דגל אל סלוודור
דגל אל סלוודור (בספרדית: Bandera de El Salvador) הוא דגלה הלאומי של אל סלוודור. הוא משמש כדגל המדינה מאז שנת 1972. דגלה הראשון של אל סלוודור אומץ בשנת 1822 בהתבסס על דגל הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה. דגל זה נזנח בשנת 1865, הושב בשנת 1912 ואושרר ב-27 בספטמבר 1972. הפסים הכחולים והפס הלבן נלקחו מארגנטינה כמו רבות מהמדינות החברות בפדרציה של מרכז אמריקה. במרכז הדגל ישנו סמל מורכב: משולש שווה-צלעות המסמל למעשה חירות, שוויון ואחווה; תמונת נוף של חמישה הרים - חמש החברות בפדרציה), שני ימים והתנופפות דגלים; בחלק העליון של הסמל ישנה כיפה אדומה המסמלת חירות; מסביב לסמל מצוין התאריך 15 בספטמבר 1821 - יום שחרור המדינה מעולה של ספרד. מתחת למשולש ישנה כתובת עם שם המדינה.
דגל דומה, בו אין את הסמל במרכז הדגל ובו המוטו: "DIOS UNION LIBERTAD" (בספרדית: אלוהים, אחדות, חירות) באותיות צהובות, משמש כדגל לשימושים אזרחיים ואף שימושים רשמיים.
בין השנים 1865 - 1912 נעשה שימוש בדגל המבוסס על דגל ארצות הברית - דגל כחול - לבן שבקנטון (הרביע העליון הקרוב לניצב) שדה אדום ובו כוכבים לבנים.
דגל סורינאם
דגל סורינאם מורכב מחמישה פסים אופקיים בצבעים (מלמעלה למטה): ירוק לבן אדום לבן ירוק, ביחס עובי 2-1-4-1-2. במרכז הפס האדום ישנו כוכב בעל חמישה קודקודים בצבע צהוב.
בונה
הפיתרון הסופי
בלגראד
דלועאים
סדרת הדלועאים (שם מדעי: Cucurbitales) היא סדרה של צמחים דו-פסיגיים, הקרובה לסדרת האלונאים.
מאפיינים.
זוהי סדרה השוכנת בעיקרה באזורים הטרופיים, עם נוכחות מוגבלת גם באקלים סובטרופי או ממוזג. הסדרה כוללת מיני עצים ושיחים, ולצדם צמחים עשבוניים ומטפסים רבים. אחד המאפיינים הבולטים של הסדרה הוא נוכחות של פרחים חד-מיניים, לרוב מחומשים. עלי כותרת עבים ומחודדים בקצה, בעלי בסיס רחב. ההאבקה מתבצעת לרוב בעזרת חרקים, אך לעיתים גם בעזרת הרוח (Coriariaceae ו-Datiscaceae).
הסדרה מונה כ-1600 מינים בשבע משפחות. המשפחות הגדולות הן הדלועיים עם כ-640 מינים, ובגוניים עם כ-920 מינים. בצמחיית הבר בישראל מיוצגת רק משפחת הדלועיים עם שבעה מינים בלבד.
התרומה הכלכלית של הדלועאים מוגבלת למשפחות הגדולות שבה. משפחת הדלועיים היא משפחה של זני מזון בעלי חשיבות בקנה מידה עולמי. היא כוללת, בין היתר, את הדלעת והקישוא (שניהם מהסוג דלעת - "Cucurbita"), האבטיח ("Citrullus vulgaris"), המלון והמלפפון ("Cucumis"). משפחת הבגוניים מוכרת בזכות פרחי נוי, ומהם היא מונה מעל 130 מינים.
מיון.
סדרת הדלועאים כוללת על-פי המיון המודרני 7 משפחות (ראו טבלה), והחשובות שבהן:
הערה: בעבר נהגו לעיתים לשייך את שתי המשפחות הנ"ל וחלק מהאחרות לסדרת הסגלאים, שכיום יצאה משימוש כקבוצה טקסונומית.
אקרופוליס החדשה
אקרופוליס החדשה (באנגלית: New Acropolis) הוא ארגון ללא מטרות רווח בינלאומי אשר מגדיר עצמו כ"בית ספר לפילוסופיה בסגנון קלאסי", אך יש חוקרים הטוענים שהארגון הוא למעשה תנועה דתית תאוסופית נאו-שמרנית או אף כת בעלת מאפיינים פשיסטיים, אליטיסטיים וגזעניים.
הארגון מעביר קורסים לקהל הרחב ולחברים בו בנושא תרבויות עתיקות, אתיקה ופילוסופיה מעשית. הארגון הוקם בשנת 1957, על ידי חורחה אנחל ליברגה ריצי בארגנטינה, ובהדרגה התרחב לארגון בינלאומי. הארגון צמח על ברכי התנועה התיאוסופית, שהחזיקה בעקרונות מיסטיים שונים ושילבה מסורות רוחניות ממערב וממזרח. עם זאת, התנועה התאוסופית מכחישה כל קשר לארגון בגלל קשריו של מייסדה, ליברגה, ושל הארגון כולו לתנועות פאשיסטיות. כל הפעילים, המנהלים והמורים באקרופוליס החדשה פועלים בהתנדבות.
מאז פטירתו של ליברגה בשנת 1991, מנהלת את הארגון תלמידתו דֶליה שטיינברג גוזמן.
פוליטיקה ואידאולוגיה.
לפי יוצא הארגון מיגל מרטינז, הארגון דוגל בשמרנות קיצונית, היררכיה חברתית נוקשה ורעיונות חברתיים ופוליטיים המושפעים מאפלטון, ניטשה, וקונפוציוס, וככזה רואה בדמוקרטיה שיטה בעייתית. המודל האידיאלי לחברה לפי הארגון הוא מודל קאסטות קשיח בהנהגת מעמד כהנים דתי.
ההיסטוריון וחוקר הכתות ניקולס גודריק קלארק טוען ש"המבנה הארגוני וההסמלה של אקרופוליס החדשה חב רבות למודלים פשיסטים". גם חוקרים אחרים, לדוגמה הפסיכיאטר וחוקר תופעת הנאו-נאציזם ז'אן אבְּגְראל, כותבים שהארגון שואב השראה רבה מסמלים ורעיונות נאציים, וספציפית מרעיונות הקשורים לעליונות הגזע הלבן.
האגודה התאוסופית בה ליברגה היה חבר לפני הקמת הארגון ניתקה קשר עם הארגון והחרימה את מייסדו בגלל קשריו עם ארגונים קיצוניים, ביניהם ארגונים נאו-נאצים.
בישראל.
בשנת 1986 הגיע לישראל פייר פאולין, תלמידו של פרננדו שוורץ, מייסד ומנהל אקרופוליס החדשה בצרפת, במטרה להקים סניף ראשון בישראל. הסניף הראשון הוקם בתל אביב. הארגון מפיץ את "מגזין אקרופוליס" היוצא אחת לעונה ועוסק בנושאים שונים.
ביקורת.
הארגון נחקר באירופה בגין היותו כת משנות השבעים, בעקבות האשמות על שימוש ברטוריקה, הסמלה, צורות התארגנות צבאיות ופאשיסטיות ושימוש בטכניקות של שטיפות מוח.
בבלגיה ובצרפת נכלל הארגון בשנת 1995 ברשימת קבוצות וארגונים שנחשבו לכתות, אולם עשור לאחר מכן בשנת 2005, הוסר שמו מרשימת הכתות בצרפת. עם זאת, הממונה הבין משרדי על הכתות בצרפת אמר למגזין וייס ב-2014 כי "אקרופוליס החדשה עדיין נמצאת תחת מעקב ואנחנו עדיין חושדים שהיא כת".
ישעיהו (ספר)
קווין מיטניק
קֶווין דייוויד מיטניק (אנגלית: Kevin Mitnick) (נולד ב-6 באוגוסט 1963), הוא יהודי אמריקאי, יועץ לאבטחת מידע וסופר שבעברו התפרסם כאחד מהקראקרים המפורסמים בעולם. בשיא פרסומו היה מיטניק מבוקש על ידי האף בי איי במשך שלוש שנים, לאחר שפרץ לרשתות של חברות מחשב גדולות וגנב בין היתר את קוד המקור של מספר מערכות הפעלה לשרתים ולטלפונים ניידים. טכניקת הפריצה שבה התמחה מיטניק נקראת "הנדסה חברתית", שהיא שילוב של טכניקות הונאה, התחזות ושכנוע, הגורמות לאנשים לציית לבקשת הפורץ: למשל, לספק לו מידע רגיש כגון שמות משתמשים וסיסמאות או לבצע עבורו פעולות כגון הרצת תוכנה לבקשתו. טכניקה זו, בשילוב עם כישוריו הטכניים, הובילה לפרסומו הרב, עוד מתחילת שנות השמונים.
קורות חיים.
קווין מיטניק נולד ב-6 באוגוסט 1963 וגדל בפרבר של לוס אנג'לס. כבר כנער הוא החל בקריירת ההאקינג שלו, כאשר פעל בעיקר בתחום הפריקינג - פריצה למערכות טלפוניה.
מיטניק התפרסם מגיל צעיר בזכות כישורי הפריצה שלו, ונפוצו עליו סיפורים רבים, חלקם ככל הנראה לא נכונים. על פי הסיפור הנודע ביותר עליו, הוא פרץ למחשבי מפקדת ההגנה האווירית של ארצות הברית (NORAD), השולטים על מערך הטילים הגרעיניים של ארצות הברית. לפי סיפור נוסף שחזר על עצמו רבות בתקשורת, מיטניק פרץ למערכות הטלפוניה ולתאים הקוליים של ה-FBI ולכן הצליח להתחמק ממעצר פעמים רבות. מיטניק מכחיש עד היום פריצות אלו, בהן גם לא הואשם בבית משפט.
מיטניק נעצר בשנת 1988 על פריצה לשרתי חברת דיגיטל וגנבת חלקים ממערכת ההפעלה שפיתחו (VMS). הוא נשלח לכלא לתקופה של שנה, מתוכה בילה שמונה חודשים בבידוד עקב טענת התביעה שהוא מסוגל לשגר טילים גרעיניים אם רק תינתן לו גישה לטלפון הציבורי בכלא. בשנת 1989 הוא שוחרר לתקופת מבחן בת שלוש שנים. בסוף שנת 1992 נחשד בעבירה על תנאי שחרורו ובגישה לא מורשית למערכות של חברת הטלפוניה פסיפיק בל. הוא גילה זאת וירד למחתרת, תוך כדי החלפה מתמדת של זהותו ומקום מגוריו. מיטניק נתפס על ידי ה-FBI לאחר מרדף של כשלוש שנים, ב-15 בפברואר 1995. אחד הרמזים שהובילו למעצרו הייתה פריצה למחשבו האישי של מומחה אבטחת המחשבים טסוטומו שימומורה, שסייע לאחר מכן לחוקרים הפדרליים לאתר את מקור חיבור האינטרנט של מיטניק ממקום מחבואו. את הפריצה למחשביו של שימומורה ביצע למעשה האקר ישראלי בשם JSZ שפיתח כלי פריצה חדשני ופרץ את המחשב לבקשתו של מיטניק.
קווין מיטניק נחשד בפריצה לרשתות של חברות גדולות כמו נובל, מוטורולה, סאן מיקרוסיסטמס ונוקיה. אולם הגשת כתב האישום נגדו ותחילת משפטו נדחו שוב ושוב. הוא הוחזק במעצר לפני הגשת כתב האישום נגדו במשך למעלה מארבע שנים ללא יכולת שחרור בערבות. בסופו של דבר החליט לחתום על עסקת טיעון, שבה הודה בחלק מהעבירות והסכים לעונש בן חמש שנות מאסר (כולל ארבע השנים שכבר ריצה). הוא שוחרר ב-21 בינואר 2000, וכתנאי לשחרורו נאסר עליו באופן חריג להשתמש או להחזיק בבעלותו מחשבים, טלפונים סלולרים, ציוד תקשורת ועוד, או לייעץ בענייני מחשבים ללא אישור קצין המבחן שלו, למשך שלוש שנים נוספות.
נכון ל-2006, מיטניק עובד בחברת ייעוץ שפתח בתחום אבטחת המידע וכתב זוג ספרים בנושא מאז שחרורו. ספרו הראשון הוא "The Art of Deception" בו הוא מציג הונאות שונות כדוגמת סיפורו של סטנלי מארק ריפקין וטכניקות הנדסה חברתית ומציע דרכים להתמודד בפניה. ספרו השני "The Art of Intrusion" הוא אוסף של סיפורי פריצה אמיתיים למערכות מחשב.
קווין מיטניק ביקר בישראל לראשונה ב-23 בפברואר 2006, בכנס הבינלאומי לאבטחת מידע שערכה חברת המחקר IDC, שם הרצה בנושא הנדסה חברתית.
בשנת 2011, יצא לאור ספרו השלישי של מיטניק "Ghost in the Wires" בו הוא לראשונה מספר את סיפור חייו המלא מנקודת המבט שלו. הספר זכה לביקורות נלהבות ונכלל ברשימת רבי המכר של הניו-יורק טיימס.
הוויכוח הציבורי סביבו.