אולם, בורגר לא הצטרף אליהם לעלייה לארץ ישראל והחל לעבוד בבית דפוס בברטיסלאבה בשנת 1938. בזמן מלחמת העולם השנייה, לפני שסלובקיה החלה בגירוש היהודים משטחה למחנות הריכוז של הגרמנים, בורגר היה מבין המעטים שקיבלו הגנה מפני גירוש בטענה שעיסוקו חיוני לכלכלת המדינה. לבקשתם של לוחמי מחתרות, החל להדפיס תעודות הטבלה מזויפות ליהודים שנועדו לגירוש, בהן נכתב שהם נוצרים קתולים מלידה או שהוטבלו לפני המלחמה. יהודים סלובקים שאחזו בתעודות שזייף ניצלו מהשילוחים למחנות המוות.
פעולותיו התגלו, הוא נעצר ב-11 באוגוסט 1942, שבעה חודשים לאחר שהתחתן עם זוגתו גיזלה. בעקבות מעצרו, בני הזוג נשלחו לאושוויץ, שם גיזלה נרצחה תוך פחות משנה. על בורגר נכפה לעבוד ברמפות הסלקציה אליהן הגיעו מדי יום אלפי אסירים חדשים.
לאחר 18 חודשים באושוויץ-בירקנאו, כישוריו באו לעזרתו פעם נוספת. הוא נבחר לקחת חלק במבצע ברנהרד, הועבר למחנה זקסנהאוזן באפריל 1944 ולבסוף נשלח למחנה אבנזה שהיה מחנה משנה של מחנה מאוטהאוזן. מאבנזה שוחרר ב-6 במאי 1945 על ידי צבא ארצות הברית.
עם חזרתו לבית מגוריה של אימו בפופרד, גילה שעל אף שמשפחתו הייתה מוגנת מגירוש על פי החוק הסלובקי, אביו החורג ואימו נשלחו למחנות המוות חודשים ספורים לפני תום המלחמה ונרצחו. לאחר המרד הסלובקי, הגרמנים שינו את החוק וגם משפחות בהן רק האם או האב היו יהודים נשלחו למחנות הריכוז וההשמדה. הוא השתקע בפראג, חידש את חברותו במפלגה הקומוניסטית אליה הצטרף בשנת 1933, נישא בשנית והביא לעולם שלושה ילדים. הוא נחקר מספר לא מבוטל של פעמים על ידי המשטרה החשאית בזמן הטיהורים הקומוניסטיים בתחילת שנות החמישים. בהמשך עבד במספנה, ואף היה למנהלם של נהגי המוניות בפראג.
זיכרונותיו ממבצע ברנהרד.
כתביו של בורגר נכתבו הן בצ'כית והן בסלובקית, ועל כן עורכיו שינו את כל הטקסט כך שיופיע בצ'כית מדוברת. חלקים רבים מכתביו נערכו מחדש והוצאו לאור בפרקי זמן שונים במגוון גדול של שפות, בהן גרמנית, הונגרית, פרסית וסלובקית.
זיכרונותיו מהימים בהם היה זייפן כספים עבור הנאצים במחנה ריכוז, יצאו לאור בשנת 1945 בספר שנקרא "מספר 64401 מדבר". הספר התבסס על ריאיון שנערך עמו והוא כלל צילומים שאותם הצליח להבריח מהמחנה עם שחרורו. בורגר החל לכתוב בעצמו על שאירע לו בשנות השבעים. את המוטיבציה לכך הסביר בריאיון:
ספרו פורסם בשנת 1983 ונקרא "קומנדו הזייפנים". הספר תורגם בגרמניה המזרחית ויצא לאור בשם "הזייפנים: סדנת השטן". גרסת הספר בשפה האנגלית יצאה לאור בפברואר 2009 בלונדון. הוא ביקר בבנק אנגליה ב-24 בפברואר 2009 ונפגש עם הגזבר הראשי. האנגלים ערכו לו סיור בבנק ובמוזיאון הבנק ואף הציגו לו שטר מזויף שסייע לזייף בזמן מאסרו במחנה אושוויץ, לפני למעלה משישים שנה.
הספר עורר עניין והוחלט לעבד אותו לסרט, "הזייפנים". הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בשנת 2007. בורגר עבר על כל דף מטיוטות התסריט. את דמותו גילם בסרט השחקן אוגוסט דיהל.
הד ארצי הוצאה לאור
קרייג טי. נלסון
קרייג ת'יאודור נלסון (באנגלית: Craig Theodore Nelson; נולד ב-4 באפריל 1944) הוא שחקן אמריקאי. נלסון זכה בפרס אמי והיה מועמד 4 פרסי גלובוס הזהב על תפקידו בתור מאמן הפוטבול היידן פוקס בקומדיית המצבים "המאמן". כיכב בסדרת הטלוויזיה "הורים במשרה מלאה".
ביוגרפיה.
נלסון נולד בעיר ספוקיין שבוושינגטון. בנם של ורה מרגרט, רקדנית ואיש העסקים ארמנד גילברט נלסון. נלסון נשר מלימודיו באוניברסיטת מרכז וושינגטון אך סיים את לימודיו האקדמיים עם תואר בדרמה במסגרת לימודיו אוניברסיטת אריזונה.
לנלסון חגורה חומה בקארטה.
קריירת משחק.
נלסון החל את הקריירה שלו כקומיקאי בהרכב "The Groundlings". ביחד עם הקולנוען ההוליוודי בארי לוינסון והתסריטאי רודי דה לוקה הקים נלסון הרכב קומי והופיע עמו רבות במועדון "The Comedy Store" הפופולרי שבלוס אנג'לס.
את קריירת המשחק החל כשחקן קולנוע, הוא התגלה לראשונה בשנת 1980 בקומדיה של סידני פואטייה "שגעון על תנאי" בתפקיד הסוהר וילסון.
נלסון הוכר כבעל יכולות קומיות בתחילת דרכו, אך בשנות ה-80 הוא הוכיח את יכולות המשחק שלו גם בז'אנרים אחרים. נלסון שיחק במותחן הקלאסי "פולטרגייסט" בהפקת סטיבן ספילברג בתפקיד הראשי של סטיבן אב משפחת פרלינג, אותו גילם גם בסרט ההמשך "פולטרגייסט 2". הוא הופיע בדרמות "דמעות של שתיקה" של רולנד ג'ופה בתפקיד הנספח הצבאי, "סילקווד" של מייק ניקולס בתפקיד עובד המפעל וינסטון ו"כל הצעדים הנכונים" בתפקיד ניקרסון מאמנו של שחקן הפוטבול סטפן דג'ורג'ביץ' (טום קרוז). השתתף גם כן במותחן "תעלומת אומגה", סרטו האחרון של סם פקינפה ובסרט הפעולה "אקשן ג'קסון" בתפקיד איש העסקים פיטר דלפליין.
למירב הסופרלטיבים בקריירה שלו זכה נלסון בזכות משחקו הקומי בסיטקום "המאמן" של רשת ABC. נלסון גילם במשך כעשור את מאמן הפוטבול היידן פוקס, זכה בפרס אמי לשחקן הראשי הטוב ביותר בסדרה קומית והועמד ל-4 פרסי גלובוס זהב.
במהלך שנות ה-90 השתתף במספר סרטים: בקומדיה של רוג'ר ספוטיסווד "טרנר והוץ'" בתור מפקד המשטרה הווארד הייד, בדרמה של רוב ריינר "פסק דין" בתפקיד אד פיטרס ובמותחן "מלכודת לפרקליט" של טיילור הקפורד בתפקיד איל ההון אלכסנדר קאלן אותו מייצג הפרקליט קווין לומקס (קיאנו ריבס). נלסון גילם גם את העיתונאי היהודי אמריקאי וולטר וינצ'ל בהפקת ה-HBO המוערכת "סיפורה של ג'וזפין בייקר".
בשנת 2000 השתתף נלסון בהפקת הטלוויזיה "תמונות מלוכלכות" המצליחה בתור השריף סיימון לייס ובמותחן הקולנועי "מועדון הגולגולות" בתפקיד השופט ליטן אביו של חבר הכנופיה הצעיר קאלב מדקרייק (פול ווקר) . מאותה שנה הוביל נלסון גם את צוות שחקני הסדרה הפוליטית "המחוז" במשך כ-4 עונות.
בשנת 2004 דיבב נלסון בסרט האנימציה שובר הקופות וזוכה שני פרסי האוסקר "משפחת סופר-על" את הדמות הראשית - "מר סופר-על". ב-2005 זכה נלסון לביקורות אוהדות כל הופעתו בדרמה הקומית הקולנועית "עד שהמשפחה תפריד בינינו" בתור הפרופסור קלי סטון.
ב-2007 השתתף בהפקה הקומית של בן סטילר "להבי התהילה" בתפקיד מאמן הריקוד רוברט. ב-2009 שיחק בקומדיה "ההצעה" בתפקיד ג'ו אביו של אנדרו פקסטון (ראיין ריינולדס).
בשנת 2010 הופיע בסרט "קומפני מן" והחל לשחקן בסדרת הדרמה "הורים במשרה מלאה" בתפקיד זיק ברוורמן אבי המשפחה המורחבת, תפקיד אותו מילא נלסון במשך 6 עונות.
ב-2015 השתתף בקומדיה "נראה אותך אסיר" בהפקת ויל פרל בתפקיד מרטין אביה של אליסה בארו (אליסון ברי) והבוס של ג'יימס קינג.
חיים אישיים.
לנלסון שלושה ילדים: טיפאני, הסופר כריס נלסון והתסריטאי נוח נלסון מנישואיו הראשונים לרובין מקארתי. אשתו השנייה היא השחקנית לשעבר דוריה קוק נלסון.
אולכסנדריה
אולקסנדריה
טירת ליובליאנה
טירת ליובליאנה (בסלובנית: Ljubljanski grad) היא טירה בליובליאנה, בירת סלובניה. הטירה נבנתה בימי הביניים על גבעה בעיר, ומשקיפה על העיר העתיקה של ליובליאנה.
היסטוריה.
מחפירות שבוצעו בגבעה עליה הוקמה הטירה, עלה כי המקום היה מיושב ברציפות החל משנת 1200 לפנה"ס. בתקופת השליטה הרומית שמשה הגבעה כמאחז עבור לגיון של הצבא הרומי.
האזכור המוקדם ביותר לטירת ליובליאנה, תחת השם הלטיני castrum Leibach מופיע בקלף ה-Nomina defunctorum ("שמות המתים"), ושמור בארכיון של קתדרלת אודינה אשר באיטליה. הקלף מתוארך לתקופה בין שנת 1112 ל-1125. מסופר בו על אציל בשם רודולף מטרצנטו, יועץ לבישופות של העיר אקוויליה (כיום באיטליה), אשר העניק לבישופות 20 חוות חקלאיות למרגלות טירת ליובליאנה.
ב-1144 מוזכרת הטירה כמקום מושבם של הדוכסים הקרינתיים מבית ספאנהיים. בשנת 1335 עברה הטירה לבעלות בית הבסבורג. במאה ה-15 נהרסה הטירה כמעט בכללותה ונבנתה מחדש, הפעם עם חומה המקיפה אותה ומגדלים מעל השער, אשר מולו הוקם גשר מתרומם.
בתקופה זו, תפקידה של הטירה היה להגן על האזור מפני פלישה עות'מאנית כמו גם מפני מרד איכרים. במאות ה-17 וה-18 שינתה הטירה את יעודה והפכה לנשקייה ולבית חולים צבאי. הטירה ניזוקה בתקופת נפוליאון, וכאשר שבה לידי האימפריה האוסטרית הפכה לבית סוהר, יעוד אותו מילאה עד שנת 1905 ובהמשך גם במהלך מלחמת העולם השנייה.
העובדה כי הטירה לא הייתה מקום מושבו של שליט או של אציל מוכר, ועלויות התחזוקה הגבוהות לביצורים שכבר לא היה בהם צורך, הביאו לכך שהמבנה החל להתפורר. בנוסף, העובדה כי הטירה החלה לשמש כבית סוהר, הורידה את קרנה בעיני הציבור.
מגדל התצפית של הטירה, הקיים עד היום, נבנה ב-1848. בראש המגדל הוצב תצפיתן אשר תפקידו היה לירות בתותח במקרה שהבחין בשריפה או כדי לבשר על ביקור אורחים חשובים או על אירוע משמעותי.
בשנת 1905 נרכשה הטירה על ידי עיריית ליובליאנה, בהוראתו האישית של ראש העיר, איוון הריבר, אשר תכנן להקים בשטח הטירה מוזיאון עירוני. התוכנית לא יצאה לפועל, ובמקום זאת הוחלט להושיב במקום משפחות קשות יום.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 החלו עבודות שיפוץ נרחבות בטירה, אשר נמשכו למעלה מ-35 שנה.
בשנת 2006 נחנך פוניקולר העולה מכיכר קרק בעיר העתיקה לטירה. זמן הנסיעה בפוניקולר הוא 60 שניות.
כאתר תיירות.
במאה ה-21 פועל בשטח הטירה מוזיאון המספר את תולדות המקום והעיר, באמצעות תצוגות קבע וגם באמצעות סרט. מגדל התצפית מאפשר מבט של 360 מעלות על ליובליאנה וסביבותיה וגם על הרי האלפים היוליאניים בצפון המדינה. בנוסף משמשת חצר הטירה לאירועים.
טירת לובליאנה
מבצר ליובליאנה
מבצר לובליאנה
חוט להט