בשנים 2011 עד 2015 גילמה מאלסון את דמות הפתולוגית ד"ר קייט וילדינג בסדרת הדרמה "רציחות במידסומר" בעונות ה-14 עד ה-17.
חיים אישיים.
בן זוגה של מאלסון הוא השחקן קית' אלן. ב-2006 נולדה בתם, טדי.
טמזין מלסון
הנדג'וב
הנדג'וב (מאנגלית: Handjob. פירוש מילולי: עבודת יד) הוא פעולה מינית שמשמעה גירוי ידני של הפין או של שק האשכים של אדם על ידי אדם אחר בעזרת כפות ידיו במטרה לעורר אותו מינית, או לגרום לו לאורגזמה. פרקטיקה זו נפוצה אצל שני שותפים מיניים המבצעים זה לזה אוננות הדדית, כאשר האישה מבצעת לבן זוגה הנדג'וב, בעוד הגבר מבצע לה חזרה גירוי מיני של פי הטבעת, הדגדגן, הנרתיק או חלקים אחרים בפות בעזרת ידיו.
עבור אנשים נימולים נפוץ השימוש בשמן סיכה בזמן פעולת ההנדג'וב, בעוד אצל אנשים ערלים, הנדג'וב מבוצע על ידי הזזת העורלה הלוך וחזור.
ההנדג'וב נעשה בעזרת כפות הידיים, והוא מקביל לפעולת הפוטג'וב שנעשה בעזרת כפות הרגליים, ששניהם נעשים לאדם על ידי אדם אחר. אולם בעוד פעולת הפוטג'וב מיוחסת לבעלי נטיית הפטיש לכפות רגליים, פעולת ההנדג'וב לא בהכרח מיוחסת לבעלי נטיית הפטיש לכפות ידיים, ולרוב היא נעשית כחלק מיחסי מין ללא חדירה כתחליף לפעולת האוננות שהאדם מבצע לעצמו.
שכיחות ההנדג'וב במכוני העיסוי.
ברבים ממכוני העיסוי, במסגרת העיסוי עצמו או מיד לאחריו, עשויות חלק מהמעסות להעניק הנדג'וב ללקוחותיהן. כאשר בפרסומת מכון העיסוי מופיעות המילים "סיום שמח", ידוע שזוהי לשון נקייה לתוספת הנדג'וב לשירות העיסוי. בישראל, המילים הנפוצות לביצוע ההנדג'וב במכוני העיסוי הן "עיסוי טנטרי" או "טיפולי טנטרה" (כתחליף למילים "עיסוי ארוטי" האסור לפרסום בישראל) או "הרפיה", שבמשמעותה המקורית כוונתה להורדת מתח וחרדה, אך בפועל הכוונה לסיפוק שירותי הנדג'וב.
על פי מחקר משנת 1975 שנעשה על ידי א. ג'. בלארד, בערי החוף המערבי של ארצות הברית ללא הזכרת שמותם, נפוץ מאוד המנהג להציע ללקוחות מכוני העיסוי שירותי הנדג'וב על ידי המעסות. עם פרסום פרטים אלו בעיתונות, בעקבות המודעות הציבורית לשכיחותה של פרקטיקה זו, פעלו ממשלות מקומיות בארצות הברית להטלת דרישות רישיון מחמירות על שירותי עיסוי, בדומה לאלה המוטלות על שירותי זנות. האופי המיני של רישיון זה הוביל לתפיסה כי מכוני העיסוי היו מציעים כעת יחסי מין כחלק משירותי העיסוי. מעסות הרגישו שאין להן מה להפסיד בכך שהן מערבות פרקטיקות מיניות לשירות העיסוי שלהן, ומכיוון שהתקנות החדשות מסווגות אותן כעובדות מין, הן החלו לערב שירותי מין נוספים במכוני העיסוי שניהלו. ובעצם הלכה למעשה חקיקת הממשלות עודדה עוד זנות ושידול לזנות בעיר.
תחקיר שנעשה על ידי Time Out בינואר 2011 מצא כי רבים ממכוני העיסוי בניו-יורק מוסיפים למודעת הפרסום שלהם את צמד המילים "עיסוי חושני" שמשמעו סיפוק שירותי הנדג'וב. המכונים גובים בין 60 ל-160 דולרים, עם טיפ נוסף לעובדי המין (בדרך כלל 40 דולר) לעיסוי ו"סיום טוב", מילים המצביעות על סיפוק שירותי מין. על פי התחקיר שנעשה, הפעילות המינית היחידה שסופקה על ידי רוב מכוני העיסוי הייתה הנדג'וב, ולא מעבר לזה. כמו כן, הייתה מדיניות קפדנית הדורשת שהלקוחות הגברים לא יגעו כלל בנשים המעסות.
ניהול עיצוב
ניהול עיצוב הוא דיסציפלינה מחקרית ומקצועית העוסקת בתהליכים העיצוביים המובנים בתוך ארגונים. תפקידו לקשר בין האסטרטגיה והיעדים של ארגון ובין מכלול נכסי העיצוב שלו - המוחשיים, והרעיוניים, באופן שיקדם איכות של מוצרים, יעילות של תהליכים וחדשנות ארגונית.
הגדרה מורחבת.
ניהול עיצוב מבוסס על תפישת המושג "עיצוב" כרחב ומכיל:
יישומי ניהול עיצוב קיימים הן במגזר הציבורי, בתחומים כמו חינוך, בריאות ושירותים ממשלתיים, והן במגזר העסקי, בחברות דוגמת אפל, דייסון, סמסונג ו-IBM.
התהליך העיצובי הוא אמצעי למציאת פתרונות לא צפויים לבעיות מורכבות, ופיתוחם בכלים פשוטים בזמן קצר יחסית. הוא מתואר במודל היהלום הכפול של מועצת העיצוב בריטית בארבעה שלבים:
זהו תהליך איטרטיבי על מנת לבדוק אלטרנטיבות ולשפר תוצאות, עם שינויים המבוססים על למידה מהשטח, עד להגעה לפתרון אופטימלי.
תהליך זה נשען על חיבור בין משאביו הייחודיים של ארגון, עבודה בצוותים מולטי-דיסציפלינאריים, עיצוב משתף , עיצוב ממוקד אנוש וזיקה לטכנולוגיה, ומשמש על כן ליצירת סינרגיה (המכונה לעיתים בהקשר זה "שורת רווח משולשת") בין היבטים כלכליים, חברתיים-תרבותיים וסביבתיים.
במחקר מקובל מודל של חלוקת ניהול העיצוב לשלוש רמות: האסטרטגית (העליונה), הטקטית (הבינונית) והביצועית (הבסיסית) המהוות נגזרות שלה.
בכל רמת ניהול, מניב השימוש במתודות וכלים של עיצוב תוצרים התואמים אותה. סמכויות ניהול העיצוב נמצאות אצל בעלי תפקידים שונים (מעצבים, מנהלי מחלקות עיצוב, מנהלי מותג וקריאייטיב, אנשי תפעול, אנשי אסטרטגיה, וכן הנהלה בכירה). איכות הביצועים בכל רמה, ותוצאות העיצוב בכללותן תלויות באינטגרציה, בתקשורת ובתיאום בין הרמות.
עיצוב ברמה האסטרטגית - ברמה זו פועלת מנהיגות העיצוב של הארגון לחשיבה עיצובית ליצירת כיווני התפתחות אלטרנטיביים. עיצוב כגורם מרכזי בניסוח הערכים והחזון של ארגון, המכתיב את התרבות העיצובית, ואחראי לשמירת ערכו של המותג.
עיצוב ברמה הטקטית - (נקראת גם הרמה הפונקציונלית) - שכלול ופיתוח של התהליכים ומודלים עסקיים, יצירת שפה עיצובית, תקשורת בין גופי עיצוב בארגון, ותיאום בין גורמי העיצוב למחלקות האחרות וגורמים חוץ ארגוניים. ברמה זו מתקיימת האחריות על תקצוב והקצאת משאבים לעיצוב, הכשרת הארגון בכלי עיצוב, הפעלת מערכת דיווח והערכה של ביצועים אל מול המטרות הוגדרו, ועל הלימה בין האחריות התאגידית של הארגון ובין מסרי העיצוב שלו.
עיצוב ברמה הביצועית - תיעול ותרגום יצירתי של ההנחיות האסטרטגיות והטקטיות לכדי חוויה, שירות או מוצר הנאמנים להם. האתגר של ניהול העיצוב ברמה זו הוא באיזון בין אוטונומיית המעצב לקווים המנחים בבריף. בשלב התכנון, על מנהלי העיצוב ברמה זו לספק למעצבים את המידע הנגזר ממחקר ממחקר אתנוגרפי ומחקר מגמות בתחום, ולפרש את האסטרטגיה והתוכניות של רמות הניהול העליונות. בפן הארגוני, ניהול עיצוב אחראי על העסקת מעצבות ומעצבים, בעלי מגוון כישורים וממגוון של דיסציפלינות, ועל פיתוחם המקצועי של העובדות והעובדים. בפן המעשי - אחריות על ביצוע פרויקטי עיצוב או פיקוח עליהם, אם אלו מבוצעים על ידי גורם חיצוני לארגון, ותיעוד של התהליך. ולבסוף הערכת התוצר ביחס ליעדים ולמטרות.
היסטוריה.
שנות ה-30 של המאה ה-19 עד ראשית המאה ה-20.
עם המהפכה התעשייתית, נותק הקשר בין בעל המלאכה-האמן למוצר המוגמר. בתקופה שלאחריה היו ניסיונות ליצור מערכת יחסים חדשה בין שלב התכנון והעיצוב לשלב הייצור. תקופה זו מתאפיינת ביוזמות של ממשלות, תעשיינים, וארכיטקטים מובילים להקמת גופים שירכזו את תחום העיצוב. אחד משיאי התקופה היה תערוכת התעשייה בינלאומית בלונדון ב 1851, שהציגה אדריכלות תעשייתית, את קדמת התעשייה וכן מה שכונה אז "אמנות שימושית".
המחצית הראשונה של המאה ה-20 - עיצוב כגורם הכרחי לתפקוד המוצר.
במהלך תקופה זו תחום העיצוב התפתח מתוך מקצועות ההנדסה, האדריכלות והאומנות, לדיסציפלינה עצמאית הנלמדת בבתי-ספר גבוהים ושימשה תחום עיסוק בתעשייה. חברות מסחריות כמו AEG וBRAUN החלו להעסיק מעצבי בית. ב-1919 נוסד זרם הבאוהאוס שראה בתעשייה אמצעי המגדיר צורה ותפישה אסתטית חדשה נטולת קישוט, והשפיע רבות על תחומי האדריכלות והמוצר בעולם. לאחר מלחמת העולם השנייה, נוסדה בבריטניה ה (1944) במטרה לשפר ולפתח את איכות המוצר בתעשייה הבריטית, ובארצות הברית ב-1951, אורגן כנס עיצוב תעשייתי ראשון באספן, IDCA, על ידי וולטר פפקה, שם הועלה לראשונה הצורך בפונקציה ניהולית הקשורה בעיצוב.
שנות ה-60 וה-70 - ראשית ניהול העיצוב, עיצוב כגורם מבדל, סגנון.
שימוש ראשון במושג "ניהול עיצוב" נעשה עם התפתחות תפיסה שעיצוב הוא משאב שצריך לקבל לגביו החלטות ולייעל את השימוש בו. ב-1965 הוענק לראשונה פרס ניהול העיצוב מטעם ה-RSA (מועצת האומנות המלכותית הבריטית), וב 1966 פרסם מייקל פאר את הספר "ניהול עיצוב. מדוע הוא נחוץ כעת?".
התחדדות נוספת של תפיסת ניהול עיצוב כערך שמבדל חברה ממתחרותיה ניתן לראות בהפקת ספר המיתוג והתדמית של פיליפס על ידי מעצב הבית קנוט יראן ב-1973 - שמטרתו הייתה אחידות בפרסום, ובנראות מוצריה של החברה. במקביל התפתח שיח הנוגע לאחריות המעצב והשפעת העיצוב על החברה. באמצע שנות ה-70 בתי ספר לניהול החלו ללמד עיצוב כחלק מתוכנית הלימודים. ב-1975 - הDMI- Design Management Institute נוסד במסצ'וסטס קולג' אוף ארט בבוסטון - זהו פורום שמטרתו להעלות את המודעות לניהול עיצוב, וב-1976 פיטר גורב ייסד את התוכנית בבית הספר לעסקים של לונדון.
מודלים ומחקר למדידת השפעה של ניהול עיצוב על ארגונים.
סולם העיצוב הדני.
(2001) הוא כלי שפותח על ידי המרכז הדני לעיצוב, למדידת האינטגרציה של תהליכי עיצוב וניהולם בתוך חברות.
ארבע המדרגות מתבססות על המיפוי הקודם של רמת הניהול בה משפיע ניהול העיצוב.
השימוש הראשון בסולם העיצוב הדני נעשה בדנמרק ב-2003, בסקר שמטרתו הייתה למדוד את ההשפעה הכלכלית של עיצוב, כלומר את מידת ההצלחה הכלכלית והצמיחה של חברות ביחס למידת האינטגרציה של תהליכי עיצוב בתוכן. חזרה על הסקר ב-2007 הראתה עליה בהטמעת העיצוב באותן חברות.
גרם מדרגות העיצוב.