דסיור רחב-פס (שם מדעי: Murexia rothschildi; מכונה גם דסיור רוטשילד) הוא מין של טורף כיס קטן דמוי חולדה ממשפחת נמיות הכיס אשר אנדמי למזרח גינאה החדשה ותואר מדעית בשנת 1938 על ידי הזואולוג האמריקני ג'ורג' הנרי המילטון טייט. הטקסונומיה של מין זה אינה ברורה דיה; במקור, סווג כמין בסוג פסקוגל או אנטכינוס, לאחר מכן הועבר לסוג דסיור ניו-גינאי לצד 4 מינים נוספים. לטענת הזואולוג האוסטרלי קולין גרובס, ניתוח קלדיסטי משנת 2002 מצביע על כך שכל המינים בסוג זכאים להקצאת סוג נפרד עבורם, ובכללם מין זה אשר קיבל את השם המדעי "Paramurexia" ("דמוי עכבר"); טקסונומיות מסוימות סברו שיש להותיר את הדסיור רחב הפס והדסיור קצר השיער כמינים היחידים בסוג. על פי ניתוח גנטי מ-2007, המינים אינם זכאים לפיצול לסוגים נפרדים וזוהי הדעה המקובלת. המין קרוי על שמו של הזואולוג וולטר רוטשילד.
אנטומיה ומראה.
מבחינת ממדי גוף, הדסיור רחב הפס קטן באופן ניכר מקרובו הדסיור קצר-השיער וכן מהדסיור שחור הזנב, וזהה בגודלו לדסיור ארוך האף. אורכו הכולל 26 עד 32 ס"מ בממוצע, ומשקלו 32–100 גרם. מבנה גופו גוצי, והוא בעל רגליים קצרות וראש משולש עם חרטום דק ומחודד. אוזניו קצרות במיוחד (21 מילימטר) והן דלילות יחסית בשיער. יש לו זנב ארוך ודקיק, אשר דליל בשיער לעומת הגוף.
הפרווה של הדסיור רחב הפס, קצרה, חלקה וצפופה. צבעה נע בין חום אפרפר לאפור בהיר או בז' דהוי, והיא צהבהבה או חומה בהירה בצידה התחתון. הסנטר והגרון לבנבנים, וכפות הרגליים והחוטם ורודים בשל היותם קירחים משיער. סימן ההיכר הבולט ביותר של המין אשר גם העניק לו את שמו, הוא פס גבי עבה במיוחד בצבע שחרחר או חום שוקולד, אשר משתרע לאורך השדרה - מהמצח עד לזנב; פס זה משמש כסימן זיהוי מובהק בינו לבין דסיורים אחרים אשר להם פס גבי דקיק, אם בכלל.
תפוצה וביולוגיה.
הדסיור רחב הפס אנדמי לאי גינאה החדשה; באי גופא, הוא מצוי אך ורק בחצי האי זנב-ציפור אשר נמצא בחלקו הדרום-מזרחי של האי - ליד מפרץ מילן (בשטחה של פפואה). בית גידולו מורכבת מיערות גשם טרופיים על רכס אואן סטנלי בגבהים של 1,400-600 מטר מעל פני הים. מאז גילוי המין ועד המאה ה-21, נתפסו סך הכול 23 פרטים שלו.
אין כמעט מידע בנמצא על הביולוגיה של המין. ידוע שהוא פעיל בעיקר על האדמה, חרף יכולתו לטפס על עצים בדומה לדסיורים רבים. הוא פעיל לילה, ומבלה את שעות היום בקינים תת-קרקעיים המשמשים לו כמקלט. התזונה שלו מורכבת מחרקים בכל הגדלים (במיוחד זחלים וחיפושיות), עופות קטנים ועכברים. הוא יכול להתרבות לאורך כל השנה. הנקבה ממליטה לכל היותר 4 גורים.
מצב שימור.
הדסיור רחב הפס מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור קרוב לסיכון (NT), בשל טווח תפוצה מצומצם אשר אינו עולה על 24,263 קמ"ר, ירידה מתמשכת בהיקף ובאיכות בית הגידול שלו, והוא מתקרב בהדרגה לקטגורית הפגיע. האיומים העיקריים עליו הם אובדן בית גידול באמצעות בירוא יערות לשטחים חקלאיים, פעילות של מכרות ניקל, תוכניות להמרת יערות טרופיים למטעי דקלי שמן, וטריפה על ידי כלבי ציד. המין ככל הנראה לא מצוי באזורים מוגנים ידועים.
ההפגזה הכבדה המאוחרת
ההפגזה הכבדה המאוחרת (באנגלית: Late Heavy Bombardment) הוא אירוע שלפי ההשערות החל לפני כ-4.1 מיליארד שנים והסתיים לפני כ-3.8 מיליארד שנים בסוף תקופת האדן ותחילת תקופת ארכאיקון בכדור הארץ. במהלך פרק זמן זה, מספר רב של אסטרואידים התרסקו על כוכבי הלכת הקדומים במערכת השמש, כולל כוכב חמה, נוגה, כדור הארץ ומאדים.
ההפגזה הכבדה המאוחרת התרחשה לאחר שכדור הארץ ויתר כוכבי הלכת כבר נוצרו וצברו את רוב המסה שלהם, אך היא עדיין אירעה בשלב מוקדם יחסית בהיסטוריה של כדור הארץ.
עדויות לקיומו של אירוע "ההפגזה הכבדה המאוחרת" עולים מדגימות שנלקחו מהירח והובאו חזרה לכדור הארץ על ידי האסטרונאוטים של תוכנית אפולו. התיארוך האיזוטופי של סלעי הירח מעיד שרוב האסטרואידים שהתרסקו על הירח עשו זאת במרווח זמן צר למדי. לאורך השנים עלו השערות שונות שמנסות להסביר מה הסיבה לעלייה החדה בכמות האסטרואידים והשביטים שהיו קיימים במערכת השמש, אך אין הסכמה רחבה לגבי הסיבה האמיתית. לפי מודל ניס (Nice model), אשר פופולרי בקרב חוקרים פלנטריים, כוכבי הלכת הענקיים היו בתהליך של נדידה, ועל כן הם גרמו לפיזור של גופים בחגורת האסטרואידים או בחגורות קויפר אשר נכנסו למסלולים קיצוניים, כאשר חלק נכנס למסלול התנגשות עם כוכבי הלכת. חוקרים אחרים טוענים שהנתונים מהדגימות שנלקחו מסלעי הירח נלקחו מאותו האגן ולכן היו דגימות מתקופות סמוכות יחסית.
ג'נט מאו
ג'נט מאו (באנגלית: Janet Maw; נולדה ב-16 במאי 1954) היא שחקנית אנגלייה.
מאו ידועה בעיקר מהופעותיה בסדרת הטלוויזיה "ראש העיר קסטרברידג'" על פי רומן באותו שם מאת תומאס הרדי, ובסדרה "דברי ימי בארצ'סטר" המבוססת על ספריו של אנתוני טרולופ. היא הייתה חברה ברדיו דרמה קומפני של ה-BBC.
מילטון קיינס דונס
באקינגהאמשייר
דסיור ניו-גינאי
דסיור ניו-גינאי (שם מדעי: Murexia) הוא סוג של טורף כיס קטן דמוי נמיה-חולדתית ממשפחת נמיות הכיס אשר אנדמי לאיי גינאה החדשה וכולל 5 מינים.
טקסונומיה.
המינים בסוג זה תוארו מדעית במהלך המאה ה-19, ובתחילה סווגו כמינים בסוג פסקוגל או בסוג אנטכינוס. בשנת 1937, הוקצה עבורם סוג נפרד על בסיס מאפיינים מורפולוגיים וגנטיים. המעמד הנוכחי של הסוג אינו מוסכם; הזואולוג האוסטרלי קולין גרובס טען בשנת 2005 שיש להקים סוג נפרד עבור כל אחד ואחד מהמינים, בהתבססו על ניתוח מורפו-קלדיסטי שבוצע בשנת 2002; בטקסונומיות המתבססות על גרובס, הסוג דסיור ניו-גינאי כולל כיום מין יחיד בלבד: דסיור קצר-שיער. לעומת זאת, בדיקות גנטיות מולקולריות שבוצעו ב-1998, ב-2000 וב-2007, תומכות בכך שיש להשאיר את הסוג על כנו, שכן המינים אינם נבדלים כל כך גנטית עד כדי פיצול מלא לסוגים נפרדים. בנוסף, טקסונומיות מסוימות מותירות בסוג זה שני מינים (קצר-שיער ורחב-פס), ומפצלות את השאר לסוגים. ארגון השימור IUCN ממשיך להתייחס לכולם כאל מינים.
מבין טורפי הכיס, הסוגים הקרובים ביותר מבחינה גנטית לדסיור הניו-גינאי הם הדסיור המנומר בעל מידות הגוף הגדולות והפרווה הזיפית והמנומרת, והסוג דסיור מפוספס הכולל מספר מינים בעלי פרווה אדמדמה-כחלחלה מפוספסת.
מאפיינים.
מיני הדסיור הניו-גינאי חולקים ביניהם קווי דמיון רבים: הם בעלי מבנה גוף גוצי וגמיש, ראש עגלגל עם חרטום מחודד וזנב דקיק ארוך. יש להם רגליים ואוזניים קצרות במיוחד, עיניים גדולות ואף זעיר. הם בעלי טפרים חזקים ורפידות דביקיות בכפות הרגליים המקנות להם יכולת טיפוס מעולה על עצים. הפרווה שלהם קצרה יחסית לטורפי כיס אחרים, ומורכבת משערות זיפיות צפופות. צבעם של המינים נע בין אפרפר לחום או בז', כאשר הגחון בהיר משאר הגוף, והסנטר לבנבן. על חוטמם הוורדרד יש שפם זיפי ארוך. מידות הגוף שלהם נעות בין 12 ל-32 ס"מ ומשקלם 30–200 גרם. הזכרים לרוב גדולים באופן ניכר מהנקבות.
כל המינים בסוג אנדמיים לגינאה החדשה, כולל מספר איים סמוכים. בית הגידול שלהם הוא ביערות גשם טרופיים בגבהים של 2,600-600 מטר מעל פני הים. הם ניזונים בעיקר מחרקים בכל הגדלים, וכן מחולייתנים קטנים. חלק מהם פעילים ביום וחלק בלילה. את שעות המנוחה הם מבלים בקינים מוגנים - בצמרות העצים או מתחת לאדמה. הנקבה ממליטה לכל היותר 4 גורים לאחר תקופת הריון של 19 ימים. המידע אודות האקולוגיה והרבייה של המינים לוקה בחסר - בין השאר בשל בית הגידול הבלתי נגיש שלהם.
מילטון קינז
ספרטק מוסקבה (פירושונים)
מילטון קינז דונס
סגוויה אל-חמרה
סכנה מבפנים
סכנה מבפנים (באנגלית: Inside) הוא סרט אימה ופלישה לבית ספרדי-אמריקאי משנת 2016. ביים מיגל אנחל ויוואס לפי תסריט שכתבו ז'אומה בלאגרו ומאנו דיאס. את הדמויות הראשיות מגלמות רייצ'ל ניקולס ולורה הרינג. בתפקידי משנה עיקריים משחקים קרייג סטיבנסון וסטאני קופט.
זהו רימייק לסרט הגור הצרפתי "À l'intérieur" משנת 2007, שביימו ז'וליאן מורי ואלכסנדר בוסטיו.
הסרט יצא לאקרנים ב-28 ביולי 2017 בספרד בהפצת ורטיקל אנטרטיינמנט וקיבל ביקורות שליליות בדרך כלל, בעיקר לאור ההשוואה לסרט המקור הצרפתי.
עלילה.
בתחילת הסרט, ניתן לראות את שרה קלארק ההריונית (רייצ'ל ניקולס) ואת בעלה נוסעים במכונית שלהם. באמצע הנסיעה, בועט התינוק של שרה בבטנה והשניים מתרגשים ולא שמים לב כי ניצבת מכונית לפניהם. עקב כך מתרחשת תאונת דרכים בה נהרג בעלה של שרה ואילו שמיעתה של שרה נפגעת. לאחר זמן מה, שרה חיה בדירה קטנה בשכונה שקטה. באחד הלילות דופקת בדלתה אישה (לורה הרינג) המבקשת ממנה לפתוח את הדלת במטרה לתת לה להתקשר למוסכניק. שרה מפחדת לפתוח לה את הדלת והיא מבקשת מהגברת לעבור לדירה ממול. האישה מתחילה להתרגז ולדפוק בחוזקה על הדלת ושרה מדליקה את מנורת הכניסה ומופתעת לגלות כי זו אינה פועלת. באותה הסצנה אומרת שרה לאישה כי היא לא רוצה להעיר את בעלה, אך האישה אומרת לה שבעלה מת בתאונת דרכים ושהיא משקרת לה.