בשנת ה'ת"ר, בעת מפגש בלייפציג בין סוחרי קובנה וקאליש, שמעו האחרונים שחיפשו באותה עת רב לעירם על רבי אליהו, ופנו אליו בהצעת רבנות. רבי אליהו עקר לקאליש והחל בה תקופת רבנות של עשר שנים. עבודת הרבנות בקאליש הגדולה הותירה אותו עם זמן מועט מאוד ללימודיו ולכל אורך עשר שנותיו בעיר הביע את רצונו להתפטר ממשרת הרבנות. בשנת ה'תר"ח התדרדר מצבו הבריאותי, הוא לקה במחלת קיבה ונאבק בה תקופה ממושכת. לאחר שנתיים נואשו הרופאים מחייו, עם הגיעו לגיל חמישים ושש הפקיד בידי אנשי הקהילה מכתב התפטרות שבו הצהיר כי לא יקפיד על מי שימונה למלא את מקומו בחייו.
זמן קצר לאחר התפטרותו ממשרת הרבנות נפטר, בי"ט בחשוון ה'תר"י. הוא הובא למנוחות למחרת בהלוויה גדולה ונקבר בבית העלמין המקומי לצד קברם של רבי אברהם אבלי גומבינר בעל "מגן אברהם" ורבי יהודה בן ניסן מחבר "בית יהודה", שכיהנו בעבר כרבני העיר קאליש. רעייתו הרבנית נפטרה ארבעים וחמישה ימים אחריו.
את תולדותיו העלה על הכתב בן אחיו, הרב אריה לייב פרומקין, שהיה בן הרב שמואל, אחיו של ר' אליהו, בספר תולדות אליהו. הרב אברהם מסטאוויסק, חיבר בעקבות פטירתו הספד משותף עליו ועל רבי עקיבא איגר, בשם "רשפי קשת".
משפחתו.
אחיו היו: ר' שמואל מקלם (קעלמר) אביו של ר' אריה ליב פרומקין, ויהונתן שנפטר בצעירותו. ואחיותיו: פעסא אשת ר' שמואל חוואַדנר; עלקא מסלנט, שבנה ר' אליה ר' זעלעש התפרסם כצדיק; ופרומה, אמו של רבי דוד רגנשברג רבן של וינדוי, שאד ופאפעלאן.
רבי אליהו השאיר אחריו ארבעה בנים וארבע בנות:
Nu-Mixx Klazzics
Nu-Mixx Klazzics הוא אלבום רמיקס של הראפר האמריקאי טופאק שאקור. הוא יצא לאורבשנת 2003 בחברת התקליטים Death Row Records. האלבום מכיל מספר שירים מפורסמים מהאלבום " All Eyez on Me", עם עריכות של קולות רקע והוספת זמרים אורחים. "Nu Mixx Klazzics" מכר 700,000 עותקים על פי Nielsen Soundscan.
רשימת השמעה.
כל השירים הם רמיקסים, ואינם השירים המקוריים
Nu-Mixx Klazzics Vol.1
מריו למיו
פלסטידה
פלסטידות (באנגלית: Plastids) הוא שם כולל לקבוצה של אברונים הנמצאים בתאי צמחים או אצות, בעלי מכנה משותף הנבדלים זה מזה בהתמחותם ותפקידם.
הפלסטידות משמשות כאתר לייצור ואחסון של תרכובות כימיות חשובות שנמצאות בשימוש על ידי התא.
לכל הפלסטידות קרום כפול. הממברנה (קרום התא) החיצונית של האברונים היא דקה יותר ומכילה כמחצית מכמות החלבון שמכילה הממברנה הפנימית.
הממברנה הפנימית עשירה באנזימים. השוני בעובי הממברנות והשוני בהרכב הכימי שלהן גורם לכך שהחדירות של שתי הממברנות שונה לחלוטין.
אברונים אלה בעלי מערך גנטי של DNA ו- RNA, ובשל כך מסוגלים לבצע סינתזה של חלבונים וכמו כן גם להתחלק.
פלסטידות לעולם אינן נוצרות מחדש בתוך התא. הן תמיד נוצרות על ידי חלוקה של אברונים קיימים.
מלבד התכונות המשותפות לכל הפלסטידות, הן נבדלות זו מזו על פי תוכנן והפונקציה שהן ממלאות.
מבין כלל סוגי הפלסטידות זוכים הכלורופלסטים למירב תשומת הלב וזאת בשל תפקידם המשמעותי בביצוע תהליך הפוטוסינתזה.
סוגים שונים של פלסטידות.
1. פרופלסטידות (Proplastid).
הפלסטידות הקטנות ביותר. קוטרן קטן בדרך כלל מ- µm 1 והן דלות (או חסרות לחלוטין) בממברנות פנימיות.
מצויות בתאים מריסטמתיים (תאים היכולים להתמיין לסוגים שונים של תאים) כמו רקמות עובריות וקודקודי הצמיחה. הן מתחלקות באופן עצמאי בתאים ומסוגלות להתפתח לכל אחד מסוגי הפלסטידות האחרים.
2. כלורופלסטים (Chloroplasts).
הכלורופלסטים מבצעים את תהליך הפוטוסינתזה. בצמחים עילאיים הם דמויי עדשה בדרך כלל. אורכם עשוי להגיע ל-10 µm ורוחבם ל-3 µm.
בתאי האצות האויקריוטיות (כל קבוצות האצות פרט לכחוליות) מצויים כלורופלסטים בעלי צורות שונות בהתאם לסוג האצה - סרטים, סלילים, לוחות, כוכבים, כוסיות ועדשות. הכלורופלסט ניכר במיקרוסקופ אלקטרונים בשפע של ממברנות פנימיות בצורת שקים שטוחים המכונים תילקואידים. במקומות רבים קרבים התילקואידים זה לזה ויוצרים אזור צפוף של שקיקים המכונה גראנום (granum, ברבים –grana). האזורים הבין ממברנליים מכונים סטרומה.
3. כרומופלסטים (Chromoplasts).
כרומופלסטים הם פלסטידות שמתמחים ביצור פיגמנטים. הפיגמנטים בדרך כלל הידרופוביים ומסיסים בשמן, לכן האברונים הללו עשירים מאוד בטיפות שמן.
ישנם כרומופלסטים שאינם מכילים כלל ממברנות פנימיות, אך בדרך כלל ניתן למצוא בהם ממברנות בודדות בצורת צינוריות או שלפוחיות.
הם אינם מכילים גרגרי עמילן.
כרומופלסטים נותנים את הצבע לפירות רבים, בעיקר אדומים וכתומים, המכילים קרוטנואידים (פיגמנטים אורגניים). הכרומופלסטים יכולים להתפתח באופן ישיר מפרופלסטידות או בעקיפין מכלורופלסטים,
לאחר שהאיבר הירוק (הפרי למשל) מבשיל ומקבל צבע. כאשר כלורופלסט הופך לכרומופלסט נהרסות בהדרגה מרבית הממברנות הפנימיות (תילקואידים).
4. עמילופלסטים (Amyloplasts).
משמשים כפלסטידות האוגרות עמילן. הם נמצאים בעיקר ברקמות אגירה כגון שורשים, פקעות, זרעים ועוד.
הם מכילים כמות רבה של עמילן המאורגן בגרגר אחד או במספר גרגרים התופסים את כל נפח העמילופלסט. כתוצאה מכך בעמילופלסט בוגר אין מבחינים בממברנות פנימיות.
רקמות אגירה מובהקות, כמו אנדוספרם של גרגירים ממשפחת הדגניים ופקעות תפוחי אדמה, מכילות עמילופלסטים פשוטים בעלי גרגר עמילן אחד.
רקמות בלתי אוגרות באופן מובהק, כמו שורשים, גבעולים, מריסטמות ועוברים, מכילות עמילופסטים מורכבים בעלי מספר גרגרי עמילן.
כאשר הצמח נזקק לפחמימות או כאשר הפקעת מלבלבת, מתפרקים גרגרי העמילן בתוך הפלסטידה והחד - סוכרים מועברים לציטופלזמה של התא ומשם מוסעים ליתר חלקי הצמח.
עמילופלסטים נוצרים מפרופלסטידות ומכלורופלסטים. העמילופלסטים המצויים בתאי כיפת השורש פועלים כמעין סטטוליתים (חיישנים) ומאפשרים לצמח "לחוש" את כוח הכובד.
5. אטיופלסטים (Etioplasts).
האטיופלסטים מתפתחים בצמחים הגדלים בחושך (צמחים אטיולנטיים). הם מכילים אחד עד ארבעה מבנים מיוחדים דמויי גביש, המכונים גופים פרולמלריים.
הגוף הפרולמלרי עשוי מבנה תלת ממדי צפוף של צינוריות הבנויות ממרכיבי הממברנה (חלבון וליפיד).
כאשר מאירים על צמח אטיולנטי, האטיופלסטים הופכים תוך מספר שעות לכלורופלסטים. במקרה כזה מבחינים שמהגוף הפרולמלרי ההולך ונעלם בהדרגה נבנים תיליקואידים ומתפשטים בכל נפחו של האברון.
אטיופלסטים מתפתחים מפרופלסטידות בחושך, אך אינם נוצרים מכלורופלסטים שהוחשכו. בכלורופלסטים מוחשכים נהרסות הממברנות הפנימיות אך לא נוצרים גופים פרולמלריים.
6. לאוקופלסטים (Leucoplasts).
אברונים חסרי פיגמנטים ומצויים ברקמות בוגרות. צורתם עגולה או דמוית ביצה ומכילי תוכן (מטריקס) מגורגר.
הם דלים מאוד בממברנות פנימיות ועל כן הם חסרי צבע ולעיתים עשויים להכיל גרגרי עמילן קטנים. הלאוקופלסטים מכילים את האנזימים הדרושים לסינתזה של חומצות שומן.
אפשר לתאר את הפלסטידות האוגרות – אלאיופלסטים (אוגרות שומן), עמילופלסטים (אוגרות עמילן) ופרוטאינופלסטים (אוגרות חלבון) כטיפוסים שונים של לאוקופלסטים שהתמחו בתפקיד מסוים.
7. פרוטאינופלסטים (Proteinoplasts).
משמשים ככפלסטידות האוגרות חלבון.
8. אלאויפלסטים (Elaioplasts).
משמשים כפלסטידות האוגרות שומנים.
ניוון שרירים על שם דושן
ניוון שרירים על שם דוּשֶן היא המחלה הגנטית השכיחה והחמורה ביותר של ניוון השרירים. התסמונת מאופיינת בהרס של תאי שריר (Muscular dystrophy), אשר מוחלפים בתאי שומן וברקמת חיבור. הביטוי הקליני של אובדן מסת השריר הוא הגבלת יכולת התנועה, נכות ומוות בגיל צעיר (כששרירי הלב והנשימה נפגעים).
ניוון שרירים על שם דושן היא תסמונת גנטית רצסיבית בתאחיזה לכרומוזום- X. התוצר החלבוני של הגן הגורם למחלה הוא דיסטרופין, החיוני לשמירה על שלמות הממברנה של תאי השריר. האלל המוטנטי הגורם לתסמונת הוא רצסיבי ביחס לאלל התקין, ובנוכחותו נוצר חלבון פגום שאינו מתפקד. תאי השריר הופכים להיות שבירים ואינם מסוגלים לתפקד. היות שתאיו של הגבר מכילים כרומוזום X יחיד, הרי שנוכחותו של האלל המוטנטי תתבטא בפנוטיפ חמור. תאי הגוף של האישה מכילים זוג כרומוזומי X, ולכן הפנוטיפ החמור יופיע רק במצב בו שני האללים התקינים הוחלפו באללים מוטנטים . עם זאת, ישנן נשים בעלות אלל מוטנטי יחיד הסובלות מסימפטומים לא חמורים של המחלה, כגון חולשת לב או רגליים. הסיבה לכך היא פיצוי חלקי של האלל התקין המייצר דיסטרופין תפקודי.
גנטיקה ופתולוגיה.
שכיחותה של התסמונת באוכלוסייה היא אחד ל-5,000 ילודים זכרים. רוב החולים במחלה הם גברים, משום שהגן הגורם למחלה ממוקם על גבי כרומוזום X, כלומר מועבר מאם נשאית. בגן לדיסטרופין זוהו מקרים של מוטציה ספונטנית בכשליש מהחולים. ביתר המקרים הגן המוטנטי מועבר בתורשה במשפחה. במחלה רצסיבית בתאחיזה לכרומוזום X יחלה גבר שיש לו כרומוזום X יחיד הנושא את האלל המוטנטי, או אישה בעלת זוג כרומוזומי X הנושאת שני אללים מוטנטים. נשים עלולות ללקות בתסמונת כשאמן נשאית (או חולה) ואביהן חולה, והסיכויי לכך זעום.
המחלה נגרמת כתוצאה מאלל מוטנטי בגן הדיסטרופין, שנמצא אצל בני אדם על הזרוע הקצרה של כרומוזום X (Xp21). גן זה מקודד לחלבון דיסטרופין, המהווה רכיב מבני חשוב של תאי שריר, כמייצב של הקומפלקס הממברננלי דיסטריוגליקאן (DGC) . עם התקדמות המחלה, רקמת השריר מתדלדלת ומוחלפת ברקמת שומן ורקמת חיבור ( פיברובלסטים).