הם פוגשים באדם הטוען שהוא לפרקון, שד אירי מיתולוגי אשר על פי האגדה יכול להוביל אנשים למטמון זהב. עם זאת, לפרקון זה נראה לצל כבחור רגיל למדי, ואף גבוה, בעוד שדמותם המודרנית של הלפרקונים היא לרוב נמוכת קומה. לאחר ליל הוללות גילה הלפרקון לצל כיצד לגשת למטמון סודי ואף נתן לו מטבע. צל מחליט להפרד מאשתו בטרם תטמן באדמה ובמחווה של פרידה זורק לקבר את אותו מטבע.
וונסדיי וצל פוגשים בצ'רנובוג (בסלאבית "אל שחור"), אדם מזדקן ממוצא מזרח אירופאי החי עם שלוש נשים, "האחיות זוריה". וונסדיי מנסה לשכנע אותו להצטרף אליו, אך הלה מסרב. לבסוף מצליח צל לשכנע את צ'רנובוג לאחר שהתערב על חייו במשחק דמקה. וונסדיי וצל עושים את הלילה בדירתם של צ'רנובוג והאחיות, ולמחרת השלושה נוסעים למקום מפגש תמוה - מעין מוזיאון של מוזריות וחפצי נוי וצעצוע ישנים. שם מצטרף אליהם מר נאנסי, גבר אפרו אמריקאי מזדקן. שלושת הגברים המזדקנים וצל עולים על סחרחרה גדולה וגרנדיוזית.
כהקף עין הם עוברים למעין עולם אחר, בו נחשף צל לזהותם האמיתית של השלושה - אלים מהמיתולוגיות העתיקות. הם מספרים לצל שכאשר בני אדם מאמינים בדבר-מה, הדבר קם והופך לאל. לבני האדם (בהתאם לאמונתם בו) האל נראה כבעל כוח רב, אך למעשה קיימת מעין מערכת הדדית, וככל שבני האדם מוכנים להקריב למענו יותר, כך יגבר כוחו של האל והוא בתורו יוכל להעניק להם חסדים וניסים. קורבנות אדם מוכרים כהקרבה גדולה במיוחד. אם בני האדם חדלים להאמין באל, הוא מאבד מכוחו ונדון לקיום נצחי כדמות רמוסה בשולי החברה. וונסדיי הוא אודין, מלך האלים במיתולוגיה הנורדית, שיום רביעי קרוי על שמו, צ'רנובוג הוא אל סלאבי, ומר אנאנסי הוא אל בדחן ומספר מעשיות מאפריקה. צל מגלה אט-אט את תוכניתו של אודין - לאחד את האלים הישנים לקרב כנגד האלים החדשים - אלי הטלוויזיה, האוטוסטרדות, הערים ושאר האושיות של תרבות הצריכה והגלובליזציה. לאלים אלו הסבו בני האדם את אמונותיהם, והאלים הישנים הולכים ומאבדים את כוחם. צל מגלה כי שני המחנות נמצאים על סיפה של מלחמה של ממש.
במהלך הספר מתברר שהמטבע שנזרק לקברה של לורה משאיר אותה בחיים. צל נפגש עם לורה לעיתים מזדמנות במהלך הספר, והיא עוקבת אחריו ושומרת עליו, מוודאת שדבר לא יקרה לו. אף על פי שלורה קמה לתחייה, גופה ממשיך להירקב והיא איננה חיה כפי שהייתה. זוהי בקשתה מצל - שיעזור לה לחזור לחיים כפי שהייתה. צל חש רתיעה מסוימת מפניה ומפני מצבו הפיזי של גופה ההולך ונרקב, אך הוא עדיין מדבר עימה ברכות ובאהבה. וונסדיי עצמו לא מופתע מהדבר ועובר על כך לסדר היום.
צל נלווה לאודין, השומר על זהותו כוונסדיי, במסעות שכנוע על אלים ושאר מושאי סגידה ארכאיים ממיתולוגיות שונות. שוב הוא נוכח ביכולתיו של אודין בנוכלות ורמאות.
בהדרגה מתחיל צל להבין שוונסדיי לא שכר את שרותיו במקרה, וכי הוא מייחס לו חשיבות, אם כי צל עדיין לא מבין מהי בדיוק. גם מחנה האלים החדשים מייחס לצל חשיבות רבה, שכן סוכנים של האלים החדשים, אנשים הנראים כאנשי ביטחון, רודפים אחריו. על מנת להסתיר את צל אודין לוקח אותו לעיירה מיוחדת - מקום שמשגשג בין כל העיירות המוזנחות ומוכות האבטלה שמסביב. כדי להעביר את הזמן עד שאודין יקרא לו שוב צל מעסיק עצמו בקריאה. הוא מגלה שמדי שנה נעלם בעיירה נער (או נערה), ושלמרבית הפלא המבוגרים כמעט שלא עוסקים בכך. הילדים והנוער זוכרים זאת היטב, חיים בפחד רב וחלקם אף בורח מהעיירה. צל מצליח להסתתר בעיירה מספר חודשים, אך לבסוף מצליחים סוכני האלים החדשים לאתר אותו והוא נעצר על ידיהם באשמת הפרת תנאי שחרורו מהכלא.
אנאנסי וצ'רנובוג מחלצים את צל מידי רשויות החוק. לאחר החילוץ הם מגלים לצל שפעולות האיבה כבר החלו: זונת רחוב שהייתה פעם בילקיס - מלכת שבא האגדית - חצי שדה וחצי בת אדם, נדרסה למוות ביד אחד מן האלים החדשים. נהג מונית, מהגר בלתי חוקי שסברו שהוא עפרית נרצח. גם אודין עצמו נרצח, בזמן שניהל משא ומתן עם "מר עולם" - מנהיג האלים החדשים.
צל, אנאנסי וצ'רנובוג יוצאים למקום מפגש כדי לקבל את גופתו של אודין מידי האלים החדשים. שם מגלה צל כי אחד מהמשרתים של האלים החדשים הוא לוקי, אל הנוכלות והתעלולים הנורדי, עמו בילה צל גם זמן מה בכלא מבלי שידע את זהותו האמיתית. גופתו של אודין מועברת לידי צל, אשר מחליט לעמוד בהתחייבותו כלפי מעסיקו לשעבר ולעמוד בלילות השימורים על גופתו. על מנת לעשות זאת על צל להקשר ל"עץ עולם" - עץ ענק המשמש כמעין אייקון דתי במיתולוגיה הנורדית ומקשר בין העולם התחתון לעולם בני התמותה ולמשכנות האלים.
צל נקשר ערום למרומי העץ ולמרגלות גופתו של אודין. ככל שחולפים הימים הוא סובל מרעב, צמא והזיות. לבסוף גופו קורס והוא נופח את נשמתו על העץ. הוא חווה מעבר לעולם הבא התואם במידת מה לאמונות המצריות הקדומות וכאשר נשאל כיצד ירצה לבלות את הנצח של מותו - צל בוחר בלא-כלום.
במקביל ללילות השימורים של צל מתאספים האלים החדשים והישנים לקרב הסופי, לאחר שמותו של אודין איחד את המחנה האחרון. סוכן של האלים החדשים נשלח על ידי "מר עולם" לעץ העולם, עליו נתלה צל, ולקחת ממנו ענף. לורה, אשר נמשכה למקום אחרי צל וזכתה לבסוף לחייה החדשים בזכות מעיינות "מי החיים" מהם ניזון העץ הורגת את עצמה ואת "מר עולם" ומקדישה את מותם לצל.
כח הקרבן מחייה את צל, הממהר למקום הקרב ומגלה לכל האלים - הישנים והחדשים - את האמת מאחורי המאורעות: לוקי הוא בעצם "מר עולם", אשר הנהיג את האלים החדשים כדי להביא למלחמה כוללת בינם לבין האלים הישנים, וזאת בשותפות מלאה עם אודין. השניים רקמו את המזימה כדי לגרום למלחמה ומוות בין האלים, מוות אשר יוקדש כעולה וזבח לאודין, שבהיותו אל מלחמה, ניזון ומתעצם ממנה. צל הוא בנו של אודין, והקרבתו על עץ העולם הייתה חלק מהמזימה, שכן הקרבת בן היא הקורבן האולטימטיבי ויש בה כוח עצום. אבל שיבתו לחיים, תוצאה לא צפויה של אהבת לורה ורצונה לכפר על בגידתה בו, גרמה להפסקת הלחימה ובכך נכשלה התוכנית.
הספר מסתיים בקשירת מספר קצוות פתוחים. צל חוזר לעיירה בה התחבא, מוצא את גופות הנערים הנעדרים ומתעמת עם זקן העיירה, שמתגלה כמין אלוהות מקומית, שהקריבה לעצמה את הנערים ובזכות הכח שקבלה מכך שמרה על העיירה ללא פגע. האפילוג מגלה כי צל החל לנדוד בעולם ובאיסלנד פגש שוב בגרסה המקומית של אודין, ומגלה כי לא כל ההופעות של אותו אל זהות, וחלק גדול ממעשהו של וונסדי נבע מקשיי האמונה באמריקה.
ספורטינג גיחון
חופשת לידה
חופשת לידה (חל"ד) היא חופשה, פעמים רבות בתשלום, הניתנת לעובדת (ולעיתים גם לעובד) בעקבות לידה או אימוץ. לחופשת הלידה מגוון מטרות, ביניהן מתן תקופת התאוששות מההיריון ומהלידה לאישה בתקופת משכב הלידה, תמיכה בהנקה, מתן אפשרות להורים להעניק טיפול פרטני ליילוד בתקופה הראשונה לחייו ולאחרונה עידוד ילודה.
חופשת לידה נהוגה ברוב מדינות הרווחה, אך אורכה ואופייה משתנה באופן משמעותי, בהתאם לגיוון במטרות השונות. ברוב המקרים, חופשת הלידה כוללת שלושה אלמנטים: תקופה שבה מותר ליולדת לקחת חופשה או אף אסור להעסיקה; הגנה מפיטורין בתקופת החופשה; ותשלום להורה שבחופשה.
מבנה חופשת הלידה.
בעולם נהוגות מגוון רחב של חופשות הניתנות לאחר לידת ילד, השונות זו מזו בצורה משמעותית במאפיינים שלהן. נהוג להבחין בין שלושה סוגים עיקריים של חופשות:
חופשת אמהות (Maternity Leave): חופשה הניתנת לאם בלבד (אם כי לעיתים ניתנת להעברה לאב או לגורם שלישי), בדרך כלל לפני הלידה או מיד לאחריה. נתפסת לרוב כאמצעי להגנה על בריאותם ורווחתם של היולדת ושל הילוד.
חופשת אבהות (Paternity Leave): חופשה הניתנת לאב בלבד, בסמוך ללידה, במטרה לאפשר לו לסייע ליולדת ובטפול בילוד ובילדים גדולים יותר.
חופשת הורות (Parental Leave): חופשה הניתנת לשני ההורים באופן שווה, במטרה לאפשר להם לטפל בילדם, כל עוד הוא בטיפול ביתי ולא במסגרת חינוכית. החופשה יכולה להינתן באופן אישי לכל אחד מבני הזוג, ללא אפשרות העברה; באופן אישי אך עם אפשרות העברה בין בני הזוג; או באופן משפחתי, תוך הקצאת תקופת זמן לשני בני הזוג ומתן אפשרות חלוקה חופשית. בחלק מהמקרים, ניתן לקחת את חופשת ההורות בחלקים או במשרה חלקית, במקביל לעבודה.
עם זאת, הגיוון הרב בסוגי החופשות מביא לכך שהאבחנה בין סוגי החופשות מיטשטשת. כך, למשל, בארצות בהם נהוג 'חודש אב' (חודש מחופשת ההורות השמור בלבדית לאב, וראו להלן), קשה לדעת האם זוהי חופשת הורות המוקדשת לאב, או חופשת אבהות.
מחקרים בנושא.
לפי מרגרט מהלר חופשת הלידה אמורה לספק את צורכי האם והתינוק גם יחד. בששת החודשים הראשונים אחרי הלידה קיימת תקופה אותה היא מכנה"תקופה סימביוטית" בה מתרחשת הלידה נפשית של התינוק תוך הקשר ההדוק עם האם. אי לזאת חופשת הלידה צריכה להתחשב גם בצרכי האם וגם בזה של התינוק, בעצם בצרכים המשותפים שלהם. היא אמורה להיות לפחות שישה חודשים. יש צורך שחופשת הלידה תיתן מענה לצרכים הרגשיים ופיזיים של התינוק.
מחלקת המחקר של הביטוח לאומי יחד עם החוג לסיעוד של בית ספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב ערכו מחקר גדול בנושא בשנת 1979. הממצא המרכזי של המחקר הוא שרוב הנשים ביקשו להאריך את חופשת הלידה עד שישה חודשים עם אופציה עד 24 חודשים והעלת דמי הלידה ל-100%. רק כשליש (35.2%) מהנשים חזרו לעבודה, היתר האריכו את חופשתן. רוב האימהות שחזרו לעבודה היו במצב כלכלי קשה.