לאחר העפלתה של אינגולשטאדט 04 לבונדסליגה השנייה בשנת 2008 קיבלה הקבוצה אישור זמני לשחק באצטדיונה דאז, אצטדיון ESV, שלא עמד בסטנדרטים של הליגה. בעקבות כך הוחלט במועדון לבנות אצטדיון חדש. בתחילת 2009 התקבל האישור לבניית האצטדיון, והעבודות להקמתו החלו בחודש מאי באותה השנה. האצטדיון נחנך בטורניר קדם עונת 2010/2011 בהשתתפות הקבוצות אינגולשטאדט 04, וולפסבורג ואאוגסבורג.
אאודי שפורט פארק
הירויקי סנאדה
רוסיה-2
רוסיה-2 (ברוסית: Россия-2), הוא ערוץ טלוויזיה בתחום הספורט, שהיה בבעלות VGTRK. הערוץ שידר מיוני 2003 עד אוקטובר 2015. תחילה נודע בשם ערוץ "ספורט" («Спорт») ולאחר מכן הפך ב-1 בינואר 2010 לערוץ "רוסיה-2". הערוץ הפסיק לשדר ב-1 בנובמבר 2015 בשעה 06:00 בבוקר בשעון מוסקבה, חצי שעה לאחר מכן החל לשדר במקומו ערוץ הטלוויזיה Match TV שהועבר לידי חברת ההחזקות גזפרום מדיה והפך לערוץ הטלוויזיה הלאומי בתחום הספורט.
היסטוריה.
הרעיון להקמת ערוץ טלוויזיה חינמי לספורט עלה בשנת 2002 כשבמקום ערוץ TV-6 עלה לשידור ערוץ NTV Plus Sport (רוסית: НТВ-Плюс Спорт), ולאחר שמשחק הגמר של גביע דייוויס לא שודר בערוצי הטלוויזיה הפדרליים. בשנים 2002-2003 תוכנן להריץ ערוץ ספורט פדרלי.
בתחילת יוני 2003 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין הכריז על נחיצות הקמתו של ערוץ טלוויזיה ציבורי בתחום הספורט שיאפשר שידורים חינמיים של טורנירי ספורט גדולים.
ערוץ הטלוויזיה "ספורט" (2003-2009).
ב-12 ביוני 2003 החברה הרוסית הממלכתית לרדיו וטלוויזיה השיקה את ערוץ "ספורט" («Спорт»). תחילה שידר באפיק 25 שבעבר יועד לגרסה הרוסית לערוץ Euronews. מיוזמי הקמת הערוץ היו חברת VGTRK, הוועדה הממלכתית לספורט של רוסיה (שלימים הפכה למשרד הספורט של רוסיה), עיריית מוסקבה וחברות מסחריות כדוגמת "Rosmediacom", ונשאקונומבנק וסברבנק.
בחודשי השידור הראשונים מה-12 ביוני ועד ה-31 באוגוסט הערוץ לא שידר משדרי פרסומות. פרסומת מסחרית ראשונה הופיעה רק ב-1 בספטמבר.
לעורך הראשי של הערוץ מונה עיתונאי הספורט הנודע ומנהל מחלקת תוכניות הספורט של ערוץ רוסיה-1, וסילי קיקנאדזה, למפיק ראשי מונה דמיטרי אניסימוב. לעובדים בערוץ מונו כתבי ספורט ממהדורות החדשות של ערוץ רוסיה-1. אך עם הזמן מונו כתבים חדשים מערוצים אחרים.
ב-22 ביוני 2003 ערוץ TV-6 נסגר וערוץ "ספורט" החל לשדר באפיק 6 במקומו.
הערוץ החל לשדר הפקות מקור של תוכניות חדשות בתחומי ספורט רבים, לרבות כדורגל, הוקי קרח, כדורסל, ספורט מוטורי וכדורעף.
באוגוסט 2004 ובפברואר 2006 הערוץ שידר את המשחקים האולימפיים באתונה והמשחקים האולימפיים בטורינו והרייטינג שלו עלה בהתמדה ונע בממוצע בין 11.2% ל-14.7%.
ב-18 במאי 2007 הערוץ השיק את אתר האינטרנט שלו Sportbox.ru, שהפך לפורטל ספורט פופולרי בפני עצמו. קודם לכן, בשנים 2003-2007 האתר הרשמי של הערוץ היה www.rtr-sport.ru, שלמעשה הושק בשנת 2002.
ערוץ הטלוויזיה "רוסיה-2" (2010-2015).
ב-30 בספטמבר 2009 נודע שהחל מינואר 2010 ערוץ "ספורט" יעבור מיתוג מחדש וישנה את שמו.
ב-23 בדצמבר 2009 מנכ"ל החברה הרוסית לרדיו וטלוויזיה דוברודייב אישר את הדיווחים והכריז כי הערוץ רכש את הזיכיון לשידור משחקי החורף האולימפיים בוונקובר.
ב-1 בינואר 2010 הערוץ שינה את סמלו ואת שמו ל"רוסיה-2" («Россия-2»).
ב-12 במרץ 2010 הערוץ ניהל מגעים עם NTV Plus לשידור משחקי ליגת העל הרוסית בכדורגל.
באוגוסט 2010 הערוץ רכש את הזכויות לשידור ליגת העל האנגלית. אך מעונת 2013/2014 זכויות השידור חזרו לידי ערוץ NTV Plus.
מנובמבר 2011 ועד יוני 2012 הערוץ שידר את משחקי ליגת ההוקי הצפון אמריקאית. בזמן משחקי החורף האולימפיים בסוצ'י הערוץ שידר את המשחקים האולימפיים 24 שעות ביממה.
החל מה-1 בפברואר 2015 הפסיק את השידור האנלוגי במספר אזורים ברוסיה לקראת מעבר לשידור דיגיטלי.
באפריל 2015, הערוץ נקלע לקשיים כלכליים וכצעד לקיצוץ עלויות מנהליו ניבו למכור את הערוץ לידי גזפרום מדיה ובספטמבר 2015 נסגרה מחלקת הספורט של VGTRK, כאשר עובדי המחלקה התכוננו לקראת מעבר לערוץ ספורט חדש בבעלות גזפרום.
סגירת הערוץ.
הערוץ הפסיק את שידוריו בבוקר ה-1 בנובמבר 2015 עם חניכת ערוץ Match TV (Матч ТВ) שהוקם על פי צושל נשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
סמלי הערוץ.
הערוץ החליף את סמליו 3 פעמים, האחרון היה הרביעי במספר. סמלי הערוץ הופיע בצדו הימני העליון של המרקע. מקרים בהם הסמל כיסה על עיצובים וכיתובים על המסך, הוא הוזז לצדו השמאלי העליון של המרקע. מה-1 במרץ 2010 סמל הערוץ לא הוסר גם בעת שידורי פרסומות, בניגוד למה שהיה נהוג קודם לכן.
דלויט טוש טומטצו
שלומית הגואל
המפלגה הלאומית של אוסטרליה
המפלגה הלאומית של אוסטרליה (באנגלית: National Party of Australia; נקראת בקיצור הלאומנים) היא המפלגה השלישית בגודלה באוסטרליה. בגלגולה הראשון נקראה המפלגה כ"מפלגת הכפר" בשנת 1920 ולאחר מכן הפך שמה של המפלגה ל"מפלגת הכפר הלאומית" בשנת 1975. בשנת 1982 שם המפלגה הפך ל"המפלגה הלאומית של אוסטרליה".
המפלגה הלאומית מייצגת את האינטרסים של אנשים שחיים באזורים כפריים, כלומר, לא בערים גדולות. המפלגה בדרך כלל חוברת למפלגה הליברלית על מנת להקים ממשלה קואליציונית. כאשר המפלגה הלאומית היא בממשלה קואליציונית מנהיג שלה הוא בדרך כלל סגן ראש הממשלה.
המפלגה הייתה חזקה למדי בשנות הארבעים, החמישים ובשישים. מאחר שלמפלגה הייתה ברית פוליטית צמודה עם מפלגת אוסטרליה המאוחדת ומאחור יותר עם המפלגה הליברלית, שלושה ממנהיגיה של המפלגה - ארל פייג', ארתור פאדן וג'ון מקיואן - כיהנו כראשי ממשלת אוסטרליה לזמן קצר. המפלגה היא החזקה ביותר בקווינסלנד, שם המפלגה שלחה כמה משורותיה לכהן כראשי ממשלת קווינסלנד. בשנת 2008, המפלגה הליברלית והמפלגה הלאומית התאחדו יחד בקווינסלנד ונקראים כיום "המפלגה הליברלית הלאומית של קווינסלנד".
כיום, (2017) יש לה פחות מושבים בפרלמנט האוסטרלי מאשר למפלגה הליברלית. מנהיגה הנוכחי של המפלגה הלאומית הוא מייקל מקורמאק המכהן כסגן ראש ממשלת אוסטרליה מאז ראשית 2018.
היסטוריה.
מפלגת הכפר.
ייסוד המפלגה.
המפלגה הלאומית נוסדה תחילה בשם "מפלגת הכפר" בשנת 1913 באוסטרליה המערבית. המפלגה הייתה חלק מהתאחדות החקלאים והמתיישבים של ניו סאות' ויילס, אחת מקבוצות החקלאים שהכניסו נציגים מטעמם לפרלמנט בבחירות אלה. זמן קצר לפני פתיחת הפרלמנט ב-1920, התמזגה התאחדות החקלאים והמתיישבים עם כמה מפלגות נוספות שבסיס התמיכה שלהם היה המגזר החקלאי, כדי להקים את מפלגת הכפר (Country Party) בשנת 1920.
המפלגה הפכה ממפלגת הכפר למפלגה לאומית בראשותו של ויליאם מק'ויליאמס מטסמניה. בנאומו הראשון כמנהיג, הציג מק'ויליאמס את עקרונות המפלגה החדשה, וציין כי "איננו משתוקקים לברית, אין אנו תומכים בה, אך אנו מתכוונים לנקוט פעולה דרסטית כדי להבטיח תשומת לב רבה יותר לצורכי היצרנים הראשיים". מקוויליאמס הודח כמנהיג המפלגה לטובת ארל פייג' באפריל 1921 בעקבות מקרים שבהם מקוויליאמס הצביע נגד הקו המפלגתי. ויליאם מק'ויליאמס עזב מאוחר יותר את המפלגה והיה לפוליטיקאי עצמאי.
המפלגה בראשותו של פייג'.
המפלגה הצעירה מצאה עצמה כלשון מאזניים בפרלמנט לאחר הבחירות של 1922. ממשלת המפלגה הלאומית בראשותו של בילי יוז איבדה את הרוב שלה ולא הייתה מסוגלת להישאר בשלטון ללא תמיכתה של מפלגת הכפר. עם זאת, מפלגת הכפר הוקמה בין השאר כתוצאה מחוסר שביעות רצון ממדיניותו החקלאית של יוז ואיבתו של פייג' כלפי יוז הייתה כזאת שהוא לא היה מסוגל אפילו להעלות על קצה דעתו את האפשרות שהוא יתמוך בו. כאשר היה ברור שהמפלגה הלאומית תפנה למפלגת הכפר כדי להמשיך להנהיג את הממשלה, התנה פייג' את תמיכת המפלגה בהתפטרותו של יוז.
לאחר מכן החל פייג' את המשא ומתן עם יורשו של יוז, סטנלי ברוס. התנאים שהוא הציג היו נוקשים. הוא דרש עבור מפלגתו חמישה מושבים מתוך 11 המושבים בממשלה, כולל משרת שר האוצר ואת המעמד של האיש מספר שניים בממשלה עבור עצמו. דרישות אלו היו חסרות תקדים עבור מפלגה חדשה. בכל אופן, מאחר שמפלגת הכפר הייתה השותפה הקואליציונית האפשרית היחידה עבור המפלגה הלאומית, קיבל ברוס את תנאיו של פייג'. לכל עניין ודבר היה פייג' סגן ראש ממשלת אוסטרליה הראשון (תפקיד שלא היה קיים באופן רשמי עד ל-1968). מאז, היה מנהיג מפלגת הכפר או המפלגה הלאומית לחבר הממשלה השני בחשיבותו כמעט בכל הממשלות שהוקמו מאז מטעם קואליציית האנטי-לייבור.
פייג' נשאר דומיננטי במפלגה עד 1939, ושימש לזמן קצר כראש ממשלה זמני בין מותו של ג'וזף ליונס לבין בחירתו של רוברט מנזיס כיורשו, אך סירובו של פייג' לכהן בממשלתו את מנזיס הוביל להתפטרותו כמנהיג המפלגה ארצ'י קמרון נבחר למנהיגות המפלגה ב-13 בספטמבר 1939. הקואליציה הוקמה מחדש תחת הנהגתו של ארצ'י קמרון במפלגת הכפר בשנת 1940, וזה המשיך לכהן בתפקידו עד אוקטובר 1941 למרות בחירתו של ארתור פאדן כמנהיג המפלגה לאחר הבחירות 1940. פאדן נחשב לשמרן והוכיח את עצמו כסגן נאמן למנזיס.
המפלגה בראשותו של פאדן.