בשנים הראשונות של המנדט הבריטי נסגרו כל שירותי הדואר של מדינות זרות שפעלו תחת הטורקים ונפתחו סניפי דואר בכל הערים בארץ ישראל וכן במושבות הגדולות, פתח תקווה, ראשון לציון, זכרון יעקב וחדרה. בנוסף, סודר קו דואר נע מחיפה לקנטרה. במהלך שנות ה-20 נפתחו 17 סוכנויות דואר בנקודות יישוב חדשות, בהם עתלית, נהלל, עין חרוד, בנימינה, רמת גן ומגדיאל, בהן שמשו פקידים שלא היו עובדי הדואר אלא עובדים של היישובים.
בשלוש הערים הגדולות נפתחו מספר סניפים. בחיפה, עם פתיחת הבניין החדש של הדואר, הועבר הסניף של הדואר מהמושבה הגרמנית להדר הכרמל. בשנת 1929 נפתח סניף דואר בדירת אפ"ק. בסוף 1940 היו גם סניפים בבת גלים ובאחוזה. בתל אביב הוקם ביולי 1920 סניף נפרד מהמטה שהיה ביפו. בסוף 1940 היו בתל אביב סניפים ברחוב הרצל, רחוב אלנבי, רחוב דיזנגוף ובתל נורדאו.
בשנות ה-30 דרשו נציגי הערבים הקמת סניפי דואר בכפרים הערביים הגדולים. בתחילת 1936 הוחלט על פתיחת סניפים במסמיה, איסדוד ואל-פאלוג'ה. ההחלטה יצאה אל הפועל רק באמצע שנות ה-40.
בתחילת 1941 הוקמה סוכנות דואר במעוז חיים.
בשנים 1944–1945 סודרו סוכנויות דואר ברבים מיישובי עמק יזרעאל, ובאפריל 1945 היו סוכנויות במשמר העמק, עין השופט, כפר ברוך, גבת, מרחביה, כפר יחזקאל, עין חרוד וחפציבה. באוקטובר 1947 הודיעה הנהלת הדואר על כוונה לפתוח סוכנויות בבית יצחק, גניגר, גדרה, גת רימון, כפר הרא"ה, כפר יסיף, משק שריד, עין גב, עין החורש, קריית עבודה, רמת דוד, רמת יוחנן ושער העמקים.
24 קפריצ'י לכינור מאת פאגאניני
24 קָפְּריצ'י לסולו כינור הוא קובץ הכולל 24 קפריצ'י לכינור שנכתבו בין השנים 1802–1817 על ידי המלחין, הכנר הוירטואוז והגיטריסט ניקולו פאגאניני. 24 הקפריצ'י של פאגאניני הם מעין של אטיודים המאופיינים בטכניקת נגינה קשה ווירטואוזית, ומהווים אתגר רב ללמידה עבור מוזיקאים. כל אחד מהקפריצ'י עוסק בסוג אחר של יכולת נגינה. הקפריצ'י מאופיינים בנגינה זריזה, קפיצה בין מיתרים ומתיחות אצבעות מורכבות. מוזיקאים ומלחינים הושפעו רבות מהקפריצ'י של פאגאניני, ביניהם פרנץ ליסט, רוברט שומאן, סטיב ואי, פבלו סרסטה ואחרים. ביצועים רבים לקפריצ'י שונים נעשו גם על כלים אחרים מלבד הכינור, בין השאר על פסנתר, גיטרה וחליל צד.
הוצאה לאור.
הקפריצ'י הוצאו לאור לראשונה בשנת 1820 על ידי בית ההוצאה לאור "קאסה ריקורדי" כשהם ממוספרים מ-1 עד 24 ובנוסף להם 12 סונאטות לגיטרה וכינור ו-6 קרבטטים לגיטרה. בעת פרסום הקפריסים ביקש פאגאניני להקדיש את כלל הקפריצ'י ל"כלל המוזיקאים באשר הם".
יצחק גזית
יצחק גזית (10 במאי 1928 – 15 באפריל 1994) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, שירת כמפקד בסיס נמל חיפה בחיל הים. אחר שיצא לגמלאות מהשירות הצבאי ניהל את נמל אשדוד.
משפחה וילדות.
הוריו של יצחק גזית, רחל ויוסף סמברג, עלו לארץ ישראל בשנת 1926 מהעיירה חלם בפולין והתיישבו בחיפה.
יצחק נולד בחיפה למד בבית הספר הריאלי ועבר לבסמ"ת אותו סיים במגמת חשמל. בגיל 12 הצטרף לפעילות הימית של הפועל בחיפה.
שירות ביטחוני במדינה בדרך.
בגיל 18 הצטרף גזית לפלמ"ח לחם בחטיבת הנגב בקבוצה שהקימה את קיבוץ פלמחים.
יצחק סמברג היה פעיל בפלי"ם והשתתף בפעולות הסיוע להורדת מעפילים:
בעת פריקת המעפילים מהאנייה שבתאי לוז'ינסקי (אוניית מעפילים) בחוף ניצנים, נתפס על ידי הבריטים ונשלח יחד עם מעפילים למחנות המעצר בקפריסין. שם ישב במחנה 550 ליד פמגוסטה יחד עם אנשי הפלמ"ח האחרים עסק בהדרכת הנער הלקראת השירות בצה"ל. לאחר 4 חדשים חזר לארץ ישראל.
בעת מלחמת העצמאות ליווה שיירות לנגב הנצור. וכן גם נלחם נגד העיראקים באזור מענית.
חיל הים.
כשהוקמה תוך כדי המלחמה יחידת הנחיתה של חיל הים צורף אליה גזית. והשתתף בפשיטה לפיצוץ פסי הרכבת לאל עריש. לאור ניסיונו בסירות הפועל קיבל פיקוד על קורס מפקדי סירות בשנת 1949
הנחתות בשנים 1953–1955 שימש גזית מונה למפקד שייטת הנחתות ולמעשה היה מפקדה הראשון.
בשייטת הגדולה גזית עבר לשייטת הגדולה ומונה למפקד הפריגטה אח"י משגב (ק-30) ב-26 בנובמבר 1956 יצאה הפריגטה בעקבות אחיותיה אח"י מזנק (ק-32) ואח"י מבטח (ק-28) בדרך לאילת סביב אפריקה. ב-18 בדצמבר 1956 בקרבת קייפטאון קיבלה הוראה לחזור לחיפה. משיקולים בעקבות החלטת מועצת הביטחון על נסיגת כוחות צה"ל מסיני בוטלה הצטרפות אח"י משגב לכח הימי בים האדום. הפריגטה הגיעה חזרה לנמל חיפה 26 ב-16 בינואר 1957.
בה"ד חיל הים גזית מונה להיות מפקד בה"ד חיל הים, בתפקיד זה שימש גם כנציג חיל הים בדירקטוריון בית הספר לקציני ים עכו.
בסיס נמל חיפה.
תפקידו העיקרי שבגינו זכור גזית למרבית אנשי חיל הים הוא הפיקוד על בסיס חיפה. במחצית שנות הששים הוקם רציף עגינה לצוללות ושייטת המשחתות ופלגת הטרפדות 914 עברו לעגינה אל שובר הגלים הראשי. שער הנמל המערבי נעשה שער הבסיס ומחנה הבסיס הוקם במערב הנמל.
גזית היה מעורב באופן מלא בפעילות הבסיס שסיפק שירותי עגינה תחזוקה ואספקה כולל ומגורים לצוותים. היה מפקדם הישיר של יחידה 707 פלגת השליטה שהפעילה תחנות מכ"ם ופלגת המעגן שהפעילה גוררות.
גזית נחשב כמפקד המייסד של בסיס חיפה במתכונתו כיום. בתפקיד זה היה אחראי גם לפעילותה של יחידה 788 שבפעילה נחתות משמר בכנרת. היחידה עמדה בקו האש מול פעילות רבה של הסורים ותקריות אש. עד מלחמת ששת הימים. בתקופת פיקודו עברה פלגת הטרפדות 914 עברו לעגינה ליד שובר הגלים. בתי המלאכה וארגון הלוגיסטיקה של הבסיס אפשרו לקבוע שכל יציאה לים יהיו מוכנות למלחמה.
יחידה 707 – ביזמת דב שפיר מפקד שייטת 13 הוקמה בבסיס חיפה יחידה שתבצע את עבודות הצלילה ההגנתית. מעורבותו של גזית. בהקמתה הייתה רבה. ברציפי העגינה ובניני המגורים נעשה בינוי רב היקף והבסיס היה מוכן לקראת קליטתה של שייטת ספינות הטילים.
באזרחות.
בשנת 1973 פרש גזית מצה"ל והוזמן לאגף הספנות והנמלים לנהל את הרשות לחינוך והכשרה ימיים בעכו. לאחר מספר חודשים של עבודה מאומצת לשיפור תפקוד המכון. הועלתה דרישה מחיים לסקוב, ראש רשות הנמלים, לנהל את נמל אשדוד.
הנמל היה בתקופה שוועד עובדים חזק בראשות יהושע פרץ זכה לתמיכה של יו"ר ההסתדרות יצחק בן-אהרון הפריע לעבודה הסדירה ועיכב התייעלות. לגזית היו מאבקים קשים וממושכים כדי לוודא ניהול תקין ורווחי.
לאחר חמש שנים קשות סיים את תפקידו בנמל אשדוד וניהל חברת בת של צים.
משפחה ושארים.
גזית נישא לרות מבית קויפמן מקרית חיים ובמלחמת העצמאות שירתה כחובשת במחנה חיל הים בדור. ולזוג נולדו ארבעה ילדים. עתליה גזית הייתה קצינה בחיל הים ומורה לערבית שנשאה לירון מגל. בוגר הפנימיה הצבאית מחזור 1972, שנהרג בטנק הצוערים, בקרבות החווה הסינית, במלחמת יום הכיפורים. בעז גזית בוגר קורס בחובלים ושירת כקצין מכונה באח"י קשת. ושי גזית שנעשה עורך דין.
בשנת 1976, נישא גזית פעם שנייה למאירה מנוחין, עובדת בנמל אשדוד, ונולדה להם בת משותפת.
ב-15 באפריל 1994, ערב יום הזיכרון לחללי צה"ל, נפטר גזית, שעד סוף ימיו הביע את יגונו על נפילת בנו נמרוד במלחמת יום הכיפורים.
בי. די. וונג
TV4 Fakta XL
TV4 FaktaXL היה ערוץ טלוויזיה שוודי בבעלות קבוצת TV4, והיה ערוץ תאום לערוץ TV4 Fakta. הוא החל לשדר ב-13 באוגוסט 2012 והחליף את TV4 Science fiction, שהיה ערוץ מדע בדיוני.
הערוץ שידר תוכניות בנושאי האדם, העולם והטכנולוגיה.
רבות מהתוכניות ששודרו בערוץ נרכשו ממדינות כמו בריטניה, אוסטרליה, קנדה, צרפת ודנמרק. בנוסף הוא גם שידר תוכן מקורי שוודי שכלל תוכניות וסרטים, ששידורם היווה 10% משידורי הערוץ.
הערוץ סיים את שידוריו ב-30 בספטמבר 2017, יחד עם ערוץ TV4 Komedi.
הנרי פרסי (הוטספור)
סר הנרי פרסי, המכונה "הרתחן" (או "חם המזג") (באנגלית: Henry Percy, Sir Harry Hotspur ולעיתים Hotspur סתם; 20 במאי 1364 – 21 ביולי 1403), היה אביר הבירית, מראשי המרד של בית פרסי נגד הנרי הרביעי, מלך אנגליה. דמות ראשית במחזה "הנרי הרביעי, חלק ראשון", מאת ויליאם שייקספיר.
ביוגרפיה.
בנו הבכור של הנרי פרסי, הרוזן הראשון מנורת'מברלנד. הוכתר כאביר על ידי אדוארד השלישי, מלך אנגליה יחד עם המלכים-לעתיד ריצ'רד השני והנרי הרביעי. ב-1384 או 1385 מונה למפקד-המגן של אזור הגבול המזרחי עם סקוטלנד (warden of the east march) והתלווה לריצ'רד השני במסע-מלחמה שניהל בסקוטלנד. עקב נחישותו ומהירותו בקרב כונה על ידי יריביו הסקוטים "Haatspore" כלומר חם-המזג או הרתחן. שנה לאחר מכן יצא בפקודת המלך לצרפת, על מנת לחזק את המשמר על קאלה והוביל התקפות על פיקרדי. בין אוגוסט לאוקטובר 1387 פיקד על כוח ימי שנועד לפרוץ את המצור על ברסט. כהוקרה על פעולות צבאיות אלו הוענק לו ב-1388 תואר אביר הבירית. באותה שנה יצא לדכא מרד סקוטי בראשות ג'יימס דאגלאס, נפל בשבי אך נפדה עד מהרה.
ביולי 1393 נשלח בשליחות דיפלומטית לממלכת קפריסין ולאחר מכן מונה למושל בורדו, סגנו של ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר מושל דוכסות אקיטן. ב-1395 שב לאנגליה ויצא עם המלך ריצ'רד למלחמה באירלנד. ב-1396 שב לקאלה.