בשנת 1950 הוכר בית הספר כבית ספר רשמי על פי חוק לימוד חובה. בשנות ה-50 של המאה ה-20 נבנה לבית הספר לבנים מבנה חדש בסיוע מפעל הפיס. בראשית שנות ה-70 נוספו שתי כיתות לימוד לבית הספר באמצעות חברת סולל בונה ובראשית שנות ה-80 נבנה לבית הספר אולם התעמלות. לקראת שנת הלימודים תשס"ג, בעקבות התמעטות מספר התלמידים בבית הספר, התכנס בית הספר למבנה של בית הספר לבנות והמבנה של בית הספר לבנים הועבר לשימוש בית ספר למרחב.
יחסי אלג'יריה–ישראל
בין אלג'יריה וישראל אין יחסים דיפלומטיים רשמיים והיחסים בין שתי המדינות מתוחים על רקע הסכסוך הישראלי-ערבי, ועל רקע היות אלג'יריה תומכת עיקרית בעמדה הפלסטינית.
היסטוריה.
אלג'יריה מעולם לא הכירה בישראל, ובשנת 1967 במהלך מלחמת ששת הימים שלחה כוח סמלי להילחם לצד מצרים.
ביולי 1968 חטפו טרוריסטים מטוס אל על שהמריא מרומא והנחיתו אותו באלג'יריה. במשך שבועות ארוכים ניהלה ישראל משא ומתן מול אלג'יריה במטרה להביא לשחרורם של הנוסעים, ולאחר כ-40 יום ותחת לחץ כבד של מדינות העולם שוחררו הנוסעים לישראל.
באוגוסט 1970 הגיע לישראל מפקד המשטרה החשאית באלג'יריה בלויית אזרח אלג'ירי נוסף. השנים עוכבו במעצר מנהלי מיד עם כניסתם לישראל.
במלחמת יום הכיפורים שלחה אלג'יריה חיל משלוח גדול שהועמד לרשות צבא מצרים במלחמתו נגד ישראל. חיל המשלוח כלל שלוש טייסות יירוט ותקיפה, ארטילריה וכוחות קרקעיים. בנוסף סייעה למצרים כלכלית באמצעות העברת מטבע חוץ למימון המלחמה נגד ישראל ורכש צבאי.
בניגוד להתקרבות שהפגינו מדינות צפון אפריקה כלפי ישראל בשנות ה-90 בעקבות תהליך אוסלו, נשארה אלג'יריה קרה ביחסה לישראל וסירבה להכיר בה או להידבר עמה. בעת הלווייתו של מלך מרוקו חסן השני ביולי 1999 נפגשו ראש הממשלה דאז אהוד ברק ונשיא אלג'יריה בפעם הראשונה ונידונה האפשרות לחימום היחסים, אך זמן קצר לאחר מכן עם פרוץ האינתיפאדה השנייה הפסיקה אלג'יריה את השיחות.
ב-1999 התקיימו קשרים לא רשמיים בין אלג'יריה לישראל, בין השאר לשם קבלת סיוע בהקמת יחידה לאבטחת אישים.
במהלך אולימפיאדת טוקיו 2020 החליט הג'ודוקא האלג'ראי, פתחי נורין, לפרוש מהסיבוב הראשון של טורניר הג'ודו על מנת להימנע מלהתמודד מול הג'ודוקא הישראלי, טוהר בוטבול, בסיבוב השני, ובעקבות כך הוחלט להשעותו מהאולימפיאדה ומהכפר האולימפי. בעקבות מקרה זה הוחלט להשעות את פתחי נורין למשך 10 שנים מהמשחקים. בתגובה לעונש צוטט פתחי נורין באומרו: "אני בהלם. לא ציפיתי שהעונש יהיה כל כך כבד".
קרם שנטילי
שנטילי (פירושונים)
רורי גלאגר
ויליאם רורי גלאגר (מבוטא גלאהר, באנגלית: William Rory Gallagher; 2 במרץ 1948 - 14 ביוני 1995) היה נגן בלוז רוק, רב נגן ומלחין ממוצא אירי. גלאגר נולד בבאלישנון, אירלנד וגדל בקורק. לבד מהיותו נגן גיטרה כשרוני קנה לו פרסום בעיקר בהופעותיו הכריזמטיות ובהתמסרותו לאמנות שבמוזיקה. אלבומיו של גלאגר נמכרו ברחבי העולם בכ-30 מיליון עותקים. גלאגר עבר השתלת כבד ב-1995, אך נפטר מסיבוכים שלה מאוחר יותר באותה שנה בלונדון, אנגליה.
גלאגר נחשב מגדולי הנגנים וממוקם במקום ה-57 ברשימת 100 הגיטריסטים הגדולים בהיסטוריה של המגזין רולינג סטון משנת 2010.
ביוגרפיה.
גלאגר נולד בבאלישנון לבית מוזיקלי - אביו, דניאל ניגן באקורדיון בלהקה מקומית כתחביב ואימו, מוניקה הייתה זמרת ושחקנית תיאטרון. רורי שניחן בכישרון מוזיקלי מגיל צעיר, קיבל מהוריו עידוד משמעותי וכן בגיל 9 את הגיטרה האקוסטית הראשונה שלו, עליה למד לנגן לבד. לאחר שזכה בתחרות כישרונות, בהיותו בן שתים עשרה בלבד, החל גלאגר להופיע עם הגיטרה האקוסטית שלו ועם גיטרה חשמלית אותה קנה בכספי הזכייה. אולם הגיטרה המשמעותית שהייתה המזוהה איתו ביותר היא 1961 פנדר סטראטוקסטר שקנה שלוש שנים אחר כך. גלאגר היה נשאר ער כל הלילה כדי להקשיב למוזיקה ברדיו, כשבתחילה משכה אותו מוזיקת הסקיפל ולאחר מכן פולק ובלוז. בעקבות זאת הוא החל להתנסות בנגינת פולק, בלוז ורוק, ולבסוף נמשך לנגינת אקוסטית של הסגנונות הללו. בחלוף שנותיו הבאות למד גלאגר לנגן על גיטרת סלייד, סגנון שפיתח ושיכלל לדרגת אמנות, מפוחית פה, סקסופון, מנדולינה, בנג'ו וסיטאר ברמות שונות של מומחיות. בהמשך, גלאגר ניסה צורות שונות של בלוז בעודו שואב השראה מאמנים שונים ובעיקר מאדי ווטרס.
להקת טעם.
לאחר שהתנסה בנגינה עם מספר להקות ובעקבות עלייה בפופולריות של להקות קצב בשנות השישים, החליט גלאגר להקים להקה משלו - "טייסט". טעם הייתה פאוור טריו שניגנה בעיקר בלוז רוק ורית'ם אנד בלוז. הלהקה נוסדה עם עוד שני חברים של גלאגר מקורק, אך שנתיים אחר כך הם הוחלפו בנגנים מקצועיים יותר מבלפסט - מתופף (ג'ון וילסון) ובסיסט (ריצ'רד מק'ראקן) שליוו את גלאגר ששר וניגן על גיטרה.
הלהקה הופיעה תכופות בבריטניה (כולל הופעה שזכתה לאהדה גורפת מצד הקהל בפסטיבל האי וייט) ואף באמריקה. היא הוציאה שני אלבומי אולפן ושני אלבומים מהופעותיה החיות עד שהתפרקה לבסוף ב-1970.
קריירת סולו.
לאחר התפרקות "טעם" ערך גלאגר כמה סיבובי הופעות תחת שמו. ניתן לומר כי שנות השבעים היו התקופה הפורה ביותר בכל הקריירה שלו, בתקופה זאת הוא הפיק עשרה אלבומי אולפן ושני אלבומים של הופעות חיות. כמו כן הוא נבחר לזמר השנה במגזין המוזיקה מלודי מייקר ב-1971, כשעקף אפילו את אריק קלפטון.
מחוות.
ג'ימי הנדריקס נשאל בריאיון ב-1969 מיד לאחר פסטיבל וודסטוק: "אז ג'ימי, איך זה להיות נגן הגיטרה הטוב בעולם?" הנדריקס: "אני לא יודע, תשאלו את רורי גלאגר".
משרד האוצר (גרמניה)
משרד האוצר הפדרלי של גרמניה (בגרמנית: Das Bundesministerium der Finanzen, בראשי תיבות: BMF) הוא המשרד הממשלתי בגרמניה האחראי על מדיניות הכלכלית של גרמניה. הוקם לראשונה ב-1879 כלשכת האוצר הקיסרית של הקייזר. שר האוצר הנוכחי (ממרס 2018) הוא אולף שולץ מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה.
המשרד אחראי לניהול תקציב המדינה והוא השר הממשלתי היחיד שביכולתו להטיל וטו על החלטת ממשלה במידה וזו עלולה להביא להוצאות כספים מיותרות ובזבוז כספי ציבור שלא לצורך.
כשהוקמה לשכת האוצר הקיסרית (Reichsschatzamt) ב-1879 עמד בראשה תת-מזכיר המדינה שהוא ביצע את הוראות מזכיר המדינה. ב-1919 משרד האוצר הגרמני הפך למשרד אוצר פדרלי ונקרא בשם משרד האוצר הקיסרי (Reichsministerium der Finanzen), או משרד האוצר של הרייך שהיה שמו בתקופה הנאצית. ב-1949 פוצל המשרד למשרד האוצר של גרמניה המערבית, בשם משרד האוצר הפדרלי (Bundesministerium der Finanzen) ומשרד האוצר של גרמניה המזרחית, אלה אוחדו מחדש ב-1990 עם איחודה של גרמניה מחדש.
ב-1999 משרד האוצר הגרמני עבר לברלין והתמקם בבית דטלף-רובדר שבעבר היה בניין מיניסטריון האווירייה בברלין.
הבניין.
כשנפתח המבנה עצמו הוא היה לבניין המשרדים הגדול בעולם בתקופתו. בתקופה גרמניה הנאצית המבנה שימש כמרכז המטה האווירי של גרמניה (לופטוואפה). הבניין מעוצב בסגנון פשיסטי ושמרני יחסית, והוא ממוקם בקריית הממשלה של גרמניה הנאצית, בסמוך למטה של אדולף היטלר. צמוד למבנה ניצב מטה הגסטפו בנוסף. בצד המבנה מופיעים עיטורים קומוניסטים מתקופת מזרח גרמניה המתארים בעל ואישה, פועלים, בנאים וצועדים.
מבנה ארגוני.
משרד האוצר אחראי על כל היבטי מדיניות המס וההכנסות בגרמניה וממלא תפקיד משמעותי במדיניות האיחוד האירופי. נכון לשנת 2020, המשרד מאורגן במחלקות הבאות:
ועדות מייעצות.
שלוש ועדות ייעוץ עצמאיות תומכות בעבודה של משרד האוצר הפדרלי עם המומחיות שלהן:
מוסדות.
למשרד האוצר יש, בין היתר, פיקוח משפטי וטכני על הרשויות הפדרליות הבאות:
מארס גלובל סרוויור
המארס גלובל סרוויור (באנגלית: Mars Global Surveyor או בקיצור MGS) היא חללית רובוטית אמריקנית שפותחה עבור נאס"א על ידי המעבדה להנעה סילונית ושוגרה בנובמבר 1996. החללית בישרה את חזרתה של ארצות הברית לחקר מאדים אחרי 10 שנים שבהן לא שיגרה אף משימה אל מאדים. החללית השלימה את משימתה הראשית בינואר 2001 והייתה במהלך הרחבת המשימה השלישית שלה, כאשר ב-2 בנובמבר 2006 הפסיקה להגיב לפקודות שקיבלה מכדור הארץ. מאות שהתקבל שלושה ימים לאחר מכן התברר כי החללית הכניסה את עצמה ל"safe mode". כל הניסיונות ליצור קשר מחדש עם החללית ולפתור את התקלה לא צלחו ובינואר 2007 הודיעה נאס"א על סיומה הרשמי של המשימה.
מבנה החללית.
החללית, שנבנתה על ידי לוקהיד מרטין, מורכבת מ"קופסה" בצורת משולש עם לוחות סולאריים דמויי כנפיים. בשעת השיגור החללית שקלה 1,060 ק"ג. רוב משקלה של החללית נמצא בקופסה המשולשת שהיא למעשה מרכז החללית. קופסה זו מורכבת משתי קופסאות משולשות קטנות יותר המחוברות אחת לשנייה. קופסה אחת היא מודול הציוד ושם נמצאים המרכיבים האלקטרונים, מדעיים ומחשב החללית והקופסה השנייה היא מודול ההנעה ושם נמצאים המנועים הרקטיים והדלק של החללית.
על המארס גלובל סרוויור ישנם חמישה כלים מדעיים:
מצלמת ה-MOC שלחה לכדור הארץ יותר מ-240,000 תמונות מספטמבר 1997 עד לנובמבר 2006.
מהלך המשימה.
ה-MGS שוגרה מנמל החלל קייפ קנוורל ב-7 בנובמבר 1996 על גבי משגר דלתא 2. החללית עברה מרחק של קרוב ל-750 מיליון ק"מ במשך 300 ימים ונכנסה למסלול סביב מאדים ב-12 בספטמבר 1997. כשהגיעה אל מאדים הופעלו מנועי החללית למשך 22 דקות שהאטו אותה, ואפשרו לכוח המשיכה של מאדים להכניסה למסלול סביבו. החללית נכנסה למסלול אליפטי גבוה סביב מאדים עם פריאפסיד של 262 ק"מ, אפואפסיד של 54,026 ק"מ ו-45 שעות להקפה.