מקובל לכתוב לעיתים שמות פרטיים אחדים בלא וי"ו. למשל, השם מופיע במקרא ללא שורוק למעט פעמים בודדות (למשל ). בימינו נהוג לכתוב הן "יהושוע" והן "יהושע".
במקרא ההבדל בין קובוץ לשורוק הוא שקובוץ נחשב תנועה קטנה, ושורוק נחשב תנועה גדולה. משמעות הבדל זה היא ששווא הבא באות שאחרי קובוץ יהיה שווא נח, ואילו שווא באות שאחרי ו״ו השורוק יהיה שווא נע (למעט אם הו״ו נוצר מפירוק רצף שוואים נעים, שאז הוא יהיה שווא מרחף, כגון במילה ״ושמרתם״). הבדל זה משפיע על אופן הגיית השווא וגם על ניקוד אותיות בג״ד כפ״ת המופיעות אחרי האות השוואית (אם השווא הוא נח, אותיות בג״ד כפ״ת שאחריה תהיינה דגושות בדגש קל, ואם השווא נע - הן תהיינה רפות).
בטקסטים לא מנוקדים מתקופת ההשכלה ומראשית תקופת תחיית הלשון העברית לא היה מקובל להוסיף וי"ו למילים הנכתבות בקובוץ בכתיב מנוקד. למשל, המילה "מרבה" הייתה יכולה להיקרא גם וגם , אך אין זה מקובל בימינו.
צליל.
לא ברור אם היה הבדל כלשהו בין האופן בו בוטא במקורו השורוק לבין הקובוץ בעת שהמנקדים ניקדו את המקרא, או שמא הם השתמשו בקובוץ כאשר בטקסט הלא־מנוקד לא הופיעה האות וי"ו, ובשורוק כאשר היא הופיעה. כך גם לא ברור אם בביטוי המלים בעת כתיבתן במקראות היה הבדל בין התנועות כאשר חסרה הייתה האות וי"ו וכאשר הייתה מצויה. ייתכן כי היה מדובר בשתי תנועות אחוריות שונות, אולי אחת מהן מעוגלת והשנייה לא מעוגלת, השערה שנובעת מהביטוי הקדום של האות וי"ו כמו המילה wow באנגלית, ואולי הקובוץ ייצג תנועה מעוגלת קצרה והשורוק ייצג תנועה מעוגלת ארוכה.
השורוק הוא השתקפות של התנועה הפרוטו־שמית המשוחזרת הארוכה /ū/, אם כי במקרא היא נכתבה לעיתים כקובוץ כאשר האות וי"ו לא הופיעה בכתב היד. הקובוץ הוא אחת מההשתקפויות של התנועה הפרוטו־שמית המשוחזרת הקצרה /u/. קמץ קטן נמצא בתפוצה משלימה עם קובוץ במשקלים דומים.
בעברית החדשה מציינים שני הסימנים את התנועה האחורית הסגורה והמעוגלת /u/. בהגיות המסורתיות (למשל בהגייה החסידית) יש לשורוק ולקובוץ לעיתים צליל אחר.
חיריק חסר
בעל קורא
בַּעַל קוֹרֵא (או בַּעַל קְרִיאָה) הוא אדם הקורא בתורה בבית הכנסת בפני ציבור המתפללים.
ספר התורה המשמש לקריאה בתורה מכיל את הטקסט בכתיב חסר, ללא סימני ניקוד וללא טעמי המקרא, הקובעים את ההפסקות בקריאה (בדומה לפיסוק), ואת נעימת הקריאה. אם הבעל קורא טועה בקריאה באופן שמשמעות המילה השתנתה, עליו לחזור לקרוא כהלכה ועל טעות שלא שינתה את המשמעות, לא צריך לחזור. מצב זה הופך את פעולת הקריאה בתורה לפעולה לא פשוטה, שלא די בידיעת קריאה כדי לעשותה, ונדרשים מומחיות ואימון, שהרוכש אותם קרוי "בעל קורא".
אם אין בבית הכנסת מישהו שיודע לקרוא בטעמים, אמרו הפוסקים שבדיעבד אפשר לצאת ידי מצוות קריאת התורה ללא טעמים (שולחן ערוך, קמ"ב, ב)
מקור.
בעבר כל אדם שעלה לתורה היה קורא בעצמו את הקריאה, בדורות מאוחרים התבטל נוהג זה מלבד ביהדות תימן. הרב אפרים מרגנסבורג כתב בחריפות נגד ביטול המנהג, אולם הרא"ש כתב שכדי למנוע מריבות בבית הכנסת רשאים שהשליח ציבור יקרא בקול והמברך יקרא בלחש ביחד אתו, כדבריו נוהגים כיום ברוב הקהילות. ביהדות תימן עד היום נוהגים כמנהג הקדום.
תיקון קוראים.
כסיוע לבעל קורא, בעת שהוא מתאמן על קריאתה של פרשת השבוע, הודפס ספר תיקון קוראים, שבו הטקסט המקראי מופיע בו בשתי עמודות, אחת הזהה לטקסט המופיע בספר התורה, והאחרת מכילה את הטקסט יחד עם ניקוד וטעמי המקרא.
סומך.
כסיוע נוסף, במקרים שבהם הבעל קורא אינו בקיא דיו בהגיית הטקסט המקראי ובסימניו, עומד לידו אחד המתפללים (שנקרא "סומך"), ומאזין בקפדנות ומקרוב לקריאה בתורה. ומעמיד אותו על טעויותיו. מקובל שגם הסומך יהיה בעל ידע לשוני מספיק על מנת לדעת מתי לתקן.
נפוץ בבתי הכנסת שהקהל מתקן את בעל הקורא אם הוא שוגה, ונחלקו הפוסקים האם זה ראוי מצד הלבנת פנים.
ניגון טעמי המקרא שונה מעדה לעדה, לכן בדרך כלל, כל קורא יודע לקרוא בתורה במנגינה המתאימה בעיקר לבתי הכנסת של עדתו.
אירוויזיון 1963
תחרות האירוויזיון לשנת 1963 (התחרות השמינית במספר) נערכה ב-23 במרץ אותה שנה באולפני הטלוויזיה של ה-BBC שבלונדון, לאחר שנציגי צרפת, שניצחה שנה קודם לכן, סירבו לארח במדינתם את התחרות.
מנחת התחרות בשנה זו הייתה קייטי בויל, שהנחתה גם את אירוויזיון 1960, שנערך אף הוא בבריטניה.
באירוויזיון זה בפעם הראשונה והיחידה משתתפי התחרות ביצעו את שיריהם ללא ציוד נלווה, וגם הם ביצעו את שיריהם בתפאורה שונה באולפן ללא קהל, וכן בריטניה, הולנד, שווייץ ולוקסמבורג לא שלחו מנצחים על התזמורת.
במהלך ההצבעה השיר השווייצרי, "T'en vas pas" (אל תעזוב), ששרה אותו הזמרת הישראלית אסתר עופרים, והשיר הדני, "Dansevise" (בלדת ריקוד), הסתמנו כשני המועמדים המשמעותיים ביותר לניצחון.
אולם לאחר שנורווגיה הקריאה את הצבעתה, המנחה ציינה כי היא לא שמעה את חלוקת הנקודות בבירור, ואמרה לנורווגים שהיא תחזור אליהם בהמשך, לאחר הקראת הצבעות של מדינות אחרות.
בהקראה הראשונה שמסר הדובר הנורווגי ניתנו לשווייץ שלוש נקודות ולדנמרק שתי נקודות.
בהקראה השנייה שונו נתוני ההצבעה: נורווגיה העניקה ארבע נקודות לדנמרק ונקודה אחת בלבד לשווייץ. בסיכום הכללי גברו הדנים על השווייצרים בהפרש של שתי נקודות - 42 לעומת 40 בלבד.
למעשה, הסיבה האמיתית לכך שנורווגיה הייתה צריכה לחזור שוב על הצבעתה היא שהדובר הנורווגי לא הקריא את הנקודות על פי הנוהל (כל מדינה הייתה אמורה להעניק 1 - 5 נקודות לחמשת השירים המועדפים עליה).
דנמרק, שיוצגה באותה שנה על ידי הצמד גרטה ויורגן אינגמן, זכתה לראשונה בתחרות אירוויזיון זו. פינלנד, נורווגיה ושוודיה לא קיבלו ולו נקודה אחת זו הפעם הראשונה מבין תחרויות האירוויזיון שבהן השתתפו, ואילו הולנד לא זכתה בנקודות כלל זו הפעם השנייה ברציפות.
באותה שנה השתתפו בתחרות שתי זמרות ישראליות: כרמלה קורן, שייצגה את אוסטריה, ואסתר עופרים, שייצגה את שווייץ.
אנג'לוס חריסטאס
אנגלוס חריסטאס
מכירה פומבית
מכירה פומבית הוא שם למכירה וקנייה של מוצרים על ידי הצגתם להצעות מחיר ולבסוף מכירתם למרבה במחיר. המכירה יכולה להתרחש במקום פיזי, או באמצעות הצעות שמגיעות למוכר באמצעים שונים. בכלכלה, מכירה פומבית היא שיטה לקביעת ערכו של מוצר אשר מחירו הוא בבחינת משתנה בלתי ידוע.
ניתן למצוא עדויות היסטוריות למכירות פומביות כבר בשנת 500 לפני הספירה. ניתן לבצע מכירה פומבית עם קביעת מחיר מינימלי למוצר, או ללא קביעת מחיר מינימום. במכירות בהן נקבע מחיר מינימלי למוצרים, לא ימכר המוצר אם הצעת המחיר הגבוהה אינה מגיעה כדי מחיר המינימום. במכירות שבהן לא נקבעים מחירי מינימום, מכירת המוצר מובטחת למרבה במחיר, בכל מחיר שיוצע. במכירה פומבית הצעת מחיר על ידי משתתף היא הצעה מוגמרת שיש בה די כדי לקיים את עסקת המכירה.
את המכירה מנהל כרוז מיוחד, שהוא גם מומחה בנושא המכירה אותה הוא מנהל.
סוגי מכירות פומביות.
אפיון מכירות פומביות.
קיימים הבדלים בין מכירות פומביות בהתאם לטבען (מכירות היצע: כאשר מספר מוכרים מציעים סחורה לדרישות של קונה; מכירות ביקוש: כאשר מספר קונים מציעים לקנות סחורה מסוימת; מכירה כפולה: כאשר מספר קונים מציעים לקנות סחורה ממספר מוכרים), בהתאם להליך ההתמחרות (פתוח: הליך התמחרות דינמי; סגור: קונים ו/או מוכרים מציעים מחיר במעטפה חתומה), ובהתאם להבניית המחיר (מחיר ראשון, מחיר שני וכן הלאה). הסחורה המוצעת למכירה עשויה אף לשאת מחיר מינימום, או להימכר למרבה במחיר.
מחתרת ניל&quot;י
רוברט ברנז
תקשורת בישראל
התקשורת בישראל כוללת אמצעי תקשורת מגוונים ובין השאר עיתונות כתובה ותקשורת אלחוטית שכוללת פריסה טובה של כבלים קו-אקסיאלים, סיבים אופטיים וממסור רדיו מיקרוגל. מתקני שידור בישראל כפופים לתוכנית מתאר ארצית 36 למתקני שידור קטנים (תמ"א 36 א' 1) ולמתקני שידור גדולים (תמ"א 36 ב'). על אף יתרונות אלו, בשוק התקשורת הישראלי ישנה ריכוזיות רבה, ומבחינה צרכנית בולט חוסר השביעות של הציבור מחברות התקשורת בישראל. ארגון עיתונאים ללא גבולות דירג ב-2014 את חופש העיתונות בישראל במקום ה-96 במדינות העולם.
ההיסטוריה של התקשורת בישראל.
שנות ה-80.
שנות ה-80 הביאו עמם מהפכה בשוק התקשורת הישראלי.
שנות ה-90.
עשור זה התאפיין בהתפתחויות רבות בתחומי התקשורת הוותיקים בארץ ובעיקר ביצירת תחומי תקשורת חדשים כמו תקשורת סלולרית, אינטרנט, טלוויזיה מסחרית וטלוויזיה רב ערוצית.
העשור הראשון של המאה ה-21.
בשנות ה-2000 הדגש היה על דיגיטיזציה ומעבר לטכנולוגיות ניידות, כאשר האדם מקושר לעולם סביבו 24 שעות ביממה.
ענפי תקשורת בישראל.
עיתונות.
בישראל ישנם עיתונים מקומיים או מגזריים רבים. בתחום הארצי ישנם שני עיתונים גדולים: ידיעות אחרונות וישראל היום, כאשר השני בחינם והוא הנפוץ ביותר. שניהם יומיים. בנוסף יש שני עיתונים הנחשבים איכותיים יותר וכוללים הרבה דברי פרשנות והגות ומחזיקים במוסף איכותי. הראשון הוא "הארץ" היומי והשני הוא "מקור ראשון" השבועי.
דואר.
ענף הדואר בישראל צועד לקראת תחרות. רשות הדואר נהפכה לחברת דואר ישראל (עדיין בבעלות ממשלתית). כאשר בהדרגה יאפשרו לשחקנים נוספים להיכנס לשוק מסירת פרטי הדואר במשקל של עד חצי ק"ג, על מנת שיתחרו בחברת דואר ישראל ובתקווה יוזילו מחירים.
רדיו.