המפה הרשמית של הרכבת התחתית תוכננה על ידי מייקל הרץ ושות'. המפות מדויקות באופן יחסי מבחינה גאוגרפית אולם לא שומרות על קנה מידה אחיד - קנה המידה של מפת סטטן איילנד קטן ביותר ביחס ליתר חלקי העיר ניו יורק.
מלכת היופי של הרכבת התחתית.
בין השנים 1941–1976 ארגנה הנהלת הרכבת התחתית ובהמשך רשות התחבורה את תחרות "מלכת היופי של הרכבת התחתית" (Miss Subways). תחרות זו עמדה במרכז עלילת הסרט "ניו יורק, ניו יורק". שמותיהן ותמונותיהן של זוכות התחרות הוצגו ברכבות. התחרות חודשה בשנת 2004 בשם "Ms. Subways".
דימיטריס דיאמנטידיס
דימיטריס דיאמנטידיס (ביוונית: Δημήτρης Διαμαντίδης; נולד ב-6 במאי 1980 בקסטוריה שביוון) הוא כדורסלן עבר יווני ששיחק בעמדת הקומבו גארד (רכז וקלע) עבור פנאתינייקוס. גובהו 1.98 מטר. דיאמנטידיס נחשב לאחד השחקנים הטובים באירופה.
קריירה.
בקיץ 1999, בגיל 19, הוא החל את הקריירה המקצועית כשהחל לשחק בהיראקליס. במהרה דיאמנטידיס הפך לשחקן המוביל במועדון הקטן מסלוניקי, ועזר למועדון המשתייך לליגה היוונית הבכירה ושבעברו היה אחד המועדונים הטובים ביוון של שנות ה-30 וה-40 לשוב לתקופת הזוהר שלו, בכך שהוביל אותו לפלייאוף לראשונה אחר שנים רבות.
הישג זה הוביל אותו לצעד גדול בקריירה שלו כשעבר בקיץ 2004, למועדון הפאר פנאתינייקוס. בתחילת דרכו במועדון ישב רבות על ספסל המחליפים ושיחק דקות מועטות אך לאחר מספר משחקים החל דיאמנטידיס לצבור דקות משחק רבות משמעותיות והפך לשחקן חמישייה לגיטימי בליגה ביוון וביורוליג.
לאחר חודשים ספורים דיאמנטידיס הצעיר הפך לאחד השחקנים הטובים בליגה היוונית והוביל את המועדון לזכייה בדאבל - אליפות וגביע יוונים. יכולת זאת הביאה אותו לנבחרת יוון. דיאמנטידיס החל לאסוף תארים ביחד עם פנאתינייקוס כשזכה עד היום שש פעמים באליפות יוון, חמש פעמים בגביע היווני ושלוש פעמים ביורוליג.
דיאמנטידיס נחשב לאחד משחקני ההגנה הטובים באירופה כיום, וזכה בתואר שחקן ההגנה של היורוליג חמש שנים רצופות בין השנים 2005-2009, ופעם נוספת בעונת 2010-2011.
דיאמנטידיס שיחק בעברו בנבחרת הלאומית של יוון משנת 2001. במשך שנותיו בנבחרת זכה עם נבחרתו במדליית הכסף בטורניר אליפות העולם 2006 ולזכייה בטורניר אליפות אירופה 2005. בשנת 2010 פרש מהנבחרת לאחר ההפסד לנבחרת ספרד. בתום עונת 2015/2016 פרש דיאמנטידיס ממשחק פעיל. הנהלת פנאתינייקוס החליטה לתלות את הגופייה שלו בתקרת האולם, ושלא יעשה יותר שימוש בגופייה מספר 13 אותה לבש.
בורוכוב
צמודת גלופה
צמודת גלופה היא צמודה של בולי דואר אשר מכילה את החלק של שולי הגיליון שעליו מודפס המספר הסידורי של הגלופה אשר שימשה להדפסת הבולים. צמודת גלופה מכונה לעיתים גם צמודת לוח (באנגלית: Plate block) ובקטלוגים בראשי תיבות PB.
המספור של הגלופות הוא חלק אינטגרלי מבקרת האיכות של תהליך ההדפסה. בחלק מהמקרים, כמו במקרה של הפני האדום של בריטניה מופיעים המספרים על גבי הבולים. ברם, ההליך המקובל הוא הדפסת המספר על גבי שולי הגיליון.
בולים שהודפסו במספר צבעים מכילים מספר מספרי גלופות בשולי הגיליון. מספר לכל צבע. בולים שהודפסו בכמויות גדולות עשויים להכיל מספרי גלופה רבים.
אספני בולים שאפתנים במיוחד ישאפו להשיג גיליונות שיציגו כל מספר גלופה אפשרי עבור הבול. קטלוגי בולים מיוחדים מנהלים רישום של מספרי הגלופות.
בין צמודות הגלופה היקרות בבולי ישראל מצויות צמודות הגלופה של בולי המטבע מסדרת "דואר עברי" שהודפסו בשנים 1948–1949. הגם שהסדרה מונה רק תשעה ערכים (3, 5,10, 15, 20, 50, 250, 500 ו-1,000 מיל) בקטלוגים ובספרות הבולאית נמנו יותר ממאתיים סוגים שונים של צמודות גלופה, למשל קטלוג Bale מאבחן בין 155 קבוצות עיקריות שונות (מקוטלגות במספרים 1–157 אך תוך דילוג על מספרים 17 ו-19 כך שבפועל ישנן רק 155 קבוצות עיקריות) וכן 70 קבוצות משנה, כך שלפי קטלוג זה אוסף מושלם של צמודות הגלופה של סדרת דואר עברי מונה לכל הפחות 225 פריטים שונים וזאת לפני שמוסיפים פריטים מיוחדים דוגמת צמודות הכוללות שגיאות בהדפסה, בחיתוך או בניקוב.
צמודות הגלופה של דואר עברי מזוהות בעזרת שלושה סימנים עיקריים, הראשון הוא מספר הגלופה מספר המודפס בתוך משולש בשוליים העליונים של הצמדה. מספרי הגלופה בדואר עברי הם 1,2 ו-3 בלבד. השני הוא סימן הספרן, כאשר קיימים בסדרות אלו ארבעה סימני ספרן והם כוכב לימין (SR) כוכב לשמאל (SL), ריבוע (SLUG) ו-.NO (סימן הקיים רק בערך של 15 מיל). הסימן השלישי הוא מספר הגיליון המסמן את כמות ההדפסה המסוימת. בנוסף קיימים הבדלים הנובעים מסוגים שונים של ניר ומסוגים שונים של ניקוב. איסופם של צמודות הגלופה של בולי דואר עברי הוא מרתק, יקר ואתגרי במיוחד.
שלושת הערכים הגבוהים של דואר עברי הודפסו בחודש מאי 1948 בלבד, כאשר מהערך של 250 מיל הודפסו 2,200 גיליונות, מהערך של 500 מיל הודפסו 2251 גיליונות ומהערך של 1,000 מיל הודפסו 2,150 גיליונות בלבד. בהתחשב בעובדה שבכל גיליון קיימת צמודת גלופה אחת בלבד, הרי שצמודות הגלופה הללו נדירות. בפרט בהתחשב בכך שבחלק מהצמודות נעשה שימוש בדואר וחלק מהן התכלו עם השנים, הערכה היא שקיימים רק כמה מאות עותקים מכל צמודה בערכים אלו שעודנה במצב MNH כלומר מצב מקורי ללא שימוש וללא כתמי חלודה ו/או סימני מדבק.
בבולי ישראל צמודת הגלופה כוללת בדרך כלל את ארבעת הבולים בפינה הימנית של הגיליון שני בולים מהשורה הראשונה ושניים מהשורה השנייה, אולם במקרים נדירים צמודת הגלופה היא בפינה השמאלית, לעיתים לפי מבנה הגיליון הצמודה כוללת שישה בולים ויש גם מקרים שהצמודה כוללת עשרה בולים.
גבעת קוזלובסקי
גבעת קוזלובסקי היא גבעה בגבעתיים ששטחה 32 דונם וגובהה 87 מטר מעל פני הים. היא שנייה בגובהה בגוש דן רק לתל בתחום היישוב גת רימון (94 מטרים גובהו), ונשקף ממנה נוף מרשים. זוהי אחת משתי הגבעות (יחד עם גבעת בורוכוב) שעליהן הייתה בנויה גבעתיים בעת הכרזתה. קרויה על שם מאיר קוזלובסקי, מתיישב איש העלייה השנייה וחבר "השומר".
לאורך הגבעה סלול רחוב המרי, ובנקודה הגבוהה ביותר בה ישנה תצפית לתל אביב ולים התיכון, הנקראת "מצפור שלום", על שם שלום קופטש, מראשוני המתיישבים בגבעתיים. על חלק אחר של הגבעה נטוע גן העלייה השנייה ובו מצפה הכוכבים בגבעתיים, הפועל משנת 1969 (המצפה הפעיל הוותיק ביותר בישראל) והוא המצפה הראשי של האגודה הישראלית לאסטרונומיה.
בשטח הגבעה ממוקם מאגר מים של חברת "מי אביבים" (תאגיד המים והביוב של עיריית תל אביב) וכן תורן בגובה 70 מטר. עבודות תשתית שנעשו במקום (גידור בגדר בטון בצו רשות המים) גרמו לנזקים למקום. בדצמבר 2016 גידרה עיריית תל אביב (בעלת המקום) את כל הגבעה ובכך מנעה את הגישה אליה. תוך כדי בניית הגדר נפגעו בעלי חיים.
ערכי טבע בגבעה.
הגבעה היא שטח כורכר טבעי, הגדול ביותר שנותר בגוש דן בין הרצליה לראשון לציון, שריד לרכסי הכורכר הפנימיים שהיו נפוצים פעם באזור, ובשל הפיתוח המואץ בעשרות השנים האחרונות נפגעו ונעלמו מהנוף. באתר עשרות רבות של מיני צמחים המאפיינים את רכסי הכורכר הפנימיים והוא מהווה אתר טבע עירוני ממדרגה ראשונה בשל ערכי הטבע הרבים והייחודיים בו, ובהם צמחים מוגנים בישראל. בין הצמחים: החבצלת (הפורחת בו מספטמבר ועד לשלהי נובמבר), הסחלב הקדוש, שום האבקנים, בן חצב סתווי וכלניות. בנוסף בגבעה אוכלוסייה של צבי יבשה, הנמצאים בשנים האחרונות בסכנת הכחדה בישראל, ושל שרקרקים. ערך הטבע הנדיר ביותר על הגבעה היו שבלולים אנדמיים מסוג שבלולית פיקרד, שנכחדו כליל בעקבות עבודות תשתית שפגעו באתר.
היסטוריה.
הגבעה הייתה מיושבת כבר בתקופה הכלקוליתית. למסקנה זו הגיעו החוקרים בעקבות שרידי מערכת קברים הכוללת גלוסקמאות וממצאים נוספים שנמצאו בגבעה בשנת 1958.
בדצמבר 1917, בזמן מלחמת העולם הראשונה, התחולל על גבעת קוזלובסקי אחד הקרבות האחרונים בין חיילי האימפריה העות'מאנית וחיל המשלוח האוסטרלי, אנזא"ק.
לגבעה חלק בלתי נפרד מההיסטוריה והמורשת של העיר גבעתיים. במקום התיישבו בשנת 1933 והקימו את ביתם ומשקם החקלאי לפרנסה, מאיר קוזלובסקי, איש העלייה השנייה, מראשוני ארגון השומר ופעיל בהגנה על הארץ עד יומו האחרון, עם משפחתו, אשתו אסתר (לבית בקר, אחותן הצעירה של נשות השומר קיילה גלעדי וציפורה זייד) וילדיהם.
בשנת 1937 הוקם על ידי "ההגנה" סליק ועדי ברחוב ז'בוטינסקי, ובהמשך הוקם בניין ארכיון ההגנה וצה"ל.
מצב סטטוטורי.
שטח הגבעה מוגדר בתוכנית המתאר של גבעתיים כשטח חום, כלומר שטח המיועד למבני ציבור. חלקה הדרומי של הגבעה מוגדר כאזור בייעוד למגורים.
כל שטח הגבעה מצוי בתחום השיפוט של העיר גבעתיים, עם זאת בגבעה מספר בעלויות – חלקה הדרומי בבעלות עיריית תל אביב, ואילו מתחם בזק נמצא כיום בבעלות פרטית (לאחר שהועבר לידי ידיים פרטיות עם הפרטת חברת בזק).
מאבק על דמותה של הגבעה.
עם התפתחות העיר גבעתיים, הפך אזור גבעת קוזלובסקי לאזור יוקרה הממוקם בלב העיר, ולו פוטנציאל השבחה נדל"ני גבוה מאוד. עיריית גבעתיים הצהירה על כוונתה לקדם בגבעה תוכנית כוללת, אך גם לעיריית תל אביב וליזמים בעלי מתחם בזק יש תוכניות לפיתוח האזור. עיריית תל אביב המחזיקה בחלק מהקרקעות ויזמים פרטיים נוספים פועלים לשינוי הייעוד של האתר, ולקידום הבנייה למגורים בשטח הפתוח המועט שנותר בגבעה.