רק לתלמידים הוותיקים ישנו מקום בהיכל הישיבה או בעזרת הנשים. השאר לומדים בבית הכנסת "אחווה שול" שבשכונת אחווה ובבתי כנסת נוספים באזור.לשיעורו של ראש הישיבה רבי אברהם יהושע יכול להיכנס רק מי שלמד בישיבה לפחות שנה וקיבל את אישורו של ראש הישיבה. המשתתפים בשיעור מחולקים לשלוש קבוצות: קבוצה קטנה המאזינה לשיעור מחוץ לחדר; קבוצה נכבדה יותר העומדת בתוך החדר, וקבוצה מרכזית של ותיקי הישיבה היושבת בשיעור.
אחת לשבוע מתקיים שיעור בחומש ורש"י, שבו מתייחס ראש הישיבה גם לעניינים אקטואליים. גם שיעור זה מיועד רק לתלמידי הישיבה, והתקנון נשמר בקפדנות. בכל שבוע נמסר השיעור לחלק אחר מבני הישיבה.
לאור גישתו של רבי חיים מבריסק, בישיבה לא לומדים לימודי מוסר.
ישיבות בריסק בולטות גם בכך שאין בהן פנימייה והבחורים שוכרים דירות למגורים. סמוך לישיבת בריסק המרכזית ישנה פנימייה קטנה. כדי לשמור על המסורת פנימייה זו אינה שייכת רשמית לישיבה. גם חדר אוכל לא היה קיים עד לעשור הראשון של המאה ה-21. עד לפתיחתו קיבלו הבחורים סכום כסף לצרכים בסיסיים.
מגידי שיעורים נוספים בישיבה הם אחיו של הרב אברהם יהושע, הרב משה ("מויש'ל") ובניו הרב מרדכי יעקב (יענקל), הרב חיים (מתשע"א) הרב יוסף דב (מתשע"ו) והרב יצחק זאב (מתש"ף). בנוסף קיים כולל בבניין הישיבה בראשות הרב לייב (לייב'ל) סולובייצ'יק אח נוסף של רבי אברהם יהושע.
בשנת תשס"ו פתח הרב אברהם יהושע ישיבה נוספת בשם "יד הלוי", המיועדת לגילאי ישיבה גדולה רגילים (16 ומעלה). בישיבה זו לומדים כנהוג בכל הישיבות את המסכתות בסדרים נשים נזיקין. בראשות הישיבה עומדים חתנו הרב חיים ישראל הרץ והרב דב שפירא חתנו של אהרן יהודה ליב שטינמן, ולומדים בה כ-180 תלמידים. בין הר"מים: חתנים נוספים של הרב אברהם יהושע - הרב ישראל איסר שפירא, בנו של הרב יעקב שפירא ראש כולל וולוז'ין בירושלים. והרב יעקב משה לייבוביץ, (אחיינו של הרב חיים שלמה ליבוביץ). והרב ישראל חיים פוברסקי, בנו של הרב ירוחם פוברסקי, ונכדו של הרב ברוך דב פוברסקי. שלא כמקובל בישיבות בריסק, בישיבה זו יש משגיח - הרב יצחק דוד וילנסקי (נכדו של רבי אליהו לופיאן).
דרך הלימוד.
בישיבות בריסק לומדים כל דף מהמסכת עם רש"י, תוספות ורמב"ם. הלימוד מאופיין בביאור תמציתי על הגמרא ומפרשיה. הדגשה מיוחדת ניתנת לדבריהם של רבי חיים מבריסק, בנו רבי יצחק זאב ונכדו רבי יושע בער, והם מהווים לעיתים קרובות את הבסיס לשיעורי ראש הישיבה.
בניגוד לישיבות אחרות, אין מדלגים על דפי גמרא וההספק גדול יותר באופן יחסי. המסכת הנלמדת באופן רשמי נלמדת רק בבוקר. אחר הצהריים ובערב לומדים הבחורים מסכתות כרצונם (בדרך כלל ממסכתות אחרות בסדר קדשים, שלא למדו בבוקר).
בהתאם לשיטת בריסק המתנגדת לציונות, הישיבה אינה ממומנת על ידי מוסדות המדינה אלא מתרומות.
ישיבות נוספות.
באופן רשמי הישיבה בראשות הרב אברהם יהושע היא היחידה שנקראת ישיבת בריסק, אולם בפועל מכונות בציבור גם ישיבות אחרות שהקימו צאצאי הרב יצחק זאב בשם זה. ישיבות אלה הן:
אריק ריפר
אריק ריפר (; נולד ב-2 במרץ 1965 באנטיב) הוא שף צרפתי הפועל בארצות הברית.
חייו.
ריפר נולד בצרפת ולמד לבשל בגיל צעיר מסבתו. כשהיה צעיר עברה משפחתו לאנדורה, שם גדל. מאוחר יותר הוא שב לצרפת ולמד בבית ספר לבישול בפרפיניאן. בהיותו בן 17 ב-1982 הוא עבר לפריז ועבד במשך שנתיים בלה טור דארז'אן, מסעדה צרפתית מפורסמת בת למעלה מ-400 שנה. ריפר המשיך ועבד בז'אמן תחת ז'ואל רובישון ובמהרה קודם לעוזר ראש הקו/פס (Assistant Chef de Partie). ב-1985 ריפר עזב כדי למלא את שירותו הצבאי, שבסיומו הוא חזר לז'אמן כ-Chef Poissonier (טבח האחראי על הדגים).
ב-1989 עבר ריפר לארצות הברית ונשכר כסגן שף במסעדתו של ז'אן ז'אן-לואי פאלאדן (Jean Louis Palladin) במלון ווטרגייט. הוא שהה שם שנתיים, תחנתו הבאה העיר ניו יורק, שם עבד החל מ-1991 עבור דייוויד בולי. הוא נותר שם שנה ואז עבר למסעדת לה ברנרדין ועבד עם השף ז'ילבר לה קוז (Gilbert Le Coze). ב-1994 ריפר נעשה השף המבצע של לה ברנרדין אחרי שז'ילבר לה קוז נפטר באופן בלתי צפוי מהתקף לב. בשנה שאחרי כן, בהיותו בן 29, זכה ריפר בדירוג של ארבעה כוכבים מהניו יורק טיימס. וב-1996 הוא נעשה בעלים שותף. במדריך מישלן האדום לעיר ניו יורק שראה ב-2006, מסעדת לה ברנרדין של ריפר הייתה אחת מארבע המסעדות בעיר ניו יורק שזכו בשלושה כוכבים, ניקוד בו היא מחזיקה עד היום (2011). והיא דורגה במקום ה-32 בין המסעדות הטובות בעולם לפי משאל 50 המסעדות הטובות בעולם בשנת 2006, במקום ה-26 בשנת 2007, במקום ה-20 בשנת 2008, במקום ה-15 בשנים 2009 ו-2010 ובמקום ה-18 בשנת 2011.
ריפר הוא יושב ראש City Harvest’s Food Council ונשיא קרן ז'אן-לואי פאלאדן. הוא היה שף אורח של שגרירויות צרפת במקסיקו ובוונצואלה ובבאלט העיר ניו יורק.
ריפר השאיל את שמו, כשרונותיו ומספר מחברי צוותו בכללם סגן השף דאז של לה ברנרדין Richard Brower לריץ' קרלטון, גראנד קיימן, בשתי מסעדות: Blue. ו-Periwinkle. הראשונה קיבלה דירוג של AAA Five Diamond Award, המסעדה היחידה בקריביים שזכתה לדירוג זה. שתי המסעדות מגישות אוכל יצירתי תוך שימוש נרחב במוצרי המזון המקומיים - במיוחד הלובסטר והלוטיין (red snapper), שנבחרים בקפידה ממימי הסביבה – כמו גם מלח ים שנאסף ומאודה. Blue מגישה תפריט קבוע של שלוש מנות מסורתיות, כמו גם תפריט טעימות בן שש מנות ומבחר אה לה קארט. הן היו המסעדות הראשונות שנשאו את שמו של ריפר וכפי שנמסר הוא הביא את צוותו למסעדות פעם בחודש כדי להבטיח את האיכות.
ווסטנד ביסטרו של אריק ריפר (Westend Bistro by Eric Ripert) בריץ' קרלטון ברחובות 22nd &amp; M בוושינגטון די. סי. נפתח ב-8 בנובמבר 2007. הקונצפט מציג מטבח צרפתי רגיל ואוכל ביסטרו אמריקאי בשכונת DC's West End. בראשית 2009, על מנת לעודד אנשים להמשיך לצאת החוצה לסעוד למרות השפל הכלכלי, החלה ווסטנד ביסטרו להגיש ארוחת ערב בסגנון משפחתי של יום ראשון, של מנה ראשונה ועיקרית עבור $28 לאדם.
ריפר השיק את מיזמו החדש ביותר במלון ריץ' קרלטון בפילדלפיה באביב 2008. המסעדה קרויה 10 Arts (מנהלת אותה סגנית השף לשעבר של לה ברנרדין וכעת השפית המבצעת ג'ניפר קרול, שהייתה מתמודדת בתוכנית המציאות Top Chef) מקורה בכתובת המלון הממוקם בשדרת האמנות התוססת של פילדלפיה.
אריק ריפר הופיע מספר הופעות אורח בתוכניות בישול טלוויזיוניות, בכללן בתפקידי שופט אורח ועוזר שף בעונות השנייה, שלישית, וחמישית של "Top Chef" של Bravo. הוא חברו של אנתוני בורדיין והופיע בפרקים רבים של תוכניתו No Reservations. לאחרונה הוא השיק סדרת וידאו קצרים המופיעים על גבי המרשתת בנושאי בישול בשם "Get Toasted" באתרו AVECERIC.com, שמתמקדים בארוחות קלות ומהירות שניתן להכינן ולבשלן תוך דקות בעזרת מצנם. בסדרה הוא משתמש בתנור לבנים יוקרתי המבוסס על המצנם, של חברת Cuisinart. בנוסף לכך, רשת PBS שידרה תוכניות בשם Avec Eric (החל מספטמבר 2009) שבהן הוא מטייל ברחבי תבל ומוצא השראה ומחפש רעיונות לבישול ולבסוף מדגים את ממצאיו במטבח ביתו. הוא כיכב כשף בתוכנית הטלוויזיה Great Chefs.
בשנת 2010 הוא גילם את עצמו בתוכנית הטלוויזיה Treme של רשת HBO (עונה 1, פרק 5)
ריפר מתגורר ב-Sag Harbor, לונג איילנד, בעיר ניו יורק, ביחד עם אשתו סנדרה ובנו.
צ'ארלי בירד
צ'ארלי לי בירד (באנגלית: Charlie Lee Byrd; 16 בספטמבר 1925 - 2 בדצמבר 1999) היה גיטריסט ג'אז אמריקאי. נודע בסגנון המוזיקה הברזילאי שלו, ותרם לעלייה בפופולריות הבוסה נובה בארצות הברית, בין השאר בזכות שיתוף הפעולה שלו עם המוזיקאי סטן גץ.
נעוריו.
צ'ארלי בירד נולד בסאפוק, וירג'יניה, ב-1925, וגדל בעיירה צ'וקאטוק (וירג'יניה). היו לו 3 אחים: אוסקר, ג'ק, ומוזיקאי נוסף - ג'ו בירד. אביו, נגן מנדולינה וגיטרה, לימד אותו נגינה בגיטרת סלייד בגיל 10. לאחר מכן הוא למד גיטרה אצל המורה סופוקלס פאפאס. ב-1942 התחיל ללמוד במכללה הפוליטכנית של וירג'יניה וניגן בתזמורת המכללה. ב-1943 גויס לצבא ארצות הברית לקרבות מלחמת העולם השנייה, ולבסוף הוצב בפריז וניגן שם בתזמורת צבאית.
בירד חזר לארצות הברית ועבר לניו יורק, שם למד הלחנה ותאוריה של הג'אז בבית הספר למוזיקה הארנט במנהטן. באותה תקופה הוא החל לנגן בגיטרה קלאסית. ב-1950 עבר לוושינגטון ולמד אצל סופוקלס פאפאס במשך מספר שנים. ב-1954 היה תלמיד של אנדרה סגוביה ולמד אצלו באיטליה מספר שנים. את ההשראה הראשונית הוא קיבל מג'אנגו ריינהארדט, גיטריסט צועני ידוע, אותו ראה מופיע בפריז.
קריירה.
שנות ה-50.
ב-1957 פגש בירד בבסיסט קטר בטס במועדון בשם "הכרם" (the Vineyard) בוושינגטון. השניים החלו לנגן ביחד, ובאוקטובר הופיעו מספר פעמים במועדון "Showboat". ב-1959 הצטרף הצמד ללהקה של וודי הרמן, וביחד ערכו מסע הופעות באירופה כחלק ממחווה של משרד החוץ של ארצות הברית. חברים אחרים בלהקה היו וינס גאראלדי, ביל האריס, נאט אדרלי והמתופף ג'ימי קמפבל. לעיתים בירד הוביל להקות בהן ניגן גם אחיו ג'ו. בשנות ה-50 המאוחרות הוא לימד מספר תלמידים בביתו בוושינגטון, כאשר כל אחד נבחן בחינות קבלה, לפני שהתקבל כתלמיד.
שנות ה-60.