בשנת 1089 התחתן בנו של ולף - ולף החמישי עם מטילדה, מרקיזת טוסקנה, על מנת לחזק את היחסים עם האפיפיור אורבנוס השני, אולם בשנת 1095 התגרשו השניים, ובעקבות כך התפייס ולף עם הקיסר, אשר בתמורה החזיר אותו לשלטונו בבוואריה.
בשנת 1101 יצא ולף למסע הצלב של 1101, יחד עם גיום התשיעי, דוכס אקיטן, איג דה ורמנדואה ואידה מאוסטריה, אולם הובסו על ידי קיליץ' ארסלן, הסולאטן של רום. ולף הצליח לברוח, אולם מת בדרכו לפאפוס, קפריסין, ובנו ולף השני, דוכס בוואריה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
בשנת 1062 התחתן ולף עם אתלינדה מנורטהיים, בתם של אוטו מנורטהיים וריכנצה משוואביה, אך לא היו לו ילדים ממנה.
בשנת 1070 התחתן ולף עם יודית מפלנדריה בתם של בלדווין הרביעי, רוזן פלנדריה ואלינור מנורמנדי, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
ולף השני, דוכס בוואריה
ולף השני, דוכס בוואריה (בגרמנית: Welf II von Bayern; 1072 (משוער) – 24 בספטמבר 1120), היה דוכס בוואריה בין השנים 1120–1126.
ביוגרפיה.
היינריך נולד בשנת 1072 לולף הראשון, דוכס בוואריה וליודית מפלנדריה בתם של בלדווין הרביעי, רוזן פלנדריה ואלינור מנורמנדי.
בשנת 1089 התחתן בנו ולף עם מטילדה, מרקיזת טוסקנה, על מנת לחזק את היחסים עם האפיפיור אורבנוס השני, אולם בשנת 1095 התגרשו השניים, ובעקבות כך התפייס אביו ולף הרביעי עם היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אשר בתמורה החזיר אותו לשלטונו בדוכסות בוואריה.
בשנת 1101 מת אביו ולף הראשון, דוכס בוואריה במהלך מסע הצלב של 1101, וולף עלה לשלטון במקומו. ולף שלט 19 שנים, והיה נאמן לקיסר. ב-24 בספטמבר 1120 מת ולף בטירת קאופרינג ללא ילדים, ואחיו היינריך התשיעי, דוכס בוואריה עלה לשלטון במקומו.
יום החברות
קיבוץ באברויסק
דוב סיבירי מזרחי
הדוב החום המזרחי של סיביר (שם מדעי:" Ursus arctos collaris)" הוא תת-מין של הדוב החום אשר תפוצתו היא ממזרח סיביר, החל מנהר יניסיי עד טרנס-בייקאליה, רכס סטנובוי, נהר לנה, קולימה ובדרך כלל בכל רחבי יאקוטיה והרי אלטאי. תת המין קיים גם בצפון מונגוליה.
תיאור.
הדובים הסיבירים המזרחיים בינוניים בגודלם לדובים חומים אירואסיים ולדובים חומים קמצ'טקה. הגולגולת של הדוב הסיבירי המזרחי גדולה יותר מאלו של דובים חומים אירואסייתים אחרים, וככל הנראה גדולה יותר מאלו של דובים חומים במזרח הרחוק. לזכרים בוגרים יש גולגולת אשר אורכה היא 32.6-43.1 ס"מ ורוחבה (מעצם לחי אחת לשנייה) היא 31.2-38.5 ס"מ. לדוב הסיבירי המזרחי יש פרווה ארוכה, צפופה ורכה הדומה בצבע לזה של דובים חומים אירואסייתים, אם כי רוב האוכלוסייה הם פריטים כהים יותר.
מיון טקסונומי.
ההגדרה האבלוציונית של פרדריק קיוויה עבור תת-מין זה הוגבלה לאוכלוסיית הדוב החום בנהר יניסיי העליון ששם הדובים עם צווארונים לבנים מפותחים היטב. התת-מין סווג מאז מחדש כאוכלוסיות שהקיפו בעבר את "ייניזיס" "ו"סיבריקוס"", אם כי לשניים האחרונים אין צווארון.
יחסים עם האדם.
דובים סיבירים מזרחיים הרבה יותר נועזים כלפי בני האדם מאשר דובים אירופאים אחרים הביישנים והנרדפים יותר. דובים סיביריים מזרחיים הורסים בקביעות בקתות ומחסני ציידים בהם יש מזון.
מזון וציד.
תזונתם של הדובים הסיבירים המזרחיים מורכבת יותר מבשר מאשר דובים חומים אירופאים אחרים, והם אינם אוהבים דבש. הם צדים במארב מעצי אורן ותזונתם מורכבת מ: ארנבות הרים, פרסתנים כמו איילים, אייל קנדי ואייל קורא.
דוב חום קמצ'טקה
הדוב החום קמצ'טקה (שם מדעי: "Ursus arctos beringianus") הידוע גם בשם דוב חום מזרחי, הוא תת-מין של הדוב החום אשר היה נפוץ במחוז משנה אנדירסקי, חצי האי קמצ'טקה, האי קרגינסקי, איי קוריל, רצועת החוף המערבי של ים אוחוצק דרומה אל רכס סטנובוי ואיי שנטאר, ומחוץ לברית המועצות לשעבר תפוצת הדוב הייתה בסנט לורנס איילנד בים ברינג. לדוב חום קמצ'טקה יש קשר אבולוציוני עם דובים חומים באלסקה וצפון מערב אמריקה הצפונית, והוא נחשב לאב קדמון של דוב קודיאק.
תיאור.
זהו דוב גדול מאוד, הגדול ביותר באירואסיה, אורך גופו הוא עד 2.4 מטר, גובה רגליו האחריות מגיע עד 3 מטר ומשקלו עד 650 ק"ג. גודלו של הדוב חום קמצ'טקה כמעט בגודל של דוב קודיאק; עם זאת, הגולגולת רחבה יותר מזו של דוב חום אוסורי. בהשוואה לזה של דוב הקודיאק, רוחב הגולגולת של הדוב חום קמצ'טקה גדול בהרבה ביחס לאורכו: אך הפתח הקדמי קצר יותר, השיניים הטוחנות שונות יחסית בגודל ובצורה. אורך הגולגולת הגדול ביותר לזכרים בוגרים הוא 40.3 - 43.6 ס"מ והרוחב הגדול ביותר הוא 25.8 - 27.7 ס"מ, בעוד שאורך גולגולות הנקבות הוא 37.2 - 38.6 ס"מ ורוחב של 21.6 - 24.2 ס"מ. צבע הפרווה הוא בעיקר חום כהה עם גוון סגול. פריטים בצבע בהיר נראו לעיתים נדירות.
מזון.
בתקופת הקיץ הם אוכלים אוכמניות, תותים, אלתית דבשתית וטרוטת עין-הקשת. בסתיו הם אוכלים אגוזים, עץ העוזרד ודגים. בזמנים של רעב הם אוכלים דגים מתים או יונקים ימיים, גרגירים וצמחים.
יחסים עם האדם.
דובים אלו אינם מסוכנים לבני אדם בדרך כלל, ורק 1% מהמפגשים נגמרים בהתקפה. האירופאים הראשונים שהלכו לקמצ'טקה במאה ה-19, הופתעו ממספרם וגודלם של הדובים, אך ראו שהדובים לא מזיקים יחסית לעמיתיהם הסיביריים (דוב סיבירי מזרחי). עם זאת, בחודש יולי 2008 במתחם הכרייה פלטינה במחוז אוליוטורסקי שנמצא בקמצ'טקה קריי היא אירוע שבו קבוצה של 30 דובים מורעבים צרו על המקום, מנעו מהעובדים לעזוב את בתיהם והרגו שני שומרים.
דובי חום קמצ'טקה הם בין הפרסים היקרים ביותר עבור תעשיית הציד הרוסי. בשנת 2005 מחלקת ניהול חיות הבר של קמצ'טקה הוציאה 500 אישורי ציד. לקוחות שילמו עד 10,000$ לצוד את הדובים. לפיכך, ההשפעות הכלכליות של ציד הפנאי של דובי חום קמצ'טקה הם משמעותיים.
המלחמה של פויל
המלחמה של פויל (באנגלית: Foyle's War) היא סדרת דרמה בלשית שמתרחשת בתקופת מלחמת העולם השנייה ואחריה. את הסדרה יצר הסופר והתסריטאי אנתוני הורוביץ, שכתב גם את הסדרה "רציחות במידסומר". הסדרה הוזמנה על ידי רשת ITV אחרי סיום הסדרה "המפקח מורס" בשנת 2000. באוקטובר 2002 החלו שידורי הסדרה. סיימון שאפס, מנהל התוכנית של ITV, ביטל את המשכה ב-2007, אבל אחרי תלונות רבות ודרישה של הקהל חידש פיטר פינצ'ם, מחליפו של שאפס, את הפקת הסדרה ששודרה ב-2008 וזכתה לאחוזי צפייה גבוהים.
ב-12 בינואר 2015 פרסמו ITV שלא יוזמנו פרקים נוספים של הסדרה בשל ההוצאות הגבוהות של ההפקה. הפרק האחרון של הסדרה שודר ב-18 בינואר 2015.
רקע.
תיאור.
שש העונות הראשונות של הסדרה התרחשו בתקופת מלחמת העולם השנייה בהייסטינגס שבסאסקס בדרום אנגליה. בלש סגן-ניצב כריסטופר פויל (מייקל קיצ'ן) מנסה ללכוד פושעים המנצלים את המהומה שנוצרה בעקבות המלחמה. הוא נעזר בנהגת שלו, סמנתה "סם" סטיוארט (האניסאקל ויקס), וסמל הבילוש פול מילנר (אנתוני האוול). בעונה השביעית פויל פורש מהמשטרה ועובד עבור MI5, ומנווט בעולם של ריגול והמלחמה הקרה.
פויל.
פויל הוא אלמן, שקט, שיטתי, נבון ישר והגון. עם זאת לרוב יריביו ממעיטים בערכו. החקירות שלו עוסקות בספסרות, בעסקים בשוק השחור, ובמקרי רצח. לעיתים קרובות פויל מתעמת עם בכירים בצבא או בשירותי המודיעין הבריטים, שהיו מעדיפים שהוא יעסוק בענייניו, אבל הוא נחוש בדעתו להשיג צדק.
בכתבה בעיתון ובראיון שנערך עם אנתוני הורוביץ הוא הסביר שהוא חיפש שם שיזכיר את תחילת שנות הארבעים של המאה העשרים. הוא חשב על חנות הספרים פוילס בדרך צ'רינג קרוס בלונדון, שהייתה ידועה בזכות מנהגיה המוזרים ובעלת החנות כריסטינה פויל. כריסטופר היה השם הגברי הקרוב ביותר לכריסטינה.
אחרי מותה של כריסטינה פויל ב-1999, החל לנהל אותה אחיינה, ששמו הוא כריסטופר פויל. בפרק "Bad Blood" הופיע כריסטופר פויל בתפקיד קמע.
מבנה הפרקים.
כל פרק הוא סיפור בפני עצמו. לאורך הסדרה יש כמה קווי עלילה שנמשכים בכמה פרקים. אחד מהם הוא הקריירה של אנדרו, בנו של פויל (בגילומו של ג'וליאן אובנדן), שהוא טייס קרבי בחיל האוויר המלכותי. גם יחסיו של פויל עם כמה דמויות בחייו מתוארים בפרקים שונים.
אורך כל פרק הוא בין 90 ל-100 דקות. בשידורי ITV הסדרה יחד עם הפרסומות שודרו ברצועת שידור של שעתיים. בערוץ PBS קיצצו דקות אחדות מהסרטים כדי שיתאימו לרצועת השידור של 90 דקות.
דיוק היסטורי.
בסדרה הוקדשה תשומת לב רבה לדיוק בפרטים ההיסטוריים. הדרמה מתרחשת לצד האירועים ההיסטוריים של מלחמת העולם השנייה. אנתוני הורוביץ חשב שכדי לכבד את ותיקי המלחמה חשוב לדייק בפרטים. בהמשך הסדרה התעניין הורוביץ יותר ב"סיפורי הרצח" מאשר בתיאור ההיסטורי של המלחמה בעורף. עם זאת מוזיאון המלחמה האימפריאלי צוין כגוף מייעץ במספר פרקים. יוצרי הסדרה טרחו מאוד בעיצוב הסט, האביזרים והתלבושות.
פרסים.
ב-2002 הייתה הסדרה "המלחמה של פויל" מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה בקטגוריית עיצוב ההפקה. ב-2003 הייתה הסדרה מועמדת לפרס בקטגוריית סדרת הדרמה הטובה ביותר.
מלחמתו של פויל
התמחות (עריכת דין)
התמחות היא שלב בהכשרתו של עורך דין. ההתמחות מתחילה לאחר סיום לימודי משפטים, ונערכת בפיקוחו של עורך דין (במשרד עורכי דין או בפרקליטות המדינה) או בפיקוחו של שופט בבית משפט. עם סיום ההתמחות עובר המתמחה בחינה בכתב, והצלחתו בה מקנה לו את הזכות להפוך לעורך דין.
בישראל.