נולד בירושלים למקובל הרב סלמאן מוצפי ולטובה. למד בתלמוד תורה "תורת אהרון" בירושלים אצל הרב אפרים כהן, הרב שלום כהן והרב חיים שאול עבוד. בגיל צעיר נכנס ללמוד בישיבת פורת יוסף אצל הרב שבתי אטון והרב יהודה מועלם. למד גם אצל הרב עזרא עטיה, הרב יהודה צדקה, הרב בן ציון אבא שאול והרב מנצור בן שמעון.
בשנת תשל"ז התמנה למשגיח בישיבת פורת יוסף, תפקיד שבו שימש שלוש שנים. אחר כך הרחיב את ישיבת בני ציון שאותה ייסד אביו בשנת תרפ"ז בבגדאד, ושנית בשנת תש"ב בירושלים. הרב מוצפי מעביר שיעורים בהלכה ובאגדה בבתי הכנסת "מוסיוף", "בורכוב" "סודאי" ועוד. הוא עונה על שאלות בנושאים מגוונים ברשת מורשת ובמספר אתרי אינטרנט.
בשנים האחרונות הוא עומד בראש מערכת הכשרות "בני ציון" ובראשות הבד"ץ "בני ציון".
בשנת תש"ע יצא יחד עם אמנון יצחק כנגד זמרים המופיעים בפני הציבור החרדי וקרא להם "מחטיאי הרבים" לאחר מכן יצא כנגד אמנון יצחק במרומז במספר שיעורים ותוכניות."בשנת תשע"ה קרא להרוג מחבלים שנוטרלו ואמר "לחבוט ראשם בקרקע עד שלא ישאר בהם לחלוחית של חיים". בשנת תשע"ח פסק כי אסור להסתכל על שטר החמישים שקלים, בשל ציור דמותו של שאול טשרניחובסקי שהיה נשוי לגויה.
עם התפרצות מגפת הקורונה בישראל פסק כי אדם שאינו עוטה מסיכה נחשב לרוצח.
מגיש תוכנית שאלות ותשובות עם מאזינים בענייני הלכה בכל יום שישי ברדיו כאן מורשת בשעה 14:00.
הרב מוצפי מתגורר בשכונת סנהדריה המורחבת בירושלים.
משפחתו.
אחיו הרב יהודה מוצפי, היה ראש ישיבת מנחת יהודה ועוזרו של הרב מרדכי אליהו. גיסו הרב דוד בצרי הוא ראש ישיבת השלום.
אשתו של הרב מוצפי שרה כתבה את הספר "חכמת נשים" העוסק בשלום בית, חינוך ילדים, צניעות ועוד. בנו, הרב יחזקאל מוצפי הוא ראש כולל ובית הוראה "בני ציון" בירושלים, ראש ארגון "טהרת הבית" העוסק בבניית ושיפוץ מקוואות טהרה בארץ, ומחבר שו"ת "שדה יחזקאל". בתו חנה היא סופרת ועיתונאית בעיתון משפחה, תחת שם העט "חנה אפיק".
מספריו.
הרב מוצפי תרגם מערבית את הספר "חוקי הנשים" (במקור: קאנון אל נסא), של הרב יוסף חיים מבגדאד, הכולל מוסר והלכות לנשים, ירושלים תשל"ט. כמו כן ערך והוציא לאור ספר נוסף שלו, עטרת תפארת, שם תשמ"א.
בן ציון מוצפי
משה מרדכי שולזינגר
עם לוחם
עם לוחם הייתה יוזמה קצרת ימים של אליהו לנקין ואליהו מצדי במחצית השנייה של 1943 להקמת גוף על תנועתי שיפעל באופן אלים כלפי שלטון המנדט, בניגוד לגישת ההבלגה ושיתוף הפעולה של ההגנה ומוסדות היישוב.
אליהו לנקין פרש מהאצ"ל לאחר הפילוג ב-1940. אליהו מצדי (רביד) היה פעיל בלח"י ופרש. השניים שוחחו על התסיסה בקרב הנוער הדורש לפעול ושאפו להקים חזית מאוחדת לכל הנוער. הם פנו ליעקב מרידור, מפקד האצ"ל, שהבטיח לשתף פעולה, והחלו במשא-ומתן עם חוגים אקטיביסטים ביישוב, בראשם התנועה הרוויזיוניסטית. דרך חבר משותף שלחם איתו בצבא הבריטי, הגיעו לחברי פלוגה ו' הירושלמית של הפלמ"ח, שהייתה קבוצה תוססת ושאפה לפעילות, לעיתים על דעת עצמה, עוד בעבר.
בקיץ תש"ג, 1943, התקיימה פגישה בין כמה חברי הגנה ואצ"ל, בה דובר על הצורך באיחוד במיוחד בקרב הנוער. אנשי האצ"ל אמרו, כי יהיו מוכנים להילחם תחת פקודתו של בן-גוריון, אם הוא יוביל למלחמה. סוכם, כי "הדרך היחידה לכפות על היישוב אחדות היא על ידי ביצוע כמה פעולות בעלות ערך הפגנתי", ושיוכרז קבל עם ועדה שפעולות אלה נעשו על ידי גוף שבו מאוחדים הן אנשי האצ"ל והן אנשי ההגנה.
הגוף החדש נקרא בשם "עם לוחם", בראשו עמד יוסף אידלברג ובין מייסדיו נמנה יגאל הורביץ. נקבע מטה משותף ובו שני חברי אצ"ל ושני חברי הגנה. מספר חברי ההגנה והפלמ"ח שהיו קשורים עם הגוף הזה היה קטן יחסית, ואנשי הלח"י סירבו להצטרף ליוזמה.
הארגון גיבש קו מדיניות והפיצה בחוברת שנשאה את שם הארגון ב-1 בנובמבר 1943. מטה הארגון גיבש את תוכנית הפעולה הראשונה שלו: חטיפת הנציב העליון, מק-מייקל. חברי פלוגה ו' של הפלמ"ח נסוגו בהם ברגע האחרון, וכך גם מפקד האצ"ל בירושלים והפעולה לא יצאה אל הפועל.
מרגע היוודע הדבר לראשי ההגנה, הוציא ראש המטה הארצי (רמ"א) של ההגנה פקודה בה הודיע, כי יש לראות ב"עם לוחם" "שלוחה של האצ"ל הרוויזיוניסטי אשר פשט את הרגל אחרי שנים של פרישות והתבדלות... ועתה הריהו מנסה להציל את קיומו על ידי הופעה בשם מזויף, על ידי גנבת דעתו של הנוער העברי בסיסמאות שוא, בסיסמאות האיחוד מעל לראשי המוסדות והארגונים הקיימים, ובסיסמת הטרור נגד השלטון, ללא יפוי-כוח מאת הגורמים המוסמכים, ללא תלות בהם וללא ביקורת מצדם". ניתנה הוראה לכל חברי ההגנה בעם לוחם לנתק את קשריהם עמו תוך שלושה ימים ולהודיע על כך למפקדיהם.
המוזיאון לתולדות האמנות (וינה)
המוזיאון לתולדות האמנות (בגרמנית: Kunsthistorisches Museum) הוא אחד המוזיאונים החשובים והמוכרים בעולם לתולדות האמנות. המוזיאון ממוקם בסמוך לרובע המוזיאונים בווינה. הוא כולל יצירות אמנות מהעת העתיקה עד המאה השמונה עשרה.
היסטוריה.
האוסף העצום של המוזיאון מקורו באוסף המלכותי של הקיסרות ההבסבורגית. בניין המוזיאון הוקם בסמוך לארמון המלוכה במרכזה של העיר וינה. חזית המבנה היא בסגנון נאו-רנסאנס, והוא בעל כיפה מתומנת בגובה 60 מטרים. בניית המוזיאון החלה בשנת 1872 והסתיימה בשנת 1891, עם פתיחתו לקהל.
האוסף.
המוזיאון כולל חמישה אגפים: אגף המזרח הקרוב ומצרים העתיקה; אגף עתיקות יוון ורומי; אגף פיסול וכלים אמנותיים; אגף מטבעות; והאגף המרכזי של הציורים, בו יצירות חשובות מימי הביניים ועד המאה ה-18. באגף זה האוסף הגדול ביותר בעולם של יצירות פיטר ברויגל האב וכן יצירות של אמנים נוספים כגון פטר פאול רובנס, רמברנדט ואחרים.
טולוז (כדורגל)
מועדון הכדורגל טולוז (בצרפתית: Toulouse Football Club) הוא מועדון כדורגל צרפתי מן העיר טולוז. תצורתו הנוכחית של המועדון נוסדה בשנת 1970, הקבוצה משחקת בליגת העל הצרפתית. קבוצה משחקת באצטדיון העירוני טולוז.
היסטוריה.
המועדון הוקם במקור בשנת 1937, תחת השם "טולוז מועדון כדורגל", אך מכר את כל שחקניו ואת מקומו בליגה הצרפתית המקצוענית הראשונה למועדון הכוכב האדום פאריס בשנת 1967. בשנת 1957, הצליחה הקבוצה לזכות בגביע הצרפתי.
אגודת הכדורגל בטולוז הוקמה מחדש ב-25 במאי 1970, תחת השם "יוניון ספורטיב טולוז", ועל מנת להרכיב סגל שחקנים לקחה את שחקני הנוער משתי קבוצות אזוריות קטנות, גסקון ומרמוז-בונפואה. הקבוצה החלה לשחק בליגה הצרפתית השנייה בעונת 1970–1971, כאשר שיחקה בצבעים אדום ולבן. ב-1977, הקבוצה החזירה לעצמה מחדש את שמה המקורי, ואימצה צבעי מדים חדשים - סגול ולבן. תוך זמן קצר, המועדון הצליח להתבסס כמועדון טוב, ובשנת 1982, העפיל לליגה הצרפתית הראשונה.
בעונת 1986–1987 טולוז העפילה לראשונה לגביע אופ"א ואפילו רשמה הצלחה אדירה לאחר שגברה בדו-קרב בעיטות עונשין על נאפולי החזקה, בה שיחק דייגו מראדונה בסיבוב הראשון. טולוז הפסידה בסיבוב השני לספרטק מוסקבה והודחה מהטורניר. בעונת 1986–1987, הקבוצה השיגה את הישג השיא שלה, מקום שלישי בליגה הצרפתית הראשונה. בעונה שלאחר מכן טולוז השתתפה שוב בגביע אופ"א. בסיבוב הראשון טולוז ניצחה את פאניוניוס ובסיבוב השני טולוז הפסידה לבאייר לברקוזן.
בשנת 1994, ירדה טולוז לליגה הצרפתית השנייה. במהלך שנות ה-90, המועדון עלה וירד לסירוגין מהליגה הראשונה לשנייה בצרפת וסבל מקשיים כלכליים. מצבה הכלכלי הקשה של הקבוצה הביא לכך שבשנת 2001, הקבוצה הורדה ליגה בכח על ידי התאחדות הכדורגל הצרפתית, ואף כמעט שנשלל ממנה מעמדה המקצועני. אחרי שתי עונות בלבד בליגת המשנה, שבה טולוז לליגה הבכירה בצרפת. בעונות הראשונות לאחר ששבה לליגת העל הצרפתית, הקבוצה הציגה יכולת לא טובה. בסוף העשור הראשון של המאה ה-21, טולוז הצליחה להתברג מספר פעמים בצמרת הליגה, והעפילה לגביעי אירופה השונים. בשנת 2009 הקבוצה הגיעה לחצי גמר הגביע הצרפתי והפסידה לגנגאן.
בשנים 2004–2020 שיחקה בליגת העל הצרפתית בכדורגל.
בעונת 2020/21 סיימה הקבוצה במקום השלישי שמוביל לפלייאוף העלייה לליגה הבכירה, בגמר הפלייאוף הפסידה לנאנט (כדורגל) בסיכום שני המשחקים ונשארה בליגה השנייה. בעונה שלאחר מכן הקבוצה העפילה חזרה לליג 1, לאחר שנתיים של היעדרות.
עשנור הקמח
עַשְׁנוּר הַקֶּמַח או עש הקמח ההודי (שם מדעי: "Plodia interpunctella") הוא מין עש בעל תפוצה עולמית ממשפחת העשנוריים. מין זה הוא כנראה המזיק הנפוץ ביותר ברחבי העולם למוצרים מאוחסנים כגון דגנים ובעיקר גרגירי חיטה ואורז.
תיאור.
בוגרי עשנור הקמח קטנים יחסית; אורכם נע בין שמונה לעשרה מ"מ, ומוטת כנפיהם בין שישה עשר לעשרים מ"מ. צבעם השליט אפרפר מוכתם, והמחצית האחורית של כנפיהם חומה כהה עם כתמי חלודה או נחושת. כתמים אלו מאפשרים זיהוי קל של המין ומבדילים אותו משאר מיני העשים. אורך הזחלים הוא כ-12 מ"מ, וצבעם קרם שלפעמים נוטה לירוק או צהוב; ראשם חום כהה. לרוב נמצאים קרוב למקור המזון. הזחלים מתגלמים בתוך פקעת קורים דלילה ושוכנים בחריצים. צבע הגולם חום כהה. קוטר הביצים כמחצית המ"מ, והן מוטלות על ידי הנקבה – על האוכל או בסמוך לו.
מחזור החיים.