מסיום מלחמת האזרחים ועד תחילת המאה ה-20, רוב השחורים בארצות הברית, ובמיוחד בדרום, היו ילדי או נכדי עבדים. רובם חיו עדיין תחת דיכוי ממסדי, להלכה או למעשה, אשר שלל מהם זכויות אזרח. תקופה זו ידועה במיוחד בשל מעשי הלינץ' הרבים וביטויי אלימות אחרים אשר הפעילו הלבנים נגד האוכלוסייה השחורה. שחורים רבים היגרו לצפון בניסיון לשפר את מצבם הכלכלי ולהימלט ממצבם הקשה. רובע הארלם בניו יורק נעשה מרכז שוקק לנמלטים אלו, וגם לצאצאי עבדים מהקריביים.
התנועה הספרותית האפרו-אמריקנית שקמה בתקופה זו הונהגה על ידי שחורים שזכו לחינוך מקיף יחסית. הם היוו את ראשיתו של מעמד ביניים שחור בארצות הברית.
התפתחות התנועה.
הגעת שחורים במספרים גדולים להארלם התרחשה במקביל להגירה המונית מאירופה לארצות הברית, שעברה דרך ניו יורק. השכונה, שהייתה לפנים מאוכלסת בלעדית בלבנים, מלאה אפרו-אמריקנים. מגמה דומה התרחשה בכל הערים המתועשות הגדולות בצפון-מזרח ארצות הברית, כולל דטרויט, שיקגו ופילדלפיה. התושבים השחורים של ערים אלו גילו במהירה שהגזענות כלפיהם התקיימה בעזוז אף בצפון גם אם בצורה שונה, כפי שהתגלה במהומות הגזע בשיקגו, בוושינגטון ובערים אחרות ב"קיץ האדום" של 1919.
אף על פי כן, פרחה בהארלם התרבות האפרו-אמריקנית, בין עם באמצעות הכנסיות או הוצאת עיתונים שחורים כמו "הקול" (The Voice), שנתן במה לקולות של הוגים ופעילים. בתחומי הבידור כגון התיאטרון, דחו היוצרים את הייצוגים המלעיגים והמשפילים שרווחו בתיאור דמויות שחורות באותם ימים, כמו "פרצוף שחור" ומופעי מינסטרל. ב-1921 ייסד הארי פייס (Harry Pace ) את חברת התקליטים Black Swan Records שכל מערכי הניהול, ההפקה והשיווק שלה היו בשליטת אפרו-אמריקאים, להקלטה ושיווק של מוזיקת ג'אז ובלוז על ידי אמנים אפרו-אמריקאים.
השינויים התרבותיים בקהילות שחורות אמנם החלו לפני שנות ה-20, אך יצירת ריכוזי אוכלוסין והשפעות המלחמה זירזו את התהליכים ויצרו קרקע פורייה לסוגי יצירה מגוונים וחדשים. הרנסאנס היה יותר מתנועה ספרותית - הוא היה תנועה פוליטית, אשר עודדה גאווה אתנית ודרשה זכויות והכרה. גם יצירת זרמים חדשים של מוזיקה, למשל, תרמה לגיבוש המעמדות והקבוצות השונים של שחורים ולהתוויית תרבות עשירה ואחידה יותר, כנגד ההגמוניה התרבותית הלבנה.
התנועה נקראה גם "תנועת הכושי החדש", על שם ספר באותו שם של הסופר אליין לוק שתיאר את האידיאל "כושי" (Negro) העומד על זהותו וכבודו העצמי ולא מוגדר בידי אחרים.
השפעות.
על פי האתוס של "הכושי החדש", כפי שהוגדר על ידי לוק ואומץ על ידי התנועה, שחורים החלו לדרוש הכרה בכישוריהם ויכולותיהם ולדחות בתוקף את הטענות שצאצאי אפריקה הם נחותים, עצלנים, טפשים, ואפילו לא אנושיים. האתוס הזה הביא למיזוג תרבותי, בין אומנות, רוחניות ופוליטיקה, אשר הולידו זרמים חדשים:
הזרמים התרבותיים והאמנותיים לוו בעשייה פוליטית - למשל דרך עיתונים שחברי התנועה כתבו ופרסמו - אשר הניחה את התשתית לתנועת זכויות האזרח של שנות ה-50 וה-60.
יוצרים בולטים.
רשימה חלקית של יוצרים והוגים בולטים בתנועה.
בן ציון הורוביץ
בן ציון הורוביץ (5 במאי 1900 – 17 באפריל 1985) היה חלוץ ועסקן ציבור, ראש העירייה הראשון של רחובות.
ביוגרפיה.
הורוביץ נולד בבוגוסלב שבאוקראינה, אז חלק מהאימפריה הרוסית, כבנם של בצלאל, בעל בית מרקחת ואיטה. הוא למד בחדר, בגימנסיה רוסית והמשיך בבית הספר הגבוה להנדסה ביקטרינוסלב. תחילה נטה הורוביץ לקומוניזם והתנגד לציונות, אך בהדרגה שוכנע והפך לציוני.
הוא שב לבוגוסלב והטיף שם לציונות וכאשר התארגנה קבוצה של 25 צעירים יהודים, שרצו לעלות לארץ ישראל, הצטרף אליהם ובהמשך אף עמד בראשם. הקבוצה יצאה לדרכה ב-1920 והגיעה לארץ ישראל ב-1922.
הורביץ עבד כפועל שכיר באזור המושבה רחובות ובערבים היה פעיל בענייני ציבור. הוא הפעיל את לשכת העבודה המקומית, הקים את ארגון פועלי הבניין והתארגנויות נוספות ואף היה לזמן מה מזכיר מועצת הפועלים המקומית. ב-1934 נבחר הורוביץ כחבר ועד המושבה מטעם רשימת ההסתדרות ואף היה סגן יושב ראש המועצה וממלא מקומו. ב-1946 נבחר לראשות ועד המועצה והחזיק בתפקיד עד 1950, כאשר רחובות הוכרזה כעיר ואז נבחר לראשות העירייה והחזיק בתפקיד עד 1955.
מרכז טרנסדנוביה
מרכז טרנסדנוביה (בהונגרית: Közép-Dunántúl) הוא אחד מחבלי הונגריה המוגדרים לצרכים סטטיסטיים ותכנוניים ושוכן בחלקו הצפוני-מרכזי של טרנסדנוביה. הוא כולל בתוכו את המחוזות קומארום-אסטרגום, פייר ווספרם. מרכז החבל נמצא בעיר סקשפהרוואר.
רועי שוקרני
רועי שוקרני (נולד ב-26 ביוני 1990) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי והמגן הימני בבני סכנין.
קריירה.
שוקרני התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל כרמיאל, וכאשר היה בן 16 עבר להפועל חיפה. ב-12 בנובמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 1–0 נגד מכבי אחי נצרת במסגרת גביע הטוטו. ב-1 במאי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בניצחון 1–0 על הפועל רעננה.
לאחר שהתקשה להשתלב בקבוצה הבוגרת, בקיץ הושאל שוקרני להפועל נצרת עילית מהליגה הלאומית. במדי נצרת עילית הוא רשם 33 הופעות בליגה והיה לשחקן חשוב במערך של הקבוצה שנאבקה על העלייה לליגת העל וסיימה לבסוף במקום השלישי בטבלה.
בקיץ חזר שוקרני להפועל חיפה. ב-18 באוקטובר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, שהיה לשער הניצחון של קבוצתו (3–2) נגד מכבי נתניה.
ב-9 ביוני 2015 חתם שוקרני לחמש שנים בעירוני קריית שמונה. ב-4 בספטמבר 2016 חתם בהפועל רעננה.
ב-25 ביוני 2018 חזר להפועל חיפה וחתם על חוזה לשנתיים במועדון. לאחר חצי עונה בה שיחק רק משחק אחד בהפסד 1–3 למכבי תל אביב בו פתח שוקרני והוחלף עם פתיחת המחצית השנייה, הושאל השחקן להפועל עכו עד תום אותה עונה. ב-7 באוגוסט 2019 חזר שוקרני להפועל נוף הגליל מהליגה הלאומית. בעונת 2020/2021 עבר לשחק בעמדת המגן הימני תחת המאמן ירון הוכנבוים.
ב-15 בינואר 2022 חתם שוקרני בבני סכנין לחצי עונה, עם אופציה לעונה נוספת.
משפחת ספרא
משפחת ספרא היא משפחה של בנקאים סוחרים ופילנתרופיים יהודים שמוצאה בעיר חלב שבסוריה. עיקר הצלחתם הפיננסית של בני המשפחה החל לאחר שהיגרו לביירות, לבנון. בני המשפחה נחשבים בין היהודים העשירים בעולם, ומגזין פורבס העריך כי בסך הכל מנהלת המשפחה עסקים בהיקף של 200 מיליארד דולר.
היסטוריה.
מוצאה של משפחת ספרא הוא מהעיר חלב שבסוריה. פירוש השם "ספרא" בערבית הוא צהוב או זהב. למרות הדיסקרטיות הקיצונית של תולדות המשפחה הנשמרת על ידם בקנאות עד ימינו, בתחילת דרכם עסקו ככל הנראה במסחר בזהב שמקורו בשיירות הגמלים שעברו באזור בתקופת האימפריה העותמאנית.
באמצע המאה ה-19 הוקם בחלב "בנק האחים ספרא" שעסק במימון זעיר של המסחר המתפתח בין אירופה והמזרח התיכון. לפני כ-100 שנה החלה פעילותה העסקית של המשפחה להתפתח במהירות ובניה החלו לעסוק גם בבנקאות מודרנית. לאחר מלחמת העולם הראשונה עבר יעקב ספרא מייסד השושלת המודרנית לעיר ביירות ושם החלה הצלחתו העסקית הגדולה: ספרא פתח את "בנק דה קריט נשיונל" תוך שהוא מנצל את הפיכתה של העיר למרכז עסקי במזרח התיכון. בניו של יעקב, אדמונד ומואיז, אשר נולדו בלבנון, עברו למילנו באיטליה ב-1949 שם הקימו חברה למסחר במטבעות זרים, זהב ומתכות יקרות אחרות.
בשנת 1952 עברה המשפחה לברזיל, ובשנת 1957 הקימו שם את "בנקו ספרא". בתחילת דרכם בברזיל התמקד ספרא בניהול נכסים עבור בעלי הון ובהלוואות לעסקים ואנשים פרטיים אשר יכלו בתמורה להציע ביטחונות מוצקים כגון נדל"ן. אופן פעילות זה איפשר לו להתגבר על חוסר היציבות הפוליטית שאפיינה את המדינה בתקופה זו ביחד עם אינפלציה גבוהה וסביבה כלכלית בלתי יציבה. ספרא החל ברכישה של בנקים קטנים שאותם מיזג לתוך הבנק המשפחתי והחל להשקיע גם בחברות ריאליות בתחומי הטקסטיל והתאית. בני המשפחה המשיכו להרחיב את הפעילות העסקית שלהם וב-1998 קיבלו זיכיון להקמת חברת טלפון סלולרי בברזיל בשותפות עם חברת בלסאות מארצות הברית. אולם ב-2003 מכרו את החברה בהפסד לאחר השקעות עתק שבוצעו בו.
בשנת 1956 התיישב אדמונד ספרא בז'נבה, שם הקים את Trade Development Bank תוך פיתוח קשרים אישיים והענקת יחס אישי לבעלי הון מרחבי העולם. הבנק גדל מהון ראשוני של מיליון דולר להון של 5 מיליארד דולר. בשנת 1966 הקים אדמונד ספרא גם את "ריפבליק בנק ניו יורק" - Republic National Bank of New York. בשנות השמונים, החזיק הבנק ב-80 סניפים בניו יורק וסביבתה. בשנת 1983 מכר את Trade Development Bank לקבוצת אמריקן אקספרס תמורת יותר מ-550 מיליון דולר. במסגרת הסכם המכירה מונה ליושב ראש הפעילות הבינלאומית של אמריקן אקספרס. לאחר המכירה החל מאבק משפטי בין שני הצדדים, שבמסגרתו זכה בהתנצלות פומבית של אמריקן אקספרס על פתיחת מסע הכפשות נגדו, ובפיצוי של 8 מיליון דולר שתרם לצדקה.