המסילה הייתה צרה במיוחד, ורוחבה עמד על שני רגל או כ-615 מ"מ בלבד. בלחץ הצבא שונה רוחב המסילה ב-1901, והוגדל לשני רגל ו-6 אינץ' או 762 מ"מ, דבר שחייב להרחיב את הקטע שכבר נסלל עד אז. המסילה נפתחה לתנועה ב-9 בנובמבר 1903. עלות הקמתה ותפעולה של המסילה הייתה גבוהה, ומחירי הנסיעה לאורכה היו גבוהים מהמקובל. למרות זאת נקלעה החברה המפעילה את הקו לקשיים פיננסיים, וממשלת בריטניה נאלצה לרכוש את הקו ב-1 בינואר 1906. הרכבות הונעו בקטרי קיטור עד שנת 1965, עת הוחלפו בקטרי דיזל.
המסילה.
הנסיעה לאורכה של מסילת קאלקה-שימלה מספקת נופים עוצרי נשימה. לאורך המסילה 102 מנהרות ו-864 גשרים, שכולם, למעט אחד, בנויים על גבי קשתות בדומה לאמות מים מהעת העתיקה. מנהרה נוספת, המכונה על שמו של המהנדס בארוג (Barog) אשר תכנון אותה איננה בשימוש בשל טעות בחישוביו. בארוג התאבד עקב כך, ומנהרה אחרת נבנתה במקומה. השיפוע המרבי לאורכה של המסילה הוא של 3 אחוזים ולאורכה 919 פניות. לאורך 70% מאורך המסילה נמצאות הרכבות בעיקול. לאורכה של המסילה 18 תחנות רכבת, ומשך הנסיעה בין תחנות הקצה הוא ביו ארבע לחמש שעות. בכל יום פועלות כשבע רכבות בכל כיוון.
מסילת קאלקה שימלה
הוצאת דביר
FX Networks
FX הוא ערוץ טלוויזיה בכבלים המשודר בארצות הברית ונמצא בבעלות תאגיד התקשורת "קבוצת הבידור פוקס" (Fox Entertainment Group). הערוץ החל את שידוריו ב-1 ביוני 1994. הערוץ משדר בעיקר שידורים חוזרים של סדרות, ששודרו במקור ברשת פוקס וברשת ABC בשנות התשעים ובשנות האלפיים. החל משנת 2002 משדר הערוץ גם סדרות מקוריות בהפקתו, שחלקן זכו להצלחה ולשבחים. ערוצי-הבת שלו כוללים את FXX ואת FXM.
בין הפקות המקור שמשודרות כיום בערוץ: "פילדלפיה זורחת","ארצ'ר", "סדנה לעצבים" "אימה אמריקאית", "הכי גרועים שיש", "דברים טובים יותר" ו"מוצדק" ו"דייב".
בין הפקות המקור ששודרו בערוץ בעבר: "ילדי האנרכיה"', "ניפ/טאק", "גווע מרעב", "המגן", "נזקים", "העשירים", "צהוב!", "הצילו" ו"30 ימים".
ניסוי אטלס
Standing on My Own
"Standing on My Own" הוא האלבום הבינלאומי הראשון של הזמרת הישראלית שירי מימון והשלישי בסך-הכל שלה.
האלבום הוקלט בשנת 2007 בלונדון על ידי המפיק הבריטי טיג'יי קיסס (TJ cases). טיג'יי צפה בשירי בתחרות ה"אירוויזיון" בשנת 2005, אותה שנה בה שירי השתתפה, והתרשם מאוד מיכולותיה הקוליות. האלבום הוקלט במשך שנה שלמה באולפן ההקלטות הפרטי של טיג'יי, וכולל שמונה שירי סולו של שירי באנגלית. בין השירים ניתן למצוא גרסאות אנגליות לשיריה של מימון בעברית מהאלבום "רגע לפני ש..."; "Hard To forget" המקביל ל"יותר טוב לסלוח", ו-"Angel" המקביל ל"לילה".
את השיר "Alone" הפיק סטיב גרינברג, מפיק אמריקאי שעבד בעבר עם בריטני ספירס.
האלבום נגנז כשנה לאחר השקתו בפברואר 2008 בארץ, על ידי מימון עצמה. (על-פי עיתון "7 לילות").
מאיר בן-דב
עמר מוסא
עַמְר מוּסָא (בערבית: عمرو موسى, בעברית נהגה שמו לפעמים בטעות כ"עמרו מוסא"; נולד ב-10 במרץ 1936 בקהיר) הוא מדינאי ופוליטיקאי מצרי. בתפקידו האחרון היה מזכ"ל הליגה הערבית, מאז נבחר לתפקידו בחודש מאי 2001 ועד לסיום תפקידו ביוני 2011. בין שאר תפקידיו היה גם שר החוץ בממשלת מצרים ואף שירת כדיפלומט בשירות החוץ המצרי.
קורות חייו.
מוסא הוא בנו של מוחמד מוסא, שהיה חבר הפרלמנט המצרי. מוחמד מוסא למד בצרפת בשנות ה-20 ובעת שהייתו שם נולד לו בן בשם פייר. פייר הוא אחיו-למחצה של עמר מוסא.
מוסא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת קהיר. עם סיום לימודיו החל לעבוד בשירות החוץ של מצרים עד לפרישתו מתפקיד שר החוץ. החל משנת 1967 שימש כשגריר מצרים בהודו, ובשנת 1990 נבחר לשגריר מצרים לאומות המאוחדות. בשנת 1991 הוא מונה לתפקיד שר החוץ בממשלת עאטף צדקי, ונותר בתפקידו זה עד שנת 2001.
בעת כהונתו כשר החוץ בממשלת מצרים מתח מוסא ביקורת על מדיניות החוץ של ארצות הברית ועל אופי יחסיה עם ישראל. מבקרי משטרו של הנשיא חוסני מובארכ במצרים טוענים כי מינויו של מוסא למזכיר הליגה הערבית נעשה ביוזמת נשיא מצרים כדי להרחיקו מעין הציבור, לאחר שזכה לאהדה אישית רבה בדעת הקהל המצרית. אהדתו בציבור הייתה כה גבוהה עד שבשנת 2000 צעד בראש מצעד הפזמונים במצרים שירו של שעבאן עבד אלרחים ששמו: "אני שונא את ישראל... אני אוהב את עמר מוסא". בשנת 2004 חתמו עשרות אלפים על עצומה ברשת האינטרנט הקוראת למוסא להתמודד בבחירות לנשיאות מצרים בשנת 2005, אולם מוסא לא הגיב לקריאה. בעת פורום דיוני דוחא, בשנת 2006, אשר שודרו ברשת ה-BBC, נשאל מוסא באשר לתקוותיו לזכות בנשיאות מצרים. מוסא לא השיב ישירות לשאלה, וענה רק כי הוא מקווה להמשיך את שרשרת ההצלחות שהושגו תחת הנהגתו בליגה הערבית, עד לתום כהונתו.
ביוני 2010 ביקר מוסא ברצועת עזה, זמן קצר לאחר פרשת המשט לעזה. היה זה הביקור הרשמי הראשון של נציג הליגה הערבית לאחר עימות חמאס-פת"ח ברצועת עזה ב-2007. בביקור אמר מוסא שהליגה הערבית תבקש ממועצת הביטחון להסיר את הסגר על רצועת עזה.
בראשית קיץ 2011 סיים מוסא את תפקידו כמזכ"ל הליגה הערבית בו כיהן בעשור האחרון והעביר אותו למחליפו נביל אל ערבי שהיה עד לאחרונה שר החוץ של מצרים במסגרת המהפכה שעברה על המדינה.
על פי שמועות שהופצו לקראת הבחירות במצרים ב-2011, מוסא הוא בנה של שחקנית הקולנוע היהודיה-מצרית ראקיה אברהים. טענה זו הוכחשה על ידו.
מוסא התמודד במסגרת הבחירות לנשיאות מצרים (2012), אשר נערכו ב-23–24 במאי 2012. הוא קיבל 2,588,850 קולות, שהם 11.13% מכלל הבוחרים, סיים במקום החמישי, ולא עלה לסיבוב השני של הבחירות.
יהודה בן שלמה חי אלקלעי
חגורת הספר
יצחק דלויה (המאה ה-16)
רבי יצחק דלויה (? - 1590) היה רב ספרדי ממגורשי ספרד, אב בית דין במרקש, מקובל, וראש קהילת המגורשים.
חייו.
יצחק דלויה נולד בספרד בכפר בשם לויה (בצרפתית: Loja), ובעקבות גירוש יהודי ספרד בשנת ה'רנ"ב (1492) הגיע לעיר מרקש, בירתה של השושלת הסעדית, בערך בשנת 1496 יחד עם גולים נוספים שנענו להזמנת הסולטאן.
היהודים הראשונים מגורשי ספרד שהגיעו למרקש היו שונים מהיהודים המקומיים בלבושם ובמנהגיהם. כאשר ביקשו להתפלל בבית הכנסת של המקומיים, על שם ר' מרדכי בן עטר במלאח הקדום של מרקש, המקומיים לא קיבלו אותם בטענה שסגנון תפילתם שונה. לאחר חיכוכים רבים בין שני המחנות קמו המגורשים, שבראשם עמד רבי יצחק דלויה, ובנו בית כנסת לעצמם.
בית הכנסת "צלאת אל עזמה" ("בית כנסת המתבדלים") נמצא בתוך בית חצרים גדול, שבקומתו השנייה היו חדרי כתות ללימוד תורה לילדים. כיום מתגוררת בבית החצרים משפחה מוסלמית השומרת על המקום.
על פי המסורת בקרב יהודי מרקש, רבי יצחק דלויה נפגש עם רבי יוסף קארו מחבר השולחן ערוך, ובפגישתם נחלקו על כמה סוגיות ובהן החומרא של אכילת בשר חלק. רבי יצחק לא הסכים עם חומרא זו, וכך נותר המנהג בקהילה זו עד לימינו.
הלכה נוספת שהייתה שנויה במחלוקת ביניהם הייתה באשר לפסקו של השולחן ערוך שלא לומר חצי קדיש אחרי קריאה בספר תורה במנחה של שבת. מנהגו של רבי יצחק דלויה, שהשתמר עד היום, הוא לומר חצי קדיש זה.
מיצ'ל סלגדו
הלסינגפורס
שבר מדומה
מיכל דליות
מיכל דליות (נולדה ב-15 במאי 1950) היא אשת חינוך והוראה ישראלית. ידועה בעיקר בשל כיכובה בתוכנית הטלוויזיה "סופר נני".
ביוגרפיה.
דליות נולדה בתל אביב לעדה ולאברהם, והיא השלישית מבין ארבעה ילדים. במסגרת העתודה האקדמית למדה הוראה לגיל הרך בסמינר לוינסקי וב-1971 הוסמכה להיות גננת ומורה לכיתות א' וב'. תוך כדי לידת ארבעת ילדיה, עסקה בהוראה כמורה וכבעלת גן ילדים, במשך כ-20 שנה.
ב-1990 החלה ללמוד הנחיית קבוצות הורים במכון אדלר. בבקרים עבדה בגן הילדים ובערבים למדה. כעבור ארבע שנות לימוד, הפכה דליות למדריכת הורים ברחבי ישראל וליועצת בנושאי הורות. במקביל, המשיכה את לימודיה במסגרת קורסים והשתלמויות בנושאי פסיכולוגיה שונים, כדוגמת מודעות עצמית וזכרונות ילדות. בין היתר אף התנדבה לשמש כמדריכה לאבות בבית סוהר והרצתה בפני עובדי חברות היי-טק, מועצות וארגונים שונים. ב-2002 הצטרפה להנהלת מכון אדלר. שנתיים לאחר מכן החלה לשמש כמנהלת בית הספר להורים של המכון, ובשנה שלאחריה הפכה גם למאמנת ביחידה לאימון בו. בשנת 2007 סיימה את עבודתה במכון.
בשנת 2008 הקימה את "מרכז מיכל דליות", במסגרתו מתקיימת תוכנית להכשרת יועצות משפחה, המתקיימת במכללת לוינסקי לחינוך. כמו כן, הוא מספק הרצאות של דליות בישראל ומחוצה לה, ומפנה לצוות של מעל ל-30 יועצות ויועצים בתחום הדרכת ההורים מכל רחבי הארץ.
במהלך מלחמת לבנון השנייה ייעצה והדריכה מתקשרים לתוכניות הטלוויזיה השונות.
באוגוסט 2006 החלו צילומי תוכנית הטלוויזיה "סופר נני", בה דליות מצטרפת למשפחה, עוזרת ומייעצת להורים בקשיים שבגידול ילדיהם. התוכנית הייתה מבוססת על תוכנית הריאליטי "Supernanny" של ערוץ 4 הבריטי, וזכתה למדרוג (רייטינג) גבוה, אך נמתחה עליה ועל החברה המפיקה ביקורת רבה על חשיפת הילדים ברגעים מביכים, ניצול המצב המשפחתי לחשיפה טלוויזיונית, הפרת זכותם של ילדיהם לפרטיות, ועל כך שלא ניתנה לילדים זכות הסירוב להשתתף בה, וזו הופקדה אך ורק בידי הוריהם.
בשנת 2012 יצא לאור הספר הראשון בסדרת ספרי "מיכל דליות לילדים". בשנת 2015 יצא לאור בהוצאה עצמית ספרה "הורים, מה השאלה?", שהיה לרב-מכר.