12 הנבחרות חולקו ל-2 בתים בהם נערכו משחקים בשיטת ליגה. 4 נבחרות מכל בית העפילו לשלב הפלייאוף שהתקיים בשיטת נוקאאוט.
בתחרות הנשים בריטניה העפילה ישירות כנבחרת המארחת ונורווגיה כאלופת העולם המכהנת. 2 נבחרות (אנגולה וארגנטינה) העפילו כאלופות היבשת שלהן. קוריאה הדרומית העפילה דרך משחקי המוקדמות האסיאתיים. נבחרת שוודיה שסיימה שנייה באליפות אירופה העפילה גם כן מכיוון שנורווגיה הזוכה באותה אליפות זכתה גם באליפות העולם. 6 נבחרות נוספות העפילו דרך טורניר המוקדמות האולימפי.
הקבוצות חולקו ל-2 בתים. 4 נבחרות מכל בית העפילו לשלב הפלייאוף שהתקיים בשיטת נוקאאוט.
אליפות רוסיה בהחלקה על הקרח
חוקת צפון קוריאה
כריסטה ריגוזי
כריסטה ריגוזי (בגרמנית: Christa Rigozzi; נולדה ב-2 במאי 1983) היא דוגמנית ומנחת טלוויזיה שווייצרית, מחזיקה בתואר מיס שווייץ 2006.
ביוגרפיה.
ריגוזי נולדה בקנטון טיצ'ינו. היא למדה תקשורת ומדיה באוניברסיטת פריבור ולאחר מכן למדה קרימינולוגיה באוניברסיטת ברן.
בשנת 2006 נבחרה למיס שווייץ והתחרתה בתחרות מיס תבל. היא דגמנה למספר חברות ובניהן s.Oliver הגרמנית והופיעה בפרסומות בטלוויזיה.
בשנת 2010 שימשה כדוברת הניקוד השווייצרי באירוויזיון. ב-2011 החלה לשמש כשופטת בגרסה השווייצרית של America's Got Talent.
בשנת 2016 הנחתה את טקס פרסי הטלוויזיה השווייצרית.
חיים אישיים.
בשנת 2010 היא נישאה לג'ובאני מארקזה. ב-2016 ילדו לזוג תאומות, והמשפחה מתגוררת בטיצ'ינו.
שאול אפק
שאול אפק (23 באוגוסט 1928, ז' באלול ה'תרפ"ח – 10 בנובמבר 2020, כ"ג בחשוון ה'תשפ"א) היה אלוף-משנה בצה"ל ולוחם פלמ"ח. בין היתר שימש כמפקד מחוז חיפה ונספח צה"ל בברזיל.
ביוגרפיה.
אפק נולד בשם שאול פינצ'וק ב-23 באוגוסט 1928 בעין חרוד ליצחק פינצ'וק, עולה מפולין ולרבקה, עולה מבלארוס. רבים ממשפחת אביו נספו בשואה בעיירה קוברין.
אפק גדל בכפר יונה ובהמשך למד בבית הספר מקס פיין.
בחודש מאי 1945 התגייס לפלמ"ח ושובץ בפלוגה ו' של הגדוד הראשון, כינויו המחתרתי היה שמואל רבינוביץ'. מיד לאחר גיוסו עבר קורס קשר וחבלה. אפק השתתף בליל המשטרות בפיצוץ משטרת שפרעם ובפיצוץ גשר אכזיב בליל הגשרים כחבלן. בשבת השחורה נאסר וישב בכלא הבריטי בעתלית ולאחר מכן בכלא רפיח למשך חודשיים. בהמשך השתלב כרזרביסט בגדוד הרביעי ועבר קורס מפקדי כיתות.
בתחילת מלחמת העצמאות היה אפק למפקד אזור כפר יונה. במאי 1948, עם הקמת צה"ל, פיקד על קרב גאולים שמנע את ביתור הארץ על ידי כוח עיראקי. הכיתה בפיקודו שהגיעה מכיוון כפר יונה ניצלה את מערכת התעלות ביישוב על מנת להגיע למגדל המים וממנו לירות לעבר הכוח העיראקי שכבש את גאולים. בעקבות הירי נסוג הכוח העיראקי והוסר המצור מהיישוב.
בהפוגה הראשונה יצא למחזור הראשון של קורס קצינים לאחר הקמת צה"ל וסיים אותו בהצטיינות (תוך שסיכת הקצונה מוענקת לו ישירות על ידי דוד בן-גוריון), ושובץ כמפקד מחלקה בגדוד 35 בחטיבת אלכסנדרוני. בסוף שנת 48' השתתף בקרבות כיס פלוג'ה. בסיום המלחמה השתתף במבצע ייצוב.
לאחר מלחמת העצמאות עבר לחטיבת גולני, בה מילא מספר תפקידים: אפק היה ממקימי סיירת גולני ושימש כסגן מפקד הסיירת, תחת פיקודו של אריאל שרון. לאחר מכן היה למפקד פלוגה ושימש כסגנו של רחבעם זאבי בפיקוד על גדוד 13 וכעבור שנים שימש כמפקד גדוד 51.
סיים את מחזור ב' של בית הספר לפיקוד ומטה ומונה לקצין אגף המבצעים של אוגדה 36, תפקיד אותו מילא במהלך מבצע קדש. בהמשך מונה לסגן מפקד חטיבה 4 תחת פיקודו של יוסף הרפז, ושימש כממלא מקום מפקד החטיבה עד למינויו של אלעד פלד. בתחילת שנות ה-60 שימש כסגן מפקד בית הספר לקצינים וכמפקד מצעדי צה"ל ביום העצמאות.
לאחר מכן עבר לשרת בפיקוד המרכז בו מילא מספר תפקידים: קצין הדרכה, קצין שלישות וקצין מבצעים של הפיקוד, תפקיד אותו מילא במלחמת ששת הימים. היה בין פורצי שער האשפות בעת שחרור ירושלים. בשנת 1968 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד מחוז חיפה. תפקידו האחרון היה נספח צה"ל בברזיל.
בשנת 1975 השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.
לאחר שחרורו מצה"ל למד מנהל עסקים ומדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב, עבד בחברות "כימיקלים לישראל" ו"דגם מערכות", בטכניון ובקק"ל ובין היתר מילא תפקידי שליחות וגיוס כספים בדרום אמריקה ובקנדה.
משפחתו.
בשנת 1955 נישא לצביה לבית ברין, מורה ומחנכת ילידת עפולה. לזוג בת אחת, מיכל, רעייתו של נשיא המדינה האחד-עשר של מדינת ישראל יצחק הרצוג. התגורר בכפר סבא.
אפק היה הבכור מבין שלושה אחים. אחיו הוא איש הספורט אורי אפק, מנכ"ל הוועד האולימפי בישראל לשעבר. אחיינו הוא המשנה ליועצת המשפטית לממשלה הממונה על מערך הייעוץ והחקיקה במשרד המשפטים, שרון אפק.
אפק התאלמן מאשתו צביה ב-2020 ומספר שבועות לאחר מכן, ב-10 בנובמבר 2020, נפטר גם הוא, בגיל 92.
יחסי טג'יקיסטן–פקיסטן
יחסי טג'יקיסטן–פקיסטן הם היחסים הפוליטיים, הכלכליים והתרבותיים שבין רפובליקת טג'יקיסטן לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן. שתי המדינות היוו חלק מהאימפריה הפרסית, וכן המדינות חולקות מסורות תרבותיות משותפות, מה שתרם במהלך ההיסטוריה ליחסים בין המדינות.
סקירה כללית.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו רשמית בשנת 1992, לאחר שטג'יקיסטן הפכה למדינה עצמאית בעקבות קריסת ברית המועצות. שתי המדינות משתפות פעולה בתחומים רבים, בעיקר בתחום הסחר הבילטרלי. שתי המדינות עורכות מספר ועידות דו-צדדיות על מנת להגביר את היקף הסחר ושיתופי הפעולה ביניהן. במרץ 2008, סעיד סייד-ביג, שגריר טג'יקיסטן בפקיסטן הודיע כי טג'יקיסטן מוכנה לסחור בחשמל זול עם פקיסטן ואיראן.
המרחק בין המדינות הוא 15.5 ק"מ (בנקודה הקרובה ביותר). קהילת הטג'יקים בפקיסטן מוערכת בכ-1.2 מיליון תושבים, רוב קהילה זו התיישבה בפקיסטן בשל התנאים הכלכליים במדינתם. רבים מהם התיישבו בצפון המדינה. בשנת 1971, עם פלישת ברית המועצות אל אפגניסטן, מספר גדול של פליטים טג'יקים התיישבו ברחבי פקיסטן. המספר המדויק של פליטים אלו קשה לקביעה מכיוון שרבים מהם אינם מחזיקים בתעודות זהות רשמיות במפקדים הרשמיים בפקיסטן. עם זאת, פליטים טג'יקים רבים שהתיישבו בפקיסטן חזרו אל ארצם.
יחסים כלכליים.
בשנת 2016, ייצאה טג'יקיסטן לפקיסטן סחורה בשווי 18.5 מיליון דולר אמריקאי. הסחורה כללה כותנה גולמית (99.6%), משי גולמי, סיבי זכוכית, אלקטרומגנטים וחומצות. לעומתה, פקיסטן ייצאה לטג'יקיסטן סחורה בשווי 4.37 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם תרופות, סוכר גולמי, ממתיקי סוכר, ביצים, חלב, סכיני גילוח, צמנט, אורז, פרי הדר, פירות טרופים ומוצרי חלב.
יחסי סמואה–פקיסטן
יחסי סמואה–פקיסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מדינת סמואה העצמאית לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן.
היסטוריה.
פקיסטן וסמואה כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים הרשמיים ב-7 במרץ 1983, פקיסטן הייתה המדינה ה-27 במספר לכונן את יחסיה עם סמואה.
בספטמבר 2014 השתתפה פקיסטן בוועידת המדינות המתפתחות שהתקיימה באפיה, בירת סמואה. באוקטובר 2016 נערך טקס גדול בעת ביקור הנציב הגבוה של פקיסטן בניו זילנד ואיי האוקיינוס השקט בסמואה. הוא נפגש עם בעלי תפקידים חשובים.
יחסי סרביה–פקיסטן
יחסי סרביה–פקיסטן הם היחסים הפוליטיים, הכלכליים והתרבותיים שבין הרפובליקה של סרביה לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן.
סקירה כללית.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-1948. מאז 2001, פקיסטן מחזיקה שגרירות בבלגרד. עם זאת, באותה השנה, סרביה סגרה את שגרירותה באסלאמאבאד, בשל סיבות כלכליות. השגרירות הסרבית בבייג'ינג מואמנת גם על פקיסטן.
שיאי סרביה ופקיסטן קיימו מפגשים דו-צדדיים בשולי פסגת ה-NAM במצרים בשנת 2009 שר החוץ הסרבי לשעבר, ווק ירמיץ', ביקר בפקיסטן במרץ 2010 ובדצמבר 2011.ב-24 בדצמבר 2012, פקיסטן הכירה ברפובליקה של קוסובו, אשר סרביה טוענת ריבונות על שטחה. ממשלת סרביה לא הגיבה על ההכרה.
ב-18 במאי 2018, שתי המדינות ציינו 70 שנה של יחסים דיפלומטיים. על פי משרד החוץ הסרבי, סדרה של אירועים תוכננו על ידי השגרירות הפקיסטנית בבלגרד על מנת לציין ציון דרך זה.
יחסים כלכליים.
בשנת 2016, ייצאה סרביה לפקיסטן סחורה בשווי 3.73 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם גרוטאות של כלי שיט, אוכל לחיות, חומרים כימיים, מקררים, מכונות כביסה ומוצרי ברזל. לעומתה, פקיסטן ייצאה לסבריה סחורה בשווי 12.7 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם בגדים ומוצרי כותנה, נעלי עור, מוצרי ספורט, סיבי נייר, כלים רפואיים, משאבות נוזליות ואורז.
עונת 2016\2017 בליגה הלאומית בכדורסל
עונת 2018\2019 בליגה הלאומית בכדורסל
יחסי פיג'י–פקיסטן
יחסי פיג'י–פקיסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של פיג'י לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן.
סקירה כללית.
פיג'י היא מדינה מיוחדת בין מדינות האוקיינוס השקט. בעוד שמוצא אנשי האיים האחרים הוא מלנזי, פולינזי וכיוצא בזה, מוצא אנשי פיג'י הוא הודי. השונות מתבטאת בשפה השונה (ההינדי אף קיבלה מעמד רשמי במדינה) ובתרבות ההודית שנפוצה בה. יחד עם ההודים בפיג'י הגיעו אליה גם מוסלמים, בין המוסלמים נמצאים גם אנשים רבים ממוצא פקיסטני.
פקיסטן הייתה המדינה הראשונה בעולם לכונן יחסים דיפלומטיים עם פיג'י, היא עשתה זאת ב-8 במרץ 1970, השנייה אחריה, באוגוסט באותה השנה, היא מדינת ישראל.
יחסים כלכליים.