ב-2018 שיחק בסרט הקצר הגרמני "Wir Sind Wieder Da" ("We're Back Again"), לצד נופר בלכנר.
ב-2019 שיחק בסרט "Heute oder Morgen" שהשתתף בפסטיבל ברלין באותה שנה.
כמו כן, ישי מדובב לטלוויזיה ולקולנוע הגרמני.
טלוויזיה.
ישי שיחק במספר סדרות טלוויזיה. בשנת 1993 שיחק בסדרה "קליידוסקופ (מה שנקרא)". ב-2004 הנחה בערוץ 24 את התוכנית "המבוקשים", בשנת 2005 שימש ככתב שטח של התוכנית "AXNמאניה" בערוץ AXN. בשנת 2007 גילם את דמותו של איתמר בסדרה "מסכים".
בשנת 2008 שיחק בטלנובלה "חשופים". ב-2010 גילם את יוגב בסדרה "טקסי דרייבר" ואת דמותו של ישי בסדרה הקומית "המשרד".
בטלוויזיה הגרמנית השתתף ישי בסרטים "A Bitter Mix" ו-"Das Jerusalem Syndrom" שהצטלמו בישראל.
תיאטרון.
ישי שיחק בהצגות "הומולודיס", "מוכים", "חבל היינו המצאה טובה", "זונות", "משחקים" ו"הצגה מאולתרת".
עוזר במאי.
במסגרת עבודתו כעוזר במאי ישי שיתף פעולה עם הבמאי הקנדי ברוס לה-ברוס, במהלך הפקת סרטו "Pierrot Lunaire" בברלין ב-2013. הסרט זכה בפרס "" בפסטיבל ברלין 2014 וכן בסרט "The Misandrists" שעתיד לצאת לאקרנים ב-2017.
ב-2015 לקח חלק בהפקת הסרט הגרמני "Dinky Sinky", שזכה בפרס Fipresci בפסטיבל מינכן 2016 ובקופרודוקציה הישראלית-גרמנית "משפחה" של רוני קידר.
ב-2016 היה עוזר הבמאית בקופרודוקציה הישראלית-גרמנית-צרפתית "עץ תאנה" שצולם באתיופיה.
לאחר מכן היה עוזר הבמאית בעונה השנייה של "איש חשוב מאד" (2018) ובעונה השלישית של "רון" (2019).
אני לא מאמין, אני רובוט!
התחדשות יהודית
ביומימיקרי
זיזפיים
זִיזַפִּיִּים (שם מדעי: Phyllostomidae) הם משפחה של עטלפי חרקים ייחודיים לאמריקה המרכזית והדרומית ממקסיקו עד ארגנטינה, בעיקר ביערות גשם, והם הגדולים במשפחות עטלפי החרקים. מקור שמם הוא בעיטור העלה האפי שלהם שצר ודקיק למדי ודומה לזיז ("זיז-אף"). בנוסף לכך יש להם אוזניים גדולות ביותר, שיניים חדות וחלקם בעלי לשון ארוכה. בניגוד לכל עטלפי החרקים, עטלפים אלה יאכלו לא רק חרקים - חלקם ניזון מצוף פרחים או מפירות, אחרים דווקא אוכלי בשר דגים, צפרדעים, זוחלים ויונקים קטנים (כולל עטלפים אחרים) ומיני הערפדים ניזונים מדם. הם הגדולים שבעטלפי החרקים. אורכם 4–13 סנטימטרים, ומשקלם 7–200 גרם.
סוגי הזיזפיים.
במשפחה 56 סוגים:
מיסטציניים
מיסטציניים (שם מדעי: Mystacinidae) הם משפחת של עטלפי חרקים קטנים החיים אך ורק באי ניו זילנד - דרומית מזרחית לאוסטרליה, והם העטלפים וכנראה גם היונקים היבשתיים היחידים שחיים בה בטבע. במשפחה זו סוג יחיד ובו שני מינים שנמצאים בסכנת הכחדה וייתכן שאחד מהם אפילו נכחד.
עטלפים אלה מיוחדים במינם. הם נוהגים ללכת במשוטח על הקרקע יותר מלעוף וכך הם מחפשים מזון המורכב מצוף, פגרים ופרוקי-רגליים, אחריהם הם רודפים בין העלים. יש להם טפרים גדולים ברגליים והם לעיתים מסתתרים במאורות ליד חוף הים. בנוסף הם נוטים לשוטט ולצוד הן בשעות היום והן בלילה.
הם היו היונקים היבשתיים היחידים בניו זילנד, אך משהביא האדם חיות נוספות כמו חתולים, הללו החלו לקטול אותם במהירות, אף על פי שהם יכולים לעוף.
מינים.
באוסטרליה נמצאו מאובנים שכנראה מתאימים לבני המשפחה.
יזנוביים
יזנוביים (שם מדעי: "Rhinopomatidae") הם משפחת עטלפי חרקים בעלי זנב המזכיר עכבר ומכאן שמם האנגלי. במשפחה זו, שקרובה גנטית למשפחת הפרספיים וגם למין עטלף הדבורה, ישנו סוג יחיד ובו 6 מינים.
עטלפי אלה נמצאים רק בעולם הישן - מצפון אפריקה לתאילנד וסומטרה בעיקר באזורים חמים ויבשים. הם יוצאים בלילות וישנים ביום במערות, נקיקים או אפילו פירמידות.
אלו עטלפים קטני גוף עם גפיים קטנות אבל זנב ארוך ודק. הם בעלי צבעים כהים או חיוורים והאף שלהם נראה פשוט. כמו רוב עטלפי החרקים מזונם העיקרי הוא חרקים שונים כמו עשים, יתושים וחיפושיות.
בישראל מצויים 2 מינים מהמשפחה: יזנוב גדול ויזנוב קטן.
הגלונד
הגלונד (בשוודית: Hägglund; וגם: Haglund) הוא שם משפחה.
סאמנר
סאמנר (באנגלית: Sumner) הוא שם משפחה ושמם של מקומות יישוב שונים.
טאליר
שווימר
שווימר הוא שם משפחה.
קארפ
קארפּ (Karp או Carp) הוא שם משפחה.
קארף
קַארף (Karff) או קאָרף (Korff) הוא שם משפחה.
היינריקס
היינריקס (Heinrichs) הוא שם משפחה.
תירבות (חברה)
תִּרְבּוּת (לועזית: אָקוּלְטוּרַצְיָה; על פי האקדמיה ללשון העברית: "סִגּוּל תַּרְבּוּת"), בסוציולוגיה, הוא תהליך חברתי בו קבוצות אנושיות רוכשות ומסגלות לעצמן את התרבות והערכים של זולתן כתוצאה ממגע ביניהן, כמעט תמיד מן הקבוצה הדומיננטית אל החלשות יותר.
אקולטורציה יכולה להתרחש באופן חופשי, תוך הכללה מרצון של יסודות מתרבות הרוב על ידי המיעוט המושפע, או תוך הכוונה מגבוה המיועדת להטמיע קבוצה מסוימת בחברה היוזמת. היא יכולה לערב גם סינקרטיזם, יצירת סינתזה חדשה מתוך היסודות המתמזגים. אקולטורציה נבדלת מ"אֵנקולטורציה", החופפת בערך לחיברות ומתארת את האופן בו היחיד משתלב בסביבתו. כמו כן, היא אינה זהה בהכרח עם טמיעה או התבוללות, "אסימילציה", המתייחסת לטשטוש ומחיקה של תרבות המיעוט וקבלה מלאה של זו השלטת. תהליכי אקולטורציה מתרחשים בין היתר בקבוצות כמו מהגרים הבאים לארץ חדשה, ילידים הנחשפים לשלטון קולוניאלי ומיעוטים אתניים שבוחרים או נדרשים להשתלב בחברות רוב.
התהליך עשוי להתבטא במישורים רבים: אימוץ שפת הסביבה, באופן כולל או חלקי (במקביל, אם כי באופן בולט פחות, זולגות מילים מלשון המיעוט החוצה); קבלת נורמות התנהגות, במודע ושלא במודע, בכל תחומי החיים: ביגוד, מזון, מיניות, חינוך ועוד; והפנמת הערכים ומערכות החשיבה של החברה המטמיעה. האקולטורציה, שהיא שלב דינמי, יכולה להביא לידי התבוללות מלאה בקבוצה הדומיננטית, אינטגרציה בה שומר המיעוט על הווייה נפרדת אך משתלב, הדרה שלו למעמד שוליים או ניכור והזרה, ואף תגובות ריאקציה חריפות המתגלמות בדחייה מודעת ונחרצת של תרבות הרוב ומאמץ מכוון לפתח זהות נגדית. בין תוצאות אלה ישנם שלבי ביניים רבים.
אקולטורציה
הרולד וינר
מרדכי הרולד וינר (Harold Marcus Wiener; 1874 תרל"ה - 23 באוגוסט 1929 י"ז באב תרפ"ט) היה משפטן וחוקר מקרא יהודי-אנגלי שנרצח בפרעות תרפ"ט.
מרדכי, בן לקתרינה ומאיר וינר, ממשפחה יהודית-אנגלית מיוחסת, רכש את השכלתו המשפטית באוניברסיטת קיימברידג' והיה לעורך דין בעל שם באנגליה, אך התפרסם עוד יותר בתור חוקר מקרא שהתמקד בפן המשפטי ונלחם בכל תוקף כנגד השערת התעודות. בשנת 1923 עלה לארץ, "כדי להבין טוב יותר את רוח התנ"ך", לפרוש מענייני הציבור ולהתמקד במחקריו. את ביתו קבע בירושלים, שם התקרב לאוכלוסייה הערבית, תרם מהונו למפעלי תרבות ערבית ומימן מלגות לתלמידים ערבים באוניברסיטה האמריקנית בביירות. את ביתו קבע קרוב לשער הפרחים. בשנים 1924-1925 פרסם מספר ביקורות ספרים בכתב העת של בית הספרים הלאומי, על ספרים העוסקים בחקר התנ"ך ובנושאים קרובים, תוך שהוא מקפיד לשבח את מי שזנח את השערת התעודות של ולהאוזן ולהשתלח במי שלא עשה כן.
ביום פרוץ מאורעות תרפ"ט, היה ביתו בעיצומן של עבודות שיפוץ ובמקום שהו שני פועלים יהודים. מתוך אמונה כי נוכחתו תקנה חסינות לאורחיו, וינר הסיע אותם במכוניתו בחזרה לכיוון השכונות היהודיות. שלושת הנוסעים נרצחו באזור שער שכם; במוצאי השבת, נקבר וינר בקבר אחים, יחד עם עוד 15 ההרוגים הראשונים של המאורעות בירושלים בחלקה שמאז נקראת "גוש קברות הקדושים" בבית הקברות בהר הזיתים.
זולצבורג
זולצבורג (בגרמנית: Sulzburg) היא עיירה במחוז ברייסגאו-הוכשוורצוולד במדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה. מיקומה של העיירה בקצה הדרומי של היער השחור, כ-20 ק"מ דרומית לפרייבורג וכ-48 קילומטר צפונית לבזל, בסמוך למשולש הגבולות גרמניה-צרפת-שווייץ. את העיירה חוצה נחל הזולצבך , אחד מיובלי הריין. בסמוך לעיירה עובר "שביל הקבצנים" , דרך נוף שאורכה כ-27 ק"מ.
העיר הוזכרה בפעם הראשונה בכתובים בשנת 821 בשם זולצבורגהיים (Sulzibergeheim) ברשומות של מנזר. החל מימי הביניים המאוחרים ועד המאה ה-19 השתייכה העיירה למחוז ההיסטורי מרקגרפלרלנד של האימפריה הרומית הקדושה ונשלטה ברוב התקופה על ידי הדוכסים של באדן.
הקהילה היהודית.
לקהילה היהודית של זולצבורג שורשים עוד מימי הביניים. במאה ה-15 זכתה הקהילה היהודית לכתב הגנה קיסרי ובאותה תקופה נחנך בית העלמין של הקהילה בדרום-מזרח העיירה. במאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 היו כשליש מתושבי העיר יהודים שעסקו ברובם במסחר. העיירה מוקפת מצפון ומדרום בכרמים שמענביהם הפיקו יין בו סחרו היהודים.
מבני הקהילה הידועים היה המזרחן גוסטב וייל .
בליל הבדולח נותץ בית הכנסת (שנבנה בשנים 1821–1822. להבדיל מעיירות סמוכות לא שרפו את בית הכנסת כי הוא עמד סמוך מידי לבניינים השכנים. ב-22 באוקטובר 1940 (שנפל על חג הסוכות) נלקחו היהודים שלא הצליחו או לא רצו לעזוב את זולצבורג למחנה המעצר גירס בצרפת, חלקם מתו במחנה והשאר הועברו משם למחנות ההשמדה בפולין.
בית הכנסת בסגנון הנאו-קלאסי של העיר הקטנטנה הזו - שנוצר על ידי אחד האדריכלים הגדולים של באדן, פרידריך וויינברנר - שוקם כמצבת זיכרון ותרבותית בשנת 1977. כיום משמש כמוזיאון ואולם קונצרטים וניתן לבקר בו. בסמוך לעיירה נמצא בית העלמין של הקהילה היהודית שב-1970 הוקם בו ציון לקורבנות השואה.
ברנדן קויל