בין השנים 1953–1965 שירת ב"מוסד", פיקד על יחידת "ביצור" שהייתה אחראית להעלאת יהודים מארצות ערב וממדינות מוסלמיות אחרות ולאבטחת מוסדות יהודים ברחבי העולם. בשנות ה-60 של המאה ה-20 היה ראש אגף "צומת", שהיה אחראי על גיוס סוכנים והפעלתם. בהמשך היה לסגן ראש המוסד.
ב-1965 פרש מן המוסד ומונה ליועץ ראש הממשלה לענייני ערבים תחת ראש הממשלה לוי אשכול. בתפקיד זה היה אחראי על ריכוז והנחיית מדיניות ממשלת ישראל לשילוב ופיתוח של מגזר ערביי ישראל. הוא המשיך בתפקיד זה לאורך כהונתה של גולדה מאיר ומרבית כהונתו הראשונה של יצחק רבין בתפקיד.
בשנת 1977 התפטר מתפקיד היועץ ופרש ממפא"י כדי להצטרף לתנועה הדמוקרטית לשינוי (ד"ש) לקראת הבחירות לכנסת התשיעית. הוא נבחר לכנסת התשיעית והיה יושב-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה וחבר בוועדת החוץ והביטחון. עם התפרקות ד"ש היה חבר ב"תנועה לשינוי ויוזמה", ששינתה את שמה לשינוי ופעלה כסיעה בכנסת בראשות אמנון רובינשטיין.
עם תום הקדנציה של הכנסת התשיעית בשנת 1981 לא נבחר שוב לכנסת, אך המשיך בעשייה הפוליטית ובשנת 1983 פרש משינוי ועבר למפ"ם. הוא היה חבר במועצה לשלום ולביטחון והיה סמן שמאלי בה. בשנת 2004 טען שצה"ל איבד את המוסריות שלו.
בשנת 1998 הוענק לו פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים, על "העמקת ההבנה והדו-קיום בין יהודים וערבים".
טולידאנו הוא אחיינו של הרב יעקב משה טולידאנו, גיסו של גדעון פת ודודו של אהוד טולידאנו. אשתו, שולה, הייתה בתם של יהודה זאב וחיה פת שהיו בעלי קפה פת (ירושלים).
בשנת 2020, עם פטירתו של חנא חדד, הפך טולידאנו לחבר הכנסת (הגבר) המבוגר ביותר החי כיום, בשנת 2022 עם פטירתה של תמר אשל הפך לחבר הכנסת המבוגר ביותר החי כיום בכלל.
משין הד
משין הד (Machine Head) הם להקת הבי מטאל אמריקאית, שנוסדה בשנת 1992 באוקלנד, קליפורניה. עד כה, הלהקה הוציאה שישה אלבומי אולפן, אלבום לייב ו-DVD. הלהקה הייתה מועמדת לזכייה בפרס גראמי ב-2008 על ביצוע המטאל הטוב ביותר, על השיר "Aesthetics of Hate".
הופעות בישראל.
משין הד הופיעו בישראל בפעם הראשונה ב-10 במרץ 2008, במועדון התיאטרון בתל אביב.
רובע איזלינגטון
גאורג אוהם
רובע אילינג
רובע אנפילד
רובע בקסלי
רובע ברומלי
רובע בארקינג ודאגנהאם
מבחן אפגר
איילנד גארנדז
מלך הלוחמים
The King of Fighters (בקיצור מכונה KoF) היא סדרה של משחקי וידאו של חברת SNK בסגנון קרבות. בניגוד למשחקים שהיו מקובלים עד 1994, במשחקים אלו ניתן לבחור קבוצה של לוחמים.
סיפור הסדרה.
בשנת 1993 מיליונר בשם רוגאל ברנסטיין נלחם בלוחם בשם לאופלד גאוניץ, והפסיד. גאוניץ עקר לרוגאל את העין הימנית. ב-1994 רוגאל ארגן טורניר קרבות בין-קבוצתיות, כשכל קבוצה מייצגת מדינה. רוגאל נלחם בעצמו על סיפון היאכטה שלו "נח השחור" נגד מנצחי הטורניר והפסיד. כדי למנוע את ההשפלה הוא הטביע את היאכטה, אולם המנצחים שרדו. ב-1995 הוא חזר לממן את הטורניר, והעמיד כבן זוג את סאייסיו קוסאנאגי, אבא של קיו מיפן, ועשה לו שטיפת מוח.
ב-1996 הטורניר אורגן על ידי יפנית בשם צ'יזורו קאגורה. אחרי שהטורניר נגמר גאוניץ נהיה חזק יותר. המשחק הזה פתח את "סאגת האורוצ'י".
ב-1997 הצטרפו לטורניר שלישייה מעורבת מיפן, שוודיה וצרפת. אחרי שהטורניר נגמר התברר שהם מחזיקים בכח האורוצ'י, כח אגדי שהיה שייך פעם לדרקון בעל שמונה ראשים. הכוח הזה נמצא בשני לוחמים נוספים, איורי וליאונה.
ב-1998 יצא משחק חסר עלילה המאחד בין רוב הלוחמים מכל המשחקים. בשנת 2008 יצאה גרסה מורחבת הכוללת את שאר הלוחמים אשר לא השתתפו במשחק המקורי.
ב-1999 ה"בוס" הוא קריזליד, לוחם אירי. המשחק הזה פותח את "סאגט נסט" שנמשכה עד המשחק של 2002. יחוד הסאגה הזו הוא שהפעם בכל קבוצה יש ארבעה לוחמים (במקום שלושה) והלוחם הרביעי ניתן לזימון כדי לתת התקפה חזקה יותר. התכונה הזו הורדה במשחק של 2002 אשר מסיים את הסאגה. בדומה למשחק מ-1998, גם משחק זה חסר עלילה ומכיל את רוב הדמויות מהסאגה. בשנת 2009 יצאה גרסה מורחבת למשחק הכוללת את כל הלוחמים שהשתתפו באותה סאגה (ואילו הלוחמים שלא לקחו חלק בסאגה הופיעו בזירות השונות).
ב-2003 נפתחת סאגה חדשה הידועה כ"סאגת אש" אשר סובבת סביב לוחם מסתורי שנקרא אש שמביא איתו לטורניר מספר די גדול של צרות ועניינים על טבעיים. רוב הדמויות החדשות במשחק מקורן במשחק לחימה שיצא מוקדם יותר באותה השנה (Garou: Mark of the Wolves) בנוסף גם צ'יזורו קאגורה חוזרת אחרי היעדרות של חמש שנים. בנוסף קיימים ארבעה בוסים במשחק: קאסו, כפיל של קיו שנוצר מהDNA שלו בסאגה הקודמת, מאקי, אחותה התאומה של צ'יזורו, אדלהייד, בנו של רוגאל ומוקאי, שד. ב-2006 יצא המשחק השני בסאגה. הפעם הפסיקו לקרוא למשחקים לפי שנים ולכן המשחק נקרא XI. בשנת 2009 יצא המשחק XII ובשנת 2011 יצא המשחק האחרון בסאגה XIII. הקרבות בסאגה זו מורכבים מסיבוב אחד ארוך שבמהלכו ניתן להחליף את הדמויות באמצע (אבל עדיין צריך לנצח את כל שלוש דמויות היריב).
החל מ-2004 נוצרה סדרה בת שנקראת "מלך הלוחמים: השפעה מרבית" אשר כללו שלושה משחקים. המשחקים היו בתלת מימד.
משחקים מוקדמים.
מספר לא קטן של הלוחמים מסדרת "מלך הלוחמים" התחילו את דרכם בסדרות אחרות.
המשחקים.
המשחקים נקראו על שם השנה. במשחק של 1994 ניתן היה לבחור רק קבוצות ערוכות מראש, של שלושה לוחמים כל קבוצה, כשכל אחת מהקבוצות מייצגת מדינה: יפן, סין, ארצות הברית, ברזיל, מקסיקו, בריטניה, דרום קוריאה ואיטליה. כשלוחם אחד נופל השני ממשיך את הקרב. ה"בוס" הוא רוגאל ברנשטיין, מנהל הטורניר. רוב הקבוצות המשיכו גם למשחקים הבאים, בשינויים קלים.
במשחקים של 1995–1996 ניתן היה לערוך את הקבוצות.
החל מהמשחק של 1997 ניתן לבחור בין שני סגנונות משחק- "מתקדם" ו"אקסטרה". ב"מתקדם" אפשר ליצור תנועת "יאוש" של נזק כפול, וב"אקסטרה" ניתן להזיז את מד הכח ידנית תוך משחק.
המשחק של 1998 היה ללא סיפור רקע, וכלל כמעט את כל הלוחמים שהשתתפו במשחקים הקודמים, כולל רוגאל כ"בוס" שחזר מהמוות. ברגע שלוחם מסוים נופל מד הכח של המשחק עולה דרגה. בגרסה מתקדמת של המשחק, "ultimate match", נוסף סגנון נוסף, "ultimate", בו ניתן לערוך את הסגנון.
במשחק של 1999 ניתן היה לבחור ארבעה לוחמים, כשאחד מהם הוא "תוקף", כלומר יכול להיכנס למשחק לכמה שניות רק כדי לתת מכה מיוחדת.
במשחקים של 2000–2001 ניתן היה לבחור מתוך הארבעה כמה הם "תוקפים", ונוספה רמה נוספת של תנועת סופר-יאוש. המשחק של 2002 חזר למתכונת של 1998, וכמוהו גם לו לא היה סיפור רקע.
במשחק של 2003 נוספה רמת "יאוש של מנהיג", ואותה רק מנהיג השלישייה יכול לבצע. בנוסף לכך, ניתן היה להחליף לוחם באמצע הקרב, והקרב היה בעל סיבוב אחד ארוך. המשחק של 2004 הוא כמו 1998 ו-2002.
משחקי המשך.
המשחקים הבאים היו בעלי שמות ולא שנים.
החל מ-2000 יצאו שלושה משחקים משותפים עם סטריט פייטר, בשם "SNK vs. Capcom". במשחק הראשון ניתן היה לבחור מספר של לוחמים כשסכום דרגות הקושי שלהם הוא ארבע. המשחק השני כלל כמה סגנונות משחק, שלושה מ-SNK ושלושה מ"סטריט פייטר אלפא 3". המשחק השלישי פותח על ידי SNK. במשחק הראשון השלבים הם גרסאות חדשות לשלבים מפורסמים מהמשחקים: הפגודה של ריו, הרכבת של טרי בוגארד על רקע דרום דקוטה, מקדש בודהה של סגאת בתאילנד, "פאו פאו קפה" במקסיקו של חבורת "art of fighting", מגדל גיס בפלורידה של גיס האוורד ועוד.
הסרט.
בשנת 2010 יצא לאקרנים סרט המבוסס על הסדרה, ובעיקר על משחקי 95' עד 97', בבימויו של גורדון צ'אן, במאי הונג קונגי. בין השחקנים: שון פאריס (קיו קוסאנאגי), ריי פארק (רוגאל), דייוויד ליץ' (טרי בוגארד), ומגי קיו (מאי שיראנוי).
מוקד הסרט בעיר בוסטון, שם צ'יזורו היא הספונסרית של הטורניר, כמו במשחק של 1996, שמשוחק במימד מקביל. רוגאל גונב חפצי קסם שמקנים לו יכולת לעבור בין ממדים, משתלט על מימד הטורניר והורג לוחמים שנכנסים למימד. חבורת הגיבורים (ביניהם טרי ומאי, שבסרט הם סוכני CIA) מגייסת את קיו, חצי יפני, כדי למצוא חרב אגדית השייכת למשפחת אביו, סאיסיו, שסובל מנזק מוחי אחרי היתקלות עם רוגאל (כמו במשחק של 1995). רוגאל מנסה להשתלט על כח האורוצ'י אבל יורי מעיר בתוכו את הכח הזה (כמו במשחק של 1997) ורוגאל נהרג.
הקבוצות העיקריות.
במהלך הסדרה היו שינויים רבים בהרכבים של הקבוצות. דמויות רבות הצטרפו לקבוצות מסוימות ואילו דמויות אחרות יצאו או עברו לקבוצה אחרת. ובנוסף קבוצות חדשות נוספו וחלק עזבו. בשני המשחקים הראשונים הקבוצות נקראו תחת שם המדינה ממנה הן מגיעות. אבל החל מהמשחק של 1996 שמות הקבוצות שונו מכיוון ששמות המדינות לא באמת מייצגות את הדמויות. למשל הקבוצה ממקסיקו, אף אחד מהלוחמים לא באמת הגיע ממקסיקו. ריו, יורי וטאקומה הם יפנים ורובט הוא ארגנטינאי. לכן שם הקבוצה שונה ל"ארט אוף פייטינג" מכיוון שכל הדמויות מהקבוצה הגיעו מסדרת משחקים זו.
הלוח האפריקאי
הלוח האפריקאי הוא אחד משלושת הלוחות הטקטוניים, אשר יחד עם לוח ערב והלוח ההודי, נעו צפונה במשך מיליוני שנים והביאו להתנגשות עם הלוח האירו-אסיאתי. התנגשות זו גרמה להיווצרות רצף של רכסי הרים מהרי הפירינאים, דרך רכסי ההרים בדרום אירופה ובמזרח התיכון ועד רכס ההימלאיה ורכסי דרום-מזרח אסיה.
חלק מהלוח האפריקאי הוא הלוח הלבנטיני.
גבולות חילוף (טרנספורם).