את הזיהוי עם העיר המקראית "אפק" הציע משה כוכבי, מנהל חפירות האתר, כמו גם משה דותן. זהו אתר קרב בו הכה המלך הישראלי אחאב את בן-הדד השני הארמי. עד אז הזיהוי המקובל היה לעיר המקראית היה פיק הנמצאת כ-6 קילומטרים מזרחה, שם נמצאו שרידים אך ורק מהתקופה הרומית ואילך. החוקרים מאמינים שהשם "פיק" הוא למעשה שיבוש של "אפק" שבתל עין גב, שהועתקה בתקופה הרומית למקום חדש מזרחה, על אפיק נהר עין גב. סברה זה נתמכת גם בעובדה שתל עין גב והאתר בפיק שניהם שוכנים על נחל עין גב (ואדי פיק).
תולדות האתר.
העיר בעין גב הוקמה כעיר מבוצרת בתחילת תקופת הברזל II המקבילה לתקופת המלוכה של ישראל. הקמת העיר התרחשה בין מאה ה-10 למאה-9 לפנה"ס, לאור החרסים שנמצאו בין חומותיה. עוביה של החומה הפנימית 1.7 מטר, ושל החיצונית 1.5 מטר. בין החומות מרווח של 2 מטר, כך שעובי מערכת הביוצרים הכולל הוא 5.2 מטר. החומות היו עשויה אבני בזלת והקיפו ככל הנראה בצורת מלבן את העיר העליונה אשר שימשה כנראה כמרכז מנהלי, בדומה לאתרים אחרים כמו שומרון ותל יזרעאל. העיר התחתית נמצאת במורד התל שבחלקו הדרומי, מקום המכוסה היום בבתי מגורים של קיבוץ עין גב המודרני. חומה זאת אופיינית לתקופה המקבילה למלכות שלמה. סמוך לחומה נמצא מבנה-מחסנים ובו אולמות ארוכים. ארכו 18 מטרים. במאה ה-8 לפנה"ס הוקם מבנה חדש הכולל בתוכו שני מתחמים שבתוכם שורות של עמודי תמך, בדומה למבנה שנמצא בתל הדר הסמוך. העיר חרבה במאה ה-9 לפנה"ס והוקמה מחדש עם תוכנית אחרת. החומה שופצה ונסמכה על חורבות חומת הסוגרים הקודמת. נמצא מבנה מעיר זאת שבו היו כלי פולחן וסמוך אליו נמצא קנקן שעליו כתוב באותיות ארמיות "לשקיא". מבחינה לשונית, הכתב הוא מאמצע המאה ה-9 ופירושו "לשר המשקים". רוב החרסים באתר אופייניים לארץ ישראל הצפונית אך נמצאו מספר חרסים ממקור ארמי. בחלקו הצפון מערבי של האתר נחשפו שרידי מצודה אדירה, שגודלה 60 על 60 מטרים, עובי קירותיה מטר וחצי וחלקם נשתמרו לגובה של 4 מטרים ויותר. העיר חרבה עם הכיבוש האשורי בשנת 732 לפנה"ס.
בתקופה הפרסית האתר היה מיושב ונמצאו חרסים המתוארכים למאה ה-5 לפנה"ס. היישוב עמד נטוש במשך כמה מאות שנים והוקם בו יישוב המתוארך למאה ה-2, התקופה ההלניסטית, בו בתי מגורים גדולים המסודרים על פי תוכנית ויושבים על טרסות.
ביראו
ממוודוו אט'י
שביס
אלוהי הפסנתר
אלוהי הפסנתר (God of the Piano) הסרט עלה לאקרנים בישראל בנובמבר 2019.
תקציר העלילה.
ענת (נעמה פרייס) היא מוזיקאית המתקשה לעמוד בסטנדרטים המוזיקליים הנוקשים של אביה. הלחנת יצירה היא פסגת שאיפותיה, שמעולם לא הצליחה לממש.
כאשר ענת מגלה שהיא בהיריון, היא תולה את כל תקוותיה להצלחה בעובר הנמצא ברחמה. גם כשזה נולד חירש, זה לא עוצר אותה מלנסות להגשים דרכו את שאיפותיה המוזיקליות והיא נוקטת באמצעים קיצוניים כדי להופכו למלחין שייחלה לו.
כשהפסנתרן שגידלה איננו סר למרותו של הסב, תהילתו כבר איננה מובטחת. בפעם הראשונה בחייה, ענת תיאלץ להתעמת עם אביה.
הפצה.
עוד בטרם הקרנת הבכורה העולמית ברוטרדם (הולנד), נמכר הסרט במכירה מוקדמת לחברת Film Republic ו-Lime Light להפצה באוסטרליה וניו זילנד. לאחר הבכורה נמכר ל- Film Movement (ארצות הברית), Joint Entertainment (טאיוואן), HBO Central Europe (אירופה), Mont Blanc (ארגנטינה, פרגוואי, אורוגוואי וצ'ילה), Haulu (סין, הונג קונג ומקאו). בנוסף יצא הסרט להקרנה באנגליה בהפצת הפסטיבל היהודי. בישראל מופץ הסרט על ידי טרנספקס הפקות.
בין הפסטיבלים הבולטים בהם השתתף: רוטרדם, באפיסי (ארגנטינה), מוסקבה, ירושלים והפסטיבל הישראלי בלוס אנג'לס.
מאושרים
מאושרים הוא סינגל של צמד הפזמונאים והמפיקים הישראלי דולי ופן. השיר יצא לאור ב-6 באוקטובר 2019, בשיתוף הזמרים לירן דנינו ונועה קירל, על ידי חברת התקליטים אן אם סי יונייטד.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב, הולחן והופק על ידי דולב רם ופן חזות, השיר משלב את סגנונות הקאנטרי והפופ. עם יציאתו נכנס השיר אל המקומות הראשונים במצעד השבועי של מדיה פורסט ובמצעד הרשמי של גלגלצ. בעקבות הצלחתו של השיר, הוא גם זכה לגרסה אקוסטית שגם אותה ביצעו קירל ודנינו.
יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת מעורבת ונתן לשיר כשלושה וחצי כוכבי זהב.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, בוים על ידי לירן סגל, והועלה לערוץ היוטיוב של דולי ופן ב-6 באוקטובר 2019, בסמוך לצאתו כסינגל. בקליפ ניתן לראות את דנינו וקירל ביחד עם רם וחזות נוסעים במכונית באמצע המדבר.
הופעות חיות.
קירל הופיעה עם השיר בטקס הדלקת המשואות ה'תש"ף, ללא דולי ופן ודנינו.
נקודת פטרוף
אוכף ויאמאטה
אוכף ויאמאטה (באנגלית: Viamata Saddle; בבולגרית: седловина Виамата) הוא אוכף המכוסה בקרח באי בראבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של האוכף 600 מטרים מעל פני הים.
האוכף מחבר את רכס סטאוורצי שממזרח - צפון-מזרח לאוכף עם הרי סטריבוג שבמערב - דרום-מערב לו.
האוכף הוא חלק מקו פרשת הקרחונים שבין קרחון פארה שמצפון-מערב לאוכף, לכיפת הקרח המנוקזת לכיוון מזרח - דרום-מזרח אל מפרץ היל.
האוכף ממוצא 6.53 קילומטרים דרומית - דרומית-מזרחית מגבעת וירכו; 3.35 קילומטרים דרומית-מערבית מהר קאבזה; 7.67 קילומטרים מערבית - צפונית-מערבית מנקודת פטרוב; ו-1 קילומטר צפונית - צפונית-מזרחית מפסגת רג'יאנום.
היסטוריה.
מיפוי האוכף.
הרכס מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1980 ושוב בשנת 2008.
מקור שמו.
האוכף נקרא על שם היישוב הרומי העתיק ויאמאטה שבדרום בולגריה.
מלון הר הכרמל
מלון הר הכרמל (נקרא בהקמתו מלון טלטש ולאחר מכן נקרא מגידו ובנדורי) היה בית מלון שנפתח בשנת 1935 ברחוב דרך הים 103 בשכונת כרמל מערבי בחיפה. המלון נוסד על ידי מרים מטילדה טלטש, ועוצב על ידי האדריכל לאופולד קרקואר. מבנה המלון הופקע מספר פעמים לשימושים שונים ושימש כבית הבראה של שירותי בריאות כללית. בשנת 2013 המלון נסגר בעקבות בניית מלונות חדשים באזור. מבנה המלון נחשב כאתר מורשת בישראל.
היסטוריה.
בשנת 1935, המלון נפתח בשם "מלון טלטש" בניהולה של מרים מטילדה טלטש, אלמנה שעלתה לארץ ישראל מווינה בשנת 1927. המלון נבנה לפי עיצובו של האדריכל לאופולד קרקואר, אשר טלטש גייסה כסף רב כדי להזמין אותו. המלון היווה פנינה ארכיטקטונית מפני שנבנה בשמונה חודשים וחצי בסכום של 30,000 ל"פ.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939, הפקיעו הבריטים את המבנה והפעילו בו, בניהולו של ברנרד לו מונטגומרי, את המכללה לפיקוד ומטה של הכוחות הבריטיים. כמו כן, הבריטים הכריזו שאזור המלון הוא "אזור ביטחון". למרות שהמלון הופקע, טלטש המשיכה להפעיל אותו.
כשהבריטים עזבו את האזור, המלון שימש כמטה של ארגון ההגנה בחיפה בעת הקרב על חיפה במסגרת מלחמת העצמאות, וממנו יצאו כוחות חטיבת כרמלי למשימתם. בנוסף, בזמן המלחמה לנו ילדי קיבוץ עין גב ואימותיהם במסגרת פעילות של ועד הקהילה העברית. בתקופות המלחמה המלון שימש גם כמעון לעולים שעלו במסגרת העלייה ההמונית.
לאחר שהמדינה עזבה את המלון, טלטש, שהייתה מבוגרת מידי לניהול המלון, מכרה את הנכס לקבוצת משקיעים אשר נתנו לו את השם "מגידו". החל משנת 1956 עד שנת 1984, שימש מבנה המלון כבית הבראה של שירותי בריאות כללית בשם "בנדורי".
שם המלון שונה ל"מלון הר הכרמל", אך לא הצליח להגיע לשגשוג בעקבות בניית מלונות חדשים במקומות טובים יותר, ולכן בשנת 2013 נסגר.
שירותי המלון.
המלון, המשקיף אל יערות הכרמל ומפרץ חיפה, הציע בשנותיו הראשונות אולם אירועים וחדר אוכל גדול במיוחד, שלתקופה היה מקום התכנסות לאירועים ומסיבות. בשנותיו המאוחרות המלון הציע חדרים מרווחים, מסעדה, ספא, מועדון בריאות וספורט, מרפסות שיזוף ובריכה.
אירועים וציוני דרך.
פרשת האנטנות הסלולריות.
בשנת 2005, הוצבו על גג המלון אנטנות סלולריות, כאשר חלק מהן הוצבו באופן חוקי וחלק לא. בעקבות הצבת האנטנות תושבי האזור יצאו להפגנה, כמו כן ירד ערך הדירות.
שלמה ויסבליט
שלמה ויסבליט (נולד ב-24 בנובמבר 1930) הוא איש חינוך, חוקר, כותב ומרצה בתחומי התנ"ך, היהדות, השירה העברית ומחשבת ישראל.
ביוגרפיה.
שלמה ויסבליט נולד בגרמניה. עלה לארץ ישראל עם משפחתו בשנת 1934, לאחר עליית הנאצים לשלטון. למד בבית הספר תחכמוני וגימנסיה מוריה. התגייס לפלמ"ח בגיל 17. למד באוניברסיטה העברית בירושלים. את עבודת הדוקטורט שלו עשה על דרכו של הרנ"ק ("מורה נבוכי הזמן") בפרוש המקרא וההיסטוריה היהודית: לשונו וסגנונו.
שימש מורה למקרא, תלמוד ולשון בגימנסיה הרצליה במשך עשרים וחמש שנה. שימש כמרצה במכללת בית-ברל ומכללות נוספות. כמו כן שימש כעורך כתב העת "מחקרי-חג" מטעם המרכז לחקר מועדי ישראל מכללת בית ברל.
היה יועץ מדעי לספרי הוראה, ועורך לשוני. בין היתר ערך לשונית של הספרים "נצנוצי אורות" מאת הרב משה בן-ציון הלוי אושפיזאי, על ספר אורות לראי"ה.
ויסבליט הרבה להרצות בפני הציבור הרחב, בתחומי עיסוקיו הרבים.
מאמריו כונסו באכסניות שונות, כגון בית מקרא, מחניים, האומה, ובאוספי מחקרים בתחומי המקרא השירה העברית ומחשבת ישראל. חלק ממאמריו תורגמו לשפות נוספות בהם אנגלית, רוסית וצרפתית. נמנה בין כותבי "האנציקלופדיה לשבת וחג" מאת יואל רפל.
היה נשוי למרתה, אב לבן ולבת.
הערות שוליים.
איתי טל
איתי טל (נולד ב-6 ביולי 1984) הוא קולנוען, מפיק, במאי, יוצר, עורך ותסריטאי ישראלי, יוצר הסרט "אלוהי הפסנתר".
ביוגרפיה.
טל נולד וגדל בירושלים ב-1984, התחנך בתיכון ליד האוניברסיטה במגמה ריאלית ושירת ביחידה 8200.