הנרי ארנסט אטקינס (באנגלית: Henry Ernest Atkins; 20 באוגוסט 1872, לסטר – 31 בינואר 1955) היה שחמטאי בריטי. אומדן מד הכושר מציב אותו עם 2702 בינואר 1903, במקום השישי בעולם.
אטקינס למד מתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג'. לאחר מספר תפקידי הוראה שמילא בבתי ספר שונים מונה בשנת 1909 למנהל הקולג' החדש בהודרספילד באזור יורקשייר והאמבר, תפקיד אותו מילא עד לפרישתו.
בשנת 1895 הגיע למקום השני בתחרות המשנה של הייסטינגס, אחרי גזה מארוצי, תוצאה שהקנתה לו תואר של אלוף אנגליה לחובבים. בשנת 1899 ניצח בתחרות אמסטרדם, בהפרש של ארבע נקודות מהמקום השני, אדולף אולנד.
אטקינס זכה באליפות בריטניה בשחמט תשע פעמים, בשנים 1905-1911, בשנת 1924 ובשנת 1925. בגיל 65, בשנת 1937 השתתף פעם נוספת באליפות והגיע למקום השלישי. הוא הופיע רק לעיתים נדירות בתחרויות בינלאומיות. בהנובר בשנת 1902 זכה במקום השלישי לאחר דוד ינובסקי והרי נלסון פילסבורי ובשנת 1922 בתחרות לונדון, אותה ניצח חוסה ראול קפבלנקה.
בין השנים 1896-1911 השתתף ב-12 אירועי שחמט באמצעות הטלקס בין נבחרת ארצות הברית לנבחרת אנגליה. הישגו הטוב ביותר היה בשנת 1902 עת ניצח את פרנק מרשל.
אטקינס כתב את ההקדמה למהדורה הראשונה של הספר Modern Chess Openings שיצא בשנת 1911.
בשנת 1950 הוענקה לאטיקנס דרגת אמן בינלאומי על ידי פיד"ה על סמך השגי העבר שלו.
הופעות באולימפיאדות.
אטקינס ייצג את אנגליה בשתי אולימפיאדות שחמט:
עבדקן הרעמה
עבדקן (כבש) הרעמה (שם מדעי: "Ammotragus lervia"; בברברית: Aoudad וכן Arui) הוא מין של יעלים, המצוי בהרים סלעיים בצפון אפריקה. עד כה תועדו שישה תת-מינים. מבחינה גנטית הסוג הקרוב אליו ביותר הוא טאר ערבי.
מאפיינים.
קרניו דומים לאלה של היעל הנובי. אצל הזכר הרעמה יורדת לחזה ולרגליים הקדמיות. למרות שמו, הוא שייך לסוג בין כבש לעז.
הוא אוהב לעשות "אמבטיות חול" ולשפשף את עורו במטרה להיפטר מחרקים.
ההריון נמשך כחמישה חודשים, ותקופת ההנקה 3-4 חודשים.
מקורם של כבשי הרעמה הוא במרוקו בהרי האטלס. שם הם מצויים בסכנת הכחדה, בשל הרס שטחי מחיה וציד בלתי מבוקר, הידלדלות מקורות מזון ועוד. כבש הרעמה הוא בעל חיים המשמש חוליה מקשרת בין הכבש לעז. יש לו סממנים שישנם בעיזים וכאלו שקיימים בכבשים. לזכרים רעמה מפוארת המתנשאת לכל אורך הצוואר. הם גם גדולים משמעותית מהנקבות. זכר בוגר עשוי להגיע למשקל של מעל 100 קילוגרמים והם בעלי כוח אדיר.
כבש הרעמה הוא בעל חיים תוקפני וטריטוריאלי ולא יהסס להרוג כל פולש המאיים על אזור המחיה שלו.
באזורים הצחיחים בהם חי כבש הרעמה, הוא נאלץ לגמוע קילומטרים רבים בכל יום בתורו אחר מזון.
Hattrick
יופמיה דה רוס
יופמיה דה רוס (באנגלית: Euphemia de Ross; נפטרה בשנת 1386) הייתה רעייתו השנייה, והמלכה הרעיה הראשונה של מלך סקוטלנד רוברט השני.
קורות חיים.
יופמיה הייתה בתו של אאוד, רוזן רוס ושל מטילדה ברוס, אחותו של רוברט דה ברוס מלך סקוטלנד.
בצעירותה נישאה יופמיה לג'ון רנדולף, רוזן מוריי, אולם לא נולדו להם ילדים. עם מותו של בעלה בשנת 1346 נותרה יופמיה אלמנה במשך תשע שנים.
ב-2 במאי 1355 נישאה יופמיה לרוברט סטיוארט, בנם של וולטר סטיוארט, הנאמן העליון של סקוטלנד ושל מרג'ורי ברוס, בתם של רוברט דה ברוס ורעייתו הראשונה איזבלה ממאר.
אף שאין מדובר בקרבת משפחה ישירה (בשל העובדה שמדובר בנישואים שניים של רוברט), נדרש אישור האפיפיור אינוקנטיוס השישי לנישואים.
ליופמיה ורוברט היו חמישה ילדים:
לאחר הכתרתו של רוברט השני כמלך סקוטלנד בשנת 1371 (מאחר שלדודו, דייוויד השני לא היו ילדים), הוכתרה יופמיה לצידו כמלכה רעיה, והייתה בתפקיד זה כ-15 שנים.
גליאה
מיין (נהר)
המיין (בגרמנית: ) הוא נהר בגרמניה, אחד מיובליו העיקריים של הריין. הוא זורם דרך בוואריה, באדן-וירטמברג (שיוצר את הגבול עם בוואריה למרחק מסוים), והסן. המיין נוצר במפגש שני יובליו העיקריים, המיין האדום (Roter Main), הנובע ליד פרנקישה אלב (Fränkische Alb) בגובה של 580 מטר; והמיין הלבן (Weißer Main), הנובע ברכס הרי פיכטלגבירגה (Fichtelgebirge), בגובה של 805 מטר. המיין נשפך אל הריין בגובה 82 מטר ליד מיינץ ממערב לפרנקפורט.
המיין עביר לכלי שיט מהשפך לריין ליד מיינץ ועד מרחק 396 ק"מ משם, קרוב לבמברג. מאז 1992 המיין מחובר לנהר הדנובה דרך תעלת מיין-דנובה. לאורך המיין שוכנים נמלי יבשה רבים. היות שבמקומות רבים המיין צר, שיט בספינות גדולות דורש מיומנות רבה.
אאורל ולאיקו
אָאוּרֵל וְלַאיְקוּ (; 19 בנובמבר 1882–13 בספטמבר 1913) היה מהנדס רומני, יליד טרנסילבניה, ממציא, בונה מטוסים וטייס מחלוצי התעופה בעולם.
חייו.
ולאייקו נולד בבינצינץ (Binţinţi, בהונגרית "בנצנץ" Bencenc) שבטרנסילבניה, אשר באותה העת היה חלק מממלכת הונגריה שבמסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית. לימים הוסב שם היישוב על שמו. הוא למד בבית ספר תיכון קלוויניסטי "קון קוצ'ארד" בעיר אורשטיה, שאותו סיים בשנת 1902 והמשיך ללמוד באוניברסיטה הטכנית של בודפשט ובאוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן. בשנת 1907 קיבל תעודת גמר כמהנדס.
ולאייקו עבד זמן מה במפעל המכוניות אופל בעיר ריסלסהיים (Rüsselsheim) בגרמניה. ולאייקו חזר לכפר הולדתו בינצינץ כדי לבנות דאון, שאותו הטיס בקיץ שנת 1909. באותה שנה עבר לבוקרשט, בה החל לבנות את המטוס שסימנו Vlaicu I. ב-17 ביוני 1910 הטיס ולאייקו את המטוס שלו לראשונה. המטוס השני בסדרה, שסימונו היה Vlaicu II, נבנה והוטס בשנת 1911. מטוס זה זיכה את בעליו בפרסים כספיים בערך של 7,500 קרונה אוסטרו-הונגרית, הודות להצלחותיו בטיסה ובנחיתה, בתחרות שהייתה בשנת 1912 בתצוגה האווירית באספרן (Aspern) ליד וינה, ובה התחרה ב-42 טייסים אחרים.
המטוסים שבנה ולאייקו היו בצורת חץ, כאשר בקרת הטיסה וההיגוי הייתה שונה מהמקובל היום, ונעשתה בקדמת המטוס. למטוסים היו שני מדחפים משותפי ציר, טבעת מיוחדת סביב המנוע ומערכת מתלים עצמאית לשלושת הגלגלים עם תמסורות ומעצורים.
ולאייקו מצא את מותו בשנת 1913 ליד קמפינה ברומניה, כאשר מטוסו מדגם Vlaicu II התרסק, עת ניסה לחצות את הרי הקרפטים. הוא נטמן בבית הקברות בלו (Bellu) בבוקרשט. באותה עת החל לבנות דגם של מטוס דו-מושבי עבור חברת מרקוני לניסיונות בתחום הרדיו האלחוטי. המטוס, שנבנה רק בחלקו לפני מותו של ולאייקו, הושלם על ידי חברים והוטס בשנת 1914. בהפעלת המטוס ובבקרה שלו היו קשיים שטייסים ומתכננים בני התקופה לא ידעו לפתור. בשנת 1916 במלחמת העולם הראשונה, כאשר הגרמנים החזיקו בבוקרשט, הם תפסו מטוס מדגם Vlaicu III, שאותו הביאו לגרמניה. מטוס זה טס בתצוגה האווירית בברלין בשנת 1942.
ג'ון, מלך סקוטלנד
ג'ון דה באליול (באנגלית: John de Balliol; נולד ב-1249 לערך - 25 בנובמבר 1314) היה מלך סקוטלנד בין השנים 1292–1296.
קורות חיים.
פרטים מעטים ידועים על ילדותו של ג'ון. ג'ון נולד ככל הנראה בשנת 1248 או בשנת 1250. מקום הולדתו אינו ידוע, וייתכן שנולד בגאלווי, בפיקרדי או בטירת ברנארד.
ג'ון היה בנם של ג'ון, בארון באליול ושל דרוורגווילה מגאלווי, בתה של מרגרט מהאנטיגנדון, בתו של דייוויד, רוזן האנטיגנדון, נכדו של דייוויד הראשון.
המלכתו על סקוטלנד.
בעקבות מותה של מרגרט, העלמה מנורווגיה בשנת 1290 היה ג'ון אחד המועמדים לרשת את כתר סקוטלנד בשל היותו צאצא של דייוויד הראשון. מולו התמודד רוברט ברוס, לורד אנאדייל, נינו של דייוויד הראשון.
ג'ון הגיש את תביעתו לכתר למועצה הגדולה של סקוטלנד, בה נכח גם אדוארד הראשון, מלך אנגליה כבורר, בבריק על טוויד ב-6 ביוני 1291.
המועצה הגדולה של סקוטלנד החליטה לטובתו של באליול בטירת בריק ב-17 בנובמבר 1292, והוא הוכתר על אבן הגורל שבמנזר סקון ב-30 בנובמבר 1292 - יום אנדרו הקדוש.
אדוארד הראשון, אשר לחץ על המועצה להכיר בו כלורד העליון של סקוטלנד (ולמעשה במלך סקוטלנד כוואסל שלו), לחץ על ג'ון וגזל ממנו סמכויות. אצילי סקוטלנד מאסו בלחץ האנגלי נפגשו בסטירלינג ביולי 1295 והחליטו לכרות ברית עם צרפת.
הוויתור על הכתר.
כאשר המלך אדוארד הראשון גילה על הברית עם צרפת, פלש לסקוטלנד. פלישה זו החלה את מלחמות העצמאות של סקוטלנד. הסקוטים הובסו בקרב דנבר והצבא האנגלי השתלט על טירת דאנבאר ב-27 באפריל 1296. ג'ון נאלץ לוותר על כיסאו, וכתב הוויתור נחתם ב-10 ביולי 1296. ג'ון נלקח למצודת לונדון ונכלא בה לזמן קצר, אולם שוחרר ביולי 1299 והורשה לצאת לגלות בצרפת. בהגיעו לדובר ערך הצבא האנגלי חיפוש בכליו ומצא בו את כתר סקוטלנד וכלי זהב וכסף רבים, ואלה הוחרמו. ג'ון הועבר להגנתו של האפיפיור בוניפקיוס השמיני כאשר האפיפיור התחייב שג'ון יישאר בארמונו. בקיץ 1301 עברו ג'ון ומשפחתו להתגורר בבית המשפחה בהליקור שבפיקרדי.
בשל הלחץ שהופעל עליו על ידי מלך אנגליה, אצילי סקוטלנד והעם הסקוטי המשיכו לראות בו כמלך החוקי של סקוטלנד. ב-1297 פרץ מרד בסקוטלנד בראשות ויליאם וולאס ואנדרו דה מוריי, והם טענו שהם פועלים להביא להשבת המלך ג'ון לכס הסקוטי. ג'ון עצמו נותר בצרפת ולא תמך במאבק העצמאות הסקוטי, וסקוטלנד נותרה בלא מונרך עד המלכתו של רוברט דה ברוס (נכדו של רוברט ברוס, לורד אנאדייל, שהתמודד מול ג'ון על הכס ב-1290) בשנת 1306.
ג'ון נפטר ב-25 בנובמבר 1314 בטירת האליקור שבפיקרדי, ונקבר בכנסיית וואסט הקדוש שבבאליול-סור-אאון.
צאצאיו.
ג'ון נשא לאישה את איזבלה דה וארן, בתו של ג'ון דה וארן ושל אליס דה לוסינאן ב-7 בפברואר 1281.
לג'ון היו שני בנים ובת:
ג'ון דה באליול
ג'ואן מהמצודה