קורבין הצטרף לתנועת הסולידריות עם הפלסטינים והביע תמיכה בחרם על ישראל, בחרם על אוניברסיטאות ישראליות הקשורות למחקר צבאי, באמברגו על רכש צבאי ובחרם על חנויות בריטיות המוכרות סחורה בהתנחלויות ישראליות. ב-2006 קרא לחרם על מועדון ארסנל, שהוא מאוהדיו, לאחר שקיבל חסות של משרד התיירות הישראלי. לצד קורבין נאם באירוע דאוד עבדאללה, המזוהה עם אידאולוגית האחים המוסלמים אשר ניהל מערכה להחרמת יום השואה הבינלאומי. ב-2010 השווה את הסגר על עזה למצור שהטילה גרמניה הנאצית על לנינגרד וסטלינגרד. ב-2013 ציין בקשר ליהודי בריטניה פרו-ישראלים כי "האחת היא שהם לא למדו היסטוריה והשנייה היא שהם חיים במדינה הזו זמן רב מאוד, קרוב לוודאי כל חייהם, והם גם לא מבינים את האירוניה הבריטית. הם זקוקים אולי לשני שיעורים שאנחנו יכולים לתת להם." במרץ 2018 נמחק חשבון הפייסבוק שלו לאחר שנחשף כי היה חבר בקבוצות פרו-פלסטיניות בהן הופצה תעמולה אנטישמית. באפריל 2018 הודיע אבי גבאי יו"ר מפלגת העבודה (המקבילה הישראלית ללייבור) על ניתוק היחסים עם קורבין. באוגוסט 2018 נחשף כי בעת ביקור של קורבין בתוניסיה בשנת 2014, הוא נשא תפילה והניח זר במשותף עם מארחיו מעל קבר מתכנני רצח הספורטאים באולימפיאדת מינכן 1972. מאוחר יותר אף נחשפה תמונה בה נראה קורבין באותו האירוע לצד מאהר אל-טאהר, מנהיג החזית העממית לשחרור פלסטין. התמונות סתרו את טענותיו המוקדמות שהוא השתתף בכלל בטקס לזכר ההרוגים במבצע "רגל עץ". לאחר הפרסום טען קורבין שלא השתתף בפועל בהנחת הזרים שנעשתה במסגרת הטקס. בשל כך מנהיגים מהימין ומהשמאל הישראלי גינו אותו וכן חברת מפלגתו לוסיאנה ברגר.
באפריל 2016 מפלגת הלייבור השעתה שלושה מחבריה, נאז שאה, סאלים מולה וקן ליווינגסטון, לאחר שיצאו באמירות אנטי-ישראליות ואנטישמיות. קורבין סירב לגנותם מה שהוביל לביקורת קשה נגדו על כך שהוא מאפשר לאנטישמיות להתפשט במפלגה. ביוני 2016 נאם עם הגשת דו"ח האנטישמיות של הלייבור והתבטא השווה את מדינת ישראל לארגון הטרור המדינה האסלאמית: . בהבהרה לדבריו ציין שרק מפני שמישהו הוא יהודי אין לצפות ממנו לדעה על ישראל ובאותה מידה אין לצפות מכל מוסלמי באשר הוא להביע דעה על פעולות פסולות שנעשו כביכול בשם האסלאם. בספטמבר 2016 דחה הזמנה של ראש המחנה הציוני, יצחק הרצוג, לבקר ביד ושם. העיתון היהודי הבריטי ג'ואיש כרוניקל, האשים במאמר מערכת את קורבין בתמיכה בעמדות אנטישמיות. במאמר צוין שבאופן חריג מדבר העיתון בשם רוב יהודי בריטניה. בין פעולותיו המעודדות אנטישמיות, צוינו תרומה והשתתפות בפעילות ארגון פרו-פלסטיני רדיקלי בראשות מכחיש השואה פול אייזן, השתתפות בפעילויות לצד אישים אנטישמיים, סירוב לגנות כרזות אנטישמיות והתרועעות עם נציגי חמאס, חזבאללה וראאד סלאח, אותם אף כינה "חברים שפועלים למען שלום, הבנה ודיאלוג". קורבין גם התנגד להכללת חזבאללה ברשימת ארגוני הטרור בבריטניה.
באוקטובר 2020 מפלגת הלייבור החליטה להשעות את קורבין בעקבות תגובתו לפרסום דו"ח האנטישמיות במפלגה, בה הומלץ לפתוח בחקירה בעניין התבטאויותיו השנויות במחלוקת על הקהילה היהודית בארצו וכן על ישראל. עוד נקבע כי מפלגת האופוזיציה בראשותו הפרה את החוק כשהטרידה והפלתה במהלך טיפולה בטענות לאנטישמיות בקרבה. כתוצאה, קורבין הושעה מהמפלגה עד לסיום החקירה בנושא.
חיים אישיים.
קורבין נשוי בשלישית ואב לשלושה בנים. רעייתו הראשונה הייתה פעילה לצדו במפלגת הלייבור. השניים נפרדו ב-1979 לאחר חמש שנות נישואים. ב-1987 נישא לרעייתו השנייה, גולה פוליטית מצ'ילה אותה הכיר במסגרת פעילותו באמנסטי אינטרנשיונל להעמיד למשפט את אוגוסטו פינושה. הזוג נפרד ב-1999 בעקבות התנגדותו של קורבין לשלוח את בנו לבית ספר פרטי סלקטיבי. ב-2015 נישא לרעייתו השלישית, ילידת מקסיקו העוסקת ביבוא קפה.
אנדז'ייבו (מזוביה)
אנדז'ייבו (בפולנית: Andrzejewo; ביידיש: אנדז'עייעבו) הוא כפר במחוז אוסטרוב מזובייצקה שבפרובינציית מזוביה בפולין, כ-21 ק"מ מזרחית לאוסטרוב מזובייצקה, בו שכנה עד השואה קהילה יהודית.
הכפר נזכר לראשונה במסמך מתחילת המאה ה-13, ובמחצית הראשונה של המאה ה-16 הוענקו לו זכויות מגדבורג, והיישוב היה בבעלות האצילים ממשפחת אנדז'יי קשיצקי. זכויות העיר ניטלו מן המקום בשנת 1869, בעקבות מרד ינואר.
יהודי אנדז'ייבו.
קהילה עצמאית התארגנה ביישוב במחצית השנייה של המאה ה-19, לאחר ביטול ההגבלות על מגורי יהודים בפולין, ויהודי המקום התפרנסו בעיקר מרוכלות וממלאכה. ביישוב התקיימו בית כנסת ובית עלמין.
בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 כיהן במקום הרב אריה-ליב אלגאזי. במהלך מלחמת העולם הראשונה גורשו יהודי הכפר ממנו באופן זמני, ורב הקהילה ומספר מנכבדיה נרצחו בידי קוזקים.
במפקד 1921 נמנו בכפר 277 יהודים, כשליש מסך תושביו. בתקופה שבין מלחמות העולם כיהן בכפר הרב יעקב יהודה הכהן.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גורשו יהודי הכפר לערי הסביבה, וגורלם היה זהה לגורל היהודים במקומות אלו.
החנוכייה הלאומית של ארצות הברית
החנוכייה הלאומית של ארצות הברית (באנגלית: National Menorah) היא חנוכייה הממוקמת ברביע הדרום מזרחי של האליפסה (פארק הממוקם דרומית לבית הלבן) שבוושינגטון, בירת ארצות הברית. החנוכייה הודלקה לראשונה בשנת 1978 על ידי נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר, ומאז היא מודלקת בחג החנוכה מדי שנה בשנה על ידי שלוחי חב"ד ובהשתתפות נשיא ארצות הברית. עם השנים הוגדלה החנוכייה, וכיום גובהה הוא 9.1 מטרים.
היסטוריה.
בשנת 1974 רבי מנחם מנדל שניאורסון (הרבי מליובאוויטש) קרא להגדלת המודעות הציבורית בארצות הברית לחג החנוכה (המתרחש לרוב בסמוך לחג המולד, לו מודעות ציבורית רבה מאוד בארצות הברית).
בראשית פעילותו בעניין זה זכה רבי מנחם מנדל שניאורסון לביקורת רבה של ארגונים ליברליים יהודיים בארצות הברית. בשנת 1979 הציע הרב אברהם שם טוב, חסיד חב"ד, להקים את החנוכייה בחזית הבית הלבן. מזכיר הפנים של ארצות הברית, ססיל ד. אנדרוס התנגד להצעה ולא התיר את הקמת החנוכייה, בטענה כי הדבר סותר את התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית, אולם לאחר התעקשותו של הפוליטקאי היהודי סטיוארט איזנשטאט הותרה הצבת החנוכייה והדלקתה.
במהלך חג החנוכה, יצא נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר לסיור בפארק לפאייט, שבמהלכו הדליק את השמש של החנוכייה שהוצבה בפארק על ידי חב"ד. אירוע זה הפך למסורת במסגרתו מדי שנה משתתף נשיא ארצות הברית במקום חנוכייה, כאשר קרטר היה הראשון לעשות זאת.
בשנת 1982 הכריז הנשיא רונלד רייגן כי החנוכייה היא "החנוכייה הלאומית של ארצות הברית".
בשנת 2013 הוצבה במקום חנוכייה בגובה 9.1 מטרים, על במה שגובה 61 ס"מ.
אירוע הדלקת החנוכייה.
החנוכייה ממוקמת מדי שנה מחדש על ידי שלוחי חב"ד, ואירוע הדלקתה על ידי נשיא ארצות הברית מוקרן בערוצי החדשות. הטקס מלווה בשירי חנוכה המנוגנים על ידי תזמורת של צבא ארצות הברית.
אוספרי הוצאה לאור
אוספרי (באנגלית: Osprey Publishing) היא הוצאה לאור בשפה האנגלית המוציאה לאור ספרים בהיסטוריה צבאית. עד עתה יצאו לאור בהוצאה זו למעלה מ-2,300 ספרים העוסקים כולם בקרבות, במלחמות או ביחידות צבאיות. בספרים איורים, תמונות ומפות.
אוספרי הוקמה בשנת 1960 ויעודה המקורי היה הוצאת ספרים קצרים העוסקים במטוסי קרב. הספר הראשון נקרא "North American P-51D Mustang in USAAF-USAF Service" (נורת' אמריקן P-51D מוסטנג בשירות חילות האוויר של צבא ארצות הברית וחיל האוויר של ארצות הברית), ובעקבותיו יצאו עוד ספרים. ההוצאה הוציאה ספרים העוסקים ביחידות קרביות. הספר הראשון בסדרה זו נקרא "Men-at-Arms". ב-22 בדצמבר 2014 נמכרה החברה לבלומסברי הוצאה לאור.
אדל בלוך-באואר
מרגלים ותיקים (ספר)
מרגלים ותיקים (באנגלית: Old Boys) הוא ספר מאת הסופר, העיתונאי ואיש ה-CIA האמריקני צ'ארלס מק'קרי.
עלילה.
עלילת הספר נפתחת כאשר פול כריסטופר, איש מבצעים לשעבר בשורות ה"ארגון", כפי שמכונה בספר סוכנות הביון של ארצות הברית, וקודם לכן לוטננט בחיל הנחתים, אשר לחם במלחמת העולם השנייה בקרב אוקינאווה ועוטר בכוכב הכסף ולב הארגמן, נעלם מביתו. זמן מה לאחר מכן נמסר אפרו לקונסוליה האמריקנית בבייג'ינג. אולם בן דודו, הוראס האבארד, אף הוא איש מבצעים ב"ארגון" אשר שירת קודם לכן בחיל הנחתים, מסרב להאמין כי כריסטופר אכן מת. הוא מגייס ארבעה מחבריו הוותיקים לשירות ב"ארגון" במטרה לחקור את נסיבות היעלמותו של כריסטופר. עד מהרה מתברר לצוות כי כריסטופר יצא למסע במטרה לעצור טרוריסט ערבי בשם אבן עוואד, שנחשב למת, מלהניח את ידו על פצצות גרעין, ובמקביל לאתר את אמו, לורי, שנעלמה בגרמניה בשנת 1940. על הצוות לאתר את כריסטופר, לגלות מה אירע לאמו ולמנוע מאבן עוואד להגשים את תוכניתו.
זיזף תאנה ג'מייקני
זיזף תאנה ג'מייקני (שם מדעי: "Ariteus flavescens") הוא מין של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים האנדמי לאי ג'מייקה.
מאפיינים.
אורכו הממוצע של הזיזף 5–7 ס"מ ומשקלו 11–13 גרם (הנקבות גדולות מהזכרים). כנפיהם קצרות אך רחבות וזנבם כמעט לא נראה. הם בעלי פרווה חומה אדמדמה עם כתם לבן על הכתפיים, וכמו רוב מיני הזיזפיים יש להם "זיז" דמוי עלה גדול על האף ולו צורה מפותלת מעט (עלה אפי).
הזיזפים חיים אך ורק ביערות גדולים וכן במטעי בננות וקוקוס בכל רחבי האי. הם ניזונים בעיקר מפירות רכים כמו תאנה ובננה וגם מחרקים.
מצב השימור של הזיזף הוא "ללא חשש".
זיזף יבלתי