מילון דו-לשוני הוא מילון המשמש לתרגום מילים או ביטויים משפה אחת לאחרת. מילון דו-לשוני עשוי להיות חד כיווני או דו כיווני. מילונים דו-כיווניים מורכבים בדרך כלל משני חלקים, כל אחד מהחלקים מציג מילים ומשפטים של שפה אחת לפי סדר אלפביתי יחד עם התרגום שלהם בשפה האחרת. בנוסף לתרגום, מילון דו לשוני בדרך כלל מציין את חלק הדיבר, מין, בניין וסימנים דקדוקיים אחרים כדי לעזור לדובר לא ילידי להשתמש במילה. מרכיבים נוספים שקיימים בחלק מן המילונים הם רשימות של ביטויים, מדריכי סגנון, טבלאות פעלים והפניות דקדוקיות. בניגוד למילון הדו-לשוני, מילון חד-לשוני מגדיר מילים וביטויים ולא מתרגם אותם.
היסטוריה.
הקיסר הרומי קלאודיוס (10 לפנה"ס - 54 לסה"נ) נודע בכך שכתב מילון אטרוסקי- לטיני, שאבדו עקבותיו.
מילון דו-לשוני משמעותי נוסף היה Mahavvyutpatti . מהטביוטאפאטי (Wylie: "Bye-brtag-tu rtogs-pared-pa chen-po" ), בתרגום: "הכרך הגדול של ההבנה המדויקת או האטימולוגיה החיונית", נערך בטיבט בשלהי המאה השמינית לסה"נ. אלפי מונחים סנסקריטיים וטיבטיים שנועדו לשמש כטקסטים בודהיסטים סטנדרטיים בטיבטית, והוא נכלל כחלק מהטנגיור הטיבטי.
מילונים מעברית וארמית לצרפתית של ימי הביניים היו מורכבים בקהילות היהודיות באירופה במאה הי-10 לסה"נ. אלה שימשו להבנה ולימוד של התלמוד ושל טקסטים יהודיים אחרים.
אתגרים.
האתגר החשוב ביותר עבור לקסיקוגרפים מעשיים ותאורטיים הוא להגדיר את הפונקציות של מילון דו לשוני. מילון דו לשוני פועל כדי לעזור למשתמשים לתרגם טקסטים משפה אחת לשפה אחרת או כדי לסייע למשתמשים להבין טקסטים בשפה זרה. במצבים כאלה המשתמשים ידרשו שהמילון יכיל סוגים שונים של נתונים שנבחרו במיוחד עבור הפונקציה הזו. אם הפונקציה היא בהבנת טקסטים בשפה זרה, המילון יכיל מילים בשפה זרה והגדרות מקומיות, שנכתבו כדי שיוכלו להבין אותן על ידי האוכלוסייה המיועדת. אם המילון נועד לסייע בתרגום טקסטים, הוא יצטרך לכלול לא רק מילים מקבילות בין השפות אלא גם אוספים של ביטויים המתורגמים לשפת היעד הרלוונטית. כמו כן הוכח כי מילונים לתרגום מיוחד ללומדים צריכים לכלול נתונים המסייעים למשתמשים לתרגם מבנים תחביריים קשים, כמו גם מוסכמות ז'אנר ספציפיות לשפה.
במינוח לקסיקוגרפי סטנדרטי, הגדרת מילון דו-לשוני מספקת "תרגום שווה ערך" - "ביטוי משפה שיש לה אותה משמעות, או שניתן להשתמש בה בהקשר דומה לזה של שפה אחרת, ולכן ניתן להשתמש בה כדי לתרגם את זה." המילונאי הבריטי רוברט אילסון מציג הגדרות לדוגמה ממילון קולינס-רוברט צרפתי-אנגלי, אנגלי-צרפתי.
שימוש.
כדי להקל על הבעיה של מילה אחת בעלת משמעויות מרובות והתרגום שלה בעל מספר רב של משתנים, אך לא בהכרח משמעויות, המשתמש צריך לבצע בדיקה לאחור. בדוגמה הנ"ל באנגלית ובספרדית של כרטיס המילה, לאחר מציאת כרטיס זה מתורגם לתוך "boleto" ו "infracción" במילון אנגלית ספרדית, שתי מילים אלה בספרדית ניתן להסתכל בחלק ספרדית אנגלית כדי לעזור לזהות איזה מהם יש משמעות. חיפושים הפוך בדרך כלל ניתן לבצע מהר יותר עם תוכניות מילון ומילונים מקוונים.
פורמטים.
מילונים דו לשוניים זמינים במספר פורמטים, ולעיתים קרובות כוללים את הדקדוק ודוגמאות השימוש. (למשל Yadgar Sindhi לאנגלית מילון )
הפצה.
מילונים דו לשוניים זמינים עבור כמעט כל שילוב של שפות פופולריות. הם גם קיימים לעיתים קרובות בין זוגות שפה שבה שפה אחת פופולרית והשנייה אינה. מילונים דו לשוניים בין שתי שפות נדירות הם בעלי הרבה פחות סיכוי להתקיים.
מילונים רב לשוניים.
מילונים רב לשוניים קשורים קשר הדוק למילונים דו לשוניים. במילון רב לשוני, אדם מחפש מילה או ביטוי בשפה אחת ומוצג בתרגום במספר שפות. מילונים רב לשוניים ניתן לסדר לפי סדר אלפביתי או מילים ניתן לקבץ לפי נושא. כאשר מקובצים לפי נושא, זה נפוץ עבור מילון רב לשוני להיות מאויר.
Dosidicus gigas
שירים שונים (נתן זך)
שירים שונים הוא קובץ שיריו השני של נתן זך, אשר ראה אור בשנת 1960. הספר מוּכּר כספרו הראשון של זך, זאת בשל התכחשותו המאוחרת לספר שיריו הראשון שירים ראשונים.
שירים שונים הוא אחד המייצגים המובהקים של התמורה השירית שחוללו זך ומשוררים אחרים בני דור המדינה בשירה העברית בשנות ה-50. עם יציאתו של הספר, הפך זך לאחת הדמויות המכוננות והמשפיעות ביותר בשדה הספרות העברית. מעמד זה אִפשר לזך להציב שורה חדשה של מושגי ביקורת ומאפיינים שיריים, אשר הולידו תפיסה מחודשת בנוגע לשאלה מהי שירה במיטבה.
הספר מציג מוזיקליות שירית חדשה, המבוססת על חיוּוי שירי מינימליסטי, מתוחכם ומאופק מבחינה רגשית. כמו כן, מבחינה לשונית הספר מתאפיין בדלות אמצעים פיגורטיביים ובלשון הדיבור, והטון-הדובר נוטה להשתמש לא אחת באירוניה.
ההקשר ההיסטורי.
בשנת 1955 ראה אור ספר ביכוריו של זך שירים ראשונים. בשנים אלה ייסד זך עם יהודה עמיחי, משה דור, אריה סיון, בנימין הרשב ואחרים את חבורת "לקראת", שכונתה מאוחר יותר קבוצת "משוררי דור המדינה", וחוללה תמורה בפואטיקה של השירה העברית. זך היה ממובילי החבורה, שנעשתה בחלוף העשור לקבוצה מרובת כוח בשדה הספרות בישראל. לצד חבורה זו, שנמנו בה הנזכרים לעיל, פעלו משוררים נוספים דוגמת דליה רביקוביץ, דן פגיס ודוד אבידן, ששמרו על זיקה עם מהלכי הקבוצה אך גם על מידת עצמאות, הן בנוסחים הפואטיים שלהם והן בתפיסה של שיח הביקורת.
עיקרה של תמורה פואטית זו, שנתן זך היה לדוברהּ ולמנסחהּ המרכזי, היה תנועה אל שירה אישית יותר וניסיון להתרחק משירה העוסקת בנושאים פוליטיים-לאומיים ואידיאות גדולות. משוררי דור המדינה ביקשו להתקרב אל אני-סובייקט, החוֹוה את היום-יום כ"משתתף פעיל בעולם", בהיעדר פאתוס, רטוריקה וגרנדיוזיות, ובהיעדר תבנית שירית שקולה וחרוזה. במידה רבה כוננה שירת דור המדינה את המעבר מן החוץ אל הפנים, וביקשה להעביר את מעשה-השיר, על צורתו ועל תוכנו, מן המציאות החיצונית אל המציאות הפנימית.
הפולמוס עם נתן אלתרמן.
בסוף שנות ה-50' פרסם נתן זך, משורר צעיר, מאמר שכותרתו: "הרהורים על שירת אלתרמן". המאמר תקף באופן חריף את שירת אלתרמן, וסימן תפנית מכריעה בשירה העברית לקראת המחצית השנייה של המאה ה-20.
ברשימה זו פרשׂ זך את מה שראה כ"כשליו השיריים" של אלתרמן, והאשימו בין השאר בפאתוס ובהתרחקות מלשון הדיבור, ב"הינזרות משפת הרחוב", וכמי שנתון בשִעבוד "למרותה של סימטריה משקלית חד גונית". אותה הסימטריה היוצרת את הבית השקול ואת משמעת החריזה היא, לטענת זך, זו "הנוטלת את נשמתה של מילה במקומה".
אולם רשימת ביקורת זו, לא רק האירה את חסרונותיו השיריים של אלתרמן, אלא גם ביקשה להעמיד מודל שירי הופכי מובהק, אנטי-אלתרמני. לטענת זך, הסכמה הסימטרית המאפיינת את שירת אלתרמן יוצרת אפקט היפנוטי אשר גורם לקוראים לקרוא את השיר בלי השתהות ובחוסר תשומת לב. לעומת זאת, "ההטעמות הבלתי-מגויסות של הנשימה, המוכתבות על ידי תוכן השיר והרגש שבו, יוצרת מתיחות המעוררת אותנו מהתרדמה ההיפנוטית של המשקל במידה מספקת כדי לשים לב".
הספר שירים שונים ממחיש את התפיסה הפואטית שהשתמעה מביקורתו של זך על שירת אלתרמן. שירי הקובץ מתאפיינים בריתמוס, בחרוז חופשי ובלשון דיבור. מצב היסוד האופייני לשיר הוא דיבור מפי אני-בודד, מהורהר, עמום, מודע לעצמו, מתבונן וספק-מעורב בעולם.
רעיונות מרכזיים.
שירי הקובץ מורכבים מחומרי בסיס תמאטיים, מצומצמים בהיקפם וביריעתם. רבים משירי הקובץ עוסקים ביחסים שבינו לבינה, פרידה, בדידות, ניכור, זרות, אובדן וחידלון. כמו כן רבים משירי הקובץ דנים במעשה הדיבור השירי באופן ארס-פואטי. שירי הספר נוקטים מצד אחד לשון דיבור "רזה" ולכאורה לא-שירית, ומן הצד האחר – מוזיקליות עשירה, חד-פעמית ולא-צפויה המדגישה את הטון, את הסיטואציה ואת המתח בין מה שנאמר לבין מה שלא נאמר. לטענת חוקרת הספרות נורית בוכוייץ, שירי הספר מקיימים "מתאם שלילי בין התמאטיקה הטעונה מאוד לבין דרכי עיצובה, היוצרים הנמכה של הדרמטי ושל הטיעון".
"שיר ערב".
דוגמה לאחד משירי הקובץ המבטא היטב את חדשנותו הסגנונית של זך הוא "שיר ערב", המתאר את לבטי הדובר לאחר שנפרד מנערתו:
שיר קצר ופשוט זה ממחיש באופן ממצה את מהפכת הסגנון שזך חולל בשירים שונים. השיר מתאפיין בלשון יומיומית, פשוטה ולא מעונבת, מפתיע בדלותו הלשונית, ועושה שימוש בחזרה מעובה. השיר מתאר אירוע מצער לכאורה, אך אין הוא מתאמץ להעביר את כאב הפרידה. דרך הריתמוס של השיר ומצלולו, מועברת תחושת ה"פלונטר" שחש הדובר, דרך סיבוך ההליכה משתקפת התסבוכת הפנימית. הכאב מועבר בצורה מעודנת, פשוטה ומינימלית.
"רגע אחד שקט בבקשה".
שיר זה, הפותח את הקובץ שירים שונים, נפתח במשפט שנעשה לתו ההיכר של התמורה השירית המזוהה עם זך: "רגע אחד שקט בבקשה. אנא. אני / רוצה לומר דבר מה". האני-הדובר פונה בלשון דיבור אל נמען לא-מוגדר. הפנייה שלו מקוטעת, לא ברורה, מגומגמת, ומוסבת אל מעשה הדיבור עצמו. הסיטואציה הדיבורית אינה ברורה, ואף על פי כן היא מרתקת. בהמשך הבית מתאר הדובר דמות שעברה על פניו ("הוא הלך / ועבר על פני. יכולתי לגעת בשולי / אדרתו"), אך אין אומר הדובר מה זיקתו לדמות העוברת. הדמות מצטיירת כסוג של נווד, אולי נביא או אֵל – יש לה אדרת כמו לאליהו הנביא, והיא נושאת מאפיינים סותרים של דמות אב סמלי, שהוא מחד גיסא מלא הוד מקראי או אגדי, ומאידך גיסא, עלוב וסהרורי.