בראשית שנות השמונים המתח ביחסי אמריקה – ברזיל התרכז בשאלות כלכליות. התרחשה נקמה על נוהלי סחר לא הוגנים ואיימה על יצוא ברזילאי של פלדה, מיץ תפוזים, מטוסי נוסעים, נעליים וטקסטיל. עם כניסתו של הנשיא סרניי לתפקיד בשנת 1985, שוב עלו נושאים פוליטיים, כמו יצוא הנשק של ברזיל ללוב ואיראן. מורטוריום החובות הזרים של ברזיל וסירובה לחתום על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני גרמו לארצות הברית להעמיד את ברזיל ברשימה השחורה המנדטת שלה, ובכך הגבילה את הגישה של ברזיל לטכנולוגיות אמריקאיות מסוימות.
סוף המלחמה הקרה; חזרת הדמוקרטיה לברזיל.
עם כניסתו לתפקיד במרץ 1990, ביקש הנשיא קולור התקרבות מהירה עם ארצות הברית במטרה להתחיל במדיניות אגרסיבית של הכנסת ברזיל לכלכלה העולמית והעמדתה לשולחן המשא ומתן של מעצמות העולם. ממשל פרנקו שמר על עמדה עצמאית והגיב בקור רוח להצעות של ממשלת קלינטון לאזור סחר חופשי באמריקה הלטינית.
המאה ה-21.
קשרי ארצות הברית עם ממשלת קרדוזו בין השנים 1995–2002 היו טובים. קרדוסו קיים ביקור גדול בוושינגטון הבירה ובניו יורק בשנת 1995, וממשל קלינטון הביע התלהבות רבה מהעברת התיקונים החוקתיים שפתחו את הכלכלה הברזילאית להגדלת ההשתתפות הבינלאומית.
ממשל בוש ראה בברזיל שותפה חזקה שניתן לשתף איתה פעולה כדי לפתור בעיות אזוריות וגלובליות. הנושאים החשובים והדחופים לברזיל וגם לארצות הברית כללו מאבק בסמים ובטרור, ביטחון אנרגטי, סחר, סוגיות סביבתיות, זכויות אדם ומאבק באיידס.
בעקבות פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001, ברזיל הייתה הראשונה שהציעה לכנס את האמנה הבין-אמריקאית לעזרה הדדית, המכונה גם אמנת ריו, שקובעת כי "התקפה חמושה על חבר אחד צריכה להיחשב כמתקפה על כולם". האמנה החלה את תוקפה ב-19 בספטמבר בישיבת שרי החוץ של חצי הכדור המערבי בארגון המדינות האמריקניות. ב-1 באוקטובר הצהיר הנשיא קרדוסו כי ארצות הברית לא ביקשה תמיכה צבאית ברזילאית וכי ברזיל אינה מתכוונת להציע דבר כזה. למרות התמיכה הראשונית של ברזיל בארצות הברית, היא בחרה לא להצטרף באופן פעיל למלחמה בטרור ותחת הנשיא לולה, היא התנגדה נחרצות למלחמת עיראק של ממשל בוש.
למרות זאת היחסים הדו-צדדיים נחשבו קרובים למדי, למרות הגישות הפוליטיות השונות של לולה ובוש בנושאים שונים. ב-20 ביוני 2003, ערך הנשיא לולה ערך ביקור רשמי בארצות הברית, והוא והנשיא בוש החליטו "ליצור מערכת יחסים קרובה, חזקה ואיכותית יותר [דו צדדית]." ב-6 בנובמבר 2005 ביקר הנשיא בוש בברזיליה ושני המנהיגים אישרו את היחסים הטובים בין המדינות והתחייבו לפעול יחד לקידום השלום, והדמוקרטיה. הנשיא בוש הודה לברזיל על מימוש המנהיגות בעולם ובחצי הכדור, כולל תפקידה של ברזיל בכוח שמירת השלום בהאיטי, ועל המאמצים ברחבי העולם להיאבק באיידס.
פקידים ברזילאים ואמריקאים חתמו על הסכם לקידום ייצור ושימוש נרחב יותר באתנול ברחבי העולם. ההסכם הושג לאחר ביקורו של הנשיא בוש בברזיל ב-9 במרץ 2007 ושל הנשיא לולה בקמפ דייוויד ב-31 במרץ 2007.
לאחר מותו של אוסאמה בן לאדן בשנת 2011, אמר שר החוץ הברזילאי אנטוניו פטריוטה כי "אנו מודאגים מאוד לגבי פעולות נגד. אנו מקווים כי אירוע זה לא יגרום להתקפה". אך הוסיף כי האירוע היה "חשוב וחיובי", כאשר העולם הערבי קרא להגדיל את חופש הביטוי. הוא המשיך, "ככל שאל-קאעידה ואוסאמה בן-לאדן היו ונשארו מאחור על אסטרטגיות פוליטיות המתעדפות פעולות טרור, [ממשלת ברזיל] יכולה רק להביע את הזדהותנו עם הקורבנות ועם מי שמבקש צדק."
בשנים האחרונות, ברזיל, עם תפקידה הבולט יותר ויותר כאומה החזקה, המובילה והמשפיעה ביותר באמריקה הלטינית, ביקשה בדרך כלל לשתף פעולה עם וושינגטון בסוגיות ספציפיות בעלות אינטרס הדדי ולא לפתח מערכת יחסים מפלגתית וכוללת עם ארצות הברית. בעוד שברזיל העמיקה את קשריה האסטרטגיים עם יריבותיה האמריקאיות המושבעות כמו איראן, קובה, ונצואלה ורוסיה, והביעה הכרה בפלסטין כמדינה משקיפה (לה התנגדה ארצות הברית), היא נותרה מרכזית יחסית, אימצה נייטרליות ולא הביעה עמדה ברוב הסוגיות הבינלאומיות, כדוגמת הימנעות מהחלטת מועצת הביטחון של האו"ם 1973 המאפשרת התערבות צבאית בלוב.
במרץ 2019, הודיע נשיא ברזיל, ז'איר בולסונארו, בבית הלבן כי אזרחים אמריקנים, בנוסף לאזרחים יפנים, אזרחים קנדיים ואזרחים אוסטרלים, לא ידרשו עוד ויזת נסיעות לביקור במדינה עד שתי תקופות של 90 יום לכל השנה, החל מיוני 2019, במטרה לקדם את התיירות. ארצות הברית לא תמשיך להדגיש את המדיניות.
נושאים אקטואליים.
במהלך פגישתם הראשונה בוושינגטון ב-14 במרץ 2009, דנו נשיא ארצות הברית ברק אובמה ועמיתו הברזילאי, הנשיא, לואיס אינאציו לולה דה סילבה, על הכלכלה, האנרגיה, הסביבה ותיק המשמורת של נער אמריקני שנלקח לברזיל. אובמה אמר לאחר הפגישה: "הייתי מעריץ גדול של ברזיל ומעריץ נהדר של ההנהגה המתקדמת, צופת פני העתיד, שהנשיא לולה הציג בכל אמריקה הלטינית ובכל העולם". "יש לנו ידידות מאוד חזקה בין שתי המדינות, אבל אנחנו תמיד יכולים לחזק אותה", הוסיף.
נושא חטיפת הילדים מארצות הברית לברזיל הועלה על ידי אובמה, מזכירת המדינה הילרי קלינטון, בית הנבחרים של ארצות הברית ופקידים אחרים בארצות הברית והתקשורת המרכזית. נכון לדצמבר 2009, ישנם 66 ילדים אמריקאים שנלקחו על ידי אחד מהוריהם לגור בברזיל. בעוד שברזיל מחויבת על פי אמנת האג בנושא ההיבטים האזרחיים של חטיפת ילדים בינלאומית להחזיר כל ילד לארצות הברית, היא לא עשתה זאת. על פי האמנה, הורה אחד אינו יכול לברוח מתחום השיפוט החוקי בו הילד מתגורר - "מקום מגוריו הרגיל" - כדי לקנות מקום מגורים נוח יותר במדינה אחרת כדי להתמודד על משמורת.
ברזיל הביעה לאחרונה את מורת רוחה מהעמדה האמריקאית להכיר בתוצאות הבחירות לנשיאות הונדורס, שכן הראשונה דחתה את תוצאות הבחירות בהונדורס.
נכון לשנת 2012, ברזיל וארצות הברית לא הסכימו על המדיניות המוניטרית, אך המשיכו לקיים יחסים חיוביים.
על פי הדיווח המיוחד של הפייננשל טיימס על יחסי ברזיל – ארצות הברית, הקשרים הדו צדדיים התאפיינו כלבביים מבחינה היסטורית, אם כי לאחרונה התרחשו פרקי תסכול. נשיא ברזיל לשעבר, לולה דה סילבה, "עורר חשד בארצות הברית בשנת 2010 כשניסה להתערב לצד טורקיה במחלוקת על תוכנית הגרעין של איראן." יחד עם נשיאת ברזיל הקודמת, דילמה רוסף, " מפלגת הפועלים השלטת שלה הייתה ידידה מסורתית של משטרים שנחשבו בלתי ניתנים לטיפול על ידי ארצות הברית, כדוגמת קובה וונצואלה תחת הוגו צ'אווס." עם זאת, בסך הכל המשיך הסחר לצמוח, וגבר מ-28 מיליארד דולר בשנת 2002 לכמעט 77 מיליארד דולר בשנת 2012, עם עודף של 11.6 מיליארד דולר לטובת ארצות הברית. שיתוף הפעולה הביטחוני השתפר גם הוא. ארצות הברית שמרה על הוראתה למטוסי התקיפה הקלה הברזילאית, המייצגת את החוזה הראשון מסוג זה של ברזיל עם צבא ארצות הברית. "אמבראר בונת המטוסים הברזילאית, חתמה על הסכם שיתוף פעולה עם בואינג לפיתוח מטוס תובלה צבאיים בעלי מנועי סילון. הדבר חיזק את השאיפות בוושינגטון שארצות הברית עלולה לזכות בסופו של דבר בחוזה לספק לחיל האוויר הברזילאי."
שערוריית מעקב ההמונים.
היחסים בין ברזיל וארצות הברית הושפעו ביולי 2013 כאשר כתב גלן גרינוולד סדרת מאמרים בעיתון O Globo בברזיל וחשף כי ברזיל הייתה אחת היעדים הגדולים ביותר של תוכנית המעקב ההמוני של סוכנות הביטחון הלאומי של ארצות הברית. ממשלת ברזיל הוקיעה את פעילות ה-NSA וביקשה לשקול להביא את הנושא לאו"ם.
ב-1 בספטמבר 2013 חשפה רשת גלובו של ברזיל שתוכנית הריגול של הסוכנות לביטחון לאומי כוונה ישירות לתקשורת של הנשיא דילמה רוסף ועוזריה הבכירים. הסיפור נחשף על ידי גלן גרינוולד על סמך מסמכי ה-NSA שהודלפו על ידי אדוארד סנודן. המסמכים תיארו כיצד ה-NSA השתמש בתוכנות המחשב שלה כדי לקבל גישה להודעות דואר אלקטרוני, שיחות טלפון והודעות טקסט של רוסף ועוזריה. ב-2 בספטמבר 2013, קראה רוסף לישיבת חירום עם חברי הקבינט העליון שלה כדי לדון בגילויים. שגריר ארצות הברית בברזיליה, תומאס שאנון, זומן למשרד החוץ של ברזיל כדי להסביר את הריגול האמריקני. ממשלת ברזיל קיימה מסיבת עיתונאים על להוקיע את המעשה כ"הפרה בלתי מתקבלת על הדעת של הריבונות", ודרשה הסבר מיידי מממשלת ארצות הברית.
ב-5 בספטמבר 2013 הודיעה ממשלת ברזיל כי ביטלה ביקור של רוסף בוושינגטון. הביטול נתפס כסימן נוסף לכך שהיחסים בין שתי המדינות התחלפו והושפעו לרעה מהנושא. הנשיאה רוסף נפגשה עם הנשיא אובמה בשולי פסגת G-20 בסנקט פטרבורג, רוסיה, כדי לדון באירוע. במסיבת עיתונאים לפני היציאה לברסיליה, חשפה רוסף את השיחה שניהלה עם הנשיא אובמה, וקבעה כי היא הביעה את ה-"כעס האישית שלי ושל מדינתי ביחס לריגול לכאורה נגד הממשלה, שגרירויות, חברות ואזרחים ברזילאים על ידי הסוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית." לדברי רוסף, היא הודיעה לנשיא אובמה כי ברזיל תעלה את הנושא באו"ם ובארגונים בינלאומיים אחרים ותציע כללים ונהלים בנוגע לממשל באינטרנט כדי להפסיק את תוכניות המעקב ההמוני.
ב-24 בספטמבר 2013 נשא רוסף נאום פתיחה בעצרת הכללית של האו"ם בגנות שיטות איסוף המודיעין של ארצות הברית באופן כללי, אך באופן ספציפי של אזרחים, תאגידים ואנשי ממשל ברזילאים.
תגובה.
מייקל שיפטר, נשיא הדיאלוג הבין אמריקני, ראה בגילויים "מכה משמעותית למאמץ להגביר את האמון בין שתי המדינות", והוסיף כי "מערכת היחסים בין ברזיל – ארצות הברית נמצאת תחת איום".