הראווי מנסה לנסח מניפסט לנשים בעידן שבו ההכלאה בין הביולוגי לטכנולוגי באדם הולך וגובר. המאמר חוקר את מקומן של הנשים בעידן הטכנולוגי המתקדם, כפי שניתן לראות בכותרת המשנה שלו "חלום אירוני על שפה משותפת לנשים במעגל משולב" המאזכר את שירה של אדריאן ריץ', משוררת ומנהיגה פמיניסטית רדיקלית. הראווי טוענת כי בעידן בו אנו נמצאים, אנו כבר לא אורגניזמים ביולוגיים בלבד אלא הכלאה של אורגניזם ומכונה, כיוון שאנחנו מתקשרים עם מכונות ובעזרת מכונות, וכי השניים ילכו וישזרו זה בזה בעתיד. הראווי מנסה להמשיג מחדש את ההיררכיות והמושגים שיפעילו את העולם בעתיד, ברגע שאלו הקיימים בימיינו לא יהיו עוד רלוונטיים. את מושג המגדר למשל, היא ממשיגה מחדש כמושג שלא תהיה לו היסטוריה ביולוגית, כיוון שאין לסייבורג ביולוגיה או היסטוריה ביולוגית. היא משווה את הנשים של היום ל"כימרות", מפלצת ממין נקבה מן המיתולוגיה היוונית שהייתה הכלאה בין אריה, עז ונחש, כמטפורה לשילוב של הטכנולוגיה עם הביולוגיה.
דר' שרון הלוי כותבת בהקדמתה למאמר כי דונה הראווי משתמשת בדימוי הסייבורג כדי לדון ביחסים שבין מדע, טכנולוגיה ופמיניזם-סוציאליסטי. הראווי טוענת כי תרבות ההיי-טק (/טכנולוגית) יכולה לאתגר ולשבור את הדיכוטומיה של התפיסה המערבית, המפצלת בין הגוף לנפש, אני/אחר, זכר/נקבה, מציאות/הופעה ואמת/בדיון. זאת כיוון שאיננו יכולים עוד להגדיר את עצמנו בעזרת מושגים אלו, כלומר כישויות ביולוגיות בלבד. תפיסתה גורסת כי הפכנו לסייבורג, הכלאה שבין אדם למכונה, בה הפן הביולוגי והפן הטכנולוגי/מכני שזורים זה בזה באופן כה עמוק עד כי אינם יכולים עוד להיתפס באופן נפרד. מבחינתה של הראווי, הסייבורג אינו רק הכלאה של אורגניזם ומכונה אלא גם הכלאה של מציאות חברתית ובדיון, כאשר הטכנולוגיה משמשת כממשק המאפשר ליצור בדיון ולעגנו במציאות.
סייברפמיניזם.
בשנת 1991 עדכנה דונה הראווי את חיבורה "מניפסט לסייבורג: מדע, טכנולוגיה ופמיניזם סוציאליסטי בשלהי המאה העשרים" כחלק מספרה (Simians, Cyborgs and Women: The Reinvention of Nature (1991. הראווי משתמשת בדימוי הסייבורג כדי להסביר שצריך למזג ולא לפתור את הסתירות היסודיות הקיימות בתאוריה ובזהות הפמיניסטית, בדומה למיזוג שבין אדם למכונה המתקיים בקיבורג. מניפסט לקיבורג הוא גם ביקורת פמיניסטית חשובה על קפיטליזם.
ביקורת.
עבודתה של הראווי ספגה ביקורת הטוענת שהיא מעורפלת מבחינה מתודולוגית, ומשתמשת בשפה עמומה "שלעיתים מסתירה דברים באופן שהוא מכוון במובהק." חלק ממבקריה הטילו ספק בשאלה האם היא מבינה את השיטה המדעית, וטענו "שחקירות האפיסטמולוגיה שהיא עושה משאירות את כתביה חסרי משמעות בפועל."
בביקורת שהתפרסמה בשנת 1990 ב"American Journal of Primatology" על הספר "Primate Visions" כתבה סוזן קאשל (Susan Cachel) כי הספר אינו מהווה התייחסות אובייקטיבית להיסטוריה של הפרימטולוגיה וכי הדעות המוצגות בו אינן פיקחיות. (תרגום חופשי) עוד היא מוסיפה וטוענת כי הספר מנסה להעביר את תחום האנתרופולוגיה הפיזית לעולם ביקורת הספרות, המהווה חלק ממגמה של האנתרופולוגיה להיכנע לסימבוליות ויחסיות הנובע מחוסר עניין במדע חומרי.
ביקורת נוספת של הספר "Primate Visions" שהתפרסמה ב"International Journal of Primatology" בשנת 1991, מספקת דוגמאות לחלק מהביקורות הנפוצות על תפיסתה של הראווי. הביקורת טוענת כי הספר סותר את עצמו פעמים רבות, מסלף ובורר עובדות היסטוריות במעשה מכוון של הכותבת, הרואה בבחירה והנגשת הטקסט כחובתו של המחבר. הוא מוסיף כי הראווי אף בוחרת להשתמש בשפה ספרותית, אינטלקטואלית ועמומה, שאינה מתאימה לספר מדעי. ביקורת נוספת הועלתה על אופן החיבור המלאכותי בין עובדות לאורך הספר. כותב הביקורת מסיים באמירה שהוא מתקשה לתת ביקורת לספר כיוון שבחירותיו נעשו במודע, אך הוא מפקפק בהנחות היסודיות עליהן הוא נשען.
ב-13–2012 טענה ד"ר עינת רמון כי עמדתה של הארווי עומדת בסתירה לנשיות כפי שהיא עוצבה והתממשה בדברי ימי האנושות עד עתה. לדברי רמון, יצירת מצב של רחמים מלאכותיים, למשל, יפגע באופן אנוש באמהות (motherhood) האנושית כפי שאנו מכירים אותה, ולפיכך גם בנשיות.
מכללת דרופסי
שלמה פוליצ'יק
דוב רבל
הרב ד"ר דוב (ברנרד) רֶבֶל (ביידיש: רעוועל; באנגלית: Bernard Revel; ח' בתשרי תרמ"ו, 17 בספטמבר 1885, פרינאי - ב' בכסלו ה'תש"א, 2 בדצמבר 1940, ניו יורק) היה רב וראש ישיבה אמריקאי ממוצא ליטאי. נשיאה הראשון ומעצב דמותה של ישיבת רבינו יצחק אלחנן בניו יורק ובהמשך ישיבה יוניברסיטי, בראשית המאה ה-20.
קורות חיים.
נולד בפרינאי הסמוכה לקובנה לרב נחום שרגא רעוועל (רבל) שכיהן כרב בכמה קהילות בליטא, והיה ממקורביו של רבה של קובנה, רבי יצחק אלחנן ספקטור. בילדותו למד עם אביו עד פטירת האב בהיותו בן 12 שנים.
אחרי פטירת אביו למד תקופה קצרה בישיבת טלז, אצל רבי יוסף לייב בלוך ורבי יצחק בלזר, עד עלייתו של האחרון לארץ ישראל.
ב-1906 היגר לארצות הברית, וב-1909 נישא לשרה טרביס. אחרי חתונתו למד במכללת דרופסי, ממנה קיבל תואר דוקטור.
מ-1915 ועד פטירתו כיהן כנשיא וראש ישיבת רבינו יצחק אלחנן בניו יורק.
הוא נפטר בב' בכסלו ה'תש"א, 2 בדצמבר 1940.
לאחר פטירתו נקראה על שמו המחלקה ללימודים שמיים בישיבה יוניברסיטי.
הוא הניח אחריו שני בנים: נחום שרגא ואליעזר צבי; אליעזר צבי רבל הוא מחבר "אוצר הסוטה" על הלכות סוטה במשנה תורה לרמב"ם, והיה מעורכי האנציקלופדיה היהודית.
פעילות ציבורית.
פעילותו כנשיא וראש ישיבת רבינו יצחק אלחנן.
ב-1915 נקרא לעמוד בראש ישיבת רבינו יצחק אלחנן שהייתה אז בשנותיה הראשונות, עם כניסתו לתפקיד הכניס לתוכנית הלימודים בישיבה השכלה כללית, באמצעות בית ספר תיכוני שסונף לישיבה, לראשונה בישיבות ארצות הברית. וב-1921 צירף לישיבה את בית המדרש למורים של המזרחי. המניע לפעולות אלו הייתה הנחתו שהעדר האפשרות להשכלה כזו, היה הגורם לאי-המראתו של המוסד בשנותיו הראשונות. בשלב מאוחר יותר בשנות ה-30, הצליח לקבל אישור לפתיחת מכללה מוכרת בתוך הישיבה, דבר שאיפשר הענקת תארים אקדמיים לתלמידים, שיכלו מעתה ללמוד בסביבת לימודים החפה מדעות הנוגדות את הדת במוצהר.
במקביל פעל לחזק את הצד התורני של המוסד, לשם כך חיפש רבנים ידועים מקרב הר"מים בישיבות ליטא ולהביאם לארצות הברית כדי שירצו בישיבתו. ראשון להם היה רבי שלמה פוליצ'ק "העילוי ממייצ'ט", שהרצה בישיבה בין השנים תר"פ-תרפ"ח. לאחר פטירתו ב-1928, הביא הרב רבל במקומו גאון ליטאי מפורסם לא פחות, הרב משה סולובייצ'יק, בנו של סמל הלמדנות הליטאית החדשה, רבי חיים מבריסק. באופן עקבי, דאג שרבנים נודעים שהזדמנו מסיבות שונות לניו יורק, ישתתפו כמרצים-אורחים בתוכנית הלימודים של הישיבה, דבר שתרם לפרסומה. אחד מהם, רבי שמעון שקופ, הרצה בישיבה במשך שנה שלמה.
פעילות תורנית כללית.
הרב רבל היה פעיל בחיים הציבוריים של יהדות ארצות הברית אף מחוץ לכותלי ישיבתו, והיה דמות מוכרת ומשפיעה גם בסצנה הספרותית-תורנית. הוא היה מראשי אגודת הרבנים, ממייסדי ארגון "עזרת תורה", וחבר בהסתדרות המזרחי.
הוא פרסם עשרות מאמרים בכתבי העת התורניים האמריקאיים, והיה מעורכי האנציקלופדיה "אוצר ישראל", בה כתב עשרות ערכים.
תלם (פירושונים)
ג'ימי גריבס
סר ג'יימס פיטר "ג'ימי" גריבס (באנגלית: Sir James Peter "Jimmy" Greaves; 20 בפברואר 1940 – 19 בספטמבר 2021) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ.
גריבס, חבר היכל התהילה של הכדורגל האנגלי, הוא מלך שערי הליגה הבכירה באנגליה בכל הזמנים עם 357 שערים, הרביעי בטבלת הכובשים של נבחרת אנגליה עם 44 שערים, ומלך שערי טוטנהאם הוטספר בכל הזמנים עם 266 שערים. הוא סיים כמלך שערי הליגה האנגלית שש פעמים, וכבש במדי אנגליה שלושער ביותר משחקים מכל שחקן אחר (שש פעמים).
לאחר קריירה עשירה באנגליה (במדי צ'לסי, טוטנהאם הוטספר ווסטהאם יונייטד) ואיטליה (חצי עונה במילאן), פרש גריבס ממשחק וסבל מאלכוהוליזם. לאחר ארבע שנות פרישה, חזר לשחק בקבוצות חובבניות באנגליה למשך חמש שנים נוספות.
גריבס היה ידוע ככובש שערים מחונן, שהתאפיין בקור הרוח שלו מול השער, כמו ביכולות ההתמקמות שלו בתוך הרחבה, ויכולות המהירות וההאצה שלו.
לאחר פרישתו שימש כפרשן כדורגל ברשת הטלוויזיה הבריטית ITV, בין השנים 1985–1992.
קריירת משחק.
צ'לסי.
גריבס, יליד מיינור פארק שבלונדון, אותר על ידי סקאוט מקבוצת צ'לסי כבר בגיל 15, כשהיה תלמיד בית ספר תיכון. הוא הוחתם בקבוצת הנוער של המועדון, ורשם נתוני כיבוש מרשימים מאוד בשתי עונות בנוער (51 שערים בעונתו הראשונה, 122 בשנייה). בשנת 1957, כשהיה בן 17 בלבד, הוא עלה לקבוצה הבוגרת, וזכה לחוזה מקצועני ראשון, וזאת על אף שבילה שמונה שבועות בעבודה במפעל ברזל במהלך חופשת הקיץ שלו. גריבס כבש כבר בהופעת הבכורה שלו במועדון בליגה, במשחק שהתקיים ב-24 באוגוסט 1957 בוייט הארט ליין בין צ'לסי לטוטנהאם, והסתיים ב-1–1.
צ'לסי, תחת המאמן טד דרייק, התאפיינה באותה העונה בכדורגל התקפי ובמשחקים רבי שערים, וגריבס התבלט במערך ההתקפי ואף היה למלך שערי הקבוצה באותה העונה, עם 22 שערים ב-37 הופעות. דרייק החליט להשבית את גריבס לתקופה של שישה שבועות החל מאמצע חודש נובמבר, וזאת על מנת שהביקורות החיוביות לא ישפיעו על גריבס הצעיר. לאחר תקופה זו, במשחק החזרה שלו להרכב בערב חג המולד, כבש גריבס ארבעה שערים בניצחון קבוצתו 4–7 על פורטסמות' בסטמפורד ברידג'.