בעבר היו בדיקות התוכנה תחום חובבני שבוצע על ידי התוכניתנים עצמם או על ידי עובדים ללא הכשרה מתאימה. היום הנדסת בדיקות תוכנה היא מקצוע נלמד, ובדיקות התוכנה כוללות כתיבת תסריטי בדיקות תוכנה ושימושים מתקדמים בכלי בדיקה אוטומטיים.
כמו בכל תחום הנדסי מתקדם, גם בתחום בדיקות תוכנה קיימות מספר הסמכות מקצועיות המוענקות על ידי ארגונים בינלאומיים או מקומיים שונים, לאחר עמידה במבחנים של המועמדים להסמכה.
בדיקות תוכנה ותהליכי הבטחת איכות תוכנה באים לידי ביטוי באופנים שונים במתודולוגיות פיתוח שונות. בחלק ממתודולוגיות פיתוח התוכנה, מקומן של הבדיקות הוא בסוף תהליך הפיתוח (לדוגמה מודל מפל המים). באחרות, משימות הבטחת איכות משולבות לאורך מחזור הפיתוח השלם של היישום. דוגמה לכך הוא מודל ה-V שבו לכל שלב במהלך פיתוח התוכנה קיים שלב מקביל של בדיקות (איסוף הדרישות נבדק על ידי בדיקות קבלה, עיצוב מקביל לבדיקות מערכת, עיצוב מפורט מקביל לבדיקות השילוב וכו'). יש מתודולוגיות נוספות, חדישות יותר, בהן הבדיקות משולבות בתהליך הפיתוח (למשל פיתוח מונחה בדיקות, מתודולוגיית Scrum וכדומה).
סוגי הבדיקות.
בהתאם למודלים של פיתוח תוכנה כגון: מפל המים, מודל V, מודל W ואחרים; קיימים 4 שלבים מרכזיים בבדיקות תוכנה:
בנוסף מקובל לסווג את הבדיקות גם לפי החלוקה שמתבססת על אופי הבנת המערכת ורמת הירידה של הבודק לפרטים:
כללי דה-מורגן
בדיקות קבלה
בדיקות קבלה הן סדרה של בדיקות אשר לקוח או משתמש מגדיר עבור מוצר כלשהו, ומטרתן לוודא שהמוצר עונה על כל הצרכים והדרישות שלו.
בדיקות קבלה מבוצעות בדרך כלל על ידי מזמין המוצר, לאחר מסירת המוצר למזמין על ידי הגוף המייצר-מבצע.
בדיקות קבלה הן חלק אינטגרלי מתהליכי הבטחת איכות, ובמוצרי תוכנה - בדיקות תוכנה.
היידי בת ההרים
היידי בת ההרים הוא שמו של ספר ילדים מאת יוהנה ספירי. הספר יצא לאור בשנת 1880. הוא זכה להצלחה מיידית ותוך שמונה שנים הודפס ב-13 מהדורות ותורגם לרוב לשונות אירופה. כמה סרטים הופקו על פי עלילתו. בין היתר גולמה היידי בקולנוע על ידי מדג' אוואנס (1920), שירלי טמפל (1937), אלספת' זיגמונד (1952), אווה מריה זינגהאמר (1965), קורנליה גרשל (2001) ואמה בולג'ר (2005). כמו כן, הופקו לא מעט סדרות טלוויזיה שהתבססו על עלילת הספר.
עלילה.
דטה, דודתה של היידי המגדלת אותה לאחר שזו התייתמה מהוריה, שולחת אותה לגור עם סבה, מתבודד מוזר, המתגורר בצריף בהרי האלפים, סמוך לכפר הקטן והציורי דורפלי. למרות הניגודים הבסיסיים באופיים לומדת היידי האופטימית ומלאת החיים לאהוב את הסב השתקן והקודר ומרככת את לבו. ידידה הטוב ביותר בתקופה זו הוא פייר (בחלק מהתרגומים הוא נקרא פטר) רועה העזים והיא חיה חיים מאושרים.
שנים אחדות לאחר מכן שבה דודתה של היידי לשווייץ ונוטלת אותה עימה כדי שזו תארח לחברה לבת עשירים נכה בשם קלרה, המתגוררת בפרנקפורט. היידי וקלרה הופכות לחברות טובות, אך להיידי קשה לחיות בבית הגדול עם הכללים הנוקשים והיא אינה מצליחה להשביע רצונה של פראו רוטנמאייר, סוכנת הבית השמרנית והנוקשה. געגועיה העזים לשווייץ ולסבה מביאים אותה אף לגלות סימני סהרוריות. בהמלצתו של רופא המשפחה, היא נשלחת חזרה לביתה.
היידי חוזרת אל ההרים וזוכה שוב להיות מאושרת בחברה ידידיה הוותיקים. באביב מגיעה קלרה לבקרה, מתאהבת במקום ובתושביו ונשארת לגור בחברתה. מרוב קנאה על יחסה האוהב של היידי לקלרה מגלגל פייר את כיסא הגלגלים של קלרה לתהום. בעקבות זאת, מנסה היידי ללמד את קלרה ללכת ולמרבה הפלא מצליחה לעשות כן.
תרגומים לעברית.
הספר "היידי בת ההרים" תורגם פעמים רבות לעברית.
ספרי ההמשך.
ארבעה ספרי המשך נכתבו ל"היידי", מתוכם שניים ('היידי ופייר' ו'ילדי היידי') על ידי צ'ארלס טריטן, מתרגם הספר לאנגלית, ושניים ('אורחי היידי' ו'סבתא היידי') על ידי מחבר אלמוני בשם ריא. במהלך ספרים אלה לומדת היידי בפנימייה יוקרתית, שבה אל דורפלי, הופכת למורה, מטפחת נער מוזנח המגלה כישרון נדיר לציור, נישאת לפייר, הופכת לאם לשלושה (התאומים טובי ומרתלי והבן פול), יורשת בית גדול ונאה, חושפת פרטים מרעישים מההיסטוריה של משפחתה ואף הופכת לסבתא. הספרים תורגמו לעברית בשנים 1961-1959, אך מעולם לא זכו להצלחה לה זכה "היידי בת ההרים" המקורי.
עיבודים.
בשנת 1937 יצא העיבוד הקולנועי הראשון של היידי בת ההרים. הסרט היידי בת ההרים מבוסס על הספר אבל שונה ממנו בכמה דברים. אחד ההבדלים הבולטים הוא בחלק שבו היידי (שירלי טמפל) שבה לסבה. בעוד בספר היא חוזרת אל הסב ששהה בכפר, בסרט הסב הולך ברגל לפרנקפורט כדי לקחת אותה. בשנת 1969 עובד הספר למחזה בידי תיאטרון ארץ עוץ של אברהם לוריא, בבימוי ביטוש דוידוב.
עיבודים נוספים לקולנוע יצאו בגרמנית ב-1952 1955 ו-2015 ובאנגלית בשנים: 1968, 1978, 1990, 1993, 2005, 2008.
על בסיס הספר הופקו גם סדרות טלוויזיה, למשל סדרת אנימה הנושאת את שם הספר.
סדרת טלוויזיה.
בעקבות הספר שהפך להצלחה מסחררת הופקה סדרת טלוויזיה, המשודרת בערוץ KidZ.
שלמה מולכו
רבי שלמה מולכו (1500–1532) היה יהודי אנוס שנהיה לרב מקובל שפעל בפומבי בענייני גאולת ישראל, והוצא להורג על ידי האינקוויזיציה.
חייו.
ראשית חייו: ילדות, נעורים והמנוסה למקדוניה.
שלמה מולכו נולד והוטבל בשם דיוגו פירש, בליסבון, פורטוגל למשפחת אנוסים (בהגייה הספרדית מבוטא שמו כדייגו פירס). בצעירותו שימש כמזכיר בית הדין של המלך מנואל הראשון, עד להופעתו של דוד הראובני בחצר המלוכה בשנת 1523. בעקבות פגישה זו שב ליהדות, עיברת את שמו ואף מל עצמו במו ידיו. עקב זעזועו של המלך ממעשה זה נמלט מולכו למקדוניה. במהלך שנות ה-20 של המאה ה-16 ישב בעיר ביטולה שבמקדוניה, ובה כתב את ספרו "ספר המפואר" ובו חישב את הקץ. מתועדת הגירת יהודים לעיר בעקבותיו. הספר נדפס והופץ בסלוניקי לאחר שעזב את העיר. בסלוניקי בא במגע עם רבי יוסף טאיטאצאק, וככל הנראה התקרב לחוג של מקובלים הקשורים ליצירתו של בעל 'ספר המשיב'. שם כנראה גם נפגש עם רבי יוסף קארו, שעליו השפיע עמוקות (כעולה מספרו של הרב קארו מגיד מישרים החוזר ומזכיר את "שלמה בחירי").
שנת הגעתו המדויקת לאיטליה אינה ידועה. ידוע כי היה מעורב בוויכוח שבין ר' יעקב מנטינו לבין ר' אליהו חלפון בדיון על אפשרויות ביטול נישואין.
מולכו כמקובל.
עד מהרה צלל שלמה מולכו בנבכי הקבלה ופרסם חיבורים חשובים בתחום, שבחלקם אף חישב את הקץ, דהיינו זמן ביאת המשיח. ככל הידוע לנו השתמש הרב מולכו בחזיונות שנגלו לו, וכן בטכניקות של שאלת חלום, על מנת לפרש את התורה ולחשב את הקץ. הוא העלה כמה תאריכים כשלבים לגאולה, ובהם שנת 1532, אותה שנה שבה הועלה על המוקד. גם שנת 1530 ושנת 1535 נובאו ככאלה. את שנת 1540 ראה שלמה מולכו כשנת הגאולה הסופית. שנה זו נקבעה גם על ידי מקובלים אחרים, כדוגמת רבי אברהם אבולעפיה והמחבר האלמוני של "ספר כף הקטורת".
ידיעותיו ביהדות בכלל, ובתורת הקבלה בפרט, הדהימו את בני דורו שכן עד לא מכבר היה אנוס, ללא ידיעות רבות בתורה ובקבלה. המקובל רבי אברהם בן חנניה יגל כתב על שלמה מולכו:
ועוד נכתב על מולכו על ידי אחד המקובלים מבני דורו:
ר' חיים ויטל העיד עליו בספרו שערי קדושה כי עסק בקבלה מעשית, וזה לשונו:
פעולותיו.
התעסקותו של שלמה מולכו בקבלה מעשית נועדה להחיש את גאולת ישראל. עיקר פעילותו התבטא בהפצת בשורות משיחיות על ידי דרשות שנשא באיטליה. אסונות שהתרחשו באותה העת נראו כאילו נחזו על ידו, ותהילתו גדלה. יחד עם דוד הראובני עסק באקטיביזם משיחי ופוליטי כשהחל לראות עצמו כמשיח, הכריז על "קץ מלכות אדום" ועל גאולת ישראל בכוח צבאי. שלמה מולכו ודוד הראובני אף הגדילו לעשות כשביקרו בחצרות מלוכה ובמעונו של האפיפיור קלמנס השביעי, על מנת לשכנעם להקים צבא אנוסים מבני הקהילות היהודיות כדי להילחם באימפריה העות'מאנית, וכך לשחרר את ארץ ישראל מעולה של זו.
בהליכתו של שלמה מולכו אל הוותיקן יש סממנים משיחיים מובהקים, וככל הנראה נעשתה פעולה זו כאקט קבלי שנועד "לשבר את הקליפות". כמו כן, מעיד מעשה זה על תודעה עצמית משיחית, שכן בויכוח ברצלונה הכריז הרמב"ן כי בעת קץ הימים יבוא המשיח בציווי השם אל שליט הגויים, ובזה רמז אל האפיפיור, וידרוש ממנו כשם שדרש משה רבנו מפרעה בסוד מה שהיה הוא שיהיה: "שלח את עמי, ויעבדוני". אקט זה נעשה בין היתר גם על ידי רבי אברהם אבולעפיה בשנת 1270, ועל ידי נתן העזתי באמצע המאה ה-17. למרבה ההפתעה נוצר קשר מיוחד במינו בין שלמה מולכו לאפיפיור, כנראה בשל העובדה שהאפיפיור ייחס למולכו יכולות מיסטיות נבואיות. כשיצא הרב מולכו מרומא היה ברשותו אישור מיוחד מהאפיפיור עצמו לדרוש ולהדפיס דרשות משלו, ובלבד שלא ישאו אופי אנטי-נוצרי. דבר זה בא לידי ביטוי בהימנעותו של שלמה מולכו מלפרש חלקים מכתבי הקודש, כמו ספר דניאל שבו כמוסים סודות מובהקים של קץ הימים, ובכך נמנע מאמירת דברים חריפים כנגד הנצרות.
סוף ימיו.
האינקוויזיציה ברומא דנה את שלמה מולכו למוות בשל שיבתו ליהדות, אך הוא ניצל בהתערבות האפיפיור.
בסופו של דבר נתפסו שלמה מולכו ודוד הראובני ברגנסבורג על ידי קרל החמישי מלך האימפריה הרומית הקדושה שהיה מסוכסך עם האפיפיור. ראובני הוגלה לספרד, שם כנראה מצא את מותו, ושלמה מולכו הועלה על המוקד במנטובה שבאיטליה. על פי המסורת, מילותיו האחרונות על המוקד, כאשר ניתנה לו האפשרות להתנצר ובכך להציל את חייו, היו: