אוסף קנטטות שיצא לאור בשנת 1646 מתאר אותו כמוזיקאי החצר של החשמן אנטוניו ברבריני, שהיה פטרון אופרה נודע. המלחין ג'אקומו אנטוניו פרטי מזכיר אותו בשנת 1688 בכפיפה אחת עם ג'אקומו קריסימי ואנטוניו צ'סטי כ"שלושת המאורות הגדולים ביותר של משלח ידנו".
עיקר המוניטין של רוסי בא לו מן הקנטטות הקאמריות שלו, שהן מן היפות ביותר שנוצרו במאה ה-17. רבות מהן שמורות ככתבי-יד בספרייה הבריטית ובספריית "כרייסט צ'רץ'" באוקספורד. דוגמה מרשימה ליצירתו היא "לה ג'לוזיה", שהדפיס פרנסואה-אוגוסט ז'וור ב"תהילת איטליה" (Les Gloires d'Italie). בסך הכל הניח אחריו רוסי כ-300 קנטטות.
רוזי המברגת
עיר תעופה
אירוטרופוליס (או בפירוש לעברית "עיר תעופה") זוהי עיר מתמחה שהיא גם צורה חדשה (או שלב התפתחות חדש) של יישוב עירוני שנסמך על נמל תעופה גדול כעוגן כלכלי ותעסוקתי מרכזי. רוב הפעילות הכלכלית של האירוטרופוליס קשור בתשתיות תחבורה, תיירות, תנועת סחורות, שירותי עזר לתעופה ולנוסעים. את המונח טבעו גרג לינדסי וג'ון קסרדה בספרם "אירוטרופוליס - הדרך שבה נחייה בקרוב". הדגם מתקיים בצומתי תעבורה אווירית עולמיים במפרץ הפרסי, במזרח ובדרום-מזרח אסיה, בארצות הברית ובאירופה.
אירוטרופוליס יכולה להיות עיר קיימת שנמל התעופה שלה הפך לגורם משמעותי בהתפתחותה בראשית המאה ה-21 כגון כלכלת דובאי שנמל התעופה הבינלאומי דובאי וחברת אמירטס מהווים מנוע עיקרי בהתפתחותה, נמל התעופה סינגפור צ'נגי, נמל התעופה הבינלאומי של הונג קונג או המטרופולין המתהווה סביב נמל התעופה סכיפהול בהולנד. זו יכולה להיות גם עיר חדשה לחלוטין כגון סונגדו הסמוכה לנמל התעופה הבינלאומי של אינצ'ון שבקוריאה הדרומית וערים בסין והודו (כגון דורגפור החדשה במערב בנגל) הנבנות לפי מודל דומה. נמלי תעופה ענקיים בארצות הברית כגון נמל התעופה הבינלאומי הרטספילד-ג'קסון אטלנטה, נמל התעופה של ממפיס, טנסי (מרכזה הלוגיסטי העולמי של חברת השילוח פדקס) ונמל התעופה שיקגו או'הייר מהווים אף הם דוגמה לאירוטרופוליס. האירוטופוליס הוא בסיס פעולה מרכזי של יותר מחברת תעופה גלובלית אחת ומרכז לוגיסטי של חברות שילוח בינלאומיות.
האירוטרופוליס מושך חברות ומפעלי היי-טק הרואים בקרבה לשדה התעופה יתרון תחרותי עקב הוזלת עלויות שילוח, קיום קהילת עובדים רב-לאומית ותחבורה יבשתית טובה לערים אחרות. כך מתהפכת התפיסה של שדה התעופה מתפיסתו כפרבר מרוחק לתפיסתו כמרכז תעסוקתי שלעיתים מתפקד כאזור סחר מיוחד. עבור המועסקים הרבים נבנה מעגל משני של נותני שירותים. האירוטרופוליס מנותק תרבותית מסביבתו ומחובר אל תקנים ותפיסות עולמיות של מסחר ושירותים, כגון פעילות כל ימי השנה, 24 שעות ביממה ושירות רב-לשוני. לינדסי וקסרדה מביאים כדוגמה את הונג קונג וסינגפור שהתפתחו כתחנות מסחר המחוברות יותר לעולם הגדול מאשר לסביבתן הקרובה.
לפי חזונם של לינדסי וקסרדה האירוטרופוליס ישקף את הגלובליזציה, יוקם ויתופעל לפי הגיון כלכלי שאותו יכוונו חברות התעופה, שילוח הסחורות והתיירות ויהיה קוסמופוליטי, נטול סממני לאומיות. לדבריהם, התחבורה הגדירה מאז ומתמיד את המקומות בהם יוקמו מרכזים עירוניים, אם אלו האוטוסטרדות במאה ה-20, צומתי רכבת במאה ה-19 או נמלי ים ותחנות שירות לנוסעים בדרכים לפני כן. באותו אופן תקדם התעבורה האווירית, המבוססת על תמהיל של טיסות "לואו קוסט" שוות לכל נפש, מטוסי סילון רחבי-גוף (כגון ה-איירבוס A380), שינוע סחורות בינלאומי מהיר ויעיל ושילוח בינלאומי (על ידי חברות גלובליות כפדקס או DHL) ומגוון רחב של שירותי קמעונאות, פנאי ותיירות את הכלכלה של האירוטופוליס.
קליאנתס
הוק (טיל)
סרט גנגסטר
פיזיקה מולקולרית
פיזיקה מולקולרית היא חקר המאפיינים הפיזיקליים של מולקולות והקשרים הכימיים בין אטומים. מבין השיטות בענף זה, העיקרית והחשובה ביותר היא הספקטרוסקופיה. תחום זה קרוב במידה רבה לפיזיקה גרעינית וחופף בתחומים רבים עם כימיה תאורטית, כימיה פיזיקלית ופיזיקה כימית.
מחקרים רבים בתחילת דרכו של התחום, הראו כי בנוסף לתופעת עירור האלקטרונים והבאת המערכת למצב מעורר, מולקולות מסוגלות להסתובב ולרטוט. הסיבובים והתנודות בדידים, וכך גם רמות האנרגיה באטום. הפרשי האנרגיה הקטנים ביותר קיימים בין מצבים סיבוביים שונים, ולכן ספקטרום הסיבוביות מצוי בקצהו האינפרא אדום של הספקטרום האלקטרומגנטי (אורך גל של כ-30–150 מיקרומטר). לעומת זאת, ספקטרום התנודות מצוי בטווח אורך גל של 1–5 מיקרומטר. הספקטרום המתקבל ממעברי האלקטרונים הוא בעיקר בתחום הנראה ובתחום האולטרה סגול. מדידות של מאפיינים מספקטרום הסיבוב והתנודות של מולקולות, מאפשרות לדוגמה את חישוב המרחק בין גרעיני האטומים שבתוך מולקולה.
אחד ההיבטים החשובים של ענף זה הוא שתאוריית האורביטל האטומי הבסיסית מענף הפיזיקה גרעינית, מורחבת לתאוריית האורביטל המולקולרי.
פיסיקה מולקולרית
העמותה לתולדות חיפה
העמותה לתולדות חיפה היא עמותה הפועלת בחיפה, שמטרתה היא לתעד ולספר את תולדות העיר, ולחזק את הקשר בין תושביה לעיר וליצור הזדהות איתה, מתוך הכרת ההיסטוריה של העיר.
פעילות.
העמותה נוסדה בשנת 1997 ביוזמת ד"ר אביבה ברנע, וקבוצת מתנדבים. העמותה מוציאה לאור כתב עת בשם "חיפה" הכולל מאמרים של חוקרים שונים העוסקים בהיסטוריה של חיפה. עורך כתב העת הוא יעקב שורר. עם הכותבים בכתב העת נמנים ד"ר תמיר גורן מהמחלקה ללימודי ארץ-ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, יעקב שורר, פרופסור אמריטוס גילברט הרברט מהטכניון, אלי נחמיאס ועוד. העמותה פרסמה שני פרסומים נוספים בשיתוף עיריית חיפה: "חיפה בתש"ח - 1948 אסופת מאמרים 60 שנה למדינת ישראל" ו"היכל עיריית חיפה - 65 שנה להקמת הבניין 2007-1942". משנת 2001 עד שנת 2019 כיהן דוד הנדל כיושב ראש העמותה. משנת 2019 מכהנת בתפקיד פרופסור עליזה שנהר.
בנוסף מארגנת העמותה כנסים בשיתוף פעולה עם מוזיאוני חיפה, מדעטק ועוד, העוסקים בהיסטוריה של חיפה על היבטיה השונים, כגון: כנס "חלומות מתוקים" – 100 שנה לביקורו הראשון של האדריכל אלכסנדר ברוולד בחיפה, שהתקיים במדעטק. כנס "בשירות הוד מלכותו - סיפורה של חיפה המנדטורית, 1947-1918" שהתקיים במוזיאון חיפה לאמנות, בעקבות תערוכה בשם זה שהתקיימה במוזיאון העיר חיפה ועוד. בכנסים אלה מרצים היסטוריונים העוסקים בחיפה כגון פרופסור יוסי בן-ארצי, פרופסור מוטי גולני מהחוג ללימודי ארץ ישראל באוניברסיטת חיפה, ד"ר תמיר גורן, ווליד כרכבי, מנהל היחידה לשימור מבנים ואתרים בעיריית חיפה ועוד. בנוסף מארגנת העמותה אירועים שונים כגון "האירוע לציון כיבוש חיפה במלחמת העולם הראשונה על ידי חיילים הודים", בשיתוף שגרירות הודו בישראל וצבא הגנה לישראל, שהתקיים לראשונה בחודש ספטמבר 2010, ומתוכנן להיערך בכל שנה ביום השנה למועד הכיבוש.
כחלק מפעילותה של העמותה להרחבת הידע והכרת חיפה, היא מארגנת פעם בחודש סיור בשכונות חיפה, כל סיור עוסק בשכונה אחרת או בנושא אחר. בנוסף אחת לחודש מתקיימת הרצאה במשרדי העמותה העוסקת בחיפה ובהיסטוריה שלה. העמותה חברה ב"וועדה לשילוט היסטורי" שהוקמה על ידי ראש העיר, במטרה לבחור ולשלט בתים היסטוריים בחיפה.
ברשות העמותה ספרייה מן הגדולות בנושאים חיפאיים, אוסף תמונות ומסמכים וכ-300 הקלטות של ראיונות עם תושבים על חיפה. כל החומרים עומדים לרשותם של חוקרים ושל תלמידים העוסקים בנושא חיפה. בנוסף, לאתר האינטרנט של העמותה הועלו מאמרים שנכתבו על ידי חוקרי חיפה השונים והם זמינים לרשות הציבור.
הומרפוביה
המטרונית
טראנסאמריקה
טראנסאמריקה (באנגלית: Transamerica) הוא דרמה קומית להט"בית עצמאית משנת 2005 בהפקת IFC Films וחברת וינשטיין. הסרט מספר את סיפורה של ברי, אישה טרנסקסואלית (פליסיטי האפמן), אשר יוצאת למסע ביחד עם בנה האבוד טובי (קווין זגרס).
הסרט, אשר היה מועמד לפרס אוסקר, כולל את הופעתה זוכת פרס גלובוס הזהב של האפמן, המוכרת מתפקידה בסדרת הטלוויזיה "עקרות בית נואשות".
על פי ראיונות עם הבמאי והשחקנים, אחד הנושאים העיקריים של הסרט הוא מסע אישי לקראת גילוי עצמי.
תקציר העלילה.
סברינה "ברי" אוסבורן (האפמן), אישה טרנסקסואלית אשר נולדה כגבר בשם סטנלי שופק, חיה חיי צניעות וחוסר התבלטות בקליפורניה. שבוע לפני שהיא צפויה לעבור את השלב האחרון בתהליך המעבר מגבר לאישה, ניתוח לשינוי מין, מקבלת ברי שיחת טלפון מטובי וילקינס (קווין זג'רס), צעיר בן 17 שנמצא בכלא בניו יורק, הטוען להיות בנו של סטנלי מבת זוגו היחידה מימי הלימודים, אשר איננה עוד בחיים. ברי מבקשת לנתק את הקשר המפתיע עם הגורם האחרון שנותר מחייה הקודמים כגבר, אולם מרגרט, המטפלת של ברי (אליזבת' פנייה) מסרבת לאשר לה לבצע את הניתוח, אם לא תתמודד עם עברה. ברי מנסה לשכנע אותה לאפשר לה לממש את המפגש לאחר ביצוע הניתוח, מפאת זמן קצוב והעובדה שיש לקבוע את התור לניתוח כשנה מראש, אך זו אינה מקבלת את האפשרות הזו.
לפיכך, ברי טסה מלוס אנג'לס לניו יורק, על מנת לשחרר את טובי בערבות מהכלא. בבית המעצר מתגלה לברי כי טובי נעצר בגין אחזקה ושימוש בסמים קשים ובירידה לזנות, זאת לאחר שאמו נפטרה מהתקף לב והוא נותר בחזקתו שלאביו החורג, שאותו הוא אינו רוצה לראות שוב.