מה שמאפיין את הסופרת בכתיבתה שהיא יצרה אינטראקציה בין שתי תרבויות שונות, התרבות המערבית והמזרחית. הצד המזרחי בלט בכתיבה שלה ובהתעניינותה באישה ובחברה הערבית. היא האמינה בחשיבות קיום האישה בחברה, וגילתה הבנה למוסכמות החברתיות, וניסתה להבין הקשר בין האישה והגבר, ומחויבותו של הגבר כלפי האישה. המעברים שלה בין מדינות מערב והחינוך שקבלה בילדותה תרמו לה לפתח מיומנויות ודרכי חשיבה לשילוב בין תרבות המזרח והמערב, הישן והחדש. זה מה שראינו ברומן, קלב אל רגל (10).
קריירה ספרותית.
לביבה האשם התחילה לכתוב בגיל 16, ופרסמה את מאמרה הראשון בתאריך 15/07/1896 בכתב העת א-ת'ריא בביירות בשם "לביבה מאדי". במאמר התייחסה לחשיבות החינוך וההוראה לנשים. בנוסף קראה לנשים הערביות ללמוד את שפת האם שלהן קודם ולפני כל שפה אחרת.
היא כתבה גם רומנים, שירים וסיפורים, פרסמה את יצירותיה בכתבי עת ובעיתונים מצריים שונים כמו אל-מוקתאטף, א-דיאא ופתאת א-שרק. היצירות והמאמרים שלה עסקו במתן זכויות לנשים, חינוך ולמידה, הזכות לעבוד ושוויון זכויות עם גברים ונשים מערביות. היא גם התעניינה וכתבה על ההיסטוריה של תנועות הנשים הפוליטיות בעולם ובמיוחד באירופה(1).
הרומן קלב א-רג'ל (לב של גבר), 1904 הוא רומן שמורכב מ-21 פרקים, מתייחס למלחמת האזרחים על רקע עדתי בהר הלבנון בשנת 1860 בין הנוצרים והדרוזים. הסופרת מתארת מה שקרה בכפרים, את הטבח הנוראי והגירת הנוצרים ויציאתם מכפר דיר אל-קמר ובית א-דין. חלק הגיעו לביירות והתחילו לחפש מקומות עבודה ומגורים, עבדו בסחר ובמלונאות, ומי שהגיעו למצרים עבדו בסחר או שולבו במשרדים ממשלתיים, למי שיש לו את ההכשרה המתאימה. הרומן מתחיל בסיפור הצלת בחורה דרוזית מהמוות על ידי בחור נוצרי שהתאהב בה. הסופרת מציגה את האישה כנאמנה ואת הגבר כבלתי יציב וכבוגד. גיבורי הרומן עוברים מלבנון למצרים ואירופה ובסוף חוזרים למצרים. מעברים אלו סימלו את האינטראקציה בין שתי התרבויות.
הרומן "קלב א-רג'ל" נכתב בתקופה שנשים היו מאוד פגיעות. בהקשר הזה לביבה האשם עשתה שימוש במילה "מורואה" שמשמעותה "התחשבות" כדי לתאר תכונה "גברית" של דאגה ורגישות לנשים, אך היא גם מראה שגברים לא מפתחים את השימוש שלהם במילה הזו ולא מעלים אותה כתוכנית להתנהגות גברית מתאימה.
כתב העת פתאת א-שרק, 1906-1939.
כתב עת מדעי, ספרותי והיסטורי. כתבה בשביל הנשים וגם בשביל שהגברים יקראו מה הנשים יכולות לכתוב ולייצר. רוב המאמרים שלה פורסמו בפתאת אל שרק, אשר התעסקו בסוגיות שונות הקשורות בנשים בכל העולם הערבי, הדגישה אחדות בקרב מוסלמים ונוצרים, למשך 33 שנה (5).
בנוסף היא עקבה ופרסמה פעילויות עמותות הנשים במצרים, וגם עקבה אחרי השתתפות נשים בכנסים בינלאומיים כמו הודה שעראוי.
השמורה הקווקזית
השמורה הקווקזית (ברוסית: Кавказский заповедник) היא שמורת טבע. שמה המלא: שמורת הטבע הביוספרית הקווקזית הממלכתית על שם ח. ג. שאפושניקוב. זו הגדולה והוותיקה שבשמורות הטבע באזור צפון הקווקז. ממוקמת בשלושה סובייקטים של הפדרציה הרוסית — מחוז קרסנודר, רפובליקות אדיגיה וקאראצ'אי-צ'רקסיה.
הקווקז הוא אזור מדהים ביופיו. ממוקם בצומת של שני אזורי אקלים, האזור מהווה מגוון של נופים וחיות מעולם החי. השמורה מתנשאת מעל הים לגובה של 3.5 ק"מ. מדרום מוקפת במדרונות תלולים, תלולים מאוד, ובצפון שטחו משופע. שמורת הקווקז היא האזור המוגן העתיק ביותר בקווקז ונמצאת ברשימה של אובייקטים בעלי ערך מיוחד של אונסק"ו והיא אחת הגדולות באירופה. החלק הארי של שטחה ממוקם הרבה יותר גבוה מאשר גובה הים (כ-2,000 מטר), ובכמה מקומות עולה על 4,000 מטרים. האקלים דומה לים, ובשמורה בעלי חיים האופייניים למרכז אסיה, מערב אירופה והים התיכון והם זוכים להגנת המדינה.
השמורה נועדה לשמר אובייקטים טבעיים, אקלים, צמחייה ובעלי חיים. אבטחת הפארקים והשמורה, שמסופקת על ידי המדינה, משמשים כערובה להישרדות בעלי החיים. בשטחי השמורה עוברים 11 שבילי הליכה מסומנים ואחד מהם הוא שביל 30, שנקרא בשם "שביל התיירות האקולוגי 1". הכניסה לשמורה מותנה בקבלת אישור ועל המטיילים נעצר לפגוע בטבע ולהבעיר אש.
השמורה מהווה לממשיכתה של שמורת הביזון הקווקזית שהוקמה ב-12 במאי 1924 במערב הקווקז, על גבול אקלים סובטרופי. זו שמורת ההר הגדולה ביותר באירופה. השטח הכולל של השמורה — יותר מ-280 אלף דונם, מהם במחוז קרסנודר — 177,3 אלף דונם.
ב-19 בפברואר 1979, בהחלטת אונסק"ו, הוענק לשמורה סטטוס של שמורה ביוספרית ובינואר 2008, נקראה על שם ח. ג. שאפושניקוב.
בקבוקי תבערה
אסף שלג
אסף שלג (נולד ב-1974) הוא מוזיקולוג ופסנתרן ישראלי, מרצה בכיר למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
אסף שלג נולד בפתח תקווה להורים ילידי מרוקו. הוא למד בקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון, והשלים את לימודי הדוקטורט באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנים 2009–2011 לימד במחלקה לשפות ותרבויות היהדות, האסלאם והמזרח הקרוב באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. בשנים 2011–2014 שימש כמרצה אורח בקתדרת שוסטרמן למוזיקולוגיה ולימודי יהדות במחלקה למדעי הדתות באוניברסיטת וירג'יניה. שלג מתמחה במוזיקה אמנותית של היהודים במאה העשרים. מאמריו התפרסמו בכמה מכתבי העת החשובים בתחומי המוזיקולוגיה ולימודי ישראל, בנושאים הנעים מהיסטוריוגרפיה של מוזיקה אמנותית יהודית מודרנית לתשתיות התאולוגיות של המוזיקה האמנותית הישראלית.
ספרו הראשון "Jewish Contiguities and the Soundtrack of Israeli History" ראה אור ב 2014 בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד. הספר דן בהתהוות בתי הגידול של מוזיקה אומנותית מודרנית יהודית באירופה ובהגירה של חלקים מאותם בתי הגידול לפלשתינה א״י בשנות השלושים. תגובות השרשרת התרבותיות שהגירה זו הניעה בתרבות העברית, עד שנות השבעים, ממופות בספר דרך התפכחותם של מלחינים מרומנטיקה לאומית על רקע תפוצתן של גישות כתיבה מודרניסטיות, ובמקביל להתפתחויות סמוכות בספרות העברית. בתוך כך, חותר שלג לקריאה מחדש, מקיפה וחתרנית, של ההיסטוריוגרפיה המוזיקלית היהודית, והציונית. הספר זיכה אותו בפרס אנגל למחקר מוזיקלי לשנת 2015 וכן בפרס ג'ורדן שניצר של ) לשנת 2016.
ספרו השני של שלג "Theological Stains: Art Music and the Zionist Project" ראה אור ב 2020 גם כן בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד, והוא המחקר המקיף הראשון על מוזיקה אמנותית בישראל מאמצע המאה העשרים ועד מפנה המאה העשרים ואחת. הספר עוסק בתשתיות התאולוגיות והטריטוריאליות של התרבות העברית תוך קריאה ביקורתית ביצירות ובאוספים הארכיוניים של מרדכי סתר, פאול בן-חיים, עדן פרטוש, יוסף טל, בן-ציון אורגד, מרק לברי, אנדרה היידו, אבל ארליך, צבי אבני, בטי אוליברו וראובן סרוסי. בתוך כך, נידון גם האופן שבו כתיבות מודרניסטיות כוננו הן את תפישתן של מסורות מוזיקליות יהודיות במוזיקה אמנותית הן את פנייתם של מלחינים לתרבויות יהודיות גלותיות אגב איון מושאים לאומיים וטריטוריאליים.
שלג כותב בקביעות בעיתון "הארץ" בנושאי מוזיקה.
מי זו אמריקה?
מי זו אמריקה? (באנגלית: ) היא תוכנית טלוויזיה סאטירית אמריקאית שנוצרה על ידי סשה ברון כהן ועלתה לשידור ברשת שואוטיים ב-15 ביולי 2018. כהן, אשר מככב בסדרה ומגלם בה סדרה של דמויות שונות, הפיק את הסדרה יחד עם אנתוני היינס, טוד שולמן, אנדרו ניומן, דן מאזר ואדם לויט. התוכנית מציגה עצמה כחוקרת של "האנשים המגוונים, בין אם הם ידועים לשמצה ובין אם הם לא מוכרים, על פני הספקטרום הפוליטי והתרבותי, המאכלסים את האומה (האמריקאית) הייחודית".
הפקה.
פיתוח.
ב-29 ביוני וב-3 ביולי 2018 פרסמה רשת שואוטיים האמריקאית שני סרטונים לקידום סדרה חדשה, שהקרנת הבכורה שלה נקבעה ל-15 ביולי 2018. בסרטונים נטען כי בשל הסכם לשמירת סודיות הרשת עדיין לא יכולה לחשוף את שם הסדרה, את תוכנה או את יוצריה. במהלך הימים שלאחר מכן, צצו ספקולציות רבות בנושא, בין השאר סומנה קתי גריפין ככוכבת האפשרית של הסדרה החדשה. ב-5 ביולי 2018, לאחר שחרורו של סרטון מסתורי של סשה ברון כהן בחשבון הטוויטר שלו ביום הקודם, החלו דיווחים על פיהם הוא זה שמככב בסדרה החדשה, שתהיה דומה לתוכנית קודמת בכיכובו, המופע של עלי ג'י.
ב-9 ביולי 2018 דווח כי שואוטיים הזמינה מההפקה את הסדרה, כאשר העונה הראשונה הכוללת שבעה פרקים תעלה בהקרנת בכורה ב-15 ביולי 2018. הסדרה נוצרה על ידי ברון כהן, אשר משמש גם כמפיק הסדרה, לצד אנתוני היינס, טוד שולמן, אנדרו ניומן, דן מאזר ואדם לויט. ב-26 באוגוסט 2018, רמז ברון כהן, באמצעות ציוץ מחשבון הטוויטר הרשמי שלו, כי התוכנית לא תחזור לעונה שנייה. למחרת, שואוטיים אישרה כי הסדרה הסתיימה. עם זאת, ביום שלאחר מכן, על פי מספר דיווחים נוספים, מסתמן כי שואוטיים לא ביטלה באופן רשמי את הסדרה וכי עדיין יש לחברה רצון להפיק עונות נוספות.
צילומים.
בפברואר 2017, ניסה ברון כהן לצלם בחנות לכלי נשק בריברסייד, קליפורניה. בעל החנות דיווח על כך שהצוות צילם סרט דוקומנטרי על מהגר הונגרי שרוצה לקנות אקדח. עם זאת, כאשר ברון כהן נכנס לחנות לבוש כאחת הדמויות שלו, בעל החנות זיהה אותו מיד ואמר, "אתה בוראט!" לאחר שזוהה, ברון כהן עזב את החנות. ב-3 באוגוסט 2017 דווח כי ברון כהן צילם באוגוסטה, ג'ורג'יה, בתור דמות בשם "ד"ר נירה קין", בתוכנית רדיו מקומית בשם "The Austin Rhodes Show".