אנה סמית' כתבה במגזין "אמפייר" שהדרמה מעלה שאלות מעניינות לגבי סלאמינג של מתבגרים בני-טובים, אבל מתקשה לספק תשובות. עם זאת, לאור האג'נדה הנוגעת ללב של הסרט, אין בו רגע דל. ליסה נסלסון ממגזין "וראייטי" הביעה דעה שהכותרת הראויה יותר לסרט היא "סלאמינג לאידיוטים", וציינה שהוא מספק כמה דיאלוגים משכנעים, ואיומים בין-תרבותיים אותנטיים. בסופו של דבר, אומרת נסלסון, הסרט נראה יותר כמו גרסת המאה ה-21 מצועצעת של מסות בסגנון שנות ה-50 של המאה ה-20 אודות הסכנות הצפויות לנערות נחמדות המפלרטטות עם מתמרדים חברתיים, בתוספת אקדחים, מין קבוצתי וקראק.
כמה מבקרים התייחסו לאיכות הסרט לאור עבודתם של במאית ותסריטאי זוכי פרס אוסקר. כריסטופר נול הביע התפעלות ממיומנותה של קופל נוכח תסריט לא מפותח וסיפור קשה לעיבוד. מייקל או'סאליבן כתב ב"וושינגטון פוסט" שהדבר הטוב ביותר בסרט הוא שדמותה של אליסון מתוארת ללא שמץ של התנשאות. הוא מציין שהתסריט כתוב באופן חד, וקופל מביאה רגישות של "זבוב על הקיר" אבל בסיכומו של דבר, הסרט מתקדם לשום מקום ואומר מעט. ריק ד'מוט סבור שלקופל וגייגן יש מה לומר, אבל הם לא מצליחים להעביר לצופים את המסר. לכן, הסרט אמנם איננו בזבוז זמן, אבל הוא בזבוז של כישרון, וקורס תחת תסריט לקוי שהיה צורך לשכתבו כדי שיהיה טוב באמת. ד'מוט נתן לסרט שניים וחצי כוכבים מתוך חמישה. פיליפ פרנץ' כתב ב"הגרדיאן" הבריטי שהסרט מתיימר להיות קריאת השכמה להורים מהמעמד הבינוני, אבל נשאר במרחב של "Reefer Madness" (סרט תעמולה אמריקאי משנת 1936 אודות סוחרי סמים המפתים ילדים להשתמש במריחואנה), והאכזבה גדולה בהרבה לאור העובדה שמדובר בבמאית דוקומנטריה רדיקלית גדולה, ותסריטאי שכתב את "טראפיק" ואת "סיריאנה" .
גריגישקיס
ציסטה נרתיקית
ציסטה נרתיקית (באנגלית: vaginal cysts), ידועה גם בשם "כיסתה נרתיקית", היא ציסטה שפירה נדירה אשר מתפתחת בדופן הנרתיק. היא יכולה להיות מולדת או להופיע בילדות ובבגרות. ברוב המקרים אינה גורמת לתסמינים ומופיעה עם מעט סיבוכים או ללא סיבוכים כלל.
סימנים וסימפטומים.
ברוב המקרים הסימפטומים הם מינימליים או נעדרים אך יש נשים שעלולות לחוות לחץ וגינאלי, אי נוחות, נפיחות, יחסי מין כואבים או דימום.
לכל סוג ציסטה סימפטומים ספציפיים המאפיינים אותה, כך למשל ציסטה של צינור גרטנר גורמת לתסמינים הבאים: זיהום, בעיות בתפקוד שלפוחית השתן, כאבי בטן, הפרשות מהנרתיק ובריחת שתן.
אבחנות.
האבחון מתבצע באמצעות שימוש באולטרסאונד, סריקת CT ו-MRI. בסריקות אלה הציסטות נראות כמו מבנים אחרים הבולטים מהנרתיק כדוגמת רקטוצלה וציסטוצלה, לכן יש צורך בהערכה היסטולוגית היכולה לאשש את האבחנה כי המבנה הוא אכן ציסטה נרתיקית. בנוסף ניתן לאבחן את הסוג הספציפי של הציסטה.
ציסטות בנרתיק מתגלות לעיתים קרובות במהלך בדיקת אגן שגרתית או במהלך בדיקה דו-ממדית.
טיפול.
קיימים מספר טיפולים אפשריים בציסטה נרתיקית בהתאם לסוגה, ומיקומה בנרתיק:
אדמונד קונן
אדמונד קונן (בגרמנית: Edmund Conen; 10 בנובמבר 1914 באורציג, הקיסרות הגרמנית – 5 במרץ 1990 בלברקוזן, גרמניה המערבית) היה כדורגלן גרמני, ששיחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה.
קונן נולד ב-10 בנובמבר 1914 באורציג שב. הוא ערך בנבחרת 28 הופעות וכבש בהן 27 שערים בין השנים 1934–1942.
במונדיאל 1934, בגיל 19 בלבד, כבש 4 שערים וסיים במקום השני בתואר מלך השערים של הטורניר אחרי אולדז'יך ניידלי הצ'כי. במשחקו הראשון בנבחרת נגד בלגיה בשמינית הגמר, במצב של 2–2 כבש שלושער שניצח את המשחק ב-17 דקות בלבד. שחזור של מקרה זה קרה פעם נוספת רק במונדיאל 1970 על ידי גרד מילר. בסיום הטורניר כבש שער נוסף במשחק על המקום השלישי נגד אוסטריה וגרמניה סיימה במקום השלישי כשקונן זכה בנעל הכסף של הטורניר, אותה חלק עם אנג'לו סקיאביו האיטלקי.
שנתיים לאחר המונדיאל הופסקה הקריירה שלו בגיל 21 עקב מחלה למשך 3 וחצי שנים. לאחר שחזר לשחק כבש ב-25 ביוני 1939 צמד נגד דנמרק בקופנהגן. במהלך מלחמת העולם השנייה שיחק קונן את משחקו האחרון עבור הנבחרת בשנת 1942, בניצחון 3–5 על הונגריה.
לאחר סיום קריירת המשחק קונן עבד בתור מאמן כדורגל באמצע שנות החמישים, בין השאר באיינטרכט בראונשווייג ובבאייר לברקוזן.
בשנת 1990 נפטר קונן בלברקוזן שבגרמניה בגיל 75. נפטר חודשים ספורים לפני שגרמניה המערבית זכתה במונדיאל השלישי בהיסטוריה שלה.
אפי כהן
אפרים כהן (נולד ב-1980) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, שפיקד על גדוד 605 ועל חטיבת מנשה.
שירות צבאי.
עם גיוסו לצה"ל שובץ כהן בחיל ההנדסה הקרבית. עבר הכשרה כלוחם וקורס מ"כים וקורס קציני הנדסה. עם סיום הקורס שימש כמפקד מחלקה בפלוגה, ולקח חלק בלחימה בלבנון, ובכלל זה במלחמת לבנון הראשונה. בשנים 1994–1996 שימש מפקד גדוד 605. בשנים 1999–2001 פיקד על חטיבת מנשה, ולקח חלק בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה.
עמותת נצח יהודה
עמותת נצח יהודה (המוכרת גם כעמותת הנח"ל החרדי) היא עמותה שהוקמה בשנת ה'תשנ"ט (1999) על ידי קבוצה של רבנים חרדים בתמיכת האגף הביטחוני-חברתי (אגף הנוער והנחל) במשרד הביטחון ואגף כוח האדם בצה"ל, במטרה לספק מענה לנוער חרדי שאינו מוצא את מקומו בלימוד תורה בישיבה.
כתוצאה משיתוף פעולה זה הוקם גדוד הנח"ל החרדי ובשנת 2005 כאשר הוקמה חטיבת כפיר, השתלב הגדוד בשמו הנוכחי - גדוד 97 - "נצח יהודה" כחלק מגדודי חטיבה 900. בהמשך הוקמו מסלולי "נצח" נוספים - פלוגת תומר בחטיבת גבעתי, פלוגת חץ בחטיבת הצנחנים, פלוגת הנגב בחיל האוויר ומסלולים נוספים לתומכי לחימה/משרתי המערך הטכנולוגי, הנותנים מענה מותאם לנוער בוגר החינוך החרדי.
פעילות הארגון.
עמותת נצח יהודה מעסיקה כ-56 עובדים במחלקות השונות.
הארגון פועל ב-4 תחומים מרכזיים:
העמותה עוסקת ביצירת הגשר בין צה"ל לחברה החרדית ובמיזמים כגון "טקס הזיכרון החרדי" הראשון אשר נוסד על ידי עמותת נצח יהודה בשנת 2018 בשיתוף משרד הביטחון וצה"ל. בטקס השתתפו כ-1,200 איש מהציבור החרדי ומהיחידות החרדיות. אירוע שיצר תהודה רחבה בקרב הקהילות החרדיות בארץ ובעולם ואיפשר את הקוצנזוס השקט של תמיכה בנוער החרדי שבחר מרצונו לשרת בצה"ל.
פלוך
פלוך הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1972 בבימויו של דן וולמן שגם כתב את התסריט ביחד עם חנוך לוין, עם אברהם חלפי בתפקיד הראשי. הסרט יצא לאקרנים בנובמבר 1972, ויצג את ישראל בפסטיבל הסרטים של ונציה.
זה ניסיונו הראשון של לוין בקולנוע והוא גם משחק בסרט בתפקיד קטן. ניסיונו השני והאחרון בקולנוע היה כתיבת תסריט לפנטסיה על נושא רומנטי ב-1977. הדמויות בסרט הן גרוטסקיות כמו בכל מחזותיו של חנוך לוין.
תקציר העלילה.
פלוך (אברהם חלפי) הוא גבר כבן 70, נשוי לגרדה (לולה יעקובוביץ) וסבא לתינוק. כלתו (עדה ספיר) שונאת אותו ולא מאפשרת לו לשחק עם הנכד. הם נפרדים בכעס ובלילה באים שוטרים לדירתו ומבשרים לפלוך ואשתו כי הייתה תאונת דרכים ובנו, כלתו ונכדו, נהרגו.
פלוך מסתגר במחסן ולא פותח אותו לחברו הוותיק זבש (ישראל סגל) שמגיע לעודד אותו. הוא מדוכא, אינו רוצה לאכול ובקושי מדבר עם אשתו.
לבסוף הוא מגיע להחלטה כי הוא רוצה להתחיל את חייו מחדש, להתגרש מגרדה ולהתחתן עם בחורה צעירה כדי להקים משפחה חדשה ולהמשיך את השושלת. גרדה מסרבת אבל הוא כופה עליה טקס גירושים משפיל ועוזב את הבית.
הוא מתחיל לעסוק בפעילות גופנית כדי להתכונן לחייו החדשים. הוא מגיע לשדכן ד"ר גוטליב (סאביץ' גולדרייך) אבל יוצא משם במפח נפש. זבש עוקב אחריו כל הזמן בתקווה שגם הוא ימצא בחורה צעירה כדי להתחתן.
פלוך מחליט לעזוב את העיר ונוסע למלון מרוחק וזבש אחריו. שם הוא מתוודע לפסנתרנית (עפרה דירון) שמלווה צ'לן (ארנן צפריר) שגם מחזר אחריה. היא מוצאת חן בעיני פלוך וגם הוא מתחיל לחזר אחריה אבל היא מתייחסת אליו וגם אל המלצר (תום לוי) בקלות ראש. פלוך משוכנע שהיא אוהבת אותו ומגיע לחנות תכשיטים כדי לקנות לה טבעת אירוסין.
המוכר (חנוך לוין) מתייחס אליו בגסות אבל בעל החנות (נתן וולפוביץ') אומר לפלוך כי התנהגות המוכר היא בשל אהבה נכזבת שנכווה בה.
פלוך מגיע למלון כדי להעניק את הטבעת לפסנתרנית. היא מציגה לפיו את עורך הדין שלה, חיימוביץ (איצקו רחמימוב), ושניהם זוממים לסחוט את פלוך שחושב לעצמו שצעירה תתחתן עם זקן כמוהו.
פלוך נמלט משם ומגיע לבית של זוג (נתן כוגן ודבורה קידר). לאחר שהוא רב עם ילדים, הם מגרשים אותו ופלוך מתהלך חסר אונים לבדו בלילה בעיר במבט דיכאוני וחסר תקווה.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
דוריאן פיני-סמית'
דוריאן לורנס פיני-סמית' (באנגלית: Dorian Lawrence Finney-Smith; נולד ב-4 במאי 1993) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת דאלאס מאבריקס מליגת ה-NBA, בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד.
קריירת מכללות.