לאחר שהרגיש מוגבל בגלל חוסר בחופש יצירה החליט ליצור סדרה לילדים יחד עם אולפנו, "a.k.a. Cartoon", הוא הבטיח כי ההנפשה תהיה דומה להנפשות שבין שנות ה-40 לשנות ה-70. אנטונוצ'י בילה חודשים ביצירת הסדרה. תחילה ניסה למכור אותה לניקלודיאון אך הם רצו שליטה יצירתית ולכן סירב אנטונוצ'י. בהמשך ניסה למכור את התוכנית ל-Cartoon Network ושם החליטו לאחר ישיבת דירקטוריון לתת לאנטונוצ'י ללכת בכיוון שלו בכל הנוגע לסדרה. את הנפשת הסדרה יצר בטכניקת Squigglevision כמחווה לאנימציות של שנות ה-30. לדבריו של אנטונוצ'י דמויות הסדרה מבוססות על אנשים אמיתיים. דמויותם של אד, אדד ואדי מבוססות עליו. דמויות נוספות רבות מן הסדרה מבוססות על אנשים אמיתיים: האחיות קנקרס וילדי הרחוב מבוססים על אנשים שגדלו עמו, ג'וני מבוסס על חבר שלו מהעבר ורולף מבוסס על בן דודו. ב-2009 תמה הסדרה לאחר 10 שנות שידור אך המשיכה בשידורים חוזרים עד 1 ביולי 2011. ב-30 במרץ 2012 הסדרה החלה להיות משודרת בערוץ "Cartoon Planet".
לקראת סיום "אד, אדד ואדי" חתם אנטונוצ'י ב-WildBrain ליצירת סדרת טלוויזיה; אנטונוצ'י אמר כי "יש לי כבר שלושה רעיונות לפרויקט עבור WildBrain". ב-11 ביוני 2013 פורסם ראיון שבו אמר אנטונוצ'י כי החלה העבודה על סדרת הטלוויזיה.
בכורת פטרוס
מעבורת 2.01
מעבורת 2.01 (ידועה גם בשם מעבורת החלל באיקל) הוא השם הלא רשמי של מעבורת החלל הסובייטית השלישית מתוך חמש שנבנתה על ידי ברית המועצות. בנייתה הופסקה עם הפסקת המימון לתוכנית בוראן (30-50 אחוז מבנייתה הושלמו) ולכן נשארה כבלתי גמורה.
באיקל 2.01 היא המעבורת הראשונה של הסדרה השנייה של מעבורות בוראן. השינוי העיקרי בין הסדרה הראשונה והסדרה השנייה הוא בתא הטייס, ששודרג בהתאם למידע שהתקבל מטיסת הניסוי של מעבורת החלל בוראן והליך בניית מעבורת החלל פטיצ'קה ואף הותקנו בו לראשונה כיסאות מפלט.
בשנת 1994 תוכננה להתקיים טיסתה המאוישת הראשונה של המעבורת, והייתה אמורה להימשך כ-24 שעות. הצוות שנבחר לביצוע המשימה היה איגור וולק (מפקד) ואלכסנדר איבנצ'נקו (מהנדס טיסה).
משנת 2004 הושארה המעבורת בחניון במוסקבה, בקרבת Khimki Reservoir.
ב-22 ביוני 2011 הועברה המעבורת דרך נהר מוסקבה באמצעות כלי שיט לתערוכת הסלון האווירי במוסקבה שהתקיימה באותה שנה בין התאריכים 16 ל-21 באוגוסט. נכון לנובמבר 2013, נשארה המעבורת מאז בנמל התעופה Ramenskoye.
Caress of Steel
Caress of Steel הוא האלבום השלישי של להקת הרוק הקנדית, ראש. האלבום יצא לאור לראשונה בשנת 1975. אלבום זה מראה את מעברה של הלהקה מן ההארד רוק ה"בלוזי" אל רוק מתקדם.
רקע.
זמן קצר לאחר יציאת האלבום Fly by Night, החלה הלהקה לעבוד על אלבום חדש. באלבום זה, ראש פיתחה את רעיון היצירות הארוכות והקונספטואליות שהופיע באלבום הקודם ביצירה "By-Tor &amp; the Snow Dog". לאחר עבודה רבה, התוצאה הפכה לשתי היצירות האפיות הראשונות של הלהקה, "The Necromancer" ו-"The Fountain of Lamenth", שתי יצירות אלו, עברו את מחסום 10 הדקות והן מוצגות כסיבה לכישלון המסחרי של האלבום.
הרעיון המקורי לעטיפת האלבום הוא שהעטיפה תהיה בצבע כסוף כתוצאה מהשם. אך טעות הדפסה מנעה זאת, והעטיפה יצאה לאור בצבע זהוב. העטיפה לא תוקנה מאז יצא האלבום.
האלבום לווה בסיבוב ההופעות בשם "Down the Tubes Tour".
האלבום גרר אחריו ביקורות שליליות שגרמו לחברת התקליטים של ראש ללחוץ על חברי הלהקה להוציא אלבום מסחרי יותר, הלהקה התעלמה מדרישות אלו.
שירי האלבום.
Bastille Day.
למרות פנייתה של ראש לרוק מתקדם, השפעות ההארד רוק עדיין ניכרות באלבום זה. משם השיר, ניתן להבין כי המילים שמתופף הלהקה ניל פירט, עוסקות בנפילת הבסטיליה במהפכה הצרפתית. שיר זה הופיע שוב בהופעת ה-R30 של הלהקה. שיר זה השפיע על חברי להקת הפרוג מטאל דרים ת'יאטר, ליצירת שמה הראשון של הלהקה, "Majesty".
I Think I'm Going Bald.
שיר זה נכתב עבור המוזיקאי הקנדי קים מיטשל שבאותו זמן, היה מנהיגה של להקת מקס וובסטר. נאמר גם בספר "Contents Under Pressure", ששיר זה נכתב כמחווה לשירה של להקת קיס, "Goin' Blind".
Lakeside Park.
בשיר מוזכר יום ויקטוריה חג קנדי שחל ב-24 במאי. לייקסייד פארק אשר עליו מדבר השיר נמצא באונטריו שם מתופף הלהקה ניל פירט גדל ועבד בקיץ כנער.
The Necromancer.
יצירה זו אורכת 12 דקות והיא האחרונה בצד הראשון בתקליט הויניל של האלבום. יצירה זו כמו השיר "Rivendall" מהאלבום הקודם, מושפע מספרו של ג'.ר.ר. טולקין, שר הטבעות. אולם "בעל האוב" (necromancer) אשר עליו מדובר בשיר הוא לא הדמות מהספר (סאורון). ביצירה זו מסופר על דמות מרושעת אשר הופכת את המטיילים באזורה לרוחות וכולאת אותם בצינוק. פירט בחר להשתמש בדמות ביי-טור אשר הופיע ביצירה מהאלבום הקודם, "By-Tor and the Snow Dog". אך הפעם בניגוד ליצירה זו ב-"The Necromancer" מתואר ביי-טור כגיבור. הוא משמיד את בעל האוב, והיצירה מסתיימת בסולו גיטרה של אלכס לייפסן כדי להדגיש את הניצחון.
The Fountain of Lamenth.
זוהי היצירה האחרונה באלבום. אורכה מגיע כמעט ל-20 דקות, והיא תופסת את כל הצד השני בתקליט הויניל של האלבום. היצירה מחולקת ל-6 חלקים. מסופר על אדם המנסה למצוא את "מזרקת למנת'".
רשימת השירים.
כל השירים הולחנו על ידי גדי לי ואלכס לייפסן פרט לאיפה שמצוין. כל המילים נכתבו על ידי ניל פירט
סאפ (גלישה)
סאפ הוא גלשן חתירה בעמידה (מאנגלית: Stand Up Paddleboard (SUP)). גלישת סאפ היא ספורט ימי אשר מקורו בגלישת גלים, ובו עומד הגולש על גלשן וחותר באמצעות משוט. גלשן חתירה בעמידה טיפוסי דומה לגלשן גלים, אולם בעל אורך רוחב ונפח גדולים יותר, המאפשרים עמידה ביציבות יחסית. גלשן חתירה בעמידה משמש לגלישת גלים, תחרויות חתירה למרחק, וכן חתירה לאורך חופים, אגמים, ונהרות.
התפתחות הספורט.
יש דוגמאות מוקדמות רבות לחותר העומד על גוף צף ומשתמש במשוט. כבר לפני אלפי שנים ידוע על תרבויות שעשו שימוש בכלי שיט דמויי לוח או קאנו, תוך שימוש במוט או במשוט להנעה. עם זאת, גלישת הגלים המודרנית מקורה ללא ספק בפולינזיה, שם נצפו הילידים כבר ב-1778 גולשים בגלים על לוחות עץ, לעיתים בעמידה תוך שימוש במשוט. בשנות השישים גולשים בהוואי השתמשו בגלשני גלים ארוכים (Longboard) ומשוט של קאנו על מנת לצאת אל הים ולצלם את הגולשים. בארץ ידועה החסקה, סירת ההצלה בעלת הסיפון השטוח בה חותר המציל באמצעות משוט בעל שתי כפות. אולם, הספורט בצורתו הנוכחית תפש תאוצה בתחילת שנות האלפיים. גולשי גלים בהוואי, ביניהם דייב קאלאמה () וליירד המילטון (), חתרו על גלשן עמידה כדרך לשמור על כושר ולתפוש גלים כאשר הגלים נמוכים. החל משנת 2003 החלו בהוואי לארגן תחרויות גלישת גלים לגלשני חתירה בעמידה. ההענות הייתה רבה, ובתחרויות השתתפו מספר כוכבי גלישה מקומיים, אשר ריכזו תשומת לב תקשורתית. בשנת 2005 הגיע הספורט אל קליפורניה, ומשם לשאר העולם. כיום רוב יצרני גלשני הרוח וגלשני הגלים מייצרים גם גלשני חתירה בעמידה.
בגלישה על גלשן חתירה בעמידה התפתחו שני סיגנונות עיקריים: גלישה בגלים וחתירה למרחק.
על פי דוח שנערך בארצות הברית בשנת 2013, גלישה על גלשן חתירה בעמידה הייתה הספורט בעל מספר הרב ביותר של מצטרפים חדשים בשנת 2012.
הצמיחה המרשימה בהשתתפות בספורט נובעת ממספר גורמים. ראשית, קל מאוד לכל אדם בעל כושר גופני סביר להתחיל לחתור וליהנות, כל עוד תנאי הים נוחים והגלשן מתאים למתחילים. שנית, גודלם של גלשני הסאפ והשימוש במשוט מאפשר לתפוש גלים קטנים, אשר אינם ניתנים לגלישה בגלשני גלים רגילים. עובדה זו מרחיבה מאוד את מספר הימים בהם ניתן לגלוש גלים. בניגוד לגלשן גלים, בסאפ ניתן לחתור בים ללא גלים בכלל, באגמים ונהרות, על מנת ליהנות מפעילות גופנית בחיק הטבע. בנוסף, גלשנים המיועדים לגלישה בגלים גבוהים מצד אחד, וכאלה המיועדים לתחרויות חתירה למרחק מצד שני, מושכים אליהם את חובבי הספורט האתגרי.
מבנה הגלשן.
גלשן קשיח.
גלשן טיפוסי בנוי מליבה עשויה חומר מוקצף (פוליאוריטן או פוליסטירן מוקצף), העטופה בדופן דקה מחומר פלסטי (פוליאסטר או אפוקסי) המחוזק בסיבי זכוכית ("פיברגלס"). על מנת להשיג משקל נמוך וקשיחות גבוהה, נעשה לעיתים שימוש בסיבי פחמן או בשכבות עץ דקות לחיזוק הדופן. גלשנים בעלי נפח גבוה המשמשים לתחרות חתירה למרחק נבנים לעיתים עם גוף חלול.
על מנת לשמור על כיוון התנועה יש לגלשן בין אחד לארבעה סנפירים בחלק האחורי, בדומה לגלשני גלים.
בגלשנים רבים מצופה חלק ניכר מהמשטח העליון בחומר ספוגי רך, המשפר את אחיזת כפות הרגליים בגלשן, את נוחות החתירה על הבירכיים, ומונע פציעות במקרה נפילה.
גלשן מתנפח.
גלשן חתירה בעמידה גדול יותר מגלשן גלים. אורכו של סאפ המיועד לגלישת גלים נע בדרך כלל בין 8 ל-10 רגל (243 - 305 ס"מ). הרצון לתייר ולטוס עם גלשן זה הביא לפיתוח גלשן מתנפח, אשר נארז עם משאבה מיוחדת לתוך תיק גב. החומר ממנו עשויה הליבה נקרא "Drop-stitch". אלפי מיתרים מניילון מחברים בין המשטח העליון והתחתון ומקבעים את עובי הגלשן. משאבה מיוחדת מנפחת את הגלשן ללחץ העולה על 30 PSI. צורת בניה זו יוצרת גלשן קשיח כמעט כמו גלשן רגיל. יתרונות הגלשן המתנפח הם עמידותו והיכולת לשנע אותו בקלות.
המשוט.