הסדרה שודרה לראשונה בצרפת בערוץ M6 החל מ-27 ביוני 2010 עד 19 ביוני 2011. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בערוץ הילדים בשנת 2012. לסדרה הופקה עונה אחת בעלת 26 פרקים באורך 22 דקות.
תקציר העלילה.
הסדרה עוסקת בחבורת קוסמים צעירים מכדור הארץ, אשר נלחמים בערפדים ומפלצות שונות, תוך כדי שהם מתמודדים עם חיי ההתבגרות היומיים שלהם.
מדבבים בעברית.
בימוי הדיבוב העברי של הסדרה נעשה על ידי אפי בן ישראל, וההפקה נעשתה על ידי ענבר שטגר עזרא.
שיר הפתיחה של הסדרה בעברית בוצע על ידי ספיר דרמון.
פיטר סאליבן (שחקן)
פיטר סאליבן (באנגלית: Peter Sullivan; נולד ב-26 ביולי 1964) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
ביוגרפיה.
סאליבן נולד בהודסדון שבהרטפורדשייר. ב-1982 הצטרף לתיאטרון הלאומי לנוער, שם שיחק בתפקיד אדמונד במחזה "המלך ליר". אחר כך הצטרף לתיאטרון לנוער של האולד ויק, ושיחק בתפקיד הראשי במחזה "מקבת'". בשנים 1983 ל-1986 למד ב-Central School of Speech and Drama, ובהמשך בניו יורק ב-HB Studio בהדרכת אוטה האגן.
ב-1988 הצטרף סאליבן ללהקת התיאטרון הקטלאנית La Fura dels Baus, ויצא איתם לסיבוב הופעות בינלאומי. ב-1990 הבמאי דבר וורנר הציעה לו להצטרף לתיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון, לסיבוב הופעות עם המחזות "המלך ליר" ו"ריצ'רד השלישי" בבימויו של ריצ'רד אייר. הוא המשיך לשחק במחזה "Napoli Millionaria" עם להקת התיאטרון ליטלטון. עוד עבד סאליבן עם הסטודיו של התיאטרון הלאומי יחד עם סיימון אשר, ושם הקים את The Actors' Group. הוא עזב את התיאטרון הלאומי כדי לעבוד עם דייוויד פרימן, והופיע במחזה "הבאקכות" של אופרה פקטורי שהוצג באולם המלכה אליזבת. אחר כך עבר להופיע בטלוויזיה ושיחק בתפקיד ראשי בסיטקום "Over The Rainbow" של דיק קלמנט ואיאן לה פרנייס.
סאליבן היה מועמד לפרס השחקן החדש הטוב ביותר של איבנינג סטנדרד על הופעתו בתפקיד ריי במחזה "Drummers" של סיימון בנט בבימויו של מקס סטפורד-קלארק בווסט אנד הלונדוני. עוד גילם את דמותו של קצין האס אס אברהרד שנגארט, בסרט זוכה הפרסים "הפתרון הסופי", שנכתב בידי לורינג מנדל, ובוים על ידי פרנק פירסון. סאליבן שיחק בתפקיד ג'ק המרטש בהפקה המחודשת של ג'ונתן קנט למחזה "לולו" מאת פרנק ודקינד, שהוצג בתיאטרון אלמיידה, ואחר כך הועבר למרכז קנדי בוושינגטון די. סי.
סאליבן הירבה לעבוד עם המחזאי פיטר גיל, ושיחק במחזות "Way of the World" ו-"Certain Young Men" בתיאטרון אלמיידה, כמו גם במחזות אחדים בתיאטרון רויאל קורט. ברויאל קורט הופיע סאליבן במחזה "Stoning Mary" מאת דבי טאקר גרין בבימויה של מריאן אליוט. הוא שיחק בתפקיד פרדיננד במחזה "רוק 'נ רול" של טום סטופארד בבימויו של טרוור נאן, שהועבר לווסט אנד ואחר כך לברודוויי. עוד הופיע בתפקיד קאש במחזה "The Pain and The Itch" מאת המחזאי האמריקאי ברוס נוריס. במחזה "רוסמרהולם" מאת הנריק איבסן גילם את מורטנסגור, בעיבוד של מייק פולסון, שהועלה בתיאטרון אלמיידה. מחזות נוספים בהם הופיע הם: "The Gigli Concert" מאת טום מרפי, "The Power of Yes" מאת דייוויד הר, וב-"Rocket to the Moon".
בטלוויזיה שיחק סאליבן בתפקיד החשמן ספורצה בסדרה "הבורג'ס", וגילם את קומנדר לורנס סטרן בסדרה זוכת הפרסים "The Hour" של אבי מורגן ב-BBC. הוא שיחק בתפקידים ראשיים בסדרה "Critical" של Sky TV, ובסדרה "בתפקיד" של BBC1. סאליבן השתתף במיני-סדרה "אם אב ובן" בכיכובו של ריצ'רד גיר. הוא גילם את ראלף הנסון בעונה החמישית של סדרת הדרמה "פולדארק".
שבאיות
יחסי ארצות הברית–בולגריה
יחסי ארצות הברית–בולגריה נכונו לראשונה, באורח רשמי, ב-1903. ראשית היחסים בפעילות מיסיונרית ותמיכה אמריקאית בעצמאות לעם הבולגרי בשלהי המאה ה-19 עד לצמיחת שער המסחר והתעשייה בין שתי המדינות בראשית המאה ה-20. במרוצת השנים היחסים התדרדרו לעוינות חסרת-תקדים במלחמת העולם הראשונה ומלחמה גלויה והפצצות במלחמת העולם השנייה, לעימות אידאולוגי במהלך המלחמה הקרה וצמחו חזרה עם שותפות בולגרית בנאט"ו ויחסים כלכליים וצבאיים הדוקים במאה ה-21.
ראשית היחסים עד מלחמת העולם הראשונה.
מיסיונרים ובתי ספר אמריקאים בבולגריה.
הקשר הראשון בין האמריקאים והבולגרים מתוארך לראשית המאה התשע עשרה ונוצר באמצעות ספרים ומיסיונרים אמריקאים. הספרות האמריקנית הראשונה שתורגמה לבולגרית הייתה מבוא של בנג'מין פרנקלין ל"האלמנך של ריצ'רד המסכן" ("Poor Richard's Almanack"), בשם "הדרך אל העושר" ב-1837. ב-1839 שלחה מועצת הנציבים האמריקאית לשליחויות זרות, תנועה דתית-פרוטסטנטית את המיסיונרים הפרוטסטנטים הראשונים לאימפריה העות'מאנית, שם נתנה להם הממשלה העות'מאנית רשות להטיף לאוכלוסייה הנוצרית. אחד המיסיונרים האלה, אליאס ריגס, למד בולגרית ופרסם את המדריך הראשון לדקדוק הבולגרי עבור לא-דוברי בולגרית ב-1843. בשלהי שנות ה-50 של המאה ה-19 הדפיסו מיסיונרים אמריקאים את גרסת הביבליה בלהג הבולגרי-מקומי. צ'ארלס מורס פרסם ספר לימוד מלא של הדקדוק הבולגרי ב-1860, וערך את המילון הבולגרי-אנגלי הראשון.
בשנת 1860 נוסד בפלובדיב בית הספר האמריקאי הראשון (שכיום נקרא "המכללה האמריקאית בסופיה") על ידי מיסיונרים מהכנסייה הקהילתית. מלבד הוראה דתית, בבית הספר נלמדו מקצועות המתמטיקה, כימיה, פיזיקה, והשפה האנגלית. בשנת 1863 נפתח בית ספר לנשים צעירות בסטארה זאגורה. שני בתי הספר התמזגו ועברו לסמוקוב ב-1869. בית הספר האמריקאי בסאמוקוב הציע חינוך בסגנון אמריקאי, שנלמד באנגלית עבור הבולגרים.
מכללת רוברט, סניף של אוניברסיטת מדינת ניו יורק בטורקיה, מילאה גם היא תפקיד חשוב בחינוך האליטה הבולגרית החדשה. הקמפוס של המכללה נחנך לראשונה באיסטנבול בשנת 1863 ובו נלמדו מקצועות המתמטיקה, היסטוריה טבעית, כלכלה, לוגיקה, היסטוריה פוליטית, משפט בינלאומי פומבי, פילוסופיה והשפה האנגלית. ב-1868, מחצית מהסטודנטים במכללה היו בולגרים. קונסטנטין סטואילוב וטודור איבנצ'וב, שיכהנו לימים כראשי ממשלת בולגריה למדו במכללה זו. המיסיונרים האמריקנים הקימו גם את כתב-העת "זורניצה" (Zornits), אשר יצא לאור במשך 76 שנים ובו פורסמו ונכתבו מאמרים בתחומי המדע, היסטוריה ותאוריות ופרקטיקות של הדמוקרטיה המערבית. המודל של הרפובליקה האמריקאית נדון לעיתים תכופות על ידי האינטלקטואלים הבולגרים כמודל לבולגריה עצמאית.
למיסיונרים הפרוטסטנטים הייתה הצלחה מוגבלת בבולגריה. עבודתם נתקלה בהתנגדות על ידי הכנסייה האורתודוקסית הבולגרית ועל ידי מנהיגים רבים בתנועת השחרור הלאומית-ליברלית הבולגרית, שלא רצתה לראות את בולגריה מחולקת לדתות. אך, בתי הספר והעיתונים שהקימו המיסיונרים תרמו להתעוררות הלאומית בבולגריה ואותם מיסיונרים ששבו לאמריקה נהפכו לעיתים תכופות לדיפלומטים בלתי-רשמיים לבולגריה.
דיפלומטים ועיתונאים אמריקאים והעצמאות הבולגרית.
באפריל 1876, קבוצה של לאומנים בולגרים הובילה התקוממות נגד השלטון העות'מאני, מה שנודע כמרד אפריל. ההתקוממות תוכננה היטב אם כי נחלה כישלון. בעקבות המרד בוצעו פעולות תגמול ומעשי פוגרום בידי חיילים טורקים. סטודנטים בולגרים במכללת רוברט שבאיסטנבול הביאו את סיפורי מעשי הפוגרום לידיעת ד"ר אלברט לונג ונשיאה בפועל של המכללה, ג'ורג' וושבורן. וושבורן כתב סדרת מכתבים אל הכתב לענייני איסטנבול של העיתון "דיילי ניוז" הבריטי אדווין פירס. ב-23 ביוני נכתב המאמר הראשון בנדון תחת הכותרת "זוועות בולגריה". המאמר הגיע אל הפרלמנט של הממלכה המאוחדת, ואף ראש ממשלת הממלכה המאוחדת, בנג'מין דיזראלי, קרא לחקירה רשמית של מעשי הפוגרום.
הקונסול הכללי האמריקני באיסטנבול, יוג'ין סקיילר, נסע לשטחי בולגריה של האימפריה העות'מאנית ביולי ובאוגוסט 1876 במטרה לחקור את הדיווחים על מעשי הפוגרום. אליו הצטרף עיתונאי אמריקאי בשם ינואריוס מקגאהן, מטעם משלחת הדיילי ניוז לבולגריה. מקגאהן כתב שורה של מאמרים על מעשי הפוגרום, בעיקר על מה שהתחולל בכפר באטאק, שם דיווח מקגאהן על כי כל הכפר נבזז והושחת על ידי הטורקים. דיווחים אלו, שהתפרסמו בעיתונות הבריטית והאירופית ואחר-כך נדפסו בחוברות, הובילו להתפרצות זעם רב-נגד הממשלה העות'מאנית. בנובמבר 1876 פרסם הקונסול הכללי סקיילר את חוויותיו המלאות מהביקור בבולגריה בדין וחשבון, והעריך כי חמישה-עשר אלף בולגרים קיפחו את חייהם בעקבות המרד (דו"ח של הדיפלומט הבריטי וולטר ברינג, שפורסם באותו הזמן, אמד את מספר הקרבנות בכשנים-עשר אלף). בנוסף על תיאור פעולות התגמול ומעשי הפוגרום, הכל המסמך את המפה הראשונה של האוכלוסייה הבולגרית באזור.
ממשלת רוסיה דרשה מממשלת האימפריה העות'מאנית לבצע שורת רפורמות על-מנת להגן על הבולגרים ועל לאומים אחרים בתוך האימפריה העות'מאנית. כאשר הממשלה העות'מאנית מיאנה לדרישת הרוסים, הכריזה האימפריה הרוסית מלחמה על העות'מאנים. ב-1877 צעד צבא האימפריה הרוסית דרך רומניה, חצה את הדנובה והביס את צבא האימפריה העות'מאנית, לאחר קרבות ארוכים בפלבן ומעבר שיפקה. ההתקדמות של הצבא הרוסי סוקרה בידי מקגאהן ועיתונאים אחרים עבור העיתונות הבריטית. בעיקר בזכות הדיווחים של מקגאהן ומיסיונרים אמריקאים בבולגריה, גילה הציבור האמריקאי אהדה לעם הבולגרי. הממשלה העות'מאנית האשימה את הקונסול הכללי סקיילר בכך שהטה את הבולגרים נגדה והפר כללים ברורים של הדיפלומטיה. למען ביטחונו האישי, הוצא סקיילר מאיסטנבול על ידי הקבינט של ארצות הברית במאי 1878.