לאחר כישלון הקרבות באזור גרוזני, נשלחה הדיוויזיה בנובמבר למאמץ ההתקפה לכיוון מזרח, באזור אורוק-אלאגיר. הדיוויזיה הגיעה בדיוק בזמן כדי להציל את דיוויזיית הפאנצר ה-13 מכיתור בידי הצבא האדום, לאחר מכן נערכה הדיוויזיה בקווי הגנה מאחורי נהר הפיגדון. כיתור הארמייה השישית בסטלינגרד העביר את משקל המאמץ המלחמתי לכיוון ניסיונות החילוץ והלחימה באזור סטלינגרד, מה שהוריד את הלחימה בקווקז לזירה משנית. בחודשים הבאים ובתחילת 1943, החלה הדיוויזיה בנסיגה אחורה לכיוון אוקראינה.
ארגון מחדש וקרב קורסק.
לפני שהדיוויזיה נסוגה אחורה לאוקראינה, בנובמבר 1942 שונה יעודה של הדיוויזיה לכדי; דיוויזיית אס אס פאנצרגרנדיר החמישית 'ויקינג'. בתחילת 1943, הדיוויזיה נשלחה להילחם בקרבות סביב הכיבוש מחדש של חרקוב לצד דיוויזיית הפאנצר ה-11. הדיוויזיה הצליחה לבסוף לכבוש מחדש את העיר אל מול אויב איתן, כאשר היא סובלת ממחסור קשה בכוח אש וחיילים. מיד לאחר הקרב נשלחה הדיוויזיה להתרענן ולהתארגן מחדש בתור דיוויזיית חיל רגלים משוריין (פאנצרגרנדיר).
באותה התקופה, התקבלה החלטה בפיקוד הנאצי שקבעה כי כל דיוויזיית חי"ר משוריין תקבל רגימנט שריון שלם, זאת במקום גדוד שרוין כמו שהיה מקובל עד אז. שינוי זה הפך את דיוויזיות החי"ר המשורין לדיוויזיות משוריינות לכל דבר. לאור היעוד החדש שלה, קיבלה הדיוויזיה זחל"מי Sd.Kfz. 251 וגדוד שריון חדש החל להיווצר בפברואר 1943. מעבר לשינוי היעוד, היה גם תהליך של ארגון מחדש; שאריות רגימנט 'נורדלנד' הוצאו מהדיוויזיה ונשלחו להוות את הבסיס לדיוויזיה חדשה שהוקמה דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-11 אשר קיבלה את השם 'נורדלנד'. בנוסף, פורק גדוד המתנדבים הפינים (זאת משום שחויבו לשרת שנתיים בלבד). במקום היחידות שהוצאו, סופח לדיוויזיה גדוד חי"ר משוריין של מתנדבים מאסטוניה בשם 'נרואה'.
בשנה הראשונה להיווסדות הדיוויזיה, הוכיחו את עצמם חייליה. הקצינים הגרמנים בדיוויזיה שלעיתים חששו מתפקוד החיילים, פחדו להעמיס על החיילים משימות קשות מידי. אך בפני הקרב, חיילי הדיוויזיה הוכיחו את עצמם כחיילים ממושמעים ואמיצים, הדיוויזיה אף השיגה שם של יחידת עילית לאור הקרבות וסיפורי הגבורה שהשיגה באוקראינה ובקווקז.
ביוני 1943, הדיוויזיה סיימה את תקופת ההתארגנות שלה והיא מיד נשלחה להרכיב יחד עם דיוויזיית הפאנצר ה-23 את העתודה של קבוצת ארמיות דרום בפיקוד אריך פון מאנשטיין כחלק מהמערכה סביב קורסק. הדיוויזיה הצליחה להדוף את התקפות הנגד הסובייטיות בקרבת קורסק וגם עם הכישלון הגרמני במערכה, הדיוויזיה המשיכה להדוף את הכוחות הרוסים. לאחר מכן, נשלחה הדיוויזיה יחד עם דיוויזיית האס אס השלישית ודיוויזיית האס אס השנייה לבלום את התקפת הנגד הרוסית מדרום באזור נהר המיוס. שלוש דיוויזיות האס אס הצליחו לגבור על שתי ארמיות סובייטיות כשהם משמידים כ-800 מתוך 1,000 הטנקים של הארמיות, בעוד שלדיוויזיות לא היו יותר מ-50 טנקים במצב תקין.
באוקטובר, הוצאה הדיוויזיה בשנית מאזורי הקרבות להתארגנות מחדש בתור דיוויזיית אס אס פאנצר החמישית 'ויקינג'. בתקופה זאת הוספה לדיוויזיה חטיבה של מתנדבים מאזור וולון (אזור דובר צרפתית בבלגיה), בנוסף התחילו הכנות ליצירת גדוד שריון נוסף שיצטרף בעתיד לדיוויזיה.
בליטת קורסון והנסיגה באוקראינה.
הכוחות הגרמנים בדרום החזית המזרחית נסוגו לעמדות הגנה לאורך נהר הדנייפר וניסו להחזיק במבלט באזור קורסון, זאת כדי שישמש קרש מקפצה עתידי למתקפה. למרות הניסיונות למנוע זאת, בפברואר 1944, הצבא האדום הצליח לכתר את המבלט וכ-58,000 חיילים גרמנים מצאו עצמם מכותרים, כאשר הדיוויזיה נלחמה באגף המזרחי של הכיס שנוצר. ניסיונות שונים של הצבא הגרמני לשבור את הכיתור נכשלו, אך לבסוף הצליחו חלק מהכוחות לברוח בחסות החשיכה דרך מסדרון צר שכונה "שער הגיהנום". במהלך הבריחה, ספגה הדיוויזיה אבדות קשות בנפש וציוד, מפקד הדיוויזיה הרברט גילה תוך דוגמה אישית, נלחם לצד חייליו ונחשב להיות בין האחרונים שיצאו מהכיתור.
ורשה ובודפשט.
באוגוסט 1944, נשלחה הדיוויזיה לקרבת העיר ורשה שם נלחמה לצד דיוויזיית הרמן גרינג לאורך החזית ואף הצליחה בשבירת קורפוס השריון ה-3 הסובייטי. מרד ורשה עצר את התקדמות הצבא האדום ובמקומו נאלצו הגרמנים להתמודד עם לוחמה כנגד כוחות המורדים הפולנים. הלחימה במזרח פולין נמשכה עד דצמבר 1944 כאשר כותרו הכוחות הגרמנים באזור בודפשט והדיוויזיה נשלחה כחלק מאמץ החילוץ.
הדיוויזיה נכנסה ללחימה בקרבת בודפשט ב-1 בינואר 1945 לצד דיוויזיית האס אס השלישית כנגד ארמיית השריון הרביעית, כשהם זוכים להצלחות ומתקדמים באופן מוצלח לשבירת האויב. התקדמות הכוח נבלמה לבסוף רק 28 ק"מ מהעיר, בהמשך החודש נעשו עוד שני ניסיונות לשבירת הצבא האדום וכיבוש בודפשט, אך למרות הצלחות נקודתיות נכשלו הכוחות הגרמנים. בסוף חודש ינואר, ספגו שתי הדיוויזיות יחד כ-8,000 אבדות כולל כ-200 קצינים.
קרבות אחרונים.
לאחר הכישלון בבודפשט, נשלחה הדיוויזיה להונגריה שם היא נשארה בעתודה של ארמיית הפאנצר השישית במהלך מערכה במזרח הונגריה. במקומה באגף השמאלי של ההתקפה, ניהלה הדיוויזיה קרבות קשים כנגד הניסיונות של הצבא האדום לאגף את הכוחות הגרמנים. עם עצירת ההתקדמות, ב-15 במרץ יצאו הסובייטים במבצע באוסטריה והצליחו ליצור מרווח בקו הגרמני מצפון לדיוויזיית 'ויקינג' ודיוויזיית אס אס השלישית. הפיקוד הגרמני בשטח ראה צעד זה כצעד מסוכן עם סכנה לכיתור שתי הדיוויזיות, אך אישור מהיטלר להכנסת קורפוס הפאנצר אס אס הראשון למרווח, הגיע מאוחר מידי וכבר כ-22 במרץ הדיוויזיות היו כמעט מכותרות לחלוטין. ברגע האחרון נשלחה דיוויזיית פאנצר אס אס התשיעית שהצליחה להחזיק במסדרון שנקרא "מסדרון ברהידה", שתי הדיוויזיות הצליחו לחמוק מידי הכיתור הסובייטי במחיר כבד לדיוויזיה התשיעית.
בשבועות הקרובים הקו כולו החל להישבר אל מול ההתקפה הרוסית, הדיוויזיה נסוגה לכיוון צ'כוסלובקיה ובתחילת מאי הייתה קרובה להתקדמות צבא ארצות הברית. עם הכניעה הגרמנית, נכנעה הדיוויזיה לכוחות האמריקאים בפירסטנפלד, מזרח אוסטריה, ב-9 במאי 1945.
סוריה רבתי
סקינס
סקינס (באנגלית: Skins) היא דרמת נעורים בריטית, זוכת פרס באפט"א, העוקבת אחר קבוצת בני נוער בבריסטול שבדרום-מערב אנגליה, במהלך השנתיים האחרונות של לימודיהם בבית ספר תיכון. קווי העלילה של הסדרה בוחנים סוגיות שונות השנויות במחלוקת, כגון: משפחות שאינן מתפקדות, הפרעות נפשיות (למשל: הפרעת אכילה), סקס, סמים ומוות. הסדרה נוצרה על ידי זוג כותבים, שהם אב ובנו - בריאן אלסלי וג'יימי בריטן, בעבור Company Pictures, חברת ההפקות הבריטית, ועלתה לאוויר לראשונה ב-25 בינואר 2007 בערוץ E4 הבריטי.
דמויות.
התוכנית ידועה בליהוקם של שחקנים חובבים. צוות השחקנים מוחלף לגמרי בכל שתי עונות, כאשר הדמויות עוזבות את בית הספר התיכון ומתחילות את חייהן הבוגרים. בכל עונה, בדרך כלל, יש שמונה דמויות ראשיות. רוב השחקנים הראשיים הם חובבים, אך היו בעבר ליהוקים של שחקנים ידועים (למשל: ניקולס הולט) וכמה שחקנים יצאו לקריירות מצליחות אחרי הסדרה (למשל דב פאטל וקאיה סקודלריו). כמו כן, יוצרי הסדרה נוהגים ללהק לתפקידי אורח שחקנים קומיים בריטים ידועים, המגלמים את תפקידיהם של ההורים של הדמויות הראשיות.
קוויטל
קוויטל (או "פתקא") הוא פתק שעליו רשומים שמות אנשים יחד עם שמות אמותיהם, ולרוב כולל אף בקשות ומשאלות. הפתק מוגש על פי מנהג החסידים, לאדמו"ר, המעיין בו ומברך את המגיש.
מקור.
אין מקור ברור לדבר בספרי הראשונים, אך בספרי חסידות יש שמביאים מקור לדבר, מדברי הרמב"ן על התורה:
מהותו.
פדיון נפש.
נהוג לצרף לקוויטל סכום כסף, לצורכי צדקה של האדמו"ר. סכום זה מכונה "פדיון נפש" ובדרך כלל בקיצור "פדיון" (בחסידות חב"ד מכונה גם הפתקא עצמה בשם זה ובקיצור: פ"נ).
בחלק מן החצרות החסידיות מקובל שאחד מן הגבאים משמש בתפקיד "כתיבת הקוויטלעך" עבור המבקשים להיכנס, ונהוג לשלם לו.
תועלת.
חסידים מאמינים שביכולת האדמו"ר לקרוא בתוך הקוויטל את צורכיהם הגשמיים והרוחניים של המופיעים בו, ולהמשיך משמים את הברכה הנדרשת למבקש, בזכותו ובזכות אבותיו. סיפורים רבים מתהלכים בקרב חסידים אודות כוחו של הצדיק לפעול ישועות בדרך זו.
על האדמו"ר מבעלז, רבי אהרן רוקח, מסופר שבשנותיו האחרונות, כאשר הראייה הייתה קשה עליו, היה הגבאי קורא את הקוויטלעך של המבקשים את ברכתו. לעיתים כאשר הקריא הגבאי את השם רמז האדמו"ר שמשהו איננו כשורה, אף כאשר לא הכיר את האנשים שבהם מדובר, ואכן התברר שהשם שנכתב היה חלקי או בלתי מדויק.
הרבי מלובביץ היה נוהג לקרוא את הקוויטלך באוהל של חתנו רבי יוסף יצחק שניאורסון, לשם היה נוסע, מאז קבלת האדמו"רות, אחת לשבועיים.
הינוקא הפלאי
הינוקא הפלאי הוא ילד חרדי שהתפרסם בשנות ה-50 כאשר נפוצה בחוגים הדתיים בישראל שמועה שלפיה הילד, שהיה באותה עת בן ארבע שנים ועדיין לא ידע קרוא וכתוב, ידע לצטט בעל פה חלקים נרחבים מתוך הספרות התורנית. על פי הגרסה הנפוצה, גר הילד בירושלים, ולפי גרסה אחרת בבני ברק.
הסיפור.