בג"ץ נימק את סירובו למתן סעד זה, בכך שבית המשפט אינו קובע את תוכנית הפעולה של הרשות המבצעת, ותפקידו הוא לקבוע האם תוכנית פעולה שכזאת היא חוקית כמו גם מידתית.
בעקבות פסק הדין.
המדינה לא מילאה אחר החלטת בג"ץ, במרץ 2007, פרסמו עמותת קו לעובד, יחד עם המוקד לסיוע לעובדים זרים, דוח מסכם, ובו הן מפרטות את אשר נעשה בעקבות פסק הדין.
באוגוסט 2008, כשנתיים וחצי לאחר שניתן פסק-הדין בעניין הסדר הכבילה, פנו ארגוני זכויות אדם לבית-המשפט העליון בנושא, בבקשה שיקבע שהמדינה מבזה את בית-המשפט בכך שהיא מפרה את הוראות פסק-הדין. בנובמבר אותה השנה, כתב השופט לוי כי המדינה בזתה את פסק הדין של בג"ץ בכך שלא טרחה לבטל את הכבילה.
המדינה רצתה לנסח מחדש את הסדר הכבילה תוך שהיא מנסה להכניס את התיקון לחוק ההסדרים, אך לאור חוות דעתו של היועץ המשפטי לכנסת, ניסחה המדינה תיקון לחוק הכניסה לישראל, וב־16 במאי 2011 התקבל בכנסת בקריאה שנייה ושלישית תיקון לחוק הכניסה לישראל, אשר קובע כי שר הפנים יוכל לקבוע את מספר המעסיקים שעובדים זרים בתחום הסיעוד יהיו רשאים לעבור ביניהם וכן את האזור הגאוגרפי שבו יורשו עובדים אילו לעבוד. עוד קובע החוק שבאשרה וברישיון הישיבה של העובד הזר יצוין תחום העיסוק של מקבל הרישיון. בהתאם לחוק החדש, משרד הפנים יכול לבטל את אשרת השהיה של עובד שלא יועסק מעל 90 יום בתחום העיסוק, אחרי שניתנה לעובד הזדמנות להשמיע את טענותיו.
קוטר הידראולי
קוטר הידראולי הוא מושג תאורטי המשמש לחישובי זרימה ומפלי לחץ בצינורות ששטח החתך בו מתבצעת הזרימה אינו עגול.
הנוסחאות לחישוב מפלי לחץ פותחו ונוסו בצינורות עגולים והשימוש במושג קוטר הידראולי מאפשר קבלת תוצאות סבירות בשימוש במשוואות ובנוסחאות מוכרות ללא צורך בעריכת ניסוי מיוחד לכל צורה של שטח חתך בה מתקיימת זרימה של זורם.
הגדרה
דוגמאות
1. בצינור עגול, הקוטר ההידראולי הוא קוטר הצינור:
2. כאשר שטח החתך של הזורם הוא טבעת, הקוטר ההידראולי הוא ההפרש בקטרים:
3. כאשר שטח החתך של הזורם הוא תעלה מלבנית:
4. כאשר שטח חתך התעלה הוא ריבוע, הקוטר ההידראולי הוא כגודל צלע הריבוע:
5. בתעלה מאוד צרה, כאשר האורך גדול מאוד ביחס לרוחב, הקוטר ההדראולי הוא פעמיים רוחב התעלה:
הערה:
הרדיוס ההידראולי בו נעשה שימוש במשוואת מנינג הוא מושג אחר, בלתי תלוי, והוא איננו מחצית הקוטר ההידראולי המוצג כאן.
אלברט ויקטור, נסיך וויילס, דוכס קלרנס ואבונדייל
הנסיך אלברט ויקטור
מרי, נסיכת טק
אלברט ויקטור
אלברט ויקטור, דוכס קלרנס ואייבונדייל
אלברט ויקטור, דוכס קלרנס ואבונדייל
ג'ורג' פלנטג'נט, דוכס קלרנס
ג'ורג' פלנטג'נט, דוכס קלרנס (באנגלית: George Plantagenet, Duke of Clarence; 21 באוקטובר 1449 - 18 בפברואר 1478) היה בנו השלישי של ריצ'רד פלנטג'נט, דוכס יורק ושל ססילי נוויל, ואחיהם של המלכים אדוארד הרביעי וריצ'רד השלישי.
ג'ורג' השתתף במלחמת השושנים וכן הוא מוזכר במחזהו של ויליאם שייקספיר "ריצ'רד השלישי", בו הוא מוטבע בחבית של יין.
קורות חיים.
פלנטג'נט נולד ב-21 באוקטובר 1449 בדבלין, בעת בה אביו טען לכתר אנגליה, שהיה באותה עת בידי הנרי השישי. ג'ורג' היה בנו השלישי מבין ארבעת הבנים של ריצ'רד וססילי אשר הגיע לבגרות. ג'ורג' הוטבל לנצרות בכנסיית הגואל הקדוש שבדבלין.
לאחר מות אביו ועלייתו לשלטון של אחיו הבכור אדוארד, ניתן לג'ורג', ב-28 ביוני 1461 התואר דוכס קלרנס. ב-27 ביוני בשנה זו קיבל את תואר אביר מסדר האמבט וכן קיבל תואר אביר במסדר הבירית באותה שנה. החל מפברואר 1461 או 1462 ועד מרץ 1469 או 1470 נשא בתואר "המושל הכללי של אירלנד", הודות לנאמנותו לשלטונו של אחיו אדוארד.
ב-11 ביולי 1469 נשא ג'ורג' לאישה את איזבל נוויל, בתו הבכורה של ריצ'רד נוויל, רוזן ווריק, בטקס נישואין שנערך בכנסיית גבירתנו, בקאלה שבצרפת.
בשנת 1470 הצטרף לחותנו ריצ'רד נוויל במהלך שנועד להמליך את מרגרט מאנז'ו, רעייתו של המלך הנרי השישי, במקום אחיו אדוארד, מתוך תקווה שהדבר יקרב אותו אל השלטון. לצורך כך הפליג ג'ורג' לצרפת. בדרך, ילדה אשתו את בתם הבכורה אן, ב-16 באפריל 1470), בעודם בספינה לחוף קאלה. אולם אן נפטרה זמן קצר לאחר לידתה.
לאחר שריצ'רד נוויל השיא את בתו הצעירה אן לאדוארד מוסטמינסטר, יורשו של הנרי השישי והטוען לכתר מטעם בית לנקסטר, הבין ג'ורג' שריצ'רד נוויל לא יסייע לו לזכות בכתר והוא שב לתמוך באחיו, אדוארד הרביעי. מהלך זה השתלם לו כאשר ריצ'רד נוויל נהרג בקרב בארנט בשנת 1471, ואחיו מינה אותו בשנית ל"מושל הכללי של אירלנד", וב-25 במרץ 1472 הוא קיבל את התארים רוזן ווריק ורוזן סולסברי. ב-20 במאי 1472 מונה ג'ורג' למשרת ה"צ'מברלין הראשי" (Great Chamberlain).
בשלב זה, נהיה אחיו הצעיר ריצ'רד פלנטג'נט, דוכס גלואסטר אשר נשא לאישה את האלמנה אן נוויל, אחותה של אשתו, ליריבו העיקרי.
בשנת 1475 ילדה איזבל בן לג'ורג' - אדוארד, לימים רוזן ווריק.
לאחר שג'ורג' קשר קשר נגד אחיו אדוארד הרביעי (קשר, שאם היה מצליח, היה מביא להכתרתו של ג'ורג' עצמו כמלך אנגליה), נכלא ג'ורג' במצודת לונדון והועמד למשפט בגין הקשר. בעקבות הרשעתו הוא הוצא להורג במצודת לונדון ב-18 בפברואר 1478, והפרלמנט הבריטי הוציא צו המלאים את כל נכסיו. ויליאם שייקספיר מסתמך על מסורת לפיה הוטבע בחבית יין מאלמסיי. ייתכן שמסורת זו לועגת להיות ג'ורג' שתיין כבד. גופתו של ג'ורג', שהוצאה מקברה מאוחר יותר ונבדקה, הראתה שראשו של ג'ורג' לא נכרת, ולכן ייתכן שהמסורת מבוססת על שיטת ההוצאה להורג שננקטה. הסבר אחר למסורת זו, היא שלאחר ההוצאה להורג נשלחה גופתו לקבורה בתוך חבית ברנדי.
רעייתו של ג'ורג', איזבל, נפטרה בשנת 1476, כחודשיים לאחר שילדה את בנם השני, ריצ'רד (ב-6 באוקטובר 1476). ריצ'רד נפטר בינקותו, בינואר 1477, והוא ואימו נקברו יחד במנזר טווקסברי שבגלוסטרשייר.
ילדיהם הנותרים של ג'ורג' ואיזבל (מרגרט ואדוארד), גודלו על ידי דודתם אן נוויל עד מותה בשנת 1485.
צאצאים.
לג'ורג' ולאיזבל נוויל רעייתו נולדו ארבעה ילדים:
יהדות ג'רבה
יהדות האי ג'רבה, שלחופי דרום תוניסיה, נחשבת לאחת מן הקהילות היהודיות העתיקות בעולם, יש המייחסים אותה לתקופת בית ראשון.
על פי המסורת, ראשוני היהודים הגיעו לאי עוד בימיו של שלמה המלך, וכן לאחר חורבן בית ראשון, כשהם נושאים עמם את אחת הדלתות מבית המקדש.
תולדות הקהילה.
ראשיתה של הקהילה היהודית.
הרובע היהודי הקדום.
הרובע היהודי הראשון באי ג'רבה היה באזור מרכז האי, מקום מעיינות המים המתוקים. במרוצת השנים, בעקבות סכסוכים עם המקומיים הערביים, גורשו היהודים מאזור המים המתוקים שהיה פורה ועשיר, ונדרשו למצוא להם מקום אחר באי באזור המלוח. מאז אותה תקופה קדומה, התגוררו היהודים בעל כורחם ושלא בטובתם באזור שנקרא - "דיגֿת" שהוא הרובע היהודי הקטן הנמצא באי עד היום, ונקרא בפי כל בשם: "חארה אל זגירה".
רובעי היהודים כיום.
ליישוב היהודי באי שתי קהילות: האחת "חארה אל כבירה" ("הכפר הגדול") סמוך לנמלו הדרומי של האי, בה מספרים בני הקהילה שהם מבני שבט זבולון והגיעו למקום כבר בימי שלמה המלך. השנייה, במרחק של כ-7 ק"מ, "חארה אל זגירה" ("הכפר הקטן") בה יושבים יהודים בני כוהנים, שעל פי המסורת כשהגיעו לג'רבה עם חורבן ירושלים (586 לפנה"ס), הביאו איתם אחד משערי בית המקדש והניחוהו בבית הכנסת שבנו. שני הרבעים מתנהלים כקהילה אחת, הן בחיים הפיזיים והן בחיי הרוח היהודיים. אף על פי שכל אחד מהם מושפע במידת מה מהאזור ומהסביבה לה נחשף. הרובע הגדול - אשר חשוף יותר למודרניזציה. והרובע הקטן - שעדיין שמרנים יותר.
היישוב היהודי בג'רבה נקרא בתחילה "דיגֿת", מילה בשפה הברברית שהייתה שפתו המקורית של אזור צפון אפריקה קודם הכיבוש הערבי. למילה זו מיוחסת גם פרשנות מסורתית על פיה "דיגֿת" זהו שיבוש של המילה העברית "דלת" – רמז למסורת כי הובאה עם הגולים דלת משערי בית המקדש. עד היום מוצגת בבית הכנסת אלגריבה אבן ששולבה בתוך אחת מקשתות בית הכנסת, שעל פי המסורת האמורה אף היא הובאה אז מירושלים. מלבד השמות דיגֿת וג'רבה, היו שקראו לאי גם "פרוזדור ירושלים" שם אשר מבטא את השתדלותה של הקהילה היהודית באי בשימור המסורות העתיקות אשר הביאו עימם מארץ ישראל.
האי נקרא גם: "אי הכהנים", עקב העובדה שיהודי האי הם כוהנים ברובם. יהודי האי מייחסים עצמם למשפחת כהן-טנוגי, שעקרה בימי הביניים מטנג'יר לג'רבה, או לבני צדוק הכהן הגדול, שעל פי מסורת עתיקה הגיעו לאי עם חורבן בית שני.
על פי מסורת תושבי האי, עזרא הסופר הגיע לאי ג'רבה לפני בניית בית שני, במטרה להעלות לארץ ישראל לוויים, שהיו חסרים לתפקידי המקדש. תושבי האי הלוויים, סירבו בטענה כי הבית השני ייחרב ממילא. בתגובה עזרא קללם שלא ישלימו את שנתם, בעקבות קללתו רבים מהם מתו והנותרים נמלטו לארץ ישראל. מאז, אין יהודים לוויים משתקעים באי ג'רבה אלא לתקופה הפחותה משנה.
תיאור הרובע והחיים בו.