היא פועלת במשותף עם אוניברסיטת החלל הבינלאומית. אוניברסיטת הסינגולריות אינה אוניברסיטה שנערכים בה מסלול לימודים של ארבע שנים לתואר, ומטרתה להוות תוספת על מוסדות אקדמיים מסורתיים.
היא מציעה קורס קיץ שנתי בן עשרה שבועות המכוון לתלמידים בעלי תואר ראשון או תארים מתקדמים ותוכניות בנות עשרה ימים למנהלי תאגידים בכירים ופקידי ממשל בכירים. תוכנית הבוגרים הראשונה החלה ביוני 2009, שכר הלימוד הכולל היה $25,000 (אם כי רוב המשתתפים זכו למלגות מלאות או חלקיות). הכיתה הראשונה בשנת 2009 הוגבלה לארבעים משתתפים שנבחרו מבין למעלה מ-1,200 מועמדים. שמונים סטודנטים בעלי תואר ראשון או תארים מתקדמים התקבלו לקורס הבוגרים שהחל בקיץ 2010 מתוך 1,600 שהגישו את מועמדותם.
שיעור הקבלה הנמוך וסף הקבלה הגבוה מאפשר לאוניברסיטת הסינגולריות לאגד תלמידים בעלי נתונים אקדמיים מהגבוהים בעולם, המקדישים עצמה לפתור את הבעיות הדוחקות ביותר של העולם.
מסלולי הלימוד וחברי הסגל.
נושאי ההוראה.
האוניברסיטה מציעה 10 מסלולי אקדמיים שונים, בראש כל אחד מהם עומד לפחות מומחה אחד בתחום.
חברי הסגל והיועצים נוספים כוללים את ויל רייט, Tom Byers, וינט סרף, אוברי דה גריי, Christopher deCharms, Peter Norvig, Sebastian Thrun, Daniel Kammen, George Smoot, Pete Worden וMatt Mullenweg.
תוכניות.
האוניברסיטה מציעה שלושה סוגי תוכניות אקדמיות:
ניהול.
הגוף המפקח על אוניברסיטת הסינגולריות הוא חבר נאמנים, הכולל את הנשיא והנאמן ריי קורצווייל, סגן הנשיא ויושב ראש פיטר דיאמנדיס (Peter Diamandis), הנאמן רוברט ריצ'רדס (Robert D. Richards), הנאמן מייקל סימפסון (Michael Simpson) והנאמן סאלים אסמאעיל (Salim Ismail).
השותפים המייסדים והממנים כוללים את נאס"א, גוגל, IDEO, LinkedIn, ePlanet Ventures וקרן X Prize.
מינמוטו נו יוריטומו
יופי תירוש
יופי תירוש (נולדה ב-1970) היא משפטנית, מרצה בכירה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. בשנים 2017–2020 כיהנה כראש בית הספר למשפטים במכללה האקדמית ספיר. כפעילה ציבורית לקידום זכויות האדם קיבלה אותות הוקרה שונים על השילוב בין פעילות אקדמית וציבורית, ובהם פרס גורני מטעם העמותה למשפט ציבורי בישראל ב-2018.
ביוגרפיה.
תירוש נולדה וגדלה במושב מסלול שבצפון-מערב הנגב, בת לאסתי ושלמה תירוש. למדה בתיכון האזורי "מרחבים" ובתיכון לחינוך סביבתי במדרשת שדה בוקר.
את התואר הראשון במשפטים למדה באוניברסיטה העברית בירושלים (1997). התמחתה בלשכתו של השופט מישאל חשין בבית המשפט העליון. השלימה תואר שני ושלישי באוניברסיטת מישיגן באן ארבור (2004), ושם גם הייתה עמיתה במכון ללימודים הומאניים (2003–2004). לאחר הוראה של שלוש שנים בבית הספר למשפטים במסלול האקדמי המכללה למינהל (2004–2007) ופוסט דוקטורט באוניברסיטת ניו יורק (2007–2008), הצטרפה לסגל אוניברסיטת תל אביב. בשנת 2013 הועלתה לדרגת מרצה בכיר. שימשה מרצה אורחת בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון ובאוניברסיטת קווינס באונטריו, קנדה. מלמדת דיני עבודה, פילוסופיה של המשפט, אפליה, גוף במשפט, וכן משפט ואוכל.
תירוש היא פעילה ציבורית לקידום זכויות האדם, ובפרט במאבק בהדרת נשים בישראל. בשנת 2013 יזמה מאבק בהפרדה מגדרית בתוכניות לחרדים באקדמיה. באוקטובר 2014 הוגשה נגד התוכנית עתירה לבג"ץ בגין ההפרדה המגדרית והפליה נגד מרצות, בהובלת תירוש.
בשנה שבה הייתה חברה בהנהלת שדולת הנשים בישראל יזמה את הקמתה של מחלקה למאבק בהדרת נשים בשדולה.
תירוש כיהנה כחברת הוועדה המייעצת לנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, בוועדה הציבורית לבחינת קריטריון הגיל בתור לתרומת איברים מן המת ובוועדה הציבורית לבחינת מודלים לקידום תרומות איברים.
תירוש כיהנה בוועד המנהל של "איתך - משפטניות למען צדק חברתי", בוועד המנהל של "תמורה: המרכז המשפטי למניעת אפליה", בוועדה לפישוט העברית המשפטית של לשכת עורכי הדין. כחברת הנהלה בשדולת הנשים בישראל הקימה ב-2016 את הפרויקט של השדולה למאבק בהדרת נשים. בעקבות מינויה לראש בית הספר למשפטים בספיר ב-2017 פרשה מכהונתה בשדולת הנשים.
תירוש פועלת נגד התפשטות הדרת הנשים ונרמול המסגרות הנפרדות לנשים וגברים - בהשכלה הגבוהה, בשוק התעסוקה, בסקטור השירותים ועוד. היא ארגנה (עם פרופ' מנחם מאוטנר) את הכנס האקדמי הראשון בנושא הפרדה בין המינים באקדמיה ביוני 2013, ומקדמת את בלימת הדרת הנשים בזירות שונות, ובהם חקיקה, בתי משפט, ופעילות תקשורתית. נמנתה על רשימת 100 המשפיעים של מגזין דה מרקר לשנת 2019.
תירוש נשואה לד"ר זהר כוכבי, אחיו של אביב כוכבי.
נושאי מחקריה.
מחקריה עוסקים בשוויון ואיסור אפליה, ובממשקים שבין משפט, חברה ותרבות, תוך דגש על תאוריה של שוויון ועל יחס המשפט לגוף האנושי.
על מחקריה בתחום השוויון ואיסור האפליה, והשילוב בין פעילות אקדמית וציבורית לקידום שוויון בין המינים ובלימת הדרת נשים זכתה בפרס גורני מטעם העמותה למשפט ציבורי בישראל (2018), בפרס ע"ש פרופ' יוסי קטן מטעם עמותת רוח נשית, לאקדמאים המשלבים מחקר ואקטיביזם לקידום צדק מגדרי (2017), ובמדליית DeRoy Testamentary Foundation על מצוינות בהוראה אקדמית מאת התכנית ללימודי נשים ומגדר באוניברסיטת תל אביב. ב-2018 זכתה במענק מחקר של הקרן הלאומית למדע בתחום דיני איסור האפליה.
את ראשית הקריירה המחקרית שלה הקדישה תירוש לפיתוח הבנה תאורטית של הממשק שבין המשפט לבין היבטים חיצוניים של זהות ואישיות. תירוש טוענת כי בשונה מהמשפט הישראלי, יחסו של המשפט האמריקאי לסוגיית ההגנה על מראה חיצוני איננו מספק. לדבריה, שיטת משפט זו נכשלת שוב ושוב בהכרה בצורך לאזן בין אינטרסים של מעבידים או של המדינה לבין אינטרסים של הפרט. תירוש עוסקת גם בסממני זהות אחרים של הפרט, כגון מוגבלויות והשתייכות למיעוטים גזעיים ומגדריים.
תחום עיסוק נוסף של תירוש הוא שוויון ואיסור הפליה, במיוחד בהקשר המגדרי. מחקריה בתחום העדפה מתקנת וייצוג הולם צוטטו בהסכמה בפסיקת בית המשפט העליון כאסמכתא לקביעותיו.
תירוש עושה לעיתים קרובות שימוש בכלי ניתוח טקסטים מתחום הספרות (רטוריקה, מבנה נרטיבי וכדומה) לחילוץ יסודות רעיוניים סמויים בטקסטים משפטיים, למשל התפיסה שאונס בין בני זוג נשואים חמור פחות מאונס רגיל, וקשר בין השקפות שיפוטיות ביחס לזמן הלאומי (בין תקופת חירום לתקופת רגיעה) לבין הנכונות להגן על זכויות האדם.
מבחר פרסומים.
העדפה מתקנת.
"ייצוג הולם לבני שני המינים בשירות המדינה" (שזכה בפרס ג'ורג' וובר למאמר מצטיין של סטודנט ובמלגה על שם אליס שלוי) (מציע פרשנות ותוכנית עבודה ליישום חוק שירות המדינה (מינויים), שקבע חובת ייצוג הולם לנשים בשירות המדינה)
"ייצוג הולם במשפט הישראלי: סיכום ביניים ריאליסטי"
קישורים חיצוניים.
טורי פרשנות בעיתונות:
שלמה בנימין הלוי אשלג
הרב שלמה בנימין הלוי אשלג (ה' בטבת תר"ע; 17 בדצמבר 1909 - ז' בכסלו תשמ"ד; 13 בנובמבר 1983) היה מקובל, בנו ומפיץ תורתו של הרב יהודה לייב אשלג בעל ה"סולם".
ביוגרפיה.
נולד בפולין לרב יהודה לייב אשלג ולרבקה רויזא. בשנת ה'תרפ"ב (1922) עלה לארץ ישראל יחד עם אביו וגר בירושלים. למד בישיבות תורת אמת, חיי עולם ועץ חיים. כמו כן למד בישיבת "בית יוסף" מאסכולת נובהרדוק הליטאית, ולמד בחברותא עם ראש הישיבה הרב הלל ויטקינד. בשנת תרצ"ה נישא לאהובה ליבא האזה, בתו של הרב דוד אהרן האזה מחסידות סוכטשוב.
לאחר נישואיו, על פי הוראת אביו, החל למסור שיעורים בחכמת הקבלה. בשנת ה'ת"ש (1940) הוציא לאור כתב עת בשם "האומה". כתב העת שיצא לאור בגיליון אחד בלבד, הוגדר כ"דו-שבועון בין-מפלגתי" והובאו בו ממאמריו של אביו. זמן קצר אחר הופעת העיתון אסרה משטרת המנדט הבריטי על המשך הפצתו, באשמת קידום עמדות קומוניסטיות. בשנת תש"ג ייסד אביו שיעור קבוע בקבלה לתושבי העיר חיפה, ואת מסירת השיעור הפקיד בידיו.
הוא היה יד ימינו של אביו בהוצאת פירוש הסולם והפצתו, והוסיף לעסוק בכך אחרי מות אביו, יחד עם אחיו ברוך שלום אשלג ודודו יהודה צבי ברנדויין. בשנת תשכ"א הקים בית מדרש בבני ברק ללימוד חכמת הקבלה. הוא מסר בבית מדרשו שיעורים יומיים בספר הזוהר עם פירוש הסולם. כמו כן הקים ישיבה לבחורים וכולל אברכים שעסקו גם בחכמת הקבלה. בית המדרש פעיל עד היום בניהול בנו, הרב שמחה הלוי אשלג.
מלבד השיעורים בבית מדרשו נהג הרב אשלג למסור שיעורים בקבלה ברחבי ישראל, בין השאר ייסד שיעורים בירושלים ובחברון. בקריית ארבע ייסד כולל אברכים שחילקו את לימודם, חצי יום לתורת הנגלה וחצי יום לתורת הנסתר. הוא עצמו היה בא, אחת לשבוע, למסור שיעורים לאברכי הכולל. כמו כן היה מוסר שיעורים במערת המכפלה עצמה.
כאביו, הקפיד הרב אשלג על "נוי סוכה", והיה מקים בחצר בית מדרשו סוכה מיוחדת ביופייה ונכללו בה תצוגות אמנותיות שונות. בימי חג הסוכות היו רבים מתושבי בני ברק נוהרים לסוכתו כדי ליהנות מיופיה.
נפטר בז' בכסלו תשמ"ד, ונקבר בהר המנוחות, סמוך לציונו של אביו בעל הסולם. על מצבתו נכתב שהיה הוא זה שגרם לאביו לחבר את פירוש הסולם על ספר הזוהר, בעקבות שאלה ששאל אותו בחכמת הקבלה. שאלה זו הובילה את אביו לפרש את ספר הזוהר בשפה השווה לכל איש.
ב-2003 הוציא מכון "עטרת שלמה" את הקובץ "ספר עטרת שלמה-חנוכה" - ליקוט משיחותיו שהעביר בשנים תשל"ה-תשמ"ג.
לזירה
קאו