אל-ראזי תיאר לראשונה בחיבורו "מאמר על הסיבה לדלקת האף ממנה סבל אבו זייד כשהריח ורדים באביב" קצרת הנגרמת מאלרגיה (קדחת השחת) וכתב על אלרגיות וחיסון. אל ראזי תיאר לראשונה חום כמנגנון הגנה טבעי של הגוף מפני מחלות.
פילוסופיה.
אל-ראזי בנה שיטה עצמאית השונה מאוד מהמקובל בין הפילוסופים בדורו שהיו אריסטוטליים או נאופלאטוניסטיים. בשיטתו היו שני יסודות שקוממו עליו את הפילוסופים שבדורו ולאחריו:
בסתירה לתורת אריסטו, האמין אל-ראזי בקיום מרחב מוחלט שאינו תלוי בקיום גופים ובקיומו של זמן מוחלט הזורם לנצח ואינו תלוי בתנועה:
הפילוסופים בזמנו ולאחריו שללו באופן מוחלט את שיטתו וחלקם אפילו בזו לה. גם הרמב"ם כותב (באיגרתו למתרגם מורה הנבוכים, שמואל אבן תיבון) שאין להתייחס לכתביו הפילוסופיים מכיוון ש"אל-ראזי היה רופא בלבד". יחס זה הוא אולי הסיבה לכך שמספרי הפילוסופיה שלו שרדו רק קטעים בודדים בספרים של פילוסופים שתקפו אותו, בעוד כתביו הרפואיים שרדו ברובם.
אלכימיה.
אל-ראזי כתב שני טקסטים אלכימיים, "אל-אסראר" (הסודות) ואחר כך, לבקשתו של חברו ותלמידו המתמטיקאי אבו מוחמד אבן יוניס מבוכרה, את הספר "כתאב סר אל-אסראר" (ספר סוד הסודות) שהוא אוסף מרשמים טכניים באלכימיה. הספר עוסק במכשירים, חומרים ודרכי עבודה ומתאר שיטת מיון מסובכת של החומרים. הספר עוסק בשלושה נושאים:
מרשמים.
מרשם אופייני מספרו של אל-ראזי, לדוגמה:
מקום חשוב במרשמיו האלכימיים של אל-ראזי תופסים "מים חריפים" הממסים חומרים שונים. המים החריפים כללו בסיסים חזקים וחומצות.
כלי עבודה.
אל-ראזי תיאר בספרו בפירוט רב את כלי העבודה הנדרשים לביצוע התהליכים. אל-ראזי מיין את כלי המעבדה לשתי קבוצות:
ציפוי מתכות.
בנוסף לאלכימיה ולרוקחות, אל-ראזי תיאר בספר גם תהליכי ציפוי להזהבה של כסף ולהחזרת צבעו של הכסף, וכן להזהבה ולהכספה של חומרים אחרים דוגמת מלחי סידן, אלומינה, ברזל ונחושת. לתהליכים אלו לא היו מטרות אלכימיות, אלא מסחריות וטכניות, והמחבר דן במחירי חומרי הגלם והתוצרים וביתרונות התהליכים לאומנים.
בשל בהירותם של כתביו האלכימיים והיעדר מרכיב מיסטי וסמלי מהם, הם זכו לפופולריות בקרב האלכימאים האירופים בימי הביניים.
רובה-הקשת
רמשטיין (להקה)
רמשטיין (גרמנית: Rammstein) היא להקת רוק גרמנית, שהוקמה ב-1994 ומנגנת בסגנון "הקשיחות הגרמנית החדשה" (בגרמנית "Neue Deutsche Härte"), המשלב יסודות של הבי מטאל, אינדסטריאל מטאל ומוזיקה אלקטרונית. ההרכב, המונה שישה חברים, לא השתנה מאז הייסוד: הסולן טיל לינדמן, נגני הגיטרה וזמרי-המשנה ריכארד קרוספה ופאול לַנדרס, נגן הבס אוליבר רידל, הקלידן כריסטיאן לורנץ והמתופף כריסטוף שניידר. "רמשטיין" ידועה בסגנונה הבוטה ובמיצגי הפירוטכניקה המשוכללים והמסוכנים לעיתים המוצגים בהופעותיהם. אף על פי שרוב שיריהם מבוצעים בגרמנית, זוכה הלהקה להצלחה גדולה גם ברחבי העולם.
הלהקה.
שמה המקורי של הלהקה הוא ""Rammstein-Flugschau" ("בעברית: "המופע האווירי של ראמשטיין") ובמקור נקראה על שם אסון התצוגה האווירית ברמשטיין. הגיטריסט פאול לאנדרס טען כי ה-M הנוספת בשם הלהקה היא שגיאת כתיב. כאשר התפרסמה הלהקה חבריה החלו להכחיש קשר לאסון התצוגה האווירית וטענו כי מקור שמם בשם של סוג מעצור דלת עתיק. "שיר החותמת" של הלהקה בעבר, הנקרא אף הוא "Rammstein", נועד על מנת להנציח את אסון התצוגה האווירית ברמשטיין (כיום יש להם "שיר חותמת" חדש הלקוח מאלבומם השישי ונקרא "Rammlied"). כל חברי הלהקה באים ממזרח גרמניה לשעבר, בייחוד ממזרח ברלין, מלייפציג ומהעיר שוורין (Schwerin).
חברי הלהקה.
רידל, שניידר וקרוספה היו המייסדים המקוריים של רמשטיין, שהוקמה לאחר ניסיון להלחין מוזיקה המושפעת מארצות הברית עם להקה מברלין הנקראת Orgasm Death Gimmicks.
קרוספה ניסח זאת "הבנתי שזה מאוד חשוב לעשות מוזיקה ולגרום לה "להתאים" לשפה שלך, משהו שלא עשיתי בעבר. חזרתי לגרמניה ואמרתי זה הזמן לעשות מוזיקה אותנטית באמת. התחלתי פרויקט שנקרא רמשטיין ולנסות לעשות מוזיקה גרמנית באמת."
הוא הזמין את טיל לינדמן, אז המתופף של להקת First Arsch, להצטרף לפרויקט בתור סולן. הארבעה נרשמו לתחרות ללהקות חדשות וזכו. בכך משכו את תשומת לבו של פול לאנדרס, שהכיר אותם עוד קודם והחליט לבסוף להצטרף ללהקה. "פלאקה" לורנץ היה החבר האחרון שהצטרף; הוא ניגן עם לאנדרס ושניידר כבר קודם לכן בלהקה Feeling B. אלבומם הראשון יצא שנה לאחר מכן.
הלהקה הקליטה שבעה אלבומי אולפן. שחלק מהשירים עוררו שערוריות רבות בגרמניה ומחוצה לה.
מילים וסגנון.
הלהקה מערבת סגנונות רבים, ובעיקר אינדסטריאל מטאל, הבי מטאל ורוק כבד. למרות דימויים הברוטלי ניתן למצוא גם הומור במילות שיריהם, לדוגמה, בשיר "Rein Raus" (פנימה החוצה) יש ציניות טהורה ובשיר "Zwitter" ("הרמפרודיט") שהוא שיר ביזארי על נרקיסיזם
בדומה, השיר "Amerika" מכיל ציניות רבה:
We're all living in Amerika (כולנו חיים באמריקה)
וכמו כן בשורות האחרונות:
שיריהם הראו השפעות לא צפויות; "Du Hast" הוא שיר על נדרי נישואים גרמניים, בעוד "Dalai Lama" הוא אימוץ של יצירה מפורסמת של יוהאן וולפגנג פון גתה, שר היער.
הלהקה שרה לרוב בגרמנית. כשנשאלו מדוע, ענה אוליבר רידל: "השפה הגרמנית מתאימה להבי מטאל. אולי צרפתית היא שפת האהבה, אבל גרמנית היא שפת הכעס."
סגנונה של רמשטיין נוטה לסחוף תגובות והערות רבות, חלקן מזלזלות: העיתון "Jam Showbiz" תיאר באפריל 2001 את האלבום "Mutter" בתור "מוזיקה שגם תפלוש לפולין". העיתון "New Zealand's Southland Times" כתב בדצמבר 1999 כי "קולו התת-קולי" של טיל לינדמן "יבריח את האיכרים לאסמים שלהם ויגרום להם למסמר את הדלתות אחריהם". הניו-יורק טיימס ציין בינואר 2005 כי "על הבמה אדון לינדמן השרה אווירה כל כך ברוטלית שנראה כי הוא עומד לקפוץ לקהל, לתפוס מעריץ, ולנגוס לו את הראש." למרות כל הביקורות השליליות, זכתה רמשטיין גם לביקורות טובות על מילותיהם החדשניות וסגנונם הבלתי מתפשר.
הופעות.
רמשטיין השיגה את תהילתה גם בזכות ההופעות המושקעות על הבמה, הכוללות לעיתים קרובות שימוש נרחב בפירוטכניקה ואשר העניקו לה את המוטו של מעריציה: "להקות אחרות מנגנות, רמשטיין שורפים!". החום באזור הבמה כל כך גבוה שלעיתים אנשים מפונים מן ההופעות בעקבות תשישות חום והפיגומים זורחים בצבע אדום-חם מפגיעות כדורי אש.
אפקטים בהם נעשה שימוש בהופעות:
ההופעות של רמשטיין השתכללו מאוד מהופעותיהם המוקדמות, אז שפכו נפט מסביב לבמה והציתו אותו. לאחר כמה תאונות מצערות, הלהקה שכרה מקצוענים שיטפלו באפקטים הפירוטכניים. כיום לינדמן עצמו הוא פירו-טכנאי מוסמך.
התלבושות של הלהקה מיוחדות למדי, בסיבוב ההופעות של "Reise, Reise" הם לבשו מדי צבא מוסווים וקסדות מתכת. כשביצעו את "Mutter" (אמא), הלהקה דבקה לסגנון האלבום וירדה לבמה מרחם ענק כשהם לובשים חיתולים. בשנת 1998 שיתפו פעולה עם הלהקות קורן, לימפ ביזקיט, orgy, אייס קיוב, אינקיובס ב-Family Values Tour.
על פי קרוספה הטירוף על הבמה מתוכנן לגמרי. המוטו של רמשטיין על-פי שניידר הוא: "תעשה את הדבר שלך. ותעשה אותו מעבר למידה!". המטרה היא לתפוס את תשומת הלב של הקהל ולכייף באותו זמן: "אתה צריך להבין ש-99% מהאנשים לא מבינים את המילים של השירים, אז אתה חייב לבוא עם משהו שישאיר את הדרמה בהופעה. אנחנו חייבים לעשות משהו. אנחנו אוהבים הופעות ולשחק עם אש. יש לנו חוש הומור. אנחנו צוחקים עליו; אנחנו מכייפים... אבל אנחנו לא Spinal Tap (להקה). אנחנו לוקחים את המוזיקה ואת המילים ברצינות. זה שילוב של הומור, תיאטרון והתרבות המזרח גרמנית שלנו, אתם יודעים ?"
סבב הופעות Rammstein Stadium Tour החל בשנת 2018 ומתוכנן להסתיים בשנת 2022.
שערוריות.
במשך השנים יצרה הלהקה מספר מחלוקות אשר משכו אחריהן גינויים מצד פעילים שונים.
דיסקוגרפיה.
אלבומים.
אף על פי ש"הרצלייד" זכה להצלחה מסוימת, "זנזוכט" נחשב לאלבום הפריצה של הלהקה. האלבום הבא אחריו, "מוטר" יצא במקביל לקשיים שעברה הלהקה, שכמעט התפרקה כתוצאה מהמתחים שנוצרו, אך המחלוקות יושבו בזמן הפקת "Reise, Reise".
גרסאות כיסוי.
השירים של רמשטיין זכו לגרסאות כיסוי על ידי מספר להקות, אחת מהן היא הפט שופ בויז, שהוציאו רמיקס לשיר "Mein Teil". גרסת כיסוי מעניינת היא של המלחין הגרמני טורסטן ראש (Torsten Rasch) אשר הפיק מחזור אופרה קלאסי בשם "Mein Herz Brennt" אשר בוסס על האלבום "Mutter", קיים גם כיסוי לשיר "Du Hast", שנעשה על ידי הלהקה הטורקית מאנגה.
הופעות בסרטים.
תוך שנים ספורות מתחילת הקריירה של הלהקה, רמשטיין תפסה את תשומת לבם של מפיקים בהוליווד, בזכות ההופעות התיאטרליות והמוזיקה האנרגטית. הבמאי דייוויד לינץ' נתן להם מקום מרכזי בסרטו, "כביש אבוד", בעיקר בפס הקול שלו.
הבמאי רוב כהן התגלה כמעריץ גדול כאשר הסביר מדוע עשר הדקות הראשונות של סרטו "xXx" מתרחשות בקונצרט של רמשטיין בפראג. לדבריו "נראה לי שזה היה ב-1997, הלכתי בהמבורג כשנקלעתי להופעה שלהם [של רמשטיין] כאשר הם רדפו זה אחר זה עם דילדו שמשפריצים פודינג, אפקטי האש וכל זה, זו להקה מטורפת. הם מאוד תיאטרלים ומלהיבים אבל המוזיקה שלהם מאוד, מאוד טובה וגרמנית היא מאוד מעניינת במונחים של העלאת אנרגיה".