הקליפ לשיר בוים על ידי דיאן מרטל ונערך על ידי פול מרטינז הקליפ מציג את לופז מעל בניין בניו יורק ובמזדרון הבניין ופאט ג'ו ברחובות. הביקורות על הקליפ היו חיוביות.
תזונה, בריאות והיגיינה בשבט המסאי
המוניות בקרב על המארן
בקרב הראשון על המארן, ב-7 בספטמבר 1914, התרחש מבצע חסר תקדים בו הובאו 6,000 חיילי חי"ר במוניות אזרחיות - מפריז אל הזירה במארן.
הכוחות הגרמנים היו קרובים להשגת פריצת דרך נגד הארמייה השישית המכותרת בין 6 ל-8 בספטמבר, והיה צורך מיידי בתגבורת.
הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה לשימוש בכלי תחבורה יבשתי ממונע להסעת כוחות אל החזית. בהמשך הפכה פרקטיקה זו למקובלת. כיום צבאות רבים משתמשים בנושא גיסות משוריין למטרה זו ולא בכלי תחבורה אזרחי.
המבצע.
בפריז נערכה הערכת מצב וגנרל ז'וזף גליאני שהיה המושל הצבאי של פריז החליט לשלוח תגבורת של 10,000 חיילי מילואים רגליים שהמתינו בפריז. במקביל הוציא צו חירום בו נקראו כל מוניות פריז, רובן מדגם "רנו AG", להתגייס למאמץ המלחמתי ולהגיע לכיכר "האינווליד" כדי להסיע את הלוחמים לזירה. תוך מספר שעות הגיעו 600 מוניות מרחבי העיר, ובחסות החשיכה החל המבצע להעביר את הלוחמים לזירה במוניות, כל מונית הכילה בדוחק חמישה לוחמים על נשקם האישי, ולכן היו צריכים בעלי המוניות לנסוע הלוך חזור פעמיים על מנת להסיע 6,000 לוחמים לזירה.
ההיסטוריונים הצבאיים חלוקים האם כח התגבורת היה בעל תפקיד משמעותי בהכרעת המערכה. בכל אופן, המבצע הפך לסמל של אחדות לאומית סולידרית מעבר לתפקיד האסטרטגי שלה והיווה עידוד מוראלי בעל השפעה חזקה בקרב.
המבצע של הסעת החיילים על ידי מוניות מפריז היה המבצע הגדול בהיסטוריה הצבאית עד אז של הנעת גייסות בתחבורה בהיקף כה רחב.
תוצאות הקרב.
בליל ה-8 בספטמבר הנחיתה הארמייה החמישית בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה מתקפת פתע נגד הארמייה הגרמנית השנייה, המתקפה גרמה להרחבת הפער בינה לבין הארמייה הגרמנית הראשונה.
ב-9 בספטמבר נראה היה כי הארמיות הגרמניות עמדו בפני כיתור והשמדה. הם איבדו את הארגון ואת רוח הלחימה והחלו לסגת הכוחות הצרפתיים-בריטיים רדפו אחר הכוחות הגרמנים הנסוגים עד נהר האן שם התחפרו הגרמנים והמשיכו בקרב.
הקרב זכה לכינוי "הנס על המארן" ומוניות פריז כונו בגאווה "Les taxis de la Marne" - "המוניות של מארן" והפכו לסמל של אחווה בין האזרחים בעורף לחזית.
סופר אורגניזם
ניית'נ'ס פיימוס
ניית'נ'ס פיימוס (באנגלית: Nathan's Famous; נאסד"ק: NATH) היא רשת מזון מהיר אמריקאית המתמחה בנקניקיות שבסיסה בקוני איילנד, ניו יורק, בסניפה הראשון שנוסד בשנת 1916 על-ידי מהגר יהודי-פולני בשם ניית'ן הנדוורקר. נכון לשנת 2010, לרשת 251 סניפים ברחבי העולם. הרשת ידועה בתחרות אכילת נקניקיות אותה היא עורכת בקוני איילנד בכל יום עצמאות אמריקאי.
סניפים.
הרשת מפעילה 251 סניפים ב-5 מדינות שונות. 231 סניפים פזורים ברחבי 50 מדינות ארצות הברית, כאשר 226 מופעלים בזיכיון, ו-5 מתוכם שייכים לחברה. מחוץ לארצות הברית, הרשת מפעילה 20 סניפים ב-4 מדינות: מצרים (סניף אחד), הרפובליקה הדומיניקנית (3 סניפים), איי קיימן (סניף אחד) וכווית (15 סניפים). הסניף הבינלאומי הראשון של הרשת נפתח בשנת 1997 בישראל ברחוב קינג' ג'ורג בירושלים. בנוסף נפתח סניף בקניון מלחה, ועגלת מכירת שטח בעיר דוד. (הזכיין הישראלי פשט רגל וכלל הסניפים נסגרו)
כמו כן, מוצרי החברה ניתנים לקנייה ביותר מעשרת אלפים נקודות מכירה שונות, ביניהן סניפי רשתות מזון מהיר וקמעונאות אמריקאיות מובילות נוספות (כגון רשת הכריכים "סבווי" ווולמארט), ובאמצעות חברת QVC המתמחה במכירות טלוויזיוניות.
הדיוויזיה המוטסת ה-82
הדיוויזיה המוטסת ה-82 היא דיוויזיית צנחנים תחת הפיקוד של הקורפוס המוטס ה-18, בצבא ארצות הברית. הדיוויזיה הוקמה לראשונה באוגוסט 1917 כדיוויזיית חיל רגלים, והוסבה לדיוויזיית צנחנים עם אימוץ התפיסה בדבר חשיבותו של חיל רגלים מוצנח בצבא ארצות הברית, במהלך 1942 בשיא מלחמת העולם השנייה. לדיוויזיה ניתן הכינוי All American, שראשי התיבות של כינוי זה מייצגים את סמל היחידה ('AA'). כינוי זה ניתן ליחידה עוד בהקמתה בתור דיוויזיית חיל רגלים, כאשר התברר שבין חייליה יש נציגים של כל 48 המדינות בארצות הברית דאז.
הדיוויזיה מוכרת במיוחד בתפקיד שביצעה במהלך הנחיתות וההצנחות שבוצעו בעומק קווי האויב בפלישה לנורמנדי. במהלך מלחמת העולם השנייה השתתפה היחידה בפיקודו של מייג'ור גנרל ג'יימס גאווין במספר מערכות וקרבות ביניהם הפלישה לסיציליה, הפלישה לנורמנדי, מבצע מרקט גארדן והקרב על הבליטה. לוחמי הדיוויזיה המתמחים בביצוע איגוף אנכי הן בצניחה והן בנחיתת סער באמצעות מסוקי סער. הדיוויזיה שירתה במערכות השונות של צבא ארצות הברית החל ממלחמת העולם הראשונה ועד היום.
היסטוריה.
מלחמת העולם הראשונה.
הדיוויזיה ה-82 הוקמה בהוראת מחלקת המלחמה של ארצות הברית ב-25 באוגוסט 1917, והתבססה במחנה גורדון, אטלנטה, ג'ורג'יה. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-163 שהורכבה מהרגימנטים ה-325 וה-326, ומהבריגדה ה-164 שהורכבה מהרגימנטים ה-327 וה-328. רוב הקצינים היו מג'ורג'יה, אלבמה ופלורידה, ורוב החיילים מג'ורג'יה, אלבמה וטנסי. ב-10 באוקטובר, רוב החיילים הועברו לדיוויזיות אחרות והדיוויזיה ה-82 התחדשה בחיילים שגויסו לאחרונה ממחנות דוונס, אפטון, דיקס, מיד ולי. כעת היו בה חיילים מכל 48 מדינות ארצות הברית דאז, אך בעיקר ממדינות המזרח, ולכן נקראה "הדיוויזיה הכל אמריקאית". עד היום עונדים החיילים את ה"AA" כתג על מדיהם. באביב 1918 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, שם, לאחר עצירת ביניים קצרה באנגליה, הם הגיעו במהלך חודש יוני, ורק הארטילריה נחתה ישירות בצרפת. כל היחידות, מלבד הארטילריה, ההנדסה והקשר, נועדו לאזור אסקרבוטין, שם אומנו ותדרכו יחד עם יחידות בריטיות. הארטילריה התבססה בלה קורטן.
לאחר אימון לצד הדיוויזיה הבריטית ה-66 עד ה-15 ביוני, עזבה הדיוויזיה את אסקרבוטין ב-16 ביוני והחזיקה את גזרת טול, לורן, בשטח הארמייה השמינית הצרפתית, בה החזיקה עד ה-9 באוגוסט, כאשר הוחלפה על ידי הדיוויזיה ה-89. לאחר מכן, ב-19 באוגוסט היא השתלטה על גזרת מרבאך, על גבי המוזל בין ננסי לפונט - א-מוסון, עד שהוחלפה ב-20 בספטמבר על ידי הדיוויזיה הצרפתית ה-69. מרבאך היה גזרה שקטה בחזית למעט במהלך קרב סן-מייל (12-15 בספטמבר 1918), במהלכה הפעילה ה-82 לחץ גדול על האגף השמאלי הגרמני באמצעות מספר התקפות, אך לא הצליחה להשיג הישגים מתמשכים בשטח.
לאחר מכן, ב-24 בספטמבר, הועברה הדיוויזיה לאזור Thiaucourt, ממערב לוורדן, והחל מה-6 באוקטובר השתתפה הדיוויזיה במתקפת מז-ארגון כחלק מהקורפוס ה-1, שם לחמה עד שביתת הנשק ב-11 בנובמבר 1918. בסך הכל נפלו במהלך המלחמה 995 חיילי הדיוויזיה, בעוד 7,082 נפצעו. הדיוויזיה עזבה את היבשת בבורדו באפריל 1919 וחזרה לניו יורק. עם החזרה לארצות הברית, דיוויזיית הרגלים ה-82 פורקה במחנה אפטון ב-27 במאי 1919.
מלחמת העולם השנייה.
הקמה מחדש.
ב-25 במרץ 1942, אורגנה הדיוויזיה מחדש במחנה קלייבורן, לואיזיאנה, בפיקודו של מייג'ור גנרל עומר נ. בראדלי, ולאחר מכן אורגנה מחדש כדיוויזיה המוטסת הראשונה של צבא ארצות הברית. ב-15 באוגוסט 1942 שונה שמה לדיוויזיה המוטסת ה-82 והיא הועברה לפורט בראג, צפון קרוליינה, שם היא נמצאת עד היום. המפקד החדש היה סגן המפקד הקודם מייג'ור גנרל מתיו ב' רידג'וויי.
חלק מהדיוויזיה ה-82 סייעו בהקמת הדיוויזיה המוטסת ה-101, שכונתה הנשרים הצורחים, במחנה קלייבורן ב-16 באוגוסט 1942 ועברה לפורט בראג באוקטובר.
מבצע האסקי.
הפריסה הקרבית הראשונה של יחידות מהדיוויזיה ה-82 התקיימה במסגרת פלישת בעלות הברית לסיציליה (מבצע האסקי). הדיוויזיה הוכפפה לקורפוס הזמני של ארצות הברית (ג'פרי קיז), שהיה שייך לארמייה השביעית של גנרל פטון. רגימנט הצנחנים ה-505 בפיקודו של קולונל ג'יימס מ. גאווין, והגדוד ה-3, רגימנט הצנחנים ה-504, בסך של כ-3,400 איש, נפרסו בלילה שבין ה-9 ל-10 ביולי 1943 ליד נמל התעופה פונטה אוליבטו, ג'לה. עם רוחות חזקות שהשליכו כמה מטוסים מהמסלול ורבים מהטייסים חסרי הניסיון שהלכו לאיבוד עקב תוכנית הטיסה המסובכת בחושך, הכוח פוזר. רק כמחצית מהחיילים הגיעו לנקודת הכינוס שלהם - גאווין עצמו נחת 25 מייל דרומית-מזרחית לאזור הצניחה המתוכנן שלו - ולכן יכלו לבצע את המשימה המיועדת של חיץ מול ראש החוף של דיוויזיית הרגלים ה-1 רק במידה מוגבלת. צניחה זו של רגימנט הצנחנים ה-505 בסיציליה הייתה המבצע הקרבי המוטס הראשון בכוח רגימנט שבוצע אי פעם על ידי צבא ארצות הברית.
החלקים הנותרים של הרגימנט ה-504 (קולונל ראובן ה. טאקר) הוצנו מעל ג'לה ב-11 ביולי. הם ספגו אבדות כבדות הן מירי האויב והן מאש נ"מ ידידותית, שכן מטוסי הגדוד טעו כמטוסי אויב. 23 מטוסים הופלו והגדוד פוזר. למרות זאת, למחרת הכוח הועלה לקווי החזית כדי לתגבר את רגימנט הרגלים ה-39. לאחר אבטחת מעברי Fiume delle Canno ב-18 ביולי, הם התקדמו לאורך כביש החוף וב-23 ביולי כבשו את אזור מרסלה-טרפאני בחוף המערבי של סיציליה.
רגימנט הצנחנים העצמאי ה-509, שהיה כפוף אף הוא לדיוויזיה ה-82, נשאר בצפון אפריקה כעתודה דיוויזיונית ולא השתתף בלחימה.
מבצע מפולת שלגים.