לאחר גילוי הליפופרוטאינים (הידועים גם כקבוצות של מולקולות כולסטרול) כמרכיב חדש בסרום האנושי בתחילת שנות ה-60, התבהרה חשיבותם והתברר גם הקשר הישיר בין חוסר הימצאותם של אלפא-ליפופרוטאינים (ALP) בגוף האדם למחלות לב. ב-1973 קבוצת המחקר הישראלית של ג'ק מדלי (IIHD), בה היה חבר גולדבורט, מצאה לראשונה הוכחה לכך שערכים נמוכים של ALP בגוף האדם קודמים להיארעות ראשונה של אירוע כלילי, עובדה אשר הוכחה על ידם פעם נוספת בניתוח רב-משתני אשר ביצעו ב-1975.
ב-1975 נסקרו כל העבודות והמחקרים הנוגעים ל-ALP, והוצע מיון חדש של סוגי ALP לפי צפיפותם בדם. ערכים נמוכים של כולסטרול בעל צפיפות גבוהה בדם (הידוע גם כ-HDL) נמצאו כקשורים לסיכון מוגבר להתפתחות טרשת עורקים. מחקרים אפידמיולוגיים אינטנסיביים, שבוצעו על ידי פרופסור גולדבורט וחוקרים נוספים החל משנות ה-70, העמיקו את הידע לגבי השפעת ה-HDL על כלי הדם הכליליים ועל מחלות לב איסכמיות. ב-1977 פרסם גולדבורט, יחד עם ג'ק מדלי, גילוי ראשוני לגבי HDL, שעיקרו הקשר הישיר בין רמתו הנמוכה בגופם של מעשנים לבין סיכוייהם לפתח מחלת לב איסכמית, לעומת אלו שלא מעשנים. בעקבות התפתחות המחקר והגילויים בתחום, נערך ב-1979 ניתוח רב-משתני של הנושא בקרב המשתתפים הישראלים ב-IIHD, אשר ביסס והרחיב את הממצאים הראשוניים אודות קשר זה. ממצאי המחקר והניתוח היו משמעותיים בהתייחס לרמות HDL בדם ולקשר שלהן להיארעות אוטם שריר הלב (תוך התייחסות לגורמי סיכון נוספים). גולדבורט השתתף בהובלת מחקר ישראלי גדול, BIP, שכלל 15502 חולים במחלות לב איסכמיות - המחקר הקליני המבוקר עם מספר הנחקרים הרב ביותר שנערך במסגרת הקרדיולוגיה הישראלית, ואשר במסגרתו נבדקה השפעתה של העלאת ריכוז HDL בדם (תוך הורדת ריכוז הטריגליצרידים) על הפרוגנוזה של חולים אלו (secondary prevention), כאמצעי למניעה משנית.
במהלך השנים נמצא קשר ישיר בין פעילות אירובית (המומלצת בלאו הכי) לעליית ריכוז ה-HDL ולירידת ריכוז הטריגליצרידים בגוף, תהליכים המתרחשים במקביל. בשני העשורים האחרונים של המאה ה-20 ובעשור הראשון של המאה ה-21 השתתף גולדבורט בביצוע מספר מחקרים קליניים מבוקרים אשר כללו מגוון סוגי תרופות, בעיקר כאלו המשמשות למניעה משנית אצל חולי לב - במחקרים אלו התברר כי למרות הצלחתן של תרופות ממשפחת הפיברטים (המעלות את ריכוז ה-HDL בגוף) בטיפול במחלות לב, יעילות מהן בהרבה תרופות ממשפחת ה"סטטינים" (המורידות את ריכוז ה-LDL בגוף). למרות זאת, גם כיום ממשיכים ערכי HDL נמוכים בבדיקת דם שגרתית למלא תפקיד בחישוב "פרופיל הסיכון" לפיתוח מחלת לב כלילית.
מחקרים אחרים.
מתוך מעקב אחר מגמות התמותה לסיבותיהן בישראל, זיהה גולדבורט לקראת סוף שנות ה-70 של המאה ה-20 כי שיעורי התמותה ממחלת לב כלילית בישראל עברו למגמת ירידה.
ב-1983 וב-1986 פרסמו גולדבורט ופרופסור הנרי נויפלד מאמרים אודות גורמים גנטיים למחלת לב כלילית, אשר דנו בטיפול עתידי מותאם אינדיבידואלית בתחום הקרדיאלי. 3 שנים קודם לכן נבחר הנושא ככותרת "ההרצאה הבינלאומית", אשר ניתנה על ידי נויפלד בכנס השנתי של AHA - אגודת הלב האמריקאית. ברבות השנים צוינה ראשוניותם של מאמרים אלו בתחום.
פעילותו בתחום האתלטיקה הקלה בישראל.
במקביל לפעילותו האקדמית והמחקרית התמקד גולדבורט באיסוף מידע אודות ההיסטוריה של האתלטיקה הישראלית ובהמשך בקידום האתלטיקה הישראלית ובניהולה. המידע שאסף אורגן לספר אותו כתב וערך בשנת 1971, ואשר פורסם בעברית ובאנגלית - "אתלטיקה 1935-1970". ספר זה מהווה את האוסף הראשון של כרונולוגיה סטטיסטית של האתלטיקה בישראל ובארץ ישראל, ומכיל בתוכו את רשימת התוצאות הטובות ביותר בתחום בכל הזמנים, ואת רשימת שיאני ואלופי ישראל בתחום. גולדבורט המשיך לאסוף חומר ולהוציא חוברות שנתיות עם מידע על האתלטיקה הישראלית, וניתוח התנהלותה ומגמותיה. לאחר שעבר לארגון וניהול העביר את תפקיד איסוף המידע לדוד אייגר.
בסוף 1971 התמנה גולדבורט לוועדה לתכנון העונה של ועדת האתלטיקה הקלה בהתאחדות הספורט, ובשנת 1973 היה ליו"ר הוועדה המקצועית. בשנת 1973 הקים גולדבורט את איגוד שופטי האתלטיקה בישראל, ובשנת 1976 נבחר לעמוד בראש הוועדה הארצית לאתלטיקה קלה בהתאחדות הספורט (אשר שמה שונה ב-1980 לאיגוד האתלטיקה בישראל), תפקיד שמילא עד 1983. בתקופה זו הוקם לראשונה בארץ אצטדיון אתלטיקה מודרני, בשכונת הדר יוסף בתל אביב. בדצמבר 1977 סייע גולדבורט בהקמתו ובפיתוחו של מרתון טבריה מרתון הכנרת, המרתון הראשון בישראל שזכה למעמד של אירוע שנתי בינלאומי קבוע, ושהפך לחלק מלוח המרוצים העולמי.
כיו"ר ועדת האתלטיקה, קידם גולדבורט את קשריה הבינלאומיים של ישראל עם מדינות אירופאיות. באותה תקופה ישראל נטלה חלק בתחרויות בין-ארציות רבות, בתקופה בה ישראל לא יכלה להתחרות בשום אליפות בינלאומית בגלל מצבה הפוליטי (שכלל את החרמתה באסיה לדרישת מדינות ערב ב-1979, ואף את אי-התקבלותה לאירופה בגלל התנגדות ברית המועצות והגוש המזרחי עד 1990). קידום הקשרים הבינלאומיים באתלטיקה והתחלת הקשר עם האתלטיקה האירופית כלל את ייסוד "קבוצת האומות הקטנות", אשר קמה בפורטוגל בשנות ה-80, וכללה את יוון, צפון אירלנד, סקוטלנד ולוקסמבורג (ולעיתים אף השתתפו בה קפריסין ואיסלנד).
בשיתוף דוד אייגר, ייסד גולדבורט את נבחרת ישראל לנשים באתלטיקה קלה (בה כיכבו, בין היתר, אסתר רוט וזהבה שמואלי), שהתחרתה לראשונה בתחרות בין-ארצית ב-1976 נגד יוון. גולדבורט השתתף בניסיונות להפוך את האתלטיקה לענף ספורט פופולרי, להביא קהל לתחרויות אתלטיקה ולהגביר את העניין בספורט זה בציבור. אליפויות ישראל והתחרויות הבין-ארציות הפכו לאירועים בעלי עניין רב וסיקור תקשורתי נרחב, ומשכו קהל צופים רב יותר מאשר בשנים קודמות. למגזין "עולם הריצה", אותו ייסדו ב-1982 ז'אק כהן וגד יאיר, הקנה גולדבורט צביון של מגזין מקצועי והביא במהלך 30 שנה להרחבת והעשרת תוכנו, ובהמשך אף להפיכתו לביטאון הרשמי של איגוד האתלטיקה בישראל. ב-2005 פרסם גולדבורט יחד עם דוד אייגר ואריה קוקס ספר המסכם את אליפויות ישראל באתלטיקה קלה, ואשר מכיל בתוכו את רשימת ההישגים הטובים ביותר בכל הזמנים באתלטיקה הישראלית.
כיום מכהן גולדבורט כיו"ר הנהלת הקרן לעידוד ספורטאי העילית מייסודם של הוועד האולימפי ומשרד החינוך והתרבות.
קתדרלת השילוש הקדוש
צו אסור פרסום
לורה מיין
לורה מיין (באנגלית: Laura Main; נולדה ב-8 במרץ 1981) היא שחקנית סקוטית המוכרת מהופעתה בתפקיד האחות ברנדט (ובהמשך נקראה שילה טרנר) בסדרת הדרמה "מיילדת" של ערוץ BBC One.
ביוגרפיה.
מיין נולדה באברדין שבסקוטלנד. היא למדה בבית הספר "הייזלהד אקדמי" והשתתפה בשיעורי מחול ב-Danscentre שבאברדין. אחר כך למדה היסטוריה של האמנות באוניברסיטה באברדין, ובבית הספר למשחק "Webber Douglas Academy of Dramatic Art" בלונדון.
בגיל 11 כיכבה מיין במחזמר בתיאטרון. הופעת הבכורה שלה הייתה בתפקיד אחת מילדי פון טראפ בהפקה של "צלילי המוסיקה". בגיל 13 לוהקה לתפקיד הראשי במחזמר "אנני". כשהייתה באוניברסיטה הופיעה יחד עם קבוצה מוזיקלית בשם "Treading the Boards" באברדין. מיין שיחקה בהפקות תיאטרון אחדות עם הלהקה השייקספירית המלכותית. ב-2011 הופיעה במחזמר "קומפני" מאת סטיבן סונדהיים.
ב-2011 לוהקה מיין לתפקיד הנזירה ברנדט בסדרת הטלוויזיה "מיילדת" של ה-BBC. מיין שרה כסולנית ברצועות אחדות של האלבום "Call the Midwife" שיצא בפברואר 2013. בנובמבר 2015 זכתה מיין בתחרות הריקודים "Strictly Come Dancing" במסגרת תוכנית הצדקה "Children in Need" יחד עם הרקדן ברנדן קול.
ווינה קופר
אוטובינקי ביאנקינה
רוי סאליבן
רוי קליבלנד סאליבן (באנגלית: Roy Cleveland Sullivan; 7 בפברואר 1912 - 28 בספטמבר 1983) היה פקח בפארק הלאומי שננדואה בווירג'יניה. בין השנים 1942 עד 1977, סאליבן נפגע ממכת ברק שבע פעמים ושרד את כל הפגיעות. מסיבה זו הוא מכונה "מוליך הברק האנושי" או "כליא הברק האנושי". סאליבן הוכר על ידי ספר השיאים של גינס בתור האדם שהוכה הכי הרבה פעמים על ידי מכת ברק בעולם.
ביוגרפיה.
סאליבן נולד במחוז גרין שבווירג'יניה ב-7 בפברואר 1912. הוא החל לעבוד בתור פקח בפארק הלאומי שננדואה בשנת 1936. אנשים תיארו אותו כאדם שרירי בעל מראה פנים קשוח ודומה במקצת לג'ין הקמן. אנשים נמנעו מלהתקרב אליו או לשהות במחיצתו מחשש שיפגעו גם הם ממכת ברק, והדבר העציב אותו. סאליבן סיפר: "יום אחד הלכתי בפארק לצד הפקח הראשי כאשר נשמעו רעמים מרחוק. הפקח הראשי אמר "אראה אותך מאוחר יותר"".
בבוקר ה-28 בספטמבר 1983, סאליבן נמצא ללא רוח חיים בגיל 71 כשהוא ירוי בראשו. כפי הנראה הוא התאבד. אשתו, שהייתה צעירה ממנו ב-30 שנה, שכבה לצדו במיטה ולדבריה לא ידעה על מותו עד הבוקר.
מכות הברק.
כל שבע מכות הברק תועדו ונרשמו על ידי הפקח הראשי בפארק הלאומי שננדואה. סאליבן טען כי למעשה נפגע שמונה פעמים מפגיעת ברק, והפעם הראשונה הייתה עוד לפני שנת 1942. בהיותו ילד, הוא סייע לאביו לקצור חיטה בשדה, ברק פגע בחרמש שלו אך לא גרם לו לנזק גופני.
גם אשתו של סאליבן הוכתה פעם אחת ממכת ברק. היא נפגעה כאשר תלתה כביסה על חבלים בחצר הבית ובאזור הייתה סופת רעמים. סאליבן נמלט בחזרה לבית ולא נפגע.
סטטיסטיקה.