מנצחות תחרות 1977 מרטינה נברטילובה () ובטי שטוב () השתתפו בתחרות אך עם פרטנריות אחרות. במשחק הגמר בילי ג'ין קינג ומרטינה נברטילובה () ובטי שטוב () נפגשו עם קרי רייד וונדי טרנבול () וניצחו בשתי מערכות.
תחרות זוגות מעורבים.
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
מנצחי תחרות 1977 בטי שטוב () ופרו מקמילן ( דרום אפריקה) נפגשו במשחק הגמר עם בילי ג'ין קינג וריי ראפלס () וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות וימבלדון.
חבורת בימות
חבורת בימות הייתה חבורת זמרים ישראלים שהוקמה בשנת 1972 והעלתה מופע משיריה של נעמי שמר.
חבורת בימות.
החבורה הורכבה משלושה עשר חברים וביניהם יוצאי להקות צבאיות. בין חברי הלהקה: מירי אלוני, רותי בן אברהם, דני גרנות, עוזי מאירי, יגאל חרד ואחרים.
המופע בוים על ידי צדי צרפתי וזכה להצלחה רבה.
בנוסף לשיריה המוכרים של שמר ששולבו במופע, הוצגו שירים חדשים כמו "לשיר זה כמו להיות ירדן", "לא אמות כי אחיה" (שהולחן על פסוקים מתוך תהילים) "בארץ להד"ם", "מר נרקיס", ו"שש עשרה" שהפכו ללהיטים גדולים.
הלהקה התפרקה בשנת 1973.
אפיון המופע של "חבורת בימות".
המופע משירי שמר, כלל את המיטב שבשיריה בתקופה שאחרי מלחמת ששת הימים. נוסף לשירים המוכרים כלל המופע גם שירים שחשפו פן מוכר פחות של שמר, עם שירים כמו "מר נרקיס" העוסק ברווק כרוני, "שיר ערש למקרים מיוחדים" שהוא שיר ערש לבתם של הורים גרושים, "אנשים יפים" העוסק במיופייפי החברה הגבוהה, ו"המכשפות" על עיתונות רכילאית.
בערב נכללו גם השירים "ארבעים" ("יצאתי תמיד עם יותר צעירים... ולבשתי ביקיני אחרי גיל עשרים") ו"אני מגדלת בעל" ("וכשאומר שאני גידלתי בעל, הם ישלחו אותי ישר לגן עדן"). שמר נמנעה מלכלול את שני האחרונים בלקטי הפזמונים הרבים שהוציאה במהלך השנים.
בין הלהיטים הגדולים ממופע זה היו "לשיר זה כמו להיות ירדן" ו"בארץ להד"ם", שניהם בביצועה של מירי אלוני.
שני שירים מהמופע הגיעו למצעד השנתי תשל"ג (1973): "מר נרקיס", שדורג במקום ה־25 ו"לשיר זה כמו להיות ירדן", שדורג במקום ה-18.
המנהלת המוזיקלית של המופע הייתה הפרופ' למוזיקה - חנה הכהן.
המעבדים של שירי המופע היו: מתי כספי, שלמה גרוניך, אלכס וייס, סטו הכהן, גיל אלדמע ופולדי שצמן.
אלבום.
האלבום "שירי נעמי שמר" (1972, מילים ולחנים - נעמי שמר) הוקלט על ידי חברי "חבורת בימות" .
רוב שירי האלבום עובדו על ידי מתי כספי: "לשיר זה כמו להיות ירדן", "אין ויש", "חרוזי ביניים", "בארץ להד"ם", "לא אמות כי אחיה", "מר נרקיס", "אני מגדלת בעל", "ארבעים", "שני צלמי רחוב".
הערות שוליים.
[[קטגוריה:להקות פופ ישראליות]]
Cold War Kids
Cold War Kids (בתרגום חופשי לעברית ילדי המלחמה הקרה) היא להקת אינדי רוק אמריקנית מלונג ביץ', קליפורניה. חברי הלהקה הם ניית'ן ווילט (שירה, פסנתר וגיטרה), מאט מאוסט (בס, גיטרה), דוד קון (גיטרה ושירת ליווי), מתיו שוורץ (שירת ליווי, קלידים, פסנתר, כלי הקשה וגיטרה) וג'ו פלאמר (תופים וכלי הקשה). בעבר הלהקה כללה את דאן גאלוצ'י, מאט אווירו וג'וני ראסל.
שם הלהקה.
חברי הלהקה נפגשו באוניברסיטת ביולה. הם הקימו את הלהקה בשנת 2004, כאשר הם היו נפגשים בקביעות בדירה של ג'וני ראסל. מאוסט חשב על שם הלהקה ב -1997, במהלך טיולו במזרח אירופה עם אחיו, שם מצאו פארק בבודפשט עם פסלים חסרים, שנלקחו לאחר שהקומוניזם נפל. כשראה שיש מגרש משחקים בפארק, אמר מאוסט "... האווירה בסביבה הזאת הכניסה את הביטוי 'ילדי המלחמה הקרה' לראש שלי, אולי שמעתי את זה קודם, אני גם ילד במלחמה הקרה, - נולדתי ב -1979". מאוסט השתמש בשם לאתר האישי שלו, אבל לאחר מכן החליטה הלהקה להפוך זאת לשם הלהקה.
סגנון והשפעות מוזיקליות.
הלהקה הושפעה מאמנים כגון בוב דילן, בילי הולידיי, ועוד. סגנון הלהקה הוא רוק המושפע מצלילי אינדי רוק.
בזיליקת נוטרדאם
בזיליקת נוטרדם (מונטריאול)
על מי ועל מה
על מי ועל מה, מחזה תיאטרון מאת המחזאי האמריקאי-פקיסטני איאד אקטאר, זוכה פרס פוליצר. ההצגה בתרגומו ובבימויו של משה נאור בתיאטרון חיפה החל משנת 2017.
עלילה.
משפחה פקיסטנית שהיגרה לאטלנטה מתמודדת עם שאלות של זהות נשית מוסלמית, מול גל התעוררותה של מגמת ההדתה האיסלאמית בעולם. האב
(איציק כהן) הצליח להגשים את החלום האמריקאי מבחינה כלכלית. הוא הקים חברת מוניות מוצלחת ומקבל 30% מסך ההכנסות. הדבר מאפשר לו לפרנס את שתי בנותיו בכבוד. אך צרה צרורה נפלה עליו, כאשר אשתו נפטרה מסרטן. האב חרד לשתי בנותיו, משום שאינן מקיימות את מצוות הדת. שתיהן מקיימות דרך-חיים מודרנית וללא סממנים חיצוניים של דת האסלאם. הוא דואג להן בכסף ובצד החומרי ולכן מתערב באופן אישי, בחלק ניכר מפגישותיה של בתו הבכורה, זרינה (אלמה דישי). הדבר מעורר בה התנגדות וזעם רב. במקביל בתו השנייה מתחתנת לפני הבכורה. מאוחר יותר יתבררו יחסיה יוצאי הדופן, ומוכנות אביה לקבל תפיסות מודרניות ביחסי אהבה בין גברים ונשים. האב פוגש את הגבר המעוניין להיפגש עם בתו זרינה. השיחה חושפת את עמדתו הבלתי-מתפשרת באשר לחופש הבחירה של בתו. כאשר מתברר לנו שזרינה כותבת ספר על הנביא מוחמד, מתרחשת דרמה עוצמתית, במאבק בין המסורת הדתית לבין עמדתה של זרינה, בהגנתה על חופש הבחירה, על זכות חירות ההבעה, הדיבור והכתיבה של נשים בחברה דתית. זרינה מדגישה את זכותה לחפש תיאור מתאים יותר לדמותו של הנביא, היות שהתיאורים שבאו לידי ביטוי בכתובים ובספרים, אינם מאפשרים לבני אדם להכירו כראוי. קונפליקט עז זה בא לידי ביטוי גם עם בחיר ליבה, איליי (אותו מגלם מיכאל מושונוב), וגם עם אביה ואפילו עם אחותה, מהוויש, (אותה מגלמת יסמין עיון), הנעמדת לצד אביהן. הגרסה שכתבה זרינה בספרה, דוחפת את אביה לקטוע את מערכת היחסים ביניהם. המשפחה גם מותקפת מכל עבר בידי הקהילה המסורתית, אך עומדת בטלטלה קשה זו, בכוחה של אהבה עמוקה ונוגעת ללב בין בני המשפחה.
על מה המחזה.
"המחזה הוא חלון לארבע נשמות שונות שכולן פחות או יותר מאמינות באותם דברים ומסתכלות על העולם בדרך אחרת", אומר מושונוב, בכלכליסט.
כריתנית ונדט
כריתנית ונדט (שם מדעי: Ophiocoma wendtii) הוא מין במחלקת נחשוני ים השוכן בשוניות אלמוגים של ברמודה עד ברזיל. המין ידועה ביכולות הראיה המתקדמות של עיניו המרוכבות.
אטימולוגיה.
שם המין wendtii נקרא על שם אלברט ונדט (1887 - 1958). בוטניקאי גרמני, חובב צמחי אקווריומים שכתבת את כתב הספר "צמחי אקווריום בתיאורים וציורים".
השם כריתנית נגזר מהמילה כְּרִית-האזור הרדוד בחוף הים (הנחשף בעת השפל)
מערכת הראייה.
זרועותיי הכריתנית מכוסות גבישי קלציט המשמשים גם כשריון, המעניקים חוזק מבני, וגם כעדשות של מערכת ראיה ייחודית. העדשות מסוגלות לזהות את כיוון האור תוך כדי מזעור האברציה הכדורית. הן עושות זאת על ידי סינון ומיקוד האור אל תא קולט אור המשמש כעינית. העדשות דומות בתכונותיהן לזכוכית מחוסמת אך בניגוד לחומרים מחוסמים הנוצרים על ידי בני האדם בעזרת חום ולחץ העדשות נוצרות בסביבה טבעית מתחת למים.
הכריתנית מסוגלת לשנות את צבעה בעזרת תאים כרומטופורים וכך גם לווסת את כמות האור שמגיעה לקולטנים. היצור היחיד שידוע כי היה בעל מערכת ראיה דומה הם הטרילוביטים שנכחדו לפי כ-250 מיליון שנים.
סד&quot;ג ניצן
סד"ג ניצן הייתה ספינת דיג (סד"ג), שהגיעה לישראל בשנות ה-50, "גויסה" לחיל הים ושימשה כספינת סיור ותצפית, בנוסף לתפקידה כספינת דיג. ב-2011 שבתה הספינה מפעילות ונרכשה על ידי ההתאחדות הישראלית לצלילה, אשר הטביעה אותה כדי שתשמש כאתר צלילה. "ניצן" נחה על קרקעית הים בעומק 24 מטר, במרחק של כקילומטר מערבית לנהריה.
שירותה הצבאי והאזרחי.
כחלק מהסכם השילומים שנחתם עם ממשלת מערב גרמניה, הגיעו לישראל שמונה ספינות דיג שנבנו בגרמניה. חמש מהספינות היו קטנות יחסית, ואילו שלוש האחרות – "דרור", "למרחב" ו"ניצן" – היו גדולות יותר, אורכן כ-26 מטר, בעלות חדרי קירור גדולים ומנועים של 240 כוח סוס.
הספינות נבנו בדיסלדורף על-פי תכנון ישראלי ויועדו לדיג מסחרי במים עמוקים. עם זאת לספינות נועד גם תפקיד נוסף. בשנת 1956, לאחר הגעתן לארץ, "חוילו" הספינות והצטרפו לחיל הים, בו מילאו משימות סיור ותצפיות, לצד פעילותן הרשמית כספינות דיג. על הספינות הותקנו בסיסים לתותחים, חצובות למקלעים ועוד, כל זאת בצורה חשאית ומוסווית, שלא תסגיר את ייעודן הנוסף של הספינות. פלגת הסד"גים (ספינות דיג) הייחודית פעלה בהצלחה עוד שנים רבות בחיל הים ומילאה משימות מסוגים שונים.
במקביל, שלושת הסד"גים הגדולים התקשו למלא את ייעודן המקורי – דיג מסחרי. במהלך ניסיונות דיג באזור הדרום, מול עזה ודרומה משם. מנעו זאת המצרים, ובמקרה אחד נלכדה ספינת הדיג "ניצן" על ידי ספינת משמר מצרית. המצרים אפילו הספיק לקשור את "ניצן" אליהם והחלו בגרירתה, אך הדייגים הספיקו להזעיק עזרה דרך הקשר ומטוסי חיל האוויר הגיעו וחילצו את הספינה מידי המצרים.
בסופו של דבר, הוחלט להעבירן לדוג מול חופי אריתריאה שבמזרח אפריקה. ה"ניצן" ושתי אחיותיה נאלצו לחצות את הים התיכון ולהקיף את אפריקה כולה עד שהגיעו לאריתריאה. הפלגה זו נעשתה בשנת 1960 וארכה כחודש וחצי. בזמן המעבר בים סוף, שם הספינה הוחלף ל"מנליק נגוס" על שם מנליק השני, קיסר אתיופיה.