רופאים בבית החולים Assistance Publique – Hôpitaux de Paris יצרו מלח פוספט של DAP-3,4 (DAPP-3,4), וקיבלו עבורו מעמד של "תרופת יתום" באירופה בשנת 2002. בית החולים העביר את הקניין הרוחני של צורת הפוספט לחברת הביופרמה הצרפתית OPI, שנרכשה על ידי EUSA Pharma בשנת 2007, ומעמד "תרופת היתום" הועבר ל- EUSA בשנת 2008. בשנת 2008 הגישה EUSA בקשה לאישור שיווק של צורת הפוספט לסוכנות האירופית לתרופות (EMA) תחת שם המותג Zenas.
חברת EUSA, באמצעות חברה בשם Huxley Pharmaceuticals, מכרה את הזכויות של DAPP-3,4 לחברת ביומרין (Biomarin) ב -2009, אותה שנה שבה אושר DAPP-3,4 באירופה, בשם החדש פירדאפס (Firdapse), ביומרין השיקה את התרופה באירופה בחודש אפריל 2010, ובמהלך תשעת החודשים הראשונים של שנת 2012, השיגה מכירות של 10.8 מיליון דולר.
הרישוי של firdapse בשנת 2010 באירופה, הוביל לעלייה חדה במחיר התרופה. במקרים מסוימים, זה הוביל בתי חולים להשתמש בצורה לא-מאושרת של התרופה, במקום תרופת הסוכן המורשה, זאת מכיוון שההבדל במחיר התרופה היווה מיגבלה. ביומרין ספגה ביקורת, על רישוי התרופה על בסיס מחקר שנעשה קודם לכן, ואף על פי כן, קבעה לתרופה מחיר מופקע. קבוצה של נוירולוגים ורופאי ילדים בבריטניה עתרה לראש הממשלה דייוויד קמרון במכתב פתוח לבחינת המצב שנוצר. החברה השיבה כי היא הגישה את בקשת הרישוי, על פי הצעת ממשלת צרפת, והצביעה על כך שהעלייה הגדולה בעלות של תרופה מורשית, פירושה גם שהיא מנוטרת על ידי רשויות רגולטוריות (למשל, לגבי תופעות לוואי נדירות), תהליך שלא היה קיים באירופה בעבר. סקירת קוקרן (Cochrane) משנת 2011 השוותה את העלות של DAP-3,4 ו-DAPP-3,4 בבריטניה ומצאה מחיר ממוצע עבור צורת הבסיס החופשי, DAP-3,4 של £ 1 לטבלייה ומחיר ממוצע עבור DAPP-3,4 של £ 20 לטבלייה; המחברים העריכו עלות שנתית לאדם של 730 £ עבור צורת הבסיס החופשי לעומת 29,448 £ עבור צורת מלח הפוספט.
בינתיים, באירופה, צוות משימה של נוירולוגים המליץ על DAP-3,4 כטיפול קו-ראשון בתסמיני LEMS ב-2006, אף על פי שצורה זו לא אושרה לשיווק; התרופה סופקה אד הוק. בשנת 2007, שמה הבינלאומי של התרופה פורסם על ידי ארגון הבריאות העולמי (WHO).
בארצות הברית, בשנת 2009 הוענק ל-DAPP-3,4 מעמד של "תרופת יתום" והניסויים הקליניים היו בעיצומם עד 2012.
לנוכח תקופת הבלעדיות של שבע שנים, שיעניק אישור מעמד "תרופת יתום" לביומרין, ועם עליית המחיר שתלווה אותה, החלה חברת ג'קובוס להתקדם במהירות לביצוע ניסויים קליניים רשמיים, על מנת לקבל אישור לצורת הבסיס החופשי של התרופה, לפני ביומרין; הניסוי הראשון של שלב II נפתח בינואר 2012.
בחודש אוקטובר 2012, בעוד שביומרין הייתה במהלך ניסוי קליני שלב III בארצות הברית, היא העניקה את זכויות השיווק של DAPP-3,4 בארצות הברית, כולל את מעמד "תרופת היתום", לחברת קטליסט פרמסוטיקלס (Catalyst Pharmaceuticals). קטליסט חזתה כי תוכל להרוויח 300 - 900 מיליון דולר בשנה, במכירות לטיפול באנשים עם LEMS ואינדיקציות אחרות, והאנליסטים צפו שהתרופה תתומחר ב- $100,000 בקירוב, בארצות הברית. קטליסט התקדמה וקיבלה מעמד של "תרופה פורצת דרך" עבור DAPP-3,4 ב- LEMS ב -2013, מעמד של "תרופת יתום" לתסמונות מיאסטניות מולדות ב-2015 ומעמד של "תרופת יתום" לטיפול בתסמונת מיאסטניה גראביס בשנת 2016.
בחודש אוגוסט 2013 צפו אנליסטים, כי אישור ה- FDA יוענק לחברת קטליסט, ב- LEMS, עד 2015.
בחודש אוקטובר 2014, החלה חברת קטליסט לספק את התרופה במסגרת "תוכנית גישה מורחבת".
בחודש מרץ 2015 קיבלה קטליסט מעמד של "תרופת יתום" עבור השימוש של DAPP-3,4 לטיפול בתסמונות מיאסטניות מולדות, מה שגרם לעליה קלה במנייתה. בחודש אפריל 2015 הציגה חברת ג'קובוס תוצאות של ניסויים קליניים עם DAPP-3,4 בכנס מדעי, מה שהביא לירידה של 42% בערך מניות חברת קטליסט.
בחודש דצמבר 2015, קבוצה של 106 רופאים נוירומוסקולריים שעבדו עם החברות ג'קובוס וביומרין\קטליסט פרסמו מאמר מערכת בכתב העת Muscle &amp; Nerve, והביעו דאגה לגבי האפשרות שמחיר התרופה יגדל באופן דרמטי, אם חברת קטליסט תקבל את אישור ה-FDA, וקבעו כי DAPP-3,4 לא ייצג חדשנות אמיתית ולא היה ראוי לבלעדיות בשיווק, תחת חוק "תרופות יתום", אשר נועד לדרבן חדשנות כדי לענות על צרכים לא מסופקים של חולים. פרשנים אחרים ציינו, עם זאת, כי חברת ג'קובוס לא היה מסוגלת לענות על צורכי כל האנשים, שיכלו להפיק תועלת מהתרופה, באמצעות תוכנית החלוקה החופשית שלה, וכי נוהלי הייצור של החברה, סבלו מבעיות בקרת איכות, עם 483 ציטוטים מסקירת ה-FDA בשנת 2011 ו-2012. באופן דומה, תחת דחיקת ה- Publique-Hôpitaux de Paris, רשות התרופות הצרפתית בדקה את השימוש בבסיס החופשי, לאור ייצור צורת הפוספט ב -2006, ודרבנה את הרופאים בצרפת שלא להשתמש בצורת הבסיס החופשי, עקב בעיות איכות.
בחודש דצמבר 2015 הגישה חברת קטליסט בקשה לאישור תרופה חדשה NDA ל-FDA האמריקאי, ובחודש פברואר 2016 סירב ה- FDA לקבל אותה, על בסיס של הגשה חלקית. בחודש אפריל 2016 הודיע ה- FDA לחברת קטליסט כי עליה לאסוף ולהגיש נתונים נוספים. חברת קטליסט קיצצה 30% מכוח העבודה שלה כדי לחסוך כסף, לצורך ביצוע הניסויים הקליניים. בחודש מרץ 2018, החברה הגישה NDA מחודש. ה- FDA אישר את תרופת האמיפמפרידין לטיפול במבוגרים עם LEMS ב - 29 בנובמבר 2018.
בחודש פברואר 2019, הסנטור האמריקני ברני סנדרס, העלה שאילתה לגבי המחיר הגבוה שנגבה על ידי חברת קטליסט פרמסוטיקלס עבור פירדאפס.
מחקר.
אמיפמפרידין הוצע אף לטיפול בטרשת נפוצה. סקירה סיסטמטית שנערכה על ידי Cochrane גילתה כי אין נתונים לא-משוחדים, שתומכים בשימוש בה לטיפול בטרשת נפוצה. לא חל כל שינוי בנושא מאז שנת 2012.
התרופה בישראל.
התרופה פירדפסה מאושרת לשיווק בישראל, בצורת טבליות, ומיועדת לטיפול סימפטומטי בתסמונת מיאסטנית ע"ש למברט-איטון (LEMS) במבוגרים. התרופה כלולה בסל הבריאות.
גיורא דורי
גיורא דורי (נולד ב-21 בינואר 1949) הוא כדורסלן עבר ישראלי בגובה 1.90 מטרים, ששיחק בין היתר בהפועל מגידו, הפועל תל אביב ובנבחרת ישראל. ממייסדי הפועל גליל עליון.
קריירה.
דורי גדל בקיבוץ רמת השופט. אחיו, זאב דורי, נפל באחת מפעולות צה"ל. נפילתו של אחיו, כדורסלן מצטיין, משכה את דורי לתחום הכדורסל.
דורי החל לשחק בשנות ה-60 בקבוצת הנוער של הפועל רמת השופט, בתוך כך שיחק במדי נבחרת ישראל לנוער. עוד בצעירותו נחשב לשחקן עם קליעה טובה מרחוק. בשנת 1965, כשהיה דורי בן 16, שיחק עם נבחרת הנוער במשחקים האירופאים שנערכו בסלמנקה. בהמשך הצטרף לקבוצה הבוגרת של הפועל רמת השופט ששיחקה בליגה א' (הליגה השנייה). בשנת 1968 שיחק דורי במדי נבחרת הנוער באליפות אירופה לנוער שנערכה בווינה. נבחרת הנוער סיימה במקום השביעי ודורי היה לקלעי המצטיין של ישראל ודורג במקום הרביעי בטבלת מלך הסלים הכללית של האליפות. כן נבחר דורי על ידי עיתון מקומי כאחד מחמשת השחקנים המצטיינים של האליפות ומועמדותו נשקלה לייצג את נבחרת הנוער של אירופה. בסיום הטורניר, המליץ מאמן נבחרת הנוער, רלף קליין, בין היתר על דורי לנבחרת הבוגרת.
בשנת 1969 השתתף דורי במדי נבחרת ישראל הבוגרת באליפות אירופה בכדורסל 1969. הנבחרת, בהדרכת המאמן שמעון שלח, סיימה את האליפות במקום ה-11 עם 6 הפסדים וניצחון אחד. דורי השתתף ב-2 משחקים וקלע בממוצע של 5 נקודות למשחק.
לקראת עונת 1970/1971 עבר דורי להפועל מגידו, תחת המאמן אברהם חמו ושיתף פעולה עם חנן קרן והלל גלבוע. בעונתו הראשון, סיימה הקבוצה במקום הרביעי עם 14 ניצחונות. דורי קלע בממוצע של 7.9 נקודות למשחק. בשנת 1970, עבר דורי פציעה קשה במסגרת אליפות צה"ל, שכתוצאה ממנה נאלץ לעבור ניתוח בברך.
בעונה הבאה, 1970/1972, סיימה הקבוצה במקום החמישי כאשר דורי קלע בממוצע של 16.5 נקודות למשחק. בשתי העונות לאחר מכן היו דורי וקרן כוכבי הקבוצה, ודורי קלע בממוצעים של 20.3 ו22.6 נקודות למשחק.
בעונת 1974/1975 עבר דורי להפועל תל אביב, תחת המאמן חיים חזן והכוכבים בארי ליבוביץ' ומרק טורנשיין. דורי, שהפציעה שספג כמה שנים קודם החמירה, שיחק במהלך העונה בשבעה משחקים בלבד ובסיום העונה עזב את הקבוצה.
בעונה לאחר מכן, חזר דורי לקבוצת ילדותו הפועל כפר גלעדי ששיחקה בליגה השנייה, ושם שימש גם כמאמן נוער. ולמעשה לא חזר לשחק עוד בליגה הבכירה. לימים סיפר דורי שהפציעה עצרה את ההתקדמות בקריירה שלו וכפתה עליו לבסוף פרישה מוקדמת.
סך הכל שיחק דורי 5 עונות בליגה הראשונה, בהן רשם 87 משחקים וקלע 1,458 נקודות. בנבחרת ישראל שיחק 7 משחקים והשתתף באליפות אירופה 1969.
דורי היה ממייסדי הפועל גליל עליון בסוף שנות השבעים. בשנות השמונים היה דורי סדרן עבודה בקיבוץ כפר גלעדי.
בתו היא כדורסלנית העבר מירב דורי.
מחוז דן-לירי-רת'דאון
אנדרו שון גריר
אנדרו שון גריר (נולד בנובמבר 1970) הוא סופר אמריקאי, הכותב בעיקר רומנים וסיפורים קצרים זוכה פרס פוליצר לספרות.
גריר הוא המחבר של הספר "סיפור נישואים" (ראה אור בעברית בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר) אותו כינה "הניו" "יורק טיימס" "רומן פיוטי ומלא השראה".
ספרו: "ה"וידויים של מקס טיבולי" נבחר על ידי הסן פרנסיסקו כרוניקל כאחד הספרים הטובים ביותר של שנת 2004" וקיבל את פרס הספר הטוב של קליפורניה. בשנת 2018 זכה גריר זכה בפרס פוליצר לספרות פרוזה עבור ספרו האחרון "לס" .
ביוגרפיה.