4.     שָׁנִית קְטַנַּת-עָלִים ("Lythrum hyssopifolium") - צמח חד-שנתי נדיר, אך גדל באתרים רבים בצפון הארץ ובמרכזה. הוא גדל בבתי גידול לחים: בשלוליות חורף, בביצות ובקרקעות מוצפות בחורף. הוא מצוי בבקעת החולה, בבקעת כנרות, בכרמל, בחוף הגליל, בעמק עכו ובשרון; נדיר בגולן, במישור החוף הדרומי ובשפלה; נדיר מאוד בגליל העליון, בחוף הכרמל, בשומרון, בהרי יהודה ובאדום.
5.     שָׁנִית רַחֲבַת-עָלִים (Lythrum borysthenicum) - צמח חד-שנתי נדיר שגדל בבתי גידול לחים: בשלוליות חורף והוא ממהר לפרוח ולקמול, לפני התייבשות הקרקע. הוא צומח בשרון.
6.     שָׁנִית שְׁוַת-שִׁנַּיִם (Lythrum tribracteatum) – צמח חד-שנתי שרוע וצמוד לקרקע. הוא נדיר וגדל בבתי גידול לחים: בשלוליות-חורף ובגדות מעיינות. הוא מצוי בגולן, ובשרון; נדיר במישור החוף הדרומי; נדיר מאוד בחרמון, בבקעת החולה, בגליל העליון, בבקעת כנרות, בכרמל, בגלבוע, בעמק עכו, בחוף הכרמל, בשומרון ובהר הנגב.
שני מינים חדשים התגלו בישראל, ב"שקע לח מאוד ולא צמוד למים זורמים ב"מעיינות נוחיילה שבצפון עמק החולה בקיץ 2019.
7.     שנית החלוקה ("Lythrum thesioide) -" "צמח חד-שנתי קרח ונדיר מאד." הוא גדל בבתי גידול לחים"."
"8.    " שנית הציפורנית ("Lythrum silenoides) - צמח חד-שנתי קרח ונדיר מאד." הוא גדל בבתי גידול לחים"."
מין חדש למדע, שנית נטופה, אותר כבר בשנת 2012 אך זוהה בטעות כשנית הקורנית, לבסוף הוא הוגדר כמין חדש. התגלית פורסמה בעיתון פיטוטקסה ב-23 מרץ 2020. ובכך מספר מיני השנית עלה לתשעה.
9.     שָׁנִית נְטוֹפָה ("Lythrum netofa") צמח חד-שנתי גדל בבתי גידול לחים. שמה ניתן על שם האזור בו הוא גדל – בקעת בית-נטופה.
מגנום 0.44
0.357 מגנום
פרנץ צ'יק
פרנץ "פרקו" צ'יק (בהונגרית: Csik "Ferkó" Ferenc; 12 בדצמבר 1913 - 29 במרץ 1945) היה שחיין הונגרי. אלוף אולימפי (ברלין 1936) ואלוף אירופה (מגדבורג 1934) במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי. נוסף לכך, היה שותף לשיא העולם במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי.
ביוגרפיה.
צ'יק נולד בקאפושוואר. הוא התאמן בהדרכתו של יוז'ף ורטשי.
אלוף אירופה.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה במגדבורג, גרמניה בשנת 1934 זכה צ'יק בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 59.7 שניות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 9:30.2 דקות, לפני גרמניה (9:31.2 דקות) ואיטליה (9:44.1 דקות).
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת ברלין (1936) זכה צ'יק בשתי מדליות, אחת זהב ואחת ארד. מדליית זהב במשחה היוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי (משחה הגמר הראשון באולימפיאדה) כששחה במסלול הקיצוני בתוצאה של 57.6 שניות, לפני מאסאנורי יוסה (57.9 שניות) ושיגאו אראי (58.0 שניות) שניהם מיפן. במשחה השתתף גם השיאן העולמי פיטר פיק מארצות הברית (56.4 שניות) שקבע בשלב המוקדמות שיא אולימפי חדש (57.6 שניות) וסיים שישי. מדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 9:12.3 דקות, אחרי יפן שקבעה שיא עולם חדש של (8:51.5 דקות) וארצות הברית (9:03.0 דקות).
בתחרות שחייה שנערכה בבודפשט ביוני 1937 קבע צ'יק ביחד עם חבריו במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי שיא עולם חדש של 4:10.2 דקות, חודש וחצי לאחר מכן בתחרות נוספת שנערכה בבודפשט הם שיפרו את השיא והעמידו אותו על 4:06.6 דקות.
ב-20 בנובמבר 1937 קיבל צ'יק את תעודת הדוקטורט שלו ברפואה.
בתחרות שחייה שנערכה בבודפשט ביולי 1938 הוא וחבריו החזירו לעצמם את שיא העולם במשחה שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 4:02.0 דקות.
צ'יק היה נשוי ולזוג נולדו שני ילדים בן ובת .
במהלך מלחמת העולם השנייה שירת צ'יק כרופא. ב-29 במרץ 1945 במהלך התקפה אווירית בשופרון הוא נהרג תוך כדי מתן סיוע לפצוע.
צ'יק וצ'אק.
תוך כדי ניצחונו של צ'יק באולימפיאדה, בתחרות הקפיצה לגובה ניצחה איבויה צ'אק אתלטית יהודייה, אף היא מהונגריה. האוהדים ההונגרים שלא ידעו את נפשם מרוב שמחה, פרצו בקריאות צ'יק צ'אק, צ'יק צ'אק וכל הקהל הצטרף אליהם. בטעות יש חושבים שזהו מקור הביטוי.
אלכסנדר סלטאנוב
אלכסנדר ולדימירוביץ' סלטאנוב (ברוסית: Александр Владимирович Салтанов; נולד ב-14 בפברואר 1946) הוא מדינאי ודיפלומט רוסי, שהיה סגן שר החוץ הרוסי והיה שליח נשיא רוסיה למזרח התיכון תחת שני נשיאים (ולדימיר פוטין ודמיטרי מדבדב); מאוקטובר 2001 ועד מאי 2011.
ביוגרפיה.
אלכסנדר סלטאנוב סיים ב-1970 את המכון המוסקבאי ליחסים בינלאומיים (MGIMO) ומאז אותה שנה הוא עובד במשרד החוץ הרוסי. הוא עבד בכווית ובסוריה במחלקת המזרח התיכון וצפון אפריקה של משרד החוץ הרוסי.
בשנים 1992-1998 היה שגריר רוסיה בירדן ובשנים 1999-2001 היה ראש מחלקת המזרח התיכון וצפון אפריקה של משרד החוץ הרוסי. לאחר מכן היה סגן שר החוץ במשך עשור (מ-2001 ועד 2011) כשבמקביל כיהן כשליח נשיא רוסיה למזרח התיכון, תוך שהוא מחליף בתפקיד את ואסילי סרדין, שהיה השליח המיוחד של נשיא רוסיה לענייני המזרח התיכון מ-1999 עד 2006, לצד אלכסנדר סלטאנוב. לפני ואסילי סרדין, בתפקיד נציג הנשיא הרוסי לענייני המזרח התיכון כיהן ויקטור פוסובאליוק (בשנים 1994-1999).
במסגרת עבודתו אלכסנדר סלטאנוב התעסק ביחסי רוסיה עם מדינות המזרח התיכון ואפריקה ובענייני הסכסוך הישראלי-פלסטיני והתגרענות איראן. במאי 2011, דמיטרי מדבדב פיטר אותו מתפקידו בשל הגיעו לגיל פנסיה (65). בתפקיד נציגו המיוחד של נשיא רוסיה לענייני המזרח התיכון החליפו מיכאיל בוגדנוב, שגריר רוסיה בקהיר מ-2004.
נתי גולן
נתנאל (נתי) גולן (5 באוקטובר 1942 – 22 באוקטובר 2004) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, בעל עיטור הגבורה על פועלו במלחמת ששת הימים.
ביוגרפיה.
נולד בתל אביב כנתנאל הורוביץ, בנם של דב וצילה. התגייס לצה"ל במאי 1961, ועשה את שירותו הצבאי בחיל השריון. בשריון עבר הכשרה כלוחם וסיים קורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ובאפריל 1963 מונה למפקד מחלקת טנקים בגדוד 52. לאחר שחרורו שירת במילואים כקצין בגדוד 129 של חטיבה 8. במלחמת ששת הימים שימש מפקד פלוגה בגדוד ולחם עמו בתחילה בגזרת כונתילה בסיני. בהמשך המלחמה הופנתה החטיבה לחזית הצפון והייתה הכוח הראשון והעיקרי שהשתתף בפריצה לרמת הגולן. גדודו השתתף בקרב על קלע, ולאחר שהמג"ד, אריה בירו, נפצע וסגנו נהרג, פיקד גולן על הגדוד. במהלך הקרב, נפגע גולן מקליע בראשו ומרסיסים בגבו ונאלץ להחליף מספר טנקים שנפגעו. על פועלו בקרב זכה לעיטור הגבורה.
בתיאור המעשה נכתב:
לאחר המלחמה השתתף בפרויקט המרכבה כאזרח עובד צה"ל. גולן המשיך להתקדם בתפקידו בשירות המילואים, וב-1971 מונה למפקד גדוד בדרגת רב-סרן. באותה תקופה החליף את שם משפחתו מהורוביץ לגולן. בפרוץ מלחמת יום הכיפורים, שהה בחו"ל וחזר לישראל על מנת להתגייס. הוא הקים גדוד טנקים מאולתר אשר הורכב מחוזרים מחו"ל ומלוחמים אשר לא היו משובצים. הגדוד כלל כ-30 טנקי שוט-קל (צנטוריון) וזכה לכינוי "כוח נתי". היחידה הופנתה לסייע לכוחות בחזית רמת הגולן וב-12 באוקטובר הצטרפה ללחימה במובלעת הסורית. סמוך לכפר נסג', ביום הקרבות הראשון של הכוח, נתקל הגדוד במארב טנקים סורי ורבים נפגעו. נתי נפצע קשה בראשו אך הכוח המשיך להילחם.
לאחר המלחמה חזר לשירות קבע ומונה לקצין אג"ם באוגדה 194. בהמשך שירת כמפקד חטיבת שריון במילואים וסגן מפקד באלי"ש. ביוני 1979 מונה למפקד חטיבה 7, ותחת פיקודו הייתה חטיבה 7 הראשונה שקלטה ועברה הסבה לטנקי מרכבה. ב-1982 מונה למפקד חטיבה 460, חטיבת קורס המפקדים וקורס הקצינים של השריון. גולן קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד אוגדת המילואים 49. בתפקידו הבא שירת כמפקד אוגדה 36, אוגדת שריון סדירה ברמת הגולן. תפקידו האחרון בשירות הקבע היה סגן מפקד מפח"ש.
לאחר פרישתו מצה"ל פנה, משיקולי אידאולוגיה, לעסוק בחינוך לגיל הרך ופתח בשנת 1995 את חברת מ.נ. שהם בע"מ. המעונות הראשונים שנפתחו היו בשוהם ובמודיעין. ילדיו המשיכו את דרכו והקימו את רשת "גני גולן" אשר מפעילה גנים פרטיים במספר מקומות בארץ.
ב-2004 נפטר מסרטן, הותיר אחריו אישה ו-5 ילדים (שלישייה ותאומים).
ב-2014 נחנך בעיר מודיעין-מכבים-רעות מרחב מצוינות על שמו.
בשנת 2016 נחנכה ברמת הגולן אנדרטה לכוח נתי. האנדרטה ממוקמת כ-100 מטרים מצפון לתצפית קוניטרה ומשקיפה על האזור שבו נלחם הכוח.
נתנאל גולן
לואיג'י רוסי
לואיג'י רוסי (באיטלקית: Luigi Rossi; 1597 - 20 בפברואר 1653) היה מלחין איטלקי מתקופת הבארוק.
חייו.
רוסי נולד בטורמאג'ורה, עיר קטנה סמוך לפוג'ה, בממלכת נאפולי העתיקה, ובגיל צעיר עבר לגור בנאפולי, שם למד מוזיקה אצל המלחין הפרנקו-פלמי יאן דה מאקה, שהיה נגן עוגב בכנסיית הבשורה ומאסטרו די קאפלה בחצר המשנה למלך ספרד. בשנת 1620 עבר רוסי לשירות משפחת בורגזה (Borghese) ברומא ומשנת 1633 עד למותו כיהן כנגן העוגב בכנסיית San Luigi dei Francesi בעיר.
רוסי חיבר שתי אופרות בלבד, "הארמון הקסום" (Il palazzo incantato), שעלתה על הבמה ברומא בשנת 1642, ו"אורפיאו", שנכתבה לאחר שהחשמן מאזארן הזמין אותו בשנת 1646 לפריז לצורך כתיבת האופרה. הצגת הבכורה שלה התקיימה שם בשנת 1647. רוסי חזר לצרפת בשנת 1648 בתקווה לכתיבת עוד אופרה, אבל הפקה לא הייתה אפשרית במועד זה משום שחצר המלכות נמלטה בבקשה מפלט אל מחוץ לפריז. רוסי חזר לרומא בשנת 1650 ושוב לא ניסה את כוחו בכתיבה לבמה.