באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", עונתה הראשונה של הסדרה קיבלה את הדירוג 94%, על בסיס 49 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.78/10. הקונצנזוס הביקורתי של האתר כתב: "כיף אבסורדי ומהנה עד כדי גיחוך, ”מה שקורה בצללים” מרחיב את הידע הערפדי על הסרט ומוצא פרספקטיבה טרייה שלה בקאסט המקסים, הקורע שלו, שיוצר מוקומנטרי ששווה לך לנשוך אותו". אתר הביקורות "Metacritic", שמשתמש בשקלול ממוצע, נתן לסדרה את הציון 80 מתוך 100, על בסיס 28 ביקורות, דבר המציין "ביקורות חיוביות לרוב".
עונתה השנייה של הסדרה קיבלה באתר "Rotten Tomatoes" את הדירוג 100%, על בסיס 24 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 8.5/10. הקונצנזוס של האתר כתב כי "עטלף! ”מה שקורה בצללים” לא מאבדת קיטור בעונה שנייה ומרסקת שמרחיבה בצורה ממולחת את אופקיה העל-טבעיים תוך הכפלת ההנאה מהמעופף המהיר." אתר הביקורות "Metacritic" נתנה לעונה השנייה את הציון 81 מתוך 100, על בסיס 9 ביקורות, דבר המציין "שבחים אוניברסליים".
פרסים.
הועמדה ב-2019 לפרס אמי לבידור בפריים טיים לעריכת הסאונד הטובה ביותר לסדרת קומדיה או דרמה (חצי שעה) ואנימציה.
קוזימה פון בונין
קוזימה פון בונין (בגרמנית: Cosima von Bonin; נולדה בשנת 1962) היא אמנית עכשווית גרמנייה. פון בונין היא אמנית רב תחומית ויצירתה כוללת פיסול, יצירות בטקסטיל, יצירות סאונד, סרטים ומיצגים. פון בונין שואבת השראה מהתרבות האינטלקטואלית, האמנותית והמוזיקלית מהשכונה בה היא חיה ועובדת – קלן שבגרמניה.
ביוגרפיה.
קוזימה פון בונין נולדה במומבסה, קניה. כשהייתה בת שש חזרה משפחתה לאוסטריה. פון בונין סיימה את לימודיה באוניברסיטת המבורג לאמנות. בעבודתה המשמעותית הראשונה כסטודנטית, שבה שיתפה פעולה עם יוזף שטראו, הציגה את עצמה בחלון של גלריה בהמבורג בשנת 1990.
קריירה.
אחד המוקדים ביצירותיה של פון בונין הוא הקשר בין יצירות אמנות לבין עולם האופנה, המוזיקה, האדריכלות ותחומים נוספים. היא תוהה על תפקידה כאמנית ועל כן לעיתים קרובות היא מתמקדת ביצירה אמנותית קולקטיבית, הכוללת שיתופי פעולה עם אמנים אחרים; יוזמת מסיבות, הופעות די-ג׳יי, מופעים מוזיקליים ותערוכות וידאו ואודיו. התערוכות של פון בונין הן בעלות אופי חולף שנועד לדחות את הרעיון הקלאסי של האמן–היוצר היחיד.
פון בונין שגדלה ליד האוקיינוס ההודי, שם הייתה מוקפת חיות ובייחוד דגים, סרטנים, מדוזות, משלבת אלמנטים אלה בעבודתיה בממדים גדולים ובצבעים לא טבעיים.
אוספים ציבוריים.
האמנות של פון בונין נמצאת במספר אוספים ציבוריים וביניהם:
רודולף המבורגר
רודולף המבורגר (באנגלית: Rudolf Hamburger: 3 במאי 1903 - 1 בדצמבר 1980) היה אדריכל באוהאוס יהודי גרמני. רבות מעבודותיו החשובות ביותר נעשו בשאנגחאי, שם חי ועבד בין השנים 1930 ו-1936. בסוף 1930 גויסה אשתו לעבודה במודיעין הסובייטי. הוא תמך בפעולות הריגול שלה בדרכים מעשיות שונות עד לגירושיהם ב־1939, לאחר מכן הוא נעשה מעורב בעצמו בריגול עבור הסובייטים.
בשנת 1943 הוא הגיע לטהראן, שם נכחו כוחות בעלות הברית במספרים גדולים. הוא נעצר על ידי הכוחות האמריקנים וכוחות הבריטים, כאשר הצליח להחלץ, ביקש מקלט מדיני בברית המועצות. שלושה ימים לאחר שהגיע למוסקבה הוא נעצר. הוא בילה את עשר השנים הבאות ברצף של מחנות עבודה (גולאגים) ולאחר שנתיים נוספות של "גלות פנימית" הצליח לעזוב את ברית המועצות בשנת 1955. הוא עבר לדרזדן וחזר לקריירה האדריכלית שלו במזרח גרמניה.
שנים מוקדמות.
רודולף המבורגר נולד בלנדשוט, עיר קטנה בקצה הדרומי של שלזיה התחתית. הוא היה השני מבין שלושת הילדים של הוריו, כולם בנים. בשנת 1890 ירש אביו, מקס המבורגר (1868-1952), אחד ממפעלי הטקסטיל בעיר. משרדי החברה ומתקני האחסון היו סמוכים לבית המשפחה. בשנות העשרים של המאה העשרים עבדו במפעלים 850 איש. מקס המבורגר היה במשך שנים רבות יושב ראש לשכת המסחר המקומית, והיה פעיל בפוליטיקה הליברלית. אלזה גרדנוביץ, אמו של רודולף, הייתה בתו של בנקאי: היא תמכה בנשים העובדות במפעל והקימה גני ילדים במפעל. המבורגר תיאר את חינוכו כיהודי ליברלי. הוא כילד, נהג לשחק עם ילדי העובדים במפעל, וככל שהיה מעורב פוליטית, הוא המשיך את נטיותיו הפוליטיות של אביו.
שנותיו כסטודנט.
רודולף המבורגר למד לצייר בעודו ילד. הוא סיים בהצלחה את לימודיו ועבר למינכן ללמוד אדריכלות ב-1922 כשהייתה ההתנקשות בחייו של שר החוץ, ולטר רתנאו, שהייתה מכה קשה. רתנאו היה ידיד אישי קרוב של אביו. האירוע המזעזע והקיצוניות הימנית שגברה, הייתה קשה במיוחד במינכן, הוכיחו את שבריריותו של הסדר הפוליטי הדמוקרטי הליברלי החדש. רודולף עבר לדרזדן ב-1924, שם למד במשך כשנה, ופגש את ריצ'רד פאוליק, אדריכל עמית, שהפך לחבר קרוב. הקריירות שלהם נפגשו במהלך העשורים הבאים.
בשנת 1925 עברו המבורגר ופאוליק לאוניברסיטה הטכנית של ברלין, שם הם חלקו מגורים. הם למדו אצל הנס פולציג, וקבלו תואר בשנת 1927. במהלך 1926, כאשר היה סטודנט בברלין, רודולף המבורגר פגש את אורסולה קוצ'ינסקי, שעבדה בהוצאת ספרים והייתה מוכשרת מאוד. היא הייתה אחד מששת ילדיו של הדמוגרף רנה קוצ'ינסקי. היא הצטרפה למפלגה הקומוניסטית במאי 1926, כשהייתה בת 19 בלבד. אורסולה הייתה מחויבת מאוד מבחינה פוליטית ובעלת אינטלקט גבוה. השניים הפכו לחברים ואחר כך לאוהבים. הם נישאו בברלין בשנת 1929.
שאנגחאי.
התחלת ההרפתקה.
מנקודת מבט מערבית, בשנת 1930 נחשבה שאנגחאי למובלעת קפיטליסטית דינמית, מוקפת בחברה פיאודלית. המצב נתן הזדמנויות ליזמים זרים. השלטונות היו להוטים למשוך השקעות: העבודה הייתה בשפע ובזול. הפערים העצומים של עושר ועוני יצרו גם סביבה פוליטית תוססת. בשאנגחאי נוסדה המפלגה הקומוניסטית הסינית בשנת 1921.
קהילת הגולים מהמערב כללה את הרוסים הלבנים, שנמלטו ממלחמת האזרחים הרוסית. אליהם הצטרפו אחרי 1933 מספר רב של פליטים גרמנים שנאלצו לעזוב את מולדתם בעקבות מדיניות הגזע הנאצית. היו גם אנשי עסקים בינלאומיים שהונעו על ידי מניעים מסחריים קולוניאליסטים רגילים. במשך הזמן הזה הייתה ממשלה לאומנית סינית בראשות צ'יאנג קאי שק, שהייתה להוטה להשיב את השליטה בשנחאי. הקמתה של עיריית "שאנגחאי רבתי" ב־14 ביולי 1927, שכיסתה 8 קילומטר מרובע הייתה צעד ראשון בכיוון. בשנת 1930 הייתה שנחאי מוקד מאבק כוח מתמשך בין השלטונות הסינים לעסקים בינלאומיים, בגיבוי "המעצמות הגדולות", ארצות הברית, בריטניה, צרפת, יפן.
במחצית הראשונה של 1930 ענה רודולף המבורגר לפרסום הצעת עבודה בעיתון מקומי בברלין על ידי המועצה העירונית של שאנגחאי (SMC). בקשתו התקבלה וביולי 1930, מצויד עם חוזה עבודה כאדריכל עם עיריית שאנגחאי (בתחום ״ההתיישבות הבינלאומית של שנחאי״) הוא היגר עם אשתו לעיר. בתקופה זו הנסיעות למרחקים ארוכים נעשו בדרך כלל בים אך המבורגרים נסעו ברכבת דרך מוסקבה ולרוחב סיביר ומנצ'וריה, שם הם עברו לספינה לקראת החלק האחרון של המסע. ייתכן כי התוואי היבשתי נבחר כדי לחסוך כסף, שכן עיריית שנחאי סירבה לשלם את הוצאות הנסיעה שלהם.
המציאות החברתית והפוליטית של המצב בשנגחאי הפך את העיר לכור היתוך תרבותי, ומגנט לריגול בינלאומי, כפי שהתברר לבני הזוג לאחר שהגיעו לביתם החדש.
אדריכל.
שנחאי רכבה על שגשוג כלכלי שבו רודולף המבורגר היה מסוגל להשתלב באופן מלא. הוא מצא ששכר העבודה שלו השתלם יותר מעבודתו הפרטית, ומשכורתו החודשית הייתה פי 50 גבוהה מזו של אדריכלים אחרים שהיו מועסקים על ידי מחלקת עבודות ציבוריות. הפער הוסבר כפיצוי על העובדה שהוא נאלץ לשלם את הוצאות הנסיעה שלו עבור המעבר לסין. חוזה מחודש נחתם באוגוסט 1933, והמבורגר היה מדורג כאדריכל הטוב ביותר המועסק על ידי המועצה של המובלעת הבינלאומית שאנגחאי. לדברי אשתו, החוזה המטיב שיקף את המוניטין הבינלאומי של האדריכלות המודרניסטית הגרמנית באותה עת. רוב חבריו במחלקת האדריכלות בשאנגחאי היו מאנגליה.
בשאנגחאי תכנן רודולף המבורגר ארבעה מבנים גדולים וכמה בתים קטנים יותר. היו גם מספר גדול של עיצובי פנים ודוגמאות של עיצוב רהיטים. החלקים הפנימיים תוכננו בחלקם על ידי המשרד שהקים ופעל במקביל לעבודתו בעירייה. בנוסף למבנים שעליהם ידוע שהוא היה אחראי באופן ישיר, חוקרים מזהים את השפעתו של המבורגר בהתפתחויות אחרות, כגון תחנת משטרת צ'נגדו.
בבניין הגדול הראשון שלו, שבו הותר לו לעבוד "כעצמאי לגמרי", היה בניין דירות בן תשע קומות שהכיל 70 דירות לאחיות. הוא מתואר "כבניין המודרני הראשון בשאנגחאי". הוא נבנה על ידי העירייה עבור "בית החולים של המדינה", שהוא עצמו שוכן בבניין "קלאסי" פשוט שנפתח בשנת 1926. קורות בטון מזוין שימשו לפזר את המשקל של מבנה המסגרת של המבנה. הדירות נבנו ברמה גבוהה."בית האחות ויקטוריה" נפתח ב-23 באוקטובר 1933 וזכה לשבחים רבים הן מצד אנשי רפואה בכירים והן בעיתונות.
הבניין השני של המבורגר בשאנגחאי היה בית הספר התיכון לבנות בדרך סינגפור, המיועדת לכ-500 תלמידים. הבניין היה קרוב לכביש הראשי, והפריסה ביחס לצומת הדרכים הסמוכה פירושה שלא ניתן היה לקבוע תוכנית פשוטה של ​​רצפה מלבנית. החצר שילבה אזור המתנה ל"נהגי הריקשה" שהובילו את הגברות הצעירות אל בית הספר וממנו. כמו בכל העיצובים שלו, בית הספר תוכנן נבנה עם תשומת לב רבה לפרטים ולתפקוד. הבניין היה חלון ראווה עבור הרעיונות המודרניים של אור, אוויר, שמש ואוורור.
הקהילה בשאנגחאי.