גם בנושא ברית מילה נקבע כי אישה שבנה הראשון מת מחמת מילה, וכך גם בנה השני, לא תמול עוד את בניה, שכן חזקה שבניה חלשים ומתים מחמת מילה. גם כאן החמירו שכבר בשתי פעמים נפסקה ההלכה כרבי יהודה הנשיא, שכן מדובר בחשש פיקוח נפש ולכן מחמירים כבר בשתי פעמים, למרות שחזקה זו נחשבת לחזקה קלה יותר, שכן לא הוחזקה מציאות מסוימת באותו גוף עצמו, אלא בשלושה גופים מאותה משפחה, וחזקת משפחה היא חזקה קלה יותר. לעומת זאת, כאשר שתי אחיות הוחזקו במחלה מסוימת, אין להימנע מלשאת את השלישית, שכן בחזקת משפחה, שהיא חזקה קלה יותר, יש להחמיר רק על פי חזקה שהוחזקה על פי שלוש פעמים.
חקירות הלכתיות.
חקרו האחרונים, האם שלוש פעמים שהתרחשו בזה אחר זה מייצרים חזקה, או שמא חזקה היא דווקא כאשר שלוש הפעמים מתרחשים בפעם אחת. עוד חקרו האחרונים, אם חזקה זו היא סימן, או סיבה. ותלו זאת במחלוקת רבי מאיר ורבי יהודה בשור שנגח שלוש פעמים ביום אחד, לפי רבי מאיר נגיחותיו של השור הם בגדר הרגל, כלומר סיבה ליצירת טבע חדש, ולכן סובר רבי מאיר שגם באופן כזה נחשבת החזקה לחזקה; לעומת זאת רבי יהודה שפוסק שבמקרה אין החזקה נחשבת לחזקה, סבור שהחזקה היא בגדר סימן על טבעו של השור, ולכן כאשר היא ביום אחד וניתן לתלות את כולם בסיבה משותפת, אין החזקה נחשבת לחזקה.
יעיש ביטון
פרגה (סוג)
פְַרֵגָה (שם מדעי: "Glaucium") הוא סוג צמח ממשפחת הפרגיים. הסוג מונה כ-25 מינים, רובם חד-שנתיים עם מיעוט של דו שנתיים ורב-שנתיים. חלק ממיני הפרגה מעדיפים קרקע מליחה, כולל אזורי חוף. רוב המינים הצומחים בארץ ישראל מעדיפים קרקעות לא מליחות, למעט פרגה צהובה שגדלה בישראל לחופי הים התיכון.
מאפיינים.
הפרגה למיניה היא צמח עשבוני, המתאפיינת בפרחים דו מיניים, ללא קוצים. העלים מסורגים, עלה בכל מפרק, ושפתם משוננת או מסורית. הפרחים יכולים להופיע בגוונים שונים, שרובם נעים בין צהוב, כתום ואדום. לחלקם כתמים שחורים בבסיס כל עלה כותרת, בדומה לפרג. תפוצת הפרחים באסיה, במזרח התיכון וחלקים מאירופה, והם פורחים בחודשי האביב של אזורים אלו (מרץ–יוני).
שישה מיני פרגה צומחים בר בישראל: פרגה קירחת, פרגה אדומה, פרגה צהובה, פרגה מקרינה, פרגת ארם צובא ופרגה ערבית. חלקם צומחים באזורים מצומצמים (פרגה קירחת צומחת רק בחרמון) ואחרים (כגון פרגה אדומה) נפוצים ברחבי הארץ. פרגת ארם צובא היא ערך טבע מוגן בישראל. פרגה צהובה היא צמח רעיל.
שיר השבע
שיר השבע (בסינית מפושטת: 七子之歌; בפין-יין: Qī zǐ zhī gē) הוא שיר שנכתב במרץ 1925 בארצות הברית על ידי המשורר הסיני וון יי-דוו, השיר מספר על שבע הטריטריות שנלקחו מסין על ידי מעצמות זרות: מקאו, הונג קונג, טאיוואן, מפרץ גואנגג'ואו, פורט ארתור, קאולון ו-ווי-האי.
בשנת 1999 כשמקאו עברה חזרה לסין מפורטוגל השתמשו השלטונות הסינים בשיר כשיר הנושא לחזרת מקאו.
ציטוט מתוך השיר: שיר השבע - אוו-מן
The Mathematical Intelligencer
The Mathematical Intelligencer הוא כתב עת מדעי מתמטי בהוצאת הוצאת שפרינגר.
כתב העת מפרסם מאמרים בנושאים הנוגעים למתמטיקה, מתמטיקאים ולהיסטוריה ולתרבות של המתמטיקה. כתב העת מפרסם מאמרים בנושאים אינטרדיציפלינריים בהם המתמטיקה פוגשת נושאים כמו כלכלה, פסיכולוגיה, אבולוציה וביולוגיה. כמו כן מפרסם קטעים הומוריסטים, חידות ופאזלים, שירה וקטעי פרוזה ואמנות הקשורים ישירות או בעקיפין לעולם המתמטיקה.
בשנת 2000 יצא לאור הספר Mathematical Conversations, בו מאמרים נבחרים מהשנים 1980-2000 שפורסמו בכתב העת.
גבריאל לוין
גבריאל לוין (Gabriel Levin; נולד ב-1948 בצרפת) הוא מתרגם, משורר ומסאי ישראלי הכותב בשפה האנגלית.
ביוגרפיה.
לוין הוא בנם של הסופר מאיר לוין ושל הסופרת הצרפתית טרסקה טורס. הוא נולד בצרפת, וגדל בארצות הברית ובישראל. למד באוניברסיטת ניו יורק. בשנת 1972 עלה לישראל וסיים תואר שני בפסיכולוגיה קלינית באוניברסיטה העברית בירושלים, ואחר כך עבד כפסיכולוג.
לוין מתרגם לאנגלית מעברית, צרפתית וערבית. בין השאר תרגם שירה של יהודה הלוי ושל טהא מוחמד עלי. כמו כן לוין פרסם מספר ספרי שירה פרי עטו. מחזור שירים מתוך ספרו To These Dark Steps, אשר נכתב בתגובה למבצע עפרת יצוקה, עובד ליצירה מוזיקלית עבור תנור, מקהלת ילדים ואנסמבל ידי המלחין הבריטי אלכסנדר גר (Alexander Goehr). השמעת הבכורה של היצירה בוצעה על ידי התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם בספטמבר 2012. לוין שימש כעורך הראשון של הוצאת Ibis Editions, אשר מתמקדת בתרגום שירה ופרוזה מזרח תיכונית לאנגלית. לימד באוניברסיטת ווסליאן (Wesleyan University) ובאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, במשכנות שאננים, בקולג' נוקס (Knox College) ובסיטי קולג' של ניו יורק.
מספריו.
שירה:
פרוזה:
תרגום:
תרגומים של ספריו:
פרס אוסטריה לספרות אירופית
פרס אוסטריה לספרות אירופית (בגרמנית: Österreichischer Staatspreis für Europäische Literatur) הוא פרס ספרותי המוענק משרד החינוך והאמנות האוסטרי לסופרים אירופאים. הפרס נוסד בווינה בשנת 1965. בצד הפרס מענק כספי של 25 אלף אירו (נכון ל-2007).
גלישת נהרות
גלישת נהרות הוא ספורט של גלישת גלים בעזרת גלשן-גלים בתוך נהר, בניגוד לים או אגם כמקובל.
התחום החל להתפתח בשנות ה-70 של המאה ה-20. בין הראשונים בתחום היו שני אחים גרמנים, ארתור ואלכסנדר פאולי, אשר החלו לגלוש בנהר איזר (Iser). עם הזמן עניינו השניים אחרים ואף ייסדו מועדון גולשים בנהר. עם השנים, התחום נהיה יותר ויותר פופולרי, במיוחד באירופה. גלישת נהרות אינה אפשרית בכל נהר, אלא רק בנהרות מסוימים, אשר עקב המיקום והמבנה שלהם מסוגלים לייצר גלים, לדוגמה נחשול גאות.
רושל מאס
רושל מאס (באנגלית: Rochelle Mass, נולדה ב-1943) היא סופרת, מתרגמת ומשוררת ישראלית הכותבת בשפה האנגלית.
נולדה בוויניפג שבקנדה וגדלה בוונקובר. בשנת 1973 עלתה לישראל עם בעלה ושתי בנותיה והתגוררה במשך 25 שנים בקיבוץ בית השיטה. למדה חינוך בקנדה וספרות ובלשנות באוניברסיטת חיפה, וכן פרסמה שלושה קובצי שירה. כיום היא משמשת כעורכת כתב העת Kibbutz Trends.
כתביה פורסמו בבמות שונות, בהן London Magazine, Women's Studies Quarterly, The Jerusalem Review, The Tel Aviv Review, ARC, Canadian Literature, Midstream, Taproot Literary Review, Kimera, Ariga, Gaspareau Review, Ygradsil. הייתה מועמדת פעמיים בעבור פרס Pushcart Prize. זכתה בתחרות Reuben Rose, פעם במקום שני ובשנת 2008 במקום ראשון.
לינדה זיסקויט
לינדה שטרן זיסקוויט (Linda Stern Zisquit; נולדה בבאפלו שבניו יורק) היא מתרגמת ומשוררת ישראלית הכותבת בשפה האנגלית.
זיסקוויט למדה באוניברסיטת טאפטס ולאחר מכן בהרווארד וב-SUNY. עלתה לישראל בשנת 1978 ומתגוררת בירושלים. כיום מלמדת שירה, ספרות עברית ותרגום באוניברסיטה העברית, וכן מלמדת בתוכנית לימודים של אוניברסיטת ווסליאן-בראון בישראל. זיסקוויט פרסמה שלושה קובצי שירה ועסקה בתרגום שירים עבריים לאנגלית, ובהם שירי יונה וולך. במשך כעשר שנים שימשה כעורכת הספרותית של Tikkun וכיום משמשת כעורכת הספרותית של Maggid: A Journal of Jewish Literature.
נשואה לעורך הדין דונלד זיסקויט ואם לחמישה ילדים. היא בעלת גלריה ארטספייס במושבה הגרמנית בירושלים.
ספריה.
תרגום:
שמורת ביצת זיתא
שְׁמוּרַת בִּצַּת חֿדֵרָה היא שמורת טבע השוכנת דרומית לתחנת הרכבת חדרה מזרח ולנחל חדרה וממזרח לשכונת בית אליעזר שבמזרח חדרה. מדרום לה משתרעים פרדסים ומצפון לה בריכות דגים ותוואי המסילה המזרחית המפורקת.
גאוגרפיה.
השמורה, שהוכרזה ב-5 בינואר 1984, משתרעת על-פני שטח של 47 דונם בלבד, והיא מקיפה את שטח הביצה האחרון ששרד מביצות חדרה אשר יובשו במהלך המאה ה-20. גם שטח השמורה יובש בעבר ושימש כבריכות דגים, אך הוא נעזב והפך מחדש לביצה. הגישה אל שטח השמורה ברגל איננה מוגבלת, אך הלכה למעשה הדבר אינו אפשרי בשל הסבך הצפוף ואגני הביצה. בשמורה גדלים עצי אשל מרובע, קנים ופטל קדוש, והיא משמשת מוקד לעופות ימיים, דוגמת מיני אנפתיים המקננים בשמורה בחודשי הקיץ ומינים רבים של ברווזים. בשמורה נצפו גם חתולי ביצות, חזירי בר ומימיה עשירים בסרטנים, חרקים, רכיכות ומינים של דו-חיים. חלק מעצי האשל נכרתו באופן יזום כדי לסייע להתאוששות המערכת האקולוגית במקום. ניתן להשקיף על השמורה מדרום-מזרח, מראש התל השוכן במרכזו של אתר נטוש לכריית חמרה. בראש התל ניצב פילבוקס מרובע שנבנה על ידי הבריטים בתקופת המנדט.
דגל היופי
דגל היופי (נקרא גם תחרות קריה יפה ומקיימת בישראל יפה) הוא אות הניתן על ידי המועצה לישראל יפה בחסות משרד הפנים, מרכז השלטון המקומי בישראל ומרכז השלטון האזורי בישראל לערים ישובים, מועצות אזוריות ומועצות מקומיות המצטיינים בפיתוח ובטיפוח איכות הסביבה בארץ - האות "דגל היופי" ניתן לה על פיתוח ריאות ירוקות, רחובות וצירים מרכזיים, פיתוח מוסדות ציבור, תחזוקה כללית ועוד.
התחרות היא כלל ארצית ומקיפה כ-93 ערים, מועצות מקומיות ומועצות אזוריות, שהתמודדו בבתים נפרדים בהתאם לסיווגם. על מנת להתמודד על דגל היופי, על העיר / מושב / מועצה לזכות בשלושת השנים הקודמות להרשמה ב-5 כוכבים בתחרות.
התחרות מתקיימת בכל שנה מאז 1993.
ברכת הטוב והמטיב
דבי פרידמן
דבורה (דבי) לין פרידמן (Deborah Lynn "Debbie" Friedman; 23 בפברואר 1951 – 9 בינואר 2011) הייתה מלחינה, זמרת ופייטנית יהודייה-אמריקאית.