אפשרות נוספת שנמצאת בתכנון כוללת חידוש תחנת מלחה והארכת המסילה מהחאן עד לשם.
שירות רכבות בתחנה (בעתיד).
ברכבת ישראל מתכננים שעד שנת 2040 יהיו 13 רכבות בשעה בין התחנה לשאר חלקי הארץ: 2 רכבות ממודיעין, שתי רכבות מהמסילה המזרחית החדשה, ארבע רכבות מנתניה, שלוש רכבות מנהריה ושתי רכבות מבאר שבע.
נווה דורון
דגש (תוכנה)
הטיית לב (סדרה, 1971)
הטיית לב (באנגלית: Persuasion) היא סדרת טלוויזיה משנת 1971 עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן. טלוויזיית גרנדה ורשת ITV הפיקו את הסדרה, והבמאי היה הווארד בייקר. בתפקידים הראשיים מככבים אן פירבנק בדמות אן אליוט ובריאן מרשל בדמות קפטן ונטוורת'. הסדרה בת חמישה פרקים שודרה לראשונה באפריל ומאי 1971.
בישראל שודרה הסדרה בשם "השפעות" בטלוויזיה הישראלית ביוני ויולי 1980.
תקציר עלילה.
אן אליוט היא הבת השנייה משלוש בנותיו של הברונט האלמן סר וולטר אליוט. שלא כמו אביה ואחיותיה אן היא צנועה, נבונה ואינה גאוותנית. המשפחה דנה בקשיים הכספיים שלהם, שנקלעו בהם בעיקר עקב פזרנותו של סר וולטר. מוצעים רעיונות אחדים לחיסכון, אבל סר וולטר ובתו אליזבת (הדומה מאוד לאביה) דוחים אותם לחלוטין. לבסוף מר שפרד, עורך הדין של סר וולטר, בעזרת אן וליידי ראסל מצליחים לשכנע אותו להשכיר את אחוזתו הגדולה, קלינץ' הול, ולעבור לגור בעיר באת'. מר שפרד מפציר בסר אליוט לעשות זאת מיד, מכיוון שכעת עם סיום המלחמות הנפוליאוניות יחזרו לאנגליה קציני ים עשירים ותהיה דרישה לבתים מפוארים כגון קלינץ' הול. עד מהרה מוצא מר שפרד דייר מתאים, אדמירל קרופט ואשתו גברת קרופט. היא אחותו של קפטן ונטוורת', שכבר הכיר בעבר את אן ואת משפחתה.
קפטן ונטוורת' היה מאורס בעבר לאן אליוט, לפני שמונה וחצי שנים. מתברר שליידי ראסל, האפוטרופוס של אן, שכנעה אותה להפר את האירוסים, ולא להתחתן איתו בגלל היותו חסר ממון וחסר קשרי משפחה מכובדים. עם זאת, מאז ונטוורת', שהיה קצין בחיל הים המלכותי, קיבל ספינה לפקד עליה, וצבר רכוש רב. הוא חוזר כעת לסומרסט למצוא לו כלה.
סר וולטר ואליזבת עוזבים את קלינץ' הול ועוברים לגור בבאת'. אן נשארת ומתארחת אצל אחותה, מרי מאסגרוב, הנשואה לצ'ארלס מאסגרוב. שבע שנים לפני כן צ'ארלס הציע נישואים לאן אבל היא דחתה אותו, והוא מפנה את אהבתו לאחותה הצעירה מרי, והם מתחתנים. לבני הזוג נולדו שני ילדים שאותם הם מפנקים. קפטן ונטוורת' מגיע להתארח אצל משפחת מאסגרוב והוא מבקר בביתה של מרי שם הוא פוגש לראשונה את אן. השניים כמעט אינם מדברים ביניהם. ונטוורת' מחזר אחרי אחיותיו הצעירות של צ'ארלס, לואיזה והנרייטה. עד מהרה חוזרת הנרייטה להביע את חיבתה לבן דודה צ'ארלס הייטר, הכומר הצעיר. הכל סבורים שוונטוורת' ישא לאישה את לואיזה. אבל דבר אינו מוסכם ביניהם. ונטוורת' אומר שהוא רוצה לנסוע לעיר הנמל ליים לבקר את חבריו בני הזוג הארוויל. לואיזה מציעה שכל בני המשפחה יצאו לטיול יחד איתו.
בטיול בליים לואיזה מתנהגת בפזיזות, קופצת כמה מדרגות כדי שוונטוורת' יתפוס אותה, אבל היא נופלת על המדרכה, מקבלת מכה בראשה שגורמת לזעזוע מוח. אן שומרת על קור רוחה ודואגת לקרוא לרופא ולהביא את לואיזה אל ביתם של משפחת הארוויל. הרופא חושש שמצבה של לואיזה חמור ביותר. מכיוון שהם בבית זר, צ'ארלס אומר שהוא ישאר לטפל בסידורים, אחר כך הם מחליטים שאן תישאר לטפל בלואיזה. מרי נוטרת על כך שחושבים שהיא אינה מספיק טובה, מתעקשת שהיא תישאר ולא אן. מכיוון שאין צורך בה בליים, אן עוזבת וחוזרת לבית משפחת מאסגרוב ואחר כך נוסעת לבית אביה בבאת'.
בבאת' שומעת אן שלואיזה החלימה, והיא אינה מעוניינת יותר בוונטוורת' אלא יש לה מחזר אחר קפטן בניק. אן מקווה להתפייס עם ונטוורת', והיא עושה מאמץ לפנות אליו ולדבר איתו. אבל כעת נמצא בעיר מר אליוט, בן דודה של אן והיורש של אחוזת אביה, שמחזר אחריה בעידודה של ליידי ראסל. גם אביה של אן סר וולטר ואחותה אליזבת מעריכים מאוד את מר אליוט.
בני משפחת מאסגרוב מגיעים לבאת' לקנות בגדים לנישואי בנותיהם, הנרייטה ולואיזה. אן פוגשת אותם בחדרם בבית המלון, שם היא פוגשת גם את קפטן הארוויל ידידו של ונטוורת'. אן והארוויל משוחחים על נאמנותם של נשים ושל גברים. קפטן ונטוורת' שומע את שיחתם, ונדהם מדבריה של אן. הוא משאיר לאן מכתב בו הוא מצהיר על אהבתו. בסצנת הסיום במסיבה אצל סר וולטר כולם מברכים את הזוג הצעיר. אליזבת ואביה מגלים שמר אליוט רימה אותם והוא ברח עם בת לווייתה של אליזבת, גברת קליי.
השפעות (סדרת טלוויזיה)
מורינגה
מורינגה (שם מדעי: "Moringa") הוא סוג יחיד במשפחת המורינגיים.
בין המינים של הסוג:
חקיקה אזרחית בהודו
חקיקה אזרחית בהודו (באנגלית: Uniform civil code) מכסה נושאים אישיים רבים, בהם נישואין, גירושין, ירושה, אימוץ ומזונות. הדיונים בנושא חקיקה אזרחית מערבים פוליטיקה של זהויות, מתוך רצון לשמר סממנים תרבותיים של קבוצות דתיות מבלי לפגוע בזכויות האדם. חקיקה זו החלה בתקופת הודו הבריטית, ויועדה להחליף את דיני המשפחה שהיו מבוססים על המנהגים של כל קהילה דתית במדינה. החקיקה שנויה במחלוקת בין הקבוצות השונות באוכלוסייה.
סעיף 44 בחוקת הודו מחיל את החקיקה האזרחית על כל אזרחי המדינה. בשנת 1985 הועמדה חקיקה זו למבחן משפטי במקרה של שאה באנו, מוסלמית שגורשה על ידי בעלה, וזה שילם לה קצבה חודשית זעומה על פי חוקי השריעה. בית המשפט העליון קבע שהחקיקה האזרחית גוברת על חוקי השריעה.
בשנת 1954 חוקק בהודו חוק המתיר לכל אזרח להינשא בנישואים אזרחיים, ללא קשר לדת כלשהי.
במדינת גואה נחקקו דיני משפחה אזרחיים ושוויוניים המבוססים על החוק הפורטוגזי, וזו המדינה היחידה בהודו בה מיושמת חקיקה אזרחית מלאה.
בתחילת המאה העשרים צמחה התנועה הפמיניסטית בהודו, ונשים רבות דרשו הרחבה של החקיקה האזרחית במטרה לקדם שוויון זכויות וערכים הומניסטיים. חלק מדיני המשפחה האזרחיים אכן חוקקו בתקופת הראג'. המשמעותי ביותר היה החוק המתיר לאלמנות להינשא שוב. מעשה זה אסור ברוב הדתות בהודו, בהן הינדואיזם וג'ייניזם.
בשנים 1955–1956 העבירה ממשלתו של ג'ווהרלל נהרו ארבעה חוקי יסוד אזרחיים שנועדו למסד בניסוח משפטי את המשפט ההינדי המסורתי: חוק הנישואין ההינדי, חוק הירושה ההינדי, חוק האפוטרופסות ההינדי, וחוק האימוץ ההינדי.
לאחר מכן כמעט ולא נחקקה חקיקה אזרחית בנושא דיני משפחה, והנפגעות העיקריות במצב זה הן נשים מוסלמיות, שעליהן חלים חוקי השריעה. בית המחוקקים בהודו נמנע מלחוקק חוקים אזרחיים המנוגדים לחוקי השריעה מחשש לפגיעה ברגשות המוסלמים, והשינויים היחידים שמתרחשים בתחום זה קורים רק בהתערבות בית המשפט העליון של הודו, שהחוקה וזכויות האזרח הם נר לרגליו.
היסטוריה.
הדיונים בנושא חקיקה אזרחית החלו בתקופת הודו הבריטית, ועסקו בעיקר באוכלוסייה שהשתייכה לדתות ההינדיות. בשנת 1937 חוקק חוק המחיל את חוקי השריעה על המוסלמים בהודו, וחוק זה הקשה על ביצוע רפורמות דומות באוכלוסייה המוסלמית.
באוקטובר 2015 קבע בית המשפט העליון בהודו שיש הצורך בחקיקה אזרחית אחידה ומלאה. "אי אפשר לקבל את המצב הנוכחי, בו כל דת חושבת שיש לה זכות להכריע בסוגיות של דיני משפחה. אנחנו לא מסכימים כלל למצב זה."
טופיל אחמד, אינטלקטואל הודי-בריטי, פרסם בנובמבר 2016 מסמך בו חקר את תחום החקיקה האזרחית בהודו ב-12 תחומים, וחשף כי משנות החמישים לא חלה התקדמות כלשהי מצד ממשלת הודו.
חקיקה אזרחית באוכלוסייה ההינדית.
הדיונים בנושא חקיקה אזרחית החלו בתקופת הודו הבריטית. במאה ה-18 שלטה בהודו חברת הודו המזרחית הבריטית, והם הראשונים שניסו לשנות את המנהגים החברתיים והדתיים שהיו נהוגים בהודו. לורד ויליאם בנטינק, מושל הודו, הצליח להוציא את מנהג הסאטי מחוץ לחוק. סאטי הוא מנהג הודי עתיק בו האלמנה שורפת את עצמה באש מדורת השריפה של בעלה, לאחר שהוא מת. תקנת הסאטי עברה בבנגל בשנת 1829, ולאחר מכן הורחבה לכל שטחי הודו.
דו"ח משנת 1840 הדגיש את החשיבות והצורך לנסח חוקה עבור משפט פלילי בהודו, אך מחברי הדו"ח המליצו להשאיר את דיני המשפחה של ההינדים והמוסלמים מחוץ לחוקה. בפועל, דיני המשפחה יושמו על ידי בתי משפט קהילתיים של כל דת ודת, והמדינה התערבה רק במקרים חריגים. על פי רוח זו ניתנה הצהרה של מלכת אנגליה בשנת 1859, בה היא מבטיחה אי-התערבות מוחלטת בעניינים דתיים.
חלק מדיני המשפחה האזרחיים חוקקו בתקופת הראג' הבריטי. החוק המשמעותי ביותר, משנת 1856, התיר לאלמנות להינשא שוב. מעשה זה אסור ברוב הדתות בהודו, בהן הינדואיזם וג'ייניזם.
בשנת 1872 חוקק חוק המתיר נישואים אזרחיים ללא קשר לשיוך דתי או מעמדי. חוק זה הוחל רק על אזרחים השייכים לדת ההינדואיזם. בשנת 1923 הועבר תיקון לחוק המחיל אותו גם על דתות הבודהיזם, סיקיזם וג'ייניזם.
בשנת 1950 חוקקה חוקת הודו שחרתה על דגלה את זכויות האזרח מעל הכל. בחוקה נקבע כי כל אדם זכאי לשוויון בפני החוק, ונאסרה אפליה על בסיס מעמד, דת או מין. בהימרו רמג'י אמבדקאר, שר המשפטים הראשון של הודו, עמד בראש הוועדה שניסחה וקבעה את החוקה ההודית.
בשנים 1955–1956 העבירה ממשלתו של ג'ווהרלל נהרו ארבעה חוקי יסוד אזרחיים שנועדו למסד בניסוח משפטי את המשפט ההינדי המסורתי: חוק הנישואין ההינדי, חוק הירושה ההינדי, חוק האפוטרופסות ההינדי, וחוק האימוץ ההינדי. רפורמות אלה בחקיקה התמקדו באוכלוסייה ההינדית.
חקיקה אזרחית באוכלוסייה המוסלמית.