אדום-החזה מקושר לפולקלור ולאגדות העם של בריטניה. הוא מייצג מזל טוב ומזל רע כאחד, חיים ומוות. סיפורים רבים מנסים להסביר איך קיבל את סינרו האדום והבולט. אחד מהם מספר כי אדום-החזה צייץ באוזנו של ישו כאשר זה היה תלוי על הצלב, ודמו דבק בחזהו. הוא נחשב לאחד מסמליו המובהקים של חג המולד, ועל כן הוא מופיע בכרטיסי ברכה רבים. הדוורים הראשונים באנגליה נקראו "Robins", ולכן הוא מצויר לעיתים קרובות מחזיק מעטפה במקורו. בסקר שנערך על ידי עיתון טיימס בשנות השישים, רוב האנגלים טענו כי הם רצים להפוך את אדום-החזה לצפור הלאומית של בריטניה, אך הממשלה הבריטית אינה נוקטת בצעדים לקראת אמוץ צפור לאומית אנגלית כלשהי באופן רשמי.
אדום-החזה, יחד עם הגדרון, הם שני המועמדים הבולטים ביותר לתואר הצפור הלאומית של אירלנד.
בסרט ההוליוודי "מרי פופינס" מוזכר אדום-החזה, אולם הציפור המשונה שמופיעה בהקשר זה היא בעצם קיכלי אדום-חזה ("Turdus migratorius" או כפי שהוא מכונה לעיתים בטעות, "אדום-החזה האמריקאי"), שתפוצתו בארצות הברית. הימצאותו בסצנה הלונדונית היא פרי דמיונם של מפיקי הסרט. כמו כן הוא מוזכר פעמים רבות בספר סוד הגן הנעלם של ברנט כשומר הסוד של הגן.
גיבור הקומיקס רובין, שותפו של באטמן ללוחמה בפשע, נקרא על שם אדום-החזה ולובש חליפה אדומה. מקור השם הוא במשפחת האקרובטים "הגרייסונים המעופפים" שכונו גם "אדומי-החזה" עקב חליפתם האדומה ולהטוטי האקרובטיקה האווירים שלהם (עם ובלי טרפז). הם הופיעו בקרקס עד שנרצחו בידי דו-פרצוף. דיק גרייסון שרד את הרצח, וברוס ויין/באטמן לקח אותו תחת חסותו והפך אותו לעוזרו בלחימה בפשע. מאז נטלו את תפקידו וגלימתו של רובין מספר אנשים שונים בהם ג'ייסון טוד וטים דרייק.
הצל של אנדר
הצל של אנדר (אנגלית: Ender's Shadow) הוא ספר מדע בדיוני מאת אורסון סקוט קארד (1999) שעלילתו מכסה ברובה את האירועים שהתרחשו בספר "המשחק של אנדר", אך מנקודת מבטו של בין, שהוא דמות-משנה בספר "המשחק של אנדר". "הצל של אנדר" אינו המשך לספר "המשחק של אנדר", אלא ספר מקביל. סרט קולנועי באורך מלא, אשר מבוסס על מאורעות שני הספרים (המשחק והצל), יצא לאקרנים ב-2013.
עלילת הספר.
בין, הדמות הראשית בספר, הוא ילד בעל אינטליגנציה גבוהה במיוחד, כתוצאה ממוטציה שהתגלתה על ידי מדען רוסי בשם אנטון. המוטציה מבוצעת באופן יזום על ידי וולסקו, דודו מצד אביו של בין, ב-23 ביציות מופרות שאותן גנב מהוריו הביולוגיים. כשוולסקו מגלה שהוא עומד להיתפס על ידי המשטרה הוא הורג את כל התינוקות על מנת להעלים ראיות (על ידי סם מרדים, מוות חסר כאב). בין הפעוט מבין את העומד להתרחש, ובורח דרך יציאת חירום. ולאחר מכן מתחבא במכל הדחה של השירותים. שרת שמוצא אותו לוקח אותו לאימוץ, אך הוא עוזב בכוחות עצמו את בית השרת ומגיע לרחוב, שם הוא גדל כיתום ברוטרדם האכזרית שלאחר פלישות הבאגים לכדור הארץ.
בהיותו בן 4, גורם בין למהפכה חיובית ביחסים בין הילדים הקטנים לבין הבריונים ברחובות רוטרדם. הוא שורד בעזרת מוחו המבריק, למרות כל הסיכויים. יכולותיו השכליות העליונות מביאות אותו לתשומת לבה של נזירה בשם קרלוטה שמפנה אותו לבית הספר ללחימה. בין אינו רוצה ללכת לבית הספר ללחימה, אך מבין שזו הזדמנות לברוח מבריון בשם אשיל שרוצה לרצוח אותו.
בבית הספר ללחימה בין לא נותן לאיש לאבחן אותו ונוטה לעצמאיות יתר. צוות בית הספר אינו מעוניין להתחשב ברצונו ועוקב אחריו. בין מתיידד מאוד עם ילד בשם ניקולאי, שגדול ממנו בשנתיים. לקראת סוף העלילה מגלה קרלוטה (שבמקביל מנסה להתחקות על שורשיו הביולוגיים של בין), שבין וניקולאי הם אחים.
בספר מתגלה כי בין משפיע רבות על המתרחש מאחורי הקלעים בספר "המשחק של אנדר"; למשל, הוא בוחר את החיילים בצבאו של אנדר, ללא ידיעתו.
מהצגת הדמויות בספר ניתן להתרשם כי בין חכם מאנדר אך חסר לו כושר מנהיגות (או, לפי הגדרתו של בין: אנדר מבין את אנשיו. הוא אוהב אותם. בין לא, ולכן הוא לא יוכל להנהיג את אנשיו בצורה שאנדר עושה זאת).
"הצל של אנדר" הוא הספר הראשון ב"סדרת הצל", המתארת את השנים לאחר תום המלחמה בבאגים ותחילת המאבקים הפנימיים בין מעצמות כדור הארץ.
תנועה ערבית להתחדשות
תנועה ערבית להתחדשות (בערבית: الحركة العربية للتغيير) או בראשי תיבות תע"ל, היא מפלגה ערבית-ישראלית שהוקמה לקראת הבחירות לכנסת ה-14 על ידי אחמד טיבי.
היסטוריה.
בבחירות לכנסת ה-14 הוקמה תע"ל בשם "האיחוד הערבי" והתמודדה לכנסת, ביטלה את השתתפותה לפני הבחירות לכנסת, ולמרות זאת קיבלה 2,087 קולות ונשארה מחוץ לכנסת הארבע עשרה.
לקראת הבחירות לכנסת ה-15 התאחדה מפלגת האיחוד הערבי, שבינתיים שינתה את שמה לתע"ל עם מפלגת בל"ד שזכתה ל-2 מנדטים: עזמי בשארה, יו"ר מפלגת בל"ד ואחמד טיבי, יו"ר מפלגת תע"ל, אך במהרה התפלגה הסיעה לשתי סיעות נפרדות: בל"ד ותע"ל.
בבחירות לכנסת ה-16 התאחדה תע"ל עם חד"ש ברשימת חד"ש-תע"ל, כשטיבי שובץ במקום השני ברשימה ונבחר לכנסת. בבחירות לרשויות המקומית בשנת 2003 התמודדה המפלגה רק בשתי ערים, שבכל אחת מהם היא נכנסה עם מנדט אחד למועצת העירייה. בבחירות לכנסת ה-17 התמודדה תע"ל עם רע"ם, ברשימת רע"ם-תע"ל, כאשר טיבי משובץ במקום השני ברשימה ונבחר לכנסת.
לקראת הבחירות לכנסת ה-18 בחרה תע"ל את אחמד טיבי להמשיך לכהן כיו"ר המפלגה, את אוסאמה סעדי למקום השני בתע"ל, את רסאן עבדאללה למקום השלישי בתע"ל ואת אעתימאד קעדאן במקום הרביעי בתע"ל. הרשימה המשיכה באיחודה עם רע"מ ברשימת רע"ם-תע"ל, כאשר טיבי נשאר במקום השני ברשימת המפלגה לכנסת ה-18.
גם לקראת הבחירות לכנסת ה-19 נשמרה השותפות בין המפלגות השונות, וטיבי נותר במקום ה-2 של הרשימה המשותפת שנקראה רע"מ-תע"ל-מד"ע.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים רצה תע"ל לכנסת במסגרת הרשימה המשותפת, ששילבה בתוכה את כלל המפלגות הערביות בכנסת. יחד עם תע"ל רצו ברשימה זו המפלגות חד"ש, בל"ד ורע"ם. בבחירות השיגה הרשימה המשותפת 13 מנדטים, ולראשונה נבחרו שני חברי כנסת מטעם תע"ל - אחמד טיבי ואוסאמה סעדי.
ב-8 בינואר 2019 הודיע אחמד טיבי, יו"ר המפלגה, על פיצול מהרשימה המשותפת ובהמשך על ריצה עם מפלגת חד"ש ברשימה אחת - חד"ש-תע"ל בהנהגה משותפת של יו"ר תע"ל אחמד טיבי ויו"ר חד"ש איימן עודה. בהמשך בחרה המפלגה את מועמדיה בבחירות לכנסת העשרים ואחת: אחמד טיבי, אוסאמה סעדי, סונדוס סאלח, ואאל יונס וחאלד חסונה. בבחירות קיבלה הרשימה 6 מנדטים ולכנסת העשרים ואחת נכנסו שני נציגים של תע"ל.
בבחירות לכנסת ה-22 וה-23 התמודדה תע"ל במסגרת הרשימה המשותפת, שקיבלה 15 מנדטים בכנסת ה-23.
מטרות המפלגה.
מטרות המפלגה הן:
מוסדות המפלגה.
רשימת המפלגה לכנסת נקבעת על ידי 175 חברי הוועידה הכללית של המפלגה.
צופיתיים
צופתיים (שם מדעי: Nectariniidae) היא משפחת ציפורי שיר קטנות גוף וזריזות.
דמיון לקוליבריים.
קיים דמיון מורפולוגי בין הקוליבריים ובין הצופיות, אולם מבחינה טקסונומית מדובר בשתי משפחות שונות; בעוד הצופיות הן משפחה בסדרת ציפורי השיר והן נפוצות ביבשת אפריקה וגם בישראל, הקוליבריים הם משפחה בסדרת הקוליבראים, והם מצויים ביבשת אמריקה בלבד. הבלבול בין שתי המשפחות נובע ממאפיינים פיזיים ואקולוגיים דומים של שתי הציפורים - גודלן הזעיר, צבעיהן המרהיבים ומקורן הארוך והמעוקל, וכן התזונה המבוססת בעיקרה על צוף פרחים. תופעה זו, של קיום שני טקסונים שאינם קשורים זה לזה, אך בעלי מאפיינים מורפולוגיים דומים, וממלאים תפקידים מקבילים במערכת האקולוגית, מכונה אבולוציה מתכנסת.
ישנן שתי משפחות נוספות של ציפורים – דִּבְשָׁנִיִּים (Meliphagidae; באנגלית Honeyeaters) ונקרות פרחים (Dicaeidae; באנגלית Flowerpeckers) – הדומות לקוליבריים ולצופיות במראן ובהתנהגותן, וגם הן התפתחו כל אחת באופן עצמאי; אזור תפוצתן הוא אסיה, אוסטרליה ואוקיאניה.
תפוצה ומראה.
מוצאה המקורי של משפחת הצופיות הוא באזורים הטרופיים שביבשת אפריקה. אזור ישראל–סוריה–לבנון הוא הקצה הצפוני של תחום המחייה של הצופיות.
משפחת הצופיות מהווה דוגמה לשוני החיצוני המתקיים פעמים רבות בין זכר לבין נקבה בעולם החי (דו-צורתיות זוויגית): הזכר מתהדר בצבעים יפים ובוהקים כמו כחול, שחור וירוק זוהר על גבו, כתם בצבע כתום, אדום או צהוב על חזהו, וגוונים של סגול בראשו. לעומת זאת, לנקבה יש מופע חדגוני בצבעי אפור וזית, המשמש לה כהסוואה בין הענפים.
הצופיות בישראל.
המין היחיד ממשפחת הצופיות הנפוץ בישראל הוא צופית בוהקת ("Nectarinia osea"), המכונה גם בקיצור צופית ולעיתים יונק הדבש. בהתאם לתפוצת המשפחה כולה, המוגבלת בעיקר לאזורים טרופיים, תפוצתו הטבעית של המין בישראל הייתה מוגבלת בעבר לאזור הצמחייה הסודנית - אזור בו גדלים בין השאר מינים שמוצאם באזורים הטרופיים של אפריקה, כמו שיטת הסוכך ושיטה סלילנית. &lt;BR&gt; עם התפתחות היישוב היהודי בארץ, בשנות השלושים והארבעים של המאה העשרים, השתנה נוף הארץ, ובסביבות היישובים החל גינון מאסיבי בצמחי תרבות, שכללו גם מינים רבים ממוצא טרופי המותאמים להאבקה על ידי ציפורים, עם פרחים ססגוניים העשירים בצוף (למשל טקומית הכף). עקב כך, החלה הצופית להתפשט ברחבי הארץ, וכיום היא נפוצה ביותר בכל חלקי הארץ, בכל עונות השנה.
יצחק כדורי
הרב יצחק כדורי (ט"ז בתשרי ה'תרנ"ט, 2 באוקטובר 1898 - כ"ט בטבת ה'תשס"ו, 28 בינואר 2006) היה מקובל ישראלי בולט. בשנותיו האחרונות כונה "זקן המקובלים".
עמד בראשות ישיבת המקובלים "נחלת יצחק".
ביוגרפיה.