מריו צ'יפוליני אחראי אולי, יותר מכל רוכב אחר, על התפתחות צורת הרכיבה הדורשת את תכנון והרכבת הקבוצה כולה סביב ספרינטר בעל תכונות ייחודיות. ניצחונותיו הרבים ודרישתו ממנהלי הקבוצות בהן רכב, לתכנן את כל הקבוצה סביבו, הביאו להתפתחות התופעה של ה"רכבת". ה"רכבת" הוא כינוי לקבוצה אחת העובדת בתיאום מלא בראש דבוקת הרוכבים ורוכבת במהירות גבוהה מאוד, במטרה למנוע מרוכבים אחרים אפשרות בריחה ובמטרה להביא את הרוכב הספרינטר של אותה קבוצה, אל המיאוץ לקו הסיום, במצב אופטימלי.
אמנם "רכבות" דומות הופיעו גם לפני צ'יפוליני במרוצי האופניים, אך הן דאגו רק לנטרל את הבריחות עד כק"מ אחד לפני הסיום ומשם היה הספרינטר צריך להסתדר בכוחות עצמו. בקבוצות של צ'יפוליני גם הק"מ האחרון היה מתוכנן בקפדנות והתיאום בין הרוכבים היה חייב להיות מושלם על מנת שצ'יפוליני יצא אל 200–300 המטרים האחרונים במרוץ בעיתוי האופטימלי ובמלוא כוחו. כאשר כל התנאים הללו התקיימו, לא היו לו מתחרים והוא ניצח בקלות.
בזכות ניצחונותיו הרבים של צ'יפוליני זכו לפרסום (אם כי ברמה נמוכה בהרבה) גם הרוכבים שהיו מובילים אותו אל המיאוץ. במיוחד זכו לכך הרוכבים אשר תפקדו כמושך האחרון לפני היציאה למיאוץ. תפקיד זה דורש יכולת האצה כשל טובי הספרינטרים ובנוסף, דורש יכולת התמצאות ותאום מושלם עם הספרינטר הכוכב. בין הרוכבים שהובילו את צ'יפוליני לקו הסיום התפרסמו במיוחד: פביו בלדאטו, ג'אן-מטאו פאניני וג'ובאני לומברדי.
טפח
טפח היא יחידת מידה קדומה למדידת אורך, אשר אורכה כרוחב ארבע אצבעות של אדם ומשמשת לקביעת מדידה במצוות שונות כמו גודל סוכה, שטח של רשות היחיד ועוד.
כיום ישנה מחלוקת בהלכה מהו אורך הטפח :
ממצאים ארכאולוגיים מתקופת ממלכת יהודה תומכים בסברה כי אורך הטפח עמד על כ-8.85±0.6 ס"מ. מידה זו תואמת את הרוחב הממוצע של ארבע אצבעותיהם של חיילים זכרים בצבא ארצות הברית במאה העשרים – כ-8.67±0.5 ס"מ. החוקרים בחנו מאות כדים ממספר אתרים מתקופת ממלכת יהודה (לרבות חורבת קייאפה, עיר דוד, גבעת התיתורה, תל מגידו, תל לכיש ועוד) ומצאו כי הקוטר הפנימי הממוצע של פתח הכדים בכל אתר תואם מידת טפח זו, בעוד שנמצאה שונות רבה בשאר מידות הכדים שנבדקו (נפח, קוטר וגובה הכדים). בניגוד לכך, במדגם של כדים מן התקופה הרומית בארץ ישראל שאותרו באזור שועפאט, הקוטר הפנימי הממוצע של פתח הכדים היה קטן יותר – כ-7.87±0.8 ס"מ – בדומה לרוחב הממוצע של ארבע אצבעותיהן של חיילות בצבא ארצות הברית במאה העשרים – כ-7.82±0.4 ס"מ.
בספרות בעקבות התלמוד משתמשים במידה זו כמטפורה, "מגלה טפח ומכסה טפחיים" הוא ביטוי שפירושו שגם כאשר אדם מגלה משהו הוא מסתיר יותר מכך.
ישיבת מקור חיים
ישיבת מקור חיים (השם הרשמי: מוסדות מקור חיים) היא ישיבה תיכונית השוכנת בקיבוץ כפר עציון. בראשות הישיבה עומדים הרב דוב זינגר והרב דוד רבינוביץ'. הישיבה היא חלק ממוסדות שפע-מקור חיים שייסד הרב עדין אבן ישראל, ולומדים בה כ-300 תלמידים. הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ) שימש כנשיא הישיבה מהקמתה ועד לפטירתו בשנת תש"ף. היא מתייחדת באופייה החסידי-ארצישראלי, שיש המשווים אותו לנאו-חסידות.
תולדות הישיבה.
הישיבה נוסדה בשנת ה'תשמ"ה (1985) על ידי הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ) והרב דוב זינגר בשכונת מקור חיים בירושלים, לצד הישיבה הגבוהה שנוסדה שנתיים לפניה ונקראה אף היא "מקור חיים". ישיבה גבוהה זו התקיימה בסך הכל למשך חמש שנים,מתוכן ארבע שנים בהן הרב שג"ר שימש כר"מ הבכיר בישיבה, ולאחריהן עזב - בסוף קיץ שנת ה'תשמ"ח. כעבור שנה בלעדיו נסגרה הישיבה -בסוף קיץ ה'תשמ"ט. הישיבה התיכונית שכנה שם במשך 13 שנה ובאלול שנת ה'תשנ"ז (1997) עברה לכפר עציון, שם היא נמצאת עד היום, בעיקר בקרוואנים. הישיבה נחשבת למבוקשת בקרב המגזר הדתי לאומי.
מאפייני הישיבה.
בישיבה קיים דגש על לימודי קודש וגמרא בפרט, ומתקיימים סדרי לימוד בבוקר, בצהריים ובערב. סדר הבוקר נמשך כשלש וחצי שעות. בסדר הצהריים לומד כל תלמיד בבית המדרש כל נושא תורני שיבחר - בחבורה, בחברותא או לבד - במשך 40 דקות. בסדר הערב נלמדת הגמרא בבקיאות בחברותות משותפות במשך שעה (עמוד/דף גמרא ליום).
בסדרים (בוקר וערב) מתקיימת תוכנית "אשכולות" לתלמידים מצטיינים, שבה הם לומדים יותר משאר התלמידים.
המגמות בישיבה הן פיזיקה, ביולוגיה, ספרות, ארץ, מחשבים, היסטוריה, תנ"ך ובית מדרש, מגמה בה לומדים גמרא.
תלמידי הישיבה מוציאים עלון חודשי הנקרא "יוצמ"ח". בשנת 2016 החל לצאת לאור כתב עת שמיועד להיות במה לחידושי תורה של תלמידי הישיבה, בשם "רסיסים".
מדי שנה, לקראת חנוכה, מתקיים מבחן כלל-ישיבתי בבקיאות ובעיון בתלמוד וחידון שבו מתחרות השכבות זו כנגד זו. האירוע מכונה "101" בשל מספר השאלות במבחן בכתב. אירועים דומים אומצו בישיבות תיכוניות אחרות.
אחת למספר שנים נפתחת בישיבה כיתה מקדמת. בשנת 2015 הוקם מסלול "שורשים בהר" שתלמידיו משלבים בלימודיהם גם חקלאות באזור, אך זה נסגר לאחר שנתיים של פעילות. בישיבה קיים פרויקט הדומה לחילופי תלמידים, במסגרתו מגיעות לישיבה קבוצה של תלמידי תיכון ציוניים-דתיים מארצות זרות, המשתלבים בחיי הישיבה ובלימוד למשך כחודשיים. לאחר מכן נוסעים מספר תלמידים מהישיבה לבתי הספר הזרים מהם מגיעים התלמידים למשך כחודש וחצי ופועלים שם לחיזוק הזהות הציונית-דתית ורוח החיות בעבודת ה'.
לישיבה מאפיינים חסידיים והיא מקיימת התוועדויות בי"ח באלול, בי"ט בכסלו (שניהם תאריכים הנחוגים בחסידות חב"ד), בי"ז בשבט (היום שבו אירע ניסיון פיגוע בישיבה), ובמועדים נוספים.
כמו כן מושם בישיבה דגש על עבודה פנימית ועל אמון הדדי בין הסגל לתלמידים. בהקשר זה הומצא המושג "בלי"צ" (בלי ציניות) - מפגש שבו מתקיים שיח כנה ונטול ציניות.
המאפיינים החסידיים בכלל, והחיבור לתורת רבי נחמן מברסלב בפרט, גרמו לכך שהצגות סוף השנה, במעמד סיום הלימודים בישיבה של תלמידי י"ב, מתבססות לרוב על סיפורים מהספר סיפורי מעשיות משנים קדמוניות.
בשנת תש"פ זכה תלמיד הישיבה משה גלידאי במקום השני בחידון התנ"ך העולמי.
אירועי טרור.
ב-24 בינואר 2008 (י"ח בשבט התשס"ח) פרצו שני מחבלי חמאס מבית אומר לקיבוץ כפר עציון. הם נכנסו לספריית הישיבה, שם נערכה ישיבת מדריכים, ואיימו עליהם עם אקדח צעצוע וסכינים. המחבלים פצעו שניים מהמדריכים אך בסופו של מאבק נורו למוות על ידי מדריך אחר.
ב-12 ביוני 2014 (ט"ו בסיון התשע"ד) נחטפו ונרצחו שניים מתלמידי הישיבה (גיל-עד שער ונפתלי פרנקל), בעת שעלו לטרמפ בצומת אלון שבות, יחד עם תלמיד בישיבה הגבוהה שבי חברון (אייל יפרח).
מפעלות הישיבה.
• ספרים שונים - תלמידי הישיבה הוציאו לאור במשך השנים ספרים שונים ובהם שיעורים ושיחות של רבני הישיבה: "ביכורים" ו"יצא סוד" של הרב עדין שטיינזלץ, וחוברות שיעורים של הרב דוב.
• תלמידי מחזור יא של הישיבה הקימו את ישיבת תקוע לאחר שסיימו את שהותם בישיבה.
• "מבצעים" - תלמידי הישיבה היו יוצאים במשך שנים ל"מבצעים" שונים בימי שישי: לקרוא קריאת שמע עם יהודים (בהנחיית הרב עדין), לחלק טופי לאנשים ברחוב כדי לשמח אותם, לקרוא תהילים עם אנשים ברחוב בעיתות צרה.
• תלמידים מהישיבה הוציאו בשנת תשע"ו דיסק ובו ניגונים ששרים בישיבה. הדיסק נקרא "תא שמע".
• לקראת שנת תשפ"ג, שני ר"מים לשעבר בישיבה, מקימים שתי ישיבות תיכוניות בסגנון הישיבה - הרב מרדכי הכהן מקים את ישיבת "רשפי לב" במסגרת ישיבת הדרום, והרב בניה קניאל מקים את ישיבת "שפע צפון" כשלוחה של ישיבת שפע מקור חיים.
דגל יוקון
דגל טריטוריית יוקון שבקנדה הוא טריקולור בצבעים ירוק, לבן וכחול, אשר במרכזו מופיע סמל יוקון מעל זר של ערברבה צרת-עלים (fireweed), הפרח הרשמי של הטריטוריה. הוא נבחר בתחרות עיצוב אשר נערכה ברחבי הטריטוריה בשנת 1967, באותו העשור בו עוצבו דגל קנדה ו נוספים.
היסטוריה.
דגל יוקון אומץ ב-1 במרץ 1968 לאחר תחרות עיצוב אשר נערכה ברחבי הטריטוריה ב-1967 כחלק מחגיגות המאה של קנדה. התחרות אורגנה על ידי ענף וייטהורס של הלגיון המלכותי הקנדי ולזוכה הובטח פרס של 100 דולר קנדי. לוועדה הוגשו 137 הצעות כאשר ההצעה הזוכה הוגשה על ידי בוגר הקולג' של יוקון לין למברט, אשר הגיש עשר הצעות שונות שמיתוכן אחת עלתה לשלישית הזוכים אשר הוגשה לבחירת הוועדה. גרסת אב טיפוס נשלחה לאוטווה על מנת לקבל עיצוב הרלדי מקובל והדגל הוחזר לווייטהורס עם תיקונים קלים. הדגל נקבע כדגל הטריטוריה על ידי חוק דגל ב-1 בדצמבר 1967.
עיצוב.
סמליות.
הדגל מחולק לשלושה שדות צבועים.
במרכז השדה הלבן מופיע שלט האצולה של יוקון מעל זר של ערברבה צרת-עלים, הפרח הלאומי של הטריטוריה. בציצה מופיע כלב המזחלות אלסקן מלמוט, חית עבודה טיפוסית לטריטוריה, על גבעונת של שלג. המגן של הסמל מכיל בחלקו העליון את צלב ג'ורג' הקדוש האנגלי עליו דיסקה עם תבנית ואיר (פרווה הרלדית). במרכז המגן יורדים שני קווים גליים לבנים המסמלים את נהרות הטריטוריה על רקע כחול ושני משולשים אדומים המיצגים את הרי הטריטוריה ועיגולי זהב כסמל למחצבי הטריטוריה.
עיצוב.
יחס האורך/רוחב של דגל יוקון הוא 1:2 כאשר (בדומה לדגל קנדה) ורוחבו של הפס הלבן המרכזי הוא אחד וחצי מרוכבם של שני הפסים הצבעוניים הצדדיים (1 - 1.5 - 1).
על פי מושגי הדגלים הדגל הוא טריקולור, דגל המורכב משלושה צבעים. אך הדגל אינו טריקולור אמיתי וזאת כיוון שהוא מוטען בסמל יוקון במרכזו, בעוד שטריקולור אמיתי חלק מכל סמל.
דגל ססקצ'ואן