Because of You הוא אלבום האולפן השני של זמר הרית'ם אנד בלוז והפופ האמריקני, ני-יו. האלבום יצא לאור במאי 2007 תחת חברת התקליטים Def Jam Recordings. באלבום יש בסה"כ 2 זמרים אורחים: ג'יי זי בשיר ""Crazy", וג'ניפר הדסון בשיר "Leaving Tonight"". האלבום, כמו קודמו, הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, כשמכר מעל 250,000 עותקים בארצות הברית בשבוע הראשון לצאתו, ולבסוף הגיע למעמד אלבום פלטינה. עם השקתו, האלבום קיבל לרוב ביקורות חיוביות מאוד ממבקרי מוזיקה רבים, המבוססות על ציון מצטבר של 74/100 באתר Metacritic. האלבום זכה בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הרית'ם אנד בלוז העכשווי הטוב ביותר" בשנת 2008. עד כה האלבום מכר מעל 1,600,000 עותקים ברחבי ארצות הברית.
One of the Boys
One of the Boys (בעברית: אחד מהגברים) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת קייטי פרי שיצא ב-17 ביוני 2008. באלבום יצאו ארבעה סינגלים שהגיעו למאה הראשונים במצעד של בילבורד, "I Kissed a Girl", "Hot n Cold", "Waking Up in Vegas", "Thinking of You" .האלבום זיכה את פרי בשתי מועמדויות לפרסי גראמי בשנת 2009 ו-2010. האלבום מכר כ-5 מיליון עותקים.
הכנסת השלוש עשרה
כהונתה של הכנסת השלוש עשרה החלה ב-13 ביולי 1992, בעקבות הבחירות שנערכו ב-23 ביוני אותה שנה. את הישיבה פתח נשיא המדינה חיים הרצוג, והדיון נוהל תחילה בידי זקן חברי הכנסת, יצחק שמיר, שגם כיהן באותה העת כראש הממשלה. לאחר השבעת חברי הכנסת, נבחר חבר הכנסת שבח וייס ליושב ראש הכנסת, לאחר שגבר על יושב ראש הכנסת השתים עשרה, דב שילנסקי, ברוב של 72 מול 44. עוד באותו היום הציג יושב ראש מפלגת העבודה, יצחק רבין, את ממשלתו, והיא זכתה לאמונם של 67 מחברי הכנסת, בעוד 53 מתנגדים לה. כהונת הכנסת השלוש עשרה הסתיימה ב-17 ביוני 1996.
הרכב פוליטי.
גושים פוליטיים.
גוש השמאל: העבודה, מרצ - 56 מושבים
גוש הימין: הליכוד, צומת, מפד"ל, מולדת - 49 מושבים
גוש חרדים: ש"ס, יהדות התורה - 10 מושבים
גוש ערבים: חד"ש, מד"ע - 5 מושבים
לראשונה מאז המהפך ב-1977 נהנה גוש השמאל מרוב בכנסת, שאפשר הקמת ממשלה בראשות מפלגת העבודה. הקואליציה שהקים יצחק רבין הורכבה מסיעות העבודה, מרצ וש"ס (62 מושבים). סיעות חד"ש ומד"ע לא היו חברות בקואליציה, אך תמכו בה מבחוץ. ב-1993 התפטר שר הפנים אריה דרעי מהממשלה בעקבות פסיקת בג"ץ לפיה אין הוא יכול להמשיך ולכהן כשר לאחר שהוגש נגדו כתב אישום. יחד עמו התפטרו גם שלושה סגני שרים מטעם ש"ס, והמפלגה פרשה למעשה מהקואליציה, אף שהמשיכה לתמוך בממשלה בנושאים נקודתיים. במצב דברים זה, הפכה הממשלה לממשלת מיעוט הנשענת על קואליציה בת 56 חברי הכנסת של העבודה ומרצ. בראשית 1995 התפלגה סיעת צומת, ושלושה מחבריה הקימו את סיעת יעוד שהצטרפה לקואליציה.
שינויים בהרכב הסיעות.
במהלך כהונתה של הכנסת, ובעיקר לקראת סיום כהונתה והבחירות לכנסת הארבע עשרה, התפלגו כמה מחברי הכנסת מסיעותיהם והקימו סיעות נפרדות או סיעות יחיד.
אירועים מרכזיים.
התהליך המדיני.
במהלך כהונתה של הכנסת השלוש עשרה הואץ התהליך המדיני, וההסכמים שנחתמו במסגרתו הסעירו את הכנסת. הודעת הממשלה בנושא הצהרת העקרונות בדבר הסדרי ביניים של ממשל עצמי וחילופי האיגרות עם אש"ף (ההסכם הראשון בהסכמי אוסלו) נדונה במשך יומיים, בין ה-21 וה-23 בספטמבר 1993, ואושרה ברוב של 61 מול 50. בהודעה תמכו חברי סיעות העבודה, מרצ, חד"ש ומד"ע והתנגדו לה רוב חברי סיעת הליכוד, וכן סיעות צומת, המפד"ל, יהדות התורה ומולדת. חברי סיעת ש"ס נמנעו או נעדרו, וגם שלושה מחברי סיעת הליכוד - אסעד אסעד, רוני מילוא ומאיר שטרית - נמנעו.
ב-11 במאי 1994 אישרה הכנסת גם את הודעת הממשלה על הסכם קהיר, ברוב של 52 חברי כנסת וללא מתנגדים, לאחר שחברי סיעות האופוזיציה החרימו את ההצבעה בטענה כי הנושא צריך להיות מוכרע בבחירות חדשות. ב-5 באוקטובר 1995 הצביעה הכנסת על הודעת הממשלה בדבר אישור הסכם ישראלי-פלסטיני בדבר הגדה המערבית ורצועת-עזה (הסכם אוסלו ב'). בסיומו של דיון סוער, אישרה הכנסת את הודעת הממשלה ברוב דחוק של 61 (רוב חברי סיעת העבודה, חברי סיעות מרצ, חד"ש ומד"ע, וחברי הכנסת גונן שגב ואלכס גולדפרב מיעוד) מול 59 (חברי סיעות הליכוד, ש"ס, המפד"ל, צומת, יהדות התורה ומולדת, וכן חברי הכנסת אביגדור קהלני ועמנואל זיסמן מהעבודה וחברת הכנסת אסתר סלמוביץ מיעוד). הסכם השלום בין ישראל לירדן נהנה מקונצנזוס רחב יותר, והוא אושר ב-25 באוקטובר 1994, ברוב של 105 מול 3.
המחאה הפוליטית נגד ההסכמים המדיניים הידרדרה לכדי רצח ראש הממשלה יצחק רבין ב-4 בנובמבר 1995. ארונו של רבין הוצב ברחבת הכנסת, ומאות אלפי אזרחים חלפו על פניו. לאחר הרצח, הטיל הנשיא עזר ויצמן את מלאכת הרכבת הממשלה החדשה על סגנו וראש ממשלת המעבר, שמעון פרס. בהצבעה שנערכה במליאה תמכו בממשלה החדשה, שהרכבה היה כמעט זהה לשל קודמתה, ב-22 בנובמבר תמכו בכינון הממשלה החדשה 62 חברי כנסת, ושמונה חברי סיעות צומת ומולדת התנגדו. יתר סיעות האופוזיציה בחרו להימנע, כלשונו של יו"ר האופוזיציה בנימין נתניהו: .
אירועים פרלמנטריים.
ב-16 בנובמבר 1992 החליטה הכנסת על הקמת ועדה חדשה - הוועדה לקידום מעמד האישה. היושבת ראש הראשונה של הוועדה הייתה יעל דיין, ולאחר מכן החליפה אותה לימור לבנת. במהלך כהונתה של הכנסת הוקמו בה ארבע ועדות חקירה פרלמנטריות: ועדה בראשות אברהם בורג לנושא הנשירה ממערכת החינוך ותופעת האנאלפביתים (הוועדה לא הגישה דו"ח); ועדת הפנים ואיכות הסביבה שימשה כוועדת חקירה פרלמנטרית בנושא המגזר הבדואי בישראל (אף שיושב ראש ועדת הפנים היה יהושע מצא, יושב ראש ועדת החקירה הפרלמנטרית היה דוד מנע); ועדה בראשות לימור לבנת לבדיקת רצח נשים בידי בני זוגן; ועדה בראשות בני טמקין לחקירת אלימות בקרב בני נוער (הוועדה הגישה רק דו"ח ביניים).
ב-24 במרץ 1993 בחרה הכנסת בעזר ויצמן לנשיאה השביעי של מדינת ישראל. ויצמן, מועמד העבודה, גבר על מועמד הליכוד, דב שילנסקי, ברוב של 66 מול 53.
מספר ראשי מדינות נאמו בפני מליאת הכנסת, ובהם נשיא אוקראינה, ליאוניד קרבצ'וק; נשיא מועצת אירופה, מיגל מרטינס; מלך ספרד, חואן קרלוס; נשיא בולגריה, ז'ליו ז'לב; נשיא קניה, דניאל אראפ מוי; נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון; נשיא אוסטריה, תומאס קלסטיל; נשיא ליטא, אלגירדס ברזאוסקאס; ביאטריקס, מלכת הולנד; נשיא פורטוגל, מריו סוארש; נשיא טורקיה, סוליימאן דמירל, נאם בטרקלין שאגאל.
במהלך הפיליבסטר שליווה את דיוני הכנסת באישור חוק ההסדרים ותקציב המדינה לשנת 1993 נאם חבר הכנסת מיכאל איתן במשך 10 שעות ו-7 דקות. נאומו זה מהווה שיא בתולדות הכנסת. אירוע יוצא דופן התרחש ב-30 ביוני 1993, כאשר תייר איטלקי קפץ מהיציע לתוך אולם המליאה, ונעצר בידי חבר הכנסת חיים דיין. בעקבות מקרה זה, נוספו קירות זכוכית המפרידים בין יציע האורחים לבין יציע המכובדים והמליאה.
חקיקה.
במהלך כהונתה של הכנסת ה-13 נחקקו 468 חוקים - המספר הגבוה ביותר עד אז. לראשונה בתולדות הכנסת, למעלה ממחצית החוקים (250 חוקים, שהם 53.4%) היו חוקים שמקורם בהצעות חוק פרטיות. מספר הצעות החוק הפרטיות שהונחו על שולחן הכנסת היווה אף הוא שיא באותה העת - 3,612 (לעומת 1,448 הצעות חוק פרטיות שהונחו על שולחן הכנסת ה-12).
בין החוקים הבולטים שחוקקה הכנסת ה-13: גרסה מתוקנת של , חוק ביטוח בריאות ממלכתי, חוק קליטת חיילים משוחררים, חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים), חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - חיפוש בגוף החשוד), חוק הסניגוריה הציבורית, חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם, חוק זכויות החולה, חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) וחוק בית המשפט לענייני משפחה.
Year of the Gentleman
Year of the Gentleman הוא אלבום הסטודיו השלישי של זמר הפופ וה-R&amp;B האמריקני, ני-יו, והוא יצא לאור בספטמבר 2008. ני-יו עבד עם מספר רב של מפיקים על האלבום, שיצא תחת חברת התקליטים דף ג'אם. האלבום זכה לביקורות חיוביות מרוב מבקרי המוזיקה, אשר החמיאו על האסתטיקה המוזיקלית בכתיבתו של ני-יו. לאלבום היו 7 מועמדויות לפרס גראמי, כולל קטגוריית "אלבום השנה". האלבום הפיק 4 סינגלים מצליחים מאוד, ביניהם הלהיטים הבינלאומיים "Mad" ו-"Miss Independent".
"Year of the Gentleman" הגיע למעמד פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטה האמריקאית בארצות הברית, כשמכר מעל 250,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו, ולבסוף מכר במדינה מעל 1,000,000 עותקים, והגיע למעמד פלטינה גם בבריטניה, כשמכר שם מעל 600,000 עותקים.
טוני לביא
טוני לביא (3 בפברואר 1940) הוא חוקר במרכז שלמה מוסיוף לחקר הקבלה באוניברסיטת בר-אילן ומרצה לשעבר במכללת לוינסקי לחינוך. עבודת הדוקטור שלו עוסקת במחשבת הבריאה על פי משנת המקובל הרב יהודה אשלג, "בעל הסולם".
קורות חייו.
לביא נולד בתל אביב. למד בבית הספר היסודי גאולה. יצא לעבודה בגיל 13 ובמקביל למד בתיכון ערב. שיחק כדורגל בקבוצת הנערים של מכבי תל אביב, ובגיל 17 שיחק בקבוצה הבוגרת. בשנת 1958 התגייס לצה"ל ושירת במחנה ג'וליס. השתתף כחייל מילואים במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום כיפור בגזרה המרכזית של מדבר סיני.
עם שחרורו מצה"ל (1961) למד את מקצוע היהלומים והחל לעסוק בתחום. בשנת 1965 רכש מפעל ברחוב עמק יזרעאל בתל אביב, ועסק בייצור וייצוא יהלומים. בשנת 1967 התקבל כחבר בורסת היהלומים הישראלית.
עיקרי משנתו ועיקרי קשריו הפילוסופיים.