בנדטנר היה השחקן הצעיר ביותר שנכלל בסגל הנבחרת הצעירה של דנמרק לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 2006, והחליף בהרכב הפותח את מורטן ראסמוסן. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה ב-17 במאי של אותה שנה, בגיל 18, במשחק ידידות מול הנבחרת הצעירה של ספרד בו כבש את שני השערים בניצחון נבחרתו 0–2. אף על פי שבנדטנר ננזף על דברי גנאי לעברו של ראסמוסן, הוא השתתף בטורניר אליפות אירופה.
ב-16 באוגוסט 2006 בנדטנר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של דנמרק בגיל 18 בלבד, ובכך הפך לשחקן השביעי הצעיר ביותר שמשחק בנבחרת הבוגרת של דנמרק. במשחק זה הוא פתח בהרכב ואף כבש שער לאחר 30 שניות בלבד בניצחון נבחרתו על נבחרת פולין במשחק ידידות. ב-1 בספטמבר הוא ערך את הופעתו השנייה בנבחרת במשחק מול נבחרת פורטוגל, בו הבקיע את השער האחרון בניצחונה של דנמרק 2–4. מאז פתח בנדטנר בקביעות בהרכב הנבחרת, ואף הבקיע שני שערים במהלך משחקי מוקדמות יורו 2008, שבסיומו לא העפילה הנבחרת לטורניר.
בנדטנר סייע לדנמרק להעפיל למונדיאל 2010, לאחר שהבקיע שלושה שערים לזכותה במשחקי המוקדמות. הוא בישל ליאקוב פאולסן את השער היחיד בניצחון 0–1 על נבחרת שוודיה, שהבטיח לדנמרק את ההעפלה.
בנדטנר סייע לדנמרק גם ביורו 2012, לאחר שבמשחק נגד נבחרת פורטוגל כבש צמד שערים, אך בסופו של דבר דנמרק הפסידה 2–3 אחרי שער בדקה ה-88. בסופו של המשחק בנדטנר חשף תחתונים של חברת הימורים ונקנס ב-100,000 יורו.
בטנדר סייע לדנמרק להעפיל למונדיאל 2018 ברוסיה עם שער שכבש מנקודה הלבנה בתוספת הזמן במשחק הפלייאוף נגד אירלנד. תוצאת המשחק- 5:1 לדנמרק.
ניקולאס בנדטנר
קוודרופלג
שותפות ביחד
שותפות ביחד (באנגלית: Partnership 2Gether, לשעבר שותפות 2000 או Partnership 2000) היא יוזמה המקשרת בין 550 קהילות בכל העולם באמצעות 45 אזורי שותפות בישראל. תוכנית שותפות 2000 של הסוכנות היהודית הוקמה בשנת 1994 והיא מהווה דוגמה לשיתוף הפעולה המתמשך בין הסוכנות היהודית, הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה (JFNA) ומגבית קרן היסוד.
כמאמץ מקומי בעל השפעה לאומית, כל שותפות במסגרת התוכנית מספקת את ההזדמנות לחיבור בין קהילות בישראל ומחוצה לה. בתוך כך נרקמות ומשגשגות גם מערכות יחסים בינאישיות, באמצעות תהליך קהילתי משותף. יותר מ-10,000 מתנדבים עובדים יחדיו מדי שנה, בוחנים נושאים בעלי חשיבות מעלים לדיון תגובות מהשטח, קובעים אבני דרך, מציבים יעדים ומגדירים תקציבים להשגתם. המעורבות ושיתוף הפעולה יוצרים הפריה ותרומה הדדית בעיקר בתחומים ערכיים קהילתיים וחינוכיים ומספקים קרקע פורייה לפיתוח כלכלי.
שותפות תל אביב - לוס אנג'לס.
פועלת מאז שנת 1997 במסגרת הפרויקט, כיוזמה משותפת של הפדרציה היהודית של לוס אנג'לס, עיריית תל אביב-יפו והסוכנות היהודית. מטרת השותפות היא העמקת תחושת השייכות לעם היהודי וחיזוק הקשר בין הקהילה היהודית בלוס אנג'לס לתושבי תל אביב-יפו. הפעילות נעשית בתחומי החינוך, הבריאות והרווחה וכן בתחום התרבות, בו נעשה ניסיון לקשר בין תעשיית הסרטים ההוליוודית המבוססת לבין זירת הקולנוע המתפתחת בישראל, סדנאות כוריאוגרפיה "גשר – דיאלוג כוריאוגרפי" בשיתוף מרכז סוזן דלל ואוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ובנוסף מפגשים בתחום האופרה בשיתוף עם האופרה הישראלית החדשה.
שותפות קריית גת, לכיש ושפיר - שיקגו.
בשנת 1996 פתחו הפדרציה היהודית של שיקגו, עיריית קריית גת והמועצות האזוריות לכיש ושפיר את השותפות ביניהן ביוזמת הסוכנות היהודית. השותפות מקיימת חילופי נוער וסטודנטים ומעודדת פיתוח של אזורים שונים במועצות האזוריות ובקריית גת. קבוצות תגלית משיקגו מגיעות במהלך הטיול לאזור השותפות ומבצעות יום התנדבות כחלק מהתוכנית החינוכית. סטודנטים מאזור שיקגו מגיעים לאזור השותפות מדי קיץ להדריך בקייטנות כיפיאדה בקריית גת. נוסף על כך, סטודנטים ובוגרים מתנדבים בקריית גת במספר פרויקטים שכוללים גינה קהילתית למעוטי יכולת ומרכזי הקליטה בעיר.
שותפות זכרון יעקב - דרום פאלם ביץ'.
בשנת 2016 פתחו הפדרציה היהודית של דרום פאלם ביץ', מועצה מקומית זכרון יעקב ביוזמת הסוכנות היהודית את השותפות. יש תוכניות עם הקהילה לסטודנטים, נשים ועוד. בנוסף יש את תוכנית בתי ספר תאומים. בנוסף יש תוכנית הנוער אשר נוסעת למשלחת לדרום פאלם ביץ' מדי שנה.
באהג'י
תירוזין
אננקה
אננקה (באנגלית: Ananke, ביוונית: Ανάγκη) הוא ירח של כוכב הלכת צדק.
הוא התגלה על ידי סת' ברנס ניקולסון במצפה הר וילסון ב-1951. בתחילה נקרא הירח "Jupiter XII", כלומר הירח ה-12 של צדק, ולעיתים "אדרסטיאה" (Adrastea) ומאז 1975 קרוי על שמה של אננקה, אימם של אדרסטאה ויופיטר.
אננקה נתן את שמו לקבוצת הירחים בה הוא נמצא, קבוצה של ירחים שמסלול ההקפה שלהם סביב צדק הוא בין 19.3 ל-22.7 מיליון קילומטר ונטייה של כ-150°.
רדיוס מסלולו של אננקה סביב צדק הוא 21,280,000 ק"מ והוא מקיף את צדק כל 610.45 יממות.
אננקה בעל נפח של 11,500 קמ"ק ושטח פנים של 2,500 קמ"ר.
אננקה בעל קוטר ממוצע של 28 ק"מ ובעל מסה של ק"ג.
קרספי ד'אדה
קרספי ד'אדה (איטלקית: Crespi d'Adda) הוא כפר השוכן בנפת ברגמו שבלומברדיה, והוא נחשב לאחת הדוגמאות הראשונות ל"עיירות חברה" (villaggio operaio) שנבנו על ידי תעשיינים נאורים ברחבי אירופה וצפון אמריקה במהלך המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. האתר השתמר מאז בנייתו בצורה טובה והוא עדיין משמש באופן חלקי למטרות תעשייתיות. בשנת 1995 הכריז ארגון אונסק"ו על הכפר כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה.
עיירות החברה הראשונות נבנו ברחבי אירופה על מנת לשמש כמקום מגורים עבור עובדי מפעלים גדולים, שהוקמו בסמוך למקורות של חומרי גלם, אנרגיה וכדומה. העיירות הראשונות מסוג זה הוקמו באיטליה רק לאחר איחודה ונוצר שוק כלכלי משותף. בשיא פריחתה הועסקו בקרספי ד'אדה כ-3,200 עובדים.
כריסטופו בניניו קרספי (Cristoforo Benigno Crespi), שהיה יצרן טקסטיל איטלקי, רכש ב-1875 עמק בשטח של קילומטר רבוע אחד בין הנהרות ברמבו ואדה. כוונתו המקורית של קרספי הייתה לבנות מפעל כותנה על גדת האדה. קרספי החליט להקים עבור העובדים בתי מגורים תלת-קומתיים סביב המפעל, ועל סמך מודל אירופי מוכר העבודות החלו בתחילת 1878.
כאשר בנו של קרספי, סילביו, לקח על עצמו את ניהול התאגיד הוא נקט בגישה שונה ושינה מספר דברים בפרויקט כולו. סילביו החל לבנות בתים קטנים עם גני נוי משלהם המיועדים למשפחות בודדות, תחת הבתים הגדולים שהיו מיועדים כל אחד למספר משפחות. קרספי החל לבצע את התוכנית הזו ב-1892 ונחל בה הצלחה רבה כיוון שבמשך חמישים השנים הבאות לא היו אירועים חריגים כלשהם כגון שביתה. בנוסף לבתי המגורים הקים קרספי תחנת כוח הידרואלקטרית על מנת לספק לעובדיו חשמל בחינם, וכן מבני ציבור שונים. סילביו גם בנה בניינים נוספים בעלי חשיבות סמלית כגון כנסייה, טירה שהייתה מקום המגורים של משפחת קרספי, משרדי הנהלה חדשים בתוך המפעל, ובתי מגורים לבעלי המפעל הנמצאים דרומית לאלו של הפועלים.
השפל הגדול שהחל ב-1929, בנוסף למדיניות הפיסקלית שהייתה נהוגה באיטליה הפאשיסטית, גרמו לכך שמשפחת קרספי נאלצה למכור את המפעל לתאגיד הטקסטיל האיטלקי STI, שמכר אותו ב-1970 לחברת רוסארי א וארזי. חברת לגלר, שהייתה הבעלים הבאים של המפעל, מכרה את רוב הבתים. כיום המפעל שייך לקבוצה התעשייתית פולי, שהעסיקה בו 600 עובדים. בשנת 2004 הפסיק המפעל לייצר כותנה.
תיאור.
המתחם כולו בנוי על קרקע בצורה סדירה. העיירה מחולקת לשני חלקים באמצעות דרך ראשית. מפעל הכותנה שוכן לצד הדרך על הגדה השמאלית של נהר אדה. האדריכל שתכנן את משרדי המפעל הוא ארנסטו פירובאנו (Ernesto Pirovano), שהיה אחראי על רוב העבודות שנעשו בתקופתו של סילביו קרספי.
בצד השני של הדרך הראשית נמצאים בתי המגורים שנבנו בשלוש שורות מסודרות, עם דרכים משניות המפרידות ביניהם. לפי התוכנית המקורית בכל בניין היו אמורות להיות שתי קומות המיועדות לכמה משפחות, שכל אחת מהן תתגורר בכמה חדרים. אולם, כיום רוב המשפחות מתגוררות בבתים פרטיים עם גנים צמודים המפרידים בין הבתים לשירותים שמאחוריהם. ניתן להבחין בין הבתים החדשים לבתים הישנים באמצעות מספר הבדלים סגנוניים. הבתים נבנו במספר סגנונות בנייה.
הכנסייה המקומית נבנתה על ידי האדריכל לואיג'י קאבנאגי (Luigi Cavenaghi), שהתבסס על כנסייה שהייתה בעיר הולדתו של כריסטופו קרספי. בניית הכנסייה החלה ב-1891 ונמשכה שנתיים. הכנסייה שוכנת בקצה הצפוני של העיירה, והיא חלק מכיכר הכוללת גם את בית הספר והתיאטרון המקומיים.
פירובאנו תכנן גם את הטירה, שבנייתה הסתיימה ב-1897. סגנון הבנייה של הטירה הוא עירוב בין אדריכלות נאו-גותית לומברדית, תגליפים וציורים מוריים ממחוז ונטו. הבניין מזכיר את התקופה הגותית הרומנטית, ורושם זה מחוזק על ידי שימוש בכמה חומרי בנייה.
בית הקברות שוכן בקצה הדרומי של העיירה, והמבנה הבולט ביותר הנמצא בו הוא המאוזוליאום של משפחת קרספי, שהוא מבנה בסגנון אר נובו שנבנה על ידי האדריכל גאטאנו מורטי (Gaetano Moretti).
בני גולסון
בני גולסון (באנגלית: Benny Golson; נולד ב-25 בינואר 1929) הוא סקסופוניסט טנור ומלחין ג'אז אשר ניגן בעיקר בסגנונות הבי בופ וההארד בופ.
ביוגרפיה.