מרביתם של הרי הגעש שמקורם בנקודה חמה הם בזלתיים, משום שהם מתפרצים דרך הקרום הימי (דוגמת הוואי וטהיטי). משום כך, הם סוערים פחות מהרי געש שנוצרו באזורי הפחתה, שבהם נלכדו מים מתחת ללוח הטקטוני העליון. כאשר נוצרות נקודות חמות מתחת לקרום היבשתי, מאגמה בזלתית נלכדת בקרום היבשתי, שהוא דחוס פחות מהקרום הימי, והוא מתחמם, ניתך ויוצר ריוליטים. ריוליטים אלה עשויים להיות חמים למדי וליצור התפרצויות עזות, על-אף תכולת המים הנמוכה בהם. לדוגמה: הקלדרה של ילוסטון נוצרה בעקבות מספר התפרצויות רבות עוצמה שהן בין העזות ביותר המוכרות בהיסטוריה הגאולוגית. עם זאת, כאשר המאגמה הריוליטית התפרצה לחלוטין, עשוי הר הגעש לפלוט מאגמה בזלתית שאינה לכודה יותר בקרום היבשתי הדחוס פחות. דוגמה לפעילות כזו היא רכס אילגאצ'וז (Ilgachuz Range) בקולומביה הבריטית שבקנדה שנוצר במקור בסדרה מורכבת של התפרצויות טרכיט וריוליט, ואחר כך פליטה של סדרת זרמי לבה בזלתית.
נתיב נקודה חמה.
כאשר יבשות וקרקעית הים נודדים מעל לתימרת מעטפת, משאירים הרי געש עדות מכרעת למעבר הקרום היבשתי או הימי בעבר מעל לנקודה חמה. במקרה של הנקודה החמה בהוואי, האיים עצמם הם עדות שיורית לתזוזת קרקעית האוקיינוס מעל לנקודה חמה במעטפת כדור הארץ. הנקודה החמה של ילוסטון הופיעה ברמת קולומביה בצפון מערב ארצות הברית. משטח הבזלת הנרחב בהודו המכונה מדרגות דקאן הוא תוצאה של הופעת נקודה חמה שכיום מצויה מתחת לאי ראוניון, מזרחית לחופה של אפריקה.
גאולוגים עושים שימוש בנקודות חמות על-מנת לעקוב אחר תנועתם של הלוחות הטקטוניים על-פני כדור הארץ. נקודות חמות אלה פעילות עד כדי כך שהן גורמות בעקיפין לביצוע רישום מדוקדק של השינויים בכיוונם של הקטבים המגנטיים. הודות לזרמי לבה מסדרה של התפרצויות ברמת קולומביה יודעים מדענים כיום כי היפוך הקוטב המגנטי אורך כ-5,000 שנה, כשהוא דועך עד שכמעט ואין כל סימן למגנטיות, ואז מופיע מחדש בכיוונים הפוכים כמעט לחלוטין.
השוואה בין נקודות חמות לקשת איים.
אין לטעות בין הרי געש שמקורם בנקודה חמה להרי געש שמקורם בקשת איים, אף-על-פי שבשניהם מופיעה מחרוזת של איים געשיים. קשת איים נוצרת כתוצאה מחדירה של לוח אוקייני מתחת ללוח אחר. באזור החדירה נוצר שקע אוקייני צר ועמוק, המהווה סמן גבול בין הלוח המופחת ללוח העליון ("הלוח הרוכב"). שקע זה נוצר בקצה הלוח המופחת עקב הכבידה הנוצרת בשל צפיפותו הגבוהה יחסית. באזור ההפחתה מאבד הלוח האוקייני המופחת חומרים נדיפים (פחמן דו-חמצני, מים ועוד) וסלעיו ניתכים חלקית בתוך המעטפת של הלוח הרוכב והופכים למאגמה בינונית עד בזלתית בעלת צפיפות נמוכה. כתוצאה מכך, המאגמה עולה וחודרת לליתוספירה של הלוח הרוכב ויוצרת שרשרת של הרי געש, דוגמת האיים האלאוטיים סמוך לאלסקה.
בית קרנובסקי
בית קרנובסקי (ביידיש: די משפחה קאַרנאָווסקי) הוא הרומן האחרון מאת סופר היידיש ישראל יהושע זינגר, אשר התפרסם לראשונה בשנת 1946 - כשנתיים לאחר מותו. הספר, המתאר את חייהם של בני משפחת קרנובסקי במהלך שלושה דורות, זכה להצלחה בקרב קוראי היידיש ונחשב לאחת הסאגות המשפחתיות החשובות שנכתבו על העולם היהודי במאה ה-20.
עלילה.
דוד קרנובסקי, תלמיד חכם בן העיירה מלניץ, מגיע לתפילה עם חומש הכולל פירוש של משה מנדלסון. הדבר מעורר שערורייה וקרנובסקי מואשם בהכנסת מינות לבית הכנסת. הסכסוך מדרבן את קרנובסקי לעזוב את פולין, הקנאית והחשוכה לתפיסתו, ולעבור אל ברלין המעטירה, בירתה של האימפריה הגרמנית, שהיא בעיניו עיר האורה והתרבות. בברלין פועל דוד כדי להתערות כאזרח בארץ החדשה, תוך התנערות מכל זכר וסימן למוצאו במזרח, ותוך הקפדה על היות "יהודי בביתו ואדם בצאתו". בנו, משה (ע"ש משה מנדלסון) גיאורג, יליד גרמניה, גבר יפה-תואר, גינקולוג ומנתח נודע, נושא לו גויה לאשה.
בנו של גיאורג - יגור, שעצם הדבר שהוא מישלינג עושה שמות בנפשו בימים של השתוללות תורת הגזע ועליית הנאצים לשלטון, נעשה בן אובד. בכל דור משלושת הדורות, בגרמניה ולאחר זמן באמריקה, שהם אנוסים להגר אליה מפני הרדיפות, מתגלם בעצמה רבה צד של הגורל היהודי.
נושאים עיקריים.
דחייה עצמית.
תהליך הדחייה העצמית מתואר בספר במיוחד על גבו של הנכד – יגור. נער מעורב, מישלינג, אשר הדם היהודי הזורם בו – גורם לו לדעתו רק צרות. נער שהצד הגרמני שבו שונא את הצד היהודי שבו, בכל עוצמת השנאה ששנאו הגרמנים את היהודים. מה שלא מועיל לו בעומדו מול החברה הגרמנית, ומנהיגי ה"סדר החדש" שאותם הוא כה מעריץ.
תנועת ההשכלה.
דויד, אשר היגר לברלין מהמזרח בשל משיכת ליבו להשכלה ולתורתו של משה מנדלסון, מתאר בספר על שלושת חלקיו את תהליך הנפילה של תנועת ההשכלה.
בחלק הראשון מתאר דויד, שרכש בתחילת דרכו בברלין חברים משכילים וגרמניים, את גרמניה הנאורה בה יושבים בערבים ומשוחחים עם משכילים אחרים על חיי החברה, לומדים את תורתו של מנדלסון ומנחילים לדורות הבאים את עקרונות הדת בשילוב המוסר הגלובלי המובא בדוגמת לימודיי גיאורג את מסכת אבות והציטוטים החוזרים ונשנים ממנה.
בחלק השני דויד נוכח לדעת כי יותר משההשכלה מייצגת את עולם התורה החדש היא בעצם חזות שברירית המתבטאת בעזיבתו של גיאורג את הערכים היהודיים ונישואיו לגויה.
בחלק השלישי חוזה דויד בתהפוכות האנטישמיות והלאומנות החדשה באירופה ומבין כי אולי ההשכלה רצתה שיהודים יהיו אנשים בצאתם ויהודים בביתם אך השינויים החדשים רק מוכיחים לו כי אין מנוס מלהיות "יהודי בצאתך ואיש בביתך". את עיקרי ההשתלשלות מתאר זינגר בלייטמוטיב הפסל של מנדלסון שבתחילת שהותו של דויד בברלין נראה מכובד והדור. בתקופות קשות יותר הוא נראה כאילו הוא בוכה ופניו נוגות. עד שלבסוף נעקר הפסל על ידי הנאצים.
ההגירה לאמריקה.
בספר מתוארת משפחת קרנובסקי העוזבת את גרמניה לפני נקודת האל-חזור ועוברת לאמריקה ומשתקעת בניו יורק. שם חווה המשפחה קשיים רבים הן בפן הדתי-תרבותי והן בפן הכלכלי. אמריקה, המתוארת על ידי יגור כמקום מלוכלך, מזוהם ומדכא מציגה בפני הקורא את תחושותיהם של המהגרים היהודים הרבים אליה לפני פרוץ השואה. ההגירה, אשר אליה לוו השפלה, אבטלה, אי-התאקלמות ומחסור כספי מתוארת גם בדמותו של גיאורג אשר לא מוצא תעסוקה כרופא ונאלץ להשלים עם העובדה שלא יוכל לרכוש את מקצועו המכובד לשעבר כמהגרים רבים באותה התקופה.
תרגומים לעברית.
יוסף זינגר (1923), שהיה סופר, מתרגם וצייר, תרגם את "בית קרנובסקי" לאנגלית בשנת 1969 מתוך עריכה שהוגדרה מהטובות ביותר, עד שהעמיד מקור לעצמו. על תרגום זה התבססה המהדורה המחודשת של הספר.
חברת ארץ ישראל לספנות
אנתאוגנים
מעיין מרפא
ג'קומו פוצ'יני
סדרת מרגנית
ז'ן קוקטו
קתדרלת לה פלאטה
קתדרלת לה פלאטה, המוקדשת להנחת הטוהר של מריה, אם ישו, היא קתדרלה קתולית בלה פלאטה, ארגנטינה. הקתדרלה בנויה בסגנון התחייה הגותית וממוקמת במרכז העיר, מול כיכר "פלצה מורנו" ובית העירייה. זוהי הקתדרלה הגדולה ביותר בארגנטינה והגבוהה ביותר בכל אמריקה.
תכנון הקתדרלה הושפע מקתדרלת אמיין וקתדרלת קלן ותוכננה על ידי האדריכל ארנסטו מייר תחת השגחתו של מהנדס העיר פדרו בנואה. אבן הפינה הונחה ב-1884.
בשנות ה-30 של המאה ה-20, מפחד שיסודות המבנה הוערכו שלא כשורה, הפועלים עצרו את הבנייה. הצריחים המחודדים נשארו לא שלמים וחיפוי אבן חיצוני לא הותקן על שלד הקתדרלה. באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 יזמו פרנסי הקתדרלה תוכנית שאפתנית לשיקום והשלמת הקתדרלה. התוכנית כללה:
אחרי שהלבנים שוחזרו, הוחלט לא לבנות מעליהן חיפוי. החוץ חשוף הלבנים של הקתדרלה הוא לא רגיל במובן מסוים, דבר שגורם לקתדרלה להידמות לכנסיות גותיקת לבנים בצפון ומזרח אירופה, כגון קתדרלת אופסלה בשוודיה. השחזור הושלם ב-2000 ובאותה שנה נפתחה הקתדרלה לציבור.
עם זוג צריחיה, המתנשאים לגובה , זו הקתדרלה הגבוהה ביותר באמריקה. אחריה באות קתדרלת מניזאלס (105.7 מטר), קתדרלת זאמורה (ה-Santuario Guadalupano de Zamora במיחוקאן) במקסיקו (104.8 מטר) וקתדרלת פטריק הקדוש (ניו יורק) בארצות הברית (100 מטר).
שיטת השקשוקה
שיטת השקשוקה הוא סרט תיעודי, דוקו אקטיביסטי ישראלי מ-2008 שיצרו העיתונאי ואיש הטלוויזיה מיקי רוזנטל והבמאי אילן עבודי. הסרט מתמקד בטענות על קשרי הון-שלטון בישראל דרך הצגת הקשרים בין המדינה לבין משפחת עופר. הסרט זכה בפרס אופיר בקטגוריית הסרט התיעודי הטוב ביותר, כמו גם בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר ובפרס התחקיר בטקס פרסי הקולנוע הדוקומנטרי לשנת 2009.
כבר בשלב הפקת הסרט הוגשה על ידי משפחת עופר תביעה נגד יוצריו ואף תחנת שידור ישראלית לא הסכימה במשך כשנה לשדרו. הסרט הוקרן בסינמטקים, באירועים וכנסים שונים, ובכנסת. ב-28 ביולי 2009, כשנה לאחר הקרנת הבכורה של הסרט, הוא שודר בערוץ 1, ומיד לאחר הקרנתו שודר סרט תגובה מטעם החברה לישראל שבשליטת משפחת עופר. לבסוף, בפברואר 2010 הוסרה התביעה שהגישה משפחת עופר.
שמו של הסרט נגזר מדברים שאומר במהלכו עורך הדין רם כספי שייצג את החברה לישראל (שבשליטת משפחת עופר) מול המדינה במשא ומתן על רכישת חברת "צים". כספי סיפר שלקחו את הצעות המחיר השונות ועשו מהן "שקשוקה", וכך נקבע המחיר הסופי, אשר לפי הנטען בסרט, הוא נמוך מאוד ביחס לשווייה האמיתי של חברת הספנות, בעיקר משום שהאחים עופר היו היחידים שניגשו למכרז.
הסרט.