האלבום הקולט במשך 18 חודשים ובכך האלבום הפך לאלבום שג'קסון הקדישה לו הכי הרבה זמן הקלטה. ג'קסון רצתה למצוא מפיקים אשר יזדהו עם רגשותיה לאור השירים האישיים באלבום. המפיקים של האלבום תיארו את האלבום כ"אלבום מאוד סקסי, נועז, מהנה וחיובי". באלבום ג'נט מציגה את דמויות האלטר-אגו שלה: "דמיטה ג'ו" ו"תות שדה" כאשר ג'קסון תיארה אותם כ"דרך נוספת לבטא ולחשוף חלק עמוק יותר ממני" ואף השוותה את תהליך כתיבת האלבום כתיבה של סופר אשר ממציא דמויות לסיפור שלו.
בנוסף לכך, ג'קסון כינתה דמויות אלה כ"חיות" אשר היו כלואות בתוכה וכעת היא משחררת אותן.
הצלחה ומחלוקת.
באותה שנה ג'קסון הופיעה במופע המחצית של גמר הסופרבול ביחד עם הזמר ג'סטין טימברלייק אשר במהלך ההופעה חשף את השד שלה מה שהוביל באותה תקופה את ערוץ MTV להחרים את קליפים של ג'קסון. האלבום קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה והגיע למכירות של 3 מיליון עותקים מתוכם כמיליון בארצות הברית ובכך הגיע למעמד פלטינה במדינה.
ג'קסון הגיבה למבקרים אשר התמקדו בתכנים המיניים של האלבום ובפרשת הסופרבול ואמרה כי "היא דואגת מהצורך של החברה לשים אנשים בקטגוריות מיניות ספציפיות". האלבום זכה לפתיחה חזקה בשבוע הראשון בארצות הברית בכך שהפך לאלבום השני של ג'קסון עם הפתיחה הגדולה במדינה.
בנוסף לכך, האלבום היה מועמד לפרס הגראמי בקטגוריית "אלבום ה-R&amp;B העכשווי הטוב ביותר". מתוך האלבום יצאו 3 סינגלים: ", " ו-"" והשיר "R&amp;B Junkie" כסינגל שיווקי מהאלבום.
אלפרד היצ'קוק מציג
ורד יריחו (אתר ארכאולוגי)
ורד יריחו הוא שמו של מבנה יהודאי מתקופת הברזל הנמצא מדרום לעיר יריחו וליישוב ורד יריחו שעל שמו נקרא האתר. המבנה נחפר בין נובמבר לדצמבר 1982 מטעם קצין מטה הארכאולוגיה ליהודה ושומרון בהנהלת אברהם איתן שקבע את זמנו לסוף המאה השביעית ועד תחילת המאה השישית לפני הספירה, תקופת ממלכת יהודה.
מיקום.
הגישה למבנה היא דרך כביש הגישה למושב ורד יריחו היצוא מכביש 1. המבנה שוכן על שלוחה צרה בגדה הצפונית של וואדי א-סוויד הזורם מזרחה מהרי ירושלים לתוך נהר הירדן. המבנה נמצא כשישה קילומטרים דרום לתל יריחו, היא יריחו הקדומה ושלושה קילומטרים מאתר שזוהה כהעיר יריחו של תקופת הברזל המאוחרת, אליה כנראה שייך המבנה בורד יריחו. מן המבנה ניתן להשקיף על חלק ניכר מדרום בקעת הירדן ושרידיו יצרו תלולית בגובה 2.5 מטרים.
המבנה ושימושו.
המבנה המלבני מתוכנן היטב ומצטיין בניהול השטח ובסימטריה שלו. רוחבו 20 מטרים ואורכו 24. עובי הקירות החיצוניים שלו עומד על כ-90 ס"מ ועובי הקירות הפנימיים נע בין 90 ל-70 ס"מ. כיום שרידי הקירות, העשויים מאבנים מטויחות בבוץ וטיח, מגיעים לגובה של כשני מטרים ויותר. הכניסה למבנה היא מצפון (כיוון העיר יריחו) ומשני צידי השער שני מגדלים ריבועיים. במרכז המבנה חצר מלבנית רוחבית בה מצויים שני גרמי מדרגות. מאחורי החצר שני חדרים גדולים בצורת בית ארבעת המרחבים האופייניים למבנים ישראלים ויהודאים מתקופת הברזל. ייתכן שתחילה אותם חדרים היו בעלי שלושה מרחבים אך במהלך הבניה או בשלב מאוחר יותר של המבנה נוסף מרחב נוסף. ניכר בשכבת העפר שנמצאה בכניסה למבנה כי המבנה חרב בשריפה.
באשר לשימוש במבנה קיימות מספר סברות. מאחר שלמבנה מתאר מבוצר, הסברה העיקרית היא שמדובר במצודה. בנוסף לורד יריחו נמצאו שרידי מצודה על יד חופו הצפוני של ים המלח באתר הנקרא רוג'ם אל באחר ("רוגם הים"). סברה נוספת היא ששימש המבנה כחאן דרכים. בראיון ב-1986 ל"חברה לארכאולוגיה מקראית" (BAS), הציע חופר האתר אברהם איתן סברה נוספת, על פיה למבנה היה שימוש פולחני. לטענתו, המדרגות המצויות בחצר הפנימית אינן נראות כאילו הובילו לקומה נוספת. ייתכן כי הובילו למזבחות. על פי סברה זאת, ניתן לטעון כי הריסת המבנה בתחילת המאה השישית לפני הספירה בשריפה היא תוצאה של הרפורמות של המלך היהודאי המאוחר יאשיהו אשר על פי ספר מלכים החריב את אתרי הפולחן לאלים זרים . איתן עוד טוען כי גולגולות אדם שמצא באתר תומכות בטענה הזאת מאחר שבטקסט המקראי כתוב . סברה זאת נתקלת בבעיה מאחר שבאתר לא נמצאו מזבחות וכלי פולחן מכל סוג. הארכאולוג אפרים שטרן מצודד בסברה העיקרית על-פיה מדובר במצודה אשר שימשה מרכז צבאי אזורי קטן, או מרכז מנהלי מבוצר.
באתר שני ממצאים עיקריים. הראשון הוא חרב נדירה עשויה ברזל באורך של כמטר. השני הוא אוסטרקון בן עשר שורות הכתוב בעברית שלא פוענח בגלל הקושי בקריאתו.
רנה דומיק
רנה דומיק (בצרפתית: René Doumic, 7 במרץ 1860, פריז – 2 בדצמבר 1937 פריז) היה מבקר ספרות וחוקר ספרות צרפתי.
ביוגרפיה.
אחרי סיום בית הספר הוא למד באקול נורמל סופרייר. לאחר סיום הלימודים הוא היה מלמד בסורבון ובמקביל היה עורך ראשי של Revue des Deux Mondes. בשנת 1909 הוא התקבל לאקדמיה הצרפתית ובשנת 1923 מונה למזכיר שלה.
במהלך הסוף המאה ה-19 רנה דומיק כתב מספר ספרים על הספרות הצרפתית כולל היסטוריה של הספרות הצרפתית ב-4 כרכים ביחד עם אלבר שרל.
רנה דומיק כתב מספר רב של ערכים באנציקלופדיה הקתולית.
ג'יל טיד
ג'יל טיד (באנגלית: Jill Teed) היא שחקנית קנדית שגילמה דמויות רבות בסדרות טלוויזיה מסוגת המדע הבדיוני ("שחקנית סוגה"), שצולמו באמריקה הצפונית.
הת'ר דארקסין
הת'ר דארקסין (באנגלית: Heather Doerksen; נולדה ב-12 בפברואר 1980 בוויניפג, בירת פרובינציית מניטובה, קנדה) היא מדבבת ושחקנית טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון קנדית.
דארקסין למדה מדעים ותיאטרון באוניברסיטת סיימון פרייזר (SFU) .
הדר דארקסין
1 fille &amp; 4 types
' (באנגלית: ', ובעברית: בחורה אחת וארבעה בחורים) הוא אלבום האולפן העשרים של הזמרת הקנדית סלין דיון. האלבום יצא לאור על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס ואפיק רקורדס ב-13 באוקטובר 2003. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים בסך הכול.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום הראשון במצעד האלבומים של קוויבק.
רקע והפקה.
האלבום הופק על ידי אריק בנזי, אשר השתתף בהפקת אלבומה השלושה עשר של סלין דיון, D'eux, שיצא לאור בשנת 1995. כל שירי האלבום הופקו על ידי אריק בנזי לבדו, ורובם נכתבו על ידי פזמונאים שונים. ארבעה מתוך שלושה עשר משירי האלבום נכתבו על ידי בנזי.
ב-AllMusic זכה האלבום לביקורת חיוביות מאוד, תוך שהעניקו לו ציון של ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול.
הצלחה מסחרית.
האלבום זכה להצלחה מסחרית בינלאומית כאשר כבש את פסגת מצעד האלבומים שבצרפת, תוך שנמכר שם בלמעלה מ-750,000 עותקים. בקנדה נמכר האלבום בלמעלה מ-100,000 עותקים, תוך שבארצות הברית נמכר בלמעלה מ-26,000 עותקים. בבלגיה קיבל האלבום את תואר הפלטינה על מכירות של למעלה מ-50,000 עותקים, תוך שבמצעד האלבומים של ולוניה הגיע אל המקום הראשון. בפלנדריה הגיע אל המקום התשיעי.
ביולי 2014, נודע כי האלבום נמכר בלמעלה מ-16,918 עותקים בפינלנד. במצעד האלבומים של המדינה הצליח להגיע אל המקום התשיעי. בשווייץ הצליח האלבום להגיע אל המקום השני במצעד האלבומים, תוך שנמכר שם בלמעלה מ-40,000 עותקים. ביוון זכה האלבום להצלחה גם כן, כאשר כבש את פסגת מצעד האלבומים הרשמי של המדינה.
סכר הרנסאנס האתיופי הגדול
סכר הרנסאנס האתיופי הגדול(אמהרית:
ታላቁ የኢትዮጵያ ሕዳሴ ግድብ ,תלקו יאתיופיה הדאסיה גדב) Gerd, מוכר גם כסכר המילניום, הוא סכר כבידה הנמצא בתהליך בנייה מאז שנת 2011 במעלה הנילוס הכחול בשטחה של אתיופיה. הסכר ממוקם באזור בנישנגול-גומאז, כ-15 קילומטר ממזרח לגבול עם סודאן. תחנת הכוח ההידרואלקטרית המוקמת על הסכר צפויה להיות הגדולה ביותר באפריקה והשביעית בגודלה בעולם, בהספק של כ-6.45 ג'יגוואט. תקופת מילוי מאגר המים לאחר השלמת בניית הסכר צפויה להמשך כ-5 ועד 15 שנה כתלות בתנאים ההידרולוגיים ובהתאם להסכמים בין אתיופיה סודאן ומצרים. השלמת הבנייה מתוכננת לשנת 2022.
המבנה.
הסכר האתיופי הגדול עשוי בטון מעוגל בעל הרכב אגרגטים מיוחד לבניית סכרים. אורכו כ-1800 מטרים וגבהו כ-145 מטרים. בשני צידי הסכר מותקנות תחנות הכוח ההידרואלקטריות. בימנית מותקנות 10 טורבינות מסוג פרנסיס בעלות הספק של 375 מגוואט כל אחת, ובשמאלית שש טורבינות זהות מתוצרת חברת אלסטום. מאגר המים שייווצר כתוצאה מבניית הסכר יהיה בנפח 74 מיליארד מטר מעוקב ובשטח כולל של כ-1874 קילומטר רבוע. השלמת הבנייה מתוכננת לשנת 2022
היסטוריה.
האתר המתאים להקמת הסכר זוהה על ידי לשכת הטיוב של ארצות הברית במהלך סקר הנילוס הכחול שנערך בתקופת כהונתו של אקלילו הבט-וולד כראש ממשלת אתיופיה בין השנים 1956–1964. מהפכת 1974 שהעלתה לשלטון את החונטה הצבאית האתיופית עצרה את פיתוח המיזם עד לשנת 2009 שבה התחדש תהליך התכנון והפיתוח של הסכר. ב-2 באפריל 2011 הונחה אבן הפינה לבניית הסכר על ידי ראש ממשלת אתיופיה מלס זנאווי.