פירותנות היא לרוב בחירה תזונתית הנובעת מהרצון או הצורך לשמור על הבריאות. זו תזונה עשירה בוויטמינים ומינרלים וממעיטה במזון הקשה לעיכול. מעבר לכך שעקירת שורשים פוגעת בהמשך התפתחותו של הצמח, הפירותנים מאמינים כי שורשים הם מזון עמילני קשה לפירוק ועיכול ומחייבים בישול ועיבוד תרמי על מנת להיאכל. כך הפירותנים טוענים כי תזונתם נועדה להקל על מערכת העיכול. פירותנים מפחיתים אך לא נמנעים לחלוטין מאכילת מזונות מעין אלו.
בהיותה של הפירותנות בקצה הקיצוני ביותר של הטבעונות - ישנן טענות כי עלולות להיות לה השפעות בריאותיות שליליות.
פרוקטריאניזם
ג'ו קוקר
ג'ו קוקר (באנגלית: Joe Cocker; 20 במאי 1944 - 22 בדצמבר 2014) היה זמר רוק ובלוז בריטי. קוקר נודע בשירתו העוצמתית, בקולו הצרוד והמחוספס ובתנועות הגוף העוויתיות שלו בעת הופעותיו.
ביוגרפיה.
קוקר התחיל את הקריירה המוזיקלית שלו בגיל 15 בעיר הולדתו שפילד שבאנגליה. הופעתו הראשונה הייתה בהרכב מקומי אנונימי בשם "דה אוונג'רס" (The Avengers) תחת שם הבמה ונס ארנולד. בשנת 1963 הצטרף להרכב בלוז מקומי אחר בשם "דה ביג בלוז" (The Big Blues). שלוש שנים מאוחר יותר פרש מההרכב לטובת להקת "הגריז" (The Grease Band). בשנת 1969 התארח בתוכנית האירוח האמריקאית המצליחה של אד סאליבן המופע של אד סאליבן.
להיטו הראשון שזכה להצלחה מסחרית היה גרסת הכיסוי לשירם המפורסם של הביטלס "With A Little Help From My Friends" ("עם מעט עזרה מחבריי"). הגרסה ראתה אור באלבום הבכורה של קוקר שנשא את שם הלהיט, ניגן בה הגיטריסט ג'ימי פייג' והיא אף שימשה כשיר הנושא של הסדרה שנות הקסם.
האלבום יצא לחנויות בשנת 1969. עוד באותה שנה השתתף קוקר בפסטיבל וודסטוק המפורסם. קוקר המשיך במסורת גרסאות הכיסוי לשירי הביטלס כשלהיטו הבא היה גרסת כיסוי לשירם "היא באה דרך חלון האמבטיה" (She Came in Through the Bathroom Window).
בסוף 1969 יצא קוקר למסע הופעות בארצות הברית בליווי להקה גדולה שכללה כ-30 מוזיקאים, בהם: ליאון ראסל, ריטה קולידג' ונגנים מפורסמים אחרים. המופע שכלל 48 הופעות נקרא "Mad Dogs &amp; Englishmen" (כלבים שוטים ואנגלים) על פי שם שיר של נואל קאוורד. הקלטה חיה של המופע יצאה על גבי אלבום שזכה להצלחה גדולה. הביקורות על המופע ועל האלבום היו חלוקות; מגזין הרוק, ה"רולינג סטון", יצא בביקורת שלילית על האלבום, אך המגזינים הפופולריים "טיים" ו"לייף" שיבחו את המופע.
אלבומיו הבאים המשיכו לזכות להצלחה מסחרית והפיקו עוד כמה להיטים.
בשנת 1970, זכתה גרסת הכיסוי המוצלחת שלו ללהיטם של ה"בוקס טופס" "המכתב" (The Letter) להיכנס לעשרת הגדולים במצעד המכירות האמריקאי. היה זה להיטו הראשון שזכה לעשות זאת בארצות הברית. הופעתו המפורסמת של קוקר שכללה הנפת זרועותיו באוויר, היו לסימן ההיכר שלו.
התמכרותו לסמים ואלכוהול בתחילת שנות ה-70 השפיעה לרעה על הקריירה המוזיקלית שלו וגרמו לו לא פעם לבטל הופעות מתוכננות.
ג'ו קוקר חזר לבמה בשנות ה-80 והמשיך להפיק מספר להיטים ביניהם הלהיט שניכתב על ידי המוזיקאי ג'ק ניטשה "למעלה היכן שאנו שייכים" (Up Where We Belong), שבוצע יחד עם הזמרת האמריקאית ג'ניפר וורנס. השיר זכה בפרס האוסקר תחת קטגורית שיר הנושא הטוב ביותר של הסרט קצין וג'נטלמן.
ב־1991 הקליט גרסה ל־"Sorry Seems to Be the Hardest Word" של אלטון ג'ון, לרגל הוצאת אלבום המחווה "".
ג'ו קוקר הופיע מספר פעמים בישראל, האחרונה שבהן בפסטיבל הגלבוע באוגוסט 2008.
קוקר נפטר ב-22 בדצמבר 2014, לאחר מאבק ממושך במחלת סרטן הריאות.
קישורים חיצוניים.
בעקבות מותו:
AirPort
איירפורט (באנגלית: AirPort) ואיירפורט אקסטרים הן משפחות מוצרי רישות אלחוטי של חברת אפל שנועדו לשימוש עם מחשבי מקינטוש, PC וגם עם מוצרי אפל נוספים כדוגמת אייפון ואייפד. פרוטוקול הרשת האלחוטית במוצרים אלו מבוסס על תקן IEEE 802.11 המשמש גם במוצרי Wi-Fi. משפחת המוצרים כוללת נתבים וכרטיסי הרחבה.
הגרסה הראשונה של נתב איירפורט יצאה ביולי 1999 והוצעה עם כרטיסי הרחבה של תקשורת אלחוטית תואמת לקו מחשבי המחברת iBook. עם הוצאת איירפורט הפכה אפל ליצרנית החשובה הראשונה שאמצה את תקן Wi-Fi וליצרנית היחידה בשנתיים הבאות ששיווקה מכשירים שאכן פעלו כהלכה. מאוחר יותר הוסיפה החברה אפשרות לצירוף כרטיס איירפורט כמעט לכל דגמי המחשב שלה, לבד משרתים. המכשיר הראשון איפשר מהירות העברת נתונים של 11 מגהביט לשנייה למרחק של עד 50 מטר מתחנת הבסיס, בהתאם לגרסת הפרוטוקול 802.11b.
גרסת "איירפורט אקסטרים" שיצאה בשנת 2003 התבססה על גרסה 802.11g של תקן Wi-Fi ואיפשרה מהירות של עד 54 מגהביט לשנייה. גרסה נוספת של איירפורט אקסטרים יצאה בשנת 2007 ותמכה בתקן 802.11n.
מכשיר "איירפורט אקספרס" שיצא בשנת 2004 היה גרסה ממוזערת של נתב האיירפורט אקסטרים שנועדה לשימוש בנסיעות וכללה גם אפשרות להזרמה אלחוטית של קובצי קול.
גרסה נוספת לאיירפורט אקסטרים שיצאה ב-2008 ונקראה Time Capsule (כמוסת זמן) כללה גם כונן קשיח והפכה את איירפורט למוצר אחסון על רשת (NAS) התומך בגיבוי מרכזי אוטומטי של קבצים ממחשבי אפל השונים.
רעידת האדמה בטאנגשאן (1976)
רעידת טאנגשאן הגדולה (唐山大地震) היא רעידת אדמה שאירעה ב-28 ביולי 1976, והיוותה, עד להתרחשותה של רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי ב-2004, את רעידת האדמה הגדולה ביותר בתקופה המודרנית על פי מספר ההרוגים והפצועים.
מקורות רבים מוסרים כי גודלה היה 8.2 בסולם מגניטודה לפי מומנט, אך הממשלה הסינית אומדת את הרעידה ב-7.8 או 7.6. הרעידה תקפה את העיר טאנגשאן בחֶבֶּיי, סין, ב-3:52 בבוקר והרגה 242,419 אנשים לפי הנתונים הרשמיים, מקורות אחרים אומדים את המספר כגדול עד פי שלושה.
אזהרות מוקדמות.
אנשים רבים בטאנגשאן דיווחו על אורות מוזרים בלילה שלפני הרעידה, אורות אשר ידועים כ"אורות רעידת אדמה". מפלס המים בבאר בכפר ליד טאנגשאן עלה וירד 3 פעמים ביום שלפני הרעידה. בכפר אחר, גז החל לצאת מבאר ב-12 ביולי, והמשיך לצאת בכמויות גדולות ב-25 וב-26 ביולי. גם בארות אחרות הראו סימני קריסה בימים שלפני הרעידה. ישנם דיווחים על חיות שברחו מהאזור ימים לפני; דיווח מאומת מספר על אלף תרנגולות שסירבו לאכול והתנהגו בפראות. היו גם דיווחים על כלבים שלא הפסיקו לנבוח ועל דגי-זהב שניסו לקפוץ מהאקווריום שלהם.
מחוז צ'ינגלונג.
מחוז צ'ינגלונג שבאזור טאנגשאן קיבל התראה של שנתיים מראש אודות רעידת האדמה. ההתראה אפשרה לממשל לחנך את אנשי האזור כיצד יש להתמודד עם רעידות אדמה גדולות. לאחר שתחנות המדידה הגאולוגית דיווחו על מים שנעשים בוציים, כל אנשי המחוז החלו לעבוד בשטח הפתוח ולהתכונן לרעידה גדולה. כתוצאה מהאזהרות ומהאינטגרציה הציבורית, לא נהרג ולו אדם אחד במחוז במהלך הרעידה ולאחריה (מלבד אחד שמת מהתקף לב). מה שמעיד, כי שילוב של מידע מדעי ואדמיניסטרציה הציבורית יכולים לפעול ולהביא לתוצאות מרשימות.
הנזק.
הנזק העצום לחיים כתוצאה מרעידת האדמה יכול להיות מיוחס לשעה בה תקפה הרעידה ובפתאומיות שבה תקפה. לרעידה לא התלוו רעשים מקדימים שבדרך כלל באו לרעידות מסדר גודל כזה. היא גם תקפה לפנות בוקר, כאשר האנשים היו לא מוכנים וישנים.
אנשים רבים ששרדו את הרעידה המרכזית נשארו לכודים מתחת לבניינים ונהרגו ברעידת עוקבת במגניטודה 7.1 15 שעות לאחר הרעידה המרכזית; מספר רעידות קטנות יותר בעוצמה של 5.0-5.5 המשיכו לאחר מכן. בתוך טאנגשאן 78% מהבניינים התעשייתיים, 93% מבנייני המגורים, 80% מתחנות כיבוי האש ו-14% מצינורות הכיבוי נהרסו לחלוטין או נפגעו קשות. הגלים הסייסמיים התפשטו לאורך סין, כאשר הנזק מגיע אף לערים רחוקות כמו צ'ינגחואנגדאו, טיינג'ין, שיאן ואף עד בייג'ינג - 140 קילומטר ממרכז הרעידה.
תוצאות הרעידה.
ממשלת סין סירבה לקבל סיוע בינלאומי, ופעולותיה שלה לפינוי הפצועים ולקבורת המתים נתקלו בביקורת רבה. ביקורת זו נסבה גם על ההתעלמות מאזהרות המדענים בדבר רעידת האדמה. הרעידה הגיעה גם כחלק ממה שכונה קללת 1976 שעברה על סין.
לרעידת האדמה בטאנגשאן, היו גם השלכות פוליטיות שהביאו לשינויים גדולים במערכת הפוליטית בסין. הרעידה, שהתרחשה בסופה של מהפכת התרבות בסין, הפכה לרקע למלחמות בין יורשיו השונים של מאו דזה-דונג, מנהיגה האגדי של סין הקומוניסטית שפרש מהשלטון בפועל וגם נפטר בסופה של אותה השנה. כנופיית הארבעה, חבורה קיצונית שהחזיקה בעמדות כוח רבות באותה העת, האשימה את דנג שיאופינג שהוא מעכב במתכוון את פעולות החילוץ כחלק מהמדיניות שהוא הפעיל כדי לבסס את מעמדו בשלטון. יורשו החוקי של מאו, חואה גוופנג, ניצל גם הוא את האסון שפקד את מדינתו והגיע לביקור באזור הפגוע ב־4 באוגוסט. ביקור זה הקנה לו פופולריות רבה בקרב העם, פופולריות שאפשרה לו, חודשיים מאוחר יותר, להדיח את כנופיית הארבעה מהשלטון, לעצור אותם ולסלק את האיום שהיה עליו כשליט המדינה.
רעידת טאנגשאן הייתה רעידת האדמה הקטלנית ביותר בהיסטוריה האנושית, לאחר רעידת שאנשסי ב־1556, גם היא בסין, שדווחה כבעלת 830,000 הרוגים, על אף שמספרים מאותה תקופה קשים לאימות. רעידת האדמה והצונמי שפגעו בחופי האוקיינוס ההודי ב־26 בדצמבר 2004, הביאה אחריה למותם של 280,000 אנשים, מה שמציב אותה כרעידת האדמה השנייה בקטלניותה בהיסטוריה העולמית.
QuickTime