הנרי אברי(אנגלית: Henry Every; 20 באוגוסט 1659 – זמן המוות לא ידוע) היה פיראט אנגלי, שפעל באוקיינוס האטלנטי ובאוקיינוס ההודי בסוף המאה 17. הוא ככל הנראה השתמש בכמה כינויים לאורך הקריירה שלו, כולל בנג'מין ברידג'מן והיה ידוע בתור לונג בן לאנשי צוותו ומקורביו.
בני זמנו כינו אותו "ארכי-פיראט" (ראש הפיראטים, בדומה לארכיבישוף) ו"מלך הפיראטים", והוא היה ידוע לשמצה בכך שהיה אחד ממפקדי הפיראטים הגדולים הבודדים שברחו עם השלל מבלי שנעצר או נהרג בקרב. הוא כנראה היה הפיראט "הרווחי" ביותר בהיסטוריה. אף על פי שהקריירה של אברי כפיראט נמשכה שנתיים בלבד, עלילותיו לכדו את דמיונו של הציבור, עוררו השראה לאחרים לעסוק בפיראטיות והולידו יצירות ספרות.
אברי התחיל בקריירת הפיראטים שלו כשהיה קצין ראשון בספינת המלחמה "צ'ארלס השני". כאשר הספינה עגנה בנמל קורונה בצפון ספרד, הצוות לא היה מרוצה מכיוון ולא הצליחו לשלם את שכרם, והם התמרדו. "צ'ארלס השני" קיבלה את השם "הפנסי" ואברי נבחר לתפקיד הקפטן החדש.
הפשיטה המפורסמת ביותר שלו הייתה על שיירה של 25 ספינות של הקיסר המוגולי הגדול של הודו, שיירה ימית שליוותה את העלייה לרגל השנתית אל מכה. הוא איחוד כוחות עם מספר פירטים נוספים, והצליחו לשדוד כ-600,000 ליש״ט במתכות יקרות ותכשיטים, שווה ערך לכ-89.6 מיליון לירה שטרלינג ב-2019, הפשיטה הפכה אותו לפיראט העשיר ביותר בעולם. הפשיטה גרמה לנזק רב ביחסים של אנגליה עם המוגולים, והוצע פרס של 1,000 ליש"ט – סכום עצום באותה התקופה – על לכידתו. הוא נודע כניצוד הראשון ברמה העולמית, שנרשם היסטוריה.
אף כי נעצרו מספר אנשים מצוותו, כל אחד בפני עצמו חמק מהמעצר ונעלם. מקום הימצאו ופעילויותיו לאחר תקופה זו אינם ידועים. בדווחים שלא אושרו נאמר כי ייתכן שהוא שינה את שמו ופרש, בשקט לשארית חייו בבריטניה או באי טרופי לא מזוהה, בעוד שדיווחים אלטרנטיביים מתייחסים לאברי שאולי בזבז את עושרו. הוא נפטר כנראה בין 1699 ל־1714 והאוצר שלו מעולם לא הוחזר.
ראשית חייו.
רקע כללי.
המחקר המודרני מציע שאברי נולד ב־20 באוגוסט 1659 בכפר ניוטון פררס, מדרום-מזרח לפלימות', דבון. מרישומי הקהילה שם עולה כי ייתכן שהיה בנם של ג'ון אברי ואשתו אן (שם הנעורים לא ידוע). על פי התצהיר של ויליאם פיליפס, איש צוותו של אברי שהתוודה לאחר לכידתו, באוגוסט 1696 אברי היה "כבן 40 שנה", אמו התגוררה "ליד פלימות'", ואשתו גרה בדרך רטקליף. אברי היה נשוי, והרישומים מעידים כי ייתכן שהוא התחתן עם דורותי ארת'ר בכנסייה סנט ג'יימס דיוק בלונדון ב־11 בספטמבר 1690, אם כי אין שום הוכחות לכך שהיו לו ילדים.
התיעוד הביוגרפי המוקדם ביותר של האיש, חייו והרפתקאותיו של קפטן ג'ון אברי (לונדון: ג'יי בייקר, 1709) קובע שהוא נולד בשנת 1653 בקאטטאון, פלימות'. אף שכעת ידוע כי מיקום ותאריך זה אינם נכונים, הם צוטטו לעיתים קרובות בספרות. מחבר הספרים ההולנדי, שכתב את ספרו קצת יותר מעשור לאחר שהפיראט נעלם, משתמש בשם אדריאן ואן ברוק, אך זה נראה כשם בדוי. הדיווח מספר על השבי הקצר של ואן ברוק על ידי צוותו של אברי על סיפונה של הפנסי, וטען כי אביו של אברי היה קפטן ששירת בצי המלכותי בפיקוד האדמירל רוברט בלייק. מספר דיווחים מאוחרים יותר על חייו של אברי, ובמיוחד הבולט ביותר של מלך הפיראטים של דניאל דפו (1720), התייחסו ליצירה הקודמת, אך מדובר ב"אמיתות מפוקפקות".
אף שקיימת תאוריה כי שם הולדתו של אברי היה למעשה בנימין ברידג'מן (במיוחד לאור הכינוי שלו "לונג בן"), וכי "הנרי אברי" היה למעשה כינוי. לעומת זאת טוענים "הנרי אברי" היה שמו האמיתי של הפיראט, בהתחשב בכך שהוא השתמש בשם זה כשנכנס לצי המלכותי. מכיוון שזה היה לפני תחילת הקריירה הפיראטית שלו, הוא לא היה צריך שום כינוי; כלומר, אברי השתמש בשם "ברידג'מן" לאחר שביצע פעולות פיראטיות.
שירות בצי המלכותי.
אברי היה כנראה מלח מימי נעוריו, שירת באוניות הצי המלכותי. על פי דיווחים פופולריים, אברי שירת על סיפונה של אוניית הצי האנגלי שהפציצה את אלג'יר בשנת 1671. לאחר מכן שטה בים הקריבי, ואף הצליח להוביל מטען עצים במפרץ קמפצ'ה. עובדות אלה מקורם בספר הזכרונות הבדיוני של אדריאן ואן ברוק. עובדות אלה מיוחסות לתקופה שלאחר מרץ 1689, אז פרצה מלחמת תשע השנים .
קואליציה רחבה של מדינות כולל אנגליה, הולנד, בוואריה וספרד, ניהלה מלחמה נגד לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, בניסיון לעצור את התפשטותו. בתקופה זו, אברי בשנות השלושים המוקדמות שלו, עובד כאיש - צוות על סיפון ספינת הקרב עם שישים וארבעה תותחים האוניה ״רופרט״ בפיקודו של סר פרנסיס ווילר. מהרישומים הימיים של אברי עולה כי הוא היה בן משפחה מסור, שהוציא "מעט משכרו על תוספות כמו טבק והעביר באופן קבוע את שכרו למשפחתו".
באמצע שנת 1689 עזרה האוניה "רופרט" ללכוד שיירה צרפתית גדולה מחוץ לברסט שבצרפת. הניצחון הזה נתן לאברי הזדמנות לשפר את הונו ובסוף יולי הועלה בדרגת פיקוד גבוה באוניה, אם כי הוא ככל הנראה היה הצעיר ביותר מבין שלושת המועמדים האחרים. בסוף יוני 1690 הוא הוזמן להצטרף לקפטן וילר באוניה חדשה, "אלבמארלה" עם תשעים תותחים. סביר להניח שהוא השתתף בקרב על החוף כנגד הצרפתים כשבועיים לאחר מכן, אף על פי שהקרב הזה הסתיים בצורה הרת אסון עבור האנגלים. ב־29 באוגוסט באותה שנה, אברי השתחרר מהצי המלכותי.
סחר עבדים.
לאחר השחרור מחיל הים, אברי נכנס לסחר העבדים האטלנטי. בין 1690 ל־1698 שמרה החברה המלכותית האפריקאית על מונופול על כל סחר העבדים האנגלי, מה שהפך לחוקי למכור עבדים. כדי להבטיח ציות, חיל הים המלכותי הגן על האינטרסים של החברה לאורך חופי מערב אפריקה. למרות העבדות הבלתי חוקית, סחר עבדים ללא רישיון יכול היה להיות עסק משתלם מאוד.
בשנת 1693, אברי מוזכר ביומן שערך סוכן של החברה האפריקאית המלכותית, קפטן תומאס פיליפס מ"חניבאל", שהייתה במשימת סחר עבדים בחוף גינאה, הוא כתב כי אברי (שנקרא אצלו "לונג בן") היה מפתה את סוחרי העבדים על ידי שימוש מתוחכם בדגלי ספינתו כדגלים אנגליים, וכשהם עלו על הסיפון הוא אסר אותם ושבה את העבדים שהביאו. קפטן פיליפס, אשר על פי כתביו נתקל באברי יותר מפעם אחת - וייתכן שאף הכיר אותו באופן אישי - אף רמז שאברי סחר בעבדים בניהולו של איסק ריצ'ייר, מושל ברמודה הלא פופולרי, שהורחק מאוחר יותר מתפקידו.
קריירה פיראטית.
המשלחת הספרדית.
באביב 1693 התכנסו כמה משקיעים בלונדון בראשות סר ג'יימס הובלון, סוחר עשיר, בתקווה להחיות מחדש את הכלכלה האנגלית השוממת. הם הקימו מיזם שאפתני המכונה ״המשלוח הספרדי״. המיזם כלל ארבע ספינות מלחמה. המיזם הוזמן על ידי בעל בריתה של אנגליה, צ'ארלס השני מספרד, לפגוע בכלי השיט הצרפתים באיי הודו המערבית. משימת המיזם הייתה להפליג לאיי הודו המערבית הספרדית, שם המשלחת תנהל סחר, תספק לספרדים נשק ותחזיר אוצרות תוך שוד רכושם של הצרפתים באזור. המשקיעים הבטיחו לשלם היטב למלחים: בחוזה נקבע שכר חודשי מובטח שישולם כל שישה חודשים לאורך המסע, כאשר שכר החודש הראשון ישולם מראש לפני תחילת המשימה. הובלון עלה באופן אישי על הספינות ופגש את אנשי הצוות והבטיח להם את שכרם. אכן, השכר עד ה -1 באוגוסט 1693, זמן לא רב לפני תחילת המשימה, שולם באותו מועד.
כתוצאה מניסיונו הקודם בחיל הים, אברי הועלה לדרגה של קצין ראשון לאחר שהצטרף למשלחת הספרדית. על ארבע ספינות השיירה פיקד האדמירל סר דון ארטורו אובירן, אציל אירי ששירת בעבר במרינס הצי הספרדי . ההפלגה נקלעה במהרה לבעיה, שכן קפטן אוניית הדגל, ג'ון סטרונג, איש קריירה ששירת בעבר עם סר ויליאם פשיפס, נפטר בזמן שהספינה עדיין הייתה בנמל. במקומו מונה קפטן צ'ארלס גיבסון. האירוע לא היה המזל הרע האחרון של המיזם.
בתחילת אוגוסט 1693 שטו ארבע ספינות המלחמה לאורך נהר התמזה בדרך לעיר קורונה הצפונית של ספרד. המסע לקורוניה היה אמור לארוך שבועיים, אך משום מה הספינות לא הגיעו לספרד רק לאחר חמישה חודשים. גרוע מכך, ככל הנראה המסמכים המשפטיים הנחוצים לא הצליחו להגיע ממדריד, כך שהאוניות נאלצו להמתין. ככל שחלפו חודשים והמסמכים עדיין לא הגיעו, המלחים נקלעו למצב שלא ניתן היה לחזות: בלי כסף לשלוח הביתה לפרנס את משפחותיהם, והם לא היו מסוגלים למצוא מקורות תעסוקה חלופיים, והפכו ל״אסירים״ בקורונה.
לאחר מספר חודשים בנמל, עתרו הגברים לקברניט לתשלום שהיה עליהם לקבל מאז תחילת עבודתם. אם בקשה זו הייתה נענית, המלחים כבר לא היו קשורים לספינה והיו יכולים בקלות לעזוב אותה, מהלך שניתן היה לחזות אותו. לאחר שנכשלה גם עתירה דומה לג'יימס הובלון מצד נשות המלחים, רבים מהם הפכו לנואשים, מתוך אמונה שהם נמכרו לעבדות לספרדים.
ב -1 במאי, כשהצי התכונן סוף סוף לעזוב את קורונה, דרשו המלחים את השכר של ששת החודשים שלהם ואיימו לשבות. הובלון סירב להיכנע לדרישות אלה, אולם האדמירל אובראן, כשראה את רצינות המצב, כתב לאנגליה וביקש את הכסף המגיע לאנשיו. עם זאת, ב־6 במאי היו חלק מהמלחים מעורבים בוויכוח עם האדמירל אובראן, ונראה שתוך כדי כך הם הגו תוכנית למרוד והחלו בגיוס אחרים. אחד הגברים שגייסו אחרים היה הנרי אברי. כפי שהעיד מאוחר יותר ויליאם פיליפס. אברי הלך "מעלה ומטה מספינה לספינה ושכנע את הגברים לעלות אליו, והוא היה סוחב אותם לאן שהם היו יכולים להשיג מספיק כסף". מכיוון שלאברי היה ניסיון רב וגם נולד בדרגה חברתית נמוכה יותר, הוא היה הבחירה הטבעית לפקד על המרד, מכיוון שהצוות האמין לו.
מרד.