מיוצר על ידי מקורות אנרגיה מתחדשת. בנייה של סכרים הידרו-אלקטריים נחברה כאסטרטגיה על ידי ממשלת ברזיל כדי להבטיח משטר חשמל תקין.
השלמת בניית הסכר מתוכננת ל-2020 כאש רנכון לאוקטובר 2019 יחידות בהספק של 10,800 מגוו"ט כבר מייצרות חשמל.
שמואל פרסוב (סופר)
שמואל פֶּרְסוֹב (ביידיש: פערסאָוו; 1890, פוצ'פ – 1950, מוסקבה) היה סופר יידי סובייטי.
קורות חיים.
פרסוב נולד בעיירה הקטנה פוצ'פ שבפלך צ'רניגוב של האימפריה הרוסית. אביו דוד היה מלמד. למד בתלמוד תורה עד גיל 13.
בעקבות מהפכת 1905 הצטרף אל תנועת הבונד. ב-1907 היגר לארצות הברית, שם פרסם את חיבוריו הראשונים בעיתון האנרכיסטי "די פרייע ארבעטער שטימע". ב-1910 שב לרוסיה ועבד כפקיד במספר מוסדות. לאחר מהפכת פברואר החל לפרסם מאמרים כלכליים בעיתונים "דער יידישער קאמוניסט", "די קאמוניסטישע וועלט", "קולטור און בילדונג", "דער עמעס" וחארקאווער צייטונג". ב-1922 החל לפרסם חיבורים על החיים בברית המועצות. בינואר 1922 הצטרף אל קבוצת סופרי יידיש פרולטריים שהוקמה במוסקבה על ידי חיים גילדין ומשה טייטש. פרסוב כתב גם לגיליונו הראשון של העיתון "די רויטע וועלט".
ב-1933 פרסם רומן בשם "טאג און נאכט" (יום ולילה), שבו כתב בהתלהבות על ההתיישבות היהודית בבירוביג'ן.
בזמן מלחמת העולם השנייה היה חבר הוועד היהודי האנטי-פשיסטי. לאחר המלחמה כתב בשביל "אייניקייט" ומספר עיתונים וכתבי עת זרים. ב-1949 נעצר ונידון להוצאה להורג, שבוצעה ב-1950. ב-1957 שמו טוהר.
אליפות צרפת הפתוחה 1978
אליפות צרפת הפתוחה 1978 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-29 במאי והסתיימו ב-11 ביוני. זו הייתה האליפות ה-77 מאז ייסודה.
וירג'יניה רוזיץ' מרומניה השתתפה ב-3 גמרים אך זכתה רק בתחרות הנשים.
הפרסים.
סך הפרסים היה 75 אלף $.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 1977 גיז'רמו וילאס () נפגש במשחק הגמר עם ביורן בורג () והפסיד ב-3 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם אליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 64 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1977 מימה יאושובץ () נפגשה במשחק הגמר עם וירג'יניה רוזיצ'י ( רומניה) והפסידה בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מנצחי תחרות 1977 בריאן גוטפריד () וראול רמירס () הודחו בחצי הגמר. במשחק הגמר ג'ין מאייר והנק פיסטר () נפגשו עם חוסה איגרס ומנואל אורנטס () וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 32 זוגות.
מזוג מנצחות תחרות 1977 רק רגינה מרשיקובה () השתתפה בתחרות. במשחק הגמר מימה יאושובץ () ווירג'יניה רוזיצ'י ( רומניה) נפגשו עם לסלי טרנר () וגייל שריף () וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות מעורבים.
בתחרות השתתפו 28 זוגות.
זוג מנצחי תחרות 1977 מרי קרילו וג'ון מקנרו () לא השתתפו בתחרות. במשחק הגמר רנטה טומנובה ופאבל סלוז'יל () נפגשו עם וירג'יניה רוזיצ'י ( רומניה) ופטריס דומינגס () וניצחו לאחר שיריבים פרשו במערכה השנייה.
מנואל אמורוס
מנואל אמורוס (בצרפתית: Manuel Amoros; נולד ב-1 בפברואר 1962 בנים) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת המגן הימני, וכיום מאמן כדורגל.
ככדורגלן שיחק אמורוס בחלק מהקבוצות הבכירות ביותר בצרפת, וזכה עימן במספר תארים, החשוב בהם היה ליגת האלופות עם אולימפיק מרסיי בעונת . כמו כן, רשם אמורוס 82 הופעות בינלאומיות, זכה עם נבחרת צרפת ביורו 1984, ובין היתר היה לשחקן הצעיר המצטיין במונדיאל 1982, ולחלק מנבחרת הטורניר של מונדיאל 1986.
כמאמן, הוביל אמורוס בין היתר את נבחרות ו האפריקאיות.
קריירת משחק.
אמורוס, צרפתי ממוצא ספרדי, החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של מונקו. לאחר ששיחק עונה אחת בקבוצת המילואים של המועדון בליגה השלישית, עלה אמורוס בן ה-18 לקבוצה הבכירה של המועדון בעונת . הוא רשם כבר בעונת הבכורה שלו 18 הופעות ליגה במדי מונקו, וסייע לה לסיים את העונה במקום הרביעי בליגה הבכירה. עונה אחר כך כבר היה אמורוס לשחקן מפתח בהגנת מונקו, שספגה 29 שערים בלבד, הכמות המעטה בליגה, וזכתה בתואר האליפות בהפרש נקודה מסגניתה, סנט אטיין.
במקביל ליכולותיו ההגנתיות, הפגין אמורוס גם יכולת התקפית משכנעת שהתאפיינה בהגבהות מדויקות, וכן בכיבוש שערים, תכונות שמאפיינות יותר שחקני הגנה מודרניים. בשתי העונות הבאות במדי מונקו, כבש אמורוס 14 שערי ליגה ב-70 הופעות. בעונת בה כבש שמונה שערי ליגה - שיא קריירה עבורו, החמיץ אמורוס עם קבוצתו את תואר האליפות לבורדו בפער שערים שערים בלבד, על אף שמונקו ספגה שוב 29 שערים בלבד, והייתה להגנה הטובה בליגה. עונה אחר כך, זכה אמורוס לראשונה בקריירה בגביע הצרפתי, כשפתח בהרכב קבוצתו בניצחון 1-0 בגמר המפעל על פריז סן-ז'רמן.
אמורוס הוסיף להיות שחקן מפתח בהגנה, ופתח במרבית משחקיה של קבוצתו גם במהלך העונות הבאות, ואף זכה בתואר שחקן השנה בצרפת ב-1986, גם בזכות הופעותיו המוצלחות במונקו וגם בזכות הצטיינותו במונדיאל 1986. בעונת זכה עם מונקו בפעם השנייה באליפות צרפת, כשתרם שישה שערי ליגה במהלך העונה. אמורוס סיים את דרכו בקבוצה עם סיום עונת , לאחר תשע עונות במדי הקבוצה, בהן רשם 349 הופעות בכל המסגרות וזכה בשתי אליפויות וגביע. הוא ממוקם במקום הרביעי בכל הזמנים בטבלת ההופעות של המועדון.
לקראת עונת , עבר אמורוס לאולימפיק מרסיי. כבר בעונה הראשונה שלו בקבוצה זכה עימה אמורוס באליפות צרפת. בעקבות הזכייה באליפות, השתתפה הקבוצה עונה אחר כך בטורניר גביע אירופה לאלופות. מרסיי רשמה קמפיין מוצלח, בו הדיחה בין היתר את האלופה המכהנת מילאן, והעפילה לראשונה בתולדותיה לגמר הטורניר, שם פגשה בקבוצת הכוכב האדום בלגרד. אמורוס פתח בהרכב קבוצתו בגמר, וסייע לה לשמור על רשת נקייה במשך 120 דקות, שהסתיימו בשוויון 0-0. בדו-קרב הפנדלים היה אמורוס לבועט הראשון של קבוצתו, אך הבעיטה שלו נהדפה על ידי שוער הכוכב האדום. לאחר שלא נרשמו יותר החטאות בדו-קרב הפנדלים, הפסידה קבוצתו את התואר.
אמורוס היה שחקן מפתח בהגנת הקבוצה גם בשתי העונות הבאות, שהסתיימו שתיהן בזכייה באליפות. בשתיהן סיימה קבוצת האם של אמורוס, מונקו, במקום השני. בעונת הייתה מרסיי לקבוצה הצרפתית הראשונה בהיסטוריה שזוכה באליפות אירופה. אמורוס נטל חלק פעיל בכל שלבי העונה האירופית של קבוצתו, אך לא שותף במשחק הגמר בו ניצחה מרסיי 1-0 את מילאן. עונה אחר כך אמורוס כבר היה לשחקן מחליף ורשם 12 הופעות ליגה בלבד. מרסיי אמנם סיימה את העונה במקום הראשון, אך האליפות נשללה ממנה בעקבות חשיפת פרשת שחיתות ושוחד בה הייתה מעורבת.
לקראת עונת עבר אמורוס לאולימפיק ליון. הוא שיחק במדיה במשך שתי עונות, בהן היה שחקן קבוע בהגנת הקבוצה. בעונת חזר למרסיי, ששיחקה אז בליגת המשנה בעקבות אותה פרשת שחיתות, לעונה שבסיומה פרש ממשחק פעיל בגיל 34.
נבחרת צרפת.
אמורוס זומן לראשונה לסגל נבחרת צרפת על ידי המאמן מישל הידלגו בגיל צעיר יחסית. הוא רשם את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת ב-23 בפברואר 1982, 21 ימים בלבד לאחר יום הולדתו ה-20, כשפתח בהרכב צרפת בניצחון 2-0 על במשחק ידידות בפארק דה פראנס.
אמורוס שמר על מקומו בסגל וזומן על ידי הידלגו לטורניר מונדיאל 1982 בספרד. הוא לא שותף בהפסד של צרפת 3-1 ל בפתיחת שלב הבתים, אך שיחק לאורך כל שני המשחקים הנותרים בשלב זה, בהם ניצחה צרפת 4-1 את וסיימה בשוויון 1-1 עם . אמנם, בשני משחקים אלו ספג אמורוס כרטיס צהוב, ולכן החמיץ את הניצחון 1-0 על בפתיחת שלב הבתים השני. הוא חזר להרכב בניצחונה של צרפת 4-1 על , שהעלה אותה לשלב חצי הגמר, שם פגשה את . אמורוס פתח בהרכב, וחצי דקה לסיום תוספת הזמן, במצב של 1-1, כמעט והעלה את קבוצתו לגמר, אך כדור שלו פגע בקורת השער והמשחק עבר להארכה. גם ההארכה הסתיימה בשוויון, 3-3, והמשחק עבר להכרעה בדו-קרב פנדלים. אמורוס, הבועט השני של צרפת בדו-קרב, אמנם כבש, אך נבחרתו הפסידה בדו-קרב ולא הצליחה להעפיל לגמר. אמורוס פתח פעם נוספת בהרכב כשנבחרתו הפסידה 3-2 ל במשחק על המקום השלישי, וסיים עם נבחרתו במקום הרביעי. הוא שיחק חמישה משחקים מלאים מתוך השבעה של צרפת בטורניר, ונבחר לשחקן הצעיר המצטיין של הטורניר.
אמורוס זומן על ידי הידלגו לסגל צרפת גם לטורניר יורו 1984 הביתי. אמורוס עלה בהרכב במשחק הפתיחה של צרפת בטורניר, מול . בדקה ה-87 הוא תוקל בעוצמה מאחור על ידי ייספר אולסן. בתגובה, נגח אמורוס בפניו של אולסן והורחק בכרטיס אדום ישיר. הוא הורחק בעקבות האירוע לשלושה משחקים, ולכן החמיץ את שני משחקיה הנותרים של צרפת בשלב הבתים, וכן את שלב החצי הגמר. הוא עלה כמחליף בדקה ה-73 של משחק הגמר מול , שהסתיים בניצחונה של צרפת 2-0 ובזכייה בתואר אלופת אירופה.