הטכנולוגיה של ורינט פותחה במקור בחברת "אפרת טכנולוגיה עתידית" על ידי בועז משעולי, שהמציא יישומי עיבוד אותות ספרתי וארכיטקטורה חדשנית לטיפול דיגיטלי במולטימדיה. במסגרת פעילותה של חברת אפרת, הגה משעולי את היישום הראשון שפיתחה החברה, מערכת תא קולי, והחל לפתח ארכיטקטורה שתדע לטפל באגירה והעברה של מידע מולטימדיה על ידי מחשב, ובאלגוריתם חדש לייצוג דיגיטלי של דיבור. מערכת התא הקולי זכתה להצלחה רבה והייתה המוצר העיקרי של חברת האם קומברס. במקביל, בשנת 1983, הגה משעולי על בסיס אותה הטכנולוגיה את פיתוחו של מערך דיגיטלי חדשני עבור חיל המודיעין, אשר יחליף את השיטות והכלים שבהן בוצעה האזנה לערוצי דיבור אחרים עד אותה עת. המערכת איפשרה להפוך את כל המידע הקולי האנלוגי לדיגיטלי, סיפקה לאיש צוות ההאזנה תחנת עבודה ייעודית, ואיפשרה להפעיל טכניקות מתחום העיבוד הספרתי של אותות כגון: ניקוי רעשי רקע, זיהוי הדובר וזיהוי שפת הדיבור. משעולי פנה ליחידת 8200 של חיל מודיעין עם הרעיון החדשני והם הסכימו לרכוש מספר יחידות ניסיוניות ראשונות בשנת 1985. המערכת שנקראה בשם AudioDisk, יצרה מהפכה בתחום ונמכרה תוך מספר שנים לממשלות רבות לשימוש בתחומי המודיעין המערכות להקלטת שיחות של ורינט נמכרו בהמשך גם למשטרות, למשרדי תובע כללי ולגופים נוספים האחראים על מודיעין פנים. את צוות הפיתוח הוביל כרמל ורניה, שמונה בהמשך למנהל החטיבה, ואחר כך חברת הבת קומברס אינפוסיס. בשנת 1999 פרש כרמל ורניה מניהול קומברס אינפוסיס והוחלף על ידי דן בודנר. בשנת 2000 הגיעו הכנסות קומברס אינפוסיס לכ-140 מיליון דולר והיא העסיקה כ-700 עובדים והוחלט להנפיקה בבורסה כחברה עצמאית.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 נכנסה החברה גם לשוק הארגוני, והחלה למכור מערכות להקלטת שיחות וידאו והקלטה של שיחות קול בעיקר לארגונים שמפעילים מוקדי שירות טלפוני (Contact Centers), ובתחום זה החלה להתחרות באופן משמעותי בחברת נייס הישראלית שמובילה שוק זה. חברת נייס מצידה החלה להיכנס לשוק של מערכות הקלטה דיגיטליות לתחום הביטחוני, בו ורינט היא המובילה העולמית. בשנת 2001, בעקבות התפוצצות בועת הדוט-קום, קריסת הבורסה והמיתון החלו דיונים על מיזוג בין שתי החברות. המיזוג לא יצאה לפועל, ב-2002 הונפקה החברה בנאסד"ק, וביוני 2003 השלימה הנפקה שנייה וגייסה כ-132 מיליון דולר לפי שווי של כ-550 מיליון דולר. ורינט (וגם חברת נייס) החלה להרחיב את עסקיה בשורה של מיזוגים ורכישות, שיתופי פעולה והשקעות בחברות הזנק, בין השאר שילבה את מוצריה של חברת אודיוקודס הישראלית כחלק אינטגרלי בפלטפורמות ההקלטה שלה, השקיעה בחברת ההזנק הישראלית Persay, שנמכרה לבסוף תמורת כ-15 מיליון דולר בשנת 2010, ובמאי 2007, רכשה את המתחרה העיקרית שלה, חברת וויטנס, תמורת 950 מיליון דולר במזומן.
בדצמבר 2019 הודיעה החברה על כוונתה להתפצל בתחילת 2021 לשתי חברות, האחת שתפנה לשוק האזרחי ותעסוק בתוכנה לקשרי לקוחות והשנייה שתפנה לשוק הביטחוני ותעסוק במודיעין סייבר.
בפברואר 2021 החטיבה הביטחונית התפצלה לחברה חדשה בשם קוגנייט (Cognyte) ומניותיה נסחרות בנאסד"ק תחת הסימול CGNT.
חלימה עדן
חלימה עדן (באנגלית: Halima Aden; 19 בספטמבר 1997) היא דוגמנית אופנה סומלית-אמריקאית. עדן התפרסמה כאשר הייתה לאישה הראשונה שלבשה חג'אב בתחרות מיס מינסוטה ארצות הברית, בה היא הגיעה לחצי הגמר. כן בעקבות השתתפותה בתחרות הוחתמה עדן על חוזה בחברת IMG Models .
ביוגרפיה.
עדן נולדה במחנה הפליטים קקומה בקניה. בגיל שש עברה לארצות הברית והתיישבה בסנט קלאוד, מינסוטה, שם היא למדה בבית הספר התיכון אפולו. היא סטודנטית באוניברסיטת סנט קלאוד סטייט.
בשנת 2016, זכתה עדן לתשומת לב תקשורתית לאומית אחרי שהתחרתה בתחרות של מינסוטה מיס ארצות הברית, והייתה המתחרה הראשונה שלבשה שם בורקיני וחג'אב. בעלי דעה ראו בכך צעד לקראת גיוון בתעשיית הדוגמנות.
בשנה שלאחר מכן, חתמה עדן על חוזה לשלוש שנים עם התחדשות עם חברת IMG Models. בחודש פברואר 2017, היא עשתה את הופעת הבכורה שלה בשבוע האופנה בניו יורק. מאוחר יותר היא הייתה שופטת ראשית בתחרות מיס ארצות הברית 2017.
עדן הולבשה על ידי מעצבים רבים, ביניהם מקסמרה ואלברטה פרטטי. ב־2016 היא השתתפה גם בשבוע האופנה של מילאנו ובשבוע האופנה הצנועה של לונדון. עדן מדגמנת עבור אמריקן איגל ועבור החברה הבריטית גלמור.
עדן היא דוגמנית החג'אב הראשונה שצעדה במסלולים בינלאומיים והראשונה שחתמה בחברת ענק. ביוני 2017, הפכה עדן לדוגמנית הראשונה הלובשת חג'אב על השער של המגזינים Vogue Arabia ,Allure והמגזין הבריטי Vogue.
במאי 2019, היא הפכה לראשונה שמופיעה בחג'אב בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד.
ה'תשצ&quot;ג
אגם פטרישיה
אגם פטרישיה (אלברטה)
אגם פטרישיה (ויסקונסין)
הרכבת התחתית של שאנגחאי
הרכבת התחתית של שנגחאי (במנדרינית: 上海地铁) היא רשת רכבת תחתית המהווה חלק ממערכת התחבורה הציבורית של העיר שאנגחאי שברפובליקה העממית של סין. המפעילה שירותי תחבורה עירוניים ופרברים ל-14 מתוך 16 המחוזות העירוניים שלה.
קווים.
במערכת הרכבת התחתית פועלים כיום 16 קווים הממוספרים מ־1 עד- 16 ומסומנים במפה על ידי צבעים האופייניים להם.
רוב הקווים במערכת נוסעים כל אחד במסילה נפרדת משלו, ולכן שמו של הקו משמש לא רק לקו אלא גם לשם המסלול, יוצא מן הכלל הוא הקטע בין תחנת "הונג קיאו" לתחנת "באושן" שמשמש את קווים 3 ו- 4 באותה מסילה.
תחנות.
תחנות המערכת בנויות בצורה הדומה לתחנות הרכבת התחתית בלונדון. כך שלכל קו יש מסילות מיוחדות משלו ורציפים משלו.
מיקו טאשירו
מיקו טאשירו (ביפנית: 田代未来; נולדה ב-7 באפריל 1994) היא ג'ודוקא יפנית אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג, סגנית אלופת העולם (2018 ו-2019).
קריירה.
באוגוסט 2009 זכתה טאשירו באליפות העולם לקדטים (עד גיל 17) שנערכה בבודפשט. באוגוסט 2010 היא השתתפה באולימפיאדת הנוער בסינגפור וזכתה במדליית הזהב. באוקטובר אותה השנה היא זכתה גם באליפות העולם לג'וניור (עד גיל 20) שנערכה באגאדיר.
בנובמבר 2013 טאשירו זכתה במדליה הראשונה שלה בתחרות מהסבב העולמי לבוגרים כאשר זכתה במדליית כסף בגראנד סלאם טוקיו היוקרתי.
באליפות העולם בשנת 2014 שנערכה בצ'ליאבינסק, אליפות העולם הראשונה בה טאשירו השתתפה, היא זכתה במדליית ארד לאחר חמישה ניצחונות והפסד אחד. את ארבעת הקרבות הראשונים שלה היא ניצחה באיפון והגיעה לשלב חצי הגמר בו הפסידה באיפון לירדן ג'רבי הישראלית לאחר ריתוק. טאשירו נשרה לקרב על מדליית הארד בו גברה באיפון על אדוויג' גוונד האיטלקייה.
באליפות העולם בשנת 2015 שנערכה באסטנה, טאשירו שוב זכתה במדליית הארד. היא ניצחה את שני הקרבות הראשונים שלה באיפון אך הפסידה בשלב רבע הגמר לקלריס אגבניינו הצרפתייה ונשרה לקרבות בית הניחומים. לאחר ניצחון על אניקה ואן אמדן ההולנדית, טאשירו עלתה לקרב על מדליית הארד וזכתה במדליה אוטומטית לאחר שיריבתה ההולנדית יול פרנסה לא יכלה להופיע לקרב.
טאשירו השתתפה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016 וסיימה במקום החמישי בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג. היא הגיעה עד שלב חצי הגמר בו הפסידה לקלריס אגבניינו ונשרה לקרב על מדליית הארד. בקרב על המדליה היא הפסידה בניקוד ווזארי לירדן ג'רבי הישראלית.
באליפות העולם בשנת 2018 שנערכה בבאקו היא זכתה במדליית כסף. את שלושת הקרבות הראשונים שלה היא ניצחה באיפון והגיעה לשלב חצי הגמר בו ניצחה בווזארי את טינה טרסטניאק הסלובנית. בגמר טאשירו התמודדה מול קלריס אגבניינו הצרפתייה ולאחר ארבע דקות ללא ניקוד, הקרב נכנס לניקוד זהב. 50 שניות בתוך זמן ניקוד הזהב, טאשירו הפסידה באיפון.
באליפות העולם 2019 שנערכה בטוקיו, זכתה טאשירו פעם נוספת במדליית הכסף. את שתי קרבותיה הראשונים היא ניצחה באיפון. ברבע הגמר היא ניצחה בווזארי את סאנה ורמיר ההולנדית לאחר תרגיל קוסוטו-גרי ובחצי הגמר היא ניצחה את טינה טרסטניאק הסלובנית לאחר שטרסטניאק ביצעה נעילת בריח בשם וואקי-גטאמה בצורה לא חוקית והודחה. בגמר טאשירו התמודדה מול קלריס אגבניינו הצרפתייה והפסידה בווזארי 7 דקות ו-7 שניות בתוך זמן ניקוד זהב.
באולימפיאדת טוקיו 2020, זכתה טאשירו במדליית כסף יחד עם נבחרת יפן בתחרות הקבוצתית. בתחרות האישית בקטגוריית המשקל של עד 63 ק"ג, היא הודחה בסיבוב השני לאחר הפסד לאגאתה אוזבודה-בלאך מפולין.
Without Me
Without Me (בעברית: בלעדיי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית הלסי. השיר יצא לאור ב-4 באוקטובר 2018, על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס, כסינגל ראשון מתוך האלבום, Manic.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, והשלישי במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי הלסי, לואי בל, בריטני אמרדיו, איימי אלן, טימבלנד, סקוט סטורץ' וג'סטין טימברלייק והופק על ידי לואי בל. שיר זה נחשב לשיר הסולו הראשון של הלסי אשר הצליח לכבוש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100.
בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ המלא של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של הלסי ב-29 באוקטובר 2018, כמה שבועות לאחר שיצא כסינגל. הקליפ בוים על ידי קולין טילי. כמו כן, הוציאה הלסי עבור השיר גם קליפ שיווקי שפורסם לראשונה בספוטיפיי.
נכון לספטמבר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-427 מיליון צפיות.
Without Me (שיר של הלסי)
אגרלווה