נמל התעופה ממוקם בצפונו של רובע קווינס שבאי לונג איילנד, על גדות מפרץ פלאשינג (Flushing Bay) ומפרץ באורי (Bowery Bay), ובמרחק של כ-13 קילומטר ממרכז רובע מנהטן. שטחו הכולל הוא 2.75 קילומטרים מרובעים. לנמל שני מסלולי טיסה וארבעה טרמינלים לנוסעים, ובהם 76 שערי עלייה למטוסים. לחברת התעופה דלתא איירליינס יש בעלות בטרמינל F.
תולדות הנמל.
אתר נמל התעופה שימש במקור כאתר לפארק שעשועים, וב-1929 הוקם במקום שדה תעופה פרטי. היוזמה לפתחו לכלל נמל תעופה מסחרי, באמצע שנות השלושים, הייתה של ראש עיריית ניו יורק פיורלו לה גוארדיה, לאחר שיוזמה דומה לפיתוח שדה התעופה פלויד בנט ברובע ברוקלין לא עלתה יפה. השדה נבחר להרחבה בין השאר משום שבשל מיקומו היו העוברים דרכו יכולים לנצל את מנהרת קווינס מידטאון שנבנתה אז תחת האיסט ריבר.
העבודות לפיתוח נמל התעופה החלו ב-1937, והוא הורחב עד לשטח של 2.2 קילומטרים מרובעים. ההרחבה נעשתה באמצעות רכישת קרקעות סמוכות וייבוש אזורי מים בשטח של 1.4 קילומטרים מרובעים. הנמל נפתח לתנועה ב-2 בדצמבר 1939. במהלך מלחמת העולם השנייה שימש הנמל כבסיס צבאי לוגיסטי וכן לשם אימון טכנאי מטוסים.
הנמל נקרא במקור נמל התעופה גלן ה. קרטיס, על שמו של אחד מחלוצי התעופה בארצות הברית. לאחר מכן שונה שמו לנמל התעופה נורת' ביץ' (North Beach Airport) וב-1947 קיבל את שמו הנוכחי, לכבודו של ראש העירייה לה גוארדיה, שנפטר באותה שנה. באותה שנה נמסר תפעול הנמל לרשות הנמלים של ניו-יורק וניו ג'רזי (Port Authority of New York and New Jersey) שהיא מפעילתו עד היום (על פי הסכם עם עיריית ניו יורק מ-2004 היא תמשיך להפעיל את הנמל עד שנת 2050 לפחות). ב-1949 עברו בנמל 3.28 מיליון נוסעים.
ב-1957 החל ביצוע תוכנית פיתוח נרחבת לנמל, שבמסגרתה נבנו בו טרמינל מרכזי בעל כביש גישה דו מפלסי (לנוסעים יוצאים ונכנסים) ומגדל פיקוח חדש (נחנכו ב-1964) ומסלול הטיסה הוסט ממקומו.
מערך מסלולי הטיסה המקורי של הנמל כלל ארבעה מסלולים באורך כולל של 6 קילומטרים. אחד מארבעת המסלולים נסגר ב-1947 בעקבות תאונה, ומסלול שני נסגר ב-1960 לערך. ב-1961 הוסט ממקומו אחד משני המסלולים הנותרים (13/31) כדי לאפשר סלילת מסלול הסעה לצידו, וב-1967 הושלמה הארכת שני המסלולים בנמל לאורכם הנוכחי (כ-2,100 מטר).
נמל התעופה שמר עם השנים על פופולריות בשל קרבתו לרובע מנהטן. למרות שהוא נחשב לגדול בתקופה בה נבנה, הוא התגלה עם הזמן כקטן מדי ביחס להיקף התנועה האווירית שהגיעה אליו. ב-1960 עברו בו 2.9 מיליון נוסעים, ב-1970 – 11.8 מיליון, וב-1990 – 22.7 מיליון. עומס הטיסות בנמל גרם לעיכובים בשירות בו. מפעילת הנמל וכן רשות התעופה הפדרלית של ארצות הברית החלו בהדרגה להטיל מגבלות על קווי הטיסה וסוגי המטוסים שהורשו להגיע לנמל ולצאת ממנו.
מגמת הגידול בתנועה בנמל והעיכובים בשירות בו התמתנו בעקבות הירידה בביקוש לתעבורה אווירית שהתרחשה לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001. עבודות פיתוח שנעשו בנמל מאז סייעו גם כן לייעל את פעולתו.
ב-10 באוקטובר 2010 החל לפעול בנמל מגדל פיקוח חדש.
בשטחו של נמל התעופה מועסקים כיום כ-8,000 עובדים.
ב-2010 הודיעה מפעילת הנמל כי הזמינה עבודת ייעוץ לשם תכנון הריסה מלאה של הנמל (בשלבים ותוך המשך הפעילות השוטפת בו) כדי לאפשר את בנייתו מחדש על פי תוכנית כוללת ומודרנית, במקום המבנה הנוכחי של הנמל, הכולל תוספות על גבי תוספות שנבנו בו עם השנים.
ב-29 בדצמבר 1975 התפוצץ מטען חבלה בטרמינל B בנמל וגרם למותם של 11 איש. האחראים לפיגוע לא התגלו.
פעילות הטיסה בנמל התעופה.
הטיסות מנמל התעופה ואליו הן ברובן מיעדים בתוך ארצות הברית וקנדה, וכן טיסות בינלאומיות מברמודה, איי בהאמה וארובה, אך לא מאירופה. הטעם לכך הוא שהיקף שירותי ביקורת הגבולות והמכס בנמל הוא מצומצם, וביעדים הבינלאומיים הנ"ל מפעילה ארצות הברית שירותים אלו לפני יציאת הטיסות מהם לדרכן.
נמל התעופה הוא העמוס ביותר בארצות הברית מבין נמלי התעופה שאינם מפעילים ומקבלים טיסות מיבשת אירופה.
בשנת 2008 היו בנמל כ-379 אלף תנועות מטוסים ועברו בו 23 מיליון נוסעים (מתוך 106 מיליון נוסעים שעברו באותה שנה בשלושת נמלי התעופה של ניו יורק).
ב-2009 פעלו מן הנמל 26 חברות תעופה. מספר חברות ובהן אמריקן איירליינס משתמשות בו כאחד מנמלי המוקד (Focus City) (אך לא כבסיס פעולה מרכזי) לפעילותן. הנמל כשיר לקלוט טיסות של מטוסי נוסעים כבדים, אך כיום הם אינם פוקדים את הנמל באופן סדיר אלא רק מעת לעת.
קווי טיסות הפנים העמוסים ביותר מן הנמל (בשנה שמספטמבר 2009 ועד אוגוסט 2010) היו לנמל התעופה או'הייר שבשיקגו (1.162 מיליון נוסעים), ואחריו לנמלי התעופה של אטלנטה שבג'ורג'יה (1.069 מיליון) ופורט לודרדייל שבפלורידה (754 אלף).
בסקרי דעת קהל שנערכו בשנים האחרונות הגיע הנמל לדירוג נמוך בין נמלי התעופה בארצות הברית בנוגע לשביעות הרצון של הנוסעים ממנו ולדיוק במועדי הנחיתות בו.
טרמינלים.
בנמל התעופה ארבעה טרמינלים:
ארבעת הטרמינלים מחוברים ביניהם באוטובוסים ומעברים להולכי רגל, מספר קווי אוטובוסים מקשרים את הנמל עם תחנות הרכבת התחתית של ניו יורק ועם רשת הרכבות של לונג איילנד. בנמל יש כ-9,600 מקומות חניה לציבור.
טרמינל F (טרמינל דלתא החדש)
טרמינל F הוא הטרמינל החדש של דלתא איירליינס הוא הטרמינל לטיסות פנים של החברה. טיסות השכר של החברה עוברות בטרמינל D.
תאונות ותקריות.
מספר תאונות ואירועים חריגים אירעו בנמל ובסביבתו. בין הבולטים שבהם:
נמל התעופה נזכר במסגרת מספר רב של סרטי קולנוע וטלוויזיה (לדוגמה Home Alone 2) ומשחקי מחשב (לדוגמה Grand Theft Auto IV).
קרב מרסה תלמאת
חנוכה (פירושונים)
היילי אטוול
היילי אליזבת' אטוול (באנגלית: Hayley Elizabeth Atwell ; נולדה ב-5 באפריל 1982) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלייה, שהייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה במיני-סדרה "עמודי תבל". התפרסמה בסרטים "הדוכסית", "חלומה של קסנדרה" ו"בחזרה לבריידסהד" ובתפקיד הסוכנת פגי קרטר ביקום הקולנועי של מארוול.
ביוגרפיה.
אטוול נולדה בלונדון, אנגליה. בתם היחידה של אליסון קיין, ילידת הממלכה המאוחדת וגרנט אטוול, צלם במקצועו, במקור מקנזס סיטי, מיזורי. לאטוול יש אזרחות כפולה; בריטית מלידה ואמריקאית. הוריה נפרדו כאשר הייתה בת שנתיים. למדה בבית ספר תיכון קתולי שבפולהאם, לפני שלמדה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה וסיימה את לימודייה בהצלחה עם תואר ראשון באמנויות הבמה ב-2005. בין חבריה לכיתה נמנים ג'ודי ויטאקר ומישל דוקרי.
קריירת משחק.
אטוול החלה את דרכה בתעשייה המקומית בבריטניה ב-2006 עם הופעות משניות לעיבודים הטלוויזיוניים לנובלות "קו היופי" ו"רובי בעשן", הופעות אלו העניקו לה את דמותה הספרותית של מרי קרופורד בסרט הטלוויזיה המבוסס על הרומן "מנספילד פארק".
ב-2007 כבר זכתה לפרסום נרחב יותר בזכות תפקידה הקולנועי במותחן הפשע של וודי אלן "חלומה של קסנדרה" בתור השחקנית אנג'לה סטארק בה מתאהב איאן (יואן מקגרגור).
קיבלה הערכה מצד מבקרי הקולנוע המקומיים ב-2008 כשגילמה את הגברת אליזבת' פוסטר בדרמה התקופתית "הדוכסית", על הופעתה הועמדה לפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר בטקס הסרטים העצמאיים הבריטיים. הופיעה בדמות הספרותית ג'וליה פלייט בהפקה "בחזרה לבריידסהד".
שיחקה את לוסי בחידוש המודרני לסדרה הבריטית "האסיר" ואת אליאנה במיני סדרה הטלוויזיונית "עמודי תבל". ב-2015 גילמה את אמה של סינדרלה בסרט הקולנוע "סינדרלה".
התפרסמה בתפקידה כסוכנת פגי קרטר ביקום הקולנועי של מארוול אותו גילמה בסרטים "קפטן אמריקה", ", ", "אנטמן", "" ובסדרות "סוכני" ו"הסוכנת קרטר".
חיים אישיים.
באוקטובר 2017, בזמן ההאשמות נגד הארווי ויינשטיין, התפרסם סיפור שבמהלך הצילומים לסרט "בחזרה לבריידסהד " ב-2007, ויינשטיין אמר לאטוול שהיא נראית כמו "חזירה שמנה" על המסך ועליה לאכול פחות. מאוחר יותר סיפקה אטוול זיכרון משלה מהאירועים, ואמרה שמישהו שלא קשור לויינשטיין הציע לה לרדת במשקל כדי להיראות יותר כמו פלאפר. היא גם אמרה שהיא לא מאמינה שויינשטיין מכור למין אלא טורף מיני שצריך להיענש על הטרדת נשים
ראפ והיפ הופ
סן (שבט)
נוסחת בלק-שולס
לובצ'ה
לובץ' (פירושונים)
שמעון דובנאוו
אסיה התיכונה
ייקו&quot;ף
דררא דממונא
אין אפוטרופוס לעריות
אין אפוטרופוס לעריות הוא כלל בהלכה היהודית, הקובע כי אין לסמוך על אף אדם בכל הקשור לשמירה על איסור עריות. לפי הכלל, כל כללי הנאמנות המקובלים בתחומים אחרים אינם תקפים בתחום העריות.
משמעויות והשלכות.
במסכת חולין מבואר כי המקור ממנו ניתן להוכיח כי הרוב מכריע את הסוגיה, הוא הפסוק () "מַכֵּה אָבִיו וְאִמּוֹ, מוֹת יוּמָת". הפסוק אומר שהמכה את אחד מהוריו חייב מיתה, וזאת למרות שאבהותו הביולוגית של האב נתונה בספק, שכן באופן טבעי אין שום עדות על כך. מכאן ניתן ללמוד שמאחר ולרוב, מי שידוע כאביו של האדם הוא אכן אביו הביולוגי, ניתן להסיק כי הוא אכן אביו. הגמרא מקשה: אולי ייתכן שחיוב המיתה על "מכה אביו ואמו" תקף רק כשידוע כי אביו ואמו לא התייחדו עם אדם נוסף, כמו למשל אם היו אסורים יחד בבית הסוהר. על כך משיבה הגמרא כי לא ניתן לסמוך בנושא זה על הסוהרים, ולא על הכללים הרגילים האומרים כי הם אכן היו אסורים יחד ולא נכנס אדם נוסף לשם, גם אם לפי חוקי בית הסוהר הדבר היה אסור, שכן בנושא עריות אין לשום אדם נאמנות.