חוק זה הוא הכרה בכך שחלק מהצטיינות שירותי הספרייה היא היכולת שלה לענות על הצרכים של משתמש הספרייה ביעילות. לשם כך המליץ ד"ר רנגנאדן על שימוש בשיטות עסקיות מתאימות לשיפור ניהול הספרייה. הוא שם לב שריכוז אוסף הספרייה במקום אחד סיפק יתרונות ברורים. הוא גם ציין גם כי צוות מעולה יכלול לא רק את אלה שיש להם מיומנויות יעץ טובות, אלא גם מיומנויות טכניות טובות בקיטלוג, הזמנות, רכש והשאלת חומרים.
החוק הרביעי של הספרנות "שמור על זמנו של המשתמש" – משמעותו כי כל הלקוחות צריכים להיות מסוגלים לאתר בקלות את החומרים שהם זקוקים להם במהירות וביעילות.
החוק החמישי: הספרייה היא אורגניזם מתפתח.
חוק זה התמקד יותר בצורך בשינוי פנימי מאשר בשינויים בסביבה עצמה. ד"ר רנגנאדן טען כי ארגוני הספריות צריכים להסתגל לגידול בצוות העובדים, באוסף הפיזי ובשימוש של הקוראים. דבר זה כולל גידול במבנה הפיזי, בשטחי הקריאה, בשטחי המדף ובשטח המיועד לקטלוג.
החוק החמישי של הספרנות "הספרייה היא אורגניזם מתפתח" – משמעותו כי ספרייה צריכה להיות ארגון המשתנה ללא הרף, לעולם לא להיות סטטי בתפיסתו. ספרים, שיטות, והספרייה הפיזית צריכים להיות מעודכנים לאורך זמן.
גרסאות שונות.
וולט קרופורד והספרן מייקל גורמן (לשעבר נשיא איגוד הספריות האמריקאי, 2006-2005) המליצו על החוקים הבאים בנוסף לחמישה של רנגנאדן בספרם "ספריות עתידיות: חלומות, טירוף ומציאות" (Future Libraries: Dreams, Madness, and Realities) [American Library Association, 1995], עמ' 8). גורמן חזר עליהם מאוחר יותר בספרו הקטן, " Our Singular Strengths " (American Library Association, 1998). ב. שדרש (B. Shadrach) "( Indian Public Library Movement, 2015) הציע אלטרנטיבה לחמשת חוקי רנגנאדן בכנס הספריות הציבוריות ההודי, 2015 בניו דלהי.
ב -2004 המליץ הספרן אלירזה נורוזי ליישם את חוקי רנגנאדן לאינטרנט במאמרו, "יישום חוקי רנגנאדן באינטרנט":
ב- 2008, המליצה הספרנית קרול סימפסון לערוך את החוק של רנגנאדן בשל עושרה של התקשורת. אלה הצעותיה:
ב- 2015 הציע ב. שדרש מערכת חוקים חליפית שעובדה מדברי ד"ר ס. ר. רנגנאדן:
ב- 2016 המליץ ד"ר אכלה מוניגל (Achala Munigal) לערוך את חוקי רנגנאדן בשל הכנסת כלים של מדיה חברתית לספריות.
דן גליקמן
דניאל רוברט גליקמן (באנגלית: Daniel Robert Glikcman; נולד ב-24 בנובמבר 1944) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, עורך דין ולוביסט. הוא כיהן כמזכיר החקלאות של ארצות הברית מ-1995 עד 2001, לפני כן ייצג את המחוז הרביעי של קנזס בקונגרס במשך 18 שנים.
עם צאתו ממשרות ציבוריות, הוביל גליקמן את בית הספר לממשל של אוניברסיטת הרווארד ואת המכון לפוליטיקה.
הוא היה יו"ר ומנכ"ל של Motion Picture Association of America (MPAA) מ-2004 עד 2010.
הוא מכהן גם כדירקטור בעמותת "מענה יהודי לרעב" (MAZON: A Jewish Response to Hunger and) ובמועצת הידידים של תוכנית המזון העולמית. הוא מכהן גם כחבר בצוות בית הספר למנהל פוליטי של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.
ביוגרפיה.
גליקמן נולד בוויצ'יטה, קנזס ב-24 בנובמבר 1944 לגלדיס ומילטון גליקמן. משפחה יהודית שהפעילה את חברת גליקמן בע"מ, משנת 1915 וחברה לגריסת כלי רכב מאז 1994. חברת גליקמן נוסדה על ידי יעקב גליקמן ומאוחר יותר המשיכה והרחיבה על ידי מילטון וביל גליקמן. בדצמבר 1999 עם מותו של מילטון, אביו של דן, דן ואחיו, נורמן ושרון גליקמן, עסקו בעסק המשפחתי עד שנמכר ב-2002.
גליקמן סיים את בית הספר התיכון בדרום מזרח ויצ'יטה בשנת 1962. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת מישיגן עם תואר ראשון באמנות בשנת 1966, שם היה חבר לכיתה עם אחד ממפקדי המטה של אל גור, צ'ארלס בורסון, וקיבל את הדוקטורט שלו מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בשנת 1969.
קריירה.
ב-1969 ו-1970, שימש גליקמן כעורך דין של הרשות לניירות ערך האמריקאית, ולאחר מכן היה שותף במשרד עורכי דין פרטי.
המשרה הציבורית הראשונה של גליקמן הייתה במועצת המנהלים של בתי הספר בוויצ'יטה, שמפקחת על כל בתי הספר הציבוריים של ויצ'יטה (USD-259), אחד המחוזות הגדולים של בתי הספר. בין השנים 1973 ל-1976 כיהן כנשיא מועצת בתי הספר של ויצ'יטה.
גליקמן כיהן כחבר בית הנבחרים האמריקני כנציג המחוז הרביעי של קנזס, מ-3 בינואר 1977 עד ל-3 בינואר 1995, הוא נבחר תשע פעמים לתפקיד.
גליקמן היה פעיל במדיניות התעופה הכללית, ושיתף פעולה עבור חוק הגילוי הכללי של התעופה (GARA) - חקיקה היסטורית שנויה במחלוקת המספקת הגנה על מוצרים עבור יצרני מטוסים קטנים (מחוזו הפיק את רוב המטוסים הקלים של ארצות הברית).
בתקופת כהונתו בקונגרס היה גליקמן פעיל גם בתחום החקלאות (מהענפים הכלכליים העיקריים במחוז הבחירה שלו), ושימש בוועדת החקלאות של הסנאט, כולל שש שנים כיו"ר ועדת המשנה לפיקוח על מדיניות החקלאות הפדרלית. גליקמן היה המחבר הראשי של חוק החקלאות 1990. בעוד הוא שם, היה גליקמן מועמד עבור תפקיד שר החקלאות תחת הנשיא ביל קלינטון, אך לא זכה אז בתפקיד.
באוקטובר 1993, גליקמן, המייצג מחוז שהענף השני בגודלו הוא חקלאות (בעיקר גידול חיטה), הצביע בעד פרוטקציוניזם על הסחר החופשי, המגביל את ייבוא החיטה הקנדית.
בתקופת כהונתו האחרונה היה גליקמן יושב ראש ועדת מודיעין של בית הנבחרים. הוא קיים דיונים אינטנסיביים כדי לפרסם את פעילותה של הקהילה המודיעינית אחרי המלחמה הקרה והחל בחקירה של ועדת החקירה בפרשת אולדריץ' איימס.
ב-1994 גליקמן התמודד בפעם העשירית לאחר תשע זכיות רצופות והובס על ידי הרפובליקני טוד טיאהרט מגודארד שבקנזס.
לאחר הפסדו בבחירות בקונגרס, מונה גליקמן על ידי הנשיא ביל קלינטון לשר החקלאות, תפקיד בו שירת בשנים 1995–2001.
במהלך כהונתו השתתף גליקמן ביישום תוכנית HACCP של המחלקה לבקרה על בטיחות המזון במתקני עיבוד המזון בארצות הברית.
במהלך נאומו של הנשיא קלינטון, ב-4 בפברואר 1997, בפני הקונגרס, היה גליקמן "השורד המיועד".
עם תום כהונתו של קלינטון ב-2001, הסתיימה גם הקריירה של גליקמן בממשלה.
לאחר הקריירה הפוליטית.
לאחר תום כהונתו כשר החקלאות, מונה גליקמן לראש בית הספר לממשל של אוניברסיטת ג'ון הרווארד, ואחר כך למנהל המכון לפוליטיקה של הרווארד.
חיים אישיים.
ב-1966 נישא לרודה ויש לו שני ילדים: יונתן ואיימי גליקמן.
The D.O.C
רכסי קיטימט
רכסי קיטימט (באנגלית: Kitimat Ranges) הם רכסי הרים, המהווים אחת משלוש מערכות ההרים של רכסי החוף בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. מערכות ההרים האחרות המהוות חלק מרכסי החוף הם מערכת הרכסים הפסיפיים, ומערכת רכסי הגבול, בצפון קולומביה הבריטית.
גאוגרפיה.
רכסי קיטימט הם הרכסים בין נהר נאס ומפרץ פורטלנד בצפון, לבין נהר בלה קולה, ותעלת ברק מדרום. הגבול המזרחי של רכסי קיטימט הם הרי הייזלטון, ורכסי קיטימט כוללים את כל רכסי ההרים שבארכיפלג החוף הצפוני של קולומביה הבריטית.
רכסי קיטימט נמוכים בגובהם מהרכסים הפסיפיים הדרומיים מהם, אך הם תלולים יותר בשל מפרצי החוף ועמקי הפיורדים שבין ההרים.
שטח הרכסים 46,756 קמ"ר.
תת-רכסים.
בשטח הרכס מספר תת-רכסים:
פארקים פרובינציאליים.
בשטח הרכס מספר פארקים פרובינציאליים:
נהרות.
מספר נהרות זורמים או יוצאים מרכסי קיטימט:
קיטימט
מקג'ורג' באנדי
מקג'ורג' "מאק" באנדי (באנגלית: McGeorge "Mac" Bundy, 30 במרץ 1919 - 16 בספטמבר 1996) היה מומחה אמריקאי במדיניות חוץ וביטחון, ששימש יועץ לביטחון לאומי בשנים 1961–1966 תחת הנשיאים ג'ון פיצג'רלד קנדי ולינדון ג'ונסון. בשנים 1966–1979 שימש כנשיא קרן פורד. למרות הקריירה של באנדי כאינטלקטואל, מחנך ופילנתרופ, הוא זכור במיוחד כאחד האדריכלים המרכזיים של הסלמת של המעורבות האמריקאית במלחמת וייטנאם במהלך ממשל קנדי וג'ונסון.
ביוגרפיה.
באנדי נולד בשנת 1919 וגדל בבוסטון, מסצ'וסטס. בונדי היה הבן השלישי מתוך חמישה במשפחה אמידה ומעורבת בפוליטיקה של המפלגה הרפובליקנית. אביו היה עורך דין בולט בעיר אשר מונה בשנת 1931 לעוזרו של מזכיר המדינה הנרי סטימסון. בהתבגרותו, למד באנדי באוניברסיטת ייל מתמטיקה, שם סיים את לימודיו בשנת 1940.
במלחמת העולם השנייה כיהן בונדי כקצין מודיעין. הוא התעקש להתגייס, למרות ראייתו הלקויה. ב-1946 הוא שוחרר בדרגת סרן וחזר ללימודיו לתואר שני באוניברסיטת הרווארד. בתקופה סייע להנרי סטימסון (אשר זה עתה סיים את כהונתו כמזכיר המלחמה) לכתוב את האוטוביוגרפיה שלו. בשנת 1948 עבד עבור המועמד הרפובליקני לנשיאות ארצות הברית תומאס דיואי. בשנת 1949 באנדי היה חלק מצוות אשר חקר את יישומה של תוכנית מרשל. הוא התמנה לפרופסור לממשל בהרווארד. שם, באנדי הרצה על ההיסטוריה של מדיניות החוץ של ארצות הברית והיה פופולרי בקרב התלמידים. בשנת 1953,כאשר היה בן 34, הפך באנדי לדיקן הצעיר ביותר בפקולטה לאמנויות ומדעים. כשנה לאחר מכן, בשנת 1954, הוא נבחר להיות עמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
באנדי נכנס לחיים הציבוריים בשנת 1961, כאשר מונה על ידי ג'ון קנדי לשמש כיועץ לביטחון לאומי. באנדי שימש כעמוד תווך מרכזי בקביעת מדיניות החוץ והביטחון של ממשל קנדי. הוא היה מעורב לעומק במשבר הטילים בקובה, הפלישה למפרץ החזירים ובתחילת מלחמת וייטנאם, אשר בה הוא תמך נחרצות. בשנת 1966 עזב את הממשל על מנת לשמש כנשיא קרן פורד. לאחר סיום כהונתו כנשיא הקרן בשנת 1979, חזר באנדי לאקדמיה כפרופסור להיסטוריה באוניברסיטת ניו יורק.