מדינת לאום היא מדינה בה תושבי המדינה הם בעלי יסודות המשותפים לאותו לאום (למשל שפה, מוצא, זיקה לדת).
גישת תיאור ישראל כמדינת לאום של היהודים יוצאת מנקודת מוצא (שיש החולקים עליה) שלכל היהודים יש מכנה משותף לאומי ושכולם מעוניינים בהגדרה עצמית במסגרת של מדינה ריבונית. מדינת לאום תרבותית היא מדינה חילונית מעצם הגדרתה (כי מדינה לא חילונית היא מדינה דתית לאומית או מדינת הלכה).
במדינת לאום יהודית תרבותית צביונה היהודי של המדינה מושפע מהזיקה למורשת ולמסורת היהודית. זיקה זו באה לידי ביטוי בסמלים, בתכנים חינוכיים ובחקיקה.
אין כפייה של ערכים. כל אחד מאזרחי המדינה יכול לבחור ערכים, מנהגים ומסורות שהוא רוצה לקחת מהדת, מהמורשת היהודית, מהספרות וההיסטוריה היהודית.
במדינת לאום יהודית תרבותית יתקיים שלטון דמוקרטי בו יכולים לחיות מיעוטים מתוך שוויון זכויות מלא. אולם עליהם להכיר בכך שסמלי המדינה (סמל, דגל, המנון) וכן מעמדם של מוסדות כמו הרבנות הראשית נובעים ממקורותיה היהודיים של המדינה ולכן אינם משותפים לכל תושביה.
הגדרתה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית אינה חופפת להגדרת מדינת לאום יהודית תרבותית ואינה סותרת אותה.
הגדרת מדינת לאום היהודית תרבותית אינה זהה להיותה של המדינה ציונית, אם כי מקובל להניח שיתקיים קשר כזה. יתקיים קשר עם יהדות התפוצות אולם לא בהכרח יתקיים חוק השבות ויהודי התפוצות לא ישותפו בהחלטות הקשורות לאופיה של המדינה. זהו אחד ההבדלים המשמעותיים בין מדינת לאום יהודית תרבותית לבין מדינה יהודית.
הדוגלים בגישה זו באים ממגזרים מגוונים, אלו המגדירים עצמם מסורתיים וחלק מאלו המגדירים עצמם כחילוניים.
בעשור השני של המאה ה-21 הוגשו לכנסת הצעות חוק פרטיות אחדות ל. בכנסת העשרים ב-19 ביולי 2018 החוק אושר ברוב של 62 בעד, 55 נגד ושני נמנעים.
עותניאל צ'ארלס מארש
עותניאל צ'ארלס מארש (באנגלית: Othniel Charles Marsh; 29 באוקטובר 1831 – 18 במרץ 1899) היה מדען אמריקאי ומחשובי הפלאונטולוגים של המאה ה-19. גילה מאובנים רבים מאוד בהם מיני דינוזאורים רבים, בהם סוגי הדינוזאורים הידועים ביותר: הטריצרטופס, האפטוזאורוס והברונטוזאורוס, הסטגוזאורוס והאלוזאורוס. מארש החזיק בתארים האקדמיים הבאים: דוקטור לפלאונטולוגיה, מוסמך לאמנות, ודוקטור למשפטים.
ביוגרפיה.
ראשית חייו ולימודיו.
מארש נולד בעיר לוקפורט במדינת ניו יורק בארצות הברית למשפחה לא אמידה, אך הוא היה אחיינו של ג'ורג' פיבודי, בנקאי עשיר ונדבן. הוא סיים תואר ראשון באקדמיית פיליפס באנדובר בשנת 1856 ובקולג' ייל (לימים אוניברסיטת ייל) ב-1860. אחרי כן למד גאולוגיה ומינרלוגיה בבית הספר המדעי שפילד בניו הייבן, ואחרי שהשלים לימודים אלה הוא פנה ללימודי פלאונטולוגיה ואנטומיה בברלין, היידלברג וברסלאו. הוא חזר לארצות הברית ב-1866 ומונה לפרופסור לפלאונטולוגיה של בעלי חוליות באוניברסיטת ייל. הוא הצליח לשכנע את דודו פיבודי לתרום כסף להקמת מוזיאון פיבודי לידיעת הטבע בייל. מארש היה פוליטיקאי מעולה והצליח לשכנע את דודו פיבודי ואת ממשלת ארצות הברית לתמוך כספית במסעות חיפוש המאובנים שלו.
קריירה.
מארש וציידי המאובנים הרבים שהעסיק (הבולט שבהם הוא כנראה ג'ון בל האטצ'ר) חשפו כ-500 מינים חדשים של בעלי חיים מאובנים, להם נתן מארש שמות. במאי 1871 גילה מארש את המאובן הראשון של פטרוזאור (זוחל מעופף) באמריקה. בנוסף גילה סוסים מוקדמים, זוחלים מעופפים, דינוזאורים מהיורה והקרטיקון, ביניהם האפטוזאורוס והאלוזאורוס וכן עופות בעלי שיניים מהקרטיקון: איכתיאורניס והספראורניס.
מארש גילה את הצרטופסיים - הדינוזאורים בעלי הקרניים - והגדיר את המשפחה צרטופסיים והתת-סדרה צרטופסים. הוא גילה את הטריצרטופס, הדינוזאור המפורסם ביותר בתת-סדרה של הצרטופסים ואחד הדינוזאורים הידועים ביותר עד היום. הוא גילה מינים נוספים של צרטופסיים (חלקם התבררו מאוחר יותר כלא תקפים) והחל בכתיבת מונוגרפיה מאוירת על הצרטופסים. הוא מת באמצע הכתיבה, ואת כתיבתה השלימו ג'ון בל האטצ'ר וריצ'רד סוואן לול. המונוגרפיה הנ"ל, שפורסמה ב-1907, נחשבת עד היום לאחד הטקסטים המכוננים והשימושיים בפלאונטולוגיה בכלל ובחקר הצרטופסים בפרט, בין השאר בזכות איורים רבים ומפורטים של מאובנים ועצמות שתרמו מארש וממשיכיו למונוגרפיה.
אחרי מותו, המוניטין של מארש נפגע כאשר תאוריית "אבולוציית הסוסים" שהוצגה בגני חיות ומוזיאונים רבים התגלתה כלא מדויקת. נטען שבגלל החיפזון שנקט כדי להקדים את יריביו, הוא הניח מספר הנחות ללא ביסוס מדעי נאות. כישלון זה הוביל להערכה מחדש של עבודותיו, שבעקבותיה חלק מהן נשללו והן הוסרו מגוף הידע הקנוני.
מארש ידוע גם בגלל מלחמת העצמות (או מלחמת המאובנים) שניהל כנגד הפלאונטולוג בן-זמנו אדוארד דרינקר קופ. שני החוקרים היו תחרותיים ביותר, וניהלו מרוץ על גילוי מאובנים וזיהוי מינים חדשים. במהלך המרוץ הזה הם גילו ותיעדו יותר מ-130 מינים חדשים של דינוזאורים. מבחינה כמותית, מארש ניצח במרוץ: הוא גילה 80 מינים חדשים לעומת 56 בלבד שגילה קופ.
מותו.
מארש מת ב-18 במרץ 1899. הוא נקבר בבית הקברות גרוב סטריט בניו הייבן, קונטיקט.
מורשת.
מארש זיהה ונתן שם לסוגי הדינוזאורים הבאים (מסודר לפי שנים): אלוזאורוס (1877), אפטוזאורוס (1877), אטלנטוזאורוס (1877), דריפטוזאורוס (1877), דיפלודוקוס (1878), סטגוזאורוס (1877), קראוזאורוס (1878), לאוזאורוס (1878), ברונטוזאורוס (1879) צלורוס (1879), דירקודון (1881), צרטוזאורוס (1884), אנצ'יזאורוס (1885), קמפטוזאורוס (1885), צרטופס (1888), פריקונודון (1888), טריצרטופס (1889 ו-1890) ננוזאורוס (1889), נודוזאורוס (1889), טריפריודון (1899; כיום יונק נכחד מהסוג Meniscoessus), אורניתומימוס (1890), בארוזאורוס (1890), קלאוזאורוס (1890), אמוזאורוס (1890), טורוזאורוס (1891),פלאורוקואלוס (1891), דריוזאורוס (1894), לברוזאורוס (1896) וגם ליצורים נוספים כמו הדרמודקטילוס (1881).
מארש זיהה ונתן שם לאינפרא-סדרות הדינוזאורים הבאות (מסודר לפי שנים): אורניתופודה (1881), סטגוזאוריה (1877), צרטוזאוריה (1884), צרטופסים (1890) ואת התת-סדרה תרופודה.
מארש זיהה ונתן שם למשפחות הדינוזאורים הבאות (מסודר לפי שנים): אלוזאוריים (1878), סטגוזאוריים (1880), דיפלודוקיים (1884), אנכיזאוריים (1885), קמפטוזאוריים (1885), צרטופסיים (1890), דריפטוזאוריים (1890), נודוזאוריים (1890), אורניתומימיים (1890), פלטאוזאוריים (1895), צרטוזאוריים, צלורידים.
בנוסף נתן מארש שמות למיני דינוזאורים כגון טריצרטופס הורידוס וטריצרטופס פרורסוס. נוסף על מחקר דינוזאורים הוא גם גילה ונתן שמות למפריטי פרסה קדומים כמו המורופוס.
על שמו נקראו הדינוזאורים עותניאל (1977, על ידי פ. גלטון), עותניאלוזאורוס (ניתן ב-2007) ומארשוזאורוס (1976, על ידי מדסן).
הממצאים של מארש הרכיבו את לב האוסף של מוזיאון פיבודי לידיעת הטבע, באוניברסיטת ייל. באולם הגדול של המוזיאון שולט השלד הראשון שנתגלה של אפטוזאורוס/ברונטוזאורוס וכן נמצאים בו מספר גולגולות של טריצרטופס וטורוזאורוס.
מארש תרם את ביתו בניו הייבן קונטיקט לאוניברסיטת ייל ב-1899. בית זה נחשב כמונומנט היסטורי לאומי של ארצות הברית. הבית ידוע בשם Othniel C. Marsh House והגנים שסביבו כ-Marsh Botanical Garden (הגנים הבוטאנים של מארש).
מבצר בנינג
ג'וזפה אוטולנגי
ג'וּזֶפֶּה אוֹטוֹלֶנְגִי (באיטלקית: Giuseppe Ottolenghi; 26 בדצמבר 1838, סביונטה, לומברדיה – 2 בנובמבר 1904, טורינו) היה איש צבא ופוליטיקאי יהודי-איטלקי, כיהן כסנאטור ושר המלחמה בממשלתו של ג'וזפה צנארדלי.
קורות חיים.
אוטולנגי נולד לאהרון וג'נטילה-אסתר, בן למשפחה יהודית בת 8 ילדים בפיימונטה שמוצאה הקדום בגרמניה בעיירה . נישא ב-1877 לאליסה.
אוטולנגי התחנך באקדמיה הצבאית ולאחר מכן השתתף במלחמת העצמאות האיטלקית השנייה ב-1859, וזכה במהלכה למספר עיטורים. לאחריה, היה ליהודי הראשון שהוכנס למטה הכללי. במלחמת צרפת–פרוסיה שימש כנספח הצבאי האיטלקי בצרפת. עם סיום המלחמה העות'מאנית-רוסית מונה כחבר הוועדה הבינלאומית לקביעת הגבולות בין האימפריה העות'מאנית למונטנגרו. בשנת 1895 התמנה לגנרל ומפקד דיוויזיה. בשנת 1902 מונה כמפקד הארמייה ה-4. באותה שנה התמנה לסנאטור ולשר המלחמה.
בשנת 1907 יצא לאור ספרו "Il Rapporto Di Neutralita".
היכל קורל של קראיובה
ההיכל הגדול של טרגו מורש
ההיכל הגדול של רדאוץ
היכל קורל של צ'רנוביץ
היכל קורל של בוקרשט
שלטון המנדט
לוצ'יאן-זאב הרשקוביץ'
לוסיאן זאב הרשקוביץ
בית הכנסת הגדול הגדול של רדאוץ
דייוויד בלות'נטל
פיטר דיאמונד
פיטר ארתור דיאמונד (אנגלית: Peter Arthur Diamond; נולד ב-29 באפריל 1940) הוא כלכלן יהודי אמריקאי הידוע בניתוחיו את מדיניות הביטחון הסוציאלי בארצות הברית ועל עבודתו כיועץ למועצה המייעצת לביטחון סוציאלי בסוף שנות ה-80 ושנות ה-90. בשנת 2010 הוענק לו פרס נובל לכלכלה יחד עם דייל מורטנסן וכריסטופר פיסרידס על מחקרם בתחום הפערים בין הביקוש להיצע בשוק העבודה. דיאמונד הוא מרצה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס במעמד האקדמי הגבוה ביותר, "פרופסור המוסד".
קורות חיים.
דיאמונד נולד ב-1940 בניו יורק, להורים יהודים, צאצאי מהגרים יהודים ממזרח אירופה מראשית המאה העשרים. הוריה של אימו היגרו לארצות הברית מפולין, יחד עם ששת ילדיהם, כאשר אימו של דיאמונד נולדה כבר בניו יורק. הורי אביו של דיאמונד היגרו מרוסיה (אימו של האב) ומרומניה (אביו של האב) ונפגשו בניו יורק.