אלברט רובין נולד בסופיה, בירת בולגריה, ב-10 ביולי 1887. אביו ניסים רובין עבד כמתורגמן לתיירים ודיפלומטים מזדמנים. משפחתו הייתה דלת אמצעים ולכן הוריו החליטו להוציאו מבית הספר כדי שיעבוד כשוליית נגר ויעזור לפרנסת המשפחה. בעקבות מפגש עם פרופסור בוריס שץ, שהיה ידיד המשפחה, החל רובין ללמוד ציור ופיסול באקדמיה לאמנויות יפות בסופיה (Ecole des Beaux Arts De Sofia). בעת ביקורו של בנימין זאב הרצל בסופיה, הוזמן רובין לצייר את פניו. בעקבות הרעיון להקים את "בצלאל", שעלה בקונגרס הציוני השביעי ב-1905 בבזל, הוחלט לבחור כשלושים אמנים צעירים שישתתפו בהקמת בית הספר. לצורך כך נערכו מבחנים ברוב מדינות אירופה. אלברט רובין, שהשתתף במבחנים, התקבל והוא בן 19.
תקופת בצלאל.
בתחילת 1906 הגיע רובין לירושלים יחד עם כל משפחתו. ב-1 במרץ 1906 החל את לימודיו ב"בצלאל" במחלקת האמנות בכיתה העליונה (כיתת המתקדמים), כיוון שהיה בעל השכלה אמנותית מסוימת. יחד אתו למדו בין היתר שמואל לוי (אופל), שמואל בן-דוד (דוידוב). עוד נמנו עם בני מחזורו של רובין יעקב שטארק, ראובן ליף (ליפשיץ), שמואל פרסוב, אברהם בר-אדון, ויוסף חברוני. כדי להתגבר על בליל השפות מונה אליעזר בן-יהודה ללמד אותם עברית. בבצלאל למד רובין מפרופסורים כמו אפרים משה ליליין, שמואל הירשנברג לצייר לפי מודלים וציור נופי ארץ ישראל, ובעיקר נופי ירושלים, עם דגש על מקומות קדושים מושפע מהאווירה הייחודית של ירושלים, וכן פיסול. רובין השאיר בבצלאל כמה פסלים, בין היתר שני ראשי ילדים (אחיו שימשו מודל). בשנת 1909 סיים את לימודיו בבצלאל וחזר עם משפחתו לבולגריה.
תקופת לימודיו בפריז.
בשלהי 1909 לאחר התלבטויות רבות החליט רובין לעזוב את משפחתו ולהגיע לפריז שהייתה באותה תקופה מרכז האומנויות. הוא הגיע בסתיו 1909 לפריז לאחר נסיעה ארוכה ובאמתחתו קופסת קרטון מלאה בציורים וכמה שטרות כסף בכיסו. לבדו בעיר הגדולה עם ידע מוגבל בשפה, החל למכור את יצירותיו על מדרכות פריז. זמן קצר לאחר הגעתו לפריז הוא מגיש מועמדות לבית הספר לאמנות בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות (École des Beaux-Arts) ועובר את מבחני הקבלה בהצלחה ומתקבל ללימודי השנה הראשונה ב"אטלייה" של פרופסור (פרנאנד קורמון) Fernand Cormon, שם למד עשרים שנה קודם לכן בוריס שץ ושלוש שנים לפני בוריס שץ למדו וינסנט ואן גוך ואנרי דה טולוז-לוטרק. הוא נשאר ללמוד עד שנת 1917 בעזרת מלגה שהוא מקבל מבולגריה ובזכות התעניינותם של הברון רוטשילד והרב הראשי של צרפת. רובין מתמקצע באמנותו ומסיים את לימודיו עטור בתעודות. בתעודה החתומה על ידי קורמון (10 בדצמבר 1909) מתוארות יכולותיו האומנותיות יוצאות הדופן של אלברט. אלברט רובין היה מועמד לקבל את פרס רומא (Prix de Rome) היוקרתי, אך בשל היותו זר - הוא לא קיבל את הפרס. באותה תקופה אלברט רובין הופך לחברו של העיתונאי והמחזאי היהודי-מצרי הדגול יעקוב צנוע James Sanua הידוע בכינויו "השייח אבו נדרה". בשנת 1910 מכניס אותו העיתונאי למגזין האמנות החשוב Athenee de France, שם רובין זוכה להערכה רבה. באותה תקופה אלברט רובין מציג את דיוקן ה"שייח אבו נדרה" בתלבושת מזרחית על שלל עיטוריו ודיוקן נוסף שלו בלבוש אזרחי כשהוא נראה כותב בחדר העבודה שלו - על עבודות אלה קיבל שבחים רבים. בשנת 1914 אלברט רובין הציג תבליט בתערוכת האמנים הצרפתים בארמון התערוכות הגדול בפריז, וזכה לשבחי השופטים וכתוצאה מכך יצקו את התבליט בברונזה.
תקופת פריז.
לאחר שאמו נפטרה בבולגריה מצטרפת משפחתו ומגיעה לפריז שם מוצא אביו עבודה כשומר באתר בנייה. ב-31 בינואר 1914 נספה אביו ואלברט רובין נותר לשמש כאפוטרופוס לחמשת אחיו ואחיותיו. באוגוסט 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מתנדב אלברט רובין לשרת בצבא הצרפתי. תפקידו היה להדריך כיתות אמן לחיילים בלגים וצרפתים. על תרומתו למאמץ הצבאי קיבל מדליה.
בשנת 1918 הקדיש כתב העת "ההד של הרובע התשיעי" ("L'Echo du IX'eme Arrondissment") מאמר שסקר את הקריירה של אלברט רובין.
בשנת 1922 פרסם אותו כתב העת שני פורטרטים שצייר אלברט רובין בטוש על נייר.
באותו הזמן המשיך רובין (שהיה חבר באגודת האמנים הצרפתיים) להציג באופן קבוע כל שנה, החל משנת 1914, בתערוכה השנתית של אמני צרפת.
ציוריו זכו לביקורות אוהדות בעיתונות.
העיתון "לה פיגארו (Le Figaro)" שיבח את איכות ציוריו ובעיתון "La presse" פורסמה ביקורת של מבקר האמנות לואי-לוסיאן קלוץ (Louis-Lucien Klotz) ששיבח את עבודתו של אלברט רובין.
שוחרי אמנות רבים רכשו את ציוריו של אלברט רובין ושלחו לו מכתבי תודה והערכה.
אלברט רובין היה חבר מייסד בארגון בשם C.T.I שהוקם על ידי תלמידיו הוותיקים של פרופסור קורמון וכן באיגוד אמני הנוף בצרפת.
ציוריו הוצגו בתערוכות בפריז ובמקומות אחרים בצרפת וכן בשווייץ.
בשנת 1927, תשע שנים לאחר תום המלחמה קיבל אזרחות צרפתית לה ציפה שנים רבות. והתחיל לעבוד כגרפיקאי וכמאייר בענף הפרסום. קטיה גראנוף Katia Granoff, שהייתה בעלת גלריה ידועה, ביקרה באחת התערוכות שלו והתרשמה מיצירותיו ורכשה כמה מהם עבור אוספה הפרטי.
בשנת 1931 מאבד אלברט רובין את ראייתו בעינו השמאלית, דבר הגורם לו למאמץ ועייפות בעינו הימנית.
בשנת 1933 בגיל 46 אלברט רובין נושא לאישה את אז'ני תמר באדי ולזוג נולדים שני ילדים - קלוד וסילביה. באותה תקופה אחד מן הפורטרטים המתארים את אשתו זוכה בפרס בתערוכת האמנים הצרפתים.
בשנת 1934 פרסם מבקר האמנות לנדובסקי (Landowsky) מאמר בעיתון "Jurnal", שהוקדש לפורטרט שצייר אלברט רובין של העיתונאי גאו לונדון ושהוצג בתערוכת האמנים הצרפתים.
חלק מעבודותיו ובהן ציור השמן "הרקדנית ההודית" הוצגו בתערוכה בבניין העירייה של הרובע החמישי בפריז. כמו כן הציג רובין את עבודותיו במוזיאון ובמוזיאון של העיר בורדו.
בארבעת השנים שלאחר מכן הרבה רובין לצייר ולהציג בשווייץ - שם נעשה עד מהרה מוכר וידוע.
תקופת המלחמה ואחריה.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה אלברט רובין נמצא בשיא תהילתו, אך כיבוש צרפת בידי הנאצים מקשה על חייו.
פעמיים הלשינו עליו לשלטונות - אולם הוא מצליח להתחמק מהסגרה ומאסר.
בתום מלחמת העולם השנייה המשיך אלברט רובין להיות חבר באיגודים אמנותיים רבים ועבודותיו פורסמו בעיתונים רבים, אולם בתקופה הקשה שלאחר המלחמה, מספר הזמנות העבודה שקיבל התמעטו.
לאחר המלחמה נמנה אלברט רובין יחד עם אמנים יהודים אחרים למייסד אגודת הציירים והפסלים היהודיים בצרפת והציג במסגרתה בתערוכות השנתיות שערכה.
בשנת 1950 זכה אלברט רובין בפרס בתערוכת אמני צרפת. הוא המשיך להציג כמעט כל שנה ב גראנד פאאלה - Grand Palais.
מותו.
ביום חמישי 31 במאי 1956, אלברט רובין נפטר, לאחר שנפצע קשה בתאונת דרכים בפריז והוא בן 68 במותו. הוא נטמן בקבר משפחתי בבית קברות "סימטייר דה באנייה" מחוץ לפריז, שבו היה קבור אביו.
אפילוג.
בתו סילביה, בעלה וביתה עלו לישראל בשנת 1969 ובישראל נולד להם בן נוסף. בשנת (1984) נפטרה אשתו אז'ני תמר ובשנת (2003) נפטר בנו קלוד. שניהם נטמנו לצידו בקבר המשפחתי. בתו סילביה, בעלה ילדיהם ונכדיהם חיים כיום בישראל.
מיצירותיו הנודעות.
רובין צייר יצירות רבות. להלן יצירותיו הנודעות:
ניקולה רדיצ'ביץ'
ניקולה רדיצ'ביץ' (נולד ב-25 באפריל 1994) הוא כדורסלן סרבי המשחק בקבוצת לייטקבליס מליגת העל הליטאית בכדורסל.
ביוגרפיה.
רדיצ'ביץ' נולד בצ'אצ'אק שבסרביה, כנער שיחק כדורסל במועדון פרטיזן בלגרד. ב-2012 עבר לקבוצת קחאסול סביליה בספרד. בעונתו הראשונה שותף באופן מועט במשחקי הקבוצה בליגה הספרדית וביורוקאפ. בעונת 2013/2014 שותף ב-21 משחקי ליגה בהם קלע 3.1 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 2014/2015 קלע בממוצע 7 נקודות למשחק בליגה הספרדית ו-7.6 נקודות ביורוקאפ. הוא החמיץ את מרבית עונת 2015/2016 בשל ניתוח שעבר ברגלו. ב-2017 עבר לשחק בכוכב האדום בלגרד וב-2018 בגראן קנריה הספרדית.
רדיצ'ביץ' משחק בנבחרות הלאומיות של סרביה מ-2009. הוא זכה עם הנבחרת במקום השלישי באליפות אירופה עד גיל 16 שהתקיימה בליטא ב-2009, במקום החמישי באליפות אירופה עד גיל 16 ב-2010 ובמקום החמישי באליפות העולם עד גיל 17 ב-2010. ב-2011 זכה עם סרביה במקום השני באליפות אירופה עד גיל 18 שהתקיימה בפולין. ב-2012 זכה עם הנבחרת במקום השלישי באליפות אירופה עד גיל 18 שהתקיימה בליטא ובלטביה. הוא נבחר לחמישיית הטורניר לאחר שרשם ממוצע של 12.4 נקודות ו-5.4 אסיסטים למשחק.
ליגת הכדורגל הסקוטית המקצועית (באנגלית: Scottish Professional Football League או בקיצור SPFL) הוא הארגון האחראי על כדורגל גברים בסקוטלנד. הארגון הוקם ביוני 2013 בעקבות מיזוג בין הפרמייר ליג הסקוטי והתאחדות ליגת הכדורגל הסקוטית, אשר הפעילה את הליגות הנמוכות בסקוטלנד מאז הקמת הפרמייר ליג. ה-SPFL מפעיל את ארבע הליגות העליונות בסקוטלנד, וכן את גביע הליגה הסקוטית וגביע האתגר הסקוטי.
רקע.
מערכת ליגת הכדורגל הסקוטית נוצרה לראשונה בשנת 1890, כאשר ליגת הכדורגל הסקוטית הוקמה. באופן מסורתי היו רק שתי ליגות (ליגה אחת וליגה שנייה) שבהן המועדונים קודמו וירדו בסוף כל עונה. באמצע שנות ה-1970, ארגון זה נתפס כבעייתי, והוחלט לפצל למבנה של שלוש חטיבות: ליגת פרמייר (לשעבר הליגה הראשונה), ליגה ראשונה (לשעבר הליגה השנייה) וליגה שנייה שנוספה. מערכת זו נכנסה לתוקף בעונת 1975/1976. מבנה זה נמשך עד עונת , כאשר הוצג מבנה של ארבע ליגות, יחד עם ליגה שלישית חדשה, בכל ארבע הליגות היו עשרה מועדונים.