הספר עוסק במסע החיפושים של פרסי, הייזל ופרנק לשחרור אל המוות תנטוס ולשיחרור עיט הלגיון הרומאי. בספר זה נפתר המתח לגבי מקום הימצאו של פרסי, אף שהוא אינו זוכר שום דבר ממחנה החצויים למעט דמותה של אנבת'. בספר זה אנחנו גם מכירים את פרנק ואת הייזל, שני חצויים רומאיים מתוך השבעה בנבואה הגדולה. מתגלה שפרנק הוא בן מארס, וכן נצר של פוסידון ובעל יכולת לשנות צורה, והייזל היא בת פלוטו שהקריבה את עצמה בשנות הארבעים וניקו די אנג'לו (אחיה למחצה) החזיר אותה לחיים. בסוף הספר, פרסי מתקבל להיות פריאטור [כמחליף של ג'ייסון הנמצא במחנה החצויים], פרנק והייזל ביחד. הספר מסתיים בהגעת ארגו 2 אל המחנה הרומי.
הנבואה של ספר זה:
כאשר מארס שולח את החצויים למסע החיפושים, הוא נותן להם נבואה ישירה מהרגיל, בניגוד למה שהאוגור אוקטביאנוס חשב שראוי
במהלך המסע, כאשר הם בעליית הבית של ביתו של פרנק, אלה ההרפיה מצטטת את תחילתה של נבואה "אמיתית" בלטינית:
היא מוסיפה "שרוף. השאר שרוף".
אות אתנה.
עוסק במפגש בין שבעת החצויים ובמסעם לרומא. בתחילת הספר מסופר לנו על הפגישה בין הרומאיים לחצויים ממחנה החצויים ובין פרסי לאנבת'. בהמשך מתגלה כי ליאו שהיה נתון בשליטת איידולון, תקף את מחנה רומא ושבעת החצויים מסתלקים משם בעוד הרומאים הכעוסים רוצים נקמה. במהלך הספר מתגלה לנו כי הר אולימפוס סגור מכיוון שהאלים סובלים מפיצול אשיות בין הצד הרומי שלהם לצד היווני, וכי המלחמה בין מחנה רומא למחנה החצויים רק מחמירה את המצב. ובנוסף מגלים כי גם פרסי וג׳ייסון היו תחת השפעת איידלואנים והם נלחמים זה בזה. פרסי ואנבת' אשר מאושרים לשוב ולהיות יחד מגלים שאנבת' חייבת לצאת למסע בעקבות "אות אתנה" והיא חייבת לעשות זאת לבד. במסעה היא מגלה את עקבותיו של פסל אתנה פרתנוס, הנשמר על ידי העכבישה הענקית ארכנה. היא מצליחה להונות את ארכנה ולהביס אותה. חבריה מוצאים אותה ומנסים לחלץ אותה ואת הפסל לסיפון הארגו 2. אבל בכוחותיה האחרונים ארכנה טווה קור שנכרך לאנבת' סביב הקרסול והיא נופלת לתהום טרטרוס. פרסי מסרב להפרד ממנה שוב ונופל יחד איתה. ברגעים האחרונים הוא מבקש מניקו לפגוש אותם שוב בשערי המוות, שכן יש לסגור אותם משני הצדדים בו-זמנית.
הנבואה של ספר זה:
גם את הנבואה הזו אמרה אלה (ההרפיה)
בית האדס.
הספר מסופר בשני מסלולים שונים: המסלול של פרסי ואנבת' בטרטרוס והמסלול של האחרים (שאר החצויים מנבואת השבעה, המאמן הדג' וניקו די אנג'לו) לאפירוס שביוון, שם נמצא הצד החיצוני של שערי המוות, בית האדס. בטרטרוס, אנבת' ופרסי פוגשים את בוב הטיטאן, ונעזרים בו בשביל לחצות את טרטרוס ולשרוד את המפלצות הרבות שהם פוגשים. הם עוברים את ניקס ונתקלים באראי, רוחות הקללות שהופנו אליהם בנשימה האחרונה של אויביהם המובסים. הם פוגשים גם את דמסן, הענק שוחר השלום (נוגד לארס, אל המלחמה) שמסייע להם גם הוא, מרפא אותם מפגיעות האראי ומעניק לאנבת' חרב מעצמות ועור דרקון כתחליף לפגיון שאיבדה. בסוף המסע, כשהם מנסים להגיע אל שערי המוות, בוב הטיטאן ודמסן מקריבים את עצמם כדי שפרסי ואנבת' יוכלו לצאת חזרה לעולם. למעלה, ארגו שתיים נוסעת במסלול עקיף שהציעה להם הקטה מכיוון שגאיה יצרה להם הפרעות רבות במסלול הישיר. הם עוברים במדינות שונות ברחבי אירופה, ונלחמים במפלצות ובענקים, עד שהם מגיעים לבית האדס שבאפירוס. שם הם פוגשים את פרסי ואנבת', סוגרים את שערי המוות ומביסים את הענק קליטיוס. לבסוף, הם פוגשים את ריינה, והיא, ניקו והמאמן הדג' לוקחים את אתנה פרתנוס חזרה למחנה במסעות צללים כדי לנסות להשכין שלום בין המחנות, בעוד שהשבעה פונים לאתונה לקרב האחרון.
דם האולימפוס.
הספר החמישי והאחרון בסדרה. ראה אור בעשרים וחמישה בינואר 2015 בעברית. גם ספר זה מתנהל בשני מסלולים. מסלול אחד הוא מסעם של ניקו, ריינה והמאמן הדג' מהארצות העתיקות אל מחנה החצויים במטרה להחזיר את אתנה פרתנוס ובכך להחזיר את השלום בין היוונים לרומאים. ניקו מעביר אותם באמצעות מסעות צללים רצופים. השימוש התכוף בקסמים אלה פוגע בו. במהלך מסעם הם עוברים בבית של ריינה וניקו מגלה את סודה הגדול. גם ריינה מגלה את סודו של ניקו. השניים לומדים להכיר אחד את השנייה ולבסוף סומכים אחד על השני לגמרי.
מסלול שני הוא מסעם של פרסי, אנבת, פייפר, ג'ייסון, הייזל, פרנק וליאו אל אתונה כשהם מנסים לעצור את גאיה מלהתעורר. בניגוד לאירועים קודמים בהם השבעה היססו, ולא ידעו כיצד לפעול, השבעה התבגרו, ולמדו לסמוך אחד על השני לחלוטין. כוחותיהם מתעצמים בנפרד וביחד. לבסוף הם מגיעים לאתונה ונלחמים בצבאותיה של גאיה. בסוף הספר ליאו מקריב את עצמו בשביל להרוג את גאיה בפיצוץ עצום, אך בעזרת פסטוס ו"מרפא הרופאים" שהוא קיבל מאסקלפיוס הוא חוזר לחיים. בכך מוגשמת נבואת השבעה – שבעת החצויים אכן נענו לאתגרה של גאיה; כפי שהציעה פייפר במהלך המסע, משמעות המשפט "עולם ומלואו יבער או יסער" היא שגאיה תושמד על ידי ג'ייסון או ליאו שייפגעו בתהליך; ליאו קיים עד נשימתו האחרונה (באופן מילולי, שכן הוא מת וחזר לחיים במהלך התהליך) את הבטחתו לקליפסו, שהוא יציל אותה מכלאה – האי הקסום אוגיגיה; ובשערי המוות אכן גועשת מלחמה, מלחמתם של פרסי, אנבת', הטיטאן יאפטוס (בוב) והענק דמסן בצבאה של גאיה.
התגשמות נבואות.
הנבואה הראשונה בסדרת הספרים היא:
הנבואה מתגשמת כך:
במהלך "בן נפטון" נותן מארס נבואה לקונית וברורה יותר מהרגיל לחצויים שיצאו צפונה:
בהמשך מופיעה נבואה "אמיתית" מפי ההרפיה אלה, אך היא מקוטעת:
אלה מוסיפה "שרוף... השאר שרוף" וכך מתברר שהיא קראה עותק שרוף-למחצה של ספרי הסיבילות, מה שהופך אותה ליקרת ערך בעיקר בעיני אוקטביאנוס, האאוגור שמחפש אחר הספרים.
הנבואה מתגשמת כך:
הנבואה השלישית בסדרת הספרים היא:
הנבואה מתגשמת כך:
נבואה נוספת (חלקית) היא כאשר האלה נמסיס אומרת לליאו שהיא תוכל לעזור בבעיה שלא יוכל לפתור, אך הוא ישלם מחיר כבד ונותנת לו עוגיית מזל. הנבואה מתגשמת כך: הוא אינו יודע מהו הקוד לכדור שארכימדס בנה, אז הוא מבקש את עזרת נמסיס בשבירת העוגייה, ומציל את הייזל ופרנק מהאידולונים, אולם הוא משוכנע שפרסי ואנבת' שנפלו לטרטרוס הם המחיר ששילם.
הנבואה הראשית, שניתנה על ידי רייצ'ל אליזבת דר בסוף הסדרה הקודמת, והרומאים מכירים אותה כ"נבואת השבעה" העתיקה, היא
שבעה חצויים יענו לאתגר – הכוונה לשבעת החצויים (פרסי, אנבת', ג'ייסון, פייפר, פרנק, הייזל, ליאו) שיצאו למסע ברומא ולאחר מכן ביוון- מקור האלים.
עולם ומלואו יסער או יבער – ליאו בעזרת פסטוס מרים את גאיה לשמיים, שזאת הדרך היחידה שבה אפשר לחסל את גאיה. ג'ייסון ופייפר עולים אחריו, ליאו מעלה באש את גאיה, ג'ייסון שומר שהיא לא תרד לאדמה ופייפר מנסה להרדים את גאיה. פייפר מצליחה, גאיה מתאיידת וליאו מת אבל חוזר לתחייה בזכות מרפא הרופאים.
נדרים לקיים עד כלות הנשימה – ליאו נודר בנהר הסטיקס שימצא את קליפסו ויחלץ אותה מאוגיגיה, ותוך כדי קיום הנדר, מת וחזר לחיים.
בשערי המוות תגעש מלחמה – הכוונה לשערי המוות שבבית האדס שבאפירוס, שם נלחמו החצויים שיצאו למסע נגד חייליה של גאיה.
נקודת האומגה
בית-אומר
גבינת צ'שר
אוברסאולם
גבינת צ'שייר
גבינת צ'שייר או גבינת צ'שר (באנגלית: Cheshire cheese) היא גבינה אנגלית קשה ומתפוררת, המיוצרת באזור צ'שייר ובמחוזות הסמוכים לו (מחוזות דנבישייר ופלינטשייר בוויילס, ומחוזות שרופשייר וסטרטפורדשייר באנגליה). הגבינה נחשבת לאחד המאכלים האופייניים של המטבח האנגלי.
היסטוריה.
גבינת צ'שייר נקראה בשם זה כבר בשלהי ימי הביניים. הגבינה מוזכרת בשמה בספרו של תומאס מאפט "שיפורי בריאות" משנת 1580 לערך.
הגבינה זכתה לפופולריות רבה במהלך השנים, ובשלהי המאה ה-18 הייתה הפופולריות בגבינות אנגליה. בשנת 1758 החליט הצי המלכותי להאכיל את מלחיו בגבינה זו ובגבינת גלוסטר במקום בגבינות אחרות.
בשלהי המאה ה-19 ייצרו כ-12,000 טונות מהגבינה מדי שנה. כאשר גבינה קשה זו התאימה לאמצעי התחבורה באותה עת, והצליחה לשרוד את המסע לשווקים של לונדון ומשם לכל רחבי אנגליה. בשלהי המאה ה-19, עם שיפור אמצעי התחבורה, החלו למכור גבינה רכה יותר, שהייתה זולה יותר וזכתה לפופולריות רבה במרכז וצפון אנגליה.
בשנת 1960 הגיעו מכירות הגבינה לשיא של כ-40,000 טונות מדי שנה.
טנדר
טנדר או מטענית הוא כלי רכב קל להובלת מטען, שלפי התקן האמריקאי משקלו אינו עולה על 6,300 קילוגרם. בארצות הברית וקנדה נחשב כלי רכב זה למשאית קלה ().
מקור השם.
השימוש במילה "טנדר" לתיאור כלי רכב זה קיים רק בעברית. באנגלית משמשת המילה "tender" לסוגים שונים של כלי תחבורה המיועדים לצרכיהם של כלי תחבורה אחרים, ביניהם קרון מיוחד הרתום לקטר קיטור ונושא עבורו דלק ומים, ואונייה המשמשת למטרות אספקה לאוניות צי. בתקופת מלחמת העולם הראשונה יצרה חברת קרוסלי הבריטית רכב עזר למטוסים עבור ה-Royal Flying Corps (ולימים גם עבור חיל האוויר המלכותי). שמו של הרכב, בדומה לקרון ולאונייה, נקבע לפי תפקידו - "טנדר קרוסלי" (באנגלית Crossley Tender).
מאוחר יותר, בשנות ה-20 של המאה ה-20, השתמשה גם המשטרה הבריטית בטנדר קרוסלי, בין השאר בארץ ישראל. שם הדגם חדר אז לשפה העברית כשם עצם והפך לשמו הגנרי של סוג הרכב. באקדמיה ללשון החליטו על שם עברי לטנדר: מטענית.
ברוב הארצות דוברות האנגלית מכונה כלי רכב זה פיק-אפ (בארצות הברית ובקנדה: "Pickup Truck" או "Truck"; בבריטניה ובאירופה: "Pickup").