בשנת 2007 השתתף בעונה הראשונה של התוכנית "הישרדות", שצולמה באיים הקריביים, והגיע לגמר התוכנית. מנו זכה לחשיפה תקשורתית רבה לרבות דמות ב"ארץ נהדרת". ב-2010 השתתף ב"הישרדות אולסטארס", כאשר הקמפיין של התוכנית התנהל תחת הסיסמה: "דן מנו חוזר לשחק" על שלטי חוצות. לפי פרסומים בתקשורת, קיבל מנו יותר מחצי מיליון ש"ח על השתתפותו בתוכנית. התוכנית צולמה בפיליפינים, ובעונה זו זכה מנו להיות "אהוב הקהל״.
מנו נבחר על ידי העיתון "מעריב" לאחד מעשרת אנשי הטלוויזיה המשפיעים ביותר בעשור הראשון של שנות ה-2000. העיתון "TheMarker" דירג את מנו במקום הרביעי בהשפעתו על תעשיית המדיה בישראל בשנת 2008 (רשימת 100 המשפיעים) והעיתון "הארץ" דירג אותו במקום העשירי בהשפעתו על חינוך (רשימת 50 המשפיעים בחינוך). באותה שנה מגזין "פורבס" דירג את מנו במקום ה-37 ברשימת 100 הידוענים החזקים בתעשיית הבידור.
אקטואליה ועיתונות.
2010-2008 הנחה מנו את התוכנית "כל בוקר" בערוץ 10, לצד מנחים נוספים.
בשנת 2014 שימש כפאנליסט קבוע בתוכנית האקטואליה בהנחיית לוסי אהריש, "שיחת היום" של רשת, המשודרת בערוץ 2.
מנו כותב באופן קבוע במדור הניתוחים של עיתון דה מרקר.
קריירה.
בשנת 2009 הצטרף לחברת ההייטק 888 אחזקות במשרדיה בלונדון בה ניהל את מותג המשחקים 888games.
מאוחר יותר הקים את חברת "גלוסיבוקס". ומכר אותה בנובמבר 2014 ל-Time Out תל אביב.
כיהן משנת 2014 כסמנכ"ל פיתוח עסקי ושיווק והתקדם למשרת (CRO - ) בחברת MyHeritage. מנו הקים את פעילות הדי אנ איי של החברה והביא אותה להכנסות של כ-140 מיליון דולר בשנת 2017.
בשנת 2018, לאחר שעזב את מייהריטג', גייס 3.5 מיליון דולר למיזם אותו ייסד בשם REACH.
בסוף שנת 2019 מונה דן מנו למנכ"ל חברת Smilebox בבעלות פריון נטוורק Perion.
חיים אישיים.
מנו נשוי לפולינה חריטונסקי ולהם שתי בנות ובן.
רישיון חופשי
חוסה רוברטו גמה דה אוליביירה
מאריו ז'ורג' לובו זגאלו
רומאריו דה סוזה פריה
חוסה אדמילסון גומז דה מוראס
ז'וליו סזאר בפטיסטה
מנואל פרנסיסקו דוס סאנטוס
רג'ינה
ז'איר ונטורה פיליו
ויקימניה
ויקימניה (באנגלית: Wikimania) הוא הכנס השנתי הבינלאומי של קרן ויקימדיה. הכינוס מתקיים מדי קיץ (ביולי או באוגוסט) מאז 2005, בכל פעם במקום אחר בעולם. הכנס כולל הרצאות, סדנאות ודיונים בנושאים: תוכן חופשי, תוכנה חופשית, זכויות יוצרים, קהילות ורשתות חברתיות באינטרנט, שימוש באינטרנט לצורך למידה והשכלה והשינוי בדרכי הלמידה עקב התפתחות קהילות לומדות וירטואליות. מוקד ההרצאות והדיונים הוא מיזמי קרן ויקימדיה והקהילות שנוצרות סביבם, ותוכנת מדיה-ויקי, אולם חלק ניכר מהם מתפרס על פני תחום רחב יותר וכולל גם דיון במיזמים אחרים של תוכן חופשי ובתופעת הקהילות המקוונות באופן כללי.
ההרצאות והדיונים פתוחים לקהל הרחב, אולם נעשה מאמץ מיוחד להביא אל הכינוס משתתפים פעילים במיזמי ויקימדיה, כדי לאפשר מפגש פנים-אל-פנים בין אנשי "תנועת ויקימדיה" ממקומות שונים בעולם. רוב ההרצאות מתקיימות באנגלית, אם כי לפעמים ניתנות הרצאות גם בשפת מקום הכינוס. ההרצאות מצולמות ומתומללות ומופצות ברישיון חופשי.
אתר הכינוס נבחר על ידי ועדה הכוללת נציגים של קרן ויקימדיה, מארגנים של כינוסים קודמים ופעילים במיזמי ויקימדיה. הבחירה נעשית באמצעות מכרז. הוועדה מקבלת הצעות של צוותים מרחבי העולם, המעוניינים לארגן את הכינוס בארצם, ולאחר שהיא דנה בכל ההצעות, בוחרת את המקום בו יתקיים הכנס הבא. במהלך הבחירה נלקחים בחשבון העלויות הכרוכות בקיום האירוע, ציוד טכני נדרש, סידורי לינה ואפשרות ההגעה לאתר הכינוס ממקומות שונים. מקובל לתת עדיפות לאזורים בעולם שבהם הכינוס לא התקיים כדי להדגיש את אופיו הבינלאומי, וכדי לתת הזדמנות לאנשים ממקומות מרוחקים ליהנות מגישה נוחה לכינוס לפחות אחת לכמה שנים.
בשנת 2020 לא התקיים כנס ויקימניה, לראשונה מאז שהחל להתקיים, עקב מגפת הקורונה ממנה סבלו מדינות רבות בעולם.
כנסי ויקימניה.
ארתור אנטונס קוימברה
אדוארדו גונזלבס דה אנדרדה טוסטאו
סרג'יו קלאודיו דוס סאנטוס
סילביו מנדז קמפוס ז'וניור
קרלון סאוזה מאורה
ריבאלדו ויטור בורבה פריירה
סרג'יניו
אליאס נורברט
הרצ&quot;י קוק
רוברט טוד לינקולן
רוברט טוד לינקולן (באנגלית: Robert Todd Lincoln; 1 באוגוסט 1843 – 26 ביולי 1926) היה מדינאי אמריקאי, מזכיר המלחמה של ארצות הברית. בנו הבכור של נשיא ארצות הברית, אברהם לינקולן.
חייו.
רוברט טוד לינקולן נולד בספרינגפילד שבאילינוי. הוא היה הבכור מבין ארבעה בנים שנולדו לאברהם לינקולן ולרעייתו מרי טוד, והיחיד ביניהם שהגיע לבגרות.
כנער התחנך בפנימיית פיליפס אקסטר, בניו המפשייר, אותה סיים ב-1860, ובשנים 1861 עד 1864, במקביל לכהונת אביו כנשיא, למד באוניברסיטת הרווארד.
עם סיום לימודיו נרשם לבית הספר למשפטים בהרווארד, אך התגייס לצבא הצפון כדי להילחם במלחמת האזרחים. הוא שירת מספר שבועות כקפטן, תחת פיקודו של יוליסס סימפסון גרנט, אך לא היה מעורב בפועל בקרבות של ממש, עד לסיום המלחמה באפריל 1865. הוא היה עד למעמד הכניעה של צבא הדרום ב-9 באפריל.
שישה ימים מאוחר יותר נרצח אביו בוושינגטון. לאחר הרצח עבר יחד עם אימו ואחיו טד לשיקגו, שם השלים את לימודיו במשפטים. ב-1867 מונה לעורך-דין. ב-1868 נישא למרי, והזוג הביא לעולם שלושה ילדים. ב-1875, על רקע מה שראה כבזבזנותה וניהול לקוי של רכוש המשפחה, היה לינקולן מעורב באשפוזה הכפוי של אימו מרי טוד בבית חולים פסיכיאטרי באילינוי למשך שלושה חודשים. מרי טוד לא סלחה לבנה על אשפוזה וסירבה לדבר איתו כל שארית חייה.
לינקולן מת ב-1926. הוא לא נקבר לצד יתר בני משפחתו באנדרטת קבר לינקולן שבספרינגפילד, אלא בבית הקברות הלאומי ארלינגטון שבווירג'יניה.
קריירה פוליטית.
ב-1877 סירב לינקולן להצעתו של הנשיא רתרפורד הייז להתמנות לתפקיד עוזרו של מזכיר המדינה, אך ב-1881 קיבל על עצמו להתמנות לשר המלחמה בממשלו של הנשיא ג'יימס גרפילד. בתפקיד זה כיהן בשנים 1881 עד 1885, גם לאחר הירצחו של גרפילד ולאחר שצ'סטר ארתור התמנה לנשיא.
בשנים 1889 עד 1893 כיהן לינקולן כשגריר ארצות הברית בבריטניה, ולאחר מכן שב לעסקים פרטיים כעורך דין, וכן לעסוק בתחביבו כאסטרונום חובב.
טריוויה.
לינקולן הבן לא נכח בתיאטרון "פורד", בערב בו נרצח אביו על ידי מתנקש, אף על פי שהיה בין המוזמנים. לעומת זאת, בעת היותו מזכיר המלחמה בממשלו של גרפילד, נכח לינקולן בתחנת הרכבת בה בוצעה ההתנקשות, והיה עד ראייה לרצח. באורח דומה הוזמן לינקולן ב-6 בספטמבר 1901 לתערוכת "פאן-אמריקן", בבאפלו שבניו-יורק, ושהה לא הרחק מהמקום בו נורה הנשיא ויליאם מקינלי בידי אנרכיסט.
אירוע מוזר נוסף אליו נקשר לינקולן היה הצלתו מפציעה או ממוות בשנת 1863 או 1864. על פי עדותו של לינקולן, בהיותו בתחנת הרכבת בעיר ג'רזי סיטי, הוא עמד על הרציף ונדחף על ידי ההמון שצבא על דלתות הרכבת. לינקולן איבד את שיווי משקלו ונפל אל המרווח שבין הרציף לרכבת שכבר החלה בתנועה. למזלו, משך אותו אדם מאחור והחזירו אל הרציף. הוא זיהה בקלות את מצילו, השחקן המפורסם באותן שנים אדווין בות'. אחיו של בות' היה ג'ון וילקס בות', רוצחו של אברהם לינקולן ב-1865.
לוצרן (כדורגל)
מועדון הכדורגל לוצרן (בגרמנית: FC Luzern) הוא מועדון כדורגל שווייצרי, מן העיר לוצרן, אשר נוסד בשנת 1901. צבעי המועדון הם כחול ולבן, שנלקחו בהשראה מסמל העיר לוצרן, ומדגל הקנטון לוצרן.
מגרשה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון אלמנד המכיל 25,000 מקומות. למרות זאת, מסיבות אבטחה, התאחדות הכדורגל השווייצרית לא מרשה להכניס לאצטדיון יותר מ-13,000 אוהדים.
ההצלחה הגדולה ביותר בתולדות המועדון הייתה זכייה בליגת העל השווייצרית בשנת 1989. הקבוצה זכתה פעמיים בגביע השווייצרי (1960 ו-1992), ולקחה את סגנות מחזיקת הגביע שלוש פעמים. מבחינת המפעלים האירופים, הקבוצה השתתפה בגביע אירופה למחזיקות גביע 3 פעמים, בהן היה הישג השיא בשנת 1960 בו הגיעה הקבוצה לרבע הגמר, בו הודחה על ידי פיורנטינה האיטלקית. בגביע אירופה לאלופות השתתפה לוצרן פעם אחת, ב-1989, והודחה בשלב הראשון על ידי פ.ס.וו. איינדהובן ההולנדית. כמו כן, הקבוצה השתתפה פעמיים בגביע אופ"א, ב-1986 כאשר הודחה בסיבוב הראשון על ידי ספרטק מוסקבה הרוסית, וב-1990, עברה הקבוצה בסיבוב הראשון של המפעל את מ.ט.ק הונגריה ההונגרית והודחה בסיבוב השני על ידי אדמירה וואקר האוסטרית. בליגה האירופית השתתפה לוצרן פעמיים, ב-2010 כאשר הודחה בסיבוב המוקדמות השלישי על ידי אוטרכט וב-2012 כאשר הודחה בשלב הפליי אוף על ידי ראסינג גנק.
לוצרן ירדה לליגה השנייה בשווייץ בסוף עונת 2002, וחזרה לליגת העל בשנת 2006, אחרי זכייה באליפות ליגת המשנה.
ב-30 במאי 2006, לוצרן היוותה יריבת מבחן לנבחרת ברזיל לקראת מונדיאל 2006. המשחק שוחק באצטדיון זנקט יאקוב פארק בבזל. תוצאת המשחק הייתה 0–8 לזכות ברזיל.
בית ברוס
בית ברוס או שבט ברוס (באנגלית: Bruce, בסקוטית גאלית: Brùs) הוא שבט סקוטי מדרום סקוטלנד ובית מלוכה במהלך המאה ה-14 כאשר שני מלכים מבית זה משלו בסקוטלנד.
היסטוריה.