כאשר החיה נמצאת בתרדמת חורף, היא אינה פעילה פיזית, ואינה אוכלת ושותה; גופה מתקיים מהשומן שצברה בעונות הפעילות. קיימים הבדלים בתקופת התרדמה אצל בעלי חיים שונים. יש כאלה המסתפקים בתרדמה של ימים אחדים ויש המאריכים את הזמן עד לחצי שנה. הדבר תלוי בתנאי האקלים באזור מחייתם, בגודל גופם של בעלי החיים (בעלי מסת גוף גדולה יכולים לקיים תקופה ארוכה יותר של תרדמה), ועוד.
מבחינה ביולוגית, תרדמת החורף אינה נחשבת לשינה רגילה (שבה פעילותו הפיזיולוגית של הגוף כמעט שאינה משתנה). במסגרת תרדמת החורף טמפרטורת הגוף יורדת מאוד, עד שהיא משתווה כמעט לטמפרטורה הנמוכה של הסביבה, וחלה האטה משמעותית בכל התהליכים הפיזיולוגיים. קצב פעימות הלב וקצב הנשימה יורדים בצורה משמעותית, וכך גם המטבוליזם בגוף, שקצבו יורד לכחמישית ממהירותו בתנאי הקיום הרגילים.
מטרות.
מבחינת בעל החיים, שהייה של חודשים או אפילו שנים במצב של תרדמת יכולה להאריך את משך החיים. זו יכולה להיות תרדמת קיץ, למשל בטריטון הפסים, תרדמה אנאירובית במצב של אנוקסיה (דגי זהב, צבים) או תרדמת חורף כמו בדובים ובחלק נרחב מאוכלוסיית העטלפים.
תרדמת חורף ביונקים מהווה אסטרטגיה מוצלחת להתגבר על תנאי העונה הקשה. במהלך תרדמת החורף יורד קצב חילוף החומרים שלהם מתחת ל־5% מהקצב הנורמלי, טמפרטורת הגוף יורדת ל־0–5 מעלות צלזיוס והתפקודים הפיזיולוגיים מדוכאים בצורה חריפה. לפני המעבר למצב התרדמת צורכים רוב בעלי החיים כמות גדולה של מזון על מנת לצבור שומן וחומרי תשמורת שיסייעו להם לשרוד את תקופת המחסור במזון.
סדרה של צרות
סדרה של צרות (באנגלית: A Series of Unfortunate Events) היא סדרת ספרים בת שלושה עשר ספרים. הספרים נכתבו על ידי הסופר דניאל הנדלר, שכותב תחת שם העט למוני סניקט. הספרים אוירו על ידי ברט הלקויסט. בסדרת הספרים, מתוארים חייהם האומללים של יתומי בודלר, מהרגע בו הוריהם מתו בשריפה מסתורית ובעקבות כך - התהפכו חייהם.
רקע עלילתי.
עלילת הסדרה עוסקת בשלושה אחים: ויולט הבכורה, קלאוס וסאני הפעוטה. לאחר שהוריהם נספו בשריפה, שלושת האחים נשלחים על ידי הבנקאי העירוני אל האפוטרופוס שלהם – הרוזן אולף, שחקן תיאטרון כושל המנסה לגנוב את הונם בכל פעם מחדש.
הספרים בנויים בתבנית עלילתית קבועה – בכל ספר חדש בני בודלר מקבלים אפוטרופוס חדש במקום אליו הם עוברים, אך הרוזן אולף כל הזמן מגלה על מיקומם ומתחפש לאדם אחר על מנת לשטות בסביבה. במהלך הספרים מגלים בני בודלר על סודות שרודפים את הוריהם, ועל ארגון סודי שקשור לרוזן אולף ומהווה תשובה לצרות שרודפות אותם.
בנוסף, עלילת הסדרה מאופיינת בהמון הומור שחור, ציניות ומשחקי מילים.
חמשת הספרים הראשונים בסדרה תורגמו לעברית, אך תרגום שאר הספרים לא נמשך, עקב כישלון הספרים בישראל.
עיבודים למדיות אחרות.
עיבוד קולנועי.
ב-17 בדצמבר 2004 יצא לקולנוע הסרט "סדרה של צרות". הסרט מבוסס על עלילת שלושת הספרים הראשונים בסדרה. בסרט משתתפים ג'וד לאו (למוני סניקט), ג'ים קארי (הרוזן אולף), אמילי בראונינג (ויולט), ליאם אייקן (קלאוס), קארה ושלבי הופמן (סאני), בילי קונולי (הדוד מונטי), מריל סטריפ (הדודה ג'וזפין) ודסטין הופמן בתפקיד מבקר תיאטרון.
עיבוד טלוויזיוני.
ב-13 בינואר 2017, הסדרה "סדרה של צרות" עלתה לשידור בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס". עונתה הראשונה של הסדרה מבוססת על עלילת ארבעת הספרים הראשונים והעונה השנייה על חמשת הספרים הבאים, והעונה השלישית בהתאם. בסדרה משתתפים - פטריק וורברטון (למוני סניקט), ניל פטריק האריס (הרוזן אולף), מלינה וייסמן (ויולט), לואיס היינס (קלאוס), פרסלי סמית' (סאני), אסיף מנדבי (הדוד מונטי), אלפרה וודארד (הדודה ג'וזפין) וג'ואן קיוזאק בתפקיד השופטת שטראוס.
1967 במוזיקה
שנת 1967 נחשבת בעיני רבים כשנה בעלת חשיבות היסטורית בתולדות הרוק והרוק הפסיכדלי, שנה בה יצאו במקביל מספר אלבומים שהגדירו מחדש את הז'אנר. להלן חלק מהאירועים המוזיקליים הבולטים של אותה שנה:
ברנדון לי
ברנדון ברוס לי (באנגלית: Brandon Bruce Lee; 1 בפברואר 1965 - 31 במרץ 1993) היה בנו של ברוס לי, שחקן ואמן אמנויות לחימה. גילם את דמותו של אריק דרייבן בסרט הקולנוע המבוסס על סדרת חוברות הקומיקס "העורב", ונהרג כתוצאה מתאונת ירי במהלך הצילומים לסרט.
ביוגרפיה.
לי נולד לברוס ולינדה לי באוקלנד, קליפורניה. את שנותיו הראשונות בילה בהונג קונג, שם הוא גם למד את השפה הקנטונזית ולמד את אמנות הלחימה ג'יט קון דו.
בגיל 8 לאחר שאביו מת בפתאומיות משבץ מוחי, הוא עבר יחד עם אמו ואחותו חזרה לארצות הברית. הוא היה ילד פרוע, סולק פעמיים מבית הספר וגורש מבית ספר פרטי Chadwick רק כמה חודשים לפני סיום הלימודים וקבלת תעודת בוגר. לאחר שסוף סוף קיבל דיפלומה מתיכון Miraleste, התחיל ללמוד דרמה בקולג' Boston's Emerson ונסע לניו יורק לשיעורי משחק פרטיים במכון לי סטרסברג.
ב-1985, לאחר ששיחק בתיאטרון ניו יורק, עבר להוליווד. שם הוא עבד כקורא תסריטים (Script reader) לפני שקיבל את התפקיד בסרט טלוויזיוני "קונג-פו: הסרט" (שיצא ב-1987) עם דייוויד קאראדין. לאחר מכן חזר לי להונג קונג כדי להופיע בסרט קנטונזי- Legacy of Rage (במקור נקרא Long zai jiang hu) שיצא לאקרנים ב-1987. ב-1989 שיחק ב"משימת לייזר", ב-1991 שיחק ב"צמד לעניין" לצידו של דולף לונדגרן, וב-1992 שיחק בסרט "במהירות האש". לאחר מכן שיחק בסרט "אש מתמדת" אשר הפליא בשל רצף אמנויות הלחימה הבלתי פוסקות אשר לי ביים בעצמו.
בשנת 1993 השתתף לי בסרט האחרון בחייו - "העורב" (אשר מבוסס במקור על קומיקס באותו השם). במהלך צילום סצנת יריות נהרג לי לאחר שכדור אמיתי פגע בבטנו והתמקם בסופו של דבר בעמוד השדרה. לאחר 6 שעות של ניתוח מצבו של לי השתפר במקצת אך הוא מת לאחר שאיבד דם רב. הסרט שהיה לקראת שלבי הסיום הושלם כשדמותו של לי הוחלפה על ידי צ'אד סטאהלסקי, לימים במאי סדרת סרטי ג'ון וויק, בעזרת הדבקת פניו של לי באמצעות CGI.
ברנדון ברוס לי מת ב-31 במרץ 1993 בגיל 28, 17 ימים לפני חתונתו המתוכננת עם חברתו אלייזה.
בסופו של דבר, הסרט "העורב" יצא ב-1994 והוקדש ללי וחברתו אלייזה.
עדן נתן זדה
מיסופוטמיה
אולפני קולנוע
אל השמש
אל השמש בתרבויות ודתות קדומות ומודרניות רבות הוא ישות האחראית על השמש או על נושאים מסוימים הקשורים אליה.
במהלך ההיסטוריה, תרבויות רבות העריצו את השמש. נטייה זו הגיונית ביותר, שכן השמש הייתה (ועודנה) גורם חשוב והיוותה מסתורין גדול, ככדור התלוי באוויר שמפיק אור וחום. לכן התפתחו אגדות רבות בקשר לשמש.
גרסאות אל השמש בתרבויות העולם.
השמש יכולה להיות מיוחסת גם לאלוהות נקבית, וחוקרי מיתולוגיות מסוימים טוענים שהאלהת השמש בדמות נקבית אף נפוצה יותר, רק לא בתרבות האירופית.
באמונות מסוימות אל השמש הוא אל שאחראי על השמש בתור עצם, ואילו בתרבויות אחרות אותו אל הוא השמש עצמה. דוגמה לכך היא הליוס היווני, שלפי האמונה רוכב במרכבת אש בשמים, ובלילה יורד למחילה תת-קרקעית.
בתרבות הכנענית האמונה הרווחת הייתה שלעת ערב שפש (שאחד מכינוייה היה "מאור האלים") הייתה נכנסת לבית החופשית, שהוא השאול הנמצא מתחת לעולם, ומקום משכנו של האל מות, ובבוקר הייתה נחלצת משם וקמה לתחייה ומתחילה מחדש את מסעה ברקיע. השיוט ברקיע נתפס כנעשה באמצעות כלי מסוים: סירה בתרבות המצרית או מרכבה בתרבויות הכנענית והיוונית.
ליקויי חמה והתקצרות הימים בחורף גם הם יוחסו לאלי השמש השונים.
במיתולוגיה הסינית, השמש והירח מסמלים את היין והיאנג, ולכן אינם מיוחסים לאל או אלה. לפי אמונתם, בראשית היו תשע שמשות והחיים היו בלתי אפשריים עקב החום, עד שהגיע גיבור שירה בשמונה מתוכן.
דוגמאות לאלי שמש:
פולחן אל השמש במקרא.
התנ"ך מכיל עדויות רבות (וגינויים) לכך שגם בני ישראל עבדו את השמש והכוכבים, למשל:
. התנ"ך משבח את המלך יאשיהו על כי שרף את כלי פולחן השמש בהם נעשה שימוש בממלכת יהודה:
התיאור חושף דמיון בין פולחן אל השמש שאותו עצר יאשיהו, לבין חגיגות אל השמש במיתולוגיה ההינדית. בה אל השמש שועט בשמים במרכבה של שבעה סוסים, כל אחד בצבע אחר מצבעי הקשת. גם לאל השמש היווני הייתה מרכבה דומה, עם ארבעה סוסים. המונח "סוסי אש" המופיע בנבואות אליהו, אלישע, חבקוק וזכריה הנביא גם מרמז על פולחן אל השמש. כנראה שהדימוי האלילי הפך למופשט כסוסים מטפיזיים הדוהרים בשמים.
פולחן אתון.
אתון היה אל מצרי בתקופת מצרים העתיקה, שהיה במקור גלגל השמש במיתולוגיה המצרית, והיבט נוסף של האל רע (במצרית עתיקה: אתון = גלגל חמה). בתקופת שלטונו של הפרעה אמנחותפ הרביעי, הפך אתון לאלוהות היחידה של דת מונותאיסטית שנוסדה על ידי אמנחותפ.
אל השמש בארכאולוגיה של ארץ ישראל.
בחקר הארכאולוגיה של ארץ ישראל נמצאו ממצאים רבים של פולחן אל השמש:
בתל בית שמש שהיה מרכז פולחנה בארץ ישראל של האלה שפש (מוכרת גם בשם שַפּשוּ, או בשם שמש, מ ו-פ מתחלפות) היא אלת השמש במיתולוגיה הכנענית.
בתקופת המשנה והתלמוד, בתי כנסת רבים עוטרו בפסיפסים עם גלגל המזלות, ונמצאו ברצפות של שישה בתי כנסת ב: עוספיה, סוסיא, נערן, חמת טבריה, בית אלפא וציפורי. הסכימה של הפסיפסים בבתי הכנסת השונים - דומה. גלגל המזלות תָחום בריבוע. במרכזו, מצויר "אל השמש" הליוס עם מרכבת סוסים. המזלות עצמם מצוירים לפי הסדר המקובל, בהתאם לכיוון השעון. בארבעה קצוות הריבוע התוחם, מצוירות דמויות נשים המיצגות את ארבע התקופות המקבילות לעונות השנה, כל תקופה בפינה ליד שלושת המזלות השייכים לה.