בדצמבר 2008 עבר סילבה למילאן האיטלקית תמורת 10 מיליון אירו, אולם הוכרז רשמית כשחקן הקבוצה רק ביולי 2009 מכיוון שזו כבר הכילה שני שחקנים לא-אירופיים בסגלה (אנדריי שבצ'נקו וטברה ויאודס). כבר בתחילת דרכו במילאן הפך לבלם המוביל שלה ואת עונתו הראשונה בקבוצה, , סיים בהצלחה רבה עם שני שערים ב-41 משחקים בכל המסגרות. גם את עונת פתח בצורה מצוינת עם שער בניצחון 0–4 על לצ'ה במחזור הראשון של הליגה האיטלקית.
פריז סן ז'רמן.
ב-12 ביולי 2012 אישר בעלי מילאן, סילביו ברלוסוקני, כי הסכים להעביר את זלאטן איברהימוביץ' וטיאגו סילבה לפריס סן ז'רמן תמורת 65 מיליון אירו. כעבור יומיים מההכרזה, הושלמה העברתו בסך 42 מיליון אירו של טיאגו סילבה לפריזאים באופן רשמי. עם הגעתו למועדון, סילבה מונה לקפטן של הקבוצה. כבר עם הגעתו, סילבה היווה חלק חשוב בקבוצה שהפכה לקבוצה הדומיננטית בצרפת, וזכה עם הקבוצה בשבע אליפויות צרפת ובחמישה גביעים. בעונת 2019/2020 לאחר מספר שנים של אכזבות בליגת האלופות, סילבה ופריז סן ז'רמן העפילו לגמר ליגת האלופות בפעם הראשונה בהיסטוריה של המועדון. סילבה שיחק 90 דקות בגמר שבו הקבוצה הפסידה לבאיירן מינכן.
צ'לסי.
ב-28 באוגוסט 2020 חתם סילבה בצ'לסי, לאחר סיום חוזהו בפריז סן ז'רמן, על חוזה לשנה אחת.
ב-26 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה בתיקו 3-3 נגד וסט ברומיץ' אלביון. ב-7 בנובמבר כבש שער בכורה בניצחון צ'לסי 1–4 על שפילד יונייטד.
בסיום העונה זכה סילבה יחד עם קבוצתו צ'לסי בליגת האלופות.
נבחרת.
סילבה זומן על ידי דונגה לסגל הנבחרת האולימפית של ברזיל לאולימפיאדת בייג'ינג 2008 ובטורניר עצמו שותף בחמישה משחקים והוביל את הנבחרת למקום השלישי וזכייה במדליית הארד. שנתיים לאחר מכן, נכלל בסגל נבחרת ברזיל הבוגרת למונדיאל 2010, אולם לא שותף באף משחק בטורניר ונבחרתו הודחה כבר ברבע הגמר, לאחר הפסד ל.
במונדיאל 2014, בו הגיעה נבחרתו למקום הרביעי, כבש שער נגד , בשלב רבע הגמר, במשחק בו ניצחה ברזיל 1–2.
לסילבה היה חלק חשוב בזכייתה של ברזיל בקופה אמריקה 2019 והוא שיחק 90 דקות בניצחון 1–3 על נבחרת פרו בגמר.
ג'ון ברומן
בעיות בשלום וסוציאליזם
ברוס מזליש
חופשה
חופשה היא הפסקה בעיסוקיו של האדם למטרת מנוחה, נופש או תיור.
לרוב אנשים יוצאים לחופשה ממקום העבודה או הלימודים, במהלך חגים, חגיגות או אירועים קבועים לאורך השנה (למשל חופשת חג המולד או החופש הגדול שלאחר סיום שנת הלימודים). לעיתים יוצאים לחופשה קצרה כדי לנוח, או בשל סיבות ואירועים משפחתיים. לעיתים קרובות אנשים מבלים את חופשותיהם בחברת בני משפחה או חברים. אדם עשוי לצאת גם לחופשות ארוכות מהרגיל, למשל שנת שבתון או חופשה ללא תשלום ממקום העבודה.
בעבר, משפחות רבות מהמעמד הכלכלי-חברתי הגבוה בעולם המערבי, נהגו לעבור מביתם הקבוע אל בית קיץ פרטי בתקופה זו של השנה, שהוקם לרוב באזור נופש כגון חוף הים.
מקור השם באנגלית, vacation, הוא מהכינוי שניתן בעבר באנגליה לחופשת הקיץ הארוכה של בתי המשפט במדינה; בהמשך יוחס מונח זה לחופשת הקיץ של האוניברסיטאות. מנהג החופשה הזו השתרש באנגליה לאחר הנהגתו על ידי ויליאם הראשון, מלך אנגליה, שהגיע מנורמנדי שבצרפת, שם נהוגה הייתה חופשה זו בחודשי הקיץ למטרת בציר הענבים, ונקראה בשם וקאנס (Vacances בצרפתית).
מזהה תהליך
במערכות הפעלה, מזהה תהליך (מאנגלית: Process identifier, בדרך כלל מופיע בקיצור process ID או בראשי תיבות PID) הוא מספר המשמש את ליבת מערכת ההפעלה לזהות תהליך באופן ייחודי (חד-חד-ערכי). המספר משמש גם כפרמטר המועבר לפונקציות שונות של מערכת ההפעלה הדורשות הפניה לתהליך, למשל עדכון העדיפות של התהליך, סיום מאולץ שלו (kill) ועוד.
במערכות הפעלה מבוססות Unix, תהליכים חדשים נוצרים באמצעות קריאת המערכת Fork, המייצרת תהליך בן חדש מתוך התהליך האב. מזהה התהליך של התהליך הבן מוחזר לתהליך האב כך שהאב יוכל לבצע פעולות על התהליך הבן בהמשך. מזהי התהליך ב-Unix בדרך כלל מוקצים סדרתית, כאשר התהליך הראשון שנוצר במערכת מקבל את המזהה 0 וכל תהליך חדש מקבל את המזהה העוקב לזה האחרון שהוקצה. כאשר מגיעים למזהה התהליך המקסימלי (משתנה ממערכת הפעלה אחת לשנייה), חוזרים ל-0 וממשיכים להקצות את המזהים, אך מדלגים על מזהים המוקצים לתהליכים אחרים שעודם קיימים ברשימת התהליכים (בין אם התהליך עדיין רץ ובין אם הוא תהליך זומבי).
ב-Microsoft Windows תהליכים חדשים נוצרים באמצעות הקריאה לפונקציה "CreateProcess", ומזהה התהליך החדש שנוצר מוחזר לתהליך האב כשדה "dwProcessId" במבנה הנתונים "PROCESS_INFORMATION". תהליך המעוניין לקבל את המזהה שהוקצה לו יכול לעשות כן על ידי קריאה לפונקציה "GetCurrentProcessId".
הספר של קלס
הספר של קלס (באירית: Leabhar Cheanannais, באנגלית: Book of Kells) הוא כתב יד בשפה הלטינית בו כתובות ארבע הבשורות של הברית החדשה והן מלוות באיורים רבים שהם יצירת מופת קליגרפית. הספר, שנכתב בידי נזירים קלטים, מתוארך לשנת 800, מוצג בתצוגת קבע בטריניטי קולג' בדבלין שבאירלנד. ביחד עם נבל בריאן בורו נחשב הספר לאוצר הלאומי החשוב ביותר של אירלנד. הספר קיבל את שמו ממנזר קלס, ששימש לו בית במשך מאות שנים.
הספר.
הספר מכיל את ארבע הבשורות האוונגליוניות - הבשורות על-פי מתי, מרקוס, לוקאס, ויוחנן. מרבית תוכנו דומה לוולגטה אך בספר קיימות הקדמות ותוספות שונות. בספר 680 עמודים (340 דפי פוליו), שאוגדו בשנת 1953 לארבעה כרכים. מעריכים כי כ-30 עמודים אבדו.
הקליגרפיה בולטת בספר, במספר רב של איורים. האיורים מציגים בני אדם, בעלי חיים, יצורים מיתיים ועיטורים קלטים מסורתיים. מעריכים כי לפחות שלושה סופרים שונים כתבו את הספר, והאיורים צוירו במספר סוגים של דיו, בארבעה צבעים, אדום, שחור צהוב וסגול, לעיתים דיו שיובא במיוחד עבור הספר. מרבית הצבעים הופקו ממינרלים הנמצאים באדמות אירלנד. מרבית האיורים מציגים איקונוגרפיה נוצרית מסורתית.
הספר מיוחס לעיתים לקדוש קולומבה, אך מחקרים הוכיחו כי לא ייתכן שהיה מעורב בכתיבתו. מעריכים כי ייתכן שהספר נכתב לקראת יום השנה ה-200 למותו.
קורותיו.
הספר קיבל את שמו ממנזר קלס, מנזר השוכן כ-40 קילומטרים צפונית לדבלין, במחוז מית', בו שהה מאות שנים בתקופת ימי הביניים.
ימי הביניים.
מנזר קלס נשדד ונבזז פעמים רבות במהלך המאה ה-10, ולא ברור כיצד שרד הספר את הפלישות הרבות של הוויקינגים אל האזור. האזכור הראשון לספר ולהיותו שמור בקלס מופיע בדברי ימי אלסטר, בפרק המתאר את שנת 1007. שם מסופר כי הספר נגנב והוחזר לאחר חודשיים ועשרים יום, ללא הכריכה המוזהבת שלו. סברה רווחת טוענת כי זוהי הסיבה לדפים החסרים בתחילתו ובסופו של הספר.
עדויות לנוכחותו של הספר בקלס קיימות במהלך המאה ה-12. בתקופה זו גם הועתקו, בידי נזירים, חלק מהציורים המופיעים בו, תופעה שהייתה נפוצה בימי הביניים. במאה ה-12 חרב המנזר בקלס, והספר הועבר לכנסייה של המנזר.
בעת החדשה.
הספר נשאר בקלס עד שנת 1654. בשנה זו חיל הפרשים של אוליבר קרומוול התאכסן במנזר ומושל העיר העביר את הספר למשמרת בדבלין, מחשש שמא יגנב שוב. הנרי ג'ונס, שמאוחר יותר נתמנה לבישוף של מית' לאחר הרסטורציה, הציג את כתב היד בטריניטי קולג' בשנת 1661, אז הועבר הספר לטריניטי קולג'. זהו משכנו הקבוע, למעט מספר מצומצם מאוד של השאלות למוזיאונים ולספריות אחרות ברחבי העולם. מאז המאה ה-19, שוכן הספר בספרייה של הקולג', באולם תצוגה רחב המשמש כמוזיאון המספר את סיפורו של הספר. לרוב מוצגים רק שניים מהכרכים: אחד מראה עמוד אופייני והשני מראה את אחד האיורים.
במשך השנים הוספו לספר מספר תוספות. במאה ה-16 הוסיף ג'רלד פלאנקט סדרה של ספרות רומיות הממספרות את הפרקים על פי החלוקה שנוצרה במאה ה-13 על ידי הארכיבישוף מקנטרברי סטיבן לנגטון. בשנת 1621 ג'יימס אשר, שהיה הארכיבישוף בכנסייה של אירלנד ספר ומספר את הדפים, זמן קצר לאחר שמונה לבישוף של מית' על ידי ג'יימס הראשון, מלך אנגליה. בשנת 1849 הוזמנו המלכה ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת ובעלה, אלברט, נסיך סקסה-קובורג-גותה, לחתום על הספר. הם אכן חתמו, אך התברר כי הדף עליו חתמו היה תוספת מאוחרת לספר והדף עליו חתמו הוסר כאשר הספר נכרך מחדש בשנת 1953.
הספר נכרך מחדש מספר פעמים: במאה ה-18 נכרך הספר, חלק מדפיו הושחתו וחלק קטן של האיורים אבד. בשנת 1895 נכרך שוב, אך כריכה זו התפרקה עד מהרה. בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 נתלשו מספר עמודים מהספר ונשמרו בנפרד, עד לכריכתו לארבעה כרכים בשנת 1953.
בשנת 2000, בעת העברתו של הכרך המכיל את הבשורה על-פי מרקוס לקנברה, אוסטרליה, ניזוק הספר. הנזק הוגדר כ"נזק מזערי לפיגמנט", ומעריכים כי ככל הנראה מקורו ברעידות בזמן הטיסה הארוכה.
תוכן.
הספר מכיל את שלוש הבשורות הסינופטיות במלואן: את הבשורות של מתי, מרקוס ולוקאס. הבשורה על פי יוחנן היא חלקית וחלקה חסר, כנראה מהתקופה שבה נגנב הספר במאה ה-11. בנוסף לבשורות, הספר מכיל חומר נוסף: 2 רשימות מקוטעות של שמות עבריים המופיעים בברית החדשה, סיכומים קצרים של הבשורות, ביוגרפיות קצרות של כותבי הבשורות וקאנונים המיוחסים לאוסביוס מקיסריה. התוכן מבוסס על הוולגטה, אך עם מספר הבדלים.
שימוש.