הספר מתמקד במתח שבין צדק לבין שלום, ומזהיר מפני ראיית שלום וצדק כמוצרים משלימים בבחינת נס קפה וחלב. המחבר טוען שעבור שלום מוצדק לעשות פשרה, וזאת אף במחיר צדק. עם זאת יש להימנע בכל תנאי מפשרות רקובות, שאותן אין דבר העשוי להצדיק, גם לא פנייה בשם "הגנת הצורך".
עבודתו העכשווית.
ספר נוסף של מרגלית - פיתוח והרחבה של הרצאות ברטלסמן – עומד לצאת בהוצאת הרווארד ועניינו הוא בגידה פוליטית, אישית ודתית.
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
ווזאבה, מלך אקסום
ווזאבה (תחילת המאה ה -4) היה מלך אקסום. הוא ידוע בעיקר הודות למטבעות שטבע במהלך שלטונו. הוא היה המלך הראשון של אקסום שכתב על מטבעותיו בשפת הגעז והיחידי מבין מלכי אקסום שהשתמש בשפת הגעז על מטבעות הזהב שלו.
מואנרו-האי מציע, בהתבסס על מספר מטבעות שנמצאו שבהם דמותו של ווזאבה בצידו האחד המטבע ודמותו של אוסאנאס בצדו האחר, כי ייתכן שלמעשה שני המלכים היו שותפים בשלטון.
ארסנישווילי
גוגושווילי
הפפירוס של אני
הפפירוס של אני הוא פפירוס של ספר המתים, מתקופת השושלת ה-19 במצרים העתיקה. הפפירוס כתוב בכתב חרטומים.
לפי מסורת הדת המצרית, לאחר מותו, האדם עובר לעולם הבא ועובר סדרה של מבחנים ותלאות עד להגיעו למנוחה. כדי לעזור למת לצלוח את העולם הבא, נכתב ספר המכונה ספר המתים, שכלל לחשים ועצות שיעזרו לו. לכל אדם נכתבה גרסה אישית של ספר המתים על פפירוס, שנערך במיוחד לכבודו על ידי כהני הדת, נועד לשימושו הפרטי ונקבר יחד איתו. מכוון שעלות ומורכבות הכנת הפפירוס הייתה גבוהה מאוד באותם הימים, רק שכבות האליטה של החברה המצרית יכלה לרכוש לעצמה עותק אישי. ה'פפירוס של אני' היא גרסה של ספר המתים שנעשתה עבור אדם בשם 'אני', שהתגורר בעיר תבאי והיה פקיד בכיר בשלטון המצרי.
הפפירוס נרכש בשנת 1888 על ידי ארנסט וואליס באדג' בעבור אוסף המוזיאון הבריטי, שם שוכן הפפירוס עד היום. על מנת לשלוח את המגילה לאנגליה, חתך באדג' את המגילה, שאורכה כ-24 מטר, ל-37 גיליונות באורך אחיד ובכך פגם בה באופן משמעותי. כיום היא אחד מהמקורות השלמים והעיקריים ללמידה על ספר המתים שיש בידי החוקרים.
פפירוס אני
The New York Review of Books
The New York Review of Books (או NYREV או NYRB) הוא כתב עת דו-שבועי המכיל מאמרי ביקורת ספרות, תרבות, ונושאים אקטואליים המתרחשים בעיר ניו יורק. הוא יוצא מנקודת הנחה שסקירתם של ספרים חשובים היא כשלעצמה פעילות ספרותית חשובה. כתב העת אסקווייר מכנה אותו "כתב העת הספרותי-אינטלקטואלי החשוב ביותר בשפה האנגלית".
נכון לשנת 2007, כתב העת נמכר בכ-140,000 עותקים בקרוב. רוברט סילברס שימש כעורך כתב העת מאז היווסדו ב-1963, ביחד עם ברברה אפסטין, עד למותה ב-2006, ולאחר מכן שימש כעורך יחיד עד מותו במרץ 2017.
כתב העת מתאפיין בסגנון ונקודת ראות ייחודיים מאז היווסדו.
אותר פצציה
אוֹתָּר פָּצַצִיָּה (בגאורגית: ოთარ ფაცაცია; 15 במאי 1929 – 9 בדצמבר 2021) היה פוליטיקאי גאורגי שכיהן כראש ממשלת גאורגיה בין השנים 1993–1995.
ביוגרפיה.
פצציה נולד בכפר אינגירי שבנפת זוגדידי, סמגרלו בגאורגיה הסובייטית. הוא סיים את לימודיו כמוסמך אוניברסיטה בהנדסה וכלכלה במכון המדינה לטכנולוגיה של סנקט פטרבורג . הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית בזוגדידי, ושימש כמזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית המקומית משנת 1955 ועד שפוטר ב-1965. בשנת 1966 הוא מונה להיות מנהל מפעל הנייר של זוגדידי וכיהן בתפקיד במשך כ-25 שנה עד לשנת 1990. בשלהי העידן הסובייטי בגאורגיה הוא נבחר לוועידת נציגי העם (1989-1990) וזכה בתואר גיבור העמל הסוציאליסטי. בשנת 1992 עמד אדוארד שוורדנדזה בראש המדינה של גאורגיה, זמן קצר לאחר הדחתו האלימה של זוויאד גמסחורדיה בהפיכה. ב-20 באוגוסט 1993 מינה שוורדנדזה את פצציה לראש ממשלת גאורגיה, והוא כיהן בתפקיד עד ל-5 באוקטובר 1995. משנת 1995 ועד לשנת 1999, הוא כיהן כחבר בוועדת התקציב הפרלמנטרית והקים ועדה זמנית לקידום נושא איחוד לאומי. במהלך כל הקריירה הפוליטית שלו הוא לא השתייך לשום מפלגה פוליטית אולם הצביע עבור מפלגת איחוד האזרחים של גאורגיה בראשות אדוארד שוורדנדזה.
נפטר ב-9 בדצמבר 2021 בטביליסי ממחלת הקורונה בגיל 92.
וולוויץ' ארסנל
כוכב הקופים
כוכב הקופים (בצרפתית: La Planète des singes) הוא רומן מאת פייר בול שיצא לאור ב-20 בדצמבר 1963.
תקציר העלילה.
במהלך שיט תענוגות בספינת חלל מגלים הזוג ג'ין ופיליס הודעה מוצפנת בבקבוק שמרחף בחלל החיצון. ההודעה מכילה את קורותיו של אדם בשם אוּליס מֵרוּ.
אוּליס מספר שחברו פרופסור אנטל, מדען גאון בכדור הארץ, בנה ספינת חלל המסוגלת לנוע במהירות האור. אוּליס, הפרופסור, ופיזיקאי בשם לֵוֵון יוצאים לחקור את החלל החיצון בספינה. הם מחליטים לטוס למערכת הכוכבים הקרובה ביותר, בה, לפי הערכותיו של הפרופסור, עשויים להתקיים חיים תבוניים. הטיסה אורכת 350 שנים, אך בשל תופעה הידועה בשם התארכות זמן (Time dilation) המסע אורך רק שנתיים בזמנם הסובייקטיבי של הנוסעים.
כשהם מגיעים למערכת השמש המרוחקת הם מוצאים כי היא מכילה כוכב לכת דומה לכדור הארץ. בשל הדמיון הם מחליטים לקרוא לכוכב "סורור" ("אחות" בלטינית). הם נוחתים על הכוכב ומגלים שהם יכולים לנשום את האוויר, לשתות מן המים ולאכול מהצמחייה המקומית. לאחר זמן מה, הם נתקלים בבני אדם מקומיים, שמתנהגים בדומה לשימפנזים בכדור הארץ. המקומיים לוכדים אותם והורסים את בגדיהם.
לאחר מספר שעות, מתברר שביער מתנהל מסע ציד על ידי גורילות, אורנגאוטנים ושימפנזים שמשתמשים ברובים ובמכונות. הקופים לובשים בגדים דומים ללבוש שהיה נהוג במאה ה-20 בכדור הארץ, פרט לכך שהקופים לובשים כפפות אך לא נעליים, ומשתמשים באצבעות הרגליים לאחיזה. במהלך הציד נורים למוות מספר בני אדם, וגם לֵוֵון נהרג. בני אדם רבים, בהם אוּליס נלכדים.
אוּליס נלקח לעיר הקופים, שנראית בדיוק כמו עיר רגילה במאה ה-20. רוב בני האדם שנלכדו נמכרים לקופים בעיר לשם עבודת כפים, אך אוּליס נשלח למעבדת מחקר, שם הקופים מבצעים ניסויים בבני האדם. ניסויים אלו דומים לניסויי ההתניה של איוואן פבלוב. אוּליס מדהים את הקופים ביכולתו לדבר ולצייר צורות גאומטריות.
אוּליס מאומץ על ידי אחת החוקרות - זירָה, שימפנזה ממין נקבה שמתחילה ללמד אותו את שפת הקופים. הוא לומד ממנה רבות על כוכב הקופים. בסופו של דבר, לאחר שהוכיח לזירה את כישוריו הוא משוחרר מן הכלוב בו הוא כלוא, ופוגש בקורנליוס, בן זוגה של זירָה, מדען צעיר ומכובד. בעזרתו של קורנליוס אוּליס נושא נאום במהלך כנס מדעי מול בכירי מדעני הקופים לאחר שהובא לשם תחילה בתור מוצג בלבד. לאחר הנאום משתכנעים הקופים בתבונתו ומשיבים לו את חירותו. הוא מסייר בעיר ולומד על התרבות וההיסטוריה של הקופים. הוא מגלה כי לקופים תרבות עתיקת יומין, אף על פי כך, מקורותיה של תרבות הקופים לא ידועים לקופים עצמם. הטכנולוגיה והתרבות שלהם התפתחה באופן איטי לאורך מאות השנים, משום שבכל דור, רוב האוכלוסייה מחקה את ההתנהגות של האוכלוסייה שחיה בכוכב בעבר. החברה מחולקת בין הגורילות האלימות, האורנגאוטנים השמרנים והשימפנזים האינטלקטואלים.
אף על פי שקורנליוס וזירָה מאמינים לאוּליס, המדענים המובילים של חברת הקופים מסרבים לקבל את העובדה שאוּליס מצויד בכישורי שפה, משום שהשקפת עולמם שוללת את האפשרות שבני אדם יכולים להיות אינטליגנטיים.
אוּליס מתאהב בבת אדם מקומית בשם נובה, אותה פגש ביער. נובה מתעברת - מה שמוכיח שהוא אכן שייך לאותו המין כמו בני האדם המקומיים, דבר שמוריד מערכו בעיני קופים רבים. אף על פי כן, הלעג של הקופים הופך בהמשך לפחד בעקבות תגליות ארכאולוגיות ובעקבות מחקרים שנועדו לבדוק את יכולת הזיכרון של המוח האנושי. הראיות שנאספות, ממלאות את המידע החסר לגבי ההיסטוריה של הקופים - מתברר שבעבר הרחוק, נשלט הכוכב על ידי בני אדם עם טכנולוגיה מתקדמת, ששעבדו את הקופים על מנת שיבצעו עבורם עבודות כפים. עם הזמן הפכו בני האדם יותר ויותר תלויים בקופים, עד שבסופו של דבר הפכו עצלנים ומנוונים, והקופים הצליחו להשתלט על הכוכב. בעקבות כך, בני האדם הפכו למין הנחות והפרימיטיבי בכוכב.
בעוד שחלק מהקופים דוחים את הראיות, אחרים - בפרט, מדען אורנגאוטן בשם דוקטור זאיוס - לוקחים את המידע החדש כסימן לכך שבני האדם הם איום ממשי לגזע הקופים ומשום כך הוא מאמין כי יש לפעול להשמדתם. אוּליס מגלה מזימה זו בזמן ומצליח לחמוק מהכוכב יחד עם אשתו הטרייה ובנם התינוק, והם חוזרים לכדור הארץ באמצעות ספינת החלל של הפרופסור.
בדומה למסע הראשון, מסע השיבה לכדור הארץ האורך מספר מאות שנים, אורך רק מספר שנים בעיני נוסעי ספינת החלל. אוּליס מגיע לבסוף לכדור הארץ כ-700 שנים לאחר שעזב את כדור הארץ במקור. הוא נוחת מחוץ לגבולות פריז. כשהוא יוצא מהספינה, הוא מגלה כי כדור הארץ נשלט כעת על ידי קופים, בדומה לכוכב ממנו ברח. אוּליס עוזב באופן מיידי את כדור הארץ בספינה, כותב את קורותיו, שם אותם בתוך בקבוק, ושולח את הבקבוק לחלל החיצון בתקווה שביום מן הימים יימצא. בנקודה זו מסתיימת ההודעה המקורית ממנה החל הסיפור. בשלב זה של העלילה, אנו מגלים כי ג'ין ופיליס שמצאו את הבקבוק הם למעשה זוג שימפנזות. ג'ין ופיליס לא מקבלים את ההודעה כאמיתית, משום שבני אדם, לתפיסתם, לא יכולים להיות אינטליגנטיים.
סיפורים נוספים.
הספר במהדורה העברית כולל גם שלושה סיפורים קצרים של רוברט שקלי:
וכן סיפור קצר של פרדריק בראון : הזירה
עיבודים.