בשנת 1886 התגוררו בכפר 9,160 תושבים והיו בו 1,415 משקי בית, שלושה בתי ספר, סניף דואר, 18 חנויות, שלושה פונדקים, בית מרזח ותחנת רכבת. בשנת 1888 נפתח בכפר בית חולים קטן.
בשנת 1915 שימש כבר הכפר כמרכז קניות גדול והייתה בו תעשייה זעירה שכללה מפעלים ליצור סבון וממתקים ושלוש טחנות קמח. בכפר התנהל סחר של בשר בהיקף נרחב. באותה עת התגוררו בכפר 26,657 תושבים והיו בו שלוש כנסיות, בית כנסת ושישה בתי ספר יסודיים.
לאחר המהפכה הרוסית הפך הכפר בשנת 1923 למרכז המחוז המנהלי (ראיון) של כפרי הסביבה.
במחצית הראשונה של המאה ה-20 עברו על הכפר תלאות ואסונות; הרעב הגדול שנכפה על ידי סטלין על אוקראינה - ההולודומור, והכיבוש הנאצי בימי מלחמת העולם השנייה שבמהלכו הושמדו תושביו היהודים של הכפר ונרצחו רבים מתושביו האוקראינים.
לאחר המלחמה התפתח הכפר והתרחב מאוד ובשנת 1965 הוענק לו מעמד של עיירה.
רפורמת דוד-פרנק
פוגרה
פוגרה (געז: ፎገራ) הוא מחוז היסטורי וכיום נפה בצפון אתיופיה. הנפה גובלת בנפת דרה בדרומה, בנפת אסתה המזרחית בדרום-מזרחה, בנפת פרתה במזרחה, בנפת ליבו קמקם בצפונה ובאגם טאנה במערבה.
השם "פוגרה" שימש גם ככינוי ליהודי ביתא ישראל שחיו באזורי ולקאית וסגדה. משערים שחלק מהיהודים היגרו לאזורים אלו מפוגרה ולכן כונו כך.
היסטוריה.
ב-1619 ייסד הקיסר סוסוניוס את גומרה שבנפה כמקום מושבו.
בראשית המאה ה-19 כיהן הגרזמץ' גוגסה מרשה כמושל פוגרה.
במאה ה-20 הייתה לתת נפה במחוז בגמדר.
סטטיסטיקה.
על פי נתוני הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה האתיופית לשנת 2007 אוכלוסיית פוגרה מונה 228,449 נפשות שרק 11.03% מהם חיים בערים. שטחה של הנפה היא 1,111.43 קמ"ר וצפיפות האוכלוסייה עומדת על 205.55 נפש לקמ"ר.
בנתונים הסטטיסטים משנת 1994 האוכלוסייה מנתה 185,280 נפש כאשר הרוב המכריע הוא אמהרי.
פייס מונטה
פייס מונטה (בצרפתית: Pièce montée; משמעותו המילולית של השם היא "חתיכות מחוברות" או "מגדל חתיכות"; ברבים: pièces montées) הוא קישוט הנעשה מממתקים בצורה ארכיטקטונית או בצורת פסל, אותו בונים במסיבות רשמיות והוא נעשה ממרכיבים כמו נוגט, מרציפן וצמר גפן מתוק. אף-על-פי שהמרכיבים אכילים, מטרתו היא קישוטית גרידא, ובדרך-כלל הוא לא נבנה לצורכי אכילה. השף המזוהה ביותר עם Pièce montée הוא מארי-אנטואן קארם.
תחת מושג זה נכללת גם עוגת חתונה במבנה של קומות.
לפעמים משתמשים במונח pièce montée לכנות את הקינוח הידוע בשם קרוקמבוש, מגדל של פרופיטרול או פחזניות (או לפעמים סוגים אחרים של ממתק או מאפה) המודבקים יחדיו עם קרמל או צמר גפן מתוק למגדל גבוה בדרך-כלל בצורת קונוס. בניגוד לסוגים אחרים של pièce montée המתוארים לעיל, הקרוקמבוש נועד להיאכל. הוא מוגש בדרך-כלל בחתונות ובטקסים בפטיסטיים בצרפת.
אהרן מקרלין
מ.ש. גשורי
Pièces montées
בנק אוף אמריקה
בנק אוף אמריקה, תאגיד בנקאות ושירותים פיננסיים אמריקאי רב-לאומי, הוא חברת ההחזקות הבנקאיות הגדולה ביותר בארצות הברית מבחינת היקף נכסים, והבנק השני בגודלו בארצות הברית לפי שווי שוק. החברה המבוססת בשארלוט, בקרוליינה הצפונית; משרתת לקוחות ביותר מ-150 מדינות ומקושרת ל-99% מהחברות האמריקאיות המופיעות במדד Fortune 500 ול-83% מהחברות במדד Fortune Global 500. החברה שותפה בתאגיד הפדרלי לביטוח פקדונות (FDIC) והיא מהווה מרכיב של מדד ה-S&amp;P 500 ושל מדד הדאו ג'ונס. החל משנת 2010, החברה היא החמישית בגודלה בארצות הברית מבחינת פדיון כולל, והשנייה בגודלה מבחינה זאת ללא הכללה של חברות הנפט. הרכישה של מריל לינץ', שביצע הבנק בשנת 2008, הפכה את בנק אוף אמריקה למנהל ההון הגדול ביותר בעולם, ולשחקן מרכזי בתעשיית בנקאות ההשקעות.
היסטוריה.
תחילתו של בנק אוף אמריקה בשנת 1904, כאשר אמדאו ג'יאניני הקים את בנק איטליה בסן פרנסיסקו כדי לספק שירות למהגרים אשר נדחו מלקבל שירות בבנקים אחרים. כאשר אירעה רעידת האדמה הגדולה בסן פרנסיסקו בשנת 1906, ג'יאניני הצליח לחלץ את כל הפיקדונות מבניין הבנק והרחק מהלהבות. בעוד שיתר הבנקים בסן פרנסיסקו הפכו לחרבות ולא יכלו לספק שירותים בנקאיים, ג'יאניני השתמש בפיקדונות שהציל כדי להתחיל להלוות בתוך ימים ספורים מזמן התרחשות האסון. בשנת 1928 איחד ג'יאניני את החזקותיו עם בנק אוף אמריקה, לוס אנג'לס, בנק שנוסד ב-1923 כאיחוד של מספר מוסדות בנקאים קטנים בלוס אנג'לס, ובכך יצר את מה שעתיד להפוך למוסד הבנקאות הגדול במדינה. ב-3 בנובמבר 1930 הוא שינה את שמו של הבנק שייסד לשם בנק אוף אמריקה.
למרות רצונו של ג'יאניני להרחיב את פעילות הבנק אל מרבית מדינות מערב ארצות הברית, החקיקה שעסקה בבנקים בארצות הברית לא אפשרה זאת עד לשנות ה-80 של המאה ה-20, כאשר נעשה שינוי בחקיקה הפדרלית הבנקאית, וכך לראשונה הרחיב הבנק את פעילותו מעבר לגבולות קליפורניה. כמו כן, בשנת 1958, לאור התפתחות הטכנולוגיה הציג הבנק לראשונה את כרטיס האשראי בנק אמריקארד, ששינה את שמו ב-1975 לכרטיס המוכר היום בשם ויזה.
תאגיד BankAmerica שהוקם במטרה לשלוט בבנק אוף אמריקה וחברות הבת שלו התרחב מחוץ לקליפורניה בשנת 1983 עם הרכישה של תאגיד סירפיסט בסיאטל, וושינגטון, והחברה בת הבנקאית שהייתה בבעלותו המלאה הבנק הלאומי הראשון של סיאטל. תאגיד BankAmerica ספג הפסדים כבדים בשנים 1986 ו-1987 בשל סדרה של הלוואות כושלות במדינות העולם השלישי, ובפרט באמריקה הלטינית. ההפסדים הביאו לצניחה משמעותית במניית BankAmerica, מה שחשף אותו לאפשרות של השתלטות עוינת, אך הבנק התנגד למהלך שכזה, בעיקר באמצעות מכירה של חלק מהחזקותיו.
ב-2004 מיזג הבנק לתוכו את בנק Fleet שפעל בעיקר בבוסטון והערים הצמודות לה במסצ'וסטס.
ב-14 בספטמבר 2008, הכריז בנק אוף אמריקה על רכישת מריל לינץ' בעסקת חילופי מניות שהוערכה ב-50 מיליארד דולר. מריל לינץ' היה באותה העת במרחק ימים ספורים מקריסה, והרכישה הצליחה להציל את מריל לינץ' מהליך פירוק. באותה התקופה פורסמה האפשרות שבנק אוף אמריקה ירכוש גם את ליהמן ברדרס, אך היעדר ערבויות ממשלתיות מספקות גרמה לבנק לזנוח אפשרות זו. כך, ליהמן ברדרס הודיע על הליך פירוק באותו היום ממש בו הודיע בנק אוף אמריקה על רכישת מריל לינץ'. בעלי המניות משתי החברות אישרו את הרכישה ב-5 בדצמבר 2008, והעסקה נסגרה ב-1 בינואר 2009. ככל שהמשבר הכלכלי נרגע, כך ההפסדים במריל לינץ' פחתו, וחברת הבת סיפקה לבנק אוף אמריקה 3.7 מיליארד מ-4.2 מיליארד שהרוויח הבנק בסוף הרבעון הראשון של 2009, ו-25% מרווחי הבנק ברבעון השלישי של 2009.
ב-3 באוגוסט 2009 הסכים בנק אוף אמריקה לשלם קנס בסך 33 מיליון דולר לרשות האמריקאית לני"ע (SEC) בגלל שלא חשף הסכם לתשלום בונוסים בסך 5.8 מיליארד דולר במריל לינץ' בפני בעלי המניות בעת אישור הרכישה של מריל לינץ', בדצמבר 2008. ב-5 באוגוסט 2009, שופט פדרלי החליט בצעד חריג שלא לאשר את ההסכם. בהמשך, אישר בית המשפט הסכם מחודש הכולל קנס בסך 150 מיליון דולר, בעודו טוען כי מדובר בצדק חלקי בלבד.
במהלך שנת 2011, הכריזה החברה על קיצוץ בכוח האדם שלה בהיקף של 36,000 משרות, בשאיפה לחסוך חמישה מיליארד דולר בשנה עד ל-2014.
בנק אמריקה
בריק
Wikipedia.org
התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות
התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות (באנגלית: The Federal Deposit Insurance Corporation, בראשי תיבות: FDIC) היא סוכנות פדרלית בארצות הברית, שהוקמה על ידי הקונגרס של ארצות הברית ב-16 ביוני 1933, במסגרת חוק גלאס-סטיגל שייסד את התוכנית הפדרלית לביטוח פיקדונות, עקב המשבר הכלכלי העולמי של 1929. החוק הסמיך את התאגיד להעניק פיקדונות לבנקים, החברים בבנק הפדרלי, כדי למנוע את קריסתם. התאגיד מספק ביטוח לפיקדונות ומבטיח את שלומם של פיקדונות בנקאיים, עד גובה של 250,000$. נכון ל-2010, התאגיד ביטח פיקדונות ב-7,723 מוסדות שונים. נוסף לכך, התאגיד אחראי גם לבחינה ופיקוח על מוסדות פיננסיים וניהול בנקים כושלים.
במהלך שנת 1930, ארצות הברית חוותה את משבר כלכלי קשה הידוע כיום בתור השפל הגדול. בארצות הברית, בשיא השפל הגדול, שיעור האבטלה הרשמי הגיע ל-25% ושוק המניות צנח ב-75% מאז 1929. באותה שנה היה סיכון ללקוחות הבנקים כיוון שלא היה ביטוח על הפיקדונות בבנקים, כשהבנקים עצמם החזיקו בשברירי פיקדונות והיה חשש לאיבוד הון במקרה של קריסת הבנק.
ב-16 ביוני 1933 חתם הנשיא פרנקלין רוזוולט על חוק הבנקאות של שנת 1933. במסגרת החקיקה:
בתקופת המשבר הכלכלי העולמי ב-2008, התוכנית הפדרלית לביטוח פיקדונות הופעלה שוב כדי לבטח פיקדונות בנקאיים.
מאז הקמת התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות (FDIC), לא אבדה אף קרן מבוטחת כתוצאה מניהול כושל.
The Housemartins
האוסמרטינס היא להקת אינדי רוק בריטית מצפון אנגליה שפעלה בין השנים 1983–1988, היא יצרה שני אלבומי אולפן שזכו להצלחה בבריטניה (אלבום פלטינה עבור האלבום הראשון, ואלבום כסף עבור האלבום השני.) כמו כן הלהקה הוציאה לאור שבעה סינגלים במשך שנות פעילותה והמצליחים בהם: קרוואן האהבה שהגיע למקום הראשון במצעד הבריטי, Happy Hour שהגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי
ההתחלה.