טיסקסי
טיסקסי (בהונגרית: Tiszakeszi) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית טיסקסי קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות מ-2,734 תושבים בשנת 1990 עד 2,533 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-7%).
בטיסקסי חיו מעט יהודים ובמקום קיים בית קברות יהודי.
טיסטריאן
טיסטריאן (בהונגרית: Tiszatarján) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בטיסטריאן חיו מעט יהודים.
מיקי מרמור
מיקי מרמור (נולדה ב-20 בדצמבר 1952) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלית. מרמור היא גם מורה לתיאטרון ומספרת בתיאטרון סיפור.
ביוגרפיה.
מיקי מרמור נולדה בישראל, ביפו בתחילת שנות החמישים של המאה העשרים. גדלה בחיפה. למרמור תואר ראשון מאת החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב.
מרמור שיחקה בתיאטרון הבימה (בהצגה 'הדיבוק' בתפקיד לאה, מלך מרוקאי) בתיאטרון חיפה ('חלוצות על חצץ', הקייטנים), בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער (אני ואחי הקטן, הפיצוץ ברחוב אהלן), בפסטיבל עכו (פונדק הרוחות- מקום ראשון, אכזר מכול המלך), תיאטרון קרוב (קומוניזם לחולי נפש, כוכב בלי שם, אלקטרה, מלון אירופה), תיאטרון תמונע (הקוראז' של אמא, שיעור לדוגמה), פסטיבל תיאטרון קצר (, לינדה וויקטור), תיאטרון הקופסה (ילד טוב ירושלים) ועוד. יצרה והופיעה בתיאטרון סיפור לילדים.
מרמור לימדה במגמת תיאטרון עירוני א' בתל אביב.
רכזת מגמת תיאטרון בגמנסיה הרצוג בחולון.
הייתה נשואה לשחקן – שמואל וולף שנפטר בפברואר 2019. יש לה תאומות: דפנה ורוני. בתה, רוני וולף, יצרה ב-2017 את הסרט הדוקומנטרי "אבא בגיל של סבא" המתעד את אביה בזקנתו לצד אמה הצעירה ממנו ב-19 שנה.
סרטים ומחזות בהשתתפותה.
בסרטים:
באינטרנט גילמה את דמותה של שרה ויינשטוק בסרטונים לפרסום של שירותי בריאות כללית, זוכה פרס הפרסום.
בסרט הדוקומנטרי שביימה רוני וולף על אביה 'אבא בגיל של סבא' (ציון לשבח פסטיבל אפוס).
בטלוויזיה, השתתפה בסדרות "יחפים", "רון", "נפלת חזק" ו"הבורר".
סוניה טולסטוי
המנון סנט קיטס ונוויס
הו ארץ היופי (באנגלית: O Land of Beauty) הוא ההמנון הלאומי של סנט קיטס ונוויס, הוא הולחן ונכתב בידי קנריק ז'ורז', ההמנון אומץ בשנת 1983 כאשר קיבלה הפדרציה את עצמאותה.
מטילדה ברנשטיין סיקמור
מטילדה ברנשטיין סיקמור (באנגלית: Mattilda Bernstein Sycamore; נולדה ב-31 במאי 1973) היא סופרת ופעילה קווירית יהודייה-אמריקאית. סיקמור פרסמה ספר זיכרונות ושלושה רומנים, וערכה חמש אנתולוגיות של כתבים פוליטיים.
תחילת דרכה.
סיקמור נולדה בוושינגטון די. סי. למשפחה יהודית. לאחר שבילתה שנה בקולג' בחוף המזרחי, בשנת 1992 עברה לסן פרנסיסקו, שם החלה בפעילות פוליטית במסגרת הארגון הקווירי ACT UP.
אקטיביזם וקריירה ספרותית.
סיקמור החלה להיות פעילה ב-ACT UP בתחילת שנות ה-1990, ובארגון Fed Up Queers בסוף עשור זה. היא הנחתה את אירוע "בושת הגאווה" הראשון בניו יורק ב-1998 (במסגרת סדרת אירועים רדיקליים ואלטרנטיביים למיינסטרים), והופיעה בו עם פני ארקייד , הסופרת איילין מיילס , אמני הקברט קיקי והרב , ולהקת הקווירקור Three Dollar Bill. האירוע הוקלט ויצא כסרט תיעודי בשם "Gay Shame 98", בבימויו של סקוט ברי.
מטילדה הייתה בין מייסדות "בושת הגאווה" בסן פרנסיסקו, תנועה שהחלה בשנת 2000 והפכה ל"סדרה מתמשכת של פעולה ישירה הורסת, המוקדשת לחשיפת כל הצבועים". סיקמור גם הייתה מעורבת במרכז התרבות דומבה, והיא מבקרת בולטת של מגמת המיינסטרימיזציה בתרבות הלהט"ב.
בינואר 2009 יזמה סיקמור פרויקט אמנות פומבית בשם Lostmissing, במטרה להביא להכרה קלקטיבית בתחושות האובדן של אנשים קרובים בחייהם של להט"ב.
סיקמור התנגדה לתנועה למען נישואים חד-מיניים. לטענתה, קמפיין זה מסיח את הדעת מנושאים בוערים יותר ללהט"ב, כמו נגישות לשירותי בריאות אוניברסליים וביטחון בדיור לכל.
סיקמור כמו כן התנגדה לקמפיין למען הכללת להט"ב בצבא האמריקאי, בטענה כי על תנועת הלהט"ב להתנגד להשפעות המזיקות של צבא ארצות הברית, הן בגבולות המדינה והן מחוצה לה. בשנת 2010, הופיעה בתוכנית הרשת דמוקרטיה עכשיו! והתראיינה על נושא ההתנגדות למדיניות "אל תשאל, אל תגלה" ובנושא המיליטריזם האמריקאי." מאוחר יותר, פרסמה במגזין "Truthout" ו-"The Baffler"" מאמרים אשר הביעו ביקורת נגד הקמפיין להכללת טרנסג'נדרים בצבא ארצות הברית.
בשנת 2018, בשיתוף עם דין ספייד, ארגנה סיקמור אספה פומבית תחת הכותרת "Queer Anti-Militarism Townhall: Trans Liberation Not U.S. Invasion." האספה התקיימה בספרייה הציבורית של סיאטל, בהשתתפות דמויות קוויריות וטרנסיות אחרות המתנגדות לצבא, ביניהם מיכה קרדנאס , סויה יונג, ניקיטה אוליבר ומאט רמלה. סיקמור כמו כן תרמה מכתביה לאנתולוגיה "Against Equality: Queer Critiques of Gay Marriage," וחיברה את ההקדמה לאנתולוגיה "Against Equality: Queer Revolution, Not Mere Inclusion," אנתולוגיות שפורסמו על ידי הקולקטיב לא לשוויון בשנים 2010 ו-2014.
פרסים והוקרה.
בשנת 2008, סיקמור נכללה ברשימת "50 בעלי חזון שמשנים את העולם" של כתב העת Utne Reader .
ספרה "The End of San Francisco", שיצא לאור ב-2013, זכה בפרס למדא לספרות בקטגוריית ספרי עיון טרנסג'נדרים (2 ביוני 2014).
קונסיירז' הספרים של NPR כלל את ספרה "Sketchtasy" ברשימת הספרים הטובים ביותר של 2018.
חיים אישיים.
הזהות המגדרית של סיקמור היא ג'נדרקוויר, והיא משתמשת בכינויי "היא", "את".
יוסף רוזובסקי
הרב יוסף רוזובסקי (כ"ז באב ה'תר"ע - ב' בתשרי ה'תשל"ז) היה ממקימי וראש הישיבה קטנה אור ישראל בפתח תקווה. דברי תורתו כונסו בסדרת הספרים שיעורי רבי יוסף.
ביוגרפיה.
נולד בהוֹרַדְּנַה (גרודנא) שבליטא לשרה (בתו של הרב אברהם גלבורט, שהיה רב ואב"ד בהורדנה) ולרב מיכל דוד רוזובסקי, שהיה אחד ממורי ההוראה בעיר.
באייר ה'תש"א עלה לארץ ישראל ולמד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה.
בשנת ה'תש"ג נישא לאסתר, בתו של הרב יעקב ניימן. בתחילת שנת תש"ד (נובמבר 1943) ייסד עם חמיו את ישיבת אור ישראל בפתח תקווה ועמד בראשה, והוא החל למסור שיעורים בישיבה עד לפטירתו במשך 33 שנה.
הרב רוזובסקי גידל בביתו את אחיינו, לאחר שעלה לישראל מברית המועצות.
בא' באלול ה'תשל"ו איבד את הכרתו, וביום שני של ראש השנה ה'תשל"ז נפטר. הובא למנוחות למחרת, בצום גדליה בבית העלמין סגולה בפתח תקווה.
ספריו.
לאחר פטירתו שיעוריו נערכו והוצאו לאור, בעריכת הלל מן.
יעקב בר מאיר
בקטה
סארזקק
מהפך (חשמל)
האצ'ינוהה
האצ'ינוהה (ביפנית: 八戸市) היא עיר גדולה הממוקמת בדרום מזרח מחוז אאומורי, שביפן, על חופי האוקיינוס השקט. בעיר מתגוררים למעלה מ-240,000 תושבים, והיא העיר השנייה בגודלה במחוז אאומורי, אחרי בירת המחוז, שגם שמה הוא אאומורי. שטח העיר הוא כ-305.54 קמ"ר, כולל השטח הימי שלה. צורת הממשל בהאצ'ינוהה היא ראש עיר-מועצה, ראש העיר נבחר ישירות בין 32 חברי המועצה.
היסטוריה.
האזור סביב האצ'ינוהה היה מרכז האוכלוסייה העיקרי של אנשי האמישי. באזור התגלו חורבות רבות המיוחסות ככל הנראה לתקופת ג'ומון. בתקופת הייאן, השטח היה בשליטה של משפחת פוג'יווארה הצפונית עד תבוסתה בידי מינאמוטו נו יוריטומו בתקופת קאמאקורה. הכובשים הקימו באזור חוות סוסים רבות ויישובים מבוצרים.
דמוגרפיה.
לפי נתוני מפקד האוכלוסין היפני:
כלכלה.
האצ'ינוהה מהווה מרכז אזורי לתעשייה ומסחר. הדיג ממלא תפקיד משמעותי בכלכלת העיר, אך עם התפתחותה כעיר תעשייה בשנות ה-60 של המאה ה-20, התרחב תחום התעשייה והתעסוקה בעיר והוא כולל מגוון רחב של מוצרים כימים, פלדה, מלט ודשנים.
תחבורה.
רכבות.
מערכת הרכבות היא אמצעי תחבורה ראשי ועיקרי בהאצ'ינוהה ובמדינה כולה. חברת הרכבות טוהוקו שינקנסן מפעילה שירותי רכבות מהירות (שינקנסן) מהאצ'ינוהה אל מרבית הערים ביפן. כמו כן ישנן חברות קטנות יותר המספקות שירות רכבות ליעדים סמוכים, בתוך העיר עצמה פועלת רכבת עירונית המקשרת בין תחנת הרכבת של השינקנסן לנמל הימי של האצ'ינוהה דרך מרכז העיר.
אגמן
אנרי, נסיך קונדה (1588–1646)
אנרי השני דה בורבון, נסיך קונדה (בצרפתית: Henri II de Bourbon-Condé; 1 בספטמבר 1588 - 26 בדצמבר 1646) היה ראש הענף הבכיר ביותר של בית בורבון כמעט כל חייו ויורשו של מלך צרפת בשנים הראשונות של חייו. אנרי היה אביו של לואי השני, נסיך דה קונדה, הגנרל הצרפתי המפורסם.
ביוגרפיה.
אנרי נולד בסן-ז'אן-ד'אנגלי ב-1 בספטמבר 1588, לאנרי הראשון דה בורבון, נסיך דה קונדה ולשרלוט קתרין דה לה טרמויל, בתו של לואי השלישי דה לה טרמויל, דוכס טוואר, אשר הייתה אשתו השנייה של אביו. בעת לידתו הייתה אמו בכלא, מואשמת בהריגת בעלה. לאנרי היו שתי אחיות מבוגרות יותר, קתרין דה בורבון, אחותו למחצה מצד אביו שמתה ב-1595, ואלינור דה בורבון, שב-1606 התחתנה עם פיליפ וילם, נסיך אורנז'.
אביו של אנרי מת כמעט שישה חודשים לפני לידתו. לכן הוא הפך לנסיך קונדה מיום לידתו, ברגע שהוא הוכר ואושר על ידי מלך צרפת.