המעבר לניהול עצמי מיועד לשפר את הישגי התלמידים ולהבטיח את התנאים להצלחתם. המנהל והמורים נוטלים אחריות אישית ומקצועית להישגי התלמידים (בלועזית: ACCOUNTABILITY). בתי-הספר יפתחו מאפיינים ייחודיים בהתאם לחזון למטרות ולתוכניות הפעולה הפרטניות לכל מוסד ומוסד. כל זאת במסגרת הכללים הנהוגים במערכת החינוך הכוללת בישראל. השיטה מאפשרת לבית הספר לקבל החלטות בזמן אמת. נוצרים תנאים לעידוד והמרצה של מנהיגות חדשה בכל הרמות ובכל תחומי הפעולה וכן אפשרות לסגנון ניהולי, יזמי ואוטונומי המאפשר פתיחת "צווארי בקבוק" לטובת התלמידים, בטווחי זמן קצרים. המעבר לניהול עצמי מאפשר חיבור בין סמכות לבין אחריות.
יתרונות פדגוגיים : יסוד חשוב בניהול העצמי מגדיר את מנהל בית הספר וצוות מוריו כמומחים בתחומם ובעלי יכולת קבלת החלטות באשר לשיפור הלמידה וטיוב ההוראה.
ניהול עצמי מאפשר צמיחה והתפתחות מקצועית של כל ממלאי התפקידים בבית הספר ושל אלה המלווים אותם בתפקידי פיקוח במשרד החינוך וברשות המקומית. הנחת היסוד של השיטה גורסת כי המנהלים והמורים קרובים לתלמיד ובידיהם היכולת לאבחנה צרכיו באופן המיטבי ובידם להחליט על הצעדים והתוכניות הפדגוגיות הנדרשות. האצלת סמכויות ישירות לבתי-הספר, תאפשר מיקוד ישיר של התכנון הפדגוגי בצרכי התלמיד והכתה. ישתפר הביטחון העצמי של חברי הצוות, הואיל ותוענק תחושת בעלות לכל אחד ממלאי התפקידים. השיטה מאפשרת הגברת שביעות הרצון והערכה של ההורים והקהילה כלפי הצוות.
יתרונות כלכליים : הקצאת התקציב על פי נוסחה פומבית שוויונית. השיטה תביא לניצול מלא של השקל לצורכי התלמיד ובית הספר. מתאפשרת גמישות בהמרה בין סעיפי תקציב (למעט בכספי הורים). יוגבר הקשר בין תכנון פדגוגי לניצול תקציבי ללא התחשבות ב"צבע הכסף". תקטן עלות רכישת מוצרים ושירותים לתלמידים, כתוצאה מביצוע תשלומים ישירות לספקים באמצעות תקציב בית הספר. תינתן האפשרות להעביר יתרות תקציב משנה אחת לשנייה. השיטה מעודדת חיסכון והתייעלות תקציבית והסבתו ליעדים פדגוגיים. התכנון התקציבי הכולל של המוסד יעשה באופן עצמאי בכל בית ספר וייגזר מן היעדים שיקבע המוסד לעצמו.
פטגוטיטאן
פטגוטיטאן (שם מדעי: "Patagotitan") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד מענף טיטאנוזאוריה שנודע בגודלו הרב. הפטגוטיטאן היה אחד הדינוזאורים הגדולים ביותר שחי אי־פעם, הן מבחינת אורך והן מבחינת משקל: אורכו מוערך כ־37–40 מטר, גובהו כ־15–20 מטר ומשקלו כ־69–77 טונות. הפטגוטיטאן חי בדרום אמריקה בתקופת הקרטיקון כ־95–100 מיליון שנים לפני זמננו. הוא נתגלה ב־2014 בפרובינציית צ'ובוט שבפטגוניה, ארגנטינה וב־2017 תואר וסווג רשמית. פירוש שמו המדעי הוא "הטיטאן מפטגוניה", ואילו שם המין נקרא על שם משפחת Mayo שאירחה את הפלאונטולוגים שחפרו את המאובנים.
גודל.
פטגוטיטאן הוא הדינוזאור הגדול ביותר הידוע מחומר מאובנים טוב, ואחד הגדולים ביותר שחיו אי־פעם. בעת גילויו הוערך גודלו של פטגוטיטאן ב־40 מטר אורך ומשקל של 77 טון מטרי, וגובה של 20 מטר. לפי הערכות אלה היה הפטגוטיטן הדינוזאור הגדול ביותר שחי אי־פעם, באותו סדר גודל של הארגנטינוזאורוס והפוארטזאורוס, ואפילו קצת גדול יותר. עם התקדמות המחקר על המאובנים שנמצאו השתנו הערכות אלה, והם קטנו במקצת: משקל של 69 טון ואורך של 37 מטר. כעת הן קטנות מההערכות המרביות על גודלו של הארגנטינוזאורוס אך עדיין באותו סדר גודל.
השוואת גדלים מול זאורופודים נוספים.
בעת גילויו, תואר הפטגוטיטאן (שכונה עד אוגוסט 2017 בשם "הטיטאנוזאור" מאחר שטרם ניתן לו שם מדעי) כדינוזאור ובעל החיים היבשתי הגדול ביותר שנתגלה אי-פעם. במאמר המדעי שפורסם ב-9 באוגוסט 2017 הוערכו ממדיו של פטגוטיטאן במשקל של כ-69 טון ואורך של כ-37 מטר. לשם השוואה, עבור ארגנטינוזאורוס - הדינוזאור הגדול ביותר בעולם שידוע מחומר מאובנים סביר - הערכת המשקל היא בין 70 ל־100 טון והערכת האורך היא 36–40 מטר. עם זאת, בעיתונות ובאתרי מדע פופולרי מיהרו להכתיר את הפטגוטיטאן כ"בעל החיים הגדול ביותר שהלך על פני האדמה", וחלק ציינו שעד אז החזיק בשיא הארגנטינוזאורוס.
עם זאת, מספר פלאונטולוגים חלקו על קביעה זו. ראשית, ההערכות על משקלו ואורכו של הארגנטינוזאורוס גדולות במקצת מאלה של הפטגוטיטאן, אך ההבדל ביניהן קטן מאוד ויכול להיות תוצאה של מרווחי שגיאה בהערכות. שנית, הפלאונטולוגים הסתמכו על השוואת מאובנים בין הארגנטינוזאורוס והפטגוטיטאן, בעיקר עצם הירך (femur) ומספר חוליות מעמוד השדרה. עצם הירך של פטגוטיטאן הייתה קטנה (גובהה 238 ס"מ) ודקה (היקפה קטן מ-110 ס"מ) יותר מזו של הארגנטינוזאורוס (גובה 250 ס"מ והיקף 118 ס"מ), דבר שמצביע על כך שפטגוטיטאן כנראה לא היה גדול יותר מהארגנטינוזאורוס. לדברי הפלאונטולוג ד"ר מאט ודל, עד שיימצאו מאובנים שלמים יותר כל מה שניתן לומר הוא ששלושת הדינוזאורים הגדולים ביותר (נכון ל-2017) הם הארגנטינוזאורוס, הפוארטזאורוס והפטגוטיטאן, כולם בערך באותו גודל (עד כדי מרווחי שגיאה), ושארגנטינוזאורוס הוא עדיין הדינוזאור הגדול ביותר לפי השוואת גודלי המאובנים שנמצאו (עצם הירך ואחת החוליות).
השוואת גודלו של פטגוטיטאן (ב) עם זאורופודים ענקיים נוספים. הארגנטינוזאורוס בצבע , וכן השוואה לדינוזאורים גדולים אחרים (למעלה).מקרא ומפתח מינים: , , , , , , , , , , , , .
פלאוביולוגיה.
פטגוטיטאן היה זאורופוד ענק בעל צוואר וזנב ארוכים וגוף מסיבי. הוא הלך על 4 רגליים מוצקות דמויות עמודים, שתמכו בגופו הכבד. הוא היה צמחוני וזלל כמות אדירה של צמחייה מדי יום. הגנתו העיקרית מפני טורפים הייתה גודלו הרב.
פטגוטיטאן חי בקרטיקון עליון, כ־100–95 מיליון שנה לפני זמננו, במה שהיום פטגוניה. לצד מאובני הדינוזאורים נמצאו מאובנים של עצים, בהם גזעים מאובנים. מכך הסיקו המדענים שפטגוטיטאן חי ביערות שופעים שבהם היו עצים בגובה של כ־15 מטרים. פטגוטיטאן היה גבוה מספיק בשביל להרים את צווארו ולאכול מצמרות העצים.
המאובנים שנמצאו הורכבו מקבוצה של 7 פרטים, שחלקם עדיין היו בתהליכי גדילה. דבר זה מרמז שהם חיו במשפחות או בעדרים קטנים. כל השבעה מתו כנראה באסון טבע ובכך הפך אתר מותם ל"בית קברות פלאונטולוגי". לצד מאובני הפטגוטיטאנים נמצאו 57 שיניים חדות של התרופוד הטורף, טירנוטיטאן, שהיה טורף על בבית גידול זה בתקופתו. הטירנוטיטאנים כנראה ניזונו מפגרי הזאורופודים העצומים, שכן כנראה לא העזו לתקוף עדר ובו פרטים בגודל מלא.
גילוי ומאובנים.
המאובנים נתגלו לראשונה ב־2011 על ידי בעל חווה חקלאית בפרובינציית צ'ובוט שבפטגוניה, באזור מדבר לה־פלצ'ה, 250 ק"מ מערבית לטרלאו. הוא הודיע למוזיאון הפלאונטולוגי המקומי. צוות בראשות חוזה לואיס קרבז'ידו (Jose Luis Carballido) ודייגו פול (Diego Pol) ניהל את החפירה בסיומה נתגלו 150 עצמות שהרכיבו 7 דינוזאורים. הפלאונטולוגים נדהמו מגודלם של המאובנים והכריזו על תגליתם ב־16 במאי 2014. לדבריהם, המאובנים נשתמרו במצב טוב מאוד. כדי להמחיש את גודל המאובנים, הם פרסמו שאורך עצם הירך (femur) היה 2.4 מטר.
המאובנים שנתגלו כוללים חוליות מעמוד השדרה הגבי, קצת מחוליות הצוואר והזנב, צלעות, חלק מאגן הירכיים, חלק מעצמות הגפיים בהן עצם הירך ועצם השכם. כמות המאובנים שנתגלו ושלמותם גדולים ביחס לטיטאנוזאורים ענקיים אחרים שנתגלו, ולכן פטגוטיטאן נחשב לדינוזאור הגדול ביותר שידוע מחומר מאובנים טוב (חומר המאובנים של ארגנטינוזאורוס חלקי יותר ולא מוגדר כ"טוב" אלא רק כ"סביר").
ב־2016 הוצב שחזור של השלד בתצוגה במוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע בניו יורק. אורך השלד כ־37 מטר (122 רגל) והוא היה כה ארוך עד שהוא אפילו לא נכנס בשלמותו לאולם הגדול ביותר במוזיאון וחלק מהצוואר שלו "גלש" לחדר נוסף. השלד הוא יציקה מפיברגלאס של העצמות המקוריות. מאחר שלדינוזאור לא היה עדיין שם מדעי בעת הצבתו הוא כונה שם בפשטות "הטיטאנוזאור".
בקיץ 2018 הוצב שחזור של השלד במוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע בשיקגו.
גודזילה (סרט, 2014)
גודזילה (באנגלית: Godzilla) הוא סרט מדע בדיוני ופעולה אמריקאי המציג את המפלצת גודזילה מזיכיון הסרטים בעל אותו השם. הסרט מספר את סיפורו של גודזילה באתחול שמנסה להוות גרסה "אפשרית לאמונה" לסדרה. את הסרט ביים גארת אדוארדס ומככבים בו אהרון ג'ונסון, קן ואטאנבה, אליזבת אולסן, ז'ולייט בינוש, סאלי הוקינס, דייוויד סטראתיירן ובריאן קראנסטון.
הסרט הופק על ידי האולפנים האמריקאיים "Legendary Pictures" ו"האחים וורנר" והאולפן היפני "טוהו". זהו הסרט האמריקאי השני העוסק בגודזילה מאז האחרון שיצא בשנת 1998 והוא הסרט הראשון ביקום הקולנועי המשותף של גודזילה וקונג. הסרט יצא ברחבי העולם ב-15 במאי 2014 ובארצות הברית ב-16 במאי באותה שנה.
עלילת הסרט.
הסרט מתחיל בתיאור הפצצת האטול ביקיני בפצצת מימן. בעוד נהוג לחשוב שהפצצה נועדה לניסוי, מתברר כי מטרתה היא חיסול מפלצת ימית ענקית הנראית בחטף.
בשנת 1999, המדענים אישירו סריזאווה וויויאן גראהם (קן ואטאנבה וסאלי הוקינס בהתאמה) מגיעים לפיליפינים ומגלים עצמות ענק וביצי עצמים לא מזוהים. מאוחר יותר מתברר כי אחת הביצים בקעה, וכי ישנה דליפה במתקן גרעיני בטוקיו, יפן. במהלך הדליפה מאבד המהנדס ג'ו ברודי (בריאן קראנסטון) את אשתו סנדרה (ז'ולייט בינוש), העובדת עמו במתקן. בנוסף הדליפה גרמה לרעידת אדמה, וכך הוחלט שמחוז ג'אנג'ירה יפונה ותאסר הכניסה אליו.