המקור הכהני הוא המפותח והארוך ביותר, והוא כולל את רוב ספר ויקרא ופרקים רבים בבראשית, שמות, ובמדבר. הוא מגלה עניין מיוחד בעבודת הקרבנות, בענייני טומאה וטהרה ובדקדוקי המצוות, ומתרחק מן התיאורים האנושיים של האל. קיימות סברות שונות באשר לזמנו ומוצאו. להערכתו של חוקר המקרא יוליוס ולהאוזן, שהיא ההשערה הרווחת בקרב מבקרי המקרא גם בימינו, מוצאו בתקופת גלות בבל או בימי בית שני, שכן הוא מבטא את אופי הפולחן הדתי שהנחילו הכהנים לעם ישראל לאחר הגלות. אך היו שטענו, על בסיס ניתוח לשוני, שגם המקור הכהני נתחבר בשלהי ימי הבית הראשון, אלא שבעת כתיבתו הוא ייצג חוג מצומצם של כהנים.
לפי חוקרי המקרא ישראל קנוהל, אלכסנדר רופא וחוקרים אחרים, המקור הכהני מתחלק לשתי שכבות או רבדים. השכבה המאוחרת נכתבה במשוער החל מתקופת חזקיהו ועד לתקופת עזרא הסופר. ומקור קדום שנכתב בתחילת בית ראשון ואף לפניו. במחקר האקדמי המודרני של המקרא, הוחלף המונח "תעודות" או "מקורות" כפי שהציע ולהאוזן, במונח ארבעת ספרי החוק (קבצים שבעצמם מכילים שכבות או רבדים שונים):
רקע היסטורי.
הדת בממלכת יהודה שלפני גלות בבל, הייתה מרוכזת סביב הקרבת קורבנות בבית המקדש בירושלים. לדעת חלק מהחוקרים הפולחן נוהל בידי הכהנים בני צדוק שנעזרו בלויים. הכהנים בני צדוק היו הכהנים בירושלים אך במרכזי פולחן אחרים שלטו קבוצות אחרות. בבית אל שהיה מרכז פולחני של ממלכת ישראל, הייתה קבוצת כוהנים שעסקה בפולחן "עגל הזהב" שהיה נהוג בממלכת הצפון. עדות לפולחן העגלים בממלכת הצפון מצויה בנבואות הושע שנאבק בפולחן הסינקריטיסטי של יהוה שרווח בימיו. הוא מחה נגד עירוב פולחן הבעל עם הפולחן ליהוה ויצא נגד פולחן העגלים. הוא כינה את העיר בית אל בכינוי הלעגני "עֶגְלוֹת בֵּית אָוֶן", וכוונתו הייתה שבית אל היא עיר העֶגְלוֹת, עיר שבה עובדים עֶגְלוֹת בלא הרף, עד שהיא הופכת לעיר של אָוֶן, עיר של מעשי תועבה ורשע. לאחר חורבן בית המקדש הראשון בשנת 586 לפנה"ס בידי נבוזראדן שר צבאו של נבוכדנאצר מלך בבל, אשר כבש את ירושלים. הוגלו רוב ההכהנים בני צדוק והמקדש בבית אל הפך למרכז פולחן ליהודאים. קבוצת הכוהנים שהתגבשה אז ייחסה עצמה ל"בני אהרון". לאחר שהכהנים בני צדוק חזרו מגלות בבל סביב שנת 538 לפנה"ס הם ייסדו שוב את הפולחן בירושלים והחל מאבק בין שתי הקבוצות. לבסוף בני צדוק חזרו לשלוט בכהונה אך אימצו את דמות אהרון כראשון הכוהנים, כפשרה וניסיון שילוב עם בני אהרון. סיפור קורח בספר בבמדבר, שחלק על דרך הנהגתם של משה ואהרון, ולבסוף נבלע באדמה, מסמל את העתיד לקרות למורד בכהונה לפי המקור הכהני.
לאחר שיבת ציון, כוהני בני צדוק פעלו בחסות השלטון הפרסי בארץ ישראל והם אלו שעמדו בראש הקהילה היהודית במחוז יהוד מדינתא. כבעלי העניין של הדת הם הכניסו למקרא הן את החוקים והתקדימים ההיסטוריים שמטפחים את מעמדם, סמכותם ורווחתם והן את האמונה באל הטרנסצנדנטלי שמסוגל לברוא עולם שלם במאמר בלבד - אמונה לה נחשפו בגלות בבל, שם הם באו במגע עם הדת הזורואסטרית, לדברי אותם חוקרים, שלימדה אותם לא רק על קיומו של הממד הרוחני אלא גם על הריחוק והנשגבות של האל שלא נהג להתערב בענייני דיומא.
תוכן ומאפיינים.
המקור הכהני הוא המפותח והארוך ביותר, והוא כולל את רוב ספר ויקרא ופרקים רבים בבראשית, שמות, ובמדבר. הוא מגלה עניין מיוחד בעבודת הקרבנות, בענייני טומאה וטהרה ובדקדוקי המצוות, ומתרחק מן התיאורים האנושיים של האל. לפי ולהאוזן, מצוות השבת וברית המילה עוצבו בתקופת גלות בבל על ידי האסכולה הכהנית וכך הגיעו אל המקור הכהני שבתורה.
המקור הכהני עוסק בעבודות הכהונה כגון עבודת הקורבנות, שהיא התפקיד המרכזי של הכהנים:
בעבודה במקדש, הכהנים נדרשים ללבוש בגדי כהונה מיוחדים, ארבעה בגדים לכהן רגיל, הנקרא כהן הדיוט, ושמונה בגדים לכהן הגדול. העבודות של הכהנים במקדש כוללות בין השאר, זריקת דם הקרבנות על המזבח, העלאת בשר הקרבנות למזבח, הדלקת הנרות במנורה, תקיעה בחצוצרות, הקטרת קטורת ודישון המזבח.
הכהנים מתוארים כממונים על הוראת ההלכה:
בנוסף, המקור הכהני מדבר על "אוהל מועד" כמשכן הממוקם במרכז המחנה, מקום פולחן אחד מוסדר כשבו ורק בו זובחים כולם. לעומת המקור האלוהיסטי שבו המשכן טרם הוקם, ובעקבות חטא העגל אוהל מועד הוקם בידי משה הרחק מן המחנה:
לעומת המקור הכהני שעוסק בתקופה שלאחר הקמת המשכן ומשיחת אהרן ובניו לכהונה בידי משה (בפרשות צו ושמיני), ומורה בפרוש שרק הכהנים מנהלים את עבודת הפולחן והקורבנות:
המקור הכהני משתמש בשם "אֵל שַׁדַּי" לתיאור האל.
במקורות הדברימי והיהוויסטי, פסח, שבועות וסוכות נקראים 'חגים', או גם 'רגלים'. כך ב:
וכן
לעומת זאת במקור הכהני, רק פסח וסוכות מכונים 'חגים':
ואילו שבועות אינו מכונה בתואר זה:.:
צ'זרה בקריה
בופרנורפין
בופרנורפין (בלועזית: buprenorphine או בקיצור BUPE) היא תרופה אופיואידית משככת כאבים הנמכרת תחת השמות המסחריים Subutex ,Nopan, Butrans, ובשילוב עם נלוקסון תחת השם Suboxone.התרופה משמשת לשיכוך כאבים חריפים וכרוניים, ולטיפול בהתמכרות לתרופות ולסמים מקבוצת האופיואידים. התרופה היא אגוניסטית חלקית (או אגוניסטית-אנטגוניסטית) מורפינית, ונקשרת לקולטנים האופיואידיים המוחיים μ ו-κ.
בופרנורפין הוא אנלוג סינתטי למחצה של התבאין, אלקלואיד הנמצא בצמח הפרג. הוא נמס במים, בדומה למלח ההידרוכלורידי שלו. הוא מתפרק בנוכחות האור.
המטבוליט הראשי שלו הוא נורבופרנורפין.
הוא ניתן מתחת ללשון, בזריקה, באמצעות מדבקה (שם מסחרי Butrans) או שתל. בופרנורפין אושר לשימוש רפואי לכאבים בארצות הברית בשנת 1981.
ב-2012 בארצות הברית נרשמו 9.3 מיליון מרשמים לתרופה זו. בופרנורפין נמצא גם בשימוש כסם לצורכי הנאה והתרוממות רוח בהזרקה או בהסנפה; כדי למנוע שימוש בהזרקה מומלץ לנפק את השילוב Buprenorphine/Naloxone, המונע אפשרות לשימוש בהזקרה. בארצות הברית הוא רשום כסם בפיקוח בקטגוריה III.
בטיפול בכאבי מירב ההשפעה מושגת תוך שעה ונמשכת כ-24 שעות.
בטיפול בהתמכרות לסמים אופיואידיים הטיפול בבופרנורפין מתחיל רק אחרי תחילת תסמיני גמילה וביומיים הראשונים של הטיפול המטופל נמצא בהסתכלות ישירה של עובד בריאות הציבור.
בטיפולים לטווח ארוך של ההתמכרות משמשים בנוסחה המשלבת בופרנורפין עם נלוקוסון על מנת למנוע שימוש לרעה על ידי הזרקה.
משתמשים גם בבופרנורפין בזריקה חודשית תת-עורית.
תופעות לוואי כוללות דיכוי נשימתי (הפחתת הנשימה), ישנוניות, אי ספיקה אדרנלית, הארכת האינטרבל QT ב-ECG, לחץ דם נמוך, תגובות אלרגיות, והתמכרות לאופיואידים. אצל בעלי היסטוריה של פרכוסים, קיים סיכון לפרכוסים.
תופעות תסמונת גמילה אחרי הפסקת בופרנורפין הן הדרך כלל פחות חמורות מאשר אחרי אופיואידים אחרים.
הבופרנורפין משפיע בצורה שונה על סוגים של קולטנים אופיואידיים. לפי סוג הקולטן הוא יכול להיות אגוניסטי, אגוניסטי חלקית או אנטאגוניסטי.
בעת הריון והנקה השימוש בתרופה אינו מומלץ.
שימוש רפואי.
התמכרות לאופיואידים.
השימוש העיקרי של החומר הוא בטיפול ההתחלתי של המכורים לאופיואידים. צריכים להתחיל בו מן הרגע שהופיעו תסמיני גמילה ראשונים.
לטווח ארוך מומלץ להשתמש בתרופה הכוללת שילוב של בופרנורפין בשחרור מושהה ונלוקסון.
בשנת 2018 שווק בארצות הברית התכשיר Sublocade הכולל בופרנורפין בשחרור מושהה להזרקה תת-עורית. FDA אישר הזרקות אחת לחודש של חומר זה כחלק מהטיפול בהתמכרות לאופיואידים.
בופרנורפין מול מתאדון.
בופרנורפין ומתאדון (שהוא אגוניסט אופיאוידי מלא) הם שניהם תכשירים לדטוקסיפיקציה על ידי שימוש בטיפול תחליפי לאופיואידים לטווח קצר ולטווח ארוך.
יעילות בופרנורפין ומתאדון נראית דומה, עם תופעות לוואי דומות.
על המטופל להימנע מליטול את האופיואידים קצרי טווח 12–24 שעות לפני התחלת הטיפול בבופרנורפין. אם השתמש באופיואידים ארוכי טווח כמו מתאדון
עליו להימנע מנטילתם 24–48 שעות לפני הטיפול בבופרנורפין.
לקראת הטיפול בבופרנורפין המטופל צריך להיות בתסמונת גמילה קלה עד מתונה.
ב-24 השעות הראשונות צריך להשיג את סילוק תופעות תסמונת הגמילה. מתחילים מנות של 2–4 מ"ג בופרנורפין פעם ב 1–2 שעות, בשבסך הכל ניתנים ביום הראשון בין 2–24 מ"ג. בימים הבאים המינון מותאם כך שימנע לחלוטין תופעות של תסמונת גמילה, תופסק השאיפה לעוד מנות של אופיאטים,
מינונים של 6–16 מ"ג ליום משיגים תוצאות יותר טובות ממינונים קטנים של 1–4 מ"ג ליום. אין עדות לתועלתם של מינונים מעל 32 מ"ג.
מנה של 4 מ"ג בופרנורפין מתחת ללשון בטיפול בהתמכרות לאופיאטים שווה בערך למנה יומית של 40 מ"ג מתאדון.
למכורים לאופיואידים ניתן לתת את בופרנורפין פעם ביומיים או שלוש פעמיים בשבוע
בהריון או במקרים של אלרגיה מוכחת לנלוקסון ניתן בופרנורפין לבד.
כאבים כרוניים.
במסגרת הטיפול בכאבים כרוניים קיים טיפול על ידי מדבקות טרנסדרמיות Butrans. מדבקות אלה אינן מומלצות בכאב החד הצפוי להימשך רק לתקופה קצרה או בכאב אחרי ניתוח ואינן מומלצות בהתמכרות לאופיאואידים.
קיימם שתלים (אמפלנטים) תת-עוריים המספקים את התרופה ל-6 חדשים.
סוגיות במחקר.
דיכאון.
נמצאו מספר עדויות על שימוש בופרנורפין בדיכאון, למשל כאוגמנטציה לתרופות אחרות, או בשילוב עם סמידורפן, אנטגוניסט לקולטנים אופיואידים μ
התמכרות לקוקאין.
נחקרת יעילותו בטיפול בהתמכרות לקוקאין, בשילוב עם סמידורפן או עם נלטרקסון.
תסמונת גמילה אצל ילודים.
זו תסמונת המופיעה אצל ילוד אחרי שאמו השתמשה באיופיואידים בזמן ההיריון.
הפרעה טורדנית כפייתית.