ג'עברי פיקח על התפתחותה של הזרוע הצבאית של חמאס במהלך שנות האינתיפאדה השנייה, ונחשב בישראל ל"רמטכ"ל צבא חמאס".
גורמי הביטחון הישראליים סבורים כי לפיקודו היו כפופים כל מפקדי האזורים השונים ברצועת עזה, ומכלול היחידות הצבאיות השונות של התנועה: ייצור אמל"ח, מרגמות, רקטות, איסוף מודיעין, נ"מ, פעילות ימית, מנהרות, קשר, ועוד.
לאחר הריגתם של בכירים צבאיים קודמים בתנועה, כדוגמת סלאח שחאדה ואבראהים מקאדמה, ובעקבות פציעותיו הקשות של ראש הזרוע הצבאית של חמאס, מוחמד דף, בניסיונות התנקשות ישראליים, קיבל ג'עברי בסביבות שנת 2003 את הפיקוד על הזרוע הצבאית של התנועה. ב-18 באוגוסט 2004 נעשה ניסיון להרוג את ג'עברי על ידי ירי טילים ממסוקי אפאצ'י על ביתו. ג'עברי סבל מפצעים קלים-בינוניים מהתקיפה, ובנו, אחיו ושלושה בני משפחה אחרים נהרגו.
כמפקד הוביל ג'עברי קו של פיתוח יכולות הליבה הצבאיות של חמאס ברצועת עזה. במקום התמקדות בהוצאת פיגועים מתוך רצועת עזה אל שטחי ישראל, הקדיש ג'עברי משאבים לבניית תשתיות צבאיות נרחבות ולהפיכת הזרוע הצבאית לכדי ארגון צבאי ממשי, על כל הקשור לכך: הגדלת כוח האדם (ב"סדיר" וב"מילואים"), השתתת היררכיה פיקודית ברורה, הקמת יחידות מקצועיות חדשות, הרחבת ארסנל הנשק, הקמת מערך אימונים והכשרה מסודר ועוד.
ג'עברי, יחד עם בכירי חמאס סעיד סיאם וד"ר מחמוד א-זהאר, הוביל קו נצי ובלתי מתפשר בחמאס, ונחשב לאחד מיוזמי ההפיכה הצבאית האלימה שחמאס ביצעה בשנים 2006–2007 נגד הרשות הפלסטינית ברצועת עזה. עם השלמת השתלטות חמאס על רצועת עזה, חשף עצמו ג'עברי לראשונה לתקשורת במספר ראיונות.
להערכת מנגנוני המודיעין של פת"ח, לאחר ההשתלטות על הרצועה, הזרוע הצבאית של חמאס בהנהגת ג'עברי חדלה להקשיב להנחיות ההנהגה הפוליטית של חמאס ברצועה, הנחשבת למתונה באופן יחסי. עצמאות זו כללה גם התייחסות שונה להנהגה הקיצונית יותר בדמשק. להערכת פת"ח, ג'עברי ופקודיו לא ראו כמחייבת אפילו את עמדת ראש הלשכה המדינית של הארגון, ח'אלד משעל.
במחצית השנייה של שנת 2008 דחף אלוף פיקוד דרום, יואב גלנט, לביצוע מבצע מיוחד לחטיפת ג'עברי, על ידי כוחות מיוחדים של צה"ל. הרמטכ"ל, גבי אשכנזי, אישר את הפשיטה, וכמוהו גם שר הביטחון, אהוד ברק, וראש הממשלה, אהוד אולמרט. גלנט פיקד עליה מתוך חדר המבצעים של השב"כ בתל אביב. הכוח הפושט התמקם בעמדות המתנה בעזה וארב לרכב בו נסע ג'עברי, אולם הלה פנה במפתיע ולא נסע בנתיב המתוכנן. הכוח שב לישראל מבלי להתגלות.
באוקטובר 2011 חתם ג'עברי באופן אישי על העסקה לשחרורו של גלעד שליט.
ב-14 בנובמבר 2012 נהרג ג'עברי ברצועת עזה על ידי צה"ל, במבצע שעליו פיקדו ראש השב"כ, יורם כהן וסגנו דאז, נדב ארגמן, באמצעות ירי מדויק שנורה לעברו מכלי טיס של חיל האוויר בעת שנהג ברכבו. לצדו ישב ברכב ראאד אל-עטאר, מפקד החטיבה הדרומית של הזרוע הצבאית, אך הוא לא נפגע. למרות דיווחים ראשוניים שבנו של ג'עברי היה איתו באוטו, רשת אל ג'זירה אישרה שדיווחים אלו שגויים. הריגתו הייתה מהלך הפתיחה במבצע עמוד ענן.
על פי גרשון בסקין, טרם נהרג היה ג'עברי מעורב במגעים להפסקת אש קבועה שתמנע פגיעה של ישראל בחמאס כאשר ארגונים אחרים יורים מהרצועה אל ישראל.
ג'עברי היה נשוי לשלוש נשים, ובהן בתו של עבד אל-עזיז א-רנתיסי. כן היה חותנו של בנו של רנתיסי, ובנו נשוי לבתו של סלאח שחאדה.
על שמו נקראה הרקטה לטווח ארוך של חמאס, J-80.
מנוס חג'ידקיס
מנוס חג'ידאקיס
טרדיגרייד
טרדיגריידים
טרדיגרדה
מנקב
מנקב, הקרוי בלשון הדיבור גם מחורר, הוא מכשיר המשמש לעשיית חורים בדפים, כדי לאפשר את תיוקם בעוקדן (קלסר). המרכיב העיקרי במחורר הוא שני גלילי מתכת חדים, שהפעלתם נעשית באמצעות הפעלת לחץ על המנוף שבמנקב.
פטנט על המצאת המנקב נרשם בגרמניה ב-14 בנובמבר 1886.
מנקבים נבדלים זה מזה במספר הדפים שביכולתם לנקב בבת אחת. המנקב הנפוץ, הנמצא בשימוש ביתי ומשרדי, מסוגל לנקב כשבעה דפים בבת אחת. מנקבים גדולים יותר מאפשרים ניקוב של עשרות דפים בבת אחת (למנקבים אלה מנוף גדול יותר).
המנקב הנפוץ משמש לניקוב שני חורים, במרחק קבוע זה מזה, המתאים למבנה של העוקדנים הנפוצים. קיימים גם מנקבים המנקבים שלושה חורים בבת אחת, ומתאימים לעוקדנים במבנה זה.
עיגולי הנייר הנוצרים כשאריות מפעולת המנקב מצטברים בתא שנועד לכך בתחתית המנקב. לעיתים משמש המנקב דווקא לשם יצירת עיגולי נייר צבעוניים כאלה, הקרויים "קונפטי".
ג'ון דילינג'ר
ג'ון דילינג'ר (באנגלית: John Dillinger; 22 ביוני 1903 - 22 ביולי 1934) היה שודד בנקים אמריקאי, שפעל בשנות השפל הגדול בארצות הברית כשיצא עם כנופייתו למסע של שוד בנקים במערב ארצות הברית. דילינג'ר, שמשך תשומת לב רבה מצד התקשורת, נחשב על ידי רבים לפושע מסוכן, בעוד אחרים ראו בו גרסה מודרנית לרובין הוד.
ביוגרפיה.
נעוריו.
ג'ון דילינג'ר נולד ב-22 ביוני 1903 באינדיאנפוליס, אינדיאנה. בגיל 16 עזב את בית הספר, והחל לעבוד כמכונאי בעבודות מזדמנות. בגיל 20 התגייס לחיל הים ושירת על אוניית המערכה "יוטה" אולם כעבור 5 חודשים כאשר האונייה עגנה בבוסטון הוא ברח ממנה וחזר לביתו שבאינדיאנה. דילינג'ר התכוון להשתקע ונשא לאישה נערה מקומית בשם בריל הוביוס, אולם הוא התקשה להחזיק מעמד בעבודה ונישואיו התפוררו.
בליל 6 בספטמבר 1924, אד סינגלטון, פושע מקומי שהיה חברו של דילינג'ר, שכנע אותו לחבור אליו לשדוד סוחר מקומי בשם פרנק מורגן אך זמן קצר לאחר השוד הם נתפסו. סינגלטון אשר יוצג על ידי עורך דין נידון למאסר של שנתיים בעוד דילינג'ר, שלא יכול היה לממן לעצמו ייצוג משפטי, נידון לתקופת מאסר של 10–20 שנה אף על פי שעד למקרה זה היה ללא רישום פלילי.
קריירת הפשע.
מאחורי הסורגים, דילינג'ר החל ליצור קשר עם עבריינים נוספים (ביניהם: בייבי פייס נלסון, הארי פיירפונט, צ'ארלס מקליי, הומר ואן מטר ואחרים) שלימדו אותו את רזי הפשע ואתם תכנן לבצע מעשי שוד לכשישתחררו מבית הכלא. דילינג'ר, שהיה חבר בנבחרת הבייסבול של בית הכלא שיחק ברמה כה גבוהה ואף עיתונאים דווחו כי בתנאים נורמלים הוא היה יכול לשחק בקבוצה מקצוענית כשחקן מוביל.
ב-10 במאי 1933, לאחר ריצוי שמונה וחצי שנות מאסר הוא שוחרר על תנאי. מיד עם שחרורו הוא ביצע שוד בנק בבלופטון, אוהיו, נתפס זמן קצר לאחר מכן והוחזק במעצר משטרתי בהמתנה למשפטו. במהלך סריקה בתאו של דילינג'ר נמצא פתק ובו פירוט של תוכנית בריחה. דילינג'ר הכחיש כל קשר למסמך אולם שמונה מחבריו של דילינג'ר ברחו ארבעה ימים לאחר מכן באמצעות התוכנית. במהלך הבריחה מבית הכלא הראשי של אינדיאנה נעזרו ברובי ציד שהוברחו לתוך תאיהם. לאחר מספר ימים, שלושה מחבריו הנמלטים וחבר נוסף ששוחרר קודם לכן על תנאי, הגיעו מחופשים לשוטרים לבית המעצר בו הוחזק דילינג'ר וטענו בפני השריף שעליהם לקחת את דילינג'ר לבית הכלא הראשי של אינדיאנה בעוון ההפרה של סעיפי שחרורו על תנאי. כאשר השריף ביקש לראות את מסמכי ההעברה, שלף אחד הפושעים אקדח, ירה בשריף, ואף הכה אותו לאחר מכן. הכנופיה שחררה את דילינג'ר מתאו, כלאה את אשתו של השריף (שהייתה עמו במקרה באותו היום) ואת סגנו בתא והותירה את השריף מתבוסס בדמו למוות.
בינתיים, שדדו דילינג'ר וכנופייתו מספר בנקים, פרצו למחסני נשק של המשטרה וגנבו אקדחים, תת-מקלעים, אפודי מגן ותחמושת רבה. על מנת להקשות על איתורם הם שינו מקום מגורים מידי מספר ימים, אך במהלך שהייתם תחת שמות בדויים בבית מלון פרצה שרפה. צוות מכבי אש ומשטרה הגיעו למקום ואחד הכבאים זיהה את פניהם של שניים מהכנופיה, והביא למעצר הכנופיה כאשר ברשותם נשק רב ו-25,000 דולר שנשדדו מבנק בשיקגו. הכנופיה הושמה במעצר במתקן שמור היטב אולם גם הפעם היתל דילינג'ר בסוהריו כאשר איים עליהם באקדח אשר בדיעבד התגלה כגילוף מעץ. דילינג'ר וחבריו כלאו את הסוהרים בתא אחד, לקחו מספר תת-מקלעים וברחו מהמתקן המאובטח תוך שימוש בבני ערובה. אולם, במהלך הבריחה גנב דילינג'ר את רכבו של השריף המקומי ונסע בדרך אינדיאנה-אילינוי לכיוון שיקגו ובכך ביצע עבירה פדרלית של העברת רכב גנוב ממדינה אחת לאחרת. מנקודה זו, ה-FBI החל לפעול באופן נמרץ במצוד אחר דילינג'ר. ג'ון אדגר הובר, ראש ה-FBI תאב הכוח, הקים כוח משימה מיוחד שבראשו עמד הסוכן מלווין פרביס. לאחר כישלון חמור ראשון של ה-FBI לתפוס את הכנופיה במדינת ויסקונסין אשר הביא למותם של סוכן FBI ואזרח עובר אורח, הבין הובר שמשרתו בסכנה אם לא יצליח לתפוס את דילינג'ר.
מספר שבועות לאחר הבריחה, נתפסו חבריו של דילינג'ר וחלקם נידון למוות וחלקם למאסר עולם. בינתיים, דילינג'ר הגיע לשיקגו ושם התארגן עם פושעים נוספים שהכיר במהלך תקופת מאסרו וביצע מספר רב של שודי בנקים שבמהלכם גנב סכומי עתק. בתגובה, משרד המשפטים האמריקאי הציע פרס בסך $20,000 למי שיתפוס את דילינג'ר והיקצה סוכני FBI נוספים למצוד אחריו. בקיץ 1934, דילינג'ר החליט לשמור על פרופיל נמוך, עבר לשיקגו, אימץ שם בדוי, ועבד כפקיד. כאשר המשטרה המקומית מצאה את אחד מרכבי המילוט של דילינג'ר בפרוור של שיקגו, הטבעת החלה להתהדק סביבו.
מותו.