חשיבותה של בארי עלתה בשנת 852, כשהפכה למרכז הכוח המקומי של האימפריה המוסלמית, משושלות אומיה ועבאס, תחת האמיר הראשון של האזור, סוואדן. ב-885 העיר הפכה למושבו הרשמי של המושל הביזנטי.
בשנים 1009–1011 פרץ מרד נגד השלטון הביזנטי המקומי על ידי האציל מלוס מבארי ואחיו החורג דאתוס. המרד דוכא באכזריות על ידי הביזנטים בקרב קנה, שבו נכנסו הנורמנים לאזור בפעם הראשונה. ב-1025 נקשרה העיר ישירות למושב האפיפיור ברומא תחת שלטונו של הארכיבישוף ביזנטיוס, וקיבלה מעמד של עיר פרובינציאלית.
ב-1071 נכבשה בארי על ידי רוברט גיסקר. ב-1087 הוקמה בעיר בזיליקת ניקולאס הקדוש על מנת לאסוף את שרידי ניקולאס הקדוש, שהובאו בחשאי מהערים מירה וליקיה שבאסיה הקטנה. ב-1095 הוכרזה בעיר היציאה למסע הצלב הראשון על ידי פטר הנזיר. באוקטובר 1098 האפיפיור אורבן השני, זה שקידש את הבזיליקה בעיר ב-1089, כינס את עיריית בארי, כחלק מסדרה של עיריות כנסייתיות שכונסו על מנת להכריע בשאלת הבן שעסקה בעניין השאלה אם רוח הקודש באה רק מהאב או גם מהבן.
בשנת 1117 התחוללה בבארי מלחמת אזרחים עם רצח הארכיבישוף ריסו. השלטון על בארי נתפס על ידי גרימולד אלפרניטס, יליד לומברדיה, שנלחם כנגד הנורמנים. גרימולד הידק את הקשרים עם ביזנטיון וונציה והגדיל את פולחן ניקולאס הקדוש בעירו.
ב-1156 נבזזה העיר ונחרבה. פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומלך סיציליה תיקן את מבצר באריס הסמוך לעיר. במשך השנים הבאות נבנתה ונהרסה העיר מספר פעמים.
עד המאה ה-19.
איזבלה מנאפולי, נסיכת נאפולי וכלתו של דוכס מילאנו ג'אן גָלֵאָצוֹ ספורצה הרחיבה את הטירה שבעיר ועברה להתגורר בה לאחר מכן, בשנים 1499–1524. בשנת 1557 הפכה העיר לחלק מממלכת נאפולי.
ב-1805 הוכתר נפוליאון בונפרטה למלך איטליה, ומינה את אחיו החורג יואכים מוראט למלך נאפולי, וכך גם בארי נכנסה לשליטתו. ב-1808 בנה מוראט חלק חדש לעיר, שנקרא עד היום על שמו, "מוראטיאנו". תחת שליטתו של מוראט גדל נמלה של העיר והפך לחשוב שבנמלי האזור.
המאה ה-19 - היום.
בדצמבר 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, הופצצו העיר ונמלה. ההפצצה גרמה להטבעת עשרות אוניות, שמאחת מהן דלף גז חרדל ולשיתוק הנמל עד לפברואר 1944. באפריל 1945 ניזוק הנמל שוב עקב התפוצצות אוניית תחמושת.
דמוגרפיה.
בארי היא עיר בעלת אוכלוסייה מגוונת ביותר. זאת כתוצאה ישירה מהגירות חוקיות ובלתי חוקיות של אנשים שונים לעיר. ההגירות מגיעות לעיר בעיקר מאלבניה, ועל כן מהווים האלבנים את המיעוט הגדול ביותר בעיר. נכון לתחילת המאה ה-21 חי בעיר מספר קטן של יהודים. בבית העלמין של בארי קיימת חלקה יהודית, ובה קבורים בין השאר, כמה עשרות יהודים שנספו במחנות הפליטים שהיו בסביבות העיר, בדרכם לאניות המעפילים שיצאו מהנמל, בדרכן לארץ ישראל, בתקופת המנדט הבריטי.
חלוקה אתנית של תושבי העיר:
קבוצות אתניות קטנות אחרות הן בריטים, פיליפינים ואתיופים.
ספורט.
לעיר בארי יש קבוצת כדורגל איי.אס. בארי, המשחקת בסרייה ב', הקבוצה לא זכתה מעולם בתואר כלשהו והיא מתנדנדת לרוב בין הליגה הראשונה לליגה השנייה, בשנת 2009 העפילה הקבוצה לליגה האיטלקית הראשונה אחרי שמונה שנים של היעדרות אך כעבור שנתיים היא נשרה חזרה לליגה השנייה.
טרייסטה
בארי
הנסיך הקטן
הנסיך הקטן (בצרפתית: Le Petit Prince) הוא ספרו המפורסם ביותר של הסופר הצרפתי אנטואן דה סנט־אכזופרי, שכתב אותו, ככל הנראה, בעת שהותו במלון בניו יורק. הספר יצא בשנת 1943.
בעודו כתוב ומאויר כספר ילדים, ב"הנסיך הקטן" באים לידי ביטוי מספר רעיונות מעמיקים בנוגע לחיים ולאהבה, המעוררים תהייה אם אמנם הוא כזה. ההקדשה: "לליאון ורת, כשהיה ילד קטן", מרמזת לכך שהספר מכוון לזיכרון הילדות הנוסטלגי של הקוראים המבוגרים, ולא דווקא לילדים.
העלילה סובבת סביב התרחשות דמיונית, בה מוצא עצמו המספר, סנט־אכזופרי, תקוע במדבר סהרה לאחר תקלה מכנית במטוסו (ואמנם, סנט־אכזופרי היה טייס בחייו, ונחת נחיתת חירום במדבר סהרה, בהמשך מצא את מותו כשמטוסו נפל במלחמת העולם השנייה), שם הוא פוגש צעיר משונה - הוא הנסיך הקטן, גיבור הסיפור אליו הוא נקשר במהרה. בשיחותיהם, חושף המחבר את השקפתו על חוסר ההגיון שמפגין המין האנושי לעיתים, ועל האמיתות הפשוטות אותן נוטים לשכוח המבוגרים.
האיורים בספר, המתארים את הנסיך הקטן ואת ההתרחשויות העיקריות, הם פרי עטו של המחבר, ומוסיפים נופך ייחודי לספר.
תמצית העלילה.
הנסיך מתגורר על אסטרואיד קטן ובו שלושה הרי געש ושושנה אחת, אליה הנסיך קשור מאוד רגשית. הוא מבלה את ימיו בדאגה ובטיפוח הכוכב שלו: בגריפת לועי הרי הגעש ובשרוש שורשי עצי הבאובב שמנסים כל הזמן להתרחב ולהתפשט, מה שעלול לבקע את הכוכב הקטן. לאחר ריב עם השושנה המפונקת, עוזב הנסיך את כוכבו על מנת לראות את היקום. הוא מגיע למספר אסטרואידים אחרים, כשבכל אחד מתגורר מבוגר, טיפשי בדרכו שלו.
על הארץ, מגלה הנסיך שורה שלמה של שיחי שושנים, ורוחו נופלת, מכיוון שהשושנה שלו אמרה לו שהיא ייחודית ויחידה ביקום כולו. הוא פוגש שועל ומאלף אותו (לבקשתו), והשועל מסביר לו כי שושנתו אכן ייחודית, מכיוון שהנסיך נתן לשושנה אהבה והשקיע זמן באהבה לה.
הנסיך פוגש בעוד שני מבוגרים על הארץ:
הנסיך פוגש את המספר במדבר, ומבקש ממנו לצייר לו כבשה. לאחר כמה ניסיונות כושלים לצייר כבשה שתתאים לרצונו של הנסיך, מצייר לו הדובר קופסה, ובה, לפי דבריו, נמצאת הכבשה. הנסיך מקבל זאת בשמחה.
הנסיך פוגש במדבר נחש, שמבטיח לו כי יש לו הכח להחזיר את הנסיך לכוכב הבית שלו. לאחר מחשבה, הנסיך נפרד מן המספר פרידה מלאת רגשות, ומרשה לנחש להכיש אותו. הנסיך הקטן נופל בדממה על החול, ולא משאיר אחריו אף סימן פיזי.
בספר מוזכרת סכנת עצי הבאובב, שזרעיהם דומים לאלה של שושנים אך יש לגלות ולנכש אותם ברגע שמבינים את טיבם, שאם לא כן הם עלולים לגדול עד כדי כך ששורשיהם ישתלטו ואף יבקעו את האסטרואיד כולו. ישנו גם איור של כוכב שדיירו העצל לא דאג לעשות זאת, כשהוא אכן עומד להתבקע מעומס השורשים של שלושת העצים הענקיים שצמחו עליו. תיאור זה נחשב כמשל לעליית הפאשיזם והנאציזם, אשר בתחילתם נראו לאנשים רבים באירופה כרעיונות חכמים ואידיאליים, וה"עצלן" הם מדינאי המערב אשר לא נלחמו בהם מיד עם הופעתם.
דפים אבודים.
בשנת 2012 נמצאו שני דפים אבודים של הספר, השופכים אור חדש על העלילה. הדפים נמצאו באוסף כתבים של הסופר, והועברו לבית מכירות. העמוד הראשון מציג גרסה מוקדמת של הרגע בו הנסיך מגיע לכדור הארץ, וטקסט ששונה לאחר מכן בגרסה הסופית. העמוד השני מציג דמות חדשה לגמרי - חובב התשבצים. הנסיך וחובב התשבצים מנהלים שיחה על כדור הארץ ואז הנסיך מסייע לו עם מילה שהוא לא מצליח לפתור בתשבץ כבר שלושה ימים (שש אותיות, מתחיל ב־G). מאחר שהדף נכתב בניו יורק בשנת 1941 יש סבירות גבוהה שהמילה החסרה שלא מופיעה בטקסט היא "מלחמה" (בצרפתית: Guerre).
תרגומים.
"הנסיך הקטן" הפך ליצירה המצליחה ביותר של סנט־אכזופרי, הוא תורגם ל-301 שפות ודיאלקטים, ונמכר לפי הערכות בין 200 מיליון ל-450 מיליון עותקים ברחבי העולם (נכון לשנת 2021), מה שהופך אותה לאחד הספרים הנמכרים והמתורגמים ביותר שיצאו אי פעם.
הספר תורגם לעברית חמש פעמים, על ידי מתרגמים שונים. התרגום הראשון, בידי אריה לרנר, יצא לאור בשנת 1952, תרגום זה זכה בסך הכול ל-40 הדפסות, כשהאחרון יצא בשנת 2001. התרגום השני, בידי אילנה המרמן, יצא לאור בשנת 1993. מהדורה נוספת בתרגומה של המרמן יצאה גם בשנת 2000. שני התרגומים יצאו לאור בהוצאת "עם עובד", ושניהם מלווים באיוריו של המחבר.
התרגום השלישי, יצא בגרסה מודפסת ובגרסה דיגיטלית, בידי דרור גרין, בשנת 2014 והופץ באמצעות אתר מימון ההמונים הדסטארט. גרין גם יצר לו מעין ספר המשך בשם “שיחות עם הנסיך הקטן”, המתאר כאמור את המפגש שלו עם הנסיך הקטן, בו גרין מתאר את רעיונות פילוסופיים ופסיכולוגיים שהגה.
התרגום הרביעי, מאת תלמה אליגון־רוז בעברית עדכנית, מלווה באיוריו של המחבר, יצא לאור בשנת 2015 בהוצאת מחברות לספרות.
התרגום החמישי תורגם על ידי רויטל שלם, ועריכתו נעשתה בידי דנית סלומון. ספר זה יצא בהוצאת "קוראים" בשנת 2015.
הספר גם תורגם ליידיש בשם "דער קליינער פרינץ" על ידי שלמה לרמן וללאדינו בשם "איל פרינצ'יפיקו" על ידי אבנר פרץ. הטקסט בספרדית יהודית נכתב הן בכתב רש"י הן בכתב לטיני.
מורה
מורה הוא אדם העוסק בהוראה. המורה אחראי על הלמידה של תלמידיו כחלק מתהליך החינוך.
לרוב, המורה מועסק במסגרת כיתה של בית ספר השייך לחינוך פורמלי.
תפקידי המורה.
מידת האחריות של המורה לחינוך הדור הצעיר משתנה מחברה לחברה ומתקופה לתקופה.
אופי התייחסותו של מורה לכל תלמיד, וטכניקת הלימוד שהוא מיישם על תלמידיו השונים, הם משתנים לא קבועים, המושפעים מאישיות המורה, השקפת עולמו החינוכית, סביבת הלימוד, הרקע החינוכי והחברתי של התלמידים, מטרות הלמידה של המורה והתלמיד, ודרישות המערכת החינוכית שבה המורה נמצא.
המורה הוא הגורם המרכזי אשר מחולל שינויים רצויים אצל הלומדים.
כמו כן, למורה יש חלק פעיל בתהליך ההתפתחות החברתית והחיברות של התלמיד.
בעוד שהקשרים הבין אישיים הראשונים מתחילים בגיל הינקות במסגרת המשפחה, קשרים משמעותיים נוספים של הילד עם אנשים מבוגרים יכולים להיווצר מול דמויות חינוכיות כמו הגננת והמורה.
על כן ישנה חשיבות מכרעת לאישיותו ולהתנהגותו בכיתה.
על מנת לשמור על מסגרת השיעור, על המורה להקפיד על הצבת גבולות ברורה בכיתת הלימוד.