מלבד המתיחות הנורווגית-פינית ידועה גם יריבות מוזיקלית/ערכית עם הדת' מטאל השוודי שהתהווה בערך באותן השנים בהן הבלאק מטאל צבר תנופה. היריבות הייתה מעין תחרות בין שתי הסצינות ש"נערכה" על מנת לקבוע מי "מרושע" יותר. העיסוק במוות ובשטן לדוגמה, לא היה נחלתם הבלעדית של להקות בלאק מטאל וגם להקות דת' מטאל עסקו בנושאים שנחשבים לאפלים ואנטי-סוציאליים, אך הטענה שהועלתה נגד חברי להקות הדת' מטאל השוודי מצידן של להקות בלאק מטאל נורווגיות היא שאת הערך התדמיתי המוסף לרעיונות והאידיאלים שמציגים להקות הבלאק מטאל בליריקה שלהם ניתן למצוא בפעילות הענפה של חברי להקות הבלאק שהתבטאה בשריפת כנסיות, בעוד שהלהקות השוודיות אינן עושות דבר מלבד ליצור לעצמם תדמית מרושעת "תיאטרלית" אך לא יותר מכך.
בלאק מטאל במאה ה-21.
אף על פי שאין מונח ממשי המציין את תחילתו של הגל השלישי בבלאק, ניתן לדמות גל זה למין תקופה בה קמו להקות בלאק מטאל אשר פרצו את הקווים המוגדרים והיותר מסורתיים של הז'אנר יחד עם ההתפתחות והשינוי המוזיקלי שעברו להקות הבלאק מטאל הגדולות יותר לעבר כיוונים סימפוניים, פרוגרסיביים, אוונגרדיים ותעשייתיים. הגל השני של הבלאק מטאל שגשג במחתרת בסימן שליטתן ופוריותן של הלהקות הנורווגיות בעוד מאמצע שנות ה-90 ואילך קמו סצינות אזוריות פעילות מאוד שהושפעו עמוקות מאותן להקות בלאק מטאל גדולות.
שינויים אמנותיים.
לזכותה של להקת אמפרור נזקפת היווצרותו של תת-הז'אנר הקרוי בלאק מטאל סימפוני. אמפרור היוותה מקור השראתי גדול ללהקות בלאק מטאל סימפוניות צעירות שקמו באמצע ובסוף שנות ה-90. אינסלייבד הייתה בין הלהקות הראשונות שהחל לשלב מאפיינים של פרוגרסיב מטאל יחד עם הבלאק מטאל שלה. הקונספטים הנורדים של הלהקה והמוזיקה האטמוספירית שלה הפכו אותה למקור השראתי גדול גם ללהקות ויקינג מטאל רבות.
שינוי נוסף שמהווה סוג של היבדלות מההווי של הבלאק מטאל בגל השני הוא השיפור הניכר בסאונד של הלהקות יחד עם הפקה ממקוצעת וממומנת היטב על ידי חברות תקליטים בהן חתומות אותן להקות בלאק מטאל. דוגמה למקרה בו להקה "התמקצעה" הוא להקת הבלאק מטאל הסימפוני דימו בורגיר אשר שחררה מחדש את אלבומה "Stormblåst" בשנת 2005 (אלבום שיצא במקור בשנת 1996) כאשר הסאונד משופץ ומשופר.
במהלך שנות ה-90 המאוחרות להקות בלאק מטאל נורווגיות ביצעו מעיין מהפך אומנותי ולחרוג מהקווים המוגדרים של הבלאק מטאל גם בעזרת כלי נגינה ואמצעי הקלטה לא שגרתיים למטאל ועל כן, הן כונו להקות אוונגרדיות.
חברי דימו בורגיר וחברי להקות בלאק מטאל אחרות מנורווגיה הרכיבו את הסופרגרופ המוזיקלי ארקטורוס. ארקטורוס קמה בשנת 1987 תחת השם "Mortem" ושינתה את שמה במהלך שנות ה-90 לארקטורוס. באלבומה הראשון של הלהקה והוצאות הדמו הראשונות התנגנו צלילי בלאק מטאל סימפוני, אך שלושת אלבומיה הבאים הם תוצאה של שילוב של אלמנטים מזרמי מוזיקה שונים כמו טריפ הופ, ג'אז, מוזיקה אלקטרונית ומוזיקה קלאסית יחד עם יסודות הבלאק מטאל שהיו קיימים כבר בלהקה.
דוגמה נוספת להתפתחות ולפריצות הדרך של להקות הבלאק מטאל הוא השילוב של בלאק מטאל עם מוזיקה אלקטרונית. אחת הלהקות שמייצגת את התוצר הזה היא סמאל (Samael) השווייצרית שהחלה כלהקת בלאק מטאל מסורתית ועברה לכיוון בו נעשה דגש על אלמנטים של מוזיקה אלקטרונית לצד מוזיקת מטאל. להקה אחרת שהמעבר שעשתה מבלאק מטאל למוזיקה אלקטרונית הוא אבסולוטי יותר היא אולבר. באמצע שנות התשעים הקליטיה והוציאה אולבר כמה אלבומי בלאק מטאל משפיעים, ולקראת המילניום החדש שינתה את הכיוון המוזיקלי שלה לעבר כזה המזכיר אמביינט ומוזיקה אלקטרונית באופן כללי.
סצינות אזוריות חדשות.
מאמצע שנות ה-90 ואילך, החל הבלאק מטאל להתפשט לעבר כל יבשת אירופה ואף מעבר לים. אחת הסצינות היותר פעילות כיום בבלאק מטאל היא הסצנה המזרח אירופאית, המורכבת מלהקות המגיעות ממדינות שהיו חברות לשעבר בגוש הסובייטי.
מאפיינים אמנותיים.
בפן המוזיקלי מאופיין הבלאק מטאל בריפי טרמולו מהירים, תיפוף אגרסיבי, מנגינות קודרות, צליל צורם ותמליל המבוטא בצווחות גבוהות ושורקות. בניגוד להבי מטאל, בבלאק אין דגש על מהירות או על טכניקה של גיטרה חשמלית, ולעיתים אף אין סולואים של גיטרה. זהו הבלאק מטאל הגולמי אותו ייצרו להקות בלאק מטאל מוקדמות. על סוגה זאת נמנים דארק פיונרל, דארקת'רון ורבים אחרים.
בשל הזיקה של הבלק מטאל לויקינגים, להקות בלאק רבות משלבות במוזיקה שלהן יסודות של מוזיקה ויקינגית, המרככים במידה מסוימת את מוזיקת הבלק. דוגמה: להקת הבלק הפינית מונסורוו יוצרת מוזיקת בלק מלודית יחסית, המושפעת במידה רבה ממוזיקה ויקינגית.
תתי-סגנונות.
בלאקנד דת' מטאל.
בלאקנד דת' מטאל (Blackened Death Metal) הוא שילוב של מוזיקת הדת' מטאל עם אלמנטים מסגנון בלאק מטאל. הבלאקנד דת' מטאל מתאפיין בקרבה מוזיקלית רבה יותר לדת' מטאל מאשר לבלאק מטאל, אך מושפע רבות מתרבות הבלאק מטאל, המאופיינת באיפור ולבוש קיצוני של חברי הלהקה, שטניזם, שירים בנושאים אפלים (מוות, אובדן, צער) ועוד.
להקות בולטות בתחום: בהמות, בלפגור, סקרמנטום.
בלאק-דת' מלודי.
בלאק-דת' מלודי (Melodic Black-Death), הידוע גם בשם בלאקנד דת' מטאל מלודי (Blackened Melodic Death Metal), הוא תת-ז'אנר של של בלאקנד דת' מטאל ומטאל קיצוני המתאר את הסגנון שנוצר כאשר להקות דת' מטאל מלודיות החלו לקבל השראה מבלאק מטאל ומהרומנטיקה האירופית. עם זאת, בניגוד לרוב הבלאק מטאל האחר, הגישה הזו לז'אנר משלבת תחושה מוגברת של מלודיה ונרטיב.
להקות בולטות בתחום: Dissection, Sacramentum ו-Naglfar.
מטאל מלחמתי.
מטאל מלחמתי (War Metal), הידוע גם בשם בלאק מטאל מלחמתי (War Black Metal) או בלאק מטאל חייתי (Bestial Black Metal) הוא תת-ז'אנר אגרסיבי, קקופוני וכאוטי של בלאקנד דת' מטאל. השפעות חשובות, אף על פי שלא שייכות לז'אנר המטאל המלחמתי, כוללות את סודום, Possessed ואוטופסי.
להקות בולטות בתחום: בלספמי, Archgoat ו-Bestial Warlust.
בלאק מטאל אווירתי.
בלאק מטאל אווירתי (Atmospheric Black Metal) הוא סגנון של בלאק מטאל אשר מסתמך על שילוב כבד של טקסטורות אטמוספיריות, לפעמים חלומיות, ולכן הוא פחות אגרסיבי. לעיתים הוא כולל נגינה קלאסית. הליריקה מרבה לעסוק במלנכוליה, מיתולוגיה והתבוננות פנימית אישית.
להקות בולטות בתחום: Agalloch, Wolves in the Throne Room.
בלאק-דום.
בלאק-דום (Black-Doom), הידוע גם בשם בלאקנד דום מטאל (Blackened Doom Metal), הוא סגנון המשלב את האיטיות והסאונד העבה והבאסי יותר של דום מטאל עם השירה הצווחנית וצליל הגיטרה המעוות בכבדות של בלאק מטאל. להקות בלאק-דום שומרות על האידאולוגיה השטנית הקשורה לבלאק מטאל, תוך שהיא מתמזגת עם נושאים רוחניים יותר הקשורים יותר לדום מטאל, כמו דיכאון, ניהיליזם וטבע.
להקות בולטות בתחום: Barathrum, Forgotten Tomb, Woods of Ypres.
בלאק מטאל אובדני דיכאוני.
בלאק מטאל אובדני דיכאוני (Depressive Suicidal Black Metal), הידוע גם בשם בלאק מטאל אובדני (Suicidal Black Metal), בלאק מטאל דיכאוני (Depressive Black Metal) או בקיצור DSBM הוא סגנון הממזג את הסגנון של הגל השני של הבלאק מטאל עם דום מטאל, עם מילים סביב נושאים כגון דיכאון, פגיעה עצמית, התאבדות, מיזנתרופיה, ניהיליזם ומוות. השירה היא בדרך כלל גבוהה כמו בבלאק מטאל, אך חסרת אנרגיה, המדמה רגשות כמו חוסר תקווה וייאוש. להקות DSBM שואבות את הגיטרות המעוותות מאוד של בלאק מטאל, תוך שימוש בכלים אקוסטיים ובגוונים של גיטרה חשמלית לא מעוותת הקיימים בדום מטאל, ומחליפות את הקטעים האיטיים יותר, דמויי הדום, לקטעים מהירים יותר.
להקות בולטות בתחום: Xasthur, Happy Days, Make a Change… Kill Yourself, Silencer.
מאפיינים תרבותיים, ערכים ופילוסופיה.
אסתטיקה ותדמית כללית.
במהלך השנים ובעיקר החל מתחילת שנות התשעים עניינים אסתטיים ובבואה תדמיתית יוצאת דופן החלו להעסיק ולמצוא את מקומם בקרב חברי הזרם. אחת מהסממנים הבולטים אצל להקות הבלאק מטאל בסצינות השונות הוא שימושם בחפצים ובמלבוש ארכאי מימי הביניים (העידן הוויקינגי בעיקר) או כאלה המשויכים לתקופות עתיקות בההיסטוריה (לעיתים גרזנים וחרבות עימם הם מופיעים על הבמה או בתמונות פרומו) וסמלים פאגאניים ושטניסטיים - כמו הפנטגרם והסמל שעימו הבלאק מטאל מזוהה יותר מכל - הצלב ההפוך, שמטרתו היא לצאת באופן ניטשאני נגד הנצרות. מלבד זאת, ניתן למצוא חברי להקות בלאק עונדים רצועות-קליעים ורצועות עור מכוסות בברגים ארוכים ודקים (או בספייקים, ניטים). מאפיין בולט אחר הוא האיפור הבלהתי שמכסה את הפנים בצבעי שחור ולבן, בניסיון להתדמות ליצורים המעלים תסמיכי אפלה כמו שדים ורוחות, ובכך להעביר תחושות של פחד, מוות, ואף על טבעיות או אל-אנושיות באיפור הנקרא "Corpse Paint" ("צבעי גופה") - רעיון שמקורו אצל להקות מטאל קלאסיות כמו קיס ומרסיפול פייט. הסיבות לשימוש בחפצים ובאסתטיקה יוצאי דופן הן מגוונות. חלק מהלהקות מסתפקות בהסבר לאקוני המייחס זאת אך ורק ל"שואו", "ההופעה" וה"תדמית" - ולא מעבר לכך. עבור אחרים, החפצים מסמלים רוח ורעיון, נוסטלגיה וכמיהה לזמנים עברו - ובעיקר לאירופה הטרום-נוצרית, הפאגאנית והבתולית ובו בזמן גם לעולם המודרני, היות שהאסתטיקה יוצרת רושם בדלני ומרתיע בניסיון לקבל רק את אלה שמקבלים את הזרם על שלל מיתריו ההתנהגותיים, האסתטיים והרעיוניים שלא תואמים הן את המוסכמות המוסריות והנורמות המקובלות על החברה.