שלום סירב לתרגם את הזוהר לעברית, והדבר עורר מחלוקת ואף גרם לקרע בינו לבין תלמידו, פרופ' ישעיה תשבי, אשר הוציא לאור שני כרכים על הזוהר, משנת הזוהר, הכוללים: מבוא כללי ומפורט לספר הזוהר ותרגום המאמרים החשובים ביותר שבספר הזוהר לעברית, מסודרים לפי נושאים ולצידם הערות חשובות, וכן מבוא לכל נושא. פרופ' יוסף דן, אף הוא תלמידו של שלום, מציין כי הסיבה להתנגדותו של שלום נבעה מכך ש"שולם היה אליטיסט מובהק והוא שנא את הרעיון של הפופולריזציה של הטקסטים... הוא חשב שלפחות קהל של דוברי עברית יכול להתמודד עם הזוהר כשלעצמו". מצד שני, מספר פרופ' ליבס, גם הוא מתלמידיו של שלום, כי שלום העניק לו את הכרך הראשון של משנת הזוהר כמתנת בר מצווה (ליבס מציין כי שלום היה חבר קרוב של אביו), כדי לקרבו, כבר בהיותו נער, לעולם הזוהר, ומכאן שראה בספר מקור חשוב להבנת ספר הזוהר. ייתכן אפוא שתגובתו הראשונית החריפה של שלום לתרגומו של תשבי, נבעה גם היא מקנאת סופרים, אותה קנאה שייחס פרופ' ליבס לשלום, כאשר דן בתגובתו החריפה לספרו של הרב ראובן מרגליות וניסה לברר את פשרה. בניגוד לשלום, סבר הרב מרגליות כי הזוהר הוא מדרש קדום, ולדעת ליבס, אין די היה בדעות המנוגדות של השניים בשאלת מחבר הספר, כדי לפגוע בחשיבות המהדורה שהוציא מרגליות לספר הזוהר, ואשר לה הוסיף אף הוא מקבילות רבות מספרות חז"ל וספרות ההלכה, וכינן ניצוצי זהר.
שלום עצמו תרגם מספר פרקים מספר הזוהר הן לגרמנית והן לאנגלית ולהם הוסיף מבואות והסברים. חלק מממצאיו על ספר הזוהר, כעבור כ־20 שנות מחקר, סיכם שלום בשפה האנגלית, בספרו הידוע: Major trends in Jewish mysticism, שגם אותו לא הסכים לתרגם לעברית, ובשני ערכים אנציקלופדיים. בנוסף, פרסם בשנת תש"ו מאמר על מדרש הנעלם.
למעשה, כמעט בכל מאמריו של שלום מוזכר ספר הזוהר, אך רק במספר פרסומים, כמפורט לעיל, היה ספר הזוהר נושאם העיקרי. לדעת תשבי, הרצאותיו של שלום בחוג "ארנוס" ובמקומות אחרים, החלו שלב חדש בחקר הזוהר אצל שלום, והוא "בירור ענייניה (של קבלת הזוהר) במסגרות היסטוריות רחבות, החל במקורות קדם קבליים עד שלוחותיה המאוחרות של הקבלה".
בירור מחברו וזמן חיבורו של הספר.
שנים רבות קודם שרכש את ספר הזוהר, קרא כזכור שלום את תולדות היהודים לצבי גרץ, ושם התוודע לראשונה לתנועת הקבלה ולספר הזוהר. דעתו של גרץ על ספר הזוהר הייתה שלילית והוא כינה אותו 'ספר כזבים' ואת רמד"ל הציג כרמאי. שלום חלק על דעותיו של גרץ וסבר, בתחילת דרכו, כי ספר הזוהר מכיל "שרידי דורות קדומים", שרק נערכו על ידי רמד"ל ומקובלים אחרים בספרד במאה ה-13. תאוריה זו אף היוותה את הבסיס למחקרו הראשון על הזוהר: "האם חיבר ר' משה די לאון את ספר הזהר?", שעליו הרצה בטקס הפתיחה של המכון למדעי היהדות של האוניברסיטה העברית.
עם זאת, לאחר שהחל לחקור את הזוהר ולשונו חזר בו מקביעה זו וקבע כי רמד"ל הוא אכן מחבר הספר (למעט הרעיא מהימנא ותיקוני הזוהר ומספר תוספות קטנות), כפי שכתב שלום עצמו, באוטוביוגרפיה שלו:
בנושא זה הוא עבר מקיצוניות אחת לקיצוניות שנייה, וסבר כי לא רק שהספר איננו מכיל שרידים קדומים אלא שמרבית חלקי הספר חוברו על ידי רמד"ל בלבד. הוא גם סבר כי רמד"ל כתב את הספר בשנים 1280 עד 1286 לערך, ורק לאחר מכן החל לכתוב את ספריו העבריים, תוך שהוא מכליל בהם רמזים שנועדו להכשיר את הקרקע לפרסומו של הזוהר. רק בשנת 1293, לטענת שלום, החל רמד"ל להפיץ את חלקי הזוהר באופן מסודר ברבים (אם כי שלוש שנים לפני כן פורסם חלק קטן ממנו). מלאכת ההעתקה וההפצה של הספר נמשכה עד לשנת 1305, שנת מותו של רמד"ל.
חלק גדול מהחוקרים מסכימים עם שלום בקשר לזהות מחבר הזוהר אולם יש הטוענים כי רמד"ל לא חיבר את הספר לבד אלא עם חבר אנשים. כמו כן קיימת מחלוקת לעניין השנים שבהן נכתבו חלקי הספר וספריו העבריים.
עבודתו על מילון לשון ספר הזוהר.
כאמור כוללות חלק מהערותיו של שלום, שהוסיף בספר הזוהר שלו, דיון במקורן של המילים הייחודיות שבספר הזוהר וכן הערות הקשורות לתחביר, הדקדוק ותורת הצורות שבספר. במקביל לכך, עבד שלום על הכנת מילון הכולל את כל המילים שבספר הזוהר. צורת עבודתו כללה רישום כל מילה המצוייה בספר בכרטסת מיוחדת, המסודרת באופן כרונולוגי לפי אותיות הא"ב. ליד המילה הוא הוסיף פירוש, מראה המקום שלה בספר הזוהר והערות נוספות. הוא המשיך לעדכן את הכרטסת במהלך כל חייו, ולאחר מותו המשיכה תלמידתו, רבקה ש"ץ, להוסיף מילים מהמדרש הנעלם. פרופ' ליבס מציין כי נעזר בכרטסת של שלום במהלך כתיבת עבודת הדוקטורט שלו, פרקים במילון ספר הזהר, משנת תשל"ז, שאף היא נועדה להיות חלק מהמילון שעתיד היה לצאת לאור, עם זאת, נכון לשנת 2012, הוא טרם ראה אור.
בילבורד הוט 100
בילבורד הוט 100 (באנגלית: Billboard Hot 100) הוא מצעד פזמונים שבועי שמופק על ידי מגזין הבילבורד והוא מתפרסם באופן רשמי מדי יום שלישי באתר המגזין. דירוג המצעד מבוסס על נתוני השמעות ברדיו ועל נתוני מכירות שנאספו במהלך השבוע שלפניו, בימים שישי עד חמישי. המצעד מתקיים מאז שנות ה-40 של המאה ה-20 ועד היום פופולריות של שירים נמדדת, בין היתר, על פי הצלחתם במצעד ההוט 100.
היסטוריית המצעד.
מצעד הבילבורד הוט 100 פורסם לראשונה במהלך שנות ה-40 של המאה ה-20. בשנות הארבעים והחמישים, המצעד דירג את הסינגלים הפופולריים ביותר מכמה בחינות:
על אף שמבחינת חשיבות, רבים ייחסו לשלושת הנתונים חשיבות שווה, היו מספר מומחים שייחסו למצעד המכירות חשיבות גדולה יותר לגבי שיר.
לבסוף, המגזין בילבורד יצר מצעד נוסף, ששילב את כל ההיבטים של מדד הפופולריות לסינגלים בקרב הקהל האמריקני (מכירות, השמעות ברדיו וניגון במכשירי ג'וקבוקס). אף על פי כן, במצעד זה לשקלול נתוני המכירות הייתה התייחסות גבוהה יותר במצעד החדש מאשר לנתוני ההשמעות.
ב-12 במאי 1955, פרסם לראשונה מגזין הבילבורד את מצעד ה"טופ 100" ("The Top 100"), במקביל לפרסום המצעדים האחרים.
ב-17 ביוני 1957, הפסיק בילבורד לפרסם את מצעד השמעות במכשירי ג'וקבוקס, לאחר שהפופולריות של מכשירי הג'וקבוקס דעכה באופן משמעותי ולאחר שתחנות רדיו רבות החלו לשלב יותר ויותר שירי רוק ברשימות ההשמעה שלהם.
ב-28 ביולי 1958, נפסק באופן רשמי הפרסום של מצעדי הטופ 100 ומצעד השמעות במכשירי ג'וקבוקס, כשבפסגת אלו, הייתה גרסת הפלייבק של פרז פראדו לשיר "Patricia".
ב-4 באוגוסט 1958 החל המגזין הבילבורד לפרסם מצעד עיקרי אחד בשם "הוט 100" אשר הכיל שירים מכל הסוגות המוזיקליות. המצעד הפך למצעד המקובל ביותר בתעשיית המוזיקה בארצות הברית, וב-13 באוקטובר 1958, הפסיק מגזין הבילבורד לגמרי את פרסום מצעד המכירות.
ב-2003, החל לפרסם מגזין הבילבורד, מצעד בשם "Hot Digital Tracks", אשר סיכם את ההורדות הדיגיטליות של שירים, מחנויות ה-iTunes, Napster, Musicmatch ו-Raphsody. במצעד, דורגו שירים בגרסאותיהם השונות (למשל, רמיקס, גרסה "נקייה", וכו') במקומות שונים, על פי מספר ההורדות של כל אחת בנפרד. מצעד זה היה נפרד ממצעד ההוט 100, ותוצאותיו לא שוקללו. ב-12 בפברואר 2005, החל הבילבורד לשקלל גם את תוצאות מצעד ההורדות במצעד ההוט 100. מאוחר יותר, מגזין הבילבורד הפסיק לפרסם את מצעד ה-Digital Tracks באתרו, וכיום הוא מפורסם באתר ה-billboard.biz. באתר המגזין, מפורסם מצעד בשם "Hot Digital Songs", אשר מדרג את כל הגרסאות של שיר מסוים באותו מיקום.
ב-11 באוגוסט 2007, מגזין הבילבורד החל לראשונה לשקלל במצעד ההוט 100 גם שירים מתוך שירותי הזרמת מדיה מרכזיים. שתי החברות הראשונות שסיפקו נתונים על כך באופן שבועי, היו אמריקה און ליין, ושירות Yahoo! Music.
המצעד כיום.
בנוסף, לנתונים האלו מתפרסמים שלושה מצעדים נוספים של המגזין:
כיום המצעד מחושב על פי נתוני ההשמעות בתחנות הרדיו של ארצות הברית, שנאספים על ידי חברת "שידור מערכות המידע של נילסן" (Nielsen Broadcast Data Systems), על פי נתוני המכירות הדיגיטליות והפיזיות של השירים, על פי Nielsen SoundScan ועל פי נתונים של שירותי הזרמת מדיה שונים.
במצעד משוקללים נתוני ההורדות הדיגיטליות של כל שבוע מיום שני ועד ליום ראשון שאחריו ונתוני ההשמעות ברדיו נאספים מיום רביעי ועד ליום שלישי שאחריו.
שידור המצעד.
מספר מצעדי רדיו באמריקה עושים שימוש בנתוני מצעד ההוט 100. מצעד ה-American Top 40, ששודר עד ל-30 בנובמבר 1997 בתחנת הרדיו KIIS FM, שידר את ארבעים הגדולים ממצעד הבילבורד. מאוחר יותר, הפסיקה תחנת הרדיו לשדר את מצעד זה, והחלה לשדר את מצעד Top 40 Radio Monitor שבוסס על נתוני מצעד ההשמעות של הבילבורד.
מצעדי סוף שנה.
מגזין הבילבורד מפרסם בסוף כל שנה דירוג המסכם את דירוגי השירים במצעד ההוט 100 במהלך השנה. החישוב מתבצע על השירים שדורגו מתחילת דצמבר ועד לסוף נובמבר של השנה הבאה.
בעבר, (על פי Nielsen SoundScan), נתוני המצעדים מחושבים בדרך הבאה: עבור כל שבוע של שיר במצעד ההוט 100, הוא מקבל את הניקוד ההפוך ממיקומו באותו שבוע. כל למשל, שיר שהיה במקום המאה בשבוע אחד, קיבל עבור השבוע הזה נקודה אחת. שיר שהיה במקום הראשון, קיבל מאה נקודות. בנוסף, מספר השבועות בהם השיר שהה במיקום הפסגה שלו מוסיפים גם הם לנקודות הסופיות. מצעדי סוף השנה, מדורגים על פי מספר הנקודות שקיבל כל שיר.