ביוני 2000, לאחר מותו של נשיא סוריה חאפז אל-אסד, נכח נשיא צרפת ז'אק שיראק בהלווייתו, בהיותו ראש המדינה המערבי היחיד שעשה זאת. אולם, בעקבות מותו של רפיק אל-חרירי, שיראק האשים בכך את סוריה, וסוריה נותרה מבודדת דיפלומטית על ידי צרפת.
אולם למרות זאת, נשיא צרפת, ניקולא סרקוזי, עבד על משיכת סוריה מבידוד. הוא הציע לסוריה להצטרף לאיחוד מדינות הים התיכון, כאשר מרבית מדינות האיחוד תואמות וסוריה תצטרף לאיחוד, עם סרקוזי שביקר אחר כך בדמשק ונפגש עם נשיא סוריה בשאר אל-אסד, מה שהפך אותו לראש המערבי היחיד. מדינה שתבקר בסוריה בעקבות ההתנקשות ברפיק חרירי, שהאשימו את מדינות המערב בסוריה.
ב־13 ביולי 2008 ביקר נשיא סוריה בשאר אל-אסד בפריז, ונפגש עם הנשיא סרקוזי והשתתף במצעד ה-14 ביולי כאורח כבוד.
מלחמת האזרחים הסורית.
לאחר פרוץ מלחמת האזרחים הסורית, צרפת קראה לנשיא בשאר אל-אסד לפרוש מהשלטון, וסיפקה לכוחות האופוזיציה סיוע צבאי לא קטלני, כולל ציוד תקשורת וציוד רפואי בעקבות הסלמתו של הסכסוך המזוין בשנת 2012.
באוגוסט 2013, כאשר הואשמה ממשלת סוריה בשימוש בכלי נשק כימיים באזור Ghouta הסמוך לדמשק, פריז קראה להתערבות צבאית אך הייתה מבודדת לאחר שנשיא ארצות הברית, ברק אובמה, סירב לפעול. אף על פי שצרפת לא הייתה מעורבת צבאית בשלבים הראשונים של הסכסוך, באוגוסט 2014 אישר נשיא צרפת פרנסואה הולנד כי צרפת מסרה נשק למורדים סורים.
לאחר הופעתה של המדינה האסלאמית, צרפת החלה לבצע התקפות אוויריות נגד יעדי ISIL בסוריה, ובאמצע נובמבר 2015, בעקבות פיגועי נובמבר 2015 בפריז, צרפת, תוך שהיא מציינת הגנה עצמית על פי סעיף 51 של אמנת האו"ם, החריפה משמעותית את תקיפותיה האוויריות בסוריה, תוך תיאום הדוק עם צבא ארצות הברית.
באמצע נובמבר, ניסחה צרפת החלטה של מועצת הביטחון הקוראת לחברי האו"ם "לנקוט בכל האמצעים הדרושים" במאבק נגד המדינה האסלאמית וחזית אל-נוסרה. למחרת הממלכה המאוחדת קיבלה חסות משותפת להחלטה שנוסחה על ידי צרפת. ב-20 בנובמבר 2015, מועצת הביטחון של האו"ם קיבלה פה אחד את ההחלטה הצרפתית-בריטית שנערכה בחסות. בנוסף, ב-20 בנובמבר, ביטלה צרפת את הצעותיה של רוסיה לפיהן התקפות האוויר הצרפתיות נגד מתקני נפט בסוריה אינן חוקיות, ואמרו שהן "ריפוסט ראוי והכרחי" להתקפות המדינה האסלאמית.
ב-14 באפריל 2018 אמר נשיא צרפת עמנואל מקרון בהצהרה כי "הקו האדום של צרפת נחצה", בהתייחס למתקפות הקודמות על דאמה. החל משעה 04:00 שעון סוריה (UTC + 3), צרפת, ארצות הברית ובריטניה ביצעו סדרה של תקיפות צבאיות בהן היו מעורבים מטוסים וטילים מבוססי ספינות נגד אתרי ממשל מרובים בסוריה. הם אמרו שזה בתגובה לתקיפה הכימית של דומא נגד אזרחים ב־7 באפריל, אותה ייחסו לממשלת סוריה. ממשלת סוריה הכחישה את המעורבות בפיגועי דומא וכינתה את התקפות האוויר הפרה של החוק הבינלאומי. ב-20 באפריל השיבה ממשלת סוריה את עיטור לגיון הכבוד שהוענק לנשיא בשאר אל-אסד על ידי צרפת בשנת 2001, וקבעה כי הוא לא ילבש את הפרס של "מדינת עבדים" לארצות הברית. בעקבות השתתפותם של הצרפתים בהתקפות האוויריות האמריקניות על דמשק וחומס ועקב פתיחת "הליך משמעתי" על ידי צרפת בגין משיכת העיטור.
רכס לאנטרמן
רכס לאנטרמן או רכס לנטרמן (באנגלית: Lanterman Range) הוא רכס הרים המהווה את החלק הדרום מערבי של הרי באוורס, שבאנטארקטיקה.
הרכס תחום על ידי הקרחונים: רניק, סלדג'רס, בלק וקאנהאם.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי המצוק.
המצוק מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר, שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1962.
מקור השם.
שמו של המצוק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
המצוק נקרא על שמו של קומנדר ויליאם לאנטרמן (William Lanterman), שהיה קצין מטאורולוגיה במהלך מבצע קפיצה לגובה של צי ארצות הברית בין השנים 1959–1962.
לקריאה נוספת.
• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, P 115
• G. Di Vincenzo, R. Palmeri, F. Talarico, P.A.M. Andriessen, G.A. Ricci, Petrology and Geochronology of Eclogites from the Lanterman Range, Antarctica, Journal of Petrology, Volume 38, Issue 10, October 1997, Pages 1391–1417, https://doi.org/10.1093/petroj/38.10.1391
• R. Palmeri, F.M. Talarico, C.A. Ricci, Ultrahigh‐pressure metamorphism at the Lanterman Range (northern Victoria Land, Antarctica), Geological JournalVolume46, Issue2‐3 Special Issue: Extreme metamorphism and continental dynamics: Guest Edited by M. Santosh, March ‐ June 2011, Pages 126-136, https://doi.org/10.1002/gj.1243
• Ruppel, Antonia; Läufer, Andreas; Crispini, Laura; Capponi, Giovanni; Lisker, Frank, A high-resolution aeromagnetic survey over the Lanterman Range, northern Victoria Land, Antarctica, 19th EGU General Assembly, EGU2017, proceedings from the conference held 23-28 April, 2017 in Vienna, Austria., p.14182
• Capponi, Giovanni &amp; Crispini, Laura &amp; Meccheri, Marco. (1999), The metaconglomerates of the eastern Lanterman Range (northern Victoria Land, Antarctica): New constraints for their interpretation, ANTARCTIC SCIENCE. 11. 217-227. https://doi.org/10.1017/S0954102099000280
• Kim, D., Kim, T., Lee, J. et al., Microfabrics of omphacite and garnet in eclogite from the Lanterman Range, northern Victoria Land, Antarctica, Geosci J 22, 939–953 (2018) https://doi.org/10.1007/s12303-018-0055-7
• Ghiribelli, Barbara; Frezzotti, Maria-Luce; Palmeri, Rosaria, Coesite in eclogites of the Lanterman Range (Antarctica): Evidence from textural and Raman studies, European Journal of Mineralogy Volume 14 Number 2 (2002), p. 355 - 360, Mar 22, 2002, https://doi.org/10.1127/0935-1221/2002/0014-0355
• Christopher J. Adams, Style of Uplift of Paleozoic Terranes in Northern Victoria Land, Antarctica: Evidence from K-Ar Age Patterns, Fütterer, D K, Damaske, D, Kleinschmidt, G, Miller, H &amp; Tessensohn, F (eds.), Antarctica: contributions to global earth sciences, Springer, Berlin, Heidelberg, New York, 45-54 http://dx.doi.org/10.1007/3-540-32934-X
• J. D. Bradshaw, S. D. Weaver, M. G. Laird, Suspect Terranes and Cambrian Tectonics in Northern Victoria Land, Antarctica, CircumPacific Council for Energy and Mineral Resources 2008 – Tectonostratigrahic Terranes of the Circum-Pacific Region, Earth Science Series, Number 1, 1985.
• Crispini, L.; Capponi, G.; Federico, L.; and Talarico, F., Gold bearing v Gold bearing veining link eining linked to transcrustal fault z anscrustal fault Zones in the ones in the Transantar ansantarctic Mountains (nor ctic Mountains (northern Vict thern Victoria Land, Antar oria Land, Antarctica), (2007). Related Publications from ANDRILL Affiliates. 20. https://digitalcommons.unl.edu/andrillaffiliates/20
חינוך בסוריה
מערכת החינוך בסוריה עברה התפתחות גדולה, ומאז שנת 2000 גדל תקציב החינוך במאות אחוזים. החל משנת 2002 אוחד החינוך היסודי וחוקק חוק חינוך חובה מכיתות א' עד ט'.
החינוך הממלכתי ניתן בחינם לאזרחים מגיל 7 ועד 15. ערבית היא השפה הרשמית של מערכת החינוך. את השפה האנגלית לומדים מכיתה א', וצרפתית מכיתה ז'.
על פי מפקד האוכלוסין ב-2007, 98 אחוזים מבתי הספר בסוריה הם ציבוריים (מנוהלים על ידי המדינה), 1.8 אחוזים הם פרטיים, ו-0.2 אחוזים הם בתי ספר של אונר"א לילדי הפליטים.
בשנת 2007 היו 8 מיליון תלמידים במערכת החינוך של סוריה (4 מיליון בבתי הספר היסודיים, 1.4 מיליון בתיכונים ו -2.3 מיליון על-תיכוני).
מערכת החינוך בסוריה מחולקת לרמות חינוך יסודיות ותיכוניות:
חינוך הבעת'יזם.
מפלגת הבעת' היא אחת המשפיעות המרכזיות על מערכת החינוך בסוריה ועל משרד החינוך של סוריה ותחתיה קיימת רשת בתי ספר יסודיים בשם חלוצי הבעת' (טלאני אלבעת' طلائع البعث) וכן רשת בתי ספר יסודיים שנקראת "איחוד נוער המהפכה" (אתחאד שביבה אלת'ורה ) ובהם משולבים אידאולוגיות מפלגת הבעת', פאן-ערביות ואמונות סוציאליסטיות.
על פי חוקת סוריה משנת 1973, פרק 3:עקרונות חינוך ותרבות, סעיף 21, כתוב:
"המערכת החינוכית והתרבותית שמה לה למטרה ליצור דור ערבי לאומני סוציאליסטי, בעל אופי מדעי המחובר להיסטורית ארצו, גאה במורשתו, ומלא ברוח המאבק להשגת יעדי האומה שלה, אחדות, חופש וסוציאליזם, ולשרת את האנושות ואת התקדמותה."
הפסקה בוטלה מאוחר יותר בחוקה החדשה משנת 2012. ואף על פי כן, התלמידים עדיין לומדים על אידאולוגיות הבעת' באמצעות נושא המכונה "סוציולוגיה ערבית פוליטית".
חינוך לגיל הרך.
ממשלת סוריה גם לוקחת אחריות על מתן חינוך לגיל הרך. עד תחילת שנות התשעים תוכני הלימוד לגיל הרך הועברו על ידי מוסדות לא ממשלתיים ברובם, מעטים מהם השתייכו למגזר הממשלתי, ורובם היו פרטיים, או מנוהלים על ידי אגודות מורים, הסתדרות העובדים הכללית (GUW) או הפדרציה לנשים.