פעילות העמותה מתמקדת בחינוך ובהפצת ידע, בעבודה עם נשות מקצוע, בהעצמת נשים ונערות ובקידום מנהיגות נשים ונערות. נקודת המוצא של הפעילות היא אמונה בנשים כמקור סמכות ביחס לגופן וכשותפות מלאות לקבלת החלטות, החל בבריאות אישית וכלה במדיניות הבריאות הציבורית.
בשנים בהן נכתבו הספרים פעלו בעמותה יותר מ-350 פעילות ומתנדבות ממגוון תחומים העובדות בכל רחבי הארץ ומייצגות מגוון תרבותי, דתי, חברתי וגילאי רחב ורב-מקצועי. נשים מתחומי הרפואה והבריאות, הפסיכולוגיה, הסוציולוגיה ועוד. פעילות העמותה מתאפיינת ביצירה ובשמירה של קשרים בין פעילות שטח, ארגונים חברתיים, אקדמיה והממסד הרפואי, קשרים הבאים לידי ביטוי גם בזרימה דו כיוונית של ידע. בנוסף לכך פועלת העמותה ליצירת לובי בנושאים הנוגעים לבריאות האשה בשיתוף פעולה עם ארגוני נשים.
בשנת 2011 זכתה העמותה בתואר "Women’s Health Hero" מטעם הפרויקט הפמיניסטי העולמי "Our Bodies, Ourselves". דנה וינברג, המייסדת והמנכ"לית של "נשים לגופן", דורגה ב-2013 במקום התשיעי בקרב 100 המשפיעים לשנה זו במגזין "דה מרקר".
פעילויות עיקריות.
ספרים.
העמותה הפיקה שני ספרים עבי כרס שהם מדריכים מקיפים לבריאות נשים, בעברית ובערבית - "נשים לגופן" (בעברית, בהוצאת מודן) ו"المرأة وكيانها" (בערבית, בהוצאה עצמית של העמותה). הם ראו אור ב-2011, בעריכתה של טל תמיר, מנהלת הידע והפעולה של העמותה בשיתוף עם דנה וינברג המייסדת. מדובר בשתי מהדורות מקיפות ומותאמות תרבותית של הספר האמריקאי פורץ הדרך "Our Bodies Ourselves". ליציאתן לאור קדמו שש שנות עבודה, בהשתתפות כ-350 נשות ואנשי מקצוע ממגוון תחומי הבריאות, הרפואה והמגדר. כמו כן שולבו בספרים ראיונות עם נשים מקבוצות אוכלוסייה מגוונות בכל רחבי הארץ.
הספרים נועדו לצמצם חוסר ידע הנוגע לבריאות ולאפשר עמדה מודעת יותר. הם מאפשרים לנשים להכיר טוב יותר את גופן, על הבריאות והחולי, על השינויים במעגל החיים, מילדות דרך התבגרות, פריון, אמהות, גיל המעבר והזדקנות.
סדנאות וקבוצות פעולה.
העמותה מקיימת סדנאות שבהן משתתפות מדי שנה בשנה כאלף נשים. הן עוסקות בזכויות בריאות, בהקשרים של גוף ומיניות. הסדנאות מועברות בעברית, בערבית, ברוסית ובאמהרית על ידי מנחות קבוצות מיומנות העוברות הכשרה במגוון תחומי התמחות הנוגעים לבריאות, גוף ומיניות של נשים.
לאחר שהתברר בסדנאות כי נשים ונערות רבות מבקשות לפעול ולהשפיע על קהילותיהן, הוקמו בעמותה "קבוצות ידע ופעולה". ביניהן כאלה המתמקדות ברפואה מגדרית לנשים הסובלות מפיברומיאלגיה, נשים בתקופת גיל המעבר ולנשים הסובלות ממיגרנות; קבוצות של נערות מאוכלוסיות שונות וגן של זקנות וקשישות; וקבוצות של התעצמות והנהגה בקרב אוכלוסיות רב-תרבותיות, כגון נשים ערביות במזרח ירושלים ונשים יוצאות חבר המדינות מכל רחבי הארץ.
ההרצאות, קבוצות הידע והפעולה והסדנאות מתקיימות בין השאר בקרב נשים קשישות, שכבת גיל שאינה זוכה להתייחסות מספקת בחברה ובה נשים בודדות, עניות וחולות; נשים בגיל המעבר; נשים הלוקות במחלות "שקופות" (כתסמונות כאב כרוני ואנדומטריוזיס); יוצאות חבר המדינות ואתיופיה וכן נשים ונערות ערביות. כמו כן מתקיימות סדנאות לקבוצות של עובדות משרד הבריאות, מתנדבות מרכזי סיוע, אחיות טיפת חלב, מטפלים/ות בנשים קשישות ובבעלות מוגבלויות, מקלטים לנשים מוכות, "בתים חמים" לנשים ולנערות ברחבי הארץ וגם לנשות עסקים, פורום המנהלות ופורום נשות הדיפלומטים הזרים.
מרכז מומחיות "נערות לגופן".
המרכז שהקימה העמותה מכשיר צוותים חינוכיים-טיפוליים, הורים וכל המתעניינ/ת בעבודה מקצועית ומכוונת עם נערות בכל הנוגע למיניות, להתפתחות גופנית ורגשית ולמניעת פגיעה בנערות וצעירות (בנות 11–24 שנים).
"נערות לגופן" היא תוכנית שפותחה בעמותת "נשים לגופן" מתוך אג'נדה חברתית, הנשענת על ההבנה שהשיח והידע על אודות נערות וגופן הוא חסר, מושתק ואינו מעודד צמיחה של נשים בריאות בגופן ובנפשן. התוכנית פותחה בכוונה ברורה לתרום לשינוי חברתי משמעותי בתחום זה. המרכז משלב מתודות ותכנים שמטרתם לסייע לנערות להשיג שליטה מחודשת (reclaim) על גופן ועל חייהן. דרכי הפעולה הן: הנגשת ידע לנערות, להורים ולצוותים חינוכיים וטיפוליים העובדים עם נערות; העלאת מודעות ויצירת ידע מותאם אישית בשיתוף עם הנערות עצמן; וקבוצות ידע ופעולה - לאחר תהליך למידה הדדי עם נשות מקצוע, מובילות הנערות שינוי.
במסגרת זו מתקיים מחקר "נערות לגופן". חלקו הראשון הוא איכותני ובסיומו יחל מחקר כמותני שבו ייאסף מידע פרטני באמצעות סקר מובנה בקרב 500 נערות ברחבי הארץ. התובנות שיאספו ישמשו לתכנון מדיניות ופרויקטים חסרים בתחום בארגון, כמו להשפעה על מקבלי ההחלטות ברמת המיקרו (כיועצות ומורות) והמקרו (מדיניות, משרדי ממשלה ועוד).
שיתופי פעולה.
עמותת נשים לגופן היא חלק מרשת בינלאומית של ארגונים לקידום בריאות נשים המופעלת על ידי The Boston Women's Health Book Collective.
בישראל עובדת העמותה עם מגוון גופים, כגון עמותות המפעילות "בתים חמים" והוסטלים; קרנות המפעילות שירותים חברתיים: קרן רש"י, אשלים בג'וינט ישראל ועוד; האגף לקידום נוער, שפ"י והמחלקה לקידום בריאות במשרד החינוך; עיריות; תוכניות כגון "החצר הנשית" ביפו ובחיפה, "להיות נערה" בבת ים, תוכנית המנטורינג במכללת ספיר, אג'יק - מכון הנגב, האגודה לזכויות האזרח, איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל, "דלת פתוחה" ואיתך-מעכי.
שיתופי פעולה עם גורמים מקצועיים בתחום הבריאות מתקיימים בין השאר עם האגודה לגינקולוגיה של נערות ומתבגרות, ההסתדרות הרפואית (הר"י), בתי החולים איכילוב, הדסה עין כרם והלל יפה וכן עם מרפאת לוינסקי בתל אביב.
עמותת "נשים לגופן" מתקיימת מתרומות של קרנות וגופים המזדהים עם מטרותיה.
בשן (פירושונים)
צוואת דוד
לפני מותו של דוד המלך הוא קרא לבנו שלמה, וציווה אותו בנושאים שונים – צוואת דוד. זהו מעשהו האחרון של דוד המוזכר במקרא.
הסיפור מופיע ב, ונוהגים להפטיר בו בפרשת ויחי, העוסקת בברכות יעקב לבניו לפני מותו.
ציוויי דוד.
הבקשות הראשונה והשנייה הן בעצם בקשות אישיות מדוד האב הגוסס, לשלמה הנער המתבגר:
בבקשה הבאה דוד מראה את הידע הפוליטי שלו, בכך שהוא מסלק את האויבים שנשארו לבית דוד בעם ישראל כדי לעזור להמשך שלטונו של שלמה.
צוואת דוד היא צוואה שאמורה לגרום לשלמה להפוך להיות מלך טוב יותר: בוגר נפשית, ששומר על דרכי ה' ושומר על דין וצדק.
קיום שלמה את הציוויים.
את יואב בן צרויה הרג שלמה כאשר אדוניה אחיו ביקש את פילגש דוד, פעולה המתפרשת כניסיון לבסס את כוחו בחצר המלוכה כיורשו האמיתי של דוד. יואב, שבעבר הלך עם אדוניה, שמע ששלמה הוציא את אדוניה להורג, וברח לאוהל ה', ושלמה ציווה את בניהו בן יהוידע להורגו שם.
על שמעי בן גרא ציווה שלמה שלא יצא מירושלים, והזהיר אותו שאם יעזוב את העיר ימות. שמעי הסכים, אך לאחר שלוש שנים ברחו לו עבדים לגת, והוא יצא כדי להשיב אותם. בעקבות זאת זימן המלך שלמה את שמעי, נזף בו על שעבר את התנאי ועל שקילל את דוד, וציווה את בניהו להרוג גם אותו.
את הציווי על בניית בית המקדש קיים שלמה והוא בנה את בית המקדש הראשון.
חלחולן
עיקרון פתיחות/סגירות
אדוורד מוסר
אדוורד מוֹסֶר (בנורווגית: Edvard Moser; נולד ב-27 באפריל 1962) הוא פסיכולוג, נוירוביולוג נורווגי של מכון קוולי למערכות נוירוביולוגיות והמרכז לחישוביות עצבית באוניברסיטה הנורווגית למדעים וטכנולוגיה שבטרונדהיים. כמו כן, הוא חוקר אורח במכון מקס פלאנק לנוירוביולוגיה.
יחד עם אשתו, מיי-בריט מוסר, חקר את המנגנון בו נעזר המוח כדי לתאר את המרחב. בני הזוג מונו למשרת פרופסור חבר לפסיכולוגיה ולנוירוביולוגיה ב-NTNU ב-1996, פחות משנה לאחר שקיבלו את תואר הדוקטור. הזוג הקים את המרכז לביולוגיה של הזיכרון (CBM) בשנת 2002 ואת מכון קוולי בשנת 2007. מוסר זכה בפרסים רבים, מהם רבים חלק זכייה עם אשתו ובהם פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2014. פרס נובל ניתן לזוג יחד עם ג'ון אוקיף על עבודתם לזיהוי התאים היוצרים את מערכת המיקום במוח. באותה שנה הפך מוסר גם להיות חבר זר באקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית.
ביוגרפיה.
אדוורד מוסר נולד באולסנד (Ålesund) שבמערב נורווגיה להורים שהיגרו מגרמניה בשנות ה-50 של המאה ה-20. בשנת 1990 הוא קיבל תואר cand. psychol. מאוניברסיטת אוסלו ותואר דוקטורט מחקרי בתחום של נוירופיזיולוגיה ב-1995. כמו כן, הוא למד מתמטיקה וסטטיסטיקה. בשנים 1994–1996 עשה בתר-דוקטורט באוניברסיטת אדינבורו, שם היה גם חוקר אורח במעבדתו של ג'ון אוקיף בקולג' האוניברסיטאי של לונדון, איתו לימים חלק פרס נובל. ב-1996 חזר מוסר לנורווגיה, על מנת להיות פרופסור חבר בפסיכולוגיה ביולוגית באוניברסיטה הנורווגית למדעים וטכנולוגיה, משרה בה החזיק עד 1998. באותה שנה, הפך לפרופסור מן המניין לחקר המוח באוניברסיטה.
מחקריו.
הזוג אדוורד ומיי-בריט מוסר מצאו את תאי הסריג (Grid cells), שהם נוירונים שמסייעים במיקום בעל החיים במרחב. נוירונים אלה מגיבים בעת שבעל החיים נע במרחב, וזאת תוך מיפוי המרחב בצורת משושה. תאים אלה ממוקמים בקליפת המוח האנטוריינלית (Entorhinal cortex). בניסויים בהם מופו תאי הסריג, נתנו לעכבר לנוע במרחב, ובדקו את פעילות הנוירונים באזור קליפת המוח האנטוריינלית. מצאו שיש נוירונים שמגיבים כל עת שהעכבר נמצא בנקודות מסוימות במרחב, ושהצורה שהמיקומים הללו יוצרת היא בצורת סריג שצורתו משושה, ומכאן שמם.