סטלה (אסטלה) בליץ-אחסטריבה (בהולנדית: Stella Blits-Agstribbe; 6 באפריל 1909 - 17 בספטמבר 1943) הייתה מתעמלת אולימפית הולנדית יהודיה, זוכת מדליית הזהב הקבוצתית בהתעמלות נשים באולימפיאדת אמסטרדם, שנרצחה ב.
קורות חיים.
בליץ-אחסטריבה נולדה באמסטרדם ב-1909. היא הייתה חברה בנבחרת ההולנדית להתעמלות נשים, שזכתה במדליית הזהב האולימפית באולימפיאדת אמסטרדם, במדליית כסף זכתה נבחרת איטליה ובמדליית ארד נבחרת בריטניה. הנבחרת כללה 5 נשים יהודיות (אנה דרזדן-פולק, הלנה קלוט-נורדהיים, יודיק תמנס-סימונס ואלקה דה לוי), ואף המאמן חריט קלירקופר היה יהודי. אולימפיאדת אמסטרדם הייתה הראשונה בה נכלל מקצוע התעמלות הנשים. התחרות הייתה לקבוצות, ומדליות אישיות לא חולקו. בליץ-אחסטריבה זכתה במדליית הזהב ביחד עם קבוצתה.
אחסטריבה נישאה לסמואל בליץ שהתעמל יחד אתה במועדון הספורט "באטו". סמואל עבד כחרט יהלומים ונולדו להם שני ילדים, נני (1937) ואלפרד (1940). בסוף יולי 1943 נעצרה עם משפחתה באמסטרדם ונאסרה בפוכט. לאחר כחמישה שבועות הועברה המשפחה לווסטרבורק. ב-14 בספטמבר 1943 גורשה לאושוויץ, שם נרצחה עם ילדיה בהגיעה למחנה. שמואל עבר את הסלקציה, אך נרצח באפריל 1944.
מבין חמש החברות היהודיות בנבחרת התעמלות הנשים של הולנד, נספו שלוש מתעמלות נוספות (דרזדן-פולק, קלוט-נורדהיים ותמנס-סימונס), וכן המאמן קלירקופר בסוביבור. רק אחת, דה לוי שרדה את השואה. בשנת 1997 הונצחו בנות הנבחרת, ומאמנן קלירקופר, ביד לאיש הספורט היהודי, במכון וינגייט.
אסטלה אגסטריבה
פטסי קנזיט
פטרישה ג'וד פרנסס קנזיט, הידועה בשם הבמה פטסי קנזיט (אנגלית: Patsy Kensit; נולדה ב-4 במרץ 1968) היא שחקנית, דוגמנית וזמרת אנגלייה.
ביוגרפיה.
שנים ראשונות.
קנזיט נולדה וגדלה בהאונסלו שבלונדון רבתי למשפחה קתולית. בגיל 4 הופיעה לראשונה על המסך בפרסומת לאפונה קפואה. בשנת 1972 אף השתתפה לראשונה בסרט קולנוע (For the Love of Ada, מבוסס על סדרת טלוויזיה באותו השם). בשנת 1974 השתתפה בסרט גאטסבי הגדול לצד רוברט רדפורד ומיה פארו. בבחרותה למדה באקדמיה של איטליה קונטי, בית הספר למשחק הוותיק באנגליה.
קריירה.
קנזיט פרצה אל התודעה באמצע שנות השמונים כזמרת של להקת הפופ "הפלא השמיני". שני סינגלים של הלהקה הגיעו למקומות גבוהים במצעד הבריטי, והלהקה אף הופיעה בתוכנית הטלוויזיה Top of the Pops. במקביל קידמה קנזיט את קריירת המשחק שלה. ב-1985 השתתפה בסרט הטלוויזיה "סילאס מארנר" לצידו של בן קינגסלי וב-1986 השתתפה בסרט הקולנוע Absolute Beginners על פי ספרו של קולין מק'ינס.
בשנת 1988 הגיע השיר I'm Not Scared של "הפלא השמיני" (בהפקה של הפט שופ בויז) לעשירייה הראשונה במצעד הבריטי. השיר שובץ לסרט נשק קטלני 2 בו שיחקה קנזיט את דמותה של ריקה ואן דן האס, מזכירתו של דיפלומט דרום אפריקני שבה התאהב הגיבור מרטין ריגס (מל גיבסון).
בשנת 1991 זכתה לשבחי הביקורת בעקבות השתתפותה בסרט "עשרים ואחת" (אף שהסרט לא זכה להצלחה קופתית). בשנת 1992 גילמה את דמותה של קרולין רייט בסרט הקומי Blame it on the Bellboy לצידו של דאדלי מור. ב-1995 שיחקה ב"מלאכים וחרקים" לצד קריסטין סקוט תומאס, וב-1999 שיחקה בדרמת הפשע "כביש מהיר" לצד דריל האנה. ב-2001 השתתפה בסרט "הדברים שמאחורי השמש" לצד רוזנה ארקט ודון צ'ידל. תפקידה הקולנועי החשוב האחרון היה בשנת 2002 בסרט One and Only שנכשל בקופות.
בשנת 2004 החלה קנזיט לגלם את דמותה של סיידי קינג באופרת הסבון האנגלית "אמרדייל". כמו כן השתתפה בתוכנית המערכונים הקצרים של ערוץ 4 הבריטי Bo' Selecta! ובספין אוף A Bear's Tail. בספטמבר 2006 הפסיקה את השתתפותה ב"אמרדייל" משום שלטענתה הנסיעות ליורקשייר - שם צולמה הסדרה - והפרידה הממושכת משני בניה בזמן הצילומים גרמו לה מועקה. מינואר 2007 משחקת קנזיט בסדרת הדרמה הרפואית עטורת הפרסים של ה-BBC - הולבי סיטי Holby City.
חיים אישיים.
בשנת 1988 נישאה קנזיט לזמר דן דונובן, קלידן Big Audio Dynamite. הנישואין נמשכו זמן קצר בלבד. בשנת 1992 נישאה קנזיט בשנית לזמר ג'ים קר מלהקת ה-Simple Minds, מנישואין אלה נולד בנה הראשון, והם הסתיימו בגירושין. בשנת 1997 נישאה קנזיט לליאם גלאגר סולן להקת אואזיס, מנישואין אלה נולד בנה השני, והם הסתיימו בגירושין.
מזרחנות
מזרחנות, מדעי המזרח או לימודי המזרח היא תחום דעת אקדמי העוסק בחקר רב־תחומי של אזור מסוים. בעבר המונח מזרחנות (אוריינטליזם) התייחס לכל הארצות שממזרח לאירופה, ובייחוד המזרח התיכון והמזרח הרחוק, אך כיום ברוב הפקולטות כבר לא משתמשים במונח זה ואת מקומו ירשו שני תחומי דעת שונים: לימודי אסיה ולימודי המזרח התיכון. המחקר המזרחני עוסק במגוון רחב של נושאים כגון: היסטוריה, שפות, ספרות, אמנות, חיי יומיום, מנהגים, פוליטיקה, דתות, פילוסופיה, מדעים, משפט ועוד. העוסקים בנושא מכוּנה מזרחן ומזרחנית.
המחקר האירופי על האזור שכונה בעבר "המזרח" (האוריינט), הונע בראשיתו בעיקר ממוטיבציה דתית. המחקר הבלשני של שפות האזור קדם למחקרים בנושאים האחרים, הכתבים הערביים והתרגומים לערבית של כתבים יוונים היו מקור חשוב ביותר בימי הביניים ללימוד רפואה ופילוסופיה. החל מהעידן הקולוניאלי, אינטרסים פוליטיים וכלכליים עודדו גידול במחקר האקדמי אודות נושאים אחרים כמו היסטוריה, דת, תרבות וחברה. במאה השמונה עשרה הארכאולוגיה הפכה להיות החוליה המקשרת בין המזרחנות לבין הציבור הרחב באירופה. אוצרות ארכאולוגיים מהמזרח החלו למלא את המוזיאונים באירופה, והקנו למזרחנים תהילת עולם. המחקר המזרחני המודרני הושפע משתי מגמות עיקריות, האחת הייתה ההקשר הקולוניאלי והאינטרסים האימרפיאליים שעמדו ברקע המחקר. השפעה נוספת נבעה מהדימוי האקזוטי של "המזרח" בעיני כותבים והוגים אירופים, רעיון הבא לידי ביטוי בתזה המשפיעה "אוריינטליזם". מגמת השתלבותם של חוקרים מקומיים, הבאים מהאזור הנחקר, במרוצת המאה העשרים, השפיעה רבות על אופי המחקר המזרחני בן זמננו.
היסטוריה של לימודי המזרחנות.
קדם אסלאם.
ההבחנה המערבית בין מזרח למערב התגבשה לראשונה במלחמה היוונית-פרסית במאה ה5 לפנה"ס, כאשר היסטוריונים אתונאים הבחינו בין הדמוקרטיה האתונאית שלהם למונרכיה הפרסית. הבחנה ממסדית בין מזרח למערב הופיעה לראשונה בפיצול המנהלי באימפריה הרומית, אותו ייסד הקיסר דיוקלטיאנוס בסוף המאה ה3 לספירה. הפיצול היה גם לשוני, החלק המערבי דיבר לטינית והמזרחי יוונית. האימפריה הרומית הכירה מקרוב את הפרסים שכניהם ממזרח, אבל לגבי האזורים שממזרח לאימפריה הפרסית היה להם מושג קלוש ביותר.
ימי-הביניים.
עליית האסלאם והכיבוש הערבי במהלך המאה ה7 יצרו ניגוד חד, או אפילו קוטביות מסוימת, בין הקהילה הנוצרית של אירופה הימי-ביניימית לבין העולם המוסלמי (שהשתרע מאנדלוסיה ועד ערבות מרכז אסיה). במהלך ימי-הביניים, המוסלמים נחשבו כאויב "הזר" של העולם הנוצרי. הידע העממי של האירופים אודות המזרח היה דל והסתמך בעיקר על סיפורי מסעות מפוקפקים, יוצא מן הכלל היה חיבורו של מרקו פולו שהיה יחסית מהימן.
העבודה המחקרית הייתה ברובה בלשנית, מוקדה היה דתי נוצרי, החוקרים למדו את שפות האזור, את העברית המקראית של התנ"ך ואת הארמית הסורית בה נכתבו יצירות נוצריות מוקדמות. בנוסף, הם למדו ערבית ויוונית כדי לגשת ליצירות העוסקות ברפואה, פילוסופיה ומדע. המאמץ הבלשני הזה התקיים באופן אקראי במהלך ימי הביניים, "הרנסאנס של המאה ה-12" היה עד לגידול ניכר בתרגומים של טקסטים ערביים ללטינית, עם דמויות כמו "קונסטנטין האפריקני", שתרגם 37 ספרים, רובם טקסטים רפואיים, מערבית ללטינית. וכן "הרמן מקרינתיה, אחד המתרגמים של הקוראן. התרגום הראשון של הקוראן ללטינית הושלם ב-1143, למרות ששימוש מועט נעשה בו עד שנדפס ב-1543, לאחר מכן הוא תורגם לשפות אירופיות אחרות. ג'רארד מסרמונה ואחרים ביססו את עצמם באנדלוס כדי לנצל את הספריות הערביות והמלומדים ששם. מאוחר יותר שתהליך הריקונקיסטה צבר תאוצה, קשרים מעין אלה נהיו נדירים יותר.
המידע אודות הציוויליזציות המפותחות של הודו וסין, מהם ייבאו סחורות יוקרתיות כמו משי וקרמיקה, היה מעורפל אבל הלך והתבהר. למרות שהצלבנים ייצרו מעט מאוד חומר מחקרי, לעלייה של האימפריה המונגולית במחצית הראשונה של המאה ה-13 הייתה השלכה אסטרטגית גם על הממלכה הצלבנית וגם על אירופה עצמה, והובילה לחיזוק הקשרים הדיפלומטיים בין אירופה למזרח. מעידן התגליות, האינטרס האירופי במיפוי אסיה, ובמיוחד דרכי הים, התעצמו, למרות שעיקר המאמץ היה מחוץ לאוניברסיטאות. במהלך תהליך גילוי הארצות והקולוניאליזציה, ההבחנה בין תרביות שאינן יודעות קרא וכתוב (אפריקה שמדרום לסהרה והאמריקות) לבין התרביות הכתובות של המזרח הלכה והתבססה.
מהרנסאנס עד המאה ה-18.