ראשיתו של הצבא הסעודי מתחיל ב-1902 אז כוח שמנה 63 לוחמים בהנהגתו של המלך אבן סעוד ובתמיכת הנסיך הכוויתי מובארק אל-סבאח כבש את ריאד.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נתמכו הלוחמים הערבים על ידי הבריטים במלחמתם כנגד האימפריה העות'מאנית במה שכונה אז המרד הערבי. הכוחות הערבים הצליחו להשתלט על אזור חג'אז ב-1935 וכוננו את ערב הסעודית בגבולותיה הנוכחיים.
עד 1945 נחשבה בריטניה ליצואנית הנשק העיקרית של ערב הסעודית אך עם גילוי הנפט באותה שנה, הפכה ארצות הברית לספקית הנשק העיקרית של הממלכה.
המערכות העיקריות.
כ-3,000 לוחמים מערב הסעודית השתתפו במהלך מלחמת העצמאות של ישראל. במהלך מלחמת ששת הימים שלחה ערב הסעודית 20,000 חיילים לירדן להשתתף בקרבות. שנתיים לאחר מכן ב-1969 הדפה ערב הסעודית פלישה תימנית. ב-1973 שלחה ערב הסעודית 3,000 חיילים לירדן כדי לאבטח את הגבול עם סוריה.
המערכה המרכזית בה השתתפה ערב הסעודית הייתה בפרוץ מלחמת המפרץ ב-1991. ערב הסעודית שימשה גם כמקום יציאתם של כוחות הקואליציה. בתום המלחמה, החלה ערב הסעודית בפיתוח צבאה והחלה לרכוש מערכות נשק מתקדמות.
כלי הנשק ברשות החיל.
נשקים מתנייעים.
טנקי מערכה.
בנוסף לכך, הצבא בוחן אפשרות לרכוש טנקים מתקדמים נוספים ובוחן בין היתר את האברהמס האמריקאי, הT-90 הרוסי והאל-חאליד הסינו-פקיסטני. על פי ההערכות, ערב הסעודית תרכוש 150 טנקי T-90.
שביל ירושלים
שביל ירושלים הוא נתיב הליכה ארוך שאורכו הכולל הוא 39 ק"מ. השביל מתחיל בחניון עין חנדק, ממשיך מזרחה לכיוון ירושלים, מקיף את העיר העתיקה בירושלים וחוזר מערבה עד לסיומו בסטף. השביל מהווה חלופה ארוכה יותר לחלק בשביל ישראל שנכנס רק לשכונות הדרום מערביות של ירושלים ולא עובר באתרים החשובים של העיר.
בשטח הבנוי בירושלים השביל משולט בסימון שבילים מיוחד בצבעים כחול-זהב-כחול. מחוץ לעיר השביל מסומן גם בסימון שבילים רגיל, בעיקר כחול אך גם שחור וירוק. השביל נחנך בצעדת ירושלים בחג הסוכות בשנת 2006.
אתרים לאורך השביל.
עין חנדק, עין כרם, שביל הצוקים, יד ושם, הר הרצל, בית הכרם, קריית המוזיאונים, הכנסת, גן הוורדים, גן סאקר, רחביה, משכן הנשיא, טלביה, גיא בן הינום, עיר דוד, נחל קדרון, עמק צורים, גן טבצ'ניק, האוניברסיטה העברית בהר הצופים, גבעת התחמושת, כיכר ספרא, נחלת שבעה, שוק מחנה יהודה, ליפתא, עינות תלם, נחל חלילים, הר חרת, סטף.
תיאור מסלול שביל ירושלים.
מעין חנדק ליד ושם.
שביל ירושלים מתחיל באופן רשמי בחניון עין חנדק הנובע למרגלות מושב אבן ספיר. כשהוקם השביל, זו הייתה יציאה מנקודה על שביל ישראל; כיום, לאחר שנתיב שביל ישראל הוארך כדי שיעבור בעצמו בירושלים, השביל פוגש את שביל ישראל ליד נחל עין כרם, שעובר בין שכונת עין כרם לבין הר הרצל.
סימון שבילים בצבע כחול מוביל בדרך עפר עד לשער ובו שלט של שביל הדסה, שסומן משולט ומתוחזק על ידי מתנדבים מבית החולים הדסה עין כרם. שביל הדסה, בעיקרו כביש עפר מוביל אל מעין מרים ברח' המעיין בעין כרם.
מעין כרם מוביל השביל לרחבת הכניסה של יד ושם.
מיד ושם לגיא בן הינום.
מרחבת הכניסה למוסד יד ושם ממשיך סימון שביל ירושלים לאורך ציר שדרות הרצל עד לכיכר דניה ולאורך שכונת בית הכרם עד לגבעת רם.
תוואי השביל ממשיך לאורך רחוב קפלן, קריית הממשלה ובנק ישראל מפה מוביל השביל למוזיאון ישראל לפסל המנורה למשכן הכנסת ולגן הוורדים.
שביל החותך את גן הוורדים מוביל את המטייל אל היציאה מהגן לכוון גן סאקר וההתחנה לחקר ציפורי ירושלים - אתר טבע עירוני, מופעל על ידי החברה להגנת הטבע. בין היתר, עוסקים במקום בטיבוע ציפורי שיר לצורכי מחקר ומעקב. במסתור מיוחד ניתן לשבת לצפות בפעילות ציפורים.
שביל ירושלים "חותך" את גן סאקר לאורכו ומוביל אל שכונת רחביה דרך רחוב בנימין מטודלה ומשם לרחוב אלפסי ולקבר יאסון.
השביל מתפתל ברחובות השכונה ומוביל למשכן הנשיא לתיאטרון ירושלים ובצמוד אליו חורשת הירח - חורשת אורנים המשמשת כאתר נופש פעיל לתושבי העיר ומתקיימות בה פעילויות בתי ספר, חוגי טבע ותנועות נוער ומדורות ל"ג בעומר. החורשה ניטעה בסוף המאה ה-19 לשמש כגן סביב בית החולים למצורעים הניצב בסמוך.
מחורשה זו, ממשיך השביל להתפתל על גבול השכונות טלביה והמושבה הגרמנית אל שכונת ימין משה הציורית ובה טחנת רוח העומדת בכניסה לשכונה, שהפכה למוזיאון קטן.
בסמוך לטחנת הרוח בנויה רחבת תצפית שממנה נשקף נוף מרהיב של חומות העיר העתיקה.
בסמוך, מאחורי זכוכית, ניצב דגם משוחזר של מרכבתו של השר משה מונטיפיורי.
השביל ממשיך ויורד לכוון גיא בן הינום ולבנין הסינמטק.
מגיא בן - הינום לאוניברסיטה העברית.
קטע זה של השביל שאורכו כ 4 קילומטר הוא המתוייר ביותר ועובר במספר אתרים מקודשים לשלוש הדתות. שביל ירושלים עובר בכביש עפר אל גיא בן הינום ואל הכפר הערבי סילְוָאן. השביל מגיע לנקבת השילוח.
שביל ירושלים נמתח לאורך נחל קידרון, היורד מהר הצופים, ולאורך האפיק, ממול לחומות. נמצאים יד אבשלום, קבר בני חזיר, קבר זכריה וקבר רבי עובדיה מברטנורה.
משם עובר השביל בסמוך לכנסיית כל העמים ובמעלה הר הזיתים הנמצא ממזרח לעיר העתיקה גובהו של הר הזיתים מאפשר תצפית המצוינת לעיר העתיקה של ירושלים ומתחם הר הבית.
עמק צורים.
השביל ממשיך לעקוב אחר הקידרון ועולה לכוון הר הצופים בעמק צורים - גן לאומי מצפון-מזרח לעיר העתיקה בירושלים, בגודל 170 דונם, עמק צורים יוצר רצועת גנים החובקת את חומות ירושלים, במטרה לשמר את מרקמו ההיסטורי של הר הזיתים ולמנוע בנייה במקום.
במקום מופעל מיזם לסינון שפכי העפר שהוצאו מהר הבית בחפירות שונות שנערכו על ידי הווקף. העפר מסונן על ידי מתנדבים, בהנחיית ארכאולוגים מאוניברסיטת בר-אילן. בסינון נמצאו, בין היתר, חותם של כהן מימי בית המקדש הראשון, מטבעות מימי המרד הגדול, שרידי אבנים מעוטרות וחרסים רבים וכן מגוון ממצאים מכל התקופות שלאחר חורבן בית שני.
בנוסף מקיימת העמותה פעילויות חינוכיות ותרבותיות לקהל הרחב, כולל התנסות עצמית בגילוי ממצאים והסברים על ממצאים ארכאולוגיים. במקום יש חנייה נוחה. מנקודה זו ניתן לגשת עוד כ 50 מטר לכוון צפון-מזרח, לתצפית מרשימה על מדבר יהודה.
מהאוניברסיטה העברית לליפתא.
מגבעת התחמושת ועד היציאה מהעיר בירידה לליפתא השביל אינו מסומן.
שביל ירושלים פונה מערב ויורד בשדרות אשכול לגבעת התחמושת. רחוב שבטי ישראל וכיכר ספרא.
התוואי ממשיך לאורך חלקו המרכזי של רחוב יפו ומתפתל באור מרכז העיר דרך כיכר ציון נחלת שבעה ורחוב קינג ג'ורג', ומשם אל רחוב אגריפס שוק מחנה יהודה ולכוון היציאה מתחומי ירושלים, דרך בנייני האומה ומתחת לגשר המיתרים של הרכבת הקלה.
ומשם לשרידי הכפר הערבי ליפתא השוכן בכניסה לעיר.
מליפתא לסטף.
בשביל המסומן בכחול יורדים למעיין ליפתא ולתוך הכפר, ממשיכים לרדת בשביל לאפיק נחל שורק (בערבית ואדי אַ-צְרַאר) שהוא אחד הנחלים הארוכים בישראל.
השביל מתפתל לאורך האפיק לכיוון עינות תלם משם ממשיך השביל אל עמק הארזים ונחל חלילים.
כאן מגיע שביל ירושלים לקטע האחרון שלו לאחר שצייר קו מעגלי והוא חותר לכוון נקודת היציאה.
סימון השבילים הסימון הופך לשחור לקטע קצר עד הר חרת שהוא גן לאומי בניהול ובטיפול של הקרן הקיימת לישראל. המקום נמצא לא רחוק ממחלף הראל בכביש ירושלים תל אביב, ליד מבשרת ציון ובית זית והוא חלק מהממכלול הכולל את תל צובה - הר חרת - סטף.
מקיפים עם השביל את הר חרת, ובסימון שבילים כחול ממשיך התוואי בצמוד כביש 395.
ומגיע למעגל תנועה הידוע כצומת הר איתן (צומת הסטף).
נקודה זו בה מצויות תחנות אוטובוס היא נקודת סיום אפשרית ראשונה של השביל (או נקודת התחלה) למשתמשים בתחבורה ציבורית.
נקודת סיום שנייה היא בתחנת המידע למטייל בסטף - נקודת החיבור השנייה של שביל ירושלים עם שביל ישראל.
קישורים חיצוניים.
(באתר ניתן למצוא רק את מסלול השביל כקובץ gpx או kmz, והוא אינו שימושי למשתמשים לא מנוסים)
דיאלוג
דִּיאָלוֹג (בעברית: דּוּ שִׂיחַ או שיח) הוא שיחה הדדית בין שתי ישויות או יותר. מקורה של המילה ביוונית, והיא מורכבת משתי מילים: דיא (διά) = דרך, ולוגוס (λόγος) = מילה או דיבור. זאת בניגוד להנחה המוטעית כי דיאלוג מוגבל לשני אנשים בעקבות התחילית, המובנת בטעות כדי (δι), שפירושהּ "שתיים"(2), ובעקבות המונח העברי.
סוגה ספרותית ופילוסופית.
בספרות הכתובה משמש הדיאלוג למטרות של בידור והנחיה רטוריים. שימוש זה מזוהה עם הספרות של יוון העתיקה ושל הודו.
דיאלוג ספרותי מכיל דרמה במשפט, והוא משמש כותבים המבקשים לצנזר או לגלות מידע בצורה שאינה נמסרת באופן ישיר על ידם.
הדיאלוג מביע את התנועה הגלית של המחשבה האנושית באופן ספונטני, המשכיח כמעט את הצורך בניתוחו. על פי רוב מהווה הדיאלוג הספרותי רשומה המכילה את מילותיהם של יצורים קיימים או דמיוניים המוצגת בפורמט של דו-שיח.
תת-סוגה נוספת בספרות הדיאלוג היא הדיאלוג האגליטרי, צורת דיון שבה נשקלות תרומות בהתאם לתקפות הטיעונים, ולא בהתאם לעמדות הכוח של הטוענים.
העת העתיקה.
במזרח, נמצאה הסוגה הספרותית כבר בדיאלוגים ופולמוסים שומריים מן האלף ה-2 לפנה"ס, כמו גם באפוס ההודי "מהאבאראטה".
במערב, היה אפלטון הפילוסוף הראשון להציג את השימוש בדיאלוג כצורה ספרותית עצמאית. הניסוי הראשון שלו בסוגה זו הוא היצירה "לכס". עם זאת, ניתן למצוא עדויות לדיאלוגים ביצירותיהם של סופרון ואפיכרמוס הסיציליאנים כחצי מאה קודם לכן, אשר לא שרדו עד לימינו.