בנוסף לגידול זני הענבים המסורתיים, כמו סופריור, תומפסון, וזני, ענבי טלי מגדלים בלעדית בישראל גם זנים אחרים של חברות פיתוח וטיפוח זנים בעולם, כגון ענבים מזן טימפסון, אוטום קריספ, סייבל וסקרלוטה. גם זנים אלה משווקים תחת המותג של ענבי טלי. בסך הכול משווקים כ-30 זנים של ענבי מאכל בכל הצבעים (ירוק, אדום, שחור), רובם המכריע ללא חרצנים. כמו כן משווקים גם פירות וירקות נוספים כמו עגבניות, פלפלים ועוד. האגודה מספקת תוצרת לכל רשתות השיווק הגדולות בישראל וכן לסיטונאים בכל רחבי הארץ.
בשנת 2002 זכתה ענבי טלי, יחד עם חברת Sanplast אריזות, בפרס כוכב ישראל מטעם התאחדות התעשיינים על ייצור אריזה ייחודית.
עיני סיביו
עיני סיביו (ברומנית: Ochii Sibiului) הם אלמנט אדריכלי של חלונות אוורור קטנים (מכונים גם Ochi de bou עיני פר) בגגות הבתים בעיר סיביו, ברומניה.
בסיביו, במרתפים הייתה לחות גבוהה, לכן מזונות שנשמרו שם התעפשו. תושבי סיביו החלו להעביר את אחסון המזונות לעליות הגג וכדי לאוורר אותן פתחו חלונות אוורור בעליית הגג. התופעה החלה בסביבות שנת 1700, בתקופת הבארוק. החלונות מעוצבים בצורת עיניים ויוצרים תחושה שמכל גג מביטים על אנשי העיר ועל התיירים המזדמנים למקום.
הגגות עם "עיני סיביו" מצוים במבנים ישנים, במרכז ההיסטורי, בכיכר הגדולה ובכיכר הקטנה. את החלונות האלה בנו נגרים מומחים עם עצים מעוקלים וכיום אין מומחים שיכולים לשחזר את עבודתם.
במהלך ההפגנות נגד שחיתות בשנים 2017–2019 הפכו עיני סיביו לסמל מחאה, תחת הסלוגן "אנחנו רואים אותכם מסיביו" (Vă vedem din Sibiu).
דקלה (יישוב)
דקלה (ישוב)
הסכם סוגאולי
הסכם סוגאולי (באנגלית: Treaty of Sugauli, בנפאלית: सुगौली सन्धि) הוא הסכם אשר נחתם בין חברת הודו המזרחית הבריטית לבין נפאל ב-2 בדצמבר 1815 ואושר ב-4 במרץ 1816 בעקבות המלחמה האנגלו-נפאלית (1814–1816), ואשר הגדיר את תוואי הגבול הנוכחי של נפאל. מצד נפאל חתם ראג' גורו גאראג' מישרה בסיוע צ'נדרה שקר אופדהיאיה, ומצד החברה חתם לוטננט קולונל, פאריס ברודשה. ההסכם קבע כי:
כמו כן נמנעה מנפאל הזכות להעסקת אמריקאים ואירופאים בכל שורותיה (כמה מפקדים מצבא צרפת הוכשרו על מנת להכשיר לוחמים בצבא נפאל).
בעקבות ההסכם איבדה נפאל חלק ניכר משטחה, לרבות כל שטחי נפאל אשר נכבשו במלחמותיו של המלך במהלך 25 השנים שקדמו להסכם, כמו ממלכת סיקים במזרח וממלכות קומאון וגרוואל במערב. חלק מאדמות טראי בדרום נפאל הוחזרו לנפאל ב-1816 וב-1860, כהוקרה למאמציהם ולנועזותם בדיכוי המרד ההודי הגדול ב-1857.
הנציגים הבריטים בקטמנדו היו המערביים הראשונים שהורשו להתגורר בנפאל בתקופה שלאחר שושלת מאלה אשר שלטה בנפאל עד 1779 (יש לציין כי כמה משלחות מיסיונריות גורשו על ידי אנשי הגורקה לאחר שכבשו את נפאל באמצע שנות ה-80 של המאה ה-19). הנציג הבריטי הראשון היה אדווארד גרדנר, שמושבו הוקם צפונית לקטמנדו. אזור זה נקרא כיום "לָזִימְפָּט", המהווה שדרה מסחרית בו שוכנות מספר שגרירויות וקונסוליות כגון שגרירות הודו ושגרירות בריטניה (וכמו כן שגרירות ישראל).
הסכם סוגאולי הוחלף בדצמבר 1923, כאשר בריטניה ונפאל חתמו על הסכם ידידות נוסף. בשנת 1950 נחתם הסכם נפרד בין הודו (3 שנים לאחר עצמאותה) לנפאל אשר כונן יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות.
הפסקת היריון באירלנד
עורקי שלפוחית השתן העליונים
עוֹרְקֵי שַׁלְפּוּחִית הַשֶּׁתֶן הָעֶלְיוֹנִים (TA: arteriae vesicales superiores), אשר נקראו בעבר הָעוֹרְקִים הַשַּׁלְחוּפִיִּים הַגֻּלְגָּלְתִּיִּים (arteriae vesicales craniales), הם קבוצת עורקים בבטן ובאגן היוצאים מחלקו הפתוח של עורק הטבור ומספקים דם לשלפוחית השתן.
העורקים יוצאים מחלקו הפתוח של עורק הטבור ונעים על פני ההיבט העליון של שלפוחית השתן. מן העורקים מסתעפים ענפים לעבר השופכן, ובחלק מהאוכלוסייה הזכרית, גם מסתעף מהם עורק צינור הזרע.
בעבר, היה נהוג לתאר בספרי לימוד אנטומיה גם עורק אמצעי לשלפוחית השתן, אשר מספק דם לקרקעית שלפוחית השתן ולשלפוחית הזרע, בנפרד מעורק שלפוחית השתן העליון, אולם בספרי לימוד מודרניים, כמו גם לפי הטרמינולוגיה אנטומיקה, ההתייחסות היא למספר עורקי שלפוחית שתן עליונים שמקורם משותף.
גוטפריד פדר
גוטפריד פדר (בגרמנית: Gottfried Feder; 27 בינואר 1883 - 24 בספטמבר 1941) היה מהנדס אזרחי גרמני, כלכלן עצמאי ואחד מראשוני המפלגה הנאצית. הוא היה התאורטיקן הכלכלי של הנאצים, ומילא תפקידים שונים לאחר עלייתם לשלטון.
ביוגרפיה.
פדר נולד בווירצבורג שבגרמניה ב-27 בינואר 1883 כבנו של פקיד המדינה. אחרי שסיים לימודיו בגימנסיות באנסבך ובמינכן, נסע ללמוד הנדסה בברלין ובציריך (שווייץ). לאחר מכן הוא ייסד חברת בנייה בשנת 1908 שהפכה לפעילה במיוחד בבולגריה, שם בנה מספר מבנים רשמיים. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא פיתח עוינות כלפי בנקאים עשירים, ושיפר את הבנתו הכלכלית והפוליטית משנת 1917, כשלמד פוליטיקה כלכלית וכלכלה בכוחות עצמו.
ב־7 במרץ 1918 הקים אנטון דרקסלר ועדה של פועלים עצמאיים. הרעיון של דרקסלר היה להקים ארגון שילחם ב"מרקסיזם של האיגודים המקצועיים החופשיים" וילחם על תנאי שלום צודק לגרמניה. מטרתו ארוכת הטווח הייתה ליצור מפלגה שתתמוך גם במעמד הפועלים וגם בגישה פוליטית לאומנית. כעבור שישה חודשים היו בה רק 40 חברים ובינואר 1919 החליטו להצטרף לעיתונאי הימין, קרל הרר, כדי להקים את מפלגת הפועלים הגרמנית (GPW). חברים מוקדמים אחרים כללו את פדר, הרמן אסר ודיטריך אקרט. הרר נבחר ליו"ר המפלגה.
ב־30 במאי 1919 מונה מייג׳ור קרל מאייר לראש מחלקת החינוך והתעמולה בצבא הגרמני במינכן. הוא קיבל כספים רבים כדי לבנות צוות של סוכנים ולארגן סדרה של קורסים חינוכיים להכשרת קצינים וחיילים נבחרים ב"חשיבה פוליטית ואידאולוגית נכונה". מאייר גייס את פדר לתת הרצאות לחיילים באוניברסיטת מינכן. רב"ט אדולף היטלר היה אחד מאלה שהשתתפו בהרצאותיו.
באותו הזמן כתב פדר "מניפסט על שבירת האזיקים".() שבו הטיף את משנתו הכלכלית באשר לנזק העצום לגרמניה וכלכלתה היצרנית שגרמו יהודים כמו משפחת רוטשילד ששעבדו את גרמניה, לטענתו, במניפולציות בשוק הכספים והבנקאות הבינלאומית.
פדר הפך למורה של היטלר בתחומי הכלכלה. הוא סייע בהתפתחות ההתנגדות של היטלר ל"קפיטליזם של המימון היהודי". בהעברת קורסים פוליטיים לצד פדר היה קרל אלכסנדר פון מילר (בנו של שר התרבות של בוואריה), שזיהה את יכולת הנאום של היטלר והעביר את שמו הלאה. ב־12 בספטמבר שלח מאייר את אדולף היטלר לפגישה של מפלגת הפועלים הגרמנית (GWP). שם הרצה פדר את דעותיו הכלכליות. באותה שנה, פדר, יחד עם אנטון דרקסלר, דיטריך אקרט וקארל הרר, היו מעורבים בהקמת הדויטשה ארביטרפרטיי (מפלגת הפועלים הגרמנית -DAP).
שנות העשרים.
בפברואר 1920 פרסמה ״מפלגת הפועלים הגרמנית״ את התוכנית הראשונה שלה שנודעה בשם "עשרים וחמש הנקודות". בתוכנית סירבה המפלגה לקבל את תנאי חוזה ורסאי וקראה לאיחוד כל העם הגרמני. כדי לחזק את רעיונותיהם על לאומיות הם דגלו שזכויות שוות יינתנו רק לאזרחים גרמנים. כדי לפנות למעמד הפועלים ולסוציאליסטים, כללה התוכנית כמה צעדים לחלוקת מחדש של רווחים בתעשיות גדולות, הלאמת קרנות נאמנות, הגדלת קצבאות הזיקנה והחינוך החינמי. פדר השפיע רבות על ההיבט האנטי-קפיטליסטי של התוכנית הנאצית, והתעקש על משפטים כגון הצורך "לשבור את השעבדות לקפיטליזם הבינלאומי״ ואת הטענה שגרמניה הפכה ל"עבד של שוק המניות הבינלאומי ".
כאשר התוכנית הזאת פורסמה, ב -24 בפברואר 1920, השתתפו בעצרת למעלה מ -2,000 איש. בניסיון להפוך את המפלגה למושכת יותר בקרב חלקים גדולים יותר של האוכלוסייה, שונה שם המפלגה בפברואר 1920 ל- National Nationalzialistische Deutsche Arbeiterpartei (מפלגת הפועלים הגרמנית הלאומית הסוציאליסטית, NSDAP), הידועה יותר כמפלגה הנאצית.
פדר השתתף ב״פוטש במרתף הבירה״ בנובמבר 1923. לאחר מעצרו של היטלר, פדר נשאר אחד ממנהיגי המפלגה ונבחר לרייכסטאג ב -1924, שם שהה עד 1936 ודרש את הקפאת הריבית ונישול אזרחים יהודים. הוא נשאר אחד ממנהיגי האגף האנטי-קפיטליסטי של המפלגה הנאצית, ופרסם כמה מאמרים בתחומי החברה, הפוליטיקה והכלכלה של המפלגה הנאצית ושל גרמניה. (1927) (1931)
גרמניה הנאצית.
פדר עיצב למעשה את ההשקפות הרשמיות של המפלגה הנאצית על הפוליטיקה הפיננסית והכלכלית. לאחר שהתמנה ליו"ר המועצה הכלכלית של המפלגה ב־1931, הובילו דעותיו האנטי-קפיטליסטיות לירידה גדולה בתמיכה הכספית של התעשיינים הגדולים בגרמניה. בעקבות לחץ של בעלי הון גרמניים כמו גוסטב קרופ, פריץ טיסן, החליט היטלר לשנות את מצע המפלגה מהשקפותיו הכלכליות של פדר. כאשר היטלר הפך לקאנצלר בשנת 1933, הוא מינה את פדר לתפקיד זוטר של תת-שר במשרד הכלכלה בחודש יולי.
פדר המשיך לכתוב מאמרים, והוציא את "המלחמה נגד המימון הגבוה" ואת "היהודים" (1933).