המפלגה עברה לראשונה את אחוז החסימה, העומד על 4%, בבחירות של 2010. העלייה של המפלגה תאם את העלייה בכל אירופה של מפלגות ימין לאומיות.
בבחירות בספטמבר 2018 המפלגה קיבלה 17.5% מקולות הבוחרים והשיגה 62 מקומות בריקסדאג, הפרלמנט השוודי. עם זאת, המפלגה הוחרמה על ידי שאר סיעות הבית, אשר רואות בה עדיין, לדבריהן, מפלגה גזענית ואנטישמית, דבר שהוביל להקמת ממשלות המיעוט ממשלת לוון הראשונה, השנייה והשלישית וממשלת אנדשון הראשונה.
בחודשים הראשונים של שנת 2020, בתקופת מחלת הקורונה העולמית, המפלגה הועמדה בסקרים ארציים כמפלגה הגדולה ביותר. עם זאת, לקראת בחירות שנת 2022, היא ניצבת במקום השלישי לאחר שתי המפלגות הגדולות ביותר.
ברוניוס פאוקסטיס
תחנת הרכבת בית שאן
תחנת הרכבת בית שאן היא תחנת רכבת המשרתת את העיר בית שאן וסביבתה. התחנה נחנכה בחג הסוכות 2016. תחנת בית שאן החדשה היא חלק מקו הרכבת חיפה - בית שאן ונבנתה בסמוך לתחנת בית שאן ההיסטורית, שהייתה חלק מהקו ההיסטורי של רכבת העמק. בגובה 120 מטר מתחת לפני הים, תחנה זו היא תחנת הרכבת הנמוכה בעולם.
תחנת בית שאן ההיסטורית.
תחנת בית שאן ההיסטורית הוקמה בשנת 1904 כחלק מרכבת העמק שחיברה את חיפה למסילת הברזל החיג'אזית, על ידי העות'מאנים, בסיוע גרמניה. התחנה פעלה עד פיצוץ גשרי הירדן ב-14 במאי 1948, פעולה שהפסיקה את פעילותה של רכבת העמק. מאז נותרו מבני התחנה מוזנחים ונטושים. בשנת 2014 הוחל בשחזור ושימור המבנים באתר.
התחנה החדשה.
התחנה החדשה ממוקמת כ-300 מטר ממערב לתחנה ההיסטורית. בתחנה יש שני רציפי צד באורך 300 מטר בכל אחד. מעבר תת-קרקעי מאפשר להולכי רגל ורוכבי אופניים לעבור בין הרציפים ומחבר בין התחנה ההיסטורית לתחנה החדשה. התחנה תוכננה על ידי האדריכלים לויטן שומני והקמתה בוצעה על ידי חברת נתיבי ישראל. עלות ההקמה כ-93 מיליון ש"ח. בקרבת התחנה הוקם חניון לכ-350 כלי רכב ונעשה פיתוח סביבתי הכולל מסלול אופניים בין התחנה ההיסטורית לתחנה החדשה וסלילת מעגל תנועה חדש על כביש 71.
מדוח נוסעים לשנת 2017 שפרסמה חברת רכבת ישראל עולה כי תחנת בית שאן היא השנייה במספר הנוסעים מבין ארבע תחנות העמק (221,636 נוסעים לעומת 346,536 בתחנת עפולה).
שירות רכבות בתחנה.
מהתחנה יוצאת רכבת אחת בשעה לכיוון חיפה ובשעות הבוקר 2 רכבות בשעה.
קווי אוטובוס לתחנה.
בצמוד לכניסה לתחנה ישנו מסוף אוטובוסים ממנו יש שני קווים פנימיים בתדירות גבוהה לכל השכונות בבית שאן ומספר קווי אוטובוס לישובי האזור. שני קווי האוטובוס הפנימיים החליפו את קו 12 הפנימי אשר בוטל עם פתיחת תחנת הרכבת.
כל הקווים במסוף מופעלים על ידי חברת סופרבוס למעט קו 151 המופעל על ידי מועצה אזורית גולן.
מקרא סימנים:
כת הדונמה
קהילת הדונמה
מגדל קהיר
מגדל קהיר ניצב על גבי האי ג'זירה שבנהר הנילוס במרכזה של קהיר בירת מצרים. המגדל, שגובהו 187 מטרים, הוא מהמבנים הבולטים והמוכרים ביותר בנופה של העיר, והיה המבנה הגבוה ביותר ביבשת אפריקה בעשר השנים הראשונות לקיומו (1961–1971).
המגדל, היצוק בטון, ניצב ברובע זמאלכ על האי ג'זירה. הקמתו החלה בשנת 1956 והסתיימה חמש שנים לאחר מכן. הוא תוכנן על ידי האדריכל המצרי נאום שביב. מעטהו העשוי בתבנית מחוררת מיועד להידמות לפרח הלוטוס - אחד מסמליה של מצרים העתיקה. בראש המגדל נמצאים יציע תצפית ומסעדה מסתובבת, שמהם נשקף נופו של מטרופולין קהיר (המסעדה משלימה סיבוב אחד מדי 70 דקות). הוא משמש גם כמגדל תקשורת.
בשנות השישים טען נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר כי העביר למימון בניית המגדל סכום של 6 מיליון דולר, שהוענק לו עצמו על ידי ממשלת ארצות הברית במטרה לשחד אותו.
ב-2004–2009 עבר המגדל שיפוץ נרחב.
לובורגרד
טרגובישטה
טָרְגוֹבִישְטֶה היא מילה סלאבית אשר משמעה "ישוב שוּק". מקור המילה מימי הביניים והיא מתייחסת ליישובים אשר קיבלו היתר רשמי מהריבון לקיים בתוכם שוק, בדרך כלל שוק מרכזי לכל האזור.
כריש כחול
כָּרִישׁ כָּחול (שם מדעי: "Prionace glauca") הוא סוג ומין יחיד במשפחת הכרישיים.
אנטומיה ומראה.
לכריש הכחול גוף צר ומוארך וסנפירי חזה ארוכים. בדומה לכרישים רבים אחרים, גבו של הכריש הכחול כהה וגחונו בהיר. חלקו העליון של הגוף בצבע כחול עמוק, צידי הגוף בהירים יותר, וחלקו התחתון לבן. כריש כחול זכר מגיע בבגרותו לאורך של בממוצע ולמשקל של בין 27 ל־55 ק"ג. לעומת זאת, הנקבה, הגדולה מהזכר, מגיעה בבגרותה לאורך של בממוצע ולמשקל של בין 93 ל־182 ק"ג. נקבות גדולות יכולות להגיע אף לאורך של 3.8 מטרים ולשקול מעל 204 ק"ג, כאשר הפרט הכבד ביותר שתועד במין זה שקל .
רבייה.
כרישים כחולים הם בעלי שליית שק חלמון. הם משריצים ולדות חיים ושגר אחד עשוי לכלול מארבעה עד 134 צאצאים. משך ההיריון הוא בין 9 ל-12 חודשים. הנקבות מגיעות לבגרות בגיל חמש או שש שנים בעוד הזכרים מגיעים לבגרות בגיל ארבע או חמש שנים.
נראה כי במסגרת החיזור הזכר נושך את הנקבה, וניתן לזהות את מינם של פרטים בוגרים באופן מדויק על פי הימצאות או היעדר צלקות של נשיכות. נקבות הכריש הכחול עברו התאמה לטקס החיזור האלים הזה ופיתחו עור עבה פי שלושה מזה של הזכרים.
תוחלת החיים של הכריש הכחול אינה ידועה עדיין, אך לפי הסברה הם מסוגלים לחיות עד גיל 20 שנה.
אקולוגיה.
תפוצה ובתי גידול.
הכריש הכחול חי באוקיינוסים הממוזגים והטרופיים ברחבי העולם, ומצוי מגובה פני המים עד עומק של כ־350 מטרים. במים ממוזגים הכריש עשוי להתקרב לחוף ולהיצפות על ידי צוללנים, בעוד שבאזורים הטרופיים הוא מצוי בעומק רב יותר. כרישים כחולים מצויים לאורך החופים של כל יבשת מלבד אנטארקטיקה, והם נפוצים מנורווגיה בצפון ועד צ'ילה בדרום. הריכוזים הגדולים ביותר של הכריש באוקיינוס השקט נמצאים בין 20° ל־50° צפון, אך המספרים משתנים באופן משמעותי בעונות שונות. הכריש הכחול מעדיף מים בטמפרטורה של 7–16°C, אך סובל גם טמפרטורה של 21°C ואף יותר. תיעוד מהאוקיינוס האטלנטי חשף מסלול נדידה קבוע של הכריש בכיוון השעון בתוך זרמי הים. הכרישים הכחולים נודדים על פני מרחקים גדולים, לדוגמה מניו אינגלנד לאמריקה הדרומית.
תזונה.
דיונונים מהווים חלק חשוב מתזונת הכריש הכחול, הכוללת גם חסרי חוליות נוספים כגון תמנונים, לובסטרים, חסילונים וסרטנים, לצד דגי גרם רבים, כרישים קטנים, פגרי יונקים, ומפעם לפעם עופות ימיים. בקיבות של כרישים כחולים נמצאו שומן ובשר של לווייתנים ופוקניים וידוע שהם תופסים דגי בקלה מרשתות דיג.
כרישים כחולים נצפו עובדים יחד כ"להקה" על מנת לרכז טרף ולהקל על תפיסתו. כרישים ממינים אחרים שהיו עדים להתנהגות זו לא התערבו בציד על אף שבדרך כלל הם מתחרים בכרישים הכחולים על אותו הטרף. לעומת זאת, דגי טונה, אשר מהווים טרף לכריש הכחול לעיתים נדירות בלבד, מנצלים את התנהגות הציד הזו של הכרישים כדי לתפוס טרף שמנסה להימלט מהם. למרות שהכריש הכחול אדיש בדרך כלל, הוא מסוגל לשחות במהירות רבה ולתפוס טרף בקלות, ושיניו המשולשות מאפשרות לו לתפוס טרף חלקלק.
טורפים.
לכרישים כחולים בוגרים אין טורפים טבעיים מלבד קטלנים. פרטים צעירים וקטנים יותר עשויים להיטרף על ידי מיני כרישים גדולים יותר כמו עמלץ לבן או כריש טיגריסי ולעיתים גם בידי פיל ים דרומי. הכריש הכחול עשוי להכיל מספר מיני טפילים, כגון שרשורים, הנכנסים לגופו כאשר הוא טורף את פונדקאי הביניים שלהם.
הכריש הכחול והאדם.
על פי ההערכות, בין 10 ל־20 מיליון כרישים כחולים נהרגים בכל שנה כתוצאה מדיג. בשרו של הכריש הכחול אכיל והוא נאכל טרי, מיובש, מעושן או מומלח, אך אין לו ביקוש רב. בנוסף, בשר הכריש מכיל ריכוז גבוה של מתכות כבדות (כספית ועופרת).
עור הכריש משמש כחומר גלם בתעשיית העור, הסנפירים משמשים להכנת מרק סנפירי כריש, ומכבד הכריש מפיקים שמן. מדי פעם מתבצע דיג חובבים של כרישים כחולים בשל יופיים ומהירותם.
כרישים כחולים תוקפים בני אדם לעיתים נדירות בלבד. מ־1580 עד 2013 נרשמו רק 13 תקיפות של בני אדם על ידי כרישים כחולים, ורק ארבע מהן הסתיימו במוות.
הכריש הכחול בשבי.
כרישים כחולים אינם מסתגלים היטב לחיים בתנאי שבי, מרבית הפרטים אינם שורדים יותר מ־30 יום. ניסיונות לשמר אותם באקווריומים עגולים עם מסלולי שחייה ארוכים ובבריכות בעלות עומק מרבי של שלושה מטרים הניבו תוצאות בינוניות במקרה הטוב. בדומה למיני כרישים אחרים החיים באותם עומקים, הכרישים הכחולים מתקשים להתחמק מקירות וממכשולים אחרים. ב־1969 בסיוורלד סן דייגו הוכנסו מספר כרישים כחולים לאקווריומים עגולים (בקוטר 15 מטרים ובעומק 2.1 מטרים) למשך שלושה חודשים. הכרישים הסתגלו טוב יחסית, עד שהוכנסו לאקווריום כרישים שוריים שטרפו אותם. שיא ההישרדות בשבי נכון ל־2008 שייך לאקווריום בניו ג'רזי עבור פרט ששרד בערך שבעה חודשים לפני שמת, ככל הנראה עקב זיהום חיידקי.
תהליך ברגרון
תהליך ברגרון-וגנר-פינדייזן (קרוי על שם אלפרד וגנר, טור ברגרון וו. פינדייזן), ידוע גם כ"תהליך גשם קר", הוא תהליך של גידול גביש קרח המתרחש בענן בעל פאזות שונות (מכיל תערובות של מים בקירור יתר וקרח) באזורים אשר לחץ האדים בסביבה הוא בין לחץ אדים ברוויה עבור מים, ובין לחץ אדים ברוויה נמוך יותר של קרח. זוהי סביבה בתת-רוויה עבור מים נוזליים, אך בעל-רוויה עבור קרח. מצב זה מביא להתאדות מהירה של מים, וגידול מהיר של גביש הקרח על חשבון האדים. אם צפיפות הקרח קטנה ביחס למים הנוזליים, גבישי הקרח יגדלו מספיק, יתפזרו מן הענן, יפשירו ויהפכו טיפות גשם, אם הטמפרטורות גבוהות מספיק.