למעורבות של הטריאדות בבתי הקזינו של מקאו יש השלכה חברתית רצינית. הכסף הגדול מושך את תשומת לבם של גנגסטרים סינים, שהקרבות עקובי הדם ביניהם על הרווחים מסחיטות ודמי חסות מהווים בעיה מתמשכת. כאשר כמה טריאדות מתחרים על שליטה בבתי קזינו וברחובות מתרחשים עימותים מפעם לפעם, הנפתרים בצורה אלימה. גרוע מכך, הטריאדות במקאו התחזקו עד כדי כך שאנשים פונים אליהן במקום למשטרה בבקשת עזרה. אף שהמצב השתפר מאז שמקאו הועברה לסין, הבעיה עדיין מושרשת בה.
גרפין
דוד רפאל בן-עמי
דוד (דדי) רפאל בן-עמי (פיינשיל) (ז' בתשרי תשי"א, 8 באוקטובר 1950 – כ"א בתשרי תשפ"א, 9 באוקטובר 2020) היה זמר, במאי ויוצר ישראלי חוזר בתשובה חסיד ברסלב.
ביוגרפיה.
דוד רפאל בן-עמי (כונה מילדותו בשם "דָּדִי") נולד ב-8 באוקטובר 1950 במושב נהלל למשפחה חילונית מסורתית ממקימי המושב. בצעירותו למד משחק אצל הבמאית נולה צ'לטון. את שירותו הצבאי עשה בלהקת פיקוד דרום ולהקת פיקוד צפון. לאחר שחרורו מהצבא החל ללמוד בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב ועבד כשחקן בתיאטרון הקאמרי.
בשנת 1970 הקליט את השיר "דזדמונה", שהולחן עבורו על ידי מתי כספי ונכתב על ידי גד קינר, שהיה ללהיט והגיע לראש מצעד הפזמונים ולמקום 12 במצעד השנתי של קול ישראל, והיה הלהיט היחיד שלו. בשנת 1973 השתתף בסרט אבו אל בנאת של הבמאי משה מזרחי, בתפקיד הבן הצנחן שמופיע בחלומותיו של האב.
אחרי מלחמת יום הכיפורים החל להתקרב ליהדות בהשפעת הרב ישראל מאיר לאו, הרב יצחק גינזבורג והרב בנציון גרוסמן. בהשפעת חברים מחסידות חב"ד הוא נסע לחצרו של הרבי מלובביץ' בניו יורק ושהה שם במשך פרק זמן, אך לבסוף חזר לירושלים ובחר בדרכה של חסידות ברסלב. בראיון עיתונאי שהעניק לימים סיפר כי קיבל אישור מהרבי מלובביץ' לפנות לחסידות ברסלב.
כחלק מתהליך חזרתו בתשובה החל להשתמש בשמו הפרטי הכפול, "דוד רפאל", ובשם המשפחה "פיינשיל" ששימש את אבותיו בגולה לפני שסבו יוסף, איש העלייה השנייה, החליף אותו בשם העברי "בן-עמי". במאה שערים התקרב למשפיע הרב משה ובר, סעד על שולחנו מדי שבת והיה לבן-ביתו ואחד מתלמידיו הקרובים.
במשך שנים ארוכות התמקד בליקוט ניגונים חסידיים עתיקים מזקני מאה שערים, אותם הוא מבצע באלבומיו שהחלו לצאת משנת 1988. לדבריו, "השליחות שלי היא הנחלת השירים והנצחת הניגונים". בהופעותיו היה מבצע שירים ישראלים, וגם באלבומו האחרון נמצאים שירים ולחנים ישראלים שהושרו עוד לפני קום המדינה. על השיר "שם במקום ארזים", אמר "אני נושא בשיר הזה את כל זקני וזקנותי, ואת כל הכיסופים שלהם במשך מאות שנים לארץ ישראל. כל נפשם הייתה לעלות ולמסור את נפשם על ארץ ישראל".
בין היתר ישב אצל הרב בנציון גרוסמן בביתו שעות רבות וראיין אותו אודות נוסחאות וניגונים חסידיים וכן סיפורים ושמועות מחצר הקודש קרלין, לעלוב, וזיניץ ועוד, בן עמי אף פרסם והוציא לאור את הניגונים בתוכנית הרדיו ששידר בכל ערב שבת.
ב-2005 שודר בערוץ הראשון הסרט "מנהלל לירושלים" המתאר את המפגש של בן-עמי עם הדמויות איתן גדל במושב ואת אורח חייו כחסיד ברסלב בירושלים.
ביצע בין היתר גם את שירי הרב יצחק גינזבורג, וכן את שיר האמונה של הראי"ה קוק.
בן-עמי נישא לדליה לבית כהן, ילידת באר שבע, ונולדו להם ארבעה ילדים. בשנותיו האחרונות התגורר בעיר ביתר עילית.
בהושענא רבה תשפ"א נפטר בבית חולים הדסה בירושלים מנגיף הקורונה ונטמן בהר המנוחות.
אנדריי גיים
אנדריי קונסטנטינוביץ' גֵיְים (Andre Konstantin Geim; ברוסית: Андрей Константинович Гейм; נולד ב-21 באוקטובר 1958) הוא פיזיקאי הולנדי יליד רוסיה, הידוע בזכות מחקרו על גרפן, פיתוח סרט הדבקה כיווני המכונה "סרט גקו", ועל הדגמותיו בתחום רחיפה דיאמגנטית. זוכה פרס נובל לפיזיקה לשנת 2010, יחד עם עמיתו קונסטנטין נובוסלוב "על ניסוייהם פורצי הדרך בתחום יריעת גרפן דו ממדית".
השכלתו.
גיים נולד בסוצ'י למשפחה ממוצא גרמני. גיים מעיד באוטוביוגרפיה שלו שבעברו סבל מאנטישמיות עקב הצליל היהודי של שמו וכמו כן שאם סבתו הייתה קרוב לוודאי יהודייה. הוריו, קונסטנטין אלכסייביץ' גיים (1910–1998) ונינה ניקולייבנה באייר (1927), היו מהנדסים. בשנת 1975 סיים את התיכון בעיר נלצ'יק. את השכלתו האקדמאית רכש במוסקבה במכון לפיזיקה-טכנית. בשנת 1987 סיים גיים לימודי דוקטורט במכון לפיזיקת מצב מוצק של האקדמיה הרוסית למדעים בצ'רנוגולבקה (Черноголо́вка).
דרכו המדעית.
גיים עבד כמדען חוקר במכון לטכנולוגיה מיקרואלקטרונית באקדמיה הרוסית למדעים בצ'רנוגולובקה עד לשנת 1990. בשנים 1990–1994 הוא חקר כפוסט-דוקטורנט באוניברסיטת נוטינגהאם, אוניברסיטת באת', ואוניברסיטת קופנהגן. בשנת 1994 קיבל משרת פרופסור חבר באוניברסיטת מינכן. בשנת 2001 הוא קיבל משרת פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת מנצ'סטר. מאז שנת 2007 הוא משמש עמית מחקר בכיר במועצת המחקר הבריטית בתחום ההנדסה ומדעי החומר. הוא אף פרופסור לחומרים חדשניים וננוטכנולוגיה באוניברסיטת ראדבוד בניימכן. הוא פרסם למעלה מ-180 מאמרים אשר עברו ביקורת עמיתים בירחונים מדעיים, יותר מ-30 ממאמריו צוטטו למעלה מ-100 פעם במאמרים מדעיים אחרים, דבר המעיד על השפעתו הנרחבת בתחום המדעי בו הוא עוסק.
פסגת הישגיו המדעיים של גיים הוא גילוי הגרפן, עליו אמר כי הוא מקווה שחומר זה, וגבישים דו-ממדיים אחרים, ישנו את חיי היום-יום בדומה לתרומת הפלסטיק לאנושות. פיתוח סרט ההדבקה הכיווני הידוע בשם "סרט גקו", ומחקר בתחום רחיפה דיאמגנטית (שבמהלכה בוצע ניסוי הצפרדע המעופפת, שאף זיכהו בפרס איג נובל). גיים ידוע כמומחה עולמי בפיזיקה מזוסקופית ובמוליכות-על.
לצד עיסוקו המדעי המעמיק, גיים מתייחס לעצמו אף בהומור. בשנת 2001 גיים פרסם מאמר מדעי בכתב העת הנודע Physica, בו נקב בשמו של האוגר שלו כמחבר שני. את זכייתו בפרס איג נובל הוא מזכיר בקורות החיים הרשמיים שלו ועל הניסוי שזיכהו בפרס הוא כותב: "ידוע לשמצה (-; על הרחפת הצפרדע" (ראו תמונה). גיים הוא המדען הראשון אשר זכה בפרס איג נובל ובפרס נובל.
אביב אולימפי
אביב אולימפי (מגרמנית: Olympischer Frühling) היא שירה אפית מאת הסופר השווייצרי קרל שפיטלר. שירה אפית זו זיכתה את מחברה בפרס נובל לספרות לשנת 1919.
תוכן.
"אביב אולימפי", אשר נכתבה בין השנים 1900-1905, היא יצירה מקורית החורגת מאסכולות הזמן בתוכנה ובמטריקה שלה. לדעת רבים, זוהי האידיליה של המאה ה-20, שבה נתגלה שפיטלר כמשורר רומנטי, כסאטיריקן וכנאטורליסטן בגיוון צורות, בכושר הבעה פיוטי ובאי-תלות מוחלטת בהשפעות ספרותיות כלשהן. שפיטלר הסתייע בכתיבת "אביב אולימפי" במיתולוגיה היוונית ומרחף בין הרציני והאירוני, בין הצגת אלי יוון בגבורתם ובין הצגתם כבני-תמותה שירדו מן האולימפוס ושכנו על הארץ.
איכרים
איכרים (בפולנית: Chłopi) הוא רומן רחב-יריעה מאת הסופר הפולני ולדיסלב ריימונט. רומן זה זיכה את מחברו בפרס נובל לספרות לשנת 1924.
"איכרים", אשר פורסם בארבעה כרכים בין השנים 1904-1909, הוא רומן איכרים רחב המדגיש את ההבדל שבין החיים בטבע ובין החיים בעיר. יוסף ליכטנבום כתב על יצירה זו: "אספקלריית איכרים גדולה, כאשר לא הייתה עוד בספרות העולמית עד כה, בה נתמצה כוח-העיצוב של ריימונט כמעט בשלמות".
ברכת האדמה
"ברכת האדמה" (בנורווגית: "Markens Grøde") הוא רומן מאת הסופר הנורווגי קנוט המסון. הספר זיכה את מחברו בפרס נובל לספרות לשנת 1920. תומאס מאן אמר על הספר: "ברכת האדמה הוא משהו חד־פעמי, מקרה בר־מזל ממדרגה ראשונה, יצירה של רב־אמן שתמיד תהיה לכבוד לספרות הסקנדינבית, לספרות האירופית כולה."
תוכן.
"ברכת האדמה" הוא האפוס של עובד האדמה המסור יצחק ואשתו אינגיר המקימים יחדיו, בלב אחד האזורים המוריקים והמבודדים ביותר של נורווגיה, את אחוזתם הדלה "סילנארה". הזמן עובר, השנים חולפות, ולאחר הולדתם של הבנים אלישע וסיברט, נולדת בתם הראשונה. כאשר מבחינה אינגיר כי לילדה ישנה "שפת ארנבת" שסועה, כפי שיש לה עצמה, היא ממיתה אותה כדי שלא תסבול מחיצי החברה הלעגנית.
הדבר מתגלה, אינגיר מושמת במשך שש שנים במאסר בעיר רחוקה, ושם נולדת בתה השנייה. ימים אלו, בהם היא מבלה בכלא, הם לה הכרות ראשונה עם אנשים עירוניים, והיא לומדת מהם את גינוני החברה על הטוב והרע שבהם. כאשר היא משתחררת וחוזרת לביתה, אשר הורחב מאז צאתה עשרות מונים, יצחק מתקשה להכירה: היא תופרת במקום לעבוד בשדה, מבקשת ממנו טבעות זהב, נחה ארוכות בצהריים, דורשת משרתת ועוד. כאשר היא מבחינה כי אלישע, שגדל והיה כבר לגבר צעיר, חכם דיו כדי לעבוד בעיר, היא שולחת אותו לעבוד כפקיד בבית המהנדס. אלישע משחית את נפשו, מבקש סכומי כסף עצומים מהוריו, הולך אחר בנות העיר ונעשה ל'עירוניסט' של ממש. סיברט לעומתו נותר בבית יחד עם אביו, ועוזר לו במשק הגדל מיום ליום מתוך שמחה אמיתית של עבודת אדמה טהורה.