הסדרה יצאה לאור בפעם הראשונה והיחידה בידי הרב אלעזר מרדכי קניג ואחיו בני המחבר, במהדורה מנוקדת. החל משנת 2012 יצאו שני כרכים מדי קיץ, עד שנת 2017. בסך הכל מונה הסדרה עשרה כרכים. המהדורה כוללת תוכן עניינים, מפתחות מפורטים במיוחד וביבליוגרפיה עשירה. במהדורה זו רוב שמות הנמענים צונזרו, מלבד בני המחבר ומספר רבנים מפורסמים, כגון הרב יצחק יעקב וייס, הרב משה פיינשטיין, האדמו"ר מאמשינוב ועוד.
תוכן ומבנה הסדרה.
הסדרה מכילה 627 מכתבים שנכתבו בידי ר' גדליה קניג, המסודרים בסדר כרונולוגי על פי התאריכים בהם נכתבו. כל מכתב הועתק בטרם נשלח, למחברות מיוחדות שהיוו את כתב היד שעליו הסדרה מתבססת. רוב המכתבים נכתבו בעברית ומיעוטם ביידיש, שלא תורגמה במהדורה זו.
במכתבים מובאים עשרות פירושים והוספות לדרשות של רבי נחמן מברסלב, בעיקר אלה שהודפסו בספר ליקוטי מוהר"ן. כמו כן המכתבים מכילים מידע הגיוגרפי על חסידי ברסלב כגון הרב אפרים ב"ר נפתלי, הרב מטשעהרין, רבי אברהם שטרנהרץ ועוד.
השיחה הסודית.
בכרך הראשון, בתוך מכתב שנמען לגדליה פליער בארצות הברית (שמו צונזר), מובאת שיחה סודית פסאודו-אפיגרפית ששמע המחבר מהרב אברהם שטרנהרץ, ובה תיאור בארמית בסגנון ספר הזוהר של שיחה שהתקיימה בין רבי נחמן מברסלב לרבי שמעון בר יוחאי בשנת 1799, עת ביקר רבי נחמן במירון. הקטע כתוב בכתב רש"י ומלווה באזהרות לשמירת סודיות השיחה.
הקטע מתחיל בתיאור ההתרחשות בעולמות העליונים בעת כניסתו של רבי נחמן למערת רבי שמעון, וממשיך בכרוז שמיימי הקורא בקול סדרת שאלות שתמציתן "מי הוא הצדיק שנכנס כעת"? רבי נחמן מתואר כעונה בפירוט ארוך ומרגש "אני הוא". לאחר מכן שואל רבי שמעון בר יוחאי: "מי - רון" (דהיינו: מי ינגן וישיר)? רבי נחמן עונה "אני - רון!" ופותח בניגון בכינור שמיימי שמעורר את שמחתם של כל יושבי העולמות העליונים. בסוף הקטע מסכמים שני הצדיקים כי בזמן שחסידי רבי נחמן לא יוכלו לבוא לקברו באומן בראש השנה (כפי שציווה רבי נחמן מאוחר יותר), קבר רבי שמעון במירון יהווה תחליף לכך.
השיחה שנויה במחלוקת בקרב חסידי ברסלב, מאחר שרבים מחסידי ברסלב נוהגים לנסוע לירושלים ולהתקבץ שם בהיעדר אפשרות להגיע לאומן בראש השנה. זאת בניגוד לפלג תלמידי הרב שטרנהרץ הטוענים כי יש להעדיף את מירון.
חיי נפש.
במסגרת ההוצאה לאור, יצא בשנית הספר "חיי נפש" שיצא לאור כבר בידי המחבר, בשנת 1968. הפעם הספר הודפס בתוך סדר המכתבים בכרך ג (מכתב סה), עם הוספות מכתב יד המחבר. בראש הכרך נדפסה הסכמה של רבני העדה החרדית ורבנים נוספים, חסידים ומתנגדים. מהדורה נוספת, מנוקדת ומלאה הודפסה בשנת תשע"ו (2016), עם הוספות ומפתח נושאים נרחב.
הספר הוא בעצם מכתב ארוך העונה לשאלה שהופנתה לר' גדליהו בעניין התקשרות לצדיקים בשעת התפילה, תוך ציון שיטתו של רבי חיים מוולוז'ין בעניין זה (המובאת בספרו "נפש החיים"), שלפיה יש בכך משום עבודה זרה. המחבר חותר להוכיח כי דבריו של רבי חיים אינם מתייחסים כלל לעניין ההתקשרות לצדיקים. ולהפך, המחבר מאריך לפרט את חובת ההתקשרות לצדיקים, והיותה חלק מהותי מהאמונה ביהדות. כמו כן, המכתב נוגע בעניינים נוספים הקשורים בנושא, כמו קברי צדיקים, רוח הקודש וכוחם של שמות הצדיקים. בסוף המכתב המחבר מבאר פיוטים הפונים לישויות שאינן האל עצמו, כגון "מדת הרחמים עלינו התגלגלי", ו"ברכוני לשלום מלאכי השלום".
היפריון (סוס)
היפריון (שם מדעי: Hipparion; מיוונית: "פוני") הוא סוג קדום של סוס שהתקיים בין המיוקן לפליסטוקן ברחבי אפריקה, אירואסיה ואמריקה הצפונית.
ההיפריון הוא סוס קדום שרעה במישורי הפרריה וערבות העשב הגדולות של אירואסיה ושל אמריקה הצפונית. הוא התגלה ב-1832 בידי החוקר דה קריסטול. משמעות השם ביוונית הוא "סוס פוני" כיוון שהוא דמה לו במראה.
גובהו של הסוס הגיע ל-1.4 מטר בכתפיו ומשקלו ל-60–110 ק"ג. הוא דמה לסוסים המודרניים אך היה בעל כמה ציפורניים פרימיטיביות מעל הפרסות שכנראה היו חסרות תועלת. הסוס יכול היה לרוץ במהירות במישורים כדי להימלט מאויביו.
הסוס הקדום הצליח לשרוד במשך מעל 20 מיליון שנה אך לבסוף נכחד לפני 700 אלף שנה מסיבות לא ברורות ולא השאיר אחריו צאצאים.
נערת זוהר
מלכת החן
נערת היופי-עשרה
נסיכת היופי
פראפרופלאוהופלופורוס
פראפרופלאוהופלופורוס (שם מדעי: Parapropalaehoplophorus) הוא סוג של יונק מתקופת המיוקן שחי לפני 17.5-11.8 מיליון שנה שהיה קרובו של הגליפטודון והיה מכוסה בשריון גרמי בדומה לארמדילים.
ארמדיל זה התגלה ב-2007 בצ'ילה של אזור הרי האנדים ובהמשך התגלו מאובניו גם בפרו.
הוא היה קטן בהרבה ממרבית קרוביו. הוא היה מכוסה בשריון מעל גבו, שהיה מורכב מבליטות זעירות עליו. הוא הגיע לאורך ממוצע של 80 ס"מ ולמשקל של 90 ק"ג. ככל הנראה היה אוכל עשבים בערבות אמריקה הטרופית.
בסוף הפליסטוקן החלו הרי האנדים לגבוה ולקטוע את הגשמים במורדות וכך ליצור מדבר גדול, דבר שכנראה תרם להכחדתו.
Jimmy Kimmel Live!
הומלודותריום
הומלודותריום (שם מדעי: "Homalodotherium"; משמעות שמו: "בהמה ישרת שיניים") הוא סוג של יונק נכחד שחי באמריקה הדרומית והשתייך לסדרה הקדומה נוטונגולאטויים. המאובנים של היונק נחקרו ב-1870 וקיבלו שם מהחוקר האנגלי תומאס הנרי האקסלי. הוא חי באמצע תקופת המיוקן של צ'ילה וארגנטינה הקדומים לצד פאונה ייחודית שנכחדה.
יצור זה אינו קרוב לשום יונק מודרני והוא היה יונק גדול בגובה 2 מטר ומשקל של מעל 300 קילוגרם שאולי דמה להיפופוטם או פרסתן קדום. הוא היה בעל טפרים גדולים בכפות רגליו הקדמיות איתם יכל לתלוש ענפים מעלי עצים אך בעל רגליים אחוריות גבוהות בעלות פרסות. היצור ניזון מעלים אשר תלש מענפי העצים באמצעות טפריו.
היצור מילא את הגומחה האקולוגית של יצורים דומים הניזונים מעלי עצים כמו עצלני קרקע, כליקותריים, תריזינוזאוריים, גורילות ופנדות ענק אשר גופם הותאם לקטיפת עלי עצים. עם זאת הם גרמו לו להיות איטי מאוד אך גודלו הגן עליו ממרבית הטורפים.
בת' קימבר
אליזבת' "בת'" קימבר (באנגלית: Elizabeth "Beth" Kimber) היא קצינת מודיעין אמריקאית שעמדה בראש אגף המבצעים החשאיים של ה-CIA.
ביוגרפיה.
קימבר סיימה ב-1984 תואר ראשון בהיסטוריה ממכללת המילטון במהלך לימודיה שהתה בצרפת שם למדה היסטוריה של האמנות במכון אוניברסיטת לונדון בפריז, רוסית בסורבון ומדע המדינה וממשל במכון למדע המדינה פריז. כמו כן היא בעלת תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת נורת'ווסטרן.
בתום לימודיה התגייסה ל-CIA. במהלך שירותה הייתה חלק מ"הקבוצה הרוסית" האחראית למודיעין בתחום רוסיה. היא שימשה סגנית השירות החשאי הלאומי של ארצות הברית (אגף המבצעים החשאיים של הארגון), עמדה בראש חטיבת אירופה ואירו-אסיה ושימשה ממלאת מקום המשנה לראש ה-CIA.
בדצמבר 2018 מונתה לראש אגף המבצעים החשאיים של ה-CIA וכיהנה עד יוני 2021. היא האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה במינוי קבע (ג'ינה הספל שימשה בתפקיד במהלך 2013 אך לא זכתה למינוי קבע).
נוור
נבר
סקואלודון
סקואלודון (שם מדעי: "Squalodon"; מילולית: "שן קוצן" כלומר: "שן כריש") הוא סוג נכחד של לווייתן מתקופת האוליגוקן עד המיוקן. המאובנים נמצאו באירופה,ארצות הברית,צ'ילה, ארגנטינה, קוסטה ריקה וברזיל. המין תואר לראשונה ב-1840 ונחשב למין של דינוזאור איגואנודוני, אך בהמשך סווג מחדש כלווייתן.
מאפיינים.
לסקואלודון היה חרטום מוארך וצר בתוכו היו שיניים חדות שהזכירו שיני כריש אך היו קטנות. אורך גולגולתו הגיע ל-1.5 מטר ואורכו הכולל הגיע לחמישה מטרים. הוא היה קטן מאוד ביחס למרבית הלווייתנאים והיה קרוב לדולפיניים המודרניים אך אולי היה קרוב יותר לדולפיני הנהרות החיים כיום במים מתוקים. בדומה לשאר לווייתני השיניים הוא תיקשר והתמצא באמצעות פליטת אקולוקציה מבסיס מקורו.
לווייתן זה חי לאורך הימים הטרופיים הרדודים כנראה בלהקות קטנות וניזון מדגים בעזרת שיניו. הוא עצמו נטרף בידי המגלודון הענקי ולווייתני ענק כמו לווייתן מלווילי.
נכחד בסוף המיוקן כתוצאה משינויי אקלים ואולי תחרות עם דולפינים ולווייתנים מפותחים יותר.
דיניקטיס
דיניקטיס (שם מדעי: "Dinictis"; מילולית: "דלק נוראי") הוא סוג של טורף נכחד ממשפחת הנימרווידיים הנכחדת שחי באמריקה הצפונית של סוף האאוקן עד לתחילת המיוקן. בצורתו הוא הזכיר חתול שן-חרבי אך למעשה לא היה חתול כלל אלא רק קרוב לחתולים. סוג זה כלל מין אחד - "Dinictis felina".
מאובני היצור נמצאו בחפירות בססקצ'ואן שבקנדה ובקולורדו, מונטנה, נברסקה, דקוטה הדרומית, דקוטה הצפונית, וויומינג ואורגון. המאובנים הקדומים ביותר שלו התגלו ב-1854.
תיאור.
הדיניקטיס היה טורף בינוני באורך 1.1 מטר וגובה 60 סנטימטרים. משקלו דמה לגודל של שונר או נמר קטן והגיע ל-12-50 ק"ג והוא היה קטן יחסית למינים אחרים במשפחה כמו ההופלופונאוס, דמוי הנמר. ייתכן שהוא היה מטפס על עצים וחי בדומה לאוצלוט המודרני בערבות ויערות אמריקה הקדומה. הוא היה בעל ניבים ארוכים מאוד איתם יכל להרוג טרף הגדול ממנו בהרבה, כמו מיני פרסתנים קדומים. מבנה התנועה שלו היה שונה ממבנה תנועה של חתולים בכך שכפות הרגליים היו קטנות יותר, חסרי טפרים נשלפים ועצמות הרגל היו חלשות יותר.
פואברותריום
פואברותריום (שם מדעי: "Poebrotherium"; משמעות השם של היצור מיוונית עתיקה: "בהמה אוכלת עשב") הוא סוג של גמל קדום שחי בסופו של האאוקן ותחילת האוליגוקן בערבות אמריקה הצפונית. הוא היה קטן ופרימיטיבי מאוד ביחס לקרוביו החיים. גמל זה התגלה ב-1847 ליד נהר מיזורי בנברסקה ותואר בידי החוקר ג'וזף ליידי.