ויליאם קרייטון (קנת מור) הוא רב משרתים בארמונו של הלורד לואם (ססיל פארקר). כל בוקר נפתח בהכנת ארוחת בוקר ובחימום עיתון הבוקר. הכל מונח על מגש ועובר לבסוף לידיו של קרייטון שמאשר את קבלת הארוחה רק לאחר שהוא בודק את חום העיתון על לחיו.
הלורד גר עם שלוש בנותיו מרי (סאלי אן הואס) העומדת לפני אירוסין לג'ורג' (פיטר גרייבס), קתרין ואגתה. הוא מאמין כי כל בני האדם שווים ומבקש מקרייטון שיארגן מסיבת תה בה יארחו בנותיו את המשרתים. גם המשרתים וגם הבנות מתנגדים לכך, אבל רצונו של הלורד הוא חוק.
המסיבה נקטעת כאשר הלורד מקבל שיחת טלפון ובה מודיעים לו, כי בתו אגאתה נעצרה לאחר שהשתתפה בהפגנה של סופרג'סטיות והתעמתה עם שוטרים. המסיבה מתפזרת וקרייטון מייעץ לו לצאת להפלגה של שישה חודשים ביאכטה ולחזור כאשר הכל יישכח.
הלורד מסכים ולהפלגה הוא יוצא עם שלוש בנותיו, הכומר ג'ון והלורד ארנסט וולי. קרייטון מצרף גם את המשרתת היפה והחיננית אלייזה (דיאן סילנטו).
בעת סופה בים מתחילה היאכטה לשקוע והקפיטן נותן פקודה לנטוש אותה. יש ביאכטה שתי סירות. על סירה אחת עולים צוות האניה ועל השנייה "האדונים". קרייטון רוצה לעלות על סירת הצוות, אבל נוכח לדעת כי אלייזה חסרה. הוא חוזר ליאכטה וברגע האחרון הוא מציל אותה והם נכנסים בטעות לסירת "האדונים".
הסירה נסחפת לאי בודד ואז מתגלה העובדה, שה"אדונים" לא יודעים לעשות דבר. קרייטון משתלט על המצב וכאשר היאכטה נסחפת לאי הוא שוחה אליה ומביא מצרכים חיוניים. ה"אדונים" דורשים ממנו להביא מהיאכטה את המותרות שהם רואים כחיוניים לקיומם. כאשר הוא דורש להיות אחראי והלורד מסרב, הוא נוטש אותם ביחד עם אלייזה. שניהם צדים חזיר וצולים אותו. הריח מגיע ל"אדונים" והם נכנעים ומקבלים את מרותו של קרייטון. גם מרי העקשנית נכנעת ומתאהבת בקרייטון למרות מעמדו הנמוך.
אנשי הצוות שהיו בסירה השנייה, ניצלים וכעבור זמן הם עורכים בלונדון טקס אזכרה ללורד ומסירים את הלוט מעל פסל מוזהב שלו.
תוך זמן קצר מתקבע מעמדו של קרייטון. הוא מכונה כעת "המושל" וגר בבית משלו על גבעה. כל בוקר מביא לו הלורד את ארוחת הבוקר, כולל עיתון האי, הכתוב על קליפת-עץ (וכמובן, מחומם כיאות...) ודואג לכל מחסורו. הוא קורא לקרייטון "מושל" וקרייטון קורא לו Daddy...
קרייטון ומרי מתאהבים ומחליטים להתחתן למורת רוחה של אלייזה. באמצע טקס הנישואין המנוהל על ידי הכומר, נראית ספינה באופק. הטקס מופסק והספינה מגיעה לאי. כאשר קפיטן הספינה משוחח עם הלורד, מופיע קרייטון בחליפה שחורה עם פפיון ומגיש להם משקה, לחבוכת חבריו לאי. הוא חזר להיות משרת...
בלונדון מפרסם ארנסט וולי ספר על הרפתקאותיהם על האי. הספר זוכה להצלחה אבל למעשה הוא מלא שקרים ומתאר את ה"אדונים" כשליטי האי. אמו של ג'ורג', ליידי ברוקלהרסט (מרטיטה האנט), לא מאמינה לו ומכנסת את כולם כדי לחקור מה באמת קרה על האי והאם נשמרו שם הבדלי המעמדות. זאת כדי להיות בטוחה לפני שתאשר את האירוסין של ג'ורג' ומרי. היא חוקרת בעיקר את קרייטון והוא מצליח בעדינות להתחמק מאמירת האמת.
הלורד מבקש לעזור לקרייטון, שהודיע על התפטרותו, אבל זה מראה לו פנינים ששלה באי ומספר לו על כוונתו להתחיל בעסקים. מרי עדיין מבקשת ללכת איתו אבל הוא מסרב בנימוק, שאינו יכול להילחם בציוויליזציה. במקומה הוא עוזב עם אלייזה הלבושה כעת כ"ליידי", לאחר שהבטיח להתחתן איתה.
ארנולד ון גנפ
ארנולד ון גנפ (Arnold van Gennep; 23 באפריל 1873 - 7 במאי 1957) היה אתנוגרף וחוקר פולקלור שטבע את המושג טקס מעבר, מושג מפתח בסוציולוגיה (בפרט סוציולוגיה של הדת) ואנתרופולוגיה של הדת. בין המושפעים מהגותו ויקטור טרנר, ג'וזף קמפבל ומרי דאגלס.
תולדות חייו.
נולד בלודוויגסבורג שבממלכת וירטמברג לאם הולנדית (ששם משפחתה היה ון גמפ) ולאב, עמו לא הייתה נשואה. בגיל שש עבר עם אמו לליון שבצרפת, שם נישאה לרופא ולאחר מכן עברה המשפחה לסבויה.
את לימודיו האקדמאים החל ון גנפ בסורבון שבפריז, אך לא מצא שם נושאים שהתאימו לתחומי העניין שלו, לפיכך עבר לבית הספר לשפות ותרבויות חוץ אירופאיות (דאז: École des langues orientales) שם למד ערבית ולאקול פראטיק דה אוטז אטיד, שם למד פילוסופיה, אגיפטולוגיה, קוראן ותרבות אסלאם ו"דתות פרימיטיביות".
בשנים 1912-1915 היה פרופסור לאתנוגרפיה באוניברסיטת נשאטל בשווייץ, משם גורש בתחילת מלחמת העולם הראשונה כיוון שאזרחותו לא הייתה מוסדרת. ב-1922 היגר לארצות הברית.
"Les rites de passage".
ספרו החשוב ביותר הוא "Les rites de passage" ("טקסי המעבר") שראה אור ב-1909. בספר זה הציע ון גנפ תפיסה כוללת של מעבר בין תחומים שונים, כאשר הוא גוזר ממעברים טריטוריאליים, בין יחידות שונות למעברים תרבותיים והתפתחותיים בכלל. הכניסה לתחום טריטוריאלי השייך לקבוצה מסוימת דורש טקס התקבלות, המתבצע על סף הכניסה (בין אם זה דלת בית, שער עיר, נרתקס של מקדש או מעבר מעל ענף המונח על הארץ בכניסה לכפר אפריקאי) הטקס כולל פעילות המבטאת את המעבר מהאזור הנייטרלי (והמסוכן - כיוון שהוא מצוי בתחום לא מוגן) לאזור פנימי (למשל נישוק מזוזה, שפיכת נוזל (מים, שמן, דם) על המפתן, הצעת לחם ומלח, חבישת או הורדת כיסוי ראש או נעליים וכדומה). באופן דומה, טוען ון גנפ, ניתן לדמות את החברה האנושית לבית ובו חדרים ומעברים. חופש התנועה בין החדרים מוגבל על ידי השתייכות האדם לקבוצה חברתית, רובד, מעמד, שכבת-גיל וכדומה. המעבר בין "חדר" ל"חדר" בחברה מקביל למעבר טריטוריאלי על פני הסף ולפיכך דורש טקס מעבר. טקסי מעבר אלה קשורים למחזור החיים (לידה ובפרט לידה ראשונה או לידה ראשונה של בן זכר, התבגרות מינית, חתונה, מוות) או למעברים חברתיים אחרים (מעבר ממעמד של שוליה לאומן מומחה, קבלת תואר אקדמי, הסמכה לכהונה או לרבנות וכו').
את הטקסים חילק ון גנפ לשלושה: טקסים המתבצעים מחוץ לתחום ה"שער" (portal) או ה"סף" (בלטינית: "līmen") נקראים פרה-לימינליים, טקסים על המפתן נקראים לימינליים וטקסים המתבצעים לאחר הכניסה נקראים פוסט-לימינליים. תחום זה נחקר בהמשך על ידי ויקטור טרנר.
ון גנפ תיאר לרוב את הדתות והטקסים השונים בתרבויות השונות באופן נייטרלי (על אף השימוש במילה פרימיטיבי, שלא נחשבה טעונה באותה עת) אך הוא יוצא בחריפות רבה נגד טקס ברית המילה היהודי ומקשר אותו לטקסי סירוס וכריתת דגדגן.
ת'אבת בן קיס בן שמאס
ת'אבת בן קיס בן שמאס (בערבית: ثابت بن قيس بن شماس) היה אחד מהסחאבה, בין המוסלמים הראשונים שאימצו את האסלאם לאחר מפגש עם מוחמד בעצמו.
הוא מילא תפקיד חשוב במפגש בו נקבע היורש של מוחמד אחרי מותו.
ישנן שתי גרסאות סותרות לגבי מותו, לפי האחת נהרג ככל הנראה בקרב בנג'ד בתקופת הח'ליפים ישרי הדרך. אך לפי מסורת מוסלמית-סינית הוא היה בין הראשונים שהגיעו לאזור סין על מנת להפיץ את האסלאם עוד בתקופת שושלת טאנג, ובסופו של דבר מת בהיותו בשינג'יאנג.
NGC 7793
NGC 7793 היא גלקסיה ספירלית בקבוצת הכוכבים פסל, הנמצאת במרחק של כ-12.6 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לקבוצת פסל. הגלקסיה נמצאת במרכז קבוצת פסל, כ-4.8 מעלות מדרום-דרום-מזרח לכוכב δ בפסל וכ-11.2 מעלות מצפון-צפון-מערב לכוכב הבולט אנקא. כ-7.5 מעלות מדרום-דרום-מזרח לה נמצאת NGC 55 ששייכת גם כן לקבוצת פסל.
היסטוריה.
לגלקסיה בהירות מדרגה 9.3 והיא התגלתה בשנת 1826 על ידי האסטרונום ג'יימס דנלופ והופיעה כערפילית מספר 608 בקטלוג הערפיליות וצבירי הכוכבים שפרסם בשנת 1828, כשהיא מתוארת כערפילית עמומה ועגולה שמתעבה מעט לכיוון המרכז. בשנת 1878 כלל ג'ון דרייר את הגלקסיה בתוספת שפרסם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים של ג'ון הרשל תחת הציון GC 6233, כשהוא מייחס את גילויה לאסטרונום ג'ורג' פיליפס בונד ומתאר אותה כ"דמוית שביט", ובשנת 1888 הוא הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש תחת הציון NGC 7793.
תכונות.
אורכה הזוויתי של NGC 7793 הוא כ-9.3 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כ-34,000 שנות אור, כשליש מקוטרו של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כאחוז ממסת שביל החלב, כאשר מסת כוכבי הגלקסיה מהווה כ- מסות שמש ומסת הגז החופשי שבה היא כ- מסות שמש, כך שכמעט אין בה כלל חומר אפל. במרכז הגלקסיה יש מספר גדול של צבירי כוכבים בגילאים שונים שנעים מ-10 מיליארד שנים ועד לעשרות מיליוני שנים בלבד ועדיין מתרחשת בו יצירה של כוכבים חדשים.
בגלקסיה נמצא אזור H II שנקרא S26 ושמתוכו נפלטת קרינה חזקה מתחום גלי הרדיו ועד לקרני-X. ספקטרום הקרינה מצביע על יינון חזק של החומר בתוך האזור ועל התפשטות מהירה של הגז במהירות שמגיעה ל-330 קילומטר בשנייה. נראה שהערפילית היא שארית סופרנובה שנוצרה לפני כ-40,000 שנים ובמרכזה יש מערכת כפולה של כוכב המקיף חור שחור. החור השחור סופח אליו חומר משכבותיו החיצוניות של הכוכב וכתוצאה מכך נפלטים סילונים של חומר מהמערכת ומתנגשים בשארית הסופרנובה, מה שגורם ליינון ולקרינה החריגים. בשנת 2008 נצפתה בגלקסיה סופרנובה מסוג II, שקיבלה את הסימון SN2008bk, והגיעה בשיאה לבהירות מדרגה 12.5. נראה שהמקור לסופרנובה היה על-ענק אדום עם מסה סביב 8.5 מסות שמש.
סהלה בנת סהיל
סהלה בנת סהיל (בערבית: سهلة بنت سهيل) הייתה אחת מהסחאבה של הנביא מוחמד. היא הייתה נשואה לאבו חוד'יפה בן עותבה, וביחד הם אימצו את סאלם מולא אבי חד'יפה ()
אבו חוד'יפה בן עותבה
אבו חוד'יפה אבן עותבה אבן רביע (בערבית: أبو حذيفة بن عتبة; תעתיק מדויק: אבו חד'יפה בן עתבה) היה אחד מהצחאבה של הנביא מוחמד.