אבס הוא בנו של סופר הילדים שלמה אבס ונינו (בן נכדתו) של המלחין והפסנתרן הרוסי אלכסנדר סקריאבין. הוא נולד בירושלים וגילה כישרון נדיר למוזיקה - שר יצירות קלאסיות שלמות בעל פה. בעקבות המלצת מורה למוזיקה שהכיר אותו החל בגיל 4 ללמוד נגינה בפסנתר בקונסרבטוריון בירושלים. בגיל 6 עבר ללמוד אצל פנינה זלצמן - אשר ליוותה אותו לאורך כל הקריירה.
בגיל 11 הופיע בקרנגי הול יחד עם ליאונרד ברנשטיין בעוד אייזק שטרן "מזיל דמעות התרגשות באולם". הוא הוגדר על ידי רבים כ"יחיד בדורו".
אבס גדל בהוד השרון ושילב נגינה בפסנתר עם משחק כדורגל. בגיל 9 החל גם לשחק בקבוצות הילדים של הפועל פתח תקווה, תחת המאמן אברהם גרנט. כאשר הרגיש שהקריירה הבינלאומית מעיקה עליו החליט להפסיק לנגן בגיל 14. כשהיה אבס בן 18 החל בקריירה מקצועית ככדורגלן. הוא שיחק כמגן ימני ולאחר שעזב את הפועל פתח תקווה שיחק גם בהפועל כפר סבא, מכבי אחי נצרת, עירוני ראשון לציון והפועל חדרה. במשך רוב הקריירה שיחק בליגה לאומית ובחלקה בליגת העל, ולאחר שנולדו ילדיו פרש ממשחק פעיל. אחיו הצעיר, דניאל, גם כן שיחק כדורגל בהפועל פתח תקווה.
אבס עשה תואר ראשון במשפטים ובשלב מסוים החליט לחזור לנגינה בפסנתר. הוא יצר קשר עם פנינה זלצמן וחזר לנגן. לאחר מספר שנים החל בקריירה מחודשת ובמסגרתה אף חזר להופיע בקרנגי הול. כיום הוא מתגורר לסירוגין בישראל ובארצות הברית ומופיע ברחבי העולם.
מאשאדו דה אסיס
קפלר-42
קפלר-42 או בשמו הקודם KOI-961 הוא כוכב מסוג ננס אדום שנמצא במרחק של כ-126 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים ברבור. ב-2012 אושר גילויים של שלושה כוכבי לכת ברדיוס של 0.57, 0.73 ו0.78 פעמים רדיוס כדור הארץ. זהו הגילוי הראשון של מערכת כוכבי לכת שכל כוכבי הלכת בה קטנים מרדיוס כדור הארץ.
מאפיינים.
לקפלר-42 קווי דמיון רבים לכוכב ברנרד. הטמפרטורה, הרדיוס וספקטרום הפליטה שלהם דומים. כמו לכוכב ברנרד גם לקפלר-42 רמת מתכתיות נמוכה יחסית עם מעט קווי בליעה של נתרן וסידן, מהירות סיבוב נמוכה, מהירות רדיאלית גבוהה ומהירות עצמית גבוהה. התכונות הללו מלמדות, שכמו כוכב ברנרד, קפלר-42 הוא ננס אדום 'זקן'. החוקרים השתמשו בהשוואה לכוכב ברנרד כדי ללמוד על תכונותיו של קפלר-42.
כוכבי הלכת.
בינואר 2012 דיווחה קבוצת חוקרים מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה על מציאת שלושה כוכבי לכת סביב קפלר-42. החוקרים השתמשו בנתונים מטלסקופ החלל קפלר ובנתונים ממצפים קרקעיים- מצפה הכוכבים פלומר ומצפה הכוכבים קק. שלושת כוכבי הלכת זוהו באמצעות ליקוי. לשלושת כוכבי הלכת זמן הקפה של פחות מיומיים. לשלושת כוכבי הלכת רדיוס קטן מנוגה כשלקטן ביניהם רדיוס דומה למאדים. על פי הנתונים לשלושת כוכבי הלכת פני שטח סלעיים, אך הם מקיפים את כוכב האם הרבה פנימה מאזור ישיב (אזור שבו יכולים להתקיים מים נוזליים).
ישנה חשיבות לעובדת היות קפלר-42 ננס אדום, מכיוון שרוב הכוכבים בגלקסיית שביל החלב הם ננסים אדומים. מכיוון שרדיוסו של קפלר-42 הוא כשישית רדיוס שמש, או 1.7 רדיוס צדק, המערכת הפלנטרית שלו דומה יותר למערכת של צדק וירחיו מאשר למערכת השמש (ראו איור). עובדה זו מראה על מגוון המבנים האפשריים למערכות כוכבי לכת.
נוער שוליים (מדעי החברה)
בנין במשחקים הפאראלימפיים
בנין השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים סידני (2000) ומשתתפת במשחקי הקיץ הפאראלימפיים מאז בקביעות. במשחקי החורף לא נטלה בנין חלק מעולם.
כל משלחות הספורטאים אותן שלחה בנין למשחקים הפאראלימפיים היו משלחות קטנות, ומעולם לא עלו על שני אתלטים. הספורטאים הנכים שייצגו את בנין במשחקים מעולם לא זכו במדליה פאראלימפית.
ויטאוטאס הגדול
ויטאוטאס הגדול או ויטולד הגדול (בליטאית: Vytautas Didysis, בפולנית: Witold Kiejstutowicz, בבלארוסית: Вітаўт ,Bялiki Kнязъ Bitaўt, ברוסינית: Vitovt, בלטינית: Alexander Vitoldus, 1352 סניי טראקאי (טראקאי העתיקה) - 27 באוקטובר 1430 טראקאי) היה בפועל דוכס גדול של ליטא בשנים 1392–1430 ובאופן רשמי בשנים 1401–1430 (אחרי שמעמדו הוכר בשנת 1401 על ידי בן דודו, מלך פולין, ולדיסלב השני יגיילו) . בשנים 1392 - 1413 נשא גם את התואר "דוכס של טראקאי". התנצר פעמיים: ב-21 באוקטובר 1383 תחת השם "ויגאנדאס" ושוב ב-15 בפברואר 1396 תחת השם "אלכסנדראס".
ויטאוטאס נחשב לחשוב בין שליטי ליטא בימי הביניים ולאחד הגיבורים הלאומיים של העם הליטאי. היה בן לבית קסטוטיס מהשושלת הגדימינית.
לחם לסירוגין באבירים הטבטונים, ברוסים ובבן דודו, יוגאילו. בשני העשורים האחרונים לשלטונו ידעה ליטא תקופה של שלווה ופריחה.
עלייתו לשלטון.
ויטאוטאס, בנם של קסטוטיס ושל בירוטה, היה בן דוד של יוגאילה, שנודע כמלך של פולין תחת השם "ולדיסלב השני יגיילו".
אבותיהם, קסטוטיס ואלגירדאס, חילקו את השלטון בליטא רבתי לפי שיטה דיארכית ולא התחרו ביניהם. אלגירדאס נשא את התואר "דוכס גדול של ליטא" וקסטוטיס, "דוכס של טראקאי", היה אחראי על מלחמות ההגנה נגד האבירים הטבטונים. בשנים 1370–1376 השתתף ויטאוטאס הצעיר בקרבות נגד הטבטונים וב-1372 ניהל מלחמה ברוסיה המוסקבאית.
אחרי מותו של אלגירדאס בשנת 1377, ירש יוגאילה את כס הדוכס הגדול ותמה ההרמוניה ביחסים בין בני המשפחה. פרצה במקום זאת יריבות קשה בין הדוכס הצעיר ובין הדוד קסטוטיס ובנו ויטאוטאס. בשנת 1380 כרת יוגאילה ברית חשאית בדובידישקס עם האבירים הטבטונים נגד קסטוטיס.
כשנודע זאת לקסטוטיס, הוא כבש בשנת 1381 את וילנה, כלא את יוגאילה והכריז עצמו דוכס גדול. לבסוף הצליח יוגאילה להימלט וגייס צבא נגד קסטוטיס וויטאוטאס.
בשלב מסוים הסכים קסטוטיס למשא ומתן ונפל במלכודת של יוגאילה שעצר אותו ואת בנו עם הגעתם למקום המפגש. שניהם נכלאו במבצר קרבו. כעבור שבוע קסטוטיס נמצא מת. קיימת מחלוקת בין ההיסטוריונים אם היה זה מוות טבעי או שנרצח.
ויטאוטאס נפל יחד עם אביו בשבי. אחרי שנמלט מהמאסר (יש אומרים, לבוש כאשה) הוא מצא מקלט אצל גיסו, הנסיך של מזוביה.
יוגאילה הגיע בהמשך להסכם חדש - הסכם דוביסה (אוקטובר 1382) - עם האבירים הטבטונים שבו הסכים להתנצר יחד עם ממלכתו, להיות בן ברית של האבירים ולוותר להם על שטח סמוגיטיה עד לנהר דוביסה. בסופו של דבר ההסכם לא אושרר ובקיץ 1383 התחדשה הלחימה בין יוגאילה ובין האבירים הטבטונים.
בנסיבות אלה ויטאוטאס כרת בתורו ברית עם האבירים הטבטונים והוטבל לנצרות תחת השם ויגאנד (בליטאית - ויגאנדאס). מאוחר יותר עזב את הנצרות וחזר לדת האלילים הליטאית. אולם יחד עם בני בריתו הטבטונים לקח חלק בכמה פשיטות בליטא. בינואר 1384 הבטיח שוב לאבירים הגרמנים למסור להם את סמוגיטיה עד לנהר נבז'יס תמורת העלאתו לכס הדוכסות הגדולה של ליטא.
עם זאת, ביולי 1384 החליט ויטאוטאס לעזוב שוב פעם את הטבטונים ולהתפשר עם יוגאילה. הוא הצית שלושה מבצרים טבטונים וכבש את כל השטחים שהיו בשליטת אביו קסטוטיס, פרט לטראקאי.
1389–1392.
בשנת 1385 השתתף ויטאוטאס בחתימת האיחוד בקרווה של הכתר הפולני עם הכתר הליטאי. בשנת 1386 קיבל שוב את הדת הנוצרית הקתולית והוטבל בשם אלכסנדר (בליטאית: אלכסנדראס).לפי ההסכם, התחתן יוגאילה עם ידוויגה, מלכת פולין, והפך למלך פולין תחת השם "ולדיסלב יגיילו". יוגאילה השאיר את אחיו סקירגאילה כעוצר של הדוכסות הגדולה של ליטא. אך נוכח התמרמרות שאחזה בעם נגד סקירגאילה, שקל ויטאוטאס לחזור לשלטון. אכן הוא הנהיג בשנת 1389 מרד נגד סקירגאילה ותקף את וילנה ללא הצלחה. אז בהתחלת 1390 נאלץ ויטאוטאס לבקש שוב את עזרתם של האבירים הטבטונים תמורת הבטחה כי יקיים את ההסכם המקורי משנת 1384 וימסור למסדר את סמוגיטיה.
שוב תקף את אדמות ליטא בברית עם האבירים הטבטונים והטיל מצור על וילנה.
על מנת לחזק את השפעתו בשנת 1391 השיא ויטאוטאס את בתו, סופיה ויטובטובנה, עם וסילי הראשון, נסיך מוסקבה.
האצולה הפולנית הרגישה בתקופה זו מתוסכלת מכך שיוגאילה, המלך החדש ולדיסלב השני יגיילו, עסק יותר מדי זמן בענייני ליטא. נעשה ברור כי מלחמת האזרחים עלולה להימשך שנים ולא תביא תועלת כלשהי לממלכה שזה עתה התאחדה. לכן בשנת 1392, השליח של יגיילו, הנרי של מזוביה הציע לוויטאוטאס להיות עוצר כתר בליטא במקום סקירגאילה. ויטאוטאס הסכים ומיהר להצית שוב שלושה מבצרים טבטונים. בין ויטאוטאס ובין ולדיסלב יגיילו נחתם באוגוסט 1392 הסכם אסטרבה, לפיו ויטאוטאס קיבל בחזרה את כל השטחים שהיו בחזקת אביו, כולל טראקאי, ואף שטחים נוספים. נקבע כי הוא יוכל למשול כדוכס גדול של ליטא בשם המלך ולדיסלב יגיילו ובמותו כל השטחים והסמכויות יחזרו למלך פולין.
הדוכסות הגדולה של ליטא.
המלחמות במזרח.
עדיין לא ידע ויטאוטאס שלווה והיה מעורב בשורה של מלחמות. המשיך במדיניותו של אלגירדאס להשיג שליטה על כמה שיותר שטחים רוסיים. אך שטחים רבים נשארו בשליטת אורדת הזהב.
בשנת 1395 הצליח ויטאוטאס לספח את סמולנסק. בתמיכת המלך וצלב של בוהמיה, האפיפיור בוניפקיוס התשיעי, הבישופים של ליבוניה והדוכס ממקלמבורג, אימץ שוב גישה תקיפה נגד מסדר הטבטונים. אולם בשנים 1397-1395, להבדיל מיוגאליה, נהג בפשרנות ועל ידי הסכם סאלינס - תמורת הבטחה לשביתת נשק ארוכת טווח ויתר על חבל סמוגיטיה לאבירי מסדר.
בינתיים, החאן של אורדת הזהב, טוכטמיש, שנוצח על ידי טימור לנג והודח מכס מלכותו משנת 1395 פנה לוויטאוטאס לעזרה. הדוכס הליטאי הגיע איתו להסכם. הבטיח לסייע בידיו לחזור לשלטון באורדת הזהב ובתמורה יסכימו הטטרים לוותר לטובתו על כמה שטחים ברחבי רוסיה.