משנורו היריות הראשונות הוצפה המשטרה בקריאות. אך בנורווגיה שיחות החירום אינן מנותבות למוקד מרכזי של המשטרה אלא לתחנות משטרה מקומיות ובמקרה זה לתחנת הונפוס. במוקד של הונפוס היו שני קווים לשיחות נכנסות ולכן יכלו לענות רק לשתי שיחות בו זמנית. עקב מספר השיחות הגבוה פתחה המשטרה קווים נוספים ואז התברר שיש 40 שיחות שממתינות למענה. ברייוויק עצמו טען שהתקשר למשטרה עשר פעמים בכוונה להיכנע אך הצליח לעלות על הקו רק פעמיים. לאחר שכוחות הביטחון התמהמהו, המשיך ברייוויק במסע ההרג. המקומיים שביבשה שמעו את הירי והתקשו להבין את היעדר התגובה המשטרתית.
שני שוטרים מהמשטרה המקומית הגיעו למזח המעבורת כשהם חמושים ברובים אוטומטיים ובסמכותם להתעמת עם היורה. אנשי דלתא ניסו נואשות ליצור אתם קשר תוך כדי הנסיעה ליעד, כדי לדעת לאן להגיע. באותה התקופה, מערכת תקשורת החירום בנורווגיה שודרגה בהדרגה מאנלוגית לדיגיטלית. ביולי 2011 היו אנשי דלתא מצוידים במערכת דיגיטלית חדשה ואילו המשטרה המקומית פעלה עדיין ברשת האנלוגית הישנה. איכות הקו הייתה גרועה ואנשי דלתא לא הצליחו לקיים שיחה עם אנשי המשטרה המקומית. הקשר הקטוע בין אנשי דלתא למשטרה המקומית מנע העברת מידע חיוני; לא ברור היה כמה יורים ישנם על האי. בעוד שהשוטרים שעל המזח סברו כי מדובר ביורה יחיד, אנשי דלתא שהיו בקשר ישיר עם בני נוער שעל האי, אשר שמעו את הירי מהדהד ממקומות שונים, קיבלו מהם דיווח שגוי כאילו מדובר ביותר מתוקף אחד. כתוצאה מכך, המשטרה המקומית שיכלה לעצור את מסע ההרג, הצטוותה לחכות לתגבורת של כוח דלתא.
לכשל בהערכת ממדי האיום היו השלכות חמורות. אנשי כוח דלתא, שסברו כי מולם בין שלושה לארבעה תוקפים, החליטו להציף את האי ב-23 לוחמים חמושים. בהיעדר סירת המעבורת הקבועה, אנשי דלתא נאלצו לשוט לאי בסירה היחידה של המשטרה המקומית. הכוח היה להוט לפעול, כך שרבים מאנשיו עלו לסירה שבה 10 מושבים בלבד. לאחר כ-200 מטרים הסירה נעצרה כשמים חדרו לירכתיה והשביתו את המנוע. בעוד שלוחמי דלתא היו תקועים בסירה, ברייוויק המשיך במסע ההרג. סירה אזרחית שהופקעה לטובת הפעילות המשטרתית הגיעה לחלצם.
בשעה 18:25 נחתו אנשי דלתא באי, 55 דקות לאחר ההודעה הראשונה שקיבלו. בדרכם למזח הם שמעו יריות מהקצה הדרומי של האי. לוחמי דלתא פנו לכיוון היריות ואיתרו את היורה. תחילה חשדו שהאפוד שהוא נושא הוא חגורת נפץ והורו לו לעצור. הוא המשיך להתקדם לעברם כשהוא מרים את ידיו. ברייוויק נשמע להוראות הלוחמים, השליך את כלי הנשק הרחק ממנו ונעצר על-ידם בשעה 18:34. האופן שבו ברייוויק נכנע מרצון מעיד על כך שהמשטרה יכלה לעצור את ההרג על האי במגע הראשון עמו. ברייוויק היה נעצר ככל הנראה מוקדם יותר אילולא התגלו בעיות תחבורה ותקשורת במשטרה.
לפי אומדני מערכת הביטחון, בעיות התקשורת והתחבורה עיכבו את הגעתם של אנשי דלתא בכ-16 דקות. ההערכה היא שבמהלך אותן 16 דקות נהרגו 20 בני אדם.
במרץ 2012 בכנס עיתונאים, הודו המשטרה ומחלק המודיעין בכשלים מבצעיים והתנצלו בפומבי על כך שלא עצרו את ברייוויק בשלב מוקדם יותר. ממשלת נורווגיה הגדילה מאז את השקעתה בשירות המודיעין ושיפרה את התקשורת והתחבורה בשירותי החירום.
פול בנקס
פול ג'וליאן בנקס (באנגלית: Paul Julian Banks; נולד ב-3 במאי 1978) הוא זמר אנגלי-אמריקאי, סולן להקת אינטרפול. בנקס הוא גם אומן סולו שידוע תחת השם ג'וליאן פלנטי.
ביוגרפיה.
בנקס נולד בעיירה קלאקטון-און-סי שבמחוז אסקס, אנגליה. כשהיה בן שלוש, עזבה משפחתו את אנגליה ועברה לבלומפילד הילס, שבמישיגן, ולאחר מכן לספרד, שם למד בבית הספר האמריקאי של מדריד. לאחר מכן עזב אביו למקסיקו, שם גם למד בנקס בתיכון אמריקאי, בו השתתף בהפקות תיאטרון, וגילם את התפקיד הראשי במחזמר סאות' פאסיפיק.
לאחר התיכון, למד בנקס באוניברסיטת ניו יורק אנגלית וספרות השוואתית. לאחר סיום לימודיו עבד כעורך במגזינים "Gotham" ו- "Interview". לאחר מכן עבד בהזנת נתונים ובבית קפה, כדי להקדיש יותר זמן למוזיקה.
בניגוד לצליל המלנכולי של אינטרפול, בנקס היה מעריץ של מוזיקת היפ-הופ מאז שהיה בכיתה ז'. הוא עבד בתור די.ג'יי היפ-הופ, תחת הכינוי DJ Fancypants.
אינטרפול.
בנקס הצטרף לאינטרפול בקיץ של שנת 1997, כשנתקל בדניאל קסלר, אותו פגש קודם לכן בתוכנית לימודים בפריז. תחילה כשהתבקש להצטרף לאינטרפול, בנקס סירב, אך לאחר שהקשיב לקלטת עם מוזיקה שלהם, החליט להצטרף.
הקול של בנקס, סגנון השירה שלו וכתיבת המילים מושווים באופן תדיר לאיאן קרטיס, סולן להקת ג'וי דיוויז'ן. בנקס לעומת זאת הצהיר, כי הוא אינו מנסה לחקות את האומנים הגדולים שהשפיעו עליו, כי הוא פשוט לא יוכל לעמוד בכך. ().
בשנים 2002–2010, הוציאו בנקס ואינטרפול ארבעה אלבומי אולפן.
פרויקט סולו.
באוגוסט 2009, בנקס הוציא אלבום סולו תחת הכינוי ג'וליאן פלנטי. האלבום נקרא " Julian Plenti Is... Skyscraper". בנקס אמור להוציא בשנת 2012 אלבום נוסף שיקרא "like Julian Plenti".
דיסקוגרפיה.
אינטרפול
סולו
מרקורי (חברה)
מרקורי אינטראקטיב קורפוריישן (באנגלית: Mercury Interactive Corporation) הייתה חברת תוכנה ישראלית שעסקה בפיתוח ושיווק פתרונות לבדיקה אוטומטית של תוכנה ואופטימיזציה של טכנולוגיה לעסקים (BTO). מרקורי נמכרה בשנת 2006 לחברת היולט פקארד תמורת 4.5 מיליארד דולר.
היסטוריה.
מרקורי נוסדה בשנת 1989 על ידי אריה פיינגולד, שהקים קודם לכן את החברות דייזי סיסטמס (Daisy Systems) ורדי סיסטמס בארצות הברית, וחברה ישראלית בשם מדיקום. בשובו לישראל הקים בשנת 1989 את חברת מרקורי אינטראקטיב קורפוריישן והפך אותה למובילה עולמית בתחום הבדיקות האוטומטיות של תוכנה ולאחת החברות הישראליות המצליחות ביותר בעולם. בשנת 1993 הונפקו מניות החברה בבורסת הנאסד"ק. בשנת 1998 הרחיבה את סל המוצרים שלה ונכנסה לתחום חדש, ניהול ביצועי היישומים (APM). ובשנת 1999 החלה לספק פתרונות גם לשוק הטלקום. בשנת 2002 הכריזה על תפנית אסטרטגית בעסקיה: התמקדות בפתרון מלא לבדיקה ולשיפור של התהליכים העסקיים הממוחשבים בארגון, על מנת להיהפך לתקן בתעשיית ה-IT. בשנת 2004 קיצרה החברה את שמה ל"מרקורי" מ"מרקורי אינטראקטיב קורפוריישן" ורכשה את הדומיין Mercury.com תמורת 1.1 מיליון דולר.
בשנת 1997 נתמנה אמנון לנדן למנכ"ל מרקורי, ובשנת 1999 נתמנה גם ליושב ראש. בנובמבר 2005 הועזב מתפקידו בעקבות מעורבותו בפרשת הבקדייטינג, ובמקומו התמנה טוני זינגלה למנכ"ל החברה וגיורא ירון ליושב ראש. מרקורי סיימה את שנת 2005 עם הכנסות של כ-843 מיליון דולר, אך עם הפסד של כ-100 מיליון דולר, לאחר שנאלצה לתקן לאחור את דו"חותיה לשנים קודמות, בעקבות שערוריית האופציות בחברה. בשנת 2006, זמן קצר לפני מכירתה, הגיעה לקצב הכנסות של כמיליארד דולר בשנה.
לאחר מכירת החברה לחברת HP מוצריה שולבו במערכת OpenView Internet Services. החברה הפכה לחטיבת התוכנה של קבוצת HP, ושלושה בנייני המשרדים שלה באזור התעשייה ביהוד היו למרכז פיתוח התוכנה הגדול ביותר שלה. בשיאו העסיק המרכז 1,300 עובדים. בספטמבר 2016 הודיעה חברת מיקרו פוקוס הבריטית על כוונתה לרכוש את חטיבת התוכנה של HP. הרכישה הושלמה בספטמבר 2017, זמן קצר אחר כך פיטרה מיקרו פוקוס כשליש מהעובדים בישראל.
בן ניקולסון
בנג'מין לאודר "בן" ניקולסון (אנגלית: Benjamin Lauder "Ben" Nicholson; ) היה צייר אנגלי, אשר צייר בסגנון האבסטרקטי.
אודות.
ניקולסון נולד בדנהאם שבבקינגהאמשייר. אביו, ויליאם ניקולסון היה צייר וכן גם אמו מייבל פרייד. לבן היו שלושה אחים, בהם הארכיטקט כריסטופר ניקולסון והציירת ננסי ניקולסון. בשנת 1896 עברה המשפחה ללונדון שם למד ניקולסון בבית ספר יסודי ואחר כך למד בפנימיה בתיכון. בין השנים 1910 ל-1914 למד אמנות ב-Slade School of Fine Art.
בשנת 1904, נפגש עם המחזאי ג'יימס מתיו ברי, אשר השתמש באחד מציוריו של ניקולסון לכרזה למחזה הנודע פיטר פן.
ניקולסון לא גויס לצבא במלחמת העולם הראשונה עקב מחלת האסתמה ממנה סבל. בשנת 1917 נסע לניו יורק לניתוח בשקדים וחזר לאנגליה שנה לאחר מכן.
בשנת 1922 הציג לראשונה תערוכה של אמנות פיגורטיבית בלונדון. בהמשך החל להיות מושפע מסגנון הקוביזם ואחר כך מסגנון הפרימיטיביזם של אנרי רוסו. בלונדון הושפע מהפסלת ברברה הפוורת' (שלה ינשא) ומהפסל הנרי מור. בנסיעתו לפריז נפגש עם הצייר פיט מונדריאן אשר השפיע על יצירתו לכיוון האבסטרקטי ועם פיקאסו.
ניקולסון נישא שלוש פעמים. נישואיו הראשונים היו לווינפרד רוברטס ב-1920. לזוג היו שלושה ילדים והם התגרשו בשנת 1938. באותה שנה נישא לאמנית ברברה הפוורת', נישואים שהחזיקו מעמד עד שנת 1951. בשנת 1957 נישא לפליסיטס וולגר, צלמת גרמנית, ממנה התגרש בשנת 1977.
צומת המוביל
ג'וזף פסקל אלבינה
ג'וזף פסקל אלבינה (בעברית כתב שמו: יוסף פ. אלבינה) היה איש עסקים ערבי נוצרי בירושלים בתקופת המנדט הבריטי. סוחר, יזם, איש נדל"ן, קבלן בניין, איש קולנוע ואספן אמנות.
אלבינה נולד למשפחה ידועה ומבוססת באחוזה בשכונת קטמון (כיום ברחוב החי"ש).
מסחר.