טכניקת ההמראה - מטוס נוטה לסבסב לתוך הרוח ונטייה זו יש לתקן. בשלב ראשון, יהיו ההגאים במצב קדימה בדומה להמראה רגילה, כאשר תשומת הלב מוקדשת לשמירת הכיוון. במטוסים רב-מנועיים ניתן לשמור כיוון גם על ידי שמירת הפרשיות כח בין המנועים. יש לקחת בחשבון כי שימוש בטכניקה זו יביא להארכת ריצת ההמראה בהתאמה לזמן שיידרש לקבלת כח מלא מן המנועים. כאשר המטוס מגיע למהירות ההמראה יש לנתקו באופן החלטי מן המסלול ולמנוע שקיעה בחזרה ונגיעה במסלול. ניתוק החלטי חשוב במיוחד בהמראה ממסלולי עפר או בתנאים של משיבי רוח חזקים. בתנאים אלה קיימת סכנה שהמטוס "יקפוץ" לאוויר לפני הגעתו לנתוני ההמראה. במקרים אלו מומלץ להחזיק את המטוס על המסלול בצורה חיובית עד מהירות גבוהה במקצת ממהירות ההמראה הרגילה.
ארחנטינוס ג'וניורס
אסוסיאסיון אתלטיקה ארחנטינוס ג'וניורס (בספרדית: Asociación Atlética Argentinos Juniors) הוא מועדון כדורגל ארגנטינאי המפורסם בשל השחקנים אשר שיחקו בו. השחקן המפורסם בהם הוא דייגו ארמנדו מראדונה, שעל שמו נקרא גם האצטדיון הביתי של המועדון.
המועדון הנמצא בשכונת ויז'ה קרספו בבואנוס איירס זכה בשתי אליפויות ארגנטינה (1984, 1985) ובשני גביעים יבשתיים (ב-1985 זכתה בליברטדורס ובאינטראמריקנה). כיום הקבוצה נאבקת כדי לשרוד בליגה ולרוב מעורבת במשחקי התחתית.
היסטוריה.
המועדון נוסד ב-14 באוגוסט 1904 בשכונת "ויז'ה קרספו" בבואנוס איירס אך כעבור מספר שנים נדד לשכונת "ויז'ה אורקיזה". המועדון הצטרף לליגה הארגנטינאית הבכירה ב-1922 וסיים את עונתו הראשונה במקום השישי.
ב-20 באוקטובר 1976 ערך דייגו ארמנדו מראדונה את הופעת הבכורה במדי הקבוצה כשהוא רק בן 15. מראדונה שיחק בשורות הקבוצה עד שנת 1981 אז עבר לבוקה ג'וניורס.
בשנת 1984 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות ארגנטינה (טורניר מטרופוליטנו), את הקבוצה אימן 'מרקוס ספוריטי שהגיע במקומו של אנחל לברונה שנפטר ב-20 בספטמבר 1983. שניהם דגלו בשיטת משחק התקפית. ספוריטי הוחלף על ידי חוסה ז'ודיקה שהוליך את ארחנטינוס לזכייה שנייה באליפות (טורניר נסיונל). באותה שנה זכתה ארחנטינוס גם בגביע הליברטדורס היחיד בתולדותיה אחרי שגברה על אמריקה קאלי מקולומביה. לאחר מכן זכתה הקבוצה בגביע אינטראמריקנה שהמפגיש את אלופת דרום אמריקה ואלופת צפון אמריקה.
ארחנטינוס שיחקה מאוחר יותר מול יובנטוס בגביע הביניבשתי אך הפסידה בבעיטת הכרעה מ-11 מטרים.
ב-2010 זכתה הקבוצה באליפות הקלאוסורה, האליפות השלישית בתולדותיה.
אצטדיון הקבוצה.
ארחנטינוס משחקת באצטדיון דייגו ארמנדו מראדונה שנקרא על שמו של דייגו מראדונה. האצטדיון מכונה גם לה פטרנאל בשל מיקומו ברובע לה פטרנאל בבואנוס איירס. האצטדיון נחנך ב-26 בדצמבר 2003 ומכיל 24,800 מקומות. קודם לכן חלקה הקבוצה את אצטדיון ארקיטקטו ריקרדו אצ'ברי יחד עם קבוצת פרו קאריל אואסטה בין השנים 1993 עד 2003.
שחקנים בולטים.
אקדמיית הנוער של המועדון נחשבת לאחת המעולות בארגנטינה ובשל כך הקבוצה מכונה "המִנבָּטָה" (אל סמיז'רו), רשימת השחקנים שגדלו בקבוצה כוללת בין היתר:
הליגה נגד כפיה דתית
יורובסקט
קאסה מרצ'ה
גביע העולם בכדורגל לקבוצות
סויסה
יונסקו
יונסקו הוא שם משפחה ממקור רומני (Ionescu)
הלר
וילנאי
וילנאי הוא שם משפחה יהודי שפירושו "יוצא וילנה".
זאבי
תורת העל-מיתר
תורת העל-מיתר היא תורה המשלבת בין תורת המיתרים לבין רעיון סימטריית-העל. היא מתארת סימטריית-על בין מיתרים שונים, הקרויים "על-מיתרים".
רעיון סימטרית-העל נובע מכך שקיימים בטבע טכיונים, ובנוסף לכך, החומר והאנרגיה מתחלקים לשתי קטגוריות שונות: הפרמיונים והבוזונים. בתאוריה, קיים קשר בין הפרמיונים לבוזונים: סימטרית-על, הנוגדת גם את הרעיון לקיומם של טכיונים. לכל חלקיק ביקום יש "על-שותף". לחלקיק a יכול להיות ספין שונה מלחלקיק b, אך קיים ביניהם קשר הדוק שהופך אותם לעל-שותפים, בעלי תכונה אחת נגדית ותכונה אחת זהה. לעל שותפים הפרש של 1/2 בספין, וגם המטען האנרגטי שהם נושאים יכול להיות מנוגד, אבל בעל-סימטריה חייב להיות ביניהם קשר.
בתורת המיתרים, חלקיקי היסוד של החומר נקבעים על פי תנודה של עצמים חד-ממדיים בשם מיתרים. בתורת המיתרים המרחב מכיל בתוכו 10 או 26 ממדים. אנו רואים את המרחב כארבעה ממדי, בעוד המיתרים הזעירים חשים במספר רב יותר של ממדים מכורבלים. בתורת העל-מיתר, קיימים 10 ממדים במרחב בעודו סופרסימטרי, מסיטרית-על נובע כי המרחב אמור להראות כמעט זהה גם למיתרים וגם לנו. תורת העל-סימטריה מפרה את קיומם של טכיונים, מיתרים בעלי מאסה שלילית שקרסו תחת עצמם.
לאחר פיתוח תורת המיתרים, פותחו תורות רבות בנושא, בהן חמש מרכזיות:
תורת M היא תורה אשר הועלתה על ידי אדוארד ויטן מאוניברסיטת פרינסטון המשמשת כאיחוד של כל תורות המיתרים. תורת M היא מסגרת המאחדת בין כל תורות העל-מיתרים.
עטרי
עטרי הוא שם משפחה יהודי-תימני.
213 לפנה&quot;ס
212 לפנה&quot;ס
צור
כספי
דבורה בן-נר
דבורה בן-נר (קוּזְוִינֶר) (נולדה ב-9 באוקטובר 1932), היא סופרת ומשוררת לילדים ולמבוגרים.
חייה.
בן-נר נולדה בפולין, בעיירה ז'יכלין, ועלתה עם הוריה ארצה בשנת 1933. משפחתה השתקעה בתל אביב, ובן-נר למדה והתחנכה בדרום תל אביב. למדה בבית הספר לבנות ובגימנסיה 'מוריה'. לאחר שירותה הצבאי השלימה לימודי הוראה בסמינר למורות "תלפיות". לאחר כמה שנים השלימה לימודיה בספרות ילדים באוניברסיטת תל אביב.
דבורה בן-נר השתקעה עם משפחתה בראש פינה, שימשה כגננת וכמורה לילדי המקום. היא לימדה בנוסף גם בסמינר למורות בעיר הסמוכה צפת.
בן-נר כתבה שירים מנעוריה המוקדמים, בתחילה בעיתוני בית הספר ותנועת הנוער. החל משנת 1957 החלו שירי הילדים שלה להידפס בעיתוני הילדים, ובעיקר בדבר לילדים. נופי העיר התחלפו ביצירתה בנופי הגליל העליון, שאליהם נקשרה עם המעבר של המשפחה לראש פינה.
יצירתה לילדים כונסה במספר ספרים.
זולפיקר עלי בוטו
יוסי מר חיים
שינדלר
שינדלר הוא שם משפחה גרמני/אוסטרי, שפירושו יצרן רעפי עץ (Schindel).
טריסטרם שנדי
חייו ודעותיו של טריסטרַם שנדי, ג'נטלמן (באנגלית: The Life and Opinions of Tristram Shandy, Gentleman), או בקיצור טריסטרם שנדי, הוא ספרו החשוב ביותר של הסופר האנגלי לורנס סטרן, שאותו החל לכתוב בשנת 1759. הספר ראה אור בעברית ב-1993 בסדרת הספריה החדשה, בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
רקע.
הספר נכתב על ידי הסופר האנגלי בן המאה ה-18 לורנס סטרן החל משנת 1759 ובמשך עשר השנים שלאחר מכן, ופורסם בתשעה כרכים בשתי הוצאות שונות. הספר כתוב כרומן המודע לעצמו ומשתעשע בקונבנציות שהיו נהוגות בספרות באותה עת (ואף מאוחר יותר). העלילה משתרגת ומתפתלת תוך סטיות לדיונים תאורטיים שונים ועלילות משנה. בספר מופיעות גם מוזרויות עיצוביות שונות כגון דפים ריקים ומושחרים.
עלילה.
על אף הנאמר בשמו של הספר, טריסטרם שנדי הוא המספר ולא דמות נוכחת; למעשה, הוא אינו נולד עד לכרך השלישי. רוב הספר מתאר את המצבים והקונפליקטים הנוצרים בשל הבדלי האופי שבין הגיבורים השונים (וטריסטרם עצמו אינו גיבור הנוכח בספר כלל וכלל). כבר ליום לידתו של טריסטרם נדחסים כ-200 עמודים ובהם דיונים שונים על ביצורים, שיטות מיילדות, שמות וחוטמים והשפעתם על אופיו של אדם, דרשות דתיות וויכוחים תאולוגים. הספר עמוס בציטוטים (חלקם מעוותים במתכוון) של הוגים שונים מתקופות שונות.
עיבודים.
בשנת 2005 הוציא הבמאי הבריטי מייקל וינטרבוטום עיבוד קולנועי יוצא דופן לרומן, בשם "A Cock and Bull Story" .
תרגום לעברית.
בשנת 1993 יצא תרגום של הספר לעברית במסגרת הספריה החדשה של הוצאת הקיבוץ המאוחד, ספרי סימן קריאה ומוסד ביאליק בירושלים. את הספר תרגמה אסתר כספי שהוסיפה לו גם הערות. בסוף הספר נוספה אחרית דבר שנכתבה על ידי א"א מנדילוב. עטיפת הספר עוצבה על ידי יעל שוורץ.
דרך שכם
דרך שכם הוא שמו של רחוב בירושלים, על תוואי הדרך ההיסטורית שיצאה מירושלים צפונה לעבר העיר שכם. תחילתו של הרחוב בשער שכם בעיר העתיקה, משם הוא חוצה את העיר לעבר שכונותיה הצפוניות. יחד עם דרך יריחו, דרך יפו, דרך עזה, דרך בית לחם ודרך חברון הוא מהווה חלק מרשת הדרכים שבעבר קישרו את ירושלים עם ערים אחרות, וכיום מהוות חלק ממארג רחובות העיר.
היסטוריה.
התקופה העות'מאנית והבריטית.
הדרך היוצאת מירושלים צפונה על גב ההר לעבר רמאללה ושכם היא חלק מדרך ההר ההיסטורית. תחילת ההתיישבות לאורכה של הדרך הייתה בסוף המאה ה-19, בשלהי התקופה העות'מאנית, כחלק מתהליך היציאה מן החומות. מעצמות אירופה שחפצו להגדיל את השפעתם בירושלים הקימו מוסדות דת מחוץ לעיר העתיקה אך בסמוך לשעריה, וכך עשו גם לאורך תחילתה של דרך שכם. שכונת מוסררה הערבית נוסדה בצידה המערבי של דרך שכם בצמוד לעיר העתיקה, וערבים אמידים מתושבי העיר העתיקה רכשו אדמות גם צפונה יותר במעלה דרך שכם והקימו עליהם בתי מידות, בתחילה כבתי קיץ ובהמשך כמגורי קבע. בלטו בפעילות זו בני משפחת חוסייני, שהתיישבו באזור שנודע כ"שכונת החוסיינים" ולימים כונתה המושבה האמריקאית, על שמה של הקהילה האמריקאית שהתפתחה באחת האחוזות של החוסיינים. יהודים לא נטו להתיישב בדרך שכם וסביבותיה והעדיפו את השכונות החדשות ממערב לעיר העתיקה, אך יוצאת דופן הייתה שכונת נחלת שמעון שנוסדה בצד דרך שכם בסמוך למערת שמעון הצדיק (שכונה זו ננטשה במלחמת העצמאות עקב היותה מבודדת בין שכונות ערביות).