ב-19 בנובמבר ג'ק וצוותו נתלו.
מרי ואן דחו את המשפט בטענה שהן בהריון ואין להעניש את עובריהן. לא ברור אם אכן היו בהריון או המציאו זאת, אך על פי מסמכים שונים, רבים מאמינים כי השתיים אכן היו בהריון. מאמינים כי מרי הייתה בהריון מרקהם או משודד ים לא ידוע מהצוות, ואילו אן הייתה בהריון מרקאהם או מד"ר מיכאל רדקליף (Doctor Michael Radcliff) שהיה קורבן לאחת מפשיטות הצוות וניצל הודות לה.
ב-28.4.1721 מרי מתה מקדחת או במהלך הלידה בכלא ואילו כל רישום על עברה של אן נמחק. משערים כי אביה חילץ אותה מהכלא ומחק כל זכר ממנה.
על פי Oxford Dictionary of National Biography, אביה של אן החזירה לצ'ארלסטאון, בדרום קרולינה. שם היא ילדה בשנית לרקאהם.
ב-21 בדצמבר 1721, היא נישאה בשנית ליוסף בורלי (Joseph Burleigh) וילדה לו 8 ילדים. היא מתה כאשת כבוד בגיל 82 ונקברה ב-25 באפריל 1782.
חוק וסטמינסטר
חוק וסטמינסטר משנת 1931 (באנגלית: Statute of Westminster 1931) הוא חוק של הפרלמנט הבריטי שנחקק ב-11 בדצמבר 1931, וקבע את עצמאותם של הדומיניונים של האימפריה הבריטית, תוך הקמת ממלכות עצמאיות בכל אחד מהדומיניונים, בהן שולט בית מלוכה המקביל למעשה לבית המלוכה הבריטית.
חוק זה מהווה חלק מהמשפט החוקתי של מדינות אלה עד ימינו.
תחולת החוק.
החוק התייחס לכל הדומיניונים של האימפריה הבריטית בשנת 1931: חבר העמים של אוסטרליה, הדומיניון של קנדה, מדינת אירלנד החופשית, ניופאונדלנד, דומיניון ניו זילנד והאיחוד של דרום אפריקה.
החוק קבע כי לא יכנס לתוקף באוסטרליה, בניו זילנד ובניופאונדלנד עד לאחר אשרור על ידי הפרלמנטים המקומיים. אוסטרליה אשררה את החוק בשנת 1942, ואימצה אותו רטרואקטיבית ל-3 בספטמבר 1939 (יום כניסתן למלחמת העולם השנייה). ניו זילנד אשררה את החוק ב-25 בנובמבר 1947. ניופאונדלנד מעולם לא אשררה את החוק, ולבקשתה שבה הממלכה המאוחדת לשלוט בדומיניון שליטה מלאה עד שניופאונדלנד הפכה לפרובינציה של קנדה בשנת 1949.
משמעות החוק.
החוק נתן תוקף להסכמות שהושגו בוועידות הקיסריות של 1926 ו-1930 ובייחוד להצהרת בלפור משנת 1926, אשר נתנה עצמאות לדומיניונים השונים. בהתאם לחוק לא יכול עוד הפרלמנט הבריטי לחוקק חוקים הנוגעים למשפט הפנימי של הדומיניונים. הפרלמנט הבריטי יכול להמשיך ולחוקק חוקים הנוגעים למשפט החוקתי של הדומיניונים - אך זאת לבקשת הפרלמנטים של הדומיניונים.
הסמכות החקיקתית של הפרלמנט הבריטי בוטלה לבסוף בשנות ה-80 (במסגרת חוק קנדה 1982, חוק אוסטרליה 1986 וחוק חוקת ניו זילנד 1986).
משמעות החוק על סדר ההורשה של המלוכה הבריטית.
החוק הקים למעשה ממלכות נפרדות - ממלכות חבר העמים הבריטי, שבכל אחד מהן מולך מונרך מבית וינדזור בנפרד. על מנת למנוע מצב בו כל ממלכה וממלכה תבחר מונרך אחר מבית וינדזור, הסדיר החוק את סדר הירושה לכתר הבריטי, וקבע כי כל אחת ואחת מהממלכות לא תשנה את סדר ההורשה (המהווה חלק מהמשפט החוקתי הפנימי שלה) מבלי הסכמת יתר הממלכות.
כך, למשל, התיקון לחוק ההסדר 1701 שאיפשר למי שנישא לקתולי לרשת וכן ביטל את העדפת הבנים כיורשים שהוסכם עליו בשנת 2011 על ידי הממשלות של ממלכות חבר העמים נכנס לתוקף רק ב-2015 לאחר שחוקק בכל הפרלמנטים של ממלכות חבר העמים, אף שבחלקן התקבל כבר שנים לפני כן.
יחד עם זאת, החוק לא קובע סנקציות למקרה של הפרה של כלל זה (וכל ממלכה ריבונית בהחלטותיה, ויכולה לפרוש מההסדר, אולם מאחר שבממלכות השונות נדרשת הסכמת בית המלוכה לכל דבר חקיקה, ספק אם בית המלוכה יסכים לשנות את ההסדר).
פרישתו של המלך אדוארד השמיני.
קודם לפרישתו של המלך אדוארד השמיני בשנת 1936 התייעץ ראש ממשלת בריטניה סטנלי בולדווין, לבקשת המלך, עם שרי הממלכות השונות. אדוארד השמיני רצה לשאת לאישה את ווליס סימפסון. ממשלת הממלכה המאוחדת התנגדה לנישואים בשל היותה של סימפסון גרושה.
ארבעת ראשי הממשלות של הדומיניונים הגיעו להסכמה בדבר אי הסכמתם לנישואים. בעקבות הסירוב, החליט המלך לוותר על כיסאו. ויתור זה, לאור חוק וסטמינסטר, דרש שכל אחת מממשלות הדומיניונים תאשר את הפרישה.
הפרלמנט הדרום אפריקאי אף קיים הצבעה מיוחדת על מנת לאשר את הפרישה (ובכך להפגין את עצמאותו מהממלכה המאוחדת).
אלכסנדר אלכסנדרוביץ' אליוכין
אהרון אופנהיימר
קיבלה (פירושונים)
ג'וליה אורמונד
ג'וליה קארין אורמונד (באנגלית: Julia Karin Ormond; נולדה ב-4 בינואר 1965) היא שחקנית אנגלייה, זוכת פרס אמי על תפקידה בסרט הטלוויזיה "טמפל גרנדין" בשנת 2010.
ביוגרפיה.
אורמונד נולדה באפסום שבמחוז סארי, אנגליה, לג'וזפין, טכנאית מעבדה, וג'ון אורמונד, מהנדס תוכנה מצליח שהפך למיליונר בגיל 31. אביה של ארמונד עזב את אמה ואת ילדיהם המשותפים כשהיא הייתה צעירה. למדה בבית הספר התיכון גילדפורד ולאחר מכן בבית הספר הפרטי קארנליי. בשנת 1988 השלימה לימודיה באקדמיה של וובר דאגלס למשחק דרמטי בלונדון.
תחילה הופיעה אורמונד בעיקר על במת התיאטרון. בין היתר, השתתפה בהצגות ציד המכשפות מאת ארתור מילר, אנקת גבהים מאת אמילי ברונטה, אמונה, תקווה וצדקה מאת כריסטופר האמפטון (על תפקידה זכתה בפרס מבקרי התיאטרון של לונדון לשחקנית המבטיחה לשנת 1989) ו-My Zinc Bed מאת דייוויד הייר (על תפקידה הייתה מועמדת לפרס לורנס אוליבייה).
סרטי הקולנוע הידועים בהם שיחקה בתפקיד ראשי הם סרטו של פיטר גרינאוויי התינוק של מאקון (1993, עם רייף פיינס), רוחות של תשוקה (1994, עם אנתוני הופקינס, בראד פיט ואיידן קווין), אסירים (1994, עם טים רות'), ראשון האבירים (1995 עם שון קונרי וריצ'רד גיר) גרסת הבמאי סידני פולאק לסרט סברינה (1995, עם האריסון פורד), חוש השלג של העלמה סמילה (1997) והספר מסיביריה (1998). שיחקה גם במעקב (2008, עם ביל פולמן). השתתפה בתפקידי משנה גם בסרטו של דייוויד לינץ' Inland Empire (2006), ב"אני יודעת מי הרג אותי" (2007), ב (2008) ובסרט על קורותיו של צ'ה גווארה "גרילה" (2008).
אורמונד השתתפה גם בסרטי הטלוויזיה "סטלין" (1992, לצד רוברט דובאל), מלחמתו של וריאן (2001, לצד ויליאם הרט) ו-Iron Jawed Angels (2004), בסדרת הטלוויזיה "טראפיק" (1989) ובסרט הקולנוע הסיפור המופלא של בנג'מין באטן (2008). כמו כן דיבבה את דמותה של ג'סי בסרט הטלוויזיה חוות החיות (1996).
ב-2010 זכתה בפרס אמי בקטגוריית שחקנית המשנה בסרט טלוויזיה, על תפקידה בסרט המבוסס על חייה של טמפל גרנדין. באותה שנה שיחקה בסרט הטלוויזיה "האיש הלא נכון" של ערוץ לייפטיים האמריקאי.
בשנים 2014-2013 היא שיחקה בשתי עונות בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה העל-טבעית "המכשפות מאיסט אנד", בתפקיד של ג'והאנה בושאמפ, מכשפה ומורה בבית ספר.
בשנת 2016 החלה לשחק בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה האמריקאית "הון שלטון", בגילום דמותה של אליזבת' קראוס. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת בלבד.
בשנת 2017 שיחקה בדרמת המסתורין של הבמאי מארק פלנסקי, "זיכרון מחדש" לצד פיטר דינקלג'. בשנת 2018 שיחקה בסרט הדרמה האוסטרלי "בחורות בשחור", והתארחה בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "פוראבר" כמריסול, ברשת פריים וידאו.
בשנת 2019 כיכבה במיני-סדרת הדרמה של BBC One "גולד דיגר" בתור ג'וליה די, אישה אמידה בשנות ה-60 לחייה שמתאהבת בגבר הצעיר ממנה.
בשנת 2020 החלה לשחק בתור אליזבת' קאבלק בסדרה ""; הספין אוף השני לסדרה "המתים המהלכים" ברשת AMC.
חיים אישיים.
אורמונד נישאה לרורי אדוארדס, שחקן בו פגשה כאשר השתתפו במחזה "אנקת גבהים". הנישואין הסתיימו בשנת 1994. בשנת 1999 נישאה בשנית לפעיל הפוליטי ג'ון רובין ולשניים נולדה בת בשנת 2004. השניים התגרשו בשנת 2008.
בבעלותה של אורמונד חברת הפקות בשם Indican אשר הפיקה, בין היתר, את הסרט התעודי עטור הפרסים Calling the Ghosts: A Story of Rape, War and Women (1996).
אורמונד עצמה פעילה נגד סחר בבני אדם מאז אמצע שנות ה-90 ומסייעת לסוכנות האו"ם לפיקוח על סמים ולמניעת פשיעה (UNODC). בנוסף לכך היא מעורבת בפעילות להגברת המודעות למחלת האיידס ברוסיה ובאוקראינה. ב-2 בדצמבר 2005 מונתה על ידי האו"ם לשגרירה של רצון טוב, כאשר עיקר פעילותה מתמקד בסחר בבני אדם. בתפקידה זה ייעצה, בין היתר, לכמה ועדות של בית הנבחרים של ארצות הברית. אורמונד הקימה את הברית להפסקת העבדות ולסיום הסחר (ASSET). ברית ASSET סייעה להעברת חוק שקיפות בקליפורניה לגבי רשתות אספקה.
יוסף סטרומזה
יוסף סטרומזה (1888, סלוניקי - 1980, חיפה) שופט, חלוץ, גואל קרקעות, מפעילי התנועה הציונית ביוון ובארץ ישראל.
קורות חיים.
יוסף סטרומזה נולד בסלוניקי, אז בתחומי האימפריה העות'מאנית, ולמד משפטים באוניברסיטת סלוניקי. בשנת 1911 היה למורה פרטי של דוד בן-גוריון, אשר הגיע לסלוניקי ללמוד טורקית כדי שיוכל ללמוד משפטים באוניברסיטה בקושטא (איסטנבול). בעקבות זאת היה לידיד אישי של בן-גוריון, שאליו התייחס באותם ימים כ"מורה הדרך שלי בחיים", ונעשה ציוני.
סטרומזה עבר לקושטא עם בן-גוריון, ובמשך כל לימודיו של בן-גוריון, התגורר עמו ועם יצחק בן-צבי בחדר קטן ב"פנסיון הטַטַרי". בתחילה דיברו ביניהם רק טורקית, כדי שבן-גוריון ובן צבי יתרגלו את השפה, ובהמשך דיברו עברית, כהכנה לעלייתו של סטרומזה לארץ ישראל.
לחבורת הסטודנטים היהודים-ציונים למשפטים בקושטא באותם ימים השתייכו גם משה שרת, מניה שוחט, ישראל שוחט, דוד רמז, ויצחק נופך. היחסים בין כל חברי הקבוצה היו קרובים מאוד.
בתחילת 1914 הוסמך לשמש כעורך דין באימפריה העות'מאנית, ועלה לארץ ישראל. כעורך-דין עבד ביחד עם גואל האדמות יהושע חנקין בגליל.