סטיבן קרינגטון (באנגלית: Steven Carrington) הוא דמות בדיונית, שנוצרה על ידי ריצ'רד ואסתר שפירו ומופיעה באופרת הסבון הפופולרית "שושלת". דמותו של סטיבן קרינגטון ידועה בעיקר בשל היותו אחת הדמויות הראשיות שהייתה גם הומוסקסואלית שהופיעו על מסכי הטלוויזיה האמריקאית. אף על פי שהוא מזוהה כהומוסקסואל, לאורך הסדרה סטיבן מנהל קשרים רומנטיים הן עם גברים והן עם נשים.
דמותו של סטיבן גולמה במקור על ידי השחקן אל קורלי שעזב את הסדרה בסוף העונה השנייה בשנת 1982 לאחר שהתלונן על "העדפותיו המיניות המשתנות" של סטיבן ועל רצונו "לעשות דברים אחרים". לאחר מכן, השחקן ג'ק קולמן לוהק מחדש לדמותו והשינוי במראהו הוסבר על ידי ניתוחים פלסטיים שנעשו בפניו לאחר פיצוץ באתר קידוח. קולמן גילם עד סטיבן עד לשנת 1988, אך במיני הסדרה "שושלת: המפגש", קורלי שב לגלם את סטיבן לאחר שקולמן לא היה זמין בגלל בעיות בלוח הזמנים.
באתחול המחודש של הסדרה, דמותו של סטיבן מגולמת על ידי השחקן ג'יימס מקיי.
השפעה וביקורות.
היסטוריה בטלוויזיה האמריקאית.
סטיבן נחשב לדמות ההומוסקסואלית הראשונה בסדרת דרמה בפריים טיים, ונשאר אחת הדמויות המוכרות ביותר בתולדות הייצוג ההומוסקסואלי הראשוני ביותר בטלוויזיה. הכתבת סוזאנה דנוטה וולטרס כתבה כי בגלל הדמות, "ברשומות ההיסטוריות ההומוסקסואליות, שנות ה-80 לנצח ייזכרו כשנותיה של 'שושלת'." בתחילה, כבנו היחיד של הפטריארך בלייק קרינגטון, סטיבן היה דמות ראשית שהופיעה במרכז העלילה של הסדרה. בניגוד להוריו האכזריים והמסוכסכים ואחותו המתנשאת, דמותו של סטיבן היוותה את "מצפונה המוסרי של המשפחה", ובכל זאת, דמותו הוגדרה בעיקר על ידי מאבקו בניסיון להבין את זהותו המינית והסכסוך שנוצר בעקבות כך במשפחת קרינגטון.
הפוטנציאל והוצאתו לפועל.
קורלי ציין ש"מה שמשך אותי לשחק דמות הומוסקסואלית... הדמות הטלוויזיונית ההומוסקסואלית היחידה שהכרתי אז הייתה דמותו ההומואית של בילי קריסטל, ג'ודי דאלאס, בסדרה "Soap" של רשת ABC, שהייתה קומדיה שחורה". המפיקה-שותפה של "שושלת", אסתר שפירו, ציינה במאמר במגזין אסקווייר משנת 1981 כי דמותו של סטיבן "הייתה, היא, ותמיד תהיה הומוסקסואלית", אך הסבירה כי תחילה התכוונה לתת לו להיות מבובל בקשר לזהותו המינית במשך שתי עונות לפני שיהפוך בסופו של דבר "דמות הומוסקסואלית מעוגלת היטב". לאחר שהסדרה הפכה לאחת הסדרות הנמצאות בין 20 הסדרות עם הדירוג הגבוה ביותר בזמן הפריים טיים עד סוף עונתה השנייה ובסופו של דבר נכנסה למקום הראשון בשנת 1985, לסטיבן "היה פוטנציאל גדול לפרוץ את הסטריאוטיפים הרגילים" וחייו "יכלו להיחקר בסיפורים שבהם המיניות שלו לא בהכרח צריכה להיות בעייתית." עם זאת צוין כי עם "ההתערבות של מנהלי רשות השידור וכן מ"לחץ מצד הימין הדתי", פוטנציאל זה מעולם לא מומש במלואו. וולטרס כתבה שסטיבן - "גבריות גסה ומוטרדת עמוקות מהומוסקסואליות שלו" - הציג את הצופים את "הזווית ההוליוודית על הומוסקסואליות" במשך שמונה עונות, "מארוניסט מעונה, לבעל הטרוסקסואלי 'בריא', ולבסוף לדמות מעורפלת של הומו גאה". וולטרס הוסיפה שניסיותיה התמידיים של הדמות "להתיישר" ולהימנע באופן נחרץ מכל סממן הומוסקסואלי הציג את "שושלת" באופן פגום ופוגעני, אך הודתה שהסדרה נשארה מרכיב עיקרי באיקונוגרפיה ההומוסקסואלית אף על פי שהדמות הראשית ההומוסקסואלית שלה נחשבת "בקושי למודל לחיקוי עצמי ולגאווה."
בראיון שנערך בשנת 2006 עם "TV Guide", קולמן ציין שהכללת דמות ראשית הומוסקסואלית בתסריט של סדרת דרמה בפריים טיים בתחילת שנות ה-80 היה מהלך "די נועז באותה תקופה, ואני חושב שהדמות ההומואית היחידה בסדרה הייתה של בילי קריסטל ב-"Soap", זו הייתה קומדיה, אבל [סטיבן] היה כל כך ביישן על פי הסטנדרטים של ימינו, במיוחד עם מה שיש היום בכבלים, עם סדרות כמו 'ישנן בנות' ו'הכי גאים שיש'. עכשיו 'שושלת' היא זו שנראית מוזר להפליא." על יחסיו של סטיבן עם לוק פולר (בגילומו של בילי קמפבל), ציין קולמן: "זה היה מאוד דומה ל'מופע של דונה ריד', לאף אחד לא היה ממש אכפת."
מורשת.
נראותם ההולכת וגוברת של דמויות הומוסקסואליות כמו סטיבן קרינגטון בסדרות טלוויזיה בסוף שנות ה-70 וה-80 (שהיו חייבות את קיומן למהומות סטונוול שהתקיימו בשנת 1969) עוררה תגובה חריפה מצד פונדמנטליסטים שהתלוננו בפני המפיקים, ועד לתקופת האביב של שנת 1991, לא הופיעו כלל דמויות הומוסקסואליות בטלוויזיה. בסופו של דבר, כל אלו סללו את הדרך לשינוי המגמה והפיכתן לטרנד וכן לפרשת יציאתה מהארון של אלן דג'נרס בשנת 1997, ולאחר מכן ל"זרם יציב... מפותח, של דמויות הומואיות ולסביות תלת-ממדיות" בטלוויזיה בשנות ה-2000. בשנת 2005, הכתב דייוויד ביטלר מערוץ הלהט"ב של ערוץ MTV, אמר ש"הדור הצעיר של היום מורגל יותר לראות דמויות הומוסקסואליות בטלוויזיה, משום שנראות ההומואים בתרבות הפופ רק עלתה באופן אקספוננציאלי במהלך 10 עד 15 השנים האחרונות", עם הופעתן של דמויות הומוסקסואליות בסדרות פופולריות כגון "דוסון קריק", "באפי ציידת הערפדים", "העולם האמיתי" ו"חוקי הדרך". בהשוואה בין העימות של סטיבן עם אביו על נושא מיניותו בשנת 1981 לעימות בין אנדרו ואן דה קאמפ לאמו על נושא מיניותו ב"עקרות בית נואשות", דיימון רומן מהארגון "GLAAD" ציין במאמר כי אף על פי שגם בלייק קרינגטון וגם ברי ואן דה קאמפ מעודדים את בנם "להשתנות" – דבר שאינו אפשרי – בשנת 1981, זה הוצג כ"הצעה רצינית", ואילו בשנת 2005, הרעיון הוצג כ"מגוחך". רומיין הוסיף, "זו התקדמות, אף על פי שעדיין יש לנו דרך ארוכה." באותו המאמר, הכתבת ג'ני סטיוארט מהאתר "פלאנט אאוט" העלתה את התמיהה האם דמותו של סטיבן קרינגטון ייצגה את "פריצת הדרך הראשונה שהובילה את הדרך עבור הטלוויזיה ההומוסקסואלית של המילניום החדש או הגסיסה האחרונה של קשת העלילה 'ההומוסקסואליות כטרגדיה' המסורתית."
בסדרה המקורית.
עלילה.
עונה 1.
עם תחילת הסדרה, סטיבן קרינגטון שב לדנוור מניו יורק במטרה להשתתף בחתונתו של אביו, אייל הנפט העשיר, בלייק קרינגטון. פגישתם של האב והבן מנוכרת במקצת, ונהפכת במהרה למביכה ומעיקה לאחר שסטיבן מתנגד פעם נוספת ללחציו של אביו שייכנס לתפקידו כמנהיגה העתידי של אימפריית קרינגטון. בניגוד לבלייק, פאלון, אחותו, שמעריצה אותו מקבלת אותו במאור פנים ואף מנסה לגשר בין השניים, אך סטיבן, שמכיר את מסירותה של פאלון לבלייק, מהסס להיפתח אליה רגשית. במקביל, סטיבן מתיידד עם קריסטל, מזכירתו לשעבר של בלייק ואשתו לעתיד, המתכוננת לחייה החדשים באחוזה, ומעודד אותה למרות קבלות הפנים הצוננות של פאלון ומשק הבית של קרינגטון. בתום פרק הבכורה, סטיבן סוף סוף מתעמת עם אביו, בעודו מבקר את הערכים הקפיטליסטיים שלו ואת הפרקטיקות העסקיות לא המוסריות שלו לכאורה. בלייק מתרגז וחושף שהוא נגעל מנטייתו ההומוסקסואליות של בנו, וסירובו של סטיבן "להתיישר" מעמיד את השניים בניכור לזמן מה.
למגינת לבו של בלייק, סטיבן בוחר לעבוד עבור וולטר לנקרשים, יריבו של בלייק, ושותפו העסקי החדש, מת'יו בלייזדייל, ידידו של סטיבן ועובדו לשעבר של בלייק, שאף ניהל רומן עם קריסטל. אף על פי שוולטר מביא את סטיבן לבית בושת בניסיון אבהי לפתור את הבלבול המיני שלו, הוא ומת'יו אינם מוטרדים מהעדפתו של סטיבן לגברים, ומת'יו אף מגן עליו מפני התנהגותם ההומופובית של שאר הפועלים. בהמשך, סטיבן מתיידד עם אשתו המעורערת של מת'יו קלאודיה, שמנסה לתקן את חייה לאחר התמוטטות נפשית, והשניים מתנשקים בחשאי. לאחר מכן, סטיבן מופלל בתאונה במתקן הקידוח של וולטר ומפוטר, ואף על פי שהעבודה מוצעת לו שוב לאחר שחפותו מוכחת, הוא מסרב ועוזב; לאחר שהוא מתחיל לנהל רומן עם קלאודיה, סטיבן מחליט לעבוד עבור בלייק ב"דנוור-קרינגטון". עם זאת, בן זוגו לשעבר של סטיבן, טד דינארד, מופיע בתקווה להתפייס איתו, והשניים שוכבים. בעקבות הלילה, סטיבן מבין שעליו להיפרד מטד ומקלאודיה. כשסטיבן וטד נפרדים, בלייק הזועם מוצא את השניים מתחבקים, ומפריד בין השניים בכעס, אך בשוגג גורם למותו של טד, והוא נעצר ומואשם ברצח. כועס ומוטרד, סטיבן מעיד כי מותו של טד היה תוצאה של כוונה זדונית, עדות המקוממת את בלייק ופאלון. העונה מסתיימת עם בואה של עדה מפתיעה מטעם התביעה - אלקסיס קרינגטון, גרושתו של בלייק ואמם של סטיבן ופאלון.
עונה 2.
בפרק בכורת העונה, בעקבות עדותה של אלקסיס, בלייק מורשע במותו של טד אך משוחרר על תנאי. בניגוד לפאלון ובלייק שעוינים את אלקסיס בגלוי; סטיבן נמשך אליה ולזיכרונתיו המועטים ממנה, אך מגלה בהדרגה את אישיותה האמיתית לאחר שאלקסיס מגלה לו את סודה ושייתכן ופאלון היא כלל לא בתו של בלייק, אלא של ידידו ותיק ויריבו העסקי, ססיל קולבי. סודה של אלקסיס הורס את סטיבן מבפנים, ומוביל להשתכרותו, וכמעט לטביעתו בבריכה. בעקבות התאונה, סטיבן ובלייק מתפייסים, ובעודו מחלים, סטיבן פוגש את אחייניתה של קריסטל, סאמי ג'ו.