ב-1721 הופיעו פנסים וספסלים במקומות ציבוריים בעיר. עם הזמן התמקדה המשטרה בשיטור בלבד. בשנת 1866 הוקמה מחלקה פלילית ובשנת 1867 מחלקת שיטור על נהרות העיר. בתקופה זו ניהל את המשטרה האובר-פוליצמייסטר. בשנת 1915 המשטרה בהובלת ולדימיר פיליפוב סיימה חקירה בנושא רוצח סדרתי הראשון בתחומי האימפריה.
בתקופה הסובייטית המשטרה הפטרבורגית סבלה רבות מנחת זרועם של השלטונות, ורבים ממפקדיה הוגלו לסיביר בתקופת הטיהורים של סטלין. עם נפילת ברית המועצות, סבלה המשטרה - כמו משטרות אחרות במדינה - מחוסר מימון מספיק, שהביא לעלייה ברמת השחיתות בארגוני אכיפת החוק. הדבר התבטא בחוסר יכולתם של השוטרים לאכוף את חוקי הייבוא בנמל סנקט פטרבורג, שהיווה את שער הכניסה לסחורות רבות שהועברו על ידי המאפיה הרוסית. עד לתחילת המאה ה-21 רכבי VAZ-2106 שימשו כדגמי ניידות עיקריות. אך מאז עברה המשטרה להתנייד ברכבי סקודה, מרצדס בנץ, פורד פוקוס, לאדה וסטה ולאדה לרגוס מודרניים. כמו גם רכבי אאודי A8L D4, Mercedes-Benz S 500 W221, Volkswagen Touareg וטויוטה לנד קרוזר 200.
ברפורמה משנת 2010 נערכו כמה שינויים בארגוני אכיפת החוק, אך אלה השפיעו מעט מאוד על אופן תפקודה של המשטרה העירונית.
מבנה.
בנוסף למשרדים אזוריים האחראים על אזורים שונים בעיר ובמחוז לנינגרד, למשטרה קיימות גם מחלקות מטה:
בתרבות הפופולרית.
כאחת מכוחות המשטרה הגדולים במדינה היא הופיעה במגוון רומנים, סדרות וסרטים מקומיים:
אות אומ&quot;ץ
יוסף הקר
יוסף הקר (Hacker; נולד ב-1940) הוא פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה.
יוסף הקר נולד באראד שברומניה לנח ולפרימט–תמימה בשנת 1940, ועלה לישראל ב-1950. למד במדרשית נעם בפרדס חנה, שירת בצה"ל ככתב צבאי (1960-1958), למד באוניברסיטה העברית בירושלים בחוגים: היסטוריה של עם ישראל וספרות עברית. סיים לימודי ב"א ומ"א בהצטיינות יתרה וקיבל תואר שני ב-1968. קיבל תואר ד"ר בהיסטוריה של עם ישראל, בשנת 1979 בציון מעולה, נושא עבודת הדוקטור היה: "החברה היהודית בשאלוניקי ואגפיה במאות הט"ו והט"ז" והיא נעשתה בהדרכת פרופ' חיים הלל בן-ששון. החל ללמד בחוגים לספרות עברית והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית ב-1967, ולימד בחוג למחשבת ישראל באוניברסיטת תל אביב בשנים 1972–1973. שימש כפרופסור מן המניין בחוג לתולדות עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים משנת 1992, עד פרישתו בדצמבר 2008.
שימש כפרופסור אורח במוסדות הבאים:
הקר כיהן במספר תפקידים באקדמיה, ובהם:
שימש כעורך כתבי-עת מדעיים: עורך "שלם": 2008-1974, עורך "": 1985-1979, עורך "ציון" (עם עורכים נוספים): 1997-1989, עורך "תרביץ" (עם עורכים נוספים): 2010-2007.
בין התלמידים שכתבו בהדרכתו עבודת דוקטור – פרופ' ירון בן-נאה (האוניברסיטה העברית בירושלים), ד"ר דב הכהן (אוניברסיטת בר-אילן), פרופ' אלחנן ריינר (אוניברסיטת תל אביב), ד"ר דותן ארד (אוניברסיטת בר-אילן), ד"ר יואל מרציאנו (אוניברסיטת אריאל בשומרון), ד"ר אייל דוידסון (מכון לנדר).
בשנת 2014 יצא לאור ספר יובל לכבודו בשם "אסופה ליוסף: קובץ מחקרים שי ליוסף הקר", בעריכתם של ירון בן-נאה, משה אידל, ג'רמי כהן ויוסף קפלן.
הקר היה נשוי ליפה לבית ינובסקי עד פטירתה ב-2007. ב-2009 נישא לעוזיה לבית אביצדק (רקובסקי). אב לחמישה ילדים.
מחקריו.
מחקריו של יוסף הקר עוסקים בהיסטוריה התרבותית, החברתית והאינטלקטואלית של היהודים במוצאי ימי הביניים ובראשית העת החדשה במאות ה-14–18: בספרד, בארצות האסלאם (בעיקר באימפריה העות'מאנית ובארץ-ישראל), ובאיטליה.
מחקריו מקיפים את הארגון קהילתי, המוסדות, החקיקה, הריבוד החברתי, ההשקפות החברתיות (החברה, התגובה למציאות), המחשבה, ההגות והיצירה. בשנים האחרונות הרבה לחקור את הפעילות האינטלקטואלית, את תולדות הדפוס והספר העבריים ואת דרכי התקשורת. כמו כן חקר את הקשרים והזיקות בין מלומדים ומשכילים נוצרים מאירופה ומאנגליה לבין משכילים יהודים באימפריה העות'מאנית במאות ה-16–17.
יהדות ספרד.
הקר עסק בהיסטוריה המאוחרת של יהדות ספרד (המאות ה-14–15), ביוצאי ספרד המגורשים והמהגרים. הוא כתב על נושאים כמו עלייתם של יהודי ספרד לארץ-ישראל, המניעים לעלייה ותהליכי העלייה במאות ה-14–15; ודן בשאלת ההשפעה שהייתה לאונס, להמרות בכפייה ולהמרות מרצון על החברה היהודית וכיצד הדבר השפיע על עיצוב התודעה העצמית של היהודים. בדק את גלגולי הפרשנות אצל יהודי ספרד בימי הביניים ובירר כיצד מציאות חייהם שינתה את הבנתם את המקרא. כמו כן פרסם מחקרים אחדים על הדור האחרון של חכמי ספרד ויוצאי ספרד ויצא נגד תפישתו של יעקב כ"ץ שסבר שביהדות של המאות ה-15–16, בראשית העת החדשה, פג הרצון למרטירולוגיה, ובדק את המשמעות שייחסו לה בספרד במאות ה-16-14 הקר ניתח את הדרשה הספרדית וטען שבספרד יש אופי מוגדר למבנה הדרשה), וזו סוגה ספרותית מוגדרת בעלת חוקיות קבועה (בניגוד לאשכנז בה אין חוקיות כזאת).
כמו כן התחקה אחר תגובתם של יהודי ספרד לאירועי תקופתם וכתב על הפסיכולוגיה, התחושות הרגשות, ומצבי הרוח של האנשים בני הזמן כפי שהתגלו בכתביהם. הוא תיאר את הדיכאון ממנו סבלו עקב תמותת ילדיהם ברדיפות, בגירושים ובמגיפות ואת תסכולם ממציאות ללא המשכיות. מצד שני, ניתח את הגאווה העצומה שהייתה להם בעצמם ובמורשתם ובתחושת העליונות שלהם על קבוצות יהודים אחרות. במחקרים אחרים ניתח כתבים של חכמי ספרד מן המאה החמש-עשרה ובירר את עמדותיהם הדתיות והציבוריות, את מהלכי יצירתם, את דרכי הלימוד ומוסדות הלימוד, את מעמד החכמים ואת תוכני הלימוד בישיבה בסוף המאה החמש-עשרה. ובדק את מערכות היחסים בין חכמים בולטים באותה תקופה.
מחקר אחר הקדיש לניתוח התופעה של קיום "ספריות ציבוריות" יהודיות בספרד הנוצרית בתקופה די קדומה, החל מהמאה ה-14. ספריות אלה פעלו במתכונת שהייתה מקובלת בארצות האסלאם, לפיה השליט העשיר הוא מצנט שהקים מדרסה, מקום לימוד עם ספרייה גדולה. תופעה דומה קיימת אצל יהודי ספרד הנוצרית ואצל המגורשים ממנה, והם מכנים את המוסד: "מדרש".
האימפריה העות'מאנית.
הקר עסק בתולדות יהודי האימפריה העות'מאנית כבר בעבודת הגמר שלו ובקרוב עתידים להתפרסם שני כרכים שכתב על משפחת בית הלוי הפורטוגלית המבוססים על עבודה זו. משפחה זו היגרה מאבורא לשאלוניקי וחלק מבניה היו אנשי עסקים מוצלחים וחלק אחר אישים בולטים בממסד הרבני, ובראשם רבי שלמה לבית הלוי (הזקן), בנו רבי יצחק ונכדו רבי שלמה לבתי הלוי השני. בלשון ימינו אין זו משפחה, כי אם חמולה.
ספרו על יהודי האימפריה העות'מאנית במאה השש-עשרה המבוסס בחלקו על פרקים שנדפסו במאמרים ובחלקו על פרקים חדשים עתיד להתפרסם בשנה זו. חיבור אחר שלו ושל פרופ' י' בן-נאה המצוי בהכנה הוא אוסף התקנות של קהילות האימפריה העות'מאנית המבוסס על כל המקורות הנדפסים.
עבודת הדוקטורט שלו הוקדשה לקהילת שאלוניקי במאות החמש-עשרה והשש-עשרה, תולדותיה, המבנה הארגוני שלה וזיקותיה אל השלטונות ואל קיבוצי יהודים אחרים.
הקר עסק בדרך התהוותן של הקהילות השונות באיסטנבול ובערים אחרות ובהשפעות שהיו לכך על מעמדם המשפטי של היהודים באימפריה, וכן על צורת התארגנותם של קהלי היהודים באימפריה. מחקרו על הסורגון (ההגליה בכפייה לאיסטנבול). משנכבשה קונסטנטינופול ב-1453 הגלה אליה מחמד השני תושבים רבים ובצורה כזו עוצבה ההתיישבות היהודית בעיר. מסקנתו של הקר על הארגון העצמי היא שאין כפיפות פורמלית לשום גוף ריכוזי ואין רבנות ראשית עד המאה ה-18. תפקיד החכם באשי הוא יצירה מאוחרת. אין רבנות ראשית אלא סמכות מקומית עירונית באיסטנבול ובמרכזים אחרים.
הפעילות האינטלקטואלית, הרוחנית והדתית באימפריה העות'מאנית.
הקר בדק מה פשר פטור תלמידי חכמים ממיסים ומה היקפו והוכיח שלא היו פטורים מכל המיסים, ולא כל החכמים זכו לפטור. על רקע זה פרצו סכסוכים חברתיים בין שכבת החכמים לשאר הציבור. תחום מרכזי אחר במחקרו הוא הפעילות האינטלקטואלית: טיב הפעילות, היקפה וגורמיה, תשומת לב מיוחדת הקדיש לעיסוק בפילוסופיה ובמדעים. במחקר אחר עסק במאבק נגד הפילוסופיה באיסטנבול. התזה של הקר היא שבאימפריה העות'מאנית הייתה צפת מקום יוצא דופן, שבה ובעיקר בה התקיימה פעילות קבלית אינטנסיבית, מה שאין כן במקומות אחרים.
הוא בדק את החברה והתרבות של יוצאי ספרד באימפריה העות'מאנית, שבה האוכלוסייה היהודית הייתה עירונית ברובה, היה בה שילוב של תרבות כללית ומדע עם הלכה, ולא של מיסטיקה במאה השש-עשרה, ועמד על התסיסה הרוחנית בקרב המשכילים ועל סיבותיה.
הקר עסק לרוב בנושאים בעלי זיקה אינטלקטואלית וחקר את תחומי הידע, אך עסק גם בשאלה ממתי, וכיצד מתעמעמת הזיקה הנפשית לספרד כמקום של מולדת תרבותית וזיקה אינטלקטואלית ונוצרת זיקה למקום החדש. כן עסק בתולדות לימוד הקבלה בסלוניקי, ונתן דעתו גם למידת ההתעניינות בהיסטוריה והידע ההיסטורי של החכמים ביוון. עד מחקרו של הקר סברו כל החוקרים שהשיפוט העצמי של היהודים באימפריה העות'מאנית היה נרחב ואוטונומי לגמרי, אולם הוא הוכיח שהיו מגבלות קשות על השיפוט והעצמאות של החכמים באימפריה. במאמרים אחרים סיכם 220 שנה של מבנה הארגון העצמי היהודי באימפריה על סוגיו ועל השינויים שחלו בו.
מצרים, צפון אפריקה וארץ-ישראל.
בסדרת מאמרים תיאר ובירר הקר את העליות לארץ-ישראל והזיקות והקשרים הנפשיים, הרוחניים והכלכליים בין יהודי הגולה ליהודי ארץ-ישראל (ספרד, איטליה, האימפריה העות'מאנית: קושטא, סלוניקי, מצרים ועוד).