דל פיירו שיחק בקביעות במשך שנים רבות בנבחרת איטליה. הטורניר הגדול הראשון בו השתתף עמה היה מונדיאל 1998, שבו הוא התחרה עם חביב הקהל רוברטו באג'ו על מקום בהרכב. איטליה סיימה את דרכה ברבע הגמר בהפסד לצרפת בבעיטות הכרעה. איטליה הפסידה לצרפת גם בגמר יורו 2000 ודל פיירו, שהחמיץ שתי הזדמנויות הבקעה באותו משחק, הואשם בהפסד. בשנים שעברו מהיורו ועד המונדיאל ביפן וקוריאה הדרומית זכה דל פיירו באליפות אחת עם יובנטוס וזומן לסגל של נבחרת איטליה למונדיאל 2002. במונדיאל עצמו כבש דל פיירו שער נגד מקסיקו שהעלה את איטליה לשמינית הגמר, אך נבחרת איטליה הודחה מהטורניר בשמינית הגמר על ידי נבחרת קוריאה הדרומית.
אלסנדרו דל פיירו היה בסגל האיטלקי גם ביורו 2004, שם לא עברה הנבחרת את שלב הבתים.
דל פיירו היה שחקן משנה בסגל האיטלקי למונדיאל 2006 בו, לאחר 12 שנה, העפילה נבחרת איטליה לגמר, כאשר בדרך דל פיירו כבש את השער השני מול נבחרת גרמניה בתוספת הזמן של חצי הגמר. בגמר המונדיאל באצטדיון האולימפי בברלין זכה דל פיירו בגביע יחד עם נבחרתו לאחר ניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין מול צרפת בתוצאה 3-5. דל פיירו נכנס כמחליף במשחק הגמר וכבש את אחת מהבעיטות.
דל פיירו זומן לסגל נבחרתו ליורו 2008 על ידי מאמן הנבחרת רוברטו דונאדוני, אך לא הצליח להטביע חותם.
באיירן מינכן
באיֶירְן מינכן () הוא מועדון כדורגל גרמני שנוסד בשנת 1900, מועדון הכדורגל הגדול ביותר בגרמניה ואחד מהידועים והמצליחים ביותר באירופה.
הקבוצה זכתה 32 פעמים באליפות גרמניה, 20 פעמים בגביע הגרמני, 6
פעמים בליגת האלופות, 9 פעמים בסופר קאפ הגרמני, פעם 1 בגביע אירופה למחזיקות גביע, פעם 1 בגביע אופ"א, 2 פעמים בסופר קאפ האירופי, 2 פעמים בגביע הבין-יבשתי, ופעמיים באליפות העולם לקבוצות. באיירן היא אחת מתוך חמש קבוצות באירופה שזכו בכל תואר אפשרי למועדון אירופאי יחד עם יובנטוס, אייאקס, צ'לסי ומנצ'סטר יונייטד (אם לא לוקחים בחשבון את הליגה האזורית).
בנוסף באיירן היא אחת משתי קבוצות באירופה יחד עם ברצלונה שזכו פעמיים בטרבל האירופי הגדול (אליפות, גביע, וליגת האלופות).
למועדון יריבות עם בורוסיה דורטמונד במסגרת הקלאסיקו של גרמניה המכונה דר קלסיקר.
היסטוריה.
באיירן מינכן נוסדה בפברואר 1900 על ידי חברים מקבוצת ההתעמלות של מינכן. תחילה השתתפה הקבוצה בליגה האזורית של מחוז בוואריה. ב-1926 זכתה הקבוצה באליפות דרום גרמניה. באיירן זכתה באליפות דרום גרמניה פעם נוספת ב-1928 ובאליפות גרמניה בפעם הראשונה בתולדותיה בשנת 1932, בניצוחם של המאמן ריכרד קוהן ונשיא הקבוצה קורט לנדאואר.
ההתבססות בצמרת.
ב-1963 הוקמה ליגת הבונדסליגה, שנתיים לאחר הקמתה העפילה באיירן לבונדסליגה כשהיא מציגה בשורותיה שחקנים כדוגמת פרנץ בקנבאואר, ספ מאייר וגרד מילר. הקבוצה סיימה בעונתה הראשונה במקום השלישי וזכתה בגביע הגרמני. בעקבות הזכייה בגביע השתתפה באיירן בגביע המחזיקות והצליחה לזכות בתואר אחרי ניצחון על גלאזגו ריינג'רס. ב-1967 זכתה הקבוצה פעם נוספת בגביע ובעונת 1968/1969 הצליחה לזכות ב"דאבל" - אליפות וגביע באותה העונה.
ב-1970 מונה אודו לאטק לתפקיד מאמן הקבוצה, ותחת הדרכתו זכתה הקבוצה ב-3 אליפויות, גביע אחד והישג השיא של המועדון - זכייה בגביע אירופה לאלופות ב-1974. בסגל הקבוצה הופיעו גם 6 שחקנים שזכו באותה שנה במונדיאל 1974 שנערך בגרמניה. לאחר הזכייה בתואר עזב אודו לאטק את התפקיד. הקבוצה זכתה גם בגמרים של 1975 ו-1976 והפכה בכך לקבוצה השלישית בהיסטוריה שזוכה בשלושה גביעי אירופה לאלופות. ב-1976 זכתה הקבוצה בפעם הראשונה בגביע הבין-יבשתי.
על אף שסבלה משינויים רבים וממשבר כלכלי, הקבוצה הצליחה לזכות בשנות ה-80 ב-7 אליפויות וב-3 גביעים. היא זכתה בחמש אליפויות תוך 6 שנים בין השנים 1984 עד 1990. אודו לאטק, שהוביל את הקבוצה להישגים בשנות ה-70, חזר לאמן את הקבוצה והוביל אותה בין השנים 1983 עד 1987.
אחרי מספר שנים ללא זכייה באליפות, מונה פרנץ בקנבאואר כמאמנה של הקבוצה במהלך עונת והוביל אותה לאליפות לאחר 3 שנים בהן לא הצליחה לעשות זאת. בקנבאור מונה לאחר מכן כנשיא המועדון. מחליפיו לא הצליחו לספק את הסחורה ושמה של הקבוצה נקשר בשערוריות תקשורתיות, מה שהביא את התקשורת להדביק לקבוצה את הכינוי "פ.צ הוליווד". ב-1996 חזר בקנבאור לאמן את הקבוצה לאחר כישלונותיה והוביל אותה לזכייה בגביע אופ"א, עם ניצחון בשלב הגמר על בורדו, 5-1 בסיכום שני המפגשים.
תקופת היצפלד.
ב-1998 מונה המאמן הגרמני אוטמאר היצפלד כמאמן הקבוצה. היצפלד אימן את הקבוצה 6 שנים רצופות והפך כמאמן המצליח ביותר בתולדות המועדון עם זכייתו ב-4 אליפויות, זכייה בליגת האלופות ובגביע הבין-יבשתי וב-3 גביעים גרמניים. ב-1999 העפילה הקבוצה לגמר ליגת האלופות והפסידה למנצ'סטר יונייטד לאחר מהפך בתוספת הזמן שנחשב לאחד מהמהפכים הגדולים בהיסטוריה של הכדורגל. היצפלד המשיך לאמן את הקבוצה וזכה עימה בפעם הרביעית בתולדותיה בליגת האלופות בעונת 2000/2001 בליגת האלופות, לאחר ניצחון בדו-קרב פנדלים מול ולנסיה בגמר.
העשור הראשון של המאה ה-21.
לאחר כישלונה של הקבוצה ב-2004 מונה פליקס מגאת כמאמנה החדש של הקבוצה. תחת הדרכתו של מגאת' זכתה הקבוצה בשתי אליפויות ובשני גביעים. לאחר הכישלון בעונת בה כשלה הקבוצה בניסיונה להעפיל לליגת האלופות, פוטר מגאת' מתפקידו ובמקומו החזירה הקבוצה את היצפלד. הקבוצה ביצעה רכש משמעותי שכלל בין היתר שחקנים כדוגמת פרנק ריברי ולוקה טוני. על אף שזכתה בטרבל (אליפות, גביע וגביע הליגה) כשלה הקבוצה לזכות בגביע אופ"א. במהלך העונה, סיכמה הקבוצה עם היצפלד את הפסקת עבודתו בתום העונה, ובמקומו נבחר יורגן קלינסמן שפוטר לקראת סיום העונה.
בעונת ניצחה את אולימפיק ליון והעפילה לגמר ליגת האלופות נגד אינטר מילאנו שנערך באצטדיון סנטיאגו ברנבאו מדריד ספרד. במשחק הגמר הפסידה לאינטר בתוצאה 0 - 2 מצמד של הארגנטינאי דייגו מיליטו. באפריל 2011 פוטר מאמן הקבוצה לואי ואן חאל.
תקופת יופ היינקס, הכישלון ועונת הטרבל.
בשנת 2011/2012 חזר יופ היינקס קדנציה שלישית בקבוצה. באותה עונה העפילה הקבוצה לגמר ליגת האלופות אחרי ניצחון בדו-קרב פנדלים על חשבון ריאל מדריד. עוד קודם לכן הביסה את אולימפיק מרסיי ואת בזל. בגמר שנערך באליאנץ ארנה הפסידה לצ'לסי 1-1 (4-3) לאחר דו-קרב פנדלים. באותה שנה באיירן סיימה את העונה במקום השני, 16 נקודות מתחת דורטמונד. הקבוצה הפסידה גם בגמר הגביע, שוב לדורטמונד. באותה עונה הצטיין מריו גומז ושכבש 41 שערים בכל המסגרות.
אחרי עונה זו, שבה הקבוצה סיימה במקום השני בכל המסגרות (ליגה, גביע, ליגת אלופות), הגיעה העונה שאחרי. בעונת 2012/13 הקבוצה זכתה בשלושת התארים וזכתה בטרבל, תוך כדי שהיא מציגה את הכדורגל הטוב ביותר באירופה. לפני תחילת העונה הקבוצה העבירה לשורותיה מספר שחקנים: חאבי מרטינז שעבר מבילבאו תמורת 40 מיליון יורו, דנטה (4.7 מיליון יורו), שרדן שאקירי והחלוץ מריו מנדז'וקיץ'.
את העונה פתחה הקבוצה עם 8 ניצחונות רצופים בליגה. הקבוצה זכתה באותה עונה באליפות הבונדסליגה שישה מחזורים לפני סיום העונה, וכך שברה את השיא של עצמה. הקבוצה זכתה באליפות בהפרש של 25 נקודות, מה שנחשב לשיא בונדסליגה חדש. באותה עונה גברה על בורוסיה דורטמונד בגמר הסופרקאפ הגרמני בתוצאה 2–1. כמו כן, זכתה הקבוצה בגביע הגרמני בניצחון 3–2 על שטוטגרט, לאחר שהדיחה ברבע הגמר את יריבתה דורטמונד ובחצי דרסה את וולפסבורג 6–1.
הקבוצה העפילה לגמר ליגת האלופות, לאחר שהדיחה את ארסנל בשמינית הגמר. ברבע הגמר הוגרלה באיירן כנגד יובנטוס והדיחה אותה אחרי ניצחונות 2–0 בשני המשחקים. בשלב חצי הגמר הדיחה את ברצלונה, לאחר שהביסה אותה 4–0 בבית, ו-3–0 בחוץ. במשחק הגמר נגד בורוסיה דורטמונד שהתקיים באצטדיון ומבלי ניצחה הקבוצה 2–1 משער דרמטי של אריאן רובן בדקה ה-89, וזכתה בליגת האלופות בפעם החמישית בתולדותיה.
עידן פפ גווארדיולה.
לעונת 2013/2014 החתימה באיירן מינכן את פפ גווארדיולה, שחקן העבר ומאמנה העוזב של ברצלונה. אחד השינויים הבולטים בסגנון הקבוצה מאז מינויו של גווארדיולה למאמן, הוא הפיכת שיטת המשחק ל"טיקי-טקה", בה הקבוצה מתמסרת הרבה יותר עם הכדור ומחזיקה בכדור בצורה משמעותית ביותר.
לקראת העונה החדשה, באיירן רכשה את השחקן המצטיין של יריבתה בורוסיה דורטמונד, מריו גצה, תמורת 37 מיליון יורו. בקיץ זה גם נרכשו טיאגו אלקנטרה שעבר מברצלונה תמורת 25 מיליון יורו.
הקבוצה הפסידה בגמר הסופר-קאפ הגרמני לבורוסיה דורטמונד בתוצאה 2–4. הקבוצה זכתה בסופר קאפ האירופי, לאחר שניצחה את צ'לסי בדו-קרב פנדלים. בדצמבר 2013 זכתה הקבוצה באליפות העולם לקבוצות, לאחר שניצחה את רג'א קזבלנקה בגמר בתוצאה 2–0. בכך השלימה באיירן את שנת 2013 כשנה הקלנדרית המוצלחת ביותר שחווה המועדון, שבמהלכה המועדון זכה ב-5 תארים.
באיירן שברה באותה עונה את שיא רצף הניצחונות של קבוצה בליגת האלופות (10 ניצחונות רצופים, אותו החלה בעונה הקודמת). היא הוגרלה בבית בליגת האלופות ביחד עם מנצ'סטר סיטי, צסק"א מוסקבה, וויקטוריה פלזן. באיירן סיימה את הבית במקום הראשון עם 15 נקודות לאחר שניצחה בחמשת המשחקים הראשונים אך הפסידה במשחק האחרון למנצ'סטר סיטי.
באיירן ניצחה בשמינית הגמר את ארסנל 3–1 בסיכום.
ברבע הגמר הוגרלה מול מנצ'סטר יונייטד וניצחה 4–2 בסיכום שני המשחקים. בחצי הגמר שיחקה מול ריאל מדריד, אך נחלה הפסד צורם: 5-0 בסיכום שני המשחקים.