קוקס נולדה בעיר מוביל שבאלבמה, והיא בוגרת "מרימאונט מנהטן קולג'" שבניו יורק, שם החלה את קריירת המשחק שלה.
קוקס היא אישה טרנסג'נדרית, אשר החלה להתנסות בשינויים בנראות המגדרית שלה בגיל ההתבגרות, והתחילה להזדהות כאישה במהלך לימודיה בקולג'. היא עברה תהליך לשינוי פיזיולוגי בסביבות שנת 2008.
אחיה התאום הזהה של קוקס הוא המוזיקאי M למאר, שגילם בסדרה "כתום זה השחור החדש" את תפקיד דמותה של סופיה לפני השינוי המגדרי שעברה.
קוקס היא טבעונית מאז 2017.
קריירה.
קוקס ידועה בעיקר בשל גילומה של הדמות סופיה בורסט בסדרה "כתום זה השחור החדש", אישה טרנסג'נדרית אשר נשלחה לכלא בגין הונאה, ומתפקדת כספרית עבור אסירות אחרות. היא גם הופיעה בעונה הראשונה של הסדרה "I Want to Work for Diddy" מבית VH1, והפיקה ואירחה עבור VH1 סדרת "מייקאובר" בשם "TRANSform Me", מה שהפך אותה לאישה הטרנסג'נדרית הראשונה שהפיקה וכיכבה בתוכנית טלוויזיה משלה. שתי התוכניות היו מועמדות לפרסי התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה (GLAAD) עבור תוכנית הריאליטי הטובה ביותר, וכשהתוכנית של פי דידי זכתה, קוקס קיבלה בשמו את הפרס. בנוסף, קוקס הופיעה בתפקידי אורח בסדרות כמו "", "משועמם עד מוות" ובסרט "כיסאות מוזיקליים".
בנוסף לעבודתה כשחקנית, קוקס פעילה למען זכויות הקהילה הטרנסג'נדרית, ומופיעה לעיתים קרובות במגזינים כמו "הפינגטון פוסט", תוכניות אירוח, ואירועים להטבא"קיים. בינואר 2014, הופיעה בתוכנית של קייטי קוריק וקוריק שאלה את קוקס (וגם את קרמן קררה אשר הופיעה עמה בתוכנית) שאלות על אברי מינה וניתוחים שהיא עברה וקוקס ענתה לה:
ערוצי חדשות כדוגמת Salon, הפינגטון פוסט, ו-Business Insider סקרו את מה שנקרא על ידי כתבת Salon קייטי מקדונו התשאול ה"פולשני" וה"קלולס" של קוריק.
ב-2013 זכתה קוקס בפרס "בחירת הקוראים" (Readers' Choice) של הירחון אאוט, בתור אחת ממאה האנשים המרתקים ביותר בשנה, וכן קיבלה את פרס הגבורה של "פרויקט האנטי־אלימות" (Anti-Violence Project). ב-2014 הוענק לקוקס פרס GLAAD על שם סטיבן קולזאק, עבור קידום השוויון.
קוקס הופיעה בדצמבר 2014 על שער המגזין C☆NDY יחד עם עוד 13 נשים טרנסג'נדריות, הכוללות את ג'נט מוק, כרמן קררה, אייסיס קינג, ג'ינה רוסרו, דינה מארי, ליינה ריימוס, ג'יזל אליסיאה, ניקי מ'נריי, ג'וליאנה הקסטבל, כרמן אקסטרבגנזה, פצ'ה די, ויסמין פטי.
בשנת 2015 שיחקה לצד לילי טומלין בדרמה הקומית "סבתא" של פול וייץ.
בשנת 2016 לוהקה לתפקיד הראשי של ד"ר פרנק נ' פורטר ב-"מופע הטלוויזיה של רוקי", הגרסה הטלוויזיונית של סרט הפולחן המוזיקלי "מופע הקולנוע של רוקי".
בשנת 2019, הופיעה בקליפ השיר "You Need to Calm Down" של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט אשר הוקדש לקהילת הלהט"ב.
אלברט אבא סקולמן
אלברט אבא סקולמן (באנגלית: Albert P. Schoolman; 6 בספטמבר 1894 - 7 באפריל 1980) היה מחנך, מנהל והוגה דעות בתחום החינוך היהודי. הוא נחשב לאחד החלוצים בתחום החינוך היהודי בארצות הברית, בו היה מעורב לכל אורך חייו. עיקר פרסומו בא לו בזכות הקמתו וניהולו של מחנה הקיץ CEJWIN בשנת 1919.
חייו ופועלו.
אלברט אבא סקולמן נולד ללאון ופרידה ליבסון בסובאלק, פולין ב-6 בספטמבר 1894. הוא היגר עם משפחתו בגיל 13 לניו יורק. סקולמן למד הנדסה בסיטי קולג' של ניו יורק ולאחר מכן החליט לפנות לתחום החינוך- הוא נרשם למכוני המורים של הסמינר התאולוגי היהודי ושל אוניברסיטת קולומביה, שם סיים תואר שני בחינוך ב-1922.
בין 1916–1918 שימש סקולמן כמנהל המכינה לבית הספר לבנות של הלשכה לחינוך יהודי בניו-יורק (New York Bureau of Jewish Education). הוא היה מעורב בהקמת המרכז הקהילתי החינוכי היהודי Central Jewish Institute וניהל אותו בין השנים 1918–1945. המכון הוקם במנהטן ב-1916 על ידי שמואל היימן והציע פעילויות חינוך ותרבות שונות. בשיאה של פעילות המכון, היו בו כ-3,500 חברים רשומים.
בשנת 1919 הקים אלברט סקולמן את מחנה הקיץ CEJWIN. שמו של המחנה נוצר מקיצור של שם המכון שבראשו עמד סקולמן– CEntral JeWish INstitute. במחנות CEJWIN שהתקיימו בפורט ג'רוויס, ניו יורק, השתתפו בשיאם אלפי ילדים ובני נוער כאשר המחנה האחרון התקיים בשנת 1992.
בשנת 1922 נשא אלברט סקולמן לאשה את ברכה ברטה סינגר, אשת חינוך בעצמה.
אלברט סקולמן היה בין מייסדי הוועד הלאומי לחינוך יהודי (National Council for Jewish Education) בשנת 1926. ב-1939 הוא הקים יחד עם בן רוזן וישראל צ'יפקין את ה-American Association for Jewish Education, ששם לו למטרה לנטר ולפקח ברמה ארצית על איכות החינוך היהודי בארצות הברית. סקולמן שימש כסגן הנשיא בארגון זה.
לבקשתו של ד"ר יהודה מגנס נשיא האוניברסיטה העברית, סייע סקולמן בשנת 1934 להקים את מחלקת החינוך והכשרת המורים באוניברסיטה. הוא אף סייע להקמת התיכון ליד האוניברסיטה, שהוקם במטרה לאפשר לתלמידי מחלקת החינוך באוניברסיטה להתנסות בחינוך ובהוראה.
סקולמן היה חבר בקרן הרקונסטרוקטיבית ובחברה לקידום היהדות שנוסדה על ידי מרדכי קפלן- מורו וחברו. הוא היה רקונסטרוקטיבי בהשקפתו. כמו כן היה חבר בארגון ציוני אמריקה ונהג לבקר תכופות בארץ ישראל.
מסע בדרך הררית
גלשן חתירה בעמידה
גלישת סאפ
גלישת SUP
מזכר בודפשט
מזכר בודפשט (נקרא גם הסכם בודפשט ומסמך בודפשט) הוא הסכם מדיני שנחתם בעיר בודפשט בהונגריה ב-5 בדצמבר 1994 על פיו התפרקה אוקראינה מנשקה הגרעיני שנשאר בה מהתקופה בה הייתה המדינה חלק מברית המועצות. במסגרת ההסכם חתמה אוקראינה על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני, בתמורה להתחייבות ארצות הברית, רוסיה ובריטניה לכבד את עצמאותה של אוקראינה ואת ריבונותה בשטחיה ולהימנע מאיום או שימוש בכוח צבאי כנגדה או פגיעה בעצמאות האוקראינית, כמו גם הימנעות מפגיעה בבלארוס וקזחסטן, ובתמורה אוקראינה ויתרה על מאגר הנשק הגרעיני השלישי בגודלו בעולם. למעשה מאגר הנשק העצום היה חסר תועלת לאוקראינים משום שהיד המפעילה נותרה ברוסיה. צרפת וסין חתומות על הסכם עם אוקראינה בנושא זה גם הן, אך בהסכמים נפרדים.
רקע.
אוקראינה הייתה חלק מברית המועצות, ברית המועצות הייתה בתחילת דרכה מדינה מנודה בינלאומית, אך בסיומה של מלחמת העולם השנייה,
לאחר ניצחון בעלות הברית במלחמה, ברית המועצות הפכה למעצמת על ביחד עם ארצות הברית, הכוח האדיר של שתי מעצמות העל שדוגלות בדרכים פוליטיות וכלכליות שונות מאוד, גרר את העולם למלחמה הקרה, שבמסגרתה ארצות הברית וברית המועצות ניסו להשיג נשק גרעיני רב יותר על מנת ליצור הרתעה מפני הכרזת מלחמה. ברית המועצות השיגה כמויות נשק עצומות ואחסנה חלק מהן באוקראינה. בשנת 1991 ברית המועצות התפרקה למדינות שהרכיבו אותה. אוקראינה הייתה אחת מהן, וכך מדינה חדשה החזיקה בכמויות נשק גרעיני עצומות, אך ללא יכולת (או רצון) להשתמש בנשק הגרעיני עקב כך שניתן לתפעלו רק דרך רוסיה, משום שהיא הייתה היחידה שהחזיקה בקודים לשימוש בנשק.
אירועים שנטען שהיו בהם הפרת ההסכם.
מאז חתימת ההסכם היו מספר אירועים שנטען כלפיהם שהם הפרה של מזכר בודפשט, מכיוון שאחד הסעיפים לא בוצע.
משבר חצי האי קרים 1994.
בשנת 1990 נבחר יורי משקוב לפרלמנט של חצי האי קרים, שם הפך לאחד ממייסדיה של התנועה הרפובליקנית של חצי האי קרים. בשנת 1994 משקוב עמד בראש גוש אלקטורלי שיועד להפוך את משקוב לנשיא חצי האי קרים בבחירות לנשיאות בשנה זו. בבחירות עצמן משקוב ניצח בסיבוב השני את מיקולה ברחוב כאשר זכה ב-72.9% מהקולות והפך לנשיא קרים. יורי משקוב פעל להדק קשרים עם רוסיה עד לסיפוח אפשרי של חצי האי קרים לרוסיה, וניסה ליצור איחוד צבאי ופוליטי עם רוסיה תוך התעלמות מדעת הממשלה האוקראינית שהתנגדה לכך. הוא ניסה להזרים כספים מרוסיה, להנפיק דרכונים זרים לאוכלוסייה בקרים, ואפילו ניסה להעביר את אזור הזמן של חצי האי קרים לאזור הזמן של מוסקבה, אך האופוזיציה בקרים מנעה זאת. משקוב מינה לתפקיד סגן ראש הממשלה את הכלכלן הרוסי יבגני סאבורוב, אך היו מחלוקות רבות על מינויו של סאבורוב לראשות ממשלת קרים, בין השאר כי לא היה בעל דרכון אוקראיני. סאבורוב התפטר מתפקיד סגן ראש ממשלת קרים, אך לפני כן הצליח לשתק את העבודה של הפרלמנט של קרים. בשנת 1995 הפרלמנט האוקראיני ביטל את חוקת קרים ואת תפקיד נשיא קרים, בטענה שחוקה זו פגעה בריבונות אוקראינה וסיכנה אותה.
הסנקציות על בלארוס 2013.
בשנת 2013 בלארוס טענה שהסנקציות שארצות הברית הטילה על בלארוס הן הפרת ההסכם בכך שהוסכם שהמדינות החתומות על ההסכם לא ישתמשו בלוחמה כלכלית נגד אוקראינה, בלארוס וקזחסטן. ארצות הברית טענה בתגובה שהמזכר תואם את עבודתה נגד הפרת זכויות אדם במזרח אירופה.
המשבר השני בקרים 2014.
לאחר שבשנת 2014 סיפחה רוסיה את חצי האי קרים שהיה עד סיפוח זה בשליטה אוקראינית, טענו ארצות הברית, קנדה, בריטניה ומדינות נוספות, שמעשי רוסיה בחצי האי קרים הם הפרת המזכר, היות שזו פגיעה בריבונות ובשליטה הטריטוריאלית של אוקראינה. רוסיה לעומת זאת טענה שהמזכר אינו חל על סיפוח זה, כי ההפרדה של חצי האי קרים הייתה מונעת על ידי משבר פוליטי וחברתי פנימי.
הפלישה הרוסית לאוקראינה 2022.
סמוך לפני הפלישה הרוסית לאוקראינה פנה שר החוץ האוקראיני למועצת הביטחון של האו"ם וביקש מהמדינות החברות במועצה "לקיים באופן מיידי התייעצויות לפי סעיף 6 של מזכר בודפשט" כדי לדון בפעולות דחופות שמטרתן הסלמה, כמו גם "צעדים מעשיים להבטחת ביטחון אוקראינה".
חורשיט אהמט פאשא