אוסטית היא שפתם המדוברת והספרותית של האוסטים, קבוצה אתנית המרכיבה את רוב אכלוסייתה של רפובליקת צפון אוסטיה והמדינה הריבונית דה פקטו דרום אוסטיה. השפה משויכת לענף השפות האיראניות המזרחיות (כפי שניתן להבחין משמה המקומי של השפה, ирон (אִירוֹן - דומה לאיראן)) ממשפחת השפות ההודו אירופיות. ניתן להבחין בדמיון מסוים בין אוסטית לבין שפות איראניות מזרחיות אחרות כגון פשטו ויאגנובית.
מן העת העתיקה (המאה ה-8 לפנה"ס), התפרסו השפות האיראניות לשטח עצום, הכולל את איראן המודרנית, מרכז אסיה, מזרח אירופה והקווקז. אוסטית היא ככל הנראה השפה המדוברת היחידה מבין קבוצת השפות ממשפחת השפות האיראניות - סקיתית, אשר שרדה. קבוצת השפות השתייכה לקבוצת העמים הסקיתים שכללו מספר שבטים.
אוסטית, יחד עם כורדית, תאתית ותלישית, היא אחת השפות האיראניות המרכזיות השגורות בפי קהילות גדולות בחבל הקווקז. צורת הרבים הנוצרת על ידי הוספת הסיומת -ta, מתאפיינת גם בשפה היאגנובית, סרמטית וסוגדית שנכחדה. עדות למאפיין זה בא כתוצאה מרצף ניבים שהתפתחו בערבה האירואסייתית. שמות של שבטים אף הם מעידים על כך, לדוגמה: סרומוטאי (Σαρομάται) ומסגטאי (Μασαγέται).
ימי הביניים.
הטקסט הידוע הקדום ביותר של השפה מצוי בכתובת המתוארכת למאות ה-10 וה-12 לספירה, אשר נמצאה ליד נהר בארחז. הטקסט נכתב באלפבית היווני בתוספת דיגרפים מיוחדים.
עדות מוקדמת לכיתוב מורחב יותר מצויה בטקסט עם ביטויים אלאניים המופיע בספר תאוגוניה, עם ביאוריו של יואנס צצס - משורר ודקדקן מהתקופה הביזנטית:
האותיות הנטויות הן באוסטית. מעבר לתעתיק הישיר, חוקרים ניסו לשחזר את המילים בשחזור פונטי תוך כדי שימוש ביוונית ככלי עזר, לכן בעוד האות τ מקבילה לאות t (או ט), היא תועתקה ל-d (ד), אשר חוקרים מאמינים כי זו הייתה דרך הגייתה בקרב האוסטים. התיעתוק הלשוני של אותם ביטויים הם: "dæ ban xʷærz, mæ sfili, (æ)xsinjæ kurθi kændæ" ו-"du farnitz, kintzæ mæ sfili, kajci fæ wa sawgin?"; במקביל לפונולוגיה המודרנית של השפה: "Dæ bon xwarz, me’fšini ‘xšinæ, kurdigæj dæ?" ו-"(De’) f(s)arm neč(ij), kinźi æfšini xæcc(æ) (ku) fæwwa sawgin".
ישנה תאוריה המצביעה על כך שהפרוטו-שפה עברה שינוי פונולוגי. תאוריה זו נשענת על סמך "רצף של קצב", שבו שמות עצם חולקו לשני סוגים, "שמות עצם כבדים" ו"שמות עצם קלים." שמות העצם ה"כבדים" התאפיינו בצליל תנועתי ארוך או בדיפתונג, והוטעמו בהברתם הראשונה (מלעיל), לעומת שמות העצם ה"קלים" אשר הוטעמו בהברתם האחרונה (מלרע).
ניבים.
לאוסטית 2 ניבים עיקריים וחשובים: הניב האירוני והניב האיגורי, המדוברים בפי 6/5 ו-1/6 מכלל האוכלוסייה בהתאמה. ניב שלישי נוסף בשם יאסי דובר בעבר בהונגריה.
פונולוגיה.
לניב האירוני של השפה האוסטית 7 תנועות.
החוקר האוסטי וסילי אבייב מבחין בין 26 עיצורים, עליהם ניתן להוסיף עוד 5 עיצורים משופתתים ו-2 עיצורים מקורבים. בשונה משפות הודו אירופיות אחרות, ישנם כמה עיצורים מסודקים. זהו ככל הנראה מאפיין מקומי של שפות באזור הקווקז.
מערכת הכתיבה.
החלת הספרות האוסטית התרחשה במאה ה-18, ברוסיה השתמשו באלפבית הקירילי, ובגאורגיה באלפבית הגאורגי. הספר הראשון באוסטית יצא לאור בכתב קירילי בשנת 1798, וב-1844 חודש הכתב על ידי מדען רוסי ממוצא פיני-שוודי. אלפבית חדש המבוסס על האלפבית הלטיני הוכר באופן רשמי בשנות ה-20 של המאה ה-20, אך ב-1937 הוצג כתב קירילי מחודש עם דיגרפים אשר החליפו את רוב הסימנים הדיאקרטיים מ-1844.
בשנת 1820 פרסם י. יאלגוזידזה כתב גאורגי מחודש, עליו הוסיף 3 אותיות לאלפבית הגאורגי. במהלך המאה ה-19 החלה האורתוגרפיה הגאורגית הולכת ונוסגת, אך קיבלה מעמד רשמי באוטונומיה הגאורגית ב-1937. סוגיית ה"עם אחד - שני אלפביתים" גרמה לחוסר שביעות רצון בדרום אוסטיה ב-1951, וזאת דרשה לאיחוד הכתב. לאור זאת, בשנת 1954 הכתב הגאורגי הוחלף בכתב הקירילי המחודש מ-1937.
השפה הדיגורית (ניב מן השפה האוסטית) הספרותית, השתמשה בכתב הערבי, אך מעמדה בוטל ב-1939, 5 שנים לפני שהוגלו הדיגורים לסיביר וקזחסטן.
בשונה משאר שפות הנכתבות באלפבית הקירילי, אוסטית מתייחדת באות Ae שנמצאת בשימוש בשפה האוסטית בלבד. אות זו אינה מופיעה באף מערכת כתיבה קירילית.
להלן טבלת האותיות הנמצאות בשימוש מודרני:
בנוסף, האותיות ⟨ё⟩, ⟨ж⟩, ⟨ш⟩, ⟨щ⟩, ⟨ъ⟩, ⟨ь⟩, ⟨э⟩, ⟨ю⟩, ו-⟨я⟩ נועדו לתעתק מילים שאולות מרוסית.
בנוסף, האותיות ⟨š⟩ ו-⟨ž⟩ נועדו לתעתק מילים שאולות מרוסית.
אוצר מילים.
הטבלה הבאה ממחישה כמה מילים אוסטיות שכיחות עם תרגום לשפות הודו-איראניות ושפות הודו-אירופיות אחרות:
נושאת המטוסים הארי טרומן (CVN-75)
איירבוס A330-900NEO
ארטמיס פאול (סרט)
ארטמיס פאול (באנגלית: Artemis Fowl) הוא סרט הרפתקאות מסוגת פנטזיה-מדע בדיוני אמריקאי המבוסס על ספר באותו השם מאת הסופר האירי אואן קולפר. את הסרט מביים הבמאי קנת בראנה, על פי תסריט מאת מייקל גולדנברג, אדם קליין וקונור מק'פרסון. בסרט מככבים פרדיה שו ולארה מק'דונל בתפקידים הראשיים כארטמיס פאול וסרן הולי שורט, ולצדם מככבים ג'ודי דנץ', הונג צ'או, נונסו אנוזי, ג'וש גד ומירנדה רייסון.
הסרט היה עתיד לעלות לאקרנים ב-29 במאי 2020 תחת הפצתם של אולפני וולט דיסני, אולם ב-3 באפריל נחשף שהסרט לא יוקרן בקולנוע עקב מגפת הקורונה. במקום זאת הוא שודר בדיסני+ ב-12 ביוני. ב-16 ביוני 2022 הושק שירות הסטרימינג בישראל, וסרט זה בגרסתו המדובבת לעברית נכלל בחלק מתכני הבכורה שלו.
תקציר העלילה.
לאחר שארטמיס פאול השני, נער מחונן בן 12 שנולד למשפחת פשע מגלה על קיומם של יצורים אגדיים שכוללים בין היתר את הפיות והקנטאורים שמתגוררים במעבה האדמה, הוא מתכנן שוד נועז במטרה לגנוב מהם את אוצר הזהב שלהם בשביל לממן משלחת חיפוש שתחפש את אביו ארטמיס פאול הראשון.
הפקה.
בשנת 2001, הוכרזו תוכניות לסדרת סרטים שתתבסס על סדרת הספרים "ארטמיס פאול". "Miramax Films" רכשה את הזכויות על עיבוד סדרת הספרים לסרטים ולורנס גוטרמן נשכר למלאכת הבימוי. ב-2003, קולפר הצהיר שהתסריט הושלם ושתהליך הליהוק אמור להתחיל באותה השנה, אך הביע ספקנות לגבי השאלה האם זה אכן יקרה. הסרט נשאר בפיתוח עד לשנת 2011, כאשר דווח שג'ים שרידן מעוניין לביים את הסרט.
ביולי 2013, אולפני וולט דיסני הודיעו שהם יפיקו יחד עם חברת ההפקה של הארווי ויינסטין סרט על "ארטמיס פאול" שיכסה את אירועי שני הספרים הראשונים בסדרה, ושהתסריט ייכתב על ידי מייקל גולדנברג. רוברט דה נירו וג'יין רוזנטל היו חתומים על הפרויקט כמפיקים בפועל.
ב-1 בספטמבר 2015, ""וראייטי" דיווחה שהבמאי קנת בראנה נשכר לביים את הסרט עבור אולפני דיסני, יחד עם המחזאי האירי קונור מק'פרסון כתסריטאי וג'ודי הופלנד כמפיק בפועל. הסופר אואן קולפר אישר את הידיעה בסרטון וידאו באתר "Artemis Fowl Confidential", ודיבר עם רדיו RTE 1 על פגישתו עם בראנה מספר פעמים כדי לדון על התאריך בו הוא יודיע את ההודעה. ב-12 בספטמבר 2017, אולפני וולט דיסני הודיעו שעיבוד הסרט יופץ ב-9 באוגוסט 2019. ב-18 בספטמבר 2017, נודע שג'ודי דנץ' מנהלת משא ומתן על תפקיד לא ידוע בסרט. ב-11 באוקטובר 2017, אולפני וולט דיסני פיטרו מיד את הארווי ויינסטין מתפקידו כמפיק הסרט, וכן ניתקו קשרים עם החברה שלו "The Weinstein Company", בעקבות פרשת התקיפות המיניות. ב-20 בדצמבר 2017, הוכרז על כך שהשחקן האירי הצעיר פרדיה שו לוהק לדמותו של ארטמיס פאול, לצדה של דנץ' כמפקדת רוט, ג'וש גד לוהק לדמותו של מאלץ' דיגמס, לארה מק'דונל לוהקה לדמותה של סרן הולי שורט, ונונסו אנוזי לוהק לדמותו של באטלר. ב-12 במרץ 2018, שאר צוות השחקנים הוכרז (כולל ניקש פאטל כפולי). צילומי הסרט נערכו באנגליה, בצפון אירלנד ובהו צ'י מין סיטי.
הפצה.
הסרט היה אמור לצאת לאקרנים תחת הפצתם והפקתם של אולפני וולט דיסני, אולם ב-3 באפריל נחשף כי הסרט לא יוקרן בקולנוע עקב מגפת הקורונה ובמקום זאת שודר בדיסני+ ביוני 2020.
איזה ג'ניני
איזה ג'ניני (בצרפתית: Izza Génini; נולדה בשנת 1942) היא במאית ומפיקת קולנוע מרוקאית. היא חיה ועובדת בפריז, צרפת משנת 1960.
ביוגרפיה.
ג'ניני נולדה בקזבלנקה, מרוקו, בשנת 1942 למשפחה יהודית.
לאחר שלמדה ספרות ושפות זרות בסורבון ובמכון הלאומי לשפות ותרבויות המזרח, שניהם בפריז, ג'ניני החליט לפתח קריירה בקולנוע. ב-1973, היא יסדה את SOGEAV, חברה שמטרתה להפיץ סרטים צרפתיים במדינות דוברות צרפתית באפריקה, הפצה של סרטים אפריקאים ברחבי העולם, והפקת סרטים. החברה הפיקה את הסרט "El Hal" ואת "Transes", בבימויו של אחמד אל מענוני . מרטין סקורסזה מאוחר יותר עשה לסרט זה רימאסטרינג כחלק מפרויקט סרטי עולם שלו, וכלל ב-DVD שלו ריאיון עם ג'ניני. ב-1987, ג'ניני החלה הפקה של סדרה תיעודית על מוזיקה מרוקאית מסורתית, בשם "Maroc, corps et âme" (מרוקו, גוף ונשמה). בסדרה 15 סרטים.
מ-1970 עד 1986, היא הייתה מנכלית של חברת ההפקות Club 70.
ג'ניני הייתה חברה בארגון המחווה לזכרו של סימון לוי, שפעל לשימר המורשת היהודית-מרוקאית.
סויוז T-7
סויוז T-7 (ברוסית: Союз Т-7) הייתה חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-19 באוגוסט 1982 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן כשעל סיפונה צוות קוסמונאוטים: לאוניד פופוב (טיסה שלישית), אלכסנדר סרברוב וסבטלנה סביצקאיה. המטרה העיקרית של הטיסה היה ביצוע מחקרים שונים.
החללית הייתה צריכה לעגון בתחנת החלל סליוט 7 והעגינה בוצעה ב-20 באוגוסט. באותה עת בתחנת החלל כבר שהה צוות של אנטולי ברזובוי וולנטין לבדב.