אמו של יוסיניו מגיעה למחנה, מוצאת את יוסיניו במקלחת ומביישת אותו מול חבריו. היות שהיא מעוניינת להחזירו הביתה, יוסי פס שוב מתחזה למפקד איתו היא מעוניינת לשוחח והוא משכנע אותה שנוכחותו של יוסיניו חיונית למחנה. למחרת נפרד ממנה יוסי והיא מבקשת ממנו לכתוב לה מכתבים, ללבוש בלילה סוודר ולחזור הביתה לאחר שיסיים עם הפלמ"ח.
לבסוף יושב יוסיניו עם חבריו ומגיע בחור חדש למחנה המבקש לדעת איפה ימצא את המפקד. יוסיניו כפלמחני"ק ותיק, מורה לו את הדרך ומוסיף שכבר יזכה לקבלת פנים.
חברי הקבוצה מציגים כעין מיקרוקוסמוס של החברה הישראלית: אשכנזים ומזרחים, נשים וגברים וניצול שואה. העבר של ניצול השואה, שאינו זוכה אף לשם, כלל אינו עולה על הפרק. הוא מתואר כשתקן ומסוגר, כמי שאינו מעוניין לחשוף את סיפורו, ובכך מתורצת השתיקה של הסרט בנוגע לשואה.
גשר דרכים
ברנהרד שטיינמץ
ברנהרד שטיינמץ (בגרמנית: Bernhard Steinmetz; 13 באוגוסט 1896 - 22 בינואר 1981) היה גנרל בוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
שטיינמץ נולד ב-13 באוגוסט 1896 בנויינקירכן, ובשנת 1914 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל שטיינמץ את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה. לאחר המלחמה הצטרף שטיינמץ לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, וב-1 באוקטובר 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.
מלחמת העולם השנייה.
בפרוץ המלחמה מונה שטיינמץ לקצין אג"ם הקורפוס ה-8, ולחם עמו במהלך המערכה בפולין. ב-5 בנובמבר 1939 הוא מונה לראש מטה הקורפוס ה-8, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת, וב-1 באוקטובר 1940 הוא הועלה לדרגת אוברסט. במהלך מבצע ברברוסה לחם שטיינמץ עם הקורפוס ה-8, וב-26 בפברואר 1942 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 בנובמבר 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-305, ופיקד עליה בקרב סטלינגרד, וב-1 בינואר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור. זמן קצר לפני כניעת הכוחות בסטלינגרד הוטס שטיינמץ אל מחוץ לכיתור, ולאחר מכן מילא תפקידי מטה שונים. ב-2 בינואר 1944 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-94, וב-1 ביוני אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט. שטיינמץ פיקד על הדיוויזיה בקרבות השונים בחזית האיטלקית, ובסוף המלחמה נפל בשבי יחד עם כל כוחות קבוצת ארמיות C.
לאחר המלחמה.
לאחר שחרורו מהשבי התגורר שטיינמץ במינדן, עד למותו ב-22 בינואר 1981.
מוזיאון בר-דוד לאמנות ויודאיקה
מוזיאון בר-דוד לאמנות ויודאיקה על שם משה וטובה בר-דוד ממוקם בקיבוץ ברעם בגליל העליון.
אוסף המוזיאון כולל פרטי יודאיקה ועבודות אמנות של ציירים יהודים מהארץ ומהעולם וכן אוסף פרטי ארכאולוגיה. בחצר המוזיאון גן הפסלים של האמן יגאל תומרקין, לצד פסלים של אמנים נוספים.
מנכ"ל המוזיאון והאוצר הראשי הוא אבי איפרגן. בראיון שהעניק, אמר איפרגן: "המוזיאון עוסק בבחינת גבולות האמנות, וכמוזיאון שנמצא על הגבול הסוגיה הזו מתחדדת ביתר שאת".
אוסף המוזיאון.
האוסף כולל את העבודות שתרמו האספן משה בר-דוד ואשתו טובה, וכן יצירות שהתווספו במשך השנים. האוסף כולל יצירות בטכניקות שונות כגון שמן, אקוורל, פסטל, חיתוכי עץ, תחריטים, ליתוגרפיות, הדפסים, פסלים ועבודות בטכניקות מעורבות.
האוסף משקף מגוון רחב של אומנים בעיקר יהודים, החל מהמחצית השנייה של המאה ה-19 ועד ימינו. חלק מהיוצרים פעלו מחוץ לישראל וחלקם אמנים שפעלו ופועלים בארץ.
בין האמנים הנכללים באוסף: לסר אורי, מקס ליברמן, בוריס שץ, הרמן שטרוק, יעקב שטיינהרט, אביגדור סטימצקי, יוסף זריצקי, יחזקאל שטרייכמן, מרסל ינקו, צבי מאירוביץ', מארק שאגאל, מרדכי ארדון, אריה ארוך, לודוויג בלום, לאה ניקל, רודי להמן, משה קופפרמן, משה קסטל, משה ברנשטיין, איוון שוובל, יגאל תומרקין ועוד רבים אחרים.
תערוכות קבע.
"מסורת והמשכיות" - בקומת הכניסה של המוזיאון תערוכת קבע ובה מוצג אוסף היודאיקה הכולל תשמישי קדושה יהודים מארצות ומעדות רבות על פני מאות שנים. אלה כוללים חפצי בית לחגים ושבתות, תשמישי ארון קודש וספר התורה וחפצים אישיים הנוגעים לכל שטחי החיים: נישואים, לידה, מילה. באוסף זה גם סדרת ציורים של האמן הקריקטוריסט הצרפתי אלפונס לוי המתארים סצנות מחיי היהודים באלזס וכן מצויים בו ציורים המתארים אירועים וספורים מהמקרא. בתערוכה מוצג העתק מדויק של אבן המשקוף מבית הכנסת העתיק מהכפר ברעם. על האבן מופעה הכתובת העתיקה: "יהי שלום במקום הזה ובכל מקומות ישראל. יוסה הלוי בן לוי עשה המשקוף הזה תבוא ברכה במעשיו שלום".
גן הפסלים של יגאל תומרקין כולל, בין היתר, קבוצת פסלים בצורת קונוסים ענקיים שנעשו בהשראת הקומדיה האלוהית של דנטה אליגיארי, הפסל "מלאך ההיסטוריה" מחווה לפילוסוף וולטר בנימין.
אגף ארכאולוגיה מכיל עשרות מנורות שמן מתקופת האבות ועד ביזנץ, כלי זכוכית מצריים וצידוניים, אוסף צלמיות חרס ואוסף מכתבי חרס שומריים ואכדיים. פריטים אלה מוצגים בקומה העליונה של המוזיאון.
מרכז לחינוך ולאמנות.
המרכז מציע פעילויות הדרכה, סדנאות ותוכניות שנועדו להנגשת האמנות, פיתוח היצירתיות ושימוש בשפה החזותית. במרכז צוות הדרכה מיומן הפועל בשיתוף משרד החינוך ומשרד התרבות. פעילות ההדרכה נעשית בקומה התחתונה של המוזיאון.
הקמת המוזיאון.
המוזיאון הוקם על בסיס אוסף האומנות שתרמו האספן משה בר-דוד ואשתו טובה לברעם, קיבוץ שבתם רבקה הייתה ממקימיו. מטרתו של בן-דוד הייתה להנציח בכך את קהילת בז'ז'ני (Brzezany) שבגליציה, פולין (כיום אוקראינה). בה נולד.
בר-דוד (במקור ברדוביץ') עלה לישראל בשנת 1934 עם אשתו ובתם והמשפחה התיישבה בחיפה. למחייתו עבר במחלקת המים של עיריית חיפה. בשנות ה-30 קשר בר-דוד קשרים עם אספני אמנות בחיפה וכן עם סוחרי אמנות ואוצרי מוזיאונים. הוא התרכז באיסוף אמנות יהודית וישראלית ובציירים גרמנים אקספרסיוניסטים.
אחרי מותה של טובה ב-1974 החליט בר-דוד לתרום את האוסף שלו לקיבוץ. הארכיטקט מנחם כ"ץ, קרוב משפחתו של משה בר-דוד, יליד בז'ז'ני אף הוא וניצול השואה, תכנן בהתנדבות את התאמת המבנה שהקצה הקיבוץ, והמוזיאון נחנך בחג החנוכה 1982. בבר-דוד נפטר ב-1989 ונטמן ליד אשתו טובה בקיבוץ ברעם.
פדריקו קייזה
פדריקו קייזה (; נולד ב-25 באוקטובר 1997 בג'נובה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק כקיצוני שמאלי ביובנטוס ובנבחרת איטליה.
קייזה, שיכול לשחק כקיצוני בשתי הכנפיים וכן כחלוץ וכקשר מרכזי, החל את דרכו בקבוצה הבוגרת של פיורנטינה ב-, ושנתיים לאחר מכן כבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת האיטלקית.
פדריקו הוא בנו של אנריקו קייזה, כדורגלן העבר של נבחרת איטליה, ששיחק אף הוא בפיורנטינה במהלך הקריירה.
קריירת מועדונים.
פיורנטינה.
קייזה החל את דרכו בקבוצת הנוער של פיורנטינה, אליה הצטרף בגיל עשר מסטיניאנסה.
לקראת עונת 2016/2017 צורף על ידי מאמן הקבוצה פאולו סוזה הפורטוגלי, לסגל הקבוצה הבוגרת של פיורנטינה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' במהלך המחזור הראשון של העונה, ב-20 באוגוסט 2016, טרם מלאו לו 19, בהפסד 1–2 ליובנטוס. קייזה פתח בהרכב של סוזה למשחק, אך הוחלף במחצית על ידי כריסטיאן טייו. קייזה כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון החוץ 1–2 על קרבאך במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית, ב-8 בדצמבר 2016. קייזה כבש את שער הניצחון כרבע שעה לסיום, שלוש דקות לאחר השוויון של קרבאך. בהמשך אותו המשחק הורחק קייזה בכרטיס צהוב שני. בינואר 2017 חתם קייזה על חוזה חדש לשלוש וחצי שנים בקבוצה. בהמשך אותו החודש, ב-21 בינואר, כבש קייזה את שער הבכורה שלו בסרייה א', בניצחון 0–3 על קייבו ורונה. את עונת הבכורה שלו חתם קייזה עם 27 הופעות ליגה, מתוכן 17 בהרכב הפותח, ועם שלושה שערים.
בעונת 2017/2018, לאחר עונת הפריצה תחת סוזה, היה קייזה לשחקן הרכב קבוע אצל המאמן החדש סטפאנו פיולי. קייזה היה שותף ב-36 משחקי ליגה, מתוכם 35 בהרכב הפותח, ותרם שישה שערי ליגה כאשר פיורנטינה סיימה את העונה במקום השמיני, זהה לעונה החולפת, ובמרחק שלוש נקודות מהמקום השביעי המוביל להשתתפות בליגה האירופית.
יובנטוס.
ב-5 באוקטובר 2020, קייזה חתם על חוזה השאלה לשנתיים ביובנטוס, כך ש-3 מיליון אירו על העונה הראשונה ו-7 מיליון אירו על העונה השנייה עם חובת רכישה ב-40 מיליון אירו כולל בונוסים בשווי של 10 מיליון אירו.
קריירה בינלאומית.
במרץ 2017 זומן קייזה לראשונה לסגל נבחרת איטליה עד גיל 21 על ידי המאמן לואיג'י די ביאג'ו. בסוף אותו החודש ערך את הופעות הבכורה שלו בנבחרת הצעירה, במשחקי הידידות מול נבחרות פולין וספרד. חודשיים לאחר מכן כבר זומן על ידי ג'אמפיירו ונטורה, מאמן הנבחרת הבוגרת, למשחק ידידות לא רשמי מול . קייזה אף שותף באותו המשחק, כאשר נבחרתו ניצחה בסיום בתוצאה 0–8.
ביוני 2017 זומן קייזה על ידי די ביאג'ו לסגל איטליה לקראת אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2017 בפולין. לאחר ששותף כמחליף בשני משחקיה הראשונים של איטליה בשלב הבתים, עלה קייזה בהרכב הפותח בניצחון 0–1 על גרמניה בסיום שלב הבתים. איטליה העפילה לחצי הגמר, שם פתח קייזה בהפסד 1–3 לספרד. עד לסוף אותה השנה הוסיף קייזה ארבע הופעות בנבחרת הצעירה במשחקי ידידות, בהם כבש שלושה שערים. בסך הכול לזכותו עשר הופעות ושלושה כיבושים במדי הנבחרת הצעירה.