המשרד שבראשו עמד נדלר תכנן כמה מהפרויקטים המרכזיים במדינת ישראל הצעירה, זכה בתחרויות תכנון ובפרסים על עבודות נבחרות. בעיקר התמקד בתכנון ספריות ומרכזי חינוך ותרבות.
בני הזוג נדלר בנו לעצמם בית בהרצליה פיתוח, אולם לא זכו לגור בו זמן רב.
מיכאל נדלר נפטר ב-1993 והותיר אחריו את רעייתו והבן, אריאל. נטמן בבית העלמין הישן בהרצליה.
משרדם של הזוג נדלר והשותפים שמואל ביקסון וגיל נסגר סופית ב-2010.
ב-2013 נערכה בגלריה בבית האדריכל התערוכה "עבודת צוות" הסוקרת את עבודות המשרד בין השנים 1946–2010. שנתיים לאחר נפתחה התערוכה מחדש במוזיאון בית אורי ורמי נחושתן. ב-2016 יצא לאור ספר מקיף המסכם את יצירתו של משרד האדריכלים "נדלר, נדלר, ביקסון, גיל" בעריכת צבי אלחייני ומיכאל יעקובסון.
יהודה הררי
יהודה הררי (26 בינואר 1919 - 14 בינואר 1980) היה אלוף-משנה בצה"ל, ממייסדי מערך הצנחנים ומקים גדוד 890, עמד בראש פיקוד ההדרכה של הצבא.
ביוגרפיה.
הררי נולד בבודפשט שבהונגריה בשם יהודה גרינברגר, למד בגימנסיה הריאלית היהודית ובנעוריו הצטרף לתנועת בית"ר. ב-1938 עלה לארץ ישראל במסגרת עליית אף על פי והגיע לחופי הארץ ב-5 באוקטובר 1938 על סיפונה של האונייה "דראגה". הררי הצטרף לפלוגות הגיוס של בית"ר, תחילה בפלוגה על שם יעקב דה האז שפעלה בבאר יעקב, ב-1939 בפלוגה על שם הנדיב בעקרון בה הכיר את נעמי מושינסקי שהייתה לאשתו, עבר לפלוגה על שם נעמן בלקינד בראשון לציון ובהמשך שירת בפלוגת "המצודה" בתל אביב ובפלוגת תל ליטוינסקי, בתקופה זו היה פעיל העפלה ופעיל באצ"ל ואף נעצר מספר פעמים על ידי משטרת המנדט.
בספטמבר 1940 התנדב לצבא הבריטי, שירת בפלוגה 4 של יחידת הבאפס, בין תפקידיו היה ליווי ושמירה על רכבות נושאות תחמושת מנמל חיפה, הררי חבר לאנשי ארגון ההגנה לצורך הברחת נשק מהרכבות.
בספטמבר 1942 צורפה הפלוגה לגדוד העברי השני של הרגימנט הארץ ישראלי, יחד עם הגדוד עבר לשרת בלוב ביולי 1943 ובספטמבר 1944 עם הקמת הבריגדה היהודית יצא עימה לזירה האיטלקית. במרץ 1945 נלחם בקרבות בפוסו וטרו ובנהר סניו במהלכן חיסל זוג צלפי אויב תוך כדי סיכון חייו, על פעולתו זו זכה לעיטור המדליה הצבאית, עיטור הגבורה השלישי בדרגתו בצבא הבריטי. עם תום הלחימה יצא לחפש אחר משפחתו בהונגריה, ואיתר שם את אימו ואחותו, שששרדו, אך התחוור לו כי שאר משפחתו נספתה בשואת יהודי הונגריה. הררי ארגן קבוצה של מאות ניצולי שואה, בהן אימו ואחותו והעבירה למחנה עקורים באיטליה, ממנו הוברחו לארץ ישראל. באביב 1946 שוחרר מהצבא הבריטי, בטרם שובו לישראל היה חבר בקבוצות הנוקמים.
עבד כפועל דפוס, הצטרף לארגון ההגנה בנובמבר 1947, עבר קורס מפקדי מחלקות בג'וערה ומונה למפקד קורס מפקדי כיתות, פיקד על שלושה מחזורים והשתתף בפעולות קרביות. לאחר קום המדינה והקמת חטיבה 7 מונה למפקד פלוגה ג' של גדוד 72, על החטיבה הוטל להשתלט על הכביש באזור לטרון - שער הגיא במסגרת מבצע בן נון א' שיצא לפועל ב-25 במאי 1948. במהלך הקרב שנסתיים בכישלון, נפצע הררי באורח קשה ופונה לבית החולים הדסה. במהלך שיקומו מונה על ידי ראש אגף ההדרכה, חיים לסקוב, למפקד מחלקה בבית הספר לקצינים והיה חלק מסגל הפיקוד של המחזור השני בבית הספר. לאחר מכן נשלח להקים את בית הספר לפיקוד קרבי (לימים בה"ד 3).
באפריל 1949 נשלח על ידי לסקוב לערוך ארגון מחדש ביחידת הצנחנים שפעלה במחנה אחוזה בחיפה, הררי מצא את היחידה נתונה בכאוס, פיזר אותה והותיר רק כתריסר מאנשיה בצוות ההקמה מחדש. הררי החליט על הקמת בית הספר לצניחה, (בה"ד 8), שקבע את מקום מושבו בתל נוף בו מיקם חיל האוויר את טייסת התובלה שלו. במקביל עבר קורס מג"דים אותו סיים בנובמבר 1949. לאחר ייסוד בית הספר, סיום קורס מדריכי צניחה והתחלת ההכשרות לקורסי צניחה, התפנה להקים במסגרת בה"ד 8, ביחד עם צבי צלנר - הסגן, ומרסל טוביאס - מ"פ הטירונים, את היחידה המבצעית של הצנחנים, גדוד 890. הררי ניסח את תורת הלחימה, התקנים ודרכי הפעולה של היחידה, הוא נקט גישה מחמירה מאוד בענייני משמעת, הופעה מצוחצחת, וקבע סמלים חדשים אותם עיצב בעצמו בהם כנפי צניחה (שהיו תחילה עשויות מבד, דוגמת כנפי הטיס) ותג יחידה, הנחש המכונף, המשמשים את חטיבת הצנחנים מאז. בנוסף קבע פרטי לבוש ייחודים כגון נעלי צבא חומות, כומתה אדומה וירכית. היחידה החלה להשתתף בפעולות מבצעיות, נטלה חלק בפעולות התגמול בהן הפשיטות על הכפרים אידנא ("מבצע עופרה"), רנתיס ("מבצע עפר ואפר"), בית ליקיא ובית סירא ("מבצעי שפיפון עלי דרך"). באוקטובר 1953 פיקד על כוח הגדוד בפעולת קיביה ("מבצע שושנה") יחד עם יחידה 101 בפיקודו של אריק שרון. במהלך הפעולה נהרגו כ-60 אזרחים מתושבי הכפר, וכ-45 בתים פוצצו, ותוצאותיה זכו לביקורת רבה בישראל ובעולם. בינואר 1954 מוזג גדוד 890 עם יחידה 101, כשאריק שרון מקבל פיקוד על הגדוד, פרישתו של הררי חוללה סערה בין הצנחנים וחלק מבכירי היחידה עזבו את היחידה עמו.
הררי יצא ללימודים במחזור הראשון של המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, ב-1955 מונה לסגן מפקד חטיבה 5 ולאחר מלחמת סיני מונה למפקד החטיבה, במאי 1959 קודם לדרגת אל"ם. בהמשך שירת כראש מטה פיקוד המרכז, מקיץ 1961 עד נובמבר 1962 שירת כמפקד פיקוד ההדרכה.
לאחר שיחרורו מצה"ל גויס על ידי איסר הראל לשורות המוסד.
הררי היה מאייר, מעצב וקריקטוריסט מוכשר, מלבד העיצובים לסמלי הצנחנים, פרסם לאורך השנים קריקטורות, הן בספר שהוציא ב-1945 בשם "סביב אירופה על חוד העיפרון – מיומנו של חייל ארצישראלי", הן קריקטורה יומית בעיתון מבט עד שנתו האחרונה והן איורים נלווים לפרסומים שונים.
נפטר ב-1980, הותיר אחריו את רעייתו נעמי ושני בנים. נקבר בבית העלמין הצבאי קריית שאול, ספד לו חיים לסקוב.
רונלד פיירבורן
קריית שומרי אמונים
קריית שומרי אמונים היא שכונה בירושלים אשר הוקמה עבור חסידי שומרי אמונים בתחילת שנות ה-60 של המאה העשרים.
הקריה נבנתה בסמוך לשער מנדלבוים, בין הרחובות שבטי ישראל ושמואל הנביא ובין השכונות בתי אונגרין ובית ישראל. רחובה הראשי של הקריה נקרא "שומרי אמונים".
השכונה הוקמה בידי האדמו"ר אברהם חיים ראטה שכונה בתחילה האדמו"ר מברגסז. שם הקריה מנציח את שם החבורה שייסד אביו, רבי אהרן ראטה, שנפטר בתש"ז (1947) - "חבורת שומרי אמונים". מאוחר יותר הוסב גם שמה של החסידות לשם זה.
האדמו"ר (נפטר ב-2012) התגורר רוב ימות השנה בבני ברק. הוא שהה בשכונה בחודשי אלול תשרי וקיים בבית מדרשו שבקצה השכונה את תפילותיו ושולחנותיו ("טיש").
נישואים בין-דתיים
נישואים בין-דתיים הם נישואים בין בני זוג המשתייכים לדתות שונות. במדינות שונות התקיימו ועדיין מתקיימות הגבלות בחוק על נישואים בין-דתיים. פעמים רבות משמש לתיאור נישואים בין-דתיים המושג "נישואי תערובת", אך למושג זה גם משמעויות נוספות, כגון נישואים בין בני אדם מקבוצות אתניות שונות.
בנישואים בין-דתיים אפשר שכל אחד מבני הזוג יישאר בדתו, ואפשר שאחד מבני הזוג ימיר את דתו לזו של האחר.
יחס הדתות לנישואים בין-דתיים.
יהדות.
ביהדות נישואים של יהודי וגוי אסורים לגמרי, ונחשבים לגורם מרכזי להתבוללות. בתנ"ך מופיעים מקורות רבים לחשיבות האיסור. עם זאת, במקרה שאישה יהודיה נישאת לגוי, צאצאיהם יחשבו על פי היהדות ליהודים.
נצרות.
רוב הזרמים בנצרות אינם אוסרים על נישואים בין-דתיים. הכנסייה הקתולית נוהגת על פי המשפט הקאנוני, בו קיימים חוקים ספציפיים העוסקים במקרים של נישואים בין-דתיים.
חלק מהזרמים בנצרות מתנגדים לנישואים בין-דתיים, על סמך מספר פסוקים מתוך האיגרת השנייה אל הקורינתים. התנגדות זו אוסרת על נוצרים להתחתן עם בני דתות אחרות, ובמקרים מסוימים אף אוסרת על נישואים בין אנשים השייכים לזרמים שונים בנצרות.
אסלאם.
באסלאם אישה מוסלמית אינה יכולה להינשא לגבר שאינו מוסלמי. לגבר מוסלמי מותר לשאת אישה שאינה מוסלמית, אך רק אם היא נמנית עם אנשי הספר: (יהודים ונוצרים). חכמי האסלאם קבעו שנישואים כאלה אינם רצויים כאשר הזוג מתגורר במדינה שאינה מוסלמית. הח'ליפה עומר שלל במהלך שלטונו נישואים בין-דתיים.
במקרה של נישואי מוסלמי עם בן דת אחרת, הצאצא נחשב מוסלמי כאשר אביו הוא מוסלמי.
נישואים בין מוסלמים ליהודים בישראל.
נישואים בין מוסלמים ויהודים הם נישואים בין בני זוג אשר אחד מהם הוא יהודי והאחר מוסלמי.
נישואים מעורבים מסוג זה אינם תקפים על פי הדת היהודית, אך כאשר הנישואים הם הטרוסקסואליים והגבר הוא מוסלמי, הנישואים תקפים על פי הדת המוסלמית.
כללי החוק והדת.
החוק בישראל אינו מאפשר נישואים בישראל בין בני דתות שונות, משום שסמכויות החיתון נתונות בידי בתי הדין הדתיים, הפועלים על פי זרמים הלכתיים, שאינם מכירים בנישואים מסוג זה. זוגות אלו יכולים להיחשב כידועים בציבור ולזכות בדרך זו בזכויות רבות המוקנות לבני-זוג נשואים. מעמד זה הוא נזיל יותר וקשה יותר להגדרה ולהוכחה מנישואים; הן משום שמעמד זה פחות מוכר על ידי גופים שונים, ומחייב לא פעם מאבקים משפטיים לצורך קבלת הזכויות המוענקות לנשואים על דרך השגרה; והן משום שהוא מקנה לבעליו רק חלק מהזכויות המוענקות לזוגות נשואים.
זוגות בהם האישה היא מוסלמית והגבר יהודי מעטים מאוד במדינת ישראל כיוון שלפי הדת המוסלמית אין על האישה להינשא לגבר מדת אחרת, חתונה כזו לפי האסלאם מבוטלת ונחשבת לחטא וזינה. הדת המוסלמית על פי אנשי דת האסלאם, נקבעת על פי אב המשפחה כך שצאצאי אישה מוסלמית וגבר יהודי אינם מוסלמים. התרבות המוסלמית מגנה בשל כך נישואי מוסלמיות עם יהודים.