אנדרס נולד בהונג קונג. בשנת 1955 קיבל תואר בוגר במדעים בהנדסת חשמל מהאקדמיה של הצי האמריקאי. בשנת 1962 קיבל תואר שני בהנדסה גרעינית מהמכון הטכנולוגי של חיל האוויר. בסיום לימודיו באקדמיה של הצי הצטרף לחיל האוויר כטייס בטייסת יירוט בכל מזג אוויר. מאוחר יותר מונה לאחראי על ניהול טכני של תוכניות תוצאי סיכוך וקרינה של כורים גרעיניים במעבדת הנשק של חיל האוויר בניו מקסיקו. בשנת 1964 נבחר על ידי נאס"א כאסטרונאוט כחלק מהקבוצה השלישית. היה טייס גיבוי של ג'מיני 11 ואפולו 11, והיה איש צוות במשימת אפולו 8.
בין שנת 1969 לשנת 1973 שימש כמזכיר ביצועי של מועצת החלל והאווירונאוטיקה הלאומית, שהייתה אחראית בפני הנשיא, סגנו וחברי הקבינט על פיתוח מדיניות מחקר, פיתוח, פעילויות ותכנון של מערכות חלל ואווירונאוטיקה.
בשנת 1973 מונה לוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית, מועצה בת חמישה חברים, שם היה נציב אחראי על כל פעולות המחקר והפיתוח של מערכות כוח גרעיניות ולא גרעיניות. הוא גם מונה למנכ"ל תוכנית חילופי הטכנולוגיה המשותפת לארצות הברית וברית המועצות להיתוך וביקוע גרעיניים.
בעקבות ארגון מחדש של פעילויות הפיקוח והפיתוח הגרעיניים בארצות הברית, הוא מונה בינואר 1975 על ידי הנשיא פורד ליו"ר הראשון של הוועדה לפיקוח גרעיני, האחראית לבטיחות גרעינית ותאימות לשמירה על הסביבה. בתום כהונתו, מונה לשגריר ארצות הברית בנורווגיה, תפקיד אותו החזיק עד 1977.
אנדרס עזב את השירות הציבורי לאחר 26 שנות שירות, ובספטמבר 1977 מונה לסגן נשיא ומנהל כללי של חטיבת המוצרים הגרעיניים של חברת ג'נרל אלקטריק.
בשנת 1979 השלים את התוכנית המתקדמת למינהל באוניברסיטת הרוורד.
בינואר 1980 מונה למנהל כללי של חטיבת ציוד המטוסים בג'נרל אלקטריק, שם היה אחראי על מספר מפעלים שייצרו ציוד צבאי בתחום התעופה.
ב-1984 עזב את ג'נרל אלקטריק ומונה לסגן נשיא לענייני אירוספייס בחברת טקסטרון. בשנת 1986 מונה לסגן נשיא בכיר לפעולות בחברה.
הוא היה גם יועץ למשרד למדיניות מדע וטכנולוגיה והיה חבר של מועצת המדע להגנה והמועצה המייעצת של נאס"א. הוא פרש מחיל האוויר האמריקאי בדרגת מייג'ור גנרל.
בשנת 1990 מונה לסגן נשיא ג'נרל דיינמיקס, וב-1990 מונה ליו"ר ומנכ"ל החברה. ב-1993 פרש מהחברה כשכיר, אך נשאר יו"ר מועצת המנהלים עד מאי 1994, אז פרש סופית מן החברה.
פרנק ולטר שטיינמאייר
פסולת מתכלה
פסולת אורגאנית
אשפה אורגנית
אשפה אורגאנית
אשפה מתכלה
זבל אורגני
זבל אורגאני
זבל מתכלה
תופר
קארל סקליצ'קה
קארל סקליצ'קה (בצ'כית: (Karel Skalička (Carlos Skalicka; 1 בנובמבר 1896–1979) היה שחמטאי צ'כי-ארגנטינאי.
סקליצ'קה השתתף בנבחרת צ'כיה באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השחמט הבלתי רשמית הראשונה שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז (1924). נבחרת צ'כיה זכתה במקום הראשון וסקליצ'קה זכה איפוא במדליית זהב קבוצתית. בתחרויות לבודדים זכה במקום השלישי בשלב הבתים המוקדמים, וחלק מקום 21-31 בתחרות (ניצח: קארל הרומאדקה). בתחרות לאלוף העולם לבודדים זכה הרמניס מטיסונס.
בשנת 1923 ניצח סקליצ'קה בתחרות פראג. באותה שנה הגיע למקום השישי בברלין. בשנת 1924 חלק מקום 1-2 עם קארל הרומאדקה בתחרות פראג ובשנת 1924 חלק מקום 4-5 בתחרות פראג (ניצח: יאן שולץ). בשנת 1925 הגיע למקום השני, לאחר הרמניס מטיסונס בתחרות ברומליי. באותה שנה חלק מקום 2-3 בתחרות פראג.
בשנת 1926 חלק סקליצ'קה מקום 1-3 בתחרות פראג. בשנת 1927 חלק מקום 2-4 בפראג (ניצח: קארל הרומאדקה). בשנת 1929 חלק מקום 6-8 בתחרות פראג (ניצח: סאלו פלור). בשנת 1930 הגיע למקום השני, לאחר סאלו פלור בתחרות פראג. בשנת 1931/32 חלק מקום 3-5 בתחרות פראג (ניצח: אמיל ריכטר). בשנת 1932 הגיע למקום השני בפראג (ניצח: יוסף דוביאס). בשנת 1934 הגיע למקום העשירי בפראג (ניצח: קארל אופצ'נסקי). בשנת 1935 הגיע למקום השלישי בפראג (ניצח: ייז'י פליקאן). בשנת 1936 הגיע למקום ה-16 בתחרות פודהבראדי (ניצח: סאלו פלור).
השתתפות באולימפיאדות.
סקליצ'קה שיחק בנבחרתה האולימפית של צ'כיה בשלוש אולימפיאדות רשמיות:
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, החליט סקליצ'קה, ביחד עם שחמטאים רבים אחרים להישאר בארגנטינה.
בשנת 1945 חלק מקום 2-5 ביחד עם רנה לטלייר, היינריך ריינהרט ומשה צ'רניאק בתחרות קילמס (ניצח: גדעון סטולברג). בשנת 1946 חלק מקום 1-2 עם רנה לטלייר, ואחריו מובשה פייגין, ייז'י פליקאן ועוד בתחרות בבואנוס איירס.
וולטר קנינגהם
רוני וולטר "וולט" קנינגהם (באנגלית: Ronnie Walter "Walt" Cunningham; נולד ב-16 במרץ 1932), טייס חיל הנחתים של ארצות הברית, אסטרונאוט שהשתתף במשימת אפולו 7 ואיש עסקים.
נולד בקרסטון, איווה. בוגר בית הספר התיכון "וניס" בווניס, קליפורניה.
שירות צבאי.
הצטרף לצי האמריקאי ב-1951 והחל בלימודי הטיסה ב-1952. ב-1953 הצטרף לטייסת נחתים, ושירת בשירות פעיל בחיל הנחתים עד אוגוסט 1956, ובמילואים עד 1975. הוא מחזיק בדרגת קולונל בחיל הנחתים האמריקני.
השכלה.
קיבל תואר ראשון בפיזיקה ב-1960, ותואר שני ב-1961, מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. השלים את הדרישות לתואר דוקטור בפיזיקה מאותה אוניברסיטה, אך לא השלים את התזה.
למד בתוכנית המתקדמת לניהול בבית הספר לניהול של אוניברסיטת הרווארד ב-1974.
קריירה מוקדמת.
בין 1960 ל-1963 עבד כמדען בתאגיד ראנד. בראנד ביצע מחקרים מסווגים בתחום ההגנה, ובעיות עם המגנטוספירה של כדור הארץ.
שירות בנאס"א.
נמנה עם הקבוצה השלישית של אסטרונאוטים שנבחרה על ידי נאס"א באוקטובר 1963. ב-11 באוקטובר 1968 שוגר למשימת אפולו 7 כאיש צוות, יחד עם וולטר שירה ודון אייסל. במהלך משימה זו בוצע שידור הטלוויזיה החי הראשון מהחלל. לאחר משימת אפולו 7, התפקיד האחרון שלו במרכז החלל על שם ג'ונסון היה ראש ענף סקיילאב של מִנהלת צוות הטיסה. בתפקיד זה, היה אחראי על ניהול חמישה כלי טיס חלליים מאוישים, ושתי רקטות שיגור, שהיוו את פרויקט סקיילאב. בסך הכול, צבר יותר מ-4,500 שעות טיסה, מהן 3,400 במטוסי סילון ו-260 בחלל.
לאחר נאס"א.
בשנים 1969-1970 היה יו"ר קרן הבוגרים של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
בין 1971 ל-1974 היה סגן נשיא בכיר בתאגיד סנצ'ורי דבלופמנט, המספק שירותי אבטחה, תחזוקה וחניונים. בין 1974 ל-1976 היה נשיא הידרוטק דבלופמנט, שפיתחה מחברים לצינורות תת-ימיים. היה אחראי לתכנון הראשוני של מערכת תת-ימית לא מאוישת לתיקון צינורות. בין 1976 ל-1979 היה דירקטור וסגן נשיא בכיר בחברת 3D אינטרנשיונל, חברה לארכיטקטורה, הנדסה וניהול פרויקטים, שפעלה רבות במזרח התיכון. בין 1979 ל-1987 היה הבעלים והמייסד של "קבוצת קפיטל", חברת השקעות הממוקמת ביוסטון, טקסס. מאז 1986 היה שותף בקרן ג'נסיס, קרן הון סיכון המשקיעה בחברות טכנולוגיה.
בשנת 1977 פרסם את הספר "הבחורים הכל-אמריקנים" בהוצאת מקמילן, אודות הצד האנושי של תוכנית החלל. הספר הודפס במספר מהדורות מעודכנות החל משנת 2003, הכוללות גם את שיתוף הפעולה בין ארצות הברית לרוסיה לאחר התפרקות ברית המועצות, וביקורת על דרכה של נאס"א בעשורים האחרונים.
בנוסף לעבודתו העסקית, הוא גם מרצה בנושאי מנהיגות, יזמות, חלל ומדע, מרוץ החלל בין ארצות הברית וברית המועצות, ואף על השאלה, האם יש חיים מחוץ לכדור הארץ.
איב רוסי
איב רוסי (בצרפתית: Yves Rossy; נולד ב-27 באוגוסט 1959), המכונה "Jet Man" ("איש הסילון") הוא ממציא וטייס שווייצרי שהיה האדם הראשון שהצליח לטוס בעזרת כנפיים המורכבות לגופו.
רוסי הוא האדם הראשון שהצליח להרכיב והאדם הראשון שהצליח להטיס מתקן המבוסס על כנפיים ומנוע סילון המחוברים לגוף האדם הדואה. מערכת היכולה להעביר את הדואה מרחק של מספר קילומטרים ובכך היה הראשון שהגשים את חזונם של דיידלוס ודה וינצ'י.
הניסיון הראשון בטיסה באמצעות המתקן נעשה בנובמבר 2006, כאשר רוסי הצליח לשהות באוויר 6 דקות.
ב-26 בספטמבר 2008 הצליח רוסי לעבור מרחק של 35 ק"מ כאשר חצה את תעלת למאנש מקאלה לדובר בעזרת מתקן במשקל של כ-50 ק"ג, המורכב מכנפיים שמוטתם כ-2.5 מטר שאליהם חוברו 4 מנועי סילון. מהירות השיא בזמן התעופה הייתה כ-300 קמ"ש (186 מייל לשעה) וזמן חציית התעלה היה כ-12 דקות.
רוסי יצא בצניחה חופשית ממטוס בגובה כ-2.5 ק"מ, כעבור מספר שניות הפעיל את מערכת התעופה וכיוון עצמו ליעד בו השלים נחיתה בעזרת מצנח.
ב-25 בנובמבר 2009 נפל רוסי למים כאשר ניסה לחצות את מיצרי גיברלטר אולם לא נפצע.
יחסיות
יחסות (אשר)
יחסות או יחסיות הוא הדפס אבן (ליטוגרפיה) מעשה ידי האמן ההולנדי מאוריץ קורנליס אשר שהודפס לראשונה בדצמבר 1953.
תיאור היצירה.
היצירה מתארת עולם פרדוקסלי בו אינם חלים כללי כוח המשיכה הקיימים בעולמנו. היצירה מתארת מבנה, או כיכר עירונית, באותו עולם, ואת תושבי העולם ההולכים ברחובות או אוכלים בביתם. הדמויות לבושות באותם בגדים ולא מתוארים פרטי פניהם. בעולם זה קיימים שלושה מישורי משיכה האורתוגונליים אחד לאחר והמתקיימים בו זמנית באותו חלל, כאשר כל מישור משפיע על חלק מהדמויות ביצירה, אך לא על האחרות. 16 הדמויות המופיעות ביצירה מחולקות בין מישורי המשיכה השונים. בעקבות מצב זה, יכולות שתי דמויות לחלוק את אותו גרם מדרגות אך לנוע בכיוונים שונים (שתי דמויות יכולות בו זמנית לעלות על המדרגות ולרדת את המדרגות שהן פונות לאותו כיוון, אך הולכות במישור משיכה שונה), או לחלופין לעלות משני כיוונים של אותו גרם מדרגות (האחד מעל המדרגות שראשו פונה מעלה והאחר בצידן התחתון של אותו גרם מדרגות שראשו פונה מטה).
וכך מתאר האמן את היצירה: