אבחנה מבדלת: מלריה, מחלת השינה, aleukaemic leukemia, אנמיה אפלסטית, שחפת.
הטיפול יכול להיעשות באמצעות:
מניעה.
הימנעות מהווקטור, לבישת בגדים ארוכים ושימוש בכילה בזמן השינה.
מרי טיודור, נסיכת אנגליה
שחמט קפבלנקה
רפואה אורתופדית
חבורת סופרים
שכבת זרע
שאול חיון
שאול חיון (נולד ב-19 באפריל 1976) הוא שחקן, זמר ובדרן חרדי ישראלי.
ביוגרפיה.
חיון נולד ברמת גן לחזן יהודה וג'וליה חיון, ילידי לוב. כשגדל עברו הוריו לבני ברק, הוא למד בישיבות אוהל משה, בישיבת כיסא רחמים, בישיבת נר ישראל, ובישיבת נתיבות משה ב"ב, בישיבה שעמדה בראשותו של הרב יצחק אבא שאול, ישיבת הליפתה, ובישיבת נהר-דעא.
בילדותו שימש, יחד עם אחיו רפאל, כחזן בשבתות שנערכו על ידי ארגון "ערכים" וארגון "נחל יהונתן".
בגיל 17 התחתן, והחל ללמוד בכולל. לאחר תקופה קצרה החל לעבוד כמנהל תחזוקה בישיבת זיכרון דוד, לאחר מכן עבד כמנהל בישיבת עטרת הלויים שבפתח תקווה ובארגון אשל שרה.
בשנת 1999 החל לשדר תוכנית פיוטים ברדיו "קול צופייך", ולהופיע בערבי צדקה לחולים בבתי החולים של ארגון תל"ל של הרב יעקב חשין. באותה תקופה פגש במקרה את יהודה ואברהם גרובייס, שהציעו לו לעבוד אצלם באופן זמני. הוא קיבל תפקיד בסרט "צדקה תציל ממות", שהיה הסרט הראשון בו שיחק. לאחר מכן שיחק תפקיד קומי בסרטים "דמעה של שבת" ו"נשמה של ילד".
לא עבר זמן וחיון החל להשתתף במגוון הסרטים החרדיים שיצאו.
בשנת 2006, הקים חיון את חברת ש"ח הפקות, שהפיקה יותר מ-30 סרטים ותוכניות וידאו. בנוסף מפעיל חיון תזמורת במגוון סגנונות, מזרחי, חסידי, ובעיקר חאפלות תוניס, לוב, וערבי.
חיון נשוי ואב לשמונה ילדים.
שעה של אור
שעה של אור הוא אלבום האוסף הראשון של הזמר עמיר בניון. האלבום מסכם את עשר שנות פעילותו במוזיקה, והוא יצא לאור בשנת 2009 כאלבום כפול. באלבום מופיעים להיטיו הגדולים של בניון, ובהם ביצועים חדשים לשבעה מהם, ביניהם "רק את", "ניצחת איתי הכל", ו"כשאת עצובה". בנוסף, מופיעים באלבום מספר שירים חדשים. ביום השקת האלבום הופיע בניון בבריכת הסולטאן בירושלים, תחת הכותרת "עשור ליצירתו". בהופעה ניגנה תזמורת כלי קשת ביחד עם נגניו הקבועים. ההופעה זכתה להצלחה רבה ועל פי הערכות נכחו בה למעלה מ-4,000 אנשים. באלבום הוקלטו גם שירים חדשים שלא יצאו לפני כן. אחד מהביצועים החדשים הוא השיר "געגועים לדמיון", שיצא לתחנות הרדיו וזכה להצלחה. בנוסף מופיע השיר -"בחייאת", המדבר על אוסף שמועות ומשפטים ששמע בניון מפגישות שונות עם מעריצים.
רשימת השמעה.
דיסק 1.
שירים 1-7 מופיעים באוסף בביצועים חדשים
דיסק 2.
שירים 5-11 לראשונה על גבי אלבום
מנחת סוטה
מנחת סוטה (או מנחת קנאות) היא מנחת חובה אותה מביאה האשה הנחשדת כסוטה במהלך תהליך בדיקתה בבית המקדש.
חיוב הבאת המנחה.
הציווי על הבאת המנחה על ידי האשה הנחשדת כסוטה מבואר בתורה:
מנחה זו מיוחדת בכך שהיא באה מקמח שעורים במקום מקמח חיטים בניגוד לכל המנחות (למעט ממנחת העומר), ובכך שאינה באה עם שמן ולבונה (בדומה למנחת חוטא).
ההיקש למנחת חוטא.
בתורה שבעל פה ישנו היקש בין מנחת סוטה למנחת חוטא. היקש זה נלמד מהביטוי "מזכרת עוון", שדומה לביטוי המוזכר בקורבן חטאת: "ואתה נתן לכם לשאת את עוון העדה". מהיקש זה נלמד שמנחת סוטה נחשבת לקורבן חטאת, ועל כן נוהגים במנחת סוטה שני דינים ייחודיים לחטאת:
על מי מוטל חובת ההבאה.
על פי המקרא, חובת הבאת מנחת הסוטה מוטלת על בעל האשה - "והביא את קרבנה עליה". יש מהראשונים הלומדים מביטוי זה על חיוב כללי של הבעל לתשלום עלות הקורבנות המוטלת על האשה, בעוד אחרים לומדים חיוב זה משטר הכתובה. בספרי מובאת דעת ביניים לפיה מביטוי זה ישנו חיוב רק על הבאת קורבנות שהאשה מחויבת בהם ללא תלות במעשיה, כגון קורבן זבה וקורבן יולדת, אך לא קורבנות התלויים במעשיה כגון חטאת ונזירות, שייתכן אומנם שיובאו על ידי הבעל במידה ולאשה אין יכולת להביאם, אך במקרה זה עלותם יורדת מסכום הכתובה.
שלבי ההקרבה.
במקרא מובא חיוב על החזקת המנחה על ידי האשה הסוטה בעת השבעתה על ידי הכהן כי לא זנתה תחת בעלה, אך ישנה סתירה לגבי זמן הקרבת המנחה, האם היא מוקרבת על גבי המזבח לפני השקאת המים המרים או לאחריהם:
אהרן פריימאנן
בשאר אל-מסרי
בשאר אל-מסרי (בערבית: بشار مصري; נולד ב-1961 בשכם) הוא איש עסקים אמריקאי-פלסטיני.
קורות חייו.
אל-מסרי נולד בשכם בשנת 1961 למשפחה עשירה (דודו הוא איש העסקים מוניב אל-מסרי). בנעוריו היה מעורב בהפגנות נגד ישראל ואף היה במעצר מנהלי מספר פעמים. הוא למד בקהיר ובשנת 1977 נסע לארצות הברית עם הוריו, ולמד הנדסה כימית בווירג'יניה טק ואחר כך עבד עבור חברת ייעוץ בוושינגטון די. סי.
בשנת 1994 הקים את חברת ההחזקות Massar International שבסיסה ברמאללה ושנה אחר כך חזר להתגורר בעיר. בין החזקותיו נמצא עיתון אל-איאם. בשנת 2011 הקים את Siraj, קרן השקעות פרטיות המיועדת לפעול בשטחי הרשות הפלסטינית בתחום ההיי-טק.
להודעה של מסרי מתלווה גם רשימה של משקיעים, ביניהם קרן סורוס לפיתוח של ג'ורג' סורוס, קרן OPIC של ממשלת ארצות הברית (שהשקיעה מחצית מהסכום שגויס עד כה), קרן הפנסיה של איגוד כנסיות בארצות הברית, קרן Crescent Investments מאיחוד האמירויות ונג'יב סוואריס, יו"ר חברת הטלקום המצרית אורסקום.
אל-מסרי היה בעבר מנכ"ל אזור התעשייה במעבר קרני.
בשאר, ביחד עם משקיעים מקטר, עומד בראש המיזם להקמת העיר החדשה רוואבי בשומרון. בשנת 2011 ניסה לרכוש חלק משכונת נוף ציון, אולם הצעתו לא זכתה לבסוף במכרז. אל-מסרי יושב בדירקטוריון של חברת אסאל טכנולוגיות.
חיים אישיים.
הוא נשוי לג'ין, אישה אמריקאית ואב לשתי בנות. הוא התאזרח בארצות הברית.
מנחת קנאות
ולדימיר אוסצ'בסקי
ולדימיר קירילוביץ' אוסצ'בסקי (באנגלית: Vladimir Kirilovitch Ussachevsky; ברוסית: Усачевский, Владимир Кириллович; 3 בנובמבר 1911 - 2 בינואר 1990) היה מלחין אמריקאי ממוצא רוסי, שנודע בעיקר ביצירתו בתחום המוזיקה האלקטרונית.
חייו.
אוסצ'בסקי נולד במנצ'וריה (כיום במונגוליה הפנימית, סין) להורים רוסים. בשנת 1931 היגר לארצות הברית ולמד מוזיקה בפומונה קולג' בקלרמונט, קליפורניה, שם קיבל תואר ראשון בשנת 1935. הוא המשיך את לימודיו בבית הספר איסטמן למוזיקה ברוצ'סטר, מדינת ניו יורק, שם קיבל תואר שני ב-1936 ודוקטורט ב-1939. יצירותיו המוקדמות, הנאו-רומנטיות, נכתבו לכלים מסורתיים, אבל ב-1951 החל לחבר מוזיקה אלקטרונית. בשנים 1968 עד 1970 כיהן כנשיא "ברית מלחיני אמריקה" והיה חבר מייעץ בחברת ההקלטות CRI, שהקליטה והוציאה מספר ניכר של יצירותיו.
קריירת הוראה.
בשנת 1947, לאחר תקופת שירות במודיעין של צבא ארצות הברית ובמשרד החוץ במלחמת העולם השנייה, הצטרף אוסצ'בסקי לסגל של אוניברסיטת קולומביה, שם לימד עד לפרישתו בשנת 1980. ב-1951 החל בניסויים הראשונים באמריקה במדיום האלקטרוני וזמן קצר לאחר מכן עבד בשיתוף פעולה עם אוטו לואנינג (Otto Luening). זאת לפני ששמע על פעילותה של קבוצת "מוזיק קונקרט" הפריזאית, שקדמו במידת מה לאלה שלהם. בשנת 1959 ייסד עם לואנינג, בביט וסשנס את המרכז למוזיקה אלקטרונית של קולומביה-פרינסטון בניו יורק. בתפקידו כראש המרכז למוזיקה אלקטרונית, בשנת 1966, הגדיר אוסצ'בסקי את מעטפת ADSR, רכיב בסיסי של סינתיסייזרים מודרניים, מתקנים אלקטרוניים להדגמת מוזיקה וכלים אלקטרוניים. אוסצ'בסקי כיהן גם כמורה וכמלחין הבית באוניברסיטת יוטה. לאחר פרישתו הרבה להרצות על מוזיקה אלקטרונית בארצות הברית ובאירופה.
בין תלמידיו ראויים לציון צ'ארלס וואורינן, אליס שילדס, אילהאן מימארוגלו, פיי-אלן סילוורמן, צ'ארלס ל. בסטור, אינגרם מרשל, ונדי קארלוס וריצ'רד איינהורן.
רשימת הקלטות.
"יצירותיו האלקטרוניות והאקוסטיות של ולדימיר אוסצ'בסקי מן השנים 1957-1972", ניו יורק: תקליטי העולם החדש (80654-2), 2007. זו הוצאה מחודשת של אוסף הקלטות, שיצאו במקור בחברת CRI על תקליטים אריכי-נגן שונים בשנות ה-60' וה-70'.
"ולדימיר אוסצ'בסקי: מוזיקה לסרטים", ניו יורק: תקליטי העולם החדש (80389), 1990 [3]
דוד גרוס
סן מרינו במשחקים האולימפיים
סן מרינו השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת רומא (1960). היא נעדרה מאולימפיאדת טוקיו (1964), ומאז אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) היא משתתפת במשחקים ברציפות. משלחת מטעמה השתתפה בכל אולימפיאדות החורף שנערכו מאז אולימפיאדת אינסברוק (1976), פרט לשתיים.
רוב הספורטאים שייצגו את סן מרינו לא הגיעו להישגים גבוהים, אך מספר קלעים רשמו הישגים נאים. באולימפיאדת אתונה (2004) סיימה אמנואלה פליצ'י במקום השביעי בטראפ (ענף של ירי בצלחות חרס), והפסידה את מקומה בשלב הגמר רק בשובר שוויון, ואילו פרנצ'סקו אמיצ'י סיים במקום התשיעי בתחרות המקבילה לגברים. באולימפיאדת לונדון (2012) הייתה אלסנדרה פרילי קרובה לזכייה במדליה היסטורית. פרילי הגיעה למקום השני בירי בצלחות חרס, יחד עם הסלובקית זוזאנה סטפצ'קובה והצרפתייה דלפין ראו, אך הפסידה לשתיהן בשובר שוויון וסיימה במקום הרביעי.
באולימפיאדת טוקיו (2020), זכתה אלכסנדרה פרילי במדליה הראשונה לזכות המדינה, כשסיימה שלישית בענף הירי הספורטיבי (טראפ). באותה אולימפיאדה זכתה סן מרינו גם במדליית כסף, בענף הירי הספורטיבי ובמדליית ארד בענף הההיאבקות.
מדליות.
לפי אולימפיאדה.
באולימפיאדות הקיץ:
לפי ענף.
בענפי הקיץ:
קווין ברמייסטר
קווין ברמייסטר (באנגלית: Kevin Bermeister; נולד ב-1960) הוא איש עסקים יהודי-אוסטרלי.
קורות חיים.