בעונת 2019/2020 לאחר מאמצים רבים ומאז עונת 1994/1995, העפילה רד בול זלצבורג לליגת האלופות ישירות לשלב הבתים, שלא כמו פעמים קודמות בהם נאלצה זלצבורג לשחק את שלבי המוקדמות. זלצבורג הוגרלה בבית ה' יחד עם ליברפול, נאפולי וראסינג גנק. במשחקה הראשון במפעל לאחר שנים ארוכות אירחה זלצבורג את ראסינג גנק אותה הביסה 2–6, באותו משחק כבש ארלינג הולאן שלושער. במשחקה השני התארח זלצבורג באנפילד שבליברפול שם הפסידה לאחר מותחן גדול 3–4. במשחקה השלישי בשלב הבתים אירחה זלצבורג את נאפולי לה הפסידה 2–3. במשחק זה כבש ארלינג הולאן צמד שערים. במשחקה הרביעי במפעל התארחה זלצבורג בנאפולי שם המשחק נגמר בתיקו 1-1 במשחק זה כבש שוב פעם הולאן. במשחק החמישי התארחה זלצבורג בגנק שם ניצחה פעם נוספת 1–4. במשחק זה כבש ארלינג הולאן פעם נוספת, מה שהעמיד אותו כשחקן הראשון שכובש לאורך חמשת משחקיו הראשונים במפעל.
לאורך הטורניר השחקן אשר בלט בשורות זלצבורג היה ארלינג הולאן, החלוץ הנורווגי הצעיר אשר כבש 8 שערים בחמשת משחקיו הראשונים בליגת האלופות. במשחק השישי והאחרון של שלב הבתים אירחה זלצבורג את ליברפול, במשחק בו אם היא מנצחת היא מעפילה על חשבונה לשלב הבא. אך זלצבורג הפסידה במשחק 0–2 ונשרה מהטורניר אל עבר שלב 32 הגדולות של הליגה האירופית. משחק זה הוא גם הראשון בקמפיין בו היא לא כבשה. בסיום אותה עונה זכתה רד בול בגביע האוסטרי השביעי בתולדותיה ובאליפות שביעית ברציפות.
בעונת 2020/21 הדיחה את מכבי תל אביב הישראלית בתוצאה מצטברת 2–5 בשלב הפלייאוף, והעפילה בפעם השלישית בתולדותיה לליגת האלופות. היא הוגרלה לבית המוות כשהתמודדה מול אלופת אירופה המכהנת באיירן מינכן, אתלטיקו מדריד ולוקמוטיב מוסקבה. זלצבורג פתחה את העונה האירופית שלה בצורה גרועה כאשר לא הצליחה לנצח בארבעת המשחקים הראשונים ואף הפסידה בתוצאה מבישה 6-2 לבאיירן מינכן, ניצחונה הראשון הגיע לבסוף ב-1 בדצמבר כאשר ניצחה בחוץ את לוקומוטיב מוסקבה 3-1, כשמרג'ים ברישה כובש צמד שערים וקארים אדיימי כבש שער נוסף. במשחק האחרון בשלב הבתים הפסידה זלצבורג פעם נוספת לאתלטיקו מדריד ובכך תמה ריצתה בליגת האלופות. זלצבורג הודחה לשלב 32 הגדולות של הליגה האירופית בעקבות סיומה במקום השלישי בבית, והוגרלה מול ויאריאל לה הפסידה 4-1 בסיכום שני המשחקים וסיימה את עונתה האירופית. בסיום אותה העונה זכתה בדאבל נוסף, אליפות הליגה וגביע.
ב-8 בדצמבר עלתה לראשונה בתולדותיה לשמינית גמר ליגת האלופות לאחר שסיימה שנייה בבית אחרי ליל ולפני סביליה ווולפסבורג. בשמינית הגמר הוגרלה מול באיירן מינכן, וסיימה עמה בתיקו 1-1 במשחק הראשון. במשחק השני הובסה זלצבורג 1-7 והודחה.
תארים.
אליפות אוסטריה (16)
הגביע האוסטרי (9)
הסופר קאפ האוסטרי (3)
שיאים.
נכון ל-25 במאי 2021, שחקנים מודגשים עדיין פעילים במועדון.
סגל הקבוצה.
נכון ל-31 ביולי 2022
קו המעוזים
מעוז
הצי המלכותי הקנדי
הצי המלכותי הקנדי (באנגלית: Royal Canadian Navy - RCN, בצרפתית: Marine royale canadienne), לשעבר "מפקדת הכוחות הימיים של קנדה" (Maritime Command), הוא הזרוע הימית הצבאית של קנדה ואחת משלוש הזרועות של הכוחות הקנדיים. נכון ל-2012 הצי הקנדי שנחשב לצי מים ירוקים, מפעיל 3 משחתות ו-12 פריגטות, 4 צוללות, 2 ספינות תמיכה, 12 שולות מוקשים ו-11 ספינות סיור/אימון לא חמושות. הצי המלכותי הקנדי מעסיק 8500 איש בשירות קבע, 5100 איש בשירות מילואים ו-5300 אזרחים. תת-אדמירל מארק נורמן (Mark Norman) הוא כעת מפקד הצי וראש מטה הצי.
הצי הוקם ב-1910 כ"שירות הימי של קנדה" (Naval Service of Canada), קיבל את הקידומת "מלכותי" (Royal) ב-1911 וב-1923 הוכפף למשרד ההגנה. ב-1968 אוחד הצי יחד עם צבא קנדה ועם חיל האוויר המלכותי הקנדי ואז שונה שמו למפקדת הכוחות הימיים של קנדה עד 2011, עת נקרא מחדש הצי המלכותי הקנדי. לאורך ההיסטוריה שלו שרתו כוחות הצי בשתי מלחמות העולם, במלחמת קוריאה, במלחמת המפרץ הראשונה, במלחמת אפגניסטן ובמספר רב של משימות שמירת שלום של האו"ם ומבצעים משותפים עם כוחות נאט"ו.
היסטוריה.
1910-1968.
הצי הוקם על פי "פקודת השירות הימי" (Naval Service Bill) על ידי מי שהיה אז ראש ממשלת קנדה וילפריד לורייה ונקרא בתחילה "השירות הימי של קנדה" . המטרה הייתה להקים כוח צבאי ימי נפרד לדומיניון של קנדה שיהיה בעת הצורך תחת פיקודו של הצי המלכותי הבריטי. הפקודה קיבלה את ההסכמה המלכותית ב-4 במאי 1910. שתי ספינות לשעבר של הצי המלכותי נמסרו לצי המלכותי הקנדי, הספינה "ניאוב" (HMCS Niobe) והספינה "ריינבאו" (HMCS Rainbow) והיו לספינות הראשונות שלו. ב-29 באוגוסט 1911 הוענקה לצי הקידומת "מלכותי" (Royal) על ידי ג'ורג' החמישי, מלך בריטניה.
בראשית מלחמת העולם הראשונה סיירו שש הספינות של הצי לאורך חופיה המזרחיים והמערביים של קנדה כנגד פלישה ימית גרמנית אפשרית. ספינה שביעית הצטרפה ב-1915. קצת לפני תום המלחמה הוקם "שירות האוויר הימי של קנדה" (Royal Canadian Naval Air Service), כשמטרתו הייתה לבצע פעולות לוחמה נגד צוללות, אך הוא פורק עם סיום המלחמה.
לאחר המלחמה הצי לקח על עצמו חלק מהתפקידים של השירות הימי של משרד התחבורה הקנדי ובהדרגה החל לבנות את צי הספינות שלו, כאשר הספינה הראשונה שנבנתה במיוחד בשבילו הוכנסה לשירות ב-1932. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, היו לצי 11 ספינות מלחמה, 145 קצינים ו-1674 בעלי דרגות אחרות. במהלך המלחמה התרחב הצי באופן משמעותי ובסופו של דבר לקח על עצמו את האחריות לכל הזירה הימית בצפון מערב האוקיינוס האטלנטי. בסיום המלחמה הצי הפך להיות הצי השלישי בגודלו מבין הציים של בעלות הברית (אחרי הצי האמריקני והצי המלכותי). במהלך המערכה באוקיינוס האטלנטי הטביע הצי המלכותי הקנדי 31 צוללות גרמניות, הטביע או שבה 42 ספינות אויב וביצע בהצלחה 25,343 הפלגות אספקה טרנס-אטלנטיות. הצי איבד 24 ספינות ו-1797 מלחים במהלך המלחמה.
במהלך מלחמת קוריאה משחתות קנדיות הפגינו נוכחות במימי חצי האי הקוריאני, ביצעו הפגזות חופיות ופעולות מנע. במשך כל המלחמה הקרה, פיתח הצי יכולות ללוחמה נגד-צוללות כמענה לאיום הסובייטי. בשנות השישים הוציא הצי משירות את רוב הספינות שלו מתקופת מלחמת העולם השנייה והמשיך לפתח יכולות ללוחמה נגד צוללות, כשרכש את מסוק הסיקורסקי CH-124 סי קינג (Sikorsky CH-124 Sea King), שהיה המסוק הגדול הראשון שביצע נחיתות על סיפוניהן של הספינות. באותה תקופה, הפעילה קנדה נושאת מטוסים שממנה פעלו מטוסי F2H Banshee ומטוסים נוספים ללוחמה נגד צוללות.
1968 עד היום.
ב-1968 ממשלתו הליברלית של לסטר פירסון איחדה את הצי המלכותי הקנדי, את חיל האוויר המלכותי הקנדי ואת צבא קנדה תחת מסגרת על משותפת, הכוחות הקנדיים, שכפופים למשרד ההגנה שהיה אז בראשותו של שר ההגנה פול הלייר (Paul Hellyer). מיזוג שנוי במחלוקת זה גרם לביטול עצמאותו החוקתית של הצי כיחידה נפרדת. כל הספינות, המטוסים וכוח האדם של הצי עברו להיות חלק מ"מפקדת הכוחות הימיים של קנדה" (MARCOM), מרכיב של כוחות ההגנה. המדים המסורתיים של הצי שונו וכל אנשי הזרועות (כולל הצי, חיל האוויר והצבא) חויבו ללבוש את המדים החדשים שהיו בצבע ירוק-זית. מטוסיה של נושאת המטוסים המשיכו להיות תחת פיקודה של מפקדת הכוחות הימיים וכן הועברה אליה האחריות על המטוסים שביצעו משימות סיור ימיות מבסיסים יבשתיים שקודם לכן היו שייכים לחיל האוויר המלכותי הקנדי. ב-1975 הוקם בצי פיקוד אווירי וכל המטוסים הימיים הועברו תחת פיקודו. איחוד הזרועות של שנת 1968 היה הפעם הראשונה שמדינה כל שהיא מאחדת את זרועות האוויר, הים והיבשה שלה תחת פיקוד מאוחד.
בשנות השבעים הצטרפו לצי המשחתות מסדרת "אירוקויס" (Iroquois-class), שמאוחר יותר הוסבו להיות משחתות להגנה אווירית ובסוף שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים נבנו הפריגטות מסדרת "הליפקס" (Halifax-class). בשנת 1990 שלחה קנדה שלוש ספינות מלחמה שהשתתפו במלחמת המפרץ הראשונה. בהמשך העשור, נשלחו ספינות קנדיות לסייר בים האדריאטי במלחמות יוגוסלביה ובמלחמת קוסובו. לאחרונה נשלחו ספינות לטובת המלחמה באפגניסטן ולטובת המלחמה בשוד הימי לחופי סומליה.
ב-16 באוגוסט 2011 החליטה ממשלת קנדה להחזיר את שמו הישן של הצי "הצי המלכותי הקנדי" במקביל לשינוי דומה שנערך בחיל האוויר ובצבא.
מבנה הצי.
מפקדת הצי המלכותי הקנדי שוכנת באוטווה. מאז 1968 הצי הוא חלק מהכוחות הקנדיים.
הכוחות הימיים האטלנטים.
מפקדת הכוחות הימיים האטלנטים (MARLANT) ונמלה הבית שלהם ממוקמים ב בסיס הצי בהליפקס. בנוסף משמש אותם גם בסיס משנה ב סנט ג'ונס. למפקדה זו מסופחות כנפות מס' 12 ו-14 של חיל האוויר המלכותי הקנדי שמספקות שירותי אוויר ימיים לפיקוד. הכוחות הימיים האטלנטים מחזיקים 18 ספינות מלחמה וכמה ספינות עזר והם אחראים על שמירת האזור הכלכלי הבלעדי של קנדה בחוף המזרחי ועל השטחים שעליהם אחראית קנדה באוקיינוס האטלנטי ובחלק המזרחי של האוקיינוס הארקטי.
הכוחות הימיים באוקיינוס השקט.
מפקדת הכוחות הימיים הפסיפיים (MARPAC) ונמל הבית שלהם ממוקמים בבסיס הצי באסקווימלט (Esquimalt) באי ונקובר. הכוחות הימיים הפסיפים מחזיקים 15 ספינות מלחמה וכמה ספינות עזר והם אחראים על שמירת האזור הכלכלי הבלעדי של קנדה בחוף המערבי ועל השטחים שעליהם אחראית קנדה באוקיינוס השקט ובחלק המערבי של האוקיינוס הארקטי. כנף מס' 19 של חיל האוויר המלכותי הקנדי יחד עם טייסת מס' 443 שכפופה לכנף 12 (מהחוף המזרחי) מספקות שירותי אוויר ימיים לפיקוד.
מילואים.