לאחר כישלונו בבחינות הבגרות בשנת 1950 נדד אונגרר ללפלנד, ולאחר מכן הצטרף לצבא צרפת באלג'יריה, אך שוחרר לאחר שלקה בבריאותו. בשנת 1953 שב לשטרסבורג וניסה להשתלב בבית הספר לאמנות שם, אך בעיות משמעת הביאו שוב להרחקתו. במשך מספר שנים נדד ברחבי אירופה, ובשנת 1956 הגיע לניו יורק.
כאמן צעיר הושפע אונגרר מאוד מהאיורים במגזין ה"ניו יורקר" ובמיוחד מעבודתו של סול סטיינברג. מיד עם הגיעו לניו יורק זכה להצלחה. בשנת 1957 פרסם את ספר הילדים הראשון שלו, "The Mellops Go Flying". הוא שימש כמאייר עבור מגזינים מובילים כ"ניו יורק טיימס", "אסקווייר", "לייף", "הרפרס בזאר" ו"וילג' ווייס", וכן אייר מסעות פרסום של חברות מובילות. בד בבד החל בפרסום קריקטורות וכרוזים הנוקטים בעמדה פוליטית שמאלית רדיקלית ומתנגדים למלחמת וייטנאם.
ב-1970 עבר לקנדה וחי בחווה מבודדת בנובה סקוטיה. ב-1975 עבר לאירלנד, ומאז חי שם עם משפחתו. במהלך הקריירה שלו הפך למאייר מוביל ואהוב, לקריקטוריסט משפיע ולסופר ילדים שפרסם עשרות ספרים. עיקר יצירתו לילדים פורסמה לפני 1974, ולאחריה הקדיש עצמו ליצירות למבוגרים, הנושאות לעיתים אופי פוליטי. לצד זאת, חלק ניכר מיצירתו מוקדש לארוטיקה ובמיוחד לנושא ה-BDSM. בשנת 1998 שב ליצור ספרי ילדים. בסך הכול פרסם כ-140 ספרים לילדים ולמבוגרים.
אונגרר הציג תערוכות יחיד במוזיאונים רבים בעולם, ובשנת 2007 נבנה מוזיאון בשטרסבורג המוקדש רק ליצירותיו. בשטרסבורג מוצגת גם "מזרקת יאנוס" שעיצב, מזרקה שהוקמה בשנת 1998 בעיצובו, על מנת לציין יובל 2,000 שנה להקמת העיר.
אחדים מספרי הילדים של אונגרר תורגמו לעברית, בתחילה בשנות ה-70, ולאחר מכן שוב בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 על ידי מיכאל דק בהוצאת צלטנר.
אונגרר נפטר ב-9 בפברואר 2019.
אמפיטריאון
במיתולוגיה היוונית, אמפיטריאון (ביוונית: Ἀμφιτρύων) הוא בעלה של אלקמנה, בתו של אלקטריאון מלך מיקנה.
זאוס התחזה לאמפיטריאון ובגד באשתו הרה עם אלקמנה. מאוחר יותר באותו היום כאשר חזר אמפיטריאון מהמלחמה, שכב גם הוא עם אלקמנה וכך נולדו לה תאומים, האחד, הרקולס, בנו של זאוס והשני, איפיקלס, בנו של אמפיטריאון. שמו של הרקולס ניתן לו כלעג לאשתו של זאוס (הרה) על כך שהוא הילד של בעלה שבגד בה.
עלילה.
האל יופיטר (זאוס) מתאהב באלקמנה, אשתו של אמפיטריון, מלך תבאי. כאשר אמפיטריון יוצא למלחמה נגד הטלבואים, יופיטר לובש את דמותו, נכנס לביתם, אוכל, מדבר ושוכב עם אלקמנה שבטוחה שזה בעלה שחזר מהמלחמה. יופיטר מאריך את הלילה כדי שיהיה לו כמה שיותר זמן להיות איתה. כל הזמן הזה מרקוריוס, בנו של יופיטר, עומד על המשמר מחוץ לבית, מחופש לסוסיא-עבדו של אמפיטריון. כשסוסיא חוזר הוא מגלה שיש מחוץ לביתו אדם שנראה בדיוק כמונו, שבתחבולות משכנע אותו שהוא לא סוסיא ומבריח אותו משם. אמפיטריון מאשים את אלקמנה בבגידה. יופיטר (מחופש לאמפיטריון) אומר לאלקמנה שהוא צריך לחזור לפני שהצבא ישים לב להיעדרו, והוא נותן לה גביע זהב והולך. אמפיטריון האמיתי בשובו הביתה לאחר ניצחונו במלחמה שומע מסוסיא שכשחזר הביתה הוא ראה עוד סוסיא עומד ליד הדלת ואמפיטריון לא מאמין לו. כשהם מגיעים הביתה אלקמנה חושבת שהוא לועג לה, כי לפני רגע הוא אמר לה שהוא צריך ללכת ועכשיו פתאום הוא חוזר? הם רבים, היא מראה לו את הגביע כהוכחה לכך שהוא היה בבית בלילה, והוא מאשים אותה בבגידה. אלקמנה בלידה אחת יולדת שני בנים של אמפיטריון ושל יופיטר, האחד, הרקולס, בנו של זאוס והשני, איפיקלס, בנו של אמפיטריאון. שמו של הרקולס ניתן לו כלעג לאשתו של יופיטר (יונו/הרה) על כך שהוא הילד של בעלה שבגד בה. יופיטר משמיע את קולו מהשמיים בליווי רעמים ומודה במעשיו.
על פי סיפור נוסף במיתולוגיה, שישה מצאצאיו של מסטור, אחיו של אלקטריאון, חמיו של אמפיטריאון, הגיעו למיקנה כדי לתבוע את חלקם בממלכה. כאשר אלקטריאון סירב לדרישתם, הם הניסו את עדרו. התפתח מאבק בינם ובין בניו של אלקטריאון, ובסופו נותר בחיים רק אדם אחד מכל צד. אוורס, שנותר בחיים, מכר את העדר לאמפיטריאון, וזה החזיר את העדר לאלקטריאון, אך בטעות הרג את אלקטריאון כאשר זרק את אלתו לעבר אחת הפרות. אחיו של אלקטריאון מלך במקומו, האשים את אמפיטריאון ברצח והגלה אותו.
סרט שואה
הור ההר
הֹר הָהָר - החלק ההררי של ההר, הוא שם מקום הנזכר בספר במדבר כמקום קבורת אהרן הכהן. הור ההר היה אחת מתחנות בני ישראל בעת נדודיהם במדבר לאחר יציאת מצרים.
המקום מתואר בפירוש רש"י לתורה כ"הר על גבי הר כתפוח קטן על גבי תפוח גדול".
מיתת אהרן.
בהור ההר מת אהרן כפי המתואר בחומש במדבר:
זיהוי המקום.
ישנם שני מקומות עיקריים המשוערים כהר-ההר הדרומי, מקום קבורת אהרון הכהן:
באתר מבקרים מדי פעם עולי רגל יהודים ומוסלמים.
סברה שלישית קובעת את מקומו של הר-ההר ליד קדש ברנע.
הור ההר הצפוני.
בספר במדבר, מוזכר הר נוסף בשם "הור ההר". הר זה סימן את נקודת הגבול הצפון-מערבית של ארץ ישראל.
מעמד דתי.
הרשויות בירדן רואות בקבר אהרון מסגד ואוסרות על תפילות יהודים במקום. באוגוסט 2019 שיתפה קבוצת תיירים ישראלים סרטון של עצמם רוקדים עם ספר תורה באתר. השלטונות החרימו אז חפצים דתיים מהקבוצה וסגרו את ההר בפני קבוצות סיור זרות שאין להן אישור לבקר ממשרד הווקף. הגישה הבלתי מוגבלת לקבר הוחזרה בדצמבר.
מרדכי רון
מרדכי רון (נובמבר 1923 - אפריל 1988) היה ניצב במשטרת ישראל.
ביוגרפיה.
רון (רובינשטיין) נולד בחיפה ולמד בבית הספר "נצח ישראל" ובבית הספר המקצועי שליד הטכניון. היה פעיל ההגנה ובשנת 1940 עבר הכשרה של פלוגות הים והיה מדריך ימי באגודת יורדי ים זבולון. בשנת 1941 התגייס לצי הבריטי ושירת בו שש שנים בים התיכון ובים סוף. בשנת 1947 יצא לשליחות רכש באירופה מטעם ההגנה וכעבור שנה חזר לישראל והתגייס לחיל הים.
בשנת 1949 התגייס למשטרה והופקד על הקמת משמר החופים בכנרת ובנמל חיפה. בשנת 1957 היה מפקד הימייה המשטרתית ומשמר החופים. בשנת 1960 יצא לקורס קצינים בכירים במשטרה וללימודי ימאות והוסמך כחובל ראשון על ידי משרד התחבורה. בתפקיד זה התקדם בשנות השישים לדרגת סגן ניצב. בשנת 1969 מונה למפקד נפת חיפה שקיבלה אז אחריות על הנמל. בהמשך הפכה הנפה למרחב ורון הועלה לדרגת ניצב משנה. בשנת 1975 הועלה לדרגת תת-ניצב. בסוף 1976 מונה למפקד מחוז הצפון ובתחילת 1977 הועלה לדרגת ניצב. הוא כיהן בתפקיד כשנה וחצי.
רון נפטר בגיל 65 מהתקף לב ונקבר בחלקת השוטרים בבית העלמין הצבאי בחיפה.
יגאל מרקוס
יגאל מרקוס היה ניצב במשטרת ישראל.
ביוגרפיה.
מרקוס נולד בפתח תקווה. הצטרף למשטרת ישראל ושירת במחוז תל אביב, היה ראש לשכת התנועה במחוז ועמד בראש שלוחת מחלקת המודיעין במחוז כראש מדור אגירה והערכה. בשנת 1974 מונה למפקד משטרת מרחב דן.
היה נציג המשטרה בארצות הברית בדרגת תת-ניצב עד 1984. לאחר שחזר לארץ הועלה לדרגת ניצב. שימש סגן המפקח הכללי ובשנת 1986 מונה במקביל לראש אגף חקירות. בשנת 1988 סיים את תפקידיו ועבר לפקד על מחוז תל אביב, בראשו עמד עד 1993.
היה חבר במועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
מרקוס נפטר ב-6 באפריל 2022.
טופוגרפי
שמעון לוי (ניצב)
שמעון לוי הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל.
ביוגרפיה.
לוי נולד במרוקו ועלה לישראל בשנת 1955. לאחר שירותו הצבאי התגייס למשטרה והיה שוטר סיור בתחנת באר שבע. מאוחר יותר שימש קצין אג"מ של מרחב נגב, סגן מפקד מרחב הנגב, מפקד נפת עזה ומפקד מרחב לכיש. בסוף 1990 הוחלט על קידומו לדרגת תת-ניצב ולתפקיד סגן מפקד המחוז הדרומי.
בשנים 1993–1996 היה מפקד מחוז הדרום. בעקבות אסון פסטיבל ערד רשם לו המפכ"ל אסף חפץ הערת מפקד. על אף השערות בנוגע לקידומו האפשרי הודיע לוי על פרישתו לגמלאות.
לוי בעל תואר ראשון במדעי הרוח, נשוי ואב לחמישה.
חיל המשלוח העיראקי במלחמת יום הכיפורים
חיל המשלוח העיראקי במלחמת יום הכיפורים היה חיל משלוח גדול, שנשלח על ידי נשיא עיראק אחמד חסן אל-בכר לזירה הצפונית במהלך מלחמת יום הכיפורים כדי לעזור לסוריה. חיל המשלוח השתלב בקרבות השריון שהתנהלו בשטח סוריה כנגד כוחות צה"ל והביא לעצירת תנופת הכיבוש של צה"ל בדרכו מזרחה לכיוון דמשק.
רקע.
במסגרת ההכנות של מצרים וסוריה למלחמת יום הכיפורים, קיימו מדינאים ואנשי צבא מצרים וסוריים סדרה של מפגשים עם עמיתיהם במדינות ערב ידידותיות ובקשו מהם סיוע כאשר תפרוץ מלחמה בינן לבין ישראל. חלק גדול ממדינות ערב נעתרו לבקשת הסיוע והתחייבו להעמיד לרשות מצרים או סוריה חילות משלוח מסוגים שונים ובגדלים שונים.
חלק מהמדינות אף התחייבו להשתתף בעלות הכספית של המלחמה העתידית בישראל.
בין המדינות שנאותו לשלוח כוחות צבאיים בעת מלחמה כנגד ישראל היו לוב, אלג'יריה, מרוקו, סודאן, תוניסיה, כווית ועוד.
משפרצה מלחמת יום הכיפורים פנו מצרים וסוריה לידידותיהן וביקשו לממש את הבטחותיהן לשליחת כוחות שיצטרפו למלחמה. אחת המדינות שמיהרה להתחייב להעמיד לרשות הסורים והמצרים חיל משלוח גדול וגם מיהרה להעביר כוחות אלה הייתה עיראק.