בטלפון מערך מצלמות משולש, שכולל בתוכו עדשת זווית רחבה, טלפוטו וזווית אולטרה רחבה. כמו כן זהו המכשיר הראשון בעולם עם חיישן 108 מגה פיקסל שפותח בשיתוף פעולה של סמסונג ושיאומי. שתי העדשות האחרות משתמשות בחיישני 12 ו-20 מגה פיקסל. אף אחת מהמצלמות לא כוללת מייצב תמונה. המכשיר תומך גם ב-HDR. מערך המצלמות לא כולל בתוכו גם עדשה קדמית, מאחר שניתן להשתמש במסך משני צידי המכשיר. יחד עם מצבי הקלטה סטנדרטיים, המכשיר מסוגל להקליט וידאו באיכות 6K במהירות 30 fps, וידאו 4K במהירות 60fps וסרטון בהילוך איטי באיכות 1080p במהירות 960fps.
תוכנה.
המכשיר מריץ אנדרואיד 10 עם ממשק MIUI 11.
פרסי גילדת מפיקי ובמאי הטלוויזיה 1956
פרסי גילדת מפיקי ובמאי הטלוויזיה 1956 הייתה השנה השנייה שבה הוענקו פרסים לטלוויזיה, שנודעו בהמשך בשם פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה.
Black Flag
Black Flag (בתרגום לעברית: "דגל שחור") היא להקת הארדקור פאנק אמריקאית, שהוקמה בשנת 1976 בהרמוסה ביץ', מחוז לוס אנג'לס, קליפורניה. הלהקה נקראה בתחילה Panic, והוקמה על ידי הגיטריסט והזמר גרג ג'ין, שנותר החבר העקבי ביותר בלהקה. היא נחשבת לאחת מלהקות ההארדקור פאנק הראשונות, וכן אחת הראשונות בסוגת הפוסט-הארדקור. הלהקה התפרקה בשנת 1986, התאחדה בשנת 2003 והתפרקה והתאחדה שוב מאז מספר פעמים.
סגנונה המוזיקלי של הלהקה מתבסס על הפשטות של הראמונס אך מתווספים אליה סולו גיטרה וחילופי מקצבים. רוב השירים נכתבו על ידי גרג ג'ין, ובמילותיו באים לידי ביטוי אנטי-סמכותנות, נון-קונפורמיזם, בידוד חברתי, נוירוזה, עוני ופרנויה.
במהלך שנות השמונים חלה התפתחות מוזיקלית בצליל של הלהקה, והם שילבו באלבומיהם גם קטעים ארוכים, איטיים ומורכבים יותר מאלה שהיו בסגנון הראשוני. כתוצאה מכך, כלל היצירה של הלהקה מגוונת יותר מרוב להקות הפאנק רוק.
הלהקה הייתה מחלוצות גישת "עשה זאת בעצמך" ורכשה מעריצים רבים ברחבי העולם.
היסטוריה.
להקת Black Flag הוקמה בשנת 1976 בהרמוסה ביץ', מחוז לוס אנג'לס, קליפורניה, על ידי הגיטריסט והזמר גרג ג'ין. הלהקה נקראה בתחילה Panic וחיקתה את הסגנון של הראמונס והסטוג'ס. הם הופיעו לראשונה בדצמבר 1977 בקליפורניה. בסוף שנת 1978 הם שינו את שמם ל-Black Flag כדי למנוע בלבול עם להקה אחרת בשם Panic. ההופעה הראשונה בשם Black Flag הייתה בקליפורניה ב-27 בינואר 1979. שם הלהקה הוצע על ידי אחיו של גרג ג'ין: "אם דגל לבן פירושו כניעה, דגל שחור מייצג אנרכיה." סמליל הלהקה, ארבעה מלבנים המתארים דגל שחור, פופולרי עד היום.
הלהקה דגלה בשיטת "עשה זאת בעצמך" וחברי הלהקה ארגנו הופעות בכל מקום אפשרי, ופרסמו את הלהקה בפוסטרים ופלאיירים שהדפיסו בעצמם.
במהלך השנים התחלפו לעיתים קרובות חברי הלהקה, לרוב בגלל חילוקי דעות אמנותיים או בגלל בעיות של אלכוהול וסמים. גם הזמרים הראשיים לא החזיקו מעמד זמן רב. הנרי רולינס היה הזמר בשיא הפופולריות של הלהקה, משנת 1981 עד 1985. בתקופה זו סגנונה של הלהקה התפתח, והם שילבו באלבומיהם גם שירים ארוכים, איטיים ומורכבים יותר מהסגנון הראשוני שלהם. סגנונם המאוחר היווה השראה ללהקות גראנג' רבות.
הלהקה הייתה פופולרית בסצנת הפאנק רוק, אך זו הייתה סצנה קטנה יחסית, והם לא הצליחו מבחינה מסחרית. חברי הלהקה חיו בתנאי עוני. הלחץ בסיבובי ההופעות והמחלוקות בין חברי הלהקה הביאו לבסוף לפירוקה, והופעתם האחרונה הייתה בדטרויט ב-27 ביוני 1986.
לאחר הפירוק, רולינס הצליח מסחרית כמוזיקאי, סופר ושחקן. חברי הלהקה האחרים המשיכו לפעול בלהקות שוליים. באופן אירוני, הלהקה הצליחה מסחרית בצורה משמעותית רק לאחר שהתפרקה.
חברי הלהקה התאחדו מספר פעמים והופיעו במקומות שונים, לראשונה בשנת 2003 עם הסולן מייק ואללי ולאחר מכן בשנת 2010. בשנת 2013 הלהקה שבה לפעול בצורה סדירה והוציאה אלבום בשם "What The" שנקטל על ידי מבקרי המוזיקה ומעריצי הלהקה כאחד.
הלהקה ממשיכה להופיע עד היום, אם כי חברי הלהקה, למעט גרג ג'ין ומייק ואללי, מתחלפים לעיתים קרובות.
בלאק פלאג
Lola (בעברית: לולה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האוסטרלית איגי אזליה ביחד עם הזמרת-יוצרת הבריטית אליס צ'אטר. השיר יצא לאור ב-19 בנובמבר 2019, על ידי חברות התקליטים בד דרימס ואמפייר דיסטריביושן, כסינגל ראשון מתוך האלבום Wicked Lips.
רקע וכתיבה.
השיר בדומה לשאר שירי של אזליה, נכתב על ידה ביחד עם אליס צ'אטר והופק על ידי קארל פולק. השיר יצא לאור כסינגל בסמוך לצאתו הרשמית של האלבום.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של איגי אזליה ב-7 בנובמבר 2019, בסמוך לצאתו של השיר כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את אזליה עם אליס צ'אטר בתוך בית משוגעים. לאחר מכן, השתיים שרות את השיר והקליפ ממשיך.
נכון לנובמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-4 מיליון צפיות.
ההתיישבות היהודית החקלאית בדרום אוקראינה
בעידוד השלטונות, הקימו חלוצים יהודים בראשית המאה ה-19 שמונה יישובים חקלאיים במחוז חרסון במערב האימפריה הרוסית. המושבות היהודיות החקלאיות הוקמו באזור שעתיד להיות דרום-מזרח אוקראינה, מצפון לים השחור. בהמשך הזמן התרחבה ההתיישבות למחוזות נוספים באזור, שנקרא באותה תקופה (נובו-רוסיה), מדובר בקרקעות שנכבשו מהאימפריה העות'מאנית בסוף המאה השמונה עשרה. ההתיישבות היהודית החקלאית בדרום אוקראינה נמשכה כ-135 שנה, עד השמדת יהודי האזור בשואה בספטמבר 1941.
הפניית יהודים להתיישבות חקלאית בדרום אוקראינה.
ההתיישבות היהודית בדרום אוקראינה נוסדה בתחילת המאה התשע עשרה, בשנת 1807, בימי שלטונו של הצאר אלכסנדר הראשון. עם עלייתו לשלטון הקים הצאר את "הוועדה לשיפור מצבם של היהודים". בשנת 1804 הוא תיקן את "תקנת היהודים", שקובעת למעשה באופן אנטישמי כי היהודים אחראים לכל הבעיות הכלכליות והחברתיות ברוסיה המערבית, ויש לתקן את מצבם במטרה להגן על החברה מפניהם. במסגרת "תקנת היהודים" נדרש מהם לגור בתחום המושב. אך בצעד ייחודי, העניק הצאר ליהודי רוסיה הגדולה אדמות במחוז חרסון בדרום אוקראינה, לאחר שנים שבהן נאסר עליהם להחזיק בקרקע.
נדידה והתיישבות במחוז חרסון.
מחוז חרסון בדרום-מזרח אוקראינה היה המחוז הראשון שאליו הורשו יהודים להגר לצורך הקמת יישובים חקלאיים. כדי לעודד את היהודים להסכים להצטרף ליוזמת הצאר הבטיחו להם פקידיו נחלת קרקע, הלוואה כספית, פטור ממסים לתקופה מסוימת, וגם דחייה ארוכה מגיוס לצבא. לרוב מומשו ההבטחות באופן חלקי או לא מומשו כלל. הדרך של המתיישבים החדשים הייתה לא פשוטה. הם נסעו בעגלות רתומות לסוסים ממחוזות מוגילב וויטבסק שבבלארוס, בצפון תחום המושב. הנסיעה בעגלות, לאורך נהר הדנייפר, ארכה אז ארבעה ואף חמישה חודשים. בדרך אנשים חלו, חלקם נפטרו, אבל אחרים לא התייאשו מהחלום להגיע לאדמה שתהיה שלהם, אף שבדרך המפרכת איבדו את מרבית חסכונותיהם.
משהגיעו החלוצים לעיר קרמנצ'וג הם הופנו על ידי נציגי הממשל למקומות שנועדו להקמת היישובים באזור הדרומי של (אינהולץ). היה זה אזור מישורי רחב ידיים, בעל אופי ערבתי שטוף רוחות. בתחילה הוקמו מבנים ארעיים שבמשך השנים הוחלפו במבני קבע עמידים יותר. לעיתים שכרו המתיישבים פועלים מקומיים שהיו מורגלים יותר לתנאי האזור, וגם אפשר היה ללמוד מהם איך לבצע את עבודת החקלאות שלא הכירו.
המושבות החקלאיות.
ראשית ההתיישבות מנתה כ-60 משפחות בארבעה יישובים יהודיים (1807): בוברובי-קוט (כיתוב באנגלית Bobrovyi Kut), סהיידק, יזראליבקה (או בשמה העברי, יעזור) ושדה מנוחה (הגדולה). שנים אחדות לאחר מכן נוסדו ארבע מושבות נוספות (1809): שדה מנוחה הקטנה (כיתוב באנגלית Mala Seidemynukha), קאמינקה, נהר טוב הגדולה ונהר טוב הקטנה (מבוטא באוקראינית – נגרטוב).
בספרו של ליבנה (עמ' 107), מצוטט דו"ח המסכם את היקף ההתיישבות בשנת 1861: במחוז חרסון - 17,000 נפש ב 21 מושבות, במחוז יקטרינוסלב (כיום דנייפרופטרובסק) - 10,000 נפש ב 16 מושבות.
אחרי הפוגרומים בשנים 1881–1882, אשר כונו על ידי היהודים "הסופות בנגב", ירדה כמות המתיישבים בדרום אוקראינה. בנספח ג' (עמ' 409) מפרט ליבנה, את שמות היישובים שהיו במחזות חרסון ויקטרינוסלאב בסוף שנת 1885:
ההתיישבות היהודית החקלאית בדרום אוקראינה התחילה במחוזות חרסון ודנייפרופטרובסק (יקטרינוסלאב), והתרחבה בשלבים למחוזות שכנים (השמות לפי המוגדר באוקראינה כיום): זפוריז'יה במזרח, מיקולאייב ואודסה במערב, חצי האי קרים בדרום.
בתקופות שבהן המצב החקלאי היה קשה, יצאו חלק מהגברים היהודים בלית-ברירה לעבוד כבעלי מלאכה או סוחרים בעיירות ובערים הסמוכות כדי שיוכלו לכלכל את משפחותיהם שנשארו במושבות. השלטונות התנגדו לתופעה הזאת, אך לא יכלו לעצרה לחלוטין כי עבור המתיישבים היה מדובר בעניין קיומי.
במקביל להתיישבות היהודית החקלאית במחוזות דרום אוקראינה, גרו יהודים גם בעיירות ובערים גדולות. בתחילת המאה התשע-עשרה בהיקף מצומצם, אך לקראת סוף המאה ותחילת המאה העשרים גדלה האוכלוסייה היהודית בערי דרום אוקראינה.
שינויים בעקבות סיום מלחמת העולם הראשונה והקמת ברית המועצות.
לקראת סיום מלחמת העולם הראשונה ב 1917 קרו שני אירועים בהיסטוריה הרוסית אשר השפיעו בעקיפין באופן דרמטי גם על ההתיישבות היהודית בדרום אוקראינה: התפרקות האימפריה הרוסית והצלחתה של המהפכה הבולשביקית, אשר הובילו לכינונה של ברית המועצות בסוף שנת 1922.