בשנת 1948 הפסיד רג'ואן לאריה אבידן-וייס במשחק הגמר של אליפות ישראל בטניס. בשלב חצי הגמר הוא ניצח את פיינברג.
בשנים 1938-1936 זכה אחיו של רג'ואן, אדוארד בתואר אלוף ארץ ישראל בטניס.
התגורר בסמוך לאחיו אדוארד בשכונת תל בנימין ברמת גן.
אייל דותן
אייל דותן (נולד ב-19 באוקטובר 1968) הוא סופר ישראלי וחוקר תרבות.
ביוגרפיה.
אייל דותן נולד וגדל ברמת גן, למד בתיכון בליך, שירת במודיעין. מ-1987, חי ומתגורר בתל אביב.
עשה את חוק לימודיו לתואר הראשון והשני באוניברסיטת תל אביב, תואר ראשון בפילוסופיה ובספרות, ותואר שני בספרות, על הפואטיקה של ההימור, בהצטיינות יתרה. סיים דוקטורט באוניברסיטת תל אביב (2001). התזה עסקה בפנומנולוגיה של צירופי מקרים.
מרצה בכיר בחוג לספרות ובתוכנית הבינתחומית לאמנויות באוניברסיטת תל אביב, מלמד קורסים וסמינרים בספרות השוואתית ובמחשבה בת זמננו. לימד באוניברסיטה העברית בירושלים, במרכז הבינתחומי הרצליה והרצה במסגרות שונות.
דותן עבד כעורך לשוני ב"הארץ" שנים רבות. שימש כבעל טור פוליטי וכעיתונאי תרבות בעיתון "העיר". כתב ביקורת סיפורת ועיון במוסף "תרבות וספרות" ובמוסף "ספרים" של 'הארץ'. חבר מערכת כתב-העת "תיאוריה וביקורת". מאמרים אקדמיים פרי עטו התפרסמו בבימות שונות בארץ ובעולם.
ב-2013 זכה בפרס "עם הספר" לתרגום ספרו "עצם" לאנגלית. דותן הוא אספן פסלי ויניל יפאניים (Kaiju), בעל אוסף מהגדולים בחלק זה של העולם. דותן הוא שחקן חובב והופיע בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה ובסרטים.
ב-2017 התפרסם הרומן השני שלו, "ביחד ולבד" בהוצאת ידיעות אחרונות.
דותן נשוי ואב לשלושה.
מחקריו.
דותן חוקר סוגיות העולות מתוך המחשבה הקונטיננטלית בת-זמננו. הוא מתמקד בעיקר ביחס המורכב המתקיים בין אינדיבידואל, אירוע ופרשנות. תזת הדוקטורט שלו טענה כי אירועים מקריים הם אירוע מכונן של סובייקטיביות וכי המרקסיזם והפסיכואנליזה, גם בצורתם המשוכללת ביותר, לא מסוגלים להמשיג את האירוע המקרי בצורה אדקווטית וכי עלינו לחפש שפה אחרת לשם תיאורם, שאותה אפשר לחלץ רק מהספרות. מתום הדוקטורט המשיך דותן לחקור את שדות המחשבה על אודות הסובייקט והאירוע בעזרת הוגים נוספים (דלז וגואטרי, מישל פוקו, בודריאר, ליוטאר,
הרדט ונגרי), המציעים גרסאות המייתרות או עוקפות את הסובייקט ומציבות במקומו יישים חדשים, אלסטיים ומורכבים יותר. הוא כתב מאמרים על סוגים נוספים של אירועים כגון אימה, מחאה, טרור, צחוק, היעשות ועל אפשרויות חדשות של הבנתם.
קישורים חיצוניים.
על עצם
לינקים ל"עצם"
לינקים ל"ביחד ולבד"
יובל אביבי, "אדם עירוני בודד מבין שהוא חייב לפסוע בנתיב הנורמטיבי", באתר "הארץ", 5 בספטמבר 2017
אריק גלסנר. "המלצה קצרה על ספרו של אייל דותן", בלוג מבקר חופשי.
מאמרים עיוניים ופרקים בספרים (מבחר)
אי וולף
תפיחה (קוסמולוגיה)
ישראל ניסן קופרשטוק
הרב ישראל ניסן קופרשטוק (בכתיב מקומי: קופפערשטאק; קופערשראך תרי"ח, 1858 - כ"ח בשבט תר"צ, 1930). היה רב ופוסק הלכה, רבן של הקהילות היהודיות אודז'יבול, רוז'אן, פשיסחה, ומאקווא ובסוף ימיו רבם של חסידי אלכסנדר בירושלים. הוא מחבר ספר השו"ת "עני בן פחמא".
קורות חיים.
נולד בשנת תרי"ח (1858), לרבנית חנה פעסא, ולרב משה אריה קופרשטוק סוחר לפרנסתו שהוכר כחסיד נלהב, מקורבם של האדמו"רים מוורקא, רבי ישראל יצחק קאליש וממשיכי דרכו. את בנו חינך האב להישגיות בלימודי הגמרא. לימים הקדיש לו הבן מילות תודה בהקדמת ספרו עני בן פחמא שם מתאר את האב:
לאחר תקופת לימודים מקומית אצל אביו, יצא ללמוד בישיבתו המפורסמת של הרב ישראל יצחק הכהן, רבו של הפרוור הוורשאי 'פאוונזיק' שאצלו השתלם בהוראה.
אך רבו המובהק היה הגאון רבי ישראל יהושע טרונק רבה של העיר קוטנא, שישיבתו הייתה מהמפורסמות בישיבות פולין. הרב מקוטנא חיבבו מאוד, ואף הזמינו להיות מאוכלי שולחנו הפרטי. ועד אחרית ימיו עמד עם רבו בקשרי מכתבים הלכתיים.
בשנות ילדותו המוקדמות עוד הספיק קופרשטוק להכיר את האדמו"ר רבי מרדכי מנחם מנדל קאליש מווארקא שנפטר בצעירותו. ולאחר פטירתו המשיך להסתופף בצל תלמידו רבי דב בעריש מביאלה. בגיל צעיר מאוד נשא את בתו של רבי ראובן לייב נויפלד, רבה של קהילת נובידבור מזובייצקי, מי שהיה חתנו של רבי שרגא פייבל דנציגר מגריצא, מייסד שושלת חסידות אלכסנדר.
לאחר חתונתו, היה סמוך על שולחן חותנו, והיה נוסע בקביעות לעיר פילץ (PILICA) הסמוכה, שם למד הוראה בחברותא עם דוד אשתו רבי יחיאל דנציגר שלאחר תקופה קצרה התמנה לאדמו"ר מאלכסנדר, וקופרשטוק דבק בו וזכה לקרבתו.
ברבנות קהילות.
בהיותו כבן עשרים ושלוש שנים, נבחר לכהן ברבנות העיירה אודז'יבול שבמזרח פולין, אליה הגיע בערב ראש השנה של שנת ה'תרמ"א וכבר באותו יום נדרש להשיב על ספק חמור בדיני טרפה וזכה לקבל את הסכמת רבו מקוטנא.
לאחר כהונה בת שנה אחת באודז'יבול, עבר לכהן ברבנות העיר רוז'אן שם סבל מהתנגדות עזה של תושבי העיר, שלא הסכימו לעובדת היותו חסיד אלכסנדר, והתנכלו אליו ולבני משפחתו. בשיאן של התנכלויות, נחלץ לעזרתו רבו יחיאל דנציגר ששלח מכתב אזהרה לתושבי העיירה אך ללא הועיל. כעשר שנים לאחר מכן, בשנת ה'תרנ"א החליפו הרב נפתלי יוסף פריינד שזכה לאהדת התושבים.
מרוז'אן, עבר בה'תרנ"ב לעיירה פשיסחה, שם נבחר לכהונת רבנות בת שתים עשרה שנים, כאשר בשנת ה'תרס"ד עבר לכהן במאקוב מזובייצקי, שם זכה למנוחה ולהצלחה יתירה, ואף זכה להכרה מהשלטונות שאף שילמו את שכרו, דבר שהיה חסר תקדים בימים ההם.
הנהגתו עם בני קהילתו, דמתה יותר להנהגת אדמו"ר חסידי, מאשר לרב מקומי. הוא היה מאריך בתפילות, והיה עורך טיש חסידי בהשתתפות כל בני העיירה. במקביל, אף הוכר כלוחם בתנועות הציוניות שקמו באותה תקופה, וכמי שלחם לשמירת גדרי המסורת היהודית.
לאחר שהתאלמן מאשתו הראשונה, נשא קופרשטוק את הרבנית ציפורה חיה, בתו של הגאון רבי יעקב קאפל הכהן רבם של העיירות דבלין-מודז'יץ וקאלושין (KALUSZYN), שילדה לו את בתו היחידה יהודית.
עלייתו לארץ ישראל.
בשנת ה'תרפ"ד לאחר פטירת רבו שמואל צבי דנציגר מאלכסנדר, עזב קופרשטוק את קהילתו ויצא לאלכסנדר שם עשה חצי שנה אצל האדמו"ר החדש רבי יצחק מנחם מנדל דנציגר. אך בסוף אותה שנה גברה חיבתו לעלות לארץ ישראל, והוא עזב את פולין לירושלים. בשורת עזיבתו את כהונת הרבנות, נפלה על בני המקום כרעם. אף המושל המקומי ניסה לעכב, אך ללא הועיל. בני הקהילה ליווהו בכבוד גדול עד לפולטוסק הסמוכה, כאשר תזמורת הכבאים מנגנת לכבודו. היה בקשר ידידותי בירושלים עם הצדיק הירושלמי הנודע הרב נח גד וינטרוב שהיה כותב מדברי תורתו בספריו.
במסעו לירושלים התעקש קופרשטוק לא לשאת בשום משרה רבנית, ואף סירב לבקשתו של רב העדה החרדית רבי יוסף חיים זוננפלד להימנות על חברי הבד"ץ. הוא הסתפק בדירת שני חדרים קטנה שקיבל מכולל ורשה. חסידי אלכסנדר המקומיים התלכדו סביבו וראו בו מנהיג. לימים, בשער ספרו עני בן פחמא הוא מזכיר לטובה את אשתו הרבנית ואת בתו היחידה, שהסכימו למסע הקשה הזה, ולאובדן המעמד והפרנסה שהורגלו להם.
אף על פי שלא נשא משרה רבנית, היה מוכיח את העם, ומוציא כרוזים בחתימתו שבהם עורר על צניעות הנשים והתריע כנגד פרצות הלכתיות. בעיקר הוכר בנועזותו להקים ליין שחיטה נפרד, שהוא פיקח על כשרותו, מה שנחשב להתגרות בסמכות הרבנות הראשית שהוקמה באותם ימים. הוא נפטר בכ"ח בטבת תר"צ ונטמן בהר הזיתים.
חיבורו.
בירושלים הדפיס את חיבור השו"ת שלו עני בן פחמא שהוציא לו מוניטין רב. את המניע לכתיבת הספר, הוא מספר בשער תוך שהוא מבהיר כי היו ברשותו הרבה כתבים שאבדו לו בעלותו לארץ.
בפתח הספר מתנצל המחבר על כך שהוא מדפיסו ללא שום הסכמה מסמכות תורנית. את הסיבה לכך הוא מנמק בהסבר ענוותני .
אלא שבכל זאת, , פורס המחבר רשימה שמית של גדולי ישראל שהתכתבו עמו בדברי הלכה, ותשובותיהם ממלאות את הספר. בין השמות שהוא טורח לציין מצויים: רבו ישראל יהושע מקוטנא, רבי אברהם בורנשטיין ה"אבני נזר", מסוכטשוב, רבי שניאור זלמן פרדקין בעל ה"תורת חסד" מלובלין, רבי יואב יהושע וינגרטן ה"חלקת יואב" מקינצק, רבי צבי הירש שפירא ה"דרכי תשובה" ממונקאטש ועוד רבים.
כך הוא גם מסביר את קריאת שם הספר "עני בן פחמא":
בשנת תשע"ז, יצאה מהדורה חדשה של הספר על ידי מכון שפתי צדיקים-קופיטשניץ, בתוספת שני שערים מכתב יד, שער דרשות על התורה, ושער חידושים על הש"ס ותשובות ומכתבים נוספים.
גלי גיל
גַּלֵּי גִּיל הייתה בריכת שחייה בצפונה של רמת גן באזור בורסת היהלומים הישראלית שפעלה מ-1946 ועד 1994, ובצמוד אליה מגרש הכדורגל של הכח מכבי רמת גן, שנקרא גם הוא "גלי גיל" ופעל בשנים 1949–1974.
היסטוריה.
הבריכה נחנכה באוגוסט 1946. עם פתיחתה החלו "משמרת הצניעות" של העדה החרדית בירושלים, לנהל מאבק נגד הבריכה.
ב-9 ביוני 1947 נחטפו שני שוטרים בריטיים על ידי האצ"ל בזמן ששחו בבריכה.
תחרויות השחייה של משחקי המכביה החמישית (1957) והמכביה השישית (1961) התקיימו בבריכה.
במאי 1961 נערכו בבריכה תחרויות השחייה של כינוס הפועל.
בסוף יולי 1969 התקיימו בבריכה תחרויות השחייה של משחקי המכביה השמינית, בה השתתף מארק ספיץ, שיאן עולם בשלושה משחים וגדול הספורטאים היהודיים ואחד מגדולי הספורטאים בעולם. ספיץ זכה ב-6 מדליות זהב בתחרות המכביה.
בסוף יולי 1971 נערכה תחרות שבע האומות בבריכה.
ביולי 1973 התקיימו בבריכה תחרויות השחייה של משחקי המכביה ה-9.
ב-1994 נסגרה הבריכה ובמקומה הוקם מלון לאונרדו סיטי טאוור על ידי היזמים יצחק תשובה, אורי דורי וקבוצת האחים עופר.
מגרש הכדורגל.