בין השנים 1962–1968 היה גורן מפקד 504. במלחמת ששת הימים דרגתו הייתה סא"ל, בזמן שהיחידה הייתה קרויה "154". אחרי מלחמת ששת הימים הוטלה על יחידה 504 בין היתר משימה לאומית יוצאת דופן – איתור המגילות הגנוזות והבאתן לרשות ישראל. קציני היחידה, בראשות המפקד גורן, מפקד בסיס ירושלים רפי סיטון, סמי נחמיאס ויגאל סימון, פעלו בדרכים מתוחכמות, שבסיומן נלקחו המגילות ב-1967 מסוחר העתיקות בבית לחם כנדו, שהחזיק בהן למעלה מ-20 שנים.
בשנות הששים והשבעים התרחבה פעילות יחידות היומינט של אמ"ן (154) ושל המוסד ("צומת") . בספטמבר 1964, בעקבות ועידות הפסגה הערביות והקמת אש"ף, החליט ראש אמ"ן האלוף אהרן יריב על הערכת מצב מיוחדת עם רמ"ח האיסוף, אלי זעירא ומפקד יחידת היומינט, שמואל (שמוליק) גורן, ובה נקבע לראשונה כי נושא הפעילות החבלנית העוינת (פח"ע) ידורג ביומינט בעדיפות ראשונה, בעוד שקודם לכן ניתנה עדיפות לאיסוף מידע על צבאות ערב.
לאחר מלחמת ששת הימים התאחדה עם יחידה 560 שעסקה בחקר שבויים וקיבלה את המספר 504.
גורן שירת כנספח הצבאי בשגרירות ישראל בוושינגטון שבארצות הברית.
לאחר מכן גייס צבי זמיר את גורן ל"מוסד". גורן ניהל את המפגש הראשון עם אשרף מרואן. העיתונאי יוסי מלמן מציין: "ראש האגף באותה תקופה היה שמואל גורן. לזכות גורן, לזכות האגף שניהל ולזכות ד', הקצ"א שעליו הוטלה המשימה, אפשר לזקוף את הפעלתו של אשרף מרוואן, הסוכן הטוב ביותר שהיה עד אז לישראל במצרים. זה שהעביר לישראל את ההתרעה כי "מחר (בשבת) תפרוץ מלחמה"".
בהמשך מונה גורן לראש מוקד אירופה ב"צומת" (האגף שמגייס ומפעיל סוכנים), ובהמשך למפקד "קשת" (היום "נביעות").
גורן כיהן כסגנו של ראש המוסד, נחום אדמוני.
בשנים 1984–1991 שימש כמתאם פעולות הממשלה בשטחים, כולל בתקופת האינתיפדה הראשונה. הוא החליף בתפקיד את בנימין בן אליעזר.
גורן היה נשוי לחדוה (לבית תשבי) (1931–2017), אשר שירתה בפלמ"ח כקשרית בחטיבת הנגב והשתתפה בכיבוש באר שבע ואילת. לזוג שתי בנות.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ]]
[[קטגוריה:עין חרוד: אישים]]
[[קטגוריה:לוחמי ההגנה]]
[[קטגוריה:מפקדי יחידות בצה"ל]]
[[קטגוריה:ראשי המנהל האזרחי]]
[[קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בארצות הברית]]
[[קטגוריה:מתאמי פעולות הממשלה בשטחים]]
[[קטגוריה:אלופי צה"ל]]
[[קטגוריה:אנשי המוסד]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928]]
[[קטגוריה:מפקדי עוצבת המודיעין האנושי]]
זהרון אדום
זהרון אדום (שם מדעי: Pterois volitans) הוא מין זהרון ממשפחת העקרבנוניים שבסדרת העקרבנונאים. הוא קרוב למין זהרון הדור, ובעבר נחשב לתת-מין שלו אך הופרד. מין זה נפוץ בטבע במימי האזור האינדו-פסיפי, אך הופץ כמין פולש בים הקריבי ובחופי אמריקה המזרחיים.
הזהרון יכול להגיע בבגרות לאורך 47 סנטימטרים בעוד הצעירים מגיעים לאורך של 2.5 סנטימטרים. הוא בעל רצועות סנפירי חזה רחבים המפוספסים בשחור-לבן בעוד הגוף מפוספס באדום-לבן. חלק מהסנפירים מכילים ארס המגונן על בעליהם. הזהרון בעל פה ענקי מוקף בזיזים בשרניים על שפתיו ובעל עיניים גדולות בחלק העליון של הראש. בניגוד להרבה עקרבנונים הוא אינו מחכה לטרף במקום אחד אלא נע אחריו לאיטו, משתמש בסנפיריו כדי לבלבל את הטרף עד ליניקתו המהירה אל פיו. הזהרון יכול לחיות 10 שנים בטבע.
מין זה הופץ כמין פולש בים הקריבי והחוף המזרחי של ארצות הברית. הוא יכול להתרבות במהירות והוא כבר התרבה מחופי קרוליינה הצפונית עד פלורידה ולאורך האיים הקריבים וחופי אמריקה המרכזית. עקב קוציו הארסיים אין לו הרבה טורפים טבעיים (אף על פי שכמה מיני דקריים, מורניים ומין של תולעת ים טורפת - בוביט יכולים לצוד אותו), והוא יכול להתרבות במהירות ולפגוע במאות דגיגים החיים בים הקריבי.
קדם אירוויזיון 1981
אלן הארדינג בייקר
אלן הרדינג בייקר (באנגלית: Ellen Harding Baker; 8 ביוני 1847 - 30 במרץ 1886) הייתה מורה ומרצה לאסטרונומיה. ידועה בעיקר עקב תפירת שמיכת טלאים גדולה המתארת את מערכת השמש שסייעה לה במהלך ההרצאות שהעבירה.
ביוגרפיה.
שרה אלן הרדינג (Sarah Ellen Harding) נולדה בסינסינטי שבאוהיו ב-8 ביוני 1847 לסטפן הארדינג ולאן (לבית טרי).
בשנת 1867, היא פגשה את מריון בייקר, איתו התחתנה ב-10 באוקטובר 1867, ובני הזוג חיו במחוז סידר באיווה. אלן הרדינג לימדה והרצתה אודות אסטרונומיה במספר מקומות במדינת איווה.
ב-1878 עברה המשפחה למחוז ג'ונסון באיווה, היכן שבייקר ניהל חנות ובית עסק למסחר. לזוג היו שבעה ילדים לפני מותה ב-30 במרץ 1886 כתוצאה משחפת, בגיל 38.
שמיכת מערכת השמש.
בשנת 1876, תפרה אלן הרדינג שמיכת טלאים המתארת את מערכת השמש, כדי לסייע לה במהלך הרצאות אסטרונומיה שהיא העבירה. ככל הנראה היא האישה המוזכרת בעיתונים מקומיים המציינים כי לקח לאישה מאיווה שבע שנים לרקום את מערכת השמש על שמיכה, במהלך חורף של 1883-1884.
אלן ביססה את מרבד הטלאים שלה גם על צפייה בטלסקופ במצפה הכוכבים הלאומי .
השמיכה מראה את מערכת השמש, כפי שהופיעה באיורים של ספרי האסטרונומיה של אותה תקופה. על שמיכה רואים את השמש במרכז, שמונת כוכבי הלכת של מערכת השמש שלנו, ומסלולם המשוער סביב השמש, כמו גם את חגורת האסטרואידים. הדוגמה רומזת למספר גדול של כוכבים מחוץ  למערכת השמש. בשמיכה גם מתוארים ירחים: הירח של כדור הארץ, הירחים הגליליאניים סביב צדק, כמו גם מספר ירחים על שבתאי, נפטון, אורנוס ושבתאי כולל טבעות שבתאי. בנוסף, מתואר גם כוכב שביט בעל מסלול מאוד אקסצנטרי אשר ייתכן והוא שביט היילי, אשר בפעם האחרונה שנראה לפני יצירת השמיכה היה ב-1835.
השמיכה גדולה מאוד, בגודל של 225 ס"מ X על 269 ס"מ. השמיכה מורכבת ממספר שכבות בד - השכבה העליונה מבד צמר, וקישוטים המשלבים בד, צמר, רקמות משי וצמות צמר.
שמיכת מערכת השמש נמצאת כיום בבעלות הסמית'סוניאן, במוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקנית. השמיכה נתרמה על ידי פטרישיה היל מקלוי וקתרין היל מרדון. נכון ל-2018, השמיכה לא בתצוגה הקבועה.
קדם אירוויזיון 1982
קדם אירוויזיון 1983
קדם אירוויזיון 1985
קדם אירוויזיון 1986
קדם אירוויזיון 1987
קדם אירוויזיון 1988
קדם אירוויזיון 1989
ניסים שקופים
ניסים שקופים הוא אלבום אולפן של הזמרת ריטה. העבודה על האלבום התפרסה על פני תשע שנים. זהו אלבום האולפן הראשון בעברית אותו הוציאה הזמרת מאז האלבום "רמזים" אותו הוציאה בשנת 2008 (במהלך התקופה הוציאה את האלבום "השמחות שלי" שכלל שירים בפרסית וכן אלבום אוסף).
הפקה.
העבודה על האלבום נמשכה תשע שנים בסופן נכללו באלבום עשרה שירים. כל השירים עוסקים בנושאים אופטימיים וביכולת להתמודד עם בעיות שונות במהלך החיים. ריטה עצמה כתבה את המילים לארבעה מתוך עשרת שירי האלבום ונעזרה במילותיהם של כותבים ותיקים כמו רחל שפירא ("כנף גדולה") וצרויה להב ("לא מוותרת") לצד כותבים צעירים כנועם חורב ("חבר של פעם").
השיר "חבר של פעם" יצא לרדיו במהלך חודש יוני כסינגל הראשון מתוך האלבום. יציאת השיר לוותה בוידאו קליפ בבימויו של תום אבני. בחודש אוגוסט, במקביל ליציאת האלבום, יצא הסינגל "מזמן". הסינגל השלישי שיצא הוא דואט אותו מבצעת ריטה עם בתה משי, שגם הייתה שותפה לכתיבת המילים יחד עם אימה. השיר הגיע למקום ה-23 במצעד הפזמונים השנתי לשנת התשע"ח ברשת ג' ולמקום ה-40 במצעד המקביל בגלגלצ.
לאלבום התלווה סיבוב הופעות ברחבי הארץ שהתחיל ב-10 בנובמבר 2017 בהיכל התרבות בתל אביב.
האלבום מכר למעלה מ-20,000 עותקים וזכה למעמד של אלבום זהב.
ביקורות.
האלבום זכה לביקורות מעורבות. ערן איצקוביץ' שיבח את האלבום וכתב כי העבודה המוקפדת עם מיטב היוצרים "הביאה לעולם מוזיקה מהודקת היטב שעושה נעים באוזן וטוב בלב". לדבריו, ריטה היא "עדיין המלכה של המוזיקה הישראלית". יוסי חרסונסקי מציין כי "גם אם לא כל הטקסטים מעולים, ריטה הגיעה באלבום הזה הכי קרוב לעצמה. אם לדייק: בפעם הראשונה אני שומע ריטה שאינה רצה לפני עצמה, לא רותמת את הסוסים לפני העגלה". לעומתם, שי להב מגדיר את האלבום "מושקע, מכובד, מופק היטב, מושר נהדר, נאמר כבר הכול. אבל עדיין - משעמם". לדבריו חסר באלבום הכיף וההתרסה שאפיינו את ריטה בעבר ועל כן האלבום מאכזב. דברים דומים כתב גם דודי פטימר, שהגדיר את האלבום כ"פספוס".
קדם אירוויזיון 1991
קדם אירוויזיון 1992
קדם אירוויזיון 1995
קדם אירוויזיון 1996
קדם אירוויזיון 2001
קדם אירוויזיון 2003
קדם אירוויזיון 2004
קדם אירוויזיון 2005
קדם אירוויזיון 2006
קדם אירוויזיון 2007
קדם אירוויזיון 2008
קדם אירוויזיון 2009
קדם אירוויזיון 2010
קדם אירוויזיון 2011
קדם אירוויזיון 2013
קדם אירוויזיון 2014
עץ תאנה
גאורגיה באירוויזיון הילדים
גאורגיה נטלה חלק בתחרות אירוויזיון הילדים כ-12 פעמים, החל מהצטרפותה הראשונה ב-2007, כאשר מרים רומלשווילי נשלחה כנציגה של גאורגיה בתחרות עם השיר "Odelia Ranuni". גאורגיה ניצחה בתחרות 3 פעמים ב-2008, 2011 ו-2016.
הישגים.