אברמסון נולד וגדל במנהטן, בנם הצעיר של ג'ק ורות' אברמסון. הוא גדל במשפחה של שחיינים. אביו ג'ק, היה חבר בוועד האולימפי האמריקאי ומנהל המבחנים האמריקאים בשחייה, קפיצה למים וכדורמים לאולימפיאדת טוקיו (1964). שני אחיו הגדולים, אלן ודייוויד, היו שחיינים מצטיינים.
בתחרויות השחייה של המכביה השישית שנערכו בספטמבר 1961 זכה אברמסון בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה שליחים 4x200 מטר בשיא מכביה חדש של 8:46.3 דקות, לפני ישראל 9:23.3 דקות ודרום אפריקה (9:25.6 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 19:33.2 דקות, אחרי אחיו דוד אברמסון שקבע שיא מכביה חדש של 18:45.4 דקות ולפני ג. סולטמן מדרום אפריקה (19:35.6 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:54.9 דקות
בתחרויות השחייה של המכביה השביעית שנערכו באוגוסט 1965 סיים אברמסון במקום חמישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:37.0 דקות.
חייו האישיים.
ב-1963 התגייס לאקדמיה של חיל האוויר האמריקני ליד קולורדו ספרינגס, קולורדו וב-1968 סיים אברמסון את לימודיו. הוא שירת בבסיס חיל האוויר בהנסקום ליד בוסטון עד שנת 1972. באותה שנה הוא קיבל תואר שני במנהל עסקים מבבסון קולג' בוולסלי, מסצ'וסטס.
במהלך המכביה השביעית הכיר אברמסון את כוכבת המכביה, האתלטית לוריין לוצוף מדרום אפריקה. שלוש שנים לאחר מכן הם נישאו ביוהנסבורג ואחר כך עברו להתגורר בארצות הברית.
אברמסון היה חבר בידידים האמריקאים של האוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2008 חצה אברמסון את תעלת למאנש במשחה שליחים עם חבריו ובשנת 2013 הוא הקיף בשחייה את מנהטן וכל זאת על מנת כדי לגייס כסף למחקר עבור מחלת מיאלומה נפוצה שבה לקה.
ב-17 בינואר 2016 נפטר אברמסון מהמיאלומה, בביתו שבמנהטן. הותיר אחריו שני ילדים, בת ובן ו-4 נכדים.
חינוך בטנזניה
מערכת החינוך בטנזניה לא השתנתה למרות שבמרוצת השנים עברה טנזניה שינויים רבים. המבנה הכללי של החינוך בטנזניה כולל שנתיים של חינוך טרום יסודי לגילאי 5-6, לאחר מכן 7 שנים של השכלה יסודית חינמית לגילאי 7-13, 4 שנים של השכלה תיכונית בסיסית לגילאי 14-17 (תבניות 1-4), שנתיים של השכלה תיכונית מתקדמת לגילאי 18-10 (תבניות 5 ו-6) ולבסוף 3 או יותר שנים של חינוך על תיכוני. הלימודים בבתי הספר התיכונים ובאוניברסיטה כרוכים בתשלום.
מערכת החינוך בטנזניה נתמכת הן על ידי המגזר הציבורי והן על ידי המגזר הפרטי.
השכלה טרום יסודית.
כל ילד שמלאו לו לפחות חמש שנים רשאי להירשם למסגרת של חינוך טרום- יסודי לתקופה של שנתיים .
ההגעה למסגרת אינה בגדר חובה.
החינוך הטרום-יסודי מהווה אתגר גדול במדינת טנזניה, מכיוון שהוא אינו מקבל משאבים מתאימים כמו בתי הספר היסודיים והתיכוניים, הכיתות מכילות מספר רב של תלמידים והמשאבים מוגבלים. מורים בחינוך הטרום-יסודי מקבלים שכר נמוך יותר ממורים במערכת החינוך היסודי והתיכוני, וכן הכשרה פחותה ופחות כלים על מנת להקנות חוויית לימודים איכותית וטובה.
בנוסף, קיימים הבדלים בין כיתות באזורים עירוניים או כפריים בטנזניה. באזור הכפריים יש חלל כיתתי קטן יותר, מספר תלמידים גדול יותר בכל כיתה, יחס פחות טוב של מורים לתלמידים, פחות משאבים ופחות מורים מיומנים. מידת ההכשרה של המורים נמצאה כשמשפיעה על איכות הלמידה יותר ממשאבים ותנאים פיזיקליים.
השכלה יסודית.
בתי הספר הציבוריים מלמדים בשפות סווהילית (Swahili) ואנגלית. מספר בתי ספר פרטיים, הדורשים שכר לימוד, מלמדים גם הם באנגלית. מורים הדוברים שפות של קבוצות אתניות שונות (למעט סווהילית), אינם מורשים להשתמש בהן לצורך הוראה, אך עם זאת במקרים מסוימים בשלבי החינוך הראשונים הם עלולים להשתמש בשפות אלו באופן לא רשמי.
כל ילד שמגיע לגיל שבע, מחויב לקחת חלק במערכת החינוך.
ביטול שכר לימוד.
תשלום שכר הלימוד לבתי ספר יסודיים בוטל בשנת 2002, אך משפחות ממשיכות לשלם עבור שירותים נוספים המסופקים על ידי בית הספר.
סטטיסטיקת רישום והוראה.
הפחתת תשלום שכר הלימוד הובילה לעליה משמעותית במספר הילדים שנרשמו לבתי ספר יסודיים, ב-2001 נרשמו 4,839,361 תלמידים, בשנת 2006- 7,959,884 תלמידים, ובשנת 2008- 8,410,000 תלמידים. עלייה זו במספר התלמידים לא לוותה בעלייה פרופורציונלית במשאבים הכרחיים ללימוד כגון מורים, כיתות לימוד וספרי לימוד. היחס בין מספר התלמידים למספר המורים שהוכשרו בשנת 2010 היה 54:1, זאת בניגוד למטרה שהמדינה הציבה לעצמה, ליחס של מקסימום מורה לכל 40 תלמידים. כל המחוזות במדינה חרגו מהמטרה שהוצבה, למעט המחוזות Kilimanjaro ו-Dar Es Salaam . בשנת 2007, 3% מהתלמידים במדינה היו בעלי ספרי מתמטיקה, זאת לעומת 7% בשנת 2000. השלטון המקומי אחראי על תשלום משכורות המורים ועל מתן חומרי הוראה לבית הספר. הממשלות המקומיות אחראיות על הוצאות התפעול והניהול של בתי הספר היסודיים, בזמן שההורים דואגים למתן חומרי למידה בסיסיים כמו עפרונות ומחברות. בנוסף, הממשלה המקומית אחראית להקמה ולבנייה של בתי הספר. ישנן קרנות הנותנות מענקים לבניית כיתות לימוד, דיור המורים, שירותים, ושיפור מבנים קיימים של בית הספר ומתקנים.
מנתונים סטטיסטים של המדינה דווח כי בשנת 2000, 57% מהילדים בגילאי 5-14 נכחו בבית הספר .
תוכנית לימודים ושפת הוראה.
המוסד לחינוך בטנזניה (Tanzania Institute of Education) הוא הגוף העיקרי שאחראי על פיתוח תוכנית הלימודים. גוף זה מרכיב תוכניות, סילבוסים, כלים פדגוגיים כמו ספרי לימוד, והדרכות מעבדה. בנוסף הוא מכשיר מורים בתוכניות לימוד חדשניות ומפקח על יישום תוכניות אלו בבתי הספר .
תוכנית הלימוד בטנזניה מורכבת מ-12 נושאים: שפת סווהילית, מתמטיקה, מדעים, גאוגרפיה, אזרחות, היסטוריה, אנגלית, נושאים מקצועיים, צרפתית, דת, טכנולוגיית מידע ותקשורת וספורט. בתוכנית הלימודים מודגש פיתוח כישורים בקרב התלמידים: חשיבה יצירתית וביקורתית, תקשורת, חשיבה כמותית, אוריינות טכנולוגית, מיומנויות חברתיות ואישיות, ולמידה עצמאית .
בשנת 2010 מלבד שמונה בתי ספר, סווהילית הייתה שפת ההוראה השנייה ב-15,816 בתי הספר היסודיים הציבוריים הפרוסים ברחבי הארץ. לעומת זאת, באותה השנה, ב-539 מתוך 551 מבתי הספר היסודיים הפרטיים, אנגלית הייתה שפת ההוראה השנייה.
מבחנים ארציים.
לפי החוק הנוכחי, תלמיד נדרש לעבור בהצלחה את מבחני בית הספר היסודי (Primary School Leaving Examination), על מנת לקבל תעודת מעבר לחטיבת הביניים. בשנת 2006, מעל ל-70% מהתלמידים שנגשו למבחנים עברו אותם בהצלחה. בשנת 2009, שיעור המעבר לחטיבות הביניים ירד בצורה משמעותית, ורק 49.4% מהתלמידים שנגשו למבחנים עברו אותם בהצלחה. מחוז ה-Dar es Salaam הוא בעל שיעור המעבר הגבוה ביותר (69.8%), בעוד שמחוז Shinyanga הוא בעל שיעור המעבר הנמוך ביותר (31.9%). קיים פער משמעותי בשיעור המעבר בין גברים לנשים, כך שגברים עומדים על 55.6% ואילו נשים על 43.2%. פער זה מתקיים בכל המחוזות, מלבד קילימנג'רו (Kilmanjaro). סווהילית הוא המקצוע בו אחוז המעבר היה הגבוה ביותר (69.1%), ומתמטיקה הוא המקצוע בו אחוז המעבר היה הנמוך ביותר (21%).
היסטוריה.
המחויבות הממשלתית לחינוך, אשר מהווה חלק אינטגרלי מהחברה ומההתפתחות הכלכלית, התחילה זמן קצר לאחר קבלת העצמאות של המדינה.
בשנות ה-80 המוקדמות, התרחש משבר כלכלי בטנזניה, אשר פגע במגזר החינוכי והוביל לירידה בכמות ואיכות המשאבים של מערכת החינוך. בשנת 1995, שר החינוך גיבש תוכנית חינוכית רחבה על מנת להיחלץ מהמשבר, ששוכללה עם השנים והותאמה למטרות שהופיעו בהכרזה עולמית על חינוך לכל בעלי צורכי למידה בסיסיים ( ).
השכלה תיכונית.
רמות.
השכלה תיכונית מתחלקת לשתי רמות. הרמה הראשונית, אשר נקראת רמת O, מורכבת מארבע תבניות. כל תבנית היא תת-שלב בתוך הרמה תלמיד אשר מגיע לתבנית 4, מקבל תעודת מעבר של מבחני ההשכלה התיכונית. תלמידים נבחרים עשויים לקחת חלק ברמת המתקדמים, אשר נקראת רמת A, ומורכבת משתי תבניות (תבנית 5 ותבנית 6), או שיש להם אפשרות לרכוש השכלה מקצועית. ישנם בתי ספר אשר אינם מציעים שיעורים ברמת מתקדמים (A). כל הסטודנטים אשר נמצאים ברמת המתקדמים הם תלמידי פנימיות. לאור בעיות הקשורות לחיים משותפים בפנימיות בין שני המינים, בתי ספר ברמה A מגבילים את הרישום למין אחד.
בתי ספר פרטיים.
על מנת להתקדם לבתי ספר תיכוניים ציבוריים, התלמידים מחויבים לעבור את מבחני המעבר הנדרשים. במידה ותלמיד לא עובר מבחנים אלו, הוא יכול להמשיך את לימודיו במסלול החינוך הפרטי, ובכך נוצר גידול משמעותי בשוק זה. ישנם בתי ספר פרטיים אשר מספקים לאוכלוסייה מבוססת כלכלית משאבים חינוכיים טובים יותר, קורסים נוספים (למשל, פיתוח מיומנויות של שימוש במחשב) וכיתות לימוד קטנות יותר.
שכר לימוד.
מספר בתי הספר התיכוניים הציבוריים גדל בשנים האחרונות. ממשלת טנזניה הפחיתה בתשלומי המיסים ושכר הלימוד לבתי הספר התיכוניים הציבוריים, על מנת להנגיש את החינוך לכלל השכבות תוך שמירה על איכות ההוראה והרחבת משאבים יקרי ערך. למרות הניסיון לגרום לחלק רחב מהאוכלוסייה להשתלב בחינוך הציבורי, עדיין ישנן משפחות אשר התשלום מהווה עבורן נטל, כמו למשל משפחות מרובות ילדים, משפחות חד הוריות ויתומים. בנוסף, ישנן משפחות אשר אינן מקנות ערך רב לחינוך, ובפרט לחינוך של נשים, ולכן הן לא מעוניינות לשלם שכר לימוד.
סטטיסטיקת רישום והוראה.