האולם משמש כיום כביתן של קבוצות הכדורסל המקצועני (NBA ו-WNBA בהתאמה) ניו יורק ניקס (גברים) וניו יורק ליברטי (נשים) וקבוצת ההוקי קרח ניו יורק ריינג'רס מליגת ה-NHL, כמו כן מארח האולם את קרקס האחים רינגלינג וברנום את ביילי. עד הגעתם של אמרגנים כדוגמת דון קינג שהעבירו את קרבות האיגרוף ללאס וגאס, הגארדן היה מקום משכנם של כל הקרבות הגדולים, כדוגמת הקרב בין מוחמד עלי לג'ו פרייז'ר. אירוע ה-Wrestlemania של ה-WWE התקיים בגארדן והוא חזר לשם עוד מספר פעמים לאחר מכן. גם הופעות של להקות רוק מתקיימות בגארדן ורבות מהופעות אלו אף הוסרטו באופן רשמי.
בספטמבר 2005 התפרסמה כתבה ב"ניו יורק טיימס" כי בעלי הגארדן מנהלים שיחות עם נציגי חברת נדל"ן על בניית גארדן חמישי, בלוק אחד מערבה ממיקומו הנוכחי. בסופו של דבר הוחלט לשפץ את האולם בעלות של כמיליארד דולר. השיפוץ נערך בין 2011 ל-2013 בשלושה שלבים במטרה לא לפגוע בקבוצות שמשתמשות באולם. במסגרת השיפוץ עבר האולם שיפוץ משמעותי שכלל בנייה מחדש של היציעים על מנת להעניק זווית צפייה משופרת, כניסה רחבה יותר, התקנת מסכי LED ומערכות וידאו מתקדמות, חדרי הלבשה חדשים, גג חדש ועוד.
בנוסף למשחקי כדורסל מקצועיים, מארח המדיסון גם את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת סנט ג'ונס סנט ג'ונס רד סטורם ואת אליפות ה-NIT.
שיא הנקודות ב"גארדן" הוא 62 של כרמלו אנתוני מול שארלוט הורנטס בעונת .
מדיסון סקוויר גארדן
ניקולס קייג'
ניקולס קים קופולה (באנגלית: Nicolas Kim Coppola; נולד ב-7 בינואר 1964), או בשם הבמה שלו ניקולס קייג' (Nicolas Cage), הוא שחקן קולנוע ומפיק אמריקאי. זוכה פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "לעזוב את לאס וגאס".
ביוגרפיה.
נולד בשם ניקולס קים קופולה בלונג ביץ', קליפורניה שבארצות הברית, למשפחה קתולית. הוא בנו של חוקר הספרות אוגוסט קופולה. מצד אביו הוא דודנה של הבמאית סופיה קופולה ושל השחקן ג'ייסון שוורצמן. קייג' הוא אחיינם של במאי הקולנוע פרנסיס פורד קופולה ושל השחקנית טליה שייר. הורי סבו מצד אביו נולדו בעיר ברנלדה שבחבל בזיליקטה בדרום איטליה. אבי סבו, אוגוסט קופולה, היה פסנתרן שליווה את אנריקו קארוזו והגיע לאמריקה במהלך מסע הופעות של קארוזו. פרנצ'סקו פנינו, אבי סבו מצד האם, היה אף הוא מוזיקאי. סבו, קרמיין קופולה היה נגן חליל בתזמורות רדיו, וסבתו, איטליה קופולה, הייתה שחקנית.
קייג' בחר בקריירה של משחק לאחר שצפה בג'יימס דין בסרטו "קדמת עדן". כבר בשלב מוקדם בקריירה שינה את שם משפחתו "קופולה" ל־"קייג'", כמחווה על שם גיבור הקומיקס לוק קייג', וכל זאת על מנת להימנע מאישומי פרוטקציות משפחתיות.
ניהל רומנים עם שרה ג'סיקה פרקר, אומה תורמן וכריסטינה פולטון (שממנה נולד ב-1990 בנו ווסטון). בין 1995 ל-2001 היה נשוי לשחקנית פטרישה ארקט. ב-2002–2004 היה נשוי לליסה מארי פרסלי, בתו של אלביס פרסלי, ובשנים 2005–2015 היה נשוי לאליס קים, ויש להם בן שנולד באוקטובר 2005.
במרץ 2019 נישא לאריקה קויקה בלאס וגאס. כעבור 4 ימים בלבד הגיש קייג' בקשה לגירושים. ביוני 2019 התגרשו השניים באופן רשמי. בפברואר 2021 נישא לריקו שיבאטה.
קריירה.
ב-1976, כאשר היה בן 12, התגרשו הוריו, והוא עבר לסן פרנסיסקו עם אביו, שם בילה ולמד רבות על עולם הקולנוע מדודו פרנסיס פורד קופולה. תפקידו הראשון היה ב-1983 בסרט של דודו. תפקידו המשמעותי הראשון היה בסרט "בירדי". בשנת 1987 התפרסם בסרטים "בייבי אריזונה" ו"מוכת ירח". ב-1996 זכה בפרס האוסקר על תפקידו בסרט "לעזוב את לאס וגאס".
קייג' ידוע בהכנות המדוקדקות שהוא עושה לפני כל תפקיד וביכולת המשחק הרב-גונית ורבת העוצמה שלו. הוא עבד עם מיטב הבמאים בהם, סקורסזה, דייוויד לינץ' וקופולה.
כיכר מדיסון
כיכר מדיסון (באנגלית: Madison Square) היא כיכר הממוקמת בלב מנהטן בין הרחובות 26, 23, השדרה החמישית, שדרת מדיסון וברודוויי. הכיכר נושאת את שמו של נשיא ארצות הברית הרביעי, ג'יימס מדיסון, וסמוכה לאחד מגורדי השחקים המפורסמים ביותר במנהטן, בניין פלאטאיירון שבשכונת פלאטאיירון. מדיסון סקוור גארדן שכן בסמוך לכיכר בשני גלגוליו הראשונים.
פארק מדיסון סקוור הוא שוב אחד הפארקים מהנה ביותר במנהטן. בפארק פזורים בעיקר פסלים מהמאה התשע-עשרה. בפינה הדרומית-מזרחית של הפארק נמצא פסל של הסנטור רוסקו קונקלינג, שקפא למוות במהלך סופה הגדולה של 1888. פוליטיקאי אחר, ויליאם ה סווארד, זכה לפסל הממוקם סמוך לגבול הדרום-מזרחי של הפארק. בקצה הצפוני של מדיסון סקוור פארק עומד עוד פסל, שתוכנן על ידי אוגוסטוס סנט גודנס והוקדש בשנת 1880 לאדמירל מלחמת האזרחים דוד פרגוט.
כיכר מדיסון היוותה מאז היווסדה מקום מפגש לאסיפות ציבוריות שונות, וכך למשל בין השנים 1876–1882 הוצגה בכיכר הזרוע האוחזת בלפיד של פסל החירות על מנת לגייס תרומות לצורך מימון הקמתה.
בניין פלאטאיירון
בניין פלאטאיירון (באנגלית: Flatiron Building), או בשמו הרשמי בניין פולר (Fuller Building), הוא גורד שחקים הממוקם בשדרה החמישית 175, מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 87 מטרים, הוא בעל 22 קומות ותוכנן על ידי האדריכל דניאל ברנהם. עם סיום בנייתו בשנת 1902 היה אחד הבניינים הגבוהים בעיר ואחד משני גורדי השחקים היחידים מצפון לרחוב 14. הבניין ממוקם במגרש "אי" בצורת משולש התחום על ידי השדרה החמישית, רחוב ברודוויי, ורחוב 23. הכינוי "פלאטאיירון" דבק בבניין בשל דמיונו למגהצי הבגדים של אותה תקופה.
הבניין, המכונה "אחד המבנים האייקוניים ביותר בעולם וסמל מופת של העיר ניו יורק", נחשב לקצה הדרומי של כיכר מדיסון וגבולו הצפוני של המחוז ההיסטורי "ליידיס מייל". האזור שסביב הבניין מכונה "מחוז פלאטאיירון".
הבניין הוא בעל מעמד של מבנה היסטורי לאומי משנת 1979, ובשנת 2005 עבר שיפוצים נרחבים.
היסטוריה.
המגרש עליו עומד בניין פלאטאיירון נקנה בשנת 1857 על ידי עמוס ריצ'רדס אנו (Amos Richards Eno), שניצל את זכויותיו על הקרקע במהרה ובנה את מלון השדרה החמישית. הוא הרס את מלון סט. ג'רמיין בעל 4 הקומות שעמד בצדו הדרומי של השטח ובנה במקומו בניין דירות בן 7 קומות, "the Cumberland". על יתרת המגרש בנה 4 בניינים, בני 3 קומות כל אחד, לשימושים מסחריים. בזכות כך, הייתה החזית הצפונית ב-4 הקומות העליונות של ה-Cumberland עם נוף פתוח. קומות אלו הושכרו למפרסמים, כולל עיתון הניו יורק טיימס, שהתקינו על חזית זו שלטי פרסום מוארים בחשמל. בתקופה מאוחרת יותר החליט אנו לתלות קנבס על חזית זו ולהקרין תמונות ומודעות באמצעות פנס קסם מהגג של בניין המשרדים הסמוך. העיתונים "טיימס" ו"ניו יורק טריביון" ראו את הפוטנציאל במסך זה והחלו להשתמש בו עבור הקרנת מבזקי חדשות. בנוסף, בסופם של ימי הבחירות, התאסף המון רב בכיכר מדיסון כדי לחזות בתוצאות.
במהלך חייו קיבל אנו הצעות רכישה עבור השטח והבניינים שעומדים עליו, אך זה סירב בתוקף. בשנת 1899, לאחר מותו, נמכרו רבים מנכסיו והמגרש הוצע גם כן למכירה. מועצת הנבחרים של מדינת ניו יורק גייסה 3 מיליון דולר אמריקאי מתקציב העיר כדי לרכוש את המגרש, אולם רכישה זו לא יצאה אל הפועל עקב חשיפת התוכנית כמי שטמאני הול וריצ'רד קרוקר עמדו מאחוריה. לבסוף, נמכר המגרש במכירה פומבית לוויליאם אנו, אחד מבניו של עמוס, תמורת 690,000 דולר אמריקאי. שלושה שבועות לאחר מכן מכר ויליאם את המגרש לאחים סמואל ומוט ניוהאוס תמורת 801,000 דולר אמריקאי. האחים ניוהאוס תכננו להקים עליו בניין בן 12 קומות, כשקומת הרחוב מיועדת לחנויות קמעונאות ודירות רווקים מעליה. תוכניות אלו נדחו ושנתיים לאחר מכן מכרו את הבניין תמורת 2 מיליון דולר אמריקאי לחברת Cumberland Realty, שותפות השקעות שיצר הארי בלק (Harry S. Black), מנכ"ל חברת פולר דאז. חברת פולר הייתה חברה קבלנית שהתעסקה בכל אספקטי הבנייה, למעט תכנון, והייתה מומחית בהקמת גורדי שחקים.
בלק ייעד את השטח לבניית מטה משרדים חדש לחברה. למרות התנגדותם של בעלי המגרשים הסמוכים, הוא פנה לאדריכל משיקגו, דניאל ברנהם, שהחל בתכנונו. הבניין, שהיה תכנונו הראשון של ברנהם בניו יורק, היה גם לגורד השחקים הראשון בעיר שנבנה מצפון לרחוב 14. הבניין נקרא באופן רשמי בניין פולר אחרי שג'ורג' פולר, מייסד חברת פולר ו"האבא של גורד השחקים", נפטר שנתיים קודם לכן. אולם דבק בו, מפי התושבים המקומיים, הכינוי "פלאטאיירון" בשל דמיונו למגהץ.
אדריכלות ובנייה.
בשני העשורים הראשונים של המאה ה-20 נבנו גורדי השחקים הראשונים בניו יורק בהשראת מה שהיה מוכר עד אז, המבנים הנמוכים. גורדי שחקים אלו היו בעלי עיטורים חיצוניים שהדגישו את הבסיס ואת הכותרת בראש הבניין ואילו הקומות האמצעיות נחשבו כחסרות ייחוד. נדמה היה שניתן למתוח את המבנה עד אין קץ כדי ליצור בניינים בכל גובה שהיזם חפץ בו. גורדי שחקים אלו אופיינו גם במסה הגדולה שלהם וניצלו את כל שטח המגרש לכל גובהם (מאוחר יותר הועבר חוק עזר עירוני המחייב את צמצום שטח הבניין עם העלייה לגובה). דוגמאות לכך הם בניין סינגר ובניין אקוויטבל.
בניין פלאטאיירון תוכנן על ידי האדריכל דניאל ברנהם כ"ארמון אנכי בעלי מוטיבים מתקופת הרנסאנס" בסגנון בוזאר. הוא גם מייצג את התפיסה התכנונית של אסכולת שיקגו. בדומה לעמוד יווני קלאסי, חזיתותיו - המחופות באבן גיר בבסיסו ומשתנות לטרה קוטה אדריכלית מזוגגת של "חברת אטלנטיק טרה קוטה" (Atlantic Terra Cotta Company) בטוטנוויל, סטטן איילנד - מחולקות לבסיס, חלק אמצעי וכותרת.