ג'י-ין היה בנו של פוג'יווארה נו טאדאמיצ'י (藤原 忠通), בן למשפחת פוג'יווארה. הוא הצטרף למנזר בודהיסטי מזרם המהאיאנה כשהיה צעיר ביותר. בתחילה אימץ את השם דוקאיה כשמו הבודהיסטי, ומאוחר יותר שינה אותו לג'י-ין, השם שנשא כל חייו. בסופו של הדבר עלה לדרגת דאייסוג'ו (大 僧 正, Daisōjō; "ארכיבישוף"), כלומר מנהיג הכת הבודהיסטית אליה הצטרף.
הוא החל ללמוד ולכתוב את ההיסטוריה של יפן. מטרתו "להאיר את עיני האנשים המתקשים להבין את תהפוכות החיים". יצירת המופת שלו, שהושלמה בסביבות שנת 1220, עסקה בהיסטוריה של יפן ונשאה את השם "גוקאנשו" (Gukanshō; 愚管抄). ב"גוקאנשו" השקפה פסימית על זמנו של ג'י-ין, שבו הייתה יפן מדינה פיאודלית, וג'י-ין טוען בה כי מדובר בתקופה של ירידה דתית והתפוררות התרבות. נקודת המבט הזו על זמנו מקובלת גם בימינו. ג'י-ין טען כי נחוצים שינויים במבנה הפיאודלי, והגן על טענת השוגון לכוח.
כמשורר, הוא נכלל ברשימת "שלושים ושישה בני האלמוות של השירה" של פוג'יווארה נו קינטו, שלושים ושישה משוררים שפוג'יווארה ראה בהם מופת ליכולת כתיבת השירים היפנית, והיה המשורר השני הטוב-ביותר מבין הנכללים ב"שין קוקין ואקאשו", קובץ שירה קיסרי יפני לשירים מסוג ואקה. פוג'יווארה נו טייקה כלל אותו ב"אוגורה היאקונין איסשו" (Ogura Hyakunin Isshu), גם הוא קובץ שירה, הכולל מאה שירים מסוגת הוואקה.
אנטוטיטאן
סידר רפידס
סִידֶר רַפִּידְס (באנגלית: Cedar Rapids) היא בירת מחוז לין במדינת איווה בארצות הברית. העיר שוכנת על שתי גדותיו של נהר סידר, במרחק של 160 קילומטרים מזרחית לדה מוין, בירת איווה. בעיר מתגוררים 126,326 תושבים (נכון ל-2010), מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודל אוכלוסייתה באיווה אחרי דה מוין. במטרופולין של סידר רפידס מתגוררים 257,940 תושבים (נכון ל-2010).
היסטוריה.
במקום בו נמצאת העיר היום ישבו בעבר שבטי המסקוואקי (Meskwaki) והסאוק (Sauk).
ב-1838 הגיעו מתיישבי הקבע הראשונים לאזור. הם הקימו באותה שנה את ההתיישבות קולומבוס, אם כי ההקמה באופן רשמי הייתה ב-1849. ב-1841 שם ההתיישבות שונה לסידר רפידס. משמעות השם היא "אשדי סידר" והוא מתייחס לאשדים בנהר הסידר הנמצאים באזור ההתיישבות.
ב-2008 היה שיטפון במספר נהרות באיווה, בהם גם נהר סידר שעלה על גדותיו. חלק גדול מהעיר הוצף, כולל האי מייס (Mays Island) בו שכנו מוסדות השלטון העירוניים, אלפי אנשים פונו מבתיהם ומאות בניינים נהרסו.
ברחבי העיר מתגוררים יהודים וישראלים לשעבר וקיים בית חב"ד פעיל.
כלכלה.
כלכלת העיר מתבססת בעיקר על עיבוד תירס. כמו כן בעיר יש משרדים ראשיים ואזוריים של מספר תאגידים גדולים.
חינוך.
בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת מאונט מרסי ומכללת קו (Coe).
תחבורה.
את העיר משרת נמל התעופה איווה המזרחית, המציע טיסות למספר יעדים מרכזיים במערב ובמרכז ארצות הברית.
מספר חברות רכבות מציעות נסיעות רכבת העוברות דרך העיר, כשהגדולה ביניהן היא יוניון פסיפיק.
סידר ראפידס
קרבן
מחוז טאורגה
מחוז טאורגה (בליטאית: Tauragės apskritis; בפי יהודי האזור: טאווריג) הוא אחד מעשרת מחוזות ליטא. בירת המחוז היא העיר טאורגה (טאווריג).
המחוז ממוקם במערב ליטא, הוא משתרע על פני 4,411 קמ"ר המכסים 6.7% משטח ליטא כולה. ב-1 ביולי 2010 בוטל הממשל המחוזי במחוזות ליטא ובכללם זה של מחוז טאורגה, והוא נשאר הלכה למעשה כיחידה טריטוריאלית וסטטיסטית בלבד.
נכון לשנת 2012 התגוררו בשטחי מחוז טאורגה כ-107,200 בני אדם, 3.7% מכלל תושבי ליטא.
מחוזות משנה.
מחוז טאורגה מחולק ל-4 מחוזות משנה:
מחוז פוניבז'
מחוז פוניבז' (בליטאית: Panevėžio apskritis) הוא אחד מעשרת מחוזות ליטא. בירת המחוז היא העיר פוניבז'.
המחוז ממוקם בצפון-מזרח ליטא, הוא הרביעי בגודלו בין מחוזות ליטא ומשתרע על פני 7,881 קמ"ר המכסים 12.1% משטח ליטא כולה. ב-1 ביולי 2010 בוטל הממשל המחוזי במחוזות ליטא ובכללם זה של מחוז פוניבז', והוא נשאר הלכה למעשה כיחידה טריטוריאלית וסטטיסטית בלבד.
נכון לשנת 2012 התגוררו בשטחי מחוז פוניבז' כ-244,300 בני אדם, 8.4% מכלל תושבי ליטא.
מחוזות משנה.
מחוז פוניבז' מחולק ל-6 מחוזות משנה:
קנקן מעבדה
ורדון (דג)
ורדון (שם מדעי: "Sebastes") הוא סוג של דג במשפחת הוורדוניים (Sebastidae), שמשמש כדג מאכל נפוץ. רוב מיני דג הוורדון חיים בצפון האוקיינוס השקט, אם כי שניים מהם חיים בדרום האוקיינוס השקט והאוקיינוס האטלנטי וארבעה חיים בצפון האוקיינוס האטלנטי. האזור שבו ניתן למצוא את מספר המינים הרב ביותר הוא חופי דרום קליפורניה, שבהם ישנם 50 מיני ורדון.
מאובני ורדון נמצאו עד עידן המיוקן, מקליפורניה ועד יפן (אם כי מאובני אוטולית שנמצאו בבלגיה מקורם עוד בעידן האוליגוקן).
דגי הוורדון הם דגים נפוצים בדיג חובבני ומסחרי, ומינים רבים הגיעו למצב של דיג-יתר. בעקבות זאת ישנו פיקוח והגבלת דיג על מיני הוורדון באזורים רבים. בשל תפוצתם הרחבה, לעיתים מחליפים דגי הוורדון במסעדות את דגי הלוטין היקרים.
אקולוגיה.
את דגי הוורדון ניתן למצוא באזור פני המים ועד 3,000 מטר לעומק הים. לרוב הם חיים בקרקעית הים, לרוב על גבי סלעים, ומכאן שמם באנגלית - rockfish (דג הסלע). חלק ממיני הוורדון הם בעלי תוחלת חיים גבוהה במיוחד, ונמנים עם הדגים בעלי תוחלת החיים הגבוהה בעולם, כשידוע על כמה מהמינים שעברו את גיל 100 השנים, והפרט המבוגר ביותר שעליו ידוע הוא 205 שנה.
שאבלי
דבנפורט
דבנפורט (באנגלית: Davenport) היא בירת מחוז סקוט במדינת איווה בארצות הברית. העיר שוכנת על הגדה המערבית של נהר מיסיסיפי, המשמש כגבול עם מדינת אילינוי במזרח איווה. בעיר מתגוררים 99,685 תושבים (נכון ל-2010), מה שהופך אותה לעיר השלישית בגודל אוכלוסייתה באיווה אחרי הבירה דה מוין והעיר סידר רפידס. במטרופולין של דבנפורט, הידוע בשם מרובע הערים (Quad Cities), מתגוררים 379,690 תושבים (נכון ל-2010).
היסטוריה.
במקום בו נמצאת העיר היום ישבו בעבר שבטי המסקוואקי (Meskwaki) והסאוק (Sauk). ב-1832 כוחות ארצות הברית הביסו את השבטים האלו במלחמת נץ שחור, הקרויה על שם הצ'יף נץ שחור שהיה מנהיג שבט הסאוק. אחרי הלחימה האמריקאים אילצו את הילידים למכור להם את האדמות באזור.
אנטואן לה-קלר (Antoine LeClaire), שהיה מתורגמן של האמריקאים במהלך המלחמה, קיבל דרך אשתו, שהייתה בת השבט, שטח משל עצמו. הוא הקים את ביתו שם וב-14 במאי 1836 הוא ייסד את דבנפורט, שנקראה על שם חברו הקולונל ג'ורג' דבנפורט. העיירה נרשמה באופן רשמי במסמכים ב-25 בינואר 1839. באותו זמן בערך נוסד מחוז סקוט ולאחר מערכת בחירות צמודה מול העיירה הקרובה רוקינגהאם, דבנפורט זכתה בתואר של בירת המחוז.
ב-1856 חברת הרכבות רוק איילנד בנתה גשר מעל נהר המיסיסיפי בין רוק איילנד באילינוי ודבנפורט ומסילת הרכבת החדשה הגבירה מאוד את המסחר המקומי עם אילינוי. בהמשך דבנפורט קושרה ברכבות לערים אחרות כמו איווה סיטי והיא הפכה למרכז רכבות אזורי.
העיר נפגעה קשות בעקבות השפל הגדול בשנות ה-30 של המאה ה-20, אך היא הצליחה להתאושש במהירות יחסית. ההתאוששות הואצה עוד יותר לאחר סוף מלחמת העולם השנייה.
כלכלה.
כלכלת העיר מתבססת בעיקר על תעשייה. במטרופולין מרובע הערים נמצאות כמה חברות גדולות שמעסיקות תושבים רבים מהעיר, כשהגדולה מביניהם היא חברת ג'ון דיר לציוד חקלאי שבסיסה במולין מעברו של נהר המיסיסיפי.
חינוך.
בעיר ובמטרופולין שלה נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת סנט אמברוז, אוניברסיטת קפלן ומכללת הכירופרקטיקה פלמר.
תחבורה.
בעיר עוברים הכבישים הבין-מדינתיים 80, המקשר בין סן פרנסיסקו בקליפורניה ובין טינק בניו ג'רזי, ו-74, המקשר בין דבנפורט ובין מדינת צפון קרוליינה.
מחוז אליטוס
עליית המפלגה הנאצית לשלטון
מחוז פנבז'יס
מחוז וילניוס
מחוז קאונס
מחוז קאונאס
מחוז טלשיאי
מחוז טלשאי
טלשה
טלשיאי
סעודת הערבית של בוקר
סעודת הערבית של בּוֹקֵר (בצרפתית: Le souper de Beaucaire) היא חוברת בעלת אופי פוליטי שכתב נפוליאון בונפרטה בשנת 1793.
ארוחת הערב.
חלק מהאירועים המתוארים בחוברת אמתיים, ביולי 1793, נפוליאון שאז היה קצין תותחנים צעיר ביקר בעיירה בּוֹקֵר במטרה למצוא עגלות כדי לסחוב תחמושת מאביניון. הוא הגיע במהלך יריד שהתרחש בעיר, וניגש בערב לבית המרזח העירוני. הוא נפגש שם עם ארבעה סוחרים, אחד מנים, שניים ממרסיי, ואחד ממנפוליה. הם אכלו יחד ארוחת ערב ולאחר מכן שוחחו ושתו שמפניה עד שתיים לפנות בוקר.
שיחתם נסובה על המהפכה והיעקובינים, פרץ ויכוח בין נפוליאון שהיה יעקוביני מושבע באותה תקופה, לבין הסוחרים ממרסיי שהחזיקו בדעות מתונות יותר ודחו את האידאולוגיה הקיצונית של היעקובינים. זמן קצר לאחר מכן העלה נפוליאון על הכתב את פרטיה העיקריים של השיחה ואת דעותיו האישיות, לחוברת בת 32 העמודים קרא בשם "סעודת הערבית של בוקר". הסיפור הוצג באופן שונה מעט, בצורת דיאלוג בין חייל המנסה לשכך את דעותיהם האנטי מהפכניות של ארבעה סוחרים. בחוברת אין הרבה רעיונות, אולם היא כוללת ניתוח קר והגיוני של המצב הפוליטי והחברתי בצרפת באותה תקופה.
באוגוסט של אותה שנה נפגש נפוליאון במרסיי עם ידיד קורסיקני בשם אנטוני כריסטוף סליצ'טי, הוא נתן לו לקרוא את החוברת והלה התרשם ממנה מאוד ושכנע את נפוליאון להדפיס אותה. גם אוגוסטין רובספייר, אחיו של מקסימיליאן רובספייר, מנהיג היעקובינים, נהנה מאוד מהחוברת, ונתן לאחיו לקרוא אותה, בהשפעתו של אוגוסטין קודם נפוליאון בדרגה.
טלשאי
מחוז קלייפדה