חומר הגלם במכונה של קיוביטל הוא פלסטיק נוזלי המתמצק תחת אור אולטרא סגול. כל המונומרים הנוזליים מתכווצים כאשר הם מתפלמרים לחומר מוצק. ההתכווצות מתרחשת בשכבות העליונות של העובד הנבנה והולך, ומפעילה מאמצים גדלים והולכים על העובד. היא יכולה לגרום לעיוות של הדגם, להפרדה בין שכבות ולהתנתקות של הדגם מבסיס המכונה.
בעוד צוות הפיתוח של קיוביטל מנסה להתמודד עם בעיית ההתכווצות באמצעות תוכנה ומכניקה, ניסה מנהל החברה בעזרת הכימאית הראשית ד"ר ורדה הרשקוביץ למצוא פתרון באמצעות הכימיה – למצוא מונומר שלא יתכווץ בזמן ההתפלמרות. חומר כזה, אילו היה בנמצא, היה טוב לא רק לבניית דגמים תלת ממדיים, אלא גם טוב כדי לפתור בעיות גדולות בתחום הדבקים והצבעים.
ההתכווצות בזמן הפלמור נראית בלתי נמנעת – המעבר ממצב נוזל למצב מוצק קורה כאשר מולקולות המשוטטות במרחק זו מזו, בנוזל, מתקרבות ונאחזות זו בזו. התקרבות זו היא ההתכווצות. האם אפשר להתמצק בלי להתכווץ?
אנשי קיוביטל פנו לייעוץ אל מומחה לפולימרים, פרופ' גדעון לוין מהמחלקה לכימיה במכון ויצמן. פרופ' לוין מצא פתרון. הוא סיפר על מינרל בשם זאוליט, חומר מוצק שהמבנה הגבישי שלו עשיר במערות וחללים פנימיים. במצב הנוזלי יתמלאו החללים האלה במולקולות של המונומר הנוזלי. בזמן ההתמצקות, תצאנה המולקולות האלו מהמערות ותתווספנה אל המולקולות שבחוץ. מולקולות אלו ינפחו את החומר שמחוץ למערות, ובמינון נכון של זאוליט במונומר, יקזזו במדויק את ההתכווצות. נעשו ניסויים שבהם נמצא המינון הנכון, מינון שמתחתיו עדיין יש התכווצות, ומעליו יש התנפחות קלה.
בגלל החשיבות של הנושא, חיפשה החברה מומחה בינלאומי להגשת פטנטים בתחום המולקולרי, ופנתה אל עורך הדין הניו-יורקי ריצ'רד סמואל. סמואל קנה את תהילתו כאשר השיג את הזכות לפטנט על המצאת הלייזר לממציא האמיתי שלו, גורדון גולד , 21 שנה אחרי שכל העולם השתמש בלייזר וייחס את ההמצאה לאחרים.
סמואל ביחד עם מנהלי החברה הגישו בקשת פטנט, אך כעבור חודשים אחדים נטשו את הבקשה משתי סיבות:
1. מהנדסי קיוביטל התגברו על הבעיה באמצעים האחרים. עובדה מדהימה היא שניתן לבחון היום דגמים גדולים שנוצרו במכונה של קיוביטל לפני יותר מ-30 שנה, ולראות שהם שמרו על צורתם ומישוריותם.
2. בחיפוש הפטנטים התגלה שכבר היו אנשים שעירבבו זאוליט במונומר. המטרה הייתה לגמרי אחרת – שיפור התכונות המכניות של הפולימר, ולא שליטה בהתכווצות שלו – אבל חוקי הפטנטים אינם מתעניינים במטרה של ההמצאה, אלא במבנה שלה בלבד – ובתערובת כימית המבנה אינו אלא הזהות של החומרים המעורבבים.
השם "אקספנדומר" ניתן על ידי מנהלי קיוביטל למונומר שאינו מתכווץ, והוא מסביר את עצמו.
רדילוס.
המכונה של קיוביטל הפכה קובצי מחשב תלת ממדיים לגופים פיזיים מדויקים וייחודה היה ביכולת לייצר כל גאומטריה שהיא, ללא מגבלות.
עלתה השאלה אם אפשר לייצר מכונה הפוכה, כזו שתהפוך גופים פיזיים לקובצי מחשב תלת ממדיים מדויקים, שתדע לטפל בכל גאומטריה שהיא, ללא מגבלות.
יש לדעת שהפיכת גופים פיזיים לקובצי מחשב לא הייתה אז חידוש: היו דיגיטייזרים שידעו לעקוב אחרי מעטפת של גוף בעזרת גשש מכני, או בעזרת קרן לייזר, או באמצעות צילום מזוויות שונות ועיבוד התמונה. אבל דיגיטייזרים כאלה לא ידעו לטפל בחללים פנימיים ובחלקים מוסתרים של הגוף.
מהנדסי קיוביטל המציאו תהליך מדויק מאוד, המבוסס על חלק מהטכנולוגיות של Solider 5600, לביצוע המשימה. הגוף הפיסי הוטבל במונומר נוזלי דליל שצבעו היה שונה מצבע החלק. המונומר התקשה והפך לגוש מוצק שבתוכו קבור החלק הטעון דגימה. הגוש שובב על ידי כרסום (fly cutter) שכבה אחרי שכבה בהפרשים של עשירית מילימטר זו מזו. כל שכבה צולמה ברזולוציה גבוהה כשכל הצילומים שומרים על רגיסטרציה מדויקת. תוכנת raster-to-vector המירה כל תמונה לאוסף של וקטורים, ותוכנה אחרת חיברה את הווקטורים לפוליגונים תלת ממדיים.
קיוביטל רשמה פטנט על ההמצאה, ומכרה רישיון לפטנט לחברת CRUMP שהפכה אותו למוצר מסחרי.
צורוגרפיה.
אחת מנקודות התורפה הטכנולוגיות במכונה של קיוביטל הייתה המכלול היוצר מסכה אלקטרוגרפית של כל שכבה על לוח זכוכית. מכלול זה השתמש ב-"תותח יונים" שהיו בו 4096 "קני ירייה" שירו יונים אל משטח הזכוכית כחלק מתהליך יצירת המסכה. תותח היונים נרכש מספק יחיד, חברת Delphax בטורונטו, קנדה. קיוביטל ייחלה לתהליך אלטרנטיבי שישחרר אותה מהתלות בדלפקס.
ד"ר אלברט צור היה פיזיקאי בקיוביטל. הוא המציא תהליך פיזיקאלי חדש המאפשר לייצר תמונת יונים על משטח דיאלקטרי כשהגרפיקה אינה נשענת על ירי סלקטיבי של יונים אל המשטח, אלא על הארקה סלקטיבית של המשטח אחרי שהוצף ביונים על ידי קורונה. מנכ"ל החברה העניק לתהליך הזה את השם "צורוגראפיה" על שם אלברט צור, והחברה רשמה שלושה פטנטים על התהליך.
דגמים.
הדגמים המוצגים בערך הזה צולמו על ידי יואב דותן, ומאוחסנים באדיבות מכללת אפקה בתל אביב, השומרת אותם ביחד עם דגמים היסטוריים נוספים של קיוביטל, של אובג'ט ושל סולידיימנשן (שלושת החלוצות הישראליות של ההדפסה התלת ממדית) בחלון תצוגה היסטורי בלובי של המכללה, ברחוב מבצע קדש 38 בתל אביב.
נחמה (סדרת טלוויזיה)
נחמה היא סדרת דרמה קומית ישראלית. הסדרה נוצרה על ידי תומר שני ורשף לוי שגם משחק בתפקיד הראשי. נחמה עלתה לשידור ב-27 ביוני 2019 בחברת HOT. הפרק הראשון עלה לשירות ה-VOD ב-24 ביוני 2019.
עלילה.
הסדרה מתמקדת בסיפורו של אב לחמישה ילדים, המאבד את אשתו בתאונה ונאלץ להתמודד בנוסף לאבל הפרטי שלו גם עם גידול ילדיו ועם החלום שדווקא עכשיו הוא מבקש להגשים - לכבוש את עולם הסטנד-אפ.
נחמה הוא גבר שזנח את השאיפות הקומיות שהיו לו בצעירותו לטובת פרנסה יציבה יותר. חוץ מבני משפחתו כולם מכנים אותו בשם משפחתו ("נחמה").
הוא חי עם רעייתו תמר (לירון וייסמן) וחמשת ילדיהם, הבכורה בת 16 והקטן בן שנה וחצי. נחמה מגדיר את עצמו במהלך הסדרה כ"אבא לחמישה ילדים, מפרנס יחיד". עובד כסמנכ"ל במשרה מלאה בחברה בתחום ההיי-טק. לבוס שלו, אריק צ'רני (ערן זרחוביץ') ולו יש מריבות על בסיס קבוע.
בעודו עובד במשרה מלאה נחמה מתבונן בקנאה על שותפו לשעבר אסי דבורה (יובל סגל) שהיה פעם חברו הטוב אך בניגוד אליו החליט לא לזנוח את חלום הבמה וכיום הוא קומיקאי מצליח.
בדיוק כשנחמה מחליט לחזור ולנסות להגשים את חלומו הישן ולנסות לחזור לבמה לעבוד כסטנדאפיסט, אירוע טראגי משנה את כל עולמו: אשתו תמר נהרגת בתאונת דרכים ומותירה את המשפחה חד הורית ואת נחמה אב יחיד שלא מבחירה לחמישה ילדים, אותם הוא צריך ללמוד לפרנס ולגדל לבדו.
בסדרה מופיעים גם סיפורים קצרים פרי דמיונו של נחמה.
פרסים.
באפריל 2019 זכה רשף לוי בפרס השחקן המצטיין בפסטיבל CANNESERIES שבצרפת על תפקידו בסדרה. נחמה הייתה הסדרה הישראלית היחידה שהוצגה בפסטיבל זה בשנת 2019. הסדרה הייתה מועמדת בפסטיבל גם לפרסי הסדרה הטובה ביותר, אנסמבל השחקנים הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר והמוזיקה הטובה ביותר.
הסדרה קיבלה 10 מועמדויות בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2019. בטקס שנערך באפריל 2020 זכתה הסדרה בשני פרסים: פרס הסדרה הקומית הטובה ביותר ופרס התסריט בסדרה קומית, לרשף לוי ותומר שני.
עמודי שלמה
עמודי שלמה הם צורות סלע, הנראות למתבונן כעמודי אבן ענקיים, העמודים נמצאים בבקעת תמנע, מצפון לאילת. העמודים נוצרו על ידי בליה, שנגרמה על ידי רוח ומים לאורך קווי שבר באבן החול האדומה. עמודי שלמה מתנשאים לגובה של כ-40 מטרים.
צורתם המרשימה של העמודים הנראים כעמודי מקדש הביאה את המצרים הקדמונים שחצבו נחושת בבקעה להקים למרגלותיהם מקדש לאלת המכרות חתחור, מקדש ששימש לאחר מכן גם את המדיינים.
מקור השם.
בשנות השלושים והארבעים של המאה העשרים פעל באזור אילת ותמנע הארכאולוג המקראי נלסון גליק, בין תגליותיו היו תל ח'ליפה שזוהה כעציון גבר המקראית והמכרות בבקעת תמנע שזוהו על ידו כמכרות הנחושת של המלך שלמה, בעקבות זיהוי זה נקראו עמודי הסלע המרשימים שבבקעה הסמוכים למכרות "עמודי שלמה".
הזיהוי של המכרות בבקעת תמנע עם פעילות הכרייה שבוצעה בתקופת שלמה המלך התערער כאשר גילה הארכאולוג בנו רוטנברג מקדש לאלה חתחור למרגלות העמודים, אולם חפירות חדשות שנערכו בבקעה על ידי משלחת בראשותו של ד"ר ארז בן יוסף ושימוש בתארוך על ידי פחמן 14 הראו כי לפחות באחד מאתרי הכרייה היה שיא הפעילות במאות ה-10 וה-9 לפנה"ס, ובמיוחד בעשורים החופפים לתקופה שעל פי המקרא התקיימה ממלכת ירושלים המאוחדת שעל פי המקרא שלטה באזור בימי המלכים דוד ושלמה, בכך הוחזרה הזיקה שבין המלך שלמה לכריית הנחושת בסמוך לעמודים.
היווצרות העמודים.
הסלעים העתיקים ביותר הנחשפים בבקעת תמנע הם סלעי מחדר פלוטוניים, מלפני 610 ועד לפני 532 מיליון שנה, סלעים אלו נוצרו בקרקעית אוקיינוס קדום.
כתוצאה מהתרוממות גאולוגית של קרקעית האוקיינוס נחשפו הסלעים לאוויר העולם ובגג סלעי המחדר העתיקים התפתח בקמבריום המוקדם משטח גידוע נרחב על ידי מי נגר, תוך כדי הסרת החלק העליון שלהם.
אבני-חול וכן קונגלומרטים (תצורת עמודי שלמה) הצטברו בערוצי הנחלים שזרמו מעל למשטח הגידוע והם מהווים את "העמודים".
בהמשך, עם עליית מפלס מי-הים וכיסוי משטח הגידוע על ידי הים, הצטברו סלעי משקע דולומיט, גיר עם מאובני טרילוביטים וברכיופודים, מעט חול וסילט (תצורת תמנע) בסביבת השקעה של ים רדוד וקו חוף והם מהווים את "כותרות העמודים".