זמן קצר לאחר מכן הוא מגלה בעיתון מודעת "דרושים" שבה מבקשים אדם אמיץ וחסון שיוכל לעמוד במשימה אתגרית והוא נענה לאתגר. הוא מגיע לדירה בעקבות המודעה, ומכתב שהוא מקבל מאוחר יותר, ומגלה את הבלונדינית שפגש בחוף הים. מעט לאחר מכן הוא מגיע לעולם אחר, מדהים ביופיו ובעל טבע אכזרי וכאוטי בו מפלצות ופלאים טכנולוגיים שלא ראה כמותם כל חייו. בזמן כלשהו הוא מבין שהוא לא בכדור הארץ ותוהה היכן הוא נמצא. את הצעירה הוא מכנה "כוכב", ולה יש עוזר אישי בשם "רופו", אשר מציית לכל דבר שהיא אומרת לו (מאוחר יותר מתגלה שהוא הנכד שלה).
בין כוכב לגורדון מתפתח רומן בזמן שהם נלחמים במפלצות בחיפוש אחר "ביצת ספינקס" מתוך מבוך אפלולי. לקראת סוף הספר מגלה גורדון כי "כוכב" היא
מלכה השולטת של 20 יקומים מקבילים שנשלחה להחזיר מכשיר מתוחכם ובו עצורים מאות תודעות של המלאכים הקודמים. גורדון עובר לגור איתה בכוכב שבו היא שולטת לזמן מסוים, אך בסוף הספר נפרד ממנה כיוון שלא מסוגל לחיות את חייו בעולם הזר הזה, בעיקר בגלל ה"הלם התרבותי" שהוא חווה .
תרגום לעברית.
הספר יצא לאור בעברית בשני תרגומים שונים. התרגום הראשון, תחת השם "נתיב התהילה", תורגם על ידי ישראלה דורי ויצא בהוצאת רמדור בשנת 1980. התרגום השני, תחת השם "דרך התהילה", תורגם על ידי איתמר פארן ויצא לאור בהוצאת אודיסיאה בשנת 2010.
בארי חזק
בארי חזק (25 באוגוסט 1944 - 17 באוקטובר 1973) היה משורר, בן קיבוץ אפיקים, שנהרג בקרב סרפאום במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה.
בארי חזק נולד בקיבוץ אפיקים, לטניה ואברהם חזק. נקרא על שם ברל כצנלסון שהלך לעולמו באותו חודש. בארי סיים את לימודיו בבית-הספר התיכון החקלאי בית-ירח שבעמק הירדן. הוא היה פעיל בתנועת איחוד הקבוצות והקיבוצים ואף ריכז את אזור הנגב ויהודה.
בקיץ 1963 התגייס לצה"ל והתנדב לצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. בהמשך סיים בהצטיינות קורס קציני חי"ר. עם שחרורו מצה"ל שב לקיבוצו, שם ריכז את ענף התמרים ושיחק בנבחרת הכדורסל. במקביל, החל בלימודי כלכלה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים ועבד כמדריך נוער בפנימיית בית הספר התיכון על שם מיי בויאר בירושלים. הוא ליווה את חניכיו במשך ארבע שנים.
במלחמת ששת הימים היה קצין מודיעין גדודי. במהלך הקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים נפצע מרסיס ברגלו, אולם המשיך להילחם. באוקטובר 1971 התחתן עם נעמה. הוא עזב את הקיבוץ והחל לימודי לתואר שני בכלכלה ובשירה עברית בירושלים. הוא החל לעבוד באגף התקציבים במשרד האוצר שם היה אחראי על תקציב החינוך והתרבות. באוקטובר אותה שנה נולד בנו אבירם.
אחרי המלחמה התמנה לקצין המבצעים של גדודו והועלה לדרגת סרן. במלחמת יום הכיפורים גויס למילואים. ב-17 באוקטובר 1973, במהלך הקרב על תחנת הרכבת בסרפאום ממערב לתעלה, נפגע מכדור בחזהו ונהרג במקום. הוא נקבר בבית-העלמין באפיקים.
שנה לאחר מותו קובצו מכתביו, רשימותיו וחמשת שיריו בספר "בבכי אותי תקצור" שנערך על ידי יגאל וילפנד, ונעמה חזק (אשתו) בהוצאת הקיבוץ המאוחד. שירו, "ריבונו של עולם", התפרסם לאחר מותו והולחן ב-2001 על ידי ברי סחרוף באלבומו "האחר". חזק הוזכר בספרו של בן קיבוצו אסף ענברי, "הביתה". אחיו הוא המשורר יחיאל חזק.
קאלה דרשלר
מטא&quot;ר
שמואל לייב בלנק
שמואל-ליב בלנק
שמואל ליב בלנק
פטר קארלסון
פטר קרלסון
התנועה לשלום וביטחון
התנועה לשלום וביטחון הייתה תנועה פוליטית לא-מפלגתית אשר הוקמה ביולי 1968. התנועה הייתה מהראשונות שקראו לנסיגה מהשטחים ולהכרה בזכות ההגדרה העצמית של העם הפלסטיני ולהקמת ישות פלסטינית עצמאית לצד ישראל. התנועה הוקמה על ידי קבוצת מרצים באוניברסיטאות ופעילים ממפלגות השמאל ועמד בראשה פרופ' יהושע אריאלי. בין הפעילים בה היו גדי יציב, מוטי אשכנזי, שמחה פלפן ופרופ' עקיבא ארנסט סימון. עם פעילי התנועה נמנה גם חבר הכנסת לשעבר מהמפד"ל, משה אונא.
בשנת 1970, עם תחילת הניסיונות לחידוש היישוב היהודי בחברון יצאה התנועה נגד ניסיונות אלה. בהמשך אותה שנה קראה התנועה לפירוק ממשלת הליכוד הלאומי ולהחלפתה בממשלת יוזמת שלום. בתחילת 1971 פרסמה התנועה גילוי דעת השולל את ההתנחלות. בנוסף תמכה התנועה בקבלת יוזמת יארינג.
לאחר מלחמת יום כיפור התנועה חדלה מפעילות וכעבור מספר שנים תפסה "שלום עכשיו" את מקומה בשמאל הלא מפלגתי.
מיכה דוד
מיכה דוד (נולד בשנת 1976) הוא מוזיקאי, מנצח ונגן סקסופון ישראלי. במקצועו הוא עורך דין.
ביוגרפיה.
דוד נולד בבאר שבע. את לימודי המוזיקה החל בגיל 4, בלימוד נגינה על פסנתר. עד מהרה לטש עיניו לנגינה על סקסופון, אך נתבקש להמתין עד לגיל 8, אז החל ללמוד נגינה בקונסרבטוריון העירוני בבאר שבע, שם סיים את לימודיו בהצטיינות, תוך שזכה במספר תחרויות נגינה ובמלגות. באותן שנים ניגן בתזמורת הנוער בניצוחו של מר נסים אלשיך ונמנה בין בוגריה.
דוד שירת בצה"ל כנגן סקסופון וקלרינט בתזמורת צה"ל, וסיים לימודיו בהוראה ובניצוח תזמורות כלי נשיפה אצל מפקד ומנצח תזמורת צה"ל אותה עת, אל"ם יצחק גרציאני.
בין האירועים הבולטים בהם נטל חלק פעיל ניתן למנות את טקס חתימת הסכם השלום בין ישראל לירדן, ביקורו של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון בישראל, פסטיבל בינלאומי לתזמורות צבאיות בעיר סומיר שבצרפת, קבלות פנים לעשרות מנהיגי עולם, מסדרים, טקסים ועוד. בשירות מילואים הוא משרת בהתנדבות בתזמורת צה"ל כמפקד וכמנצח.
עם תום שירותו בצה"ל פנה דוד ללימודי המשפטים, ובהמשך הוסמך כעורך דין.
בשנת 1998 מונה לנהל את מרכז המוזיקה ברמת אביב והיה למנהל הצעיר בארץ, שם לימד וניצח על תזמורת נוער. במהלך השנים לימד נגינה על סקסופון במספר קונסרבטוריונים בתל אביב, והיה פעיל במסגרת פרויקטים ללימוד נגינה בקרב ילדי אוכלוסיות קשות יום בשכונות בדרום תל אביב.
היה בין מקימי אנסמבל בוגרי תזמורת צה"ל בשנת 2000.
בשנת 2004 השתתף בפסטיבל וינה ובפסטיבל שלדמינג (אוסטריה) לתזמורות כלי-נשיפה, בשנת 2006 השתתף בפסטיבל אינטרלאקן (שווייץ) לתזמורות כלי-נשיפה, וביולי 2010 השתתף בפסטיבל האומנויות בעיר אברדין שבסקוטלנד.
לאחר ששב להתגורר בבאר-שבע הצטרף דוד כנגן מן המניין בתזמורת כלי הנשיפה באר שבע, היה ממקימי "עמותת תזמורת כלי-הנשיפה ע"ש נסים אלשיך" ובשנת 2008 מונה לשמש כמנצח המשנה.
בקונצרט חגיגי שהתקיים ב-1 ביולי 2010 מונה דוד כמנצח תזמורת כלי הנשיפה באר שבע, במקומו של אלשיך שפרש מתפקיד זה, לצד עיסוקו כעורך דין פעיל.
בשנת 2012 ניצח על תזמורת כלי הנשיפה באר שבע בפסטיבל ותחרות לתזמורות כלי נשיפה בעיר מור שבהונגריה, שם זכתה התזמורת בדירוג זהב. בשנת 2015 השתתפה התזמורת בתחרות לתזמורות כלי נשיפה בעיר פראג שבצ'כיה, שם זכתה התזמורת במקום השני
במסגרת התנדבותו בלשכת עורכי הדין, שימש בין השנים 2011-2009 כיו"ר ועדת הצעירים בלשכת עורכי-הדין, במחוז דרום, בין השנים 2019-2011 שימש כנציג מחוז דרום בוועדת המינויים לבתי-הדין למשמעת בלשכת עורכי-הדין בישראל, החל משנת 2019 משמש כיו"ר (משותף) של ועדת דיני-עבודה בלשכת עוה"ד במחוז דרום.
בריאן גראת'י
בריאן גרתי
אברהם ב. יפה
א. ב. יפה
תוכנית הגרעין הרוסית
תוכנית הגרעין הרוסית היא תוכנית הגרעין הצבאית והאזרחית של הפדרציה הרוסית כיום והיא יורשת תוכנית הגרעין הסובייטית.
תוכנית הגרעין הרוסית מתחלקת לשני חלקים וכוללת את התוכנית לאנרגיה אטומית (שמתרכזת בייצור חשמל באמצעות אנרגיה גרעינית) ואת מאגר כלי הנשק הגרעיניים, הנכללים בתוכנית הצבאית ומפוקחים על ידי המודיעין האטומי של רוסיה. על המחקרים הגרעיניים מופקד תאגיד המדינה רוסאטום. הפיקוח על התעשייה הגרעינית הרוסית מבוצע באמצעות השירות הפדרלי לפיקוח אקולוגי, טכני ואטומי - זרוע פדרלית של הרשות המבצעת האחראית לביטחון הגרעין ומניעת תקריות אסון הדומות לזה שהתרחש באסון צ'רנוביל.
ארסנל.
פצצת האטום הרוסית הראשונה הופיעה ב-29 באוגוסט 1949, בעקבות מאמץ מודיעיני כביר. כיום, תוכנית הגרעין הרוסית מנוהלת בידי המינהל ה-12 של משרד ההגנה הרוסי.
בינואר 2009 מאגר כלי הנשק הגרעיניים של הפדרציה הרוסית עמד על 634 ראשי קרב אסטרטגיים בעלי יכולת לשאת 2,825 פצצות גרעיניות. ביולי אותה שנה הכוחות האסטרטגיים הרוסיים כבר החזיקו ב-608 ראשי קרב אסטרטגיים, בעלי יכולת לשאת 2,683 פצצות גרעיניות. לפי אומדן זה, צמצום מאגר הנשק הגרעיני ברוסיה מגיע ל-5% בתוך חצי שנה.
על פי הסכם שנחתם במאי 2002 עם ארצות הברית, רוסיה וארצות הברית אמורים עד ה-31 בינואר 2012 לצמצם את מאגר כלי הנשק הגרעיני שלהן עד לכדי שליש, כ-1,700 עד 2,200 ראשי קרב גרעיניים לכל אחת מהמעצמות.
הדוקטרינה הצבאית אודות השימוש בנשק הגרעיני.
הדוקטרינה הצבאית הרוסית (כפי שהוכרזה בידי מועצת הביטחון של רוסיה בשנת 2008) מצהירה, כי הפדרציה הרוסית שומרת לעצמה את הזכות להגיב בנשק גרעיני כנגד מתקפה עליה בנשק להשמדה המונית, או כמתקפה חמורה על ביטחונה הלאומי של רוסיה.
מבנה תוכנית הגרעין הרוסית.
התוכנית מנוהלת על ידי "מרכז הגרעין הפדרלי" שכולל שורת מכוני מחקר, כשהעיקרי שבהם הוא מכון קורצ'אטוב למחקר גרעיני במוסקבה.
ערים סגורות.
תוכנית הגרעין הצבאית של רוסיה כוללת שורה של ערים סגורות - (נאוקוגרדים או אטומגרדים בשמן הסובייטי) -שהוקמו למטרות מחקר גרעיני כמו:
מכון קורצ'אטוב לאנרגיה אטומית.