3=1+2 (בכתיב בינארי 011)
7=1+2+4 (בכתיב בינארי 111)
4=4 (בכתיב בינארי 100)
תחפושות ווריאציות.
למשחק נים ישנן מספר תחפושות - כלומר משחקים שלכאורה נראים שונים אך למעשה הם אנלוגיים לו.
למשחק אין ספור וריאציות, הבולטות ביניהן:
דוד טנה
דוד טַנֶה (3 ביוני 1909 – 20 ביוני 1973) היה המנכ"ל הראשון ומקימו של משרד השיכון, וכן עסקן בכיר בסוכנות היהודית. שמו של טנה נקשר הן להקמת המעברות והן להיקף הגדול של בניית השיכונים בשני העשורים הראשונים לקיום מדינת ישראל, כולל השבחים שניתנו למפעל גדול זה וכולל הביקורות שנמתחו עליו.
ביוגרפיה.
טנה נולד במילהיים שבגרמניה לישראל ולפרלה לבית אַקֶר. בגיל 18 יצא ללימודים אקדמיים בברלין, למד כלכלה ומדע המדינה באוניברסיטת ברלין וכדי להכין את עצמו לעלייה לארץ ישראל, למד בנוסף גם ניהול חוות חקלאיות. בתקופת לימודיו כיהן כמזכיר תנועת "החלוץ" בברלין.
עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, עלה טנה לארץ ישראל והתיישב בחיפה, שם החל לפעול במסגרת הסוכנות היהודית כנציג המחלקה הגרמנית בחיפה, והיה מקורב למקימת עליית הנוער, הנרייטה סאלד. בשנות המלחמה סייע בקליטת הפליטים היהודים שהצליחו לברוח מאירופה. טנה היה מזכיר התאחדות עולי גרמניה בחיפה וסגן בוועד ההנהלה של ועד הדר הכרמל.
במקביל היה טנה חבר במוסדות שונים של "ההגנה", ובתקופת מלחמת העצמאות היה חבר בוועדה שפעלה לפתרון בעיות של משפחות שנאלצו לפנות את בתיהן בגלל המלחמה. עם קום המדינה מונה לאחראי במשרד האוצר על הארגון, האחזקה והאכלוס של הרכוש הנטוש שהותירו אחריהם פליטים ערבים. בשנת 1952 חזר לסוכנות, ומונה למנהל מחלקת הקליטה בסוכנות היהודית, שקלטה אז את העלייה ההמונית.
בשנת 1953 התבקש טנה על ידי שרת העבודה דאז, גולדה מאיר, לקבל על עצמו את ניהול אגף השיכון במשרד העבודה. בשנת 1959, כאשר הפך אגף השיכון למשרד ממשלתי נפרד, מונה טנה למנכ"ל הראשון של משרד השיכון. בתפקיד זה כיהן עד 1969, עת פרש כדי לכהן כיו"ר מועצת המנהלים של בנק טפחות. פעילותו בתחום השיכון כללה בשנים הבאות גם חברות בדירקטוריונים של חברות העוסקות בתחום, ביניהן חברות עמידר והכשרת היישוב. במשך שנים כיהן כנציג המדינה בוועדה הכלכלית של האו"ם.
היה נשוי להלגה יעקב עד למותה (כחודש לפני מותו), ואב לשלושה ילדים. נפטר ביוני 1973, ונקבר בבית העלמין קריית שאול.
על שמו של טנה קרויה כיכר עירונית בירושלים, שכונה בכרמיאל וכן היישוב טנא עומרים בהר חברון.
בט&quot;שית
בט"שית היא כלי רכב צבאי המשמש את צה"ל לסיורים לאורך גבולות מדינת ישראל. בכל בט"שית יכולים לנסוע 6 נוסעים, לרוב נוסעים בה מפקד, נהג, גשש ולוחם אחד עד שלושה.
מקור השם בט"שית הוא בראשי התיבות בט"ש, שפירושם ביטחון שוטף.
שנים ארוכות התבססה הבט"שית על רכב הנ"נ הוותיק, אולם לאחר התיישנותם של הרכבים והפסקת ייצורם הועברו הבט"שיות, בהדרגה, לרכבי האביר החדשים, תהליך שהושלם בראשית שנות ה-2000. הסבתו של ה"אביר" לבט"שית כוללת מספר שינויים שנערכו בו על מנת להתאימו למשימות הנדרשות ממנו. חלקה האחורי של הבט"שית פתוח, למעט גג העשוי יריעת ברזנט, וזאת על מנת לאפשר ללוחמים הנוסעים בה לצפות בדרך ולירות במקרה הצורך. כל המושבים פרט לקדמיים מופנים לצד, המשמשים את הגשש והלוחמים, ובסמוך להם זרקורים. כמו כן, משני צידי הבט"שית מותקנים מקלעים, לשימוש הלוחמים, ולעיתים גם בחזיתה, לשימוש המפקד.
כיום, הבט"שית כמעט כבר אינה בשימוש בצה"ל. ברוב קווי החי"ר רווח היום השימוש ברכבים ממוגנים, כגון האמר ממוגן, סופה ממוגנת, דוד, זאב וספארון.
סוג אחר של בט"שית מבוסס על ג'יפ מדגם "סופה", והוא מכונה סופשית. בסופשית מקום ל-4 נוסעים (מאחור יושב לוחם אחד בלבד).
אדם, טבע ודין
חנט
טימו ק' מוקה
תחנת הרכבת מסוף שפירים
הבער
אמנות ויזואלית - מונחים
דינא דבר מצרא
מדות שהתורה נדרשת בהן
יום טוב שני
לאזורי
לאזורי ננה
מילוראד פאביץ
שאטו שמבור
פילום
התגיירות
רודולף בוכבינדר
רודולף בוכבינדר (בגרמנית: Rudolf Buchbinder; נולד ב-1 בדצמבר 1946) הוא פסנתרן אוסטרי. יש שכינו אותו ה"ג'נטלמן של הפסנתר"
חייו.
רודולף בוכבינדר, יליד ליטומז'יצה (Leitmeritz = Litomeřice), בבוהמיה, צ'כיה, עבר עם משפחתו בווינה בשנת 1947. שם החל בגיל 5 את הלימודים בבית הספר הגבוה למוזיקה (Hochschule für Musik) כתלמיד הצעיר ביותר במוסד. בגיל 9, בשנת 1956, ניגן לראשונה בפני קהל באולם המוזיקפראיין בווינה. מגיל 12 למד אצל ברונו זיידלהופר, שהיה מורם של אלפרד ברנדל ושל פרידריך גולדה. בהתחלת הקריירה שלו ניגן בעיקר בהרכבי מוזיקה קאמרית. בשנת 1961 זכה עם הטריו הוינאי בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית של מינכן. בהמשך החל להופיע יותר כסולן וניגן עם תזמורות ומנצחים מן החשובים בעולם, כולל בישראל.
בוכבינדר מצטיין בנגינת מוזיקה של מלחינים קלאסיים ושל יוצרים בני זמננו כאחד, וניגן בביצועי בכורה יצירות של גוטפריד פון איינם, מרטין כריסטוף רדל וגרהרד וימברגר. הוא הקליט מעל מאתיים תקליטורים.
פרסים ואותות כבוד.
בשנים האחרונות חזר בוכבינדר להופיע בנגינת מוזיקה קאמרית, בין השאר עם הצ'לן יאנוש סטארקר ועם הכנר יוזף סוק. ניגן גם בהרכבים של כלים אותנטיים.
החל משנת 1971 מופיע בוכבינדר בפסטיבלים של זלצבורג. לימד באקדמיה למוזיקה בבזל ולאחרונה הקים ומנהל את הפסטיבל למוזיקה בארמון גראפנג (Grafenegg) באוסטריה תחתית.
את זמנו הפנוי הוא מקדיש לספרות ומצייר כצייר חובב.
לקריאה נוספת.
Michaela Schlögl "An artist´s portrait"
" Da capo" Styria-Verlag Wien 2008"
קישורים חיצוניים.
הרוגי מלכות
מבעה
דלתא (חברת תעופה)
דוויט הראשון
הר הבתרים
הר הבתרים היא אחת הפסגות של כתף שיאון. לפי אחת המסורות היהודיות זהו המקום שבו נערכה ברית בין הבתרים, ומכאן שמו בעברית. לפי מסורת מוסלמית זהו המקום שבו התרחש אירוע המתואר בקוראן, שבו ציווה האל על אברהם להקריב ארבעה מיני עופות, והקים אותם לתחייה. לפיכך, נקרא המקום בערבית "משהד א-טיר אל-אבראהימי" (مشهد الطير الإبراهيمي - האתר הקדוש של ציפורי אברהם) או "מקאם אבראהים אל-ח'ליל" (مقام إبراهيم الخليل - האתר הקדוש של אברהם ידיד-האל). במקום מבני קברים ולידם מאגרי מים ועצי אלון עתיקים.
במסורת היהודית.
לפי ספר בראשית, כשאברהם אבינו חזר לארץ, מאזור דמשק, אחרי מלחמת ארבעת המלכים בחמשת המלכים, הוא עבר ליד הר חרמון:
על פי צבי אילן, אף כי אין עדות מובהקת מן הכתוב כי אכן בחרמון אירע הדבר, ואף משמע מהכתוב שהיא הייתה בחברון, ייתכן כי בימי הביניים שיערו יהודי בניאס, כי דווקא בחרמון אירע הדבר. מההר תצפית לחלקים הצפוניים של הארץ ולכן מתאים הוא להיות המקום בו נכרתה הברית: "לזרעך נתתי את הארץ הזאת מנהר מצרים עד הנהר הגדול נהר פרת ((). לפי מסורת אחרת התרחש מעמד בין הבתרים בהר שנאן, מדרום-מערב למושב מרגליות, על הגבול עם לבנון מסורת נוספת מאתרת את המקום ליד חברון.
החוקר יוסף ברסלבי מצא כי כבר ב"אגרת יחוס אבות" משנת תר"צ (1937), העוסקת בקברים הקדושים שיהודי ארץ ישראל היו נוהגים להשתטח עליהם, מוזכר אחרי הקברים בבניאס, "מעמד לאברהם אבינו, והוא מקום בין הבתרים והוא על ראש ההר, וקורים לו הגויים "משהד א-טייר".
השליח משה ירושלמי כותב בשנת 1769: "מעמד בין הבתרים - שם הר גבוה ועליו בית גדול ושלושה מגדלים עליו. ובמקום הזה כרת הקב"ה ברית עם אברהם אבינו ע"ה".
יהודי צפת המשיכו במסורת. הם היו יוצאים שבוע שלאחר קריאת פרשת לך לך בבוקר אל החרמון והיה קוראים שם את פרשת ברית בין הבתרים. לפי מסורת קדומה נמצאים בהר הבתרים קברי האמוראיים רב פפא ורב אשי.
לאחר מלחמת ששת הימים שכן המקום באזור ספר סמוך לגבול ישראל-לבנון, ואותר מחדש על פי מקומיים שזיהו את האתר בהר הבתרים עם 'משהד א-טיר'. לפי צבי אילן, בחודש מרחשון תשכ"ט, קבוצת יהודים חרדים העפילה על ההר לקיים מחדש את המנהג היהודי קדמון לעלייה לאתר ברית בין הבתרים בסמוך לתאריך קריאתה של פרשת לך לך.
במהלך שנות ה־90 של המאה ה־20, במקביל למגעים שנוהלו בין ישראל לסוריה שהעלו חשש בדבר הסכמה ישראלית לנסיגה מרמת הגולן, יזם ירוחם קנטמן עליה המונית להר הבתרים סביב תאריכה של פרשת לך-לך. בעקבות יוזמה זו החלו עליות שנתיות המוניות למקום. לאחר נסיגת צה"ל מרצועת הביטחון בדרום לבנון באביב 2000 הפך האזור לזירת העימות המרכזית עם החזבאללה, ועליה המונית למקום נמנעה מסיבות ביטחוניות, והוחלפה בעלייה להר שזיף, המשקיף על המקום. עם זאת, מפעם לפעם מתאפשרת כניסה למקום בקבוצות קטנות בתיאום עם צה"ל.
במסורת המוסלמית.
הקוראן מתאר אירוע הדומה לברית בין הבתרים, אך בעל משמעות שונה, בפסוק 260 של סורת אל-בקרה, היא הסורה השנייה בקוראן: "אמר אברהם: ריבוני, הראה לי איך תקים מתים לתחייה. אמר: אינך מאמין? אמר: כן, אבל הנח את דעתי. אמר: ובכן, קח ארבעה מיני עופות (...) ושים על כל הר חלק מהם, אחר-כך קרא להם, ויבואו אליך בריצה, ודע כי אללה רב-כוח וחכם."
הפירוש לקוראן המכונה תפסיר אל-ג'לאלין מרחיב ומספר כי אברהם הקריב טווס, נשר, עורב ותרנגול, ביתר אותם, עירב את בשרם ואת נוצותיהם והניח את החלקים על ההרים, אך שמר את ראשי העופות אצלו. כשקרא אברהם לעופות, עפו חלקי העופות והתחברו לחלקים המתאימים להם, ואז חזר גופו של כל עוף אל הראש המתאים שהיה שמור אצל אברהם.