כשתפסה את הפיקוד על יחידת הנחשים, סין חילצה את קרוסבונז מהכלא, ונפצעה בניסיון פריצה לקפיטול ארצות הברית. כשניסתה להתנקש בחייהם של סנטורים ופוליטיקאים, היא נפגשה לראשונה והובסה על ידי קפטן אמריקה החדש, ג'יימס ברנס. בסיום , פניה של סין נשרפו והיא נעשתה דומה לאביה במראה. לאחר מכן, ברון זמו ביקר את סין בכלא ומסר לה מידע על באקי. כאשר מאסטר-מן ברח מהכלא, סין הפכה לגולגולת האדומה החדשה. היא סיפקה וידאו לתקשורת, בו באקי ברנס אומר כי הוא היה מודע למעשיו ולא עבר שטיפת מוח. לאחר מכן, היא ומאסטר-מן מאיימים לפוצץ את פסל החירות (כשבתוכו כלואים פלקון והאלמנה השחורה), אך באקי מגיע למקום ומסכל מזימה זו.
הפחד עצמו, קפטן אמריקה החדש וחזרה לחיים.
במהלך עלילת הפחד עצמו, ברון זמו וסין מוצאים את הפטיש של סקאד'י. כאשר סין מרימה את הפטיש, היא הופכת לסקאד'י עצמה, משחררת את "הנחש" מכלאו התת-ימי ונודרת להשתלט על העולם. היא מרכיבה צבא נאצים במזימה לשלוט על וושינגטון די.סי, והורגת לכאורה את באקי בקרב. בקרב הסופי, סין נלחמת בקפטן אמריקה המקורי, החמוש במיולניר של תור. תור הורג את הנחש, וכאשר אודין מזמן את הפטישים אליו, סין מאבדת את כוחותיה של סקאד'י ונעשית נכה. היא נראתה מאוחר יותר בשירות ארגון הידרה של ברון זמו, וסייעה למזימתם להשמיד את האנושות בעזרת דמו של נער בלתי-אנושי. היא נלחמה בקפטן אמריקה החדש, סאם וילסון/פלקון, ונהרגה בפיצוץ המתחולל.
סין נראתה עם פרצופה הרגיל יחד עם שיבוטו הטלפתי של אביה. הם החלו להתגורר בחדר תת-קרקעי מתחת לאחוזת האוונג'רס, שלא נעשה בה שימוש בידי אחת מקבוצות האוונג'רס אלא הפכה לאטרקציית תיירות. הם כמעט התגלו בידי חברי קבוצת האוונג'רס המופלאים קוויקסילבר ודדפול, אך הגולגולת האדומה השתמש בכוחותיו כדי שיחשבו שהמקום ריק. סין והגולגולת נראו לאחר מכן בחברתו של קרוסבונז, מגייסים חברי קבוצה נאו-נאצית לשורות ארגון הידרה.
צביקה כספי
צביקה כספי (27 ביולי 1938 – 6 בנובמבר 2012) היה מנהל ומעבד מוזיקלי של זמר עברי ומנצח מקהלות. בין השאר ניצח על להקת הגבעטרון במשך 17 שנה (1974–1990).
ביוגרפיה.
כספי נולד במושבה רחובות ב-1938, בן ראשון לאפריים (פישל) ומלכה זילברברג. צביקה החל לנגן בכינור בגיל 9, ומאוחר יותר הצטרף לתזמורת הגדנ"ע. בשנת 1957 התגייס לצה"ל והצטרף לתזמורת צה"ל בניצוחו של שלום רונלי-ריקליס. בתזמורת צה"ל, בנוסף לכינור, ניגן צביקה בטובה בטקסים ומצעדים. לאחר שחרורו המשיך לשרת במילואים במשך שנים רבות, בעיקר בהכנת מקהלות גדולות לאירועים מיוחדים.
לאחר שחרורו ב-1960 ניגן כספי זמן קצר ככנר בתזמורת קול ישראל, אך החליט שעתידו אינו כנגן אלא כמורה. הוא פרש מהתזמורת והחל ללמד מוזיקה במקומות רבים, בהם קריית עקרון, קבוצת שילר, קיבוץ גבעת ברנר, קיבוץ נגבה, ופתח תקווה. מאוחר יותר לימד בקונסרבטוריון למוזיקה בקרית אונו, ועבד עם תזמורות נוער בלוד, רמלה, ובני עטרות (שאז נקראה וילהלמה).
מחזות זמר ומופעי זמר עברי.
ב-1969 פגש צביקה במפיק/זמר אמנון ברנזון, שהציע לו להיות המנהל המוזיקלי של ערב משירי לאה גולדברג שנקרא "נסיעה מדומה". שם פגש צביקה במלחין אלכסנדר (סשה) ארגוב, שהלחין את שירי המופע, והשניים נותרו ידידים קרובים במשך שנים רבות ,עד למותו של סשה ב-1995. את השירים עיבד ידידו של צביקה דניאל שליט. לאחר "נסיעה מדומה" המשיכו צביקה ואמנון ברנזון את שיתוף הפעולה במופע חדש שנקרא השטן ואשת האיכר. במופע, שכלל בלדות ושירי עם מרחבי העולם, השתתפו בנוסף לאמנון גם רפי גרנות ומיכל טל. המופע, והתקליט שיצא בעקבותיו, זכו להצלחה ניכרת ולמאות הופעות ברחבי הארץ.
דרך סשה ארגוב הכיר צביקה את הצייר/במאי שמואל בונים, שהציע לו לעבוד כמנהל מוזיקלי במחזות זמר. צביקה השתתף במספר מחזות, שכללו את "מחברות החשק" בתיאטרון בימות, "שמח בנמל" בתיאטרון אלהמברה, "חגיגת קיץ" בתיאטרון הקאמרי ו"הסוחר מוונציה", גם הוא בתיאטרון הקאמרי.
ב-1973 הוציאו צביקה ואמנון ברנזון מופע המשך ל-השטן ואשת האיכר שנקרא החייט ואשת הסנדלר, בו השתתפו אמנון, שלומית אהרון, רפי גרנות וקרול מריל. למרות ההצלחה הראשונית, הופעות המופע נקטעו עקב מלחמת יום כיפור.
ב-1974 השתתף צביקה כמנהל מוזיקלי במופע שירים שהולחנו על ידי סשה ארגוב בשם "תפוח זהב". השירים עובדו על ידי טובי המעבדים בישראל ובוצעו על ידי עודד בן-חור, צילה דגן, נעמי כפרי ודני מסנג.
שלישיית המעפיל ולהקת הגבעטרון.
בתחילת שנות ה-70 החל צביקה לעבוד עם שלישיית המעפיל. במקביל להיותו המנהל המוזיקלי, החל לעבד את השירים בעצמו. עיבודיו, שתרם להם ניסיונו ככנר קלאסי, יוחדו במקוריות, יצירתיות, והרמוניה מורכבת, וזכו לפופולריות רבה. השלישייה הקליטה שלושה תקליטים במהלך העבודה המשותפת עם כספי.
בין השנים 1972–1974 הופיעה השלישייה מספר פעמים במופעי "ניחוחי חציר", בו הופיעו בני ההתיישבות העובדת. צביקה החל לעבוד עם מספר מהמשתתפים במופע, וב-1974 החל לעבוד עם להקת הגבעטרון.
במהלך 16 השנים בהן עבד עם הגבעטרון הקליטה הלהקה 10 תקליטים, כאשר כל השירים מעובדים על ידי צביקה. בתקופה זו הרקיעה הפופולריות של הלהקה שחקים, ורבים מהתקליטים הפכו תקליטי זהב, ואחר כך פלטינה. בניצוחו של צביקה הופיעה הלהקה בכל רחבי הארץ, השתתפה בתוכניות רדיו וטלוויזיה, ויצאה להופעות בארצות הברית, אירופה, וברזיל.
חבורות הזמר.
לאחר סיום עבודתו עם הגבעטרון החל צביקה לעבוד עם חבורות זמר ברחבי הארץ, ביניהן חבורות מתל אביב (התל אביבים), רעננה (הרעננים), שדות ים, בנימינה (הבינימינים), שער הנגב (קולות חמים), ורחובות (הפרדס). במהלך תקופה זו הגיש צביקה במשך מספר שנים תוכנית רדיו שבועית בשם "שישי זהב", בה השמיע שירים עבריים, סיפר סיפורים, וארח זמרים ונגנים ישראלים.
חיים אישיים.
במהלך שירותו הצבאי, בזמן שהדריך בקורס מתופפות, פגש צביקה את נילי (נלי) קרסיק, מ"כית מבה"ד 12, והשניים נישאו ב-1961. בנם רון נולד ב-1962, ושנתיים מאוחר יותר עברו להתגורר בנוה מונוסון. ב-1967 נולדה בתם דפנה. ב-1974 עברה המשפחה לקיסריה, שם חי צביקה עד יום מותו. בגיל 74 הלך צביקה לעולמו עקב מחלת הסרטן ונטמן בבית העלמין של קיבוץ שדות ים. הוא השאיר אחריו אישה ושני ילדים.
האגמים הגדולים של אפריקה
האגמים הגדולים של אפריקה (בסווהילי: Nchi za Maziwa Makuu) הם מערכת של אגמים כחלק מאגמי הבקע הסורי-אפריקני, המצויים בבקע מזרח-אפריקה. הם כוללים את אגם ויקטוריה, אגם המים המתוקים השני בגודלו בעולם, ואגם טנגניקה שהוא אגם המים המתוקים השני בנפחו ובעומקו. מדינות הכלולות באזור זה הן בורונדי, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קניה, רואנדה, טנזניה ואוגנדה. האגמים הגדולים של אפריקה מנוקזים לשלושה אזורי ניקוז (למעט טורקאנה שהוא בעל ניקוז פנימי) - הנילוס הלבן (עד לים התיכון), נהר שייר (עד לזמבזי, ומשם לתעלת מוזמביק) ונהר קונגו (עד לאוקיינוס האטלנטי).
האגמים.
להלן האגמים הגדולים של אפריקה (מהגדול לקטן):
יש הכוללים אך ורק את אגמי ויקטוריה, אלברט ואדוארד בקבוצת אגמים זו, בשל היותם היחידים שמתנקזים אל הנילוס הלבן. אגם קיוגה, גם הוא כלול כחלק מהמערכת, אך נהוג לא להחשיבו כאחד האגמים הגדולים בשל היותו קטן יחסית.
אזור האגמים הגדולים.
כאמור, המדינות הגובלות באגמים אלו הן בורונדי, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קניה, רואנדה, טנזניה ואוגנדה. השפה המדוברת ביותר באזורים אלו היא הסווהילי.
בשל צפיפות האוכלוסייה, האזור היה לאורך שנים מאורגן במספר ממלכות קטנות. העיקריות שמביניהן היו רואנדה, בורונדי, בוגנדה, ובוניורו. בניגוד למרבית שטחי אפריקה שמדרום לסהרה, כאן הגבולות המסורתיים תוחזקו על ידי המעצמות הקולוניאליות, וחלקן נותרו במסגרות שונות עד היום.
האירופאים החלו להתעניין באזור בעקבות חיפוש מקורו של הנילוס. הראשונים שהגיעו לאזור היו מיסיונרים שזכו להצלחה מוגבלת בקרב המקומיים, אך פתחו את המרחב להתיישבות קולוניאלית עתידית. האזור הושפע בהמשך מסדרה של מגיפות הרסניות שפגעו בבני האדם ובבעלי חיים. אמנם אזור זה נתפס כבעל פוטנציאל, אך בעשורים האחרונים נפגע על ידי מלחמות אזרחים וסכסוכים, שגרמו לעוני רב.
גרר
טל חרמוני
טל חרמוני (נולד ב-1970) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת- אלוף שימש נספח זרוע היבשה בארצות הברית, מפקד חטיבת הערבה ומפקד החטיבה הדרומית של אוגדת עזה.
שירות צבאי.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1988 שובץ חרמוני בחטיבת גבעתי בגדוד צבר. בגבעתי עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם תום הקורס שב לגדוד ושירת כמפקד מחלקה, מפקד פלוגת מסלול ומפקד פלוגת חוד. בהמשך שירת כמפקד האימון המתקדם בבסיס האימונים של החטיבה. בשנים 2000-1998 פיקד על סיירת גבעתי והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. בשנים 2003-2001 שימש כמפקד גדוד צבר, והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בתקופה זו השתתף הגדוד תחת פיקודו בלחימה אינטנסיבית ברצועת עזה.