דונלד (דון) פרדריק דרייגר (באנגלית: Donald 'Donn' Frederick Draeger; 15 באפריל 1922 - 20 באוקטובר 1982) היה ספורטאי ומאמן, מומחה לאמנויות לחימה אסיאתיות, מחברם של מספר ספרים על אמנויות לחימה, שתרם תרומה חשובה להפצת אמנויות אלה במרחב האמריקאי והמערבי. לחם כחייל בחיל הנחתים האמריקני.
במהלך חייו נודע דרייגר בשם החיבה 'דון'. בחיל הנחתים האמריקני היה בעל דרגת סרן בעת השלום ורב-סרן במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא שהה כמה עשורים מחייו באזור האוקיינוס השקט וביפן, ולמד על בוריין מספר אמנויות לחימה קלאסיות של האזור.
ביוגרפיה.
דרייגר נולד ככל הנראה במילווקי, ויסקונסין. ביוגרף אחד, פול נרס (הכותב עבור כתב העת "חגורה שחורה"), מציין שידוע מעט על הרקע המשפחתי של דרייגר. כנער, דרייגר שהה מספר קייצים בקרבם של אנשי שבט אוג'יבווי בצפון ויסקונסין. הוא צד אתם, עיסוק שהפך לתחביבו, ובתקופה מאוחרת יותר הסתייג מבילוי זה, והצדיק אותו רק כדרך לספק מזון או מתוך הגנה עצמית.
דרייגר החל להתאמן באמנויות לחימה בשיקגו בהיותו בן 7. בתחילה למד ג'יוג'יטסו, אולם במהרה עבר לג'ודו ונעשה כה מיומן עד שהגיע לחגורה חומה בגיל 10. בבגרותו התנשא לגובה של 1.88 ס"מ ושקל 88 ק"ג.
הוא התגייס לחיל הנחתים האמריקני בהיותו בן 15, במהלך השפל הגדול. הוא לחם במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה. נרס סבור ש"די ודאי שדרייגר היה באיוו ג'ימה בזמן הקרב המפורסם של פברואר-מרץ 1945 בו נפגעו כמעט 26,000 אמריקנים ונהרגו יותר מ-22,000 יפנים." דרייגר גם שירת בזמן מלחמת קוריאה.
ב-1948 הגיע לדרגת דאן 4 בג'ודו. דרייגר היה מייסד-שותף של ארגון הג'ודו הלאומי הראשון בארצות הברית, Amateur Judo Association. הוא נטל חלק מכריע בייסודה של התאחדות Judo Black Belt Federation (JBBF), שאחרי כן הפכה ל-United States Judo Federation (USJF).
נרס כותב שדרייגר היה נשוי חלק מחייו, היה לו בן, אך מעט ידוע על חייו הפרטיים.
הישגיו.
דרייגר כתב ספרים רבים על אמנויות לחימה. לפני שכתב אותם נכתבו רוב ספרי אמנויות הלחימה בשפות אסיאתיות. מסטושי טקיאמה, מאסטר קראטה שוטוקאן, היה אחד מהמחברים-שותפים הידועים ביותר של דרייגר.
בין פרסומיו של דרייגר:
פרט לכתיבתו, דרייגר עבד גם תקופה קצרה בתעשיית הסרטים. הוא שימש כמדריך אמנויות לחימה בסרט ג'יימס בונד "אתה חי רק פעמיים", שם גם שימש ככפילו של שון קונרי.
רוברט וו. סמית, חברו הטוב ומי שהיה מחבר שותף עמו, מזכיר סיפורים ואנקדוטות שונים על דרייגר בספרו Martial Musings.
דרייגר המשיך להתאמן באמנויות לחימה במהלך חייו. הוא התאמן עם אמני לחימה אסיאתיים שונים, גם מכיוון שהוא הוצב בזירת האוקיינוס השקט במהלך שירותו הצבאי בחיל הנחתים האמריקני, וגם מכיוון שחי ביפן במשך למעלה מעשור. דרייגר היה חבר בניהון קובודו שינקוקאי, הארגון היפני העתיק ביותר למחקר ושימור אמנויות הלחימה הקלאסיות. הוא גם היה הלא-יפני הראשון שהתמחה בטנשין שודן קטורי שינטו-ריו, והגיע לדרגת מדריך (קיושי מנקיו) בשיטה זו, הוא גם החזיק בדרגות גבוהות בשינדו מוסו-ריו, ג'ודו (jodo), גודו (judo) ובקנדו.
אחרית ימיו.
בשנותיו האחרונות דרייגר ערך מסעות באסיה. בטיוליו אלה הוא ביקר בבתי ספר ולמד שיטות לחימה, אותן ניתח ותיעד. מחקרים אלה פורסמו כמאמרים בכתבי עת שונים לאמנויות לחימה או נכללו בספרים. דרייגר חי ביפן, סין, מונגוליה, קוריאה, מלזיה ואינדונזיה. אחד מהספרים שכתב הוא . ב-1979 ביקר דרייגר בסומטרה, שם הקבוצה עמו שהה לקתה בהרעלה. כתוצאה מכך הוא פיתח דיזנטריה והתאשפז בבית החולים. רגליו החלו להתנפח וגרמו לו ייסורים והיה לו קשה ללכת או להתאמן. אחרי שנים רבות הוא הפסיק להתאמן.
כשהוא טופל בבית החולים Tripler Army Medical Center בהונולולו, התגלה כי לקה בסרטן הכבד. הוא הלך לעולמו ב-20 באוקטובר 1982, בבית החולים לחיילים ותיקים במילווקי, ויסקונסין, מקרצינומה.
דרייגר נקבר בבית הקברות הלאומי ווד (Wood National Cemetery) במילווקי, ב-25 באוקטובר 1982.
הייזלוודיט
הייזלוודיט הוא מינרל סולפיד הניקל נדיר שצבעו ארד חיוור.
תכונות.
הרכב כימי וקריסטלוגרפיה.
נוסחת המבנה הכימי של ההייזלוודיט היא Ni3S2.
ההייזלוודיט מתגבש במערכת הטריגונלית, חבורת סימטריות נקודתית " טריגונלית טרפזוהדרלית" formula_1, וחבורת סימטריות מרחבית "R32". הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=5.741 ו-c=7.139.
תכונות פיזיקליות.
המינרל מופיע כמקבצים גרגריים עד חסרי צורה או מפוזר בתוך מסת אם. להייזלוודיט אין פצילות. הקשיות של המינרל נמוכה, 4 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 5.82 גרם לסמ"ק. גבישים תאומים אפשריים וזו הסיבה לצורת הפסיפס שרואים במקטע מלוטש של המינרל.
תכונות אופטיות.
אופטית המינרל הוא אנאיזוטרופי. גבישי ההייזלוודיט הם אטומים. צבעם צהוב פליז חיוור עד צהוב-ארד. בחשיפה לאור מקוטב מצולב משתנה צבעו תוך כדי סיבוב מחום ועד אפור כחלחל.
גילוי ומקור השם.
המינרל נתגלה במכרה הניקל "הלורד ברסי" (Lord Brassey Mine - כיום מכרה נטוש) במחוז הייזלווד (Heazlewood) באי טסמניה אחת ממדינות אוסטרליה ב-1896 וקרוי על שם המחוז בו מצוי המכרה.
התהוות.
הייזלוודיט נוצר בהתמרה של פרידוטיט ודוניט בתהליך התגרענות. הייזלוודיט הוא המינרל הסולפידי המכיל את הכמות המעטה ביותר של גופרית בין המינרלים המכילים ניקל, ונוצר רק במהלך אקסולציה של גופרית מהסריג של אוליבין מותמר.
ההערכה היא כי הייזלוודיט נוצר מגופרית וניקל המצויים באוליבין בראשיתי בכמויות זעירות, וכי הם מחולצים מהאוליבין בתהליכי התמרה. אוליבין מגמטי מכיל עד ל-4,000 חלקים למיליון (ppm) של ניקל ועד 2,500 ppm גופרית בתוך הסריג הגבישי, כזיהומים וכתחליפים למתכות מעבר בעלי רדיוס יוני דומה (Fe+2 ו-Mg+2).
במהלך ההתמרה מתרכבים הגופרית והניקל מהסריג של האוליבין ויוצרים מינרלים סולפידיים מותמרים, בעיקר מילריט. כשנוצר אוליבין מותמר, הנטייה של מינרל זה לספוג מחדש גופרית, ושל הגופרית להיפלט מסרפנטיניט דרך אובדן החומרים הנדיפים נוטים להקטין את זמינות הגופרית.
בסביבה זו המינרלוגיה של סולפידים של ניקל מייצרת את התרכובת הדלה ביותר בגופרית, שהיא ההייזלוודיט.
מקור ותפוצה.
בסלעי דוניט ואופיוליט שעברו סרפנטיניזציה כנראה מתהליכים הידרותרמיים, במחדרים מאפיים משוכבים, ובכרומטיטים ובקסנוליתים במעטפת כדור הארץ. ידוע כי מחדר "האנימון וול" (Honeymoon Well - באר ירח הדבש) האולטרה-מאפי באוסטרליה המערבית מכיל תערובות סולפידיות של הייזלוודיט-מיליריט בתוך דוניט - סלע הצטברות אוליביני שעבר סרפנטיניזציה בתהליך התמרה. ההייזלוודיט התגלה יחד עם המילריט גם בסלעים האולטרה-מאפיים של קלדוניה החדשה.
מינרל זה נתגלה גם במטאוריטים, כולל מטאוריטים של ברזל ובכונדריטים פחמניים מסוג CV.
ההייזלוודיט מצוי בכמויות קטנות במספר רב של אתרים. מקום בהם מצויים כמויות משמעותיות של המינרל כוללים את מכרה הניקל הנטוש "הלורד ברסי" (Lord Brassey Mine) במחוז הייזלווד (Heazlewood) באי טסמניה באוסטרליה (המקום בו נתגלה המינרל לראשונה); במחוז ג'וזפין (Josephine) במדינת אורגון, במחוז לנקסטר (Lancaster) בפנסילבניה ובמכרה דורלסקה (Dorleska) במחוז טריניטי בקליפורניה שבארצות הברית; במכרה מארברידג' (Marbridge mine) שליד העיירה לא-מוט (La Motte), ובמכרה ג'פרי (Jeffrey) באזבסטוס בקוויבק שבקנדה; במכרה הכרום "קופ קרום" בסמוך לעיירה אסקל (Aşkale) בנפת ארזורום שבטורקיה; בפוסקיאבו בקנטון גראובינדן שבשווייץ; במרבץ באן פוק (Ban Phuc) בווייטנאם; ובנפת איטואיגאווה (糸魚川市) במחוז נייאגטה (新潟県) ביפן.
תקרת טיסה
BTR-40
BTR-40 (ברוסית: БТР-40) הוא רק"ם בעל הנעת 4X4 תוצרת ברית המועצות. הרכב התבסס על משאית גא"ז 63. בצבא הסובייטי הוא תפקד כנגמ"ש קל או רק"מ סיור. בנוסף לצבא הסובייטי היה בשימוש של מעל ל-30 מדינות (בחלקן עדיין נמצא בשירות פעיל). BTR-40 נחשב לנגמ"ש הראשון שיוצר באופן סדרתי בברית המועצות.
מבנה הנגמ"ש.
הנגמ"ש פותח בשנת 1947 על ידי משרד התכנון של מפעלי גא"ז. גם אב טיפוס הראשון של הרכב (שנקרא BTR-141) יוצר במפעל זה.
BTR-40 הושתת על קווי היסוד של משאית GAZ-63. זהו נגמ"ש עם גג פתוח, גוף הרכב יוצר מלוחות שריון בעובי של 6–11 מילימטרים. בגוף הרכב מותקנות שלוש דלתות (שתיים בחלק הקדמי לכניסת הנהג והמפקד ודלת שלישית בצד האחורי של תא הלוחמים). בכל דופן צד של תא הלוחמים ישנם 3 חרכי ירי, כדי לאפשר ירי מנשק אישי של הלוחמים (תת-מקלעים או רובי סער). בחלקו האחורי של תא לוחמים הותקן גם מנוף הרמה. הנגמ"ש הונע על ידי מנוע בנזין בעל הספק של 80 כוחות סוס, מהירות מקסימלית של הנגמ"ש בכביש – 80 ק"מ. חימוש הנגמ"ש כלל מקלע גוריונוב שהותקן בקדמת הכלי (מעל תא הנהג). משקל הכולל של הנגמ"ש – 5.3 טון.
שימוש.
נגמ"ש ה-BTR-40 שירת בצבא ברית המועצות החל מ-1950 כנגמ"ש חי"ר, רק"מ סיור ורכב פיקוד. כבר באמצע שנות ה-50 תפסו נגמ"שי BTR-152 את תפקידו כנגמ"ש חי"ר ברוב יחידות השדה. כרכב סיור שימש עד לאמצע שנות ה-60, אז הוחלף ב-BRDM-1. יחד עם זאת BTR-40 רבים נשארו במחסני החירום של הצבא הסובייטי עד להתפרקות ברית המועצות בשנת 1991, למרות שייצורם הופסק עוד בשנת 1960. בצבא הפדרציה הרוסית הם הוצאו מהשירות באופן רשמי בשנת 1993.