שניידרובסקי נכנס כמתחרה לבית האח הגדול בעונה הראשונה של תוכנית הריאליטי בישראל, מלווה באחיו התאום בוריס. בוריס היה המודח הראשון בתוכנית. שניידרובסקי יצא כעבור 107 ימים, במקום החמישי, וזכה בפרס כספי של 10,000 שקלים חדשים.
קריירה.
כאשר נכנס לבית האח הגדול עבד שניידרובסקי כמוכר בחנות בגדים בהרצליה, אך הצהיר על עצמו שברצונו לפתח קריירה בתחום עיצוב האופנה, להיות סטייליסט מוביל וזמר נשמה פופולרי.
בשנת 2009 הנחה את מצעד הגאווה בתל אביב, במסגרת חגיגות 100 שנים לעיר תל אביב. והשתתף בתוכנית יום בחיי.
בשנת 2013, כאשר השתתף בשעשועון "101 דרכים לעוף משעשועון" בערוץ 2, הכיר את מעצב האופנה יואב מאיר, והשניים החלו בשיתוף פעולה מקצועי. השניים פתחו ערוץ יוטיוב משותף בשם "נכנסים לארון", והחלו ביצירת תוכניות עשה זאת בעצמך.
בסוף שנת 2016 השתתף בעונה הרביעית של תוכנית הדוקו-ריאליטי הישראלית "גולסטאר" מבית הוט.
ב-2015 הצטרף שניידרובסקי לסוכנות תוכן ושיווק לצעירים הנקראת "טינק" בבעלות הפרסומאי יניב ויצמן. שניידרובסקי הקים את סוכנות הטאלנטים של טינק בשם "טאלנטין", המייצגת כוכבי רשת.
ב-2018 הצמד לאון ויואב מאיר פתחו ערוץ חדש ביוטיוב שנקרא "לאון ויואב". ב-2020, בפינת ה־DIY (עשה זאת בעצמך) בערוץ שלהם, הם החלו להעלות רעיונות ליצירה בדרך קלילה ומשעשעת שעוסקת במיחזור לתאגיד תמיר. גם בערוץ היוטיוב של תמיר - תאגיד מיחזור האריזות בישראל מופיעים הסרטונים הללו. בפינה זו הם נותנים רעיונות פשוטים ליצירה מחומרים שיש בכל בית ושמיועדים למיחזור, ובסוף כל סרטון הם מסירים את ההדבקות השונות של היצירה ומניחים בשקית כתומה של תאגיד תמיר. בתוכנית הבוקר של פאולה וליאון הועלתה הפינה הזו כנישה בשם "עידוד בבידוד" על מנת לעודד תעסוקה, יצירתיות ומחזור לאנשים הנמצאים בביתם ובבידוד כתוצאה מהתפרצות נגיף הקורונה בישראל.
ב-25 ביוני 2020 הנחה שניידרובסקי את טקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE", יחד עם דלית רצ'שטר.
בספטמבר 2020 הופיע על שער העיתון "פנאי פלוס".
דמוקרטיה נוצרית (אידאולוגיה)
דמוקרטיה נוצרית היא אידאולוגיה פוליטית שצמחה במערב אירופה במאה ה-19 בהשפעתה של התורה החברתית הקתולית, כמו גם של הנאו-קלוויניזם. אידאולוגיה זו מקדמת מחויבות לעקרונות של כלכלת שוק חברתית (כלכלת שוק חופשי לצד מדיניות כלכלית-חברתית, שנועדה להבטיח תחרות הוגנת בשוק ורווחה לכלל האזרחים).
הדמוקרטיה הנוצרית היא אידאולוגיה המשלבת רעיונות דמוקרטיים עם ערכים נוצריים מסורתיים מזרמים שונים של דת זו (קתוליות, לותרניזם, קלוויניזם ופנטקוסטליזם); השפעת הערכים של זרם נוצרי מסוים תלוי באזור התפוצה של האידאולוגיה.
אחרי מלחמת העולם השנייה, התנועה הפרוטסטנטית "הבשורה החברתית" והתנועה הקתולית הנאו-תומיסטית מילאו תפקיד חשוב בעיצוב הדמוקרטיה הנוצרית כאידאולוגיה פוליטית משפיעה. האידאולוגיה שימרה את כוחה עד ימינו במערב אירופה ובאמריקה הלטינית, אך תנועות שמקדמות אותה פועלות גם בחלקים אחרים של העולם.
הדמוקרטיה הנוצרית נחשבת בדרך כלל כאידאולוגיה בעלת עמדות של מרכז-ימין פוליטי בנושאי חברה ותרבות; לעומת זאת – בתחומי הכלכלה, יחסי העבודה, זכויות האדם, יחסי החוץ ואיכות הסביבה – עמדותיה משויכות למרכז-שמאל הפוליטי. באופן ספציפי, במישור הכלכלי-חברתי, הדמוקרטיה הנוצרית מזוהה עם דגם כלכלת השוק החברתית. באופן כללי, בדמוקרטיה הנוצרית משולבים רעיונות שמרניים, סוציאל-דמוקרטיים וליברליים.
במערב אירופה, שבה הדמוקרטים הנוצרים הגדירו מלכתחילה את השקפותיהם כחלופה לאידאולוגיה השמאלנית יותר של הסוציאל-דמוקרטים, המפלגות הדמוקרטיות הנוצריות מאופיינות בשמרנות מתונה וממוקמות במרכז-ימין על הספקטרום הפוליטי; באמריקה הלטינית, שבה יריביהם העיקריים של הדמוקרטים הנוצרים היו תחילה כוחות ימניים לא דמוקרטיים, המפלגות הדמוקרטיות הנוצריות הן שמאלניות יותר ובתחום הכלכלי-חברתי מושפעות יותר ממרקסיזם (דרך תאולוגיית שחרור).
רוב המפלגות הדמוקרטיות הנוצריות בעולם מאוגדות באינטרנציונל הדמוקרטי המרכזני (המרכז הפוליטי), שעד 2001 היה מוכר כאינטרנציונל הדמוקרטי הנוצרי; כמה מהן חברות גם באיחוד הדמוקרטי הבינלאומי, שמאגד מפלגות ממרכז-ימין הפוליטי. באמריקה הלטינית, מרבית המפלגות הדמוקרטיות הנוצריות חברות בארגון הדמוקרטי הנוצרי של אמריקה.
המפלגות הדמוקרטיות הנוצריות הבולטות כיום הן: האיחוד הדמוקרטי הנוצרי הגרמני, מפלגת העם האוסטרית, פינה גייל האירית, המפלגה העממית הספרדית והמפלגה הדמוקרטית-נוצרית הצ'יליאנית. (עד התפרקותה ב-1994, גם המפלגה הדמוקרטית-נוצרית האיטלקית הייתה המפלגה הדומיננטית במדינה במשך חמישה עשורים).
בחלק ממדינות אירופה, המפלגות הדמוקרטיות הנוצריות הן המפלגות השמרניות העיקריות; כך הדבר לדוגמה בגרמניה, בספרד, בבלגיה ובשוויץ. (במדינות אחרות של היבשת, המפלגות השמרניות הדומיננטיות הן בעלות אידאולוגיה שמרנית-ליברלית).
במסגרת המערכת הפוליטית של האיחוד האירופי, מפלגות דמוקרטיות נוצריות רבות חברות במפלגת העם האירופית, שמאגדת מלבד מפלגות אלה גם מפלגות שמרניות ליברליות ותומכת בחיזוק המדיני של האיחוד. חלק מהמפלגות הדמוקרטיות הנוצריות האירופיות מאוגדות בתנועה הפוליטית הנוצרית האירופית, שמחזיקה בעמדות חברתיות שמרניות יותר מאשר מפלגת העם וגם אירוסקפטית בניגוד אליה; התנועה הפוליטית הנוצרית היא חלק מסיעת השמרנים והרפורמיסטים האירופים בפרלמנט האירופי.
רעיונות כלכליים.
בראשיתן, התנועות הפוליטיות הקתוליות בשליש האחרון של המאה ה-19 התנגדו הן לקפיטליזם והן לסוציאליזם; שתי הגישות הכלכליות העיקריות נתפסו על ידי התנועות הדתיות הללו כחומרניות, וגם כמלבות את הסכסוך החברתי הבין-מעמדי; במקום גישות אלה, התנועות הפוליטיות הנוצריות תמכו בדגם כלכלי נוצרי, שאמור היה לשלב איכרים עצמאים ובעלי מלאכה שמאוגדים בגילדות.
בשנת 1891 הדמוקרטיה הנוצרית זכתה לחיזוק בלתי-ישיר מהכנסייה הקתולית בהתנגדותה לקפיטליזם חסר כללים; האפיפיור לאו השלושה-עשר פרסם את האנציקליקה Rerum novarum, שבו הכיר בסבלם של העובדים בחברה התעשייתית בת-זמנו, באי-צדק שבניצולם ובזכותם להתאגד כדי להתמקח על זכויותיהם מול מעסיקיהם.
החל מהעשור השני של המאה ה-20, התנועות השמרניות הנוצריות השלימו עם השיטה הכלכלית הקפיטליסטית – לנוכח הדומיננטיות שלה ובגלל החשש מהמהפכנות הסוציאליסטית, שנתפסה כאיום גדול יותר על החברה המסורתית והכנסייה; עם זאת, סייעו התנועות הללו לפועלי התעשייה ולעובדי חקלאות הקתולים להתאגד בארגוני עובדים נוצריים, כדי שיוכלו לעמוד על זכויותיהם מול מעסיקיהם במסגרת השיטה הקפיטליסטית.
ארגוני העובדים הקתוליים, שפעילותם סתרה את העמדה השמרנית המסורתית נגד התאגדות העובדים, גם התחרו באיגודים הסוציאל-דמוקרטיים והקומוניסטיים, והרחיקו את חבריהם מחתרנות פוליטית מהפכנית ומהשפעות חילוניות.
אחרי מלחמת העולם השנייה, מתוך השילוב של השלמה עם השיטה הקפיטליסטית ומאבק חברתי במסגרתה, הדמוקרטיה הנוצרית הולידה את דגם כלכלת השוק החברתית; לדגם הזה הייתה השפעה רבה על עיצוב הכלכלה המערב-אירופית במחצית השנייה של המאה ה-20.
כלכלת שוק חברתית היא בעיקרה כלכלת שוק, המבוססת על תמחור בהתאם להיצע וביקוש וקניין פרטי, אך במסגרתה חובה על הממשלה לשמור על התחרותיות במשק ולספק שירותי רווחה ושירותים ציבוריים, שיאזנו את אי-השוויון החברתי הנובע מהפעילות החופשית של השוק.
המצדדים בדגם כלכלת השוק החברתית רואים בשוק אמצעי ליצירת עושר, שיירתם להשגת מטרות חברתיות וישמש לשימור הלכידות החברתית על ידי חלוקתו בין האזרחים.
דגם כלכלת השוק החברתית, המכונה "קפיטליזם הריין" (בגלל מקורו הגרמני) או קפיטליזם חברתי, מנוגד לקפיטליזם האנגלו-סקסי או לקפיטליזם היזמי; בעוד שבדגם הגרמני מודגשים שיתוף הפעולה בין העובדים למעסיקים וערבות חברתית-ממלכתית לרווחתם של העובדים והעניים, בדגם האנגלו-סקסי בולט החופש לכוחות השוק תוך הסתמכות על היד הנעלמה שתיצור רווחה כללית כתוצאה של סך הפעולות הכלכליות האנוכיות. בגלל התנגדותם לכלכלת שוק חופשי, רוב מהדמוקרטים הנוצרים תומכים בכלכלה קיינסיאנית ובמדינת רווחה לפי הדגם הסוציאל-דמוקרטי.
משנות ה-90 של המאה ה-20, כמה מהמפלגות הדמוקרטיות הנוצריות במערב אירופה, הנוטות יותר לימין, החלו לצדד בצעדים כלכליים שמתיישבים עם עמדות כלכליות ליברליות, על אף שלא פסקו לגמרי מתמיכתם בכלכלה מאוסדרת שחיונית לקיום מדינת הרווחה. לעומתם, דמוקרטים נוצרים רבים מחזיקים בעמדות כלכליות הזהות לאלו של סוציאליסטים נוצרים, או מצדדים בדגם הכלכלי הדיסטריבוטיבי – הנסמך על האנציקליקות האפיפיוריות שעסקו בהשלכות המוסריות של הסדר הכלכלי-חברתי הקפיטליסטי; באופן כללי, הדיסטריבוטיזם דוגל בביזור מרבי של אמצעי הייצור, כדי שרוב המשפחות ייהנו מבעלות פרטית עליהם.
רעיונות חברתיים.
הדמוקרטיים הנוצרים מחזיקים לרוב בעמדות שמרניות בנושאים חברתיים ומדגישים את האתיקה הנוצרית. הם מתנגדים לתהליך החילון של החברה.
הדמוקרטים הנוצרים תומכים במבנה המסורתי של המשפחה ומתנגדים לנישואים חד-מיניים. הם מתנגדים גם להפלות מלאכותיות ולהתרת השימוש בסמים כלשהם.
למרות זיקתם המסורתית לדת הנוצרית, הדמוקרטים הנוצרים תומכים בחופש דת. הם גם רואים בהגנה על זכויות האדם מילוי של חובה מוסרית נוצרית.