המשמר האזרחי של ספרד (בספרדית: Guardia Civil) הוא הז'נדרמריה של ספרד, כלומר משטרה חמושה לטיפול בנושאי ביטחון-פנים, שמירת-גבול ושמירה על הסדר ומתפקדת ככוח התערבות לאומי. המשמר מקביל לז'נדרמריה הצרפתית ולקרביניירי באיטליה וחבר בז'נדרמריה האירופית. מדי היום-יום של אנשי המשמר הם בצבע טורקיז כהה והם חובשים כומתה, בעוד מדי הייצוג שלהם כוללים כובע משולש מסורתי. סימול כלי הרכב של המשמר הוא ירוק-לבן. המשמר נוסד בשנת 1844, בימי מלכת ספרד איזבלה השנייה ומונה כ-80,000 משרתי קבע. למשמר אחריות על לוחמה בטרור וסילוק פצצות, שמירת גבול ומניעת הברחות, שיטור תנועה בין-עירוני, שיטור ימי ומשמר חופים, חילוץ והצלה ואכיפת חוקי הגנת הטבע והסביבה.
היסטוריה.
המשמר נוסד בשנת 1844, בימי המלכה איזבלה השנייה כמשטרה לאומית. עד אז האחריות על אכיפת הסדר הציבורי נעשתה באמצעות התארגנויות על בסיס מקומי התנדבותי-למחצה (Hermandad). התארגנויות אלה נודעו, בעיקר באזורים הכפריים, כמושחתות ונאמנות פוליטית לאדון הפיאודלי של השטח ולאו דווקא לשלטון המרכזי.
הנושא הראשון בו טיפל המשמר היה שוד הדרכים, שהיה מכת-מדינה, בעיקר באנדלוסיה והנושא המשיך להעסיק אותו באופן מרכזי שנים רבות. בנוסף היה המשמר הזרוע המרכזית של המלוכה בטיפול באיכרים צמיתים רפובליקנים (שתמכו בעקרונות המהפכה הצרפתית ופעלו נגד המלוכנות ונגד שיטת הפיאודליזם הספרדי) שניסו להתארגן נגד אדוניהם. לפי הדוגמה הצרפתית, המשמר אומן וצויד ככוח צבאי-למחצה, בעל יכולת תנועה ומעבר מהיר מחזית לחזית. חלק מאנשי הכוח פעלו כפרשים קלים.
בימי מלחמת האזרחים בספרד נתפס המשמר האזרחי, שפעל בעיקר במרחב הכפרי, כבעל זיקה לבעלי האחוזות העשירים, שהשתייכו למגמה המלוכנית ולפשיסטים. הרפובליקה הספרדית השנייה הקימה בערים את משמרות ההסתערות (Guardia de Asalto) שאוישו באנשי מעמד הפועלים. חלק ניכר מאנשי המשמר האזרחי פעלו בעת המלחמה לצד פרנקו ונגד "צבא העם" של הרפובליקה. במקביל יצרה ממשלת הרפובליקה על סמך אנשי משמר ותיקים אנטי-פשיסטים ומגויסים חדשים את "המשמר הלאומי הרפובליקני" (Guardia Nacional Republicana - GNR). בשלבי המלחמה האחרונים נלחמו אנשי המשמר אלה מול אלה משני צידי המתרס.
בימי ספרד תחת שלטון פרנקו חודש המשמר והיווה כוח לחימה ושיטור ביטחוני, בעיקר נגד לוחמי הגרילה והמחתרת הבסקית אט"א. תחת שלטון פרנקו גדל הארגון והועצם. הוכפפה אליו משטרת התנועה הארצית והוקמו בו מחלקת כלבנות ומחלקת מסוקים.
לאחר הקמת ספרד הדמוקרטית התמקצע הארגון כארגון ביטחון ואכיפת סדר מודרני במדינה דמוקרטית. הקצונה נותרה מועסקת בשכר, אך שורות הארגון נפתחו גם למתנדבים. במקביל פותחו במשמר מסלולים מקצועיים כלוחמה בטרור, סילוק פצצות (יחידת TEDAX), הגנה על שדות תעופה, סיוע חמוש לפעולות אכיפת מכס, חילוץ והצלה ושיטור ימי (משמר חופים).
לואיק רמי
לואיק רמי (בצרפתית: Loïc Rémy; נולד ב-2 בינואר 1987), הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ בנבחרת צרפת ובקבוצת ריזספור.
קריירה.
רמי נולד בריליאו-לה-פאפ שבמחוז רון להורים ממוצא מרטיניקי. את שנות הנוער הוא התחיל בקבוצת ASPTT ליון וב-1999 עבר לאולימפיק ליון שם גם חתם על החוזה המקצועני הראשון שלו בשנת 2006. בינואר 2008 הוא הושאל ללאנס לחצי עונה שבסיומה הוא שם לליון. באותו קיץ הוא נמכר לניס תמורת 8 מיליון אירו, הסכום הגבוה ביותר בו ניס רוכשת שחקן. ב-2010 הוא הצטרף לקבוצת מרסיי. בעונתו הראשונה הוא הבקיעה 18 שערים ב-41 משחקים, בכל המסגרות. ובעונתו השנייה 22 ב-47 משחקים, כאשר יחד עם מתייה ולבואנה הם אחראיים על מעל 50% משערי הקבוצה. במחזור האחרון הוא נפצע, פציעה שבעקבותיה הוא לא שותף ביורו 2012 ומפסיד את אימוני טרום עונה 2012/13. בעקבות הפציעה הוא איבד את מקומו בהרכב הפותח ומשחק פחות. בינואר 2013, מפני שהוא לא שיחק הרבה, הוא מעדיף לעבור לאתגר הבא ומצטרף לקווינס פארק ריינג'רס מהפרמייר ליג. הוא מבקיע 6 שערים ב-14 משחקים אך זה לא מנע מקווינס פארק ריינג'רס לרדת ליגה. בעקבות זאת הוא עבר לניוקאסל יונייטד בהשאלה לעונת 2013/14.
ב-31 באוגוסט 2014, הושלמה עסקת העברתו של רמי לצ'לסי. ב-13 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה נגד סוונסי סיטי כאשר נכנס כמחליף, והבקיע את שער הבכורה בקבוצה בניצחון 2–4.
ב-30 באוגוסט 2016 הושאל רמי לקריסטל פאלאס עד לסיום העונה. ב-1 בספטמבר 2017 חתם רמי בלאס פאלמס לשנתיים.
ב-28 בינואר 2018 הושאל רמי לחטאפה. ב-13 ביולי 2018 חתם רמי בליל. ב-28 באוגוסט 2020 חתם רמי בריזספור הטורקית.
נבחרת צרפת.
בנובמבר 2007 שיחק לראשונה בנבחרת צרפת בכדורגל עד גיל 21. הוא שיחק בה במשך שנתיים בהן שותף ב-11 משחקים והבקיע 3 שערים. במרץ 2008 הוא זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת של צרפת כמחליף של תיירי הנרי. הוא השתתף במוקדמות יורו 2012 ואף כבש 2 שערים. נכלל בסגל נבחרת צרפת ליורו 2012 אולם בעקבות פציעה לא נסע לטורניר. הפציעה שיבשה לו את הקריירה, ומנעה ממנו גם לשחק בנבחרת הלאומית ורק במאי 2013, שנה לאחר הפציעה, הוא שב לנבחרת למשחקי מוקדמות מונדיאל 2014. תחילה נכלל בסגל המורחב של צרפת למונדיאל 2014 אך בעקבות מספר פציעות של שחקנים בסגל הצרפתי, הוא נסע להשתתף בטורניר שנערך בברזיל.
תארים.
ליון
מרסיי
אבו באכר אל-בגדאדי
מוישל'ה ויינקרנץ
בר כוכבא ברלין
מוסא סיסוקו
מוסא סיסוקו (בצרפתית: Moussa Sissoko; נולד ב-16 באוגוסט 1989 בלה בלאן-מניל) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת נאנט ובנבחרת צרפת.
קריירה.
סיסוקו התחיל לשחק בקבוצת הנוער של אספרונס אולנה (Espérance Aulnay) ולאחר מכן בכוכב האדום פריז. בגיל 13 הוא עבר לשחק בקבוצת הגילאים של טולוז ובמקביל שיחק בנבחרות הצעירות של צרפת. ב-2006 הוא חתם בקבוצה הבוגרת של טולוז ושיחק בקבוצה B שמשחקת בליגת החובבים CFA.
הוא שיחק שש עונות בטולוז ובינואר 2013 עבר לניוקאסל יונייטד. ב-31 באוגוסט 2016 חתם סיסוקו בקבוצת טוטנהאם הוטספר. ב-27 באוגוסט 2021 חתם בווטפורד. ב-23 בפברואר 2022 כבש שער בכורה בהפסד 1–4 לקריסטל פאלאס. ב-1 ביולי 2022 חזר לאחר תשע שנים לצרפת וחתם בנאנט.
סיסוקו היה חלק מהסגל של כל הנבחרות הצעירות של צרפת. ב-2008 עלה לבחרת צרפת עד גיל 21 והתמנה לקפטן הקבוצה עד שנת 2010. ב-2010 הוא זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת של צרפת. הוא זומן מחדש לנבחרת צרפת באוקטובר 2012, לאחר כישלון צרפת ביורו 2012. היה חלק מסגל הנבחרת הצרפתית למונדיאל 2014 וליורו 2016.
קורטס חנרלס
הקורטס חֵנֵרַלֵס (בספרדית: Cortes Generales, מילולית: אספה כללית) הוא הפרלמנט של ספרד, פעמים רבות נקרא "הקורטס". הפרלמנט מורכב משני בתים - הסנאט ("Senado") שהוא הבית העליון, וקונגרס הנציגים ("Congreso de los Diputados") שהוא הבית התחתון. סמכויות הקונגרס נרחבות יותר משל הסנאט. ממשלת ספרד צריכה לקבל את אמונו על מנת להיכנס לתפקידה, ובסמכות הקונגרס להביע אי אמון בממשלה. רוב החקיקה מתחילה מהקונגרס, ועוברת אל הסנאט. בקונגרס צריכים להיות על פי החוקה בין 300 ל-400 חברים, הנבחרים בבחירות אזוריות ב-52 אזורי בחירה שהם חמישים מחוזות ספרד והערים סאוטה ומלייה שעל חופי מרוקו. בסנאט 264 מושבים, מהם 208 נבחרים בבחירות אישיות והיתר ממונים על ידי הגופים המחוקקים של 19 הקהילות האוטונומיות של ספרד.
היסטוריה.
ימי הביניים (המאות 8 עד 15).
שיטת הקורטס (אספה) נעוצה במערכת הפיאודליזם של ימי הביניים. בעלי האחוזות ברמה העליונה החזיקו אספת נכבדים שייעצה להם באופן שוטף. המועצה התחלקה לשלוש שדרות: אצילים, אנשי כנסייה ובני "המעמד השלישי" (סוחרים ואומנים) המושב באספה נרכש בכסף מן האדון, כך שרק בעלי אמצעים יכלו לכהן בה. הקורטס החשוב ביותר היה הקורטס של לאון, אשר התכנס ב-1188 כקורטס של אלפונסו התשיעי, מלך לאון. ב-1230 התאחדה לאון עם קסטיליה והקורטס שלה התמקם בבירת קסטיליה, מדריד. המלך היה רשאי לפזר את הקורטס אך הקורטס היה אחראי על הצבא וקופת האוצר, וכך נשמר איזון שחייב התנהלות פוליטית זהירה.
לקראת סוף המאה ה-12 התחוללו מספר שינויים שהעלו את כוחו של "המעמד השלישי" בערים. הערים התפתחו וגדלו, האצילים קרסו תחת עול הרקונקיסטה שמימנו בכסף ובכוח אדם, ושגזלה משאבים רבים והבורגנים, שלא היו כפופים למערכת הפיאודלית היו פנויים לצבירת ממון ומיומנויות נדרשות. כך החלו לתפוס בני מעמד זה מקום גדל והולך בשורות הקורטס. כחלק ממערך היחסים הפוליטי מול המלך דרשו הערים וקיבלו פריווילגיות שאיפשרו להן חופש לנהל עת עסקיהן ולקבוע את חוקיהן. במקביל התחזק כוחו של הקורטס שיכל להתנגד לחוקים מלכותיים.
מהמחצית השנייה של המאה ה-15 ועד המאה ה-17.
ב-1469 נישאו איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה ופרדיננד השני מלך ארגון, איחדו את ממלכותיהם ויצרו ישות מדינית גדולה וקתולית בספרד. השניים, ולצידם האצילים והכנסייה, טרחו להוריד מחשיבותו של הקורטס על ידי הפחתת סמכויותיו, דבר שהתאפשר כתוצאה מהעוצמה המלכותית שלאחר סיום הרקונקיסטה, עד שהפכו את האספה ללא יותר ממאשרת אוטומטית של כל החלטה מלכותית. אולם, הקורטס עדיין שלט בקופה הציבורית ובמיסים. גם בתקופת האימפריה הספרדית היה מעמדו של הקורטס לא יותר מאספה נאמנה למלך. "תור הזהב של ספרד" לא היה תור זהב של חירות פוליטית. הן בית בורבון והן בית הבסבורג נטו לריכוז הכוח בידי השליט.