מכונת הסלאלום בסימולטור הגלישה מדמה את אותם דגלונים ומקלות והגולש על מדרון הגלישה (הסימולטור), יכול באמצעותה לשפר את הרמה המקצועית שלו במיומנויות הגלישה, מהירות תגובה (זריזות), לעזור לו להתמודד עם "הפתעות" קיצוניות. על הגולש מוטלת האחריות לגלוש בפניות חדות, במקצב ובתזמון נכונים תוך חזרה פעמים רבות על אותן התנועות במהירויות משתנות ובזוויות מדרון משתנות, המקלות מופעלים על ידי מנוע במהירויות משתנו בהתאם לרמת הגולש.
האימון מדגיש את היכולת להתמודד עם מצבים משתנים במרחב.
ההבדל בין הסימולטור לגלישה בשלג.
הגלישה בסימולטורים שונה מהגלישה על מדרונות מושלגים במספר היבטים:
בשל ההבדלים האלו, קיימת ביקורת על האימון בסימולטורים אלו, תוך הטלת ספק באפקטיביות האימונים: גולשים מתחילים אשר לא חוו מספיק את השלג האמיתי עלולים להתקבע על אופי הגלישה בסימולטור, ולגלות קשיים במעבר למדרונות שלג אמיתיים.
Guitar hero 3
חיים סילבס
חיים סילבס (נולד ב-21 בנובמבר 1975) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי, וכיום מאמן בני סכנין.
קריירה.
סילבס החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי חיפה. הוא התפרסם לראשונה ב-1996, כשכבש את שער הניצחון במשחק הידידות בין מכבי חיפה לאייאקס אמסטרדם (אלופת אירופה דאז), בבעיטה מ-20 מטר אל החיבורים בדקה ה-90.
לאחר עונותיו הראשונות במכבי חיפה, בהן לא שותף לרוב בהרכב הפותח אלא בעיקר עלה מהספסל, עבר סילבס למכבי פתח תקווה, ושם אף קיבל זימון לנבחרת ישראל. לאחר עונה זו חזר סילבס לחיפה. בעונה לאחר מכן עבר סילבס לבית"ר ירושלים, שם סבל מפציעה קשה בברך, שהשביתה אותו למרבית העונה. בעונת 1998/1999 חזר למכבי חיפה והיה שחקן הרכב בקבוצה ואף היה שותף למשחק מול פריז סן-ז'רמן בצרפת, אולם פציעה מנעה ממנו לסיים את העונה כראוי והוא איבד את מקומו בהרכב הקבוצה.
בקיץ 2000 עבר סילבס לבני יהודה תל אביב, עמה ירד ליגה בסיום עונת 2000/2001, אך העונות הבאות היו מוצלחות יותר: שתי עליות רצופות מהליגה הלאומית, עם הפועל כפר סבא ועם מכבי אחי נצרת, קנו לסילבס שם של "קבלן עליות", תואר שכמעט וקיבל משנה תוקף בסיום עונת 2003/2004, אך עירוני קריית שמונה בה שיחק החמיצה את העלייה במחזור האחרון. לאחר מכן חזר לנצרת, ולאחריה שיחק תקופות קצרות בהפועל עכו, הפועל באר שבע, שוב בעכו ובהפועל בני טמרה מהליגה הארצית, עד אשר חזר לנצרת. לאחר כשנתיים, עבר לקבוצת אחווה עראבה מהליגה הלאומית בה הוא שיחק עונה אחת, עד שעבר להפועל עפולה מליגה א'. סילבס לא הרבה לשחקן במהלך העונה עקב פציעה, ולבסוף הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
לאחר שפרש נשאר סילבס בהפועל עפולה ומונה למאמן הקבוצה, אך פוטר זמן קצר לאחר מכן, ושימש כעוזר המאמן של תומר קשטן בהפועל רעננה. במקביל אימן סילבס את קבוצת הנוער של הפועל רעננה, ולאחר פיטוריו של קשטן המשיך כעוזרו של מנחם קורצקי וסייע לקבוצה להעפיל לליגת העל. בסוף עונה זאת, לאחר שעזב מנחם קורצקי, מונה סילבס למאמן הראשי. ב-4 בינואר 2015 פוטר מהמועדון, אך ארבעה ימים לאחר מכן הוחזר לתפקידו.
ב-9 במאי 2017 מונה סילבס למאמן עירוני קריית שמונה, ובעונת 2017/2018 הוביל את הקבוצה לחצי גמר גביע המדינה, כאשר בליגה סיימה הקבוצה במקום השביעי. ב-30 בדצמבר 2018 פוטר מתפקידו. ב-17 באפריל 2019 מונה למאמן הפועל חיפה. ב-5 באפריל 2021 פוטר סילבס מתפקידו.
ב-19 בינואר 2022 מונה למאמנה של בני סכנין.
חייו האישיים.
סילבס נשוי ולו ארבעה ילדים, הוא לומד ב לתואר ראשון בחינוך וחברה, עם התמחות בספורט.
יניב איצקוביץ
חופשיה בין עולמות
אריך הפנר
אריך הפנר (גרמנית: Erich Hoepner; 14 בספטמבר 1886 – 8 באוגוסט 1944) היה איש צבא גרמני במלחמת העולם השנייה. היה מפקד שריון מצטיין במספר מערכות של הוורמאכט. הוצא להורג בשל השתתפותו בקשר העשרים ביולי לרציחת אדולף היטלר.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
הפנר נולד ב-14 בספטמבר 1886, בפרנקפורט על האודר שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1905 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-13 (שלזוויג-הולשטיין), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה.
לאחר המלחמה נותר הפנר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1927 הועלה הפנר לדרגת מיור, ומונה לתפקיד מטה במטה הכללי. בשנת 1930 מונה למפקד גדוד ברגימנט הרגלים ה-17 (פרוסיה / בראונשווייג). בשנת 1932 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד רגימנט הפרשים ה-4 (הפרוסי). ב-1 בפברואר 1933 מונה לראש מטה של הדיוויזיה ה-1 של הרייכסווהר, וב-1 באוקטובר 1934 מונה לראש מטה הקורפוס ה-1. בשנת 1935 הועלה לדרגת אוברסט, וב-15 באוקטובר 1935 מונה לראש מטה לקבוצת הארמייה ה-1.
הפנר היה מראשוני המצדדים בלוחמת שריון, בתקופה שבה המחשבה הצבאית המקובלת טרם הבחינה ביכולותיו של הטנק ככלי המסוגל להכריע בשדה הקרב בתנועה של עוצבות עצמאיות. בשנת 1937 הועלה לדרגת גנרל מיור, ובסתיו 1937 מונה למפקד הדיוויזיה הקלה ה-1. ב-30 בינואר 1938 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ובסתיו 1938 מונה למפקד הקורפוס הממונע ה-16. הפנר היה מעורב גם בתוכניות להפיכה צבאית אפשרית נגד היטלר, שלא הגיעה לביצוע עקב הסכם מינכן, וב-1 באפריל 1939 הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים.
מלחמת העולם השנייה.
הפנר, שכונה בחיבה "הפרש הזקן" ("Der Alte Reiter") הוביל את הקורפוס שבפיקודו במהלך המערכה בפולין כחלק מהארמייה העשירית בפיקוד קבוצת ארמיות דרום, ובשל הצטיינותו בקרב קיבל ב-27 באוקטובר 1939 את צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך המערכה על צרפת לחם הפנר עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות B, ומילא תפקיד משמעותי בקרב. הפנר פיקד על הכוחות הגרמנים שהשתתפו בקרב הטנקים הגדול בפער ז'מבלו בבלגיה ב-12 במאי 1940. קרב זה, שבו השתתפו 1,500 טנקים וכלים משוריינים, נחשב לגדול ביותר עד אז, ותוצאותיו היו מעורבות, הצרפתים נאלצו לסגת, אך השיגו את הזמן הדרוש להם להתחפרות על נהר הדייל, שנדרש על פי תוכנית המבצעים הצרפתית. בדיעבד התברר כי תנועת הכוחות הגרמנים בצפון בלגיה ובהולנד, הייתה אך הסחה שנועדה להסוות מבקע בעורף הארמיות הצרפתיות, בגזרת סדאן, וכי לקרב הייתה חשיבות משנית בלבד.
ב-19 ביולי 1940 הועלה הפנר לדרגת גנרל אוברסט, וב-17 בפברואר 1941 מונה למפקד "קבוצת הפאנצר הרביעית" שלאחר מכן הפכה ל"ארמיית הפאנצר הרביעית". במהלך מבצע ברברוסה הייתה קבוצת הפאנצר הרביעית חלק מקבוצת ארמיות צפון, תחת פיקודו של וילהלם פון לב.
כוחותיו של הפנר נעו עם קבוצת ארמיות הצפון לכיוון לנינגרד, עד שנקראו להשתתף, כחלק מקבוצת ארמיות מרכז, במערכה לכיבוש מוסקבה. במהלך מתקפת הנגד הסובייטית בקרב על מוסקבה, בינואר 1942, הורה הפנר לכוחותיו לסגת, בשל עוצמת המתקפה. היטלר ראה זאת באופן שלילי, והורה ב-8 בינואר 1942 על פיטוריו של הפנר בבושת פנים, בשל "פחדנות וחוסר ציות". כל עיטוריו של הפנר נשללו ממנו, ונאסרה עליו לבישת המדים.
הקשר נגד היטלר ואחריתו.
עוד מאמצע שנות ה-30 היה הפנר פעיל בקבוצות של מתנגדי המשטר הנאצי שפעלו בצבא. כקצינים רבים אחרים התנגד למגבלות שהוטלו על גרמניה בחוזה ורסאי, אך סבר שמדיניותו של היטלר היא הרפתקנית, וסופה שתוביל לאסון. ב-1938 היה הפנר אחד מקבוצת הקצינים שהתרכזה סביב פרנץ הלדר שתכננו להדיח את היטלר. תוכניות אלו כשלו בעקבות הצלחותיו המדיניות של היטלר בהסכם מינכן. הצלחותיו של היטלר בכיבוש פולין וצרפת הביאו רבים מקרב הקושרים למחשבה שייתכן שטעו בהתנגדותם להיטלר, אך הכישלונות מול הצבא הרוסי ב-1941 ו-1942 הביאו לחידוש תנועת המרד.
ביחד עם אישים כהנינג פון טרסקו, הנס אוסטר וקלאוס שנק פון שטאופנברג, היה הפנר פעיל בקבוצת הקצינים שתכננה את רציחת היטלר והחלפתו, בקשר העשרים ביולי. לאחר כישלונו של הקשר נחשפה מעורבותו של הפנר, והוא נתפס ועונה בידי הגסטאפו. הוא נשפט בבית הדין העממי הידוע לשמצה של רולנד פרייזלר, נדון למוות, ונתלה ב-8 באוגוסט 1944 בבית הכלא פלצנזה בברלין.
הנצחה.
שמו של אריך הפנר מונצח כיום בגרמניה. על שמו נקראים בתי ספר ומספר רחובות בערי גרמניה, וכן מוצבת לוחית זיכרון לזכרו ולזכר הנינג פון טרסקו בבית הפרלמנט הפדרלי, ה"בונדסהאוס" בברלין.
פשעי מלחמה.
ההיסטוריון איאן קרשו כתב על גנרלים גרמנים מסוגו של הפנר שהייתה חפיפה רבה בין האידאולוגיה שלהם לבין זו של הנאצים, שכן הם תמכו ביצירת אימפריה גרמנית במזרח אירופה ובוז לסלאבים היה מושרש בהם. הוא גם כותב ששנאה לבולשביקים ואנטישמיות, הגם לא כמו זו של אדולף היטלר, רווחו ביניהם. בהקשר זה מרבים לצטט את פקודת המבצע של הפנר לקראת פתיחת מבצע ברברוסה בה כלולים הדברים הבאים:
בפקודה נוספת מה-6 ביולי 1941, הורה הפנר לתת יחס טוב ולנהוג בהגינות כלפי אוכלוסייה אזרחית נאמנה, ולייחס פעולות חבלה לקומוניסטים ויהודים.
העדויות גם מצביעות על כך שבפועל צייתו חייליו של הפנר לפקודותיו, ופשעי מלחמה ברוח הפקודות רווחו בקרב יחידותיו של הפנר. על פי דו"ח מה-10 ביולי 1941, חייליו של הפנר רצחו לפחות 101 קומיסרים בהתאם לפקודת הקומיסרים ועד 19 ביולי הגיע המספר ל-172. לפי עדות של מפקד אחת מיחידות האיינזצגרופן, שיתוף הפעולה של היחידה של הפנר היה טוב מאוד ואי הבנות שהתגלעו בהתחלה הוסדרו בקשרים אישיים. לעומת זאת, נטען שאריך פון מאנשטיין ופקודיו, כולל הפנר, לא הסכימו לבצע את פקודת הקומיסרים. בנוסף, לאחר הפלישה לפראג במרץ 1939, הפנר נענה לבקשה של אוד ננסן, ואיפשר לפליטים יהודיים לצאת מצ'כוסלובקיה לנורווגיה.
ג'ורג' סטוקס