פרויקט נוסף של ארכיטקטורה פורנזית מאותה שנה עסק בניתוח פרשה שהתרחשה במקסיקו בליל ה-26–27 בספטמבר 2014, בה הותקפו סטודנטים מבית הספר איוטזינפה (Ayotzinapa) בעיר איגואלה, במדינת גררו, על ידי המשטרה המקומית בשיתוף פעולה עם ארגונים פליליים. מנגנוני ביטחון מקסיקניים נוספים השתתפו או היו עדים לאירועים, כולל המשטרה הפדרלית והצבאית. שישה אנשים נרצחו, ביניהם שלושה תלמידים, 40 נוספים נפצעו, וארבעים ושלושה תלמידים נעלמו. מקום הימצאותם של התלמידים הנעלמים אינו ידוע, ומעמדם כ"נעלמים" ("disappeared") נותר עד עצם היום הזה. במקום לנסות ולפתור את הפשע ההיסטורי הזה, המדינה המקסיקנית הכשילה את הקורבנות, משפחותיהם ואת שאר החברה המקסיקנית, על ידי בניית נרטיב מזויף ולא עקבי של אירועי הלילה. ארכיטקטורה פורנזית, במשותף עם מספר ארגונים נוספים, ביקשה ליצור פלטפורמה קרטוגרפית אינטראקטיבית כדי למפות ולבחון את הנרטיבים השונים של אירוע זה. מטרת הפרויקט הייתה לשחזר, לראשונה, את מכלול האירועים הידועים שהתרחשו באותו לילה באזור איגואלה וסביבותיה, ולספק כלי חקירה פורנזיים על מנת לקדם את החקירה. הנתונים שעליהם מבוססת הפלטפורמה לקוחם ממידע שפורסם מהחקירות, מקטעי וידאו, מסיפורים שהופיעו בתקשורת, מתצלומים ומדאטה שנלקח מטלפונים. כל המידע הזה תורגם לאלפי נקודות נתונים, שכל אחת מהן מוקמה בחלל ובזמן וזוהתה בתוך הפלטפורמה, במטרה למפות את התקריות במהלך הלילה ואת הקשרים המורכבים ביניהן. הפלטפורמה מדגימה בצורה גרפית וקרטוגרפית ברורה, את קנה מידה של הקנוניה והתיאום שנרקם בין רשויות המדינה לבין ארגוני הפשע המאורגן לאורך אותו הלילה.
מחקר נוסף שפרסמה הסוכנות לארכיטקטורה פורנזית, בשיתוף עם המכון לאוקיינוגרפיה פורנזית והעיתון הניו יורק טיימס, בחן תאונה שהתרחשה ב-6 בנובמבר 2017, אחת מני רבות בהן טבעו פליטים מול חופי לוב. בתאונה זו נהרגו 20 אנשים ו-47 אחרים נתפסו על ידי משמר החופים של לוב, בזמן שספינה של הארגון ההומניטרי הגרמני Sea-Watch הייתה באזור ונסתה לפנות בבטחה את הפליטים מהרפסודה שלהם שהחלה לטבוע. הפליטים שנתפסו על ידי הספינה הלובית הוחזרו לאפריקה, שם סבלו מהתעללות, אונס ועינויים. ספינת משמר החופים הלובי נסתה לסכל את הסיוע שהגישה הספינה של Sea-Watch. מדינות באירופה, בעיקרן איטליה, אימנו את משמר החופים הלובי, תרמו לו ספינות וחתמו עם לוב על הסכם שיתוף פעולה במלחמה נגד "הגירה בלתי חוקית", סחר בבני אדם והברחות, והיו לפיכך אחראיות לתאונה ולהרג. האירוע צולם בו זמנית במצלמות רבות, הן של הלובים והן של אנשי ספנת ההצלה הגרמנית. חוקרי המכונים הרכיבו מחלקי הסרטים סרט תעודי שמציג את התקרית צעד אחר צעד ומציג את עדויות הניצולים וכוחות החילוץ. המחקר הסיק כי: "ממשלות אירופה מתחמקות מאחריותן המשפטית והמוסרית להגן על זכויות האדם של אנשים הנמלטים מאלימות וייאוש כלכלי. מדאיג עוד יותר מזה הוא שיתוף פעולה עם משמר החופים של לוב, שמפר בצורה בוטה את זכויותיהם של אותם מהגרים, במניעת אפשרות חצייתם את הים לאירופה".
בחודש מאי 2018, בשיתוף פעולה עם האתר Bellingcat ועם עיתונאים מוונצואלה, החל המכון לארכיטקטורה פורנזית לאסוף, לתזמן ולאתר כ-70 פיסות עדות הקשורות לטבח אל ג'ונקיטו (El Junquito raid) – פשיטה משטרתית וצבאית שהתרחשה ב -15 בינואר 2018 באל ג'ונקיטו, מחוז הבירה, ונצואלה, שהביאה למותו של המורד אוסקר פרז וחברי תנועתו. פיסות העדות כללו סרטוני וידאו, תצלומים, קטעי אודיו מודלפים מרשת הקשר המשטרתית והצהרות רשמיות של פקידים, בעזרתם ניסתה הסוכנות לברר האם קצין המשטרה המורד פרז ובני לווייתו היו קורבנות של הוצאה להורג ללא משפט. המחקר הזה עדיין נמשך (נכון ל-2019). פרויקט נוסף שנמצא בהתהוות הוא חקירת השריפה במגדל גרנפל מ-14 ביוני 2017 בלונדון, בה נספו 71 איש. האירוע צולם באלפי סרטוני וידאו שמהווים מקורות עדות חיוניים אותם מנסה הסוכנות להרכיב לתוך סרטון וידאו תלת ממדי לצורך הבנת המאורע.
עמיתי מחקר ודוקטורנטים שפעלו במסגרת הסוכנות לארכיטקטורה פורנזית כוללים את סוזן שופלי ג'ון פלמזינו, צ'ארלס הלר ולורנזו פזאני (מייסדים שותפים של אוקיינוגרפיה פורנזית), כריסטיאנה ורוייה, לורנס אבו חמדן, אנסלם פרנק, תומאס קינן, פאולו טבארס, מעין אמיר ואריאל קין, יחד עם חוקרים נוספים.
באפריל 2018 הוכרז שהמכון לארכיטקטורה פורנזית נבחר כאחד מארבעת המועמדים הסופיים לפרס טרנר היוקרתי לאמנות לשנת 2018.
מתודולוגיה.
הארכיטקטורה הפורנזית פועלת בשני מישורים: חקירות מעשיות וחשיבה ביקורתית על המושגים בהם משתמשים החוקרים. ראשית, את המונח 'פורנזי', לו לא קיימת מילה מקבילה בעברית (אלא מספר מילים כגון מדעי, משפטי ופלילי, שאינן מכילות את כל המשמעויות יחד), דורשת הארכיטקטורה הפורנזית להשיב למקורו הלטיני ("Forensis"), שפרושו 'לפני הפורום'. הפורום הרומאי, טוענים תומאס קינן ואייל ויצמן במחקרם על "הולדת האסתטיקה הפורנזית", היה חלל רב-ממדי של פוליטיקה, חוק וכלכלה, אך בימינו הוא צומצם לשימוש המשפטי במדע וברפואה. במקום לפעול רק בזירה המשפטית-מדעית, המכון מנסה לפעול לרוחב פורומים רבים ושונים. שנית, מושג הפורום מורחב ומנותח ביחס לשלוש זירות עיקריות: השדה (אתר החקירה, כגון זירת הפשע, ממנו נאספות העדויות); המעבדה/הסטודיו (בהם מתווכים מכינים את אובייקט העדות); והפורום (בו תוצאות החקירה מוצגות ונידונות). קינן וויצמן מדגישים כי שלוש הזירות האלו אינן סטטיות ונייטרליות, אלא שדות כוח דינמיים ואלסטיים. השדה, המעבדה והפורום נתונים בעצמם במחלוקת, נבנים, נהרסים ומוטלים בספק. בנוסף, מאחר שלחוקרי הסוכנות אין את הגישה לזירות פשע, לכוח האדם, לטכנולוגיות ולמשאבים שיש למדינה - כמו גם לעצם היכולת לקבוע את כללי הראיות - הארכיטקטורה הפורנזית מבקשת לכונן ולהשתמש בכלים הפורנזיים בכיוון ההפוך, כלומר, להחזיר מבט פורנזי נגד המדינה (counter-forensics). מהלך זה כולל הפעלה של "פורומים" מרובים, שאינם מצטמצמים רק לפורום המשפטי-פלילי, אלא נפרסים גם אל מוזיאונים, גלריות לאמנות, פורומים אזרחיים ואת התקשורת.
אסתטיקה פורנזית: המושג 'אסתטיקה פורנזית' מתייחס להיסט שהביאו המדעים הפורנזיים בנוגע ליכולת התקשורת והענקת הסוכנות לחפצים דוממים. אסתטיקה פורנזית היא "מצב ההופעה של דברים בפני הפורום – המחוות, הטכניקות וטכנולוגיות ההדגמה, שיטות התאטרליות, הנרטיביזציה והדרמטיזציה; טכנולוגיות העצמת דימויים והקרנתם; יצירת והריסת מוניטין, אמינות וכשירות". אסתטיקה מובנת במקורה כמה שקשור לחושים, אולם בעבודת המכון המונח אסתטיקה "מסמן לא את החושים האנושיים אלא את היכולות החושיות של החומר עצמו. זוהי הדרך בה חומר יכול לאתר, לרשום ולהגיב לא רק למגע ומכה, אלא גם להשפעות מסביבתו ולנוכחות מרוחקת. ניתן לראות את החומר כמנגנון חושי אסתטי בכך שהעיוותים שלו רושמים שינויים, הבדלים וגיוונים עדינים בתוך שדה כוחות". אולם, טוענים קינן וויצמן, אובייקטים אינם יכולים לדבר בעצמם, ולכן הם זקוקים ליכולת הדיבוב, הפרשנות והשכנוע של מומחים וטכנולוגיות שמציגים אותם בפני הפורום.
קומפלקס דימוי-מידע: כאשר אזרחים, עיתונאים או משתתפים אחרים בעימות מתעדים אירועים באמצעות מצלמות או טלפונים חכמים, הם גם קולטים בלא משים כמויות גדולות של מידע מרחבי על הסביבה המיידית. כאשר אתר מסוים נרשם מיותר מזווית אחת, ההצלבה מספקת מידע על עומקו ונפחו. המודלים האדריכליים שנוצרים כתוצאה מכך יכולים להיות הבסיס שעליו ניתן לאתר ולהנפיש את התנועה של כל מצלמה או סרטון וידאו, כמו גם את התנועה של הדמויות המרכזיות בחלל. ויצמן, ראש המכון, מכנה את הפלטפורמה הזו 'קומפלקס דימוי-ארכיטקטוני' (architectural-image complex) או 'קומפלקס דימוי-מידע' (image-data complex):
החקירות של ארכיטקטורה פורנזית מתחילות לרוב תוך שימוש במגוון של מקורות, הכוללים ביקורים באתר, סריקות לידאר (מדידת מרחק על ידי הארת המטרה בקרן לייזר), פוטוגרמטריה (טכניקה למיפוי ומדידות המתבצעים בעזרת תצלומי אוויר), שימוש במכ"ם חודר קרקע, כמו גם שימוש במודלים דיגיטליים והדמיות תלת ממדיות כדי לאתר ולסנכרן את חומרי המקור שלהם מבחינת יחסי חלל וזמן.
מיקוד והתכנסות: החקירות הפורנזיות של המכון ממוקדות באירועים מאוד ספציפיים. בעידן של שטף דימויים, הצפת מידע והפרעת קשב, הארכיטקטורה הפורנזית מבקשת למקד את תשומת הלב המחקרית בנקודה מאוד מצומצמת מבחינת חלל וזמן. חקירה פורנזית יכולה לעיתים לקרוא מתוך ודרך פרט קטן מאוד, כגון סדק בקיר, היסטוריה של סכסוך שלם. חוקרים פורנזיים תופסים עיוות (דפורמציה) בחומר - היינו סדק בקיר - כמידע (אינפורמציה), דרכו הם יכולים לאתר את הכוחות שגרמו לאותו עיוות, ומהם לנוע אחורה אל ריבוי הגורמים הפוליטיים שחוללו אותו.