נושא חשוב אחר הוא שיפור הבנת הביוספירה וכיצד משפיעים חיים – ובהם גם חיים אנושיים – על הגאוכימיה של כדור הארץ. תופעות כהתחממות עולמית ועמעום עולמי הדגישו את הצורך לראות בכדור הארץ מערכת אקולוגית מורכבת ולהבין עד כמה האיזון העדין המתקיים בה רגיש ופגיע. בין היתר פותחו מחקרים על מעבר יסודות ותרכובות בין מערכות ביולוגיות ומערכות אי-אורגניות.
גאוכימיה משתתפת גם במחקר גופים אחרים ביקום בכלל ובמערכת השמש בפרט, מחקר ההולך ומתפתח מאז נחיתת האדם הראשון על הירח ונמצא בעיצומו בכוונה לשלוח משימה מאוישת למאדים.
כלים ושיטות.
מאז שנות ה-70 של המאה ה-20 התפתחו שיטות מחקר כימיות רגישות ביותר המאפשרות לגלות כמויות מזעריות של חומרים ויסודות קורט. יסודות כימיים שונים מובלים על ידי גופי מים, כך שמדידה שיטתית של כל יסוד יכולה לסייע באיתור מקורו. באופן זה ניתן לזהות מקורות של פחמימנים (המרכיבים הראשיים בנפט, גז טבעי ודלקי מאובנים אחרים), וכן מקורות של זיהומים שונים.
גאוכימיה משתמשת בכל הכלים בהם משתמש מדע הכימיה המודרני ותחומי המשנה שלו: כימיה אנליטית, ספקטרוסקופיה, אלקטרוכימיה, כימיה גרעינית ועוד, בין היתר לקביעת גילם הגאולוגי של סלעים תוך שימוש באיזוטופים (תיארוך רדיומטרי).
סקר גאוכימי.
סקרים גאוכימיים הם כלי ראשוני להבנת ההרכב הכימי של כדור הארץ, ואחד השימושים הנפוצים שלהם הוא איתור מחצבים במרבצים תת-קרקעיים. בסקרים כאלה דוגמים ריכוזים של מתכות בקרקעות על פני אזור נרחב, ומיפוי של הריכוזים מצביע על מוקדי המרבצים. שימוש נוסף בסקרים נועד לבדוק את הרכבם של מי תהום ומי בארות לקראת שאיבה.
תחומים בגאוכימיה.
גאוכימיה מנסה לענות על שאלות רבות בנושאים שונים, וחלוקתה לתחומי משנה מאפשרת התמקדות בכל נושא בנפרד:
גיאוכימיה
שליטה בים
שליטה בים (באנגלית command of the sea או control of the sea) פירושה היכולת של מדינה (או כוח אחר) לקיים באין מפריע ספנות מסחרית ותובלה צבאית בנתיבי-ים מסוימים, ובה בעת לשלול יכולת זאת מיריבתה. היא ניתנת להשגה על ידי השמדת הצי המלחמתי של האויב או על ידי איום לעשות זאת. לעיתים די בהפגנת עליונות ציית, לאמור קיום נוכחות מתמדת של אוניות מלחמה באזורים ובנתיבי ים מסוימים או הטלת הסגר מן הים, כדי להרתיע את האויב מלהוציא את אוניותיו או להתייצב לקרב. ברם, השליטה בים לעולם אינה מוחלטת, משום שלא ניתן לכובשו כדרך שכובשים שטח ביבשה. לכן אין זה מן הנמנע שהצד החלש יצליח מדי פעם לפגוע בספנות המסחרית של האויב או להשיט מתחת אפו מקצת מאוניותיו שלו.
חיל האוויר היווני
חיל האוויר ההלני או חיל האוויר היווני (ביוונית: Πολεμική Αεροπορία; בראשי תיבות: ΠΑ; תעתיק: "פולמיקי אארופוריה") הוא זרוע האוויר של הכוחות המזוינים של יוון, המופקד להגן על המרחב האווירי של יוון ולספק עזרה ותמיכה לצבא ולצי של המדינה. חיל האוויר היווני הוא אחד משלוש זרועות הצבא היווני.
המוטו של חיל האוויר הוא "Αίεν Υψικρατείν" (תעתיק: "אאין איפסיקרטין") שמשמעותו "תמיד שולטים בשחקים". החיל מתפעל 558 כלי טיס ומשרתים בו כ-33,000 חיילים.
בתקופת המלוכה ביוון, בין השנים 1935-1973, שם החיל היה "חיל האוויר המלכותי ההלני" (ביוונית: Ελληνική Βασιλική Αεροπορία (בראשי תיבות: EBA), תעתיק: "אלניקי וסיליקי אארופוריה").
היסטוריה.
את המאמץ הראשון שנערך לייסוד כוח תעופה צבאי ביוון החל ראש הממשלה אלפתריוס וניזלוס, וכאות הוקרה נקרא כיום נמל התעופה הבינלאומי של המדינה על שמו.
בשנת 1911 מינתה הממשלה היוונית מומחים צרפתים במטרה לבנות את חיל האוויר היווני, שנקרא בזמנו שירות התעופה היווני. שישה קצינים יווניים נשלחו לצרפת לאימונים כאשר באותו הזמן הוזמנו ארבעת המטוסים הראשונים של החיל - מסוג "farmar".
הטייס הראשון של החיל היה עמנואל ארגירופולוס, שביצע את הטיסה הראשונה ב-8 בפברואר 1912. הטיסה הצבאית הראשונה התרחשה ב-13 במאי 1912 על ידי דמטריוס קמברוס. במהלך חודש דצמבר של אותה שנה הקים החיל את הטייסת הראשונה שלו. ב-5 באוקטובר 1912 התבצעה טיסת הקרב היבשתית הראשונה. ב-24 בינואר 1913 התבצעה טיסת הקרב הימית הראשונה, בה הופצץ הצי הטורקי.
תקופת מלחמות העולם.
חיל האוויר היווני השתתף במלחמת הבלקן הראשונה ובשנייה, במלחמת העולם הראשונה, במלחמת יוון–טורקיה ובמלחמת העולם השנייה. באותה תקופה היו תחילה המשימות הצבאיות האוויריות חלק מתפקידם של חילות היבשה והים, כשרק בשנת 1930 נוסד משרד התעופה וחיל האוויר היווני הוקם כזרוע שלישית בצבא היווני. ב-1931 נוסדה האקדמיה של חיל האוויר היווני (ביוונית: Σχολή Ικάρων).
ב-1939 הוזמנו מצרפת 24 מטוסים מסוג מרשל MB.151 והוקמה טייסת עבורם, אך עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה נשלחו רק 9 מטוסים ליוון כשהאחרים נותרו בצרפת. המטוסים שירתו לבסוף בטייסת ה-24 של החיל - טייסת הצנחנים של החיל.
במהלך מלחמת העולם השנייה הדף הצבא היווני בהצלחה את הפלישה האיטלקית ב-1940, אך לאחר מכן, באפריל 1941, הושמד החיל כולו על ידי הלופטוואפה הגרמני. חיל האוויר נבנה מחדש במזרח התיכון כחלק מחיל האוויר המלכותי של בריטניה וכלל מטוסים מסוג ספיטפייר, הוריקן ובולטימור. לאחר שיוון שוחררה, ב-1944, היא חזרה להיות ביתו של חיל האוויר היווני, ששיחק תפקיד מרכזי במלחמת האזרחים ביוון שנמשכה עד לשנת 1949.
לאחר מלחמת האזרחים.
טייסת תובלה של חיל האוויר היווני השתתפה במלחמת קוריאה, כחלק מכוח המשימה הבינלאומי של האו"ם.
ב-1952 התקבלה יוון כחברה בנאט"ו, ובסיוע ארצות הברית עבר חיל האוויר היווני ארגון מחדש, ובמסגרתו קיבל החיל מטוסי סילון חדישים, והוא הותאם לסטנדרטים הנהוגים בחילות נאט"ו.
מטוס ה-F-84F ת'אנדרג'ט נכנס לשירות בחיל האוויר היווני ב-1950. הת'נדרסטרייק פותח כדגם מתקדם, משוך-כנף, של ה-F-84 ת'אנדרג'ט, בעל הכנפיים הישרות, כדי להתגבר על ביצועיו הנחותים של האחרון. ה-RF-84F, גרסת הסיור והצילום של הת'אנדרסטרייק, נכנס לשירות מבצעי בחיל בשנת 1956, ונותר בשירות עד שנת 1991.
בשנות השישים המאוחרות של המאה ה-20 עבר החיל תהליך של מודרניזציה, במסגרתו רכש מטוסי קרב חדשים, אשר כללו בין היתר את ה-F-104G סטארפייטר, ה-קונבאייר F-102 דלתא דאגר (שהיה בשירות בין השנים 1969-1975) ואת ה-F-5 פרידום פייטר.
במסגרת תהליך מודרניזציה נוסף, בסוף שנות ה-70, רכש החיל מטוסי מיראז' F-1 וכן קיבל את ראשוני מטוסי ה-F-4E פנטום, אשר ממשיכים לשרת אותו גם כיום.
מודרניזציה.
עד לשנות ה-80 המאוחרות של המאה ה-20 היו על אדמת יוון טילים אמריקנים בעלי ראש נפץ גרעיני. כתוצאה ממתח יווני-טורקי בשנת 1974 בעקבות הפלישה הטורקית לקפריסין, החזירה ארצות הברית את הטילים הגרעיניים שלה מיוון ומטורקיה. יוון - שראתה בכך עוד פעולה פרו-טורקית של נאט"ו - הסיגה את כוחותיה מנאט"ו משנת 1974 עד 1980.
בשנת 1980 נוסד הדור הרביעי של מטוסי הקרב, מה שציין את התחלתו של עידן חדש, כשמטוסי המיראז' 2000 נמסרו לכנף הקרבית 114 ומוקמו בטייסת 332. ב-1989 הגיעו ה-F-16C/D BLOCK 30 הראשונים לכנף 111 ו-331 ואלה מוקמו בטייסות 330-346. ב-29 במרץ 1991 הוצאו מטוסי ה-RF-84F משירות פעיל, לאחר למעלה מ-34 שנות שירות. בנובמבר 1992 צורפו עוד מטוסים מסוג RF-4E לטייסת 348.
בשנת 1997 המשיכה לגדול כמות מטוסי הדור הרביעי בחיל. ביולי של אותה השנה, הגיעו ארבעה מטוסי F-16 BLOCK 50. המטוסים החדשים היו מצוידים במערכת ניווט לוויינית מסוג LANTIRN, בטילים מסוג AMRAAM ו-HARM, והם מוקמו בכנף 341 ו-347.
המאה ה-21.
יוון השתתפה בתוכנית שיתוף הנשק הגרעיני של נאט"ו עד לשנת 2001, במסגרתה הפעיל חיל האוויר היווני מבסיסו אראקסוס, מטוסי ווט A-7 קורסייר II, אשר מסוגלים לשאת נשק גרעיני טקטי (ממשפחת ה-B61). ב-2001 הסירה יוון את כלי הנשק הגרעיניים והעבירה אותם לאחסון, והפסיקה לקנות מטוסים עם יכולת שיגור של כלי נשק גרעיניים.
בספטמבר 2004 החלה החלפת מטוסי המיראז' 2000 של הצי היווני במטוסי 200-5 Mk2, על ידי יצרן צרפתי ותעשיית האוויר והחלל היוונית (EAB). חמישה עשר מטוסים הוזמנו מצרפת, כשבמקביל נבנו עשרה אחרים ביוון עצמה על ידי תעשיית האוויר והחלל היוונית. הפרויקט כלל שדרוג מערכות מכ"ם ותעופה, יכולת תדלוק אווירי, מערכת הגנה חדשה ושדרוג המנוע וכן חלו שינויים רבים ומהותיים במבנה תא הטייס.
ב-2005 הייתה יוון בין המדינות הראשונות שרכשו את מטוס ה-F-16 BLOCK 50/52. תשעים מטוסים מדור 4.5 של המטוסים הוזמנו ונכנסו לשירות באותה שנה. דגם זה של ה-F-16 כולל מכ"ם חזק יותר, מערכת תקשורת טובה יותר, ומנוע חזק. מטוס זה הוצב בטייסות 337, 340 ו-343 וכינויו הם "רוח רפאים", "שועל" ו"כוכב".
כיום (2012), יש לחיל האוויר היווני כ-358 מטוסי קרב מודרניים או מטוסים שעברו שדרוג במהלך השנים.
לאחר פרישת מטוסים ישנים משירות פעיל, חיל האוויר היווני מסתכל קדימה - מעבר לדור המטוסים 4 ו-4.5 - לעבר דורות המטוסים הבאים כדי להגיע למספר גבוה יותר של מטוסי קרב מודרניים.
פאואר מטאל
ג' יפית
תומס פרידמן
קרית-ארבע
בית הקברות הצבאי (רוונה)
גבריאל גיפורדס
גבריאל די "גבי" גיפורדס (באנגלית: Gabrielle Dee "Gabby" Giffords; נולדה ב-8 ביוני 1970) היא פוליטיקאית אמריקנית ממוצא יהודי, שכיהנה משנת 2007 ועד 25 בינואר 2012 כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית במחוז ה-8 של אריזונה.