קטעים מן הנאום הועברו לפקידי מפלגה מקומיים שקראו אותם באסיפות ברחבי ברית המועצות החל ממרץ אותה שנה, בהוראת המפלגה. אולם נעשו ניסיונות למנוע את הפצתו במדינות הגוש הסובייטי ובמערב. מספר ימים לאחר סיום הוועידה העביר למערב כתב רויטרס ג'ון רטי את המידע הראשוני על הנאום. על אף שפרטי הנאום היו ידועים באופן כללי, ראו גורמים במערב חשיבות עליונה בהשגת נוסחו המדויק והמלא של הנאום. מאמצי ארגוני מודיעין בעולם להשיג את הנאום נכשלו. נציגי ה-CIA עמלו תקופה ארוכה להשיג את נוסח הנאום, ואף הציעו פרס בגובה מיליון דולר עבור נוסח הנאום, אך ללא הועיל. היחיד שהצליח להשיג עותק מן הנאום היה המוסד הישראלי, שקיבלו מידי עיתונאי יהודי מפולין בשם ויקטור גרייבסקי, שהוציא את תדפיס הנאום בהשאלה ממזכירות לשכתו של המזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית הפולנית אדווארד אוחאב. הוא הגניבו, תוך סיכון עצמי, לשגרירות ישראל בוורשה, שם צולם המסמך. גרייבסקי החזירו עוד באותו יום ללשכת המזכיר. השגת נוסח מדויק של הנאום נחשבה בעיני שירותים חשאיים זרים כהישג מדהים לשירותים החשאיים של המדינה הצעירה, הביא להכרה עולמית ביכולות השירותים הישראליים (בעיקר המוסד) ויצר את התשתית לשיתוף הפעולה עם ה־CIA.
לאחר בקשת ארצות הברית מישראל לפרסם את הנאום, הנאום הודפס במלואו בניו יורק טיימס. הפרסום עורר זעזוע עמוק בעולם וגרם לדה-לגיטימציה של השלטון הקומוניסטי של ברית המועצות, בעולם המערבי ובמיוחד במדינות דרום אמריקה (למעט קובה). ארצות הברית עשתה מאמצים רבים להביא את תוכן הנאום לידי התושבים של הגוש הסובייטי שהמשטר הסתיר מהם את תוכנו. נעשו שידורי רדיו בהם הקריאו את תוכן הנאום בשפות מזרח אירופאיות שונות, בלונים ועליהם עיקרי תוכן הנאום הופרחו אל עבר מזרח ברלין ושאר מדינות ברית ורשה. חוברות מחתרתיות עם תוכן הנאום החלו להיות מופצות ברוסיה וגרורותיה. נוסח רשמי של הנאום הודפס בברית המועצות רק ב-1989.
מיכאיל גורבצ'וב סיפר בריאיון לטלוויזיה הישראלית כי שמיעת הנאום בתור קומוניסט צעיר זרעה אצלו את הרצון לחסל את הסטליניזם בברית המועצות, והיוותה את המניע לפעילות שלו שלושה עשורים מאוחר יותר, כאשר הכריז בוועידה ה־27 של המפלגה הקומוניסטית, בפברואר 1986, על הגלאסנוסט ("פתיחות") והפרסטרויקה ("בנייה מחדש"), והוביל לגל של שחרור ודמוקרטיזציה במדינות מזרח אירופה, ולמעשה סיים בכך את המלחמה הקרה.
מטרות הנאום.
ההערכה הרווחת במערב הייתה שהנאום הסודי של חרושצ'וב היה מעשה אמיץ מבחינתו שנעשה ממניעים טהורים של סלידה מהמעשים הנפשעים של סטלין. לרגל ציון יובל לנאום ברוסיה ב-2006, נשמעו קולות שהנאום בעצם נועד לנקות את חרושצ'וב מאשמה, בעוד ידיו מגואלות בדם. דעה זאת הציג, למשל, יורי ז'וקוב, היסטוריון מהאקדמיה הרוסית למדעים, שחקר ארכיונים שפורסמו לציבור. אחד המברקים בארכיון מעיד על בקשה של חרושצ'וב ב-1938 כשקיבל לידיו את תפקיד מזכיר המפלגה באוקראינה לחסל או לעצור 30,000 איש. מסמך אחר מראה שב-1937 ביקש חרושצ'וב רשות להרוג 8,500 "בוגדים אנטי-סובייטים" ולגרש כ-33,000 איש למחנות. ייתכן שמעשים אלו היו הכרחיים להמשך חייו הפוליטיים של חרושצ'וב, כדי להבטיח את נאמנותו לסטלין. גם אחרי הנאום הסודי לא נמנע חרושצ'וב מלשלוח טנקים לדכא את המרד ההונגרי באוקטובר 1956 או כמעט להיגרר למלחמת עולם שלישית עם ארצות הברית.
באדן-וירטמברג
באדן-וירטמברג (בגרמנית: Baden-Württemberg) היא אחת מ-16 המדינות בפדרציית גרמניה. זו המדינה השלישית בגודלה בגרמניה בשטחה ובאוכלוסייתה כאחד: 11.069 מיליון תושביה (2018) מתגוררים על שטח של 35,751 קמ"ר.
אוכלוסייה.
בירת המדינה והעיר הגדולה בה (והעיר השישית בגודלה בגרמניה) היא שטוטגרט.
בבאדן-וירטמברג תשע "ערים גדולות" (בגרמנית: Großstadt) רשמיות, בעלות למעלה מ-100,000 תושבים. רק ארבע מהן נמצאות ברשימת 50 הערים הגדולות בגרמניה (ראו: דמוגרפיה של גרמניה). בסך הכל יש בבאדן-וירטמברג 1,109 רשויות מקומיות.
עם הערים החשובות הנוספות בבאדן-וירטמברג נמנות טיבינגן, קונסטנץ, זיגמרינגן, לאופהיים ובאדן-באדן.
אוכלוסיית המדינה גדלה בקצב הגדול ביותר מכל מדינות גרמניה (ברובן האוכלוסייה מתכווצת), בעיקר כתוצאה מהגירה אליה. בהתאם לרמת החיים הגבוהה, כך גם יוקר המחיה; שכר הדירה הממוצע בשטוטגרט, למשל, כפול מזה שבברלין ונמוך רק מזה של מינכן, העיר היקרה בגרמניה.
בבאדן-וירטמברג נמצא רוב אזור שוואביה (בגרמנית: Schwaben, באנגלית: Swabia. חלק קטן מהאזור משתייך לבוואריה), המתאפיין במנהגים, במסורות ובמאכלים מקומיים ובשפה משלו, שוואבית (Schwäbisch). ססמתה הרשמית (וההיתולית במקצת) של באדן-וירטמברג שואבת את השראתה מהשוואבית והיא "Wir können alles. Außer Hochdeutsch" ("אנחנו יכולים הכל. חוץ מלדבר גרמנית תקנית").
היסטוריה, פוליטיקה וכלכלה.
ב-1945, לאחר מלחמת העולם השנייה, שלטה ארצות הברית בצפון המדינה וצרפת בדרומה. ב-1945 הוקמו שלוש מדינות בשטח דרום-מערב גרמניה: דרום באדן, וירטמברג-באדן ווירטמברג-הוהנצולרן. ב-1951 נערך משאל עם בנוגע לאיחוד שלוש המדינות; רוב מוחלט של התושבים הצביע בעד האיחוד, אם כי התנגדות רבה הובעה באזור באדן, שבו הצביע הרוב נגד האיחוד. ב-25 באפריל 1952 נוסדה המדינה החדשה, באדן-וירטמברג.
לראש הממשלה הראשון של המדינה מונה ראש ממשלת וירטמברג-באדן, ריינהולד מאייר (Reinhold Meier), איש ה-DVP, מפלגת העם הדמוקרטית (ששינתה את שמה מאוחר יותר ל-FDP, המפלגה הליברלית - הקיימת עד היום). הוא הקים קואליציה אשר לא כללה את ה-CDU (המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית), למרות שזו הייתה המפלגה הגדולה ביותר. לאחר כשנה וחצי התקיימו הבחירות הראשונות, וה-CDU ניצחה ברוב מוחץ. באדן-וירטמברג נחשבת למעוז של ה-CDU, וכל ראשי ממשלותיה מאז 1953 השתייכו למפלגה זו. לאחרונה זוכה לתמיכה רבה יחסית גם מפלגת הירוקים הגרמנית. ראש ממשלת המדינה בין 1958 ו-1966 היה קורט גאורג קיזינגר (Kurt Kiesinger), אשר שימש מיד לאחר מכן כקנצלר גרמניה. ראש ממשלת באדן-וירטמברג מאז 2011 הוא וינפריד קרטשמן (Winfried Kretschmann), ממפלגת הירוקים, שהוא הראשון ממפלגתו שמשמש כראש ממשלה באחת ממדינות גרמניה. הוא עומד בראש קואליציה של הירוקים עם הסוציאל-דמוקרטים.
באדן-וירטמברג היא המדינה העשירה והמשגשגת ביותר בגרמניה, אחרי שכנתה בוואריה. שיעור האבטלה בה (נכון ל-2006) הוא הנמוך בגרמניה: 6.2%. במדינה נוסדה גם חברת התוכנה הגדולה באירופה SAP. בבאדן-וירטמברג יותר מוסדות להשכלה גבוהה מאשר בכל מדינה אחרת בגרמניה: 10 אוניברסיטאות ו-27 מכללות. אוניברסיטת היידלברג היא העתיקה בגרמניה, ואוניברסיטת טיבינגן אף היא בין העתיקות. להלן רשימת האוניברסיטאות בבאדן-וירטמברג:
גאוגרפיה ותיירות.
בבאדן-וירטמברג נמצא מקורו של הנהר השני באורכו באירופה, הדנובה. נהר הריין, שמקורותיו בשווייץ ובאיטליה, מהווה את גבולה של באדן-וירטמברג עם שווייץ, עם צרפת ועם ריינלנד-פפאלץ. מקורו של אחד היובלים הארוכים של הריין, נהר הנקר (Neckar), הוא בבאדן-וירטמברג, והוא זורם לכל אורכו בתחומי המדינה. לגדותיו שוכנות הערים שטוטגרט, היידלברג, טיבינגן ומנהיים (שבתחומה הוא נשפך אל הריין).
בבאדן-וירטמברג אתרי טבע ונופים רבים. בבאדן-וירטמברג נמצאת מערת הנטיפים הקטנה בגרמניה וכן המפל הגבוה בגרמניה (163 מטרים). שטוטגרט, שכרבע משטחה הוא פארקים ויערות, נחשבת לעיר הגדולה הירוקה ביותר באירופה. ארבעה אזורי נוף עיקריים במדינה הם מהידועים שבגרמניה:
התיירות היא מקור הכנסה חשוב במדינה. בשטוטגרט, שבתחומה טירות וארמונות רבים, התפתחה גם "תיירות תעשיית הרכב", שכן עיר זו הייתה מוקד תעשייה זו בגרמניה, ובתחומה שוכנים המפעלים הראשיים של חברות רכב רבות, כגון פורשה ודיימלר AG (יצרנית מרצדס-בנץ), שבהם ניתן לסייר, וכן מוזיאונים הקשורים לנושא.
באולם, עיר הולדתו של אלברט איינשטיין, נמצאת הקתדרלה הגבוהה בעולם. באדן-באדן היא עיר הנופש הגדולה והידועה ביותר בגרמניה; בתחומה שוכן הקזינו הוותיק בגרמניה (מאז 1748). שתי טירות הבארוק הגדולות בגרמניה נמצאות האחת בלודוויגסבורג הגובלת בשטוטגרט, והשנייה במאנהיים. בנוסף, נמצאים בבאדן-וירטמברג בזיליקת הבארוק הגדולה בגרמניה, וכן המנזר הגדול ביותר מצפון להרי האלפים. העיר העתיקה ביותר בבאדן-וירטמברג היא רוטווייל (Rottweil), שייסדו הרומאים בשנת 74 לספירה; גזע הכלבים רוטוויילר מקורו בעיר זו.
השתייכות דתית.
במרכז המדינה ובחלקה הצפוני של נסיכות וירטמברג לשעבר האוכלוסייה היא בעיקר נוצרית אוונגלית (פרוטסטנטית) וגם בקורפאלץ. בשאר חלקי המדינה הרוב הם נוצרים קתולים.
עבור כל המדינה (בשנת 2004):
קייט שופן
קייט שופן (באנגלית: Kate Chopin;
8 בפברואר 1850 - 22 באוגוסט 1904) הייתה סופרת ומתרגמת אמריקאית.
תולדות חייה.
קייט שופן נולדה בשם קתרין או'פלהרטי בסנט לואיס מיזורי. אביה היה איש עסקים מצליח, ולאמה היו קשרים חברתיים ומשפחתיים בקהילה הקריאולית-צרפתית.
ב-1855, כשהייתה קייט בת חמש, נשלחה ללמוד בבי"ס קתולי "Sacred Heart Academy". אחרי זמן קצר נהרג אביה בהתמוטטות גשר. לאחר מותו קייט חייתה עם אמה, סבתה ואם-סבתה, שלושתן אלמנות. היא הייתה קרובה לאם-סבתה שדיברה איתה צרפתית בלבד. היא קראה בהתלהבות סיפורי עם, שירה, רומנים, אלגוריות דתיות ועוד. בין הסופרים האהובים עליה היו סר וולטר סקוט וצ'ארלס דיקנס.