בראשית דרכה, מעצם היותה קבוצת "הפועל" וכחלק מהאגודה, ליווה את הפועל חיפה סמל הפטיש והמגל שהיה בשימוש של רוב קבוצות הפועל בליגה הישראלית. באמצע שנות ה-90, תחת ניהולו של רובי שפירא, שינה המועדון את הסמל ושילב בו כריש, וזאת מכיוון ששפירא טען שיש לו קשר מיוחד עם בעל החיים מאחר שצבר את הונו מניהול בתי קירור לדגי מאכל בניגריה. הסמל עוצב בצורה עגולה ובתוכו כדור כדורגל שמסביבו שולב שם המועדון בעברית ובאנגלית עם סמל הפטיש והמגל בקטן, ומתחתיו כריש בצבע כחול. לאחר כעשר עונות הסמל חודש מעט כאשר הגוונים שונו והוסף רקע בצבעי המועדון כחול ואדום. הצבעים הם שילוב של האדום שהיווה צבע השלט באגודת "הפועל" והסוציאליזם שמייצג אותו, והכחול כצבע הים. צבעים נוספים הם הצבע השחור והלבן שצובעים את מדי הקבוצה ומשולבים בהם.
אצטדיון ומתקנים.
הפועל חיפה מארחת את משחקיה הביתיים באצטדיון סמי עופר אשר ממוקם בדרום-מערב העיר ונחנך בשנת 2014. האצטדיון מכיל 30,780 מקומות ישיבה.
בראשית דרכה שיחקה הקבוצה במגרש הפועל בקריית אליהו, עד שנת 1955. לאחר מכן עברה לשחק באצטדיון קריית אליעזר שהוקם בשנה זו. לאחר הקמת אצטדיון קריית חיים בשנת 1965 עברה הקבוצה לארח שם, ובמשך שנים רבות הגיעו רבים מאוהדי הקבוצה מאזור הקריות. והאצטדיון הפך למזוהה עמה, הפועל חיפה המשיכה לשחק בקרית חיים עד עונת 1985/86, אז עברה לארח בקריית אליעזר. כעבור שנתיים, בלחץ האוהדים הקבוצה חזרה שוב לארח בקרית חיים. אבל האצטדיון סבל מתנאים ירודים בשל הזנחה וכבר לא עמד בסטנדרטים של אצטדיוני כדורגל מודרניים. בשנת 1991 עברה הקבוצה לארח באצטדיון קריית אליעזר באופן סופי, והוא שימש כאצטדיונה הביתי עד המעבר לסמי עופר ב-2014.
אצטדיון קריית חיים שימש בעבר כמתחם האימונים של הקבוצה הבוגרת ומחלקת הנוער של הפועל חיפה, ושם גם נמצאים משרדי המועדון. בסוף שנת 2017 הוקמו על ידי העירייה מגרשי בית נגלר החדישים, הנמצאים בסמוך לאצטדיון קריית חיים, ולשם הועברו אימוני הקבוצה הבוגרת והנוער.
היריבות העירונית עם מכבי חיפה.
לשני המועדונים החיפאים העיקריים, הפועל ומכבי חיפה, ישנה היסטוריה ארוכה של יריבות עירונית סוערת הכוללת איבה הדדית וסכסוכי אוהדים; יריבות אשר נמשכה גם בשנים הרעות של הפועל חיפה, בהן שיחקה בליגה השנייה. שורשי היריבות נעוצים עמוק בההיסטוריה של שני המועדונים ובעיקר בזיהוי הפוליטי שלהם. הפועל הוקמה כקבוצת פועלים סוציאליסטית שזוהתה בעיקר עם ההסתדרות ועם שלטון מפא"י, הן הארצי והן המוניציפלי. הפועל זוהתה כקבוצתו של הממסד שנתמכה על ידי השלטונות. לפיכך, באופן טבעי, הפכה מכבי חיפה לקבוצה המקופחת, שבשל קיפוחה לכאורה על ידי השלטונות נאלצה להאבק על קיומה. על כן, בראשיתה התבססה היריבות העירונית בחיפה על המתח בין אלו ש"ידם קרובה לצלחת" לבין המקופחים והמדוכאים. ההבדלים בין המועדונים יצרו את ההבדלים בין האוהדים: אוהדי הפועל חיפה באופן מסורתי זוהו עם תנועות השמאל; רוב אוהדי הפועל היו בני המעמד הבינוני-גבוה - פועלים בתעשיות השונות בחיפה בצוותא עם משכילים ובעלי מקצועות חופשיים רבים. לעומתם, אוהדי מכבי חיפה זוהו ברובם כאנשי המעמד הבינוני-נמוך, כיום בשני מחנות האוהדים אפשר למצוא בעלי דעות ואידאולוגיות מגוונות.
הקמת "הפועל רובי שפירא חיפה".
בתקופתו של יואב כץ כנשיא הפועל חיפה, קמו מחאות שונות מצד חלק מאוהדי הקבוצה נגד כץ ודרך ניהולו את המועדון. המחאות כללו הפגנות באירועים שונים של הקבוצה, כגון אימונים, נשף פתיחת העונה, ובמשחקי הבית והחוץ של הקבוצה. קהל אוהדי הפועל חיפה התפלג באשר לתמיכה בכץ ובהנהלה. המתנגדים טענו לבעיות בהתנהלות ובחזון המועדון ובהידרדרות של מחלקת הנוער. בשנת 2014, האוהדים המתנגדים הקימו עמותה בשם "עיר הפועלים" ובהמשך הקימו קבוצה חדשה הרשומה בהתאחדות בשם "מועדון ספורט חיפה/רובי שפירא", אך מוכרת בשם "הפועל רובי שפירא חיפה", שהחלה לשחק בליגה ג'. המועדון אף יסד מחלקת נוער ובנוסף פועל לקידום ספורט בקרב בני נוער, כגון פרויקט "קידום דרך הרגליים" ועוד. בשתי העונות הראשונות עלתה הקבוצה שתי ליגות ברציפות עד לליגה א' צפון בה שיחקה באצטדיון נשר ובאצטדיון טוטו עכו וכיום היא מארחת במגרש אתו"ס בחיפה. עמותה זאת מתנהלת במנותק מהפועל חיפה ומהווה ישות עצמאית.
הפועל חיפה בתרבות הפופולרית.
הפועל חיפה נהנית מהתייחסויות רבות בתרבות הפופולרית. הדמויות הראשיות בסרטו של ערן ריקליס משנת 1999, "צומת וולקן", הן אוהדות הפועל חיפה ואחת הדמויות בסרט היא של שחקן בקבוצה. הנהלת המועדון שיתפה פעולה עם הפקת הסרט כשחלק מהסצנות צולמו באצטדיון בקריית חיים וחלק מאנשי המועדון אף השתתפו בסרט כניצבים. עוד קודם לכן עמד המועדון במרכזו של סרט הסטודנטים "גול עצמי", בבימויו של רני כרמלי ובכיכובו של משה איבגי, שיצא ב-1996. דמות של אוהד הקבוצה מופיעה גם בסרט כנפיים שבורות. בספרות ניתן למצוא התייחסות למועדון בספרים: "שואה שלנו", "בשבילה גיבורים עפים" (2000 ו-2008, מאת אמיר גוטפרוינד, אוהד המועדון); "לך לעזה" (2005, מאת שי להב, אוהד המועדון); "תשליך" (2006, מאת ניר קיפניס, אוהד המועדון) וכן בקובץ הסיפורים הקצרים על כדורגל "ההולנדי של עכו". בקובץ הסיפורים הקצרים "אמא, שמש, מולדת" של פרופסור יצחק קרונזון (שבא, 1985) מופיע סיפור על דרבי חיפאי שבו השוותה הפועל ל-3:3 לאחר שמכבי הובילה 3:0. קרונזון - אוהד הפועל חיפה - המסתמך על כושר זיכרון נדיר, מתאר בהומור רב את השתלשלות האירועים בדרבי זה, לפני, במהלך, במגרש, בטריבונות ומתחתיהן. בשנת 2017 יצא לאקרנים הסרט "ואז היא הגיעה" עם תסריט שנכתב על ידי שי להב על בסיס סיפור חייו האישי. גיבור הסרט הוא אוהד הפועל חיפה בעונת האליפות ומשולבות בו סצינות רבות של כניסה ויציאה למשחקים ועוד אזכורים רבים לקבוצה.
תארים.
ליגת העל:
גביע המדינה:
גביע הטוטו:
אלוף האלופים
גביע הטוטו של הליגה השנייה (1):
1986/1987
גביע העשור (1): 1958
שחקני עבר בולטים.
שחקני בית שגדלו במחלקת הנוער של המועדון: יצחק אנגלנדר (קשר), רובי יאנג (חלוץ), ויקטור יאנג (חלוץ), אלי לוונטל (קשר), בני אלון (חלוץ), יוסי דורה (קשר), יאנגו סימנדיריס (מגן), דוד גביסון (מגן), גדעון גולדברג (חלוץ), מרדכי פיקר (קשר), יוסי ליפשיץ (בלם), שלומי שטיקר (קשר), רונן רוקמן (חלוץ), רוני מלכה (חלוץ), גיורא אנטמן (שוער), טל בנין (קשר), מאיר בן מרגי (מגן שמאלי), אייל טרטצקי (מגן שמאלי), יובל אבידור (חלוץ), עדן בן בסט (חלוץ), מהראן לאלא (חלוץ), גילי ורמוט (קשר), חנן ממן (קשר), מקסים פלקושצ'נקו (קשר),חיים מגרלשווילי (מגן שמאלי).
שחקני רכש: אבא גינדין (מגן), אברהם גינזבורג (חלוץ), יוחנן וולך (בלם), בנימין (בומה) וינברג (שוער), שלמה לוי (חלוץ), דב עצמון (בלם), אורי וינברג (בלם), יצחק אשכנזי (קשר), ארנון רוקמן (שוער), יחיאל המאירי (שוער), יהודה דוד (מגן), ראובן עטר (קשר), דודו אוואט (שוער), רן בן שמעון (בלם), נג'ואן גרייב (מגן), אורן זיתוני (קשר), אלון חלפון (בלם), עופר טלקר (מגן), עמיר תורג'מן (חלוץ), הישאם זועבי (חלוץ), נמרוד רוזלס (קשר), רונן חרזי (חלוץ), אורן ניסים (חלוץ), לירון בסיס (חלוץ), אלירן אלקיים (בלם), טברטקו קאלה (שוער), אור אוסטוינד (קשר), שלומי ארבייטמן (חלוץ), אלון תורג'מן (חלוץ), שמואל שיימן (מגן).
שחקנים זרים: זלטקו צ'ייקובסקי (קשר), קרלוס אולראן (בלם), דמיטרי אוליאנוב (קשר), גוראן מילנקו (קשר), ג'ובאני רוסו (קשר), מיכאל אניצ'יץ' (קשר), ג'ף טוטואנה (חלוץ), סביטי ליפניה (בלם), גבריאל תאמאש (בלם), מירוסלב ביצ'ניץ' (קשר) .
סגל השחקנים.
נכון ל-29 ביוני 2022
קווינטילוס
מַרְקוּס אוֹרֶלְיוּס קְלָאוּדִיוּס קְוִוינְטִילוּס (בלטינית: Marcus Aurelius Claudius Quintillus Augustus; חי 212 - אפריל 270) היה קיסר האימפריה הרומית במשך 17 ימים (התאבד בשנת 270 לספירה). הוא היה אחיו של הקיסר קלאודיוס השני גותיקוס.
ההיסטוריה אוגוסטה מדווחת כי נבחר לקיסר על ידי חיילי הצבא הרומאי מיד לאחר מות אחיו וכי הבחירה אושרה בדיעבד על ידי הסנאט. ההיסטוריון יואנס זונאראס לעומת זאת, מדווח כי נבחר על ידי הסנאט בלבד.
המקורות מסכימים, עם זאת, כי הלגיונות שהיו עם הקיסר קלאודיוס השני במסע אל הדנובה לא היו מודעים, או לפחות לא תמכו, בעלייתו של קווינטילוס. הם תמכו במועמד משלהם, אורליאנוס, והכתירו אותו בתואר אוגוסטוס. ההיסטוריה אוגוסטה מדווחת שאורליאנוס נבחר על ידי קלאודיוס השני עצמו, כשהיה על ערש דווי.
משהוכתר, קווינטילוס שהה בעיר אקוויליה שבצפון-מזרח איטליה. את פעולתו הראשונה כקיסר עשה משם, כשביקש - וקיבל מיד רשות - להכריז על קלאודיוס השני כאל. הוא לא נסע לרומא, משום שצבאו הגן על צפון-איטליה מפני פלישה אפשרית מהרי האלפים. בינתיים, הגותים שמעבר לדנובה פתחו במתקפה, הובסו על ידי אורליאנוס, וזה הוכתר על ידי חייליו לקיסר בעיר סירמיום שעל הדנובה.
משהוכתר זה, נטשו החיילים את קווינטילוס והצטרפו למחנה אורליאנוס. קווינטילוס התאבד בחיתוך ורידיו בספטמבר 270. על פי רוב ההערכות הוא שימש כקיסר 17 ימים בלבד.
חפש את המטמון
חפש את המטמון הוא משחק ילדים בעל גרסאות המיועדות גם למבוגרים.
בגרסתו כמשחק ילדים, מחולקים השחקנים למחביא ולמחפשים. המחביא נותן למחפשים כתב חידה ומשימות שונות, אשר מובילם למיקומו של כתב חידה נוסף, וכן הלאה, עד לכתב החידה המוביל למטמון החבוי. האתגר במשחק משתנה לפי רמתם השכלית של המשתתפים.