בסוף אפריל ובתחילת מאי היה מצבו של נתניהו בסקרים חמור. נתניהו החליט לנסות ולסגור את האוריינט האוס (נציגות שאש"ף והרשות הפלסטינית פתחו בירושלים בניגוד להסכמי אוסלו, תוך מידת הסכמה לא ברורה של רבין ופרס) אותו התחייב לסגור עוד במערכת הבחירות הקודמת. החלטה זו הביאה לגל שמועות על פעולות קיצוניות שהוא מתכוון לבצע, בין השאר דובר על חיסול ראשי החמאס ובמיוחד אחמד יאסין. פעולות אלו לא בוצעו - האוריינט האוס לא נסגר בשל משיכת זמן על ידי השר לביטחון פנים אביגדור קהלני (שהשתייך למפלגת הדרך השלישית) והגשת עתירה לבג"ץ שהביאה לאיסור על כך, ואילו חיסול ראשי החמאס בוטל בשל לחץ אמריקאי. בנוסף החליט נתניהו ב־12 במאי להצהיר על תמיכה פומבית בישראל בעלייה, הצהרה שהביאה לנתק ביחסיו עם ליברמן.
ב־15 במאי, מוצאי שבת בערב, הודיע עזמי בשארה על הסרת מועמדותו לראשות הממשלה. הסרת המועמדות הביאה ללחץ מסיבי על איציק מרדכי להסיר את המועמדות והיא אכן הוסרה למחרת, ה־16 במאי, ב־12 בצהריים. כתוצאה מהסרות אלו, נאלץ גם בני בגין להודיע באחר הצהריים של ה־16 על הסרת מועמדתו. הסרות המועמדויות נעשו אחרי שמקצת המצביעים כבר הצביעו (חיילים במקומות מרוחקים, ימאים, עובדי נציגויות וכדומה) ואף הביאו לוויכוחים על הקולות האבודים (לבסוף הוחלט שלא להחשיבם).
בשלושת הימים שלפני הבחירות ארגנה תנועת "דור שלום" הפגנות המוניות של תמיכה בברק ברחבי הארץ. כמו כן הפעילה מפלגת העבודה (למעט במגזר הערבי שבו יוסי ביילין שהיה האחראי לא דאג לכך) מערכת הסעות המוניות ומפגני תמיכה ביום הבחירות עצמו. לעומת זאת ניסיונות הליכוד לא הצליחו, אנשי הליכוד סולקו מהצמתים על ידי אנשי העבודה, ניסיון של נתניהו לזכות בברכת הרב כדורי נכשל ואנשי חב"ד שסייעו לנתניהו במערכת הבחירות של 1996 סירבו לשתף עמו פעולה. בעת קטטה בין אנשי ימין לשמאל התמוטט ומת פעיל הליכוד רחמים חברוני בן 57 מיהוד, ומשפחתו דחתה ניסיונות להציג את מותו כאילו נבע מתקיפת פעיל ישראל אחת אורי יערי.
ביום הבחירות סיירו המתמודדים על ראשות הממשלה ברחבי הארץ במסוקים - ברק במסוק שכור ונתניהו במסוק של חיל האוויר (שלאחר מכן נדרש לשלם עבורו). במהלך היום שודרו ברשתות הרדיו הפיראטיות של החרדים קריאות להצבעה לנתניהו, וקריאות אלו תורגמו לרוסית על ידי אנשי ברק ושודרו ברדיו רק"ע. כמו כן פרץ ריב חמולות קשה (שני הרוגים ומספר רב של פצועים, מהם אחד קשה) בבאקה אל גרביה, שהביא לסגירת הקלפיות במקום. הריב שכך רק לאחר התערבותו של פרס.
הסכמי עודפים.
הסכמי העודפים על פי חוק בדר-עופר שנחתמו:
תוצאות הבחירות.
ראש הממשלה.
בבחירות הישירות לראשות הממשלה התקבלו התוצאות הבאות:
נתונים סטטיסטיים.
בבחירות לכנסת החמש עשרה, אשר התקיימו ב־17 במאי 1999 נמנו 3,373,748 מצביעים מתוך 4,285,428 בעלי זכות הצבעה, דהיינו אחוז הצבעה של כ-78.72%. אחוז החסימה עמד על אחוז וחצי מכלל הקולות הכשרים, דהיינו 49,641 קולות. המדד למושב (מנדט) עמד על קולות.
תוצאות הבחירות היו:
לאחר הבחירות.
לאחר מדגמי הטלוויזיה שבהם התברר הכישלון של נתניהו, כינס נתניהו מסיבת עיתונאים בה בירך את ברק על ניצחונו והכריז על פרישתו מהחיים הפוליטיים. המוני ישראלים תומכי שמאל נהרו לכיכר רבין בפרץ של שמחה ספונטנית. בנאום הניצחון הודיע ברק כי יהיה ראש ממשלה של כ-ו-ל-ם וזאת בניגוד לטענותיו של נתניהו. כדי ליצור רושם של אחדות וקרבה לדתיים, שברובם תמכו ביריבו, הרבה ברק להשתמש ברטוריקה יהודית ופתח את נאום ניצחונו במילים:"הנני העני ממעש", הלקוחות מתפילת שליח הציבור ביום הכיפורים. הוא סירב להיענות לקריאות הנאספים שדרשו: "רק לא ש"ס".
תוצאות הבחירות היוו מכה קשה לשתי המפלגות הגדולות – "ישראל אחת" (העבודה + גשר + מימד) והליכוד שירדו משמעותית לעומת הבחירות הקודמות. לעומת זאת ש"ס הגיעה לשיא, תוך שהיא הופכת למפלגה השלישית בגודלה, בעוד שהמפד"ל ירדה משמעותית ויהדות התורה שמרה על כוחה. בש"ס ייחסו את הניצחון להזדהות הציבור עם רגשות הקיפוח והרדיפה שהתבטאו במשפט דרעי.
מפלגת מרצ, שהתחזקה במנדט אחד בלבד, הרגישה שמפלגת שינוי - ההפתעה של הבחירות - נושפת בעורפה, כאשר המפלגה הליברלית של טומי לפיד ואברהם פורז זכתה ב-6 מנדטים, כאשר רק חודשים ספורים לפני כן התנדנדה על סף הכניסה לכנסת. ברק שכנע את מרצ להצטרף לקואליציה תמורת תיק החינוך והפצרותיו שהוא יזדקק לתמיכתם בנושא תהליך השלום עם הסורים והפלסטינים. זאת למרות הצהרתו של שריד בהיוודע תוצאות המדגם שלא יישב עם ש"ס ("read my lips"). שינוי עמדה במילתה ולא הצטרפה לקואליציה וביצרה את כוחה באופוזיציה.
מיד לאחר הבחירות הצליח אהוד ברק להקים ממשלה רחבה יחסית עם מפלגות רבות: מפלגת המרכז, יהדות התורה, מרצ, ש"ס, ישראל בעליה (שאכן קיבלה את משרד הפנים אך לא הצליחה להשיג שינוי מהותי בו) והמפד"ל. אולם עד מהרה התגלו קשיים ניכרים בקואליציה, ב־5 בספטמבר 1999 פרשה יהדות התורה מהקואליציה וזאת בשל פרשת העברת המשחן (חלק מטורבינה של חברת החשמל), ואחריה פרשה מרצ בגלל מאבק על סגן שר החינוך מש"ס. החל במרץ 2000 הקואליציה התפוררה והתפרקה כמעט לחלוטין ביולי 2000 בשל ועידת קמפ דייוויד.
מתוך הבטחותיו הרבות של ברק לפני הבחירות - שגשוג כלכלי, מתן תשובה לעוני ו"לזקנה במסדרון בית החולים", שלום עם הפלסטינים ועם סוריה, ביטחון אישי ונסיגה מלבנון התממשו בפועל שתיים - הכלכלה צמחה (בעיקר בזכות התיירות וההיי טק) וצה"ל נסוג מלבנון במאי 2000. לעומת זאת תהליך השלום עם הסורים שנערך בתחילת 2000 נכשל, הפלסטינים פתחו באינתיפאדה השנייה בסוף ספטמבר 2000 ואפילו ערביי ישראל פתחו במהומות. בניגוד בולט לקמפיין החברתי שניהל, כראש ממשלה התמקד ברק בעיקר בנושאים המדיניים. הוא זנח קווים אדומים שהצהיר עליהם והסכים לחלוקת ירושלים ולמתווה קלינטון.
בדו"ח מבקר המדינה לשנת 2000 אשר בחן את מערכת הבחירות בלטו הפרות משמעותיות של חוק מימון מפלגות על ידי ישראל אחת. המבקר חשף שורה של עמותות קש אשר נועדו לגיוס תרומות בלתי חוקיות למימון קמפיין הבחירות של ברק. בתגובה לכך המבקר קנס את המפלגה וחקירה פלילית נפתחה בנושא, אך נסגרה ב-2006 ללא הגשה של כתבי אישום.
בסופו של דבר, למרות ניצחונו הגדול בבחירות, תוך פחות משנתיים מיום הבחירות נאלץ אהוד ברק להתפטר מתפקידו ולהוביל את ישראל לבחירות חדשות. בבחירות אלה נבחר אריאל שרון לראשות הממשלה והקים את ממשלת ישראל העשרים ותשע.
במהלך כהונת הכנסת התאחדו סיעות: האיחוד הלאומי וישראל ביתנו לסיעת איחוד לאומי-ישראל ביתנו. סיעה זו הייתה שותפה קואליציונית בממשלה ה-29.
כמחאה על האיחוד, פרש חבר הכנסת מיכאל קליינר מהסיעה המאוחדת והקים סיעה בשם חרות - התנועה הלאומית.
אצטדיון הקופסה
אצטדיון הקופסה, או בשמו הרשמי אצטדיון שר-טוב, היה אצטדיון כדורגל בנתניה אשר הכיל כ-7,500 מקומות ישיבה. האצטדיון שימש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל מכבי נתניה. ב-4 בנובמבר 2012 עברה הקבוצה לאצטדיון נתניה החדש שבעיר.
היסטוריה.
האצטדיון נחנך באוגוסט 1943 במשחק מול קבוצת נאשה קארילה, קבוצת הצבא היוגוסלבי. המשחק, שנערך לעיני יציעים מלאים, והסתיים בתוצאת תיקו 1-1, כשלטובת נתניה הבקיע יצחק כספי, שהפך למבקיע הראשון בתולדות האצטדיון. כספי היה לימים הראשון מבין שחקני נתניה שכבש שער בליגה הבכירה בישראל, כאשר עשה זאת בשנת 1948.
בשנות ה-70 וה-80 זכתה מכבי נתניה בחמש אליפויות, עת ששימש האצטדיון כמגרשה הביתי. הייתה תקופת הזוהר של הקבוצה, הזכורה בשל אמירתו של מוטל'ה שפיגלר שהליגה מחולקת ל"נתניה ועוד 15".
ב-12 במאי 2012 התקיים המשחק האחרון באצטדיון בו גברה מכבי נתניה על בני סכנין בתוצאה 3-2 משער של עומרי בן הרוש בתוספת הזמן של המשחק.
כשנתיים לאחר שהושלמה בנייתו של אצטדיון נתניה החדש, 71 שנה מאז שנפתח באוגוסט 1943, נהרס אצטדיון הקופסה ב-6 באוגוסט 2014. על פי התוכנית, בשטח האצטדיון יוקמו 4 בנייני מגורים שיכילו 350 דירות ומתחם חנויות קטן במפלס הרחוב.
שם האצטדיון.
שמו הרשמי של האצטדיון הוא "אצטדיון שר טוב" והוא מכונה כך על שמו של יוסף שר טוב, שהיה ממקימי אגודת מכבי נתניה ואף כיהן כיו"ר הראשון שלה. כמו כן, היה שרטוב מפקד פלוגת הסדרן, פלוגה שהכילה מתנדבים שעזרו בארגון המשחקים ודאגו לאבטחת המשחקים ושמירת הסדר הציבורי בהם.
האצטדיון זכה לאורך השנים גם לכינויו "הקופסה", בשל גודלו הקטן יחסית, וכן בשל העובדה, שבמשך שנים הוקף ביציעים אשר יצרו יחדיו צורה של קופסה.
שאנור
ממלכת הצלבנים
מסדר ההוספיטלרים
בצקת ריאות
בצקת ריאות היא הצטברות נוזלים בחלל הריאה, העשויה להוביל להפרעה בחילוף הגזים בריאה ועד לכשל נשימתי.
פתופיזיולוגיה.
חלל הריאה בנוי ממיליוני נאדיות, העטופות בנימים קטנים ודרכן מתבצע חילוף הגזים אל תוך הגוף ומחוצה לו. הנאדיות מלאות אוויר כל הזמן, כאשר אחוזי הגזים בהן משתנים בהתאם לשלב בנשימה (שאיפה או נשיפה). הצטברות נוזלים בחלל הריאה יוצרת מחסום בפני מעבר הגזים, וגורמת לכך שלא מגיע די חמצן למערכת הדם, וכן פחמן דו-חמצני אינו יכול להשתחרר אל מחוץ לגוף.
גורמים.
לבצקת ריאות מספר גורמים, הנובעים מנזק ישיר לריאות או מליקוי בפעילות הלב או כלי הדם:
סימנים.
סימני בצקת ריאות כוללים קוצר נשימה, קרפיטציות (חרחורים), ושיעול. ייתכן קצף מהפה, חיוורון לחץ דם גבוה דופק מהיר והזעה. בנוסף קיימת חרדה אצל החולה.
סכנות.
בהיעדר טיפול בצקת הריאות מחמירה וגורמת למוות, בעיקר כתוצאה מתסמונת הכשל הנשימתי החריף, שהוא הסיבוך הנפוץ ביותר שלה.
אבחנה.