נילי הרניק היא פרופסור במדעי הגיאופיזיקה, בעלת תואר בוגר בגיאופיזיקה, מדעי האטמוספירה והחלל, ודוקטורט במדעי האטמוספירה.
את תוארה בגיאופיזיקה קיבלה פרופ' הרניק באוניברסיטת תל אביב בשנת 1993, ואת הדוקטורט שלה קיבלה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בשנת 2000
תרומתה המדעית.
מחקרה של פרופ' הרניק עוסק בשני תחומים עיקריים: תבניות זמירה באטמוספירה ומכניקת רצף גאופיזית. מחקרה מאוד תאורטי ועוסק בהבנת תהליכים המייצרים תבניות זרימה גליות במערכת של אטמוספירה מפושטת, ואיך הגלים האלו - במרכזם גלי רוסבי (Rosby waves) - משפיעים ומושפעים מהזרימה הממוצעת עליה הם מתפתחים.
חלק ממחקריה עוסקים בהבנה מכניסטית של תהליך הנקרא "אי יציבות ברוקליני" (barcolinic instability). תהליך זה הוא אחד התהליכים המרכזיים באטמוספירה הקשור להיווצרות סופות מזג אוויר. פרופ' הרניק ופרופ' אייל חפץ ביחד הבינו כיצד שתי הגישות המרכזיות להסברת תהליך זה מתחברות ביחד.
חלק אחר ממחקריה של פרופ' הרניק עוסק בגלים פלנטריים שעולים לסטרטוספרה, במחקרה בנושא הזה הראתה פרופ' הרניק שלפעמים הגלים הפלנטריים שעולים לסטרטוספרה מוחזרים כלפי מטה, וההחזרה הזאת שקוראת בתנאים מסוימים מאוד משפיעה על כל הזרימה בסטרטוספירה ואף בטרופוספירה.
מחקרה החשוב ביותר של פרופ' הרניק הוא על ההשפעות של זיהום האוויר על מזג האוויר באמריקה הצפונית. במחקרה פרופ' הרניק הראתה שבאזור הדרום מערבי של אמריקה הצפונית יש כבר תהליך התייבשות משמעותי, והיא משערת שאם ההתייבשות תמשיך, מזג האוויר של האזור יהפוך לכמו בצורת ה"דאסט בואל" () של 1950.
במחקרה פרופ' הרניק השתמשה בתשעה עשר מודלים של מזג האוויר הנמצאים בדיווח ההערכה הרביעי של הפאנל הבין ממשלתי לשינוי מזג האוויר (IICP), ומצאה שהתחזית שהמודלים מראים עוקבת אחרי תרחיש הפליטה A1B, שאומר שפליטת הפחמן הדו-חמצני תעלה עד שנת 2050, ואחרי שנה זאת פליטת הפחמן הדו-חמצני תתחיל לרדת באיטיות.
אליס קתרין אוונס
אליס קתרין אוונס (29 בינואר 1881 – 5 בספטמבר 1975) הייתה מיקרוביולוגית אמריקאית ממוצא וולשי. עבדה במחלקת החקלאות של ארצות הברית, שם עסקה בבקטריולוגיה, והייתה לאישה המדענית הראשונה שעבדה במשרה מלאה במחלקה זו. במהלך עבודתה הוכיחה שהחיידק "Bacillus abortus" גורם לברוצלוזיס (קדחת מלטה) גם בבעלי חיים וגם בבני אדם, כלומר שהיא מחלה זואונוטית. בזכות מחקרה פסטור החלב הפך לחלק בלתי נפרד מתעשיית החלב.
ילדות והשכלה.
אליס קתרין אוונס נולדה בחווה, בעיירה נית' שבצפון מדינת פנסילבניה. אביה, ויליאם האוול, היה מודד וחקלאי, ואמה, אן אוונס הייתה מורה. אבות אבותיה התיישבו בצפון פנסילבניה בשנת 1831, כאשר היגרו מויילס.
בילדותה למדה אוונס בבית ספר יסודי קטן שבו "היו מורים טובים, רוב הזמן." לאחר מכן, מכיוון שלא היה בי"ס תיכון בעיירה הקטנה שלה, נסעה ללמוד בבית הספר התיכון "קולגיאט ססקווהנה" המחוזי.
באוטוביוגרפיה שלה ספרה אוונס שהלכה לעבוד כמורה "כי היה זה המקצוע היחיד הפתוח לנשים", אך מצאה במהרה את המקצוע משעמם, לטעמה, בגלל המחזוריות של החומר הנלמד. למרות זאת, היא ציינה שהאישיויות של תלמידיה ריתקו אותה, ורק חוסר העניין בחומר הנלמד גרם לה להשתעמם.
לאחר שעבדה ארבע שנים, אוונס החלה ללמוד הוראה באוניברסיטת קורנל שבמדינת ניו יורק, שם החלה להתעניין במדע. כתוצאה מכך, נטשה את ההוראה והחלה ללמוד בקטריולוגיה. לאחר מספר שנים של לימודים סיימה תואר ראשון ושני, שניהם במדעים. אוונס התכוונה להמשיך וללמוד לתואר שלישי, אך בעקבות הצעת עבודה ממחלקת החקלאות של ארצות הברית גנזה אוונס את הרעיון.
עבודה ומחקר.
ב-1 ביולי 1910 החלה אוונס לעבוד בצוות החלב של מחלקת החקלאות של ארצות הברית והתעסקה בשיפור שיטת ייצור מוצרי חלב ושיפור טעמם. בנוסף לכך חקרה אוונס גם את מקורותיהם של זיהומים בקטריאליים במוצרי חלב. כך הפכה אוונס להיות האישה החוקרת הראשונה שעבדה במשרה מלאה במחלקת החקלאות. במהלך עבודתה החלה לחקור את המחלה ברוצלוזיס ואת הקשר שלה לחלב לא מפוסטר. המחקר העצמאי שלה גילה שהחיידק Bang bacillus, שגורם להפלות בפרות והתגלה על ידי החוקר הדני ברנרד בנג, והחיידק Bruce bacillus, שהתגלה על ידי קצין הרפואה סר דייוויד ברוס במהלך מלחמת קרים, וגרם לאלפי חיילים לחלות, הם אותו חיידק.
אוונס דיווחה על ממצאיה במפגש של החברה האמריקאית לבקטריולוגיה בשנת 1917, ופרסמה אותם בכתב העת למחלות זיהומיות בשנת 1918, אך היא נתקלה בביקורת ששללה את מחקרה בטענות שאין היא רופאה, או בעלת דוקטורט. כמו כן, מבקריה טענו כי אם היו החיידקים דומים אז הייתה מתפרצת קדחת מלטה גם בארצות הברית. במציאות המחלה אכן הדביקה אנשים בארצות הברית, אך לרוב אובחנה בצורה שגויה בגלל הדמיון של התסמינים במחלות שונות, כגון בשפעת, שיגרון ושחפת. למרות אזהרות חוזרות ונשנות מצדה, רק ב-1930 החלו לפסטר חלב באופן שיטתי, וזאת רק בגלל "תגלית" מ-1928 של מדען בשם קרל פ. מאייר, שחזר על מחקרה של אוונס.
בשנת 1922, אוונס נדבקה בעצמה בברוצלוזיס במהלך עבודתה. בשנים שלאחר ההדבקה, בריאותה נעה בין חוסר יכולת לתפקד כראוי לבין החלמה חלקית וכמעט מלאה. המקרה האחרון שבה נפלה למשכב בשל מחלתה אירע בשנת 1943, כמעט 21 שנה לאחר שנדבקה.
ב-1928 נבחרה אוונס להיות האישה הנשיאה הראשונה של החברה האמריקאית לבקטריולוגיה, אך מכיוון שהייתה מרותקת למיטתה לא נכחה בפגישות ובהצבעות. ב-1930, אוונס נשלחה כנציגה לקונגרס המיקרוביולוגי הראשון, שנערך בפריז, וגם לקונגרס השני, ב-1936 בלונדון. כמו כן, בין השנים 1925 ל-1931 הייתה חלק מועדת מועצת המחקר הלאומית ופרסמה עשרות מאמרים בכתבי עת כמו Journal of Immunology, Journal of Bacteriology, ו- Science.
יציאתה לגמלאות ומותה.
ב-1945 יצאה אוונס לגמלאות, לאחר שעבדה 35 שנה בתחום הבקטריולוגיה. למרות זאת, היא לא עזבה את תחום המיקרוביולוגיה, וכיהנה כנשיאה-לשם-כבוד של הוועדה האינטר-אמריקאית לברוצלוזיס עד שנת 1957. בנוסף לכך, אוונס העבירה הרצאות לנשים בנושא פיתוח קריירה וקריירה בתחום המדעים. בשנת 1975 קיבלה שבץ מוחי ומתה ב-5 בספטמבר באותה שנה.
מיכל פלדמן
מיכל פלדמן (נולדה ב-1 בפברואר 1976) היא פרופסור מן המניין למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב, ראש המעבדה לכלכלה וחישוב, וחוקרת במעבדות המחקר של מיקרוסופט בישראל. היא עוסקת בתורת המשחקים האלגוריתמית, תחום המשלב תיאוריות ממדעי המחשב, מיקרו כלכלה ותורת המשחקים. בין תחומי המחקר שלה נמנים תורת המכרזים, תכנון מנגנונים, תכנון אלגוריתמים, מחיר האנרכיה, ומסחר אלקטרוני. היא בוגרת האקדמיה הישראלית הצעירה והאקדמיה הגלובלית הצעירה. מחקריה ממומנים על ידי מענקים תחרותיים, בין היתר שני מענקי ) ERC), מענקי הקרן הלאומית למדע, ומענק מחקר של Amazon Research Awards. בשנת 2016 נבחרה פרופ' פלדמן לאחת מחמישים הנשים המשפיעות של 2016 על פי מגזין פורבס.
ביוגרפיה.
מיכל נולדה לציפי ופרופ' מנחם פינקלשטיין. את שירותה הצבאי עשתה ביחידה 8200 של חיל המודיעין ולאחריו, למדה תואר ראשון במדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן, אותו סיימה בהצטיינות יתרה בשנת 1999. בשנת 2005 סיימה את עבודת הדוקטורט שלה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. התזה שלה עסקה בעיצוב תמריצים לשיתוף פעולה במערכות עמית לעמית (peer-to-peer systems). מאמריה מהדוקטורט היוו פריצת דרך בתחום זה וסללו את הדרך לענף מחקר פורה.
עם סיום הדוקטורט חזרה פלדמן ארצה ועשתה את הפוסט דוקטורט שלה באוניברסיטה העברית בירושלים בהנחייתו של נעם ניסן. בשנת 2007 הצטרפה לסגל האוניברסיטה העברית, בבית הספר למינהל עסקים וכחברה במרכז לחקר הרציונליות. בשנים 2013–2011 הייתה פלדמן פרופסור אורחת באוניברסיטת הרווארד בקיימברידג' מסצ'וסטס, וכן במעבדות המחקר של מיקרוסופט (מיקרוסופט מחקר בניו אינגלנד. בשנת 2012, הצטרפה לאקדמיה הישראלית הצעירה מיסודה של האקדמיה הלאומית למדעים בשנה הראשונה להקמתה, ואף שימשה בוועד המנהל שלה. בשנת 2013, עם חזרתה לישראל, הצטרפה פלדמן לסגל בית הספר למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב.
פלדמן נשואה ליובל פלדמן, פרופסור למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, ולהם ארבע בנות ובן.
קורניליה ברגמן
קורניליה איזבלה "קורי" ברגמן (באנגלית: Cornelia Isabella "Cori" Bargmann; נולדה ב-1961 בוירג'יניה) היא נוירוביולוגית אמריקאית, אשר ידועה בזכות עבודתה המגדירה את השפעת הגנים והסביבה על ההתנהגות של תולעי קיינורהבדיטיס אלגנס.
פרופ' ברגמן זכתה במספר פרסים ומענקים על מחקרה: פרס קוולי למדעי המוח בשנת 2012, פרס 'פריצת הדרך במדעי החיים' ב-2013 וב-2016 פרס 'פרס אדוארד מ. סקולניק למדעי המוח'.
כיום קורניליה ברגמן היא חוקרת וראש מעבדת מעגלים עצביים והתנהגות באוניברסיטת רוקפלר, ניו יורק.
קורות חיים.
קורניליה ברגמן נולדה ב-1961 בווירג'יניה וגדלה באת'נס, ג'ורג'יה. ע"פ ברגמן העובדה שמשפחתה הייתה משכילה, עודדה אותה לממש את חיבתה למדע כבר בחטיבת הביניים והתיכון. עבודתה הראשונה במעבדה, הכנת מזון זבובים במעבדת ביולוגיה, הייתה במהלך לימודי התואר הראשון שלה באוניברסיטת ג'ורג'יה (בה אביה עבד כפרופסור למדעי המחשב וסטטיסטיקה).