קיפניס נפטר ב-1978 בווסטפורט, קונטיקט, ארצות הברית.
הקלטות.
"המיטב של אלכסנדר קיפניס" - הקלטות מיצירות וגנר, מוצרט, ורדי, גונו, ברהמס, מאיירבר, וולף וז'אק הלוי בהגשת בנו, איגור קיפניס, תקליטור בהוצאת פרל (פביליון רקורדס בע"מ) GEMM CD 9451
לקריאה נוספת.
Operastars.com (Igor Kipnis)
מארק לואי בנז'מן ווטייה
מארק לואי בנז'מן ווֹטְיֶיה, (27 באפריל 1829 - 25 באפריל 1898) היה צייר שווייצרי שתיאר בציוריו את חיי הכפר. נמנה עם אמני אסכולת דיסלדורף.
חייו.
נולד בעיירה מורז' שבקנטון וו, בו דוברים צרפתית. ב-1845, בהיותו בן 16, עבר ללמוד בבית הספר לאמנויות בז'נבה. ב-1850 עבר לדיסלדורף ולמרות מנהגיו ה"צרפתיים" הצליח להתקבל חברתית בין האמנים המקומיים בשל אופיו החברותי. ב-1853 יצא למסע לימודי עם חברו לודוויג קנאוס ליער השחור, למרכז שווייץ, ולהרי קנטון ברן. חיי הכפריים הפכו לנושא הציור המועדף שלו, כמו של קנאוס. ב-1856 ביקר שוב בשווייץ ולאחר מכן בפריז, שם חש חסום יצירתית בשל התקף ראומטיזם שתקף אותו ובשל אכזבתו מהאווירה הפריזאית, ובחר להתיישב סופית בדיסלדורף.
ב-1858 נשא לאישה את ברתה לואיזה אוֹילֶר, בתו של עורך דין ופוליטיקאי ליברלי מפורסם בדיסלדורף. לזוג נולדו ארבעה ילדים, שניים מהם עתידים היו להיות לציירים - קארל ז'וזף בנז'מן (נולד ב-1860) ואוטו אדולף פאול (נולד ב-1863).
הציור "בכנסייה", שהחל לצייר בפריז והציג בתערוכה בינלאומית במינכן ב-1858, בישר את הצלחתו. ציוריו נמכרו במחירים גבוהים בגרמניה, אך לא היו מוכרים כמעט בפריז או בשווייץ. ב-1873 הוצג בתערוכה בינלאומית בווינה ציורו "קבורה בכפר", שהביא להכרה בו כאחד מראשוני האמנים הגרמנים המתמחים בתיאור חיי הכפר.
אשתו נפטרה ב-1886. האובדן השפיע הן על בריאותו והן על טיב יצירתו, שהידרדר בהמשך חייו. לאחר מותו נערכה לכבודו תערוכה רפרוספקטיבית על ידי האקדמיה של ברלין.
אלמגור - ארגון נפגעי טרור
אלמגור - ארגון נפגעי הטרור הוקם בשנת ה'תשמ"ו (1986) על ידי קבוצה של נפגעי פעולות איבה (נפגעי טרור) בישראל. לארגון שתי מטרות: מאבק בארגוני הטרור ופעיליו בכלים משפטיים וציבוריים, וסיוע לנפגעי הטרור ומשפחותיהם.
מייסד ויו"ר הארגון הוא מאיר אינדור. השם "אלמגור" (אל-פחד) ניתן לארגון על ידי אורי אורבך כתשובת נגד לאחת ממטרות הטרור- לזרוע פחד בקרב הציבור.
פעילות.
ארגון אלמגור מציג קו השולל שחרור מחבלים, גם במסגרת שחרור שבויים ישראלים, בנימוק שבעבר הוכח שרבים מהם חוזרים לדרך הטרור. במסגרת זו מבוצעים קמפיינים ציבורים נגד עסקאות לשחרור מחבלים, וכן מוגשות תביעות משפטיות בארץ ובעולם כנגד ארגוני הטרור. בעבר הוגשה תביעה כנגד יאסר ערפאת. ארגון אלמגור מצטרף לעיתים כמשיב כנגד עתירות שמטרתן למנוע הריסת בתי מחבלים.
ב-6 באוגוסט 2003 אישר הקבינט המדיני-ביטחוני שחרור אלפי פלסטינים העצורים בישראל כמחווה למנהיגי הרשות הפלסטינית. עקב עתירה של אלמגור, הורה בית המשפט הגבוה לצדק למדינה לפרסם את שמות העצורים והסיבה למעצרם, 48 שעות לפני שחרורם. לאחר מכן בדקו מתנדבי הארגון את שמות העצורים, וגילו ביניהם שלושה פעילי טרור שאינם עומדים בקריטוריונים לשחרור. משרד המשפטים הורה לבטל את שחרורם.
ב-2006 יצא הארגון במסע פרסום תחת הסיסמה "אסור לשחרר את גל הפיגועים הבא".
באוקטובר 2011 הגיש הארגון לבג"ץ עתירה נגד עסקת שליט, ועתירה נגד העסקה לשחרור אילן גרפל, שנעצר במצרים. שתי העתירות נדחו.
הארגון פורק בשנת 2020.
וויליאם פן
בובי מור
רוברט פרדריק צ'לסי "בובי" מור (באנגלית: Robert Frederick Chelsea "Bobby" Moore, 12 באפריל 1941 בברקינג שבאנגליה – 24 בפברואר 1993 בלונדון) היה חבר במסדר האימפריה הבריטית וכדורגלן אנגלי. מור זכה לתהילת עולם בבריטניה כשהניף, כקפטן נבחרת אנגליה בכדורגל, את גביע העולם בעת שאנגליה זכתה בו בטורניר הגביע העולמי ב-1966. מור היה מזוהה עם קבוצת וסטהאם יונייטד, בה שיחק ברוב שנותיו כשחקן פעיל, וענד את סרט הקפטן בקבוצה במשך יותר מעשור.
למור 108 הופעות במדי הנבחרת האנגלית, שהיו בזמן פרישתו מהנבחרת שיא לאומי. נכון לינואר 2016 מקדימים אותו השוער פיטר שילטון (125), דייוויד בקהאם (115) וויין רוני (109).
מור היה בלם קר רוח והצטיין ביכולתו לקרוא את המשחק ולחזות את מהלכי היריבה. בכך נבדל מתדמיתם האופיינית של שחקני ההגנה הבריטיים שנחשבו כשחקנים מהירים ופיזיים בעלי הבנת משחק מוגבלת. יכולתו של מור להרחיק את הכדור בנגיחה או לעמוד בקצב המשחק הייתה ממוצעת, אך ראיית המשחק הרחבה שלו, כושר המנהיגות שלו והתזמון שלו בהגנה, הפכו אותו לכדורגלן מהשורה הראשונה בעולם. פלה גם ציין כי מור היה המגן ההוגן ביותר ששיחק כנגדו אי פעם.
קריירה.
תחילת הקריירה.
מור הצטרף למחלקת הנוער של וסטהאם יונייטד בשנת 1956, ולאחר כשנתיים בהן שיחק בקבוצות הנוער השונות של המועדון, הופיע לראשונה בקבוצה הבוגרת במשחק כנגד מנצ'סטר יונייטד ב-8 בספטמבר 1958. מור החליף את מלקולם אליסון, שאובחן שנה לפני כן כחולה בשחפת, ולבש את חולצה מספר 6, אותה המשיך ללבוש גם בשנים שלאחר מכן. לאחר שהחלים, לא חזר אליסון לשחק במדי הקבוצה הראשונה של וסטהאם יונייטד, ומור הפך לשחקן קבוע בהרכב הראשון.
שחקן נבחרת אנגליה.
בשנת 1960, נקרא מור לייצג את נבחרת הנוער של אנגליה (עד גיל 23). יכולתו ותרומתו לקבוצתו זיכו אותו ב-1962 בזימון לנבחרת האנגלית הבוגרת על ידי וולטר וינטרבוטום, מאמן הנבחרת, והתאחדות הכדורגל האנגלית, בעת שנערכו ההכנות האחרונות לגביע העולמי בצ'ילה. הופעת הבכורה שלו בנבחרת נערכה ב-20 במאי, במשחק ההכנה האחרון שלפני הטורניר, ונסתיימה בניצחון 0–4 על נבחרת פרו בלימה. מור ומוריס נורמן, שערך גם הוא את הופעת הבכורה שלו באותו יום, הרשימו מאוד במשחק ונשארו בסגל הנבחרת במשך כל טורניר הגביע העולמי, שנסתיים עבור נבחרת אנגליה בשלב רבע הגמר בהפסד 1–3 לזוכת הטורניר, נבחרת ברזיל.
ב-29 במאי 1963, בגיל 22, בהופעתו ה-12 במדיה, שימש מור לראשונה כקפטן הנבחרת האנגלית. היה זה לאחר פרישתו של הקפטן הוותיק, ג'וני היינס ופציעתו של המחליף הראשון לקפטן, ג'ימי ארמפילד. מור הפך בכך לקפטן הצעיר ביותר שהיה בנבחרת אנגליה.
במשחקו הראשון כקפטן, ניצחה אנגליה את נבחרת צ'כוסלובקיה 2-4. כששב ארמפילד לכשירות הושב לו תפקיד הקפטן, אך המאמן החדש, אלף ראמזי, העניק למור את התפקיד באופן קבוע בזמן סדרת משחקי ידידות בקיץ 1964.
שנה זו הייתה גדושת אירועים למור. בנוסף למינויו כקפטן הנבחרת, הוא הניף את גביע ה-FA לאחר שווסטהאם יונייטד ניצחה את פרסטון נורת' אנד 2-3 בגמר באצטדיון ומבלי, הודות לשער מאוחר של רוני בויס. בפן האישי, הוא החלים מסרטן האשכים, וכן נבחר להיות כדורגלן השנה בליגה האנגלית על פי בחירת העיתונאים. ב-1965 זכה שנית להניף גביע באצטדיון ומבלי. היה זה לאחר ניצחונה של וסטהאם יונייטד על מינכן 1860 2:0 בגמר גביע אירופה למחזיקות גביע. באותה עת, כשלזכותו נרשמו כבר 30 הופעות במדי הנבחרת, היה ברור כי כקפטן הנבחרת, הוא נחשב אחד משחקני המפתח סביבם בנה ראמזי נבחרת שאמורה הייתה להוכיח את טענתו כי אנגליה תזכה בגביע העולמי ב-1966.
בתחילת 1966 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת במשחק כנגד נבחרת פולין שנסתיים בשוויון 1-1. כקפטן וסטהאם, נכזבה תקוותו לזכות ולהניף את גביע הליגה, בעונה האחרונה בה נקבעה הזוכה על פי התוצאה המצטברת בשני משחקים. בגמר, וסטהאם הפסידה לווסט ברומיץ' אלביון 5-3 במצטבר לאחר שמור הבקיע שער במשחק הגמר הראשון. מור הבקיע את שערו השני בנבחרת, וגם האחרון, במשחק ידידות כנגד נבחרת נורווגיה, שבועיים לפני תחילת משחקי הגביע העולמי.
טורניר הגביע העולמי.
בתחילת 1966, לקראת טורניר הגביע העולמי הקרב ובא, ניסה מור לעזוב את וסטהאם במטרה להצטרף לטוטנהאם הוטספר. מור גרם לביטול חוזהו בקבוצה, ורק לאחר התערבותו של אלף ראמזי והבנת מור כי ימנע ממנו להשתתף במסגרות בינלאומיות בגלל סיבות טכניות, חתם מחדש בווסטהאם.
בטורניר הגביע העולמי שיחקה נבחרת אנגליה את כל משחקיה באצטדיון ומבלי. הנבחרת עברה את שלב הבתים, ניצחה ברבע הגמר 1:0 את נבחרת ארגנטינה, במשחק שנכנס להיסטוריה בשל נוקשותו, ולאחר מכן, ניצחה בחצי הגמר 2:1 את נבחרת פורטוגל. נבחרת מערב גרמניה הייתה יריבתה בגמר.
על פי האוטוביוגרפיה של ג'ף הרסט, סיפר המגן האנגלי ג'ורג' כהן כי שמע במקרה את ראמזי מעלה את האפשרות בפני חבר עוזריו, כי מור לא ישותף בגמר ובמקומו ישחק השחקן הקשוח יותר, נורמן הנטר. ניתן לשער כי אף על פי שמור לא שיחק רע עד אותו שלב, ואף לא הותיר את הרושם שהיה מוטרד מהבעיות בחוזהו שקדמו לתחרות, חשש ראמזי מאיטיותו היחסית לעומת החלוצים הגרמנים, או שהעדיף את התיאום בין הנטר לבלם השני בנבחרת, ג'ק צ'רלטון ששיחקו יחדיו בלידס יונייטד.
במשחק הגמר, עלתה גרמניה ליתרון 0–1 הודות לשער של הלמט האלר, אך ערנותו וחשיבתו המהירה של מור סייעו לאנגליה להשוות במהרה. וולפגנג אובראת ביצע עבירה על מור בחצי המגרש הגרמני, ומור, במקום למחות או לחזור להגנה, קם מהר, והגביה במהירות את הכדור לעברו של הרסט, כפי שתרגלו בווסטהאם, והרסט כבש בנגיחה.
שחקני וסטהאם המשיכו להטביע את חותמם על המשחק כשמרטין פיטרס הבקיע והעלה את אנגליה ליתרון 1–2, אך הגרמנים השוו דקה לפני הסיום כשוולפגנג ובר ניצל ערבוביה ברחבת השער האנגלי לאחר בעיטת עונשין. וכך נסתיים הזמן החוקי בתוצאה 2:2 והמשחק נכנס לשלב ההארכה.