ב-9 באפריל 1829, נישא פלקנשטיין ללואיזה וילהלמינה יוליה גרטנר (1813-1892). היא ילדה לו ארבעה בנים ושלוש בנות. אחד מבניו, מקסימיליאן פוגל פון פלקנשטיין הפך גם הוא לגנרל בצבא הפרוסי.
השילוח (כתב עת ישראלי)
השילוח - כתב עת ישראלי להגות ומדיניות הוא כתב עת מודפס היוצא לאור בירושלים בחסות קרן תקווה. כתב העת ראה אור לראשונה באוקטובר 2016 והוא יוצא 5 פעמים בשנה. לכתב העת תפוצה של קרוב ל-5000 מנויים, חלקם במסגרת מנוי על ספרית "שיבולת" (ראה ערך סלע-מאיר).
כל גיליון, בן כ-200 עמ', כולל מאמרי עומק רחבי יריעה העוסקים בסוגיות של הגות ומדיניות, לצד מאמרי ביקורת ורשימות אקטואליות קצרות. בין הנושאים המטופלים בגיליונות הראשונים: מזרח תיכון ואסטרטגיה, כלכלה ומבנה המשק, זהות לאומית וסוגיות ממשל, ושאלות של משפחה, חינוך וחברה - לצד מאמרים בהגות יהודית וציונית. 'השילוח' שואף לקיים דיון מעמיק הפונה לקהל רחב, בשאלות של מדיניות ציבורית.
היסטוריה.
ההשראה לשמו של כתב העת באה מ"השילוח", ירחון עברי מסוף המאה ה-19 שנוסד באודסה על ידי אחד העם. "השילוח" יוצא חמש פעמים בשנה ומכיל מאמרים עיוניים רחבי יריעה, מאמרי ביקורת ורשימות אקטואליות קצרות. כתב העת כולל בכל גיליון מאמר או שניים מתורגמים, ומאמר או קטע עברי ישן תחת הכותרת "קלאסיקה עברית". כתב העת עוסק בענייני אסטרטגיה, כלכלה ומבנה המשק, זהות לאומית וסוגיות ממשל, מבנה המשפחה והזהות המינית, וכן הגות יהודית וציונית. השילוח יוצא לאור בדפוס אחת לחודשיים, ומאמריו מופיעים גם באתר האינטרנט שלו.
הגיליון הראשון זכה לחשיפה בזכות מאמרה של שרת המשפטים איילת שקד, שבו היא פרשה את השקפת עולמה על אודות מקומה של הרשות השופטת בדמוקרטיה, שוק חופשי ויחסי דת ומדינה. הגיליון השלישי, שכלל מאמרי ביקורת על חזון ארבעת השבטים של הנשיא ראובן ריבלין ומאמר המערער על היחס המועדף שלה זוכה החקלאות בישראל, עורר גם הוא פולמוסים. גיליון 4 הוקדש כולו לציון חמישים שנה לשחרור ירושלים ואירח את ראש עיריית ירושלים ניר ברקת. בגיליון החמישי פורסם מאמר מאת יאיר לפיד על מהותו של המרכז הפוליטי בישראל. בגיליון השישי השתתף חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'. בגיליון 11 פרסם גיל ברינגר, יועצה של שרת המשפטים איילת שקד, ביקורת על עודף הסמכויות של היועצים המשפטיים במשרדי הממשלה, לקראת דיונים בהצעת חוק שהוגשה בנושא מינויים של היועצים המשפטיים.
הקו הכללי של השילוח הוא שמרנות ליברלית. מטרתו ליצור דיון חברתי על אודות ההתנהלות הפוליטית בארץ ולהשפיע על המדיניות בנושאים אקטואליים.
מו"ל כתב העת הוא עמיעד כהן; העורך הראשי הוא יואב שורק, עורך משנה צור ארליך.
סקוט מקלוביץ
מרי ריינולדס
מרי ריינולדס (באנגלית: Mary Reynolds; נולדה ב-1974) היא אדריכלית נוף ופעילה סביבתנית אירית. היא הייתה האדם הצעיר ביותר לזכות במדליית זהב בתערוכת הפרחים של צ'לסי, שם היא עברה את המתחרים וכן את נסיך הכתר הבריטי צ'ארלס. הסיפור כיצד הצליחה להירשם לתחרות היוקרתית על אף חוסר הניסיון ומחסור ברבע מיליון ליש"ט בחסויות הנדרשים להשתתפות מסופר בסרט משנת 2014, "Dare to be Wild". הפילוסופיה על פיה פועלת ריינולדס היא חיבור עם הטבע, והגינה שהציגה בתערוכת צ'לסי הייתה אף היא תצוגה של פרחי ועצי בר, הגינה הראשונה מסוגה בתחרות.
קורות חיים.
ריינולדס נולדה להורים אירים, שון ותרסה ריינולדס. גדלה בחוותם במחוז וקספורד שבאירלנד, הצעירה מבין ששת ילדיהם. את רוב זמנה בילתה בחוץ, ובגיל חמש, לדבריה, חוותה "הארה", והרגישה שהצמחים קוראים לה לטפל בהם ולשמור עליהם. ילדה חולמנית, מרי התחילה לצייר עיצובים של גנים המבוססים על הטבע, שכללו עקומות אורגניות וסידורי נטיעה המבוססים על סדרת פיבונאצ'י, בספירלות שגם תאמו לעיצוב קלטי. העיצוב הזה נועד לאפשר את מרבית האור לכל צמח וצמח, וגם להשרות שלווה על האדם הנוכח בגינה.
ריינולדס המשיכה לפתח את כישוריה, ולמדה אדריכלות נוף ב-University College Dublin. פתחה עסק משלה, אך לא הייתה מרוצה מעיצוב גנים לטעם לקוחותיה. היא מאסה בעבודתה במהירה, ואמרה, "שנאתי את זה, הרגשתי שאנו מנסים לכפות את עצמנו על הטבע", ופנתה במקום לגישה הטבעית, והחלה לעצב גנים ברוח המיסטיקה הקלטית.
בגיל 28 ביקשה להשתתף בתערוכת הפרחים של צ'לסי, שהיא תערוכת הגינון בן המובילה בעולם. ריינולדס הייתה נאיבית, ומעולם לא התרחקה מהחווה ואף לא יצאה מאירלנד - לא עלה בדעתה שהתערוכה היוקרתית דורשת תנאי סף שלא תוכל לעמוד בהם. בהתחלה, דחו את הצעתה, אך ריינולדס לא ויתרה, ולבסוף העיצוב החדשני והשונה שלה שכנע את ועדת הקבלה לתת לה הזדמנות. בטופס הבקשה כתבה ריינולדס את העקרון המנחה שלה:
מכיוון שלא הכירה חוסה פרטי או עסקי שיתרום בשמה את ה-250,000 ליש"ט שנדרשו על ידי התחרות, חבר של חבר של חבר בעל עסק בלבנון סיפק לה מכתב שמאשר את חסותו, כאשר במכתב לא ננקב סכום. הוא נתן לה לירה שטרלינג אחת כדי שהמכתב לא יהיה שקרי.
המהמורה הבאה של ריינולדס הייתה רכישת כל פרחי הבר והעצים העתיקים הנדרשים לעיצובה, והעברתם מאירלנד לאנגליה, וכן נדרשה למצוא סתתים שיוכלו לבנות שער וקיר קלטיים אותנטיים' בשיטת "אבן יבשה", כלומר מבנה שמוחזק על ידי סידור האבנים עצמן, ללא כל חומר מאחה. היא הכירה את מומחה צמחיית הבר קריסטי קולרד באירוע גינון, וביקשה את עזרתו וקשריו הייחודיים. קולרד השיב לה בשלילה - הוא לא היה מעוניין בגנים, אלא בבירוא יערות וייעור מחדש, ונסע לאתיופיה לעבוד בפרויקט שיקום הטבע. ריינולדס - שאף הייתה מאוהבת בקולרד בשלב זה - נסעה אחריו לאתיופיה, ודרך עבודה משותפת שם, שכנעה אותו שמטרותיהם קשורות. הוא חזר איתה, וסייע בהכנת הגינה. חומרים וסיוע אחרים קיבלה בחינם או בהנחות משמעותיות לאחר שסיפור הצעירה שודר ברדיו ברחבי אירלנד. בלונדון, ריינולדס, קולרד, צוות הייעור שהביא עמו, ועובדים נוספים של ריינולדס - 16 נפשות בסך הכל - הצטופפו בדירה קטנטונת וישנו בלילות בשקי שינה, ובמהלך היום עבדו מבוקר עד ערב כדי לסיים את הגינה המאתגרת בזמן.
בתערוכה עצמה, גינתה עוררה השתאות - המבקרים והשופטים מעולם לא ראו גינה שכוללת, בנוסף לאגמון מדיטציה, גם עשבים וגללי ארנבות. חבר השופטים העניק לה מדליית זהב, כשהיא האדם הצעיר ביותר לזכות בכזו מאז תחילת התחרות כמאה שנה קודם לכן. עם זאת, לא כל הביקורות היו חיוביות, ועיתון אירי אחד האשים אותה ב-paddywhackery, כינוי להתייחסות סטראוטיפית לתמות איריות.
בעקבות הזכייה ממשלת הממלכה המאוחדת נתנה לה מענק לפרויקט עיצוב בגני קיו. לקוחות בינלאומיים החלו לשכור את שירותיה.
מרי טוענת שהיא לא אוהבת גינון, ושכל מטרתה היא לעזור לאדמה "להיות כמו שהיא רוצה להיות", ואילו גינון הוא פעולה של שליטה באדמה ובטבע.
ב-2014 יצא סרט שמספר את סיפור התחרות בצ'לסי, Dare to be Wild, אשר תוסרט ובוים על ידי ויויאן דקורסי, שהייתה אחת מלקוחותיה של ריינולדס, והתעקשה שהסיפור חייב להיות מסופר. הסרט זכה בפרס הקהל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בדבלין.
לאחר שפיתחה קריירה בינלאומית, ריינולדס החליטה לפנות לתחום הגנה על הטבע. היא מכנה את עצמה "מעצבת גנים משוקמת", ופועלת בתחומים כמו הכרה בהתחממות גלובלית, חקלאות בת קיימא, ושמורות טבע. היא מופיעה תכופות בטלוויזיה וברדיו, ומרצה במגוון פורומים.
ב-2016 יצא ספרה "The Garden Awakening: Designs to Nurture Our Land and Ourselves", בו היא מנחה כיצד לעצב גן ש"מדבר עם הטבע" ו"חי בשלום עם הסביבה". היא מסבירה בו כיצד התערבות אנושית נוטה תמיד להרוס מערכות אקולוגיות, ומבקשת להשיב איזון לסביבה. הספר אזל מן המלאי ב-Amazon UK ביום הראשון שהוצע למכירה.
ריינולדס היא אם חד הורית לשתי ילדות, פרדיה ורובי.
אדריכלית נוף
אוגוסט, רוזן פפאלץ-זולצבאך
אוגוסט, רוזן פפאלץ-זולצבאך (גרמנית: August von Pfalz-Sulzbach; 2 באוקטובר 1582 - 14 באוגוסט 1632), היה רוזן פפאלץ-זולצבאך בין השנים 1614–1632.
ביוגרפיה.
אוגוסט נולד בנויבורג על הדנובה ב-2 באוקטובר 1582, לפיליפ לודוויג, רוזן פפאלץ-נויבורג ולאנה מקלווה, בתם של וילהלם, דוכס יוליך-קלווה-ברג ומריה מאוסטריה, דוכסית יוליך-קלווה-ברג.
בשנת 1609 החל את לימודיו באוניברסיטת טובינגן, ולאחר מכן הוא ערך את הטיול הגדול באיטליה, אנגליה, צרפת, שוודיה, וכן בהרבה נסיכויות גרמניות. בשנת 1614 מת אביו פיליפ לודוויג, רוזן פפאלץ-נויבורג, ואוגוסט ואחיו ירשו את נחלותיו: וולפגנג וילהלם קיבל את פפאלץ-נויבורג, אוגוסט קיבל את פפאלץ-זולצבאך, ואילו יוהאן וילהלם קיבל את פפאלץ-זולצבאך-הילפולשטיין.
ב-14 באוגוסט 1632 מת אוגוסט, ובנו כריסטיאן אוגוסט, רוזן פפאלץ-זולצבאך עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-17 ביולי 1620 התחתן אוגוסט עם הדוויג מהולשטיין-גוטורפ, בתם של יוהאן אדולף, דוכס הולשטיין-גוטורפ ואוגוסטה מדנמרק, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
קונסטנטין פון אלבנסלבן
ריימר קונסטנטין פון אלבנסלבן (בגרמנית: Reimar Constantin von Alvensleben; 26 באוגוסט 1809 - 28 במרץ 1892) היה גנרל פרוסי אשר לחם במלחמות איחוד גרמניה.
ביוגרפיה.