באמצע שנות השישים בנתה החברה הימית להובלת פרי 8 אוניות קירור בנורווגיה. ונוצר קשר בין מילה ברנר עם מרטין סיאם. חברת אקרס הייתה מעורבת בהקמת קו צינור אילת אשקלון וכך הכיר גם את מוטי פרידמן מחברת נתיבי נפט.
כאשר האלוף מרדכי לימון חיפש דרך לשחרור חמש ספינות סער שעוכבו בשרבורג. נוצר קשר עם סיאם, באמצעות מוטי פרידמן מנהל חברת נתיבי נפט. בפגישה עסקית בקופנהגן התבקש סיאם על ידי לימון ופרידמן, לייצג חברה שתקנה את הספינות. לכאורה לצורך עזרה במתקני קידוחי נפט. התיווך היה כרוך בתמורה סבירה. סיאם לא הבטיח דבר ולאחר שהתייעץ עם מילה ברנר וקיבל את אישור הבעלים פרד אולסן הסכים. סיאם ייצג חברה פנמית STARBOAT S.A שמעונינת לרכוש את הספינות.
בשנת 1969 כובד סיאם על ידי אולף החמישי, מלך נורווגיה ב"אות מסדר אולף הקדוש". כבוד המוענק לקראת סיום תפקידו כמנכ"ל "אקרס". מרטין סיאם העמיד את המוניטין שלו למען הצלחת המילוט.
בניצוחו של מרדכי לימון הוחלפו הסכמים ומכתבים. מספנות קונסטרוקסיון מקאניק דה נורמאנדי משרבורג הגישו בקשה לניהול משא ומתן ומאוחר יותר בקשה למכירה. סיאם גם הגיע לפריז לשיחה עם בעל המספנות פליקס אמיו. בצרפת נוצר רושם שהספינות מיועדות לשדות הנפט בנורווגיה. לחברת STARBOAT S.A היה הסכם שכירות ואופציה לקניה עם חברת נתיבי נפט הישראלית שלא הוצג.
המעורבים בפרשה לא שיערו את עצמת הפרסום שקיבלה יציאת הספינות. מעורבותו של סיאם נחשפה ובביתו התקבלו איומים טלפוניים. המשטרה הנורווגית התייחסה בחומנרה והציבה שמירה על הבית. סיאם הוזמן לברור למשרד המשפטים הנורווגי. בנו קריסטיאן שהיה אז בן 17 סיפר על כך למילה ברנר. ברנר הגיע לאוסלו והודיע שסיאם רכש את הספינות לפי בקשתו בשביל החברה הימית להובלת פרי שלזכותה בניית מספר אוניות בנורווגיה. כל זאת כאשר הספינות עדיין בדרכן. הלחץ הממשלתי התפוגג, אף כי לנורווגים היה ברור שהספינות מיועדות ליותר משירותי נפט.
המשך עסקים.
בשנים 1970 עד 1972 היה דירקטור בחברת "פרד אולסן" ונציגם בניו יורק. בשנת 1972 מונה כמנהל כללי של חברת הנפט "סאגה" שמאוחר יותר התמזגה עם חברות אחרות במסגרת התארגנות מחדש של חברות הנורווגיות להפקת דלק.
בשנת 1973 מונה למנהל הכללי של חברת "טיימקס" ושימש בתפקיד זה עד 1978
פיוטר צ'ייקובסקי
אוסילוסקופ
דיק וולף
ריצ'רד אנתוני "דיק" וולף (באנגלית: Richard Anthony "Dick" Wolf; נולד ב-20 בדצמבר 1946) הוא מפיק אמריקאי ממוצא יהודי.
וולף נודע בזכות הפקת מספר סדרות טלוויזיה ידועות מסוגת דרמת פשע, בהן "מיאמי מחלק מוסר", "חוק וסדר" וזיכיון "שיקגו". לאורך הקריירה זכה במספר פרסים, בהם פרס אמי, וכן זכה להוקרה כשקיבל "כוכב" על שמו בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בנוסף כתב וולף שני ספרים: "Law &amp; Order: Crime Scenes" על הסדרה "חוק וסדר", ו-"The Intercept", רומן מסוגת מותחן.
חישגד
מואיז ונטורה
מואיז וינטורה
קרב עזה (פירושונים)
צבי הירש פרבר
הרב צבי הירש פרבר (1879, סלובודקה, ליטא - נובמבר 1966) היה ראש ישיבה ומחבר תורני. ממייסדי הקהילה החרדית באנגליה ומרבני לונדון.
ביוגרפיה.
נולד בשנת תרל"ט (1879) בסלובודקה, פרבר העיר קובנה בליטא, לרב שמעון יהודה לייב (נפטר ב-9 במרץ 1906) ולחנה דבורה (נפטרה ב-29 בדצמבר 1911). בבחרותו למד בישיבת סלובודקה, אצל הרב משה דנישבסקי. במהלך לימודיו קיים קשרים עם רבנים חשובים כרבי יצחק אלחנן ספקטור, וגדולי תנועת המוסר כרבי יצחק בלאזר ורבי נפתלי אמסטרדם. כן היה מקורב למקובל הרב שלמה אלישוב, בעל "לשם שבו ואחלמה". נישא לפרידה לבית גולדברג, נכדת ידידיה ליפקין אחי ר' ישראל סלנטר.
בשנת תרס"ו החל לכהן ברבנות בקליקל, עיירה קטנה במחוז קובנה, אולם לאחר זמן קצר התפטר ממשרתו ובחר להתפרנס ממסחר. בשנת תר"ע (1910), בעקבות משבר כלכלי, עקר לבריטניה. מיד לאחר הגיעו, סייע לפיתוחה של ישיבת עץ חיים, ופרסם מנשר בו קרא להגברת מודעות לחשיבות הדגש על לימודי תורה שבעל פה שהיו רפויים וזנוחים. בשנת תרע"א היה ממייסדי סניף של הישיבה האמורה במנצ'סטר, יחד עם הרב יהושע דב סילברסטון, ושימש בה כר"מ הראשון במשך כשלוש שנים.
בשנת תרע"ג (1913) התמנה הרב פרבר לרבה של שכונת סוהו ברובע ה"וסט אנד" בלונדון. תחת הנהגתו גדלה הקהילה, ונפתחו במסגרתה בתי כנסיות רבים. הקהילה הקימה מקוה טהרה שעמד בפרמטרים הלכתיים מחמירים, ואף חנכה בית קברות פרטי. ב-1915 הקים הרב פרבר את החברה קדישא "חסד ואמת". הוא החזיק במשרת הרבנות של סוהו במשך 42 שנים, עד פרישתו לגמלאות בשנת 1955.
כיהן במשך שנים רבות כמזכיר הכבוד של "ועד הרבנים" הלונדוני, והיה יושב ראש איגוד הרבנים "התאחדות הרבנים". הוא התיידד עם הרב אברהם יצחק הכהן קוק, כאשר האחרון כיהן בתקופת מלחמת העולם הראשונה כרבה של קהילת "מחזיקי הדת" בלונדון, קיים לאורך שנים קשר קרוב עם הראי"ה, והביא מדברי הראי"ה בספריו. בסיון תרע"ח הצטרף לתנועת דגל ירושלים שהקים הראי"ה, ואף עמד תקופה קצרה בראש הסניף הלונדוני שלה. בהמשך היה ממקימי סניף אגודת ישראל בלונדון.
נחשב לדרשן מחונן, הוא היה מרתק את קהל שומעיו, ותואר כמי שיכול להביא את הקהל לצחוק מתגלגל ולדמעות שליש בטווח של משפטים ספורים. בעיתונות התקופה היהודית הוא מוזכר פעמים רבות כמי שנשא הספד בהלוויותיהם של אישים יהודיים שונים.
הרב פרבר נפטר בשנת 1966, והותיר אחריו את בנו אליעזר יעקב פרבר, וארבע בנות.
אחיו, הרב אלעזר ליפמן, היה רבה של קוז'ניצה (תרי"ג-תרנ"ב). אח נוסף, ר' מרדכי, היה חתנו של המקובל הרב שלמה אלישוב.
כתביו.
הרב פרבר היה סופר פורה, במשך שנים כתב למגירה, אך החל משנת תר"ף הדפיס את כתביו בקצב מואץ, לעיתים ספר מדי שנה. להלן רשימת ספריו לפי סדר כרונולוגי:
סלבטור סיקורל
סלבטור סיקורל (Salvator Cicurel; 3 במרץ 1893 - 15 בפברואר 1975) היה סייף אולימפי (אמסטרדם 1928), איש עסקים יהודי-מצרי עשיר, ונשיא קהילת יהודי קהיר בשנים 1946–1956.
קורות חיים.
סלבטור היה בן למשפחה היהודית-ספרדית סיקורל, שזכתה להצלחה כלכלית גדולה בעסקי מסחר, בנקאות וקמעונאות במצרים החל מהמאה ה-19. למשפחה הייתה רשת של מרכזים מסחריים בבעלותה, אך במיוחד הייתה ידועה עבור מרכז מסחרי מפואר במרכזה של קהיר, שהיה קרוי על שמה. לאורך השנים כיהנו חלק מבני המשפחה בתפקידים בכירים בקהילה היהודית במצרים.
בנעוריו נשלח סיקורל להתחנך בשווייץ. מגיל צעיר הביע עניין בספורט ועסק בסייף וגולף בצורה מקצועית. לאחר חזרתו למצרים היה חבר באגודת הספורט מכבי קהיר. בשנת 1928 נשלח בתור הקפטן של נבחרת הסייף המצרית לאולימפיאדת אמסטרדם. נבחרתו אמנם לא זכתה במדליות, אך נחלה הצלחות והגיעה להישגים מכובדים. באופן אישי הצליח סיקורל לעלות למקצה הגמר (ביחד עם מתחרה יהודי-מצרי נוסף, שאול מויאל) אך סיים במקום השביעי. הוא המשיך להיות פעיל בתחום הספורט גם לאחר האולימפיאדה וכיהן כנשיא אגודת מכבי קהיר.
מלבד עיסוקו הספורטיבי סיקורל ירש והיה למנהל של עסקי משפחתו. תחילה ביחד עם אחיו יוסף (ממנהלי ההסתדרות הציונית של קהיר) ושלמה, ולאחר פטירתם ביחד עם אחיינים ובני משפחה אחרים. הוא כיהן בתפקידים בכירים בקהילה היהודית בקהיר, והחל משנת 1946 כיהן כנשיא הקהילה. בזכות קשריו עם השלטון המצרי לא הופקעו ממנו נכסיו בשנת 1948, אך פצצות הוטמנו בשניים מהמרכזים המסחריים בבעלות המשפחה על ידי פעילי האחים המוסלמים. בשנת 1952 הוצת באש המרכז המסחרי המפואר של המשפחה בקהיר במהלך מהומות. סיקורל בנה את המרכז המסחרי מחדש, אך בשנת 1956, בעקבות מלחמת סיני, הופקע המרכז המסחרי ורוב רכושה של משפחת סיקורל על ידי המשטר המצרי. הוא עצמו נעצר באותה שנה, אך בזכות מאמציה של אחייניתו, שהייתה אשתו של המדינאי היהודי צרפתי פייר מנדס פראנס (לשעבר ראש ממשלת צרפת), התערב ראש ממשלת תוניסיה חביב בורגיבה כדי לשחררו מבית הכלא. לאחר שיחרורו עזב את מצרים לצרפת, שם חי במשך השנים הבאות. הוא נפטר בארצות הברית בשנת 1975.
אבקת פרחים
פפורצהיים
פְּפוֹרְצְהַיְים () היא עיר במדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה.
פפורצהיים שוכנת בדרום-מערב גרמניה, בשערי היער השחור.
פפורצהיים ממוקמת בגב הצפוני של החלק המזרחי של היער השחור, ובשולי האזור ההררי קרייכגאו.
בשל קרבתה ליער השחור העיר מכונה אף "שער ליער השחור" (Pforte zum Schwarzwald).
ב-23 בפברואר 1945, במסגרת מלחמת העולם השנייה, חיל האוויר הבריטי החל להפציץ את העיר, הוא הרג 17,000 מתושבי העיר והרס 83% מהעיר כולל בית העירייה.
הסיבה המוצהרת להפצצות הייתה שבעיר שכנו מפעלים שייצרו ארטילריה עבור הוורמאכט, ההפצצות על פפורצהיים היו מבין ההכי הרסניות שבהפצצות על גרמניה בשלהי מלחמת העולם השנייה.
נכון לדצמבר 2012, העיר מנתה כ-116,425 תושבים.
דמוגרפיה.
השתייכות דתית.
רוב תושבי פפורצהיים הם נוצרים, רובם פרוטסטנטים. נוצרים-קתולים גם מהווים חלק משמעותי באוכלוסייה.
בפפורצהיים קיימות אף קהילות דתיות שונות, הניכרות בהן: אדוונטים, עדי יהוה ונוצרים בפטיסטים.
בפפורצהיים אף קיימת קהילה גדולה של מהגרים ישראלים ומהגרים מוסלמים.
אישים.
אישים אשר נולדו בפפורצהיים או הקשורים אליה:
יניב ד'אור
יניב ד'אור (נולד ב-11 במרץ 1975) הוא זמר קונטרה-טנור ישראלי-בריטי, תחום עיסוקו העיקרי הוא האופרה. בשנים האחרונות הוא מתגורר לסירוגין בלונדון ובתל אביב והוא מופיע בעיקר ברחבי אירופה וישראל.
ביוגרפיה.