלט גם על ידי הראפרים ALT ו-XL Singleton. לצ'מפס היו גם הצלחה עם קטעים אינסטרומנטליים אחרים, כמו "Limbo Rock" ו-"El Rancho Rock". בשנת 1985, הופיע "Tequila" בולטת בסרט "ההרפתקה הגדולה של פי ווי הרמן".
הצ'מפס הקליטו גם המשך ל-"Tequila", בשם "Too Much Tequila".
חברי הלהקה.
דייב "סנאפי" סמית' ניגן בס מסוף 1959 עד 1960. חברים אחרים בתקופה זו היו ג'ימי סילס, דש קרופטס, ג'וני מיקס ודייב בורג'ס. חברי הלהקה המאוחרים יותר כללו את גלן קמפבל, ג'רי קול , צ'אק דאונס (תופים), ריץ' גריסום, ג'וני מקס (מג'ין וינסנט והבלו קאפס , גיטרה), גארי נילנד (תופים), ג'רי פאקט (גיטרה), מרווין סיידרס ולאון סנדרס. ההרכב האחרון של הלהקה, בשנת 1964, כלל את ג'וני טרומבטור, שכתב כמה שירים עם ג'ים סילס, דאש קרופטס, מוריס מרשל, הבסיסט קרטיס פול ומחליפו של סילס בסקסופון, קית' מק'קנדריק.
רוזוודוב
רוזוודוב (בפולנית: Rozwadów, ביידיש: ראָזוועדאָוו) הוא פרוור של סטאלובה וולה שבפולין.
היסטוריה.
היישוב נוסד כעיירה בשנת 1690, והפך לחלק מסטאלובה וולה בשנת 1973.
הקהילה היהודית.
רוזוודוב כללה שטעטל יהודי משגשג לפני מלחמת העולם השנייה, שהיה קשור קשר הדוק עם הקהילות היהודיות בטרנובז'ג ועיירות סמוכות, בהן אולנוב, מיילץ, וז'יקוב. קהילות אלה, נמחקו כליל על ידי הגרמנים במהלך השואה. במהלך הכיבוש הגרמני של פולין (1939–1945) יצרו שני רופאים פולנים, יוג'ין לזובסקי וסטניסלב מטולביץ', מצג שווא של מגפת טיפוס ברוזוודוב. האזור בהסגר שיצרו לזובסקי ומטולביץ' הפך למקלט עבור יהודים, שיכלו להתחבא ברוזוודוב בחסות המגפה המזויפת מבלי לחשוש שהנאצים יגלו אותם. מעריכים כי בסך הכל הרופאים הצילו כ-8,000 בני אדם מרצח.
חלק מיהודי המקום הוסתרו על ידי אמיליה מריה טוברניצקי גרסון שקיבלה הכרה כחסידת אומות העולם.
רוזוואדוב
פסגת סיימון (אנטארקטיקה)
פסגת סיימון (באנגלית: Simon Peak) היא פסגה בצד המערבי של הרי האבר, בצפון מערב האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 1,000 מטרים מעל פני הים.
הפסגה ממוקמת צפונית מזרחית מהאי אמבר (שנמצא מעברו השני של מפרץ לאזארב, ממערב לאי אלכסנדר).
הפסגה ממוקמת 9.9 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מנקודת בונבה; 6.4 קילומטרים צפונית - מזרחית מנקודת קאמהי; 14.65 קילומטרים מערבית להר פונטידה; ו-6.15 קילומטרים צפונית - צפון-מזרחית לנונאטאק גייזי.
פסגת סימון מתנשאת מעל קרחון פיפקוב שמצפון לה, ומעל קרחון אוסלנה שמדרום - מערב לה.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי ההר.
הפסגה התגלתה לראשונה בינואר 1909 על ידי משלחת החקר הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1908–1910); הפסגה מופתה על ידי משלחת החקר האנטארקטית הבריטית, בין השנים 1975–1976.
מקור השם.
הפסגה נקראת על שמו של אלק אדוארד סיימון (Alec Edward Simon), מכונאי מטוסים של המשלחת האנטארקטית הבריטית, אשר עבד באי אדלייד הסמוך בין השנים 1972–1976.
דיפש צ'קרברטי
דיפש צ'קרברטי (באנגלית: Dipesh Chakrabarty; נולד ב-1948 בקולקטה) הוא היסטוריון הודי בנגלי, שתרם לתאוריה פוסט-קולוניאלית וללימודי מוכפפות. הוא פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת שיקגו.
ביוגרפיה.
בוגר לימודי פיזיקה לתואר ראשון בפרזידנסי קולג' של אוניברסיטת קולקטה . קיבל תואר שני במנהל עסקים מהמכון ההודי לניהול קולקטה . מאוחר יותר עבר לאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה בקנברה, וסיים שם דוקטורט בהיסטוריה.
מלמד באוניברסיטת שיקגו מאז 1995, ומשמש פרופסור להיסטוריה ולשפות ותרבויות דרום-אסייתיות. הוא היה חבר סגל אורח במרכז ללימודים במדעי החברה בקולקטה . צ'קרברטי משמש גם עורך ומחבר אמרים בכתב העת האקדמי של אוניברסיטת דיוק "Public Culture".
היה חבר בקבוצת החוקרים שעיצבה את תחום המחקר ההיסטורי לימודי מוכפפות. תרם תרומות חשובות לנקודות הממשק שבין היסטוריה ותאוריה פוסט-קולוניאלית ("Provincializing Europe"; "פרובינציאליזציה לאירופה"). עבודתו בתחום זה ממשיכה את עבודתו ההיסטורית הקודמת בנושא היסטוריה של מעמד הפועלים בבנגל ("Rethinking Working-Class History"; "מחשבה מחודשת על ההיסטוריה של מעמד הפועלים"). "פרובינציאליזציה לאירופה" ביקר את ההתרכזות של הכתיבה ההיסטורית בהיסטוריה של אירופה. הספר תרם לדיון בדבר האופן שבו השיח הפוסט-קולוניאלי עוסק בכתיבת ההיסטוריה (קדמו לו, למשל, "המיתולוגיות הלבנות" של רוברט יאנג), תוך ביקורת על ההיסטוריציזם. צ'קרברטי טוען, תוך הדגמת ההשפעה של האירופוצנטריות על ההיסטוריוגרפיה ההודית, כי במסגרת התפיסה ההיסטוריציסטית המערבית של ההיסטוריה, התרבות האירופית נתפסת כאמת המידה לדרגת ההתפתחות של כל תרבויות העולם, ורעיונות מערביים פרטיקולריים הופכים אוניברסליים ומולבשים על תרבויות אחרות. המודרניות האירופית ותפיסות שמקורן בה, כמו נאורות, בורגנות ומדינת הלאום, הופכות לסטנדרט אוניברסלי ומולבשות על ההיסטוריה התרבותית המקומית בידי הוגים לא-אירופים, בלי להתחשב בקיומו של קשר לתרבות האירופית. חוסר-ההתאמה פוגע תמיד בתרבות הלא-אירופית, שכן חוסר היכולת להגיע ל"אידיאל" המערבי יוצר היסטוריה של פגמים וכישלונות. הפתרון אינו יכול להיות שלילה מוחלטת של המודרנה, או "יחסיות תרבותית", והוא מציע להתייחס לאירופה כ"פרובינציה" של עולם הטרוגני ומגוון. הוא קרא לכתיבת היסטוריה אחרת, שאינה מנקודת מבט אירופאית, ובכך להאיר את המקומיות, ואת הנסיבות וההקשרים הפרטיקולריים. בהקשר זה, הוא תומך בפירוק בלתי-פוסק של אוצר המילים ההיסטורי כדי לאפשר כתיבת היסטוריה הטרוגנית מן היסוד.
צ'קרברטי הרצה במקומות רבים בתור מרצה אורח. היה עמית אורח במכון למדעי הרוח באוניברסיטת פרינסטון (2002); פרופסור אורח להיסטוריה במרכז ללימודי מדעי החברה של אוניברסיטת קולקטה (2003); מרצה אורח במרכז למדעי הרוח של אוניברסיטת המדינה של ניו יורק בסטוני ברוק (2004); עמית אורח במכון מקס פלאנק להיסטוריה של אוניברסיטת גטינגן שבגרמניה (2005); חבר סגל ההוראה בסמינר בתאוריה ביקורתית ניסיונית באוניברסיטת קליפורניה באירוויין (2005); פרופסור אורח למחקר באוניברסיטה הטכנולוגית של סידני (2005 ו-2009); מרצה אורח במרכז ללימודים היסטוריים של אוניברסיטת ג'ווהרלל נהרו, דלהי (2005); מרצה אורח (scholar-in-residence) במכון פראט בניו יורק (2005).
ב-2006 היה פרופסור אורח באוניברסיטה האירופית למדעי הרוח, בווילנה שבליטא; בהמשך היה פרופסור אורח באוניברסיטת איווה (2007); חוקר אורח במכון למחקר מתקדם של אוניברסיטת מינסוטה (2007); עמית במכון למחקר מתקדם בברלין (2008–2009): פרופסור במדעי הרוח באוניברסיטת וושינגטון בעיר סיאטל (2009); פרופסור אורח באוניברסיטת מנצ'סטר בבריטניה (2009); המכון למדעים אנושיים (IWM) בווינה בירת אוסטריה (2010); מרצה באוניברסיטת ויקטוריה שבקנדה (2012); וחוקר אורח באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין (2013).
בשנת 2014 נשא צ'קרברטי את הרצאות IWM במדעי האדם בווינה; היה מרצה אורח מטעם נשיא האוניברסיטה, באוניברסיטת קווינס שבקנדה; מרצה אורח במכון למדעי הרוח באוניברסיטת סטוני ברוק שבניו יורק; באוניברסיטת ברצלונה הספרדית; עמית אורח במרכז לחקר מדעי הרוח של המכללה לאמנויות ומדעי החברה באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה. בעבר צ'אקראברטי היה, בהזמנתו, פרופסור חבר אורח בחוג להיסטוריה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
בשנת 2017 הואשם באופן פומבי בהטרדה מינית. לאחר שפרסמה סי. כריסטין פייר , סטודנטית לשעבר באוניברסיטת שיקגו, דיווח על האירוע, היא יצרה קשר עם המשרד לאכיפת Title IX של האוניברסיטה, וצירפה עדויות של אישים שהעידו על עצמם כקורבנות של צ'קרברטי. האוניברסיטה "הגיעה למסקנה כי ההערה לא הייתה מהווה הטרדה מינית על פי מדיניות האוניברסיטה שהייתה בתוקף באותה תקופה".
צ'קרברטי נשואי לרוצ'ונה מג'ומדר (Rochona Majumdar), מרצה באוניברסיטת שיקגו.
טוקלומטי