על מנת להגדיל את מלאי המספרים הזמינים לשירותי סלולר וכן במטרה ליצור זיקה בין קידומת המנוי לבין החברה נותנת השירות (שכן באותם ימים היו תעריפים שונים לשיחה בתוך הרשת ולשיחה לרשת אחרת), הוחלט על מעבר למספרים בני 10 ספרות בכל רשתות הסלולר ופינוי קידומות. בעקבות שינויי מספור אלה גדלה כמות המספרים הזמינים להקצאה לסלולר מ-16 מיליון ל-80 מיליון, וכן פונתה הקידומת 06 לשימושים עתידיים.
שינויי שנת 2015
לאחר שחברת מירס נרכשה על ידי חברת הוט, ובעקבות שינוי השם ל"הוט מובייל" ופתיחת רשת ה-GSM החדשה של החברה, ביקשו בחברה לזנוח את הקידומת 057, שזוהתה על ידי הציבור עם רשת מירס המיושנת. בחברה ביקשו ממשרד התקשורת קידומת חדשה, ואכן קיבלו את הקידומת 053. בחברת הוט מובייל קיוו להשאיר בשימוש גם את הקידומת 057 נוסף על 053, אך במשרד התקשורת סירבו לכך. בעקבות כך כל המנויים שהחזיקו בקידומת 057 (גם מנויים שניידו את מספרם לרשת אחרת) קיבלו בחודש נובמבר 2014 את הקידומת 053, במקום הקידומת 057, ובסוף חודש מאי 2015 הופסקה כליל הגישה למספרים המתחילים ב-057.
הקצאות מספור זמניות
בעשורים הראשון והשני של המאה ה-21, היקצה משרד התקשורת קידומות עבור חברות שביקשו לערוך ניסויים שיווקיים לקראת כניסה לשוק. חלק מהחברות אכן נכנסו לשוק וחלק לא.
גרטנר
גרטנר הוא שם משפחה אשכנזי ממקור גרמני שמשמעו גנן.
לה פלאטה
לה פלאטה (בספרדית: La Plata; מילולית: הכסף) היא בירת פרובינציית בואנוס איירס בארגנטינה, ומחוז לה פלאטה. על פי מפקד אוכלוסין משנת 2001, בעיר מתגוררים 574,369 תושבים ובשטח המטרופוליני מתגוררים 694,253 תושבים.
לה פלאטה תוכננה ופותחה במטרה לשמש כבירת הפרובינציה לאחר שבשנת 1880 הפכה בואנוס איירס לאזור פדרלי המשמש לבירת ארגנטינה ונמצא בשליטה ישירה של הממשל המרכזי. העיר נוסדה באופן רשמי ב-19 בנובמבר 1882 על ידי המושל דארדו רוחה. בנייתה של העיר תועדה לכל אורכה. בין השנים 1952–1955 שונה שמה של העיר והיא נקראה עיר אווה פרון.
היסטוריה.
עם ההחלטה על הפיכת העיר בואנוס איירס לעיר פדרלית, החליט מושל פרובינציית בואנוס איירס, דארגו רוחה, להקים עיר חדשה שתהיה לבירת הפרובינציה ובה תוקם אף אוניברסיטה. מתכנן הערים הארגנטינאי האדריכל פדרו בנויט, תכנן את מתווה העיר על בסיס תפיסה רציונליסטית של תכנון עירוני. המתווה הכללי של העיר הוא ריבוע שבתוכו פארק מרכזי ושתי שדרות מרכזיות אלכסוניות, צפון-דרום ומזרח-מערב. בנוסף להן רחובות אלכסוניים קצרים נוספים. שאר רחובות העיר הם במתווה שתי וערב המחולקים למבני-על של שישה על שישה גושי מבנים בכל מבנן. כל שישה גושי מבנים קיים פארק קטן, או כיכר. כל רחובות העיר ממוספרים באופן עוקב. מתווה רחובות העיר אף העניק לה את כינויה "עיר האלכסונים" (בספרדית: la ciudad de las diagonales) ולעיתים "עיר עצי הטיליה" בגלל מספרם הרב של עצי הטיליה הנטועים לאור שדרותיה וכיכרותיה.
יש הטוענים כי מתווה העיר ועיצוב בנייניה מכילים סמלים בולטים מתחום הבנייה החופשית, זאת מכיוון שיוזם העיר, המושל רוחה ומתכננה, האדריכל בנויט, היו בונים חופשיים.
תכנונם של בנייני הממשל בעיר נבחר בדרך של תחרות אדריכלית בינלאומית. באופן זה נבחרה תוכנית של אדריכל איטלקי לארמון המושל, ואילו בניין העירייה תוכנן על ידי אדריכל גרמני. שנתיים לאחר שנוסדה, בשנת 1884 הותקנה תאורה חשמלית ברחובות העיר, הראשונה מסוגה בערי אמריקה הלטינית. הקתדרלה של לה פלאטה, בסגנון נאו-גותי, היא הכנסייה הגדולה ביותר בארגנטינה. בית קורוצ'ט (Curutchet House) הוא אחד משני המבנים היחידים של לה קורבוזיה ביבשת אמריקה. "התיאטרון הארגנטיני בלה פאלטה" (Teatro Argentino de La Plata) הוא בית האופרה השני בחשיבותו בארגנטינה לאחר בית האופרה של בואנוס איירס.
ב-1884 החלה בניית קתדרלת לה פלאטה, קתדרלה נאו-גותית שאפתנית, שהושלמה רק בשנות ה-2000. זו הקתדרלה הגבוהה באמריקה עם זוג צריחים מחודדים המתנשאים לגובה 111 מטר.
בשנת 1897 נוסדה אוניברסיטת לה פלאטה והיא הפכה לאוניברסיטה לאומית בשנת 1905. האוניברסיטה ידועה בזכות מצפה הכוכבים הפועל בה ומוזיאון הטבע.
בתקופת שלטונו של נשיא ארגנטינה מרסלו טורקואטו דה אלבאר (1922–1928), נבנה בלה פלאטה בית זיקוק לנפט שהיה העשירי בגודלו בעולם.
אוכלוסיית העיר.
מפקדי אוכלוסין שנערכו בעיר כל כעשור שנים מצביעים על גידול עקבי באוכלוסייתה מאז 1960. בשנת 1960 נמנו בעיר 337,060 תושבים ובשנת 2001 563,943 תושבים. רוב אוכלוסיית העיר מורכבת מצאצאי מהגרים ממוצא ספרדי ואיטלקי, אולם בין מיעוטי העיר קיימות אף קהילות מצאצאי מהגרים גרמנים, ערבים, בוליביאנים, יהודים, פולנים ומפרגוואי.
הקהילה היהודית בעיר כוללת מוסדות קהילתיים רבים, ובהם מרכז קהילתי יהודי רפורמי של AMIA שבמסגרתו פועלים אף בית ספר עברי על שם חיים נחמן ביאליק, בית קברות יהודי. וכן בית חב"ד עם בית כנסת, ספרייה מקווה טהרה וגן ילדים בשם ציפורה.
חינוך.
בלה פלאטה פועלת אחת האוניברסיטאות הבולטות בארגנטינה, האוניברסיטה הלאומית של לה פלאטה (Universidad Nacional de La Plata). באוניברסיטה למעלה מ-75,000 תלמידים וסגל של כ-8,000 מרצים. היא פועלת ב-16 פקולטות ומתקיימות בה 106 תוכניות לתארים אקדמיים. על חברי סגל האוניברסיטה בעבר נמנו: ראול אלפונסין, נסטור קירשנר, כריסטינה פרננדס דה קירשנר, וחתן פרס נובל קרלוס למאס. האוניברסיטה מנהלת ארבעה בתי ספר תיכוניים, שלושה מהם פועלים בתחומי העיר לה פלאטה.
בעיר פועלות שלוש אוניברסיטאות נוספות, בהן האוניברסיטה הקתולית של לה פלאטה.
ספורט.
ענף הספורט הפופולרי ביותר בלה פלאטה הוא כדורגל, בדומה למצב בארגנטינה כולה. שניים ממועדוני הכדורגל הרבים בעיר בולטים באיכותם אסטודיאנטס לה פלאטה וחימנסיה לה פלאטה, המשחקים במסגרת ליגת העל הארגנטינאית. כמה משחקני הכדורגל הבולטים בארגנטינה בעבר ובהווה שיחקו במועדונים אלה. במחוז לה פלאטה פועלת אף ליגה לקבוצות חובבים במסגרתה משחקים עשרות מועדוני כדורגל קטנים.
בעיר פועל מסלול מרוצי מכוניות, ליגת כדורסל ומועדוני רגבי, כדורעף והוקי.
קנדארם
המערכת לתפעול מרחוק במעבורת (SRMS - Shuttle Remote Manipulator System), הידועה גם בשם קנדארם, הייתה יד רובוטית ששימשה את מעבורות החלל. תפקידה היה להוציא ציוד ומיכשור מתא המטען של המעבורת על מנת למקם אותו במקום הרצוי ואז לשחררו, ובנוסף הייתה יכולה לתפוס חפצים מרחפים ולהכניס אותם לתוך תא המטען תוך שימוש באמצעי קצה רובוטי. השימוש הראשון של הקנדארם היה על גבי מעבורת החלל קולומביה במשימתה השנייה STS-2, ב-13 בנובמבר 1981. אך מאז אסון קולומביה במהלך STS-107 נאס"א הוסיפה ליד הרובוטית הערכה שידוע בשם מערכת חיישנים על בום למעבורת או OBSS. מערכת זאת בודקת את מגיני החום של מעבורת החלל על מנת למצוא פגעים במגן החום.
במהלך פעילותן של המעבורות הותקנה קנדארם על כל אחת מחמש המעבורות. שתיים מהן הושמדו במהלך השירות, הראשונה הייתה של מעבורת החלל צ'לנג'ר שהתפוצצה איתה במהלך משימה STS-51-L, והשנייה הייתה של קולומביה שהושמדה במהלך אסון קולומביה. הקנדארם והבום של דיסקברי ושל אטלנטיס הושארו עליהן ומופיעות איתן בתצוגה במוזיאון האוויר והחלל הלאומי ובמרכז המבקרים של מרכז החלל קנדי בהתאמה. במשימתה האחרונה השאירה אנדוור את הבום כהארכה לקנדארם2 והיד הרובוטית עצמה מוצגת בנפרד במשרדים הראשיים של סוכנות החלל הקנדית.
שטיניץ
ארצות הברית במשחקים האולימפיים (1896–1948)
ארצות הברית השתתפה בכל המשחקים האולימפיים שנערכו עד אמצע המאה ה-20. באותה העת, הייתה ארצות הברית מעצמת הספורט היחידה. מתוך 11 אולימפיאדות שנערכו עד 1948, דורגה ארצות הברית 8 פעמים בראש טבלאות המדליות, ו-3 פעמים דורגה במקום השני, אחרי המדינה שאירחה את המשחקים (צרפת באולימפיאדת פריז (1900), בריטניה באולימפיאדת לונדון (1908) וגרמניה באולימפיאדת ברלין (1936).
במהלך תקופה זו אירחה ארצות הברית שתיים מהאולימפיאדות - אולימפיאדת סנט לואיס (1904) ואולימפיאדת לוס אנג'לס (1932). שתיהן התאפיינו במיעוט ספורטאים מחוץ לארצות הברית, מסיבות שונות, מה שהוביל לדומיננטיות אמריקנית יוצאת דופן בשתיהן.
אולימפיאדת אתונה (1896).
14 ספורטאים אמריקנים השתתפו באולימפיאדת אתונה (1896), ו-12 מהם זכו במדליות. בסך הכל, זכו הספורטאים האמריקנים ב-20 מדליות, מהן 11 מדליות זהב, והם ניצבו בראש טבלת המדליות (המשלחת היוונית צברה 46 מדליות, אך רק 10 מהן היו מדליות זהב, ולכן דורגה במקום השני).
רוב רובן של המדליות היו באתלטיקה - 17 מדליות, בהן 9 מדליות זהב. ג'יימס קונולי היה לאלוף האולימפי הראשון בעידן המודרני, כשניצח בקפיצה משולשת. בנוסף, זכה במדליית כסף בקפיצה לגובה ובמדליית ארד בקפיצה לרוחק. טום בורק ניצח הן בריצת 100 מטר והן בריצת 400 מטר ואלרי קלארק ניצח בקפיצה לגובה ובקפיצה לרוחק. רוברט גארט זכה במדליות זהב בזריקת דיסקוס ובהדיפת כדור ברזל ובמדליות כסף בקפיצה לגובה ובקפיצה לרוחק. ויליאם הויט זכה במדליית הזהב בקפיצה במוט ותומאס קרטיס ניצח בריצת 110 מטר משוכות. יתר האתלטים האמריקאים שזכו במדליות אולימפיות באתונה כללו את הרברט ג'יימסון (מדליית כסף בריצת 400 מטר), ארתור בלייק (מדליית כסף בריצת 1500 מטר), אלברט טיילר (מדליית כסף בקפיצה במוט) ופרנסיס ליין (מדליית ארד בריצת 100 מטר).