חברת "גוגל" נתנה מגוון גדול של שרותי רשת ובכללם: חיפוש טקסטואלי, חיפוש תמונות, אפליקציה לצפייה, העלאה וצפייה בווידאו – יו טיוב, אפליקציית מיפוי – "גוגל מאפס", "גוגל ארת'", "גוגל תצוגת רחוב", אפליקציית דואר אלקטרוני – ג'ימייל, אפליקציית אחסון ב"ענן", "כונן גוגל", פרסום מוכוון חיפוש מילות מפתח – "גוגל אדוורדס", אפליקציה לצפייה בבורסות הגדולות של העולם – "גוגל פייננס", אתר חדשות "גוגל ניוז". אפליקציה לניהול מסמכים עסקי, "גוגל דוקס", אפליקציית תרגום, אפליקציית דיגטיזציה וצפייה בספרים, אפליקציית תשלומים, "גוגל וואלט", אפליקציות שיתוף תמונות שיש להן מיקום גאוגרפי "פנורמיו" וGoogle Views ועוד.
בניגוד לרשתות חברתיות אחרות, חברת "גוגל" משתמשת באפליקציית "גוגל פלוס" לרוחב שירותי הרשת השונים שהיא מציעה.
ראשית, בגלל רוחב יריעת השירותים, ובעיקר נפוצות "ג'ימייל" – גוגל מאלצת את כל משתמשיה להשתמש ב"שם משתמש" שהוא שמם האמיתי. למעשה זה אחד הניסיונות הראשונים בתולדות האינטרנט "לפצח" את נושא האנונימיות ברשת ובעקיפין, "גוגל" הפכה להיות סוג של "מאמת זהות חברתי".
מכיוון שכל שירותי הרשת מתבצעים לפי אותו שם משתמש, "גוגל" מנהלת "פרופיל משתמש" שיש בו המון נתונים על מגוון גדול של תחומי חיים ובעצם, יש לחברה סוג של "סולם דרוג אמינות בסייבר" שאין, ככל הנראה, לאף אחת ממתחרותיה.
שלד כלל שירותי הרשת של "גוגל" הוא מבנה הקשרים "החברתיים" המשתקף ב"גוגל פלוס". כך למשל, כבר היום כניסה ל"גוגל חיפוש" במכשירי ה"סמארפון" מתבצעת בדרך כלל, כאשר המשתמש נכנס כבר קודם ל"חשבון הגוגל שלו".
בהתאם, תוצאות החיפוש המוצגות הן פונקציה של המשתמש המסוים, תחומי ההתעניינות שלו, לאיזה דפי תאגיד הוא לחץ +1 בעברו, מיקומו הגאוגרפי, סוג המכשיר בו הוא משתמש, האם אנשים שנמצאים במעגלי ה"גוגל פלוס" שלו כן או לא סימנו +1 לדפים השונים וכדומה.
חלק ניכר מהאפליקציות משתמשות באותה הקצאת מרחב זיכרון ב"דאה סנטרים" של "גוגל" כולה וכך למשל מי שקנה 100 ג'יגה בייט מנוי שנתי, גם "כונן גוגל", גם "ג'ימייל", גם "פיקאסה" – חולקים כולם את אותה הקצאת זיכרון.
מנגנון סינון ההערות של "גוגל פלוס" הוכל על ההערות של "יו טיוב" החל מנובמבר 2013.
את שכבת התמונות של "גוגל פלוס" כמו גם של אפליקציית פנורמיו" ניתן להציג הן על "גוגל ארת'" והן על "גוגל מאפס".
אפליקציית חיפוש תמונות אישיות לפי תוכן התמונה, משמשת הן את התמונות שמאוחסנות ב"כונן גוגל" והן את התמונות ב"גוגל פלוס". אפליקציה זו עושה שימוש, בין השאר, בטכנולוגיה של "רשתות נוירונים רבודות" ופרוט מסוים על הנושא אפשר למצוא בגוגל תמונות.
"גוגל פלוס" והטיפול בכל נושא הצילום.
במהלך נובמבר 2013, גוגל הכריזה כי בכוונתה לעשות מהפך בכל נושא הצילום. ההכרזה התייחסה הן לצילום עצמו, אבל, בעיקר, ליכולת לארגן את התמונות, לעבד אותן, למצוא אותן ולהפוך אותם ל"סיפורים מעניינים".
המהפכה הזו כללה פיצ'רים שונים במסגרת אפליקציות ייעודיות אבל, רוב הפיצ'רים כלולים בתוך "גוגל פלוס". פיצ'רים אלו כוללים:
למידת חקר מבוססת-מחשב
ישראל שלי
ישראל שֶלִי היא עמותה ישראלית, המגדירה עצמה כתנועה לעשייה ציונית המשתייכת למחנה הלאומי. התנועה מקיימת הפגנות, פעולות מחאה, פועלת להפצת תכנים פרו-ישראליים ומגיבה על התבטאויות נגד מדינת ישראל ונגד חלקים בחברה הישראלית. התנועה הוקמה בתחילת שנת 2010 על ידי איילת שקד ונפתלי בנט (לימים שרה בכירה וראש ממשלת ישראל בהתאמה). מאז 2012 עומדת בראשה שרה העצני-כהן. בספטמבר 2014 נרשמה כעמותה תחת השם "קרן ידידי ישראל שלי (ע"ר)", ופעלה ממשרדי מועצת יש"ע בירושלים.
אודות התנועה.
פעילות.
התנועה עוסקת בפעילות יחסי ציבור והסברה ברשת האינטרנט בכלל וברשתות חברתיות מקוונות בפרט. לתנועה פעילות רחבה בדפי הפייסבוק שלה שקיימים בשפות עברית, אנגלית, רוסית וערבית. לדף התנועה בעברית בפייסבוק רשומים מעל 150,000 משתמשים, מתוכם כ-60% מתחת לגיל 24, ולדף באנגלית מעל 25 אלף. לתנועה מדור קבוע בעלון השבת "ישע שלנו".
התנועה מארגנת גם פעולות מחאה ציבוריות והפגנות כנגד פעילות שלדעתה מהווה 'דה-לגיטימציה' למדינת ישראל מצד חוגי שמאל וגורמים בינלאומיים, ואף "טרור שקט", וכן נגד פעילות שנתפשת על ידה כאנטי ציונית, באקדמיה ובמקומות אחרים.
בשנת 2011 החלה התנועה לפתוח סניפים מקומיים ברחבי ישראל, ולה סניפים בחיפה, רעננה, טבריה, באר שבע, מודיעין, ראשון לציון וגבעת שמואל.
החל מיום הזיכרון התשע"א-2011 משתתפת התנועה במיזם "נצר אחרון", באמצעות עלייה של אזרחים לקברי חללי צה"ל ניצולי השואה עריריים, להוקרת זכרם ואמירת קדיש.
עקרונות ויעדים.
לפי אתר התנועה, העקרונות והיעדים של התנועה הם:
התנועה מקדמת את תוכניתו של נפתלי בנט להחלת הריבונות הישראלית על שטחי C ביהודה ושומרון, והפיכת כחמישים אלף פלסטינים הגרים בהם לאזרחי ישראל.
היסטוריה וקמפיינים בולטים.
התנועה הוקמה בתחילת שנת 2010 על ידי מנכ"ל מועצת יש"ע, נפתלי בנט, ואיילת שקד, שעבדו יחד קודם לכן בלשכתו של בנימין נתניהו בעת שכיהן כיושב ראש האופוזיציה. בשנת 2012 פרשה שקד מתפקיד יו"ר התנועה על מנת להצטרף להתארגנות פוליטית בראשות בנט, "ישראלים". ההתארגנות החדשה חברה כעבור זמן קצר למפלגת הבית היהודי.
במקום שקד נכנסו לתפקיד שני יושבי ראש חדשים: שרה העצני-כהן ושחר קוטינסקי. קוטינסקי פרש כעבור כשנה.
ביוני 2011 פתחה התנועה בקמפיין לשינוי אופי תחנת הרדיו הצבאית גלי צה"ל בטענה שהתחנה נשלטת על ידי אנשי שמאל, אינה מתייצבת לימין חיילי צה"ל בעת מלחמה ומשמשת כבמה לחמאס, לאנשי שמאל הפועלים נגד חיילי צה"ל, לאנרכיסטים ולגורמים רדיקליים אחרים. סיסמת הקמפיין הייתה: "גל"צ - סכין בגב החיילים".
ב-29 ביולי 2011 הודיעה התנועה על תמיכתה במחאת האוהלים אך הסתייגה מכך שבין ראשי המחאה נמצאים סרבני גיוס וכאלה שהוגדרו על ידה כאנשי שמאל פוסט-ציונים היוצאים בגלוי נגד חיילי צה"ל. ב-3 באוגוסט השתתפו פעילי התנועה בהפגנה של כמה מאות פעילים, שהתקיימה ליד המאהל בשדרות רוטשילד יחד עם תנועות אם תרצו, בני עקיבא ופעילי ימין שקראו להורדת יוקר המחיה תוך שהם מביעים תמיכה בבנימין נתניהו ובחוק הוד"לים. ב-1 בספטמבר חשפה התנועה בכלי התקשורת שדפני ליף חתמה בשנת 2002 על "מכתב השמיניסטים" שהודיעו על סירובם "להיות חיילים של הכיבוש".
החל משנת 2011, עם עליית מספר המסתננים ומהגרי העבודה לארץ, עוסקת התנועה בהגברת המודעות הציבורית לתופעה וקיימה הפגנה עם ועד תושבי דרום תל אביב מול מצודת זאב, בדרישה מהממשלה לשים סוף לזרם המסתננים.
ב-28 ביולי 2013, בעקבות כוונתו של ראש הממשלה נתניהו לאשר בממשלה שחרור מחבלים שרצחו ישראלים לפני הסכמי אוסלו, לרגל התחלת חידוש המשא ומתן עם הפלסטינים, ארגנה התנועה בשיתוף אם תרצו ומשפחות שכולות הפגנה נגד ההחלטה מול משרד ראש הממשלה, והפיצה מספרי טלפון של השרים. ב-28 באוקטובר 2013 ארגנה "ישראל שלי" ביחד עם אלמגור - ארגון נפגעי טרור הפגנת אלפים ושרשרת אנושית סביב כלא עופר במחאה על שחרור 26 מחבלים נוספים שרצחו ישראלים.
ב-2013 השיקה התנועה את האתר הסאטירי "ג'ון קרי פתרונות בע"מ" שלעג למאמציו של מזכיר המדינה האמריקאי, ג'ון קרי, והציג את הפתרונות שלו בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני כמסוכנים לישראל. המוטו שלו היה: "אין לנו פתרונות טובים, אבל חייבים לעשות משהו...".
ב-2014 ארגנה ישראל שלי ביחד עם ארגונים ציוניים נוספים הפגנות תמיכה בחיילי צה"ל בזמן מבצע צוק איתן.
באפריל 2015 מחאה שארגנה "ישראל שלי" הוביל להסרת מודעות תעמולה אנטי-ישראליות מטעם ה-BDS שפורסמו על גבי אוטובוסים בדנמרק.
בספטמבר 2015, היה ארגון "בצלם" מועמד לפרס טוליפ לזכויות אדם בסך 100 אלף אירו, המוענק על ידי משרד החוץ ההולנדי. לפי תקנון הפרס, מתוך 30 מועמדים נבחרת רשימה של 6 מועמדים, 3 שנבחרים על ידי המצביעים ו-3 שנבחרים על ידי ועדה. הזוכה בפרס נבחר מבין השישה על ידי ועדה בינלאומית. "ישראל שלי", יחד עם פעילים אחרים, קרא להצביע לארגוני זכויות אדם אחרים שמתחרים על הפרס, על מנת ש"בצלם" לא יזכה בו. "בצלם" נדחק מהמקום הראשון למקום הרביעי, אך היה אחד משלושת המועמדים שנבחרו על ידי הוועדה. בסופו של דבר "בצלם" לא זכה בפרס, ולדברי המארגנים הקמפיין נגדו היה אחד הגורמים לכך.
ב-17 בנובמבר 2015 ארגן "ישראל שלי" קמפיין מחאה נגד הסהר האדום הפלסטיני על כך שהפקיר פצועים יהודים שנפגעו בפיגוע ירי שביצע מחבל פלסטיני. הקמפיין כלל פניות לראשי הצלב האדום ובו מחאה על האירוע. בעקבות המחאה הוזמנה יו"ר "ישראל שלי" שרה העצני-כהן לפגישה עם נציג הצלב האדום באזור.
ב-1 ביוני 2016 יזם "ישראל שלי" קמפיין מימון המונים בהדסטארט למימון הנגשת ביתו של יהודה יצחק הישראלי, לוחם סיירת גבעתי שנפצע קשה במבצע צוק איתן, על מנת לאפשר את המשך שיקומו בביתו, הנמצא בהתנחלות עפרה, לאחר שמשרד הביטחון נמנע מלממן את ההנגשה בהיעדר היתר בנייה. תוך יממה הצליח הקמפיין לגייס למעלה מ-600,000 ש"ח, סכום היעד שנקבע בגיוס ובסך הכל גויסו למעלה מ-1,500,000 ש"ח תוך כמה ימים, סכום חסר תקדים בהיסטוריה של הדסטארט.
ב-29 בנובמבר 2018 ארגנה "ישראל שלי" את ועדת האינטרס הלאומי - "חשיבה חדשה על סכסוך ישן", ובו הוצגו פתרונות של המחנה הלאומי לסכסוך הישראלי-פלסטיני. בין הנואמים בוועדה: חתן פרס נובל לכלכלה פרופ' ישראל אומן, שר החינוך נפתלי בנט, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', השר לשעבר גדעון סער ותא"ל מיל' אמיר אביבי.
כנסיית סנטה מריה דל מאר
להקת אולטראס