בנושא של תרבות ארגונית מצאה ארז עד כמה היא חשובה לתוצאות חדשניות. למשל יכולים להיות אנשים מאוד חדשניים, אבל אם הם עובדים בסביבה שאינה תומכת בחדשנות, הם לא יגיעו לאותן תוצאות כמו אנשים שיעבדו בסביבה של תרבות ארגונית התומכת בחדשנות. ארז מצאה שעל מנת להצליח בחדשנות חשוב לא רק להיות יצירתי, אלא גם להיות בעל יוזמה, ושאנשים חדשניים יודעים לקדם את הרעיונות שלהם.
ארז יחד עם תלמידיה, פיתחה שיטה להגברת חדשנות. השיטה הבנויה על שני עקרונות: האחד הוא שחברי הצוות יידעו מה המשאבים של כל אחד מחברי הצוות, במה הוא יכול לתרום ואם יודעים ומבהירים את נקודות החוזק של כל אחד – הם יכולים לנצל טוב יותר את המשאבים האישיים של חברי הצוות. השני הוא התבוננות של הצוות על עצמו. הכוונה היא לכך שהצוות עושה פסק זמן בתוך תהליך העבודה שלו ומנתח את תהליכי הצוות. עד כמה הצוות מכוון ופועל בתהליכי המטרה ועד כמה ניצלו את משאבי הצוות.
ארז ותלמידתה ניסו זאת באחד הארגונים בארץ במסגרת סדנה שבדקה את שני התהליכים ומצאה שקבוצות שהיו מודעות למשאבים השונים של חברי הצוות וכמו כן, ביצעו התבוננות עצמית על תהליכי הצוות, הגיעו לביצועי חדשנות יותר גבוהים.
המנהל שעובד מחוץ לגבולות התרבות שלו, בתרבות אחרת.
ספר זה
כתבה ארז ביחד עם כריס ארלי והוא ראה אור בשנת 1997. הספר דן במנהל של אנשים שלא מאותה תרבות, החי בסביבה שונה ולה כל מיני קודים תרבותיים השונים מאלה הנהוגים בתרבות שלו וגם ההתנהגויות שבתרבות המארחת, שונים מאלו שבתרבות שלו. הספר טוען כי על מנת להכיר תרבויות אחרות על המנהל קודם כל להכיר היטב את התרבות שממנה הוא בא ולהבין מהן שיטות הניהול התואמות את תרבותו. רק לאחר מכן יוכל ללמוד ולהבין תרבויות אחרות, ולהתאים את שטות הניהול למערכת הערכים שבהן.
מחקרה העכשווי.
המחקרים העכשוויים של ארז עוסקים בשני התחומים של הסביבה הגלובלית ושל החדשנות, בהקשר לסביבה הגלובלית ארז חוקרת כיצד עובדים וכיצד ארגונים מסתגלים לסביבה הגלובלית. עובדים מפתחים זהות גלובלית המאפשרת להם להרגיש שייך לסביבה זו, גם אם איננה סביבת התרבות המקורית שלהם. ארגונים מפתחים תרבות ארגונית גלובלית, המאפשרת להם לאזן בין אינטגרציה גלובלית של הפונקציות הארגוניות השונות מעבר למדינות השונות בהן הם פועלים, לבין התאמה לתרבות הלוקלית – לערכי העובדים ולמערכת העדיפויות של הצרכנים, השונים מתרבות לתרבות.
רונן שמיר
רונן שמיר (נולד ב־1957) הוא פרופסור בדימוס ולשעבר ראש החוג לסוציולוגיה ולאנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
רונן שמיר סיים את חוק לימודיו לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב בשנת 1984 וקיבל תואר שני בסוציולוגיה, גם הוא מאוניברסיטת תל אביב. עבודת התואר השני שלו הייתה בנושא "תפקידו הפוליטי של בית המשפט הגבוה לצדק: ניתוח סוציולוגי", היא הוגשה בשנת 1988 ונעשתה בהדרכתם של הפרופסורים חנה הרצוג ויונתן שפירא. העבודה ביססה טענה לפיה פסיקות בית המשפט בענייני השטחים הכבושים תורמות ללגיטימציה של הכיבוש בעיני החברה היהודית בישראל. שמיר קיבל את הדוקטורט מאוניברסיטת נורת'ווסטרן בשנת 1992, העבודה הייתה בנושא יחס עורכי הדין הבכירים כלפי תוכנית הניו דיל בארצות הברית. הרצה באוניברסיטאות שיקגו ונורת'ווסטרן, והתקבל כמרצה במחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב החל מ-1996. ב-2001 מונה לפרופסור חבר ובשנים 2007 - 2010 כיהן כראש החוג. שמיר שהה בשבתונים כפרופסור אורח וכעמית מחקר וכמרצה במכון הבינלאומי לסוציולוגיה של המשפט באוניאטי בספרד, במכון המחקר שליד לשכת עורכי הדין של ארצות הברית, באוניברסיטה האירופאית בבודפשט שבהונגריה, באוניברסיטת סבנג'י שבאינסטנבול שבטורקיה, ובאוניברסיטת ויטס ביוהנסבורג שבדרום אפריקה.
בעקבות קשר אסור שקיים עם סטודנטית ב-2008 הועמד לדין משמעתי והורשע בהתנהגות שאינה הולמת איש סגל אקדמי, ונדון לנזיפה, מניעה מלכהן במשך 5 שנים בתפקיד ניהולי אקדמי והשעיה על תנאי. בשנת 2018 פרש מסגל החוג.
מחקריו.
תחומי מחקריו.
רונן שמיר ממזג במחקריו את מחקר הסוציולוגיה עם מחקר המשפט, לצד התמחות בהיסטוריה החברתית של פלסטינה המנדטורית.
סוציולוגיה של המשפט.
עבודת התואר השני של שמיר שנכתבה ב-1988 עסקה בסוציולוגיה המשפטית של הכיבוש. הוא ניסה להעריך את תפקידו של בית המשפט העליון במערך הכיבוש. טענת התזה הייתה שבפסיקות שלו בית המשפט העליון מכשיר את משטר הכיבוש בזה שהוא עוטה עליו אדרת של שלטון החוק, מה שאיפשר להרבה ישראלים לחשוב שאומנם יש כיבוש, אבל כיבוש נאור. עבודת התזה ניסתה להבין מאין נבעה האמונה של כיבוש נאור והיא התפרסמה כמאמרו השני.
במאמר נוסף הוא בדק מדוע פלסטינים עותרים לבג"ץ ומצא כי עתירות רבות משמשות כאמצעי להרוויח זמן ורבות אחרות מונעות על ידי עצם הרצון של העותרים להשמיע קול, מבלי שהם מאמינים ביכולת להצליח בפועל.
שמיר פרסם גם מאמרים על בית המשפט העליון שבהם בחן את הזיקה בין האקטיביזם השיפוטי של שנות השמונים לבין צמיחתו של מעמד חדש של מנהלים ומומחים בישראל. במאמרים אלו הוא מבקר את בית המשפט העליון על הרחבת הסמכות שלו, שנשענה על כך שבפסיקותיו הוא מייצג את מה שנקרא "הציבור הנאור". במאמר "הפוליטיקה של הסבירות" הוא עושה ניתוח סוציולוגי של המושג ומנסה להראות שבעצם הציבור הנאור מקדד את הפרופיל הסוציו-אקונומי של המעמד הבינוני-האשכנזי ולכן אם בית המשפט ימשיך בדרך הזו הוא ייחשף בסוף לביקורות קשות מצד קבוצות אחרות בחברה הישראלית.
כמו כן חקר את המעמד החברתי-משפטי של הבדואים בישראל.
סוציולוגיה היסטורית.
בתחום זה חקר שמיר במיוחד בנושא ארץ ישראל בשנות ה-20 של המאה ה-20. בנושא הזה כתב את ספרו השני על משפט השלום העברי בשנות העשרים: "'קולוניות החוק: קולוניאליזם, ציונות וחוק בראשית המנדט בפלשתינה" (The Colonies of Law: Colonialism, Zionism and Law in Early Mandate Palestine) שראה אור בשנת 2000 בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג'. הספר טוען שצריך לנתח את ההיסטוריה המנדטורית כמצב של "קולוניאליזם כפול", כלומר מצד אחד הגירה יהודית בעלת אופי קולוניאלי (התושבות, רכישת האדמות, טענות לזכויות היסטוריות) ומצד שני גם היהודים וגם הערבים נתונים למשטר קולוניאלי בריטי, נתון אליו לא התייחסו במחקר הסוציולוגי ולדעת שמיר יש לקחת בחשבון את שני המשתנים הללו, מכיוון שהם מרכיבים את מה שהופך אחר כך להיות החברה הישראלית.
הוא פרסם מאמרים נוספים בתחום זה.
סוציולוגיה פוליטית.
בתחום הסוציולוגיה הפוליטית מנסה שמיר לאפיין את היחסים בין שוק וחברה בסדר הגלובלי. הוא חוקר את ההתפתחות של עליית כוחו של השוק, לא רק במונחים חומריים, אלא מבחינת העוצמה הפוליטית של השוק. הוא חוקר את הציפייה הציבורית הגוברת שתאגידים ומעסיקים יטלו על עצמם כל מיני סוגים של אחריות חברתית שבעבר הייתה ציפייה שהמדינה תיקח על עצמה. שמיר פיתח תזה שלפיה עברנו לחיות בעולם שבו האזרחים נתפשים יותר ויותר כ"מנהלי סיכונים". לשוק יש תפקיד גדול בבנייה של קוסמוס של ניהול סיכון ושמיר מנסה לבדוק מה המשמעות של התהליך למושגים כמו מוסר, אחריות, סמכות וכיוצא בזה.
הסוציולוגיה של היום-יום.
שמיר פרסם מאמר בשם "על הפנים" ובו הוא מנסה לבחון מהו מבט פנים אל פנים ומהי משמעות הפנים בעולם המודרני, במיוחד לגבי טכניקות של זיהוי, למשל לגבי שומרים במועדונים וקציני ביטחון.
שרה בס-טובים
שרה בס טובים
אולימפיאדת השחמט 1978
אולימפיאדת השחמט ה-23 אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בבואנוס איירס, שבארגנטינה, בין ה-25 באוקטובר ל-12 בנובמבר 1978.
התחרות הפתוחה.
נבחרת ישראל.
באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
הנבחרת זכתה במקום ה-5.
להלן התוצאות הקבוצתיות:
התחרות לנשים.
אולימפיאדת ה-8 לנשים התקיימה במקביל לתחרות הפתוחה.
נבחרת ישראל.
באולימפיאדה זו נבחרת ישראל לא השתתפה.
מה השתבש?
מה השתבש? : ההתנגשות בין האסלאם והמודרניות במזרח התיכון (באנגלית: What Went Wrong?: Western Impact and Middle Eastern Response) הוא ספר עיון קצר, המיועד לקהל הרחב, שנכתב על ידי המזרחן ברנרד לואיס. הספר נכתב מעט לפני פיגועי 11 בספטמבר, אולם יצא לאור מאוחר יותר (2002). הספר תורגם לשפות רבות, בהן עברית, וזכה להצלחה מסחרית.
הרעיונות המובאים בספר.
בספר מועלה הטענה שלאורך ההיסטוריה, בעיקר לאחר כישלון האימפריה העות'מאנית בקרב וינה בשנת 1683, לא ספג עולם האסלאם את תמורות המודרניזציה ולא הדביק את קצב ההתקדמות של העולם המערבי. הספר מתאר את התגובות השונות בעולם האסלאמי לשינוי שחל ביחסי הכוחות בינו לבין המערב, לאחר שבמשך מאות שנים הייתה הציוויליזציה המוסלמית מתקדמת בהרבה מזו האירופית. לואיס סוקר את ההסברים השונים שנתנו הוגי-דעות מוסלמים לשינוי (קרי, התשובות שנתנו המוסלמים לשאלה "מה השתבש") ואת ההצעות לפתרון שהעלו.
הספר מפרט רבים מכשלי הבאת המודרניזציה לעולם האסלאמי, ובסיומו מעלה בקצרה סיבות אפשריות לשיבוש שחל בעולם המוסלמי. בין האפשרויות, שלואיס נמנע מלהכריע ביניהן: ההתנגדות האיסלאמית לבנות שעונים ציבוריים, העדר סטנדרטים למדידות ליניאריות, המשטר האוטוקרטי, מעמדן הנמוך של הנשים, או גם האפשרות שהשאלה הנכונה אינה "מה השתבש אצל המוסלמים" אלא "מה גרם להצלחתם של האירופים".
אהרון אברמוביץ'
אהרון אברמוביץ' (נולד ב-1951) הוא מנהל ישראלי שכיהן כמנכ"ל הסוכנות היהודית בשנים 1999–2001, מנכ"ל משרד המשפטים בשנים 2001–2006, ומנכ"ל משרד החוץ בשנים 2006–2009.
ביוגרפיה.