יום האלמנות הבין-לאומי נוסד על ידי קרן לומבה, כדי להעלות את המודעות לבעיית האלמנות. 23 ביוני נבחר למטרה זו משום שבאותו יום בשנת 1954, אמו של לורד לומבה, מייסד הקרן, התאלמנה. אחת המטרות העיקריות של הקרן היא להדגיש את מה שמתואר על ידה כאסון בלתי נראה. הספר "סובלים בלתי נראים ושכוחים: מצוקתן של אלמנות ברחבי העולם" משנת 2010, מעריך כי ישנן כ-245 מיליון אלמנות ברחבי העולם, וכ-115 מיליון מהן חיות מתחת לקו העוני וסובלות מתיוג חברתי וממחסור כלכלי רק מפני שאיבדו את בעליהן. כחלק מקמפיין המודעות של קרן לומבה, מחקר זה הוצג בפני מזכ"ל האו"ם באן קי-מון ב-22 ביוני 2010.
יום האלמנות הבינלאומי הראשון התקיים בשנת 2005, ביוזמת לורד לומבה ונשיאת הקרן, שרי בלייר, אשתו של ראש ממשלת בריטניה לשעבר טוני בלייר. ביום האלמנות הבינלאומי ב-2010 התקיימו אירועים ברואנדה, סרי לנקה, ארצות הברית, בריטניה, נפאל, סוריה, קניה, הודו, בנגלדש ודרום אפריקה.
הכרת האו"ם.
ב-21 בדצמבר 2010, העצרת הכללית של האומות המאוחדות אימצה באופן רשמי את 23 ביוני כיום האלמנות הבינלאומי, ואישרה פה אחד את ההצעה שהוצגה על ידי נשיא גבון, עלי בונגו, החלטה מספר 65/189
של האו"ם. בנוסף הוחלט לקרוא ל"מדינות החברות באו"ם וארגונים בינלאומיים ומקומיים אחרים להקדיש תשומת לב מיוחדת למצבן של אלמנות וילדיהן".
דלינג
דלינג ("עלות השחר" או "הזוהר" בנורדית עתיקה) הוא אחד מאלי האסיר מהמיתולוגיה הנורדית המוזכר באדה הפואטית, באדה הפרוזאית ובסאגה של הרבור והדיידריק (Hervarar saga ok Heiðreks). דלינג הוא ההאנשה של השחר.
מקורות.
אדה פואטית.
דלינג מוזכר במספר פואמות באדה הפואטית. בסטנזה 24 ב"בלדה של ואפת'רודניר" האל אודין, המוסווה כגאגנראד'ר, שואל את הענק Vafþrúðnir מאין הגיע היום, הלילה והמחזוריות שלהם. הענק משיב שדלינג הוא אביו של היום. ב"בלדה של הווי" (Hávamál), הגמד Þjóðrœrir מטיל לחש שנועד להביא כוח לאלי האסיר, שגשוג לאלפים ותבונה לאודין לפני דלתו של דלינג. ב"בלדה של פיולסוויד", פיולסוויד מפרט את שמות האלים שיצרו את האולם האדיר שהוא נמצא בו וכולל ביניהם את דלינג. כמו כן, כשדוגר, האל המייצג את היום במיתולוגיה הנורדית, מופיע רכוב על כרכרה ב"פזמון העורב של אודין" נכתב שהוא בנו של דלינג.
אדה פרוזאית.
בפרק העשירי ב"הטעיה של גילבי", "הנעלה" מגולל את שושלת היוחסין של משפחתו של דלינג. לפי פרק זה, הענק נרפי מיוטנהיים הוא אביה של נאט, הלילה. בעלה השלישי של נאט הוא דלינג, מגזע האסיר. בנם של דלינג ולילה הוא דוגר, יום, והוא יפה וקורן כמו אביו. "הנעלה" מספר שאודין נתן לדוגר ונאט - היום והליל - שני סוסים ושתי כרכרות ושלח אותם לשמים, שם הם רוכבים במעגלים סביב הארץ.
כתבי יד שונים של האדה הפרוזאית מציינים קשרי משפחה שונים בין הדמויות. כתב היד העתיק ביותר, U, מציע את יורו (Jǫrð) כאשתו של דלינג ואמו של דוגר בעוד ביתר כתבי היד, R, W וT, נאט ממלאת תפקיד זה. ישנם מקורות הטוענים שמקורה של גרסת הסיפור בU הוא בטעות העתקה.
הדגש ששם הסופר, סנורי סטורלוסון, בפרק על כך שדוגר הוא אסירי, אף על פי שרק אביו ממוצא זה, מדגים את החשיבות שנתן סטורלוסון לאבהות אל מול אמהות.
באחרית הדבר של האדה הפרוזאית, במסגרת רשימת הדמויות המיתולוגיות, דלינג מופיע כשם של גמד.
הסאגה של הרבור והיידריק.
המינוח "דלתותיו של דלינג" מופיע בארבע חידות שמציג גסטומבלינדי, אודין בתחפושת, בסאגה.
מחקר.
פירוש המונח "דלתותיו של דלינג" אינו חד משמעי. הפירוש הטריוויאלי ביותר למונח הוא כמטפורה לזריחה, עם זאת, השימוש במונח בסאגה, בבלדה של הווי ובאחרית הדבר של האדה הפרוזאית עשוי לרמוז כי מדובר בשמו של גמד ולכן "דלתותיו של דלינג" הן פשוט הדלתות למעונו של הגמד המדובר.
על פי תאוריה נוספת דלינג היה שם נוסף להיימדייל. גרסה זו מתייחסת לאטימולוגיה של שני השמות ומראה שסביר שהם הגיעו מאותו המקור.
וולוו PV650
וולוו PV650 (בשוודית: Volvo PV650) היא סדרה של מכוניות סלון מתוצרת יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר יוצרה בין השנים 1929–1937 בשוודיה.
ווטצאפ
וואצפ
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-29
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-29 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך בשנת 1976, בו הוענקו פרסים לסרטים הטובים ביותר של שנת .
זוכים ומועמדים.
עמית באפט"א: צ'ארלי צ'פלין ולורנס אוליבייה
אלפרד באדר
אלפרד רוברט באדר (באנגלית: Alfred Robert Bader; 28 באפריל 1924 - 23 בדצמבר 2018) היה איש עסקים קנדי ופליט יהודי, שברח בילדותו מווינה הכבושה בידי הנאצים, הפך לאיש עסקים ותרם למטרות יהודיות. היה פילנתרופ ואספן אמנות, במקצועו היה כימאי אשר הקים חברת כימיקלים שהפכה לקונצרן עולמי ושיש לה חברה בת גם בישראל.
קורות חיים.
אלפרד באדר נולד בווינה לאב יהודי, הנקרא גם אלפרד באדר, ואליזבת סרני, בתו של אריסטוקרט הונגרי. משפחת באדר הייתה משפחה יהודית משגשגת, סבו היה אחד המהנדסים שתכננו את תעלת סואץ, ומשפחת סרני הייתה משפחה קתולית אדוקה.
לאחר מות אביו, כשהיה בן שבועיים, הוא אומץ על ידי אחותו של אביו, גיסאלה רייך, וגדל כיהודי. מאוחר יותר הוא התגייר (לפי כתב העת "ג'ורנל סנטינל").
עם סיפוח אוסטריה על ידי גרמניה במרס 1938, החריף מצבם של היהודים באוסטריה והוטלו עליהם הגבלות רבות. על אלפרד נאסר ללכת לבית הספר. על מנת להצילו, דודתו שלחה אותו לאנגליה, כחלק מהקינדר-טרנספורט (סדרה של מאמצי הצלה שהביאו אלפי ילדים יהודים פליטים לבריטניה הגדולה מגרמניה הנאצית בין השנים 1938-1940).
עם פרוץ המלחמה, רבים מהניצולים בקינדר-טרנספורט הפכו ל"חיילי אויב" בעיני הבריטים. אלפרד הגיע לגיל 16 כאשר הממשלה הבריטית עצרה את כל הגרמנים והאוסטרים בגילאי 16 ומעלה ושלח אותם למחנות, תחילה באי מאן, ולאחר מכן לאוסטרליה ולקנדה. אלפרד הוחזק במחנה בקוויבק שבקנדה, שם השומר הטריד אותו מינית (על פי האוטוביוגרפיה שלו). הצעירים במחנה הורשו להיבחן בבחינות בגרות, ואלפרד עבר אותן בהצלחה. זמן קצר לאחר מכן שוחרר באדר. מרטין וולף, מהנדס רכבות והיסטוריון יהודי ממונטריאול קיבל אותו למשפחתו, מימן אותו ואף ועודד אותו להשלים את לימודיו.
באדר התקבל לאוניברסיטת קווינס וזכה בתארים בכימיה ובהיסטוריה. ב־1950 סיים באדר את הדוקטורט בכימיה אורגנית בהרווארד.
ב-1949 הפליג באדר באונייה פרנקוניה מקוויבק סיטי לליברפול שבאנגליה. באונייה הוא פגש את איזבל אוברטון הקנדית וכעבור תשעה ימים הציע לה נישואין, אך היא סירבה. ב-1954 התחתן עם הלן אן דניאלס, המכונה דני, פרוטסטנטית אמריקנית שהתגיירה. נולדו להם שני בנים, דוד ודניאל. באדר ואשתו הראשונה התגרשו ב-1981 והוא ואיזבל אוברטון התחתנו זמן קצר לאחר מכן.
קריירה.
ב-1951 ד"ר באדר פתח עסק כימי זעיר במוסך במילווקי במטרה לעבוד עבור חברת PPG) Pittsburgh Plate Glass)
ב-1954, ד"ר באדר החל לעבוד במשרה מלאה בחברת Aldrich. החברה נסחרה בבורסה ובהמשך התמזגה עם חברה אחרת. ב-1991, עזב באדר את החברה כשהוא בעל הון רב. דבר האפשר לו לתרום למוסדות וארגונים רבים כגון אוניברסיטת קווינס.
פעילותו הפילנתרופית.
ב־2009 החל באדר לתמוך כלכלית בארגוני מחקר ישראליים העוסקים בסוגיית ההזדקנות, תוך התמקדות באוכלוסייה המגוונת של מדינה ישראל (על פי אתר הפילנתרופיה).
בנוסף למיזמים היזמיים שלו, הוא ואשתו איזבל העניקו מיליוני דולרים לתמיכה בפרויקט SEM Project של האגודה האמריקאית לכימיה, המספק מלגות לתלמידי תיכון חלשים מבחינה כלכלית כדי לערוך מחקר מעשי.
החל משנת 2011 תרמו הזוג באדר -1.6 מיליון דולר למחקר באוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי (UWM).
משפחת באדר מימנה גם את הקמת מרכז איזבל באדר לאמנויות הבמה באונטריו שבקנדה, ותרמה טירה מהמאה ה-15 באנגליה לאוניברסיטת קווין. טירה זו משמשת כמרכז הלמידה הבינלאומי של בית הספר.
הפדרציה היהודית של מילווקי מפקחת על קרן מלגת 'הלן באדר', המספקת 500 אלף דולר בשנה למשפחות לשם הרחבת הנגישות לילדים בבתי הספר באזור (על פי אתר הפילנתרופיה של באדר)
משפחת באדר הקימו גם מספר מלגות:
לכבוד תרומותיו הרבות, ב-2004 שינתה המלכה את שמה של דרך הקמפוס מ"מלכת הסהר "ל"באדר ליין".
היקף הפילנתרופיה של באדר משקף את מגוון תחומי העניין שלו במדע, בהיסטוריה ובאמנות. במשך עשרות שנים תרמו משפחת באדר מאות יצירות אמנות, כולל אוסף פרטי של אמנות הולנדית ופלמית למרכז אגנס אטרינגטון לאמנות באוניברסיטת קווינס.
טורנאליה
טורנאליה (בסלובקית: Tornaľa; בהונגרית: Tornalja; נודעה בעבר בשם שפריקובו, בסלובקית: Šafárikovo) היא עיירה במחוז באנסקה ביסטריצה שבסלובקיה.
העיירה נמצאת בחלק הדרומי של סלובקיה בקרבת הגבול ההונגרי, הערים ההונגריות אשר נמצאות בקרבתה הן פוטנוק ומישקולץ והערים הסלובקיות שבקרבתה הן לושנץ ורימבסקה סובוטה . העיירה נמצאת בנפת רבוצה שבמחוז באנסקה ביסטריצה. העיירה שוכנת על גדות הנהר סלאנה וממוקמת על צומת דרכים חשוב של הכבישים הראשיים בגבול שבין סלובקיה להונגריה.
היסטוריה.
האזור בו נמצאת העיירה היה מיושב כבר בתקופת הברונזה כפי שמעידים ממצאים ארכאולוגיים. טורנאליה נזכרת לראשונה משנת 1245 כאחוזה של האצילים טורנאי. העיירה נשלטה בידי האימפריה העות'מאנית כחלק מסנג'ק פילקובו בשנים 1554–1593 ו 1596–1686. לאחר הפשרה האוסטרו–הונגרית של 1867 החלה התפתחות כלכלית עצומה בעיירה, נסללו כבישים רבים שהפכו את העיירה למקום אסטרטגי שבו עוברות דרכי מסחר רבות.