השטח העירוני של ירושלים מחולק למרחבים הבאים:
ברחבי מחוז ירושלים פועלות שמונה תחנות משטרה: תחנות שלם (ברחוב צלאח א-דין), קדם ושפט (נווה יעקב) במזרח ירושלים, תחנות לב הבירה (מגרש הרוסים) ומוריה במערב ירושלים, תחנת הראל הפועלת ביישובים הסמוכים לכניסה לירושלים, תחנת בית שמש ותחנת מטה יהודה הפועלת במרחב הכפרי של המועצה האזורית מטה יהודה.
בעיר העתיקה נמצאות מספר נקודות משטרה, בהן ה"קישלה" שליד שער יפו, ה"מחכמה" (בסיס משמר הגבול ליד שער השלשלת), נקודת הכותל המערבי, נקודת הר הבית ונקודת שיטור קהילתי ברובע היהודי.
מטה מחוז ירושלים נמצא בתחנת לב הבירה, במגרש הרוסים.
מאפייני המחוז.
המחוז מתמודד עם מאפיינים ופעילויות ייחודיים כגון טיפול במרקם היחסים העדין בעיר העתיקה ובמקומות הקדושים ביותר לשלוש הדתות המונותאיסטיות (הר הבית וכנסיית הקבר), בשכונות מעורבות בעלות רגישות ברמה הבינלאומית (עיר דוד/סילוואן, שיח' ג'ראח ועוד), ליווי ביקורי אישים רמי דרג מרחבי העולם, חשיפה גדולה לאירועי טרור, אבטחת מוסדות השלטון המרכזיים ומספר רב של נקודות השקה עם שטחי הרשות הפלסטינית וכל זאת תוך התמודדות משטרתית עם חיי עיר גדולה ובהם פשיעה מסוגים שונים הפרות סדר והפגנות.
בתקשורת.
בשנת 2019 שודרה בערוץ כאן 11 סדרה בת 9 פרקים בשם "מחוז ירושלים" על כוחות המשטרה במחוז ירושלים. תוך התמקדות במרחב קדם, מרחב שלם, יס"מ אופנועים, בילוש וימ"ס.
עם תחילת שידור הסדרה התגלו מצגי שווא ששודרו במספר פרקים, כמו כן תועדה שתילת נשק בבית חשוד בזמן חיפוש. באוגוסט 2019 הוחלט להסיר את כל פרקי הסדרה מכלל פלטפורמות השידור, ומועצת התאגיד החליטה להפסיק כל התקשרות שהיא עם חברת ההפקות של הסדרה.
כתובת חזון גבריאל
פרי נויפלד
פרי (פרנץ) נויפלד (1 ביולי 1913 - 17 בינואר 1982), שהיה ידוע גם כפורי נויפלד, היה כדורגלן ישראלי. נויפלד נחשב ל"זר הראשון בתולדות הכדורגל הישראלי" מאחר שהיה הכדורגלן הראשון שנודע כשחקן זר בליגה הישראלית, אולם לאחר מכן התגייר והשתקע בישראל, ואף שיחק בנברת ארץ ישראל המקומית. נחשב לאחד החלוצים המשמעותיים בהיסטוריה של קבוצת מכבי תל אביב בשנים שלפני הקמת מדינת ישראל.
קורות חיים.
נויפלד נולד למשפחה נוצרית בהונגריה ושיחק בנבחרת הנוער של ארצו, ובקבוצת אויפשט המקומית. ב-1933 קיבל הצעה כספית מקבוצת ארסנל קהיר בחוזה ל-3 שנים ועבר לשחק בבירת מצרים, שם כיכב במדי הקבוצה, הפך לאחד השחקנים המוכרים בליגה, ואף הוצע לו לקבל אזרחות מצרית ולשחק במדי הנבחרת המקומית. ב-1934 הוא חתם בקבוצה הלבנונית רנסאנס. בדרכו לביירות עגנה האנייה שבה היה בנמל יפו והעגינה התארכה למשך של שלושה ימים עקב תקלה טכנית באוניה. נויפלד החליט לבקר את שחקני קבוצת מכבי תל אביב אשר נגדם שיחק מספר חודשים לפני כן במצרים. כתוצאה מהביקור החליט נויפלד להישאר כשחקן בקבוצה ומאוחר יותר התגייר, נישא לישראלית והשתקע בארץ. נויפלד שיחק במכבי תל אביב עד 1945, אז עבר לשלוש שנים להכח תל אביב.
בתקופתו במכבי תל אביב כבש נויפלד מעל 100 שערים בכל המסגרות והיה שותף פעיל לשלוש אליפויות של הקבוצה לפני קום המדינה, וזכייה בגביע מדינה אחד בתפקיד החלוץ המרכזי של הקבוצה. הוא השתתף במסע המשחקים של מכבי לאוסטרליה ב-1939, שבמהלכו לבש את הספרה 12. ב-22 ביולי 1939 פגשה מכבי תל אביב את נבחרת אוסטרליה כחלק מהמסע, ואף ניצחה אותה בתוצאה 2 - 1 כשאת שער הניצחון כבש נויפלד. בסוף המסע נויפלד סיים כמלך השערים של המסע עם 29 כיבושים. לאחר הופעות אלו הוצעו לו הצעות רבות להישאר באוסטרליה בקבוצות המקומיות אך דחה אותם עקב רצון להישאר בתל אביב, קרוב למשפחתו. נויפלד ערך שתי הופעות בנבחרת ארץ ישראל בצמד המשחקים נגד נבחרת יוון ב-1938 במסגרת מוקדמות גביע העולם 1938, בהם כבש שער אחד.
עם פרוץ מלחמת העצמאות ולאחריה, פרש נויפלד מכדורגל והחל לעבוד בתחנת דלק ברחוב דיזנגוף בתל אביב. כשזו נסגרה, עבר נויפלד לעבוד במשרה חלקית במשרדי המועצה להסדר ההימורים בספורט.
ב-1956 ציין המועדון מכבי תל אביב יובל לייסוד המועדון באירוע חגיגי בנווה צדק. פאנל של בכירי העיתונאים והמאמנים בכדורגל הישראלי בחרו את 11 השחקנים הגדולים של המועדון עד אז, ונויפלד נבחר לעמדת החלוץ המרכזי, כשהוא דוחק מהרשימה שחקנים מיתולוגיים בהיסטוריית המועדון כמו שייע גלזר, שבעצמו השיב לגבי נויפלד באחד הראיונות לאורך השנים: "הוא היה הגדול מכולם, גם בחלומות שלי אי אפשר היה לבצע את מה שהוא עשה כחלוץ במגרש".
תארים.
אליפויות ארץ ישראל: 3
הגביע הארץ-ישראלי: 1
משטרת ירושלים
פרנץ נויפלד
אמנת האג להגנת נכסי תרבות בעת עימות מזוין
אמנת האג להגנת נכסי תרבות בעת עימות מזוין (באנגלית: Hague Convention for the Protection of Cultural Property in the Event of Armed Conflict) היא אמנה אשר נחתמה בהאג שבהולנד, ב-14 במאי 1954 בעקבות הרס נרחב של נכסי תרבות ומורשת במהלך מלחמת העולם השנייה ומהווה את ההסכם הבינלאומי הראשון אשר נועד לשמירת מורשת תרבותית בעת מלחמה.
האמנה מתייחסת לנכסי מיטלטלין ונכסי דלא ניידי, כולל אתרים בעלי חשיבות אדריכלית, אמנותית או היסטורית, אתר ארכאולוגי, יצירות אמנות, כתבי יד, ספרים וחפצים אחרים בעלי משמעות אמנותית, היסטורית או ארכאולוגית, כמו גם אוספים מדעיים מכל הסוגים ללא קשר למקורם או לבעלות בהם.
המדינות החתומות על האמנה נהנות מרשת של למעלה מ-100 מדינות אשר התחייבו להפחית מנזקי התרבות שגורמים מאבקים מזוינים בעולם ולנקוט בצעדים מונעים כדי להגן לא רק בעת מעשי האיבה (כאשר פעולות כאלה בדרך כלל מאוחרות מדי), אלא בימות שלום, במספר דרכים:
מדינת ישראל חתומה על אמנת האג להגנת נכסי תרבות בעת עימות מזוין מאז 14 במאי 1954.
מאטאצ'יין
מחוז הדרום (משטרת ישראל)
מחוז דרום (משטרה)
מחוז דרום במשטרת ישראל הוא המחוז המשטרתי הגדול ביותר מבחינת השטח.
היסטוריה.
עם הקמת מדינת ישראל הוחלט על הקמת ארבעה מחוזות משטרתיים: תל אביב, חיפה, נגב וגליל. ירושלים לא נכללה אז בגבולות החלוקה ולא היה ברור מה יהיה מעמדה. מחוזות תל אביב וחיפה החלו לפעול באופן מיידי, אך מחוזות הנגב והגליל לא הופעלו שכן אזורי אחריותם היו בשליטת הצבא שניהל בהם קרבות. עם שוך הקרבות התארגן מחוז הדרום של המשטרה והחל לפעול ממטה מחוז תל אביב ברחוב יונה הנביא 13 בתל אביב, תחת פיקודו של נחום זיו-אב שהיה מפקד מחוז תל אביב. באוגוסט 1949 עבר מטה המחוז לרמלה. המחוז כלל את נפת השפלה, בפיקוד אברהם לרמן, שהשתרע מחולון, לוד ורמלה בצפון עד רוחמה וניר עם בדרום. ביוני 1950 התחלף מפקד נפת השפלה ולתפקיד נכנס אריה ניר.
באוגוסט 1948 צורפה משטרת ירושלים למשטרת ישראל ועם כיבוש הנגב קיבלה מחוז ירושלים את האחריות על אזור הדרום עד אילת. בשנת 1950 הועברה נפת השפלה לאחריות מחוז ירושלים. בשנת 1953 הוקמה נפת הנגב של המשטרה והיא הוכפפה למחוז ירושלים.
בשנת 1954 הוקם מחוז מרכז, אליו הועברה נפת השפלה. אולם בשנת 1958 פורק מחוז המרכז והוא הוכלל ברובו במחוז ירושלים, שכונה מעתה גם "המחוז הדרומי" ועם הזמן נודע בלעדית כ"מחוז דרום". בשנות ה-60 כלל המחוז ארבע נפות: נפת הנגב, נפת ירושלים, נפת פ"ת ונפת רמלה-לוד. בשנת 1981 הוקם מחוז מרכז מחדש ונפותיו נגרעו ממחוז דרום. בשנת 1991 הוקם מחוז ירושלים ואזור ירושלים נגרע מאחריות המחוז הדרומי.
מרחבי המחוז.
מרחב לכיש.
כוללת את ימ"ר מרחב לכיש, שמקום מושבה באשדוד.
פלונה
פלונה (בספרדית: Pluna; השם המלא: .Pluna Líneas Aéreas Uruguayas S.A), הייתה חברת התעופה הלאומית של אורוגוואי, שבסיסה הראשי היה בנמל התעופה הבינלאומי של קראסקו שבעיר הבירה מונטווידאו. החברה הפעילה טיסות סדירות פנימיות לפונטה דל אסטה וכן טיסות בינלאומיות לארגנטינה, ברזיל, צ'ילה, פרגואי וספרד.
תולדות החברה.
החברה נוסדה ב-20 בנובמבר 1936 על ידי האחים אלברטו וחורחה מרקס ואסה, שהיו בגילאי 29 ו-21, בעזרתו הטכנית והפיננסית של שגריר בריטניה דאז. באותו חודש החברה התחילה להפעיל טיסות סדירות באורוגוואי.
בדצמבר 1947 נערכה הטיסה הראשונה לברזיל בעיר פורטו אלגרה, בשנת 1955 הטיסה הראשונה לבואנוס איירס בארגנטינה ובמאי 1981 נערכה הטיסה הטראנסאטלנטית הראשונה למדריד בספרד.
ב-5 ביולי 2012, הכריזה ממשלת אורוגוואי על סגירת חברת התעופה פלונה בשל פשיטת רגל וחובות כספיים כבדים. הפסקת פעילות החברה החלה יומיים קודם לכן, כאשר עובדי החברה עצמה השביתו את הפעילות בשל המצב הכלכלי הרעוע.
צי המטוסים.
צי המטוסים של פלונה היה מורכב מהדגמים הבאים (נכון ל-2010):
קולנוע תל אביב
קולנוע תל אביב היה בית קולנוע שפעל ברחוב פינסקר תל אביב בין השנים 1957 ל-2000.
היסטוריה.
בית הקולנוע הוקם בידי חברת פוקס המאה ה-20, ונחנך ב-24 באוקטובר 1957, בהקרנת הסרט "רומן בלתי נשכח". עם חנוכתו נחשב לגדול והמפואר בבתי הקולנוע בישראל. הוא כלל 2,000 מושבים מרופדים, שטיח מקיר לקיר ויציע, וקירותיו החיצוניים עוטרו בפסיפס ובשלטי ניאון. לקראת הפתיחה, בעקבות לחץ של החרם הערבי, חברת "פוקס" הסירה את שמה משם הקולנוע. בפליירים שחולקו למבקריו הראשונים של הקולנוע נכתב: