פיטר גיי (באנגלית: Peter Gay; 20 ביוני 1923 - 12 במאי 2015) היה היסטוריון יהודי אמריקאי, פרופסור אמריטוס סטרלינג להיסטוריה באוניברסיטת ייל ומנהלו לשעבר של המרכז לחוקרים וסופרים של ספריית העיר ניו יורק (2003-1997). זכה לפרס על מצוינות במחקר מהחברה ההיסטורית האמריקאית ב-2004. מחברם של למעלה מעשרים וחמישה ספרים, בכללם זוכה פרס הספר הלאומי The Enlightenment: An Interpretation (1969), רב המכר Weimar Culture: The Outsider as Insider (1968) והספר שתורגם לשפות רבות פרויד - פרשת חיים לזמננו.
קורות חיים.
פיטר גיי נולד בברלין, גרמניה ב-1923, למשפחה יהודית, כפיטר יואכים פרוהליך (בגרמנית: Peter Joachim Fröhlich) בברלין. הוא ומשפחתו נסו מגרמניה הנאצית ב-1939 והגיעו לארצות הברית ב-1941.
בברלין הוא למד בגימנזיום גתה. משפחתו הזמינה בהתחלה כרטיסים בספינת סנט לואיס (שלבסוף נשללו מנוסעיה הויזות), אולם הם שינו את הזמנתם להפלגה מוקדמת יותר לקובה. הוא הגיע לארצות הברית ב-1941 וקיבל אזרחות אמריקאית ב-1946, אז שינה את שמו מפרוהליך (שפירושו בגרמנית "אושר") לגיי. גיי רכש את השכלתו באוניברסיטת דנבר בקולורדו, שם קיבל תואר ראשון ב-1946 ובאוניברסיטת קולומביה, שם קיבל תואר שני ב-1947 ודוקטורט ב-1951. גיי עבד כפרופסור למדע המדינה באוניברסיטת קולומביה בשנים 1948–1955 וכפרופסור להיסטוריה בשנים 1955–1969. הוא לימד באוניברסיטת ייל החל מ-1969, כפרופסור להיסטוריה אירופית אינטלקטואלית ומשווה והתמנה לפרופסור סטרלינג להיסטוריה ב-1984 ועד ליציאתו לגמלאות ב-1993.
ב-1959 נישא לרות סלוטקין (נפטרה ב-2006) וממנה היו לו שלושה ילדים חורגים.
פרסים.
פיטר גיי זכה לפרסים רבים על מחקריו, ובכללם מספר תוארי דוקטור לשם כבוד.
לפי הנימוקים לפרס שקיבל מאת החברה ההיסטורית האמריקאית, היקף יריעת מחקרו של גיי "בהישגיו המחקריים הוא בהחלט יוצא דופן". ספרו משנת 1959 Voltaire's Politics, מתבונן על וולטר כעל פוליטיקאי ובודק כיצד השקפתו הפוליטית השפיעה על הרעיונות בהם דגל וולטר בכתיבתו. גיי מתחקה אחר הצלחתו הפוליטית של וולטר במבט היסטורי רחב של עידן הנאורות. על ספרו The Enlightenment: An Interpretation (1969), הוענק לו פרס הספר הלאומי ב-1967
ופרס הספר של מצר (Mecher). ספרו של גיי מ-1968, Weimar Culture, עוסק בהיסטוריה התרבותית של רפובליקת ויימאר. החל מ-1978, עם פרסום ספרו Freud, Jews and Other Germans; שבודק את השפעתם של הרעיונות הפרוידיאניים על התרבות הגרמנית, החל גיי להתעניין יותר ויותר בפסיכולוגיה. רבות מעבודותיו מתמקדות בהשפעתה החברתית של הפסיכואנליזה. גיי הרבה לעסוק בפסיכוהיסטוריה ומעריץ של זיגמונד פרויד.
פרס הספר הלאומי בקטגוריית היסטוריה וביוגרפיה עבור ספרו The Enlightenment: An Interpretation: Vol. I, The Rise of Modern Paganism (1966); פרס אמסטרדם הראשון במדע ההיסטוריה מהאג ב-1990 ומדליית הזהב מ-American Academy of Arts and Letters, ב-1992. בנוסף לכך, זכה במלגת גוגנהיים ב-68–1967 וב-79–1978. ב-1988, זכה מטעם ספריית העיר ניו יורק באריה הספרייה. בשנה שאחריה, הוא נבחר ל-American Academy and Institute of Arts and Letters. גיי זכה במלגת ACLS בשנת 60–1959.
ספריו.
ספרו שתורגם לעברית
ספריו באנגלית
לקריאה נוספת.
Toews, John "Historicizing Psychoanalysis: Freud in His Time and of Our Time" pages 504-545 from Journal of Modern History, Volume 63, 1991.
דוד עיקור
המהפכה הניאוליתית
תזמורת המהפכה
תזמורת המהפכה הוא אנסמבל מוזיקלי ישראלי המעלה פרויקטים מוזיקליים בשילוב אמנויות הבמה.
היסטוריה.
תזמורת המהפכה נוסדה בשנת 2004 על ידי שני סטודנטים מהאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, זוהר שרון ורועי אופנהיים. לדברי אופנהיים "המטרה של התזמורת היא לתת במה ליוצרים ישראלים ולהיות מעבדה ניסיונית למבצעים ולמלחינים צעירים". "אנחנו רוצים לתפוס את התזמורת לא כז'אנר, אלא ככלי נגינה שאפשר לעשות אתו כל מיני דברים, ממש כמו גיטרה חשמלית. אנחנו נראים כמו תזמורת, אבל חושבים כמו הרכב רוק. אנחנו רוצים לנגן מוזיקה שאנחנו יצרנו, בלי תווית של סגנון מסוים. חשוב לנו לשבור את הקונצפט המוכר של קונצרט, לפתוח אותו לדיון מחודש. לכן הפרויקט הנוכחי שלנו משלב מוזיקה עם אנימציה".
זוהר שרון משמש בתור מלחין הבית ומנהל אמנותי ורועי אופנהיים משמש בתור מנצח ומנהל אמנותי. מלבדם, חלק מנגני האנסמבל אינם קבועים והם סטודנטים או בוגרים של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. האנסמבל מונה במופעיו בין 10–40 נגנים.
התזמורת היא עמותה רשומה הנתמכת על ידי משרד התרבות והספורט ועיריית תל אביב-יפו.
בשנים 2008–2010 אימצה העיר ראשון לציון את התזמורת תחת חסותה של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.
תזמורת המהפכה העלתה פרויקטים על במות שונות, בהם המשכן לאמנויות הבמה במסגרת מופעי קלאסי רוק, במת פסטיבל ישראל, צלילים במדבר, פסטיבל ירושלים לאומנויות, פסטיבל האביב הבינלאומי בראשון לציון וכמו כן ביצעה עיבודים ליצירות מאת מיכאל וולפה ואילן מוכיח לצד מוזיקה מאת מלחינים צעירים. התזמורת הופיעה עם אמנים מובילים במוזיקה הישראלית כמו ירמי קפלן ואביתר בנאי. התזמורת יוצרת מדי שנה פרויקט מוזיקלי חדש.
ז'וזה מנואל ברוסו
שחייה באולימפיאדת מוסקבה (1980)
אולימפיאדת מוסקבה (1980) נערכה במוסקבה, ברית המועצות. תחרויות השחייה נערכו בין 20 ביולי 1980 ל-27 ביולי 1980. 26 משחים נערכו במשחקים אלו (13 לנשים ו-13 לגברים), בהשתתפות 333 משתתפים (143 נשים ו-190 גברים) מ-41 מדינות.
אירועים בתחרויות השחייה.
מזרח גרמניה () זכתה בתחרות לאחר שצברה 12 מדליות זהב (הנשים זכו ב-11 מדליות זהב) ו-30 מדליות בסך הכול. שנייה בתחרות הייתה ברית המועצות () עם 8 מדליות זהב (הגברים זכו ב-7 מדליות זהב) ו-22 מדליות בסך הכול.
נבחרת השחייה של ארצות הברית () על שלל כוכביה, שיאני עולם ואלופי עולם (השחיינים: ראודי גיינס, מייק ברונר, בריאן גודל, ריק קארי, סטיב לנדקוויסט, ג'סי ואסאלו, ועוד. השחייניות: טרייסי קולקינס, סינתיה וודהד, מרי טי מאהר, לינדה ג'זק, ננסי הוגסהד ועוד) וכן שחיינים רבים ממדינות מערב אירופה ואוסטרליה (טרייסי ויקהאם ), נעדרו ממשחקים אלו בשל החרם על ברית המועצות שפלשה לאפגניסטן.
השחייניות הבולטות.
אינס דירס () זכתה ב-5 מדליות, מהן שתי מדליות זהב, שתי מדליות כסף ומדליית ארד אחת, קארן מטשוק () זכתה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ומדליית כסף אחת, ברברה קראוזה () זכתה ב-3 מדליות זהב וריקה רייניש () זכתה ב-3 מדליות זהב, ארבעתן ממזרח גרמניה.
השחיינים הבולטים.
ולדימיר סלניקוב () זכה ב-3 מדליות זהב וקבע שיא עולם אחד היחידי לגברים, סרגיי קופליאקוב () זכה ב-3 מדליות, מהן 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת ואנדריי קרילוב () זכה אף הוא ב-3 מדליות, מהן מדליית זהב אחת ושתי מדליות כסף.
שיאי עולם.
בסך הכול נקבעו 10 שיא עולם חדשים, מהם 9 לנשים ו-1 לגברים.
חיים אפתקר
סרט דוקומטרי
פרו-אנה
פרו-אנה (באנגלית: Pro-ana, לעיתים מכונה אנה), הוא מונח המתייחס לעידוד הפרעת האכילה אנורקסיה נרבוזה בקרב הסובלים מההפרעה. לעיתים המצדדים ברעיון מתייחסים אל האנורקסיה עצמה בהאנשה וחיבה כאל בחורה בשם "אנה" (קיצור של "אנורקסיה"). באופן דומה עבור בולימיה נרבוזה קיימת תופעה בשם "פרו-מיה".
ארגוני פרו-אנה שונים במידה רבה זה מזה בעמדתם ביחס להפרעה. רוב הארגונים טוענים כי הם קמו כדי לספק סביבה לא שיפוטית לאנורקסים; מקום בו יוכלו לשוחח על ההפרעה, ולתמוך באחרים הבוחרים להיכנס לתהליך החלמה. ארגונים אחרים מכחישים כי אנורקסיה נרבוזה היא הפרעה נפשית וטוענים כי מדובר בבחירה, אשר על הרפואה והמשפחה לכבד אותה, כבחירה בסגנון חיים.
אנורקסיה נרבוזה.
אנורקסיה נרבוזה (לפי הצעת האקדמיה ללשון העברית: צַיְמָנוּת), היא הפרעת אכילה הגורמת לאובדן משקל משמעותי ובמקרים קיצוניים אף למוות. הלוקים באנורקסיה חוששים מהשמנה ובשל כך הופכים לרזים באופן קיצוני. מאז 1976 מוכרת האנורקסיה כאחת מההפרעות הנפשיות המסוכנות ביותר, כיוון שהיא עלולה להיות קטלנית בכ-5% מן המקרים. האנורקסיה מאופיינת באיבוד משקל קיצוני משום שהאדם הלוקה בה מסרב לשמור על משקל גוף מינימלי נורמלי. אדם הלוקה בהפרעה אינו מאבד את תיאבונו (איבוד תיאבון הוא מקרה נדיר), אלא מדכא אותו במכוון באופן רצוני. אובדן המשקל יכול להוביל למספר תופעות לוואי מסוכנות, ביניהם כחישות, הפסקת הווסת אצל נשים, רגישות לזיהומים ופגיעות מוגברת של המערכת החיסונית, נטייה להתקפי לב ואוסטיאופורוזיס ("בריחת" סידן). 75% מהלוקים בהפרעה הן נשים. 40% מכלל המקרים הן צעירות בגילאי 15-19.
קבוצות לעידוד אנורקסיה.
קבוצות תמיכה הדדית המעודדות את ההפרעה קיימות באינטרנט, במיוחד בפורומים וברשתות חברתיות מקוונות. לקבוצות אלו חשיבות רבה עבור הלוקות בהפרעה כיוון שהן לרוב סובלות מבדידות.
חברי קבוצות התמיכה האינטרנטיות הם לרוב בנות, המעריצות ומספקות מידע לגבי אנורקסיה נרבוזה ובולימיה נרבוזה (84% ו-64% בהתאמה, על פי מחקרים משנת 2010). הן משתמשות בקבוצות למטרות שונות:
עידוד לשימוש בתואנות שווא לסירוב אכילה, כמו צמחונות, שנחשבת נפוצה ומקובלת יותר חברתית מהפרעות אכילה.