מיילס ממשיך בדרכו בבית החולים בחיפוש אחר דרך בריחה ובדרך נתקל בתאומים, שני חולים קניבלים שמעוניינים לאכול את מיילס, אך בפקודת האב מרטין לא פוגעים בו וכן בד"ר ריצ'רד טרגר, עובד לשעבר במארקוף שגם הוא היה נסיין במנוע המורפוגני ובעקבות זאת הפך לסדיסט שאוהב לבצע ניסויים סדיסטיים על בני אדם. מיילס מצליח להרוג את טרגר ולברוח. בהמשך, מיילס חוזה באב מרטין משופד לעמוד בצורת צלב על ידי סוגדיו ונשרף למוות כאות נאמנות לוולריידר.
מיילס מגיע למעבדה הראשית של בית החולים ופוגש בד"ר רודולף ורניקי, המדען הראשי במוסד והמייסד של פרויקט "וולריידר" המפציר בו לכבות את המכשירים שמחזיקים את בילי בחיים בתאו על מנת לעצור את הוולריידר. מיילס עושה זאת, אך מותקף על ידי הוולריידר, שמטיח אותו בחוזקה בקרקע ושובר את רגלו. מיילס מצליח לברוח ונתקל בכריס ווקר בשנית, אך הוולריידר הורג אותו ומתמוסס מול מיילס ההמום. בהגיעו ליציאה מהמוסד, הוא נתקל בד"ר ורניקי ובאנשי אבטחה מטעם מארקוף שיורים במיילס למוות (במטרה למנוע ממנו לחשוף את התיעוד על המוסד ועל התאגיד לציבור), אך מתברר שהוולריידר החליף מארח וכעת מיילס הוא הוולריידר החדש. לאחר מכן המסך מחשיך ומיילס הורג את ד"ר ורניקי ואת צוות האבטחה.
Outlast Whistleblower.
עלילת ההרחבה עוקבת אחר ווילון פארק, יועץ תוכנה עצמאי העובד בבית החולים על פרויקט המנוע המורפוגני. לאחר שחזה בזוועות המנוע ובמטופלים שהשתגעו בעקבותיו, ווילון שולח למיילס את המייל אודות בית החולים במטרה שיחשוף את פעילות מארקוף לציבור, אך הוא נחשף על ידי התאגיד ונכלא בבית החולים בתור מטופל כעונש. לאחר שהוולריידר משתחרר ומבצע כאוס בבית החולים, ווילון מנצל את ההזדמנות ומצליח לברוח משוביו.
במנוסתו, ווילון פוגש בפרנק מניירה, קניבל ואחד המטופלים במארקוף שמנסה "לאפות" אותו בתנור, אך מצליח לברוח ממנו. בהמשך, ווילון מגיע לאגף המקצועי ונתקל באדי גלוסקין, רוצח סדרתי ומטופל במארקוף שרוצח את קורבנותיו ובונה מחלקי גופתם בובת "כלה" עבורו. גלוסקין מנסה לתלות את ווילון, אך בגלל כשל מכני הוא נתלה בעצמו ומשופד למוות. כשהשחר עולה, כוח תקיפה מטעם מארקוף מגיע למוסד במטרה להרוג את כל המטופלים. ווילון מצליח לברוח מהם אל עבר היכל הכניסה של בית החולים, שם הוא פוגש את ג'רמי בלייר, מנהל המוסד שבכוחותיו האחרונים דוקר אותו במטרה למנוע ממנו לחשוף את האמת על התאגיד לציבור. ווילון שורד את הדקירה והוולריידר תוקף את בלייר והורג אותו. ווילון מצליח להגיע ליציאה מהמוסד ונכנס לרכב של מיילס אפשר, החונה סמוך לשער. ווילון מנסה להניע את הרכב ולצאת מהמוסד, ומיילס, כעת הוולריידר החדש דוחף את הרכב החוצה ומסייע לו לברוח.
באפילוג, ווילון מתיישב מול המחשב הנייד והמצלמה שלו, מתכונן להעלות את כל התיעוד על מארקוף לרשת במטרה לחשוף אותם לציבור. אדם לא ידוע (שבקומיקס "The Murkoff Account" שמו מתברר להיות סיימון פיקוק, עובד לשעבר בתאגיד ובעצמו נסיין במנוע המורפוגני) עומד למולו ומסביר לו שאם יעשה זאת, מארקוף ירדפו אותו ואת משפחתו עד קץ הימים. ווילון בוחר בכל זאת להעלות את התיעוד לרשת והמשחק מסתיים.
אופן המשחק.
השחקן משחק בתור העיתונאי מיילס אפשר ובתור המתכנת ווילון פארק (בחבילת ההרחבה) בגוף ראשון. מיילס ו-ווילון נושאים עמם מחברת שבה הם רושמים הערות במהלך המשחק ומצלמת וידאו. בגלל העובדה שמיילס ו-ווילון לא בעלי ידע בלחימה, הם לא יכולים להשתמש בנשק, והמצלמה היא הדבר היחיד באמתחתם.
המצלמה מצוידת באמצעי לראיית לילה, שבלעדיו לא ניתן לנוע במסדרונות האפלוליים של בית החולים. עם זאת, בעת השימוש באמצעי לראיית הלילה הסוללה נגמרת במהירות, מה שמאלץ את השחקן לחפש אחר סוללות ברחבי בית החולים.
התהליך של המשחק כולל פתרון לחידות פשוטות, תנועה חשאית ורגעים שבהם השחקן נאלץ לברוח מרודפיו. מיילס ו-ווילון עצמם לא מסוגלים להילחם (למעט רגעים מתוסרטים מראש) ועל כן הברירה היחידה שיש לשחקן היא לברוח, להתגנב או להסתתר מהאויבים השונים בארונות בגדים, מתחת למיטות, לוקרים ובמקומות מבודדים אחרים.
פיתוח.
המשחק הוא המשחק הראשון של האולפן Red Barrels. אף על פי שחלק מצוות המשחק עבד בעבר בחברת Ubisoft על פיתוח המשחקים "הנסיך הפרסי", "Assassin's Creed", ספלינטר סל ואנצ'רטד. המשחק נוצר תוך 14 חודשים על ידי צוות של עשרה אנשים. מנכ"ל האולפן, פיליפ מורין סיפר שבמשך 18 חודשים האולפן לא מצא מימון עבור המשחק ולכן הצוות עבד לאורך התקופה בלי לקבל שכר. בסופו של דבר, מימון למשחק ניתן על ידי Canada Media Fund בשווי של 1.36 מיליון דולר קנדי.
ביקורות.
נכון לשנת 2016, המשחק מכר יותר מ-4 מיליון עותקים.
האתר Metacritic העניק למשחק מספר ציונים:
גרסת המחשב האישי קיבלה ציון של 80/100.
גרסת הפלייסטיישן 4 קיבלה ציון של 78/100.
גרסת ה-Xbox One קיבלה ציון של 80/100.
גרסת הנינטנדו סוויץ' קיבלה ציון של 77/100.
יהודה משה דנציגר
רבי יהודה משה דנציגר (י' בכסלו תרנ"ג, 29 בנובמבר 1892 - כ"ג באדר א' תשל"ג, 16 בפברואר 1973) היה האדמו"ר מאלכסנדר לאחר השואה.
ביוגרפיה.
בנם של הרב יחיאל יוסף טיברג מפלאוונה (בנו של ר' הירש פלאוונער, מחשובי חסידי וורקא אלכסנדר) והענדל בת רבי דוד דב טאוב, ה"בנין דוד". בבחרותו למד אצל הרב אברהם אליעזר רוטנברג, דיין בלודז' ובגיל 13 קיבל סמיכה. נסע 50 פעמים לרבי ירחמיאל ישראל יצחק דנציגר. בהצעת רבו התארס לאסתר פערל, בת דודו רבי בצלאל יאיר דנציגר, אחיו של הרבי. לאחר פטירת רבי ירחמיאל ישראל יצחק, היה לחסידו של אחיו רבי שמואל צבי. נישא בשנת תרע"ג.
בזמן מלחמת העולם הראשונה נמלט עם חמיו ודודו ללודז'. הוא נסע לאוסטרובצה ללמוד אצל רבי מאיר יחיאל מאוסטרובצה. לאחר מכן עסק במסחר ביין שייבא מקרקוב. בתקופה זה נסע גם לחצרותיהם של רבי ישכר דב מבעלז ורבי ישראל מצ'ורטקוב.
בשנת תרצ"ג נסע ללונדון שם כיהן כרב בבית הכנסת טריסק. לאחר מספר חודשים, בהיעדר אשרת שהייה, גורש לפולין. בסוף שנת תרצ"ד עלה לארץ ישראל עם אשתו ובנו רבי אברהם מנחם. הוא התיישב בירושלים ועסק בתורה, כשהוא חי בעניות ודחקות. בתקופה זו עסק גם בתורת הסוד. בשנת תרצ"ח נסע לארצות הברית לטפל במחלת עור. בתקופה זה הנהיג את בית הכנסת של חסידי אלכסנדר שם.
בשואה נרצחו האדמו"ר רבי יצחק מנדל, משפחתו ומרבית חסידיו שנמנו בעשרות אלפים. בשנת תש"ז, שרידי החסידים הכתירו אותו לאדמו"ר.
הוא הורה לבנו לשנות את שם משפחתו מטיברג לדנציגר, להנציח את שם משפחת השושלת. בהמשך שינה גם הוא את שמו.
האדמו"ר מאלכסנדר נפטר בבית החולים אסותא בתל אביב ביום כ"ג באדר א' תשל"ג. הוא הובא למנוחות בבית הקברות פוניבז' בבני ברק.
שכל בפולין שמונה ילדים. בן נוסף, דוד הירש עלה לארץ ישראל בסיוע הראי"ה קוק ונפטר בארץ. בנו רבי אברהם מנחם מונה לממלא מקומו.
ספריו.
כמו כן הדפיס קונטרס בשם "מאורן של ישראל" - נספח לספר "ישמח ישראל" ובו מאמרים ששמע בעצמו מפי האדמו"ר. כן, ליקט את דברי תורתו של האדמו"ר רבי יצחק מנחם דנציגר, בספר עקידת יצחק. כן הדפיס הערות לצד ספרו של סבו "בנין דוד" בשם "וזאת ליהודה", וכן ספר בשם "קול יהודה".
יהודה משה טיברג
נגעת-נסעת
"נגעת–נסעת" הוא כלל במשחק השחמט, שקובע כי אם השחקן שתורו לשחק נגע באחד מכליו, עליו לבצע מסע עם אותו הכלי, ולאחר עזיבת הכלי התור נגמר. משמעות הכלל, היא, ששחקן אינו יכול להתחרט על מהלך שהתחיל. כלומר, אם שחקן נוגע באחד מכליו, למשל הרץ, הוא חייב לשחק עם הרץ, כל עוד המהלך חוקי. אם נגעת בכלי, במכוון, ואסור לך לשחק איתו אז זה נחשב למהלך לא חוקי. כלל זה מדרבן את השחקנים לחשוב יותר זמן, והיטב, לפני ביצוע מהלך, ולא לנהוג בפזיזות יתרה, מכיוון שאם יעשו מהלך לא חכם, בגלל פזיזותם, המהלך עלול להביא להפסד בחומר, בעמדה, ולעיתים גם בהפסד במשחק.
תיאור הכלל.
כאשר שחקן נוגע באחד מכליו בלי כוונה להזיז אותו, למשל עקב פגיעה עם המרפק, או בעת תנועה אחרת, לא מתייחסים לכלל.
כאשר שחקן נוגע בכלי אחד ולאחר מכן בכלי אחר, בכוונה להזיזו, הוא מחויב לשחק עם הכלי הראשון שנגע בו.
כששחקן נוגע באחד מכליו של יריבו הוא חייב להכותו עם אחד מכליו. אם השחקן נוגע בכמה כלים של יריבו, הוא חייב להכות את הכלי הראשון שבו נגע.
כאשר שחקן נוגע באחד מכליו או באחד מכלי יריבו, ואומר "מסדר", מתוך כוונה שלא ברור באיזו משבצת בלוח הכלי עומד, או שהזווית שבה מסודר הכלי, מפריעה לו להתרכז, הוא אינו צריך לשחק עם הכלי או להכות את הכלי של יריבו.
כאשר שחקן רוצה להצריח הוא חייב לגעת קודם במלכו, ורק לאחר מכן בצריח. אם השחקן נוגע קודם בצריח ורק לאחר מכן במלך, אסור לו להצריח, והוא מחויב לשחק מסע רגיל עם הצריח.
בהשאלה לתחומים אחרים.
הכלל אומץ גם במשחקים נוספים, למשל בשש בש.
האִמרה "נגעת – נסעת!" הושאלה בתרבות לתיאור מצב בו אחד הצדדים התחייב לבצע משהו, מתוך התחלת עשייתו, ולכן הוא מחויב לסיימו.
מאלין
מאלין (באוקראינית: Малин) היא עיר במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה.
שמו של היישוב קשור למלך מאל שהיה מנהיג שבטים סלאביים באזור במאה ה-10 לספירה. בעיר עומד פסלו ניקולאי מיקלוחו-מקלאי מגלה ארצות ומדען רוסי, הוא ביקר בעיר תכופות, אמו ואחיו קבורים במקום.
יהודי העיר.
בעיר נוסדה חסידות מאלין.
הבחירות לפרלמנט בריטניה (2015)
גראהם פיליפס
גראהם דייוויד פיליפס (באנגלית: Graham David Phillips; נולד ב-14 באפריל 1993) הוא שחקן וזמר אמריקאי. מוכר בזכות תפקידו כזאק פלוריק בסדרת הטלוויזיה "האישה הטובה".
קורות חיים.