שטח המחוז כ-24.5 אלף קמ"ר, מדורג במקום ה-14 בגודלו, ומהווה 4.07% משטחה הכולל של אוקראינה. בשנת 2014 התגוררו במחוז 1,166,210 תושבים, נתון המדרג אותו במקום ה-18 באוקראינה.
המחוז גובל בצפון במחוז קירובוגרד, במזרח במחוז דניפרופטרובסק, ובדרום-מזרח במחוז חרסון, בדרום בים השחור, במערב במחוז אודסה. את המחוז חוצה נהר הבוג הדרומי.
סומי (מחוז)
מחוז סוּמִי (באוקראינית: Сумська область) הוא אחד ממחוזות אוקראינה, שוכן בצפון המדינה, ובירתו העיר סומי.
שטח המחוז כ-23.8 אלף קמ"ר, מדורג במקום ה-16 בגודלו, ומהווה 3.95% משטחה הכולל של אוקראינה. בשנת 2014 התגוררו במחוז 1,129,094 תושבים, נתון המדרג אותו במקום ה-20 באוקראינה.
המחוז גובל בצפון ובמזרח ברוסיה, בדרום במחוזות חרקוב ופולטבה ובמערב במחוז צ'רניהיב.
פולטבה (מחוז)
מחוז פולטבה (באוקראינית: Полтавська область) הוא אחד ממחוזות אוקראינה, שוכן במרכז המדינה, ובירתו העיר פולטבה.
שטח המחוז כ-28.7 אלף קמ"ר, מדורג במקום השישי בגודלו, ומהווה 4.76% משטחה הכולל של אוקראינה. בשנת 2014 התגוררו במחוז 1,454,245 תושבים, נתון המדרג אותו במקום ה-12 באוקראינה.
בהתאם למפקד אוכלוסין של שנת 1897 כ-3% מאוכלוסיית המחוז היו יהודים, אך בעיר קרמנצ'וג חלק של היהודים היה כ-50%. במהלך מלחמת העולם השנייה רוב היהודים שנותרו באזור נהרגו על ידי הנאצים. יקטרינה פנצ'נקו מתושבי האזור זכתה בתואר חסיד אומות העולם על פעילותה להצלת יהודים.
המחוז גובל בצפון במחוזות צ'רניהיב וסומי, במזרח בחרקוב, בדרום בדניפרופטרובסק וקירובוגרד, ובמערב בצ'רקאסי וקייב.
טוני דיצ'יקו
טוני דיצ'יקו (באנגלית: Tony DiCicco; 5 באוגוסט 1948 - 19 ביוני 2017) היה כדורגלן, מאמן ופרשן כדורגל יהודי אמריקאי. נודע במיוחד כמאמן נבחרת ארצות הברית בכדורגל נשים בין השנים 1994-1999, כשבתקופה זו הוא הוביל אותה לזכייה במדליית זהב באולימפיאדת אטלנטה (1996) ובגביע העולם בכדורגל נשים 1999.
ראשית חייו.
טוני דיצ'יקו נולד בוות'רספילד, קונטיקט לאב ממוצא איטלקי ולאם יהודיה. את לימודיו הוא סיים בבית הספר התיכון המקומי והיה פעיל בו בענפי הכדורגל, הבייסבול והכדורסל. ב-1970 הוא סיים את לימודיו במכללת ספרינגפילד, מסצ'וסטס ובשנתו האחרונה ללימודים שימש כשוער נבחרת המכללה. הוא שיחק בקבוצות קונטיקט ווילדקטס ורוד איילנד אושנירס מליגת הכדורגל האמריקאית במשך חמש שנים ובשנת 1973 הופיע הופעה אחת במדי נבחרת ארצות הברית בכדורגל. בתקופה זו הוא גם לימד חינוך גופני בבית ספר בבלאו פולס בורמונט.
קריירת אימון.
בשנת 1991 מונה דיצ'יקו למאמן השוערות של נבחרת ארצות הברית בכדורגל נשים. כמו כן הוא שימש כמאמן השוערים של נבחרת ארצות הברית עד גיל 20 לגברים בשנת 1993. בשנת 1994 הוא מונה להיות המאמן הראשי של נבחרת הנשים ובתפקידו זה קבע שיא של 103 ניצחונות, 8 הפסדים ו-8 משחקי תיקו, כששיא הישגיו היה הניצחון הדרמטי על נבחרת סין בגביע העולם בכדורגל נשים 1999. ב-2008 ניהל דיצ'יקו את נבחרת הנשים עד לגיל 20 כשניצחה במשחקי הגביע העולמי בצ'ילה. בין השנים 2009-2011 שימש דיצ'יקו כמאמן קבוצת בוסטון ברייקרס מהליגת הכדורגל המקצוענית לנשים (WPS). בשנים 2000-2003 שימש דיצ'יקו בתפקיד ניהולי באיגוד הכדורגל האמריקאי לנשים. לאחר סיום קריירת האימון שלו שימש דיצ'יקו כפרשן בשידורי רשת ESPN. ב-2012 נבחר דיצ'יקו להיכל התהילה הלאומי של הכדורגל. דיצ'יקו היה נשוי ואב לארבעה בנים.
טוני דיצ'יקו הלך לעולמו ממחלת הסרטן בביתו שבוות'רספילד, קונטיקט ב-19 ביוני 2017 בגיל 68.
קירובוהראד (מחוז)
מחוז קירובוהראד (באוקראינית: Кіровоградська область) הוא אחד ממחוזות אוקראינה, שוכן במרכז המדינה, ובירתו העיר קרופיבניצקי (שנקראה בעבר קירובוהראד).
שטח המחוז כ-24.5 אלף קמ"ר, מדורג במקום ה-15 בגודלו, ומהווה 4.1% משטחה הכולל של אוקראינה. בשנת 2014 התגוררו במחוז 1,454,245 תושבים, נתון המדרג אותו במקום ה-24 באוקראינה.
המחוז גובל בצפון במחוזות צ'רקאסי ופולטבה, במזרח בדניפרופטרובסק, בדרום במיקולאייב ואודסה, ובמערב בוויניצה.
צ'רנוביץ (מחוז)
מחוז צ'רנוביץ (באוקראינית: Чернівецька область) הוא אחד ממחוזות אוקראינה, שוכן בדרום-מרכז המדינה, ובירתו העיר צ'רנוביץ.
שטח המחוז, כשמונת אלפים קמ"ר, הוא הקטן מבין מחוזות אוקראינה, ומהווה כ-1.3% משטחה הכולל של אוקראינה. בשנת 2014 התגוררו במחוז 908,540 תושבים, נתון המדרג אותו במקום ה-25 באוקראינה.
המחוז גובל בצפון במחוזות טרנופול וחמלניצקי, במזרח בויניצה, בדרום במולדובה וברומניה, ובמערב במחוז איוואנו-פרנקיבסק.
היסטוריה.
מחוז צ'רנוביץ נוצר ב-7 באוגוסט 1940 בעקבות הכיבוש הסובייטי של סרביה וצפון בוקובינה. המחוז אורגן מהחלק הצפון מזרחי של , מממלכת רומניה, מצטרף לחלקים משלושה אזורים היסטוריים: החצי הצפוני של בוקובינה, החצי הצפוני של מחוז חוטין בבסרביה ואזור הרצה, שהיה חלק ממחוז דורוהוי, (כיום מחוז בוטושאני) של .
בשנת 1775, שני מחוזות של מולדביה, שנודעו מאז כבוקובינה, סופחו על ידי המלוכה ההבסבורגית כחלק מהאימפריה האוסטרית והאיטרציה האחרונה שלה אוסטריה-הונגריה. בשנת 1812, מחצית אחת של מולדביה, שזכתה עד אז לכינוי בסרביה, סופחה על ידי האימפריה הרוסית. אזור הרצה נשאר עד לאיחודו עם ולאכיה ב-1859, איחוד שב-1881 הפך לממלכת רומניה. ב-1918 התאחדו שני המחוזות בוקובינה ובסרביה עם ממלכת רומניה.
הכיבוש הסובייטי החל ב-28 ביוני 1940. בנוסף לבסרביה, דרשה ברית המועצות את צפון בוקובינה כפיצוי על כיבוש בסרביה על ידי רומניה בשנים 1918 עד 1940. אזור הרצה לא נכלל בדרישות שפנתה ברית המועצות לרומניה, אבל היה נכבש באותו זמן. רוב השטחים הכבושים אורגנו ב-2 באוגוסט 1940 כרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של מולדובה, בעוד שהשאר, כולל מחוז צ'רנוביץ', שהוקם ב-7 באוגוסט 1940, נכללו ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית.
לאורך השנים 1940-1941 גורשו כמה עשרות אלפי בוקובינים לסיביר וקזחסטן, כ-13,000 מהם ב-13 ביוני 1941 בלבד. גירוש זה ואחר כך התבססו בעיקר על הבדל מעמדי חברתי, הוא כוון לאינטלקטואלים, אנשים שהועסקו בעבר על ידי המדינה, אנשי עסקים, אנשי דת, סטודנטים, עובדי רכבת. רוב הממוקדים היו רומנים אתניים, אבל היו גם נציגים רבים של עדות אחרות. מחאות האוכלוסייה הרומנית של בוקובינה שמצאה את עצמה תחת השלטון הסובייטי הביאו לפעולות תגמול סובייטיות חמורות, כולל בעלות אופי אתני. בחורף ובאביב 1941 פתחו הכוחות הסובייטים (NKVD) באש על קבוצות רבות של מקומיים שניסו לחצות את הגבול לרומניה (להרחבה ראו: ).
בין ה-17 בספטמבר ל-17 בנובמבר 1940, בהסכם הדדי בין ברית המועצות לגרמניה, הועברו לגרמניה 43,641 "גרמנים אתניים" מאזור צ'רנוביץ, אם כי סך האוכלוסייה הגרמנית האתנית הייתה רק 34,500, ומתוכם כ-3,500 לא נסעו לגרמניה. עם הגעתם לגרמניה, שלחה הממשלה הנאצית את רוב הגרמנים הלא-אתניים למחנות ריכוז. רק חלקם שוחררו לאחר מחאות ממשלת רומניה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר האזור חזר לשליטת הממשל הרומני, הקהילה היהודית באזור נהרסה ברובה בעקבות הגירושים לגטאות ולמחנות ריכוז נאציים, שם מתו כ-60%. למרות המדיניות האנטישמית של ממשלת רומניה של יון אנטונסקו, ראש עיריית צ'רנוביץ', טריאן פופוביץ', זוכה כעת לכבוד באנדרטת יד ושם בישראל כאחד מחסידי אומות העולם, הציל כ-20,000 יהודים.
ב-1944, כאשר חזרו הכוחות הסובייטים לבוקובינה, ברחו תושבים רבים לרומניה, והתחדשו הרדיפות הסובייטיות, וכתוצאה מכך האזור התרוקן באופן קיצוני. במונחים דמוגרפיים, גורמים אלו מימי המלחמה ואחרי המלחמה שינו את ההרכב האתני של האזור. כיום מספר היהודים, הגרמנים והפולנים זניח, בעוד שמספר הרומנים ירד באופן ניכר.
הקהילות הרותניות בבוקובינה מתוארכות לפחות מהמאה ה-16. בשנת 1775, אוקראינים (רותנים) ייצגו כ-8,000 מתוך 75,000 אוכלוסיית בוקובינה. עד 1918, כתוצאה מהגירה של איכרים אוקראינים מהכפרים הסמוכים בגליציה ובפודוליה, היו למעלה מ-200,000 אוקראינים, מתוך סך של 730,000. רוב האוקראינים התיישבו בחלקים הצפוניים של בוקובינה. מספרם היה גדול במיוחד באזור שבין הנהרות הדניסטר ופרוט, שם הפכו לרוב. תהליך דומה התרחש בצפון בסרביה. לאורך ההיסטוריה של האזור לא היו עימותים בין עדתיים, בעוד שהעיר צ'רנוביץ הייתה ידועה בארכיטקטורה בסגנון גרמני, בחברה מטופחת מאוד ובסובלנות אתנית. עם זאת, היו מחלוקות אתניות קטנות מדי פעם. בשנת 1918 רצו אוקראינים רבים בבוקובינה להצטרף למדינה אוקראינית עצמאית. לאחר תקופה ראשונית של חינוך חינם בשפה האוקראינית, בסוף שנות העשרים של המאה ה-20 ניסו השלטונות הרומניים להעביר את כל החינוך לשפה הרומנית.
בשנים 1940-1941, פעולות התגמול הסובייטיות היו מסיביות יותר בחלקים של מחוז צ'רנוביץ שבהם שלטו הרומנים; אולם כאשר, לאחר 1944, עלתה ההתנגדות האנטי-סובייטית האוקראינית, הרומנים והאוקראינים נלחמו לצדם נגד ה-NKVD.
כאשר ברית המועצות התמוטטה, מחוז צ'רנוביץ, אז חלק מה-SSR האוקראינית, הפך לחלק מאוקראינה העצמאית החדשה (24 באוגוסט 1991). יש לה רוב אתני אוקראיני. במשאל העם ב-1 בדצמבר 1991 תמכו 92% מתושבי מחוז צ'רנוביץ בעצמאות אוקראינה, תמיכה רחבה של אוקראינים ורומנים כאחד.
צ'רקאסי (מחוז)
מחוז צ'רקאסי (באוקראינית: Черкаська область) הוא אחד ממחוזות אוקראינה, שוכן במרכז המדינה, ובירתו העיר צ'רקאסי.