בשכונה נמצאת הספרייה הציבורית העירונית על שם ש. שלום, ובסמוך לה שוכן בית-הוועד. "בית הספר הפתוח על שם בארי" גם הוא בשכונה, וכמו כן פועלים בה קן של השומר הצעיר וקן של הנוער העובד והלומד. ממזרח לה, בצמוד לקריית הטכניון, נמצא אצטדיון האתלטיקה העירוני ומרכז ספורט.
קריית הטכניון.
קריית הטכניון, שהוקמה בשנות ה-50 לא הרחק מכיכר זיו, היא משכנו של הטכניון, מהמוסדות האקדמיים המצטיינים והיוקרתיים בישראל. הקריה היא קמפוס המשתרע על פני 1,325 דונם וכולל מבני לימוד, מעבדות ומבני מעונות לסטודנטים, לסגל זוטר ולמשפחות עם ילדים. היא גובלת בצדה המזרחי בנשר.
אבן הפינה לקריית הטכניון הונחה ב-1953. אכלוס המתחם החל בשנות ה-60 ונמשך אף בראשית המאה ה-21. במשך תקופה ארוכה התנהלו הלימודים בשני הקמפוסים של הטכניון, זה שבהדר וזה שבנו"ש, אך מאז 1986 משמשת את המוסד רק קריית הטכניון. המבנה ההיסטורי בהדר הוסב למוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה וחלל ומקצת המבנים שסביבו נמסרו לבית הספר בסמ"ת עד שזה נסגר ב-2007.
רמת אלון.
שכונה זו, כמו גם הרחוב הראשי בה, קרויים על שם יגאל אלון. את בניית השכונה, הממקומת בדרום נווה שאנן, אישרה מועצת העיר בשנת 1981. פריצת הדרך החלה ביולי 1985, והבתים הראשונים החלו להיבנות בשנת 1986. רמת אלון גובלת במזרח בטכניון, במערב ברמות רמז, בצפון בזיו ובדרום ובדרום-מערב בדניה. חלק הארי של תושביה הם משפחות צעירות, סטודנטים ואנשי צבא קבע, שהיו האוכלוסייה המקורית בעת תכנונה. בשכונה כ-2,000 משקי בית.
ברמת אלון שוכנים בית הספר היסודי "אלון", בית הספר התיכון (ממ"ד – "ישיבה תיכונית") "יבנה", מתנ"ס "רמות" ושני מרכזים מסחריים. ב-2008 נחנך בשכונה "גן חסידי אומות העולם תושבי חיפה", על שם שמונה עשר חסידי אומות העולם שהתגוררו בחיפה.
קיר העורבים הוא שמו של אתר ארכאולוגי השוכן מצפון לשכונה לרגלי מצוק הנמצא ליד כביש הגישה לטכניון (רחוב מאיר יערי), והוא כולל מערה ומספר גומחות בהן נמצאו כלים המעידים על התיישבות פרהיסטורית. כ-60 מטרים צפונית למצוק התגלה מבנה גדול ששימש, ככל הנראה כחווה חקלאית מהתקופה ההלניסטית. הקיר משמש היום מטפסי קירות.
תת-רובע רמז - רמות ספיר.
בתת-רובע זה התגוררו בשנת 2007 כ-9,730 נפש.
רמות רמז.
בתיה הראשונים של רמות רמז, שכונה ותיקה שנוסדה ב-1949 נבנו בבנייה נמוכה לאורך רחוב אינטרנציונל, בדרך חנקין הניצבת לו וברחובות הקטנים המסתעפים מאינטרנציונל, במתכונת אופיינית של בתים דו-קומתיים בעלי גגות רעפים אדומים. קבלן הבנייה היה "סולל בונה".
בראשיתה שימשה השכונה, שנקראה על שם דוד רמז, כשיכון ותיקים למעמד הפועלים, בעיקר לוותיקי ההסתדות הכללית, ושיכון לאנשי צבא קבע (שצ"ק) ברחובות דורות, הל"ה ובורכוב. עם קום המדינה היא התפתחה, ובין שנות ה-50 ושנות ה-70 נבנו גם בתי-שיכון רבים בחלקה המערבי והדרומי. כאן נמצא המרכז הגריאטרי-שיקומי פלימן, וכן מתנ"ס פעיל ברחוב בורלא (ששמו "מועדון דניה") ומרכז קהילתי "בית המייסדים". בשכונה פועל שבט אפיק של הצופים העבריים, מחנה של המחנות העולים, ובתי ספר יסודיים "הבונים" שפעיל למן ראשית ימי השכונה ו"פיכמן" שנקרא על שם צנחן היישוב אריה פיכמן.
רמות רמז פופולרית בקרב סטודנטים (25% מאוכלוסייתה ב-2004) בשל מיקומה בין הטכניון ואוניברסיטת חיפה ומחיריה הנמוכים יחסית. היא מיוערת מכל צדדיה.
רמות ספיר.
רמות ספיר (או רָמַת ספיר), על שם פנחס ספיר, נמצאת במבואותיה המערביים של נווה שאנן, וגובלת ברוממה. היא הוקמה בתחילת שנות ה-80 כשבה רחוב יחיד, מעגלי, שנקרא על שמו של משה גוט לוין. עשור אחר כך נבנו בתים נוספים ברחוב חדש על שם קדיש לוז ובהמשך, רבי-קומות בפרויקט פסגת-ספיר שדגם מוקטן שלו נמצא במיני ישראל. המרכז המסחרי של השכונה התפתח בעקבות הגידול במספר יחידות הדיור שנבנו בו. בשכונה פועל מתנ"ס אליו צמודה גינה קהילתית "גינת אלעד".
רמת חן.
בנייתה של השכונה הושלמה בעשור הראשון של המאה ה-21 על גבעה שבעבר נקראה "גבעת הקבלנים" ממזרח לרמות ספיר, והיא גובלת בדרום בדרך חנקין, במערב בנחל רמז וברמות ספיר, בצפון בנחל שאנן ובדרך שמחה גולן ובמזרח בשכונת זיו. זוהי שכונה קטנה, ב-2007 התגוררו בה כ-1,600 נפש, ועיקרה בתים מדורגים וקוטג'ים. היא מושכת אוכלוסייה מהמעמד הבינוני-גבוה. בקצה השכונה בנוי בית דיור מוגן יוקרתי ששמו "פיסגת חן" מיסודו של ארגון יוצאי מרכז אירופה.
רמת זמר.
רמת זמר היא שכונה-בתכנון, המתוכננת להיבנות על "גבעת עופר" שבין רמות רמז לבין רוממה, ובה 849 יחידות דיור על שטח של כ-100 דונם. גבולות השכונה צפויים להיות דרך חנקין מצפון, רמות רמז ממזרח, בית החולים פלימן ורמת אלמוגי מדרום, וגבעת אורנים ממערב.
בפברואר 2021 מועצת העיר אישרה את שינויה שם השכונה לרמת אריק, על שם הזמר השחקן והיוצר אריק איינשטיין. בנוסף אושר שהכיכרות ייקראו על שמן של הלהקות הדודאים, משינה, הגבעטרון, חלב ודבש וכוורת, והרחובות ייקראו על שמם של יפה ירקוני, שושנה דמארי, אהוד מנור, נעמי שמר, יוסי בנאי, יהודה עמיחי, עופרה חזה, יהורם גאון וירדנה ארזי.
סיבות להתנגדות להקמת השכונה כללו: הקצאת שטח פתוח-ירוק למגורים וניצול תשתיות של השכונות השכנות, בעיקר כבישים, כדי להתחבר לתשתיות מרכזיות, דבר שיפגע באופי השקט של אותן שכונות. שכונה חדשה גם צפויה להוריד את ערך הדירות בשכונות הסמוכות לה.
הקהילה הדתית.
מאז הקמת השכונה חיו בה דתיים לצד הרוב החילוני. בתחילת המאה ה-21 הקהילה הדתית בנווה שאנן מונה מעל 1,000 משפחות, רובן מזרם הציונות הדתית, המקיימות בתי כנסת רבים שבהם מתפללים בסגנונות שונים. גני הילדים של תושבי הקהילה הדתית של נוה שאנן פזורים ברחבי השכונה, ובהם מתחנכים כבר דורות רבים של צאצאיהם הדתיים של תושבי השכונה.
הקהילה ומוסדותיה מתרכזים בעיקר בשני מתחמים:
בית הספר רמב"ם.
מתחם בית הספר הממלכתי הקהילתי-דתי "רמב"ם", בו ישנם מספר גדול של בתי כנסת, הממוקמים זה לצד זה, מה שמאפשר לאנשי הקהילה להגיע בקלות לשמחות השונות, ולשוחח ברחבה המרכזית לאחר התפילה, דבר המביא את הקהילה להיות קהילה חמה ומאוחדת. לכל בתי הכנסת שמות "רשמיים", אך רבים מהם מכונים בשמות אחרים בפי התושבים (כגון: בית הכנסת של הרב, ה"אקווריום" (על שם קירותיו השקופים), ה"צדיקים" בגלל התחלת תפילה מוקדמת יותר בשבת, וכו').
במתחם פועל גם מרכז תרבות דתי לנוער, שאחראי לפעילויות כהצגות, חוגים, הרצאות, ואירוח חזנים; המכון ללימודי השואה ע"ש ח. אייבשיץ וסניף תנועת בני עקיבא השכונתי גם הם חלק ממתחם זה. בסניף ישנו חדר זיכרון לתושבי הקהילה שנפלו בצבא או בפיגועי טרור. במתחם גם גן משחקים, לטובת ילדי המתפללים ותלמידי בית הספר, וכן ספריה עיונית. כמו כן בימי חמישי פעיל שם גמ"ח "נותנים באהבה" שבו בבוקר בני נוער פורקים משאיות ומכולות אוכל אורזים הכל למנות ואחרי צהריים ובערב מחלקים את המנות למשפחות נזקקות.
הרב חיים נפתלי ויסבלום היה רב השכונה, והיה מקובל גם על העדה החרדית. הוא עמד בהנהגת הקהילה למשך כ-50 שנה, והיה מוכר וידוע כרב גדול בכל הארץ. הרב ויסבלום הנהיג את הקהילה עד פטירתו, בערב סוכות ה'תשע"ו. כיום, הרב של קהילת רמב״ם הוא הרב אליהו בלום, לשעבר ראש ישיבת ההסדר נהר-דעה בנהריה.
ישיבת "אור וישועה".
המתחם השני הוא מתחם המרכז התורני לאומי של ישיבת אור וישועה בראשות הרב אליהו רחמים זייני ובו שוכנים מלבד הישיבה הגבוהה וישיבת ההסדר גם בתי כנסת אשכנזי, ספרדי ותימני ומתקיימים בו חוגים תורניים לילדים, הרצאות ואירועים נוספים. במרכז זה שוכנים גני הילדים המרכזיים של קהילת אור וישועה ובהם מתחנכים כ-150 ילדים בשנה. בשנת ה'תשע"ה (2015) הוקם במתחם סניף של תנועת הנוער אריאל.
הקהילה החרדית.
הקהילה החרדית בנווה שאנן מונה כארבע מאות וחמישים משפחות.
הרב שלמה טופורוביץ ובניו עמיחי ועמנואל שהתגוררו בשכונת נווה שאנן שמו לעצמם כמטרה הקמת גרעין חרדי בשכונה. בתחילה יזמה המשפחה הקמת ישיבה, אולם זו נסגרה לאחר זמן קצר. בשנת 1984 הקימה המשפחה על חלק מגן ציבורי צריף ששימש כבית כנסת שכונתי קטן, סביבו התגבשה קבוצה קטנה של חרדים ששכרו דירות באזור. במהלך שנות ה-80 הוקמה על שטח בית הכנסת והשטח הסמוך לו ישיבת "נחלת הלויים" בראשות הרבנים ישראל מאיר וייס ואורי וייסבלום. הישיבה הצליחה לגייס תלמידים ותרומות, והמשפחה פנתה להקמת גרעין של משפחות חרדיות סביב לישיבה.
מגדל עוז (ביצור)
מגדל עוז הוא מצודה שהייתה המבנה המרכזי של מבצרים וטירות בימי הביניים. בה חיו האדון ובני משפחתו, בה נמצאו חדרי השינה והאירוח, המשרדים, הנשקייה ומחסן, ובמרתף היה הצינוק. המצודה הייתה לרוב מבוצרת בנפרד ממערכי ההגנה של המבצר, וכללה מגדלים בצורים החולשים על מערכת ההגנה של המבצר. היא תוכננה כמבצר בתוך מבצר על מנת לאפשר להמשיך להגן גם אחרי שהחומה הראשונה נפרצה.
באנגלית מכונה מגדל העוז בשם Keep (שמורה) ובצרפתית Donjon. בעברית היא מכונה לעיתים גם מצודה ושמורה.
מגדל העוז (ביצור)
מבנה רביעוני
המבנה הרביעוני הוא מונח בביוכימיה המייצג את הסידור המרחבי של תצמיד (קומפלקס) חלבוני המורכב ממספר שרשראות פוליפפטידיות. כל שרשרת פוליפפטידית בתצמיד האוליגומרי נקראת תת יחידה. המבנה הרביעוני מתייחס בעיקר אל מספר תתי היחידות וסוגן, סידורן במרחב וביחס זו אל זו ואל אזורי המגע ביניהן.
השפעת המבנה הרביעוני על הפעילות.