התסריט נכתב על ידי דייוויד או. סלזניק והוא מבוסס על הרומן של מרגרט ביואל ויילדר, "מאז שהלכת - מכתבים לחייל מאשתו" (1943).
העלילה היא על אם ושתי בנות המתמודדות על השינויים בחייהם בתקופת מלחמת העולם השנייה לאחר שהאב התנדב לצבא למרות גילו. הן חוות רגעי צער על אובדן חיים, רגעי אהבה, דאגה לאב הנעדר והתמודדות עם מצב כלכלי חדש.
בתחילת הסרט מופיעה כתובת: "זה סיפור על מבצר שאינו יכול להיכבש - הבית האמריקאי, 1943". לאורך הסרט מושמע ומושר השיר "Together" משנת 1928 שמתאר אהבה וגעגועים של זוג שנאלץ להיפרד. השיר הפך ללהיט בביצועה של קוני פרנסיס.
פרסים.
מקס שטיינר זכה בפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר, סרט דרמה או קומדיה
קלודט קולברט הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, ג'ניפר ג'ונס הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, מונטי וולי היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, כן היה הסרט מועמד לפרס אוסקר לסרט, הצילום, העריכה העיצוב האמנותי והאפקטים המיוחדים.
תקציר העלילה.
אן הילטון (קלודט קולברט) חוזרת לביתה לאחר שנפרדה מבעלה טים שהתגייס לצבא ארצות הברית. היא עצובה וכן שתי בנותיה, ג'יין (ג'ניפר ג'ונס) ובריגיטה "בריג" הצעירה יותר (שירלי טמפל). אן חוששת איך תוכל לכלכל את משק הבית לאור ירידה בתקציב. היא נאלצת לפטר את העוזרת המסורה פידליה (האטי מקדניאל) ולהשכיר חדר אחד לקולונל בדימוס ויליאם סמולט (מונטי וולי).
פידליה מוצאת עבודה בבית אחר אך מבקשת מאן להמשיך לגור בבית תמורת עזרה בעבודות הבית ובקשתה נענית.
הן גרות בעיירה קטנה במערב התיכון סמוך לביס צבאי גדול ומדי פעם יוצאים לנשפים עם החיילים. בעיירה קשה לשמור סודות בעיקר מפניה של הרכלנית המרושעת אמילי הוקינס (אגנס מורהד).
למשפחה מגיע ידיד ותיק, לוטננט טוני וילט (ג'וזף קוטן) המשרת בחיל הים האמריקאי. הוא רווק ומגיע מדי פעם למשפחה ומעלה את מצב רוחן של האם והבנות. ג'יין המתבגרת מתאהבת בו.
לבית המשפחה מגיע קורפורל ביל סמולט (רוברט ווקר), נכדו של הקולונל (מונטי וולי). הקולונל מתייחס אליו בקרירות מופגנת לאחר שנשר מאקדמיית וסט פוינט ובייש בכך את המשפחה שידועה בקציניה הבכירים.
בין ביל וג'יין מתפתח רומן אהבה לוהט והם מבטיחים זה לזה להינשא לאחר המלחמה ולהקים משפחה. הם נפרדים בכאב בתחנת הרכבת וכעבור זמן מתקבל מברק שהוא נהרג בקרב.
אן מקבלת מברק ובו מודיעים לה כי בעלה הוכרז כנעדר בקרב. כולן נעצבות אך מתעשתות מהר ונרתמות למאמץ המלחמה. אן עובדת כרתכת במספנה, ג'יין מתנדבת ככוח עזר לאחיות בבית חולים וחוזה את זוועות המלחמה עם הפצועים ובריג מוכרת בולי מלחמה.
לבסוף מקבלת אן מברק המודיע לה כי בעלה בריא ושלם ועומד לחזור הביתה והיא מתחבקת בשמחה עם בנותיה.
טוני ולמסאן
אנטוניו "טוני" ולמסאן טחדור (בספרדית: Antonio "Toni" Velamazán Tejedor, נולד ב-22 בינואר 1977 בברצלונה שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי-קטלאני ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי. ולמסאן, שקריירת המשחק שלו מתפרסת מאמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 ועד תחילת העשור השני של המאה ה-21, שיחק במספר קבוצות בספרד, כשהבולטות שבהן היו ברצלונה, ריאל אוביידו, אקסטרמדורה ואספניול, שם שיחק במשך שש שנים. ולמסאן ייצג את מדינתו באולימפיאדת סידני והוא זכה עם הנבחרת במדליית כסף.
קריירת מועדונים.
ולמסאן נולד וגדל בברצלונה, בירת קטלוניה, שם החל לשחק כדורגל בצעירותו. הוא הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה, וב-1994 החל לשחק במדי קבוצת המילואים של המועדון, ברצלונה אתלטיק, שהייתה באותם ימים בליגה השנייה. תחת אימונו של יוהאן קרויף בקבוצה הבוגרת החל ולמסאן לקבל הזדמנויות לשחק. ב-26 בספטמבר 1995 ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה, בגומלין הסיבוב הראשון של גביע אופ"א מול הפועל באר שבע. ולמסאן הבקיע שער ולקח חלק בניצחון קבוצתו 5–0. ב-7 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה בלה ליגה, במשחק החוץ אצל ריאל בטיס, כשגם אז הבקיע שער והשתתף בניצחון 5–1. שבוע לאחר מכן הבקיע שער שלישי, בניצחון 4–1 על אתלטיק בילבאו. עד סוף העונה שותף בעוד מספר משחקים, לעיתים כשחקן הרכב ולעיתים כשחקן מחליף, בעודו רשום בברצלונה ב'. ברצלונה סיימה את העונה במקום השלישי בליגה ועם הפסד בגמר גמר הגביע נגד אתלטיקו מדריד, במה שסימן את סוף תקופתו של קרויף באימון הקבוצה.
בקיץ 1996 עזב ולמסאן את ברצלונה והצטרף לריאל אוביידו, מהליגה הראשונה בספרד גם כן. ב-8 בספטמבר נכנס כמחליף במשחק נגד ריאל ואיאדוליד, ודקות ספורות לאחר מכן כבש את שער הניצחון לזכות קבוצתו. ולמסאן שימש בעיקר שחקן מחליף באוביידו - מתוך 34 הופעות שערך במדיה בליגה, 28 מתוכן היו כשחקן מחליף ורק שש כשחקן הרכב. בהמשך העונה כבש שער נוסף, בהפסד 6–1 לריאל מדריד ב-23 בפברואר 1997. אוביידו סיימה את העונה במקום ה-17, במרחק שלוש נקודות בלבד מהמקום ה-18, שמוביל לירידה לליגה השנייה. בתום העונה עבר לאלבסטה שמהליגה השנייה, שם ביסס את מעמדו במהרה וזכה למספר רב של דקות משחק במהלך עונת 1997/1998, אותה סיימה הקבוצה במקום ה-14 שבמרכז טבלת הליגה.
בקיץ 1998 עבר ולמסאן קבוצה פעם נוספת, הפעם לאקסטרמדורה שמהליגה הראשונה, אותה אימן רפאל בניטס. בקבוצה זו היה שחקן הרכב קבוע, וב-33 הופעות במהלך עונת 1998/1999 כבש שישה שערים, אולם הקבוצה ירדה לליגה השנייה מהמקום ה-17. בסיום העונה הצטרף לאספניול, יריבתה העירונית של קבוצת נעוריו ברצלונה. עונתו הראשונה בקבוצתו החדשה הייתה מוצלחת, עת כבש שישה שערי ליגה לצד שני שערים במסגרת גביע המלך, בדרך לזכייה שלישית בתולדותיה של אספניול. גם בעונת 2000/2001 כבש שישה שערי ליגה, כולל שני צמדים. הראשון בניצחון 5–0 על ריאל סרגוסה ב-27 בינואר 2001, והשני שבוע מאוחר יותר בניצחון 3–1 על אוססונה. בעונה זו הודחה אספניול מגביע אופ"א בשלב שמינית הגמר על ידי פורטו הפורטוגלית, וכן הגיעה למקום התשיעי בליגה.
עונת 2001/2002 החלה כהמשך ישיר לעונות הקודמות באספניול, עם ולמסאן כשחקן הרכב קבוע, אולם, ב-6 בינואר 2002 נפצע באופן חמור במשחק נגד מאלגה, עת קרע את הרצועה הצולבת הקדמית בברכו השמאלית. פציעה זו גדעה באופן משמעותי את הקריירה של ולמסאן, שלא הצליח להתאושש ממנה כהלכה. הוא איבד את מקומו בהרכב הקבוצה וזכה להזדמנויות מועטות במשחקיה בשנים הבאות. בעונת 2005/2006 נותר לחלוטין מחוץ לסגל אספניול, ולכן בדצמבר 2005 עזב את הקבוצה. זמן קצר לאחר מכן חתם במדי אלמריה שמהליגה השנייה, שם שימש בעיקר שחקן מחליף עד סוף העונה.
בעונה הבאה, עונת 2006/2007, הידרדר מעמדו אף יותר. הוא שותף רק בשני משחקי הקבוצה בגביע המלך וזומן לסגל הקבוצה פעמים בודדות, ולכן בחלון ההעברות של חורף 2007 עבר לל'הוספיטלט הקטנה, קבוצה שנמצאת שבקרבת העיר ברצלונה, עיר לידתו, והייתה באותם ימים בהליגה השלישית. ב-2008 ירד עם הקבוצה לליגה הרביעית, אך למרות זאת נשאר בקבוצה ועזר לה לחזור לליגה השלישית כעבור שנתיים. הוא המשיך בקבוצה גם בעונת 2010/2011, ובסיום העונה פרש מכדורגל, בגיל 34.
קריירת נבחרות.
בצעירותו ייצג ולמסאן את מדינתו במדי הנבחרות הצעירות של ספרד. ב-1995 השתתף עם נבחרת ספרד הצעירה בגביע העולם עד גיל 20 1995, שם הגיעה הנבחרת הספרדית עד המקום הרביעי. בהמשך עזר לנבחרת ספרד הצעירה להעפיל לאליפות אירופה לנוער 1998, אך הוא לא זומן לטורניר הגמר, שבו זכתה ספרד בתואר. ולמסאן סייע לנבחרת הצעירה גם להעפיל לאליפות אירופה לנוער 2000, כשהפעם הוא כן לקח חלק בטורניר הגמר שנערך בסלובקיה, אך נבחרתו סיימה את הטורניר במקום השלישי.
בספטמבר 2000 ייצג את מדינתו באולימפיאדת סידני. ולמסאן פתח בכל ששת משחקיה של הנבחרת באולימפיאדה בדרכה לזכייה במדליית כסף, לאחר שהפסידה במשחק הגמר ל בדו-קרב בעיטות עונשין בתוצאה 5–3. ולמסאן הבקיע שער אחד, במחזור הפתיחה של שלב הבתים נגד , שהסתיים בניצחון 3–0 לזכות נבחרתו. ולמסאן לא זומן במהלך הקריירה שלו לנבחרת ספרד הבוגרת.
קוביית פידג'ט
קוביית פידג'ט (באנגלית: Fidget Cube; מכונה גם בשם קוביית לחץ) היא מכשיר ידני קטן (המכונה צעצוע פידג'ט או צעצוע ממריץ), שתוכנן על ידי מת'יוו ומארק מקלאצ'לן, אחים ומייסדים של סטודיו העיצוב של מעבדות אנצ'י. לקובייה כלים חושיים מכל הצדדים: מתג, הילוכים, כדור מתכתי מתגלגל, ג'ויסטיק קטן העשוי מפלסטיק, דיסק מסתובב, "אבן דאגה" וחמישה כפתורים. הקובייה נועדה לספק דרך קלה להעסקת הידיים והחושים האחרים, במיוחד עבור הרגעה-עצמית או עבור ילדים שיש להם נטייה להתעצבן (ומכאן הגיע לקובייה השם "Fidget").
פיאות הקובייה.
פיאותיה של קוביית הפידג'ט נושאות התקן אחד או שניים שנועדו לעורר חושים שונים. התכונות כוללות לחצנים, דיסקים, כדורים וגלגלי שיניים, בוררים, ג'ויסטיקים, ושקעים. הפיאות קרויות על פי השימוש המיועד שלהן.
קבלת פנים.
בסקירה חיובית, The Verge תיאר את הקובייה כ"צעצוע ילדותי המיועד גם למבוגרים".
לאחר קמפיין ה-Kickstarter שלה ב-2016, קוביית הפידג'ט הייתה אחת מהפרויקטים למימון ההוצאות הגבוהות ביותר (פרויקט Kickstarter בעשור הגבוה ביותר).
ערבה שחף
ערבה שחף (נולדה ב-28 באפריל 1990) היא כדורגלנית ישראלית המשחקת בתפקיד חלוצה בקבוצת הפועל באר שבע בליגה הלאומית והחל משנת 2013 בנבחרת ישראל.
ביוגרפיה.