בשנת 1984 הקים קלארקסון עם שותף סוכנות המתמחה בעולם המוטוריקה. כך החל לכתוב בעיתונים מקומיים ועיתוני רכב. מדי שבוע ניתן לו רכב אשר אותו הוא בחן וכתב את כל יתרונותיו וחסרונותיו. החל להגיש את תוכנית הרכב "טופ גיר" בשנת 1988. החל מאמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 הפך לידוען בבריטניה. מאז שנת 1994 הפך קלארקסון לכתב קבוע במגזין הרכב "טופ גיר מגזין". עם הזמן הצליח לחדור לעיתונים הגדולים של בריטניה כמו הסאן, הטיימס ועוד. בנוסף הוציא לאור מספר ספרים על עולם הרכב (חלקם מורכבים למעשה מאוסף כתבותיו בעיתון הסאנדיי טיימס) ועל מספר נושאים אחרים.
טלוויזיה.
תפקידו הראשון של קלארקסון בטלוויזיה היה כאחד המנחים בתוכנית הטלוויזיה הפופולרית טופ גיר החל משנת 1988 (התוכנית משודרת מ-1977). בשנת 2002 שונה פורמט התוכנית אך קלארקסון נותר מנחה התוכנית ואף הפך למנחה הראשי שלה. יחד עם חבריו להנחיית התוכנית ריצ'רד האמונד וג'יימס מיי, הפכה התוכנית לנצפית ביותר בערוץ BBC 2, כמו גם לאחת מתוכניות הרכב הפופולריות בעולם. התוכנית משודרת ב-100 מדינות ברחבי העולם (כולל ישראל בערוץ אגו ובי.בי.סי פריים).
בנוסף ל"טופ גיר" קיבל קלארקסון על עצמו הנחיית תוכניות טלוויזיה רבות בפורמטים שונים כגון "מלחמת הרובוטים", וכן "קלארקסון" שהייתה תוכנית אירוח אישית (1998-2000). בנוסף השתתף קלארקסון במספר סרטים כגון "חדר 101", "מכוניות" ועוד.
במרץ 2015 הושעה קלארקסון מהנחיית "טופ גיר" על רקע תקרית אלימה עם אחד מאנשי הצוות.
ביקורת.
קלארקסון ידוע כאדם שאינו חושש ליצור מהומה ולעיתים קרובות מעורר מחלוקת. הוא ידוע בביקורתו הרבה לשחיתות פוליטית ולפוליטיקאים בפרט, ואינו חוסך דברי ביקורת כלפי ממשלת בריטניה. מאידך נטען כי פעמים רבות העליב ציבורים של אנשים ואף גרם לתקריות דיפלומטיות בין בריטניה למדינות אחרות.
באוקטובר 1998 חברת יונדאי התלוננה לבי.בי.סי על דברי גזענות של קלארקסון כאשר בתוכנית "ברמינגהם מוטור שואו" הוא אמר שאנשים שמייצרים את רכבי יונדאי "אוכלים כלבים" ושהמעצב של יונדאי XG "אכל ספנייל לארוחת צהריים".
עוד פליטת פה מביכה של קלארקסון קרתה כאשר כינה את עובדי ב.מ.וו הגרמנית "נאצים". חברת ב.מ.וו לא הגישה תלונה נגדו. במאי 2007 התלוננה ממשלת מלזיה לממשלה הבריטית על כך שקלארקסון כינה את הרכב המלזי פרודואה קליסה כ"רכב הגרוע בעולם אשר מיוצר על ידי אנשים שחיים ביערות אשר נועלים עלים במקום נעליים".
קלארקסון נוהג לדבר בתקשורת על נהיגה במהירות מופרזת בכבישים ציבורים וגורר ביקורות קשות מהממשלה והציבור. בשנת 2002 הוגשה תלונה נגד קלארקסון למנהל הבי.בי.סי על כך שהוא מעודד את הציבור להשתמש בכבישים של ווילס כמסלולים לנהיגה מהירה ופרועה.
קלארקסון נשמע אומר דברים דומים על הכבישים של לינקולנשייר במזרח אנגליה. בשנת 2005 פרסם קלארקסון בעיתון "טיימס" כתבה על בוגאטי ויירון בה תיאר "בנסיעה האחרונה שערכתי באירופה, רציתי נואשות להגיע למהירות המקסימלית של בוגאטי אך תמיד נגמר לי הכביש כאשר המחוג הראה על 240 קמ"ש", "מאחורי גלגל-ההגה של בוגאטי, צרפת נראית כמו אגוז קטן של קוקוס" ו "אני לא יכול לספר לכם כמה מהר נסעתי, כי ממילא לא תאמינו לי" (מהירותה המקסימלית של בוגאטי ויירון (בדגם הראשון), היא 407 קילומטר לשעה).
בשנת 2004 רשת הטלוויזיה בי.בי.סי נאלצה לפרסם התנצלות רשמית בפני סומרסט בדרום-מערב אנגליה ולפצותה ב-250 פאונד לאחר שקלארקסון ריסק טנדר טויוטה בכוונה בעץ בן 30 שנים והרס אותו. כל זה על מנת לבדוק את חוזק הרכב.
ההרים הקדושים
ההרים הקדושים של פיימונטה ושל לומברדיה (איטלקית: I Sacri Monti di Piemonte e Lombardia) הם קבוצה של תשעה מתחמים ובהם קפלות ומבנים נוספים, שהוקמו בלומברדיה ובפיימונטה שבצפון איטליה בשלהי המאה ה-16 ובתחילת המאה ה-17. המבנים מוקדשים להיבטים רבים של האמונה הנוצרית, והם מצטיינים בהשתלבותם בנוף הכללי של גבעות, יערות ואגמים.
רעיון ה"הר הקדוש" (Sacro Monte) הופיע באיטליה החל במאה ה-14, ושימש תחילה כתחליף לעלייה לרגל לירושלים. לאחר מכן העניקו ההרים הקדושים למאמינים מקום למדיטציה ולתפילה, ואלה הציגו סצינות מחיי ישו ומהפסיון, או שהוקדשו לבתולה, לשילוש הקדוש או לקדושים נוצרים אחרים. בשנת 2003 ההרים הוכרזו על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
ההר הקדוש "ירושלים החדשה" בוואראלו.
מתחם ההר הקדוש של ואראלו ( Il Sacro Monte o "Nuova Gerusalemme" di Varallo) הוא אחד מהעתיקים ביותר מסוגו. המתחם על ההר הוקם בשנת 1491 על ידי הנזיר ברנרדינו קיימי הפרנציסקני. המתחם נבנה על יסודות סלעיים הנמצאים במורד הר שלושת הצלבים הסמוך לנהר ססיה שבוואל מסטלון בפיימונטה. המתחם נמצא בגובה של 150 מטרים מעל לעיירה קטנה הנקראת ואראלו ססיה.
המתחם מורכב מבזיליקה ומ-45 קפלות, הבנויות במיקום מבודד או בקבוצות המכילות למעלה מ-800 פסלים צבועים בגודל מלא, העשויים מעץ ומטרקוטה, ומתארים את חייו, ייסוריו, מותו ותחייתו של ישו. פנים הקפלות והבזיליקה מקושט בפרסקאות רבים. המתחם מחולק לשני אזורים נפרדים. האזור הראשון מוקף על ידי צמחים, והוא דמוי גן נוי משופע. הקפלות באזור זה בנויות במספר נקודות אסטרטגיות לאורך שביל, ומתואר בהן סיפורו של ישו בין הבשורה למרים לבין הגעתו לבית לחם. האזור השני, שאליו נכנסים דרך הפורטה אוראה, שוכן בפסגת ההר, והוא בנוי על בניינים ומפורטיקואים גדולים, הניצבים מסביב לשתי כיכרות: פיאצה דיי טריבונאלי ופיאצה דל טמפיו. אזור זה מייצג את העיר ירושלים, ובו מתוארים חייו של ישו מחוץ לחומות העיר ובתוכן, וביניהם ניתן למנות את הסעודה האחרונה, הקבורה, התחייה ועליית מרים.
מראהו הנוכחי של המתחם נוצר כתוצאה מסדרת אירועים שהתרחשו בין שלהי המאה ה-15 לאמצע המאה ה-19.
ההר הקדוש של סנטה מריה אסונטה, סרלונגה די קראה.
מתחם זה (Il Sacro Monte di Santa Maria Assunta, Serralunga di Crea) מתוארך לשנת 1589, כאשר החל פרויקט שמטרתו לבנות 25 קפלות במעברים הגבוהים של אזור מונפראטו, ולתאר בהן את מסתרי הרוסריום (Rosarium - מחזור תפילות קתולי). המתחם הוקם מסביב לבית תפילה המוקדש לבתולה, ואשר בנייתו מיוחסת לאוסביוס מוורצ'לי. כיום המתחם מורכב מ-23 קפלות ומחמישה מקומות פרישה. המתחם כולל קבוצת בניינים המוקדשים לעליית מרים, והם נבנו בסגנון רומנסקי ועברו מספר שינויים במאות השנים שלאחר מכן. הקפלות מכילות פסלים העשויים מטרקוטה צבעונית וציורים עתיקים. במהלך המאה ה-19 שופץ המקום והוספו לו פסלי טיח חדשים.
המתחם שוכן בקומונה סרלונגה די קראה שבפיימונטה, וההגעה אליו היא באמצעות שביל תלול העובר דרך פארק עצים, שהפלורה שלו קוטלגה על ידי הצלם פרנצ'סקו נגרי מקזאלה.
ההר הקדוש "סן פרנצ'יסקו" באורטה סן ג'וליו.
הר סן פרנצ'סיקו הקדוש באורטה סן ג'וליו (Il Sacro Monte di San Francesco, Orta San Giulio) שוכן בקומונת אורטה סן ג'וליו שבפיימונטה. המבנים שוכנים על פסגת גבעת סן ניקולו, הניצבת מול החוף המערבי של אגם אורטה. מתחם זה נבנה בשלושה שלבים, והוא היחיד שמוקדש לפרנציסקוס מאסיזי. שלב הבנייה הראשון נמשך בין 1590 ל-1630 לבקשתה של הקהילה המקומית, והוא מאופיין באלמנטים מנייריסטיים. שלב הבנייה השני נמשך עד סוף המאה ה-17, והוא מאופיין בבנייה בסגנון הבארוק. השלב השלישי נמשך עד סוף המאה ה-18, והבנייה הייתה בסגנון המערב בין בארוק לסגנונות נוספים.
המתחם מורכב מ-21 קפלות, ההוספיס (סוג של בית מחסה) לשעבר של פרנציסקוס, שער מונומנטלי, גן נוי ומזרקה. מתחם זה שונה מהמתחמים האחרים כיוון שמראהו לא השתנה מאז המאה ה-16. עבודות האמנות במתחם הן מאיכות גבוהה. הצמחייה המקיפה את ההר מגיעה עד לחופי האגם, והיא תוכננה כך שתתאים לאדריכלות המקומית.
ההר הקדוש של רוסאריו בווארזה.
מתחם הר רוסאריו שליד וארזה (Il Sacro Monte del Rosario, Varese), הוקם לאחר ועידת טרנטו, והוא משמש כאתר עלייה לרגל עבור מסדר הנזירים האמברוזיאנים (Romite Ambrosiane) מאז 1474. בניית המתחם החלה ב-1604 בסמוך לשביל באורך של שני קילומטרים, המייצג את מסתרי הרוסריום שהפכו לפופולרים מאז קרב לפנטו ב-1571. הבנייה נמשכה זמן קצר הודות לתרומות נדיבות, ו-13 מהקפלות הושלמו כבר ב-1623. בניית המתחם הסתיימה בשנת 1698 לאחר שנבנו שתי קפלות נוספות, וצורתו כמעט שלא השתנתה. אחת הקפלות נמצאת במבנה משנת 1474. הקפלות מחולקות לקבוצות של חמש, וסגנונן האדריכלי והאמנותי מגוון.
ההר הקדוש של הבתולה המבורכת באורופה.
הר הבתולה המבורכת באורופה (Il Sacro Monte della Beata Vergine, Oropa) שוכן בפרובינציית ביאלה, פיימונטה. בניית המתחם החלה בשנת 1617, בסמוך לבית תפילה המוקדש לבתולה שהיה אחד העתיקים ביותר בפיימונטה, ומפורסם באזור האלפים. בניית המתחם הסתיימה רק במאה ה-17. התוכנית המקורית הייתה לבנות את המתחם כך שחייה של מרים יתוארו בעשרים קפלות, ובחמש קפלות נוספות יתוארו אירועים מהברית החדשה. דוכס סבויה פרש את חסותו על הפרויקט, שהתנהל בשטחו. המתחם שוכן בגובה 2,300 מטרים, והוא הגבוה ביותר מבין האתרים שהוכרזו על ידי אונסק"ו. המתחם הנוכחי כולל 27 קפלות, כאשר 12 מהן מוקדשות למרים והשאר לנושאים דתיים אחרים. המבנים השונים נבנו בסגנון הבארוק, בדומה לפסלים ולציורים הנמצאים בהם.
ההר הקדוש של הבתולה המבורכת של סוקורסו באוסוצ'יו.