מנגד, רבים בארצות הברית הציגו את ביקורה בברית המועצות כ"תעלול יחסי ציבור בסגנון אמריקאי". מחלקת המדינה אף טענה בפרסומים רשמיים כי סמית' משמשת ככלי בידי ברית המועצות במטרה לעורר מחאה עולמית נגד מדיניות הגרעין האמריקאית. פרופסור ריצ'רד פייפס, הסופר וההיסטוריון האמריקאי, ניסח גישה זאת במילים "אין זה אלא מהלך תעמולתי". בתקשורת האמריקאית אף נטען כי הפרטים שפורסמו על ביקורה של סמית' בכלי התקשורת בברית המועצות נבררו בקפידה כדי שישרתו את השלטונות במדינה. נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן, התעלם כמעט לחלוטין מסמית'. האזכור היחיד שלה כמעט בידי הנשיא, עד מותה, היה בנאום בפני הקהילה היהודית ברוקוויל, מרילנד, בו הנשיא הבטיח כי יעמוד לצד יהודי ברית המועצות וקבע שאסור לשתוק אל מול שלילת חירותם. הוא אמר: "לא נשתוק כאשר אבי גולדשטיין, ילד בן 10 הסובל מהתנכלויות של הק.ג.ב., מבקש מסמנתה סמית' שביקרה בארצו להעביר את בקשת משפחתו להגירה".
לאחר מותה, סיכמה התקשורת הסובייטית את שלוש שנות חייה האחרונות כתקופה בה ניסתה להאיר את כוונותיה הכנות של ברית המועצות לשלום ואת טיבם האמיתי של תושביה. התקשורת האמריקאית, לעומת זאת, הציגה את סמית' כילדה שהייתה מודעת לאיומים הנעוצים באויב הקומוניסטי, והדיון באשר אליה כלל תכופות התייחסות לשאלה הראשונה שהציגה במכתבה לגבי כוונותיו של אנדרופוב ולחשש שהביעה כי ברית המועצות עלולה "לכבוש" את העולם. בנוסף לכך, התקשורת האמריקאית עסקה רבות, בניגוד לזו הסובייטית, בתאונה שגרמה למותה, בקריירת המשחק שלה שרק החלה, באבל של אמה, בתגובתו של רוברט וגנר ובעתיד הלא ידוע של הסדרה "ליים סטריט". חתירתה לשלום הוזכרה רק כאחד ממגוון מאפייניה, והיא לא נתפסה כשליחת השלום, כי אם ילדה אמריקאית רגילה, ומי שהייתה פעילה למען השלום אך זנחה פעילות זו לטובת קריירת משחק.
מסע סנחריב
חוג השברים המקסימלי
בתורת החוגים, חוג השברים המקסימלי של חוג formula_1 הוא החוג הגדול ביותר שאפשר להציג כל איבר שלו כמנה של איברים מ-formula_1 (ראו הגדרה מדויקת להלן). הקשר בין החוג המקורי לחוג השברים המקסימלי אינו הדוק כמו הקשר אל חוג השברים הקלאסי, אבל בניגוד לאחרון, חוג השברים המקסימלי תמיד קיים.
רקע.
הבנייה הקלאסית של שדה המספרים הרציונליים כשדה השברים של חוג המספרים השלמים מדגימה תופעה כללית בתורת החוגים הקומוטטיביים: כל תחום שלמות אפשר לשכן בשדה. כלומר, תחום שלמות אפשר להרחיב לחוג שאינו גדול מדי (כל איבר שלו הוא מנה של איברים מן התחום, ולכן כל שיכון של התחום שתמונתו מוכלת בחבורת ההפיכים של התמונה - למעט אפס, כמובן - מתרחב לשיכון של שדה השברים כולו) ואינו קטן מדי (לכל איבר שלו יש בחוג הפכי).
בתור הזהב של תורת החוגים נבדקו אפשרויות רבות להכליל רעיון זה למקרה הלא קומוטטיבי. במהרה התברר שלא כל תחום (היינו, חוג ללא מחלקי אפס) אפשר לשכן בחוג עם חילוק. Oystein Ore הוכיח שלחוג יש חוג שברים קלאסי, אם ורק אם הוא מקיים את תנאי אור (ביחס לאוסף האיברים הרגולריים). מכאן נובע שיש חוג שברים קלאסי לכמה מחלקות חשובות של חוגים: לכל חוג קומוטטיבי, לכל תחום PI (היינו, תחום שהוא אלגברה עם זהויות מעל שדה), ולכל חוג נותרי ימני ושמאלי.
הגדרה.
נניח ש- formula_3 הם חוגים. formula_4 הוא חוג שברים כללי ימני של formula_1, אם לכל formula_6 (formula_7) יש איבר formula_8 כך ש- formula_9 בעוד ש-formula_10. אפשר, כביכול, לכתוב formula_11, מנה של שני איברים ב-formula_1.
מתברר שלכל חוג יש חוג שברים מקסימלי ימני formula_13, כך שלכל חוג שברים כללי (ימני) formula_4 של formula_1 יש הומומורפיזם יחיד מ-formula_4 אל formula_17, המרחיב את העתקת הזהות על formula_1. עבור החוג הזה, ההומומורפיזם המובטח הוא תמיד שיכון.
כאשר חוג השברים הקלאסי (הימני) של formula_1 קיים, הוא חוג שברים כללי, אבל חוג השברים המקסימלי עשוי להיות גדול ממנו. חוג השברים הקלאסי שווה לחוג השברים המקסימלי אם formula_1 הוא חוג גולדי ימני פשוט למחצה; וגם אם formula_1 הוא חוג קומוטטיבי המקיים את תנאי השרשרת העולה על מאפסים.
בנייה.
Utumi בנה את חוג השברים המקסימלי (ב-1956) מאוסף האידיאלים הימניים הצפופים של החוג (אידיאל ימני formula_22 הוא צפוף אם לכל formula_23 בחוג, formula_24, קיים formula_25 כך ש- formula_26 ו- formula_27). בניה זו מכלילה את אחת הבניות האפשריות של חוג השברים הקלאסי, שבה נעשה שימוש רק באידיאלים המכילים איברים רגולריים.
את חוג השברים המקסימלי של formula_1 אפשר לבנות מתוך הסגור האינג'קטיבי, באופן הבא. יהי formula_29 הסגור האינג'קטיבי של formula_1 (כמודול ימני מעל עצמו). formula_29 הוא מודול שמאלי אינג'קטיבי מעל formula_32, וחוג השברים המקסימלי (הימני) הוא formula_33. במילים אחרות, חוג השברים המקסימלי הוא המרָכז של המרָכז של (ההצגה הרגולרית הימנית של) formula_1 בחוג האנדומורפיזמים של formula_29 (כחבורה אבלית).
המרכז המוכלל.
המרכז של חוג השברים המקסימלי נקרא המרכז המוכלל של החוג formula_1. אם formula_1 ראשוני, המרכז המוכלל הוא שדה.
רעיון
למושג "רעיון" ישנן כמה הגדרות:
הקשר הגילוי בפילוסופיה של המדע.
מרבית הפילוסופיה של המדע דנה בהצדקת רעיונות בעזרת רעיונות אחרים או בניסוי, כאשר הפילוסופים, על פי רוב, מכריזים כי הם מזניחים את הקשר הגילוי. דהיינו, הם אינם דנים מהיווצרותם של רעיונות אלא רק בהצדקתם לאחר שאלו צצים. ההיסטוריונים של המדע מכירים דיווחים על הקשר הגילוי אך דיווחים אלה אינם בדיקים. שניים מהדיווחים המפורסמים הם הדיווח על גילוי חוק הציפה על ידי ארכימדס (בהמשך להבנה כיצד למדוד נפח כלשהו שאירעה כשהתרחץ באמבט ופרץ בצעקות "אאורקה" - מצאתי) ועל ניוטון שהבין את חוק הגרוויטציה (במטע תפוחים כשחשב לרגע שתפוח נופל מהעץ).
רעיונות מולדים ורעיונות מתגלים.
התבוננות בטבע הרעיונות מגלה שקיימים כמה רעיונות (הנקראים רעיונות מולדים) שהם כל כך כלליים ומופשטים, שלא היו יכולים להיווצר כייצוג של כל אובייקט שלנו, אילולא היו תמיד איזה שהם שביבי רעיונות, במובן מסוים, במוחנו כך שנוכל ללמוד אותם ולפתחם. אלה נבדלים מרעיונות מתגלים שהם תמונות או מושגים המלווים בשיפוט שהם גרמו או שנגרמו על ידי חפץ כלשהו מחוץ למוח.
השקפה אחרת הגורסת כי אנו רק מגלים רעיונות באותו אופן שבו אנו מגלים את העולם האמיתי, מחוויות אישיות. ההשקפה כי בני אדם רוכשים כמעט את כל או אפילו את כל התכונות ההתנהגותיות שלהם מלצבור חוויות חיים ידועה בתור טאבולה ראסה ("לוח חלק").
רעיונות כקניין.
במקרים מסוימים, ניתן לתבוע מישהו שמשתמש ברעיון שלך. משום שקיימים לבעלי הרעיון זכויות יוצרים, אם כי המונח קניין רוחני משמש בטעות במקום המונח זכויות יוצרים. חוק זכויות היוצרים נועד להסדיר את הזכויות הללו אך אינו מגן על הרעיונות בפועל. החוק אינו מעניק את המעמד המשפטי של הנכס על רעיונות כשלעצמם. לעומת זאת, חוקים המתיימרים להסדיר אירועים הקשורים לשימוש, העתקה, ייצור, מכירה, וצורות אחרות של ניצול הביטוי הבסיסי של עבודה, יכולים לשאת רעיונות. חוק זכויות יוצרים משנה באופן מהותי את החוק על פטנט בעניין זה: באפשרות הפטנטים להעניק זכות על רעיונות.
זכויות היוצרים נועדו להסדיר היבטים מסוימים של שימוש בביטויים של עבודה, ולא ברעיון. לפיכך, יש לזכויות יוצרים מערכת יחסים שלילית לרעיונות.
עבודה פירושה מימוש מוחשי של הביטוי. זה יכול להיות עבודה מקורית או נגזרת של האמנות. רעיון כשלעצמו אינו מספיק לצורך בטענה זכויות היוצרים.
הסכמי סודיות הם כלי משפטי כדי לסייע לתאגידים ויחידים במתן אי רשות לרעיונות לברוח לכלל הציבור. ככלל, הסכמים אלו מנוסחים בחוזה משפטי.
ח'ליל רעד
ח'ליל רעד, (ערבית: , 1854 -1957) היה צלם ערבי סורי-לבנוני, נוצרי, שהתפרסם במידה רבה בזכות צילומי נופים ואנשים בארץ ישראל בשלהי המאה ה-19 ובמחצית הראשונה של המאה ה-20. חי בארץ זו רוב שנות חייו, אך כתוצאה מהשלכות
המלחמה הערבית-יהודית ב-1949-1948, בערוב ימיו, חזר למולדתו.
צילם מעבר ל-1,230 צילומים ועשרות גלויות. בעיזבונו נמצאו תשלילי צילום רבים שתיעדו את חיי היום יום ואירועים בארץ ישראל, בסוריה ובלבנון לאורך חמישים שנה. נחשב "הצלם הערבי הראשון בארץ הקודש".
רקע משפחתי וילדותו.
ח'ליל רעד נולד בשנת 1854 בבחמדון בחבל לבנון, בימי השלטון העות'מאני באזור.
אביו, אניס, שהמיר את דתו מנוצרית מארונית לפרוטסטנטית, ברח מכפר משפחתו, סיבנאי. האב נהרג כשרעד היה בן 6, בימי הסכסוך הבין-דתי משנת 1860 בהרי לבנון. אלמנתו לקחה את שני ילדיהם, את רעד ואת אחותו, שרה, לירושלים שם התגוררו אצל קרובי משפחה. הוא למד בבית הספר הפרוטסטנטי שבהר ציון בניהול הבישוף סמואל גובאט .
תחילת דרכו כצלם וקורות חייו בארץ ישראל.
רעד למד צילום אצל גאראבד קריקוריאן, ארמני במוצאו, בוגר הסדנה לצילום שהוקמה בירושלים על ידי הפטריארך הארמני איסאי הרביעי גאראבדיאן. בשנת 1890 פתח סטודיו ברחוב יפו בירושלים ממול לסטודיו הצילום של בן מורו, אובהאנס קריקוריאן, דבר שגרם להעכרת היחסים בין שתי המשפחות. הסכסוך הסתיים עם שידוך מוצלח בין אובהאנס קריקוריאן ובין אחייניתו של רעד, נג'לה, שכונתה משום כך "כלת השלום". מאז שני הצלמים עבדו בשיתוף פעולה. ידוע שהצייר היהודי אפרים משה ליליין פיתח את תצלומיו בעת מסעו בארץ ישראל לפני מלחמת העולם הראשונה, בסטודיו של רעד.
ערב מלחמת העולם הראשונה נסע ח'ליל רעד לבזל שבשווייץ, והשתלם שם באומנות הצילום עם צלם בשם קלר.