בינואר 1974, נקבע שיום האחות ייחגג ב-12 במאי, יום הולדתה של פלורנס נייטינגייל, מייסדת הסיעוד המודרני. מדי שנה המועצה הבין-לאומית לסיעוד מכינה ומפיצה את ערכת "יום האחיות הבין-לאומי". הערכה כוללת חומרים חינוכיים וחומרי מידע, לשימוש אחיות ברחבי העולם.
החל משנת 1998, הוגדר התאריך 8 במאי כ"יום הסטודנטים לסיעוד".
הנושא השנתי של יום האחות הבין-לאומי.
מדי שנה נקבע נושא מרכזי ליום האחיות על ידי המועצה הבין-לאומית לסיעוד:
יום האחות בישראל.
מזה שנים יום האחות נחגג בישראל באירועים מוסדיים לפי בחירה של הארגון. מאז שנת 2018 נחגג יום האחות בישראל באופן רשמי בהובלת מנהל הסיעוד והסתדרות האחים והאחיות ב-12 במאי. לעיתים החגיגות נמשכות למשך שבוע שנקרא "שבוע האחות".
מנהל הסיעוד במשרד הבריאות מחליט על נושא מרכזי שרלוונטי לסיעוד בארץ. בדרך כלל הנושא שונה מהנושא המרכזי הבין-לאומי.
במהלך שבוע האחות, נערכים אירועים ברחבי הארץ. כולל אירוע הוקרה שבו מוענק פרס מנשיא המדינה לאחיות מצטיינת בתחום שנקבע מדי שנה.
בנוסף לאירועים הממלכתיים, נחגג יום האחות בבתי חולים ובבתי ספר לסיעוד ברחבי הארץ. לקראת יום האחות מתפרסמות כתבות המספרות את סיפורם של אחים ואחיות בארץ.
מלחמת הענקים הנחשיים
אלה (שיר)
אלה הוא פזמון שנכתב והולחן על ידי שלום חנוך ובוצע על ידי דפנה ארמוני.
רקע.
השיר נכתב והולחן על ידי שלום חנוך, שהיה אז בן זוגה של דפנה ארמוני, ועובד על ידי משה לוי.
"אלה" יצא בתחילה על גבי תקליט שדרים של דפנה ארמוני בשנת 1984, ולאחר שנתיים הוקלט מחדש בגרסה אחרת ונכלל באלבום הבכורה של ארמוני שנקרא "דפנה ארמוני".
במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלי צה"ל הגיע השיר למקום ה-12, ובמצעד רשת ג' הוא הגיע למקום ה-24.
שלום חנוך הקליט את השיר עבור אלבום האוסף שלו "לא יכול לישון עכשיו" שיצא בשנת 1992.
בשנת 2016 השתתפה דפנה ארמוני בפרסומת לבנק מזרחי טפחות, לצדו של פרזנטור הבנק דביר בנדק, וביצעה את השיר בפרסומת.
תוכן השיר.
השיר מדבר על היחסים המיוחדים בין ישראל לארצות הברית. בתחילה נקרא השיר "ישראלה", אך בהמשך שמו קוצר ל"אלה". ישראל מדומה לילדה קטנה ותמימה, לה זו אהבה ראשונה. ארצות הברית מדומה לגבר חזק, "מלך השכונה עם אופנוע חדיש". בשיר מובע חשש כי מלך השכונה עלול לנטוש את "אלה".
על כתיבת השיר סיפר חנוך: "ההתחלה שלו הייתה בכלל 'י־ש־ר־א־ל־ה, תגידו לי מה קורה לה'. הדימוי שלי היה התלות שלנו בארצות־הברית, אופנוע, כן? ההוא. באיזשהו שלב פתאום אמרתי, אני יותר מדי מבקר ומטיף, אז שיניתי ל'אלה'".
ארצ'י מאונטבאטן-וינדזור
ארצ'י האריסון מאונטבאטן-וינדזור (באנגלית: Archie Harrison Mountbatten-Windsor; נולד ב-6 במאי 2019) הוא בנם של הנסיך הארי, דוכס סאסקס ומייגן, דוכסית סאסקס ונינם התשיעי של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת והנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו. הוא השביעי בסדר הירושה לכתר הבריטי.
ביוגרפיה.
ארמון קנזינגטון הודיע ב-15 באוקטובר 2018 כי הדוכס והדוכסית של סאסקס מצפים לילדם הראשון. ארמון בקינגהאם הודיע כי הלידה החלה בשעות המוקדמות של 6 במאי 2019. התינוק נולד ב-5:26 באותו היום. בחודשים לפני הלידה, דוכסית סאסקס החליטה ללדת בלידת בית או בהיפנוזה, ולהיעזר בדולה במקום רופאים מיילדים. לבסוף בוטלו תוכניות הדוכסית בהשפעת מלכת הממלכה המאוחדת, אליזבת השנייה. התינוק נולד בלידה בבית חולים, והוצג יחד עם הוריו ב-8 במאי 2019.
משפחת המלוכה החליטה שלא להעניק לילדיהם של הנסיך הארי, דוכס סאסקס ומייגן, דוכסית סאסקס תארים כמו שהם זכאים, עם זאת, לפי חוקי הירושה, הוא עתיד לקבל את התואר נסיך כאשר סבו יוכתר למלך, וכשיגיע לגיל 18 יחליט אם לשמור את התואר.
ב-4 ביוני 2021 נולדה אחותו הקטנה, ליליבת דיאנה מאונטבאטן-וינדזור.
דוד חשמלי
דוד דרוק
דוד דרוק (1883 – 17 ביוני 1943) היה עיתונאי, סופר, מתרגם והיסטוריוגרף. כתב את ההיסטוריוגרפיה הראשונה לעיתונות היהודית ברוסיה.
ביוגרפיה.
נולד בקרייצבורג, ליטא. למד בחדר בישיבות שונות ומאוחר יותר קיבל חינוך כללי.
עבודתו הספרותית הראשונה הייתה תרגום של מאמרו של לודוויג קשיוויצקיס "התהוותם של היהודים". מאמר זה נדפס בעיתון "דאס יידישע ווארט" (1904).
בשנת 1905 הגיע דרוק לוורשה ועבד כאיש מערכת בעיתון של צבי פרילוצקי ,"דער וועג" שהיה העיתון הראשון ביידיש בוורשה. כשנה מאוחר יותר, בשנת 1906 עבר לכתוב בעיתון של נחום סוקולוב, "דער טלגרף". בשנת 1907, חזר דרוק לליטא והחל לכתוב בעיתון "נציונאל צייטונג" בריגה. שנתיים אחר כך, בשנת 1909, חזר דוד דרוק לוורשה, והיה חבר מערכת העיתון "אונזער לעבן", שיצא בעריכת מרדכי ספקטור. בין השנים 1910–1920 עבד דרוק כחבר מערכת בעיתון "דער מאמענט".
בשנת 1920, היגר דוד דרוק לארצות הברית, והפך לכתב האמריקאי של העיתון דער מאמענט הוורשאי. החל משנת 1921, עבד בעיתונים היהודיים באמריקה: "דער מארגען זשורנאל", ו"אמריקאנער". בשנים אלה פרסם את סדרת הכתבות על מנדל בייליס. החל משנות השלושים הדפיס מאמרים בעיתונות אמריקנית יהודית. נפטר בניו יורק. א. אלמיכתב עליו: הוא היה ידען גדול, מלא וגדוש בידע, בכל הנוגע למילים ואנין טעם בכל הנוגע לאומנות. הוא היה אדם צנוע, שחי בשקט אולם הגיע עמוק. הוא נפטר בשקט.
תרגומים ליידיש.
"מבט לאחור" של אדוארד בלאמי, וורשה 1905, "הזכויות הכלליות במערכת הבחירות במערב אירופה", ורשה ,1905.
עיתונות יידיש.
בשנת 1905 הגיע לוורשה, כשצבי פרילוצקי הדפיס את העיתון הראשון בפולין: "דער וועג", שם עבד דרוק כאיש מערכת. ב־1906, עבר לעבוד בעיתונו של נחום סוקולוב, "דער טלגרף". ב-1907, חזר לריגה ועבד בעיתון היהודי הראשון בליטא, "דער נאציונאל".
ב-1909 שב לוורשה, ועבד זמן קצר בעיתונו של מרדכי ספקטור : "אונדזער לעבן". בין השנים 1910 – 1920, היה חבר מערכת העיתון "דער מאמענט".
ערך את העיתון "שול און דערציאונג" (בתי ספר וחינוך),יחד עם ד"ר שמואל ויינברג בוורשה.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-65
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-65 הידוע בשם טקס הבאפט"א נערך ב-12 בפברואר 2012 בבית האופרה המלכותית שבלונדון, להענקת פרסים לסרטי הקולנוע הבריטיים והזרים של שנת 2011. על המועמדים הכריזו ב-17 בינואר 2012 השחקן דניאל רדקליף והשחקנית הולידיי גריינג'ר. את הפרסים מעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה לסרט הקולנוע וסרט התעודה הטובים ביותר שהוקרנו בבתי הקולנוע בבריטניה ב-2011. סטיבן פריי שהנחה את הטקס בשנים 2001 עד 2006 חזר להנחות את הטקס. הסרט "הארטיסט" זכה בשבעה פרסים מתוך 12 מועמדויות, כולל הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר עבור מישל הזנוויציוס, והשחקן הטוב ביותר עבור ז'אן דוז'רדן. מריל סטריפ זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר עבור הסרט "אשת הברזל". כריסטופר פלאמר זכה בפרס שחקן המשנה על הופעתו בסרט "בגינרס", ואוקטביה ספנסר זכתה בפרס שחקנית המשנה על הסרט "העזרה". הסרט "החפרפרת" בבימויו של תומאס אלפרדסון נבחר לסרט הבריטי המצטיין של 2011. הבמאי מרטין סקורסזה נבחר לעמית באפט"א, וסר ג'ון הרט זכה בפרס על תרומה מצטיינת בתחום הקולנוע.
בית היוצר (בית חרושת)
"בית היוצר - תעשיות קרמיקה בע"מ" או "בית היוצר" היה בית חרושת לקרמיקה שנוסד בפתח תקווה ב-21 במרץ 1963. המפעל ייצר מעל ל-400 מוצרים שונים, בהם כלי נוי, גופי תאורה, יודאיקה, פסלים, תבליטים וכלי אוכל.
היסטוריה.
"בית היוצר" הוקם בפתח תקווה על ידי אורי רובנר, משה אייל וצביקה בן אמיתי. מהנדס המפעל היה אברהם קירשנר. המפעל ייצר בעיקר כלי אוכל וקרמיקה דקורטיבית בטכניקה של יציקה לתבנית. החומר שבו נעשה שימוש היה בעיקר אבנית שחופתה בזיגוג, שיובא ממדינות אירופה, כגון הולנד.
המפעל נפתח לראשונה ברחוב בר-כוכבא בפתח תקווה. הוא כלל שלושה חדרים קטנים שבהם ייצרו את המוצרים - בעיקר פלאקים ומספר כלים בגודל בינוני. בשנת 1965 עבר המפעל לרחוב ירקונים 33 למבנה גדול והיקף הייצור הורחב משמעותית. בשנת 1972 עבר המפעל לרחוב סגולה, ובו הוא פעל עד לסגירתו בשנת 1984.
המעצבים העיקריים במפעל היו צבי בן אמיתי והזוג אליעזר ואריאלה ויסהוף. מעצבת החתומה בשם "מרגלית" עיצבה מספר כלים לבית היוצר בראשית דרכו. בשלבים מאוחרים יותר עיצבה רות צרפתי שטרנשוס מספר מוצרים לבית היוצר. במפעל הועסקו קבוצה גדולה של מעטרות, ובהן מזל צלח, צביה אהרוני, יעל בן יוסף וירדן אהרוני בסמן. המעטרות פיתחו את השפה העיטורית המזוהה עם בית היוצר ועיטרו את הכלים שעיצב צבי בן אמיתי.
בשנת 1970 הציג המפעל מוצרים מתוצרתו בתערוכה "קרמיקה 70", שהתקיימה במוזיאון תל אביב. בתערוכה הוצגו כלי קרמיקה צבעוניים וחומים בצורות ובצבעים מגוונים.
דן ביטמן
דן ביטמן (ברומנית: Dan Bittman; נולד ב-29 במרץ 1962) הוא זמר רומני.
ביוגרפיה.
ביטמן נולד בבוקרשט, מ-1987 החל לשמש כסולן המרכזי בלהקת "Holograf".
בנוסף בין 1984–1985 היה חבר בלהקת הרוק "Iris".
ב-1994 זכה ב"סלקציה נציונלה", קדם-האירוויזיון של רומניה. בתחרות האירוויזיון של אותה שנה הוא הגיע למקום ה-21 עם 14 נקודות.
מ-2001 ועד 2003 הנחה את הגרסה הרומנית של תוכנית הכישרונות הצעירים "בראבו" (Bravo Bravissimo).
ב-2001 שיחק בסרט "Proprietarii de stele".
ב-2004 החל להנחות את התוכנית "Dănutz S.R.L." בטלוויזיה הרומנית. באותה שנה גם שיחק בסרט "Orient Express" שנשלח להתמודד מטעם רומניה על פרס האוסקר לסרט הזר.
ב-2010 מונה ליועץ למשרד האוצר הרומני, והתפטר זמן קצר לאחר מכן.
דפיברוטייד