עבודות הווידאו שלה, עוסקות עוד מראשיתן, בהרכבת זהות עצמית, פירוקה ובנייתה מחדש, תוך תהיות באשר לטיבו של האמן ושל האמנות. האופי הקולאז'י של יצירתה, הנעה מעניין לעניין, מזהות לזהות ומז'אנר לז'אנר, באופן כמעט בלתי מורגש, מבטא את זהותה השסועה כמהגרת, יתומה מאב ובת לניצולת שואה.
חומרים דוקומנטריים משולבים לעיתים קרובות בקטעים מבוימים, והגבול בין מציאות לבדיון נחצה פעמים רבות באותה יצירה.
עבודות בולטות.
סרט כחול כחול (1981) עבודת הווידאו ארט הראשונה של נשרי, המורכבת משני מסכי טלוויזיה הפועלים באופן סימולטני, עוסקת בבחינת גבולות המדיום האמנותי בתחומי המסך. היצירה עושה שימוש באלמנטים צורניים פשוטים, בחזרות והכפלות מסוגים שונים, במעין תקלות של ציוד הווידאו ובציטוטים לימודיים, ספרותיים ומוזיקליים. רוני שר כתב על היצירה בעיתון העיר: "הסרט מזכיר לי את 'מספר שניים' של ז'אן-לוק גודאר מבחינת המבנה וצורת ההצגה. [...] מה שמשותף לגודאר ולאוונגרד המודרני הוא התפיסה האמנותית הבסיסית: דיבור על העולם על ידי התבוננות עצמית. רפלקסיה עצמית של עשיית סרט על עשיית סרט." העבודה הוצגה בשנות השמונים במוזיאון תל אביב ובמוזיאון ישראל, ופעמיים במוזיאון חיפה: בשנת 2003 בתערוכה "הפרעות בתקשורת" של האוצרת אילנה טננבוים, שעסקה בעבודות החשובות של ראשית יצירת הווידאו ארט בישראל, ושוב ב-2008 בתערוכה "צ'ק פוסט" שסיכמה את שנות ה-80 באמנות הישראלית.
נמרים (1981) סדרת ציורים בטכניקה מעורבת העושים שימוש בטקסטורה טבעית של עץ על מנת לדמות את חברבורות הנמר, תוך שילוב של אלמנטים פיסוליים, חומרים סינתטיים כגון פוליאסטר, סיבי זכוכית ואקריליק וחומרים טבעיים כגון אדמה, חימר ועצמות. לדברי נשרי: "אני מעוניינת באינוס אלמנטים פיסוליים אל פורמט ציורי. האלמנטים הפיסוליים מחוברים למשטח הציורי בדרך של הנגדה. המשטח הציורי הוא דקורטיבי ורזה לעומת האלמנטים הפיסוליים הכבדים והגסים."
האם תינוק זה הוא שלך? (2000) פרויקט דואר שנמשך כשנתיים במהלכן שלחה נשרי כ-300 קופסאות ובהן עוברים מצוירים אל אנשי רוח, אמנים, ובעלי עמדות השפעה, גברים ונשים כאחד, בצירוף השאלה "התכיר באבהותך על התינוק הזה?" את כ-120 התגובות שהתקבלו מאנשים מרחבי העולם, בהם: יוקו אונו, אסא כשר, אבי מוגרבי, אדם ברוך, גדעון עפרת, קובי הראל, הדלאי לאמה, אנט מסג'ה, והאפיפיור, הציגה נשרי בתערוכה מסכמת בגלריית הקיבוץ. ב-2003 יצא בהוצאת "אמנות לעם" ספר אמן המרכז את התגובות ואת הפרויקט.
מים אחרונים (2006) מיצב וידאו המתעד את תודעתה המתפוררת של אימה ניצולת השואה של האמנית, בימיה האחרונים. חוויית המעבר לבית קשישים בקיבוץ נדמית לה כלכידה בידי הנאצים, ואירועים טראומטיים מעברה השואתי מתאחדים בתודעתה עם אירועי האחד עשר בספטמבר. המיצב הוצג בבית האמנים בתל אביב, בביאנלת הקיץ בלוליאה שוודיה (2007) ובפסטיבל Stuttgarter Filmwinter בשטוטגרט גרמניה (2010). גרסת הווידאו הוצגה במקומות נוספים, בהם: פסטיבל Olympolis ביוון, Human Emotion Project ברומא ופסטיבל CologneOFF IV בגרמניה.
טייסת מובילי הלילה
קרופורד
קרופורד הוא שם משפחה
קלונדייק (סוליטר)
קלונדייק (אנגלית: Klondike) הוא משחק הסוליטר הפופולרי ביותר, ולכן גם ידוע בתור "סוליטר". במשחק על השחקן לבנות ארבע ערימות של קלפים, אחת עבור כל סידרה, בסדר עולה מאס למלך.
השולחן (סידור ראשוני).
את המשחק קלונדייק משחקים עם חפיסה אחת של 52 קלפים. המשחק נפתח עם 28 קלפים המסודרים בשבע עמודות. העמודה הראשונה מכילה קלף אחד, העמודה השנייה מכילה שני קלפים וכן הלאה. הקלף העליון בכל עמודה פונה כלפי מעלה; שאר הקלפים פונים כלפי מטה.
ארבע ערימות הבית ממוקמות בפינה הימנית העליונה.
אופן המשחק.
על העמודות להיבנות בסדר יורד, ממלך לאס. כך, השחקן יכול להניח 10 על נסיך, אך לא על 3. בנוסף, על הקלפים בעמודות להיות בצבע אדום ושחור לסירוגין.
השחקן אינו מוגבל להזזת קלפים יחידים. השחקן יכול גם להזיז רצפים המסודרים באופן עוקב בין העמודות.
השחקן יכול לקחת קלפים מערימת הקלפים (ברוב הפעמים מהסיבה שאזלו לו המהלכים), וכאשר הוא מסיים את הערימה הוא מערבב אותה מחדש.
ניקוד.
כניקוד סטנדרטי, השחקן יקבל חמש נקודות על העברת קלף מהחפיסה לעמודה ו-10 נקודות על כל קלף שנוסף לערימת בית.
אם המשחק לוקח יותר מ-30 שניות, השחקן מקבל גם נקודות בונוס בהתאם לזמן שיידרש לו כדי לסיים אותו. הנוסחה לחישוב הבונוס: 700,000 חלקי זמן המשחק הכולל בשניות. כך, הניקוד הסטנדרטי הגבוה ביותר האפשרי הוא 24,113.
מסוף תחבורה ציבורית
רנה פרידור
רִנה פרידור (נולדה ב-4 בספטמבר 1940) היא מייסדת תוכנית החממות הטכנולוגיות של לשכת המדען הראשי במשרד התעשייה והמסחר, ומנהלת התוכנית בין השנים 1990–2008. סגנית המדען הראשי הראשון ומחלוצות תחום ההון סיכון בישראל.
ביוגרפיה.
פרידור נולדה בתל אביב, בת שנייה לחיים ויטל ושרה טרבס, שעלו לישראל מטורקיה. אביה הקים בית מסחר לסדקית בדרום תל אביב, ומאוחר יותר הקים מפעל לייצור תוויות לטקסטיל.
פרידור למדה בתיכון עירוני ה' והתגייסה לצה"ל במסגרת גרעין התיישבות של הנח"ל. ב-1964 נישאה לאדיר פרבר (פרידור) שהכירה בתנועת הנוער "הצופים". בשנת 1966 סיימה את לימודיה וקיבלה תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. במשך לימודיה עבדה כמדריכת גדנ"ע. לאחר לימודיה החלה לעבוד כעורכת דין.
בשנת 1968, בעקבות מכרז ממשלתי, התמנתה לעוזרת ליועץ המדעי של משרד המסחר והתעשייה. בעקבות המלצות ועדת קצ'לסקי, בראשותו של פרופ' אפרים קצ'לסקי (קציר), נוסדו לשכות מדענים ראשיים במשרדי הממשלה השונים. חיים בר-לב שר המסחר והתעשייה, מינה בשנת 1974 את יצחק יעקב (יצה) למדען הראשי הראשון במשרד המסחר והתעשייה. פרידור שימשה עוזרת של יצה, והוא מינה אותה לסגנית המדען הראשי בשנת 1975.
בשנת 1976 יצאה פרידור עם משפחתה, במסגרת שבתון של בעלה, לשלוש שנות שהות בטרוי שבניו יורק, שם ניהלה את בית הספר של הקהילה היהודית המקומית.
עם חזרתה לישראל בשנת 1979 חברה ליצחק יעקב בשנית, הפעם בחברת וורלדטק (Worldtech), שעסקה בגיוס השקעות ממשקיעים אזרחי ארצות הברית עבור פרויקטים של מחקר ופיתוח בישראל. החברה הייתה קרן הון סיכון שגייסה הון עבור סטרטאפים (עוד בטרם נטבעו מושגים אלו). רנה ניהלה את האופרציה בצד הישראלי, בעוד יצה גר בניו-יורק וניהל את החברה ואת האופרציה בצד האמריקאי. העסק היה מבוסס על מסלול של מקלט מס עבור המשקיעים בישראל. החברה גייסה הון ראשוני עבור מספר חברות שהפכו להיות ענקיות בינלאומיות כגון קומברס (אפרת), Lanet, Teledata, עוש"פ, Tecnomatix ואחרות. החברה נסגרה בשנת 1989 בעקבות שינויים בחוק האמריקאי שבעקבותיהם השקעות מחוץ לארצות הברית לא הוכרו לצורכי מס.
הקמה וניהול של תוכנית החממות הטכנולוגיות.
בדצמבר 1990, בשיאה של עליית יהודי ברית המועצות, התקבלה החלטה במשרד התעשייה והמסחר בשיתוף משרד האוצר, להשתמש במודל החממות הטכנולוגיות, שהיה נהוג במספר מקומות בעולם, לצורך קליטת מדענים מקרב העולים החדשים. למשימה זו גויסה פרידור. תקציב הפרויקט בשנת פעילותו הראשונה היה מיליון שקל.
תוכנית החממות הטכנולוגיות יצאה לדרך בסוף שנת 1990. פרידור התמנתה למנהלת התוכנית וקיבלה על עצמה לעצב תוכנית שמטרותיה המרכזיות הן לתמוך במחקר ובפיתוח ישראלי ולקלוט יזמים עולים מארצות חבר המדינות. פרידור עיצבה מודל חדש וייחודי של "חממות טכנולוגיות" המוכר כיום בעולם בתור "המודל הישראלי", במסגרתו הוחלט להתמקד בתמיכה בפיתוח טכנולוגיה חדשנית, בשלב סיכון גבוה שבו משקיעים פרטיים אינם מוכנים לרוב להשקיע. בשלב זה, המדינה לוקחת את רוב הסיכון. במודל זה, 90% מכספי ההשקעה מגיעים לפרויקטים עצמם (בשונה מן המודל האמריקאי, שם החלק הגדול של ההשקעה מגיע לחממה עצמה לצורכי תפעול). מחמש חממות שהוקמו בשלב הראשון, צמחה התוכנית תחת ניהולה של פרידור ל-28 חממות בתוך שלוש שנים בלבד. בכל שנה נקלטו בחממות בין 80 ל-100 פרויקטים חדשים ובסך הכול, בשנות כהונתה של פרידור, החלו את דרכן בתוכנית כ-2,000 חברות. מספר רב מהן זכו להצלחה בינלאומית, והיוו גורם משמעותי בהתפתחות תעשיית ההייטק וההון סיכון בישראל בשנות ה-90 ובעשור הראשון של המאה ה-21.
בשנת 2008 הודיעה פרידור על פרישתה מתפקידה כמנהלת תוכנית החממות לאחר 18 שנים והוחלפה על ידי יוסי סמולר. באותה שנה נבחרה לאחת מ-50 הנשים המשפיעות בישראל, ברשימה שפרסם העיתון "גלובס". בנוסף, פרידור מעורבת בהנחיה, בתחרויות ובשיפוט התוכנית "יזמים צעירים" בישראל.
פעילות אחרי 2008.
אחרי פרישתה מתפקיד מנהלת תוכנית החממות הטכנולוגיות, המשיכה רנה פרידור בפעילות מלאה, על בסיס התנדבות במספר גופים. היא המשיכה בפעילותה כחברת דירקטוריון בארגון "יזמים צעירים" ובשנת 2015 התמנתה לתפקיד יו"ר הדירקטוריון של הארגון. פרידור חברה מלאה בחבר הנאמנים - הקורטוריון - של הטכניון. בנוסף, פרידור חברה בחבר הנאמנים של המכללה האקדמית תל-חי ורשת החינוך אורט ישראל.
Six Feet Under (פסקול)
Six Feet Under הוא הפסקול של סדרת הדרמה המצליחה של HBO, עמוק באדמה. לסדרה יצאו שני פסקולים המאגדים בתוכם את מיטב השירים שהופיעו בסדרה לצד רצועות מקוריות מאת תומאס ניומן.
Six Feet Under Soundtrack.
Six Feet Under הוא הפסקול הראשון של הסדרה שיצא לאור ב-5 במרץ 2002 תחת חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ. האלבום זכה לדירוג של 3.5 כוכבים באתר Allmusic.
Six Feet Under, Vol. 2: Everything Ends.