שיעור הזמן.
בפוסקים ישנן כמה דעות מהו שיעור הזמן של שיתין נשמין.
דינים נוספים.
מי שלא ישן שיעור שיתין נשמין אינו חייב בנטילת ידיים כשקם, יש אומרים כי אינו חייב בברכות התורה, ואם היה זה באמצע סעודה אין זה נחשב הסחת דעת המחייבת שוב בברכה.
קישורים חיצוניים.
"מתנמנם כסוס" באתר פורטל הדף היומי
טריומף טינה
טריומף טינה (באנגלית: Triumph Tina, קרוי גם: Triumph T10) הוא קטנוע מתוצרת יצרנית האופנועים הבריטית Triumph Engineering שיוצר בין השנים 1962–1970.
The Boring Company
(TBC) The Boring Company (תרגום: "חברת הכרייה"; וגם: "החברה המשעממת") היא חברה אמריקאית לבניית תשתיות ומנהרות שנוסדה על ידי אילון מאסק בשנת 2016. לדבריו, את מקור ההשראה להקמת החברה היוו הבעייתיות הכרוכה בהגעה ממקום למקום ברחבי המטרופולין של לוס אנג'לס והמגבלות של רשת התחבורה הנוכחית של לוס אנג'לס. מנובמבר 2019, נשיא החברה הוא סטיב דייוויס, אחד העובדים הראשונים של SpaceX.
היסטוריה.
אילון מאסק הודיע לראשונה ​​על קיומה של החברה בדצמבר 2016. עד פברואר 2017 החלה החברה לחפור תעלת ניסיון ברוחב 9 מטר, באורך 15 מטר, ובעומק 4.6 מטרים באזור מתחם משרדי SpaceX שבהות'ורן, משום שהבנייה באתר זה לא דרש היתרים מיוחדים רבים. בוועידת TED באפריל 2017 העריך מאסק שהפרויקט לקח בסביבות 2-3% מזמנו, והוא בגדר תחביב אישי.
במרץ 2017 הודיע מאסק כי במהלך אפריל 2017 תחל החברה להשתמש במכונה לכריית מנהרות על מנת להתחיל לחפור מנהרה בת שימוש במתחם SpaceX. בסוף אפריל 2017 חשף מאסק לראשונה מכונה לכריית מנהרות במתחם SpaceX אשר מכונה "GODOT". מאסק ציין בהמשך שהמנהרה הראשונה שתיבנה, בפרברי לוס אנג'לס, תחבר בין נמל התעופה של לוס אנג'לס, קולבר סיטי וסנטה מוניקה, ותסתיים בווסטווד. מאסק טען שהנסיעה במנהרה תיקח חמש דקות, לעומת נסיעה בכבישים במסלול דומה שאורכת כ-45 דקות כאשר אין עומסי תנועה. לצורך הנסיעה במנהרה יונח הרכב על מעלית חשמלית אשר תסיע את הרכב דרך המנהרות במהירות של 200 קמ"ש. בנובמבר 2017 הגישה החברה בקשה לרגולטורים של רשויות לוס אנג'לס להיתר לבנות מנהרה מהות'ורן לווסטווד, לאורך הכביש המהיר מס' 405.
ביולי 2017 ציין מאסק שבורינג קיבלה אישור בעל פה מן הממשלה לבנות היפרלופ תת-קרקעי שיחבר בין ניו יורק, פילדלפיה ובולטימור לוושינגטון הבירה. באוקטובר 2017 קיבלה החברה היתר לבניית מנהרת ההיפרלופ בולטימור-וושינגטון ממחלקת התחבורה של מרילנד. ביולי 2017 העלה מאסק סרטון המתעד נסיעת מבחן מוצלחת של מעלית רכב טיפוסית. באוקטובר 2017 חשף מאסק מכונה נוספת לכריית מנהרות בשם "Line-storm".
ביוני 2018 בחרה עיריית שיקגו את הצעת החברה, מבין ארבע הצעות מתחרות, לספק תחבורה במהירות גבוהה בין מרכז שיקגו לבין נמל התעופה או'הייר. באוקטובר 2018 הודיע מאסק כי מנהרת ההייפרלופ הראשונה צפויה להיפתח ב-10 בדצמבר 2018.
במאי 2019 זכתה החברה במכרז של 48.7 מיליון דולר לחפירת מנהרת תחבורה מתחת למרכז הכנסים של לאס וגאס .
צ'ואטס
שיתין נשמי
על הקצה
על הקצה (בצרפתית: Sur la planche) הוא סרט דרמה מרוקאי-גרמני-צרפתי משנת 2011 שביימה וכתבה ליילה קילאני. הסרט מספר על שתי נשים צעירות, בדיה ואימאן, אשר עוסקות בלילות בזונות וממשכנות חפצים קטנים שהן מצליחות לגנבות מהלקוחות. חלומן של הבנות הוא לעבור ל״אזור החופשי״ של העיר, בו יוכלו למצוא עבודה ראויה במפעל טקסטיל.
הסרט הוקרן לראשונה במסגרת "שבועיים של הבמאים" בפסטיבל הקולנוע בקאן שנערך במאי 2011, ולאחר מכן הופץ ב-1 בפברואר 2012 בצרפת. שפות הסרט הן ערבית וצרפתית, ואורכו כ-110 דקות.
הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע של אנטליה, וקיבל שלושה פרסים בפסטיבל הסרטים של טאורמינה: הסרט הטוב ביותר, הבימוי הטוב ביותר והשחקנית הטובה ביותר. בנוסף הסרט התחרה בפסטיבל הסרטים של אפריקה, אסיה ואמריקה הלטינית של מילאנו.
תקציר העלילה.
הסרט מספר על שתי נשים צעירות, בדיה ואימאן, אשר חיות בקרב המוני העובדים שמאכלסים את העיר טנג'יר. ביום הן עובדות בבית חרושת לקילוף שרימפס, ובלילה מסתובבות בין בתי מלון בטיילת, עוסקות בזנות וממשכנות חפצים הקטנים שהן מצליחות לגנוב מן הלקוחות. חלומן הוא לעבור ל״אזור החופשי״ של העיר, תחום אירופאי מסוגר, שמור ועשיר יותר, ולמצוא עבודה ראויה יותר במפעל טקסטיל, תמורת משכורת חודשית ולא בקבלנות. לילה אחד הן פוגשות שתי נערות יפות בנות גילן שעובדות ב'אזור החופשי', המייצג עבור בדיה את החופש והחיים הטובים. יחד הן מתחילות לתכנן מזימות מסדר גודל גדול הרבה יותר מהגנבות הקטנות אליהן הורגלו, אך תוכניותיהן משתבשות והן שבות ומוצאות את עצמן במצב בו היו בתחילת הסרט.
זלמן וויט
זלמן וויט (כ' בתמוז תרנ"ו, 1896 - כ"ז בסיון תשכ"ג, 19 ביוני 1963) היה ממייסדי חברת "הסולל" ומו"ל העיתונים דאר היום, Palestine Weekly ובאריד אל-יום (בערבית), ממייסדי שכונת בן-ציון בחיפה, וממייסדי הסתדרות בני בנימין.
קורות חייו.
וויט נולד בירושלים לאסתר (בת הרב ליפא מאיר ויגוליק) ויצחק וויט. למד בבית ספר של חברת עזרה, אך למרות זאת השתתף במלחמת השפות, בצד שתמך בעברית כשפת הלימוד, בעודו תלמיד בסמינר העברי.
במלחמת העולם הראשונה גורש מארץ ישראל, בגין היותו נתין אמריקאי, לדמשק. בדמשק עבד כקבלן וסיפק לבתי החולים האוסטרים והגרמנים. עם כיבוש דמשק חזר לארץ ישראל ויחד עם איתמר בן-אב"י, אלכסנדר אהרנסון ואחרים הקים את "הסולל וויט ובן אבי - שותפות" שהוציאה בין השאר את עיתון דאר היום. השותפות פתחה בית דפוס ברחוב שנשא את שם חברתם. דאר היום הוקם כשופרם של בני המשפחות הספרדיות הוותיקות של ירושלים ובני הדור השני של העלייה הראשונה. זאת בניגוד להשפעה הרוסית על עיתון הארץ מצד אחד, והנטיות הסוציאליסטיות של הנהגת היישוב מצד שני.
ב-1929 נשא לאישה את שרה, בת ריקה ויחזקאל שימונוביץ (משפחותיהם במקור מברטיסלאבה).
כאיש כספים בהסתדרות בני בנימין קנה קרקעות רבות בארץ ישראל. בתוך כך חבר למרדכי בן-ציון (גם הוא בן ירושלים) לקניית שטח אדמה ליד כרמל מרכזי. על שטח זה הקימו וויט וחבריו את מלון "מעונות בן-ציון" (לימים לב הכרמל) ושכונה קטנה מסביב למלון.
נפילת בנו.
לזוג וויט היו ארבעה ילדים: אמנון, רבקה, יצחק ועלי. בנו, , התנדב לבריגדה היהודית. אחרי מלחמת העולם השנייה התקבל ללימודים באוניברסיטת מיאמי אך החליט ללמוד באוניברסיטה העברית. במלחמת העצמאות לחם בעיר מגוריו, ירושלים, ושם מצא את מותו.
זלמן וויט לא מצא מנוח לנפשו. הוא שלח מכתבים לדוד בן-גוריון בדרישה למצות את הדין עם מפקדיו של בנו, בשל טענתו שרשלנות הביאה למותו. הוא פרסם ספר זיכרון ושמו "על מוּת לַבֵּן", שככל הנראה, היה ספר הזיכרון הראשון לנופלי תש"ח. כמו כן קרא אחר בנו לבית הדפוס שלו בירושלים.
ב-1949 החליט לבנות בית חולים בנתניה ולקרוא לו על שם בנו. הבחירה בנתניה לא הייתה מקרית שכן העיר נוסדה על ידי הסתדרות בני בנימין, שזלמן וויט נמנה עם ראשיה. שנה אחר כך, ב-1950, נחנך בית החולים ואמנון, בנו הבכור של זלמן וויט, שהיה רוקח במקצועו, הועמד בראשו. בבית החולים נפתחו מחלקת יולדות ומחלקה כירורגית. בית החולים הקטן שלא היה משויך לאחת מקופות החלים נסגר לאחר כמה שנים ונפתח מחדש, הפעם בניהולו של ד"ר דב צל ציון. צל ציון שהיה רופא ילדים ופנימאי שינה את יעודו של בית החולים למוסד טבעוני. גם גלגול זה של בית החולים לא האיר פנים והוא נמכר והפך לבית "החלמה ונופש" - בית מרפא לפגועי נפש הקיים עד היום (נכון ל-2018).
ביצנית זהובת-גחון
כדורגלן החודש בפרמייר ליג
בריאן ג'ונסון
בריאן ג'ונסון (באנגלית: Brian Johnson; נולד ב-5 באוקטובר 1947) הוא זמר רוק בריטי. ג'ונסון הוא סולנה של להקת AC/DC, אליה הצטרף בשנת 1980. האלבום הראשון שהקליט ג׳ונסון עם הלהקה הוא אחד האלבומים המצליחים בתולדות הרוק: Back in Black ובסך הכל, ג'ונסון היה שותף ל-12 אלבומים ביחד עם AC/DC. בשנת 2018, לאחר הפסקה של כשנתיים לצורך טיפול בבעיות שמיעה, חזר ג׳ונסון ללהקה והקליט אלבום נוסף שהלהקה שחררה ב 13 בנובמבר 2020.
ביוגרפיה.
ג'ונסון נולד בעיר גייטסהד השוכנת במחוז טיין אנד ויר בצפון מזרח אנגליה, אביו אלן היה אנגלי ואמו אסתר הייתה איטלקייה. בילדותו ג'ונסון היה חבר במקהלת הצופים ובמקהלה של הכנסייה. בצעירותו ג'ונסון היה חבר בלהקות חובבניות שונות עד שבשנת 1972 ג'ונסון הקים ביחד עם חבריו מלהקות קודמות את הלהקה ג'ורדי בה הוא שימש כסולן. השם ג'ורדי זה הכינוי לאנשים המגיעים מאזור הטיינסייד שבצפון מזרח אנגליה וג'ורדי זה הכינוי לניב הנפוץ בקרב תושבי האזור. להקת ג'ורדי הצליחה ופרסמה ארבעה אלבומים.
ההצטרפות ל-AC/DC.