הגיטריסטים של הלהקה מציינים גיטריסטים שונים כשהשפעות. מארי מציין את ג'ימי הנדריקס. סמית מציין את ג'וני ווינטר ופט טרוורס, גרס מציין את ריצ'י בלקמור.
דיקינסון שידוע כבעל קול אופראי עוצמתי, הושפע מזמרים כמו: ארתור בראון, פיטר האמיל, איאן אנדרסון ואיאן גילן.
האריס מתאר את הסגנון של הלהקה שכבר יותר פרוגרסיבי כיום כ"לא פרוגרסיבי כמו בסצנה המודרנית, אך יותר כמו דרים ת'יאטר בסגנון שנות ה-70".
מחוות לאיירון מיידן.
עדות להשפעה הגדולה של המוזיקה של איירון מיידן על להקות מטאל מכל הסגנונות ניתן למצוא במספר אלבומי המחווה שנעשו לאיירון מיידן. אלבומי המחווה שנעשו לאיירון מיידן באים משלל תת-סגנונות במטאל, מהבי מטאל מלודי (בסגנון המקורי של איירון מיידן) ועד בלאק מטאל אגרסיבי. להקות מפורסמות רבות מקדישות שירים ומצבעים גרסאות כיסוי לשיריהם של איירון מיידן.
כדוריות דם אדומות
פרוקסימלי
טמו, קיסר יפן
הקיסר טֶמוּ (ביפנית: 天武天皇) היה הקיסר ה-40 של יפן לפי רשימת קיסרי יפן. הוא מלך בין מ-672 ועד מותו בשנת 686. ירשה אותו הקיסרית ג'יטו, שהייתה גם אחייניתו ואשתו.
חייו.
כל המידע המצוי ברשותנו בנוגע לחייו של הקיסר טמו מגיע מהניהון שוקי. מאחר שהניהון שוקי נערך בידי בנו של טמו, מידת האמינות של מידע זה על חייו מוטלת בספק. טמו היה הבן הצעיר ביותר של ג'ומאי וקוגיוקו, ואחיו הצעיר של טנג'י. שם לידתו היה "הנסיך אואמה" (大海人皇子- אואמה-נו-אוג'י). קיסרות יפן הורשה במותו לג'יטו, אשר הייתה אשתו ואחייניתו. בהמשך תקופת שלטונו של אחיו, טנג'י, הוכרח טמו להתחתן עם מספר מאחיותיו של אנג'י במטרה לחזק את הקשרים הפוליטיים בין שני האחים. לטמו היו ילדים רבים, כאשר הנסיך טונארי היה העורך של הניהון שוקי, והקיסרית קוקן הייתה האחרונה בשושלת הירושה שלו.
לפני כהונתו.
אביו של טמו מת בעודו היה צעיר, ומסיבה זאת גדל תחת חסותה של הקיסרית סאיימי. מאחר שאחיו של טמו, טנג'י, היה הבן הבכור של אביו ושל אמם, לא צופה כי טמו יירש את הכתר. כאשר טנג'י מונה לקיסר יפן, טמו מונה להיות יורשו, מאחר שלא היו לו יורשים מתאימים אחרים. טנג'י חשש כי טמו ינסה לקחת את הכתר וירצח אותו, ומסיבה זאת ניסה לחזק את הקשרים הפוליטיים בינו ולבין טמו בעזרת נישואי אינטרס. בשנת 671 הרגיש טמו כי הוא בסכנה, והשתחרר מסוכנות משק הבית הקיסרי והפך לנזיר. הוא עבר להרים אשר במחוז נארה, רשמית מסיבות של בידוד, בעודו לוקח איתו את בניו ואת אחת מנשותיו (אשר לימים הפכה לקיסרית ג'יטו).
שנה לאחר מכן בשנת 672, מת טנג'י, והקיסרות עברה לאחיו המבוגר קובון. טמו אסף צבא, וצעד למקום שהות הקיסר, לדרוש את הכתר. צבאו של טמו וצבאו של קובון נלחמו, מובילים לניצחון צבאו של טמו, ולהתאבדותו של קובון.
כהונתו.
כפי שניתן היה לצפות ממנו, טמו המשיך לחזק את צבאו כפי שעשו הקיסרים שלפניו. בנוסף לכך, טירות ומבצרים רבים נבנו מסביב לארמונו. הוא העביר את עיר הבירה לאסוקה, שם הוא הוכתר. בשנת 675 אסר טמו על הצריכה של בשר חיות (סוסים, בקר, כלבים, קופים וציפורים) בעקבות ההשפעות הרבות של הבודהיזם על יפן בתקופה זאת.
כרים עבדול-ג'באר
כּרים עבדול-ג'באר (באנגלית: Kareem Abdul-Jabbar; נולד ב-16 באפריל 1947 בניו יורק בשם פרדיננד לואיס אַלְסִינְדוֹר הבן .Ferdinand Lewis Alcindor, Jr, התפרסם בתחילת הקריירה בתור לו אלסינדור), הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הסנטר בקבוצות מילווקי באקס ולוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA. גובהו 2.18 מטר. התפרסם בזריקת הוו (Hook Shot) שלו. הוא הצטיין כסנטר ונחשב לאחד מגדולי הכדורסלנים בכל הזמנים, ולדעת רבים לאחד הסנטרים הגדולים בהיסטוריה. הוא פרש ממשחק פעיל ב-1989, אחרי 20 עונות ב-NBA, ולאחר מכן נהיה להיסטוריון ולסופר. לאורך קריירת המשחק שלו קלע עבדול-ג'באר 38,387 נקודות בסך הכול, המקבעות אותו כקלע הפורה ביותר בתולדות ה-NBA. כמו כן ניצב במקום השלישי ברשימת הריבאונדרים המובילים בתולדות ה-NBA וברשימת החוסמים המובילים בתולדות ה-NBA.
הישגיו האישיים והקבוצתיים של עבדול ג'באר קיבעו את מעמדו כאחד הכדורסלנים הטובים ביותר בכל הזמנים.
ביוגרפיה.
פרדיננד לואיס אלסינדור הבן נולד בעיר ניו יורק למשפחה נוצרית-קתולית. אביו, פרדיננד לואיס אלסינדור האב, היה שוטר במשטרת העיר ניו יורק. מגיל צעיר התבלט אלסינדור בגובהו ובבגרותו הגיע ל-2.18 מטר. הוא הוביל את נבחרת הכדורסל של בית ספרו, "פאוור ממוריאל אקדמי", לשלוש אליפויות רצופות בליגה הקתולית העירונית של ניו יורק ול-71 משחקים רצופים ללא הפסד.
ב-1968, בזמן שהותו באוניברסיטת UCLA, מצא עניין באסלאם הסוני, חדל להיות נוצרי והתאסלם. עם זאת, הוא החליף את שמו רשמית ל־כרים עבדול ג'באר (בערבית: كَرِيم عَبْدُ ٱلْجَبَّار; תעתיק מדויק: כַּרִים עַבְדֻ אלְגַ'בָّאר) רק בשנת 1971.
קריירה.
כשחקן כדורסל.
אלסינדור שיחק בין השנים 1967–1969 במדי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA), ובמשך תקופתו בקבוצה זכתה המכללה בשלוש אליפויות רצופות בטורניר אליפות המכללות בכדורסל (NCAA). באחד ממשחקיו במכללה נשרט עבדול-ג'באר בעינו השמאלית ומאז שיחק תמיד עם משקפי מגן, שהפכו לאחד מסימני ההיכר שלו.
מילווקי באקס.
אלסינדור נבחר ראשון בדראפט ה-NBA לשנת 1969 על ידי מילווקי באקס, שהוקמה שנה אחת בלבד לפני כן ודורגה בתחתית טבלת האזור המזרחי ב-NBA. כבר בעונתו הראשונה ב-NBA מימש אלסינדור את הציפיות הגבוהות ממנו, בכך שנבחר להשתתף במשחק האולסטאר וזכה בתואר רוקי השנה ב-NBA. הוא סיים את העונה הסדירה במקום השני בין קולעי הנקודות בליגה (28.8 נקודות למשחק), והפך את מילווקי לאחת הקבוצות החזקות בליגה. בפלייאוף, אליו הגיעו הבאקס מהמקום השני במזרח, ניצחה הקבוצה את פילדלפיה 76' בתוצאה 4–1 בחצי גמר המזרח, אך הודחה בגמר האזורי על ידי ניו יורק ניקס, שזכתה באותו פלייאוף באליפות הראשונה שלה.
בעונת הגיע כוכב ה-NBA הוותיק אוסקר רוברטסון למילווקי, ובכך חיזק את מועמדותה של מילווקי לאליפות. באותה עונה שיחק אלסינדור במשחק האולסטאר השני שלו וזכה לראשונה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה לאחר שהעמיד ממוצעים של 31.7 נקודות ו-16.0 ריבאונדים למשחק. בסיום העונה זכו המילווקי באקס באליפות הראשונה של הקבוצה, לאחר שהביסו בסדרת הגמר את בולטימור בולטס בתוצאה 4–0. ביום שלאחר הזכייה באליפות הודיע אלסינדור על אימוץ השם המוסלמי "כרים עבדול-ג'באר", ומאז הוא נודע בשמו החדש ושמו המקורי נשכח במידה רבה.
בעונה הבאה זכה עבדול-ג'באר בתואר ה-MVP השני שלו לאחר שהעמיד ממוצעים של 34.8 נקודות ו-16.6 כדורים חוזרים למשחק. בפלייאוף הפסידו הבאקס בגמר האזורי ללוס אנג'לס לייקרס, שהמשיכו לזכייה באליפות ה-NBA. אחד משיאי הסדרה בין מילווקי ללוס אנג'לס היה המאבק בין עבדול-ג'באר לכוכב הלייקרס וילט צ'מברלין, שהיה כבר בשלהי הקריירה אך הצליח במשחק הגנה מצוין לנטרל במידה רבה את עבדול-ג'באר.
בעונת זכה עבדול-ג'באר בתואר ה-MVP השלישי שלו (לאחר חמש עונות בלבד) ובבחירה לחמישיית העונה בפעם הרביעית. במשחקי הפלייאוף הפסידה מילווקי בגמר ה-NBA בתוצאה 3–4 לבוסטון סלטיקס, ובתום העונה פרש ממשחק כוכבה השני של הבאקס, אוסקר רוברטסון. בעונת , האחרונה של עבדול-ג'באר במילווקי, הוא שבר את ידו, שיחק 65 משחקים בלבד והקבוצה לא הצליחה להעפיל לפלייאוף.
לוס אנג'לס לייקרס.
בעונת חזר עבדול-ג'באר לעיר לוס אנג'לס, בה שיחק בשנותיו ב-UCLA, לאחר שהועבר בטרייד לקבוצת לוס אנג'לס לייקרס. בקבוצה כיכבו באותו זמן גייל גודריץ', לושיוס אלן וקאזי ראסל ואימן את הקבוצה ביל שרמן. עבדול-ג'באר זכה לשחק במשחק האולסטאר השביעי שלו, נבחר לחמישיית העונה ואף זכה בתואר ה-MVP (הרביעי בשבע שנים) אף על פי שקבוצתו לא העפילה לפלייאוף. בעונה הבאה הוחלף המאמן ביל שרמן על ידי כוכב הקבוצה שפרש ג'רי וסט, ועבדול-ג'באר זכה שוב בתואר ה-MVP, אך בשלב הפלייאוף הובסו הלייקרס בגמר המערב על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, בה כיכב אז ביל וולטון, בתוצאה 0–4.
לפני עונת בחרו הלייקרס כבחירה הראשונה בדראפט את הכוכב המבטיח ארווין "מג'יק" ג'ונסון. באותה עונה, עם פול ווסטהד בעמדת המאמן הראשי, זכה עבדול-ג'באר בתואר ה-MVP השישי והאחרון שלו בקריירה, וכן באליפות הראשונה במדי הלייקרס. עבדול-ג'באר וקבוצתו הגיעו להתמודדות מול פילדלפיה 76' וכוכבה ג'וליוס אירווינג בסדרת הגמר. במשחק החמישי בסדרה נפצע עבדול-ג'באר אך המשיך לשחק, קלע 40 נקודות והוביל את קבוצתו לניצחון. במשחק השישי נעדר עבדול-ג'באר בשל פציעתו, אולם מג'יק ג'ונסון הראה כבר בעונתו הראשונה כי נכון לו עתיד מזהיר, וכשהוא מחליף את כרים בעמדת הציר קלע 42 נקודות, קלט 15 ריבאונדים, מסר 7 אסיסטים והוביל את הקבוצה לניצחון במשחק ולזכייה באליפות. משחק זה עם יכולתו הטובה בכל הסדרה הקנו למג'יק את תואר ה-MVP של סדרת הגמר.
בעונת עבדול-ג'באר היה השחקן הבולט בקבוצה בשנה שנחשבה לכישלון ואשר הושפעה מחסרונו, בחלק ניכר מהעונה, של מג'יק ג'ונסון עקב פציעה. הלייקרס הודחו כבר בסיבוב הראשון בפלייאוף על ידי היוסטון רוקטס. בעונה הבאה ג'רי באס, הבעלים של הלוס אנג'לס לייקרס, פיטר את המאמן פול ווסטהד לאחר 11 משחקים ומינה תחתיו את שחקן העבר ועוזר המאמן פט ריילי. בהדרכתו של ריילי זכתה הקבוצה, יחד עם עבדול-ג'באר, בארבע אליפויות נוספות בשנות השמונים. כבר בעונתו הראשונה של ריילי בקבוצה זכו הלייקרס באליפות ה-NBA, לאחר שניצחו בגמר את פילדלפיה 76' בתוצאה 4–2.