אולם, במקום אנשי החילוץ מגיעים אנשים אחרים לגמרי, עטויי שחורים ובעלי סמל צלב קרס מעוות. הם מחסלים את יחידת החילוץ שמגיעה ומרסקים את מסוק החילוץ - מה שנותן את האות לסטודנטים להימלט על נפשם כל עוד רוחם בם. אולם עטויי השחורים לוכדים את כולם והם מובלים אל שר המשאבים המינרליים, אלכסנדר וולקוב, שהיה סנאטור במועצת הפדרציה הרוסית.
בשיחה עם גיבורת הסרט, מרינה לאונובה, הוא מתוודה כי הוא בן 2,500 שנים וכי הוא מחפש אחר המגן הזה כבר שנים רבות, מגן ובו כלואה נשמת אביו, שנהרג על ידי מכשפות האגם, בשל פשעיו הרבים. תוך איום על חיי חבריה לכיתה, וולקוב שולח אותה אל מכשפות האגם כדי לדעת מהו הלחש שישחרר את נשמת אביו מן המגן. המכשפות מספרות כי בינן לאנשי השחורים מתנהלת מלחמה עתיקה על הארץ. בעבר, נפל מטאוריט על כדור הארץ ובו רוח אפלה, רבת עוצמה עד מאוד, שהפכה למסוכנת מאוד עבור בני האדם.
אביו של וולקוב היה מכשף שניסה להיאבק ברוח ונכשל, הרוח נכנסה בתוכו ומכשפת האגם נאלצה להיאבק בו ולבסוף כלאה נשמתו במגן. על מנת לדעת את הלחש, על מרינה לעבור טקס הכתרה אצל מכשפת האגם, מאחר שעליה להיות למכשפת האגם. היא עוברת את הטקס אך מסרבת לקבל עליה את גורלה.
הזמן חוזר לאחור, כאילו דבר ממה שקרה לא אירע. הסטודנטים שבים לאוניברסיטה ומרינה מרצה בפניהם אודות אגדות הלאפים. בשלב זה, הפרופסור מביע את תודתו למי שהעניק חסות למשלחת, הלא הוא אותו שר, אלכסנדר וולקוב. סצנה אחרונה: הבניין הראשי של אוניברסיטת מוסקבה מתפרק והופך למגדל כהה מאיים.
אליפות אסיה בפורמולה-רנו
אליפות אסיה בפורמולה רנו היא סדרה של מרוצי מכוניות מסוג פורמולה בעל מנוע של חברת רנו עם קיבולת 2 ליטר המתקיימת באסיה.
האליפות היא אחת מני רבות אשר מהוות חלק מ"תוכנית פיתוח נהגים של רנו" המתרחשות באזורים שונים בעולם בהן מתחרים במכוניות מרוץ מסוג פורמולה רנו בעלי נפחי מנוע 1.6 ליטר, 2 ליטר ו-3.5 ליטר.
התחרות מתקיימת מאז שנת 2002 במסלולים הממוקמים בסין ובמלזיה. שלדת המכוניות המשתתפות היא של יצרנית השלדות האיטלקית Tatuus. האליפות מחולקת ל-7 אירועים כאשר בכל אירוע מתקיימים שני מרוצים בני 10 הקפות כל אחד.
חלוקת נקודות על פי מיקום בסוף כל מרוץ:
הישראלי אלון דאי הוא המנצח של אליפות זו לשנת 2009.
המלך ג'ון
ניר מן
ניר מן (נולד ב-5 בפברואר 1955) הוא היסטוריון ישראלי, עמית מחקר מטעם קרנות אורי אילן וד"ר שושנה שקופ-פרנקל באוניברסיטת בר-אילן.
קורות חיים.
ד"ר ניר נולד וגדל בקיבוץ בית השיטה. מן הוא בנם של גינה שמאראגד-מן, קצינת מודיעין בחטיבת הפלמ"ח הראל, ושל לוי מן, מראשוני המפקדים בחטיבת גולני במלחמת העצמאות. הוא בוגר בית הספר המקומי בקיבוץ בית-השיטה. מן כתב וערך ספרים בנושאים שונים בהיסטוריה של היישוב היהודי בארץ ישראל במאה ה-20, ומחקריו פורסמו במחלקת ההיסטוריה בצה"ל ובכתבי עת היסטוריים. מאמרים וביקורות על ספרים פרי עטו מופיעים בעיתונים "הקיבוץ", "הארץ" ו"מקור ראשון".
בשנת 1998 הציע לאקדמיה ללשון העברית את המילה "מִרְשֶׁתֶת" עבור המונח "רשת האינטרנט", והצעתו התקבלה.
ד"ר ניר מן חבר בצוות ההיגוי האקדמי של "המרכז לחקר כוח המגן מייסודו של ישראל גלילי", ועורך כתב העת של המרכז, "עלי זית וחרב".
בשנים 2003–2018 היה חבר בוועד המנהל של העמותה להענקת הפרס לספרות צבאית על-שם האלוף יצחק שדה.
בשנת 2011 הוא נבחר ליועץ ההיסטורי בצוות הקמת מרכז המבקרים "שׂרונה – הקריה" בתל אביב. ב-2013 מונה ליועץ ההיסטורי בצוות ההקמה של מוזיאון הכנסת בבית פרומין בירושלים, וב-2014 נבחר לאוצֵר התערוכה "מסע הכנסת לירושלים" במשכן הכנסת בירושלים.
בשנת 2008 התמנה לעמית מחקר מטעם קרנות אורי אילן וד"ר שושנה שקופ-פרנקל באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 2018 התמנה לעמית מחקר במכון לחקר השואה ע"ש ארנולד וליאונה פינקלר באוניברסיטת בר-אילן.
ג'ימה
ג'ימה (באמהרית: ጂማ) היא העיר הגדולה ביותר בדרום מערב אתיופיה, הממוקמת במחוז ג'ימה המשתייך כיום למדינת אורומיה. ג'ימה שימשה כבירת ממלכת ג'ימה ולאחר מכן כבירת מחוז קאפה.
היסטוריה.
עד סוף המאה ה-19 שכנה העיר בפרברים הצפוניים של ג'ירן, בירתה של ממלכה גדולה של בני אורומו, שנקראה במקור 'הירמתה'. מיקומה של העיר במאה ה-19, על נתיב השיירות הנע בין שאווה וממלכת קאפה, וכ-9 קילומטרים מארמונו של מלך ג'ימה, הוא שהקנה לה את חשיבותה. לפי דונלד לוין, העיר משכה אליה מן המחוזות השכנים אלפי אנשים, בני קבוצות שונות.
העיר השוכנת כיום לחוף נהר אווטו, פותחה ב-1930, על ידי קולוניאליסטים איטלקים. באותה תקופה, כחלק ממאמציהם להחליש את הכנסייה האתיופית, ביקשו האיטלקים להפוך את ג'ימה למרכז חשוב ללימוד האסלאם ויסדו בה אקדמיה ללימודי פיקה.
לפי הרברט ס. לואיס, בתחילת שנות השישים ג'ימה הייתה "השוק הגדול ביותר בדרום-מערב אתיופיה, שמשך, ביום טוב של העונה היבשה, עד לכשלושים אלף איש."
בשנות השבעים, ג'ימה הייתה זירה להתרחשויות אלימות שהחלו באפריל 1975, על רקע המאבק בין סטודנטים קיצונים שנשלחו לארגן את הכפריים המקומיים, שאמורים היו ליהנות מרפורמת המקרקעין, לבין המשטרה המקומית שצידדה בבעלי האדמות. הסטודנטים ופלחים שהצטרפו אליהם אסרו בעלי אדמות קטנים מן האזור, פלחים עשירים ושוטרים מקומיים. צעד זה הוביל להסלמת העימות וגרמה לדרג לשלוח יחידות מיוחדות לג'ימה על מנת שיסייעו למשטרה המקומית. האירועים הסתיימו במותם של 24 סטודנטים, במאסרם של אחרים ובסגירת מחנות הסטודנטים.
זמן רב לפני מלחמת האזרחים האתיופית של מאי 1991, העיר ג'ימה נכבשה על ידי האיחדג, החזית הדמוקרטית המהפכנית העממית של אתיופיה.
ב-13 בדצמבר 2006, ממשלת אתיופיה הכריזה על קבלת הלוואה של 98 מיליון דולר מהבנק לפיתוח אפריקה לשם סלילת כביש מהיר בין ג'ימה והעיירה מיזן טפרי לדרום-מערב אתיופיה. ההלוואה אמורה הייתה לכסות 64% מן העלות המשוערת של הפרויקט.
דמוגרפיה.
מפקד אוכלוסין שנערך ב-2007 על ידי הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה הראה כי אוכלוסיית האזור עומדת על 120,960 נפש, מהם 60,824 גברים ו-60,136 נשים. עם שטח של 50.2 קמ"ר, צפיפות האוכלוסין עומדת על 2,394.30 נפש לקמ"ר, כולם עירוניים. 32,191 בתי אב נספרו באזור, המצביעים על ממוצע של 3.76 נפש לבית.
אתרים.
כמה מבנים שרדו מתקופת ממלכת ג'ימה, בהם ארמון המלך אבא ג'יפר. בעיר קיימים מוזיאון, אוניברסיטה, מספר שווקים ושדה תעופה. בנוסף, בעיר נמצא 'מרכז ג'ימה למחקר', שנוסד בשנת 1968, ואשר מתמקד בחקלאות ומשמש גם כמרכז הלאומי להשבחת תנובת וזני הקפה במדינה.
קישורים חיצוניים.
דורון שפר (אמן)
דורון שפר (נולד ב-17 בפברואר 1975) הוא מוזיקאי יוצר וזמר ישראלי.
ביוגרפיה.
שפר נולד וגדל בתל אביב. תחילה למד בבית החינוך ע"ש א"ד גורדון ומכיתה ה' בבית הספר לאמנויות תל אביב. הוא השתתף בהצגות הילדים "שלגיה ושבעת הגמדים", "נילס הולגרסון", "שמלת השבת של חנה'לה" ו"הקטקטים" בתיאטרון של ז'אק יעקב. הוא גם לקח חלק בהנחיית הגרסה הטלוויזיונית של פסטיגל 1984 לצדו של יגאל בשן. מלבד זאת, הופיע בקולנוע ובטלוויזיה, בין היתר, בסדרת פרסומות למרכז הבנייה הישראלי בבימויו של יגאל שילון, בפינת הזהירות בדרכים בתוכנית "זהו זה!" לצידם של ציפי שביט ומאיר סוויסה, באלבום "סיפורים לפני השינה" עם טליה שפירא, בסרט "קומפוט נעליים" של יהודה ברקן, בפרק "מלך הרולטה" בקומדיית המצבים המסעדה הגדולה, במיני-סדרת טלוויזיה אמריקאית בשם "ירוק עד" ועוד.
ב-1985 עלתה בתיאטרון הבימה ההצגה "המלך מתיא הראשון", על פי ספרו של יאנוש קורצ'אק, בעיבודה של דבורה עומר ובבימויו של אורי פסטר. שפר כיכב במשך כשלוש שנים לצדו של שייקה אופיר, אשר הוחלף לאחר פטירתו בדב גליקמן. תקציר ההצגה יצא גם כספר-קלטת, בהשתתפות השחקנים המקוריים.
ב-1988 הנחה לצדו של יהונתן גפן את "הפסטיבל לשירי משוררים" בהשתתפות מיטב אמני ישראל דאז. מעט אחר כך פרש מהמשחק.
שפר למד בתיכון תלמה ילין במגמת מוזיקה ג'אז (כמתופף) ושם החל לעסוק בהלחנה לתיאטרון וקולנוע, לטקסטים של חנוך לוין, יהונתן גפן, של סילברסטיין ורחל המשוררת.
את שירותו בצה"ל, בין השנים 1996-1993, עשה בלהקות הצבאיות כזמר-קלידן וכמעבד מוזיקלי.
קריירה מוזיקלית ואמנותית.
לאחר שחרורו מהצבא, עבד כמורה לפיתוח קול, בהנחייתה של מורתו אילת יונגר-הופמן. זמן מה הופיע כחלק מהצוות של הדומינו גרוס בערבי "פגע וברח" בצוותא תל אביב. בתקופה זו אף עבד כמנהל הצגה בהפקת "סיפור הפרברים" של תיאטרון הבימה (בשיתוף תיאטרון חיפה) בכיכובם של אקי אבני, מיטל טרבלסי, נועה תשבי ואדם.
ב-1997 יצא לרדיו הסינגל הראשון של שפר, "לא שאלה של השקפה". בשנה זו גם הלחין פסקול לסרט הגמר של הבמאית קרן יחזקאלי באוניברסיטת ת"א "ליל פרידה", על-פי תסריט של חנוך לוין, בהשתתפות משה איבגי, רונית אלקבץ ודביר בנדק, עסק גם בדיבוב באולפנו של ניקו בר. בשנה זו גם יצר וביצע עם אורי קליאן את הצגת הילדים "חברים לצלילים".
ב-1998 נרשם שפר ללימודי תואר ראשון ותעודת הוראה באוניברסיטת תל אביב. בזמן לימודיו לימד דרמה ופיתוח קול בבית הספר הפתוח הדמוקרטי ביפו ובבית הספר לאמנויות. הוא למד גם עריכת פסקול ועבד במקצוע זה באולפנו הביתי, בין השאר עבור הבמאית והמשוררת נטעלי בראון.
ב-2001 כתב עם שיר אבירם את ספר הילדים "מה עושים כשחבר נעלם", אשר אויר על ידי דני קרמן ויצא לאור ב-2008 בהוצאת רימונים.
ב-2002 ליווה שפר את קרן הדר במופע משיריה בפסטיבל הפסנתר בתל אביב, בו גם ביצע כמה משיריו.