נפטר בי"ג טבת תרס"ז באושפיצין. בנו רבי אליעזר לנדא מילא את מקומו כראב"ד, לצד רב העיר רבי אליהו בומבך. לפני כן שימש רבי אליעזר לנדא אב"ד העיר קענט. לאחר פטירת רבי אליעזר לנדא, בשנת תרצ"ה, מילא את מקומו בנו רבי נתן נטע, עד למלחמת העולם השנייה.
ספריו.
הגהותיו על הש"ס שולבו במהדורת עוז והדר הנפוצה.
More (פקודה)
more היא פקודה במערכת הפעלה דמוית יוניקס המאפשרת הצגת תוכן של מסמכים ארוכים באמצעות גלילה קדימה.
כדי לעבור בין שורות הקובץ יש להשתמש במקש הרווח במקלדת ועל האות q כדי לסגור אותו.
למעבר מהיר על בין שורות הקובץ יש ללחוץ על צירוף המקשים Ctrl + d.
שימוש.
השימוש הסטנדרטי בפקודת codice_1, בסביבת יוניקס, יתבצע כדלקמן:
$ more numbers.txt
--More--(3%)
קריאת פלט של הרבה שורות
done | more
אייר פורס 2
אייר פורס 2 (באנגלית: Air Force Two) הוא אות הקריאה המשמש את מטוסי חיל האוויר של ארצות הברית בזמן שהם נושאים את סגן נשיא ארצות הברית, אך לא את הנשיא. על פי רוב אות הקריאה משויך למטוס מדגם בואינג C-32 , גרסה של מטוס הבואינג 757 שפותחה עבור חיל האוויר של ארצות הברית לצורך הטסת אח"מים, אולם האות משמש לפי הצורך גם מטוסים אחרים מכנף טיסה 89, כגון קליפר בואינג C-40, C-20B, C-37A ו- C-37B VC-25A. בנוסף המטוס המשמש לרוב את הנשיא כאייר פורס 1, משמש לעיתים גם סגן הנשיא כאייר פורס 2.
אולדסמוביל אורורה
אולדסמוביל אורורה (באנגלית: Oldsmobile Aurora) היא מכונית סלון מתוצרת חטיבת הרכב אולדסמוביל בקונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס, אשר יוצרה בין ינואר 1994 למרץ 2003 בארצות הברית.
מצבת פארקר
קמילה פארקר
פארקר לואיס
פטרישיה פארקר
פטרישה פארקר
פטרישה פרקר
השלישייה האדומה
השלישייה האדומה (בגרמנית: Rote Drei) הייתה החלק השווייצרי של התזמורת האדומה (טרפר). היא הוקמה ותוחזקה על ידי המינהל הראשי של המטה הכללי הרוסי. ונוהלה בשווייץ בהצלחה רבה על ידי שאנדור ראדו ההונגרי-יהודי.
שם, היסטוריה ופעילות.
המונחים "השלישייה האדומה" ו"התזמורת האדומה" הומצאו על ידי המשרד הראשי לביטחון הרייך (Reichssicherheitshauptamt בראשי תיבות RSHA), זרוע הריגול הנגדי של האס אס. השלישייה האדומה, כחלק מהותי מהתזמורת האדומה הייתה מחוץ להישג ידם של כוחות הביטחון הגרמניים בגרמניה, גם לאלה שהיו בשווייץ. בראש השלישייה האדומה עמד שאנדור (אלכסנדר) ראדו (שם קוד: DORA), קומוניסט וגאוגרף הונגרי-יהודי. השלישייה האדומה נוסדה בשנת 1936, אז הגיע ראדו לז'נבה. באפריל 1942 שונה הארגון עם ראדו כמנהיג הקבוצה, והיו בו גם שלושה מנהיגי תת-קבוצות: רחל דיבנדורפר היהודייה-פולנייה (שם קוד: SISSY), ז'ורז' בלין עיתונאי צרפתי של הלה מונד (שם קוד: LONG) והעיתונאי השווייצרי אוטו פינטר (שם קוד: PAKBO).
לאחר כליאתו של ליאופולד טרפר (שם קוד: GRAND CHEF) בידי הגסטפו בשנת 1942, הקבוצה של ראדו הפכה לחלק היעיל ביותר ברשת הריגול של התזמורת האדומה. ראדו אסף מידע שימושי בשווייץ והיו לו כמה קשרים גם בגרמניה. ייתכן והכי חשוב היה לפעילות הקבוצה שראדו היה בקשר גם עם רשת הריגול של לוסי, שהייתה בעלת קשרים בעלי ערך רב בתוך גרמניה, והייתה קשורה לסוכנויות הביון הבריטיות. יש השערה שרשת הריגול של לוסי שימשה על ידי המודיעין הבריטי צינור להעברת מידע אולטרה למודיעין הסובייטי מבלי לחשוף את פעולת שבירת הקוד הגרמני על ידי הבריטים, שהיה בעצם מקור המידע, אך רוב ההיסטוריונים אינם מסכימים עם התאוריה הזו.
משה גור
משה (צ'יקו) גור (נולד ב-24 באוקטובר 1937) הוא איש ציבור, חבר הוועד המנהל של המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, וכדורסלן עבר. לשעבר מנכ"ל קרן היסוד - המגבית המאוחדת לישראל, מזכיר הוועדה לחגיגות יום העצמאות של ישראל והוועדה לחגיגות שנת ה-20 למדינת ישראל.
ביוגרפיה.
נולד ברחובות. התחנך ולמד בירושלים בבית הספר היסודי בית חינוך על שם חיים ארלוזורוב והתיכון ליד האוניברסיטה. היה חבר בקיבוץ יזרעאל. למד גאוגרפיה והיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטה העברית בירושלים בשנים 1962–1966.
גור היה שחקן בליגה לכדורסל בהפועל ירושלים בשנים 1959 עד 1966.
בין השנים 1967 עד 1970 היה מזכיר הוועדה לחגיגות יום העצמאות של ישראל והוועדה לחגיגות שנת ה-20 למדינת ישראל. בין השנים 1970 עד 1974 היה סגן מנהל מחוז ירושלים במשרד הקליטה. היה שליח קרן היסוד - המגבית המאוחדת לישראל ללונדון בשנים 1974–1979. עם שובו עבר מספר תפקידים בקרן היסוד והתמנה כמנכ"ל הקרן בשנת 1991. הוא כיהן בתפקיד עד שנת 1997.
עם יציאתו לגמלאות הפך לפעיל בארגון המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, נבחר להיות חבר הוועד המנהל של המועצה ויו"ר וועדת הסיורים שלה.
חייו האישיים.
משה (צ'יקו) גור נשוי ואב לבן ובת. .
רשף טנא
רשף טנא (נולד ב-2 בספטמבר 1944) הוא כימאי ישראלי. פרופסור אמריטוס בפקולטה לכימיה במכון ויצמן למדע. זוכה פרס רוטשילד וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
שורשים.
הוריו של טנא היו ילידי פולין. אביו למד בגמנסיה העברית בעיר פינסק בבלארוס, למד עברית ושפות אחרות, והיה פעיל בהקמת גלילות של תנועת הנוער הציוני בוורשה ובמקומות אחרים בבלארוס. אמו של טנא הייתה אשה משכילה שהשלימה לימודי דוקטורט באוניברסיטה של וורשה. הוריו הכירו זה את זו בוורשה, ובשנת 1934 עלו שניהם ארצה, נישאו והתיישבו במושבה מגדיאל. כעבור שנתיים, הצטרפו לקיבוץ אושה. טנא נולד באוהל בקיבוץ כי הוריו התנדבו למסור את דירתם למשפחה של עולים חדשים שהצטרפו לקיבוץ.
ביוגרפיה.
טנא גדל בקיבוץ אושה ולמד בבית הספר המשותף האזורי של עמק זבולון. בסיום לימודיו התיכוניים, ללא תעודת בגרות כי זו לא הייתה מקובלת אז בקיבוצים, יצא לשנת שירות בקיבוץ גזר. בשנת 1966, התגייס לצה"ל והתנדב לשירות בצנחנים, ובמקביל, התחיל ללמוד לבחינות הבגרות. בסוף שירותו הצבאי, בגיל 22, השלים את לימודיו וקיבל תעודת בגרות. בשלב זה עזב את הקיבוץ, עבד בפרדסים בשרון וחסך כסף לקראת לימודים אקדמאיים. הוא התקבל ללימודי כימיה באוניברסיטה העברית בירושלים, קיבל תואר ראשון בכימיה ופיזיקה (1969), תואר שני בכימיה פיזיקלית (1971). התחיל את הדוקטורט בכימיה תאורטית בתחום של אנרגיות השמש, אצל דר' אריה בן נאים; בגלל שהלה יצא לחו"ל להשתלמות ממושכת של מספר שנים, סיים טנא את הדוקטורט תחת השגחתו של דר' שלום בר (1976). את השתלמות הבתר-דוקטורט עשה בנושא של מכניקה סטטיסטית של תערובות אצל דר' אריך ברגמן במכון באטל למחקרים מתקדמים ( ADVANCED STUDIES CENTER - BATTELLE INSTITUTE) בז'נבה, שווייץ ( 1976 - 1978) . בשנת 1979, חזר ארצה והתקבל לעבודת מחקר במכון ויצמן למדע; הוא התמנה לפרופסור מן המניין בשנת 1995. היה ראש המחלקה לחומרים ופני שטח, ראש המרכז לננומדעים על שם הלן ומרטין קימל ומחזיק הקתדרה לננוטכנולוגיה על שם משפחת דרייק.
טנא הוזמן כפרופ' אורח לאוניברסיטת פייר ומארי קירי, פריס (1988), למכון לפיזיקה של סוליד-סטייט (CNRS ), צרפת (1989), למכון לסוליד-סטייט, הטכניון, חיפה (1986) ולאוניברסיטת טוקיו, יפן (1991).
טנא נבחר כחבר במוסדות מדעיים נחשבים:
בשנת 2014, הוא פרש לגמלאות.
גילויים והמצאות.
טנא התמחה בננו-חומרים ובכימיה פיזיקלית.
חיים אישיים.
לאחר שהתאלמן מאשתו הראשונה נישא רשף בשנית לאלה זאק, חברת סגל במחלקה למדעים במכון הטכנולוגי חולון בדרגת פרופסור חבר. רשף הוא אב לשלושה ילדים ומתגורר ברחובות.
ג'מילה (ספר)
ג'מילה (ברוסית: Джамиля, בקירגיזית: Жамила בערבית גָ'מִילָה - פירושו יָפָה (جميلة)) הוא הרומן הגדול הראשון של הסופר הקירקיזי צ'ינגיס אייטמטוב, שראה אור במקור ברוסית בשנת 1958.
תוכן הספר.
הרומן מסופר מנקודת מבטו של צייר קירגיזי בדיוני בשם סאיט. סאיט מספר על התקופה בה היה נער בקולחוז. עקב מלחמת העולם השנייה המתרחשת באותו זמן הרחק מהכפר, שני אחיו מגויסים למלחמה בחזית, והלימודים הסדירים לא מתקיימים. הוא עצמו נאלץ להתגייס לעבודה בשדות יחד עם נשות הכפר. הוא עובד יחד עם גיסתו הצעירה – ג'מילה, שבעלה מגויס גם הוא ובהמשך נפצע ואושפז בבית חולים מרוחק. הנער מתאר את הטרדות הגברים שנותרו בכפר כלפי גיסתו היפה ואת רגשותיו כלפיה. באותו זמן מתעוררת אהבה בין ג'מילה לבחור צעיר ונכה מפצועי המלחמה - דניאר. גבר צעיר בעל אופי שקט ומהורהר.
בסופו של הסיפור חוזר בעלה של ג'מילה מן החזית. ג'מילה בוחרת באפשרות של בריחה מהכפר עם דניאר. במקביל המספר מחליט לעזוב את הכפר לטובת לימודי אמנות. בכך משלב הסיפור בין בחירתו האישית של המספר לבין בחירתה של גיבורת הסיפור וזאת בניגוד למקובל ולצפוי בחברה השמרנית בהם הם חיים.
הסיפור מסופר על רקע תרבות החקלאות הקולקטיבית שהייתה בתחילת השיא באותה תקופה, ועל רקע מנהגי החברה הקירגיזית השמרנית.
לואי אראגון שיבח את הרומן כ"סיפור האהבה היפה בעולם".
תרגומים.
הספר ראה אור בברית המועצות בשנת 1960. הוא תורגם אחר כך לצרפתית וגרמנית ואחר כך לכמאה וחמישים שפות נוספות.
תרגום לעברית נעשה בידי דינה מרקון ויצא לאור במסגרת ספריה לעם של הוצאת עם עובד והוצאת כרמל בשנת 2005.
עיבוד לסרט.
הספר עובד לסרט בברית המועצות בשנת 1969. סרט נוסף נעשה בבימוי הבמאית הגרמניה מוניקה טאובר בשנת 1994.
סכין סימן 1 של הצי האמריקני