תרגום השבעים מקדים לסיפור מגילת אסתר את חלום מרדכי, אשר בו נאספים כל העמים להילחם ב"גוי קטן", שמאוחר יותר ניצל בזכות מעיין מים שנהפך לנהר גדול. בסוף גרסת השבעים למגילה מופיע פשר החלום. מגילת אסתר מספרת כי למרדכי הייתה דודנית יתומה מאב ואם בשם אסתר, או בשמה העברי הדסה, ואותה הוא גידל ואימץ לו לבת. במדרש רבה, מסופר על מסירותו אליה: פעם אחת חיפש לאסתר מיניקת שתניק אותה, ולא מצא אף אחת שתוכל לעשות זאת. משראה כך התפלל ונעשה לו נס, והניק את אסתר בעצמו. במגילה מסופר שאסתר הייתה יפת תואר וטובת מראה, וכאשר חיפש אחשוורוש מלך פרס אישה יפה שתהיה למלכתו לאחר הוצאתה להורג של ושתי אשתו, לקחו פקידיו את אסתר והביאוה לפניו יחד עם נשים רבות אחרות. המלך אהב את אסתר מכל הנשים שהובאו לפניו, לקחה לו לאישה והמליכה תחת ושתי; ובכל אותה התקופה לא סיפרה אסתר לאיש את מוצאה ואת עמה, בפקודתו של מרדכי - .
באותה התקופה היה מעורב מרדכי במניעת קשר לרצח המלך אחשוורוש, כאשר שמע שני סריסים משומרי הסף של המלך, בגתן ותרש, הזוממים לרצוח את המלך. מרדכי, שישב סמוך למקום המזימה בשער המלך, סיפר בבהילות לאסתר על מזימתם של השומרים, ואסתר סיפרה למלך את הדברים בשם מרדכי, תוך שהיא מעלימה ממנו את טיב הקשר ביניהם. דברי מרדכי נמצאו נכונים, בגתן ותרש הוצאו להורג בתלייה, וסיפור הדברים נרשם לזיכרון ב.
מרדכי והמן.
זמן קצר לאחר מעשה בגתן ותרש עלה לגדולה בחצר המלך אחשוורוש אדם בשם המן האגגי, שמעמדו בחצר המלך היה כה רם עד שעל פי הוראה מהמלך אחשוורוש נצטוו הכול להשתחוות לו; לפי המדרש הצמיד המן צלם של עבודה זרה לגופו, וכך כל המשתחווה לו השתחווה גם לצלם. מרדכי, היושב כדיין בשער המלך, סירב להשתחוות להמן, ובכך עורר את חמתו של המן. חימה זו הפכה במהרה לתוכנית פעולה אכזרית נגד כלל בני עמו של מרדכי: .
המן משכנע בהצלחה את אחשוורוש לתת תוקף מלכותי להשמדת היהודים, ותאריך ההשמדה ההמונית נקבע לי"ג באדר. מרדכי מתוודע לגזירה היוצאת מבית המלך, מרדכי פועל במהירות ומיידע את אסתר על השמדת היהודים, ומשכנע אותה בעמל רב להיכנס אל המלך ולנסות להפר את הגזירה, על אף שכניסה אל המלך ללא הזמנה מראש עונשה מוות. בפקודת אסתר צמים מרדכי וכל יהודי שושן במשך שלושה ימים, והיא נכונה להיכנס אל המלך.
אסתר מזמינה את המלך ואת המן למשתה, ואחריו למשתה נוסף; בינתיים מכין המן בעצת זרש אשתו עץ שגבהו חמישים אמה במטרה לתלות עליו את מרדכי. אולם באותו הלילה מתקשה המלך להירדם ונעריו מקריאים לפניו את ספרי זכרונותיו, ובהם נמצא כתוב כי מרדכי היהודי הציל את המלך ממוות בפרשת בגתן ותרש והמלך לא גמל עמו טובה; המלך מצווה על המן, שבא אל בית המלך כדי ליטול רשות לתלות את מרדכי שונאו על העץ, שירכיב את מרדכי על סוס מלכותי ברחובה הראשי של שושן כשהוא לבוש בבגדי מלכות ויקרא לפניו: - וכן נעשה. במהלך 'משתה אסתר' אליו מסובים אחשוורוש, אסתר והמן, מגלה לפתע אסתר לאחשוורוש כי מוצאה מהעם היהודי, ומתחננת אליו שיציל אותה ואת כל עמה מכליה ואבדון. זעמו של אחשוורוש מתפרץ על המן, והשר חרבונה מוסיף שמן למדורה בספרו למלך כי המן זמם לתלות על עץ את מרדכי היהודי, מצילו של המלך; זעמו של אחשוורוש מגיע לשיא והוא מצווה לתלות את המן על העץ שהכין למרדכי, וכך נעשה.
עלייתו לגדולה וחג הפורים.
לאחר תליית המן מספרת אסתר לאחשוורוש שהיא בתו המאומצת של מרדכי היהודי, ואחשוורוש מזמין אותו לבוא לפניו; בפגישתם ממנה אחשוורוש את מרדכי למחליפו של המן כבכיר השרים בממלכת פרס, מפקיד בידו את טבעת המלוכה ומוסר לו את ארמונו של המן. מרדכי יוצא מהפגישה עם המלך עטור כבוד ותהילה: מרדכי ואסתר משתמשים במעמדם הבכיר כדי להציל את היהודים מגזירת ההשמדה, והיום בו זמם המן להשמיד את היהודים הופך ליום נקמה יהודית בגויים; וכל היהודים זוכים לכבוד ויקר בזכות אחיהם מרדכי.
המגילה מספרת כי חג הפורים נקבע לדורות על ידי אסתר ומרדכי, ושמו הטוב נזכר לדורות. המגילה מסתיימת בפסוק: . עם זאת, על פי המחקר ההיסטורי מקורו של החג קדום יותר מסיפור המגילה, והוא אינו מבוסס על אירועים היסטוריים.
שיבת ציון.
בספר עזרא נזכר אדם בשם מרדכי בין שבי הגולה: חז"ל קראו את המילים "מרדכי בִּלשן" כמתייחסות לאדם אחד ולא לשניים, וזיהו אותו עם מרדכי היהודי. את המילה בלשן דרשו, בין השאר, ככינוי שניתן למרדכי על שם שהיה יודע שבעים לשון (בנוטריקון: בשבעים לשון) או על שם שהיה בולל לשונות ודורשם (שהיה דורש את משמעות המילים).
על פי התלמוד, לאחר עלייתו לארץ ישראל נמנה מרדכי בין אנשי הכנסת הגדולה שישבה בירושלים, ואף לאחר ששב לגולה המשיך להיות בקשר עימם וקבע בעזרתם את ימי הפורים לימי חג לדורות.
שמו של מרדכי.
השם "מרדכי" הוא כנראה שם בבלי, ויש המשערים שמקורו הוא בשם האל הבבלי הראשי מרדוך. בתעודה פרסית מימי חשיארש הראשון, שיש חוקרים מסוימים המזהים אותו עם אחשוורוש, מוזכר גזבר הממלכה בשם מרדוכּה - שם המזכיר את שמו של מרדכי.
על פי המסופר במשנה, מרדכי היה נקרא גם פתחיה, על שם בקיאותו בשבעים לשון, והוא פתחיה שהיה ממונה על קרבנות העוף בבית המקדש.
בתלמוד הבבלי ביארו שזאת היא גם הסיבה שבשלה הוא מכונה בספר עזרא , מפני שהוא היה "".
התלמוד מצא רמז לשם "מרדכי" בפסוק , המתורגם לארמית כ"מרי דכי".
במסכת מגילה חלוקים האמוראים באשר לזיהוי של הנביא מלאכי, ואחת הדעות מקשרת אותו למרדכי:
הגיית שמו.
ישנן שתי מסורות איך מנקדים והוגים את השם "מרדכי". הנפוצה יותר בימינו היא "מרדְכי" בשווא נע, כמו שמקובל אצל עדות המזרח. המסורת השנייה מנקדת בחטף-קמץ "מרדֳכי", וכך מקפידים לקרוא חלק מהאשכנזים.
קברו.
קבר מרדכי ואסתר נמצא, על פי המסורת היהודית והמוסלמית, בעיר המדאן שבאיראן; ואולם גם בגליל, סמוך לקיבוץ ברעם, נמצא קבר המזוהה כקבר מרדכי היהודי ואסתר המלכה.
רעש (להקה)
רעש היא להקת רוק ישראלית שפעלה בין השנים 1991 – 2000 והוציאה שלושה אלבומים. הלהקה נודעה בין היתר בהופעותיה הרועשות, בהתאם לשמה, בהימנעות מראיונות ומקידום מכירות ובהתנהגות "מוזרה" וילדותית כאשר עיתונאים בכל זאת ניסו לראיין אותה. הלהקה, בכוונה או לא, שמרה מרחק מהזרם המרכזי – גם כשהצליחה להחדיר לרדיו כמה להיטים, היא נהגה להתייחס לכך בביטול, המשיכה "לעשות את הדבר שלה" ולא ניסתה לשחזר את ההצלחה. למרות שקיבלה בעקביות ביקורות טובות, רעש מעולם לא זכתה להצלחה מסחרית גדולה ולבסוף התפרקה.
היסטוריה.
הלהקה הוקמה על ידי אמיר קרטס (שירה, גיטרה, פסנתר, קלידים), רע מוכיח (גיטרה, קלידים, קולות), ג'וני שועלי (שירה, בס, גיטרה אקוסטית, קלידים), ועודד פרח (תופים, שירה). הלהקה קיבלה את שמה כשבארגון אחת ההופעות הראשונות שלה, כשנשאלו חברי הלהקה מה הם מנגנים הם ענו בפשטות – "רעש".
אלבומם הראשון "רעש רק רעש. ק." יצא ב־1994. את מרבית השירים באלבום כתב ושר קרטס, אך דווקא השירים של שועלי, שהיו רכים, ליריים וקליטים יותר – "חנן", "נוסע לבד" ובמיוחד "לעיתים", המוכר בפזמונו "מָה אַתְּ מְבִינָה?" – הם שהתפרסמו. השירים של קרטס, לעומתם, נשמעו מנותקים, דיכאוניים ורועשים יותר. אסף אמדורסקי התארח בשירה בשיר "חנן". הביקורות היללו את האלבום הזה והוא צוין כאחד האלבומים העבריים הטובים בסיכומי שנת תשנ"ה על ידי מוזיקאים רבים, בהם רמי פורטיס וענבל פרלמוטר. למרות ההצלחה האמנותית ולמרות ש"לעיתים" ו"נוסע לבד" זכו להשמעות רבות מאוד ברדיו במשך שנים ארוכות אחרי יציאתו, כאלבום "רעש רק רעש. ק." לא היה הצלחה מסחרית וזכה למכירות של אלפים בודדים.
ב־1995 כל חברי הלהקה, בצירוף חיים לרוז, אסף אמדורסקי, אורן לוטנברג ומוזיקאים אחרים, חברו להקלטת אלבום הסולו הראשון של ג'וני שועלי. האלבום זכה לביקורות משבחות. הוא אף הניב את הלהיט הגדול "עכשיו", אך בסופו של דבר מכר רק מעט יותר מאלבום הבכורה של רעש. באותה שנה התארחו שועלי, פרח וקרטס בנגינה בכמה שירים באלבום הראשון של צמד ביקיני של חיים לרוז וקרני פוסטל.
ב־1996 יצא האלבום השני של רעש, "תמימות". את הגיטריסט רע מוכיח החליף ברוב השירים חיים לרוז ומוכיח ניגן רק בשיר אחד, שדווקא נקרא "חיים אמר". האלבום היה כמעט כולו יצירה של אמיר קרטס: ג'וני שועלי הסתפק בשירת קולות רקע ובכתיבת מילים לשיר "אל תוותרי", וקרטס שר וכתב את כל שאר השירים. האלבום התאפיין ברובו בצליל רוקיסטי רועש וחסר־פשרות ולא הצליח להניב להיטים. שוב, למרות הביקורות הטובות, האלבום היה אכזבה מסחרית. באותה שנה השתתפו שועלי וקרטס גם בהפקת אלבומה של יעל לוי "שוך הסערה".
רעש מיעטה להופיע מאז, אך חבריה השתתפו ביחד ולחוד בפרויקטים רבים – עודד פרח וחיים לרוז ניגנו באלבומו של ברי סחרוף "חם על הירח" וגם באלבומו "נגיעות", שבו השתתפו אף קרטס ושועלי בכתיבה והפקה של שני שירים. ב־1998 כל חברי רעש היו להקת הליווי של עדי רן באלבום הבכורה שלו, "האחרון שבעם". כאן הופיע לראשונה הכינוי "רעש מהדרין", מעין לייבל וכינוי לאולפן שבו עבדו.