חומצה יסמונית (באנגלית: Jasmonic acid; בקיצור: JA) התגלתה לראשונה בפרח היסמין ומכאן נגזר שמה. היא נוצרת בצמחים מ, ומכילה טבעת מחומשת שאליה קשורים אטום חמצן, שרשרת פחמימנית וחומצה אצטית. כאשר קבוצת הקרבוקסיל של החומצה האצטית מאבדת אטום מימן, מתקבל יון יסמונט (Jasmonate). בכך החומצה היסמונית משמשת פרקורסור למספר תרכובות שונות. כאשר יון יסמונט עובר מתילציה נוצר מתיל יסומנט, אשר פעילותו בצמחים נפוצה ונחקרה רבות.
פעילות היסמונטים בצמחים.
עיקר הפעילות של קבוצת הורמונים אלה היא בהגנה מפני חרקים אוכלי עשב, במקרה של פציעת הרקמה הצמחית. המחקרים הראו ש-JA ו JAME מיוצרים בחלקים הפגועים של הצמח. JAME מהווה איתות למערכת ההגנה של הצמח בשני אופנים: איתות לצמח הפגוע עצמו, ואיתות באמצעות התנדפות לצמחים שעדיין לא נפגעו בסביבתו. הצמחים השכנים קולטים את ה-JAME דרך הפיוניות או בפעפוע, אל הציטופלסמה של תאי העלה.
החומר משרה יצור חומרי הגנה שונים, כדוגמת פיטואלקסים, הפעילים נגד חיידקים, וכן ניקוטין, ומעכבי פרוטאזות. מעכבי הפרוטאזות משבשים את תהליך עיכול הצמח במעי החרק התוקף. חרק זה לא יתקוף שנית את הצמח וגם התפתחותו של החרק תואט. ישנן עדויות התומכות בכך שהפרשת מתיל יסמונט מצמחי עגבנייה מנעה מזון מזחלים שהונחו על צמחים אלה. כתוצאה מכך, הם פיתחו קניבליזם וטרפו זחלים מסביבתם. תופעה נוספת המתרחשת בהשפעת מתיל יסמונט היא "זימון" צרעות טפיליות, התוקפות את החרקים אוכלי העשב.
ליסמונטים יש השפעה גם על תהליך ההתפתחות של איברים שונים בצמח, בין היתר: הסתלסלות קנוקנות, זמן הפריחה, מספר הפרחים הנפתחים, הבשלת פירות וזרעים (באמצעות הפרשת אתילן), עיכוב צמיחת השורשים (דרך אקטיבציה של גנים בתאי השורש), היווצרות פקעות וגרימת הזדקנות. במסגרת הגנתו מפני עקה אביוטית, מתיל יסמונט מעודד הצטברות חלבונים בעלים. חלבונים אלה משמשים מאגרים זמניים של חנקן ופחמן בתנאי מחסור במים. פעילות זו מתרחשת תוך אינטראקציה עם שני הורמונים קלאסיים - ABA (חומצה אבציסית) ואתילן.
היבט חקלאי.
למתיל יסומנט יש השפעה חשובה על שיפור איכות תוצרת חקלאית, הארכת חיי מדף ומניעת נזקים מאחסון עם או בלי קירור. מכאן שהוא מונע בזבוז משאבי מזון וגם מונע הפסדים כספיים לחקלאים. ריסוס ב JAME לפני הקטיף משפר את איכות פרי הפטל ותות השדה לאחר הקטיף, מגביר יצירת אנטוציאן בתפוחים ובשזיפים, ומונע מחלות לאחר הקטיף בענבים, פפאיה, מנגו, דובדבנים, אגסים ושזיפים. בריסוס לאחר הקטיף, JAME מונע התפתחות עובש במנדרינות בזמן האחסון ומשפר את איכות האפרסקים העוברים אחסון בקירור.
היבט רפואי.
במעבדתו של פרופסור אליעזר פלשר באוניברסיטת תל אביב, נערכו ניסויים אשר הוכיחו שמספר סוגים של גידולים סרטניים הפגינו רגישות גבוהה לאפקט הרעיל של מתיל יסומנט. נראה שמנגנון הפעולה של החומר הוא פגיעה במיטוכונדריה של התאים הסרטניים, עד כדי גרימה ל"התאבדותם", בתהליך הנקרא אפופטוזה. היתרון הגדול הוא בפגיעה הסלקטיבית בתאים הסרטניים, ללא נזק לתאים הבריאים. בעקבות התוצאות הללו, עבדה הקבוצה על פיתוח תרופה נגד סרטן המבוססת על מתיל יסמונט.
אבארים
בטוחה
קופת השתלמות
הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
הקיסרות הגרמנית הייתה אחת ממעצמות המרכז במהלך מלחמת העולם הראשונה, והעיקרית והחזקה שביניהן. הקיסרות הגרמנית הייתה למעצמה צבאית בעלת צבא היבשה החזק ביותר באירופה, וצי מלחמתי שנפל בעוצמתו רק מן הבריטי. מלחמת צרפת–פרוסיה בשנים 1870–71, שסימנה את איחוד גרמניה, הביאה מורשת של טינה בין שתי המדינות בעקבות הסיפוח הגרמני של אלזס-לורן. בפרוץ המלחמה, תקפה גרמניה את צרפת דרך לוקסמבורג ובלגיה (שהייתה מדינה נייטרלית דאז). כך הכריזה בריטניה מלחמה עליה, שאליה הצטרפו מדינות נוספות שהיו בעלות-בריתה ושלאחר מכן כונו מדינות ההסכמה.
חרף הצלחות ראשוניות, גרמניה ובנות בריתה הקיזו דמן בקיפאון הצבאי של המלחמה, ובסופו של דבר נוצחו על ידי אויב, שזכה לתגבורת מרשימה בשנת 1917 עם התערבותה של ארצות הברית לטובתו. ביוני 1919 נחתם חוזה ורסאי בו ספגה גרמניה סנקציות והשפלות עצומות בנוסף לחוב אדיר אותו ריצתה עד שנת 2010, כ-92 שנים לאחר סיום המלחמה (כולל הפסקה של 22 שנים).
הפסדיה של גרמניה בתוצאות המלחמה לא הסתיימו רק בחוזה – אופי התנהלותו המילטריסטי של קיסר המדינה וילהלם השני הובילו להתפטרותו בסיום המלחמה, קריסת הרייך והקמת רפובליקה דמוקרטית לאחר מאות שנים של מסורת מונרכית, אופי מדינתי אותו הגרמנים לא הסכימו לקבל; תחושת ההתמרמרות הגרמנית אומנם הובילו לפריצת תרבות הדוניסטית סוערת, אך לריאקציה, היפר-אינפלציה, כלכלה במשבר ואבטלה מרקיעת שחקים – ולבסוף עליית הנאציזם לשלטון ומלחמת העולם השנייה.
רקע.
בשנת 1870 בעקבות פרשת "מברק אמס" הכריזה צרפת מלחמה על פרוסיה. אל פרוסיה הצטרפו כל מדינות הקונפדרציה הצפון-גרמנית ולאחר מספר קרבות נחלו הצרפתים תבוסה מוחצת. נפוליאון השלישי נפל בשבי בקרב סדאן, פריז נכבשה ובאולם המראות שבארמון ורסאי הוכרז על איחוד גרמניה ומדינות הקונפדרציה הצפון-גרמנית התאחדו ויצרו את "הרייך השני" הדבר הביא למרמור רב בצרפת נגד גרמניה.
קנצלר גרמניה אוטו פון ביסמרק התמיד במדיניות לפיה יש למנוע בכל מחיר ברית רוסית-צרפתית או בריטית-צרפתית נגד גרמניה. שני הקיסרים הראשונים וילהלם הראשון ופרידריך השלישי הקשיבו לעצותיו, אולם בשנת 1888 מת פרידריך השלישי, ובנו וילהלם השני עלה לשלטון. וילהלם היה עצמאי בהרבה מקודמיו; ביסמרק היה זהיר ומחושב, בעוד וילהלם העדיף פעולות ראוותניות ופזיזות. בשנת 1890 התפטר ביסמרק, והוחלף בלאו פון קפריבי, שהוחלף כעבור ארבע שנים בכלודוויג, נסיך הוהנלוהה-שילינגספירסט. שני האחרונים היו למעשה בובות בידיו של וילהלם.
וילהלם נטש את מדיניות ה-"הסתערות למזרח" ("Drang nach Osten") של ביסמרק לפיה על גרמניה להיות ביחסים טובים עם האימפריה הרוסית רומניה ואוסטרו-הונגריה ואימץ מדיניות חדשה שאותה כינה "וולטפוליטיק" ("Weltpolitik" "פוליטיקה עולמית") הוא התגרה ללא הרף בבריטניה וצרפת הוא לא חידש את הברית הישנה עם רוסיה וזו האחרונה חתמה עוד באותה שנה (1893) על ברית עם צרפת הסיוט של ביסמרק התגשם לעיניו של וילהלם הברית עם בריטניה התפוררה גם היא בשל פרשיות כגון "מברק קרוגר" ו-"פרשת הדיילי טלגרף" ובשל כך שווילהלם הגדיל את ציו ללא חשבון מרתיע את בריטניה שעד אז נהנתה משלטון בימים
וילהלם עשה ניסיון נואש לסכסך בין בריטניה לצרפת כאשר התערב בענייני מרוקו שהיוותה מוקד להתעניינות בריטית וצרפתית כאחת אולם ניסיון זה השיג את ההפך הגמור והיחסים בין בריטניה וצרפת רק הודקו בשנת 1904 נחתה "ההסכמה הלבבית" שיצרה ברית הגנה בין בריטניה וצרפת הברית התפתחה בסוף לכדי "ההסכמה המשולשת" שבה היו חברות רוסיה בריטניה וצרפת גרמניה מצדה הצליחה לחתום על ברית צבאית עם איטליה ואוסטרו-הונגריה שכונתה "הברית המשולשת"
הכרזת המלחמה.
ב-28 ביוני 1914 רצח הלאומן הסרבי גברילו פרינציפ את יורש העצר האוסטרו-הונגרי פרנץ פרדיננד אוסטריה הגישה כמה דרישות לממשלת סרביה שנודעו בשם "משבר יולי" גרמניה תמכה בדרישותיה של אוסטריה הקיסר וילהלם שלח מכתב לקיסר האוסטרי פרנץ יוזף בו הוא כותב שהוא מבין את הצורך "לשחרר את גבולותיך הסרביים מן הלחץ הכבד המופעל עליהם" הסרבים נכנעו לכל הדרישות פרט לאחת מהן בעיני הקיסר הסתיימה הפרשה והוא אף הרשה לעצמו לקחת חופשה אולם אוסטריה שרצתה לספח את סרביה לא הסכימה העניינים התפוצצו סופית כאשר כמה חיילים סרבים חצו בטעות את הגבול האוסטרי ב-28 ביולי הכריזה אוסטריה מלחמה על סרביה יום לאחר מכן הורתה רוסיה בעלת בריתה של סרביה על גיוס כללי ויום למחרת גייסו אוסטריה וסרביה את צבאותיהן.
גרמניה לא יכלה לשבת בחיבוק ידיים לנוכח האיום הרוסי על הגבולות האוסטריים שגרמניה ערבה לשלמותם איום על אוסטריה היווה למעשה גם איום על גרמניה ב-31 ביולי הגישה גרמניה אולטימטום לצאר הרוסי לפזר את כל הכוחות לאורך הגבול האוסטרי ב-1 באוגוסט פג האולטימטום הגרמני בלי שתינתן תשובה רוסית לצד זה או אחר בברלין ציפו במתח לתשובה המפלגות הפוליטיות התאחדו כולם לשם שינוי ותמכו בהחלטת הקיסר והרייכסטאג ברברה טוכמן מתארת את שאירע בה עם הכרזת המלחמה:
בתחילה רצה הקיסר לפתוח במלחמה על רוסיה בלבד אף על פי שעל פי התוכנית הגרמנית המקורית היה צורך להכריז מלחמה גם על צרפת בעלת בריתה של רוסיה שיכלה לאגף את גרמניה ולהביא לנפילתה הוא ניסה בתחילה להורות לא לתקוף את לוקסמבורג ואת בלגיה ודרכן את צרפת אולם ביטל את הוראתו ובשעה שבע של אותו יום תקפו הגרמנים את לוקסמבורג אותה שעה הגיש שגריר גרמניה בסנקט פטרבורג את הצהרת המלחמה הגרמנית לשר החוץ הרוסי ב-2 באוגוסט הגישה גרמניה בקשה מממשלת בלגיה לאפשר מעבר של כוחות גרמניים דרך אדמת בלגיה, אולם אלברט הראשון, מלך הבלגים סירב והצהיר ש-"בלגיה היא אומה לא דרך" בתגובה הכריזה גרמניה מלחמה על בלגיה יום לאחר מכן הכריזה מלחמה על צרפת ב-4 ביולי הכריזה בריטניה מלחמה על גרמניה הקיסר הגרמני הצהיר:
הצבא הקיסרי הגרמני.
מבנה הצבא.
המפקד הכללי של כל חלקי הצבא חוץ מזה הבווארי, היה הקייזר (קיסר) שנעזר ב"לשכה הצבאית האימפריאלית הגרמנית" ופיקד בפועל דרך "משרד המלחמה" ודרך המטה הכללי. ראש המטה הכללי הפך ליועץ הצבאי הראשי של הקייזר וכך, לדמות הצבאית החזקה ביותר באימפריה. בוואריה שמרה על משרד מלחמה ומטכ"ל עצמאיים, אך הם היו מתואמים עם מקביליהם הגרמנים.