באובליס שימש כרופא הילדים הראשי של שר הבריאות הליטאי בין השנים 1950–1958. כתב שני ספרים על גידול ילדים והורות בליטאית. באובליס נהרג בתאונת מטוס ב-16 בדצמבר 1973.
הכרה והנצחה.
ב-5 במאי 1977, הוכר ד"ר באובליס על ידי יד-ושם כחסיד אומות העולם בטקס ביד ושם בירושלים בנוכחות אחיו של ד"ר באובליס, ריצ'רדס באובליס. בטקס  גם הוכרו אחיו וגיסתו, סרג'יוס באובליס
וידויגה באובלין על הסתרת ילד יהודי בביתם.
זופיה בוצ'קובסקה
זופיה בוצ'קובסקה (בפולנית: ; 1906 – ?) הייתה אגרונומית פולנייה מלבוב, שהצילה יהודים בתקופת השואה והוכרה כחסידת אומות עולם.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
זופיה למדה את לימודיה היסודיים בוורשה. ולאחר מכן, למדה בפקולטה לחקלאות. בשנת 1936 התחתנה עם סטניסלב בוצ'ובסק, ועברה לגור אצל משפחתו. בשנת 1938 זופיה ובעלה סטניסלב (Boczkowski Stanisław), עברו להתגורר ולעבוד כאגרונומים באחוזתו של הרוזן באדני ליד בוסקו-זדרוי.
ב-1942 זופיה הייתה בדרכה הביתה ולפתע הבחינה באסירים יהודים שעסקו בחפירת בורות שנועדו לגופות של היהודים לאחר הוצאתם להורג. זופיה הבחינה בילדה קטנה כבת חמש, שהשתייכה לקבוצת עובדי הכפייה. לבה של זופיה יצא אל הילדה וזופיה החליטה להציל אותה. היא פנתה אל קצין המשטרה הגרמני האחראי וביקשה ממנו לכאורה בתמימות, לקחת את הילדה מכיוון שהילדה מוכרת לה כבת להורים נוצרים. הקצין ביקש ממנה טפסים המאשרים כי הילדה היא נוצרייה אולם גם רמז שתמורת שוחד, יסכים לשחרר אותה. אף על פי שלבני הזוג הייתה כבר ילדה יהודיה שאספו לביתם ואף על פי שלא היה להם כסף רב הם החליטו להשתמש בחסכונותיהם המעטים על מנת להציל גם אותה. מעבר לבעיה הכספית, סטניסלב חשש מאוד מפני הלשנה מצד שכנים ועוברי אורח. למרות חששותיו, זופיה הייתה נחושה לפעול להצלת הילדה. היא נסעה ללבוב, הסדירה את התיעוד המתאים ובעזרתו הוכיחה שהילדה לכאורה אכן בת להורים נוצרים. לאחר מתן שוחד לקצין הנאצי הוא מסר לה את הילדה. הילדות, ינקה שטיגליץ (חנה שמולביץ) הנקה פודושין (מרי ברון), נשארו בחיים הודות לטיפול המסור של בני זוג, שדאגו לכלתן ולבושן, והסיתרו אותן במקומות שונים ודאגו לבריאותן. בנוסף לטיפול במסור עזרו ליהודים רבים נוספים בכך שיספקו להם מזון והיסתרו אותם בדירות מכריהם.
לאחר המלחמה.
הנקה פודושין עלתה לישראל בשנת 1957 ומסרה את עדותה בשנת 1961. גם ינקה שטינגליץ עלתה לארץ ומסרה את עדותה ליד ושם. השתיים התגוררו בחיפה. ב -31 במאי 1966 זופיה וסטניסלב הוכרו כחסידי אומות עולם. בנוסף נטעו עץ לכל אחד מהם.
לוצ'יה &quot;לוצי&quot; פולריס
לוצ'יה "לוצי" פולריס (בגרמנית: Lucia „Luci“ Pollreiss) הייתה תופרת ואשת עסקים וינאית מחסידי אומות העולם, שהצילה במלחמת העולם השנייה יהודים ממוות בידי הנאצים.
קורות חייה.
לוצ'יה פולריס הייתה תופרת ובבעלותה חנות חייטים קטנה ברודולף-הים-פונפהאוס, ברובע ה-15 של וינה, בטרנרגאסה. לוצ'יה הייתה נשואה לחייל ששרת בארמייה השנייה הגרמנית.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
מקס ארנולד היה חייט יהודי שחי ברובע פרסבאום, מחוץ לווינה. ב-1942 קיבל הודעה מן השלטונות שעליו לעבור לווינה ולהירשם במשרדי הקהילה היהודית. מקס ציית חלקית לפקודה, כשעבר לווינה אולם בחר לא להרשם כנדרש. בווינה נשא לאישה את יוהנה, היהודיה.
כאשר ניתנה הפקודה לגירוש יהודי וינה מזרחה, החליטו בני הזוג מקס יחד עם אחותו של ארנולד ליאופולדין שטרן, להסתתר בעיר. הם חיפשו מקום מקלט ופנו אל לוצ'יה פולריס, שהסכימה להעסיק את ארנולד כחייט ולעזור לשלושה למצוא מקום מסתור. השלושה נעו בין מקומות מסתור בווינה מ-1942 עד סוף המלחמה. מחודש ספטמבר עד אפריל 1943, התחבאו בביתה של מריה שאוור. לקראת הקיץ הגיעה למקום בעלת הבית של שאוור, שהייתה פעילה נאצית מרכזית ולכן למשך הקיץ הוסתרו השלושה בביתה של לוצ'יה, תוך שהיא דואגת להם למקום לינה, למזון ולצורכי קיומם. בעלה של לוצ'יה, ששירת בצבא הגרמני והגיע רק לחופשות, ביקש ממנה להפסיק לעזור ליהודים. למרות בקשתו והסכנה לחיי שניהם, המשיכה בפעילותה. יום אחד כאשר שהו השלושה בביתה של לוצ'יה, הגיעה הגסטאפו על מנת לברר אם מישהו נוסף מתגורר בביתה. היא ענתה בנחרצות בשלילה, והכחשתה שכנעה אותם לא לבדוק. לוצ'יה סיכנה את עצמה בהסתרת יהודים, פשע שהיה עלול להוביל לגירוש למחנה ריכוז, ובסופו של דבר למוות. היא לא קיבלה כל תמורה על פעילותה ועל כך שחלקה את מזונה ובגדיה עם היהודים, בתקופה של מחסור. לאחר המלחמה המשיכו ליאופולדין שטרן מקס ויוהנה ארנולד לחיות בווינה.
הכרה והנצחה.
ב-8 ביולי 1982 הכיר יד ושם בלוצ'יה פולריס כחסידת אומות העולם.
משפחת בוקמה
משפחת בוקמה (בהולנדית: bockma) הייתה משפחה הולנדית שפעלה למען הצלת ילדים יהודים בזמן מלחמת העולם השנייה, בשיתוף עם התנועה המחתרתית ההולנדית ה-N.V.
הרמן בוקמה (Harmen Bockma; 1901–1981), שרה בוקמה (Sara Bockma; 1898–1977) ורינס קנוק-בוקמה (Knook Rins; 1922).
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
משפחת בוקמה הייתה משפחה הולנדית שגרה בחווה על דרך צדדית, מחוץ לאזור העירוני של הירלן, לימבורג. למשפחת בוקמה היו שמונה ילדים. הרמן, אב המשפחה, עבד כאיכר וככורה פחם.
הרמן ושרה השתייכו ל-.N.V - תנועה מחתרתית הולנדית שפעלה בזמן מלחמת העולם השנייה בעיקר למען הצלת ילדים יהודים מידי הנאצים. הקשר בין משפחת בוקמה לתנועת ה-N.V נוצר על ידי יאפ מוש (Jaap Musch). לפני הצטרפותם לקבוצה, המשפחה הסתירה את ליאו בראון בעקבות בקשת הכומר פונטייר, ראש הכנסייה הקלוויניסטית בהרלן.
הרמן ושרה החלו לקלוט אנשים ולהסתירם, עוד לפני שהוסדרה עבורם אספקת כרטיסי מזון, על מנת להזין את המוסתרים. במהלך השנים 1942–1944 הפך ביתם בהדרגה לבית מעבר לצורך הסתרת עשרות יהודים, בעיקר ילדים. נוסף על כך הם הסתירו סטודנטים שפעלו במחתרת ההולנדית. כל המשפחה נרתמה לפעולת ההצלה. ילדי המשפחה נשלחו להחליף ביגוד תמורת מזון. חלקם גם נאלצו לגנוב חיטה לשם הזנת המוסתרים.
בחורף 1942 חלו כמה מבני הבית וביניהם ילדי המשפחה וחלק מהילדים היהודים המוסתרים. שרה והרמן בוקמה כרעו תחת העומס שכן פרט לדאגה למוסתרים הם נאלצו להמשיך ולעסוק בעבודתם לפרנסת המשפחה. לפיכך הם ביקשו את עזרת בתם הבכורה, רינס קנוק-בוקמה, שעבדה כמנהלת משק בית אצל משפחה עשירה בהרלן. רינס נענתה לבקשת הוריה ונחלצה לעזרתם. היא עזרה להוריה בדאגה לאספקת כרטיסי מזון, בהעברת נשק ובקשר עם המוסתרים. באחד המקרים, אספה יחד עם אביה 5 ילדים, תוך כדי התרחשות של אקציה באמסטרדם, ואיתרה תינוק שנשאר בבית ריק לאחר שמשפחתו שולחה.
הבן הבכור של משפחת בוקמה נמלט לאנגליה, שם הצטרף לכוחות המיוחדים של בריטניה ונהרג בהולנד בפעולת מחתרת בשנת 1944.
בבית שרר מתח רב עקב היעדרויות תכופות של הרמן, והמחלות שחזרו ופקדו את הילדים. נוסף על כך, שרה הלכה ונחלשה מיום ליום וכולם חיו בפחד מתמיד להיתפס. הבת רינס הייתה שרויה בקושי נפשי, לחץ ובדידות, אך בעיני המוסתרים היא הייתה דמות משרה ביטחון.
בני משפחת בוקמה שרדו את המלחמה פרט לבנם הבכור שמצא את מותו בחזית ב־1944.
הכרה והנצחה.
אף על פי שכל המשפחה השתתפה במעשה ההצלה רק שלושה מהם הוכרו כחסידי אומות עולם על ידי יד ושם - הרמן בוקמה, שרה בוקמה, רינס קנוק-בוקמה.
טקס הענקת התואר מיד ושם התקיים בהאג שבהולנד.
ב-14 במאי 1967 יד ושם הכיר בהרמן ושרה בוקמה כחסידי אומות עולם.
ב-8 במרץ 1987 יד ושם הכיר ברינס קנוק-בוקמה כחסידת אומות עולם.
לכבוד שלושתם ניטעו עצים בשדרת חסידי אומות העולם ביד ושם.
קארל איבן דניאלסון
קארל איבן דניאלסון (בשוודית: Carl Ivan Danielsson; 13 באוגוסט 1880 - 21 ביולי 1963) היה דיפלומט שוודי, שהוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם על מעורבותו בהצלת יהודי בודפשט בשנה האחרונה של המלחמה.
ביוגרפיה.
קריירה.
דניאלסון נולד ב-13 באוגוסט 1880 בעיר מאלמו שבשוודיה. הוא מונה לראשונה לתפקיד במשרד החוץ השוודי ב-1903 והיה הממונה על היחסים עם פולין ובירתה ורשה.
בשנת 1919 מונה כקונסול שוודיה במדריד וליסבון למשך שנה ולאחר מכן שימש כקונסול השוודי בווינה ובבודפשט למשך שלוש שנים. מאוחר יותר כיהן למשך 12 שנה, עד שנת 1937, כקונסול בקהיר ולאחר מכן שב לשלוש שנים נוספות במדריד. אז שב לבודפשט ושם שהה עד שנת 1945.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
במהלך מלחמת העולם השנייה, היה הדיפלומט השוודי קארל איבן דניאלסון השגריר בשגרירות השוודית שבבודפשט, הכבושה בידי הגרמנים. הוא ידע על כל הפעולות שנעשו על ידי הנאצים ואף תמך בהן. ביוני 1944 ביקש דניאלסון אישור מהממשלה ההונגרית, כי יותר לצלב האדום השוודי לסייע לצלב האדום ההונגרי להאכיל ילדים יתומים ונטושים. ההונגרים הסכימו. בדצמבר, עם התקדמות הצבא האדום לכיוון בודפשט, נסוגו הנאצים למערב הונגריה והורו לשגרירות השוודית לנוע עמם על מנת לזכות בהגנה מצידם. דניאלסון החליט להישאר בבודפשט הנצורה, כדי לא לזנוח את היהודים וכך הצליח להציל רבים מהם כשסיפק להם מחסה, הגנה ואוכל.
לאחר המלחמה והוקרה.
דניאלסון חזר לשוודיה, לעיר הולדתו מאלמו, שם נפטר בשנת 1963. לאחר המלחמה שלחה לו הקהילה היהודית בסטוקהולם מכתב הוקרה על פעולותיו.
דניאלסון הוכר כחסיד אומות העולם בשנת 1982, כ-19 שנה לאחר מותו, בטקס שנערך ביד ושם.
אדם אימריך
אדם אימריך (בסלובקית: Adam Imrich; 1 בנובמבר 1897 – 11 בנובמבר 1975) היה יערן סלובקי. בעקבות תרומתו להצלת בני משפחה יהודית בתקופת מלחמת העולם השנייה והשואה, יד ושם הכירה בו כחסיד אומות העולם.