ג'ובאני ברנרדינו נאנינו (באיטלקית: Giovanni Bernardino Nanino, סביבות 1560–1623) היה מלחין, מורה ואמן שירה איטלקי משלהי תקופת הרנסאנס וראשית תקופת הבארוק, מנותני הטון בקבוצת המלחינים של האסכולה הרומאית. ג'ובאני ברנרדינו היה אחיו הצעיר של המלחין, שהשפעתו הייתה גדולה קצת יותר, ג'ובאני מריה נאנינו.
חייו.
נאנינו נולד בוולראנו והחל לשיר כסופרן-נער בקתדרלה המקומית, כמו אחיו לפניו. ייתכן, שמשרתו הראשונה הייתה כמאסטרו די קאפלה ב"סנטה מריה דאי מונטי" בשנת 1586 וידוע שזכה במשרת מאסטרו די קאפלה ב"סן לואיג'י דאי פראנצ'זי" ברומא בשנת 1591, אחרי שאחיו פרש כדי להצטרף למקהלת האפיפיור. מכל מקום, שני האחים התגוררו יחד באותה תקופה בבית שבבעלות הכנסייה והקדישו חלק גדול מזמנם להוראת מוזיקה לנערי מקהלה. בהמשך למינוי ב כנסיית סן לואיג'י דיי פראנצ'זי יצר קשר עם החשמן מונטאלטו, פטרון עשיר ורב-השפעה של אמנות ומוזיקה ואפשר ששימש מורה, מלחין וארכיבר לחשמן בכנסייתו, "סן לורנצו אין דאמאסו".
יצירותיו.
המוזיקה של נאנינו משנות ה-80 וה-90 של המאה ה-16 כתובה בניב שמרני ונמנעת מן הנטיות הנסיוניות של אחיו ושל לוקה מארנציו. הוא העדיף למזג בכתיבתו את הטכניקה וסגנון הביטוי של מלחיני רומא המוקדמים יותר, כגון פלסטרינה. בערך משנת 1610 ואילך אימץ לו את טכניקת הבסו קונטינואו ביצירות הקודש שלו - נטייה הרחוקה משמרנות - דבר שאחיו לא עשה מעודו. חלק גדול מן המוזיקה המוקדמת שלו חילוני (כמו מדריגלים), אך הוא הוציא לאור כמה ספרי מוטטים אחרי 1610, לאחר מות אחיו. עובדה זו מעוררת את ההשערה, שכאשר כתב מוזיקה באותן צורות כמו אחיו, בחר באמצעים סגנוניים מנוגדים, ואחרי מות אחיו אימץ לו במהירות את הסגנון המתקדם של תקופתו והשתמש בו לכתיבת מוזיקה באותן צורות, שבהן נקט אחיו ביתר שמרנות.
שמעון היבש
שמעון היבש (נולד ב-23 באפריל 1948) הוא כדורגלן עבר ישראלי.
חייו.
היבש נולד ב-1948 לבתיה ואהרון. הוא התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מכבי פתח תקווה בשנת 1956 ושיחק בעמדת הקשר המרכזי, ולעיתים תפקד גם בעמדת הקיצוני. בין השנים 1964 ל-1975 היבש שיחק בקבוצת הבוגרים של מכבי פתח תקווה, עמה זכה ב-1973 בגביע 25 שנים למדינת ישראל, לאחר ניצחון על מכבי חיפה. לאחר מכן עבר למכבי הרצליה בה שיחק 5 עונות, עד ל-1981.
ב-1964, למרות גילו הצעיר, הוא נכלל בסגל נבחרת ישראל במשחקי גביע אסיה אך לא זכה לדקות משחק. ב-1965, הוא ערך את הופעתו הראשונה בנבחרת במשחק ידידות לא רשמי נגד קבוצת ספרטק מוסקבה, בו שותף לאורך כל 90 הדקות. ב-1966 הוא זכה עם נבחרת ישראל בטורניר אליפות אסיה לנוער עד גיל 20 במנילה, ואף שיחק במשחק הגמר מול הנבחרת המקבילה מבורמה, שהיה הפעם השלישית ברציפות שבה התמודדו שתי הנבחרות במשחק הגמר של הטורניר. ב-1968 סיים עם הנבחרת במקום הרביעי בטורניר זה בסיאול.
היבש משמש כיום כיו"ר ועדת הביקורת של מכבי פתח תקווה, והיה ממארגני כנס כדורגלני ופעילי מכבי פתח תקווה לדורותיהם (2002). הוא הפיק וערך את "אלבום כדורגלני ופעילי מכבי פתח תקווה לדורותיהם 1912–1992".
שימש שנים רבות כמנהל משאבי אנוש בחברת אמרז.
היבש משמש כיו"ר ארגון יוצאי בוצ'אץ' ופעיל בנושאי הנצחת זיכרון השואה.
היבש נשוי בשנית ואב לשתי בנות.
דבורה קטלנית
דבורה קטלנית (באנגלית: Africanized honey bee, ומכונה בפשטות: killer bee) הוא תת-מין מוכלא של דבורת הדבש, שנוצר מהכלאה בין דבורת הדבש האפריקאית ("Apis mellifera scutellata") ומספר זנים של דבורי דבש שמקורם באירופה. הזן הוכלא בשנות החמישים של המאה העשרים במסגרת ניסוי שנערך בברזיל. במהלך הניסוי שוחררו חלק מהדבורים בטעות, ועם הזמן החלו להתפשט, והגיעו עד מרכז וצפון אמריקה.
היסטוריה.
הביולוג ווריק קר (Warwick E. Kerr) עסק בגידול של דבורים דרום-אפריקניות ודבורים אירופיות, וניסה לעיתים להכליא בין השתיים. מטרתו הייתה לגדל זן של דבורים שיהיו עמידות יותר באקלים הטרופי שבדרום אמריקה מאשר הדבורים האירופיות שגודלו בין היתר בצפון אמריקה, תוך תקווה כי עמידותן של הדבורים תלווה גם בעלייה בתפוקת הדבש שלהן. קֶר שם לב כי הדבורים הללו היו תוקפניות במיוחד.
המלכות של זן הכלאיים החדש הוחזקו בתוך הכוורות במתקנים מסורגים עם חורים קטנים, כדי למנוע מהמלכות ומהזכרים, הגדולים יותר מהפועלות, לברוח ולהזדווג עם האוכלוסייה המקומית של דבורים אירופיות.
לפי דבריו של קֶר, בשנת 1957, דבוראי שהיה תורן מחליף בבית הגידול הבחין שהמתקנים המסורגים מפריעים לתנועת הפועלות, והסיר אותם, וכך בטעות שוחררו 26 נחילי דבורים מזן הכלאיים החדש. הדבורים שוחררו ליד העיר ריו קלארו, שבמדינת סאו פאולו שבדרום ברזיל.
התפשטות גאוגרפית.
נכון לשנת 2002, הספיקו הדבורים הקטלניות להתפשט מברזיל דרומה, אל צפון ארגנטינה, וגם צפונה, למדינות מרכז אמריקה, מקסיקו, ומדינות דרום ארצות הברית: טקסס, אריזונה, ניו מקסיקו, פלורידה ודרום קליפורניה. ההתפשטות נעצרה לזמן מה במזרח טקסס, כנראה עקב המספר הרב של מגדלי הדבורים האירופיות באזור. אולם, העובדה שהתגלו דבורים קטלניות בלואיזיאנה מצביעה על כך שהדבורים הקטלניות הצליחו לעבור את המכשול הזה, או שהגיעו בנחיל על גבי ספינה. ביוני 2005, התגלה כי הדבורים חצו את הגבול של טקסס והתפשטו לדרום-מערב ארקנסו. בספטמבר 2007, פורסם כי הדבורים התיישבו גם באזור ניו אורלינס.
באזורים רבים הדבורים הקטלניות הוכרזו כמין פולש.
גבולות ההתפשטות.
על אף הקושי של הדבורים לחיות במדינות קרות, נצפו דבורים קטלניות במקומות צפוניים יותר בארצות הברית כדוגמת מיזורי וסיירה נבדה.
דבר זה מעיד על הסתגלות מהירה של הדבורים למקומות קרים.
קצב התקדמות הדבורים צפונה מוערך בכשני קילומטרים (קצת יותר ממייל אחד) ביום. כאשר הן מכלות את רוב הדבורים האירופיות באזורים אליהם הן מגיעות.
תכונות.
הדבורה הקטלנית נבדלת מדבורים אחרות במספר תכונות. התכונה העיקרית שהביאה לפרסומן של דבורים אלו היא תוקפנותן הקיצונית: בניגוד לדבורי-דבש אירופיות, שמגלות תוקפנות בעיקר כשתוקפים את הכוורת, הדבורים הקטלניות מתרגזות אפילו מתזוזה סתמית בקרבת הכוורת. דבורים קטלניות יוצאות להתקפה במספרים גדולים יותר, ועשויות לרדוף אחרי אדם למרחק של עד כ-400 מטרים, ולעקוץ אותו. הארס של הדבורה הקטלנית זהה לזה של הדבורה האירופית, אבל מספר העקיצות הגדול בהרבה גורם למספר גדול יותר של מקרי מוות.
הדבורים הקטלניות נבדלות מהדבורים האירופיות במספר תכונות:
קרני-X
עמנואל מנדלשטם
עמנואל מנדלשטאם
מקס מנדלשטאם
מקס מנדלשטם
מכס מנדלשטם
מכס מנדלשטאם
מאכס מנדלשטם
מאקס מנדלשטם
מאקס מנדלשטאם
מחלת ליים
מחלת ליים (Borreliosis; Lyme Disease) היא מחלה הנגרמת לרוב על ידי חיידקים מהמין "Borrelia burgdorferi", ולעיתים על ידי חיידקי "Borrelia afzelii" ו-"Borrelia garinii" (בעיקר באירופה).
שלב המחלה המוקדם מתאפיין בכאב ראש, חום, עייפות, דיכאון ופריחה בעור הנקראת Erythema Migrans. אם החולה לא מקבל טיפול ייפגעו לרוב מערכות שונות בגוף כגון: מערכת העצבים, המפרקים ואף הלב. ברוב המקרים, אם החולה מאובחן בשלבי המחלה הראשונים ומקבל טיפול אנטיביוטי, הוא יחלים מהמחלה. אבחון מאוחר של המחלה או קבלת טיפול בלתי הולם יכולים לגרום לתסמינים חריפים, שיהיו קשים לטיפול.
היסטוריה.
המחלה הוכרה לראשונה בארצות הברית ב-1970 בעיירה Lyme בקונטיקט, ועל שמה היא קרויה. מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית החלה לחקור, לאחר ההתפרצות באותו מקום, סדרה ארוכה של מחלות חום בילדים. והממצאים היוו אישור לגילויה של מחלה חדשה.
החיידק "Borrelia burgdorferi" הגורם למחלה קרוי על שם החוקר וילי בורגדורפר (Willy Burgdorfer), שהיה הראשון לבודדו ב-1982.
מחקרים אחרונים מאוניברסיטת באת' בבריטניה הוכיחו כי אותו חיידק קיים כבר מלפני עידן הקרח, והיה מצוי באירופה. ההנחה היא שציפורים העבירו קרציות שנשאו אותו לאמריקה.
תפוצת המחלה.
מחלת ליים הייתה שכיחה בצפון אמריקה ובאירופה. לאחרונה, פרסומים מבשרים כי המחלה מתפשטת בכל העולם ומצויה באפריקה, אוסטרליה ואסיה.
אזורי התפוצה של החיידקים משתנים, והם מאיימים בעיקר על מרכזי אוכלוסייה גדולים.
התפשטות המחלה מוסברת כאחת מתוצאות הלוואי של ההתחממות העולמית. מחלות שהיו מוגבלות לאזורים קטנים, נודדות לאזורים שהתחממו. על פי מחקר מדעי של החברה האמריקאית להגנת הטבע (WCS), מחלת הליים נמנית עם 12 המחלות הקטלניות ביותר, שעלולות להחמיר עם הזמן ואף אולי להתפרץ כמגיפות.
בישראל המחלה נדירה ביותר.
העברת המחלה.
רוב בעלי החיים החיים בטבע, במשק חקלאי או בבית (כגון כלבים, כבשים, מכרסמים וציפורים), נושאים קרציות ופרעושים. חלק מקרציות ופרעושים אלה עלולים להיות פונדקאים נושאי חיידקים מסוכנים, אותם יעבירו לבני אדם.
הקרציות אוהבות לחות ולכן ניתן למצוא אותן מתחת לעלים, בשדה ובצמחייה הנמוכה. הקרציות והפרעושים ניזונים מדם בעלי חיים ומדמו של האדם, וכך מעבירים אליהם גורמי מחלות שונים בזמן הנשיכה.
כשקרציות מהמינים "Ixodes scapularis" ו-"Ixodes pacificus" נושכות אדם, הן מעבירות לגופו חיידקים מסוג "Borrelia" מהמערכת "Spirochaete". חיידקים מחוללי המחלה הללו אינם גורמים לקרציות ולבעלי החיים הנושאים אותם לחלות במחלה: החיידקים חיים בתוך הקרציה ומגיעים לגפי הפה שלה. גפי הפה מנקבים את עור הקרבן ומוצצים את דמו; כשהקרציות נושאות החיידקים מעבירות אותם לאדם, הוא יחלה במחלה.