אך דמותו של השרירן מצ'יסטה קיבלה נפח מעבר להקשר ההיסטורי המסוים, והשפיעה על יוצרי סרטים באירופה ובארצות הברית. פליני סיפר כי את הרצון להיות יוצר סרטים קיבל בעת שצפה, כילד, בסרט "Maciste all'inferno" (מצ'יסטה בתופת) בשנת 1926. השפעה ישירה יותר הייתה על יוצר הסרטים ג'ון מיליוס, שצילם בסרטו "קונן הברברי" סצנה בה נדון קונן, בגילומו של ארנולד שוורצנגר, לסובב גלגל של טחנה למשך עשר שנים, בדומה למצ'יסטה בסרט "כביריה". הסרטים היוו באופן כללי חלק מתרבות סרטי הניצול שפרחה בשנות ה-60 ושנות ה-70 ועל אף שנחשבה בזמנה לתרבות שוליים ירודה במיוחד, זכתה לעדנה בשנות ה-2000 ולהכרה כסוגה קולנועית מן השורה, המכונה אף "פאראסינימה".
גם בישראל הוקרנו סרטי מצ'יסטה וזכו להצלחה, במיוחד בבתי קולנוע שהקרינו סרטי ניצול, מצ'יסטות, מערבוני ספגטי, סרטי קראטה מהמזרח הרחוק ופורנוגרפיה רכה. בתי קולנוע אלו, כקולנוע מרכז בתל אביב ואוריון בחיפה, היוו מקור משיכה לנוער. מצ'יסטה מופיע בשירו של ברי סחרוף "כמה יוסי" בשורה "בהצגה יומית, טרזן מנצח את מצ'יסטה". הצלחת הסרטים הובילה את יזם הספרות הזולה אורי שלגי מהוצאת רמדור להזמין מגלעד מורג, שכתב עבורו את סדרת "פטריק קים" בכינוי "ברט ויטפורד", סדרת ספרי "מצ'יסטה" שהייתה אמורה ללכת בעקבות עלילות הסרטים. הסדרה כללה שישה ספרים, שפורסמו תחת שם העט ג'אוקומו ברטלי, ויצאו לאור בין השנים 1964–1969.
מאצ'יסטה
אף אוזן גרון (להקה)
שלישיית אף אוזן גרון הייתה להקה ישראלית, שפעלה בין השנים 1970 ל-1975.
אף אוזן גרון הוקמה בשנת 1970 בלהקת חיל התותחנים כשאל יובל דור וקיקי (צבי) רוטשטיין הצטרף עמי מנדלמן. בתחילת דרכם הם הופיעו בתוכנית שכולה לחנים של יוני רכטר, חבר נוסף בלהקה הצבאית. הם הקליטו שמונה שירים ובהם הגרסה הראשונה של "דמעות של מלאכים" של דן מינסטר. השיר הוצג במצעדי הפזמונים, אך לא משך תשומת לב רבה.
לאחר שחרורם משירות סדיר בסוף 1971, הופיעה השלישייה כשלישייה אזרחית ובשנים הבאות היו להם מספר להיטים, גם כשלישייה עצמאית וגם כמלווים קוליים לזמרים דוגמת אבנר גדסי עם השיר "נפרדנו כך".
בין להיטיהם במצעד הפזמונים עד אמצע 1975 היו: "שמש אחת", "מלך במלונה", "שרה שרה שיר שמח" שזכה במקום ראשון בפסטיבל שירי הילדים, "עושים היסטוריה", "חגיגה" ו"שלא ייגמר לי הלילה" שהיה להיטה הגדול של השלישייה.
השלישייה השתתפה כמלווים קוליים בפסטיבל הזמר והפזמון 1973 לשירים "ליל חניה" בביצועם של חנן יובל, ירדנה ארזי ואפרים שמיר, הצטרפו לשלישיית בנות חוה לשירים של שלמה ארצי ("שיר בבוקר בוקר") ולגידי גוב ("יעלה ויבוא"), וכמו כן נתנו ליווי קולי בשיר "נצח ישראל לא ישקר".
ב-1975 יצא אלבום הבכורה של השלישייה, "שמש אחת", ובו היו בעיקר שיריהם המקוריים. בין היתר נכללו בו גם חידושים לשירים "חמסינים במשלט" של נעמי שמר בעיבוד רוק של גיל דור ואת "החמה מראש האילנות" של חיים נחמן ביאליק.
שירם האחרון שהצליח במצעדים היה "חגיגה", קטע רוק מורכב, עם הרמוניות קוליות מפתיעות, שהראה מה היה הפוטנציאל הגלום בשלישייה. חבריה בחרו ללכת בדרך אחרת, צירפו אליהם את הזמרת שלומית אהרון והקימו את להקת הכל עובר חביבי.
דגלי המושלים של מדינות אוסטרליה
דגלי המושלים מדינות אוסטרליה הם הדגלים האישיים אשר בשימושם הרשמי של מושלי המדינות המרכיבות את אוסטרליה המייצגים, כל אחד בנפרד, את ראש המדינה (אליזבת השנייה, מלכת אוסטרליה). למעט דגל מושל קווינסלנד, מקורם של הדגלים בשינויים החוקתיים אשר חלו בשנות השבעים ושנות ה-80 של המאה ה-20 במדינות אוסטרליה.
היסטוריה.
בעבר, מושלי המושבות הבריטיות הניפו כדגלם האישי, את דגל הממלכה המאוחדת מושחת במרכזו בסמל המושבה, על מנת לציין את מעמדו כמשנה למלך ונציגו של הכתר במושבה. במושבות האוסטרליות של אז, דגלי המושלים היום מושחתים בסמל המושבה מוקף בזר עלי דפנה. גם לאחר איחוד אוסטרליה, כאשר המושבות לשעבר הפכו למדינות בחבר העמים, המשיכו מושלי המדינות להניף את דגלם הישן.
במהלך שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20, המדינות (למעט מדינת קווינסלנד) הפנו עורף למודל הקולוניאלי הבריטי, לצד השינויים החוקתיים של אותה תקופה אשר הגיעו לפסגתם עם חוק אוסטרליה, 1986 אשר סיים את מעמדן של המדינות כמושבות עצמאיות של הממלכה המאוחדת. מאז אישורו של החוק, מערכת היחסים בין מושלי המדינות לבין ממשלת הממלכה המאוחדת פסקה והמושלים הפכו לנציגיה של המלכה, כל אחד במדינתו הוא.
הדגלים הנוכחיים.
דגלי המושלים של רוב המדינות הם למעשה דגלי המדינות בתוספת כתר אדוארד הקדוש מעל סמל המדינה. כיוון ובדגלי ויקטוריה וקווינסלנד כבר משובץ הכתר, אימצו המדינות הללו גרסאות שונות: דגל מושל ויקטוריה הוא דגל המדינה אשר שדהו זהוב (במקום כחול) וכוכבי צלב הדרום מופיעים באדום, בעוד שמושל קווינסלנד עודנו מניף את היוניון ג'ק המושחת הישן.
רוי אמרסון
רוי סטנלי אמרסון (באנגלית: Roy Emerson; נולד ב-3 בנובמבר 1936) הוא טניסאי עבר אוסטרלי. אמרסון זכה ב–12 תוארי טורנירי גראנד סלאם יחידים ו–16 תוארי טורנירי גראנד סלאם לזוגות. הוא הטניסאי היחיד שזכה בכל ארבעת תוארי טורנירי הגראנד סלאם ליחידים וזוגות. סך 28 תוארי טורנירי הגראנד סלאם שלו הם שיא כל הזמנים לגברים. הוא זכה ברוב תאריו בתקופה שקדמה לעידן התחרויות הפתוחות.
קריירה.
רוי אמרסון נולד בבלאקבאט שבקווינסלנד באוסטרליה ומאוחר יותר עברה משפחתו לבריסביין.
אמרסון זכה בטורנירי גראנד סלאם יחידים 12 פעמים: שש פעמים באליפות אוסטרליה הפתוחה (1961, 1963-1967), פעמיים באליפות צרפת הפתוחה (1963, 1967), פעמיים בווימבלדון (1964 - 1965) ופעמיים באליפות ארצות הברית הפתוחה (1961, 1964).
בנוסף, אמרסון זכה בטורנירי גראנד סלאם זוגות 16 פעמים: שלוש פעמים באליפות אוסטרליה הפתוחה (1962, 1966, 1969), שש פעמים באליפות צרפת הפתוחה (1960-1965), שלוש פעמים בווימבלדון (1959, 1961, 1971) וארבע פעמים באליפות ארצות הברית הפתוחה (1959, 1960, 1965, 1966).
אמרסון החזיק במשך 34 שנים בשיא כל הזמנים של זכייה בטורנירי גראנד סלאם יחידים עם 12 זכיות וזאת מאז שהוא זכה בטורניר הגראנד סלאם ה-12 שלו באליפות צרפת הפתוחה בשנת 1967. שיא זה נשמר עד טורניר וימבלדון בשנת 2000 בו פיט סמפראס שבר את השיא עם הזכייה ה-13 שלו, בדרך לזכייה ב-14 טורנירי גראנד סלאם, אך גם שיא זה נשבר מאז.
בשנת 2000 זכה במדליית הספורט האוסטרלית .
כיום מתגורר בניופורט ביץ' שבקליפורניה. יש לו בית נוסף בעיירה גשטאט שבשווייץ בה הוא מחזיק מרפאת טניס ואליה הוא מגיע כל קיץ. המגרש המרכזי בתחרות אליאנס שווייץ הפתוחה בגשטאט נקרא על שמו - "רוי אמרסון ארנה".
שרון פאוסטר
שרון פאוסטר (נולדה ב-23 באוגוסט 1982) היא שחקנית ישראלית.
קורות חייה.
שרון פאוסטר נולדה באילת ב-23 באוגוסט 1982 וגדלה בפתח תקווה. בילדותה ונערותה למדה בבית ספר לריקוד. בהמשך עברה לגור בתל אביב, וסיימה לימודי משחק בבית צבי, שם הופיעה בהצגות רבות.
בשנת 2007 שיחקה פאוסטר בסדרה "24/7" של תום אבני, וכן הופיעה בסדרה "זבנג!".
בשנת 2008 פרצה פאוסטר לתודעה כששיחקה בסדרה "סרוגים" את רעות, רואת חשבון פמיניסטית דתית. בהתחלה התנגד לייזי שפירא, במאי הסדרה, להשתתפותה בסדרה בגלל גילה הצעיר, אך לבסוף נבחרה. פאוסטר השתתפה בשלוש העונות של הסדרה. באותה השנה שיחקה גם בתפקידי משנה בסדרות "חשופים" ו"המקום".
פאוסטר נשואה ומתגוררת בפתח תקווה.
ז'אן מארי גוסטב לה קלזיו
עומדים על כתפי ענקים
ננסים עומדים על כתפי ענקים או ננסים יושבים על כתפי ענקים (בלטינית: "nanos gigantum humeris insidentes") היא מטפורה מערבית שמתייחסת להכרה בהישגים החשובים של העבר כבסיס להתקדמות האינטלקטואלית בהווה.
ננס על גבי ענק
מקושרים
מקושרים היה אתר אינטרנט חינמי, אשר פעל כרשת חברתית מקוונת ישראלית בין השנים 2004–2014.
האתר היה בשימוש חופשי, ואפשר לכל גולש ליצור עמוד פרופיל משלו, בו יכול היה לספר על עצמו, להעלות תצלומים ולעדכן את חבריו בנעשה בחייו. לגולש הייתה אפשרות ליצור לעצמו רשימת חברים, המורכבת מקשרים קיימים וחדשים כאחד.
באפריל 2014 הודיע האתר על סגירתו לצמיתות וב-11 במאי 2014 האתר נסגר.
היסטוריה.
האתר הוקם על ידי קבוצת יזמים שכללה את שחר בר-דוד, ויקי גלאם וגיא כהן באוגוסט 2004, מתוך רעיון שמקורו בחו"ל - הקמת רשת חברתית אינטרנטית. החברה הראשונה שמימשה רעיון זה באינטרנט הייתה חברת Friendster בארצות הברית. אתר Friendster הושתת על תאוריה שפותחה על ידי סטנלי מילגרם בשנות ה-70 של המאה ה-20, הקרויה "תאוריית העולם הקטן" או שש דרגות של הפרדה.
באוגוסט 2008 רכשה חברת וואלה תקשורת כ-34% מאתר "מקושרים" תמורת 4.55 מיליון ש"ח; במרץ 2009 רכשה 36% נוספים תמורת 4.5 מיליון ש"ח ובכך הגדילה את החזקותיה בחברה ל-70%.
ב-10 במרץ 2013 פסק בית המשפט כי יש להכיר ברן אברהם כאחד מיזמי ומשקיעי האתר. יזמי מקושרים ביחד ולחוד חויבו בהוצאות של כרבע מיליון ש"ח.
בעקבות עליית הפופולריות של פייסבוק הפכה "מקושרים" במהלך השנים ללא רלוונטית. ב-11 במאי 2014 נסגר האתר וכיום אין כל גישה אליו.
הגלישה במקושרים.
חלק מרכזי באתר היה "עיתון מקושרים", דרכו העלו גולשים מדי יום עשרות כתבות. בנוסף נתן האתר במה לכותבים שרצו לשתף כתבות שלהם, ואלפי גולשים אחרים הצביעו והגיבו על כתבות אלו מדי יום.
בין הקטגוריות שהיו באתר:
שלישיית אף אוזן גרון
קיסר אתיופיה