ילדה יתומה מגיעה לראבלו. היא לא מוכרת לאנשים שם, אבל היא למעשה ילדתו של גודפרי קאס, בנו הבכור של האדון קאס. אמה, מולי, נישאה בסתר לגודפרי, אך היא בת המעמד הנמוך ומכורה לאופיום. בליל חורף, מנסה מולי להגיע לעיירה עם הילדה על זרועותיה, כדי להוכיח שהיא אשתו של גודפרי ובכך להרוס אותו. בדרך היא לוקחת אופיום ומתיישבת על השלג לא ממוקדת, כשהילדה בזרועותיה. הילדה עוזבת את גופה הדומם של אמה ונכנסת לביתו של סילס. כשהוא מגלה את הילדה בביתו, מחפש סילס את אמה ומגלה את מולי, אותה הוא לא מכיר, קפואה למוות. סילס מחליט לגדל את הילדה וקורא לה אפי, על שם אחותו שנפטרה. אפי משנה את חייו לחלוטין. בצורה סימבולית, הזהב שנגנב מסילס מוחזר אליו בדמותה של אפי זהובת השיער. כעת, גודפרי קאס חופשי להינשא לאהובתו ננסי, ממנה הוא מסתיר את נישואיו הראשונים. אפי גדלה להיות גאוות העיירה ומשוש חייו של אביה המאמץ, סילס. באמצעותה הוא מצליח להשתלב שוב בקהילה. מאוחר יותר בספר נמצא האוצר הגנוב ומוחזר לסילס. גודפרי מתוודה בפני רעייתו ננסי שהאישה המתה הייתה אשתו ושאפי היא בתו. בני הזוג חשוכי הילדים פונים לסילס, מגלים לו את האמת ומבקשים ממנו שיוותר על אפי, על מנת שיוכלו לדאוג לה. ההחלטה נופלת בידי אפי, אשר אינה מעוניינת להיות בתו של ג'נטלמן אם משמעות הדבר שתאלץ לנטוש את סילס. בסוף הספר נישאת אפי לאהרון, בנה של דולי ווינתרופ, ושניהם עוברים להתגורר בביתו החדש והמורחב של סילס.
בסופו של דבר סילס מרנר הוא סיפור על אהבה משפחתית ונאמנות, שכר ועונש, וחברויות צנועות.
עלילת הרומן מראה לנו שאין אנחנו צריכים להתייאש בחיים, ובחיים ישנם דברים שמחליפים אחד את השני .
נושאים עיקריים.
בסילס מרנר, משלבת אליוט בין הומור לסימבוליות עם רקע היסטורי מדויק, וכך היא בונה סיפור יוצא דופן על אהבה ותקווה. הרומן חוקר את נושא האהבה הגואלת, מושג הקהילה, תפקיד הדת וסטטוס האצולה והמשפחה. בזמן שדין ומסירות דתית משחקים תפקיד ראשי בטקסט זה, מתייחסת אליוט, כתמיד, לנושא האתיקה, כאשר ברור שלדידה קיימת הפרדה בין אתיקה לדת. הספר מציג סוגיות מוסריות רבות; דמויות שליליות כמו דאנסטן קאס באות על ענשן, בזמן שדמויות חיוביות ומעוררות אמפתיה כמו סילס מרנר זוכות לגמול ולהערכה. למרות שלכאורה מדובר בסיפור מוסרי פשוט המסתיים בטוב, נמתחת ביקורת על הדת, האצולה והשפעת התיעוש. הספר אמנם נכתב בראשית המהפכה התעשייתית, אך עשוי להתפרש כביקורת עליה.
קהילתנות
קְהִלָּתָנוּת (לעיתים מכונה בלעז קוֹמוּנִיטַרְיָאנִיזְם) היא זרם חשיבה ביקורתי במדע המדינה, שהחל להופיע בסוף המאה ה-20, המתנגד באופן מתודולוגי לאינדיבידואליזם ותחת זאת מבכר גישה קולקטיביסטית, ותומך בתופעות חברתיות כגון החברה האזרחית. על אף שזרם זה אינו אחיד, ההוגים צ'ארלס טיילור, אלסדייר מקינטאייר, מייקל וולצר, מייקל סנדל ויוסף רז נתפסים פעמים רבות ככקהילתנים.
לנוכח הגיוון בתוך הגישה, יש המגדירים את הקהילתנות דרך אופן התנגדותה לתאוריות ליברליות עכשוויות, ולא לפי תוכן ההגות של הוגיה, עניין המבהיר אופייה הביקורתי. על אף ההבדלים בתוך הקהילתנות, ניתן לקבוע שהקהילתנים מציבים את הקהילה, ולא את האינדיבידואל, במוקד הניתוח הפוליטי, ומדגישים את השפעת הקהילה על עיצוב זהותו של כל אדם. מתוך כך, הקהילתנים קוראים על-פי רוב לצמצום מקיף של פערים חברתיים וכלכליים, ומדגישים את השוני בין התפיסות המוסריות של קהילות שונות.
בעיניים קהילתניות, קיימים ערכי טוב שמתבטאים באופן שונה בחברות שונות. לכן, בניגוד להוגים ליברלים, הקהילתנים מבקשים לקבוע מה נכון וראוי תוך התייחסות לחברה בה הם פועלים, כלומר לא באופן נייטרלי. מצד שני, הקהילתנים שונים מהוגים פוסט-מודרניסטיים ורב-תרבותיים בכך שהם לא אומרים שהכל תלוי הקשר, ומתעקשים על קיומם של ערכים מסוימים. הקהילתנות אינה בהכרח מנוגדת למגמות מתונות בליברליזם או לסוציאל-דמוקרטיה, והיא מדגישה את הצורך לאזן את זכויות האדם של היחיד ואת אינטרס היחיד עם זה של הקהילה בכללותה. היא טוענת כי האני האוטונומי אינו גורם מבודד ואטומיסטי, אלא גורם המעוצב וקשור בקשר שלא ניתן לנתקו לקהילה בה גדל, לערכיה של הקהילה, ולקשרים הבין אישיים שפיתח במסגרתה.
אבן יסוד בתפיסה הקהילתנית היא ההבנה לפיה המדינה אינה יכולה להיות נייטרלית מבחינה מוסרית, וזאת בניגוד לתפיסות ליברליות שטוענות שעל המדינה להימנע משיפוט ערכי ולאפשר לכל אדם לחיות לפי ערכיו. לדוגמה, סנדל טוען שהוויכוחים הפוליטיים הם ויכוחים בין תפיסות טוב שונות, כך שהם תמיד מוטים ערכית. לא רק שהוא מטיל ספק בהיתכנות של שלטון נייטרלי מבחינה מוסרית, שכן בעיניו כל מדיניות משקפת תפיסות או ערכים כלשהם, הוא גם מתנגד לשאיפה לכינון שלטון שכזה, וקובע שהמדינה לא צריכה להיות מצע שיאפשר לכל אחד לפתח תפיסת טוב עצמאית, אלא מסגרת לגיבוש תפיסת טוב משותפת. לדבריו, הצדק הוא "טיפוח המידות הטובות ודיון תבוני על טובת הכלל".
קומוניטריאניזם
אקנטוס
אקנתוס
אבידוס (יוון)
פתיחה 1812
קארל גילג
קארל גילג (Karl Gilg; 20 בינואר 1901, מנקנדורף, שלזיה - 4 בדצמבר 1981, קולברמור, באוואריה), שחמטאי צ'כי-גרמני בדרגת אמן בינלאומי.
קריירה תחרותית.
גילג ניצח בתחרות אוסיג 1923, ניצח בתחרות שברויצ'ה בשנת 1924, חלק מקום 1-2 בתחרות ברומוב 1925, הגיע למקום השני בתחרות ברסלב 1925 (דרג ב'), הגיע שני בתחרות דרזדן 1926 (דרג ב'), ניצח בתחרות אוסטרבה 1926, חל מקום 1-2 עם בוריסלב קוסטיץ' בתחרות טרנסיאנסקה טפליצ'ה בשנת 1926 וניצח, במשותף עם היינריך וגנר בתחרות וינה 1926. חלק מקום 14-15 בתחרות זמרינג 1926 (ניצח: רודולף שפילמן). בשנת 1927 חלק מקום 7-8 בתחרות קסקמט (ניצח: אלכסנדר אלכין).
בשנת 1928 גילג ניצח בתחרות סומפרק. בשנת 1929 הגיע למקום ה-20 בתחרות קרלובי וארי (קרלסבד, ניצח: אהרון נימצוביץ'). בשנת 1930 ניצח גילג בתחרות אולומוק. בשנת 1930 חלק מקום 3-5 בתחרות סטובנאנסקה טפליצ'ה (ניצח: אנדור לילינטל). בשנת 1933 חלק מקום 8-9 בתחרות אוסטרבה (ניצח: ארנסט גרינפלד). בשנת 1934 חלק מקום 1-2 עם האנס מולר בתחרות קלוסטרנויבורג. בשנת 1934 הגיע למקום השלישי בתחרות באד ליבורדה (הקונגרס ה-13, ניצח סאלו פלור). בשנת 1935 גילג ניצח בתחרות קונסטנטין באד (הקונגרס ה-14). בשנת 1937 ניצח גילג בתחרות טפליצ'ה והגיע למקום השביעי בתחרות פראג (ניצח: פאול קרס).
בשנת 1938 החליף גילג את אזרחותו ונהיה לגרמני. באותה שנה ניצח בתחרות גבלונז, וחלק מקום חמישי בתחרות באד אלסטר (ניצח: יפים בוגוליובוב). בשנת 1939 הגיע למקום השלישי בתחרות באד אוינהאוזן (אליפות גרמניה השישית, ניצח: אריך אליסקסיס). בשנת 1940 חלק מקום 3-4 בתחרות באד אוינהאוזן (אליפות גרמניה השישית, ניצח:גאורג קינינגר) והגיע למקום התשיעי בתחרות קרקוב/ורשה (האליפות הראשונה של הממשלות הכלליות, ניצחו: יפים בוגוליובוב ואנטון קוהלר). בשנת 1943 חלק מקום 6-7 בתחרות וינה (אליפות גרמניה העשירית, ניצח: יוסף לוקונץ).
לאחר מלחמת העולם השנייה חי גילג במערב גרמניה. במאי 1949 חלק מקום 26-27 באליפות מערב גרמניה השלישית (ניצח: יפים בוגוליובוב). בשנת 1951 הגיע למקום הרביעי בתחרות דיסלדורף (אליפות גרמניה, ניצח: רודולף טשנר). בשנת 1953 הגיע למקום הרביעי בתחרות ברלין (ניצח: וולפגאנג אונציקר). בשנים 1954 ו-1963 ניצח גילג בגביע גרמניה. גילג ייצג את גרמניה בלוח המילואים הראשון בשנת 1957, באליפות הקבוצות הראשונה שהתקיימה בווינה. (+0 -2 =2)
בשנת 1953 הוענקה לגילג דרגת אמן בינלאומי על ידי פיד"ה.
השתתפות באולימפיאדות.
גילג שיחק בנבחרתה האולימפית של צ'כיה בשלוש אולימפיאדות רשמיות ובאחת בלתי רשמית:
ארטיס
מעליות קנאל דו סנטר
מעליות הסירות בקנאל דו סנטר (בצרפתית: Ascenseurs à bateaux du Canal du Centre) הן ארבע מעליות הידראוליות לכלי שיט הנמצאות בסמוך לעיר לה לובייר (La Louvière) במחוז אנו, בתעלה שמקשרת בין אגני הניקוז של נהרות המז והסכלדה. בקטע הסמוך לעיר לה לובייר, שאורכו כשבעה קילומטרים, ההבדלים בגובה הטופוגרפי לאורך התעלה הם של 66.2 מטר.
המעלית הראשונה על התעלה הוקמה בשנת 1888 ושלוש האחרות נבנו ב-1917. בשנת 1998 הוכרזו ארבע המעליות כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה.