בשנת 1976 נבחר למזכיר מפלגת העבודה בבת ים, תפקיד בו שירת 20 שנה. בשנת 1986 פרש לגמלאות ועסק רק בכתיבה ומחקר. ב־1989 תרם אוסף תשמישי קדושה ממרוקו למוזיאון ארץ ישראל בתל אביב אשר מוצגים בתערוכה "בפאתי מערב". בשנת 1998 נפטר והותיר אחריו חומר בעל ערך היסטורי שנתרם על ידי בני המשפחה למכון בן צבי. לאחר מותו משפחתו הוציאה לאור את הספר "עין רואה ואוזן שומעת".
פרנסואה לואי, נסיך קונטי
פרנסואה לואי דה בורבון, נסיך קונטי (בצרפתית: François Louis de Bourbon-Conti; 30 באפריל 1664 - 9 בפברואר 1709), היה הנסיך דה קונטי, אשר הוכרז כמלך פולין בשנת 1697. הוא היה החבר המפורסם ביותר של משפחת קונטי, הענף הצעיר של נסיכי דה קונדה, וכחבר בית בורבון השליט, הוא היה נסיך הדם .
ביוגרפיה.
פרנסואה לואי נולד ב-30 באפריל 1664 במלון "דה קונטי" בפריז, והיה בנם של ארמנד דה בורבון, נסיך קונטי ואן מארי מרטינוזי, בתו של ג'רולמו מרטינוזי ואחייניתו של הקרדינל מאזארן, דרך אמה, ועם לידתו הוענק לו התואר נסיך לה-רוש-סור-יון. היה לו אח מבוגר אחד, לואי ארמנד הראשון, נסיך קונטי, שהתחתן עם מארי אן דה בורבון, בתו הבלתי חוקית של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת ופילגשו לואיז דה לוואלייר .
בשנת 1683 הוא סייע לאוסטרים בהונגריה, ובעוד הוא כתב כמה מכתבים שבהם הוא התייחס למלך לואי הארבעה עשר כ"מלך התיאטרון"; בגלל זה, ובגלל ההתקדמות המוקדמת של הטורקים, ב-1685, עם שובו לצרפת, גורש זמנית לטירת שנטילי .
פרנסואה לואי היה בן חסותו של דודו, לואי השני, נסיך דה קונדה, והתחתן עם נכדתו, מארי תרז דה בורבון בארמון ורסאי ב-22 בינואר 1688, ממנה היו לו שבעה ילדים.
הכלה הייתה מאוהבת בלהט בבעלה, אבל תשומת לבו התמקדה במקום אחר. בחצר המלוכה היה ידוע שהוא מאוהב בגיסתו, לואיז פרנסואז דה בורבון, אשתו של לואי השלישי, נסיך קונדה, שהייתה בתו הלא חוקית הבכורה של המלך לואי הארבעה עשר והפילגש שלו, מאדאם דה מונטספאן. מארי אן דה בורבון, בתה של לואיז-פרנסואה דה בורבון, נחשבה כתוצאה מפרשה זו. עוד צוין, עם זאת, כי היו לו נטיות הומוסקסואליות והוא לא הרבה להעניק תשומת לב לאשתו. הוא חי לפי דרך הליברטיניזם, ועסק בענייני אהבה רבים עם בני שני המינים. התסבוכות וההשפלות השערורייתיות שלו גרמו למתח ולריחוק בתוך המשפחה, והעניקו לו את הכינוי "גרנד קונטי".
הוא שירת בצבא הצרפתי, אך מעולם לא הצליח להשיג דרגה גבוהה יותר מלוטננט גנרל. בשנת 1689, הוא ליווה את ידידו הטוב, פרנסואה אנרי דה מונמורנסי, דוכס לוקסמבורג, להולנד, והיה שותף בניצחונות הצרפתים בפלרוס, סטיינקירק, ונירווינדן. לאחר מותו של בן דודו, ז'אן לואי שארל ד'אורליאן, דוכס לונגוויל, ובהתאם לרצונו, קונטי טען לחזקתו על נסיכות נשאטל נגד מארי ד'אורליאן-לונגוויל, דוכסית דה נאמור, אחותו של הדוכס.
הוא לא השיג סיוע צבאי מידי השווייצרים, ובפקודתו של המלך הניח את השטח השנוי במחלוקת למארי ד'אורליאן, אף שבתי-המשפט החליטו לטובתו. בשנת 1697 הציע לו המלך לואי הארבעה עשר את הכתר הפולני, ובאמצעות שוחד, הבטיח האב דה פוליניאק את בחירתו. ב-27 ביוני 1697 הוכרז רשמית כמלך פולין על ידי הקרדינל רדזיובסקי.
לפי הדוכס סן סימון קונטי נאלץ בעל כורחו לנסוע לממלכתו החדשה, ככל הנראה בשל חיבתו ללואיז-פרנסואה דה-בורבון. הוא נסע באונייה תחת קפטן ז'אן בארט, ב-6 בספטמבר 1697.
כשהגיע לדנציג, מצא את יריבו אוגוסט השני, מלך פולין, מנסיכות הבוחר מסקסוניה מחזיק בכתר הפולני. קונטי חזר לצרפת, שם קיבל אותו באדיבות המלך לואי הארבעה עשר, אם כי סן סימון אמר שהמלך התרגז לראותו שוב. אבל צרותיהם של הצבאות הצרפתים, בשנים הקודמות של מלחמת הירושה הספרדית, אילצו את המלך למנות את קונטי, שהמוניטין הצבאי שלו היה גבוה מאוד, לפקד על הכוחות באיטליה.
ב-4 בפברואר 1699 רכש קונטי את שאטו ד'איסי, טירת בארוק צרפתית קטנה בפאתי פריז, תמורת 140 אלף ליברות. האחוזה נשארה רכושם של נסיכי קונטי עד המהפכה הצרפתית בשנת 1789.
הנסיך קונטי נפל ומת ב-9 בפברואר 1709 במלון "דה קונטי", מותו מתיר סימנים יוצאי דופן של אבל מכל הכיתות. הוא מת משילוב של צנית ועגבת, ונקבר לצד אמו באחוזה שלו באיי-ל-אדם, ואל-דואיז, ליד פריז. בנו הבכור, לואי ארמנד השני, נסיך קונטי ירש את נחלותיו ותאריו.
משפחתו.
ב-22 בינואר 1688 התחתן פרנסואה לואי עם מארי תרז דה בורבון, בתם של אנרי ז'ול, נסיך קונדה ואנה הנרייטה מבוואריה, ממנה היו לו שבעה ילדים:
כיכר הכוכב השחור
כיכר הכוכב השחור, הידועה גם בשם כיכר העצמאות, היא כיכר ציבורית הנמצאת בעיר אקרה שבמדינת גאנה. הכיכר גובלת באצטדיון הספורט אקרה ובפארק הזיכרון קוואמה נקרומה.
היסטוריה.
קוואמה נקרומה חנך את כיכר הכוכב השחור על מנת לכבד את ביקורה של המלכה אליזבת השנייה בגאנה. בנייתה של הכיכר הסתיימה ב-1961, ונקראה בשמה הרשמי "כיכר הכוכב השחור".
חשיבות.
כיכר הכוכב השחור הוא האתר המרכזי במצעד יום העצמאות של גאנה, אשר מצוין כל שנה ב-6 במרץ. בנוסף, הכיכר מארחת את כל המפגשים הלאומיים הגדולים והפסטיבלים הלאומיים של גאנה. כל מבקר רשאי לצלם באופן חופשי את המבנים בכיכר, כולל את שער הכוכב השחור.
מבנה.
בכיכר העצמאות קיימים יציעים עליהם יכולים לשבת כ-30,000 אנשים. בנוסף, בכיכר קיימות שתי אנדרטאות: קשת העצמאות ואנדרטת הכוכב השחור, הידועה גם בשם שער הכוכב השחור. פסל החייל העומד מול קשת העצמאות מסמל את הגאנים אשר איבדו את חייהם במאבק על עצמאותה של גאנה.
רמת פורבידן (אנטארקטיקה)
רמת פרובידן (באנגלית: Forbidden Plateau;מילולית: הרמה האסורה) היא רמה ארוכה וצרה המשתרעת לכיוון דרום מערב ממפרץ שארלוט לכיוון מפרץ פלאנדרז בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הרמה גובלת ברמת ברוס שמדרום לה, וברמת פוסטר שמצפון לה.
הרמה נמצאת בגובה 1,596 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
גילוי הרמה.
הרמה מופתה לראשונה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, באמצעות תצלומי אוויר שצולמו על ידי חברת האנטינג אירוסרווירז (Hunting Aerosurveys Ltd) בעונת המחקר 1957–1956.
מקור השם.
שמה של הרמה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
שם זה ניתן לרמה, כיוון שכל הניסיונות לעלות על הרמה כשלו, עד הצליחו בכך חברי סקר שטחי חסות איי פולקנד בשנת 1957. מאז שנה זו לא הצליחו לעלות לפסגת הרמה עד שנת 2001.
ה'תשפ&quot;ז
מחשב שולחני
מחשב שולחני (Desktop computer) הוא מחשב אישי המיועד לשימוש במיקום קבוע אחד, בשל גודלו ובשל היעדרה של סוללה שתאפשר את ניודו ללא כיבוי. התצורה הנפוצה ביותר של המחשבים השולחניים כוללת מארז ובתוכו ספק כוח, לוח אם (לוח מעגל מודפס עם מיקרו מעבד כיחידת העיבוד המרכזית, זיכרון, אפיק נתונים, ורכיבים אלקטרוניים אחרים), שטח פנוי גדול יחסית (לרוב על כונן קשיח אחד או יותר, כונני Solid state drive, כונן תקליטורים אופטי, ובדגמים המוקדמים יותר כונן תקליטונים), מקלדת ועכבר, צג מחשב, רמקולים, ולעיתים קרובות מדפסת. המארז עשוי להיות מונח אופקית, אנכית, ויכול להיות מוצב מתחת, ליד, או על גבי שולחן.
היסטוריה.
רקע.
לפני שמיקרו-מעבדים הפכו נפוצים מחשבים שניתן היה לשים על שולחנות היו יוצאי דופן ונחשבו למחשבים קטנים במיוחד ביחס למרבית המחשבים. באותה העת סוג המחשבים הנפוץ ביותר היו מיני-מחשבים, אשר היו בגודל של כל השולחן. מחשבים מוקדמים יותר היו בגודל של חדר שלם. מיני-מחשבים היו בגודל של מקרר אחד או מספר מקררים.
רק בשנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר החלו לצאת לשווקים מחשבים שהיו ניתנים לתכנות, החלו להיות זמינים לרכישה מחשבים שניתן להציב על שולחנות. ב-1970 יצא לשווקים מחשב המסוף Datapoint 2200, אשר בא עם מקלדת וצג, כאשר הכוונה המקורית הייתה שניתן יהיה להתחבר באמצעותו למחשב מרכזי אך זה לא מנע ממי שרכש אותו להשתמש בו כמחשב שולחני עצמאי. המחשבים מדגם HP 9800, השתמשו בעיצוב מוקטן יותר של עיצוב המיני-מחשב. דגם המחשב Wang 2200 שיצא לשווקים ב-1973 הכיל מסך CRT (CRT) וקלטת אחסון. דגם המחשב IBM 5100 שיצא לשווקים בשנת 1975 הכיל מסך CRT קטן וניתן היה תכנות באמצעות BASIC ו-APL. אלה היו בדרך כלל מחשבים יקרים במיוחד אשר נמכרו בעיקר לשימוש עסקי או מדעי.
הצמיחה וההתפתחות של שוק המחשבים השולחניים.
ה-Apple II, ה-TRS-80 וה-Commodore PET היו הדור הראשון של המחשבים האישיים הביתיים שהושקו ב-1977 אשר נועדו לשוק הצרכני ולא לשימוש עסקי. במהלך שנות ה-80 וה-90 המחשבים השולחניים הפכו לסוג המחשב הדומיננטי, כאשר המחשב השולחני הפופולרי ביותר באותה העת היה ה-IBM PC והמחשבים השונים שניסו לחקות אותו, ולאחר מכן דגם המחשב האישי מקינטוש של חברת אפל, כאשר האמיגה של חברת קומודור היה במקום השלישי, וזכה להצלחה מסוימת באמצע שנות ה-80, אך הפופולריות שלו דעכה עד תחילת שנות ה-90.