בבית המדרש בלומז'ה נחשף לספר "השתפכות הנפש" של חסידות ברסלב אשר השפיע עליו רבות. במלחמת העולם הראשונה בשנת תרע"ד, יחד עם פליטים רבים שברחו מפולין לרוסיה, ברחה אמו יחד עמו לעיר רוז'אן. שם הצליח לשכנע את אמו שתתן לו לנסוע לאומן, בטענה שבאומן מכשירים בחורים להיות רבנים, ושם עיצב את אישיותו בהשפעת חסידי ברסלב שבאומן, ובפרט מי שהוא ראה בו את מורו ורבו, רבי אברהם ב"ר נחמן. באומן נשא את רעייתו ושם הקימו את ביתם.
פעילותו ברוסיה.
רבי אליהו חיים יחד עם אשתו בביתם שבאומן, הכניסו אורחים רבים, ביניהם בחורים פליטים מפולין שהם סייעו בידם להינשא. כן היה אוסף צדקה ומחלק כספי סיוע לאנשי חסידות ברסלב, למרות שהדבר היה אסור על פי החוק הקומוניסטי.
ביום שני ט"ו בחשוון תרצ"ו נתפס רבי אליהו חיים, יחד עם חברו לפעילות רבי לוי יצחק בנדר. שניהם עונו ונחקרו ונפסק עליהם גזר דין מוות. אולם הם ניצלו על ידי קצין בכיר יהודי (שבסוף שילם על כך בחייו), שחמיו, חסיד ברסלב, ביקשו שאם יגיעו אליו חסידי ברסלב, יעזור להם ככל יכולתו. בתקופת המתנתו למשפט, קיבל במפתיע אישור יציאה מרוסיה, ובחודש סיוון שנת תרצ"ו הגיע לארץ ישראל והשתקע בירושלים.
בארץ ישראל.
בירושלים הצטרף לחסידי ברסלב, ביניהם רבי אברהם שטרנהרץ, רבי שלמה וקסלר, רבי נתן בייטלמכר ואחרים, שהתפללו ולמדו בבית הכנסת 'בוקרשט' שבשכונת מאה שערים.
בארץ ישראל הדפיס רבי אליהו חיים חלק מהספר ליקוטי הלכות, ועסק בסיוע לעליית חסידי ברסלב מברית המועצות. הוא קבע שיש צורך בבית כנסת של ברסלב. בתחילה שכרו שני חדרים במאה שערים, ולאחר מכן השיג אישור לבנות בשטח עליו היה בנויים מלון ארץ ישראל וטחנת קמח קטנה. לאחר מאמצים רבים וגיוס כספים בחו"ל הצליח לבנות את השול ברחוב סלנט 36 במאה שערים, שם היה מוסר שיעורים קבועים, והקים בו את כולל האברכים "אור הנעלם".
נפטר בשבת לפנות בוקר, בכ' בכסלו תשמ"ד. נטמן בהר הזיתים, ליד קברו של ר' נחמן ב"ר ברוך אפרים מטפליק.
כנסיית עליית מרים (אנדז'ייובקה)
כנסיית עליית מרים באנדז'ייובקה, בפרובינציית פולין קטן שבפולין, היא כנסייה יוונית קתולית (או אולי אורתודוקסית) לשעבר שנבנתה מעץ בשנים 1864-1860.
בשנת 1947 הועברה לרשות הכנסייה הקתולית הפולנית במסגרת השלוחה של פרוכיה ע"ש הבתולה מרים במיליק.
הכנסייה היא חלק של מסלול אדריכלות העץ בפרובינציה פולין קטן.
היסטוריה.
הכנסייה נבנתה כנראה בשנים 1864-1860, לפי ההשערות, על בסיס כנסייה אורתודוקסית או יוונית-קתולית קודמת שנבנתה במאה ה-17-ה-18.
היא שופצה פעמים חוזרות בשנים 1874, 1925, 1967, 1978,1988 ו-1998.
המבנה.
הכנסייה שוכנת על גבעה מוקפת בבית קברות ובעצים. מסביבה חומה קטנה מאבן.
קירות הכנסייה והגגות מכוסים גזרי קרש עץ (גבים) ("שינגלים" מעץ). היא מורכבת משלושה חלקים: מגדל עם נרתקס, ספינה רחבה וגבוהה, ופרסביטריום עם סקריסטיה. למגדל הצריח מגזרי קרש עץ ומתחתיו גלריה לנשים ונרתקס. מעל הגגות בצורת מאהל עוד שני צריחים מקושטים בצורת בצל מכוסים בפח.
בפנים הבניין על קירות הכנסייה נראים קישוטים פוליכרומיים מתחילת המאה ה-19 עד למאה ה-20. האיקונוסטזיס עוצב במאה ה-19 עם אפיוני רוקוקו. חלק מאיקונינים צוירו בשנת 1874 על ידי צייר מקומי, ויקטור זומף. יש גם ציורים עתיקים יותר, כולל איקונין של עליית מרים משלהי המאה ה-16 כנראה מכנסייה אורתודוקסית למקית ששכנה בעבר במקום.
לקריאה נוספת.
Series Byzantina.T II 2004 Warszawa
בסיס חיל האוויר 27
נמל התעופה הבינלאומי של סמוי
נמל התעופה של ברצלונה
קרסנויארסק (מחוז)
Hello world (תוכנית מחשב)
משפט אלישע חייבטוב
נמל התעופה הבינלאומי אנטליה
נמל התעופה הבינלאומי לוס אנג'לס
נמל התעופה הבינלאומי סולט לייק סיטי
נמל התעופה הבינלאומי סוצ'י
נמל התעופה הבינלאומי קו סמוי
נמל התעופה הבינלאומי סן פרנסיסקו
נמל התעופה הבינלאומי ע'רדקה
נמל התעופה הבינלאומי פרנקפורט
נמל התעופה הבינלאומי קהיר
נמל התעופה הבינלאומי אינצ'ון
נמל התעופה הבינלאומי קנסאי
הקורפוס הראשון (האימפריה הגרמנית)
הקורפוס הראשון (בגרמנית: I. Armee-Korps) היה קורפוס בצבא הפרוסי ומאוחר יותר בצבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת אוסטריה–פרוסיה, מלחמת צרפת–פרוסיה ומלחמת העולם הראשונה ופורק ב-1919.
היסטוריה.
מלחמת אוסטריה–פרוסיה.
הקורפוס הוקם ב-18 במרץ 1814 כמפקדו הראשון מונה פרידריך וילהלם פון בילוב. הקורפוס השתתף לראשונה בקרבות במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה כחלק מהארמייה השנייה בפיקוד פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה. מפקדו באותה העת היה אדולף פון בונין. הוא השתתף בקרב טראוטנאו וקרב קניגרץ.
מלחמת צרפת–פרוסיה.
בין השנים 1870-1871 השתתף הקורפוס במלחמת צרפת–פרוסיה כחלק מהארמייה הראשונה בפיקוד קרל פרידריך פון שטיינמץ. מפקדו באותה העת היה אדווין פון מנטויפל. הקורפוס לחם בקרב נוסוויל, המצור על מץ, קרב אמיין, קרב האלו וקרב סן קוונטין. עם סיום המלחמה אוחד הצבא הפרוסי עם צבאותיהן של שאר מדינות גרמניה ליצירת צבא הקיסרות הגרמנית, אולם הקורפוס הראשון שמר על זהותו הפרוסית. בסיסו היה בקניגסברג.
מלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה הקורפוס תחת פיקוד הרמן פון פרנסואה. הוא נערך בחזית המזרחית במסגרת הארמייה השמינית של מקסימיליאן פון פריטוויץ. הקורפוס השתתף בבלימת הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית בקרבות שטלופנן וגומבינן, ובהשמדת הארמייה הרוסית השנייה בקרב טננברג. ב-9 באוקטובר של אותה שנה הועבר פרנסואה לפקד על הארמייה השמינית, ורוברט קוש מונה למחליפו כמפקד הקורפוס הראשון. תחת פיקודו של קוש לחם הקורפוס בקרב השני על האגמים המזוריים. ב-11 ביוני 1915 הועבר קוש לפקד על קורפוס המילואים ה-10, וכמחליפו מונה יוהנס פון אבן. הקורפוס לחם בהצלחה במתקפת גורליצה-טרנוב. ביולי 1915 כבש הקורפוס את ביאליסטוק, ובספטמבר חבר לארמייה העשירית וכבש עימה את וילנה, ובאוקטובר כבש בסיוע פלגת הארמייה D - שולץ את דינבורג.
ביוני 1916 השתתף תחת פיקוד הארמייה האוסטרו-הונגרית השנייה של אדוארד פון בהם-ארמולי בבלימת מתקפת ברוסילוב. ב-10 ביוני 1917 מונה פון אבן למפקד הארמייה התשיעית, וארנולד פון וינקלר הועבר לפקד על הקורפוס הראשון. הקורפוס השתתף בבלימת מתקפת קרנסקי כחלק מהארמייה האוסטרו-הונגרית השנייה, ולאחר מכן השתתף בכיבוש מזרח גליציה. ב-25 בפברואר 1918 מונה וינקלר למפקד קורפוס המילואים ה-25, ולמחליפו מונה וילהלם גרנר. בעקבות הסכם ברסט-ליטובסק הוצב הקורפוס ככוח כיבוש באוקראינה. ב-28 במרץ 1918 מונה גרנר לראש מטה קבוצת הארמיות מקנזן, ובמקומו מונה למפקד הקורפוס תאודור מנגליבר. בעקבות החתימה על חוזה ורסאי חזר הקורפוס לגרמניה ופורק ב-20 בספטמבר 1919 לאחר יותר מ-100 שנות קיום.
קדם-אירוויזיון 1982
הקורפוס השני (האימפריה הגרמנית)
הקורפוס השני (בגרמנית: II. Armee-Korps) היה קורפוס בצבא הפרוסי ומאוחר יותר בצבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת אוסטריה–פרוסיה, מלחמת צרפת–פרוסיה ומלחמת העולם הראשונה ופורק ב-1915.
היסטוריה.
מלחמת אוסטריה–פרוסיה.
הקורפוס הוקם ב-3 באפריל 1820 כמפקדו הראשון מונה פרידריך וילהלם, נסיך הכתר של פרוסיה (לימים פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה). מפקדת הקורפוס הייתה לראשונה בברלין, וב-1837 הועברה לשטטין. ב-1863 חזרה המפקדה לברלין, וב-1870 השתקעה סופית בשטטין. הקורפוס השתתף במלחמת אוסטריה–פרוסיה תחת פיקוד סטפן פון שמידט כחלק מהארמייה הראשונה בפיקוד פרידריך קרל, נסיך פרוסיה. הוא לחם בין היתר בקרב קניגרץ.
מלחמת צרפת–פרוסיה.
בין השנים 1870–1871 השתתף הקורפוס במלחמת צרפת–פרוסיה כחלק מהארמייה השנייה בפיקוד פרידריך קרל, נסיך פרוסיה. מפקדו באותה העת היה אדוארד פון פרנסקי. הקורפוס לחם בקרב גרבלוט, קרב וילירס, המצור על מץ והמצור על פריז. עם סיום המלחמה אוחד הצבא הפרוסי עם צבאותיהן של שאר מדינות גרמניה ליצירת צבא הקיסרות הגרמנית, אולם הקורפוס השני שמר על זהותו הפרוסית.
מלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה הקורפוס תחת פיקוד אלכסנדר פון לינסינגן. הוא נערך בחזית המערבית במסגרת הארמייה הראשונה של אלכסנדר פון קלוק. הקורפוס נטל חלק בקרבות מונס, לה קאטו, הקרב הראשון על המארן, המרוץ אל הים וקרב איפר הראשון. בנובמבר 1914 הועבר הקורפוס לחזית המזרחית והשתתף במתקפת הקרפטים. ב-8 בינואר 1915 פורק הקורפוס ועל בסיסו הוקמה ארמיית הדרום. ב-17 בדצמבר 1918, לאחר סיום המלחמה, הוקם הקורפוס מחדש, ופורק ב-30 בספטמבר 1919.
חצוצרה חקיינית
חצוצרה חקיינית (שם מדעי: Syrinx aruanus) היא מין רכיכה ימית ממחלקת החלזונות ומהמשפחה קוצניים. מין זה הוא החילזון הגדול בעולם. הוא המין היחיד מסוגו. על המין ידוע בעיקר מאוספי רכיכות (Conchology) שמתפעלים מממדי החצוצרה, אך לא ידוע הרבה על חייה בטבע.
אורכה של החצוצרה החקיינית 91 ס"מ בממוצע ומשקלה עד 18 קילוגרם והיא החילזון השני באורכו לאחר המין ארנבת ים שחורה שאורכה מעל 99 ס"מ, אך היא כבדה מארנבת הים והכבדה שבכל החלזונות. החצוצרה החקיינית מזכירה במראה את החצוצרה ומזכירה אותה, אך שייכת למשפחה שונה. היא בעלת קונכייה גדולה וסלילנית בעלת קרן הפונה מעלה. צבע הקונכייה משמש עם רצועות חומות עד אפורות. לעיתים צבע הקונכייה בהיר יותר עד צבע שמנת.
תפוצתה של החצוצרה החקיינית בטבע הוא בחופי צפון אוסטרליה ומזרח אינדונזיה וגינאה החדשה. הם חיים על חולות קרקעית הים בעומק 30 מטר, באזורים בהם אין דיג-יתר.