בית אבות הוא מרכז מגורים המיועד לאנשים בגיל זקנה, ומספק להם שירותים שלא ניתנים בדירה פרטית. החל משירותים בסיסיים במסגרת דיור מוגן וכלה בטיפול סיעודי נרחב במסגרת בית אבות סיעודי. השירותים נגזרים ממצב בריאותו של הדייר. ההבדלים בהיקף השירותים ובתנאים האחרים, הקיימים בין בתי אבות שונים, תלויים בין היתר גם ביכולת הכלכלית של הדיירים ובהסכם השכירות שלהם. לרוב תשלום דמי השכירות נעשה בשכר דירה חודשי בתוספת תשלום חד פעמי ("דמי כניסה" או פיקדון נשחק).
בתי אבות התנהלו בעבר על פי תפיסה מוסדית, ולפיה יש להנהלה השפעה רבה על חיי הדיירים, והמקום מתנהל על פי רצון ההנהלה – בשונה מן החיים בבית. בשנים האחרונות התפתחה תפיסה חברתית לניהול בתי אבות שמטרתה לאפשר לדיירים להרגיש שהמקום שבו הם חיים הוא ביתם ושיש להם השפעה רבה יותר על הדרך שבה הוא מתנהל. שיפור בתחושת הביתיות יכול להיעשות באמצעות הגדלת הפרטיות בחדר הדיירים, יחס אישי של הצוות וקשר טוב עם ההנהלה ופעילויות מותאמות לדיירים. ידע על המקום ואפשרות בחירה בו לפני המעבר תורמים אף הם לשיפור תחושת הביתיות.
היסטוריה.
בעבר, הוחזקו קשישים (בעיקר קשישים נזקקים) במוסדות מיוחדים שהתקיימו מתשלומים שקיבלו לצורך זה (בין אם מכספי הדיירים ובין אם מתמיכת הקהילה). מוסדות אלה נקראו מושבי זקנים. בשל השדרוג שחל ברמת השרות של המוסדות לזקנים ובשל הרצון לבדל את המוסדות החדשים מן הדימוי הירוד של "מושב הזקנים" כונו המוסדות החדשים בשם "בתי אבות" ולאחר מכן גם "בתי דיור מוגן" או אף "בתי גיל הזהב".
מחלקות.
ישנן מספר סוגי מחלקות בבתי האבות:
בתי אבות סיעודיים.
בחלק מבתי האבות קיימת מחלקה סיעודית שבה שוהים קשישים אשר נזקקים לטיפול צמוד. הפיקוח ומתן הרישיון למחלקה הסיעודית נעשה על ידי משרד הבריאות.
בחלק גדול מהמחלקות הסיעודיות מממן משרד הבריאות את אשפוז הקשיש וזאת על ידי מתן "קוד" אשפוז מטעם המשרד. אותו "קוד" נקרא הקוד הסיעודי, והוא ניתן לקשישים המוגדרים כתשושי נפש או סיעודיים, וכן לאלו בעלי יכולות כלכליות נמוכות.
דיור מוגן.
במסגרת הדיור המוגן מסופקות דירות ליחיד או לזוג וניתנים שירותים ציבוריים לכלל דייריו. רמת ומגוון השירותים משתנים מדיור מוגן אחד למשנהו, ובדרך כלל כוללים חדר אוכל, אולמות הרצאה, חדרים לטיפול רפואי, מרכזי בריאות כגון חדר כושר ובריכת שחייה, ומגוון פעילויות תרבות, העשרה ופנאי, חוגים, הרצאות, טיולים מאורגנים, מסיבות מאורגנות לחגים שונים ועוד.
דיור מוגן אינו מהווה בית הבראה או מיועד לאספקת שירותים רפואיים, אם כי לרוב יש בו אגף לטיפול סיעודי.
בחלק מבתי דיור מוגן מופעלת מרפאה 24 שעות ביממה והדירות מאובזרות בלחצן מצוקה.
מגוון השירותים המוצעים בדיור מוגן ניתנים גם במסגרת כפרים קהילתיים לגמלאים, בהם יחידות הדיור הן יחידות אוטונומיות ונפרדות מיתר המתקנים והדירות במקום.
סטטיסטיקה בישראל.
באוקטובר 2013 היו בארץ כ-180 תוכניות של דיור מוגן לקשישים, ובהן כ-30,022 יחידות דיור. בסוף שנת 2016 חיו בישראל כ-978 אלף איש בני גיל +65. כלומר בישראל רוב הקשישים אינם גרים בבתי אבות. נכון לסוף שנת 2016 היו בארץ כ-21,000 מיטות במוסדות לטיפול ממושך בפיקוח משרד הבריאות.
בקולנוע.
סרטו של הבמאי דסטין הופמן משנת 2012, "קוורטט", מתרחש בבית אבות למוזיקאים. בית האבות שוכן בסביבה פסטורלית, ודייריו נהנים מחיים פעילים, שמגבלות הזקנה משפיעות עליהם אך מעט. שיאו של הסרט הוא יוזמתם של דיירי בית האבות להפקת אופרה, שהכנסותיה יממנו את המשך פעילותו של בית האבות.
סרטו של הבמאי רשף לוי, "לצוד פילים" מתרחש בבית אבות בירושלים. חייהם של דיירי בית האבות מתאפיינים בעליבות רבה. חלק מהדיירים שרויים בתרדמת, ולאחרים הבידור העיקרי הוא צפייה במטפלת הסיעודית, תוך השמעת הערות וולגריות על מיניותה. ביוזמת נכדו של אחד מדיירי בית האבות יוצאים שלושה מהדיירים לשוד בנק.
ממלכת פורטוגל
ממלכת פורטוגל (פורטוגזית: Reino de Portugal) היה שמה של פורטוגל תחת השלטון המונרכי. מיקומה של הממלכה היה במערב חצי האי האיברי, והיא התקיימה בין השנים 1139 ו-1910. הממלכה הוחלפה ברפובליקה הפורטוגזית הראשונה לאחר שמלכה נרצח בשנת 1908, ולבסוף בהפיכה שבוצעה בשנת 1910.
היסטוריה.
לידתה של פורטוגל.
המורים השלימו את כיבוש הבזק של חצי האי האיברי תוך שנים ספורות. לנוצרים, מאידך, נדרשו 500 שנים להשלמת הרקונקיסטה, מעת שהחלו להשיב מלחמה שערה. תהליך הדרגתי זה הביא להקמתן של ממלכות נוצריות קטנות, שהלכו והתעצמו ככל שהתקדמו הנוצרים דרומה, במהלך הרקונקיסטה. הראשונה מבין ממלכות אלה אשר קמו, אסטוריאס, נחלקה בין בניו של המלך אלפונסו השלישי, עם מותו. כך קמו בנוסף הממלכות קסטיליה ולאון. מאוחר יותר הופיעו בזירה גם ממלכת נווארה, ממלכת אראגון וממלכת גליסיה.
מאוחר יותר מסר מלך לאון וקסטיליה אלפונסו השישי את השליטה על דוכסות פורטוקלה לחתנו אנרי מבורגונדי. רוזנות זו, שנהנתה ממידה נדיבה של אוטונומיה, אף כי הייתה כפופה לממלכת לאון, הייתה הגרעין העוברי לממלכת פורטוגל. אנריקה הנהיג את החבל מתוך שאיפה לזכות באוטונומיה מלאה. עם מותו בשנת 1112, רוזנות פורטוקלה נהנתה מעצמאות רבה יותר. עתה, שלטה הלכה למעשה אלמנתו, תרזה מלאון, רוזנת פורטוגל על רוזנות פורטוקלה. היא שימשה כעוצרת, בהיות בנה אפונסו אנריקש קטין. מדיניותה של תרזה דמתה לזו של בעלה: חיזוק מרקם החיים ברוזנות וחתירה לעצמאות מלאה. תרזה עיטרה עצמה בתואר "מלכה", תוך שהשתדלה להתמודד עם המשברים הדיפלומטיים החריפים אליהם נקלעה הרוזנות. השפעתם של האצילים הגליסיים בענייני הרוזנות הייתה רבה ואלה גרעו ממעמדה, צמצמו את כושר השפעתה, ובמידה רבה הכתיבו לה את אופן האצלת הסמכויות בניהול ענייני הרוזנות. עם הגיעו של אפונסו אנריקש לגיל 14, הוא עוטר כאביר וסיגל לעצמו מנהגים מלכותיים. מעמדם המועדף של האצילים הגליסיים אצל תרזה, כשברקע אדישותם המופגנת של האצילים ואנשי הכנסייה ברוזנות, הכשירו את הזירה למרד ברוזנות, בהנהגתו של בנה אפונסו אנריקש.
מלחמה פרצה בין אפונסו אנריקש לאמו הרוזנת תרזה. בשנת 1128, הובסו חילותיה של תרזה בקרב סאו מאמדה, והיא נאלצה לגלות מהאדמות בהן שלטה במשך 15 שנים. בעיתוי זה, הכריז אפונסו אנריקש על עצמאותה של רוזנות פורטוקלה ועתה הפכה זו לממלכה עצמאית.
מלך לאון וקסטיליה אלפונסו השביעי לא השלים עם אובדן השליטה על פורטוקלה. אי לכך, נאלץ אפונסו אנריקש להמשיך בלחימה נגד חילותיו של אלפונסו ובמקביל ניהל גם מערכה נגד המורים בדרום.
ב-25 ביולי 1139, הביס אפונסו אנריקש את המורים בקרב אוריקה. בגיבוי ההנהגה בנסיכות, הוא הכריז על עצמאותה של פורטוגל כממלכה והוכתר למלך תחת השם אפונסו הראשון. כך, נוסדה רשמית ממלכת פורטוגל, תחת מלכות השושלת הראשונה של הענף הפורטוגזי של בית בורגונדי הצרפתי.
אפונסו אנריקש פנה לאפיפיור אינוקנטיוס השני בבקשה להכרת הכס הקדוש בממלכתו שאך נוסדה. האפיפיור נענה בחיוב והכריז על הכרתו בפורטוגל כממלכה קתולית עצמאית. בשנת 1143 הכיר אף מלך קסטיליה בעצמאותה של פורטוגל. הצדדים חתמו על חוזה זאמורה, בו הושג השלום והוסכם על קץ הלחימה. במשך מאות שנות קיומה, השכילה פורטוגל לשמר את ריבונותה ולהגן עליה באופן פעיל, אף בעיתות מבחן, דוגמת משבר הירושה שפקד את הממלכה בשלהי המאה ה-14.
פורטוגל תחת בית בורגוניה ובית אוויש.
אנריקה מבורגוניה ייסד את השושלת הפורטוגזית הראשונה, בית בורגוניה (זוהי ההגיה של "בורגונדי" בפורטוגזית (Borgonha) או בספרדית (Borgoña) – אנריקה נולד בבורגונדי), ששלטה בפורטוגל עד 1383. פרננדו הראשון היה אחרון המלכים מענף שושלתי זה ששלט בפורטוגל. שושלת זו באה לידי סיומה, עקב מצב הלוחמה המתמשך עם הממלכות השכנות קסטיליה ולאון ומרידות שפרצו בשנות מלכותו של דיניש.
משהשלימה פורטוגל את חלקה ברקונקיסטה ב-1249, הנוכחות הקסטליאנית בזירה סיכנה באופן תמידי את ריבונותה. בשנים 1383–1385 פקד את הממלכה משבר הירושה. ביטחונה של פורטוגל הובטח עם השמדתו המוחלטת של הצבא הקסטליאני בקרב אלז'וברוטה (עיירה במרכז פורטוגל). עתה, תמך העם בהמלכתו של ז'ואאו הראשון, אחיו החורג של פרננדו הראשון ובנו הבלתי הלגיטימי של פדרו הראשון. המלכתו ייצגה את ראשית ימי השושלת המלכותית השנייה של פורטוגל, בית אוויש, שמלכה על פורטוגל עד האיחוד המלכותי עם ספרד ב-1580, עת הומלך מלך ספרד, פליפה השני, גם על פורטוגל. בשנת 1640 הושב כתר פורטוגל לפורטוגזים, לידי בית ברגנסה. תחת שושלת בית אוויש, חנכה פורטוגל את עידן התגליות האירופי, בה בעת שבנתה אימפריה מסחרית ימית גלובלית שהשתרעה על פני חופי אפריקה, אסיה ואמריקה.
פורטוגל כחלוצת עידן התגליות האירופי.
בתחילת המאה ה-15 יצאה פורטוגל למספר מסעות גילוי וכיבוש מחוץ לאדמתה ביבשת אירופה, בהם השתלטה על מספר מובלעות בצפון אפריקה, ביניהם סאוטה וטנג'יר. עושר רב נחשף לעיני הכובשים הפורטוגזים בשטחים אלה, ניקר את עיניהם ודרבנם להמשיך במפעל התגליות בים הפתוח והבלתי מוכר, מתוך תקווה לגלות עוד ארצות, עימן אפשר לנהל קשרי מסחר. העילה ההתחלתית הייתה הפצת הנצרות, ובהמשך בלטו יותר הרצון להפיק תועלת מהפירות הנלווים לתגליות עצמן (קשרי מסחר וכדומה) ורוח התנדבות הרפתקנית של הפורטוגזים. פורטוגל שיגרה משלחות חקר לחופי מערב אפריקה, ואלה גילו את איי מדיירה, את סאו טומה ופרינסיפה, את כף ורדה, את אנגולה ואת גינאה.