משחקי דרום האוקיינוס השקט של שנת 2007 שימשו גם כסיבוב המוקדמות הראשון. ההגרלה נערכה ב-12 ביוני 2007 בעיר אוקלנד שבניו זילנד. לא הייתה חברה בפיפ"א במועד עריכת ההגרלה, כך שהיא לא הייתה יכולה להעפיל למונדיאל אילו העפילה לשלב גביע אוקיאניה לאומות. , שנרשמה למוקדמות מונדיאל 2010 והודיעה על כוונתה להירשם למשחקי דרום האוקיינוס השקט, הייתה מעורבת במחלוקת עם רשויות הספורט שלה ולא נרשמה בזמן למשחקים. משמעות הדבר הייתה גם שהיא לא נרשמה בזמן למוקדמות המונדיאל. במהלך המשחקים חולקו 10 הנבחרות ל-2 בתים בני 5 נבחרות כל אחד. הנבחרות שיחקו אחת נגד השנייה פעם אחת, ושתי הנבחרות הראשונות בכל בית העפילו לסיבוב השני. גביע אוקיאניה לאומות 2008 שימש כסיבוב המוקדמות השני והאחרון, והנבחרת שזכתה בו העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי מול נציגת אסיה ולגביע הקונפדרציות 2009. משחקי הגביע התנהלו בשיטת בית-חוץ.
סיבוב ראשון (משחקי דרום האוקיינוס השקט).
בית 1.
פיג'י וקלדוניה החדשה העפילו לפלייאוף.
בית 2.
ונואטו ואיי שלמה העפילו לפלייאוף.
פלייאוף.
חצי גמר.
קלדוניה החדשה ופיג'י העפילו למשחק הגמר, ועל כן העפילו לסיבוב המוקדמות השני.
מקומות 3-4.
ונואטו העפילה לסיבוב המוקדמות השני.
סיבוב שני.
ניו זילנד העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי מול נציגת אסיה.
פלייאוף בין-יבשתי.
אסיה-אוקיאניה.
ניו זילנד העפילה.
צפון, מרכז אמריקה והקריביים-דרום אמריקה.
אורוגוואי העפילה.
מרדכי טמקין
מרדכי יהודה טֶמְקִין (1891 - 9 ביולי 1960) היה מורה, משורר ומתרגם ישראלי.
ביוגרפיה.
טמקין עלה לארץ ישראל משדליץ שבפולין בשנת 1907, במסגרת העלייה השנייה, ביחד עם אחיו ד"ר משה טמקין. בשנת 1909 נישא לשרה כרמית-טמקין (לבית ויינברג).
טמקין עבד בכרמי רחובות, אך העבודה הייתה למעלה מכפי כוחו, ובעצת רופאיו יצאו בני הזוג טמקין לברן שבשווייץ, שם נולד בכורם, אליהו טל. בשנת 1912 שבו לארץ ישראל והתיישבו באחוזת בית. במלחמת העולם הראשונה גורשו, עם יתר תושבי תל אביב, והשתקעו בטבריה, שם שימש טמקין מורה בבית הספר לבנות. ב-1921 עברה המשפחה, שכללה כבר שלושה ילדים, לירושלים, ונמנתה עם שש המשפחות הראשונות שהקימו את שכונת בית הכרם. טמקין עבד כמורה בבית הספר לבנות בעיר העתיקה. עקב קשיים כלכליים עברו לגור בשכירות בשכונת רחביה. בשנות הארבעים שימש מורה ומחנך בבית הספר "תחכמוני" של תנועת המזרחי בירושלים.
טמקין החל בכתיבת שירה שתארה את נוף הארץ, את אנשי העלייה השנייה, ואת תל אביב וירושלים, בדומה לבני דורו רחל המשוררת ויעקב פיכמן. כן היה בין הכותבים בירחון הספרותי "הדים" שיצא לאור בשנות ה-20. טמקין תיעד בשיריו גם את מאורעות התקופה ואת פרעות תרצ"ו-תרצ"ח. כן נודע בתרגומיו מיצירות מופת הכתובות בגרמנית, בהן "בית בודנברוק" לתומאס מאן, "פטר שלומיאל" לאדלברט פון שאמיסו ו"היינריך הירוק" לגוטפריד קלר.
מרדכי טמקין נפטר ב-9 ביולי 1960 ונטמן בבית הקברות כנרת.
בשנת 2013 הופיע מבחר מספרי שיריו - "פרחי בדידות לבנים" - הכולל גם שירים מן העיזבון.
קישורים חיצוניים.
משיריו:
השושלת השאוונית
השושלת השאוונית היא שושלת קיסרים ושליטים אמהרים ששלטו בשאווה (1682–1889) ויותר מאוחר באימפריה האתיופית מ-1889–1974 שושלת זו היא צאצאית של השושלת הסולומונית ומהווה ענף נפרד המכונה "הענף הצעיר" בניגוד לשושלת הגונדרית המכונה "הענף הבוגר".
סקירה.
מוצאה של השושלת הוא מהקיסר לבנה דנגל דרך בנו הנסיך יעקב אשר ברח לשאווה בזמן מלחמת אתיופיה-אדאל. נכדו של יעקב נאגסי קראסטוס הוא זה שייסד באופן רשמי את השושלת והכריז על עצמו כשליט שאווה ב-1682, בנו סבסטינוס ייצר תואר חדש שישמש את שליטי שאווה "מארידאזמץ'" יותר מאוחר נכדו סהלה סלאסי שינה את התואר ל"נגוס" (מלך) ולאחר מכן נכדו של זה, מנליק השני הוכתר לקיסר אתיופיה ב-1889 והשושלת מלכה לא רק על שאווה אלא על כל האימפריה האתיופית. אחריו אירע סכסוך עקוב מדם בעת שלטונו של ייאסו החמישי אשר היה הקיסר בפועל למרות שלא הומלך, ייאסו היה הקיסר האתיופי הראשון שהיה מוסלמי. ייאסו הודח ולאחריו הומלכה אישה ראשונה משושלת זו לקיסרית, זאודיתו. לאחר מות זאודיתו ירש אותה היילה סלאסי, סלאסי לא הצליח לשמור על השושלת בשלטון והודח במהפכה האתיופית ב-1974. למרות שהודחה השושלת המשיכה להתקיים בגולה והיורש העצר היה אספה וואסן אשר המליך את עצמו לקיסר בגולה ב-1989 ונפטר ב-1997 לאחריו בנו זרע סלאסי יירש אותו, זרע סלאסי כיום הוא יורש העצר והעומד בראש השושלת.
יוהאן יאקוב פרוברגר
יוהאן יאקוב פרוברגר (בגרמנית: Johann Jakob Froberger, הוטבל ב-19 במאי 1616, נפטר ב-7 במאי 1667) היה מלחין, וירטואוז בכלי מקלדת ונגן עוגב גרמני מתקופת הבארוק. הוא היה מן המפורסמים ביותר בין מלחיני תקופתו והשפיע למעשה על כל מלחין חשוב באירופה, בפיתוח סוגת הסוויטה לכלי מקלדת ובהיותו מראשי התורמים לחילופי מסורות מוזיקליות במסעותיו הרבים. הוא זכור גם ביצירותיו לצ'מבלו, המצטיינות בניב אישי ובסגולת תיאור ייחודית, הממקמת אותן בין הדוגמאות המוקדמות ביותר למוזיקה תוכניתית.
רק שניים מחיבוריו הרבים של פרוברגר יצאו לאור בתקופת חייו, אבל המוזיקה שלו זכתה לתפוצה רחבה ביותר בעותקים של כתבי יד והוא נמנה עם המספר הזעום מאוד של מלחיני המאה ה-17 שמעולם לא נשכחו כליל. את יצירותיו למדו וחקרו במאה ה-18 (אם כי אולי לא בהעמקה יתרה או באופן מקיף במיוחד, וודאי ללא השפעה על הסגנון הקלאסי העולה ובא) הנדל, באך ואפילו מוצרט ובטהובן.
תולדות חייו.
1616–1634: השנים הראשונות בשטוטגרט.
יוהאן יאקוב פרוברגר הוטבל בשטוטגרט ב-19 במאי 1616. תאריך הולדתו המדויק אינו ידוע. משפחתו באה מהאלה, שם התגורר סבו סימון ושם נולד אביו, בזיליוס. בזיליוס עבר בשנת 1599 לשטוטגרט והתקבל כטנור לקאפלה של החצר. בשנת 1621 התמנה בזיליוס לממונה על המוזיקה בחצר וארבעה מילדיו היו למוזיקאים; כולם מלבד יוהאן יאקוב שירתו בחצר וירטמברג בשטוטגרט. סביר להניח, שיוהאן יאקוב קיבל את ראשית חינוכו המוזיקלי מאביו.),
אף כי מלחמת שלושים השנים, שהחלה ב-1618, הקשתה ללא ספק על החיים בשטוטגרט, חיי המוזיקה בעיר היו עשירים ומגוונים, בהשפעת מוזיקאים מכל רחבי אירופה ופרוברגר הצעיר נחשף מן הסתם כבר בגיל רך למבחר מסורות מוזיקליות. עם זאת, מעט מאוד ידוע על ההכשרה שקיבל בפועל. אפשר שבין מוריו היה יוהאן אולריך שטייגלדר וייתכן, שפגש את סמואל שיידט כשזה ביקר בשטוטגרט ב-1627. קיימת אפשרות, שיוהאן יאקוב שר בקאפלה של החצר, אבל אין ראיה ישירה לכך; רשומות החצר מלמדות, שאחד מנגני הלאוטה האנגלים שעבד בחצר, אנדרו בורל, לימד נגינה בלאוטה את אחד מבניו של בזיליוס פרוברגר בשנים 1621-22; לא ידוע אם היה זה יוהאן יאקוב, אבל אם כן, יש בכך כדי להסביר את עניינו המאוחר יותר במוזיקה צרפתית ללאוטה.
ספריית המוזיקה של בזיליוס פרוברגר תרמה מן הסתם גם היא להשכלתו המוזיקלית של יוהאן יאקוב. היא הכילה יותר ממאה כרכי מוזיקה, ביניהם יצירות מאת ז'וסקן דה פרה, סמואל שיידט ומיכאל פרטוריוס, לצד קטעים משל יוהאן שטאדן, מייסד אסכולת נירנברג, וג'ובאני ולנטיני, קאפלמייסטר וינאי שהיה מפורסם בשנים ההן.
1634–1649: בין וינה לרומא.
לאחר פירוק תזמורת החצר בשטוטגרט בשנת 1634, בעקבות תבוסת הפרוטסטנטים בקרב נורדינגן עזב פרוברגר את שטוטגרט ויצא לווינה, שם התקבל כזמר במקהלת החצר הקיסרית. ב-1637, לאחר מותו של בזיליוס פרוברגר, מכרו יוהאן יאקוב ואחיו איזק את ספריית המוזיקה של אביהם לחצר של וירטמברג, ובאמצעות ארכיון החצר יצא שמעם של ספרי התווים שבאוסף ברבים. אותה שנה התמנה יוהאן יאקוב לנגן עוגב בחצר הווינאית, כעוזרו של וולפגנג אבנר. ביוני של אותה שנה יצא בעזרת מלגה שקיבל מן החצר לרומא, ללמוד שם אצל פרסקובלדי. הוא נשאר באיטליה שלוש שנים, וכמו מוזיקאים רבים שיצאו ללמוד שם, המיר כנראה את דתו לקתוליות. ב-1641 חזר לווינה ועבד שם כנגן עוגב ומוזיקה קאמרית עד סתיו 1645, אז יצא שוב לאיטליה. פעם סברו, כי יצא ללמוד אצל ג'אקומו קריסימי, אבל מחקר עדכני מלמד, שככל הנראה למד ברומא אצל אתאנאזיוס קירשר. אם נכון הדבר, הרי שכוונתו של פרוברגר הייתה לרכוש מיומנות גבוהה בהלחנה ווקאלית של הפרימה פראטיקה (פרסקובלדי, שלימד אותו כתיבה אינסטרומנטלית, מת בשנת 1643).
1649–1655: שנים של מסעות.
הפעילות המוזיקלית בחצר הקיסרית דעכה לאחר מותה של הקיסרית מריה לאופולדינה באוגוסט 1649. פרוברגר עזב את וינה ובארבע השנים הבאות חרש את אירופה במסעותיו. ייתכן שלצד פעילותו המוזיקלית עסק גם בדיפלומטיה ואפילו בריגול בשליחות הקיסר, כמוהו כג'ון דאולנד ופטר פאול רובנס. אין מידע רב על מסעותיו אלה, אך נראה שדרזדן הייתה מן הערים הראשונות שפרוברגר ביקר בהן: הוא ניגן לפני חצר הנסיך הבחור של יוהאן גאורג הראשון והגיש לנסיך אוסף של יצירותיו. בביקורו בדרזדן פגש גם את מתיאס וקמן ומן המפגש הזה התפתחה ידידות שנמשכה כל חייו; השניים המשיכו להתכתב ופרוברגר אף שלח משהו מן המוזיקה שלו לווקמן לשם המחשת סגנונו. מדרזדן המשיך פרוברגר, לדברי תלמיד שלו, לקלן, דיסלדורף, זלנד, בראבנט ואנטוורפן; עוד ידוע, שביקר בבריסל, לפחות פעמיים (ב-1650 וב-1652), בלונדון (אחרי מסע הרה-אסון, שבמהלכו נשדד, אירוע שתיאר במוזיקה ב-Plainte faite а Londres pour passer la mélancholie וכן, חשובה מכולן, פריז (פעם אחת לפחות, ב-1652).