הוא הצטיין בקרב מארינייאנו בצפון איטליה (13 - 14 בספטמבר 1515) שבו נפצע קשה. ב-1521 לחם נגד הספרדים באזור ארץ הבסקים שבגבול צרפת וספרד. ב-1523, אחרי שהביס את צבא האימפריה הרומית הקדושה בנפשאטו (כיום בחבל לורן), התמנה למושל שמפאן ובורגון. ב-1525 השמיד את צבא האיכרים של האנבפטיסטים בצפון מזרח צרפת. ב-1528, אחרי שפרנסואה הראשון חזר משביו במדריד, התמנה לדוכס גיז (על שם העיר גיז שבחבל פיקרדיה).
קלוד, דוכס גיז מילא שליחויות דיפלומטיות רבות, וליווה את המלך במסעותיו ובמלחמותיו. במרוצת הזמן רכש לעצמו הון רב ואחוזות גדולות כתוצאה ממתנותיו של פרנסואה הראשון. ב-1539 נפל המלך למשכב וקלוד, דוכס גיז בהשפעת אחיו קרדינל לורן, תמך ביורש העצר אנרי (לימים אנרי השני, מלך צרפת) ובמאהבתו דיאן דה פואטייה. כתוצאה, המלך חשד בו והתרחק ממנו.
הוא הקים בעיר ז'ואנוויל (בצפון חבל בורגון) ארמון מפואר כדי שישמש לו לפרישה. הוא הושפע מן האדריכלים של הרנסאנס האיטלקי, ופיאר את חזית ארמונו בפסלים. בדומה לפרנסואה הראשון, הזמין מספר רב של אמנים איטלקיים לצרפת. תמך במשוררים ובסופרים, והמשורר קלמאן מארו חיבר לכבודו שיר תהילה.
לאחר מות פרנסואה הראשון בשנת 1547, בנו המלך אנרי השני התעלם כליל מקלוד, דוכס גיז והעדיף על פניו את בניו פרנסואה, דוכס גיז ושארל, קרדינל לורן.
ב-12 באפריל 1550 מת קלוד, דוכס גיז בארמונו בז'ואנוויל, ונקבר ברוב פאר והדר.
משפחתו.
ב-9 ביוני 1513 התחתן קלוד עם אנטואנט דה בורבון, בתם של פרנסואה, רוזן ונדום ומארי מלוקסמבורג, רוזנת ונדום, ממנה נולדו לו 12 ילדים:
תרבות ארצות הברית
תרבות ארצות הברית (מכונה גם התרבות האמריקאית) היא תרבות מגוונת, המאגדת בתוכה מגוון של קבוצות אתניות, מסורות וערכים. במרוצת מאתיים השנה מאז כינון ארצות הברית כמדינה עצמאית, עברה התרבות האמריקאית התפתחות מואצת והפכה מערב-רב של תרבויות מהגרים לתרבות עצמאית בעלת מאפיינים ייחודיים מובהקים. תרבות זו מזוהה עם רוב תושבי ארצות הברית ומכונה mainstream American culture ("הזרם הכללי של התרבות האמריקאית"). עם זאת, אחת מתכונותיה הבולטות של ארצות הברית היא אופייה הרב-תרבותי, המאפשר למהגרים ולצאצאיהם לשמר מאפיינים תרבותיים ייחודיים. לתרבות האמריקאית השפעה מרחיקת לכת בכל העולם.
היסטוריה.
התרבות האמריקאית התהוותה בראשיתה ממסורותיהם של המהגרים האירופאים, ובעיקר של המתיישבים האנגלים וההולנדים. עם זאת, גם לאורחות החיים הגרמניים, האיריים והסקוטיים נודעה השפעה על התרבות האמריקאית, כמו גם למסורות אינדיאניות ולמאפיינים תרבותיים של העבדים ממערב אפריקה. התרחבותה של ארצות הברית מערבה במהלך המאה ה-19 הידקה את קשריה עם התרבות המקסיקנית, וההגירות ההמוניות מדרום וממזרח אירופה בסוף המאה ה-19 והמאה ה-20 תרמו מרכיבים חדשים לתרבות האמריקאית. גם גלי ההגירה מאסיה ומאמריקה הלטינית השפיעו רבות על תרבות ארצות הברית.
ספרות.
עד אמצע המאה ה-19 עיצבו סופרים כמו נתניאל הות'ורן, אדגר אלן פו והנרי דייוויד תורו את הספרות האמריקאית. במחצית השנייה של מאה זו היו הסופר מארק טוויין והמשורר וולט ויטמן דמויות המפתח. באותן שנים חיברה גם אמילי דיקנסון את שיריה, אך היא הפכה למשוררת חשובה רק לאחר מותה ב-1886.
11 אמריקאים זכו בפרס נובל לספרות. ארנסט המינגוויי, חתן פרס נובל לספרות בשנת 1954, נחשב לאחד הסופרים המשפיעים ביותר במאה ה-20. בין היצירות הספרותיות האמריקאיות הקאנוניות ביותר ניתן למנות את מובי דיק מאת הרמן מלוויל, הרפתקאותיו של האקלברי פין מאת מארק טוויין ואת גטסבי הגדול מאת פרנסיס סקוט פיצג'רלד.
אמנות.
באמנות החזותית הייתה האסכולה הנטורליסטית "אסכולת נהר הדסון" התנועה המרכזית במאה ה-19. בתחילת המאה ה-20 חל מפנה משמעותי באמנות החזותית בארצות הברית. נקודת הציון של מפנה זה הייתה תערוכת האמנות המודרנית "Armory Show", שהוצגה בניו-יורק בשנת 1913 ועוררה סערה בקרב הציבור האמריקאי. במחצית הראשונה של המאה ה-20 התנסו אמנים כמו ג'ורג'יה אוקיף ומרסדן הרטלי בסגנונות שונים והטביעו את חותמם על האמנות האמריקאית. במחצית השנייה של המאה התפתחו בארצות הברית תנועות אמנותיות חשובות כגון האקספרסיוניזם המופשט, עליה נמנים האמנים ג'קסון פולוק ווילם דה קונינג, ואמנות הפופ ארט, המזוהה בעיקר עם אנדי וורהול ורוי ליכטנשטיין. בארצות הברית פעלו גם אדריכלים בעלי חשיבות רבה, כמו פרנק לויד רייט, פיליפ ג'ונסון ופרנק גרי.
הכוריאוגרפיות איזדורה דאנקן ומרתה גרהם היו דמויות מרכזיות במחול המודרני בארצות הברית, ונודעה להן השפעה רבה על התחום בעולם כולו. בתחום הבלט הקלאסי היו ג'ורג' בלנשין וג'רום רובינס דמויות מרכזיות.
האמרגן פי. טי. ברנום, שבשנת 1841 החל להפעיל מרכז בידור במנהטן, נמנה עם חלוצי התיאטרון האמריקאי. בסוף המאה ה-19 הפיק הצמד הריגן והרט מספר קומדיות מוזיקליות פופולריות בניו יורק. במאה ה-20 הועלו מחזות הזמר המודרניים בברודוויי, ושיריהם של מלחינים כמו אירווינג ברלין, קול פורטר וסטיבן סונדהיים הפכו ללהיטים ברחבי ארצות הברית. בשנת 1936 זכה המחזאי יוג'ין או'ניל בפרס נובל לספרות. מחזאים ידועים אמריקאים אחרים הם זוכי פרס הפוליצר טנסי ויליאמס, אדוארד אלבי ואוגוסט וילסון.
אף כי לא זכה להכרה במרוצת חייו, המלחין צ'ארלס אייבס, שפעל בראשית המאה ה-20, נחשב לאחד המלחינים הקלאסיים האמריקאים הראשונים. מלחינים חשובים אחרים כמו הנרי קוול וג'ון קייג' תרמו רבות לדמותה של המוזיקה הקלאסית בארצות הברית. המלחינים האמריקאים אהרן קופלנד וג'ורג' גרשווין שילבו מוזיקה קלאסית עם ז'אנרים אחרים וזכו אף הם להכרה בינלאומית.
פילוסופיה.
התנועה הפילוסופית האמריקאית הראשונה הייתה האסכולה הטרנסצנדנטלית, שהובילו ראלף וולדו אמרסון והנרי דייוויד תורו. לאחר מלחמת האזרחים פיתחו צ'ארלס פירס, ויליאם ג'יימס וג'ון דיואי את התורה הפרגמטיסטית. במהלך המאה העשרים נודעה לפילוסופיה האנליטית השפעה רבה על הפילוסופיה האמריקאית. אסכולה זו, שמקורה באירופה, פותחה בארצות הברית על ידי הוגים כמו וילארד ואן אורמאן קוויין וריצ'רד רורטי.
אופנה.
ארצות הברית נחשבת לאחת המדינות המובילות בתחום האופנה.
האופנה האמריקאית היא אקלקטית מכיוון שקלטה לתוכה מהגרים רבים.
בארצות הברית נמצאות חברות אופנה רבות כמו קלווין קליין, j. crew, נייקי ואחרות.
ניו יורק וקליפורניה הן מרכזה של תעשיית האופנה בארצות הברית.
המטבח האמריקאי.
מכיוון שארצות הברית קלטה לתוכה מהגרים רבים ממגוון רב של עמים ותרבויות, אין פלא שהמטבח האמריקאי אף הוא מגוון מאוד וקשה להגדרה. מחד גיסא, המטבח האמריקאי הוא סינתזה של מטבחים שונים מרחבי העולם. מאידך גיסא, המטבח האמריקאי ייצא בעצמו מגוון רב של מאכלים, והוא מוכר ופופולרי כיום בעולם לא פחות מהמטבח הסיני, הצרפתי או ההודי.
המטבח האמריקאי דומה מבחינת מרכיביו למטבחיהן של מדינות מערביות אחרות. חיטה היא הדגן הנפוץ ביותר במטבח זה, ומרכיבים אופייניים אחרים הם תרנגולי הודו, בשר אייל פרדי לבן-זנב, תפוחי אדמה, בטטות, קישואים, וסירופ מייפל - מאכלים מקומיים שהיוו חלק מהמטבח הילידי ואומצו על ידי המתיישבים מאירופה. מאכלים נוספים המזוהים כאמריקאים הם בשר החזיר והבקר המבושלים מעל ברביקיו, עוגות סרטן, חטיף תפוחי אדמה ועוגיות שבבי שוקולד (או בשמן הנפוץ יותר: עוגיות שוקולד צ'יפס). במדינות הדרום ובקרב האוכלוסייה האפרו-אמריקאית נפוץ מטבח האוכל נשמה (Soul food), שפותח על ידי האפריקאים בתקופת העבדות. מאכלים אופייניים אחרים של ארצות הברית, כגון פאי תפוחים, עוף מטוגן, פיצה, המבורגר ונקניקיות, מבוססים למעשה על מאכלים שהביאו איתן קבוצות מהגרים שונות. טוגנים (שמקורם בצרפת), מאכלים מקסיקניים כמו בוריטו וטאקו, והפסטה האיטלקית נצרכים בכמויות גדולות בארצות הברית. ככלל, מעדיפים האמריקאים קפה על פני תה. צריכת מזון מהיר ומשקאות מוגזים גבוהה במיוחד בארצות הברית וגורמת לתופעה של השמנת יתר.
ספורט.
מאז שלהי המאה ה-19 נחשב הבייסבול לענף הספורט הלאומי בארצות הברית, אם כי על פי כמה אמות מידה, נחשב הפוטבול לענף האמריקאי הפופולרי ביותר. כדורסל והוקי קרח אף הם ענפים פופולריים מאוד בארצות הברית. ענף הכדורגל, שנחשב לענף הספורט הפופולרי ביותר בעולם, זוכה לפופולריות נמוכה יחסית בארצות הברית. עם זאת, בשנים האחרונות מתרחבת תפוצתו של ענף זה בקרב הקהלים הצעירים. גם ענף הטניס זוכה לאהדה בארצות הברית.
באשר לענפי ספורט שאינם קבוצתיים, איגרוף ומרוצי סוסים היו בעבר הענפים הפופולריים והנצפים ביותר. כיום תפסו את מקומם הגולף ומרוצי המכוניות, ובייחוד מרוצי נאסקאר (NASCAR).
בעוד שמרבית ענפי הספורט המרכזיים מקורם באירופה, כמה ענפי ספורט הומצאו בארצות הברית. משחק הכדורסל, למשל, הומצא על ידי ד"ר ג'יימס נייסמית' ב-1891 במסצ'וסטס. משחק הלקרוס, הפופולרי בארצות הברית, פותח על ידי מקומיים. הסקייטבורד והסנובורד פותחו אף הם בארצות הברית במאה העשרים, כפיתוח של גלישת הגלים, עיסוק ספורטיבי שמקורו בהוואי, אשר זכה לפופולריות גם בארצות הברית.