מקדוניה וצרפת כוננו יחסים דיפלומטיים ב-27 בדצמבר 1993. שיתוף פעולה דינאמי התרחש בין שתי המדינות בתחומים רבים - בתחום התרבות, שם שיתוף הפעולה מתקיים מעת פתיחתו של מרכז התרבות הצרפתי בסקופיה בשנת 1974, והוא מבוסס על הסכם השיתוף בתחום התרבות, החינוך, המדע והטכנולוגיה (1998) והסכם השיתוף בין משרדי התרבות (2010); בתחום החינוך והמדע באמצעות מלגות רבות; קיים שיתוף פעולה דינאמי בענייני הפנים, במיוחד לאחר כניסתו לתוקף של הסכם השיתוף בתחום הביטחון הפנימי (2006); שיתוף הפעולה הביטחוני הוא רציף, בהתבסס על הסכם שיתוף הפעולה הביטחוני, והסכם עם משרד החוץ האירופי ועם חברת ההגנה והחלל האירופית - קבוצת איירבוס. בתחום הבריאות, פרויקט מערכת העירוי במקדוניה מיושם עד כה בהצלחה, ושיתופי פעולה החלו עם כמה בתי חולים באוניברסיטה. קיים גם שיתוף פעולה דינאמי עם אזור נורמנדי תחתית, שעל פי תוכנית העבודה לתקופה 2013–2016 ממוקדת בצירים הבאים: טכנולוגיות מידע חדשות, נוער, מורשת תרבותית, מדיניות תרבות, פיתוח חקלאי, תיירות וזכויות אדם.
נציגויות דיפלומטיות.
מקדוניה הצפונית מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז וקונסוליית כבוד במרסיי. מאידך, צרפת מחזיקה במקדוניה הצפונית שגרירות בסקופיה וקונסולית כבוד בביטולה.
יחסי מקדוניה הצפונית–סרביה
יחסי מקדוניה הצפונית–סרביה הם היחסים הדו צדדיים בין הרפובליקה של צפון מקדוניה לרפובליקה של סרביה.
לאחר העצמאות.
עד 1991 שתי המדינות היו רפובליקות כחלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. בעקבות הכרזות העצמאות של קרואטיה וסלובניה ביוני 1991, הרפובליקה של מקדוניה הכריזה על עצמאותה כעבור שלושה חודשים בספטמבר 1991. צבא יוגוסלביה עזב בשלום את הרפובליקה של מקדוניה, ולכן הרפובליקה של מקדוניה הייתה הרפובליקה היחידה לשעבר של יוגוסלביה שקיבלה עצמאות ללא סכסוך ומלחמה. עם זאת, יחסים דו-צדדיים לא כוננו באופן מיידי.
הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה הוקמה בשנת 1992 על ידי שאר הרפובליקות היוגוסלביות מונטנגרו וסרביה. היא כוננה קשרים דיפלומטיים עם הרפובליקה של מקדוניה ב-8 באפריל 1996. כינון יחסים דו צדדיים נערך בשם החוקתי של המדינה - רפובליקת מקדוניה. לפיכך, סרביה הייתה אחת מ-131 מדינות בעולם שהכירו ברפובליקה של מקדוניה תחת שמה החוקתי כשנודעה בשם זה. למקדוניה הצפונית יש שגרירות בבירת סרביה בלגרד, ולסרביה גם יש שגרירות במקדוניה הצפונית בבירה סקופיה וכן קונסולית כבוד בעיר ביטולה.
ניתוק וכינון מחדש של יחסים דו-צדדיים.
לאחר כינון היחסים הדו-צדדיים קיימו שתי המדינות יחסי ידידות, אך בעקבות ההכרה של רפובליקת מקדוניה בעצמאות קוסובו באוקטובר 2008, גורש שגריר הרפובליקה של מקדוניה מסרביה. ניתוק היחסים נמשך מספר חודשים. עם זאת, סרביה ורפובליקת מקדוניה הסכימו לכונן מחדש יחסים דו-צדדיים. השגריר החדש של הרפובליקה של מקדוניה נכנס לתפקידו בסרביה במאי 2009. השגריר החדש של הרפובליקה של מקדוניה בסרביה הוא יו"ר הפרלמנט לשעבר והשגריר לשעבר בבולגריה, ליוביסה גאורגייבסקי.
מחלוקת הכנסייה.
מחלוקת הכנסייה הכבידה על היחסים בעבר. הכנסייה האורתודוקסית הסרבית אינה מכירה בכנסייה האורתודוקסית המקדונית, שהכריזה על אוטוקפליה מהכנסייה הסרבית בשנת 1967. בביקור ברפובליקה של מקדוניה במאי 2009, נשיא סרביה, בוריס טאדיץ', ציין כי ארצו מבקשת הסדר בנושא זה. הכנסייה האורתודוקסית הסרבית בעבר חסמה את הביקור של משלחות הרפובליקה של מקדוניה אל מנזר פרוחור פצ'ינסקי בדרום סרביה ביום הרפובליקה של מקדוניה, המקום שבו היסודות של הרפובליקה של הממלכתיות של מקדוניה הונחו במהלך מלחמת העולם השנייה בישיבת המליאה הראשונה של האספה האנטי-פשיסטית למען השחרור הלאומי של מקדוניה (ASNOM). אולם בשנת 2009 הכנסייה הסרבית האורתודוקסית אפשרה באופן מפתיע ביקור בפרלמנט של משלחת הרפובליקה של מקדוניה.
סכסוך בקוסובו.
בדצמבר 2017 נודע כי ראש ממשלת הרפובליקה של מקדוניה, זוראן זאאב, התכוון לתמוך בצירוף קוסובו לאונסק"ו. ממשלת סרביה השיבה כי הם כבר לא יכירו במדינה בשם הרפובליקה של מקדוניה אם ימשיכו במאמצים כאלה. שר החוץ הסרבי איוויצה דאצ'יץ' הצהיר כי זו הייתה דוגמה לצביעות ממשלתו של זוראן זאאב.
יחסי מקדוניה הצפונית–רוסיה
יחסי מקדוניה הצפונית–רוסיה הם היחסים הדו צדדיים בין הרפובליקה של צפון מקדוניה לבין הפדרציה הרוסית. היחסים הפוליטיים הדו-צדדיים בין מקדוניה הצפונית לרוסיה הם ידידותיים ומאופיינים בשיתוף פעולה ברמה גבוהה בין המדינות. לרוסיה יש שגרירות בסקופיה, ואילו למקדוניה הצפונית יש שגרירות במוסקבה וקונסוליה בסנקט פטרבורג.
היסטוריה.
רוסיה הכירה במקדוניה הצפונית כמדינה עצמאית ב-4 באוגוסט 1992, כשנה לאחר הכרזת עצמאותה של רפובליקת מקדוניה מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. על ידי מהלך זה הפכה הפדרציה הרוסית למעצמה העיקרית הראשונה בעולם שהכירה במדינה תחת שמה החוקתי הקודם "רפובליקת מקדוניה", שבו הוכרה על ידי 131 מדינות. כינון יחסים דיפלומטיים מלאים בין שתי המדינות התרחש ב-31 בינואר 1994.
יחסים פוליטיים.
יותר מ-40 הסכמים נחתמו על ידי מקדוניה הצפונית והפדרציה הרוסית ב-15 השנים הראשונות ליחסים הדו-צדדיים שלהן, ביניהם ההצהרה החשובה על ידידות ושיתוף פעולה בשנת 1998.
יחסים כלכליים.
מקדוניה הצפונית נותנת חשיבות מיוחדת להשקעות מרוסיה. אחת הדוגמאות החיוביות ביותר היא חברת התרופות אלקלואיד בשטח רוסיה וזו של חברת הנפט הגדולה ברוסיה - לוקאויל. במרץ 2015 הודיעה חברת הבנייה ההנדסית הרוסית סטרויטרנסגז על כוונתה לבנות צינור גז ברחבי מקדוניה הצפונית, שיכול לשמש בסופו של דבר כחלק מתוואי לספק לאירופה גז רוסי באמצעות טורקיה.
סטרויטרנסגז נמצאת בבעלות גנאדי טימצ'נקו , בן בריתו של הנשיא ולדימיר פוטין, שהיה בין אנשי העסקים הראשונים שהועמדו תחת סנקציות על ידי ארצות הברית בעקבות משבר קרים. דובר סטרויטרנסגז אמר כי הסנקציות לא יפגעו בפרויקט במקדוניה הצפונית, שאינה חברה באיחוד האירופי.
צינור הדלק נגוטינו-קלצובצה יחצה את מקדוניה הצפונית מכיוון הגבול היווני בדרום עד סביבת הגבול הסרבי בצפון. מוסקבה מתכננת להקים צינור תת-ימי לטורקיה, תחליף לפרויקט שבוטל זרם הדרום }, דרך בולגריה. פרטי המסלול הלאה מטורקיה דרך יוון טרם הושלמו.
סטרויטרנסגז אמרה כי היא תבצע את עבודתה כחלק מהחזר החוב החוב בין ברית המועצות לשעבר ליוגוסלביה לשעבר, אשר מקדוניה הצפונית הייתה חלק ממנה. עלות הפרויקט כולו עומדת על 75.7 מיליון דולר.
הפרויקט הוסיף מתחים בין המערב לבין רוסיה. בעקבות עימותים בין-אתניים אלימים בעיר קומאנובו ב-9 במאי 2015, האשים שר החוץ הרוסי סרגיי לברוב את המערב בניסיון להביא להפלת ממשלת מקדוניה, כדי לערער את הפרויקט.
לאחר פגישה בין גורמים מצפון מקדוניה ורוסיה במרץ 2016, הוכרז כי ממשלת מקדוניה מעוניינת להגדיל את התיירות הרוסית במדינה. ממשלת מקדוניה פועלת ליצירת תנאים טובים לתיירים רוסים ובהקמת טיסות סדירות בין המדינות.
ב.מ.וו 507
ב.מ.וו 507 (בגרמנית: BMW 507) היא מכונית רודסטר בסגנון גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית BMW אשר יוצרה בין השנים 1956–1959 בגרמניה המערבית.
משה בירדוגו
רבי משה בירדוגו (מכונה המשבי"ר. ה'תל"ט, 1679 - ה'תצ"א, 1730) היה אב בית הדין, ראש ישיבה ורב בית כנסת במקנס בראשית המאה ה-18.
ביוגרפיה.
נולד במקנס לאברהם בירדוגו. אמו הייתה אחותו של הרב חביב טולידנו, אב"ד מקנס, שאצלו הוא למד. הוא למד גם מפי הרב יוסף בהתית, מדייני העיר. ידע את ששת סדרי משנה בעל פה.
בסביבות ה'תע"ה מונה לדיין. בשנת ה'תפ"ג, עם פטירת דודו רבי משה טולידנו שהיה אף הוא אב"ד במקנס, מונה לאב בית הדין במקנס. בבית דינו ישבו הרבנים משה אדהאן, אברהם חסין, חנניה בן זכרי ויהודה בירדוגו. שימש גם כרב בית כנסת. עמד בראשות הישיבה הגדולה במקנס והקדיש את מרבית זמנו ללימוד תורה לתלמידים בגילאים שונים.
נשא ונתן עם חכמי פאס, רבי יהודה בן עטר ורבי יעקב אבן צור. פעל נגד רצונה של קהילת סלא לחייב את רבי שמואל די אבילה במיסים, כנגד מנהג ערי מרוקו. כן היה בידידות עם רבי חיים בן עטר.
נפטר בה' בחשוון ה'תצ"א (1730) ונקבר במקנס.
פרנסתו.
המשבי"ר לא התפרנס מהרבנות והדיינות, ולשם כך קיבל את חזקת השחיטה מאת הקהילה. בשל שאר עיסוקיו השכיר שוחט שישחט במקומו. לאחר זמן מה ערערו על כך כמה מהשוחטים, וכדי להימנע ממחלוקת הסכים לצמצום זכויותיו. גם הסכם זה לא האריך ימים. הרב יהודה בן עטר התייצב בעקבות כך לימינו וכתב לשבחו:
משפחתו.
רבי משה הוא בן למשפחת בירדוגו הידועה במרוקו בערים מקנס ורבאט מהמאה השבע עשרה. אבי סבו רבי משה, הוא אבי השושלת ומכונה 'רבי משה הקדמון'.
לרב בירדוגו נולדו ארבע בנות ובן. בתו בליידא נישאה לבן דודו רבי מרדכי בירדוגו (המכונה "המרבי"ץ"). בת אחרת נישאה לרב יחיא אלכרייף. בנו רבי יהודה מילא את מקום אביו כדיין. נפטר מספר שנים לאחר מות האב.
ספריו.
הרב בירדוגו סידר חלק מדרשותיו לדפוס אך הספר לא ראה אור. לאחר פטירתו, ניסה בנו, רבי יהודה, להדפיס שוב את הכתבים אך עקב פטירתו המוקדמת הניסיון לא צלח.
אנטואן הובר
אנטואן הובר (בצרפתית: Anthoine Hubert; 22 בספטמבר 1996 – 31 באוגוסט 2019) היה נהג מרוצים צרפתי. זכה באליפות ה-GP3 בשנת 2018. באוגוסט 2019 נהרג בתאונה במהלך מרוץ שהתקיים במסלול ספא בבלגיה במסגרת אליפות הפורמולה 2 בה התחרה.
קריירת מרוצים.