גיבני זכה לחנינה ממשלתית, והצטרף שנית לגמא פלייט. שם, הוא נלחם באלפא פלייט פעם נוספת, אך עזר להם נגד לילאן המכשף וכוחותיו. כאשר גמא פלייט התפרקה, ויילד צ'יילד חזר למצבו הפראי ותקף את פאת'ויי, חניכה אחרת. וולברין עצר בעדו מלהרוג את התר הדסון, ומחלקה H ריפאה אותו ממצבו הנפשי ואימנה אותו בקרב מגע. גיבני הפך לנשק אומגה, צורף לאלפא פלייט ועזר להם בלחימה נגד דיאבלו. גיבני פגש את קבוצת אקס פקטור, ומנע התנקשות בחיי ראש ממשלת איטליה. גיבני פגש והביס כפיל שלו ממלחמת האינסוף, התעמת עם ווייר מהאימפריה הסודית, ניצל משבי על ידי גאריסון קיין ושינה את שם-הקוד שלו לויילדהארט (לב-פרא).
לגיבני הייתה מערכת יחסים רומנטית עם אורורה, שנפסקה כאשר התדרדר לצורתו הפראית הראשונה ועזב את אלפא פלייט. הוא עקב אחרי ולרי קופר עד לארצות הברית, שם הצטרף לקבוצת אקס פקטור הממשלתית. הייתה לו מערכת יחסים עם שארד בישופ, אחותו של לוקאס בישופ. סייברטות', חבר קבוצה נוסף, ניסה להפוך את גיבני לרוצח ופראי כמותו. כאשר נעשה חסר דעת ופראי לחלוטין, הוא עזב את אקס פקטור וגויס בעל כורחו לפרויקט נשק אקס. שם, גיבני וסייברטות' נשלחו לגייס את סאנפייר, אשר סירב ושרף את סייברטות'. כאשר גיבני לעג לסייברטות' על כישלונו, סייברטות' תלש את מיתרי הקול של גיבני ואיים להרוג כל חבר בנשק אקס בעל יכולת ריפוי עצמי.
חזרתה של אורורה, בית אם, הליונס.
אורורה, אהבת חייו של גיבני, חזרה לצוות אך אופייה היה שונה לחלוטין. היא לעגה לגיבני על מראהו החייתי, וניהלה מערכת יחסים עם המנהל המעוות להחריד של התוכנית. כאשר ברנט ג'קסון החליט למרוד במנהל התוכנית, הוא גייס את גיבני לכוחותיו תוך כדי שימוש בעברו עם אורורה. לאחר מכן, נראה על מסך כי גיבני איבד את כוחותיו, בעקבות מעשיה של מכשפת השני באירועי בית אם. חתימת האנרגיה שלו הייתה בתוך ישות הקולקטיב, יחד עם חתימות האנרגיה של מוטאנטים רבים אשר איבדו את כוחותיהם.
גיבני חזר עם כוחותיו ועם קולו, ונאבק נגד וולברין לפי הוראותיו של רומולוס. תוכניתו לזריקת וולברין לבור פלדה מותכת השתבשה בשל הגעתו של אומגה רד, שהעניק לוולברין זמן להימלט והרג את גיבני בקרב.
Work (שיר של איגי אזליה)
Work (בעברית: עבודה) הוא שיר של הראפרית האוסטרלית איגי אזליה מתוך אלבום האולפן הראשון שלה, The New Classic. השיר יצא לאור ב-17 במרץ 2013 כסינגל הראשון מהאלבום. השיר נכתב על ידי אזליה ועל ידי נטלי סימס והופק על ידי המפיקים 1st Down ו-The Invisible Men.
השיר הוא בז'אנר היפ הופ אלטרנטיבי עם סגנון אלקטרוני. השיר עוסק בהשגת התהילה של אזליה בשל עבודתה הקשה לאחר שעזבה את עיר מולדתה בגיל 16.
רקע וביקורת.
בסוף ינואר 2013 הופיעה אזליה עם השיר בפעם הראשונה בשידור חי במהלך סיבוב ההופעות "Radioactive Tour" של ריטה אורה. מאז, המשיכה להופיע עם השיר בכל ההופעות שלה. השיר מדבר על הניסיון של אזליה להצליח באמריקה כשהיא לבדה לגמרי ("בלי כסף, בלי משפחה, בת 16 באמצע מיאמי"). בנוסף, תיארה אזליה את השירים "Work" ו-"Rolex" כאישיים ביותר באלבום.
האתר "Digital Spy" נתן לשיר דירוג של 4 כוכבים מתוך 5 ושיבח את קטע הפסנתר ואת "פזמון ההיפ הופ הקופצני". כמו כן, מבקרי מוזיקה רבים השוו את הסינגל למוזיקה של לנה דל ריי, של קשה ושל ליידי גאגא.
הצלחה מסחרית.
בעקבות טקס פרסי ה-VMA 2013 של MTV, בו הציגה אזליה פרס, ובו שירה "Work" היה מועמד לפרס, המכירות הדיגיטליות של השיר בארצות הברית עלו ב-156 אחוזים ל-10,000 הורדות באותו שבוע. מבחינה מסחרית השיר זכה להצלחה, הוא הגיע למקום 17 בבריטניה ולמקום 3 במצעד האר אנד בי של בריטניה. השיר גם דורג במקום 54 במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי.
וידאו קליפ.
הוידאו קליפ לשיר צולם בשבוע האחרון של פברואר 2013. הוא יצא רשמית ב-13 במרץ והועלה לערוץ ה-VEVO של הזמרת. הקליפ בוים על ידי הבמאי ג'ונס ופרנציוס. ב-3 באפריל 2013, סרטון של מאחורי הקלעים של הקליפ הועלה לערוץ ה-VEVO של אזליה. ב-17 ביולי 2013 הכריז MTV כי הקליפ מועמד לקטגוריית "אמן שמומלץ לעקוב אחריו" בטקס ה-VMA של שנת 2013.
שח סימולטני
דוד מינץ
דוד מיכאל מִינְץ (נולד ב-8 במאי 1959) הוא שופט בבית המשפט העליון, בעבר כיהן כשופט בבית המשפט המחוזי בירושלים משנת 2009 עד מינויו לבית המשפט העליון ביוני 2017.
ראשית חייו ומשפחתו.
מינץ נולד ב-8 במאי 1959 באנגליה ובשנת 1970 עלה עם משפחתו לישראל. בין השנים 1974–1977 למד בישיבה התיכונית מדרשית נעם ולאחר מכן, משנת 1977, למד בישיבת הר עציון, במסגרתה שירת כקצין בחיל השריון עד 1982.
בין השנים 1983–1986 למד לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1984–1985, תוך כדי לימודיו, שימש כעוזר מחקר לפרופ' אליאב שוחטמן ולפרופ' ברכיהו ליפשיץ באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1986, התמחה אצל השופט יהודה וייס, נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים ושופט בפועל בבית המשפט העליון, וב-1987 התמחה שנה נוספת במשרד עו"ד בירושלים. במהלך אותה שנה גם הוסמך כעורך-דין, והחל ללמוד להסמכה לרבנות במכון אריאל בירושלים.
ב-1987 החל לעבוד כעורך דין, בתחילה כשכיר ובהמשך כשותף במשרד עורכי-דין.
במקביל לעבודתו המשפטית המשיך מינץ לשרת במילואים בחיל השריון, כמפקד מחלקה, סגן מפקד פלוגה ומפקד פלוגה. בשנת 1996 סיים קורס מפקדי גדוד, אך נבצר ממנו להתמנות למג"ד בפועל עקב מינויו לשופט. חרף זאת, לאחר קבלת אישור מנשיא בית המשפט העליון, המשיך לשרת במילואים כקצין במטה האוגדה עד שנת 2010.
ב-1994 עתר לבג"ץ עם אשתו ורדה נגד קביעתו של משרד החינוך שהנושא המרכזי לשנת הלימודים יהיה "תהליך השלום: ישראל במזרח התיכון". העתירה טענה כי זהו נושא פוליטי שנוי במחלוקת יסודית בחברה הישראלית, ועל כן יש להימנע מעיסוק בו בתחומי בית הספר. העתירה נדחתה.
השופט מינץ מתגורר בהתנחלות דולב שבבנימין, נשוי לורדה, ואב ל-5 ילדים.
כשופט.
ב-1998 מונה מינץ לכהן כשופט בית משפט השלום בירושלים. ב-2008 סיים בהצטיינות תואר שני במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. באוקטובר 2009 מונה לכהן כרשם ושופט בפועל בבית המשפט המחוזי בירושלים, ובמרץ 2011 מונה לשופט בבית משפט זה. כשופט בבית המשפט המחוזי כיהן כשופט הפירוקים והבראת חברות, ובין השאר עסק בהבראת מרכז רפואי הדסה בתחילת שנת 2014, פירוק רשות השידור החל מחודש אוגוסט 2014 והבראת דואר ישראל בספטמבר 2014.
בנוסף עסק מינץ במשפט מנהלי ובין השאר דן בתוואי הרכבת הקלה בירושלים, ובעתירה נגד תוכנית מתאר מקומית בבית שמש. כן דן בעתירה להגדיר את הבורסה כחברה לתועלת הציבור.
בשנת 2017 קיבל תואר דוקטור למשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בנושא "השפעת הכניסה להליך חדלות פירעון על צדדים שלישיים הקשורים לחייב". השופט מינץ משמש מרצה מן החוץ בפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים בדיני חדלות פירעון.
בפברואר 2017 נבחר לכהן כשופט בבית המשפט העליון, וב-13 ביוני 2017 הושבע לכהונתו והחליף את צבי זילברטל.
פסיקתו.
מעצר.
בדיון על חישוב חמשת ימי מעצר הגישור בעקבות הצהרת תובע, היה מינץ בדעת מיעוט שניתן להרחיב את מעצר הגישור עד 120 שעות משעת הדיון במעצר.
ענישה.
בדעת מיעוט, הגם שהסכים לדעת הרוב שיש להקל בעונשו של נאשם בהברחת רכבי שטח לרצועת עזה, סבר שלא ניתן להסתפק בעונש של עבירות שירות ודרש שיוטל עונש מאסר מאחורי סורג ובריח.
זכות הציבור לדעת.
ביולי 2016 פסק כשופט מחוזי שאין על ראש הממשלה בנימין נתניהו, לחשוף לציבור את מועדי שיחות הטלפון שהתקיימו בינו ובין המו"ל והעורך הראשי של ישראל היום. מינץ נימק ש"ראוי להגן על פרטיותם של אנשים פרטיים המקיימים שיחות עם רעיהם". פסיקתו זו נהפכה בערעור שהוגש לבית המשפט העליון, בנימוק שבמקרה זה "שקיפות ציבורית באשר לקשרים ולאינטרסים של נושא משרה שלטונית אל מול גורמים פרטיים, היא בעלת חשיבות שקשה להפריז במשקלה לתקינות שלטונית", כולל לעניין "מגבלות בגין ניגוד עניינים שעל נושא משרה ליטול עצמו בטיפול בעניינים הנוגעים לחבריו".
מעמד אישי.
בדיון נוסף של שבעה שופטים היה מינץ בעמדת יחיד שצו הורות פסיקתי לבן זוג ליילוד בהליך פונדקאות בחוץ לארץ, איננו חל רטרואקטיבית.
סוזאן לנגלן
סוזן רשל פלר לנגלן (בצרפתית: Suzanne Rachel Flore Lenglen; 24 במאי 1899 - 4 ביולי 1938) הייתה טניסאית צרפתייה. שש פעמים אלופת וימבלדון, פעמיים אלופת אליפות צרפת הפתוחה וארבע פעמים אלופת העולם במגרשים קשיחים, בעלת שתי מדליות זהב ומדליית ארד באולימפיאדת אנטוורפן (1920). אתר היכל התהילה של הטניס מכנה אותה הטניסאית הגדולה ביותר של המחצית הראשונה של המאה ה-20. עבור לנגלן הומצא למעשה המושג "ספורטאי-ידוען", היא הפכה את ענף טניס הנשים מענף ספורט זניח לענף ספורטיבי בעל עניין ומעריצים רבים ומסורים והייתה הספורטאית הבינלאומית המוכרת הראשונה בהיסטוריה. בעיתונות התקופה כונתה "האֵלָה" (באנגלית: "The Goddess", בצרפתית: "La Divine").
העיתונות היהודית בתקופתה טענה שהייתה יהודיה, כך למשל העיתון העברי דאר היום, שכינה אותה "שושנה לנגלן", אולם לנגלן לא הייתה יהודייה.
תולדות חייה.