מיסראתה
מִיסְרָאתָה (בערבית: مصراتة, מִצְרָאתָה, לפעמים בשפות זרות: מִיסוּרַטַה) היא העיר השלישית בגודלה בלוב, במרחק 200 ק"מ מטריפולי, בקצהו המערבי של מפרץ סידרה.
בימי הביניים הייתה מיסראתה מרכז מסחר גדול וחשוב באזור. ב-1912 כבשו אותה האיטלקים, אך פינוה ב-1914. בימי מלחמת העולם הראשונה הייתה העיר מרכז מדיני וצבאי של הטורקים. ב-1920 כבשו אותה האיטלקים בשנית, אך במלחמת העולם השנייה היא נכבשה על ידי האנגלים.
בעיר תעשיית שטיחים, מפעלים לשימורי דגים, ומרכז מסחרי לתמרים ולתאנים. בחופיה שולים ספוגים.
במהלך ההתקוממות בלוב ב-2011, נכבשה העיר בחודש מרץ על ידי המורדים מידי שליט לוב מועמר קדאפי.
יהודים.
עד שנת 1949 התקיימה בעיר קהילה של כמה אלפים, אך רובם ככולם עלו לישראל, וחלקם לאיטליה.
בין ראשי הקהילה במהלך המאה ה-20 היה הרב כליפא ג'רמון-חסאן.
בוב גלדוף
בוב גלדוף (שמו המלא באנגלית: Robert Frederick Zenon "Bob" Geldof; נולד ב-5 באוקטובר 1951) הוא זמר אירי, שנודע תחילה כסולנה של להקת בומטאון ראטס ולאחר מכן, בפעילותו הפוליטית למיגור הרעב באפריקה כמפיק ומארגן מופעי צדקה. גלדוף בעיקר מוכר בכך שכיכב בתפקיד ראשי בסרט, "החומה" של פינק פלויד, בתפקיד "פינק" (אחד מתוך שלושה שחקנים שגלמו את פינק בגילים שונים).
ביוגרפיה.
גלדוף נולד לרוברט ואוולין גלדוף באירלנד. אמו הייתה נוצרית-קתולית. סבו (זינון) היגר מבלגיה וסבתו מצד אמו הייתה יהודייה.
הוא גדל בעיר דן לירי ואמו נפטרה בילדותו, בגיל 41.
לאחר שעבד כשוחט, סולל כבישים, ובבית חרושת לשימורי אפונה, הוא עבר לוונקובר, קנדה, שם עבד ככתב בענייני מוזיקה בעיתון " The Georgia Straight".
ב-1975 חזר גלדוף לאירלנד והקים את להקת "עכברושי בומטאון" (Boomtown Rats). ב-1977 סיגלה הלהקה לעצמה את סגנון הפאנק והייתה בין להקות הפאנק הראשונות שזכו להצלחה בבריטניה. הלהקה זכתה לפרסום עולמי ב-1979, בשיר "I Don't Like Mondays", שעסק בברנדה אן ספנסר והטבח שניסתה לבצע בבית ספר בתחילת 1979. לגלדוף יצאו מוניטין של סולן כריזמטי, דבר שבא לידי ביטוי מיוחד בהופעות הלהקה. גלדוף ולהקתו הופיעו בישראל, ביוני 1982, בימיו הראשונים של מבצע של"ג.
בסוף 1984, לאחר שצפה בסרט של ה-BBC על העוני באפריקה, ואולי גם בעקבות הדעיכה בפופולריות של להקתו, גלדוף כתב את השיר "Do They Know It's Christmas?", ואסף קבוצה של כוכבי פופ מהתקופה, תחת השם Band Aid, כדי לבצע אותו. השיר זכה להיות הסינגל הנמכר ביותר בבריטניה עד היום. בו בזמן נרתם גלדוף לארגן שתי הופעות ענק, שנקראו Live Aid, כדי לגייס כסף למען עניי אפריקה. גלדוף היה מועמד לפרס נובל וקיבל תואר אביר ממלכת אנגליה.
ב-1986 התפרקו "עכברושי בומטאון" באופן סופי וגלדוף פנה לקריירת סולו. בד בבד עם קריירת הסולו שלו המשיך גלדוף בפעילותו הפוליטית. ב-1999 השתתף במופע Net Aid, וב-2005 ארגן את המופע Live 8.
ב-1986 הוציא גלדוף את האוטוביוגרפיה "?Bob Geldof- Is that it".
ב-2011 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב על עשרות שנות עבודה הומניטרית.
חייו האישיים.
גלדוף הכיר את אשתו פולה ייטס, כתבת רוק, כאשר היא הפכה למעריצה אובססיבית של להקתו " Boomtown Rats" בימיה הראשונים של הלהקה. הם הפכו לזוג ב-1976 כאשר ייטס נסעה לפריז (שם הוא הופיע עם הלהקה) כדי להפתיע אותו.
&lt;BR&gt; לפני שנישאו, נולדה לזוג בת בשם פיפי ב-31 במרץ 1983. לאחר 10 שנות חברות נישא הזוג ביוני 1986 בלאס וגאס. לאחר מכן נולדו לזוג שתי בנות נוספות: פיצ'ס (1989–2014) ופיקסי (נולדה ב-1990). ב-1994, עזבה ייטס את גלדוף, ובמאי 1996 התגרשו.
כיום, גר גלדוף בקנט, אנגליה יחד עם חברתו השחקנית הצרפתייה ז'אן מארין.
משחק.
ב-1982 גילם גלדוף את הדמות המרכזית בסרט שהתבסס על The Wall של פינק פלויד.
ב-1997 הוא הופיע בסרט של להקת הספייס גירלז, " Spice World", שם הוא שיחק את עצמו. ב-2001 הוא הופיע בסרט הדוקומנטרי של מיק ג'אגר, וגם שם שיחק בתפקיד עצמו.
ב-2007 כיכב גלדוף בסרט הקצר "I am Bob".
דגור אגלרב
דַגוֹר אַגְלַרֶבּ (הקרב המפואר, מסינדרין) היה הקרב השלישי במלחמות בלריאנד, חלק מההיסטוריה של הארץ התיכונה, עולם הפנטזיה של הסופר ג'ון רונלד רעואל טולקין. הקרב נערך בין האורקים של מורגות' לבין כוחות משותפים של סיעות העלפים מעם הנולדור הגולים, והסתיים בניצחון הנולדור. הקרב התרחש בשנת 75 לעידן הראשון לערך.
לאחר דגור-נואין-גיליאת, הפסידו הנולדור את הזדמנותם להביס את מורגות' וכוחותיו. לכן החלו הנולדור לבנות ולבסס את ממלכותיהם העצמאיות וביצירת קשרים עם הסינדר. ממלכת דוריאת הסתגרה בגבולותיה והוגנה על ידי חגורת המגן הקסומה שלה, והעלפים הירוקים סירבו להילחם אחר מפלת מלכם בקרב הראשון של בלריאנד.
מורגות' שלח פלוגות קטנות של אורקים כדי להטריד את העלפים ולבחון את ערנותם ויכולתם הצבאית. פלוגות האורקים חדרו למערב ומזרח בלראינד ולחמו בקרבות קטנים בדרכם. סופם בא מהנולדור ועלפי הפלס שלחופי בלריאנד. בו בזמן, הכוח הראשי של האורקים יצא מאנגבנד במסלולו לדורתוניון, היכן שתפקיד ההגנה הוטל על התאומים אנגרוד ואיגנור. לעזרתם חשו כוחותיהם של פינגולפין ומיד'רוס, אשר תקפו את האורקים מהעורף. מרבית האורקים הושמדו בקרב, ואלו ששרדו ופתחו במנוסה ניצודו לפני הגיעם לשערי אנגבנד.
ניצחון מפואר זה היה הניצחון המלא הראשון של הנולדור במלחמתם במורגות'. לאחר קרב זה הנולדור שמו מצור על אנגבנד, ובכך החלה תקופת שלום ושגשוג בבלריאנד.
המצור על טוברוק
המצור על טוברוק היה מצור ממושך שהטילו כוחות מדינות הציר בפיקודו של הגנרל ארווין רומל במהלך המערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה, על עיר הנמל טוברוק, נקודה אסטרטגית חשובה בחוף הלובי, מרחק קצר מגבול מצרים, שהוחזקה על ידי כוחות מחבר העמים הבריטי.
המצור.
המצור על טוברוק החל ב-10 באפריל 1941, כאשר כוחותיו של רומל, שכבשו את שטח בליטת קירנאיקה מידי הבריטים במתקפת בזק, ניסו לכבוש בסערה את העיר, שהוחזקה על ידי הדיוויזיה האוסטרלית ה-9. הכוחות שהגנו על נמל טוברוק נותקו מהכוח הבריטי העיקרי שנסוג משטח מצרים, ומצאו עצמם במצור. אולם הכוחות של קורפוס אפריקה הגרמני היו חלשים מכדי לכבוש את נמל טוברוק, שהאיטלקים בנו סביבו מערך הגנה מבוצר היטב. במהלך החודשים הבאים נהדפו כל התקפות כוחות הציר על טוברוק, והכוחות התוקפים ספגו אבדות כבדות. האוסטרלים הוכיחו את עצמם כלוחמים נחושים, והתגוננו בעקשנות תחת פיקוד הגנרל לסלי מורשד. עמידת טוברוק במצור גרמה תסכול קשה לרומל, שנאלץ למעשה לנהל מלחמה בשתי חזיתות במקביל, ויצרה איום מתמשך על עורפו. המצור נמשך 240 ימים, במהלכם קיבלו הכוחות המגינים אספקה, תחמושת ותגבורות בדרך הים. באותה דרך גם הוחלפה הדיוויזיה האוסטרלית ה-9 בכוחות בריטיים ופולניים תוך כדי המצור, כך שהמצור שהטילו כוחות הציר על טוברוק היה רחוק מלהיות שלם. נוכח קשיי האספקה של מדינות הציר בצפון אפריקה - לא ברור היה לעיתים מי מהצדדים היה מנותק יותר.
בנובמבר 1941 פתחה הארמייה השמינית הבריטית במתקפה על כוחותיו של רומל בגבול מצרים-לוב (מבצע צלבן) ובמקביל תקף חיל המצב של טוברוק את עורפם של כוחות הציר. לאחר מספר שבועות של קרבות קשים, נאלצו כוחותיו של רומל לסגת מערבה, וטוברוק שוחררה מהמצור.
עמידת הגבורה של טוברוק במצור הגרמני, שהסתמכה על אספקת הכוחות הנצורים בדרך הים, שימשה אחד ממקורות ההשראה לתוכנית המבצר האחרון - תוכנית שהוכנה על ידי הנהגת היישוב היהודי בארץ ישראל בקיץ 1942, כאשר כוחות הציר הגיעו לאל עלמיין שבמצרים, מרחק קצר מנמל אלכסנדריה, והיו קרובים לכבוש את מצרים כולה מידי הבריטים. לפי התוכנית, במקרה שכוחות הציר ינועו צפונה, וישתלטו גם על ארץ ישראל, ירוכז היישוב באזור הכרמל, יקבל אספקה מהבריטים דרך נמל חיפה, ויהווה איום מתמיד על עורפם של הכוחות הפולשים.
לאחר המצור.
כחצי שנה לאחר סיום המצור, ב-20 ביוני 1942, תקפו שוב כוחותיו של רומל את העיר, כבשו אותה תוך זמן קצר, ולקחו בשבי למעלה מ-30 אלף חיילים מחבר העמים הבריטי שהגנו על העיר. נפילת טוברוק הייתה אחד הניצחונות הגדולים ביותר של רומל במהלך המערכה בצפון אפריקה. בעקבות תבוסת כוחות הציר בקרב אל-עלמיין השני בנובמבר 1942, נאלצו כוחותיו של רומל לסגת במהירות מערבה, והשליטה על נמל טוברוק חזרה לידי כוחות בעלות הברית.
לקריאה נוספת.
מייקל קארבר, טוברוק, הוצאת משרד הביטחון, 1966.
דרנה
דַרְנָה (בערבית: درنة) היא עיר נמל בצפון לוב, במרחק 260 ק"מ מזרחית לבנגזי. בתוך העיר עובר ואדי בשם ואדי דרנה, היורד מהרי אל-אח'דר הסמוכים לחוף.
נמלה של דרנה הוא קטן, והמסחר והכלכלה בעיר מצומצמים ומוגבלים. פארה של העיר הוא במסגד עתיק בעל 42 צריחים, ובהיסטוריה שלה.
היסטוריה.
העיר "דרנה", או "דרניס" היוונית ההיסטורית, הייתה בעבר עיר הלניסטית, חלק מחבל טריפוליטניה. במאה ה-1 לפני הספירה נכבש האזור על ידי הרומאים. עם התפרקות האימפריה הרומית עברה העיר לשליטת העולם הביזנטי. העיר שימשה מרכז דתי חשוב בתקופת שלטונם של הביזנטים במאה ה-4.
במאה השביעית, בשנת 642 לספירה, נכבשה לוב על ידי שושלת בית אומיה המוסלמית. הבישוף הביזנטי ברח, והעיר ירדה מגדולתה.