הספר פותח בתיאורו של שחקן הנבחרת הגרמנית נכטיגל, שהוא למעשה פושע מלחמה נאצי. נכטיגל מרעיל את השחקן הרוסי בלנקובסקי בזמן המשחק, כיוון שהבין שנחשף. רפי אלון רננה ושועה נחפזים לבית החולים לפגוש בבלנקובסקי כדי להבין מה קרה. בזמן המשחק של גרמניה וישראל נכטיגל מנסה להרעיל את אלון ורפי. אך כיוון שהשניים מבינים כי הוא מנסה להרעילם, נזהרים ביתר שאת, עד שנכטיגל מועד ומורעל בעצמו. ישראל עולה לגמר של אליפות העולם. שם במהלך משחק מול קולומביה, רפי נפצע קשה ממלכודת שהשחקן הקולומביאני טמן לו. אלון מצליח להימנע מפציעה, ולחשוף את התחבולה. רפי מלמד את ברקאי, מחליפו את סודותיו על מנת שיוכל לעזור לנבחרת לנצח. בסוף זוכה נבחרת ישראל בגביע העולם בכדורגל באליפות העולם שנערכת בטוקיו.
סילבסטר החתול
סילבסטר החתול (באנגלית: Sylvester) הוא דמות מצוירת של חתול, אחת מדמויות הלוני טונס של האחים וורנר.
דמותו.
סילבסטר הוא חתול ביתי המנסה שוב ושוב לטרוף את טוויטי. העורמה של טוויטי, יחד עם הכלב אשר מגן עליו מכשילים את ניסיונותיו, אשר נגמרים לרוב בצורה כואבת.
שמו של סילבסטר נגזר מהשם המדעי של חתול הבית – "Felis silvestris catus". סילבסטר כיכב בסדרת האנימציה תעלומות סילבסטר וטוויטי (אנגלית: "The Sylvester &amp; Tweety Mysteries") מבית דיסני ששודרה ב-The WB בשנים 1995ֹ–2001. באותה סדרה הוא מוצג כחתול של סבתא (הבעלים של טוויטי) וכמו כן הוא מוצג ככה גם במספר סרטונים של "הלוני טונס" ואף ב"מופע של הלוני טונס".
סילבסטר אף הופיע בסרטונים משלו שבחלקם הוא מוצג כחתול נשוי עם גור הקרוי "סילבסטר ג'וניור",בחלקם הוא מתמודד עם גור קנגורואים בשם "היפטי הופר" (כשאותו מחשיב משום מה לעכבר ענקי), וכמו כן הוא מוצג בתור אחד מרודפיו של ספידי גונזלס. בנוסף הוא מוצג כחתול המחמד של פורקי פיג ואף כיכב עם אלמר פאד גם כחתול המחמד שלו ובסרט אחר, אלמר היה יועץ המס שלו לאחר שזה ירש כסף מהבעלים שלו, שלא מוצג שמה, ואף בסרטון שבו הוא מוצג כחתול רחוב שמטריד את מנוחתו של אלמר. כמו כן הוא מוצג במספר סרטונים כנרדף של זוג כלבים בשם ספייק וצ'סטר.
את הדמות דיבב במקור מדבב סרטי וורנר מל בלאנק. סרטונם הראשון כצמד, "טוויטי פאי", זכה בפרס האוסקר בשנת 1947 בקטגוריית "הסרטון המצויר הטוב ביותר".
עלילות טייני טון
עלילות טייני טון (אנגלית: Tiny Toon Adventures) היא סדרת אנימציה בת 98 פרקים משנת 1990 שהופקה על ידי אולפני האחים וורנר בשיתוף עם סטיבן ספילברג. בישראל הסדרה שודרה בערוץ הראשון בין השנים 1993–1995 ובערוץ הילדים בין השנים 1999–2002.
עלילות הסדרה מתרחשות בעמק אקמי הבדיוני. דמויות הסדרה מבוססות על הדמויות המפורסמת של הלוני טונס. שלא בדומה לסדרות מצוירות אחרות אשר התבססו על סדרות מצוירות מצליחות בהם הציגו את הדמויות הראשיות כילדים (כגון "חבובוטף", "ילד הגאדג'ט" ו""), ב"עלילות טייני טון" על אף שהדמויות הראשיות מבוססות על הדמויות המקוריות של הלוני טונס, לדמויות הסדרה יש קיום משל עצמן. הדמויות המקוריות מהלוני טונס גם כן מופיעות בסדרה כמורים של דמויות הטייני טון אשר מלמדות אותן ב"לוניברסיטה" כיצד להיות "דור ההמשך" של דמויות הלוני טונס.
במשך השנים יצאו משחקי מחשב ובין היתר גם המשחק "באסטר ואפון הפלא".
בשנת 1992 יצא הסרט "עלילות טייני טון - כיף של חופשה" כהמשך לעלילת הסדרה.
מחשב נייד
מַחְשֵׁב נַיָּד (באנגלית: Laptop, Notebook), המכונה גם מַחְשֵׁב נִשָּׂא או לֶפְּטוֹפּ, הוא מחשב אישי קטן ונייד. למחשב כזה לרוב יכולת להתקפל בעת הובלתו כך שהמסך והמקלדת שלו מוגנים. משקלו, בדרך כלל, בין קילוגרם אחד לשלושה ק"ג. מקור המתח של מחשבים ניידים הוא בדרך כלל סוללה נטענת, אולם ניתן גם לחבר אותו לשקע החשמל שבקיר. כך ניתן להשתמש במחשב ולטעון את הסוללה שלו בו זמנית, דבר המבליט את הניידות שבו.
מחשבים ניידים מסוגלים לבצע משימות רבות שגם מחשבים נייחים מבצעים, אף על פי שבדרך כלל מחשב נייח יהיה בעל כוח ביצועי רב יותר ממחשב נייד באותו טווח מחיר. מחשבים ניידים מכילים רכיבים דומים לאלו הנמצאים במחשבים הנייחים, אבל שונים בכך שהם קטנים יותר ומפיקים את מרב הביצועים תוך חיסכון בחשמל. צג המחשב הנייד הוא בדרך כלל צג גבישי נוזלי (LCD). בנוסף למקלדת מובנית, העכבר של המחשב הנייד הוא משטח רגיש למגע או מקל הצבעה, אולם ניתן לחבר (בדרך כלל, בדרכים ישירות או עקיפות) עכבר או מקלדת חיצוניים כמו כל התקן חיצוני אחר.
חלוקת לתת־סוגים לפי גודל.
מקובל לחלק את המחשבים הניידים לקבוצות על פי גודלם:
היסטוריה.
המחשב הנייד הראשון ששווק באופן מסחרי היה האוסבורן 1, שיצא לשוק ב־3 באפריל 1981. מחשבים ניידים נוספים שיצאו בהמשך כלל את ה־Kaypro II, ה־"Compaq portable series" והמקינטוש הנייד ששקלו בין 7 ל־14 ק"ג (חלק גדול מהמשקל היוותה הסוללה). למרות משקלם, הם איפשרו ניידות למשתמש. ב־3 במרץ 1986, התחילה חברת IBM בהפצת המחשב הנייד הראשון. בשנת 1992 הציגה חברת אפל את המחשב "PowerBook" וחברת IBM את המחשב "ThinkPad". שני המחשבים היו בעלי צג LCD ושקלו פחות מ־4.5 ק"ג, בגלל יתרונות אלה הם נעשו פופולריים מאוד. המחשבים הניידים פופולריים בקרב סטודנטים ואנשי עסקים שנמצאים רבות בתנועה.
הרבעון השלישי של 2008 היה לרבעון הראשון בו מספר המחשבים הניידים שנמכרו היה גבוה ממספר המחשבים הנייחים (38.6 מיליון יחידות ניידות לעומת 38.5 מיליון יחידות נייחות).
חלקי ערכת המחשב.
מספר חלקים קיימים אך ורק במחשב נייד אשר אינם קיימים כלל במחשב נייח:
רכיבי המחשב הנייד קטנים וקלים יותר מהרכיבים המקבילים להם במחשב הנייח.
מחשבים ניידים משתמשים בתצוגת LCD או המקבילות אליה על־פי רוב מפני דקותן, סוג הפנל והתאורה משתנים לפי הדגמים. הבדל בולט בין מסכי מחשבים ניידים שונים הוא גימור המסך: גימור מבריק מקובל במחשבים זולים או המיועדים לשימושי מולטימדיה משום היותו בעל צבעים "חיים" יותר ומראהו היפה יחסית. בעיה נפוצה של גימור זה היא ההשתקפויות הנוצרות על המסך ממקורות אור, ואכן בדגמים יקרים יותר נוהגות חלק מהחברות לציין שהמסך מצויד בטכנולוגיה כלשהי המפחיתה השתקפות במידה מסוימת. גימור מט לעומתו מקובל במחשבים המיועדים לעבודה ממושכת, עבודה מול מקורות אור ויישומי גרפיקה הדורשים צבעים מדויקים. גודל המסך המקובל למחשבים ניידים הוא 10" ומעלה לקטגוריית הנטבוקים, ו־13" ומעלה לקטגוריית הניידים הרגילים. צפיפות הפיקסלים עולה בהתמדה עם התפתחות הטכנולוגיה, וקיימים מספר סטנדרטים מקובלים, המשתנים עם מטרת המחשב ומחירו. בעבר הייתה מקובלת תצורה של 4:3 – מסך רבוע, וכיום הנטייה היא למסכים רחבים, ורחבים עוד יותר – ביחס 16:9, המקובל יותר במסכי טלוויזיה, למסכי הניידים המיועדים לשימושי מולטימדיה. לאחרונה מסתמנת מגמת עליה במחשבי הפרימיום עם שבירת מחסום רזולוציית הFHD לכיוון רזולוציות ה־2K.
חריץ נפוץ בדגמים רבים הוא PCMCIA לחיבור התקנים המרחיבים את יכולות את המחשב – כגון מודם סלולרי או תוספת נפח זיכרון אחסון, אך כיום דגמים אלו נפוצים פחות.
אמצעי האחסון של המחשב הנייד מוגבל בגודלו, ולכן הדיסקים הקשיחים הפנימיים המיועדים למחשבים ניידים קטנים יותר – 2.5" (64 מ"מ) בהשוואה למיועדים למחשב הנייח – 3.5" (90 מ"מ), ולכן קיבולת זיכרונם פחותה ביחס לדיסקי המחשב הנייח. כיום עקב טכנולוגיות מזעור כונני ה־2.5" מדביקים את פער הנפח של כונני ה־3.5" ולעיתים אף משתווים אליו, אם כי ביצועיהם פחותים בדרך כלל מאחיהם הגדולים. במחשבים ניידים המיועדים לשוק הגבוה מקובלת כיום טכנולוגיה חדשה המחליפה את הדיסק הקשיח או באה עמו במשולב – כונן מצב מוצק – SSD (בשונה מהכוננים המבוססים דיסק קשיח) שאינו מכיל חלקים נעים ולכן מהירותו ועמידותו גבוהים הרבה יותר מדיסק קשיח רגיל. חסרונותיו העיקריים כרגע הם מגבלת נפח ומחיר, וכן הקושי לשחזר ממנו מידע במקרה של מחיקה, תקלה פיזית, או חשמלית, ולכן מקובל להשתמש בו ככונן הראשי או כמטמון לדיסק קשיח רגיל להאצת ביצועי המחשב, אך לא לאחסון מידע.
כושר שדרוג ותיקון.
אפשרויות השדרוג והתיקון של מחשב נייד מוגבלות ביותר. בדרך כלל רוב רכיבי במחשב מודפסים או מולחמים על לוח האם המתוכנן ייחודית לדגם המחשב על מנת לחסוך מקום וצריכת חשמל, והחלפתם אינה אפשרית. בנוסף, תיקוני הלחמה במעבדה הם יקרים ומסובכים, ולכן אינם מקובלים.
לעומת מחשב שולחני, שבדרך כלל המשתמש עצמו יכול לשדרג על ידי הוספת כרטיסי הרחבה, ציוד היקפי ואפילו זיכרון, במחשב נייד המשתמש בדרך כלל לא אמור "לפתוח" את המחשב, ויצרנים רבים דורשים שכל שדרוג ייעשה במעבדה מוסמכת.
עם עליית גודל המחשב כמות הרכיבים המולחמים פוחתת בהתאמה, וניתן למצוא ברוב המחשבים כונן קשיח הניתן להחלפה, חריץ זיכרון RAM פנוי שאינו מולחם אחד או שנים, ולעיתים גם כרטיס הרשת האלחוטית ניתן להסרה או החלפה. משתמשים בעלי ידע טכני יכולים לעיתים נדירות להחליף את הכונן הקשיח או כונן התקליטורים המובנה במחשב, לכונן SSD לשיפור משמעותי בביצועי המחשב.
החלפה ישירה של רכיבים מקולקלים יכולה לכלול החלפת הצג, הכוננים, יחידות האחסון ורכיבים אחרים, אולם מחירי התיקון עלולים להיות גבוהים ביותר, אפילו כאשר הדבר בר ביצוע בקלות, כיוון שפירוק מחשבים ניידים מסובך ומורכב, ומעבדות אלקטרוניקה נוטות לגבות תשלום יקר על עצם ההתעסקות עם מחשב נייד. קושי נוסף שמקשה על שדרוג נובע מחוסר בתקן אחיד לייצור מחשבים ניידים, היוצר שוני בחלקי החילוף המיועדים ממחשב למשנהו.
ברי סחרוף