לרגלי המבנה נראה אדם היושב על ספסל ומחזיק בידו קובייה בלתי אפשרית במציאות, שנבנתה על פי תרשים של קוביית נקר שנמצא לרגליו. הקומה הראשונה של המבנה היא למעשה כלא שבחלונו ניתן לראות ראש של אדם. סורגי החלון, בדומה לעמודי המבנה, מסודרים בצורה שאינה אפשרית במציאות.
על מדרגות המבנה ניצבת אישה המבוססת על דמות מתוך לוח הגיהנום (הלוח הימני) של הטריפטיכון של הירונימוס בוש "גן התענוגות הארציים".
ישראל בורגנסקי
ישראל בורגנסקי (י' בתשרי תרע"ה, 30 בספטמבר 1914 – ל' בתשרי תשס"ו, 2 בנובמבר 2005) היה איש חינוך, חוקר תלמוד ומרצה באוניברסיטת בר-אילן.
חייו ופועלו.
בורגנסקי נולד בעיר ניאסוויז' שברוסיה הלבנה לר' אהרן בורגנסקי שכיהן כרב בעיר ואחרי-כן בעיר הסמוכה סנוב. בילדותו למד בבית הספר הדתי "תלמוד תורה" בניאסוויז' ובשנים 1925–1934 למד בישיבות ברנוביץ' וקלצק אצל הרב אהרן קוטלר.
ב-1935 הגישה ישיבת מרכז הרב בירושלים בקשה לסרטיפיקט עבורו מהנציב הבריטי העליון ובורגנסקי עלה לארץ ישראל, הצטרף לישיבה ולמד אצל ראש הישיבה, הרב אברהם יצחק הכהן קוק. במקביל ללימודיו למד גם בסמינר למורים "מזרחי" בירושלים.
בשנת 1939, לאחר שסיים את לימודיו בסמינר למורים, החל לשמש כמורה בבית הספר היסודי "יבנה" בכפר אתא, ובשנת 1944 היה מראשוני המורים בבית הספר היסודי "תחכמוני" בנתניה, שם שימש מורה, סגן-מנהל ומנהל עד לשנת 1959. בתקופת מלחמת העצמאות ולפניה היה בורגנסקי גם חבר ועדת הביטחון העירונית בנתניה.
בשנת 1955 למפקח מטעם משרד החינוך והתרבות בבתיה"ס בצפון ולמורה מדריך למורות בסמינר למורים בחיפה, ושנה לאחר מכן שימש גם כמנהל בית הספר היסודי במעברת "בית ליד" שליד נתניה.
בשנים 1960–1964 עמד בראש המחלקה לחינוך ולתרבות בעיריית נתניה, היה ממייסדי בית הספר התיכון "בר-אילן" בנתניה ולימד בו שנים אחדות, מיוזמי ומקימי הישיבה התיכונית בני-עקיבא בנתניה, ממובילי הישיבה בשנותיה הראשונות וחבר בהנהלת עמותת הישיבה עד לפטירתו.
כשהוקמה אוניברסיטת תל אביב נמנה בורגנסקי על הסטודנטים במחזור הראשון, למד מקרא, תלמוד ולשון עברית וסיים תואר ראשון בשנת 1958. עם הקמתה של המחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן הצטרף אליה כמרצה, ובשנת 1968 סיים את התואר השני בתלמוד באוניברסיטה זו בנושא "קווים לבחינת מקומו ודרכיו של המעשה בהלכה". בורגנסקי כתב את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת בר-אילן בהנחייתו של פרופסור יצחק דב גילת. הדיסרטציה שלו הוגשה בשנת 1980, תחת הכותר "מסכת סוכה של התלמוד הבבלי, מקורותיה ודרכי עריכתה". במהלך לימודי הדוקטורט זכה ב"פרס הרצוג" לסטודנט מצטיין, במלגת הצטיינות ע"ש יהודית ונפתלי פיינגולד, ובמלגת הצטיינות "קרן אמינוח" מטעם אוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1984 הצטרף למודעת תמיכה במפלגת המפד"ל של אנשי הסגל האקדמי בבר אילן.
ב-1986 הוענק לבורגנסקי פרס יקיר העיר נתניה על פועלו במשך למעלה מ-60 שנה בתחום החינוך בעיר. בשנים 1987–1988 כיהן בורגנסקי בעצמו כיו"ר ועדת פרס החינוך בנתניה. כיום קרוי על שמו רחוב במרכז העיר נתניה.
מחקרו.
מסכת סוכה של התלמוד הבבלי, מקורותיה ודרכי עריכתה - במחקר נעשה ניסיון להתחקות אחרי הכוונה המקורית של הסוגיא, המחקר הגיע בכמה עניינים לדרך חדשה להבנת הסוגיא הירושלמית, ועקב על פי זה אחרי השתלשלותה של הסוגיא הבבלית במקביל מתוך ראיית מרכזיותו של חקר הסוגיא הירושלמית להבנת הסוגיא הבבלית, מרכיביה, מקורותיה ותולדותיה.
חיים אישיים.
בורגנסקי היה נשוי מאז 1944 למרים לבית וינשטיין, שנפטרה בשנת 1966. לשניים הייתה בת אחת, אידית. בורגנסקי התחתן בשנית עם מיכל לבית בן צדוק.
בלוודיר
בלוודרה (באיטלקית: Belvedere) משמעו "נוף יפה" או "יפה נוף". באנגלית נהגה השם בצורה "בלוודיר".
עולים ויורדים
עולים ויורדים (באנגלית: Ascending and Descending) הוא הדפס אבן (ליתוגרפיה) מעשה ידי הצייר ההולנדי מאוריץ קורנליס אשר ממרץ 1960.
תיאור היצירה.
היצירה מתארת מבנה דמוי מבצר שעל גגו, לאורך החומה של המבצר עובר גרם מדרגות. גרם המדרגות מתחבר בקצהו אל ראשיתו, כך ששורות החיילים העולים והיורדים במדרגות ממשיכים לעלות ולרדת מבלי להגיע אי פעם לקצה כלשהו. שתי דמויות יושבות - האחת על מדרגות המבנה והאחת על מרפסת המבנה. הדמות במרפסת המבנה מביטה לעבר החיילים.
אשר משתמש בפרספקטיבה תוך עיוות יחסי המרחק על מנת ליצור את האשליה האופטית.
הציור מבוסס על מדרגות פנרוז - רעיון שהוצג על ידי ליונל פנרוז בפברואר 1958 ב"כתב העת הבריטי לפסיכולוגיה".
אשר השתמש במוטיב זה גם ביצירתו "מפל מים" משנת 1961.
וכך מתאר אשר את המבצר:
תל אביב 1
אייגינה
מדד הדמוקרטיה הישראלית
איגינה
אור (הרלדיקה)
בהרלדיקה, אור (מצרפתית: Or, זהב) הוא טינקטורת זהב. היא שייכת לקבוצת הטינקטורות הבהירות, ה"מתכתיות", והיא מצוירת על פי רוב כצבע צהוב למרות שעלי זהב שובצו בשלטי אצולה רבים. בגילוף ובחריטה האזורים הצבועים באור מיוצגים בתבנית של נקודות.
השימוש במילה זהב (gold) בבלאזון האנגלי במקום המילה "אור" נועד לפעמים למנוע את החזרה על המילה "אור" בתיאור, כאשר ההחלפה הייתה באופנה כאשר הבלאסון נכתב לראשונה, או הועדף על ידי הממונה על השלטים.
ייצוגים נוספים.
האור מייצג גם:
תצלום הצנחנים בכותל המערבי
תצלום הצנחנים בכותל המערבי הוא תצלום מפורסם מאת הצלם דוד רובינגר מ-7 ביוני 1967, עת כיבוש ושחרור העיר העתיקה והכותל המערבי בידי צה"ל במלחמת ששת הימים. הצילום הפך מאז לאחד הידועים ביותר בתולדות מדינת ישראל ולאחד מסמליהם של מלחמת ששת הימים והקרב על ירושלים, לצד תמונתם של משה דיין, יצחק רבין ועוזי נרקיס בשער האריות ותמונתו של קצין המבצעים של חטיבה 7 יוסי בן-חנן מניף קלשניקוב כשהוא טובל במימי תעלת סואץ (שהתפרסמה על שער מגזין "לייף" שבועיים לאחר תום המלחמה).
התצלום מוכר גם בכינוי "הצנחנים הבוכים", אך רובינגר העיר על כך: "למען האמת, איש מהמצולמים אינו בוכה".
תיאור.
בקדמת הצילום נראים שלושה מחיילי גדוד 66 של חטיבת הצנחנים 55 – חיים אושרי (מימין), יצחק יפעת (לימים רופא נודע) וציון כרסנטי – כאשר הם מביטים בהשתאות על רקע הכותל המערבי שזה עתה נכבש. הצנחן הרביעי הנמצא מאחור הוא חיים כהן. העיתון "ידיעות אחרונות" רכש את אוסף התצלומים של דוד רובינגר, ומתצלום הצנחנים בכותל המערבי החליט דואר ישראל להפיק בול בכמות קטנה שלא היה מיועד למשלוח מכתבים. גיליון הבול הוענק לשלושת הצנחנים ולשני ילדיו של רובינגר בטקס שהתקיים בכותל המערבי ב-21 במאי 2017. באביב 2017 התגלו במוזיאון גבעת התחמושת שש תמונות נוספות של המעמד, שצילם הצלם בועז בן ארי, ובהן נראות דמויות נוספות. בעקבות הגילוי נפגש בן ארי עם יפעת ועם כהן.
אושרי תיאר בראיון שנערך עמו את המעמד:
דוד רובינגר תיאר את נסיבות צילום התמונה:
על התמונה עצמה כתב רובינגר:
שימוש בתמונה.
רובינגר תיאר: "בהשפעת שיכרון החושים של הניצחון והגאווה הגדולה על צבא הגנה לישראל, גזרתי ברגע של נדיבות את תשליל התמונה והגשתי אותה לדובר צה"ל, בלא להרהר במשמעות מעשי. הוא לא בזבז זמן והעביר את התשליל ללשכת העיתונות הממשלתית, וזו הדפיסה את התמונה והפיצה אותה לכל דורש במחיר דולר לתמונה."
התצלום פורסם לראשונה בעיתון "הניו יורק טיימס" ב-11 ביוני 1967. בישראל הוא פורסם לראשונה בשער מוסף "הארץ" מ-16 ביוני, וכעבור ארבעה ימים הופיע בשער השבועון "דבר לילדים".
השימוש העיקרי בתמונה היה באלבומי ניצחון, בכתבות ואף בעטיפת רומן שעסקו במלחמת ששת הימים.
בגלל הסנטימנטליות הרבה שמביעה התמונה השתמשו בה למטרות נוספות, למורת רוחו של רובינגר:
רובינגר, שכינה את התצלום "הסמל המסחרי שלי", בחר בתצלום זה לעטיפת ספרו Israel Through My Lens: Sixty Years As a Photojournalist ולעטיפת המהדורה העברית, ישראל מבעד לעדשה: 60 שנה כצלם עיתונות (הוצאת כתר, 2008).
תצלומי ניצחון נוספים.
את הניצחון הגורף של צה"ל במלחמת ששת הימים ליוו תצלומי ניצחון נוספים, שזכו אף הם לפרסום רב:
רוביק רוזנטל, בספרו "האם השכול מת?", טוען כי שתי התמונות הבולטות במלחמה הן "הרוחנית" - הצנחן הבוכה מול הכותל, ו"הצבאית-לאומית" - תצלום החייל המניף תת-מקלע כשהוא טובל במימי תעלת סואץ.
תומס מלתוס
תומס ביצ'ם
תומס בורגנטל
הפועל תל אביב (כדורגל)
הפועל תל אביב הוא מועדון כדורגל ישראלי מהעיר תל אביב, המשתייך לתנועת הפועל ומשחק בליגת העל. המועדון הוקם בשנת 1923, עם הקמת אגודת הפועל תל אביב, והוא נמנה עם המועדונים הוותיקים ביותר בישראל, והמייסדים של הליגה הבכירה בארץ ישראל כשהשתתף בעונת הבכורה (1931/1932). צבעי המועדון הם אדום ולבן, ומגרשה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון בלומפילד הממוקם ביפו.
הפועל תל אביב משחקת בליגה הבכירה בישראל מאז היווסדה, ופעמיים ירדה (למשך עונה אחת) לליגת המשנה - בתום עונת ובתום עונת . המועדון נחשב לאחד המועדונים המועטרים ביותר בישראל כאשר במהלך שנות קיומו זכה בשלוש עשרה אליפויות (מתוכן שמונה לאחר קום המדינה) ובשישה עשר גביעי מדינה (מתוכם עשרה לאחר קום המדינה) והיא הקבוצה הישראלית היחידה שזכתה שלוש פעמים ברציפות בגביע המדינה, פעם אחת לפני קום המדינה (1937–1939) ופעם אחת לאחר מכן (2010–2012). ארבע פעמים זכתה הקבוצה בדאבל (1934, 1938, 2000, 2010). כמו כן, למועדון זכייה יחידה בגביע הטוטו (2002).