לאחר נישואיו כיהן כרב באמסנא. בשנת 1913 התמנה כרב ואב"ד בצ'רנוביץ וכיהן בתפקידו כשלושים שנה. הִרבה להתכתב בהלכה ובחסידות עם גדולי דורו ועם רבני אירופה. ברשותו נשמרו עשרות מכתבים תורניים שנשלחו אליו על ידי חשובי הרבנים באירופה, ובהם רבי חיים מרדכי רולר אב"ד ניאמץ, רבי יוסף לייב סופר אב"ד פאקש, רבי דוד יהודה זילברשטיין אב"ד וויצן, רבי בצלאל זאב שפרן אב"ד באקו ואחרים.
בזמן מלחמת העולם השנייה המשיך לשמש כרב בצ'רנוביץ וניצל מגירוש לטרנסניסטריה. לאחר המלחמה שימש כאב"ד דארבאני. בשנת 1947 שימש כרב בית הכנסת "שלום על ישראל" בבוקרשט.
בתקופת מלחמת העולם השנייה רכש כתבי יד של רבי שמואל קעלין בעל מחצית השקל שכללו חידושים על מסכתות בבא בתרא ועבודה זרה. בשנת 1958 הוציאם לאור, בתוספת הקדמה.
בשנת 1948 עלה לישראל ושימש כרב שכונת נווה צדק בתל אביב ובית הכנסת "קהל חסידים" בשכונה. ב-1955 היה ממובילי ההתנגדות מקרב רבני תל אביב לבחירת גולדה מאיר לראשות העיר. הוא כתב מכתב לראש העיר חיים לבנון, ובו פירט את הנימוקים ההלכתיים כנגד בחירת אישה לתפקיד.
דברים רבים הובאו בשמו בסדרת ספרי "מגדולי התורה והחסידות".
נפטר בשנת 1964 ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק, סמוך לחותנו בזיווג שני הרב שלום הגר.
משפחתו.
הרב הולנדר היה כהן מיוחס מגזע משפחת רפופורט. האדמו"ר רבי אהרן מבעלזא אמר לחסידיו שייקחו אותו לפדיון הבן.
בזיווג ראשון נשא אישה ממשפחת פרנקל תאומים, ממנה נולדה בתם רייזל (יכט). האם נפטרה זמן קצר לאחר לידתה. רייזל יכט נישאה לרב יצחק משולם לייפר אב בית דין (אב"ד) דארבאני שברומניה.
בזיווג שני נשא את בתו של האדמו"ר רבי שלום הגר מסטרוז'ניץ, ממנה נולדו שתי בנות: שרה אסתר וחיה רייצא. שרה אסתר נישאה לדוד המאירי וחיה רייצא נישאה לד"ר צבי שפסר.
בזיווג שלישי נשא את רינא (רינה) בת ר' ישכר דב כהנא מפעסט, ממנה נולדו שני בנים: זאב יהודה ונתן דוד.
אחותו של הרב הולנדר הייתה אשת האדמו"ר רבי יצחק אייזיק רוזנבוים מזוטשקא.
צוות העל של סנג'אי
צוות העל של סנג'אי (באנגלית: Sanjay's Super Team) הוא סרט קצר אמריקאי בהנפשה ממוחשבת, מסוגת אקשן והרפתקאות, אשר בוים ונכתב על ידי סנג'אי פאטל על פי ילדותו, הופק על ידי ניקול פאראדי גרינדל והולחן על ידי מיכאל דנה. חברות ההפקה של הסרט הן Walt Disney Pictures ו-Pixar Animation Studios, כאשר הוא נכלל ברשימת הסרטים הקצרים של פיקסאר.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ב-15 ביוני 2015 בפסטיבל סרטי האנימציה הבין-לאומי אנסי, כאשר לאחר מכן הוא הוקרן בפסטיבל הקולנוע של ניו יורק ב-27 בספטמבר באותה שנה. בהמשך השנה הסרט הוקרן לפני הקרנת הסרט "הדינוזאור הטוב", אשר יצא לאקרנים במקור ב-25 בנובמבר ובישראל ב-26 בנובמבר בהפצת סרטי אולפני וולט דיסני. בשנת 2018 הסרט הופץ בחלק השלישי של אוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר, ובהמשך הוא נהיה זמין בשירות הסטרימינג דיסני+. אורך הסרט הוא כ-7 דקות.
בשנת 2016 הסרט היה מועמד לפרס אנני לסרט הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי אנני ה-43 ולפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-88. בהשראת הסרט יוצרו מספר מוצרים, כמו כן יצא לאור ספר שמתאר את העבודה עליו בשם "The Art of Sanjay's Super Team".
עלילה.
הסרט מתחיל בשקופית בה רשום שהסרט מבוסס על סיפור אמיתי, בעיקר. ואז מציג ילד צעיר בשם סנג'אי, אשר צופה בבית בסדרת גיבורי העל האהובה עליו ומשרטט את דמויותיה במחברת שלו. באותו זמן, אביו מנסה לעשות מדיטציה במקדש הינדי קטן באותו חדר. כל אחד מהדמויות מתעצבן מקולות הפעילות של השני, עד שאביו של סנג'אי מכבה את הטלוויזיה, מחרים את בובת המשחק של בנו וגורם לו להשתתף במדיטציה. סנג'אי מחזיר את הבובה בזמן שאביו מוסח, אבל בטעות מצית את הגלימה שלו ממנורת השמן של המקדש. תוך כדי כיבוי השכמייה, הוא מכבה גם את המנורה ומועבר למקדש עם שלושה פסלי אבן.
לפתע, מופיעה דמות שד שדומה לרוואנה, ומתחילה לגנוב את נשקים של הפסלים. סנג'אי שובר את מנגנון ההדלקה בבובה שלו ומשתמש בו כדי להצית את מנורת הענק באמצע החדר, ומביא את הפסלים לחיים בתור האלים וישנו, דורגה והנומאן. האלים מתחילים להדוף את התקפות השד ולצלצל בפעמונים שלהם כדי להסיע אותו אחורה, אבל הוא מתנקם והורס את הפעמונים שלהם.
סנג'אי מזהה את מנורת הענק כפעמון הפוך ושובר עליה את הבובה שלו כדי לצלצל בו בקול רם, מרגיע את השד וכך גורם לו לעזוב את המקדש. סנג'אי מקבל בובה חדשה מוישנו, כמו גם את ברכתו, ואז מוצא את עצמו בחזרה בעולם האמיתי. בהמשך אביו מחזיר לו את השלט, אך מאוכזב מחוסר העניין של בנו במסורות התרבותיות שלהם. במקום להדליק את הטלוויזיה, סנג'אי מתחיל לצייר במחברת שלו ומפתיע את אביו בסקיצה חדשה - האלים מהחלום בהקיץ שלו צופים בסדרת גיבורי העל האהובה עליו.
הסרט מסתיים בתמונות אמיתיות במהלך ילדותו ובימינו מחייו של סנג'אי פאטל, במאי וכותב הסרט שהוא מבוסס על ילדותו, ואביו.
הפקה.
ההשראה לסרט הקצר הגיעה מילדותו של סנג'אי פאטל, שגדל בסן ברנרדינו בשנות ה-80, במשפחה של מהגרים הודים. כמו ילדים רבים שגדלו באותה תקופה, פאטל שיחק עם רובוטריקים, צפה בסרטים מונפשים של לוני טונס וקרא קומיקס של סופרמן. עם זאת, הוא גם ביצע טקסים הינדיים יומיים של מדיטציה ותפילה עם אביו. הוא הרגיש מסוכסך עם מסורות הוריו, ואמר "העולמות שלנו היו נפרדים זה מזה. רק רציתי ששמי יהיה טראוויס, לא סנג'אי".
כשגדל, הוא הפך בטוח יותר בזהותו, למרות שעדיין מצא את זה מאתגר לאמץ בגלוי את הרקע ההודי שלו בעבודה. כילד, הוא "הרגיש עמוקות את היעדרו של כל מי שנראה כמוהו בסרטים ובטלוויזיה". כדי "להביא את סיפורו של ילד חום צעיר לרוח הזמן של תרבות הפופ", פאטל הציג לראשונה את הרעיון לסרט הקצר בפני בכירי פיקסאר במהלך שנת 2012. מנהל הקריאייטיב הראשי של פיקסאר, ג'ון לאסיטר, קיבל בברכה את הרעיון "על לחגוג את הצד האישי של הסיפור".
התפאורה של הסרט נוצרה בהשראת המוטל לידו, מוטל ישן בכביש 66 שהוריו של פאטל קנו ועבדו בו כשהיה ילד. פאטל התחיל את הסרט עם וישנו בלבד, ששימש כ"מראה של אבי", והעמיד אל אחד עם שלושה גיבורי על. מאוחר יותר, צוות הפיתוח הציע להוסיף אלים נוספים, כאשר פאטל בחר בדורגה והנומאן.
דמות השד נוצרה בהשראת מספר מקורות, כולל מושגים של חוסר כבוד ותאוות בצע. לבסוף, מתוך מסורת בודהיסטית, "השד לא מובס, הוא לא מושמד. ברגע שהילד הורס את האליל שלו, זה הופך את המפלצת לאנושית יותר".
קבלה.
ביקורות.
לסרט יש דירוג של 78% באתר Rotten Tomatoes, בהתבסס על תשע ביקורות.
קרול ריץ'
קרול ריץ' (בגרמנית: Carol Rich; נולדה ב-15 בפברואר 1962) היא זמרת שווייצרית.
ביוגרפיה.
ריץ' נולדה בקנטון פריבור בשם אן-ליס קאייל.
היא למדה שירה קלאסית בקונסרבטוריון של פריבור.
ב-1984 השתתפה לראשונה בקדם האירוויזיון השווייצרי והייתה במקום השביעי אך השיר ששרה באירוע נהייה לסינגל מצליח.
ב-1987 השתתפה בשנית בקדם וזכתה בו, באירוויזיון 1987 שרה את השיר "Moitié, moitié" (חצי חצי) והייתה במקום ה-17.
ב-1990 עברה לפריז שם עבדה בין היתר עם המלחין פרנסיס לה, בשנה זו גם הוציאה אלבום.
ב-1991 השתתפה בשלישית בקדם, לאחר מכן לקחה הפסקה מתחום המוזיקה.
ב-1999 חזרה להופיע, במהלך שנות ה-2000 הוציאה שלושה אלבומים ויצאה למספר סיבובי הופעות.
דייוויד דנבאר ביואיק
דייוויד דנבאר ביואיק (באנגלית: David Dunbar Buick) (1854–1929) היה ממציא, מייסד ומנהלה הראשון של יצרנית הרכב האמריקאית ביואיק (1903).
ביוגרפיה.
ביואיק נולד בארברוט , מחוז אנגוס , סקוטלנד ועבר לדטרויט בגיל שנתיים עם הוריו (אביו: אלכסנדר).
בשנת 1869, בגיל 15 ביואיק עזב את בית הספר והועסק בחברה ששבנתה מוצרי אינסטלציה. בשנת 1982 החברה נתקלה בבעיות פיננסיות וביואיק ושותף רכשו את החברה. בשלב זה החל ביואיק להראות את הבטחתו כממציא, לייצר חידושים רבים, כולל ממטרה דשא, ושיטה לצבוע ברזל יצוק לצמיתות עם אמייל זגוגית אשר אפשרה את הייצור של אמבטיות "לבן" במחיר נמוך יותר. עם השילוב של החדשנות של ביואיק החברה הפכה רווחית למדי.
במהלך 1890, פיתח ביואיק עניין במנועי בעירה פנימית והחל ניסויים איתם. ביואיק לא הקדיש זמן רב לעסקי הצנרת, השותפות פורקה והחברה נמכרה.
בשנת 1899 ביואיק הקים חברה חדשה: "Buick Auto-Vim and Power Company". מטרתה המוצהרת של החברה הייתה לשווק את המנועים לשימוש חקלאי. ביואיק פנה במהרה להתפתחות של מכונית שלמה, ולא רק מנוע. בנוסף, ביואיק התרכז במחקר ופיתוח על חשבון ייצור ומכירות.
בתחילת 1902, ביואיק הקים את חברת הייצור של ביואיק, בכוונה לשווק את מנועיו לחברות רכב אחרות, ובנוסף ייצור ומכירה של מכוניות משלו.
בעיות הייצור והפיתוח התפתחו, ובסוף 1902, ביואיק נותר ללא תזרים מזומנים, עם מכונית אחת בלבד. ההתמקדות בפיתוח גרמה לפיתוח מנוע השסתום המהיר "Valve in-Head" . שיטה זו של בניית מנוע מייצרת חזק יותר מהמנועים שבנו היצרנים האחרים באותה עת. מנועי "Overhead valve engine" משמשים את רוב יצרני הרכב כיום.
אפשר לסווג כמעט את כל המנועים המודרניים כמו נגזרות של ההמצאה של ביואיק.
בשנת 1903 לאחר שנותר פעם נוספת ללא תזרים מזומנים, נאלץ ביואיק לגייס יותר כסף באמצעות הלוואה בסך 5,000 דולר. בעזרת סיוע פיננסי זה, ביואיק הקים את "ביואיק מוטור קומפני" ב-19 במאי 1903.
באותה שנה נקלעה החברה לקשיים כספיים והשתלט עליה איש העסקים ג'יימס ה. וייטינג, שהעבירה לעירו פלינט. בשנת 1904 שכר וייטינג את ויליאם דוראנט שינהל את ביואיק.