לברון ג'יימס מחזיק בשיא הבחירות, עם 18 בסך הכול, ואת המקום השני חולקים כרים עבדול-ג'באר, קובי בראיינט וטים דאנקן עם 15 בחירות כל אחד. קארל מלון ושאקיל אוניל מדורגים אחריהם עם 14 בחירות כל אחד. דולף שייס, בוב קוזי, ג'רי וסט, האקים אולאג'ואן ודירק נוביצקי חולקים את המקום הרביעי עם 12 בחירות לכל אחד. לברון ג'יימס נבחר לחמישייה הראשונה יותר מכל שחקן אחר עם 13 בחירות, בעוד קארל מלון וקובי בראיינט נבחרו לחמישייה הראשונה 11 פעמים. את המקום השלישי בדירוג חולקים בוב קוזי, בוב פטיט, אלג'ין ביילור, ג'רי וסט, כרים עבדול-ג'באר, מייקל ג'ורדן וטים דאנקן שנבחרו עשר פעמים.
הזוכים בתואר.
בין עונת 1946/1947 לעונת 1954/1955.
בין עונת לעונת , חמישיית העונה הורכבה משתי קבוצות, כשבכל אחת מהן חמישה שחקנים (מלבד מקרים בהם יש שוויון בין שני שחקנים או יותר). השחקנים נבחרו ללא קשר לעמדתם.
בין עונת 1955/1956 לעונת 1987/1988.
בין עונת לעונת , חמישיית העונה הורכבה משתי קבוצות, כשבכל אחת מהן חמישה שחקנים.
השחקנים נבחרו לפי עמדתם; הרשימה מסודרת לפי העמדות בסדר הבא: שני גארדים, שני פורוורדים וסנטר.
מאז עונת 1988/1989.
מאז עונת , חמישיית העונה מורכבת משלוש קבוצות, כשבכל אחת מהן חמישה שחקנים (מלבד מקרים בהם יש שוויון בין שני שחקנים או יותר).
השחקנים נבחרים לפי עמדתם; הרשימה מסודרת לפי העמדות בסדר הבא: שני גארדים, שני פורוורדים וסנטר.
גארד (כדורסל)
נבחרת ה-NBA
עמדות כדורסל
מזריץ
רפי הרלב
סוטייסקה ניקשיץ'
סוטייסקה ניקשיץ' (במונטנגרית: Fudbalski klub Sutjeska Nikšić ) הוא מועדון כדורגל מונטנגרי מהעיר ניקשיץ'. המועדון הוא אחד משני הגדולים במונטנגרו, ביחד עם בודוצ'נוסט פודגוריצה.
מועדון הכדורגל, שהוקם כבר בשנת 1927, הופיע עשר עונות בליגה היוגוסלבית הבכירה כאשר את רובן שיחקה בתחתית הטבלה והישג השיא של הקבוצה היה המקום התשיעי בעונת 1984/1985, וכן עוד פעמיים במקום ה-10. לאחר התפרקות יוגוסלביה עברה סוטייסקה לשחק בליגה הבכירה של סרביה ומונטנגרו, בה שיחקה שבע עונות כשהישג השיא שלה היה המקום הרביעי בעונת . בעונה זו ערכה את הופעתה הראשונה במפעלים האירופים, כשהשתתפה בגביע האינטרטוטו, והפסידה כבר בסיבוב הראשון לקבוצת טמפרה יונייטד מפינלנד.
עם הקמת הליגה המונטנגרית בעונת 2005/06 שיחקה בה סוטייסקה, וכבר בעונה הראשונה סיימה במקום השני בטבלה, אחרי רודאר פלבלה. מאז אותה העונה סוטייסקה היא קבוצת מרכז טבלה במונטנגרו, ובסוף עונת 2007/08, לאחר שנוצחה בגמר הגביע המונטנגרי 2-1 על ידי קבוצת רודאר פלבלה, סיימה במקום ה-11 והייתה מועמדת לירידה, אך ניצלה בסופו של דבר ונשארה לעונה נוספת בליגה הבכירה, לאחר שניצחה במשחקי ההצלבה את צ'ליק ניקשיץ', יריבתה העירונית. בעונת 2008/09 הגיעה הקבוצה למקום השלישי. בעונת זכתה הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה, ובעונה שלאחר מכן השלימה אליפות שנייה ברציפות.
הליגה המונטנגרית בכדורגל
סוטיסקה
ליגת העל המונטנגרית
סוטייסקה
נעלי עקב
נעלי עקב הן נעליים, המשמשות בעיקר נשים אך לעיתים גם גברים, שבהן עקב הרגל מונח גבוה מאצבעות כף הרגל באמצעות עקב מוגבה בנעל.
הליכה ממושכת בנעליים עם עקבים גבוהים לעיתים איננה נוחה ומטרתה העיקרית היא לשוות לרגל האישה מראה מפתה ונשי יותר. הרעיון מאחורי צורת עיצוב זו הוא אשליית חוש הראייה על מנת לגרום למתבונן לחשוב שהרגל ארוכה ורזה יותר. מאחר שהעקב גבוה מהרצפה אורך הרגל בין האגן וקצות האצבעות גדל, ולכן הרגל נראית ארוכה יותר ופרופורציונלית צרה יותר.
שינוי חזותי נוסף הוא גובה האישה: מאחר שגוף האדם נשען על עקב הרגל, אורך עקב הנעל מתווסף לגובה הנועלת. ככל שהעקב גבוה יותר כך גם משתנה יציבת הגוף בצורה שמבליטה את החזה והאגן שנחשבים כאיברים נשיים.
היסטוריה.
בזמנים עברו רוב האוכלוסייה התהלכה יחפה ורק בעלי המעמד הגבוה נהגו לנעול נעליים. המקור של נעלי עקב אינו ברור, אך עדויות ראשונות ניתן למצוא במצרים העתיקה בשנת 3,500 לפנה"ס, שם כנראה, שימשו נעליים בעלות סוליה גבוהה בעיקר כוהני דת גברים לצורך טקסים. עדויות נוספות מהתקופה הן של נעלי קצבים שנועדו להרחיק את הרגל מדם החיות שנשחטו. בתקופת הרנסאנס נהגו שחקנים לנעול נעליים בגבהים שונים כדי לציין מעמדות שונים. בימי הביניים נהגו הגברים והנשים בעלי המעמד הגבוה לנעול נעליים מעור ועקב פלטפורמה משעם או עץ שנקראו פאטן כהגנה מפני הבוץ והלכלוך. במאה ה-15 החלו נשים לנעול גרסה גבוהה יותר של הפאטן כדי להימנע מלכלוך השמלות באדמה, נעל זו נקראה צ'ופין והייתה נעל העקב הראשונה שננעלה על ידי נשים בלבד; נעליים אלו הגיעו לעיתים לגובה של 20 ס"מ ואף יותר. בוונציה גובה הצ'ופין שימש גם כסמל סטטוס ונשים התחרו ביניהם על גובה העקב עד שהגיע לגבהים מגוחכים בהן האישה נאלצה להיעזר בבעלה או בקביים כדי לא ליפול, עד שמועצת העיר נאלצה ב-1430 לאסור על נשים לנעול את הצ'ופין על פי חוק. ב-1533 הטילה קטרינה דה מדיצ'י על הסנדלר שלה לייצר נעליים עם עקב גבוה מתחת לעקב הרגל בלבד ולא בצורת פלטפורמה אחידה כפי שהיה נהוג בצ'ופין ובפאטן. נעל זו הפכה לפופולרית מאוד בקרב האצולה הצרפתית וננעלה על ידי גברים ונשים כאחד. בעקבות המהפכה הצרפתית השימוש בנעלי עקב הופסק כליל מאחר שסימנו את המעמד הגבוה. רק בסוף המאה ה-19 חזרו נשים לנעול את העקב הגבוה כפריט אופנה ומאז ננעל כמעט בלעדית על ידי נשים.
סוגי נעליים.
כפריט אופנתי פופולרי, נעלי העקב מיוצרות במגוון רחב של עיצובים, ובהם גם מספר עיצובים שזכו לשם משלהם. החלוקה לסוגים השונים נעשית על פי סוג הסוליה, צורת הנעל וסוג העקב. שנות ה-50 וה-70 אופיינו במהפכות חברתיות ואופנתיות רבות שלא פסחו על נעלי העקב, ומרבית העיצובים והדגמים שלהן עוצבו לראשונה בתקופה זו.
נעלי פלטפורמה.
נעלי פלטפורמה הן נעליים בעלות סוליה גבוהה במיוחד מתחת לכרית כף הרגל. הן מעוצבות בדרך כלל עם עקב סטילטו או כחלק מעקב רוקי שמטרתם להגביה את העקב מבלי לפגוע יותר מדי ביציבה.
נעלי הפלטפורמה הופיעו מפעם לפעם במהלך השנים אך הצלחתן המשמעותית ביותר החלה בתקופת הדיסקו של שנות ה-70 ונמשכה גם בשנות ה-80, אז היו פופולריות במיוחד בקרב אנשי הגלאם רוק, בקרב מוזיקאים וברחבת הריקודים. אף שנעליים אלו לרוב כבדות יותר מנעלי עקב אחרות הן ננעלו בעיקר כפריט אופנתי וכדי למשוך תשומת לב. נועלות הנעל, לרוב נשים צעירות בשנות העשרים או גיל ההתבגרות ניצלו את גובה הנעל כדי להיראות גבוהות יותר ולמשוך את תשומת לב הסובבים. למרות מגוון העיצובים של נעלי העקב באותה התקופה כגון סוליות עץ, שעם או חומרים סינתטיים, העיצוב הפופולרי ביותר בשנות ה-70 היה עיצוב סנדל בעל שתי רצועות מוצלבות מעל אצבעות הרגליים, שתי רצועות מסביב הקרסול ורצועה הקפית בהירה מעור של באפלו מים (שכהתה במשך הזמן). דגם זה נקרא Kork-Ease וסבל מזיופים רבים באותה התקופה.
בשנות ה-90 נעלי פלטפורמה העשויות מזכוכית אקרילית עם עקבים גבוהים במיוחד החלו להיות נפוצים גם בקרב חשפניות ובסרטי מבוגרים. נעליים בעלי עקב מתון יותר וסוליה פחות שקופה נלבשות לרוב בחתונות או בנשפי סיום הלימודים.
נעלי בלט.
נעלי הבלט הן פריט פטיש המשלב את נעלי הבלט הקלאסיות (נעלי פוינט) עם עקב סטילטו מוגזם. הרעיון הוא להכריח את נועל הנעל לעמוד על קצוות האצבעות, בעמידת פוינט, כמו בלרינה. בזמן העמידה כף הרגל כמעט אנכית לרצפה, כך שכל משקל הגוף נשען על קצוות האצבעות. גובה העקב מגיע בדרך כלל ל-18 ס"מ ומעלה, תלוי בגודל הנעל והמטרה היא להאריכו ככל הניתן עד לאורך הנעל עצמה. כדי לקבע את כף הרגל בתוך הנעל נהוג להשתמש ברוכסן או שרוכים והנעל נסגרת לפחות מעל הקרסול. לרוב נעליים אלה לא נועדו להליכה או עמידה ממושכת, אלא לשימוש כפריט פטיש במשחקי מין וסצינות BDSM. כחלק ממשחקי שליטה נהוג להשתמש במנעול קטן כדי למנוע את האפשרות של הסרת הנעל ללא רשותו של השולט. הליכה ממושכת בנעל כזו קשה מאוד לאדם שאינו מיומן ולרוב אפשרית רק לאחר רקע מתאים בבלט וחיזוק האצבעות הרגליים.
פיפ-טואו (Peep Toe).
נעל שהייתה אופנתית מאוד בשנות ה-50, המאופיינת בפתח בחלקה הקידמי. שם הנעל מגיע מאנגלית, להציץ: peep בוהן: Toe, כשמה אכן ניתן לראות את הבוהן מציצה מהפתח הקדמי של הנעל. יש הגורסים כי נעל הפיפ-טואו היא נעל העקב הנשית ביותר, לאור העובדה שהיא מגלה גם את אצבעות הרגליים של האישה ובכך מחייבת אותה לטפח את כפות רגלייה ולמשוח על ציפורניה לק אדום.
נעלי אוקספורד.
הגרסה הנשית לנעלי אוקספורד גבריות קלאסיות שהיו נהוגות בקרב הגברים של אנגליה בשלהי המאה ה-19. לנעליים שרוכים מלפנים וגימור דומה לנעלי הגברים. הנעל המקורית שהופיעה כהתרסה פמיניסטית כלפי הממסד השמרני באנגליה, הייתה עשויה מעור ונראתה דומה מאוד לנעלי הגברים, אך מצוידת בעקב. היום כל נעל עקב בעלת שרוכים נקראת נעל אוקספורד. נעל אוקספורד נחשבת כיום לנעל עקב יומיומית, שניתן ללכת עמה ברחוב ואף לעבודה מבלי לשדר פתיינות או חגיגיות שמתאימה יותר לערב, וזאת בגלל העיצוב הגברי והעסקי המאפיין אותה והסגירות שלה, שכביכול גורעים מנשיות הנעל והופכים אותה לפתיינית פחות מנעלי העקב הרגילות.
סוגי עקבים.
את העקב ניתן למצוא בצורות וחומרים שונים, טכנולוגיית החומרים שהשתפרה מאוד בשנות ה-20 ואיפשרה שימוש בחומרים ועיצובים חדשים. המגבלה היחידה היא שהחומר ממנו עשוי העקב צריך להיות קשיח מספיק כדי לתמוך ברגל.
עקב סטילטו.