המדור נראה כחלק מן העיתון ולא כמדור פרסומי. הוא עסק בפרשת השבוע ועוד. הוא נכתב בשפה עכשווית והיה אחד הפופולריים בעיתון. במהלך שמונה שנותיו, התפרסמו 135 דפים. המדור נחשב לאחד ממיזמי ההסברה המרכזיים והאפקטיביים של שנות ה-70 בתחום היהדות.
בשנת 1985 חדל המדור מלהופיע בשל העדר מקורות מימון. לאחר הפסקת המדור יזם עורך מעריב, שמואל שניצר, מדור שבועי בעיתון על פרשת השבוע מזווית אקטואלית. המדור החדש, "פרשה ופשרה", נכתב בידי משה גרילק, מכותבי "דע את יהדותך".
בשנת תשנ"ד יצא הספר דע את יהדותך שריכז את דפי המדור.
בשנות 2011 יצא ספרו של גרילק "סיני מאז ולתמיד", המבוסס גם הוא על תוכני המדור.
נעשה ונשמע (ארגון)
נעשה ונשמע - המרכז ללימודי היהדות היה ארגון ישראלי בתחום ההסברה היהודית והחזרה בתשובה שפעל בסוף שנות ה-70 ובשנות ה-80.
היסטוריה.
ארגון "נעשה ונשמע" נוסד בתל אביב על ידי מוסדות ישיבת אור שמח בירושלים ביוזמתם של מספר אנשי הסברה יהודית ופעילים בתנועת התשובה, ובראשם מנחם גרילק. פעילות הארגון נעשתה מתוך דירה שכורה בשדרות רוטשילד ומשכה בעיקר מקרב צעירים משכילים בני העיר, בהם גם ידוענים. הפעילות כללה שיעורים בכל תחומי היהדות וברמות השונות: פרשת השבוע, נ"ך, הלכה, ספרות המוסר, מחשבת ישראל ושיעורי עיון בתלמוד. אחת הפעילויות המרכזיות היו ימי עיון שנערכו במקום עבור קבוצות רבות-משתתפים. לצד שיעורים, הרצאות וימי עיון ניתנו הכוונה וייעוץ אישי מרבנים ואנשי מקצוע של הארגון. בין המרצים ומוסרי השיעורים: הרב אריה וינברג (לימים ראש ישיבת לב בנים), הרב משה פרנק (לימים יושב-ראש דגל התורה בירושלים), משה גרילק, שמואל חסידה (עורכי "דע את יהדותך"), יעקב שנפלד (בנו של משה שנפלד), מרדכי ארנון, הרב חיים זוננפלד, רבה של נווה אביבים. בין המרצים האורחים: הרב חיים פרידלנדר והרב אפרים צמל.
בין החוזרים בתשובה המפורסמים שיצאו מ"נעשה ונשמע" היה השחקן אורי זוהר והאסטרופיזיקאי ד"ר נסים וידאל.
Festschrift
Liber amicorum
מי אש
מנחם גרילק
מנחם ישראל גרילק (1946 – אוגוסט 2015) היה עיתונאי ואידאולוג חרדי, חוקר ההיסטוריה של הציונות וממבקרי הנהגתה ופעיל בתנועת התשובה בישראל.
ביוגרפיה.
מנחם ישראל גרילק נולד בארץ ישראל לאליהו וטאביל חיה גרילק. מוצאה של משפחתו מפולין, ובשנות ה-30 עברה להתגורר באנטוורפן שבבלגיה. במלחמת העולם השנייה נמלטה המשפחה לצרפת, בשנת 1945 עלתה לישראל ושנה לאחר מכן נולד. למד בת"ת מרכז ובישיבות רמת השרון, סלבודקה ומיר. לקח חלק בפעילות מחתרת "קשת" (את זכרונותיו מאותה תקופה פרסם בכתבות בעיתון בקהילה), שירת ברבנות הצבאית והשתחרר בדרגת סרן. היה מעורכי ביטאון הרבנות הצבאית "מחניים", ובתקופת מלחמת יום הכיפורים ערך את "ערכון" לחייל הדתי. ייסד יחד עם פיני איזק את המרכז לסיוע לחייל הדתי.
בסוף שנות ה-70 יסד וניהל את ארגון "נעשה ונשמע" שעסק בהפצת שיעורי תורה והחזרה בתשובה בתל אביב. בין תלמידיו מאותה תקופה היה אורי זוהר. פרסם את הספר "השאלה והתשובה", על תופעת החזרה בתשובה בישראל בשנות ה-60 וה-70.
גרילק חקר את ההיסטוריה של התנועה הציונית וראשיה והיה מבקר ופולמוסן חריף שלה. הוא פרסם את הספר "רצח בירושלים" על רצח ד"ר ישראל יעקב דה האן ובו האשים את ההנהגה הציונית בארץ ישראל באחריות למעשה. כמו כן פרסם את הספר "אות קין" שביקר את התנהלותם של ראשי התנועה הציונית בתקופת השואה. בין השאר הוא עוסק בדמותו של יצחק גרינבוים ובנו אליעזר גרינבוים שנחשד כקאפו. ערך עבור ארגון שופר סרט המבקר את ראשי התנועה הציונית ובראשם הרצל.
גרילק הוציא את הספר "סוגר חשבון" המבוסס ברובו על טורים שפרסם בעיתונות ובהם פיליטונים ביקורתיים על ההנהגה הפוליטית בישראל ועל אובדן הערכים של החברה הישראלית. כתב בעיתון מקור ראשון טור העוסק בפרשת השבוע. הגיש ברדיו קול חי בראשיתו תוכנית שבועית על הפרשה.
גרילק ערך את הספר "זאת הארץ" ובו מאמרים אידאולוגיים על היחס לארץ ישראל לאור ההשקפה החרדית. הוא ערך את הביטאון "עת לחשוב" היוצא לאור על ידי ישיבת נתיבות עולם.
אחיו הבכור הוא הסופר והעיתונאי משה גרילק.
בליל כ"ו אב התשע"ה נפטר בבני ברק.
שלום שכנא רותם-רוטנברג
נפת אחלכלכי
נפת אחלכלכי (בגאורגית: ახალქალაქის მუნიციპალიტეტი, מילולית: אָחַלכָּלַכִּיס מוניציפליטי) היא נפה במחוז סאמצחה-ג'אוואחתי שבדרום גאורגיה. הנפה ממוקמת באזור מחוז ההיסטורי ג'וואחתי. הנפה גובלת מצפון בנפת בורג'ומי, ממערב נפת אספינדזה, מדרום בארמניה וממזרח בנפות נינוצמינדה וצאלקה.
ז'וזף דדון
1949 בארצות הברית
1949 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 173 שנה מיום היווסדה.
מחשבת (כתב עת)
מחשבת היה כתב עת תורני בענייני אמונה ויהדות שיצא לאור בישראל במשך כשש עשרה שנה (תש"ל, 1970 - תשמ"ו, 1986) על ידי ארגון מורשת אבות - אל המקורות.
ארגון "מורשת אבות - אל המקורות" הוקם בבני ברק לאחר מלחמת ששת הימים, בעקבות גל של חזרה בתשובה שפקד את ישראל. אחת הפעילויות המרכזיות שלו הייתה הוצאת כתב העת "מחשבת - עיונים בשאלות השקפה והלכה אקטואליות". כתב העת יצא לאור בבני ברק והופץ בתפוצה ארצית רחבה וכן במחנות צה"ל. עורכיו במשך השנים היו: הרב משה רייס, י. יפה והרב מאיר בטיסט. מנהל העיתון היה הרב אהרון נחום מילצקי.
"מחשבת" ריכז את מיטב הכותבים וההוגים החרדים והדתיים באותה תקופה, ובהם הרב שמחה כהן, הרב עזריה הילדסהיימר, הרב בנימין אפרתי, דוד שלמון (שם העט של יוחנן דוד סלומון), ד"ר נחום רקובר, אברהם קורמן וד"ר מאיר צבי גרוזמן.
במשך שש עשרה שנות הופעתו יצאו לאור למעלה מתשעים גיליונות. ארגון "מורשת אבות - אל המקורות" הוציא אוסף בן ארבעה כרכים שהכיל מבחר מהמאמרים שהופיעו ב"מחשבת", ערוכים ומסודרים לפי נושאים, תחת השם "אל המקורות".
סיינטיפיק אמריקן ישראל
הרט
יצחק ביילי
יצחק (קלינטון) ביילי (Clinton Bailey) הוא מזרחן וחוקר בדואים ישראלי.
ביוגרפיה.
ביילי נולד ב-1937 בבאפלו שבמדינת ניו יורק. בשנת 1957 הגיע לראשונה לישראל. למד לתואר ראשון היסטוריה של המזרח התיכון והאסלאם באוניברסיטה העברית, תואר שני ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת קולומביה,
ודוקטורט במדעי המדינה בהתמחות במזרח התיכון, אף זאת באוניברסיטת קולומביה. בשלב זה החליט לעלות לישראל.
ב-1967 פגש במקרה בביקור בארץ את פולה בן-גוריון. כך נוצר הקשר בין ביילי לדוד בן-גוריון. ביילי עלה לישראל והשתקע בשדה בוקר. ב-1968 ריאיין במשך שש שעות את דוד בן-גוריון לסרט תיעודי, ששימש בסיס לסרט העלילתי של דוד פרלוב, "42:6" (1969). ב-2017 יצא לאקרנים הסרט "", הערוך מחומרי הסרט התיעודי.
ביילי שירת כקצין בצה"ל, ושימש כיועץ לענייני ערבים במשרד הביטחון. במלחמת לבנון הראשונה שימש כיועץ ליחידת הקישור ללבנון. במסגרת תפקיד זה שימש כקצין קישור עם תנועת אמל ויועץ לענייני שיעים במשרד הביטחון.
ביילי משמש כפרופסור אורח בטריניטי קולג' בהרטפורד שבקונטיקט. שימש כעמית חוקר במכון טרומן באוניברסיטה העברית.
בשנת 1994 הוענק לו אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג ז"ל על מפעל חייו לחקר תולדות הבדואים בישראל ולקידום זכויותיהם.
חיים אישיים.
ביילי נשוי למיה ולהם ארבעה בנים.
דני לרנר
דני לרנר (נולד ב-16 בפברואר 1973) הוא תסריטאי, מפיק ובמאי קולנוע ישראלי.
קריירה קולנועית.
דני לרנר הוא בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיו בחוג הוא כתב, ביים והפיק למעלה מ-20 סרטים קצרים.
סרטו הראשון באורך מלא היה המותחן הפסיכולוגי "ימים קפואים" שהופק כסרט עצמאי דל-תקציב בעלות של 25,000 דולר בלבד. הסרט, בכיכובם של ענת קלאוזנר, אולי שטרנברג וסנדרה שדה, הוקרן בהקרנת בכורה ב-2005 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, שם זכה בפרס "הסרט העלילתי הישראלי הטוב ביותר". הסרט הוקרן בישראל, בה גם היה מועמד לשני פרסי אופיר (בעבור הופעתה של קלאוזנר והצילום), ובצרפת ונמכר להפצה במספר מדינות נוספות.
עלילת הסרט עוקבת אחר סוחרת סמים צעירה הגונבת את זהותו של קורבן פיגוע הנמצא בתרדמת. הסרט זכה במספר פרסים בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים. בהם פרס "הסרט הטוב ביותר" בפסטיבל סינמה נובו בבלגיה ובפרס "הבמאי הטוב ביותר" בפסטיבל הסרטים בפניקס. עוד הוקרן הסרט בפסטיבלי קולנוע שונים, בהם: פסטיבל AFI לוס אנג'לס, פסטיבל הסרטים בסידני, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בוורשה, בשנגחאי, בסאו פאולו ועוד.
סרטו השני של לרנר היה סרט הפעולה "קירות". הסרט הופק כקופרודוקציה ישראלית-צרפתית בתקציב בן 2 מיליון דולר. עלילת הסרט עוקבת אחר ידידות הנרקמת בין קופאית סופרמרקט אשר סובלת מהתעללויות מבעלה (נינט טייב) למחסלת של ארגון פשע (אולגה קורילנקו).
הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-2009 ולאחר מכן הוקרן בישראל. הסרט נמכר להפצה למספר מדינות, בחלקן תחת השם The Assassin Next Door (בתרגום חופשי: "המתנקשת השכנה"), בהן ארצות הברית, קנדה, בריטניה, איטליה, ברזיל, גרמניה, רוסיה ועוד. בשנת 2010 השתתף הסרט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסנקט פטרבורג, בפסטיבל סרטי נשים בסיאול ופסטיבל סרטי המתח הבינלאומי בבון שבצרפת.
בשנת 2011 זכה לרנר בפרס אומנות הקולנוע מטעם משרד התרבות המדע והספורט. מנימוקי השופטים:
סגנון אומנותי.
בסרטיו עסק דני לרנר באספקטים שונים של המציאות הישראלית תוך שימוש בז'אנרים ואלמנטים קולנועיים שלא מרבים לעסוק בהם בקולנוע הישראלי.