האמשיק ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת סלובקיה ב-7 בפברואר 2007 במשחק ידידות נגד נבחרת פולין שנגמר בתוצאה 2-2, מאז הספיק לשחק ב-114 משחקים נוספים בהם כבש 24 שערים, והיה הבורג המרכזי בהגעת נבחרתו לשמינית גמר היורו ב-2016. ביולי 2019 האמשיק הבקיע את שערו ה-24 במדי נבחרת סלובקיה בניצחון 1–5 נגד אזרבייג'ן ונהפך למלך השערים של נבחרת סלובקיה בכל הזמנים.
ניקולאס נבארו
ניקולאס גסטון נבארו (ספרדית: Nicolás Gastón Navarro; נולד ב-25 במרץ 1985 בבואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק כשוער בקבוצת סן לורנסו.
נבארו נחשב לאחד מהשוערים המבטיחים בארגנטינה והיה בסגל נבחרת ארגנטינה הצעירה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 שנערך בהולנד בשנת 2005.
קריירה.
נבארו החל לשחק בקבוצת הנוער של ארחנטינוס ג'וניורס. שיחק לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת במהלך קלאוסורה 2007. בסך הכל נבארו הופיע ב-22 משחקי ליגה בארחנטינוס ג'וניורס ושימש כשוער הראשון של הקבוצה במהלך אפרטורה 2007.
בינואר 2008 רכשה נאפולי מחצית מכרטיסו תמורת כ-2 מיליון אירו אחרי שלא הצליחה לרכוש את אגוסטין אוריון, שוער סגל נבחרת ארגנטינה, מסן לורנסו. נבארו אמור לרשת את מקומו של ג'נארו אייזו בקבוצה. הוא שיחק בשלושת משחקיה האחרונים של הקבוצה בעונת 2007/08 ואמור לשמש כשוער הראשון של הקבוצה בעונת 2008/09. ב-20 באוגוסט 2009 הושאל לקבוצה הארגנטינאית ריבר פלייט, לבסוף שיחק בקבוצה 4 משחקים בלבד. בעונת 2010/2011 חזר ארחנטינוס ג'וניורס. ב-2011 עבר לקבוצה הטורקית קייסריספור, ב-2013 הושאל לטייגרה וב-2015 עבר לחימנסיה לה פלאטה.
נבארו היה בסגל ארגנטינה הצעירה אשר זכתה במונדיאל הנוער ב-2005. לאחר פציעתו של אוסקר אוסטארי במהלך משחקי אולימפיאדת בייג'ינג (2008) צורף נבארו לסגל הארגנטינאי שזכה במדליית הזהב כמחליפו של סרחיו רומרו.
מרים ירון
מרים ירון (2 באפריל 1929 – 2 בינואר 1997) הייתה דוגמנית, מלכת היופי הראשונה של ישראל לשנת 1950.
ביוגרפיה.
ירון נולדה במינכן שבגרמניה, בשם גיזלה פרויליך, ובגיל 6 עלתה עם אביה הדתי לארץ ישראל והתיישבו בפתח תקווה. שנתיים קודם לכן נפטרה אמה ממחלת הסרטן.
בגיל 16 נישאה לבעלה הראשון, ובגיל 21 ילדה את בנה. באותה שנה זכתה בתחרות מלכת היופי, כאשר טרם נקבעו כללים ברורים למועמדות ונשים נשואות עם ילדים יכלו להתמודד גם כן. בשנה שלאחר מכן נקבע שעל מלכת היופי להיות רווקה. בתחרות מיס תבל שהתקיימה בארצות הברית הוכתרה ירון כסגנית "מיס האומות המאוחדות". היא קיימה אורח חיים צמחוני.
ארבע שנים לאחר הזכייה בתחרות התגרשה ירון ועברה לסאו פאולו, כידועה בציבור של סימון פלדמן, איש עסקים ברזילאי ממוצא יהודי.
מרים הייתה דוברת שש שפות. בשנות ה-40 לחייה חלתה בסרטן מעיים, ממנו החלימה לאחר ניתוחים וטיפולים ממושכים שעברה בקליפורניה.
בשנת 1994 חזרה לישראל והתגוררה בכפר סבא, בסמיכות לבנה, כלתה ושלושת נכדיה.
בסוף שנת 1996 עברה מרים אירוע מוחי וכעבור מספר שבועות נפטרה, ככל הידוע מדום לב. נטמנה בכפר סבא.
פולי ווקר
פולי ווקר (באנגלית: Polly Walker; נולדה ב-19 במאי 1966 בוורינגטון) היא שחקנית אנגלייה, מועמדת פרס גלובוס הזהב לשחקנית ראשית בסדרת דרמה לשנת 2005 על תפקידה בסדרה "רומא" מבית HBO.
ביוגרפיה.
ווקר החלה את דרכה כרקדנית, אך כבר בגיל 18 נאלצה לזנוח את העניין עקב פציעה. היא החלה להתעניין במשחק, ולמדה בדרמה סנטר בלונדון. מאוחר יותר הצטרפה לרויאל שייקספיר קומפני, וגילמה מספר תפקידים קטנים לתקופה קצרה.
ב-1990 גילמה לראשונה תפקיד ראשי בסדרת טלוויזיה (לורנה דון), וכעבור שנה ערכה את הופעת הבכורה הקולנועית שלה, בסרט הקולנוע הצרפתי "Les Équilibristes". ב-1992 השתתפה בסרט הקולנוע "משחקים פטריוטיים", לצידו של האריסון פורד, בו גילמה פעילה אנגלייה במחתרת האירית. סרטים נוספים בהם השתתפה ווקר בהמשך, ושזכו להצלחה בינלאומית, כללו את "התחדשות" (1995), "אמה" (1996), "8 וחצי נשים" (1999) ו-"טיהור מוחלט" (2002). ב-2003 גילמה את דמותה של לוסטה בסדרת טלוויזיה המבוססת על ספרו של תומאס הרדי, "ראש העיר קסטרברידג'", בהפקת ערוץ ITV.
בין 2005 ל-2007 גילמה ווקר את דמותה של אטיה המניפולטיבית בסדרת הטלוויזיה "רומא". הופעתה בסדרה זיכתה אותה במועמדות לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה בשנת 2005.
בין 2016 ל-2019 שיחקה ווקר בעונות 5-3 של סדרת הטלוויזיה המשטרתית "שחיתות" בדמותה של ג'יל.
בשנת 2019 שיחקה בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "פניוורת'" ברשת Epix, את דמותה של בטי סייקס.
בשנת 2020 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "מכשפת" שעלתה לשידור ביולי באותה השנה בכל הפלטפורמות של שירות הזרמת המדיה "נטפליקס".
JF-17/FC-1 (כינוי בפקיסטן Thunder, כינוי בסין Fierce Dragon) הוא מטוס קרב שפותח במשותף על ידי סין ופקיסטן. המטוס אמור להוות את עמוד השדרה של חיל האוויר הפקיסטני ומיועד לשמש כמטוס קרב רב משימתי. JF-17 נחשב למטוס קרב מהדור הרביעי.
פיתוח.
פיתוח המטוס מתבסס על פרויקט מטוס ה-Super-7 הרוסי שבוטל. הפיתוח החל בשנות ה-90 בשל רצונה של פקיסטן לפתח מטוס קרב עצמאי, וזאת לאור אמברגו הנשק שהוטל על המדינה, בעיקר על ידי ארצות הברית שהייתה ספקית הנשק העיקרית של פקיסטן. הפרויקט עלה כ- 500 מיליון דולר כשממשלת פקיסטן מממנת מחצית מהסכום.
המטוס ערך את טיסת הבכורה שלו ב-25 באוגוסט 2003, ב-23 במרץ 2007 המטוס חג לראשונה בשמי פקיסטן והשתתף במטס יום העצמאות הפקיסטני. העברת המטוסים לפקיסטן לוותה בקשיים רבים וזאת בשל לחץ מסיבי שהפעילה ממשלת הודו על רוסיה לאסור על סין לספק את המטוסים שכן הם מצוידים במנועים רוסיים. המטוסים אמנם אמורים להיות מצוידים בעתיד במנועי WS-10 מתוצרת סין אך סירוב רוסי היה מעכב את העברת המטוסים כשנתיים, הזמן הוערך לסיום פיתוח המנוע הסיני.
המטוס עדיין מצוי בתהליכי פיתוח אם כי פקיסטן החלה לייצר את גרסת אב-הטיפוס הרביעי של המטוס החל מ-22 בינואר 2008 והיא מתכננת לכלול במטוס מערכות נשק מערביות ושוקלת גם יצור דגם דו מושבי של המטוס.
ממשלת פקיסטן הזמינה 150 מטוסים ושוקלת לרכוש 100 מטוסים נוספים, סין עוד לא החליטה כמה מטוסים ברצונה לרכוש ולא ברור לאיזה תפקיד היא מייעדת את המטוסים.
מדינות רבות ברחבי העולם החלו להתעניין במטוס ביניהן אזרבייג'ן וזימבבווה המנהלות משא ומתן לרכישתו (תמורת כ-15–20 מיליון דולר למטוס), מבין שכנותיה של ישראל, מצרים ואיראן מגלות עניין רב. עבור מצרים המטוס אמור להוות פתרון להיעדר מטוסי קרב בעלי יכולת BVR בחיל האוויר שלה.
רנאטה טבאלדי
רנאטה טבאלדי (באיטלקית: Renata Tebaldi,
1 בפברואר 1922, פזארו, - 19 בדצמבר 2004, סן מרינו) הייתה זמרת סופרן ליריקו-ספינטו, פופולרית בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. הייתה מוכרת בזכות קולה הגדול והשופע, על צלילו היפה ואחידות הקו הווקאלי שאפיינו אותו. רנאטה טבאלדי התמקדה בעיקר בתפקידי הוריזמו של הרפרטואר הלירי והדרמטי.
ילדות ונעורים.
טבאלדי נולדה כרנאטה ארסיליה קלוטילדה טבאלדי בפזארו, בת לצ'לן טבאלדי טבאלדי ולג'וזפינה ברביירי, זמרת מוכשרת, ששאפה לקריירה בשירה אך הייתה לאחות. זמן קצר לאחר לידתה של רנאטה נפרדו הוריה והיא עברה עם אמה לעיר הולדתה של האם, לאנגיראנו במחוז פארמה.
טבאלדי, שחלתה בשיתוק ילדים בגיל שלוש, לא יכלה להשתתף בפעילויות מאמצות ותחת זאת החלה להתעניין במוזיקה. היא שרה במקהלת הכנסייה בלאנגיראנו וכשהייתה בת שלוש-עשרה שלחה אותה אמה ללמוד נגינה בפסנתר אצל סיניורינה פאסאני בפארמה. רנאטה עבדה בשקידה שאינה יודעת גבולות, התאמנה בנגינה ארבע או חמש שעות ביום וחלמה על קריירה של פסנתרנית קונצרטים. היא גם שרה כל מה ששמעה. מקור השראתה העיקרי הייתה ההאזנה לרדיו. רק כאשר מורתה לפסנתר נקטה יוזמה, נשלחה רנאטה אל איטאלו ברנקוצ'י, מורה לשירה בקונסרבטוריון בפארמה. כעבור זמן קצר החלה ללמוד בקונסרבטוריון ובמשך שלוש שנים למדה אצל אטורה קמפוגאליאני. רנאטה נדרשה להתרכז במשך קרוב לשנתיים תמימות בסולמות ובפיתוח קול לפני שהורשתה ללמוד את השירים הראשונים לקראת סוף השנה השנייה להכשרתה.
כרמן מליס.
רנאטה נסעה לבלות את חג המולד עם אחי אביה, ולנטינו, בפזארו. הוא ניהל בית קפה קטן, שאליו נהגה הדיווה המפורסמת לשעבר כרמן מליס לבוא לקנות עוגות. מליס הייתה מורה בקונסרבטוריון של פזארו. הדוד ולנטינו דיבר עם מליס על אחייניתו, והדיווה, מי שהייתה סופרן פרימדונה בלה סקאלה במילאנו ושרה עם קארוזו ועם טיטה רופו, ניאותה לבסוף לערוך מבחן קול לנערה.