בספריו שנקראו בשם כולל "לשם שבו ואחלמה" הוא מבאר ומרחיב את שיטת האר"י בקבלה, ומתפלמס עם שיטותיהם של מקובלים אחרים. הספר כלל ארבעה חלקים עיקריים (לפי סדר הדפסתם):
לאחר פטירתו נדפס ספר "גליוני לשם שבו ואחלמה", מגיליונות שכתב בשולי ספריו, וכן "נגלות לשם שבו ואחלמה" המלקט מתוך ספריו את העניינים השייכים לחלק הנגלה שבתורה. נותרו עדיין בכתבי יד ביאורו על ספר היצירה, וביאור על ספרא דצניעותא.
הרב אלישיב היה תומך של שיטת הגר"א בקבלה שדגלה בהיצמדות למקורות התלמודיים. באחד מספריו כתב ה"לשם" נגד שיטותיהם בקבלה של הרמח"ל ושל הבעל שם טוב ואף התפלמס עם הרב קוק בעניין. עם זאת במקום אחר נראה שחזר בו מלייחס לרמח"ל את הדברים.
קישורים חיצוניים.
אודות
ספרו "לשם שבו ואלחמה"
לשם שבו ואחלמה
אוליבר קאן
אוליבר רולף קאן (גרמנית: Oliver Rolf Kahn; נולד ב-15 ביוני 1969 בקרלסרוהה שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת השוער, בעיקר בקבוצת באיירן מינכן, עמה זכה ב-23 תארים קבוצתיים. קאן כיכב בנוסף בנבחרת גרמניה בכדורגל מ-1995 ועד 2006, הגיע עמה לגמר מונדיאל 2002, ושימש תקופה קצרה כקפטן.
במונדיאל 2002, הוא זכה בכדור הזהב של אדידס – פרס השחקן הטוב ביותר, (קאן הוא השוער היחיד בהיסטוריה שזכה בפרס זה) ובפרס יאשין – פרס השוער הטוב ביותר בגביע העולם בכדורגל, בו ספג רק שלושה שערים. הוא שיחק עם הנבחרת גם בטורינירים יורו 2000 ויורו 2004. בין השנים 1998–2002 נבחר ארבע פעמים ברצף לתואר שוער השנה באירופה. בתקופה זו נחשב בעיני רבים לשוער הטוב בעולם.
במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
קאן משמש החל מינואר 2020 כחבר דירקטוריון בבאיירן מינכן.
קריירת מועדונים.
קרלסרוהה.
קאן החל לשחק בקרלסרוהה כאשר היה בן שש, בקבוצה בה שיחק אביו רולף בשנות ה-60 של המאה ה-20. תחילה שיחק כשחקן שדה, ואחר כך הועבר לעמדת השוער. קאן הוקפץ לסגל הקבוצה הבוגרת של קרלסרוהה בעונת 1987/88, כמחליף לשוער הבכיר, אלכסנדר פמולה. בנובמבר 1987 ערך קאן את הופעת הבכורה בהרכב, בניצחון הביתי 4-0 על פ.צ. קלן. עם זאת, רק בשנת 1990 קאן הפך לשוער הבכיר של הקבוצה, תחת המאמן וינפריד שפר. קאן הפך עד מהרה לאחד השחקנים החשובים בקבוצה, שהיוותה קבוצה חזקה בגרמניה באותן שנים, ואף הגיע עמה לחצי גמר גביע אופ"א בעונת 1993/94, שם הודחה הקבוצה על ידי רד בול זלצבורג, כאשר בדרך לשם, קאן היה שותף למשחק שכונה "הנס של הווילדפארקשטדיון", בו הביסה קרלסרוהה את ולנסיה בתוצאה 7-0, לאחר הפסד 3-1 באצטדיון מסטאייה. הצלחתו של קאן בקרלסרוהה גררה התעניינות ממועדונים גדולים, ולאחר שנבחר בשנת 1994 כשוער השנה בגרמניה, ואף זומן לסגל נבחרת גרמניה למונדיאל 1994, עבר קאן לבאיירן מינכן בקיץ 1994.
באיירן מינכן.
בקיץ 1994, לאחר שהצטיין במדי קרלסרוהה, הוחתם קאן במועדון הפאר באיירן מינכן, כמחליפו המיועד של השוער ריימונד אאומן. באיירן מינכן שילמה עבורו 4.6 מיליון מארק גרמני לקרלסרוהה, סכום עתק עבור שוער בימים אלה. קאן סבל בעונתו הראשונה בבאיירן מקרע ברצועה הצולבת, שהשבית אותו לאורך תקופה ארוכה, בה שימש השוער סוון שויאר כשוער הראשי. בעונתו השנייה של קאן בבאיירן מינכן, 1995/96, הקבוצה זכתה בגביע אופ"א לאחר ניצחון במפגש כפול על בורדו בשלב הגמר. בעונת 1996/97 זכה קאן באליפות הראשונה שלו במדי באיירן מינכן, ובגביע הליגה הגרמנית, ונבחר בפעם השנייה בקריירה כשוער השנה בגרמניה, לאחר שזכה כבר בתואר זה כששיחק בקרלסרוהה. זו הייתה זכייה ראשונה מתוך שש זכיות רצופות בתואר זה עבור קאן.
בעונת 1997/98 זכה קאן עם באיירן מינכן בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 2-1 בגמר על דיסבורג. בעונת 1998/99 זכה קאן באליפות הבונדסליגה, אך היה חלק מאחד המשחקים הטראומטיים ביותר בהיסטוריה של באיירן מינכן, שהובילה 1-0 בגמר ליגת האלופות 1999 מול מנצ'סטר יונייטד, אך הפסידה 2-1 לאחר שקאן ספג שני שערים בתוספת הזמן. על אף זאת, נבחר שוב קאן כשוער השנה בגרמניה. בעונת 1999/00 זכה קאן בדאבל, כשהקבוצה זכתה באליפות, וניצחה את ורדר ברמן בתוצאה 3-0 בגמר הגביע הגרמני. קאן נבחר בתום עונה זו ככדורגלן השנה בגרמניה. בעונת 2000/01 קאן ספג כרטיס אדום ביזארי, כאשר באיירן מינכן פיגרה 3-2 מול האנזה רוסטוק במשחק ליגה, ובהתקפה האחרונה במשחק קאן עלה לעזרת ההתקפה בבעיטת קרן לטובת באיירן מינכן, והבקיע שער בידו. עם זאת, קאן ובאיירן זכו בתום עונה זו באליפות השלישית ברציפות, אליה הוסיפו זכייה בליגת האלופות לאחר ניצחון בבעיטות הכרעה על ולנסיה בגמר ליגת האלופות 2001. קאן נבחר לאיש המשחק בגמר זה, בו הדף שלוש בעיטות של שחקני ולנסיה, ולאחר הניצחון הלך לנחם את שוערה של ולנסיה, סנטיאגו קניסארס, שאף הוא הציג משחק נהדר בגמר זה. בתום העונה, קאן נבחר ככדורגלן השנה בגרמניה בפעם השנייה ברציפות. באותה שנה, זכה קאן עם באיירן מינכן בגביע הבין-יבשתי לאחר ניצחון בגמר על בוקה ג'וניורס, אך הפסיד לליברפול במשחק הסופר קאפ האירופי.
את עונת 2001/02 סיימו קאן ובאיירן מינכן ללא תארים, ובמקום השלישי בבונדסליגה, מרחק שתי נקודות מהאלופה בורוסיה דורטמונד ונקודה מהסגנית באייר לברקוזן. בעונת 2002/03 קאן היה חלק מעונה חלשה של באיירן מינכן בליגת האלופות, אותה סיימה מוקדם מהצפוי, עם שתי נקודות בלבד בשלב הבתים מתוך 18 אפשריות. למרות זאת, בתום אותה עונה זכתה באיירן מינכן בדאבל נוסף, לאחר זכייה באליפות בפער של 16 נקודות מהסגנית שטוטגרט, ובגביע הגרמני לאחר ניצחון 3-1 על קייזרסלאוטרן בגמר. בעונה זו קאן ביצע טעויות רבות, אך עדיין שמר על אפודת השוער הראשון. גם בעונת 2003/04 קאן לא חזר ליכולתו הקודמת, ואף ספג שער מבעיטה חלשה של רוברטו קרלוס מריאל מדריד בשמינית גמר ליגת האלופות, שבדיעבד גרמה להדחתה של באיירן מינכן מהמפעל. בעקבות כך, זכה קאן לביקורות שליליות רבות. באיירן מינכן נשארה בידיים ריקות בעונה זו גם בליגה וגם בגביע הגרמני.
בשתי העונות הבאות, קאן ובאיירן מינכן זכו בשני דאבלים רצופים, כאשר באיירן מינכן זכתה בשתי אליפויות ופעמיים בגביע הגרמני, לאחר ניצחונות בגמר של 2004/05 בתוצאה 2-1 על שאלקה 04 ובגמר של 2005/06 בתוצאה 1-0 על איינטרכט פרנקפורט. בשנת 2006, לפני משחק מול ארמיניה בילפלד, קאן נפגע בעינו מכדור ששלח אליו שוער המשנה מיכאל רנסינג במהלך אימון שוערים, ומסיבה זו החמיץ את המשחק, ורנסינג עמד בשער במקומו. בעונת 2006/07 כשלו קאן ובאיירן מינכן, שסיימו במקום הרביעי בלבד בבונדסליגה, ואיבדו את מקומם בליגת האלופות בעונת 2007/08.
עונת 2007/08 הייתה האחרונה של קאן בקריירה, ובעונה זו החל תהליך חילופי הדורות בעמדת השוער בבאיירן מינכן, כאשר קאן עדיין היה השוער הבכיר, אך מיכאל רנסינג קיבל יותר ויותר הזדמנויות, שכן הוא היה מיועד לרשת את מקומו של קאן בתום העונה. בעונה זו זכתה באיירן מינכן בדאבל, החמישי של קאן בקריירה, לאחר זכייה באליפות בפער של עשר נקודות מהסגנית ורדר ברמן, וניצחון 2-1 בהארכה על בורוסיה דורטמונד בגמר הגביע הגרמני. בגביע אופ"א באיירן וקאן נחשבו כמועמדים הבכירים לזכות במפעל, אך כשלו בחצי הגמר מול זניט סנט פטרסבורג, כאשר הובסו במשחק הגומלין בתוצאה 4-0, במשחק חלש של קאן. בתום עונה זו, קאן פרש סופית ממשחק פעיל, כאשר במשחק הרשמי האחרון של קאן ניצחה באיירן מינכן את הרטה ברלין בתוצאה 4-1 במסגרת הבונדסליגה. במאי 2008 ערך קאן את הופעתו האחרונה, בניצחון 3-0 על הקבוצה ההודית מוהון בגאן בקולקטה, במשחק שנערך בסיבוב של באיירן מינכן באסיה. קאן פתח בהרכב במשחק זה, שנערך לעיני 120 אלף צופים, והוחלף על ידי מיכאל רנסינג בדקה ה-55. בספטמבר 2008 נערך לכבודו של קאן משחק הוקרה של באיירן מינכן מול נבחרת גרמניה, שהסתיים בתיקו 1-1.
קאן ערך 429 הופעות ליגה במדי באיירן מינכן, והוא ממוקם במקום השני בטבלת שיאני ההופעות של באיירן מינכן בבונדסליגה, לאחר ספ מאייר. לקאן סך הכל 557 הופעות ליגה במצטבר, בקרלסרוהה ובבאיירן מינכן יחדיו, נתון הממקום אותו במקום השלישי בטבלת שיאני ההופעות של הבונדסליגה בכל הזמנים, לאחר קרל היינץ קורבל ומנפרד קאלץ, והוא השוער עם מספר ההופעות הגדול ביותר בבונדסליגה. קאן אף מחזיק בשיא הבונדסליגה לשמירה על רשת נקייה, עם 197 משחקים כאלו.
קריירה בין-לאומית.
קאן זומן לסגל נבחרת גרמניה למונדיאל 1994, כאשר עוד היה שחקן של קרלסרוהה, אך לא היה מועמד לשחק, שכן השוער הבכיר היה בודו אילגנר, ומחליפו הראשון היה אנדראס קפקה. ביוני 1995 ערך את הופעת הבכורה במדים הלאומיים בניצחון 2-1 על נבחרת שווייץ. קאן זומן לסגל הגרמני ליורו 1996, בו זכתה נבחרת גרמניה, אך לא שותף כלל, ושימש ביחד עם אוליבר רק גיבוי לאנדראס קפקה. גם את מונדיאל 1998 ראה קאן מהספסל, כאשר קפקה עדיין היה השוער הראשון.