הצ'כים החליטו לנצל את הפוטנציאל הגלום בו, וב-1955 גייסו אותו שוב לשורות ארגון הביון שלהם. סיטה קיבל מהם תגמולים כספיים נאים, אך למידע שמסר לא היה ערך ביטחוני רב. ב-1959 התגרש מאשתו ונישא לישראלית. במרץ 1960 התגלו, במקרה, קשריו עם איש השגרירות הצ'כית, ואז החל מעקב של שירותי הביטחון אחריו, ועמיתיו התבקשו שלא לחשוף בפניו מידע ביטחוני רגיש. ב-14 ביוני 1960, לאחר שמוּנה למנהל משנה לענייני מחקר של הטכניון, וביקש מהחוקרים בטכניון מידע עדכני על מחקריהם, נעצר. בעקבות מעצרו, הופצה על ידי סוכנות עתי"ם הודעה שבמשך היום תופץ ידיעה משטרתית חשובה, אך לאחר זמן מה נמסר שהידיעה לא תפורסם בשבועות הקרובים. עבודת בילוש של העיתונאים הביאה אותם למסקנה שמדובר במעצרו של סיטה, אולם הם נמנעו מלפרסם את הידיעה. כחמישה שבועות מאוחר יותר, ב-19 ביולי 1960, פורסמה ידיעה סתומה על כך שפרופ' נתן רוזן נתמנה לראש המדור לפיזיקה בטכניון, תפקיד בו החזיק סיטה, מבלי לציין דבר על סיטה. למחרת, ב-20 ביולי 1960, הופיע בעיתונות פרסום סתום תחת הכותרת "הופסקה עבודתו של פרופ' סיטה" ללא ציון סיבה. ב-21 ביולי 1960 כבר פורסם דבר המעצר תוך ציון החשדות נגדו.
אנשי הטכניון פעלו למען סיטה, אם מתוך שהאמינו בחפותו, ואם מתוך הרצון להימנע מלהדביק למוסד את השערורייה. בין המתגייסים למענו היה ערי ז'בוטינסקי, שהקים ועד למען סיטה. הוועד דרש מראש הממשלה דאז, דוד בן-גוריון, להסתפק בגירושו של סיטה מישראל, אך בן-גוריון לא נענה לכך. נגד סיטה הוגש כתב אישום בגין עבירת ריגול חמור המצויה בסעיף 113(ג) לחוק העונשין, בגלגולו הקודם.
ב-5 בנובמבר 1960 נפתח משפטו. במהלך הדיונים שהתקיימו בבית המשפט המחוזי בחיפה, ישבה באולם משלחת של פיזיקאים מהטכניון, מהאוניברסיטה העברית, וממכון ויצמן. הם באו כ"משקיפים" שבאו לפקח על התנהלות המשפט, שלא יקופחו זכויותיו של הנאשם.
במשפטו טען סיטה כי היסוד הנפשי החפצי של כוונה לא התקיים, מאחר שהוא לא התכוון לפגוע בביטחון המדינה, אלא פעל מתוך כוונה לעשיית הון וממון. בית-המשפט לא קיבל את טענתו והרשיע אותו על סמך הלכת הצפיות, ואמר כי אף על פי שקורט סיטה לא התכוון לפגוע בביטחון המדינה, די בכך שהוא ראה את אפשרות הפגיעה במדינה כאפשרות קרובה לוודאי. סיטה נידון לחמש שנות מאסר. ערעורו לבית המשפט העליון התקבל בחלקו, אך ללא שינוי גזר הדין. בזכות פעילות ידידיו ועורך דינו, יעקב סלומון, קיבל סיטה חנינה מנשיא המדינה, יצחק בן-צבי, לאחר שנתיים ועשרה חודשים בכלא. ב-2 באפריל 1963 שוחרר מכלאו, והצהיר: "אני מקווה להישאר תמיד ידידה של ישראל ואם אני נאלץ לעזוב כרגע מדינה זו אני נפרד ממנה באיחולים לביטחון ולעתיד מזהיר". בו ביום עזב את ישראל לשווייץ, ומשם עבר למערב גרמניה, שם העביר את שארית חייו כאיש אקדמיה, באוניברסיטת פרייבורג ובאוניברסיטת היידלברג.
דמותו של פטר לאנג, מדען צ'כי צעיר וקומוניסט נאמן, במחזה "אז, בפראג" מאת הלל מיטלפונקט ובבימויו, שהועלה בתיאטרון בית ליסין, דומה מאוד לסיפור חייו של סיטה (אך לא מצוין שהמחזה מבוסס על סיפור אמיתי).
פטרבורג (פירושונים)
סט. פטרבורג
גורקי
סיגמה אלגברה
ויידה
ויואלדי
פונקציית מידה
וגנר
ואגנר
סנדמן (ורטיגו)
סנדמן (באנגלית: Sandman; בעברית: איש החול) היא סדרת קומיקס בת 75 חוברות, שהתפרסמו בין ינואר 1989 למרץ 1996. את הסדרה כתב ניל גיימן עבור הכותר ורטיגו מבית DC קומיקס. הסדרה אוירה במהלך השנים על ידי אמנים רבים, והיא הובילה ליצירתן של עשרות סדרות ספין אוף שונות. ספריה עומדים בפני עצמם והיא מכילה סיפורים בתוך סיפורים, אך ניתן להתייחס אל עשרת הכרכים כיצירה שלמה ומהודקת.
סדרת סנדמן הייתה לאחת מסדרות הדגל של ורטיגו, והיא נאספה בהמשך לעשרה אוגדנים. כמו כן, היא הודפסה מחדש בצבע בכריכה קשה. כרכי הסדרה נמנים בין הרומנים הגרפיים הראשונים שנכללו ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס, והיא אחת מחמישה רומנים גרפיים שנכנסו לרשימת מאה הקריאות הטובות ביותר בין השנים 1983–2008, לפי מגזין אנטרטיינמנט ויקלי. חנות הספרים "Forbidden Planet" מיקמה את הכרך הראשון של הסדרה במקום ה-12 ברשימת 50 הרומנים הגרפיים הטובים ביותר שלה.
בשנת 2013 יצא בעברית החצי הראשון של הכרך הראשון בשם סנדמן - אקדמות ונעימות ליליות I בהוצאת כנרת, בתרגומו של דידי חנוך. כרך שני המכסה את החלק השני של הכרך הראשון לסדרה יצא גם הוא בעברית.
דמותו של חלום מדורגת במקום השישי ברשימת דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים, לפי מגזין אמפייר, ואילו דמותה של מוות מדורגת במקום ה-15 באותה רשימה.
סקירה.
הדמות המרכזית בסיפור, חלום, ידוע בשמות רבים כגון מורפיוס, מלך החלומות ואיש החול, שם הלקוח מאגדות עם אירופיות. בסיפוריו של גיימן, חלום הוא הילד השלישי מתוך שבעה אחים ואחיות, המכונים הנצחיים. האחים והאחיות במשפחה, על פי גילם, הם גורל (Destiny), מוות (Death), חלום (Dream), זוג התאומות תשוקה ויאוש (Desire and Despair), חורבן (Destruction) והזיה (Delirium), שנקראה במקור עונג (Delight). כל אחד מהאחים הוא האנשה של המושג על שמו הוא נקרא, וגם אחראי על התפקוד הנכון של המושג הזה בעולם.
שבעת האחים והאחיות מתקיימים לצד אלים ואלות (ודמויות מיתיות אחרות, כגון מלאכים ושדים) מכל המיתוסים והאמונות, אך בעוד האלים תלויים באמונת בני האדם בהם, הנצחיים תלויים ביכולת הבריאה ותושביה להיות בעלי גורל, לחשוק, להרוס, להזות, להידרדר אל תהומות הייאוש, לחלום ולמות, ולכן הם נחשבים נצחיים.
ביבליוגרפיה.
סדרות ספין-אוף.
מלבד עשרת הכרכים הללו קיימים עוד מספר ספרים הנוגעים לסנדמן, לא כולם נכתבו על ידי גיימן:
פרסים והוקרה.
בשנת 1991 זכה הסיפור "A Midsummer Night's Dream," המבוסס על המחזה חלום ליל קיץ, מתוך חוברת מספר 19 ובאוגדן השלישי בפרס פנטזיה העולמי לסיפור הקצר הטוב ביותר. מיד לאחר הזכייה שונו חוקי התחרות כך שקומיקס לא יוכל לזכות בפרס, ובכך השתמר מעמדו כרומן הגרפי היחידי לזכות בפרס זה. כמו כן, סדרת הדגל וסדרות הספין אוף זכו ב-26 פרסי אייזנר, ביניהם שלושה לסדרה הרצה הטובה ביותר, אחד לסיפור הקצר הטוב ביותר, ארבע לכותב הטוב ביותר (גיימן), שבעה לאמן האותיות הטוב ביותר (טוד קליין) ושניים לצוות האיור/דיו הטוב ביותר (צ'ארלס ווס ופ. קרייג ראסל). "The Sandman: Dream Hunters" זכה למועמדות לפרס הוגו בשנת 2000. גם "Endless Nights" וגם "Dream Hunters" זכו בפרס ע"ש ברם סטוקר לנרטיב המאויר הטוב ביותר בשנים 2004 ו-2000, בהתאמה.
סדרת החוברות זכתה בפרס ה-"Comics Buyer's Guide" לשנים 1992–1994. בנוסף, הסיפורים "Season of Mists" ו-"The Kindly Ones" זכו בקטגוריית סיפורי הקומיקס הפופולריים ביותר של שנים 1991 ו-1994, והרומנים הגרפיים "Sandman: Preludes and Nocturnes", "Sandman Midnight Theatre" ו-"Sandman: Endless Nights" זכו בקטגוריית הרומן הגרפי הפופולרי ביותר של שנים 1991, 1995 ו-2003.
דמותו של חלום מהנצחיים מדורגת במקום ה-15 ברשימת מאה גיבורי הקומיקס הגדולים, לפי אתר IGN. כמו כן, דמותו מדורגת במקום השישי ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות, לפי מגזין אמפייר, ואילו דמותה של מוות מדורגת במקום ה-15. דמותו של הנבל לוציפר מדורגת במקום ה-68 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים.
עיבודים.
במהלך שנות ה-90 נעשה ניסיון להפיק סרט קולנוע באורך מלא בהתבסס על סדרת הקומיקס, ותחילה אולפני האחים ורנר שכרו את רוג'ר אייווארי לביים, ואף שנכתב תסריט ההפקה נדחתה מספר פעמים עד שבוטלה. ב-2013, מנהלת DC קומיקס דיאן נלסון אמרה כי הם מתכוונים להפיק עולם סינמטי עשיר מהקומיקס בדומה ליקום של הארי פוטר ואולפני האחים ורנר הכריזו על דייוויד ס. גויר כמפיק לסרט, לצד ג'וזף גורדון-לוויט וניל גיימן כבמאים.
בשנת 2016 נטפליקס החלה לשדר את הדרמה משטרתית "לוציפר" המבוססת על דמותו של לוציפר כפי שהופיעה בסנדמן ובהשראה מהספין אוף לקומיקס באותו שם.
בשנת 2019, פלטפורמת הספרים המוקלטים Audible הוציאה עיבוד של הסדרה לפורמט של ספר מוקלט. הספר הופק בשיתוף עם DC, וניל גיימן לוהק לתפקיד המספר.
בשנת 2022 יצאה סדרת הטלוויזיה "סנדמן" המבוססת על הקומיקס.
דום מטאל
דום מטאל (באנגלית: Doom Metal) הוא תת־ז'אנר קיצוני בתחום ההבי מטאל אשר נוצר בשנות ה־70 של המאה ה-20 והתגבש לכדי סוגה מובחנת באמצע שנות ה־80. מתאפיין בקצבים איטיים יותר, גיטרות מכוונות נמוך ובסאונד "עבה" או "כבד" הרבה יותר מז'אנרים אחרים של מטאל. סגנון הדום מטאל נולד כאשר להקות כמו פנטגרם, Candlemass, סיינט ויטוס ו-Witchfinder General הקצינו את הסגנון המתבטא בשלושת האלבומים הראשונים של בלאק סבאת' צעד קדימה.
הן המוזיקה והן המילים מתכוונות לעורר תחושה של ייאוש, עוגמה ואבדון מתקרב. להקות דום מטאל שרות על מוות, אבל, דיכאון, סבל, טרגדיה, אהבה ולעיתים הכול בעת ובעונה אחת. חלק מהלהקות שרות על נושאים יותר מבוססי מציאות ואחרות שרות על נושאים מבוססי פנטזיה, על ממלכות חרבות וגזעים אבודים.
התפתחות הסגנון ומאפיינים.
התפתחות הסגנון.