הכנס הראשון נערך במאי 1954 במלון דה-בילדרברג הסמוך לארנהם שבהולנד. הרעיון הוצע על ידי מספר פוליטיקאים, ביניהם ג'וזף רטינגר הפולני, שהביע דאגה בעקבות האנטי-אמריקניזם שהתחזק במערב אירופה באותה תקופה. ההצעה הייתה להקים כנס של מנהיגים משתי היבשות על מנת לקדם אטלנטיסיזם. כלומר, שיפור ההבנה התרבותית בין מערב אירופה לצפון אמריקה על מנת לחזק את שיתוף הפעולה בנושאים פוליטיים כלכליים וביטחוניים. רטינגר פנה לנסיך ההולנדי ברנהרד שהסכים לקדם את הרעיון, יחדיו עם ראש הממשלה הבלגי פאוול ואן זילנד ומנהל יוניליבר באותה התקופה ההולנדי פאוול רייקנס. הנסיך ברנהרד פנה לראש ה-CIA באותה תקופה, וולטר בדל סית', שביקש מיועצו של הנשיא דווייט אייזנהאואר לטפל בבקשה. רשימת המשתתפים הראשונה חוברה על בסיס הזמנת שני נציגים מכל מדינה (אחד המייצג את המחנה השמרני ואחד את המחנה הליברלי). 50 מוזמנים נכחו בכנס הראשון – נציגים של 11 מדינות אירופה וארצות הברית.
הצלחת הכנס הראשון הובילה לארגון הכנס בכל שנה כפי שמתרחש כיום. ועדת היגוי קבועה הוקמה לצורך ניהול הכנס בכל שנה, בנוסף לארגון הכנס בכל שנה החזיקה הוועדה ברשימות מידע על מוזמנים פוטנציאלים למטרת הקמת רשת מידע המאפשרת לרשומים להתקשר אחד עם השני באופן פרטי. הכנסים התקיימו בצרפת, גרמניה ודנמרק בשלוש השנים הבאות. ב-1957 התקיים הכנס הראשון בארצות הברית בסנט סימונס, ג'ורג'יה במימונה של קרן פורד, שמימנה גם את הכנסים שנערכו בין השנים 1959–1963.
מבנה ארגוני.
הכנסים מאורגנים על ידי וועדת ההיגוי הכוללת נציגים מכ-18 מדינות. יו"ר הוועדה ומזכיר הוועדה הם שני בעלי התפקיד היחידים שמחזיקים בתפקיד רשמי וקבוע. המוזמנים לוועדות אינם "חברי קבוצה" כיוון שתואר זה אינו קיים כלל אלא רק "חברי וועדת ההיגוי". בנוסף לוועדת ההיגוי ישנה קבוצת ייעוץ נפרד אך לוועדה סמכויות עוקפות. מטה הקבוצה, הלא רשמי, נמצא באוניברסיטת ליידן שבהולנד.
הנסיך ברנהרד תיפקד כיו"ר הוועדה עד 1976 השנה בה נקשרה מעורבותו בפרשות השוחד של חברת לוקהיד-מרטין, בה פקידים אמריקניים שיחדו בכירים אירופאים לטובת קידום המכירות באירופה של חברת התעופה לוקהיד האמריקנית.
ב-2008 יצאה הודעה לעיתונות בשם 'חברים אמריקנים לטובת בילדרברג' שהצהירה שהפעילות היחידה שנערכת היא בפגישות החד-שנתיות של הקבוצה. בישיבות לא מוצעים פתרונות, לא נערכות הצבעות ומדיניות אינה נקבעת. כמו כן, ההצהרה הפנתה את תשומת הלב לכך שרשימת המוזמנים אינה חשאית וחשופה לכל. לטענת 'חברים אמריקנים לטובת בילדרברג', נושאי הכנס ב-2008 היו בעיקר עולם חופשי מנשק גרעיני, טרור אינטרנטי, אפריקה, רוסיה, כלכלה, פרוטקציוניזם, יחסי ארצות הברית-אירופה, אפגניסטן, פקיסטן, אסלאם ואיראן.
חשאיות הכנס.
המלונות שבהם נערכים הכנסים אינם נגישים לאף אורח שאינו מהמוזמנים לכנס לאורך כל תקופת הכנס. הכנס מאובטח על ידי חברת שמירה פרטית, כוחות שיטור ועובדי השירותים החשאיים. עיתונאים המנסים לדווח מהכנס נתונים להטרדות. לדוגמה, במהלך הכנס בווליאגמני, יוון ב-2009, העיתונאי הבריטי צ'ארלי סקלטון נעצר פעמיים לאחר שצילם את רכבי המשתתפים. הפוליטיקאי האיטלקי מאריו בורגזיו מהפרלמנט האירופאי נעצר ואף גורש מאזור הכנס בשווייץ ביוני 2011.
תאוריות קונספירציה.
לטענתו של יו"ר ועדת ההיגוי אטיאן דויגנון, הסיבה העיקרית לקיומה של הקבוצה ולפרטיותה היא לאפשר לאנשי ציבור להתבטא באופן חופשי, ללא חשש של התערבות המדיה. למרות זאת, ישנן תאוריות קונספירציה רבות הנוגעות לקבוצה. ההאשמות מגיעות משני קצוות הקשת הפוליטית. פעילי שמאל מאשימים את הקבוצה שמנסה לכפות קפיטליזם על מדינות העולם. מאידך חלק מחברי הימין מאשימים את הקבוצה בכך שהיא מתנהלת כמעין ממשלה עולמית ומנסה לתכנן את הכלכלה בשוק החופשי, נורמות וערכים חדשים במה שמכונה סדר עולמי חדש.
רוסיה האחרת
רוסיה האחרת (ברוסית: Другая Россия), הייתה תנועה פוליטית המהווה קואליציה של תנועות חברתיות, תנועות פוליטיות ומפלגות אופוזיציה ברוסיה, המתנגדת לממשל הנשיא ולדימיר פוטין. הקבוצה כוללת גם ארגוני זכויות אדם, אזרחים פרטיים ותנועות מימין ומשמאל, בהן החזית האזרחית המאוחדת הליברלית בראשות גרי קספרוב, אלוף העולם בשחמט לשעבר, והמפלגה הנציונל-בולשביקית הלאומנית. התנועה הפסיקה להתקיים ביולי 2010.
הקמתה ופעילותה עד סוף 2007.
התנועה הוקמה ביולי 2006 במהלך ועידת ארגון המדינות המתועשות במוסקבה. בוועידת היסוד נכחו דיפלומטים מערביים ובהם השגריר הבריטי ברוסיה, אנתוני ברנטון, וכן דיפלומטים אמריקאיים. התנועה פעלה בשיתוף פעולה עם המפלגה הרפובליקנית של רוסיה ומספר ארגונים נוספים.
לקראת הבחירות שנערכו ברוסיה בסוף 2007, ניסתה התנועה לארגן מספר הפגנות כנגד פוטין אך אלה דוכאו בכוח רב וכמעט שלא זכו לאזכורים בתקשורת בתוך המדינה. בנובמבר 2007 נעצר קספרוב במהלך הפגנה גדולה של התנועה במוסקבה, ונשפט בהליך מהיר ל-5 ימי מאסר. ב-25 בנובמבר נערכו שתי הפגנות נגד פוטין בסנט פטרבורג בהשתתפות מאות אזרחים, חלקם ממפלגת "יאבלוקו". מאות שוטרים מיחידת "אומון" של המשטרה הרוסית, המתמחה בפיזור הפגנות, שצוידו באלות, מגנים וקסדות, הסתערו על המפגינים וגררו עשרות מהם באלימות לתוך כלי רכב משטרתיים. 200 בני אדם נעצרו ובהם גם מנהיגי מפלגת האופוזיציה בוריס נמטסוב וניקיטה ביליך ואף מספר עיתונאים, ובהם כתב מעריב, יאשה לוין. סיסמת המפגינים הייתה: "רוסיה בלי פוטין". לדברי נמטסוב, המפגינים מחו על השחיתות הרבה במדינה ועל כך שפוטין איננו פועל בהתאם לחוקה ולחוק, מסתיר את האמת מהעם הרוסי, ולכן נאלץ להסתתר "מאחורי חומות של שוטרים". אמצעי התקשורת ברוסיה אינם נוהגים לדווח על פעילות האופוזיציה, ולכן ההפגנות הללו היו הפעם הראשונה שבה נתקלו רבים מתושבי סנט פטרבורג בתנועת "רוסיה האחרת". פעילות התנועה לא הצליחה למנוע את הצלחתו של פוטין בבחירות 2007.
מצע התנועה.
התנועה מדגישה את העקרונות הבאים:
חסידות חלם
חסידות חלם היא חסידות פולנית. מייסדה היה רבי יוסף קעזיס.
תולדות החסידות.
רבי יוסף קעזיס, בן הרב מרדכי היה תלמידו של החוזה מלובלין. היה מיוחס בן אחר בן עד הב"ח וכן היה מיוחס ל
"פנים מאירות". שימש כרב בלברטוב, יאנוב ובחלם. חתנו היה רבי חיים דב מיאנובה.
רבי אריה לייב, בנו של רבי יוסף, מילא את מקום אביו. רבי אריה לייב נולד בשנת תקס"ה, היה חתנו של רבי מאיר מאפטא בעל ה'אור לשמים'. בשנת תרי"א עבר מחלם לטומשוב שם שימש גם כרב. נסע לרבי ישראל מרוז'ין ולרבי שלום רוקח מבעלזא אף אחרי ששימש כאדמו"ר. היה עשיר גדול. נפטר בשנת תר"כ. בניו רבי יוסף ורבי ישראל שמואל מילאו את מקומו. חתניו היו אחיינו רבי יעקב יוסף רובין מגלגוב ורבי יעקב יצחק מבלנדוב, בנו של רבי חיים מאיר יחיאל השרף ממוגלניצא.
רבי ישראל שמואל, בנו של רבי אריה לייב, מילא את מקום אביו ברבנות ואדמו"רות טומשוב. דברי תורתו נדפסו בקונטרס 'בנין מנחם'. נפטר בצעירותו בי"ג באב תרכ"ט. בנו רבי מאיר יחיאל מילא את מקומו. חתנו היה רבי יהושע השיל מבאלחוב.
רבי יהודה זונדל, בן רבי פנחס בן רבי אריה לייב שימש כאדמו"ר בלבוב. אמו התחתנה בשנית עם רבי אורי מסאמבור שחינכו ומינהו לאדמו"ר. נרצח בשואה בלבוב.
חסידות לנטשנה
חסידות לנטשנה (ביידיש: לענטשנע) היא חסידות פולנית, שתחילתה בשנות העשרים של המאה ה-19. מקים החסידות היה רבי יצחק אייזיק מלנצ'נה, תלמידו ובן ביתו של החוזה מלובלין.
תולדות החסידות.
רבי יצחק אייזיק, בן הרב שמואל זאנוויל, היה תלמידו של החוזה מלובלין ואף גדל בביתו. אחר פטירת החוזה, נסע לרבי יהודה לייב מזקילקוב והיה תלמידו. בשנת ה'תקפ"א (1821) החל לשמש כאדמו"ר. רבי נפתלי צבי הורוביץ מרופשיץ התבטא עליו: "אמת, אמת, הוא רבי".
ממשיכו בשושלת החסידית היה רבי יחיאל גרטנר, אחיינו של רבי יצחק אייזיק, אשר לפני מינויו לאדמו"ר כיהן כרב בפוטצ'ץ (צ'כית: Potštát).
בדור השלישי, בנו רבי יהודה גרטנר, מילא את מקום אביו. במלחמת העולם הראשונה עבר לאלכסנדרובקה שבאוקראינה. נפטר ביליבסטגרד שבמחוז חרסון.
בדור הרביעי, בנו, רבי יחיאל, שימש כאדמו"ר בבריסל, ולאחר מכן בטורונטו שבקנדה. נפטר בשנת ה'תש"ל (1970). חתנו היה רבי מנשה קליין (היה נשוי בזיווג ראשון לבתו חוה יהודית).
הון מניות
הון מניות של חברה מייצג את סכום הנכסים שקיבלה החברה עבור המניות שהקצתה (הנפיקה) לבעלי מניות. במאזן החברה, הון המניות מופיע תחת ההון העצמי (לצד הנתונים האחרים המרכיבים אותו, ובראשם עודפי החברה, שמקורם ברווח הנקי שלה). כלומר, הון המניות הוא ההשקעה בחברה על ידי בעלי הזכות הכלכלית כלפי ההון העצמי שלה.
מובן מרכזי אחר של הביטוי "הון מניות" הוא "כמות" ו"מבנה" המניות בהון החברה – כמה מניות ישנן ומאילו סוגים.
משמעות הון המניות.
חברה יכולה שיהיו לה חיובים משני סוגים: כלפי נושים או כלפי בעלי מניות. החיובים כלפי הנושים, או "התחייבויות", הם החובות ה"רגילים", הנוצרים מנטילת הלוואות, קבלת אשראי מספקים, משכורות לעובדים, תביעות משפטיות וכן הלאה. ההתחייבויות דומות לחיובים אחרים הקיימים במשפט הפרטי, גם בין אנשים שאינם חברות. בדרך כלל, החברה מבטיחה להחזירן תוך תקופת זמן נתונה, עם או בלי ריבית. הנושים נוטלים על עצמם סיכון וסיכוי הנגזרים מנורמות משפטיות שאינן חלק מדיני התאגידים, ולכן הם יחסית ידועים מראש.