אלכסנדר ולדימירוביץ' טייקוב (בבלארוסית: Аляксандр Уладзіміравіч Тайкоў;נולד ב-23 ביוני 1970) הוא כדורגלן עבר בלארוסי ששיחק בעמדת הבלם ולעיתים גם כקשר אחורי.
קריירה.
טייקוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של דינמו מינסק ששיחקה אז בליגת העל הסובייטית. כבר בעונתו הראשונה במועדון הגיע עמו לגמר הגביע הסובייטי. בשנת הצטרף עם המועדון לליגת העל הבלארוסית לאחר פירוק ברית המועצות. הוא זכה עם המועדון ב-5 אליפויות ו-2 גביעי בלארוס. בשנת חתם במכבי הרצליה. ב-30 במרץ 1996 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 1-1 נגד מכבי תל אביב. בסיום העונה עזב את המועדון וחתם בהפועל אשקלון ששיחקה אז בליגה הארצית (הליגה השנייה באותם ימים) והיה שותף להעפלה של המועדון לליגה הלאומית (הליגה הראשונה באותם ימים) לראשונה בתולדותיה, אך כעבור עונה ירד עם המועדון לליגה השנייה וטייקוב עזב את המועדון וחתם בהפועל אשדוד במדיה שיחק עונה אחת.
לזכותו של השחקן 13 הופעות ושער אחד במדי נבחרת בלארוס.
Sonic the Hedgehog 4
פארק יער שוהם
גאיוס קילניוס מאיקנס
גאיוס קילניוס מאיקנס (Gaius Cilnius Maecenas; בערך 70–66 לפנה"ס – 8 לפנה"ס) היה ידידו ואחד מיועציו הקרובים של הקיסר אוגוסטוס, ומילא תפקיד משמעותי במאורעות שהובילו להקמת הקיסרות הרומית לאחר קץ הרפובליקה. מאיקנס היה איש סודו ואמונו של אוגוסטוס, חברו האישי ושליחו לעניינים מיוחדים. אף שלא קיבל מעולם מינוי לתפקיד רשמי, הייתה לו השפעה רבה על הפוליטיקה הפנימית ברומא.
מאיקנס מוכר בייחוד בתור פטרונם של כמה משוררים מתור הזהב של הספרות הרומית, בהם ורגיליוס והוראטיוס. הוא תמך במשוררים רבים כחלק מהנסיון של המשטר החדש לבסס את עצמו ולרכוש אהדה, אך גם מתוך מניעים אישיים אלטרואיסטיים. עזרתו פטרה משוררים נבחרים מדאגות כלכליות, ובכך תרמה לפריחה הספרותית. בכך שימש מאיקנס דוגמה והשראה בדורות שאחריו, ומשמו נגזר המונח "מצנט" כשם נרדף לפטרוני אמנויות.
תולדות חייו.
שנת לידתו של מאיקנס אינה ידועה, אך ההערכה היא כי הוא נולד בשנת 70 לפנה"ס, ובכל אופן לא מאוחר משנת 66 לפנה"ס.
מאיקנס נולד למשפחה אטרוסקית מכובדת. אמו הייתה נצר למשפחת מלוכה מארטיום וסבו היה בעל נכסים. משפחתו תמכה, ככל הנראה, בזמן מלחמת האזרחים (88 לפנה"ס) בגאיוס מריוס, שהוגלה מרומא באופן זמני, וסבלה מההשלכות. לא ידוע דבר על קורותיו בצעירותו, אך ניתן לשער שקיבל חינוך אריסטוקרטי, מאחר שידע יוונית בנוסף ללטינית.
עלייתו לגדולה החלה בעקבות התקרבותו אל אוקטביאנוס (לימים אוגוסטוס). הוא הצטרף למחנה תומכיו של האחרון בתקופת המצור על מוטינה (43 לפנה"ס) ואף לחם לצידו בקרב פיליפי (42 לפנה"ס). במהלך מלחמות האזרחים, שפרצו ברומא בעקבות רצח יוליוס קיסר הצליח להתעשר בדרכים לא לגמרי ברורות. מאיקנס זומן לקחת חלק גם בקרב אקטיום (31 לפנה"ס) ולאחר הניצחון הגדול בקרב זה, שהכריע סופית את מרקוס אנטוניוס ואת קלאופטרה והותיר את אוקטביאנוס כשליטה היחיד של האימפריה הרומית, זכה מאיקנס בנתח משלל מצרים והפך לאחד האנשים העשירים ברומא. עושרו אפשר לו לקנות שטח בגבעת האסקוילין, במקום שבו עומדת כיום בזיליקת סנטה מריה מג'ורה, ולבנות שם ארמון מפואר, בריכת מים מחוממים, מגדל גבוה שניתן היה להשקיף ממנו על הסביבה וגנים מרהיבים שהיוו השראה לאומנות הגינון. בריכתו של מאיקנס הייתה הראשונה מסוגה ברומא.
טרנטיה (Terentia), אשתו של מאיקנס, הייתה רקדנית יפהפייה, שנטען כי גם אוגוסטוס וגם מרקוס אנטוניוס חשקו בה, ואולי אף ניהלו איתה רומן. בשנת 17 לפנה"ס זימן אוגוסטוס את טרנטיה למסעו לפרובינקיות המערביות גאליה והיספניה וזו אכן התלוותה אליו. מטרת המסע הרשמית הייתה טיפול בבעיות בפרובינקיות הללו, אך לפי צבי יעבץ, ברומא נפוצו שמועות כי המטרה האמיתית של אוגוסטוס הייתה לבלות זמן הרחק מרומא בחברתה של טרנטיה, בה התאהב. מאיקנס נאלץ להתגרש ממנה, אך נשא אותה לאישה בשנית לאחר שהבין שאינו מסוגל לחיות בלעדיה. למאיקנס לא נולדו ילדים מאשתו או מכל אישה אחרת.
מאז הצטרפותו של מאיקנס אל שורותיו של אוקטביאנוס היו היחסים בין השניים קרובים. מאיקנס נהנה מזכויות רבות שקיבל מאוקטביאנוס, אך הסתפק בכך ולא שאף להצטרף לסנאט או להתמנות לנציב על פרובינקיה. תחת זאת, ביצע עבורו שליחויות ותפקידים שונים ללא מינוי רשמי ונותר חבר במעמד הפרשים, שבאופן מסורתי היה נחות יותר מזה של הסנטורים. גם פרשת המסע עם טרנטיה לא העכירה או ערערה את היחסים בין השניים, לפחות לא לאורך זמן. ייתכן שבזכות החברות האינטימית וארוכת השנים בין שניהם וייתכן שבגלל התלות ההדדית שהייתה להם זה בזה, כאשר הראשון מהווה את הגב הכלכלי והסמכותי היחיד של מאיקנס והשני הוא ידיד קרוב ונאמן, אשר מבין ללב אוגוסטוס ויודע כיצד להרגיעו ולייעץ לו. מאיקנס הוריש את כל רכושו לאוגוסטוס, שהתבטא בחמימות לגביו גם לאחר מותו של מאיקנס. אינדיקציה נוספת לקרבה בין השניים היא שלא אחת היה מאיקנס מטרה לבדיחות מצידו של אוגוסטוס, בייחוד על רקע שפתו המליצית והמסורבלת, אך אלה נאמרו ברוח טובה בקרב חוג הידידים. אוגוסטוס אף הקדיש את האוטוביוגרפיה הבלתי גמורה שלו למאיקנס ולאגריפא. מאיקנס גם ידע כיצד להרגיע ולרסן את אוגוסטוס שנטה להתפרצויות זעם ולאימפולסיביות. פעם אחת הקיסר גזר עונש מוות על פלוני ומאיקנס שכנעו לשנות את גזר הדין בכך שלחש באזנו "קום קצב", ובהזדמנות אחרת לאחר לכתם של מאיקנס ואגריפא, שבה איבד אוגוסטוס את עשתונותיו, טען הקיסר שאילו שני חבריו עוד היו בחיים הם בוודאי לא היו מתירים לו לנהוג בפזיזות כפי שנהג.
יש הטוענים בקרב החוקרים, כי היחסים בין מאיקנס ואוגוסטוס עלו על שרטון בשנת 23 לפנה"ס וגרמו להתרחקות והתקררות הדרגתית, עד לפרישתו של מאיקנס מהחיים הציבוריים בשנת 20 לפנה"ס. לפי טענה זו, מאיקנס מעל באמונו של הקיסר כשגילה לאשתו את החשדות התלויים מעל לאחיה, וארו מורנא (Murena), בדבר שותפות בקשירת קשר נגד הקיסר. במקביל, אוגוסטוס החל לסלוד מהתנהגותו הלא אצילית של מאיקנס שלא תאמה והיוותה מופת לאיש "המדינה החדשה". גישה זו גם קושרת את ההתרחקות הזו למאבק כוחות בין מאיקנס לבין אגריפא שהתחרו על היוקרה והבכורה בקרב ידי ימינו של אוגוסטוס - מאבק בו ניצח אגריפא. נקודה אחרונה שמתייחסים אליה המצדדים בתאוריה זו, היא שביצירותיהם המאוחרות של המשוררים בהם תמך מאיקנס, שנכתבו משנת 20 לפנה"ס ואילך, ניתן לזהות רק השפעה מעטה ולא משמעותית שלו. לפי תומכי אותה תאוריה, גם אם מאיקנס נראה קרוב לאוגוסטוס במקרים שונים לאחר 20 לפנה"ס, הדבר היה רק כדי לשמר מראית עין. מנגד, ישנם חוקרים המטילים ספק בתאוריה הזו ובכך שמאיקנס נושל מתפקידיו ומסמכויותיו על ידי אוגוסטוס. לדבריהם, האמינות של הדיווח של סווטוניוס על בגידתו של מאיקנס מוטלת בספק, התארוך שלה שגוי ואין כל עדויות עתיקות על כך שהדבר הביא לקרע בין שני הידידים. בנוסף, מתואר שגם בין 23 - 21 לפנה"ס אוגוסטוס נועץ במאיקנס כדי לפתור אי שקט ששרר ברומא. למשל, קסיוס דיו, היסטוריון בן המאות ה-2 וה-3 לספירה, כותב כי יישום עצתו של מאיקנס לאמץ את אגריפא כבנו החורג של אוגוסטוס ולהשיאו ליוליה, בת הקיסר, תרם לחזרתו של אגריפא אל רומא ולטיפול בבעיות העיר.
טקיטוס מתאר את הפרישה כך: . מאיקנס נפטר בשנת 8 לפנה"ס.
תפקידים.
ידידותו של מאיקנס עם אוקטביאנוס, שהחלה בימי צעירותם, וכשרונותיו הייחודיים הביאו לכך שנשלח למשימות שונות וקיבל על עצמו תפקידים שונים במהלך שנות עלייתו של אוקטביאנוס לגדולה ובמהלך שלטונו. בשנת 40 לפנה"ס נשלח על ידי אוקטביאנוס לסיציליה במטרה לארגן את נישואי הראשון לסקריבוניה, דודתה של אשתו של סקסטוס פומפיוס. הכוונה הייתה לקרב את פומפיוס אל אוקטביאנוס, אך הוא כרת ברית עם מרקוס אנטוניוס. המערכה נגד כוחותיו של אנטוניוס המשיכה להיות מתוחה, אך חיילים משני הצדדים דחפו להפסקת הלחימה ומאיקנס נשלח לייצג את אוקטביאנוס במשא ומתן בברונדיסיום. במסגרת ההסכם הוקם מחדש הטריאומווירט השני, נקבע שאנטוניוס יקבל את האחריות על הפרובינקיות ממקדוניה מזרחה ואילו אוקטביאנוס את הפרובינקיות המערביות מספרד לאיליריה (אזור הבלקן של היום). לפידוס, הצלע השלישית, קיבל את אפריקה. בנוסף, הברית בין שני הראשונים חוזקה באמצעות נישואי אנטוניוס לאוקטביה, אחותו של אוקטביאנוס. 3 שנים מאוחר יותר, בשנת 37 לפנה"ס, מאיקנס נקרא בשנית לנהל משא ומתן בטרנטום ולהביא לפיוס בין אוקטביאנוס ואנטוניוס לכמה שנים נוספות.
התפקיד הבא שניתן למאיקנס היה ניהול העיר רומא בזמן היעדרו של אוגוסטוס ממנה. אף על פי שהיה נטול תואר, אוגוסטוס נתן בידיו כוח כמעט בלתי מוגבל בתפקיד זה ואף אישר לו ולאגריפא לקרוא את מכתביו לסנאט ולאחרים ולשנות את הכתוב בהם לפי ראות עיניהם בטרם מוסרם אותם. תפקידו העיקרי שם היה לפעול נגד בוגדים, סוטים ומורדים ולמנוע התהוות מוקדי התנגדות למשטר. יעבץ מקביל את תפקידו לשר הפנים וההסברה או לחלופין לשר התעמולה והמשטרה החשאית. במסגרת תפקיד זה דיכא תסיסה מרדנית ברומא בשנת 37 לפנה"ס ובשנת 30 לפנה"ס גילה ניסיון של מרקוס איימיליוס לפידוס הצעיר (בנו של הטריומוויר) לקשור נגד אוקטביאנוס בהיעדרו של האחרון מאיטליה, הוציא להורג את לפידוס הצעיר והביא להתאבדות אשתו בבליעת גחלים לוחשות. תפקידו הציבורי ברומא הסתיים ב-29 לפנה"ס עם שובו של אוקטביאנוס לעיר.