הס השתתף בתכנון מבצע הנחתת אדם על הירח, ועוד לפני מותו בגיל 63, זכה לראות את צעדיו הראשונים של האדם על הירח במשימת אפולו 11.
הנצחה.
מאז שנת 1984 האיגוד הגיאופיזי האמריקאי מעניק מדליה על שם הס לחוקרים מצטיינים במחקר המבנה והאבולוציה של כדור הארץ וכוכבי הלכת.
גבעת וולפסון
גבעת וולפסון היא קבוצה של שישה בתים פרטיים בכרמל, בצדו המערבי של הר ערקן, בהמשך הדרך העולה מ "חניון האגם" שבנחל אורן בסמוך לכביש 721. השכונה נקראת על שמו של דוד וולפסון.
היסטוריה.
ב-1934 רכשה חברת "כרמל להשקעות" שהוקמה על ידי יהודים יוצאי גרמניה בראשות יוסף לוי אדמות באזור. הפרויקט נקרא על ידם "יערות הכרמל", ומטרתו הייתה לשווק את השטחים לבניית התיישבות יהודית באזור. המקום בו שוכנת גבעת וולפסון, היה חלק מהתוכנית הכללית. ב-1935 החלו בעבודות התשתית, אך אלו הופסקו בעקבות מאורעות המרד הערבי הגדול. בחודש מרץ 1938 בעת סלילת דרך לאזור הותקפו הפועלים, רובם נמלטו לכוון גבעת א-שלאלה. בעקבות האירוע פסקה עבודות הסלילה. לימים נקראה הגבעה לזכרו של מרדכי בר שנהרג בקרב - "גבעת מרדכי".
בשנת 1947 "איגוד המתיישבים" אשר הוקם כדי לקדם את ההתיישבות באזור, בעקבות השלמת סלילת הכביש למקום וחיבור המקום בצינור מים, שכנע מספר בעלי קרקעות להקים בתי קיץ ב"גבעת מרדכי", הבניה התממשה בשנת 1950. במקום ניבנו שישה מבנים וצריפי מגורים. שם המקום הוסב לגבעת וולפסון.
לאחר הקמת מדינת ישראל, בעקבות הכרזת פארק הכרמל כשמורת טבע הופסקה הבנייה במקום, וכיום משמשים הבתים המעטים בעיקר לצורכי נופש.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוגשה תוכנית בנייה להרחבת היישוב, בעקבות התנגדות של גופים ירוקים ההרחבה לא אושרה
בשרפה בכרמל שפרצה ב 2 בדצמבר 2010 נפגעו במקום מספר בתים, והמקום פונה מתושביו.
בשריפה נשרפו 5 מתוך 6 בתים שהיו ביישוב
(בית אחד ניצל עקב אחד מהתושבים שביצע פעולות מנע).
לאחר השרפה התושבים פנו למדינה בבקשה לשקם את הבתים (היה צורך באישור מיוחד מכיוון שהישוב יושב בתוך שמורת טבע)
לאחר זמן מה הושגו האישורים והתושבים הורשו בפעם הראשונה מאז הקמת היישוב לבנות ולשפץ את הבתים.
כיום היישוב מונה כשישה בתים המארחים כשש משפחות.
השרפה בכרמל (2010)
השרפה בכרמל בשנת 2010 (המכונה גם "אסון הכרמל") הייתה שרפת יער נרחבת, שהתרחשה בחנוכה ה'תשע"א, מ-2 עד 6 בדצמבר 2010 באזור הכרמל שבמדינת ישראל. בשרפה נספו 44 בני אדם, כ-17,000 איש פונו מבתיהם, וקרוב ל-25 קמ"ר (25,000 דונם) ובהם כמה מיליוני עצים עלו באש. השרפה כילתה יער, חורש, ובתי מגורים בשטח נרחב מתוך פארק הכרמל והיישובים שבסביבתו, שטח המשתרע בין עספיא, שכונת דניה בחיפה, טירת כרמל, מגדים, כפר האמנים עין הוד, כפר צבי סיטרין ועין חוד. כבר ביומה הראשון הפכה השרפה לאסון השרפה הכבד ביותר בתולדות מדינת ישראל. לאחר שהתבקש על ידי ממשלת ישראל לחקור את הנושא, הגיש מבקר המדינה ביוני 2012 דו"ח בדיקה על נושאי השרפה בכרמל ושירותי הכבאות וההצלה בישראל.
השרפה.
רקע.
הכרמל הוא אזור הררי קשה לתנועה רכובה הכולל אזורים נרחבים של יערות, ובהם מספר רב של עצי אורן ירושלים, אשר להם תכונת הצתה קלה כמו אצטרובלים הנבקעים באש ומתעופפים הרחק, דבר המוביל להצתת שרשרת של אזורים סמוכים במקרה שרפה. לאורך השנים התרחשו בהר שרפות רבות, בהן שכילו מאות ואלפי דונמים של חורש, דוגמת השרפה הגדולה בשנת 1989, שכילתה כ־4,000 דונם של חורש.
סתיו 2010 התאפיין בעצירת גשמים חריגה והביא לתנאי יובש קיצוניים, בעקבות תקופה של תשעה חודשים בהם כמעט ולא ירדו משקעים והטמפרטורות היו גבוהות במיוחד, תנאים המעודדים התפשטות שרפות. השרפה לובתה גם על ידי רוח קדים (שַרקִיָּה) יבשה שנשבה בכרמל ביום השרפה.
התלקחות.
בבוקר יום חמישי, 2 בדצמבר 2010 (א' חנוכה תשע"א) הועברה אזהרה מהשירות המטאורולוגי אודות סכנת שרפות בשל תנאי מזג האוויר החל מהשעה 10 בבוקר למספר גורמים במערך הכבאות, אזהרה שהצטרפה לאזהרה קודמת שניתנה ביום שלפניו. בעקבות כך הוחלט בהתייעצות בוקר בין נציגי מערך הכבאות ונציג קק"ל להעמיד מטוסי כיבוי בכוננות החל מהשעה 12 בצהריים. בפועל לא הועברה ההוראה לחברות הפרטיות שהפעילו את מטוסי הכיבוי, ועל כן לא הועמדו המטוסים בכוננות.
בערך בשעה 11 לפני הצהריים, הוצתה השרפה ממערב לעספיא עקב גחל נרגילה שלא נכבה כראוי. דיווח ראשוני על השרפה הועבר כעבור כמה דקות על ידי מדריך טיסה שראה את השרפה מהאוויר ועל ידי תושב עספיא, וצוותי כיבוי ראשוניים מתחנת המשנה פארק הכרמל הגיעו למקום ב־11:26. כבר בראשית האירוע הוברר כי דרוש סיוע אווירי לכיבוי השרפה, ועל כן הועברה הוראה לחברות הפרטיות להכין להפעלה מטוסי כיבוי. בשל אי העברת ההוראה מהבוקר להציב בכוננות מטוסי כיבוי, הגיע המטוס הראשון לאזור השרפה רק ב־12:45, כמעט שעתיים לאחר פרוץ השרפה. עד 14:10 הצטרפו לפעולות הכיבוי 7 מטוסים נוספים.
במהלך אותו יום נשבו רוחות חזקות שליבו את האש וזו התפשטה במהירות לאזור נחל חיק, שמורת הר אלון, כלא דמון, שמורת הר שוקף וקיבוץ בית אורן, שניזוק קשות. בשרפה נפגעו גם אזור מלון יערות הכרמל, כפר הנוער ימין אורד, מחצבות קדומים, אזור חוות משמר הכרמל, ונחל אורן (בעיקר הצלע הצפונית של הנחל).
אסון האוטובוס.
אוטובוס שהוביל צוערים שנשלחו לתגבר את פינויים של אסירי כלא דמון נקלע לסופת אש בין מחצבות קדומים לבית אורן. האוטובוס נלכד באש ונשרף. נהגו ו-37 מבין ארבעים נוסעיו, רובם צוערי קורס הקצינים של שירות בתי הסוהר, נספו. באסון זה נספו גם שלושה כבאים (אחד מהם, אלעד ריבן, נער צופה אש), נהג האוטובוס, ושלושה קציני משטרה - ליאור בוקר, אהובה תומר, ויצחק מלינה, שניסו להציל את נוסעי האוטובוס הבוער.
פעולות הכיבוי וההצלה.
במהלך היום הראשון לשרפה השתתפו בכיבויה כ-400 כבאים וכ-100 כבאיות. מאוחר יותר קרא ראש שירותי הכיבוי לכל כבאי הארץ להתייצב בזירה ולסייע למאמצי הכיבוי. מאמצי הכיבוי נערכו בעיקר בשעות היום, בעוד שבשעות הלילה הצטמצמו פעולות הכיבוי. גם הכיבוי האווירי נערך רק ביום, בשל אי התאמת המטוסים והמסוקים לפעולות כיבוי בלילה. כבר בערב הראשון להתפרצות השרפה דווח כי מלאי מטוסי וחומרי הכיבוי אינו מספיק, וממשלת ישראל פנתה בבקשות סיוע מהקהילה הבינלאומית, ובה חברת אוורגרין אינטרנשיונל איירליינס (Evergreen International Airlines) ממנה שכרה ישראל את מטוס הכיבוי הגדול בעולם - אוורגרין 747 סופרטנקר (Evergreen 747 Supertanker).
עם פרוץ השרפה החלו כוחות הביטחון בפינוי התושבים מהאזור. לקראת הערב הוחלט לפנות את היישובים ניר עציון, עין הוד, כפר הנוער ימין אורד, עין חוד, מגדים, החותרים וחלקים משכונת דניה שבחיפה ומטירת כרמל הסמוכים לחורש הבוער. מוקדם יותר פונו כפר סיטרין, כלא 6, בית סוהר כרמל, המרכז לבריאות הנפש טירת כרמל ומחנות צה"ל באזור. אוניברסיטת חיפה פינתה את כל הסטודנטים מוקדם יותר, ובשטחה הוקם חפ"ק של משטרת ישראל, שירות בתי הסוהר, מגן דוד אדום, שירותי כבאות והצלה וצה"ל. אל החפ"ק הגיעו גם ראש הממשלה בנימין נתניהו והשר לביטחון פנים יצחק אהרונוביץ'. לקראת ערב נחסם לתנועה כביש 4 באזור השרפה, ולמחרת, ביום שישי 3 בדצמבר, נסגר גם חלקו הצפוני של כביש 2 לזמן קצר.
בשל האסון הכבד הקצה צה"ל שני גדודי הצלה וחילוץ, מסוקי פינוי ותאורה, רכבי כיבוי תעופתיים מבסיס רמת דוד וכן מכליות מים ודחפורים שינסו להשתלט על השרפה ולבלום אותה. כטב"מים של צה"ל עקבו וניטרו את השרפה ודחפורי D9 גילחו קווי צמחייה ועקרו עצים במטרה למנוע מהאש להתפשט. בנוסף, דחפורים ופלסים של חיל ההנדסה הקרבית פרצו את הדרך לכבאיות על מנת שיוכלו להיכנס לעומק השטח, וסייעו בכיבוי האש. כך למשל הצילו לוחמי הצמ"ה את מלון יערות הכרמל משרפה ברגע האחרון כאשר עקרו עצים בוערים ליד המלון עם דחפורי ה-D9 המשוריינים. לקליטת הסיוע הבינלאומי שימש בסיס רמת דוד של חיל האוויר.
בשבת, 4 בדצמבר נרשמה הצלחה חלקית בכיבוי האש. אל מאמצי הכיבוי הצטרפו באותו יום שני מטוסי כיבוי גדולים רוסיים מדגם איליושין IL-76. רק לאחר מכן הותר לתושבי טירת כרמל, שכונת דניה בחיפה, כפר גלים, החותרים ומגדים לשוב לבתיהם. לקראת שעות הערב דיווחו הכבאים כי כמה ממוקדי האש נמצאים בדעיכה, אך נותר חשש מפני רוח חזקה שעלולה ללבות את האש.
בצהרי יום ראשון, 5 בדצמבר הדליקות שככו, ולקראת שעות הערב המוקדמות סיור אווירי של המשטרה הבהיר כי לא נותרו מוקדי אש משמעותיים וכי הושגה שליטה על האש לאחר 77 שעות מאבק. תושבי עין הוד, עין חוד, ניר עציון וימין אורד הורשו לשוב לבתיהם. בימין אורד שננטשה, ובעין הוד- לא היו כוחות כיבוי, ובתים רבים נשרפו. בשעות הערב של אותו היום נמסר על כיבויה הכמעט מלא של השרפה.
פעולות הכיבוי מהאוויר ומהקרקע הצריכו תיאום לוגיסטי מורכב. בכיבוי האווירי השתתפו עשרות מטוסים ומסוקים שהטילו כ-9,000 טונות מים.
על חיל האוויר הוטלה משימת הכיבוי מהאוויר על כל משמעויותיה - קליטת מטוסי הכיבוי הזרים, תכנון ושליטה ביעפים שביצעו מטוסים אלה וניהול התנועה האווירית במרחב האווירי שמעל אזור השרפה.
מקור השרפה והחשד להצתה.