בעקבות הטבע הבסיסי של מנגנוני החיזוק, ניתן לחקור אותם גם בקרב מודלים פשוטים יותר של בעלי חיים הרלוונטיים לבני האדם.
מערכת התגמול במוח התגלתה לראשונה בשנות ה-50 על ידי החוקרים ג'יימס אולדס ופיטר מילנר, אשר גירו מוחות של חולדות באמצעות זרם חשמלי שהועבר דרך אלקטרודות. החוקרים הבחינו כי לאחר שקיבלו גירוי באזור מסוים במוח, החולדות העדיפו לבלות בחלק של הכלוב שבו הן שהו בעת הגירוי החשמלי. התנהגות זו העידה על כך שקבלת הזרם החשמלי הייתה חוויה חיובית מבחינתן. בניסויים שהחוקרים ערכו לאחר מכן, החולדות יכולות היו לגרום להפעלתו של הגירוי החשמלי בעצמן על ידי לחיצה על מתג. גם כאן, התנהגות החולדות הצביעה על רצון עז לגירוי באותם אזורים במוח - הן לחצו על המתג מאות פעמים בשעה. החוקרים הסיקו כי מדובר באזורים במוח שמעורבים במערכת של תגמול, אשר מעודדת את היצור לחזור על התנהגויות שבוצעו בשעה שהמערכת הופעלה.
תיבת סקינר שימשה ניסוי חשוב בביהביוריזם שנערך על ידי החוקר פרדריק סקינר, אשר הניח את היסודות לחקר ההתניה האופרנטית והפסיכולוגיה הביהביוריסטית. בהתבסס על ניסוי זה, הגדיר סקינר את המונח התניה אופרנטית כשינוי בתדירות התגובה בעקבות קבלת חיזוק לאחר ביצוע התגובה.
מחקרים שונים ניסו לבדוק מתי גירויים חיוביים גורמים להפעלתה של מערכת החיזוק. אחד הממצאים היה שהמערכת מופעלת בעיקר בתגובה לגירויים חיוביים שהם בלתי צפויים. לאחר למידת ההתניה האופרנטית, כאשר ישנה ציפייה לקבלת התגמול החיובי, הגירוי החיובי כבר לא מפעיל את תאי העצב של מערכת החיזוק.
מערכת התגמול
נחמיה ברוש
נחמיה ברוש (בורשטיין) (1913 - 18 בספטמבר 2007) היה חבר מנגנון הקבע של "ההגנה", קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, כיהן כדובר צה"ל במהלך מלחמת סיני.
ביוגרפיה.
ברוש נולד ברוסיה, אחד משלושה ילדיהם של יפה ומרדכי בורשטיין. אחותו רוני הייתה לימים רעייתו של אברהם שטרן. עלה עם משפחתו לארץ ישראל ב-1923, למד בגימנסיה הריאלית בירושלים והנדסה אזרחית בטכניון.
ב-1929 הצטרף לארגון "ההגנה", היה פעיל ומדריך בגדנ"ע. ב-1937 השתתף בקורס מפקדי מחלקות ח' של ההגנה בג'וערה, יחד עם יגאל אלון ומשה דיין. בתקופת המרד הערבי הגדול שירת כמפקד יערות הכרמל. בהמשך שירת כקצין גדנ"ע בירושלים ומפקד גדוד חי"ש בעיר בשנים 1941 עד 1944. היה נציג ההגנה בפנייה לאברהם (יאיר) שטרן, מפקד ארגון הלח"י. אחותו של ברוש, רוני, הייתה נשואה לשטרן, ברוש הציע לו לקבל מסתור של ההגנה אך נענה בסירוב. עבר למחוז תל אביב של ההגנה ושירת כראש מטה המנהלה, בתפקיד זה שירת בליל וינגייט כאחראי על הצד הלוגיסטי. במלחמת העצמאות היה סגן מפקד המחוז. לאחר המלחמה מונה לעמוד בראש ועדת חקירה לבדיקת נפילת ניצנים שהמליצה לטהר את שמם של אנשי היישוב.
בנובמבר 1949 מונה למפקד מחוז חיפה וחטיבת כרמלי וב-1951 למפקד מחוז תל אביב וחטיבת קרייתי. ביוני 1955 מונה לדובר צה"ל, בתקופתו בתפקיד נקבע כי יכלול גם את האחריות על יחסי הציבור של מערכת הביטחון ומשרד הביטחון. הוא שירת בתפקיד עד נובמבר 1957, כולל במהלך מלחמת סיני.
לאחר שחרורו עבד בנציבות שירות המדינה, היה אחראי על עובדי מערכת הביטחון, ראש לשכת הדרום, מנהל לשכות תל אביב וחיפה והמשנה לנציב השירות.
היה ממקימי שכונת צהלה בתל אביב, זכה לאות יקיר העיר ב-1995. היה ממייסדי "צוות - ארגון גמלאי צה"ל", ב-1960. ניהל את המרכז הישראלי לניהול.
נחמיה בורשטיין
עורך וידאו
נורשפינג
נורשפינג (בשוודית: Norrköping) היא עיר נמל במחוז אסטריֶטלנד (Östergötlands län) שבמזרח שוודיה, 150 ק"מ מדרום לבירה סטוקהולם. בשנת 2005 התגוררו בה 83,561 תושבים (בסך הכל 127,059 תושבים במטרופולין), והיא השמינית בגודלה בשוודיה.
העיר ממוקמת על פתחו של הנהר "מוטלה סטרום", ב"מפרץ בראביקן", שהוא מפרץ של הים הבלטי.
ניצול כוח המים של הנהר "מוטלה סטרום" והנמל הטוב, היו הגורמים שאפשרו את הצמיחה המהירה של העיר לתעשייתית. העיר ידועה גם בתעשיית הטקסטיל שלה. אחד הכינויים של העיר הוא "מנצ'סטר של שוודיה".
האטרקציות באזור כוללות את מוזיאון העבודה, אולם הקונצרטים ומרכז הכנסים לואי דה גר קונסרט וקונגרס, מוזיאון העיר נורקופינג ומרכז חזותי C, כולם ממוקמים במסגרת היסטורית שמורה היטב עם עדות לתעשיית הטקסטיל בעבר.
היסטוריה.
לעיר יש אזכורים מימי הביניים על ידי מתיישבים סביב עיר הדומה לנורשפינג על שפך נחל "מוטלה לינשפינג", שהשתמשו בזרם המים מהמפלים לשימוש המטחנות שלהם. הנהר היה מלא דגי סלמון.
אין תאריכים מדויקים, אך יש אזכורים של כנסייה מהמאה ה-12. שנבנתה לכבודו של סנט אולף, הפטרון של נורווגיה.
מקומות ותחבורה.
30 ק"מ צפונית נורשפינג נמצא "קולמרדנס דיורפארק". זהו גן חיות חיצוני בסגנון ספארי.
באתר יש גם אקווריום עם נחשים, תנינים וכרישים. 50 ק"מ מהעיר, ישנם איים בשם: סנט אנה וגריט.
נמל התעופה נקרא "קונגשנגן" עם 170,000 נוסעים בשנת 2006. פארק תעשיות הייטק בשם "פארק המדע של נורשפינג".
ספורט.
לעיר יש מספר רב של מועדוני ספורט בכל הענפים. והבולטים שבהם: אי.אף. נורשפינג בכדורגל, ונורשפינג דולפינס בכדורסל.
תמונות מהעיר
אמנדה מישלקה
אמנדה ג'וי "איי. ג'יי." מישלקה (באנגלית: Amanda Joy "AJ" Michalka; נולדה ב-10 באפריל 1991) היא שחקנית, מוזיקאית וזמרת אמריקאית. אחותה הקטנה של אלי מישלקה.
ביוגרפיה.
מישלקה נולדה בקליפורניה שבארצות הברית למשפחה נוצרית אדוקה. ידועה גם בראשי התיבות של שמה איי.ג'י - AJ. מישלקה היא זמרת, כותבת/מלחינת שירים, פסנתרנית, גיטריסטית, ונודעת בעיקר שבתחילת דרכה כידוענית לדוגמנית ולאחר מכן נטשה את המקצוע כדי לפתח את קריירת המשחק שלה. היא נודעה בעיקר בזכות צמד הפופ שהקימה ביחד עם אחותה אלי מישלקה; אלי ואייג'יי.
מישלקה החלה לנגן בפסנתר בהיותה בת 4 ובגיל 5 החלה את קריירת המשחק שלה והתנסתה בהפקת אירועים בכנסייה. בהיותה בגיל ההתבגרות החלה לנגן בגיטרה. כילדה בוגרת השתתפה במספר הצגות מוזיקליות בבית ספרה במילווקי.
קריירה.
בשנת 2004 היא ואחותה אליסון מישלקה הקימו הרכב שנקרא "אלי ואייג'יי" בנוסף לזה מישלקה מנגנת במגוון של כלי נגינה, מבניהם; גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית, פסנתר ותופי בונגו.
בנוסף לכך היא דיגמנה בקטלוגים שונים, קריירת המשחק שלה פרצה בהיותה בת 15 בשנת 2006, אז, הייתה לה הופעת בכורה בסרט שנקרא "Cow Belles" אשר שודר בערוץ דיסני. ב-2011 שיחקה בסרט "סופר 8" בתור ג'ן. ב-2015 היא שיחקה בסרט שכתב גיסה "Weepah Way for Now" לצד אחותה אליסון מישלקה.
מאז 2013 היא משחקת בתפקיד חוזר (ובעונות האחרונות בתפקיד קבוע) בסיטקום "הגולדברגים" בתור לייני לויס.
ידוע
אבא פרומצ'נקו
אַבָּא גֵּרְשׁוֹן פְרוֹמְצֶ'נְקו (4 באוגוסט 1916 – 5 בנובמבר 2005) היה תעשיין ישראלי, מבעלי עלית ומנכ"ל החברה במשך 21 שנה.
ביוגרפיה.
פרומצ'נקו נולד בלטביה לשרה ואליהו פרומצ'נקו. בשנת 1933, בהיותו בן 17, עלה עם משפחתו לארץ ישראל, וכעבור שנה, בשנת 1934, הקים אביו את בית החרושת עלית ברמת גן. למד הנדסה בטכניון בחיפה, ועם סיום לימודיו, בשנת 1938, החל לעבוד בעלית. תפקידו הראשון היה ספק לחנויות של סוחרים ערבים, וכעבור זמן היה נציג עלית לצבא הבריטי בארץ ישראל. הוא הצטרף לצוות הניהולי ופיקח על תהליכי הייצור.
פרומצ'נקו, יחד עם שותפו, מרק מושביץ, היה אחראי לפיתוחה של חברת עלית ולהפיכתה לאחד הקונצרנים הגדולים בישראל. בשנת 1955 החליטה עלית לייצר לראשונה בישראל קפה נמס. עד אז היה הקפה הנמס נפוץ בחו"ל בלבד ולא יובא לישראל. עלית הקימה מפעל לקפה בצפת, ואת הידע סיפק יצרן קפה נמס יהודי מארצות הברית. פרומצ'נקו היה המהנדס ואיש הביצוע של היוזמה החדשה, ומושביץ היה אחראי לשיווק ולפרסום המוצר. בשנים הראשונות לשיווקו בישראל נחשב הקפה הנמס מוצר יוקרתי, אבל בתוך עשור הוא נהפך למוצר עממי ופופולרי מאוד בישראל, ועד היום הוא נחשב למוצר המזוהה ביותר עם עלית. פרומצ'נקו היה גם אחראי לעיצוב קופסת הקפה הנמס של עלית, שנותרה כמעט ללא שינוי במשך שנים רבות. בשנות ה-70 החלה עלית לייצר צנצנות זכוכית לקפה הנמס שמתוצרתה, אך בעקבות הביקוש של צרכני הקפה הנמס לאריזת הפח המקורית חזרה עלית לשווק את הקפה באריזת המותג שלו.
בשנות ה-60 התמנה פרומצ'נקו למנכ"ל עלית ויו"ר מועצת המנהלים של חברות הבת, ועמיתו מרק מושביץ שימש יו"ר החברה ומנכ"ל חברות הבת.
בשנת 1979 נמנה עם מייסדי חברת ההחזקות "דנות" שקרסה ב-1985.
בשנות ה-80 רכשה קבוצת פדרמן את השליטה על עלית, בין השאר על ידי רכישת המניות שהחזיק אחיו, יעקב פרומצ'נקו. בעקבות זאת החליט אבא פרומצ'נקו לפרוש מן החברה. בשנת 1987, לאחר חמישים שנות פעילות בעלית, הודיע על התפטרותו ממועצת המנהלים של עלית ועל מכירת מניותיו בחברה.
היה נשוי לרות ואב לשתי בנות: תמרה (תמי) וולף-פילוסוף, שהייתה נשואה לעורך הדין אבי פילוסוף, ולביה עוז.
דני פרומצ'נקו
דן (דני) פרומצ'נקו (נולד ב-31 במרץ 1949) הוא איש עסקים ומוציא לאור ישראלי. עורך ומוציא לאור של המגזין "אוטו".
ביוגרפיה.
נולד בישראל, לאירנה ויעקב פרומצ'נקו, שהיה מבעלי השליטה בעלית (בנו של אליהו פרומצ'נקו). בשנות ה-80 היה דני פרומצ'נקו הטכנולוג הראשי של עלית, ובתקופתו פותחו כמה מן המותגים של החברה ובהם "פסק זמן" ו"זיפ".
לאחר שמשפחתו מכרה את החזקותיה בעלית פנה פרומצ'נקו לעסקים פרטיים. בשנת 1986 ייסד יחד עם עוד שלושה שותפים את המגזין "אוטו". כעבור זמן רכש את השליטה המלאה במגזין.