הוריו של מילר היו מעורבים בפוליטיקה המקומית בהרים הצפוניים של ג'ורג'יה. מילר, שהאמין במשנת המפלגה הדמוקרטית זה מכבר, לימד היסטוריה ומדע המדינה במכללת יאנג האריס לפני שנבחר לראש עיריית יאנג האריס מ-1959 עד 1960. הוא נבחר לשתי תקופות כהונה בסנאט של מדינת ג'ורג'יה בשנים 1961–1964. ב-1964 וב-1966 הוא התמודד ללא הצלחה למועמדות הדמוקרטית לייצוג ג'ורג'יה בבית הנבחרים של ארצות הברית. מילר תמך בהפרדה גזעית בשתי התמודדויותיו למועמדות הדמוקרטית. מאוחר יותר כיהן בממשלת המדינה כמזכיר בפועל של המושל לסטר מדוקס וסניף המפלגה הדמוקרטית בג'ורג'יה. מילר כיהן גם כיושב ראש מטה הבחירות של וולטר מונדייל בג'ורג'יה כאשר הלה התמודד לנשיאות ארצות הברית ב-1984.
ההתמחות הפוליטית הראשונה של מילר ברשות המבצעת של ג'ורג'יה הייתה כהונתו כראש המטה של המושל מדוקס. הוא נבחר לסגן מושל ג'ורג'יה ב-1974, וכיהן בתפקיד זה במשך ארבע תקופות כהונה: מ-1975 עד 1991, תחת המושלים ג'ורג' באסבי וג'ו פרנק האריס . כהונותיו אלה העניקו לו את תואר סגן המושל שכיהן במשרדו את הזמן הרב ביותר בהיסטוריה של ג'ורג'יה. בשנת 1980, מילר לא הצליח לערער את מעמדו של הסנאטור הרמן טלמדג' במפלגה הדמוקרטית העיקרית עבור תפיסת מועמדותו לסנאט של ארצות הברית.
מושל ג'ורג'יה (1991–1999).
מילר נבחר למושל מדינת ג'ורג'יה ב-1990, בהביסו את המועמד הרפובליקני ג'וני אייזקסון (שמאוחר יותר יירש את מקומו בסנאט) לאחר שהביס בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית את ראש עיריית אטלנטה אנדרו יאנג ואת המושל לעתיד רוי בארנס, ב-13 בדצמבר. במהלך מסע הבחירות שלו, האמין מילר בהגבלת תקופות כהונה עבור נבחרי ציבור והתחייב לכהן רק תקופת כהונה אחת כמושל. מאוחר יותר הוא התמודד מחדש למשרד המושל ונבחר ב-1994. את מסע הבחירות שלו ניהל ג'יימס קארוויל, שניהל את מסע הבחירות המוצלח של ביל קלינטון לנשיאות ארצות הברית בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1992.
ב-1991 תמך מילר במועמדותו של מושל ארקנסו קלינטון לנשיאות ארצות הברית. מילר היה הנואם המרכזי בכינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית שהתכנסה במדיסון סקוור גארדן שבניו יורק. בשני קווים שנזכרו, אמר מילר כי הנשיא ג'ורג 'ה' בוש "פשוט לא מבין את זה", והתייחס לדבריו של סגן הנשיא דן קווייל:
כמושל, מילר קידם באורח עיקש את החינוך הציבורי. הוא סייע להקים את מלגת HOPE, מלגה אשר מימנה את שכר הלימוד של סטודנטים מג'ורג'יה להם ציון בן 3.0 נקודות בתיכון שנשמר על ידם בעת לימודם בקולג'. נוסף על כך, המלגה הוענקה למשפחות שהרוויחו פחות מ-66 אלף דולר אמריקני בשנה. מלגות HOPE מומנו על ידי ההכנסות שנאספו ממשחקי הלוטו וההימורים בג'ורג'יה. בדצמבר 1995 הכריז משרדו על הוספת בת מיליארד דולר לתקציב החינוך במדינה. מלגת HOPE זכתה לשבחים מהמנהיגים הדמוקרטים הלאומיים. תוכנית מלגות HOPE מספקת עד היום לסטודנטים בג'ורג'יה הזדמנות ללמוד במכללה ציבורית או באוניברסיטה.
ב-13 בינואר 1998 הכריז מילר, שהאמין באפקט מוצרט, כי הוא יוסיף לתקציבה המיועד של המדינה $105,000 לשנה על מנת לספק לכל ילד שייוולד בג'ורג'יה קלטת או תקליטור של מוזיקה קלאסית. מילר הצהיר "איש אינו חולק על כך שהאזנה למוזיקה בגיל צעיר מאוד משפיעה על חשיבה מרחבית-טמפורלית שהיא בבסיס המתמטיקה, ההנדסה ואפילו השחמט". מילר השמיע לנציגי בית המחוקקים קטע מתוך "אודה לשמחה" שבסימפוניה התשיעית של בטהובן ושאל "נו, אתם לא חשים חכמים יותר?" מילר בקש מיואל לוי, המנצח של התזמורת הסימפונית של אטלנטה, להכין אוסף של קטעים מוזיקליים קלאסיים שיכללו בקלטת.
כאשר עזב את משרד המושל בינואר 1999, קיבל מילר משרת הוראה במכללת יאנג האריס, אוניברסיטת אמורי ואוניברסיטת ג'ורג'יה. הוא היה פרופסור אורח בכל שלושת מוסדות הלימודים הללו כאשר נבחר לסנאט של ארצות הברית.
סנאטור (2000–2005).
יורשו של מילר כמושל, רוי בארנס, מינה את מילר לאייש את המושב הריק בסנאט שהותיר אחריו הסנאטור הרפובליקני פול קובררל, שנפטר ביולי 2000. בעוד שמבחינה היסטורית שלטה המפלגה הדמוקרטית בפוליטיקה של ג'ורג'יה והחלה לדעוך במהלך השנים, מילר נותר פופולרי במרוצת השנים. הוא ניצח את מאק מטינגלי בבחירות המיוחדות בנובמבר 2000.
מילר תמך לעיתים קרובות ברפובליקנים והעביר לא פעם ביקורת על הדמוקרטים בתקופת כהונתו בסנאט. הוא תמך רבות באידאולוגיה של ג'ורג' ווקר בוש, כולל תוכניותיו לקצץ במסים וקידוח נפט בשמורת הטבע הארקטית הלאומית (Arctic National Wildlife Refuge). הוא תמך באיסור על הפלות מלאכותיות כסנאטור, על אף שכמושל תמך בהפלות מלאכותיות. עם זאת, מילר נשאר חבר במפלגה הדמוקרטית, ואמר כי "אני אהיה דמוקרט עד יום מותי". מילר ניהל את מסע הבחירות של מקס קלילנד הדמוקרטי לסנאט ב-2002 נגד חבר הקונגרס סאקסבי צ'אמבליס, למרות הבדלים אידאולוגיים בין השניים.
מילר טען בספרו "כבר לא מפלגה לאומית: מצפונו של דמוקרט שמרני" (שנכתב והוצא לאור ב-2003), כי המפלגה הדמוקרטית איבדה את הרוב שלה בקונגרס משום שהיא אינה תואמת את האידאולוגיות ואת החזון שהיה לה בעת נשיאותו של ג'ון פיצג'רלד קנדי. הוא טען שהמפלגה הדמוקרטית, כפי שהיא מתנהלת כעת, היא מפלגה שמאלנית מנותקת שאינה מחוברת לאמריקה של ימינו, וכי המפלגה הרפובליקנית מאמצת את האידיאלים הדמוקרטיים שבהם הוא מאמין זמן כה רב. הספר דורג במשך תשעה שבועות במקום הרביעי ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס.
ב-2003 הודיע מילר כי לא יתמודד מחדש לסנאט כאשר כהונתו תגיע לקצה. הוא גם הודיע כי הוא יתמוך בנשיא בוש בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004 ולא באף אחד מתשעת המועמדים המתמודדים על המועמדות הדמוקרטית לנשיאות. את מקומו ירש ג'וני אייזקסון הרפובליקני.
תמיכתו בג'ורג' ווקר בוש בבחירות 2004.
בנאומו המרכזי שנשא בכינוס הוועדה הרפובליקנית הלאומית ב-1 בספטמבר 2004, ביקר מילר את "מדינת" המפלגה הדמוקרטית. הוא אמר, "מעולם לא היה צמד פסול כל כך, מאשר שני הסנאטורים של מסצ'וסטס - הלא הם טד קנדי וג'ון קרי". בנוסף, מתח מילר ביקורת על דפוס הצבעותיו בסנאט של ג'ון קרי, וטען כי הצבעותיו של קרי נגד הצעות חוק למערכות הגנה ולנשק הצביעו על תמיכה בהחלשת הכוחות המזוינים של ארצות הברית. הייתה זו לראשונה בהיסטוריה של ארצות הברית בה עלה סנאטור ממפלגה אחת על במת ועידת המפלגה היריבה והודיע על תמיכתו במועמדיה לנשיאות.
הנאום התקבל בצורה חיובית על ידי משתתפי כינוס הוועדה, ובמיוחד אצל נציגי ג'ורג'יה. הפרשן השמרני מייקל ברון השווה את הנאום לדעותיו ולאידאולוגיה של אנדרו ג'קסון. תגובותיו הלוחמניות של מילר לראיונות עיתונאיים שהתקיימו לאחר נשיאת הדברים בכינוס הרפובליקני קיבלו תשומת לב רבה כמעט כמו הנאום עצמו. ראשית, בראיון שהעניק לרשת החדשות CNN, התעמת מילר עם העיתונאים ג'ודי וודרוף, וולף בליצר וג'ף גרינפילד כאשר אלה תשאלו אותו על נאומו וגרסו כי פירש באורח שגוי את ההקשר והתוכן המלא של דפוס הצבעותיו של קרי, וציינו את העובדה כי דיק צ'ייני, בעת כהונתו כמזכיר ההגנה של ארצות הברית התנגד לכמה מאותן תוכניות אליהן התנגד הסנאטור קרי.
זמן קצר לאחר מכן, התראיין מילר בתוכנית "הארדבול" של רשת MSNBC שמונחית בידי כריס מתיוס. אחרי שמילר הביע את כעסיו על אופן תשאוליו של מתיוס, האחרון הפעיל לחץ על מילר בשאלתו: "עכשיו, האם אתה מאמין, סנטור, בכנות, שג'ון קרי רוצה להגן על המדינה בכדורי נייר לעוסים?". מילר הזועם הטיח בכעס במתיוס: "הסתלק מפניי!", והכריז באותה נימה "הלוואי שהיינו חיים ביום בו יכולתי לקרוא תיגר על אדם דרך קריאה לדו-קרב". זמן לא רב אחרי הראיון, התנצל מילר על התנהגותו ואמר: "זה היה נורא. אני מביך את עצמי, אני מעדיף להאמין כי זה לא קרה".
בערוב ימיו.
באוגוסט 2005 מינה הנשיא בוש את מילר לחבר בוועדה האמריקנית למצבות קרב. באותה השנה נבחר בנוסף למועצת המנהלים של איגוד הרובאים הלאומי.
מילר הצהיר בראשית 2008 כי הוא לא יתמוך במועמדותם של הסנאטורים הדמוקרטים הילרי קלינטון וברק אובמה בבחירות לנשיאות; הוא תמך במקום זאת בסנאטור ג'ון מקיין. אחרי שאובמה נבחר לנשיא והמפלגה הדמוקרטית הרחיבה את הרוב שלה בסנאט ובבית הנבחרים, תמך בסנאטור הרפובליקני מג'ורג'יה סאקסבי צ'מבלייס בהתמודדותו מול חבר בית הנבחרים של ג'ורג'יה ג'ים מרטין האשים את אובמה ב"הפצת העושר וההון". ב-2012 שימש מילר כיושב הראש הלאומי של מטה הבחירות של ניוט גינגריץ', שהתמודד למועמדות הרפובליקנית לנשיאות. באותה שנה, תמך בהתמודדותו של דאג קולינס לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס התשיעי של ג'ורג'יה.
בשלהי שנות האלפיים חלה נסיגה בבריאותו של מילר, כאשר נתגלתה בגופו מחלת הפרקינסון ושאר בעיות בריאותיות שונות, שהסתיימו בסיבוכים שונים. ב-2016, נכדו, בריאן מילר, פתח את קרן מכון מילר כדרך לשמר ולקדם את מורשת סבו. באוקטובר 2017 עזב מילר באורח רשמי את החיים הציבוריים והחל לעבור טיפולים במחלת הפרקינסון, ממנה הלך לעולמו במרץ 2018.
קוף עכביש חום
קוף עכביש חום (שם מדעי: Ateles hybridus) הוא מין של פרימט ממשפחת קופי עכביש החי בצפון אמריקה הדרומית ביערות מערב ונצואלה וקולומביה. הוא מצוי בסכנת הכחדה בטבע עקב פגיעה בבית גידולו.
אורך הקוף 50 ס"מ עם זנב באורך 75 ס"מ, יותר מכל הגוף. הזכרים גדולים מעט מהנקבות ומשקלם עד 7.9–9 ק"ג, בעוד הנקבות שוקלות 7.5–9 ק"ג. קופים אלה כשמם בעלי פרווה חומה וראשים כהים.