בנוסף לתרומתו כמורה, השפעתו של דקרו על בארו ועל מרסו יצרו תנופה בלתי רגילה לאמנות הפנטומימה בצרפת, ממנה נפוצה בעולם.
יצירתו ממשיכה למשוך ולתת השראה לפנטומימאים גם בימינו.
דקרו נחשב בין היתר לממציא הליכת הירח שנעשתה פופולרית הודות למייקל ג'קסון.
התרבות העתליתית
התרבות העתליתית היא תרבות פרהיסטורית שהתקיימה בלבנט, ובכלל זה בארץ ישראל, בסופה של התקופה הפלאוליתית העליונה. אתרי התרבות טרם תוארכו בשיטת תיארוך פחמן-14 או בשיטה אחרת. משערים שזמן קיומה היה לפני כ-26,000 - 23,000 שנים, בשיא עידן הקרח האחרון.
התרבות העתליתית הוגדרה לראשונה בשנות השלושים על ידי הארכאולוגית הבריטית דורותי גארוד בחפירת מערת הנחל שבנחל מערות בכרמל, סמוך לעתלית, ומכאן שמה. גארוד הבחינה שבשכבה העליונה ביותר מהתקופה הפלאוליתית העליונה בתוך המערה, שכבה C, נמצאו כלי צור שונים במקצת יחסית לשכבות התרבות האוריניאקית שמתחתיה. שכבה C מאופיינת בנתזים רבים ולהבים מעטים, ובכלים מסוג נקר (כלי צור בעל קצה רחב וחד, דמוי קצה של אזמל. באנגלית burin) על קטימה. עקב השוני בכלי הצור הגדירה גארוד את שכבה C כתרבות חדשה – העתליתית. מעל שכבה זאת נמצאת השכבה העבה של התרבות הנאטופית. מאספים של כלי צור דומים התגלו גם בטרסת אל-ח'יאם במדבר יהודה, בנחל אורן בכרמל, באתר נחל עין גב I לחוף הכנרת ובאתר קסר עקיל בלבנון.
קבורת אדם התגלתה באתר נחל עין גב I, וכן עצמות של בעלי חיים, בעיקר צבי ארץ-ישראלי, אייל אציל, שור הבר ויחמור פרסי. יוצרי התרבות העתליתית היו בני מיננו האדם הנבון (הומו ספיינס), ומודרניים אנטומית - טיפוס האדם היחיד שידוע שיישב את הלבנט בתקופה הפלאוליתית העליונה.
המידע על התרבות העתליתית עדיין מועט כיום. לא ידוע משך קיומה המדויק וקיים מידע מועט על דגם היישוב, הכלכלה והיחסים בין נושאיה לנושאי תרבויות אחרות מהתקופה הפלאוליתית העליונה.
גנאיוס פומפיוס
צבי-שמשון שפיר
צבי-שמשון שפיר (6 בספטמבר 1914 – 1989) היה קצין המשטרה הצבאית הראשי (הקַמצָ"ר) הרביעי של צה"ל (1954–1960).
ביוגרפיה.
שפיר נולד בשנת 1914 בברלין, בשם ורנר שטראוס. עלה לישראל בשנת 1934, והצטרף לקיבוץ גבעת ברנר. שימש כאיש מנגנון ההגנה. במלחמת העצמאות פיקד על גדוד של חטיבת עודד. בהמשך שימש כמפקד המשטרה הצבאית של פיקוד המרכז וכסגן הקמצ"ר. מונה לקמצ"ר באוקטובר בשנת 1954. בתקופתו הוקמו יחידות היסעים ויחידות משטרה צבאית שולבו בחטיבות הקרביות. דגש מיוחד הושם בתקופת פיקודו על הגיבוש בקרב המשרתים בחיל.
פיקד על חמ"ץ במהלך מלחמת סיני. בתקופת פיקודו על החיל העסיקה פרשת טבח כפר קאסם את מצ"ח במשטרה הצבאית. סיים את תפקידו בשנת 1960.
דוד ריאחי
דוד ריאחי (30 בנובמבר 1928 – 9 במרץ 2013) היה פייטן בעל שם עולמי, מחבר לחנים ומורה לפייטנים המובילים בישראל, בהם החזן משה חבושה והרב חגי בצרי.
את תורת הפיוט למד מהפייטן אשר מזרחי, שרבים מלחניו מושמעים ברוב בתי הכנסת הספרדיים בישראל. עוד בעודו ילד צעיר הנעים את זמירותיו בפני מלך תוניסיה. במשך שנים רבות היה תלמידו של מנהיג יהדות תוניס, רבי מצליח מזוז, שנרצח במולדתו לאחר מלחמת ששת הימים על ידי מתנקש ערבי.
קורות חייו.
ריאחי נולד בתוניסיה בעיר תוניס, נין לרבה הראשי של תוניסיה נסים ירחי. בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 עלה עם משפחתו לישראל והשתקע בירושלים. לאחר מספר שנים עבר עם משפחתו לנתניה, לאחר שהרב דוד שלוש רבה הראשי של העיר, הזמין אותו לשמש כחזן קבוע בבית הכנסת המרכזי בעיר, שבו הקים לימים מקהלה שתלווה אותו בתפילותיו. למרות המעבר לנתניה, לא שכח את קהל מעריציו בירושלים. מדי פעם היה מגיע לעיר הקודש לסלסל את שירת הבקשות בבתי הכנסת העתיקים של שכונת נחלאות.
שמעו של הרב דוד ריאחי פתח בפניו דלתות רבות הן בישראל והן מעבר לים. מעת לעת היה מוזמן לביתו או לסוכתו של הרב עובדיה יוסף, ושם היה מפליא בזמירותיו, כמו כן נטל חלק באופן קבע בהילולה המסורתית הנערכת מדי שנה בישיבת כיסא רחמים בבני ברק.
ריאחי לא פסק להופיע בפני קהל גם בגיל מאוחר. בגיל 79, נענה להזמנת הרב שלמה חדד, שהיה בעבר תלמידו, לנצח על פתיחת עונת שירת הבקשות בבית הכנסת העתיק אבוהב, ובהזדמנות זו הוענקה לו תעודת הוקרה מטעם 'קול רינה וישועה' – המכון לשירה ופיוט, על תרומתו הכבירה בתחום הפיוט.
הופיע בבית אבי חי וקבל שי הוקרה על תרומתו האדירה לפיוט בארץ ישראל.
בגיל 83 החל מצבו הבריאותי להידרדר, ובשל כך נאלץ לבטל הזמנות מעבר לים. הוא נפטר בגיל 85, ונטמן בבית העלמין בנתניה.
יצירתו.
במהלך שנות יצירה רבות הלחין וחיבר עשרות פיוטים, שהפכו עם השנים לנכסי צאן ברזל של השירה היהודית, כגון 'גואל יבוא', 'עזרי עזרי' ו'רבים רדפוני'. הלחן המוכר ביותר שלו הוא 'ושמרו בני ישראל' במקאם נהוונד, שמושר בכל בתי הכנסת הספרדים-ירושלמים כל ליל שבת.
ירחי צדק
ירחי צדק הם ירחים, חלקם אסטרואידים, אשר נלכדו בכוח המשיכה של כוכב הלכת צדק. נכון ליולי 2018 התגלו 80 ירחים, למעלה מ-60 מהם קטנים מקוטר של 10 ק"מ.
ירחי צדק מתחלקים לשתי קבוצות - הירחים הרגילים, שכנראה נוצרו יחד עם צדק, והירחים הלא-רגילים, אשר נלכדו על ידי צדק או נסחפו אליו.
רוב ירחי צדק וטבעותיו מסתובבים בכיוון ההפוך מזה שבו מסתובב צדק.
ירחים רגילים.
הירחים הפנימיים - קבוצת אמלת'אה.
קבוצת הירחים הקרובים לצדק (עד 250,000 ק"מ מצדק), מקיפים את צדק במישור המקביל כמעט למישור קו המשווה של צדק, ומסלוליהם כמעט מעגליים. צבע פני שטחם אדום, הרכבם לא ידוע וצפיפות המכתשים בהם גבוהה בשל פגיעת מטאורואידים. הקבוצה נחלקת לשני חלקים: יוצרי הטבעת המרכזית - מטיס ואדרסטאה ויוצרי הטבעת הדקה - אמלת'אה ותבה.
הקבוצה העיקרית - הירחים הגליליאניים.
ארבעת הירחים הגדולים איו, אירופה, גנימד וקליסטו נקראים הירחים הגליליאניים (משום שהראשון שגילה אותם היה גלילאו גליליי, בעת שצפה בשנת 1610 בטלסקופ לעבר צדק). הם מקיפים את צדק במישור הכמעט מקביל למישור קו המשווה של צדק, ומסלוליהם כמעט מעגליים. הם הירחים הכי גדולים שיש לצדק.
ירחים לא רגילים.
ירחים הנעים בכיוון התנועה של צדק.
ירחי הקבוצה מקיפים את צדק בכיוון השעון - בניגוד לכיוון שבו מקיפים אותו יתר ירחיו, במסלולים אקסנטריים שונים הנטויים בזווית של 153 מעלות בממוצע, יחסית למישור המשווה של צדק:
ירחים הנעים נגד כיוון התנועה של צדק.
הקבוצה המרוחקת ביותר מצדק כוללת ירחים המקיפים את צדק במישור הנטוי בזווית של 28 מעלות, בממוצע, יחסית לקו המשווה של צדק. קבוצת פסיפאה לבדה מונה על פי ההערכות כ-100 ירחים.
טבלה.
טבלה זו כוללת 69 מתוך 80 ירחיו של צדק שהתגלו. היא אינה כוללת את הירחים שהתגלו בשנת 2018:
קומפני אוף הירוס
דוד בן חסין
רבי דוד בן חסין (1727 - 30 ביוני 1792) היה מגדולי המשוררים והפייטנים של יהודי מרוקו. חלק משיריו דוגמת "אערוך מהלל ניבי", "לדוד שיר ומזמור" ו"אוחיל יום יום אשתאה", התפרסמו הרחק ברחבי קהילות המגרב והמזרח התיכון.
קורות חייו.
נולד לאביו רבי אהרן במלאח (הרובע היהודי) של מקנס שבמרוקו בשנת 1727. קיבל חינוך מסורתי בצלא, ובגיל 10 החל ללמוד בישיבה של ר' מרדכי בירדוגו והיה לתלמיד מצטיין. בגיל 17 חיבר את חיבורו הראשון "מגדל לדוד" שעוסק בפרשנות המקרא ודן בדרכים הנכונות ללמוד ולשנן את התורה. בגיל 20 נישא לבתו של מורו ר' מרדכי בירדוגו.
ר' דוד חסין היה משורר פורה והותיר אחריו למעלה מ-250 שירים, אשר חלקם הגדול התפרסם 15 שנה לאחר מותו בספר בשם "תהילה לדוד" שיצא לאור באמשטרדם בשנת תקס"ז וזכה מאז לשלוש מהדורות נוספות. כמו תלמידי חכמים רבים אחרים במרוקו ר' דוד חסין עסק לפרנסתו כסופר סת"ם. הוא נהג לנסוע ולבקר את הקהילות היהודיות השונות ברחבי מרוקו, וכך עוד בחייו שיריו התקבלו למסורות הפיוט ברחבי האזור. לעומת שירת ספרד אשר נכתבה בעיקר בלשון המקרא ר' דוד חסין עשה בשירתו שימוש בכל רובדי הלשון העברית ובעיקר לשון המקרא ולשון חז"ל. שירתו הושפעה גם מן הקבלה והדבר ניכר הן מבחינת הנושאים והתכנים, והן מבחינת העיצוב והדימויים.
ר' דוד חסין חי בתקופה רווית סבל עבור היהודים במרוקו. במהלך חייו סבל המלאח של מקנס מפגעי טבע, כגון בצורת קשה וממושכת, שהקשו על חיי תושביו. בנוסף יושבי המלאח נפגעו מאלימות אנטי-יהודית ומרדיפות שונות. בערוב ימיו של ר' דוד חסין עלה לשלטון מולאי יזיד, שרדף באכזריות את היהודים ברחבי מרוקו. ר' דוד חסין הקדיש שירים לתיאור הרדיפות שחוו יהודי מרוקו, ורבים משיריו הם שירי נחמה המנסים לעודד את רוחן של הקהילות המוכות. נושאי שירתו מתמקדים לפיכך בנושאי הגלות ומצוקותיה והתקווה לגאולה וחידוש העבר של עם ישראל.
שירתו נפוצה מעבר למרוקו וצפון אפריקה והגיעה לקובצי פיוטים במזרח, עד תימן הרחוקה.
נפטר בי' בתמוז ה'תקנ"ב (יוני 1792)
כרטיס חיוב מיידי
כַּרְטִיס חִיּוּב מיידי או כרטיס בנק (באנגלית: Debit Card) הוא סוג של כרטיס חיוב, המאפשר מתן רשות למשיכת כספים מחשבונו של בעל הכרטיס. אופן השימוש בכרטיס, ותהליך חיוב החשבון, עשויים להשתנות ממדינה למדינה ומבנק לבנק. ההבדל העיקרי בין כרטיס חיוב מיידי לכרטיס אשראי הוא זמן החיוב - בכרטיס חיוב מיידי, החיוב מבוצע באופן מיידי והכסף מועבר מחשבון בעל הכרטיס לחשבון הסוחר, ואילו בכרטיס אשראי החיוב מבוצע מדי תקופה נתונה. במדינות רבות, כרטיסי חיוב מיידי הפכו לתחליפים להמחאות ואף לשימוש במזומן.
כרטיס חיוב מיידי מאפשר גם משיכת מזומנים ממסוף כספומט, בדומה לכרטיסי בנק רגילים.
שיטות חיוב מיידי.