רכיבה למרחקים ארוכים היא ענף ספורט עממי של רכיבה על אופניים בו המשתתפים נדרשים לעבור מרחקים ארוכים (החל מ-200 ק"מ ועד 1,200 ק"מ ויותר) בתוך מסגרת זמן מוגדרת מראש. זהו אינו ספורט תחרותי, ובדרך כלל אין חשיבות מי הגיע ראשון ובכמה זמן, וכל משתתף שמסיים את המרחק במסגרת הזמן נחשב כמסיים בהצלחה. זמני הגג הם זמני "ברוטו" והרכיבה כולה, גם למרחקים גדולים, נעשית במקצה אחד ארוך, כאשר השעון אינו עוצר אף פעם. הרוכבים יכולים וצריכים, בתוך מסגרת הזמן לרכב באופן חופשי, לנוח כרצונם, לאכול, לישון ואם צריך גם לטפל בתקלות טכניות. בדרך כלל במסגרת המסלול הרוכבים נדרשים לעבור בנקודות בקרה ("קונטרול") כדי להוכיח שהשלימו את המסלול. אירוע רשמי של רכיבה למרחק נקרא "ברווט" (Brevet).
היסטוריה וכללים.
רכיבה למרחק מתועדת לראשונה בסוף המאה ה-19, אז קבוצת רוכבים יצאה מרומא לנאפולי (כ-230 ק"מ) והצליחה להתחיל ולסיים את הרכיבה לאור יום. בתחילת המאה ה-20 התגבשו כללי הברווט. בתחילה הוגדר שמדובר ברכיבה קבוצתית, כלומר כל הרוכבים נדרשים להתחיל ולסיים יחד, אך בהמשך הכללים שונו, והרכיבה הפכה לחופשית בתוך מסגרת זמן מוגדרת. כמו כן, רוח התחרות היא שהרוכבים צריכים לדאוג לעצמם ולא להסתמך על עזרה מבחוץ. לפיכך, למשל, הרכיבה נעשית על כבישים פתוחים, ללא רכבי ליווי. מותר כמובן להיעזר זה בזה, והעובדה שלא מדובר באירוע תחרותי מעודדת עזרה הדדית בין הרוכבים. קבוצה של רוכבי מרחק הקימה בתחילת המאה ה-20 את ארגון הACP (Audax Club Parisien) שמהווה עד היום את ארגון הגג של רוכבי המרחק בעולם, מפרסם וקובע את כללי התחרות, מנהל את חלוקת המדליות לרוכבים המסיימים בהצלחה ברווטים או סדרות של ברווטים ומארגן את התחרות פריז-ברסט-פריז פעם בארבע שנים - אחת התחרויות המרכזיות בתחום. עם הזמן קמו ארגונים אזוריים במדינות שונות, וגם בישראל מתקיימים ברווטים בשנים האחרונות באופן סדיר.
המרחקים המקובלים לרכיבות ברווט הם:
200 ק"מ (זמן גג של 13.5 שעות)
300 ק"מ (זמן גג של 20 שעות)
400 ק"מ (זמן גג של 27 שעות)
600 ק"מ (זמן גג של 40 שעות)
1,000 ק"מ (זמן גג של 75 שעות)
1,200 ק"מ (זמן גג של 90 שעות)
ישנן רכיבות למרחקים ארוכים יותר.
רוכבים המסיימים סדרה של ברווטים למרחקים 200, 300, 400, 600 ק"מ באותה עונה זוכים לתואר super randonneur
יש גם מדליות נוספות לאלה שמצליחים לסיים 5,000 ק"מ בשנה, או מסיימים רכיבות ארוכות מאוד במדינות שונות ועוד.
מסלולים מפורסמים.
הברווט המפורסם ביותר הוא פריז-ברסט-פריז הנערך פעם ב-4 שנים, למרחק של 1,200 ק"מ ומשתתפים בו כ-5,000 רוכבים. כבר מספר שנים שרוכבים ישראלים משתתפים ומסיימים בהצלחה רכיבה מפורסמת זו. ברווטים ארוכים נוספים הם הנערך גם הוא אחת ל-4 שנים למרחק של 1,400 ק"מ. ה-1001 miglia באיטליה (למרחק של 1,600 ק"מ) ורכיבות רבות נוספות.
בארץ מתקיימים מספר ברווטים בכל שנה, כולל רכיבות למרחקים של 1,000 ו-1,200 ק"מ אחת לכמה שנים. ולוח הזמנים של הרכיבות ופרטים נוספים על הברווטים בארץ אפשר למצוא כאן
בלוגוריה בלגורוד
בלוגוריה בלגורוד (ברוסית: Волейбольный Клуб Белогорье Белгород) היא קבוצת כדורעף רוסית מקצוענית מהעיר בלגורוד, המתמודדת בליגת העל הרוסית בכדורעף ובליגת האלופות.
הקבוצה זכתה באליפות הליגה הרוסית ובגביע הרוסי 8 פעמים, זכתה 3 פעמים בליגת האלופות בכדורעף, ונכון ל-2019,
נמצאת במקום 17 בדירוג האירופי של קונפדרציית הכדורעף האירופית.
בלוגוריה היא אחת הקבוצות הגדולות ביותר באירופה וברשותה מאזן שיא של 51 ניצחונות בשנים 2001—2003.
הגשר (סדרת טלוויזיה, 2018)
הגשר (ברוסית: Мост) היא סדרת דרמה משטרתית רוסית, משנת 2018 שעונתה הראשונה שודרה בערוץ NTV ועונתה השנייה עלתה ב-22 במאי 2020 בשרתי Start.ru.
הסדרה מהווה עיבוד מחודש לסדרה הדנית-שוודית "הגשר" משנת 2011.
עלילת הסדרה.
עונה 1.
הגשר שמחבר בין העיר איוואנגורוד הרוסית לנרבה האסטונית מוחשך לפתע, כשהאור נדלק בחזרה, נמצאת גופת אישה בקו הגבול שבין אסטוניה לרוסיה, המחייבת חקירה משותפת של כוחות השיטור האסטונים והרוסיים. את הצד הרוסי מייצג החוקר מקסים קזאנצב בעוד את הצד האסטוני מייצגת הבלשית אינגה ורמה. יחד עליהם לעבוד על חקירת תיקי רצח שחושפים רוצח מסוכן, שמעוניין להעביר מסר על חוסר המוסריות ומציג עצמו כלוחם למען האמת בעודו מציב את קזאנצב כאויבו המרכזי.
עונה 2.
שנה לאחר אירועי העונה הקודמת. על ספינה בסנקט פטרבורג נמצאו שלוש בובות וגופת אישה. האישה מזוהה כמרתה אנדרסה, עובדת הקונסוליה האסטונית בפטרבורג, בחקירה ששוב מפגישה את קזאנצב עם אינגה ורמה מהמשטרה האסטונית.
יחד הם יוצאים למרדף אחר רוצח סדרתי מסוכן.
הפקה.
צילומים.
צילומי הסדרה החלו ביולי 2017 והושלמו בנובמבר אותה שנה.
בריאן אלדיס
בזכרי על משכבי
יהודה אבן-בלעם
הפתיחה לעמים העתיקים והמודרניים
הפתיחה לעמים העתיקים והמודרניים למיתרים ולבאסו קונטינואו בסול מז'ור (G Dur) (בצרפתית: L'Ouverture des Nations anciens et modernes, כך במקור - נכון היה לכתוב anciennes) היא סוויטה תזמורתית מאת המלחין הגרמני גאורג פיליפ טלמן (1767-1681) מתקופת הבארוק.
היא נשמרה בשני כתבי יד, אחד מהם נמצא בברלין והשני בדרמשטאדט. היא מסומנת TWV 55:G4 ברשימת היצירות של טלמן.
סוויטה זו היא אחת מ-134 היצירות ששרדו מתוך כשש מאות סוויטות שהלחין טלמן. בדומה לחלק מסויטות אלה יש לה אופי תוכניתי.
טלמן כתב אותה בערך בשנים 1721-1725, שנותיו הראשונות בהמבורג, בה התמנה לתפקיד קנטור של ה"יוהאנאום", מנהל האופרה המקומית ואחראי על המוזיקה בחמש כנסיות לותרניות בעיר.
היצירה כוללת תשעה חלקים:
בחלוקת הקטעים ל"עתיקים" ו"מודרניים" היו שראו רמז למחלוקות שהתרחשו בזירת התרבות והמוזיקה בצרפת ובארצות אחרות בין התומכים בחידושים ולתומכים במוסכמות. בצרפת המחלוקת בתחום המוזיקה התייחסה להבדלים בין ההשפעות האיטלקיות לסגנון הצרפתי המקומי. טלמן בחר ביצירה זאת בקטעי מוזיקה המיוחסים לגרמנים, לשוודים ולדנים, ייתכן תחת רושם המלחמה הצפונית הגדולה (1721-1700) שפגעה, בין היתר, בחצר בזוראו, שבה חי המלחין ופעל מספר שנים.
החלקים ה"מודרניים" הם בצורת "א-ב-א" (ABA), מהירים אך אינם ריקודיים, מזכירים יותר סגנון איטלקי, לעומת החלקים ה"עתיקים" שהם קרובים יותר למוזיקה הצרפתית.
קישורים חיצוניים.
about a CD of Nicholas Ward and Northern Chamber Orchestra, Gramophone 1999
הערות שוליים.
[[קטגוריה:מוזיקה של תקופת הבארוק]]
[[קטגוריה:יצירות מאת טלמן]]
נאיפרו
נאיפרו הוא אי באיים המלדיביים, הממוקם 142 ק"מ צפונית מעיר הבירה מאלה. זוהי עיר הבירה והעיר המאוכלסת ביותר באטול לביאני. נאיפרו נודע במלדיביים בעקבות הניב הייחודי לו.
היסטוריה.
על פי ההיסטוריון המקומי עלי חוסיין, נאיפרו הייתה מאוכלסת כבר מעל ל-400 שנים. הוא הסיק זאת בהתבסס על כמה ממצאים שהוא הבחין בהם, ביניהם:
בהסתכל על ראיות אלה עלי חוסיין הסיק שהאי אוכלס בשנת 1591 בקירוב.
אוכלוסייה.
בשנת 1931 בנאיפרו הייתה אוכלוסייה של כ-1800 תושבים; ב-1979 מספר זה עלה ל-2810.
לפי מפקד האוכלוסין בשנת 2006 נאיפרו מנתה 3,687 תושבים, שהם כ-1.23% מכלל אוכלוסייתה של המדינה. בהשוואה למפקד האוכלוסין בשנת 2000, גידול האוכלוסייה של האי היה שלילי במקצת (0.09%-), זאת בעקבות הגירה לעיר הבירה. ב-31 בדצמבר 2008, נרשם בנאיפרו מספר של 4720 תושבים. ב-31 במאי 2013 עלה המספר ל-5082. האוכלוסייה נכון ליוני 2016 עומדת על 5319 תושבים.
במפקד האחרון שנערך ב-2014, נרשם באי מספר של כ-4141 אנשים. מספר זה כולל 3844 מלדיביאנים ו-297 בני ארצות זרות.
נאיפרו היא העיר השישית בגודל אוכלוסייתה במלדיביים, לאחר מאלה, אדו סיטי, פואמולקו, קולחודופשי וטינדו.
כלכלה.
דיג.
דיג היה מקור ההכנסה העיקרי של תושבי האי עוד מראשיתו. המיקום של מפעל שימורי הטונה הראשון במלדיביים נבחר להיות באי הקרוב פליברו בגלל מספר הדיגים הגדול בנאיפרו. דיג עדיין נחשב למקור פרנסה עיקרי באי, למרות שעבודה באתרי נופש צברה פופולריות אצל הצעירים בשנות האלפיים.
קמעונאות.
בנאיפרו יש מעל 120 חנויות ושווקים שמשרתים את אוכלוסיית האי ואת אוכלוסיית האטול. חנויות אלה כוללות חנויות חומרה, חנויות מזון וצרכנות, חנויות אלקטרוניקה, חומרי בנייה, חנויות בד, מכולות וסופרמרקטים ואולמות תצוגה.
בתי אירוח.
ישנם שני בתי אירוח שפועלים בנאיפרו ועוד שנמצאים בהליכי בנייה.
ללה וורד
ללה וורד (באנגלית: Lalla Ward; נולדה ב-28 ביוני 1951) היא שחקנית וסופרת אנגלייה. היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד רומנה בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
ביוגרפיה.
וורד נולדה בשם שרה ג'יל וורד בלונדון לאדוארד וורד ומרג'ורי אליס בנקס. אביה הוא ויקונט בנגור השביעי ולכן זכתה בתואר "הנכבדה" (The Honourable). אביה היה כתב צבאי של ה-BBC בפינלנד בתחילת מלחמת העולם השנייה, ואמה הייתה כותבת ומפיקה של דרמות דוקומנטריות. ב-1991 התאבדה אמה.
יש לה אח, אדוארד, שהוא צעיר ממנה בשנתיים, ואח למחצה, ויליאם, שהוא מבוגר ממנה בשלוש שנים. ויליאם הוא ויקונט בנגור השמיני. מצד אביה וורד היא צאצאית של ג'ורג' פלנטג'נט, דוכס קלרנס אחיהם של המלכים אדוארד הרביעי וריצ'רד השלישי, ושל ג'ון מורדנט רוזן פטרבורו הראשון, ג'ון ויקונט מורדנט הראשון, וברנרד וורד ויקונט בנגור הראשון. סבתא רבתא שלה הייתה מרי וורד, מאיירת ומדענית חובבת. מרי וורד הייתה הראשונה שנהרגה בתאונת דרכים על ידי כלי רכב מנועי.