ב-1982 היה ממקימי המכללה האקדמית יהודה ושומרון באריאל שמאז הפכה לאוניברסיטה, ובשנת 2006 הוענק לו כאות הוקרה תואר "יקיר המכללה".
תקופה מסוימת לימד קצינים בכירים בצה"ל מחשבת ישראל במסגרת המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. בשנת 1997, לאחר שיצא לגמלאות ממשרתו באוניברסיטת תל אביב, ויתר על שנת שבתון בחוץ לארץ, והחל להקדיש את זמנו להוראת פילוסופיה כללית ויהודית לנערים ונערות לפני גיוס במכינות הקדם-צבאיות. תחילה שימש כמנהל פדגוגי וכמורה לפילוסופיה כללית ויהודית ולתולדות הציונות במכינה בקיבוץ מיצר שבגולן. לאחר שנה החל ללמד במכינת גליל עליון בראשות יוסי ברוך, ובמכינה לדתיים וחילוניים בעין פרת בראשות ארז אשל המחשיב עצמו כתלמידו לענייני חינוך. בעבודתו החינוכית במכינות שקד בן שלמה להרחיב את השכלתם של התלמידים, ולגעת בבעיותיהם הקיומיות, כדי שיהיו להם הכלים להפעיל מחשבה עצמאית.
אחד מתלמידיו הבולטים הוא פרופ' שלום רוזנברג, ששיעוריו של בן שלמה הזינו את אהבתו לפילוסופיה. לתלמידיו אמר: "אדם צריך לבחור מה ישאיר אחריו - ספרים או תלמידים. אני העדפתי ללכת לכיוון התלמידים. אני גם חושב שאני מדבר טוב יותר מכפי שאני כותב". תלמידיו הגישו את מועמדותו לפרס ישראל על מפעל חיים, אך הוא לא זכה.
מחיבוריו.
בן שלמה עסק בעריכה וההדרה של ספרי פילוסופיה וקבלה, ובהם גם ספריו של מורו גרשם שלום. הוא נחשב לאחד המבינים והחוקרים הבולטים של הרב קוק; הוא עסק במשך חצי יובל שנים בכתיבת מחקר על שיטתו. כתב היד של המחקר, בהיקף של כ-1,500 עמודים, נותר בארכיונו הפרטי.
הרולינג סטונז
הרולינג סטונז (באנגלית: The Rolling Stones, האבנים המתגלגלות) היא להקת רוק אנד רול בריטית, שנוסדה בשנת 1962 בלונדון. הרכבה המקורי של הלהקה כלל את בריאן ג'ונס (גיטרה ומפוחית), מיק ג'אגר (זמר סולן, מפוחית וגיטרה), קית' ריצ'רדס (גיטרה וקולות רקע), ביל ויימן (גיטרה בס), צ'ארלי ווטס (תופים) ואיאן סטיוארט (פסנתר).
בשנת 1963, עזב סטיוארט את הלהקה, אך המשיך לנגן עימה בהופעות לעיתים תכופות, עד למותו בשנת 1985. עם הצטרפותו של אנדרו לוג אולדהם כמנהל הלהקה בשנת 1963, הפכו ג'אגר וריצ'רדס למנהיגי הלהקה ולכותבי השירים הראשיים.
בשנת 1964, הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון שנשא את שמה והכיל בעיקר גרסאות כיסוי לשירי בלוז. לאחר תקופה של התנסות מוזיקלית מגוונת, ששיאה באלבומה הפסיכדלי "Their Satanic Majesties Request" משנת 1967, חזרה הלהקה למקורות הבלוז שאפיינו אותה, שינוי שבא לידי ביטוי באלבומה "Beggars Banquet" משנת 1968, ובהמשך ב"Let It Bleed" משנת 1969, "Sticky Fingers" משנת 1971 ו-"Exile on Main St" משנת 1972.
ג'ונס, שהיה מנהיג הלהקה בתחילת דרכה, עזב את הלהקה כחודש לפני מותו בשנת 1969 והוחלף על ידי מיק טיילור, שהיה חבר הלהקה עד שנת 1974. שנה לאחר מכן הצטרף ללהקה הגיטריסט רוני ווד.
במהלך שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80, המשיכה הלהקה בהצלחתה המסחרית עם האלבומים "Some Girls" משנת 1978 ו-"Tattoo You" משנת 1981. במהלך שנות ה-80, שרשרת של סכסוכים מקצועיים בין ג'אגר לריצ'רדס בנוגע לאופי המוזיקלי של הלהקה איימה להוביל לפירוקה, אך השניים הצליחו ליישר את ההדורים ולחזור למסלול ההצלחה עם אלבומם "Steel Wheels" משנת 1989, שלווה בסיבוב הופעות ממושך.
לאחר עזיבתו של ויימן בשנת 1993, הצטרף ללהקה הבסיסט דריל ג'ונס.
החל משנות ה-90, חלה ירידה בתפוקת האלבומים של הלהקה, אך עם זאת נותר ביקוש רב לסיבובי ההופעות החיות של הלהקה, שזוכים להצלחה רבה עד היום.
ללהקה, ששאבה את השראתה ממוזיקת הבלוז ועיצבה אותה מחדש עם שילובה במוזיקת הרוקנרול, היה תפקיד מרכזי בחדירה של המוזיקה הבריטית לארצות הברית באמצע שנות ה-60 של המאה העשרים, כחלק מ"הפלישה הבריטית". הרולינג סטונז היו מזוהים עם "תרבות הנגד" (Counterculture) שהתפתחה במהלך העשור בארצות הברית, דחתה את ערכי דור ההורים ויצאה כנגד איסורים מיניים וחברתיים ארוכי שנים.
הלהקה, אשר מקור שמה משירו של מוזיקאי הבלוז מאדי ווטרס משנת 1948 "Rollin' Stone" (שמשמעותו "נווד"), נחשבת לאחת מלהקות הרוק המצליחות והמשפיעות ביותר בהיסטוריה. בשנת 1989, נכנסה הלהקה להיכל התהילה של הרוקנרול. היא מוקמה על ידי מגזין הרולינג סטון במקום הרביעי ברשימת 100 האמנים הגדולים בכל הזמנים. לאורך שנות פעילותה, מכרה הלהקה מעל ל-200 מיליון אלבומים, ובשנת 2012, ציינה 50 שנות פעילות.
היסטוריה.
רקע להקמת הלהקה.
מיק ג'אגר וקית' ריצ'רדס, שהכירו בשנת 1950, היו חברים לספסל הלימודים וגדלו יחד בעיירה דארת'פורד שבלונדון, עד למעבר של מיק ומשפחתו לעיירה וולמינגטון שבמחוז קנט שבאנגליה.
באמצע שנות החמישים, הקים ג'אגר ביחד עם חברו דיק טיילור להקת חובבים בשם "Little Boy Blue &amp; the Blue Boys" שניגנה בעיקר גראז' רוק וגרסאות כיסוי לשירים של מאדי ווטרס, צ'אק ברי, ריצ'רד הקטן, האולין וולף, בו דידלי ועוד. באותה תקופה למד ג'אגר בבית הספר לכלכלה שבלונדון, בעוד טיילור וריצ'רדס למדו בבית הספר לאומנות "Sidcup" שבלונדון. זמן קצר לאחר מפגשם המקרי של ג'אגר וריצ'רדס באוקטובר 1961 בתחנת רכבת בדארת'פורד, הצטרף ריצ'רדס ללהקה. בהמשך, הצטרפו שני חברים נוספים ללהקה שקיבלה את השם "The Blues Boys".
1962-1960: ייסוד הלהקה.
ב-7 באפריל 1962, ביקרו חברי הלהקה במועדון ההופעות "Ealing Jazz Club", שם פגשו את הגיטריסט בריאן ג'ונס, אשר ניגן באותה התקופה בלהקת הבית של המועדון "Blues Incorporated". בין חבריה נכללו חברי הרכב עתידיים של הרולינג סטונז - איאן סטיוארט וצ'ארלי ווטס. לאחר שהתלהב מקלטת דמו ששלחו לו ריצ'רדס וג'אגר, החליט מייסד הלהקה אלכסיס קורנר לצרף את השניים להרכב.
בהמשך, החליט ג'ונס על הקמת להקה משלו וב־2 במאי 1962, פרסם מודעה למועמדים בעיתון הג'אז "Jazz News""." תחילה הצטרף ללהקה הפסנתרן איאן סטיוארט ואחר כך גם ג'אגר, ריצ'רדס, טיילור (שעזבו את "Blues Incorporated"). ביוני 1962, הצטרף ללהקה המתופף טוני צ'פמן.
לפי ריצ'רדס, בזמן שיחה עם כתב העיתון "Jazz News", נשאל ג'ונס לגבי שמה של הלהקה. לאחר שראה תקליט של מאדי ווטרס על הרצפה, החליט ג'ונס לקרוא לה "The Rolling Stones", כשם אחד משירי האלבום (שנקרא "Rolling Stone").
1964-1962: צעדים ראשונים ואלבום בכורה.
ב-12 ביולי 1962, ביצעה הלהקה, אשר כללה את ג'אגר (סולן), ריצ'רדס (גיטרה), ג'ונס (גיטרה), סטיוארט (פסנתר), דיק טיילור (גיטרה בס) והמתופף טוני צ'פמן, את הופעתה הראשונה ב"מועדון מרקי" שבלונדון בשם ""The Rollin' Stones". ההופעה כללה שירי בלוז וגרסאות כיסוי לשירים של בו דידלי וצ'אק ברי.
בדצמבר 1962, החליף הבסיסט ביל ויימן את טיילור, אשר עזב לטובת לימודי אמנות באוניברסיטה. שנה לאחר מכן, הקים טיילור את להקתו "Pretty Things".
בינואר 1963 הוחלף צ'פמן במתופף צ'ארלי ווטס, אשר הכיר את חברי הלהקה מעבודתם המשותפת בלהקת "Blues Incorporated". צ'פמן עזב לטובת הקמת להקה חדשה בשם "The Preachers", ביחד עם המוזיקאי פיטר פרמפטון. מנהלם הזמני של הלהקה ג'ורג'יו גומלסקי, אשר היה גם הבעלים של "Crawdaddy Club"", סידר להם מקום קבוע להופעות במועדון מדי יום ראשון.
לאחר שצפה בהופעה של הלהקה באפריל 1963, הפך אנדרו לוג אולדהם למנהל הקבוע של הלהקה במאי 1963, במקומו של גומלסקי. לאולדהם, שהיה רק בן 19 כאשר הוחתם על ידי הלהקה, הייתה השפעה רבה על עיצוב תדמיתה של הרולינג סטונז כלהקה מרדנית ומחוספסת שתעמוד כניגוד גמור לאופיה הנקי והתמים של הביטלס. בין השינויים הרבים שהנחיל אולדהם היה צמצום הרכב הלהקה על ידי ניפויו של סטיוארט במאי 1963. לאחר עזיבתו, החל סטיוארט לעבוד כמנהל בסיבובי ההופעות של הלהקה ואף הופיע עימה כפסנתרן אורח, עד למותו בשנת 1985.
לאחר משא ומתן, חתמה הלהקה על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים "דקה", אשר קודם לכן ויתרה על חתימת חוזה הקלטות עם "הביטלס". במסגרת החוזה החדש, זכו חברי הלהקה להסדר תגמולים משופר, חופש פעולה בנוגע להפקת האלבומים וזכויות יוצרים על קלטות המאסטר.
ב-7 ביוני 1963, הוציאה הלהקה את הסינגל הראשון שלה, שהיה גרסת כיסוי לשיר "Come On" של צ'אק ברי. על אף העובדה כי הלהקה סירבה לבצע את השיר בהופעותיה וכי זכה למסע פרסומי דל ביותר, זכה השיר להצלחה כשהגיע למקום ה-21 ברשימת הסינגלים הנמכרים באנגליה.
בעקבות הצלחת הסינגל, יצאה הלהקה ב-29 בספטמבר 1963 לסיבוב ההופעות המשמעותי הראשון ברחבי אנגליה, במסגרתו חיממו אמנים מובילים דוגמת בו דידלי, ריצ'רד הקטן והאחים אברלי.
ב-1 בנובמבר 1963, הוציאה הלהקה את הסינגל השני שלה - גרסת כיסוי לשיר "I Wanna Be Your Man", אותו כתבו ג'ון לנון ופול מקרטני, אשר זכה גם הוא להצלחה מסחרית והגיע למקום ה-12 ברשימת הסינגלים הנמכרים באנגליה
בפברואר 1964, המשיכה הלהקה בגל ההצלחה שלה, עם הוצאתו של הסינגל השלישי שלהם, גרסת כיסוי לשירו של באדי הולי ""Not Fade Away", שהגיע למקום ה-3 במצעד הסינגלים באנגליה. על אף הצלחת הסינגלים, ובהתחשב באספקט הכלכלי של תשלום תמלוגים לאמנים המקוריים, דרש אולדהם מחברי הלהקה לעבוד על חומרים מקוריים, לקראת הוצאת אלבום הבכורה שלהם.
אלבומה הראשון של הלהקה יצא ב-16 באפריל 1964 בפורמט מיני-אלבום. האלבום, שהוקלט במשך כחמישה ימים במהלך ינואר-פברואר 1964, הופק על ידי מנהלי הלהקה אריק איסטון ואולדהם, שהיה חסר כל ניסיון מעשי בהפקה מוזיקלית.