ב-27 בינואר 2011 סטריניץ' חתם בדניפרו מליגת העל האוקראינית תמורת 4 מיליון אירו. ב-6 במרץ 2011, סטריניץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד טאבריה סימפרופול. לאחר שבעונתו הראשונה, סטריניץ' שיחק רק 6 משחקים, בעונת סטריניץ' הפך לשחקן הרכב בקבוצה ורשם בה 27 משחקי ליגה.
ב-5 בינואר 2015, סטריניץ' עבר בהעברה חופשית לנאפולי מהסרייה א'.
ב-31 באוגוסט 2017 חתם בסמפדוריה ששילמה 2 מיליון אירו תמורתו.
ב-2 ביולי 2018 חתם במילאן לשלוש עונות, חודש לאחר מכן התגלתה בעיה בליבו שהשביתה אותו במשך כל העונה. ב-23 באוגוסט 2019 סיכם עם הקבוצה על שיחרורו.
קריירה בינלאומית.
ב-19 במאי 2010 סטריניץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה בניצחון 0-1 נגד . סטריניץ' משמש כמגן השמאלי הבכיר בהרכב הנבחרת, והוא השתתף עמה ביורו 2012, יורו 2016 ומונדיאל 2018.
דויה צ'אלטה-קאר
דויה צ'אלטה-קאר (בקרואטית: Duje Ćaleta-Car; נולד ב-17 בספטמבר 1996) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הבלם באולימפיק מרסיי ובנבחרת קרואטיה.
קריירת מועדונים.
צ'אלטה-קאר התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של שיבניק אלייה הצטרף בגיל 9. ב-18 באוגוסט 2012 צ'אלטה-קאר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–3 לססווטה.
בקיץ צ'אלטה-קאר חתם בפאשינג מהליגה האוסטרית השלישית בה שיחק עונה אחת. ב-9 במאי 2014 צ'אלטה-קאר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 1-1 נגד וואלרן.
בקיץ חתם בליפרינג מהליגה האוסטרית הראשונה שהיא גם קבוצת המילואים של רד בול זלצבורג מליגת העל האוסטרית. בעונת רשם 19 הופעות בליפרינג ועוד 7 בזלצבורג. בעונת צ'אלטה-קאר הפך לשחקן הרכב בזלצבורג וסיים את העונה עם 31 משחקי ליגה כשבנוסף הבקיע שני שערי ליגה. צ'אלטה-קאר היה שותף להישג השיא של זלצבורג באירופה כאשר היא הגיעה לחצי גמר הליגה האירופית בעונת 2017/2018.
ב-20 ביולי 2018 צ'אלטה-קאר חתם באולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית.
קריירה בינלאומית.
בצעירותו, צ'אלטה-קאר שיחק בכל הנבחרות הצעירות של קרואטיה.
צ'אלטה-קאר זומן לסגל הרחב של הנבחרת הבוגרת לקראת יורו 2016, אך לא נכלל בסגל הסופי. ב-3 ביוני 2018 צ'אלטה-קאר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד . צ'אלטה-קאר נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018, בו היא הגיעה למקום השני - הישג שיא בכל הזמנים.
אלפונסו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה
אלפונסו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה (באיטלקית: Alfonso III d'Este; 22 באוקטובר 1591 – 26 במאי 1644), היה דוכס מודנה בין השנים 1628–1629.
ביוגרפיה.
אלפונסו נולד ב-22 באוקטובר 1591 בפרארה, והוא היה הבן הראשון של צ'זארה ד'אסטה, דוכס מודנה ווירג'יניה דה מדיצ'י. בשנת 1613 הוא לקח חלק במלחמה נגד לוקה, והיה לו תפקיד עיקרי ברצח הרוזן ארקולה פפולי, אשר נחלק על הדוכסות עם צ'זארה, בפרארה (1617).
ב-22 בפברואר 1608 הוא התחתן עם איזבלה, נסיכת סבויה, בתם של קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה וקתרינה מיקאלה, נסיכת ספרד, ממנה נולדו לו 14 ילדים. אלפונסו מאוד אהב אותה, וכאשר היא מתה בשנת 1626 הוא התחיל לחשוב על נדרים דתיים. בשנת 1628 מת אביו, ואלפונסו עלה לשלטון במקומו. עם זאת, ביולי 1629 הוא הודיע על התפטרותו מתפקידו, וב-8 בספטמבר אותה שנה הוא נכנס למנזר ההמסדר הקפוצ'יני במראנו תחת השם של האח ג'אמבטיסטה דה מודנה.
אלפונסו הפך למטיף, וסייע בקבורת המתים במהלך מגפה שפגעה בדוכסות בשנים 1630–1631. בשנה שלאחר מכן הוא חזר למודנה, אולם הביקורת שלו נגד התחפושות של חצר הדוכסות הפכה אותו ללא רצוי, ומשום כך הוא פרש למנזר קסטלנואובו די גארפאניינה, אשר נבנה על ידי בנו, פרנצ'סקו הראשון ד'אסטה, דוכס מודנה, שם הוא נפטר ב-26 במאי 1644.
משפחתו.
ב-22 בפברואר 1608 התחתן אלפונסו עם איזבלה, נסיכת סבויה, בתם של קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה וקתרינה מיקאלה, נסיכת ספרד, ממנה נולדו לו 14 ילדים
אלתית אטלנטית
אלתית אטלנטית, סַלְמוֹן לָכִיס או סלמון אטלנטי (שם מדעי: Salmo salar) היא מין דג מאכל נפוץ ממשפחת הסלמוניים. הדג חי במימי צפון האוקיינוס האטלנטי ומכאן שמו. הצעירים חיים בנהרות ואגמים בצעירותם ונודדים אל הים בבגרות, אך חוזרים כדי להתרבות. האלתית הופץ בידי האדם גם לצפון האוקיינוס השקט ולניו זילנד.
דג זה מגיע בגיל שנתיים לאורך 71–76 ס"מ ולמשקל 3.6–5.4 ק"ג בבגרות, אך הפרט הכבד ביותר שנמדד שקל 49.4 ק"ג, והפרט הארוך ביותר הגיע לאורך 160 ס"מ. אלתית זו היא אחת מהגדולים בבני הסוג.
צבעה של האלתית כסוף-כחול, ראשה וזנבה שחורים ועם כתמים שחורים לאורך פלג גופה העליון. הצעירים זהובים עם פיות לבנים והם מנומרים בכתמים שחורים וורודים. לאלתית זו הלסת אינה מתארכת בבגרות והיא בעלת שיניים בולטות.
הדג חי במימי האוקיינוס האטלנטי ומתרבה בנהרות ואגמים באירופה ובמזרח אמריקה הצפונית. לאחר 4 שנים בים הם מתחילים לחזור. הם עוקבים אחרי ריח הנהר שלהם וכך מגיעים אליו בנדידה על זרמי הים. כשהם מגיעים הם צריכים לקפוץ במעלה מפלים גבוהים לעבר הנהרות. לאחר ציד אינטנסיבי ופגיעה בבית גידולו של הדג במשך המאה ה-20, הוא נעלם מנהרות רבים בהם הוא חי ולא חזר אליהם.
הדג צד יצורים קטנים יותר לפי גודלו. בצעירותו הוא ניזון רק מפלנקטון ויצורי מים קטנים ובהמשך צד דגים קטנים וחרקי מים שונים. כאשר הוא חוזר לים הוא ניזון מחסילונים, דיונונים, שטצדאים, צלופחוליים ודגי הרינג ואף מביצי סלמונים אחרים. הדג בתורו מושך טורפים כמו טורפים ימיים, ישנן גרינלנדי, תריסניות, לשונון, בקלה וכמה דולפינים.
האדם צד את האלתית האטלנטית בכמויות מסחריות עד שהוא הגיע לסכנת הכחדה במאה ה-20. היום הדג התאושש מהכחדה, אך עדיין ישנם הגבלות על הדיג.
יחסי סיישל–רוסיה
יחסי סיישל–רוסיה הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה של סיישל לבין הפדרציה הרוסית. היחסים הדיפלומטיים בין סיישל לברית המועצות כוננו רשמית ב-30 ביוני 1976, יממה לאחר שסיישל הכריזה על עצמאותה מבריטניה. סיישל מיוצגת ברוסיה על ידי שגרירותה בפריז יחד עם שתי קונסוליות כבוד בסנט פטרבורג וביקטרינבורג. רוסיה מיוצגת בסיישל על ידי שגרירותה בוויקטוריה.
בחודש פברואר 2009 ערך אלכסנדר ולדימירוב (שגריר רוסיה בסיישל) ביקור אצל הנשיא הסיישלי ג'יימס מישל ואצל סגן הנשיא ג'וזף בלמונט בבית המדינה.
יחסים עם רוסיה הסובייטית.
ב-15 בפברואר 1980, חתמו ברית המועצות וסיישל על מזכר הבנות בדבר הסחר בוויקטוריה. נשיא סיישל, פרנס-אלברט רנה, תמך בפלישה הסובייטית לאפגניסטן.
ב-1987 דיווח "סאנדיי טיימס" על ציטוט שנאמר על ידי קציני מודיעין אמריקאניים, כי ברית המועצות הנחיתה 50 אנשי צוות מחיל הנחתים של רוסיה באיי סיישל לאחר שהפליגו בספינת אייוואן רוגוב באוקטובר 1986. חודש לאחר ניסיון חיסול כושל על רנה, נשיא סיישל.
יחסים כלכליים.
הסחר הבילטראלי בין רוסיה וסיישל בשנת 2008 הגיע לסך של 6.23 מיליון דולר אמריקאי. רוסייה ייצאה סחורות ושירותים בשווי 4.54 מיליון דולר אמריקאי לסיישל, שכלל בעיקר שמנים מינרליים, מכונות וציוד. הייצוא מסיישל לרוסיה הסתכם ב-1.69 מיליון דולר אמריקאי, שרובו מורכב מדגים, פירות ים ותבלינים.
בשנת 1999, חתמו שתי המדינות על הסכם בדבר שיתוף הפעולה בתחום התיירות, ובשנת 2008, ביקרו בסיישל כ-6,400 תיירים רוסים. התיירות הרוסית בסיישל הובילה לחברת התעופה הסיישלאית, אייר סיישל, להטיס טיסה מדי שבוע אל נמל התעופה הבינלאומי של ונקובו במוסקבה במרץ 2009, בתקווה כי ממשלת סיישל תצליח להראות את נוכחותה בשוק הרוסי.
הנדסת כימיה
ג'וזף ולץ'
ג'וזף ניי ולץ' (Joseph Nye Welch; 22 באוקטובר 1890 – 6 באוקטובר 1960) היה משפטן אמריקאי, שכיהן כיועץ המשפטי הראשי של צבא ארצות הברית, כאשר הצבא היה תחת חקירה בנוגע לפעילויות קומוניסטיות על ידי תת-הוועדה הקבועה לחקירות ביטחון לאומי של הסנאט של ארצות הברית של הסנאטור ג'וזף מקארתי, חקירה הידועה בשם הליכי השימוע הצבא-מקארתי . העימות שלו עם מקארתי במהלך הליכי השימוע, בו הוא שאל את מקארתי את שאלתו המפורסמת, "האם לא נותרה בך תחושת הגינות?" (?Have you left no sense of decency), נראית כנקודת מפנה בתולדות המקארתיזם.
חייו המוקדמים.
ולץ' נולד בפרימגאר , איווה ב-22 באוקטובר 1890, הילד השביעי והצעיר ביותר של מארת'ה (ת'ייר) וויליאם ולץ', מגרים מאנגליה שהגיעו לאיווה בכרכרה בשנת 1879. הוא למד בגרינל קולג' , היה חבר באחוות פי בטא קפא וסיים את לימודיו ביוני 1914.
באותה שנה הלך ללמוד בבית הספר למשפטים בהרווארד וסיים את לימודיו ב-1917 "בכבוד רב" (magna cum laude), עם ממוצע הציונים השני בגובהו בכיתתו.
ולץ' נשא לאשה את ג'ודית' לינדון ב-20 בספטמבר 1917. נולדו להם שני בנים, ג'ו ולינדון. ב-22 באוגוסט 1918 הוא התגייס לצבא ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה. במהלך שירותו יצא לקורס קצינים והוכשר כקצין ארטילריה במחנה זאכרי טיילור בקנטקי כאשר שביתת הנשק של 11 בנובמבר 1918 נכנסה לתוקפה. מכיוון ששירותיו כבר לא היו דרושים, שוחרר ולץ' מהצבא ב-27 בנובמבר 1918.
קריירה.
ב-1919 הצטרף ולץ' למשרד עורכי הדין "הייל ודור" בבוסטון, והוא התגורר סמוך אליה, בוולפול , מסצ'וסטס.
ב-1923 הפך שותף בחברה וב-1936 הפך שותף בכיר.
הליכי השימוע הצבא-מקארתי.