גליליי הסיק מכך כי לא ניתן להבחין נסיונית בין שתי מערכות ייחוס הנעות במהירות קבועה. עקרון זה נקרא עקרון היחסות של גליליי, והוא יסוד חשוב של המכניקה הקלאסית. עקרון ההתמדה של גליליי הפך מאוחר יותר להיות החוק הראשון בשלושת חוקי התנועה של ניוטון.
בניסוח מתמטי, אומרים כי כאשר שקול הכוחות על גוף שווה לאפס, הגוף ינוח או ינוע בתנועה קצובה, כלומר יהיה ללא תאוצה:
formula_1.
כדי לשנות את גודל או את כיוון מהירות הגוף (כלומר להעניק לו תאוצה), יש להפעיל עליו כוח.
במערכת ללא ריק, על הגוף יפעל חיכוך, שזהו מרכיב המפעיל כח מנוגד לכיוון ההתמד, לפיכך המהירות של הגוף תיקטן. אפילו בחלל יש צפיפות חלקיקים מסוימת, אמנם החיכוך אפסי ביחס למהירות העצמים הנעים במסלול (תחת השפעת כבידה או בריחה), לפיכך ההשפעה היא זניחה .
תלות במערכת הייחוס.
מהירות ומיקום הם גדלים יחסיים. כלומר: אין משמעות פיזיקלית למינוחים כמו מהירות אבסולוטית, או מיקום אבסולוטי. בפיזיקה ניתן לבצע חישובים לגבי מיקומים ומהירויות רק כאשר הם נקבעים יחסית לחפץ אחר במרחב. כשאנו בוחרים ביחס למה אנו מודדים גדלים אלה, אנו בוחרים מערכת ייחוס. עקרון ההתמדה תלוי, אפוא, במערכת הייחוס שבה אנו בוחרים להתחשב, ואינו תקף בחלק ממערכות הייחוס האחרות ביקום. אם, לדוגמה, נשב במכונית מאיצה – ונמדוד את כל המהירויות והתאוצות יחסית למכונית – נגלה תופעות משונות. נראה לדוגמה, כי עיפרון שנח במקומו על לוח המחוונים יתחיל להתגלגל לכיווננו (כלומר: יאיץ לכיוננו) וייפול על קרקע המכונית, על אף שלא פועל עליו כוח. נצטרך לקבוע כי גם חפצים שלא פועלים עליהם כוחות מאיצים, או שנצטרך "להמציא" כוחות מדומים שיסבירו תאוצות אלה.
עבדאללה, מלך ירדן
מכתום בן ראשד אאל מכתום
מַכּתוּם בִן רָאשִד אָאל מַכּתוּם (בערבית: مكتوم بن راشد آل مكتوم; 1946 – 4 בינואר 2006) היה ראש ממשלת איחוד האמירויות הערביות וסגן נשיאה, ואמיר דובאי.
מכתום נולד בעיר דובאי, בן למשפחת אאל מכתום. הוא נבחר לראשונה לתפקיד ראש הממשלה ב־1971 ושירת בתפקיד עד 1979 כאשר אביו, שייח' ראשד בן סעיד אאל מכתום, החליפו. ב־1990 שוב לקח על עצמו את התפקיד. מכתום שלט בדובאי יחד עם אחיו שייח' מוחמד (נסיך הכתר, ושר ההגנה) ושייח' חמדאן (שר האוצר).
ב-4 בינואר 2006, בעת ביקור באוסטרליה, מת מכתום מהתקף לב. אחיו מוחמד החליף אותו כאמיר דובאי וכראש ממשלת האמירויות.
ח'ליפה בן זאיד אאל נהיאן
השייח' ח'ליפה בִּן זָאיִד אָאל נַהְיָאן (בערבית: خليفة بن زايد آل نهيان; ) היה נשיא איחוד האמירויות הערביות והאמיר של אבו דאבי. הוא נחשב לאחד המנהיגים הערבים הבולטים ביותר, ובשנת 2013 דורג על ידי המגזין "פורבס" במקום ה-33 ברשימת 100 האנשים המשפיעים בעולם. הונה של משפחת אאל נהיאן מוערך בלמעלה מ-150 מיליארד דולר.
לפני העלייה לשלטון.
ח'ליפה בן זאיד אאל נהיאן נולד בקאסר אל-מוואג'י, בעיר אל-עין שבאמירות אבו דאבי, שהייתה אז תחת מנדט בריטי. אביו זאיד בן סולטאן אאל נהיאן מונה בשנת 1966 לשליט האמירות, וח'ליפה, שהיה בנו הבכור מתוך 30 צאצאים משבע נשותיו, מונה ליורשו ב-1 בפברואר 1969. אמו, שייח'ה הסה, בת השייח' מוחמד בן ח'ליפה אאל נהיאן, מתה ב-28 בינואר 2018.
תאריו.
ב־1971, מיד לאחר קבלת מדינות המפרץ את עצמאותן מידי הבריטים, אאל נהיאן מונה לראש ממשלת אבו דאבי וגם לתפקידי שר ההגנה ושר האוצר, כל זאת תחת שלטון אביו. בעקבות הקמת הממשלה המשותפת של איחוד האמירויות מונה אאל נהיאן לסגן שני לראש ממשלת הפדרציה. במאי 1976 הפך לממלא מקום מפקד הכוחות של צבא האמירויות, תחת אביו ששימש כנשיא.
מלכותו.
אאל נהיאן ירש את תפקיד הנשיא ב־3 בנובמבר 2004 לאחר שאביו, זאיד בן סולטאן אאל נהיאן מת. ב-2010, בעקבות המשבר הכלכלי בעולם, שפקד גם את דובאי וגרם לה לחובות של מילארדי דולרים, הזרים אאל נהיאן כסף רב אל קופת האמירות. כדי להודות לו קראה דובאי על שמו את הבניין הגבוה בעולם: שמו של בורג' דובאי שונה לבורג' ח'ליפה.
ב-2014 עבר שבץ מוחי ובשל בריאותו הרופפת של אאל נהיאן, תיפקד יורש העצר, אחיו למחצה, שיח' מוחמד בן זאיד אאל נהיאן, בתור השליט בפועל של אבו דאבי ושל איחוד האמירויות.
ב-13 באוגוסט 2020 דווח על הסכם איחוד האמירויות–ישראל, הסכם נרמול יחסים בין איחוד האמירויות למדינת ישראל בתיווך ארצות הברית כחלק מהסכמי אברהם. ההסכם נחתם ב-15 בספטמבר ב על ידי אחיו ושר החוץ בממשלתו עבדאללה בן זאיד אאל נהיאן, ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, ודונלד טראמפ, נשיא ארצות הברית.
חיים אישיים.
לאאל נהיאן שמונה ילדים מאשתו שמסה בינת סוהאיל אל מרזורואי.
היה ידוע בתחביביו כמו ספורט, רכיבת סוסים ומרוצי גמלים.
לאאל נהיאן כ-270 דונם באי המרכזי של איי סיישל, מאהה, בו בנה אחוזה בת שבע קומות בראש הר. תושבי המקום טוענים כנגדו שהבנייה גרמה נזק חסר תקנה למים, ודורשים פיצוי בכ-10 מיליון דולר.
עם פטירתו ב-13 במאי 2022, הורדו הדגלים לחצי התורן, התקבלו דברי הספד ממנהיגים בכל רחבי העולם, הוכרזה תקופת אבל של 40 יום והפסקת העבודה בכל משרדי הממשלה והמגזר הפרטי למשך שלושה ימים.
דריס ג'טו
דְרִיס (אִדְרִיס) גֶ'טוּ (בערבית: إدريس جطو; נולד ב-24 במאי 1945, אל-ג'דידה) היה ראש ממשלת מרוקו בין השנים 2002 ל-2007.
בשנת 1997 מונה לתפקיד שר האוצר וכיהן בתפקיד עד 1998, וב-2001 מונה לשר הפנים.
בשנת 2002 מונה לראש הממשלה על ידי המלך מוחמד השישי אף על פי שלא היה חבר במפלגה כלשהי אך הייתה לו קואליציה רחבה.
פאבלו איימר
פאבלו ססאר איימר (נולד ב-3 בנובמבר 1979 בארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר. לזכותו של איימר 52 הופעות במדי נבחרת ארגנטינה.
קריירת מועדונים.
איימר החל את הקריירה שלו בקבוצת ריבר פלייט, אליה הצטרף בעונת אחרי שנדחה מבית ספר לרפואה.
איימר נחשב עד היום לאחד הכישרונות הגדולים ביותר שהמועדון גידל. הוא יצר יחד עם מרסלו סאלאס, חואן פאבלו אנחל ומרטין קרדטי רביעיית התקפה שהייתה מהמרשימות בכדורגל הדרום אמריקאי באותם הימים. איימר חיפה על מבנה גופו הצנום ביכולת אישית גבוהה, שליטה מצוינת בכדור וראיית משחק משובחת. במהלך חמש השנים בהן שיחק בקבוצה כבש איימר 29 שערים ובישל 26 בישולים ב-112 משחקים. הוא זכה ב-5 אליפויות ובטורניר סופרקופה סודאמריקנה.
יכולתו אז במדי ריבר פלייט גרמה לדייגו ארמאנדו מראדונה לראות בו את "יורשו", כפי שצוטט באחד הראיונות.
ולנסיה החתימה את איימר ב־2001, תמורת 24 מיליון אירו, אז שיא מועדון. איימר עזר לקבוצה לזכות באליפות ספרד בעונת ו-, ולהגיע לגמר ליגת האלופות ב-2001, שבו נוצחו על ידי באיירן מינכן. איימר גם זכה בגביע אופ"א עם ולנסיה בשנת 2004, לאחר ניצחון במשחק הגמר על אולימפיק מרסיי.
הצלחתו בקבוצה שנויה במחלוקת, ללא ספק איימר מילא תפקיד חשוב בקבוצה וכישרונו ויכולתו לא הוטלו בספק, אך למרות זאת, פציעות רבות וסכסוך עם חלק ממאמניו (הבולט ביניהם היה קלאודיו ראניירי) פגעו בהתקדמותו ובמימוש הפוטנציאל שלו. איימר שיחק עבור הקבוצה ב-162 משחקי ליגה וכבש עבורה 28 שערים במהלך שש העונות בהן בילה בקבוצה.
הירידה במעמדו של איימר בוולנסיה הביאה את סראגוסה לרכישתו והוא חבר בקבוצה לחבריו מארגנטינה כגון אנדרס ד'אלסנדרו, האחים גבריאל ודייגו מיליטו וללאונרדו פונסיו (עזב את הקבוצה במועד ההעברות של החורף). בעונת איימר לא הצליח לעזור לקבוצתו, שירדה לליגת המשנה בספרד.
ביולי 2008 חתם איימר בבנפיקה ליסבון על חוזה לארבע שנים. איימר זכה עם המועדון באליפות הליגה הפרטוגלית בעונת 2009/2010 וב-4 גביעי הליגה.
ב-7 באוגוסט 2013 חתם איימר על חוזה לשנתיים בקבוצת ג'והור דארול טאקזים המלזית. בתום עונתו הראשונה במועדון שוחרר מחוזהו עקב פציעה.
ב-20 בדצמבר 2014 פורסם כי איימר יערוך את אימוני טרום העונה עם קבוצת נעוריו ריבר פלייט. לאחר אותם אימונים, בפברואר 2015, עבר איימר ניתוח בעקבו. ב-31 במאי 2015, 14 שנה לאחר שעבר לשחק באירופה, חזר איימר ללבוש את חולצתה של ריבר פלייט במשחק רשמי.
נבחרת ארגנטינה.
איימר היה שותף בזכיית נבחרת הנוער של ארגנטינה במונדיאל הנוער ב־1997, הוא שיתף פעולה אז עם חואן רומן ריקלמה ומאז השניים חברים טובים, וזאת למרות שהם שיחקו בשתיים מהיריבות הגדולות של ארגנטינה - איימר בריבר פלייט, ריקלמה בבוקה ג'וניורס.
איימר ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של ארגנטינה ביוני 1999 במשחק הידידות מול מקסיקו. הוא היה בסגל נבחרת ארגנטינה בכדורגל במונדיאל 2002 ובמונדיאל 2006.
עבד אל-עזיז בותפליקה
עבד אל-עזיז בּוּתפְליקָה (בערבית: عبد العزيز بوتفليقة; 2 במרץ 1937, אוג'דה – 17 בספטמבר 2021) היה פוליטיקאי אלג'יראי אשר כיהן כנשיא אלג'יריה משנת 1999 ועד 2019.
במרץ 2019 הודיע בותפליקה, על רקע גל המחאות הגדול נגדו, על אי-התמודדותו לכהונה חמישית כנשיא אלג'יריה ועל דחיית הבחירות לנשיאות, אך ב-3 באפריל התפטר מתפקידו.
קריירה פוליטית עד לנשיאות.