Foreign Affair (בעברית: יחסים בינלאומיים) הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית טינה טרנר. האלבום יצא לאור ב-13 בספטמבר 1989, על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס. מתוך האלבום יצאו שישה סינגלים.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי.
רקע והצלחה.
ב-AllMusic זכה האלבום לביקורת חיובית, תוך שהוענק לו ציון של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל. האלבום נחת במיקום נמוך במצעד הבילבורד 200, אך לאחר כמה שבועות במצעד, הצליח להגיע אל המקום ה-31. בסך הכל, צעד האלבום במצעד במשך 21 שבועות, תוך שקיבל מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מחצי מיליון עותקים במדינה.
במצעד האלבומים הבריטי התברג האלבום בשבוע צאתו במקום הראשון. במהלך 18 חודשים שהה האלבום במצעד, תוך שחווה שם עליות ומורדות. בשנת 1990 ובשנת 1991, המשיך האלבום לצעוד במצעד. במרוצת השנים, קיבל האלבום את תואר הפלטינה המחומשת מטעם איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי, על מכירות של למעלה מ-1,500,000 עותקים במדינה, דבר אשר הופך אותו לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר במדינה בשנות ה-80 של המאה ה-20.
האלבום זכה להצלחה גם באוסטריה והגיע אל המקום הראשון במצעד האלבומים של המדינה, תוך שקיבל את תואר הפלטינה המשולשת על מכירות של למעלה מ-150,000 עותקים במדינה. בין היתר, נמכר האלבום בלמעלה מ-300,000 עותקים בצרפת.
בראונלי
בראונלי (באנגלית: Brownlee, Brownley) הוא שם משפחה.
פון בילוב
פון קלוגה
סבובודה
סבובודה (בצ'כית: Svoboda) הוא שם משפחה צ'כי.
אובלק
אובלק (Oblak) הוא שם משפחה.
אלברו גסטידו
אוואריסטו (פירושונים)
Voila הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית בלינדה קרלייל. האלבום יצא לאור ב-5 בפברואר 2007 באירופה, וב-6 בפברואר 2007 באמריקה הצפונית, על ידי חברת התקליטים רייקו-דיסק. מתוך האלבום יצא הסינגל היחיד "I Still Love Him".
האלבום הוא אלבום האולפן הראשון של קרלייל מאז A Woman and a Man, אותו הוציאה בשנת 1996.
רקע והצלחה.
בהודעה לעיתונות שנמסרה באוקטובר 2006, אמרה קרלייל "אחרי שעברתי לצרפת, התוודעתי לשאנסון הצרפתי הקלאסי, תוך שנחשפתי גם להרבה מוזיקת פופ צרפתית. הבנתי שיש עולם שלם של אמנים וזמרים שלא הכרתי. כשגיליתי את כל השירים המדהימים הללו, התאהבתי במוזיקה הזו ורציתי להקליט כאלו בעצמי".
בארצות הברית, נמכר האלבום במידה מצומצמת בעקבות היותו אלבום בשפה הצרפתית. בראשית צאתו, נמכר במדינה בלמעלה מ-3,000 עותקים.
שדה התעופה אל גורה
מכתב 5000
"מכתב 5000" הוא פנייה גלויה עם חתימות של 5,000 איש אל התובע הכללי של רוסיה בשנת 2005 ובו ביקורת נוקבת על התנהגותם של מספר יהודים וקהילות יהודיות, כמו גם מספר מנהיגים וארגונים יהודיים ובמיוחד כוללת הבקשה לחקור את הספר "קיצור שולחן ערוך" (כולל הן את התרגום לרוסית והן לימוד הטקסט המלא שלו בבתי ספר דתיים) בתואנה כי הספר מהווה הפרה של החוק הפלילי של הפדרציה הרוסית וכי יש לאסור את פרסומו ואת פעילות קונגרס הקהילות היהודיות הדתיות והארגונים הדתיים של רוסיה שתרגם את הספר לרוסית. המכתב גרם לתהודה רבה ודיון נרחב בעיתונות ובתקשורת. בהמשך התובע הכללי של רוסיה החליט שלא להיענות לבקשת החותמים ודחה את כל טענות המכתב ולא נפתחה חקירה וכל הליכים נגד מתרגמי קיצור שולחן ערוך.
מניעים לכתיבת מכתב ותכניו.
ב-15 בדצמבר 2004, מיכאיל נזרוב באתר "russia-talk.com" פרסם את "הפנייה לתובע הכללי של הפדרציה הרוסית ו. אוסטינוב בקשר ליישום נרחב של הפרת סעיף 282 לחוק הפלילי של הפדרציה הרוסית בנושא 'הסתה לשנאה אתנית' כלפי יהודים." מנסחי המכתב ביקשו מהפרקליטות לברר מה מקורם של מה שהם מכנים "הסכסוך היהודי-רוסי" וטענו שהפטריוטים הרוסים רק מדי פעם מגנים על עצמם רגשית יתר על המידה מפני "המוסר היהודי התוקפני" שבא לידי ביטוי בשולחן ערוך. במכתב ציטטו דוגמאות כאלה מגרסה מקוצרת של "קיצור שולחן ערוך", שפורסם במוסקבה על ידי קונגרס הארגונים והארגונים היהודיים הדתיים ברוסיה (KEROOR). בערעור עלתה בקשה "לבדוק את העובדות המקוממות שצוינו לעיל, ואם יאושרו ... ינהלו הליכים על האיסור בארצנו של כל האגודות היהודיות הדתיות והלאומיות כקיצוניות".
הסיבה לכתיבת הפנייה לפרקליטות הרוסית הייתה העלייה בשכיחותם של תיקים פליליים בקשר לאנטישמיות נגד יחצ"נים ואנשי ציבור המכנים עצמם פטריוטים רוסים שמתפלספים בחריפות עם נציגי היהדות.
ב-13 בינואר 2005 הוגשה הגרסה הראשונה של הערעור - בשם "מכתב 500" (לפי מספר החותמים) לתובע הכללי על ידי 20 חברי הדומה הממלכתית שחתמו על הפנייה. עליה חתמו נציגי מפלגת המולדת ב-24 בינואר, מידע על המכתב הגיע לעיתונות.
ב-25 בינואר בוטלה הבקשה על ידי צירי הפרלמנט לבקשת מנהיגי הסיעות שלהם עקב תגובתה החריפה של התקשורת שהאשימה את הצירים באנטישמיות. בנושא המכתב התקיימו שני דיונים בערוצי הטלוויזיה הפדרליים. חבר הפרלמנט אלכסנדר צ'וייב אמר כי חתימתו על המכתב היה הונאה וזיוף וכי אין לו קשר למכתב זה.
עם זאת, התהודה בתקשורת סביב המכתב הובילה לכך שכותבו מיכאיל נזרוב החל לקבל חתימות מאנשים שעדיין רצו לשלוח הצהרה כזו לתובע הכללי מטעם קבוצה של נוצרים אורתודוקסים. כך קם "מכתב 5000" שהוקדש לחגיגת חגיגות האורתודוקסיה והוגש לתובע הכללי ב-21 במרץ 2005. בערעור זה רוככה הדרישה הראשונית "...להטיל איסור על כל האגודות היהודיות הדתיות והלאומיות כקיצוניות בארצנו" כדי "להנהיג איסור על כל האגודות הדתיות והלאומיות על בסיס מוסר השולחן ערוך בארצנו בשל קיצוני[ותו]". עם זאת, על פי נזרוב, מטרת ערעור זה לא הייתה לאסור על אגודות דתיות, אלא לתת טענות למי שמואשמים באנטישמיות.
תגובות.
תגובת התקשורת.
ברוב התקשורת הרוסית והזרה, הגשת הערעור על מכתב 5000 מוצגת כפעולה אנטישמית. עם זאת, אף אמצעי תקשורת לא פרסם את טקסט המכתב עצמו. גרסאות שונות למקור המכתב הועלו כ"פרובוקציות" של ה-CIA או ה-FSB,"שהופנו נגד הנשיא פוטין." אתר הוצאת "הרעיון הרוסי", שעורכו הראשי הוא מיכאיל נזרוב, יוזם המכתב, אסף מבחר מהדעות המגוונות ביותר לגבי מכתב זה.
עיתון איזבסטיה, בהעירו על החלטת משרד התובע בסנקט פטרבורג בתביעות הקשורות למכתב זה, כתב: "המכתב השערורייתי לפרקליטות הרוסית הקורא לאסור על פעילויות של ארגונים יהודיים אינו יכול להיחשב אנטישמי. למסקנה זו הגיע משרד התובע של סנקט פטרבורג." הנוסח של מסמכי משרד התובע אינו מופיע בחומר של איזווסטיה. איזווסטיה הצליחה לגלות שמשרד התובע כלל מומחים ליחסים בין-אתניים בעבודה בנושא זה. אחת מהן, ולנטינה אוזונובה, חוקרת בכירה במוזיאון לאתנוגרפיה ואנתרופולוגיה של האקדמיה הרוסית למדעים, אישרה בפני איזווסטיה כי היא רואה סימנים של הסתה לשנאה אתנית בפרסומי העיתונים הרוסים האורתודוקסיים ועיתוני רוסיה. ולנטינה אוזונובה לא הצליחה למסור פרטים מכיוון שלדבריה, "התיק עדיין לא הסתיים" ואין לה שום זכות למסור מידע עליו. לטענת אוזונובה, משרד התובע ראה בפרסומים סימנים לפשע תחת סעיף 282 לחוק הפלילי.
מספר מקורות, ובמיוחד מרכז המידע האזורי הסיבירי Babr.ru, "נובאיה גאזטה" ומתאמת סיעת המפלגה הקומוניסטית בדומה, ליודמילה אלכסייבה הודו כי החלטת התובע הכללי דווקא מוכיחה כי המכתב כשלעצמו אינו מהווה אנטישמיות כפי שטענה התקשורת. עם זאת, החלטת משרד התובע אינה אומרת דבר על נוכחות או היעדר אנטישמיות במכתב.
יאיר שלג כתב בעיתון הארץ כי "אין ספק שבהלכה היהודית, בוודאי זו המבוטאת בתלמוד, יש יחס שונה ליהודים ולא-יהודים. הדבר בולט בספר "משנה תורה" של הרמב"ם... הספרות הקבלית, וזו של ההוגים שהושפעו ממנה, מלאה באבחנות מהותיות בין יהודים לגויים." "דווקא ה"שולחן ערוך", כותב שלג, "נחשב "נקי" יחסית מביטויים ופסיקות מסוג זה." שלג גם מצטט את פרופסור ישראל יעקב יובל, שאמר כי "זו הפעם הראשונה שאני נתקל בפולמוס כנגד ה'שולחן ערוך'". שלג מסכם כי "את הדיון על דמותה של התאולוגיה וההלכה היהודית יכולים היהודים לנהל ללא התערבותו של התובע הכללי ברוסיה; מולו ראוי שיגיבו כאילו מדובר בחזרתו של איום אנטישמי מהסוג האפל ביותר."
המהדורה הגרמנית של Netzeitung ציטטה את חבר הכנסת מהמפלגה השמאלנית-ליברלית, "הבחירה הדמוקרטית" רומן ברונפמן, לפיה חקירה זו היא תגובה להתחזקותה המהירה מאוד של הקהילה היהודית ברוסיה, כמו גם להשפעה הרבה של הרב הראשי ברל לזר ופעילותה של תנועת חב"ד. ברונפמן מאמין ש"רוסים רבים ככל הנראה לא יכולים לקבל את הפלורליזם שהוקם לאחרונה." לדבריו, כמו נוצרים או מוסלמים, גם טקסטים דתיים יהודיים מכילים כמה מושגים גזעניים, אך תאולוגים, ולא אוכפי החוק צריכים לעסוק בהם. ניתן להעריך את כל זה יחד, להערכתו, כחזרה לרוסיה של האנטישמיות. אך עם זאת, "למרות החקירה המדאיגה שהחלה, האנטישמיות הכללית ברוסיה אינה הולכת וגוברת, כפי שמדווחים חלק מהתקשורת." בפרסום עצמו רואים באירועים אלה דמיון ל"תקופה הסטליניסטית", כתב עיתון שהשווה את המכתב עם הזיוף האנטישמי הידוע, הפרוטוקולים של זקני ציון.
במספר פרסומים מוזכרת חקירת משרד התובע, אך לא נכתב נוסח ההחלטה של משרד התובע.
במערכת "The New York Sun" נמתחה ביקורת קשה על התובע הכללי הרוסי ולדימיר אוסטינוב וחמש מאות חתימות על המכתב, וכן העלו טענות כלפי ממשלת רוסיה, "שלא נקטה צעדים דחופים להורדת אוסטינוב מתפקידו". ב"בולטימור סאן" כתבו על אנטישמיות גוברת ברוסיה ובפוליטיקה הרוסית.