הארי צ'אפין (Harry Chapin; 7 בדצמבר 1942 - 16 ביולי 1981) היה זמר-יוצר -אמריקאי שיצר בעיקר בסגנון פולק רוק, בהם להיטים כמו Taxi, "W*O*L*D ו-Cat's in the Cradle . צ'אפין היה פעיל למען מטרות הומניטריות והוענקה לו מדליית הזהב של הקונגרס על פעילותו זאת.
ביוגרפיה.
צ'אפין נולד למשפחה מהמעמד הבינוני בעיר ניו יורק. הוא השני מתוך ארבעה ילדים, כאשר שלושת אחיו פנו אף הם לקריירה מוזיקלית, ביניהם ג'ים צ'אפין, מתופף ג'אז. בילדותו השתתף במקהלת ילדים בברוקלין ובנעוריו החל להופיע יחד עם אחיו. בשנת 1960 סיים את לימודיו התיכוניים ולתקופה קצרה למד באקדמיה של חיל האוויר האמריקאי ובאוניברסיטת קורנל אבל לא השלים את לימודיו.
תחילה תכנן להיות יוצר סרטים דוקומנטריים ובשנת 1968 ביים את הסרט "Legendary Champions" שעסק במתאגרפים ואף היה מועמד לפרס אוסקר. אולם בשנת 1971 החליט להתמקד בקריירה מוזיקלית והחל לנגן במועדונים שונים בניו יורק והקליט אלבום עם אחיו.
אלבום הסולו הראשון שלו יצא בשנת 1972, Heads &amp; Tales, אשר זכה להצלחה בזכות הסינגל Taxi. אלבומו השני, Sniper and Other Love Songs, זכה להצלחה פחותה במקצת ואלבומו השלישי, Short Stories הצליח לשחזר במשהו את הצלחתו הקודמת.
בשנת 1974 יצא אלבומו הרביעי, Verities &amp; Balderdash, אשר זכה להצלחה גדולה מאוד והגיע למקום הרביעי במצעד הפזמונים. באלבום נכלל להיטו הגדול ביותר אשר הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים, Cat's in the Cradle. השיר נכתב על ידי אשתו סנדרה והוא עוסק ביחסים של אב ובנו והוא מבוסס על היחסים של בעלה הקודם של סנדרה עם ילדיו.
ב-16 ביולי 1981 נהרג בתאונת דרכים בדרך להופעה בניו יורק.
בריטני סנואו
בריטני אן סנואו (באנגלית: Brittany Anne Snow; נולדה ב-9 במרץ 1986) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה וזמרת אמריקאית. ידועה בעיקר מתפקידיה בסדרות "אור מנחה", "חלום אמריקאי" ובסרטים "ג'ון טאקר מה זה גמור", "היירספריי", "ליל הבכורה" ומסרטי "פיץ' פרפקט".
ביוגרפיה.
סנואו נולדה וגדלה בטמפה, פלורידה, לג'ון סנואו, מנהל ולסינתיה. לסנואו אח למחצה, ג'ון ג'וניור, ואחות למחצה, היילי.
קריירה.
סנואו החלה לדגמן בגיל 3 כשהופיעה בפרסומות לחנות כלבו, והחלה לשחק כמה שנים לאחר מכן. בין השנים 1998–2002, סנואו שיחקה בסדרה "אור מנחה" בתור נערה מתבגרת בשם סוזן "דייזי" למאיי. בנוסף, גילמה את דמותה של מג פריור בסדרה "חלום אמריקאי", למשך 3 עונות מ-2002 עד 2005. בשנת 2004 שיחקה בתפקיד קטן במותחן הפוליטי "המועמד ממנצ'וריה" של הבמאי ג'ונתן דמי, בכיכובם של מריל סטריפ דנזל וושינגטון. בשנת 2005, שיחקה תלמידת תיכון נאו-נאצית בשם אריאל אלדרמן, בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "ניפ/טאק", והופיעה בסרט "גבר מי שמטפלת" לצד וין דיזל.
בשנת 2006 הופיעה בסרט הנעורים "ג'ון טאקר מה זה גמור" ודיבבה דמות במשחק הווידאו "Kingdom Hearts II" ואת דמותה של שיזוקו צוקישימה בסרט "לחישת הלב" מבית סטודיו ג'יבלי. כמו כן גילמה בחורה צעירה הסובלת מהפרעה דו-קוטבית בפרק האחרון של עונתה השביעית של הסדרה "". באותה שנה הופיעה בקליפ של הלהקה "דה אקדמי איז..." לשירם "The Phrase That Pays", שיצא ביולי.
ב-2007 כיכבה בסרט "היירספריי" - הפקה מחודשת של מחזמר שהוצג בברודוויי, שבו שיחקה את אמבר וון טאסל, נערה רעה ונרקיסיסטית. בסרט היא גם שרה כמה שירים, כגון שיר הסולו "The New Girl In Town", שלא מופיע במחזמר. בשנת 2008 כיכבה בסרט האימה "ליל הבכורה". בשנת 2009 השתתפה בקליפ לשיר "It's Alright, It's OK" של הזמרת אשלי טיסדייל.
ב-11 בינואר 2011 החלה לגלם את דמותה של ג'נה בדרמה המשפטית "החוק של הארייט". באותה שנה שיחקה לצד אוואן רוס במותחן "96 דקות".
בשנת 2012 לוהקה לקומדיית המצבים "בן וקייט" כלילה, מושא אהבתו של טומי. באותה שנה גילמה את דמותה של זמרת הא-קפלה קלואי בקומדיה המוזיקלית "פיץ' פרפקט", לצד אנה קנדריק.
בשנת 2015 הופיעה בסרט ההמשך "פיץ' פרפקט 2". באותה שנה שיחקה בעונה השנייה של מיני-סדרת הדרמה "מעגל שלם" בתפקיד קייטי פררה.
בשנת 2017 שיחקה בסרט השלישי בסדרה "פיץ' פרפקט 3".
חיים אישיים.
סנואו נוהגת לדבר בפתיחות על הפרעות האכילה שלה וכתוצאה מכך הייתה לאחת ממקימות התנועה "Love is Louder", בשיתוף עם קרן JED, שנועדה לתמוך בכל אדם החש כי הוא מקופח, חסר תקווה או בודד. אלפי אנשים, קמפוסים וקהילות לקחו חלק בפעילויותיה של התנועה, באירועיה ובחוגיה השונים למען טיפול בבעיות כמו בריונות, דימוי גוף, אפליה ודיכאון. בשנת 2015 הוכרה על ידי מינהל שירותי בריאות הנפש והשימוש בסמים, כשקיבלה אות הוקרה מיוחדת ופרס על מאמציה לקידום נושאים הנוגעים לבריאות הנפש. בנובמבר 2012, לאחר היכרות ארוכת שנים, החלה לצאת עם השחקן טיילר הקלין, אולם השניים נפרדו.
ב-19 בפברואר 2019 הודיעה סנואו על אירוסיה עם המתווך לשעבר טיילר סטנלנד. הם התחתנו ב-14 במרץ 2020 במאליבו, קליפורניה.
ישע סמפטר
יֶשַע (גֶ'סִי) אֶתֶ'ל סָמְפְּטֶר (באנגלית: Jessie Ethel Sampter; 22 במרץ 1883 – 25 בנובמבר 1938) הייתה משוררת, פעילה חברתית ומחנכת ארץ ישראלית, ילידת ארצות הברית.
חייה.
סָמְפְּטֶר נולדה בניו יורק ב-1883, הבת השנייה של רודולף ורגינה סמפטר (מהגרים מגרמניה) ואחות לאלווי (Elvie), שהתגוררו בשדרה החמישית בניו יורק.
האב רודולף נטש את הדת וגידל את הבנות בבית בעל מסורת נוצרית. הוא חזר ליהדות רק בגלל קשריו עם חברו פליקס אדלר (בנו של הרב הרפורמי שמואל אדלר, שעמד בראש בית הכנסת "עמנו-אל" בניו יורק), שהקים את "החברה הסוציאלית לתרבות אתנית". אדלר היה סוציאליסט, שהאמין בעזרה לנזקקים ובשוויון לעובדים. הבסיס שנתן לג'סי השפיע רבות על השקפת העולם שלה בהמשך חייה. עם זאת, היא המשיכה לחפש משמעות לחייה, אותה מצאה ביהדות ובציונות.
בשנת 1895 נפטר אביה של ג'סי ובאותה שנה היא חלתה בפוליו. המחלה ריתקה אותה למיטה למשך חודשים והותירה בה נכות, שגרמה לה לנטוש את חלומה להיות כנרת.
העסק שאביה ניהל נכנס לקשיים כלכליים, אבל למרות זאת המשפחה המשיכה לטייל רבות באירופה. באחת הנסיעות פגשה ג'סי את ישראל זנגוויל, סופר ופעיל ציוני, שחשף אותה לציונות.
היא החלה לכתוב כבר כילדה, ופרסומה הספרותי הראשון היה בשנת 1897. את ספרה הראשון, "The Great Adventurer" ("ההרפתקן הגדול", 1909), הקדישה לג'וזפין לזרוס.
סמפטר סיימה את לימודיה באוניברסיטת קולומביה, ומשנת 1912 הייתה פעילה במוסדות תרבות וציונות. היא הייתה חברה ב"הדסה" ובהסתדרות למען השלום העולמי ופעילה למען תנועות נוער. כמו כן הייתה חברה במפלגה הסוציאליסטית בארצות הברית.
בתחילת המאה ה-20 נפגשה עם מספר נשים ציוניות, בהן האחיות לזרוס ומרי אנתין, וניהלה אתן דיונים פילוסופיים ודתיים. כחלק מהאמונה שלה בקבוצת למידה כדרך הנכונה ללמוד נושא ולהעשיר את עולמו של האדם, הקימה את "The Seekers club" שהייתה קבוצה של צעירים וצעירות שנפגשו פעם בשבוע ובניהולה של ג'סי דנו בנושאים רבים כגון תרבות, דת ואמנות. את הפגישות תיעדה ואספה לספר, שנקרא "The Seekers". הספר פורסם ב-1910, ונחשב לספר הראשון שבו פרשה את משנתה החינוכית. ברצונה לתאר את המפגשים כתבה בתחילת הספר:
"we're free from those clogging superstitions and false perspectives which result from an early training in any symbolic and fixed creed"
בשנת 1909 נפטרה אמהּ והיא נשארה לבדה, לאחר שאחותה נישאה שלוש שנים לפני כן. היא הצטרפה לאגודת המשוררים האמריקאית, שם פגשה את ד"ר מרל סנט קרואה רייט (Merle St. Croix Wright), שהיה ראש האגודה וכומר לותריאני. לאחר שהתקשתה להתחבר לאגודה של אדלר, מצאה ג'סי את מקומה בכנסייה של ד"ר רייט. במהלך אחת הדרשות של ד"ר רייט, התוודעה ג'סי לספרו של היימן סגל "The Book of pain and struggle". ספר זה של סגל, שמספר על קשייו של מהגר יהודי בארצות הברית, גילה לסמפטר את יעודה והפך אותה לציונית. ד"ר רייט הפגיש אותה עם היימן סגל, שהפגיש אותה עם האישה המשמעותית בחייה, הנרייטה סולד.
המפגש עם הנרייטה סולד.
סולד הייתה פעילה ציונית והמייסדת והנשיאה הראשונה של ארגון הדסה. אף על פי ששתי הנשים הגיעו מרקע שונה, שתיהן חלקו דעות זהות לגבי היהדות והציונות. הן האמינו שהציונות היא לא רק הקמת מדינה לעם היהודי בארץ ישראל אלא גם שיקום העם כאומה בריאה. בחזונן ראו את הציונות כישועה והתחדשות לאומית של העם, מעבר לפתרון טריטוריאלי פוליטי ליהודים. שתי הנשים היו בעלות גישה סוציאליסטית, פמיניסטית ופציפיסטית והאמינו בשיתוף פעולה בין אנשים (בעיקר סביב הסכסוך היהודי ערבי), מבחינתן הציונות סיפקה הזדמנות להגשים חלומות אלה.
במכתב ששלחה סמפטר לחברתה סוניה בארצות הברית כתבה: "מטרת האומה היהודית בפלשתינה היא להיות לא רק כעוד מדינה, אלא אומה ייחודית, שמטרתה להביא את הישועה בתוככי האורגיה של עוול ואלימות. זה היה אמור להיות הניסוי שלנו בצדק."
סולד האמינה שחשוב לחנך את היהודים בעולם ובעיקר בארצות הברית לחשיבותן של הציונות ושל ארץ ישראל בחייהם. לשם כך נעזרה בסמפטר. סולד ביקשה מסמפטר לנצל את כישוריה הספרותיים ולכתוב על המולדת ליהודים ועל הצורך בציונות.
במכתב שכתבה סולד לספמטר היא אומרת: