מקרה פרטי ידוע הוא זוג סדור, בו formula_9. מזוגות סדורים אפשר לבנות באופן פורמלי כל n-יה סדורה, באינדוקציה: ה-n-יה formula_1 שווה, על-פי ההגדרה, לזוג סדור, שרכיבו הראשון הוא formula_11, ורכיבו השני הוא ה-(n-1)-יה הסדורה formula_12. אפשרות פורמלית אחרת היא לראות ב-n-יה (עבור n&gt;2) פונקציה מן הקבוצה formula_13. בהתאם לכך, את קבוצת ה-n-יות הסדורות של איברי קבוצה A מסמנים formula_14.
מוקדמות הגביע העולמי 2010
מוקדמות מונדיאל 2010 אוקיאניה
מוקדמות מונדיאל 2010 אפריקה
תחינות
תחינות (בתעתיק פונטי של ההגייה אשכנזית: "תְּחִינֶס") הוא כינויים של סידורי תפילות בשפה היידית, אשר נפוצו למן המאה ה-17 בקהילות אשכנז, ונועדו עבור הנשים היהודיות – שבשונה מן הגברים, לא ידעו די עברית כדי להתפלל בלשון הקודש, והיו נוהגות לומר תחינות בלשון המדוברת - ביידיש.
התחינות נסובו סביב חיי האישה היהודיה ותפקידיה, ורובן עמדו על שלושה עיקרים: חלה, נידה, הדלקת הנר (חנ"ה). היו תחינות שנאמרו בקריאת התורה, וכן תחינות מיוחדות לימים נוראים ולעשרת ימי תשובה.
ספר התחינות המוקדם ביותר והנפוץ ביותר הוא ככל הנראה "סדר תחינות", שיצא לראשונה לאור באמסטרדם בשנת 1648, והיווה ציון דרך בהיסטוריה היהודית הנשית: היה זה סוג חדש של סידור תפילות – כתוב ביידיש, עבור נשים, ונכתב בקולה של מתפללת אישה. סידור זה נדפס בעותקים רבים ונפוץ ברחבי אירופה בעזרת תעשיית דפוס יידי דינאמית ופורה. הנשים לא היו רק קהל הקוראים העיקרי של תעשייה זו, אלא גם היו משתתפות פעילות בתהליך היצירה והן בתהליכי ההוצאה לאור: הן עבדו כמדפיסות, כמתרגמות, כעורכות, כמעבדות ספרותיות, כמעתיקות ואף כסַדָּרוֹת – ובשיאו של התהליך, הגיעו אף לכדי חיבורם של תפילות חדשות, דרשות חדשות ופיוטים חדשים, שנועדו הן לנשים והן לגברים.
ידוע על ספרות תפילות מתקופה זו, לרבות חוברות תפילה שכותרותיהן "תחינות" ו"לידער" (יידיש: "שירים"), אשר נכתבה בידי נשים – ובהן בעיקר תחינותיה של שרה בת-טובים, שנפוצו ביותר למן המאה ה-18, וכן תחינותיה של שרה רבקה רחל לאה הורוביץ. עם זאת, דווקא "סדר תחינות" נכתב בעילום שם, וייתכן כי נכתב בידי גבר. הספר כולל תפילות יומיומיות ותפילות חגיגיות, ובנוסף כאמור, כלל תפילות המיועדות לחובותיהן הדתיות המיוחדות של הנשים, אשר לא הופיעו בסידור התפילות הרגיל בבית הכנסת.
כאשר הפציעה תנועת ההשכלה לקראת סוף המאה ה-18, הפכה היידיש בלתי-אופנתית במערב אירופה; הזרם המרכזי ביהדות דחה מכל וכל את המיסטיקה, והתחינות הלכו ואיבדו את מקומן החיוני בחיי התפילה של הקהילה היהודית. בד בבד, באותה העת הופיע אוסף מורחב ומשופר, "סדר תחינות ובקשות". בין היתר התווספו תחינות בנושאי מטלות הבית ובקשות לחזרתו בשלום של הבעל ממסעותיו.
גם בימינו יוצאים לאור אוספי תחינות עבור נשים בקהילות חסידיות, שברבות מהן מוסיפה היידיש להיות שפת היום-יום.
תחינה
גליקל מהאמלין
וסטינגהאוז
ג'ורג' וסטינגהאוז
Far Cry 2
Far Cry 2 הוא משחק מחשב בסוגת יריות גוף ראשון שפותח על ידי חברת יוביסופט מונטריאול, ומופץ על ידי חברת יוביסופט ל-Windows, פלייסטיישן 3 ולאקס בוקס 360. עלילת המשחק נסובה סביב שכיר חרב שנשלח לאפריקה ללב מלחמה בין שני פלגים יריבים במדינה כושלת, במטרה לחסל סוחר נשק אשר תרם להיווצרותה של אותה מלחמה ממניעים רווחיים. המשחק יצא לשוק לראשונה ב-21 באוקטובר 2008.
למרות שאין ביניהם קשר עלילתי והוא פותח על ידי חברה שונה, זהו משחק ההמשך למשחק Far Cry משנת 2004.
עלילה.
לשחקן יש אפשרות לשחק בתור אחת מ-12 (אחת מהן היא שב"כניק לשעבר בעל אזרחות ישראלית) דמויות שונות, כל אחת בעלת מראה וסיפור רקע שונים. הדמויות אשר לא נבחרו על ידי השחקן יתפקדו כדמויות בלתי ניתנות לתפעול במשחק.
מטרתו של השחקן היא לחסל את "התן", סוחר נשק שמוכר את מרכולתו לשני צדדים לוחמים במדינה קטנה וכושלת במרכז אפריקה אשר נוצרו בעקבות התמוטטות הממשלה של אותה מדינה, ובכך מתסיס את האזור וגורם להרג של המונים כדי להרוויח מן הביקוש לנשק. המשחק מתחיל בסצנה שבה שוכב גיבור המשחק (הפרוטגוניסט) על מיטה בבית מלון נטוש באפריקה כשהוא גוסס ממלריה, ואותו "תן" - מטרתו של הדמות, יושב על ידו ולועג לו על כך שהוא כל כך עלוב שחלה במלריה. הוא מניח את אותו אקדח לצידו של השחקן ("במידה ותרצה לסיים מהר עם הסבל") ועוזב. המשחק מתחיל מהרגע שבו הדמות עוזבת את חדר המלון, ומטרתו הסופית היא, כאמור, להרוג את "תן" שהשאיר "אותך" לגסוס.
מחלת המלריה ממשיכה לשמש כמרכיב מפתח גם בהמשך המשחק; כל 30 עד 40 דקות נזקק השחקן לקחת גלולה מיוחדת כדי להילחם בהשפעות המחלה.
פרטים טכניים.
המשחק, בשונה מ-Far Cry הראשון אשר התרחש ביערות גשם טרופיים, מתרחש באזור יבש ומדברי באפריקה. המשחק מתאפיין במשחקיות פתוחה: השחקן יכול להסתובב במרחביה העצומים של מרכז אפריקה, לבצע משימות כרצונו ולעבוד עבור הדמויות שהוא רוצה.
כמו כן מזג האוויר מאוד מציאותי ומשפיע על שריפות למשל, ובנשקים יכולים להיות מעצורים, כלומר תקלה בנשק הגורמת לו להפסיק לירות ומצריכה תפעול.
המשחק מגיע עם עורך מפות (map editor) המאפשר ליצור מפות עם עריכה טופוגרפית כולל טקסטורות והשתלת מאות אלמנטים מובנים מספריה הכוללים חלקי וסוגי מבנים, גשרים, מכוניות ואובייקטים שונים, צמחייה ועצים המונפשים בתצוגה המקדימה בזמן אמת. בנוסף ניתן לבחור בשעות היום באופן חופשי בעורך. לא ניתן להכניס נשקים (למעט מה שמותקן במשחק), אנשים ובעלי חיים במפות ולא ניתן לערוך את מפת המשחק האמיתית. מפות שפותחו על ידי קהילת המשתמשים יכולים לפתוח אובייקטים נוספים בספריית העורך החזותי. עורך המפות משתמש בתצוגת מצלמות חופשיות שמציגות בזמן אמת את שינויי העריכה.
נעל בית
שרה בת-טובים
שרה בת-טובים (בהגייה אשכנזית: "שׂוֹרֶה בַּס טוֹיְבִים"; סוף המאה ה-17 – ראשית המאה ה-18) היא מחברת שניים מספרי התחינות הנפוצים ביותר בקרב נשות יהדות אשכנז.
חייה.
נולדה בעיירה סאטאנוב שבפודוליה. לדברי ישראל צינברג, שם משפחתה "בת-טובים" מהווה אינדיקציה לכך שמוצאה משושלת מכובדת; ואכן: אביה מרדכי היה מלומד גדול, אבי-אביה יצחק היה רב בסאטאנוב, ואביו שלו, מרדכי, היה רב בבריסק (ברסט ליטובסק); בבריסק חיו במחצית השנייה של המאה ה-17 שני רבנים בשם מרדכי – מרדכי זיסקינד (מת ב-1684) ומרדכי גינצבורג (מת ב-1688), וקרוב לוודאי כי שרה הייתה נינה של אחד מהם, ומכאן שחייתה במחצית הראשונה של המאה ה-18. בחייה האישיים לא האיר לה המזל פנים; היא בילתה זמן-מה בנדודים. קרוב לוודאי כי בת-טובים הייתה "זאָגערין" (חזנית בתפילות לנשים), אשר שפכה את לבה למוד הסבל והמרירות בתחינות שחיברה.
התחינות פרי עטה.
שני אוספי תחינות מפרי עטה של שרה בת-טובים השתמרו: "שקר החן" ו"שלושה שערים".
"שקר החן".
בעמוד השער של הספר נכתב כי .
במבוא כתבה שרה בת-טובים:
"שלושה שערים".
הספר "שלושה שערים" (בהגייה אשכנזית: "שלוֹישֶה שֶעוֹרים") הוא המפורסם והפופולרי יותר. הספר, שנכתב לקראת סוף חייה, הוא מעשייה נושאת מוסר השכל המבוססת על סיפור חייה. שרה מגוללת את סיפורהּ כאישה צעירה וגאוותנית, שנהגה לפקוד את בית הכנסת מקושטת בתכשיטים, ללכת רכיל, ללגלג ולהתבדח במהלך התפילה, ומספרת על כך שבילתה את חייה בנוודות. בהקדמה היא מבקשת כי .
התייחסות בתרבות.
שרה בת-טובים עצמהּ נעשתה לדמות באגדה היהודית. דמותהּ מופיעה למשל בסיפורו דמוי ה'סינדרלה' של י"ל פרץ, 'דער זיווג, אָדער, שרה בת טובים' (יידיש: 'הזיווג, או, שרה בת טובים'), שבו היא מגלמת כעין פיה טובה העוזרת למי שקורא באמונה מתחינותיה (ומשאירה אחריה זוג נעלי בית מוזהבות, אשר בסופו של דבר מובילות גבר צעיר למצוא את כלתו היעודה). ב'ספר הקבצנים' של מנדלי מוכר ספרים (פרק ד) מוזכרים ספרי תחינותיה כחלק ממרכולתו של סוחר יהודי ביריד ירמוליניץ.
היות ששמהּ היה ידוע כל כך, משכילים בני המאה ה-19 שחיברו תחינות לפרנסתם צירפו פעמים רבות את שמהּ ליצירותיהם.
שמהּ של שרה בת-טובים הפך שם נרדף לבחורה חסודה; כך למשל בבדיחה זו מתוך קובץ הבדיחות היהודיות של אלתר דרויאנוב:
קישורים חיצוניים.
סיפורו של י"ל פרץ:
צלם קולנוע
צלם קולנוע הוא אדם שמקצועו הוא צילום של סרטי קולנוע. צלם קולנוע משתמש במצלמת קולנוע (מסרטה). בהפקות גדולות קיים תפקיד של סינמטוגרף או במאי צילום האחראי על כל תחום הצילום והתאורה. אחד מפרסי אוסקר ניתן עבור הסינמטוגרפיה הטובה ביותר.
בנוסף לתפעול המצלמה, אחראי הצלם על בחירת סרט הצילום, עדשות המצלמה, הפילטרים וכדומה, כדי לצלם את הסצנה בהתאם להנחיות הבמאי. טיב היחסים בין הבמאי לצלם משתנה. לעיתים נותן הבמאי לצלם חופש פעולה נרחב, תוך שהוא מתמקד בהבטים האמנותיים של הסרט, ולעיתים הבמאי מצמצם את חופש הפעולה של הצלם, ומקבל גם החלטות בנושאים טכניים.
שרה בת טובים
טבעונאות
טבעונאות (הלחם בסיסים של המילים "טבעונות" ו"נא"), הנקראת גם "מזון צמחי חי" (באנגלית: Raw veganism), היא אורח חיים תזונתי המשלבת את מושג הטבעונות המבוססת על מזון צמחי עם תפיסת דיאטת המזון הגולמי, כלומר שלא עבר בישול או חימום מכל סוג שהוא (חימום מתחת ל-C°42 או 48°C, ובהעדפה לעיבוד מינימלי).
הטבעונאות נכללת בתוך הקטגוריה של Raw foodism, דיאטות מזון נא, גולמי, לא מעובד, הכוללת גם דיאטות שבמרכיביהן גם מזון מן החי שלא בושל כלל.