מסע הביזה והרצח של אטילה ברחבי גאליה ואיטליה, כביכול בדרך לנישואיו להונוריה, הפך שם דבר. אאטיוס, שהסתמך עד אז על ההונים כדי להיאבק בגרמנים, שינה טעמו וכרת ברית עם השבטים הגרמאנים, שהיו מבוהלים כמוהו מן הפלישה ההונית. בסיוע כוחות פרנקים, בורגונדים, אלאנים וויזיגותים הצליח אאטיוס להביס את כוחות אטילה בקרב שאלון בשנת 451. הכוחות העיקריים בקרב היו הוויזיגותים בהנהגת תאודוריק הראשון, שאף נהרג בקרב.
שנה לאחר מכן, שב אטילה למסע ביזה נוסף, הפעם בעמק הפו, וכאן כבר לא עמדו לרשות רומא כוחות הגרמאנים ומסע הביזה נמשך עמוק אל תוך איטליה, כשהוא נעצר רק בשערי רומא ובתחינה מלווה בכופר כבד שנשאו סנטורים רומיים והאפיפיור לאו הראשון.
בתחילת שנת 453 מת אטילה והממלכה ההונית התפוררה במהירות, אך הכוחות הדלים שהייתה האימפריה המערבית מסוגלת לתרום למאבק בהונים, ואדישותו המוחלטת של מרקיאנוס לפלישות ההונים הבהירו כי גורלה נחרץ. הקיסר ולנטיניאנוס השלישי סבר כי אחרי נפילת ההונים אין לו צורך עוד באאטיוס וקשריו הטובים עמם והביא לרציחתו בשנת 455. זמן קצר אחרי מותו, הגיע צי שודדי ים ונדלי בהנהגת גאיזריק ובזז את רומא במשך 14 יום. בכל מובן מעשי, היה זה קיצה של האימפריה המערבית, אך הבשורה הרשמית הייתה עתידה להגיע במועד מאוחר יותר.
סדרה של גנרלים גרמאנים שלטה עתה ברומא, כשהיא מפעילה קיסרי בובה שונים ומתמרנת את רומא כממלכתם. כך עשו ריקימר ואחריו גונדובאד ופלביוס אורסטס, כשכל אחד מהם מנהל מערכת של יריבויות ובריתות מול ונגד הוונדלים והוויזיגותים. התמרון האחרון התרחש כאשר הכתיר אורסטס את רומולוס אוגוסטולוס לקיסר בשנת 475. שניהם הודחו שנה מאוחר יותר על–ידי אודואקר, שהודיע לקיסר המזרחי זנון כי אין צורך במינוי עמית-בובה במערב. אודואקר עצמו היה עתיד לשלוט במערב כשליחו של זנון. האימפריה הרומית המערבית, ועמה העת העתיקה, הגיעו אל קיצם.
פקודת הקומיסרים
פרס ביטחון ישראל
פרס ביטחון ישראל ע"ש אליהו גולומב הוא פרס הניתן מדי שנה ליחידים או לגופים עבור פעילות שתרמה להגברת הביטחון של מדינת ישראל, ובדרך כלל ניתן על פיתוח טכנולוגי (על הישג שמקורו בעוז רוח בשדה הקרב ניתנים עיטורי צה"ל). חלוקת הפרס החלה בשנת 1958. הפרס מוענק בטקס על ידי נשיא המדינה, ראש הממשלה ושר הביטחון.
זוכי הפרס נקבעים על ידי שר הביטחון. החלטתו מתבססת על המלצות ועדת שופטים חיצונית, המתמנה על ידיו.
כל שנה מוענקים שלושה או ארבעה פרסים - אחד עבור מפעל חיים מצטבר, ושניים או שלושה עבור אדם או צוות שלפעילותם תרומה לתחום המבצעי. פרס אחד לפחות יוענק למערכת נשק או מערכת תומכת לחימה, שלא מהתחום המודיעיני, זאת בתנאי שיש למערכת זו תרומה מוכחת בתחום המבצעי והיא מתאפיינת ביצירתיות ובמקוריות. בשנה שבה לא נמצאה מערכת נשק או מערכת תומכת לחימה, שלא מהתחום המודיעיני, כראויה לפרס ביטחון ישראל – יוענקו לא יותר משני פרסים. בשנת 2015 עמד סכום הפרס על 36,000 ש"ח.
מקבלי הפרס.
שמותיהם של מרבית מקבלי הפרס נשמרים בסוד, וכך גם פרטי הפעילות שזיכתה אותם בפרס (לעיתים מתפרסמים הפרטים כעבור שנים). עד 2020 זכו בפרס 188 פרויקטים, כ-1,000 אנשים, מהם 15 על מפעל חיים. 52 אנשים זכו בפרס פעמיים. 7 אנשים זכו יותר מפעמיים.
זוכי פרס ביטחון ישראל למפעל חיים מצטבר.
אישים שזכו לפרס ביטחון ישראל למפעל חיים מצטבר:
זוכי פרס ביטחון ישראל.
עם זוכי הפרס ששמם פורסם נמנים:
זוכים ופרויקטים נוספים ששמם פורסם:
רשויות שבת
כיסוי (תורת הגרפים)
כיסוי קודקודים
כיסוי קשתות
פנטום
מונו (עיבוד צלילים)
מונו (באנגלית: Mono, קיצור של Monaural) היא שיטת עיבוד צלילים בעלת ערוץ אחד בלבד.
קטע צליל מוגדר כ'מונו' כאשר מקור הצליל (כפי שהוקלט על ידי מיקרופון, למשל) הוא בודד.
גם אם קיימים מספר מיקרופונים בעת ההקלטה, ובסופו של התהליך כל הערוצים מתאחדים אל תוך ערוץ אחד - ההקלטה הסופית נחשבת כהקלטת 'מונו'.
מערכת השמעה של צליל מוגדרת גם היא כ'מונו', כאשר מקור השמע יחיד: למשל, רמקול אחד.
גם במקרה הזה, אף אם קיימים יותר ממקור הגברה אחד, הצליל מוגדר כ'מונו' כאשר מקורו של הצליל הוא ערוץ אחד.
ברוב המערכות הבידוריות, שיטת ה'מונו' הוחלפה בשיטות רב־ערוציות - בתחילה 'סטריאו', ומאוחר יותר צליל הקפי ('סראונד'). לעומת זאת, מונו היא עדיין הסטנדרט המקובל במערכות רדיו וטלפון.
נשר (חיה)
ולדיסלב אנדרס
ולדיסלב אנדרס (בפולנית: Władysław Albert Anders; 11 באוגוסט 1892 - 12 במאי 1970) היה גנרל פולני במלחמת העולם השנייה, מפקד "צבא אנדרס".
ביוגרפיה.
ולדיסלב אנדרס נולד בשנת 1892 בכפר בלוניה, כ-60 ק"מ מצפון ללודז' לאב גרמני-בלטי ולאם פולניה. למד בבית הספר הטכני הגבוה בריגה. לאחר סיום הלימודים התגייס לצבא האימפריה הרוסית. עבר הכשרה לקצונה בבית הספר לקציני חיל הפרשים. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם כמפקד פלוגת פרשים. על אומץ ליבו בקרבות עוטר ב-7 עיטורים רוסים. לאחר המלחמה הצטרף אנדרס לצבא פולין (שזה עתה זכתה בעצמאותהּ) ולחם כמפקד רגימנט בקרב נגד הצבא האדום במלחמה הפולנית-סובייטית בשנת 1919. בשנות ה־30 עלה אנדרס לדרגת גנרל.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה ב־1 בספטמבר 1939 היה אנדרס מפקד חטיבת פרשים. הפרשים הפולניים לא היו יריב ראוי לתנופת השריון הגרמני והם נאלצו לסגת. אנדרס נפל בשבי הסובייטים שפלשו לפולין ממזרח ונכלא בכלא לוביאנקה הידוע לשמצה במוסקבה, נחקר ועונה בידי אנשי הנ.ק.ו.ד..
צבא אנדרס.
גורלו של אנדרס השתנה לאחר פלישת הנאצים לברית המועצות ב־22 ביוני 1941. הסובייטים שחררו אותו מכלאו על מנת שיקים צבא פולני שיילחם לצדם. אנדרס נתמנה למפקד צבא זה, ששמו הרשמי היה "הקורפוס הפולני השני" אך קיבל את הכינוי "צבא אנדרס". חיילים וקצינים פולניים ששוחררו ממאסרם במחנות הכפיה בסיביר, קזחסטן ואזורים אחרים בברית המועצות הצטרפו לצבא אנדרס.
כשסקר אנדרס לראשונה את גייסותיו, הוא מצא אנשים מזי רעב ועטויים בבלויי סחבות. מתוך כמיליון וחצי פולנים שגורשו לברית המועצות ממזרח פולין עם תפיסתה על ידי הסובייטים בשנת 1939 נותרו בחיים מאות אלפים ספורים בלבד. אנדרס קומם את אנשיו והפך אותם לצבא מאורגן. פליטים פולניים בלתי לוחמים, נשים, ילדים וזקנים, נלוו לצבא אנדרס, ומזונם ניתן להם ממנות הקרב של החיילים.
משא ומתן בין סטלין, צ'רצ'יל והכוחות הפולניים, איפשר לצבא אנדרס שמנה כ־100,000 חיילים ופליטים אזרחיים לצדם, לעבור לפרס שהייתה באותה עת נתונה להשפעה בריטית. בפרס גיבש ואימן אנדרס את צבאו. בעלות הברית הועידו לצבא אנדרס את המשימה להילחם בחזית איטליה. לאחר מספר חודשים בפרס יצא צבא אנדרס לכיוון המזרח התיכון בדרכו לחזית האיטלקית.
צבא אנדרס הפך להיות כוח קרבי רציני. בשנת 1944 הגיע לאיטליה, בה זכה לניצחונו הגדול בקרב על מנזר מונטה קאסינו ב־17-18 במאי 1944. אנדרס כבש את המנזר, שהפך למבצר מוגן היטב, לאחר ששלושה ניסיונות קודמים של בעלות הברית לכבוש אותו כשלו. בהמשך השתתף צבא אנדרס בקרבות בחוף הים האדריאטי ובטיהור עמק הנהר פו, ושיחרר את הערים אנקונה ובולוניה. אנדרס קיבל אזרחות של כבוד בשתי הערים כאות הוקרה על פועלו.
אחרית ימיו.
בפברואר 1945, מונה אנדרס למפקד העליון של הצבא הפולני על ידי הממשלה הפולנית הגולה, במקום הגנרל תדיאוש בור קומורובסקי שהיה בשבי הגרמני. אנדרס נאבק ביחד עם הממשלה הפולנית הגולה נגד ממשלת לובלין הפרו-סובייטית, אך ללא הועיל. בתחילת 1946 אף נטען שאנדרס ביקש לצאת למלחמה כדי לשחרר את פולין מידי הקומוניסטים. בספטמבר 1946 שללה הממשלה הפולנית את האזרחות הפולנית של אנדרס בגלל שסירב לחזור לפולין הקומוניסטית, עודד את חייליו שלא לשוב לפולין ולטענת הממשלה הפולנית הוא הוביל פעולות חבלה בפולין.
לאחר תום המלחמה נשאר אנדרס לכל חייו בבריטניה, למרות שמעולם לא קיבל אזרחות בריטית. הוא התנגד לממשלת פולין הקומוניסטית, ראה עצמו כגולה פוליטי, והיה ממנהיגי הממשלה הפולנית הגולה. ב-1954, לאחר ששבע שנות כהונת ה"נשיא" הגולה אוגוסט זלסקי תמו, הוביל קבוצה שהקימה מועצה של שלושה אשר טענה לנטילת סמכויות הנשיא.
אנדרס מת בשנת 1970. לפי בקשתו נקבר לצד לוחמיו בבית הקברות הצבאי הפולני בקאסינו. לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי בפולין הפך הגנרל אנדרס להיות לגיבור לאומי במורשת הפולנית.
היחס ליהודים.
נגד אנדרס הועלו טענות לאנטישמיות. לאחר המלחמה עלו טענות שהוא תמך בפרעות ביהודי פולין שנותרו בה אחרי השואה.
עיטורים.
גנרל אנדרס קיבל 33 עיטורי מלחמה מ-10 מדינות שונות, ביניהם אות לגיון ההצטיינות של ארצות הברית.
נשר (מטוס)
נשר הוא מטוס הקרב הראשון שיוצר בישראל. המטוס יוצר בתעשייה האווירית לישראל, על-פי התוכניות של מטוס מיראז' 5 הצרפתי שלא סופק לישראל בעקבות אמברגו הנשק. המטוס זכה להצלחה רבה במלחמת יום הכיפורים, עם יחס הפלות של 5:111 לטובתו.
היסטוריה.
ב-3 ביוני 1967, ימים אחדים לפני פרוץ מלחמת ששת הימים הכריז נשיא צרפת, שארל דה גול, על אמברגו על יצוא נשק לישראל. תוצאה עיקרית של אמברגו זה הייתה מניעת העברתם לישראל של 50 מטוסים מדגם מיראז' 5 שהוזמנו על ידי חיל האוויר ושישראל הייתה שותפה לפיתוחו.