בסדרה הופיעו מספר גדול של שחקנים אורחים, בעיקר בתור קרובי משפחה של קורבנות או חשודים.
מספר הופעות הראויות לציון של מפורסמים בסדרה:
ועוד.
ניו-אורלינס
Oops!... I Did It Again
Oops!... I Did It Again (בעברית: אופס!... עשיתי את זה שוב) הוא אלבום האולפן השני של זמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס. האלבום יצא לאור ב-16 במאי 2000 תחת חברת התקליטים ג'ייב רקורדס. האלבום ממשיך בסגנונו ותוכנו את אלבומה הקודם של ספירס, ומכיל שירי פופ, דאנס-פופ וטין פופ ופונה בעיקר לבני נוער.
בשבוע הראשון לצאתו מכר האלבום 1,319,000 עותקים, והפך לאלבום עם המכירות הגבוהות ביותר לזמרת בשבוע הראשון. השיא נשבר 15 שנים אחר כך על ידי אדל עם האלבום 25. סך מכירות האלבום מסתכמות בכ-24 מיליון, האלבום השני המכניס ביותר של ספירס.
האלבום נכנס היישר למקום הראשון של הבילבורד 200 והיה האלבום השני של ספירס לעשות זאת ברצף, מתוך ארבעה אלבומים רצופים ושישה בסך הכל.
רקע האלבום.
האלבום הוא אלבום קונספט ובנוי כמו שיחות של ספירס עם חבריה, חלקן בטלפון. שלושה שירים מהאלבום נגמרים בשיחה של ספירס עם חברים על נושא שמתקשר לשיר הנגמר או לשיר הבא.
האלבום זכה לביקורות מעורבות מצד המבקרים, אך חיוביות ברובן. מגזין המוזיקה "רולינג סטון" נתן לאלבום 3.5 כוכבים.
הצלחת האלבום.
לפי חברת התקליטים של ספירס, ג'ייב רקורדס, האלבום מכר יותר מ-500,000+ עותקים ביום הראשון למכירה. האלבום נכנס למקום הראשון במצעד הבילבורד בארצות הברית לאור מכירות של 1,300,000 מיליון עותקים לאחר שבוע בלבד בחנויות, מה שהכתיר את ספירס כאמנית המוכרת ביותר בשבוע הראשון ליציאת אלבום. בשבוע השני מכר האלבום 612,500+ עותקים וירד למקום השני במצעד. לאחר שבוע נרשמה ירידה נוספת למקום השלישי, אמנם האלבום נשאר במקום זה במשך 17 שבועות. בבריטניה ובאוסטרליה הצליח להגיע למקום השני במצעדי מכירות האלבומים.
האלבום כבש את מצעדי האלבומים ב-15 מדינות שונות והפך להצלחה בין לאומית וקיבל כ-2 תוארי זהב ו-21 תוארי פלטינה שונים ברחבי העולם והיה לאלבומה השני של ספירס עם תואר יהלום, עם מכירות של כ־10,411,000+ מיליון עותקים בארצות הברית. האלבום היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "Best Pop Vocal Album", ושיר הנושא של האלבום היה מועמד בקטגוריית "Best Female Pop Vocal Performance", אך ספירס לא זכתה בשתי הקטגוריות.
סיבוב הופעות Oops!... I Did It Again World Tour.
ב-20 ביוני 2000, יצאה ספירס לסיבוב הופעות השני, ששמו Oops!... I Did It Again World Tour שנושא את שם האלבום Oops!... I Did It Again. ספירס הופיעה ב-109 הופעות, 27 הופעות באירופה, 81 הופעות בצפון אמריקה, הופעה 1 בדרום אמריקה עם רווח של כ־40.5 מיליון דולר.
הצלחת הסינגלים.
סינגל הבכורה, "Oops!... I Did It Again" יצא לאור ב-27 במרץ 2000. השיר הגיע לעשרות המובילים במצעד הבילבורד, ולמקום הראשון בעוד כ-15 מדינות בעולם. הסינגל יצא בפורמט 12" מה שגרם למכירותיו הנמוכות. עם זאת, השיג 5 תוארי זהב בעולם, ו-5 תוארי פלטינה, ופלטינה כפולה בשוודיה ומכר כ־6,000,000+ עותקים בעולם. ספירס הופיעה עם השיר בטקס פרסי ה-VMA ובשנת 2017 בילבורד הכתיר את הופעתה במקום ה-14 במצעד 100 ההופעות הטובות בכול הזמנים.
ב-8 באוגוסט 2000 יצא הסינגל השני, "Lucky". השיר הגיע למקום הראשון באוסטריה, שווייץ, אירופה, גרמניה, שוודיה ולעשרות הגדולים בעוד כ-14 מצעדים בעולם.
ב-13 בנובמבר 2000 יצא הסינגל השלישי, "Stronger". הגיע למקום השלישי באירופה והיה מועמד ל-פרס הווידאו-קליפים של MTV לקליפ הפופ הטוב ביותר, ולפרס בחירת הקהל ניקלודיאון.
ב-15 בינואר 2001 יצא הסינגל הרביעי והאחרון, "Don't Let Me Be the Last to Know". השיר נכשל באמריקה ואוסטרליה ולא נכנס כלל למצעד הבילבורד, למרות זאת קיבל הצלחה גדולה ברומניה וכבש את המצעד והפך למעמד זהב בבלגיה ודנמרק.
ג'ון אדמס (מלחין)
ג'ון קולידג' אדמס (באנגלית: John Coolidge Adams; נולד ב-15 בפברואר 1947) הוא מלחין, נגן קלרינט ומנצח אמריקאי, זוכה פרס פוליצר, פרס גראמי ופרסים רבים אחרים.
חיים וקריירה.
יצירתו המוקלטת הראשונה של אדמס נכללה בתקליט "Ensemble Pieces" של בריאן אנו מ-1975.
אדמס זכה בפרס גראמי בשנת 1989 בקטגוריית היצירה העכשווית הטובה ביותר על האופרה "ניקסון בסין", ובשנת 1998 זכה באותה קטגוריה על "אלדוראדו".
יצירתו של אדמס, "על גלגול נשמות", יצירה כוראלית המנציחה את זכר קורבנות הפיגועים של 11 בספטמבר 2001 זכתה בפרס פוליצר למוזיקה לשנת 2003. עם זאת, לאחר הזכייה בפרס ביטא אדמס "דו-ערכיות הגובלת בבוז" משום שהרגיש שהפרס "איבד חלק גדול מן היוקרה שעוד יש לו בתחומים אחרים" בגלל ההתעלמות מ"רוב המוחות המוזיקליים הגדולים ביותר של הארץ (אמריקה)" לטובת מלחינים ונגנים אקדמיים.
האופרה החדשה ביותר של אדמס, "דוקטור אטומיק", שהצגת הבכורה שלה הייתה ב-1 באוקטובר 2005, נוצרה בשיתוף פעולה עם במאי התיאטרון פיטר סלארס. עלילת האופרה עוסקת בניסוי הראשון של פצצת האטום ונושאה העיקרי הוא רוברט אופנהיימר. בהמשך עיבד אדמס חלק מן המוזיקה של האופרה ליצירת סימפוניה בעלת קיום עצמאי.
ג'ון אדמס היה לאמן חבר של תזמורת רשות השידור הבריטית ביוני 2003. במילים של אדמס עצמו, "התפקיד גמיש ובלתי מובנה די הצורך לאפשר את התרחשותם של כל מיני דברים בלתי צפויים".
ב-23 בנובמבר 2004 העניקה האקדמיה הבריטית לג'ון אדמס תואר חבר אקדמיה. הטקס התקיים במרכז האמנויות ברביקן בלונדון לאחר קונצרט עם התזמורת והמקהלה של רשות השידור הבריטית בניצוח המלחין. תוכנית הקונצרט כללה את יצירתו "הרמוניום".
הקלטת הבכורה של "על גלגול נשמות", בניצוח לורין מאזל עם הפילהרמונית של ניו יורק זכתה בשלושה פרסי גראמי לשנת 2005: לאלבום הקלאסי הטוב ביותר, לביצוע התזמורתי הטוב ביותר וליצירה הקלאסית העכשווית הטובה ביותר.
פרסים אחרים שזכה בהם בתקופה האחרונה כוללים את Harvard Arts medal לשנת 2007.
לקריאה נוספת.
May, Thomas. The John Adams Reader ()
מטוס ימי
מטוס ימי הוא מטוס שנועד להמריא מעל מקווה מים ולחזור ולנחות עליו. ניתן לחלק את המטוסים הימיים לכמה קטגוריות, ובהם מטוסים ימיים הממריאים ונוחתים על פונטונים (מצופים), ספינה מעופפת (או ספינת טיס), ומטוסים אמפיביים.
סוגים.
ישנם שני סוגים של מטוסים ימיים:
מטוס אמפיבי.
הבחנה נוספת במטוסים אלה היא בין מטוסים אמפיביים למטוסים ימיים. למטוס אמפיבי יש כני נסע, בנוסף למצופים, המאפשרים נחיתה הן בים והן ביבשה. מטוס ימי, לעומת זאת, יכול לנחות רק בים.
היסטוריה.
צעדים ראשונים.
המטוס הראשון שהמריא ונחת במים היה מטוסו של חלוץ התעופה הצרפתי הנרי פבר. הטיסה התבצעה ב-28 במרץ 1910, והייתה למרחק של 800 מטרים. שני חלוצי תעופה צרפתיים אחרים, האחים שרל וגבריל וואזן (Voisin) עקבו אחרי ניסוייו, ורכשו ממנה את המצופים שבנה עבור מטוסיו. הם בנו מטוס ימי בשם קנארד וואזן (Canard Voisin, שנקרא כך בשל משטחי הקנארד שלו), ובאוקטובר 1910 חצו במטוס זה לראשונה את נהר הסן. מטוס זה היה אחד המטוסים הימיים הפופולריים בתחילת המאה, וב-1912 נרכש עבור חיל הים הצרפתי.
בארצות הברית הוטס המטוס הימי הראשון בידי חלוץ התעופה גלן קרטיס, ב-26 בינואר 1911. ב-1912 בנה קרטיס, יחד עם הבריטי ג'ון סיריל פורט, דגם ראשון של ספינה מעופפת. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה פותח דגם זה והפך לסדרת המטוסי הימיים פליקסטו (Felixstowe), ששימשו במשך המלחמה לסיור וללוחמה נגד צוללות בצי הבריטי. מטוס ימי אחר שיוצר על ידי קרטיס, קרטיס N-9, היה מטוס אימון ששימש אלפי טייסים של צי ארצות הברית.
עד סוף מלחמת העולם השנייה.
עם סיום המלחמה תפסו המטוסים הימיים מקום חשוב בתעבורה האווירית של התקופה. ראשית, שדות התעופה לא היו מפותחים, דבר שנתן עדיפות למטוסים הימיים שהיו יכולים לנחות במקומות רבים; שנית, יכולתם של המטוסים הימיים לנחות בכל מקום בים נחשבה ליתרון בטיחותי, בתקופה שבה לא הגיעו עדיין מטוסי הנוסעים הרגילים להתפתחות מלאה ובטוחה. ב-27 במרץ 1919 הצליחה ספינה מעופפת מדגם NC-4 לחצות לראשונה את האוקיינוס האטלנטי. חברות התעופה הגדולות, כמו אימפריאל איירווייז (שהפכה לימים ל-BOAC, אחת מחברות התעופה הבריטיות הגדולות, שהפכה בתורה לבריטיש איירווייז) ופאן אמריקן וורלד איירווייז (שהייתה ידועה יותר כפאן-אם, מחברות התעופה הגדולות בארצות הברית עד קריסתה ב-1991) הפעילו מטוסים ימיים גדולים לטיסות מעבר לאוקיינוסים. בין מטוסים אלה היו כמה מן המטוסים הגדולים ביותר באותה תקופה, כמו בואינג קליפר, מרטין M-130 מתוצרת ארצות הברית, Latécoère 631 מתוצרת צרפת, שורט אמפייר, מתוצרת בריטניה, ועוד. מטוסים ימיים הופעלו גם לטווחים קצרים יותר, בעיקר למקומות בהם לא היו מסלולי טיסה, או לאזורים לא מיושבים.
במלחמת העולם השנייה השתמשו כל הצדדים באופן נרחב במטוסים ימיים. מטוסים ימיים שימשו לסיור, ללוחמה נגד צוללות ולחילוץ והצלה של צוותי אוויר וצוותי אוניות טבועות. אחת מספינות האוויר המפורסמות ביותר בקטגוריה זו הייתה הספינה המעופפת PBY קטלינה, מתוצרת ארצות הברית; הקטלינה שירתה בצבאות ארצות הברית, בריטניה, אוסטרליה, קנדה, ניו זילנד, וברית המועצות; ואחרי המלחמה שירתו מטוסים מסוג זה במספר רב של חילות אוויר, כולל חיל האוויר הישראלי.