בהמשך הופיע בתפקידים קטנים בסרטים ובתוכניות טלוויזיה, בין היתר הופיע בתפקיד אורח בפרק של "בית קטן בערבה".
ב-1985 הופיע בקטע ריקוד בסרט "That's Dancing", יחד עם לייזה מינלי, בתה של כוכבת "הקוסם מארץ עוץ", ג'ודי גרלנד, במחווה לסרט זה.
נפטר מסרטן בלוס אנג'לס, חמישה ימים לאחר יום הולדתו ה-83.
לאורך הנהר בשעת פסטיבל צ'ינגמינג
לאורך הנהר בשעת פסטיבל צ'ינגמינג (בסינית: 清明上河圖) הוא ציור פנורמי שצויר על ידי גָ'אנְג דְזֶה-דְווָאן (Zhang Zeduan 1145–1085) ומכונה, לאור מרכזיותו בתרבות הסינית, "המונה ליזה הסינית". הציור מציג את חייו בבירת שושלת סונג, העיר דליאנג, בזמן פסטיבל צ'ינגמינג (清明節 – אחד מחגי האביב).
בציור, שאורכו 528 ס"מ ורוחבו 24.8 ס"מ, 814 בני-אדם, 170 עצים, 60 בעלי-חיים, 30 מבנים, 28 סירות ו-20 כלי תחבורה שונים החושפים בפרטי פרטים את החיים בעיר ופרבריה ובנהר החוצה אותם. צידו הימני של הציור מוקדש לחיי הכפר ואילו צידו השמאלי מוקדש לחיי העיר.
לאורך השנים היה הציור בידיים פרטיות, כאשר בשנת 1945 נרכש, ומאז נשמר במוזיאון הארמון שב"עיר האסורה" בבייג'ינג. בנוסף קיימים כ-30 גרסאות נוספות של הציור, שצוירו לאורך השנים ורובם נראים במבט ראשון דומים למקור, אולם הפרטים בהם שונים (לבוש, פעולות האנשים וכו'), והם נשמרים במוזיאונים שונים ובאוספים פרטיים. בזמן תערוכת האקספו 2010 בשאנגחאי הוצג, על מסך של 30 מטר, סרטון תלת-מימד של הציור.
זבולון חרל&quot;פ
הרב זבולון חרל"פ (ת"ר, 1840 בערך – ט' בשבט תרנ"ח, 1898) היה רב ודיין בירושלים, חבר בית דינו של הרב יהושע לייב דיסקין. אביו של הרב יעקב משה חרל"פ.
תולדותיו.
נולד בווילקובישק שבליטא לרב יצחק וחיה חרל"פ. בשנת תר"י (1850), בהיותו כבן 10, עלה לארץ ישראל עם משפחתו והם התיישבו בירושלים. למד בישיבת עץ חיים והוסמך לרבנות. היה תלמידו של הרב נחום לעווי משאדיק.
הוא נישא לחיה רייזל בת הרב יוסף לויט מאמדור ולאחר פטירתה בשנת תרע"א נשא לאשה את אחותה מרים, גם היא בת הרב יוסף (לייט) לויט מאמדור. היה בין ראשוני המתיישבים בשכונת משכנות ישראל בירושלים.
שימש כספרא דדיינא בבית דינו של הרב יהושע לייב דיסקין, ולימים התמנה כדיין בבית הדין. כמו כן היה הממונה של כולל סובאלק בירושלים.
בנו מאיר חיים נפטר בחייו, ולזכרו הוציא את הספר "מאורי חיים" על ספר משלי.
נפטר בירושלים, בט' בשבט תרנ"ח, עשרה ימים לאחר פטירת הרב יהושע לייב דיסקין. נקבר בבית העלמין בהר הזיתים.
לזכרו ייסד בנו, הרב יעקב משה חרל"פ, את בית המדרש "בית זבול" בשכונת "שערי חסד". לאחר פטירת רבי יעקב משה עבר בית המדרש לביתו, בו הוא שוכן עד היום ובו פועל כולל אברכים.
הרב יעקב משה חרל"פ קרא לסדרת ספריו "בית זבול" על שם אביו, ו"מי מרום" על שם אמו מרים.
לרב זבולון נולדו ארבעה בנים מאשתו הראשונה חיה רייזל: הרב יצחק אליעזר - ממונה כולל סובאלק ומבוני בית הכנסת החורבה, הרב יוסף דוד זאב, הרב ניסן יהודה לייב ובנו מאיר חיים שנפטר בחייו. מאשתו השנייה מרים נולד הרב יעקב משה חרל"פ.
מתלמידיו: הרב ישעיהו חשין, מחבר הספר "דברי ישעיהו".
אורי בן ברוך (קס ברהן ברוך)
קס ברהן ברוך
יצחק מאיר חרל&quot;פ
הרב יצחק מאיר חרל"פ (י"א בתמוז תרצ"א, 26 ביוני 1931 – כ"ח באלול תשנ"א, 7 בספטמבר 1991) היה רבה של יקנעם ורב קונצרן אסם.
תולדותיו.
נולד בראשון לציון, לרבקה, בת הרב אברהם דב שקול ולרב חיים זבולון חרל"פ. למד בישיבה הקטנה "אור התלמוד" בתל אביב (שפעלה מטעם היכל התלמוד), ולאחר מכן בישיבת לומז'ה בפתח תקווה וישיבת חברון בירושלים, וכן בישיבת בית זבול של משפחתו. בהיותו בן פחות מ-18 הוסמך לרבנות על ידי הרב איסר זלמן מלצר, ולאחר מכן על ידי הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל והרב אליהו ראם. בשנת 1951 נישא למנוחה, בת הרב יצחק אפשטיין, שלימים כיהנה כראש מועצת יקנעם.
לאחר נישואיו שימש כרב בית כנסת בירושלים. בשנת תשט"ז (1955), בהיותו כבן 24, מונה כרבה של יקנעם. היה פעיל בתחומי הדת ביישוב והיה מרכז ארגון רבני עמק זבולון. לימים פרש מהרבנות ביקנעם בעקבות כתבי אישום שהוגשו נגדו, ועבר להתגורר בירושלים. היה רבם של המושבים שורש ובית מאיר באזור ירושלים. מונה כרב הקונצרן אסם ושימש בתפקידו עד פטירתו בגיל 60.
בנו, הרב יעקב משה חרל"פ, מונה תחת אביו כרב קונצרן "אסם" ושימש בתפקיד זה יותר משלושים שנה. בן נוסף, הרב אליהו חרל"פ, שימש כרב מחוז ירושלים של משטרת ישראל.
חיים זבולון חרל&quot;פ
הרב חיים זבולון חרל"פ (א' באייר תרס"ב, 8 במאי 1902 – כ"א בתמוז תשכ"ו, 9 ביולי 1966) היה רבה של ראשון לציון כארבעים שנה.
תולדותיו.
נולד בירושלים לרב יעקב משה חרל"פ ולפסיה בת הרב מיכל ורניקובסקי. למד בישיבת עץ חיים, בישיבת "הרב דובער מנישביץ" שנוסדה בידי מנישביץ, ובישיבת מרכז הרב, אצל אביו ואצל הרב קוק. הוסמך לרבנות על ידי הרב קוק והרב איסר זלמן מלצר. בשנת תרפ"א נישא לרבקה, בת הרב אברהם דב שקול.
היה בין מייסדי חברת "נחלת ישורון" בירושלים לשם גאולת אדמות בירושלים. תחת ניהולו רכשה החברה אדמה על הר הצופים.
בשנת תרפ"ד (1924) התמנה לרב בסג'רה, וכעבור שנה התמנה לרבה של ראשון לציון ופעל בה במשך כארבעים שנים. היה פעיל בחיי הדת המושבה, ייסד בה חברות ללימוד תורה בשם "תפארת חיים", סייע להקמת מוסדות חינוכיים, וליווה את הפיכתה לעיר. כן השתתף בכינוסים דתיים ותורניים ארציים. היה ציר באספה הבוחרת של הרבנות הראשית לארץ ישראל. פרסם מאמרים תורניים, מודעות ומכתבים בנושאים שעל סדר, בבמות ציבוריות רבות.
הרב חרל"פ נפטר בפתאומיות בערב שבת, כ"א בתמוז תשכ"ו, בהיותו כבן 64. הוא נטמן בבית הקברות סנהדריה בירושלים.
בשנת 1991 נקרא רחוב בעיר ראשון לציון על שמו.
לרב חיים זבולון ואשתו רבקה סרקא (בת הרב אברהם דב שקול) נולדו שני בנים ושבע בנות.
ביניהם: הרב יצחק מאיר חרל"פ - רבה של יקנעם. בתם אהובה, נישאה לבן אחותו הרב ניסן מאיר פייביל זק"ש. וחוה ברז"ל היא אלמנתו של צבי ברז"ל.
ספריו.
דברים משמו על יום העצמאות ומדינת ישראל נדפסו בחוברת 'מי חכם וישמור אלה' בהוצאת מכון 'איי הי"ם'.
משפחת חרל&quot;פ
משפחת חרל"פ היא משפחה יהודית עתיקה, שהוציאה מתוכה רבנים, מלומדים ואנשי ציבור רבים.
פירוש השם חרל"פ הוא ראשי התיבות: חייא ראש לגולי פורטוגל (או פולין). מקור המשפחה הוא ממשפחת בני חייא (בן חיים), המתייחסת ישירות למשפחת מלכי יהודה, דרך ראשי הגלות מבבל. על פי מגילת יוחסין שנשתמרה במשפחה, היא מיוחסת לדוד המלך.
ראש המשפחה, חייא, היה בנו של אחד מבני חזקיה בן דוד ראש הגולה, שברחו לספרד בעקבות הירצחו של אביהם. בהמשך שימשו בני חייא בחצרות מלכי ספרד ופורטוגל, כגזברים, רופאים ומצביאים. חייא היה משורר, ההדיר של דיוואן "מחנה יהודה" - הוא אוסף שיריו של רבי יהודה הלוי. למשפחה היה רכוש רב בערים לרידה וסרגוסה וכן אחוזות בדרום פורטוגל. בני המשפחה בנו את בית הכנסת הגדול בליסבון. פטרונים לספרות עברית, הם מימנו וסיבסדו את ההדפסה הראשונה של ספר הכוזרי של יהודה הלוי. עם גירוש ספרד ופורטוגל התפזרו בני משפחת אבן יחייא בכל מרחב הים התיכון: בטורקיה, יוון ואיטליה.
מצפון איטליה הגיעו חלק מצאצאי המשפחה לעיירה טיקוצ'ין שבפולין, שם שונה שמה לחרל"פ.
בשנת תר"י (1850) עלה לארץ ישראל מהעיירה וולקוביסק שבפלך גרודנו השכן (בימינו חלק מבלארוס) הרב יצחק חרל"פ יחד עם בתו ובנו זבולון חרל"פ, ומהם התפתח הענף של משפחת חרל"פ בירושלים.
ענף נוסף של המשפחה עלה בשנת תר"ן (1890) ובראשו עמד אפרים חרל"פ ממייסדי המושבה רחובות. חרל"פ היה מראשי המושבה, מהנדסה הראשון וכן ממייסדיו של ארגון "אגודת אחים" אשר דאג לרווחתם של פועלי המושבה בכל תחומי החיים.
על פי מסורת המשפחה, בזמן שעגנה האונייה ליד אחד האיים בים האגאי עלתה אשתו של הרב יצחק חרל"פ אל החוף עם שני ילדיה כדי לרכוש מזון. הם אחרו לשוב והאונייה הפליגה בלעדיהם והגיעה לאי סמוך. כעבור זמן קצר הופיעה אונייה אחרת, לקחה את האם ושני ילדיה אל האי הסמוך, הם שבו אל האונייה והמשיכו בהפלגתם לארץ ישראל, והאונייה השנייה נעלמה מן האופק.
ליל שישי
בעגה החרדית הישיבתית, ליל שישי הוא כינוי ללילה שבין יום חמישי ליום שישי. במשך לילה זה יש הנוהגים ללמוד תורה בישיבה עד אור הבוקר, כהכנה ליום השבת (ראה משמר).
בישיבות הליטאיות יש הנוהגים להקדיש לילה זה ללימוד רצוף במשך כל הלילה (משמר) ואילו בישיבות החסידיות נהוג להתקבץ יחדיו בתחילת הערב (קיבוץ המכונה "חבורה" או "חברה"), לומדים ספר על פרשת השבוע, שרים שירי רגש חסידיים ומשוחחים בענייני עבודת השם. לאחר סיום החבורה יש שפונים לבית המדרש ולומדים תורה עד אור הבוקר, אחרים אף ימשיכו בלימוד התורה עד כניסת השבת.
מטרת הלימוד בליל שישי הוא להכין את הנפש ולמלאות אותה במטעני רוחניות לקראת יום השבת, שהוא היום המקודש בשבוע.
מושג זה השתרש מאוד בציבור החרדי וישנם חנויות רבות שמוכרות מאכלי שבת במיוחד לליל שישי, אותם אוכלים בחורי הישיבות לפני או אחרי המשמר.
המאכל המסורתי של הלילה הוא צ'ולנט הנאכל בצ'ונטיה.
מהפיל
מהפיל (בטורקית: Mahfil) היא מעין מרפסת מוגבהת השוכנת בתוך אולם התפילה במסגד, המשמשת את המואזין.
המהפיל נישא לגובה של עד שלושה מטרים, הוא ניצב על-גבי עמודי שיש או עץ ומוקף מעקה. המהפיל ניצב במרכז אולם התפילה או בצידו הימני, מול המינבר (שלימין המחראב). המואזין קורא לתפילה - אד'אן או איקמה - כאשר הוא ניצב במהפיל, ובעת התפילה הוא עונה אחרי האימאם המנהל אותה מהמינבר.