ספרו הראשון של אשר יצא לאור בהוצאת זמורה-ביתן בשנת 2011. הספר עוסק בלוחמים המשרתים בגדוד שטחים במהלך האינתיפאדה השנייה ומתאר את הקשר בין חוויות השירות הצבאי בתקופה בשיא תקופת הלחימה והפיגועים לבין תרבות השוליים והסמים הישראלית.
סדרות רשת.
במסגרת עבודתו כבמאי דוקומנטרי בחטיבת הדיגיטל של כאן – תאגיד השידור הישראלי יצר אשר מספר סדרות רשת שהיוו את בסיס התוכן העיקרי של תאגיד השידור הישראלי במהלך תקופת ההקמה. הסדרות משודרות בעמודי הפייסבוק והיוטיוב של כאן – תאגיד השידור הישראלי וכן בערוץ הראשון בטלוויזיה.
חסידי ברסלב
אפטרשוק (פירושונים)
מבצע ברדס 54–55
מבצע ברדס 54–55 הוא מבצע של צה"ל שנערך ב-20 – 21 בפברואר 1973, ובמסגרתו פשטו כוחות צנחנים והקומנדו הימי, על יעדי מחבלים כ־180 ק"מ בעומק לבנון, מצפון לטריפולי.
רקע.
ביום ו', 16 בפברואר 1973, בשעה 14:30, פקד הרמטכ"ל, דוד אלעזר, על הקחצ"ר, תא"ל מנו שקד, לבצע פשיטה על יעדי מחבלים במחנה הפליטים נהר אל-בארד, שכונה "ברדס 54" ובתכנון המבצעי כונה יעד "גאולה", ובמחנה הפליטים אל בדוי, שכונה "ברדס 55" ובתכנון המבצעי כונה יעד "אהובה". זאת בהתאם למדיניות חדשה שחלה מספטמבר 1972, אשר כונתה "אופנסיבה זוטא", על פיה צה"ל פועל שלא בתגובה ישירה לפעילות חבלנית מסוימת, אלא כבמצב מלחמה. מטרות הפשיטה היו להרוג במחבלים במקום, לפוצץ את מבני המפקדות והאימונים ולהשיג מידע מודיעיני. נקבע כי הכוח יגיע ליעדיו בנחיתה מן הים. המבצע הוטל על כוחות מחטיבת הצנחנים ומשייטת 13. הפיקוד הכולל על המבצע היה בידי תא"ל שקד. מפקד הכח הימי היה מש"ט 3 אל"ם שבתאי לוי.
על הכוח שעליו הוטל לפשוט על יעדי "גאולה" פיקד סגן מפקד חטיבת הצנחנים, סא"ל עמוס ירון. תחת פיקודו היו: כ-25 לוחמים מגדוד 890 של הצנחנים אותו הוביל המג"ד, סא"ל איציק מרדכי, כ-20 לוחמים מגדוד 450, גדוד קורס מפקדי כיתות של הצנחנים, אותו הוביל מפקד הגדוד, רס"ן דורון רובין, כוח ובו 6 לוחמים מן הקומנדו הימי בפיקוד רס"ן גדי שפי, סגן מפקד השייטת. משימת הכוח הייתה השמדת המשרד הראשי של הפת"ח, מחנה מחבלים ומפקדת הפת"ח, מחסן תחמושת, בסיס אימונים ובית סוהר.
על הכוח שעליו הוטל לפשוט על יעדי "אהובה" פיקד מפקד חטיבת הצנחנים, אל"ם עוזי יאירי, שבאותה עת פיקד על אימון החורף של חטיבת הצנחנים. אף על פי כן לא הפסיק יאירי את אימון החטיבה, כי אם בחר נבחרת מן היחידות בחטיבה והוביל אותה במבצע. תחת פיקודו היו: כ-25 לוחמים מגדוד 202 של הצנחנים אותו הוביל המג"ד, סא"ל שמואל (מולה) שחם, כוח מסיירת צנחנים, אותו הוביל מפקד הסיירת, סרן אבנר חרמוני, כ-25 לוחמים מגדוד הנח"ל המוצנח אותו הוביל המג"ד אמנון ליפקין-שחק וכן כוח ובו 6 לוחמים מן הקומנדו הימי. משימת הכוח הייתה השמדת משרד החזית העממית לשחרור פלסטין, משרד ארגון "המאבק המזוין", מחנות אימונים ובסיס ימי של הפת"ח.
נוהל הקרב למבצע היה קצר וזאת בשל לוח הזמנים שנגזר ממועד הביצוע שנקבע.
מהלך המבצע.
ב-20 בפברואר 1973, בשעה 11:45, לאחר תדריך הרמטכ"ל הפליגו הכוחות הלוחמים על גבי ספינות חיל הים, בפיקוד מפקד שייטת ספינות הטילים אל"ם שבתאי לוי, מבסיס חיפה של חיל הים. הספינות נשאו עליהם כ-60 סירות גומי, הפליגו לעבר חופי לבנון, כעשרה קילומטר צפונית לעיר טריפולי ועמדו בלב ים כשישה מיילים מן החוף.
הפיקוד הכללי על המבצע היה נתון בידי תא"ל שקד, אשר פיקד עליו, מעמדת פיקוד בספינה ששהתה בים. עם רדת החשיכה החלו הלוחמים בשלב ההחפה ושטו לחוף על גבי סירות גומי. כל כוח נחת בחוף אחר. הכוח שעליו הוטל לתקוף את יעדי "אהובה" נחת בחוף שכונה "לבן", ואילו הכוח שתקף מצפון ביעדי "גאולה" נחת בחוף שכונה "צהוב". כאשר היו הסירות במרחק של כשמונה מאות מטרים מן החוף קפצו למים מספר לוחמים מן הקומנדו הימי, אשר שימשו ככוח חלוץ עליו הוטלה מלאכת הסיור והאבטחה המקדימה את הנחיתה, ושחו לעבר החוף. בהגיעם סרקו הלוחמים את השטח ודיווחו ברשת הקשר כי הוא מתאים לנחיתה. שאר הכוחות הלוחמים נחתו בעקבותיהם. או אז התברר כי קיים פיגור בן עשרים דקות בלוח הזמנים של הפעולה. זאת משום שספינות חיל הים נדרשו בשעה שהפליגו לעבר לבנון להקיף סירות דיג בנתיב כדי לא להתגלות. בשעה 22:05 הושלמה התארגנות הכוח הנוחת על החוף והחלה התנועה לעבר היעדים שהיו מרוחקים כשישה ק"מ מן החוף.
כבר בתחילת הדרך התגלה כי חציית הכביש הראשי תהווה בעיה שכן משני צדיו מדרון תלול. הלוחמים נאלצו לעבור אותו בקבוצות ובמהירות. בכל פעם שעברו רכבים היו הלוחמים קופאים במקומם ונצמדים למדרון. מה גם שנחיתת הכוח ליעדי "גאולה" התעכבה במשך כשעה. בשל כך נגרם פיגור נוסף בלוח הזמנים. אף כי על פי לוח הזמנים תוכנן לתקוף מוקדם יותר, ואף על פי שהירח כבר עלה, הוחלט לדחות את שעת ה-"ש". סמוך לחצות החלה ההתקפה.
היעדים היו בקרבת הנמל הסורי טרטוס, לאבטחת הפעולה כנגד התערבות סורית הוקצה כוח נוסף של זוג ספינות טילים בפיקוד מפל"ג 32 סא"ל מיכאל ברקאי. כוח זה פעל בשליטת מפקדת חיל הים.
יעד אהובה.
משהגיע הכוח שבפיקוד אל"ם עוזי יאירי ליעד אהובה התפצלו כוחות המשנה שלו למשימותיהם. כוח סיירת הצנחנים, בפיקוד סרן אבנר חרמוני, תקף את יעדי "אהובה 3" ו"אהובה 4". היעדים כללו את מפקדת פת"ח האחראית על גיזרת טריפולי, אשר שכנה במבנה בעל קומה אחת, ומבנה בן שתי קומות אשר שימש כמשרד ראשי ומחסן לנשק קל של הפת"ח. יעדים אלו היו בתוך מחנה הפליטים אל-בדוי. בשל היות היעדים בתוך מחנה הפליטים, ומשום שהיה חשש כי הכוח עלול להסתבך בקרב עם המחבלים בתחומי מחנה הפליטים ויזדקק לסיוע ותגבורת, הוחלט שכוח הסיירת יהא הראשון לפתוח באש ולתקוף את יעדיו. חרמוני, מפקד הסיירת, הוביל את תקיפת יעד "אהובה 3".
הכוח נע בין בתי המחנה המוארים לעבר המבנה והתחמק ממספר כלבים שנבחו לעברו והיו עשויים לחשוף את מיקומו. הכוח תקף את המבנה, הרג ארבעה מחבלים במבנה ופוצץ אותו באמצעות מטעני חבלה. בלחימה על היעד ספג הכוח שלושה פצועים ובהם מפקד הסיירת. באותה עת פוצץ כוח, בפיקודו של סגן מפקד הסיירת, סגן את מחסן הנשק ביעד "אהובה 4".
כוח הנח"ל המוצנח, בפיקוד אמנון ליפקין-שחק תקף את יעד "אהובה 1", בסיס אימונים ובתי מלאכה של הפת"ח, אשר שימש לאימוני יחידת הפת"ח למבצעים מיוחדים. הבסיס נמצא במרחק 100–150 מטרים מזרחית למחנה הפליטים וכלל חמישה מבנים. שלושה מן המבנים היו בעלי קומה אחת ואילו השניים האחרים היו מכלים בלתי מזוהים. בבסיס שהו כדרך קבע עשרה מחבלים ואולם נלקחה בחשבון האפשרות כי בבסיס שוהים מחבלים נוספים לצורך הכשרה ואימונים. הכוח שבפיקוד ליפקין-שחק ביצע את משימתו במדויק, כאשר הוא משתלט על הבסיס באמצעות אש נק"ל ורימונים.
השמדת יעד "אהובה 2", בסיס החזית העממית לשחרור פלסטין, הוטלה על הכוח מגדוד 202, בפיקוד סא"ל שחם. הבסיס, אשר שימש כבית סוהר, נמצא כמאתיים מטרים דרומית ממחנה הפליטים, וכלל שישה מבנים תת-קרקעיים ומחסן תחמושת. במקום נכחו כדרך קבע מחבלים ששימשו כשומרים וכחוקרים בבית הסוהר וכן המפקד הבסיס וסגנו. בשעה 00:46 נע הכוח מנקודת הפיצול. במהלך התנועה ליעד זיהה הכוח מחבל חמוש ולכן התקדם בזהירות מרבית אל היעד, תוך שהוא עוצר מפעם לפעם לתצפית על היעד. משהגיע הכוח לקרבת הבסיס המחבלים, התפצל לשני כוחות משנה אשר תקפו מן הצד המערבי ומן הצד המזרחי של הבסיס. לאחר שחצו את גדר התיל המקיפה את הבסיס, הסיר המג"ד, סא"ל שחם, ממקומה את נורת החשמל שהאירה את רחבת הבסיס ובמעטה החשכה שהשתרר החלה המתקפה. הכוח אשר תקף את הבסיס בחלקו המערבי היה בפיקוד סגן דורון אלמוג, אשר היה מפקד פלוגה בגדוד. אלמוג השליך רימון למבנה הראשון ולאחר מכן השתלט עליו תוך ירי. באותה עת ריתק כוח המג"ד באש בניין בצד הדרומי של הבסיס ממנו נמלטו מספר דמויות. לאחר מכן הרג הכוח בפיקוד אלמוג מספר מחבלים בעת שהשתלט בירי על חדר. לאחר השתלטות הכוח הישראלי נורתה לעברו אש מרובה קלצ'ניקוב מן הבניין המרוחק. המג"ד השליך לעבר מקור הירי רימון יד והורה לכוח של זאב זכרין להשתלט על המבנה. לאחר קרב קצר נהרגו המחבלים שפתחו באש והכוח התקרב למבנה. משהגיע למבנה זיהה הכוח בונקר תת-קרקעי שרק פתחיו נראו לעין. הכוח השליך רימונים ומטענים לבונקר אך לא נכנס פנימה מחשש לנפגעים. גם במבנה זה נהרגו ככל הנראה מספר מחבלים. לאחר ההשתלטות על הבונקר נע הכוח של דורון לעבר הכניסה הראשית למחנה שלא הייתה מאוישת. שם התמקם כדי לאבטח את הכוחות מכיוון צפון מערב וכן כדי לשמש כחסימה לכיוון מחנה הפליטים. הכוח אשר תקף את הבסיס בחלקו המזרחי היה בפיקוד סגן יפתח רייכר-עתיר. הכוח פגע והרס אוהל ובו עמדת נ"מ. כמו כן פגע והרס עמדה על גג אחד המבנים. לאחר מכן פוצץ הכוח דלת באמצעות לבנת חבלה. מן הפיצוץ נהרגו שני מחבלים. על שאר החדרים השתלט הכוח של רייכר-עתיר באמצעות אש נק"ל ורימונים. תנור נפט שהיה באחד החדרים התלקח כתוצאה מן הירי. שרפה שפרצה בעקבות כך גרמה להתפוצצות תחמושת רבה עד לגמר ההשתלטות. משהסתיימה ההשתלטות על הבסיס, הניח הכוח מטעני חבלה מסוג "גור" בכל החדרים, שב לנקודת ההיערכות והפעיל את חומר נפץ. או אז פתח הכוח בנסיגה לעבר נקודת המפגש עם כוח המח"ט יאירי. בבסיס זה נהרגו כשמונה עשר מחבלים. הכוח לא ספג נפגעים והלחימה על היעד, כולל הריסתו ארכה כעשר דקות.
יעד גאולה.