מהנסיגה עד ה-27 באוגוסט 1941, ישבה הדיוויזיה בבריטניה בכוננות לקראת פלישה גרמנית אפשרית לאדמת בריטניה משזו לא באה וכדי לתגבר את הכוחות הנלחמים בצפון אפריקה, נשלחה הדיוויזיה באוגוסט לצפון אפריקה כחלק מהארמייה השמינית, שם השתתפה בקרבות המערכה ביניהם קרב גזאלה, קרב אל-עלמיין הראשון והשלישי והמערכה בתוניסיה. לאחר ההצלחה של בעלות הברית בצפון אפריקה, נשארה הדיוויזיה באפריקה עד מאי 1944 אז הועברה לקרבות באיטליה. הדיוויזיה פורקה ב-1 בינואר 1945.
הדיוויזיה הראשונה הורכבה מחדש בשנת 1976, תחילה עם שתי חטיבות שריון ויותר מאוחר עם שלוש. כוחות הדיוויזיה השתתפו במספר מערכות לאורך השנים ביניהם צפון אירלנד, מלחמת פולקלנד, קפריסין, בוסניה ומלחמת המפרץ. במלחמת המפרץ, שימשה הדיוויזיה כוח משוריין שיחד עם שאר כוחות הקואליציה שימש מאמץ משוריין באגף השמאלי של ההתקדמות בעיראק. בשנת 2003, נשלחה הדיוויזיה לעיראק במהלך מלחמת עיראק ונלחמה לצד כוחות הקואליציה בגיזרה הדרומית כולל כיבוש העיר בסרה.
בשנת 2014, כחלק מתוכנית הצבא הבריטי "צבא 2020", שונתה לדיוויזיית חיל רגלים עם פיקוד על "הכוח המסתגל" ומכך החטיבות המרכיבות אותה הן חטיבות לוחמות עם אחריות מרחבית או חטיבות מרחביות לא לוחמות (בנוסף לכוחות סיוע אוגדתיות). בשנת 2015 הועברה מפקדת הדיוויזיה מגרמניה למחנה אימפל ביורק.
מבנה הדיוויזיה.
הדיוויזיה מחולקת לארבע חטיבות רגלים לוחמות (כל חטיבה מכילה גדודים מהרגימנטים השונים) וחמש חטיבות סיוע.
חטיבות לוחמות:
יחידות סיוע:
ברנרד מנדוויל
ברנרד מנדוויל (הולנדית: Bernard Mandeville; 15 בנובמבר 1670 רוטרדם - 21 בינואר 1733 ברובע האקני לונדון) היה פילוסוף, פוליטיקאי, כלכלן וסאטיריקן. מנדוויל נולד בהולנד, אבל גר במשך רוב חייו בלונדון, רוב פרסומיו היו באנגלית. נעשה מפורסם בעקבות הפואמה "משל הדבורים" .
מנדוויל העריץ את הפילוסוף תומאס הובס. בשנת 1705, כתב מנדוויל את הפואמה "משל הדבורים" (The Fable of the Bees) והדפיס אותה בעילום שם. הפואמה שנקראת גם "חטאים פרטיים - מעלות ציבוריות" נעשתה פופולרית ביותר. הפואמה מתארת כוורת דבורים, בה כל דבורה דואגת לעצמה והיא יעילה מאוד. מועצת הכוורת החליטה שהכוורת צריכה להיות מוסרית. מרגע זה, כל הדבורים הופכות לרציניות ודואגות לזולת. לאט לאט הכוורת הפסיקה להיות פרודוקטיבית ומתה.
לאחר שהפואמה זכתה להשמצות, החליט מנדוויל להגן על המשל, וכתב ספר בעל שם זהה (משל הדבורים - חטאים פרטיים, מעלות ציבוריות), בו הוא הוסיף הערות פרשנויות לפואמה. בכל פרק מוסבר כיצד כל חטא משבעת החטאים מועיל לחברה. מנדוויל אימץ את הנחת האגואיזם של הובס, לפיה האדם הוא אגואיסט הדואג רק לעצמו, אך בסיפוק תשוקותיו הוא תורם לטוב הכללי. הוא תיאר את לונדון מלאת התשוקות והחיים. למשל, יוהרתן של נשות המעמד העליון ורדיפתן אחרי היופי והעדיים יוצרת עבודה לצורף, שמשלם לשוליית הצורף, שהולך לסבוא ובכך מכלכל את בעל הפונדק, שהולך לזונה שבכך מגנה על תומתן של נשות החברה הגבוהה וחוזר חלילה).
מרכז ישראלי לקידום צדק חברתי
מרכז ישראלי לקידום צדק חברתי הוא עמותה שהוקמה בשנת 1999 על ידי יוצאי השירות הציבורי ואנשי אקדמיה, לשם קידום מדיניות של צדק חברתי, שוויון ושילוב כלל הקבוצות בחברה ובכלכלה הישראלית.
פעילות וצוותים.
המרכז פועל במסגרת צוותי עבודה בנושאים: גלובליזציה, חינוך, יעדים חברתיים, הדרה החברתית, מיסוי, מעקב אחר עבודת מטה הממשלה וצוות תעסוקה.
הצוותים מחברים דוחות וניירות עמדה, אשר בין החשובים שבהם ניתן למנות את דוחות המעקב אחר יישום האג'נדה החברתית של ממשלת ישראל
הצעה להקמת מועצה כלכלית חברתית ממלכתית
ומסמכי מדיניות בתחומי המדיניות החברתית צמצום העוני וקידום תעסוקה
אנשי המרכז עומדים בקשר עם משרדי הממשלה ובכירים בשירות הציבורי וועדות הכנסת וגורמי ביצוע שונים במטרה לקדם מדיניות חברתית, הן בתגובה על תהליכי קבלת החלטות וחקיקה והן באופן יזום, המרכז הוא שותף מרכזי בקידום היום הבינלאומי למיגור העוני בישראל, יום ציון בינלאומי מיזמת ארגון האומות המאוחדות החל כל שנה ב-17 באוקטובר ופעיל בציונו בכנסת ובדיונים בוועדותיה השונות
בין הרעיונות שקידם המרכז בהצלחה: הקמת מועצה ממלכתית לכלכלה וחברה, אימוץ יעדים חברתיים של ממשלת ישראל בתחום הרחבת התעסוקה וצמצום העוני, תוכנית ממשלתית מפורטת לקידום תעסוקה במגזרים בשיעור השתתפות נמוך ופרסום שנתי של דוח "פני החברה בישראל" המודד עוני והדרה חברתית על פי 20 המדדים המקובלים במדינות האיחוד האירופי
ועד מנהל.
עם חברי המרכז נמנים חיים רוט - מייסד המרכז, כלכלן ויזם חברתי ויוזם מפעל "לכל איש יש שם" של "יד ושם", חגית חובב - המכהנת כיו"ר המרכז, ניהלה במשך 25 שנה את תוכנית שיקום שכונות הממשלתית, ד"ר ברוך עובדיה - היו"ר הראשון של המרכז, ומנהל התוכנית לטיפול בילדים וצעירים ללא עורף משפחתי וכחבר הנהלת הפורום למדיניות חברתית, סמדר אלחנני שכיהנה כיועצת וועדת הכספים בכנסת, פרופ' יונה רוזנפלד חתן פרס ישראל וממובילי הטיפול באנשים החיים בעוני, פרופ' מוחמד חאג'-יחיא, פרופ' עזיז חיידר, הכלכלן והמשפטן פרופ' מאיר חת, רימון לביא, ח"כ לשעבר ד"ר ענת מאור, פרופ' משה סיקרון - לשעבר ראש הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, פרופ' בן-עמי צוקרמן, הרב פרופ' נפתלי רוטנברג ורבים נוספים.
לסלי אן וורן
לסלי אן וורן (באנגלית: Lesley Ann Warren; נולדה ב-16 באוגוסט 1946) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון יהודיה אמריקאית זוכת פרס גלובוס הזהב. הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1982 על תפקידה בסרט "ויקטור ויקטוריה".
ביוגרפיה.
נולדה כלסלי וורנוף בניו יורק סיטי למשפחה יהודית-רוסית, בתם של קרול וויליאם.
החלה את דרכה בתור רקדנית בלט והתאמנה ב"בית ספר לבלט אמריקאי", בגיל 17 הפכה לצעירה ביותר שהתקבלה לבית ספר למשחק "אולפן השחקנים" שבמנהטן.
את הופעת הבכורה של על בימות ברודוויי עשתה ב-1963 במחזמר "110 מעלות בצל", זכתה בפרס התיאטרון העולמי ב-1965 על הופעתה במחזמר "עצבן! את החתול!" וגילמה באותה שנה את סינדרלה בהפקה טלוויזיונית מושקעת.
ב-1967 עשתה את הבכורה שלה בקולנוע בסרט "המיליונר המאושר".
הופיעה בעונה החמישית בסדרת הפעולה "משימה בלתי אפשרית" בדמותה הראשית של דנה לאמברט וקיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטלוויזיה הטובה ביותר בתפקיד משני. ב-1973 גילמה את סקרלט או'הרה במחזמר "סקרלט" המבוסס על דמותה מהסרט "חלף עם הרוח".
זכתה ב-1977 בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הראשית בסדרת דרמה על תפקידה בסדרה "שדרת פארק 79".
ב-1982 שיחקה בקומדיה המוזיקלית של בלייק אדוארדס "ויקטור ויקטוריה" בתור נורמה קאסידי חברתו הטיפשה והבלתי נסבלת של קינג מרשנד (ג'יימס גארנר). הועמדה על הופעתה בסרט לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס זהב בתפקיד המשני.
הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב בשנת 1984 על תפקידה המשני בתור הזמרת גילדה בדרמה הקומית בהפקתו של סידני פולאק "שניים בראש אחד", קיבלה שבחים גם על הופעתה בסרטו הראשון של אלן רודולף, "בחר בי", בתור איב, פרוצה לשעבר הפותחת בר משקאות על שמה.
ב-1985 שיחקה את גברת סקרלט בעלת בית הבושת בקומדיית המסתורין "רמז מסתורי" המבוססת על משחק הלוח המפורסם "הרמז".
הועמדה ב-1990 לפרס גלובוס הזהב בפעם החמישית ובפעם הראשונה גם לפרס אמי על תפקידה בסרט הטלוויזיה "משפחה של מרגלים".
ב-1994 הופיעה במותחן האירוטי "צבע הלילה" והייתה מועמדת לפרס פטל הזהב להופעה המשנית הגרועה ביותר.
ב-1999 גילמה תפקיד הראשי במותחן הפשע של סטיבן סודרברג "הקשר האנגלי" בתור איליין תלמידה לשעבר בבית ספר למשחק שבלוס אנג'לס.
ב-2002 הופיעה בקומדיה "המזכירה" בדמותה של ג'ואן הולוויי.
בשנת 2008 החלה לשחק בסדרת הפשע "שומרת סוד" ברשת USA. בסדרה שיחקה בתפקיד ג'ינקס שאנון, למשך 5 עונות עד 2012.
בשנת 2017 שבה לתחום המשחק לאחר מספר שנים של היעדרות, כאשר השתתפה בדרמה הביוגרפית "אני מיכאל" לצד ג'יימס פרנקו וזאכרי קווינטו.
חיים אישיים.
ב-1965 התחתנה עם המפיק ג'ון פיטרס והתגרשה ממנו ב-1977, לזוג נולד בן אחד כריסטופר פיטרס (כיום מפיק ובמאי).
התחתנה פעם נוספת בשנת 2000 עם רונלד טאפט.
גשרים
גשרים (ביפנית: 橋をかけろ האשי או קאקרו, מילולית: "בנו גשרים!") היא סוג של חידה שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי. החידה פורסמה גם באנגלית בשם "Bridges" (גשרים) או "Chopsticks" (מקלות אכילה) (השמות הגיעו משיבוש: "האשי" שנכתב 橋, פירושו "גשר"; ו"האשי" שנכתב 箸, פירושו מקלות אכילה). החידה הופיעה גם בטיימס בשם "האשי". בצרפת, דנמרק, הולנד, ובלגיה החידה מפורסמת בשם Ai-Ki-Ai.
חוקים.
החידה כוללת תאים מפוזרים, בדרך כלל בצורת עיגול, שבתוכם מספר בין 1 ל-8 ("איים"). על הפותר לחבר אותם בקווים ("גשרים") על פי הכללים הבאים:
שיטות פתרון.
פתירת גשרים מתבצעת באופן מאוד שיטתי: לאחר שמחליטים שבמקום מסוים חייב להיות גשר, הצבת הגשר במקום זה תשלול אפשרויות אחרות להצבת גשרים במקומות שונים, וכך תגרור הצבת גשרים נוספים וכן הלאה.