המזרקה נפתחה באופן רשמי ב-26 באוגוסט 1927. המזרקה פועלת מ-8:00 בבוקר עד 11:00 בלילה כל יום מאמצע חודש אפריל עד אמצע חודש אוקטובר, בתלות במזג האוויר. כל שעה עגולה המזרקה משפריצה זרם חזק של מים בגובה 46 מטר באוויר במשך 20 דקות. בחשכה, מתלווה למיצג גם מופע אור-קולי. המופע האחרון בשעות הלילה מתחיל ב-10:00 בלילה.
המזרקה מכילה 5.7 מיליון ליטרים של מים. במשך המיצג שמתקיים כל שעה, מוזרמים מעל 53,000 ליטרים של מים לדקה דרך 133 סילונים שונים.
בגירה
בַּגירָה (נקרא גם בגהרא; באנגלית: Bagheera) הוא נמר הודי שחור המופיע כדמות ספרותית בספרו של רודיארד קיפלינג - "ספר הג'ונגל" וכן בספר ההמשך "ספר הג'ונגל השני". המילה "בגה" (बाघ) משמעותה טיגריס בהינדי.
כמו כן, בגירה מופיע בעיבודי האנימציה לספרים, ספר הג'ונגל וספר הג'ונגל 2, וכן בסדרת ההנפשה "גורי הג'ונגל".
ביוגרפיה.
בגירה נולד בשבי בגן-החיות האישי של הרג'ה של אודאיפור, הודו, והוא מתחיל לערוג לחירותו אחרי מות אמו. ברגע שהוא בוגר וחזק דיו הוא פורץ את המנעול של כלובו ובורח לג'ונגל, שבו אכזריותו וערמומיותו מקנים לו את הכבוד של כל שאר תושבי הג'ונגל, למעט שירחן הטיגריס (כנראה מתוך שחצנות). בגירה חושף כל זאת למוגלי בהזדמנות מאוחרת. אף אחד, למעט מוגלי, לא יודע אי-פעם שבגירה ענד פעם קולר ושרשרת, מה שמסביר את התובנה המיוחדת של הנמר לגבי האדם.
כאשר אבא זאב (אביו המאמץ של מוגלי) וראקשה (אימו המאמצת של מוגלי) מלהקת הזאבים הסאונית מאמצים את ה"גור" האנושי מוגלי והלהקה דורשת שידברו בשם הגור החדש, בגירה קונה את חייו של מוגלי בעזרת פגר שור טרי ועוזר לגדל אותו כאחד מהלהקה. בגלל שחייו נקנו על ידי שור, על מוגלי נאסר לאכול בשר בקר (בצירוף מקרים עם העובדה שגם לכפריים ההינדים של המחוז נאסר לאכול בשר בקר).
בגירה משתתף ברבות מהרפתקאות מוגלי כאשר הוא גדל, אבל לבסוף מגיע הזמן שגור-האדם נהפך לאיש בוגר, וצריך לחזור לחברה האנושית. בגירה משחרר את מוגלי מחובו ללהקת הזאבים בהריגת שור נוסף, ומוגלי חוזר לאימו המאמצת האנושית מסואה.
בגירה הוא אחד ממוריו הרוחניים של מוגלי. הוא, באלו וקא שרים למוגלי את "שיר העזיבה" של הג'ונגל.
הופעות נוספות.
בגרסת האנימציה הרוסית "הרפתקאות מוגלי" בגירה מוצג כנקבה. זאת כנראה בשל העובדה שהמילה הרוסית ל"פנתר" היא עצם ממין נקבה. כמו כן, יש לבגירה בגרסה זו שלושה גורים, אחד שחור ושניים בצבעים רגילים.
בגרסה של דיסני, בגירה הפנתר היה, כמו בספר, זכר, ודובב על ידי סבסטיאן קאבוט באנגלית. הפנתר צויר כחכם, רציני ואחראי, באופן דומה לבגירה שבספר, למעט העובדה שבספר בגירה מפנק את מוגלי יותר.
בסרט, בגירה הוא זה שמוצא את מוגלי לראשונה בסירה ההרוסה, ולא הזאבים, והוא זה שלוקח אותו בחזרה לכפר.
במהלך הסרט, בגירה מתווכח לעיתים קרובות עם באלו, משום שהוא יודע שכל עוד שירחן נמצא בג'ונגל, הג'ונגל הוא לא מקום בטוח למוגלי למרות כל מאמצי באלו להגן עליו. כמו כן, בגירה הוא גם המספר של סיפור הסרט.
בגירה הוא גם אחת מהדמויות הראשיות שהושמטו מהסדרה עולם סחרחר, שהשתמשה בכמה דמויות מספר הג'ונגל. עם זאת, הרבה מחיילי שירחן וטייסיו הם פנתרים שחורים שמאוד דומים בסגנונם לבגירה.
בסדרת האנימה היפנית בגירה הופיע בדיבוב ארתור גרוסר. גם שם הוא היה רציני ואחראי והיה לאחד ממוריו הרוחניים של מוגלי.
בסדרת האנימציה המקדימה, בגירה היה החבר הכי צעיר, ולעיתים קרובות חבריו צחקו עליו, בייחוד שירחן הבריון. כמו כן, הוא גם כונה "באגי". כמו שירחן, גם לו היה מבטא בריטי בסרט מ-1967, אבל בסדרה היה בעל מבטא אמריקאי.
בשנת 2003 הופיע בגירה בתפקיד אורח בסדרת ההנפשה של דיסני "בית העכבר".
בסרט השני, הוא חזר להופיע כבגירה הרציני. בגירה, עם עזרתם של חיילי קולונל האטי, מנסה למנוע מבאלו להגיע לאנשי הכפר. כאשר הכפריים מנסים למצוא את מוגלי, הוא חושד שבאלו החזיר אותו בחזרה לג'ונגל (הוא צדק). באלו מחביא את מוגלי ממנו, וגורם לבגירה להאמין שהוא לא היה עמו. אחרי ששירחן נפל במלכודת, מוגלי פוגש אותו שוב. קרוב לסוף הסרט, ראנג'ן נראה משחר עם הזנב של בגירה. בהתחלה בגירה פחד, אבל אחר כך נהנה לשחק איתו, בזמן שמוגלי ובאלו שרים שוב את "הצרכים הפשוטים".
בסדרת ספרי הקומיקס פייבלס, בגירה נראה כאחת מהדמויות החיות בגלות בחווה שבצפון מדינת ניו-יורק. הוא לוקח חלק במרד החווה, וביחד עם פייבלס "קיפלינג" אחרים, הוא עוזר לזהבה (מסיפור "זהבה ושלושת הדובים") באיתור ריינארד השועל. בגירה למעשה מצליחה באיתור ריינארד, אבל השועל מצליח להימלט ממנו. נרמז שמטרתו העיקרית של בגירה לתפיסת השועל הייתה כדי להראות לשירחן אחרי שדחה ביהירות את הצעת בגירה לעזור. אחרי שהמרד דוכא, בגירה מלא החרטה מסכים למאסר מאשר עבודת כפייה. עם זאת, כפי שהוא חושף למוגלי, נשאר לו זכרונו כאשר הוא משתין על קברו של שירחן המנוח בשביל לשעשע את עצמו.
דמותו של בגירה הופיעה גם במחזמר הישראלי המבוסס על הסיפור ואת תפקידו גילם ששי קשת.
בן קינגסלי מדבב את בגירה בסרט בבימויו של ג'ון פאברו שיצא בשנת 2016. הסרט ברובו הוא עיבוד לייב אקשן לסרט של דיסני. בגירה בסרט משמש בתפקיד מספר אך גם כמורה עבור מוגלי. הוא לוקח תחת חסותו את האחריות להביא את מוגלי לכפר בני האדם ולהגן עליו מפני שירחן שרוצה במותו של מוגלי.
עלם סגד
דימום תוך-מוחי
ניופאונדלנד (אי)
הטקטיקה באינתיפאדה השנייה
האינתיפאדה השנייה או אינתיפאדת אל-אקצא - כינוי שניתן על ידי הפלסטינים למלחמתם נגד מדינת ישראל, החלה ב־27 בספטמבר 2000. היא פרצה בתום ארבע שנים של שקט יחסי בין ישראל והפלסטינים, שהופר באירועי מנהרת הכותל ובאירועי יום הנכבה 2000 ומוטטה כמעט לחלוטין את הסכם אוסלו מ־1993. זו הייתה הסלמת שיא של הסכסוך ובמהלכה נמנו אלפי קרבנות בשני הצדדים, הן בקרב הלוחמים והן בקרב אזרחים. בתחילתה היא כללה פעולות מחאה "עממיות", בדרגות אלימות שונות, אולם במהרה הפכו פיגועי טרור ולוחמת גרילה פלסטיניים, לביטויה המרכזי.
מאפיין מובהק של הפעילות הפלסטינית היה שימוש נרחב בפיגועי התאבדות. זה החל בשלושה פיגועי התאבדות שנכשלו, באוקטובר ובדצמבר 2000 ובינואר 2001 והתגבר מראשית מרץ 2001 ואילך, סמוך לפני עלייתו של אריאל שרון לראשות הממשלה במקום אהוד ברק. ישראל מצדה הרחיבה בעקבות זאת את השימוש ב"סיכול ממוקד", קרי חיסול מתוכנן של פעילי ארגוני הטרור. השימוש באמצעי זה על ידי ישראל החל בשני סיכולים ממוקדים בנובמבר ובדצמבר 2000 והתגבר החל מיולי 2001 ואילך.
הטקטיקה של ישראל.
הטקטיקה בתחילת האינתיפאדה.
הערכות מודיעיניות ומידע שנאסף במערכת הביטחון הישראלית, החל מחודשים מספר לפני פרוץ האירועים הצביעו על אפשרות שהפלסטינים ייזמו "עימות נמוך עצימות", בעיקר פיגועי ירי מנשק קל, במסווה של התקוממות עממית בלתי מאורגנת. נעשו לפיכך הכנות, בעיקר ברצועת עזה, כדוגמת בניית פילבוקסים, ביצור המוצבים ומיגון כלי רכב בפני ירי מנשק קל. תחילתה של ההתקוממות הפלסטינית זכתה אם כן, לתגובה רבת עוצמה של צה"ל, שהגיע מוכן למתאר של עימות מעין זה. בתקופה הראשונה לאינתיפאדה השנייה נמנו נפגעים רבים אצל הפלסטינים, מול מיעוט נפגעים בצד הישראלי, בשל מיגון חיילי צה"ל מירי בנשק קל.
בשלב הראשון, עד ללינץ' ברמאללה נמנעה ישראל מתקיפת מטרות בשטחי A (השטחים שהיו בשליטה ביטחונית של הרשות הפלסטינית). לאחר מכן, היא החלה בלחץ צבאי גובר והולך. התקיפות הראשונות של ישראל בשטחי A התמקדו בעיקר בבניינים של הרשות הפלסטינית ובסיכולים ממוקדים של "פצצות מתקתקות", אולם במהרה הלכו התקיפות והסלימו. בתחילת מרץ 2001 הושמה רמאללה בכתר. ב־18 באפריל נכנסה ישראל בפעם הראשונה לבית חאנון. על אף שישראל נאלצה לסגת לאחר זמן קצר בעקבות לחץ אמריקאי הרי כניסה זו מציינת את המשך מחיקת ההבחנה בין השטחים השונים. בסוף אפריל 2001 עברה הסמכות לאשר "מרדף חם" לתוך שטחי הרשות הפלסטינית מהדרג הפוליטי לדרג הצבאי המקומי. ב־19 במאי תקפו לראשונה מטוסי קרב ישראליים בשטחים, בניסיון כושל לחסל את מוחמד אבו הנוד, למחרת הופגזה מפקדתו של ג'יבריל רג'וב שהיה עד לפרוץ האירועים אחד מהשותפים הבכירים של ישראל ברשות. ב־31 ביולי הותקף מטה החמאס בשומרון. ב־27 באוגוסט נהרג מנהיג ארגון הטרור הראשון שחוסל במהלך האינתיפאדה, אבו עלי מוסטפא, מנהיג החזית העממית לשחרור פלסטין.
פיגועי 11 בספטמבר הגבירו את ההבנה העולמית למעשי ישראל והביאו אותה לאימוץ תגובה קשוחה יותר. בעוד שבתקופה שקדמה לפיגועים אולצה ישראל לצאת במהירות משטחי A, הרי ישראל שהתה בתוך ג'נין בשבוע שלאחר הפיגועים (ההערכות החלה לפניהם). כמו כן החלה ישראל לפגוע במכוון בשוטרים פלסטינים שניצבו בעמדותיהם ולא סיכלו פיגועים קודמים.
הטקטיקה בשיא האינתיפאדה.
העלייה המשמעותית במספר ההרוגים הישראלים החל מאמצע 2001 וההתדרדרות שהחלה באמצע ינואר 2002 הביאו את ישראל לתגובות חריפות יותר ויותר, שחרגו מהאסטרטגיה של ניהול עימות מוגבל. לבסוף, לאחר "מרץ השחור" של 2002 (ששיאו היה "טבח ליל הסדר", פיגוע התאבדות במלון פארק בנתניה בערב חג הפסח) החליטה ישראל לצאת במבצע צבאי של ממש, מבצע חומת מגן. במבצע זה כבש צה"ל מחדש את רוב הערים הפלסטיניות ביהודה ושומרון, אותן מסר לפלסטינים כחלק מהסכמי אוסלו. בנוסף, צה"ל חיסל ועצר מאות מחבלים והחרים אמצעי לחימה רבים שנתגלו במוקטעה ובידי ארגוני הטרור. מבצע זה, ומבצע דרך נחושה שבא בעקבותיו הובילו לירידה בכמות הפיגועים.