הטופיה חיה ביערות גשם לחים בטווח שבין תאילנד עד למערב אינדונזיה ובייחוד באיים ג'אווה וסומטרה ואולי אפילו בסראוואק שבבורנאו ביערות הרריים. הטופיות הם פעילי יום המחפשים מזון לבד או בזוג על הקרקע ובין העצים. הם ניזונים מצוף פרחים, פירות, ירקות שונים, זרעים, עלים ופרוקי-רגליים כמו עכבישים וחרקים שונים, בעיקר נמלים. כמו כן הם יצודו לטאות ועוד חולייתנים קטנים מהם. בתורם הם עלולים ליפול לטרף בידי עופות דורסים, נחשים או טיגריסים, אך זריזותם לרוב מצילה אותם.
טופיות אלה הם חיות מאוד טריטוריאליות ויתקפו משיגי גבול לאורך קילומטרים רבים במתקפה אגרסיבית. בעונת הרבייה הזכרים והנקבות חיים יחדיו באותם שטחים עד הרבייה.
קיפוד החולדה
קיפוד החולדה (שם מדעי: "Echinosorex gymnura") הוא מין של אוכל חרקים גדול יחידי בסוגו ממשפחת הקיפודיים שבתת-משפחה קיפודים שעירים. קיפוד זה הוא הגדול שבכל בני משפחתו. הוא חי בטבע בדרום-מזרח אסיה.
אורכו של קיפוד החולדה 32–40 ס"מ, אורך זנבו 20–29 ס"מ ומשקלו 870–1,100 גרם בממוצע והוא יכול להגיע למשקל 2 ק"ג, דבר ההופך אותו לגדול בבני משפחתו. הקיפוד האירופי דומה לו בגודלו, אך בניגוד לקיפוד האירופי, קיפוד החולדה חסר שיער ומזכיר במראהו חולדה, אך מבנה שיניו מותאם לאכילת חרקים. הקיפוד בעל פרווה קצרה בצבע אפור-לבנבן והפרטים החיים בבורנאו בעלי שיער כהה יותר. הוא בעל זנב ארוך וחוטם מוארך והוא בעל ריח גוף חריף.
הקיפוד חי ביערות גשם טרופיים עד לגובה 900 מטר במלזיה ואינדונזיה והוא טפסן עצים מתמחה. לפעמים הוא חי גם ביערות מנגרובים ואף שוחה במים מלוחים בקרבת החוף. הוא פעיל בלילות וניזון מפירות, זרעים, תולעים, פרוקי-רגליים כמו חרקים וסרטנים וגם מחולייתנים קטנים. קיפוד זה נוטה להתבודד. אורך חיו של קיפוד זה עד 5 שנים.
הקיפוד אינו מצוי בסכנה, ואם כי הוא מאוים כתוצאה ממסחר בחיות. בנוסף, בכמה אזורים נמצאת סביבת מחייתו תחת איום עקב חקלאות מואצת. בעבר צדו אותו התושבים למאכל ולשימוש בתרופות מסורתיות.
לקיפוד החולדה שני תת-מינים:
חאפרו
גרטרוד ג'קיל
גרטרוד ג'קיל (באנגלית: Gertrude Jekyll; 29 בדצמבר 1843 - 8 בדצמבר 1932) הייתה מעצבת גנים בריטית, צלמת, סופרת ואמנית. היא יצרה יותר מ-400 גנים בבריטניה, אירופה וארצות הברית, וכתבה למעלה מ-1,000 מאמרים עבור מגזינים בתחומי התמחותה על גנים ועיצובם. ג'קיל תוארה כ"בעלת השפעה מכרעת בעיצוב הגנים" על ידי חובבי גינון בריטים ואמריקאים.
ראשית חייה.
גרטרוד ג'קיל נולדה בשכונת מייפייר, לונדון, החמישית מבין שבעת ילדיו של קפטן אדוארד ג'וזף היל ג'קיל, קצין צבא, ואשתו ג'וליה המרסלי. אחיה הצעיר, וולטר ג'קיל (כומר אנגליקני, ששירת בקתדרלת ווסטמיניסטר, והיה כומר במלטה) היה ידידו של הסופר רוברט לואיס סטיבנסון, ששאל את שם המשפחה עבור הרומן המפורסם שלו ד"ר ג'קיל ומר הייד. בשנת 1848 עזבה משפחתה את לונדון ועברה לבית ברמלי, סורי, שם בילתה את שנותיה הראשונות.
מעולם לא נישאה ולא נולדו לה ילדים.
עיצובים.
גרטרוד ג'קיל הייתה אחת המעצבת המשפיעה ביותר בהיסטוריה של ״תנועת האמנויות והמלאכות״, הודות לקשר שלה עם האדריכל האנגלי, אדווין לוטינס Edwin Lutyens . בפרויקטים שלה היא יצרה נופים רבים ועיצבה את ביתה שנקרא מונסטד ווד, ליד גודאלמינג סורי. בשנת 1900, אדווין לוטינס, ואחיה של גרטווד, הרברט, עיצבו את הביתן הבריטי עבור התערוכה העולמית בפריז.
ג'קיל זכורה בעיקר עקב עיצוביה המצוינים וגישתה המתוחכמת והססגונית לסידור הגנים שיצרה, ובמיוחד את "גבולות הפרחים הקשים" שלה. עבודתה ידועה בצבעים הקורנים שיצרה ובדימויי משיכות מכחול של נטיעותיה. יש שמסבירים כי ייתכן שתוכניות הסגנון האימפרסיוניסטי שלה, נובעות מהראייה המידרדרת שלה, שבגללה שמה קץ לקריירה שלה כציירת של צבעי מים יכולות הציור שלה, ויכולתה האמנותית ניכר בה עוד בהיותה ילדה והיא פיתחה אותן.
היא הייתה אחת הראשונות במקצוע שלה שלקחה בחשבון את הצבע, המרקם, בהיבטים של עיצובי הגינות שלה. התאוריה של ג'קיל כיצד לעצב גינות עם צבע הושפעה מהצייר וילאם טרנר ואימפרסיוניזם, ועל ידי גלגל הצבעים התאורטי. ההתמקדות שלה בגינון החלה בבית הספר של דרום קנסינגטון לאמנות. שם היא התעניינה באמנות של שתילה, ובעיקר, גינון. ג'קיל חזרה מאוחר יותר לבית ילדותה בכפר ברמלי שבסארי כדי לעצב גן בסנודנהאם ליין.
היא לא רצתה להגביל את השפעתה בהוראת הפרקטיקה של גינון, ושילבה ביצירתה את תאוריית הגינון ואת הבנת הצמחים עצמם. בעבודותיה כמו בספר ״ערכות צבעים עבור גן הפרחים״ היא השאירה את חותמתה על משתמשים מודרניים במושגים של "חם" ו"מגניב" בהקשר לפרחים בגנים. הדאגה שלה כי הצמחים צריכים להיות מוצגים בצורה הטובה ביותר, גם כאשר קוטפים אותם לתצוגה בבית, הובילה אותה לעצב קולקציה משלה של אגרטלי פרחים מזכוכית.
גנים.
משנת 1881, כאשר היא עיצבה את הגנים עבור הבית שנבנה עבור אמה על ידי ג'ון ג'יימס סטיבנסון, גרטרוד ג'יקל סיפקה עיצובים או תכנוני נטיעה ל 400 גנים בבריטניה, אירופה וצפון אמריקה. יותר ממחציתם הוזמנו ישירות, אך רבים נוצרו בשיתוף פעולה עם אדריכלים כגון Lutyens ורוברט לורימר. רוב הגנים שלה אבודו במשך השנים. מספר קטן שוחזר, כולל הגינה שלה במונסטד ווד, הגנים של בית הסטרקומב, והגן בבית מנור באפטון גריי שתכננה לעורך המגזין צ'ארלס הולמה.
במקביל, גרטרוד ג'קיל אספה מגוון עצום של צמחים אך ורק לצורכי שימורם למוסדות רבים ברחבי בריטניה. בימי חייה, ג'קיל הייתה ידועה גם בכתיבה הפורייה שלה. היא כתבה חמישה-עשר ספרים, החל מ"גן וחורש" וספרה המפורסם ביותר, ״צבעים בגן הפרחים״, ועד זיכרונות נעוריה.
היא התעניינה גם בריהוט של קוטג'ים מסורתיים ובמלאכות כפריות, וחששה שהם נעלמים. ספרה "אולד ווסט סורי" (1904) מתעד היבטים רבים של חיי המאה ה-19, עם למעלה מ-300 תצלומים שצילמה.
פרסים.
לגרטרוד ג'קיל הוענקה את מדליית כבוד על שם המלכה ויקטוריה על ידי ״החברה הגנים המלכותית״ בשנת 1897 וכן מדליית הזיכרון של החברה בשנת 1929. באותה שנה היא קיבלה מדליית כבוד של החברה לגננות במסצ 'וסטס.
קבורה גרטרוד ג'קיל נקברה בחצר הכנסייה בבוסברידג', ליד אחיה, הרברט ג'קיל ואשתו, האמנית הסופרת והפילנתרופית אגנס ג'קיל. האנדרטה עוצבה על ידי אדווין לוטינס.
מורשת.
בשנת 1911 תאגיד גילדפורד, בריטניה, בנה הרחבה למוזיאון Guildford כדי לאחסן את האוסף הבינלאומי החשוב של פריטים ביתיים מסורתיים שגרטרוד אספה במהלך חייה והורישה אותם לחברה הארכאולוגית סורי. כמה חפצים הקשורים לחייה ולעבודתה נמצאים שם.
ב-29 בנובמבר 2017, שהיה אמור להיות יום ההולדת ה-174 של ג'קיל, הוציאה גוגול את Google Doodle לכבודה.
פלאולוקסודון רקי
פלאולוקסודון רקי (שם מדעי: Palaeoloxodon recki) הוא מין נכחד של פיל מהסוג פלאולוקסודון אשר חי בין המיוקן לפליסטוקן לפני בערך 3.5-1 מיליון שנה באפריקה. המאובנים שלו התגלו ב-1984 ובעבר הוא נכלל בסוג פיל, בו המין פיל אסייתי.
פיל נכחד זה היה אחד מהפילאים הגדולים ביותר מעולם. פרט בן 40 שנמצא בהרי האטלס שבמרוקו הגיע לגובה של 4.7 מטרים בכתפיו ולמשקל של 12.3 טונות, כבד בהרבה מפיל אפריקני. יש חוקרים הסוברים שמין זה נכחד בסוף תקופת הפליסטוקן עקב תחרות מצד פילים מוצלחים יותר כמו הפיל האפריקני. ככל הנראה הוא היה פחות מוצלח בעיכול עשבים ומזונות צמחיים קשיחים נוספים.
תת-מינים.
מחקר מהזמן האחרון מצביע על כך שתת-מינים אלה חיו בחפיפה אחד לשני:
היפופוטם אנתיקוס
היפופוטם אנתיקוס (שם מדעי: "Hippopotamus antiquus") הוא מין של מכפיל פרסה נכחד ממשפחת ההיפופוטמיים אשר חי ברחבי אירופה בתקופת הפליסטוקן שלפני עידן הקרח האחרון ולא שרד עד לתקופת ההולוקן, אולי כתוצאה מציד אנושי. מאובניו נחקרו ב-1822 בידי החוקר הצרפתי אנסלם גטאן דסמרסט והתגלו בספרד, בריטניה, יוון ונהר הריין שבגרמניה והוא היה אחד מההיפופוטמים שהיגרו מאפריקה לאירופה, אולי כתוצאה מרעב ונדידה מרובה.
היפופוטם פרהיסטורי זה דמה במראהו להיפופוטם גורגופס והגיע גם הוא לאורך של ארבעה מטרים, לגובה של מעל שני מטר בכתפיים ולמשקל קרוב לארבע טונות, הרבה יותר מההיפופוטם המצוי. הוא היה בעל מבנה לסתות ענקיות בעלות שיניים חדות, באמצעותם נלחם מול יריביו על נקבות, בדומה להיפופוטמים מודרניים.
היפופוטם אירופאי
אהד טהרלב
הרב אהד יהושע טהרלב (נולד ב-13 בפברואר 1966, כ"ג בשבט ה'תשכ"ו בירושלים) הוא ראש מדרשת לינדנבאום בירושלים ואחראי על שלוחות המדרשה בכרמיאל ובלוד, חבר הוועד המנהל בארגון רבני בית הלל - הנהגה תורנית קשובה, וחבר הנהלת החברה לחקר המקרא בישראל.
ביוגרפיה.
נולד וגדל בירושלים לשלמה גודלבסקי, טכנאי הסקות וגרפיקאי וחיה אסתר, אמנית. אחיו הם הרב משה גודלבסקי - מנהל בית ספר, נעמה שני והאמנית עדיה גודלבסקי.
למד בקריית חינוך שעלבים בישיבה התיכונית, ישיבת ההסדר ובכולל לימודי רבנות. בצה"ל שירת בחיל השריון. לאחר מכן למד כחמש שנים בבית מורשה בירושלים אצל הרב שג"ר ופרופסור שלום רוזנברג. הוא בעל תואר ראשון במדעי הרוח מהאוניברסיטה הפתוחה ותואר שני היסטוריה מטורו קולג'. למד משחק במגמת תיאטרון שניהל שולי רנד במעלה - בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאמנויות.
פעם בשבוע משתתף בתוכנית "חברותא" בכאן מורשת לצד ידידיה תנעמי.
משחק.
בתיאטרון האודיו אבות האומה: בשנת 2000 השתתף (לצד בנו איתם טהרלב) בתסכית "יצחק אבינו" מסדרת "שבעה רועים" שכתב מנחם לוי וביים יואל דרורי.
בזירה הבין-תחומית: ב-2002 שיחק במופע "מאמרות" שביים אבי אשרף.