נקודת המפנה הייתה פשרת מיזורי ב-1820, במהלכה התנגד לחברו ג'ון קלהון שהפך לדובר בולט בזכות העבדות. שניהם הפכו לאויבים מרים. אדמס טען שהעבדות היא רשע שיש לבטלו, וקלהון טען שיש להגן על הזכות להחזיק בעבדים. אדמס טען שהעבדות פגעה ברפובליקניזם, ואילו קלהון טען שהיא חיונית לדמוקרטיה, והפכה את כל הלבנים לשווים. השניים הרהרו בפירוק האיחוד. אדמס טען שאומה דרומית עצמאית תחוסל בידי מרידות עבדים, ושנשיא ארצות הברית ישתמש בכוחותיו כדי לבטל את העבדות. אדמס תמך בחופש הביטוי ובעצומות נגד העבדות.
ב-1841, הוא ייצג את ההגנה בתיק ארצות הברית נגד לה אמיסטאד בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית. הוא הצליח להגן על השחורים, שתפסו שליטה על ספינה ספרדית שסחרה בהם באופן בלתי חוקי, ומנע את גירושם לקובה והוביל לשחרורם. תחת הנשיא מרטין ואן ביורן טענה הממשלה שעל השחורים להיות מגורשים. אדמס זכה בחירותם ובזכותם להישאר במדינה או לחזור לאפריקה. הוא לא לקח תשלום על התיק.
אדמס התנגד לכוחם של בעלי העבדים בקונגרס. הוא התנגד לסיפוח טקסס ולמלחמה מול מקסיקו, וטען שמטרותיהם היו להרחיב את העבדות.
כלי טייס
אוקראינית
אוקראינית (Українська мова) היא שפה סלאבית מזרחית מתוך קבוצת השפות הסלאביות במשפחת השפות ההודו־אירופיות וככזו דומה במידה רבה לרוסית ולבלארוסית. היא מדוברת בפי 51 מיליון איש, מהם 41 מיליון באוקראינה המהווים 83% מהאוכלוסייה.
הגיית השפה וכתיבתה.
עיצורים.
האוקראינית נכתבת באמצעות האלפבית הקירילי.
אוצר מילים אוקראיני.
האוקראינית מכילה מילים רבות ממקור פולני, אך הן נהגות ללא ה"שריקות" האופייניות לפולנית. היא מכילה גם מספר מילים השאולות מטורקית.
עלי הכהן
עלי הכהן הוא דמות מקראית, נחשב לאחרון הכהנים הגדולים במשכן שילה. שימש כשופט ומנהיג של עם ישראל במשך ארבעים שנה. גידל וחינך במשכן בשילה את שמואל הנביא. מת לאחר ששמע על מות שני בניו במלחמה ונפילת ארון הברית בשבי הפלשתים.
חייו.
עלי חי במאה הי"א לפני הספירה. לפי המניין העברי, בין השנים ב'תשע"ג - ב'תתע"א. על פי ספר דברי הימים, היה מצאצאי איתמר בן אהרן הכהן. בתקופתו התחוללו שלושה אירועים חשובים בעם ישראל:
בניו.
ספר שמואל מספר כי לעלי היו שני בנים - חפני ופנחס. חפני ופנחס פעלו ככוהנים בפועל במקום עלי בהזדקנו, וחטאו כאשר ניצלו את כוחם לרעה, בלקיחת החלק הטוב של בשר הקורבנות לעצמם, ובהטרדתן של נשים שהגיעו למשכן.
לעלי נודע על מעשיהם הרעים של בניו חפני ופנחס, והוא מנסה לדבר על ליבם: . אך הם מזלזלים בדבריו: . כך נכשל עלי במשימתו להחזיר את בניו לדרך הישר. לאחר כישלונו של עלי להניא את בניו מדרך הרוע, הגיע לשילה "איש אלוהים", וניבא עליהם נבואת פורענות, שלפיה יילקח הכבוד ממשפחת עלי, חפני ופניחס ימותו ביום אחד, וכל צאצאיו של עלי יחיו בעוני ולא יזכו לשיבה טובה.
הנבואה על בני עלי לא נתגשמה מיד - צאצאי עלי המשיכו לשמש בכהונה הגדולה אחרי מות עלי וגם בתקופת שאול ובתקופת דוד. הכוהנים הגדולים פעלו מעיר הכוהנים נוב (אחרי ששילה נהרסה בידי הפלשתים) ונשאו את האפוד עם האורים והתומים עד היעלמותם בתקופת אביתר. הכוהנים היו: איכבוד (בן פנחס בן עלי), אחיו, אחיטוב, אחימלך בן אחיטוב (גם: אחיה), ואביתר בנו של אחימלך. הנבואה התגשמה רק בדורות הבאים, בתקופת שלמה: רוב צאצאי עלי נרצחו בפקודת שאול המלך, בנוב. אביתר, הפליט היחיד מאותו טבח, סולק על ידי שלמה מלשרת בכהונה בבית המקדש שבנה שלמה בירושלים, ותפקיד הכהונה הגדולה ניתן מאז ואילך למשפחת צדוק.
עלי ושמואל.
בספר שמואל א' מתואר הקשר בינו לבין שמואל. על פי הכתוב, עלי הבחין באמו לעתיד של שמואל, חנה, מתפללת לבן. מכיוון שבתפילתה שפתיה נעו אך קולה לא נשמע, האשים אותה עלי שהיא שיכורה. לאחר שהבין כי טעה, הוא ברך אותה שתפילתה תיענה. לאחר הולדת שמואל קיימה חנה את הנדר שנדרה להביא את שמואל לעלי במשכן, על מנת שיהיה נזיר לאלוהים. שמואל גדל ועלי מלמדו לקבל נבואה, ונבואתו הראשונה, שזרעו של עלי לא יזכה לחיים טובים, חזקה את דברי איש האלוהים לעלי.
מותו.
בסוף ימיו של עלי הכריזו הפלשתים מלחמה על ישראל. הפלשתים, שלהם היה צבא חזק ומיומן, ניצחו את ישראל ניצחון מוחץ. בניו של עלי, חפני ופנחס, מתו במלחמה בגיל צעיר כפי שניבא איש האלוהים. ארון האלוהים, הקדוש שבנכסי ישראל, נפל בידי פלשתים.
מסופר כי כאשר בא השליח וסיפר לעלי על תבוסת בני ישראל, הוא מסר את החדשות הרעות בהדרגה, וכך התחיל בספרו על ההפסד של ישראל לפלשתים, המשיך בידיעת המגפה שפרצה בעם, הודיע על מותם של שני בניו האהובים של עלי, חפני ופנחס, ולבסוף דיווח על הנורא מכל: ארון הברית נלקח בידי פלשתים. לשמע בשורה זו האחרונה, נפל עלי מכיסאו ושבר את מפרקתו. ספר שמואל מתאר את מות עלי, אחרי שנודע לו על שביית ארון הברית בידי הפלשתים, וגורל משפחתו:
הסיפור מדגיש שעל-אף אהבתו לבניו, נפילתו של ארון האלוהים בשבי הייתה עבורו יותר אסון משמעותי יותר.
לאחר תבוסת ישראל ומותם של חפני ופנחס הכהנים, הגליית ארון הברית על ידי הפלשתים ולבסוף מות עלי הכהן, משכן שילה כנראה איבד מחשיבותו והמשכן הועבר לנוב עיר הכהנים, וגם ארון הברית כבר לא חזר לשם.
מקורות מאוחרים קובעים את פטירת עלי הכהן בי' באייר ב'תתע"א. אבל, מסמך מהגניזה הקהירית מעיד ש נהג לציין את יום פטירת עלי הכהן בכ"ד בסיוון.
בחיבור סימני הקברות מציין המחבר שעלי ושני בניו קבורים בשילה.
מצאצאי בית עלי.
בתלמוד הבבלי מובא כי האמוראים אביי ורבה היו מבית עלי הכהן, ולכן נפטרו בטרם עת: רבה נפטר בגיל ארבעים שנה, ואביי בגיל שישים. גם בני משפחתם היו מבית עלי, ובהם רב ביבי בר אביי, רב חייא בר רבה, ורבא בריה דרבה. בשל מוצא המשפחה, כאשר חלקו לעיתים אמוראים על דברי רב ביבי בר אביי, היו שואלים אותו בלעג: , כלומר: וכי משום שממשפחה קטועה אתה (קטועת שנים), אומר אתה סברות מקוטעות?. בהקשר למותם המוקדם של אביי ורבה, דן התלמוד במסכת ראש השנה בקללה הרובצת על בית עלי, ומבאר:
תומאס הרדי
תומאס הרדי (באנגלית: Thomas Hardy; 2 ביוני 1840 – 11 בינואר 1928) היה סופר ומשורר אנגלי.
תולדות חייו.
הרדי נולד סמוך לעיר דורצ'סטר שבדורסט, אנגליה. אביו היה חָרַשׁ אֶבֶן במקצועו וכנר חובב, אימו הייתה קוראת נלהבת. הרדי ירש מאביו את אהבתו למוזיקה ומאימו אהבה לספרות ולקריאה. לא היה באפשרותו לרכוש השכלה פורמלית, בגיל 16 נעשה שוליה של אדריכל, ובשנת 1862 נסע ללונדון לעבוד באדריכלות.
ב-1867 חזר לדורצ'סטר והתחיל לכתוב את הרומן הראשון שלו "The Poor Man and the Lady", ספר שנדחה על ידי המוציאים לאור. את שני הרומנים הבאים, "Desperate Remedies" ו-"Under the Greenwood Tree" פרסם בעילום שם.
ב-1870 נסע לסט ג'וליוט במחוז קורנוול, כדי לעסוק בעבודות שחזור של כנסייה. שם הוא פגש את אמה לוויניה גיפורד, אחות הכומר, התאהב בה והחל לחזר אחריה. פרשת האהבה הזו היוותה השראה לרומן "A Pair of Blue Eyes" שפרסם בהמשכים, בכתב העת "Tinsley's Magazine" ב-1873, זה היה הרומן הראשון שפרסם בשמו. בספטמבר 1874 הרדי נשא לאישה את אמה גיפורד.
ספריו הראשונים שפורסמו לא זכו להצלחה, אבל ב-1874 פרסם את "הרחק מהמון מתהולל". רומן שזכה להצלחה רבה ואיפשר להרדי לזנוח את האדריכלות ולהתמסר לכתיבה.
במשך 25 שנים כתב יותר מ-10 רומנים נוספים, הוא עבר מלונדון לגור ביאוביל ואחרי כן בסטרמינסטר ניוטון, שם כתב את "שובו של הבן" "The Return of the Native". ב-1885 בני הזוג הרדי חזרו לדורצ'סטר ועברו לגור בבית שהרדי תכנן בעצמו "Max Gate".
הידועים שבין הרומנים שפרסם הם "ראש העיר קסטרברידג'", "טס לבית דרברויל" ו"ג'וד האלמוני". שני הספרים האחרונים התקבלו בביקורת קשה על הפסימיות ואי מוסריות שבהם. בשל ביקורת זו הפסיק הרדי לכתוב רומנים והתרכז בכתיבת שירה בלבד.
ב-1898 יצא לאור ספר שיריו הראשון "שירי וסקס". הרדי כתב גם סיפורים קצרים ודרמה אפית בשם "השליטים" "The Dynasts", וכן פרסם עוד קובצי שירים עד למותו.
למרות שהרדי התרחק מאשתו בשנים האחרונות לנישואיהם, הוא התאבל על מותה הפתאומי ב-1912. הוא חזר לקורנוול, למקומות שם הכיר אותה לראשונה, וביטא את יגונו בקובץ השירים "Poems 1912-13".
ב-1914 נשא הרדי לאישה את פלורנס דאגדייל, שהייתה צעירה ממנו ב-40 שנה. בשנותיו האחרונות כתב את האוטוביוגרפיה שלו, שפורסמה אחרי מותו בשמה של אשתו פלורנס. תומאס הרדי מת בשנת 1928, לבו נקבר לצד אשתו הראשונה אמה בחצר הכנסייה בסטינספורד, ואפרו נטמן בפינת המשוררים במנזר וסטמינסטר. הרומן הנודע והמהולל של וו.ס. מוהם - "עוגיות ושיכר" - מבוסס על דמותו של הארדי ועל נשותיו.
בית הולדתו של הרדי בבקהמפטון והבית "Max Gate" נמצאים בבעלות החברה לשימור אתרים באנגליה.
וסקס של הרדי Hardy's Wessex.
רבים מספריו של הרדי מתרחשים באזור שהוא קרא לו וסקס, כשם ממלכה אנגלית קדומה. זהו שם כולל שנתן הרדי למחוזות בדרום אנגליה (ברקשייר, דבון, דורסט, המפשייר, וילטשייר וסאמרסט). כמעט כל המקומות המתוארים בספריו מקבילים למקומות קיימים, שניתנו להם שמות אחרים. לדוגמה העיר קסטרברידג', המופיעה ברבים מספריו, מקבילה לעיר דורצ'סטר. עיר החוף ויימות' נקראת אצלו באדמות', ואוקספורד נקראת כריסטמינסטר.
הישגו הגדול של הרדי הוא בכך שהצליח לשמר ביצירתו את האווירה הכפרית ששררה באזור וסקס, בתקופה לפני שניכרו בה השפעות המהפכה התעשייתית ומסילות הברזל, ששינו לבלי הכר את אופיים של האזורים הכפריים באנגליה.