אָאוּרָה (Aura; לפי מונחי האקדמיה ללשון העברית: הַרְגָּשָׁה מֻקְדֶּמֶת), תחושה מוקדמת היא הפרעה תפיסתית שנחווית על ידי חלק מהסובלים ממיגרנה, ותחושה מוזרה שנחווית על ידי חלק מן האנשים שיש להם אפילפסיה לפני פרכוס אפילפטי. פעמים רבות היא מתבטאת כתחושה של אור מוזר, ריח לא נעים, קול חריג או מחשבות ותחושות מבלבלות. יש אנשים שיחוו אאורה ללא מיגרנה או התקף שבאים בעקבותיה.
כאשר הן מתרחשות, נותנות האאורות לאפילפטים שהות להימנע מפציעות. הזמן בין הופעת האאורה והמיגרנה נמשך בין כמה שניות, במקרים רבים, לעד יותר משעה (ולחלק מסוגי האפילסיה גם מעל ליום), בחלק מן המקרים. רוב האנשים שחווים אאורה, חווים את אותו סוג אאורה בכל פעם. אפשר לבלבל בין אאורות לבין התחלת בהלה והתקפי חרדה, מה שמקשה על האבחנה. האבחנה המבדלת של חולים שיש להם תסמינים של נמלול, דה-ריאליזציה, סחרחורת, כאב בחזה, רעד ופעמת יכולה להיות מאתגרת.
דוגמאות.
תחושת אאורה יכולה לכלול כמה או שילוב של הבאים:
שימושים.
אפשר לכאורה להשתמש בסוג התחושה הספציפי המתקשר עם אאורה על מנת לנסות למקם את מוקד ההתקף. לאאורות יש תסמינים דומים לשל שבץ, אבל ההתחלה שלהם הדרגתית יותר באאורות. אאורות יכולות להימשך מכמה שניות עד יותר משעה ויכולות להסתיים בתחושות של עייפות קיצונית, חולשה, פעמת, הזעה וחום בכל הגוף.
מדינות ללא מוצא לים
מצלמת לשכה אפלה
Reise, Reise
Reise, Reise (מגרמנית: "התעורר, התעורר") הוא אלבומה הרביעי של להקת הNDH הגרמנית רמשטיין. האלבום יצא לראשונה ב-27 בספטמבר 2004 בגרמניה. הוא הגיע לפסגת המצעדים במספר מדינות ובהן גרמניה, אוסטריה, שווייץ, איסלנד, פינלנד, אסטוניה ומקסיקו. נכון לפברואר 2006 האלבום נמכר בכמיליון וחצי עותקים ברחבי העולם.
בשם האלבום ישנו כפל משמעות. מחד "Reise, Reise" הוא ביטוי של יורדי ים, בדיאלקט מדובר של הגרמנית בצפון גרמניה, שמטרתו להעיר מלחים משנתם. מאידך, משמעות המילה בגרמנית תקנית היא מסע או טיול.
רשימת השירים.
4. "Keine Lust" – 3:42
5. "Los" – 4:25
6. "Amerika" – 3:46
7. "Moskau" – 4:16
8. "Morgenstern" – 3:59
9. "Stein um Stein" – 3:56
10. "Ohne dich" – 4:32
11. "Amour" – 4:50
- בתחילת האלבום ישנה רצועה מוסתרת. כאשר מעבירים את הדיסק לזמן שלילי, לפני השיר הראשון, ניתן לשמוע את 38 השניות האחרונות מהקלטת הטייס, מהקופסה שחורה של טיסה 123 של ג'פאן איירליינס.
מבצעים.
רמשטיין
אמנים אורחים
אייזנשטדט
אייזנשטדט או אייזנשטט (גרמנית: Eisenstat, Eisenstadt או Eisenstaedt, יידיש: אייַזנשטאָט; צורות נוספות לשם: איזנשטדט, איזנשטט, אייזנשטאט, איזנשטאט, איזנשטאדט, אייזנסטדט, אייזנשטד או אייזנשטת), הוא שם משפחה יהודי-אשכנזי. תרגומו לעברית (מגרמנית או מיידיש) הוא עיר הברזל.
רוב האנשים בעלי שם זה הם בעלי שורשים מן קהילה היהודית של העיר אייזנשטט ומשם מקור השם.
לשם קיימת הווריאציה אייזנשטדטר (גרמנית: Eisenstadter או Eisenstaedter, יידיש: אייַזנשטאָטער; צורות נוספות: אייזנשטטר, איזנשטטר או איזנשטדטר).
אוסבלדו לה פורט
מכון שלזינגר לחקר הרפואה על פי התורה
יצחק רובין
יצחק רובין (נולד ב-14 במאי 1950) הוא במאי, מפיק ותסריטאי קולנוע ישראלי.
ביוגרפיה.
יצחק רובין נולד בקריית ים, בן להורים ניצולי שואה. שירת בצה"ל ולאחר מכן עשה תואר ראשון בכלכלה ומדע המדינה באוניברסיטת חיפה בשנים 1974-1971. לימד מתמטיקה ואזרחות בבי"ס התיכון "אורים" בקריית טבעון. בוגר בית הספר לתיאטרון בבית רוטשילד (חיפה), למד תואר ראשון ושני באמנויות התקשורת באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון בשנים 1979-1975. עם שובו לישראל החליט לפעול במישור החברתי וניהל את מרכז הקליטה בעפולה.
בשנים 1984-1982 היה עיתונאי ב"רחוב ראשי". ייסד את התיאטרון הקהילתי ואת הטלוויזיה הקהילתית הראשונה בישראל באור עקיבא וניהל אותה בשנים 1985-1983. בשנים 1982-1985 היה במאי התוכנית "שמונה וחצי" לתרבות ואמנות בטלוויזיה הישראלית. בשנים 1987-1985 שימש כדובר ראש עיריית קריית מוצקין. בשנים 1995-1992 היה יושב ראש המועצה לתרבות ואמנות חיפה, במינוי עמרם מצנע, ראש העיר חיפה.
היה שותף, ממייסדי ובעלי חברת טכניוז (מדיה) שעסקה ביחסי ציבור לארגונים עסקיים ולחברות היי-טק, ובהפקות קולנוע וטלוויזיה בשנים 2014-1985.
לימד קולנוע באוניברסיטת תל אביב (1984-1982) ובאוניברסיטת חיפה (1999-1991).
החל משנת 2003 משמש כמרצה לבימוי ולהפקה במכללה האקדמית כנרת עמק הירדן. בשנת 2011, עומד בראש מערך הלימודים המעשיים במכללה. כיהן כיו"ר חבר השופטים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ברומא .
לאורך שנות האלפיים ביים רובין טרילוגיית סרטי תעודה בשם "המסדרונות האפלים" (הסרטים: "רצח לכל החיים", "הסניגור" ו"רצח שופט"). בסרטים אלו הוא נעזר בראיונות עם עורכי דין, חוקרי משטרה וצילומים מחדרי החקירות. לדעתו של רובין קיימת במדינת ישראל מה שמכונה בפיו "אנטומיה של הרשעה". לשיטתו עורכי דין מטעם הפרקליטות והמשטרה משוכנעים בצדקתם, מגבשים לעצמם תזה ומוכנים לעבור על החוק ועל כללי האתיקה על מנת להרשיע את הנאשם. הפרקליטות הגישה נגדו תביעות שהגיעו עד לבית המשפט העליון, שפסק בדצמבר 2010 לטובת רובין.
עמד בראש קמפיין נגד הגזענות שהתנהל בעיתונות הישראלית בשנות ה-90. היה פעיל במאמצים להדיח את אריה גוראל, ראש עיריית חיפה, ב-1993. בין מקימי "אגודת ה-40" להכרה בכפרים הערביים הלא מוכרים. מיוזמי הפגנות המילואימניקים לאחר מלחמת לבנון השנייה.
בשנת 2014 הוציא את ספרו השלישי, "שלג בחולות", בהוצאת פרדס.
אשף מצוי
אשף מצוי (שם מדעי: "Tadarida teniotis") הוא מין של עטלף ממשפחת האשפיים. האשף הוא עטלף חרקים גדול ונפוץ גם בארץ ישראל.
המין נפוץ משני צידיו של הים התיכון (דרום אירופה וצפון אפריקה), ומצוי גם במקומות שונים באסיה בקווי רוחב דומים. זהו המין היחיד מהמשפחה המצוי בישראל, והוא אחד ממיני עטלפי החרקים הנפוצים בה. בניגוד למיני עטלפי חרקים רבים בישראל שהגיעו לסכנת הכחדה, האשף המצוי נפוץ למדי ואינו נמצא בסכנה.
אורכו הוא בסביבות 8 ס"מ, והוא ניכר בזנב שרובו גלוי ואורכו כ-5 ס"מ. משקלו כ-15–40 גרם. צבע פרוותו אפור. אוזניו מעוגלות ורחבות ויש בהן צפיר (מבנה קרומי המשפר את יכולת השמיעה). פניו נראות מעוכות ומקומטות ושפתיו בשרניות. בפיו שיניים חדות. הוא בעל יכולת תעופה טובה ומסוגל להגיע למהירות של 40 קמ"ש ולבצע תמרונים חדים באוויר. הוא מגביה עוף ויכול לבצע צלילות חדות ומהירות. הוא מיטיב גם ללכת על הקרקע, יותר ממיני עטלפים אחרים. האשף המצוי הוא עטלף החרקים היחיד בישראל שניתן לשמוע את קולו (שמרוכז סביב תדירות של 14 קילוהרץ) באוזן האדם (שמסוגלת לקלוט קולות של עד כ-20 קילוהרץ).
האשף המצוי פעיל בלילה וישן ביום. הוא צד חרקים גדולים דוגמת עשים ומזיקים אחרים, רובם באוויר ומקצתם על הקרקע, ובכך תורם לחקלאות. האשף אינו נכנס לתרדמת חורף אלא ככל הנראה נודד בחורף לאזורים חמים יותר.
לא ידוע הרבה על רבייתו של האשף המצוי. ההריון נמשך כ-3 חודשים וההמלטה נעשית בדרך כלל בחודשי הקיץ המוקדמים (יוני-יולי). בדרך כלל בכל המלטה נולד רק גור אחד. האשף חי בלהקות המונות עשרות פרטים.
הוא שוכן בסדקים, בחגווי סלע, בנקרות עצים וכן במבנים נטושים וחללים אחרים במבנים טבעיים או מלאכותיים, והוא נפוץ בערים. בזכות כך ניצל מאיוד המערות ברעלים שביצע משרד החקלאות בשנות ה-60 של המאה ה-20 במטרה להדביר את עטלפי הפירות שנחשבו למזיקים, אך פגע מאוד בעטלפי החרקים של ישראל והביא רבים מהם לסף הכחדה. כיום האשף המצוי נפוץ בכל ארץ ישראל ולא נתון בסכנה.
רצח בדרך בית לחם
"רצח בדרך בית לחם" הוא הרומן הבלשי החמישי בסדרת ספרי מיכאל אוחיון, שנכתבו בידי בתיה גור. הספר יצא לאור בהוצאת כתר בשנת 2001.
הרומן מתרחש בשכונה מעורבת אתנית בירושלים ובמרכז סיפור הרצח עומד חוקר המשטרה מיכאל אוחיון, דמות מבוקרת וצנועה. אוחיון הוא גיבור תלת ממדי, אינטליגנטי ואמפאתי שסבלנותו וחמלתו מובילות אותו לאמת הטרגית.
עלילה.
ב"רצח בדרך בית לחם" נקרא סגן ניצב מיכאל אוחיון לחקור זירת רצח עקובה מדם. גופתה של אישה צעירה מרוטשת פנים נמצאה במקרה בעליית גג של בית העובר שיפוץ בשכונת בקעה בירושלים. בסופו של דבר מתגלה כי הגופה היא של אישה הגרה בקרבת מקום, אישה יפה להפליא. מכיוון שפניה של הקורבן רוסקו, הזיהוי לוקח זמן, אך בקעה היא שכונה קטנה ובסופו של דבר הזהות החסרה של האישה הופכת לנודעת.
החיפוש אחר הרוצח של זוהרה בשארי מתחיל. החקירה מתמקדת בשכונתה של זוהרה, עם כל המתחים והיריבויות שבה. בעוד אוחיון מתשאל את תושבי השכונה - סיר רותח של מתחים ודעות קדומות, הוא חושף את האובססיה של האישה המתה עם חטיפתם של תינוקות תימניים בשנות ה-50 (פרשת ילדי תימן). זוהרה רצתה לגלות יותר על הכתם הזה על העבר ועל מה שהיה עשוי לקרות לאחד מקרובי משפחתה.
חייה האישיים של זהרה מתגלים כמורכבים אף יותר ממה שחשדה משפחתה - הבוס שלה נתן לה לאחרונה דירה, היה לה חשבון חיסכון מדאיג ביותר והיא הייתה בהריון כאשר נרצחה.
זהרה עבדה על פיתוח מוזיאון קטן עבור "פאר התרבות התימנית" במרתף בית כנסת מקומי. סוגיות פוליטיות מורכבות היו קיימות בין התימנים לבין האשכנזים וזהרה האמינה כי האשכנזים רוצים להשמיד את כל מה שמייחד את יהודי תימן. אוחיון פורם את חוטיה הסבוכים של העוינות האתנית עם כל הטיפול והנחישות של ארכאולוג המסנן שכבות אבן בחיפוש אחר ציוויליזציה.