רוברט סילברס מת בביתו במנהטן ב-20 במרץ 2017, בגיל 87, לאחר מחלה קצרה.
ניו יורק רוויו אוף בוקס
מינרבה (יצרנית רכב)
מינרבה (Minerva) חברה לייצור כלי רכב אשר נוסדה באנטוורפן, בלגיה בשנת 1902 על ידי סילבן דה-יונג. חברת "מינרבה" ייצרה אופניים (החל משנת 1897) ובהמשך אופניים עם מנועי עזר, אופנועים, וכלי רכב יוקרתיים עד שנת 1938.
החברה הייתה קרויה: "Société Anonyme Minerva Motors".
היסטוריה.
ב- 1897 התחילה חברת "מינרבה" לייצר אופניים, ומנועי אופניים. ייצור האופנועים נמשך עד 1909 או 1914, ובמהלך תקופה זו הפכה מינרווה לאחד השמות המובילים בעולם באופנועים ובמנועי אופנועים.
מסוף שנות ה-90 של המאה ה-19 ייצרה ברישיון את דגם דה דיון בוטון תלת-אופן שהיה כלי תחבורה בתצורת תלת-אופן ממונע שנבנה בצרפת על ידי "De Dion-Bouton"
בשנת 1902 התחילה חברת "מינרבה" לייצר מכוניות, 4 צילינדרים, בהספק של 6 כ"ס. ב- 1904 גדל ייצור כלי הרכב, עם מנועים של 2 צילינדרים, 3 צילינדרים ו- 4 צילינדרים.
בשנת 1908 התחילה חברת "מינרבה" לייצר מנועים מסוג "Knight engine".
במהלך מלחמת העולם הראשונה נמצאו סילבין דה יונג והמהנדסים ב אמסטרדם, שם המשיכו בפיתוח המכוניות שלהם. מכוניות מינרבה שימשו למתקפות "פגע וברח" נגד הגרמנים וחומשוו ברובים ומקלעים קלים שהותקנו על מכוניות פתוחות וממוגנות קלות. כלי רכב אלה נעשו מתוחכמים יותר ויותר עד שמלחמת החפירות ייתרה את התועלת שבניידות הגבוהה עליה התבססו טקטיקות ה"פגע וברח" שלהם.
בשנת 1920 חזרה החברה לפעול מבלגיה, וייצרה מכונית יוקרה, עם מנוע 3,600 סמ"ק בן 4 צילינדרים שהפיק 20 כ"ס, ומנוע 6 צילינדרים 5,300 סמ"ק שהפיק 30 כ"ס.
המינרווה נחשבה באותה עת כממכונית איכותית ברמת דגמי היוקרה של חברת רולס-רויס, אבל הייתה קצת פחות יקרה.
בשנת 1923 הוצגו מודלים קטנים יותר : מנוע 4 צילינדרים, 2,000 סמ"ק, המפתח 15 כ"ס ומנוע 6 צילינדרים, 3,400 סמ"ק המפתח 20 כ"ס.
בעקבות המשבר הכלכלי של שנות ה-30 התמזגה החברה עם חברת אימפריה (יצרנית רכב) (Imperia Automobiles).
לאחר מלחמת העולם השנייה הפיקה החברה גרסה של " לנד רובר 80" תחת רישיון לצבא הבלגי עד שנת 1954. עד שנת 1956 ייצרה את ה- "קונטיננטל-רובר".
סוכנות מינרבה בבריטניה.
בינואר 1906 פתח צ'ארלס רולס את סוכנות המכוניות C.S.Rolls &amp; Co אשר הייתה אחת מסוכנויות המכוניות הראשונות בבריטניה למכירת רכב. בסוכנות זו ייבא את המכונית הבלגית מסוג "Minerva" ואת המכונית הצרפתית פיג'ו.
מחמוד עבאס חילמי
מחמוד עבאס חילמי (1938 – 11 במאי 1966), היה טייס, ומדריך טיס בדרגת סרן בחיל האוויר המצרי, אשר ערק לישראל כשהוא מטיס מטוס אימונים מדגם יאק-11, מתוצרת החברה הרוסית לייצור כלי טיס יאקובלב. עבאס הוצא להורג על ידי שלטונות מצרים, בבית הכלא בקהיר, ב-11 במאי 1966.
העריקה.
ב- 19 בינואר 1964 בבוקר, התגלו על מסכי המכ"ם של חיל האוויר שלושה מטוסים מצרים (2 מדגם מיג 17 ו-1 מדגם יאק-11). חיל האוויר הזניק אל מול המטוסים המצרים שני מטוסי יירוט ישראליים. כאשר הגיעו המטוסים המצרים לקרבת הגבול, פנו שני המיגים חזרה לעבר מצרים, ואילו מטוס היאק שנשא על גופו את , ואת קע"ם, המשיך לעבר ישראל.
את היאק-11, הטיס מחמוד עבאס חילמי, לאחר שתכנן את המעשה במשך כחודשיים. חילמי היה בן הזקונים של אם קשישה המתגוררת בקהיר, ולה עוד שתי בנות המבוגרות מאחיהן הטייס. חילמי, בעל ותק טיסה של 7 שנים, החל את הקריירה שלו כטייס בשנת 1957,  ועבר קורס להטסת מטוסי סילון בצ'כוסלובקיה. השתתף כטייס במלחמת האזרחים של צפון תימן, בזמן שמצרים בהנהגת גמאל עבד אל נאצר תמכה במורדים, ולאחרונה היה מדריך טיסה באקדמיה של חיל האוויר המצרי שבסמוך לעיר בילביס.
עבאס תכנן את עריקתו במשך כשמונה שבועות, הוא קבע את יום הטיסה ליום אחד לאחר שהסתיימה ועידת הפסגה הערבית הראשונה, שהתקיימה בקהיר, וכל ראשי המדינות, מלכים ונשיאים, המריאו עם מטוסיהם הפרטיים מקהיר בחזרה למדינותיהם. ביום זה כך קיווה, איש לא ישים את ליבו למטוס קטן הטס לכיוון ישראל.
הוא ניצל את היותו מדריך טיסה כדי ליטול את המטוס מבית הספר לטיסה, ולממש את כישוריו לטיסה נמוכה מתחת לרדאר. כאשר הוא לוקח בחשבון את העובדה שהמטוס הוא בעל מכל דלק גדול, ועשוי לשהות באוויר מרחקים ארוכים. כמו כן הוא בנה על כך שטייסים אחרים שיראו אותו, יחשבו כי מדובר בטיסת אימון של פרח טיס. ואכן להערכתו של עבאס שני המיגים המצרים שדלקו אחריו, עשו זאת, כי חשבו שמדובר בפרח טיס הטס בטעות לכיוון ישראל, ובכוונתם היה להעמידו על טעותו. ברגע שראו הטייסים המצרים את מטוסי היירוט הישראלים, הם נטשו את המרדף אחר המטוס, ושבו כלעומת שבאו.
בישראל.
טייסי מטוסי היירוט, אשר הבחינו כי הטייס פתח את גלגלי המטוס, והוא מתכוון לבצע נחיתה, ליוו אותו אל שדה התעופה בחצור. חילמי הנחית את המטוס, וקצין המבצעים של שדה התעופה בליווי קבוצת חיילים, התקרבו אליו, והורו לו לעצור, כאשר קצין המבצעים מזנק על כנף המטוס. הטייס פתח את הדלת, השיב בחיוב על השאלה האם הוא דובר אנגלית, הזדהה, מסר כי הגיע מרצונו החופשי וכי הוא מבקש מקלט מדיני בישראל.
עבאס חילמי הועבר למועדון הקצינים בבסיס, ומשם נלקח לביתו של מפקד הבסיס, איתו סעד סעודת צהרים. לאחר מכן נחקר, מסר את פרטיו האישיים, וביקש מקלט מדיני. בערב התקיימה בחצור מסיבת עיתונאים בהשתתפות דובר צה"ל אריה שלו והטייס, אשר דיבר בכנות, ובביטחון, בחר על אלו שאלות להשיב בהרחבה, ועל אלו לסרב לענות. הוא טען שבחר לערוק מסיבות פוליטיות, אך לא פירט מהן הסיבות. הוא גם לא הבהיר אם בכוונתו להישאר לחיות במדינת ישראל, או לא.
בתקופה הראשונה לשהותו בישראל המשיך עבאס לשכון בבסיס חצור, שם זכה לביקורו של הרמטכ"ל יצחק רבין, אשר שוחח איתו ותשאל אותו מבלי שעבאס ידע עם מי הוא משוחח. כן ביקרו אצלו מפקד חיל האוויר, עזר ויצמן וסגנו מוטי הוד. לשאלותיהם של עיתונאים האם בכוונתו להשתקע בישראל, השיב כי טרם קיבל החלטה בנושא.
תגובות.
לעריקתו של הטייס ניתן ביטוי רב בתקשורת העולמית. תאגיד השידור הבריטי, תחנות השידור האמריקאיות והרדיו הצרפתי הבליטו את הידיעה, חזרו עליה בכל מהדורת חדשות, ובכל פעם הוסיפו פרטים חדשים. העיתונים פרסמו את הידיעה בהרחבה בעמודים הראשיים, ועיתוני צרפת קשרו את האירוע לוועידת הפסגה הקהירית שהסתיימה לא מכבר, וכן לחוסר שביעות רצונם של קציני צבא מצרים מהמעורבות במלחמת האזרחים בתימן. עיתוני מצרים פרסמו את הודעתה של ממשלתם, כי מטוס של חיל האוויר המצרי נעלם מחמת מזג אוויר גרוע.
סוף דבר.
חילמי שהה בישראל כ-6 חודשים. במהלכם, עבר לבקשתו השתלמות בהטסת מטוסי נוסעים, ולמד ספרדית. כך, קיווה יוכל למצוא תעסוקה, כטייס אזרחי, בכל ארץ בה יבחר להתגורר. מדינת ישראל ארגנה עבורו זהות חדשה, והוא נשלח לארגנטינה, להתחיל חיים חדשים.
עריקתו של חילמי לישראל, היחס ההוגן שקיבל בה, וכן הפרסום העולמי הרב לו זכתה הפרשה, היסב למצרים נזק רב. יוקרת הצבא המצרי ניזוקה, והמורל של טייסי חיל האוויר המצרי נפגע קשות. שלטונות מצרים לא חסכו מאמצים לאתר את חילמי, כדי להביאו למשפט ראווה במצרים ולשקם את הכבוד הלאומי.
ב-27 ביוני 1964, דיווח רדיו קהיר, בפינתו בשפה העברית, בשם העיתון אל-אהראם, כי הטייס המצרי פנה ביוזמתו לשגרירות מצרים, והסגיר את עצמו לידי אנשיה, וכי כעת הוא נחקר במצרים. באותו יום נמצאה מושלכת בבואנוס איירס גופת אדם כרותת ראש.
שתי עובדות אלו יצרו חרושת של שמועות. עיתונאים זרים העריכו כי העיתון אל-אהראם נחפז להודיע על כך שחילמי הועבר למצרים, וכיוון שכך נבצר מהמצרים להעביר את הטייס שנחטף על ידי סוכניהם למצרים, והם רצחו אותו בארגנטינה. כחיזוק לטענתם הם הצביעו על כך שהעיתון המצרי דיווח על ההסגרה, פעם אחת בלבד ולא חזר על הדיווח. העיתונאים הסיקו שהגופה שנמצאה היא גופתו של חילמי.
בפועל, אכן הועבר חילמי על ידי הסוכנים המצריים בארגנטינה לקהיר, שם נשפט והוצא להורג, לאחר שנשיא מצרים חתם על גזר הדין ואשרר אותו. את הידיעה על ההוצאה להורג דחו המצרים, ופרסמו אותה רק ב-10 במאי 1966 יום הגעתו של ראש ממשלת ברית המועצות, אלכסיי קוסיגין לביקור במצרים.
אוסטרליה במשחקים האולימפיים לנוער
אוסטרליה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער האוסטרלים 73 מדליות, מהן 17 מדליות זהב. מבין שש אולימפיאדות הנוער בהן השתתפה, באולימפיאדת הנוער סינגפור דורגה במקום השישי. היא מדורגת במקום השתים עשרה בטבלת המדליות של כל הזמנים.
במשחקי הקיץ אוסטרליה מדורגת במקום התשיעי עם 66 מדליות מתוכן 16 מדליות זהב. הענף בו השיגו ספורטאי הנוער האוסטרלים את מירב המדליות הוא שחייה (32 מדליות, מהן חמש מדליות זהב) ולאחריו אתלטיקה (15 מדליות, מהן שלוש מדליות זהב). אוסטרליה מוליכה את טבלאות המדליות של כל הזמנים בענפים גולף עם זכייה בשתי מדליות זהב, הוקי שדה עם זכייה בשתי מדליות זהב. אוסטרליה מדורגת במקום השני בענף הטריאתלון אחרי . בענף הרוגבי היא מדורגת במקום השלישי יחד עם ניו זילנד. אוסטרליה מדורגת במקום החמישי בענפים הטרמפולינה והשחייה. שמונת ענפי הקיץ בהם לא התחרה נציג מטעם אוסטרליה במשחקים האולימפיים לנוער הם טאקוונדו, כדורגל, כדוריד חופים, כדורעף, קטרגל, קפיצה למים, קראטה וריקוד.