הרעיון שקונקטביזם הוא תאוריית למידה חדשה שנוי במחלוקת. פלון וורהאגן טען שמשמעותו של הקונקטיביזם הוא "ראייה פדגוגית". המחסור בספרות השוואתית ביקורתית בנושא הקונקטביזם מראה, באיזה אופן הקונקטביזם קשור לתאוריות קודמות, כמו: "קוגניציה מבחינה חברתית" (האצ'ינס, 1995), אשר באיזה אופן רעיונות קשורים יכולים להיות מיושמים למערכות סוציאליות. תאוריות קוגניטיביות קלאסיות כגון: (ויגוצקי, אונטב, לוריא, ואחרים מתחילות בשנת 1920) "תיאורית הפעילות " מציעה הסבר לפיו, אנשים מושפעים מלמידה באמצעות שלושת המשתנים הבאים:
התאוריה הקוגניטיבית החברתית (בנדורה, 1962)-טוענת שאנשים לומדים על ידי התבוננות באחרים, תאוריית למידה חברתית (מילר ודולרד) - מפרטת את הרעיון הזה, קוגניציה ממוקמת - מצהירה שהידע ממוקם בפעילות שקשורה חברתית, תרבותית ובהיבט פיזי, ידע ולימוד הדורשים חשיבה ומעוף יותר מאשר אחסון ואחזור של מושגי ידע. "קהילת האימון" (לאוו וניגר 1991) הכריזה שהתהליך של שיתוף אינפורמציה וחוויות עם קבוצה מאפשר לחברים ללמוד אחד מהשני. "אינטליגנציה קולקטיבית (לוי, 1994) מתארים שיתוף או אינטליגנציה אשר צפה/ עולה משיתוף פעולה ותחרותיות. "kere" טוען שלמרות שטכנולוגיה משפיעה על סביבת למידה, תאוריות למידה קיימות מספיקות.
"kop and hill" - מביאים לידי הסכמה שזה לא נראה שקונקטביזם היא תאוריית לימוד נפרדת, רעיון זה מהווה שיקול חשוב בפיתוח של תאוריות פדגוגיות חדשות. כשהשליטה עוברת מהמורה הפרטי ללומד היותר ויותר אוטונומי.
"ally" - זיהתה שהעולם השתנה והפך להיות יותר רשת קשרים, לכן תיאורית הלמידה שהתפתחו לפני "השינויים הגלובליים" הן פחות רלוונטיות. למרות זאת, הוא מסתייג וטוען שמה שצריך זה לא תאוריה יחידה לגיל דיגיטלי אלא, מודל שמשלב את התאוריות השונות כדי להדריך ולעצב חומרי למידה "און ליין".
chati מציין שאקטיביזם חסר כמה הבטים החיוניים ללמידה כמו: שיקוף, למידה מטעויות, איתור טעויות, תיקונם ותחקיר ארגוני. כמו כן, הוא מציג את הלמידה כתאוריה רשתית (LaaN) אשר בנויה על אקטביזם, תאוריות סיבוכיות/מורכבות וטבעת כפולה של למידה.
LaaN מתאר את הלומד וסביבת הלמידה כרצף וכיצירה מתמשכת של ידע אישי -רשתי - חברתי.
הצעות לפעילויות לימודיות.
קבוצה עורכת ערך בוויקיפדיה רעיונות לפעילות - 1. שיעורים בזום - המשתתפים בשיעור המקוון לא לומדים בצורה פרונטלית והאחריות היא על הלומד, שיעורים שמתקיימים בזום מחייבים שימוש בטכנולוגיה. 2. שיעורים מחוץ למרחב הכיתתי - הקניית ידע והתמצאות באמצעות מושגים וחקר הטבע במגוון המקצועות ובהקשרם . 3. אתרים אינטרנטיים - לימוד באמצעות משחקים וירטואליים שימוש באינטרנט ובטכנולוגיה לפיתוח לתרגול ולהעמקת הידע מגוון אתרים לשימוש : עשר אצבעות, דסמוס בתחום המתמטיקה, אופק ובריין פופ למגוון המקצועות .
חוקרים מרכזיים.
- ג'ורג' סימנס - ג'ורג' סימנס הוא מחנך וחוקר של למידה, רשתות, ניתוח חזותיות, פתיחות ויעילות ארגונית במרחב הווירטואלי.
סימנס פרסם מאמר ב-2005: An introduction to connective knowledge בו הוא הציג את התאוריה של קישוריות אנושית בחינוך מתוקשב. סימנס מכנה תיאוריה זו "תאוריית למידה של העידן הדיגיטלי". תאוריה זו מתייחסת לדרך שבה הלומדים מתקשרים ותורמים להיווצרות הידע. על פי תיאוריה זו הלמידה מעוצבת על ידי סביבות הוראה מתוקשבות והיא מתבססת על היכולת ליצור קישורים בין מקורות מידע שונים. הלמידה היא כאוטית ובלתי מובנית והידע בה מופץ באמצעות רשתות.
- סטיבן דאונס - פרסם מאמר ב-2005: Connectivism: Learning as as Network creation. דאונס מדבר על למידה מיטבית המתרחשת בקהילה דמוקרטית במרחב הווירטואלי הפתוח, באמצעות דיאלוג שהמשתתפים מקיימים ביניהם (דיאלוג, קשרים וזיקות). הלומדים בקהילה הופכים לעצמאיים יותר ולאחראיים יותר ללמידה של עצמם משום שהם נדרשים להכריע בדבר מטרות הלמידה בטווח הקצר והארוך, השימוש במקורות וההיבט הערכי בהם. הלמידה מותאמת לצורכי הלומד ברחבי הרשת.
- לינדה האריס - פורצת דרך בתחום הפדגוגיה של הלימוד ברשת, שהתפתחה ללמידה שיתופית/משותפת אונליין OCL.
ההפגנות נגד סין בווייטנאם (2014)
ההפגנות נגד סין הם סידרה של הפגנות, שקטות בתחילה ואחר כך מלוות באלימות, נגד מדיניות ההתפשטות הטריטוריאלית של סין, שנערכו במספר מקומות ב במאי 2014. מה שהצית את ההפגנות היה הצבת אסדת קידוח באזור הנמצא במחלוקת מדינית בים סין הדרומי.
למרות שההפגנות היו במוצהר נגד סין הן הכילו אלמנטים של ביקורת נגד הממשל המקומי על מדיניותו מול סין כמו גם בנושאים אחרים.
במחוז "בין דואונג" שבדרום וייטנאם, שנפגע באופן הקשה ביותר בהפגנות, מתוך 351 מפעלים שניזוקו, נבזזו או שהושמדו כליל, 14 בלבד היו בבעלות תאגידים סיניים.
קורס פתוח מקוון מרובה משתתפים
קורס פתוח מקוון מרובה משתתפים (באנגלית: Massive open online course או MOOC), הוא קורס אינטרנטי מקוון הפתוח לקהל הרחב. לרוב הגישה אליו פתוחה ללא עלות דרך האינטרנט והוא מאפשר השתתפות למספר בלתי מוגבל של משתמשים. בנוסף לחומרי קורס מסורתיים כגון הרצאות מצולמות, קריאה, בעיות ותרגילים, קורסי מוק מספקים פורומים אינטראקטיביים, המאפשרים אינטראקציה קהילתית בין סטודנטים, פרופסורים ועוזרי הוראה. מוק מהווה התפתחות נוספת של למידה מקוונת. הקורס הראשון הוצג לראשונה בשנת 2008 והתגלה כפלטפורמה פופולרית של למידה בשנת 2012.
היסטוריה.
הפיתוח של קורסי מוק הוא תולדה של התפתחות משאבים לימודיים פתוחים (OER - Open Educational Resources) המושתת על אידיאלים של פתיחות בחינוך, התפיסה שיידע צריך להיות משותף באופן חופשי, והרצון ללמוד ללא אילוצים דמוגרפיים, כלכליים וגאוגרפיים. המגמה להנגיש דרך האינטרנט תוכן לימודי איכותי, פתוח וחופשי קיבלה תפנית חדה כאשר המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) הקים בשנת 2002 תוכנית לפתיחת חלק מקורסי האוניברסיטה לכלל הציבור (OpenCourseWare) ולאחר מכן האוניברסיטה הפתוחה הקימה בשנת 2006 פרויקט דומה הנקרא OpenLearn.
המושג MOOC נטבע לראשונה ב-2008 על ידי דייוויד קורמייר, שעמד בזמנו בראש צוות חדשנות ותקשורת אינטרנטית באוניברסיטת הנסיך אדוארד הקנדית (University of Prince Edward Island), בהקשר לקורס שהוצע על ידי אוניברסיטת מניטובה (University of Manitoba). זה היה קורס המוק הראשון, אשר הושק בשנת 2008, והוא נקרא חיבוריות וחיבור ידע (Connectivism and Connective Knowledge).
הוא נוצר על ידי () ו (George Siemens). זה היה השיעור הראשון אשר עמד מאחורי ראשי התיבות 'MOOC' והשתמש בפלטפורמות שונות רבות למשוך תלמידים לנושא, הכוללות קבוצות פייסבוק, דפי ויקיפדיה, בלוגים, פורומים, פגישות מקוונות בזמן אמת ומשאבים אחרים. הקורס היה חופשי, פתוח וחינמי, כך שכל אחד יכול היה להצטרף ולהשתמש בתוכן מבלי לשלם (אם כי הוצעה אפשרות השתתפות בתשלום לקבלת תעודה). נרשמו לקורס כ־25 סטודנטים אשר שילמו שכר לימוד באוניברסיטה וכ-2,300 אנשים באופן מקוון פתוח.
עד סוף שנת 2011 לא זכה המונח מוק להכרה בשיח הציבורי המרכזי. התפנית הייתה בשנת 2012, כאשר שני מרצים באוניברסיטת סטנפורד, סבסטיאן ת'רן (Sebastian Thrun) ופיטר נורביג (Peter Norvig), פתחו את הקורס "מבוא לבינה מלאכותית" כקורס מקוון ללא תשלום. הקורס שאף לדמות חוויות כיתה אמיתיות והציע שיעורים באיכות גבוהה לכולם, עם היתרון של קורס שניתן מאוניברסיטת סטנפורד היוקרתית. יותר מ-160,000 תלמידים ב-190 מדינות נרשמו, ובפעם הראשונה, קורס מקוון פתוח היה באמת "מאסיבי". זה הוביל את ת'ורן ונורביג לבנות מודל עסקי חדש באינטרנט, הסטארט-אפ יודסיטי (Udacity). תוך שנה הוקמו חברות מסחריות אחדות המספקות קורסי מוק. בפברואר 2012 הקימו דפנה קולר (Daphne Koller) ואנדרו נג (Andrew Ng), פרופסורים למדעי המחשב מאוניברסיטת סטנפורד, את חברת קורסרה. אחריהם, המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת הרווארד הקימו את פלטפורמת המוּק edX. בשנת 2013 הקימה האוניברסיטה הפתוחה בבריטניה פלטפורמת מוק משלה, Futurelearn, בשיתוף עם אוניברסיטאות מבריטניה. ישנן יוזמות עצמאיות נוספות, ביניהן Open2Study באוסטרליה ו-iversity בגרמניה.
בשנים האחרונות התפתחו פלטפורמות רחבות חדשות ומקוריות לרכישת ידע באמצעות קורסים מקוונים, ביניהן פלטפורמת UDEMY - המאגדת בתוכה קורסים ממגוון נושאים רחב. יתרונותיה - במגוון ובמחיר הזול לקורס ובכך שכל מומחה תוכן יכול להקים קורס בעצמו. החסרון המרכזי של הפלטפורמה נעוץ בעיקר בכך שאין בקרה על איכות הקורסים ובשונה מקורסירה, גם אין בה קורסים המעניקים קרדיטציה מוכרת לצורכי אקדמיה ו/או מוכרת עבור מקומות תעסוקה.
קונספט חדש שנוצר אף הוא בשנים האחרונות מצוי בפלטפורמת LYNDA המאגדת בתוכה מגוון רחב של קורסים על בסיס מודל כלכלי שבו מבוצע תשלום חודשי קבוע (כ 20$ לחודש) המאפשר נגישות לכלל תוכני הקורסים בפלטפורמה. זהו מודל גמיש במיוחד המתאים למי שרוצה ללמוד מגוון קורסים בעולמות תוכן שונים זה מזה.
קיימים מספר מקורות להשוואה בין הפלטפורמות השונות