הפורשה 924 יחד עם הפורשה 928 אשר הוצגה שנה לאחר מכן, סימנו שינוי משמעותי בתפיסתה של חברת פורשה, כאשר עד להצגתן מכוניות החברה כללו רק מנועי בוקסר מקוררי אוויר אחוריים או מרכזיים.
המכונית זכתה להצלחה רבה ועזרה לחברת פורשה לצאת ממשבר פיננסי, ובנוסף הניבה זרם מזומנים לחברה אשר הייתה זקוקה לו כדי להמשיך ולפתח את דגם הפורשה 911. הפורשה 924 אשר ייצורה נפסק בשנת 1988, הוחלפה לבסוף על ידי הפורשה 944.
דגמים.
דגם הפורשה 924 היה בעל מנוע 4 צילינדרים בנפח 1984 סמ"ק והספק של 125 כ"ס. המכונית האיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-9.6 שניות והגיעה למהירות מרבית של 204 קמ"ש.
בשנת 1987 הציגה פורשה את ה-924S. המכונית הייתה בעלת מנוע 4 צילינדרים בנפח 2479 סמ"ק אשר הספקו 150 כ"ס, ו-160 כ"ס בדגם של שנת 1988. המכונית האיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-8.2 שניות והגיעה למהירות מרבית של 220 קמ"ש.
924 טורבו.
בשנת 1981 הציגה פורשה את דגם ה-924 טורבו. המכונית הייתה בעלת מנוע ה-4 צילינדרים בנפח 1984 סמ"ק של דגם ה-924 הרגיל, אלא עם מגדש טורבו אשר העלה את ההספק ל-170 כ"ס. המכונית האיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-7.8 שניות והגיעה למהירות מרבית של 225 קמ"ש.
924 קאררה GT.
בשנת 1980 הציגה פורשה דגם נוסף ה-924 קאררה GT. המכונית הייתה בעלת מנוע ה-4 צילינדרים בנפח 1984 סמ"ק מוגדש הטורבו של דגם ה-924 טורבו, אלא עם הספק משופר ל-210 כ"ס. המכונית האיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-6.9 שניות והגיעה למהירות מרבית של 240 קמ"ש.
924 קאררה GTS/GTR.
דגמים חזקים במיוחד אשר הציגה פורשה ל-924 היו דגמי הקאררה GTS והקאררה GTR. דגמים אלו אשר היו דגמי מרוץ, פותחו על ידי פורשה בגרסאות חוקיות לכביש על מנת שיקבלו אישור להתחרות. על פי חוקי התאחדויות המרוצים, חובה על יצרן המבקש לשתף דגם מסוים במירוץ מכוניות, לפתח מספר נתון של גרסאות תקניות וחוקיות לכביש אשר יימכרו ללקוחות. ה-GTS וה-GTR היו בעלי מנוע 4 צילינדרים בנפח 1984 סמ"ק עם מגדש טורבו, אשר סיפק 245 כ"ס בדגם ה-GTS, ו-375 כ"ס בדגם ה-GTR. דגם ה-GTS האיץ מ-0 ל-100 קמ"ש ב-6.2 שניות והגיעה למהירות מרבית של 250 קמ"ש. לעומת 4.8 שניות ומהירות מרבית של 300 קמ"ש בדגם ה-GTS.
ויקטור סנייב
ויקטור סנייב (ברוסית: Виктор Данилович Санеев, בגאורגית: ვიქტორ სანეევი; 3 באוקטובר 1945 – 3 בינואר 2022) היה אתלט סובייטי. היה אלוף אולימפי שלוש פעמים ברציפות, בעל ארבע מדליות אוליפיות, פעמיים אלוף אירופה ושיאן עולם בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה.
סנייב נולד בסוחומי שבגאורגיה הסובייטית (היום בירת אבחזיה). הוא החל להתאמן בשנת 1956. מאמנו, אקופ קרסליאן, המליץ לו להתמחות בקפיצה משולשת כשהיה בן 17.
לאחר סיום הקריירה הספורטיבית עבד במערך אגודות הספורט בטביליסי. לאחר פירוק ברית המועצות עבר להתגורר באוסטרליה ועבד כמורה לספורט.
אלוף אולימפי ושיאן עולם.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה סנייב במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא עולם חדש של 17.39 מטר שניקבע בקפיצה השישית והאחרונה, לפני נלסון פרודנסיו מברזיל (17.27 מטר) וג'וזפה ג'נטילה מאיטליה (17.22 מטר). השיא העולמי בתחרות זו נשבר חמש פעמים על ידי שלושת הקופצים. בקפיצה השלישית הוא קבע את השיא העולמי הראשון שלו בתוצאה של 17.23 מטר.
אלוף אירופה.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1969 זכה סנייב במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.34 מטר, לפני זולטן ציפרה מהונגריה (16.85 מטר) וקלאוס ניומן ממזרח גרמניה (16.68 מטר).
באולימפיאדת מינכן (1972) זכה סנייב במדליית זהב בקפיצה משולשת פעם שנייה ברציפות, בתוצאה של 17.35 מטר לפני ירג דרמל ממזרח גרמניה (17.31 מטר) ופרודנסיו (17.05 מטר).
בתחרות שנערכה בסוחומי ב-19 באוקטובר אותה שנה, שיפר סנייב בקפיצה משולשת את השיא העולמי והעמיד אותו על תוצאה של 17.44 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1974 זכה סנייב במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.23 מטר, לפני קרול קורבו מרומניה (16.68 מטר) ואנדריי סונטאג מפולין (16.61 מטר).
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה סנייב במדליית זהב בקפיצה משולשת פעם שלישית ברציפות, בתוצאה של 17.29 מטר, לפני ג'יימס באטס מארצות הברית (17.18 מטר), שיאן העולם ז'ואו קרלוס דה אוליביירה מברזיל (16.90 מטר) ושיאן העולם בעבר פדרו פרז מקובה (16.81 מטר).
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה סנייב במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.24 מטר, אחרי בן ארצו יאק אודמיי (17.35 מטר) ולפני ז'ואו קרלוס דה אוליביירה (17.22 מטר).
תארים והישגים.
בסך הכל קבע סנייב שלושה שיאי עולם, זכה בארבע מדליות אולימפיות, מהן שלוש זהב ואחת כסף, פעמיים אלוף אירופה, שש פעמים אלוף אירופה באולם (1970, 1971, 1972, 1975, 1976, ו-1977) ושמונה פעמים אלוף ברית המועצות בקפיצה משולשת (1971-1968, 1975-1973 ו-1978).
נפטר ב-3 בינואר 2022.
אקדמיית יבנה מודרנית
הופ ארנב
הופ ארנב (באנגלית: Hop) הוא סרט אנימציה משנת 2011 של Illumination Entertainment, המשלב אנימציה ממוחשבת עם לייב אקשן. הסרט בוים על ידי טים היל והופק על ידי כריס מלדנדרי.
עלילה.
על אי הפסחא, ארנב צעיר בשם אי.בי (ראסל ברנד) נועד להצליח לתופף, כשהיה קטן אביו הראה לו את מפעל הממתקים וכשגדל הוא עדיין מתופף, אבא ארנב (יו לורי) בתור ארנב הפסחא לא מוכן לתת את התפקיד והוא רוצה שהוא יעבוד, אי.בי בורח להוליווד להמשיך את חלומו להיות מתופף, אבא ארנב שולח את שלוש ארנבות הנינג'ה שלו השומרות המלכותיות, כדי למצוא את בנו. בינתיים, שני אפרוחים בשם קרלוס ופיל (שניהם בגילומו של האנק עזריה), מגרשים הפיכה נגד אבא ארנב כדי להשתלט על הארגון הממתקים, בלוס אנג'לס, אי. בי. נפגע על ידי פרד או'הייר (ג'יימס מרסדן), שחקן מתפטר שנועד לעבוד (תמיד בלחץ עם משפחתו "לקבל עבודה") הוא נסע לשמור על ביתו של הבוס של אחותו סם (קיילי קווקו), פרד שראה כי זה ארנב מדבר החל לברוח לתוך הבית (זה קטע מהסרט "שומר גן החיות" שגריפין ראה אריה ופיל מדברים) אבל אי.בי. מצליח לרדוף אחריו ולעצור אותו, מרוב מאמצים רבים, אי.בי. עוצר את קרלוס (שהפך לחצי ארנב וחצי אפרוח) והופך יחד עם פרד לארנב ממתקים.
ג'ורג'יזם
ג'ורג'יזם (נקרא גם גיאואיזם או גיאוליברליזם) הוא פילוסופיה כלכלית ואידאולוגיה הטוענת, שלכל אדם ישנה זכות בעלות על הדברים שהוא יוצר, אולם כל הדברים הנמצאים בטבע, ובמיוחד קרקע, שייכים באופן שווה לכולם. היא מבוססת על כתביו של הכלכלן האמריקאי בן המאה ה-19 הנרי ג'ורג'.
הפילוסופיה הג'ורג'יסטית מזוהה בדרך-כלל עם הרעיון של מס יחיד על ערך קרקע. ג'ורג'יסטים טוענים, שמס ערך קרקע הוא יעיל כלכלית, צודק, ושוויוני, ושהוא יכול ליצור מספיק הכנסות למדינה, כך שיהיה אפשר להקטין או לבטל את כל שאר המיסים, שהם פחות יעילים ופחות צודקים (כגון מיסים על ייצור, מכירות והכנסה). מס על ערך הקרקע תואר על ידי רבים כמס פרוגרסיבי, כי נטל המס יוטל בעיקר על העשירים, ויקטין את אי-השוויון בהכנסות.
עקרונות.
הג'ורג'יזם מסכים עם הליברליזם על העיקרון, שלכל אדם ישנה זכות לבעלות על מה שהוא יוצר, ולפיכך רוב המיסים שהמדינה מטילה על הפרט (כגון מס הכנסה או מס קניה) אינם צודקים. אולם, הקרקע ומשאבי הטבע לא נוצרו על ידי אף אדם, ולכן הם שייכים באופן שווה לכולם. הערך הכלכלי של קרקע צריך להתחלק שווה בשווה בין האנשים בחברה, ולא להיות שייך לאנשים פרטיים.
ג'ורג' האמין, שאפשר לבחון תאוריות כלכליות, אמנם לא על ידי ניסויים מדעיים, אך על ידי ניסויים מחשבתיים ועל ידי השוואות בין חברות שונות. תוך שימוש בשיטה זו, הסיק ג'ורג' שחלק גדול מהבעיות החברתיות, כגון עוני, אי-שוויון, וכן מחזורי גאות ושפל בכלכלה, נובעים מהבעלות הפרטית על המשאב החיוני ביותר - קרקע.
בחיבורו המפורסם, קידמה ועוני, ג'ורג' טען ש: "אנו חייבים להפוך את הקרקע לרכוש משותף". אף על פי שאפשר לעשות זאת על ידי הלאמת הקרקע והחכרתה לאנשים פרטיים, ג'ורג' העדיף להטיל מס ערך קרקע. מס כזה לא יפגע באנשים שכבר קנו קרקע ושיפרו אותה, כי הם ישלמו רק על הערך הגולמי שלה, ללא שיפורים. מס כזה יגרום פחות זעזועים לכלכלה מהלאמה כוללת של הקרקעות.
איתן טיבי
איתן טיבי (נולד ב-16 בנובמבר 1987 בירושלים) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת הפועל באר שבע מליגת העל ובנבחרת ישראל.
הוא זכה ב-19 תארים קבוצתיים ישראליים, בהם 7 אליפויות, דבר ההופך אותו לכדורגלן המעוטר ביותר בישראל.
קריירת מועדונים.
טיבי החל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של בית"ר חיפה, ולאחר מכן עבר למחלקת הנוער של מכבי נתניה. בעונת 2006/2007 עבר לבית"ר ירושלים וחתם על חוזה לארבע שנים בעודו בן 19. בעונה הראשונה שלו בקבוצה מיעט לשחק, אך היה חלק מסגל הקבוצה שזכתה בתום העונה באליפות. בעונת 2007/2008 הושאל להפועל רעננה (בליגה הלאומית), ובעונת 2008/2009 הושאל לעולה החדשה לליגת העל, הכח עמידר רמת גן, והפך לבלם הקבוע של הקבוצה.
בעונת 2009/2010 חזר לשחק בבית"ר ירושלים, ובסיום העונה חתם לשנתיים בשרלרואה מליגת העל הבלגית. לאחר חצי עונה בשרלרואה, בה לא מצא את מקומו ושיחק תשעה משחקים בלבד, החליט טיבי לחזור לישראל.
בינואר 2011 חתם לשלוש וחצי שנים בעירוני קריית שמונה. בעונת 2011/2012 שותף ב-23 משחקי ליגה וזכה עם הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה, וכן זכה עמה בגביע הטוטו.