האמורא רב יוסף הבחין בין ספר דברים ("משנה תורה") לבין שאר חומשי התורה, ולדעתו גם רבי יהודה מודה שבספר דברים ניתן לדרוש "סמוכין". הוא הוכיח זאת מדברי רב, שהסביר דין מסוים של רבי יהודה עצמו בעזרת "סמוכין" בספר זה. הראב"ן מסביר את טעמו של הבדל זה בין הספרים: ספר דברים הוא נאום של משה רבנו, שסודר על ידו על פי קשר ענייני מסוים, מה שאין כן שאר חלקי התורה, שנאמרו ישירות מפי הגבורה, וסדר הפסוקים הכתוב איננו בהכרח תואם לסדר אמירתם.
בתקופת האמוראים התקבלה שיטת הלימוד באמצעות סמיכות פרשיות ללא עוררין. התלמוד אף מביא מקור מדרשי מאת רבי יוחנן לביסוס שיטת הדרישה על פי סמיכות הפרשיות:
מכאן נקראת שיטת לימוד זו בקיצור "סמוכין".
במקום אחר בתלמוד נאמר שהנושא היה שנוי במחלוקת בין חכמי ישראל לבין המינים: "אמר ליה ההוא מינא לרבי אבהו... אמר ליה: אתון דלא דרשיתון סמוכין - קשיא לכו, אנן דדרשינן סמוכים - לא קשיא לן". תרגום: אמר לו אותו מין לרבי אבהו... אמר לו: אתם, שלא דורשים סמוכים - קשה לכם; אנחנו, שדורשים סמוכים, לא קשה לנו".
יחס פרשני המקרא לסמיכות פרשיות.
גישת רש"י.
רש"י בפרושיו, כולל סמיכות פרשיות אך ורק כאשר הפסוק אינו מובן ופרוש בדרך של סמיכות פרשיות תפתור את הקושי ותיישב את פשט הפסוק. ניתן לדייק ולומר כי רש"י מביא בפירושו סמיכות פרשיות רק בשני מקרים. כאשר הפרשה אינה כתובה במקומה או כאשר אין קשר כלל בין פרשיות סמוכות.
גישת ראב"ע.
בחומש
ויקרא, מזכיר הראב"ע את הכלל שהציב: "וכבר אמרתי לך בפרשת ואלה המשפטים,
שכל מצווה ומצוה עומדת בפני עצמה לכן יש כדמות סמך להדביק הפסוקים" כך גם התייחסותו של הראב"ע לסמיכות מינוי שופטים לשלושת הרגלים, פותחת בכלל:
"אף על פי שכל מצווה ומצוה עומדת בפני עצמה יש כדמות דרש להדבק הפרשיות" אזכור נוסף של הראב"ע לגבי סמיכות פרשיות: "והסומכים על הסמך הפרשיות,
איננה טענה כי כל מצווה עומדת בפני עצמה, והסמיכות כדרך דרש". כמו כן מכנה
הראב"ע בפירושו את סמיכות הפרשיות כ'דרך דרש'.
גישת ספורנו לסמיכות פרשיות.
הספורנו השתמש בפירושו לתורה בשני טיפוסים של סמיכות. בראשון עמד הפרשן על הקשר המיידי - המקומי בין פסוקים או פרשיות; ובשני ביקש להראות את המבנה של היחידה הגדולה, דהיינו, להציג את מבנה הפרשייה ואת הקשרים הפנימיים שבין חלקיה, או לשרשר רצף של פרשיות ולחשוף את הקשרים הקושרים אותן למסגרת רציפה אחת.
מידות דרש דומות.
בין שלוש עשרה המידות שהתורה נדרשת בהן הוזכרו שתי מידות: "דבר הלמד מעניינו" ו"דבר הלמד מסופו", הדומות במידת מה ל"סמוכין". פירוש המידות הללו, שכאשר יש פסוק סתום - יש ללמוד על כוונתו מן הפסוקים הסמוכים לו, בעניין הבא אחריו ("מעניינו") או מהמשך אותו עניין עצמו ("מסופו"). הדרשה מסמיכות הפרשיות השנויה במחלוקת היא באופן אחר: כוונת הפסוק ידועה, ואין צורך להסיק על עצם פירושו מן ההקשר. רק פרט מסוים בדין זה אנו באים ללמוד מהשוואה למצוות אחרות שנאמרו בסמוך לו, ועל כך נחלקו התנאים.
מידת דרש נוספת הדומה לסמיכות פרשיות היא היקש, וכתבו התוספות שההבדל ביניהן הוא שהיקש הוא דווקא בין שני דברים הכתובים בפסוק אחד, ושבזה גם רבי יהודה מודה. על פי זה יוצא שבכמה מקומות בתלמוד שכתוב ש"הוקשו" שני דברים זה לזה, והדברים כתובים בשני פסוקים נפרדים, הכוונה היא לסמיכות פרשיות ולא להיקש. אמנם כאשר בין שני הפסוקים יש ו' החיבור, נקרא הדבר וי"ו מוסיף על עניין ראשון, שהוא סוג של היקש.
סמוכין
דניאל בריהל
דניאל סזאר מרטין ברִיהל גונזלס (בגרמנית: Daniel César Martín Brühl González; נולד ב-16 ביוני 1978) הוא שחקן קולנוע גרמני ספרדי. התפרסם בזכות תפקידיו כאלכס קרנר בסרט "להתראות לנין!", בתור יאן בסרט "המחנכים" ובתור הצלף הגרמני הנערץ פרדריק צולר בסרט "ממזרים חסרי כבוד".
בריהל היה מועמד פרס גלובוס הזהב לשנת 2013 על תפקידו בדרמת המרוצים "Rush" והתפרסם גם בתור הלמוט זמו, בסרט גיבורי-העל "".
ביוגרפיה.
בריהל נולד בברצלונה שבספרד למשפחה נוצרית. אביו הוא במאי התיאטרון הגרמני יליד-ברזיל, האנו ברוהל. אימו, מריסה גונזלס דומינגו, היא מורה ספרדייה. לבריהל יש אח ואחות.
זמן קצר לאחר שנולד עבר עם משפחתו להתגורר בעיר קלן שבגרמניה, שם גדל ולמד בגימנסיה המקומית.
בריהל גדל בבית רב-לשוני, והוא דובר לא פחות משש שפות: גרמנית, ספרדית, צרפתית, אנגלית, פורטוגזית וקטלאנית.
קריירת משחק.
החל לשחק בגיל מוקדם והופיע ב-1995 באופרת הסבון הגרמנית "אהבה אסורה".
אל עולם הקולנוע הגיע בשנת 2000 כשהשתתף בדרמה הקנדית "לעומק". לאחר מכן התפרסם בגרמניה בסרטים "ללא חרטות" ו"רעש לבן", בו גילם את לוקאס, חולה סכיזופרניה שמנסה להיאבק במחלה. ב-2003 הופיע בסרט האירופי "להתראות לנין!", שם גילם את אלכס קרנר, נער ממשפחה סוציאליסטית ממזרח גרמניה אשר מפגין ונעצר בהפגנה נגד הממשל במדינה ובעקבות כך גורם לאמו התקף לב. בריהל קיבל עבור תפקידו את פרס האקדמיה האירופאית לשחקן הטוב ביותר.
שיחק בקומדיית הפשע הגרמנית-אוסטרית "המחנכים" בתפקיד יאן, אידיאליסט אנטי-קפיטליסטי צעיר הנוהג לפרוץ ביחד עם חברו פטר לבתיהם של אנשים עשירים, לא כדי לגנוב רכוש יקר ערך אלא כדי להביע מחאה אידאולוגית על עידן הקפיטליזם.
זכה בפרס האקדמיה האירופאית השני שלו על תפקידו בתור פול קרנץ בדרמה ההיסטורית "אהבה במחשבה", הסרט מבוסס על ספר שדפיו הושמטו כאשר אדולף היטלר עלה לשלטון. בנוסף הופיע בדרמה הבריטית של צ'ארלס דאנס "גברות בלוונדר".
בדרמת המלחמה הצרפתית "חג שמח" גילם את דמותו של הורסטמאייר, קצין גרמני-יהודי במהלך "הפסקת האש של חג המולד".
הומלץ לפרס גויה בקטגוריית השחקן הטוב ביותר על תפקידו הביוגרפי של סלבדור פואיג אנטיץ', פעיל קטלוני אשר דגל בערכי האנרכיזם, אולם לא זכה.
ב-2007 לקח חלק בשתי הפקות הולוודיות "זהות אבודה" בו גילם את מרטין קורץ אחיה למחצה של אהובתו של ג'ייסון בורן מארי ובקומדיה של ג'ולי דלפי "2 ימים בפריז".
בשנת 2009 שיחק בריהל באחד התפקידים המשניים בסרט המלחמה של קוונטין טרנטינו "ממזרים חסרי כבוד".
בסרט הופיע בריהל בתור הצלף הגרמני הנערץ פרדריק צולר, שעליו מביים שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס את סרט התעמולה "גאוות האומה", שבו מוצגים ביצועיו של צולר בשדה הקרב מול חיילים אמריקאים.
במהלך הסרט מנסה הצלף הנאצי לחזר אחר בעלת בית הקולנוע הצרפתי "עמנואל מימייה" (מלאני לורן).
על תפקידו בסרט זכה בפרס גילדת השחקנים אותו חלק עם שאר שחקני הסרט.
עוד התפרסם בדמותו של טאזורו אישטוון הגבר בחייה של הרוזנת ההונגרייה ארז'בט באטורי שכונתה "רוזנת הדמים" במותחן הביוגרפי של ז'ולי דלפי "הרוזנת" ובדמותו של ד"ר גיאורג רוזן בדרמת המלחמה "ג'ון רייב".
בשנת 2013 השתתף בדרמת המרוצים של רון הווארד "Rush", שם גילם את אגדת הפורמולה 1 ניקי לאודה, הסרט מספר את סיפור היריבות האמיתי בין שני ענקי מרוץ הפרמולה 1 של שנות השבעים.
בין ג'יימס האנט (כריס המרסוורת') הנער פוסטר הבריטי, לניקי לאודה (דניאל ברוהל) האוסטרי, שני נהגי הפורמולה 1 הטובים ביותר בעולם קיים סכסוך גדול ועמוק. סכסוך שכבר קרוב לעשור מניע את שתי הקריירות שלהם קדימה. על רקע הפרסום, העושר והתהילה מתחרים האנט ולאודה אחד בשני במשך שנים, דוחפים עצמם לנקודת שבירה פסיכולוגית וגופנית.
אך שניהם יודעים היטב שבספורט מסוכן כמו מרוץ מכוניות, תנועה אחת לא נכונה, אובססיה אחת יותר מדי או אינסטינקט שגוי יעלה להם בחיים. נחושים תמיד להצליח לדחוף את יכולתם עוד טיפה – הם לא שוכחים לרגע שהסכנה אורבת להם בפינה. תמיד.
על הופעתו בתפקיד ניקי לאודה הועמד בריהל לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס באפט"א.
בשנת 2015 כיכב בריהל בסרט הדרמה ההיסטורי "מושבה", לצד אמה ווטסון. לקראת סוף שנת 2015, בריהל לוהק לתפקיד הנבל הראשי, הלמוט זמו, בסרט גיבורי-העל שובר הקופות "". כשנה לאחר מכן, ב-2016, הוא הופיע בסרט כדמות זו, וזכה לשבחים רבים מצד מעריצי קומיקס ותגובה ביקורתית מעורבת מצד מבקרי קולנוע, בשל הופעתו של זמו בסרט כ"לא מפחיד" או "לא מאיים" ו"חלש". עוד ב-2016 השתתף בתפקיד ראשי בסרט "לבד בברלין" לצידם של אמה תומפסון וברנדן גליסון, בתפקיד החוקר המשטרתי המופקד על חקירת הפצת הגלויות האנטי נאציות.
בשנת 2018 שיחק בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה התקופתית "רצח אופי" כלאסלו קרייזלר. הסדרה מבוססת על ספר בעל אותו שם מאת קיילב קאר. על תפקידו בסדרה, היה ברוהל מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה.
חיים אישיים.
בשנת 2006, ברוהל נפרד מבת זוגו הוותיקה ומאוחר יותר ארוסתו, השחקנית ג'סיקה שוורץ, אותה פגש על הסט של הסרט "No Regrets" משנת 2001.
מאז 2010, הוא נמצא במערכת יחסים עם הפסיכותרפיסטית הגרמנייה והדוגמנית לשעבר פליסיטאס רומבולד. בנם הראשון נולד באוקטובר 2016, והם נישאו מתישהו בין לידתו לתחילת 2018. לזוג נולד בן שני בשנת 2020.
יהודה בן ברכיה
מלכה בינה
מלכה בינה (Malke Bina; נולדה ב-1950) היא מייסדת מדרשת מת"ן, ומחלוצות מהפכת לימוד התורה לנשים.
ביוגרפיה.
בינה נולדה בבולטימור. שני הוריה היו ניצולי שואה ועסקו בחינוך. אביה היה מתלמידי ישיבת מיר ובזמן השואה שהה בשאנגחאי יחד עם שאר תלמידי הישיבה.
ב-1967 הגיעה לישראל לצורך לימודי תואר ראשון במכללת ירושלים לבנות. במהלך שנות לימודיה, הכירה את בעלה. לאחר השלמת התואר השני בישיבה יוניברסיטי בניו יורק חזרה לישראל ולימדה בבית הספר אוולינה דה רוטשילד בירושלים.