המפה מלאה בטקסט המתאר ומסביר מאפיינים שונים, במיוחד באזורים שלא היו ידועים יחסית או שהיו נתונים למחלוקת פוליטית. הערות רבות מתארות את משאבי הטבע ואת הפוטנציאל ליישוב אזורי גבול. הערות אחרות מתארות שבטים אינדיאנים. יישובים אינדיאנים רבים מוצגים יחד עם רשת הדרכים החשובות שלהם.
כיוון שמטרתו העיקרית של מיטשל הייתה להראות את האיום הצרפתי על המושבות הבריטיות, ישנה הטיה פרו-בריטית חזקה מאוד במפה, במיוחד ביחס לאינדיאנים שהשתייכו לעמי האירוקוי. המפה מבהירה כי האירוקוי לא היו רק בעלי ברית של בריטניה, וכי לכן כל אדמות אירוקוי הן שטח בריטי. חלקים עצומים של היבשת מסומנים כי הם בריטיים עקב כיבושי עמי האירוקוי. הפעילות הצרפתית בתחומי שבטים אלה הוצגה כלא חוקית.
במקרים בהם היו טענות הדדיות של בריטניה וצרפת, מיטשל תמיד צידד בעמדה הבריטית. רבים מהסימנים במפה והגבולות שלו נראים כתעמולה פוליטית. חלק מהטענות נראות כהזויות.
המפה גדולה ולרוב התווים קטנים מאוד, מה שמקשה על הצפייה בה. עותקים בקנה מידה קטן יותר, גורמים לאי יכולת לקרוא את הערות. הרשימה הבאה מציגה כמה דוגמאות לסוג הערות שנמצאו במפה, עם הערות של מיטשל:
השימוש במפה בהסכם פריז.
מפת מיטשל נותרה המפה הכי מפורטת של צפון אמריקה הקיימת במאה השמונה עשרה המאוחרת. רשמים שונים (וגם עותקים צרפתיים) שימשו כדי לבסס את גבולותיה של ארצות הברית החדשה של אמריקה על ידי דיפלומטים באמנת פריז 1783 שסיימה את מלחמת המהפכה האמריקאית. אי דיוקי המפה הובילו לאחר מכן למספר סכסוכי גבול, למשל במיין. הנחתו כי נהר מיסיסיפי המשתרע צפונה עד קו הרוחב ה -50 (כשטח בריטי) הביא לכך שההסכם השתמש בו כנקודת ציון להגדרה בלתי אפשרית של הגבול באזור זה. רק בשנת 1842, כאשר אמנת וובסטר-אשבורטון פתרה את המחלוקות האלה עם תיקונים שונים, כמו בפינה הצפונית-מערבית של מינסוטה, נמשך בבירור גבול ארצות הברית-קנדה ממיין עד מדינת אורגון.
באופן דומה, במהלך ניסוח תחום האזור הצפון - המערבי, אי הדיוק של מפת מיטשל בתיאור היכן עובר הקו מזרח-מערב שנמשך דרך הנקודה הדרומית ביותר של אגם מישיגן ויפגש עם אגם אייר, הוביל למחלוקת ארוכה על גבול אוהיו-מישיגן שהגיעה לשיאה במלחמת טולדו.
ורוניק ענבר
ורוניק ענבר (נולדה ב-22 בנובמבר 1966) היא אמנית פלסטית, מרצה ועורכת סרטים.
ביוגרפיה.
בעלת תואר ראשון מ החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב (1991), בוגרת המדרשה לאמנות בית ברל (2002), ובעלת תואר שני מהתכנית לתרבות הקןלנוע באוניברסיטת חיפה.
בשנים 1992–2004 עבדה כעורכת סרטים בתעשיית הטלוויזיה המקומית.
משנת 2002 החלה להציג בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות, וכן להרצות במדרשה לאמנות בית ברל, ובבצלאל אקדמיה לעיצוב ואמנות בירושלים.
מרצה אורחת ומרצה קבועה לעריכה ושפה קולנועית ב״ג׳אמפקאט - בית הספר לעורכים״.
משנת 2017 חברת הנהלה ומזכירת עמותת איגוד האמנים הפלסטיים.
יצירתה.
מהלך יצירתה מאופיין בבחינת האופן שבו השפות החזותיות מתפקדות, ובניסיון לאתגר את השפה הייחודית של כל מדיום. בין אם זה בציור או בצילום, עבודתה תאופיין בהטלת ספק בדרך הפעולה המקובלת.
הרצון לערער על דרכי הפעולה המקובלות והדחף לפעול באופן שונה ומודע, בא לידי ביטוי, למשל, בתצלומים חסרי חדות שמגלמים תנועה, או בציורים שלא נרתעים מלייצג דבר מלבד המהלך הציורי עצמו. אחת השאלות שענבר שואלת את עצמה היא: מהו ציור? מה המינימום שצריך להתקיים על הבד או הנייר על מנת שאפשר יהיה להתחיל ולקרוא לעִקבָה הזו ציור.
ביצירתה הולכת ענבר אל מעבר לאופנים המקובלים של הנחת הצבע, או אילוף הקו. טפטוף, התזה, גריעה, ציור וצילום בזמן תנועה, פעולות שבהן המימד הגופני ניכר בעבודה האמנותית, או מהלכים תחביריים, מונטאז׳יים במהותם של חיבורים בין דימויים, הם חלק מהאופנים שבהם היא מנסחת את הדימוי.
עבודותיה מינימליסטיות ואינטימיות, ומתקיים בהן עולם של עקבות וצללים בצורה ובתוכן גם יחד. לא פעם הרעיון של שיר הייקו עולה ביחס לעבודות. הייקו כצורת התבוננות בעולם, כדרך להצביע על תופעה, מבלי לנסות לפרש אותה. כהתייחסות רחבת לב להיעדר, למה שאיננו.
יצירות שלה נכללות באוסף בנק לאומי, אוסף מוזיאון ינקו-דאדא ובאוספים פרטיים.
אילונה סלופיאנק
אילונה שוכנכט-סלופיאנק (בגרמנית: Ilona Schoknecht-Slupianek; נודעה גם בשמות המשפחה בריזניק (Briesenick) ולונגו (Longo); נולדה ב-24 בספטמבר 1956) היא אתלטית מזרח-גרמניה בעברה. אלופה אולימפית (מוסקבה 1980), זוכת מדליית ארד מאליפות העולם (הלסינקי 1983), פעמיים ברציפות אלופת אירופה (פראג 1978 ואתונה 1982), שבע פעמים אלופת מזרח גרמניה, 6 פעמים ברציפות דורגה ראשונה בעולם (1978–1983) ושיאנית עולם בהדיפת כדור ברזל.
קריירה.
אילונה שוכנכט נולדה במחוז נויברנדנבורג שבגרמניה המזרחית. באולימפיאדת מונטריאול (1976) סיימה במקום שישי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.54 מטר. בשנת 1977 נפסלה לאחר שנמצא כי השתמשה באמרוץ מסוג סטרואידים אנאבוליים בתחרות שהתקיימה בהלסינקי במסגרת הגביע האירופי. בתחרות עצמה היא קבעה תוצאה של 21.20 מטר.
הפדרציה הבינלאומית לאתלטיקה חובבנית, הגוף שקדם להתאחדות האתלטיקה הבינלאומית, השעתה אותה ל-12 חודשים, השעיה שהסתיימה יומיים לפני אליפות אירופה של שנת 1978 שהתקיימה בפראג. תקופת ההשעיה אפשרה לה להתאמן במשך כל השנה, מבלי שנבדקה על שימוש בחומרים אסורים. באליפות עצמה היא זכתה במדליית זהב בשיא אליפות חדש של 21.41 מטר. שנה לאחר מכן באליפות אירופה באולם שנערכה בווינה היא זכתה במדליית זהב (21.01 מטר).
שיאנית עולם.
בתחרות שנערכה בצליה, יוגוסלביה ב-2 במאי 1980 קבעה סלופניאק בהדיפת כדור ברזל שיא עולם חדש של 22.36 מטר, שיפור לשיא העולם בן ה-3 שנים של הלנה פיבינגרובה מצ'כוסלובקיה (22.32 מטר). שבוע לאחר מכן, היא שיפרה את שיאה העולמי בתחרות שנערכה בפוטסדם ב-11 במאי והעמידה אותו על 22.45 מטר. שיא זה החזיק מעמד 4 שנים ונשבר על ידי נטליה ליסובסקאיה מברית המועצות (22.53 מטר).
אלופה אולימפית.
שלושה חודשים לאחר מכן, באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה סלופניאק במדליית זהב בשיא אולימפי חדש של 22.41 מטר, לפני סבטלנה קרצ'בסקאיה מברית המועצות (21.42 מטר) ובת ארצה מרגיטה פופה (21.20 מטר).
באליפות אירופה באולם שנערכה בגרנובל בשנת 1981 היא זכתה בפעם השנייה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל (20.77 מטר) ושנה לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה באתונה בשנת 1982 היא זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אליפות חדש של 21.59 מטר.
מדליית ארד באליפות עולם.
באליפות העולם הראשונה שנערכה בהלסינקי בשנת 1983 זכתה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.56 מטר, אחרי הלנה פיבינגרובה (21.05 מטר) ובת ארצה הלמה קנורשיידט (20.70 מטר).
בשנת 1984 נישאה להודף הכדור ברזל המזרח גרמני הרטמוט בריזניק.
באליפות העולם באולם שנערכה אינדיאנפוליס 1987 היא זכתה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.28 מטר, אחרי נטליה ליסובסקאיה שקבעה שיא אליפות חדש של 20.52 מטר ולפני קלאודיה לוש ממערב גרמניה (20.14 מטר).
בין השנים 1976–1986 הייתה חברה בפולקסקאמר, הפרלמנט המזרח גרמני, כנציגת הנוער הגרמני החופשי. בשנת 2008 נישאה בשלישית, היא אמא לבת.
אורן חסון
אורן חסון (נולד בשנת 1971) הוא איש עסקים ועסקן ספורט ישראלי, המשמש כיושב ראש ההתאחדות לכדורגל בישראל. בעבר שימש כיושב ראש מנהלת הליגות לכדורגל, כמנכ"ל מנהלת הליגות לכדורגל וכמנכ"ל חברת יפנאוטו.
ביוגרפיה.
חסון נולד וגדל בתל אביב. היה בצעירותו בלהקת צעירי תל אביב, ואף השתתף בסדרה הראשונה של הלהקה "החופש האחרון" ששודרה בערוץ הראשון בשנת 1989. למד בתיכון אליאנס בעיר. שירת בצה"ל בנ"מ. הוא בעל תואר ראשון בחשבונאות ותואר שני במנהל עסקים מהמרכז האקדמי פרס.
חסון החל את דרכו בשוק יבואני הרכב בישראל בחברת סמל"ת, שם הגיע עד לתפקיד סמנכ"ל שיווק ומכירות. בשנת 2009, לאחר שזיכיון הייבוא של רכבי קיה עבר מידי חברת סמל"ת לידי חברת טלקאר, עזב חסון את חברת סמל"ת ועבר לשמש כמנהל מותג קיה בחברת טלקאר.
בשנת 2010 מונה חסון למנכ"ל חברת יפנאוטו, ושימש בתפקיד במהלך משברים גדולים אותם חוותה החברה. ב-7 באפריל 2014 מונה חסון ליו"ר חברת יפנאוטו.
בחודש אוגוסט 2014, עם הקמת מנהלת הליגות לכדורגל, מונה חסון למנכ"ל המנהלת. בחודש דצמבר 2016, לאחר עזיבתו של יו"ר מנהלת הליגות הראשון, יורם באומן, מונה חסון ליו"ר מנהלת הליגות, וב-19 בדצמבר 2017 סיים את תפקידו כיו"ר.
ב-30 באוקטובר 2019 מונה חסון ליו"ר ההתאחדות לכדורגל בישראל.
חסון נשוי ואב לארבעה, ומתגורר ברמת השרון.
אווה לוי
אווה לוי (בגרמנית: Eva Levy) הייתה אתלטית יהודייה-גרמנייה, אלופת המכביה הראשונה (1932) בהדיפת כדור ברזל ובהטלת כידון.
ביוגרפיה.
במכביה הראשונה שנערכה בסוף מרץ 1932 זכתה לוי ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב בהטלת כידון בתוצאה של 33.59 מטר, לפני אורה מזרחי (32.10 מטר) ויוכבד מכנס (29.37 מטר), שתיהן מארץ ישראל והדיפת כדור ברזל בתוצאה של 10.79 מטר, לפני פרידה ברסון מפולין (10.34 מטר) וגוטהיים מגרמניה
(9.85 מטר). מדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 26.78 מטר, אחרי פרידה ברסון (34.45 מטר) וגוטה ברלינר מפולין (31.25 מטר).
תרפיה מבוססת מנטליזציה