הפועל גליל גלבוע
ראובן קלינסקי
ראובן קלינסקי (נולד ב-21 ביולי 1963) הוא מחזאי ובמאי תיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד בבת ים. בוגר החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב ומכון כרם להוראה בירושלים.
בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, ביים את "האסקוריאל", מאת מישל דה גלדרודה, ו"סיפור גן החיות", מאת אדוארד אלבי. ב-1986 ב-1989 ביים את הצגה "החתול והירח" מאת ויליאם בטלר ייטס אשר את הוצגה לראשונה בפסטיבל עכו באותה השנה.
ב-1990 כתב וביים לפסטיבל ישראל את המחזה "סוחר הציפורים". ב-1994 כתב וביים עיבוד לסיפור קצר מאת גבריאל גרסיה מרקס, "הסיפור העצוב שלא יאמן על ארנדירה התמה וסבתה האכזרית", ההפקה עלתה במסגרת התחרות פסטיבל עכו 1994.
ב-2009 תרגום, עיבוד ובימוי - טריינספוטינג על פי מחזה מאת הארי גיבסון ורומן מאת אירווין וולש..
ב-2008 "אמסטרדם. בלוג", בבימוי דליה שימקו קריאה מבוימת, פסטיבל "פותחים במה" בתיאטרון בית ליסין .
"אמסטרדם בלוג" כתיבה ובימוי, בפסטיבל עכו ב-2014 ובתיאטרון תמונע מינואר 2015 עד אוגוסט 2017. ההצגה עלתה בתמונע, בית מזי"א ותיאטרון הפרינג' של באר שבע. אמסטרדם בלוג זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר והתאורה בפסטיבל עכו 2014. המחזה תורגם לאנגלית - שיר פרייבך. אמסטרדם בלוג תורגם לצ'כית - Sára Foitová ועלה בקריאה מבוימת בפראג ב- Švandova divadla, דצמבר 2017.
בשנת 2016 גילם עמיר חלימי בסדרה מטומטמת.
מלמד בימוי ומשחק בתיכון לאומנויות, בירושלים. חבר בעמותה אי״ב - ארגון יוצרים עצמאים בתיאטרון.
חומר אפור
חומר אפור (TA: Substantia grisea) הוא מרכיב עיקרי של מערכת העצבים המרכזית, מורכב מגופי תא עצב, תאי גלייה (אסטרוציטים ואוליגודנדרוציטים), נימים ותאי עצב קטנים השולחים שלוחות (אקסונים ודנדריטים) לאתרים אחרים במוח ומעבדים מידע.
תיאור.
החומר האפור מורכב מגופי התאים, בניגוד לחומר הלבן הבנוי רובו מאקסונים. צבעו האפור-חום של חומר זה בא מן הנימים המשרתים את התאים ומן גופי תאי העצב.
בגיל ההתבגרות, בעוד שהחומר הלבן עובר התעבות הדרגתית ושווה בין כל אזורי המוח, התפתחות החומר האפור משתנה מאזור לאזור. כתוצאה מכך יש אזורים שבהם החומר האפור יתעבה עקב גידול במספר הסינפסות ויש אזורים שבהם החומר האפור יירד בעוביו עקב הגיזום בסינפסות.
החומר האפור מרכיב את קליפת המוח של המוח הגדול, את שכבתו החיצונית של המוח הקטן, את מעמקי המוח הגדול (התלמוס, ההיפותלמוס, הסובתלמוס, גרעיני הבסיס, גרעין האקומבנס ועוד), מעמקי המוח הקטן וגזע המוח, ואת השכבה הפנימית של חוט השדרה.
תפקידו של החומר האפור הוא לנתב מידע על גירויים חושיים או תנועתיים לתאי ביניים עצביים של מערכת העצבים המרכזית כדי ליצור תגובה לגירויים דרך סינפסות בתגובה כימית. מבני חומר אפור, כמו קליפת המוח, מעבדים מידע שמקורו באיברי החישה או במבני חומר אפור אחרים. מידע זה מועבר דרך שלוחות תאי עצב (אקסונים ארוכים) מיוחדים המרכיבים את חלק הארי של החומר הלבן של המוח הגדול, הקטן, וחוט השדרה.
בתרבות.
בתרבות נעשה פעמים רבות שימוש במושג "התאים האפורים", אם כי גם "החומר האפור" בשימוש. כשמשתמשים במושג הזה בהקשרים לא אנטומיים רפואיים, הכוונה בדרך כלל לשכל, וליכולת חשיבה לוגית. המערכת העצבית בכלל, והחומר האפור בפרט, אחראים לכל התפקוד העצבי: כמו מוטורי, סנסורי, אמוציונלי ולוגי, אך בתרבות, כשמדברים על "התאים האפורים", הכוונה בדרך כלל לחשיבה לוגית, ולא לשאר התפקידים של החומר האפור. אחת הדמויות הספרותיות שהרבתה להשתמש בביטוי "התאים האפורים" בהתייחסות ליכולת הסקת מסקנות לוגיות הוא הבלש הרקול פוארו, מגיבוריה של הסופרת אגאתה כריסטי. באנגלית, וגם בעברית ובשפות נוספות, הביטוי "התאים אפורים", או "החומר האפור" משמש למעשה מעין סיסמה למצבים בהם נדרשת יכולת חשיבה לוגית והסקת מסקנות גבוהה, כמו פתרון חידות ותשבצים, והתמודדות עם אתגרים בעולם המעשה.
נס רשות המכס האוסטרלית
נס רשות המכס האוסטרלית הוא דגל ימי אשר מונף על ספינות רשות המכס האוסטרלית ולעיתים על בנייני הרשות. כל ספינה אשר משמשת בתפקיד רשמי מטעם רשות המכס האוסטרלית חייבת להניף נס זה. הגרסה הנוכחית היא למעשה הדגל הלאומי של אוסטרליה בצירוף המילה "CUSTOMS" (באנגלית: "מכס") באותיות בולטות בין כוכב חבר העמים לצלב הדרומי. העיצוב הנוכחי נמצא בשימוש הרשות מאז 1988.
ההיסטוריה של הדגל.
דגל המכס הקולוניאלי.
דרישות החוק הבריטי כי על ספינות רשות המכס יונף דגל ייחודי מוכרות עוד משנת 1784. התיעוד הראשוני להנפת דגל מכס באוסטרליה היה דגל בית המכס של ניו סאות' ויילס ברשימות משרד הרשם והדואר של ניו סאות' ויילס משנת 1832. הדגל היה נס בריטי אדום מושחת בכתר זהב והאותיות "CH" על הארכית.
דגל מאוחר יותר של בית המכס של ניו סאות' ויילס תואר בהנחיות ממשלת המושבה
דגל המכס בחבר העמים של אוסטרליה.
חוק המכס 1901 הועבר מיד לאחר איחוד אוסטרליה וכמו חקיקות בריטיות וקולוניאליות רבות דרש שימוש בדגל מכס. הדגל הראשון אשר הונף תחת החוק החדש תואר בכתב העת של חבר העמים של אוסטרליה
דבר המלך במועצה מ-16 ביוני 1904 שינה את החקיקה והוריד את המילה "אוסטרליה" מהדגל.
השינוי לגרסה הנוכחית של הדגל הושג בתיקון מס SR297 17 בדצמבר 1987 ויושם ב-1 בינואר 1988.
גיום דפארדיה
גיום דפארדיה (צרפתית: Guillaume Depardieu; 7 באפריל 1971 - 13 באוקטובר 2008) היה שחקן קולנוע צרפתי.
ביוגרפיה.
דפארדיה נולד בפריז לשחקן ז'ראר דפארדיה ולרעייתו הראשונה, השחקנית אליזבת דפארדיה. אחותו היא השחקנית ז'ולי דפארדיה, ויש לו אח ואחות נוספים מנישואיו המאוחרים של אביו.
בשנת 1974 השתתף לראשונה בסרט קולנוע ("Pas si méchant que ça") לצד אביו. בשנת 1986 השתתף לצד אביו ואמו בסרט "ז'אן דה פלורט". בשנת 1996 זכה בפרס סזאר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "Les Apprentis" משנת 1995.
בשנת 2008, מעט לפני מותו, הספיק ספארדיה להצטלם לסרטו האחרון "On War" מאת הבמאי ברטראן בונלו. הסרט יצא לאקרנים ב-1 באוקטובר 2008, כשנים עשר ימים לפני מותו.
חיים אישיים.
בין השנים 2003-2000 היה נשוי לשחקנית אליז ונטרה ולשניים נולדה בת אחת.
בשנת 1988, בהיותו בן 17, נכלא לזמן מה בגין עבירות סמים. בשנת 1995 היה מעורב בתאונת אופנוע ונזקק לניתוח בברכו. בבית החולים נדבק בזיהום חיידקי; כעבור שמונה שנים של שימוש באנטיביוטיקה ומשככי כאבים החליט בשנת 2003 לעבור ניתוח לכריתת הרגל.
מותו.
גיום דפארדיה נפטר ב-13 באוקטובר 2008 בבית החולים לאחר שחלה בדלקת ריאות חריפה באתר צילומים ברומניה.
המנונים הומריים
ההמנונים ההומריים (יוונית עתיקה: Ὁμηρικοὶ Ὕμνοι, Homērikoi Hymnoi) הם אוסף של 33 המנונים ביוונית עתיקה שחוברו ככל הנראה במקומות שונים, בתקופות שונות, על ידי מחברים שונים, עבור אירועים שונים. הקדומים שבהם הם כנראה מהמאה השביעית לפני הספירה, אולי אף השמינית. ההמנון המאוחר הוא מן התקופה ההלניסטית, ככל הנראה מהמאה השנייה לפני הספירה, וישנם חוקרים המייחסים שניים מההמנונים לתקופה הרומית.
כינוים של ההמנונים "הומריים" נשמר להם משום שהם כתובים בסגנון המושפע מהאיליאדה והאודיסיאה, המיוחסים להומרוס, והם כתובים במשקל ההקסמטר דקטילי, האופייני לאפוסים ההומריים. מבחינת התוכן, משלימים ההמנונים את הפער הנראטיבי בין המסופר ב"תאוגוניה" להסיודוס אודות היווצרות העולם והולדת האלים, לבין האפוסים של דור הגיבורים, ובהם מלחמת טרויה המסופרת באיליאדה ושיבתו של אודיסאוס ממלחמה זו כמסופר באודיסיאה. ההמנונים ההומריים כוללים שלוש יחידות ספרותיות: פתיחה, גוף ההמנון ובו מידע רב על האלים ומעלליהם, ויחידת סיום. נהוג להבחין בין ארבעה המנונים הומריים ארוכים לבין שאר ההמנונים, הנחשבים כקצרים. ההמנון הארוך ביותר, לאפולו, מכיל 595 שורות, ואילו הקצר ביותר, לדמטר ולפרספונה, מכיל שלוש שורות. כל אחד מההמנונים הוקדש למעללים ולאירועים מכוננים של אל, או אלה, או לבני זאוס הרקולס, והדיוסקורים הנחשבים כגיבורים או אלים-למחצה. שלושה המנונים הוקדשו ליותר מדמות אחת, המקיימות ביניהן זיקה הדוקה, כגון הדיוסקורים, שהם אחים תאומים, או דמטר ובתה פרספונה, ואפולו והמוזות.
עדות פנימית מתוכן ההמנונים מעידה שלפחות המנון אחד חובר לתחרות (ההמנון הארוך לאפרודיטה), המנון אחר חובר לחג שנתי שנערך לרגל חגיגות היין (ההמנון הקצר לדיוניסוס). בהמנון הארוך לאפולו ישנה התייחסות לחגיגות שנערכו לאפולו בדלוס, ואולי גם בדלפי. וישנם חוקרים הטוענים שבהמנון משתקף חג בו איחד פוליקראטס את הפסטיבל בדלפי עם זה שבדלוס, חוקרים אחרים סבורים שההמנון משקף את חידוש הפולחן בדלוס ובדלפי על ידי פייסיסטראטוס, לאחר מיגור הפרסים מיוון.
האלים המרכזיים במיתולוגיה היוונית הזוכים לשבחים ושירי ההלל.
אפרודיטה, אפולו, ארס, אסקלפיוס, ארטמיס, אתנה, דיוניסוס, דמטר, קסטור ופולוקס, גאיה, הליוס, הרה, הרקולס, הרמס, הפייסטוס, הסטיה, פאן, פוסידון, אפולו הפיתוני, סלנה וזאוס.
מרכז השלטון האזורי בישראל
מרכז השלטון האזורי בישראל (נקרא בעבר מרכז המועצות האזוריות) הוא ארגון ארצי של חמישים וארבע המועצות האזוריות הקיימות במדינת ישראל ובשטחי יהודה ושומרון. בראש המרכז עומד שי חג'ג', המכהן גם כראש מועצה אזורית מרחבים. איציק אשכנזי הוא מנכ"ל המרכז.
אודות.