סקסארד (בהונגרית: Szekszárd) היא עיר בחלקה הדרום-מערבי של הונגריה, ובירת מחוז טולנה. היא הקטנה ביותר במספר תושביה מבין כל בירות המחוז של הונגריה.
מיקומה.
סקסארד נמצאת בנקודת המפגש בין גבעות טרנסדנוביה למישור ההונגרי הגדול.
היסטוריה.
העיר מוזכרת בפעם הראשונה בשנת 1015. בלה הראשון מלך הונגריה ייסד את המנזר הבנדיקטי של העיר ב-1061.
בתקופת מלכותו של המלך מתיאש, סקסארד הייתה נחלתו של הבישוף יאנוש, שקשר קשר נגד המלך. כתגובה, המלך נתן הוראה להרוס את המצודה של העיר.
ב-1485, סקסארד כבר הוכרה כעיר שדה חשובה ונערכו בה 5 ירידים בשנה, אך בתקופת ה היא נפגעה קשה וגם המנזר נהרס.
במאה ה-18 העיר קבלה תואר מושב מחוז וגם את סמלה. למרות השרפה בשנת 1794, שפגעה בה קשות, העיר המשיכה להתפתח. במהלך המאה ה-19 נבנו בה בנייני הציבור הראשיים: בית העירייה, בית מועצת המחוז, בית חולים ומספר כנסיות.
באמצע המאה ה-19 מספר התושבים הגיע ל-14,000.
ב-30 באוקטובר 1994 קיבלה סקסארד את תוארה הנוכחי כבירת מחוז טולנה.
קהילה יהודית.
עד מלחמת העולם ה-2.
היהודים הראשונים שהגיעו לסקסארד במחצית הראשונה של המאה ה-19 היו סוחרים ובעלי מלאכה. בנוסף, היו גם בעלי מקצועות חופשיים כרופאים, עורכי דין, פקידים ובעלי רכוש. רוב היהודים, היו במצב כלכלי טוב וחלקם היו חלק מן המעמד הגבוה בעיר.
ב רבים מהצעירים היהודים התנדבו לצבאו של לאיוש קושוט ושלושה רופאים יהודים אף טפלו בפצועים בחזית במסירות גדולה.
הצלחת היהודים הגבירה את האנטישמיות בקרב אנשי הכנסייה והאצולה המרוששת, והם ניצלו כל הזדמנות לפגוע ביהודים. בשנת 1882 במהלך משפט עלילת הדם של טיסאסלר, הם יצאו בהסתה פרועה נגד היהודים ודרשו לבטל את חוק האמנציפציה ליהודים. ההמון המוסת בזז את חנויות היהודים והשקט חזר על כנו רק לאחר שכל הנאשמים במשפט עלילת הדם זוכו.
הקהילה היהודית התארגנה בשנת 1848. בעקבות הקרע ביהדות הונגריה ב-1869, הקהילה הצטרפה לזרם הנאולוגי. בית הכנסת הגדול נפתח ב-1890.
בית הספר היהודי נוסד ב-1853, ושפת הלימוד בו הייתה גרמנית, בהתאם להוראות המפקח על החינוך של השלטונות האוסטרים. ב-1884, לאחר שמספר התלמידים גדל, נבנה בית ספר גדול יותר ושפת הלימוד שונתה להונגרית, וגם הוחלפו ספרי הלימוד.
נישואי התערובת שהיו בקהילה התקבלו בסובלנות יחסית וגם יהודים שהמירו את דתם לא ניתקו לגמרי את הקשר עם הקהילה. במלחמת העולם הראשונה כ-50 צעירים יהודים התגייסו לצבא. 16 מהם נפלו בחזיתות השונות ושמותיהם חקוקים על לוח זיכרון בבית הכנסת של הקהילה.
ב-1919 פרץ גל אנטישמי בעיר ובפוגרום שביצעה כנופיה אנטישמית שנכנסה לעיר נהרגו 6 יהודים ו-20 נפצעו.
בתקופת השואה.
הרישום והגיוס לשירות העבודה במחוז טולנה החל ב-1940 בסקסארד. כל הגברים היהודים עד גיל 45 נלקחו לעבודות כפייה. עד לשנת 1942 הועסקו עובדי הכפייה בסלילת כבישים בסביבת העיר, אך לאחר מכן הם נלקחו בקרונות סגורים לעבודות ביצורים בשדות המוקשים שבחזית האוקראינית. המפקדים שלהם קבלו הוראה סודית לא רשמית שאין להחזירם להונגריה ורבים מהם נרצחו בצורה אכזרית.
עם כניסת הגרמנים להונגריה באביב 1944, סקסארד הייתה עיר המחוז היחידה בהונגריה שבה היהודים לא הוכנסו לגטו. יהודים שעבדו עם נוצרים בעלי השפעה כמעט והצליחו למנוע את גירושם של יהודי סקסארד אך פעיל אנטישמי בשם אנדרה לאסלו הביא לבסוף לגירושם לגטאות בערים סמוכות שבהם רוכזו היהודים לפני שילוחם הסופי למחנות ההשמדה ביולי 1944.
נדב בטשא
נדב בטשא (נולד ב-26 במאי 1958) הוא שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה, התמחה במשחים למרחקים ארוכים.
ביוגרפיה.
בטשא נולד וגדל בקיבוץ כפר המכבי. הוא בנו של צבי בטשא, פרופסור למדע המדינה. אמו, שולה, הייתה מורה. הוא החל להתאמן בשחייה תחרותית בגיל 13 בקבוצת השחייה של הפועל גוש זבולון בהדרכתם של דוד סיבור ויוסף טלקי (יוז'ו), וזכה לראשונה במדליות באליפות ישראל בשחייה לגילאים בהיותו בן 16.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף ספטמבר 1974 זכה בטשא במדליית ארד, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 18:05.9 דקות, תוצאה טובה מהשיא הישראלי הקודם של דן פיק ממכבי חיפה (18:19.0 דקות), אחרי עדי פרג מהפועל העמקים שקבע שיא ישראלי חדש של 17:43.0 דקות, ודן פיק (17:59.2 דקות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בספטמבר 1975 זכה בטשא ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בהשוואת השיא הישראלי (4:22.9 דקות) לפני ישי ורדי מהפועל בית קמה (4:29.6 דקות) ודן ברנר ממכבי חיפה (4:36.7 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 17:23.4 דקות, שיפור לשיא הקודם של עדי פרג (17:35.5 דקות), לפני ישי ורדי (17:52.6 דקות) וארז לוי (18:24.0 דקות). בדרך לשיא זה הוא שיפר גם את השיא הישראלי במשחה ל-800 מטר חופשי שהיה שייך לפרג (9:18.5 דקות) והעמידו על 9:17.0 דקות. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:06.7 דקות, אחרי דן ברנר (2:04.2 דקות) ולפני ניר שמיר מהפועל גבעת חיים (2:08.4 דקות). באוקטובר אותה שנה הוא זכה באליפות הפועל בקרב-רב בשחייה שנערכה בקיבוץ רמת יוחנן 424.7 שניות לפני מייק גרינשפן מגבעת חיים 428.5 שניות.
שחיין מצטיין באליפות ישראל.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר 1976 זכה בטשא ב-6 מדליות, 5 זהב ו-1 ארד והיה לשחיין המצטיין באליפות. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 4:17.00 דקות, לפני אמיר גניאל הצעיר בן ה-13 (4:26.5 דקות) וניר שמיר (4:26.5 דקות), במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 17:12.3 דקות, שיפור לשיאו הקודם (17:15.8 דקות), לפני אמיר גניאל (17:30.0 דקות) ושמיר (17:30.4 דקות). בדרך לשיא זה הוא שיפר גם את השיא הישראלי במשחה ל-800 מטר חופשי שהיה שייך לגניאל (9:10.3 דקות) והעמידו על 9:04.8 דקות במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (3:53.6 דקות), במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (8:46.9 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב (4:24.5 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי, בתוצאה של 2:04.6 דקות, אחרי ניר שמיר שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 18 בתוצאה של 2:02.9 דקות ובן אגודתו דן ברנר (2:03.1 דקות).
באוקטובר אותה שנה קבע בטשא תוצאת שיא בצליחת הכנרת (1:52.15 שעות) ובסך הכל זכה 3 פעמים בתחרות זו (1974, 1976 ו-1978).
המכביה ה-10.
בתחרויות השחייה של המכביה ה-10, שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב ביולי 1977, סיים בטשא במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף ספטמבר אותה שנה זכה בטשא ב-3 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 17:07.98 דקות, לפני ניר שמיר (17:21.60 דקות) ויורם כוכבי ממכבי תל אביב (17:27.93 דקות), מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:19.82 דקות, אחרי שמיר (4:14.78 דקות) ולפני יורם כוכבי (4:21.35 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.68 שניות, אחרי שמיר (54.24 שניות) ורון קרמן ממכבי חיפה (54.95 שניות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף יולי 1978 זכה בטשא במדליית כסף, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 17:15.91 דקות, אחרי אמיר גניאל (16:36.37 דקות) ולפני ניר שמיר (17:38.05 דקות).
משנת 1979 למד בטשא באוניברסיטת ינגסטאון סטייט (Youngstown State University) שבמדינת אוהיו.
קריירת מאמן.
לאחר חזרתו לארץ בשנת 1983, שימש בטשא מאמן שחייה בקבוצת מכבי חיפה במשך כ-9 שנים. עם השחיינים שאימן נמנים טל משקיף, ערן הירש, עינת גבאי, דוד קליין, שגיא שטיגמן ועוד. הוא עבד גם כעוזר מאמן נבחרת ישראל בשחייה. בשנים 1992–2004 אימן בבית הלוחם חיפה, ולאחר מכן פרש מאימון.
חייו האישיים.
כיום (2015) עובד בטשא בחברת החשמל וממשיך לשחות ולהשתתף בתחרויות המסטרס בשחייה. בנו הוא השחיין יונתן בטשא, אלוף ישראל בשחייה אף הוא.
תיירי מרקס
תיירי מרקס (בצרפתית: Thierry Marx; נולד ב-19 בספטמבר 1962) הוא שף יהודי צרפתי.
קורות חיים.
סבו, מרסל מרקס, היה מהגר יהודי-פולני, קומוניסט בהשקפת עולמו, שנלחם במלחמת האזרחים בספרד. תיירי מרקס נולד וגדל בשכונת מנילמונטאן בפריז, עבד באגודת "לה קומפאניון די דוואר" ב-1978 וקיבל דיפלומה באפייה ומגדנאות.
עבד בבית אבות כשר שמשפחת רוטשילד תרמה לפריז. ב-1981, בהיותו בן 18, הצטרף לכוח הצנחנים הצרפתי של יוניפי"ל ללבנון, וב-1983 נפצע בפיגוע החזבאללה נגד המפקדה הצרפתית בביירות. התלמד במסעדות "לדואיין", "טיוואן", "ג'אמן" של ז'ואל רובישון ובמסעדתו של אלן שאפל. הוא נסע לאוסטרליה שם היה שף במלון רג'נסי. אחר-כך היה שף בעיר במסעדת "רוק אן ואל" בטור והשיג כוכב במדריך מישלן. עבר למסעדת "שבאל בלאן" בנים, שהחזיקה בתקופתו בכוכב במישלן ונסע לחופשות בסינגפור, בהונג קונג ובטוקיו.
ב-1994 מונה לשף של מסעדת "קורדיאן באז'" (Cordeillan-Bages), המצויה במלון רלה א שאטו בפויאק, בורדו, במבנה מהמאה ה-18. המסעדה שייכת למשפחת קאז, שבבעלותה גם חמישה יקבים בבורדו, שהידוע שבהם הוא "שאטו לנש-באז'", והיא מחזיקה גם במסעדת "לה שאפון פין" ובבית ספר ליין. מסעדת "קורדיאן באז'" בראשותו זכתה בכוכב במדריך מישלן ב-1996 והגיעה לשני כוכבים ב-2000. מרקס נבחר לשף השנה של מדריך הגו מיו לשנת 2006. ב-2011 המסעדה החזיקה בשני כוכבים במדריך מישלן וב-19 נקודות בגו מיו.
מרקס עזב את "קורדיאן באז' ונכון ל-2018 הוא השף של מלון מנדרין בפריז, בו יש לו מסעדה עם שני כוכבים.