מרקיון סבר כי רק השליח פאולוס הבין את תורתו של ישו ולכן כלל בקאנון של ספרי הברית החדשה שיצר רק את הבשורה על-פי לוקאס ואת איגרות פאולוס שאף הן נערכו והוסרו מהן פסקאות אשר לא התאימו לעמדתו. קאנון זה כלל גם את האיגרת אל הלאודיקאנים, אשר נכתבה על ידו או אשר התאימה לדעותיו.
הוולגטה.
במספר גרסאות של הוולגטה מצויה איגרת בשם זה בת 20 פסוקים. גרסת איגרת זו נשמרה רק בלטינית ואין ספק שהיא פסאודואפיגרפית, ומורכבת מפסוקים שונים שנלקחו מאיגרות פאולוס האחרות (המקוריות). האיגרת הוצאה מהקאנון של הברית החדשה, מאחר שהיא כוללת רק פסוקים המפורטים בספרים אחרים, ואין בה כל דוקטרינה מקורית. איגרת זו לא הופיע בגרסאות ביוונית של הברית החדשה.
תסמונת תעלת שורש כף היד
קסטרו פרטוריו
מוזיאון האצ&quot;ל
מוזיאון האצ"ל שוכן במצודת זאב בתל אביב ומוקדש להנצחת הארגון הצבאי הלאומי בארץ ישראל, מפקדיו, לוחמיו ופעולותיו. במוזיאון מוצגים פריטים שונים - מסמכים, קטעי עיתונות, צילומים, כלי נשק, דגמים אור-קוליים, תמונות וסרטים - הקשורים בפעילות האצ"ל במהלך 17 שנות קיומו.
בשנת 1980 נתן משרד הביטחון את הסכמתו להקמת המוזיאון. הקמת המוזיאון נעשתה בשנים 1985–1991 על ידי אליעזר ויסהוף וצוותו.
אגפי המוזיאון.
המוזיאון מחולק למספר אגפים:
פרשינג
פרשינג (פירושונים)
מילאנזית
מילאנזית, הידועה גם כלומברדית מערבית היא שפה רומאנית-גאלו רומאנית; ויש המחשיבים אותה כניב של הלומברדית. מקור השפה ודובריה באיטליה, והיא קיימת באזורי לומברדיה ובעיקר בנפות מילאנו, מונצה-בריאנצה, וארזה, קומו, לקו, סונדריו ובחלק קטן מקרמונה (למעט קרמה וסביבותיה), לודי ופאביה; ובחלקים מפיימונטה (נובארה, ורבנו-קוסיו-אוסולה); בקנטון טיצ'ינו בשווייץ (ובחלקים מגראובינדן). לשפה מספר שמות, המתייחסים לאזור בו היא רווחת: מילאנזית (על שם דוכסות מילאנו) או אינזוברית (על שם אינזובריה והאינזובים), או צ'יזנבואנו ("בגדה הזו של נהר האדה").
השפה נחשבת מאז 1981 ל"שפת מיעוט" באיחוד האירופי ועל פי "הספר האדום", דו"ח אונסק"ו לשפות בסכנת הכחדה, לשפה הראויה להגנה מפני הכחדה.
בעיני חלק מן האיטלקים, השפה נחשבת לניב של האיטלקית, אך זוהי למעשה שפה נפרדת. יש בה נקודות דמיון לצרפתית וניתן להבחין בין איטלקית ללומברדית המערבית, באוצר המילים, הפונטיקה והדקדוק. קיימים תת-ניבים רבים של לומברדית מערבית, בשל הגאוגרפיה ההררית באזור, כמו גם בשל היחידות הפוליטיות השונות להן היו שייכים האזורים והנפות.
סוזי מרוני
סוזן ג'ין "סוזי" מרוני (אנגלית: Susan Jean "Susie" Maroney; נולדה ב-15 בנובמבר 1974), היא שחיינית אוסטרלית למרחקים ארוכים.
קריירה.
מרוני נולדה במדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. כילדה רכה בשנים, סבלה מרוני מאסתמה. כטיפול למצבה, החלה ללמוד שחייה, בגיל ארבע. עד מהרה השקיעה את עצמה, רובה ככולה, בעיסוק החדש שמצאה לעצמה.
בגיל 14 החלה להתחרות בשחייה למרחקים ארוכים. לאחר שנכשלה במאמציה לסיים את בית הספר התיכון, בין היתר בגלל שיתוק מוחין ממנו סבלו היא ואחיה שון, התעמקה בתחום השחייה, מתוך רצון להגיע להישגים ייחודיים בתחום השחייה למרחקים מרתוניים.
בשנת 1989, כשהיא בת 14 וכמה חודשים, זכתה להכרה הראשונה שלה כשחיינית למרחקים מרתוניים, כשסיימה במקום השלישי בתחרות אוסטרלית לנשים בתחום זה.
בשנת 1990 הייתה לאדם הראשון לשחות ממאנלי שבניו סאות' ויילס לדארלינג הארבור וחזרה, בשבע שעות. באותה שנה גם שברה את שיא המהירות לחציית תעלת למאנש, כשבתוך כך היא גם הופכת לאוסטרלי הצעיר ביותר שחצה אי פעם את התעלה.
מרוני זכתה להכרה ותוארים רבים. בין הישגיה הבולטים:
ב-2007 מכרה מרוני את סיפור חייה, כולל הגילוי על השיתוק מוחין לתוכנית טוק שואו בטלוויזיה.
פרנקוניה עילית
פרנקוניה העילית (גרמנית: Oberfranken) היא מחוז מנהלי במדינת בוואריה בדרום גרמניה. היא מהווה חלק מן האזור ההיסטורי של פרנקוניה, שכלל גם את פרנקוניה התיכונה ואת פרנקוניה התחתית, כל האזורים הם היום חלק מבוואריה).
מבחינה גאוגרפית, המחוז מצוי בין תורינגיה (צפונית לו); פרנקוניה תחתית ממערב לו; פרנקוניה המרכזית מדרום-מערב; הפאלץ העילי בדרום מערב; וסקסוניה וצ'כיה במזרח. בירת פרנקוניה עילית היא ביירוית (בה מתקיים פסטיבל ביירוית הנודע). בין הערים האחרות במחוז ניתן למנות את במברג, קובורג, הוף ופוֹרְשְהָיים. האזור ידוע כאזור של מבשלות בירה. יש בו יותר מ-200 מבשלות קטנות המייצרות כ-1000 סוגים שונים של בירות; וכתוצאה מכך, הכמות הגבוהה ביותר של מבשלות בירה לנפש בעולם. קיים גם מסלול תיירותי הקרוי "דרך המבשלות הפרנקונית" (Fränkische Brauereistraße), המחבר בין מבשלות שונות.
יהודים בפרנקוניה עילית.
במהלך התקופה הנאצית היה יוליוס שטרייכר הגאולייטר של פרנקוניה עילית, והוא זה שיזם ועודד רדיפת יהודים באזור עוד לפני תחילת עליית הנאצים לשלטון.
פרנקים סאלים
הפרנקים הסאלים (בלטינית: Salii) היו תת-קבוצה של הפרנקים המוקדמים, שהתיישבו בתקופת האימפריה הרומית צפונית ללימס באזור החוף שמעל לנהר הריין, כיום צפון הולנד, באזור הקרוי עד היום זאלנד ("ארץ הסאלים"). מוצאם מן הסיקמברי או הצ'אמאבי. מלכי השושלת המרובינגית, שכבשו את גאליה, היו ממוצא סאלי. החל מן המאה ה-3 קיימות עדויות היסטוריות המתארות את הסאלים כשבט לוחמים גרמאני, כשודדי ים וכ"Laeti", בני ברית של הרומאים. הסאלים הפכו לשבט הגרמאני הראשון שמוצאו מעבר ללימס, שהקים יישובי קבע בשטח האימפריה, תחילה בטוקסנדריה (כיום במרכז הולנד), ב-430 כבש כלודיו את קמברה וב-432 התיישבו באזור טורנה (כיום בפרובינציה של אינו בבלגיה).
הסאלים אימצו את הזהות הפרנקית והפסיקו להופיע בשם "סאלי" החל מן המאה ה-5, זמן רב לפני שמוזכרים הפרנקים הריפוארים הוזכרו לראשונה במסמך היסטורי. הלקס ריפואריה מתוארך ל-630 והוא למעשה התפתחות מאוחרת יותר של החוקים הפרנקים ב. לא הייתה חלוקה מאוחרת יותר בין סאלים וריפוארים בממלכת הפרנקים.
אין לבלבל בין הסאלים לבין השושלת הסאלית שהופיעה כמה מאות שנים מאוחר יותר בימי הביניים בגרמניה.
סרנדיפיות
סרנדיפיות (באנגלית: serendipity) היא תגלית ממוזלת שנעשית שלא בכוונה כאשר אדם מחפש דבר אחר. דוגמאות מפורסמות לסרנדיפיות הן גילוי קרני ה-X על ידי רנטגן וגילוי היכולות ההלוצינוגניות של ה-LSD בידי אלברט הופמן.
אטימולוגיה.
את המונח סרנדיפיות, שנגזר משמה העתיק של סרי לנקה, טבע לראשונה הוראס וולפול במכתב שכתב לידידו ב-28 בינואר 1751:
בעקבות הסיפור התנ"כי על שאול, אשר "חיפש אתונות ומצא מלוכה" (שמואל א ), הציע יובל נאמן את המילה "אתינות" כתחליף עברי לסרנדיפיות.
הסברים לסרנדיפיות.
וולפול הגדיר סרנדיפיות כ'תושייה בדרך מקרה' (accidental sagacity). לא מספיקה הטעות עצמה אלא החוכמה להבין את משמעותה. כך לדוגמה כריסטופר קולומבוס אמנם גילה את יבשת אמריקה אך לא עמד על היותה יבשת חדשה, ואלפי תפוחים נפלו מעצים במהלך המאות שלפני ניוטון, אך רק הוא הצליח לקשר אותם לתאוריה פיזיקלית. ניתן לסכם זאת בציטוט של המדען לואי פסטר שאמר "במדעי התצפית המזל מעדיף את האדם המוכן".
פרמקולוגיה וכימיה הם שדות המחקר בהם סרנדיפיות היא הנפוצה ביותר.
געש (פירושונים)
רוזני וילנה
רוזני וילנה היה ארגון של קהילות ליטא רוסיה ופולין לאיסוף כספים עבור מפעלים יהודיים משותפים, בראשם תמיכה ביהודי ארץ ישראל באמצעות כספי החלוקה. הארגון התקיים לאורך כל המאה ה-19 והיה רוב ימיו ארגון חשאי על מנת להסתיר את פעולותיו מעיני משטר הצאר, שחשד שההתארגנות היהודית היא חלק ממזימה עולמית. בנוסף פעלו היהודים בניגוד לחוק מפורש שאסר להוציא כספים מרוסיה אל מדינות אויב (והאימפריה העות'מאנית, שארץ ישראל הייתה חלק ממנה הייתה ארץ אויב).
מבנה ארגוני ופעילים עיקריים.
הארגון קם בשנות ה-90 של המאה ה-18, כאשר מוסדותיו ומבנהו הארגוני נסגרו ב-1798. בראשו עמדו נגידים שהיו גבאי קהילות, סוחרים ובנקאים יהודים עתירי-ממון ובצידם כיהנה הנהגה רוחנית של גדולי תורה, כולם פעלו בהתנדבות. כל הנגידים שעמדו בראש הארגון היו בעלי זיקה למשפחת הגר"א (הגאון מווילנה). בראש הארגון עמדו בני משפחות שכולן היו נצר למשפחת סבו של הגר"א, משפחת משה רבקש, בעל "באר הגולה" והנגידות עברה בין בני המשפחה, כולל חתנים. במאה ה-19 כיהנו יחד שלושת ראשי הארגון הראשונים כארבעים שנה. היו אלה ר' אריה לייב פעסעלעס, ר' משולם זלמן ב"ר יעקב אורי (ר' זלמן אורי'ס), ור' שמואל חרי"ק (חתן ר' יהודה קלאצקי). הם נקראו "שלושת עמודי וילנה".
בעל הסמכות הרבנית הבולטת בראשית הארגון היה ר' חיים מוולוז'ין, תלמידו של הגר"א, מייסד וראש ישיבת וולוז'ין. אחריו כיהנו בתפקיד בנו, יצחק, ר' אריה לייב קצנלבוגן אב"ד בריסק ואחרים. סמכותם נגעה בעיקר להחלטות עקרוניות ולהתוויית הדרך האמונית להפעלת הארגון. הם גם חתומים על רוב המכתבים בנושאים עקרוניים.
ההשכלה העסקית והבנקאית של הנגידים ומינוי מזכירים במשרה מלאה באו לידי ביטוי בניהול מתקדם של הכספים, ברישום מדויק, בספרי קבלות ושטרי חוב מסודרים ובשליטה מקצועית בזרימת הכספים בכל הערוצים.
פעילות.