סמל הטריסקל מופיע בתרבויות קדומות רבות, למשל על כלי־חרס ממיקנה, ומטבעות ממקומות שונים באסיה הקטנה:ליקיה, אזור פמפיליה (למשל מאספנדוס 330-370 לפנה"ס) ופיסדיה. סמל ובו ארבע רגליים מחוברות - הטטרהסקליון - אף הוא מוכר באנטוליה. יש המעדיפים לראות את מקורו של הטריסקל בקלטים ומציינים השפעות קלטיות באנטוליה, בעיקר של הגאלים שפלשו והתיישבו בגלטיה.
הטריסקל מפורסם גם כסמלה העתיק של סיציליה. המקור לשמה של סיציליה הם התושבים הראשונים המוזכרים בהיסטוריה של האי, שבטי הסיקניים (ביוונית "Sikanoi") והסיקוליים (ביוונית "Sikeloi"). הטריסקל מופיע על מטבעות יוונים מסירקוזה כגון המטבעות של אגאתוקלס (הטירן של סירקוז 289-317 לפנה"ס). סמל הטריסקל קם לתחייה כסמל נאוקלסי שאינו קשור לשושלת בורבון על השלט של הממלכה הנפוליאונית החדשה של שתי הסיציליות תחת שלטונו של ז'ואקים מירא ב-1808.
פליניוס מייחס את מקור הטריסקל של סיציליה לצורת המשולש של האי המופיע גם בשמו העתיק טרינאקריה. בכך מספק פליניוס הסבר הגיוני למקור הסמל, אלא שהסמל היה קיים בסיציליה עוד מלפני שצוירה המפה הראשונה של האי. מכיוון שהטריסקל קשור לסוגים רבים של שלשות כשהקשרים נוספים מופיעים באופן קבוע, עדיף לבחון את הסמל עצמו.
שלוש הרגליים של הטריסקל מזכירות את השולחנות בני שלוש הרגליים של הפיסטוס שרצו בכוחות עצמם. הם מוזכרים באיליאדה, פרק 18:
At the moment Hephaestus was busily"
Turning from bellows to bellows, sweating with toil
As he laboured to finish a score of three-legged tables
To stand around the sides of his firm-founded hall. On each
Of the legs he had put a gold wheel, that those magic tables
Might cause all to marvel by going with no other help
To the gathering of gods and by likewise returning to his house."
טריסקל באי מאן.
בסמל הטריסקל הקלטי הברור של האי מאן שבים האירי, "שלוש הרגליים המכופפות" של שלט האצולה מיוצגות כיום על השריון "כשהן עוטות דורבנות ומקושטות או מוזהבות".
בשטרות הכסף מהאי מאן, מופיע הטריסקל על שולי השטר ומכיל את הכתובת בלטינית QUOCUNQUE JECERIS STABIT ("היכן שתשליכנו שם יעמוד") - הצהרה אמיצה, בוטחת בעצמה ומנותקת מהקשר פגני. השאלה עד כמה הטריסקל כסמל של האי מאן הוא עתיק נתונה בוויכוח. הסמל מופיע בכתובים החל מהמאה ה-13 או ה-14. בשפת האי מאן, המאנית, הסמל ידוע כ"טרה קאסין" (tre cassyn). הסמל מופיע על "חרב המדינה" העתיקה של האי מאן, שכנראה הייתה שייכת לאולאף גודרדסון שהיה מלך של הסודריס (ההברידים הדרומיים והאי מאן) ב-1226.
טריסקל ספיראלי.
הטריסקל של שלוש ספירלות מחוברות יחדיו הוא סמל דרואידי. מוטיב הספירלה הוא סמל נאוליתי במערב אירופה. הוא חקוק, למשל, בסלע המעוין בסמוך לכניסה הראשית של קבר המעבר הפרהיסטורי של ניוגריינג' (Newgrange) במחוז מית' שבאירלנד. בשל ההקשרים הקלטיים הוא גם משמש כסמל של ברטאן. ייתכן שהטריסקל הוא גם המקור לסמל הגרמני ה"ואלקנוט" (Valknut - סמל המורכב משלושה משולשים משולבים, המסמל את ליבו של הגיבור שנרצח במיתולוגיה הנורדית).
בספרד משמש הטריסקל כסמלם של הלאומנים במחוז אסטוריאס. סמל דומה הקרוי "לאברו" של הלאומנים ממחוז קנטאבריה דומה בעצמו לסמל בן ארבעה הענפים של התרבות הבסקית הקרוי "לאבורו".
שימוש מושאל בסמל הטריסקל.
הנאצים וקבוצות גזעניות.
הנאצים אימצו סמל קלטי זה במיוחד לעיטורים עבור דיוויזיית הוואפן אס אס שהורכבה ממתנדבים "קלטים" (בלגים). שימוש זה הוביל לקישור אסוציאטיבי בין הטריסקל לצלב הקרס. היו טענות, שקריות כנראה, שהדמיון לצלב הקרס גרם מבוכה ומצוקה לפליטים יהודיים שהיו בהסגר באי מאן במהלך מלחמת העולם השנייה.
ארגון של לבנים גזענים מדרום אפריקה, ה-AWB, השתמש בדגל שרקעו אדום ובמרכזו מעגל לבן. במעגל מצוירת תבנית המורכבת משלוש פעמים הספרה 7 בשחור ומזכירה במידת מה את הטריסקל. על אף הדמיון לצלב הקרס טוענים אנשי הארגון כי דגלם מושפע מהמשמעות התנכית של הספרה 7.
שימושים נוספים.
כסמל קלטי, הטריסקל, לרוב בנוי מספירלות, אך גם ה"טריסקל בעל קרניים" משחק תפקיד בתרבויות האלטרנטיביות של האסאטרו (Ásatrú) והויקה (תופעה מוזרה בהתחשב בכך שהאסאטרו הוא דת נורדית ולא קלטית, והויקה היא לא זה ולא זה. ייתכן שמקור הבלבול בקשר עם הואלקנוט).
הטריסקל גם אומץ כסמל על ידי כמה קבוצות של בדסמ (עיסוק במין המלווה באלמנטים של שליטה/הכנעה וסאדו מזוכיזם).
באפיזודה "השחקנים מטריסקליון" בעונה השנייה של מסע בין כוכבים, צוות האנטרפרייז מביט ואז נדחף לקרב גלדיאטורים על הכוכב טריסקליון. סמל הכוכב הוא משולש כחול קטום ובתוכו רקום טריסקל צהוב.
טריסקליון הוא השם שניתן למפקדה של הדמויות בסדרת הקומיקס "The Ultimates". במבט מלמעלה יש לבניין צורה בעלת שלוש שיניים.
בסדרת הטלוויזיה "זאב צעיר" הטריסקל הספיראלי מציין אלפא, בטא ואומגה, והוא מקועקע על גבו של דרק, שגם קבר את אחותו תחת הסמל.
סמל רוסיה
מקורו של סמל רוסיה הוא באימפריה הרוסית, והוא אומץ מחדש על ידי הפדרציה הרוסית לאחר התמוטטות ברית המועצות. הסמל אומץ רשמית ב-20 בדצמבר 2000 בחוק הפדרלי החוקתי.
צבעו האדום של המגן מסמל את רוסיה. העיט הדו-ראשי בעל הכתר מסמל את האימפריה הרוסית הישנה, ואילו השרביט והכדור המוזהב המצויים בציפורניו מסמלים את כוחם של הצאר ושל הכנסייה הרוסית.
העיט הוא דו-ראשי, ראשו הראשון מסמל את השלטון האזרחי וראשו השני את השלטון הדתי. במרכזו של העיט מצוי מגן קטן המשמש גם כסמל מוסקבה - ובו גאורגי הקדוש רכוב על סוסו בזמן שהוא קוטל את הדרקון. במקור, גאורגי הקדוש נראה מצד שמאל כאשר הוא מחזיק את החנית בידו הימנית, אולם מאוחר יותר העמידה שונתה לצד ימין כדי לשוות לו מראה טבעי יותר.
סמל ירדן
סמל הממלכה ההאשמית של ירדן נגזר מהסמל ההאשמי והוא מסמל את שלטון המשפחה ההאשמית על האומה הירדנית.
הסמל מכיל חלקים רבים: בראשו הכתר שמסמל את המונרכיה. מתחתיו מצוי הכיסוי שמטרתו לסמל את שלטון המשפחה ההאשמית על ירדן. צבעו האדום של הכיסוי מסמל את הקורבן ואילו הצבע הלבן בפנים מסמל את הטוהר.
בתוך הכיסוי ישנם מספר אובייקטים. שני הדגלים של המרד הערבי באימפריה העות'מאנית, אשר מהווים בסיס לדגל ירדן ואשר שימשו בסיס לדגל של הממלכה ההאשמית של עיראק. העיט מסמל עוצמה ואומץ, והוא עומד על גלובוס שבא לסמל את התפשטות האסלאם בעולם.
מתחת לנשר ולגלובוס יש מגן המוקף במגוון כלי נשק, ומטרתם לסמל את הרצון להגן על כל מה שצודק, ולהילחם בכל מה שלא צודק. מתחתיו כרזה שעליה כתוב בערבית (בסדר הבא: אמצע, ימין שמאל): "מלך הממלכה האשמית של ירדן, אשר מקווה לעזרה והצלחה מאלוהים, עבדאללה בן חוסיין" (לפני עלייתו לשלטון של עבדאללה, הכיתוב על הכרזה התייחס ל"חוסיין בן טלאל בן עבדאללה").
בתחתית הסמל, מתחת לכרזה, מופיעה מדליה שהיא האות הגבוה ביותר שניתן בממלכת ירדן. מצדי המדליה נמצאים עלי דקלים וחיטה.
מלחמת החורף
מלחמת החורף (בפינית: Talvisota) או המלחמה הסובייטו־פינית (ברוסית: Советско-финская война) הייתה מערכה צבאית בין ברית המועצות לבין פינלנד, שהתחוללה במשך 105 ימים, מה־30 בנובמבר 1939 עד מרץ 1940. המלחמה החלה בפלישה של כוחות הצבא האדום לתוך שטח פינלנד, והסתיימה בהסכם השלום של מוסקבה, אשר חייב את פינלנד לוותר על כעשירית משטחה ועל כחמישית מהיכולת התעשייתית שלה ולמסרם לברית המועצות בתמורה להפסקת הלחימה.
לאחר חתימת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב ופרוץ מלחמת העולם השנייה, דרשה ברית המועצות רשימת ויתורים טריטוריאליים מפינלנד, כדי להרחיק את הגבול בין שתי המדינות מהעיר לנינגרד. הממשלה הפינית סירבה לדרישות, מחשש לעצמאותה, ואי לכך פלשו כוחות הצבא האדום לשטחה. המנהיגות הסובייטית לא צפתה קשיים, לנוכח העדיפות המספרית והחומרית המכרעת של הצבא האדום, וההשערה הייתה כי פינלנד תיכנע במהרה. אולם הצבא הפיני הקטן יחסית, שחייליו היו מיומנים בלוחמת גרילה בתנאי חורף, ניצל את תפקודו הלקוי של הצבא האדום, והצליח לבלום את מתקפתו ולהסב לו אבדות כבדות. פינלנד החזיקה מעמד עד חודש מרץ 1940, אך לאחר הבקעת קו מנרהיים, נאלצו הפינים לקבל את הדרישות הסובייטיות במסגרת הסכם השלום, שסיים את המלחמה.
במהלך המלחמה החלו צרפת ובריטניה בהכנות לסיוע לפינלנד דרך צפון סקנדינביה. תוכנית זו, שכללה אף תפיסה זמנית של מכרות ושל מחצבים בנורווגיה ובשוודיה, דרבנה את גרמניה הנאצית לפלוש לנורווגיה ולדנמרק כחודש בלבד לאחר מלחמת החורף במסגרת "מבצע וסריובונג". יש סברה שהתפקוד הלקוי של הכוחות הסובייטיים במלחמת החורף השפיעו על החלטתו של אדולף היטלר לפלוש לברית המועצות, ולהוציא אל הפועל את מבצע ברברוסה בשנת 1941.
רקע.