רשע וטוב לו
ארתור גינס
ארתור גִינֶס (Arthur Guinness; 1725 - 8 בינואר 1803 ) היה מבשל בירה אירי ומייסדה של מִבשלת בירה גינס. יזם, איש חזון ופילנתרופ.
גינס הניח את היסודות של מבשלת הגינס. בגיל 27, בשנת 1752, סנדקו של ארתור גינס, ארתור פרייס - הארכיבישוף של קאשל, בכנסיית אירלנד - הוריש לו 100£ בצוואתו. גינס השקיע את הכסף ובשנת 1755 הייתה בבעלותו מבשלה בלייקסליפ, במרחק 17 ק"מ מדבלין. ב-1759, גינס הגיע לעיר והקים עסק משלו. הוא חתם על חוזה בן 9,000 שנה על שטח של 4 אקרים (16,000 מטרים רבועים) ב- St. James's Gate עם מארק ריינספורד, עבור דמי שכירות שנתיים של 45£.
רקע.
תאריך לידתו של ארתור גינס הוא מקור לספקולציות שונות. על קברו, הנמצא במחוז קילדייר (Kildare), נכתב כי הוא נפטר ב-23 בינואר 1803, בגיל 78, מה שמציין שהוא נולד בשנת 1724 או בתחילת שנת 1725. דבר זה, סותר את התאריך - ה-28 בספטמבר 1725 שנבחר על ידי חברת גינס ב-1991, כנראה כדי לשים סוף לספקולציות המתעוררות סביב תאריך לידתו.
משפחה.
בשנת 1761, ארתור נשא לאישה את אוליביה וייטמור בכנסיית מארי הקדושה בדבלין והיא ילדה לו 21 ילדים, שרק 10 מהם הגיעו לבגרות. שלושה מבניו היו גם כן מבשלי בירה, וצאצאיו האחרים כללו מיסיונרים, פוליטיקאים וסופרים.
ארתור גינס נקבר בינואר 1803 בבית הקברות Oughter Ard במחוז קילדייר, בחלקה של משפחת אמו.
פידליטס
פאגוס
אלעד רוזן
אלעד רוזן (נולד ב-1980) הוא אמן ישראלי זוכה הפרס לציור ע"ש אסנת מוזס לאמן צעיר לשנת 2010.
ביוגרפיה.
רוזן נולד בשנת 1980 בהוד השרון ובשנת 2009 סיים את הלימודים במחלקה לאמנות בבצלאל. לאחר סיום לימודיו הציג במספר תערוכות קבוצתיות. ביניהן בגלריה אלפרד ("אלפרד ושות'", 2009. "אלפרד ושות' 2", 2010), גלריה דולינגר ("מנועי חיפוש", 2009), גלריה P8 ("בארט ארט", 2009), וגלריה מנשר ("לחם ושושנים", 2010). בשנת 2010 בעקבות זכייתו בפרס לציור לאמן צעיר ע"ש אסנת מוזס הציג תערוכת יחיד ראשונה בבית האמנים בירושלים שלוותה בקטלוג "אלעד רוזן, ציורים 2010-2007" (מאמר פתיחה מאת דרורית גור אריה). בהמשך אותה שנה הציג במשותף עם האמנית נעמי לב בגלריה אלפרד את התערוכה "ציור על ציור" שכללה גם עבודת קיר משותפת לשני האמנים. בשנת 2015 הצטרף לתוכנית הרזידנסי של ארטפורט תל אביב. באותה שנה אצר את התערוכה "מיני גולף בת ים" במוזיאון בת-ים לאמנות עכשווית, שהפכה לאחת התערוכות הייחודיות והמוצלחות באותה שנה. במסגרת התערוכה, הזמין רוזן אמנים כמו דרורה דומיני, רותי דה פריס, גבי קריכלי וגבריאל קלזמר ליצור מגרשי מיני גולף. ב-2016 הציג תערוכת יחיד בגלריה רוזנפלד וב-2018 חזר והציג בה תערוכה נוספת.
רוזן מתגורר ופועל בתל אביב, בת זוגו היא המשוררת נעם פרתום.
יעקב גימפל
יחסי הממלכה המאוחדת–ישראל
יחסי הממלכה המאוחדת–ישראל החלו לאחר סיום המנדט הבריטי על ארץ ישראל ב-14 במאי 1948 והקמתה של מדינת ישראל. כיום, לממלכה המאוחדת שגרירות בתל אביב וקונסוליה בירושלים ולישראל שגרירות בלונדון.
היסטוריה.
לפני קום המדינה.
בשנת 1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה, כבשה בריטניה את ארץ ישראל מידי האימפריה העות'מאנית. ב-2 בנובמבר 1917 ניתנה הצהרת בלפור, בה הצהירה בריטניה שהיא רואה בעין יפה הקמת בית לאומי ליהודים בארץ ישראל. בשנת 1922 החל המנדט הבריטי בארץ ישראל. כבר אז התחרטו רבים מקובעי המדיניות בבריטניה על ההצהרה וראו בה מכשול בקשרי בריטניה עם העולם הערבי. על כן, בריטניה ניסתה ללכת בין הטיפות בניסיון לרצות את הציונים מצד אחד בסיוע ליישוב היהודי ומצד שני לרצות את הערבים בהצרת צעדי היישוב היהודי. היישוב היהודי נקרע גם הוא בין הרצון לפעול ביחד עם בריטניה, שסיוע נדרש להתבססות היישוב היהודי במרחב הערבי, והביקורת על בריטניה שהצרה את קצב התפתחות היישוב היהודי. פרסום הספר הלבן הביא את היחסים עם בריטניה אל סף משבר, אולם פרוץ מלחמת העולם השנייה והצורך להילחם במשותף כנגד גרמניה הנאצית הביאה להמשך שיתוף פעולה של עיקר הציבור היהודי עם הבריטים. רק מעטים נקטו את דרכה של הלח"י שהטיפה למלחמה נגד הבריטים בעצם ימי מלחמת העולם השנייה. לאחר מלחמת העולם השנייה, משנכזבה התקווה שהבריטים ישנו את מדיניות הספר הלבן, התגברה המתיחות בין היישוב היהודי ושלטונות בריטניה.
אל מול התגברות פעולות המרי בארץ ישראל והלחץ של ארצות הברית וברית המועצות על בריטניה לוותר על מושבותיה, העבירה בריטניה את סוגיית ארץ ישראל לאו"ם, אשר הכריע ב-29 בנובמבר 1947 (הידוע גם בשם כ"ט בנובמבר) על הקמת מדינה יהודית, תוך חלוקת הארץ בין המדינה היהודית למדינה ערבית. בריטניה נמנעה בהצבעה ובמהלך מלחמת העצמאות הציגה עמדה נייטרלית.
אחרי קום המדינה.
זמן קצר לאחר הקמת המדינה היהודית החדשה בארץ תקפו 6 מדינות ערב את ישראל, והחלה מלחמת העצמאות הישראלית. בריטניה סיפקה נשק (ואף סיוע אווירי) לארצות ערב בזמן המלחמה. כאשר ישראל הכריזה על עצמאותה ב-14 במאי 1948 (ה' באייר תש"ח), סירבה ממשלת בריטניה להכיר בה ונקטה קו נוקשה בעניין זה עד סוף 1948. בינואר 1949, לקראת סיום מלחמת העצמאות, אירעה תקרית האוויר הישראלית-בריטית, כאשר טייסי חיל האוויר הישראלי הפילו חמישה מטוסים בריטיים שהמריאו ממצרים. רק בעקבות הניצחונות של ישראל בשדה הקרב וההכרה הגוברת לה זכתה מצד מדינות העולם, חל שינוי במדיניות זו. ב-25 בינואר 1949 פרסמה ממשלת בריטניה הודעה על הכרה דה פקטו במדינת ישראל. לאחר שבוע הודיע משרד החוץ הבריטי על מינוי נציג בישראל, ואילו ישראל מינתה את ד"ר מרדכי עליאש להיות נציגה בבריטניה. בהסכם בין הצדדים הוגדרו הנציגים כצירים. בקיץ 1949 ניהלו משלחות של המדינות שיחות ביניהן להסדרת עניינים כספיים.
בשנות ה-50 ובשנות ה-60 נתפסה בריטניה כאוהדת ארצות ערב כששמרה על יחסים קרובים עם ירדן ומספר מדינות בחצי האי ערב (מדינות המפרץ). לבריטניה היה אז הסכם הגנה עם ממלכת ירדן והיא אף איימה לפעול נגד ישראל במספר מקרים, בהם בעת מבצע עובדה ובעת מבצע שומרון.
ב-10 בנובמבר 1955 נשא ראש ממשלת בריטניה, אנתוני אידן, בגילדהול נאום שקרא להסכם שלום בין ישראל ומדינות ערב המבוסס על פשרה בין גבולות תוכנית החלוקה לגבולות הקו הירוק. הוא הבטיח ערבויות לשני הצדדים אם יושג הסכם ואיים שהצד שלא יסכים לפעול במתינות יאבד את אהדת בריטניה. הנאום, שנודע כנאום גילדהול, זכה לאהדה בצד הערבי, אולם זכה לתגובות נמרצות מצד ישראל. ראש הממשלה דוד בן-גוריון ושר החוץ משה שרת שללו כל דרישה לנסיגה ישראלית ובעיתונות הישראלית ראו בנאום עמדה אנטי-ישראלית מובהקת. בריטניה ניסתה להשיג הסכמה בינלאומית למתווה שהוצע בנאום והדבר העיב על יחסי הממלכה המאוחדת-ישראל עד השגת ההסכמות לקראת מלחמת סיני. יחסי שתי המדינות השתפרו לזמן קצר כאשר פעלו יחד במלחמת סיני (יחד עם צרפת) כנגד מצרים, במטרה לכבוש את חצי האי סיני ולהשיג שליטה על תעלת סואץ. לאחר כישלונה המדיני של מלחמת סיני, מבחינת בריטניה, שבו דוברי בריטניה לדבר על ויתורים הדדיים בהתאם לנאום גילדהול וישראל שבה ושללה כל ויתור בנושא הגבולות.
בסוף שנת 1958 ניכר שיפור ביחסי ישראל עם הממלכה המאוחדת, לאחר שהפיכה בעיראק טרפה את הקלפים של בריטניה במזרח התיכון. בריטניה הסכימה למכור לישראל שתי צוללות, שר החוץ שלה הצהיר שתוכנית גילדהול מתה וראש ממשלת בריטניה הרולד מקמילן נשא נאום שנחשב פרו-ישראלי.
במהלך שנות ה-60 התקיים שיתוף פעולה ביטחוני בין שתי המדינות, בין השאר במבצע רוטב בתימן.
כאשר פרצה מלחמת יום הכיפורים בשבת 6 באוקטובר 1973 הזדרזה ממשלת בריטניה להטיל אמברגו על משלוחים לאזור הלחימה, שלמעשה הופנה רק נגד ישראל.
המשמעות המיידית הייתה עצירת משלוח תרופות בשדה התעופה ממש וכ-7000 טון פגזים לטנקים שנמצאו במחסני הנמל מיועדים להעמסה למחרת באניה ישראלית.
היחסים כיום.
הבריטים הואשמו לעיתים קרובות על ידי הערבים בפרו-ישראליות, ועל ידי ישראלים בפרו-ערביות, בניהול מדיניותם במזרח התיכון. שאלת המדיניות הבריטית בנושא הסכסוך הישראלי-ערבי, בעיקר לאחר 1967, היא שנויה במחלוקת בבריטניה עצמה, וניתן למצוא מגוון דעות רחב בנושא זה.
לבריטניה יחסים קורקטיים עם ישראל, ובריטניה מקיימת יחסים צבאיים עם ישראל במסגרת נאט"ו ומייצאת לה נשק. בשנים האחרונות הצטרפותה של בריטניה למחנה הנלחמים בטרור האסלאמי ברחבי העולם הביאה להבנה גדולה יותר לצורכי הביטחון של ישראל, בעיקר מצידה של ממשלת בריטניה. עם זאת בקרב חלקים של השמאל הבריטי, כגון חבר הפרלמנט הבריטי ג'ורג' גאלאוויי, נמשכת הביקורת כלפי מדיניות ישראל. כמו כן באקדמיה הבריטית רווחת דעה אנטי-ישראלית רחבה ובשנים האחרונות נוצרו יוזמות להחרמת אוניברסיטאות ישראליות במחאה על מדיניות ישראל בשטחים.
על היחסים העיב קמעא חוק בריטי שהתיר הוצאת צוי מעצר נגד אזרחי חוץ באשמת פשעי מלחמה, שנוצל שוב ושוב על ידי גורמים אנטי-ישראליים, כנגד בכירים ישראליים. בין השאר, משה יעלון ביטל ביקור בבריטניה, אלוף דורון אלמוג, נותר במטוסו בנמל התעופה לונדון הית'רו כדי להימנע ממעצר, ובדצמבר 2009 אף הוציא בית משפט בריטי צו מעצר לציפי לבני, שהייתה שרת החוץ במהלך מבצע עופרת יצוקה. בעקבות בקשות ישראליות שונה החוק, והוספו לו הגבלות וסייגים המחייבים הסכמה של התובע הכללי של בריטניה, כדי להוציא צו מעצר, על מנת למנוע הוצאת צווי מעצר נגד בכירים ישראליים. החוק המתוקן נכנס לתוקפו ב-15 בספטמבר 2011.