כחודש אחרי אותו ליל חטיפות נעלם גם יצחק טראב, בן 70, פרופ' (אמריטוס) למתמטיקה, מה-"Ecole des Lettres Francaises de Beyrouth". נסיבות היעלמותו ומועדה המדויק לא נודעו. ביולי 1985 נחטף ראול מזרחי, ממלא מקומו של יצחק ששון כנשיא הקהילה. כעבור עשרה ימים נמצאה גופתו.
בספטמבר 1985 נוצר קשר ראשון בין החוטפים למשפחות הנחטפים, כאשר אשתו של ד"ר אלי חאלק קיבלה ממנו ומיצחק ששון שיחת טלפון, בה סיפרו שהם וכמה מהמנהיגים היהודים החטופים האחרים, מוחזקים יחדיו ועדיין בחיים.
בנובמבר 1985, ארגון "כיסוי" של חזבאללה, שקרא לעצמו "ארגון המדוכאים עלי אדמות" (al-Mustada’afin fil al-Ard), נטל אחריות לחטיפת היהודים. הוא שלח מכתב לעיתון א-נהאר הלבנוני, העיתון הנפוץ ביותר בלבנון עד היום וצירף אליו תמונות של ארבעה מהיהודים החטופים. במכתב נטען, שהיהודים הם סוכני המוסד, והועלתה דרישה שישראל תשלים את נסיגתה מכל לבנון ותשחרר 300 מחבלים שהוחזקו על ידה ו/או על ידי צד"ל באותה עת. היהודים החטופים, שתמונתם צורפה למכתב, היו: יצחק ששון, אלי סרור, חיים כהן חלאלה ויצחק טראב. לא הוזכר במכתב איש משאר החטופים.
ממשלת האחדות הלאומית של ישראל, עדיין תחת הנהגתו של ראש הממשלה שמעון פרס, סירבה אף להיכנס למשא ומתן, קל וחומר לשחרר את המחבלים וחזבאללה החליט להרוג את היהודים, שהותיר בידיו בחיים עד אז. חיים כהן חלאלה היה הראשון מהארבעה, שנרצח. בדצמבר 1985 הושלכה גופתו, בפינת רחוב בביירות, כשהוא ירוי בראשו. זמן קצר אחר כך, ב-31 בדצמבר 1985 נמצאה גם גופתו של יצחק טראב.
ב-15 בפברואר 1986 חטף חזבאללה במערב ביירות את יהודה בניסטי, בן 68, לשעבר מנהל בבנק ספרא, ביירות, ואת בנו, איברהים בניסטי, רופא יהודי בן 34. בן נוסף, יוסוף בניסטי נחטף עוד קודם לכן במועד בלתי ידוע. גורלו של אחד מהשלושה בלבד, איברהים בניסטי ידוע כיום בוודאות, גופתו נמצאה כעבור ימים אחדים. הוא הוכה ועונה קשות ולאחר מכן נחנק ונורה למוות. כשבוע אחר כך, עדיין בפברואר, הודיעו החוטפים שאכן מימשו את איומיהם עד הסוף ורצחו גם את ד"ר אלי חאלק. הם אף שלחו לעיתונים צילום של גופתו לאחר הירי בראשו, אף כי הגופה עצמה מעולם לא נמצאה. החוטפים דרשו שחרור מחבלים שנאסרו על ידי ישראל, כנגד שחרור הגופה. מדיווחי חטופים אחרים, אמריקנים וצרפתים מסתבר שד"ר חלאק היה הרופא שטיפל בהם. הוא נרצח רק אחרי שחזבאללה חטפו רופא אחר שיחליפו.
איש מהחטופים האחרים לא נמצא וגורלם לא נודע בוודאות עד היום.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:יהדות לבנון]]
[[קטגוריה:חזבאללה: פיגועים]]
[[קטגוריה:הרוגי מלכות]]
[[קטגוריה:1984 בלבנון]]
[[קטגוריה:1985 בלבנון]]
[[קטגוריה:1986 בלבנון]]
רצח מנהיגי יהדות לבנון (1985)
שנות ה-30 של המאה ה-15
שנות ה-30 של המאה ה-15 היו העשור הרביעי של המאה ה-15, החלו ב-1 בינואר 1430 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1459.
תרבות פופולרית.
אופנה.
באצולה באירופה הלבוש האופנתי לנשים מתאפיין בלבוש קיצוני ואקסטרווגנדי. כובעים וכיסויי ראש זכו לתשומת לב רבה יותר, ועיצובים שונים של כיסויי ראש שולבו בתכשיטים, בחומרים יקרים ובסגנונות עיצוב מתוחכמים.
גברים אצילים לבשו בדרך כלל חולצה, ז'קט דאבלט וסוג של צמודונים בשם הוס . גברים מכל המעמדות לבשו בגדים תחתונים בסגנון טייטס ועל אזור החזה, שהוחזקו בעזרת חגורה.
עלייתו ההדרגתית של מעמד הביניים באירופה של תקופת הרנסאנס גרמה למעבר של חלק מאופנות האצולה גם לבני מעמד זה.
1430–1439
שנות ה-20 של המאה ה-15
שנות ה-20 של המאה ה-15 היו העשור השלישי של המאה ה-15, החלו ב-1 בינואר 1420 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1429.
תרבות פופולרית.
אופנה.
באצולה באירופה הלבוש האופנתי לנשים מתאפיין בשמלות ארוכות, בדרך כלל עם שרוולים, שנלבשו מעל חצאית או תחתון, ושכבה נוספת שהפרידה בין השמלות לעור.
בקרב גברים בעלי מעמד המשיכה האופנה מהעשורים הקודמים שהתמקדה בעיקר בחולצה, ז'קט דאבלט וסוג של צמודונים בשם הוס , מעל לבגדים תחתונים ארוכים.
1420–1429
ורבורג (פירושונים)
מולי אבישר
שמואל (מולי) אבישר (נולד ב-13 במאי 1947) הוא כדורסלן עבר ישראלי בגובה 1.99 מטרים, ששיחק בעמדת פאוור פורוורד והסנטר במכבי תל אביב ובנבחרת ישראל.
ביוגרפיה.
אבישר נולד בארצות הברית, נחשב לריבאונדר מצטיין וקלע טוב מחצי מרחק.
בנערותו שיחק בקבוצת הכדורסל של הפועל חיפה, ונחשב ככוכב בנבחרת העתודה.
בעונת 1963/1964, בגיל 17 בלבד, ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של הפועל חיפה, במדיה שיחק במשך 6 עונות וקלע בהן 2,006 נקודות. בעונות 1967/1968 ו- 1968/1969 נבחר לחמישיית העונה.
בסיום עונת הכדורסל 1969/1970 עבר למכללת לונג איילנד בארצות הברית, והיה לאחד מהכדורסלנים הישראלים הראשונים שעשו זאת.
בעונת 1971/1972 חזר לישראל וחתם בקבוצת מכבי תל אביב, במדיה שיחק 4 עונות וקלע 1,151 נקודות. בשנים אלו היה שותף ל-4 אליפויות ו-3 גביעי מדינה.
בעונת 1975/1976 עבר להפועל תל אביב, במדיה שיחק 3 עונות וקלע 496 נקודות.
בעונת 1977/1978 עבר לבית"ר תל אביב, למשך שלוש עונות נוספות, אשר קלע בהן 787 נקודות.
בסיום עונת 1979/1980 פרש מכדורסל.
השתתף ב-84 משחקים, בהם קלע בסה"כ 870 נקודות, בממוצע של 10.4 למשחק.
כן השתתף בשלוש אליפויות אירופה. היה חלק מהנבחרת ישראל שזכתה במדליית הזהב בטורניר הכדורסל שנערך במשחקי אסיה שנערכו בטהראן שבאיראן בשנת 1974, תחת המאמן אברהם חמו.
במהלך שנות ה-70 הקים עם שותף את חברת הברוקרים נשואה, ובשנת 1995 מכר את מניותיו. כיום מכהן כדירקטור במספר חברות, ועוסק בגולף.
ארמיית המשמר השביעית
ארמיית המשמר השביעית (ברוסית: гвардейская армия я-7) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
ארמיית המשמר השביעית הוקמה ב-1 במאי 1943 תוך שינוי שמה של הארמייה ה-64. ביולי 1943 ארמייה הוצבה בחזית וורונז' והחלה את השתתפותה בקרב קורסק. לאחר קרבות מגננה היא החלה במתקפת נגד ושחררה את הערים בלגורוד וחרקיב. בסוף ספטמבר 1943 היא הגיע לגדות הדנייפר ועברה לגדה הימנית.
במהלך 1944 הארמייה שחררה את החלקים המערביים של אוקראינה הסובייטית ובמרץ 1944 יחידותיה חצו את נהר הבוג הדרומי. בנובמבר 194 היא עברה את נהר טיסה והמשיכה במתקפה לכיוון בודפשט תוך כיבוש סולנוק ואבון. בדצמבר 1944 היא כבר הייתה על גדות דנובה תוך יצירת מגע עם יחידות של החזית האוקראינית השלישית וכיתור יחידות וורמאכט במרחב בודפשט.
באביב 1945 יחידות הארמייה המשמר השביעית המשיכו במתקפה לכיוון ברטיסלבה וברנו. בתחילת מאי היחידות סיימו את המלחמה בפראג.
ביולי 1945 הארמייה הועברה להונגריה והמטה שלה היה ממוקם בוספרם. באביב 1946 יחידות הארמייה הועברו לארמניה הסובייטית והמטה הועבר לירוואן. לאחר פירוק ברית המועצות יחידות ארמיית המשמר השביעית היו בסיס להקמת הכוחות המזוינים של ארמניה. תחת פיקוד של רוסיה נותרה רק אוגדה 127 ומוצבת גם היום בשטח ארמניה בשם "בסיס 102".
מיכאיל שומילוב היה מפקד הארמייה במהלך כול המלחמה ועד לפברואר 1946.
תלמסן
ישראל אדלר (חזן)
ישראל (שרוליק) אדלר (נולד בתל אביב; ל' באב ה'תשל"ז, 14 באוגוסט 1977) הוא זמר, חזן, גראמער ומשורר ביידיש.
ביוגרפיה.
ישראל אדלר נולד בתל אביב כבן זקוניו של החזן חיים אדלר ששימש באותן שנים כחזן בית הכנסת הגדול תל אביב, ולשושנה לבית הלפגוט (דודתו של החזן יצחק מאיר הלפגוט). אדלר למד בתלמוד תורה של חסידות בעלזא בעיר. את הקריירה המוזיקלית שלו החל כבר אז, מופיע לצד אביו בקונצרטים באירועים, ובתפילות שבת והחג. האב והבן אדלר הופיעו יחד במעמד סיום לימוד הרמב"ם היומי וכן בהכתרתו של הרב ישראל מאיר לאו כרב העיר.
בשנת 1989 עבר עם משפחתו לטורונטו שבקנדה שם התמנה אביו לחזן בית הכנסת 'בית אברהם יוסף' בשכונת טורנהיל. גם בטורונטו הופיע לצד אביו בקונצרטים ובמעמדי התפילות.
בתקופת הבחרות, נטל פסק זמן מהשירה. חזר לארץ ולמד בישיבות גור: ישיבת 'אמרי אמת' בבני ברק ובישיבת אור שמחה שבחיפה.
לאחר נישואיו עם אשתו לבית וינגוט, עבר להתגורר בירושלים. אדלר מכהן כחזן בימים נוראים וחגים.
אדלר חורז תכנים מורכבים כמעט ללא הכנה. הופיע כגראמער במעמדי מצווה טאנץ בחתונות חסידיות. הוזמן לחרוז ולשיר בחתונות של רבנים ואדמו"רים כמו גור, בעלזא, צאנז, תולדות אהרן, תולדות אברהם יצחק, קרלין ועוד. בשנת 2016 הופיע בשמחת שבע ברכות לבתו של אריה דרעי שבה השתתף גם ראש הממשלה בנימין נתניהו. מיד אחרי נאומו של נתניהו חזר אדלר על תוכנו בחריזה.
בשנת 2016 הוציא אדלר את אלבום הבכורה שלו "אורות" ובו להיטים ממיטב היוצרים החרדים וגם יצירות גראמען ביידיש אותם כתב אדלר. כמה משיריו כמו "תינוקות של בית רבן" "אורות" והשיר "ותיק" אותו הוא מבצע בדואט משותף עם אביו חיים, הפכו לשלאגרים במגזר. כך גם פורסם סיפורו של השיר האידישאי "מיין קינד", אותו כתב אדלר בעקבות מפגש אקראי עם יהודי שהתרחק מיהדותו וחזר בתשובה ימים ספורים לפני פטירתו הפתאומית.
אדלר מופיע על גבי במות באירועים גדולים של המגזר החרדי: אירועי סיום הש"ס, מעמדים ציבוריים אחרים ושמחות בחצרות אדמורי"ם. ב־2017 הוציא סינגל: "צמאה נפשי", יצירה חסידית מרגשת לחנו של האדמו"ר מתולדות אהרן, שבאופן חד פעמי איפשר להוציא את השיר ולפרסמו.
ב-2018 הוציא סינגל של דואט עם המלחין והיוצר החרדי פינקי ובר "מאך שוויון לעכטיג". שחלקו חרוזים ביידיש אותם כתב אדלר, הסינגל היה שיר הנושא באלבום "לעכטיג" שחולק בעשרות אלפי עותקים במהדורת חג של המודיע באנגלית בפסח תשע"ח.
הערות שוליים.