המושב נקרא תחילה "ירקונה הרחבה" ורק לאחר מספר חודשים הוחלף השם ל"עדנים". השם סמלי ומבוסס על הפסוק "ירוויון מדשן ביתך ונחל עדניך תשקם" (). תחילתו של המושב בשנת 1949 כהרחבה למושב ירקונה הסמוך. כעבור שנה הפך המקום למושב בעל מעמד עצמאי. המייסדים היו 27 משפחות צעירות, עולים חדשים ניצולי שואה מפולין, רומניה וצברים ילידי הארץ שהתגוררו בפחונים במקום עד אשר נבנו בתי הקבע.
שטח המושב כ-1,850 דונם, מספר התושבים כ-500 נפש, ענפי משק עיקריים הם גידולי שדה, מטעים, ירקות (בעיקר ירקות שורש), פרדס, לול פטימים ודיר.
את המושב חוצה מצפון לדרום נחל הדס, שמוצאו במזרח הוד השרון והוא מתמזג עם נחל הירקון בסמוך לצומת ירקון מדרום. בנוסף למושב גבול טבעי נוסף, נחל קנה שהתוואי שלו מדרום למושב. הרחוב היחיד במושב ללא שם הוא רחוב משותף עם הוד השרון, רחוב הרקון בשכונת נווה נאמן.
כיום במושב 47 משקים חקלאיים (נחלות) ועוד 47 בתים בשכונת ההרחבה שהוקמה באמצע שנות התשעים של המאה ה-20, אך אין בעדנים "משקי עזר". בנוסף במושב מועדון נוער פעיל, גן ילדים ושתי מזכירויות לוועד התושבים המקומי ולוועד האגודה החקלאית. וכן מגרש ספורט משולב (כדורסל/טניס), גינות ציבוריות וגן משחקים ושעשועים הפתוחים לקהל הרחב. על אדמות המושב ניצבת טחנת הקמח טחנת אבו רבאח.
אגודת מים מושב עדנים.
האגודה החקלאית במושב עדנים היא גם אגודת מים המספקת את רוב תצרוכת מי השתייה של המושב.
מקור המים בבאר הנמצאת בטבורו של המושב. מי השתייה הנשאבים ומופקים מבאר המושב הם באיכות גבוהה ומספקים את כל הצריכה המקומית לשתייה ולהשקיה חקלאית.
פעילות חברה וקהילה.
בעדנים מתקיימת פעילות חברתית - קהילתית ענפה לילדים, נוער ומבוגרים, במסגרתה נערכות מסיבות בחגי ישראל, פעולות נוער וכן פעילות התנדבותית שונות למטרות חברתיות. בין הבולטים שבאירועים, קידי מרקט, מרתון עדנים למשפחות, מסיבת שבועות, מסיבת חנוכה, תהלוכת פורים ופורימון לילדים ונשף למבוגרים, נטיעות ט"ו בשבט, "סינמה עדנים" הקרנת סרטים במדשאה המרכזית, ובנוסף התנדבות לנושאי ביטחון המושב.
ביישוב פועלת חוות קרן אור לבעלי חיים.
תוכנית סיפוח להוד השרון.
מושב עדנים נכלל בין 65 היישובים בתוכנית המתאר הארצי 35 (תמ"א 35) להם רחוב משותף עם יישוב עירוני צמוד ועשויים להסתפח ולהבלע ביישוב העירוני. בנוסף בתמ"א 48-1 עלול גוש המושבים אלישמע, גני עם, ירקונה ועדנים לאבד אלפי דונמים ואף להסתפח אל העיר הוד השרון.
עינת
עֵינַת הוא קיבוץ באזור השרון השייך למועצה אזורית דרום השרון.
מיקומו של הקיבוץ.
הקיבוץ שוכן דרומית-מערבית לראש העין וכביש הגישה היחיד אליו מסתעף מכביש 444, כביש המקשר בין ראש העין לפתח תקווה. כמו כן תוואי כביש 6 עובר כמה עשרות מטרים מערבית לקיבוץ, אך אינו מוביל לקיבוץ. בסמוך לקיבוץ נמצאות מספר חנויות ומסעדות, וכן גן אירועים ומאפייה - מאפיית דגנית עין בר. בקיבוץ ממוקם בית הספר האזורי "מעבר אפק", שבו לומדים תלמידים מהקיבוצים עינת, חורשים, גבעת השלושה ונחשונים, ותלמידים מראש העין, בנוסף לגני ילדים קיבוציים.
כלכלת הקיבוץ.
כלכלת הקיבוץ מתבססת ברובה על מאפיית "דגנית עין-בר", "עינת תעשיות מזון", תעשייה עתירת ידע בעלת יישומים צבאיים, חקלאות (בעיקר גידולי שדה), מטעי אבוקדו, חממות, "נגה-עינת"-מפעל נעליים, השכרות נדל"ן רבות, ומרכז מסחרי "עינת-אלון", בריכת שחייה. בעבר היה בקיבוץ רפת ולול.
בפאתי הקיבוץ נמצא בית קברות אזרחי, בו קבורים בין היתר: נתן זך, עמוס קינן, אברהם דשא (פשנל), ישראל פוליאקוב, יאיר רוזנבלום, יורם אוברקוביץ, ארנן יקותיאלי, דן סממה ואליהו מצא.
היסטוריה.
הקיבוץ הוקם בשנת 1952 על ידי חברי הקיבוצים גבעת השלושה ורמת הכובש שפרשו מקיבוציהם בעקבות הפילוג בקיבוץ המאוחד. עוד בסוף שנת 1950 הודיעו חברי מפא"י בגבעת השלושה, שהיו מיעוט בקיבוץ שבעת המעבר לאדמות הקיבוץ בנזלה, הם דורשים לנצל את ההזדמנות כדי לפצל את הקיבוץ ולהקים שתי נקודות. למרות התנגדות חברי מפ"ם בקיבוץ ובתנועת הקיבוץ המאוחד, הפיצול התרחש ובתחילת אפריל 1952 הונחה אבן הפינה לקיבוץ החדש. בתחילה נקרא הקיבוץ גבעת השלושה של איחוד הקבוצות והקיבוצים כדי להבדילו מקיבוץ גבעת השלושה של הקיבוץ המאוחד או "גבעת השלושה-רמת הכובש", בגלל הצטרפות לקיבוץ של פורשי מפא"י מרמת הכובש. ועדת השמות הממשלתית העניקה לקיבוץ את השם עינת, בזכות קרבתו למעיינות הירקון.
כיום נמצא הקיבוץ בתהליך הפרטה ארוך שבסופו הקיבוץ יהפוך מקיבוץ שיתופי לקהילה מגובשת חברתית אך ללא שותפות כלכלית. לאחר שנים ארוכות שבהן לא התקיימה קליטה, החליט הקיבוץ על מהלך של קליטה והתחדשות שבו פתח מחדש את שעריו לבניו ובנותיו וכן לכמה עשרות משפחות חיצוניות. ב-2005 הוחל תהליך השינוי והחל מ-2007 החלה הקליטה במהלכה הכפיל הקיבוץ ואף יותר את מספר חבריו. הקיבוץ עבר התחדשות ובניה הכוללת בניית שכונה חדשה לאכלוס הנקלטים. כיום מתגוררים בעינת כ-350 חברים וכ-250 ילדים וילדות.
בשנת 1981, צולם בקיבוץ סרטו של נדב לויתן, סיפור אינטימי.
אנדרטת "יד לשלושה".
בכניסה לקיבוץ נמצאת האנדרטה יד לשלושה מעשה ידיה של בתיה לישנסקי. לאחר גילוי מחתרת ניל"י החלו הטורקים לחפש אחרי חברי המחתרת. הם הגיעו לפתח תקווה ודרשו להסגיר לידיהם את שומרי המושבה בחשד לפעילות חתרנית. השומרים היו בני איכרים ונתינים טורקים ועקב כך בני שפיטה. 11 פועלים נתיני אוסטריה הסכימו להסגיר את עצמם כ"שומרים" בתקווה שבגלל נתינותם האוסטרית לא יאונה להם דבר כי אוסטריה בתקופה זו הייתה בעלת ברית עם טורקיה. שיקול זה התברר כמוטעה. הם הועברו לכלא בדמשק ושם עונו. בעינויים מתו שלושה מהם: שמואל שטרייפלר, מנחם גרוייליך ואייזיק מהרינג. על שמם נקרא קיבוץ גבעת השלושה.
ג'ורג' וו. בוש
נמרי השחרור של טמיל אלאם
מונטניה
מונטניה (ברומנית: Muntenia) הוא חבל ארץ בדרום רומניה. ממערב למונטניה נמצא חבל אולטניה, חבל בעל היסטוריה משותפת רבת שנים עם מונטניה. יש הקוראים לטריטוריה של מונטניה יחד עם אולטניה בשם מונטניה.
במהלך ההיסטוריה, לפני איחוד הנסיכויות שיצר את רומניה המודרנית, מונטניה, יחד עם אולטניה, היוו נסיכות רומנית שכונתה על ידי הרומנים צארה רומנאסקה או נסיכות מונטניה, ומחוץ לרומניה הוכרה בשם ולאכיה. תושבי מונטניה הראשונים היו הגטים והדאקים שאכלסו את שטח זה מאז ימי קדם. במשך עשרות שנים זה היה שדה הקרב של מלחמות רבות בין דאצ'ינים שנשלטו על ידי בורביסטה לרומאים שנשלטו על ידי טריאן.
גאוגרפיה.
מונטניה גובלת בדרום עם בולגריה, בצפון עם חבל טרנסילבניה, במערב עם חבל אולטניה, בדרום-מזרח עם חבל דוברוג'ה ובצפון-מזרח עם חבל מולדובה.
חבל מונטניה מכיל את יחידות הניהול האדמיניסטרטיביות הבאות:
טופוגרפיה.
גבולות מונטניה הם גבולות טבעיים, במזרח האולט, בדרום ובדרום מזרח הדנובה ובצפון רכס הרי הקרפטים. את חבל מונטניה חוצים הנחלים ארג'ש עם יובליו העיקריים: ולסאן Vâlsan, ראו דואמני Râu Doamnei, סאבאר Sabar, דמבוביצה Dâmboviţa ונאז'לוב Neajlov ויאלומיצה עם יובלה, פרחובה Prahova. שני הנחלים מובילים את מימיהם אל הדנובה.
מרבית שטחה של מונטניה הוא חלק מהמישור הרומני, ערבה המכונה קמפיה רומנה Câmpia Română המחולקת על ידי הנחלים. החלק הגדול ביותר, המושקה על ידי יאלומיצה, הוא הברגאן Bărăgan.
האקלים של מונטניה הוא ממוזג-יבשתי כמו ברומניה כולה, אך הטמפרטורה משתנה בהתאם לעונה והגובה. כאן הממוצע השנתי של הטמפרטורה הוא 10-11 מעלות צלזיוס, כאשר הקיצים חמים מאוד וחורף יותר מתון. באזור ההר הטמפרטורות נמוכות בהרבה והשלג קיים במשך חודשים רבים של השנה.
כיב עיכולי
כיב עיכולי (באנגלית: Peptic Ulcer Disease; בלטינית: Ulcus, ומכאן השמות הלועזיים של המחלה, כיב פֵּפְּטִי ואולקוס) היא מחלה עם שכיחות של כ-10% עד 15% לאורך החיים, הנגרמת מפגיעה של חומצה ופפסין ברצף של השכבה הרירית המצפה את הקיבה או את התריסריון (שכבת מוקוזה). הפגיעה יוצרת כיב, וגורמת לדלקת פעילה באזור. כיב בתריסריון נחשב מחלה שכיחה יותר מאשר כיב בקיבה, אף על פי שבניתוחים שלאחר המוות נמצא שיעור זהה של כיבים בקיבה ובתריסריון, ככל הנראה לאור העובדה שכיב קיבה הוא "שקט" יותר.
כיבים בתריסריון ובקיבה נגרמים ממספר סיבות. העיקריות שבהן הן הדבקה על ידי החיידק "Helicobacter pylori" ושימוש בתרופות נוגדות דלקת שאינן סטרואידים כגון וולטרן, אדוויל ונורופן. קיימות גם סיבות נוספות ליצירת כיב, כגון תסמונת זולינגר אליסון ועישון סיגריות.
התסמינים הקליניים האופייניים הם תחושת כאב שורף באזור הבטן העליונה ("אפיגסטריום"). הטיפול בכיב עיכולי נעשה לרוב באמצעות תרופות, ומרבית הכיבים נרפאים בתוך חודשיים-שלושה ממועד אבחונם. פעמים רבות, המחלה היא קלה יחסית. עם זאת, ייתכנו סיבוכים מסכני חיים במצבים של כיבים מורכבים. במקרים כמו קיא דמי או כאבי בטן חמורים, יש צורך בהתערבות וטיפול רפואי מהיר.
מספר הסובלים מכיב בגיל העמידה והזקנה הוא גדול ומגיע ל-5%–10%, הוא פוגע בגברים יותר מנשים.
פתופיזיולוגיה.
השכבה המצפה את הקיבה (שכבת האפיתל) מורכבת מקפלים הקרויים רוגה (Rugae), שמכילים בלוטות שונות, בהתאם למיקומם בקיבה. בלוטות אלו מפרישות, בין היתר, חומצה האחראית לפירוק ראשוני של המזון. הקיבה זקוקה למנגנוני הגנה על שכבת האפיתל המצפה אותה, היות שהיא חשופה כל העת לחומצה, מלחי מרה ופפסין, כמו גם זרם קבוע של חומרים חיצוניים שעלולים לפגוע ברקמה זו – כגון תרופות, אלכוהול וחיידקים.