בבחירות לכנסת העשרים ואחת הוצב במקום ה-13 ברשימת יש עתיד, ולאחר האיחוד עם מפלגת חוסן לישראל מוקם במקום ה-30 ברשימת "כחול לבן" ומונה למנהל מטה השטח של הרשימה, אשר זכתה לכ-35 מנדטים. לאור זאת, הושבע טופורובסקי כחבר כנסת.
הכנסת ה-22 וה-23.
במערכות הבחירות לכנסות העשרים ושתיים והעשרים ושלוש הוצב טופורובסקי שוב במקום ה-13 ברשימה והמשיך לנהל את מטה השטח של "כחול לבן". במהלך הכנסת העשרים ושלוש התפצלה "כחול לבן" וטופרובסקי ושאר כחול לבן עברו לסיעת יש עתיד – תל"ם.
בראשית הכנסת העשרים ושלוש נבחר טופורובסקי לעמוד בראש ועדת המשנה למאבק בתאונות הדרכים, מטעם ועדת הכלכלה. הוועדה התכנסה מספר פעמים לדיונים בנושאי בטיחות לרוכבי הדו-גלגלי, מעורבות רכבים כבדים בתאונות דרכים, בטיחות בדרכים בקרבת מוסדות חינוך, קידום תוכנית לאומית רב שנתית במאבק לצמצום הקטל בדרכים ועוד. במהלך הכנסת העשרים ושלוש קידם טופורובסקי תקציבים להתאמת מעקות הבטיחות לרכב דו-גלגלי ורפורמה בהכשרת רוכבי האופנועים. בנוסף, בהובלתו נוספו שלושה תמרורים חדשים בקרבת מוסדות חינוך, להגברת הבטיחות בדרכים.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע בשנת 2021 הוצב במקום ה-12 ברשימת "יש עתיד" לכנסת.
הכנסת ה-24.
לאחר מערכת הבחירות בה יש עתיד קיבלה את מספר המנדטים השני בגודלו בכנסת והצליחה להקים ממשלת אחדות, מונה טופורובסקי לממלא מקום יו"ר הקואליציה ויו"ר סיעת יש עתיד בכנסת. לאחר פרישת עידית סילמן, מונה על ידי נפתלי בנט ויאיר לפיד לתפקיד יו"ר הקואליציה. בדצמבר 2021, נבחר טופורובסקי לעמוד בשנית כראש ועדת המשנה לקידום הבטיחות בדרכים מטעם ועדת הכלכלה.
משפחתו.
סבא רבא שלו הוא יצחק לייב טופורובסקי ממייסדי ראשון לציון. בועז נשוי לשלי הרמן-טופורובסקי ואב לשלושה. הם מתגוררים בנס ציונה. שלי הרמן-טופורובסקי השתתפה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "מאסטר שף".
אבל אפשור
אבל פרקר אפשור (באנגלית: Abel Parker Upshur; 17 ביוני 1790 - 28 בפברואר 1844) היה עורך דין ושופט אמריקני, שכיהן כמזכיר לענייני הצי האמריקני וכמזכיר המדינה של ארצות הברית תחת הנשיא ג'ון טיילר. הוא נהרג במהלך כהונתו כמזכיר המדינה לאחר שנפגע מפיצוץ שאירע על ספינת מלחמה שעל סיפונה נכח.
ביוגרפיה.
אפשור נולד בפונגוטיג שבווירג'יניה. הוא למד באוניברסיטת פרינסטון ובאוניברסיטת ייל, ובשנת 1810 סיים לימודי משפטים והוסמך לעריכת דין. הוא עבד תקופה קצרה בתחום בולטימור, לאחר מכן הוא שב לריצ'מונד שבווירג'יניה. בשנת 1812 נבחר אפשור כציר לבית הנבחרים של וירג'יניה. הוא כיהן גם כפרקליט מטעם המדינה בריצ'מונד. לאחר מכן התמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית ללא הצלחה ובשנת 1825 נבחר בשנית לבית הנבחרים של וירג'יניה. לאחר שהוא השתתף בכינוסים לקביעת חוקת המדינה (1829–1830), נבחר אפשור לבית המשפט הכללי של וירג'יניה.
במגוון התפקידים בהם החזיק היה אפשור בעל גישה שמרנית ונטה להטיב עם המדינה. בין פעולותיו אלו נמנית תמיכתו בזכות קרוליינה הצפונית לביטול חוקים שאינם מתיישבים עם חוקת המדינה, וכן תמיכתו בקיום עבדות במדינות ארצות הברית.
בשנת 1841 התמנה אפשור למזכיר לענייני הצי האמריקני בממשלו של הנשיא ג'ון טיילר. כהונתו בתפקיד נמשכה כשנה וחצי, במהלכה הושם דגש ניכר על ארגון מחדש של הצי וייעולו. בתקופתו הוחלפה מועצת נציבי הצי בלשכות המנהלה של הצי האמריקני. כמו כן הוגדל תקציב הצי והחלה בנייתן של ספינות מלחמה ואניות קיטור.
ביולי 1843 מונה אפשור כמחליפו של מזכיר המדינה הפורש דניאל ובסטר. הישגו הגדול ביותר בחודשי כהונתו היה פועלו לסיפוח טקסס למדינות המתירות עבדות בתחומן. נוסף על כך הוא פעל באופן נמרץ במשא ומתן לקביעת גבולותיה של אורגון וצירופה למדינות האיחוד. פעולה זו לא הושלמה על ידו בעקבות פטירתו.
ב-28 בפברואר 1844 התלווה אפשור לנשיא טיילר ולנכבדים אחרים להשקת אניית המלחמה פרינסטון. במהלך האירוע אירע פיצוץ באחד מתותחי האנייה ואפשור ואחרים נהרגו, ביניהם תומאס גילמר, מזכיר הצי. הוא הובא לקבורה בבית הקברות של הקונגרס בוושינגטון הבירה.
דן וולמן
דן וולמן (נולד ב-28 באוקטובר 1941) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק ישראלי, זוכה "פרס אופיר על מפעל חיים" לשנת 2016.
קשת הסרטים שיצר וולמן נעה בין קומדיית הנעורים "רומן זעיר" בסדרת סרטי אסקימו לימון לסרטים אישיים דוגמת "המרחק" ו"אחות זרה" שזיכו אותו ב"פרס וולגין לסרט הטוב ביותר" בפסטיבל הקולנוע ירושלים. סרטיו הוקרנו, בין השאר, בפסטיבלים של: קאן, ונציה, ברלין, שנחאי, גואה ומוסקבה וזכו בפרסים רבים.
ביוגרפיה.
וולמן נולד ב-28 באוקטובר 1941 בירושלים. ילדותו עברה עליו באתיופיה, שם שהו הוריו, עת אביו פרופ' משה וולמן שימש כרופאו של היילה סלאסי, קיסר אתיופיה. לאחר סיום תיכון ושרות צבאי בנח"ל הוא למד קולנוע בסיטי קולג' של ניו יורק (בשנים 1962–1965) ובמחלקה לקולנוע באוניברסיטת ניו יורק (בשנים 1965–1968). בנוסף, הוא בעל תואר ראשון בחינוך.
בשנים 1974, 1978 לימד בבית הספר לאמנות חזותית בניו יורק ובשנת 1981 לימד תסריטאות והפקה באוניברסיטת תל אביב. בהמשך לימד במקומות נוספים, ובהם בית ספר מעלה, קמרה אובסקורה ובית צבי.
סרטו 'מחבואים' משנת 1980, היה הסרט הראשון באורך מלא הנוגע בסוגיה ההומוסקסואלית. בסרט זה לא עסק רק באיסור החברתי על הומוסקסואליות אלא גם טיפל בנושאים כמו היישוב, ה"אויב הערבי" ובגידה מנקודת מבט אישית וחדשנית.
ביום העצמאות 1987 השיא וולמן משואה בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל, בשם הקולנוע הישראלי.
הוא כיהן כשופט בפסטיבלי סרטים בישראל וברחבי העולם.
הוא נשוי לעורכת הקולנוע שוש וולמן.
פיגוע אוטובוס הדמים
התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט
התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט המכונה גם תחנת הקוטב הדרומי ׁ(באנגלית: The Amundsen–Scott South Pole Station) היא תחנת מחקר אמריקאית בקוטב הדרומי, אנטארקטיקה. זהו המקום המאוכלס ברציפות הדרומי ביותר על פני כדור הארץ. בחודשי הקיץ נמצאים במקום כ-200 מדענים שרובם עוזבים עם בוא החורף.
התחנה נבנתה בנובמבר 1956, בין השאר כהכנה לשנה הגאופיזית הבינלאומית ב-1957, ואוישה מאז ברציפות. היא קרויה על שם רואלד אמונדסן ורוברט פלקון סקוט, האנשים הראשונים אשר הגיעו לקוטב הדרומי, בדצמבר 1911 ובינואר 1912 בהתאמה.
התחנה נמצאת בגובה 2,835 מטר מעל פני הים, כאשר גובה זה הוא עובי משטח הקרח העיקרי של אנטארקטיקה. כמו כן, עקב תנועת משטח הקרח, כיום התחנה מרוחקת כ-100 מטר מהקוטב הדרומי הגאוגרפי ונודדת בכיוונו בקצב של כ-10 מטר לשנה.
מפני שהתחנה נמצאת בקוטב הדרומי, היא המקום המיושב היחיד בכדור הארץ שממנו ניתן לראות את השמש במשך שישה חודשי הקיץ. כמו כן, השמש לא נראית כלל במשך ששת חודשי החורף. השמש זורחת בנקודת השוויון בספטמבר ושוקעת בנקודת השוויון במרץ.
כל הציוד, המזון, הדלק ומתקני הבינוי מגיעים לתחנה מתחנת מקמרדו, השוכנת בחלק הדרומי של האי רוס, על חוף מצר מקמרדו דרך כביש חוצה הקוטב הדרומי, שהוא דרך על קרח מהודק שאורכה 1,601 קילומטרים.
תיאור והיסטוריה.
התחנה המקורית (1957-1975).
תחנת הקוטב הדרומית המקורית, המוכרת כיום בשם "הקוטב הישן", נבנתה על ידי צוות בן 18 איש של חיל הנחתים האמריקאי. הצוות נחת באתר באוקטובר 1956 והיה לקבוצה הראשונה שבילתה את החורף בקוטב, במהלך 1957. מאחר שהתנאים השוררים באזור במהלך החורף לא היו ידועים באותה תקופה, התחנה נבנתה בחלקה מתחת לאדמה, כדי להגן עליה ממזג האוויר הקשה. הטמפרטורה הכי נמוכה שתועדה באותה שנה הייתה 74°C-.
המבנים שהוקמו גרמו לכך ששלג הנישא על ידי רוחות החל להצטבר באזור, ולכסות גם את התחנה עצמה בקצב של כמטר בשנה. כיום, לאחר שהתחנה עומדת נטושה מאז 1975, היא קבורה עמוק מתחת לשלג והלחץ גרם להתמוטטות הגג (העשוי עץ) במבנים רבים. לכן האתר מהווה אזור סכנה ומוגדר מחוץ לתחום לכל המבקרים.
הכיפה (1975-2003).
בתחילת שנות ה-70 החל תהליך בניית מבנה חדש לתחנה, בצורת כיפה גאודזית בקוטר 50 מטר וגובה 16 מטר, אשר כללה מבנים פנימיים מודלריים, מכלי דלק ומחסנים לציוד רגיש. מבנה חיצוני נוסף שנבנה היה המעבדה - מגדל מרובע, גבוה במקצת מהכיפה ונגיש באמצעות מנהרה. המעבדה הכילה ציוד חישה אטמוספירי (ומאוחר יותר - את חדר המוזיקה). העברת התחנה למבנה החדש נעשתה בשנת 1975.
במהלך התקופה בה שימשה הכיפה כמבנה העיקרי, נעשו שינויים רבים באופן פעולת התחנה. החל משנות ה-90, מחקר אסטרופיזיקלי שנערך בקוטב הדרומי החל לנצל את התנאים האטמוספיריים המיטיבים ולתת תוצאות מדעיות בעלות חשיבות. בין הניסויים ניתן למנות את טלסקופים Python, Viper ו-DASI, וכן את טלסקופ ה-10 מטר של הקוטב הדרומי. מבנה ייעודי של מצפה כוכבים, הקרוי על שם מרטין פומרנץ, נחנך ב-1995. ניסוי AMANDA (והמשכו "קוביית קרח") מנצל את משטח הקרח של הקוטב הדרומי (בעובי של כ-3 ק"מ) לגילוי חלקיקי נייטרינו ממקורות קרינה רחוקים.
"מחנה הקיץ".
במהלך השנים 1970–1974 עובדי צוות בניית הכיפה שוכנו באוהלים ממלחמת קוריאה, אשר היו בנויים ממסגרת עץ עם רצפה מורמת ומכוסים בקנבס. האוהלים היו מחוממים אך במהלך החורף לא ניתן היה לשמור בפנים על טמפרטורת חדר. לאחר שמספר אוהלים נשרפו בקיץ 1976–1977, אתר הבנייה ננטש ומאוחר יותר הועבר למיקום אחר.