באולימפיאדת רומא (1960) זכו הדנים בשש מדליות, בהן שתי מדליות זהב. פאול אלווסטרם היה לספורטאי הראשון בהיסטוריה שזוכה בארבע מדליות זהב אולימפיות רצופות באותה תחרות (בהמשך עשו זאת גם האתלטים אל ארטר וקארל לואיס והחותר סטיב רדגרייב). במדליית הזהב השנייה זכה חותר הקיאק אריק הנסן, במקצה ל-1,000 מטר. הנסן גם היה שותף לזכייה הקבוצתית במדליית הארד במקצה הרביעיות ל-500 מטר. שני צוותי שייטים זכו במדליות כסף, האנס פוג ואולה פטרסן (בדגם ההולנדי המעופף) וויליאם ברנטסן, סטין כריסטנסן וסרן האנקה (בדגם 5.5 מטר). נבחרת הכדורגל זכתה במדליית כסף, לאחר שגברה בחצי הגמר על נבחרת הונגריה, והפסידה במשחק הגמר לנבחרת יוגוסלביה. במהלך המשחקים נפטר רוכב האופניים הדני קנוד אנמארק ינסן, לאחר שנפל במהלך מרוץ. בנתיחה שלאחר המוות נמצאו בגופו שרידי אמפטמינים וחומרי אימרוץ נוספים. בעקבות הטיפול באירוע זה חל מפנה בהתייחסות מוסדות הספורט העולמיים לנושא הסמים בספורט.
גם באולימפיאדת טוקיו (1964) זכו הדנים בשש מדליות. השייטים אולה ברנטסן וכריסטיאן פון בילוב, שזכו במדליית כסף במלבורן בדגם דרגון, חברו לאולה פולסן, והשלושה זכו במדליית הזהב בדגם זה. שייט נוסף, הנינג וינד, זכה במדליית ארד בדגם פין. במדליית זהב שנייה זכתה רביעיית החותרים ללא הגאי. בענף האופניים בלט קיילד רודיאן, שזכה במדליית כסף במרוץ אופני הכביש, ואילו פרבן איסקסון זכה במדליית ארד במרוץ המרדף ל-4,000 מטר. במדליה האחרונה זכו חותרי הקאנו פר נילסן ויון סרנסן, שזכו במדליית ארד במקצה הזוגות ל-1,000 מטר.
באולימפיאדת מקסיקו (1968) עלה מספר המדליות בהן זכו הדנים לשמונה, אך רק אחת מהן הייתה מדליית זהב. הענף הבולט ביותר היה האופניים - רביעיית הרוכבים במרוץ המרדף הקבוצתי זכתה במדליית זהב, ואחד מהם, מוגנס ינסן, זכה גם במדליית כסף במרוץ המרדף האישי ל-4,000 מטר. שני רוכבי אופניים נוספים זכו אף הם במדליות כסף - נילס פרדבורג במרוץ הספרינט ל-1,000 מטר ולייף מורטנסן במרוץ הכביש. השייטים אגה בירש, פול רישרד הוי ינסן ונילס מרקוסן זכו במדליית כסף בדגם דרגון. במדליות ארד זכו חותר הקיאק אריק הנסן (במקצה ל-1,000 מטרים), ושני צמדי החותרים, עם ובלי הגאי.
שנות ה-70 וה-80.
126 ספורטאים ייצגו את דנמרק באולימפיאדת מינכן (1972), אך רק אחד מהם, רוכב האופניים נילס פרדבורג, זכה לעמוד על הפודיום, לאחר שזכה במדליית הזהב במרוץ הספרינט ל-1000 מטר. נבחרת הכדורגל סיימה במקום החמישי.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכו הדנים בשלוש מדליות. השייטים ולדמאר בנדלובסקי, אריק הנסן ופול ינסן זכו במדליית הזהב בדגם סולינג, נילס פרדבורג איבד את תוארו במרוץ הספרינט וזכה במדליית ארד, ורביעיית רוכבי האופניים במרוץ הכביש הקבוצתי זכתה אף היא במדליית ארד.
בדומה למדינות מערביות אחרות, דנמרק החרימה באופן חלקי את אולימפיאדת מוסקבה (1980), במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן (היו גם מדינות רבות שהחרימו את המשחקים באופן מלא). החרם בא לידי ביטוי בכך ש-63 הספורטאים הדנים התחרו תחת הדגל האולימפי ולא תחת דגל דנמרק, וכשזכה ספורטאי דני במדליית זהב, נוגן ההמנון האולימפי ולא המנון דנמרק. הישגיהם של הדנים במשחקים אלה השתפרו לעומת הישגיהם בשנות ה-70 - הם זכו בחמש מדליות, בהן שתי מדליות זהב. בנדלובסקי, הנסן וינסן שמרו על תוארם בדגם סולינג, וצוות שייטים נוסף, פטר דואה ופר קיירגארד, זכו במדליית כסף בדגם טורנדו. הקלע קיילד רסמוסן זכה במדליית הזהב השנייה, ובמדליות ארד זכו רוכב האופניים הנס-הנריק ארסטד (במרוץ מרדף ל-4,000 מטר) והשחיינית סוסנה נילסון (במשחה ל-100 מטר חזה).
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) השתתפו 60 ספורטאים דנים. הספורטאי הבולט במשלחת היה חותר הקאנו הנינג לינגה יקובסן, שזכה במדליית כסף במקצה ל-500 מטר ובמדליית ארד במקצה ל-1,000 מטר. אנה ינסן זכתה במדליית כסף ברכיבה אומנותית ואולה ריבר רסמוסן הגיע להישג דומה בקליעה. רביעיית החותרים ללא הגאי ורביעיית החותרות עם הגאית זכו כל אחת במדליית ארד. ספורטאי בולט נוסף במשלחת היה השייט פאול אלווסטרם, אלוף אולימפי בין 1948 ל-1960. אלווסטרם בן ה-56 התחרה לצדה של בתו בדגם טורנדו, והשניים סיימו במקום הרביעי. נבחרת הכדוריד סיימה במקום הרביעי לאחר שהפסידה לנבחרת רומניה במשחק על מדליית הארד.
78 ספורטאים דנים השתתפו באולימפיאדת סיאול (1988). הם זכו בארבע מדליות. השייטים יורגן בויסן-מלר וכריסטיאן גרנבורג זכו במדליית הזהב בדגם ההולנדי המעופף. עמיתיהם, יספר בנק, סטן סשר ויאן מתיאסן, זכו במדליית ארד בדגם סולינג. רוכב האופניים דן פרוסט זכה במדליית זהב במרוץ הנקודות, והשחיין בני נילסן זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר.
שנות ה-90 ואילך.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) עלה מספר הספורטאים הדנים ל-110, ומספר המדליות עלה לשש. השייטים בנק וסשר חברו ליספר סייר, והשלושה זכו במדליית הזהב בדגם סולינג. יורגן בויסן-מלר התחרה לצדו של בן-דודו הצעיר ינס בויסן-מלר, והשניים זכו במדליית הארד בדגם ההולנדי המעופף. חותרי הקאנו ארנה נילסון וכריסטיאן ויגה זכו במדליית כסף במקצה הזוגות ל-1,000 מטר, ובמדליות ארד זכו רביעיית רוכבי האופניים במרוץ המרדף הקבוצתי, המתאגרף בריאן נילסן ושחקן הבדמינטון תומאס סטואר-לאורידסן.
גם 119 הספורטאים הדנים שהתחרו באולימפיאדת אטלנטה (1996) צברו 6 מדליות, אך הפעם 4 מהן היו מדליות זהב. פול-אריק הייר לרסן ניצח בטורניר היחידים בבדמינטון, השייטת קריסטין רוג ניצחה בדגם יורופ, רביעיית החותרים ללא הגאי זכתה אף היא במדליית זהב, ובמדליית הזהב הרביעית זכתה נבחרת הנשים בכדוריד, לאחר שגברה בחצי הגמר על נבחרת נורווגיה ובמשחק הגמר על נבחרת קוריאה הדרומית. שני זוכי המדליות הדנים הנוספים היו רוכב האופניים רולף סרנסן, שזכה במדליית כסף במרוץ אופני הכביש, והחותרת טרינה הנסן, שזכתה במדליית ארד במקצה היחידות.
באולימפיאדת סידני (2000) השתתפו 97 ספורטאים דנים, שגם הפעם צברו 6 מדליות. נבחרת הנשים בכדוריד שמרה על תוארה, לאחר שגברה על נבחרת קוריאה הדרומית בחצי הגמר ועל נבחרת הונגריה במשחק הגמר. השייט יספר בנק השיב לעצמו את התואר האולימפי בדגם סולינג לאחר 8 שנים, הפעם עם שותפים אחרים - הנריק בלקסקיאר ותומאס יקובסן. וילסון קיפקטר, אתלט יליד קניה, זכה במדליית כסף בריצת 800 מטר. להישג דומה הגיעו שחקנית הבדמינטון קמילה מרטין והקלע טורבן גרימל. רביעיית החותרים ללא הגאי זכתה במדליית ארד.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכו הדנים ב-8 מדליות, בהן שתי מדליות זהב. נבחרת הנשים בכדוריד זכתה בתואר האולימפי בפעם השלישית ברציפות, לאחר שגברה בחצי הגמר על נבחרת אוקראינה, ובמשחק הגמר ניצחה את נבחרתה של קוריאה הדרומית בזריקות הכרעה, לאחר שהמשחק ביניהן הסתיים בתיקו. במדליית הזהב השנייה זכתה רביעיית החותרים ללא הגאי. יואכים אולסן סיים שלישי בהדיפת כדור ברזל, אך בשנת 2012 החליט הוועד האולימפי הבינלאומי לשלול מהאוקראיני יורי בילונוג את מדליית הזהב שלו עקב שימוש בחומרים אסורים, ועקב כך קודם אולסן בדירוג, והוענקה לו למפרע מדליית כסף. במדליות ארד זכו וילסון קיפקטר (ריצת 800 מטר), שחקני הבדמינטון ינס אריקסן ומטה שיולדאגר (בטורניר הזוגות), טניסאי השולחן מיכאל מאזה ופין טוגוול (בטורניר הזוגות) השייטת סיגנה ליבביירג (בדגם יורופ) והשייטות דורטה ינסן, הלה יספרסן וכריסטינה אוטזן (בדגם יינגלינג).
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) השתתפו 84 ספורטאים, שזכו ב-7 מדליות. במדליות זהב זכו רביעיית החותרים ללא הגאי, וצמד השייטים מרטין קירקטרפ ויונאס וארר (בדגם 49er). במדליות כסף זכו רביעיית רוכבי האופניים במרוץ המרדף הקבוצתי וחותרי הקיאק קים וראה קנודסן ורנה הולטן פולסן (במקצה ל-1,000 מ'), שגם סיימו במקום החמישי במקצה ל-500 מ'. במדליות ארד זכו השחיינית לוטה פריס (במשחה ל-800 מטר חופשי), צמד החותרים רסמוס קוויסט ומאדס ריינהולדט רסמוסן ונבחרת הרכיבה האומנותית בתחרות הקבוצתית, שבין חבריה הייתה גם הנסיכה נטלי, אחייניתה של המלכה מרגרטה השנייה. ספורטאים בולטים נוספים כללו את שחקני הבדמינטון לארס פאסקה ויונאס רסמוסן (מקום רביעי בטורניר הזוגות), השחיינית יאנט אוטסן (מקום חמישי ב-100 מטר חופשי), רוכבי האופניים לינדה מלאני וילמוסן (מקום חמישי במרוץ אופני כביש), דניאל אדלהרד קרויצפלדט (מקום שישי במרוץ נקודות) ומיכאל מרקב ואלכס רסמוסן (מקום שישי במרוץ מדיסון), השייט יונאס הג-כריסטנסן (מקום שישי בדגם פין), החותרות קתרין אולסן ויוליאנה אלנדר רסמוסן (מקום שביעי) והטריאתלט רסמוס הנינג (מקום שמיני). נבחרת הנשים בכדוריד, שזכתה בתואר האולימפי שלוש פעמים ברציפות, כלל לא העפילה למשחקים. לעומתה, נבחרת הגברים השתתפה במשחקים וסיימה במקום השביעי.
אולימפיאדת לונדון (2012).
באולימפיאדת לונדון (2012) זכו הדנים ב-9 מדליות, המספר הגבוה ביותר מאז המשחקים הקודמים שנערכו בלונדון, ב-1948.