החיפוש בשירונט נגיש ובולט בעמוד הפתיחה, ואפשר לחפש בו שיר לפי שם השיר, שם האמן או הלהקה המבצעת, לפי המחבר, המלחין ולפי מילים מתוך השיר. כמו כן, יש אפשרות לחפש לפי נושא השיר או לפי האינדקס (שמשייך את השיר לשירי להקות צבאיות, שירים לגיל הרך, שירי פסטיגלים ופסטיבלים וכדומה) לא בתוך פעילות החיפוש המוגדרת של שירונט.
אדורנו
סעיד
מדליית ראמפורד
חוק לא תעמוד על דם רעך
חוק לא תעמוד על דם רעך, התשנ"ח–1998, נכנס לתוקף ב-28 בספטמבר 1998. עיקר החוק הוא סעיף 1 בו, הקובע:
חוק זה הופך את החובה המוסרית של עזרה לזולת לחובה הנובעת מחוק. העובר על הוראת החוק עונשו קנס.
החוק נחקק בעקבות הצעת חוק פרטית של ח"כ חנן פורת, אשר גיבש את החוק מתוך טיוטה שהכין הרב פרופ' נחום רקובר, לפי בקשתו של רבם הרב צבי יהודה קוק. בעת שהובא החוק לקריאה שנייה ושלישית נימק ח"כ פורת את יוזמתו:
חוקים דומים קיימים ביפן, בגרמניה ובצרפת, אך שיטת המשפט האנגלו-אמריקנית אינה כוללת חובה פוזיטיבית להושיט עזרה לאדם המצוי במצוקה (חוק כזה נוסף לספר החוקים של אחדות ממדינות ארצות הברית, אך אין זה המצב הרווח). "חוק השומרוני הטוב" הקיים בארצות דוברות אנגלית אינו יוצר חובה פוזיטיבית לעזור לאדם במצוקה, אלא מגן על המסייע מפני תביעתו של האדם לו סייע, אם נגרם לו נזק.
לעומת זאת במשפט הישראלי החוק מחייב להושיט עזרה במקרה של מצוקה מיידית אך אינו מגן על המציל מפני תביעת רשלנות. ראו סעיף 2א' לחוק (סעיף 5 לחוק עשיית עושר ולא במשפט, התשל"ט 1979).
בעבר, התקיימה במידה מסוימת חובה כזו עוד קודם לחקיקת החוק, כדבריו של אהרן ברק:
החוק בא לידי ביטוי במשפט בישראל, ולעיתים נדירות מוגשות תביעות פליליות על הפרתו.
התחלת החוק.
סעיף 1(א) לחוק קובע שלושה תנאים, שרק כאשר מתקיימים שלושתם יחדיו חובה להגיש עזרה:
בניגוד לחוק בגרמניה לדוגמה, החוק הישראלי מחשיב קריאה לעזרה לגורם שלישי כגון משטרה כהושטת עזרה אקטיבית על פי הגדרה, גם אם למעשה עצם הקריאה לעזרה לגורם שלישי ואי-הושטת יד באופן עצמאי כאשר ניתן לעזור, חורצת את גורלו של האדם בסכנה.
למעשה קריאה דווקנית של החוק, מראה כי סעיף קטן ב' שבסעיף 1, מצמצם מאוד את תחולת החוק ומסתפק בקריאה לעזרה, ואינו דורש עזרה פיזית לאדם בסכנה, גם אם ישנה אפשרות כזו.
תגמולים לבני משפחתו של אדם שנפטר בעת הצלת חיי הזולת.
פרק י"ג לחוק הביטוח הלאומי מעניק תגמולים למתנדב שנפגע או נפטר עקב פעולת ההתנדבות, בדומה לתגמולים עקב פגיעה בעבודה, אך בני משפחה של מי שנספה בדרך זו לא היו זכאים לזכויות הניתנות למשפחות נפגעי פעולות איבה כגון: החזרי קבורה, אבל והנצחה, מימון לטיפול נפשי, קבוצות תמיכה וכן הטבות כמו הנחה בארנונה ובמס שבח, סיוע בשכר דירה, מענק הבראה ותשלום לבית אבות. על פי נתוני המוסד לביטוח לאומי עד למועד הצעת החוק נרשמו כ-20 מקרים של אנשים שנספו או נפצעו כתוצאה מהצלת אדם אחר. בעקבות זאת הוגשה לכנסת הצעת חוק שבה נאמר:
ב-5 בינואר 2021 אושרה ההצעה כתיקון לחוק הביטוח הלאומי, לפיו שר העבודה והרווחה מוסמך להתקין תקנות, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת העבודה והרווחה, למתן זכויות נוספות לבני משפחה של מי שקיפח חייו תוך הושטת עזרה לאדם הנמצא בסכנת חיים. החוק חל רטרואקטיבית על מקרים שהתרחשו החל מתחילת 2018.
ג'ינאן
גִ'ינָאן (בסינית מפושטת: 济南; בסינית מסורתית: 濟南; בפין-יין: Jǐnán; מילולית: "מדרום לנהר ג'י ") היא תת-מחוז עירוני ובירת מחוז שאנדונג שבמזרח הרפובליקה העממית של סין. העיר שוכנת במרכז-מערב מחוז שאנדונג, כ-364 ק"מ דרום-מזרחית לבייג'ינג בירת סין. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 התגוררו בתת-המחוז העירוני כ-9.2 מיליון תושבים, מתוכם כ-8.3 מיליון בשטח האורבני. ג'ינאן משתרעת על פני 10,219 קמ"ר ומחולקת ל-12 יחידות משניות.
דירוג האצטדיונים של אופ&quot;א
דירוג האצטדיונים של אופ"א משמש לחלוקת האצטדיונים באירופה לקטגוריות שונות לפי קריטריונים שנקבעו על ידי אופ"א, אשר מנהלת את הכדורגל באירופה. הקריטריונים פורסמו בתקנון אצטדיוני אופ"א. לפי הקריטריונים שבתקנון, האצטדיונים נכנסים לקטגוריה 1, 2, 3 או 4 (בעבר "עילית"). שיטה זו החליפה ב-2006 את שיטת הכוכבים שחילקה את האצטדיונים לכוכב אחד עד חמישה כוכבים.
אירוח משחקים.
החלוקה לקטגוריות עוזרת לקביעת האצטדיונים הרשאים לארח משחקים רשמיים של מפעלי אופ"א השונים (ליגת האלופות, הליגה האירופית ואליפות אירופה) לפי הקטגוריה בה האצטדיון נמצא.
לאירוח גמר ליגת האלופות וגמר הליגה האירופית על האצטדיון להיות בקטגוריה 4 ולעמוד בתנאים נוספים אשר יקבעו לפני בחירת האצטדיון המארח.
קריטריונים.
לכל קטגוריה מספר רב של קריטריונים אשר נמצאים במלואם בתקנון אצטדיוני אופ"א. בנוסף, ישנם קריטריונים אשר חלים על כל האצטדיונים בכל הקטגוריות, ובניהם:
בישראל.
אצטדיונים בישראל שקיבלו את דירוג אופ"א המרבי למשחקי כדורגל בינלאומיים באירופה:
מילר (חברה)
מחלבת אלואיס מילר בע"מ (בגרמנית: Molkerei Alois Müller GmbH &amp; Co. KG), אשר מוצריה נודעים בישראל בשם מולר, היא חברה גרמנית לייצור מוצרי חלב.
היסטוריה.
החברה נוסדה על ידי לודוויג מילר, שפתח מחלבה קטנה על שמו בשנת 1896 בכפר בדרום גרמניה. כיום החברה היא תאגיד מזון בינלאומי, שהגיע ב-2007 למחזור מכירות של 2.1 מיליארד אירו. היוגורט שלה הוא ממותגי היוגורט הנמכרים והחזקים באירופה.
בתחילת פברואר 2008 החלו מחלבות "טרה" לייצר ולשווק בישראל יוגורט עם קציפת פרי, בזיכיון מטעם "מילר". היא בחרה לכנות את המוצר "מוּלר", תוך התעלמות מההגייה המקובלת לאות ü הגרמנית.
ארגון גרינפיס הגרמני יצא למאבק נגד השימוש של "מילר" בחלב שמקורו בפרות שאכלו מזון מהונדס גנטית.
קבוע הגז
בלגובשצ'ינסק
אלונקה
אלונקה (או נרוד) היא אמצעי שנועד להעביר נפגעים או חסרי יכולת תנועה ממקום למקום.
האלונקה נישאת בדרך כלל על ידי שני אנשים, כשהפצוע או הנפגע שכוב על גב האלונקה. לעיתים נקשר הנפגע ברצועות אל האלונקה כדי למנוע את נפילתו והחמרת פגיעתו.
היסטוריה.
אלונקות שימשו להובלת פצועים בשדות קרב כבר בתקופות קדומות, בתנאי שטח בהם לא ניתן היה לפנות נפגעים בכלי רכב גלגליים, כעגלות. האלונקות הפשוטות היו מורכבות מיריעת קנבס ושני מוטות נשיאה, מושחלים בתוך היריעה. אלונקות כאלה היו בשימוש עד למאה העשרים.
סוגי אלונקות.
אלונקות רפואיות מודרניות באמבולנסים הן אלונקות משוכללות המאפשרות העברת הנפגע מזירת האירוע אל בית החולים. אלונקות אלו כוללות גלגלים להקלת התנועה ומנגנון התאמת גובה, וכן מתקן נעילה בתוך האמבולנס למניעת טלטול האלונקה. למנגנון התאמת הגובה חשיבות מרובה מאחר שהוא מאפשר הן הכנסה מהירה של הנפגע אל האמבולנס, והן העברה של הנפגע אל מיטה בחדר המיון.
אלונקות הנמצאות בשימוש צבאי נקראות אלונקות שדה. בראשית בתקופת מלחמת העולם השנייה וכן במלחמת העצמאות היו בשימוש אלונקות המורכבות משני מוטות עץ המושחלים בתוך יריעת קנבס. שתי זרועות מתכת מתקפלות חיברו את שני המוטות. רק בשנות השישים החל השימוש באלונקות אלומיניום מתקפלות. אלונקות אלו מתקפלות לרוחבן ולאורכן כדי לאפשר את נשיאתן על גב החייל בשיגרה. בשעת אירוע המחייב שימוש באלונקה, נפרשות אלונקות אלה, ולאחר השכבת הנפגע על גבן נושאים אותן בדרך כלל ארבעה חיילים.
בצה"ל מקובל לתרגל נשיאת אלונקות ופינוי פצועים משדה הקרב במסגרת מסע הנקרא מסע אלונקות. על פי דברי סא"ל מיכה בן ארי (קפוסטה), עד 1955 לא היו אלונקות בשימוש בצה"ל.
אלונקות מיוחדות.
קיימות אלונקות אורתופדיות מיוחדות המשמשות להרמת נפגעים ללא טלטולם. אלונקות אלו מתפצלות לשני חלקים, המוחדרים מתחת לגב הפצוע השכוב על הקרקע. לאחר החדרתם, מחוברים החלקים שוב. גב האלונקה עשוי מחומר פלסטי קשיח, ובצורה זו מקובע הנפגע ונמנע ממנו טלטול העלול לגרום לפגיעה נוספת כמו נזק לעמוד השדרה.
החברה הישראלית
תאודור מורל
תאודור גילברט מורל (גרמנית: Theodor Gilbert Morell; 22 ביולי 1886 - 26 במאי 1948), היה רופאו האישי של אדולף היטלר.
חייו.
מורל למד רפואה בגרנובל ובפריז, ובשנת 1913 הוסמך כרופא. במלחמת העולם הראשונה שירת כרופא צבאי. בשנת 1919 פתח מרפאה בברלין, ושנה לאחר מכן נישא לשחקנית עשירה. הוא מיקד עצמו בשיטות רפואיות בלתי מקובלות, ודחה הזמנות לשמש רופא אישי של השאה הפרסי ומלך רומניה.
עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 היה מורל בבעיה: רבים ממטופליו היו יהודים, וגם חזותו החיצונית דמתה לסטריאוטיפ הנאצי של יהודי. הוא פתר את הבעיה בכך שהצטרף למפלגה הנאצית באפריל 1933, העביר את מרפאתו למקום יוקרתי בברלין, ופרסם עצמו כמומחה לטיפול במחלות מין.
בשנת 1936 טיפל מורל בהיינריך הופמן, צלמו האישי של היטלר, שחלה בזיבה. האסיסטנטית של הופמן בסטודיו לצילום הייתה אווה בראון, והיא הציגה אותו להיטלר. היטלר התרשם מהשיטות הבלתי מקובלות של מורל ומינה אותו לרופאו האישי, תפקיד שאותו מילא כמעט עד סיום מלחמת העולם השנייה.
כשגרמניה הובסה מורל הצליח לברוח מברלין לדרום גרמניה באחת הטיסות האחרונות שיצאו משם. הוא נתפס על ידי האמריקנים, והובא לחקירות במחנה מעצר אמריקני באתר מחנה הריכוז בוכנוואלד. הוא לא הואשם בשום פשע. בריאותו התדרדרה במהירות, והוא מת משבץ מוחי ב-26 במאי 1948.
טיפולו בהיטלר.