בבחירות לכנסת העשרים ואחת, שנערכו ב-9 באפריל 2019, זכתה ישראל ביתנו ב-5 מנדטים והמליצה בפני נשיא המדינה ראובן ריבלין להטיל על בנימין נתניהו את מלאכת הרכבת הממשלה. הקמת ממשלה נמנעה על רקע המחלוקת בין ליברמן למפלגות החרדיות בנושא הצעת החוק בעניין גיוס בני הישיבות והסטטוס קוו, והכנסת החליטה על פיזורה, בתמיכת ישראל ביתנו.
בבחירות לכנסת העשרים ושתים, שנערכו בספטמבר 2019, התחזקה המפלגה לשמונה מנדטים ולא המליצה בפני הנשיא על איש להקמת הממשלה. ליברמן הצהיר שיתמוך בממשלה המורכבת מנציגי כחול לבן, הליכוד וישראל ביתנו בלבד. לאחר שאיש לא הצליח להקים ממשלה, הכנסת התפזרה.
בבחירות לכנסת העשרים ושלוש שנערכו במרץ 2020 נחלשה המפלגה לשבעה מנדטים, והמליצה לנשיא המדינה ראובן ריבלין להטיל על בני גנץ את מלאכת הרכבת הממשלה. הוא נכשל לאחר שיועז הנדל וצבי האוזר מכחול לבן התנגדו להקמת ממשלה הנשענת על הרשימה המשותפת. נתניהו הקים ממשלת חילופים עם גנץ, וישראל ביתנו נותרה באופוזיציה.
בבחירות לכנסת העשרים וארבע, שנערכו במרץ 2021 שמרה המפלגה על כוחה והמליצה לנשיא המדינה ריבלין להטיל על יאיר לפיד את מלאכת הרכבת הממשלה, שיחד עם נפתלי בנט הקים את ממשלת ישראל השלושים ושש. לאחר חתימת הסכם קואלציוני עם לפיד, מונה ליברמן לשר האוצר, עודד פורר לשר החקלאות ופיתוח הכפר והשר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל וחמד עמאר מונה לשר במשרד האוצר.
מצע.
המפלגה רואה את עצמה כממשיכת דרכו של זאב ז'בוטינסקי, וככזאת שמה דגש על שלושה עקרונות של הציונות שהיא מגדירה כערכי יסוד: עלייה, הגנה על המולדת והתיישבות.
המפלגה שמה דגש על החזרת הביטחון האישי לאזרח ולשם כך דוגלת בשימוש בכוח צבאי למיגור הטרור הפלסטיני ובהגברה של אכיפת החוק והלוחמה בפשע. בנוסף המפלגה שמה דגש על דרישת הצהרת נאמנות מאזרחי ישראל (לרבות ערביי ישראל), תוך תגמול האזרחים הנאמנים למדינה. יו"ר המפלגה, אביגדור ליברמן, התבטא מספר פעמים באופן חריף כנגד חברי כנסת מהמפלגות הערביות בטענה שאינם נאמנים למדינה.
בנוסף פונה המפלגה לקהל העולים מברית המועצות לשעבר ועוסקת בבעיות הקשורות לקליטת העלייה.
מבנה.
הגוף העליון במפלגה הוא ועידת המפלגה שמתכנסת אחת לארבע שנים. בוועידה בוחרים הצירים את מוסדות המפלגה וביניהם בית הדין של המפלגה, הוועדה המתמדת, הוועדה המוניציפלית, מבקר הפנים ויו"ר המרכז.
נורמה (פירושונים)
אוגיסטן לואי קושי
הדרך השלישית (מפלגה)
הדרך השלישית הייתה מפלגת מרכז של פורשי מפלגת העבודה. התנועה הוקמה ב-7 במרץ 1996, שלהי הכנסת ה-13, עם פרישת חבריה מהעבודה על רקע התנגדותה לנסיגת ישראל מרמת הגולן וכן כמפלגת מרכז המאחד הגושים במפה הפוליטית.
היסטוריה.
מקימי התנועה היו חברי הכנסת תא"ל (מיל.) אביגדור קהלני ועמנואל זיסמן, אשר פרשו ממפלגת העבודה ב-7 במרץ 1996. אל המפלגה חברו אישים מ"חוג תכלת" ובראשם פרופסור אלכסנדר לובוצקי. בבחירות לכנסת הארבע עשרה ב-1996 זכתה המפלגה בארבעה מנדטים והצטרפה לממשלתו של בנימין נתניהו. יו"ר המפלגה קהלני שימש כשר לביטחון פנים.
כמו מפלגת המרכז שבאה אחריה, "הדרך השלישית" זכתה להצלחה חד-פעמית בלבד, ובבחירות לכנסת החמש עשרה ב-1999 לא עברה את אחוז החסימה. לאחר הכישלון נשארה המפלגה רשומה ברשם המפלגות ושימשה כמפלגת מדף עד אפריל 2011, אז שימשה בסיס לרישומה של מפלגת העצמאות.
חברי כנסת.
הסיעה הוקמה ב-7 במרץ 1996 עם פרישת חבריה מהעבודה והקמת סיעת הדרך השלישית.
הרשימה לא עברה את אחוז החסימה
מפלגת גשר (1996)
מפלגת גשר ובשמה המלא תנועת גשר - תנועה לאומית חברתית הוקמה כמפלגה עדתית חברתית בשלהי הכנסת ה-13, בידי דוד לוי, שפרש מהליכוד עם דוד מגן ב-11 במרץ 1996. ב-25 בדצמבר 2018 הודיעה בתו של דוד לוי, אורלי לוי אבקסיס, על הקמת מפלגת חדשה בעלת שם זהה.
לקראת בחירות לכנסת ה-14 התאחדה עם הליכוד וצומת במסגרת רשימת הליכוד-גשר-צומת. לאחר מכן פרשה מהממשלה ומן האיחוד והתכוננה לריצה עצמאית ואף רצה בצורה עצמאית בבחירות לרשויות המקומיות ב-1998.
ב-23 בפברואר 1999 התרחש פילוג בסיעה: דוד מגן פרש מהסיעה המשותפת וחבר לחברי כנסת מהליכוד צומת והעבודה בהקמת סיעת "ישראל במרכז" (מפלגת המרכז). מיכאל קליינר חבר לחברי כנסת מהליכוד בהקמת סיעת חרות. חברי גשר הנותרים פרשו והקימו את סיעת גשר.
בבחירות לכנסת בשנת 1999 התאחדה עם מפלגת העבודה ומפלגת מימד במסגרת ישראל אחת. לאחר מכן פרשה גם ממנה ומן הממשלה ויצרה סיעה חדשה בכנסת בת שלושה מנדטים.
ב-7 במרץ 2001 פרשו חברי גשר מישראל אחת. ב-8 באפריל 2002 נכנסה גשר לממשלת שרון, אך פרשה ממנה לאחר שלושה חודשים וחצי.
לקראת הבחירות לכנסת ה-16, פרש דוד לוי מראשות המפלגה ועבר לליכוד בצעד שגרם לחילוקי דעות רבים בקרב חברי המפלגה. באספה שהתקיימה על ידי חברי המפלגה בעקבות המעבר, נבחרה אתי שירז, שעמדה עד אז בראש מטה ההסברה במפלגה, לעמוד בראש במקומו של לוי. רשימה בראשותה, עם שישה מתמודדים (כולל שירז), הוגשה לוועדת הבחירות המרכזית, בצעד שדווח בתקשורת כמפתיע. דוד לוי הגיב בעתירה הקוראת למנוע מחברי המפלגה מלקיים את "גשר", וביקש לפרק את המפלגה. בפסק דין של נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב נקבע כי המפלגה לא תוכל להתמודד בבחירות לכנסת ה-16 והחלטה זו נותרה על כנה גם לאחר ערעור שהוגש לבית המשפט העליון. המאבק על שימור המבנה המפלגתי נמשך זמן רב לאחר הבחירות. בעוד דוד לוי ותומכיו ביקשו לפרק את "גשר" ולהתייחס למעברו כאל היטמעות המפלגה כולה בליכוד, שירז ושאר חברי המפלגה נאבקו למען המשך קיומה הפוליטי ופעילותה הציבורית, אם כי במתכונת חדשה, לטובת קידום הערכים החברתיים שעל בסיסם הוקמה. לאחר שהוגשה בקשה לפירוק המפלגה, בתום מאבק המשפטי שארך מספר שנים לאחר מכן, החליט בית המשפט לאשר את הפירוק והמפלגה חדלה מלהתקיים.
דוד לוי אמנם נבחר לכהן בכנסת ה-16 אך בבחירות לכנסת השבע עשרה לא זכה למקום ריאלי ברשימת הליכוד לכנסת ונעלם מן הזירה הפוליטית.
לאחר ההכרזה על הקדמת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס הודיעה ב-25 בדצמבר 2018 על שם מפלגתה החדשה כשם מפלגת אביה "גשר".
פאולינה רוביו
פאולינה רוביו דוסאמאנטס (ספרדית: Paulina Rubio; נולדה ב-17 ביוני 1971) היא זמרת ושחקנית מקסיקנית.
ביוגרפיה.
פאולינה רוביו נולדה במקסיקו סיטי, מקסיקו. את ילדותה היא העבירה במקסיקו, לוס אנג'לס וספרד.
המוזיקה של פאולינה רוביו פופולרית בעיקר בדרום אמריקה, מקסיקו, ספרד וארצות הברית. פאולינה החלה את הקריירה בגיל 9, בשנת 1980.
עם להקתה הראשונה שנקראה "Timbiriche" היא הספיקה להקליט עשרה אלבומים. הלהקה נחשבת לאחת הלהקות הדרום אמריקאיות המצליחות בהיסטוריה עם מכירות של למעלה מ20 מיליון אלבומים. מהסינגלים המצליחים שהוציאה הלהקה נמנים ""Corro, Vuelo, Me Acelero" ,"Con Todos Menos Conmigo" ו" ""Tú y Yo Somos Uno Mismo",כולם להיטי מקום ראשון במקסיקו ובמדינות "דרום אמריקה"."
פאולינה החלה לשחק בטלנובלות בערוץ המקסיקני "Televisa" היא קיבלה את תפקידה הראשון בשנת 1988 בטלנובלה "Pasion y poder", בשנת 1990 היא כיכבה בסדרה Baila conmigo ובשנת 1994 היא קיבלה את תפקידה הראשון בקולנוע בסרט דל תקציב שנקרא "Bésame en la Boca", בשנת 1995 היא כיכבה בטלנובלה "Pobre Niña Rica".
בשנת 1990 פאולינה עזבה את להקת Timbiriche והתמקדה על קריירת הסולו שלה. בשנת 1992 יצא אלבומה הראשון "La chica dorada", בשנת 1993 יצא האלבום "24 kilates", בשנת 1995 יצא "El tiempo es oro". בשנת 1996 היא הוציאה את האלבום "Planeta Paulina" ובשנת 2000 יצא "Paulina". האלבום "Paulina" היה מועמד בטקס "Latin Grammy Awards".זהו האלבום המוכר ביותר של רוביו עד היום עם מכירות של מיליוני עותקים. האלבום הוא האלבום התשיעי הנמכר ביותר בהיסטוריה של מקסיקו כשנמכר שם בסכום של 3,000,000 עותקים. האלבום גם זכה להצלחה גדולה באמריקה הלטינית כשמכר מעל 800,000 עותקים בארצות הברית. רוב הסינגלים שיצאו מהאלבום הפכו ללהיטים. בשנת 2001, השתתפה בשיר "".בשנת 2002 יצא האלבום "Border girl" בו בפעם הראשונה פאולינה שרה מספר שירים באנגלית, במהלך שנקרא Crossover. הלהיט מתוך האלבום "Don't Say Goodbye" הגיע למקום ה41 בבילבורד הוט 100 והיה ללהיט במדינות שונות ברחבי העולם. אף על פי שהתקליט הראשון שלה באנגלית לא הביא לה תהילת עולם, שמה הפך למפורסם גם מחוץ לאמריקה הלטינית.
בשנת 2004 חזרה פאולינה עם תקליט נוסף בספרדית "Pau-latina", רוביו הסבירה שלשם Pau-latina יש מספר משמעויות כמו הדמיון לשמה Paulina וכן המילה Pau בקאטאלן שמשמעו 'שלום'. כמה שירים מהאלבום כמו "Tienes algo" ו"Dame otra taquila" הפכו ללהיטים גדולים מאוד מה שהפך את האלבום לאחד הנמכרים ביותר במקסיקו ובדרום אמריקה. האלבום "Pau-latina" זכה בפרס "Premios Lo Nuestro" כ"התקליט הנשי של השנה", וכן בפרס Premios Juventud כאשר היא זכתה למספר הרב ביותר של צופים שהצביעו למענה. פאולינה רוביו נשארה עד היום פופולרית מאוד בכל הארצות דוברות ספרדית. באותה השנה גם הקליטה פאולינה שיר יחד עם הזמר הקולומביאני חואנס.
בשנת 2006 הוציאה פאולינה אלבום נוסף בספרדית בשם Ananda (אושר).
בשנת 2013 התמנתה לשופטת בתוכנית המציאות "אקס פקטור" בארצות הברית לצד סיימון קאוול, קלי רולנד ודמי לובאטו.
טיוואן
יוסף לואי לגראנג'
תנע קנוני
ג'ואקינו גרקו