ברנדון והנרי השתתפו יחד במגוון רחב של פעילויות, ובעיקר תחרויות ספורט, ששניהם אהבו. בשל חיבתו של הנרי, ברנדון קיבל את האפוטרופוסות על אליזבת גריי היתומה, היורשת של הלורד מלייל, והייתה זו אפוטרופסות שכללה קבלת נכסים לא מעטים. ברנדון הכריז על אירוסיו ליורשת הצעירה. בעקבות כך, הנרי העניק לו את התואר ויקונט לייל (Lisle) ב-15 במאי 1513. עם זאת, בסופו של דבר הנישואין לא יצאו לפועל, וברנדון נאלץ לוותר על התואר. באותה שנה מונה למגיסטר אקוויטום (Master of the Horse).
ב-1513 ליווה ברנדון את הנרי במסעו לצרפת ולארצות השפלה ההאבסבורגיות, שם הם פגשו את מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואת בתו מרגרטה, המושלת בם. בהזדמנות זו דובר על השאת מרי טיודור, אחותו של הנרי, לנכדו של מקסימיליאן, קרל (לימים קרל החמישי, קיסר האימפריה). בסופו של דבר לא יצא לפועל דבר בהקשר זה.
הקריירה הפוליטית של ברנדון החלה לנסוק. ב-1 בפברואר 1514 מינה אותו המלך לדוכס סאפוק, ובכך הוא הפך לאחד משלושת הדוכסים היחידים בממלכה: הוא עצמו, תומאס הווארד, הדוכס השלישי מנורפוק ואדוארד סטאפורד, הדוכס השלישי מבקינגהאם. לצד התואר קיבל ברנדון נכסים רבים - בעיקר את אלו של אדמונד דה לה פול, הדוכס השלישי מסאפוק, שהוצא להורג ב-1513. ברנדון הפך תוך זמן קצר לאחד מן האנשים המשפיעים בממלכה.
ב-1514 חתמו אנגליה וצרפת על הסכם שלום, וכחלק ממנו אחותו של המלך, מרי, התבקשה להתחתן עם לואי השנים עשר, מלך צרפת. לואי היה מבוגר ממרי ביותר מ-30 שנים. מרי הסכימה לשידוך, אך התנתה בפני אחיה כי את בן זוגה בנישואיה הבאים היא תקבע בעצמה. באותה תקופה, ברנדון ומרי כבר החלו לפתח קשר רומנטי, אולם הוא לא התפתח בחסות הנישואים הדיפלומטיים. מרי נישאה ללואי ב-13 באוגוסט באותה שנה.
ב-1 בינואר 1515 נפטר לואי במפתיע. על ברנדון הוטלה המשימה להחזיר את מרי. השניים נפגשו עם פרנסואה הראשון, מלך צרפת החדש. לאחר הפגישה, ב-1 בפברואר באותה שנה, נישאו השניים בסתר בקלוני שבצרפת. סאפוק סיפר על כך לקרדינל תומאס וולזי. נישואין שכאלו היו אסורים, מאחר שמרי היא בת מלוכה ולכן על נישואיה להיות מאושרים על ידי המלך. השניים נישאו רשמית בארמון גריניץ' ב-13 במאי באותה שנה. יחד עם זאת, על השניים הוטל קנס כבד בשל מעשיהם.
ב-11 במרץ 1516 מרי ילדה את בנם הראשון, לורד הנרי ברנדון. הנרי מת בשנת 1522, כשהיה בן שש. ב-16 ביולי 1517 וב-1519 (תאריך מדויק לא ידוע) נולדו לשניים שתי בנות, פרנסס ברנדון ואלנור ברנדון (בהתאמה). ב-1523 נולד לשניים ילדם הרביעי, שנקרא הנרי ברנדון.
ב-1520 השתתף ברנדון בפגישתו הראוותנית של הנרי השמיני עם פרנסואה הראשון, כחלק מאירועי שדה אריג הזהב (Field of the Cloth of Gold, Camp du Drap d'Or). ב-1525 הוענק לבנו הנרי התואר רוזן לינקולן, באותו טקס שבו המלך העניק לבנו הממזר הנרי פיצרוי את התואר דוכס ריצ'מונד וסאמרסט.
במרץ/מאי 1533 נישאה פרנסס ברנדון להנרי גריי דוכס סאפוק בביתם של הוריה בלונדון. היה זה ביקורה האחרון של מרי בלונדון: ביוני 1533 היא נפטרה, בזמן שהיה עסוק בהכנות לטקס המלכתה של אן בולין. באותה שנה נישא ברנדון פעם נוספת, הפעם לקתרין וילובי בת ה-14, שנשאה בתואר ברונית וילובי דה ארסבי השתים-עשרה (Willoughby de Eresby). וילובי הייתה מאורסת לבנו הנרי, רוזן לינקולן, אולם ברנדון לא רצה להמתין עד הגעת בנו לבגרות, ולכן התחתן עמה בעצמו.
בנו השני של ברנדון ממרי, הנרי, הרוזן מלינקולן, מת ב-1534. לברנדון ולווילובי נולדו שני בנים, הנרי (18 בספטמבר 1535) וצ'ארלס (1537). שניהם מתו ב-14 ביולי 1551 בשל מחלת ההזעה, בהפרש של שעה אחת זה מזה.
ברנדון עצמו נותר בקשר עם המלך. הוא היה נוכח בהוצאתה להורג של אן בולין במאי 1536. בסוף אותה שנה הוא הוביל כוחות לדיכוי מרד ביורקשייר נגד הרפורמציה והקמת הכנסייה האנגליקנית, שנודע בכינוי "העלייה לרגל של החסד" (The Pilgrimage of Grace).
ברנדון נפטר ב-22 באוגוסט 1545 בטירת גילדפורד שבסארי. הוא נקבר בקפלת ג'ורג' הקדוש שבטירת וינדזור.
צ'ארלס ברנדון
נוער מוסיקלי בישראל
נוער מוזיקלי בישראל היא עמותה שנוסדה בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 ביוזמת התזמורת הפילהרמונית הישראלית והפיקוח על החינוך המוזיקלי במשרד החינוך. הראשון שכיהן כיושב ראש הנהלת העמותה היה עמנואל עמירן, ששימש אז כמפקח על החינוך המוזיקלי. המנכ"ל היה משה הוך, שהתמיד בתפקידו עד 1983.
היו"ר הנוכחי הוא פרופ' צבי אבני ומשנת 2013 מנכ"לית העמותה היא אביטל רפופורט. ד"ר מאיר ויזל, שהיה נשיא הפדרציה הבינלאומית של הנוער המוזיקלי בשנים 1997-99 כיהן עד 2013 כמנכ"ל הארגון.
היסטוריה.
ראשיתו של "הנוער המוזיקלי" באגודה בשם זה, שנוסדה בבלגיה בראשית מלחמת העולם השנייה, בשנת 1940, לאחר כיבוש בלגיה בידי הנאצים. יוזם הרעיון היה מרסל קובלייה, מנהל החברה הפילהרמונית בבריסל, שהציב לו למטרה לגשר על פערי לאום, דת וגזע באמצעות המוזיקה, תוך יצירת עניין בקרב צעירים, שיפור טעמם והעשרת הידע שלהם בתחום המוזיקה. רעיון האגודה פשט בארצות רבות וכיום פועל הנוער המוזיקלי בכ-40 ארצות.
פעילויות העמותה.
הפעילות כיום כוללת:
התזמורת הערבית-יהודית.
התזמורת מונה כ- 22 נגנים צעירים, בגילאי 17 עד 35, מכל רחבי הארץ, ערבים ויהודים. היא הוקמה בשנת 2002, ביוזמת מנכ"ל הנוער המוזיקלי בישראל, ד"ר מאיר ויזל ובהובלת המנצח והמלחין ונגן העוד וויסאם ג'ובראן. ג'ובראן, יליד 1970, למד בשנת 1989 קומפוזיציה וניצוח בברית המועצות אצל המלחין אלפרד שניטקה במוסקבה, ואחר בשנת 1994 אצל ג'רג' ליגטי בברלין. החומר המוזיקלי נוצר במפגשי התזמורת שלא מתוך פרטיטורות כתובות, אלא כפי שג'ובראן מתאר: "נתתי למפגש לנשום ולהתבטא והקשבתי לו. רק אחר כך נכתבו היצירות". בשנת 2008 ג'ובראן התפטר מהניהול המוזיקלי של התזמורת בשל "עימות קונספטואלי עם הנהלת התזמורת".
החל מחודש ספטמבר 2008, יחד עם המנצח דאז תייסיר אליאס, הצטרף לתזמורת גם האנסמבל הערבי-יהודי וכך נוצר מיזם משותף של הנוער המוזיקלי בישראל עם האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. החל משנת 2017 מנצח על התזמורת ניזאר אלחאטר. ניזאר ניגן בנעוריו בתזמורת הערבית יהודית כפסנתרן מחונן ובולט מאוד בניצוח של וויסאם ג'ובראן.
בחודש מאי 2012 חגגה התזמורת עשור להקמתה, בקונצרט שהתקיים בתיאטרון חולון, עם הסולנית הזמרת אחינועם ניני, ובהנחיית דן שילון. הקונצרט הוקלט ושודר ברדיו.
בתזמורת כלי נגינה המשלבים מזרח ומערב: כלי קשת, כלי נשיפה מעץ, כלי נשיפה ממתכת, עוד, קאנון, כינור (מערבי ומזרחי), חליל צד, חלילית וכלי הקשה.
בנוסף לקונצרטים ברחבי הארץ, הופיעה התזמורת במוזיאון לאמנות האסלאם, בפסטיבל העוד, בפסטיבל צלילים במדבר, בחג המוזיקה הישראלית, במרכז ון ליר בירושלים, באולם ימק"א ירושלים, בכנס של הליגה נגד השמצה בבית שגריר ארצות הברית, ב"פסטיבל סתיו תיאטרוני" בתל אביב, באירוע שלושת החגים ביפו ועוד, עם דגש על הופעות בפני קהלים ערביים ביישובים כמו נצרת, יפיע, כפר קרע, אום אל-פחם, חיפה ועכו. כמו כן, התזמורת מוזמנת מדי שנה לסיורי קונצרטים בחו"ל, ובכולם היא קוצרת הצלחה רבה. התזמורת ערכה סיורי קונצרטים בהולנד, בקרואטיה וסלובניה, בקפריסין, בספרד בקיץ 2008 ובאוקטובר 2008 בגרמניה, שם זכתה בפרס וורט היוקרתי. ערך מוסף לתזמורת הערבית-יהודית בא לביטוי בתזמורת הצעירה, המעצימה את מטרות החינוך והשילוב של התזמורת הבוגרת. בקיץ 2016 יצאה התזמורת עם המנצח תייסיר אליאס לסבב קונצרטים במדריד וקצר שבחים רבים. בחודש מאי 2017, נסעה התזמורת לסיבוב קונצרטים נוסף בתיאטרון קולון בואנוס איירס - ארגנטינה. במאי 2018 חזרה התזמורת בניצוח ניזאר אלחאטר מסיבוב קונצרטים מתוקשר במונסטר, גרמניה. התזמורת ייצגה את מדינת ישראל במסגרת פסטיבל שבוע הקאתולי בנוכחות אנשי ציבור, ממשלה, עיתונות ואורחים מגרמניה ומכל העולם.
בשנים האחרונות, זוכה התזמורת להכרה בינלאומית גם בקרב האקדמיות הידועות למוזיקה בעולם ומופיעה באוניברסיטאות בארץ בפני אורחים - אנשי הסגל האקדמי מתחום האומנות והמוזיקה הקלאסית והרב תרבותית.
מנהלת התזמורת היא אביטל רפופורט, מנכ"לית עמותת נוער מוסיקלי בישראל.
פרויקט יש מ.צ.ב.
פרויקט יש מ.צ.ב - מוזיקאים צעירים בישראל הוא פרויקט המביא מוזיקאים צעירים לפנימיות ברחבי הארץ למפגש בין התלמידים לנגנים. צעירים רבים בישראל עוסקים בנגינה ובזמרה, אם בלימוד מסודר בקונסרבטוריונים וחוגי מוזיקה, או באופן פרטי. הנגנים המממשים את יכולותיהם המוזיקליות בתרומתם לקהילה בהתנדבות, והקהלים שלהם חשובים המוזיקה כמו גם המגע והקשר עם הדור הצעיר.
הנגנים – מרחבי הארץ, גילאי 12 עד 25, ברמת נגינה גבוהה של 4 שנים ומעלה, בכל כלי נגינה, כולל זמרה. הנגנים נבחרים מתוך חניכי מחנות המוזיקה של הנוער המוזיקלי הנערכים בחופשות סוכות, חנוכה, פסח וקיץ, שם הם מקבלים את ההדרכה וההכשרה להופעות מידי מורים בכירים. הם מופיעים בהרכבים מצומצמים, מדואו ועד אנסמבל. הקהלים – במרכזים יישוביים כגון מרכזים קהילתיים, מרכזים תרפויטיים, בתי חולים, בתי אבות, בתי ספר מיוחדים, וכדומה.