בין השנים 1973–1975 הופיע סמית' בתוכנית הבישול "Family Fare" אשר הפכה אותה למפורסמת. סמית' הגתה את התוכנית והציעה ל-BBC להפיק תוכנית במסגרתה ילמדו אנשים לבשל כבר מהבסיס, כאשר התוכנית תתחיל להסביר אפילו את הטכניקות הפשוטות ביותר. לימים הפכה התוכנית לספר הבישול בן שלושת החלקים "קורס הבישול" ("Cookery Course").
בשנות ה-70 וה-80 הפכה סמית' לדמות מזוהה ביותר בשל השתתפותה בתוכניות טלוויזיה בהן תוכנית הטלוויזיה לילדים "Multicoloured Swap Shop" ששודרה ברשת ה-BBC מידי שבת בבוקר ובה הדגימה סמית' מתכונים קלים.
אפקט דיליה.
בשנות ה-90 השתתפה סמית' במספר תוכניות בישול אשר זכו לצפייה רבה. כאשר דיליה נתנה מתכון בו השתמשו בביצים עלו מכירות הביצים בין לילה ב-10% ברחבי בריטניה, וכאשר המליצה להשתמש במרכיב מסוים (כגון הקרנבריז) או במוצר מסוים (כגון מחבת מסוים), אותו מרכיב או מוצר נמכר למחרת ואזל מהמדפים, ואף נוצר מחסור לאומי באותו מוצר. תופעה זו זכתה לכינוי "אפקט דיליה".
סגנון הבישול שלה כונה "סגנון דיליה" ושמה הופיע במילון קולינס כשם עצם המתאר את הסגנון.
ספריה שנמכרו לצד תוכניותיה זכו להצלחה רבה, ונמכרו בלמעלה מ-21 מיליון עותקים. ספרה "Delia Smith's The Winter Collection" משנת 1995 לבדו נמכר ב-2 מילין עותקים בכריכה קשה.
בשנת 1996 קיבלה סמית' תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת נוטינגהאם ומהמכללה האוניברסיטאית של סנט מרי (חלק מאוניברסיטת סארי).
בשנת 1999 קיבלה תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת מזרח אנגליה ובשנת 2000 מאוניברסיטת ליברפול ג'ון מור.
ספורט.
בשנת 2009 רכשה סמית' את קבוצת נוריץ' סיטי אשר הייתה נתונה בקשיים כלכליים.
ספרי דת.
דיליה גדלה כאנגליקנית אולם בגיל 22 הצטרפה לכנסייה הקתולית. בשנת 1983 כתבה את הספרים "A Feast for Lent" ו"A Feast for Advent" הדנים באמונותיה הדתיות. בשנת 1988 כתבה את הספר "A Journey into God".
אברהם מלמד (פרופסור)
אברהם מלמד הוא פרופסור אמריטוס למחשבת ישראל ולשעבר ראש החוג לתולדות ישראל באוניברסיטת חיפה. שימש כראש המרכז לחקר התרבות יהודית ומשמש כראש הקתדרה ע"ש וולפסון למורשת ההגות היהודית באוניברסיטה. מחקריו עוסקים בהיבטים שונים של המחשבה היהודית בימי הביניים ובראשית העת החדשה, ובעיקר בתחומי המחשבה המדינית וההיסטוריה הרעיונית והתרבותית.
הוא סיים את הדוקטורט באוניברסיטת תל אביב במחשבת ישראל בשנת 1978.
בין השנים 2006 ל-2010 כיהן מלמד כיו"ר התנועה ליהדות מתקדמת בישראל.
בנוסף, לימד מלמד מחשבת ישראל והיסטוריה במכללת אורנים ואזרחות בבית הספר הריאלי העברי בחיפה, סניף בית בירם.
בספרו "היהפוך כושי עורו? האדם השחור כ'אחר' בתולדות התרבות היהודית", שפורסם בשנת 2002, הוא בוחן את התפתחות מערכת הדימויים של האדם השחור בתרבות היהודית לדורותיה, החל בתקופת המקרא ועד ראשית העת החדשה.
בספרו "רקחות וטבחות" שראה אור בשנת 2010 הוא סוקר את התפתחותו של המיתוס על כך שהמקור של כלל החכמות והמדעים הוא כביכול יהודי. מלמד סוקר לראשונה את המיתוס מראשיתו בתרבות ההלניסטית ועד ימינו, דרך העברתו בתרבויות השונות: ההלניסטית-פגאנית, היהודית, הנוצרית והאסלאמית.
אפקט דיליה
מריה גורוחובסקי
מריה גורוחובסקי (גורוחובסקיה) (ברוסית: Мария Кондратьевна Гороховская, באוקראינית: Марія Кіндратівна Гороховська; 17 באוקטובר 1921 - 22 ביולי 2001) הייתה מתעמלת סובייטית-יהודייה. אלופת עולם ואלופה אולימפית בעלת 7 מדליות, מהן 2 זהב, כולל המדליה החשובה מכולן קרב-רב אישי מאולימפיאדה אחת. הספורטאית הראשונה שזכתה ב-7 מדליות באולימפיאדה אחת.
בשנת 1990 עלתה לישראל והתיישבה בה.
קורות חיים.
גורוחובסקי נולדה ביבפטוריה שבחצי האי קרים, שבאוקראינה.
באליפות ברית המועצות שנערכה בשנת 1947 זכתה גורוחובסקי לראשונה, במדליית כסף בקרב רב.
באליפות ברית המועצות שנערכה בשנת 1948 זכתה גורוחובסקי לראשונה במדליית זהב, בתרגיל על הקורה ובמדליית כסף בתרגיל על המקבילים המדורגים.
באולימפיאדת הלסינקי (1952) הייתה גורוחובסקי המצטיינת בתחרות ההתעמלות לנשים, כשזכתה בשיא במספר המדליות שספורטאי זכה באולימפיאדה אחת, 7 מדליות מהן 2 זהב ו-5 כסף. מדליות זהב, בתחרות היוקרתית קרב רב אישי (76.780 נקודות) לפני בת ארצה נינה בוצ'רובה (76.780 נקודות) ומרגיט קורונדי מהונגריה (75.820 נקודות) ובתחרות הקבוצתית (527.030 נקודות) לפני הונגריה (520.960 נקודות) וצ'כוסלובקיה (503.32 נקודות). מדליות כסף בכל 4 התרגילים האפשריים: קורה (19.130 נקודות) אחרי בוצ'רובה (19.220 נקודות) ולפני קורונדי (19.020 נקודות), מקבילים מדורגים (19.260 נקודות) אחרי קורונדי (19.400 נקודות) ולפני אגנס קלטי מהונגריה (19.160 נקודות), סוס קפיצות (19.190 נקודות) אחרי יקטרינה קלינצ'וק (19.200 נקודות) ולפני גלינה מינאייצ'בה (19.160 נקודות) חברותיה לנבחרת וקרקע (19.200 נקודות) אחרי קלטי (19.360 נקודות) ולפני קורונדי (19.000 נקודות). בנוסף, היא זכתה במדליית כסף בתרגיל הקבוצתי עם מכשירים (73.000 נקודות), אחרי שוודיה (74.200 נקודות) ולפני הונגריה (71.600 נקודות).
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1954 זכתה גורוחובסקי בשתי מדליות. מדליית זהב בתחרות הקבוצתית (524.310 נקודות), לפני הונגריה (518.280 נקודות) וצ'כוסלובקיה (511.750 נקודות) ומדליית ארד בתרגיל הקרקע (19.120 נקודות), אחרי טמרה מנינה בת ארצה (19.390 נקודות) ואווה בוסקובה מצ'כוסלובקיה (19.160 נקודות). בנוסף, היא סיימה במקום רביעי בתרגיל על סוס הקפיצות (18.860 נקודות) ובמקום שביעי בתחרות הקרב רב אישי (74.140 נקודות).
לאחר האליפות היא פרשה מתחרויות. היא המשיכה בתור שופטת בתחרויות התעמלות ומשנת 1964 כשופטת בינלאומית.
גורוחובסקי עלתה לישראל בשנת 1990 ורק אז נודע על היותה יהודייה. ביחד עם אגנס קלטי עסקה בחינוך גופני לילדים. היא נפטרה בתל אביב בשנת 2001.
משה לוין (היסטוריון)
משה (מישקה) לוין (7 בנובמבר 1921 - 14 באוגוסט 2010) היה היסטוריון של ברית המועצות ושל רוסיה.
אודות.
משה לוין נולד בווילנה להורים ממוצא רוסי יהודי. בשנת 1941, כשהיה בן עשרים, נמלט לברית המועצות ברגע האחרון לפני כיבוש העיר על ידי הוורמאכט, ושני הוריו שנשארו שם נרצחו בשואה. ברוסיה עבד כחקלאי בקולחוז, ולאחר מכן כמפעיל כבשן במפעל מתכות. בקיץ 1943 התגייס לצבא האדום, הוא נשלח לקורס קצינים אולם סיים אותו רק כשהסתיימה המלחמה, כך שהוא לא השתתף בה. בשנת 1946 שב לפולין, ולאחר זמן קצר עבר לפריז, שם פעל במסגרת מנגנוני ההעפלה לארץ-ישראל. בשנת 1951 עלה לישראל, ומתוך אמונה בציונות הסוציאליסטית, הצטרף לקיבוץ. כעבור זמן קצר עבר לתל אביב, שם שימש ככתב בעיתונה של מפ"ם, על המשמר. בהמשך היה עורך בעיתונים "שמאל" - עיתון "מפלגת השמאל הסוציאליסטי הישראלי", וב"קול העם".
בשנת 1956 גויס לצבא לקראת מלחמת סיני. כשהביע את מחאתו על הרג שבויים מצריים, נכלא עד תום המבצע.
הוא למד באוניברסיטת תל אביב, שם סיים תואר ראשון בהיסטוריה, ובשנת 1961 עזב לפריז כדי ללמוד בסורבון. הוא סיים שם את עבודת הדוקטורט שלו, שאחר כך גם פרסם כספר, "האיכרים הרוסים והכוח הסובייטי 1930-1928". במחקר טען כי הקולקטיביזציה שנעשתה בברית המועצות הייתה בסך הכל אחת מן האפשרויות, שבעזרתן יכלו ראשי המשטר להתמודד עם המשבר שהתחולל בגידול החקלאי; ושהאפשרות הזאת נכפתה על ידי הממשל כפתרון מעשי, ולא כפי שרבים חושבים - כמימוש אידאולוגי של התורה הקומוניסטית.
בין השנים 1967 ל-1968 היה לוין עמית מחקר באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. בין השנים 1968 ל-1978 שימש פרופסור באוניברסיטת ברמינגהאם באנגליה. כשסיים את התקופה שם, עבר לאוניברסיטת פנסילבניה, שם לימד עד פרישתו לגמלאות בשנת 1995.
בספרו "מאבקו האחרון של לנין" (1968), הוא עסק בהשגותיו של לנין על ההתפתחות של השלטון הבירוקרטי בברית המועצות. הוא הציג את האופציות שלנין כתב עליהן על ערש דווי, והציגן כ"אופציות אבודות", שהיו יכולות להתגשם אילו לנין היה ממשיך לחיות עוד מספר שנים.
בשנות השבעים התפרסם ספרו "זרמי העומק הפוליטיים בפולמוסים הכלכליים הסובייטיים: מבוכארין לרפורמיסטים המודרניים", ובו הוא חקר את פועלו של ניקולאי בוכארין, ממתנגדי סטלין בשנות העשרים, וטען כי רעיונותיו של בוכארין דומים לאלה של הרפורמיסטים המאוחרים יותר של שנות השבעים.
ספרו האחרון, "המאה הסובייטית", התפרסם בשנת 2005, ובו הוא מסביר מדוע קרסה ברית המועצות, לשיטתו.
בשנת 1992 יצא לכבודו ספר יובל שכותרתו: "Stalinism: Its Nature and Aftermath: Essays in Honour of Moshe Lewin" בעריכת ניק למפרט וגאבור ריטרספורן.
לוין שימש במשך שנים כיועץ לזרועות שונות של הממשל האמריקאי בענייני ברית המועצות. כתב קבוע בעבור העיתון "Le Monde Diplomatique".
מיכל אסקפה
מיכל אסקפה (נולדה ב-1937) היא אלופה פאראלימפית ישראלית. בעלת 7 מדליות אולימפיות מהן 2 זהב, 1 כסף ו-4 ארד.
ביוגרפיה.
אסקפה נולדה בצרפת. הוריה נספו במלחמת העולם השנייה והיא עלתה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער. בצעירותה עסקה בספורט, אך בהיותה בת 15 בראשית שנות החמישים נפגעה מפוליו. היא שותקה בשתי רגליה ובאופן חלקי ביד אחת ורותקה לכסא גלגלים. לאחר מכן עברה לחיות בירושלים, סיימה את לימודיה התיכוניים ולמדה הנהלת חשבונות. בשנת 1962 עברה לחולון וחזרה לעסוק בספורט במסגרת מרכז הספורט לנכים.