הטיפול עשוי לכלול מעבר לתרופה אנטי-פסיכוטית בסיכון נמוך יותר למצב. תרופות עם ראיות בדבר תועלת זמנית כוללות, דיפרנידרמין, טרזודן, בנזטרופין, מירטזפין וחוסמי בטא. ויטמין B6 או תיקון של מחסור בברזל עשוי גם להיות שימושי. כמחצית מהאנשים על תרופות אנטי-פסיכוטיות מפתחים את המצב. הראשון להשתמש במונח היה לדיסלב, שתיאר את התופעה בשנת 1901.
סימנים וסימפטומים.
הסימפטומים של אקאתיזיה עשויים להשתנות מתחושה קלה של אי שקט או חרדה לתחושה של טרור ופחד בלתי נשלט. אנשים בדרך כלל מסתובבים במשך שעות מחוסר שקט ברגע שברכיהם ורגליהם מתעייפות, והם אינם מסוגלים להמשיך לצעוד, הם יושבים או שוכבים, והדבר לא מועיל להפחתת הלחץ הנפשי הנובע מהשפעות האקאתיזיה. כאשר ישנו עיכוב באבחנה או לא ניתן טיפול אנטי-פסיכוטי מתאים יכולה להתרחש החמרה בסימפטומים של המחלה הבאים לידי ביטוי בהתנהגות המטופל. דניס סטייקר, נוירו- פסיכולוג, סבל מאקאתיזיה, שנגרמה על ידי תרופות, במשך יומיים וכך תיאר את תחושותיו במהלך הניסוי כך: "זו הייתה ההרגשה הכי גרועה בחיי, לא הייתי מאחל את זה לאויב הכי גרוע שלי". חולים רבים מתארים סימפטומים של כאב נוירופתי הדומים לפיברומיאלגיה ולתסמונת הרגל חסרת המנוח. ישנם חוקרים הרואים את תסמונת הרגל חסרת המנוח כאקאתיזיה ממוקדת באזור הרגליים לפני התפתחות האקאתיזיה עצמה. היילי וחובריו (2006), תיאר את הדברים הבאים בנוגע לאקאתזיה: מתח, נדודי שינה, תחושת אי-נוחות, אי-מנוחה מוטורי, חרדה ובמקרים קיצוניים אף פאניקה.
ג'ק הנרי אבוט (1981) מתאר את התחושה:
יש להדגיש כי לא כל "תגובה חסרת מנוחה" היא בהכרח אינדקציה לאבחון של אקאתיזיה. לדוגמה: מאניה, דיכאון, הפרעת קשב והיפראקטיביות עשויות להיראות כמו אקתזיה, אבל התנועות קורות כתוצאה מתחושה רצונית, ולא בשל חוסר מנוחה או כאב המלווה באי תנועה.
גורמים.
אקאתיזיה קשורה לעיתים קרובות לשימוש בתרופות אנטי-פסיכוטיות המדכאות את הקולטנים של הדופמין. ההבנה בנוגע לפתופיזיולוגיה של אקאתיזיה עדיין מוגבלת, אך מסתמן שהיא קשורה לחוסמי שדרי הדופמין במוח. בנוסף, תרופות עם אפקטים טיפוליים מוצלחים בטיפול באקאתיזיה סיפקו הבנה נוספת לעניין הבנת מנגנון מערכת השדרים וקליטתם בגוף, והם: בנזודיאזפנים, חוסמי בטא, ומעכבי סרוטונין. סיבה מרכזית נוספת לפיתוח אקאתיזיה זוהי נסיגה הנצפית במטופלים התלויים בתרופות. מאחר שמחסור בדופמין מסתבר כמשחק תפקיד מרכזי בפיתוח תסמונת הרגל חסרת המנוחה, המיוחסת לאקאתיזיה ממוקדת של הרגל, הפסקה פתאומית של תרופות הדופמין עלול להביא ליצירת מחסור בכימיקל אשר מחכה את הפעילות של האגוניסט לדופמין, ובכך להביא להתפתחות הסינדרום. זו הסיבה בגינה הפסקה מיידית וחדה מדי של שימוש באופיוידים, קוקאין ומעוררי אופוריה דומים עלולים גם הם להביא להתפתחות תסמונת הרגל חסרת המנוחה ובהמשך אף לאקאתיזיה. נמצא גם כי פיתוח התסמונת עמד בקורלציה ישירה למחלת הפרקינסון, לא ברור אם בגלל המחלה עצמה או בגלל סוג הטיפול והתרופות הניתנות לטיפול בה: לבודופה וכדומה. תרופות נוגדות דיכאון יכולות גם הן לגרום לפיתוח אקאתיזיה, בשל עלייה בסרוטונין בתוך מערכת העצבים המרכזית. זוהי הסיבה המרכזית בגינה מעכבי סרוטונין מהווים טיפול יעיל יחסית לאקאתיזיה. מחקר שנערך בשנת 2006 בבריטניה על ידי היילי ואחרים, הראה כי אקאתיזיה מתבטאת לעיתים קרובות בניסויים קליניים של מעכבידיכאון, כתסיסה או כליקוי רגשי והיפרקינזיס. עוד ציין המחקר כי כי אקאתיזיה שאינה מאובחנת נתפסת לעיתים כחוסר מנוחה כפשוטו, או ליתר דיוק כדיסקינזיה מוטורית. עוד התגלה כי אקאתיזיה מתבטא ברמות מוגברות של נוירופינפרין, נוירוטרנסמיטר אשר מזוהה עם מנגנונים המסדירים תוקפנות ועוררות מוגברת.
אבחנה.
ניתן למדוד את נוכחותה וחומרתה של אקאתיזיה באמצעות סולם ברנס לאקאתיזיה, אשר מעריך הן קריטריונים אובייקטיביים והן קריטריונים סובייקטיביים. הערכה מדויקת של אקאתיזיה היא בעייתית, שכן קשה להבחין בין מספר רב של הפרעות עם סימפטומים דומים. במחקר של הפרעות תנועה שנגרמו על ידי נוירופלטיקה, אקאתיזיה נמצאה רק ב -26% מהחולים שאובחנו לראשונה עם אקאתיזיה. המאפיינים הבולטים של אקאתיזיה בהשוואה לתסמונות אחרות הם בעיקר מאפיינים סובייקטיביים, כגון תחושת חוסר המנוחה הפנימי של המטופל. אקאתיזיה יכולה להיות אבחנה שגויה כאשר הביטוי להפרעה אצל המטופל מגיע בעצם כתסמינים משניים להפרעות פסיכוטיות שונות, להפרעות במצב הרוח, להפרעות נפשיות, לתסמונת הרגל חסרת המנוחה, חרדה, נדודי שינה, נסיגה בסמים, דיסקינזיה או מחלה נוירולוגית אחרת. נוסף על כן האבחנה השנויה במחלוקת של פסאודו-אתקתאזיה כפי שנוסחה על ידי מארק ג'יי גריקה, במאמרו דיון באקאתיזיה של מבוגרים המשפיעה על יכולותיו הקוגניטיביות של המטופל, מנוסחת כאבחנה על סמך אותם סימפטומים כמו אקאתיזיה רגילה, אך ללא תחושת חוסר המנוחה הפנימי-מנטלי עליו מדווחים מטופלים המאובחנים בעלי אקאתיזיה אמיתית.
טיפול.
מחקרים מצביעים על כך שבנזודיאזפינים, פרופרנולול ואנטיכולינרגיות ועשויים לסייע בטיפול באקאתיזיה חריפה, אך הם הרבה פחות יעילים בטיפול באקאתיזיה כרונית. טיילור וחובריו מצא כי הורדת מינון התרופות האנטי פסיכוטיות יעילה כטיפול ראשוני לאקאתיזיה, שמקורה בתרופות, כל עוד הדבר נעשה באופן הדרגתי ומבוקר. מחקר אחד הראה כי ויטמין B יהיה יעיל גם הוא. התערבויות פרמקולוגיות נוספות, כוללות אנטגוניסטים (למשל, פרופראנולול), בנזודיאזפינים (למשל, לורזאפם), אנטיכולינרגיות (למשל, בנזטרופין) ותרופות סרוטונין (למשל, ציפרוהפטדין).
אפידמיולוגיה.
נתונים אפידמיולוגיים שפורסמו עבור אקאתיזיה מוגבלים ברובם לתקופות טיפול שקדמו להופעתם של תרופות אנטי-פסיכוטיות מדור שני. סחדוו (באנגלית: Sachdev) דיווחו על שיעור שכיחות של אקאתיזיה חריפה של 31% עבור 100 מטופלים שטופלו במשך שבועיים עם תרופות. סחדוו (באנגלית: Sachdev), דיווח על טווח שכיחות בין 0.1% ל -41%. סביר להניח ששיעורי השכיחות נמוכים יותר בטיפול הנוכחי, שכן תרופות אנטי-פסיכוטיות מהדור השני נושאות סיכון נמוך יותר לאקאתזיה.
בוב גריפין
רוברט "בוב" גריפין (באנגלית: Robert "Bob" Griffin; נולד ב-24 ביוני 1950) הוא כדורסלן עבר ישראלי-אמריקאי וכיום פרופסור לספרות אנגלית. שיחק בעמדת הגארד וגובהו 1.80 מטר.
ביוגרפיה.
בוב גריפין נולד בארצות הברית בשנת 1950. הוא עלה לישראל בתחילת שנות ה-70 והצטרף למכבי רמת גן. בהמשך הושאל למכבי פתח תקווה, וחזר לאחר מכן לרמת גן.
ב-1975 הצטרף למכבי תל אביב. בעונת 1976/1977 הוא זכה איתה בגביע אירופה לאלופות. באותה עונה הוא זכה עם הקבוצה באליפות ליגת העל בכדורסל, ובנוסף זכה עם הקבוצה בשתי אליפויות נוספות.
בעונת 1978/79 שיחק עונה נוספת במכבי רמת גן. בתום העונה פרש ממשחק בגיל 29.
בשנה זו (1979) השלים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב וחזר עם משפחתו לארצות הברית. הוא קיבל תואר דוקטור בספרות אנגלית מאוניברסיטת ייל. בשנת 1987 שבה המשפחה לישראל.
בשנת 1988 שימש כעוזר המאמן אפי בירנבוים במכבי רמת גן. סמוך לתקופה זו שימש בתפקיד בצוות האימון של מכבי תל אביב. לאחר מכן שב לארצות הברית.
בוב גריפין הוא אביה של העיתונאית והדוגמנית בקי גריפין.
קריירה אקדמית.
בשנים 1987 - 2005 שימש כמרצה בחוג לאנגלית של אוניברסיטת תל אביב. משנת 2005 משמש גריפין כפרופסור חבר באוניברסיטת טקסס A&amp;M.
Megaraptora
טיפוס, גלישה וחילוץ
טיפוס, גלישה וחילוץ (בראשי תיבות: טג"ח, שמתפרשים גם כטיפוס וגלישת חבלים) הוא פעילות צבאית שלוחמיה מתמחים בהגעה ליעד מהתווך העילי באמצעות טיפוס, פאסט-רופינג, השתלשלות ממסוקים, גלישת מצוקים וסנפלינג. כינוי סלנג נפוץ בישראל ללוחמי טג"ח הוא "קופים", שניתן ללוחמים בשל התמחותם בטיפוס (כמו הקופים בטבע), והוא זה שנמצא בשימוש בקרב כלל כוחות הביטחון, הלוחמים עצמם והציבור הרחב.
השימוש ב"קופים" נפוץ מאוד במתארי לוחמה בטרור, בקרב יחידות השתלטות וביחידות שנלחמות בשטח בנוי שם נדרשת פריצה למבנים רבי-קומות, כגון בניין דירות או מגדלי משרדים. מטרת השימוש ב"קופים" היא להפתיע את החמושים במבנה באמצעות כניסה בדרך בלתי-שגרתית. מלבד ריתמת הטיפוס והחבלים, ה"קופים" מצוידים בגרזן טקטי או פטיש במטרה לשבור חלונות, תריסים וסורגים, וחמושים ברימוני הלם על מנת להמם את המטרות ולהשיג יוזמה, ובנשק אישי - לרוב אקדח - על מנת לנטרל את האויבים, ולהגן על עצמם במקרה הצורך.
בישראל כל יחידות ההשתלטות, ובראשן הימ"מ של משטרת ישראל, מפעילות "קופים". בצה"ל, בנוסף ליחידות ההשתלטות כגון סיירת מטכ"ל ושייטת 13, ישנם "קופים" גם ביחידה 669 (יחידת החילוץ האווירי), יחידת מגלן, יחידת אגוז, יחידת דובדבן, פלגת סמו"ר של יחידת יהל"ם ויחידת הלוט"ר (שגם מכשירה מדריכי טג"ח). בצה"ל, הכשרת מדריכי ולוחמי טג"ח נעשית במסלול הנמשך עשרה חודשים במסגרת בית הספר ללוחמה בטרור של צה"ל וכולל אימון במכשולי גובה ועומק בעת פעילות מבצעית במגוון סביבות, מסביבה מושלגת ועד לסביבה מדברית.
פרדי כהן
אלפרד (פרדי) כהן (נולד בשנת 1930) הוא כדורסלן עבר ישראלי, בגובה 1.79 מטר, ששיחק בהפועל חולון ובנבחרת ישראל. נמנה עם קבוצת כדורסלנים יהודים שעלו לישראל ממצרים ("החבורה המצרית"), והצטרפו להפועל חולון בתחילת שנות ה-50. נחשב כאחד מגדולי שחקני הפועל חולון בכל הזמנים, ומלך הסלים של עונת 1954/1955.
ביוגרפיה.