פועל בהתאם, וינדוּ יוצא לתקוף את פלפטין ומגייס לעזרתו את אבירי הג'דיי קיט פיסטו, אייג'ן קולאר וסאיטי טין, ללא ידיעה כי פלפטין מוכן לתגובה כזאת. פלפטין מאשים את וינדו בבגידה, חושף את עצמו כלורד סית' והורג את שלושת חבריו של וינדו. רגעים לפני שאנאקין נכנס לחדר, וינדוּ בועט בפרצופו של פלפטין, מה שגורם לפלפטין לאבד את חרבו. וינדוּ מצמיד את חרבו לגרונו של פלפטין ומצהיר כי "הסית' נוצח אחת ולתמיד", ופלפטין מנסה לפגוע בווינדו באמצעות ברקי הסית' שלו. וינדו חוסם את הברקים, שמשחיתים את פניו של פלפטין קשות. פלפטין מתחנן בפני אנאקין להגן עליו וקבע כי רק הוא יוכל להציל את פאדמה ממוות בטרם עת. פלפטין מפסיק לתקוף וממשיך להתחנן בפני אנאקין, בעוד וינדוּ מצהיר כי בכוונתו להרוג את אדון הסית'. אנאקין מפציר במייס לא לעשות זאת בטענה כי זה מנוגד לקוד הג'דיי, וכי פלפטין חייב לעמוד לדין. וינדו משיב שלפלפטין יש שליטה בבית המשפט ובסנאט, לכן זה מסוכן לשמור אותו בחיים. וינדוּ מתכונן למכת ההרג, אך אנאקין כורת את ידו האוחזת בחרב האור, ופלפטין מחשמל את וינדו ומשתמש בכוח כדי לדחוף אותו מהחלון.
כישרונות ומיומנויות.
סיוף.
מייס וינדו היה לוחם אימתני ובאופן כללי נחשב לאחד מהסייפים הגדולים ביותר של מסדר הג'דיי. וינדו היה אמן בכל צורות הלחימה בחרב אור, ופיתח צורה בשם "ואאפאד", על שם הגזע השוכן בירח של כוכב הלכת סאראפין. וינדו היה היחיד שהצליח לשלוט בשיטת ה"ואאפאד": שני הג'דיי האחרים נגררו לטירוף לאחר ששיטת ה"ואאפאד" שלטה בהם במקום שהם ישלטו בה, ונגררו לצד האפל של הכוח. וינדו הוכיח מיומנות בלחימה עם שתי חרבות אור, ואף הימם את הרוזן דוקו בלחימתו. בנוסף, וינדו הביס את דארת' סידיוס בקרב, מה שאפילו מאסטר יודה לא היה מסוגל לעשות.
שימוש בכוח.
השליטה של מאסטר וינדו בכוח הייתה נרחבת. הוא ידוע בהתנגדותו לפיתיונות הצד האפל, אך תקשר את האופל הפנימי שלו לצד המואר. שליטתו בשיטת ה"ואאפאד" הוכיחה את מסירותו לצד המואר, והוא השתמש בכוח כדי לשפר את יכולות הגוף שלו: וינדו ביצע קפיצת כוח, וניצח במו ידיו צבא דרואידים שלם במהלך . וינדו "רכב" על מפולת סלעים בטאטואין, ביצע מהירות כוח גדולה והפגין יכולות טלקינזיס מרהיבות, שהתבטאו כשדחף הלכן AT-AT ענק בקלות. וינדו פיתח שיטה הנקראת "שאטרפוינט"; באמצעות שיטה זו, ניתן לצפות בחולשות היריב, אירועיו וחיי היום-יום שלו. כוח זה גם מאפשר לנפץ אובייקטים בלתי שבירים. שיטת השאטרפוינט הוכחה כיעילה, לאחר שווינדו השתמש בה נגד דארת' סידיוס.
יכולות אחרות.
למרות ההיבטים האפלים של טבעו ותעוזת הלחימה שלו, מייס וינדו מוכר גם כדיפלומט. עם שימוש במילים ובמוניטין אגדי, וינדו יישב סכסוכים רבים ללא נפגעים או מאבק. הודות לכישורו כדיפלומט ואומץ ליבו, יושרו ומיומנותו, וינדו צבר תפקיד בכיר במועצת הג'דיי. מייס וינדו הוצג גם כטייס מיומן במהלך הקרב על קורוסנט, למרות שנורה במהלך הקרב.
הופעות בסדרות אנימציה וטלוויזיה.
בסדרה המצוירת , מייס וינדו קיבל תפקיד נרחב, ובין היתר מעך מאות דרואידים ללא חרב האור שלו. בפרק האחרון, וינדו מגן על קורוסנט ממתקפתו של גנרל גריווס. בעיצומו של הקרב, וינדו מבין כי המתקפה היא הסחה למטרתו האמיתית של גריווס: לחטוף את פלפטין. למרות שמאוחר מדי להציל את פלפטין, וינדו משתמש בכוח כדי לרסק את שריון החזה של גריווס, מה שגורם לגריווס השתעלויות רבות, אסתמה וצפצופים.
מוצב עישייה
__ללא_תוכן_עניינים__
מוצב עישייה היה מוצב של צה"ל ברצועת הביטחון בלבנון. המוצב היה ממוקם בפאתי הכפר עישייה, שבו התגוררו כ-3,000 תושבים נוצרים מארונים. מערבית למוצב עישייה שכן מוצב צד"ל ברוש, ומזרחית לו שכן מוצב צד"ל כאוכבא. מצפון למוצב עישייה היו ממוקמים מוצב צה"ל ריחן ומוצב צד"ל סוג'וד. המוצב היה מצפון לעיירה מרג' עיון.
המוצב נחשב למסוכן מאוד מפני שהיה רחוק כ־20 קילומטר מהגבול הבינלאומי.
ב-8 ביולי 1993 נהרגו שני חיילים מחטיבת גבעתי בעישייה.
ב-20 במרץ 1994 נהרגו שני חיילים מחטיבת הנח"ל.
החל ממועד הערכות צה"ל על קו "אזור הביטחון" ועד שנת 1994 אויש המוצב על ידי אחת מהפלוגות החטיבתיות של חטיבות גולני, הצנחנים, גבעתי והנח"ל לסירוגין. מהמוצב יצאו פעילויות לכיוון רכס סוג'וד, ע'זלן, ריחן ומעבר חונה - המעבר מאזור הביטחון למובלעת ג'זין שהייתה בשליטת צד"ל בפיקודו של הגנרל אנטואן לאחד.
משנת 1994 הפך המוצב למוצב גדודי. המוצב נועד לשמור על הציר בין העיירה מרג' עיון - עיירת הנוצרים הגדולה בדרום לבנון למובלעת ג'זין. בתקופה בה אויש מוצב ריחן על ידי כוחות צד"ל בלבד נחשב מוצב עישייה למוצב הצפוני ביותר של צה"ל, ואחת ממטרותיו הייתה לשמש כוח גיבוי למוצבי צד"ל הצפוניים סוג'וד, ע'זלן, ערמתא וחונה.
מוצבי צה"ל בקצה הצפוני של רצועת הביטחון (עיישיה, ריחן וסוגוד) נחשבו מסוכנים במיוחד, הן בשל ריחוקם והן משום שהדרכים המובילות אליהם נחשבו כמסוכנות ועמוסות מטעני צד. חזבאללה הצליח להטמין באזורים הללו זירות מטענים רבות, הרבה בזכות הערפל הכבד האופייני לאזור זה של דרום לבנון. חוליות אלו של חזבאללה זכו לכינוי "חוליות הערפל". לחיזוק הגזרה בשנת 1995 הוקם מוצב שני.
עמדת מארב הלילה של טנקים ליד מוצב עיישיה לכיוון מזרח נקראה צרצר 19, העמדה כסתה גם לכיוון דרום מזרח, שכלל גם את הציר הראשי עיישיה-ריחן. צרצר 19 עצמו לא היה נצפה מהמוצב ולכן הייתה פתיחת ציר של כמה מאות מטרים לעבר העמדה.
עמדת מארב נוספת של טנקים נקראה צרצר 20 והייתה ממוקמת על הר השמיס לכיוון פתחת הג'רמק.
מבנה המוצב.
המוצב הוקם על גבעה ששולטת על המרחב שמסביבה. המבנה שלו היה כמו רוב המוצבים – סוללת עפר גבוהה שהקיפה אותו, עם עמדות שמירה ותצפית. היה בו בניין חמ"ל, מטבח, חדר אוכל, חדר תדריכים, שירותים ומקלחות, מגורים בתוך 'צוללות' (בונקר), מגורי סגל, מגורי חיל קשר ואנשי מודיעין, משטח לטנקים ונגמ"שים. כמו כן, מחוץ למוצב היה מנחת מסוקים מאולתר.
דרכי ההגעה למוצב.
משער פאטמה שעל הגבול הבינלאומי יצאה הדרך המובילה למוצב עישייה. היא עברה דרך הכפר כילא לכיוון הבופור, לגשר חרדלה שמעל נחל הליטני ומשם צפונה. הציר, מדרום לצפון, נקרא בלשון הצה"לית 'חנף'. בשנות ה־90 סלל צה"ל ציר נוסף שעלה מגשר חרדלה לעישייה, שנקרא 'דרשנות'.
מוצב עישייה פונה ופוצץ בעת נסיגת צה"ל מלבנון במאי 2000.
קסם של בית
קסם של בית (בצרפתית: Le Manoir Magique, "הארמון הקסום") הוא סרט בלגי משנת 2013. את הסרט ביימו בן סטאסן וג'רמי דגרוסון, והסרט הופץ בישראל החל ב-3 ביולי 2014.
תקציר העלילה.
חתול ג'ינג'י קטן בשם רעם הלך לאיבוד. הוא נמצא הרחק מביתו והוא מחפש מחסה מן הסופה. הוא מוצא את עצמו בבית מסתורי בו חי לורנס עם בעלי חיים, רובוטים וצעצועים עם כישרונות יוצאי דופן. ביניהם יש את ג'ק הארנב ומגי העכברית שרוצים רק דבר אחד – לגרש את רעם. כשלורנס מאושפז בעקבות תאונה לה גרם ג'ק, האחיין שלו מנצל את ההזדמנות והציע את הבית למכירה. זה לא מוצא חן בעיני שאר המתגוררים בבית והם עובדים יחד על מנת להגן על הבית ולמנוע את הצלחת העסקה.
אפרים כהן-רייס
אפרים כהן-רייס (בלועזית: Ephraim Cohen-Reiss; 14 במאי 1863, ירושלים – 1 בינואר 1943, צרפת) היה מראשוני המייסדים של חינוך מודרני בארץ ישראל. בתחילת המאה ה-20 הקים את מערכת בתי הספר העברית הראשונה בארץ ישראל. פרס כהן-רייס בבית הספר התיכון המלך דוד בוונקובר שבקנדה נקרא על שמו.
ביוגרפיה.
כהן-רייס נולד בירושלים. בגיל 4 נשלח לחדר. מגיל 7 למד גם כתיבה בעברית ודקדוק עברי ובגיל 13 התחיל ללמוד בישיבת עץ חיים
בגיל 14 נשלח ללמוד בבית המדרש למורים עבריים בעיר הנובר שבגרמניה, ושם למד 9 שנים. לאחר גמר לימודיו, נתמנה למורה בבית ספר יהודי ובבית יתומים בלונדון, ובמקביל המשיך ללמוד בבית מדרש לרבנים (בג'ואיש קולג').
בסוף אפריל 1887 חזר לירושלים והתמנה להיות סגנו של ד"ר זאב (וילהלם) הרצברג, שהיה מנהל בית הספר היהודי הקטן בירושלים, הידוע בכינויו "בית היתומים של הרצברג". כאשר איחדו בין בית הספר הקטן ובית הספר "למל", מונה כהן-רייס למנהלו.
ב-26 במאי 1888 ט"ז בסיוון תרמ"ח הקים כהן-רייס, ביחד עם עוד עשרה אנשים מהציבור היהודי-ציוני של היישוב, את הלשכה הראשונה של אגודת בני ברית בירושלים. במסגרת האגודה כהן-רייס היה שותף בחניכה של גן הילדים העברי הראשון, ייסוד בית הספרים "מדרש אברבנל" (שלימים הפכה להספרייה הלאומית), ייסוד המושבה מוצא ועוד.
הודות לקשריו המשפחתיים עם הציבור האשכנזי-קנאי שהיה בירושלים (שני גיסיו היו רבנים חשובים ביישוב הישן-הרב משה יצחק גולדשמידט, והרב ישראל ב"ק) לא הוטל חרם על בית הספר שבראשותו ועל הורי תלמידיו.
אחר אירועי ליל הבדולח עבר לפריז, שם חלה ועבר לניס. עם הכיבוש הנאצי את צרפת נלקחו הוא ומשפחתו למחנה ריכוז אך הוא שוחרר מכיוון שחלה במחלה ממארת. הוא נפטר בגיל 80 בינואר 1943. על שמו נקרא רחוב אפרים כהן בשכונת זיכרון משה בירושלים.
חברת עזרה ושפת העברית.
ב-1903 קיבל על עצמו את ניהול עזרה, שפעלה בראשית המאה ה-20 לסיוע פילנתרופי ליהודי מזרח אירופה וארץ ישראל ולקידום התרבות הגרמנית בקרב היהודים מחוץ לגרמניה. בשנות פעילותו הקים רשת מוסדות חינוך מגני ילדים ועד בית מדרש למורים ואפילו בית מדרש לרבנים ברשת למדו כ־3500 תלמידים ב-27 מוסדות חינוך. אלו כללו גם את בית היתומות של חברת עזרה שהייתה באחריותו ונוהל על ידי אשתו.