הדר הייתה ממייסדות עמותת קל"ף (קהילה לסבית פמיניסטית) ומעל לעשור שימשה בהתנדבות כיועצת המשפטית של הארגון. כיהנה כמ"מ יו"ר הוועדה לקידום זכויות הלהט"ב בלשכת עורכי הדין. הייתה חברה בצוות המשפטי של שדולת הנשים בישראל, ושותפה בפורום עורכי הדין של קהילת הלהט"ב - "גיי-בר". משתתפת בישיבות הכנסת הנוגעות לענייני קהילת הלהט"ב, ושותפה לגיבושן של הצעות חוק לטובת הקהילה.
הדר עורכת הרצאות בפני קהלים מגוונים ברחבי ישראל, היא משתתפת בימי עיון וכנסים הדנים בזכויות להט"ב וכותבת מאמרים בנושא. כתבה וערכה מדור משפטי על זכויות קהילת הלהט"ב באתר GoGay.
בשנת 2005 בחר עיתון הכלכלה "ליידי גלובס" את עו"ד הדר לאחת מ-50 הנשים המשפיעות בישראל לשנת 2005. באותה השנה זכתה הדר גם באות 'יקירת הקהילה' מטעם אגודת הלהט"ב.
ביוני 2015 במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב זכתה הדר להיכלל בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב.
חיים אישיים.
עירא הדר הייתה נשואה לבת זוגה אורנה, ואם לשני ילדיהן המשותפים. מאז 2015 חיה עם בת זוגה יעל הרץ.
הכרזת נאנט
המוזיאון לפרהיסטוריה ע&quot;ש שטקליס
ארקדי דבורקוביץ'
ארקדי ולדימירוביץ' דבורקוביץ' (ברוסית: Аркадий Владимирович Дворкович; נולד ב-26 במרץ 1972, מוסקבה, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא כלכלן ומדינאי רוסי. מכהן כנשיא איגוד השחמט העולמי מאז אוקטובר 2018.
קודם לכן עמד בראש קרן סקולקובו, האחראית לניהול מרכז החדשנות סקולקובו. כיהן כסגן ראש ממשלת רוסיה לענייני תעשיית האנרגיה, מה-21 במאי 2012 ועד ה-10 במאי 2018 ומאז ה-4 ביולי 2012 עד מאי 2018 כיהן במקביל גם כיו"ר הוועדה הממשלתית לפיקוח וניטור שוקי המזון.
ביוגרפיה.
ארקדי דבורקוביץ' נולד במוסקבה לוולדימיר דבורקוביץ', שופט בינלאומי בטורנירי שחמט (1973-2005). ארקדי התחנך בבית הספר תיכון מס' 144 במוסקבה תוך הצטיינות יתרה בתחום המתמטיקה. הוא סיים את הפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת מוסקבה ב-1994 בתחום ה"קיברנטיקה הכלכלית" ובאותה שנה סיים בהצלחה את לימודיו בבית הספר הרוסי לכלכלה שנוסד על ידי ממשל ילצין על מנת לעודד יזמים צעירים. ב-1997 קיבל תואר בכלכלה מאוניברסיטת דיוק, לאחר שהשלים שם את לימודיו.
מ-1994 היה מנכ"ל ויועץ מדעי בכיר בצוות של קבוצת מומחים ויועצים של משרד האוצר הרוסי. החל משנת 2000 היה למומחה של המרכז לעיבודים מחקריים, ארגון לא מסחרי שהוקם על ידי ממשלת רוסיה. מאוגוסט 2000 היה ליועצו של הרמן גרף, שר המסחר והפיתוח הכלכלי. ב-2001 היה לסגן השר למסחר ופיתוח כלכלי. ב-2004 עבד בחברה פרטית למשך זמן-מה ובאפריל 2004 מונה לראש מינהל המומחים של נשיא רוסיה. במאי 2008, דמיטרי מדבדב מינה אותו לעוזרו לענייני כלכלה.
עם כינון ממשלת מדבדב הראשונה במאי 2012, הוא מונה ב-21 במאי 2012 לתפקיד סגן ראש הממשלה לענייני אנרגיה על ידי דמיטרי מדבדב והחל מקיץ אותה שנה הוא עומד בראש הוועדה הממשלתית לניטור שוק המזון.
מאז 2007 דבורקוביץ' הוא סגן ראשון לנשיא התאחדות השחמט הרוסית, תוך ניסיונות לקדם את תחום השחמט ברוסיה. ב-2006 היה לחבר בהתאחדות הכדורגל הרוסית והיה ראש התוכנית לפיתוח הכדורגל הרוסי. ב-19 במאי 2008 הוא מונה גם לעמוד בראש קבוצת מומחים לענייני קשרים עם המדינות המתועשות, חברותיה של רוסיה בארגון G-8.
מאז 11 בינואר 2010 הוא חבר בוועדה הממשלתית לפיתוח הכלכלה.
במאי 2018 לא מונה מחדש לתפקיד סגן ראש הממשלה ובמקום זאת מונה על ידי מדבדב לעמוד בראש קרן סקולקובו, לניהול מרכז החדשנות סקולקובו. ייתכן והדחתו מתפקיד סגן ראש הממשלה קשור להפצת סרטון בו הוא ביחד עם שר החקלאות דאז אלכסנדר טקצ'וב מצבע שיר של נדז'דה קדישבה ונשמע הרמת כוסית "עבור הלובי החקלאי" (גם טקצ'וב איבד את תפקיד השר).
משנת 2015 הוא עומד גם בראש דירקטוריון חברת הרכבות הרוסית.
במהלך ספטמבר 2018, הגיש דבורקוביץ' מועמדות לנשיאות איגוד השחמט העולמי. בשלושה באוקטובר הוא נבחר לתפקיד ובאוקטובר אותה שנה הוא נבחר ברוב קולות לעמוד בראש איגוד השחמט העולמי. כבר בתחילת כהונתו הודיע על העברת מטה איגוד השחמט מאתונה שביוון ללוזאן שבשווייץ.
חייו האישיים.
הוא דובר רוסית, גרמנית ואנגלית,ונחשב לידידו הקרוב של דמיטרי מדבדב. הוא נשוי לזומרוד רוסטאמובה, כלכלנית אף היא שהייתה בעבר סגנית השר לרכוש ממשלתי. הם נשואים מאז 2001 ולהם שני בנים.
הוא זכה לכמה עיטורים ממלכתיים, ביניהם עיטור תודות מאת נשיא רוסיה, האחד מולדימיר פוטין ב-2004 שהודה על תרומתו הפעילה בהכנת הנאום הנשיאותי לאספה הפדרלית, השני אף הוא על פעילותו הרבה בהכנת הנאום הנשיאותי לאספה הפדרלית של דמיטרי מדבדב, עיטור שהעניק לו ב-18 בינואר 2010.
תשמיש קדושה
תשמיש מצווה
מבצע בצורת
מבצע בצורת היה מבצע של חיל האוויר הישראלי במהלך מלחמת ההתשה, ב-30 באפריל 1969, שבו הוטלו ארבע פצצות מיוחדות ממטוסי תובלה אל מימי נהר הנילוס במצרים, על מנת שיתפוצצו מתחת לשני גשרים גדולים בעת שיחלפו מתחתם עם זרם הנהר, וכך יגרמו להריסתם.
פיתוח הפצצות.
במבצע הלם שנערך באוקטובר 1968 הותקפו מטרות אסטרטגיות בעומק מצרים. התקיפה גרמה מבוכה במצרים וחייבה הקצאת כוחות משמעותיים להגנה על יעדים חשובים בעומק מצרים. כוחות אלה נקראו המיליציות העממיות. כתוצאה מכך פחתה התוקפנות המצרית כלפי כוחות צה"ל בחזית תעלת סואץ למשך כארבעה חודשים.
בעקבות האפקטיביות של מבצע הלם, תוכננו בצה"ל מבצעים נוספים בעומק מצרים שיחייבו את המצרים להסיט את מאמציהם להגנת עומק מצרים ויביאו לשחיקה ולהתשה של צבא מצרים.
אחת התוכניות הייתה להטיל פצצות השהיה מיוחדות וכבדות מאוד, שיפותחו בישראל במיוחד לצורך כך, מעל לנילוס. הפצצות תוכננו כך שיצופו על פני מי הנהר וינועו עם זרימתם עד אשר יחלפו על פני המטרה. חיישנים שיותקנו בפצצה יזהו את ההתקרבות למטרה ויביאו לפיצוץ שישמיד אותה.
פיתוח הפצצות המיוחדות בוצע בחיל ההנדסה וברפא"ל והן נקראו "פצצות אשלגן". בגמר התכנון יוצרו פצצות אשלגן אחדות.
בפצצת אשלגן הותקן חומר נפץ במשקל של כחמישה טון (כמות שנחשבת גדולה מאוד), הפצצה הייתה גדולת ממדים וצורתה הייתה תיבה באורך של שלושה מטרים. את הפצצה יכול היה לשאת רק מטוס התובלה מסוג נורד (יכולת הנשיאה של מטוסי הקרב באותה התקופה הייתה נמוכה משמעותית). לצורך נשיאת הפצצה והטלתה מעל היעד היה על מטוס הנורד לטוס ללא הדלתות האחוריות של תא המטען.
ההכנות למבצע.
הטיסה של מטוס תובלה איטי בעומק מדינת אויב מסוכנת מאחר שאינו מצויד בחימוש אוויר-אוויר ולאחר גילויו של המטוס קל לירטו באמצעות מטוס ירוט ולהפילו. הטיסה שתוכננה למטוסי הנורד כללה נשיאת מטען כבד מאוד שהקטין באופן משמעותי את יכולת התמרון של המטוס והפך אותו לפגיע במיוחד.
על אף סיכונים אלה, הוחלט לבצע את המבצע תוך נקיטת אמצעי זהירות מוקפדים ותרגול רב:
התדריך ניתן לצוותים ביום שלפני היציאה למבצע בנוכחות הרמטכ"ל חיים בר-לב ומפקד חיל האוויר האלוף מוטי הוד.
המבצע.
ב-30 באפריל 1969 המריאו משדה אופיר ארבעה מטוסי נורד כשבתא המטען של כל אחד מהם פצצת אשלגן אחת. דלתות תא המטען הוסרו מהמטוסים והטיסה כולה בוצעה כשצדו האחורי של המטוס פתוח.
זוג מטוסים בהובלת רס״ן איתן ראשוני נועד להטיל שתי פצצות אל תוך הנילוס שיפגעו בגשר נגע חמאדי שליד נגע חמאדי. הזוג השני בהובלת מפקד הטייסת סא״ל עודד בנימיני נועד להטיל שתי פצצות אשלגן שיפגעו בגשר איסנה. בשל המורכבות הרבה של הניווט הלילי בגובה נמוך וללא אמצעי ניווט מיוחדים באזור בלתי מוכר נוספו לכל מטוס שלושה נווטים שביצעו "ניווט מגע" (התמצאות על המפה לפי תצפית מהמטוס).
ארבעת המטוסים המריאו יחד וטסו מערבה בגובה נמוך מעל מפרץ סואץ אל תוך מצרים והתפצלו לשני זוגות. הזוג הראשון טס את טיסתו הארוכה בהתאם למתוכנן והטיל את שני מטעני הפצצות במקום המיועד לתוך מימי הנילוס במרחק 800 מטרים לפני גשר נגע חמאדי.
הזוג השני ניווט גם הוא על פי התכנון, אך בהיותו בעומק מצרים הודיעה לו הבקרה כי הוא נתגלה על ידי המצרים, שהזניקו כנגדו מספר מטוסי ירוט מדגם מיג 19 אל-ראות. הצוות הפסיק את הניווט ואנשי הצוות ניסו לאתר במבט מחלונות המטוס את המיגים (במטוס הנורד לא מותקן מכ"ם). המיגים הצליחו לאתר את מטוסי הנורד במכ"מים שמותקנים בהם והתקרבו אליהם כדי להפילם. אף על פי שהצוות לא הצליח לראות את המיגים בלילה החשוך המטוסים החלו לבצע תמרוני התחמקות כאשר מטען הפצצות בבטנם. לאחר זמן מה של התחמקות הודיעה הבקרה שהמיגים מנתקים מגע.
סא"ל ראשוני החליט לנסות לאתר את המטרה למרות המרחק הרב שהמטוסים עשו בתרגילי ההתחמקות ולמרות אובדן ההתמצאות בשטח. הנווטים הצליחו להחזיר את המטוסים לתוואי הנילוס אך לא היו בטוחים במיקומם. לבסוף הוחלט להטיל את שתי הפצצות למים סמוך לגשר. מיד לאחר מכן פנו מזרחה וחזרו לבסיס תל נוף. בדיעבד הסתבר שהפצצות הוטלו סמוך לגשר אידפו שנמצא 400 ק"מ דרומית למטרה.
בסך הכל שהו המטוסים באוויר שבע שעות.
תוצאת המבצע.
פצצות האשלגן גרמו לנזק לגשר נגע חמאדי אך לא מוטטו אותו. למרות זאת החשיב חיל האוויר את המבצע כמוצלח. גם גשר אידפו ניזוק מהפצצות שפגעו בו.
במהלך המלחמה נערך מבצע נוסף להריסת גשרים בעומק מצרים באמצעות מטעני אשלגן שנקרא מבצע תרנגול 169, שבו נפגע שנית גשר נגע חמאדי. בתקיפה זו נפגעו מטוסי הנורד באש נ"מ מהקרקע אך הצליחו לשוב לבסיסם.
נג'יב עזורי