חלוקה אחרת שאינה מחויבת במס חברות יכולה לנבוע משיערוך נדל"ן שיש לחברה. ההתקינה החשבונאית הבינלאומית מאפשרת להכיר ברווח או הפסד הנובעים משינוי בשווי ההוגן (השווי הכלכלי האמיתי בעסקה בתנאי השוק) של הנכס, במהלך תקופת דיווח, גם אם הנכס לא נמכר אלא נותר בידי החברה. כלומר ייתכן רווח חשבונאי שאינו רווח לצורכי מס, כיוון שהחברה לא מימשה את הנכס. חוק החברות למעשה מתיר גם במצב זה לחלק דיבידנד מאותם רווחים לא ממומשים (רווחים "על הנייר") שאינם חייבים במס הכנסה, (עד למועד המימוש בפועל של אותו נכס) אשר יחויבו במס דיבידנד בלבד.
התמודדות רשות המיסים עם מקרים אלה.
נכון לדצמבר 2011, רשות המיסים טרם הכריעה בנושא אופן מיסוי דיבידנד המחולק מרווחים שטרם חויבו במס, אך נראה כי הרשות נוטה להטיל מס על דיבידנד כזה, באופן שישא את נטל המס המלא על היחיד בישראל (מיסוי זה יהיה מנוגד לעיקרון לפיו אין מס אלא בעת מימוש נכסים). לחלופין שוקלת הרשות להתיר חלוקת דיבידנד רק מהכנסה ששולם בגינה מס חברות.
גישה זו מותירה מספר סוגיות בלתי פתורות. כך למשל הדבר מנוגד לעיקרון המימוש (קרי: מס ישולם רק על רווח ממומש). כמו כן, רשות המיסים תידרש להמשיך ולעקוב אחרי הנכסים המשוערכים, ואולי אף להחזיר מס ששולם (חלקו או כולו) בגין עליית הערך, במידה והערך בסופו של דבר ירד, ואולי אף הפך להפסד.
במדינות כמו ישראל וחלק ממדינות מזרח אירופה, בהן המשק מורכב מפירמידות של חברות החזקה המחזיקות זו בזו בשרשור, עלולה גישת הרשות ליצור עצירה של כספים בחברות שבתחתית הפירמידה, ולפיכך לעצור אפיק מימון חשוב במשק הישראלי – מימון באמצעות חברות בקבוצת חברות, המניידות כספים ביניהן, בין היתר באמצעות חלוקת דיבידנד.
פתרונות אפשריים נוספים.
פתרון אפשרי אחד הוא החלת השיטה האמריקאית, לפיה חלוקת דיבידנד מתוך עודפים לצורכי מס, תסווג גם כדיבידנד לצורכי מס, בעוד שחלוקה שלא מתוך עודפים לצורכי מס תהווה החזר השקעה לבעלי המניות (ותקטין את עלות ההשקעה של בעלי המניות בחברה) ומה שמעבר לה, יחויב במס רווח הון (כלומר כשבמועד חלוקת הדיבידנד, הרווח לצורך מס טרם נצבר, אין זו חלוקת רווחים, שהרי עוד אין רווחים, אלא החזר השקעה).
פתרון אפשרי נוסף הוא למסות כל חלוקה לבעלי מניות כדיבידנד לצורכי מס, למעט הפחתת הון שתהווה החזר השקעה בגין השקעתם המקורית בחברה (חיוב המס בגין חלוקה כזו יהיה בצורת מס על רווח הון, כאשר בעלי המניות ימכרו את מניותיהם בחברה). הצעה זו פשוטה ומונעת את הצורך לעקוב אחרי בעלי המניות, מועדי רכישת מניותיהם, מצב הנכסים שבידי החברה ועוד.
אם עץ נופל ביער
אם עץ נופל ביער ואף אחד לא שומע, האם הוא השמיע צליל? היא שאלה או חידה פילוסופית מתחום האפיסטמולוגיה, המעלה שאלות רבות על הקשר בין ידע, התבוננות ומציאות.
החידה הועלתה בצורה מעט שונה כבר במאה ה-18 על ידי הפילוסוף ג'ורג' ברקלי, אולם היא הועלתה בצורה הנוכחית רק בשנת 1910 בכתב עת בשם "physics".
זווית פילוסופית.
האם משהו יכול להתקיים בלי שמבחינים בו?
השאלה הבסיסית ביותר שעולה מהחידה היא שאלת אפשרות הקיום של עצמים או קולות שאיש אינו מבחין בהם (האם ייתכן שהצליל שהעץ השמיע קיים, אף שאיש לא מבחין בו?) .
במאה ה-18 פיתח ברקלי את האידיאליזם הסובייקטיבי - גישה פילוסופית הגורסת שעצמים קיימים רק כאשר תופסים אותם. על פי גישה זאת, הצליל אינו קיים, כי אין לקיומו שום משמעות מחוץ לתודעה של בעלי חיים. רעיון זה הוא אבן פינה בפילוסופיה של ברקלי, והוא מיוצג על ידי משפטו:
שאלות כגון זו עומדות בבסיס המחלוקת בין שני הזרמים הראשיים באפיסטמולוגיה המודרנית- אמפיריציזם ורציונליזם, כאשר ברקלי מייצג (יחד עם דייוויד יום, ג'ון לוק ואחרים) את הגישה האמפיריציסטית.
האם העולם פועל באותה צורה כשלא מתבוננים בו?
שאלה זו קשורה לתחומים פילוסופיים נוספים מלבד האפיסטמולוגיה, כגון המטאפיזיקה והפילוסופיה של המדע. פילוסופים ספקנים רבים טענו במהלך ההיסטוריה שלא ניתן להניח הנחות על דברים שאינם נמצאים בתחום הידע שלנו. דייוויד יום הראה שכל הנחות היסוד שלנו למעשה מבוססות על הניסיון, ושלל כך את תקפותן של הנחות אלו. כלומר: על פי יום, אנו מניחים שהעץ משמיע צליל רק בגלל שכל העצים שנפלו בקרבתנו השמיעו צליל, בדיוק כמו אדם שראה רק עורבים שחורים יניח שכל העורבים שחורים (פרדוקס העורב). יום כינה את בעיה זו בשם בעיית האינדוקציה.
לדבריו של יום, ושל פילוסופים אמפריציסטים אחרים, השפעה מכרעת גם על הפילוסופיה של המדע. פרנסיס בייקון, פילוסוף ומגן של המהפכה המדעית, ביסס במאה ה-17 את המתודולוגיה האינדוקטיבית ככלי העיקרי למחקר מדעי והסקת מסקנות. המדע שהתפתח לאחר מכן אכן התבסס בעיקרו על אינדוקציה, ועל קביעה וניסוח של חוקים כלליים. הגישה האמפריציסטית שומטת את הקרקע מתחת לרגליה של השיטה האינדוקטיבית, ושל כל המסקנות המדעיות הנובעות ממנה.
במאה ה-20, עם התפתחות תורת הקוואנטים, נוסף לשאלה זו מימד נוסף, מכיוון שתורת הקוואנטים משרישה באופן מדעי את האפשרות שהתבוננות בתהליך משפיעה עליו. דוגמה מפורסמת לכך הוא פרדוקס החתול של שרדינגר, שבו חתול נמצא במצב ביניים - לא מת ולא חי, מכיוון שאיש אינו מתבונן בו.
מה ההבדל בין דברים כפי שהם לדברים כפי שאנו רואים אותם?
שאלה זו נוגעת בקיומם של עצמים מחוץ לתודעה שלנו. צליל, למשל, יכול להיות מוגדר כ"אות חשמלי הנתפס על ידי המוח". כלומר, מתוארת חוויית הצליל, ולא התופעה הפיזיקלית. על פי הגדרה זו, נפילת העץ אומנם יצרה תנודות באוויר, אך אלו לא נקלטו על ידי אוזנו של איש, ולכן הן אינן מוגדרות כ-"צליל".
הפילוסוף האמריקאי קלארנס אירווינג לואיס טבע במאה ה-20 את המונח קווליה, על מנת לתאר את חוויית התחושה של עצמים או תופעות. על פיו, אנו מסוגלים לתאר את המונח הפיזיקאלי "צליל", אך לא את הקוואליה שלו. ייתכן שהעץ יצר את התופעה הפיזיקלית, אך הוא לא יצר את הקוואליה "צליל".
גרסאות אחרות לשאלה.
בגרסה הראשונית של השאלה, כפי שהועלתה על ידי ברקלי, היא לא עסקה כלל בעץ שנופל, אלא פשוט בעצים שעומדים בפארק, ואיש אינו מסתכל עליהם.
ביוני 1883 הועלתה השאלה בגרסה כמעט זהה לזו הנוכחית, בכתב עת בשם "The Chautauquan"- "אם עץ נופל באי בודד ללא בני אדם, האם הוא משמיע צליל?" המגזין ענה על השאלה בסגנון מדעי: "לא. צליל הוא התחושה שנוצרת באוזן כאשר יש תנודות באוויר." גם המגזין "סיינטיפיק אמריקן" הציג את השאלה בגרסה דומה, תוך התעלמות מהזווית הפילוסופית.
הדרך (רומן)
בובי וינטון
סטנלי רוברט וינטון ג'וניור (באנגלית: Stanley Robert Vinton, Jr.; נולד ב-16 באפריל 1935) המוכר בשם בובי וינטון הוא מוזיקאי אמריקאי ממוצא פולני המתמחה במוזיקת פופ. הוא זכה לכינוי "הנסיך הפולני".
ראשית דרכו.
וינטון הוא בן יחיד לשני חברי להקה מקומית מצליחה, סטן וינטון ודורותי סטודזינסקי וינטון. הוריו עודדו את התעניינותו במוזיקה ונתנו לו מדי יום 25 סנט לאחר שהתאמן בנגינה על הקלרינט שלו. בגיל 16 הקים להקה אשר הופיעה במועדונים באזור פיטסבורג, פנסילבניה. בעזרת הכסף שהרוויח מהופעותיו, מימן את לימודיו באוניברסיטת דיוקיין, שם למד מוזיקה וקיבל תואר ראשון בקומפוזיציה. במהלך לימודיו באוניברסיטה, למד לנגן בכל כלי הנגינה של להקתו: פסנתר, קלרינט, סקסופון, חצוצרה, תופים ואבוב.
קריירה.
שנות ה-60.
בשנת 1962, הוציא את להיטו הראשון "Roses Are Red". לאחר כארבעה שבועות, הגיע השיר למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. באותה שנה יצא לאור התקליט "Roses Are Red" שכלל את הלהיט המפורסם.
בשנת 1963, יצא לאור להיטו הגדול ביותר לדעת רבים, "Blue Velvet", אשר גם הגיע למקום הראשון במצעד של בילבורד. בשנת 1986, הבמאי דייוויד לינץ' קרא לאחד מסרטיו "Blue Velvet", על שם שירו המפורסם של וינטון. בשנת 1990, טיפס השיר במעלה מצעדי השירים בבריטניה בעקבות פרסומת של חברת הקוסמטיקה "Nivea", אשר השתמשה בשיר הזה בפרסומת.
בשנת 1964, התפרסמו שני להיטים חדשים שאף הם הגיעו לראש מצעד הלהיטים של בילבורד: "There! I've Said It Again" שנכתב במקור בשנת 1945, והשיר המפורסם "Mr. Lonely" שנכתב על ידי וינטון בזמן ששירת בצבא ארצות הברית. השיר "Mr. Lonely" עובד בשנת 2004 על ידי זמר ההיפ הופ אייקון. באותה שנה הוציא וינטון תקליט נוסף - "Bobby Vinton's Greatest Hits", אשר כלל בתוכו את להיטיו המפורסמים משנים קודמות.
בשנת 1965 המשיך הזמר למנף את הצלחתו כאשר כתב את שירו המפורסם: "L-O-N-E-L-Y". שיר נוסף שביצע היה "Long Lonely Nights" אשר הגיע למקום ה-12 במצעדים, ונכנס לאלבומו "Bobby Vinton Sings for Lonely Night".
בשנת 1966 כתב להיט נוסף - "Coming Home Solider", אשר היה אחד מהשירים המועדפים ברשתות הצבאיות של אמריקה בתקופת המלחמה הקרה ומלחמת וייטנאם.
בשנת 1967 הוציא את התקליט "Please Love Me Forever" אשר הגיע למקום השישי במצעדי המוזיקה ונמכר בכמיליון עותקים.
בשנת 1968, הוציא וינטון את שירו המפורסם "I Love How You Love Me", אשר נמכר בלמעלה ממיליון עותקים וזכה לתקליט זהב על ידי ארגון תעשיית התקליטים האמריקאית.
שנות ה-70.
בשנות השבעים, וינטון המשיך להוציא שירים אשר הגיעו ל-40 המקומות הראשונים במצעדים. בשנת 1972, פרסם שיר שנקרא "Ev'ry Day of My Life" אשר הגיע למקום ה-24 במצעדים ואת השיר "Sealed with a Kiss" אשר הגיע למקום ה-19.
שנה לאחר מכן, חברת התקליטים אשר וינטון עבד איתה, Epic Records, סיימה את העסקתו בטענה כי ימי ההצלחה והשגשוג שלו תמו.