המעבר לבקרה ממוחשבת תרם לחישוב וביצוע מדויק של כמות הדלק הנשרפת בתא הבעירה. ניתן לנצל בצורה מיטבית את יכולות מדחס המנוע מבלי שייווצרו תקלות בזרימת האוויר במנוע (תופעת הנחשול SURGE) ובמידה וישנה סכנה של התפתחות נחשול המחשב יזהה זאת ויבצע פעולות מקדימות שימנעו תקלות בפעולה. בנוסף, מחשב מנוע PW4000 מפקח על פעולות של תת-מערכות נוספות מעבר לפיקוח על הדלק. המחשב מסדיר את אופן זרימת האוויר לאורך מדחס המנוע ומונע בזבוזים מיותרים כמו במנועים הנטולי מחשב. שמירה על כמות האוויר מדויקת במדחס כמובן מועילה לנצילות וחיסכון בדלק. במנוע PW4000 הטילו על המחשב גם את מטלת שמירה על טמפרטורת שמן המנוע והדלק. כיוון שמשתמשים גם באוויר לקרר את שמן המנוע, הקפדה על סגירת הקירור על ידי האוויר, כאשר טמפרטורת השמן לא גבוהה חוסכת כמובן בביצועי מנוע. ומצד שני כאשר טמפרטורת הדלק גבוה מידי המחשב יפעיל את קירור האוויר שיקטין את הטמפרטורה. השג נוסף של המנוע פליטת החומרים המזהמים קטנה משמעותית ביחס ל JT9.
גם החברות המתחרות GE עם המנוע CF6-80 וחברת RR עם ה- RB211-524 עברו לבקרה ממוחשבת. את החיסכון שהושג בצריכת דלק אפשר לראות בדוגמה הבאה: מטוס B747-300 צורך בערך בכל שעת טיסת שיוט כ 10 טון דלק (4 מנועים JT9) ואילו B747-400 עם 4 מנועי PW4000 צורך כ 9.5 טון דלק לכל שעה של טיסת שיוט. כיום ניתן לומר שכל המנועים בעולם התעופה, האזרחי והצבאי, פועלים עם בקרה ממוחשבת, היעילה והבטוחה.
מנוע ה- PW4000 לא הצליח כמצופה מבחינה מסחרית. ה- CF6-80 דחק את רגליו כי ל PW4000 היו הרבה מחלות ילדות. היו ליקויים שקשורים לתכנון מבנה המנוע שגרמו אף לכיבוי מנוע באוויר. הרבה מפעילים בחרו במתחרה. במשך הזמן בוצעו שיפורים למבנה המנוע וגם עדכונים למערכת הממוחשבת. היום המנוע נחשב לאמין מאוד. המנוע מאפשר מעל 20,000 שעות טיסה לפני שיש צורך לשלוח אותו לשיפוץ.
ארגונים קטנים ובינוניים
לה-ספציה
יש שפע מקום בתחתית
יש שפע מקום בתחתית (באנגלית: There’s plenty of room at the bottom) הוא שמו של נאום מפורסם שנשא הפיזיקאי התאורטי האמריקאי ריצ'רד פיינמן בפני החברה האמריקאית לפיזיקה בדצמבר 1959, במכון הטכנולוגי של קליפורניה. יש הרואים בהרצאה זו את תחילתה של הננוטכנולוגיה.
תקציר.
בנאום הציע פיינמן מספר יישומים אפשריים ליכולת לשלוט על אטומים בודדים. למשל, הוא הציע את האפשרות לייצר מחשבים בעלי יכולת חישוב גדולה יותר, ומיקרוסקופים מדויקים יותר. הוא הציע בנאומו שבני האדם יוכלו לבנות ננו-מכונות, שתוכלנה לסדר אטומים כרצון המתכננים. כמו כן הוא דיבר על הרעיון של "לבלוע את הרופא", כשהוא מתייחס לרעיון של ננו-תרופות.
פיינמן הציע בנאום שני אתגרים, שנשאו פרס של אלף דולר: הראשון למי שיבנה מנוע זעיר, והשני למי שיצליח לכתוב את המידע הכלול בדף של ספר, על משטח הקטן פי 25,000 באופן ליניארי. שני האתגרים נענו בהצלחה: הראשון נענה תוך פחות משנה על ידי ויליאם מקללן , והשני בשנת 1985 על ידי טום ניומן .
אלמאגסט
דיקסיט דומינוס
דיקסיט דומינוס (לטינית: Dixit Dominus, לפי המקור העברי "נאום ה'") היא יצירה מוזיקלית דתית, מעין קנטטה כנסייתית בשמונה חלקים, בלטינית, מאת גאורג פרידריך הנדל, מבוססת על מילות מזמור ובסיומה עם תוספת בהשראת הברית החדשה. נושאת מספר הקטלוג "232 HWV" ברשימת יצירותיו של הנדל. הולחנה בסגנון בארוקי ובוצעה לראשונה ברומא בשנת 1707. מיועדת לחמישה זמרים סולנים - שני סופרנים, אלטו, טנור ובאס, מקהלה, תזמורת כלי מיתר (שני כינורות, שתי ויולות, צ'לו, קונטרבס) ובאסו קונטינואו. יצירה זו נמצאת באחד מכתבי היד האוטוגרפים המוקדמים ביותר של הנדל, הנשמר במוזיאון הבריטי בלונדון. היא פורסמה בשנת 1867
תולדות היצירה.
הנדל הלחין את "דיקסיט דומינוס" בעת מסעו באיטליה בגיל 22. ייתכן כי התחיל לכתוב אותה בעת שהייתו בפירנצה ובוונציה וסיים אותה ב-11 באפריל 1707 ברומא. באיטליה זכה להערכה מצד נציגים בולטים של האצולה ושל הממסד הקתולי שניסו אף לשכנעו לנטוש את אמונתו הלותרנית. בלי להמיר את דתו, הוא הסכים לכתוב כמה עבודות מוזיקליות בשפה הלטינית ברוח הכנסייה הרומית קתולית.
הנדל ביקש להוכיח את עצמו בזירה המוזיקלית האיטלקית שנהנתה מיוקרה רבה בכל אירופה המערבית.
יש אומרים כי היצירה הוזמנה על ידי הקרדינל קרלו קולונה (1665 - 1739) שהיה קשור למסדר הכרמליטים. היא בוצעה יחד עם האנטיפון סאלווה רגינה "Salve regina", עוד שני מזמורי תהלים לאודאטה פוארי Laudate" pueri" (תהלים קי"ג) וניסי דומיניס "Nisi Dominis" (תהלים קכז) ועוד כמה קטעים נוספים - האנטיפונים "טה דקוס וירגינאום"
"Te Decus Virgineum", הק אסט רגינה וירגיניום "Haec est Regina Virginium", והמוטט "סביאט טלוס אינטר ריגורס".
"Saeviat tellus inter rigores", בחגיגות השנתיות של הערבית של מרים הקדושה, גבירת הכרמל, ב-16 ביולי 1707 ככל הנראה בכנסייה סנטה מריה אין מונטסנטו בפיאצה דל פופולו ברומא.
מבנה ואפיונים של היצירה.
היצירה כתובה בסול מינור וביצועה נמשך 30-35 דקות. היא קרובה לדפוס של מיסה עם קטעים חלופיים לסולנים ולמקהלה ומזכירה קצת יצירות מקהלתיות מסוימות של ויוואלדי.
המלחין מעמיד אתגר בפני הווירטואוזיות של הסולנים והמקהלה.
היא מורכבת משמונה חלקים, כדלקמן:
אלפרד גרינפלד
אלפרד גרינפלד (בגרמנית: Alfred Grünfeld; 4 ביולי 1852, פראג – 4 בינואר 1924, וינה) היה פסנתרן, מלחין ומורה למוזיקה יהודי-אוסטרי.
קורות חיים.
גרינפלד נולד בפראג. למד בקונסרבטוריון בפראג אצל יוזף קרייצ'י (Josef Krejčí) ובהמשך באקדמיה החדשה לאמנויות הצליל (Neue Akademie der Tonkunst) בברלין אצל תיאודור קולאק (Kullak). בשנת 1873 השתקע בווינה, שם קיבל את התואר "וירטואוז הלשכה" (Kammervirtuose). גרינפלד יצא למסעות קונצרטים ברחבי אירופה ובארצות הברית.
במהלך ביקור בגרמניה התמנה גרינפלד לפסנתרן החצר של הקיסר וילהלם הראשון. משנת 1897 כיהן כפרופסור בקונסרבטוריון של וינה.
גרינפלד היה הפסנתרן הראשון שהקליט את נגינתו; תקליטור המציג רבות מהקלטותיו מוצע למכירה.
על ביתו של אלפרד גרינפלד ברחוב גטריידמארקט 10 בווינה מתנוסס שלט זיכרון. הוא נקבר בקבר של כבוד (Ehrengrab) בבית הקברות המרכזי בווינה.
אחיו של אלפרד היה הצ'לן היינריך גרינפלד.
יצירותיו.
מבין יצירותיו ראויות להזכר היצירות הבאות לפסנתר:
השובלים
להקת השוּבֶּלים (נקראת גם "צלילי שבזי"), היא להקה ישראלית שקמה בשנת 1955. הלהקה נחשבת לחלוצה של המוזיקה הים-תיכונית בישראל, למרות שרוב שיריה היו שירי ארץ ישראל ידועים,
ההרכב הראשוני של הלהקה כלל את משה משומר ואת שלמה מורי (דובל'ה), שלמה מורי גדל בכרם התימנים ומשה משומר גדל והתחנך בקיבוץ ומשם ינק את אהבת שירי ארץ ישראל. הם החלו לנגן יחד כלהקה כאשר משומר היה בן 15 ומורי בן 14. בהופעותיהם נהגו לשלב מחרוזות של שירי רועים. כששבו לתל אביב, החליטו לבצע שירים אלו בשכונה, והוסיפו להם ניחוח תימני.
בשנת 1958 הצטרף אליהם שלום שובלי מכרם התימנים, דודו של הזמר רון שובל. שובלי הפך להיות הסולן של הלהקה, ועם הצטרפותו היא קיבלה את שמה. בשנות השמונים, כשהיגר שובלי לארצות הברית, הצטרף ללהקה שמעון ישראלי (שמעוני), גם הוא משכונת שבזי.
הופעות הלהקה היו בסגנון ה"חפלה", בחצרות הבתים בשכונת שבזי ובכרם התימנים, כאשר במהלך הערב היו מצטרפים עוד ועוד אנשים מהשכונה.
רבים הקליטו את הלהקה בהופעותיה וההקלטות עברו מיד ליד.
ב-1995 יצא תקליט של שלום שובלי ומשה משומר בשם "עודני שר". ב-2000 יצא תקליט נוסף בשם "חפלה בשכונה", שכלל את משומר, דובל'ה, שמעוני ובן חסותם, משה בן מוש, נגנה של להקת צלילי הכרם.
בנתוריט
בנתוריט הוא מינרל סולפטי נדיר מאוד המכיל כרום, ניקל וסידן השייך לקבוצת האטרינגיט שעד היום נתגלה בישראל בלבד.
תכונות.
הרכב כימי וקריסטלוגרפיה.
נוסחת המבנה הכימי של הבנתוריט היא (Ca6(Cr,Al)2(SO4)3(OH)12•26(H2O
הבנתוריט מתגבש במערכת ההקסגונלית, חבורת סימטריות נקודתית "דיהקסגונלית דיפירמידלית" formula_1, וחבורת סימטריות מרחבית "P63/mmc". הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=22.35 ו-c=21.41.
תכונות פיזיקליות.
הגבישים קצרים עבים ומשושים עד 0.25 מ"מ, בדרך כלל במקבצים סיביים, גרגריים או כסרטים דקים. לבנתוריט פצילות מושלמת על {1010}, ובלתי מובחנת על {0001}. הקשיות של המינרל נמוכה, 2 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.025 גרם לסמ"ק.
תכונות אופטיות.
אופטית המינרל הוא חד-צירי חיובי. מקדמי השבירה של הבנתוריט הם: nε=1.484 ו-nω=1.478. גבישי הבנתוריט שקופים, צבעם סגול עד סגול בהיר. הברק של הבנתוריט הוא זגוגי והנפיצה שלו בינונית. הבנתוריט ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) חלש. מזווית אחת (X) המינרל כמעט חסר צבע, ומזוויות אחרות (Y ו-Z) הוא ורוד או סגול חיוור.
גילוי ומקור השם.
הבנתוריט נתגלה ב-1980 על ידי הגאולוגית שולמית גרוס בתצורת חתרורים משברי סלעים שהובאו ממחצבות "שיש ערד", והיא קראה למינרל על שמו של יעקב בן-תור (2002-1910), פרופסור לגאולוגיה ומנהל המכון הגאולוגי.
מקור ותפוצה.
הבנתוריט מצוי בעורקים הידרותרמיים של טמפרטורה נמוכה בשיש שחור של קלציט-ספוריט, ונתגלה עד היום במקום אחד בעולם: בתצורת חתרורים, מזרחית לערד. מחשוף של בנתוריט נתגלה בקילומטר ה-82 בכביש מעלה אדומים-ים המלח.
לקריאה נוספת.
המאמר המקורי של שולמית גרוס
כוח המשימה הבין-לאומי להנצחת זכר השואה