בתגובה, קרא מונרו למיליציה. החיילים לכדו עבדים שהואשמו בבגידה. לעבדים ניתן משפט מהיר ללא חבר מושבעים. מונרו עדיין הצליח להוביל למתן חנינה לכמה עבדים ולמכירת אחרים, במקום הוצאתם להורג. בין עשרים ושישה לשלושים וחמישה עבדים הוצאו להורג. אף אחד מהם לא הרג אדם לבן כיוון שהמרד דוכא לפני שהחל.
כנשיא הוועידה החוקתית בסתיו 1829, טען מונרו שהעבדות הייתה בעיה שוירג'יניה ניסתה לתקן. הוא התנגד לזכויות המדינות והיה מוכן לקבל מעורבות ממשלתית בשחרור עבדים. הוא דרש מווירג'יניה, בהצהרתו הציבורית האחרונה, לבטל את העבדות בתחומה.
מונרו היה חבר האגודה האמריקנית להתיישבות, שנוצרה ב-1816, יחד עם הנרי קליי ואנדרו ג'קסון. הם שיתפו פעולה עם מתנגדי עבדות ביישוב עבדים מחדש. כמה אלפים של עבדים משוחררים נשלחו אל ליבריה שבאפריקה בין 1820 ל-1840. בעלי עבדים כמו מונרו וג'קסון רצו למנוע מהשחורים המשוחררים לשכנע את העבדים בדרום למרוד. עם הקצבה של 100,000 דולרים מהממשלה, האגודה קנתה אדמות לעבדים המשוחררים בליבריה. בירת ליבריה נקראה על שמו, מונרוביה.
הערכה.
מונרו נחשב לאדם כן ולנעים הליכות, שהיה אחראי לשתי החלטות מרכזיות בתולדות ארצות הברית: פשרת מיזורי ודוקטרינת מונרו. הראשונה סימלה את חילוקי הדעות במדינה לגבי העבדות והשנייה הבטיחה את ההשפעה האמריקנית בחצי הכדור המערבי.
מחלה פסיכוסומטית
מחלה פסיכוסומטית (מיוונית: פסיכו - נפשי, סומטי - גופני) היא מחלה גופנית המושפעת ולעיתים אף נובעת מגורמים נפשיים, בעיקר מלחץ נפשי. תופעות פסיכוסומטיות כוללות גם מצבים של כאב כרוני ואף שיתוק איברים עם וללא אבחנה רפואית של איבר שאינו מתפקד כראוי.
פסיכוסומטיה מבוססת על ההנחה כי ישנה השפעת גומלין בין הגוף לנפש. מחלות הפורצות בעקבות מצבי דחק (לחץ) או שהסימפטומים שלהן מחמירים בעקבות מצבים אלו, הן מחלות פסיכוסומטיות. ההשפעה יכולה להיות גם לכיוון המיטיב, ועם הגעת אהבה ושלווה לחייו של אדם, מצבו הבריאותי ישתפר ומחלות כרוניות עשויות להרפא או להיחלש.
לדוגמה, אנשים הסובלים מחרדה נוטים לסבול מהפרעות נשימה (ביניהן אסתמה), ואנשים בעלי אישיות מטיפוס A נוטים לסבול מלחץ דם גבוה ומגוון מחלות המושפעות מכך. אלרגיות וסבוראה משתנות בחומרתן בהתאם למצבו הנפשי של האדם.
מאפיינים.
היום מקובל לדבר על הפרעות פסיכופיזיולוגיות ועל טיפול פסיכופיזיולוגי. ההתמקדות היא בתחום המחלות או ההפרעות הנכללות תחת השם הרחב יותר Stress-Related Disorder. מדובר בסדרה רחבה של הפרעות המתעוררות או מתחזקות בתנאים של לחץ. ההפעלה הסימפטטית המוגברת הוכחה כמרכיב מרכזי בתופעות אלו. בין ההפרעות הרלוונטיות: יתר לחץ דם, כאב כרוני, כאבי ראש, תסמונת המעי הרגיז, אינסומניה, אסתמה, קוליטיס אולצרוסה, קרוהן, כיב, מחלות אוטואימוניות, אקזמה, דרמטיטיס אטופית, אלופציה אראטה ועוד. תופעות אלו משיקות להפרעות המסווגות כפסיכיאטריות כגון הפרעת סומטיזציה והיפוכונדריה. להפרעות אלו ניתן להוסיף את אכילת היתר והעישון שהם ללא ספק התנהגויות הקשורות בלחץ ומהוות בעצמן גורם סיכון מרכזי. במקרים כאלו ברור כי יש עדיפות לטיפול שיאפשר וויסות של עוררות היתר האוטונומית ושינוי אורח החיים. השימוש בכדורי הרגעה למיניהם או ב-SSRI הוא נפוץ אך אינו תמיד מומלץ. הפנייה לטיפול פסיכיאטרי או פסיכולוגי יכולה להועיל לטווח הארוך. היא דורשת בדרך כלל סדרה לא קצרה של טיפולים. יש גם הממליצים על טיפול ביופידבק במקרים כאלו.
מרבית הגישות ברפואה האלטרנטיבית מאמינות כי ישנו קשר הדוק בין הגוף לנפש, וחלקן רואות בכל המחלות האורגניות מחלות פסיכוסומטיות. כל תופעה נפשית גורמת להפרשת חומרים כימיים בגוף, משפיעה על ההתנהגות ובכך גם על התזונה ועל התפקוד הגופני.
למרות ההשערות הרבות הטוענות כי מקורן של מחלות שונות הוא מצבי דחק, הסיבה להתפרצות המחלות עדיין איננה ידועה למדע ונמצאת תחת מחקר. מדובר במחלות שיש להן, לרוב, עדויות קליניות, למשל: קרוהן, אסתמה, כאבים כרוניים ומחלות אוטואימוניות. אלה מחלות שנמצאו להן גורמים פיזיולוגיים משוערים יחד עם גורמים נפשיים משוערים. לכן, כל השערה על היותן של המחלות פסיכוסומטיות או נגרמות מלחץ היא בגדר השערה בלבד.
במקרים רבים, חולים הנזקקים לטיפול רפואי נענים בתגובה כי מקור תלונתם הוא נפשי ולא פיזי. חולים אלו אינם מקבלים טיפול, מצבם מתדרדר או שלא חל בו שיפור והם נמצאים במצוקה נפשית גדולה. המצוקה נובעת הן מחוסר האמונה של הסביבה במחלתם והן מהתסמינים הפיזיים שאינם מטופלים.
אפקט פלצבו.
יש הרואים באפקט הפלצבו הוכחה לכך כי כל המחלות והסימפטומים מושפעים ממצבו הנפשי, אמונותיו ומחשבותיו של האדם. האפקט מראה כי נטילת תרופת דמה משפיעה לטובה על מצבו הגופני של האדם ומשפרת את המדדים הפיזיולוגיים, למרות שאינה מכילה חומר כימי פעיל. אפקט זה נמצא כבעל השפעה על כל מגוון המחלות.
קיפאון מוחי
קיפאון מוחי (באנגלית: Brain freeze) או בשמו המדעי "ספנופאלטיין גאנגליונאוראלגייה" ("sphenopalatine ganglioneuralgia", כאב עֲצַבִּי של גַּנְגְּלִיּוֹן הַכַּנְפָה וְהַחֵךְ) הוא צורה של כאב ראש קרנלי מהיר המקושר לאכילת מזון קר מאוד או שתיית משקה קר במהירות. התופעה נגרמת כתוצאה ממגע המזון או המשקה הקר בתקרת הלוע (החך). ברוב המקרים תחושת הכאב מתוארת ככאב עמוק ועוצמתי בקדמת הראש, עמוק למצח. לרוב, הכאב מופיע כעשר שניות לאחר צריכת המזון הקר ונעלם כעבור כעשרים שניות. על פי המחקר האחרון בנושא, תחושת הכאב נובעת מהתכווצות עורק הדם הקדמי של המוח, ונעלמת עם התרחבותו.
תיאור התופעה.
קיפאון מוחי נגרם כתוצאה מאכילה או שתייה של מוצרים קרים במיוחד, כדוגמת אכילת גלידה ושתיית משקאות קרים. כאב הראש הנגרם בתופעה מופיע לרוב כעשר שניות ממגע המזון הקר בתקרת הפה (החך) ונמשך כעשרים שניות על פי רוב, אולם דווח שאנשים מסוימים חווים את התופעה לאורך זמן ממושך יותר. הכאב המופיע חד מאוד, ומורגש שמקורו בעומק תחתית המצח, בין העיניים. לעיתים, ובעיקר במקרי בליעה, כאב הראש מופיע בסמוך לרקות, בשני צידי הראש. התופעה מתרחשת הן במזג אוויר קר והן במזג אוויר חם, כיוון שאין היא מושפעת מטמפרטורת הסביבה אלא מטמפרטורת חלל הפה.
במחקר שבדק את מקור הכאב, ניתנה לנסיינים שתייה קרה במיוחד מבעד קשית, כך שהנוזל יפגוש את גג הפה. זרם הדם המוחי של הנבדקים נוטר באמצעות מבחן דופלר תוך קרניאלי (Transcarnial Doppler test). בניסוי התברר שתחושת הקיפאון המוחי נובעת מעלייה דרמטית ופתאומית בזרימת הדם דרך עורק המוחי הקדמי (Anterior cerebral artery). עם התכווצות העורק נרגעה תחושת הכאב. החוקרים משערים כי התופעה נגרמת כתוצאה מרגולציה של טמפרטורת המוח, ומתוך רצון למנוע כניסת דם קר העשוי לפגוע בתפקוד האיבר החיוני.
בעבר הועלו מספר השערות נוספות למקור הכאב החד- הסברה העיקרית טענה שמקור תחושת הכאב הוא בכיווץ מהיר ודרמטי של כלי דם ועצבים בגג הפה, ובשל ההפרעה לעצבים מזוהה מקור הכאב בקדמת הראש ולא בגג הלוע.
שיטות להפגת הכאב.
הכאב נובע מהפרשי טמפרטורה בין חלל הפה והראש ובין טמפרטורת המזון הנצרך. לכן, במקרה של קיפאון מוחי מומלץ לחמם מחדש את מקום המגע. השיטה שנמצאה יעילה ביותר היא שתיית נוזל חמים, אולם נמצא שגם הצמדת הלשון לחך וכן שאיפת האוויר דרך הפה ונשיפתו דרך האף מקלות על תחושת הכאב.
על מנת שלא לחוות את התחושה הלא נעימה מומלץ לצרוך מוצרי מזון קרים באיטיות, תוך מתן שהות לחלל הפה להסתגל לשינוי הטמפרטורה.
מחקרי עבר.
אף על פי שאין מדובר בתופעה מסוכנת אלא בתופעה טורדנית, בשל שכיחות התופעה נעשו מספר מחקרים במרוצת השנים מתוך רצון להתחקות אחר מקורה. המאמרים פורסמו ב"עלון הרפואה הבריטי", ב"סיינטיפיק אמריקן" ובעלון ה-"Autonomic Neuroscience". המחקרים השונים הצביעו על אפשרויות שונות להסבר על מקור התופעה, אולם במחקר האחרון נעשה שימוש במעקב אחר זרמי הדם בראש וניטור הפעילות המוחית, כך שניתן להניח שתוצאותיו הן הקרובות ביותר לתיאור התופעה.
קפאון מוחי
פסיכוסומטיה
אזרית
אַזֶרית (Azərbaycanca, Azərbaycan dili) הוא מונח המתייחס לכמה ניבים קרובים המדוברים בקווקז ובאיראן. לרוב מקובל להתייחס אל הניבים האלה כלשפה אחת, השייכת למשפחת השפות הטורקיות. שני הניבים העיקריים הם אזרית צפונית, שהיא השפה הרשמית ברפובליקת אזרבייג'ן, ואזרית דרומית המדוברת בעיקר באיראן. המונח "אזרית" מתייחס לפעמים גם לשפה שונה לגמרי, קרובה לפרסית, המכונה בדרך-כלל טאט,ג'וּהוּרי (çuhuri, жугьури, ז׳אוּהאוּראִ), הידועה גם כ"טאטית יהודית", היא שפתם של יהודי ההרים בקהילות שבצפון הקווקז ובמזרחו. השפה שייכת למשפחת הלשונות האיראניות. ג'והורי היא שפה יהודית, ניב של פרסית יהודית שבמשך הדורות קלט לתוכו מילים אזריות ועבריות עד שנוצרה השפה הנקראת היום ג'והורי או טאטית יהודית ואשר מדוברת באותו אזור, וגם בישראל בקרב יהודים יוצאי הקווקז. כל המידע שלהלן מתייחס לשפה האזרית השייכת למשפחת השפות הטורקיות.
האזרית הצפונית, שהיא השפה הרשמית באזרבייג'ן, מדוברת בפי כ-6 מיליון תושבי המדינה - 4 מיליון כשפה יחידה, והשאר דוברים גם רוסית. בנוסף, דוברים אותה אנשים רבים במדינות השכנות (ארמניה, גאורגיה, קזחסטן, קירגיזסטן, טורקמניסטן, אוזבקיסטן ורוסיה) כשפה שנייה. בסך הכל עומד מספר דובריה על כ-15 מיליון. האזרית הצפונית מכונה לפעמים "טורקית אזרית".