אנדרסון התגוררה בבירמינגהם, שם המשיכה לנהל את דירות פיירמונט עד למותה בגיל 87. במותה, אנדרסון הייתה החברה הוותיקה ביותר של הכנסייה הפרסביטריאנית של דרום היילנד. היא מתה בבית הקיץ שלה במונטיגל, טנסי. הלוויה שלה נערכה בדרום היילנד והיא נקברה בבית הקברות אלמווד.
מורשת.
בשנת 2011 היא נכנסה להיכל התהילה הלאומי לממציאים.
תרז סיטה-בלה
תרז סיטה-בלה (בצרפתית: Thérèse Sita-Bella; 1933-27 בפברואר 2006), הייתה במאית קולנוע קמרונית, האישה הראשונה שהייתה ליוצרת סרטים באפריקה ובקמרון.
ביוגרפיה.
תרז בלה מבידה נולדה לשבט הבטי בדרום הקמרוני, והתחנכה בידי מיסיונרים קתולים. בשנות ה-1950, לאחר קבלת תואר ראשון ממוסד בעיר יאונדה, היא נסעה לפריז על מנת להמשיך את לימודיה. היה זה בצרפת שפיתחה עניין בעיתונאות ובקולנוע.
ב-1955, סיטה-בלה, כפי שנודעה, התחילה את הקריירה שלה בתור עיתונאית, האישה הראשונה לעסוק במקצוע זה בקמרון. היא כתבה על התנועה לעצמאות ואחר קום קמרון העצמאית, על דרכה של המדינה הצעירה. מאוחר יותר, בשנת 1963, סיטה-בלה הייתה לאישה הראשונה לייצר סרטים בקמרון ובכל אפריקה (שמדרום לסהרה). בין 1964–1965, סיטה-בלה עבדה בצרפת בעיתון הצרפתי "La Vie Africane", שהיא הייתה מייסדת שופתה שלו. כשחזרה לקמרון ב-1967, היא הצטרפה למשרד המידע של ממשלת קמרון, והייתה לסגנית שר המידע.
בין הישגיה האחרים של סיטה-בלה: היא הייתה לטייסת הראשונה בקמרון, מחברת ספרים, גיטריסטית ודוגמנית. אך בערוב ימיה, לא קיבלה סיטה-בלה יחס של נכס לאומי, אלא ההפך - היא חייתה בעוני מרוד, ואפילו נזרקה מדירתה הקטנה כאשר חלתה בסרטן, ונאלצה לגור במוסד לקשישים בניהול נזירות קתוליות. היא לא הייתה דמות ידועה בארצה בתקופה זו, עד שהתקשורת סיקרה את מותה, והייתה הכרה ציבורית במעמדה כסמל לאומי. היסטוריונים מציינים שגישה זו, במיוחד כלפי נשים חלוציות בתחום, אינה נדירה, ורבות מהנשים הראשונות בקולנוע פחות זכורות ועבודתן פחות נלמדת מאשר עמיתיהן הגברים. בעת מותה, עבדה על ספר, שמעולם לא ראה אור.
"Tam Tam à Paris".
בשנת 1963, ביימה סיטה-בלה את הסרט התיעודי "Tam Tam à Paris", אשר עוקב אחר האנסמבל הקמרוני הלאומי במהלך סיבוב הופעות בפריז. הסרט נחשב לסרט הראשון מאת אישה מאפריקה שמדרום לסהרה. ב-1969, "Tam Tam à Paris" השתתף בפסטיבל "שבוע של קולנוע אפריקאי" הראשון, הפסטיבל אשר מאוחר יותר נודע בתור FESPACO.
סיטה-בלה נחשבה לפורצת דרך, ואחת מקומץ נשים שעבדו בתעשיית הקולנוע אשר הייתה כמעט כולה בשליטת גברים. היא התייחסה למקומן של נשים בתעשייה זו בשנות ה-1970:
מותה.
ב-27 בפברואר 2006, סיטה-בלה נפטרה בבית חולים ביאונדה מסרטן המעי הגס. סיטה-בלה נקברה בבית העלמין מבוליה שביאונדה.
מורשת.
אולם סיטה בלה לקולנוע במרכז התרבות של קמרון נקרא על שמה.
טניה גוטמן
טניה גוטמן (בגרמנית: Tanja Gutmann; נולדה ב-3 באפריל 1977) היא שחקנית ודוגמנית שווייצרית.
ביוגרפיה.
גוטמן נולדה בעיירה ארברג שבקנטון ברן, היא זכתה בתחרות מיס שווייץ לשנת 1997. השתתפה כנציגה השווייצרית במיס עולם 1997 ומיס תבל 1998.
היא למדה בבית הספר האירופאי למשחק (European Film Actor School) שבציריך.
בשנת 2004 שיחקה תפקיד משנה בסרט הטלוויזיה "Kalter Frühling" העוסק בבת למשפחה מבוססת הנזרקת מביתה ומדרדרת לעולם העוני, באותה שנה הופיעה גם בפרק של קומדיית המצבים "Um Himmels Willen"המשודרת ב-ARD.
ב-2006 שיחקה במספר הפקות לטלוויזיה, בין היתר הופיעה בסדרה "רוזמונד פילצ'ר" המבוססת על יצירותיה של הסופרת באותו שם, היא שיחקה תפקיד קבוע בסדרה "Zwei Engel für Amor" של ערוץ Das Erste.
בשנת 2012 הנחתה את תוכנית המגזין "Die HolidayChecker" בערוץ Sat.1. היא הייתה מנחה של תוכנית רדיו ביחד עם רנצו בלומנטל.
שטף דם בשד
שטף דם בשד (באנגלית: Breast hematoma) היא תופעה של הצטברות דם בשד. שטף הדם נגרם כתוצאה מדימום פנימי, אשר יכול להיווצר מטראומה גופנית (ניתוח או מכה בשד), או ללא קשר לטראומה.
תסמינים.
תסמיני שטף דם בשד הם:
התסמינים יכולים להיות דומים לתסמיני שד פיברוציסטי (Fibrocystic breast changes).
גורמים.
שטף דם יכול להיגרם כתוצאה ממכה טראומטית לחזה, לדוגמה מספורט או מתאונת דרכים.
בנוסף, שטף דם יכול להיגרם כתוצאה מניתוח חזה, בדרך כלל כתוצאה מדימום בתוך השד לאחר סיום ניתוח. הדימום יכול לקרות מיד לאחר תחילת הניתוח או כמה ימים לאחר הניתוח. ניתוחי החזה יכולים להיות ניתוחים קוסמטיים (לדוגמה הגדלת חזה או הקטנת חזה) או ניתוחים לא קוסמטיים (לדוגמה הסרת גושים או כריתת שד).
לרוב, שטפי דם בחזה קורים כתוצאה מלקיחת ביופסיה.
לעיתים נדירות, שטפי הדם נגרמים ללא התערבות, כתוצאה מקריעה של כלי דם בחזה בייחוד אצל אנשים בעלי בעיות בקרישיות דם () או נשים שלוקחות מדללי דם תקופה ארוכה כמו אספרין ואיבופרופן.
אבחנה.
בהמטומה בשד צריך להתחשב בהיסטוריית המטופל כדי לבצע אבחנה מתאימה.
כאשר יש נפיחות לאחר ניתוח בשד או ביופסית שאיבת מחט,  נהוג לבצע אולטראסאונד שד על מנת להבחין בין המטומה לבין סיבוכי ניתוח אפשרים אחרים, כמו אבצס (מורסה) או סרומה.
המטומה שהתפתחה לאחרונה אפשר בדרך כלל לאבחן באמצעות ממוגרפיה, או בMRI (דימות תהודה מגנטית). אם קיים חשד לסרטן השד, ההבחנה בניהם תתבצע באמצעות ביופסיה בשד.
פתופיזיולוגיה.
שטפי דם קטנים בשד יכולים להחלים לבד אחרי מספר ימים או שבועות באמצעות ספיגה מחדש של הדם. שטפי דם גדולים בעלי סיכוי גבוה יותר ליצירת דלקת או לפיבוריזיס (לייפת). שטפי דם עלולים לגרום לחוסר בפיגמנט, דלקת או חום. בתהליך ההחלמה, ההמטומה עלולה ליצור רקמה צלקתית או סרומה.
שטפי דם כתוצאה מניתוח יכולים לעכב את ההחלמה ובכך להשפיע על התוצאה הקוסמטית. בנוסף שטפי דם בשד הם אחד מגורמי סיכון לזיהומים באזור הניתוח.
קיימות ראיות שמצביעות על כך שאחרי ניתוח הגדלת חזה, נוכחות שטפי דם בשד מגבירה את הסיכון לפיתוח התכווצות קופסית () תופעה המתבטאת באי סימטריה בחזה.
בבדיקת הממוגרפיה, רקמת הצלקת הנגרמת משטף הדם יכולה להיות מאובחנת באופן שגוי כרקמת גידול, במיוחד בשנים הראשונות אחרי הניתוח.
בסופו של דבר נמק שומן () עלול להיווצר באזור.
טיפול.
שטפי דם קטנים בחזה אינם מורגשים כמעט בכלל ואינם נצרכים ברוב המקרים טיפול רפואי כדוגמת אולטראסאונד שבדרך כלל משמש למעקב אחרי הרזולוציה של השטף דם.
שטפי דם גדולים, כאלה שאינם מתכווצים עם הזמן או אשר גורמים לאי נוחות צריכים לעבור ניקוז. שטף דם לאחר ניתוח לכריתת גידול ממאיר בשד צריך לעבור ניקוז מכיוון ששטף דם שנוצר לאחר הקרנות אינו יכול להיעלם ללא פעולה זו. שטפי דם גדולים יכולים להתנקז בעזרת שאיבת מחט או במקרים נדרים, בניתוח פתוח לניקוז השטף דם.
הקטנת שפתי הפות
הקטנת שפתי הפות הוא ניתוח וגינופלסטי לשינוי קפלי העור סביב הפות. הניתוח יכול להתבצע על השפתיים החיצוניות הגדולות , או השפתיים הקטנות הפנימיות . באמצעות הליך זה ניתן לשנות את גודל או צורת השפתיים, או לתקן את אי-הסימטריה ביניהן.
גודל הלביות.
החלקים החיצוניים של איבר המין הנשי נקראים בשם הכולל "פות" וכוללים את השפתיים החיצוניות, את השפתיים הפנימיות, את הדגדגן, את השופכה ואת הנרתיק. הגודל, הצורה והצבע של השפתיים הפנימיות משתנה מאישה לאישה והן עשויות להיות גלויות או מוסתרות על ידי השפתיים החיצוניות. בנוסף, גודל השפתיים עשוי להשתנות בעקבות לידה, עגיל (פירסינג) באיבר המין ואסימטריה ואף לגדול פי 2 או 3 מגודלן הרגיל בזמן עוררות מינית.
ניתוח.
קהל יעד.
קהל היעד של הניתוח הוא נשים המבקשות הקטנה ועיצוב שפתי הפות. לעיתים, הצורך יעלה בעקבות א-סימטריה בין צד ימין לצד שמאל אם כי לרוב מדובר במצב בו השפתיים הקטנות תלויות מעבר לשפתיים הגדולות (שפתיים חיצוניות). בנוסף, נשים החשות בנפיחות מגושמת במכנסיים או בבגד הים במיוחד כשמדובר בלבוש הדוק או חושפני מהוות קהל יעד נוסף לניתוח. קבוצה נוספת הן ספורטאיות שהמתלוננות על 'שפשוף' באזור למשל בזמן רכיבה על אופניים או ריצה. אצל נשים רבות הבעיה גורמת לדמוי עצמי נמוך ותיסכול שיכול להביא בהמשך לירידה בחשק מיני, הימנעות ממין אוראלי או קיום יחסים בחושך בלבד.
על מנת למטב את תוצאות הניתוח ויכולת הריפוי לאחריו, נשים מעשנות אשר לא מעוניינות להפסיק, זמנית או תמידית, לרוב יומלצו שלא לעבור את הניתוח. כמו כן, נשים אשר בעלות ציפיות שאינן ריאליות בקשר למראה התוצאה הסופית, עשויות גם הן להיות פסולות מניתוח להקטנת שפתי הפות.
דוויסון את אל כותב כי לא צריך לבצע את הניתוח כאשר הפציינטית נמצאת בווסת על מנת להפחית השפעות הורמנאליות ועליית סיכונים עקב זיהומים.
הרדמה.
ניתן לבצע את הניתוח להקטנת שפתי הפות תחת הרדמה מקומית, הרדמה מודעת או הרדמה כללית, כניתוח בודד, או כניתוח משולב עם ניתוח גניקולוגי או קוסמטי אחר.
הליך.