אחיו של וילסון, קרטיס גלן, סיפר בדוקו של ESPN שראה את אחיו בעת שהובילו בבית החולים ושם לב כי הרגליים שלו היו חיוורות בצורה לא טבעית. לאחר בדיקה התגלה כי אבי העורקים שלו נפגע מהירייה השנייה ודם לא הצליח להגיע לגפיים התחתונות שלו. אף על פי שהרופאים אמרו לה שוב ושוב שהם יכולים להציל את בנה, הניסיון המקצועי כאחות של אמו, מרי וילסון, אמרה לה כי גם אם יהיו מסוגלים לתקן את הנזק, בן יהיה ככל הנראה במצב צמח בשל איבוד הדם המסיבי. מוקדם למחרת בבוקר, ביקשה שהבן שלה ינותק מהמכשירים תומכי-החיים, ובן וילסון מת זמן קצר לאחר מכן.
מיד לאחר הירי, אריקה מרפי חזרה לביתה ופגשה שם בבילי מור, שישב בסלונה וצפה בטלוויזיה. שם גילתה גם במי ירה. מור נשאר שם עד שהמשטרה החלה לדפוק על דלת הבית, מחפשת אותו, מאוחר יותר באותו ערב. דיקסון מעט לאחר מכן, וההאשמות שודרגו לרצח ברגע ששמע מותו של וילסון הגיע למשטרה. המשטרה הציגה שני חשודים בתיק; התאוריה שלהם הייתה כי לאחר הסכסוך של מור עם וילסון, דיקסון ניסה לגנוב מכיסו של וילסון, ואז דחק במור לירות בווילסון. שניהם חתמו על הודאות בתאוריה זו, אך מאוחר יותר חזרו בהם. למרות היותם קטינים באותה עת, משרד התובע במחוז החליט לתבוע את שניהם, כמו גברים בוגרים.
במשפטם, התובעים הציגו אותתה תאוריה למושבעים כשהמשפט התחיל בשנה שלאחר מכן. ג'טון ראש הייתה העד המוביל של התביעה, ועדותה תמכה בהתפתחות הפרשה בצורה זו. עורכי הדין של מור ודיקסון בחרו להציג את פרסומו של וילסון כאחת מהסיבות העיקריות להעלאת האישומים כלפי שני בני הנוער. גם מור וגם דיקסון הורשעו בסעיפים של רצח וניסיון שוד מזוין. לפי המלצות עורכי הדין של התביעה, שניהם נכנסו לכלא לתקופת ממושכות. מור קיבל ארבעים שנות מאסר, ודיקסון קיבל שלושים שנים. דיקסון קיבל גזר הדין החמור פחות, משום שעל אף שהוא היה מעורב בפשע, מור הוא שירה את היריות שהובילו למותו של וילסון.
תביעתה של משפחת וילסון נגד בית החולם על עיכוב לא הולם במתן טיפול רפואי יושב בשנת 1992. דיקסון שוחרר על תנאי בשנת 2000, ומור ב-2005. דיקסון נכנס לאחר מכן למאסר נוסף, על שוד מזוין. למרות זאת מור טען בריאיון לסרט "בנג'י" כי בירי בבן וילסון לא היה דיקסון מעורב, והודאתו ברצח ניתנה בכפייה.
וילסון מת באותו יום שבו פתחה קבוצת הכדורסל של סימאון את העונה. הקבוצה בחרה לשחק במשחק, מול אוונסטון, בית הספר שאותו ניצחו בגמר אליפות אילינוי בשנה הקודמת, וניצחה.
חייו האישיים.
היה לו בן אחד, ברנדון וילסון (שנולד בספטמבר 1984), עם חברתו מהתיכון ג'טון ראש. ברנדון, שהיה בן 10 שבועות כאשר אביו נפטר, המשיך לשחק כדורסל במדי אוניברסיטת מרילנד-החוף המזרחי, כשהוא לובש את חולצה עם מספרו של אביו, 25.
מורשתו.
ניק אנדרסון, חברו של וילסון, ששיחק לימים בליגת ה-NBA, לבש את גופייה מס' 25 במהלך הקריירה שלו לכבודו של וילסון. מספרו של ג'וואן הווארד באוניברסיטת מישיגן היה 25, כמחווה לווילסון. הכדורסלן דריק רוז, שסיים את לימודיו בתיכון סימאון ב-2007, לבש גם הוא את החולצה מספר 25, שהוביל את הקבוצה לזכייה באליפות המדינה ב-2006 וב-2007. מספרו היה 25 כששיחק במדי ניו יורק ניקס, לאחר שהועבר לשם בטרייד. שחקן הכדורסל ג'בארי פארקר, שגם הוא שיחק בתיכון סימאון, תפר לתוך נעלי הכדורסל שלבש בסימאון את המספר 25. בעקבות מחוותו של ניק אנדרסון שלבש את המספר 25 באוניברסיטת אילינוי, רבים אחרים שלמדו בסימאון ושיחקו באוניברסיטת אילינוי המשיכו במסורת זו. בשנים שחלפו מאז הרצח שלו ב-1984, עשו זאת דיון תומאס, בראיינט נוטרי, קלווין ברוק וקנדריק נאן.
סרט דוקומנטרי של ESPN על וילסון שכותרתו "בנג'י" יצא ב-23 באוקטובר 2012.
ל'נדידנו
תחנת הרכבת ראשון לציון
פיליפ קנז'ביץ'
פיליפ קנז'ביץ' (בסרבית: Филип Кнежевић; נולד ב-8 בנובמבר 1991) הוא כדורגלן סרבי בעמדת הקיצוני ב-SHB דא נאנג.
קריירת מועדונים.
קנז'ביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של באנה ובעונת הצטרף לבוראץ צ'אצ'אק. בעונה זו, קנזב'יץ' שיחק 23 משחקי ליגה וכבש שער אחד.
ב-16 ביוני 2012 קנז'ביץ' חתם לארע עונות בפרטיזן בלגרד. למרות הציפיות שיהיה בורג משמעותי בקבוצה, שיחק קנז'ביץ' משחק אחד בלבד בעונת .
בקיץ הושאל לראדניצ'קי קראגויבאץ. ב-19 באוקטובר 2013 קנזב'יץ' הבקיע את שער הבכורה שלו ברדניצ'קי בניצחון 2-3 נגד OFK בלגרד.
ב-4 ביולי 2014 קנז'ביץ' הושאל לויטוריה דה גימארייש מליגת העל הפורטוגזית, בה שיחק בקבוצת המילואים.
ביולי הושאל לבוראץ צ'אצ'אק.
ב-10 בפברואר 2016 שוחרר מפרטיזן וחתם בצ'וקריצ'קי.
ב-16 באוגוסט 2016 חתם לשנתיים וחצי בוויבודינה, אך בסיום העונה חזר לבוראץ צ'אצ'אק.
ב-26 ביולי 2018 קנז'ביץ' חתם במ.ס. אשדוד מליגת העל.
ב-24 ביולי 2019 קנז'ביץ' חתם רדניצ'קי ניש.
ב-3 באוגוסט 2020, קנז'ביץ' חתם בפרולטר נובי סאד.
מר שועל המהולל (סרט)
מר שועל המהולל (אנגלית: Fantastic Mr. Fox) הוא סרט אנימציה בסטופ מושן, משנת 2009 בבימויו של וס אנדרסון ושנכתב על ידו במשותף עם נואה באומבך. הסרט מבוסס על ספר ילדים בשם זה, מאת רואלד דאל. גיבור הסרט הוא שועל הגונב בלילות מזון משלושה בעלי חוות מרושעים ועשירים ומתעמת איתם.
עלילת הסרט.
בתחילת הסרט, מר שועל מפעיל בשוגג מלכודת שועלים, במהלך ניסיון פריצה לחווה ביחד עם אשתו פליסיטי. פליסיטי מגלה לבעלה שהיא בהריון ומפצירה בו למצוא עבודה בטוחה יותר, אם יצליחו להימלט. מר שועל מסכים בחוסר חשק.
שנתיים אנושיות (12 שנות שועל) לאחר מכן, השועלים ובנם הזועף, אש, גרים בבור באנגליה הכפרית. מר שועל, שהפך לבעל טור בעיתון, חש חוסר סיפוק מחייו ומחליט להגר לבית טוב יותר בתוך עץ, תוך התעלמות מההתרעות של עורך דינו, קלייב גירית, בשל קרבתו לשלושה חקלאים מרושעים.
זמן קצר לאחר שעבר השועלים, אחיינו של פליסיטי, קריסטופרסון סילברפוקס, בא לגור איתם, מאחר שאביו חלה. אש מוצא מצב זה בלתי נסבל; בן דודו מתעלה עליו כמעט בכל דבר,וכולם מוקסמים על ידיו.
מתוך כמיהה לימיו כגנב, מר שועל וחברו גונבים תוצרת ועופות משלושת המשקים במשך שלושה לילות רצופים. החקלאים הכעוסים מחליטים להרוג את מר שועל כנקמה. הם מגיעים לעץ, וכשמר שועל מגיח הם פותחים באש, אך מצליחים רק לירות בזנבו. תוך ניסיון לחפור ולשלולת את מר שועל החוצה, הם הורסים את אתר העץ, ומגלים שהשועלים חפרו מנהרת בריחה. החקלאים מבינים שהשועלים יצטרכו בסופו של דבר לצאת לפני האדמה, כדי לצרוך מזון ומים, ומחליטים להמתין להם בפתח המנהרה. במחתרת, פליסיטי מוטרדת מכך שמר שועל חזר לסורו.
בהמשך הקבוצה נפגשת עם גירית ותושבים מקומיים רבים אחרים, שבתיהם נהרסו גם הם על ידי החקלאים. כאשר החיות מתחילות לרעוב, מר שועל מוביל אותם למסע חפירה למנהרה לשלושת המשקים, ושודד אותם בהצלחה.
בעוד שאר בעלי החיים חוגגים, אש וקריסטופרסון מתחילים להתפייס לאחר שקריסטופרסון מגן על אש מפני בריון. בני הדודים חוזרים לחווה של בין, מתוך כוונה להחזיר את הזנב החסר של מר שועל. כאשר הם מופרעים על ידי הגעת אשתו של בין, אש בורח, אך קריסטופרסון נלכד.
כשגילה שמר שועל גנב את התוצרת שלהם, החקלאים ומפקד האש הציפו את רשת המנהרות של בעלי החיים בסיידר. לאחר שהבין כי החקלאים מתכננים להשתמש בקריסטופרסון כדי לפתות אותו למארב, מר שועל פונה לפני השטח כדי להיכנע, אך חוזר כאשר העכברוש, המאבטח של בין, מתעמת עם בעלי החיים ומתנפל על אש ופליסיטי. קטטה בין מר שועל לחולדה מביאה לכך שהאחרון נדחף לגנרטור ומכניס אותו לחשמל. לפני שמתה, חולדה חושפת את מיקומו של קריסטופרסון. מר שועל מבקש מהחקלאים להיפגש בעיר ליד רכזת הביוב, שם ייכנע תמורת חירותו של קריסטופרסון. החקלאים מכינים מארב, אך בעלי החיים, בציפייה לכך, פותחים במתקפת נגד שמאפשרת למר שועל, אש וקיילי להיכנס לחווה מבלי להיחשף. אש משחרר את קריסטופרסון תחת אש האויב כדי ומאפשר לקבוצה לברוח.
לאחר מכן, החיות מתרגלות לחיות בביוב עם אחרים ששוקלים לעבור לגור איתם, כולל אביו המחלים של קריסטופרסון. אש וקריסטופרסון הופכים לחברים טובים חרף ההבדלים ביניהם.
בסיום הסרט, מר שועל מוביל את משפחתו, קיילי, ואגנס אל פתח ניקוז המובנה ברצפת סופרמרקט בבעלות החקלאים. החיות חוגגות את מקור המזון החדש שלהן ואת החדשות שפליסיטי שוב בהריון. החיות רוקדות לצלילי "Let Her Dance" של The Bobby Fuller Four.
האראפה
הָארָאפָּה (באורדו/פנג'אבי: ہڑپّہ) הוא אתר ארכאולוגי בפנג'אב, פקיסטן, כ-24 קילומטרים מערבית לעיר סאהיוואל. שמו של האתר לקוח משמו המודרני של היישוב הממוקם ליד המסלול הישן של נהר ראבי, אשר כיום עובר 8 קילומטרים לצפונו. היישוב המודרני האראפה נמצא במרחק של פחות מקילומטר מהאתר הארכאולוגי. על אף שביישוב ישנה תחנת רכבת מהתקופה של הממשל הבריטי, מדובר ביישוב קטן בעל אוכלוסייה של 15,000 תושבים בלבד.
האתר של העיר העתיקה מכיל את שרידי העיר המבוצרת מתקופת הברונזה, שהייתה חלק מתרבות עמק האינדוס שמרכזה היה בסינד ובפנג'אב. משערים שבשיאה (2600–1900 לפנה"ס), גרו בעיר כ-23,500 תושבים, שטחה היה כ-1.5 קמ"ר, והיו בה בתים עשויים מלבנים עשויי חימר. עקב מנהג בקרב ארכאולוגים לקרוא לתרבויות עתיקות שזה עתה התגלו על שם האתר הארכאולוגי הראשון בהן הן התגלו, תרבות עמק האינדוס ידועה גם בשם "התרבות ההאראפית".