רצים יכולים לחוות תחושה של אופוריה. באמצעות שימוש בסורק PET ושאלון מצב רוח, מחקר אחד הראה כי רצים הפגינו רמות גבוהות של אנדרופינים אשר נקשרו לרצפטורים אופיואידים במספר אזורים במוח, בעיקר באזורים הקדמיים המעורבים עם רגשות חיוביים. מניתוח המחקר עלה כי רמת האופוריה הסובייקטיבית של רץ בודד התכתבה ישירות עם רמת פעילות האנדרופינים שהתרחשה בתוך המוח. יחד עם זאת, לא הוכח במחקר זה כי שחרור האנדרופין היה האחראי הבלעדי לחוויית אופוריה בקרב רצים, אך זה הוכר כגורם תורם משמעותי לתחושת אופוריה. למעשה, אנדרופינים משחקים תפקיד במערכת הגמול שעשויה לגרום להתמכרות כימית עקב פעילות גופנית עקבית.
אופוריה הנגרמת ממוזיקה.
אופורית מוזיקה היא מצב של אופוריה אליו אדם מגיע בזמן שמיעת מוזיקה. למעשה, המוזיקה מובילה את האדם למצב של טרנס; תחושת ריחוף או סיבוב. האדם עשוי לראות או אף להרגיש קול. בנוסף, תחושת אופוריה זו יכולה להוביל לדחף בלתי נשלט לרקוד. ידוע כי תחושה מסוג זה יכולה להיגרם כתוצאה משימוש בקנאביס, אקסטזי ושאר הסמים הפסיכואקטיביים. חוקרים בתחום טוענים כי ניתן להציג מצב אופורי זה על ידי שימוש בהקלטה של גלי המוח שהתקבלו באמצעות סורק EEG.
שריון לוחות גותי
שריון לוחות גותי הוא שריון לוחות מלא מפלדה שיוצר בנסיכויות גרמניה ובקיסרות הרומית הקדושה בימי הביניים הגותיים במאה ה-15. השריון סיפק הגנה הקפית טובה מאוד לאביר וכיסה את כל חלקי גופו, והיה אחד השריונות הטובים ביותר בתקופתו. השריונות הגותים היו נפוצים בעיקר באזור גרמניה, אך מאוחר יותר מאפיינים גותיים התפשטו גם לצפון איטליה ולדרום אנגליה.
השריונות הגותיים יוצרו במאה ה-15 והגיעו לשיאם ב-1480 בערך, אז נחשבו לטובים באירופה. השריונות הגותיים, ובפרט אלה שיוצרו תחת הנהגתו של הקיסר מקסימיליאן הראשון דוגמו בקימורים ורכסים (fluting) בצורת מניפה שהגבירו את חוזק המבנה של השריון והסיטו חצים מפגיעה בנקודות חשובות. לוחות השריון חפפו זה על זה ואפשרו לאביר הלובש את השריון תנועה וניידות מלאה, כולל טיפוס על סוס וריצה עם השריון. בנוסף ללוחות הפלדה שחפפו בחלקם כלל השריון מעילי שרשראות שסיפקו הגנה נוספת באזור הכתפיים, המפרקים והמפשעה.
הקסדה הגותית, שנקראת Gothic Sallet או פשוט Sallet, אופיינה במגן פנים מחודד ותיתורה מוארכת ומחודדת שהגנה על העורף (תמונה של קסדה גותית פשוטה). עיצוב זה הקנה לקסדה מראה "גותי" (בדומה לקתדרלות הגותיות). כדי להגן על הסנטר והצוואר נועד לוח שריון מעוצב בשם Bevor שנלבש מעל ללוח החזה ומעליו נלבשה הקסדה.
המבנה של השריון הגותי היה חד ו"קוצני". מבנה זה שירת הן מטרות מעשיות (הגנה) והן מטרות עיצוביות וסגנוניות בהשראת האמנות הגותית ואופנת הלבוש של שלהי ימי הביניים. לדוגמה: מגפי השריון, ה-sabaton, כללו קצוות מוארכים ומחודדים, בחיקוי אופנת המגפיים של אותה תקופה. שריונות ששימשו למצעדים וטקסים קושטו גם בדוגמאות חריטה ופיתוחי מתכת העשויים ממתכות יקרות כגון זהב.
במאה ה-16, בעקבות השפעה של האסכולה האיטלקית, התפתח השריון הגותי לשריון מסגנון Maximilian שבו הקימורים והרכסים היו צרים ובקווים מקבילים זה לזה (תמונה 1, תמונה 2). השריון הושפע מאסכולת מילאן ומבנה השריון עצמו היה יותר מעוגל מאשר השריון הגותי.
מבחינה צבאית, שריון הלוחות הגותי סיפק הגנה טובה מאוד ללוחם העוטה אותו. מכות וחיתוכי חרב רגילים לא חדרו אותו והוא היה חדיר לחצים רק בטווח קצר ורק מול קשתות חזקות במיוחד (כגון קשת ארוכה או רובה קשת כבד). הגנתו של אביר בשריון לוחות גותי הייתה כה טובה עד שיכול היה להילחם בו-זמנית במספר יריבים משוריינים ולא משוריינים כאחד. כנגד שריון הלוחות פותחו כלי נשק דו-ידניים ייעודיים בהם נשקי מוט כגון גרזן-חנית, האלברד, בק דה קורבין ואלשפיס, וכן פטיש קרב, גרזן קרב דו-ידני כבד וחרב דו-ידנית. בנוסף נשאו הלוחמים פגיונות דקירה על מנת לדקור אביר משוריין שהופל על הקרקע בנקודות התורפה של השריון (כגון חריצי העיניים בקסדה, בית השחי והמפשעה).
חול המועד פסח
אפיפני
שמואל ארד
שמואל (שמוליק) ארד (24 בפברואר 1947 - 22 בנובמבר 2003) היה אלוף בצה"ל. כיהן בין היתר כמפקד חטיבת הצנחנים, כמפקד עוצבת האש, כקצין חי"ר וצנחנים ראשי, כראש חטיבת המבצעים וכמפקד פיקוד העורף. לאחר שירותו הצבאי כיהן בין היתר כמנכ"ל התאחדות הקבלנים והבונים בישראל, כחבר מועצת עיריית חיפה וכדירקטור בחברות שונות.
קורות חייו.
ארד נולד ב-1947 בחיפה כשמואל קופרארד, והוא בוגר הפנימייה הצבאית שליד בית הספר הריאלי. הוא התגייס לצה"ל ב-1965 והתנדב לצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם והשתתף בפעילות מבצעית במסגרת הגדוד והחטיבה. לאחר מכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. במלחמת ששת הימים (יוני 1967) היה מ"מ בגדוד שלחם בסיני וברמת הגולן. לאחר המלחמה הגיע לגדוד 890 ("אפעה"), שימש בתחילה כקצין-מבצעים גדודי ומאוחר יותר כמפקד הפלוגה המסייעת. בתפקיד זה שימש במהלך מלחמת ההתשה בחזית התעלה. בינואר 1971, השתתף כאחד ממפקדי הכוחות, בפשיטת צה"ל ללבנון במבצע ברדס 20.
בשנת 1972, כאשר מונה יצחק מרדכי למפקד הגדוד, מונה ארד לסגנו. זמן קצר טרם פרוץ מלחמת יום הכיפורים (אוקטובר 1973) סיים ארד את תפקידו כסמג"ד ויצא לקורס פו"ם. במהלך המלחמה קיבל את הפיקוד על כוח עצמאי, שכונה ברשת הקשר כוח שמוליק, ומנה שתי פלוגות צנחנים – האחת מגדוד 202, בפיקוד רפי צוקר, והשנייה פלוגה ו' מגדוד 890 בפיקודו של דני גונן. הכוח לחם תחת פיקוד חטיבה 14, בפיקוד אל"ם (לימים אלוף) אמנון רשף, בקרב על פתיחת ציר "טרטור" וחילץ את לוחמי השריון הפצועים מן המארב המצרי בצומת הצירים "לקסיקון" ו-"טרטור". כמו כן פיקד ארד על הכוח בקרב החווה הסינית, וכן צלח את התעלה במסגרת חטיבה 14 (באוגדה 143, אוגדתו של אריאל שרון) ולחם הן בקרב מתחם אורחה והן בטיהור החיץ החקלאי. לאחר המלחמה, בשנת 1974, הועלה ארד לדרגת סא"ל וקיבל את הפיקוד על גדוד הצנחנים 202 ("צפע"), ושימש בתפקיד זה גם במהלך מבצע יונתן (יולי 1976), שם פיקד על כוח מן הגדוד שתפקידו לכבוש את בית הנתיבות החדש. לאחר-מכן מונה לתפקיד קצין האג"ם במפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי, בו שימש במהלך מבצע ליטני (מרץ 1978).
בשנת 1980 הועלה ארד לדרגת אל"ם ומונה לפקד על חטיבת כרמלי. ב-1981 קיבל את הפיקוד על בית הספר לקצינים של צה"ל (בה"ד 1), ופיקד עליו עד 1982. במבצע שלום הגליל (יוני 1982) היה ארד מפקדה של חטיבת בה"ד 1 שלחמה בגזרה המזרחית נגד צבא סוריה וארגוני המחבלים והשתתפה בקרבות לכיבוש ביירות. בשלהי המבצע (ספטמבר 1982) מונה ארד למפקד חטיבת הצנחנים. ב-1984, עם סיום תפקידו כמח"ט הצנחנים, עבר ארד הסבה לשריון, הועלה לדרגת תא"ל וקיבל את הפיקוד על אוגדת צנחנים ("עוצבת האש"). בנובמבר 1985 מונה לקצין חי"ר וצנחנים ראשי (קחצ"ר). במסגרת תפקיד זה היה ארד אחראי על היחידות המיוחדות של צה"ל, ופיתח את תורת הלחימה נגד טרור במקביל לפרוץ האינתיפאדה הראשונה (דצמבר 1987). ב-1989 קיבל ארד את הפיקוד על אוגדה משוריינת, וב-1991 מונה לראש חטיבת המבצעים במטכ"ל. בשנת 1992, נכח ארד, מתוקף תפקידו כרח"ט מבצעים, תרגיל מודל למבצע שיח אטד, התנקשות בנשיא עיראק, סדאם חוסיין, באמצעות טיל תמוז. במהלך תרגיל מודל למבצע, התרחשה תאונה קטלנית בתוצאותיה, כאשר אחד ממשתתפי התרגיל שיגר טיל לעבר מבנה מאויש; הטילים היו אמורים להיות משוגרים רק בחלק השני וה"רטוב" של התרגיל, בו המבנה תוכנן להיות ריק. מפגיעת הטילים נהרגו חמישה חיילים ונפצעו חמישה נוספים. ארד מיהר למקום האירוע, עזר במתן עזרה ראשונה לפצועים ובארגון הפינוי לבתי החולים.
באוגוסט 1994 הועלה ארד לדרגת אלוף, ומונה למפקד פיקוד העורף. הוא שימש בתפקיד זה עד ספטמבר 1997, אז פרש מצה"ל לאחר 32 שנות שירות.
ארד הוא בוגר קורס מפקדי פלוגות, בית הספר לפיקוד ולמטה (קורס פו"ם), מכללת הצבא הבריטי לפיקוד ומטה בקימברלי וקורס מפקדי אוגדות. כמו כן, הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה ולימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב.
עם פרישתו מצה"ל מונה ארד למנכ"ל התאחדות הקבלנים והבונים בישראל בע"מ, ושימש בתפקיד זה במהלך השנים 1997–2001. במקביל, שימש חבר דירקטוריון באל על, רפא"ל ובנק הפועלים. כמו כן היה חבר בוועדת המינויים העליונה של ממשלת ישראל למינויים בכירים, ויו"ר עמותת הצנחנים. ב-2003 התמודד ארד בבחירות לראשות עיריית חיפה מטעם מפלגות הליכוד ועם אחד, אולם הפסיד למועמד מפלגת שינוי ורשימת הירוקים המקומית יונה יהב (שפרש לצורך ההתמודדות ממפלגת העבודה). הוא היה חבר מועצת העירייה וראש ועדת הכספים. ביום שבת, ה-22 בנובמבר 2003, נפטר שמואל ארד בביתו, מדום לב. הוא השאיר אחריו אישה, שלומית, ושלושה ילדים. על שמו של האלוף שמואל ארד נקרא גשר במחלף חיפה דרום, המחבר בין כביש 2 לכניסה המערבית של מנהרות הכרמל.
תחושה
תחושה היא חוויה הנוצרת באמצעות גרייה של אחד החושים או של מערכת החישה ומהווה למעשה נתון (קלט) חושי. הנתון החושי יכול להתייחס למצבים בתוך הגוף (כאב, עייפות, רעב וכו׳) או מחוצה לו (ריחות, צלילים, טעמים, אור וכו׳).
לפי גישת הסטרוקטורליזם של טיצ'נר (Titchener) התחושה היא אחד משלושת המרכיבים הבסיסיים (לצד רגשות ודימויים) של ההכרה. טיצ'נר זיהה לבסוף אלפים מאלה שהוא העריך בתור חוויות חושיות ראשוניות, בלתי אמצעיות ובכללן צבעים, טונים, חום, קור, לחץ וכיוצא בזה.
בשפת היומיום, המילה תחושה משמשת להתייחסות לדברים שאינם תחושות, כגון רגשות, מחשבות וצרכים.
הבחנה בין תחושה לרגש.