ישיבת רמת השרון.
בשנת ה'תשס"ט הוקמה שלוחה נוספת ברמת השרון בראשות הרב ראובן ששון, כחלק מן הגרעין החינוכי המקומי, של בוגרי ישיבת מצפה יריחו.
הגרעין הקהילתי סביב לישיבה.
סמוך לישיבה, ברמת עמידר, התפתח גרעין תורני של משפחות צעירות. חלק מן הגברים לומדים בישיבה בתור אברכים ואחרים הם בוגרי הישיבה שקבעו את מגוריהם שם.
בשנת ה'תשס"ח הקימו מספר משפחות מהגרעין של רמת עמידר את גרעין עוזיאל במרכז העיר.
הגרעין ברמת־גן לא הקים מוסדות חינוכיים חדשים אלא הצטרף למוסדות חינוך הממלכתיים דתיים בעיר כדי לשפרם.
לאחר שקבוצת הורים הפכה את בית ספר הרא"ה לבית ספר תורני לבנות הצטרפו גם חברי הגרעין למוסד. בנוסף לכך הם הפכו את בית הספר הממלכתי־דתי "שלום" שבקצה רחוב האצ"ל, שהיה על סף סגירה עקב מיעוט הנרשמים אליו, לבית ספר תורני לבנים בשיטת זילברמן. כך קרה גם במספר גנים שהיו על סף סגירה והפכו לגנים תורניים. הגנים ובתי־הספר נשארו ממלכתיים וברשות העירייה.
לקריאה נוספת.
אלישיב רייכנר, דווקא שם: סיפורם של אנשי ההתיישבות החברתית, הוצאת ידיעות ספרים 2013, 'רמת גן: להאיר את העיר', עמ' 242–254
נסיך
נסיך (בלטינית: princeps) הוא תואר שניתן לחבר באצולה הגבוהה, ולעיתים לבעל תואר רם מעלה בארץ או מדינה כלשהי.
בשפות הלטיניות שימשו הטיות שונות של הצורה הלטינית של השם (לדוגמה, בפורטוגזית: Príncipe). בשפות הגרמאניות שימשו מקבילות ל-Fürst, למשל בהולנדית: Vorst, ולצידו הנוסח הלטיני (בהולנדית, Prins). בשפות הסלביות שימשו שני אלה לצד הטיות של המילה הרומית קיסר, מלך קטן (צ'כית: Kníže), קרל (על שם קרל הגדול) כמו במקדונית: Kralevich).
מקור המילה.
המילה העברית "נסיך" מופיעה כבר בתנ"ך, ועשויה להתייחס הן לשליט () והן לבנו של שליט שנמשח אחריו, שהיא המשמעות המוכרת ביותר כיום, ומקורה מהשורש נ.ס.כ - ניסוך שמן על ראשו של מיועד למלכות.
משמעויות התואר.
במקורו, ברומא העתיקה ובביזנטיון, שימש התואר לציון כל שליט, אם בירושה או כזה שנבחר, בלי קשר לתוארו או לדרגתו הממשית. נוהג זה נמשך גם הלאה, כפי שניתן ללמוד מכותרת ספרו הנודע של ניקולו מקיאוולי, "הנסיך" (Il Principe), המתייחס לא לבעל תואר נסיך אלא לשליט באופן כוללני.
שימוש נפוץ לא פחות הוא התייחסות לנסיך במובן הגנאלוגי. כאן, נסיך משמעו גבר שיש לו קשר דם למשפחת המלוכה ונמצא בעמדה העשויה להוביל אותו, מעשית או תאורטית, לכהן כשליט. מאחר שבמקרים מסוימים התואר נסיך ניתן גם למי שמרוחקים עד שני דורות מן המלך בשרשור הירושה, ובהתחשב בשפע נישואי הביניים בין בני משפחות מלוכה, מספר הנושאים בתואר זה היה עשוי במקרים מסוימים להגיע למאות רבות. התואר "נסיך" הוענק לעיתים גם לבעלה של מלכה. לדוגמה, בעלה של המלכה אליזבת השנייה תוארו נסיך (הנסיך פיליפ). נסיכה הוא מונח המשמש בדרך כלל בהתייחס למי שנשואה לנסיך או לבתו של שליט.
שימוש אחר בתואר נסיך הוא לציון אדם השולט בנחלה מסוימת, לא בהכרח עם קשר כלשהו לקשרי דם למשפחת מלוכה כלשהי. נסיך כזה מכונה לעיתים "נסיך שולט" והשטח שבשליטתו מכונה "נסיכות". לדוגמה, הנסיך אלבר השני, נסיך מונקו, המולך על נסיכות מונקו. כינוי זה נפוץ במקרים רבים בהתייחסות לשליט על שטח קטן יחסית. בימי הביניים שימש הכינוי גם כשמו של בעל נחלה ראשית, שהוא וסאל המלך בלבד. בכנסייה הקתולית שימש התואר לציון הבישוף השליט בשטח מסוים. לדוגמה, הבישוף של רומא, האפיפיור, מכונה לעיתים "נסיך הוותיקן".
בארצות שונות באירופה שימש התואר נסיך לציון כל אדם בעל דרגת אצולה גבוהה, בלי קשר דם הכרחי למשפחת המלוכה. כך, לדוגמה, הנסיך הגרמני (Fürst), הדופן (Dauphin) הצרפתי, או הנסיך הרוסי (קניאז) לא היו בהכרח בני מלוכה או שליטים של שטח מסוים, ותוארם ציין רק את היותם בני המעלה העליונה בדירוג תוארי האצולה.
במקרים שונים, תואר הנסיכות נוצר כדי לכנות שליט של שטח מסוים, אך עם אובדנו של זה נותר כסימון טיטולרי בלבד להיותו נסיך. לדוגמה, מלך הולנד יכונה "נסיך אוראנז'" (Prins van Oranje) על שם השליטה הממשית שהייתה בעבר באוראנז' שבצרפת, בספרד יכונה יורש העצר "נסיך אסטוריאס (Principe de Asturias), בבלגיה ישנם נסיך ליאז' ונסיך ברבן, ואילו יורש העצר הבריטי הוא "הנסיך מוויילס" (Prince of Wales), למרות שגם כאן אין התואר מייצג שליטה ממשית בשטח כלשהו.
באימפריה הרוסית.
נהוג לתרגם את שם תואר האצולה הרוסי קניאז (Князь), ל"נסיך".
החל מאמצע המאה ה-18 חודש התואר "קניאז גדול" (וָליקי קניאז, שהיה בשימוש כשליט רוס הקדומה, נקרא גם דוכס גדול) עבור בניו של הצאר ונכדיו. בנוסף, התואר קניאז, במובן של "נסיך" עבר מדור לדור בירושה אצל בני משפחות אצולה צאצאי שושלת הרוריקית - כמו בלוזרסקי, סלוסלסקי-סלוזרסקי, גורצ'אקוב, או שושלת הגדימינידים - גאליצין, טרובצקוי וכו'. החל מהמאה ה-18, התואר של קניאז, במובן "נסיך", שציין את המעמד הגבוה ביותר בקרב האצולה, התחיל להיות מוענק על ידי הצאר לאצילים שהצטיינו במעשיהם. כך התמנה לקניאז אלכסנדר מנשיקוב, חברו של הצאר פטר הגדול וגם המאהב ויד ימינה של קתרינה הגדולה, גריגורי פוטיומקין.
אחרי שנת 1801, לאחר סיפוח גאורגיה לאימפריה הרוסית, חלק מבני האצולה המקומית, חלקה בקשרי ייחוס עם בית המלוכה הגאורגי, כונו ברוסית "קנזים" או "נסיכים". גם כמה אצילים ממוצא טטרי אימצו את התואר הזה, על בסיס ייחוס משפחתי.
קוזאקים
קוֹזָאקים (ברוסית: казаки; באוקראינית: козаки; בפולנית: Kozacy, מכונים גם: קובאנים) הם קבוצת אנשים שהורכבה בעיקרה מסלאבים מזרחיים שחיו בארצות מזרח אירופה. נודעה בקהילותיה העצמאיות והצבאיות-למחצה. הם ישבו בשטחים של האיחוד הפולני-ליטאי, באוקראינה, באימפריה הרוסית ולאחר מכן גם בברית המועצות. רובם המוחלט נוצרים, בני הכנסייה האורתודוקסית המזרחית (או "אדוקי האמונה הישנה").
מקור השם.
השם "קוזאקים" מגיע מהשפות הסלאביות המזרחיות הישנות, מן המילה הטורקית "kazak," שמשמעותה נווד/מטייל (השווה לשורש הטורקי qaz); קוזאק היה גם השם שניתן לפרש קל בצבא האיחוד הפולני-ליטאי, ללא התחשבות במוצא האתני. השם "קוזאק פולני" הפך לשם נרדף לפטריוט פולני קתולי משנת 1814.
בהיסטוריה של עם ישראל השם "קוזאק" שימש שם נרדף לפושע גוי שרוצח, אונס ושודד יהודים בתחומי האיחוד הפולני-ליטאי ובאזורים סמוכים.
היסטוריה.
מקורם של הקוזאקים בקבוצות איכרים, צמיתים וחולופ שנמלטו מכפריהם או מאדוניהם במהלך המאה ה-12 ואילך, במטרה להיות חופשיים. הקוזאקים שהתערבבו עם קבוצות ממוצא טורקי וטטרי התארגנו באזור הספר בין רוסיה והאימפריה העות'מאנית, שטח הפקר שבו לא היה שליט ולא הייתה סכנה שאדוניהם לשעבר יבואו להחזירם משם לשיעבוד. הקוזאקים היו ידועים בכישוריהם הצבאיים מזה מאות בשנים. עם עליית הקומוניזם לאחר מהפכת אוקטובר דוכאו על ידי הממשל הסובייטי ובזמן המלחמה הפולנית-סובייטית רבים מן הקוזאקים נלחמו נגד הצבא האדום, מאחר שמרביתם היו נאמני הצאר והכנסייה הרוסית הפרבוסלבית. תחיית תרבות הקוזאקים ברוסיה ובאוקראינה החלה רק לאחר התפרקות ברית המועצות, בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20.
לפי הרב עדין שטיינזלץ, במהלך המאה ה-19 חלה תופעה של התגיירות בקרב חלק מהקוזאקים של הדון ששירתו בצבא הרוסי. ההיסטוריונית, ד"ר אירנה ולדימירסקי, מאוניברסיטת תל אביב, מונה את מספרם של המתגיירים הללו מאזור הדון בכ-40,000 ומציינת כי מקצתם עשו כך או אימצו מנהגים יהודיים בהשראת מפקדיהם.
אנטישמיות.
יהודי מזרח אירופה זיהו את הקוזאקים ותרבותם באופן אינסטינקטיבי כאנטישמים, ובתודעה היהודית נצרבה מעורבותם האכזרית בגזרות ת"ח ת"ט. במלחמת העולם השנייה הקוזאקים תמכו בנאצים ואף ביצעו פוגרומים ביהודים. עם זאת, היו משפחות קוזקיות מעטות שאימצו בימי השואה ילדים פולנים, נוצרים ויהודים. שם המשפחה "קוזאק" קיים בקרב חלק מיהודי פולין וצאצאיהם, ואף בישראל.
דמות הקוזאק תפסה מקום מרכזי בעולם הדימויים היהודי-ציוני, והיא מוזכרת לא פעם בספרות היידיש ובספרות העברית, כמו הביטוי: "הקוזאק הנגזל" (המדבר על גורם תוקפני שמבצע עוול ומציג עצמו כקורבן).
קוזאק
הבית הלבן (סדרת טלוויזיה)
הבית הלבן (באנגלית: The West Wing) היא סדרת דרמה המשכית אמריקאית, שנוצרה על ידי אהרן סורקין ושודרה במקור בין השנים 1999 ו-2006. מקום עלילת הסדרה הוא האגף המערבי בבית הלבן (ומכאן שמה הלועזי - The West Wing, האגף המערבי), מקום המשרד הסגלגל ומשרדי הצוות הנשיאותי הבכיר, במהלך שלטונו של הנשיא הבדיוני, ג'וזיה ברטלט הדמוקרטי (מרטין שין).
הבית הלבן הופקה על ידי האחים וורנר. בארבע העונות הראשונות, המפיק בפועל היה אהרון סורקין, ולאחר שעזב את הסדרה, הוחלף על ידי ג'ון וולס. הסדרה עלתה לאוויר לראשונה ברשת השידור האמריקאית NBC בשנת 1999, ומאז שודרה על ידי רשתות שידור רבות בעשרות מדינות ברחבי העולם. הסדרה ירדה מהמסך לאחר שבע עונות במאי 2006.
הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות ממבקרי טלוויזיה, פרופסורים למדע המדינה, ועובדים לשעבר בבית הלבן. הסדרה זכתה בשני פרסי גלובוס הזהב וב-26 פרסי אמי, הכוללים ארבעה פרסים על תוכנית הדרמה הטובה ביותר (במהלך השנים 2000 - 2003). מדרוג הצפייה (רייטינג) של הסדרה פחת בשנותיה האחרונות, לאחר עזיבתו של יוצר הסדרה אהרון סורקין (שהשתתף בכתיבת 85 מתוך 88 הפרקים הראשונים) בסוף העונה הרביעית, אך עדיין נחשבה פופולרית בקרב צופים בעלי הכנסה גבוהה, קהל יעד מרכזי של הסדרה והמפרסמים בה.
תקציר העלילה.