מחמוד נאסר (אומיד ג'לילי) הוא בעל ואב מוסלמי בריטי, אשר מקשיב למוזיקת רוק, במיוחד לכוכב הפופ גארי פייג', ושותה לעיתים אלכוהול. מחמוד גר בשכנות ליהודי אמריקאי בשם לאונרד "לני" גולדברג (ריצ'רד שיף), אותו הוא שונא ומגלה כלפיו יחס אנטישמי. בנו של מחמוד, ראשיד (עמית שאה), רוצה להתחתן עם אוזמה (סוראיה רדפורד), אבל לשם כך הם זקוקים לברכתו של אביה החורג ארשאד אל-מסרי (יגאל נאור), מוסלמי אדוק. לשם כך, מחמוד מסכים להעמיד פנים שגם הוא מוסלמי אדוק. בעודו מפנה את ביתה של אמו המנוחה, מחמוד מוצא אימוץ ומגלה שאומץ על ידי הוריו המוסלמים כשהיה בן שבועיים; הוריו הביולוגיים הם יהודים, ושמו האמיתי הוא סולומון "סולי" שימשילביץ'. כאשר לני מגלה זאת, הוא מספר למחמוד שהוא מכיר אדם עם שם דומה - יצחק "איזי" שמשילביץ' - שייתכן והוא אביו הביולוגי של מחמוד. מחמוד מגיע לבית אבות יהודי, על מנת לבקר את איזי, אולם בכניסה לחדרו נמצא רב (מאט לוקאס), שמסרב לאפשר לו להיכנס. הרב מסביר שיהיה זה זעזוע עבור איזי, יהודי, לראות את בנו, מוסלמי, והוא מייעץ למחמוד ללמוד להתנהג יותר כמו יהודי, אם הוא רוצה לראות את אביו לפני מותו.
לני מסכים ללמד בסתר את מחמוד מה זה להיות יהודי. הוא מלמד אותו יידיש בסיסית ולרקוד כמו חיים טופול בסרט "כנר על הגג", אך הנסיעות התכופות של מחמוד לביתו של לני מעוררות חשד בקרב בני משפחתו של מחמוד, במיוחד כאשר הם מגלים כיפה על ראשו של מחמוד במהלך עצרת מוסלמית. מחמוד שורף בפומבי את הכיפה כסמל לשנאתו, כביכול, כלפי יהודים. בהמשך, מחמוד משתתף בבר מצווה עם לני ומספר לקהל בלי כוונה בדיחה גסה ביידיש משובשת. מחמוד ולני מנסים לראות את איזי, אך הרב עדיין מסרב להכניס את מחמוד פנימה. מחמוד ולני מתווכחים ורבים ביניהם, ומחמוד עוזב עם כוונה לחזור הביתה ולספר למשפחתו את כל האמת, אך כאשר הוא מגיע לביתו הוא מגלה שארשד, אוזמה וחבריהם כבר שם. ארשד, שהתרשם מהמסירות, כביכול, של מחמוד לאסלאם לאחר שראה אותו שורף את הכיפה בטלוויזיה, נותן את ברכתו לאיחוד בין ראשיד לבין אוזמה, אך אז המשטרה מגיעה למקום - יחד עם התקשורת והמון רב של אנשים, בהם יהודים זועמים ומוסלמים תומכים - לעצור את מחמוד על שריפת הכיפה. מחמוד מתוודה בפני כולם שהוא יהודי, ובכך נמנע מעצרו. עם זאת, ארשד עוזב בזעם עם אוזמה וחבריו.
משפחתו של מחמוד עוזבת אותו בגלל חוסר הכנות שלו, אחד מעמיתיו בעבודה מתפטר והוא מתחיל לשתות. הוא הופך להיות אובדני, אך לני מציל אותו, לאחר שראה בחדשות את הווידוי שלו. מחמוד הולך לבית האבות ודורש לפגוש את אביו, אך נודע לו שאביו כבר נפטר. מחמוד נכנס אל חדרו של איזי, שם הוא מוצא סרטון של הופעתו בטלוויזיה, ומבין שאביו צפה בו, על אף השנים הרבות של הנתק בין השניים, ומתנחם בכך. מחמוד מגיע לעצרת של ארשד, וחושף בפני הקהל את סודו של ארשד - ארשאד הוא למעשה כוכב הפופ גארי פייג', שזייף את מותו לאחר שהקריירה שלו כשלה בעקבות הערות גזעניות. אשרד בורח מהמקום. ראשיד ואוזמה, לבושים בבגדים הודים מסורתיים, נישאים זה לזה בחתונה בסגנון בוליווד, בה משתתפים מוסלמים ויהודים כאחד.
הפקה.
לדבריו של התסריטאי דויד בדיאל, הוא כתב את התסריט לסרט זה משום שהוא "תמיד היה חובב של קומדיות של החלפת זהויות ("ביג", "משנה מקום משנה מזל");" הוא חושב ש"אנשים פוחדים בגלל גזע ודת, במיוחד סביב סוגיות [הקשורות ב] מוסלמים ויהודים, וכשאנשים פוחדים, מה שהם צריכים לעשות זה לצחוק"; הוא "אוהב את אומיד ג'לילי ואת הפרצוף הגדול והמצחיק שלו. [הוא] מקווה שאנשים יבינו כי מעבר לקומדיה, המסר של הסרט הוא של סובלנות הדדית: אם לא, [הוא] מקווה למצוא [לעצמו] זהות חדשה".
בתחילה, סרטי BBC סייעו בפיתוח תסריט הסרט. לבסוף הם פרשו מהפרויקט, בשל חשש מתכניו שעלולים להיתפס כפוגעניים, בעקבות שערורייה תקשורתית סביב תוכנית הרדיו של ראסל בראנד, אשר שודרה ב-BBC, במסגרתה ביצע בראנד מתיחה טלפונית כאשר התקשר לאנדרו סאקס והשאיר במשיבון שלו הודעות פוגעניות.
הפצה.
הסרט יצא לאקרנים ב-9 באפריל 2010 בממלכה המאוחדת. זכויות ההפצה לסרט נמכרו ל-62 מדינות שונות, לרבות מדינות ערביות ומוסלמיות רבות כמו איחוד האמירויות, בחריין, קטר, לבנון, עומאן, איראן וסעודיה. הסרט הוצג באיראן, אך עד כה לא זכה להפצה בישראל.
ביקורות.
על פי אתר האינטרנט Rotten Tomatoes, מבין 25 הביקורות שנכתבו על סרט זה, 60% מתוכן היו חיוביות.
רימייק בוליוודי.
בהודו, הופק לסרט זה רימייק בוליוודי, שיצא לאור בשנת 2015 בשם "Dharam Sankat Mein" ("משבר אמונה"). בסרט זה, גבר למשפחה הינדית מגלה שהוא מאומץ, וכי משפחתו הביולוגית היא מוסלמית.
Dreamchaser
Dreamchaser (בעברית: רודפת החלומות) הוא אלבום האולפן האחד עשר של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן. האלבום יצא לאור ב-16 בינואר 2013, על ידי חברת התקליטים שמחה LLC. כמו כן, מתוך האלבום יצאו הסינגלים; "Angel", "One Day Like This", "Closer" ו-"Glósóli".
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הקלאסיים.
רקע והוצאה.
"Dreamchaser" הופק על ידי מייק הדג'ס וסאלי הרברט. הוא הופץ לראשונה ב-16 בינואר 2013, ביפן בהוצאת שמחה LLC. לאחר מכן, ב-5 באפריל הופץ גם באוסטרליה וגרמניה. יומיים לאחר מכן, הופץ בממלכה המאוחדת, ופרק זמן לאחר מכן, גם בארצות הברית, קנדה, ומדינות נוספות ברחבי העולם.
מהדורה מיוחדת.
בשנת 2013, יצאה לאור מהדורת הסופר הדלוקס של האלבום. המהדורה כוללת בתוכה גלובוס של כדור הארץ בו חבוי התקליטור של, Dreamchaser. הגלובוס יושב על בסיס אקרילי, ויחד איתו מצורפת חוברת אומנות המציגה תמונות ייחודיות של ברייטמן.
התקליטור אשר נכלל במהדורה, מכיל בתוכו ארבע רצועות נוספות: "In The Air", "Hawaii '78", "7th Heaven" ו-"So Long Ago So Clear". ארבע הרצועות אשר נכללות בתקליטור, לא נכללות בתקליטור הרגיל של "Dreamchaser". המהדורה יצא באופן מוגבל ברחבי העולם.
יאן רדזינסקי
יאן רדזינסקי (בפולנית: Jan Radzynski; נולד ב-1950) הוא מלחין ישראלי-אמריקאי יליד פולין.
קורות חייו.
נולד בוורשה למשפחה מוזיקלית, ולמד בצעירותו פסנתר. ב-1969 עלה לישראל, ולמד קומפוזיציה אצל לאון שידלובסקי וצ'לו באקדמיה למוזיקה בתל אביב.
ב-1977 עבר לארצות הברית כדי ללמוד באוניברסיטת ייל אצל המלחין הפולני הנודע קשישטוף פנדרצקי ואחר כך עם . קיבל שני תארים שניים, ב-1979 ו-1980, ודוקטורט ב-1984.
מ-1980 עד 1994 לימד בייל, ומ-1994 מלמד באוניברסיטת אוהיו, שם ייסד רדזינסקי פסטיבל לביצוע יצירות של מלחינים ישראליים ויצירות עם השפעת מוזיקה יהודית. יאן רדזינסקי זכה במספר פרסים, ביניהם מטעם ASCAP.
בין התזמורות שניגנו את יצירותיו, ניתן לכלול את: תזמורת קליבלנד, תזמורת קולומבוס, הפילהרמונית של קרקוב, התזמורת הסימפונית ירושלים, תזמורת הרדיו של קלן, הפילהרמונית הישראלית, תזמורת הבולשוי, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת התזמורת הלאומית של מקסיקו ועוד.
בנו, דוד רדזינסקי, מכהן החל משנת 2015 כאחד משלושת הכנרים הראשיים בתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
אקומבנס
האקומבנס
ואל דמינגס
ואלדז וניטה "ואל" דמינגס (באנגלית: Valdez Venita "Val" Demings; נולדה ב-12 במרץ 1957) היא שוטרת ופוליטיקאית אמריקאית המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס העשירי של מדינת פלורידה. טרם היבחרה לבית הנבחרים הייתה מפקדת מחלקת המשטרה של אורלנדו, והייתה האישה הראשונה בתפקיד זה.
ביוגרפיה.
ואלדז וניטה בטלר נולדה ב-12 במרץ 1957, אחת משבעה ילדים שנולדו למשפחה קשת-יום. אביה עבד בפרדסים, ואמה הייתה עוזרת בית. משפחתה התגוררה בשכונה "מנדרין" שבג'קסונוויל. בשנות ה-60 של המאה ה-20 היא למדה בבתי ספר בהם הייתה הפרדה גזעית, ואת לימודיה התיכוניים סיימה בבית הספר התיכון וולפסון. רצונה לעסוק באכיפת חוק החל כשהייתה חברה ב"פטרול בית הספר" בתיכון דופונט. ב-1979 סיימה לימודי תואר ראשון בקרימינולוגיה באוניברסיטת המדינה של פלורידה.
אחרי שסיימה את לימודיה התיכוניים החלה לעבודה כעובדת סוציאלית בג'קסונוויל במשך כשנה וחצי. ב-1983 הגישה בקשה למשרה במחלקת המשטרה של אורלנדו, והיא התקבלה למחלקת המשטרה כעובדת באגף הסיור בחלקה המערבי של אורלנדו. בדצמבר 2007 מונתה דמינגס למפקדת מחלקת המשטרה של אורלנדו ובכך נהייתה לאישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה. כמפקדת המחלקה היא פעלה לצמצום שיעורי הפשיעה באורלנדו, והתמודדה עם תקרית ירי במהלכה פתח ג'ייסון רודריגז, מהנדס שפוטר מעבודתו, בירי אל עבר עמיתיו לשעבר ורצח בן אדם.
התפטרותה מהפיקוד על מחלקת המשטרה של אורלנדו נכנסה לתוקף ב-1 ביוני 2011 אחרי שירות בן 27 שנים במחלקת המשטרה. דמינגס הייתה מועמדת המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס העשירי של פלורידה בבית הנבחרים של ארצות הברית במהלך בחירות 2012 בארצות הברית. היא ניצבה בבחירות מול מועמד המפלגה הרפובליקנית, דניאל ובסטר, והשניים התחרו על ייצוג מחוז שנחשב לרפובליקני. בבחירות עצמן היא הפסידה לוובסטר שניצח בקושי עם 51% מקולות הבוחרים.