• Adamson , D.A, Mabin, Mark, Luly, Jon, Holocene isostasy and late Cenozoic development of landforms including Beaver and Radok Lake basins in the Amery Oasis, Prince Charles Mountains, Antartica, Antarctic Science 9(03):299 - 306, September 1997 https://doi.org/10.1017/S0954102097000382
• Ian C. W. Fitzsimons, The Metamorphic Histories of some Proterozoic Granulites from East Antarctica, January 1991
• Herzfeld U.C. (2004), Combination of SAR and Radar Altimeter Data: Lambert Glacier/Amery Ice Shelf, Atlas of Antarctica. Springer, Berlin, Heidelberg
• Hultzsch, N., Wagner, B., Diekmann, B., &amp; White, D. (2008), Mineralogical implications for the Late Pleistocene glaciation in Amery Oasis, East Antarctica, from a lake sediment core., Antarctic Science, 20(2), 169-172. https://doi:10.1017/S0954102007000880
קונצ'רטו לפסנתר מס' 2 של ברהמס
הקונצ'רטו לפסנתר מס' 2 של ברהמס בסי במול מז'ור אופוס 83, הוא קונצ'רטו לפסנתר, שנכתב בין השנים 1878 עד 1881, על ידי המלחין הגרמני יוהנס ברהמס. קונצ'רטו זה נכתב בפער של 22 שנים מן הקונצ'רטו הראשון שלו לפסנתר.
קונצ'רטו זה הוקדש על ידי ברהמס למורו .
קונצרט הבכורה של יצירה זו נערך בבודפשט ב־9 בנובמבר 1881, עם ברהמס כסולן והתזמורת הפילהרמונית של בודפשט, וזכה להצלחה מיידית.
היצירה בנויה מארבעה פרקים:
אינסטרומנטציה.
היצירה כתובה לתזמורת וסולן.
מבנה התזמורת כולל
מבנה היצירה.
Allegro non troppo.
הפרק הראשון של הקונצ'רטו בנוי בצורת סונטה.
הנושא המרכזי מוצג בסולו של קרן היער, כשזה מופרע על ידי הפסנתר. כלי הנשיפה מעץ ממשיכים ומציגים מוטיב נוסף לפני שהפסנתר חוזר עם קדנצה במיקום שאינו רגיל (פתיחת היצירה במקום סופה). לאחר קדנצה זו חוזרת כל התזמורת, ומנגנת את הנושא המרכזי שוב, לנושא זה מתווספים מוטיבים נוספים. יחד עם התזמורת, מפתח תפקיד הפסנתר את המוטיבים הללו לפני שינוי המפתח לפה מינור. לאחר שינוי המפתח מנגן הפסנתר חלק מסובך, זאת עד להופעת טוטי (tutti) התזמורת. לאחר חלק זה מופיעה החזרה לנושא המרכזי בסולם המקורי (וגם בסולם סי במול מינור). הפרק נגמר בקודה שמסיימת את הפרק.
Allegro appassionato.
הסקרצו שבפרק זה הוא בסולם רה מינור. גם הוא בנויה בצורת הסונטה וכולל בתוכו טריו כחלק מהפיתוח. הפסנתר והתזמורת מציגים את הנושא וזה מפותח עד להופעת חלק שקט. מיד לאחר חלק זה מזנקים הפסנתר והתזמורת לחלק סוער ודרמטי של פיתוח הנושא. לאחר חלק זה מבוצע מעבר של סולם (לרה מז'ור), החלק הזה הוא נמרץ, מתחיל בתזמורת המלאה עד לפני שמקטע שקט נוסף מתערב. לאחריו הפסנתר משולב באפקט התזמורתי ומבוצעת חזרה על הנושא שבחלק זה. החלק ההתחלתי חוזר בצורה מגוונת מאוד. הנושא של הסקרצו דומה מאוד לזה של הסקרצו בסרנדה של ברהמס ב-רה שנים רבות קודם כתיבת יצירה זו.
Andante.
פרק איטי זה מתחיל בסולם הטוניקה (סי במול מז'ור) ומתחיל בסולו צ'לו.
בתוך הקונצ'רטו הצ'לו מנגן את הנושא בשלוש הדקות הראשונות, לפני כניסת הפסנתר. עם זאת, המלודיה העדינה יותר אותה מנגן הפסנתר מפנה את מקומה לנושא סוער ב- סי במול מינור. כשהסערה שוככת, עדיין במפתח המינורי, הפסנתר מנגן מוטיב מעבר שמוביל לסולם פה דיאז מז'ור. הצ'לו נכנס שוב, במפתח הלא נכון, בידיעה שהוא צריך לחזור ל- סי במול מז'ור. הפסנתר והתזמורת עושים מעבר לסיום הנושא במפתח המקורי סי במול מז'ור. לאחר שהפסנתר מנגן את מוטיבי המעבר, הפסנתר חוזר במהירות על החלק האמצעי במפתח מז'ורי לפני הקודה שמסיימת את הפרק.
Allegretto grazioso - Un poco più presto.
פרק זה בנוי מחמישה חלקים עיקריים שונים.
קישורים חיצוניים.
http://webarchive.loc.gov/all/20100520234849/http://w3.rz-berlin.mpg.de/cmp/brahms_piano_con2.html
פלמנזי
פלמנזי (ברומנית: Flămânzi) היא עיר במחוז בוטושאן בצפון מזרח רומניה, המונה נכון ל-2011 כ-10,136 אלף נפש.
העיר ממוקמת בקצה המערבי של המישור המולדבי (Câmpia Moldovei) צפונית לנהר מילטין ובחלקו הדרומי של מחוז בוטושאן.
פלמנזי נמצאת בקרבת הקומונות: קופלאו, פרג'ני, פרומושיקה, לונקה וחליפיצ'ני ובמרחק של כ-420 ק"מ מהעיר בוקרשט.
היסטוריה.
פלמזי הוזכרה לראשונה בשנת 1605 ועל שטחה התגלו שרידים ארכאולוגיים מהתקופה הקדומה.
בשנת 1907 הכפר היה נקודת המוצא למרד האיכרים הגדול ברומניה והחל על אדמתו של חוכר קרקעות יהודי בשם מוכי פישר, שנהג להחכיר לאיכרים קרקעות כחכירת משנה וסירב לחתום עם איתם על חוזים המאפשרים להם לקבל תשלום חלקי על העבודה.
בשנת 1977 נבנתה, על ידי הפסל גבריל קובלשי, אנדרטה לזכר המאורעות ולציון 70 שנה למרד.
בשנת 2004, הוכרזה כעיר ומספקת שירותים גם לשני הכפרים צ'יטובני ופריסאני.
כלכלת העיר מבוססת בעיקר על פעילויות בתחום החקלאות, הריהוט והטקסטיל.
ספורט.
החל משנת 1977 פועל בעיר מועדון הכדורגל פלאקרה פלמנזי (Flacăra Flămanzi), אשר משחק בליגה הרביעית ברומניה.
שחקן הכדורגל מיחאי בורדיאנו שהיה מועמד להצטרף לקבוצת מכבי תל אביב נולד בעיר.
ערים תאומות.
לפלמנזי הסכם ערים תאומות עם:
ג'ון סקופילד (איש צבא)
ג'ון מק'אליסטר סקופילד (באנגלית: John McAllister Schofield; 29 בספטמבר 1831 – 4 במרץ 1906) היה איש צבא אמריקאי שמילא תפקידים פיקוד בכירים במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. בהמשך הוא כיהן כמזכיר ההגנה של ארצות הברית בממשליהם של נשיאי ארצות הברית אנדרו ג'ונסון ויוליסס סימפסון גרנט והיה הגנרל המפקד של צבא ארצות הברית.
ראשית חייו.
ג'ון מק'אליסטר סקופילד נולד ב-29 בספטמבר 1831 בעיירה גרי שבמחוז שאטוקווה שבמדינת ניו יורק. הוא היה בנו של הכומר ג'יימס סקופילד ושל רעייתו קרוליין סקופילד לבית מק'אליסטר. אביו, שהיה כומר בפטיסטי בסינקליירוויל קיבל על עצמו שליחות מיסיונרית ועבר עם משפחתו (שאז מנתה שישה ילדים ובהמשך תכלול עשרה ילדים שהגיעו לבגרות) לבריסטול, אילינוי. כאשר מלאו לג'ון 12 שנים, הם התיישבו לבסוף בפריפורט, אילינוי, שם היה אביו הכומר הבפטיסטי הראשון של העיירה ב-1845 ושם הוא נקבר לבסוף ב-1888.
כנער צעיר התחנך ג'ון סקופילד בבתי ספר ציבוריים וסייע למשפחתו בעבודות החווה ובבניית הבית. לאחר מכן הוא עבד במדידת קרקעות בצפון ויסקונסין לפני שעבד שנה כמורה בבית ספר באונקו הסמוכה לפריפורט. הוא קיבל המלצה מחבר חבר בית הנבחרים תומאס ג'.טרנר ללימודים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט. הוא מכר חלקת אדמה לטובת מימון הוצאות הנסיעה ונכנס לאקדמיה ב-1 ביוני 1849. בשנתו האחרונה באקדמיה הצבאית, בעודו משמש כעוזר הוראה במתמטיקה, הוא הואשם בכך שהתיר לצוערים אחרים להיכנס לכיתה, לספר בדיחות פוגעניות ולקשקש על לוח הכיתה. הוא הודח מווסט פוינט, אך לאחר פגישה שקיים עם הסנאטור מאילינוי סטיבן דגלאס, פנה זה האחרון למזכיר המלחמה שביקש להחזיר את המקרה לוועדת חקירה באקדמיה. רוב חברי הוועדה הצביעו בעד ביטול ההדחה של סקופילד, אך אחד משני הקצינים שהצביעו בעד השארת ההדחה על כנה, מדריך לוחמת הפרשים והארטילריה, לוטננט ג'ורג' הנרי תומאס, היה לימים מפקדו של סקופילד במהלך מלחמת האזרחים. אף על פי שסקופילד לא הזכיר את תומאס בזיכרונותיו בנוגע לדיוני וועדת ההדחה, ייתכן שהביקורת שהוא מתח על תפקודו של תומאס לאחר המלחמה התבססה על מקרה זה. סקופילד סיים את הכשרתו בווסט פוינט ב-1853 במקום השביעי בכיתתו והוצב כקצין בדרגת ייצוג של לוטננט משנה בחיל התותחנים.
בתותחנים שירת סקופילד שנתיים. תפקידו הראשון היה בפורט מולטרי שבקרוליינה הדרומית, שלימים שימשו תותחיו להפגזת פורט סאמטר בפרוץ מלחמת האזרחים. לאחר מכן הוא שירת במגוון מקומות בפלורידה במהלך שביתת הנשק עם שבטי הסמינול, אך חלה קשות ופונה משם (בסיועו של מי ששימש לימים כגנרל בצבא הקונפדרציה א. פ. היל) ועבר תקופת החלמה בקלפפר, וירג'יניה.
לאחר החלמתו שב סקופילד לווסט פוינט כדי לשמש כעוזרו של אחד המרצים שם בין השנים 1855 – 1860. נראה היה שהקריירה הצבאית שלו נכנסה לקיפאון ולפיכך הוא נטל חופשה של שנתיים כדי ללמד פיזיקה באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס.
מלחמת האזרחים.
כאשר פרצה מלחמת האזרחים האמריקנית, סייעו סקופילד ואחיו להבטיח שמיזורי לא תצטרף אל הקונפדרציה. הוא היה מייג'ור ברגימנט הרגלים הראשון של מיזורי ושירת כראש המטה של מייג'ור גנרל נתניאל ליון עד לנפילתו של זה האחרון בקרב וילסון קריק שהתנהל באוגוסט 1861 במיזורי. בקרב התנהל סקופילד ב"גבורה יוצאת מן הכלל" ועשרות שנים לאחר מכן הוענקה לו מדליית הכבוד על כך.
ב-21 בנובמבר 1861 קודם סקופילד לדרגת בריגדיר גנרל וב-29 בנובמבר 1862 לדרגת מייג'ור גנרל. בין השנים 1861 – 1863 הוא שימש במגוון תפקידי פיקוד בזירה הטרנס-מסיסיפית, רוב הזמן בפיקוד על ארמיית הספר . בסופו של דבר הוא שוחרר מתפקידיו במערב, על פי בקשתו, בשל סכסוכים עם הממונה עליו, סמואל קרטיס.