הפגמים בתאוריה של גאמוב החלו להצטבר במהירות, והתחלת האירועים הללו הייתה עם פרסומו של מאמר ביקורת ב-1957 על ידי מרגרט ברבידג', ג'פרי ברבידג', ויליאם אלפרד פוֹלֶר ופרד הויל עצמו. במאמר זה קובצו והוגדרו המחקרים הקודמים, ועל פיהם נבנתה תמונה רחבה שסיפקה הסבר טוב לשכיחות היחסית של היסודות. שיפורים משמעותיים נוספים נוצרו על ידי אלסטיר קמרון ודונלד קלייטון. קמרון הציג תאוריה משלו (בהשראתו של הויל) על הנוקליאוסינתזה. הוא שילב מחשבים בפתרון חישובים תלויי-זמן הנוגעים לאבולוציה של מערכות גרעיניות. קלייטון חישב לראשונה באופן התלוי בזמן את תהליך s, תהליך r, שריפת צורן והפיכתו ליסודות מקבוצת הברזל. הוא גם גילה את הכרונולוגיה הרדיוגנית הדרושה על מנת לקבוע את גילם של היסודות. שדה המחקר כולו פרח בשנות ה-70.
תגובות עיקריות.
התגובות החשובות ביותר בנוקליאוסינתזה כוכבית הן:
לקריאה נוספת.
E.M. Burbidge, G.R. Burbidge, W.A. Fowler, F. Hoyle, "Synthesis of the Elements in Stars". Reviews of Modern Physics. 29 (4): 547-650 (1957). doi:10.1103/RevModPhys.29.547 ׂ(B2FH)
המכבים הקדמונים
המכבים הקדמונים (באנגלית: Order of Ancient Maccabeans) היה ארגון סתרים ציוני, שמטרותיו היו הושטת עזרה לחברים הנתונים בצרה, בדומה לארגונים בריטיים דומים של עזרה הדדית.
הארגון נוסד בלונדון בשנת 1896 על ידי אפרים איש כישור - סופר עברי ואיש חובבי ציון. איש כישור שעמד בראש הארגון, שימש כמצביא העליון (High Commander) הראשון של הארגון. חבר ידוע אחר בארגון היה בוריס שץ.
באביב 1897 יצאה בארגון תומאס קוק ובנו משלחת מטעם המכבים הקדמונים שכללה את ישראל זנגוויל והרברט בנטוויץ' לביקור בארץ ישראל. אברהם לודויפול נלווה למשלחת בדרכה לארץ ישראל ותיאר אותה ברשימותיו "בארץ אבות" שפורסמו בהצפירה.
בדומה לארגון הבונים החופשיים, גם בארגון זה התקיימו טקסים סודיים שבהם השתמשו בבגדים ובסימני היכר מיוחדים.
כארגון ציוני, נכללו בין מטרותיו גם נאמנות לתנועה הציונית, תמיכה כלכלית בה, ותמיכה באידיאל של עבודה מעשית בארץ ישראל. הארגון גם שלח צירים לקונגרסים הציוניים, וסיסמתו הייתה "בעד עמנו ובעד ערי אלוקינו".
הארגון גם ייסד את "חברת הקרקע המכבית בע"מ" (Maccabean Land Company Ltd) כדי לרכוש באמצעותה קרקעות בארץ ישראל. בשנת 1922 רכשה החברה 5,000 דונם שעליהם מספר מבנים, בסביבת תל גזר. לאחר שבעלי המניות האנגלים לא התיישבו במקום, וניסיונות התיישבות אחרים לא צלחו, הועברו האדמות לקרן הקיימת לישראל ובמקום הוקם קיבוץ גזר.
בין חברי המסדר נמנו חיים ויצמן, נורמן בנטוויץ', ישראל זנגוויל, ארנסט בוריס צ'יין, מרדכי זאב חבקין וכן הרבנים הראשיים של אנגליה, יוסף צבי הרץ וצבי הרמן אדלר. ויעקב מוזר, ראש עיריית ברדפורד באנגליה.
לארגון היו סניפים שונים ברחבי אנגליה וארץ ישראל, והם נקראו "משואות". "משואת ירושלים" שנוסדה בשנת 1907 נחשבת לאחת הידועות שבהן. משואת ירושלים נוסדה על ידי מרדכי זילברמן-כספי (1885) בבית הוריו בנחלת שבעה. בין החברים היו מרדכי צבי אילן, מנהל בית-הספר תחכמוני, ודוד ילין, סופר ולימים מייסד הסמינר למורים ופרופסור באוניברסיטה העברית. המזכיר הראשון של המשואה היה זאב ליבוביץ.
יהודה שגב
יהודה שגב (נולד ב-21 ביולי 1951) הוא אלוף במילואים בצה"ל.
קורות חיים.
יהודה (יוד'קה) שגב נולד בשנת 1951 ברומניה ועלה לישראל באותה שנה. הוא גדל בקיבוץ הסוללים. שגב התגייס לצה"ל בשנת 1969 לנח"ל במסלול בני משקים לפיקוד, במהלך קורס מ"כים שבר את רגלו, ולאחר מכן שירת כפקיד שלישות. יצא פעם נוספת לקורס מ"כים וסיים קורס קציני שלישות. השתחרר בדרגת סג"ם. במלחמת יום הכיפורים גויס ליחידת איתור חללים, אך עזב אותה לטובת סיוע לגדוד מילואים בגזרה המצרית. בהמשך שירותו הצבאי שירת כקצין מיון ראשי בבסיס קליטה ומיון וכקצין השלישות של פיקוד מרכז בדרגת אלוף-משנה. לאחר שהובהר לו על ידי ראש אכ"א רן גורן, שאין כוונה לקדמו השתחרר משירות הקבע. שימש בתפקידי ניהול בחברת כמיפל עד שנקרא חזרה לשירות הקבע על ידי ראש אכ"א החדש יורם יאיר. שירת כראש חטיבת כוח אדם במפקדת חילות השדה (כיום נקראת מפקדת זרוע היבשה). מ-1996 עד 1998 מילא שגב את תפקיד ראש חטיבת התכנון ומנהל כוח האדם באגף כוח אדם. בשנת 1998 הועלה שגב לדרגת אלוף ומונה לראש אגף כוח אדם.
מעט לאחר שחרורו מצה"ל בשנת 2001, מונה שגב למנכ"ל התאחדות הקבלנים והבונים בישראל. הוא החזיק בתפקיד זה עד לפרישתו בדצמבר 2004. ביולי 2005 שב לכהן כמנכ"ל התאחדות הקבלנים.
באוגוסט 2006 מונה למנכ"ל התאחדות התעשיינים, והחזיק בתפקיד עד אפריל 2011.
שגב הוא בוגר תואר ראשון בלימודים כלליים ובינתחומיים מאוניברסיטת תל אביב, תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה ובעל תואר ראשון במשפטים מהקריה האקדמית אונו ותואר שני במשפטים מבר-אילן. בנוסף הוא בוגר קורס מפקדי חטיבות של צה"ל ובוגר המכללה לפיקוד ומטה.
שגב היה סגן יושב ראש מכון התקנים הישראלי, חבר דירקטוריון במכון היצוא, יו"ר דירקטוריון געש, חבר בדירקטוריון ב. יאיר (2006-2008), אביב ארלון (2005–2014), כמיפל (מ-2011), פיל"ת (2010–2011), אחזקות קיבוץ ניצנים, קופות הגמל והקרנות של בנק אוצר החייל.
ב-2013 יצא ספרו "מכתבים דמיוניים לאבא".
בשנת 2015 התמנה למנכ"ל התאחדות התעשיינים ופרש בשנת 2016.
מכהן כיושב ראש דירקטוריון שפיר הנדסה מאז 2015.
ב-2021 יצא לאור, בהוצאת סדן, ספרו "מפת דרכים לעבודת הדירקטוריון" - ספר מקצועי בנושא עבודת הדירקטוריון.
שגב נשוי ואב לשניים, ומתגורר ביבנה. הוא בעל אזרחות ישראלית ורומנית.
השושלת הבורג'ית
השושלת הבורג'ית (הממלוכים הבורג'ים או הממלוכים הצ'רקסים, בערבית: المماليك البرجية) הייתה שושלת של סולטאנים ממלוכים ממוצא צ'רקסי אשר שלטה במצרים ובחלקים נרחבים מהמזרח התיכון בין השנים 1382 עד 1517. במהלך שלטונם נלחמו הסולטאנים הבורג'ים במצביא המונגולי טימור לנג וכבשו את האי קפריסין. מקור שם השושלת הוא במגדל (בערבית: برج, "בורג'") ממנו שלטו הממלוכים הבורג'ים.
היסטוריה.
הממלוכים השתלטו על מצרים בשנת 1250. תחילה שלטה השושלת הבחרית אשר כללה בעיקר סולטאנים ממוצא קיפצ'קי, אם כי הסולטאנים הראשונים היו ממוצא צ'רקסי.
בשנת 1377 פרץ מרד אשר בסיומו השתלטו הצ'רקסים על עמדות המפתח באימפריה הממלוכית כשהם מובלים על ידי ברקוק ובראקה. ב-1382 מונה ברקוק לסולטאן ובכך תמה השושלת הבחרית והחלה השושלת הבורג'ית. יריבו המר של ברקוק היה המצביא המונגולי טימור לנג ושני הצדדים נלחמו שנים רבות. ב-1399 נפטר ברקוק ובמקומו מונה בנו פרג' כסולטאן. אחרי חמש שנים נוספות של לחימה ועם מותו של טימור לנג, הצליח הסולטאן פרג' לכבוש את סוריה. למרות הניצחון, סבל הסולטאן פרג' מהתנגדות של האמירים המקומיים ונאלץ לסגת בשנת 1412.
בשנת 1421 תקפה ממלכת קפריסין את מצרים אך המתקפה לא הצליחה ולבסוף הוכרחה לקבל את מרותו של הסולטאן ברסביי. במהלך שלטונו של ברסביי קטנה אוכלוסיית מצרים בצורה ניכרת. הוא הירבה בפשיטות באסיה הקטנה ומת בשנת 1438.
בשנת 1453 עלה הסולטאן אל-אשרף לשלטון, אל-אשרף כונן יחסים חמים עם האימפריה העות'מאנית שכבשה באותן שנים את קונסטנטינופול, כיבוש אשר גרם לעושר רב במצרים. עם זאת, עם מינויו של חשק'דם כסולטאן ב-1463 התגלעה מחלוקת בין מצרים לאימפריה העות'מאנית ושני הצדדים ניהלו קרבות מדי פעם.
ב-1467 תקפו העות'מאנים את הממלוכים לאחר שאחיו של הסולטאן העות'מאני באיזיט השני הורעל בזמן שהיה אורחו של הסולטאן הממלוכי קאיתבאי. באיזיט הטיל מצור על הערים אדנה וטרסוס אך הובס על יד קאיתבאי. קאיט ביי ניסה גם לעזור למוסלמים בספרד בכך שאיים על הנוצרים בסוריה, אך ללא השפעה מכרעת. הוא מת בשנת 1496 והשאיר אחריו חובות גדולים.
ב-1515 הצליחו העות'מאנים לכבוש את סוריה, ושנתיים מאוחר יותר ב-1517 הצליחו העות'מאנים לכבוש את קהיר. עם הכיבוש הפכה איסטנבול למרכז השליטה של האימפריה, אך משפחות הממלוכים המשיכו לשלוט במצרים אם כי הן היו כפופות לסולטאנים העות'מאניים. שלטונם של הממלוכים נמשך עד עלייתו של מוחמד עלי פשה אשר טבח במנהיגי הממלוכים.
תקופת שלטונם של הממלוכים הבורג'ים התאפיינה באי יציבות פוליטית וכלכלית, אשר הביאה לבסוף לנפילתם.
מרכז רפואי בני ציון
המרכז הרפואי בני ציון הוא בית חולים ממשלתי כללי שנוסד בשנת 1922 כבית החולים היהודי הראשון בחיפה, וכולל כ-450  מיטות וכ–2,000 רופאים, אחיות, עובדי מקצועות הבריאות המנהל והמשק.
בית החולים ממוקם בשדרות גולומב בשכונת הדר הכרמל שבחיפה.
היסטוריה.