מסדר קלרה הקדושה (בלטינית: Ordo sanctae Clarae) נקרא גם מסדר האחיות הקלריסיות, מסדר הקלריסיות העניות, המסדר הפרנציסקני של קלרה הקדושה או המינוריטיות (הקטנות; Minoresses) הוא מסדר נזירות של הכנסייה הקתולית, הקרוי על שמה של קלרה מאסיזי (היא לא הייתה אחותו, למרות שבאו שניהם מאסיזי) של פרנציסקוס מאסיזי, מייסד המסדר הפרנציסקני) שייסדה אותו בשנת 1212. היה זה מסדר הנשים הראשון שהשתייך לתקנון הפרנציסקני והמסדר הפרנציסקני השני. מאפייניו הבולטים של המסדר הם הקפדה על עוני וצניעות בכל ההיבטים (מלבוש ומזון של האחיות ועד לבנייה ולריהוט של המנזרים), הימנעות מאכילת בשר ושתיקה לאורך רוב שעות היום (כולל ובפרט בשעת הסעודות).
היסטוריה.
קלרה הייתה אחותו של פרנציסקוס מאסיזי. היא עקבה אחד דוגמתו והצטרפה למנזר בנדיקטיני. ביום ראשון של הדקלים 1212 ייסדה מסדר נזירות, שהתמקם בכנסיית סן דומינגו באסיזי. למסדר הצטרפו תחילה חברותיה, בנות המעמד הגבוה מאסיזי ופירנצה ולאחר מכן אמה ושתי אחיותיה. הן נדרו נדרי צניעות, פרישות וחיי עוני. את כל רכושן תרמו למסדר, שתרם אותו בתורו לעניים. בתחילה התפרנסו חברות המסדר אך ורק מקיבוץ נדבות, ולפיכך נקראו "מסדר הנשים העניות". הן לא נעלו נעליים, נמנעו מלאכול בשר ושמרו על שקט ברוב שעות היום. כקבצניות הן חסו תחת הגנת הבולה האפיפיורית "Privilegium paupertatis" (פריווילגיית העוני) אשר הגנה על זכויות הקבצנים ואסרה לפגוע בהם.
רעיון הנזירות החמורה בקרב נשים (רובן משכילות ובנות המעמד הגבוה) התפשט ברחבי צפון איטליה והרפובליקה של ונציה, במקביל לרעיון הפרנציסקני בקרב הגברים. אגנס, אחותה של קלרה, הפיצה את הבשורה בהצלחה ניכרת בספרד ומשם הוא עבר לצרפת ולבלגיה. ב-1229 נוסד מסדר קלריסיות בריימס. מרגו מפרובאנס, רעייתו של לואי התשיעי, מלך צרפת הקימה מנזר קלריסי בפריז, אליו פרשה ובו נפטרה. גם ז'אן הראשונה, מלכת נווארה ייסדה מנזר קלריסי. ב-1286 נוסד מסדר קלריסי ראשון בבריטניה, בעיר ניוקאסל, שם הן נודעו בשם "מינורטס". ליד מצודת לונדון קיים רחוב בשם Minories, המאזכר מנזר קלריסי ששכן במקום, בגבול הסיטי של לונדון. מול העיר גאלוויי שבאירלנד נוסד מנזר מינוריטי על גבי אי (Nuns' Island). מנזר קלריסי הוקם גם בשטחי ממלכת ירושלים הצלבנית בעכו. הוא חרב בשנת 1291 עם נפילתה של העיר לידי הממלוכים.
הקרדינל הוגלינו די קונטי, בישוף אוסטיה (לימים האפיפיור גרגוריוס התשיעי) מונה על ידי הוותיקן לפקח על המנזרים החדשים ולגבש תקנון נזורה. בעוד חלק ממנזרי הנשים החדשים אימצו את התקנון, שהתיר את אחזקת ממונן של הנזירות על ידי נאמנות בחסות האפיפיור, קלרה עצמה דחתה אותו. תקנון זה תוקן בשנת 1263 על ידי אורבנוס הרביעי, כך שממונן של המצטרפות ישמש את המנזר כמקור הכנסה וינוהל בדרך שוויונית. התקנון אומץ תחילה על ידי מנזרי פרוג'ה וסיינה ומשמש כתקנון המחייב של הזרם המרכזי של מסדר קלרה הקדושה (O.S.C) או "הקלריסיות האורבניות".
קלרה עצמה סברה שהתקנון של הוגלינו אינו עולה בקנה אחד עם אידיאל העוני המושלם (שרק הוא מזכה את המאמינה בכניסה לגן העדן). בשנת 1253 השיגה מן האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי את הבולה אפיפיורית "Solet annuere", שזיכתה את המסדר שהקימה בסן דומינגו במעמד עצמאי ומאושר של נזירות-קבצניות. מעט התאגדויות של נזירות אימצו לעצמן את התקנון המחמיר של קלרה וזרם זה נקרא "הקלריסיות העניות" (P.C).
מאה שנים לאחר מכן נוצרו תת-זרמים נוספים, בהם זרם צרפתי (הרפורמה של קלודט - Ordo Sanctae Clarae reformationis ab Coleta) ומסדר הקלריסיות הקפוצ'יניות (Ordo sanctae clarae capuccinarum) שהתפרש לכיוון הונגריה, ליטא ופולין, כולם מסדרי נשים בעלי תקנון מחמיר ודגש על עוני אישי.
עכנון כוכבני
עכנון כוכבני (שם מדעי: Echidna nebulosa) הוא מין של צלופח ממשפחת המורניים החי באזור האינדו-פסיפי ממזרח אפריקה והים האדום עד ליפן במים רדודים עד עומק 20 מטרים. אורכו הממוצע של עכנון כוכבני הוא כ-60 סנטימטרים כאשר אורכו המקסימלי יכול להגיע ל-75 סנטימטרים. הוא בעל גוף צבעוני בניגוד לקרוביו. הוא ניזון בעיקר מסרטני קטנים. בעונת הרבייה הוא משנה את מינו מנקבה לזכר.הצעירים מצווים במים כפלנקטון צף.
הדג נפוץ כדג נוי אותו מגדלים באקווריום של מים מלוחים.
Pesäpallo
דרבן מצוי
גלריית בן אורי
גדר-גאוגרפית
בורג' אל-ממלכה
לוחם בנשמה
לוחם בנשמה (באנגלית: True Fighter) הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2019, בבימויו של יואב רונן. הסרט הוא פרויקט שיתופי חברתי, אשר מבוסס על התנדבותם של אנשי צוות ושחקנים מקצועיים מהתעשייה.
עלילה.
הסרט מגולל את סיפור חייו של דניאל, נער מתבגר בן 17 שחלומו הגדול הוא להיות לוחם ביחידת הקומנדו הימית: שייטת 13. לאחר בדיקות רפואיות, דניאל מגלה על מחלת עיניים נדירה שעתידה להתפרץ בעיניו. בעקבות הגילוי, דניאל יוצא למסע התמודדות מעורר השראה עם חלומו השבור.
הפרויקט.
בגיל 14 החליטו שלושה נערים (יואב רונן, רועי אלה וינאי איוניר), לביים ולצלם סרט עלילתי באורך מלא כדי להעביר את חופשת הקיץ באופן שונה ומאתגר.
כל הסיפור התחיל מהצהרה: "אני הולך לעשות פיצ'ר" (יואב רונן - יוזם הפרויקט).
עם סיום כתיבת התסריט, נפתח פרויקט למימון המונים דרך האתר - הדסטארט. כאשר נעצר הפרויקט על סכום כולל של 15,000 ש"ח יוצרי הסרט עברו בין בתי השכונה בה הם מתגוררים: מבשרת ציון וכך השלימו את גיוס ההמונים. למען הפרויקט השיתופי גויסו שחקנים ואנשי צוות רבים בהתנדבות מלאה.
עם תום הצילומים, אולפני די.בי בראשותו של גיל תורן החלו לעבד את פסקול הסרט, דן סחר יצר את האפקטים הוויזואלים בסרט ורון בן מאיר החל בתיקוני הצבע.
הפצה.
כיום, הסרט מוכן ומופץ באופן עצמאי על ידי חברת ההפקה R.G Studios Entertainment, הסרט מוקרן לקהל הרחב בשלל הקרנות ברחבי הארץ, רכישת הכרטיסים מתבצעת דרך האתר הרשמי של לוחם בנשמה.
שחראש נקוד
שחראש נקוד (שם מדעי: "Aeoliscus punctulatus") הוא מין של דג ממשפחת השחראשיים החי במימי האוקיינוס ההודי מדרום אפריקה ומדגסקר עד ים סוף ומפרץ אילת, מזרחה עד איי סיישל והמולדיביים. הוא חי בעיקר סביב חופי שוניות אלמוגים ובאזורים מכוסי סלעים.
מאפיינים.
דג זה בעל גוף צר וחד כתער המכוסה מגינים גרמיים שקופים. סנפיר הגב נמצא בחלקו האחורי של הגוף. ראשו מופנה כלפי מטה והוא נע באופן ייחודי לדג, באופן אנכי. אורכו נע בין 5–12 סנטימטרים. הוא ניזון בעיקר מפלנקטון וחסילונים, אותם הוא שואב בעזרת הלסתות הדקות שלו.
הצעירים בעלי התאמה לתנועה מהירה וגמישה בין קוציהם החדים של קיפודי ים, מה שעוזר להם להתגונן מטורפים. הבוגרים חיים בסביבת אצות או עשבי ים שופעים והם נמצאים עד לעומק 40 מטר. בעונת הרבייה הנקבה מטילה מדי יום ביצים אחדות.
איך זה להיות עץ
איך זה להיות עץ הוא שיר ילדים מאת דתיה בן-דור. השיר מתאר דו-שיח בין ילד סקרן לעץ. הילד שואל את העץ שאלות, והעץ משיב לו ומתאר את חייו באופן חיובי. השיר התפרסם בספר השירים "שירים שובבים" בהוצאת "הקיבוץ המאוחד" בשנת 1980. את הספר אייר אבנר כץ.
שיר זה יצא לאור גם כספר עצמאי בהוצאת "מודן" בשנת תש"ף במסגרת ספריית פיג'מה. את הספר בהוצאה זו אייר איתי בקין.
הספר תורגם לאנגלית, ספרדית ופורטוגזית בשנת 2021, ורוסית וגרמנית בשנת 2022.
הנושאים שהשיר עוסק בהם.
השיר נלמד במערכת החינוך היסודית ובגיל הרך, והוא מקרב את השומעים לנושא העצים ויחסי הגומלין בטבע. מרבים לעסוק בו בחג ט"ו בשבט. הוא מזמן עיסוק בנושא "איזהו עשיר – השמח בחלקו" – התייחסות למעלות האדם ולהערכה עצמית חיובית.
הדבר בא לידי ביטוי בשאלות שמפנה הילד לעץ: "וְלֹא אִכְפַּת לְךָ שֶׁאַתָּה תָּקוּעַ כָּל הַשָּׁבוּעַ?"; תשובת העץ: "אֵינֶנִּי תָּקוּעַ, אֲנִי הֲרֵי נָטוּעַ". וכן בשאלה "וְלֹא מִתְחַשֵּׁק לְךָ לִפְעָמִים לָלֶכֶת לְבַקֵּר חֲבֵרִים אוֹ לִרְאוֹת מַה נִּשְׁמָע בִּמְקוֹמוֹת אֲחֵרִים?", שעליה משיב העץ: "אֵין לִי כָּל צֹרֶךְ לָנוּד וְלָנוּעַ. צִפּוֹרִים מְזַמְּרוֹת לִי כָּל הַשָּׁבוּעַ, פַּרְפָּרִים לִי נוֹשְׁקִים, מְלַטֶּפֶת הָרוּחַ וּלְנֶגֶד עֵינַי כָּל הָאֹפֶק פָּתוּחַ".
מאפייני השיר.
השיר הוא דיאלוג בין ילד סקרן לעץ. השיר מתייחס לנטייתם של ילדים להשליך רגשי אנוש על אובייקטים ולתת משמעות לתופעות הטבע. בשיר מואנש העץ.
תבנית השיר – דו-שיח של שאלות ותשובות, כגון "זֶה טוֹב אוֹ רַע?" – מאפשרת לתאר את מאפייני העץ באופן רגשי ודרמטי, ולא באופן מפורש ודידקטי.
השיר מאופיין בחריזה ובשובבות חיובית. החריזה מקילה על הקוראים הצעירים לעבדו ועם זאת הוא נחשב למתוחכם, ומעניק התייחסות רצינית לקורא.
מרזוק אלחלבי
מרזוק אלחלבי (נולד ב- 1959) הוא עיתונאי וסופר, משורר, מתרגם, משפטן, מבקר ספרות ותרבות ויועץ אסטרטגי דרוזי-ישראלי.
בעל טור קבוע בעיתון "אלחיאת". עמית מחקר בפורום לחשיבה אזורית.
פרסם אלפי מאמרים ומסות בתחומים שונים בשפות: ערבית, עברית ואנגלית.
ביוגרפיה.
בעל השכלה אקדמית בתחומי מדע המדינה, משפטים וספרות משווה.
מתגורר בדלית אל-כרמל ונשוי לדליה חלבי, מנכ`לית "דיראסאת", המרכז הערבי למשפט ומדיניות.
זהורית קצרת-סנפיר
זהורית קצרת-סנפיר (שם מדעי: "Dendrochirus brachypterus"; נקראת גם זהורית מצויה) הוא מין של דג טורף ממשפחת העקרבנוניים, החי במימי האזור האינדו פסיפי ממזרח אפריקה והים האדום עד לאוסטרליה ופפואה גינאה החדשה.