ב-22 בדצמבר 2016 אמר קונסטנטין ארנסט בראיון בלעדי לאתר Gazeta.ru כי "תוכן שנוצר על ידי משתמשים באינטרנט מתייחס בעיקר למתיחות ולחדשות, ורק מי שמסוגל לצבור את המשאבים היצירתיים והפיננסיים שלהם ליצירת מוצר יכול להתמודד עם כל הדברים מבוססי המערכת. כמעט בלתי אפשרי להשיג זאת לבד. כן, אתה יכול לצלם סרט עם האייפון שלך, אבל עדיין אין לו שום דבר משותף לייצור המוני".
שינויים במדיניות השידורים.
ב-13 בינואר 2017 קונסטנטין ארנסט הודיע בשידור חי בתוכנית "OK na svyazi!", מופע באינטרנט הרוסי, כי הערוץ הראשון לא ישדר את סרטו של אנדריי קראב'צוק, ויקינג בשנת 2017, והוסיף כי הסרט הזה היה אמור להיות מוצג בבתי הקולנוע ושזה יהיה הכי לא מתאים להציג את זה על מסך טלוויזיה. באותה תקופה, ויקינג היה הסרט הרוסי הראשון שגייס 1.25 מיליארד רובל, מה שהפך אותו לסרט השלישי בגודלו בהיסטוריה הרוסית.
ב-4 בספטמבר 2017 ארנסט אמר כי לערוץ הראשון ברוסיה אין שום תוכניות להציב את משחקי אליפות רוסיה בכדורגל בלוח השידורים שלו, מכיוון ש"טלוויזיה מעוצבת אחרת" ו"זה לא הגיוני לשדר כמה משחקים בודדים". עם זאת, הערוץ משדר משחקים מרכזיים של נבחרת רוסיה.
חיים פרטיים.
קונסטנטין ארנסט מעולם לא היה נשוי רשמית.
בת זוגו הידועה בציבור הראשונה הייתה אנה סילונאס, מבקרת תיאטרון ובתו של וידיאס סילונאס, פרופסור ויו"ר המחלקה לתיאטרון זר בבית הספר לתיאטרון במוסקבה.
ב-4 באוקטובר 1997 בקונצרט שהעניק המלחין והמנצח הפולני קשישטוף פנדרצקי והוקדש לבכורה של קומפוזיציה מוזיקלית חדשה, זו נכתבה לבקשתו האישית של נשיא ומנכ"ל חברת השידור העצמאית במוסקבה, אלכסנדר פונומארב, כחלק מחגיגות לציון 880 שנה למוסקבה. לאחר הקונצרט פגש ארנסט את לריסה סינלשיקובה, סגנית נשיא TV-6, אחת מתחנות הטלוויזיה המסחריות הראשונות ברוסיה. בשנת 1998, היכרות זו צמחה למערכת יחסים באהבה אך מעולם לא הפכה לנישואים רשמיים. זה נמשך עד אביב 2010, אז סינסלשיקובה סיימה את יחסיהם ועברה מדירתה היוקרתית ברחוב פוברסקאיה, שם התגוררו בני הזוג עד אז, לאחוזה שלה באזור היוקרתי של מחוז מוסקבה (סובייקט פדרלי של רוסיה). בניגוד לטענות בכמה אמצעי תקשורת אמריקאים ובריטים, קונסטנטין ארנסט ולריסה סינלשיקובה מעולם לא היו בעלי עסק משותף, נכסים או רכוש.
ב-21 ביולי 2014, הגרסה הרוסית של טאטלר הודיעה כי "קונסטנטין ארנסט בהחלט הכניס את חברתו הצעירה לרשימת האירועים החברתיים שלו... סופיה זייקה, לשעבר עובדת בית האופנה יוליאנה סרגנקו, שינתה בקלות מסיבות מצחיקות בבית ומפגשי צילום פשוטים ונועזים ל[אירועי] קבלות פנים תרבותיות והערות ביישניות שכמעט ואינם נשמעים מאחורי כתפו של מחזיקי המניות בטלוויזיה". בחוגי הטלוויזיה הרוסים נודעה מערכת היחסים בין זייקה בת ה-25 לארנסט בן ה-52 כבר באמצע 2013. בעבר, סופיה זייקה יצאה גם עם פיודור בומר, הידוע יותר בשם Kto DJ, והצלם טימופיי קולסניקוב. סופיה היא גם חברה קרובה של הבמאית והתסריטאית הרוסייה רנטה ליטווינובה המכנה את סופיה 'השחקנית האהובה עליה'. מספר גורמים בתקשורת הרוסית הודיעו ב-22 ביולי 2017 כי קונסטנטין ארנסט התחתן עם סופיה זייקה, אך אין אישור רשמי לנישואין אלה.
ילדים.
לקונסטנטין ארנסט שלוש בנות. הבת הגדולה אלכסנדרה, נולדה בשנת 1994 מיחסיו עם אנה סילונאס (מתגוררת כיום בניו יורק, ארצות הברית). שתי בנותיו הקטנות עם סופיה זייקה (ילידות 2016 ו-2017) ששמותיהן נשמרים בסוד.
בכמה אמצעי תקשורת רוסיים טענו בשגגה כי ארנסט הוא אבי ילדיה של לריסה סינלשיקובה, אנסטסיה (ילידת 1983) ואיגור (יליד 1985).
Fallin'
הוא שיר של הזמרת-יוצרת האמריקאית אלישה קיז מתוך אלבום האולפן הבכורה שלה משנת 2001, Songs in A Minor. הוא יצא לאור כסינגל הראשון מ-Songs in A Minor ב-2 באפריל 2001. נכתב והופק על ידי קיז, " נחשב לשיר החותם שלה.
" השיג הצלחה עולמית והגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 האמריקני ובחמישייה המובילה במספר מדינות. הוא היה אחד הסינגלים הנמכרים ביותר בשנת 2001. בשנת 2009, " נבחר לשיר ה-29 המצליח ביותר של שנות האלפיים, על שירי העשור בילבורד הוט 100. היא זכתה בשלושה פרסי גראמי בשנת 2002, כולל שיר השנה, שיר R&amp;B הטוב ביותר והביצוע הנשי הטוב ביותר בקטגוריית R&amp;B והיה גם מועמד הקלטת השנה.
הגרסה של ריטה ורד בנד.
גרסת הכיסוי של ריטה ורד בנד עובדה על ידי גל תורן, דוד קלמס ויונתן גלילה, בוצע לראשונה בתוכנית המופע של רד ודביר ויצא כסינגל ב-8 ביולי 2015.
השיר מצורף כבונוס לאלבום "ריטהאוסף" בפלטפורמות הדיגיטליות.
רקע.
בצאת הסינגל סיפר רד אורבך על שיתוף הפעולה עם ריטה: "המפגש עם ריטה לא היה דומה לשום דבר אחר. האנרגיות, החום והגונדי גרמו לי להסתכל על החיים אחרת".
ביקורות.
השיר ספג ביקורת חיובית מצד יוסי חרסונסקי: "היא בחרה במשימה ראויה ליכולות שלה, אם כי רוקנה אותו מהאוריינטציה הבלוזית שקית בביצוע של אלישה קיז. העיבוד טען את השיר ברוק".
ביקורת חיובית נוספת הגיע מצד בן שלו: "הקאבר של ריטה ו"רד בנד", לעומת זאת, מצויד במקדם כיף גבוה, כמו שצריך בעסקי הקאברים נטולי היומרה. גיל תורן ודודוש קלמס, שהפיקו את השיר, הוציאו אותו לחלוטין מאזור בלדת האר־אנ'־בי, הגבירו את הקצב פי שניים או שלושה, הציבו בקדמת המיקס גיטרות וקלידים בווליום גבוה ונוצץ והניחו את "Fallin'" בנקודה המוצלחת שבה רוק פופיסטי נושק להיי־אנרג'י. דונה סאמר הייתה הופכת את הקאבר הזה לחזיז היסטרי, אבל גם הזמרת שנטען כי היא ריטה עושה עבודה טובה".
ג'ון איטון
ג'ון הנרי איטון (באנגלית: John Henry Eaton; 18 ביוני 1790 – 17 בנובמבר 1856) היה פוליטיקאי ודיפלומט אמריקאי מטנסי, שכיהן כחבר בסנאט ארצות הברית וכמזכיר המלחמה של ארצות הברית בממשלו של נשיא ארצות הברית אנדרו ג'קסון. בעת כניסתו לסנאט היה איטון בן 28 ובכך היה לסנאטור הצעיר ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית.
איטון היה עורך דין בטנסי שהיה לחלק מרשת של תומכים במערכות הפוליטיות של אנדרו ג'קסון. הא גם שירת במיליציה המדינתית כקצין בדרגת מייג'ור ומהלך מלחמת 1812 הוא היה שלישו של ג'קסון והשניים שירתו יחדיו במשך כל המלחמה, כולל קרב ניו אורלינס. לאחר שכיהן כחבר בית הנבחרים של מדינת טנסי ב-1815 וב-1816, נבחר איטון ב-1818 כחבר בסנאט ארצות הברית, אף על פי שהוא טרם הגיע לגיל 30 שנקבע בחוקה כגיל מינימלי לבחירה.
לאחר בחירתו של ג'קסון לנשיאות בשנת 1828, התפטר איטון מחברותו בסנאט והצטרף לקבינט של ג'קסון כמזכיר המלחמה. איטון ורעייתו פגי, היו במוקד של פרשייה שארעה במהלך תקופת כהונתו הראשונה של ג'קסון. במה שנקרא פרשיית התחתונית, סירבו נשות החברה של וושינגטון להתחבר עם בני הזוג איטון. נשותיהם של סגן הנשיא, חברי הקבינט וחברי הקונגרס התייחסו בהתנשאות כלפי פגי איטון בשל נסיבות נישואיה. ג'ון ופגי איטון נישאו זמן קצר לאחר מות בעלה הראשון. כחלק מאסטרטגיה לפתרון המשבר, התפטר איטון מתפקידו כמזכיר המלחמה. מאוחר יותר הוא מונה כמושל טריטוריית פלורידה וכשגריר ארצות הברית בספרד.
לאחר שובו לארצות הברית ב-1840 סירב איטון לתמוך בנשיא המכהן מרטין ואן ביורן במרוץ לבחירתו מחדש. ואן ביורן היה סגנו של ג'קסון בתקופת כהונתו השנייה וסירובו של איטון לתמוך בוואן ביורן נבע מכעסו על הנשיא לשעבר על התנהלותו בפרשיית התחתונית. עם פרישתו התגורר איטון בוושינגטון, שם הוא מת ב-1856 ונטמן בבית הקברות אוק היל שבעיר.
ראשית חייו.
ג'ון איטון נולד ליד העיירה סקוטלנד נק (Scotland Neck) שבמחוז הליפקס שבקרוליינה הצפונית לג'ון ואליזבט איטון. ג'ון איטון האב היה יצרן רהיטים ששימש גם כחוקר מקרי המוות של המחוז והיה חבר בבית הנבחרים של צפון קרוליינה. דודו של איטון, מייג'ור פינקרטאם איטון, היה קצין בצבא הקונטיננטלי שנהרג בקרב במלחמת העצמאות של ארצות הברית. ג'ון איטון האב החזיק בבעלותו שטח אדמה גדול במרכז טנסי ובמפקד האוכלוסין של 1790 נרשם שהיו בבעלותו 12 עבדים. ג'ון איטון הצעיר למד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל בין השנים 1802 – 1804. לאחר מכן הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין ועבר לעיר פרנקלין שבטנסי, שם החל לעבוד כעורך דין.
איטון היה פעיל במיליציה של טנסי, שם הוא קיבל דרגת מייג'ור. הוא פיתח ידידות קרובה עם אנדרו ג'קסון, שירת כשלישו האישי במהלך מלחמת 1812 ולקח חלק במערכות העיקריות שהוביל ג'קסון. הוא תמך בהחלטתו השנויה במחלוקת של ג'קסון לתקוף את פנסקולה שבפלורידה הספרדית, על בסיס הטענה שספרד הציבה את עצמה כאחד הצדדים במלחמה כאשר אפשרה לכוחות בריטים לכבוש את הטריטוריה. איטון השתתף בקרב ניו אורלינס. לאחר המלחמה קיבל ג'קסון את הפיקוד על המחוז הצבאי של צבא ארצות הברית ומיקם את מפקדתו בביתו, ההרמיטאז' שבנאשוויל, טנסי, ואיטון שירת במטה שלו. מאוחר יותר היה איטון לאחד התומכים הראשיים במועמדותו של ג'קסון לנשיאות.
ג'ון ריד, שהיה גם הוא שלישו של ג'קסון, החל ב-1816 לכתוב את הביוגרפיה של ג'קסון, אך מת לאחר שהספיק לכתוב רק ארבעה פרקים. איטון השלים את כתיבת הספר, שיצא לאור ב-1817 בשם "חייו של אנדרו ג'קסון". ספר זה עבר הגהה ופורסם מחדש ב-1824 וב-1828. זה המקור העיקרי לעבודת הביוגרפים העתידיים של ג'קסון.
סנאטור.