באותה שנה הפסיק מתופף הלהקה וורד לנגן, עקב בעיות סמים ואלכוהול. לאחר ניסיון התאבדות של וורד הלהקה התפרקה באופן זמני. שנה לאחר מכן, ב-1982, חזרה קאמל לפעילות בהרכב מחודש שכלל את לאטימר, כריס ריינבו ודייוויד פייטון. בהרכב זה הוציאה הלהקה את אלבומה הבא, "The Single Factor", שסגנונו היה שונה מהרוק המתקדם של קאמל. בקרב מעריצי הלהקה אלבום זה נחשב לאחד האלבומים החלשים ביותר של קאמל. לסיבוב ההופעות של אלבום זה הצטרפו ווטקינס ואנדי דאלבי. לאחר סיבוב ההופעות, עזב ווטקינס שוב את הלהקה והוחלף בטון שרפנזייל מהלהקה ההולנדית קאייק. כמו כן הצטרף ללהקה גם פול בורג'ס, ובשנת 1984 קאמל הוציאה את האלבום "Stationary Traveller".
לאחר מספר שנים של דיונים משפטיים ותביעות נגדיות של הלהקה ומנהלה ג'ף ג'יוקס, עבר לאטימר לאמריקה בתחילת שנות ה-90 והקים מחדש את קאמל עם קולין בס, פול בורג'ס ומיקי סימונדס. ב-1991 יצא "Dust and Dreams", שהתבסס על הספר ענבי זעם מאת ג'ון סטיינבק.
ב-1993 הוציאה קאמל אלבום כפול שהוקלט בהופעה חיה בהולנד. באותה שנה נפטר אביו של לאטימר והוא יצא למסע שורשים באירלנד, וכשחזר בשנת 1996 הוציאו קאמל את האלבום "Harbour of Tears", שבו ניכרה ההשפעה של המסע באירלנד על לאטימר.
ב-1997 קאמל יצאה לסיבוב הופעות נוסף, בהרכב לאטימר, בס, פוס פטרסון ודייב סטיוארט. ההופעה תועדה באלבום ההופעה "Coming of Age".
ב-1999 הקליטו לאטימר, סטיוארט ובס את האלבום "Rajaz", ובו בלטו השפעות של מדבריות ונוודים. השיר האחרון של האלבום הוקדש ללורנס איש ערב.
ב-2002 יצא אלבום האולפן האחרון של קאמל, "A Nod and a Wink". אל לאטימר ובס חברו גאי לבלנק (קלידים) ודני קלמנט (תופים); השניים הצטרפו אל הלהקה במהלך מסע ההופעות של שנת 2000. האלבום A Nod and a Wink מצדיע לסגנונן של להקות הרוק המתקדם של שנות ה-70. האלבום הוקדש לקלידן הלהקה המקורי פיטר ברדנס שנפטר בשנה זו.
ב-2003 יצאו קאמל לסיבוב פרידה ברחבי העולם.
במאי 2007 הודיעה אשתו של לאטימר, סוזן הובר, כי לאטימר סובל מהפרעת דם חמורה. בסוף שנת 2007 עבר לאטימר השתלת מח עצם ובספטמבר 2008 הוא שוחרר לביתו.
ב-2010, החל לאטימר לעבוד עם דני קלמנט לאלבום אולפן חדש של קאמל.
באוקטובר 2013 יצאו קאמל לסיבוב הופעות לאחר הפסקה של 10 שנים. חברי הלהקה הם לאטימר, בס, לבלנק וקלמנט, ואליהם הצטרף ג'ייסון הארט כקלידן שני. ההופעות כללו שני חלקים, כאשר בראשון בוצע האלבום "The Snow Goose" במלואו עם שינויים קלים שביצע לאטימר, ובשני בוצע מבחר קטעים מתקופות שונות של הלהקה. במהלך סיבוב ההופעות יצא האלבום "The Snow Goose" בגרסה החדשה.
במרץ 2014 יצאו קאמל לסיבוב הופעות נוסף בעל תוכן כמעט זהה לזה שבסיבוב הקודם. טון שרפנזייל החליף את גאי לבלנק על הקלידים בשל בעיות בריאותיות.
במאי 2018 ערכה הלהקה 3 הופעות בישראל. ההופעות נערכו ב-25, 26 ו-27 במאי באמפי שוני.
גונדוואנה
בית הלל ובית שמאי
"בית הלל" הוא כינוי לקבוצת תלמידיו של הלל הזקן ו"בית שמאי" הוא כינוי לקבוצת תלמידיו של שמאי הזקן. קבוצות תלמידים אלו היו בנות פלוגתא קבועות שפעלו בסנהדרין בתקופה המקבילה פחות או יותר לתקופת שלהי בית המקדש השני וחורבנו. שתי הקבוצות השתייכו לזרם הפרושי, שדגל במסורת התורה שבעל פה, ונתנו לגיטימיות זו לזו, על אף מחלוקותיהן ההלכתיות.
במסכת אבות, פרק ה' נזכרת מחלוקת בהלל ושמאי כמחלוקת שנובעת מכוונות טהורות 'לשם שמים':
מרבית המחלוקות בין בית הלל לבין בית שמאי הן האם לגזור גזירות חכמים מחמירות על העם (דעתם של בית שמאי) או גזירות מקלות יותר, אם בכלל (דעתם של בית הלל). ברוב מחלוקות אלו, נקבעה ההלכה לדורות כבית הלל. רצף גזירות יוצא דופן הוא תקנות שמונה עשר דבר שבהן נקבעה הלכה כבית שמאי.
ככלל, דברי בית שמאי תובעים החמרה במצוות יותר מאשר בית הלל, אך ישנם חריגים לכלל זה. במסכת עדיות רוכזו כל המקרים היוצאים מהכלל שבהם בית שמאי דווקא מקלים לעומת בית הלל שמחמירים.
הביטויים "בית הלל" ו"בית שמאי" משמשים בימינו גם לתיאור גישה מקלה וגישה מחמירה, בהתאמה.
היסטוריה של המחלוקות.
המשנה במסכת חגיגה מביאה מתקופת הזוגות את המחלוקת על הסמיכה ביום טוב, והייתה זאת המחלוקת היחידה המוכרת לנו מתקופה זאת. הלל הזקן ושמאי הזקן, היו שני חכמים ששימשו כראש הסנהדרין וכאב בית דין (בהתאמה) בסוף תקופת הזוגות. המשנה בתחילת מסכת עדויות מביאה שלוש מחלוקות של הלל ושמאי, מלבד המחלוקת על הסמיכה ביום טוב ובשלושתם ההלכה היא "לא כדברי זה ולא כדברי זה" אלא כדעת חכמים.
מחלוקות רבות מאוד מופיעות במקורות התנאיים בשם "בית שמאי" ו"בית הלל". בעוד שבכיתות אחרות, היו מחלוקות מעין אלה יוצרות כיתות שונות ומפצלות את היהודים, הרי שבית שמאי ובית הלל נשארו כשתי שיטות הלכתיות לגיטימיות, ועל מחלוקת זו התבטאו חז"ל .
ברבות השנים, הפכה שיטתם של בית הלל לשיטה הרווחת בקרב חכמי ההלכה. חכמי בית שמאי נותרו בעמדת מיעוט ונקבעה הלכה כבית הלל. אם בימי נשיאותו של רבן גמליאל, צאצאו של הלל, עוד ניתן היה למצוא תנאים בודדים מבית שמאי (דוגמת רבי אליעזר הדומיננטי), הרי שבתקופת רבי עקיבא ותלמידיו לא נותרו אלא שרידים בודדים של שיטה זו.
במסכת עדיות, ישנה רשימה של מקרים יוצאי דופן, שבהם בית שמאי מקלים, ובית הלל מחמירים.
כמו גם של המקרים שבהם ההלכה היא כבית שמאי, ומקרים בהם בית הלל הודו לבית שמאי, וחזרו להורות כמותם.
מהות המחלוקת בין הבתים.
כמעט בכל מחלקותם של בית שמאי ובית הלל, משתקף קו אחיד בכך שבית שמאי נוטים תמיד לצד המחמיר, ולעומתם בית הלל נוטים לצד המקל והמתיר יותר.
החמרות באו לידי ביטוי בגזירות והסייגים שגזרו חכמי בית שמאי על מצוות התורה. בית הלל לעומתם, השתדלו לגזור גזירות רק היכן שהם ראו חשש אמיתי של עבירה על מצוות התורה, אך היכן שלא ראו חשש כזה - הקלו, ולא גזרו. רוב מחלוקות בית הלל ובית שמאי עוסקות בנושאים אלו.
מלבד המחלוקות ההלכתיות ושינוי הגישה, בתלמוד מובאים סיפורים שמהם עולה גם הבדל גישה בהנהגתם של שמאי והלל ביחס לחברה: בעוד שיחסו של שמאי הוא קפדני, הלל מתייחס בסלחנות יתרה:
דוגמאות אלה משקפות את הקפדנות של שמאי בכך שלא הסכים אפילו להתדיין עם אותם גוים, ואילו הלל קיבלם בסבר פנים יפות.
אופי המחלוקות.
סיפורים רבים מתארים את המחלוקת בין בית שמאי ובית הלל. סיפורים אחדים מתארים מאבקים קשים ואכזריים בין שני הצדדים:
ההלכה נקבעה לפי דברי בית הלל, חוץ מכמה מקרים חריגים שבהם נקבעה ההלכה על פי בית שמאי. התלמוד הירושלמי ממחיש באילו קשיים הועברו תקנות אלו במילים בוטות מאוד: כלומר בית שמאי שמרו על הרוב שהיה להם בחדר ההצבעות על ידי הרג של אנשים מבית הלל או על ידי איום בחרבות ורמחים. ייתכן שהירושלמי נקט בהפרזה כדי להמחיש את הדברים, אך עדיין הדברים קשים.
הגזרות שנגזרו על ידי בית שמאי באותו יום, והיו חשובות להם עד כדי כך, עסקו בסייגים בנושא טומאה וטהרה וביחס לגויים.
אך בסופו של דבר המשנה מתארת כיצד נשמרה האחדות, (למרות המחלוקות ההלכתיות שיכלו להיווצר בין מנהג האיש למנהגה של אשתו):
כדוגמה לנישואין בין בית שמאי ובית הלל, עומד רבי אליעזר מגדולי תלמידי בית שמאי, שהיה חתן בבית הנשיא רבן שמעון בן גמליאל הזקן, נינו של הלל הזקן.
המסורת בגמרא מסבירה מדוע נקבעה ההלכה על פי בית הלל:
דברים אלו משקפים את העמדה הביקורתית שבה מתייחסת המסורת לבית שמאי, והם מתארים את אופי המחלוקת, מתוך העדפה ערכית של בית הלל על פני בית שמאי. ראוי לציין שלעניין ההכרעה ההלכתית כבית הלל, סייעה להם בדבר גם עליונותם הפוליטית - ראשי הסנהדרין היו מצאצאי הלל הזקן, ולאורך דורות היו הם אלו שקבעו את ההלכה.
המחלוקת בין בית שמאי ובית הלל הייתה מודל למבנה הפרדוקסלי-דרשני של היהדות, אשר בניגוד לדתות מונותיאיסטיות אחרות אינה שואפת ליצור קודקס אחיד אלא לעורר דיון. בפרקי אבות נאמר: "כל מחלוקת שהיא לשם שמים - סופה להתקיים...איזו היא מחלוקת שהיא לשם שמים? זו מחלוקת הלל ושמאי" - במחלוקת שהיא לשם שמים יש מקום לשתי הדעות שיתקיימו זו לצד זו לאורך שנים.
דוגמה למחלוקת בית שמאי ובית הלל.
במשנה במסכת ביצה, הדנה בהלכות יום טוב, מופיעות מחלוקות רבות בין בית שמאי לבית הלל. הבולטת מכולן היא המחלוקת בעניין קורבנות החגיגה.
המחלוקת נוגעת לשאלת הקרבת הקורבנות בימי שלוש רגלים. בית הלל סוברים שלעולי הרגל מותר להקריב קורבנות באופן חופשי, אף כשמדובר ביום טוב האסור במלאכה, ואילו בית שמאי טוענים שביום טוב לא ניתן להקריב אלא קורבן שלמים, ורק כאשר התבצעה הסמיכה מבעוד יום:
במחלוקת זו, בית שמאי מחמירים באיסור המלאכה ביום טוב, ומותירים את הקרבת קורבנות היחיד לחול המועד, ואילו בית הלל מקלים בעניין שמחת החג, ומאפשרים להקריב קורבנות ללא הגבלה.
הלכה זו הייתה לציון דרך במחלוקתם של בית שמאי ובית הלל, ומסורות רבות מתארות כיצד היא התבטאה בפועל. כך למשל, מתאר סיפור אחד בסוגיית הירושלמי את השתלשלות האירועים:
מחלוקות ערכיות.
אף שביטויה המעשי של המחלוקת בין בית הלל לבית שמאי הוא בקביעת ההלכה, שררה ביניהם מחלוקת גם בנושאים ערכיים ונושאים של תפיסת עולם. מחלוקות אלה באות לידי ביטוי בסיפורים אחדים.
סיפור נודע עוסק בהלל ושמאי עצמם במסכת שבת: