באטרופולה שורר אקלים ממוזג והעיר מאופיינת בחורפים ארוכים וקרים יחסית ובקייצים קרירים יחסית. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 13oc. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 650 מילימטרים.
דמוגרפיה.
אוכלוסיית העיר מצויה במגמת קיטון, בשל שיעור תמותה העולה על שיעור הילודה ובשל שיעור הגירה שלילי, בעיקר הגירת עבודה. בין 2002 ל-2010 קטנה אוכלוסיית אטרופולה בשיעור של 6.85 אחוזים. מבחינת התמהיל המגדרי של האוכלוסייה עולה כי מחציתה גברים ומחציתה נשים.
מיכאל שטראוס (איש עסקים)
מיכאל שטראוס (1 במאי 1934 – 17 באוקטובר 2020) היה איש עסקים ישראלי, שכיהן כיו"ר קבוצת שטראוס בשנים 1975–2001.
ביוגרפיה.
נולד לריכרד (ד"ר לכלכלה) ולהילדה שטראוס באולם, בגרמניה הנאצית. ב-1936 עלה עם משפחתו לארץ ישראל. אותה שנה הקימו הוריו מחלבה בחצר ביתם בנהריה. אמו הקימה עסק לייצור גבינות, שנהפך לחברת שטראוס. למד בבית הספר הימי בחיפה, ושירת בצה"ל כמדריך בחיל הים. בתום שירותו הצבאי עשה קורס טכנאי חלב במכון ויצמן למדע, אחר-כך למד בבית ספר לטכנאי חלב בשווייץ.
מילא שורת תפקידים בחברת שטראוס במשך כ-12 שנה, לאחריהן פנה לעבוד שלוש שנים בחברת אדניר (חברת מוצרי גלידה שפעלה בדרום ישראל). שטראוס שב לעבוד בעסק המשפחתי ונרתם לפתח ולקדם את המחלבה.
ב-1975, עם פטירתו של אביו, התמנה שטראוס ליושב ראש מחלבות שטראוס. בשנת 1991 מונה לנשיא ויו"ר קבוצת שטראוס. בשלב זה כללה הקבוצה חברות נוספות ופעילויות רבות בתחום המזון בישראל. משנת 1995 החל מיכאל שטראוס להרחיב את פעילות הקבוצה גם בהיבט הבינלאומי כאשר הוביל לחתימת הסכם שותפות עם תאגיד יוניליוור שרכש 51% ממניות חברת גלידות שטראוס (ב-2010 יוניליוור הגדילה אחזקה זו לכ-90%) ושותפות עם חברת דנונה העולמית שהחלה בייצור מעדני יוגורט תחת המותג הבינלאומי ובשלב מאוחר יותר רכש תאגיד דנונה 20% מהמחלבה.
בשנת 1997 הוביל שטראוס מהלך אסטרטגי של כניסה לשותפות עם חברת "עלית" ורכישת השליטה בחברה, שותפות משמעותית ביותר עבור הקבוצה - הייתה זו כניסה לתחום הקפה הקלוי בשווקים בינלאומיים. קבוצת שטראוס הייתה מאז ליצרנית הקפה החמישית בגודלה בעולם במונחי רכש קפה ירוק ורוב פעילות הקפה מתרכזת במרכז ומזרח אירופה, בישראל ובברזיל.
אחד המהלכים הגדולים והמשמעותיים שביצע כמנהל קבוצת שטראוס, טרם פרישתו מהניהול השוטף, היה בשנת 1999 עם הכניסה לשותפות (50%) עם תאגיד הענק פפסיקו-פריטו ליי, ואשר היוותה תשתית לשותפות נוספת שנרקמה בין שטראוס לפפסיקו בשנת 2007 בתחום הסלטים הטריים, עת נכנסה פפסיקו כשותפה ב-50% בחברת סברה, הנמצאת בבעלות משותפת עם חברת שטראוס.
ב-2001 העביר שטראוס לבתו עופרה את תפקיד יו"ר הקבוצה ועבר לכהן כיו"ר שטראוס אחזקות (המחזיקה במניות החברה המשפחתית ובעלת השליטה בקבוצת שטראוס) וכחבר דירקטוריון בקבוצה. ביוני 2011 הודיע על פרישתו כדירקטור בחברה, במקומו מונה לדירקטוריון קבוצת שטראוס בנו עדי.
תחת ניהולו והנהגתו של מיכאל שטראוס צמחה החברה במהרה, הגיעה להישגים רבים והפכה לחברה משמעותית ביותר במשק הישראלי וחברה בין-לאומית הפועלת ביותר מ-20 מדינות ומעסיקה בישראל 7,000 עובדים וסה"כ בעולם כ-14,000 עובדים. אחותו רעיה שטראוס-בן־דרור הצטרפה אליו וסייעה בעיצוב דמותה של החברה עד לפרישתה מהחברה בשנת 2003.
מיכאל שטראוס הקים בבעלות משותפת עם אחותו רעיה שטראוס את חברת "שטראוס השקעות", חברה המנהלת כספים והשקעות ופעילה בישראל ומחוצה לה.
גם כשכבר לא החזיק בתפקיד פעיל בקבוצת שטראוס הבורסאית, המשיך מיכאל שטראוס להיות בעל השליטה ושימש יו"ר בחברת שטראוס אחזקות – חברת האם של "שטראוס גרופ", שהיא חברה ציבורית. בנוסף, כיהן כדירקטור ובעל-שליטה בחברות פרטיות נוספות כגון שטראוס השקעות, רב-אתגר, נכסי מיכאל שטראוס.
לפי דירוג עשירי העולם שערך כתב העת "פורבס" בשנת 2011 נאמד הונם של מיכאל שטראוס ובני משפחתו ב-1.1 מיליארד דולר. הם דורגו באותה שנה במקום ה-12 ברשימת עשירי ישראל ובמקום ה-1,057 ברשימת עשירי העולם.
פעילות ציבורית.
במהלך שנות פעילותו בחברה ואף מעת פרישתו מניהול פעיל בקבוצת שטראוס עסק מיכאל שטראוס בפעילות ציבורית רחבה. היה חבר הוועדה המצומצמת של ענף החלב, יו"ר המי"ל, יו"ר איגוד המפרסמים, חבר במועצות ציבוריות שונות, ובהתאחדות התעשיינים בישראל שימש יו"ר אגף מזון, יו"ר ועדת הביקורת וחבר נשיאות. כמו כן היה פעיל בהתנדבות למעלה מ-17 שנים למען העיר עכו וסייע רבות לעיר בבניית חזון, גיוס משאבים, הקמת מפעלי תרבות וחינוך ועודד חברות ותעשייה להשקיע בעיר ולהרחיב את היקף התעסוקה בה.
בשנת 1983 זכה בפרס התעשייה בקטגוריית המזון מטעם התאחדות התעשיינים בישראל, ובשנת 2007, באות ראש הממשלה, בשל תרומתו הרבה לפיתוח כלכלי של הגליל בפרט ומדינת ישראל בכלל.
במאי 2006 הוענקה לו אזרחות כבוד של העיר עכו.
בשנת 2006 העניקה לו חברת דן אנד ברדסטריט אות הוקרה למצוינות ניהולית לאורך זמן, אחרי שנבחר לכך בידי ראשי המשק הישראלי.
חיים אישיים.
מיכאל שטראוס התגורר בנהריה והיה אב לשלושה ילדים: עפרה שטראוס, עירית שטראוס הנשואה ללאון קופלר, הבעלים של רשת סופר פארם, ועדי שטראוס. אחותו היא רעיה שטראוס-בן דרור.
שטראוס נפטר ב-17 באוקטובר 2020 בבית החולים אסותא רמת החייל בתל אביב.
מארק ריץ'
מארק ריץ' (באנגלית: Marc Rich; נולד בשם מרסל דייוויד רייך; 18 בדצמבר 1934 באנטוורפן בלגיה - 26 ביוני 2013 בלוצרן שווייץ), איש עסקים ואיל הון יהודי, שהחזיק באזרחות ישראלית ובדרכונים אמריקאי, ספרדי ובלגי. היה המייסד של חברת המסחר הבינלאומית "Marc Rich &amp; Co AG" (כיום גלנקור) ונודע בכינוי "מלך הסחורות", כיוון שהיה הסוחר הפרטי הגדול ביותר בנפט אשר המציא את הסחר המידי בו. הונו נאמד ב-2012 ב-2.5 מיליארד דולר, והוא דורג בשנת 2006 במקום ה-242 ברשימת 400 עשירי העולם של המגזין "פורבס". ריץ' היה מעלים המס הגדול בארצות הברית שזכה לחנינה נשיאותית, וביקורת רבה ליוותה את עסקיו ואת פעילותו במסחר, בין היתר על קיום מסחר עם איראן, עיראק ומשטר האפרטהייד.
ילדותו.
אביו, דוד רייך, נולד ב 1902 למשפחה יהודית אורתודוקסית בעיירה פז'מישל באימפריה האוסטרו-הונגרית. בתום מלחמת העולם הראשונה נערכו פוגרומים ביהודים ברחבי האימפריה ודוד רייך והוריו נמלטו לפרנקפורט בגרמניה. לאחר עליית הנאצים לשלטון ב 1933 נמלט דוד רייך מגרמניה, שנה שבה פגש את אשתו, ושנה לאחר מכן הזוג התחתן והחליט להשתקע באנטוורפן בלגיה.
ריץ' נולד באנטוורפן בשנת 1934 והיה בן יחיד. אביו היה אדם מלומד, שהקפיד בכל הנוגע למשמעת, עבודה קשה ולמצוות הדת, ומרק העריץ אותו. פאולה, אמו של מארק, הייתה אישה אינטליגנטית מגוננת ממוצא צרפתי.
באביב 1940, לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה ובעיצומה של הפלישה הגרמנית למערב אירופה, היגרה משפחתו לצרפת של וישי בזכות רכב סיטרואן שאבא של ריץ' קנה בכל חסכונותיו, הפליגה לאוסטרליה בספינת פליטים אך עוכבה במרוקו וריץ' ומשפחתו עוכבו במחנה הפליטים אזמור במרוקו. לבסוף ב-1941, בזכות פניתה של אחותו של אביו למזכיר המדינה האמריקאי, הותר למשפחה להפליג לארצות הברית.
בארצות הברית המשפחה שינתה את שמה לריץ' ונדדה מניו יורק לפילדלפיה וקנזס עד שחזרו לניו יורק. ריץ' היה ילד שקט ומופנם שנאלץ להסתדר בכוחות עצמו. ריץ' למד בתיכון רודוס שבמנהטן ואביו היה הדמות המשפיעה והמכוננת ביותר בחייו ומארק תמיד שאף לעורר בו גאווה. ריץ' עבד כסוחר עבור אביו שייבא שקי יוטה מבוליביה ולאחר מכן החל את לימודיו באוניברסיטת ניו יורק, אולם עזב לאחר סמסטר אחד.
מרק הצעיר גדל בסביבה דו-לשונית, הוא דיבר בבית גרמנית, שפת אביו וצרפתית, שפת אימו.
ב 14 בפברואר 1947 ריץ' ומשפחתו קיבלו אזרחות אמריקאית.
דרכו במסחר.
ריץ' עזב את לימודיו באוניברסיטת בניו יורק כדי לעבוד בחדר הדואר של חברת האחים פיליפ, (כיום ), החברה המובילה בארצות הברית לסחר בטובין. לאחר שעבד בכל מחלקות החברה, הכיר אותה על בוריה והתקדם בסולם הדרגות עד שהועבר לאגף המשלוחים, שם היה אחראי על השליטה בכל התנועות של המוצרים הפיזיים של החברה. בהמשך עבר בין סניפי החברה בעולם וניהל את המשרד במדריד בשנים 1964–1974. מנהל החברה, יהודי אורתודוקסי, טיפח את הסוחר הצעיר ולימד אותו את יסודות הסחר במתכות ובחומרי גלם וריץ' למד רבות על אופי הסחר עם מדינות העולם השלישי. ריץ' היה בעל חושים חדים בתחום המסחר וידע לזהות הזדמנויות בתקופות משבר ומלחמות ולנצל הזדמנויות. לאחר מלחמת קוריאה קנה כספית ויצר לה שוק כשמכר אותה לספקים של סוללות לצבא האמריקאי וידע לזהות את משבר הנפט העולמי בסוף שנות ה-60 כשרכש נפט ומכר אותו באופן מידי ובכך יצר את שוק הסחר המידי לנפט.
עד מהרה הפך ריץ' לאחראי בחברה על הסחר עם מדינות כמו קובה, בוליביה וספרד ופיתח רשת ענפה של קשרים והכרויות אישיות. ב-1965 הוריו, שהיו מיודדים עם הוריה של הזמרת דניס אייזנברג, הכירו לו אותה, והם התחתנו כשנה לאחר מכן, באוקטובר 1966.