קרב קרשניק היה הראשון מבין שרשרת קרבות בין האימפריה הרוסית והאימפריה האוסטרו-הונגרית במערכה על גליציה במלחמת העולם הראשונה. הקרב נפתח ב-23 באוגוסט 1914 בקרשניק שבגליציה והאזורים הסמוכים לה, ליד גבול האימפריה הרוסית בצפון אוסטרו-הונגריה. לאחר שני ימי לחימה, ניצחה הארמייה הראשונה האוסטרו-הונגרית את הארמייה הרביעית הרוסית; היה זה הניצחון הראשון של הצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה. ויקטור דנקל שפיקד על הארמייה האוסטרית הראשונה, זכה לכבוד גדול ונחשב גיבור לאומי, עד לקרבות הבאים, שבהם הפסיד הצבא האוסטרו-הונגרי.
מהלך הקרב.
בתחילת הקרב לאוסטרים היה כוח רב יותר שפעל במיקום אסטרטגי טוב יותר. הארמייה האוסטרית הראשונה הייתה מורכבת מכוח בגודל עשר וחצי דיוויזיות רגלים ושתי דיוויזיות פרשים, בעוד הארמייה הרוסית הרביעית בפיקודו של הברון זלצה העמידה שש וחצי דיוויזיות רגלים ושלוש וחצי דיוויזיות פרשים.
רמטכ"ל צבא אוסטרו-הונגריה קונרד פון הצנדורף הורה לארמייה הראשונה להעביר את כובד המשקל של הכוחות מערבה, בניגוד למה שציפו הרוסים. במאמץ מהיר לשפר את עמדותיו, הורה הרמטכ"ל הרוסי לארמיות הרביעית והחמישית להתכונן להגנה אגפית. למרות שפקודה זו ככל הנראה מנעה מהרוסים הפסד אפשרי גדול יותר, היא נכשלה במטרתה למנוע את תוצאות הקרב.
המערכה לא אופיינה במלחמת חפירות כבחזית המערבית, כיון שהצדדים בחזית המזרחית לא הספיקו להתמקם לטווח ארוך ולעסוק בעבודות בנייה וחפירה. כתוצאה מכך, סערה ביומיים הבאים המערכה והכוחות הגדולים של הפרשים שהיו מעורבים בה, גרמו לחוסר יציבות בקו החזית.
הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 1995
הבחירות לדומה הממלכתית ב-1995 נערכו ב-17 בדצמבר 1995, כשאחוז החסימה הוגבל ל-5%. מסעות הבחירות של המפלגות הדמוקרטיות שתמכו בבוריס ילצין לוו בהאשמת הקומוניסטים כמי שעלולים להפוך את רוסיה שוב למדינה סוציאליסטית, וכיוון שמרבית התקשורת ברוסיה הייתה בידי האוליגרכים הרוסיים, תומכי ילצין, לא היה סיקור תקשורתי הוגן והוא נטה לטובת הרפורמטורים של ילצין.
בבחירות השתתפו מספר שיא של מפלגות: סך הכל 43 מפלגות.
תוצאות.
בבחירות השתתפו 993 משקיפים זרים מ-61 מדינות, 434 מתוכן באו ממדינות החברות בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה. שגריר האיחוד האירופי במוסקבה, מייקל אמרסון, העריך את הבחירות כבחירות "הוגנות וחופשיות", ואף שהסיקור התקשורתי היה מוטה לרעת הקומוניסטים, אלה זכו בבחירות והפכו למפלגה הגדולה ביותר שהמשיכה להיות המפלגה הגדולה ביותר עד לבחירות 2003.
הפיצול בין הנצרות ליהדות
שלמה אהרונסון (רב)
יוסי זילברמן
יוסי (יוסף) זילברמן (נולד ב-3 בספטמבר 1981) הוא דיפלומט כיום ובעבר עיתונאי ישראלי וכתב בחדשות 2.
ביוגרפיה.
יוסי זילברמן נולד ולמד בקריית גת. התגייס לנח"ל ושירת כלוחם. עם שחרורו מהצבא, למד תקשורת במכללת ספיר והתמחה במסלול הרדיו.
את דרכו העיתונאית החל כמגיש ועורך חדשות ברדיו דרום וברדיו ירושלים. עם הקמת דסק האינטרנט של חדשות 2, מונה לכתב האתר באזור ירושלים. בין היתר חשף זילברמן את פגישתו של ראש הממשלה לשעבר אהוד אולמרט עם חשודים נוספים בפרשת הולילנד, תיעד את השלכת הנעל על נשיאת בית המשפט העליון לשעבר דורית ביניש וליווה את מאבקה של משפחת שליט מהחטיפה ועד לחזרתו של גלעד שליט מהשבי.
כיום הוא משמש כדיפלומט ישראלי בשגרירות ברוסיה, ובעבר בשגרירות בארגנטינה.
ארמון המלך חוסיין
ארמון המלך חוסיין הוא שלד של ארמון שהיה אמור לשמש כבית הקיץ של חוסיין, מלך ירדן.
בנייתו החלה באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 כאשר אזור יהודה ושומרון היה תחת שלטון ירדני. בנייתו הופסקה בעקבות מלחמת ששת הימים, בסיס המבנה לא נהרס והוא נמצא על גבעת תל אל פול, סמוך לשכונת בית חנינא של היום.
שלד הארמון נמצא מערבית לשכונת פסגת זאב ומשקיף על שכונת שועפאט. הוא נמצא בגובה של כ-840 מטרים מעל פני הים. חוסיין בחר ככל הנראה להקים את ארמונו, דווקא במיקום זה בגלם החשיבות ההיסטורית של האתר.
הארמון תוכנן להיבנות כמבנה מפואר בעל 3 קומות המתייצבות על קשתות עשויות מאבן ירושלמית. שלד המבנה מצופה הבטון שנותר היום משמש כמקלט לעבריינים.
באוגוסט 2011 עצרה עיריית ירושלים עובדים לא חוקיים שבנו גדר מסביב לארמון.
Mylo Xyloto
Mylo Xyloto (בעברית: מיילו קסילוטו) הוא אלבום האולפן החמישי של להקת הרוק הבריטית קולדפליי. האלבום יצא ב-24 באוקטובר 2011 והופק על ידי בריאן אינו.
האלבום הגיע למקום הראשון במכירות בממלכה המאוחדת ומכר 208 אלף עותקים בשבוע הראשון להפצתו. במקביל, גם ארבעת האלבומים הקודמים של הלהקה נכנסו לרשימה.
בארצות הברית האלבום נמכר ב-447 אלף עותקים בשבוע הראשון ליציאתו.
סגנון.
מיילו זיילוטו הוא אלבום קונספט ולפי כריס מרטין, סולן הלהקה, האלבום "מבוסס על סיפור אהבה עם סוף שמח", עם שתי דמויות עיקריות: מיילו וזיילוטו, שחיים בסביבה אורבנית מדכאת ונפגשים במסגרת כנופיה שנקראת "הבנים האבודים" שם הם מתאהבים. מקורות ההשפעה העיקריים על אווירת האלבום והתכנים שבו הם תנועת הוורד הלבן, סדרת הטלוויזיה האמריקאית "הסמויה" והגרפיטי האמריקאי.
סינגלים.
ב-31 במאי 2011, הודיעה הלהקה ששירם החדש "Every Teardrop Is a Waterfall" יהיה זמין להורדה ב-3 ביוני. באותו חודש פורסם באתר הלהקה שאלבום EP קצר יהיה זמין להורדה דיגיטלית ב-26 ביוני ויכלול 3 שירים: "Every Teardrop Is a Waterfall", "Major Minus" ו-"Moving to Mars".
הסינגל השני מתוך האלבום, "Paradise" שוחרר ב-12 בנובמבר 2011. באותו יום חשף כריס מרטין שהזמרת ריהאנה תשתתף בשיר "Princess of China".
ב-19 באוקטובר פרסם מגזין בילבורד האמריקאי ש-"Princess of China" יהיה הסינגל השלישי מתוך האלבום, בתגובה הודיעה הלהקה ששיחרור השיר כסינגל כלל לא נקבע עם חברת התקליטים שלה.
ב-20 בנובמבר הודיעה הלהקה שהסינגל הבא מתוך האלבום הוא "Charlie Brown" והוא ישוחרר באופן רשמי ב-10 בינואר 2012. השיר הושמע לראשונה כסינגל שיווקי מן האלבום בשווייץ, ולאחר מכן בגרמניה. בנוסף, הלהקה אישרה שוידאו קליפ לסינגל יופק במקביל לשחרורו כסינגל רשמי בכל שאר המדינות, ב-10 בינואר 2012.
רצפטורים אדרנרגיים
ישיבת מאה שערים
שלומית הראשונה
סטפניה וילצ'ינסקה
סְטֶפַנְיָה (סְטֶפָה) וִילְצִ'ינְסְקָה (בפולנית: Stefania (Stefa) Wilczyńska; 26 במאי 1886, ורשה – 5 באוגוסט 1942, טרבלינקה) הייתה מחנכת ומורה יהודייה פולנייה, שותפתו העיקרית של יאנוש קורצ'אק בניהול בית היתומים שלו.
ביוגרפיה.
וילצ'ינסקה נולדה בוורשה, ליוליאן יצחק וסלומה לבית וַאלפיש, במשפחה יהודית פולנית אמידה. סיימה את לימודיה בבית הספר לבנות ידוויגה שיקורסקה (Jadwiga Sikorska) בוורשה, ומשם המשיכה ללימודי מדעים באוניברסיטת לייז' בבלגיה ובאוניברסיטת ז'נבה בשווייץ. עם שובה לוורשה, החלה לעבוד, תחילה בהתנדבות, במעון לילדים יהודים יתומים, הצליחה להקים ולארגן בית מחסה עבורם, ומונתה לנהל אותו.
בשנת 1909 פגשה בשווייץ בד"ר יאנוש קורצ'אק, ובין השניים נוצר קשר עבודה. יחד ניהלו בית יתומים לילדים יהודים בוורשה, ששכן ברחוב קְרוֹכְמַאלְנָה 92 (והועבר מספר פעמים בגטו ורשה: כְלוֹדְנָה 33, סְיֶינָה 16 ושְלִיסְקָה 9). בית היתומים פעל בין 1912 ל-1942, ונעשה בו שימוש בשיטות פדגוגיות חדשניות. וילצ'ינסקה שימשה המנהלת שלו בהיעדרו של קורצ'אק במלחמת העולם הראשונה ובמהלך נסיעתו לארץ ישראל בשנים 1934 ו-1936.
בשנת 1919 הייתה וילצ'ינסקה המנהלת הכללית של בית הילדים, וקורצ'אק היה מנהלו ראשי. היא ארגנה חוג לנשים אמידות, שהיו מוכנות לסייע לבית היתומים.
בשנת 1931 ביקרה וילצ'ינסקה בארץ ישראל ושהתה זמן מה בקיבוץ עין חרוד. היא חזרה לביקור בארץ ב-1938, אך שבה לפולין כשהחלו להגיע ידיעות מדאיגות בדבר גורל היהודים בה. עם הכיבוש הנאצי של פולין, הצליחו אנשי עין חרוד לארגן לווילצ'ינסקה אפשרות לעזוב את פולין, אך היא סירבה ועברה עם קורצ'אק והילדים לגטו.
ב-5 באוגוסט 1942 הגיעו הגרמנים לבית היתומים, כדי לקחת את היתומים ואת חלק מאנשי סגל העובדים למחנה ההשמדה טרבלינקה. אף שלשניהם הוצעו אפשרויות מילוט, נשארו קורצ'אק ווילצ'ינסקה עם חניכיהם ברגעיהם האחרונים. קורצ'אק הרגיע את היתומים וסיפר להם שהם יוצאים לטיול ביחד. קורצ'אק ווילצ'ינסקה הלכו עם היתומים אל מותם בידי הנאצים, בתא גזים בטרבלינקה.
הנצחה.
בחלקו הצפון-מערבי של הר הרוח, בסמוך לנטף, נחנך בשנת 1995, במלאת חמישים שנה לסיום מלחמת העולם השנייה, יער זיכרון ליהדות פולין. ביער אבן הנצחה ליאנוש קורצ'אק ולווילצ'ינסקה.
יש הטוענים כי וילצ'ינסקה לא זכתה להכרת ציבורית רחבה כפי שזכה לה יאנוש קורצאק משום אופייה הצנוע והמופנם שלא דרש הכרה כזו, או מפני שלא השאירה אחריה כתבים, ואולי כי הייתה זו ההבניה החברתית האופיינית לאותה תקופה בה עבדו נשים לרוב מאחורי הקלעים.
בשנת 2019, בערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה, ביצעה התזמורת הסימפונית ירושלים בהופעת בכורה, את "סימפוניית יאנוש קורצ'אק" בניצוחו של גרהרדט מולר- גולדבום. הסימפוניה נכתבה על ידי המלחין הגרמני אוסקר גוטליב בלאר בשנת 1986 לפסנתר סולו, אך לאחר מספר שנים עובדה לתזמורת לבקשתו של המנצח דוד שלון. שמה המלא של היצירה הוא "לזכר יאנוש קורצ'אק וסטפניה וילצ'ינסקה"
לקריאה נוספת.
מאמרים:
מאירה אשר