קשיי מימון ובעיות שונות הביאו לסגירת הבניין בנווה צדק ב-27 באפריל 1967, וכתוצאה מכך עזבו תלמידים רבים את בית הספר, שנאלץ לחפש שיכון אחר. רוב התלמידים הועברו כגוש אחד לבית הספר תלמה ילין, ותלמידי י"ב הוגשו שם לבחינות הבגרות כתלמידי תלמה ילין והוצגו כבוגריו, לאחר ארבע שנות לימוד והישגים ב"רננים". (בשנת 1967, לאחר שבית הספר לאמנויות רננים נקלע למשבר כספי, השתלבו חלק גדול מתלמידיו בתלמה ילין. בעקבות כך נוספו לבית הספר מגמות לתיאטרון, מחול וציור ופיסול.) מקצת התלמידים התפזרו בין בתי ספר אחרים. כשלושים מן התלמידים דבקו בבית ספרם במסכת מייגעת של נדודים מבניין שכור אחד לאחר, במשך שמונה שנים נוספות, שבמהלכן גדל מספרם בעוד כמה עשרות. בשנים אלה הוסרה מעל בית הספר הכרת משרד החינוך ועמה שכר הלימוד המדורג לזכאים, אך יצחק הירשברג לא ויתר והמשיך לקבל גם תלמידים זכאים בתשלום חלקי, ללא מימון. כאשר התקשה בית הספר לשלם למורים, החליף אותם הירשברג בכל המקצועות שהיה מוסמך ללמד - מתמטיקה, פיזיקה, לשון, תנ"ך והיסטוריה, כמעט ללא תמורה, ובלבד שיוכל להמשיך ולנהל את בית הספר ולהביא את תלמידיו לבחינות בגרות. עזרה לו בכך בתו, שלומית קדם, שעבדה כמזכירה בבית הספר ובהמשך החליפה אותה אשתו, נחמה. מספר התלמידים עלה משנה לשנה, אך הקשיים הכלכליים נמשכו, ובסופו של דבר, בשנת 1975, נסגר בית הספר באופן סופי, לאחר שמנהלו לא היה מסוגל עוד לשאת בעול מחמת גילו המתקדם ומצבו הבריאותי המידרדר.
פיה
ווטור
ווטור (צרפתית: Vautour, נשר) הוא מטוס קרב־הפצצה מתוצרת חברת סוד אוויאסיון הצרפתית. המטוס שירת בחיל האוויר הישראלי.
פיתוח.
חיל האוויר הצרפתי דרש בתחילת שנות ה-50 לפתח מטוס תקיפה חד-מושבי עם יכולת לחימה בלילה ומזג אוויר קשה.
בין השנים 1952–1955 נבנו תשעה אבות טיפוס ומטוסי קדם-ייצור, שמבנם היה מיוחד כאשר מתחת לכנפיים מוקמו שני כני נסע נוספים לתמיכה בבתי המנועים.
הווטור היה ייחודי בזמנו בין מטוסי הקרב מכמה היבטים: היותו דו מנועי, בעל תא פצצות נפתח בגחונו, בעל כושר נשיאת מטען משתלם כמשקל גופו הריק, כ-10,500 ק"ג, בעל טווח העברה ארוך (6,000 ק"מ), ורדיוס פעולה של עד כ-1,250 ק"מ.
חימוש הווטור כלל 4,400 ק"ג פצצות, 4 תותחי "דפה" 30 מ"מ בחרטום (לא בדגם ההפצצה IIB).
בסה"כ יוצרו 140 מטוסי ווטור סדרתיים, בנוסף ל-3 אבות טיפוס ו-6 מטוסי קדם-יצור:
בחיל האוויר הישראלי.
ישראל ביקשה מצרפת לרכוש מטוסי ווטור כחלק מלקחי מבצע קדש להשגת יכולת תקיפה למטרות לטווח רחוק. אך צרפת סירבה למכור נשק התקפי לישראל מסיבות פוליטיות. לבסוף לאחר בקשות חוזרות נאותה למכור תחת מעטה של סודיות ולאחר שישראל הבטיחה שלא לעשות בהם שימוש במשך שנה.
המטוס הראשון מדגם IIA נחת בארץ ב 1 באוגוסט 1957.
באוקטובר 1959 נפגשו מטוסי ווטור עם מטוסי מיג 19 מצריים אך לא התפתח ביניהם קרב אוויר.
ב 16 באוקטובר 1962 תקפו שלושה מטוסי ווטור סוללות ארטילריה סוריות בסמוך לכנרת אך הפגיעות היו בלתי מדויקות והמבצע נכשל.
ב 13 בנובמבר 1964 תקפו מטוסי ווטור מוצבים סוריים ברמת הגולן בתגובה לתקריות אש בגבול. תקיפה זו הייתה מוצלחת ובעקבותיה שב השקט לגבול.
במלחמת ששת הימים ביצעו מטוסי הווטור את משימות ההפצצה המרוחקות ביותר לנוכח טווח הטיסה הארוך שלהם. בשל כושר נשיאת חימוש הגדול היו הפצצותיהם אפקטיביות.
בגל ההתקפה הראשון של מבצע מוקד, בבוקר ה-5 ביוני 1967, הופצץ שדה התעופה בני סואף בעומק מצרים ממערב לנילוס ושדה התעופה אבו סווייר סמוך לתעלה. המבנים תקפו והשמידו מטוסים שחנו בשדות התעופה וגרמו נזק למסלולי ההמראה.
בצהרי אותו היום תקפו הווטורים את שדות התעופה קהיר-מערב, ראס-בנאס, ביר תמאדה, דמייר ו-H-3 בעיראק.
באחת הגיחות ל-H3, הצליח סרן בן-ציון זהר, שטס בווטור ואשר זכה בעיטור העוז על פעולתו בהפצצה אחרת ביום הראשון למלחמה, להפיל מטוס הנטר עיראקי בקרב אוויר.
במלחמת ההתשה נחשב הווטור למיושן ביחס למפציצים אמריקאים חדישים כגון הF-4 פנטום והסקייהוק והמשימות שביצע בה היו מעטות ובוצעו באזורים שאינם מאוימי נ"מ.
במלחמת ששת הימים ולאחריה הופלו 6 מטוסי ווטור. כמה מטוסים נוספים אבדו בתאונות.
בדצמבר 1967 יצא ווטור מס' 31 (דגם IIB, אשר כונה "האח הקטן") לגיחת צילום ולא שב. עדי ראייה מסרו שהופל מאש מן הקרקע באזור האגם המר. צוותו, הטייס והנווט נעדרים עד היום.
הווטור הוצא משירות חיל האוויר בראשית שנת 1972.
בסה"כ שירתו 31 מטוסי ווטור בחיל האוויר הישראלי - 28 במסגרת הרכש הראשוני ו-3 נוספים אשר סופקו בהמשך, לפי הפירוט הבא: &lt;br&gt;
במוזיאון חיל האוויר שמורים שלושה מטוסי ווטור, בקבוץ כפר גלעדי נמצא מטוס ווטור בפינת הנצחה לטייס שנפל במשימת הפצצה בירדן במטוס ווטור ב-22 באפריל 1969, עוד שני מטוסים שמורים בבסיס רמת דוד ובביה"ס הטכני.
הצעת פרויקט הסופר ווטור.
יואש צידון בהיותו במטה חיל האוויר בשנת 1964 סיכם עם יצרנית הווטור לייצר אבטיפוס של ווטור משופר כמטוס לחדירה עמוקה, המסוגל לעבור מרחקים גדולים בגובה נמוך ביותר, בעל שרידות טובה, מערכת כינון חימוש וניווט מדויקת, הנושא מטען רב ומסוגל להגן על עצמו, לפחות בגובה נמוך, מפני מיטב המיירטים ולהישאר עם מספיק דלק כדי לחזור לבסיסו. הסיכום כלל יצור סדרתי בארץ עם העברת ידע מיצרנית המטוס.
המטוס תוכנן על בסיס הווטור הקיים, שיותקנו בו מנועים חזקים רולס-רויס ספיי, כאשר הכנפיים יקוצרו כדי לשפר הטיסה בגובה נמוך ולהגברת מהירות הגלגול, התקנת עזרי עילוי כדי לשפר את ההמראה והנחיתה על מסלולים קצרים ושיפורים נוספים.
יוזמה זו נכשלה עקב התנגדות בחיל האוויר ובנוסף הצעה מתחרה של דאסו שגם היא לא בוצעה.
סנדרה דיי אוקונור
קבסיר
במיתולוגיה הנורדית, קְבֳסיר, או קוואסיר (בנורדית עתיקה: Kvasir), היה אל שהפיץ השראה, לימוד וידע בקרב אלי האסגארד ובקרב בני האדם שוכני המידגארד.
קבסיר נוצר בסיומה של מלחמת האסיר-ואניר, כביטוי מוחשי להפסקת האש שנחתמה בין שתי קבוצת אלים אלו. אודין, ראש האלים הנורדי, יצר את קבסיר מתמצית הרוק המשותפת של כל האלים.
קבסיר מתואר כעלם צעיר ונאה בעל תכונות חיוביות רבות כגון חוכמה, טוב לב ויכולות גישור דיפלומטיות יוצאות דופן. לפי האגדות הוא הסתובב בקרב בני האדם ולימד אותם מלאכות שונות וחדשות וסייע לפתירת סכסוכים בקרב השבטים השונים. קבסיר סייע גם לאלי האסגרד ובין השאר יעץ להם כאשר אלו התקשו ללכוד את לוקי.
תמימותו וטוב ליבו של קבסיר הביאו בסופו של דבר, למותו. שני גמדים, פיאלאר וגאלאר, הצליחו למשוך אותו למאורתם במרמה, ורצחו אותו. הגמדים הכינו מדמו משקה, שלפי המיתולוגיה הנורדית העניק למי ששתה ממנו מעיינות של השראה. השיקוי וגלגוליו השונים בין דמויות שונות ביקום הנורדי עומד במרכזם של אגדות רבות במיתולוגיה הנורדית.
לקבסיר אין קבוצה מסוימת (כלומר אסיר או ואניר) מפני שנוצר מתמצית רוק משותפת של כל האלים.
לוריסה
בנטלי
בנטלי (באנגלית: Bentley) היא יצרנית מכוניות יוקרה בריטית. נוסדה על ידי וולטר בנטלי בשנת 1919, נרכשה על ידי רולס-רויס בשנת 1931, ומשנת 1998 נמצאת בבעלות קבוצת פולקסווגן.
השנים הראשונות.
בנטלי נוסדה כיצרנית מכוניות ספורט בינואר 1919, על ידי המהנדס הבריטי וולטר בנטלי (1888–1971),
המפעל הראשון נבנה בצפון העיר לונדון, ומכוניות הספורט המוצלחות של החברה זכו ארבע שנים ברציפות במירוץ "24 השעות של לה-מאן" היוקרתי (1927–1930). השפל הכלכלי הגדול של התקופה פגע בביקוש למכוניות היקרות, והחברה נמכרה ליצרנית הרכב המתחרה רולס-רויס בשנת 1931. הדגם הבולט ביותר של בנטלי בעידן רולס-רויס היה "קונטיננטל", מכונית קופה (2 דלתות) שיוצרה משנת 1952.
פולקסווגן רכשה את קבוצת רולס-רויס (כולל בנטלי), במחיר 430 מיליון פאונד, בשנת 1998. המותג רולס-רויס נמכר, תמורת 40 מיליון פאונד, ליצרנית הרכב הגרמנית BMW.
בשנת 2003 הופסק יצור דגם ה"אזור" (Azure) הספורטיבי, והוצגה מכונית קופה חדשה - קונטיננטל GT. המכונית מונעת במנוע W12 מתקדם של פולקסווגן ומבוססת על דגם ה"פייטון" שלה. הקונטיננטל GT נמכרת בהצלחה, למרות מחירה הגבוה - כ-120 אלף פאונד (כמיליון שקל). נתונים טכניים עיקריים: מנוע בנפח 6 ליטר W12 עם שני מגדשי טורבו, הנעה כפולה, הספק מרבי של 552 כ"ס, תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-4.7 שניות ומהירות מרבית של 320 קמ"ש.
המכונית מיוצרת גם בגרסת סלון (4 דלתות, הוצגה בשנת 2005), בשם "פליינג-ספר" (Flying Spur), שמחירה כ-175 אלף דולר (כ-700 אלף שקל).
בשנת 2005 הוכרז על חידושו של דגם ה"אזור", כגרסה פתוחה של מכונית הדגל של החברה, ה"ארנייג'". כמו כן הוכרזה גרסה פתוחה לקונטיננטל GT, הקונטיננטל GTC.
בנטלי חזרה להתחרות במירוץ לה-מאן בשנת 2001, במכונית המירוץ EXP speed 8 המתקדמת עם מנוע V8 מוגדש מבית אודי. באותה שנה היא סיימה במקום השלישי, בשנת 2002 סיימה במקום הרביעי, ובשנת 2003 זכתה בשני המקומות הראשונים.
כיום בנטלי מיצרת רכבי ספורט (קונטיננטל), רכבי יוקרה (פליינג ספר ומולזאן) וב-2015 חשפה בנטלי דגם SUV (בנטייאגה).
בישראל.
בנטלי מיובאת לישראל משנת 2018 על ידי חברת אורכיד ספורטס קארז.
על פי נתוני קארזון (עיבוד מאגר רכבים פרטים ומסחרים עד 3.5 טון), בשנת 2019 יובאו לישראל 24 רכבי בנטלי.
טריולה
במוזיקה, טְרִיוֹלָה (בעברית: שְׁלִישׁוֹן או שׁלֶשֶׁת) היא חלוקה לשלוש של פעמה – בניגוד לחלוקה הבסיסית של הפעמה, שהיא לשתיים. בתיווי מוזיקלי, היא מסומנת בשלושה תווים המחוברים זה לזה בראשם ומעליהם הספרה 3.