ברם, לבסוף יצאה נגדם האימפריה הביזנטית בברית שכרתה עם הלומברדים בשנת 546. הקיסר ביזנטי יוסטיניאנוס הראשון התיר ללומברדים להתיישב בפאנוניה כ"פדראטי" (foederati), לוחמים נספחים לצבא הביזנטי. בקרב אספלד בשנת 552 נחלו הגפידים תבוסה קשה מידי הלומברדים בפיקודו של אלבוין ונכבשו סופית על ידיהם ועל ידי האווארים בשנת 567.
הכרוניקות הלומברדיות מייחסות את הניצחון על הגפידים רק לעצמם ולמלכם, בעוד הכרוניקונים הביזנטיים מבליטים, כנראה בצדק, את חלקם של האווארים. החאן שלהם, באיאן הראשון, הוא זה שהנחיל למעשה תבוסה על הכוח המרכזי של הגפידים ובראשם המלך קונימונד. האחרון נהרג בקרב ובייאן חאן הפך את גולגולת יריבו לגביע והגישו כמתנה לבן בריתו אלבוין, מלך הלומברדים.
האגדה מספרת כי כאשר בא לאלבוין הרעיון הפרוורטי להשקות את אשתו החדשה, רוזמונדה, בתו השבויה של קונימונד ההרוג, מגולגולת אביה, היא רצחהו נפש. אחר כך שמה קץ לחייה בצוותא עם מאהבה שלה, הלמגאיס (אלמכיס).
בד בבד, המפקד הגפידי של סירמיום, אוּסדיבאד, הסגיר עצמו ומסר את המבצר לכוחות הביזנטיים והמפקד הביזנטי החדש, בונוס, הצליח למנוע מהחאן האוורי ומפרשיו לכובשו. יורש העצר הגפידי, רפטילה, מצא מקלט בקונסטנטינופול לצד ראש הכנסייה האריאנית של האווארים, הבישוף תראסריק.
בשנת 568 המשיכו הלומברדים את מסעותיהם לכיוון צפון איטליה וגפידים רבים הצטרפו אליהם. אך חלק אחר מהגפידים נשארו בשטחי פאנוניה וסרביה של היום, תחת שלטונם של הפולשים החדשים, הלא-גרמנים, האווארים. האווארים (Eurasian Avars), עם ממוצא טורקי - מונגולי, השתלטו על דאקיה ועל פאנוניה. בשנים 599–601. רבים מהיישובים הגפידים בבלקן נהרסו בידי הכוחות הביזנטיים של הקיסר מאווריקיוס, תחת פיקודם של פריסקוס, פטרוס וקומנטיולוס.
במאה השביעית עוד נעשה על ידי סופרים ביזנטיים שימוש בשם "גפידיה" על-מנת לתאר את אזור הבאנאט-אולטניה אשר בדרום-מזרח רומניה של היום. עוד תזכורת על אוכלוסייה גפידים מציינת נוכחותה לאחר נפילת הממלכה האוורית ובעת פלישת המדיארים. עם זאת, תם פרק הגפידים בהיסטוריה. כאמור לעיל, יורדנס, ההיסטוריון של הגותים, היה ככל הנראה בעל שורשים גפידיים משל עצמו.
דתם ותרבותם - ממצאים ארכאולוגיים.
במאה ה-5 - 6 קיבלו הגפידים את הדת הנוצרית האריאנית משכניהם הגותים.עדויות חומריות על תרבותם נמצאו בעיקר באתר הקבורה. אתרים אלה משקפים גם את הריבוד הסוציו-אקונומי בחברתם. לשכבה הענייה יותר היו בתי קברות שהשתרעו על שטחים גדולים. אנשי האריסטוקרטיה הגפידית הובאו אחרי מותם למבני קבורה על שטחים קטנים. להבדיל מהגותים, נהגו הגפידים להיקבר עם נשקם ושריוניותיהם.
בקברי העשירים נמצאו גם תכשיטים וחפצים קשורים לאמונתם הנוצרית.
בארצות מוצאם באזור הבלטי ידועה תרבות גפידית -גותית הקרויה תרבות וילבארק Wielbark שבה עוד לא ניתן להבחין בהבדל בין גפידים לעתיד ובין גותים. ככל הנראה הגפידים גיבשו את זהותם מאוחר יותר.
קברות ואוצרות גפידים נתגלו (בחלקם הרב שדודים מזמנים קדומים) במערב טרנסילבניה ברומניה ובהונגריה מזרחה לנהר טיסה, כמו האוצר משימלאו סילבאניי והקברות מאפאהידה
באוצרות מאפאהידה נתגלו בין היתר ערכות רתמה לסוסים לרבות רסנים ואוכפים - המקושטים ברונדלות ובמוטיבים של נשרים. מוטיבים של נשר, המופיעים גם על אבזמים - אופייניים גם לגפידים וגם לגותים. על טבעות נמצאו צלבים.
מבני הקבורה באפאהידה דומים לקברו של מלך ממלכת בורגונדיה, כילפריך הראשון, מלך בורגונדיה, שהיה בן זמנם.
הקרמיקה האופיינית לגפידים כוללת כוסות בצורה של חתך-חרוט כפול (bitronconic), כדים בעלי קנה, קרמיקה מוטבעת וכו'.
לקריאה נוספת.
István Bóna
קישורים חיצוניים.
I.M.Ţiplic, S.I.Purice (coord) "Relaţii interetnice în spaţiul românesc . Populaţii şi grupuri etnice (sec II î. Hr. - V d. Hr"
Sever Dumitraşcu, Florin Sfrengeu
cap."Relaţii interetnice în Dacia occidentală in secolele IV-VI", Bibliotheca Septemcastrensis, XXI Editura Altip, Alba Iulia 2006 ,
Rodica Oanţă Marghitu -"Tezaurul de la Apahida", Muzeul Naţional de Istorie al României, Bucureşti, 2008
Przemysław Urbańcyzk "Goths between the Baltic and Black Seas, Charles Scribner's Sons, 2004 "
קרב איגוסה
האיים האגאדיים
האיים האגאדיים (באיטלקית: Isole Egadi; בלטינית: Aegates Insulae), הוא שמה של קבוצת איים הרריים קטנים בים התיכון, סמוך לחוף הצפון-מערבי של סיציליה, לא הרחק מן העיר טרפאני. שטחם הכולל הוא 37.45 קמ"ר.
הגדול מבין האיים, פביניאנה (Favignana, בלטינית "אייגוסה"), שוכן 10 מייל דרום-מערבית לטרפאני; לוואנצו (Levanzo, בלטינית "פורבנטיה") 8 מייל מערבה; מארטימו (Marettimo, "היירה נסוס" בעת העתיקה), הנמצא 15 מייל מערבית לטרפאני, נחשב כיום חלק מקבוצת איים זו. קיימים עוד איים זעירים אחדים בין פביניאנה לסיציליה.
אוכלוסיית האיים נאמדה ב-2011 ב-4,300 נפש. עיקר כלכלתם של יושבי האיים היא על דיג, ובעיקר דיג טונה.
בפביניאנה ובלוואנצו נתגלו ממצאים ארכאולוגיים וציורי מערות המלמדים כי האיים היו מיושבים כבר בתקופות הנאוליתית והפלאוליתית.
האיים האגאדיים היו זירת קרב אייגוסה (241 לפנה"ס), הקרב הימי בין ציי קרתגו ורומא שסיים את המלחמה הפונית הראשונה.
עד 1874 היו האיים בבעלות משפחת פאלאוויצ'יני (Pallavicini) מג'נובה, אז נקנו על ידי משפחת פלוריו (Florio) מפלרמו.
ניו יורק (עיר)
ססיליה אטיקה
אגוניסט
אגוניסט (AGO - Agonist) הוא חומר הנקשר לקולטן מסוים, ומפעיל אותו - בדומה לחומר המקורי (כגון הורמון, מוליך עצבי) שנוהג להתקשר לאותו קולטן.
מקור השם הוא במילה היוונית "agon" שמשמעה תחרות, כך שאגוניסט הוא מי שמשתתף בתחרות.
בפרמקולוגיה המושג אגוניסט משמש לתיאור אופן הפעולה של תרופה מסוימת.
סוגי אגוניסטים.
דוגמה אחת לאגוניסט היא סאלבוטאמול (תרופה לאסתמה, שם מסחרי בישראל: ונטולין) נקשר לקולטני בטא-2 של אדרנלין, ומפעיל את הקולטנים האלה כמו ההורמונים אדרנלין ונוראדרנלין, ועל כן סאלבוטאמול הוא אגוניסט לקולטני בטא-2 של אדרנלין.
אגוניסטים לדופמין הם חומרים כימיים או תרכובות אשר מפעילות את הקולטנים של דופמין בצורה דומה לזה של דופמין. הפעלת הקולטן על ידי האגוניסט תורמת ליצירת שרשרת פעולות תוך תאיות בדומה לאלו שנעשות כאשר דופמין מפעיל אותו.
אנטגוניסט (פרמקולוגיה)
אנטגוניסט (ANT - Antagonist) או חוסם הוא חומר הנקשר לקולטן מסוים ואיננו משנה את פעילותו. אם קיימים בסביבה אגוניסטים (כגון הורמון, מוליך עצבי, או אגוניסט שלהם) הוא מפריע לקישורם ובכך מעכב או מחליש את השפעתם.
בפרמקולוגיה המושג אנטגוניסט משמש לתיאור של חומר לו יש אפיניות אך הוא חסר השפעה על הקולטן אליו הם נקשרים, וקישורם יפריע לקישור של אגוניסטים כמו גם אגוניסט הפוך (inverse agonist).
דוגמה לאנטגוניסט הוא רימונבאנט (תרופה כנגד השמנת יתר וכן למניעת עישון, שם מסחרי: אקומפליה) חוסמת את קולטני CB1 - קאנבינואיד, במערכת העצבים המרכזית ובאיברים היקפיים הקשורים למטבוליזם של הגלוקוז והשומנים, ועל כן רימונבאנט הוא אנטגוניסט לקולטני CB1.
הנס תילו שמידט
הנס תילו שמידט (בגרמנית: Hans-Thilo Schmidt; 13 במאי 1888 – 19 בספטמבר 1943) כונה אשֶה או מקור D. פעל כמרגל אשר מכר סודות אודות מכונת האניגמה לצרפתים, במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20. המידע שסיפק סייע למתמטיקאי הפולני מריאן רייבסקי לשחזר את החיווטים ברוטורים ובמשקף של האניגמה. לאחר מכן עלה בידי הפולנים לקרוא נפח משמעותי מתעבורת ההודעות שהוצפנו על ידי האניגמה.
ביוגרפיה.
שמידט נולד למשפחה מן המעמד הבינוני. הוכשר ככימאי ונישא ב-1916 לשרלוטה שפר (Speer). אמה הייתה תופרת כובעים וניהלה את העסק המשפחתי המצליח ברחוב פוטסדאם בברלין. בזכות אחיו הבכור, רודולף שמידט, קצין בצבא, שהצליח להישאר בתפקידו, למרות הקיצוצים בצבא בעקבות הסכם ורסאי, זכה למשרה במטה הצופן של הוורמאכט.
בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20, הועסק שמידט במטה הצופן של הכוחות הגרמניים המזוינים. מעט לאחר שהגרסה הצבאית של האניגמה הוכנסה לשימוש, יצר הנס קשר עם המודיעין הצרפתי והציע לספק מידע אודות המכונה החדשה. גוסטאב ברטרנד מהמודיעין הצרפתי אישר את העסקתו והוא קיבל את שם הצופן אשֶה.
בשנים הבאות, נפגש הנס עם מפעיליו הצרפתים בערים אירופאיות שונות והעביר לידיהם עותקים של חוברת ההפעלה של מכונת האניגמה, נוהלי תפעול ורשימות של תצורות מפתחות. ברם, אפילו מידע זה לא הספיק למודיעין הצרפתי על מנת לפענח את ההודעות של האניגמה. גם הבריטים שעמם עמד ברטרנד בקשר לא עשו פריצת דרך כלשהי בנושא.
בדצמבר 1932, ברטרנד חלק את המודיעין שהושג מ"אשֶה" עם הביורו שיפרוב הפולני. מריאן רייבסקי בנה מערכת של משוואות ליצוג חיווטי הרוטורים הסודיים של האניגמה. תצורות המפתחות שסיפק אשֶה עזרו למלא חלק מהנעלמים במשוואות ובכך סייעו בשחזור החיווטים. לאחר הישג זה, עלה בידי הפולנים לקרוא הודעות שהוצפנו על ידי האניגמה במהלך 7 שנים עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.
במהלך ניסוי בן שבועיים בשנת 1938 הם קראו ופענחו במלואם 75% מכלל הירוטים שבוצעו להודעות האניגמה של הורמאכט; הישג מרשים בהתחשב בכך שחלק מההודעות היו משובשות או לא מלאות בשל הפרעות קליטה.
לאחר המערכה על צרפת, נעצר מפעילו הצרפתי של "אשה" על ידי הגסטפו. בחקירתו הסגיר את שמידט כמרגל עבור הצרפתים.
שמידט נעצר ב-1 באפריל 1943 בברלין.
הוא התאבד בבליעת רעל, שסיפקה לו בתו, גיזלה, ב-19 בספטמבר 1943.