פאייט טסה על מעבורת החלל דיסקברי בטיסת STS-96 בין התאריכים 27 במאי - 6 ביוני 1999. במהלך המשימה, הצוות ביצע את המפגש הידני הראשון של המעבורת לתחנת החלל הבינלאומית והביא אספקה וציוד במסה של למעלה מ-4 טון. פאייט שימשה כמומחית משימה, כאשר תפקידה היה לתפעל את הקנדארם, הזרוע הרובוטית מתחנת החלל. פאייט הייתה הקנדית הראשונה אשר השתתפה בפעילויות הרכבת תחנת החלל הבינלאומית. משימת הדיסקברי נמשכה 9 ימים, 19 שעות ו-13 דקות.
STS-127.
בפברואר 2008, הכריזה נאס"א על צוות טיסת המעבורת החלל אנדוור, ופאייט שובצה להיות המובילה בהפעלת הזרועות הרובוטיות במהלך המשימה מתוך תחנת החלל והמעבורת. טיסת STS-127 התקיימה בין התאריכים 15–21 ביולי 2009, ובזמן עגינתה בתחנת החלל, שהה בתחנה האסטרונאוט הקנדי רוברט ת'ריסק, שהיה חלק ממשלחת 20 לתחנת החלל. בזמן ביקורה בתחנה הייתה זו הפעם הראשונה ששני קנדים שהו בתחנה בו זמנית.
כחלק מהפריטים האישיים שהביאה, בחרה לייצג את ההיסטוריה של קנדה. בין השאר, פאייט הביאה סוודר של המונטריאול קנדיאנס החתום על ידי מוריס רישאר. כינויו של רישאר הוא "הרקטה" (The Rocket), ופאייט הביאה את החולצה לשיגור חללי (על "רקטה") כדי לחגוג 100 שנה לייסוד הקבוצה.
לאחר מספר דחיות של השיגור, המעבורת שוגרה ב-15 ביולי 2009. טיסת המעבורת נמשכה מ-15 ביולי ועד 31 ביולי 2009. פאייט הייתה מהנדסת הטיסה. במהלך המשימה, הצוות השלים את התקנת מעבדת המחקר קיבו של תחנת החלל הבינלאומית, ביצעו ניסויים ושתי הליכות חלל. פאייט הייתה מעורבת בהפעלת כל הזרועות הרובוטיות: קנדארם על המעבורת, קנדארם2 בתחנת החלל, והזרוע הרובוטית היפנית על מעבדת החלל קיבו.
תפקידים נוספים.
שימשה כראש משרד האסטרונאוטים (Chief Astronaut) בסוכנות החלל הקנדית בין השנים 2000–2007. בנוסף, עבדה בתור CAPCOM (מי שמתקשר עם האסטרונאוטים במהלך טיסת חלל) במרכז החלל יוסטון במשך מספר שנים, כולל במהלך טיסת STS-114 והאחראית הראשית לתקשורת מול המעבורת בזמן טיסת STS-121.
בין השנים 2010–2011 עבדה במרכז הבינלאומי לחוקרים על שם וודרו וילסון בוושינגטון, וכנציג מדעי של פרובינציית קוויבק לארצות הברית.
פאייט פרשה מסוכנות החלל הקנדית ומתפקידה כאסטרונאוטית ביולי 2013.
לאחר פרישתה מסוכנות החלל הקנדית.
בשנת 2013 מונתה כמנהלת תפעול ראשית (COO) עבור מרכז המדע של מונטריאול, ושימשה בתפקיד זה במשך שלוש שנים.
באפריל 2014 מונתה כדירקטורית בבנק הלאומי של קנדה. בנוסף, שימשה כדירקטורית במספר מוסדות, כמו באוניברסיטת קווין, ארגון "Drug Free Kids Canada", פסטיבל מונטריאול למוזיקת באך ועוד. כמו כן היא חברה בוועדה המייעצת ההנדסית של אוניברסיטת מק'גיל .
כמושלת הכללית של קנדה.
ב-13 ביולי 2017, הכריז ראש ממשלת קנדה ג'סטין טרודו כי המלכה אליזבת השנייה אישרה את מינויה של פאייט למושלת הכללית ה-29 של קנדה, והיא החלה לכהן בתפקיד ב-2 באוקטובר 2017 במקומו של המושל הקודם דייוויד ג'ונסטון.
ב-21 בינואר 2021, התפטרה פאייט לאחר שהואשמה ביצירת סביבת עבודה עוינת.
עד בחירת מושל כללי חדש כיהן כממלא מקום זמני נשיא בית המשפט העליון של קנדה, רישאר וגנר. ב-26 ביולי אותה שנה הושבעה מושלת כללית חדשה, מרי סיימון.
חיים אישיים.
פאייט הייתה נשואה פעמיים ולה בן אחד מנישואיה השניים.
פאייט היא פוליגלוטית דוברת אנגלית, צרפתית, ספרדית, גרמנית, איטלקית ורוסית. היא מנגנת על פסנתר וניגנה בעבר עם התזמורת הסימפונית של מונטריאול.
פרסים והוקרה.
לפאייט הוענקו מספר רב של פרסים ואותות הוקרה. בין אותות ההוקרה שקיבלה:
בנוסף יש לה כ-27 תוארי דוקטור לשם כבוד. כמו כן הוענקה לה מדליית השירות המצוין של נאס"א, והיא הוכנסה להיכל התהילה של תולדות התעופה הקנדית.
בשנת 2010, הייתה אחת ממובילי דגל האולימפיאדה בפתיחת משחקי אולימפיאדת החורף בוונקובר.
הפארק הלאומי דריי טורטוגס
הפארק הלאומי דריי טורטוגס (באנגלית: Dry Tortugas National Park – "הפארק הלאומי איי הצבים הצחיחים") הוא פארק לאומי, כ-109 קילומטרים מערבית לקי וסט במפרץ מקסיקו במדינת פלורידה בארצות הברית. הפארק משמר את פורט ג'פרסון ואת שבעת האיים של דריי טורטוגס, האיים המערביים ביותר והמבודדים ביותר מבין איי פלורידה קיז. הפארק מנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.
הפארק ידוע בשל שפע בעלי החיים הימיים, אזורי קינון של עופות טרופיים, שוניות אלמוגים צבעוניות והאגדות על ספינות טרופות ואוצרות תת-מימיים. לב הפארק הוא פורט ג'פרסון, מבצר חוף מאסיבי לא גמור. פורט ג'פרסון הוא מבנה הלבנים הגדול ביותר בחצי הכדור המערבי, והוא מורכב מ-16 מיליון לבנים. בארצות הברית רק המבצרים פורט מונרו (Fort Monroe) בווירג'יניה ופורט אדמס (Fort Adams) ברוד איילנד גדולים ממנו. דריי טורטוגס ייחודי בעיקר בשל השילוב של מערכת אקולוגית טרופית שהאדם לא שינה עם ממצאים היסטוריים משמעותיים. הגישה לפארק היא באמצעות מטוס ימי או ספינה. ממוצע המבקרים השנתי בפארק בתקופה שבין 2007 ל-2016 היה 63,000 מבקרים מדי שנה. הפעילויות בפארק כוללות: צלילה באמצעות שנורקל עריכת פיקניקים, צפרות, מחנאות, צלילת סקובה, דיג במים מלוחים ושיט בקיאקים.
הפארק הלאומי דריי טורטוגס הוא חלק משמורת הביוספרה של האוורגליידס ודריי טורטוגס (Everglades &amp; Dry Tortugas Biosphere Reserve), שהוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו ב-1976 במסגרת תוכנית אדם וביוספרה (Man and the Biosphere Programme).
גאוגרפיה.
דריי טורטוגס הוא ארכיפלג קטן של איי אלמוגים, כ-109 קילומטרים מערבית לקי וסט במפרץ מקסיקו במדינת פלורידה. האיים מייצגים את האיים המערביים ביותר והמבודדים ביותר מבין איי פלורידה קיז, אם כי כמה שוניות ושרטונות חול תת-מימיים נמשכים מערבה מחוץ לגבולות הפארק, מעבר לאיי טורטוגס. מעל 99 אחוזים משטח הפארק הם מים. שבעת האיים הגדולים ביותר, כולם בתחומי בפארק, הם ממערב למזרח: לוגרהד קי (Loggerhead Key), גרדן קי (Garden Key), בוש קי (Bush Key), לונג קי (Long Key), הוספיטל קי (Hospital Key), מידל קי (Middle Key) ואיסט קי (East Key). הפארק גובל במזרח, בדרום, ובמערב בשמורה הימית הלאומית פלורידה קיז (Florida Keys National Marine Sanctuary), ובצפון-מערב ב"שמורה האקולוגית טורטוגס" (Tortugas Ecological Reserve). סך כל השטח היבשתי בפארק הוא 420 דונם.
שטח בן 120 קילומטרים רבועים בחלקים הצפוניים והמערביים של הפארק, כולל קבוצת האיים המרכזית, הוגדרו ב-19 בינואר 2007 כ"אזור טבע למחקר" (research natural area) שבמסגרתו אסור ליטול חיים של בעלי חיים ימיים, וגם לא להטיל עוגן. כלי השיט המבקשים לעגון באזור המחקר הטבעי חייבים להשתמש במצופי עגינה המיועדים לכך או לעגון במזח. כ-54% מהפארק נשארו זמינים לדיג.
קשה לבקר בפארק בספינה פרטית בשל המרחק, ולכן מרבית המבקרים מגיעים במעבורת או במטוס ימי מקי וסט. שירותי הסעה ומעבורת רשמיים לדריי טורטוגס כוללים את ספינת הקטמרן "ינקי פרידום 3" (Yankee Freedom III), שהשיט בה מקי וסט לפורט ג'פרסון אורך שעתיים וחצי ואת שירותי המטוסים הימיים.
גאולוגיה.
איי הדריי טורטוגס הם ההארכה המערבית של שרשרת האיים המקושתת של שוניות ואבן הגיר אואוליטית מהפליסטוקן, כשהגבול המזרחי הוא בקרבת מיאמי של ימינו. איי פלורידה קיז הם הביטוי בפני השטח של משטח הקרבונטי של דרום פלורידה בעובי שישה קילומטרים, שצבר משקעים מאז הקרטיקון התחתון. שתי יחידות סטרטיגרפיות נחשפו בפני השטח. אבן גיר קי לרגו (Key Largo Limestone) ואבן גיר מיאמי (Miami Limestone). אבן גיר קי לרגו יוצרת שוניות בעובי עד 60 מטרים, במקביל לקצה אדן היבשת. היא בנויה מאלמוגים בוני שונית ומקלקארניט. עובי אבן גיר מיאמי פחות מ-15 מטרים, והיא בדרך כלל נמצאת מאחורי שונית מאבן גיר קי לרגו, אבל מכסה את ההארכה המערבית של הקיז. היא כוללת פאצייס חיטחבים ופאצייס אואוליטי ומייצגת שרטונות הנחשפים בשפל. בנוסף אפשר למצוא בדריי טורטוגס דוגמאות מעולות של מרבצי חול קרבונטי מההולוקן, הבנויים בעיקר מלוחיות של אצות אלימדה ("Halimeda"). בין דריי טורטוגס וקי וסט יש דוגמה למרבצי חול אלו בעובי 12 מטרים הידועים כ"החולות הטובעניים" ("the quicksands").
אקלים.
הפארק שוכן באזור של אקלים טרופי ימי, שבו העונה הגשומה חופפת לעונת ההוריקנים ממאי ועד אוקטובר, והעונה היבשה מנובמבר עד אפריל. האזור סובל מאוד מהוריקנים תכופים וסופות טרופיות. למרות החשיפה למערכות טרופיות הטורטוגס הם בין האזורים הגשומים פחות בפלורידה, כשממוצע המשקעים השנתי הוא 925 מילימטרים. הבדלי הטמפרטורות בין הקיץ לחורף קטנים, כשהטמפרטורות הגבוהות בקיץ הם סביב 32°C והטמפרטורות הנמוכות בחורף נעות סביב 19°C.
היסטוריה.
האירופאי הראשון שראה את איי דריי טורטוגס היה חואן פונסה דה ליאון, שביקר במקום ב-21 ביוני 1513. פונסה דה ליאון לכד 160 צבים ימיים, ואחר כך התייחס לאיים כאל "טורטוגס" (צבים). הם נקראים דריי (Dry, כלומר "יבש" או "צחיח") בשל היעדר מים מתוקים בהם. יש בארכיפלג ריכוז משמעותי גדול של ספינות טרופות היסטוריות מהמאה ה-17 ועד ימינו.