רומניה ספרותית (ברומנית: România Literară) הוא כתב עת ספרותי שנוסד ביאשי, בנסיכות מולדובה והופיע לראשונה ב-1 בינואר 1855, בעריכתו וניהולו של וסילה אלכסנדרי.
כתב העת שייסד אלכסנדרי נסגר בצו שלטוני ב-3 בדצמבר 1855.
בשנת 1932 חידש ליביו רבראנו, בבוקרשט, ברומניה, את הופעתו של "רומניה הספרותית" עד סגירתו השנייה ב-6 בינואר 1934.
העיתון הספרותי.
התאחדות הסופרים מרומניה הוציאה לאור, בתקופה שבין 18 במרץ 1954 ובין 3 באוקטובר 1968 כתב עת בשם "העיתון הספרותי" ("Gazeta literară"), שם שהיה תרגום שמו של כתב העת הספרותי החשוב ביותר בברית המועצות. ב-1968, לאחר עלייתו לשלטון של ניקולאה צ'אושסקו והתחזקות הנטייה להתרחקות מהערכים התרבותיים הסובייטים וחיזוק הערכים הלאומים הרומנים, הוחלט לשנות את שם כתב העת לשם כתב העת הספרותי שייסד בזמנו אלכסנדרי וכך הוסב השם ל"רומניה ספרותית".
מגה בול
העיתון הספרותי
גזטה ליטררה
רומניה ליטררה
תחנת הרכבת התחתית בונד סטריט
תחנת הרכבת התחתית בונד סטריט (אנגלית: Bond Street tube station) היא תחנה ברכבת התחתית של לונדון הממוקמת ברחוב אוקספורד, קרוב לצומת עם רחוב בונד. למרות שם התחנה, הכניסה למעשה היא מרחוב אוקספורד ולא מרחוב בונד ואף קרובה יותר לצומת עם רחוב דייוויס.
הקווים העוברים בתחנה הם קו סנטרל בין התחנות מרבל ארץ' ואוקספורד סירקוס וקו ג'ובילי, בין בייקר סטריט וגרין פארק. לפי המפה של הרכבת התחתית, תחנת הרכבת התחתית בונד סטריט ממוקמת באזור 1.
היסטוריה.
התחנה נפתחה לראשונה ב-24 בספטמבר 1900 בידי חברת "סנטרל לונדון ריילוואי", כשלושה חודשים לאחר שהתחנות הראשונות בקו סנטרל נפתחו. שטחי בניין התחנה, בשיתוף עם שאר תחנות קו הסנטרל עוצבו על ידי האדריכל הנרי בל.
התחנה עברה בניה מחודשת מספר פעמים. ראשית הוחלפה המעליות בדרגנוע, רכישת כרטיסי הכניסה הועברה אל מתחת לקרקע ונבנתה חזית חדשה לתחנה אשר עוצבה בידי האדריכל צ'ארלס הולדן, התחנה המחודשת נפתחה ב-8 ביוני 1926. ב-1 במאי 1979 נחנך רציף חדש בתחנת בונד סטריט של קו ג'ובילי.
ללא הגבלת כלליות
הפועל איחוד בני סכנין
מסמך הרפז
מסמך הרפז, שנודע תחילה כמסמך גלנט, הוא מסמך שנחשף בתוכנית "אולפן שישי" של חברת החדשות של ערוץ 2, בשנת 2010, ובו הנחיות לבניית תדמית חיובית לאחד המועמדים לכהונת הרמטכ"ל, יואב גלנט, תוך הכפשת אחרים. המסמך, שמשתרע על פני דף נייר בודד (בשני צדדיו) ושגילויו ברבים עורר סערה ציבורית, התגלה כמזויף, ובכך רק גברה הסערה עקב המעשה החמור של זיופו וחוסר הבהירות לגבי השתלשלות האירועים סביבו. בתחילה נודע המסמך כ"מסמך גלנט", אך לאחר שפורסם שהמסמך זויף בידי בועז הרפז, הלכה וגברה ההתייחסות התקשורתית אליו כ"מסמך הרפז".
המסמך, שנכתב בתקופה שבה שררה מתיחות רבה בין שר הביטחון אהוד ברק ולשכתו לרמטכ"ל גבי אשכנזי ולשכתו, הוביל לסכסוך בין שר הביטחון לרמטכ"ל, שחשדו זה בזה כי המסמך נכתב בהוראתו של השני. מניעיו של הרפז נותרו לא ברורים.
בינואר 2016 החליט היועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין לסגור את תיק החקירה בפרשה נגד גבי אשכנזי, ארז וינר ואבי בניהו. הרפז הועמד לדין על זיוף המסמך, הורשע בזיוף ובשימוש במסמך מזויף, ונגזרו עליו 220 שעות עבודות שירות.
השתלשלות הפרשה.
התכנסות לבחירת רמטכ"ל חדש.
בתחילת אפריל 2010 הודיע שר הביטחון, אהוד ברק, כי לא יאריך את כהונתו של הרמטכ"ל, רב-אלוף גבי אשכנזי, בשנה נוספת. החלטה זו החריפה מאוד את מערכת היחסים העכורה ממילא בין ברק לאשכנזי. לימים תיאר אל"ם ארז וינר, מי ששימש באותה תקופה כעוזר הרמטכ"ל, בפני אנשי משרדו של מבקר המדינה, את היחסים בין שני האישים כ"אווירת מלחמה". מיד לאחר מכן החל הליך לבחירת הרמטכ"ל החדש. בין המועמדים הוזכרו שמותיהם של האלופים גדי שמני, בני גנץ, גדי איזנקוט, יואב גלנט ואבי מזרחי.
גלגול המסמך מידי הרפז ועד לחשיפתו.
בסוף אפריל 2010 הציג הרפז לראש לשכת הרמטכ"ל, ארז וינר, את המסמך בפגישה ביניהם, וטען בפני וינר כי המסמך נמסר לו על ידי מכר בלשכת שר הביטחון.
וינר הציג את המסמך למפקדו, הרמטכ"ל אשכנזי. אשכנזי הציג את המסמך למספר אלופים ובהם בני גנץ וגדי איזנקוט. וינר מסר מאוחר יותר את המסמך לאיזנקוט.
איזנקוט חשף את המסמך בפני חבריו ד"ר גבי סיבוני ותמיר פרדו (לימים ראש המוסד) ונתן לסיבוני עותק, תוך בקשה מסיבוני שלא יעשה בו שימוש. סיבוני ביקש עותק נוסף של המסמך מארז וינר, שנעתר לבקשתו. לאחר קבלת המסמך פנה סיבוני לחפש אחר מקורבים לעיתונאי אמנון אברמוביץ'. באמצעות אבי גוט, מכר משותף לאברמוביץ' ותמיר פרדו, העביר סיבוני לאברמוביץ' את המסמך.
לאחר חשיפת המסמך ב"אולפן שישי".
ב-6 באוגוסט 2010 חשפו העיתונאים אמנון אברמוביץ' ורוני דניאל בתוכנית "אולפן שישי" מסמך ובו הנחיות לבניית תדמית חיובית ליואב גלנט, ומנגד הנחיות להכפשת גבי אשכנזי ובני גנץ. המסמך נשא את הסמליל של משרד יחסי הציבור של יועצי התקשורת אייל ארד וליאור חורב. בתוכנית שודרה גם עמדתם של ארד וחורב שהמסמך מזויף, אך הודגש שלמסמך חשיבות רבה גם אם הוא מזויף - "זה עדיין מעיד על התרבות הפנימית במערכת הביטחון, עדיין מעיד על שותפות גורמים חיצוניים, בתהליך בחירת רמטכ"ל ובתהליך גריעת מעמדו של רמטכ"ל מכהן", אמר אברמוביץ'. גלנט וארד הכחישו כל קשר למסמך וטענו שהוא מזויף (ארד אף הגיש תלונה במשטרה על זיוף המסמך).
בעקבות חשיפת המסמך פתחה משטרת ישראל בחקירה. בין הנחקרים שהעידו במשטרה: הרמטכ"ל גבי אשכנזי, ודובר צה"ל, תת-אלוף אבי בניהו. בעקבות פתיחת החקירה הורה היועץ המשפטי לממשלה, יהודה ויינשטיין, להקפיא את תהליך בחירת הרמטכ"ל החדש.
ב-19 באוגוסט הודיעה המשטרה שנמצאו ראיות לכך שהמסמך מזויף, ולאחר מכן הודיעה המשטרה כי כל חברי המטכ"ל נוקו מחשד פלילי. בעקבות זאת אישר ויינשטיין להמשיך בהליך בחירת הרמטכ"ל. בחקירת המשטרה הועלה החשד שמזייף המסמך הוא בועז הרפז (סגן-אלוף במילואים), שנעצר לחקירה כשחזר לישראל, ב-23 באוגוסט.
ב-20 באוגוסט מדליף המסמך, אלוף-משנה (מיל.) גבי סיבוני, שעל חסיונו העיתונאי שמר ערוץ 2 בקפדנות, חשף עצמו. המסמך הועבר מהרפז לעוזר הרמטכ"ל, אלוף-משנה ארז וינר, ומאוחר יותר ממנו לסיבוני.
ב-22 באוגוסט התכנסה ועדת החוץ והביטחון של הכנסת לדיון ראשוני על המסמך.
ב-30 באוגוסט דן פורום המטה הכללי במסמך, ושמע דיווח על כך מהרמטכ"ל. בין השאר דיווח הרמטכ"ל כי עוזרו, אל"ם ארז וינר, קיבל את המסמך מהרפז בסוף אפריל, יותר משלושה חודשים קודם חשיפת המסמך. וינר הראה את צילום המסמך לאשכנזי ולקצינים נוספים.
ב-2 בספטמבר הופיע ברק בפני פורום המטה הכללי והתייחס בחומרה למסמך: "אני מודאג מהניסיון שנעשה על ידי מספר קצינים בכירים בסדיר ובמילואים, לעצור ולדחות את תהליך מינוי הרמטכ"ל הבא, ולהשפיע באופן לא לגיטימי על תוצאותיו. הניסיון כמעט צלח. זהו מהלך נפסד שטלטל את המדינה כולה במשך כמה שבועות, וגרם נזק עמוק לאמון הציבור בצה"ל".
ב-5 בספטמבר אישרה ממשלת ישראל את המלצת שר הביטחון למנות את יואב גלנט לרמטכ"ל, אך בפברואר 2011 בוטל המינוי, לאחר חשדות לעברות תכנון ובנייה הנוגעות לנחלת בני הזוג גלנט במושב עמיקם, וחוות דעתו של היועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין.
ב-5 בספטמבר חתם שר הביטחון על כתב מינוי לוועדת בירור לבחינת הפרשה, בראשות נציב קבילות החיילים, האלוף (מיל.) יצחק בריק. בוועדה חברים גם תא"ל (מיל.) יהודית גריסרו, בעבר יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים, אל"ם (מיל.) עו"ד יואל מוזס, בעבר מפקד מצ"ח, ואל"ם (מיל.) איתמר יער, סגן ראש המועצה לביטחון לאומי. הוועדה התבקשה להגיש מסקנותיה תוך חודש. עבודת הוועדה הוקפאה סמוך למינויה, לפי בקשת היועץ המשפטי לממשלה.
ב-24 באוקטובר 2010 פנה שר הביטחון למבקר המדינה, מיכה לינדנשטראוס, בבקשה לקיים ביקורת בפרשת "מסמך גלנט". תוך כדי כך נודע שהמבקר כבר עורך ביוזמתו בדיקה בנושא זה.
ב-26 באוקטובר הודיע מבקר המדינה על פתיחת ביקורת בנושא זה, ופירט את יעדיה.
בהמשך העניין הציבורי בפרשה פורסמו פרטים על נסיבות פרישתו של בועז הרפז מצה"ל, והחלה בצה"ל בדיקה מחודשת של נסיבות הפרישה.
עם פרסום מינויו של תמיר פרדו לראש המוסד, שורבב שמו לפרשה כמי שסיבוני שוחח איתו על המסמך קודם חשיפתו לציבור (בדיווחים קודמים הוא הוזכר רק כ"ת'"). הרמטכ"ל אשכנזי ציין על פרדו כי "חלקו בעניין שולי".
בדיקת מבקר המדינה.
ב-26 באוקטובר 2010 הודיע מבקר המדינה, מיכה לינדנשטראוס, על פתיחת ביקורת בנושא זה, ופירט את יעדיה: בדיקת פעילותו של הרפז במערכת הביטחון, ומכלול הפעולות במערכת הביטחון הקשורות במסמך, ובכלל זה תהליך בחירת הרמטכ"ל. ב-4 במרץ 2012 מסר המבקר את טיוטת דו"ח הביקורת למעורבים המרכזיים בפרשה, גבי אשכנזי ואהוד ברק, וכן לרמטכ"ל בני גנץ וליועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין. אף שמדובר בטיוטה שיש לשמור את תוכנה בסוד (לפחות עד לפרסום הדו"ח הסופי), תוך שעות מעטות פורסמו באמצעי התקשורת פרטים מהטיוטה ותגובות של אישים המוזכרים בה.
ב-3 בדצמבר 2012 מסר מבקר המדינה יוסף שפירא את הדו"ח העוסק בפרשה למבוקרים ולגורמים נוספים. הדו"ח סווג "סודי ביותר" ועל תוכנו הוטל צו איסור פרסום. ב-6 בינואר 2013 פרסם מבקר המדינה את הדו"ח הסופי שלו בפרשת "מסמך הרפז", ובו ביקורת על התנהלותם של וינר, אשכנזי וברק.
בעקבות בדיקתו המליץ מבקר המדינה ליועץ המשפטי לממשלה לפתוח בחקירה פלילית מחודשת בפרשת מסמך הרפז.