במהלך עונתו הראשונה כמאמן סנדרלנד הוביל את המועדון מהמקום ה-23 בליגת המשנה עד לאליפות הליגה והעפלה לפרמייר ליג. הוא הצליח להוביל את סנדרלנד להישארות בפרמייר ליג בעונת 2007/2008, אך בעקבות יכולת לא טובה בעונתו השנייה הוא עזב כשהמועדון מדורג בתחתית הליגה. באפריל 2009 מונה קין לתפקיד המאמן של איפסוויץ' טאון, ובינואר 2011 פוטר לאחר שלא הגיע להצלחות משמעותיות. בין 2011 ל-2012 שימש קין כפרשן ברשת ITV הבריטית.
קין החל את עונת 2014/2015 כעוזר מאמן באסטון וילה ובנבחרת אירלנד. ב-28 בנובמבר 2014 פרש מתפקידו באסטון וילה ונותר בתפקיד עוזר מאמן נבחרת אירלנד. לטענתו העבודה בשתי הקבוצות במקביל הקשתה עליו.
טרנסצנדנטי
טרנסדנטיות
טרנסדנטלי
טרנסצדנטלי
טרנסדנטי
חזייה
חזייה היא פריט הלבשה תחתונה מקובל אצל נשים, המשמש לכיסוי ולתמיכת השדיים.
באוסטריה נמצאו בחפירות ארכאולוגיות 4 חזיות דומות למודרניות שתוארכו למאה ה-15.
החזייה נכנסה לשימוש בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה־20. קודם לכן לבשו נשים מחוכים מעצמות לווייתן על מנת להרים ולייצב את החזה. כיום, במקומות רבים בעולם, החזייה הפכה לפריט ההלבשה התחתונה הנפוץ ביותר לפלג הגוף העליון.
לחזייה מספר תפקידים שונים: התפקיד הפשוט והשימושי שלה הוא תמיכה בשדיים במהלך פעילויות יום-יומיות. בנוסף, חזיות משמשות לייצוב והחזקה של השדיים בהתעמלות (המטרה העיקרית של חזיות ספורט). לבישת חזייה נהוגה גם מסיבות של צניעות, או בשביל לעמוד בציפיות חברתיות. החזייה יכולה לשמש גם כהכרזה אופנתית, בכוונה להציג תדמית מסוימת של נשיות; בתפקוד זה, היא מעוצבת בצורה שמרימה את החזה גבוה יותר מתנוחתו הנורמלית, במטרה לספק מראה צעיר יותר או כדי להגדיל את המחשוף או לחלופין באופן היוצר כיסוי ולחץ כדי לשוות לחזה מראה קטן ופחות בולט. רוב החזיות הן ניסיון של מעצבים לייצר פריט לבוש שממלא תפקיד פרקטי, ובד בבד מהווה פריט לבוש מושך בפני עצמו.
יש המפקפקים בתועלתה של החזייה, וטוענים כי אינה עוזרת במניעת התוצאות של הזדקנות החזה, ויש טוענים שהשדיים בריאים יותר כאשר הם חופשיים ואינם קשורים ומוצמדים בחוזקה.
בנוסף, החזייה הפכה לפריט שנוי במחלוקת, בעל משמעויות פוליטיות ותרבותיות אשר מעיבות לעיתים על מטרתו הפרקטית. באופן מסורתי, החזייה נחשבת לאחד הסימנים אשר מצביעים על התבגרות מינית נשית. החזייה יכולה להתפרש גם כאמצעי בו נשים מדגישות את מיניותן. מצד שני, יש הרואים בחזייה סמל להדחקה של הנשים את גופן.
היסטוריה.
לאורך ההיסטוריה המתועדת, השתמשו נשים בעזרים מגוונים על מנת לכסות, לתמוך ולעצב את שדיהן. ניתן למצוא פריטים דמויי חזייה או ביקיני אצל מספר נשים אתלטיות במאה ה-7 לפנה"ס, במהלך העידן המינואי. להלבשה העליונה כמו גם לתחתונה היה תפקיד דומה.
בחפירות ארכאולוגיות במבצר אוסטרי נמצאו 4 חזיות שדומות מאד בגזרתן לחזיות העכשוויות. הן אמנם בלויות מאד, אך רואים שגם קושטו ברקמה ובתחרה. הארכאולוגית ביאטריקס נוץ [Beatrix Nutz] מספרת שהן תוארכו למאה ה-15. היא גם מספרת שיש אזכורים ספרותיים לקיום חזיות כבר בתקופה זו. הרופא הצרפתי הנרי דה מונדוויל [Henri de Mondeville] שחי בין 1260–1320 כתב שנשים ששדיהן גדולים מדי, 'מכניסות שני שקים לתוך השמלות שלהן, מסדרות את השדיים קושרות אותן הדוק ומכניסות אותם פנימה כל יום ואם אפשר קושרות בסרט מתאים'. משורר גרמני אלמוני כתב במאה ה-15 סאטירה 'רבות מכינות שני שקי שדיים, שעימם הן מסתובבות ברחובות, ככה שכל הגברים הצעירים שמתבוננים בה, יראו את שדיה היפים.'. הארכאולוגית סבורה שהרופא כיון רק לעשירות שידעו גם לקרוא, אך מניחה ששני הגרמנים התכוונו גם למעמד האזרחי [Burgher], וכיוון שהחזיות נמצאו במבצר אוסטרי, היא חושבת שגם האצילות לבשו אותם.
מן המאה ה-16 ואילך, השתלט המחוך על מחלקת לבני הנשים, בעיקר בקרב הנשים האמידות. המחוך דחף את החזה כלפי מעלה, אך עיוות גם את מיקומם של איברים פנימיים, במטרה להשיג גזרה צרה במיוחד באזור המותניים. לקראת סוף המאה ה-19, החלו מעצבי הבגדים להתנסות בחלופות שונות למחוך, כמו פיצול המחוך למספר חלקים: פריט מעצב למותן התחתון, והתקן שתמך בשדיים מכיוון הכתף.
בתחילת שנות ה-20, החלו להופיע פריטי לבוש הדומים יותר לחזיות המודרניות, למרות שייצור ברמה מסחרית לא הופיע עד שנות ה-30.
החזייה הראשונה כפי שהיא מוכרת כיום, הומצאה על ידי מארי פלפס ג'ייקוב בשנת 1913, והפכה לפריט לבוש מקובל רק באמצע המאה ה־20. מאז, החזיות החליפו את המחוכים (חלק מעדיפים לכנותם - תחתוניות), וייצור חזיות ומכירתן הפך לתעשייה של מולטי-מיליארדי דולרים, שנשלטת על ידי תאגידים בינלאומיים. במהלך הזמן, הדגש על חזיות הפך מצורך שימושי לאופנה של ממש.
כיום נחשבת החזייה לאחד הבגדים שייצורם מורכב ביותר, בעיקר בשל הקושי בייצורה במידות גדולות.
מבנה והתאמה.
חזיות נבדלות זו מזו בתפקידן, בצורת ייצורן ובמידתן. חזייה מורכבת בדרך כלל ממספר חלקים קבועים: גביעים בשביל השדיים, ביניהם חיבור במרכז עשוי כעין פס, רצועה סביב היקף החזה תחת השדיים ורצועות בעלות אורך ניתן להתאמה המקבעות אותה לכתפיים. חזיות עשויות על פי רוב מטקסטיל, כמו למשל כותנה או פוליאסטר. בד סטרץ' ותחרה הם מרכיבים נוספים של חלק מן החזיות. הבדים המשמשים לייצור החזייה הם לעיתים בדים בעלי מראה אירוטי, בדים מעוטרים, או שקופים למחצה. הגביעים התומכים בשדיים מתוגברים על ידי "צלעות" עשויות מתכת או פלסטיק, שנמצאות תחת השדיים. החזייה בדרך כלל מהודקת על ידי סוגר קרס הנמצא על הרצועה בגב, במקור. בחזיות מסוימות ממוקם הסוגר בחזית, בין הגביעים, ואחרות מעוצבות כך שניתן ללבוש אותן מכיוון הראש, ולהן אין סוגר כלל.
בחלק מהחזיות ישנו ריפוד, שמטרתו להגביר את מידת הנוחיות, או לגרום לשדיים להראות גדולים יותר. חזיות פוש-אפ מעוצבות במיוחד בשביל מחשופים עמוקים, ובהן נעשה שימוש בריפוד ובחיתוך הדוגמה על מנת להשיג את האפקט הזה. ישנו גם ריפוד עשוי מחומר רך, שמושם בין השדיים והחזייה ומשמש ליצירת מראה של חזה גדול יותר מהמידה הנלבשת - לרוב, ריפוד זה יתאים לחזיות עם כיס פנימי, ולכן שינוי הגודל מחושב בעיצוב, ואין צורך לשנות את המידה הנרכשת.
התאמה.
על החזייה, כפריט הלבשה תחתונה, להיות מותאמת בצורה המיטבית לגוף. מכיוון שמבנה השדיים והמרחק ביניהם משתנה בין נשים שונות, רצוי להתאים את החזייה למבנה השד. הרצועה המחברת בין הגביעים, והגביעים עצמם צריכים לספק את מירב התמיכה, יותר מהתמיכה שמספקות רצועות הכתף, שאחראיות למספר בעיות בריאותיות (ראו עקרונות מכניים, בהמשך). מספר נקודות עיקריות חשובות בהתאמת החזייה לצורת ומידת החזה והגוף.
בנוסף, יש לקחת בחשבון, שמידות החזייה יכולות להשתנות במהלך החודש בהתאם לשלבי הווסת השונים.
עקרונות מכניים.
זוג שדיים עשוי לשקול מספר קילוגרמים. לדוגמה, זוג שדיים במידה "D" עשוי לשקול בין שבעה לעשרה קילוגרמים, תלוי במידת ההיקף והגביע (חזה במידה 105D ישקול יותר מחזה במידה 75D וחזה במידה 90J ישקול יותר מחזה במידה 90C).
אחד התפקודים העקרוניים של חזייה הוא להעלות ו"לתמוך" בשדיים, כלומר, להגביה אותם מהעמדה הנורמלית שלהם - על בית החזה. רצועת הכתף של החזייה צריכה לשאת משקל מועט, עקרון הנחשב למאפיין המגדיר של החזייה: תמיכה במשקל מהגב אל הכתפיים, בניגוד להרמה מלמטה (כמו במחוך).
אמון יתר ברצועת הגב כתומכת בשדיים, יוביל לדחיסה מופרזת של השדיים, שכן רצועת הכתף לא תישא את המשקל אותו היא אמורה לשאת, דבר שיש להסב אליו תשומת לב יתרה במיוחד בשדיים גדולים. החולשה ההנדסית הראשית של החזייה היא נוהגת כגלגלת, כאשר היא מעבירה את משקל השדיים מבית החזה התחתון אל יעדים גבוהים יותר כמו הגב, הכתפיים, הצוואר והראש. דבר זה יכול להתבטא בכאב ואף חבלה באיברים אלו, במיוחד לאישה בעלת שדיים גדולים.
גודל ומידה.
הנוחות והתפקוד של כל חזייה תלוי מאוד בגודל ובהתאמה הנכונים. קיים טווח גדול של מידות חזייה אפשריות, בהתאם למגוון הרחב של גודלי שדיים ומבני גוף אצל נשים שונות. מידות חזייה מתפלגות בדרך כלל בשתי דרכים - נפח הגביעים שמתאימים לכיסוי השדיים מיוצג על ידי אות, ואורך רצועת הגב שסביב הגוף מיוצג בערך מספרי. הכרחי הוא, שהחזייה תתאים בדיוק לשתי הדרישות הללו. בדרך כלל ישנה אפשרות כלשהי לכוון מעט את אורך הרצועה, מפני שחזיות מאפשרות בין שתיים לארבע אפשרויות לסגירת הסוגר, כאשר סגירת הסוגר על התפס הקרוב ביותר לרצועה ייצור מצב בו הרצועה היא הקצרה ביותר, וסגירתו בתפס הרחוק ביותר מן הרצועה, תאריך את הרצועה לאורכה המקסימלי. עם זאת, ההמלצה היא לרכוש חזייה שנסגרת על התפס החיצוני ביותר, כדי להאריך את חיי המדף של החזייה במהלך ההתבלות. רצועות הכתף גם כן ניתנות לכוונון ברוב החזיות. גודל השדיים של אישה, בדרך כלל מתבטא על ידי מידת החזייה שלה.
מערכות מדידה.
על אף שבכל החזיות מופיעים תגי מידה, נשים רבות מוצאות שהשיטה היחידה למציאת חזייה שתתאים להן בדיוק ושתיצור את האפקט שהן חפצות בו, היא על ידי ניסוי וטעייה של כל סוג, דגם וטיב של החזייה. בחזיות מתוצרת טובה המידות מדויקות ואחידות, אך בחזיות מתוצרת גרועה לא ניתן לסמוך על דיוק המידות.
מידות שונות של חזיות מקובלות בין מדינות שונות, בין מפעלים שונים ובין סוגים ועיצובים שונים, עובדה היכולה ליצור קשיים רבים בהתאמת החזייה.