הממלכה פרחה והצליחה לבסס את עצמה באזור ואף פלשה להודו והקימה שם את הממלכה היוונית של הודו. בסופו של דבר נפלה בסביבות שנת 125 לפנה"ס בגלל גלי פלישה של שבטי נוודים בני שבט היְוֵּאגְ'ה (Yuezhi). בסופו של דבר הוקמה באזור אימפריית קושאן (אחד הענפים של יואג'ה) שהחזיקה מעמד כמה מאות שנים.
המלחמה בספרות, באמנות ובתרבות הפופולרית.
פולקלור.
באזור זה, בדומה לאיראן, נודע אלכסנדר בגרסה הפרסית של שמו - איסקנדר או סיקנדר. על שמו נהר - איסקנדר דריה ואגם - איסקנדר קול. בפולקלור המקומי יוחסו לו כוחות מיתיים כמו יכולת לשלוט בשדים וברוחות.
עמי האזור שמרו על אגדות רבות אודות אלכסנדר. כך למשל באגדה טג'יקית אחת מסופר שסבו של אלכסנדר, אמינטס השלישי, הבטיח לו שירש לא רק את ממלכתו אלא גם שטחים רבים נוספים, ביניהם את בדחשן (Badakhshan). אגדה זו לא אפשרית כלל היות שאמינטס נפטר בשנת 370 לפנה"ס, כ-14 שנים לפני הולדתו של אלכסנדר. גם אחד השליטים של בדחשן בשם מוחמד בן המאה ה-15 טען לשורשים שמגיעים עד אלכסנדר, אם כי ללא תיעוד ממשי לכך. באגדה טג'יקית אחרת מסופר כי אלכסנדר נהרג בקרב מול גיבור מקומי בהרי פאמיר ונקבר באזור.
גם יריביו של אלכסנדר הגדול זכו לכבוד. הטג'יקים הקימו אתר זיכרון לספיטמנס, יריבו הסוגדי של אלכסנדר. כמו כן, קיים בטג'יקיסטן עיטור צבאי שמוענק לאנשי כוחות הביטחון שנקרא על שמו של ספיטמנס, עיטור ספיטמנס. על שמו של ספיטמנס נקראת גם נפת ספיטמן בטג'יקיסטן שבתחילת המאה ה-21 התגוררו בה כ-100,000 בני אדם. הכיבוש הונצח גם בסרט של חברת אוזבק-מולטפילם (Uzbek Multfilm). גם עסקים רבים שאבו את שמם משמו של הגיבור המקומי ספיטמנס.
לפי אגדה אוזבקית ניצל אלכסנדר ממוות לאחר שחלה במחלה קשה בעקבות שתיית מים מזוהמים. ההצלה הגיעה משתית מים חיים מנחל קדוש בשייחנטהור. בהמשך בימי הביניים נבנתה באזור אחוזת קבר יפהפייה לזכרו של השייח חובנדי-אט-טהור. לאחר מכן הפך המקום לבית קברות יוקרתי שנקברה בו האריסטוקרטיה המקומית.
מרקו פולו הזכיר בתיאוריו צאצאים יוונים מתקופת הכיבוש בדיווח על מסעותיו. בפקיסטן חלק מבני שבט קטן בשם קאלאש, מזהים את עצמם כצאצאי מצביא מוקדוני שהשתייך לצבאו של אלכסנדר. הם קוראים לו שלקש (Shalakash).
ספרים וסרטים.
בתקופה מודרנית הונצחה המלחמה בספרו של סטיבן פרספילד (Steven Pressfield, "The Afghan Campaign") - המערכה באפגניסטן, שלא תורגם לעברית.
הכיבוש הונצח במספר סרטים דוקומנטריים שמוקדשים לאלכסנדר הגדול. מייקל ווד, היסטוריון בריטי שעבד ככתב עבור ה־BBC כתב את התסריט והגיש סדרה בת ארבעה פרקים בשם In the Footsteps of Alexander the Great על אלכסנדר הגדול בשנת 1998. הפרק השלישי הוקדש כולו לכיבוש אפגניסטן. הסדרה יצאה כספר שתורגם לעברית על ידי הוצאת מעריב-הד ארצי. סרט דוקומנטרי אחר: ALEXANDER'S LOST WORLD הציג זווית אחרת של הכיבוש. הכיבוש הוזכר גם בסרט האיש שרצה להיות מלך משנת 1975.
לקריאה נוספת.
מקורות עתיקים.
עיקר המקורות העתיקים על אלכסנדר נכתבו על ידי היסטוריונים יוונים ורומאים. מקורות פרסיים כמעט שלא שרדו.
המקורות הראשונים שנכתבו על ידי אנשים שהכירו את אלכסנדר או התבססו על ראיונות עם עדי ראייה אבדו, למעט כמה כתובות וקטעי מכתבים בעלי מהימנות מפוקפקת. בני דורו שכתבו עליו הם: קליסתנס, תלמי הראשון, אריסטובולוס מקסנדריה ונארכוס. מקור נוסף בן הזמן הוא ספרו של קלייטרכוס, שלא התלווה למסע, אך אסף מקורות זמינים רבים. המקורות העיקריים ששימשו אותו הם חיבורו של קליסתנס וראיון של עדי ראייה. עבודתו עמדה בבסיס חיבורו של טימגנס, שהשפיע רבות על היסטוריונים אחרים שעבודתם שרדה. אף אחד מהחיבורים האלה לא שרד עד ימינו, אך חיבורים מאוחרים יותר מתבססים עליהם.
חמשת המקורות העתיקים ששרדו עד היום:
קיימים מקורות קדומים נוספים, אם כי דלים במידע כי שרדו מהם רק קטעים בודדים.
המקורות העסיקו את ההיסטוריונים המודרניים הכותבים אודות אלכסנדר. כל חיבור מציג אלכסנדר שונה המותאם לסיפור שרוצה לספר המקור העתיק. אריאנוס מתעניין בעיקר בצדדים הקרביים, קורטיוס מוציא לאור את סודותיו האפלים של אלכסנדר. פלוטרכוס לא עומד בפני סיפור נאה, ללא קשר לאור שבו הוא מציג את אלכסנדר. כל המקורות, להוציא אולי את אריאנוס, כוללים סיפורי פנטזיה שלא היו ולא נבראו, למרות זאת, המקורות העתיקים מספקים מידע רב ואמין ואף ניתן לצייר דמות אמינה פחות או יותר על פי הכתוב בהם.
בלייז מטווידי
בלז מאטווידי
יוהן קבאי
דניאל סובסיץ'
כיבוש בקטריה וסוגדיאנה על ידי אלכסנדר הגדול
א-רשידיה
אַ-רַּשִׁידִיַּה (בערבית: الرشيدية, בברברית: ⵉⵎⵜⵖⴻⵔⵏ; בצרפתית: Errachidia; בעבר הייתה ידועה בשם קְסַר אַ-סּוּק; قصر السوق) היא עיר במרכז מרוקו, השוכנת על הגדה המערבית של נהר זיז, כ-320 דרומית-מזרחית לרבאט. העיר היא בירת מחוז תפילאלת, ומתגוררים בה כ-100 אלף תושבים. היא ידועה בעבור תעשיית התמרים שלה.
בעבר התקיימה בעיר קהילה יהודית שמנתה בשיאה כאלף נפשות. בשנת 1908 סבלה הקהילה מפרעות נגד היהודים, והרובע היהודי (מלאח) נהרס. בשנים 1928–1929 בנתה צרפת רובע יהודי חדש בעיר ועודדה הגירת יהודים אליה. בשנות ה-50 של המאה ה-20 עמד בראש הקהילה הסוחר מאיר צרפתי, ופעלו בה מספר רבנים חשובים. בתהליך הדרגתי עזבו מרבית היהודים את העיר לישראל ולצרפת, ובית הספר אליאנס של הקהילה נסגר לבסוף בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20.
קסר א-סוק
קצר א-סוק
סוכן אפס
שרית ישי-לוי
נחל שריה
נחל שריה הוא ערוץ במורדות השומרון בנחל עירון, דרומית לאום אל-פחם ומערבית למושב מי עמי. שם הנחל הוא תעתיק עברי של המילה הערבית "שריע" שפירושה "רוויה".
הקרקע בערוץ מורכבת מאדמת טוף וסלעי גיר. לאורכו ישנה צמחייה מגוונת הכוללת את תורמוס ההרים, פטל קדוש, צפצפה מכסיפה, אלה ארץ-ישראלית, אולמוס, ורד צידוני, וכן חורש טבעי רב. במקום מוסדר מסלול הליכה המוביל לעינות שריה, ארבעה מעיינות לאורך המסלול.
בשנת 1878 ביקר במקום יואל משה סלומון ממיסדי פתח תקווה, ואת רשמיו פרסם בעיתון יהודה וירושלים.
משמרות ההסתערות
משמרות ההסתערות (בספרדית: Guardia de Asalto או, בקיצור Asaltos) היה כוח אכיפת חוק בתקופת הרפובליקה הספרדית השנייה (1931–1939) ופעל ככוח ז'נדרמריה עירונית כחולת-מדים נאמנה לשלטון מעמד הפועלים בעת מלחמת האזרחים בספרד, בניגוד למשמר האזרחי (Guardia Civil) ירוק-המדים שפעל במרחב הכפרי שנשלט על ידי בעלי אחוזות עשירים שרבים מחבריו ערקו לשורות הפשיסטים. עם פרוץ מלחמת האזרחים מנה הכוח 18,000 איש, בסופה כ-5,000 מהם ערקו לצידו של פרנקו.
היסטוריה ותפקוד.
הכוח נוצר על ידי ממשלת הרפוליקה ככוח שמירת סדר בערים והתבסס על בני מעמד הפועלים (בברצלונה למשל גויסו רוב חבריו מקרב אנשי המפלגה הקומוניסטית PSUC). זאת כיוון שהשלטון לא יכל לסמוך על חברי המשמר האזרחי שהיו בעלי נאמנות לבעלי האדמות העשירים. בתחילה נוצרו בערים פלוגות משמר חמושות (Compañías de Vanguardia) ובשנת 1932 אוגדו לכוח ארצי בשם "חיל ביטחון והסתערות" (Cuerpo de Seguridad y Asalto).
במלחמה בלט הכוח בדיכוי מרד הצבא בברצלונה ובהגנה על מדריד מפני הפשיסטים. ב-3 במאי 1937 הועסקו אנשי המשמרות בהשתלטות על מרכזת הטלפונים של ברצלונה שהוחזקה על ידי חברי תנועת CNT האנרכיסטים ובהמשך השבוע נלחמו בקרבות הרחוב שהתחוללו בעיר, לצד PSUC במיליציות של האנרכיסטים ותנועת POUM הטרוצקיסטית. ביוני רדפו אנשי המשמרות אלפים מחברי תנועת POUM שהוצאה מחוץ לחוק, כולל מתנדבים זרים וראש התנועה, אנדראו נין שעונה ונרצח.
פייבל מגריצא
אברהם משה מפשיסחה
אברהם משה בונהרד מפשיסחה (תק"ס, 1800 - א' בטבת תקפ"ט, 7 בדצמבר 1828) היה בנו של רבי שמחה בונים מפשיסחה, ומנהיג לחלק מחסידי פשיסחה לאחר פטירת אביו.
ביוגרפיה.
בנם של רבי שמחה בונים ורבקה. נישא לבריינדל בתו של רבי שמואל רפאל'ס מיוזפוב, חתנו של היהודי הקדוש מפשיסחה. עוד בחיי אביו התרכזה סביבו קבוצת חסידים. אביו הפליג בשבחו ואמר שנשמתו מקורה במקום עליון. רבי אברהם משה התבלט בעבודתו באמירת תהילים. הוא היה נוהג לומר תהילים במאמץ רב, והיה מזיע ולפעמים אף יורק דם עד שהרופאים אסרו עליו לומר תהילים והוא החל לשמוע מאחרים פרקי תהילים.
לאחר פטירת אביו, התפלגה החצר. חלק קיבלו את רבי מנחם מנדל מטומשוב (קוצק) לאדמו"ר, וחלקם, בהם רבי יצחק מוורקא, רבי פייבל מגריצא ורבי יעקב אריה מרדזימין, קיבלו את רבי אברהם משה לאדמו"ר. רבי אברהם משה ניסה למנוע את הפילוג אך נחל כישלון. הוא סירב בהתחלה ליטול את האדמו"רות באמרו שגופו חלש ולא יכול להחזיק את משא האדמו"רות, וחפץ שרבי יצחק מוורקא יכהן, אך לבסוף נעתר ללחצי החסידים. כפי שחשש, לאחר שנתיים ממינויו, נפטר והוא פחות מגיל 30 בדרכו מוורשה לפשיסחה, בעיירה ביאלה-רבסקה.
בנו היה רבי צבי מרדכי, חתנו של רבי יצחק מוורקא. בסוף ימיו הסכים לקבל אליו חסידים. בתו שרה האדעל נישאה לרבי פישל בן רבי יצחק ממקוב, נינו של ר' חייקל מאמדור.
מאט מק'ווין
בולט (קומיקס)
בולט (באנגלית: Bolt, בעברית: חזיז) הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט שהופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "X-Men Unlimited #8" מאוקטובר 1995 ונוצרה על ידי הכותב הווארד מקיי והמאיירים טום גרומט ודן לאוליס.