קרטר עבד כיועץ ואנליסט בקונגרס האמריקאי ובמחלקת ההגנה בתחומים של טילים בליסטים, הגנה מפני טילים ונשק גרעיני. בשנים 1982 עד 1984 שימש עמית מחקר ב-MIT ועסק במחקר בנושא יוזמת ההגנה האסטרטגית. בשנים 1984 עד 2009 היה חבר סגל אוניברסיטת הרווארד. ב-1990 מונה לראש המרכז לענייני מדע ויחסים בינלאומיים. ב-1993 מונה לעוזר מזכיר ההגנה לענייני מדיניות ביטחון בינלאומי ועסק בין היתר בפירוק ברית המועצות לשעבר מנשקה הגרעיני ובהקמת כוח נאט"ו לשמירה על השלום בבוסניה והרצגובינה. בשנים 1996 עד 1998 היה יועץ בכיר לענייני קוריאה הצפונית במחלקת המדינה, במהלך כהונתו הוא נסע לפיונגיאנג והשתתף במשא ומתן ישיר מול קוריאה הצפונית. עד 2009 כיהן כפרופסור באוניברסיטת הרווארד. עמד בראש הפקולטה ליחסים בינלאומיים ויחד עם מזכיר ההגנה לשעבר, ויליאם פרי, כיהן כראש פרויקט הביטחון המסכל (Preventive Defense Project), פרויקט משותף של אוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת סטנפורד שעוסק בחקר איומים עתידיים על הביטחון הלאומי. ב-2006 קראו השניים לממשל האמריקאי לבצע תקיפות כירורגיות בקוריאה הצפונית על מנת למנוע ניסויים בטילי טייפודונג-2.
באפריל 2009 מונה לתת-מזכיר ההגנה לענייני רכש, טכנולוגיה ולוגיסטיקה, בתפקיד זה עסק בפרויקטים כגון תוכנית Joint Strike Fighter, פרויקט מטוס התדלוק אווירי KC-X והפריסה המחודשת של הכוחות האמריקאים באפגניסטן. באוקטובר 2011 מונה לסגן מזכיר ההגנה וכיהן בתפקיד עד דצמבר 2013.
במהלך כהונתו בממשל האמריקאי עוטר חמש פעמים במדליית השירות הציבורי המצוין, עוטר במדליית השירות האזרחי המצוין מטעם ראש המטות המשולבים ובמדליית המודיעין מטעם סוכנות הביון של משרד ההגנה. קרטר הוא מחברם של 11 ספרים ומעל 100 מאמרים בנושאי טכנולוגיה, פיזיקה, ביטחון לאומי וניהול. הוא חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים והאגודה הפיזיקאית האמריקאית.
מזכיר ההגנה.
בדצמבר 2014 הכריז נשיא ארצות הברית ברק אובמה על מינויו למזכיר ההגנה האמריקאי, במקומו של צ'אק הייגל. מינויו אושר בפברואר 2015 בסנאט, וב-17 בפברואר באותה השנה הושבע לתפקיד.
ביוני 2015 אישר קרטר כי ארצות הברית תציב ציוד צבאי כבד, הכולל 250 טנקים, משוריינים וציוד נוסף בבולגריה, אסטוניה, גרמניה, לטביה, ליטא, פולין ורומניה, לראשונה מאז המלחמה הקרה. ביולי 2015, לאחר חתימת הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית, ביקר קרטר בישראל, לראשונה מאז נכנס לתפקידו. בדצמבר 2016 ביקר שוב בישראל לטקס קבלת מטוס החמקן מהדור החמישי ״אדיר״ F-35 לייטנינג II.
בדצמבר 2015 הורה לכל זרועות הצבא האמריקאי להכין תוך חודש ימים תוכניות לשילוב נשים בכל סוגי התפקידים בצבא, כולל תפקידים קרביים וכאלו הדורשים כושר גופני וכוח פיזי רב. הוא סירב להיענות לבקשת חיל הנחתים לקבל פטור משילוב זה בחלק מהמקצועות.
חייו האישיים.
קרטר נשוי לסטפני, ואב לשני ילדים מנישואים קודמים.
מנואל סלאיה
מנואל סלאיה (בספרדית: Manuel Zelaya; נולד ב-20 בספטמבר 1952). היה נשיא הונדורס בשנים 2009-2006.
סלאיה נבחר לנשיאות הונדורס בשנת 2006. כנשיא, נתפס כליברל וכאיש שמאל. בזמן נשיאותו כרת ברית עם הברית הבוליברית. ביוני 2009, אירעה נגדו הפיכה, במהלכה נעצר על ידי הצבא ונשלח לקוסטה ריקה. הוא חזר להונדורס בספטמבר באותה שנה.
בסוף 2021 זכתה בבחירות לנשיאות רעייתו סיומרה קסטרו והיא החלה לכהן ב-2022.
ג'יין יולן
ג'יין היאט יולן (באנגלית: Jane Hyatt Yolen, נולדה ב-11 בפברואר 1939) היא סופרת מדע בדיוני ופנטסיה ומשוררת יהודיה אמריקאית. ידועה יותר מכל בשל ספרה חשבון השטן (The Devil's Arithmetic, 1988) והסרט שנעשה על פיו. זוכת פרס נבולה פעמיים, ופרסים רבים נוספים בגין ספריה וסיפוריה. ב-2017 הייתה הסופר ה-33 (הסופרת החמישית בלבד, אחרי אורסולה לה גווין, אן מק'קפרי, קוני ויליס וסי. ג'יי. צ'רי), שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים, המחולק החל מ-1975 לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה או שנתיים, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה. כותבת גם לילדים ולנוער. כתבה וערכה עד כה יותר מ-300 ספרים, אשר חלקם תורגמו לכעשר שפות ויותר.
קורות חיים.
יולן נולדה ב-1939 בניו יורק, ארצות הברית, בתם הבכורה של איזבל (לבית ברלין), עובדת סוציאלית וויל היאט יולן, עיתונאי. יש לה אח אחד, צעיר ממנה בשלוש שנים. כשהייתה בת 14 עברה המשפחה לקונטיקט ושם יולן סיימה בית ספר תיכון, כאשר בתקופת לימודיה היא משמשת כעורכת החדשות של עיתון בית הספר ובמקביל גם קפטיין נבחרת הכדורסל לנערות.
למדה במכללת סמית', מסצ'וסטס, שם קיבלה תואר ראשון בספרות אנגלית, דתות ולימודי רוסיה, ב-1960. בקולג' הייתה נשיאת מועצת העיתונות, זכתה בפרסים בגין כתיבה עיתונאית וכתיבת שירים, ופרסמה בכוחות עצמה את ספר השירים הראשון שלה. אחדים מהשירים שבספר התפרסמו גם בבמות עיתונאיות שונות כמו "The Grecourt Review", "Chicago Jewish Forum" ועוד.
ב-1962, כשנתיים לאחר סיום הקולג' נישאה לדייוויד סטמפל, לימים פרופסור למדעי המחשב וראש המחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת מסצ'וסטס. הנישואין החזיקו מעמד 44 שנים, עד פטירתו ב-2006. נולדו להם שלושה ילדים.
ב-1976 סיימה יולן תואר שני בחינוך, באוניברסיטת מסצ'וסטס וב-1980 קיבלה לראשונה תואר דוקטור לשם כבוד מקולג' במסצ'וסטס. בהמשך היא קיבלה עוד חמישה תוארי דוקטור לשם כבוד נוספים, ממכללות ואוניברסיטאות שונות במסצ'וסטס ובניו המפשייר ושנים אחדות גם לימדה בקולג'.
מ-1986 עד 1988 כיהנה כנשיאת "אגודת סופרי המדע הבדיוני של אמריקה" וכמו כן, כיהנה וממשיכה לכהן מזה עשרות שנים, בדירקטוריון אגודת סופרי ומאיירי ספרי הילדים האמריקאית. בנוסף, היא לימדה סופרים חדשים, כתיבה לילדים ולנוער, בסדנת כתיבה מיוחדת שניהלה במשך למעלה מעשרים שנה.
נכון ל-2014 היא מתגוררת לסירוגין, במסצ'וסטס ובסקוטלנד, משמשת כעורכת בכמה מגזינים וממשיכה לכתוב וללמד כתיבה.
כתיבתה.
הספר הראשון של יולן, שיצא לאור בהוצאה מסחרית, היה Pirates in Petticoats, בשנה שלאחר סיום לימודיה בקולג', 1961. הספר היה דוקומנטרי ועסק בנשים פיראטיות. את ספרה ה-300 היא כתבה ב-2010 וגם לאחר מכן המשיכה וממשיכה לכתוב.
ספרה המפורסם ביותר The Devil's Arithmetic (חשבון השטן) יצא לאור ב-1988 והיה מועמד לפרס נבולה לאותה שנה. הספר זכה בשנה שלאחר מכן בפרס הלאומי לספרים יהודיים בקטגוריית ספרי ילדים ונוער ועשר שנים לאחר מכן, ב-1999 עובד לסרט טלוויזיה באותו שם, בכיכובן של קירסטן דנסט, בריטני מרפי, מימי רוג'רס ולואיז פלטשר. דסטין הופמן היה המפיק בפועל וגם קריין בהקדמה לסרט. התסריטאי רוברט אברך זכה בפרס אמי על כתיבת התסריט.
ספריה של יולן תורגמו לשפות רבות, ובין השאר: אפריקנס, גרמנית, דנית, יפנית, נורווגית, סינית, ספרדית, פורטוגזית, צרפתית, שוודית, וכן לשפת ברייל. בעברית יצאו לאור רק שני ספרי ילדים שלה, אותם אייר מרק טיג - איך דינוזאורים אומרים לילה טוב?, הוצאת בבל, תרגום: דינה זוהר, 2001 ואיך דינוזאורים אוכלים?, בהוצאת מודן, תרגום: חגי ברקת, 2007. כמו כן, בגיליון 19 (אוקטובר 2003) של מגזין האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה "המימד העשירי" הופיע סיפור קצר פרי עטה בתרגומו של רמי שלהבת, גברת רגליים - קרות היקרה.
פרסים.
יולן זכתה בפרסים רבים על כתיבתה. בין השאר, ניתן למנות בהם את:
שני פרסי נבולה ("Nebula Award"), פרס ריזלינג ("Rhysling"), פרס משאל הקוראים של המגזין של אסימוב ("Asimov’s Magazine Reader’s Poll award"), פרס עולם הפנטסיה ("World Fantasy Award"), מועמדות לפרס הלאומי לספרים ("National Book Award nomination"), פרס סקיילרק ("Skylark Award"), פרס הספר היהודי ("Jewish Book Award"), פרס התאחדות הספריות היהודיות ("Association of Jewish Libraries Award"), מדליית רג'ינה ("the Regina Medal"), פרס קרלן ("Kerlan Award"), פרס אגודת הסופרים לילדים ("Society of Children's Book Writers Award"), פרס אסלן מטעם האגודה המיתופואטית ("Mythopoetic Society's Aslan Award") שלוש פעמים, מדליית כריסטופר ("Christopher Medal") פעמיים, פרס דדאלוס ("Daedalus Award") ועוד פרסים רבים, לרבות פרסים בגין מפעל חיים, מאוניברסיטת מינסוטה, התאחדות המדע הבדיוני של ניו אינגלנד ("New England Science Fiction Association") ועוד.
ה"ניוזוויק" כינה את יולן - "הנס כריסטיאן אנדרסן האמריקאית" ואילו "הניו יורק טיימס" כינה אותה "המקבילה המודרנית של איזופוס".
בארי בוסטוויק
בארי קנאפ בוסטוויק (באנגלית: Barry Knapp Bostwick; נולד ב-24 בפברואר 1945) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי זוכה פרס טוני ופרס גלובוס הזהב על תפקידו בסדרה "ספין סיטי" בתור ראש עיריית ניו יורק רנדל וינסטון. בוסטוויק הופיע בסרטים "מופע הקולנוע של רוקי" ו"המרגל מת מצחוק".
ביוגרפיה.
בוסטוויק נולד בעיר סן מתאו שבקליפורניה, בנם של אליזבת והשחקן הנרי בוסטוויק. אחיו הגדול הנרי בוסטוויק נהרג בתאונת דרכים ב-1973.
בוסטוויק למד משחק ב"אוניברסיטת אליאנט" שבסן דייגו ואמנויות במה ב"בית הספר לאמנויות טיש" שבניו יורק. לפני שהפך לשחקן מקצועני הופיע בוסטויק כבדרן בקרקס.
קריירת משחק.