במהלך שנת 2010 נחלשה בריאותו באופן משמעותי, בפברואר הוא נותח בעורק התרדמני וב-11 בספטמבר הוא נצרך לאנגיופלסטיה, הוחדר בו תומכן, אך הוא שוחרר למחרת.
הוא נפטר בבוקר 27 באוקטובר 2010 מדום לב בביתו שבעיר אל קלפטה שבפרובינציית סנטה קרוס.
מלבד ארגנטינה שבע מדינות נוספות בדרום אמריקה הכריזו על אבל לאומי בעקבות פטירת נסטור קירשנר: ברזיל, ונצואלה, פרגואי, אורוגוואי, צ'ילה, קולומביה ופרו.
מאיר אראק
שנים עבריות ה' אלפים - ה'צ&quot;ט
UC berkeley
UC ברקלי
Drug Enforcement Administration
מורטון ברגר
גלאב פאשה
מישל קלוני
מישל קלוני (באנגלית: Michelle Clunie; נולדה ב-7 בנובמבר 1969) היא שחקנית ורקדנית בלט אמריקאית.
קריירה.
קלוני התחילה את הקריירה שלה בריקוד בלט, וקיבלה מלגה באקדמיה לבלט מקצועי.
בשנת 1994 שיחקה בסרט "ארוטיקה" לצד בריאן קראנסטון. בשנת 1996 שיחקה בסוף העונה הראשונה של הסדרה הקומית "המופע של ג'ף פוקסוורת'י", בתפקיד דידי לנדראו.
היא התפרסמה כשגילמה את מלאני מרקוס, עורכת דין לסבית יהודיה בסדרת הטלוויזיה האמריקאית הפופולרית "הכי גאים שיש". בריאיון למגזין "Curve" אמרה שלמרות שבסדרה "הכי גאים שיש" היא מגלמת דמות של לסבית, היא למעשה סטרייטית במציאות: "אני לא רוצה שאנשים יחשבו שאני איזשהו סמל של הקהילה הגאה, בגלל שאני לא לסבית בעצמי. אני לא רוצה שאנשים יחשבו שאני אומרת שאני יודעת יותר מהם על החיים שלהם."
קלוני שיחקה בעונה השלישית של הסדרה סבב הפוקר העולמי בהוליווד במטרה לגייס כספים להקמת ארגון צדקה.
ב-2005 שיחקה בסרט "בלתי נראה" לצד גייל הרולד.
ב-2010 גילמה את ג'יין פרנסקוט באחד הפרקים של הסדרה "שקר לי", וכמזכירה המנהלת רומן וחשודה ברצח בשם טארה הארינגטון בעונה השנייה של הסדרה "המנטליסט".
בשנת 2012 שיחקה בסרט "מג'יק מייק" של הבמאי סטיבן סודרברג, ושנה לאחר מכן התארחה בסדרה "NCIS".
בשנת 2014 גילמה את טינה, אמהּ השתיינית של ג'ייד בסרט הטלוויזיה "חברות מסוכנת".
משנת 2015 מגלמת את גברת פינץ בעונה החמישית והשישית בסדרה "זאב צעיר" ברשת MTV. באותה שנה שיחקה בסרט הדרמה "סוג של השיבה הביתה" בבימויה של מריה בורטון.
חיים אישיים.
באוקטובר 2014 נודע שקלוני מצפה לילד מהבמאי בריאן סינגר, ובינואר 2015 הביאה לעולם את בנה הראשון.
עוקבא
סקוט לוול
סקוט לוול (באנגלית: Scott Lowell; נולד ב-22 בפברואר 1965 בדנוור, קולורדו) הוא שחקן אמריקאי שהתפרסם בתפקיד תיאודור "טד" שמידט בסדרת הטלוויזיה האמריקאית הפופולרית "הכי גאים שיש". הוא למד במכללה פרטית לאומנויות בניו לונדון.
אלברט בן יצחק יעקב
אלברט בן יצחק יעקב (נולד ב-11 ביולי 1962) הוא משורר ומבקר עברי.
ביוגרפיה.
אלברט נולד בעיר בוינקסק בברית המועצות שירת כחייל בצבא האדום. למד לתואר ספרות ובלשנות רוסית והוענק לו תואר מוסמך.
אלברט עלה לארץ ישראל בשנת 1993, השתקע בבאר שבע והחל לעבוד כפועל בניין. במקביל לעבודתו למד אלברט לתואר מורה בכיר במגמת חינוך מיוחד המכללה לחינוך ע"ש קיי.
חבר באגודת הסופרים מחודש יולי 2003. ספרו הראשון, "תמונות בעיניים שירים חדשים", יצא לאור בבאר שבע בהוצאת המחבר בשנת 1999.
פרסם ששה ספרי שירה וכן פרסם מאמרי הגות וביקורת בכתבי עת שונים. בשנת 2001 זכה במקום ראשון בתחרות שירה למשוררים מחבר המדינות הכותבים עברית מטעם העיתון מעריב ובחסות ערוץ הטלוויזיה בכבלים NTV.
בשנים האחרונות הוא מלמד במערכת החינוך המיוחד בבאר שבע.
ט&quot;ו בחשון
אצטדיון וסרמיל
אצטדיון וסרמיל היה אצטדיון כדורגל בעיר באר שבע, אשר הכיל 13,000 מקומות בתשעה יציעים. האצטדיון שימש את קבוצת הכדורגל הפועל באר שבע עד לשנת 2015. האצטדיון היה ממוקם בסמוך לרחוב יהודה הלוי, בין שכונה ב' לשכונה ה'. בחלק מהשנים שימש האצטדיון גם את מכבי באר שבע במשחקיה הביתיים.
המקום שימש גם כבמה לאירועים שונים, אחד הבולטים שבהם הוא סדר אמירת הסליחות הנערך, מדי שנה, בידי הרב בנימין בצרי, סמוך ליום כיפור, והמושך אליו קהל רב.
היסטוריה.
האצטדיון הוקם בשנת 1959 ונחנך ב-31 באוקטובר 1959 במשחק חגיגי של הפועל באר שבע מול הפועל תל אביב. בצורתו הראשונית, ישבו חלק מהצופים על יציעי בטון, קטנים יחסית, מול חלקו המרכזי של המגרש. שאר הצופים התמקמו על סוללת האדמה שהקיפה את המגרש.
בדצמבר 1988 הסתיים שיפוץ כללי של האצטדיון, בתרומתה של הגברת לילי פרידמן-וסרמיל, ושמו הוסב לאצטדיון על שם ארתור וסרמיל. הגברת פרידמן-וסרמיל הנציחה בכך את בנה, אשר נרצח בשואה על ידי הנאצים, בשנת 1943, במחנה ההשמדה מיידנק, כשהוא בן 7. השיפוץ כלל, בין היתר, הקמת יציעי בטון בכל היקף האצטדיון. בשנת 2017 נקרא על שמו של ארתור גם רחוב בבאר שבע.
בשנת 1995, לכבוד משחקה של הפועל באר שבע מול קבוצת ברצלונה במסגרת גביע אופ"א, שופץ האצטדיון והותקנו בחלק מהיציעים מושבי פלסטיק במקום הבטון החשוף. בשנת 2009, בעקבות חזרתה של הפועל באר שבע לליגת העל, הותקנו מושבים בשאר היציעים.
בשנת 2011 החלה בניית אצטדיון טרנר במבואותיה הצפוניים של העיר, שנחנך בשנת 2015, והחליף את אצטדיון וסרמיל כאצטדיונה הביתי של הפועל באר שבע. ב-30 במאי 2015 התקיים משחקה האחרון של הפועל באר שבע באצטדיון בו גברה הקבוצה בתוצאה 0:4 על בית"ר ירושלים. הפועל באר שבע המשיכה לעשות שימוש באצטדיון ובמגרש הסמוך לו לאימונים עד חודש נובמבר 2018, עת עברה הקבוצה להתאמן במתחם "הבית האדום".
במאי 2013 החליטה עיריית באר שבע למכור את האצטדיון. בספטמבר 2014, חברות הבנייה "י.ח. דמרי בניה ופיתוח
" ו"אזורים" זכו במשותף במכרז לרכישת המתחם תמורת 417.5 מיליון שקל, מהם 212.5 מיליון שקל תשלום עבור הקרקע, ו-205 מיליון שקל נוספים עבור הוצאות פיתוח.. בשטח האצטדיון תבנה שכונת מגורים הכוללת 2,000 יחידות דיור ב-17 מגדלי מגורים, פארק בן 30 דונם, ו-3,000 מ"ר מסחר ומשרדים בהשקעה כוללת של כ-2.2 מיליארד שקל.
הריסת האצטדיון החלה ב-24 ביוני 2019.
אנבל לי
אנבל לי (באנגלית: Annabel Lee) הוא השיר האחרון שכתב המשורר האמריקאי אדגר אלן פו. השיר נכתב בשנת 1849 ופורסם לאחר מותו של פו באותה השנה.
תקציר השיר.
השיר מתאר בלשון סיפורית ואגדתית את אהבתו של המשורר לאנבל לי. מקום ההתרחשות של העלילה אינו ברור, והוא מתרחש ב"ממלכה ליד הים" ("kingdom by the sea") ששמה אינה מצוין בשיר המקורי (ראו תרגום השיר). המשורר ואנבל לי התאהבו זה בזו על אף גילם הצעיר, ואהבתם הייתה כה גדולה עד שהשרפים החליטו בקנאתם להענישם, והמשורר מאמין שדלקת הריאות שממנה נפטרה אנבל לי נגרמה על ידי רוח שנשלחה על ידי השרפים. לאחר מותה של אנבל לי היא נלקחה מהמשורר על ידי בני משפחתה ונקברה ליד הים, אולם המשורר מאמין שאהבתם נמשכת גם מעבר למוות, ורואה את עיניה של אנבל לי בכל לילה בכוכבים, בעודו שוכב לצידה בקבר שליד הים.
פרשנות.
הדובר מתאר את אהבתם שלו ושל אנבל-לי כאהבה נשגבת שאין כמותה בעולם. אהבתם עוררה קנאה וזעם בקרב המלאכים שראו את הזוג כאחוז "היבריס", חטא הגאווה, מאחר שהם חושבים שהם שווים באהבתם למלאכים, ואף מעבר להם. על פי המיתולוגיה היוונית על הלוקים בהיבריס להיענש מאחר שלא ייתכן שבני האדם יחושו מעל האלים, ולכן הענישו המלאכים את הזוג בכך שגרמו לאנבל-לי לחלות ולמות.
בדומה לשיריו האחרים של פו (כמו העורב ואולאלום) גם שיר זה מתאר את רגשות המשורר לאחר מותה של אהובתו. ההסבר שניתן בשיר למות האהובה (קנאת השרפים) אינו הסבר רציונלי, ומעיד על כך שרגשות המשורר מונעים ממנו לראות את ההסבר ההגיוני. ניתן להסביר העדר רציונליזציה זו בכך שהאהבה בין המשורר לאנבל לי התרחשה בעודם ילדים, והדמות שנתקבעה בזכרונות המשורר, כמו גם הרציונליזציות של אירועים אלה נתקבעו בעודו צעיר.
ככל הנראה האירועים בשיר זה מתארים את תחושות המשורר לאחר מותה משחפת של דודניתו-אשתו, וירג'יניה קלם, שבעת נישואיהם ב-22 בספטמבר 1835 הייתה בת שלוש-עשרה.
שיר זה שונה מאוד מ"העורב". בעוד שב"העורב" מאמין המשורר שלעולם לא ישוב ויפגוש את אהובתו, בשיר זה (המאוחר יותר), מאמין המשורר שאהבתם נצחית ולא תינתק אף במותם.
אנבל-לי הוא בלדה טרגדית (סיפור טרגי בו שוררת אווירה קודרת ועצובה), הכוללת מספר שורות אופייני (5 או 7 שורות במקרה זה) לכל בית, וחזרות אופייניות. בכל בית חוזר המיקום האגדתי (ממלכה לחוף הים), ומופיע פעם אחת שמה של אנבל לי (בבית האחרון הוא מופיע פעמיים). חזרות נוספות המופיעות בשיר הן קנאת השרפים ועוצמת האהבה.
האלמנטים האגדתיים / מיתולוגיים המופיעים בשיר מודגשים על ידי החזרות וכן על ידי אלמנטים כמו תיאורי הזמן: "זה היה לפנים ולפני שנים" והמיקום הערטילאי.
שינויים שנערכו בשיר.
פו כתב 11 גרסאות שונות של השיר, בהם שינויים קלים, כאשר ההבדל המשמעותי ביותר הוא בשורה האחרונה:
פרסום השיר.
השיר נכתב במאי 1849, ועותק ממנו נמסר לרופוס וילמוט גריזוולד לפרסום. השיר הודפס לראשונה על ידי גריזוולד ב-9 באוקטובר 1849 - לאחר מותו של פו, כחלק מההספד שהופיע על מותו ב"דילי טריביון" של ניו יורק.
תרגום.
אנבל-לי תורגם לשפות רבות. לעברית הוא תורגם על ידי זאב ז'בוטינסקי ששמר על המצלול ועל השם המקורי. תרגומו פורסם בעיתון "הארץ" ב-7.11.1919 תחת ראשי התיבות של שם המתרגם (ז.ז.). ז'בוטינסקי העצים את האלמנט האגדתי של השיר בבוחרו מונח שלא הופיע קודם לכן בשירה ובספרות העברית "ים ערפַּלי" (ולא, כפי שרבים סבורים - "ים ערפילי"). בכך בחר ז'בוטינסקי במקום שאינו קיים.