"Gently Disturbed", נעימת הכותרת, ממוקדת במהלך הרמוני שבו בולטת סקוונצה טונאלית בירידה של חצאי טונים, הרמוניה שמייצרת דיסוננסים חזקים במעברי האקורדים כיוון שאינם קרובים למודוס משותף. היצירה שונה למדי מרב היצירות באלבום, הן מפאת המיקוד בהרמוניה והדיסוננסים החזקים, והן מפאת מבנה הקצב הפשוט שלה. למרות זאת, שמה לפי כהן הולם את שאר הקטעים, שכן:
"The Ever Evolving Etude" היא המשך פיתוח רעיוני שהחל ביצירה "Etude" באלבום Unity והמשיך ב-"The Evolving Etude" באלבום Lyla. תכונת מפתח שלה היא מבנה קצב במשקל 6/4 המבוסס על שלוש תיבות במשקל 4/4. מאפיין זה מנוצל לפרקים גם ביצירות אחרות, כמו "Variations in G Minor", "Umray" ו-"Structure in Emotion".
"Structure in Emotion" היא יצירה מורכבת המתחילה בתנועה רגועה עם מהלכים הרמוניים ארוכים האופייניים למוזיקה קלאסית, וממשיכה בפיתוח של אוסטינטו מלודי שמתפתח לשינויים במבני המקצב. "Structure in Emotion" הוקלטה לראשונה באלבום Lyla בביצוע סולו לפסנתר (על ידי כהן). כאן היא מופיעה בעיבוד לשלישיית פסנתר (כהן בתפקיד הבס ומאסטרו בתפקיד הפסנתר כמו בשאר האלבום) בביצוע מורחב. בגרסת הסולו ב-Lyla היצירה מסתיימת במתח, עם הרמוניה המבוססת על סולם מינורי (לה במול מינור). בגרסת הטריו, היצירה ממשיכה עם קטע אלתור לקונטרבס, ולאחריו המתח נפתר עם מעבר הרמוני לסולם מז'ורי (לה במול מז'ור).
מאפיינים מוזיקליים.
לסגנון של Gently Disturbed הרבה משותף עם עבודותיו הקודמות של כהן. כהן התבלט כיוצר ג'אז המשלב השפעות של מוזיקת עולם ובפרט מאפיינים מזרח-תיכוניים, והתכונה הזו נוכחת גם באלבום הזה. עם זאת, ההרכב האקוסטי של פסנתר-קונטרבס-תופים, הרכב המאפיין במובהק את הג'אז המערבי המסורתי, ונשמר בטהרתו בכל האלבום, מקנה לו ככל הנראה את הצליל המערבי ביותר באלבומיו של כהן. אך למרות הצליל המערבי, הרכיבים המזרח תיכוניים באים בחלק מהיצירות לידי ביטוי באמצעות הלחנים, ושיא נוכחותם הוא ביצירה Eleven Wives עם רכיבים ערביים בולטים.
למרות השיוך הגס תחת סוגת הג'אז, סגנון האלבום אינו משקף את הג'אז המסורתי, שכן למרות המשותף, המבנים ההרמוניים והקצביים של היצירות לרוב לא מתאימים לתבניות המקובלות בג'אז (ראו גם על הקושי בהגדרת הסגנון אצל הביקורות). גם באלבום זה מתבלטת גישת ההלחנה של כהן הממוקדת במבני קצב מורכבים, וזאת לעומת הרמוניה פשוטה יחסית לקצב או בהשוואה לג'אז המודרני בדרך כלל. רפרטואר ההלחנה של כהן היה ידוע במיקוד העז במאפיינים קצביים, ובשימושיו האינטנסיביים במשקלים מורכבים ופוליריתמיקה, עוד מאלבומיו הראשונים ביותר. עם זאת, דווקא הרכב הטריו המצומצם והאקוסטי הוא שמעניק הדגשה רבה לייחודיות הקומפוזיציונלית של כהן באלבום.
ההרמוניה לרוב ממוקדת בסולם הדיאטוני ומאופיינת בסגנון מודאלי או פולק, ושואבת השראה מהמוזיקה הקלאסית הרומנטית או מההרמוניה בשירי ארץ ישראל. ברב הלחנים המקוריים התבניות ההרמוניות קצרות ורפטטיביות. מהלכים הרמוניים מורכבים, אקורדים חריגים, או תבניות הרמוניות נפוצות בג'אז – באלו נעשה שימוש נדיר בלבד. הקצב עשיר במאפיינים רבים, חלקם במורכבויות המשקל המהוות חלק מהותי מהזהות של הלחנים, וחלקם באמצעים לגיוון הביצוע.
ניתוח קצבי של Pinzin Kinzin.
אחד מהמאפיינים האידיוסינקרטיים בהלחנה של כהן הוא השימוש ב"משקלים מקבילים". אלו הן שתי מערכות קצב, שני משקלים שונים הפועלים זה במקביל לזה ומשכם זהה, אך בניגוד למקרים נפוצים של פוליריתמיקה – הם נחלקים לאותן יחידות-יסוד, כך שיסוד משותף זה מאפשר מעבר חופשי ממערכת קצב אחת למערכת השנייה. מאפיין כזה נמצא ביסוד ההלחנה, כך שהוא פעיל לכל אורך היצירה. דוגמה לכך אפשר לראות ביצירה "Pinzin Kinzin".
משך הפעימות העיקריות ב-"Pinzin Kinzin" מופיע ביחס הבא: {4:5:4:5:4:5:5}. נדגים זאת על ידי קו הבס העיקרי ביצירה (המורכב משני רצפים של {4:5:4:5:4:5:5}), כאשר היחס מיוצג בקבוצות של :
&lt;score vorbis="1"&gt;\relative c'
\override Staff.TimeSignature #'transparent = ##t
\override Staff.BarLine #'stencil = ##f
&lt;/score&gt;
סימון הולם של המשקל, שייצג את הפעימות, יהיה על ידי רצף של משקלים משתנים, כך:
&lt;score&gt;\relative c'
&lt;/score&gt;
זהו המשקל הדומיננטי ביצירה, המכתיב רב הזמן את תפקיד הבס והליווי בפסנתר. מספר הפעימות העיקריות ברצף אחד הוא 7, אבל סכום הסמיקוויבר
ברצף כזה (4+5+4+5+4+5+5) הוא 32, כלומר מתחלק ב-4. אם נכתוב את אותם התווים לעיל במשקל הסטנדרטי והפשוט של ארבעה רבעים (4/4) נקבל:
&lt;score&gt;\relative c'
&lt;/score&gt;
אין זה מקרי שסכום יחידות היסוד (שהן סמיקוויבר), מתחלק ב-4, שכן המשקל הפשוט של ארבעה רבעים הוא המשקל המקביל ביצירה, ומודגש בה לכל אורכה במקביל על ידי תפקיד התופים (כל רבע שני מסומן בדרך כלל על ידי הסנייר). כך למעשה מתקיימים שני משקלים שונים במקביל המבוססים על אותה יחידה יסודית - הסמיקוויבר. משקל ארבעת הרבעים (4/4) הפשוט והנפוץ מהווה את המסגרת הקצבית של היצירה למרות שנוכחותו מוחלשת ולכאורה משנית, ואילו המשקל המורכב (מחרוזת של 4/16,5/16,4/16,5/16,4/16,5/16,5/16) הוא הדומיננטי ביצירה, כשלמעשה הוא מושתת במסגרת המשקל הפשוט. במשקל המורכב יש 7 פעימות בעלות משכים משתנים, אולם הפרשי המשכים הוא לכל היותר סמיקוויבר, כלומר, יחידה מאוד קטנה, ולכן עלולה להפוך זניחה והיעדרה עשוי להיתפש כתוצאה של נגינה חופשית, השהייה לצורך יצירת מתח שמפוצה. כך המערכת הקצבית של "Pinzin Kinzin" עשויה ליצור אשליה שמדובר במשקל מורכב מסוג 7/4 או 7/8, כשלמעשה מדובר בחלוקה מורכבת בהרבה, אך במסגרת פשוטה יותר.
להלן המחשה של הימצאות שני המשקלים במקביל זה לזה. תחילה מושמע רצף של המשקל המורכב בו על רקע יחידות היסוד (הסמיקוויבר, המסומן כאן על ידי היי האט) בולטות הפעימות של המשקל הדומיננטי (מסומן כאן על ידי סנייר). מיד לאחריו מושמע הרצף פעם נוספת, ובו במקביל נשמע גם כל רבע (מסומן כאן על ידי משולש). הרבעים הם למעשה הפעימות של המשקל המקביל והפשוט.
&lt;score vorbis="1"&gt;\drums {\tempo 4 = 112 \numericTimeSignature \time 4/4
sn16 hh hh hh sn hh hh hh hh sn hh hh hh sn hh hh hh hh sn hh hh hh sn hh hh hh hh sn hh hh hh hh \break
&lt;sn tri&gt; hh hh hh &lt;sn tri&gt; hh hh hh &lt;tri hh&gt; sn hh hh &lt;tri hh&gt; sn hh hh &lt;tri hh&gt; hh sn hh &lt;tri hh&gt; hh sn hh &lt;tri hh&gt; hh hh sn &lt;tri hh&gt; hh hh hh
}&lt;/score&gt;
הקטע בהמחשה הבאה הוא חלק אופייני ליצירה, בו הבאס וליווי הפסנתר (יד שמאל) מנגנים את המשקל העיקרי והמורכב, ואילו המלודיה (יד ימין בפסנתר) והתופים מנגנים באותו זמן את המשקל הפשוט.
&lt;score vorbis="1"&gt;\relative c' {«
\new Staff {\numericTimeSignature \clef bass \key e \minor \time 4/44 &lt;d a&gt;~&lt;d a&gt;16 &lt;c g&gt;4 &lt;c g&gt;~&lt;c g&gt;16 4 ~16 &lt;cis a&gt;4~&lt;cis a&gt;16
\new stuff \drums {\numericTimeSignature \time 4/4
hh16 hh hh hh sn hh hh hh hh hh hh hh sn hh hh hh hh hh hh hh sn hh hh hh hh hh hh hh sn hh hh hh hh hh hh hh sn hh hh hh hh hh hh hh sn hh hh hh hh hh hh hh sn hh hh hh hh hh hh hh sn hh hh hh
}&lt;/score&gt;
הקיום המקביל של שני המשקלים נמשך לאורך כל היצירה, ואף שכל תפקיד כפוף בדרך כלל למשקל מסוים ברב הזמן, המעבר בין המשקלים יכול להיעשות באופן חופשי, במיוחד במלודיה ובקטעי הסולו.
מאפיין כזה של "משקלים מקבילים" קיים באופן בולט גם ב-"Chutzpan", היצירה בעלת המבנה הקצבי המורכב ביותר באלבום.
מהדורת הויניל.
במאי 2010 הכריזה Razdaz Recordz על הפקת מהדורה מיוחדת של האלבום Gently Disturbed בתקליט ויניל. מהדורת הויניל כללה שבע מתוך אחת עשרה הרצועות במקור, ובנוסף אליהן רצועת בונוס בשם "Young Maestro".
תחילה הייתה זו מהדורה מוגבלת, ובאותה שנה הופקו 1000 עותקים בלבד. בקרב הרוכשים וחובבי הויניל ("אודיופילים") נרשמה ביקורת נוקבת על האיכות הטכנית של הפקת תקליט הויניל. למרות זאת העותקים אזלו במהרה והביקוש נמשך. בנובמבר 2013, Razdaz Recordz שחררה שוב את מהדורת הויניל לרכישה.
"Young Maestro", רצועת הבונוס של מהדורת הויניל שגם היא הולחנה על ידי כהן, הוקלטה באותה סדרת הקלטות מקורית של האלבום בספטמבר 2007 אך לא נכללה בו. שמה הוא מחווה לפסנתרן הטריו החדש והצעיר, שי מאסטרו, בן 20 בעת הקלטת האלבום. היצירה לא נכללה באלבום המקורי, אך כיום מלבד מהדורת הויניל היא נוספה גם לכמה גרסאות דיגיטליות של האלבום המבוססות על מהדורת התקליטור המקורית, ובתקופה מסוימת הייתה זמינה להורדה חופשית באתר Razdaz Recordz.
ביקורות והשפעה תרבותית.