לקומט 2 הייתה כנף מעט גדולה יותר, קיבולת הדלק הייתה גבוהה יותר ומנועי רולס-רויס אייבון חזקים יותר, מה ששיפר את הטווח והביצועים של המטוס. בעקבות אסון הקומט 1, גוף המטוס נבנה מחדש ממעטפת כבדה יותר עם פתחים מעוגלים. המטוס הראשון שנבנה טס לראשונה ב-27 באוגוסט 1953. למרות שביצועיו של המטוס היו טובים לקווים הדרום-אטלנטיים הוא עדיין לא התאים לקווים הצפון-אטלנטיים. פרט לארבעה מטוסים, כל מטוסי הקומט s2 הוקצו לחיל האוויר המלכותי. שמונה מטוסי תובלה קומט C2 ושני מטוסי תרגול קומט T2 נשלחו לחיל האוויר המלכותי בתחילת 1955. בסך הכל נבנו חמישה מטוסים כאלה כאשר שניים עדיין נמצאים בשירות כיום.
קומט 3.
הקומט 3 היה דומה לקומט 2 אך הוא היה ארוך יותר ובעל קיבולת וטווח גדולים יותר. לאחר האסון שהתרחש בדגמים הקודמים, ההזמנות למטוס התמעטו ורק שני מטוסי קומט s3 נבנו. מטוס אחד טס ואילו השני שימש למחקרים מבניים וטכנולוגיים לקראת הפיתוח של הקומט 4. בנייתן של תשע שילדות נוספות לא הושלמה והמשך בנייתן הופסק.
קומט 4.
הקומט 4 היה שיפור נוסף של הקומט 3 עם קיבולת דלק גדולה אף יותר. תכנונו עבר דרך ארוכה מאז תוכנן הקומט 1 הראשון. מטוס זה היה ארוך יותר ב-5.64 מטרים והוא יכול להכיל 74 - 81 מושבים בהשוואה ל-36 - 44 מושבים בקומט 1. הטווח שלו גדל. מהירות השיוט הייתה גבוהה יותר והמשקל המרבי בהמראה היה רב יותר. שיפורים אלו התאפשרו הודות לכוח הדחף הכפול שהיה למנועי האייבון לעומת מנועי הגוסט של הקומט 1.
BOAC הזמינה 19 מטוסי קומט s4. הקומט 4 המריא לראשונה ב-27 באפריל 1958 ואתו חנכה BOAC את קו טיסות הנוסעים הטרנס-אטלנטי הסילוני הראשון בהיסטוריה עם טיסה מלונדון לניו יורק דרך בגאנדר קנדה ב-4 באוקטובר 1958. שירות דומה של פאן אם עם מטוס בואינג 707 החל שלושה שבועות מאוחר יותר.
הקומט A4 תוכנן לטיסות לטווח קצר. היה לו גוף ארוך יותר וכנף קצרה יותר. לקומט B4 היה גוף ארוך עוד יותר ב-96.5 ס"מ והוא יכול להכיל 99 מושבים. חברת BEA הבריטית החלה להפעיל קו מלונדון לתל אביב ב-1 באפריל 1960.
הקומט 4 האחרון שנבנה היה הקומט C4 עם גוף באורך דומה ל-B4 אך עם כנף ארוכה יותר ומכלי דלק נוספים שאיפשרו לו להגדיל את טווח הטיסה. שני גופי המטוס האחרונים של הקומט C4 שימשו לבניית אבות טיפוס למטוס הסיור הימי, ההוקר סידלי נימרוד.
תכנון הקומט 5.
הקומט 5 הוצע כשיפור של כל דגמיו הקודמים. השיפור כלל גוף רחב יותר אשר אפשר מבנה של חמישה מושבים לרוחב, כנף משופרת ומנועי הטורבו-מניפה הראשונים בעולם של רולס-רויס מדגם קונוואי. אך ללא תמיכה של משרד התחבורה הבריטי, בסופו של דבר, המטוס לא נבנה וכתוצאה מכך BOAC החליטה לרכוש מטוסי בואינג 707.
הוקר סידלי נמרוד.
מהקומט פותח מטוס הסילון היבשתי הראשון נגד צוללות וסיור ימי ארוך טווח - הוקר סידלי נמרוד - שנכנס לשירות באוקטובר 1969. בעזרת ארבעה מנועי רולס-רויס RB.168-20 ספָּיי סימן 250, בעלי 5,500 ק"ג דחף, נמשכת גיחה מבצעית אופיינית של מטוס זה כ-12 שעות. בסך הכל נבנו חמישה מטוסים כאלה, עד לפרישתם בשנת 2011.
בסך הכל נבנו 114 מטוסי קומט על כל גרסאותיו (כולל אבות טיפוס).
סאנור
מכתש פרדפורט
מכתש פרדפורט (באנגלית: Vredefort crater), הקרוי גם כיפת פרדפורט (באפריקנס: Vredefort-koepel), הוא מכתש הפגיעה הקדום הגדול ביותר שנתגלה על פני כדור הארץ. המכתש נמצא בפרובינציית המדינה החופשית, לשעבר מדינת אורנג' החופשית, בדרום אפריקה, סמוך לגבולה עם הפרובינציה הצפון-מערבית, כ-120 ק"מ דרומית-מערבית ליוהנסבורג. הוא נקרא על שם העיר פרדפורט השוכנת בערך במרכזו. בשנת 2005 הוכר המכתש כאתר מורשת עולמית בשל הגאולוגיה המעניינת שלו. השטח שהוכרז הוא בצורת קשת ששטחה 301.11 קמ"ר באזור נהר הוואל.
אסטרואידים שפגעו בעבר בכדור הארץ הם אלה שיצרו את מכתשי הפגיעה הענקיים וגרמו לשינויים פיזיים ואקלימיים קיצוניים בקנה מידה עולמי. ההערכה היא כי הם גם הביאו לשינויים אבולוציוניים מרחיקי לכת. מסיבה זו נודעת למכתש משמעות ראייתית ראשונה במעלה לחקר ההיסטוריה הגאולוגית של כדור הארץ ולהתפתחות החיים על פניו.
האסטרואיד שפגע באזור פרדפורט היה אחד הגדולים שפגעו אי פעם בכדור הארץ, ומעריכים שרוחבו עמד על כ-12 ק"מ, וכי הוא פגע באדמה במהירות של 20 ק"מ/שנייה. ייתכן אולי שהפגיעה נגרמה מגרם שמיימי קטן יותר, דוגמת ראשו של כוכב שביט, אך מהירות הפגיעה שלו בכדור הארץ הייתה גבוהה יותר. כך או כך, ההערכה היא שבאירוע השתחררה האנרגיה הרבה ביותר בתולדות כדור הארץ. מעריכים שתצורת המכתש התגבשה בתוך ארבע שעות, וסלע בנפח של כ-70 קמ"ק התאדה בעת האירוע.
קוטר המכתש כיום כ-70 ק"מ וגילו מוערך בכ-2,023 מיליוני שנים (תור הפלאופרוטרוזואיקון). מכיוון שחלף זמן כה רב מאז האירוע, הוא נשחק ועקבותיו אינם נראים בבירור. קוטר הפגיעה המקורי של מכתש פרדפורט עמד על 380 ק"מ והוא נחשב למכתש הפגיעה הגדול מסוגו שנתגלה עד כה. ידועים כמאתיים מכתשי פגיעה בעולם, אך רק שניים נוספים הם בסדר גודל דומה למכתש פרדפורט. האחד, אגן סדברי בקנדה שגילו כ-1,800 מיליוני שנים, והשני, מכתש צ'יקשולוב במקסיקו שגילו כ-65 מיליון שנה, והוא נוצר מפגיעת האסטרואיד שכנראה הכחיד את הדינוזאורים.
בתחילה סברו החוקרים שמבנה הכיפה במרכזו של מכתש פרדפורט הוא תוצר של התפרצות געשית. אולם בשנות התשעים נחשפו עדויות שהמקום הוא אתר פגיעה של אסטרואיד עצום, ובנהר הוואל הסמוך נתגלו שברים דמויי חרוט האופייניים לפגיעה כזו.
למכתש צורה מרובת טבעות והוא אחד הבודדים מסוג זה על פני כדור הארץ. צורה זו אופיינית למקומות אחרים במערכת השמש, כגון מכתש ולהאלה על ירחו של צדק קליסטו. סחיפה וטקטוניקת הלוחות שחקו והרסו כמעט את כל המכתשים מרובי הטבעות על כדור הארץ, והם השתמרו באופן טוב יותר על פניהם של גרמי שמיים אחרים במערכת השמש.
מטע
מטע היא יחידת ייצור חקלאית המאופיינת, לרוב, בגידול חקלאי יחיד.
במטעים מתקיימים גידולים שונים כגון כותנה, טבק, קפה, קנה סוכר או עצי פרי. אף על פי כן, השימוש במונח "מטע" אופייני כיום בעיקר לתיאור מטעי עצים.
במטע קיים יבול אשר נשתל באופן מכוון בקנה מידה גדול יחסית. הנטיעה נעשית באופן מסודר (שורות וטורים) על השטח המוגדר כדי לנהל באופן טוב יותר את הנטיעה, ההשקיה, הטיפול והקטיף.
בשנים האחרונות, במטעים מסוימים, מכוסים העצים לקראת עונת הקטיף ברשתות המונעות מפגעים שונים (כגון רוח מהירה, פגיעת ציפורים ועוד) על מנת לשפר את איכות הפרי וכמותו - פיתוח המקרב את גידולי המטעים לתחום גידולי החממות.
ספקטרום רציף
ספקטרום רציף הוא ספקטרום ללא בליעה או פליטה. מקור הספקטרום הרציף בפליטת אור על ידי "קרינת גוף שחור", אשר תלויה בטמפרטורת הגוף. כוכבים מהווים קירוב לגוף שחור, ועל ידי מציאת אורך הגל בו נפלטת מירב האנרגיה שלהם ניתן לדעת מה היא טמפרטורת פני השטח שלהם. ניתן להבחין בספקטרום רציף בחיי היום יום כאשר אור לבן (ממנורת להט) עובר שבירה.
מיקלה רוג'רי
מִיקֶלֶה רוּגֶ'רִי (Michele Ruggieri; 1543, ספינצולה, בארי, איטליה – 11 במאי 1607, סלרנו, איטליה) – כהן דת ישועי איטלקי שהיה מראשוני המיסיונרים לסין והסינולוג האירופאי הראשון.
שנים ראשונות.
בטרם הצטרף רוג'רי למסדר הישועים (27 באוקטובר 1572, ברומא) הוא למד בנאפולי וקיבל דוקטורט ב-"in utroque iure", כלומר במשפט האזרחי והקנוני. לאחר שהשלים את החינוך הרוחני והאינטלקטואלי המקובל אצל הישועים נשלח רוג'רי לליסבון, השער לכל המיסיונרים למזרח הרחוק. בעודו ממתין בליסבון לספינה שתיקחהו לגואה, הוסמך רוג'רי לכמורה (מרץ 1578).
סמוך למועד ההסמכה הצטרף רוג'רי לקבוצה של שנים עשר מיסיונרים שעשו דרכם להודו, בהם היו רודלפו אקוּאַוויווה (אחיינו של ראש מסדר הישועים לעתיד וכיום קדוש נוצרי) ומטאו ריצ'י. בהגיעו להודו בספטמבר 1578 הוא החל ללמוד את השפה המקומית של תושבי חוף מלבר ותוך שישה חודשים רכש רהיטות כזו בשפה שאפשרה לו לשמוע וידויים. כישרון זה לשפות שכנע את הממונים עליו כי הוא היה הבחירה האידיאלית לנסות להקים את המיסיון לסין.
מיסיונר בסין.
לא היה זה הניסיון הראשון של מיסיונרים להיכנס לסין, קדמו לרוג'רי האב הישועי מלכיור נונייז בארטו (Melchior Nuñez Barreto ) שהיה הראשון שהורשה להיכנס לסין לתקופה קצרה (1555) ואחריו הורשו נזירים דומיניקנים, אוגוסטינים ופרנציסקנים לשהות בסין זמן קצר בטרם גורשו. האב אלסנדרו ואליניאנו (Alessandro Valignano), שהיה אחראי על כל המיסיונים של הישועים במזרח הרחוק מאוגוסט 1573, היה הראשון שהבין את סיבת הכישלונות הקודמים. הניסיונות הקודמים נעשו בצורה בלתי מתוכננת, כשהמיסיונרים, שלא הוכנו כראוי, ניסו לכפות מנהגים מערביים ואת השפה הלטינית בפולחן הדתי. ואליניאנו החליט שיש לבצע סינון קפדני של האנשים אותם ישלח לסין, ולהכין אותם היטב למשימה על ידי הכרות מעמיקה עם התרבות הסינית ולימוד השפה הסינית. כבסיס יציאה נבחרה מקאו, המושבה הפורטוגזית שהוקמה ב-1557 על חצי אי בחופה המזרחי של סין. מקאו הייתה מושבה משגשגת וסינים רבים חפשו בה עבודה. הישועים הקימו מיסיון במקאו כבר ב-1571, אם כי עיקר פעילותו הייתה דווקא ביפן.