בנובמבר 1995, לאחר רצח רבין, התמנה עמיטל לשר בלי תיק בממשלתו של שמעון פרס, מתוך מטרה לגשר על המתיחות שנוצרה בין דתיים לחילוניים. בדצמבר 1995, מונה לחבר בוועדת שרים לבחינת ההשלכות המשפטיות והאחרות של פסיקת בג"ץ בנושא הגיור; בינואר 1996 מונה על ידי הממשלה ליושב ראש ועדת היגוי עליונה ליחסי ישראל והתפוצות.
ב-1999 הצטרפה מימד לישראל אחת בראשות אהוד ברק; עמיטל היה שותף למהלך, אך בסופו של דבר פעילותו בתנועה פחתה עד שפסקה כליל. חתנו, הרב יהודה גלעד, היה חבר הכנסת מטעם מימד, עד שפרש בגלל המשך ההליכה עם מפלגת העבודה. בעיתונות התפרסם שגם הרב עמיטל התנגד להליכה משותפת זו. לקראת בחירות 2006, השתתף בכינוס בחירות של תנועת העבודה-מימ"ד לאחר הפסקה של כמה שנים בהן נמנע מעיסוק בנושאים פוליטיים ובמימד הודיעו כי הרב עמיטל עדיין חבר במפלגה.
שנותיו האחרונות.
כשהגיע לגיל 80 ביקש מהנהלת הישיבה להחליט, בטרם יעזוב את תפקיד ראש הישיבה, מי יהיו ראשי הישיבה הבאים. הוקמה ועדה שבחרה את הרב יעקב מדן והרב ברוך גיגי. הללו שימשו עמו יחדיו בשנתיים האחרונות לכהונתו. בסוף שנת תשס"ח פרש הרב עמיטל מראשות הישיבה, לאחר הידרדרות במצבו הבריאותי. לאחר פרישתו צורף הרב משה ליכטנשטיין, בנו של הרב אהרן ליכטנשטיין, כראש ישיבה רביעי. הרב עמיטל שימש גם כנשיא בית המדרש "תאיר".
הרב עמיטל נפטר בכ"ז בתמוז ה'תש"ע (9 ביולי 2010) ונטמן בהר המנוחות. עם מספידיו נמנו נשיא המדינה שמעון פרס, ראש הממשלה בנימין נתניהו ושר הביטחון אהוד ברק. בפברואר 2011 קראה עיריית ירושלים על שמו של הרב עמיטל בית ספר בשכונת חומת שמואל. בית הספר היסודי הממלכתי־דתי "כרמי יהודה" בגוש עציון נקרא גם כן על שמו. במלאת שנה לפטירתו הוציאה ישיבת הר עציון ספר לזכרו בשם "לעבדך באמת", שבו קובצו כ-60 מאמרים על דמותו ומשנתו של הרב עמיטל.
הגותו.
משל התינוק הבוכה.
יסוד בסיסי בהגותו הוא סיפור "התינוק הבוכה". לדבריו של הרב עמיטל סיפור זה הוא העיקרון המכונן של הישיבה:
העיקרון המובע בסיפור, על פי הרב עמיטל, הוא כי גם תלמידי ישיבות אשר מקדישים את כל עיתותיהם ללימוד תורה אינם רשאים להתעלם מצרכיו האנושיים של הזולת. לימוד תורה תוך כדי התעלמות מצרכי הזולת מצביע על פגם יסודי בלימוד עצמו.
אחריות אישית.
יסוד חשוב נוסף מתבטא בשם ספרו "והארץ נתן לבני אדם". הוא מדגיש את המוסר הטבעי של האדם שצריך להדריך אותו בחייו. צריך להתנהג לפי המוסר הטבעי של האדם, כאשר התורה לא באה להחליף אותו, אלא להוסיף עליו רמה התנהגותית גבוהה יותר.
במקרים של התנגשות, סבר הרב עמיטל שיש להדגיש שני דברים: א. התורה שבעל פה מעדנת את הבנתנו הראשונית ומסייגת את הדינים המופיעים בתורה. ב. יש הבדל בין יכולתו של אלוהים לשלנו: מתוך החשיבות שהוא מייחס למוסר הטבעי, הוא קובע כי ישנם איסורים בסיסיים, שדווקא כיוון שהם יסודיים, לא נכתבו בתורה אלא הם קודמים לה - כגון אכילת בשר אדם שאף שאינם איסורים מן התורה שבכתב, אולי אף יגברו על איסורים כאלו במצבים מסוימים.
הרב עמיטל ראה חשיבות גדולה בעמידה טבעית מול הקב"ה ועשיית המצוות מזווית אישית, אם כי תוך מחויבות למסגרת ההלכתית המקובלת על כל פרטיה. מתוך עמדה זו, הרב עמיטל מדגיש את הצורך ביכולת החלטה עצמאית של האדם, כדי שיגיע למסקנותיו בעצמו ולא מתוך כניעה לדעת אחרים. הוא הביע את גאוותו על כך שבבית המדרש שגידל יכולים התלמידים לחלוק גם על ראש הישיבה.
ארץ ישראל.
לאחר מלחמת יום הכיפורים פרסם ספר בשם "המעלות ממעמקים", ובו שיחות שהעביר בזמן המלחמה ולאחריה, אשר עסקו בהתמודדות עם משבר האמונה שהביאה עמה המלחמה. בספר זה ביטא הרב עמיטל עמדות שהיוו את יסוד התפיסה של גוש אמונים. בהמשך שינה את דעותיו, והתנגד לתפיסה המשיחית-גאולית של הרב צבי יהודה קוק ושל גוש אמונים, בטענה כי אין בכוחו של אדם לדעת מהן תוכניותיו של האל, אלא רק לקוות. שינוי זה הפתיע את ראשי גוש אמונים, אשר פנו אליו עם הקמת גוש אמונים בבקשה להיות הדמות הרבנית שמובילה את התנועה ונענו בשלילה חריפה.
הרב הדגיש כי פעמים רבות ישנה נטייה עיקשת להיצמד למדיניות והתנהגות פוגענית כלפי הזולת, כאשר הגיבוי למעשים נובע מן העובדה שהכל נעשה לשם שמיים. בכך שידר מסר כלפי עמדות קיצוניות בציבור הדתי לאומי.
הרב עמיטל סבר כי בסולם הערכים עם ישראל קודם לארץ ישראל, והתנגד למי שכינה אנשי "מחנה ארץ ישראל השלמה". לדעתו, גישתם עלולה לגרום מלחמות וכן גורמת חילול השם בכך שהיא מציגה את דרכם של הראי"ה ורבי יעקב משה חרל"פ כקיצונית.
ספריו.
ביבליוגרפיה של כתביו עד תשנ"ד התפרסמה בעלון שבות בוגרים ג', תשנ"ד, עמ' 103 - 110.
אוקינאווה (מחוז)
אוקינאווה (ביפנית: 沖縄県) הוא מחוז בדרום מערב יפן. המחוז כולל את האי אוקינאווה, אחד מן האיים הגדולים שבשרשרת איי ריוקיו. בירתו הייתה שורי עד תקופת מייג'י ומאז בירתו היא נהה, אשר ממוקמת בדרום המחוז.
היסטוריה.
העדות העתיקה ביותר לחיים אנושיים באיי ריוקיו התגלתה בנהה וביאאסה. מספר עצמות אדם נמצאו באזור מהתקופה הפלאוליתית, אך לא נמצאו ממצאים ארכאולוגיים אחרים מתקופה זאת. ההשפעה של תקופת ג'ומון על איי אוקינאווה ניכרת בבירור, ונראה כי מספר כדי חרס אשר נמצאו באוקינאווה דומים במיוחד לכדים אשר נמצאו בטאיוואן. האזכור הראשון למילה "ריוקיו" הופיע בספר סואי. "אוקינאווה" הייתה המילה היפנית אשר הגדירה את האיים, ונראתה לראשונה בביוגרפיה של ג'אינז'ן.
חברות חקלאיות החלו להתפתח באוקינאווה במאה ה-8 עד המאה ה-12. בעקבות המיקום של האיים בים סין המזרחי קרוב ליפן, סין, ודרום-מזרח אסיה, ממלכת ריוקיו הפכה לתחנת סחר משגשגת.
בנוסף, בתקופה זאת נבנו גוסוקו רבים, מבנה הדומה בתפקידו לטירה או מבצר. לממלכת ריוקיו היו קשרי מיסים עם האימפריה הסינית החל מהמאה ה-15. ב-1609, שבט שימאצו, אשר שלט באזור הנקרא כעת מחוז קגושימה, כבש את ממלכת ריוקיו במה שנודע כהפלישה לריוקיו. ממלכת ריוקיו נהייתה מחויבת ליצור קשרי מיסים עם סצומה ושוגונות טוקוגאווה, ולהחליש את קשריהם הקודמים עם האימפריה הסינית; הקשר הושאר, אף על פי שבגרסה פחות משמעותית שלו, מאחר שביטול מוחלט שלו היה יוצר סכסוך עם האימפריה הסינית. שבט סצומה צבר רווח רב ממסחר עם האימפריה הסינית, בתקופה בה המסחר עם זרים היה אסור על ידי שוגונות טוקוגאווה.
למרות שסצומה השאירו חותם על איי ריוקיו, ממלכת ריוקיו השיגה רמה גבוהה של עצמאות פוליטית למשך כמעט 200 שנים.
ארבע שנים לאחר רסטורציית מייג'י ב-1868, הממשלה היפנית ספחה באמצעות אמצעים צבאיים את הממלכה וקראה לה האן ריוקיו. האן ריוקיו הפך ל"'מחוז אוקינאווה" ביפן בשנת 1879, למרות ששאר ההאנים הפכו למחוזות בשנת 1872. בשנת 1912 אוקינאווה זכתה בזכות לבחור נציגים לדיאט היפני, למרות שזה האחרון הוקם ב-1890.
רבע מהאוכלוסייה של מחוז אוקינאווה נהרגו במהלך קרב אוקינאווה שהתרחש ב-1945, אשר לאחריו אוקינאווה נכפפה לשליטה של ארצות הברית למשך 27 שנים. במהלך השליטה של ארצות הברית, ארצות הברית הקימה מספר גדול של בסיסים צבאיים על איי ריוקיו. במהלך המלחמה הקוריאנית מטוסים הפציצו גם את אוקינאווה.
בשנת 1972 ממשלת ארצות הברית החזירה את אוקינאווה לשליטה של יפן. תחת הסכם משותף בין ארצות הברית ויפן, צבא ארצות הברית השאיר נוכחות צבאית גדולה באזור. החל משנת 1960, הוסכם בין ארצות הברית ליפן כי יורשה לארצות הברית לאחסן נשק גרעיני, וישנה סברה כי ישנו נשק גרעיני המאוחסן באוקינאווה.
דיווחים על פשעים ותאונות המבוצעים בידי אנשי-שירות מארצות הברית הנמיכו את התמיכה בבסיסים הצבאיים של ארצות הברית. בעקבות אירועים אשר עוררו סערות תקשורתיות ברחבי יפן, גדלה התמיכה בתנועה לעצמאות ריוקיו אשר התפתחה לאחר 1945. האונס של ילדה בת 12 בידי איש שירות מארצות הברית עורר מחאה גדולה באוקינאווה בשנת 1995. למרות האמור לעיל, לאנשי-שירות מארצות הברית ביפן יש אחוז פשיעה נמוך ביותר, פחות משל האוכלוסייה הרגילה באוקינאווה. התפישה באוקינאווה לגבי הבסיסים של צבא ארצות הברית מסובכת, וחלק מההתנגדות לבסיסים מופנית לממשלה אשר בטוקיו, אשר מואשמת בידי המתנגדים לבסיסים בהתעלמות מהצרכים והרצונות של תושביה באוקינאווה. אוקינאווה היא המחוז העני ביותר ביפן, ויש המקשרים עובדה זאת לבסיסים הצבאיים הרבים של ארצות הברית בשטחה.
גאוגרפיה.
גאולוגיה.
האיים באוקינאווה מורכבים בעיקר מאלמוגים, מי הגשם העוברים דרך האלמוגים העניקו לאיים מערות רבות. ברוב האיים האבנים הם אבני גיר. ב-31 במרץ 2008, 19% מכלל השטח במחוז היו פארקים לאומיים.
צמחייה ובעלי חיים.
איריאומוטה-ג'ימה הוא אזור המחיה של אחד זני החתולים הנדירים ביותר, חתול איריאומוטה. האיים הם מקום מחיה של לפחות מין אנדמי אחד של צפע. שוניות האלמוגים אשר מסביב לאיים מספקות מקום מחיה לחיים ימיים שופעים. צבי הים חוזרים מדי שנה לאי הדרומי ביותר באוקינאווה להטיל את ביציהם. בחודשים החמים של השנה נהוג להיזהר מכניסה למים מחשש ממדוזות רעילות. אוקינאווה מספקת כמויות גדולות של קני סוכר, אננסים, פפאיות ופירות טרופיים אחרים.
איים משמעותיים.
האיים המרכיבים את המחוז הם שני השליש הדרומיים של איי ריוקיו (ריוקיו-שוטו 琉球諸島). האיים המאוכלסים באוקינאווה לרוב מחולקים לשלוש קבוצות איים:
ערים.
במחוז אוקינאווה ישנן 11 ערים. השמות האוקינאווים לאחר המקף:
שפה ותרבות.