דה רוסי היא לסבית מוצהרת והיא יצאה מהארון רשמית בשנת 2005. בת זוגה של הקומיקאית האמריקאית אלן דג'נרס, איתה התחתנה ב-16 באוגוסט 2008 ובאוגוסט 2010 שינתה את שם משפחתה לדג'נרס ושמה מאז הוא פורשיה לי ג'יימס דג'נרס. שתיהן ידועות באורח חייהן הטבעוני. בעבר הייתה נשואה למל מטקליף, מפיק סרטים דוקומנטריים. בשנים 2000–2004 הייתה בזוגיות עם האמנית פרנצ'סקה גרגורייני.
דה רוסי התמודדה בעבר עם אנורקסיה ובולימיה.
מאז 2011 יש לה גם אזרחות אמריקאית, בנוסף לאזרחות האוסטרלית שלה מלידה.
רוח כוכב
מפקד
כתם כוכב
איספא - איגוד ישראלי לספורט ביליארד
איספא - איגוד ישראלי לספורט ביליארד (באנגלית: ISPA - Israel Snooker and Pool Association) הוא הגוף הרשמי המייצג את ענף הביליארד בישראל.
ארגון.
האיגוד הוא מוסד ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 2004. איספא רשומה כחוק ברשם העמותות כעמותה, ופועלת מכוח "חוק הספורט" (התשמ"ח - 1988). איספא הוא ארגון ספורט מוכר על ידי משרד התרבות והספורט, והוא נתמך כלכלית בין היתר על ידי המועצה להסדר ההימורים בספורט ומינהל הספורט.
האיגוד הוא הגוף האחראי והמפקח על פעילות ספורט הביליארד במדינת ישראל, ומאז הקמתו הוא מאוגד תחת ארגוני הביליארד האירופאים והעולמיים:
איספא מוכר גם על ידי ההתאחדות העולמית לספורט הביליארד.
איספא נוסד על ידי בעלי מועדוני ביליארד לקידום קיומו של ספורט נגיש, תוך מחויבות לקוד האתי, על יד שיתופם של כל עוסקים בדבר, באמצעות ארגון חזק, פעיל, דינמי, פורץ דרך בחברה, בתרבות ובספורט.
יושב ראש ההנהלה הראשונה של האיגוד היה ישראל פנחס. בשנת 2008 נבחר שי איזנבר לתפקיד היו״ר. בשנת 2016 ניבחר שי ארמה ליו״ר האיגוד, בשנת 2017 נבחר שרון מזרחי ובשנת 2019 נבחר דוד אסולין ליו״ר החדש.
שרה ברוורמן
שרה (שוריקה) ברוורמן-שפכנר (1918 - 10 בפברואר 2013), הייתה מצנחני היישוב, מהלוחמות הראשונות ששירתו בפלמ"ח וממקימות חיל הנשים בצה"ל.
קורות חייה.
תחילת דרכה.
נולדה בבוטושאן שברומניה, ילדה חמישית למשפחה ציונית. בגיל 9 הצטרפה לתנועת "השומר הצעיר". בשנת 1938 נבחרה על ידי השומר הצעיר לעלות לארץ ישראל ולעבור שם הכשרה חקלאית. רבים מחבריה עלו לארץ כמעפילים.
עם הגיעה ארצה החלה בלימודי רפתנות בבית הספר החקלאי "עיינות". שם הכירה את עדה פישמן-מיימון, אז מנהלת המשק, והצטרפה לפעילות ב"הגנה". בשנת 1940 עברה למגדיאל והצטרפה לפלוגה ב' של הפלמ"ח בשנת 1942. בשנת 1943 סיימה קורס מפקדי מחלקות. בשנת 1944 נמנתה עם 37 "צנחני היישוב" שהתנדבו לצנוח בשטחי אירופה הכבושה על ידי גרמניה הנאצית. משימה זו הייתה חלק ממאמצי היישוב היהודי בארץ ישראל, העני מאוד באותה תקופה בנשק ובאמצעים, לעזור במשהו ליהדות אירופה ולמלחמה בנאצים. לאחר שבקשות היישוב להפצצת מחנות ההשמדה לא התקבלה, הציעו מפקדי היישוב לבריטים לשלוח מספר אנשי פלמ"ח מעבר לקווי האויב, כדי ליצור קשר עם טייסים שבויים בגרמניה, עם הפרטיזנים ותוך כדי כך גם לעזור ליהודים בהכשרה צבאית, כספית ומוראלית. המבצע נקרא "מבצע אמסטרדם".
ההכנות למשימה.
למטרת המשימה עברה יחד עם צנחנים נוספים מיונים רבים וקורסים שכללו קורס צניחה בבסיס רמת דוד. לאחר טקס סיום קורס הצניחה, שהתקיים בתל אביב, הועברו למצרים למעבר קורסי אלחוט, נהיגה, אנגלית והשפה הזרה המתאימה למקום המשימה המיועד של כל צנחן (במקרה שלה - רומניה). לכל צנחן נתפר סיפור כיסוי, למקרה שייתפס וייחקר. על הצנחנים הגברים ריחף עונש מאסר בלבד, כלוחמים בעת מלחמה, אולם על הצנחניות איים עונש מוות, שכן כל אישה לוחמת סווגה מיד גם כמרגלת. סיפור הכיסוי של שרה היה שהיא עיתונאית זרה ששהתה בישראל מספר שנים במסגרת עבודתה, וכי ביקורה באירופה הוא חלק מעבודה זו.
בכל שלבי האימון התאמנה שרה ברוורמן למשימה יחד עם חביבה רייק שהגיעה לסלובקיה, ולאחר ששה שבועות נתפסה ונרצחה בידי הגרמנים.
המשימה.
באוגוסט 1944 יצאה למשימתה הראשונה, עם צנחנים נוספים. כל אחד מהם היה חמוש ובבגדיו מוסתרות כמויות כסף גדולות מאוד למטרות קיום, שוחד וסיוע כספי לפרטיזנים או ליהודים שייפגשו בדרך. שרה ברוורמן לא סיימה את קורס הצנחנים בבסיס חיל האוויר הבריטי "רמת דוד" משום שבהגיע הרגע בו הייתה אמורה לקפוץ מהמטוס ולצנוח, נתקפה פחד וקפאה במקום. לימים סיפרה כי אותו אירוע של פחד מהקפיצה הוא טראומה המלווה אותה כל חייה. למרות שלא צנחה, מוסדות היישוב בארץ ישראל, וכן המפקדים הבריטים הממונים על החדרת הצנחנים לאירופה, הכירו בחשיבותה ובכישוריה. על כן, היא הוטסה לשטח שבשליטת הפרטיזנים ביוגוסלביה ומשם הייתה אמורה לעבור לרומניה, יעד שליחותה. משימתה בוטלה עקב הצטרפותה של רומניה לבעלות הברית. לאחר תקופה בקרב הפרטיזנים, היא הוחזרה לאיטליה ומשם לארץ ישראל, לקיבוצה, שמיר.
פועלה לאחר מכן.
לאחר חזרתה ארצה, שימשה ברוורמן בשנים 1947-1945 כרכזת חברות הפלמ"ח בצפון הארץ וקיימה קורסים ארציים לחברותיו.
ברוורמן הייתה ממקימות חיל הנשים (ח"ן) בצה"ל. בשנת 1948 הטיל יעקב דורי את המשימה עליה ועל שושנה גרשונוביץ, קצינה לשעבר בצבא בריטניה. בתחילה לא הייתה לח"ן שום תשתית או ציוד, אך שרה ושושנה נעזרו בארגוני נשים כמו ויצו ונעמת. בנעמת אף סייעו להם במשרדים לקליטת עלייה שעמדו ריקים בשל המדיניות הבריטית של נעילת שערי המדינה בפני עולים. בעמל רב עלה בידן להשיג את כל הדרוש לפעילות מלאה של חיל חדש בצה"ל.
לאחר הקמת הח"ן שימשה ברוורמן כמדריכה בקורס הראשון למפקדות ח"ן, כקצינת משמעת ואף טיפלה בנושאי כשרות. בהמשך הפכה לקצינת הדרכה בחיל. יצאה ליוגוסלביה בשליחות ההגנה ועם שובה ארצה סיימה את שירותה בדרגת רס"ן וחזרה לקיבוצה.
ברוורמן-שפכנר התגוררה בקיבוץ שמיר שבו הייתה חברה מאז היווסדו. העבירה הרצאות לחיילי ולקציני צה"ל, לזכר האנשים עמם לחמה, המשימה והתקופה, וכדי להעלות על נס את של גבורתם של האנשים הפשוטים.
ב-10 ביולי 2008, בגיל 89, הוענק לה "אות השירות המבצעי" על ידי מפקד חטיבת הצנחנים, אל"ם הרצי הלוי. ב-2010 הייתה בין משיאי שתים-עשרה המשואות ביום העצמאות ה-62 למדינת ישראל.
ברוורמן נפטרה ב-10 בפברואר 2013 בקיבוץ שמיר, והובאה למנוחות בבית העלמין של הקיבוץ.
סקר הר מנשה
סקר הר מנשה ("סקר השומרון") הוא סקר ארכאולוגי שנערך על ידי הארכאולוג פרופסור אדם זרטל מאוניברסיטת חיפה באזורים החופפים לנחלה המקראית של שבט מנשה בהר המרכזי. הסקר החל בשנת 1978.
במהלך שלושים שנות הסקר, נתגלו כ-1,530 אתרים מכל התקופות, וכ-450 מהם תוארכו לתקופת הברזל א' 1000 לפנה"ס - 1250 לפנה"ס, היא תקופת ההתנחלות וגיבוש עם ישראל בארץ ישראל.
קרוב ל-90% מן האתרים שנתגלו בסקר לא היו ידועים קודם. מן הסקר מצטיירת מפה ארכאולוגית והיסטורית חדשה של ארץ ישראל התנ"כית. עורך הסקר, זרטל, טוען כי לאור ממצאיו מתחזקת תקפותו של הסיפור המקראי - יציאת מצרים, הנדודים במדבר, הכניסה לכנען דרך עבר הירדן היא תקופת ההתנחלות, התגבשות העם, והכיבוש, וזאת בניגוד לדעת חוקרים אחרים הסבורים כי תהליך ההתנחלות והתגבשות עם ישראל בארץ ישראל התחולל בשונה מן המתואר בספר יהושע, וכי אין לסיפור כיבוש הארץ המקראי הוכחות בממצאים הארכאולוגיים שנמצאו עד כה ובמקורות היסטוריים חיצוניים.
בסקר נמצאו אתרים בולטים הקשורים לתקופת ההתנחלות של שבטי ישראל בארץ כנען:
הסקר מיועד לכלול שישה כרכים בעברית (לפי אזורי משנה), מהם פורסמו חמישה, וכן שני כרכים באנגלית.
חידושי הסקר.
באזור נחלת שבט מנשה נערכו לפני עבודה זו שני סקרים חלקיים ביותר: סקר ארץ-ישראל המערבית שנערך במערבה של ארץ ישראל על ידי הוריישו קיצ'נר וקלוד קונדר בשנים 1870 – 1880, וסקר ארכאולוגי שכונה "סקר חרום" שלושה חודשים לאחר תום מלחמת ששת הימים.
בתיאור ההתפתחות היישובית של אתרי האזור, הסקר עושה שימוש במקורות היסטוריים ומקראיים. יתרון גדול היה לעורכי סקר זה בעובדה כי רוב השטח אינו מיושב ונשמרו בו עתיקות מתקופות קודמות. יעידו על כך הנתונים על מספר התושבים המובא ברבים מן האתרים. אמנם הנתונים שעמדו לרשותם לא היו מעודכנים, אך גם הם מעידים על האוכלוסייה המועטה ביישובי האזור.
בנימין מזר מתאר בדברי ההקדמה את החידוש שבסקר זה. מלבד החידושים בתחום המחקר הארכאולוגי, הסקר נערך לראשונה בהתאם ליחידות נוף ולא שטחים שהוגדרו בצורה מלאכותית, כמו למשל בסקר ישראל. חידוש נוסף היה בהתייחסות לנתונים האקולוגיים, התופסים מקום חשוב במחקר המודרני, כמו: רישום מקורות המים, פירוט המסלע והקרקע, המתקנים החקלאיים, איסוף מבוקר של הקדרות וכן נתונים על טיבה של האוכלוסייה המקומית.
זרטל, עורך הסקר, כתב כי לדעתו סקר הר מנשה הוא הסקר הארכאולוגי הגדול בעולם כיום – מבחינת גודל השטח, משך הביצוע (30 שנה) וההתמקדות. הסקר כלל מעבר רגלי על פני כל השטח באופן מדויק ואיסוף כל המידע הקיים על האתרים, כולל שיחות עם תושבי האתרים. זרטל ייחס חשיבות מיוחדת לחקר נחלת שבט מנשה. הוא ציין כי לפי המקרא החלה בתחום שבט זה ההתיישבות של שבטי ישראל בארץ כנען. מחבל ארץ זה עברו שבטי ישראל לנחלת שבט אפרים והגיעו לנחלת שבט יהודה. לדעתו האזור כולל את האתרים העתיקים ביותר של ההתנחלות הישראלית בארץ כנען.
ההחלטה לבחור את נחלת שבט מנשה לנושא הסקר נבעה מהסיבות הבאות:
היקף הסקר.
במסגרת סקר הר מנשה, נסקרו מהקרקע, ברכב וברגל, ומהאוויר, 3,000 קמ"ר - כרבע משטחה של ארץ ישראל להוציא את שטחו של הנגב.