בתקופת שלטונה של איזבלה השנייה פעלו שבע מטבעות ציבוריות בערים: מדריד, ברצלונה, סביליה, פמפלונה, חוביה, סגוביה ומנילה שבפיליפינים. לכל אחת מהמטבעות היו הסימנים הייחודיים לה. כאשר הפכה הפזטה הספרדית למטבע הלאומי ב-1869 הייתה רק המטבעה המלכותית במדריד פעילה.
בשנת 1893 התמזגו המטבעה ומפעל הבולים, אשר היו שני מוסדות שונים שדרו בכפיפה אחת בבניין בפלאסה דה קולון, ליצירת המפעל הלאומי למטבעות ובולים.
הנפקת השטרות עבור בנק ספרד החלה בשנת 1940. בשנת 1964 הוחל בהדפסת דרכונים ותעודות זהות בבניין נוסף. בשלב מאוחר יותר הודפסו גם כרטיסי בינגו והגרלות לוטו. שני מפעלים, האחד במדריד והשני בבורגוס, פעילים כיום. במפעל בבורגוס מודפסים השטרות.
במסגרת תקנות הבנק המרכזי האירופי להדפסת שטרות, אשר מאפשרות אחת משתי חלופות להנפקת המכסה הלאומית לשטרות אירו – דרך מדפיס בבעלות הבנק המרכזי או באמצעות מדפיסים חיצוניים הנבחרים במכרז – ובהתאם לחוק הספרדי, הוקמה בנובמבר 2015 חברת בבעלות משותפת של בנק ספרד (80%) והמטבעה המלכותית (20%).
מוזיאונים.
בבניין המרכזי של המטבעה, בקומה השלישית, מוזיאון עם תערוכת קבע. במטבעה ההיסטורית בסגוביה שוכן גם כן מוזיאון.
בתרבות הפופולרית.
המטבעה משמשת כאתר המרכזי בו מתרחשת העונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "בית הנייר". עם זאת, המבנה המצולם בסדרה אינו בניין המטבעה אלא בניין מועצת המחקר הלאומית של ספרד (Consejo Superior de Investigaciones Científicas).
סינוטירנוס
סינוטירנוס (שם מדעי: Sinotyrannus; פירוש השם: "עריץ סיני") הוא סוג של דינוזאור טורף המשויך למשפחת הפרוצרטוזאוריים והיה מאבותיהם של הטירנוזאוריים הגדולים. הוא חי בתחילת הקרטיקון לפני 120 מיליון שנה.
המאובנים של הדינוזאור התגלו בתצורת ג'יופוטאנג שבמחוז ליאונינג בסין. למרות קרבתו לדינוזאורים כמו הדילונג הוא היה גדול בהרבה, באורך 9–10 מטר ונראה כמו טירנוזאורוס קטן. הוא היה היצור הגדול ביותר שנמצא בחפירות.
המאובנים שלו נמצאו ב-2009 בצורה מקוטעת של אגן, עצמות חזה, טפרים וחלק מהלסת והשיניים. ממראם נראה שהוא היה בעל זרועות חזקות יותר מהטירנוזאורוס, אך לסתות חלשות יותר. ייתכן שהייתה לו ציצה מאחורי הראש וייתכן שכוסה בנוצות כמו מינים דומים.
בנימין ברנר
בנימין ברנר (1900 - 1982) היה פסיכולוג, מחנך, מרצה וסופר עברי, בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה בארצות הברית. חבר המועצה הפדגוגית הראשונה בישראל ומראשוני הפסיכולוגים בישראל. אחיו הצעיר של יוסף חיים ברנר.
קורות חיים.
בנימין ברנר נולד בנוביה מליני שבפלך צ'רניגוב, בדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) לחיה-רייזל (לבית מינץ) ושלמה. בנימין היה בן הזקונים של המשפחה שכללה את יוסף חיים, שמואל, אהובה (לובה), בתיה ומאיר. המשפחה הייתה ענייה, וילדותו עברה עליו בדלות קשה. שמהּ המקורי של משפחתו היה לובנוב; סבו, אב לשלושה בנים, שינה את שמות המשפחה של שניים מבניו ל'ברנר' ו'נרוצקי'. בעיירה קיבל ברנר חינוך מסורתי בחדר וישיבה, אך עקב "חוק המדינה" נאלץ לעבור לבית הספר הרוסי.
ביוני 1911 עלה לארץ ישראל יחד עם אחותו, לובה. יוסף חיים אמנם הזמין במכתבו למשפחה את מאיר ולובה לעלות לארץ ישראל, אך ברגע האחרון ויתר מאיר על מקומו לטובת אחיו הצעיר בנימין. יוסף חיים שיכן את אחיו בנוה צדק ורשם את בנימין לבית ספר "עזרה" מיסודו של פאול נתן. בית ספר זה לימד בשפה הגרמנית.
בספרו האוטוביוגרפי "גדולה היתה הבדידות" מתאר ברנר את ביקוריו אצל אחיו, יוסף חיים ברנר, שם התכנסו אורחים רבים וידועים, כמו: ר' בנימין, יעקב רבינוביץ, אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ, ש' בן ציון, שהתווכחו רבות, אך נתנו תמיד כבוד לדעתו של הסופר הידוע, יוסף חיים ברנר. בין המתכנסים היה "עלם אחד, בן גליציה, יפה תואר וחטוב פנים, בעל ראש מקורזל, שתקן ונוהג בנימוס רב". היה זה ש"י עגנון. ברנר ביקש מעגנון שילמד את בנימין גרמנית. כשהיה בנימין מגיע לביתו היה עגנון "שרוע [...] על בטנו על הרצפה וסביבו כל מיני ספרים: מדרשים, שאלות ותשובות, מסכתות של תלמוד וקבצים של פתגמים ומאמרי חכמה, והוא שוכב ומלקט מתוכם ניבים ופניני לשון"
ברנר מתאר בספרו גם את הווי החיים של היישוב בארץ ישראל של ראשית המאה העשרים, וחוויות שונות מילדותו, בין היתר, את הרפתקאותיו בקרב בני שבט א-תוואני שבנגב. הילד אומץ על ידי השייח ג'אבר מהשבט, ועבר לגור עמו בכפר. הוא תיאר את חוויותיו כרועה גמלים בכפר ואהבותיו הצעירות.
שנתיים לאחר עליית בנימין ולובה עלו לארץ גם אחותם בתיה שעברה לגור בבן-שמן, ולאחר מכן בקבוצת כנרת (שם הכיר בנימין את רחל המשוררת), ואחיו מאיר שהתיישב בחולדה.
עם סיום בית הספר "עזרה" החל בנימין ללמוד בבית המדרש למורים העברי בירושלים. בעקבות מלחמת השפות שהתחוללה בארץ, הוחלט ללמד בבית המדרש אך ורק בשפה העברית. עוד טרם סיום לימודיו, בהשפעת זאב ז'בוטינסקי, ברל כצנלסון ומשה סמילנסקי התגייס לגדוד העברי ושירת במצרים. ברנר השתחרר מהצבא הבריטי בשנת 1919 וסיים את לימודיו בסמינר. עם תום לימודיו הוא עבד בהוראה בטבריה, זכרון יעקב, נהלל ותל אביב. ב-1923 נשלח מטעם הסתדרות המורים בתור ציר לקונגרס המורים בברלין.
ברנר היה גם חבר פעיל בהגנה, ובמאורעות 1929 הגן על שכונת נוה שאנן בתל אביב.
מאוחר יותר יצא ברנר להשתלמות באוניברסיטת ברלין ואוניברסיטת לייפציג, והמשיך את לימודיו באוניברסיטת קולומביה בניו יורק, שם קיבל תואר דוקטור לפסיכולוגיה ואף כתב את ספרו " The effect of immediate and delayed praise upon learning" (האפקט של שבח מיידי ושבח מאוחר שניתנו על למידה) בהוצאת האוניברסיטה. מחקרו לתואר דוקטור זכה בפרס מטעם האגודה הכל-ארצית של ארצות הברית למחקר בפסיכולוגיה.
בשנות העשרים הוא החל לפרסם סיפורים ורשימות, ולאחר מכן מאמרים ומחקרים בענייני חינוך. כתב מאמרים בכתב העת "הד החינוך", בעיתון "הפועל הצעיר" ב"החינוך", ב"אשיות".
ב-1932 ייצג את המורים הישראלים בקונגרס המורים בדנוור שבקולורדו. בחו"ל היה מרצה בפסיכולוגיה ובפדגוגיה במוסדות חינוך לעם. ב-1939 נישא בנימין ברנר לאסתר לבית גולדברג.
ברנר שימש זמנית מורה לפסיכולוגיה בפקולטה לחקלאות (ברחובות) של האוניברסיטה העברית, ולאחר מכן היה מורה בבית המדרש למורים בבית הכרם ובסמינר לוינסקי. היה זמן-מה יו"ר סניף מורי ירושלים. לאחר פרישתו לימד במדרשת שדה בוקר.
בשנת 1952 מונה על ידי שר החינוך, בן-ציון דינור, לוועדה הפדגוגית הראשונה של ישראל.
ספרו "עבודה עצמית בחשבון לכיתות א-ד", אושר על ידי מנהל אגף החינוך הדתי לשימוש בבתי ספר של החינוך הממלכתי דתי. "ספר הדידקטיקה לכתה א'" יצא במספר מהדורות.
בנימין ברנר נפטר בשנת 1982.
אורדזאורוס
אורדזאורוס (שם מדעי: Oardasaurus) הוא סוג של לטאה קדומה שחיה בסופו של תור הקרטיקון במאסטריכט לפני 72 מיליון שנה על האי הקדום האצג, כיום ליד העיר האטג שבטרנסילבניה, רומניה. שם הזוחל הוא על שם הכפר "אורדה דה ג'וס" (Oarda de Jos) שברומניה, לידו נמצאה הלטאה.
לטאה זו הייתה שייכת למשפחה הנכחדת Barbatteiidae הקרובה לטגואיים המודרניים. הלטאה הגיע לאורך 20 סנטימטר והייתה קטנה מקרובתה למשפחה, Barbatteius שחיה באותו אזור.
לטאות אלו חיו באי לצד פאונה ייחודית הכוללת זאורופודים גמדיים, פטרוזאורים עצומים ודינוזאורים דו-רגליים קטנים. ממבנה שיניהם נראה שהיו טורפים של פרוקי-רגליים ושל חולייתנים קטנים, אך ייתכן שגיוונו גם בצמחייה.
זיהום ולדי
זיהום ולדי (באנגלית: Neonatal infection) הוא זיהום של הילוד שנרכש במהלך ההתפתחות הטרום לידתית (הדבקה ברחם) או בארבעת השבועות הראשונים של החיים (התקופה הניאונטלית). לעיתים זיהומים ביילודים ניכרים מיד לאחר הלידה, בעוד שאחרים עשויים להתפתח בתקופה שלאחר מכן.
זיהומים מהווים סיבה נפוצה לתמותה ולתחלואה ביילוד, ומתקיימים בשכיחות של בין 1–8 על כל 1,000 לידות חי. קיים סיכון גבוה יותר לזיהום אצל פגים וילודים במשקל נמוך. שיעור התמותה מזיהומים אלו עומד על 20% עד 50%. במדינות מתועשות, הטיפול בזיהומים ביילודים מתרחש ביחידה לטיפול נמרץ ביילודים.
גורמי תחלואה.
מקור הזיהום הוא לעיתים קרובות וגינלי או במערכת העיכול של האם, ופעמים רבות הזיהומים הם אסימפטומטיים אצל האם. מאחר שיכולתה של מערכת החיסון הלא מפותחת של הילוד מוגבלת, היא אף עשויה ליצור בעיות המסבכות את הטיפול, כגון שחרור כימיקלים דלקתיים.
חיידקים.
סטרפטוקוקוס מסוג B הוא הגורם של רוב זיהומים מוקדמים ביילוד. גורם נוסף הוא חיידקי מערכת העיכול (enteric bacilli) של האם. עם ההתקדמות במניעת דלקות סטרפטוקוקוס של קבוצת B, נפוצו זיהומים של Escherichia coli (אשרישיה קולי) וסטפילוקוק זהוב (Staphylococcus aureus).
גורם נוסף הוא ליסטריה מונוציטוגנים שנגרם מאכילת מזון נגוע על ידי האם, כגון נקניקיות, חלב לא מפוסטר, בשר, מעדנים וגבינה.
במקרים שהאם לא חוסנה נגד חיידק הטטנוס (Clostridium tetani) והעובר לא חוסן פסיבית, הוא עלול לפתח תסמינים.
פתוגנים חיידקיים נוספים כוללים סטרפטוקוקוס מסוג סטרפטוקוקלמיניו (Streptococcus agalactiae, Streptococcus pyogenes, Viridans streptococci, Streptococcus pneumoniae) ,המופליס אינפלואנזה (Haemophilus influenzae) וכן Pseudomonas aeruginosa.
נגיפים.
איידס (HIV).
נגיף ה-HIV יכול לעבור לעובר דרך רחם האם או לאחר לידה על ידי הנקה. לרוב ההדבקה מתרחשת במהלך הלידה. ניתן להפחית את סיכון ההעברה על ידי:
ציטומגלו (cytomegalovirus).