ב-2005 שב והתחרה בפסטיבל האולימפי לצעירים, הפעם כקופץ למים. הוא זכה במדליות זהב בקפיצות היחיד מגובה 3 מטר ו-10 מטר ובקפיצה הסינכרונית מגובה 3 מטר (עם סקוט רוברטסון), וכן במדליית כסף בקפיצה מגובה 1 מטר. באותה שנה החל להשתתף גם בתחרויות לבוגרים, ובאליפות העולם שנערכה במונטריאול סיים במקום ה-12 בקפיצה מגובה 10 מטר. בהמשך זכה במדליית הארד באליפות קנדה, גם כן בקפיצה מגובה זה.
בשנת 2006 ייצג את אוסטרליה במשחקי הרצון הטוב. הוא סיים במקום הרביעי בקפיצות מגובה 3 מטרים (הן בקפיצות היחידים והן בקפיצה הסינכרונית, שוב עם רוברטסון), ובמקום החמישי בקפיצות היחיד מגובה 1 מטר ו-10 מטר. לאחר שנה בה לא התאמן עקב דיכאון, הוא שב לפעילות ספורטיבית בשנת 2007, ועבר להתאמן במרכז הספורט של ניו סאות' ויילס. בראשית 2008 זכה באליפות אוסטרליה בקפיצות היחידים מכל הגבהים.
אולימפיאדת השיא.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008), ייצג מיצ'ם את אוסטרליה בקפיצות מגובה של 3 מטר ו-10 מטר. בקפיצה ממקפצה גמישה מ-3 מטר, סיים במקום ה-15 בשלב המוקדמות ובמקום ה-16 בחצי הגמר, ולא העפיל לשלב הגמר.
בקפיצה מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר, העפיל הן לשלב חצי הגמר והן לשלב הגמר מהמקום השני. במהלך שלב הגמר הוביל הסיני צ'ואו לושין לאורך כל התחרות, ונראה היה שעל מדליית הכסף ייאבקו מיצ'ם, הרוסי גלב גלפרין והסיני הואו ליאנג. הקפיצה האחרונה של לושין הייתה חלשה יחסית, מה שהציב את מיצ'ם בעמדת ניצחון, אם ישיג ציון של 107.3 נקודות, ציון הגבוה ב-10 נקודות מהציון הגבוה ביותר שקיבל עד אז. מיצ'ם ביצע קפיצה כמעט מושלמת, שזיכתה אותו בציון 112.1, הגבוה ביותר בתולדות המשחקים האולימפיים, וזכה במדליית הזהב. ארבעה מבין שבעת השופטים נתנו לו את הציון 10 על קפיצה זו.
מיצ'ם היה לאוסטרלי הראשון שזוכה במדליית זהב בקפיצה למים מאז שדיק איב עשה זאת בקפיצה מ-3 מטר באולימפיאדת פריז (1924). הוא גם היה הזוכה היחיד במדליית זהב בענף הקפיצה למים באולימפיאדת בייג'ינג, שאינו סיני.
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה 2009 זכה מיצ'ם במדליית ארד בתחרות ממקפצה גמישה ממטר אחד (440.20 נק'), אחרי קין קאי מסין (449.00 נק') וזאנג קסיהואה אף הוא מסין (445.90 נק'). בנוסף, הוא סיים במקום ה-4 בקפיצה מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר (529.30 נק') ובמקום ה-9 בקפיצה ממקפצה גמישה מ-3 מטר (431.30 נק').
חייו האישיים.
בשנת 2008 התראיין מיצ'ם לעיתון "סידני מורנינג הראלד", ויצא מהארון. בכך, היה להומוסקסואל האוסטרלי הראשון המייצג את אוסטרליה במשחקים האולימפיים כשזהותו המינית כהומו גלויה. (זאת בניגוד לאחרים, כגון זוכה מדליית הכסף בטרמפולינה באולימפיאדת סידני, ג'י ואלאס, שיצאו מהארון לאחר המשחקים). מיצ'ם היה בין ההומוסקסואלים הגלויים הבודדים בקרב הספורטאים הגברים שהשתתפו באולימפיאדת בייג'ינג. רשת NBC האמריקנית, ששידרה את משחקי האולימפיאדה, בחרה להתעלם ממשפחתו של מיצ'ם - האם ובן הזוג - בעוד היא מתמקדת במשפחות של ספורטאים אחרים בתחרויות. לאחר תלונות רבות על כך בפני הנהלת הרשת, התנצל נשיא השידורים האולימפיים של NBC על ההתעלמות. מיצ'ם עצמו העדיף שלא להתייחס לנושא וציין לפני תחילת התחרויות כי "יעדיף להיזכר בתור קופץ אוסטרלי שהיה ממש טוב באולימפיאדה".
מיצ'ם צעד בראש מצעד המרדי גרא ההומו-לסבי של סידני שנערך ב-7 במרץ 2009 כשמדליית הזהב האולימפית שלו, מבייג'ינג מונחת על צווארו.
בכניסה לכפר האולימפי של אולימפיאדת לונדון הוצב פסלו מאת אנה כרומי.
התמוטטות (ספר)
התמוטטות (באנגלית: Collapse: How Societies Choose to Fail or Succeed) הוא ספרו של ג'ארד דיימונד אשר יצא לראשונה בשנת 2005. דיימונד הוא פרופסור לגאוגרפיה ופיזיולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. ספרו של דיימונד מנסה ללמוד כיצד התמוטטו אחדות מהציוויליזציות הגדולות בהיסטוריה ומה ניתן ללמוד מכך.
הספר תורגם לעברית על ידי עמנואל לוטם ויצא לאור בהוצאת מטר בשנת 2008.
סקירה כללית.
דיימונד בוחן את התמוטטות הציוויליזציות במסגרת חמישה גורמים משפיעים, שחלקם או כולם חברו לתוצאה הסופית. גורמים אלה הם:
המחבר מונה שמונה מרכיבים בהשפעת האדם על סביבתו שגרמו להתמוטטות הציוויליזציות הגדולות בהיסטוריה:
בהמשך, הוא מציין שארבעה גורמים יתרמו להיחלשות ולהתמוטטות של הציוויליזציות הנוכחיות ושל הציוויליזציות העתידיות:
דיימונד מראה כי בכל המקרים חברות משגשגות ומוצלחות קרסו עקב ניצול יתר של משאבי הטבע שלהם ועקב התפוצצות אוכלוסין. הגורם היחיד שאיננו מיוחס להתפוצצות אוכלוסין הוא ההשפעה המזיקה של אורגניזמים שמוגדרים כמינים פולשים המופצים על ידי האדם, באזורים שבו לא התקיימו קודם לכן בצורה טבעית, בין אם בכוונה ובין אם בשוגג. הספר מראה כי הסכנות האורבות לקיום החברה המודרנית דומות במהותן לסכנות שגרמו לקריסת חברות בעבר.
מבנה הספר.
הספר מתחלק לארבעה חלקים:
מלון סמירמיס
Future Boy Conan
Future Boy Conan (ביפנית: 未来少年コナン) היא סדרת אנימה יפנית בת 26 פרקים שהופקה לטלוויזיה ב-1978 בבימויו של הבמאי היפני הייאו מיאזאקי. הסדרה לא שודרה בישראל, אך נקלטה בארץ עקב שידורה בערבית בערוץ 2 הירדני בתחילת שנות התשעים.
בשנת 1984 הופק גם סרט אנימה באורך מלא לסדרה שהיה בעצם גרסה מקוצרת לסדרה.
תקציר העלילה.
עלילת הסדרה מתרחשת לאחר מלחמת עולם שלישית, אשר התרחשה במהלך יולי 2008, בה הצדדים המוערבים השתמשו בנשקים בעלי עוצמה חזקה יותר מנשק אטומי. המלחמה גרמה לכאוס מוחלט ולהרס בכל רחבי העולם. כתוצאה מכך מספר רעידות אדמה וגלי צונאמי התרחשו ברחבי העולם אשר גרמו לבסוף לחמש היבשות לשקוע עמוק מתחת לאוקיינוס. קבוצת אסטרונאוטים מחליטה לנסות ולברוח מן ההרס לחלל החיצון אך ניסיונם נכשל. אף על פי כן, אחת החלליות מצליחה לברוח מן ההרס ומתרסקת על אי קטן בלב האוקיינוס אשר שרד את ההרס באורח פלא. חברי צוות החללית מתיישבים באי.
כ-20 שנים לאחר המלחמה, השורדים היחידים על האי הם ילד בשם קונאן אשר נולד באי ומתגורר בו עם סבו. בנוסף, ישנם מספר שורדים נוספים של המלחמה אשר מפוזרים במספר איים ברחבי האוקיינוס. בין השורדים ישנו ארגון פשע בשם "אינדאסטריה" אשר מנסה ללא הרף להשיג את הנשק רב העוצמה, המשתמש בטכנולוגיית אנרגיית השמש, בו נעשה שימוש במלחמה. בשל כך, אנשי אינדאסטריה חוטפים בתחילת הסדרה ילדה בת 11 בשם לאנה כקלף מיקוח, וזאת משום שסבה של לאנה, דוקטור לאו, הוא השורד היחיד אשר מתמחה בשימוש באנרגיית השמש.
לאנה מצליחה לברוח מחברי ארגון אינדאסטריה ומגיעה לבסוף לאי של קונאן. בהמשך אנשי אינדאסטריה מגיעים גם כן לאי ולאחר קרב קצר עם קונאן הם מצליחים לחטוף את לאנה בשנית ותוך כדי גם הורגים את סבו של קונאן. קונאן מחליט למלא את משאלתו האחרונה של סבו ולהציל את לאנה.
נצרות אוונגליסטית
אורלה קראוזה
אורלה הרמן קראוזה (בדנית: Orla Hermann Krause; 3 בנובמבר 1867 – 28 בספטמבר 1935) היה שחמטאי דני.
קראוזה חלק מקום 4-6 בתחרות וילהלמסהאון בשנת 1892, הגיע שני, אחרי אנדראס רוזנדל בתחרות קופנהגן בשנת 1895, הגיע שני בתחרות קופנהגן בשנת 1899 (האליפות השנייה של ארצות הצפון, ניצח יורגן מולר), הגיע חמישי בתחרות קופנהגן בשנת 1907 (האליפות השביעית של ארצות הצפון, ניצח פאול לאונהרדט), חלק מקום שני, אחרי פאול יונר בתחרות קופנהגן בשנת 1916 (האליפות התשיעית של ארצות הצפון), חלק מקום 4-8 בתחרות קופנהגן בשנת 1924 (האליפות השתים עשרה של ארצות הצפון, ניצח אהרון נימצוביץ') וחלק מקום 5-8 בתחרות קופנהגן בשנת 1934 (האליפות השש עשרה של ארצות הצפון, ניצח אהרון נימצוביץ').
קראוזה ייצג את דנמרק באולימפיאדת השחמט בשנת 1927, אולימפיאדת השחמט הראשונה שאורגנה על ידי פיד"ה שכללה התמודדות פתוחה, התמודדות לנשים ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בלונדון בין 18 ביולי לבין 30 ביולי 1927. קראוזה שחק על הלוח הראשון ותוצאתו +4 –5 =6 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). נבחרת דנמרק זכתה במדליית הכסף על הישגה.
תאוריית הפתיחות.
על שמו של קראוזה קרויה הסתעפות קראוזה בפתיחת רגלי המלכה 1. ד4 ד5 2. פו3 ג5.
קראוזה מצא רעיונות חדשים רבים בהגנה הסלאווית במהלך שנות העשרים, בין היתר: .1 ד5 ד5 2. ג4 ג6 3. פו3 פו6 4. פג3 ד:ג4 5. א4 רו5 6. פח4
ספר שכתב.
קראוזה ניתח את המשחקים של שלוש אליפויות ארצות הצפון בספר
De nordiska schackkongresserna: Stockholm 1897, Köpenhamn 1899, Göteborg 1901
נכטאן השני, מלך הפיקטים
נכטאן או נכטאן נפוס אוארב (באנגלית: Nechtan, בגאלית סקוטית: Nechtan nepos Uerb - "נכטאן אחיינו של אוארב"; נפטר ב-616 או 620) היה מלך הפיקטים במשך 19 (או 23) שנים, משנת 597 ועד מותו.
על פי "דברי ימי הפיקטים", נכטאן מלך לאחר מותו של קודמו, גרטנייט השני בשנת 597. שנת מותו של נכטאן אינה ידועה בבירור. ייתכן ומדובר בנכטאן בנו של קאנו, אשר על פי "דברי ימי אלסטר" נפטר בשנת 621, אולם תאריך זה אינו עולה בקנה אחד עם אירועים המתוארים בכרוניקות אחרות.
ייתכן ונכטאן ייסד את המנזר באברנת'י (אולם ייתכן והיה זה נכטאן הראשון אשר ייסד את המנזר).
אנדרו מוייטאון, בכתביו "Orygynale Cronykil of Scotland" מתבלבל בין נכטאן השני לנכטאן הרביעי ומציין כי נכטאן השני ייסד קתדרלה המוקדשת לבוניפס הקדוש ברוזמארקי שבבלק אייל (כאשר זו נוסדה על ידי נכטאן הרביעי).
גרטנייט השני, מלך הפיקטים