נולד באנטוורפן לרב מנחם שלום גלדצהלר ולאסתר בת הנגיד ר' שלמה הכהן מסנדרלנד שבאנגליה. בילדותו למד בתלמוד תורה "יסודי התורה" בעיר הולדתו. במלחמת העולם השנייה עם פלישת הצבא הגרמני במאי 1940 לבלגיה, נמלטו בני המשפחה לעיר הנמל אוסטנדה וממנה הפליגו לצרפת. הם המשיכו במנוסתם לספרד וממנה לפורטוגל בה שהו כחצי שנה, עד שהצליחו להסדיר את הגירתם לארצות הברית. הם עלו על החוף האמריקאי בראשית ינואר 1941.
עם הגיעו לארצות הברית החל ללמוד בישיבת תורה ודעת, בה היה תלמידם של הרב ראובן גרוזובסקי, הרב שרגא פייבל מנדלוביץ' והרב גדליה שור. בשנת ה'תש"ה, 1945, נמנה עם הגרעין הראשון שכלל 18 בחורים שנשלחו לייסד את בית מדרש עליון במונסי.
בסוף שנת 1948 (כ"ב בכסלו ה'תש"ט) נישא להענא פריידל בתו של הרב אליהו אליעזר דסלר. לאחר נישואיו התגורר בוויליאמסבורג והתקרב לרבי יואל טייטלבוים מסאטמר, לפי הצעתו הקים בשנות ה-50 של המאה ה-20 את ישיבת "אור ישראל" בפורסט הילס, קווינס, ניו יורק, ועמד בראשה עד פטירתו.
בנספחים לספריו הודפסו מאמרים לתולדות רבותיו ולקורות מוסדות התורה בהם למד, נספח מיוחד עוסק בשיטת חמיו הרב דסלר, בדבר הצמצום והבדלי הגישות בין תלמידי הגאון מווילנה המתנגדים לחסידות והוגי החסידות בנושא זה. סדרת ספרים נוספת פרי עטו, היא סדרת "מועדי יהושע", על סדר מועד.
בשנת 2009 התאלמן גלדצהלר מאשתו הענא. נפטר ב-2015, בגיל 89.
אליהו יהושע געלדצעהלער
אליהו יהושע גלדצהיילר
קליקה (חברה)
קליקה (בצרפתית: Clique; החלופה העברית: כְּנָוָה) הוא מונח מתחום המחקר סוציולוגיה המתקשר לחברה, ומשמעו קבוצה סגורה, בדרך כלל מצומצמת, ובלעדית לחבריה שהקשר המתקיים ביניהם עמוק ואינטנסיבי יותר מאשר עם אנשים אחרים באותה הסביבה. הם לרוב אינם חברותיים כלפי אנשים מבחוץ שאינם תואמים את התדמית הסטריאוטיפית של הקבוצה או כלפי אלו שאינם מחזיקים באותן המטרות, ההשקפות ו/או תחומי העניין המאפיינים את חברי הקבוצה.
תופעה זו נפוצה בעיקר בקרב צעירים בשלב טרום ההתבגרות ובקרב מתבגרים בגיל ההתבגרות עצמו, אולם קיימת בכל שכבות הגיל; אצל מתבגרים קליקה באה לידי ביטוי בקבוצות חברתיות בבתי הספר ולעיתים מחוצה לו, כמו ספורטאים, מוזיקאים, פאנקיסטים, אימואים, גותים, פריקים, מחוננים, היפסטרים, סקייטרים ועוד, ואצל שכבות גיל אחרות בחוגים של היפים, בוהמים, פמיניסטים, טבעונים, חוגי קריאה ועוד.
איש ללא הגיון
הראל טובי
הראל טובי (נולד ב-1976) הוא איש ציבור ישראלי שכיהן בין היתר כמנכ"ל בית הנשיא. החל מחודש מרץ 2022 מכהן כמנכ"ל מועצה מקומית אפרת.
ביוגרפיה.
טובי גדל בירושלים. למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר, בישיבה התיכונית קריית ארבע, ישיבת ההסדר הר עציון ובבית מורשה בירושלים ושירת בצה"ל כאיש צוות טנק בחיל השריון. בעל תואר ראשון בחינוך, תואר שני בהיסטוריה ופילוסופיה יהודית. בוגר תואר ראשון במשפטים מהקריה האקדמית אונו ומוסמך כעורך דין.
לפני כניסתו למגזר הציבורי, עסק טובי בחינוך פורמלי ובלתי פורמלי, לימד פילוסופיה יהודית בחטיבה עליונה וריכז תוכניות של מנהיגות חברתית בבית הספר התיכון לבנות, 'נהורא' בבית שמש. כמו כן, שימש מחנך ומורה בקורס נתיב, הדריך במדרשות פרידמן, עמיעד וגשר וניהל מפגשים דתיים-חילוניים במסגרת NCSY ישראל.
ב-2002 החל לעבוד כעוזרהּ הפרלמנטרי של חברת הכנסת גילה פינקלשטיין מהמפד"ל. לאחר מכן שימש דוברם של פינקלשטיין ושל חבר הכנסת יצחק לוי. ב-2006 מונה לדוברו וליועצו המקצועי של חבר הכנסת ראובן ריבלין והיה מופקד על פעילותו הפרלמנטרית בוועדות הכנסת, על קידום יוזמות חקיקה ועל הממשק מול משרדי הממשלה. בתקופת כהונתו של ריבלין כיושב ראש הכנסת השמונה עשרה שימש כראש לשכתו וכחבר הנהלת הכנסת, במסגרת זו ניהל את הקמתו של מאגר החקיקה הלאומי של הכנסת, המנגיש לציבור הרחב את הליך החקיקה הדמוקרטי וכן מידע מעודכן ומלא על חוקי המדינה, והיה שותף בקידום יעדיה הארגוניים של הכנסת וביצירת תוכנית העבודה המוסדית שלה. בשנת 2013 עמד טובי בראש צוות הקמפיין של ריבלין לנשיאות המדינה, ועם היבחרו לנשיא מונה טובי למנכ"ל בית הנשיא.
בספטמבר 2021, מספר חודשים לאחר כניסתו של יצחק הרצוג לתפקיד הנשיא, טובי סיים את תפקידו והוחלף על ידי אייל שויקי.
טובי נשוי ואב לשישה, מתגורר בקיבוץ ראש צורים בגוש עציון.
מנכ"ל בית הנשיא.
כמנכ"ל, טובי פתח את בית הנשיא לציבור הרחב והקים בו מרכז מבקרים, התאים את המבנה הארגוני לרפורמה בשירות המדינה והקים פורום הנהלה. כמו כן, מינה טובי ועדה ציבורית אשר קבעה כללים אחידים ושקופים בנוגע למשרות האמון, ואימץ נורמות ארגוניות מקצועיות, בהן: הטמעת תוכנית עבודה ארגונית, שקיפות ותכנון אסטרטגי, ביקורת פנים, ואמות מידה מחמירות של בקרה תקציבית.
תחת ניהולו היה בית הנשיא מהארגונים הממלכתיים הראשונים שהפיקו דו״ח גיוון תעסוקתי, כחלק מחתירה מתמשכת לגיוון וייצוג הולם בשירות המדינה. טובי מקדם מגוון שיתופי פעולה עם משרדי ממשלה, נציבות שירות המדינה ורשויות מקומיות במסגרת הערכים אותם חרת נשיא המדינה על דגלו.
SBD דונטלס
דאגלס SBD דונטלס (באנגלית: Douglas SBD Dauntless) היה מטוס סיור ומפציץ הצלילה העיקרי בו השתמשו נושאות המטוסים של הצי האמריקני לאורך רוב מלחמת העולם השנייה. את הדונטלס הטיס גם חיל הנחתים האמריקני, מבסיסים יבשתיים ומנושאות מטוסים. הדונטלס נודע בעיקר בזכות התפקיד בו מילא בקרב מידוויי, בו הטביע ארבע נושאות מטוסים יפניות.
הדונטלס הצטיין בתפקידו, והיה בעל טווח טיסה ארוך, בעל כושר תמרון גבוה, יכולת צלילה מעולה, וכושר נשיאת פצצות.
תכנון ופיתוח.
תכנון המטוס החל ב-1935 בחברת נורת'רופ, אך ב-1937 נרכשה החברה על ידי דאגלס איירקראפט קומפני, שהמשיכה את הפיתוח, ובחודש נובמבר הציגה את הדגם הראשון, שנרכש על ידי הצי וחיל הנחתים ביחד עם הדגם השני, שהציג מספר שיפורים. ב-1941 ייצרה דאגלס את הדגם השלישי, שכלל שיפורים במיגון גוף המטוס ומכלי הדלק, וכן חימוש נוסף. הדגם החמישי שבנתה דאגלס, ה-SBD-5, היה הדגם הנפוץ ביותר של מטוס זה, ומספר פרטים נשלחו לצי המלכותי הבריטי ולחיל האוויר המלכותי של ניו זילנד.
לחילות האוויר של צבא ארצות הברית נבנתה גרסה מיוחדת של הדונטלס, שנקראה A-24 באנשי, שממנה הוסר וו העצירה ששימש לנחיתה על נושאות מטוסים, ואת גלגל הזנב הקשיח החליף צמיג פנאומטי.
היסטוריה מבצעית.
הצי האמריקני וחיל הנחתים.
בעת ההתקפה על פרל הארבור, שפתחה את המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט, הושמדו מרבית הדונטלס של חיל הנחתים האמריקני על הקרקע בבסיסם שבפרל הארבור. עם זאת, באותה עת לא היו נושאות המטוסים האמריקניות במעגן, וכך ניצלו, הן ומטוסיהן, מפגיעת המפציצים היפניים. לאחר ההתקפה, השתתפו מפציצי דונטלס במספר התקפות שערכו נושאות המטוסים האמריקניות בדרום מערב האוקיינוס השקט במהלך החודשים פברואר-מרץ 1942.
הקרב הראשון בו לקחו המפציצים חלק מרכזי היה קרב ים האלמוגים, בו טיבעו מפציצי דונטלס מנושאות המטוסים אנטרפרייז ולקסינגטון את נושאת המטוסים הקלה היפנית "שוהו", והסבו נזק כבד לשוקאקו. עם זאת, התרומה הנכבדת ביותר של מפציצי דונטלס לצי האמריקני באה לידי ביטוי בקרב מידוויי, ביוני 1942. ארבע טייסות דונטלס תקפו וטיבעו ארבע נושאות מטוסים יפניות, וכן טיבעו סיירת כבדה אחת והסבו נזק כבד מאוד לאחרת. הצלחתם של טייסי הדונטלס מנושאות המטוסים עמדה בניגוד להישגיהם של טייסי דונטלס של חיל הנחתים, אשר המריאו מאטול מידוויי. טייסים אלה לא היו מנוסים בטכניקת הצלילה, ונאלצו לשחרר את פצצותיהם בעודם דואים מעל אוניות האויב, ומטוסים רבים הושמדו.
הדונטלס מילאו תפקיד מכריע גם בקרב גוודלקנל, עת פעלו משדה הנדרסון ומנושאות מטוסים. הם תקפו שיירות יפניות שהובילו חיילים ואספקה לגוודלקנל, טיבעו חלק מהן, ותרמו רבות לתבוסת חיל המצב היפני באי, וכן טיבעו גם את נושאת המטוסים ריוג'ו בסמוך לאיי שלמה ב-24 באוגוסט.
מפציצי דונטלס פעלו גם באוקיינוס האטלנטי, והמריאו מנושאת המטוסים ריינג'ר ושתי נושאות מטוסים מלוות במהלך נחיתת כוחות בעלות הברית בחופי צפון אפריקה המערבית, במסגרת מבצע לפיד בנובמבר 1942. את טיסתם המבצעית הראשונה מעל אירופה ערכו הדונטלס באוקטובר 1943, כשהפציצו אוניות סוחר של גרמניה הנאצית סמוך לחוף הנורווגי.
קרב ים הפיליפינים היה הקרב האחרון בו היו הדונטלס חלק מרכזי בכוח התקיפה, שכן ב-1944 החל הצי להחליף אותם במפציצי SB2C הלדייבר, וביולי 1944 עזב הדונטלס האחרון את פס הייצור. בסף הכל נזקפו לזכותם של מפציצי הדונטלס טיבוע של כ-300,000 טון ספונה, מתוכם לפחות 18 אוניות מלחמה, החל בצוללות, דרך אוניות מערכה, וכלה בנושאות מטוסים.
חילות האוויר של צבא ארצות הברית.
מפציצי SBD דונטלס נשלחו לאיי הפיליפינים בסתיו 1941, אך לאחר ההתקפה על פרל הארבור נשלחו לאוסטרליה, ומשם יצאו למשימות התקפה בים ג'אווה ובגינאה החדשה. תוך זמן מה נשלחו A-24 לבסיסים שונים ברחבי האוקיינוס השקט, ושימשו לתקיפת בסיסים יפניים באיי גילברט, באיי מרשל, ואף באיים האלאוטיים.
שירות.
מפציץ הדאגלס SBD דונטלס שירת במדינות הבאות:
דאגלס SBD דונטלס
ההתפוצצות בנמל בומביי
ההתפוצצות בנמל בומביי הייתה אסון שהתרחש ב-14 באפריל 1944. שרפה שפרצה באוניית משא של בעלות הברית שעגנה בנמל בומביי (כיום נמל מומבאי) שבהודו הבריטית הביאה להתפוצצות כמות גדולה של חומרי נפץ ואמצעי לחימה שהובלו בה. ההתפוצצות גרמה למותם של לפחות 800 איש ולהרס רב בנמל וברובעי העיר שסביבו.
רקע.