שכונות הפשע (באנגלית: "Brick Mansions") הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 2014 בכיכובם של פול ווקר, דוד בל וריזה.
הסרט מבוסס על סרט האקשן הצרפתי משנת 2004 "פרבר 13", שבוים על ידי פייר מורל והופק על ידי לוק בסון, שגם כתב והפיק את הסרט הזה.
בסרט מככבים פול ווקר ודוד בל. בל כיכב גם בסרט "פרבר 13", עליו מבוסס סרט זה. הסרט יצא לאור 5 חודשים לאחר מותו של פול ווקר ב-30 בנובמבר 2013, ובסרט הוקדש לזכרו. הסרט הזה הוא הסרט האחרון בו ווקר שיחק, אף על פי שמהיר ועצבני 7 יצא אחריו.
הסרט יצא לאור ב-23 באפריל 2019 בצרפת וב-25 באפריל 2019 בארצות הברית ובקנדה.
עלילה.
בדטרויט של שנת 2018 שוררת דיסטופיה וכאוס מוחלט. מועצת העירייה מחליטה כי יש חלקים מהעיר שאין בהם שליטה של אוכפי החוק, והן בונים חומה בגובה 40 מטרים בין העיר ובין אזורים אלו, המכונים "הפרויקטים".
דמיאן קוליאר (פול ווקר) הוא שוטר סמוי הפועל בפרויקטים ומקווה לנקום את רצח אביו בידי אנשי הפרויקטים.
במקביל, חברתו של לינו דופר (דוד בל), נחטפת בידי טרמיין (ריזה), סוחר סמים השולט בפרויקטים. ערב השתלשלות האירועים לינו ודמיאן מתעמתים עם טרמיין, כשלבסוף נחשף כי מועצת העירייה היא מושחתת, והיא זו שגרמה להרצחו של אביו של דמיאן, וכעת היא מנסה להשמיד את הפרויקטים באמצעות פצצה מיוחדת. דמיאן, לינו וטרמיין מאחדים כוחות ומשתלטים חזרה על מועצת העירייה.
בנק לאומי למשכנתאות
מיכל טוקר
מיכל טוקר (נולדה ב-31 בדצמבר 2000) היא אתלטית ישראלית, שיאנית ישראל בעבר בקפיצה במוט.
ביוגרפיה.
טוקר גדלה בקריית אונו. בילדותה הצטרפה לנבחרת התעמלות המכשירים מכבי קריית אונו. בשנת 2012 הייתה סגנית אלופת ישראל בקרב רב ואלופת ישראל במקבילים מדורגים, לילדות דרגה ג'. והשתתפה במכביה. בהמשך עברה להפועל תל אביב בהתעמלות מכשירים, אך בעקבות פציעות רבות נאלצה להפסיק לעסוק בתחום. בתקופה זו, עברה לעסוק באתלטיקה קלה בתל אביב, בהדרכתו של המאמן רומן קוגן.
בתחרות הכנה לאליפות אירופה בהתעמלות לנשים שנערכה בצ'כיה במאי 2016 זכתה טוקר עם נבחרת ישראל בהתעמלות ביחד עם צוף פלדון, אופיר קרמר וגאיה גלעדי במדליית כסף בתוצאה של 140.500 נקודות אחרי צ'כיה (151.200 נקודות) ולפני אוסטריה (139.600 נקודות).
באליפות הבלקן באולם לנוער שנערכה בחודש פברואר, זכתה טוקר במדליית כסף בתוצאה של 3.80 מטר.
שיאנית ישראל.
בתחרות שנערכה בחודש פברואר שברה טוקר את שיא ישראל בקפיצה במוט, לאחר שעברה גובה של 4.10 מטר, שיפור של 5 סנטימטרים לשיא הקודם, בו החזיקה נעמה ברנשטיין.
באליפות ישראל שנערכה בחודש יולי, זכתה במדליית כסף לאחר שקפצה לגובה של 3.95 מטר, אחרי נעמה ברנשטיין (4.05 מטר).
בתחרות גביע החורף שנערכה בחודש פברואר בתל אביב, קבעה טוקר שיא ישראלי חדש של 4.11 מטר. שיא זה החזיק מעמד כשבוע עד שנשבר בידי נעמה ברנשטיין, השיאנית הקודמת.
מרחב התפלגות
מ. סייר
Max מבית לאומי קארד
הפיגוע בעין יעל
הפיגוע בכפר קאסם
לוקמאן החכם
לוקמאן החכם (בערבית: لقمان الحكيم) הוא דמות מסתורית באסלאם, אשר מתואר בקוראן כאדם חכם. על שמו נקראת הסורה ה-31 בקוראן.
הקוראן לא מפרט פרטים אישיים אודות חייו של לוקמאן, ואינו מציין באיזה תקופה הוא חי או היכן. מסורות אסלאמיות מאוחרות יותר מספרות אודותיו באופן מפורט יותר. חדית'ים מסוימים מתארים אותו כבעל מוצא נובי, בעוד שמקורות אחרים גורסים שהוא ממוצא ערבי. קיימים סיפורים רבים אודות לוקמאן החכם בספרות הפרסית, הערבית והטורקית.
ישנם מומחים שגורסים כי בשלב מסוים בחייו, היה לוקמאן עבד.
הקוראן אינו מציין באופן חד-משמעי אם לוקמאן החכם היה נביא, אך ישנם אנשי דת מוסלמים אשר מאמינים שהוא כן היה נביא וכוללים אותו בין נביאי האסלאם.
גם כתבי הקודש של הדת הבהאית מזכירים את לוקמאן.
לינקולן סדרה K
לינקולן סדרה K (באנגלית: Lincoln K series, נקרא גם: Lincoln Model K) הם מכוניות סלון במספר תצורות מתוצרת חטיבת היוקרה "לינקולן" ("Lincoln Motor Company" ) מבית יצרנית הרכב האמריקאית פורד אשר יוצרו בין השנים 1931–1940.
דגמי "לינקולן סדרה K" הופיעו בסדרות טלוויזיה וסרטים אמריקאים.
יוצרו 15,367 יחידות.
אהד פישוף
אהד פִישוֹף (נולד ב-1970 בירושלים) הוא מוזיקאי, פזמונאי, רקדן ואמן ישראלי היוצר במגוון תחומים רחב הכולל סאונד, מחול, וידאו, פרפורמנס וכתיבה. פישוף היה שותף בהרכב "בני המה", והיה סולן, קלידן וגיטריסט להקת "נושאי המגבעת" ו"הפה והטלפיים". היה מבקר מוזיקה בעיתונים "כל העיר", "העיר" ו"תל אביב". מלמד גאגא במדרשה לאמנות במכללה האקדמית בית ברל ובבצלאל.
ביוגרפיה.
פישוף למד בתיכון לאמנויות ע"ש צ'ארלס א' סמית' בירושלים, שם הכיר את חבריו ללהקת נושאי המגבעת – אלון כהן, תמיר אלברט וישי אדר. הלהקה הוקמה בסוף שנת 1984 בשם "נושאי המגבעת של קובי אור", ובמהרה קיצרה את שמה ל"נושאי המגבעת". החזרות של הלהקה נערכו בבית הוריו של פישוף במוצא עילית. בשנותיה הראשונות הופיעה הלהקה בעיקר בירושלים בתיאטרון פרגוד ומועדון "אמדיאוס" בכיכר ציון (ששינה את שמו אחר כך ל"מועדון האנדרגראונד").
בשנת 1988 הוציאה הלהקה את "הקסטה הראשונה", שכללה את השירים "האלוהים שלי עייף", "לייב אין בית שמש", "המוהלת", "נושאי המגבעת" (המוכר יותר כ"האדמה מקולקלת") ו"קול של אלוהים אחר".
בשנת 1990 הוחתמו נושאי המגבעת בחברת התקליטים "הד ארצי". שם הצמידו ללהקה את שלומי ברכה, שבאותו הזמן היה חבר להקת משינה, על מנת שישמש כמפיק מוזיקלי באלבום "מי רצח את אגנתה פאלסקוג" שיצא לבסוף בשנת 1991. התפתחות זו פרצה ללהקה את הדרך אל הקהל הרחב. האלבום הניב מספר להיטים, בהם "הבא בתור הוא סוס", "אני טקסט פוליטי", "מתנה לחג" ו"נגד כיוון הזיפים" ובעקבותיו יצאה הלהקה לסיבוב הופעות ברחבי הארץ.
בשנת 1992 הודיע פישוף על פרישתו מהלהקה. סיבת הפרישה הייתה מתחים פנימיים בלהקה על רקע הכיוון היצירתי. עקב פרישתו של פישוף, זמן קצר אחרי תחילת העבודה על האלבום הבא, העבודה עליו נפסקה והלהקה התפרקה. לאחר הפרישה התפצלה הלהקה לשני הרכבים: הראשון נקרא "הבא בתור הוא כלום" וכלל את פישוף, רם אוריון, וישי אדר, שיצאו לסיבוב הופעות פרידה בשם זה, וביצעו בו גרסאות אלקטרוניות־תעשייתיות לשירי הלהקה. החלק השני של הלהקה, ששמר על שמו המקורי, הקליט עם צביקה פיק את תקליט ה"קמבק" שלו ויצא עם פיק לסיבוב הופעות, שנקרא "צביקה פיק ונושאי המגבעת".
במקביל לחברותו ב"נושאי המגבעת" הקים בשנת 1989, יחד עם רם אוריון ואסף גברון, את ההרכב הפה והטלפיים. הפעילות והאלבומים של הפה והטלפיים בנויים בעיקרם לפי "קוד". זוהי מערכת כללים שכל אחד מאלבומיה חייב לעמוד בהם. לדברי חברי הלהקה, הקוד נועד לעזור להישרדות הלהקה, ובכך לתת המשכיות ליצירה ולמלא מראש בתוכן את האלבום הבא עוד לפני שהוא יוצא. הלהקה נוהגת להוציא אלבום כל שש שנים.
בשנת 1993 עבר לגור בלונדון ולמד ריקוד ב"בית הספר למחול על שם רודולף לאבאן" בקונסרבטוריון טריניטי לאבאן (), וסיים בשנת 1997 עם תואר שני בלימודי מחול. מאז הציג את יצירותיו לבמה, שילובים של מחול, תנועה ומיצבי סאונד באנגליה, יפן, ליטא, הולנד, טורקיה, שווייץ וישראל, וכן בביתן הישראלי בביאנלה של ונציה בשנת 2001, במסגרת פרויקט "Home" של אורי קצנשטיין. בלונדון יצר פסקולים לעבודותיה הכוראוגרפית יסמין ורדימון.
בשנת 2003 חזר לישראל והחל לשתף פעולה עם אוהד נהרין ולהקת בת שבע. הוא יצר את הפסקולים של יצירות הלהקה "מקס", "סדר", "שלוש", "פורו" ו"טלופאזה" והיה הדרמטורג של "טלופאזה" ושל מופע הסולו של אוהד נהרין "פלייבק", שאותו גם הפיק מוזיקלית. ב-2005 הצטרף לצוות מורי הגאגא, שפת המחול של נהרין.
בשנת 2008 חזרו פישוף וישי אדר לשתף פעולה, במסגרת ההרכב "בני המה". ההופעה הראשונה של ההרכב הייתה במסגרת האירוע "איש בלי חולצה", בניהולו האומנותי של גיא בכר. אדר ופישוף עבדו על אלבום הבכורה "בני המה" כשלוש שנים, והוא יצא בדצמבר 2011 תחת הלייבל "אנובה". האלבום נמכר בחנויות כדיסק וכן כעותק דיגיטלי. בהופעות מבצעים השניים מספר שירים של "נושאי המגבעת" בעיבודים חדשים: "האלוהים שלי עייף", "לייב אין בית שמש" ו"נושאי המגבעת". באותה שנה גם הציג בגלריה D&amp;A בתל אביב, תערוכת צילום ומולטימדיה בשיתוף עם רן סלווין ואבי פיטשון, בשם "סלויןפישוףפיטשון", תחת הכותרת "ניסוי בקריסה מולטי מדיאלית. 3 אמנים רב תחומיים, 3 קווי עולם, 3 תבניות התאבכות על קיר המוות של הצילום".
בשנת 2009, הוציא בלייבל "תדר", פסקול שיצר ב-2006 לסרט התיעודי "מבוזבזים" של הבמאית נורית קידר, המביא את עדויותיהם של חיילים במוצב הבופור בשנה שלפני הנסיגה הישראלית מלבנון.
החל משנת 2009 יוצר במשותף עם בת זוגו, נועה צוק, עבודות כוריאוגפיות ווידאו ארט. בין השאר את המופע "Speaker", שעלה בפסטיבל "הרמת מסך" ב-2011 ואת המופע "החדר השרוף" ב-2016.
בשנת 2015, זכה בפרס משרד החינוך והתרבות לאמנות ועיצוב.
החל משנת 2016 משמש כמנהל אמנותי של פסטיבל אודיואקטיב המתקיים בקמפוס המדרשה לאמנות של מכללת בית ברל בכפר סבא.
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
ניטריק אוקסיד
צילה דרופקין
3 שלטים מחוץ לאבינג, מיזורי
קלמנט לנגלה
קלמון לאנגלה
הסופר קאפ האיטלקי 2016