המדריך ראה אור לראשונה ב-1951 בידי ריימונד פוסטגייט (Raymond Postgate), אנין טעם שנחרד מאמות המידה של המסעדנות בת זמנו. הוא גייס צוות של מתנדבים שביקרו בחשאי במסעדות והעריכו אותן על בסיס האמונה ש: "אתה יכול להשחית אדם אחד. אתה אינך יכול לשחד צבא." פוסטגייט ייסד עוד קודם לכן, ב-1949, את Good Food Club.
אחת מהכותבות של המדריך בראשית דרכו הייתה מרגרט קוסטה שאחרי-כן פתחה מסעדה משלה, Lacy's, במייפייר. המדריך קיבל ביקורות כל-כך רבות בקשר לLacy's שהערך על המסעדה נחלק לטורי "אוהב את לייסי" ו"מתעב את לייסי".
המדריך סוקר כיום 1,200 מסעדות והוא נכתב מחדש כל שנה והוא עצמאי לחלוטין – אין שום פרסומות או חסויות, לא לוקחים כסף על מנת להכליל במדריך, וכל המפקחים הם אנונימיים.
הקוראים מעודדים לקחת חלק פעיל ולהגיש את הביקורות שלהם באתר המדריך ומתחשבים בכך בהחלטה על המסעדות החדשות שייכללו במהדורה החדשה של המדריך. לסוקרים הטובים ביותר מציעים להיות מפקחי המסעדות העתידיים של המדריך. מסעדות מקבלות ציונים של 1 עד 10.
ב-2008 פרסם המדריך מהדורה מיוחדת ללונדון. הצעד ננקט בעקבות הוצאתו לאור של מדריך מישלן האדום ללונדון שנה קודם לכן.
במהדורת 2010 של המדריך נבחרה מסעדה "דה פאט דאק" של הסטון בלומנטל למסעדה הטובה ביותר ואחריה מסעדת "גורדון רמזי" של גורדון רמזי ומסעדת "לה מנואר או קואט סזון" של רימון בלאן. סניף של רשת מסעדות הדרכים הבריטית Little Chef בסמוך לפופהאם נכלל במדריך 2010 אחרי שהתפריט חודש בידי השף הסטון בלומנטל בתוכנית בערוץ 4 הבריטי.
ביקורת על מהדורת 2007.
ב-2007 מפקחים ועורכים לשעבר של המדריך מתחו עליו ביקורת אחרי ששורה של מסעדה טובות לא נכללו בו, הם טענו שצורות הביקורת החדשה והחלטות המערכת הובילו להכללתן של שלוש מאות מסעדות המומלצות על ידי הקוראים בין 1,200 הביקורות שלו.
מפקח ועורך לשעבר, ג'ים איינסוורת, תיאר את קו המדיניות החדש כ"קמצנות" ואמר שמדריך 2008 "המילה שעולה בראשי היא רשלנות. נדמה שדברים רבים נעשו בחופזה. בין המסעדות שלא נכללה מסעדה באיי סילי אף על פי שהיא נמנית כערך העיקרי במפת המדריך של האי. כמה מהמסעדות הושמטו בשל העדר ביקורות של קוראים.
פרסים.
מדי שנה מציג המדריך את פרס העורך שלו בקטגוריות הבאות: המסעדה החדשה הטובה ביותר, הפאב החדש הטוב ביותר, תפריט היין של השנה, השף הטוב ביותר, השף המבטיח הטוב ביותר, שף הפאב הטוב ביותר, מסעדת הדגים הטובה ביותר, התמורה הטובה ביותר לכסף, השימוש הטוב ביותר במוצרים מקומיים, המסעדה המשפחתית הטובה ביותר.
על מנת לחגוג את יום הולדתו השישים של המדריך ב-2010, הוא העניק פרס על מפעל חיים לשף רימון בלאן ממסעדת "לה מנואר או קואט סזון" ב-Great Milton, מסעדה שנכללה עשרים ושבע שנים במדריך. הפרס ניתן לאות הכרה על "מחויבותו הבלתי מתפשרת לעקביות, איכות ומוצרים עונתיים."
הוצאת ידיעות ספרים
יום הקרבות של 7 באפריל 1967
קרבות 7 באפריל 1967 היו רצף של קרבות שהתפתחו ב-7 באפריל 1967, כ"ו באדר ב' תשכ"ז, בין צה"ל לבין צבא סוריה כתוצאה מתקיפת חקלאים ישראלים שעיבדו את הקרקעות הסמוכות לאזורים המפורזים על ידי צבא סוריה. בקרבות השתתפו בעיקר חילות האוויר והשריון משני הצדדים ובמהלכם הופלו שישה מטוסי מיג 21 סוריים ונפגעו טנקים ומתקנים סוריים.
רקע.
ב-25 בינואר 1967 נפגשו נציגי ישראל וסוריה במטרה להסדיר את זכויות העיבוד החקלאיות בחלקות הסמוכות לשטחים המפורזים בכל צד.
הצדדים הגדירו גבולות עיבוד והתחייבו להימנע מתקיפה של חקלאים מהצד שכנגד.
בשבועות שלאחר ההסכם הפרו הסורים את ההסכמות ורועים סוריים חדרו לשטח ישראל עם עדריהם.
החל מ-2 באפריל יזמו הסורים תקריות ופתחו באש לעבר חקלאים ישראלים.
תקיפה חמורה במיוחד ארעה ב-7 באפריל, כשלעבר טרקטור ישראלי שהחל בעבודה עם שחר בסמוך לקיבוץ האון שממזרח לכנרת נפתחה אש מקלעים ותותחי נ"מ 37 מ"מ מהמוצב הסורי "עמרת עז א-דין".
בשל הנחיתות הארטילרית של צה"ל הוחלט שלא להגיב באש תותחים וראש הממשלה ושר הביטחון, לוי אשכול, אישר תקיפה של חיל האוויר הישראלי.
מהלך הקרבות.
החל מהשעה 10:00 בבוקר החלו חילופי אש בין כוחות צה"ל לבין המוצבים הסוריים כולל ירי מרגמות 120 מ"מ וירי טנקים. בירי נהרג קצין צה"ל, סגן משנה , ונפגעו שלושה טרקטורים חקלאיים. לסורים נפגע טנק פנצר, פוצץ מצבור תחמושת ונפגעו מבנים.
בשעה 13:32 הוזנקו מטוסי הפצצה מדגם ווטור של חיל האוויר הישראלי והחלו תוקפים מוצבים סוריים וסוללות תותחים בדרום רמת הגולן. לאחריהם הפציצו גם מטוסי מיסטר, אוראגן וסופר מיסטר.
בתגובה שיגר חיל האוויר הסורי בסמוך לשעה 14:00 מטוסי ירוט.
מטוסי ההפצצה הישראליים הפסיקו את פעילותם ועזבו את האזור לאחר 28 דקות של הפצצה מחשש ליירוטם. כנגד מטוסי היירוט הסוריים הוזנק זוג מטוסי מיראז' 3 מטייסת הקרב הראשונה.
טייסי המיראז' הבחינו בזוג מטוסי מיג 21 מעל קוניטרה. המוביל סרן יפתח ספקטור ביצע יעף של ירי תותחים והפיל בסמוך לשעה 13:58 את מספר 2 בזוג הסורי. לאחר מכן נערכו זוג המיראז'ים להפלת המיג הנוסף. במרדף ממושך מעל דמשק פגע סרן במיג אך לא הפילו. לאחר מכן ספקטור שיגר כנגד המיג הפגוע טיל מאטרה R530 (יהלום) שהתפוצץ מוקדם מדי ולבסוף הפילו בירי תותחים. המיג השני הוחשב כהפלה משותפת של ספקטור ורומח. בשלב זה הגיעו זוג המיראז'ים למגבלת הדלק ושבו לבסיסם.
לאחר הפלת שני המיגים הראשונים, הזניקו הישראלים והסורים מטוסי יירוט נוספים שניהלו קרבות אוויר ושבו לבסיסם ללא הפלות.
משעות הצהריים החלו הסורים להפגיז את היישובים הישראלים הקרובים לגבול. תושבי היישובים ירדו למקלטים וכמעט שלא היו נפגעים בהפגזות. הקיבוצים גדות ועין גב ספגו הפגזות כבדות ובתים רבים נפגעו מפגיעות ישירות. בגדות נפגעו כמעט כל המבנים, דבר שתואר בשיר "בתי את בוכה או צוחקת" ("ואין בתים עוד במשק").
בשעה 15:25 חידש חיל האוויר הישראלי את ההפצצה על סוללות תותחים סוריות שהפגיזו את גדות, ופגע בתשע מהן. כנגדו שוגרו שוב מטוסי ירוט סוריים. שוב הוזנקו כנגד המטוסים הסוריים מטוסי מיראז', הפעם מטייסת העטלף. בקרב אוויר נוסף שהתפתח הופל מיג 21 בתותחים דרומית לדמשק על ידי רס"ן רן פקר.
בשעה 16:16 שיגר חיל האוויר הסורי רביעיית מטוסי ירוט נוספים לעבר המטוסים הישראלים שעדיין שהו באזור הקרבות. בקרבות אוויר שהתפתחו ביניהם הופלו שלושה מטוסי מיג 21 על ידי רס"ן עזרא דותן, סרן אבי לניר וסרן אבנר סלפק. המיג הרביעי נמלט.
במהלך קרב האוויר הצמוד חלף מטוסו של אבי לניר בתוך אש ההתפוצצות של המיג שיירט ומטוסו התכסה בפיח שלא איפשר ראות מתא הטייס. לניר המשיך בטיסה כשמטוס מיראז' מלווה אותו ולבסוף הנחית את מטוסו בשלום. לימים כונה האירוע בשם "פרשת המיראז' השחור".
תוצאות יום הקרבות.
בסך הכל הופלו לסורים שישה מטוסי מיג 21, שהיו מטוסי הירוט הסובייטיים המתקדמים ביותר. כל המטוסים הופלו בירי תותחים. שניים מהמטוסים הופלו מעל דמשק ואחרים מעל רמת הגולן וירדן.
מספר לא ידוע של טנקים, סוללות תותחים ומבנים סוריים נפגעו.
לצה"ל הרוג אחד.
בערב אותו יום קרבות, העלה הרמטכ"ל יצחק רבין את מפקד חיל האוויר, מוטי הוד מדרגת אל"ם לדרגת אלוף, בקיצור פז"ם כהוקרה על ההישגים בקרבות האוויר.
לאחר הקרב פנתה סוריה לברית המועצות בבקשה לסיוע ובעיקר לרכש סוללות טילי קרקע אוויר.
ב-21 באפריל נקרא כתריאל כ"ץ שגריר ישראל במוסקבה לקרמלין והוזהר באזהרה חמורה לבל תתקוף ישראל שוב את שכנותיה.
ב-11 במאי הודיע ראש הממשלה לוי אשכול כי אם תימשכנה ההתגרויות הסוריות תפעל ישראל בהיקף נרחב עוד יותר מזה שפעלה בקרבות של 7 באפריל.
יום הקרבות היה ביטוי להסלמה בין סוריה לישראל ערב מלחמת ששת הימים, שפרצה כחודשיים לאחר יום קרבות זה.
לאחר הקרב הגיעה לסוריה משלחת של קצינים בכירים מצבא מצרים שביקשו ללמוד את פרטי הקרבות. בתום הפגישות הצהיר מפקד צבא היבשה של מצרים, גנרל עבד אל-מוחסן כאמל מורתגי כי מצרים וסוריה מוכנות למלחמה כנגד ישראל וכי יש ברשותן "נשק סודי הרסני ביותר". יש הרואים ביום קרב זה כתחילתה של ההסלמה שהובילה למלחמת ששת הימים.
סבטלאנה חורקינה
סבטלאנה וסילייבנה חורקינה (ברוסית: Светлана Васильевна Хоркина; נולדה ב-19 בינואר 1979 בבלגורוד, רוסיה) היא מתעמלת רוסייה בעבר. אלופה אולימפית בעלת 7 מדליות אולימפיות מהן 2 זהב מ-3 אולימפיאדות בהן השתתפה (בפרק זמן בו נערכו שלושה שינויים בחוקי הניקוד של ההתעמלות (Code of Points), היא בעלת 20 מדליות באליפויות עולם בהתעמלות מהן 9 זהב, 8 כסף ו-3 ארד.
חורקינה ידועה גם בשל הריקוד רב ההבעה שלה, הקושי הרב והיצירתיות של תרגיליה.
חורקינה המיתמרת לגובה של 1.65 ס"מ היא גבוהה הרבה מעבר למקובל עבור ענף הספורט שלה. היא ידועה בשל תנועותיה הארוכות והאלגנטיות, בתחילת דרכה ניסו לרפות את ידיה מעיסוק בהתעמלות בשל גובהה, אולם בסיועו של מאמנה כל השנים בוריס פילקין, היא יצרה תנועות שמתאימות לגובהה ומנצלות את כוחה. על שמה קרויים שמונה תנועות בקוד ניקוד התעמלות מכשירים (Artistic Gymnastics Code of Points). המכשיר בו הצטיינה ביותר היה המקבילים המדורגים, בהם היא זכתה בשני תארים אולימפיים וחמש אליפויות עולם בשנים 1995–2001. היא גם המתעמלת הראשונה שזכתה בשלושה תוארי קרב-רב באליפויות עולם.
חורקינה זכתה לפחות במדליית זהב אחת בכל אליפות עולם ומשחקים אולימפיים בהם השתתפה בין השנים 1995 ל-2003.
אורי דרומי