בית הספר ויצמן (הרצליה)
בית ספר ויצמן הוא בית הספר הראשון בעיר הרצליה. בית הספר נוסד ב-18 בדצמבר 1925 בשם "בית הספר העממי". בשנת 1952 נקרא על שם נשיא המדינה הראשון, חיים ויצמן. בשנת 2007 זכה בית הספר בפרס חינוך ארצי בגין שילוב ילדים בעלי צרכים מיוחדים.
בית הספר העממי ברחוב הנדיב.
בית הספר העממי פתח את שעריו בשנת 1925 (תרפ"ו) ברחוב הנדיב פינת סוקולוב, תקופה קצרה לאחר יסוד המושבה. בתחילת פעילותו, לימדו בבית הספר שני מורים, משה יוחחני וזאב מכנס 30 תלמידים ותלמידות. בית הספר העממי היה בן 8 כיתות- א'-ח'. מסיימיו לא יכלו להמשיך בלימודיהם במושבה, בהיעדר בית ספר תיכון. במהלך השנים נעשו ניסיונות לפתוח מוסד כזה, ללא הצלחה. שנים אחדות פעלו כיתות המשך, ט'-י', שצורפו לבית הספר העממי, אך הן לא החזיקו מעמד. תחילה, לא היה לבית הספר מבנה משלו והוא נדד בין דירות שכורות בעיר. ב-1930 החל להיבנות בניין מיוחד עבורו, בין שתי קומות, שלימים נוספה לו קומה שלישית. בערבים שימש בית הספר כבית אולפנא למבוגרים: איכרים, פועלים, סוחרים ותושבים באו להשתתף בשיעורי ערב, לשמוע הרצאות, להאזין למשפט ספרותי ולקיים אסיפות שנתיות. בית הספר לא היה יכול להכיל את כל הכיתות, היה הכרח לשכור חדרים בבתים פרטיים ומקום מיוחד נשכר למסעדת בית הספר. בניין זה עומד במקומו עד ימינו.
בית הספר העממי ברחוב ויצמן.
ב-1946 הונחה אבן הפינה לבניינים חדשים לבית הספר, סמוך ל"גבעת המייסדים" ולמגדל המים הראשון של הרצליה.
בקיץ תש"ח 1948, נסתיימה בנייתם של שני טורי בניינים, אחד של שתי קומות, אחד של שלוש קומות והקומה התחתונה נועדה למסעדה. הלימודים החלו במתחם החדש רק לקראת שנת הלימודים תש"ט (1948/49), מאחר שבבית הספר התאכסנו במשך כשישה חודשים ילדי נגבה מחודש מאי ועד ספטמבר, שפונו אליו מקיבוצם המותקף על ידי הצבא המצרי. בשלהי 1952, לאחר פטירת הנשיא הראשון ד"ר חיים ויצמן, הוסב שמו לבית הספר ויצמן.
מדי שנה, בי"א באדר, יום נפילת תל חי ונפילת טרומפלדור נערך יום ספורט שבמהלכו התקיימו תחרויות ספורט בענפי ספורט שונים וחולקו תעודות הצטיינות לזוכים.
בית הספר בעל מספר הזכיות הרב ביותר בתחרויות ענף הכדוריד בעיר.
איי לאב גאליס
ליפו
ליפוּ (בצרפתית: Lifou, המקומיים קוראים למקום גם Drehu) היא קומונה במחוז איי הנאמנות של קלדוניה החדשה שבאוקיינוס השקט, חלק מקולקטיבים מעבר לים של צרפת. ליפו נמצאת על אי בשם זהה, בתוך ארכיפלג איי הנאמנות. האי ששטחו הוא 1,146 קמ"ר, הוא האטול הגדול בעולם. באי מתגוררים 9,195 תושבים (נכון ל-2019).
באמצע המאה ה-19 קבוצות מיסיונרים מזרמים שונים של הנצרות הגיעו אל האי. הדבר פתח מלחמת דת שנמשכה שנים רבות. כתוצאה מכך, הוקם בית ספר ומרבית האוכלוסייה עד לתחילת המאה ה-20 ידעה קרוא וכתוב.
התושבים מתפרנסים כיום בעיקר מגידולים חקלאיים ומתיירות, בעיקר מאוסטרליה.
רפי אדיר
רפי אדיר (נולד ב-30 באפריל 1962) הוא שחקן, במאי ומחנך ישראלי.
ביוגרפיה.
רפי אדיר נולד וגדל בראשון לציון. בילדותו שיחק כדורסל בקבוצת מכבי ראשון לציון שהייתה אז בליגה השנייה. בכיתה י"ב למד במשך שנה במכינת הסטודיו למשחק ניסן נתיב בהנהגת רחל שור, השחקן צביקה פישזון והבמאי מיקי גורביץ'. בצבא שירת בתחילה בתיאטרון צה"ל ושיחק בו במספר תפקידים, בהם במחזה "הקרב על מנזר סאן סימון" גילם את הפלמ"חניק אורי בן ארי. כיכב במופע "במה 7" בעריכתו ובבימויו של אילן רונן. כמו כן שיחק וגילם דמויות סאטיריות במופע מערכונים ושירי חגים שביים רפי קריספין.
עם עזיבתו את תיאטרון צה"ל עסק כחייל סדיר בחיל החינוך בהוראת סדנאות תיאטרון לנוער טעון טיפוח וכן לחיילי מקא"מ (מרכז קידום אוכלוסיות מיוחדות).
בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב מחזור כ' (1984), בשנת הלימודים הראשונה אצל ניסן נתיב היה בין המעטים שנבחנו וזכו במלגת לימודים מקרן התרבות אמריקה-ישראל. בהמשך למד תנועה בשיטת הבוטו אצל נטע פלוצקי.
תיאטרון.
בתום לימודיו בסטודיו למשחק הצטרף אדיר לתיאטרון חיפה, בו שיחק במשך תשע עונות. שיחק בהצגה "שוליים קשים" מאת המחזאי האנגלי נייג'ל ויליאמס, ביים איציק ויינגרטן. העלילה
נסובה על נערים משכונת מצוקה אנגלית, שלאחר שכל המורים שנשלחו לכיתתם ברחו, הם מחליטים שכל אחד מהתלמידים ילמד את חבריו שיעור ופורקים את זעמם לצלילי מוזיקת פאנק. לצידו שיחקו בהצגה ארז שפריר, שלום שמואלוב, דור צויגנבוים, דני רוט, דרור קרן וגדעון שירין.
בהצגה "בונבנטורה" בבימויו של ג'ילברטו טופאנו גילם את דמותו של הכנר פגניני שרוח השטן שורה עליו, לצידו של מכרם ח'ורי ששיחק בתפקיד הראשי של בונאוונטורה. בנוסף לכך שיחק בחיפה בין השאר בהצגות "שש דמויות מחפשות מחבר" מאת פירנדלו בבימויה של רנה ירושלמי, בתפקיד פיזי במחזה "סינדרום ירושלים" מאת יהושע סובול בבימויו של גדליה בסר, "הבולשת חוקרת" מאת חיים מרין בתפקיד חוקר בולשת רגיש כשלצידו : רוברטו פולק, דרור קרן, עפרה וינגרטן. גילם את הנהג סטפאן ב"שידוכים" מאת ניקולאי גוגול לצידם של רות סגל בתפקיד השדכנית ואמנון מסקין בתפקיד חבר המועצה פודקוליוסין בבימויו של אילן תורן.
בשנת 1988 צירף השחקן והמתרגם דורון תבורי את אדיר לצוות השחקנים של הפרויקט התיאטרוני "האח של עאמר" או "הכת הלבנה" במסגרת התיאטרון העירוני חיפה.
המחזה נכתב בעקבות ובהשראת העמדתם למשפט של שלושה בני משפחה דרוזית אחת מהגליל שהואשמו בהתגייסות לארגון החזית העממית של אחמד ג'יבריל בזמן מלחמת לבנון הראשונה. בסופו של תהליך שארך כשלושה חודשי חזרות שבמהלכו לקחו חלק השחקנים: יוסף אבו ורדה, מכרם ח'ורי, אלון אבוטבול, סאלים דאו, מיכה מורים, זארה ורטניאן, גורי סגל ועוד - המחזה לא הוצג מעולם מאחר שהתעוררה מחאה גדולה בכנסת שהובילו ראשי נציגי הדרוזים במשכן וזאת כנגד תוכני ההצגה. פרנסואה אבו סאלם ממקימי תיאטרון אל חכוואתי ביים לאורך כל תקופת החזרות את שחקני הכת הלבנה.
בתיאטרון הקאמרי שיחק בהצגות "פיקניק בחוסמסה" מאת חיים נגיד וגילם את אליעזר ב"רחם פונדקי" מאת שולמית לפיד לצידם של יוסי ידין וחנה מרון, את ההצגה ביים אילן רונן.
בתיאטרון באר שבע שיחק בהצגה "היהודי זיס", בבימויו של רוברט וודרוף. בתיאטרון בית ליסין. שיחק ב"צור וירושלים", מחזה אופראי בבימויו של יוסי יזרעאלי. לחן של גיל שוחט וטקסט מאת יוספה אבן-שושן ויוסי יזרעאלי בעיבוד למחזה של מתתיהו שהם משנות השלושים.
בתיאטרון אורנה פורת שיחק במשך שבע עונות. בתפקיד הראשי בתיאטרון התנועה "הברווזון המכוער" בעיבודה ובבימויה של רות קנר; בהצגה "הגולם" מאת יוספה אבן-שושן על פי בשביס זינגר גילם את דמותו של הרוזן, יוזם ומפיץ עלילת הדם. כן שיחק בתפקיד הראשי במחזמר "הדייג ודג הזהב", במאי אבי שמר.
שיחק בתפקיד הראשי במחזה "זה עובר עם עגיל", מאת ובבימויו של פיני עדן, לצידו שיחקה צופית גרנט.
אדיר כתב וביים את ההצגה "תענית הפרולטריון" ב-2011, המתארת את מסעו של אורפאוס והטרגדיה היוונית בראי הזמן בעודו יוצא למסע הארגונאוטים בשיתוף אינטראקטיבי של הילדים ובני הנוער בבתי הספר, מרכזים קהילתיים ובמסגרות לא רשמיות אחרות. המופע בסגנון תיאטרון תנועה בשילוב מוזיקה מכיל בנוסף המחזת כתביו ומשליו של איזופוס על פי עיבוד שאדיר חיבר לעשרה משלים נבחרים.
ב-2014 סיים אדיר לכתוב בתום שלוש שנות עבודה את המחזה "התחריר של מולכו", ביחד עם איש התוכן אלעד אקרמן, מחזה שהוא מעין משל על חייו של אדיר עצמו.
קולנוע וטלוויזיה.
בשנה השנייה לשירותו הצבאי הצטלם אדיר לסרט "גבי בן יקר" (1982) בבימויו של אורי ברבש, בו גילם נער מקא"ם, עבריין מירושלים; את ראש הכנופיה שלו שיחק אלברט אילוז ובתפקיד הראשי שיחק משה איבגי. כהכנה לתפקיד שהה כשלושה שבועות במחנה דותן, בו שירתו נערי מקא"ם.
שיחק בסרטו של שמעון דותן "חיוך הגדי" (1986) בתפקיד יוני קצין המודיעין, על פי ספרו של דויד גרוסמן, סאטירה העוסקת במוראות הכיבוש הישראלי בשטחים.
שיחק בשניים מסרטיו של איתן גרין: "עד סוף הלילה" (1984), בו גילם את דמותו של אמנון, חייל החוזר מהשבי הסורי ו"אזרח אמריקאי" (1992), בו גילם את דמותו של יגאל מאמן הכדורסל.
אדיר שיחק בארבעה מסרטיו של הבמאי איתן גפני: בסרט "המכונה לעשיית ציפורים" (2005), בו היה גם מפיק-שותף, שיחק בתפקיד הראשי של רפי, המנהל רומן עם רווית, עד שנחשף סוד מחייו; בסרט "מגע של מוות" (2008), גילם את דמותו של מלאך המוות המחוזי של גוש דן (הסרט זכה במסגרת פרויקט 48 שעות בפרס בקטגוריית חביב הקהל לשנת 2008 ובשנת 2009 השתתף בפסטיבל אייקון – לונדון). כמו כן שיחק אדיר בסרט הקולנוע "בשר תותחים" (2013), ובסרט "ילדי הסתיו" (2016).
בטלוויזיה שיחק בין השאר בסדרה "לשון המראות" בטלוויזיה הלימודית, על פי "התגנבות יחידים" מאת יהושע קנז, בסדרה "סיטון" בערוץ הראשון ובסדרה "כחול עמוק" בערוץ שלוש.
ב-2009 השתתף ב"להיות שוב זר לך", הקליפ הראשון של להקת הרוק "החדשות". ב-2010 הופיע בקליפ לסינגל של גבי שושן.
ב-2017 כיכב בקליפ של היוצר שי נחייסי בשיר הנושא את שם האלבום - "עבד", בהפקתו ובבימויו של חיים שמש.
ב - 2018 כיכבו השחקנית שרון לנגר ורפי אדיר בקליפ האקש'ן Saved by The Bell מאת הזמרת ,הפרפורמרית והמפיקה תהל קליין, במאי : יוני גבע .
ב-2018 התמנה למנהל מועדון הפרינג' ה-Fringe Hill בתיאטרון גבעתיים, יוזמה שנועדה לארח ולעודד את היצירה הישראלית המקורית ולהגברת המודעות במחזאות העולמית.
כמו כן משמש מאז 2016 רכז אמנות ותרבות במנהל החינוך של עיריית גבעתיים.
פעילות ציבורית ותפקידים מקצועיים.