הממצא עורר את התעניינותם של מדענים בולטים בבריטניה, כשהוצג בכינוס של האגודה המדעית לקידום המדע (כיום האגודה המדעית הבריטית) בספטמבר 1864. צ'ארלס דרווין הביע זמן ממושך עניין לגבי הגולגולת, אך לא יכל להגיע לכינוס משום שהיה חולה, ועל כן ארגנו הגאולוג צ'ארלס לייל והאנתרופולוג יו פלקונר את משלוח הגולגולת לבית גיסתו בלונדון, שם שהה באותו הזמן, כך שיוכל לבחון אותה. במכתב שכתב לידידו הקרוב, הבוטנאי והחוקר ג'וזף דלטון הוקר, כתב דרווין לאחר מכן: "פאלקונר הביא לי את הגולגולת הנפלאה מגיברלטר".
גבריאל דגן
גבריאל (פטיה) דגן (1922 - 28 במרץ 2008) היה במאי, שחקן, סופר, מחזאי, תסריטאי ופסיכולוג ישראלי.
קורות חיים.
נולד בשם פטר פישל בעיר הראדץ קראלובה בצ'כוסלובקיה. כשהנאצים השתלטו על צ'כיה במרץ 1939 היה בן 17 וחווה את כל גזירות ההשפלה על היהודים מאיסור החזקת מקלטי רדיו עד לנשיאת הטלאי הצהוב.
הוא נשלח למחנה הריכוז טרזין שם ביים והשתתף במספר הצגות עד שנשלח לאושוויץ שם שרד את החיים במחנה וצעדת המוות בינואר 1945.
לאחר המלחמה חזר לפראג, למד משחק, שיחק בתיאטרון ועבד כתסריטאי בטלוויזיה הצ'כית. ב-1949, לאחר השתלטות הקומוניזם על צ'כוסלובקיה, הצליח לברוח לישראל. תחילה חי בקיבוץ גבעת חיים ואחר כך עבר לתל אביב. היה חבר בוועדת הרפרטואר של התיאטרון הקאמרי, ביים הצגות בתיאטרון, בלהקות צבאיות ובחוגים דרמטיים. ביחד עם השחקנים איזי אברהמי וזהרירה חריפאי הקים קבוצת תיאטרון "המקור" ואחר כך "האשנב".
ב-1957 הוא ביים בתיאטרון זירה את ההצגה "פרנסואה ראש גזר" שזכתה להצלחה גדולה.
ב-1960 השתתף בכתיבת התסריט לסרט הם היו עשרה ואף שיחק בו. ב-1963 השתתף בכתיבת התסריט לסרט אף מילה למורגנשטיין.
בשנות ה-60 עבר עם אשתו בטי לארצות הברית, שם למד לתואר שני בפסיכולוגיה ועבד כמטפל. הם חזרו לישראל ב-1968. בנוסף לעבודתו כמטפל, הוא כתב מספר מחזות וספרים העוסקים בעיקר בשואה. ביחד עם אחיו הסופר אביגדור דגן פרסם את הספר "השען מסמטת המזלות", שסיפר על שען ניצול שואה המתגורר ביפו.
ב-1974 הקדיש לו עמוס אטינגר תוכנית חיים שכאלה שחלק גדול ממנה היה על השואה בכלל ומחנה טרזין בפרט.
בסוף שנות ה-70 הוא הופיע בסדרת הטלוויזיה "מצב משפחתי" בתור פסיכולוג יועץ.
הופעתו האחרונה כשחקן הייתה ב-1983 בתיאטרון נווה צדק בהצגה "גירושים מאוחרים" של שוש אביגל לפי ספרו של א.ב. יהושע.
ב-1985 הופק הסרט הקצר "שואה טובה" בביומה של אורנה בן דור ותסריט של קובי ניב לפי סיפור של גבריאל דגן שאף השתתף בסרט.
חופמי
סימון ביילס
סימון אריאן ביילס (באנגלית: Simone Arianne Biles; נולדה ב-14 במרץ 1997) היא מתעמלת אמריקאית, אלופה אולימפית בקרב רב אישי, קפיצות, קרקע וקבוצתי (ריו דה ז'ניירו 2016), חמש פעמים, מהן שלוש פעמים ברציפות, אלופת העולם בקרב-רב אישי ובעלת 32 מדליות אולימפיות ומאליפויות העולם, מהן 23 מדליות זהב. היא בעלת המספר הגדול ביותר של מדליות, ובעלת מספר מדליות הזהב הגדול ביותר באליפויות העולם בהתעמלות.
ביילס היא המתעמלת האפרו-אמריקנית הראשונה בהיסטוריה שזכתה במדליית זהב אישית באליפות עולם.
בעלת עיטור מדליית החירות הנשיאותית (2022)
ביוגרפיה.
ביילס נולדה בקולומבוס שבאוהיו. אביה קלווין קלמונס סבל מהתמכרויות שונות ולא היה בקשר עם ביילס מאז לידתה. אמה הביולוגית שאנון, התמודדה עם התמכרות לאלכוהול ולסמים, נעצרה והורשעה מספר פעמים בעברות שונות, והתקשתה בגידול שמונת ילדי המשפחה. בגיל שלוש עברה ביילס עם שלושה מאחיה ליוסטון שבטקסס, שם גדלה בבית סבה וסבתה מצד אמה, רון ונלי ביילס, וב-2003, הם אימצו אותה ואת אחת מאחיותיה באופן רשמי. באותה שנה החלה להתאמן בהתעמלות מכשירים, לאחר שהמאמנת איימי בורמן במועדון ספורט מקומי ביוסטון זיהתה אותה מחקה מתעמלות אחרות והמליצה לצרפה לאימונים. מאז שימשה בורמן כמאמנת של ביילס. ב-2011 החליטה לוותר על לימודים בתיכון ולהתרכז באימוני ההתעמלות.
קריירה מקצועית.
במרץ 2013, השתתפה לראשונה בתחרות של התאחדות ההתעמלות הבינלאומית, כשהתחרתה באמריקן קאפ. באוקטובר אותה שנה השתתפה באליפות העולם בהתעמלות, שנערכה באנטוורפן שבבלגיה. היא זכתה במדליית זהב בתחרות הקרב רב ובתחרות תרגיל הקרקע. בסוס קפיצות סיימה שנייה לאחר בת ארצה מקליה מרוני, בתרגיל הקורה סיימה שלישית לאחר אליה מוסטפינה וקיילה רוס ובמקבילים מדורגים סיימה רביעית.
היא הייתה המתעמלת האפרו-אמריקנית הראשונה שזכתה במדליית זהב אישית באליפות העולם. בעקבות זכייתה בתחרות הייתה מושא להערה גזענית מצד המתחרה האיטלקית קרלוטה פרליטו, שאמרה בראיון שבפעם הבאה היא ובת ארצה יצבעו את עורן לשחור על מנת שיוכלו גם הן לזכות.
באליפות העולם ב-2014 זכתה פעם נוספת במדליית זהב בקרב רב ובתרגיל קרקע, והוסיפה לכך מדליית זהב בתרגיל הקורה ומדליית זהב קבוצתית עם נבחרת ארצות הברית. בסוס הקפיצות סיימה שנייה, לאחר הונג הן-ג'ונג' הצפון קוריאנית. היא לא העפילה לגמר בתחרות המקבילים המדורגים. היא הייתה המתעמלת הראשונה מאז לודמילה טורישצ'בה ב-1974, שזכתה בארבע מדליות זהב באותה אליפות עולם.
ב-2015, זכתה בפעם השלישית ברציפות באליפות ארצות הברית בקרב רב, וגם זכתה במקום הראשון בתרגילי הקפיצות והקורה ובמקום השני בתרגיל הקרקע. באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בגלאזגו שבסקוטלנד, זכתה פעם נוספת בארבע מדליות זהב. היא זכתה בפעם השלישית ברציפות בקרב רב, ובמדליות זהב בתרגילי הקורה, קרקע והתחרות הקבוצתית. בנוסף זכתה במדליית ארד בקפיצות.
ב-2016, זכתה בפעם הרביעית ברציפות באליפות ארצות הברית בקרב רב, וכן זכתה בשלוש מדליות זהב בתרגיל הקורה, קפיצות וקרקע.
אלופה אולימפית.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה ביילס בארבע מדליות זהב, מהן שלוש אישיות ובמדליית ארד אחת, והייתה בכך למתעמלת האמריקאית המצליחה ביותר בכל הזמנים.
בתחרות הקבוצתית זכתה במדליית זהב ביחד עם לורי הרננדז, גבי דאגלס, אלי רייזמן, מדיסון קושיאן, בתוצאה של 184.897 נקודות, לפני רוסיה (176.688 נקודות) וסין (176.003 נקודות). היא היחידה מבין המתעמלות האמריקאיות, שהתחרתה בכל ארבעת המכשירים, קפיצות (15.933 נקודות), מקבילים מדורגים (14.800 נקודות), קורה (15.300 נקודות) וקרקע (15.800 נקודות),
בקרב-רב אישי זכתה בתוצאה של 62.198 נקודות, לפני אלי רייזמן (60.098 נקודות) ואליה מוסטפינה מרוסיה (58.665 נקודות). בתחרות הקפיצות זכתה במדליית זהב נוספת בתוצאה של 15.966 נקודות, לפני מריה פאסקה (15.253), וג'וליה שטיינגרובר (15.266) ובתחרות הקרקע זכתה במדליית זהב רביעית בתוצאה של 15.966 נקודות. במכשיר הקורה זכתה במדליית ארד בתוצאה של 14.733 נקודות לאחר סאנה ווברס ההולנדית (15.466 נקודות) ובת ארצה לורי הרננדז (15.333 נקודות). בעקבות הישגיה, נבחרה על ידי חברי המשלחת האולימפית האמריקאית לשאת את דגל ארצות הברית בטקס הסיום.
לאחר אולימפיאדת ריו.
לאחר המשחקים האולימפיים יצאה להפסקה בת שנה, במהלכה השתתפה בתוכנית "רוקדים עם כוכבים" וסיימה במקום הרביעי.
בנובמבר 2017 שבה להתאמן, הפעם תחת מאמן חדש, לורן לנדי.
ביילס חזרה לנבחרת הלאומית באופן רשמי במרץ 2018, כאשר בתחרות הראשונה בה השתתפה, אליפות ארצות הברית הקלאסית, זכתה במדליית הזהב בקרב-רב בתוצאה כוללת של 58.700. בנוסף זכתה בזהב במכשיר הקרקע, בתרגיל הקורה וקיבלה את הציון הגבוה ביותר בקפיצה בודדת במכשיר הקפיצות. באליפות הלאומית של ארצות הברית, שהתקיימה באוגוסט, זכתה ביילס במקום הראשון בכל אחד מהמכשירים, לראשונה בתולדות האליפות, ובמקום הראשון בתחרות הקרב-רב כשהיא מקדימה את המקום השני, מורגן הורד, ב-6.55 נקודות.
בערב פתיחת אליפות העולם, שנערכה בדוחא בנובמבר 2018, סבלה ביילס מכאב בטן וקיבלה טיפול בבית חולים בעקבות אבן, שהתגלתה באחת מכליותיה. באליפות עצמה היא הובילה את נבחרת ארצות הברית לזכייה במדליית זהב קבוצתית, היא זכתה בפעם הרביעית בתחרות הקרב רב, במדליות זהב בתרגילי הקפיצות והקרקע, במדליית כסף במקבילים מדורגים, ובמדליית ארד בתרגיל הקורה.
ביולי 2019, התחרתה ביילס באליפות ארצות הברית הקלאסית, בה זכתה במדליית הזהב בקרב-רב בהפרש של 2.1 נקודות מהמקום השני בו זכתה המתעמלת ריילי מקוסקר. בנוסף, זכתה במדליית זהב במכשיר הקרקע, מדליית ארד במכשיר הקורה והגיעה למקום חמישי במקבילים מדורגים.
תרגילים בביצוע בכורה לנשים.
באוגוסט 2019, זכתה בפעם השישית באליפות ארצות הברית בקרב רב, וזכתה במדליות זהב בתרגילי סוס הקפיצות, הקורה (עם תרגיל בו הייתה הראשונה לבצע דאבל-דאבל: ירידה מהקורה בשתי סלטות ובשני ברגים יחד), קרקע (עם תרגיל בו הייתה לאישה הראשונה שביצעה קפיצה משולשת כפולה, סלטה עם בורג אחד, וסלטה שנייה עם שני ברגים) ובמדליית ארד במקבילים המדורגים.
באליפות העולם ב-2019, זכתה בחמש מדליות זהב: בתחרות הקבוצתית עם נבחרת ארצות הברית, בקרב-רב אישי, בתרגיל הקפיצות, בתרגיל הקורה ובתרגיל הקרקע.
אולימפיאדת טוקיו 2020.
באולימפיאדת טוקיו 2020 הפסיקה ביילס את השתתפותה בתחרות הקבוצתית במהלך מקצה הגמר, וציינה שהיא "צריכה להתמקד בבריאות הנפשית שלי". בהמשך הודיעה שהיא מסירה את השתתפותה גם מהתחרות האישית.
עם זאת, ביילס החליטה להשתתף בגמר הקורה, וזכתה במדליית ארד עם ניקוד של 14.000
ביילס הופיעה ברשימת לשנת 2021 של מגזין פורצ'ן.
חיים אישיים.
מאוגוסט 2020 נמצאת בזוגיות עם שחקן הפוטבול ג'ונתן אוונס, ובפברואר 2022 השניים התארסו.
סימון בילס
טאטא מוטורס