כתלמיד מובהק של אבי-יונה, פיתח צפריר את הוראת הארכאולוגיה של התקופה הרומית והביזאנטית באוניברסיטה העברית בירושלים, ומשם, דרך תלמידים ועמיתים, בכל אוניברסיטאות ישראל. הוא הרבה לעסוק במצבה היישובי של ארץ ישראל ושכנותיה בתקופות אלו. לכך הקדיש מחקרים רבים ששילבו את חקר המקורות והארכאולוגיה ובמיוחד את עבודתו על האונומסטיקון של יהודה, פלשתינה וערביה במקורות היווניים והלטיניים (ראו בהמשך). עניין מיוחד שהעסיק אותו הוא חקר הנגב הביזנטי ותהליכי ההתיישבות והחורבן באזור זה, שבגלל התנאים הקיצוניים שבו הפך למעין "מעבדה" בה נבחנים תהליכי ההתיישבות בארץ בכלל. בחפירה ובמחקר של בית שאן (סקיתופוליס, בייסאן) תרם, יחד עם עמיתו גדעון פרסטר לחקר העיור בארץ ישראל ולשינויים הדמוגרפיים שחלו בארץ בכלל. צפריר הצביע על הקשיחות התכנונית ואיכות הבנייה המאפיינת את העיור בתקופה הרומית, לעומת הגישה התועלתית והחופשית בתכנון ובינוי בתקופה הביזנטית. הוא עמד על השינויים שחלו בתפיסת העיור בתקופה הביזנטית ובשינויים התרבותיים שהתחזקו בארץ עם עליית הנצרות. הוא ציין את תהליך "ההתכפרות" ובתהליכי הירידה של הערים בארץ שהפכו למעשה לכפרים גדולים החל מסוף התקופה הביזנטית ובעיקר בתקופה הערבית הקדומה.
מאז כתיבת עבודת הדוקטור שלו ועד יום מותו הרבה צפריר לעסוק בסוגיות שונות בתולדות ירושלים דוגמת מהלכה של חומת נחמיה או מיקום החקרה הסלווקית בעיר זו. בעיקר תרם למחקרן של התקופות שהיו ידועות פחות בתולדות ירושלים הרומית (איליה קפיטולינה) וירושלים הביזנטית. עבודותיו הישנות והמאוחרות הן הבסיס למחקר המתחדש בתחומים אלה.
מחקרים על ההיסטוריה והגאוגרפיה ההיסטורית של ארץ ישראל.
לצד מחקריו הארכאולוגיים חיבר וערך צפריר מחקרים רבים בתחום ההיסטוריה והגאוגרפיה ההיסטורית של ארץ ישראל. החשוב מבין כל אלה הוא ה-Onomasticon of Iudaea, Palaestina and Arabia in the Greek and Latin Sources, אותו חיבר יחד עם לאה די סגני ובהשתתפות יהודית גרין. מפעל זה, העתיד להתפרסם בכרכים אחדים, נערך מטעם האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. האונומסטיקון מציג את כל המובאות (המצויות במקורות הקלסיים באשר ליישובים ולעצמים הגאוגרפיים בארץ ישראל ובאזורים סמוכים (כולל ירדן, סיני ודרום סוריה)). כל ערך כולל טקסטים ביוונית ובלטינית בהם הוא נזכר, תרגום לאנגלית של טקסטים אלה, וכן דיונים ארכאולוגיים והיסטוריים. פרסום מוקדם באותו הנושא פרי עטם של המחברים הנזכרים למעלה ראה אור בשנת 1994 והוא כולל מפות היסטוריות של יהודה. מפעל זה יצא במסגרת המפעל הבינלאומי של מיפוי העולם הרומי (Tabula Imperii Romani), מטעם איחוד האקדמיות הבינלאומי.
רשימת פרסומיו של צפריר כוללת ספרים, דו"חות ועשרות מאמרים בתחומי הארכאולוגיה וההיסטוריה של ארץ ישראל. בין אלה אפשר למנות את ארץ ישראל מחורבן בית שני ועד הכיבוש המוסלמי - הממצא הארכאולוגי והאמנותי (1984) ואת העריכה (יחד עם שמואל ספראי) של ספר ירושלים, התקופה הרומית והביזאנטית 638-70 (1999).
תפקידים אקדמיים וציבוריים.
צפריר נשא גם בתפקידים ארגוניים וציבוריים הקשורים בעבודה האקדמאית: בין היתר היה חבר בוועדת השמות הממשלתית (מאז 2010 כממלא מקום יושב ראש הוועדה); היה חבר מערכת הרבעון קדמוניות (1993-1967); חבר הנהלת סקר ישראל (1986-1976); ראש המכון לחקר ארץ ישראל ויישובה ביד יצחק בן-צבי (1983-1976); עורך הרבעון קתדרה, יחד עם יעקב שביט וישראל ברטל (1986-1978); יושב ראש המערכת המדעית של יד יצחק בן-צבי (1983-1981), יושב ראש ועדת ההוראה של הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה העברית (1985-1983); ראש המכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית (1992-1989); חבר המועצה הארכאולוגית (2010-1989), יושב ראש הוועדה להכנת תוכנית הלימודים בארכאולוגיה לבתי ספר תיכוניים מטעם משרד החינוך (1994-1991); יושב ראש הוועדה למינויים מקני קביעות בלימודים העיוניים, האוניברסיטה העברית (1999-1996); בשנת 1999 נבחר כנשיא של הקונגרס הבינלאומי ה-XV לארכאולוגיה נוצרית (הקונגרס בוטל עקב הרעת המצב הפוליטי-ביטחוני באזור); בשנים 2001–2005 היה מנהל בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי והיה שותף במהלך השינוי של מעמד הספרייה לספרייה לאומית; בשנת 2010 מונה להיות יושב ראש ועדת בדיקה למצב הארכאולוגיה בישראל מטעם האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. צפריר זכה במלגת פולברייט (1978-1977), היה חוקר עמית בדמברטון אוקס - המרכז ללימודים ביזנטיים של אוניברסיטת הרווארד בוושינגטון די. סי. בשנים 78–1977, 1984-85, 1994, 2006-2005; זכה במדליית Frend מטעם ה-Society of Anitquaries of London לשנת 1997.
פעילויות נוספות.
לצד עבודתו המדעית פרסם צפריר גם בתחום הספרות היפה (בשם העט "יורם אבי-תמר"):
כמו כן, פרסם מאמרים וביקורות בביטאונים מקצועיים ובעיתונות היומית ונשא הרצאות רבות בכנסים מדעיים בישראל ומחוצה לה.
בשנת 2009 הופיע ספר לכבודו ובו רשימה של חיבוריו בתחומים השונים:
לצד עבודתו המקצועית היה צפריר מעורב במאבקים על שמירתם של אתרים ארכאולוגיים, נגד הניצול של הארכאולוגיה לצרכים פוליטיים, בעיקר בירושלים, ועל מעמדם של האתרים הארכאולוגיים כנכס תרבות עולמי שיש לטפחו בעבור הדורות הבאים.
בוקטיני
בוקטיני (באיטלקית: Bucatini) הוא פסטה צינורית בדומה לספגטי, אך עבה ממנו. מקור השם באיטלקית: בוקו (buco) פירושו חלול, ובוקטו (bucato) - מחורר.
בוקטיני נפוץ באיטליה ברחבי לאציו, בעיקר ברומא. והוא עשוי קמח חיטת דורום (שידועה בהיותה קשה) ומים. אורכו 25–30 ס"מ וקוטרו 3 מ"מ. זמן הבישול הממוצע הוא תשע דקות. במטבח האיטלקי הוא מוגש עם רוטב חמאה, או פאנצ'טה (Pancetta), ירקות, גבינה, ביצים, אנשובי או סרדינים.
כריסטין טיילור
כריסטין ג'ואן טיילור-סטילר (באנגלית: Christine Joan Taylor-Stiller; נולדה ב-30 ביולי 1971) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה.
נולדה ככריסטין ג'ואן טיילור באלנטאון, פנסילבניה, לג'ואן, עקרת בית ולסקיפ טיילור, בעלים של חברת אבטחה. יש לה אח בשם בריאן.
טיילור החלה את קריירת המשחק שלה ב-1989 כשהייתה בת 18, כשגילמה את המצילה מלודי הנסון בסדרת הילדים מבית ניקלודיאון "Hey Dude". היא המשיכה לגלם תפקיד זה עד 1991, כשמקביל ביצעה כמה הופעות אורח בסדרות אחרות. ב-1995 היא לוהקה לתפקיד משנה בסרט "משפחת בריידי", וגילמה את הדמות בשנית בסרט ההמשך "משפחת בריידי חוזרת" שיצא ב-1996.
לאחר שהופיעה בכמה פרקים של הסדרה הקומית "אלן", הקריירה שלה החלה להתקדם והיא קיבלה תפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "נערת מסיבות", שמבוססת על סרט מ-1995 בעל אותו שם. כמו כן הופיעה בהופעות אורח בסדרות "סיינפלד" ו"חברים". ב-1998 גילמה את בת דודתה של דרו ברימור, הולי סאליבן, בסרט "זמר החתונות".
טיילור נישאה לשחקן, התסריטאי והבמאי בן סטילר ב-13 במאי 2000. השניים הכירו במהלך העבודה על סדרת הטלוויזיה "Heat Vision and Jack". טיילור הופיעה בשלושה סרטים מבית בן סטילר: "זולנדר" (2001), "דודג'בול" (2004) ו"רעם טרופי" (2008).
הופעותיה הבאות בטלוויזיה כוללות בין היתר הופעת אורח בשני פרקים של "משפחה בהפרעה" ב-2005 כסאלי סיטוול והופעת אורח באחד מפרקי הסדרה של NBC "קוראים לי ארל" ב-2006. ביולי 2006 בן סטילר הודיע שהשניים מתכוונים לביים סדרה קומית ל-CBS בכיכובה של טיילור, אך הסדרה לעולם לא עלתה לאוויר.
היא כיכבה לצד מנדי מור בסרטים "הקדשה" משנת 2006 ו"רישיון לחתונה" משנת 2007.
ב-2010 טיילור הופיעה בהופעת אורח ב"האנה מונטנה".
חייה האישיים.
לטיילור שני ילדים משותפים עם בעלה השחקן היהודי-אמריקאי, בן סטילר. אלה אוליביה סטילר (נולדה ב-10 באפריל 2002) וקווינלין דמפסי סטילר (נולד ב-10 ביולי 2005). המשפחה מתגוררת בהוליווד הילס. חמה וחמותה הם ג'רי סטילר ואן מיארה.
מרלו תומאס
מרגרט ג'וליה "מרלו" תומאס (באנגלית: Margaret Julia “Marlo” Thomas; נולדה ב-21 בנובמבר 1937) היא שחקנית, מפיקה ופעילה חברתית אמריקאית, ידועה על שום השתתפותה בסדרת הטלוויזיה "That Girl" (1966–1971).
חיים אישיים.
תומאס נולדה בדטרויט, מישיגן לדני תומאס (1912–1991) ולרוז מארי קסניטי (1914–2000). סבתה מצד אמה הייתה המתופפת ונגנית כל ההקשה מארי "מרי" קסניטי (1896–1972). אחיה, טוני תומאס, הוא מפיק קולנוע וטלוויזיה, ואחותה, טרה תומאס, היא שחקנית לשעבר. אביה היה אמריקאי ממוצא לבנוני, ומוצא אמה היה איטלקי.
תומאס גדלה בבוורלי הילס, קליפורניה. כילדה הוריה כינו אותה בשם מרגו (Margo), אך במהרה נודעה בשם מארלו, כשטענה בריאיון ל-"The New York Times", שכינוי זה נבע מהגייה לא נכונה בילדותה של הכינוי המקורי. למדה בבית הספר "Marymount High School" שבלוס אנג'לס, וכן סיימה לימודיה ב"אוניברסיטת דרום קליפורניה" עם תואר בהוראה. בראיון על הנושא סיפרה: "רציתי פיסת נייר שאומרת כי אני מוסמכת לעשות משהו". בנוסף, הייתה חברה באחוות "Kappa Alpha Theta".
קיימה מערכת יחסים עם הרב גרדנר, ובשנת 1980 נישאה למנחה פיל דונהיו.
קריירה.
בין השנים 1961–1962 גילמה תומאס את אחותו הנערצת של ג'ואי, סטלה בארנס, בסיטקום "The Joey Bishop Show". במהלך שידורי הסדרה, ביצעה הופעות אורח בסדרות "The Many Loves of Dobie Gillis", "Ben Casey", "אזור הדמדומים", "My Favorite Martian" ובוננזה. בשנת 1998 שיחקה בדרמה הקומית "מסונוור" לצידן של איימי סמארט וכרמן אלקטרה. תומאס מוכרת גם כסנדרה גרין, אמה של רייצ'ל גרין גיבורת הסיטקום המצליח "חברים".
עודד קפליוק