ביוגרפיה.
תירזה נולד ב-1943 בברסלאו. הוא גדל במזרח גרמניה כקתולי ולמד לשון ספרות באוניברסיטת הומבולדט בברלין. מאוחר יותר עבד עבור המשרד המזרח-גרמני לתרבות. בשנת 1989 הצטרף לתנועת "פורום חדש" ובשנת 1990 חבר למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD). הוא נבחר כממלא מקום היושב ראש, ועקב כך נעשה חבר בבונדסטאג הגרמני.
לאחר ניצחון מפלגת ה-SPD בבחירות בשנת 1998, הוא נבחר כנשיא הבונדסטאג הגרמני ושירת במשך שתי כהונות עד שהובס על ידי נורברט לאמרט באוקטובר 2005.
סטניסלב מוניושקו
סטניסלב מוניושקו (בפולנית: Stanisław Moniuszko; 5 במאי 1819 - 4 ביוני 1872), מלחין פולני יליד בלארוס. נחשב כנציג הבולט ביותר של האופרה הלאומית הפולנית. שיריו, המוזיקה הדתית ושתי האופרות החשובות שלו "הלקה" ו"ארמון הרוחות", כמו כן שתי רביעיות המיתרים שהלחין, נמנים עד היום עם הרפרטואר המוזיקלי העולמי.
קורות חייו.
הרקע המשפחתי, ילדותו ולימודיו.
נולד ביישוב אובייל על יד מינסק, בזמנו בפלך יגומן בגוברניה מינסק, כיום באזור צ'רוון של מחוז מינסק, במשפחה של בעלי אחוזות מיוחסת לשושלת האצילים לוביץ' ובעלת השכלה מוזיקלית. אמו, אלז'בייטה מג'רסקה, הייתה בת למשפחה ממוצא ארמני (מג'ריאנץ).
האב, צ'סלב מוניושקו, התיישב באותו אזור אחרי ששרת כקצין פרשים במטה של המרשל הצרפתי מורט בעת מסעו של נפוליאון ברוסיה.
סטניסלב בילה רוב שנות ילדותו בוורשה ובמינסק. קיבל שיעורי מוזיקה ופסנתר קודם כול מאמו ואחר כך מאוגוסט פראייר בוורשה בשנים 1827–1830. בשנים 1830–1837 למד הלחנה בבית הספר למוזיקה של דומיניק סטפנוביץ במינסק.
המשיך לימודי הלחנה וניצוח מקהלות אצל קרל פרידריך רונגנהגן בקונסרבטוריום בברלין בשנים 1837–1839. השתלם אז גם תוך כדי השתתפות בחזרות של מופעי אופרה תחת ניצוחם של רונגהגן ושל גספרו ספונטיני.
פעילותו בווילנה.
בשנת 1840 התיישב בווילנה והתחתן עם אלכסנדרה מילר. בווילנה הועסק כנגן עוגב בכנסיית יוהנס הקדוש ועבד בו זמנית כמורה למוזיקה והחל משנת 1850 כמנצח בתיאטרון. ניצח על הרקוויאם של מוצרט בביצוע מקהלת חובבים, כמו כן על אורטוריות של היידן, מנדלסון ואחרים, ניצח גם על יצירות לתזמורת של בטהובן וגספארו ספונטיני, מלחין שהכיר אישית בברלין. בשנת 1854 בעזרת אכילס בונולדי הקים בווילנה חברת חובבים "צציליה הקדושה" וניצח את הופעותיה הפומביות פעמיים בשנה.
בעת 18 שנות פעילותו בווילנה תרם רבות להפיכתה למרכז מוזיקלי חשוב.
מנצח האופרה בוורשה.
אחרי הצלחת האופרה שלו "הלקה" בשנת 1858 מונה כמנצח האופרה (תאטר ולקי = התיאטרון הגדול) בוורשה וחי כל שאר שנותיו בעיר הזאת.
בביקור בפריז בשנת 1862 הכיר את העמיתים הצרפתים בתחום האופרה, אובר וגונו.
החל משנת 1864 לימד תזמור והלחנה במכון למוזיקה בוורשה.
עם תלמידיו נמנו: צזאר קואי, הנריק יארצקי וזיגמונט נושקובסקי .
תרומתו כמלחין.
ביצירותיו שילב הסגנון הקלאסי הפולני עם השפעות איטלקיות, למשל של (וינצ'נצו בליני)
ורומנטיות גרמניות – משוברט, מנדלסון, ורוסיות – מגלינקה. הצטיין כיוצר מנגינות שניכרת בהן השראה מהפולקלור הפולני, הבלארוסי והליטאי. לא מעט מהאופרות שלו נגעו בנימה ביקורתית בהיבטים חברתיים שבחיי האימפריה הצארית.
באופרה שלו הכי ידועה, הלקה יש רואים תהודה למהפכות "אביב העמים" משנות 1848–1849 כשהיא נושאת מסר של מחאה נגד אי-הצדק החברתי. מבחינה מוזיקלית יוצא דופן השימוש בטכניקה הדומה ללייטמוטיב של וגנר ובתזמורה מורגשת השפעתו של קרל מריה פון ובר.
גם האופרה החשובה האחרת שלו, "ארמון הרוחות", משקפת את האווירה בעם הפולני אחרי המרד מ-1863.
גם האופרות "הרוזנת" ו"מילת כבוד" (Verbum nobile) חדורות רגשות פטריוטיים, בעוד שהאופרה "פאריה" מתייחסת שוב לעוולות חברתיים.
שמו של מוניושקו כמלחין גדול הלך לפניו בשכבות רבות בעם בפולין. אחרי שנפטר מהתקף לב בוורשה בשנת 1872, בהלווייתו באו לחלוק לו כבוד אחרון במעין הפגנה המונית כ-60,000 אנשים. נקבר בבית הקברות פובאזקי בבירת פולין.
מקורות.
1996 ed Guenther Massenkeil vol 3
מילארפה (סרט)
מילארפה הוא סרט קולנוע משנת 2006 המתאר את חייו של הבודהיסט הטיבטי ג'טסון מילארפה. הסרט צולם בעמק ספיטי שבהרי ההימלאיה, בסמוך לגבול בין הודו וטיבט.
עלילה.
בעת הולדתו של מילארפה, ערך אביו העשיר סעודה. כאשר שמע על הולדת בנו החליט לקרוא לו "מילה תופגה" שמשמעו "שמחה לשמוע", מאחר ששמח לשמוע על הולדת בנו. עוד בהיותו ילד קטן נפטר אביו. קודם לפטירתו כינס את אנשי הכפר וציווה כי רכושו יעבור לאחיו ואחותו עד הגיע בנו לגיל הבגרות, שאז יועבר לו הרכוש. מיד לאחר מותו של האב, גזלו הדוד והדודה את כל הרכוש בטענה שרכוש רב בבית אלמנה מהווה פרצה הקוראת לשודדים. הם הבטיחו לדאוג לכל צרכיה של האלמנה אולם פרנסו אותה ואת היתומים (מילארפה ואחיו) בצמצום רב. בשל עוניים לא יכול מילארפה לשאת את אהובתו. בהגיעו לגיל הבגרות כינסה האם את כל הכפר ודרשה את הרכוש, אולם הדוד העשיר סירב למסור לה את הרכוש בטענה שכל הרכוש היה שלו. האם החליטה לשלוח את מילארפה ללמוד קסם שחור על מנת לנקום בדודיו. לאחר צאתו לדרך שמע הדוד על כך ויצא לרדוף אחרי מלארפה. קוסם שעבר בדרך ועימו חלק מילארפה את אוכלו הציל אותו מפני הדוד. לאחר תום לימודיו שב מילארפה לבית דודו והרס את הכפר בסופת ברקים בהורגו רבים מבני הכפר ובהם דודתו (בשירה המספרת על חייו של מילארפה, ובניגוד למתואר בסרט, נותרה הדודה בחיים). דודו של מילארפה ואנשי הכפר יצאו לרדוף אחריו אולם הוא הביסם במפולת עפר. מילארפה חש ייסורי מצפון בשל ההרג המיותר ושב אל מורו, אשר אומר לו שזו הקארמה שלו, ומילארפה יצא ללמוד את הדרך להארה על מנת לשנות את הקארמה שלו.
גן בוטאני
פיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה
פיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה (באנגלית: North American Aerospace Defense Command, ובקיצור: NORAD) הוא ארגון משותף לארצות הברית וקנדה המגן על המרחב האווירי של צפון אמריקה. הארגון נוסד ב-12 במאי 1958 בשם "פיקוד הגנת האוויר של צפון אמריקה". מאז 1963 נמצא המטה הראשי של הפיקוד במרכז המבצעים בהר שאיין שבקולורדו, ומסיבה זו יש המתייחסים לפיקוד כאל הר שאיין.
מתקני הפיקוד של NORAD הנמצאים בקולורדו מנוהלים על ידי חיל האוויר של ארצות הברית, ונמצאים תחת פיקודה של קבוצת התמיכה של משימה 721, המהווה חלק מכנף החלל 21, הממוקמת בבסיס חיל האוויר פיטרסון. הפיקוד מחולק לשלושה אזורים:
המשימה של הפיקוד מוגדרת כך:
היסטוריה.
הקמה.
ההכרה באיום ההולך וגובר מפני המפציצים האסטרטגיים מתוצרת ברית המועצות, בעלי יכולת הנשיאה של נשק גרעיני, הביאה את ארצות הברית וקנדה לכדי שיתוף פעולה קרוב יותר בתחום ההגנה האווירית. בעוד שהתקפה מכיוון האוקיינוס השקט או האוקיינוס האטלנטי תתגלה באמצעות כלי טיס להתראה מוקדמת, ספינות צי, או מתקני מכ"ם הנמצאים על החוף, אזור החוג הארקטי לא היה מכוסה מבחינה הגנתית. בראשית שנות ה-50 הסכימו ארצות הברית וקנדה להקים סדרה של תחנות מכ"ם לרוחב צפון אמריקה על מנת לגלות התקפה סובייטית שתגיע מכיוון החוג הארקטי. סדרת המכ"מים הראשונה הייתה פיינטרי ליין (קו עץ האורן), שהושלמה ב-1954 והורכבה מ-33 תחנות לרוחב קנדה. אולם קשיים טכניים שהתגלו בהפעלת המערכת הובילו להקמתן של רשתות מכ"ם נוספות. ב-1957 הושלמה גדר מק'גיל; הגדר מורכבת ממכ"ם דופלר שאמור לגלות כלי טיס שטס בגובה נמוך. מערכת זו נמצאת בקירוב במרחק של 480 קילומטרים מפיינטרי ליין במקביל לקו רוחב 55. המערכת המשותפת השלישית הייתה קו ההתרעה המוקדמת מרחוק, שבנייתה הסתיימה ב-1957. המערכת הורכבה מ-57 תחנות מכ"ם במקביל לקו רוחב 70. המערכות הללו סיפקו התרעה של כ-3 שעות לפני הזמן שבו המפציץ יהווה סכנה בכך שיתקרב לאזורים צפופי אוכלוסין.
הפיקוד והשליטה של המערכת המורכבת הזאת הפכו לאתגר משמעותי. החל מראשית שנות ה-50 נערכו דיונים ומחקרים בנושא מערכות משותפות והם הסתיימו ב-1 באוגוסט 1957, כאשר ארצות הברית וקנדה הודיעו על הקמת פיקוד משולב, ששמו יהיה פיקוד הגנת האוויר של צפון אמריקה. ב-12 בספטמבר התחילה הפעילות המבצעית בקולורדו. ההסכם הרשמי בין שתי המדינות נחתם ב-12 במאי 1958.
המלחמה הקרה והתרעות שווא.
כבר בשנות ה-60 היו מעורבים כ-250,000 אנשים בפעילות הפיקוד. עליית האיום מצד טילים בליסטיים בין-יבשתיים וטילים בליסטיים המשוגרים מצוללות בראשית שנות ה-60 היה דבר מטריד מבחינת ממשלות רבות. בתגובה, החלה בנייתה של מערכת התרעה ומעקב טילים על מנת לספק יכולת לגלות טילים מהחלל החיצון, לאתר את מסלולם ולזהות אותם. הרחבת המשימה של הפיקוד לטיפול בנושאי חלל הובילה לשינוי השם לפיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה במרץ 2007.