תסמונת כשל רב מערכתי הוא סיבת המוות העיקרית בקרב חולים המאושפזים לתקופה ממושכת ביחידה לטיפול נמרץ.
כשל רב מערכתי
קריסת מערכות
משטרת איראן
שגרירות ארצות הברית בהאג
שגרירות ארצות הברית בהאג (באנגלית: Embassy of the United States, The Hague; בהולנדית: Ambassade van de Verenigde Staten van Amerika in Den Haag) - ממוקמת בפארק ג'ון אדמס 1 (John Adams Park 1) בוואסנאר , בגבול העירוני עם האג.
בניין השגרירות האמריקני הנוכחי בוואסנאר נפתח ב-29 בינואר 2018. הוא החליף את בניין השגרירות הקודם במתחם Lange Voorhout 102 בהאג, שנפתח ב-4 ביולי 1959, ופעל במשך כמעט 60 שנה. בניין זה במרכז העיר האג תוכנן על ידי האדריכל האמריקאי מרסל ברויאר , והוא הוגדר כאנדרטה לאומית בשנת 2017.
היסטוריה.
בשנת 1782 היה ג'ון אדמס, לימים לנשיא השני של ארצות הברית, הציר הראשון של אמריקה בהולנד. באותה שנה הגיעה ההכרה הרשמית של הולנד בארצות הברית כאומה נפרדת ועצמאית, יחד עם עזרה כלכלית רחבה מאוד שהצביעה על אמונה בעתידה.
ב-19 באפריל 1782, ג'ון אדמס התקבל על ידי הפרלמנט של הולנד בהאג כציר הרשמי של ארצות הברית, ובכך הפכה הולנד למדינה השנייה שהכירה בארצות הברית (לאחר צרפת). הבית שאדמס רכש בהאג, הפך לשגרירות האמריקאית הראשונה בעולם.
ההלוואות שניתנו לארצות הברית מפריסלנד והפרובינציות המאוחדות, שכונו "תוכנית מרשל הפוכה" ("the Marshall plan in reverse") היו הראשונות שקיבלה הממשלה החדשה.
הקשרים הדיפלומטיים עם ארצות הברית מהווים את אחד מהקשרים הדיפלומטיים הארוכים ביותר עם מדינה זרה כלשהי.
שגרירים לשעבר.
אמריקאים בולטים כמו הנשיאים לשעבר ג'ון אדמס וג'ון קווינסי אדמס, הגנרל יו בויל יואינג ופול ברמר ומזכיר הצי של ארצות הברית ויליאם מידנדורף החזיקו בתואר שגריר ארצות הברית בהולנד.
In the Blue Light
באור הכחול (באנגלית: In the Blue Light) הוא אלבום האולפן הארבע-עשר של זמר הפולק והרוק היהודי-אמריקאי פול סיימון, שיצא לאור בספטמבר 2018 על ידי Legacy Recordings. סיימון הפיק את האלבום יחד עם רוי היילי, טכנאי הקול עמו הוא משתף פעולה מאז היותו חלק מהצמד סיימון וגרפונקל.
האלבום איננו כולל שירים חדשים והוא מורכב כולו מעיבודים חדשים לעשרה משיריו הפחות מוכרים של סיימון, חלקם שירים שסיימון איננו נוהג לבצע בהופעות חיות. פול סיימון בחר את השירים משום שהיו "כמעט מדויקים, או מוזרים דיים עד כדי כך שהקהל התעלם מהם כשיצאו לראשונה". במהלך הפקת האלבום שיתף סיימון פעולה עם אמנים רבים שכללו שישיית מוזיקה קאמרית מניו יורק בשם yMusic, חצוצרן הג'אז וינטון מרסליס והגיטריסט ביל פריזל. שם האלבום לקוח מהשורה הראשונה בשיר How the Heart Approaches what it Yearns.
ביקורות.
האלבום זכה לביקורות חיוביות. באתר Metacritic ציון האלבום הוא 70 בהסתמך על 11 ביקורות. באינדיפנדנט הבריטי נכתב כי באלבום סיימון איננו ממציא את עצמו מחדש ואיננו מהרהר בעשורים שחלפו אך מצליח להאיר אור על שירים שהעלימו עין מהם. באתר NPR נכתב כי שיתופי הפעולה מסייעים לסיימון למצוא את אותה פיסת השראה שעוזרת לו לבנות מחדש את סיפוריו עד אשר הם שוב בוהקים. בביקורת באתר Billboard נכתב כי בעוד אמנים נוהגים להקליט מחדש להיטים, פול סיימון בחר לתת מבט שני לשירים פחות מוכרים וכי האלבום מצליח בו זמנית גם להאיר את פול סיימון באור חדש וגם מושך את תשומת ליבו של המאזין לשירים שהוחמצו בפעם הראשונה.יוסי חרסונסקי, באתר yosmusic, כותב כי שירי האלבום "מספרים סיפורים שהיו מתאיידים לנצח אלמלא החידוש הזה" ו"יש מקום להתאהב באחדים."
רשימת השירים.
כל השירים נכתבו על ידי פול סיימון:
מייק מילר (מאמן)
יוליוש רומל
יוליוש רומל (בפולנית: Juliusz Karol Wilhelm Józef Rómmel; 2 ביוני 1881 הורדנה – 3 בספטמבר 1967, ורשה) היה קצין פולני, מראשי הצבא הפולני במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
יוליוש רומל נולד למשפחת אצולה מעורבת גרמנית-פולנית. הוא קיבל השכלה בבית הספר לקצינים בפטרבורג. בשנים 1903–1916 שירת ביחידת תותחנים של צבא האימפריה הרוסית והשתתף בקרבות של מלחמת העולם הראשונה. לאחר הקמת הצבא הפולני הוא התנדב לשורותיו בנובמבר 1918.
במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית הוא פיקד על יחידת פרשים פולנית.
לאחר סיום הלחימה הוא שירת בתפקידי מטה שונים. עם תחילת פלישת גרמניה הנאצית לפולין הוא הופקד על ארמיית "לודז" שנפרסה בחזית מבלאשקי בצפון ועד פשדבוז' בדרום. למרות הצלחות מסוימות בימים הראשונים, הארמייה נאלצה לסגת מקו המגננה המקורי שלה. ב-8 בספטמבר הוא הגיע לוורשה והיה מופקד על הגנת העיר. ב-28 בספטמבר 1939 הוא חתם על כתב סיום הלחימה ונפל לשבי.
בשנת 1945 יוליוש רומל שוחרר מהשבי ונסע לצרפת. כעבור מספר שנים הוא חזר לפולין והתקבל לצבא פולין ממנו שוחרר בשנת 1947. מאז הוא עסק בפעילות ציבורית וכתיבת ספרי זכרונות (פורסמו 9 כרכים).
הוא נפטר בשנת 1967 ונטמן בבית הקברות הצבאי פובונזקי.
הדיוויזיה ה-42 (האימפריה הגרמנית)
הדיוויזיה ה-42 (בגרמנית: 42. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 בספטמבר 1912, וחייליה גויסו מאלזס-לורן, ובפרט מאזור זארבורג.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-21 בפיקוד פריץ פון בלו, אשר היה חלק מהארמייה השישית. הדיוויזיה נטלה חלק במערכה על הגבולות ובקרב לורן. באוקטובר 1914 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה השנייה, ולחמה עימה במרוץ אל הים. בתחילת 1915 היא הועברה תחת פיקוד הארמייה העשירית בחזית המזרחית, ולחמה עימה בקרב השני על האגמים המזוריים. הדיוויזיה נשארה בחזית המזרחית עד לאחר נובמבר 1917, ולאחר מכן חזרה לחזית המערבית, שם השתתפה במתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן השתתפה בלחימה כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-10 ביולי 1919 פורקה הדיוויזיה.
הסן-הומבורג
גוביאתריום
גוביאתריום (שם מדעי: Gobiatherium; מילולית: "הבהמה של מדבר גובי") הוא סוג של יונק גדול נכחד מתקופת האאוקן שחי במשך אמצע האאוקן לפני 46–52 מיליון שנה במונגוליה.
המאובנים של יונק זה התגלו במונגוליה ב-1930 בידי משלחת חוקרים של המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע למרכז אסיה. ממצאים אלו תוארו לראשונה ב-1932 בידי החוקרים הנרי פיירפילד אוסבורן ווולטר ו' גריינג'ר. נכללו בו שלושה מינים.
סוג זה השתייך לסדרת הדינוצרטים, דמויי-הקרנפיים, אך סוג זה היה שונה מקרוביו כמו היואינטתריום והאאובסילאוס מאמריקה הצפונית. הוא הגיע לאורך משוער של 3.8 מטרים ולמשקל קטן יחסית של 400 קילוגרם. הוא היה חסר כל סימן לקרניים או לניבים גדולות. הוא היה בעל גולגולת נמוכה וחוטם בעל מבנה כדורי מעליו, שלא ברור מה מטרתו. המבנה המוזר של גולגולתו הוביל להפרדתו לתת-משפחה משלו - Gobiatheriinae וכמה חוקרים אף משייכים אותו למשפחה עצמאית (Gobiatheriidae).
יונק זה חי במהלך האאוקן באזור מדבר גובי שהיה שופע ביערות בהם מיני יונקים קדומים, כמו כימולסטיים ותנינים מהלכים.
מסוניקס
מסוניקס (שם מדעי: Mesonyx; משמעות השם: "טופר אמצעי") הוא סוג של יונק קדום, בן לסדרה הקדומה מזוניכידים ולמשפחה מזוניכידיים. הוא חי בתקופת האאוקן שבפלאוגן לפני 51 מיליון שנה. סוג זה הוגדר בידי החוקר אדוארד דרינקר קופ ב-1872 ונכללו בו ארבעה מינים. מרבית הממצאים התגלו באמריקה הצפונית (באזור של קולורדו, ויומינג ויוטה), אך כמה ממצאים התגלו בסין.
המסוניקס היה יונק טורף שגולגולתו הייתה באורך 42 סנטימטרים, אורכו 1.5 מטר ומשקלו 22.7–55 קילוגרם. מבנה האצבעות שלו היה באמצע בין הפרסתנים המודרניים לבין מיני טורפים כמו כלביים והרגליים הותאמו לריצה מהירה. ככל הנראה הוא ניזון ממפריטי פרסה קדומים שאותם הרג באמצעות נשיכה חזקה ביותר, שבוצעה באמצעות שרירים מגודלים מאחורי ראשו. ייתכן שצד בחבורות קטנות.
ככל הנראה הוא נכחד עם שינויי האקלים שהחלו בסיום האאוקן, אשר הכחיד את מיני הפרסתנים שחיו סביבו.
ישראל יצחק פיקרסקי
הרב ישראל יצחק פיקרסקי (תרס"ה 1905 – כ"ד באלול תשנ"ב, 1992) היה ראש ישיבת תומכי תמימים המרכזית – 770 בניו יורק במשך כ-40 שנה.
ביוגרפיה.
נולד בעיר סוסנוביץ בפולין למרדכי מנחם פיקרסקי, מחסידות אמשינוב. בגיל 12 החל ללמוד בישיבתו של הרב אריה צבי פרומר. בהמשך עבר לעיר ורשה, שם למד אצל הרב אברהם ויינברג, מחבר הספר "ראשית ביכורים". היה אחד מחמישה שקיבלו סמיכה מהרב אריה צבי פרומר. היה חסידו של רבי יוסף קאליש מאמשינוב.
בשנת תרצ"ו נישא לאסתר מרים, בת אריה קלפמן. לאחר נישואיו היה ראש ישיבת "כתר תורה – רדומסק" בעיר כשאנוב שבגליציה. לאחר מכן רב העיירה מודז'יוב בפולין, בהמשך התמנה לרב בלונדון. בשנת תש"ז השיג הרב יצחק הוטנר ויזה עבור משפחתו של הרב פיקרסקי, והם עברו לגור בניו יורק, שם מונה למורה צדק בבית המדרש של "צעירי אגודת ישראל" בשכונת הברונקס.
בשנת תש"י נפגש הרב פיקרסקי לראשונה עם הרבי מלובביץ ושיחתם הקצרה הותירה עליו רושם. שנה לאחר מכן התמנה לראש ישיבת תומכי תמימים המרכזית ב-770, במקום הרב ישראל זאב גוסטמן שעזב שנה קודם. הוא מסר שיעור בגמרא פעם בשבוע. היה אחראי עם הרב מרדכי מנטליק על לימוד הלכות שחיטה לתלמידי הישיבה.
בשנת תשי"ד מונה לרב בית הכנסת "בית יעקב" בשכונת "פורסט הילס" בקווינס.
בשנים תשמ"ו–תשנ"א ערך אצלו הרבי מלובביץ' את מכירת החמץ.