ביום הולדתה השלושים, אורלי מקבלת מאבא שלה במתנה אלבום תמונות בו היא מתבקשת לסדר את תמונות האקסים שלה בסדר כרונולוגי. יצירת האלבום מובילה לדיונים סוערים אצל משפחת בויום היושבת סביב שולחן, אוכלת ארוחה דשנה, ומשוחחת על שבעת הגברים שבתם אורלי הכניסה לחייה.
הסרט הוקרן בערוץ "נובה" 2006 HOT ובפסטיבלים הבאים:
דון קישוט בארץ הפלאות (קופרודוקציה ישראל-פולין, 2008, 48 דקות, תיעודי).
זאב פרימור, 70, הוא אומן ישראלי-פולני שמתגורר ביישוב קטן בהרי ירושלים ונאבק להכרה בינלאומית. השנה, לראשונה בחייו, זאב מוזמן לשוב לפולין, ממנה גורש בשנות השישים ולהציג את פסלו האהוב "דון קישוט" בתערוכה מכובדת. מלווה ב"דון קישוט", פסל עץ בגובה שני מטר ומעל מאה קילו, עליו עמל מעל לשנה, זאב יוצא למסע הרפתקאות מישראל לפולין, מסע שבו כל מה שרק יכול להשתבש משתבש.
הסרט הוקרן בערוצי טלוויזיה TVP, CYFRA+, פסטיבל "עין יהודית" ובפסטיבלים נוספים בארץ ובעולם.
ביבני קונטרול (ישראל, 2009, סדרה קומית בת 10 פרקים, 4 דקות לפרק).
מסע הבחירות של ביבני, מועמדת לראשות הממשלה, בובת יד שהיא למעשה הכלאה ויזואלית ומנטלית בין ביבי, ליבני, והפלולה של ברק. ביבני תעשה הכל כדי לנצח בבחירות – היא נפגשת עם אובמה, משתתפת ב"הישרדות", עושה משאלי רחוב, מפתחת רומן עם ליברמן ומפזרת הבטחות ללא כיסוי. הסדרה שודרה בפליקס ויוטיוב.
סיפורי דובים (ישראל 2010, 8 דקות, תיעודי).
"סיפורי דובים" מביא את סיפורו של הדוב פז. "דוב" הוא כינוי בקהילה הלהט"בית לגבר שמן, חסון, חזק, שעיר, הקרוב אל חיי הטבע, בעל לב רחב, אוהב את החיים הטובים. פז המשתייך לקבוצת הדובים הגאים, המהווים עבורו משפחה גדולה, דובית וחמה. אחוות הדובים נותנת לפז את הכוח לקבל את הגודל שלו, ולאהוב את עצמו כפי שהוא.
הסרט הוקרן בסינמטק תל אביב, ב"יס דוקו", Clip award – international short film festival Germany ובפסטיבלים שונים בעולם.
חלומות של דובים (ישראל, 2013, 58 דקות, תיעודי).
זהו הסרט הראשון בארץ שמספק הצצה לעולמם של הדובים הגאים. הסרט מביא את סיפורה של חבורת "דובים" ישראלית - קבוצת גאים בעלי מראה דובי והעדפות דומות, הנאבקים בהשמנת יתר, בבדידות ובזיכרונות העבר. הסרט מתמקד בארבע הדמויות הראשיות - פז, דניאל ובני הזוג מוטי ומוטי ועוקב אחריהם, כשהם בעיצומו של מסע הישרדות שבו יצטרכו לבחור בין חיים למוות ובין בדידות לזוגיות. סיפורי הדמויות נשזרים זה בזה ומתלכדים לסיפורה העצוב-מצחיק של חבורת אנשים ייחודית שלומדים לאהוב את עצמם כמו שהם.
הסרט הוקרן בפסטיבל הבינלאומי ה-8 לקולנוע הגאה, תל אביב. ב-2014 היה בסבב פסטיבלים בעולם.
קישורים חיצוניים.
על הסרט "חלומות של דובים"
כתבות על הסרט:
כתבות על הסרט:
מרכז מהות
מרכז מהות – מידע הדרכה ותעסוקה לנשים (בערבית: مركز ماهوت – معلومات إرشاد وعمل للنساء; באנגלית: Mahut Center - Information, Guidance and Employment for Women) הייתה עמותה פמיניסטית שפעלה בין השנים 2005 – 2013 לקידום שוויון מגדרי בשוק התעסוקה בדגש על נשים מעוטות הכנסה בגיל מבוגר (גיל 45 ומעלה).
מרכז מהות פעל להעלאת המודעות והידע כלפי האפליה וההדרה התעסוקתית של נשים מבוגרות, בהובלת מאבקים בגילנות (ageism, אפליה על רקע גיל) בשוק התעסוקה, ובקידום פרספקטיבה גילית למרכז סדר היום של ארגונים פמיניסטיים, ארגונים לשינוי חברתי, הציבור הרחב וגופי מדיניות.
קורות העמותה.
הקמה ושנים ראשונות.
מרכז מהות הוקם בספטמבר 2004 כפרויקט במסגרת קואליציית נשים חיפה במטרה לסייע לנשים יוצאות מקלטים לנשים מוכות להשתלב בעבודה ולהגיע לעצמאות כלכלית. קואליציית נשים חיפה מאגדת תחת קורת גג אחת פעילות של ארגונים פמיניסטיים, ובאותה תקופה היא כללה את הארגונים: אשה לאשה - מרכז פמיניסטי חיפה, מרכז סיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית חיפה והצפון, כיאן- ארגון פמיניסטי ו"קו חרום לנפגעות אלימות" (אשר נסגר בינתיים). בתחילה נקרא הפרויקט: IWORC- Israel's Women's Opportunities and Resource Center, ובהמשך שונה השם למרכז מהות (מהו"ת: מידע הדרכה ותעסוקה לנשים). בשנה בה פעל הפרויקט בבית הקואליציה, פנו לבקשת סיוע תעסוקתי נשים רבות – שורדות אלימות ומעוטות הכנסה - המתמודדות עם קשיים וחסמים בשוק התעסוקה. עקב הרחבת הפעילות החליטו ארגוני הקואליציה להפוך את הפרויקט לעמותה עצמאית. מרכז מהות נרשמה כעמותה בספטמבר 2005. בתעודת הרישום הוגדרו מטרותיה: "קידום צדק כלכלי וחברתי לנשים מקבוצות חלשות בחברה הישראלית. סיוע להשתלבות בעבודה, להשכלה ולהתעצמות, וזאת מתוך גישה פמיניסטית".
בשנים הראשונות התמקדה העמותה בקידום תעסוקתי של נשים החיות במוחלשות כלכלית באזור חיפה, באמצעות תוכניות שכללו העצמה, קורסי מחשבים, השמה וליווי תעסוקתי. התוכנית התעסוקתית של העמותה זכתה לתמיכה אסטרטגית ותקציבית של מיזם תב"ת (תנופה בתעסוקה) המשותף לג'וינט ישראל ולממשלה.
פיתוח ידע וקידום מדיניות.
במלחמת לבנון השנייה שהתרחשה בקיץ 2006, החל צוות העמותה לתעד את סיפוריהן של הנשים המתייחסות למלחמה המתמשכת ולהשפעתה הקשה על חייהן. זאת, תוך מתן סיוע חיוני לנשים רבות שנותרו בצפון ללא מקורות תמיכה מספקים. המצב הקשה אותו תיארו הנשים היווה בסיס לניסוח של 'קול קוראת' לסיום הלוחמה אשר הופץ על ידי ארגוני הנשים. עם סיום המלחמה פורסם דו"ח מרכז מהות: "נשים בכלכלת מלחמה – עדות חיה". מסמך זה מבוסס על עדויות ודן בהשלכות מלחמת לבנון השנייה על מצבן הכלכלי והתעסוקתי של נשים בחיפה ובקריות. הדו"ח זכה לחשיפה ציבורית רחבה, והיה לראשון מבין חמישה דו"חות ייחודיים המתארים את המציאות התעסוקתית והכלכלית של נשים המתמודדות בתחתית שוק התעסוקה. דו"חות אלו היוו בסיס לפיתוח פרויקטים לקידום שוויון מגדרי בשוק התעסוקה על ידי מרכז מהות ועמותות אחרות. עשייה זו מיצבה את מרכז מהות כארגון הקושר יחדיו, ומשלב בחזונו ובפעילותו, מתן סיוע פרטני, מחקר וקידום מדיניות.
מחויבות לקידום נשים מבוגרות בתעסוקה.
החל משנת 2010 התמקדה העמותה בנושא גיל, מגדר ותעסוקה. במסגרת זו - פותחה והופעלה תוכנית לקידום תעסוקתי של נשים בגיל המבוגר, אשר הוכרה כתוכנית ניסיונית וחדשנית על ידי הקרן למפעלים מיוחדים במוסד לביטוח לאומי; פורסם הדו"ח 'נשים בין גיל לתעסוקה' המתאר את המציאות התעסוקתית של נשים מבוגרות; פורסמו מסמכי עמדה בנושאים: העלאת גיל הפרישה לנשים, קידום הכשרה מקצועית ושילוב מבוגרות ומבוגרים בתעסוקה; הוקמו הפורום לקידום כוח עבודה רב-גילי והקואליציה להכשרה מקצועית; נוהלו מאבקים ציבוריים למען זכויות ושוויון של קבוצות מבוגרות בתעסוקה, ובמרכזם המאבק בנושא גיל הזכאות לפרישה של נשים; הופעל הפרויקט לקידום הערכות לפרישה הוגנת, במסגרתו פורסם הדו"ח: 'נשים בכלכלת פרישה – הערכות ומוכנות כלכלית של נשים לגיל הפרישה והזקנה'; והועברו הרצאות בנושאי גיל, מגדר ותעסוקה במסגרות מגוונות.
סגירת העמותה.
עקב קשיים תקציביים מתמשכים ולאור הצפי כי בשנת 2014 יורע עוד יותר המצב הכלכלי, החליטה האספה הכללית של העמותה שהתכנסה בדצמבר 2013 על פירוק מרצון של מרכז מהות בסוף שנת 2013. סגירת העמותה התנהלה תוך העברת הפרויקטים והידע הייחודי שפותח בעמותה לעמותות אחרות.
תרומה ודגשים ייחודיים.
גיל נשים ותעסוקה.
המחויבות וההתמחות של מרכז מהות בקידום מצבן התעסוקתי-כלכלי של נשים בגיל המבוגר, התגבשו כתוצאה של מגמות מורכבות: נשים מבוגרות בשיעורים גדולים וגדלים פנו למרכז מהות כיוון שנואשו מלמצוא עבודה ומלקבל תמיכה במסגרות אחרות; העדר יחסי של תוכניות אחרות המסייעות לאוכלוסייה זו; הגילנות הנרחבת בשוק התעסוקה; הפגיעה הקשה ממנה סובלות, במיוחד, נשים מעוטות הכנסה החיות בשוליות כלכלית; העלייה בתוחלת החיים המנבאת כי ההדרה והאפליה על רקע גיל צפויות להתרחב במידה ולא תוטמע מדיניות מתאימה; הקשר בין אפליה על רקע גיל לאפליה על רקע מגדר - הנתונים מצביעים על כך שאי שוויון מגדרי בתעסוקה מקצין בגיל המבוגר, וכי להדרה ולאפליה התעסוקתית על רקע גיל יש השלכות קשות במיוחד על נשים.
המאבק בגילנות כלפי נשים, פיתוח וקידום מדיניות התואמת לצרכים ולקשיים הייחודיים לנשים מבוגרות, ומתן סיוע בשטח לנשים אלו– לא עמדו בעבר על סדר היום של ארגונים פמיניסטיים וארגונים לשינוי חברתי. מרכז מהות לקחה חלק מוביל בקידום נושאים אלו לתודעה, וברתימת ארגונים אחרים לפעילות בתחום. במהלך שנת 2011 התנהל מאבק ציבורי כנגד כוונת הממשלה להעלות את גיל הזכאות לפרישה לנשים בישראל מ-62 ל-67. למרכז מהות היה תפקיד חשוב במסגרתו. במסמך העמדה שנכתב במרכז מהות ועליו התבסס המאבק, נוסחו הקווים המנחים המדגישים כי דיון בהעלאת גיל הזכאות לפרישה צריך להתבסס על: פיתוח מדיניות כוללת המבטיחה שוויון תעסוקתי בפועל וביטחון כלכלי ותעסוקתי לנשים לאורך ימי חייהן; צמצום פערים מגדריים בתעסוקה; התייחסות להבדלים בין קבוצות של נשים ממעמד סוציו-אקונומי ותעסוקתי שונה.
המאבק העלה מודעות ציבורית כלפי המצב התעסוקתי הקשה של נשים מבוגרות, ולעובדה כי רבות מהן נפלטות מכוח העבודה שנים לפני גיל הפרישה הרשמי. בניגוד לדעת הממשלה החליטה הכנסת לדחות לשנת 2017, ובכפוף למסקנות ועדה ציבורית, את המשך העלאת גיל הזכאות לפרישה לנשים. המאבק בנושא גיל הזכאות לפרישה לנשים הווה נקודת מפנה בהתפתחות הדיון הציבורי ובמחויבות של ארגונים פמיניסטיים וארגוני שינוי חברתי לקידום מעמדן של נשים מבוגרות.