במשחק הגמר ג'ון לויד (בריטניה) וונדי טרנבול (אוסטרליה) שיחקו נגד סטיב דנטון ובילי ג'ין קינג מארצות הברית וניצחו אותם ב-3 מערכות.
כריס אוורט שהיא אשתו של ג'ון לויד השתתפה בתחרות זו ביחד עם אחיה ג'ון אוורט והם הודחו בסיבוב הראשון.
ישראל בווימבלדון.
שלמה גליקשטיין השתתף בתחרות הגברים. בסיבוב הראשון הוא שיחק נגד בריאן גוטפריד מארצות הברית והפסיד ב-3 מערכות.
מפלגת העם האירופי
ד. סיוס סנקה
פלביוס סילבה
מפלגת העם השווייצרי
המפלגה העממית (פירושונים)
מפלגת העם של פקיסטן
בארנס
בארנס (באנגלית: Barnes) הוא שם משפחה.
Problem (אריאנה גרנדה)
אדם סימונזון
אדם סימונזון (12 בנובמבר 1908 – 12 ביוני 1983) היה מחנך, סופר ומחזאי ישראלי.
קורות חיים.
סימונזון נולד בשנת 1908 בברלין בירת גרמניה, בנם של ד"ר אמיל סימונזון, הרופא המייעץ של הרצל, וואלי סימונזון לבית קספרי. למד באוניברסיטת ברלין וב-1933 הוענק לו תואר דוקטור. לאחר תום לימודיו עבד עם הצוות שהקים את מפעל "עליית הנוער" בראשות רחה פראייר.
בשנת 1934 עלה סימונזון לארץ ישראל עם קבוצת הנוער הראשונה ששלחה "עליית הנוער" לעין חרוד והצטרף להכשרת שער הנגב, ששכנה ליד המושבה גדרה. בשנים אלה החליט להפוך למורה לעברית על מנת לסייע לעולים החדשים, לשם כך עבר לירושלים ולמד בסמינר בית הכרם ע"ש דוד ילין. עם תום לימודיו נסע לאנגליה ללמוד אנגלית, ולאחר מכן שב להכשרת שער הנגב, אשר התיישבה בקיבוץ כפר סאלד שבגליל העליון. הוא שהה בה 1947. בשנת 1948 עבר להתגורר בתל אביב, והיה מפקח חינוכי במוסדות "עליית הנוער".
במהלך שנות עבודתו כתב ספרי לימוד להוראת השפה והתרבות העברית.
עם פרישתו לגמלאות החל בכתיבת מחזות, ובהם "השליח" (מחזה העוסק בפרשת קסטנר); "צער חינם" (מחזה העוסק בילדות תימניות שאולצו להינשא בגיל צעיר מאוד לגבר מבוגר); "המחזה"; ו"בעל המאה".
משפחתו.
אדם סימונזון היה נשוי עד מותו לשרה (1919–1993), ואב לשתי בנות ובן: זיוית אברמסון, דניה אנזנברג ואיתמר סימונסון.
לילת אל קאדר
ג'קובו (מחנה ריכוז)
מחנה הריכוז גָ'קוֹבוֹ (בסרבו-קרואטית: Koncentracioni logor Đakovo, בסרבית קירילית: Концентрациони логор Ђаково), היה מחנה ריכוז אשר הוקם על ידי שלטון האוסטאשה בסמוך לג'קובו אשר במדינה העצמאית של קרואטיה, ופעל בין דצמבר 1941 לסוף יוני 1942. המחנה נועד לקלוט נשים וילדים רובם בני יהדות יוגוסלביה וכן מקרב האוכלוסייה הסרבית. ביוני 1942 גורשו מרבית העצירים היהודים למחנה ההשמדה יאסנובאץ.
לאחר כיבוש ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית הוקמה מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה שהייתה למעשה מדינת בובות של הגרמנים. עם הקמתה הוחל במבצע ל"טיהור קרואטיה מיסודות זרים", בתחילה הסרבים ובהמשך יהודי המדינה. ביוני 1941 הוחל במעצרם של יהודי זאגרב, באוגוסט הוחל באקציות בכל רחבי בוסניה ובראשית ספטמבר בסרייבו עצמה.
במחצית השנייה של ספטמבר הגיע לסרייבו איוואן טולי (בסרבו-קרואטית: Ivan Tolj, בסרבית קירילית: Иван Тољ) אשר מונה למפקד המשטרה בסרייבו, ונודע עוד קודם לכן באכזריותו כלפי האוכלוסייה הסרבית. טולי פיקד אישית על האקציות בקרב יהודי העיר. באוקטובר גורשו 1,400 יהודים ובנובמבר גורשו כ-3,000 מבני הקהילה. הגברים נשלחו למחנה ההשמדה יאסנובאץ, שם נרצחו מרביתם, והנשים והילדים נשלחו למחנה הריכוז ג'קובו. בסך הכל הגיעו למחנה ג'קובו 1,865 יהודים ועוד 50 נשים סרביות
בסיועה של הקהילה היהודית באוסייק הורחב המחנה בשטחה של טחנת קמח סמוכה ובני הקהילה סיפקו מזון לכלואים. בראשית 1942 הועברו לג'קובו 1,200 נשים יהודיות וסרביות מסטארה גרדישקה בשל מגפת טיפוס המעיים שפרצה שם..
מספר הכלואים הגיע לכ-3,000 נפשות שנכלאו בתנאי צפיפות ותברואה קשים. במקום פרצה מגפת טיפוס שהובילה למותם של כ-600 מהעצירות. בשלהי יוני 1942 החליטו שלטונות האוסטאשה לסגור את המחנה. העצירים הועברו למחנה ההשמדה יאסנובאץ ונרצחו עם הגעתם. שטפן קולב, שהועסק כקברן המחנה ניהל רישום של הנפטרים שנקברו ולאחר מלחמת העולם הוקמו במקום מצבות.
Resident Evil (סדרת משחקים)
נחום בסלו
נחום בסלו (נולד ב-1958) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן קצין קשר ותקשוב ראשי.
ביוגרפיה.
בסלו עלה לישראל מסוריה בגיל שש יחד עם משפחתו. ב-1977 התגייס לצה"ל. ב-1983 סיים קורס קציני קשר. שירת בגדוד הקשר הפיקודי של פיקוד הדרום
כמפקד מתקן קשר וכקמב"ץ. שימש קצין קשר חטיבתי באזור רצועת עזה במהלך האינתיפאדה הראשונה והיה ממקימי גדוד הקשר במסגרת אוגדת עזה. היה קצין אג"ם קשר בפיקוד דרום, קצין קשר של חטיבה 211, חטיבת טנקים סדירה באוגדה 162. שימש סגן קצין קשר באוגדת מילואים ומפקד קורס קציני קשר בבה"ד 7, ראש ענף קשר במל"י, קצין קשר באוגדת שריון מילואים, מפקד גדוד קשר בחיל המודיעין וראש ענף מפקדים בבה"ד 7. ב-2002 מונה למפקד קשר פיקוד המרכז ושירת בתפקיד במהלך בתקופת האינתיפאדה השנייה ומבצע חומת מגן. ב-2004 מונה לראש מחלקת תכנון באגף התקשוב, ב-2007 מונה לראש חטיבת ההפעלה באגף התקשוב, תפקיד חדש שנוצר בעקבות לקחי מלחמת לבנון השנייה. לאחר החזרת חיל התקשוב לאגף התקשוב מזרוע היבשה כיהן כראש חטיבת התקשוב ומונה במקביל לקצין קשר ותקשוב ראשי, תפקיד בו כיהן עד ספטמבר 2011.
כיום בסלו מחנך ומורה להיסטוריה בבית ספר אורט מלטון בת ים.
השכלה.
בסלו בעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל.
מיליאצקה (נהר)
מִילִיָאצְקָה (בבוסנית: Miljacka) הוא נהר הזורם במרכזה של בוסניה והרצגובינה, אורכו 35.9 קילומטרים והוא חוצה את העיר סרייבו. מקורו של הנהר סמוך לעיר פאלה אשר ברפובליקה סרפסקה והוא נשפך אל הנהר בוסנה.
מיליאצקה הוא אחד מיובליו של הנהר בוסנה. הוא חוצה את סרייבו בספיקה של 5.7 מטר מעוקב לשנייה ונשפך לנהר בוסנה מספר קילומטרים מערבית לעיר. בגלל הספיקה הנמוכה יחסית של הנהר וסוג הקרקע, מימיו עכורים יחסית ובגוון אדמדם, עניין שהוביל לכינויו בשם "הנהר האדום". לאורך הנהר הוקמו מספר גשרים ומהם נודע הגשר הלטיני, אשר בסמוך אליו נרצח פרנץ פרדיננד יורש העצר האוסטרו-הונגרי ורציחתו הובילה לפרוץ מלחמת העולם הראשונה.
אריה רפפורט
אריה רפפורט (1937 - 18 בינואר 2017) היה עיתונאי והיסטוריון ישראלי, שתיעד בספרים ובבלוג את תולדות קבוצת הכדורגל של הפועל באר שבע.
ביוגרפיה.
נולד ברעננה בשנת 1937 לפרידה (לבית שוגאל), חלוצה שעלתה ארצה ב-1935 לאחר מחנה הכשרה במולדתה, לטביה, וליצחק, דוור בתקופת המנדט הבריטי, מנהל במרכזיית הטלפונים ברעננה עם קום המדינה וכתב בעיתוני הספורט של התקופה. בסמוך לפרוץ מלחמת העולם השנייה, אמור היה לצאת עם אימו לביקור היכרות עם משפחת האם בלטביה, אך רוחות המלחמה שכבר החלו לנשב, גרמו לביטול דרכוני היציאה על ידי השלטונות הבריטים ובדיעבד למניעת הפיכת המסע המשפחתי לסוג של "כרטיס בכיוון אחד", שכן משפחת האם הושמדה בבור הריגה ב-1941. היה חבר בתנועת הנוער המחנות העולים. ב-1955, כחלוץ בקבוצת הכדורגל של הפועל רעננה, היה שותף לעלייתה הראשונה לליגת המשנה. את מרבית שירותו הצבאי עשה בפלוגת הקשר המוצנחת הראשונה, בין השנים 1955–1957, רובן תחת פיקודו של אורי גורן. בין השאר השתתף רפפורט בפעולות התגמול של הצנחנים במבצעי כנרת, (דצמבר 1955), ג'ראנדל, אל-ראווה וקלקיליה. בשלהי 1956 השתתף במבצע סיני. על אובדן ההזדמנות לזכות ברקע אדום, בשלהי מבצע זה, הוא מספר בסיפרו "בין רעננה לבאר שבע": " צניחה קרבית היא חלומו של כל צנחן... בעודנו במחנה בית ליד התבקשו כמה חיילים ממחלקת הקשר של יחידת הצנחנים 202 ואני בתוכם, להכין את עצמנו כדי להצטרף לכח שאמור היה לצנוח בשארם-אל-שייך. ... הספקנו כבר לארוז ציוד, ולצעוד לעבר כבש המטוס, אלא שאז התבשרנו ששארם אל-שייך נכבשה על ידי חטיבה 9 של השריון, בליווי אווירי צמוד, בסיומו של מסע חתחתים ארוך ומלא תעוזה, בדרך לא דרך, כשהם נעזרים בסיום על ידי הצנחנים. ההודעה הייתה משמחת כשלעצמה במישור הלאומי, אבל לא כל כך מבחינתנו באופן אישי, כי בגלל הכניעה החמצנו הזדמנות שלא תחזור, לזכות ברקע הנכסף". ב־1960 נישא לסימה (לבית אטיאס) והזוג עבר להתגורר בבאר שבע. לזוג שלושה ילדים. בתם היא (סגן-אלוף בדי') ורד לזר, ששימשה בין השאר כמפקדת מרכז הכשרה לטירוניות של בה"ד 12. בנם הצעיר, עמיר רפפורט, היה הכתב הצבאי של ידיעות אחרונות ועוד. אחיו הצעיר של אריה, אבינועם פורת, הוא כתב בכיר במדור הספורט של ידיעות אחרונות.
כתיבה ופרסום.
בין השנים 1957–1977 שימש רפפורט כאלחוטן במשטרה, כשבחלק מהתקופה (1966–1987) שימש במקביל ככתב לענייני ספורט של מעריב בדרום. בתוך כך סיקר את שתי האליפויות הרצופות של הפועל באר שבע של 1975, 1976. באמצע 1977 שימש כתב של המקומון שבע, ובשלהי אותה שנה נמנה עם צוות ההקמה של השבועון כל-בי באר שבע והנגב. ב-1979 שימש במקביל גם ככתב לעניינים כלליים של מעריב, כולל סיקור ביקורו של הנשיא סאדאת בבאר שבע, בחודש מאי, לצידו של ירון אנוש. בספטמבר אותה שנה "העביר את הפיקוד" בתחום לעיתונאי צעיר, בוקי נאה. בעונת 1978/79 של הפועל באר שבע בליגה הבכירה, סיקר אותה בכתבות גם בגלי צה"ל.