על פי האגדה נוסדה קוסקו על ידי בן האינקה הראשון, מאנקו קאפאק, בראשית המאה ה-12, אך לפי עדויות ארכאולוגיות, העיר הייתה מיושבת מאות שנים לפני עליית האינקה, ושכנו בה תרבויות אחרות. היא נכבשה בידי אנשי האינקה רק בשנת 1438, בתקופת האינקה התשיעי פאצ'אקוטי. בתקופה זו כבשו אנשי האינקה את מרבית שטחם של האנדים המרכזיים.
פאצ'אקוטי פיתח את העיר ונתן לה צורה המזכירה פומה. כמו כן הוא הקים בה רשת של תעלות מים, וכן טרסות ומקדשים מרהיבים לכל אורכה. מאז ועד הגיעם של הספרדים הייתה קוסקו בירה משגשגת של האימפריה.
ואיינה קאפאק הסאפה אינקה ה-11 היה האחרון שזכה לשלוט באימפריה המאוחדת. במותו הוא הוריש את האזור לשני בניו. את החלק הצפוני הוריש לאטוואלפה ואת החלק הדרומי, שבו שוכנת קוסקו, לוואסקאר. עד מהרה פרצה בין השניים מלחמת אחים שבה הביסו כוחותיו של אטוואלפה את כוחותיו של ואסקאר.
ב-1532 החלה משלחת ספרדית בפיקודו של פרנסיסקו פיסארו את כיבוש פרו. המשלחת פגשה את אטוואלפה, שסיים את כיבוש חלקה הדרומי של האימפריה, בעיירה קחאמרקה. אטוואלפה הגיע לפגישה בליווי משלחת גדולה, אך לא חמושה ולאחר שסירב לקבל עליו את הנצרות וזרק את ספר התנ"ך שהוגש לו לקרקע, הספרדים זינקו מהמארב, טבחו בלוחמי האינקה ולקחו את אטוואלפה עצמו בשבי.
כדי לקנות את חירותו, הציע אטוואלפה לתת את מרבית אוצרות האימפריה, וכך פורקו חצרות הזהב והכסף של האינקה. למרות זאת, בעקבות לחץ משאר מפקדי המשלחת ושמועה לא מבוססת שאטוואלפה פקד על צבאו להתקדם לעבר הספרדים ולתקוף אותם, הוציא פיסארו את אטוואלפה להורג.
במשך החודשים שלאחר מכן צעדו הספרדים בשביל ההררי הקשה, חצו את נהר האפורימק ולחמו בכוחותיו של אטוואלפה. נתיני האימפריה המקומיים שהיו נאמנים לוואסקאר וראו בצבאותיו של אטוואלפה צבא כובש, סייעו בידיהם של הספרדים ואף ראו בהם משחררים. עם סיום הקרבות וכיבוש העיר קוסקו הכתיר פיסארו את מאנקו אינקה יופאנקי כיורשו של ואסקאר ושליט האינקה תחת השלטון הספרדי. אולם הלה, שסבל מהתעללות של בני משפחת פיסארו, נמלט, גייס צבא גדול והטיל מצור על העיר במשך 10 חודשים עד שהגיעה משלחת חילוץ.
עד המאה ה-16 הפכה קוסקו לעיירה קולוניאלית ספרדית ומעט נותר ממורשת האינקה. רוב בנייניה הקודמים נהרסו ופינו את מקומם לכנסיות ובתים קולוניאליים בסגנון ספרדי. רעידת האדמה ב-1950 פגעה ברבים מהמבנים העתיקים בעיר. אולם, עד היום אפשר למצוא ברחובותיה יסודות וחומות מתקופה קדומה יותר, שהופכת את הביקור בעיר לחוויה בנבכי הזמן.
אוכלוסיית העיר צמחה במהירות, ומ-25,000 תושבים בלבד בשנת 1900 ו-80,000 ב-1960, היא צמחה לעיר בת 435,000 תושבים כיום.
העיר כיום.
בשל המבנים הקולוניאליים והעתיקים בעיר, קרבתה לעיר האינקה העתיקה מאצ'ו פיצ'ו (כ-70 ק"מ מהעיר), לעיר העתיקה צ'וקקיראו ובסיס יציאה לטרקים שונים (גיחות לטיולים כמו רפטינג בנהר אפורימק, טיולים בפסגות הרי האנדים או בחלק מיובליו וג'ונגל האמזונאס ועוד), קוסקו הפכה לאחת הערים המתוירות בדרום אמריקה. מרכזה של העיר קוסקו הוא כיכר פלאסה דה ארמאס (Plaza de Armas) בלב העיר, השוכן במקום בו עמד בעבר ארמונו של מלך האינקה. לצד הכיכר נמצאת הקתדרלה של קוסקו, אשר נבנתה במאות ה-15 וה-16 בסגנון בארוקי, וכנסייה נוספת בשם לה קומפניה (La Compania de Jesus). מקומות מרכזיים נוספים הם רובע האמנים סן בלאס (San Blas), מוזיאון האינקה (Museo Inka) והמוזיאון לאמנות פרה-קולומביאנית (Museo de Arte Precolombino). בעיר עובר הנהר ואטאניי הנשפך בהמשך לאורובמבה.
מבירת פרו, לימה, ניתן להגיע לקוסקו בטיסה או בנסיעה ארוכה של למעלה מ-20 שעות, בשל הכבישים המתפתלים. במרכז העיר פועל בית חב"ד, המציע שירותי דת, אוכל, רפואה ועוד.
מכתש
שכונת שעריים
מחט
מחט היא חפץ ארוך דק וחד, בעלת קצה מחודד ובצידו השני חור שנקרא קוף.
היסטוריה.
מחטים עם קוף, עשויות מעצמות, מקרניים ומשנהב נמצאו במספר אתרים פלאוליתים באירופה, אסיה וצפון אמריקה. בJournal of Humam Evolution הופיע ב2018 מחקר מקיף בו השתתפו חוקרים מסין, קנדה, צכיה וצרפת שחקרו 30,000 שנות היסטוריה של התפירה. החוקר ד'אריקו (d’Errico) כותב שהמחקר מראה שמחטים עם קוף, הומצאו כנראה באופן נפרד בסין ובסיביר בערך לפני 42,000 שנה ומאז הן קבלו צורות שונות כדי להתאים לצרכים שונים של התפירה, הרקמה וכדומה.
באירופה המחטים הופיעו באופן מפוזר בערך לפני 26,000 שנים והיוו חלק מנרתיקיהם של הציידים שיישבו את היבשת האמריקנית לפני כ-14,000 שנה. מחטים הן כלי יעיל לתפירת בגדים וכובעים הנחוצים בסביבות קשות שבהן גרו אוכלוסיות בחצי הצפוני של כדור הארץ, אומר ד'אריקו.
יצירת מחטים מעצמות ובעיקר קדיחת הקוף בעזרת כלי אבן, זו מלאכה לא פשוטה. המחטים צריכות להיות דקות וחדות בקצה אחד. עצמות הן שבירות וצריך היה לעיתים להשחיזן מחדש, מה שהיה אפשרי רק אם הן נשברו קרוב לקצה החד. מכאן מבינים שהאנשים שייצרו אותן פתחו מיומניות מורכבות
שימושים.
מחטים משמשות במגוון תחומים:
תפירה.
בתחום התפירה, המחט עשויה כיום ממתכת. בעבר, מחטי תפירה היו מיוצרות מעצמות בעלי חיים או מעץ. מחטים מודרניות מיוצרות מתיל פלדה עשירה בפחמן, אשר צופה בניקל או בזהב לשם הגנה מקורוזיה. מחטי הרקמה מן האיכות הגבוהה ביותר עשויות פלטינה. מחטים נשמרות בדרך כלל בספרי מחטים או בתיבות מחטים ייעודיות מקושטות.
בקצה הקהה של מחט לצורכי תפירה ביד נמצא חור הקרוי קוף (שמו לקוח מהאות קופא באלפבית היווני העתיק אשר צורתה כצורת החור), אשר באמצעותו עובר החוט דרך הבד לאחר שהבד חורר באמצעות הקצה החד. קיימים שמות שונים למחטים לצורכי תפירה ביד, על-פי התכלית שהן ממלאות: לרקמה, עבודות עור, ריהוט, וכדומה. במכונת תפירה נעשה שימוש במחט שבה הקוף מצוי סמוך לקצה החד.
גודל המחט מצוין על אריזתה באמצעות מספר. נהוג כי אורכה ועוביה של המחט גדלים ככל שהמספר המציין את מידתה קטן. למשל, מחט מספר 3 תהיה ארוכה ועבה ממחט מספר 9.
באומנויות טקסטיל שונות מורחב השימוש במילה מחט לכל חפץ שתכליתו לחדור בד, גם אם רק חלקו חודר את הבד, כמו מחט לאריגת שטיחים.
רוי קושטה
רוי מנואל סזאר קושטה (פורטוגזית: Rui Manuel César Costa; נולד ב-29 במרץ 1972 בליסבון שבפורטוגל) הוא כדורגלן עבר פורטוגזי. נבחר בשנת 2004 לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
זכה עם נבחרת פורטוגל באליפויות העולם עד גיל 20 ביחד עם לואיש פיגו. הוא החל לשחק בקבוצת בנפיקה ליסבון ועבר אחר כך לקבוצת פיורנטינה שם שיחק עם גבריאל בטיסטוטה. אחרי שפיורנטינה כמעט התפרקה עזב לקבוצת מילאן. בסוף עונת 2005/2006 עזב קושטה את מילאן והצטרף לקבוצת נעוריו בנפיקה ליסבון. בעונת 2007/2008 פרש ממשחק בינלאומי.
בית חב&quot;ד
בית חב"ד (באנגלית: Chabad House) הוא מרכז אזורי של חסידות חב"ד המנוהל על ידי שליח חב"ד המקומי. מטרת בתי חב"ד לעזור ולתמוך ביהודים בתחומים מגוונים, בעיקר בענייני יהדות. בתי חב"ד הראשונים הוקמו ב־1950 (ה'תש"י).
כ־6000 בתי חב"ד פועלים בכ־1000 ערים השוכנות בכמאה מדינות בעולם כ-1002 מתוכם פועלים בישראל.
מאפיינים.
מטרת בית חב"ד, כפי שהוגדרה על ידי יוזם הרעיון, רבי מנחם מנדל שניאורסון "הרבי מלובביץ'", היא שיהיה "בית שמגדלים בו תורה, תפילה, וגמילות-חסדים", לסייע לכל יהודי בכל מקום בו הוא נמצא, הן בענייני דת ורוחניות והן בצרכים שונים בגשמיות.
את בית חב"ד מנהל ברמה הארגונית והפיננסית שליח חב"ד המקומי. פעמים רבות פועלים תחת בית חב"ד המקומי בתי כנסת, מקוואות, בתי ספר ומדרשיות, חנויות תשמישי קדושה ומזון כשר, מרכזי הזנה, גני ילדים ועוד.
ארגון הגג של בתי חב"ד בישראל הוא צעירי אגודת חב"ד. הארגון דואג לשליחת השלוחים למקומות חדשים, ובנוסף, מסייע לשלוחים בפעילות השוטפת, בעיקר באספקת מוצרים נחוצים במחיר מסובסד ובייעוץ והכוונה. באופן פורמלי, הגוף העליון שתחתיו פועלים בתי חב"ד בארצות הברית ובשאר העולם הוא המרכז לענייני חינוך.
אף שסגנון מרכזי הפעילות החב"דית הנוכחי החלו להתקיים בשנות ה-50 של המאה ה-20, את הכינוי "בית חב"ד", טבע הרבי מחב"ד רק בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 בבית חב"ד בלוס אנג'לס, קליפורניה של הרב שלמה קונין, ובשם זה קרויים סניפי חב"ד בעולם.
פעילות.
הפעילויות המתקיימות בבית חב"ד משתנות בין השלוחים השונים, כאשר יש המרכזים את פעילותם בתחומים שונים. באופן כללי נחלקות הפעילויות לפעילות קבועות ופעילויות עונתיות. הפעילויות הקבועות שמקיימים השלוחים הן בעיקר מבצעי הרבי מחב"ד: הנחת תפילין, קביעת מזוזות בבתי התושבים, הכשרת מטבחים, חלוקת ערכות נרות שבת להדלקה, וכן שיעורים והרצאות בענייני יהדות, תורה ומדע, ושיעורים שונים. כן מפעילים בתי חב"ד רבים, גני ילדים ובתי ספר של רשת אהלי יוסף יצחק.
הפעילויות העונתיות שמקיימים השליחים, הן בדרך כלל בסמיכות לחגי ישראל ובתקופות שונות. כלומר תקיעת שופר במקומות ציבוריים בראש השנה, נטילת לולב ואתרוג בחג הסוכות, הדלקת נרות חנוכה בחנויות ובמקומות ציבוריים, חלוקת משלוחי מנות בחג הפורים לאנשים שונים, למשפחות שכולות ומשפחות נפגעי טרור, לכוחות הביטחון, ולחולים הנמצאים בבתי חולים ולבסיסי צבא, וכן קריאת עשרת הדיברות לילדים בכל בית כנסת בחג השבועות. כמו כן יש פעילויות קיץ כגון קייטנות, מועדוני של"ה (שיעורי לימודי הדת) וגני ילדים.