באוטוביוגרפיה שלו הוא מתאר את עצמו כמי שהוא גם יהודי וגם הומוסקסואל הנאלץ להמתמודד עם הניכור החברתי בבית ספר פרטי באנגליה. הוא כותב על דילמות של זהות מינית, ונטייה תמידית לשקר. פריי הסתבך במעשה של תרמית וגנבה, שהביאו למאסרו. לאחר שחרורו מהכלא התחיל ללמוד בקווינס קולג' שבקיימברידג'. כמה שנים לאחר מכן אובחן פריי כדו-קוטבי, והוא אף עשה מיני-סדרה על חייו לפני ואחרי הגילוי הנקראת "Stephen Fry: The Secret Life of a Manic Depressive".
קריירה.
כסופר.
ב-1992 פרסם את ספרו הראשון "השקרן", רומן על נער אנגלי הומוסקסואל הלומד בבית ספר פרטי ובאוניברסיטת קיימברידג' (כמו פריי). ב-1997 פרסם את האוטוביוגרפיה שלו, שבה הוא מספר מחדש את האירועים הבדיוניים כביכול שתיאר ברומן הביכורים שלו. ספריו שנונים, משעשעים ומפתיעים. הספר "כדורי הטניס של הכוכבים" הוא עיבוד שלו לרומן הרוזן ממונטה כריסטו, ושמות הגיבורים בו הם אנגרמות של שמות הגיבורים של דיומא.
כשחקן ומנחה.
פריי מרבה להופיע בטלוויזיה, הוא השתתף בסדרה "הפתן השחור" של ה-BBC. זכור במיוחד שיתוף הפעולה שלו עם יו לורי בתוכנית הטלוויזיה הקומית "קטעים עם פריי ולורי" ובסדרה על פי ספריו של פ. ג. וודהאוס "ג'יבס וווסטר", בה גילם את דמותו של ג'יבס רב-המשרתים המושלם. ב-1995 לוהק למחזה של סיימון גריי "חברים לתא", בעקבות עבודה קשה בחזרות וביקורות לא מחמיאות, הוא נעלם ונמצא אחרי התמוטטות עצבים בבלגיה.
בקולנוע גילם את דמותו של אוסקר ויילד בסרט "ויילד", והופיע בסרט על חיי פיטר סלרס. הוא הופיע ב"החברים של פיטר". בסרטו של רוברט אלטמן, פארק גוספורד, שיחק כחלק מצוות שחקנים מהשורה הראשונה, בתפקיד מפקח משטרה לא יוצלח.
ב-2003 ביים פריי את סרטו הראשון "צעירים יפים ומבריקים", על פי רומן של אוולין וו ותסריט שכתב בעצמו. הסרט מציג את החברה הלונדונית הגבוהה, ההדוניסטית והדקדנטית של שנות השלושים, לפני מלחמת העולם השנייה.
בשנים 2007–2009 כיכב במשך שלוש עונות של סדרת הדרמה המשפטית "קינגדום" מבית ITV, בתור פיטר קינגדום, עורך דין ובעל חברת עורכי דין.
באותה שנה החל להנחות את שעשועון הטלוויזיה "Qi", שנכון ל-2021 ממשיך להיות משודר, זו העונה ה-19.
פריי יצר תוכנית דוקו עבור BBC בשם "סטיבן פריי עושה את אמריקה", שבה חצה את ארצות הברית במונית בריטית שחורה.
בשנת 2016 שיחק בסרט "אהבה וידידות", קומדיה רומנטית בכיכובם של קייט בקינסייל וקלואי סביני.
בשנים 2016–2017 שיחק בסיטקום האמריקאי "מרחבים סגורים". בשנת 2021 לוהק לתפקיד חוזר המיני סדרת הטלוויזיה הנושרת.
חיים אישיים.
פריי מגדיר את עצמו הומוסקסואל והומניסט; הוא תומך במפלגת הלייבור הבריטית. הוא ידוע כפעיל ותומך בחופש המידע ובמוסד לתוכנה חופשית. הוא פעיל למען זכויות האדם ונגד גזענות ואנטישמיות, בעיקר באירופה. בראיון מסוים פריי דיבר על הבעייתיות עם מפלגות פולניות שיש להן היסטוריה שקשורה למחנות השמדה כמו אושוויץ, אולם לאחר שספג ביקורת על טענותיו פריי חזר בו והתנצל.
הוא מבקר תכופות את המדיניות הישראלית כלפי הפלסטינים. הוא חתום על מכתב המותח ביקורת קשה על הציונות, מאת מאות יהודים-בריטיים בולטים שנשלח לעיתון "הגרדיאן" ב-2007. שמו של פריי מופיע גם ברשימת התומכים של "יהודים למען צדק לפלסטינים". עם זאת, הוא סירב לתמוך בחרמות על ישראל במשך השנים ואף ביקר בישראל מספר פעמים, האחרונה בהן בשנת 2011.
טאבה
טאבה (בערבית: طابا, תעתיק מדויק: טאבא) היא עיירה מצרית קטנה ליד הקצה הצפוני של מפרץ אילת. טאבה מחולקת לשני חלקים: החלק הראשון בתוך העיירה נמצאת טאבה בורדר, ובו מעבר הגבול העמוס ביותר בין מצרים וישראל, ובו 4 מלונות ומלון עם קזינו ועוד. והחלק השני מחוץ לעיירה עצמה כ-15 ק"מ ממנה, שוכנת העיירה טאבה הייטס, מתחם בו מרוכזים 4 בתי מלון ברמה גבוהה.
בטאבה נמצא מעבר הגבול העמוס ביותר בין מצרים וישראל. במקום ישנם תחנת אוטובוסים ו-4 מלונות ומלון עם קזינו - הילטון טאבה, בית חולים עירוני לתיירים, 3 צימרים על חוף מפרץ אילת וקניון קטן.
טאבה משמשת בעיקר כתחנת מעבר לישראלים ותיירים בדרכם לנופש בחצי האי סיני. עיקרם של תושבי טאבה הם בדואים. ב-2006 מנתה אוכלוסיית העיירה, כולל היישובים הסמוכים אליה, 4,680 נפש.
היסטוריה מודרנית.
בוררות טאבה.
טאבה הייתה החלק האחרון מחצי האי סיני שהעבירה ישראל למצרים במסגרת הסכמי השלום בין שתי המדינות, לאחר בוררות בינלאומית שנסתיימה בשנת 1989.
המחלוקת על מיקום הגבול באזור טאבה נבעה מכך שלא הוצבה אבן גבול במקום בשנת 1906, בעת שסומן "קו רפיח עקבה", שהיה הגבול המנהלי בין מצרים העות'מאנית (שהייתה בפועל בשליטה בריטית) ליתר שטחי האימפריה העות'מאנית. הסכם השלום בין ישראל למצרים קבע את קו הגבול המנדטורי כקו הגבול המוסכם והמוכר בין המדינות, ולא את קו 1906 שקדם לו. במפות משנת 1906 מסומן אזור טאבה כשייך למצרים הבריטית במפות הבריטיות, וכשייך לאימפריה העות'מאנית במפות העות'מאניות. נראה כי הצדדים לא טרחו ליישב את המחלוקת כיוון שהמקום באותה תקופה היה שומם וגודלו לא היה משמעותי. עם הקמת העיר אילת, ומאוחר יותר הקמת אתרי הנופש והתיירות הישראליים והמצריים לאורך חוף מפרץ אילת, הפך מיקום הגבול למשמעותי.
הצעת הפשרה המרכזית ("הנייר האמריקאי") קבעה כי טאבה תוכר כשטח ריבוני מצרי, אך בפועל תנוהל על ידי ישראל. הצעה זו נדחתה על ידי ישראל, שטענה כי כל אזור טאבה נמצא בצד שלה של הגבול ודרשה כי ריבונותה תישמר במקום. בנוסף, ראש הממשלה שמיר העדיף קביעת קו גבול סופי על פני הסדרים למיניהם. הטענה המצרית הייתה שאבן גבול 91 המנדטורית היא אבן הגבול הסופית, וממנה יש להמשיך את קו הגבול ישר אל הים (תוך התעלמות מ"אבן פרקר" שהייתה מוצבת בתקופת המנדט על החוף). טענת ישראל שהגבול המנדטורי לא רלוונטי כלל, ושעמוד הגבול הסופי המקורי של 1906 נמצא בבאר טאבה.
לבסוף, מוסד הבוררות הבינלאומי קבע שקו הגבול על פי הסכם השלום מ-1979 מתייחס בזיקה לקו המנדטורי (שבו טאבה מצרית) ולא לקו 1906 המקורי (שבו טאבה בארץ ישראל), שכן זה נכתב מפורשות בהסכם השלום. הבוררות קבעה שאכן אבן גבול 91 המנדטורית מחייבת כאבן גבול בהסכם השלום (כטענת המצרים), עם זאת היא דחתה את טענת המצרים שמדובר באבן הגבול האחרונה, אך לא קבעה מה מיקומה של אבן הגבול האחרונה - מאחר שנושא זה לא היה בשטר הבוררות - והשאירה זאת למשא ומתן בין הצדדים.
לאור פסיקת הבוררים, פתחו ישראל ומצרים במשא ומתן שבו נקבע כי אבן הגבול על החוף תהיה אבן הגבול המנדטורית ("אבן פרקר"). לפיכך, ישראל נאלצה לפנות את מלון אביה סונסטה של משפחת פפושדו, (כיום הילטון טאבה) ואת כפר הנופש של רפי נלסון, שנחשב לאחד מסמלי הבוהמה הישראלית של שנות השבעים והשמונים. עד אותה עת הייתה טאבה כפר קטן. מאז התחלת בניית המלונות ופיתוח התיירות באזור גדלה אוכלוסייתה.
כחלק מההסכם נקבע שבטאבה יוקם מעבר גבול מהיר שיפעל כמעט ללא הפסקה. כמו כן נקבע שישראלים יוכלו לבקר בחלק המזרחי של סיני ללא צורך בוויזה לפרקי זמן של עד שבועיים. באופן דומה, מתירה ישראל כניסה לאזרחים מצרים לנגב ללא צורך בוויזה לפרק זמן של עד שבועיים. המצרים התירו הקמת קזינו במלון הילטון טאבה, לפיכך נשארה טאבה מקום בילוי פופולרי לישראלים.
לצד הכניסה של צה"ל ללבנון ב-1982 (מלחמת לבנון הראשונה), החיכוך בין ישראל ומצרים על הריבונות בטאבה פגע במומנטום של הסכמי השלום עם מצרים.
פיגועים בטאבה לאחר הסכם השלום.
ב-8 באוקטובר 2004 פוצץ מלון הילטון טאבה באמצעות משאית תופת. בפיגוע נהרגו 31 בני אדם, מהם 12 ישראלים. ועדת חקירה של משרד הפנים המצרי קבעה, לאחר 24 יום, כי המחבלים לא קיבלו סיוע מן החוץ, בניגוד להשערות שהעלו בכירים ישראלים, לפיהן הפיצוץ היה קשור לאל-קאעידה.
כתוצאה מפיגועי הטרור בטאבה ובסיני ב-2004–2005 והתרעות של משרד החוץ התמעטה התיירות הישראלית בטאבה, אם כי לא נעלמה לחלוטין.
בשנת 2005, נפתח כ-15 ק"מ מדרום לטאבה מתחם נופש גדול בשם 'טאבה הייטס'. במתחם הנופש מרוכזים כחמישה בתי מלון מפוארים, אליהם מגיעים בעיקר תיירים מאירופה בטיסות צ'רטר ישירות לשדה התעופה בטאבה.
בפברואר 2014, מטען שהונח על ידי מחבלים מארגון אנצאר בית אל-מקדס המשויך לדעא"ש, באוטובוס תיירים מקוריאה הדרומית, התפוצץ, והרג שלושה תיירים ואת הנהג. הפיגוע התרחש 100 מטרים בלבד ממעבר טאבה.
בנק אנגליה
בנק אנגליה (באנגלית: Bank of England) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של הממלכה המאוחדת.
תפקידי בנק אנגליה.
בנק אנגליה החל כבנק מרכזי בבעלות פרטית ולא ממשלתית ובשנת 1946 הועבר לבעלות ממשלתית (). ככזה הוא מפקח על יציבות המטבע ועל יציבות המחירים, קובע את שיעור הריבית ומנפיק את השטרות והמטבעות באנגליה ובויילס.
החלטה על גובה הריבית מתקבלת פעם בחודש בשיטה של הצבעה של תשעה נגידים כאשר ליו"ר הבנק יש זכות להצביע פעמיים במקרה של שוויון.
היסטוריה.
בנק אנגליה ובנק סקוטלנד נוסדו יחד בשנת 1694 על ידי ויליאם פטרסון, מכוח זיכיון מלכותי.
ארהאנגאי
ריג'נטס פארק
ריג'נטס פארק (באנגלית: Regent's Park; 'הפארק של העוצר') הוא אחד מהפארקים המלכותיים של לונדון שבאנגליה. הפארק נמצא בחלקו הצפוני של רובע וסטמינסטר וחלקו הדרומי של רובע קמדן.
הפארק מוקף על ידי רחוב מעגלי שנקרא "המעגל החיצוני" ובאמצע הפארק כביש מעגלי שנקרא "המעגל הפנימי". במרכז המעגלי הפנימי של הפארק נמצאים "גני המלכה מרי".