עד היום (תשע"ו, 2016) נדפס הספר ארבע עשרה פעמים (לא כולל מהדורות צילום), חלקן ללא העתקה מזו לזו, ויש ביניהן הבדלים ניכרים הן בנוסח הספר והן במפרשים הנלווים אליו. כיום נפוצה המהדורה השתים עשרה. אך גם היא נחותה יחסית למהדורה הארבע עשרה. על מנת להתמצא במהדורות השונות יש להבין את השתלשלות הדפסתו של הספר בכל מהדורותיו.
יצחק מדורא
רבי יצחק בן רבי מאיר הלוי מדורא (דירן) שבגרמניה, היה מרבני אשכנז במאה הראשונה לאלף השישי (המאה ה-13 - המאה ה-14). לספרו שערי דורא נודעה השפעה רבה על פסיקת ההלכה בנושאי כשרות המזון (איסור והיתר).
זמנו.
חוקרי תולדותיו חלוקים בשאלה האם היה בתחילת המאה הראשונה לאלף השישי (אמצע המאה ה-13) או בסופה (אמצע המאה ה-14).
ישנן מספר ראיות להקדמת זמנו לאמצע המאה ה-13: בשו"ת תרומת הדשן ('פסקים וכתבים' סימן רטו), קיימת מובאה המגדירה את המהר"ם מרוטנברג והרא"ש כ"בתראי" (=מאוחרים) ביחס לרבי יצחק מדורא.
כמו כן, נמצא כתב יד ובו עדות בנו, רבי אלכסנדרי, על כך שאביו למד בצעירותו בישיבת בירונא שבבורגון בפני רבי טוביה בן רבי אליהו מוייאנה שבצרפת. הבן מספר שאביו נוכח בעת ביקורו של רבי יחיאל מפריז בישיבת בירונא, כנראה בדרך מסעו לארץ ישראל בשנים 1240- 1260, ומכאן שרבי יצחק נולד בסביבות 1220-1240.
בנוסף לכך, מהר"ח אור זרוע, שחי במחצית השנייה של המאה ה-13, מתייחס לספרו של רבי יצחק, השערי דורא, ומכאן שהיה בן דורו.
רבי יצחק היה בקשר עם הרא"ש, ולעיתים הוא חתום יחד עמו על תשובות שכתבו במשותף.
מתלמידיו: רבי אלכסנדרי זוסלין הכהן, בעל ספר האגודה, רבי שמשון בן צדוק (בעל התשב"ץ קטן).
משפחתו.
נשא לאשה את פורא בת רבי יקר הלוי בר שמואל מקלן ("קלוניא"). ידוע גם על בן בשם רבי אלכסנדרי, שעדותו אודות אביו היא המקור להיותו לוי ולפרטים נוספים אודותיו.
דב בער אליעזרוב
הרב דב בער אליעזרוב (ח' בטבת תרס"ח, 13 בדצמבר 1907 - י"ח באב תשנ"ז, 21 באוגוסט 1997) היה רב מחנה המעצר בלטרון בתקופת המנדט הבריטי, רבה של שכונת קטמון בירושלים וחבר בבית דין רבני חב"ד.
ביוגרפיה.
נולד בחברון לאברהם ושיינא. משפחתו הייתה מצאצאי הרבנית מנוחה רחל סלונים והשתייכה לחסידות חב"ד, חלק מקהילת חב"ד בחברון. בצעירותו למד והתחנך אצל סבו, הרב שלמה יהודה לייב אליעזרוב, רב היישוב היהודי בחברון ומחבר הספר "שאילת שלמה". בתקופת מלחמת העולם הראשונה ירדה משפחתו למצרים ולאחריה שבה לארץ ישראל והתיישבה בשכונת בית ישראל בירושלים.
למד בתלמוד תורה עץ חיים אצל המלמדים המפורסמים הרב אליהו יוסף שמואל בסן, הרב חיים מן והרב אברהם חיים הקלמן. ידידו מאותם ימים היה הרב שלמה זלמן אוירבך שלמד גם הוא באותה כיתה. בהמשך למד בישיבת עץ חיים אצל הרב שמואל גדליה ניימן והרב איסר זלמן מלצר, וקיבל סמיכה לרבנות מהרב מלצר, הרב קוק והרב שמשון אהרן פולונסקי, אצלו שימש רבות בהוראה.
הוא החל למסור שיעורים ולפרסם מאמרים, בין היתר בכתב העת "כרם ציון" שעסק במצוות התלויות בארץ. לאחר מכן שימש כר"מ בישיבת תורת אמת וראש ישיבת ראדזין בירושלים.
בתקופת המנדט הבריטי מונה על פי עצתו של הרב הראשי בן-ציון מאיר חי עוזיאל לרב מחנה המעצר בלטרון והיה אחראי לצורכי הדת של העצירים היהודים. במסגרת תפקידו שהה במשך כל השבתות במחנה המעצר. את פעילותו בשנים הללו תיאר בהרחבה בפתח ספרו "שאלי ציון" העוסק בשאלות שונות שהתעוררו בתקופה זו.
במלחמת העצמאות נהרס ביתו בשכונת מאה שערים בעקבות ההפגזות והוא עבר יחד עם משפחתו לשכונת קטמון בה שהו באותה עת פליטי העיר העתיקה שקיבלו אותו כרבם. מאז ועד לפטירתו שימש כרב השכונה. במקביל שימש כראש הכולל של ישיבת כרם ביבנה.
נפטר בי"ח באב תשנ"ז (1997) ונטמן בהר המנוחות בירושלים. על מצבתו נכתב "היה רב מבקר במחנה העצורים בלטרון".
בנו, הרב יעקב אליעזרוב, מכהן כראש אב בית דין בבית הדין הרבני בירושלים. חתנו הוא פרופ' מרדכי כסלו.
דוד שור
דוד שוֹר (Schorr; ברוסית: Давид Соломонович Шор, דוד סולומונוביץ שוֹר; 15 בינואר 1867 – 1 ביוני 1942) היה פסנתרן, מלחין ומחנך מוזיקלי ברוסיה ובארץ ישראל.
קורות חיים.
שור נולד בסימפרופול שבחצי האי קרים, בדרום האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), לדינה ולשלמה, מורה ופעיל ציבור. בגיל עשר החל את לימודיו בקונסרבטוריון בסנקט פטרבורג ואחר כך בקונסרבטוריון במוסקבה. הואיל ובאותה תקופה קבלת משרה אקדמית במורה למוזיקה ברוסיה דרשה המרת דת לנצרות, נתקל בקשיים במציאת עבודה.
בשנת 1892 יסד את "השלישייה המוסקבאית", שבה ניגן לצד קריין (כנור) וארליך (צ'לו). שלישייה פעלה במשך 25 שנים וזכתה להצלחה רבה ברוסיה ומחוצה לה.
בשנת 1912 יסד מכון לחינוך מוזיקלי על שם בטהובן במוסקבה, שפעל עד למהפכה הקומוניסטית. הוא היה פעיל ב"חברת מפיצי השכלה" היהודית ברוסיה וארגן במסגרתה קונצרטים.
בשנת 1907 ביקר לראשונה בארץ ישראל וערך קונצרט בירושלים ולאחר חזרתו יסד ברוסיה ועד לתמיכה בחינוך מוזיקלי בארץ. לאחר מהפכת אוקטובר (1917) בוטלו הגבלות אשר מנעו מיהודים לכהן במשרות הוראה בכירות, ושור מונה לפרופסור בקונסרבטוריון הממשלתי.
בשנת 1925 ביקר בשנית בארץ, ובשנת 1927 עלה ארצה. בשנת 1927 ייסד וניהל את "המוסד להפצת המוזיקה בעם", שבמסגרתו הועברו קורסים למדריכי המקהלות.
בין השנים 1929–1935 לימד והרצה במסגרת האוניברסיטה העברית ברחבי הארץ. לאחר עלייתו ארצה נבחר ליושב ראש "אגודת אמנים ומורים למוזיקה" ונשאר בתפקיד עד מותו.
משנת 1935 שימש כמפקח לתחום החנוך המוזיקלי בגני הילדים של תל אביב, שם היה מוכר כ"סבא שור", וכן ניהל את הקונצרטים לציבור הפועלים בבית ברנר.
בשנת 1936 ייסד מכון להשכלה וחינוך מוזיקליים אשר נוהל בהמשך על ידי בנו, פרופ' יהושע שור (1891–1974 מוזיקאי ומחנך אף הוא), בתל אביב, חולון ובת-ים.
בין תלמידיו היו שולמית שפיר, טובה בורודיצקי ואסתר כ"ץ.
היה נשוי לרחל לבית מילר ואב לשלושה: מרים, אוגניה ופרופ' יהושע שור.
נפטר בתל אביב ב-1 ביוני 1942, בגיל 75, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.
וודביל
תינוקות של בית רבן
תינוקות של בית רבן (בראשי תיבות: תשב"ר) הוא כינוי לילדים הלומדים תורה אצל מלמדי תינוקות.
מקור הביטוי מן התלמוד הבבלי: "אין העולם מתקיים אלא בשביל הבל תינוקות של בית רבן". התלמוד שם מוסיף לתאר את חשיבותם של 'תינוקות של בית רבן' באמרו: "אין מבטלין תינוקות של בית רבן אפילו לבניין בית המקדש... כל עיר שאין בה תינוקות של בית רבן - מחריבין אותה".
המושג "תינוק", המשמש בימינו לפעוטות בגיל היניקה, משמש בלשון חז"ל לילדים עד גיל בר מצווה.
שימוש בביטוי 'תינוקות של בית רבן' נעשה לתיאור דבר פשוט הידוע לכול: "הא (זה) אפילו תינוקות של בית רבן יודעין אותו" ; "הרי אני מכשילך בדבר שאפילו תינוקות של בית רבן יודעים אותו".
בימינו מכונים תלמידי החדרים ילדי תשב"ר. שמו הרשמי של ה"חדר" הראשון בבני ברק, השוכן בביתו של החזון איש, הוא "תלמוד תורה תשב"ר".
במקור ובדרך כלל משמש הביטוי כינוי לילדים הלומדים תורה, אולם נעמי שמר בשירה "לא תנצחו אותי" עשתה שימוש בביטוי זה והרחיבה אותו למשמעות כללית של תלמידי בית ספר: "ותינוקות של בית רבן עם הילקוט שעל גבם...".
יצחק אייזיק רוזנבוים
רבי יצחק אייזיק רוזנבוים (כ"א בטבת ה'תרס"ו, 18 בינואר 1906 - י"ד בתמוז ה'תש"ס, 20 ביולי 2000) היה האדמו"ר הראשון מזוטשקא.
תולדותיו.
נולד בעיר צ'רנוביץ לרבי איתמר רוזנבוים מנדבורנה. נישא לחנה בת רבי נתן דוד הכהן הולנדר רבה של אמסאנא שבגליציה (שהיה חתנו של רבי נפתלי משולם פייבוש מסניאטין). גיסו הוא הרב שמואל מאיר הולנדר. מיד לאחר נישואיו קבע את מקום מגוריו בזוטשקא, עיירה קטנה בפרברי צ'רנוביץ, שם שימש כרב העיר עוד בחיי אביו, ועל שמה נקרא האדמו"ר מזוטשקא. לאחר שנים ספורות עבר לכהן בעיר וואשקוביץ שם כיהן באדמו"רות עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.
האדמו"ר שרד את השואה ביום ה' בניסן ה'תש"ד 1944. צאצאיו וחסידיו חוגגים מדי שנה את יום הצלתו.
אחר השואה היגר לארצות הברית, תחילה ישב באיסט ניו יורק ובקראון הייטס, ולאחר מכן בבורו פארק שם נאבק לסגירת החנויות בשבת ועל שמירת השבת, ופעולותיו נשאו פרי.
לאחר פטירת אביו בשנת ה'תשל"ג החל למלא את מקומו בבית מדרשו בשכונת יד אליהו בתל אביב. בשנת ה'תשמ"א עבר להתגורר בבני ברק, שם יסד בית מדרש. ייסד גם את מפעל שונה הלכות, שבמסגרתו נבחנים מאות אברכים ובחורים מדי חודש על שולחן ערוך ומשנה ברורה הלכות שבת.
נפטר אור לי"ד בתמוז תש"ס בגיל 94, ונקבר באוהל אדמו"רי נדבורנא בהר הזיתים.
יצחק אייזק רוזנבוים
המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים (2010)
משא ומתן ישיר בין ישראל לבין הפלסטינים התנהל בשנת 2010 כדי להגיע להסכמה על הסדר סופי ורשמי לסכסוך הישראלי-פלסטיני על ידי יישום פתרון מסוג שתי מדינות לשני עמים עבור העם היהודי והעם הפלסטיני בשטחים של ארץ ישראל אשר ממערב לנהר הירדן. השיחות נערכו בהשתתפות נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, ויושב ראש הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס. זוהי הפעם הראשונה מאז כישלון שיחות אולמרט-אבו מאזן בה הידברו מדינת ישראל והפלסטינים במטרה להגיע לפתרון זה.