בבוקר ה-9 בחודש, תקף הכוח על 'ההר הקירח', יחד עם כוח 'גולני' שבקיבוץ, את אבו שושה, ולפנות ערב נטשו אותו, לאחר שהרסו בתים בכפר. הערבים המשיכו להמטיר אש על המשק, והגיבו בהתקפות נגד. אלה התמקדו בכפר אל-ע'ובַּיָה א-פוֹקא, והגיעו לעיתים עד כדי טווח רימונים. הכוח אשר נערך באותו כפר (קורס המ"כים של 'גולני') עמד במשך כל היום בפני לחץ קשה, ואף ביקש לסגת, אלא שהבקשה לא נענתה. בנוסף, 'צבא ההצלה' הפגיז את הכפר בתותחים וכוח רגלי עשה דרכו במטרה לאגף את כוח 'גולני' שהחזיק בו. כוח 'צבא ההצלה' ספג אש מכוח הפלמ"ח שהוצב בעוד מועד בדרומה חורשת משמר העמק, ובמקום לאגף את אל-ע'ובַּיָה א-פוֹקא, התמקם ברכס שממזרח לח'רבת בית-ראס. כוח הפלמ"ח נע לרכס הסמוך, והמשיך להטרידו ביריות. כיוון שהלחץ על אל-ע'ובַּיָה א-פוֹקא נמשך, נשלחה לשם פלוגת 'כרמלי' כתגבורת. בערב, נסוג כוח 'צבא ההצלה' מן הרכס שתפס. גם מגיני אל-ע'ובַּיָה א-פוֹקא נסוגו בלילה, עקב תשישות, לאחר שהרסו רבים מן המבנים בכפר. באותו היום חזר המג"ד דן לנר לפקד על הגדוד הראשון.
10 באפריל עד ליל 12-11 באפריל.
בצהרי ה-10 באפריל חזר 'צבא ההצלה' והמטיר אש על משמר העמק, הן אש מקלעים, הן, בהמשך, אש ארטילרית. בנוסף, 50 פועלי סולל בונה הגיעו לקיבוץ והחלו מיד בחיזוק הביצורים במקום.
קאוקג'י, אשר הודאג מן היוזמה שגילה כוח השדה היהודי, וכן עמד בפני קשיים שהציב בפניו הכוח המגן על הקיבוץ, פנה להזעיק עזרה מכוחות אחרים של 'צבא ההצלה'. הוא קרא לעזרתו את הכוח אשר פעל בהרי ירושלים, בפיקודו של מאמון אל-ביטאר, וזה הגיע ונטל חלק בקרבות החל מן ה-13 באפריל. הנוסף, קאוקג'י ביקש מן הכוח שבאזור שפרעם, לתקוף בגזרתו, כדי לרתק כוחות יהודיים. אלא שזה האחרון תקף, דבר שהביא לקרב רמת יוחנן, רק ב-16 לחודש.
לאחר שכוח 'ההגנה' עזב את אבו שושה, חזרו הערבים לכפר, ב-10 לחודש, הטרידו באש את הקיבוץ, וחסמו למעשה את הדרך לחיפה. ב-11 לחודש, פגעו שיריוניות 'צבא ההצלה' במשאיות שניסו לעשות דרכן אל המשק מכיוון כפר ברוך. התחמושת שעל המשאיות נפרקה והובאה רגלית לקיבוץ.
בליל ה-12-11 באפריל נכבשו הכפרים אבו שושה ופלוגת 'כרמלי', אשר יצאה מהזורע, כבשה את אבו זריק מצפון למשמר העמק. לאחר התנגדות קלה, נמלטו תושבי הכפר. ל'כרמלי' היה הרוג אחד ושני פצועים. לערבים 12 הרוגים. כך חודש סופית הקשר עם חיפה. דרומה משם, הכפר אלכפרין נמצא נטוש.
באותו לילה הגיע לג'וערה משלוח של נשק צ'כי אשר הובא לארץ זמן קצר קודם לכן. כוחות 'ההגנה', אשר עד לאותה העת הצטיידו בנשק שנאגר באופן אקלקטי, דבר שיצר בעיות הפעלה, חלפים ותחמושת, נהנו כעת מנשק אחיד, וגם משפע תחמושת.
12 באפריל ואילך.
בליל 13-12 באפריל תפסה פלוגת פלמ"ח, בפיקוד ישעיהו גביש (אז שקלאר), את 'הר הגעש' ו'הר הגעש הקטן', השולטים על אל-ע'ובַּיָה א-פוֹקא. בבוקר ה-13 באפריל הסתערה מחלקה מאותה פלוגה, בפיקודו של רפי איתן (אז הנטמן), בעזרת אש חיפוי מאותן גבעות שולטות, וכבשה שוב אל-ע'ובַּיָה א-פוֹקא, זו הפעם לנוכח התנגדות חזקה יותר. הכוחות הערביים, שהגנו על הכפר, התבססו בתל אכבריה (כיום תל בר, כ-1.5 ק"מ צפונית מערבית למדרך עוז) ובח'רבת חישש הסמוכה ממזרח. פלוגת פלמ"ח נוספת השתלטה, בליל 13-12 באפריל, ללא התנגדות, על שתי גבעות מערבה למנסי. למחרת, ה-13 בחודש, 'צבא ההצלה' הגיב בהפגזה, ואחר כך בהתקפת נגד חזקה, מן הגבעות שמדרום לאותם משלטים, על אותה פלוגה, אשר היו לה שני הרוגים וארבעה פצועים. התוקפים הגיעו מספר פעמים עד לטווח רימונים, אולם בכל הפעמים הם נהדפו, כאשר המגינים הסתייעו באש מרגמה מח'רבת בית-ראס. פלוגת פלמ"ח שלישית התמקמה בחורשת משמר העמק.
באותו היום, תקף 'צבא ההצלה' גם בגזרת אל-ע'ובַּיָה א-פוֹקא, בסיוע שני תותחים, אשר הוצבו גלויים בעמק מנסי, מחוץ לטווח הנשק שהיה בידי 'ההגנה', וכן בסיוע שיריוניות. כדי לסייע בהגנת המקום, יצאה מחלקת הפלמ"ח שעל 'הר הגעש הקטן' וכבשה את תל אכבריה ואת ח'רבת חישש, אם כי זו האחרונה נעזבה בהמשך. אחר הצהריים גבר הלחץ הערבי על הכפר, נערכו מספר הסתערויות, אך כל ההתקפות נהדפו, ובערב - פסקו. אבדות הפלמ"ח באותה גזרה במשך היום היו שני הרוגים. אחר הצהרים, ב-13 באפריל, הכוח הערבי שבפיקודו של אל-ביטאר נע בסיוע שני תותחים נגררים בעמק מנסי, מערבה לכיוון תל ג'יחש. דן לנר, מג"ד הגדוד הראשון של הפלמ"ח חשש פן כוח זה יצטרף להתקפה על משמר העמק. לפיכך, הפלוגה אשר התמקמה בחורשת משמר העמק נעה עד מדרום ל'הר הגעש', ופתחה באש על אותו כוח. כן הצטרפו לירי מרגמה ומקלע בינוני. מן האש נפגעה משאית טעונה תחמושת, אשר גררה תותח. המשאית והתותח הושמדו, וכן נפצע קשות מאמון אל-ביטאר, שמת אחר כן מפצעיו. נוסף לשתי ההתקפות, על אל-ע'ובַּיָה א-פוֹקא ועל הגבעות שממערב למנסי, הפגיז 'צבא ההצלה' פעם נוספת את הקיבוץ. בלילה שוב נסוג הפלמ"ח מן המשלטים שתפס. למחרת, ה-14 לחודש, תפס כוח ערבי את 'הר הגעש', אולם נסוג עת יצא לקראתו כוח מהקיבוץ. באותו היום נסוגו כוחות 'צבא ההצלה' מהאזור ולמחרת החלה מנוסת ערבים מכל כפרי הסביבה. בתי הכפרים פוצצו וכל השטח אשר בין משמר העמק לצומת מגידו נשאר ריק מערבים.
אחרית דבר.
לראשונה (אף כאן, במקביל ל'נחשון') כבשה 'ההגנה' יישובים ערביים, ושטחים שמחוץ לתחומי 'היישוב'. כוחות 'ההגנה' לא החזיקו בכל כיבושיהם בהיעדר כוחות חיל מצב מספיקים. כך למשל, לג'ון ננטשה, ובתחילת מאי חזרו הערבים והסתננו לשוליים המזרחיים של רמת מנשה, כולל ח'רבת בית-ראס ואל-ע'ובַּיָה א-פוֹקא. ב-6 במאי הם הטרידו באש את הקיבוץ, עד שכוחות 'גולני' הרחיקום. עד סוף מאי השתלטה 'גולני' סופית על כל אזור צומת מגידו.
הניצחונות בקרב משמר העמק ובמקביל, במבצע נחשון, היוו נקודת מפנה חיובית, הן צבאית, הן מוראלית, עבור 'היישוב' במלחמת העצמאות. התבוסה הערבית בקרב זה וכן בקרב רמת יוחנן חיזקה את המצור היהודי על חיפה הערבית לקראת הקרב על חיפה.
מספר חללי הצד היהודי בקרב משמר העמק הגיע ל-19: חמישה מתושבי הקיבוץ, עשרה מן הגדוד הראשון, שניים מ'כרמלי', אחד מ'גולני' ואחד מ'אלכסנדרוני'. אבדות הערבים מוערכות בכ-100 הרוגים וכמה מאות פצועים.
הנצחה.
על הגבעה שכונתה 'הר הגעש', הוקם גלעד מאבני בזלת, ועליו לוח שיש עם שמותיהם של 19 חברי הקיבוץ ולוחמי 'ההגנה' שנפלו בקרב משמר העמק במלחמת העצמאות. האתר הורחב אחר-כך לחללי הקיבוץ בכל מערכות ישראל.
קורס סיור וניווט (סיו"ן) במסגרת של"ח וידיעת הארץ מבצע מדי שנה שיחזור לקרב זה.
דוקו-אנימציה
דוקואנימציה
חצי אוטוביוגרפיה
פארק מיניאטורות
פארק מיניאטורות הוא מתחם הכולל דגמים מיניאטוריים של נוף באזור מסוים: הרים, מבנים, נמלי תעופה, כלי רכב וכדומה. פארק המוקדש למדינה מסוימת מלקט מבנים מרחבי המדינה, וכולל לעיתים גם מבנים היסטוריים שחרבו. כאשר הפארק מציג עיר מסוימת, הוא קרוי עיר מיניאטורית. פארק מיניאטורות פועל כאתר תיירות.
בדרך כלל ממוקם פארק מיניאטורות תחת כיפת השמים.
פארק מיניאטורות ראשון הוקם בשנות העשרים של המאה העשרים בבקונסקוט שבאנגליה. בשנת 1952 נפתח בהולנד פארק המיניאטורות מדורודם, המציג מבנים מרחבי הולנד. פארקי מיניאטורות הוקמו בעשרות מקומות בעולם.
פארק מיניאטורות נבנה בדרך כלל בקנה מידה קבוע לכל המוצגים שבו. קנה מידה זה נע מ-1:72 עד 1:9. באירופה ובאסיה נפוץ קנה המידה 1:25.
אחדים מהדגמים, כגון רכבות וטחנות רוח מכילים מנוע, המאפשר להם תנועה. אפקטים נוספים כוללים קולות, תאורה, זרימת מים וכדומה.
ישראל.
דגם ירושלים בסוף ימי בית שני מציג את ירושלים בסוף תקופת בית שני, בקנה מידה 1:50. הוא נבנה בשנים 1962-1966, בשטח מלון הולילנד שבשכונת בית וגן בירושלים. בשנת 2006 הועבר הדגם לשטח מוזיאון ישראל.
דגמים נוספים בירושלים
פארק מיני ישראל נפתח בחודש נובמבר 2002 בקרבת לטרון, ובו מוצגים דגמים של מקומות, אזורים, ובניינים שונים בישראל, בקנה מידה 1:25.
כתב קיום
עיר מיניאטורית
אנדלוס
כתב זכויות
פריוילגיה
דארן בנט
דארן אשלי בנט (באנגלית: Darren Ashley Bent; נולד ב-6 בפברואר 1984 בטוטינג, לונדון) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים.
בנט גדל ברובע טוטינג, שבדרום לונדון, לפני שעבר לקיימברידג'שייר בגיל 10, שם שיחק בקבוצה מקומית קטנה גודמנצ'סטר רוברס. ביוני 2004, הוא קיבל אזהרה רשמית מן המשטרה לאחר שנטען שהוא ירה על נער בן 12 באמצעות רובה אוויר.
בנט שיחק באקדמיית הנוער של מועדון הכדורגל איפסוויץ' טאון, אליו הצטרף כשהיה בן 14. בשנת 2001, הוא הגיע עם איפסוויץ' טאון לחצי גמר הגביע האנגלי לנוער, ושיחק גם בקבוצת המילואים של המועדון. לאחר מכן חתם בנט על חוזה בקבוצה הבוגרת, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-1 בנובמבר 2001 נגד הלסינגבורג במסגרת גביע אופ"א. הוא הבקיע את שערו הראשון בקבוצה במשחק גביע הפוטבול ליג ב-27 בנובמבר 2001 נגד ניוקאסל יונייטד.
בנט כבש את שערו הראשון בפרמייר ליג ב-24 באפריל 2002, בניצחון איפסוויץ' 1-0 נגד מידלסברו. הוא סיים את עונת 2001/2002 עם 7 משחקים ושני שערים במדי הקבוצה הבוגרת. הוא ירד עם קבוצתו לליגת המשנה באותה עונה. הוא התקדם רבות בעונה שלאחר מכן, כאשר כבש 18 שערים. בעונת 2003/04 הוא כבש 16 שערים, ובעונה שלאחריה, 2004/2005, כבש 20 שערים והיה הכובש השני בטיבו בקבוצה.