בין השנים 1808 ל-1819 נשא קולרידג' סדרה של הרצאות בלונדון ובבריסטול. להרצאותיו על שייקספיר הייתה השפעה על הסופרים בני דורו, והגבירה את העניין במחזאי.
ב-1816 עבר קולרידג' לגור בהייגייט, בבית הרופא ג'יימס גילמן. בביתו השלים את עבודת הפרוזה הגדולה שלו, "ביוגרפיה ספרותית" ("Biographia Literaria)", העוסקת בביקורת פילוסופית של שירה, ובמרכזה ניתוח של שירת וורדסוורת'. הוא פרסם כתבים נוספים "Sibylline Leaves" 1817, "Aids to Reflection" 1825, ואת "Church and State" 1830. קולרידג' מת בהייגייט ב-25 ביולי 1834.
הערכת שירתו ומחשבתו.
קולרידג' פנה בגיל צעיר מעיסוק בשירה לעיסוק במטפיזיקה ובביקורת ספרות, כך ששירתו משכה הרבה פחות תשומת לב מזו של עמיתיו וורדסוורת', ביירון, שלי וקיטס. כתב לי האנט: "קולרידג' היה החולם המעולה ביותר, הדובר הרהוט ביותר, ההוגה המקורי ביותר של תקופתו... שירתו כה יפה, שמחה בחלקה, לא מזמינה מבקרים, לא מקבלת כמעט תשומת לב, עד שרק עתה אנשים מתעוררים להכיר את מלוא מעלותיה. בשירה טהורה, כלומר שירה שאין בה דבר חוץ ממהותה העצמית, הוא היה האמן הגדול ביותר של זמנו... למרות היותו משורר טבעי, קולרידג' היה בסגנונו וברגשו המוזיקלי חסיד של ספנסר ושל כותבי הבלדות העתיקים שבאוסף של הבישוף פרסי. אבל אם לא הצליח להתעלות עליהם בחלק מהדברים, הרי שהצליח להיות לגמרי מוזיקלי בדברים אחרים, בייחוד באמנות! מכל כותבי השירה הנרטיבית המתומצתת שלנו, קולרידג' הוא המעולה ביותר מאז צ'וסר; ולבטח הוא הענוג ביותר מכל משוררינו."
אדוארד דאודן כתב: "קולרידג' הגה, או חלם שהגה, שיטות פילוסופיות גדולות, אלא שהן לא נכנסו לשירתו. יש המודים מאוד על כך. הכח החזיוני מתמעט תכופות לאחר הבגרות המוקדמת, אלא אם הוא נעזר בכח של התבוננות והרהור. השילוב החלש בין המשורר וההוגה שבקולרידג' הוא אחת הסיבות הרבות שבשלן הפיק שירה מושלמת כה מועטה. רבות היה לו לומר, אולם את רוב מה שחפץ לומר היה יכול להביע בפרוזה. וכאשר עסק ברעיונות, המשורר שבו, למעט אי אלו הבזקים חולפים והתפרצויות של דמיון, נשאר רדום".
Biographia Literaria, יצירתו הביקורתית-פילוסופית הגדולה והשנויה במחלוקת של קולרידג', גררה מחד ביקורות חריפות כנגד מה שנתפס כביכול כהיעדר קו ברור ומסודר של מחשבה או כהעתקה מהוגים שקדמו לקולרידג', ועוררה מאידך התפעלות גדולה. לדעת ג'ורג' סיינסבורי, קולרידג' הוא מהמבקרים הגדולים ביותר שבכל הדורות לצד אריסטו ולונגינוס. לדעת ת"ס אליוט, קולרידג' היה אולי גדול המבקרים האנגלים ובמובן הזה האחרון שבהם.
השעיית הספק.
קולרידג' טבע את המושג "השעיית הספק" כמוסכמה, שבה הקורא או הצופה נכון – במסגרת יצירת האמנות וכדי ליהנות יותר – להניח לספקותיו לזמן-מה. הוא היה אחד התורמים המרכזיים והמוקדמים לשאלת האמת האמנותית, ולבחינתה בתור בעיה אסתטית, והרבה להשתמש במונחים כמו "אמונה פיוטית" או "אמונה שלילית."
סמיואל טילור קולרידג'
סמיואל טיילור קולרידג'
קולרידג'
גוטנבורג
גוסטב אדולף השני
שיטת פלדנקרייז
או נו
אוּ נוּ (בבורמזית: ဦးနု; 25 במאי 1907 - 14 בפברואר 1995) היה ראש הממשלה הראשון של בורמה.
ביוגרפיה.
או נו למד משפטים באוניברסיטה של רנגון ובשנת 1936 סולק על ידי השלטונות הבריטיים מן האוניברסיטה, בשל פעילותו בתנועה הלאומית בבורמה. שימש כמורה בבית ספר ולאחר מכן נתמנה למנהיג התנועה הלאומית בבורמה. בהיותו בודהיסט מסור הפך גם למנהיג רוחני.
בשנת 1942, כאשר בורמה עמדה בפני סכנת פלישה יפנית, נאסר או נו על ידי הבריטים ושוחרר מכלאו על ידי היפנים לאחר שכבשו את בורמה. או נו שירת כשר החוץ בממשלת הבובות שהקימו היפנים בבורמה, אך בה בעת ארגן פעולות גרילה נגד היפנים.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה עמד או נו בראש התנועה הלאומית בבורמה. בשנת 1948, לאחר שבורמה זכתה לעצמאותה, הפך לראש הממשלה הראשון שלה וכיהן בתפקיד זה עד 1956. בתקופת כהונתו זו גילה יחס אוהד למדינת ישראל וכונן עמה יחסים דיפלומטיים. יחסים אלו היו רבי חשיבות, משום שרוב מדינות אסיה לא הכירו במדינת ישראל ולא קיימו עמה יחסים דיפלומטיים.
בשנת 1957 שב או נו לכהן כראש ממשלת בורמה. בשנת 1958 הודח על ידי הגנרל או נה וין, אך בשנת 1960 שב לתפקיד ראש הממשלה. בתקופת כהונתו זו, בשנת 1961 קיים ראש הממשלה דוד בן-גוריון ביקור גומלין בבורמה, שכלל שהייה בת מספר ימים במנזר בודהיסטי. אולם לאחר שנפגש עם בן-גוריון, טס לקהיר והצטרף לנשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר, בהצהרה משותפת עוינת לישראל.
בשנת 1962 שוב הודח או נו מתפקיד ראש הממשלה על ידי הגנרל נה וין, והפעם באופן סופי. הגנרל נה וין שתפס אז את השלטון בבורמה שם את או נו במאסר בית והוא שוחרר רק בשנת 1966.
בשנת 1969 גלה או נו לתאילנד ובה הנהיג ממשלה גולה. בשנת 1980 שב לבורמה והמשיך בפעילותו נגד שלטונו של הגנרל נה וין, ששם אותו שוב במאסר בית עד לשנת 1992.
או נו נפטר בשנת 1995.
ביקור או נו בישראל.
ב-29 במאי 1955 הגיע או נו לביקור ממלכתי בישראל בלווית רעייתו. היה זה ביקור ראשון מסוגו במדינת ישראל הצעירה. או נו לא נכנע ללחץ מדינות ערב שניסו להניאו מהביקור, ואף ביטל בשל כך ביקור בקהיר. לאור זאת ולאור יחסו החם כלפי ישראל, בפרט בעקבות אווירת הבדידות המדינית ששררה בישראל לאחר החלטות ועידת באנדונג, התקבל או נו בישראל בהתלהבות. בנמל התעופה לוד התקבל האורח על ידי ראש הממשלה משה שרת, והשרים לוי אשכול, ויוסף ספיר, יושב ראש הכנסת יוסף שפרינצק והרמטכ"ל משה דיין. נערכו לו קבלות פנים בירושלים אצל ראש הממשלה משה שרת ונשיא המדינה יצחק בן-צבי והוענקה לו אזרחות כבוד של תל אביב. השיירה שבה נסע במכונית פתוחה, כשהוא לבוש בלבוש מסורתי ובמצנפת, התקבלה בהתלהבות על ידי המונים בכל מקום שבו חלפה, והביקור הפך לאירוע תקשורתי גדול. או נו נפגש עם שר הביטחון דוד בן-גוריון בצריפו בשדה בוקר ועיקר שיחתם הייתה על דת הבודהיזם, שבן-גוריון גילה בה עניין רב. בדברי הפרידה שלו בשדה התעופה לוד בעוזבו את הארץ אמר אונו: . לאחר ביקורו בישראל החליטה ממשלת ישראל למכור לבורמה את כל מטוסי הבוכנה מסוג ספיטפייר של חיל האוויר, שעבר באותה עת למטוסי סילון מסוג מטאור (למעט ספיטפייר אחד שהושאר למזכרת).
הליברלים העצמאים
חיסרון לגודל
חיסרון לגודל (המונח האנגלי המקביל: Diseconomies of scale) הוא מונח מתחומי הכלכלה והניהול המתאר מצב בו ארגון גדול סובל מחיסרון על פני ארגון קטן יותר, מעצם היותו גדול יותר.
הגדרה.
חיסרון לגודל בא לידי ביטוי כאשר עוצמת הארגון מקזזת את היתרונות לגודל שמשיג הארגון, והארגון יוצא נפסד. כאשר עלויות מסוימות של העסק עולות בצורה רבה יותר לעומת העלייה בגודלו, מדובר בחיסרון לגודל. הגדרה מדויקת יותר היא כי העלות הממוצעת ליחידה לטווח הארוך עולה עם עלייה בתפוקה. המושג חיסרון לגודל משמש הן בהיבט המחקרי והן בהיבט של קבלת החלטות.
את הגודל מאפיינים על פי העניין. מאפייני גודל שכיחים כוללים את כמות אנשים, היקפי פעילות כגון כמות היחידות המיוצרות, כמות מכירות הון וכדומה.
הגורמים.
הסיבות לחיסרון לגודל הן לרוב סיבות פנימיות של הפירמה.
אחת הסיבות העיקריות היא הקושי בניהול ארגון גדול - ככל שהארגון גדול יותר כך קשה יותר לפקח עליו. הוא מורכב יותר ולכן תיאום ותקשורת בין מחלקות שונות הופך להיות קשה יותר. בנוסף, העובדים בארגון גדול עשויים להרגיש פחות מחויבים אליו והמעסיקים יכולים לגורם לעובדים להרגיש פחות מוערכים וכתוצאה מכך נגרמת ירידה בתפוקה.
חיסרון לגודל יכול להתרחש גם מסיבות חיצוניות לפירמה. לדוגמה, כאשר העסק הופך להיות גדול יותר עלול לפעול לחץ על אספקה של חומרי גלם ומחירי התשומות יעלו.
בענפים מסוימים, הרגולציה יכולה להיות הדוקה יותר על חברות גדולות כתוצאה של דיני תחרות או עבור תעשייה מסוימת. עם זאת, בדרך כלל, יש יתרון לגודל בהתמודדות עם הרגולציה.
דרכי התמודדות.
דרך הפתרון במצב שבו יש השפעה של חיסרון לגודל היא לפצל את הפירמה לכמה ארגונים קטנים. זה יכול לקרות כברירת מחדל כאשר החברה נמצאת בקשיים כלכליים ונאלצת לסגור את החטיבות הלא רווחיות או שזה יכול לקרות באופן מתוכנן אם ההנהלה מוכנה.
כדי למנוע השפעות שליליות של חיסרון לגודל על הפירמה להיצמד ככל האפשר לעלות הממוצעת המינימלית שלה ולא לחרוג ממנה. על-מנת להגיע לעלויות הממוצעות הנמוכות ביותר, על החברה להתרחב למדינות נוספות כדי ליצור ביקוש נוסף למוצריה או לייצר מוצרים חדשים שאינם מתחרים במוצריה המקוריים. עם זאת, הפעולות הללו לא יוכלו להבטיח שלא יהיו בעיות תקשורות וניהול.
בנוסף, הפירמה צריכה לבצע ניתוח שיטתי ועיצוב מחדש של תהליכים עסקיים, על-מנת להפחית את מורכבות הייצור וזה יוביל להגברת התפוקה. מערכות ניהול משופרות ומתקדמות יאפשרו שליטה יעילה על העבודה ובכך ניתן יהיה להוריד את התקורה.
יתרונות וחסרונות לגודל
רוברט באדן-פאואל
ברוך אגדתי
ברוך אגדתי (קאושנסקי) (18 בפברואר 1895 – 18 בינואר 1976) היה צייר ורקדן ישראלי, מאבות תעשיית הקולנוע והמחול בארץ ישראל ומאנשי הרוח הבולטים בתל אביב של שנות ה-20 וה-30. תרם רבות לפיתוח התרבות בישראל.
קורות חיים.