נולד בשם טדסה יאלו בכפר טדה, מחוז בגמדר שבאתיופיה, למנגיסטו ומלקמה. בגיל 4 עלה עם הוריו לישראל במסגרת מבצע משה. המשפחה נשלחה לצפת ובהיותו בן תשע עברה לרמלה. בגיל 11 לוהק כסולן למקהלת פרחי ירושלים, עמה הופיע ברחבי העולם. בין היתר הופיע באולם האולימפיה בפריז לצד אנריקו מסיאס ובלוס אנג'לס לצד עופרה חזה. בתיכון למד במסגרת פנימיית בויאר בירושלים.
את שירותו בצה"ל עשה בבה"ד 20 כמש"ק ת"ש לחיילים ממוצא אתיופי.
קריירה.
לאחר השחרור חבר ללהקה בשם "השחקים" עמה הופיע באירועי מוזיקה בינלאומיים והקים מועדון לילה ברחוב המסגר בתל אביב שפנה בעיקר לצעירי העדה האתיופית. מראה המקום והאווירה בו נלקחו מסרטוני גנגסטה ראפ: ספות עור לבנות, צגי פלזמה ענקיים על הקירות, ג'קוזי ושפע אלכוהול. לאחר חמש שנים עזב את המועדון מתוך תחושה של סלידה ומיצוי, והיה לזמר בהרכב דאב-רגאיי אתיופי, זבולון דאב סיסטם.
ב-2017 הוציא יאלו את אלבום הבכורה שלו, "Gili Yalo", בחברת התקליטים "Dead Sea Recordings". האלבום הכולל מגוון מוזיקלי הנע בין מוזיקה אתיופית לבין מוזיקה אלקטרונית, פאנק (Funk), בלוז, ג'אז, מוזיקת נשמה ורגאיי. המוזיקה קצבית וטובה לריקודים, אך רבות ממילות השירים (באמהרית ובאנגלית) עוסקות במחאה חברתית, גזענות בישראל ואלימות משטרתית. באותה עת התחיל יאלו להופיע בפסטיבלי מוזיקה ברחבי העולם יחד עם הרכב המונה את אמיר שדות (גיטרה בס), יונתן גיטלמן (תופים), ספי ציזלינג (חצוצרה), נדב פלד גיטרה חשמלית) ונועם חבקין (קלידים).
ב-2019 יצר את המופע "געגועים לירוסלם" עם עלמה זהר במסגרת פסטיבל הפסנתר. המופע משלב תפילות של יהדות אתיופיה עם לחנים פ'אנקיים.
ב-2019 הוציא מיני אלבום בשם "Made in Amharica" ובנוסף משחק בתפקיד הראשי לצידה של אסתר רדא במחזמר ג'נטלי המוצג בתיאטרון חיפה.
ב-2020 התחרה בעונה הרביעית של שעשועון הטלוויזיה "המרדף" בכאן 11.
ב-2022 הוציא את השיר "אינסוף" שהוא גם הסינגל הראשון של גילי יאלו שיוצא בעברית.
חיים אישיים.
ב-2009 היה נשוי לזמרת והשחקנית אסתר רדא, אך הם התגרשו.
שכיבות שמיכה
הזוג הזה
הזוג הזה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי יהונתן מרגי. השיר יצא לאור ב-6 בינואר 2019 כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים Mobile1 Music.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקומות הראשונים במצעד השבועי של מדיה פורסט ובמצעד הרשמי של גלגלצ. כמו כן, זכה במקום השביעי במצעד השנתי של גלגלצ, במקום ה-20 במצעד השנתי של כאן גימל ובמקום השמיני במצעד השנתי של מדיה פורסט.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי סטטיק וג'ורדי והופק על ידי ג'ורדי. השיר הוא בסגנון הפופ.
יוסי חרסונסקי הפנה כלפי השיר ביקורת חיובית תוך שהעניק לו שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי וצבר מעל ל-1.8 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, בוים על ידי נמרוד פלד והועלה לערוץ היוטיוב של מרגי ב-6 בינואר 2019, בסמוך לצאתו כסינגל.
נכון ליולי 2022 מונה הצפיות של הקליפ עומד על 24 מיליון.
המוסד לבטיחות וגיהות
אחד בניסן
מדרש תנאים
אנטי דת
הכנסייה לזכר רצח העם הארמני
הכנסייה לזכר רצח העם הארמני הייתה כנסייה ומתחם זיכרון, שניצבו בעיר דיר א-זור שבמזרח סוריה. הם נחנכו בשנת 1991 והוחרבו במעשה חבלה מכוון בשנת 2014.
הכנסייה.
במהלך רצח העם הארמני במלחמת העולם הראשונה הוקמו באזור דיר א-זור מחנות, שאליהם הוצעדו מאות אלפי ארמנים מטורקיה דרך המדבר הסורי. במחנות אלו מתו ונרצחו 150 אלף עד 400 אלף ארמנים.
הכנסייה הוקמה ביוזמת הכנסייה האפוסטולית הארמנית באחד מאתרי ההרג במקומה של כנסייה קטנה שנבנתה שם במועד מוקדם יותר. טקס הקדשת האתר נערך ב-12 במאי 1985. הבנייה בפועל החלה בשלהי 1989 והמתחם נחנך ב-4 במאי 1991. מתכנני המתחם היו סארקיס בלמנוקיאן (Sarkis Balmanoukian) וגארביס טובמסיאן (Garbis Tovmasian).
הכנסייה נבנתה כחלק ממכלול הנצחה. בחצרו ניצבה אנדרטה - לוח אבן שבו חרות צלב, אשר הוצב בתוך גומחה בכותל מקושט. לפניה דלקה אש תמיד. בחצר נבנה גם כותל מעוטר, שסימל את הידידות בין העם הארמני לבין העם הערבי. במרכז מבנה הכנסייה הגבוה הוצב עמוד שהתנשא עד לתקרתה, וסביב תחתיתו, מתחת ללוחות זכוכית, הונחו עצמות של הקרבנות הארמנים שלוקטו מהמדבר הסורי. בתוך אולם הכנסייה הוקם מוזיאון קטן ובו ספרים, מסמכים ותמונות אודות רצח העם הארמני.
מדי שנה, ב-24 באפריל, יום הזיכרון לרצח העם הארמני, ביקרו בכנסייה אלפי עולים לרגל על מנת לציין את זיכרון רצח העם.
החרבת הכנסייה.
ב-21 בספטמבר 2014 פוצצו הכנסייה ומכלול ההנצחה שסביבה והוחרבו במעשה חבלה מכוון. האחריות לחבלה יוחסה לאנשי ארגון המדינה האסלאמית, שהם ששלטו בדיר א-זור באותו זמן. הועלו גם טענות אחרות, שייחסו את החבלה לאנשי ארגון ג'בהת א-נוסרה או לטורקיה.
ביקור רופא
החברה הישראלית לעתונות ולהוצאה לאור
אליעזר אפלבוים
אליעזר אפלבוים הוא שחקן ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה.
אפלבוים נולד בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 ברמלה. בשנת 1980, השלים לימודי משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב. בין השנים 1982–1998 שיחק בתיאטרון הלאומי הבימה. כמו כן, שיחק בתיאטראות נוספים: הקאמרי, תיאטרון אורנה פורת, בית לסין ואחרים.
בטלוויזיה שיחק במיני סדרה משנת 1982 "מישל עזרא ספרא ובניו", ובסרט הטלוויזיה על פי ספרו של אלי עמיר ובימוי של דן וולמן, "תרנגול כפרות" משנת 1991.
כמו כן הופיע בתפקיד אורח בתוכנית הטלוויזיה החינוכית, "בלי סודות".
בקולנוע שיחק במספר סרטים בניהם בשנת 1987 שיחק בתפקיד אורח בסרט "אבא גנוב". בשנת 1990 שיחק בסרט "נשיקה במצ"ח". בשנת 1994 שיחק בסרט "ארץ חדשה". בשנת 1998 שיחק בסרט "סופר בוי". בשנת 2014, שיחק בסרט "לוויה בצהריים".
בנוסף להיותו שחקן, אפלבוים דיבב בסרט "הקטר הקטן" ובסדרת הטלוויזיה "ילדי החירות".
ג'אמו וקשמיר
חואו יונדה
חוֹאוּ יוּ'נְדֶה (במנדרינית תקנית: 侯云德 ; באנגלית: Hou Yunde; נולד ב-13 ביולי 1929) הוא גנטיקאי, מהנדס גנטי וחוקר מחלות סיני. הוא הקים את הבסיס למחקר גנטי בסין, כמו גם את הבסיס לרפואה מונעת למחלות מידבקות בסין, ונחשב "אבי האינטרפרון הסיני".
ביוגרפיה.
חואו נולד ב-1929 בעיר צָ'אנְגְג'וֹאוּ במחוז ג'יאנגסו.
עוד בילדותו הוא החליט להקדיש את חייו לרפואה לאחר שצפה באחיו שמת ממחלה מידבקת.
בשנת 1958, הוא סיים לימודי רפואה בבית הספר לרפואה של ווּהָאן (היום, בית הספר לרפואה טונְגְגִ'י) , ובין השנים 1958–1962 הוא למד במכון המחקר לחקר נגיפים על שם דימיטרי איבנובסקי בברית המועצות . הוא השקיע הרבה שעות עבודה בהיותו שם במהלך לימודיו שם. יום אחד, העכברים במעבדה מתו מגורם לא ידוע. חואו חקר וגילה כי העכברים במעבדה סובלים מווירוס סנדאי (Sendai virus, נגיף דרכי-נשימה של עכברים ), הוא בחן את האפשרות שהנגיף יכול להדביק בני אדם, וגילה כי וירוס סנדאי מסוגל לגרום לאיחוד ("התכה") של תאים חד-שכבתיים. חואו היה בין הראשונים שחקר את תופעת איחוד התאים . על תוצאות מחקריו אלו כתב 17 מאמרים וקיבל תואר דוקטורט (ברוסית kandidat nauk - דוקטור בדרגה התחלתית) במדעי הרפואה, הייתה זו הפעם הראשונה שהמכון העניק תואר זה לסטודנט זר.
עם חזרתו לסין חואו חקר נגיפים כגורמים עיקריים לזיהומים נשימתיים והצליח לבודד שלושה זנים של פארא-אינפלואנזה, שהסבירו את המגפות המדבקות בבייג'ינג בין השנים 1962–1964.
בהמשך עבודתו בסין הניח את הבסיס למחקר הנגיף המולקולרי של סין ויצר את התרופות הסיניות הראשונות שהונדסו גנטית.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 חואו עבד כדי לפתח אינטרפרון המיוצר מחומרים מקומיים כדי להוזיל עלויות. לאחר מספר רב של ניסיונות הוא הצליח לפתח את הייצור הסיני הראשון בדרגה רפואית של אינטרפרון מתאי דם לבנים, אשר הקנה לו את הכינוי "אבי האינטרפרון הסיני". הוא גם הצליח לפתח אינטרפרון a1b רקומביננטי אשר נועד לטפל בסוגים של לוקמיה וצהבת נגיפית.
בין השנים 1978–1996 קבוצתו המשיכה לפתח עוד 18 תרופות מבוססות הנדסה גנטית, מתוכן 8 שהוא פיתח אישית.
בין השנים 1984–1997 שימש כראש ועדת מומחים לתכנון בתחום הביוטכנולוגי של תוכנית 863.
לאחר שההגבלות על עסקים נחלשו בשנות ה-90 של המאה ה-20, הוא הקים את אחת מחברות התרופות הסיניות הראשונות להנדסה גנטית, יחד עם צֶ'נְג יוּנְגְצִ'ינְג (Cheng Yongqing). חואו וצוותו פתחו את ה-alpha 1b, אינטרפרון שמיוצר מקומית בסין ושתעשיית התרופות הסינית נשענת עליו.
בשנת 2008, בגיל 79, הוא מונה להיות המנהל הטכני בוועדה הלאומית לטיפול ואבחון במחלת האיידס, דלקת כבד נגיפית ומחלות מידבקות אחרות. הוא הניח את התשתית לטיפול ומניעה למגפות נגיפיות מדבקות, עם תוכנית מערכתית לשנים 2008–2020.
במהלך מגפת השפעת ב-2009, חואו, בשנות ה-80 לחייו, היה אחראי על התגובה הסינית למגפה ולמניעת המשך הפצתה. הצוות הצליח לפתח חיסון אולם הייתה שאלה אם נדרשת מנה או שתיים, כיוון שחברות התרופות הסיניות לא היו מסוגלות לעמוד בקצב החיסונים הנדרש. חואו התעקש שמנה אחת תספיק ושהגוף ייצור את החיסון הנדרש, וכך יהיו יותר חיסונים לכולם. תחת הנהגתו של חואו המגפה נעצרה בסין לפני מועד סיומה הרשמי בשאר העולם.
בזכות עבודתו ובזכות רופאים אחרים הוא הניח את התשתית לטיפול במחלות מידבקות והקים מערכת היכולה לזהות תוך 72 שעות 300 פתוגנים מוכרים ויכולת לחקירה מהירה של פתוגנים לא מוכרים, ובינם שפעת העופות, נגיף האבולה ועוד.
במהלך חייו כתב יותר מ־500 מאמרים וספרים.
בלה גליל