בשנת 1947 היגרה לארצות הברית. בקשתה הראשונית לקבלת אזרחות נתקלה בסירוב לאור חשדותיהם של האמריקאים כי שיתפה פעולה עם הנאצים במלחמה. בהמשך, ולאור מעורבות של פוליטיקאים אמריקאים בעניינה, קיבלה בשנת 1951 אזרחות אמריקאית וכן חזרה לעבוד כגינקולוגית בבית החולים מאונט סיני שבניו יורק.
בשנת 1979 עלתה לארץ והשתקעה בהרצליה, בה התגוררה עם בתה, אשר הוחבאה במהלך המלחמה אצל משפחה לא יהודית, והמשיכה לתרום מזמנה ומהידע שלה למחלקה הגינקולוגית שבבית החולים שערי צדק. פרל נפטרה בשנת 1988.
את קורותיה גוללה ד"ר פרל באוטוביוגרפיה שכתבה 'I was a doctor in Auschwiz' ('הייתי רופאה באושוויץ').
ספר זה עובד בשנת 2003 לסרט בכיכובה של כריסטין לאטי בשם 'מתוך האפר' .
לגליזציה של סמים קלים
לגליזציה של סמים קלים היא מתן אישור לשימוש, גידול ומכירה של סמים קלים, שהם חומרים פסיכו-אקטיביים המשפיעים על מצבו הפיזי והנפשי של האדם, לרוב מתוצרי צמח הקנאביס. אולם יש הכוללים בהגדרה זו גם סמים סינתטיים מסוימים או מתאמפטמינים.
מדיניות.
אמנת האומות המאוחדות נגד שימוש אסור במהלך תנועה בסמים נרקוטיים וחומרים פסיכוטרופיים משנת 1988 קבעה חובה על המדינות החותמות "לאמץ אמצעים ככל שיהיו נחוצים כדי לקבוע עבירות פליליות על פי החוק המקומי שלהן" (סעיף 3, סעיף 1) את כל פעילויות הקשורות לייצור, מכירה, הובלה, הפצה וכו'. מהחומרים הכלולים ברשימות המוגבלות ביותר של האמנה היחידה לסמים נרקוטיים משנת 1961 ואמנה על חומרים פסיכוטרופיים משנת 1971. הפללה חלה גם על "גידול פרג אופיום, שיח קוקה או קנאביס לצורך ייצור תרופות נרקוטיות". האמנה מבדילה בין הכוונה לשימוש בתנועה לבין צריכה אישית, וקובעת שיש לראות את האחרונה גם כעבירה פלילית, אך "בכפוף לעקרונות החוקתיים ולמושגי היסוד של מערכת המשפט של המדינה" (סעיף 3, סעיף 2).
מרכז המעקב האירופי לסמים ולהתמכרות לסמים (EMCDDA) מגדיר אי-הפללה כהסרת התנהלות או פעילות מתחום המשפט הפלילי, המסמל רק הקלה בסנקציה העונשית הקבועה בחוק. אי-הפללה חלה בדרך כלל על עבירות הקשורות לצריכת סמים ועשויה לכלול הטלת סנקציות מסוג אחר (מינהלי) או ביטול כל הסנקציות, חוקים אחרים (לא פליליים) מסדירים אז את ההתנהלות או הפעילות. המונח לגליזציה מתייחס להסרת כל העבירות הקשורות לסמים מהדין הפלילי, שימוש, החזקה, טיפוח, ייצור, מסחר וכו'.
תומכי לגליזציה של סמים קלים מחזיקים בסיבות שונות לתמוך בליגליזציה, ויש להם הצעות מדיניות שונות. שתי העמדות הנפוצות ביותר הן לגליזציה של סמים קלים (או לגליזציה מחדש), ואי-הפללה של שימוש בסמים קלים.
לגליזציית סמים קלים.
לגליזציה של סמים דורשת חזרה לעמדות שאפיינו את המצב טרם חקיקת חוק המזון הנקי והתרופות בשנת 1906 בארצות הברית, כאשר כמעט כל הסמים היו חוקיים. דבר זה ידרוש את ביטול האיסור הממשלתי על הפצה, מכירה ושימוש אישי בסמים המוגדרים אסורים כיום. הרעיונות המוצעים נעים בין לגליזציה מלאה שתסיר לחלוטין את כל סוגי הפיקוח הממשלתי, לצורות שונות של לגליזציה מוסדרת, שבהן סמים יהיו זמינים באופן חוקי, אך נתונים למרות מערכת פיקוח ממשלתית שתאכוף הגבלות כגון:
במערכת הלגליזציה המפוקחת ככל הנראה יהיו מגבלות על תרופות שונות, תלוי בסיכון הנתפס שלהן, כך שאף על פי שחלק מהתרופות יימכרו ללא מרשם בבתי מרקחת או מפעלים מורשים אחרים, תרופות עם סיכון גדול יותר לפגיעה יכולות להיות זמינות למכירה בלבד במתחמים מורשים שבהם ניתן היה לפקח על השימוש ולהגיש טיפול רפואי במצב חירום. דוגמאות לסמים עם רמות שונות של תפוצה מוסדרת ברוב המדינות כוללות: קפאין (קפה, תה), ניקוטין (טבק), ואלכוהול (בירה, יין, משקאות חריפים).
לגליזציה מלאה מוצעת לעיתים קרובות על ידי קבוצות כגון ליברטריאנים המתנגדים לחוקי סמים על רקע מוסרי, ואילו לגליזציה מוסדרת מוצעת על ידי קבוצות כמו אכיפת החוק כנגד איסור המתנגדות לחוקי הסמים בטענה שהם אינם משיגים את יעדיהם המוצהרים ובמקום זאת מחמירים מאוד את הבעיות הקשורות לשימוש בסמים אסורים, אך מכירים בכך שישנם נזקים הקשורים לסמים אסורים כיום שיש למזער אותם. לא כל תומכי לגליזציה מחדש של סמים חולקים בהכרח מסגרת אתית משותפת, ואנשים עשויים לאמץ נקודת מבט זו מסיבות שונות. בפרט, העדפת לגליזציה של סמים אינה מרמזת על אישור השימוש בסמים.
אי-הפללת שימוש בסמים קלים.
אי-הפללה של שימוש בסמים דורש הפחתת שליטה ועונשים בהשוואה לחוקים הקיימים. תומכי הפחתת ההפללה של סמים תומכים בדרך כלל בשימוש בקנסות או בעונשים אחרים להחלפת תקופת המאסר, ולעיתים קרובות מציעים מערכות לפיה משתמשי סמים בלתי חוקיים שנתפסו ייקנסו, אך לא יקבלו רישום פלילי קבוע כתוצאה מכך. מאפיין מרכזי של אי-הפללה של סמים הוא מושג של הפחתת נזק.
אי-הפללה של סמים מהווה במובן מסוים תיווך בין איסור ללגליזציה, והיא ספגה ביקורת על היותה "הגרועה ביותר משני העולמות", מכיוון שמכירת סמים קלים עדיין לא תהיה חוקית, ובכך תנציח את הבעיות הכרוכות בהשארת ייצור והפצה לידי העולם תחתון הפלילי, תוך כדי שהיא גם לא תרתיע את השימוש בסמים לא חוקיים על ידי הסרת העונשים הפליליים שעלולים לגרום לאנשים מסוימים לבחור שלא להשתמש בסמים. עם זאת, ישנם רבים הטוענים כי אי-ההפללה של החזקת סמים תנתב את מיקומה של מערכת אכיפת החוק בכל מדינה כדי להשקיע מאמצים רבים יותר במעצר סוחרים ועבריינים בעלי פרופיל גבוה, במקום לעצור עבריינים קלים אשר אינם נחשבים כמסוכנים לציבור.
בשנת 2001 החלה פורטוגל להתייחס לשימוש ולהחזקת כמויות קטנות של סמים כנושא של בריאות הציבור. במקום לכלוא את מי שנמצא ברשותו שימוש, הפנו אותם לתוכנית טיפולים על ידי פאנל אזורי המורכב מעובדים סוציאליים, אנשי מקצוע בתחום הרפואה ומומחים לתרופות. מדיניות זו הקטינה גם את סכום הכסף שהממשלה הוציאה במלחמה בסמים וכסף שהשקיע בהכלאת משתמשי הסמים. שיעורי ההדבקה ב-HIV ירדו גם מ-104.2 מקרים חדשים למיליון בשנת 2000 ל-4.2 מיליון בשנת 2015. "כפי שציין ארגון ה-"EMCDDA", ברחבי אירופה בעשורים האחרונים, חלה תנועה לכיוון גישה המבדילה בין הסם לסוחר, הנחשב לפושע, ומשתמש בסמים, שנראה יותר כאדם חולה הזקוק לטיפול. שש מדינות באמריקה הלטינית עברו באופן דומה הפחתת עונשים הקשורים לשימוש בסמים והחזקה אישית. פורטוגל היא המדינה הראשונה שהפחיתה את ההחזקה בכמויות קטנות של סמים לתוצאות חיוביות בשנת 2001 וקבעה כי מי שנתפס עם כל סוג של סם בפורטוגל, אם זה לצריכה עצמית, לא ייכלא.
כלכלה.
ישנן השלכות כלכליות וחברתיות רבות של הפללת סמים. איסור זה הוכח כמגביר את הפשיעה (גניבה, אלימות, שחיתות) ומחיר הסמים ומגביר את עוצמת השימוש. במדינות מתפתחות רבות ייצור סמים מציע דרך להימלט מעוני. הכלכלן היהודי-אמריקאי מילטון פרידמן העריך כי למעלה מ-10,000 מקרי מוות בשנה בארצות הברית נגרמים על ידי הפללה של סמים, ואם היו הופכים משתמשי סמים לקורבנות תמימים חוקיים, כגון אלה שהופלו בירי, הם היו מפסיקים או מצטמצמים. חוסר היעילות הכלכלית וחוסר היעילות של התערבות ממשלתית כזו במניעת סחר בסמים זכו לביקורת חריפה מצד תומכי חופש עבור הסמים. המלחמה בסמים של ארצות הברית, שעוררה חקיקה בקרב כמה ממשלות מערביות אחרות, ספגה ביקורת שלילית גם מסיבות אלה.
מחירים וצריכה.
חלק גדול מהדיונים סביב כלכלת הלגליזציה של סמים קלים בעולם מתרכז בצורת עקומת הביקוש לסמים לא חוקיים ורגישות הצרכנים לשינויים במחירי הסמים הבלתי חוקיים. תומכי הלגליזציה מניחים לעיתים קרובות שכמות הסמים הממכרים הנצרכת אינה מגיבה לשינויים במחיר. עם זאת, מחקרים על חומרים ממכרים, אך חוקיים, כמו אלכוהול וסיגריות, הראו שצריכה יכולה להיות תגובה לשינויים במחירים, אך מחקרים אחרים הובילו למגוון רחב של מסקנות.
עלויות נלוות.
תומכי האיסור של סמים קלים טוענים כי ישנן השפעות חיצוניות שליליות רבות, או עלויות צד ג', הקשורות לצריכת סמים בלתי חוקיים. חיצוניות כמו אלימות, השפעות סביבתיות על שכונות, עלייה בסיכונים הבריאותיים ועלייה מוגברת בשימוש. עלויות בריאות קשורות לעיתים קרובות לשוק התרופות הבלתי חוקי. המתנגדים לאיסור טוענים שרבים מאותם חיצוניים נוצרים על ידי מדיניות הסמים הנוכחית. הם מאמינים כי חלק ניכר מהאלימות הקשורה לסחר בסמים נובעת מהאופי הבלתי חוקי של סחר בסמים, שם אין סמכות מתווכת לפתור סכסוכים בדרכי שלום ובחוק. האופי הבלתי חוקי של השוק, משפיע גם על בריאות הצרכנים בכך שהוא מקשה על רכישת מזרקים, מה שמוביל לעיתים קרובות לחלוקת מחטים. הכלכלן הבולט מילטון פרידמן טוען כי איסור על שימוש בסמים קלים יוצר חיצוניות שלילית רבה כמו שיעורי כליאה מוגברים, טיפול תת-כרוני כאב, שחיתות, מאסר לא פרופורציונלי של אפרו אמריקאים, פגיעה במשתמשים, הרס ערים פנימיות ופגיעה במדינות זרות. תומכי הלגליזציה טוענים גם כי האיסור מפחית את איכות הסמים הנעשים, מה שמוביל לעיתים קרובות לפגיעה פיזית רבה יותר, כמו מנת יתר והרעלה בשוגג, למשתמשים בסמים. סטיבן ד'לויט ואיליאנה קוזימקו טוענים על הנושא כצפיפות בתי כלא כתופעת לוואי שלילית נוספת של המלחמה בסמים. הם מאמינים כי על ידי שליחת מספר כה גדול של עברייני סמים קלים לכלא, צמצמה המלחמה בסמים את שטח הכלא העומד לרשות עבריינים חמורים יותר. שיעור הכליאה המוגבר לא רק עולה לשלם יותר מיסים, אלא גם עלול להגביר את הפשיעה על ידי צפיפות עבריינים אלימים מתאי הכלא והחלפתם בעברייני סמים קלים.
עלויות ישירות.