הכחדה ורביית יתר, הם שני משתנים שתלויים אחד בשני. מאחר שמשימתו הראשונית של הפארק הייתה שימור של יונקים נכחדים כמו הפיל אפריקני וקרנף צר-שפה, המאמצים האקולוגים הראשוניים נעשו על מנת לשמור על מיני היונקים. עם זאת, עם העלייה במספר היונקים בפארק, חלה ירידה באוכלוסיית הצומח באזור. אוכלוסיית היונקים שגדלה נזקקה למזון רב של צומח כמו גם גרמה לנזק רב עקב דריסתם ומעיכתם. כתוצאה מכך הצמחים סיגלו התאמתם והחלו ליצור רעלנים כנגדם, וכיום ניתן לראות כ-77 מינים אנדמים בעלי רעלנים המזיקים ליונקים באזור.
מקהלת צה&quot;ל
סטפנורינוס
סטפנורינוס (שם מדעי: Stephanorhinus) הוא סוג קדום של פרסתן ממשפחת הקרנפיים אשר חי בעבר ברחבי אירואסיה. הוא התקיים בתקופת הפליסטוקן מלפני 9.7-0.126 מיליון שנה. הוא קיבל את שמו על שם המלך אישטוון הראשון, מלך הונגריה (המכונה בלטינית סטפן הראשון) והסיומת "rhinus" משמעה ביוונית: "קרנף".
קרנף זה היה בעל 2 קרניים על אפו, בדומה למיני הקרנפים האפריקאים והוא הגיע לאורך 4 מטרים, גובה של 2 מטר בכתפיים ומשקל של 3 טונות, קרוב לקרנף הלבן. עם זאת הקרנף הקרוב ביותר אליו הוא קרנף סומטרה (הסוג דיצרורינוס). בדומה לקרנף הצמרירי גם קרנף זה עטה מעטה פרווה על גופו שהגן עליו מהקור של אזורי הצפון.
בתקופת הפליסטוקן קרנף זה היה נפוץ ברחבי אירואסיה והמינים: S. kirchbergensis ו-S. hemiotoechus היו נפוצים ברחבי אירופה אך בעוד הראשון הותאם רק לתנאי יערות המין השני הסתגל לתנאי ערבות בהם היו צמחים נדירים וקשיחים יותר. בשל כך מאובני המין השני נפוצו ברחבי אירואסיה ונמצאו גם בעד המזרח הרחוק והמזרח התיכון לרבות ישראל. בנוסף לשני מינים אלה התגלו עוד 3 מינים מהסוג.
קרנף צר-אף
רפואה קונבנציונלית
רפואה מערבית
איבוגה
איבוגה (שם מדעי: Tabernanthe iboga) הוא שיח רב שנתי, הגדל ביערות הגשם הנחשב פסיכדלי, ומקורו במערב מרכז אפריקה. החומר הפעיל באיבוגה, איבוגאין, מגרה את מערכת העצבים המרכזית כאשר צורכים את הצמח במינונים קטנים, בעוד שבעת לקיחת מינונים גדולים יותר הוא יכול לגרום להזיות. באזורים באפריקה בהם הצמח גדל, יש הנוהגים ללעוס את קליפת השורש למטרות פרמקולוגיות או טקסים פולחניים. איבוגאין משמש גם לטיפול בדיכאון ובהתמכרויות לסמים ואלכוהול. איבוגאין נמצא בכמות קטנה בצמח וואקאנגה אפריקנה, שמשמש בין היתר ליצירת רעל וגם חומרים מעוררי ליבידו.
שיח האיבוגה בדרך כלל גדל לגובה 2 מטרים, אך יכול לגדול גם לכדי עץ קטן עד גובה 10 מטרים בתנאים המתאימים. לאיבוגה עלים ירוקים קטנים ופרחים לבנים-ורודים, ופירותיו יכולים להיות כדוריים-עגולים או אליפטיים-מוארכים, בצבע כתום. שורשיו הצהובים מכילים מספר אלקלואידים מסוג אינדול, בעיקר מסוג איבוגאין, שנמצא בריכוז גבוה באזור השורשים. החומר בשורשים, שטעמו מר, גורם לאלחוש בפה ובעור כשבאים איתו במגע.
במינונים נמוכים, האיבוגה משמש לשיכוך כאבים בזכות תחושת האלחוש שמעניק.
שימושים מסורתיים.
עץ האיבוגה הוא חלק מרכזי בתרבות הרוחנית "בוויטי" (bwiti) הרווחת במערב-מרכז אפריקה, בעיקר בגבון, קמרון וברפובליקה של קונגו, שם משתמשים בשורשי האיבוגה עתירי האלקלואידים במספר טקסים, כמו למשל טקס מעבר משבט אחד לאחר. איבוגה נצרך במינונים גבוהים בעת עיסוק בתרבות רוחנית זו, בעוד שבעת שגרה נצרך האיבוגה במינונים קטנים יותר במהלך טקסים וריקודים שבטיים הנערכים בעיקר בלילות. אנשי תרבות זו מגדלים את צמח האיבוגה בכמויות גדולות במיוחד עבור מטרות טקסיות אלו ולמטרות ריפוי, והוא נחשב חלק אינטגרלי בשימור המסורת. אנשי ה"בוויטי" נרדפים על ידי מיסיונרים קתוליים, שמתנגדים לעיסוק הגובר בתרבות הרוחנית מסוג זה.
טענות לטיפול בהתמכרויות.
תמצית איבוגה, כמו גם איבוגאין טהור, יוצרים עניין רב עקב יכולתם כביכול "לבטל" התמכרות לאלכוהול וסמי הרגעה אופיואידים. מחקרים וניסויים שנעשו הביאו להעלאת השערה שנטילה חד פעמית של הצמח יכולה לגרום להפסקה מוחלטת של תסמיני גמילה מסם אחר, ואף להפחית לזמן מסוים את התשוקה לסם (Craving), שהיא ההתמכרות הנפשית.
איבוגאין מתפקד כאגוניסט לחומר בשם k-opiod, ומתחרה איתו על קישור לאותו קולטן. זו יכולה להיות הסיבה לכך שאיבוגאין גורם להפחתה של תסמיני גמילה אופיואידים. חוקרים משערים כי צמח האיבוגה ונגזרותיו מפחית דפוסי התנהגות המאפיינים צריכת סמים ואתנול בעכברים וכן בבני אדם.
בארצות הברית איבוגאין מוגדר כחומר מסוכן האסור לשימוש, ואינו מאושר לשם טיפול בהתמכרות (או כל שימוש טיפולי אחר) בשל תופעות לוואי כמו הזיות ופגיעה בכלי דם, כמו גם מחסור במידע מוכח על שימוש יעיל ובטוח בבני אדם. ברוב המדינות צריכת איבוגה נעשית ללא פיקוח וללא רישיון. ישנן מרפאות עצמאיות המטפלות באיבוגאין במקסיקו, קנדה, הולנד, דרום אפריקה וניו זילנד, וכולן מתפקדות באופן שמוגדר כ"תחום אפור" מבחינה חוקית. מרפאות לא חוקיות סמויות קיימות גם בארצות הברית, למרות פיקוח המנהל לאכיפת סמים (DEA). מומחי התמכרויות מזהירים כי השימוש באיבוגאין כטיפול בתלות בסמים בתנאים לא-רפואיים, ללא השגחה של מומחים וללא ליווי פסיכולוגי מתאים, יכול להיות מסוכן ואף קטלני (בסיכוי של 1 ל-300 מקרים).קליפת איבוגה טחונה. מכיל איבוגאין.
איבוגה בפן המשפטי.
איבוגה ושימושו נאסר בחוק בבלגיה, פולין, דנמרק, קרואטיה, צרפת, שוודיה ושווייץ. בארצות הברית איבוגה שייך לרשימה מסוג 1 בפקודת הסמים המסוכנים (רמת המסוכנות הגבוהה ביותר)
ארגון ללא מטרות רווח בשם " Föreningen för hollistisk missbruksvård" ("ibogain.se") מנסה לשכנע את ממשלת שוודיה לחקור את מאפייני האיבוגה בכל הנוגע ל"ריפוי" התמכרויות, לאפשר הקמת מכוני טיפול באיבוגאין בשוודיה, ולאפשר בחוק את צריכתו.
ייצוא איבוגה מגבון נחשב ללא חוקי מאז אישור החוק להגנת התרבות בשנת 1994.
שימור צמח האיבוגה.
בעוד שקיים מעט מידע על ניצול בתי הגידול הקיימים של צמח האיבוגה, ההשפעה ההרסנית של הקציר על הצמח כמו גם צמיחתו האיטית הביאו לפגיעה קשה באוכלוסיית האיבוגה הטבעית.
אאוצרתריום
אאוצרתריום (שם מדעי: "Euceratherium") הוא סוג נכחד של יונק מקבוצת היעלים שבמשפחת הפריים אשר חי בתקופת הפליסטוקן ונכחד בסוף התקופה. במראהו הוא הזכיר את כבש המושק המודרני, הגדול שביעלים המודרניים, אך הוא היה גדול ממנו בהרבה. המאובנים שלו נמצאו באמריקה הצפונית מצפון קליפורניה עד מקסיקו ומזרחה עד לאילינוי. הוא תואר רשמית ב-1904.
האאוצרתריום היה גדול כמעט כמו ביזון אמריקאי מודרני והגיע למשקל 607.5 קילוגרם. הוא חי באמריקה הרבה לפני שהביזון היגר אליה דרך ברינגיה בעידן הקרח האחרון. כבש-שור זה היה חסון ושרירי וניזון כנראה משיחים ועצים צעירים ולא מעשבים. קרניו התעקלו קדימה למטה ואז קדימה.
הוא נכחד סביב עידן הקרח לפני 11,500 שנה מהיום. אולי הוא ניצוד בידי ראשוני האנשים או שלא הצליח להסתגל לאקלים הקשה או לתחרות מצד פולשים מהמזרח.
אלשוברצקי
אלשוברצקי (בהונגרית: Alsóberecki) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
באלשוברצקי התגוררו יהודים בודדים.
אלשודובסה
אלשודובסה (בהונגרית: Alsódobsza) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
באלשודובסה התגוררו יהודים בודדים.
אבאוילק
אבאוילק (בהונגרית: Abaújlak) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
אוכלוסיית הכפר בדומה לכפרים נוספים באירופה במגמת הצטמצמות משמעותית כך שבשנת 1941 היו בכפר 365 תושבים, בשנת 2013 81 ובשנת 2018 נותרו בכפר 56 תושבים בלבד.
באבאוילק התגוררו יהודים בודדים.
בותריום
בותריום (שם מדעי: Bootherium) הוא סוג נכחד של יונק מקבוצת היעלים שדמה במראהו לכבש המושק וחי בתקופת הפליסטוקן עד תחילת ההולוקן לפני 0.781-0.011 מיליון שנה ונכחד מעט אחרי עידן הקרח.
מאובניו של הבותריום נמצאו מאלסקה עד לקליפורניה, טקסס, מיזורי, אוקלהומה, וירגיניה, צפון קרוליינה ובניו ג'רזי והוא סווג ב-1852 בידי החוקר ג'וזף ליידי.
במראהו הוא דמה לכבש מושק מודרני והגיע למשקל 423.5 ק"ג והוא היה גבוה ורזה יותר מכבש מושק. קרניו היו עבות יותר, הזכירו מעטה קסדה והוא היה בעל חרטום ארוך יותר. קרניו היו גדולות מאוד והסתעפו מטה ואז פנו בעיקול מעלה, בדומה לקרני תאו אסייתי.
הוא חי בערבות שלאורך אמריקה הצפונית, לצידם של כבשי מושק דומים כמו האאוצרתריום והסוארגליה. בערבות אלה רעו גם סוסים וגמלים קדמונים שנכחדו כבר וכן ממותות ענקיות.
חליפות העתים
פלטיגונוס
פלטיגונוס (שם מדעי: Platygonus; מילולית: ""שטוח-ראש" עקב מבנה המצח המוזר) הוא סוג של פקארי נכחד שחי באמריקה הצפונית והדרומית בין סוף תקופת המיוקן עד סוף הפליסטוקן לפני 10.3 מיליון שנה עד ללפני 11,000 שנה מהיום בסוף עידן הקרח האחרון.
הפלטיגונוס היה פקארי ענקי בגובה של 1 מטר ובמשקל 160 ק"ג. היו לו גפיים ארוכות, ראש רחב ושטוח וניבים ארוכים אשר עזרו לו להתגונן מטורפי אמריקה הקדומה שכללו דובי ענק, סמילודונים וזאבים גדולים. הוא היה בעל מערכת עיכול שהזכירה מעלי גירה מודרניים. ממצאים שונים מראים שהוא חי בעדרים גדולים.
הוא קרוב למין קטגונוס צ'אקו החי כיום באמריקה הדרומית. נמצאו בסוג זה מינים רבים, חלקם בוטלו, אשר נמצאו בין דרום קנדה למקסיקו ובין קליפורניה לפנסילבניה. לאחר ההחלפה האמריקאית הגדולה הם נעו דרומה והגיעו עד לארגנטינה.
סרט מסתורין
מילוהיפוס