אבחון PNES מתחיל בפסילה של אפילפסיה כסיבת הפרכוסים יחד עם עוד סיבות אורגניות אחרות לפרכוסים לא-אפילפטיים כמו למשל התעלפות, מיגרנה, ורטיגו ושבץ מוחי. עם זאת, בין 5 ל-20% מן החולים שיש להם PNES יש להם גם אפילפסיה. ניתן לטעות ולאבחן פרכוסים של האונה הקדמית כ- PNES למרות שהם קצרים יותר, יש בהם תבניות סטראוטיפיות של תנועות והם מתרחשים בשינה. אין לכלול חיקוי פרכוסים בכוונה מסיבות פסיכולוגיות והתחלות (חיקוי פרכוסים בכוונה לשם רווח משני כמו פיצוי או הימנעות מעונש על עבירה פלילית). לבסוף, יש להוציא מהרשה מצבים פסיכיאטריים אחרים הדומים, באופן שטחי לפרכוסים אפילפטיים כמו הפרעת פאניקה, סכיזופרניה והפרעת דה-פרסונליזציה.
המבחן המכריע להבחין בין אפילפסיה ו- PNES הוא ניטור וידאו EEG במטרה ללכוד אפיזודה אחת או שתיים בווידאו וב- EEG באותו זמן. EEG רגיל לא יכול להיות לעזר רב בגלל השיעור הרב של ממצאים חיוביים חריגים באוכלוסייה הכללית וגם בגלל ממצאים חריגים אצל חולים שיש להם הפרעות פסיכיאטריות מסוימות שיכולות לחקות PNES
ברוב המקרים של פרכוסי טוני-קלוני או פרכוסים חלקיים מורכבים ניתן לזהות רמות הפרולקטין בדם אם הדגימה נלקחת בחלון הזמן המתאים. אבל בגלל תוצאות חיוביות מוטעות ושונות בממצאים לא מסתמכים על בדיקה זו לעיתים קרובות.
טרמינולוגיה.
יש להימנע משימוש במונחים ישנים כמו פרכוסים מדומים ופרכוסים היסטריים. בעוד שנכון הדבר שפרכוס לא-אפילפטי יכול להיות דומה לפרכוס אפילפטי הרי שלמילה מדומה יכולה להיות משמעות של מזויף, הונאה או התחזות למשהו אחר. פרכוסים לא-אפילפטיים אינם מזויפים, לא מתכוונים לרמות בשום דרך.
מצב זה יכול גם להתייחס להפרעת התקפים לא אפילפטית, פרכוסים ללא סיבה או פרכוסים פסיכוגניים לא-אפילפטיים. ב- DSM-IV-TR ממוינים התקפים אלה כהפרעות סומאטיות.
הבחנה מבדלת.
יותר קל להגיד מה זה לא מאשר להגיד מה זה כן.
מאפיינים מבחינים.
יש כמה מאפיינים מסוימים שמצביעים על PNES אבל הם אינם פסקניים ויש לקחת אותם בחשבון במסגרת של תמונה קלינית רחבה יותר. מאפיינים השכיחים ב- PNES אבל נדירים יותר באפילפסיה כוללים: נשיכת קצה הלשון, פרכוסים נמשכים יותר משתי דקות (זהו הגורם הקל ביותר להבחין בו), פרכוסים שיש להם התחלה הדרגתית, מהלך לא יציב של חומרת המחלה, עיניים עצומות בזמן פרכוס ותנועות ראש מצד לצד. מאפיינים שאינם שכיחים ב- PNES כוללים אוטומטיזם (תנועות אוטומטיות מורכבות בזמן הפרכוס),
נשיכת לשון חמורה, נשיכה של פנים הפה ואי שליטה על הסוגרים.
אם לחולה, שיש חשד שיש לו PNES, סובל מהתקף בזמן בדיקה קלינית יש כמה סימנים שניתן להשתמש בהם כדי לתמוך או לשלול אבחון של PNES. בהשוואה עם חולי אפילפסיה, הרי חולי PNES מתנגדים לפתיחת העיניים בכוח (אם הם סגרו אותם בזמן הפרכוס). נשיכת לשון חמורה, נשיכה של פנים הפה ואי שליטה על הסוגרים.
אם לחולה, שיש חשד שיש לו PNES, סובל מהתקף בזמן בדיקה קלינית יש כמה סימנים שניתן להשתמש בהם כדי לתמוך או לשלול אבחון של PNES. בהשוואה עם חולי אפילפסיה, הרי חולי PNES מתנגדים לפתיחת העיניים בכוח (אם הם סגרו אותם בזמן הפרכוס).
חוקרים אחדים מזהירים שמבדקים כאלה אינם חד משמעיים ולא קשה לחולה נחוש בדעתו לזייף התנהגות כזו ולעבור את הבדיקה.
גורמי סיכון.
רוב החולים ב- PNES הן נשים (75%) כשגיל ההתחלה הוא בסוף שנות העשרה עד תחילת שנות העשרים. לחולי PNES יש, בדרך כלל, היסטוריה של בעיות רפואיות רבות לא מוסברות ולרבים יש בעיות פסיכיאטריות כמו דיכאון קליני או הפרעת חרדה או הפרעה דו-קוטבית. מספר חוקרים זיהו מאפיינים התנהגותיים לא תקינים או הפרעות אישיות אצל חולים שיש להם PNES, כמו למשל, הפרעת אישיות גבולית. הימצאות הפרעות אישיות אלה מיוחסת, לעיתים קרובות, לטראומה בילדות. דבר זה הוביל את החוקרים להנחה ש PNES הוא ביטוי לנזק פסיכולוגי מודחק כתגובה לטראומה, כמו התעללות בילדים. הבלטת יתר של תאוריות אלה עלולה לגרום לתסמונת זיכרון שווא ולכן יש להעלות אותן בזהירות. טראומות אחרות, כמו, בריונות בילדות, לקויות למידה, התעללות מינית יכולות להיות גורמים משפיעים חשובים.
טיפול.
יש כמה צעדים מומלצים שיש להשתמש בהם כשמסבירים לאנשים את הדיאגנוזה שלהם. יש לעשות זאת ברגישות ובפתיחות. חוויה שלילית מהדיאגנוזה עלולה לגרום לתסכול ועלולה לגרום לאדם לדחות כל ניסיון נוסף לטיפול. עשר הנקודות של גילוי הדיאגנוזה לאדם ולקרובים לו הן:
פסיכותרפיה היא הטיפול הנפוץ ביותר והיא יכולה לכלול טיפול קוגניטיבי-התנהגותי ו/או טיפול קבוצתי.
פרוגנוזה.
אף על פי שהוכחות מוגבלות נראה שהתוצאות דלות באופן יחסי. מחקרים מצאו ששני שלישים מחולי PNES ממשיכים לחוות התקפים ויותר ממחצית נסמכים על שירותי תמיכה. נתוני תוצאות אלה הושגו במרכז אקדמי לאפילפסיה ואובדן מעקב ההמשך היה גדול. מחברי המחקר מצביעים על זה כגורם שיכול להטות את נתוני התוצאות שלהם.
היסטוריה.
אפילפסיה היסטרית הוא מונח היסטורי המתייחס למצב כפי שתואר על הנוירולוג הצרפתי ז'אן-מרטן שארקו לפיו אנשים שיש להם נוירוזה "השיגו" סימפטומים הדומים לפרכוסים כתוצאה מכך שטופלו באותה מחלקה כמו חולים שיש להם אפילפסיה אמיתית.
רוני בלקין
רון גרשון "רוני" בלקין (נולד ב-1960) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שפיקד בין השאר על יחידת מגלן, חטיבת העמקים וחטיבת הבקעה.
ביוגרפיה.
נולד ברמת השרון. הוא בנם של זיוה ופסח בלקין, שהיה ראש המועצה החמישי של רמת השרון.
למד בבית הספר גולן ובשנת 1975 עבר ללמוד בפנימיה הצבאית לפיקוד בתל אביב.
בשנים 1971–1977 היה חניך ומדריך בתנועת הנוער העובד והלומד.
התגייס לצה"ל בשנת 1978 ושירת בסיירת מטכ"ל כלוחם וכקצין.
בשנים 1992–1993 פיקד על גדוד 50 (בזלת) של חטיבת הנח"ל. לאחר מכן השתחרר מצה"ל. בהמשך, שב לשירות קבע, ובשנים 1995–1997 פיקד על יחידת מגלן, והוביל אותה בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון. בין היתר פיקד על היחידה במבצע ענבי זעם.
בשנים 2000–2002 פיקד על חטיבת העמקים, בין היתר במבצע חומת מגן. בשנים 2003–2004 פיקד על חטיבת הבקעה. בלקין פיקד על החטיבה בלחימה נגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן שימש כסגן מפקד עוצבת הפלדה. בשנים 2007–2008 חזר לפקד על חטיבת הבקעה.
באפריל 2018 העניק הרמטכ"ל רב-אלוף גדי איזנקוט דרגת תת-אלוף במילואים לבלקין, במסגרת תפקידו כראש צוות התכנון באוגדה 98.
לאחר שחרורו מצה"ל, התמנה כסמנכ"ל פעילות החוץ של קבוצת "נקסטקום" והוביל מטעם החברה שורה של מיזמים ופרויקטים בינלאומיים בתחומי אנרגיה מתחדשת, תקשורת ובינוי במזרח אירופה ובאפריקה.
במאי 2018 הכריז בלקין על מועמדות לראשות עיריית רמת השרון, בהמשך דרכו של אביו, פסח בלקין, שכיהן כראש המועצה החמישי של רמת השרון, בין השנים 1969–1978. בבחירות לרשויות המקומיות באוקטובר 2018 הוא קיבל 31.7% מהקולות ועלה לסיבוב השני מול ראש העיר המכהן, אבירם גרובר, שחסרו לו קולות בודדים כדי לעבור את סף ה-40% בסיבוב הראשון. בסיבוב השני נבחר גרובר, ואילו קיבל בלקין 46.03% מהקולות. סיעתו "רמת השרון 1" זכתה במנדט אחד ובלקין נבחר למועצת העיר.
הוא משמש כחבר הוועדה החקלאית ברמת השרון, חבר הנהלת בית הראשונים וחבר הנהלת המוזיאון הגאולוגי העירוני.
בלקין הוא בוגר החוג לניהול וכלכלה באוניברסיטת תל אביב.
משפחתו.
בשנת 1992 נישא לעו"ד רוני פלוזניק, אותה הכיר במהלך לימודיהם המשותפים באוניברסיטה, שהייתה חוקרת בכירה ברשות לניירות ערך ושותפה במשרד עורכי הדין של יעל גרוסמן. לזוג נולדו שני בנים. בדצמבר 2016 נפטרה רוני כתוצאה ממחלת ריאות נדירה. מתגורר ברמת השרון.
רישאר
רישאר (Richard) הוא ההגיה הצרפתית לשם ריכרד.
נובוסטי
דרור פלטין
דרור פלטין (נולד ב-8 בינואר 1964) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, פיקד בעבר על פלס"ר נח"ל, מפקד גדוד 932 (גרניט), חטיבת הבקעה ומרהו"ם.
שירות צבאי.
עם גיוסו לצה"ל בנובמבר 1983 התגייס לצה"ל והתנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. שם עבר מסלול הכשרה כלוחם, את קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. פלטין ביצע מספר תפקידי פיקוד בחטיבת הנח"ל ובהם מפקד מחלקה ומפקד פלוגה בגדוד 950, קמב"ץ החטיבה, לאחר מכן שימש כמפקד פלס"ר נח"ל והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון, לאחר לימודים, מונה לסמג"ד בחטיבה, ולאחר מכן לקצין אג"ם של חטיבת הנח"ל.
בשנים 1996-1995 שימש פלטין כמפקד גדוד 932 (גרניט), לאחר מכן פיקד על גדוד גפן בבה"ד 1, ובהמשך שימש מפקד בא"ח נח"ל בשנים 1997–1999. בשנת 1999 הועלה פלטין לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת הבקעה ופיקד עליה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה עד 2001, אז מונה לרמ"ח תורת חי"ר וצנחנים (תחצ"ן) ולרמ"ח כושר גופני בזרוע היבשה, בשנת 2005 מונה לסגן מפקד עוצבת הגליל ולחם במלחמת לבנון השנייה, לאחר המלחמה מונה למפקד מרהו"ם ושימש בתפקיד בין השנים 2006–2008. בשנת 2008 נפצע קשה בתאונת צניחה, לאחר תקופת החלמה ממושכת השתקם פלטין. בשלהי 2008 אל"ם פלטין פרש מצה"ל. במאי 2017 הועלה לדרגת תת-אלוף במילואים.
פלטין הוא בעל תואר שני במדע המדינה מטעם אוניברסיטת חיפה.
כיום פלטין הוא מורה לאזרחות, ניהול עסקי ומחנך בבית הספר תיכון עירוני א במודיעין.
אסתר בן צור
אסתר בן צור-ויסליצר (נולדה ב-1 באפריל 1935) היא שחיינית ישראלית בעבר. אלופת ישראל, שיאנית ישראל, אלופת המכביה ושיאנית המכביה.
ביוגרפיה.