בינואר 2012 מינה ראש הממשלה בנימין נתניהו ועדה בראשות לוי לבחון נושאים הקשורים בתחום שטחי יהודה ושומרון וההתנחלויות. הוועדה מצאה כי השטחים אינם בבחינת "שטח כבוש" מאחר שלא הוחזקו בידי ירדן על פי הדין הבינלאומי ושההתנחלויות ביהודה ושומרון חוקיות גם על פי המשפט הבינלאומי. חלק נכבד מן הדו"ח עוסק בהזמת דו"ח טליה ששון. ממצאי הוועדה שנויים במחלוקת, כאשר חוגי ימין תומכים בהם וחוגי שמאל מתנגדים.
איילה פרוקצ'יה
נגיד בנק ישראל
נגיד בנק ישראל הוא האדם העומד בראש בנק ישראל. הוא מתמנה על ידי נשיא מדינת ישראל ועל פי המלצת ממשלת ישראל לתקופה בת חמש שנים. הנגיד אחראי לניהול המדיניות הכלכלית, בראש ובראשונה חתירה ליציבות מחירים במשק, באמצעות ניהול המדיניות המוניטרית, מדיניות שער החליפין וניהול יתרות המט"ח, וכן לפיקוח על הבנקים באמצעות מחלקת הפיקוח שבאחריותו. הנגיד אחראי פורמלית גם לניהולו התקין של הבנק, אם כי בפועל מנוהל הבנק בידי מנכ"ל.
תפקיד חשוב נוסף של הנגיד הוא היותו, על פי חוק, היועץ הכלכלי לממשלה, ומתוקף תפקידו זה הוא משתתף בישיבות הממשלה בהן נדונים עניינים כלכליים בעלי חשיבות גבוהה.
כחלק מתפקידו, חתימת הנגיד מתנוססת על שטרות כסף המונפקים בזמן כהונתו. בעבר הייתה נהוגה גם חתימתו של יו"ר המועצה המייעצת של בנק ישראל, אך החל מהנפקת השטר בערך של 200 ש"ח בשנת 2010, חותם הנגיד על השטרות לבדו.
נגיד בנק ישראל הראשון, דוד הורוביץ, החל לכהן בדצמבר 1954 מתוקף חוק בנק ישראל שאושר באוגוסט 1954.
טופולוגיה חלשה
טופולוגיה חלשה היא טופולוגיה שבה ה"מרחק" או ה"סביבות" מוגדרות באמצעות קבוצה של פונקציות רציפות על המרחב. נהוג להשתמש במונח זה כאשר מגדירים טופולוגיה שכזו על מרחב מטרי (ובפרט, מרחב בנך) שעליו קיימת כבר הטופולוגיה המטרית/הנורמית - שהיא טופולוגיה חזקה יותר.
הגדרה פורמלית.
יהי formula_1 מרחב נורמי ותהי formula_2 משפחה של פונקציות רציפות על formula_1. הטופולוגיה החלשה המתאימה ל-formula_4 היא הטופולוגיה הגסה ביותר (כלומר: עם אוסף הקבוצות הפתוחות הקטן ביותר האפשרי) שביחס אליה כל הפונקציות של formula_4 הן רציפות. תת בסיס טבעי לטופולוגיה חלשה הוא הבא:
formula_6
כאשר עוברים על כל הנקודות formula_7, על כל formula_8 ועל כל formula_9. כלומר, האוסף formula_10 הוא תת-בסיס לטופולוגיה החלשה המתאימה ל-formula_4.
מונוקל
מונוקל או מִשקף הוא סוג של משקפיים המשמש לתיקון ראייה של עין אחת בלבד. הוא מורכב מעדשה עגולה ובדרך כלל כולל גם מסגרת עשויה מתכת על מנת לאפשר חיבור שרוך. הצד השני של השרוך קשור לבגד המרכיב כדי למנוע את איבוד המונוקל.
המונוקל היה נפוץ ביותר בסוף המאה ה-19 וכיום הוא מאוד נדיר. זאת בעיקר בגלל ההתקדמות בתחום האופטומטריה אשר איפשרה הבחנה טובה יותר של כושר הראייה וכן גם בגלל היכולת לייצר משקפיים ועדשות מגע עם עוצמה שונה לכל עין.
המונוקל מוחזק במקומו על ידי שרירי הפנים של המרכיב כאשר גודל המונוקל מותאם כך שיוכל להחזק במקומו בין הגבה ללחי של המרכיב על ידי קריצה קלה. בגלל אופן ההרכבה הזו, יכול המונוקל ליפול בקלות עם הבעת פנים לא מתאימה.
השימוש במונוקל מקושר בדרך כלל עם גברים בני המעמד העליון העשיר. מונוקל משולב עם טוקסידו ומגבעת משלים תלבושת של ג'נטלמן סטריאוטיפי. גם תיאור סטריאוטיפי של קצין בצבא פרוסיה כלל מונוקל, למשל בקריקטורות של ג'ורג' גרוס.
ישנם מספר מפורסמים אשר ידועים בדבר הרכבת מונוקל כגון הפוליטיקאי הבריטי ג'וזף צ'מברלין ובנו אוסטן, הנשיא הפורטוגזי אנטוניו דה ספינולה וג'וליוס אבולה האיטלקי. בין המפורסמים כיום ניתן למצוא את האסטרונום הבריטי סר פטריק מור ואת המתאגרף לשעבר כריס אובנק. בסדרת הטלוויזיה האמריקנית הגיבורים של הוגאן דמותו של קולונל קלינק הרכיבה מונוקל כחלק מסטריאוטיפ הקצין הפרוסי.
סאדנלי
סאדנלי (אנגלית: Suddenly) הוא סרט מתח אמריקני. את הסרט כתב ריצ'רד סייל, הפיק רוברט בסלר (יונייטד ארטיסטס) וביים לואיס אלן. הקרנת הבכורה שלו נערכה ב-7 באוקטובר 1954 ואורכו 75 דקות.
הסרט מתאר ניסיון כושל להתנקש בחייו של נשיא ארצות הברית, בעיר הקטנה סאדנלי. קבוצה של שלושה מתנקשים שנשכרו לחסל את הנשיא, בהנהגת ג'ון בארון (פרנק סינטרה), משתלטת על בית גבוה שצופה על תחנת הרכבת, ומחזיקה את יושבי הבית כבני ערובה. בני הערובה הם בעל הבית - הסבא (ג'יימס גליסון), כלתו (ננסי גייטס. בנו נהרג במלחמת העולם השנייה), נכדו הקטן, השריף של העיר (סטרלינג היידן) וטכנאי הטלוויזיה.
הסרט צולם בשחור-לבן, ובשנות השמונים נוצרה גרסה צבעונית, למכירה בווידאו.
בגלל הדמיון בין עלילת הסרט לבין רצח הנשיא קנדי בשנת 1963, ובין דמות המתנקש המעורער בנפשו לבין רוצח קנדי, שידור הסרט הופסק למשך שנים רבות. לפי שמועה נפוצה, רוצחו של קנדי צפה בסרט והתרשם ממנו, מספר ימים לפני שהתנקש בנשיא.
תקציר העלילה.
השריף מקבל הודעה דחופה וסודית על הגעתו הקרובה של הנשיא, ברכבת מיוחדת. מספר סוכנים של השירות החשאי מגיעים לעיר, בעקבות מידע מודיעיני שהגיע לידיהם, ומסייעים לשריף בהכנות למבצע ובסידורי האבטחה.
השריף מנסה ליצור קשר רומנטי עם האם הצעירה (ננסי גייטס), שבעלה נהרג במלחמה לפני כמה שנים, אך היא מסרבת להפסיק להתאבל. היא מביעה כעס על מותו ה"מיותר", והוא מנסה לשכנע אותה שמותו היה מכובד, כי הגן על ערכים חשובים (הכוונה לשחרור אירופה מאימת גרמניה הנאצית). גם הסבא (אביו של הבעל, ובעברו מאבטח אישי של הנשיא וילסון) מנסה להסביר לה שהמוות לא היה לחינם, אך בשלב זה היא עדיין מסרבת להשלים עם האבידה.
קבוצת המתנקשים שמגיעה לעיר בוחרת בבית המשפחה, שניצב על גבעה גבוהה וצופה על תחנת הרכבת, כמיקום לפעולה. הם מציגים עצמם כסוכני FBI, בוחנים את הבית מבפנים, ומשתלטים על היושבים באיומי אקדח. השריף מנסה לתקוף אותם ונורה בידו. במהלך ההמתנה הארוכה לרכבת, הם מציבים עמדת צליפה ליד החלון, ומכינים את רובה הצלפים. בני הערובה מנסים לשכנע אותם לוותר על ההתנקשות בדרכים שונות, אך לשווא. מנהיג הקבוצה מספר שהפך לרוצח שכיר בעקבות שירותו הצבאי במלחמה, שהוציא אותו מדעתו.
מפקד צוות השירות החשאי, שנכנס לבית כדי לפגוש את חברו הוותיק (הסבא), נורה ונהרג. אחד מחברי הקבוצה מתקרב לתחנת הרכבת, יורה למוות בסגן השריף ונורה למוות בעצמו. טכנאי הטלוויזיה והסבא מצליחים לחשמל את שולחן המתכת ליד החלון (באמתלה של תיקון מכשיר הטלוויזיה), וכך מתחשמל למוות החבר השני בקבוצה. מנהיג הקבוצה, ג'ון בארון (פרנק סינטרה), נורה למוות על ידי האם הצעירה באקדח שהוחזק בביתה, לאחר שניסה לירות בבנה הקטן. הרכבת המיוחדת של הנשיא עברה במקום, אך לא עצרה בסופו של דבר, בשל ההתראה המודיעינית.
בסופו של הסרט, האם הצעירה מסכימה לצאת לבילוי משותף עם השריף, ומביעה הבנה לצורך בהקרבה עבור ערכים מקודשים.
יעקב רכטר
יעקב רכטר (14 ביוני 1924 – 26 בפברואר 2001) היה אדריכל ישראלי, חתן פרס ישראל לשנת ה'תשל"ב (1972).
חייו.
רכטר נולד בתל אביב, בנם של פולה והאדריכל זאב רכטר. הוא גדל בבית ספוג ברוח תרבותית, היות שבית אביו שימש כמרכז תרבותי בתל אביב.
רכטר למד אדריכלות בטכניון בחיפה. ב-1952 הצטרף למשרד האדריכלים של אביו, אליו הצטרפו גם גיסיו משה זרחי ומיכה פרי. באמצע שנות ה-70 נפרדו דרכיהם של הגיסים ורכטר פעל מחברה משלו. ב-1995, הצטרף אליו בנו האדריכל אמנון רכטר, הממשיך את פעילות המשרד מאז מותו של אביו.
רכטר היה נשוי פעמיים. אשתו הראשונה הייתה שרה שפיר ולהם נולדו המאיירת מיכל לויט והמוזיקאי והמלחין יוני רכטר. לאחר גירושיו נישא לשחקנית חנה מרון, לה היה נשוי עד מותו. מנישואיו למרון נולדו האדריכל אמנון רכטר, הפילוסופית ד"ר עפרה רכטר והשחקנית דפנה רכטר.
רכטר נפטר ב-26 בפברואר 2001 בגיל 76, לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן ונקבר בבית הקברות של קיבוץ שפיים.
לאחר מותו הוחלט להרחיב את הפרס לאדריכלות על שם זאב רכטר, שהוענק משנות ה-60 על ידי איגוד האדריכלים. במאה ה-21, פרס רכטר הוא פרס ממלכתי על שמם של זאב ויעקב רכטר, המוענק על ידי משרד החינוך.
מבנים בולטים.
מבני ציבור, מסחר ומשרדים:
בתים פרטיים:
בתי מלון:
בתי הבראה:
בתי חולים ומרפאות:
מגורים ותכנון עירוני:
שונות
קישורים חיצוניים.
ארכיון רכטר אדריכלים, הספרייה הלאומית
סדנלי
דאקים
1930 בספורט
אתלטיקה.
המשחקים העולמיים לנשים.
המשחקים העולמיים לנשים נערכו בפראג שבצ'כיה.
טניס.
גביע דייוויס.
נבחרת צרפת () זכתה בגביע לאחר ניצחון 1-4 על נבחרת ארצות הברית ().
כדורגל.
כדורגל לפי מדינות.
ברזיל.
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
כדורסל.
תחרויות בינלאומיות.
אליפות דרום אמריקה.
אורוגוואי () זכתה באליפות וארגנטינה () זכתה במקום השני
שחייה.
שיאי עולים.
שחייניות.
6 במרץ בסיינט אוגוסטין, ארצות הברית - שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:34.6 דקות
14 במרץ במיאמי ביץ', ארצות הברית - שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:08.0 דקות
6 ביולי בלונג ביץ', ארצות הברית - שיא עולם חדש במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 11:41.2 דקות
שחיינים.
ז'אן טאריס ()
שוטון
שוטון (בלעז: Flagellum) הוא התארכות של קרום התא הכולל כפולות של מיקרוטובולים מקבילים באורך 55 מיקרומטר. בבני אדם, התא אשר משתמש בשוטון הוא תא זרע.