ב-1207 נידה האפיפיור אינוקנטיוס השלישי את רמון השישי על שלא נקט בצעדים נגד המינות הקתרית. ב-1208 נפגש רמון השישי עם שליח האפיפיור, פייר דה קסטלנו שנרצח ביום המחרת. ב-1209 האפיפיור החליט לצאת למסע הצלב האלביגנזי נגד הקתרים. רמון השישי חיפש דרכים להשלים עם האפיפיור, הביע חרטה והכריז על הצטרפותו למסע הצלב, ונידויו בוטל. הצלבנים כיתרו את העיר בזייה והטילו עליה מצור. לאחר ניסיון הימלטות של התושבים, העיר נכבשה וכל תושביה נטבחו.
הצלבן סימון הרביעי דה מונפור כבש את ערי רוזנות טולוז בזו אחר זו, ובהן את קרקסון. ב-1213 בקרב מורה הוא התגבר על צבא רוזנות טולוז שחוזק בכוחותיו של פרו השני, מלך אראגון שנהרג בקרב זה. העיר טולוז נפלה בידי סימון דה מונפור ב-1215 והוא הפך לרוזן טולוז. רמון השישי נמלט לאנגליה, אך ב-1217 שב וכבש את טולוז ומאוחר יותר את קרקסון לפני שמת ב-1222. בנו רמון השביעי, רוזן טולוז המשיך במאבקו.
ב-1225 הציע לואי השמיני, מלך צרפת לאפיפיור הונוריוס השלישי לנשל מנחלותיו את רמון השביעי, שלא טרח לדכא את המינות הקתרית בדרום צרפת, תמורת הסכמתו של האפיפיור לספח את לנגדוק לנחלותיו של מלך צרפת. ב-1226 פתח לואי השמיני במסע צלב חדש נגד הקתרים בלנגדוק. רמון השביעי בחר בפשרה שלפיה לנגדוק התחתית סופחה לנחלותיו של לואי השמיני ואילו הוא עצמו המשיך להחזיק ברוזנות טולוז. על פי הסכם פשרה זה ז'אן, בתו של רמון השביעי נישאה לאלפונס דה פואטייה, בנו של לואי השמיני. היות שלזוג לא היו ילדים, אחרי מותו של אלפונס דה פואטייה ב-1271 סופחה רוזנות טולוז לנחלותיו של מלך צרפת.
אבן חושן
אבן חושן היא הוצאת ספרים עברית המיועדת להוצאת ספרים בפורמט אמנותי, המתמחה בספרי אומנות ושירה. בספרי ההוצאה יש הקפדה רבה על המראה החיצוני של הספר מתוך הכרה ביבליופילית שלספר יש ערך לא רק כטקסט מודפס וכרוך אלא גם כחפץ חומרי אמנותי.
הוצאת "אבן חושן" הוקמה בשנת 1994 על ידי ההיסטוריון ואוצר האומנות עוזי אגסי המשמש כמו"ל, והיא פועלת מרעננה.
במסגרת ההוצאה יצר אגסי מספר סדרות הקרויות לפי שמות אבני החושן כגון; "פטדה" - סדרה לשירה, "אחלמה" - סדרה לספרי ילדים, "ספיר" - סדרה לספרים במהדורות מצומצמות הכרוכים באופן אומנותי ומכילים הדפסים ממוספרים וחתומים על ידי אמנים (כמשה גרשוני, אביבה אורי, נפתלי בזם, אורי ליפשיץ), "ברקת" - סדרה לספרי קודש בפורמט אומנותי ו"נופך" - סדרה לפרוזה עברית. בנוסף מוציאה ההוצאה ספרים ייחודיים בנושאי אמנות פלסטית ואומנות הדפוס והטיפוגרפיה ומציעה שירותי כריכה אמנותית. רוב ספרי ההוצאה מודפסים בגופן העברי האלגנטי דרוגולין.
משנת 1998 מפרסמת ההוצאה את כתב העת "שבו" לשירה, בעריכתו של עוזי אגסי.
דבש מלכות
עין עוז
עין עוז (עין מוּחַ'יבָּר) הוא מעיין שכבה הנמצא בנחל שילה עליון, מתחת למאחז גבעת הרא"ה בבנימין. המעיין נובע במערה מכוסה שערות שולמית, שגובה המים בה מגיע לחצי מטר.
מהמערה נשפך המעיין אל בריכה גדולה המחולקת לשני מעגלים, הגדולה בעומק 1.70 מטר (למבוגרים) והקטנה בעומק מטר (לילדים).
ב-2005 שופץ המעיין לזכר הראל עוז בן-נון שנרצח יחד עם חברו שניאור שלמה ליבמן על ידי מחבלים במהלך סיור ביטחוני על יד יצהר. לצדו הוקמו שולחנות פיקניק ופחי אשפה, והוצבו שלטי הדרכה.
סמוך למעיין קיימים מערת התלתן, בור כבשן, בור מים עתיק, ומצפה נוף. מעל המעיין עצי תות ותאנים, ניטעו עצי שקד רבים.
ביבליופיליה
ביבליופיליה היא אהבת ספרים. בפרט מתייחד המושג לאהבת הספר כחפץ גשמי בעל איכויות אמנותיות ככריכה, סוג אות, איורים ואיכויות אמנותיות אחרות ולא לאהבת קריאה בלבד. בנוסף מעריכים ביבליופילים נושאים כגון היות הספר שייך למהדורה ראשונה או מיוחדת, כיתובים שונים בתוך הספר כקולופונים (רשומה צורנית בשער או בסוף ספרים עתיקים), הקדשות, הערות שוליים בכתב יד, תוויות אקס ליבריס (לטינית: "מספרייתו של", תווית או חותמת המזהה את בעל הספר) וכדומה. יש המתאווים אף לריח הנייר והדפוס, בעיקר של ספרים עתיקים.
ביבליופיליה קשורה לאספנות ספרים, אך לא כל ביבליופיל אוסף ספרים בפועל (מטעמים של מוגבלות היכולת הכלכלית ומקום האחסון הפיזי) ולא כל אספן הוא ביבליופיל. ביבליופיליה אינה מוגדרת כהפרעה נפשית אלא אם היא גולשת לביבליומאניה שהיא דחף בלתי נשלט להשיג, לגעת או להריח ספרים.
טורינו קאלצ'ו
דולוקסטין
דולוקסטין (באנגלית: Duloxetine), היא תרופה נוגדת דיכאון מקבוצת SNRI (חוסמי קליטה חוזרת של סרוטונין ונוראדרנלין). דולוקסטין משווקת על ידי חברת התרופות אלי לילי בשמה המסחרי סימבאלטה (Cymbalta, לעיתים נכתב סימבלתה). בארץ משווקת גם על ידי חברת התרופות טבע בשם המסחרי דולוקסטין (DR טבע). התרופה מאושרת לטיפול בדיכאון חמור וכן לטיפול בכאב כרוני שמקורו במערכת העצבים (כולל בחולי סוכרת הסובלים מפגיעה עצבית). דולוקסטין משמשת גם לשיכוך כאבים הנובעים מדאבת (פִיבְּרוֹמיַאלְגִיָה) אצל נשים. התרופה קיבלה ב-2007 אישור על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי גם לטיפול בחרדה כללית (GAD).
חברת 'אלי לילי' משווקת בישראל את התרופה גם במינון מופחת (20 מ"ג), בשם המסחרי יינטריב, כטיפול נגד דליפת שתן במאמץ בנשים.
דולוקסטין פועלת על שני מוליכים עצביים (נוירוטרנסמיטרים) בשם סרוטונין ונוראדרנלין. היא מעכבת את הקליטה החוזרת (Reuptake, סילוק מאזור הפעולה) של שני הנוירוטרנסמיטרים הללו בסינפסות. כך נגרמת עליה של רמות סרוטונין ונוראדרנלין ועליה בהשפעתם. לסרוטונין ולנוראדרנלין קשר הדוק עם דיכאון ושינוי במצב הרוח. הם קשורים גם בוויסות לחץ דם, דופק, ערנות, תחושת כאב, הפרשת רוק ועוד.
תופעות הלוואי השכיחות של הדולוקסטין (דווחו אצל יותר מ-10% מהמטופלים) הן בחילה, נמנום, כאב ראש ויובש בפה. תופעות לוואי נוספות המופיעות לעיתים קרובות כוללות חוסר תיאבון, הפרעות בשינה, נדודי שינה, אי שקט, חרדה, קושי או אי יכולת לחוות אורגזמה, חלומות משונים, צמרמורת, נימול (דקירות או עקצוץ בעור), ראייה מטושטשת, פעמת, עלייה בלחץ הדם, גלי חום, נטייה מוגברת לפהק, עצירות, גזים, שלשול, כאב בטן, הקאות, הפרעה במערכת העיכול, הזעה מוגברת, פריחה (מלווה בגרד), כאב שרירים, התכווצות שרירים, כאב גב, תכיפות במתן שתן, עייפות, ירידה או עליה במשקל, כאב בלוע, שינויים בחוש הטעם, תחושה של סחרחורת או "ראש מסתובב" (ורטיגו) וחוסר מנוחה. השימוש בתרופה זו עלול לפגום בערנות ועל כן מחייב זהירות בנהיגה ברכב, בהפעלת מכונות מסוכנות ובכל פעילות המחייבת ערנות. תופעת לוואי מסוכנות של התרופה כוללות אלרגיה, תסמונת הסרוטונין, דלקת כבד ונפילת-לחץ-דם בעמידה (עלפון אורתוסטטי).
קווייר
הסתרה
הסתרה (באנגלית: Cloaking) היא טכנולוגיית חמקנות מתקדמת המאפשרת לעצם להיות בלתי נראה לחלקים מן הספקטרום האלקטרומגנטי או לכולו.
רעיון זה הופיע בעיקר בתחום המדע הבדיוני במספר רב של סיפורים וסרטים כמו "האיש הבלתי נראה" של הרברט ג'ורג' ולס. הסתרה נחשבה עד שנת 2001 כבלתי מדעית בעליל.
בשנת 1967 חקר הפיזיקאי האוקראיני פרופ' ויקטור ג. וסלגו (Victor Veselago) התנהגות של חומרים תאורטיים בעלי מקדם שבירה שלילי, וגילה כי חומרים אלה מסוגלים באופן תאורטי לעקם קרני אור ולהסתיר עצם באופן מוחלט. מכיוון שחומר בעל מקדם שבירה שלילי היה באותו זמן היפותטי לחלוטין, מחקר זה לא נמשך על ידי מדענים נוספים.
בשנת 2001 פורסם על ידי פרופ' סר ג'ון ב. פנדרי (John Pendry) מחקר ניסיוני המדגים בפעם הראשונה חומר בעל מקדם שבירה שלילי בחלק מהספקטרום. חומרים אלו נקראים "מטא-חומרים". מקדם השבירה הוא התגובה של החומר לגל האלקטרומגנטי, והוא מוגדר כשורש של המכפלה של שני איברים: התגובה החשמלית של החומר (הסוספטיביליות החשמלית) והתגובה המגנטית של החומר (הסוספטיביליות המגנטית). כדי ליצור מקדם שבירה שלילי הן התגובה החשמלית והן המגנטית צריכות להיות בעלות ערך שלילי. תגובה שלילית היא תגובה הפוכה, כלומר כאשר השדה מנסה להרים את האלקטרונים, הם צריכים לרדת, ולהפך. מצב כזה יכול להיווצר רק כאשר ישנה תהודה לחומר, והתדר של השדה המעורר הוא מעט יותר גבוה מתדר התהודה. פנדרי יצר חומר שלו גם תהודה מגנטית וגם תהודה חשמלית באותו תדר על ידי בניית העצם מהרבה טבעות חתוכות מתכתיות. כל אחת מטבעות אלה הייתה הרבה יותר קטנה מאורך הגל הנדון, כך שהשדה האלקטרומגנטי הושפע רק מהממוצע של הטבעות.
בניסוי השתמשו בגלי מיקרוגל (אורך גל של סנטימטרים בודדים) ומדדו את ההשפעה של גליל מתכתי על גלי המיקרוגל, בתחילה כשהוא לא מוקף חומר בעל מקדם שבירה שלילי, ולאחר מכן כשהוא מוקף חומר כזה. התוצאות הראו בבירור כי כאשר יש חומר בעל מקדם שבירה שלילי סביב הגליל, ההשפעה על גלי המיקרוגל יורדת והגליל מוסתר אך לא לגמרי.
הסיבה שלא הצליחו להגיע להסתרה מלאה היא שהטבעות הן מוליכות, וכאשר עובר דרכן גל אלקטרומגנטי, נוצרים זרמים ואיבוד של אנרגיה.
ביבליופיל
ביבליומאניה
ביבליומאניה היא הפרעה נפשית טורדנית-כפייתית שהלוקים בה מתאווים לספרים, לגעת בהם, להריחם, לצבור אותם, לרכוש אותם או להשיגם בדרכים אחרות באופן בלתי נשלט עד כדי פגיעה של ממש בבריאותם או בקשריהם החברתיים.
את ההפרעה תיאר לראשונה הרופא ג'ון פריאר (1761–1815).
בניגוד לביבליופיליה, שהיא אהבת ספרים נורמלית, רכישת כמות גדולה של ספרים, מעבר ליכולתו הסבירה של אדם ליהנות מהם ובהתעלם משיקולים כלכליים ושיקולי אחסון יכולה להצביע על ביבליומאניה.