ב-1 בינואר 1996 הצטרפה טורקיה לאיחוד המכס של האיחוד האירופי, דבר זה מאפשר לסחורות לנסוע בין טורקיה לבין מדינות האיחוד האירופי, ללא מגבלות מכס. טורקיה הגישה לראשונה בקשה להצטרפות לאיחוד האירופי כבר ב-14 באפריל 1987. בוועדת הלסינקי של המועצה האירופית בשנת 1999 קיבלה טורקיה מעמד של מדינה מועמדת לכניסה לאיחוד. ומאז אוקטובר 2005 היא מנהלת משא ומתן להצטרפות לאיחוד. דברים רבים מעכבים את כניסתה של טורקיה לאיחוד האירופי, בין השאר מדובר בסכסוך שלה עם קפריסין (שהיא חברה באיחוד). בנוסף לטענת האיחוד, על טורקיה לבצע רפורמות משמעותיות במערכת הפוליטית הטורקית, ובמיוחד בתחום זכויות האדם. הממשל הנוכחי של טורקיה טוען שהצטרפות טורקית לאיחוד האירופי עומדת בראש סדר העדיפויות שלו, בשל כך, הממשל החל בחבילות רפורמות באמצעות הפרלמנט שנועדו להכפיף בהדרגה את טורקיה לסטנדרטים המקובלים של האיחוד האירופי.
היחסים עם ישראל.
שורשי ההיסטוריה של יחסי טורקיה והיהודים מסתעפים עד לתקופת האימפריה העות'מאנית, שקלטה רבים ממגורשי ספרד. השתלטות הטורקים הצעירים על האימפריה, כמו גם תחילת היישוב היהודי, ערערו את היחסים עם האימפריה ולוו במתיחות של התנועה הציונית עם האימפריה, אולם לאחר הקמת טורקיה המודרנית נעלמו מתחים אלו. טורקיה שימשה כמפלט לפליטים יהודים שברחו מרדיפות הנאצים בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20, תוך ניצול מעמדה כמדינה נייטרלית בזמן מלחמת העולם השנייה. טורקיה הייתה המדינה המוסלמית הראשונה שהכירה במדינת ישראל. שיתוף הפעולה המדיני והצבאי שבין טורקיה לישראל החל בתיווך אמריקני, מדינה ששתי מדינות אלו הן בעלות בריתה במזרח התיכון.
לאחר מינויו של רג'פ טאיפ ארדואן לראש ממשלת טורקיה בשנת 2003 נוצרה מתיחות בין טורקיה לישראל, לאחר שארדואן נקט גישה ביקורתית כלפי ישראל ביחס לסוגיה הפלסטינית, והציג תפיסה הנוטה לתמוך בעמדות הפלסטינים.
חרף הצינון ביחסי המדינות מאז עלייתה לשלטון של "מפלגת הצדק והפיתוח" בטורקיה, בשנת 2006 הגדיר משרד החוץ את היחסים עם טורקיה כ"מושלמים". ביקורו של מנהיג חמאס ח'אלד משעל בטורקיה, בפברואר 2006, הרע את המצב. גורמים דיפלומטיים בישראל השוו את הביקור לביקור רשמי של אג'לאן (מנהיג המחתרת הכורדית האסור) בישראל. בטורקיה דחו את ההשוואה והגדירו אותה כ"בלתי אחראית ושגויה".
בשנת 2008 תקף ארדואן בחריפות את ישראל על מבצע עופרת יצוקה. בתחילת המבצע כינה אותו "פשע נגד האנושות", וכעבור ימים אחדים הוסיף: "ישראל עושה מעשים לא אנושיים ברצועת עזה, שיגרמו לה להשמיד עצמה". ימים אחדים לאחר החלטת מועצת הביטחון על הפסקת אש קרא להרחיק את ישראל מהאו"ם, כל עוד אינה נשמעת להחלטה. בכנס בדאבוס, לאחר שנשיא מדינת ישראל שמעון פרס, הגן בנאומו על עמדת ישראל, נטש ארדואן בזעם את הבמה. במהלך מבצע עופרת יצוקה גם התקיימו במדינה הפגנות רבות כנגד ישראל, כולל במהלך משחקיהן של קבוצות ספורט ישראליות ונציגים ישראליים המשחקים בטורקיה.
התדרדרות נוספת ביחסים חלה באוקטובר 2009, עם החלטת טורקיה לבטל את השתתפות ישראל בתרגיל האווירי אנטוליאן איגל. בינואר 2010 חל משבר נוסף ביחסי המדינות, לאחר שארדואן המשיך בביקורתו החריפה כלפי מדיניות ישראל כלפי הפלסטינים ולבנון, וקבל על העדר הביקורת העולמית על מדיניות הגרעין של ישראל, ביחס לביקורת על הפיתוח הגרעיני באיראן. במקביל, התלוננה ישראל רשמית על שידורן בטורקיה של סדרות טלוויזיה בעלות טונים אנטישמיים ומסרים אנטי-ישראליים בוטים. כתגובה, השפיל סגן שר החוץ, דני אילון במכוון את שגריר טורקיה בישראל לעיני המצלמות. בעקבות זעמה של טורקיה וביקורת קשה מתוך משרד החוץ וגורמים בכירים במערכת הפוליטית, נאלץ אילון להתנצל.
בשנת 2010 חלה הידרדרות נוספת ביחסים בין שתי המדינות, בעקבות אירועי המשט לעזה, אותו הוביל ארגון טורקי, ונוצר המשבר הדיפלומטי החמור ביותר מאז כינון היחסים בין המדינות. טורקיה החזירה את שגרירה מתל אביב לאנקרה, בוטלו משחקי ידידות בין שתי המדינות, וברחובות הערים בשתי המדינות התקיימו הפגנות כנגד המדינה השנייה. ארדואן כינה את פעולות ישראל - בהם נהרגו תשעה אזרחים טורקים שתקפו חיילים - כ"פיראטיות" ואיים כי "אם אתם - ישראל - רוצים את טורקיה כאויב, היא תהיה אויב חזק וקשה". למרות זאת, ב-2 בדצמבר 2010 שלחה טורקיה 2 מטוסי כיבוי כדי לעזור לכוחות הכיבוי בישראל לכבות את השרפה בכרמל. ארדואן טען, שהסיוע ניתן "מתוך מניעים הומניטריים וחובה אסלאמית", ושטרם הגיע הזמן לשיפור ביחסי שתי המדינות - עד אשר ישראל תתנצל ותפצה את נפגעי המשט.
לישראל ולטורקיה קשרים צבאיים הדוקים שבאים לידי ביטוי בין היתר בתמרונים ימיים משותפים לחיל הים הישראלי והטורקי ואימונים אוויריים משותפים לחיל האוויר הישראלי והטורקי בתרגיל האנטוליאן איגל. בנוסף, תעשיות הנשק הישראליות ייצאו אמצעי לחימה שונים לטורקיה והשביחו אמצעי לחימה קיימים שלה. חיל האוויר הישראלי מבצע חלק מאימוני הטייסות שלו בטורקיה עקב הצורך במרחקים גדולים, במהלך שנת 2009 התערערו היחסים הצבאיים של טורקיה וישראל כאשר ביטלה טורקיה את האימון המשותף עם חיל האוויר הישראלי. טענה ישראלית נוספת הייתה שטורקיה מבקשת להוות את חלק הארי של הכוח הרב-לאומי בלבנון, משום שאין היא בוטחת במדינות מוסלמיות אחרות, דוגמת בנגלדש ומלזיה.
חברות בארגונים בינלאומיים.
טורקיה חברה בארגונים בינלאומיים רבים:
יחסי טורקיה-ארצות הברית
שריפת מכשפות
נדו נדי
נדו נדי (באיטלקית: Nedo Nadi; 9 ביולי 1894 - 29 בינואר 1940) היה סייף איטלקי. אלוף אולימפי בעל 6 מדליות זהב, מהן 5 באולימפיאדה אחת (אנטוורפן 1920), מספר מדליות הזהב הגדול ביותר שזכה בו ספורטאי כלשהו באולימפיאדה אחת, שיא שנישבר לאחר 52 שנים על ידי השחיין היהודי מארק ספיץ מארצות הברית שזכה ב-7 מדליות זהב (מינכן 1972). הוא הסייף היחידי שזכה במדליות זהב בכל שלושת הכלים (רומח, דקר וחרב).
נחשב לאחד הסייפים הגדולים בהיסטוריה.
ביוגרפיה.
נדי נולד בליבורנו.
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה נדי במדליית זהב בתחרות ברומח אישי. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בתחרות חרב אישי ובמקום חמישי בתחרות חרב קבוצתי.
אולימפיאדת השיא.
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכה נדי ב-5 מדליות זהב, בתחרות ברומח אישי, בתחרות בחרב אישי במדליית כסף זכה אחיו הצעיר אלדו, בתחרות ברומח קבוצתי, בתחרות בדקר קבוצתי ובתחרות בחרב קבוצתי. הוא זכה במספר מדליות הזהב הגדול ביותר שזכה בו ספורטאי כלשהו באולימפיאדה אחת.
בשנת 1940 נפטר נדי בפורטופינו.
חומצה סטארית
חומצה סטארית היא חומצת שומן רוויה. בטמפרטורת החדר החומר הוא מוצק דמוי שעווה. זוהי חומצה קרבוקסילית שלה שרשרת בת 18 פחמנים נוסחתה: C18H36O2 או CH3(CH2)16COOH. מקור השם סטארית במילה היוונית στέαρ שפרושה חֵלֶב. מלחי חומצה סטארית נקראים סטארטים.
תפוצה.
חומצה סטארית כאסטר של גליצרול נפוצה בשמנים ושומנים רבים. ככלל החומצה נפוצה יותר בשומנים מן החי מאשר בשמנים צמחיים. יוצאת מן הכלל היא חמאת קקאו המכילה 33% חומצה סטארית.
הפקה.
מפיקים חומצה סטארית על ידי הידרוליזה בטמפרטורה ולחץ גבוהים של שומנים מהחי. ניתן לקבל את החומר גם בהידרוגנציה של חומצות שומן לא רוויות. בדרך כלל חומצה סטארית תהיה מעורבת בחומצה פלמיטית אם כי ניתן לקבל גם חומצה סטארית טהורה.
השפעה בריאותית.
נמצא כי חומצה סטארית הופכת לחומצה אולאית הבלתי רוויה בשיעור גבוה יותר מחומצה פלמיטית והיא נוטה פחות ליצור אסטר עם כולסטרול. חומצה סטארית נמצאה כקשורה לרמות נמוכות של LDL לעומת חומצות שומן רוויות אחרות.
השריר הגבן
השריר הַגַּבָּן (TA: Musculus supinator) הוא שריר עמוק במדור האחורי של האמה. השריר הכפן, יחד עם שריר הזרוע, מהווה את רצפת גומץ המרפק. בעת כיווצו הוא מסובב את ראש עצם החישור ומסובב את האמה כלפי מעלה (גורם לכף היד לפנות כלפי מעלה).
תיאור.
תחילתו של השריר הגבן בעילית העלי הצידית של עצם הזרוע, ברצועות המרפק (הרצועה העקיפה החישורית והרצועה הטבעיתונית) ובעצם הגומד. השריר עוטף את עצם החישור וחלקו המרוחק נאחז בשליש המקורב של פני עצם החישור.
עצבוב.
השריר הגבן מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים החמישי והשישי (C5,C6) דרך הענף העמוק של עצב החישור.
לצרוס גייגר
לָצָרוּס (אליעזר) גַיְיגֶר (בגרמנית: Lazarus Geiger; 21 במאי 1829, פרנקפורט – 29 באוגוסט 1870, שם) היה פילולוג יהודי גרמני.
קורות חיים.
לצרוס (אליעזר שלמה) גייגר נולד בשנת 1829 בעיר החופשית פרנקפורט (חלק מהאיחוד הגרמני). אביו, שלמה מיכאל גייגר, היה אחיו הבכור של אברהם גייגר. גייגר החל את לימודי העברית בגיל צעיר מאוד, בהדרכת אביו. בראשית דרכו עבד מספר שנים כשוליה של מוכר ספרים בעיר מיינץ, אולם עד מהרה מאס בעולם העסקים. הוא שב לפרנקפורט, וכשהוא מונע על ידי צימאונו הרב לידע סיים את לימודיו בגימנסיה, ומשם המשיך ללימודי פילולוגיה קלאסית באוניברסיטאות מרבורג, היידלברג ובון. ב-1851 השתקע שוב בעיר הולדתו פרנקפורט, והקדיש עצמו ללימוד ומחקר בבלשנות ובפילוסופיה.