כמו כן הוא מאייר ומעצב למשרדי פרסום, מאייר עבור עיתונים ומגזינים, מעצב דמויות וסביבות לאנימציה, מציאות מדומה ופרסומות, קונספט אריטסט, ועוסק באיור ספרי ילדים.
בימים אלו עובד עם דותן גולדוואסר על פיתוח סרט אנימציה עליו זכה במענק פיתוח תסריט לסרט אנימציה באורך מלא, המוענק על ידי קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות.
חיים אישיים.
שמעוני נשוי ואב לשתי בנות. מתגורר בתל אביב.
ספרים באיורו.
במרץ 2021 יצא "אח מפח", ספר קומיקס ישראלי שכתב ואייר, בעריכת מיכל פז קלפ בהוצאת כנרת זמורה ביתן.
סדרות הספרים באיורו: "הרפתקאות דוד אריה", "הסיפור המושלם" ו"ילדי בית העץ" משתתפות ברשימת מצעד הספרים של משרד החינוך והפכו לרבי-מכר.
ח'רבת אל-מקטיר
ח'רבת אל-מקטיר היא אתר ארכאולוגי במדרון המזרחי של ההר המרכזי של ארץ ישראל, כ-10 קילומטר צפונית לירושלים ו-5 קילומטר מזרחית לבית אל המקראית. האתר נמצא על גבעת גיר בגובה של 890 מטרים מעל פני הים. השרידים מתפרסים על שתי שלוחות של הגבעה. בשלוחה הראשונה שרידי שלושה יישובים, הראשון מתקופת הברונזה, השני מתקופת הברזל, והשלישי מהתקופה ההלניסטית והתקופה הרומית. על השלוחה השנייה נמצאו שרידי מנזר ביזנטי.
את השרידים הביזנטיים סקרו חוקרים אירופאים במאה ה-19. ויקטור גרן היה הראשון לזהות את היישוב מתקופת בית שני. ישראל פינקלשטיין, יחד עם ארכאולוגים אחרים, סקר את האתר וזיהה את השרידים הקדומים יותר. מ-1995 ועד 2013 התקיימו מספר עונות חפירה באתר בהנהלת הארכאולוג המקראי האמריקאי בריינט ג'. ווד, ומשנת 2013 על ידי ד"ר סקוט סטריפלינג.
תולדות האתר.
היישוב הקדום ביותר באתר הוא מצודה מסוף תקופת הברונזה התיכונה, שהתקיימה עד תחילת תקופת הברונזה המאוחרת. שטח המצודה כ10 דונם ועובי חומותיה מגיע ל-4 מטר, בדומה לאתרים מבוצרים אחרים מן התקופה הזאת. בין הממצאים שנמצאו באתר הם קבורת ילד בתוך קנקן, שתי חרפושיות מצריות, הראשונה מיוחסת לתקופת החיקסוס (המאה ה-16 לפנה"ס) והשנייה לתקופת פרעה אמנחותפ השני (המאה ה-15 לפנה"ס). היישוב התקיים בקירוב בין השנים 1525 עד 1400 לפנה"ס, כשאר הוא נחרב בשריפה עזה. עדות נוספת לחורבן היא אבני קלע שנמצאו באזור השער.
בתחילת תקופת הברזל (1200 עד 1000 לפנה"ס), המקבילה לתקופת ספר שופטים, הייתה פריחה יישובית באזור ובין הכפרים החדשים שהוקמו הוקם גם כפר בח'רבת אל-מקטיר. הכפר החדש נבנה בתחום החומות של היישוב הקודם. הבניה של אותה תקופה היא בניה מאוד דלה. נמצאו מספר כלים המעידים על פעילות ביתית רגילה, כמו גם בורות החפורים בעפר ומוקפים באבנים.
באמצע המאה ה-2 לפנה"ס הוקם באתר יישוב יהודי מבוצר. היישוב שגשג והתפתח בערך בתקופת שלטונו של אלכסנדר ינאי החשמונאי, והגיע לשיא התפתחות במאה ה-1 לספירה, עת השלטון הרומי בארץ ישראל. היישוב היה מוקף חומה רחבה שעובייה בין 4 ל-5 מטר, ושטחו היה כ-15 דונם. צפונית לחומה נמצא מגדל גדול שמידותיו 16 על 30 מטרים. הביצורים מצביעים על כך שמדובר ביישוב חשוב. במרכז היישוב נמצא מבנה מגורים גדול אשר היה שייך למשפחה עשירה וחזקה. עדות למוצאם היהודי של תושבי היישוב נמצאת בשלושה מקוואות. באתר נמצאה מערכת של מנהרות חצובות בסלע. באחת מן המערות נמצאו שרידים של בית בד להפקת שמן. כמו כן, התושבים הקימו בתוך חלק שרידי היישוב הקדום מתקופת הברונזה גת. נראה על פי הממצא ועל פי סימני החורבן שנמצאו באתר, כי היישוב נחרב במהלך מסעו של אספסיאנוס לירושלים בעת דיכוי המרד הגדול בשנים 66–70 לספירה. על אף חורבן היישוב במהלך המרד, נראה כי נעשה שימוש במערכת המסתור גם במרד בר כוכבא, על פי מטבעות שנמצאו בה ובמקומות סמוכים.
במאה ה-4 לספירה נבנתה על השלוחה הסמוכה מנזר ובו כנסייה ביזנטית. אורך המבנה כ-40 מטרים ונראה כי הוא הורחב במאה ה-5 לספירה והיה בשימוש עד המאה ה-6 לספירה. לאחר הכיבוש המוסלמי של ארץ ישראל במאה ה-7 לספירה, נחסמה באבן הכניסה לכנסייה.
תומאס דובר
תומאס דובר (באנגלית, Thomas Dover; 1660–1742), המכונה לעיתים "דוקטור קוויקסילבר", היה רופא אנגלי. הוא זכור בזכות "אבקת דובר" שהמציא, עבודתו עם העניים בבריסטול והפלגתו לצד ויליאם דמפייר ווודס רוג'רס, שהציל את המלח אלכסנדר סלקירק - ההשראה האמיתית לרובינזון קרוזו.
ביוגרפיה.
דובר נולד בברטון-און-הית' בשנת 1660, למשפחה "מכובדת אך מרדנית". סבא רבא שלו, ויליאם קול, היה נשיא קורפוס כריסטי קולג' באוניברסיטת אוקספורד, בתקופת שלטונה של המלכה מרי הראשונה, אך גורש משום שהפגין אהדה לפרוטסטנטים. לאחר שהוחזר לזמן קצר, בתקופת שלטונה של אליזבת הראשונה, הוא שוב גורש לאחר שנמצא אשם בהונאה. בנו של קול, סבו של תומאס רוברט דובר, היה עורך דין ומשורר שהעביר את המשפחה לסנטברי, ליד צ'יפינג קמפדן, שם ייסד את משחקי האולימפיק קוטסוולד משנת 1612 עד לסביבות שנת 1650. בנו ג'ון דובר שימש כקצין בחיל הפרשים המלכותי במהלך מלחמת האזרחים האנגלית. אחרי שהובס, הוא פרש כבעל חווה בברטון-און-הית', שם נולד תומאס.
תומאס היה אחד משמונה ילדים. סביר להניח שהוא למד בבית הספר בקמפדן, ובשנת 1680 עבר ללמוד באוניברסיטת אוקספורד, וקיבל תואר ראשון באומנויות בשנת 1684. שנתיים לאחר מכן הוסמך לקולג' גונוויל וקאיוס בקיימברידג', שם למד רפואה והוצמד לרופא תומאס סידנהאם. בשעה שהיה במרפאתו של סידנהאם לקה דובר במחלת אבעבועות שחורות וטופל על ידו בשיטה שכללה הקזת דם וצריכה יומית של 12 בקבוקי בירה מעורבבת עם סולפטים. השיטה תוארה על ידי דובר בספרו בשנת 1732, ״מורשת הרופא העתיק לארצו״. הטיפול היה מוצלח ודובר חזר ללימודיו וסיים תואר ראשון ברפואה בשנת 1687.
דובר התחתן בשנת 1681 ובמהרה חזר לברטון און-הית'. כשאביו חלה, דאג דובר לחווה ועבד כרופא בכפר. כשאביו נפטר בשנת 1696, הוא עבר לבריסטול, שם הקים מרפאה משלו. הוא עבד עם האגודה שטיפלה בעניים כרופא בבית החולים סנט פיטר. שם הוא סייע לעניים והפך לרופא הראשון שהציע שירותים כאלה לארגון הצדקה.
המרפאה של דובר זכתה להצלחה ולרווחיות גבוהה מאוד. בריסטול הייתה עיר גדולה עם מעט מאוד רופאים, אבל עם הרבה סוחרים ועשירים. התפשטות מחלת הטיפוס הוסיפה אנשים רבים לרשימת הלקוחות שלו, ודובר ראה עד 25 חולים ביום. עד מהרה הצליח להרשות לעצמו לקנות את ביתו הראשון ב״כיכר המלכה״, שם היה גם ביתו של וודס רוג'רס, רב חובל שעמו התחיל דובר בקריירה חדשה.
משלחות פרטיות.
בשנת 1702 ערך דובר הפלגה לאיי הודו המערבית. הרפתקה זו הובילה לשינוי בקריירה שלו. בשנת 1708 הגיע ויליאם דמפייר לבריסטול בתקווה לבצע ״משימה פרטית״ חדשה והיא לתפוס ספינת אוצרות ספרדית. דובר הצטרף לתוכנית והפך למשקיע ולקברניט שני בספינה ״הדוכס״ שהייתה תחת פיקודו של רוג'רס. הרופא נודע כ"קפטן דובר", לאחר שתרם 3,312 ליש"ט להפלגה, הסכום השני בגודלו מבין שלושים המשקיעים. לצד אחריות זו, דובר קיבל גם את תפקיד ״נשיא מועצת המשלחת״, מה שנתן לו שני קולות בכל הדיונים. היו בהפלגה ארבעה רופאים ולא היה לו תפקיד רפואי, אך בהמשך ההפלגה הוא נדרש לנשתמש בכישוריו כרופא.
ב־1 באוגוסט 1708 הפליגה ״הדוכס״ כפריבטיר לצד הספינה ״הדוכסית״. [8] ב־2 בפברואר 1709 זוהתה נקודת אור באיי חואן פרננדס באוקיינוס השקט, ודובר הוביל קבוצת מלחים לחוף כדי לחקור את מקורה. הם גילו אש שהדליק אלכסנדר סלקירק, ספן סקוטי שסולק מספינתו והושאר באי בשנת 1705 כאדם שאינו ראוי להיות מלח. הספינה של סלקירק הייתה חלק ממשלחת שהונהגה על ידי דמפייר, שעצרה כדי לחדש אספקה בארכיפלג באיי חואן. חודש לאחר מכן הספינה טבעה. שהותו של אלכסנדר ארבע שנים באי וחילוצו בסופו של דבר, היוו את ההשראה לרומן רובינזון קרוזו שכתב דניאל דפו, חברו של וודס רוג'רס.
באפריל 1709 הוביל דובר קבוצת מלחים משתי הספינות בפשיטה על העיר גואיאקיל, כיום באקוודור. הפשיטה תחת פיקודו נחלה הצלחה, ורק שני אנשי צוות אבדו בה. עם זאת, כ-180 מהמלחים שנותרו בספינות חלו מאוד לאחר שחפרו את קברי העיר בחיפוש אחר פריטים בעלי ערך. דובר חזר לתפקידו כרופא. הוא הורה לארבעת הרופאים להקיז דם של החולים בשתי זרועותיהם ולהשקות אותם בחומצה גופרתית מדוללת. פעולה רפואית זו התגלתה כמוצלחת, ורק קומץ מלחים מתו.
בשלב מסוים במהלך ההפלגה ביקרו הספינות בג'אווה, שם מכר דובר את הספינה ״המרקיז״ שנלכדה במהלך המסע. דובר מכר את הספינה לקפטן בשם אופִּי, שנישא מאוחר יותר לבתו. .
המשלחת, שהפליגה במשך שלוש שנים, חזרה הביתה, והתגמולים חולקו בין המשקיעים. דובר קיבל סך של 6,689 ליש"ט (ששוויים כיום הוא כמיליון ליש"ט), סכום מספיק כדי להבטיח מעמד גבוה בחברה. המלחים הפרטיים תויגו כפיראטים, אך חקיקת חוק השלל הימי בשנת 1708 העניקה גיבוי חוקי למעשיהם. עם זאת, הוא עדיין לא היה מוכן להתיישב ויצא לסייר ברחבי אירופה.
חזרה לרפואה.
דובר ביסס את עצמו מחדש כרופא בבריסטול לפני שעבר לרחוב סטרנד בלונדון בשנת 1720. בערך בזמן זה נפטרה אשתו, והוא איבד את מרבית הונו בגלל השקעות גרועות, כולל 6,000 ליש"ט בקריסת חברת הים הדרומי. בשנת 1721 הוא הצליח להצטרף לקולג' המלכותי לרופאים. ניסיונו בעבר כחולה באבעבועות שחורות היה לרלוונטי במיוחד כאשר התפרצה המגפה בלונדון, ודובר שחזר בהצלחה את הטיפול שקיבל מסידנהאם.