הקמתו, בהתאם להחלטתה של מועצת השרים, נועדה להקל את עומס העבודה של בית הדין ולזרז את מתן החלטותיו. לכן הוטל עליו לעסוק בתביעות שהרקע העובדתי שלהן מורכב במיוחד. ההפחתה בעומס העבודה הושגה באופן מצומצם, וזאת לנוכח התהליך המקביל של התגברות קצב התביעות. בניסיון נוסף להקל, הוקם בשנת 2004 בית הדין של עובדי שירות האיחוד האירופי (European Union Civil Service Tribunal). לפני הקמתו, שימש בית המשפט הכללי גם כבית דין לעבודה, ודן בסכסוכים בין פקידים של מוסדות האיחוד לבין המוסדות עצמם. נכון ל-2014, בית המשפט הכללי מוסמך לדון בערעורים על פסיקותיו של בית הדין במספר מוגבל של סוגיות משפטיות.
כמו הערכאה העליונה, מקום מושבו בלוקסמבורג ומכהנים בו עשרים ושמונה שופטים. (כיום ישנה הצעה להכפיל את מספר השופטים ל-56 כדי להקל על עומס התיקים בפני בית המשפט). הדיונים מתקיימים לפני דן יחיד, בעיקר כשאופייה של התביעה אינו מורכב, או עד שישה שופטים. כ-75% מהתביעות הנשמעות נידונות לפני הרכב של שלושה שופטים. הדיונים יכולים להתקיים גם בהרכב מורחב של שלושה עשר שופטים או בהרכב מלא, וזאת במקרים מסובכים מבחינה משפטית או שחשיבות הנושא הנידון מצדיקה זאת. ניתן להחליט על שינוי ההרכב בכל שלב משלבי הדיון ובכל עניין ביוזמת בית הדין או במענה לדרישת הצדדים.
ככלל, בערכאה זו אין פרקליטים ראשיים, אך שופט בית המשפט הכללי יכול להיקרא למלא תפקיד של פרקליט ראשי בערכאה העליונה. אף על פי כן, הרכב בית המשפט הכללי יכול להסתייע בפרקליט ראשי כשבית הדין מקיים דיון בהרכב מלא או כשעולה שאלה משפטית סבוכה. אם עולה שאלה כאמור אך לא מתמנה פרקליט ראשי, ניתן לדרוש שהמקרה יידון בהרכב מלא (סעיפים 17- 18 לתקנון בית המשפט).
השופטים מתמנים לתקופה של שש שנים על פי אמות מידה זהות לשופטי הערכאה העליונה. אופן בחירתם של הנשיא והרשם זהה גם-כן לערכאה העליונה. נשיא בית המשפט הכללי הוא שקובע את אופן חלוקת התיקים וארגון ההרכבים.
היקף סמכויותיו השיפוטיות של בית המשפט הכללי גדל מידי תקופה והוא מוסמך היום לדון בכל התביעות המובאות על ידי המדינות החברות או מוסדות האיחוד. חלק ניכר מעבודתו מוקדש לתביעות בנושאי הגבלים עסקיים (דיני תחרות, מניעת היצף וייבוא נתמך), לתביעות בנוגע לסימני מסחר של האיחוד ולתקיפות ישירות של אזרחי האיחוד נגד מוסדותיו. כל מקרה של הפרת חובה חקוקה או הימנעות של אחד ממוסדות האיחוד לפעול בהתאם לחוק עשוי לגרור דיון. בנוסף, הוא מוסמך לדון בעתירות לבטלות של חקיקת משנה של האיחוד.
למעשה, מדובר בערכאה השיפוטית האדמיניסטרטיבית של האיחוד האירופי. בית הדין לצדק של האיחוד האירופי נוהג להעביר לבית המשפט הכללי תביעות שהגיעו אליו בשוגג ואשר יכולות להתברר במסגרתו. עם העברת התביעה, לא ניתן להחזירה לבית הדין לצדק של האיחוד האירופי (ולהפך). ניתן לערער על החלטות בית המשפט הכללי לפני בית הדין לצדק של האיחוד האירופי, אולם בשאלות משפטיות בלבד. בהתאם לסעיף 225 לאמנת האיחוד, אי אפשר להפנות לבית המשפט הכללי בקשות להכרעות מקדמיות.
השפעה על האינטגרציה האירופית.
ניתן לומר שבית הדין נהנה מסמכות רחבה בכל שדרות המשטר המשפטי של האיחוד, ובכל מערכות היחסים השונות באיחוד: בין מוסדות האיחוד לבין המדינות החברות; בין המוסדות לבין עצמם; בין המדינות החברות לבין עצמן; בין אזרחי האיחוד לבין מוסדותיו;, בין אזרחי האיחוד לבין המדינות החברות; ואפילו בין אזרחי האיחוד לבין עצמם. אף שהעמדה המקובלת היא שאין תחולה ישירה אופקית של נורמות האיחוד (כלומר, בין אזרח לזולתו), ייתכנו מקרים רבים שבהם שאלות של משפט אירופי יכולות להשפיע על מערכת היחסים בין פרטים, ואשר יופנו לקבלת הכרעה מקדמית של בית הדין. ההיסטוריה אף מלמדת שהיה לבית הדין תפקיד מרכזי מאוד בקידום תהליך האינטגרציה האירופית ובתהליך הפיכתו של האיחוד האירופי למבוסס על שלטון חוק.
ביקורת.
השפעת פסיקתו של בית הדין לצדק של האיחוד האירופי על מערכות החוק הלאומיות של המדינות החברות באיחוד האירופי מעוררת גם ביקורת מצד ראשי המדינות החברות. אחת הביקורות המפורסמות והמצוטטות ביותר היא הצהרתו של מישל דברה, לשעבר ראש ממשלת צרפת, אשר הכריז בשנת 1979 כי הוא "מאשים את בית הדין האירופי...בשיגעון-גדלות חולני". ידועה לא פחות היא הצהרתה של מרגרט תאצ'ר, לשעבר ראש ממשלת בריטניה, אשר הסבירה בשנת 1992, במהלך דיון בפרלמנט הבריטי, כי בית הדין לצדק של האיחוד האירופי "עסוק בפרשנות מחודשת של נושאים רבים מכדי להעניק לעצמו ולקהילה סמכויות נוספות על חשבוננו".
דוקטרינת התחולה הישירה הייתה גורם מרכזי לפתיחת מתקפת הביקורת, לאחר ההכרעה בפסק דין Van Gend en Loos – שלפיה להוראות אמנת הקהילה האירופית יש תחולה ישירה בתוך המדינות ואזרחיהן יכולים להסתמך על משפט האיחוד גם לפני בתי המשפט הלאומיים של המדינות החברות. "משפט הקהילה מטיל על-כן לא רק חובות על פרטים, אלא גם מיועד להעניק להם זכויות, אשר הופכות לחלק ממורשתם המשפטית", קבע בית הדין. בעקבות עקרון התחולה הישירה והיות האיחוד "משטר משפטי חדש", חששו המדינות החברות מפגיעה משמעותית בריבונותן. הביקורות התגברו לאחר פרשת Costa v. ENEL, שקבע את עקרון עליונות משפט הקהילה על-פני משפט המדינות.
הביקורות הן בעיקר שבית הדין קונה לו סמכויות שלא ניתנו לו באמנות המכוננות. בכך, פוגע בית הדין במרחב הריבונות הלאומית של המדינות החברות ובמבנה המיוחד של האיחוד האירופי. כנגד, יש הטוענים כי הוא נוקט דווקא איפוק וריסון הראויים לשבח, וכי ללא פרשנותו האקטיביסטית מפעל האינטגרציה האירופית לא היה מצליח להגיע למקום שבו הוא נמצא היום.
אטאורו
האי אטאורו (בטטום: Pulau Atauro; בפורטוגזית: Ilha de Ataúro; באינדונזית: Pulau Kambing או Pulau Atauro) הוא אי קטן בים בנדה, הממוקם 25 ק"מ מצפון לדילי, מזרח טימור, בין האיים האינדונזיים אלור ממערב ווטאר ממזרח. מבחינה פוליטית הוא מהווה אחת הנפות של מחוז דילי שבמזרח טימור.
אורכו כ-25 ק"מ ורוחבו 9 ק"מ, כ-105 קמ"ר שטחו, והוא מאוכלס על ידי כ-8,000 תושבים. האי הקרוב ביותר הוא האי האינדונזי לירן , 12 ק"מ לכיוון צפון-מזרח.
Hub Network
גרניט (רכב תצפית)
גרניט הוא כלי רכב תצפית לאיסוף מודיעיני שמפותח על ידי חברת אלתא מערכות.
מפרט טכני.
הגרניט מבוסס על קרקל שהוא רכב שטח ממוגן שתוכנן על ידי חברת פלסן סאסא הישראלית. הגרניט מיועד להיות רכב התצפית העיקרי של גדודי האיסוף בחיל האיסוף הקרבי של צה"ל שנכנס לשירות מבצעי בתחילת 2012.
בגרניט מותקן מכ"ם "בוהה" מסוג "רוזן",שהוא מתקדם יותר ממכ"ם ה"עפרוני" שמותקן ב"רקון" (שבו הסריקה מתבצעת מקטע אחר מקטע). בנוסף מותקנת בו מצלמה מסוג "ספיידר" (SPIDER) של חברת קונטרופ, שמשמשת את בלוני האיסוף של מודיעין שדה וכלי טיס בלתי מאוישים מסוימים, ונחשבת למצלמת ביטחון השוטף הטובה ביותר בצה"ל.
לכלי יכולת להתחבר למערכת השליטה והבקרה הצה"לית - תוכנת "משואה", מה שידוע כצי"ד – צבא יבשה דיגיטלי. דבר שיאפשר לתקשר עם שאר חילות היבשה של צה"ל באופן אופטימלי. המצלמה, המכ"ם ומערכת השליטה והבקרה מופעלים ב"גרניט" בידי איש צוות אחד.
לרכב יכולת ניטור וחקירה ביום ובלילה, בכל תנאי מזג אוויר, ועלות אחזקתו נמוכה משל כלי רכב אחרים. הרכב ממוגן יותר ובעל יכולת עבירות גבוהה יותר משל ה"רקון", דבר שיאפשר לרכב ולצוותו להצטרף לפעילות מבצעית. כמו כן, ניתן לבצע את התצפית מבלי לצאת מהרכב בלחיצת כפתור בלבד. ברכב הושם דגש גם על הנדסת אנוש, והוא אמור להיות נוח יותר לשימוש מהכלים הקודמים.
בגרניט יש ארבעה אנשי צוות, והוא יפעל בצמדים בפיקוד של קצין.
סטפן, מלך אנגליה
כוח המים
כוח המים (שם מדעי: "Varanus salvator"; מכונה גם כוח מים אסייתי או כוח מים מצוי) הוא מין לטאה גדולה מהסוג כוח. לטאה זו יודעת לשחות וחיה באזורי מים בדרום ודרום-מזרח אסיה.
כוח המים הוא הלטאה החיה השנייה בגודלה בעולם, לאחר המין כוח ענק. אורכו 1.5-2 מ' בממוצע ומשקלו 75-90 ק"ג בממוצע. נמצאו גם פרטים גדולים יותר. אורך השיא: 3.21 מטרים ומשקל השיא: 90 קילוגרמים, הם של פרט שנלכד בסרי לנקה ב 22 באוגוסט 2012.
מיון.
תת-המינים "V. s. cumingi", "V. s. marmoratus" ו"V. s. nuchalis" סווגו כמינים עצמאיים.
הכוח הוא טורף ומזונו מתבסס על בעלי חיים כמו דגים (בייחוד שפמנונים), צפרדעים, עופות, יונקים קטנים, סרטנים, נחשים ואף לטאות כוח אחרות. הם אוכלים גם נבלות. הכוח מרתק את טרפו לקרקע בעזרת טפריו הגדולים וקורע ממנו נתחי בשר. כאוכל נבלות הסתגל כח המים לחיים בשולי ישובי בני אדם, ונוהג לחפש מזון במזבלות.
הכוח מתגונן נגד טורפים כמו הטיגריס הבנגלי בעזרת זנבו, טפריו ושיניו.
תפוצתם רחבה והם אינם בסכנה אף שבמדינות מסוימות הם נדרסים בכבישים.
כח המים
כח מים
פיטרס
פיטרס (באנגלית: Peters או: Pieterse) הוא שם משפחה.
עברי אנוכי
אלעזר מאושפיצין
נשים לגופן
נשים לגופן היא עמותה רב-מקצועית הפועלת למען קידום בריאות, רווחה ואיכות חיים של נשים ונערות בישראל ולמען שינוי חברתי כולל בתחום הבריאות והמיניות.
הקמה ועקרונות.
העמותה הוקמה בשנת 2005 על ידי קבוצה של נשים מתחומי הבריאות וקידום מעמד האשה בישראל, כדי להעלות אל סדר היום הציבורי את מצב בריאותן של נשים ממגוון הקבוצות בארץ וכן מתוך כוונה ליצור מאגר ידע בהיר ונגיש שיאפשר לנשים להכיר את גופן, מיניותן ובריאותן ולהשתמש בשירותי הבריאות בצורה מושכלת ומלאה.