הבאסטיון זכה לעדנה בעיקר אחרי המצאת התותח אם כי היה קיים גם בימי הביניים. הבאסטיון אפשר לתותחים לכסות גם את השטח הקרוב לחומה ולא רק את החזית. לשיאו הגיע הבאסטיון במבצרי כוכב (שנקראים גם מבצרי באסטיון) בהם כל החומות הורכבו מבאסטיונים שתוכננו כך שלא יהיו שטחים שהם לא יוכלו לכסות בירי, מבצרים אלה היו נפוצים בעידן הארטילריה המבוססת על אבק השרפה עד המאה ה-19.
בישראל ניתן לראות באסטיונים בחומות עכו.
אוטווצק
מצעד הסינגלים הבריטי (1960–1969)
ערך זה עוסק במצעדי הפזמונים הבריטיים השבועיים UK Singles Chart שנערכו משנת 1960 עד שנת 1969.
מצעד הסינגלים הבריטי הוא מצעד הפזמונים המרכזי של תעשיית המוזיקה הבריטית, שמתבסס על נתוני מכירות סינגלים ומתעדכן מדי שבוע על ידי חברת המצעדים הרשמית.
שירים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי בשנות ה-60.
♪  – הסינגל הנמכר ביותר בבריטניה באותה השנה
♫  – הסינגל הנמכר ביותר בבריטניה בשנות ה-60
קת'רין הייגל
אסתר ואבי עופרים
דיאן קנון
דיאן קנון (באנגלית: Dyan Cannon; נולדה ב-4 בינואר 1937) היא שחקנית קולנוע, תסריטאית, מפיקה ובמאית אמריקאית יהודייה מומרת, זוכת פרס גלובוס הזהב. הייתה מועמדת לשלושה פרסי אוסקר על הופעותייה בסרטים "בוב וקרול וטד ואליס" ו"השמיים יכולים לחכות" ועל סרטה הקצר "מספר אחד".
ביוגרפיה.
נולדה בשם סמיל דיאן פריזן (Samille Diane Friesen) בעיר טקומה שבמדינת וושינגטון לקלייר לבית פורטנוי ולבן פריזן. אמה הייתה יהודייה שהיגרה מרוסיה ואביה היה נוצרי בפטיסטי. היא חונכה כיהודייה.
בשנת 1965 התחתנה קנון עם השחקן הבריטי מועמד שני פרסי האוסקר קרי גרנט שהיה מבוגר ממנה ב-33 שנה. משלוש שנות נישואיהם נולדה ב-1966 השחקנית ג'ניפר גרנט.
בשנת 1985 נישאה לבעלה השני המפיק סטנלי פימברג, ממנו התגרשה לאחר שש שנים.
קנון התנצרה והיום היא מחשיבה את עצמה כנוצרית אדוקה.
קולנוע.
קנון התפרסמה לראשונה ב-1969 בדרמה הקומית "בוב וקרול וטד ואליס" בדמותה של אליס הנדרסון אשתו של טד (אליוט גולד), הועמדה על התפקיד לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולשני פרסי גלובוס הזהב בקטגוריות פריצת השנה והשחקנית הקומית הטובה ביותר.
שיחקה לאחר מכן בסרטו של סידני לומט "קלטות אנדרסון" בתור אינגריד חברתו של האסיר המשוחרר ג'ון "דיוק" אנדרסון (שון קונרי) ובסרט השישי בסדרת סרטי "הפנתר הוורוד" של בלייק אדוארדס.
ב-1976 הועמדה קנון כתסריטאית, במאית ועורכת לפרס אוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר על סרטה "מספר אחד".
בשנת 1978 זכתה קנון בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר ובפרס סאטורן על הופעתה בפנטזיה הקומית של וורן בייטי "השמיים יכולים לחכות" בתור ג'וליה אשתו הבוגדנית של המיליונר לאו פרנסוורת'.
קנון הייתה הפייבוריטית לזכייה בפרס האוסקר על התפקיד, אך הפסידה בסופו של דבר למגי סמית'.
בשנות ה-80 התפרסמה לצידו של אל פצ'ינו בקומדיה "אותור! אותור!" בתור השחקנית אליס דטרויט ובדרמה "הדרך חזרה" בתור אשתו של הזמר באק בונהאם.
ב-1997 הופיעה לצידם של ג'ק למון ווולטר מתאו בקומדיה "קומדיה בלב הים".
קנון השתתפה ב-17 פרקים בסדרה "אלי מקביל" בתפקיד השופטת ג'ניפר קון.
ב-2003 שיחקה בקומדיית הפשע "קנגורו ג'ק" בתור אנה אמו של מעצב השיער צ'ארלי קארבון (ג'רי אוקונל).
משפט האי-מנייה הראשון של קנטור
סקאד'י
סקאד'י או סקאדי (נורדית עתיקה: Skaði; שוודית: Skade; אנגלית: Skadi, Skathi) היא אלה שקשורה לצייד, לגלישה, לחורף ולהרים וענקית במיתולוגיה הנורדית. חליפות מתוארת סקאד'י כאֶנדורגוד' (נורדית עתיקה: Öndurguð; אלת גלשני השלג) וכאוֹנדוּרדיס (נורדית עתיקה: Öndurdís; גברת גלשני השלג) ודימוי נפוץ שלה הוא כאֵלה המשוטטת ונודדת בין הרים וגבעות מושלגים.
סקאד'י מופיעה לראשונה באדה הפואטית שחוברה במאה ה-13 על בסיס מקורות מסורתיים קדומים יותר; באדה הפרוזאית ובמחזור העולם שחוברו בידי סנורי סטורלוסון, ובעבודות הסקאלדים.
סקאד'י הייתה גם זו אשר דנה את דינו של לוקי אשר גרם להריגתו של בלדר ולכן היא גם נחשבת לאלת הנקמה והצדק. דמויותיהן של "מלכת השלג" ו"נסיכת הקרח" באגדותיו של הנס כריסטיאן אנדרסן נגזרו מדמותה של סקאד'י.
סקאד'י, ביתו של הענק ת'יאצי, נולדה במשכן ת'רימהיים שביטונהיים, הייתה נשואה לניורד, אל הים הגדול, אך נישואיהם לא צלחו משום שסקאד'י, אלת ההרים המושלגים, נהגה להחליק על מגלשיים במדרונותיהם; ונְיורד היה מזוהה עם הים. לכן נפרדו השניים בסופו של דבר. לבסוף סקאד'י נישאת לאודין והשניים מולידים צאצאים רבים יחדיו.
הן באדה הפואטית והן באדה הפרוזאית אחראית סקאד'י להצמדתו של נחש ארסי, שנטף טיפות ארס על פניו של לוקי.
אטימולוגיה.
לשם סקאד'י בנורדית עתיקה יכול להיות קשר למילה "scato" בגרמנית עילית שמשמעה "צל".
החוקר ג'ון מק'ניקל סבור כי האלה סקאד'י הייתה בעבר האנשה של אזור סקנדינביה או שסקאד'י הייתה מקושרת עם העולם התחתון.
אפשרות נוספת היא כי השם סקאד'י יכול להיות קשור לשם העצם "Skaði" בנורדית עתיקה שמשמעו "פגע" או "נזק".
מספר חוקרים משערים שמשמעות שם האזור הקרוי כיום סקנדינביה היא "האי של סקאד'י".
הופעות במקורות הנורדים.
סקאד'י מופיעה בפואמות המצויות באדה הפואטית, בשני ספרים של האדה הפרוזאית ובספר מחזור עולם אחד.
האדה הפואטית.
בפואמה "דברי גרימניר" (נורדית עתיקה: Grímnismál), חושף האל אודין במסווה של אדם בשם גרימניר בפני המלך איינר הצעיר את קיומם של שְניים עשר מקומות. גרימניר מציין את ת'רימהיים כמקום השישי באחד הבתים.
בקטע הפרוזאי בסוף הפואמה "גידופיו של לוקי" (נורדית עתיקה: Lokasenna), הופכים האלים את בנו של לוקי, נַארְוִי, לזאב ומשסים אותו בבנו השני, ואלי. לוקי נכלא במערה ונכבל באמצעות קרביו של ואלי. סקאד'י היא זו המציבה נחש ארסי מעליו שמטפטף טיפות ארס על פניו.
האדה הפרוזאית.
התרמית על יולפי (Gylfaginning).
בפרק 21 של הספר "התרמית על יולפי" (נורדית עתיקה: Gylfaginning), שהוא החלק השני באדה הפרוזאית, מציין "הנעלה" כי אשתו של נְיורד היא סקאד'י, שסקאד'י היא ביתו של הענק ת'יאזי ומספר את סיפור האהבים של נְיורד וסקאד'י.
סקאד'י השתוקקה לגור במשכן ת'רימהיים, מקום מגוריו של אביה בהרים המושלגים. אך נְיורד השתוקק לגור במצודת נֵאטוּן, ביתו אשר על שפת הים.
כיוון שכך, הסכימו הזוג שיגורו תשעה לילות בת'רימהיים ושלושה לילות בנאטון (או תשעה חורפים בת'רימהיים ותשעה נוספים בנאטון, לפי הקודקס רגיוס).
באחד מן הימים כשחוזר נְיֶירְד מן ההרים המושלגים חזרה למשכנו בנאטון, הוא פוצח בזמר:
סקאד'י משיבה לו בזמר משלה:
עקב כך, שבה סקאד'י אל רכסי ההרים הסלעיים והמושלגים בת'רימהיים. שם קשרה לרגליה גלשני שלג, וכשלגופה חץ וקשת היא מבלה את ימיה בצד חיות
פרא ובשל כך מכונה "אלת גלשני השלג או "גברת גלשני השלג".
כדי לתמוך בכך מצטט "הנעלה" בית מהאדה הפואטית:
בפרק 16, מצוינים מספר כינויים לאל לוקי, כשמתוכם "המתנצח עם היימדייל וסקאד'י"
בפרק 32, מצוינת סקאד'י כאחת משש האלות שהגיעו למסיבתם של האסיר.
בפרק 75, מצוינת סקאד'י כאחת מ-27 אלי האסיר, אף על פי שאינה אלה מבחינת גזעה.
שפת השירה (Skáldskaparmál).
בפרק 56 של הספר "שפת השירה" (נורדית עתיקה: Skáldskaparmál), שהוא החלק השלישי באדה הפרוזאית, מספר בראגי לאגיר כיצד האלים הרגו את ת'יאזי.
ביתו של תיאזי, סקאד'י, לוקחת קסדה, מעטה שריון ואת "כל כלי הנשק של המלחמה" ופוסעת על בִיפְרוֹסְט, גשר הקשת בענן הבוער, ודרכו מגיעה לטירת אסגארד שבעולם הגודהיים, משכן אלי ההאסיר. מיד כשסקאד'י מגיעה, חפצים האלים לפייסה ולכפר על אובדנה ועל כן הם מציעים לה בעל מבין האלים כפיצוי. סקאד'י קובעת את תנאי ההתפייסות ביניהם והאלים מסכימים שהיא תבחר לה בעל מקרבם. אולם האלים מציבים לה תנאי, היא מוכרחת לבחור בעל בהסתכלות על כפות רגליו בלבד, ולא על פניו. סקאד'י מסכימה לתנאי זה אך מציבה תנאי משלה; האלים מוכרחים לגרום לה לצחוק, משימה בלתי אפשרית לדעתה.
משמסכימים שני הצדדים על התנאים נעמדים האלים יחפים (כנראה סמל של פוריות במיתולוגיה הנורדית) מאחורי יריעה המסתירה את כל גופם מלבד כפות רגליהם. סקאד'י מבחינה בכפות רגליים שמוצאות חן בעיניה ומושכות אותה יותר מכל השאר. סקאד'י משוכנעת כי כפות רגליים יפהפיות כאלו חייבות להשתייך לאל בלדר היפה, ואומרת בקול רועם: "אני בוחרת אותו, אינני מדמה בדעתי שאוכל למצוא זיווג טוב מבלדר" בעת שהיא מכוונת את רומחה לעבר רגליו של אחד האלים.
כשנחשפו האלים פסע החוצה נְיֶירְד, אל הים והספינות ממשפחת אלי הואניר, שנמצא באסגארד כחלק מחילופי בני ערובה שנערכו בקץ המלחמה בין האייסיר לוואניר ולא בלדר שאליו ערגה כל כך. מאוכזבת ומרירה, דרשה סקאד'י מן האלים להצחיקה.
לוקי, האל הערמומי, שהיה אחראי באופן חלקי למותו של אביה, שומע את בקשתה של סקאד'י ומעלה בדעתו רעיון קונדסי. הוא לוקח חבל בלתי-נראה וקשר אותו לזקנו של אחד מתישי ת'ור הסוררים מצידו האחד ולאשכיו מהצד השני. התיש החל למשוך לכוון אחד בעוד לוקי מושך לכוון אחר וכך הסתובבו השניים, צווחים מכאב. לאחר שנפל לוקי על ברכיה של סקאד'י, לא התאפקה הענקית והחלה לצחוק.
כמתנת נישואין לזוג החדש וכאות לסיום היריבות, לוקח אודין את עיניו של ת'יאזי שבאמתחתו ומשליך אותן השמיימה, שם הן זוהרות בבהירות כשני כוכבים תאומים.
מחזור העולם.