בסיליוס מימש את ירושתו מיד עם מותו של דוד השלישי בשנת 1000, והכריח את יורשו הגאורגי, בגרט השלישי להכיר בסידור מחדש של המחוזות. למרות זאת, לא וויתר בנו של בגרט השלישי, גיאורגי הראשון, וחידש את התביעה הישנה לירושת דוד השלישי. עם היווצרות ההזדמנות הראשונה, כאשר בסיליוס עסוק במלחמה כנגד הבולגרים, פולש גיאורגי, בשנת 1014, לטאו ופאסיאן. במלחמה שנמשכה שבע שנים הובס גיאורגי, ונאלץ, בשנת 1022, לוותר על שטחים נוספים לטובת הביזנטים, ביניהם: קולה (גאורגית: კოლა, טורקית: Göle), ארטאני (არტაანი) וג'אוואחתי. מחוזות אלה אורגנו מחדש על ידי בסיליוס לתוך התמה של איבריה שבירתה תאודוסיופוליס. כתוצאה מכך, המרכז הפוליטי של הממלכה הגאורגית נע צפונה, כמו גם חלק ניכר מהאצולה הגאורגית, כאשר האימפריה הביזנטית החזיקה במאחזים קריטיים להמשך התפשטותה לשטחי ארמניה וגאורגיה.
מאוחר יותר המשיך בסיליוס לתבוע חלקים מהממלכה הארמנית, שנשלטה על ידי הבגרטידים הארמנים, ממלכת אני, שהיו באותם ימים, אזורים במחלוקת בין בנו של גאגיק הראשון, יואן סומבט ואשוט הרביעי מאני. כעונש על תמיכתו בגאורגים, נענש, בשנת 1022, יואן-סומבט, מסר את נחלותיו לידי הביזנטים, ועד לאמצע שנות הארבעים של המאה האחת עשרה שבר הקיסר, קונסטנטינוס התשיעי מונומכוס (1042-1055), את התנגדות שרידי הבגרטידים מארמניה, והכריח את הקתוליקוס פטר, בשנת 1045, להיכנע יחד עם עירו אני הממלכה סופחה לתמה של איבריה ובירתה של התמה הועברה מתאודוסיופוליס לאני. משלב זה ואילך נוהלה התמה של איבריה במשותף עם ארמניה הגדולה, והתמה הגדולה מצוינת פעמים רבות כתמה של איבריה וארמניה.
בשנת 1064 סופחה, הממלכה הארמנית העצמאית האחרונה, ממלכת קארס, לתמה, כאשר גאגיק השני מקארס בנה לכבוד התפטרותו מכהונתו לטובת הקיסר, קונסטנטינוס העשירי (1059-1067), כדי למנוע מהסלג'וקים את כיבוש הממלכה. משפחת המלוכה עברה לקפדוקיה, כנרה כדי להצטרף לאצולה הארמנית שם, שפותתה בידי המינהלה הביזנטית לוותר על שטחיהם בתמורה לשטחים במערב. לאירוע זה קדם כיבוש של העיר אני בידי הסלג'וקים והמרכז המנהלתי של התמה הוחזר לתאודוסיופוליס.
ממשל.
הכרונולוגיה המדויקת של התמה של איבריה והמושלים ששלטו בה לא ברורה לגמרי. מספר חותמות יווניות מהתמה או "פנים איבריה" המעורפל ניתנות לתיארוך רק לעיתים רחוקות. למרות שחוקרים רבים מחזיקים בדעה כי התמה נוסדה כנראה מיד לאחר סיפוח נסיכות טאו עם מותו של דוד השלישי, קשה עדיין לאמת האם השלטון הביזנטי התרחב לטאו באופן קבוע בשנת 1000 או רק לאחר תבוסת הגאורגים בקרב סוונדכס בשנת 1022. כמו כן לא ניתן לזהות שום מנהיג צבאי שמונה באיבריה לפני מינויו, בשנת 1025/1026, של הסריס ניקטאס מפיסידיה למושל (Dux או catapan) של איבריה. חלק מההיסטוריונים מאמינים כי המושל הראשון של התמה היה רומנוס דלסנוס או אחיו תאופילקטוס שמונו בשנת 1022 ו-1027 לאחר המערכה הגאורגית של בסיליוס
מושל התמה נעזר בפקידי מיסים, שופטים ובאדמיניסטרטורים שלקחו חלק בניהול הצבאי והאזרחי. בין הפקידים היו פקידים מקומיים, אדמיניסטרטורים של המחוזות שבהם שלטה התמה ונציגים ארעיים שנשלחו על ידי הקיסר. פרט לחיל המצב הביזנטי הרגיל, שמרו על האזור חיילי צבא של איכרים מקומיים, שקיבלו בתמורה אדמות ממשל פטורות מס. מצב זה השתנה על ידי קונסטנטינוס התשיעי (1042-1055), אשר פרק את הצבא התמה של איבריה שמנה כ-5,000 חייל, והמיר את שירותם משירות צבאי לתשלומי מיסים. והעלה את נטל המס.
סוף התמה.
הרפורמות של קונסטנטינוס הביאו לאי שביעות רבה בקרב תושבי התמה, וחשף אותה למתקפה עוינת של צבא התמה שפורק. קונסטנטינוס נאלץ בתחילה למחוץ את המרידה המקדונית של לאו טורניסיוס, שהיה מושל לשעבר של התמה של איבריה בשנת 1047, ולאחר מכן לעצור את התקדמות הפצ'נגים (Peçenekler).
בשנים 1048-1049 ביצעו הסלג'וקים, בהנהגת איברהים אינל, את הפלישה הראשונה שלהם באזור, והשמידו, ב-10 בספטמבר 1048, את הצבא הביזנטי-ארמני-גאורגי המשותף שכלל כ-50,000 איש בקרב קפטרואו. עשרות אלפי נוצרים נטבחו ובמספר אזורים הפכו ערים לעיי חורבות. בשנת 1051 או 1052, אאוסטתיוס בוילאס, איל-הון ביזנטי שהגיע מקפדוקיה לתמה של איבריה מצא הרס חורבן ועזובה באזור.
התמה של איבריה פסקה להתקיים לאחר תבוסת הביזנטים בקרב מנזיקרט, שהתרחש ב-26 באוגוסט 1071. עדיין התמה המשיכה להחזיק מעמד, אבל לא יאוחר משנת 1074, כאשר גרגורי פקואוריאנוס (Γρηγσριος Παχουράνος), המושל הביזנטי ממוצא ארמני-גאורגי, העביר באופן רשמי את הבעלות על חלק מהתמה, ובכללם טאו וקארס ל, גיאורגי השני. אף על פי כן, צעד זה לא עזר בעצירת הפלישה הסלג'וקית, והאזור הפך לשדה קרב של המלחמות בין הסלג'וקים לגאורגים.
הערות שוליים.
התמה של איבריה וארמניה
המזכיר הצבאי של ראש הממשלה
המזכיר הצבאי של ראש הממשלה הוא יועצו של ראש ממשלת ישראל לענייני צבא וביטחון.
מאפייני התפקיד.
המזכיר הצבאי הוא קצין בדרגת אלוף. המזכיר הראשון אף היה בדרגת סגן-אלוף ולאחריו בדרגת אלוף-משנה. באמצע שנות ה-90 ובשנים 2001–2015 כיהנו בתפקיד קצינים בדרגת אלוף. יש הסבורים שהעלאת מעמדו של המזכיר הצבאי הביאה לכך שמשקלם של השיקולים הצבאיים בהליכי קבלת ההחלטות התחזק על חשבונם של שיקולים אחרים, ועל כן הציעו לקבוע כי דרגתו של המזכיר הצבאי תהיה נמוכה יותר. בשנת 2015, עם מינויו של אליעזר טולדנו לתפקיד המזכיר הצבאי, הוחלט להחזיר את דרגת התפקיד לתת-אלוף. בשנת 2021, עם מינויו של אבי גיל לתפקיד זה, הוחלט להחזיר את דרגת המזכיר לדרגת אלוף.
בין השאר תפקידיו של המזכיר הצבאי הם:
המזכיר הצבאי הוא חבר המטה הכללי של צה"ל.
למזכיר הצבאי אין סמכויות רבות, אך הוא למעשה אחד האנשים המשפיעים ביותר על המדיניות הביטחונית של ישראל. לפי דיווחי התקשורת, זהו האדם היחיד בישראל החשוף לכל המידע המודיעיני שמספקת קהילת המודיעין הישראלית ללא הגבלות כלשהן ("המזכיר הצבאי לראש הממשלה הוא איש הסוד מספר אחת של מדינת ישראל" אמר איתן הבר).
למזכיר הצבאי כפופים שני קציני מודיעין בדרגות אלוף-משנה וסרן, המשמשים כעוזרים לענייני מודיעין האחראים על הנגשת כלל המידע המודיעיני השוטף לראש הממשלה.
עוזר למודיעין של המזכיר הצבאי לראש הממשלה.
כיום מתפקד במזכירות הצבאית עוזר למודיעין בדרגת אלוף-משנה, שכפוף למזכיר הצבאי לראש הממשלה. אולם אין לו לעוזר או למזכ"צ תפקידים מודיעיניים כלשהם, זולת מיון החומר המודיעיני, הכנתו והגשתו לראש הממשלה ולנושאי תפקידים עיקריים בלשכת ראש הממשלה.
תפקיד עוזר המודיעין של המזכיר הצבאי נוצר לאור לקחי מלחמת יום הכיפורים.
מזכיר צבאי לראש הממשלה
Peace Sells... But Who's Buying?
Peace Sells... But Who's Buying? (בעברית: שלום נמכר... אבל מי קונה?) הוא אלבום האולפן השני של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית מגאדת'. במקור, זכויות היוצרים על האלבום היו שייכות לחברת התקליטים קומבט רקורדס, אשר הוציאה את המיקס הראשוני של האלבום. חברת התקליטים קפיטול רקורדס קנתה את הזכויות על האלבום והיא זו אשר הפיקה את גרסתו הסופית של האלבום אשר ראה אור בנובמבר 1986. האלבום זכה למיקס חדש ביולי 2004, כשהוצאתו המחודשת מכילה 4 גרסאות מחודשות לשירים מתוך האלבום המקורי, בנוסף לשמונת השירים המופיעים בהוצאה המקורית.
מוות, שטניזם, אנרכיה, בגידה ופולחן מוצגים לראווה כנושאים המרכזיים באלבום, כאשר נושאים אלו נוטים להיות מיוחסים אל סגנון הכתיבה של ז'אנר המטאל, ובפרט למגאדת'.
לאורך האלבום נשמעים מאפייני הלחנה הלקוחים מסגנונות שונים כגון פאנק ורוק מתקדם, לצד מילים אשר בנויות באופנים לא רגילים, כאשר משווים אותם אל אלבומים של להקות אחרות באותה התקופה אשר משתייכות לאותו הז'אנר המוזיקלי.
רבים מחשיבים את האלבום הזה כאבן פינה בהתפתחות הז'אנרים ספיד מטאל ות'ראש מטאל, ושירים כגון "Wake Up Dead" ו-"Peace Sells" הפכו לסינגלים מצליחים. ב-28 בנובמבר 1988 זכה האלבום למעמד של אלבום זהב, וב-11 בנובמבר 1992 באלבום פלטינה.
עטיפת האלבום מעבירה ביקורת באופן אירוני על הרעיון שאם ה"שלום" היה נמכר כמוצר, לא היו בנמצא אנשים אשר היו מעוניינים בקנייתו.
רעיון זה מתבטא בשלט "למכירה" (For Sale) אשר מוצב בקדמת הריסות בניין האו"ם, אשר נראה כעבר הפצצה גרעינית.
שיר הנושא של האלבום, "Peace Sells", דורג במקום ה-11 ברשימת "40 שירי המטאל הטובים ביותר" של ערוץ המוזיקה VH1. כמו כן השיר מופיע במשחק המחשב .
רשימת שירים (1986).
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דייב מאסטיין אלא אם צוין אחרת.
הבירדז
תחנת הרכבת עפולה
תחנת הרכבת עפולה על-שם רפאל איתן (רפול) היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל, המשרתת את העיר עפולה וסביבתה. תחנת עפולה החדשה, שתוכננה על ידי אדריכל אליאסף בר, נבנתה כחלק מהקמת קו הרכבת חיפה - בית שאן. בשונה מיתר התחנות על הקו, התחנה לא נבנתה על התוואי ההיסטורי או בקרבה אליו, והיא ממוקמת במרכז העירוני החדש של האזור הנמצא בשטח פתוח בין עפולה לעפולה עילית בכביש 65 וממזרח לכביש 60.
תחנת עפולה ההיסטורית.