לאחר שחזרה ראתב מפריז, היא הביעה עמדות בעד שוויון לנשים במערכת המשפט המצרית, ומחתה על כך שאין אף אישה בתפקיד שופטת במצרים. היא עתרה בפני מועצת המדינה בבקשה למנות אותה לשופטת במדינה, לאור העובדה שכישוריה והשכלתה עודפים על אלו של רבים מהשופטים. הייתה זו העתירה הראשונה בהיסטוריה המודרנית של מצרים. לאחר שבקשתה להתמנות לשופטת נדחתה, היא ערערה על ההחלטה בפני הממשלה. ד"ר עבד אל-רזאק אל-סנהורי (عبد الرازق السنهوري), ראש ממשלת מצרים דאז, פסק שאין הוראה הקובעת מניעה חוקתית, דתית או משפטית למינוי אישה לתפקיד שיפוטי; עם זאת, דחיית בקשתה להתמנות לשופטת נבעה מאי התאמתה לתפקיד לפי הערכת המדינה, אשר מסמכותה להחליט על העיתוי המתאים למינוי אישה לשופטת.
מאבקה של ראתב להתמנות לשופטת היה נקודת ציון שהניעה נשים רבות ללכת בדרכה. מאז הגישה את בקשתה להתמנות לשופטת, ניגשו מספר רב של עורכות דין וביקשו להצטרף לרשות השיפוטית, אך גם בקשותיהן נדחו על ידי המועצה העליונה לשופטים, לפעמים ללא ציון סיבה ולעיתים תוך ציון היות המועמדת אישה כסיבה המרכזית לדחיית הבקשה. לאחר שעברו 50 שנה מהבעת הרצון הראשונית והמקורית של ראתב למינוי אישה במערכת השיפוטית, אכן נתמנתה תהאני אל-גבאלי (تهاني الجبالي) לשופטת המצרית הראשונה. עם מינויה ציינה אל-גבאלי ביחס לד"ר ראתב: "דומני שזכיתי לפירות מאבקה".
חיים פוליטיים.
ב-12 בנובמבר 1971 מינה הנשיא אנואר סאדאת את ראתב לשרה לעניינים חברתיים וביטחון סוציאלי, תפקיד בו החזיקה במשך שבע שנים. בכך הייתה האישה השנייה שנתמנתה לתפקיד שרה במצרים. ראתב התנתה את הסכמתה לקבלת התפקיד בכך שתמשיך ללמד את תלמידיה באוניברסיטה עד לסוף שנת הלימודים, ושתחזור ללמד באוניברסיטה לאחר סיום כהונתה כשרה. במהלך כהונתה התנגדה ראתב לחוק הפתיחות הכלכלית. במשך כהונתה כשרת הרווחה התאפיינה תקופתה בחקיקת חוקים לזכויות סוציאליות וזכויות האישה.
לד"ר ראתב היה ניסיון של 30 שנה בפעילות הפוליטית בתקופתם של הנשיא גמאל עבד אל נאצר ואנואר סאדאת.
ראתב תמכה בתכנון המשפחה והזהירה מקצב הגידול הגבוה באוכלוסיית מצרים.
בינואר 1977 התעמתה ראתב עם סאדאת בנושא עמדתו כלפי "מחאת הלחם", הידועה גם בשם "מהפכת הרעבים" (ثورة الجياع). היא ראתה אותן כמחאות לגיטימיות והתנגדה לכל העלאה של המחירים, בעוד סאדאת ראה בהן מאבק של גנבים. העימות הביא להתפטרותה מהממשלה. בשנת 1979 מונתה ראתב לשגרירה הראשונה בתולדות מצרים, בדנמרק, תפקיד שמילאה במשך שנתיים. בשנת 1981 התמנתה לשגרירת מצרים בגרמניה, עד שנת 1984.
כשהיה אנואר סאדאת בחיים התנגדה ראתב להסכמי קמפ דייוויד, אך כעבור שנים תמכה בהם וציינה כי לנשיא סאדאת הייתה ראייה לטווח ארוך.
עאישה ראתב הלכה לעולמה בשנת 2013 מדום לב, בגיל 85.
פרסים ומדליות.
בשנת 1995 קיבלה את פרס הוקרת המדינה במדעי הסוציולוגיה מהמועצה העליונה לתרבות במצרים.
ירון פרסלני
ירון פרסלני (נולד ב-24 במרץ 1959) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
פרסלני גדל במחלקת הנוער של מכבי חיפה, ושיחק בקבוצה הבוגרת של המועדון החל משנת 1977. הוא לקח חלק ב-176 משחקי ליגה, 23 משחקי גביע המדינה, ומשחק גביע הטוטו. פרסלני היה גם קפטן הקבוצה, השתתף בשישה משחקים במסגרות אירופאיות, והיה חלק מסגל הקבוצה שזכה בשתי האליפויות הראשונות של מכבי חיפה. בשנת 1985 עזב את הקבוצה, ולאחר מכן שיחק גם במכבי פתח תקווה, הפועל כפר סבא ובית"ר תל אביב, עד שפרש ממשחק פעיל בתחילת שנות ה-90.
פרסלני התבלט בכדורגל הישראלי כבלם אחורי, אך למרות תפקידו ההגנתי הוא גם הבקיע 19 שערים (בעיקר בראשו) לזכות מכבי חיפה. פרסלני סבל מפציעות קשות וסיבוכים, שגרמו לו להיעדר מהרבה משחקים ופגעו במעמדו בקבוצה ובנבחרת.
לזכותו של פרסלני 20 הופעות בנבחרת ישראל. ב-15 בפברואר 1983 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות נגד נבחרת בלגיה. במרץ 1988 יצאה נבחרת ישראל בכדורגל לסדרת משחקים באוסטרליה ובניו זילנד, ששימשו כטורניר המוקדמות לקראת אולימפיאדת סיאול. המשחק הראשון בשלב זה היה מול נבחרת אוסטרליה בקרייסטצ'רץ', והוא נחשב לאחד האלימים ביותר בתולדות הנבחרת. בתחילת המחצית השנייה הוכשל פרסלני, ותוך כדי שהיה שרוע על הדשא ספג בעיטה מכוונת מצד האוסטרלי גארי מקדאוול, שהורחק בכרטיס אדום. הופעתו האחרונה בנבחרת הייתה ב-16 באפריל 1989, במשחק מול אוסטרליה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990.
דריה דומרצ'בה
דריה ולדימירובנה דומרצ'בה (בבלארוסית: Дар’я Уладзіміраўна Домрачава; נולדה ב-3 באוגוסט 1986 במינסק), היא ביאתלטית בלארוסית. היא האלופה האולימפית בעלת 6 מדליות מהמשחקים האולימפיים, מהן 3 מדליות זהב מאולימפיאדת סוצ'י (2014) ומדליית זהב מאולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018). אלופת העולם בעלת 7 מדליות, מהן 2 מדליות זהב. היא בעלת 30 ניצחונות במסגרת סבב גביע העולם.
דומרצ'בה נולדה במינסק וגדלה בניאגאן שבסיביר. היא שירתה בקד"ב, סוכנות הביון הבלארוסית, עד 2014.
דומרצ'בה נישאה ב-2016 לביאתלט הנורווגי אולה איינר ביורנדלן ולזוג בת אחת.
יעקוב שטיינר
המדינה האסלאמית בעיראק ובשאם
המדינה האסלאמית בעיראק ובלבנט
גל כהן
גל כהן (נולד ב-14 באוגוסט 1982) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי, אשר שיחק בעמדת הבלם. כיום משמש כהן כעוזר מאמן של בית"ר ירושלים.
קריירה.
כהן נולד במושב דור והחל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי חיפה. בגיל 17 עבר כהן למ.כ. נווה יוסף, ובשנת חתם בהפועל פתח תקווה לחמש שנים, כאשר במקביל קיבל זימון לנבחרת הנוער ורשם בה הופעה אחת. בקיץ הושאל להפועל נצרת עילית, ולאחר עונה אחת חזר לפתח תקווה.
בקיץ חתם כהן בבני יהודה תל אביב, במדיה שיחק שלוש שנים עד שירדה לליגה הלאומית בסוף עונת .
ב-5 ביוני 2014 חתם כהן לשנתיים בקבוצת הפועל חיפה. לאחר עונה אחת בקבוצה, הודיע ב-29 באוקטובר 2015 על פרישה ממשחק פעיל בעקבות פציעה.
ב-7 ביוני 2019, לאחר שנתיים כמאמן קבוצת הנוער של הפועל רעננה, מונה לעוזר המאמן של מנחם קורצקי בקבוצה הבוגרת. ב-19 בפברואר 2020, בעקבות פיטוריו של ניסים אביטן, מונה למאמן הקבוצה, אך ב-24 במאי הוחלף על ידי אייל לחמן לאחר שני משחקים בלבד. עם סיום עונת 2019/2020 וירידתה של הפועל רעננה לליגה הלאומית מונה שוב למאמן הקבוצה ב-6 ביולי, עד ששוחרר ב-10 בדצמבר 2020.
ב-17 ביוני 2021 מונה כהן לעוזר המאמן של ארווין קומאן בבית"ר ירושלים. לאחר התפטרותו של קומאן בדצמבר 2021, אימן כהן את הקבוצה באופן זמני עד למינויו של יוסי מזרחי למאמן הקבוצה הבוגרת.
336 לפנה&quot;ס
רישומון
"רישומון" היא רצועת קומיקס שבועית מאת אילנה זפרן, שהופיעה בעיתון "עכבר העיר" בין השנים 2006-2013.
רצועת הקומיקס "רישומון" החלה להתפרסם ביולי 2006. באותה עת שימשה זפרן כעורכת הגרפית של המגזין. בתחילה התפרסמה הרצועה על גבי כחצי עמוד, אולם לאחר זמן גדל שטחה לעמוד שלם. הרצועה מבוססת על
אירועים מחיי היום יום ונושאים אקטואליים, המוצגים דרך נקודת המבט של "רפי" ו"ספגטי", שני החתולים של דמות מחברת הקומיקס ובת זוגה, המכונות "אמא 1" ו-"אמא 2".
בשנת 2014 יצא לאור אלבום המאגד טורים מתוך הקומיקס בהוצאת "פרדס".
יצחק יוסף תאומים
רבי יצחק יוסף תאומים (ה'תפ"ב, 1722 – ט"ז בחשון תקנ"ד, 22 באוקטובר 1793) היה רבן של הערים סלוצק, קראקא וברסלאו.
ביוגרפיה.
יצחק יוסף תאומים נולד בברסלאו לרב חיים יונה תאומים, אב בית דין בעיר ומחבר "קונטרס ר' חיים יונה" על סוגיית והלכות "דינא דגרמי", ולאשתו השנייה רייזל בת הרב נפתלי הירש מירל'ס, אחותו של הרב דוד פרנקל מדסאו מחבר הפירוש "קרבן העדה" על התלמוד הירושלמי.
בשנת ה'תפ"ח (1728), בהיותו בן 6, התייתם מאביו, וגדל בבית סבו הרב יחזקיה יהושע פייבל תאומים, רב העיר ברסלאו. סבו נפטר שלוש שנים אחר כך.
בשנות בחרותו המוקדמות למד רבי יצחק יוסף תאומים בישיבתו הגדולה של הרב צבי הירש חריף בהלברשטאדט. בשנת ה'תצ"ט (1739) נשא לאשה את טריינה בתו של הרב שמואל זורביצר (זארוויצער) אב"ד סלוצק, והתמנה תחתיו לרבה של העיר, עוד בטרם מלאת לו עשרים שנה
רבנות קראקא וברסלאו.
בשנות העשרים לחייו התמנה כרבה של קהילת העיר קראקא, אחת הרבנויות הנחשבות באותה תקופה, וניהל בה ישיבה. אך לאחר שלוש שנות רבנות בקראקא פרצה בעיר מחלוקת בינו ובין משפחת הרב הקודם ר' דוד שמואל שמעלקא, והוא התפטר ועקר לברסלאו מקום רבנותו של אביו המנוח.
כיסא הרבנות המקומי לא היה פנוי באותה עת (ה'תק"ה), ישב עליו הרב ברוך וויזל מחבר ספר השו"ת "מקור ברוך", ור' יצחק יוסף עסק בתורה ובהלכה, ושלח ידו במסחר לפרנסתו. בשנת תקי"ד (1754), עם מות הרב הקודם, התמנה ר' יצחק יוסף כרבה של ברסלאו הגדולה, על כיסאם של אביו הרב חיים יונה תאומים, וזקנו הרב יחזקיה יהושע פייבל תאומים, והחזיק בכהונה זו ארבעים שנה רצופות, עד פטירתו בתחילת חורף תקנ"ד (אוקטובר 1793).
ר' יצחק יוסף תאומים נחשב לסוחר גדול, ובעל נכסים. בית המסחר ליצוא אריגים שבבעלותו, בניהול אחד מנכדיו, שגשג וייצא בגדים גם מחוץ לפולין, לרוסיה ולליטא. אומדן הונו הגיע למאה אלף טאלר.
ר' יצחק יוסף עמד בקשרי מכתבים עם גדולי דורו, וחלק מדבריו נשתמר בספריהם.
בשנת תקכ"ג (1763) עבר רבי מאיר ברבי, רבה של הלברשטאט, לשמש ברבנות פרשבורג, ומשרתו הוצעה לרב יצחק יוסף תאומים, לאחר שנתרצה התחרט ובמקומו מונה הרב צבי הירש ברלין. כפיצוי לכיסוי ההוצאות שנגרם לקהילה עקב הסכמתו וחרטתו, שלח רבי יצחק יוסף סכום של אלף רייכסטאהלר לקהילת הלברשטאט.