דבר אמת – יצא לאור על ידי בנו הרב אליהו עקיבא, פולטבה תרע"ג (1913)
אליהו עקיבא רבינוביץ'
הרב אליהו עקיבא רבינוביץ' (י"ד בניסן תרכ"א, 1861 – כ"ד בניסן תרע"ז, 1917) היה רב בפולטבה, הוגה דעות, מייסד ומוציא לאור של עיתונים אורתודוקסיים במזרח אירופה, ממייסדי תנועת אגודת ישראל.
ביוגרפיה.
נולד לרב דובער רבינוביץ' ולרבקה, בתו של הרב בנימין רבינוביץ' (אחותו של האדר"ת). נישא למרים-רחל, בת בתו של הרב בנימין דיסקין, רבה של לומז'ה (אחותו של מהרי"ל דיסקין).
לאחר פטירת אביו מילא את מקומו כרב בפיונטיצה, לאחר מכן היה רב בקנישין ולבסוף בפולטבה.
תחילה תמך ברעיון שיבת ציון, אך לאחר זמן הפך למתנגד חריף לציונות בשל יחסו השלילי ללאומיות החילונית. ייסד והוציא לאור את העיתונים הפלס והמודיע, והיה בעל בית דפוס. היה ממייסדי אגודת ישראל ומהוגי הדעות המרכזיים שלה.
בתו חיה-פייגה נישאה לקרוב משפחתה הרב בנימין אברהם משה רבינוביץ' תאומים, בנו של האדר"ת, שכיהן כרב בשילעל ולימים הוציא בארץ ישראל את ספרו של סבו הרב בנימין רבינוביץ' "משנת ר' בנימין".
גוגל יומן
הזאת הדם
פר כהן גדול
1912 ברוסיה
1912 ברוסיה הייתה שנה ה-299 מתחילת שליטת שושלת רומנוב במדינה.
מלבר (סידני)
מלבר (באנגלית: Malabar) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית רנדוויק (City of Randwick).
גאוגרפיה.
מלבר מצוי כ-12 ק"מ דרום מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, לחוף ים טסמן. ממזרח הוא גובל בים, מצפון במארוברה, מדרום בליטל ביי, וממערב במטרוויל וצ'יפלי. חלק גדול מהפרוור מוקצה לטובת מסלול הגולף של רנדוויק, מטווח הרובים אנזאק ובית הסוהר לונג ביי. את הפרוור חותך מפרץ לונג ביי, מפרצון ארוך מצפון מערב לדרום מזרח. מרבית בתי הפרוור מצויים בצידו המערבי-דרומי של המפרצון.
היסטוריה.
מלבר קיבל את שמו מאוניית הנוסעים מלבר, שהתרסקה וטבעה במפרצון לונג ביי בשטחו בשנת 1931. הספינה נקראה על שם אזור מלבר בדרום מערב הודו. השם החדש נקבע ב-1933, וקודם לו היה האזור קרוי לונג ביי, על שם המפרץ. בתחילת ההתיישבות האירופאית בפרוור, היה האזור מיועד לכנסיות ובתי ספר, עם תקציבים בהתאם. לאחר מספר שנים, חזרה האדמה לידי הכתר ובמקום נבנה כפר דייגים. בתחילת המאה ה-20, נבנו בפרוור שני בתי סוהר - לנשים ולגברים - שהפכו במרוצת השנים לבית הסוהר לונג ביי.
תרבות.
מטווח הרובים אנזאק הוא המטווח הגדול ביותר מסוגו בחצי הכדור הדרומי. האזור שימש למטווח החל מ-1850, ובשנת 1970 נקרא על שם הלוחמים במלחמות העולם ובמלחמת קוריאה (אנזא"ק). במלבר מגרש גולף גדול ממדים, וסביבו בית ספר לרכיבת סוסים.
לונג ביי מהווה מוקד משיכה מזה מאה שנה למטיילים, שייטים וחובבי פיקניק.
טטה (הונגריה)
טָטָה (בהונגרית: Tata, בלטינית: Dotis) היא עיר בצפון מערב הונגריה במחוז קומארום-אסטרגום. בעיר כ-24,000 תושבים (נכון לשנת 2014).
העיר ממוקמת בעמק בין הרי גרצ'ה (Gerecse) לבין הרי ורטש (Vértes) במרחק כ-70 ק"מ מערבה מהבירה בודפשט. היא מהווה צומת תחבורה: מסילת הברזל בין בודפשט לווינה עוברת דרכה והכביש המהיר M1 עובר לידה.
היסטוריה.
האזור היה מיושב עוד בתקופות פרה היסטוריות, במכרה בסביבה נמצאו שרידים מלפני 100,000 שנה. מתקופה מאוחרת יותר נמצאו באזור שרידי התיישבות של שבטים גרמאניים ואווארים. טָטָה מוזכרת בכתובים לראשונה בשנת 1221. במהלך המאה ה-13 ועד שנת 1326 שלט בית צ'אק בטָטָה, בתקופתם אף החלה בניית המצודה. בסוף המאה ה-14 המלך זיגמונד הסב את המצודה לארמון מלכותי. בארמון זה אירח את מלך דנמרק אריק מפומרניה ואת מלך פולין ולדיסלאב השני יגיילו (Władysław II Jagiełło). העיר הגיעה לשיא פריחתה במחצית השנייה של המאה ה-15 בימי המלך מתיאש הראשון. בשנת 1457 הוא החזיר את הטירה לבעלות בית המלוכה ושיפץ אותה בסגנון הגותי המאוחר.
בשנת 1526, לאחר ניצחון העות'מאנים בקרב מוהאץ', נשארה טָטָה בשטח שלא נכבש על ידי העות'מאנים. במאבק שהתפתח בין האצילים ההונגרים תומכי לבין תומכי מלך הונגריה יאנוש סאפויאי נמנה מפקד טירת טָטָה בין תומכי בית הבסבורג, אולם הוא נכנע לכוחות העדיפים של תומכי יאנוש זפוליה לאחר שאלו הטילו מצור על הטירה. בשנת 1543 העות'מאנים כבשו את טטה. במשך 145 שנות השלטון העות'מאני בהונגריה טָטָה החליפה ידיים 9 פעמים, ובסך הכל הייתה תחת שלטון עות'מאני רק 16 שנים. לאחר השחרור הסופי העיר השתקמה במהירות. כל תקופת הכיבוש העות'מאני של הונגריה שימשה טירת טָטָה מצודה חשובה של השלטון ההבסבורגי. הטירה נשרפה בתחילת המאה ה-18על ידי הכוחות ההבסבורגיים במהלך דיכוי .
בשנת 1727 רכש הרוזן יוז'ף אסטרהאזי את טָטָה והעיירות שבסביבתה. בהמשך, עד למחצית השנייה של המאה ה-18, שימשה טָטָה כמרכז של האחוזות הנרחבות של בית אסטרהאזי. בתקופה זו עוצבה טָטָה בסגנון הבארוק השולט עד היום במבנים המרכזיים של העיר.
בשלב האחרון של ה של 1848 היוותה המצודה של טָטָה בסיס של הכוחות ההונגריים.
בעקבות החלה בטָטָה (כמו בהונגריה כולה) תקופת פריחה מואצת, הוקמו בה מפעלי תעשייה, אורוות סוסים והיפודרום. בשנת 1884 הושלם החיבור למסילת הברזל המובילה לבודפשט.
ב, באביב 1945 התחוללו קרבות באזור טָטָה, שנכבשה על ידי הצבא האדום ב-19 במרץ.
הקהילה היהודית.
קהילה יהודית התקיימה בטָטָה כבר בימי הביניים. יהודי העיר גורשו באמצע המאה ה-15 בתקופתו של מלך הונגריה לאיוש הגדול.
יהודים התיישבו מחדש בטָטָה החל מתחילת המאה ה-18, הם הגיעו בעיקר מבוהמיה ומוראביה. בית הקברות היהודי הוקם ב-1740, ובית כנסת הוקם כנראה עוד קודם לכן.
השגשוג של יהדות הונגריה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 לא פסח על טָטָה. יהודים היו הבעלים של מפעלים חשובים בעיר, ביניהם שני מפעלי התעשייה הכי חשובים: היקב ומפעל שטיחים, וגם בית דפוס בו הודפס העיתון המקומי החשוב ביותר.
במפקד האוכלוסין של 1941 היו בטָטָה 527 יהודים. הם השתייכו לזרם הנאולוגי של היהדות ההונגרית. בעיר התקיים בית ספר יסודי יהודי. איזידור גולדברגר כיהן כרב הקהילה.
שואת יהודי הונגריה לא פסחה על הקהילה היהודית בטָטָה. 650 יהודי העיירה והסביבה רוכזו בגטו שהוקם במבנה של רפת. ב-6 ביוני 1944 הובלו על ידי שוטרים הונגריים לרכבת שהובילה אותם למרכז איסוף בעיר קומארום, משם נשלחו להשמדה באושוויץ. רק מעטים מהם ניצלו.
במרכז העיר, ליד מבנה בית הכנסת, הוקמה אנדרטה מרשימה לזכר יהודי טטה שהושמדו בשואה. בית הכנסת עצמו משמש כמוזיאון אמנות. בית הקברות היהודי, הנמצא בפאתי העיר, פעיל גם כיום (2007), אמנם אין שם כיום תושבים יהודיים, אולם צאצאים של יוצאי העיר מבקשים עדיין להיקבר שם.
בובת דאגות
מאוואשי
מאוואשי (ביפנית: 廻し) הוא הבגד אותו לובשים מתאבקי הסומו (הנקראים ריקישי). בגד מינימליסטי זה הוא בעל חשיבות רבה מאוד בקרבות, משום שאסור לו ליפול מגופו של המתאבק, דבר הגורם לפסילתו. אך הדבר נדיר מאוד, שכן כורכים את המאוואשי היטב סביב גופם של מתאבקי הסומו בהיעדר כל ספק שיישאר צמוד לגופם.
קייקו (לוויתן)
Puppet on a String
Puppet on a String (בעברית: בובה על חוט) הוא שירה של הזמרת הבריטית סנדי שו, אשר היה השיר הזוכה בתחרות האירוויזיון השתים-עשרה, שהתקיימה בווינה בירת אוסטריה, ב-8 באפריל 1967. השיר נכתב והולחן על ידי ביל מרטין ופיל קולטר.
שו, שבעת ההיא כבר זמרת מוכרת ומצליחה, שרה את השיר לראשונה כאחד מחמישה שירים שביצעה במסגרת תוכניתו של רולף האריס, כדי שמתוכם ייבחר השיר שייצג את בריטניה בתחרות האירוויזיון של 1967. שו לא התלהבה בתחילה מן הרעיון להשתתף בתחרות, אך האיש שהביא לפרסומה, הזמר אדם פיית', שכנע אותה לכך. כמו כן, בעיני שו עצמה היה השיר הפחות מועדף מבין החמישה, שכן, לדבריה, היא סלדה ממנגינתו ומן האופי הסקסיסטי שלו. היא התאכזבה כאשר נבחר השיר לייצג את בריטניה באירוויזיון. בתחרות עצמה הוביל השיר לניצחון סוחף וגרף יותר מכפליים הנקודות שקיבל השיר שהגיע למקום השני (של אירלנד) (47 נקודות לעומת 22). היה זה הניצחון הראשון של בריטניה בתחרות האירוויזיון.
בעקבות הזכייה היה השיר ללהיט בינלאומי. הוא הגיע לראש טבלת הסינגלים בבריטניה ב-27 באפריל 1967 ושהה בפסגה שלושה שבועות. הוא הגיע לפסגת המצעדים גם באוסטריה, אירלנד, נורווגיה וגרמניה (שם היה לסינגל הנמכר ביותר באותה שנה). שו הקליטה את השיר גם בצרפתית, איטלקית, ספרדית וגרמנית. עם השנים בוצעו לשיר יותר ממאתיים גרסאות כיסוי ב-30 שפות שונות.
שו הקליטה מחדש את השיר ב-2007, לכבוד יום הולדתה ה-60. הייתה זו גרסה אלקטרונית בטמפו איטי, ששו חיברה במשותף עם ידידה, המוזיקאי הווארד ג'ונס. שו, שהצהירה שהיא אוהבת את הגרסה החדשה (בניגוד לזו המקורית), העמידה אותה להורדה חופשית במשך חודשיים באתר האינטרנט שלה.
בובה מסלקת צרות
(בעברית: אהבה?) הוא אלבום האולפן השביעי של ג'ניפר לופז, שיצא ב-29 באפריל 2011. מהאלבום יצאו שלושה סינגלים – "On the Floor", שהפך ללהיט ענק, ולשיר המצליח ביותר של לופז עד היום, "I'm Into You" ו-"Papi".
סינגלים.
"On the Floor".