אך מנהג זריקת הסלרי הפך לפופולרי פחות בשנים האחרונות. השיר הפופולרי של אוהדי צ'לסי הוא השיר "Blue is the colour", שאותו נוהגים לשיר האוהדים ולפעמים גם השחקנים.
לאוהדי צ'לסי אין יריבות ספורטיבית הדומה לדרבי המרזיסייד או הדרבי של צפון לונדון; משחק הדרבי של מערב לונדון מול פולהאם לא היה בולט לאורך השנים,
שברובן שיחקו שתי הקבוצות בליגות שונות. בסקר שנערך בשנת 2004 על ידי האתר Planetfootball.com התברר כי לדעת אוהדי צ'לסי יריביהם הגדולים ביותר הם (לפי הסדר): ארסנל, טוטנהאם הוטספר ומנצ'סטר יונייטד.
כמו כן, ישנה יריבות עם אוהדי לידס יונייטד שתחילתה במשחקים מתוחים ושנויים במחלוקת בשנות ה-60 ובשנות ה-70, ובייחוד גמר גביע ה-FA של 1970. בשנים האחרונות התפתחה גם יריבות עם ליברפול לאור תדירות המפגשים ביניהן בטורנירי גביע שונים, כולל ניצחונה של ליברפול בחצי גמר ליגת האלופות בעונת 2004/2005 ודבר הפוך שקרה בעונת 2007/2008.
בשנות ה-70 ובשנות ה-80 נקשר שמם של אוהדי צ'לסי לתופעות של חוליגניזם. קבוצת אוהדים שהייתה ידועה בכינוי "צ'לסי שד בויז" (Chelsea Shed Boys), הידועה כיום בכינוי צ'לסי הד-האנטרז, התפרסמה בעקבות מעשי האלימות נגד אוהדים אלימים של קבוצות אחרות, כגון אלו של וסטהאם יונייטד ומילוול. העלייה ברמת החוליגניזם גרמה בשנות ה-80 ליושב ראש קן בייטס להציע להקים גדר חשמלית על מנת למנוע מהאוהדים לחדור לתחומי המגרש; הצעה זו נדחתה על ידי מועצת לונדון רבתי. החל משנות ה-90 ניכרה ירידה ברמת הפרת הסדר של הקהל בזמן המשחקים, בין השאר כתוצאה מהגברת האכיפה על ידי המשטרה, הכנסת טלוויזיה במעגל סגור ומעבר לשימוש באצטדיון לישיבה בלבד.
אנטישמיות ונאו-נאציזם.
בשנים האחרונות שמם של אוהדי צ'לסי נקשר בתופעות של ניאו נאציזם ואנטישמיות, ובאופן קבוע הם קוראים "יהודון" (yiddo) בעת המשחקים. כמו כן התפרסם ברחבי העולם שיר ניאו נאצי המושר על ידם בשם "דורבנות" (כינוי לקבוצת טוטנהאם הוטספר) בדרך למחנה ההשמדה אושוויץ".
בעקבות תופעות אלו החליט הבעלים רומן אברמוביץ' על התגייסות של הקבוצה כנגד תופעת האנטישמיות והוביל את הקבוצה לקחת צעדים לקידום המאבק באנטישמיות. שחקני הקבוצה השתתפו בקמפיין לעידוד מודעות יום השואה הבינלאומי ואף שמעו הרצאה בנושא מיושב ראש הסוכנות היהודית יצחק הרצוג.
דירוג אופ"א.
נכון לעונת 2021/2022:
בתרבות הפופולרית.
ב-1930 הופיעה צ'לסי בסרט "The Great Game", שהיה אחד מהסרטים הראשונים שעסקו בכדורגל. ג'ק קוק, שבזמן הסרט שיחק במילוול, היה אחד מכוכבי הסרט. חלק מהסצינות צולמו בסטמפורד ברידג', כולל המגרש עצמו, חדרי ההנהלה וחדרי ההלבשה. בסרט הופיעו בתפקידי אורח השחקנים אנדרו וילסון, ג'ורג' מילס וסם מילינגטון. בעקבות פרסומה הרב של קבוצת האוהדים "צ'לסי הד-האנטרס" הופיעה הקבוצה בסרטים הקשורים לחוליגניזם בכדורגל, האחרון מתוכם בשם "The Football Factory".
עד שנות ה-50 נקשר שמה של הקבוצה להיכלי מוזיקה, כאשר היעדר ההישגים מהווה חומר גלם לקומיקאים כגון ג'ורג' רובי. אחד מהביטויים לתפועה זו היה בשיר הקומי מ-1933 שבוצע על ידי נורמן לונג, ונקרא "On The Day That Chelsea Went and Won The Cup" (ביום שבו צ'לסי הלכה וזכתה בגביע). מילות השיר תיארו רצף של אירועים חריגים ובלתי סבירים המתרחשים ביום שבו צ'לסי מצליחה לזכות בתואר.
במהלך ההכנות לגמר גביע ה-FA של 1972 יצא לאור הסינגל "Blue Is the Colour" (כחול הוא הצבע), כאשר כל חברי קבוצת הבוגרים של צ'לסי משתתפים בו; בשיא הפופולריות שלו דורג הסינגל במקום החמישי בדירוג הסינגלים הבריטי. מאוחר יותר עובד השיר לגרסה שנקראה "White Is the Colour" (לבן הוא הצבע), ואומץ בתור ההמנון הרשמי של ונקובר וייטקאפס. לקראת גמר גביע ה-FA של 1997 בוצע השיר "Blue Day" על ידי הזמר סאגס וחלק משחקני צ'לסי, ודורג במקום ה-22 במצעד הבריטי. בריאן אדמס, אוהד של צ'לסי, הקדיש לה את השיר "We're Gonna Win" מהאלבום "til I Die 18".
בעלות והנהלה.
מועדון הכדורגל צ'לסי הוקם על ידי גאס מירס במרץ 1905. לאחר מותו בשנת 1912, יורשיו המשיכו להחזיק במועדון עד שנת 1982, אז קן בייטס רכש את המועדון מידיו של בריאן מירס, נינו של המייסד, תמורת 1 ליש"ט. בייטס השיה בעל השליטה במועדון עד להנפקת הקבוצה בבורסה במרץ 1996. לאחר מכן אוהד הקבוצה ואיש העסקים מתיו הרדינג הפך למנהל הקבוצה והלווה 26 מיליון ליש"ט לקבוצה כדי להשקיע בשחקנים חדשים.
ביולי 2003, האוליגרך הרוסי-ישראלי רומן אברמוביץ' רכש יותר מ-50% מהמניות, כולל 29.5% ממניותיו של בייטס, תמורת 30 מיליון ליש"ט ובשבועות שלאחר מכן רכש את שאר המניות במועדון ובסך הכל השקיע 140 מיליון ליש"ט. באותה עת בעלי המניות היו גם מתיו הרדינג (21%), חברת BSkyB (9.9%) ומחזיקי מניות אנונימיים. בהמשך, נתח מניותיו בקבוצה הגיע לכדי 90%. בעת הרכישה, לצ'לסי היו חובות בסך 100 מיליון ליש"ט, לרבות עשור של הלוואות אירופיות בסך 75 מיליון ליש"ט, שנלקחו בתקופת בייטס בשנת 1997. אברמוביץ' כיסה את כל חובות המועדון עד 2008 ולמועדון לא נותרו חובות חיצוניים. אברמוביץ' מממן את הקבוצה באמצעות חברת ההחזקות שלו Fordstam Limited. הקבוצה לא הייתה רווחית בשנים הראשונות של אברמוביץ' ועד יוני 2005 דווח שאברמוביץ' הגיע להפסדים של 140 מיליון ליש"ט. לבסוף, בנובמבר 2012 צ'לסי הודיעה כי הגיעה לרווח של 1.4 מיליון ליש"ט. בשנת 2012 מרינה גרנובסקאיה, שעוברת עם אברמוביץ' שנים רבות, החלה לכהן כמנכ"ל המועדון. בשנת 2018 הקבוצה דיווחה על שיא רווחים בסך 62 מיליון ליש"ט. עם השנים, הפכה צ'לסי למותג גלובלי והיה לאחד מחמשת מותגי הכדורגל הגדולים באירופה עם שווי של 398 מיליון דולר. בשנת 2016, מגזין "פורבס" דירג את צ'לסי בתור המועדון השביעי ביוקרתו בעולם עם שווי של 1.15 מיליארד ליש"ט (1.66 מיליארד דולרים).
בעל הקבוצה מ-2003 עד 2022 היה איש העסקים והמיליארדר הרוסי-ישראלי רומן אברמוביץ'. בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה שהחלה בפברואר 2022 אולץ אברמוביץ' למכור את הקבוצה, אשר נרכשה במאי 2022 על ידי קבוצת רכישה בראשות איש העסקים האמריקאי טוד בוהלי.
סגל השחקנים.
נכון ל-20 באוגוסט 2022
(קפטן שני)
תארים והישגים.
אחר
טד צ'יאנג
צ'יאנג פנג-נאן או טד צ'יאנג (באנגלית: Ted Chiang; במנדרינית: 姜峯楠; נולד ב־1967) הוא סופר מדע בדיוני אמריקאי שזכה בארבעה פרסי הוגו, ארבעה פרסי נבולה, ארבעה פרסי לוקוס ובפרס ג'ון וו. קמפבל לכותב החדש הטוב ביותר. סיפור הקצר סיפור חייך עובד בשנת 2016 לסרט הוליוודי בשם "המפגש" וזכה הן להצלחה קופתית והן לביקורות חיוביות.
צ'יאנג נולד בפורט ג'פרסון, ניו יורק. שני הוריו נולדו בסין, והיגרו לטייוואן עם המשפחות שלהם במהלך המהפכה הקומוניסטית, לפני שהיגרו לארצות הברית. צ'יאנג השלים לימודי תואר במדעי המחשב מאוניברסיטת בראון ב-1989. במקביל, צ'יאנג השתתף בסדנת כתיבה לסופרי מדע בדיוני ידועה בשם "קלריון". לדבריו, ל"קלריון" השפעה רבה על כתיבתו. החל מ-2002 הוא עובד בתור בתור כותב טכני בתעשיית התוכנה ומתגורר בבלוויו (Bellevue), בסביבות סיאטל, וושינגטון.
צ'יאנג לא פרסם סיפורים רבים, אך קיבל פרס נבולה כבר על סיפורו הראשון, "מגדל בבל" (1990). ומאוחר יותר עוד אחד על סיפורו "סיפורי חייך" (1999). כמו כן קיבל פרס הוגו ונבולה על הנובלטה שלו, "גהנום הוא העדרו של אלוהים" (2001). צ'יאנג דחה מועמדות לפרס הוגו נוסף עבור סיפורו: "לאהוב את מה שאתה רואה: דוקומנטרי" כיוון שהסיפור הוגש בלחץ עמידה בלוח זמנים, וצ'יאנג לא היה מרוצה מהתוצאה הסופית. סיפורו "שבעים-ושתים אותיות" (העוסק בעיקר בגלמים) קיבל את "פרס סיידוייז עבור היסטוריה אלטרנטיבית".
בשנת 2015 ביקר טד צ'יאנג בישראל כאורח הכבוד של פסטיבל אייקון 2015.
יצירותיו.
רשימה של הסיפורים הקצרים, הנובלטות או הנובלות שפרסם:
קטלאנית
קַטַלַאנִית (Català) היא שפה ממשפחת השפות הרומאניות.
השפה מדוברת במזרח חצי האי האיברי ובמספר מקומות נוספים. לשפה כ־9 מיליון דוברים, רובם בספרד. היא שפה רשמית באנדורה, בחבל קטלוניה שבספרד, בוולנסיה שבספרד, באיים הבלאריים, ובעיר אלְגֶרוֹ שבסרדיניה. בשנת 1714 כשהספרדים כבשו את קטלוניה נאסר השימוש בשפה. מבחינת אוצר מילים ודקדוק, השפה קרובה לספרדית וצרפתית.
תפוצה גאוגרפית.
קטלאנית מדברים במקומות הבאים (נקראים יחד הארצות הקטלאניות):
התפשטות השפה.
השפה הקטלאנית התפתחה במאה הרביעית לספירה, מניבים מקומיים של לטינית שהיו בשימוש בחלק המזרחי של הרי הפירנאים.
במהלך הרקונקיסטה, הכיבוש מחדש של חצי האי האיברי על ידי הנוצרים, התפשטה הקטלאנית לברצלונה, ולאחר מכן לממלכת ולנסיה, לאיים הבלאריים ולאלגרו.
דקדוק.
הדקדוק של הקטלאנית קרוב לזה של מרבית השפות הרומאניות, אך יש בו גם מספר מאפיינים ייחודיים.
שמות עצם ושמות תואר.
לשמות עצם ושמות תואר יש שני מינים, זכר ונקבה. השמות נוטים במספר יחיד ורבים; סימן הרבים הוא לרוב הסיומת -s.
מאפיין ייחודי של שמות קטלאניים הוא אובדן כמעט מוחלט של הסיומת -n, אשר נעלמה לחלוטין בזכר יחיד, אך מופיעה בנקבה וברבים. למשל:
פועל.
כמו בשפות רומניות אחרות, גם בקטלאנית יש מערכת עשירה של זמני פעלים פשוטים ומורכבים, עם מודוס אינדיקטיבי וסוביונקטיבי.