אור התקבל להיכל התהילה של ההוקי קרח ב-1979 בגיל 31 בלבד - השחקן הצעיר ביותר עד אז שהתקבל להיכל התהילה - לפני שעברו מלוא שלוש השנים המקובלות מאז פרישתו. ב-4 בינואר באותה שנה נתלתה חולצתו, מספר 4, בתקרת ה"בוסטון גארדן", והוצאה לגמלאות. הטקס נעצר ולבסוף בוטל המשכו, כיוון שהקהל בגארדן סירב להפסיק את התשואות לאור. באותה שנה זכה אור גם באות כבוד של "קצין במסדר קנדה" - הדרגה השנייה מבין שלוש של המסדר.
מיד לאחר פרישתו, התברר לאור שהתחייבויותיו הכספיות גדולות מנכסיו, ולמעשה הוא נמצא במצב של פשיטת רגל. כתוצאה מכך נפרדו דרכיהם של אור וסוכנו הוותיק אלן איגלסון ב-1980, כאשר בפשרה ביניהם חויב איגלסון בתשלום לאור. אור תבע גם את שיקגו בלאק הוקס על שארית חוזהו, תביעה שהסתיימה בפשרה, והשלים את היציאה ממצבו הכספי הקשה בעזרת שורה של פרסומות וחסויות.
אור היה, בסופו של דבר, אחד האנשים המרכזיים שחשפו את אלן איגלסון כנוכל, שמעל בכספי איגוד שחקני ה-NHL שבראשו עמד. כשאיגלסון הורשע פלילית ב-1998 במרמה, הפרת אמונים ומעילה, איימו אור ו-17 שחקנים נוספים שהיו חברים בהיכל התהילה למשוך את חברותם אם איגלסון, שהיה אף הוא חבר היכל התהילה, לא יסולק ממנו. איגלסון משך לבסוף את חברותו בהיכל התהילה מיוזמתו.
אור, יחד עם שחקני עבר נוספים, תבעו גם את ה-NHL על שליטתה בקרן הפנסיה של השחקנים. התברר כי נכסיה של הקרן קטנים כמעט פי 20 מאלה של הקרן המקבילה של שחקני הבייסבול, וכי היא נמצאת בגירעון אקטוארי וכספיה משמשים לתשלום לשחקנים צעירים יותר. ה-NHL איימה על אור וחבריו בתביעת לשון הרע, אולם ב-1994 פסק בית משפט לטובת התובעים, ושני ערעורים של ה-NHL על הפסיקה נדחו.
ב-1998 בחר מגזין ההוקי קרח הנודע "The Hockey News" את 100 השחקנים הגדולים בכל הזמנים. אור נבחר למקום השני ברשימה, אחרי ויין גרצקי.
אור הפך עם השנים לסוכן שחקנים מורשה, כשלצורך כך סיים התקשרויות עם קבוצות ותאגידים שהיו קשורים אליהן כדי למנוע ניגוד עניינים. נכון ל-2011 מייצגת הסוכנות של אור כ-30 שחקני NHL פעילים.
בטקס הפתיחה של אולימפיאדת ונקובר (2010) היה אור אחד מנושאי הדגל האולימפי.
ב-10 במאי באותה השנה, כאשר מלאו 40 שנה לשער המפורסם שלו בגמר גביע סטנלי, הוסר הלוט מעל פסל של אור מחוץ לטי.די. גארדן בבוסטון, האולם הביתי הנוכחי של הברואינס. הפסל מנציח את אור בהתאם לתצלום המפורסם שלו ברגע הבקעת השער.
המרכז הקהילתי בעיירת הולדתו, פארי סאונד שבאונטריו, נקרא על שמו.
סטטיסטיקה בקריירה המקצוענית.
מקרא: מש - משחקים; שע - שערים; אס - אסיסטים; נק - נקודות; ד"ע - דקות עונש (על הרחקות בשל עבירות).
פני רוזנפלד
פאני "בובי" רוזנפלד (באנגלית: Fanny "Bobbie" Rosenfeld; 28 בדצמבר 1904 - 14 בנובמבר 1969). הייתה אתלטית קנדית-יהודייה, אלופה אולימפית בעלת שתי מדליות אולימפיות ושיאנית עולם. נחשבה לספורטאית אישה הגדולה ביותר בקנדה בחמישים שנים הראשונות של המאה ה-20. הייתה כוכבת כדורסל, הוקי קרח, סופטבול וטניס.
קורות חיים.
רוזנפלד נולדה בדניפרופטרובסק שבאוקראינה לשרה ומקס. משפחתה היגרה לקנדה כשהייתה תינוקת והתיישבה בבארי (Barrie), שבאונטריו. בשנת 1922 עזבה משפחתה לטורונטו. בשנת 1924 זכתה באליפות טורונטו בטניס על משטח דשא.
באליפות קנדה באתלטיקה לנשים שנערכה בשנת 1925 זכתה רוזנפלד ביום אחד בתואר האליפות במספר ענפים: בזריקת דיסקוס, הדיפת כדור ברזל, ריצת 220 יארד, ריצת משוכות, ובקפיצה לרוחק ומקום שני בהטלת כידון ובריצת 100 יארד. אותה שנה בתחרות אתלטיקה היא השוותה את שיא העולם בריצת 100 יארד (11.0 שניות).
אלופה אולימפית ושיאנית עולם.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) נערכו לראשונה תחרויות אתלטיקה לנשים. רוזנפלד זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. היא זכתה במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.3 שניות, אחרי בטי רובינסון מארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 12.2 שניות ולפני בת ארצה אתל סמית' (12.3 שניות). לאחר מכן היא הובילה את נבחרתה לזכייה במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר בשיא עולם חדש של 48.4 שניות, לפני ארצות הברית (48.8 שניות) וגרמניה (49.0 שניות), כבר בשלב המוקדמות קבעה הרביעייה הקנדית שיא עולם חדש של 49.3 שניות. נוסף לכך, סיימה במקום חמישי בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:22.4 דקות.
רוזנפלד סבלה מדלקת מפרקים שאילצה אותה לפרוש מספורט תחרותי כבר בשנת 1933. שנה לאחר מכן, היא אימנה את נבחרת הנשים של קנדה באתלטיקה למשחקי האימפריה הבריטית שנערכו בלונדון.
בשנת 1969 נפטרה רוזנפלד בטורונטו.
גביע נוריס
גביע נוריס, ובשמו המלא הגביע לזכר ג'יימס נוריס (באנגלית: The James Norris Memorial Trophy), הוא גביע המוענק מדי שנה, מאז 1954, למגן המצטיין של העונה בליגת ה-NHL.
את הזוכה בפרס בוחר איגוד כתבי ההוקי קרח.
הפרס קרוי על שם ג'יימס נוריס, הבעלים של דטרויט רד וינגס בין 1932 ו-1952.
לוגלזגיסי
לוגלזגיסי (לֻגֻלְזַגְגִסִ) היה מלך שומרי. הוא שלט במשך 25 שנים, בין השנים 2296 -2271 לפנה"ס (כרונולוגיה נמוכה) לערך. הוא היה המלך היחיד בשושלת שנקראת השושלת השלישית של ארך, כמו כן הוא היה גם אנסי (הנסיך השליט של עיר מדינה) של העיר אומה והצליח להשתלט על כל שומר וארצות סמוכות. היה המלך השומרי האחרון לפני הכיבוש האכדי. אפשר לטעון שהיה המלך השומרי הראשון שהצליח לאחד את כל שומר.
הוא הצליח לאחד את אומה וארך, ועיר הבירה של המדינה החדשה הייתה ארך. אחרי ארך הוא בהדרגה השתלט על שאר ערי שומר.
בסופו של דבר התנהלה מלחמה בין לוגלזגיסי לסרגון מלך אכד, לוגלזגיסי הובס וכנראה הוצא להורג.
כפרי
מסגור (תקשורת)
בתקשורת, מִסְגוּר (באנגלית: framing) הוא הדרך שבאמצעותה אמצעי התקשורת ההמונית מעצבים נושאים ציבוריים עבור הקהל, ובצורה זו משפיעים על הבנת הסוגיות הללו והערכתן על ידי הקהל.
טכניקת המסגור כוללת שימוש בסטריאוטיפים, דפוסים מוכרים, הדגשת הסטיגמות והטרגדיות, התעלמות מסתירות פנימיות ועוד.
חוקר התרבות טוד גייטלין הסיק שהמסגור עוזר לעיתונאים להתמודד עם כמויות מידע רבות באופן מהיר יותר.
המסגור מנחה את הקהל כיצד להגיב על התכנים הרצויים המוצגים באמצעי התקשורת.
המידע המועבר לציבור לעולם לא יהיה נייטרלי. התקשורת מכוונת את הקהל לראות את המצב הקיים מנקודת מבט מסוימת.
המסגור אף יכול לקבוע את האופן שבו האזרחים יחליטו על עמדותיהם הפוליטיות.
מהו מסגור?
כל סיפור, כל אירוע, כל נושא מורכב מאינספור פרטים. אין יכולת להשיג את כל הפרטים, לכל סיפור יש כמה זוויות ראייה, כמה אפשרויות מיון, אפשרויות ניתוח, אפשרויות ודגשים שונים. עצם הבחירה בזווית ראייה אחת ולא באחרת היא בחירה במסגרת מסוימת שדרכה מתצפת העיתונאי על המציאות או על מראה עיניו ומדווח. ניתן לעשות מסגור לכל נושא, ובכך בעקיפין לקבוע מה נחשוב עליו. מסגור הוא דרך שממסגרת תופעה כלשהי לצורת התבוננות מסוימת, או לנקודת תצפית מסוימת שממנה מספרים את הסיפור, ובכך הם סוגרים דרכים מסוימת להסתכלות.
לדוגמה: קבוצה של מיידי אבנים – במקרה אחד יש קבוצה יש ילדים פלסטינים שמשליכים אבנים על מכוניות שחולפות בכבישי יהודה ושומרון. במקרה השני, חרדים שמשליכים אבנים על מכוניות בכביש בר-אילן בשבת. בשני המקרים האירוע מוסגר כסוג של הפרת סדר. יידוי האבנים על ידי הפלסטינים נתפס כפחות לגיטימי, כחלק מהאינתיפאדה, כפורעי חוק, מחבלים פוטנציאלים. גם אמצעי התקשורת הפלסטינים יכולים למסגר אותם כלוחמי חופש, שנלחמים למען החירות וכו'. אותו מקרה יכול להיות ממוסגר בצורה אחרת – כל גורם ימסגר את האירוע בהתאם לאידאולוגיה ולמסגרת שלו.
קיימת הבחנה בין שני סוגי מסגרות:
באמצעות מסגור, הסיקור התקשורתי מעביר לציבור מידע שהוא לא רק מידע גולמי, אלא הוא לוקח את חומר הגלם, אורז אותו בעטיפה אידאולוגית ורק אז מעביר אותו לנמענים.
ישנם מספר מרכיבים המשפיעים על אופי המסגור:
מסגרות קובעות לאנשים למה לשים לב בסיקור התקשורתי, כיצד להבין וכיצד לזכור את הבעיה והאירוע, איך להעריך את הפתרונות לבעיה. המסגרת עושה סלקציה, מושכת את תשומת הלב לחלק אחד של המציאות ומסיטה את תשומת הלב מהיבטים אחרים של המציאות. דברים שהמסגרת אינה כוללת (מה שהתקשורת התעלמה ממנו) הם בעלי השפעה פחותה ממה שכן מופיע במסגרת. ניתן לכוון את הדעה הציבורית בכל נושא, בהתאם לשימוש במסגרת זו או אחרת.
הבחנה נוספת במסגור שרלוונטית בעיקר לז'אנר החדשותי בטלוויזיה היא מסגרת האירוע (מסגור אפיזודי), המציגה את הנושא על ידי אירוע בודד תוך הצגת דוגמאות ספציפיות. במקרה זה קל ונוח להשתמש באמצעים חזותיים ועל-כן זה סוג הרווח בטלוויזיה. לדוגמה, כדי להציג מקרה של עוני, אנו נתמקד במשפחה מסוימת ולא בנושא הכללי של עוני. לקיחת תופעה והסתכלות עליה ברמת המיקרו תוך שימוש באמצעים חזותיים (צילום המקרר הריק, בית תמחוי וכו'). בהקשר של סיקור פוליטי מתבטא מסגור אירועי בסיקור המהלכים הטקטיים והאסטרטגיים של מועמדים ומפלגות במאבקם לצבירת כח בזירה הפוליטית. יש הגורסים שסיקור מסוג זה גורם לקהל לרכוש פחות אמון לפוליטיקאים ולמערכת הפוליטית באופן כללי. אולם, קיימות עדויות שסיקור זה עשוי לתרום להפחתת הקיטוב הפוליטי מכיוון שההתמקדות בטקטיקה פוליטית ממעיטה מחשיבותם של פערים אידאולוגיים ומדגישה את הדומה בין הצדדים הניציים.