בגיל 16 הצטרף למנזר הקרוב להואה, בו המורה העיקרי שלו היה טאן קואי צ'אן טאט. הוא הוסמך רשמית כנזיר בשנת 1949, ובהסמכתו קיבל את שם הדהרמה (לפי המסורת, נזירים ומתרגלים בודהיסטים מקבלים שם כאשר הם חוסים תחת בשלוש אבני החן). טיק הקים בווייטנאם מספר ארגונים חברתיים וארגוני שלום, ביניהם את ההוצאה לאור לַא בּוֹי (וייטנאמית: Lá Bối Press), את אוניברסיטת וואן האן ללימודי בודהיזם (וייטנאמית: Vạn Hanh), בה גם לימד פסיכולוגיה, ואת "בית הספר לנוער עבור שירותי רווחה" (אנגלית: School of Youth for Social Service, לעיתים מקוצר ל- SYSS), ארגון שעסק בעבודות רווחה ובקידום מדיניות רווחתית בווייטנאם לפני ובזמן מלחמת וייטנאם, וקידום שלום בין צפון וייטנאם לדרום וייטנאם. ארגון זה נחשב הארגון הראשון שעסק בבודהיזם מעורב, בעיקר דרך הפעלת מרכזים בריאותיים וחקלאיים בהתנדבות בזמן מלחמת וייטנאם.
בשנת 1966 טיק נסע לארצות הברית להפגש עם מנהיגים ואישי ציבור כדי לקדם את תנועת השלום הווייטנאמית, במהלך ביקור זה נפגש עם מרטין לותר קינג, שגם המליץ עליו לוועדת פרס נובל לשלום, כמו גם עם פעילים נוספים. במהלך ביקורו נימסר לו מהשלטון הדרום וייטנאמי שחזרתו למדינה לא תאושר, דבר שהחל את תקופת גלותו שארכה 39 שנים. בתקופה זו חי לסירוגין בארצות הברית ובצרפת, שם גם הקים את " קהילת כפר השזיף לבודהיזם מעורב" שמהווה מנזר בודהיסטי ומרכז לריטריטים ולימודי בודהיזם. במרכז זה התפתחה "מסורת כפר השזיף", מסורת בודהיסטית המשתייכת לזרם הזן, אך שואבת גם מזרמי טהרוואדה שונים.
משנת 2014 בריאותו הלכה והדרדרה לאחר שלקה מפרצת מוחית קשה ועבר טיפולים בצרפת ובארצות הברית. בשנת 2018, לאחר שאיבד את יכולתו לדבר וללכת, חזר למולדתו וייטנאם, שם הוא התגורר ב"מנזר השורש", בקרבה לעיר הואה, שם החל את דרכו כנזיר. הוא נפטר בהואה ב-22 בינואר 2022.
חיים מאיר יחיאל ממוגלניצא
חסידות שנדישוב
שלמה בן שמשון
שלמה בן שמשון (1030~ - כ"ג באייר ד'תתנ"ו 24 במאי 1096) היה תלמיד חכם, מנהיג קהילת ורמייזא (וורמיש"א, או גרמייזא, שמה במקורות העבריים מימי הביניים של העיר וורמס) ומראשי המורים בישיבתה. נודע גם בכינוי ר' ששון, ובראשי התיבות רשב"ש.
תולדותיו.
רבי שלמה בן שמשון נולד, כנראה בעיר ויטרי במחוז מארן שבחבל גראנד אסט בצרפת. סבו היה רבי שלמה ב"ר שמשון ב"ר אליקים, כנראה היה דמות ידועה ומוכרת. ידוע כי נולדו לו בנות ובן בשם שמשון. רבי שלמה למד אצל רבי יעקב בן יקר, שאותו כינה "מורי הזקן". כפי הנראה היה קרוב משפחה של רש"י; ידידותם ואף הערצתם ההדדית, העמיקה במשך השנים, מאז לימודיהם בצוותא אצל רבי יעקב, כאשר נשאו ונתנו בהלכה, ואף חלקו זה על זה בסוגיות מספר. רבי שלמה היה שמרן מובהק, קפדן ואף קנאי, ובמיוחד בכל האמור למנהגי יהדות אשכנז, ופסק פעמים רבות לאיסור. ואילו רש"י חידש הלכות והנהיג שינויים וחידושים, כגון בתפילת מוסף של ראש השנה, בפרשנותו לתלמוד, ובסדרת היתרים שקבע, אשר עוררו את התנגדותם של חכמים, ובראשם רבי שלמה.
רבי שלמה היה פוסק הלכה ידוע בדורו והופנו אליו שאלות גם ממגנצא ופראג. במקורות העבריים הוא זכה לתוארי כבוד, כגון "רבינו הגאון", "המורה", "רבינו הקדוש" ונוספים, "גם כשהוא נזכר בצידם של חכמים גדולים אחרים" אשר בתקופתו; הנודעים שבהם: רבי קלונימוס ב"ר שבתאי ורבי אליעזר ב"ר יצחק הלוי. לדעת החוקר פרופ' אברהם גרוסמן, המעמד הרשמי שהוענק לו על ידי הקיסר היינריך הרביעי, בפריבילגיום לקהילה בוורמס כאשר הוכר כראש הקהילה: "סלמן בישוף היהודים" (לטינית: episcopus Iudaeorum), הקרין גם על מעמדו החברתי והתורני בקרב הפזורה היהודית בת זמנו.
רבי שלמה נהרג יחד עם רבים מקהילת וורמס על ידי כנופיית צלבנים בוורמס, בד'תתנ"ו 1096. לקראת מסע הצלב הראשון לארץ ישראל נדדו כנופיות צלבנים במערב ומרכז אירופה ופרעו והכחידו קהילות יהודיות רבות בשל אנטישמיות דתית וכדי לממן על ידי השוד והביזה את מסעותיהם, ציודם והתחמשותם בנשק. ניצולי הפרעות ב-1096, היו המקורות לכרוניקה של שלמה בן שמעון בשם "גזרות שנת ד'תתנ"ו", שבה תוארה פשיטת הצלבנים על הקהילה, עד לחורבנה.
יצירתו.
רבי שלמה היה איש אשכולות; כתב שירה: פיוטים ופרשנות לפיוטים, פרשנות לתלמוד שהובאה על ידי רש"י בפירושו שלו לתלמוד, ותשובות לשאלות בהלכה; ההיסטוריון פרופ' אברהם גרוסמן מציין כי "בדרך כלל תשובותיו ארוכות ומפורטות. להכרעתו הביא הנמקות שונות והסתייע באסמכתאות ממקורות שונים. לרוב נהג בפתיחת תשובתו לסכם בקצרה את השאלה בלשונו שלו".סידור רבנו שלמה שעל פי נוסח אשכנז יוחס לו, אולם במחקר ההיסטורי במאה ה-20, היו שחלקו על כך. החוקר אברהם הברמן ייחס לו את החיבור "גזרות שנת תתנ"ו" אולם פרופ' גרוסמן הראה כי "אין סדר הזמנים מאפשר לקבל זיהוי זה".
חסידות קאסוב
חסידות סאסרגאן
אטלנטיס החדשה
אטלנטיס החדשה (בלטינית: Nova Atlantis, באנגלית: New Atlantis) הוא ספר אוטופי מאת פרנסיס בייקון. הספר יצא בלטינית ב-1624 ובאנגלית ב-1627. העקרונות עליהם מבוססת החברה האידיאלית המוצגת בספר הם רציונליזם ופתיחות, צניעות ונדיבות הבאים לידי ביטוי במנוע הקדמה והאושר המרכזי של החברה: המדע האמפירי.
מבנה הספר ועלילתו.
בסיפור המסגרת של הספר נסחפת ספינה של מגלי ארצות אנגלים לאי סמוך לחופי פרו בשם "בנשלם". במהלך הספר מתגלה מבנה האי והמבנה החברה המאושרת והחופשית שחיה בו. במרכז האי ובמרכז חיי תושביו נמצא "בית שלמה", כעין אוניברסיטה המיועדת למחקר מדעי.
לחוקרים האירופאים מסתבר שתושבי האי הצליחו ללמוד על העולם שמחוצה להם מבלי להוודע אליו. כך הם מודעים למשל לנצרות וליהדות ואף הפכו לנוצרים מתוך חקירה וחשיבה רציונלית.
השפעה.
בייקון היה אחד המייסדים של החברה המלכותית שעקרונותיה דומים מאוד לעקרונות "בית שלמה", לאמור מחקר מדעי הנערך בפתיחות על ידי "אנשים חופשיים" (ג'נטלמנים) ושמהווה מנוע קדמה לחברה כולה.
הספר השלישי ב"מסעי גוליבר" מתאר את "לפוטה", האי המעופף, המאוכלס במדענים שראשם בעננים המגרשים מתוכם מדענים שפיתחו דבר מה בעל שימוש מעשי. חלק זה הוא פרודיה הן על "אטלנטיס החדשה" והן על החברה המלכותית.
הדמיון בין אטלנטיס החדשה לבין ספרות אגודת הסתרים "צלב הוורד" מרמזים על קשר בין פרנסיס בייקון לבין יוצר האגדה של כריסטיאן רוזנקרויץ, המדען הסודי המושך בחוטי הקיום.
הפארק הלאומי להרי געש של הוואי
חסידות אולינוב
תכונת המניה הראשונה
דברי יחזקאל (שינובה)
חסידות בארנוב
חסידות בארנוב הייתה חסידות גליציאנית, ענף מחסידות דז'יקוב שמגזע חסידות רופשיץ. אבי החסידות היה רבי ישראל הורוביץ, בנו של רבי אליעזר מדז'יקוב, בנו של רבי נפתלי צבי הורוביץ.
תולדות החסידות.
רבי ישראל נולד בשנת תקע"ד לרב אליעזר מדז'יקוב ולאמו בת הרב יחיאל מיכל רוזנפלד מראווה-רוסקה (דודו של רבי שלום רוזנפלד מקמינקא). היה חתנו של רבי דוד מזבלטוב ובזיווג שני של דודו רבי אברהם חיים מלינסק ובזיווג שלישי של הרב דוד לעזער מטרנוב. ילדיו נולדו לו מאשתו השנייה. כיהן ברבנות בארנוב שהייתה נחשבת לעיר של תלמידי חכמים. היה נוהג לומר בשבת פלפול לבחורים בעירו. היה דוחה את החסידים שהגיעו אליו. נפטר בא' בניסן תר"ל). חתנו היה רבי צבי הירש הלברשטאם מרודניק.
בנו רבי אברהם שמחה נולד באלול תר"ו. נולד מברכתו של רבי צבי הירש מרימנוב. לאחר פטירת אביו מילא את מקומו. היה חתנו של הרב מרדכי צבי הירש וינברגר מדוקלה ובזיווג שני חתנו של הרב צבי הירש שטיין ממנה נולדו ילדיו. בשנת תרס"ט עלה לארץ ישראל והתגורר בירושלים. היה תלמידו של חבירו ובן דודו רבי נפתלי חיים מצפת-ירושלים (בנו של רבי מאיר מדז'יקוב). חיבר את הספר "חמרא טבא". בהיותו בירושלים רבים מחסידי העיר היו לחסידיו. רבי ישעיה אשר זליג מרגליות שהיה נער באותה תקופה, שימשו עד פטירתו והחזיקו לרבו הראשון. בספריו מביא רבי ישעיה אשר זליג דברי תורה רבים מרבי אברהם שמחה. נפטר בט"ו באדר א' תרע"ו ונקבר בהר הזיתים ליד רבי נפתלי חיים. חתנו היה רבי מרדכי מבערטש.
בנו רבי יעקב יצחק מילא את מקומו. נולד בשנת תרכ"ד. נישא לבתו של דודו זקינו רבי ראובן מדמביץ ממנה נולדו ילדיו ובזיווג שני נישא לבתו של קרובו רבי צבי הירש מרוזבדוב. קיבל היתר הוראה מהרב דב בעריש רפפורט מראווה, ה"דרך המלך", ומרבי שמואל ענגיל מראדומישלה. לאחר שאביו עלה לישראל מילא את מקומו ברבנות. בסוף ימיו העביר את הרבנות לבנו רבי אביגדור ועבר לכהן בזוויכווסט. נפטר בכ"א בניסן תרצ"ד (בערך). חתנו היה קרובו, רבי ראובן (בן רבי מרדכי דוד) הרב הצעיר מאולינוב.
רבי אביגדור נולד בערך בשנת תר"נ. החל לכהן ברבנות בארנוב בסוף ימיו של אביו. היה חתנו של קרובו רבי מאיר מלינסק. נרצח בשנת תש"ב עם כל משפחתו. ילדיו היו הרב חיים הרב הצעיר בבארנוב, חתן רבי נפתלי מנירבטור (נכד רבי שמואל מגורליץ) והרב ישראל יוסף חתנו של רבי נחום אפרים מטורנא.
ריגליץ.
בנו השני של רבי אברהם שמחה, רבי אלתר אליעזר כיהן ברבנות ריגליץ. נולד בערך בשנת תר"ל. היה חתנו של רבי משה נכדו של "המאור ושמש". לאחר שאביו עלה לארץ ישראל, אחיו מילא את מקומו והוא עבר לריגליץ שם כיהן ברבנות. לאחר מכן כיהן ברבנות סטאשוב. נרצח בשואה ויום היאר צייט נקבע לכ"ט בחשוון תש"ג. חתניו היו רבי שלום מסקאהל, רבי ירוחם דוכנר מבריגל, רבי משה מפשצלוב (נכד רבי אברהם חיים מפלאנטש), הרב יואל הרשברג מקרקוב והרב חיים ריינמן מנארול.