ב-1845 הגיעו המתיישבים הראשונים לאזור והם הקימו את העיירה שבפועל אימצה לעצמה את שם האזור אף על פי שהוא לא היה שמה הרשמי. כעבור שנים ספורות תושב העיירה צ'ארלס מולן (Charles Mullan) הגיש בקשה להקמת סניף דואר בעיירה, אך היה צריך לרשום את שם המקום של סניף הדואר המיועד. מולן החליט לבחור בשם "ווטרלו" ולאחר שהסניף הוקם ב-29 בדצמבר 1851 תושבי העיירה אימצו את השם באופן רשמי.
העיר התפתחה בקצב מהיר מאוד בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 והמשיכה בגדילה גם לאחר מכן.
ווטרלו נפגעה משיטפונות גדולים ב-1993 וב-2008, אך הפגיעה לא הייתה משמעותית והעיר התאוששה תוך זמן קצר.
כלכלה.
עד שנות ה-80 של המאה ה-20 הכלכלה המקומית התבססה בעיקר על חקלאות וייצור ציוד חקלאי במפעלים של חברות כמו ג'ון דיר, אך באותו זמן ענף החקלאות החל להידרדר וכיום הכלכלה המקומית מסתמכת בעיקר על תעשייה.
תחבורה.
את העיר משרת נמל התעופה האזורי ווטרלו, שנמצא במרחק של 6 קילומטרים צפון-מערבית למרכז העיר ומציע טיסות לשיקגו.
הסרט הערבי של יום שישי
הסרט הערבי של יום שישי הייתה תופעת קאלט ישראלית שנמשכה כשלושה עשורים, משנת 1968 ועד שנות ה-90.
מדי ערב שבת שידרה הטלוויזיה הישראלית (לימים הערוץ הראשון) סרט קולנוע מצרי, ומשבצת שידור זו זכתה לפופולריות ניכרת וחוצת-מגזרים.
היסטוריה ומאפיינים.
שידורי הסרט הערבי החלו עם השקת השידורים הסדירים של הטלוויזיה הישראלית בשנת 1968 – כשנה לאחר מלחמת ששת הימים, שבה נלחמה ישראל בשלוש מארבע שכנותיה הערביות – ונמשכו לאורך מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים, בתקופה שהעולם הערבי בכללותו נחשב בישראל כאויב (ומצדו גילה יחס עוין כלפי המדינה היהודית) ואלמנטים מתרבויות ערב נחשבו ככלל (ובוודאי בזרם המרכזי) כנחותים ודחויים. חרף זאת, רצועה זו זכתה לפופולריות רבה בקרב כל הקבוצות בישראל, והצפייה בסרט הערבי הפכה למעין טקס משפחתי קבוע, מדורת שבט. עם זאת, היחס אליה היה כאל תופעה פולקלוריסטית שאין לקחת ברצינות רבה.
שידורי סרטי הקולנוע הערביים, מדי שבוע בערב שבת, נמשכו כשלושה עשורים. ב-1974 נוספו לסרטים כתוביות בעברית.
סרטי הקולנוע ששודרו התאפיינו בגוון מלודרמטי ניכר (מקביל במידה חלקית לז'אנר סרטי הבורקס שהיה נפוץ בקולנוע הישראלי באותה תקופה).
יורם פריד תיאר ב"מעריב" קונבנציה קולנועית זו:
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 הוחלט ברשות השידור להעביר את שידור הסרט הערבי מהבמה המרכזית של ערוץ 1 לערוץ צדדי יותר, ערוץ 33, בו שודרו עד לסגירת רשות השידור ופתיחתו של תאגיד השידור הישראלי ב-15 במאי 2017 סרטים מצריים משנות ה-40 של המאה ה-20 ועד לשנות האלפיים אך לפי בקשה מיוחדת שידורי הסרט הערבי חזרו לשדר גם בערוץ מַכַּאן 33 (בערבית) של תאגיד השידור הישראלי, הפעם הסרט משודר ביום שבת בצהריים.
מחקר.
בשנת 2015 יצא סרט דוקומנטרי של אייל שגיא ביזאווי ושרה צפרוני בשם "סרט ערבית", המתאר את התופעה.
קישורים חיצוניים.
בתרבות:
הסרט הערבי
נאירו קינטנה
נאירו אלכסנדר קינטנה רוחס (בספרדית: Nairo Alexander Quintana Rojas; נולד ב-4 בפברואר 1990) הוא רוכב אופניים קולומביאני מקצועי הרוכב בקבוצת ארקאה–סאמסיק. קינטנה הוא רוכב אופני כביש שידוע ביכולת הטיפוס הגבוהה שלו וביכולת לצאת להתקפות מרובות בקטעים ההרריים של מרוצי קטעים. קינטנה הוא מנצח הג'ירו של איטליה ב-2014 ומנצח הוואלטה אספניה ב-2016. בשנים 2013 ו-2015 הוא סיים שני בטור דה פראנס וזכה בחולצה הלבנה (הפרס למנצח בדרוג הכללי בקטגוריית הרוכבים הצעירים).
ראשית חייו.
קינטנה נולד בעיר קומביטה, שבמחוז בויאקה שבקולומביה. קינטנה גדל במשפחה עניה, אך הוריו הצליחו לממן לו אופניים מיד שנייה כדי שהוא יוכל לרכב 16 קילומטרים בכל יום לבית הספר. קינטנה עדיין מתגורר בקומביטה.
כרוכב מקצועי.
השלבים המוקדים.
קינטנה החל את הקריירה המקצועית שלו בקבוצה הקולומביאנית (Boyacá es para Vivirla). בשנת 2010, ניצח קינטנה בטור דה ל'אווניר - מרוץ הקטעים שנחשב כחשוב ביותר לרוכבים צעירים בקבוצות מדרג נמוך, כשרכב עבור קבוצת "קפה קולומביה". בכך העלה את הציפיות ממנו להיות אחד הרוכבים הקולומביאנים המבטיחים בעתיד.
מוביסטאר (2012-2019).
עונת 2012.
בשנת 2012, עבר קינטנה לאירופה על מנת להצטרף לקבוצת מוביסטאר הספרדית. באותה שנה ניצח במרוץ הקטעים הספרדי, הטור של מורסיה. לאחר מכן, הוא ניצח קטע בקריטריום דו דופינה לאחר הופעה מרשימה בה התקיף קבוצת רוכבים, כולל המוביל בראדלי ויגינס, כשהוא בורח לדבוקת המרוץ בדרך לניצחון בקטע. מאוחר יותר באותה שנה, ניצח גם בדרוג הכללי במרוץ הקטעים הצרפתי, רוט דו סוד. קינטנה השתתף לראשונה בגרנד טור בוואלטה אספניה באותה שנה כאחד מהפועלים המרכזיים של מוביל הקבוצה, אלחנדרו ולוורדה. ולוורדה סיים שני באותה שנה בעוד קינטנה סיים במקום ה-36 בדרוג הכללי. באוקטובר 2012 ניצח קינטנה במרוץ האופניים החד-יומי האיטלקי, הג'ירו דל'אמיליה.
עונת 2013.
בעונת 2013, ניצח קינטנה בקטע השלישי של וולטה אה קטלוניה. חודש לאחר מכן, ניצח קינטנה בקטע יוקרתי בוואלטה אל פאייס ואסקו, כשהקדים קבוצה של שישה רוכבים, בהם גם אלברטו קונטדור וריצ'י פורט. קינטנה השיג את ההובלה במירוץ לאחר שסיים שני, אחרי טוני מרטין, בקטע האחרון של המרוץ שהיה מרוץ נגד השעון. הישגו של קינטנה איפשר לו לעקוף בדרוג הכללי את מוביל המרוץ עד אותה עת, בן ארצו סרחיו הנאו, ולנצח במרוץ.
בטור דה פראנס של שנת 2013, ביצע קינטנה התקפה בקטע השמיני של הטור וסיים את הטיפוס של הפורט דה פיילארה, שהיה מעבר ההרים הגבוה ביותר באותה שנה, ראשון. בהמשך אותו יום, הוא נעקף בטיפוס האחרון של הקטע על ידי מנצח הקטע והמרוץ, כריסטופר פרום. בסיום הקטע קיבל קינטנה את החולצה הלבנה - חולצה הרוכב הצעיר המוביל בדרוג הכללי ופרס יומי על היותו הרוכב האגרסיבי ביותר. בקטע 15, בטיפוס למון ונטו, תקף קינטנה כבר בשלב מוקדם של הטיפוס ורק מוביל המירוץ, כריסטופר פרום, יכל לו. בסופו של דבר, תקף פרום את קינטנה בקילומטרים האחרונים של הקטע וסיים ראשון. לאחר קטע הזה, דורג קינטנה שישי בדירוג הכללי. קטע 18 של המירוץ כלל לראשונה טיפוס של האלפ דו'אז פעמיים. קינטנה סיים את הקטע רביעי, בכך הוא טיפס למקום השלישי בדירוג הכללי. בקטע 20, שהיה קטע הררי בהרי האלפים, התקיף קינטנה את כריסטופר פרום וז'ואקים רודריגז בקילומטר האחרון של הקטע, ניצח בקטע ועלה למקום השני בדירוג הכללי של המירוץ (אחרי המנצח, כריסטופר פרום). קינטנה אף זכה בחולצת מלך ההרים ובחולצת הרוכב הצעיר הטוב ביותר. הישג זה של קינטנה מהווה את התוצאה הטובה ביותר של רוכב לטינו-אמריקני בטור דה פראנס והרוכב הראשון מאז יאן אולריך ב-1996 שזוכה במקום על הפודיום בהשתתפות הבכורה שלו בטור דה פראנס. לאחר הטור, ניצח קינטנה במרוץ הקטעים הספרדי, וואלטה בורגוס, לאחר שניצח בקטע החמישי במרוץ, כשגבר על וינצ'נזו ניבאלי בטיפוס המסיים בקטע.
עונת 2014.
לאחר שבחן את תווי המרוצים המתוכנן, החליט קינטנה להתמקד בג'ירו ד'איטליה של שנת 2014, בעל התווי ההררי ולוותר על הטור דה פראנס בעל התווי השטוח יותר. עונת 2014 החלה עם ניצחון בטור דה סאן לואיס לאחר שניצח בקטע ההררי שהיה הקטע הרביעי במירוץ. במירוץ טירנו - אדריאטיקו סיים קינטנה שני אחרי אלברטו קונטדור, וחמישי בוולטה של קטלוניה לאחר שהוא חלה בין המרוצים.
את הג'ירו של 2014 לא החל קינטנה בצורה מיטבית, כתוצאה ממחלה שלקה בה מוקדם יותר באותה עונה. קבוצת מוביסטאר החלה את המרוץ במקום השמיני במרוץ הקבוצתי נגד השעון שנערך בבלפסט (צפון אירלנד), 55 שניות לאחר המובילים מקבוצת אוריקה גרינאדג'. בקטע השישי הפסיד קינטנה זמן נוסף כתוצאה ממעורבות בנפילה המונית בדבוקה. לאחר הקטע ה-12 פיגר קינטנה ב-3:29 דקות לאחר מוביל המירוץ, בן ארצו, ריגוברטו אוראן, ודורג במקום השישי בדירוג הכללי. בקטע ה-16 זכה קינטנה בחולצת המוביל במרוץ - החולצה הוורודה. היה זה לאחר נסיבות שנויות במחלוקת; חלק מהמועמדים לניצחון סברו שהירידה ממעבר ההרים סטלביו מבוטלת כתוצאה ממזג האוויר הקשה. הצרפתי פייר רולא תקף בירידה וקינטנה וריידר הייסדל הצטרפו אליו. השלושה רכבו יחד במורד דרך הערפל, כשבסיום ניצח קינטנה בקטע והקדים את אורן ב-4:11 דקות, ועבר להוביל בדרוג הכללי במרוץ בפער של 1:41 דקות מאורן. בקטע ה-19 של המרוץ, ניצח קינטנה בקטע נגד השעון שהיה טיפוס למונטה גרפה. כתוצאה מניצחון זה הגדיל קינטנה את הפער מריגוברטו אורן ל-3:07 דקות. קינטנה הצליח לשמור על המקום הראשון עד סוף המרוץ כשהוא זוכה גם בחולצת הרוכב הצעיר הטוב ביותר.
לאחר הג'ירו, נטל קינטנה הפסקה של מספר חודשים מרכיבה תחרותית. הוא חזר לאירופה באוגוסט כדי לנסות ולנצח בוואלטה אספניה. קינטנה הוביל במירוץ עד הקטע העשירי במרוץ שהיה קטע אישי נגד השעון. בקטע זה נפל קינטנה באחד העיקולים, דבר שגרם לו להפסד זמן רב ואיבוד החולצה האדומה. בקטע העוקב נפל קינטנה בשנית, שבר את עצם הבריח ופרש מהמרוץ.
עונת 2015.
קינטנה החל את עונת 2015 עם השתתפות בטור דה סאן לואיס וסיים שלישי את המירוץ. קינטנה תכנן להשתתף בוואלטה של אנדלוסיה, אולם הוא נאלץ לוותר על ההשתתפות לאחר שהיה מעורב בנפילה ונפצע באליפות קולומביה לאופני כביש. בהמשך העונה הוא התאושש וניצח במרץ את מרוץ טירנו - אדריאטיקו.