בשנת 2007 התמודד יוסף מטעם מפלגה עצמאית בתמיכת הליכוד וש"ס וזכה, תוך שהוא מביס את ראש העירייה הזמני, עופר בוזי, שמוּנה לאחר התפטרותו של יצחק בוכובזה. עם היוודע תוצאות הבחירות, פנו שלושת מתחריו של יוסף לבית המשפט המחוזי בתל אביב, בתביעה לפסילת הבחירות ועריכת בחירות חדשות, בטענה שיוסף ניהל תעמולת בחירות בניגוד לחוק, משום שפרסם פנייה של הרב עובדיה יוסף לתמוך בו. בית המשפט דחה תביעה זו.
מיד עם היבחרו, הודיע יוסף על פתיחת דף חדש בכל הקשור ליחסה של עיריית אור יהודה לעולים מאתיופיה.
בבחירות לרשויות המקומיות, שנערכו בנובמבר 2008 נבחר יוסף לכהונה נוספת, ברוב של יותר מ-70%. בשנת 2010, קיבלה העירייה בראשותו את פרס המנהל התקין מטעם משרד הפנים. בבחירות 2013 נבחר יוסף בשנית, ברוב של 58%.
במהלך כהונתו הועלו נגדו טענות רבות לגבי אופן ההתנהלות של הנהלת העירייה בראשותו. אם בחוסר התייחסות לכתבות שהציגו את פועלו באופן שלילי, ואם בגין אי סדרים ושימוש בהשפעתו לטובת רווח אישי כגון פרשת ה"סטנדאפ" במפעל הפיס, קשריו עם פוליטיקאים אשר קיבלו שמות רחובות וכיכרות המפארים את שמם ברחבי העיר, שינוי שדרת "יצחק רבין" ל"שדרת גבי אשכנזי", כריתת עצים נרחבת ברחבי העיר, ופתיחת "קייטנת ראש העיר" בשנת 2015.
הרשעה בפלילים.
בשנת 2015 נעצר לחקירה בחשד לביצוע עבירות מין, ב-18 ביוני באותה שנה, התפטר יוסף מתפקידו כראש עיר, וביולי אותה שנה הוגש נגדו כתב אישום בשורה של עבירות: גנבה בידי עובד ציבור, בעילה אסורה בהסכמה, מעשה מגונה ללא הסכמה, מעשה מגונה תוך ניצול יחסי מרות, מעשה מגונה תוך שימוש בכוח, הטרדה מינית, מרמה והפרת אמונים, שימוש לרעה בכוח המשרה ושיבוש הליכי משפט. ב-5 בדצמבר 2016 הורשע ב-11 מתוך 15 עבירות המין שיוחסו לו, בהן הטרדה מינית בכוח, ובחמש עבירות מרמה והפרת אמונים, בהן גנבה בידי עובד ציבור ונידון לשנתיים מאסר. בבית המשפט העליון התקבל ערעור המדינה ועונשו הוחמר ל-38 חודשי מאסר. הוא השתחרר מהכלא באוקטובר 2019.
חיים אישיים.
יוסף נשוי ואב לשניים.
שאינו יודע לשאול
מוצב ריחן
מוצב ריחן היה המוצב הצפוני ביותר מבין מוצבי צה"ל ברצועת הביטחון וממוקם בפאתי הכפר ריחן.
מיקום.
מערבית לו שכן מוצב צד"ל סוג'וד וצפונית לו שכנו שלושת מוצבי צד"ל ע'זלן, ערמתא וחונה.
המוצב היה חלק מגדוד עישייה תחת פיקודה של החטיבה המזרחית ביחידת הקישור ללבנון. משימתו של מוצב ריחן הייתה לשמור על הציר בין מרג' עיון ומובלעת ג'זין פתוח. משימה נוספת הייתה חיזוקו של גדוד 10 של צד"ל, אשר ישב במוצבים הסמוכים כגון סוג'וד, ע'זלן, ערמתא, חונה וריחן, ולהוות העתודה שלו.
היסטוריה.
את ריחן תפסה פלוגת חי"ר, בדרך כלל הפלחה"ן או הפלנ"ט של החטיבה, וכן כוחות כוחות שריון, בשנים 97-הנסיגה תפסה את המוצב פלוגת נחשול על בסיס קבוע של תחלופה בסבבים של 4 חודשים, למעט 7 חודשים רצופים עד לנסיגת צה"ל מרצועת הביטחון. במוצב צוות שהפעיל מכ"ם "קשת", מכ"ם קרקעי נייד, שנועד לעקוב אחר תנועת כוחות אויב בלילה (אז מגדוד 414 שהיה חלק מחיל הקשר). עקב מיקומו הצפוני שימש המוצב כנקודת יציאה לפעילות בתוך רצועת הביטחון ומחוצה לה. היו שכינו את המוצב "מוצב המוות" עקב כמות הנפגעים הגדולה מתוך אלה ששירתו בו במשך שנות פעילותו.
ב אוקטובר 1995 כוח של חטיבת גולני מהפלוגה המסייעת של גדוד 51 יחד עם צוות לוחמים מפלוגת הקשר החטיבתית עלה על מטען בזמן שהיה רכוב על נגמש, 6 חיילים נהרגו וחייל אחד נפצע קשה, האירוע כונה אסון הנגמש הראשון, בו נהרג מפקד הפלוגה המסייעת רס"ן יוסי אוחנה ז"ל.
באפריל 1999 תקפו עשרות פעילי חזבאללה את כוחות צד"ל שבמוצב סוג'וד. כוח הצנחנים ממוצב ריחן הסמוך סייע להבריח את אנשי חזבאללה. שמונה חיילי צה"ל ושלושה חיילי צד"ל נפצעו קל. ביוני 1999 נתקל כוח מחלקתי מגדוד 101 בחוליית בת ארבעה מחבלים בעת שעמדה להציב מארב ברכס נבי אבו רקב שבסמוך למוצב ומפקדו נפצע. כוח הצנחנים שאליו התווסף כוח בפיקוד המג"ד, איתי וירוב, לחם במחבלים בשטח הררי וסבוך והרגם. המוצב פונה ופוצץ ב-23 במאי 2000 בעת נסיגת צה"ל מלבנון.
חכם (פירושונים)
דווית הראשון, קיסר אתיופיה
דווית הראשון (געז: ዳዊት, עברית: "דוד")
היה קיסר האימפריה האתיופית בשיא תקופת תור הזהב. דווית נולד בשם "הנסיך קירקוס" והיה בנו השני של הקיסר ניואיה קראסטוס, הוטבל בשם "באדה מריאם" יירש את כס הקיסרות לאחר מות אחיו ב-1382 תחת השם "דווית".
אחת מהמערכות הצבאיות של דווית הייתה כנגד מצרים, כאשר דווית הגיע צפונה עד לאסוואן, סולטאן מצרים הכריח את הפטריארך אלכסנדריה, מטהיו הראשון, לשלוח משלחת לדווית ולשכנעו לחזור לקיסרותו:
לדווית הייתה מערכת יחסים ידידותית עם יורש הסולטאן, לפי ההיסטוריון של ימי הביניים אל-מקריזי דווית שלח 22 גמלים עמוסים עם מתנות לברקוק, הסולטאן הראשון של השושלת הבורג'ית.
הקיסר דווית היה נוצרי נלהב. הוא התמודד עם מרד של יהודי אתיופיה בתיגראי, ועודד מיסיונרים לפעול בגוג'אם. לפי וואליס באדג', במשך מלכותו של דווית חתיכה מהצלב האמיתי הגיע לאתיופיה.
שרדו שתי דוגמאות של כתבי יד מוראים מתקופת שלטונו. אחד הוא תרגום של הניסים של מרי שנכתב בערבית, בפקודת הקיסר דווית, זהו האזכור המוקדם ביותר לכך שקיסר אתיופי הזמין ספר כלשהו. האחר, תואר כ "אחד הספרים המוראים היפים של התקופה" העתק של בשורות, שכיום נמצאות במנזר הצדיק גבריאל באי קאברן באגם טאנה.
קיסר זה התמודד מול הפשיטות של המדינות המוסלמיות בגבול המזרחי עם מתקפות נגד מרובות כנגדם. לפי אל-מקריזי, ב-1403 הקיסר דווית רדף אחרי סאאד אד-דין השני סולטאנה של אדאל, לזילע מקום בו הרג אותו והטיל מצור על זילע, אף על פי כן, מקור מודרני נוסף מתארך את מותו של סאאד אד-דין השני לשנת 1415 וכך משייך את מותו לתקופתו של הקיסר יסחק הראשון.
הקיסר דווית מת ב-6 באוקטובר 1412 כאשר אחד מסוסיו בעט בראשו, נקבר במנזר דברה נגדגד.
תָּם הוא מילת תואר מקראית פירושה "שלם וחסר פגמים" וגם "ישר דרך". גם שם משפחה יהודי תימני. תֹּם (גם תום) הוא שם פרטי ישראלי. לפעמים עיברות של השם טום.
גלריה אופיצי
דאווית הראשון
התקופה האליזבתנית
דלק סיבירי
דָּלָק סִיבִּירִי או צוֹבֶּל (שם מדעי: "Martes zibellina") הוא יונק קטן ממשפחת הסמוריים. זהו מין בסוג דלק, הנפוץ באזור דרום רוסיה, בגזרת הרי אורל, סיביר, מונגוליה ואף יפן. הוא נפוץ במרוצת השנים גם בפולין ובמערב רוסיה.
אטימולוגיה.
השם "צובל" מקורו בשפות הסלאביות והוא נכנס אל השפות המערב אירופאיות דרך סחר הפרוות בימי הביניים המוקדמים. כך המילה соболь ("sobol") ברוסית והמילה "soból" בפולנית הפכו ל: "Zobel" בגרמנית; "sabel" בהולנדית; "zibeline" בצרפתית; "cibelina" או "cebellina" בספרדית; "soopeli" בפינית; "zibelina" בפורטוגזית; "zibellina" בלטינית; "sabellum" באנגלית וצוֹבֶּל בעברית.
המונח הפך לתיאור כללי לבעלי חיים בעלי פרווה שחורה, כמו חתולים וארנבים. וגם הצבע השחור בהרלדיקה מגיע מאותו השורש.
מאפיינים.
צובלים הם אוכלי כל, הניזונים בעיקר ממכרסמים קטנים כגון עכברים וסנאים. הם משתמשים בכישורי מארב המתבססים על שמיעה חדה. בהיעדר טרף זמין, הצובל יכול לשרוד על גרגירי יער, דבש ובלוטים. במהלך הלילה ובסופות שלגים, כאשר הטרף אינו נפוץ, הצובל גר לרוב במחילה צרה המוגנת מפני אויבים טבעיים.
הצובלים החיים בטבע הם חיות טריטוריאליות ויכולים לתקוף בני אדם המתקרבים אליהם.
פרוותו של הצובל נחשבת משובחת במיוחד בשל העובדה שהיא רכה למגע בכל כיוון שמברישים אותה. עובדה זו עשתה אותו למבוקש בתעשיית הפרוות, וצובלים מגודלים או ניצודים לצורך שימוש בפרוותם השחורה או החומה-כהה, בין השאר בשטריימלים (כובעי פרווה), מעילים ועוד.
על אף שמם, מכחולי שיער צובל המשמשים כמכחולי עלית בציור בצבעי מים או שמן, אינם עשויים מפרוות צובל אלא מפרוותו של בן משפחה קרוב אחר - החמוס הסיבירי.
על שמם קרויים דגמי הרכב גא"ז סובול המיוצרים ברוסיה במפעלי גא"ז.
פאסילידס, קיסר אתיופיה
פַאסִיל (געז: ፋሲልደስ ובתעתיק לעברית :פסילדס) היה קיסר אתיופיה בשנים 1632–1667, תחת שם ההכתרה "עלם סגד" (געז: ዓለም ሰገድ, עברית: "לו סוגד העולם") נודע גם בשם ״אבא זובל״. עלם סגד היה בנו של הקיסר הקודם סוסוניוס מאשתו סולטאנה מוגסה ונולד במגזז שבשאווה במועד שלא ידוע במדויק, אולם לפני ה-10 בנובמבר 1603. כמבשר תקופת התחייה האתיופית, ייסד פאסיל את עיר הבירה החדשה גונדר ואת הענף הגונדרי של השושלת הסולומונית.
הקיסר עלם סגד הוכתר במהלך מרד שהובל על ידי סרצה קראסטוס, מינוי שהצליח רק כאשר הקיסר סוסניוס מת ב-1632. כאשר קיבל את מושכות השלטון החזיר עלם סגד באופן מיידי את כוחה של הכנסייה האתיופית, ביקש מפטריארך אלכסנדריה אבונה (הגמון) חדש והחזיר את השליטה המצרית על ראשות הכנסייה. כאשר שמע שמומבסה מופגזת על ידי הפורטוגזים, חשד הקיסר כי הפטריארך הקתולי אפונסו מנדש (Alfonso Méndez) עמד מאחורי המהלך. הוא ניצל זאת לגירוש יתרת היישועים מאדמת אתיופיה בשנת 1633. ברשומות נכתב כי "הפרנג'י מנדש שב לארצו שלו", אך בפועל עשו מנדש ומרבית תומכיו את דרכם לגואה שבהודו ונטען כי נשבו ונשדדו מספר פעמים בדרכם.