למרות העונה האינטנסיבית והצפופה שעברה על רוגליץ', הוא החליט בכל זאת לזנק לוואלטה אספניה ולהגן על תוארו. כבר בקטע הראשון, שהיה הררי, ניצח רוגליץ' ותפס את ההובלה במרוץ לאחר התקפה בקילומטר האחרון, הוא הקדים בשנייה את ריצ'רד קאראפאס ואת דן מרטין. בשני הקטעים הבאים סיים שני, בפעם הראשונה למארק סולר ובפעם השנייה למרטין. בקטע ה-6 איבד רוגליץ' את ההובלה לקאראפאס, לאחר שסיים במקום ה-20 ו-1:38 דקןת אחרי יון איזאגירה שניצח מקבוצת הבריחה, בעוד קאראפאס סיים במקום ה-12, 55 שניות אחרי איזאגירה, וירד למקום הרביעי בפער של 30 שניות מקאראפאס, 10 שניות ממרטין ו-12 שניות מיו קארת'י במקום השני. בקטע ה-8 ניצח רוגליץ', בעלייה שהסתיימה לאלטו דה מונקלווילו, מקדים ב-13 שניות את קאראפאס ו-19 שניות את מרטין, בזכות התוצאה הזו עלה למקום השני הכללי, 13 שניות מקאראפאס. בקטע ה-10 השיג רוגליץ' את הניצחון השלישי שלו במרוץ, לאחר שניצח מתוך ספרינט בדבוקה של שמונה רוכבים, בתוואי גבעי, קאראפאס סיים שלוש שניות אחרי ואיבד את ההובלה לרוגליץ'. הקטע ה-12 הסתיים בעלייה המיתולוגית והידועה לאלטו דה אנגלירו, רוגליץ' סיים אותו במקום ה-5, 26 שניות אחרי קארת'י המנצח, בעוד קאראפאס סיים רביעי, 16 שניות מקארת'י, ופעם נוספת הדיח את רוגליץ' מהובלת המרוץ, בפער של 10 שניות ממנו. בקטע ה-13, שהיה קטע נגד השעון היחידי במרוץ, ניצח רוגליץ' בפעם הרביעית, מקדים בשנייה את וויל בארטה וב-10 שניות את נלסון אוליביירה. קאראפאס סיים את הקטע במקום ה-7, 49 שניות מרוגליץ'. רוגליץ' חזר להובלת המרוץ בפער של 39 שניות מקאראפאס ו-47 שניות מקארת'י. בפעם הזאת רוגליץ' כבר לא איבד את ההובלה עד הסוף ואף סיים שני בספרינט המוני למגנוס קורט בקטע ה-16. בקטע ה-17 רוגליץ' הפסיד 21 שניות לקאראפאס אך זה לא הספיק לאקוודורי, כשרוגליץ' שיחזר את הישגו מ-2019 והגן על תוארו כמנצח הוואלטה.
בסוף העונה, זכה באופני הזהב.
2021: ניצחון שלישי ברציפות בוואלטה, אלוף אולימפי בנגד השעון.
רוגליץ' פתח את 2021 עם הופעת בכורה בפריז - ניס, הוא ניצח את הקטע ה-4 במרוץ לאחר התקפת סולו ועלה להובלת המרוץ. גם את הקטע ה-6 במרוץ רוגליץ' ניצח, לאחר שגכר על כריסטוף לאפורט ועל מייקל מת'יוס בספרינט המוני אל קו הסיום. בקטע ה-7 השיג רוגליץ' את ניצחונו השלישי במרוץ, לאחר שתפס את ג'ינו מאדר שהיה בקבוצת הבריחה, כמאות מטרים מקו הסיום, והמשיך עד לניצחון. רוגליץ' נראה בדרך הבטוחה לעבר ניצחון כללי במרוץ כנשאר עוד קטע אחד, אך בקטע ה-8, נפל רוגליץ' פעמיים ואיבד קשר עם הפלוטון, למרות ניסיוניו לגשר, הוא סיים את הקטע במקום ה-56, 3:08 ממגנוס קורט המנצח, כשהוא מתדרדר עד למקום ה-15 הכללי, 2:16 דקות ממי שהשלים זכייה שנייה ברציפות, מקסימיליאן שכמן. במרוץ הקטעים הבא בו התחרה, הטור של חבל הבאסקים, ניצח רוגליץ' לאחר שהראה דומיננטיות לאורך כל המרוץ וניצח כבר את קטע נגד השעון שפתח את המרוץ. רוגליץ' הקדים בדירוג הכללי את בן קבוצתו יונאס ויננגרד ב-52 שניות ואת טאדיי פוגאצ'אר ב-1:07 דקות. לאחר מכן התחרה בקלאסיקות הארדנים, במרוץ אמסטל גולד, תקלה טכנית מנעה מרוגליץ' לקחת חלק ברגעים המכריעים של המרוץ והוא סיים במקום ה-69, כשבן קבוצתו, ווט ואן ארט, ניצח את המרוץ. שלושה ימים אחר כך סיים שני לז'וליאן אלאפיליפ בלה פלש ואלון ו-13 במונומנט לייז'–בסטון–לייז'. לקראת הטור דה פראנס, החליט רוגליץ' שלא להתחרות במרוצי הכנה כמו הטור דה סוויס או הקריטריום דו דופינה, הוא פתח טוב את הטור, כשסיים שלישי בשני הקטעים הראשונים והתייצב במקום הרביעי הכללי, אך במהלך הקטע ה-3 התרסק ואיבד יותר מדקה, שהורידה אותה למקום ה-20 הכללי, למרות שרוגליץ' לא שבר אף עצם, הוא כן נפצע ונחבל בצורה קשה בהתרסקות. בקטע ה-5, קטע נגד השעון הראשון במרוץ, הצליח לטפס חזרה עד המקום העשירי הכללי בזכות מקום שביעי בקטע. בקטע ה-7, שאיפות הדירוג הכללי של רוגליץ' הגיעו לסיומן, אחרי שנשר בעלייה המדורגת האחרונה מהפלוטון וחצה את קו הסיום כ-9:03 דקות ממאטיי מוחוריץ' המנצח, בעוד הפלוטון הגיע 5:15 אחריו. בקטע ה-8 הגיע רוגליץ' בגרופטו ובמקום ה-175 מתוך 177, יותר מ-35 דקות ממנצח הקטע דילן טונס. לקטע ה-9 רוגליץ' לא זינק ובכך פרש מהטור, בריאיון הוא אמר שהוא הושפע מהתאונה וסבל מכאבים רבים, ושאין היגיון בלהמשיך את המרוץ מבחינתו. בהיעדרו, קבוצת יומבו ויסמה המשיכה למקום שני כללי עם וינגגרד, שלושה ניצחונות בקטעים של ואן ארט וקטע של ספ קוס. הוא חזר להתחרות במשחקים האולימפיים בטוקיו, הוא סיים במקום ה-28 במקצה הכביש, כשבן מדינתו, פוגאצ'אר, זכה בארד. ארבעה ימים לאחר מכך זכה רוגליץ' במדליית זהב במקצה נגד השעון שהיה באורך של 44.2 קילומטרים, רוגליץ' רכב בזמן של 55:04 דקות, 1:01 דקות מהיר מטום דימולן ו-1:04 דקות מהיר יותר מרוהאן דניס, שזכה בארד. רוגליץ' היה האלוף האולימפי השלישי של סלובניה במשחקים בטוקיו, לצד חותר הקאנו בנג'מין סאווצ'ק והמטפסת ג'אנג'ה גארנברט. רוגליץ' וקבוצתו החליטו שיזנק בפעם השלישית ברציפות לוואלטה אספניה וינסה לנצח את המרוץ בפעם השלישית ברציפות. התכנון המקורי היה שרוגליץ' יתרכז בטור ובאולימפיאדה, כשספ קוס יקבל את ההזדמנות להוביל בוואלטה, אך בגלל איך שהטור הסתיים עבור רוגליץ', הוא נבחר להתחרות גם בוואלטה. רוגליץ' פתח טוב את המרוץ, כשניצח את הפרולוג הפותח בבורגוס. הוא איבד את הובלת המרוץ לריין טאראמה האסטוני בקטע ה-3. הוא החזיר לעצמו את ההובלה בקטע ה-6, לאחר שסיים שני למגנוס קורט שהצליח לשרוד מקבוצת הבריחה, בעוד מוביל המרוץ קני אליסונדה איבד 4:30 דקות. בקטע ה-10 ירד רוגליץ' בחזרה אל המקום השלישי הכללי, לאחר שאוד כריסטיאן אייקינג עבר להוביל את המרוץ בזכות נוכחתו בקבוצת הבריחה. בקטע למחרת, הקטע ה-11, השיג רוגליץ' את ניצחונו השני במרוץ, בקטע גבעי שהסתיים בעלייה, לאחר שהקדים ב-2 שניות את אנריק מאס וב-5 שניות את מיגל אנחל לופס. בקטע ה-17 השיג רוגליץ' את ניצחונו השלישי במרוץ ואת ההובלה במרוץ, לאחר שעקב אחרי התקפה של איגן ברנל כ-60 קילומטרים מקו הסיום, בעלייה שעליה הסתיים הקטע, רוגליץ' השאיר מאחוריו את ברנל והמשיך עד לניצחון, כשהוא גם מחזיר לעצמו את ההובלה במרוץ, כשאייקינג מתדרדר עד למקום ה-11 הכללי. בקטע ה-18 סיים שני בפער של 30 שניות ממיגל אנחל לופס אבל נשאר בטוח בהובלה, בקטע ה-20 שוב הגיע שני, הפעם 6 שניות מקלמו שמפוסיין המנצח, והבטיח מעשית את הניצחון בוואלטה. בקטע האחרון שהיה קטע נגד השעון השני במרוץ, ניצח רוגליץ', כשהקדים ב-14 שניות אמ מגנוס קורט ו-52 שניות את תיימן ארנסמן. רוגליץ' ניצח את הוואלטה תוך כדי הפגנת דומיננטיות מרשימה על שאר יריביו בדירוג הכללי, מקדים ב-4:40 דקות את אנריק מאס וב-7:40 את ג'ק הייג, כשהוא רחוק ניצחון כללי אחד מלהשוות את שיא הניצחונות של רוברטו הראס במרוץ.
אור הגנוז (פירושונים)
מייק סקוט
ג'יימס מייקל "מייק" סקוט (באנגלית: James Michael "Mike" Scott; נולד ב-16 ביולי 1988) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד.
קריירת מכללות.
סקוט נולד וגדל בעיר צ'ספיק שבווירג'יניה, ובין השנים 2007–2012 למד באוניברסיטת וירג'יניה. במשחק העשירי של עונת 2010/2011 נפצע בקרסול רגלו השמאלית, ומכיוון שנאלץ להחמיץ את המשך העונה קיבל זכאות להמשיך לעונה חמישית בליגת המכללות ("Redshirt"). בעונת 2011/2012 חזר לכשירות מלאה, והוביל את קבוצת הכדורסל של וירג'יניה עם ממוצעים של 18.0 נקודות ו-8.3 ריבאונדים למשחק. בסיום אותה עונה נבחר לחמישיית העונה של מחוז החוף האטלנטי (ACC) לאחר שהוביל את כל שחקניה באחוזי קליעה מהשדה עם 56.3%. לאורך תקופתו בווירג'יניה שיתף פעולה, בין היתר, עם סילבן לנדסברג, ג'ו האריס ומלקולם ברוגדון.
קריירה מקצועית.
אטלנטה הוקס.
בדראפט ה-NBA 2012 נלקח סקוט בבחירה ה-43 על ידי אטלנטה הוקס, במדיה שיחק ב-5 עונותיו הראשונות בליגה. לאורך עונתו הראשונה באטלנטה נשלח מספר פעמים לקבוצת בייקרספילד ג'אם מליגת הפיתוח של ה-NBA, ובשבעת משחקיו בקבוצה קלע 18.1 נקודות והוריד 8.3 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונת הציג יכולת טובה עם ההוקס כמחליפו מהספסל של פול מילסאפ, עם ממוצע של 9.6 נקודות למשחק, ובסיומה חתם על הארכת חוזה בקבוצה ל-3 עונות נוספות עבור כ-10 מיליון דולר. בעונת העפיל עם ההוקס לגמר האזור המזרחי, אך קבוצתו הפסידה מול קליבלנד קאבלירס בתוצאה 0–4.
ביולי 2015 נעצר סקוט בצפון ג'ורג'יה בגין אחזקה בלתי חוקית של כ-11 גרם של הסם MDMA וכ-35 גרם של מריחואנה. על אף שעמד בפני האשמות שהיו עלולות להביא למאסר של עד 25 שנים, במאי 2017 בוטלו כל ההאשמות בשל ראיות המצביעות על דפוס של אפליה גזעית על ידי המשטרה במחוז.
בעונת שותף ב-18 משחקים בלבד עם ההוקס, ונשלח מספר פעמים לשחק עבור לונג איילנד נטס ודלאוור 87' מליגת הפיתוח. ב-23 בפברואר 2017 הועבר בטרייד לפיניקס סאנס, אשר שחררה אותו למחרת מבלי ששיחק במדיה.
וושינגטון ויזארדס.
ביולי 2017 חתם סקוט על חוזה בוושינגטון ויזארדס.
לוס אנג'לס קליפרס.
לקראת עונת חתם על חוזה בלוס אנג'לס קליפרס.
פילדלפיה 76'.
ב-6 בינואר 2019 נשלח בטרייד לפילדלפיה 76', יחד עם טוביאס האריס ובובאן מריאנוביץ', בתמורה ללנדרי שאמט, וילסון צ'נדלר, מייק מוסקאלה ו-4 בחירות דראפט עתידיות. לקראת עונת חתם על הארכת חוזה בפילדלפיה לשנתיים נוספות עבור כ-10 מיליון דולר.
יחסי סנט וינסנט והגרנדינים–קנדה