בשנת 1962 זכה פרלמן בפרס פרנקי (Francqui) היוקרתי, המוענק למדען או הוגה בלגי צעיר (עד 50) כהכרה בהישגיו.
בדצמבר 1983 העניק הפרלמנט הבלגי לפרלמן, כהוקרה על הישגיו האקדמיים והאזרחיים, תואר ברון.
נתיב המורשת היהודית בסלובקיה
נתיב המורשת היהודית בסלובקיה (אנגלית: Slovak Jewish Heritage Route, סלובקית: Slovenská cesta židovkého kultúrneho dedičstva) הוא אוסף של 24 אתרי מורשת יהודית ברחבי סלובקיה. הם נבחרו מתוך כמאה בתי כנסת, קרוב ל-700 בתי קברות, מיקוואות, מבני ציבור של הקהילה ואתרי הנצחה לשואה הפזורים ברחבי המדינה.
בשנת 2001 הוחל באיסוף נתונים ויצירת מאגר נתונים בפרויקט שנקרא Synagoga Slovaca. האתרים תועדו בידי סטודנטים שצילמו, רשמו והכינו תוכניות מפורטות. חלק מהאתרים ניתן לראות במאגר מידע באינטרנט.
24 האתרים שנבחרו לנתיב המורשת היהודית בסלובקיה הם מהיותר שמורים וכאלו שיש קהילה יהודית או גורם מקומי אחר הדואג לאחזקתם. מטרת הפרויקט בעיקר חינוך וחשיפה של הקהילות המקומיות, תלמידי בתי ספר ותיירים למורשת היהודית.
נתיב המורשת היהודית בסלובקיה הוא חלק מפרויקט נתיב המורשת היהודית באירופה (European Routes of Jewish Heritage), המאגד אתרי מורשת יהודית ב-37 ממדינות אירופה, ואחד מנתיבי המורשת שהוכרזו על ידי מועצת אירופה (Council of Europe) בנושאים שונים.
בין אתרי המורשת:
חיימוביץ
מאט חיימוביץ
אייזיק האניג
אייזיק האניג הוא זמר ובעל מנגן חסידי-אמריקאי המשתייך לחסידות סאטמר.
ביוגרפיה.
האניג משמש בעיקר כזמר חתונות בארצות הברית. הוא נמנה עם חסידות סאטמר ומקפיד מאוד לשיר רק שירים חסידים אותנטיים שחוברו על ידי מלחינים יהודים חרדים.
קריירה מוזיקלית.
בשנת 1998 הוציא את אלבום הבכורה שלו אדון הכל, בלחנים של יוסי גרין ועיבוד של משה לאופר. האלבום יצא ושווק על ידי חברת התקליטים גל פז.
בשנת ה'תשס"ה (2005) הוציא לאור את אלבומו השני בהר המוריה, ובו ניגונים מגדולי המלחינים ובהם פנחס מרדכי וובר, העיבוד המוזיקלי של משה לאופר. האלבום זכה להצלחה מיוחדת בעיקר הודות לשיר "א אידעלע", שיר ביידיש המתאר את טלטוליו הרוחניים של יהודי. השיר נחשב לשירו המוצלח ביותר, והוא שר אותו לעיתים קרובות באירועים שונים אליהם הוא מוזמן. שיר זה זכה לגרסאות כיסוי רבות, בין היתר על ידי יעקב יהודה דסקל.
בשנת 2013 הוציא את אלבומו על ההרים בו לחנים מפינקי ובר, יוסי גרין, משולם גרינברגר, הלל פלאי ואליעזר קאליש. אלבום שנחשב הצלחה גדולה ובמיוחד השיר "כתר יתנו", ומכר 20,000 עותקים עד כה.
שיתוף פעולה רחב בינו לבין המפיק המוזיקלי יוסף משה כהנא הביא להשתתפותו של אייזיק באלבומים רבים שבהפקתו בהם סדרת האלבומים הפופולרית לחיים טיש ובאלבומים נוספים שבהפקת לחיים הפקות. שיתופי פעולה נוספים של אייזיק עם דודי קאליש ויוסי גיל שגם באלבומים רבים שלהם השתתף כמו גם באלבומים מסדרת ניגוני בעלז שבהפקתו של קאליש.
פינקי ובר
פנחס מרדכי ובר נקרא: פינקי וובר (הכתיב ביידיש: וועבער) הוא מלחין חרדי במוזיקה החסידית, ומשמש גם כבדחן בחתונות. הוא תושב ארצות הברית ונמנה עם אנשי חסידות סאטמר.
קריירה.
כמה מלחניו נעשו להיטים ידועים, ובהם הלחן "תפילה לעני" בביצוע מרדכי בן-דוד (שהפך לשיר-תפילה המזוהה עם מפוני גוש קטיף וזכה לגרסאות כיסוי של תזמורת שלהבת, גד אלבז, בן סנוף, גלעד שגב ואחרים), וכן הלחן "רחם" שביצע הזמר יעקב שוואקי והקנה לו את פרסומו. רבים משיריו של ליפא שמלצר הולחנו על ידו.
זמרים נוספים להם הלחין שירים לאלבומם: מוטי שטיינמץ, אהרלה סמט, מנדי וייס, אברהם פריד, ישראל אדלר, אלי מרקוס, יידל ורדיגר, שמילי אונגר, בערי וובר, יואלי גרינפלד, אייזיק האניג, להקת יונגערליך, ישראל ורדיגר, לוי כהן, לוי פולקוביץ, שימי ענגעל, שרגי גשטטנר, אוהד מושקוביץ, דודי קאנפלער, חיים דוד ברסון, דוד שמחה, שלומי גרטנר, יונתן שווארץ, מיכאל שניצלר, בני פרידמן, שלום למר, שלמה כהן, שלמה טויסיג.
בשנת 2008 הוציא פינקי אלבום ובו אוסף מלחניו בשם התרגשות, באלבום משתתפים אהרלה סמט, דודי קאליש, ומשה שטעקל והוא הופק על ידי לחיים הפקות.
ובר משמש בנוסף כבדחן בחתונות, ומפורסם בכישוריו לרגש את השומעים. בנוסף יש לו גם יכולת ביצועית בחזנות.
חיים ואלקין
אברהם מקליסק
אברהם הכהן מקליסק
רבי אברהם הכהן מקליסק (1741 - ד' בשבט ה'תק"ע, 9 בינואר 1810) היה מתלמידי המגיד ממזריטש וממנהיגי עליית החסידים לארץ ישראל בשנת תקל"ז (1777).
משנת תקמ"ח (1788), לאחר פטירת הרב מנחם מנדל מוויטבסק, עמד בראש היישוב החסידי בארץ ישראל.
קורות חיים.
נולד בעיירה הליטאית קאליסק (Kolyshki; היום בבלארוס, ממזרח לוויטבסק) לרבי אלכסנדר. בנעוריו התפרסם כעילוי. הוא התקרב לרבי דב בער, 'המגיד ממזריטש', והפך לחסידו הנלהב. סביבו התרכזו חסידים רבים שדבקו בדרכו שהתאפיינה בהתלהבות גדולה ובדבקות עילאית. התנהגותם החריגה של חסידיו עוררה תמיהה והתנגדות עזה מצד הסובבים אותם, גויים ויהודים. לימים, טען רבי שניאור זלמן מלאדי שהתנהגות הפראית של חסידיו הייתה בין הגורמים לחרמות שהוטלו על החסידים בליטא.
נשא לאישה את רוחמה אחותו של המגיד ממזריטש ואלמנתו של ר' נח אלטשולר (בנה הוא שלום שכנא אלטשולר, חתנו של רבי שניאור זלמן מליאדי (האדמו"ר הזקן) - מייסד חסידות חב"ד, ואביו של רבי מנחם מנדל שניאורסון (צמח צדק) האדמו"ר השלישי של חסידות חב"ד).
בשנת תקל"ז (1777) הצטרף לשיירת העולים בראשות חברו־רבו רבי מנחם מנדל מוויטבסק ועמד לימינו בהנהגת השיירה הגדולה. את חתימתו ניתן למצוא על רוב האגרות שנשלחו לחוץ לארץ מצורפת לחתימת ידו של רבי מנחם מנדל מוויטבסק. רבי אברהם נשאר בצפת גם לאחר שנת תקמ"א (1781) בה נאלצו החסידים לעזוב את העיר ולעבור לטבריה. הוא עצמו הצטרף לחסידים בטבריה רק כעבור שנתיים. בטבריה ייסד בית מדרש עצמאי בסמוך לבית מדרשו של רבי מנחם מנדל מוויטבסק צמוד לבית מדרשו של רבי חיים אבועלפיא, אף כי היחסים בין שני המנהיגים היו ידידותיים.
לאחר פטירת רבי מנחם מנדל מוויטבסק בשנת תקמ"ח (1788) עמד רבי אברהם מקאליסק בראש עדת החסידים בארץ ישראל. כמנהיג היישוב החסידי בארץ ישראל זכה להערכה רבה מצד מנהיגי החסידות במזרח אירופה. באיגרת ששלח רבי שניאור זלמן מלאדי לאחר פטירת רבי מנחם מנדל מוויטבסק הוא מזכיר בהערצה את "הרב הקדוש אדמו"ר מורינו אברהם הכהן הגדול שיחיה, הממלא מקום קדושת רבינו הקדוש זלה"ה בחכמה וביראה". במשך 22 שנים היה רבי אברהם מקליסק המנהיג המוכתר של היישוב ועשה רבות להרחבתו ולביסוסו. מכתביו הרבים שנשתמרו מספקים תמונה ברורה של חיי היישוב החסידי בטבריה בתקופתו. במכתביו המריץ את חסידי חוץ לארץ לתמוך באחיהם בארץ ישראל והיה בין מקימי קופת מעות ארץ הקודש, ואף הדריכם הדרכה רוחנית.
בשלהי המאה ה-18, בעקבות יציאתו לאור של ספר התניא, פרצה מחלוקת עזה בינו לבין ידידו ותומכו, רבי שניאור זלמן מלאדי מחבר הספר. רבי אברהם מקליסק טען כנגד החיבור שהוא סוטה מדרכה המקורית של תנועת החסידות. לדבריו סטה רבי שניאור זלמן מדרך ההנהגה שסללו "רבותינו" - כלומר המגיד ממזריטש ורבי מנחם מנדל מוויטבסק "שהיו נשמרים ונזהרים מאוד בדבריהם שלא להשמיע לרוב החסידים ורובם ככולם, כי אם בדרך מוסר ולהכניסם בברית אמונת חכמים". הוא סבר שאת הנהגת כלל החסידים יש לבסס על 'אמונת חכמים' ועל יראת שמים פשוטה, בעוד שאת העיסוק ברזי תורה, אותם חשף רבי שניאור זלמן בספרו, יש להגביל לבני עלייה.
המחלוקת שפרצה לאחר הדפסת הספר בשנת תקנ"ז (1797) הלכה והסתעפה, ובמשך השנים היו מעורבים בה גדולי אדמו"רי החסידות באותה העת. אל רבי אברהם הצטרפו רבי ברוך ממז'יבוז' ורבי אשר מסטולין ואילו רבי לוי יצחק מברדיצ'ב תמך ברבי שניאור זלמן. גם רבי נחמן מברסלב ניסה להשכין שלום בין הצדדים בזמן ביקורו בארץ ישראל בשנת תקנ"ט (1799). בעקבות המחלוקת עברו כ-15 משפחות מחסידי רבי שניאור זלמן מלאדי מטבריה לחברון, וייסדו את היישוב החב"די בעיר.
נראה שבמשך השנים סבל רבי אברהם מאסונות שונים שפגעו בבני משפחתו. רבי אברהם הכהן מקליסק נפטר בד' בשבט ה'תק"ע (1810) ונטמן בבית העלמין בטבריה. על מצבתו נכתב: "פה נטמן אדמו"ר הרב הגדול והקדוש כמוהר"ר אברהם במו"ה אלכסנדר כהן לאל עליון".
המחלוקת הייתה מלווה גם במחלוקת בענייני גיוס הכספים מחו"ל לטובת יהודי ארץ ישראל. כאשר מתחילת העלייה היה הרש"ז אחראי על גיוס והעברת הכספים, ואילו במהלך המחלוקת בינו לרבי אברהם מקאליסק רבי אברהם ניסה לארגן שגיוס הכספים יהיה אצל אחראים מטעמו (והצליח רק חלקית).
כתביו ומכתביו.
קונטרס שחיבר חסד לאברהם נדפס בסוף הספר 'חסד לאברהם' לרבי אברהם המלאך ובמהדורות נוספות. אגרות יחידות ומקובצות הודפסו במקומות רבים
משה שנפלד
משה שנפלד (י"ט באייר תרס"ז, 3 במאי 1907 - ח' באלול תשל"ה, 15 באוגוסט 1975) היה פובליציסט, מתרגם ועורך ספרותי חרדי. נחשב לבכיר המפיצים של האידאולוגיה של דעת התורה הליטאית.
ביוגרפיה.
נולד בפולין למשפחה חסידית. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל והתיישב בבני ברק. היה מקורב לחזון איש, ולאחר עליית הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק לארץ ישראל בשנת תש"א (1941) התקרב גם אליו. היה חבר צעירי אגודת ישראל (צא"י).