היו חילות אוויר שזקפו לזכות הטייסים הפלה גם כאשר השמידו מטוסים על הקרקע. כך נהגו בכמה פיקודים של חיל האוויר האמריקני במלחמת העולם השנייה. בחילות האוויר של ברית המועצות ושל האימפריה היפנית באותה מלחמה נהגו לחלק בין הפלות של טייסים בודדים, שנזקפו לזכותם האישית, ובין הפלות משותפות, שנזקפו לטובת הטייסת כולה. הצי הקיסרי היפני הפסיק ב-1943 לזקוף ניצחונות לזכות טייסים בודדים, וניצחונות אלו נזקפו לטובת הטייסות. לעומתם, חיל האוויר של גרמניה הנאצית, הלופטוואפה, דגל בעיקרון של "טייס אחד, ניצחון אחד".
מצב ספק נוסף הוא כאשר מטוס האויב התרסק בעת הקרב, אך לא כתוצאה מירי של הטייס. דבר זה עלול לקרות בשל התמרונים החריפים המאפיינים את קרב האוויר. מקובל שהפלות כאלה נזקפות לזכות הטייסת.
אלופי הפלות ייחודיים.
בחיל האוויר הרוסי אלוף ההפלות הראשון היה הטייס אלכסנדר קזאקוב שהפיל במלחמת העולם הראשונה 17 מטוסי אויב. במהלך שלוש שנות המלחמה, קזאקוב הפיל באופן אישי 17 ובקרבות קבוצתיים 15 מטוסי אויב נוספים והוכר כטייס הקרב הרוסי היעיל ביותר במהלך המלחמה. כמה פרסומים מצביעים על כך שהוא הפיל 32 מטוסים באופן אישי, אבל ככל הנראה מחבריהם משלבים את הניצחונות האישיים והקבוצתיים של קזאקוב.
בחיל האוויר הסובייטי הטייסת היהודיה לידיה ליטבק הפילה 12 מטוסי קרב גרמניים, וקטיה בודנובה הפילה 11. בנוסף, איוואן קוז'דוב הוכתר לאלוף הפלות אחרי שהפיל 64 מטוסי אויב.
הטייס הצרפתי פייר לה גלואה הפיל ארבעה מטוסים גרמניים, שבעה מטוסים איטלקיים ושבעה מטוסים בריטיים; את האחרונים הפיל כאשר היה טייס בשירות חיל האוויר של צרפת של וישי. אף טייס אחר לא הפיל מגוון כזה של מטוסים.
רוב ההפלות נזקפו לזכותם של טייסים, אך גם לזכותם של מקלענים ואנשי צוות אחרים שהשתתפו בהפלות. כמה מהם אף עוטרו בעיטורים לאור הצלחתם.
אלוף ביום אחד.
התואר "אלוף ביום אחד" (Ace in a Day) ניתן לטייס שהפיל חמישה מטוסי אויב ויותר ביום אחד. הראשונים שזכו לתואר זה היו טייס ומקלען מחיל האוויר של האימפריה האוסטרו-הונגרית, שהפילו חמישה מטוסים איטלקיים ביום אחד, 22 באוגוסט 1916. פריץ אוטו ברנרט, אלוף הפלות גרמני באותה מלחמה, הפיל חמישה מטוסי אויב תוך 20 דקות, ב-24 באפריל 1917. ברנרט היה ממושקף ולמעשה משותק ביד אחת, מה שעושה את ההישג גדול בהרבה.
ההישג הגדול ביותר לאלוף הפלות ביום אחד הוא זה של טייס הלופטוואפה האנס יואכים מרסיי, שהפיל 17 מטוסי אויב בשלוש גיחות ביום אחד, ב-1 בספטמבר 1942, בשמי צפון אפריקה. טייסים רבים בלופטוואפה טענו להישג כזה, בעיקר בחזית המזרחית. מנגד זכו 68 טייסים של ארצות הברית, מן הצי ומצבא ארצות הברית לאישור על ביצוע הישג זה.
אלופי הפלות עיקריים במלחמת העולם השנייה (1939–1945).
עשרות טייסים גרמניים ואף מעבר לכך השיגו מעל מאה הפלות של מטוסי בעלות הברית. זאת, לעומת אלופי ההפלות של בעלות הברית שלזכותם נזקפו לכל היותר כמה עשרות מטוסי אויב. הבדל זה נבע משתי סיבות עיקריות: ראשית, בשלבים מסוימים של המלחמה (בעיקר בשלבים הראשונים של מבצע ברברוסה, בחודשי הקיץ של 1941) היו מטוסי בעלות הברית, בעיקר אלה של חיל האוויר הסובייטי, מיושנים ונחותים לגמרי מול המטוסים הגרמניים; הטייסים הגרמניים השיגו מאות רבות של ניצחונות אוויריים ללא קושי. שנית, היה הבדל מהותי בשירותם של הטייסים הגרמניים מול יריביהם מבעלות הברית: טייסים גרמניים טסו שוב ושוב, לעיתים יותר מאלף גיחות, וטיסותיהם הופסקו רק אם נהרגו, נשבו או נפצעו. טייסי בעלות הברית, לעומתם, הועברו לאחר כמה עשרות גיחות לתפקידים פיקודיים שבהם טסו פחות, או לתפקידי הדרכה בהם חלקו את ניסיונם העשיר.
סיבות נוספות שניתן למנות להבדלים במספרי הפלות נעוצות ברמה מקצועית גבוהה יותר עקב אימון נרחב יותר: טייסי קרב גרמנים גם לאחר שהוצבו ביחידה קרבית טסו לצד טייסים מקצועיים (לרוב מפקדים בטייסת או הלהק) וזכו כך לחניכה בשדה הקרב. בנוסף בלופטוואפה הגרמני היה מעין פולחן אישיות סביב טייסי קרב מוצלחים במיוחד, עד כדי כך שבהתקלות עם מטוסי אויב, טייסי המבנה נשארו מאחור כדי לצפות ביכולות הלחימה של האלוף - וכך במקום שמספר ההפלות יתחלק בין הטייסים, אלופי הפלות נטו לזכות בעוד ועוד הפלות.
בשל כך הגיעו טייסי בעלות הברית, כאמור, רק לכמה עשרות ניצחונות אישיים, בעוד טייסי מדינות הציר זכו למאות ניצחונות.
להלן כמה מאלופי הטיסה הבולטים במלחמת העולם השנייה, מן המדינות השונות.
אלופי הפלות בעידן הסילון.
מלחמת קוריאה.
שני הצדדים במלחמת קוריאה טענו לניצחונות אוויריים רבים, אם כי הסובייטים שניסו לשמור על מערבותם בסוד לא פרסמו נתונים. כמו כן טענות מצד הסינים וקוריאה הצפונית לרוב לא קיבלו יחס. בשל זאת יחס ההפלות שארצות הברית טענה לו (10:1 לטובתם) הפך למספר הרשמי ולמעין מיתוס במערב. לאחר התפרקות ברית המועצות ופתיחת הארכיבים שלה החלו מחקרים מעמיקים במעורבות הסובייטית במלחמה וכן החלו לבחון מחדש את הטענות של כל הצדדים.
רשמית ארצות הברית טענה להפלה של 950 כלי טיס, כ-305 הפלות (כ-38 אחוז מסך ההפלות) נרשמו על ידי 39 טייסים. מרבית ההפלות התבצעו על ידי מטוסי F-86 סייבר ומרבית המטוסים המופלים היו מטוסי מיג-15. וביניהם על פי הרישומים האמריקאים הציגו יחס הפלות של 1 ל-10 לטובת הסייבר.
הרישומים של ברית המועצות הצביעו על 1,097 הפלות. הסינים טענו ל-330 הפלות סך הכל. הצפון קוריאנים רשמית טוענים להפלתם של 5,729 כלי טיס, אולם אין אפשרות לדלות מידע אמין לגבי קוריאה הצפונית.
רישומי ההפלות של כל הצדדים הם לעיתים קרובות לא אמינים, בעוד הכוחות הקומוניסטיים נאלצו להקשות את נוהלי התחקור של כל הפלה והפלה תוך חקירה של אזור ההתרסקות, ראיונות של עדי ראייה, חקירת שבויים וכדומה, הרי שכוחות האו"ם שנחשבים לאמינים יותר, לרוב לא יכלו לתחקר הפלות באותה הרמה המחמירה שכן רוב הפלותיהם קרו מעל שטח בשליטת אויב, ולרוב סרט הטיסה ועדות הטייסים היו הפרטים היחידים שהיו זמינים להם. בגלל חוסר האמינות של הטענות להפלות מכל הצדדים הכלי המיטבי לבחינת תוצאות קרבות האוויר הם רישומי האבדות של כל הצדדים.
אם לא מתחשבים בקוריאה הצפונית, ואם מקבלים את הרישומים של האבדות של הרוסים, האמריקנים והסינים, עולה כי יחס ההפלות הכללי של מטוסי הסייבר מול מטוסי המיג-15 היה 1:5.835 לטובת הסייבר.
מלחמת וייטנאם ומלחמות אחרות במחצית השנייה של המאה ה-20.
להלן כמה מאלופי ההפלות הבולטים במלחמות שהתחוללו במחצית השנייה של המאה ה-20. חילות האוויר של הודו ושל פקיסטן טוענות לכמה אלופי הפלות נוספים במלחמת הודו-פקיסטן ב-1965. פקיסטן טוענת להפלת 104 מטוסים הודיים ולאובדן 19 משלה, ואילו הודו טוענת להפלת 73 מטוסים פקיסטניים ולאובדן 35 משלה. ישנן מעט מאוד מקורות נייטרליים לביסוס טענות אלו. פקיסטן טוענת עוד להישגים מול חיל האוויר הישראלי במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים, טענות המנוגדות לגמרי להיסטוריה הרשמית של חיל האוויר הישראלי.
אלופי הפלות בחיל האוויר הישראלי.
39 טייסים בחיל האוויר הישראלי הפילו מעל חמישה מטוסים. עשרה טייסים הפילו מעל 10 מטוסים. אלוף ההפלות הראשון של חיל האוויר הישראלי היה גיורא רום שזוכה בהפלתו החמישית ב-7 ביוני 1967, יומה השלישי של מלחמת ששת הימים. שיאן ההפלות בחיל האוויר, שהוא גם הטייס בעל מספר ההפלות הרב ביותר בקרבות אוויר במטוסי סילון, הוא תת-אלוף גיורא אבן שלזכותו 17 הפלות.
אלו אלופי ההפלות בחיל האוויר הישראלי, שהשיגו 10 הפלות ומעלה:
אלופי הפלות - מטוסים.
בנוסף לספירת הפלות עבור טייסים, נוהגים לספור גם את ההפלות שביצע כל מטוס קרב והללו מסומנות על דופן המטוס (לרוב בצורת רונדל חיל האוויר של המטוס שהופל).
מטוס מיראז' 3 מספר 159 של חיל האוויר הישראלי הפיל 13 מטוסים, וזהו שיא עולמי להפלת מטוסי סילון. מטוס F-16A נץ מספר 107 של חיל האוויר הישראלי הפיל 6.5 מטוסים, שיא עולמי עבור מטוס F-16.
קישורים חיצוניים.
ערכים בוויקיפדיה באנגלית בנושא זה:
קישורים אחרים:
אדוניהו
אבישג
כנר
כנר הוא אדם המנגן בכינור, כמקצוע או כתחביב.
כנר יכול לבצע נגינת סולו. אך התופעה הנפוצה יותר היא קבוצת כנרים, היוצרת מיזוג של צלילי הכינור השונים למעין קול אחד. כמעט בכל התזמורות נוכחים כנרים, כמעין בסיס קולי לתזמורת בשלמותה. בכל קבוצת כנרים כזו יש כנר מוביל המכונה "כנר ראשי".
כנרים ידועים גם בערים גדולות כקבצני רחובות, אשר מנגנים כדי להנעים את זמנם של עוברי האורח, על-מנת לזכות בנדבה.
לימודי נגינה בכינור.
בלימודי נגינה בכינור ניתן להתחיל בגיל צעיר מאוד, דוגמה לכך היא "שיטת סוזוקי" ללימוד נגינה בכינור עוד לפני לימודי קריאה וכתיבה. לימודים אלה נעשים באמצעות מורה פרטי, או בקבוצות בקונסרבטוריון. לימודי נגינה בכינור למתקדמים נערכים במסגרת אקדמיה למוזיקה.
בעולם כיום, שוררת תחרות גדולה בין הכנרים. כנרים רבים מטפחים את נגינתם על ידי אימון רב כבר מגיל צעיר.
כנרים מפורסמים.
במאה ה-19 בלטו כמה כנרים בעיקר ביכולותיהם הווירטואוזיות. מבין אלה ידועים במיוחד ניקולו פאגאניני והנריק וייניאבסקי. שניהם ידועים גם כמלחינים לכינור. האחרון הוא ממוצא יהודי.