הר עמשא הוא הר בהרי חברון, מדרום ליישוב הר עמשא ו-13 ק"מ צפונית לערד. גובה ההר 859 מטר מעל פני הים ומפסגתו ניתן להשקיף על שטח דרום מדבר יהודה ועל בקעת ערד, צפון הר הנגב ומצפון, על הרי חברון.
ההר נמצא בתחום השיפוט של מועצה אזורית תמר, וסביבו שמורת טבע מוכרזת, "שמורת הר עמשא". ההר קיבל את שמו בעת החדשה על שם עמשא בן יתר שהיה שר צבא של אבשלום ומאוחר יותר שר צבא דוד המלך.
שרידים ארכאולוגיים.
בהר עמשא עברה הדרך הרומית הקדומה מירושלים לאילת. הדרך מופיעה במפת פויטינגר מהמאה ה-3. לפי אוסביוס, שחי במאה ה-4, היא חיברה את מרגלות הר חברון עם פסגת הר עמשא. מהפסגה פונה התוואי צפונה למעון, לאתר המקראי של כרמל, למקום הכפר הערבי הנוכחי בני נעים, עד תל מלחתה ומשם לערבה.
במקום נמצא קטע של מעלה הררי שרוחבו בין חמישה לשישה מטרים. הכשרתו דרשה יישור פני השטח, חציבת מדרגות וריצוף וייצוב שולי הדרך.
ספקנות מתודולוגית
נבחרת טניס הנשים של ישראל
נבחרת ישראל (טניס נשים)
תוכנית למד
פירובט דהידרוגנאז
פירובט דהידרוגנאז (E1) הוא האנזים הראשון בקומפלקס של שלושה אנזימים, שתפקידו להפוך פירובט לאצטיל-קואנזים A. הריאקציה המזורזת על ידי אנזים זה היא דהקרבוקסילציה של פירובט.
מכיוון שאצטיל-קואנזים A נכנס לתוך מעגל קרבס (לצורך הפקת אנרגיה בתהליכי חמצון), אנזים זה מקשר, למעשה, בין תהליך הגליקוליזה לבין מעגל קרבס.
קומפלקס פירובט דהידרוגנאז.
האנזים פירובט דהידרוגנאז הוא האנזים הראשון בקומפלקס חלבוני, הקרוי קומפלקס פירובט דהידרוגנז (או בקיצור PDC). קומפלקס זה בנוי מ-60 תתי יחידות, המרכיבות שלושה אנזימים, המזרזים את יצירת אצטיל-קואנזים A מפירובט ומקואנזים A, תוך חיזור מולקולת +NAD אחת.
סכום שלוש הריאקציות הוא:
Pyruvate + NAD+ CoA = Acetyl-CoA + H+ + NADH
בתאים אאוקריוטים, הדה-קרבוקסילציה של פירובאט מתרחשת במיטוכונדריה, אחרי כניסתו של הסובסטרט, פירובאט, מהציטוזול ומתקבלים התוצרים של הריאקציה- אצתיל קואנזים A ופחמן דו-חמצני. ראקציה בלתי הפכית זו גורמת לכך שאצתיל קואנזים A ילכד במיטוכונדריה. הפחמן הדו-חמצני מדפז אל מחוץ למיטוכונדריה ומשם אל מחוץ לתא.
בקרות.
בקרת פירובט דהידרוגנאז (E1).
פעילות האנזים פירובט דהידרוגנאז (E1) מעוכבת על ידי זרחון (פוספורילציה) (על ידי האנזים פירובט דהידרוגנאז קינאז, או בקיצור PDK). בקרה זו הפיכה בזכות האנזים פירובט דהידרוגנאז פוספטאז המזרז את הידרוליזת הקשר הפוספואסתרי.
בקרות נוספות של הקומפלקס PDC.
מעכבים
משפעלים
בקרה הורמונלית
פירובאט דההידרוגנאז
לואי פרדיננד סלין
אפולוניוס מרודוס
אַפּוֹלוֹנְיוּס מרוֹדוֹס (ביוונית: , בלטינית: Apollonius Rhodius) היה משורר יווני בן המאה ה-3 לפנה"ס ומנהל הספרייה הגדולה של אלכסנדריה. יצירתו המפורסמת ביותר היא הפּוֹאֵמָה הַאֵפִּית ארגונאוטיקה, המספרת את קורותיהם של הגיבורים המיתולוגיים יאסוֹן והארגונאוטים וחיפושיהם אחר גיזת הזהב. יצירה זו נחשבת לאחת החשובות בתולדות השירה האפית. מוצאו של אפולוניוס אינו מרודוס כי אם ממצרים ההלניסטית. הוא חי ברודוס תקופת מה, ושם אימץ את הכינוי "הרודי" או "איש רודוס".
תולדות חייו.
הידיעות המועטות על חיי אפולוניוס שאובות מארבעה מקורות עיקריים: שני טקסטים שכותרתם "חיי אפולוניוס" ומצויים בסְכוֹליָה (ביאורים) על אפולוניוס; הערך "אפולוניוס מרודוס" בלקסיקון האנציקלופדי סוּדָה מן המאה ה-10, ופפירוס מן המאה ה-2 לפנה"ס שנתגלה באוֹקְסִירִינְכוֹס שבמצרים ומזכיר שמות כמה מראשי הספרייה האלכסנדרית. פפירוס אוקסירינכוס (P.Oxy. 1241) הוא המקור החשוב ביותר, מפני שזמן כתיבתו הוא הקרוב ביותר לימיו של אפולוניוס. טקסטים שונים אחרים מספקים מידע נוסף אודותיו.
על פי לקסיקון סוּדָה ושני הטקסטים על "חיי אפולוניוס" היה שם אביו סִילֵאוּס או אִילֵאוּס. "חיי אפולוניוס" השני מציין כי אמו נקראה "רוֹדֵה" (Rhodē), אך הדבר אינו סביר; פירוש השם רוֹדֵה ביוונית הוא "רוֹדִית" או "בת רודוס", וזהו ללא ספק ניסיון להסביר את הכינוי "הרודי" שנלווה לשמו. סוּדָה, שני "חיי אפולוניוס" והגאוגרף היווני סטראבון מציינים כי מוצאו מאלכסנדריה. אַתֶנאיוֹס וקלאודיוס אַילִיאָנוּס כותבים כי הגיע מנאוקרטיס שעל גדת הנילוס, כ-70 ק"מ דרומית לאלכסנדריה. שנת הולדתו אינה ידועה.
על פי לקסיקון סודה ושני "חיי אפולוניוס" היה אפולוניוס תלמידו של המשורר קאלימאכוס. "חיי אפולוניוס" השני מוסיף כי "לדעת אחדים" נקבר אפולוניוס יחד עם קאלימאכוס.
אפולוניוס עמד בראש הספרייה הגדולה באלכסנדריה, כפי שמציינים שלושת המקורות האחרונים. פפירוס אוקסירינכוס 1241 מוסיף ומספר כי אחריו מילא את התפקיד ארטוסתנס; חילופי הגברי אירעו קרוב לוודאי אחרי שנת 247/246 לפנה"ס, השנה בה עלה לכס המלוכה במצרים תלמי השלישי אאורגטס, מי שמינה קרוב לוודאי את ארטוסתנס לתפקיד. לקסיקון סודה מציין כי אפולוניוס הוא שהחליף את ארטוסתנס, אך הדבר אינו אפשרי: אפולוניוס למד אצל קאלימאכוס, אשר מת בסביבות 240 לפנה"ס; "חיי אפולוניוס" הראשון מציין כי אפולוניוס חי בימיו של תלמי השלישי; וארטוסתנס עמד בראש הספרייה עד שנת 204 לפנה"ס לכל הפחות.
על המעבר מאלכסנדריה לרודוס מעידים הן שני "חיי אפולוניוס" הן לקסיקון סודה, וחיזוק לכך הוא הכינוי "רוֹדְיוֹס" שנלווה לשמו. ברם, איננו יודעים אם אפולוניוס מת ברודוס או שב לאלכסנדריה כדי למלא את תפקיד ראש הספרייה.
על מותו מספרים רק שני "חיי אפולוניוס", אך דעותיהם חלוקות. הראשון כותב כי אפולוניוס מת ברודוס; השני סבור כי מת לאחר שובו אל אלכסנדריה.
הארגונאוטיקה.
הארגונאוטיקה שונה במעט משירה אפית מסורתית או מזו של הומרוס, למרות שזה שימש כדוגמה עבור אפולוניוס. הארגונאוטיקה קצרה משירתו של הומרוס, עם ארבעה ספרים המונים יחדיו 5835 טורי הקסמטר (בעוד האיליאדה מונה 15,693 טורים). הארגונאוטיקה גם תמציתית בהשראתו של קאלימאכוס.
שירתו האפית של אפולוניוס שונה גם בתיאורו החלש והאנושי של גיבורה, יאסון, ובמעברים מהירים למנהגים המקומיים, לאטיולוגיה ונושאים אחרים שבשירה ההלניסטית. אפולוניוס גם בוחר בגרסאות מדודות יותר של מיתוסים מסוימים. כך למשל, מדיאה מתבוננת בלבד ברצח אסביריטוס ואינה רוצחת אותו. האלים מרוחקים ואינם פעילים במשך כל היצירה.
מטאלופרוטאז
מטאלפרוטאז (או: מטאלופרוטאינאז) הוא שם כללי בביוכימיה לאנזים המזרז את ריאקציית ההידרוליזה של פפטידים באמצעות שימוש ביון מתכת. השם מטאלופרוטאזות מגדיר את המשפחה הגדולה של אנזימים אלה, שהיא תת-משפחה של משפחת הפרוטאזות.
מנגנון קטליטי.
האתר הפעיל של אנזימים המשתייכים למשפחת המטאלופרוטאזות מכיל יון מתכת כקופקטור ההכרחי לצורך הפעילות האנזימטית. ברוב המקרים יון זה הוא יון אבץ (Zn+2), הגורם לשפעול של מולקולת מים כנוקלאופיל אשר יתקוף את הקבוצה הקרבונילית בפפטיד. בנוסף, יון המתכת מייצב מטען שלילי ויכול לשמש כאלקטרופיל.
מרעית ודריג'את
ריסט
מכחול (יישוב)
מַכְּחוּל הוא יישוב בדואי באזור הנגב בקרבת תל ערד, השייך למועצה אזורית אל קסום. עד נובמבר 2012 נכלל היישוב בתחומי המועצה האזורית אבו בסמה שפורקה לשתי מועצות אזוריות.
היישוב הוקם כחלק מהחלטת הממשלה בשנת 2003 להקים מספר יישובים נוספים למען אוכלוסיית הבדואים באזור הנגב.
מקור השם: על פי נחל כחל וחורבת כחל הסמוכים. שמו הקודם של המקום (שהיה בתכנון): מרעית.
החך הקשה
אנאבפטיסטים
תדרארת אכאכוס
תדרארת אכאכוס (ערבית تدرارت أكاكوس, מטמהאק "הר אכאכוס") הוא אזור מדברי-הררי, מזרחית לעיר ראט שבמחוז ע'את בדרום-מערב לוב ועל גבולה עם אלג'יריה, הידוע בציורי הסלע שהשתמרו בו. אורכו של האזור ההררי מצפון לדרום הוא 150 ק"מ, רוחבו 30 ק"מ, והוא נישא עד לגובה של 1,410 מטר. נוף האזור מגוון וכולל דיונות חול ומסלע בתצורות ובצבעים שונים.
אומנות ציורי הסלע.
תדרארת אכאכוס נודע בציורי הסלע הפרהיסטוריים העשירים שבו. כאשר הוכרז טאסילי נאג'ר הנמצא מעבר לגבול עם אלג'יריה כאתר מורשת עולמית ב-1982, הבחינו שליחי הוועדה הבינלאומית למונומנטים ולאתרים גם בסגולותיו של תדרארת אכאכוס, והאתר בשטח של יותר מ-250 קמ"ר צורף לרשימת המורשת העולמית.
ציורי הסלע באזור מתוארכים לתקופה שהחלה בתחילת האלף ה-13 לפנה"ס ונמשכה עד לסוף המאה ה-1 לספירה, והם משמשים ראייה לתמורות התרבותיות והטבעיות שחלו באזור. סך הכל נסקרו באתר אלפי ציורים ומאות תחריטים המתחלקים לחמש תקופות עיקריות, ואשר השתמרו במצב מצוין הודות לאקלים היבש ולעובדה שהם נמצאים בדרך כלל במקומות חבויים. מהתקופה המוקדמת (מ-12000 עד 8000 לפנה"ס) שרדו תחריטים המתארים בעלי חיים כמו ג'ירפות, פילים, ויענים שהיו נפוצים בסהרה לפני מדבורה. בתקופה שבין 8000 ל-4000 לפנה"ס נוספו לתחריטים גם ציורים, ואלה מתארים את עולם החי לצד נושאים דתיים. החל משנת 4000 לפנה"ס (או 5000 לפנה"ס) התמקדו הציורים בעדרי בקר, והחל משנת 1500 לפנה"ס הופיעו ציורים של סוסים. במחצית השנייה של האלף ה-1 לפנה"ס היו ציורי גמלים שהיו בעל החיים המבוית החשוב ביותר באזור והנושא העיקרי של אמנות הסלע.
מקיין
כמהין (יישוב)
רדאמס