המלך קרול והמלכה אליסאבטה הוציאו מיד את הנסיך קרול והנסיכה אליסאבטה מטיפולה של מארי, בהתחשב בכך שלא הולם שיגודלו על ידי הוריהם הצעירים. מארי אהבה את ילדיה, אך התקשתה אפילו לנזוף בהם לפעמים, ובכך לא הצליחה לפקח עליהם כראוי. כתוצאה מכך, ילדי המלוכה קיבלו השכלה מסוימת, אך מעולם לא נשלחו לבית הספר. מכיוון שמשפחת המלוכה לא יכלה לספק את החינוך המסודר, רוב אישיותם של הילדים נפגמה קשות ככל שהם התבגרו.
לזוג המלכותי היו שישה ילדים: קרול השני, מלך רומניה, אליסאבטה מרומניה, מלכת יוון, מריה מרומניה, מלכת יוגוסלביה, הנסיך ניקולאה בראנה, הנסיכה אילאנה מרומניה ומירצ'אה שמת בילדותו מטיפוס.
החיים בחצר.
מהתחלה התקשתה מארי להסתגל לחיים ברומניה. אישיותה יצרה לעיתים קרובות מחלוקות בבית המלוכה ברומניה, והיא לא אהבה את האווירה החונקת של ביתה. היא נאלצה לשהות שעות רבות לבד בביתה, בעוד בעלה בילה את זמנו בתמרונים צבאיים. דודתה של מארי, הקיסרית ויקטוריה, כתבה לבתה, נסיכת הכתר של יוון, כי "יותר רחמים על מארי, נסיכת רומניה ממך. המלך הוא עריץ גדול במשפחתו, ומרסק את העצמאות של פרדיננד כך שלאף אחד לא אכפת ממנו, ואשתו הקטנה והיפה והמחוננת, אני חוששת, נקלעת לשריטות, וכמו פרפר, במקום לרחף מעל הפרחים, שורפת את כנפיה היפות כשהיא מתקרבת לאש!". מארי למדה בקלות לדבר את השפה הרומנית, ועקבה אחר עצתה של אמה להתלבש בזהירות ולהראות כבוד לטקסים האורתודוקסים.
מארי ופרדיננד קיבלו עצה מהמלך קרול לשמור על קבוצת חברים מוגבלת; לפיכך, קוננה מארי על כך שהמעגל המשפחתי שלה הצטמצם רק למלך ולפרדיננד.
בשנת 1896 עברו פרדיננד ומארי לארמון קוטרוצ'ני, שהורחב על ידי האדריכל הרומני גריגור סרצ'ז, ואליו הוסיפה מארי עיצובים משלה. בשנה שלאחר מכן חלה פרדיננד בטיפוס ורדי מחום. במשך ימים רבים הוא נטה למות. במהלך תקופה זו, מארי החליפה מכתבים רבים עם משפחתה בבריטניה ונחרדה מהסיכוי לאבד את בעלה. למלך קרול עדיין היה יורש, הנסיך קרול, שגילו הצעיר עורר דאגה; לפיכך, כל המשפחה ייחלה נואשות שפרדיננד יעבור בשלום את המחלה. בסופו של דבר, פרדיננד החלים והוא ומארי הלכו לסינאיה, לטירת פלש, לתקופת התאוששות. אף על פי כן, בני הזוג לא הצליחו להשתתף בחגיגות יובל היהלום של המלכה ויקטוריה באותו קיץ. במהלך ההבראה של פרדיננד, מארי בילתה את רוב זמנה עם שני ילדיה, הוציאה אותם לטיולים ארוכים וקטפה איתם פרחים. חורף 1897/1898 הוקדש עם המשפחה הקיסרית הרוסית על הריביירה הצרפתית, שבה מארי ומשפחה לעיתים קרובות רכבו על סוסים, למרות הטמפרטורות הנמוכות.
בערך בתקופה זו פגשה מארי את סגן ג'ורג'ה קאנטקוז'ן, בן, אם כי באמצעות ענף לא לגיטימי, למשפחת נסיכות רומנית עתיקה וצאצא של הנסיך סרבן קאנטקוזינו. למרות שהוא לא נראה טוב במיוחד, בלט קאנטקוז'ן באמצעות חוש ההומור והאופנה שלו, כמו גם כישרונו ברכיבה על סוסים. עד מהרה התערבו השניים מעורבות רומנטית, אך הרומן שלהם הופסק לאחר שנודע בציבור. ככל שגינתה את התנהגותה של מארי, אמה אפשרה לה להגיע לקובורג כאשר, בשנת 1897, ככל הנראה נכנסה להריון. ההיסטוריונית ג'וליה גלרדי מאמינה שמארי ילדה ילד בקובורג; ייתכן שהילד נולד מת או נשלח לבית יתומים מיד לאחר לידתו. היו ספקולציות אם בתה השנייה של מארי, "מיניון", היא בתו של קנטקוז'ן, ולא של פרדיננד. במהלך השנים הבאות, היו שמועות על מארי כי היא ניהלה רומן עם בוריס ולדימירוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, וולדורף אסטור, הנסיך Barbu Ştirbey וג'ו בויל. בשנת 1903 חנכו פרדיננד ומארי את טירת פליור, טירה בסגנון אר-נובו בסינאיה שהזמין המלך קרול עבור הזוג המלכותי. מארי למדה על היקף הדיכוי ששימש לדיכוי מרד האיכרים הרומני בשנת 1907 רק כאשר היה מאוחר מדי להתערב. לאחר מכן היא התחילה להתלבש לעיתים קרובות למדי בתלבושות עממיות, הן בבית והן בציבור, ויזמה מגמת אופנה בקרב צעירות מהמעמד הגבוה.
ב-29 ביוני 1913 הכריז פרדיננד הראשון, מלך בולגריה מלחמה על יוון, ובכך החל את מלחמת הבלקן השנייה. ב-4 ביולי נכנסה רומניה למלחמה, כשהיא נעמדת לצד יוון. המלחמה, שנמשכה קצת יותר מחודש, הוחמרה ממגפת כולרה. מארי ראתה במפגש הראשון שלה עם מגפה נקודת מפנה בחייה. בעזרתם של ד"ר איואן קנטקוזינו והאחות פוצ'י, אחות הצלב האדום, נסעה מארי בין רומניה לבולגריה, והושיטה יד בבתי חולים. אירועים אלו יכינו אותה לחוויותיה במלחמה הגדולה. כתוצאה מהמלחמה, רומניה השיגה את דרום דוברודג'ה. זמן קצר לאחר המלחמה חלה המלך קרול.
ב-28 ביוני 1914, פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה נרצח בסרייבו. הדבר בא כזעזוע למארי ומשפחתה, שהיו בנופש בסינאיה כשהבשורה הגיעה אליהם. ב-28 ביולי הכריזה אוסטריה-הונגריה מלחמה על סרביה, וכפי שמארי ראתה זאת, "שלום העולם נקרע לגזרים". ואז, ב-3 באוגוסט, המלך קרול ערך מועצת כתר בסינאיה, כדי להחליט אם רומניה צריכה להיכנס למלחמה. למרות שקרול היה בעד כי ארצו תתמוך בגרמניה ובמעצמות המרכז, המועצה החליטה נגדה. זמן לא רב לאחר המועצה, מחלתו של קרול החמירה והוא רותק למיטה; אפילו נדונה האפשרות להתפטרותו. בסופו של דבר, הוא מת ב-10 באוקטובר 1914 ופרדיננד עלה לשלטון במקומו כמלך.
בשנות העשרים של המאה ה-20, בעקבות פגישותיה עם החלוצה הבהאית מרתה רוט, המירה המלכה את דתה לדת הבהאית. היא הייתה בת המלוכה הראשונה שהשתייכה לדת זו.
משפחתה.
ב-10 בינואר 1893 התחתנה מריה עם פרדיננד הראשון, מלך רומניה, ממנו נולדו לה 6 ילדים:
בתרבות הפופולרית.
ב-15 ביוני 2019 יצא לאקרנים הסרט הרומני "המלכה מריה" (Queen Marie of Romania) בבימויהן של אלכסיס קהיל, בריג'ט דרודטוף ובכיכובם של רוקסן לופו, דניאל פלייר, ריצ'רד אלפין, פטריק דרורי, קרוליין לונק, רונלד צ'נרי. הסרט מגולל את סיפור חייה של המלכה מריה, נסיכה בריטית, בתם של הדוכס מאדינבורו אלפרד והנסיכה הרוסייה מריה אלכסנדרובנה. מריה היא ילדה של שתיים מהמשפחות החזקות באירופה. היא יכולה להיות מלכת בריטניה, אך למרות העובדה שהמלך ג'ורג' החמישי מציע לה את נישואיה, בלחץ אמה, מריה מתחתנת עם נסיך הכתר הרומני פרדיננד. חייה של המלכה עוברים בסערות, שערוריות ועימותים. בשנת 1916 נכנסה רומניה למלחמת העולם הראשונה בצד מדינות ההסכמה, בתקווה, שבמקרה של ניצחון, תספח את השטחים המאוכלסים ברומנים אתניים. בתחילה הובילה רומניה מערכה מוצלחת ואף כבשה את טרנסילבניה, אך עד מהרה מצאה עצמה מוקפת בכוחות אויב. הצבא הרומני ספג כמה תבוסות מוחצות, ועד מהרה פלשו הכוחות האוסטרו-גרמנים למדינה. רומניה נאלצה להתפשר על הסכם שלום משפיל. למרות העובדה שהמלך פרדיננד לא אשרר זאת, בשל האמנה הזו סירבו להכיר בדרישות רומניה בוועידת השלום בפריז. התקווה שהקהילה הבינלאומית תכיר ברומניה המאוחדת הולכת ומתמעטת מדי יום.
הצבא העיראקי
הצבא העירקי
פירוק חברה
ויילי דופרסן
ויילי דופרסן (באנגלית: Wylie Dufresne; נולד ב-1970) הוא השף והבעלים של מסעדת wd~50 במנהטן. דופרסן הוא אחד השפים האמריקאים הבולטים שעוסקים בגסטרונומיה מולקולרית, תנועה שמשלבת בין מדע לבין טכניקות בישול חדשות בהכנת האוכל.
שנותיו הראשונות.
נולד בפרובידנס רוד איילנד, ארצות הברית, דופרסן הוא בוגר המכון הקולינרי הצרפתי בניו יורק. ב-1992, הוא סיים את לימודיו לתואר הראשון בפילוסופיה בקולבי קולג' בווטרויל, מיין.
קריירה.
בשנים 1994–1999 עבד דופרסן אצל ז'אן-ז'ורז' וונגריכטן, אצלו נעשה לבסוף סגן-שף במסעדת הדגל שלו "ז'אן ז'ורז'" הקרויה על שמו. ב-1998 הוא היה השף הראשי במסעדת "פריים" של וונגריכטן במלון בלאג'יו, בסטריפ של לאס וגאס. ב-1999 הוא עזב כדי להיות השף הראשון של מסעדת 71 Clinton Fresh Food. באפריל 2003, פתח מסעדה בת 70 מקומות ישיבה, הקרויה בשם wd~50 (מקור השם הוא ראשי התיבות של השף וכתובת הרחוב, כמו גם משחק מילים על WD-40) ברחוב קלינטון בלואר איסט סייד של מנהטן.
דופרסן היה מועמד לזכייה בפרס השף העולה לשנת 2000 של קרן ג'יימס בירד ובאותה שנה זכה בפרס מהעיתון ניו יורק מגזין. כתב העת Food &amp; Wine כלל אותו ברשימת פרסי עשרת השפים הטובים ביותר באמריקה בשנת 2001 וב-2006. אדם פלאט מניו יורק מגזין מיקם את מסעדת wd~50 במקום הרביעי ברשימתו של 101 המסעדות הטובות ביותר בניו יורק. המסעדה זכתה בכוכב במדריך מישלן האדום לעיר ניו יורק, בשנים 2006, ומחזיקה בו מאז. הוא היה מועמד לשף הטוב ביותר בעיר ניו יורק מידי קרן ג'יימס בירד. Wd-50 גם כאחת מעשר המסעדות הטובות ביותר של גסטרונומיה מולקולארית בארצות הברית בידי GAYOT.com. בשנת 2010 דורגה המסעדה במקום ה-45 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם. בנובמבר 2014 נסגרה המסעדה.
בין מנות הדגל שלו ניתן למנות את לשון הבקר המוחמצת עם מיונז מטוגן ומעליה גזר-קוקוס.
ב-2006 הפסיד דופרסן למריו בטלי באיירון שף אמריקה. ב-2007 הוא הופיע כשופט בפרק הסיום של טוף שף, עונה שנייה, ב-2008 שפט בטופ שף, עונה רביעית, ב-2009 כשופט בטופ שף, עונה חמישית וב-2010 כשופט בטופ שף, עונה שביעית. הוא הוזמן להשתתף בטופ שף מאסטרס ב-2009 שף מוקם במקום השלישי מתוך ארבעה בסבבים המוקדמים. דופרסן גם השתתף בפרק הסיום של הגרסה הבריטית למאסטר שף, בו לימד את המנצח.
הוא שיחק בתפקיד עצמו בפרק החמישי של סדרת הטלוויזיה Treme של רשת HBO לצדם של תום קוליצ'יו, אריק ריפר ודייוויד צ'אנג.
צבא עירק
גרדשניצה