בדומה כותב הרשב"א, שמדובר בעיר שבנאה היחיד לעצמו והשכירה או מכרה אך שייר בה חלק לעצמו. בשיטת קבוצת ראשונים אלו חלוקים הדעות יש שסבורים (ביניהם הרשב"א) שגם אם היחיד השכיר את כל העיר לרבים כליל, נחשבת העיר לעיר של רבים ויש צורך שישייר לעצמו חלק בעיר כדי שתהא העיר קרויה עיר של יחיד, אך אחרים סבורים שאם הרבים משלמים ל"יחיד" מס שכירות כך שמשפטית היא עדיין שייכת לו נחשבת עדיין העיר ל"עיר של יחיד".
תנאי שישים ריבוא - מחלוקת הראשונים.
שיטת רש"י.
בשיטת רש"י עצמה קיימת אי בהירות: יש הסוברים שהוא סובר שעיר של רבים היא כזו שמתגוררים בה שישים ריבוא, אך לפעמים הוא כותב "עיר שמצוין בה שישים ריבוא", וכן כתב הריטב"א בשיטתו: . כדוגמה הוא מביא את העיר ירושלים, שלא התגוררו בה שישים ריבוא, אך היא נחשבה לרשות הרבים מכיוון שנכנסו בה שישים ריבוא באופן קבוע, כמו למשל בשעת שלוש הרגלים שבהם באו כל ישראל להקריב קרבנות בבית המקדש. כמו כן, נחלקו הפוסקים בשיטתו, האם יש צורך שיכנסו שישים ריבוא כל יום או די בכך שיהיו מצוין בה שישים ריבוא גם אם לא בכל יום. השולחן ערוך הביא את שיטה זו במילים אלו: . המשנה ברורה לעומתו, כותב כי: "חיפשתי בכל הראשונים העומדים בשיטה זו ולא נזכר בדבריהן תנאי זה (=בכל יום) רק שיהיו מצוין בה שישים ריבוא". ב"שער הציון" כותב המשנה ברורה שהמקור היחיד לדין זה הוא ברש"י שכתב "עיר של יחיד - שלא היו נכנסים בה תמיד שישים ריבוא", אך גם שם לא ברור שזו היא כוונתו.
רבים מהראשונים סבורים כרש"י, בהם ההלכות גדולות, הסמ"ג, הסמ"ק, הספר התרומה, רבנו מאיר, הרוקח, תוספות, הרא"ש, האור זרוע, הטור ורבינו ירוחם.
שיטת הרמב"ם הרמב"ן והרשב"א.
לעומת זאת, הרמב"ם, רבינו תם, הרמב"ן, הרשב"א, הריטב"א, המגיד משנה, הר"ן, המרדכי, הרשב"ם, רבינו אליעזר ממיץ ב"ספר יראים", הריב"ש והמאירי סבורים כשיטת הרמב"ם שאין צורך בשישים ריבוא לדין רשות הרבים, וכן היא דעת רוב הגאונים והמשנה ברורה כותב שכן הסברא.
קביעת שם העיר.
כלל זה, כפי שהוא מתפרש לפי שיטת רש"י (עיר שיש בה שישים ריבוא איש) מעורר שאלה: כיצד ייתכן שעיר מסוימת תהיה עיר של רבים, הרי כל עיר בעולם התיישבה באופן הדרגתי, וכמעט ולא קיים מקום יישוב שבאו יחד שישים ריבוא איש להתיישב בה בפעם אחת. ואם כן כל עיר בעולם היא "עיר של יחיד ונעשית של רבים".
יש שכתבו שעיר של יחיד היא עיר שהייתה כזו בשעת העירוב הראשון ויש מהראשונים שסבורים שאמנם אין צורך שיהיו בעיר שישים ריבוא בפעם אחת, אלא די בכך שיכנסו לעיר שישים ריבוא. דבר כזה ייתכן, שמיד בהקמת העיר מוקם בה מקום מסחר גדול הגורם לשישים ריבוא איש להיכנס בה לעיתים מזומנות.
בטעם תקנת "עיר של יחיד" יש שכתבו שמכיוון שכבר הוחזקה בהיתר וחל עליה שם היתר אין ראוי לשנות את דיניה גם כאשר נהפכה לעיר של רבים. יש שכתבו שהסיבה היא מפני שאין לטעות בה ולדמות אותה לרשות הרבים אמיתית שיש בה ט"ז אמה (ושישים ריבוא) מכיוון שכבר נקרא עליה שם עיר של יחיד ויש ששילבו בין שני הטעמים וקבעו שמדובר בצירוף.
הכלל.
בדין של עיר של יחיד, קבעו חז"ל שני כללים:
דין שיור.
כאמור, בעיר של רבים יש צורך להשאיר חלק מהעיר שאינו מעורב, כדי שלא תשתכח תורת עירוב. נחלקו התנאים בגדר השיור. לפי דעת רבי יהודה יש לשייר חמישים בתים שאינם מעורבין, אך רבי שמעון סובר שדי בשלוש חצרות שבהם שני בתים.
האמוראים הסתפקו האם השיור צריך להיות שיור כזה, שיהיה מדובר בשטח שניתן היה לערב אותו, או שמא גם שטח כזה שלא ניתן לערב אותו על פי ההלכה ושיירו אותו נחשב כשיור. כך למשל מסופר שבני העיר קקונאי באו לפני רב יוסף בבקשה שישלח אחד מתלמידיו לערב את העיר. רב יוסף שלח לשם את גדול תלמידיו אביי. כאשר אביי בא לעיר הוא מצא שבסופה קיימים בתים שפתחם לכיוון הנהר ואין להם פתח לכיוון העיר, בתים כאלו אינם ניתרים בעירוב העיר. הוא הסתפק אם ניתן לשייר בתים אלו. מצד אחד עמד לפניו לשון המשנה שממנה משמע שמדובר בבתים שהייתה אפשרות לערב אותם, ולא מערבים אותם. לעומת זאת, עמדו לפניו שתי עובדות הלכתיות: האחת מעשה של רבה בר אבוה, שעירב את העיר מחוזא כשהוא מערב כל שכונה באופן נפרד (כך שהשכונה האחרת משמשת כ"שיור" לחברתה), אף על פי שבין השכונות היו חריצים עמוקים שבהם אכסנו פירות, ועל פי ההלכה החריצים מפרידים בין חלקי העיר שיהיה אסור לערב אותם כאחת, אך ייתכן שאין להביא ראיה ממעשה זה, שכן למרות שבאופן מעשי לא הייתה אפשרות לערב את העיר, הייתה אפשרות לבצע מעשה שעל ידו ניתן יהיה לערב את כל העיר (אם יעשו גשר מעל החריצים). כך שלמסקנא סביר שאכן צריך שהשיור יהיה מבתים שהייתה אפשרות לערב אותם יחד עם העיר.
שיטה אחרת היא שיטת רבי יצחק שדי בשיור בית אחד וחצר אחת. באופן נדיר, מדובר באמורא שחלוק על תנאי המשנה.
להלכה נחלקו הראשונים: לפי רשי ותוספות נפסק כשיטת רבי שמעון שאין צורך לשייר בעיר חמישים בתים שאינם מעורבים, ודי לשייר שלוש חצרות של שלושה בתים, אך הרי"ף פוסק כרבי יצחק, וסובר שמדובר בתנא ודבריו מובאים בברייתא, ומכיוון שכך יש לפעול על פי הכלל הלכה כדברי המיקל בעירוב. כך גם נפסק ברמב"ם.
Monster (אלבום)
Monster (בעברית: מפלצת) הוא אלבומם התשיעי של להקת הרוק אלטרנטיבי אר.אי.אם. האלבום יצא לאור ב-26 בספטמבר 1994. הסגנון המוזיקלי באלבום שונה באופן מהותי מ-2 קודמיו (Out of Time ו-Automatic for the People) ומתאפיין בקול רועש ובעיבודים פשוטים. במצעדי הפזמונים בארצות הברית ובבריטניה, נכנס האלבום היישר אל המקום הראשון, ופחות משנה לאחר צאתו קיבל האלבום מעמד של אלבום זהב ופלטינה ב-8 מדינות. האלבום לווה גם בסיבוב ההופעות הראשון של הלהקה מאז 1989. חמישה שירים מהאלבום יצאו כסינגלים.
הקלטת האלבום.
שנה לפני צאת האלבום, חברי הלהקה נפגשו והחליטו על הוצאת אלבום בעל צליל מחוספס יותר וסיבוב הופעות עולמי שיבוא בעקבותיו. ההקלטות החלו בניו אורלינס ובאטלנטה כאשר פעמים רבות השירים הוקלטו בצורה "חיה" - כאשר כל חברי הלהקה מנגנים באותו הזמן, על מנת להתרגל מחדש להופעות בפני קהל. תהליך הקלטת האלבום הופסק מספר פעמים בשל מחלת חברי הצוות ומותם של ריבר פיניקס וקורט קוביין, שהיו חברים אישיים קרובים של סטייפ ושל שאר הלהקה. השיר Let me In מהאלבום הוקדש לקוביין והאלבום כולו הוקדש לפיניקס. אחותו של פיניקס, ריין, תרמה מקולה לשיר Bang and Blame. בשל עיכובים שונים בלוח הזמנים המתח בין חברי הלהקה גבר עד כדי מצב בו הלהקה כמעט התפרקה.
סיבוב הופעות.
לאחר 6 שנים בהם לא היו בדרכים, החליטו חברי הלהקה להקדיש את שנת 1995 לסיבוב הופעות בכל העולם. ההופעות הראשונות התקיימו בינואר של אותה השנה באוסטרליה ולאחר מכן באירופה ובאמריקה. אתרי ההופעות כללו בעיקר אצטדיונים ופסטיבלים גדולים. מופעי החימום במהלך סיבוב ההופעות כללו את הקרנבריז, סוניק יות' ורדיוהד. העומס הרב והנסיעות התכופות נתנו אותותיהם על חברי הלהקה - ראשון היה המתופף ביל ברי שלקה במפרצת מוחית במהלך הופעה בלוזאן (שווייץ) ב-1 במרץ. מייק מילס נאלץ לעבור ניתוח בחודש יולי וחודש לאחר מכן סבל הסולן סטייפ מבקע. למרות האירועים הללו, סיבוב ההופעות נמשך וב-9 באוגוסט הופיעה הלהקה באצטדיון רמת גן בישראל. רוב השירים מאלבומם הבא, New adventures in Hi-Fi, הוקלטו במהלך סיבוב ההופעות.
רשימת השירים.
בגרסת התקליט והקלטת של האלבום, הצד הראשון הכולל את שירים 1-6 נקרא "Head side" והצד השני נקרא "Tail side" (על שם שני צדדיו של מטבע).
כוחות מזוינים
לייסי שאבר
לייסי ניקול שאבר (באנגלית: Lacey Nicole Chabert; נולדה ב-30 בספטמבר 1982) היא שחקנית, מדבבת וזמרת אמריקאית. ידועה בעיקר בזכות תפקיד בתור קלאודיה סלינגר בסדרה "שולחן לחמישה", ובתור גרטשן וינרס בסרט "ילדות רעות".
ביוגרפיה.
שאבר נולדה בפארביס, מיסיסיפי שבארצות הברית, למשפחה נוצרית ממוצא קייג'ון-צרפתי, בריטי, ואיטלקי. הוריה הם ג'ולי ג'ונסון וטוני שאבר, דובר צרפתית מלואיזיאנה שעבד בחברת נפט. לה אח צעיר, טיג'יי, ושתי אחיות גדולות, ונדי וכריסי.
התגוררה בדרום קליפורניה ב-1994, השנה שבה החלה לככב בסדרה "שולחן לחמישה".
קריירה.
כנערה, סרט הקולנוע הראשון ששאבר הופיעה בו היה ב-1998 בסרט מותחן המדע בדיוני "אבודים בחלל", לצד מאט לה-בלאנק.
היא דיבבה את דמותה של אליזה ת'ורנברי בסדרת האנימציה "משפחת תורנברי", ובסרט המבוסס על עלילת הסדרה: "המסע המופרע: הסרט" (2002). בנוסף דיבבה גם בסרט האנימציה "ראגרטס משתוללים" (2003). היא דיבבה את קולה של מג גריפין בעונתה הראשונה בלבד של סדרת האנימציה "איש משפחה" (1999), אך לאחר שעזבה הוחלפה במילה קוניס בכל שאר העונות (למעט הופעת אורח באחד הפרקים בעונה העשירית, בו עשו שימוש בקטעי ארכיון של קולה).
ב-2001 שיחקה בסרט הפארודיה על קומדיות הנעורים "קטע מהסרטים" בתור אמנדה בקר, תפקיד פארודי על דמותה של ג'ניפר לאב יואיט ב"לא יכולים להתאפק".
ב-2004 שיחקה בסרט הטלוויזיה "סיפורה של ברוק אליסון" שהופק על ידי כריסטופר ריב ומבוסס על סיפור אמיתי.
בנוסף -2004 היא כיכבה בסרט קומדיית הנעורים "ילדות רעות" לצד לינדזי לוהאן, רייצ'ל מקאדאמס, ואמנדה סייפריד. זכתה שאבר יחד עם עמיתותיה לסרט בפרס "הקאסט הכי מוצלח על המסך" בטקס פרסי הסרטים של MTV לשנת 2005.