בתקופה הרומית הוכר חלב החמורים כתרופה עממית נפוצה. פליניוס הזקן (23 - 79 לספירה) בעבודתו האנציקלופדית, "Naturalis Historia", כתב בהרחבה על היתרונות הבריאותיים של חלב זה, אך רק בתקופת הרנסאנס נבדקו לראשונה אספקטים מדעיים בנוגע לחלב חמורים.
בתקופה מאוחרת יותר ציין ז'ורז'-לואי לקלר דה בופון (1707–1788), חוקר טבע צרפתי, את היתרונות של חלב חמורים בספרו "Histoire naturelle".
פולין בונפרטה (1780–1825), האחות של נפוליאון, דיווחה גם היא כי השתמשה בחלב חמורים לטובת בריאות העור שלה.
במאה ה-19, ד"ר פארוט מבית החולים des Enfants Assistès בצרפת, הפיץ את הנוהג של הבאת תינוקות חסרי-אם היישר לפטמת החמור על מנת שיינקו ממנה (Bullettin de l'Académie de médicine, 1882).
לאחר מכן, עד המאה ה-20, נמכר חלב חמורים למטרות שונות. באיטליה, בלגיה, גרמניה ושווייץ מפיקים חלב חמורים בחוות גידול.
הפקה.
המין האסיני של חמורים נחשב למין פוליסטרי עונתי, אך לקו הרוחב בו ממוקמת חוות הגידול יכולה להיות השפעה ניכרת על מחזור ההתרבות של החמורים. הריון ממוצע של נקבה לרוב נמשך כ-12 חודשים.
ייצור של חלב חמורים שונה מאוד מזה של חלב בעלי חיים אחרים שהוא קונבנציונלי יותר, במיוחד מבחינת אספקת החלב שהיא הרבה יותר מוגבלת אצל חמורים. יש לכך מספר סיבות: לבלוטת החלב של האתונות יש קיבולת נמוכה יחסית (2.5 ליטר מקסימום) ויש להשאיר חלק מתוצרת החלב של האם לעיר הנולד, ומאחר והחליבה עשויה להתבצע שעתיים או שלוש לאחר הפרדת האם מהעיר הנולד. לאחר ההמלטה יש לחלוב את האתונות כ-20–90 דקות, שלוש פעמים ביום. נקבה ממוצעת נותנת בין 0.5 ל 1.3 ליטר חלב ביום למשך 6–7 חודשים. השונות בייצור חלב החמורים נובעת מהדרך בה מתנהלת החליבה אך מגורמים שונים נוספים, כמו למשל התנובה של הפרטים, תזונה, גנטיקה, ניהול רבייה ועוד.
באופן כללי, חוות חמורים (לרבייה) שמטרתה היא ייצור חלב היא לרוב חווה קטנה, עם כמה עשרות פרטים ורק במקרים נדירים ישנן חוות גדולות יותר.
באירופה ובאופן ספציפי באמיליה-רומאניה שבאיטליה, יש רק חוות חמורים אחת גדולה מאוד ובה כ 800 פרטים.
הרכב.
הרכב גולמי.
נתונים שפורסמו על ההרכב הגולמי של חלב חמורים מאשרים שאכן יש דמיון רב יחסית בינו לבין חלב אם מבחינת פרמטרים שונים, כמו למשל: רמות הלקטוז, החלבון ומרכיבים נוספים בהשוואה לחלב פרות, כבשים ועיזים.
מחקר שנעשה על ידי חוקרים מאוניברסיטת degli Studi del Molise באיטליה ופורסם בעיתון Animal Research דיווח כי תכולת הפרוטאין הממוצעת שבחלב היא 1.72 גרם ל-100 גרם של חלב, והוא מאופיין בקזאין (חלבון חלב) נמוך ובתכולה של פרוטאין מי חלב. נתונים אלו מראים שלחלב חמורים יש תכונות הקרובות לחלב אם.
החלב מכיל גם כמות גבוהה פי 60 של ויטמין C מזה שבחלב פרה, כמו גם ויטמין A, D ו-E והוא מקור עשיר לסידן וזרחן.
בנוסף, חלב החמורים מכיל אימונוגלובולין - פרוטאין המתפקד כנוגדן ומחזק את המערכת החיסונית, מה שהופך את החלב לאטרקטיבי עבור אנשים עם תפקוד חיסוני חלש, כמו למשל חולי סרטן שעוברים טיפולי כימותרפיה.
למרות תכולת הלקטוז הגבוהה יחסית שיש בחלב חמורים, אחוז השומן הממוצע נמוך יותר למטרה זו, וכאשר משתמשים בחלב זה לתזונה של תינוקות, לרוב מוסיפים לחלב החמורים שמן צמחי (4 מ"ל 100 מ"ל 1 חלב) כדי להתאים לרמות שיש בחלב האם.
יחס הקזאין לחלבון מי גבינה בחלב חמורים היה נמוך בהשוואה לערך זה בחלב פרה.
החנקן הלא-חלבוני (NPN) המהווה בממוצע 16% מכלל החנקן בחלב חמורים, הוא הרבה יותר קרוב לערכים שדווחו בחלב אם (20%) אך גבוה יותר מזה שבחלב של מעלי גירה מבויתים (5%).
פרופיל חומצות האמינו של חלבוני חלב החמורים מראה אחוז דומה מאוד של חומצות אמינו חיוניות (36.7 e 38.2 גרם חומצת אמינו / 100 גרם חלבון) מאשר בחלבוני חלב אם (40.7 גרם חומצת אמינו / 100 גרם חלבון), על פי Guo et al.
רכיבים פונקציונליים וביו-אקטיביים.
בין החלבונים התפקודיים בחלב חמורים, ישנן מולקולות הפעילות בהגנה אנטי-מיקרוביאלית, כמו למשל ליזוזימים ולקטופרין.
תכולת הלקטופרין בחלב חמורים היא ממוצעת, בערך באמצע בין הערכים הנמוכים שלו בחלב פרה והערכים הגבוהים יותר בחלב אם.
הלקטופרין מעכב את הצמיחה של חיידקים תלויי-ברזל במערכת העיכול וגורם לריסון של אורגניזמים מסוימים, כמו למשל קוליפרמים ושמרים, שדורשים ברזל. הליזוזום בחלב חמורים קיים בכמות גדולה, ונע בין טווח של 1.0 מיליגרם/מיליליטר ל 4 מיליגרם/מילילטר, בהתאם לשיטת המדידה הנבחרת (כימית או מיקרוביולוגית). חומר זה קיים גם בבני אדם (0.12 מ"ג/מ"ל), אך קיים בכמויות זעירות בלבד בחלב פרה ובחלב עיזים.
הליזוזומים בחלב חמורים יציבים ועמידים מאוד בפני חומצות ופרוטאיזים ועשויים למלא תפקיד משמעותי בתגובה החיסונית של המעי.
מהפרשת חלב החמורים, שומני או לא, ניתן לקבוע גם גורמי גדילה והורמונים. הפרשות חלב החמורים מכילות לפטין דמוי-אדם ברמות הקרובות לזה הנמצא בחלב-אם. (3.35-5.32 נג/מ"ל חלב). הפפטידים הביו-אקטיביים כמו למשל אינסולין, גרלין וטריאוטותירונין נמצאו גם בחלב חמורים קפוא. מולקולות אלו, ומולקולות רבות אחרות שנמצאו בחלב אם, מקבלות תשומת לב הולכת וגדלה מנקודת מבט תזונתית, מאחר שהן ממלאות תפקיד פוטנציאלי הקשור ישירות בוויסות צריכת מזון, חילוף חומרים ומצבם הפיזי של תינוקות.
שימוש תזונתי.
חלב היפואלרגני טבעי לתינוקות עם CMPA.
חלב חמורים משמש כחומר היפואלרגני טבעי, כי הוא נסבל על ידי כ-90% מהתינוקות עם אלרגיות למזון, למשל, אלרגיה לחלבון חלב פרה (CMPA), אלרגיית מזון נפוצה בילדות עם שכיחות של כ-3% במהלך 3 שנות החיים הראשונות. עם זאת סיבלות של תינוקות לחלב חמורים חייבת להיות קודם כל מוערכת סובייקטיבית, תחת השגחה רפואית ולאחר ביצוע של בדיקות אלרגיה ספציפיות.
השימוש בחלב חמורים אצל תינוקות מתחת לגיל שישה חודשים לא מומלץ מאחר שהיו לכך בעבר הקשרים למקרי מוות בעריסה, הורדת החסינות של התינוק עקב זיהומים וירידה ביכולות של התינוק לקלוט קולוסטרום.
חלב החמורים דומה לחלב אם מבחינת תכולות הלקטוז, החלבונים, המינרלים ותכולת חומצת האמינו השומנית אומגה 3 שבו.
במונחים של אנרגיה למרות תכולת הלקטוז הגבוהה בחלב חמורים, ממוצע תכולת השומן הוא נמוך. בשימוש בתזונת תינוקות, לרוב מוסיפים לחלב החמורים שמן ממקור צמחי (4 מ"ל/פר 100 מ"ל חלב) כדי לחקות את האנרגיה הגבוהה יותר שיש בחלב-אם. חלב חמורים מכיל מרכיבים שמחזקים את מערכת החיסון, (במיוחד ליזוזומים ולקטופרין) שמסייעים בהגנה מפני מחלות וזיהומים אצל תינוקות. בנוסף לכך, הטעם והמראה של חלב החמורים נמצא כאטרקטיבי בעיני ילדים.
חלב חמורים מותסס.
חלב חמורים וסוסים יכול להיחשב כמצע מתאים לייצור משקאות פרוביוטיים.
קומיס (משקה).
השימוש בחלב חמורים/סוסים מותסס הוא מסורת עתיקה במרכז אסיה, וישנם משקאות המיוצרים ממנו כמו למשל קומיס או איירג, חלב סוסות מותסס פופולרי מאוד באסיה ורוסיה; אבל יש גם גרסאות מסורתיות העשויות מחלב חמורים.
במונגוליה, שם הקומיס הוא המשקה הלאומי, יש אמירה שטוענת כי "קומיס מרפא 40 מחלות".
שימוש קוסמטי.
היסטוריה.
נאמר שקלאופטרה, מלכת מצרים העתיקה, התרחצה באמבטיות חלב חמורים כדי לשמר את יופיו וצעירותו של עורה. האגדה מספרת כי נדרשו לא פחות מ־700 חמורים כדי לספק את כמות החלב שנדרשה לאמבטיה היומית שלה.
זה היה גם המקרה של פופה סבינה (30 - 65), אשתו השנייה של הקיסר הרומי נירון קיסר, שמופיע בתיאורו של פליניוס הזקן של סגולות חלב חמורים לעור:
"בדרך כלל מאמינים שחלב החמורים משפיע על קמטים בפנים, הופך את העור לעדין יותר ושומר על בהירותו של העור: וזו עובדה ידועה, שחלק מהנשים נוהגות לרחוץ את פניהן שבע פעמים ביום, תוך שמירה קפדנית על המספר הזה. פופאה, אשתו של הקיסר נרו, הייתה הראשונה שעסקה בכך; אכן היו לה אמבטיות ישיבה, שהוכנו אך ורק עם חלב חמורים, ולשם כך נהגו כוחות שלמים של חיילים להשתתף במסעותיה "
המשורר הרומאי אוביוד (43 לפנה"ס - 18 לספירה) מרמז בשירו "Medicamina Faciei Femineae" על מסכות יופי שנעשו תוך שימוש בחלב חמורים.
על פי הדיווחים, גם פולין בונפרטה (1780–1825), אחותו של נפוליאון, השתמשה בחלב החמורים לטיפול בעור שלה.
חלב חמורים בשימוש בתעשיית הקוסמטיקה.