CRVO לא- איסכמי הוא הצורה המתונה יותר של המחלה, אולם מצב זה עשוי להתקדם לסוג איסכמי החמור יותר.
טיפול.
הטיפול כולל תרופות נוגדות VEGF כמו אווסטין (ללא קשר להתוויתו גם כנגד סרטן), Lucentis (לוסנטיס, רניביזומאב) ואפליברספט או שתל סטרואידי לזגוגית (Ozurdex, אוזורדקס) וטיפול פוטוקואגולציה בלייזר.
יש CRVO ללא מצב שהפרוגנוזה שלו טובה יותר מאשר מצב איסכמי.
מחקרים.
מטרת מחקר GALILEO היה להעריך את היעילות ובטיחות של זריקות אפליברספט (אייליה) לטיפול בבצקת משנית לחסימת וריד רשתית מרכזית (CRVO). זהו מחקר אקראי בשלב 3 שכלל 177 חולים שטופלו ב-2 מ"ג זריקות אפליברספט לזגוגית או זריקות דמה כל 4 שבועות ל-20 שבועות. משבוע 24 הטיפול ניתן לפי הצורך וקבוצת הביקורת המשיכה לקבל זריקות דמה.
תוצאות: לאחר 52 שבועות נמצא שיפור בראייה של 15 אותיות ב-60.2% מהמטופלים שקיבלו אפליברספט בהשוואה ל-32.4% בקבוצת הביקורת. באופן משמעותי נמצא שיפור גבוה יותר במדד ראייה BCVA (שיפור ב-16.9 אותיות בקב' אפליברספט לעומת 3.8 אותיות בקב' ביקורת) וכן נמצאה ירידה בעובי הרשתית המרכזי (423.5 מ"מ לעומת 219.3 מ"מ בהתאמה ) תופעות הלוואי העיניות שנצפו בקבוצת אפליברספט היו קשורות להליך ההזרקה או למחלה עצמה ( 33.7%), הגדלת לחץ תוך עיני (17.3%) וכאבי עיניים (14.4%).
מטרת מחקר COPERNICUS הייתה להעריך את זריקות אפליברספט (אייליה)
לחולים עם בצקת מקולרית משנית במחלת חסימת וריד הרשתית המרכזי. זהו מחקר רב מרכזי בו טופלו באופן אקראי 189 חולים ב-6 זריקות חודשיות של 2 מ"ג אפליברספט או בטיפול דמה. משבוע 24 ועד שבוע 52, כל החולים קיבלו 2 מ"ג אפליברספט לתוך הזגוגית לפי הצורך ועל פי קריטריונים לטיפול חוזר.
תוצאות: בשבוע 24, 56.1% מהחולים שטופלו באפליברספט שיפרו את הראייה ב-15 אותיות מנקודת ההתחלה, לעומת 12.3% בקבוצת הביקורת.
בשבוע 52, 55.3% מהמטופלים שיפרו את הראייה ב-15 אותיות לעומת 30.1% בקבוצה השנייה שטופלה מאוחר יותר באפליברספט. בשבוע 52, החולים שיפרו ראייה בממוצע של 16.2 אותיות, לעומת שיפור רק ב-3.8 אותיות, בקבוצה שטופלה מאוחר יותר. תופעות לוואי הנפוצות ביותר עבור שתי הקבוצות היו דימום של הלחמית, כאבי עיניים, צמצם בחדות ראייה, והגברת הלחץ התוך עיני.
דיאנוגסט
דיאנוגסט הוא פרוגסטרון (הורמון מין נשי) סינתטי. דיאנוגסט מצוי בשימוש בעיקר בגלולות למניעת היריון, בתרופה לאנדומטריוזיס, בגלולה להפחתת דימום וסת כבד ובהורמונים תחליפיים לנשים בגיל המעבר. פעילותו של דיאנוגסט דומה לזו של הפרוגסטרון הטבעי המופק בגוף האישה, האחראי על עיבוי רירית הרחם לפני ההיריון. בדרך כלל משלבים טיפול בפרוגסטין עם אסטרוגן.
מחקרים קליניים.
מניעת היריון – דיאנוגסט בשילוב עם אסטרוגן משמש בראש ובראשונה כאמצעי מניעה. הוא ניתן כגלולה המכילה 2 מ"ג דיאנוגסט ו-30 מק"ג אתנילאסטרדיול. דיאנוגסט זמין גם בגלולה למניעת היריון ארבע-שלבית המכילה אסטרדיול ולראט. גלולה זו משווקת בישראל בשם קלייר (Qlair). גלולה זו מאושרת גם לטיפול במנורגיה (דימום וסתי כבד), והיא הגלולה הראשונה עבורה אושרה האינדיקציה הטיפולית הזו. אישור אינדיקציה זו היה מבוסס על שני מחקרים מבוקרי פלצבו, בה נצפתה הורדה של 88% בכמות הדימום הווסתי בקרב נשים שסבלו מדימום וסתי כבד.
אנדומטריוזיס - דיאנוגסט מאושר גם באירופה ובישראל לטיפול באנדומטריוזיס. דיאנוגסט אושרה באינדיקציה זו על סמך תוכנית קלינית מלאה הכוללת ניסוי בהשוואה לפלסבו, כולל ניסוי המשך ארוך טווח, וניסוי בהשוואה ל leuprorelin במסכרת תוכנית זו נמצא כי התרופה יעילה בהפחתת הכאב הקשור למחלה, וכי הטיפול בדיאנוגסט הוא בעל פרופיל בטיחות וסיבלות טובים יחסית. נמצא שיעילותו בטיפול באנדומטריוזיס דומה לזו של leuprorelin
שזו התרופה הנחשבת ליעילה ביותר לטיפול בכאב הנגרם מאנדומטריוזיס.
היסטוריה.
דיאנוגסט סונתז ב-1979 בעיר ינה שבמזרח גרמניה על ידי פרופ' קורט פונסולדר. בתחילה כונה STS 557. נמצא כי הפוטנטיות שלו גבוהה פי 10 מזו של לבונורגסטרל. הגלולה הראשונה בשוק למניעת היריון שהכילה דיאנוגסט נקראת Valette, יוצרה ב 1995 על יד Jenapharm. נעשה בה שימוש מועט מחוץ לגרמניה, אך מדובר באחת מהגלולות הנפוצות ביותר בגרמניה עצמה. סה"כ קיים ניסיון של למעלה מ 10 מיליון שנות אישה בתרופות המכילות דיאנוגסט בתור אמצעי מניעה או טיפול הורמונלי חליפי.
פרמקודינמיקה.
דיאנוגסט הוא פרוגסטוגן סטרואידלי, חצי סינתטי, פעיל בצורתו האורלית.
פעילות פרוגסטינית - לדיאגונסט יש אפיניות בינונית לרצפטור הפרוגסטיני ברקמת הרחם. בתנאי מבחנה נמצא כי אפיניות זו היא כ-10% מזו של פרוגסטרון.
דיכוי ביוץ - המינון המינימנלי הדרוש למניעת ביוץ הוא 1 מ"ג דיאנוגסט ליום בקירוב. דיכוי הביוץ באמצעות דיאנוגסט נעשה בעיקר באמצעות פעילות היקפית בניגוד לפעילות מרכזית על הפרשת הגונדוטרופינים. מתן אוראלי של 2 מ"ג ליום של דיאנוגסט בנשים עם מחזורים מפחית את רמות הפרוגסטרון בסרום לרמות שאינן גורמות לביוץ. עם זאת הרמות בסרום של LH ו- FSH אינן משתנות באופן משמעותי.
תופעות לוואי.
תופעות לוואי המוכרות עם דיאנוגסט דומות לאלה המוכרות עם פרוגסטינים, בכללן: רגישות בשדיים, דימום וסתי לא סדיר וכאבי ראש. הדיאנוגסט אינו גורם לתופעות לוואי אנדרוגניות ויש לו השפעה מועטה על פרמטרים מטבוליים ופרופיל השומנים.
סומבור
סוֹמְבּוֹר (בסרבית: Сомбор, בהונגרית: Zombor) היא עיר ורשות מקומית השוכנת בצפון פרובינציית וויבודינה אשר בסרביה.
היסטוריה.
תיעוד בכתובים ליישוב במקום מצוי מאמצע המאה ה-14, עת נשלטה העיר על ידי ממלכת הונגריה. בראשית המאה ה-16 נכבש האזור על ידי סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. ב-1687 עברה העיר לחזקת ממלכת הבסבורג ובהמשך נכללה בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה הועבר האזור לחזקת ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, הוכנעה ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית ואזור באצ'קה סופח להונגריה. לאחר המלחמה נכללה העיר בשטח יוגוסלביה ולאחר פירוק יוגוסלביה עברה לחזקת סרביה.
הקהילה היהודית.
הקהילה היהודית בעיר נוסדה ככל הנראה בשלהי המאה ה-18. בעיר הוקמו בית כנסת ובית עלמין יהודיים. ב-1880 מנתה הקהילה 637 נפשות וב-1940 1,620 נפשות. לאחר כיבוש יוגוסלביה בידי גרמניה הנאצית הועבר אזור באצ'קה ובכלל זה העיר סומבור לחזקת הונגריה והוחל ברדיפת יהודי החבל. מקצת מבני הקהילה הצטרפו לכוחות הפרטיזנים. בהמשך, גורשו יהודי סומבור
אל מחנות ההשמדה. לאחר מלחמת העולם השנייה שבו כ-200 יהודים להתגורר בסומבור. ב-1948, עם הקמת מדינת ישראל עלו חלקם לישראל. ב-1952 נמנו בסומבור 52 יהודים.
לקהילה זו השתייכו יהודי הכפר רִיגִ'יצָה. קהילה קמה שם בשלהי המאה ה-19. הוקם בית עלמין יהודי וב-1900 נחנך בית כנסת. הקהילה חרבה בשואה. מבנה בית הכנסת נהרס ב-1948. נכון ל-2002 עמד בית העלמין היהודי על תילו והיה במצב תחזוקתי סביר. כמו כן יהודי הכפר בָּאצְ'קִי ברסטואבץ . קהילה נוסדה שם במחצית השנייה של המאה ה-19. ב-1880 הוקם בית הכנסת ובית עלמין יהודי. הקהילה חרבה בשואה. ב-1948 הרסו השלטונות את מבנה בית הכנסת. נכון ל-2010 עמד על תילו בית העלמין היהודי. הוא לא היה מגודר ולא מתוחזק.
ערים תאומות.
לסובוטיצה ארבע ערים תאומות:
בנוסף לעיר הסכמי שיתוף פעולה עם:
יעקב לויטן
יעקב לויטן (נולד ב-1947) הוא פיזיקאי ישראלי, ייסד את המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת אריאל בשומרון. עוסק בתורת היחסות, מכניקה קוונטית וכאוס.
קורות חיים.
יעקב לויטן נולד בקופנהגן, בירת דנמרק. גדל בבית יהודי ציוני, היה חבר בהנהלת תנועת בני עקיבא בסקנדינביה. והיה פעיל במועדון היהודים בדנמרק בשם "מועדון דוד" (David club). בצעירותו היה לויטן שחקן בנבחרת מכבי קופנהגן בשם "הכוח" בכדורגל, טניס שולחן ובדמינטון. השתתף שלוש פעמים במכביה: בשנת 1969 בכדורגל, בשנת 1977 בטניס שולחן ובשנת 1981 בחצי מרתון.
בוגר תואר ראשון במתמטיקה ופיזיקה ותואר שני בפיזיקה מטעם אוניברסיטת קופנהגן.
עלה לארץ ישראל בשנת 1982 והחל לעבוד בתור מתרגל במעבדה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1988 סיים לימודי דוקטורט בהצטיינות באוניברסיטת בר-אילן.
עבד כמרצה באוניברסיטת בר-אילן בין השנים 1988 - 1990. בשנים 1990–1992 שימש כפרופסור באוניברסיטה החופשית בבריסל ובמכון "סולווה" (Solvay) שבבריסל. הוזמן לאוניברסיטת טקסס באוסטין כפרופסור אורח במאי 1991, 1992.
בשנת 1993 ייסד את המחלקה לפיזיקה במכללת אריאל, וכיהן בה כראש המחלקה משנת 1993 ועד 2003.
משנת 1992 ועד היום משמש כפרופסור באריאל.
תרומתו המקצועית.
לויטן הקים חברה בתחום הקרדיולוגיה בשם "לב-אל" העוסקת באבחון מחלות לב. בעל שני פטנטים בקרדיולוגיה, ושותף בשני פטנטים בחקר הסרטן יחד עם עוד שלושה חוקרים מאוניברסיטת אריאל. זכה בפרסים מטעם "קרן פרנקל" (מדנמרק) על מחקרו בקרדיולוגיה ובחקר הסרטן. מחקרו בנושא מציאת סימנים מוקדמים למוות פתאומי (יחד עם שני רופאים מבי"ח תל השומר) זכה מטעם "בית החולים תל השומר" להיות בין השלושה הטובים ביותר מתוך 170 מחקרים. כתבות אודות תגליותיו המדעיות בתחום הקרדיולוגיה פורסמו בעיתונות הישראלית ובעיתונות הדנית.
פיתח שיטה אשר על ידי בדיקה של קצב לב פשוטה ניתן לזהות בעיות הנובעות בין היתר מבעיות קרדיולוגיות. הפיתוח הוא פרי מחקרם שלו רופ' מאיר לבקוביץ אשר פיתחו טכניקה המבוססת על תיאורית ה"כאוס" הידועה בתחומי הפיזיקה והמתמטיקה. מדובר בשיטה הבודקת את מערכת העצבים האוטונומית.
מושב בית חלקיה
נוגה שגב