לו סיו-ג'אן (ג'ט לי) הוא סוכן מודיעין, שנשלח ומוצב לפריז על מנת לעזור ללכוד את ראש המאפיה הסיני מר ביג (ריק יאנג), שמעורב בהברחת הרואין. הוא פוגש את המפקח ז'אן-פייר ריצ'רד (צ'קי קריו), בלש משטרה צרפתי מושחת ואלים, במלון, ריצ'רד מערים על לו וגורם לו להאמין שהוא פשוט אוסף מידע על פגישה בה מעורב מר ביג. התוכניות משתנות כשמר ביג מוצג בפני שתי פרוצות, אחת מהן היא ג'סיקה קיימן (ברידג'ט פונדה), אשה אמריקאית, שלוקחת אותו לחדר. כשלו ויתר האנשים צופים דרך מצלמות המעקב, מר ביג מסלק את שומרי ראשו מהחדר ומותיר רק את שתי הזונות, כשאחת מהן יושבת על מר ביג השכוב, היא מנסה לרצוח אותו. כשהוא עד לאירוע מחדר המעקב, לו נחפז לעצור את הרצח. ריצ'רד נכנס לחדר מעט אחרי כן, ויורה במר ביג ובזונה בעזרת האקדח המשטרתי של לו, ובכך מפליל את לו ברצח.
כשהוא נוכח לדעת שטמנו לו פח, לו מצליח להימלט מהמלון כשבידיו קלטת ממצלמת המעקב שבה מצולם ריצ'רד יורה במר ביג. אנשי קשר סיניים נשלחים לצרפת בעקבות האירועים כדי לחקור את המקרה, כשריצ'רד הופך את לו לחשוד העיקרי. אולם, אנשי הקשר אינם מאמינים לסיפור שריצ'רד מספר. לו מצליח להתקשר עם אחד מאנשי הקשר, ומנסה להעביר לו את הקלטת שחושפת את האמת. תודות למעקב המשטרה הצרפתית, מצליחים לאתר את הפגישה בין איש הקשר ללו, ואיש הקשר נרצח. לו מצליח להימלט, אך תוך כדי ההמולה מאבד את הקלטת והוא נאלץ לשמור על פרופיל נמוך.
כשהוא מהרהר במצב, הוא פוגש את ג'סיקה, שבתה נחטפה בידי ריצ'רד שמאלץ אותה לרדת לזנות. לו מגלה שג'סיקה הייתה הפרוצה השנייה במלון בלילה שמר ביג נרצח. הוא מבין שהיא יכולה להוכיח את חפותו, אך היא מסרבת ללכת בלי להציל את בתה, איזבל. לו מחליט שהקלטת תספק את העדות הטובה ביותר, ושולח את ג'סיקה למשרדו של ריצ'רד כדי שתגנוב את הקלטת. ג'סיקה מצליחה להשיג את הקלטת, ואז לו וג'סיקה פונים לבית היתומים בו מוחזקת איזבל. אולם, ריצ'רד צופה את הצעד הזה אחרי שהוא מגלה שג'סיקה גנבה את הקלטת, וטומן מארב לזוג בבית היתומים. במהלך בריחתם, ג'סיקה נורתה בחזהה. לו מצליח להביא אותה לבית חולים בזמן ומתחזק בדעתו להשיב את בתה. לו מגיע לתחנת המשטרה שבה ריצ'רד מחזיק את איזבל כבת ערובה, ולוחם באנשיו של ריצ'רד בדרכו למשרדו. כשהוא נכנס למשרד, לו מציל את איזבל ותוך כדי כך נורה בידי ריצ'רד. על מנת להציל את איזבל, לו הורג את ריצ'רד באמצעות נעיצת מחט אקופונקטורית באחורי צווארו בנקודה אסורה שמכונה "נשיקת הדרקון", שמנקזת את כל זרימת הדם בגוף לתוך המוח וגורמת למוות בייסורים באמצעות מפרצת מוח.
מקורו של שם הסרט.
כותרת הסרט "נשיקת הדרקון" לקוחה מאחד מקטעי הסרט האחרונים, שבה לו דוקר את ריצ'רד בגב צווארו בעזרת מחט אקופונקטורית בנקודה "מאוד אסורה" בגוף. הנקודה עצמה מכונה "נשיקת הדרקון" והיא מנקזת את כל הדם בגוף לתוך הראש וגורמת לתופעת לוואי של שיתוק כל הגוף מתחת לצוואר ולדימום מהפה והנחיריים, ומוות בייסורים באמצעות מפרצת מוח.
שיטת הריגה זו מוצגת בסצנת השיא של רומן המדע בדיוני משנות השבעים "The Face", אותו כתב ג'ק ואנס (Jack Vance). אולם, ברומן, המחט נושאת רעל שגורם למוות.
יש פה התייחסות גם לסרט אמנויות לחימה אחר, "חי או מת" (2006), בו הגיבורה הראשית, הנסיכה קאזומי, נועצת מחט באותה נקודה בצווארו של הרשע, דונובן. דונובן סובל גם הוא משיתוק, אבל נהרג בהתפוצצות לפני שניתן להבחין בהשפעתה המלאה של הפעולה.
קבלת הסרט.
הסרט התקבל בתגובות מעורבות. נשיקת הדרקון הוחרם בסין.
הצלחה בקופות.
הקרנת הבכורה של נשיקת הדרקון הייתה ב-2,025 בתי קולנוע ב-6 ביולי 2001. בשבוע הפתיחה הוא גרף $13,304,027 ($6,569 לאולם). הוא הגיע בצפון אמריקה להכנסות כוללות של $36,845,124 ולהכנסות כוללות ברחבי תבל של $64,437,847.
הפסקול.
הפסקול מכיל עירוב של היפ הופ ומוזיקה אלקטרונית והוא הופץ ב-3 ביולי 2001 בידי Virgin Records.
שה שה שה שה שה
שְׁה שְׁה שְׁה שְׁה שְׁה (בכתב סיני: 施氏食獅史; בפין-יין: Shī Shì shí shī shǐ) הוא שיר בשפה הסינית הקלאסית מאת הבלשן הסיני-אמריקאי גַּ'או יְוֵּ'אנְזֶ'ן (Zhào Yuánrèn; Chao Yuen Ren; 1892–1982), המהווה דוגמה מפורסמת של כתיבה תחת אילוץ. תרגום כותרת השיר הוא בערך "המעשה באדם ששמו שִי שאכל אריות". כל 92 ההברות בשיר זה מבוטאות "שְׁה" באחד מארבעת הטונים הרשמיים בסינית הקלאסית. השיר מובן כמעט בשלמותו לרוב דוברי המנדרינית המודרניים, אך זאת בצורה הכתובה ההירוגליפית בלבד; זאת משום שבמהלך מעל ל-2,500 שנות שימוש בסינית הקלאסית חלו בהגייתה שינויים רבים, דבר שגרם להיווצרותם של הומופונים רבים. כתוצאה מכך, קריאה בעל-פה של השיר במנדרינית או כתיבתו בשיטת תעתיק כלשהי הופכת אותו לחסר משמעות לחלוטין.
תרגום השיר.
"דברי ימי האדון שה שאכל אריות"
&lt;poem&gt;
"אדון שה המשורר ממשכן האבן, חובב האריות, נשבע לאכול עשרה אריות.
לעיתים קרובות הלך האדון לשוק למצוא אריות.
בדיוק בשעה עשר הלכו עשרה אריות לשוק.
ובדיוק באותו זמן האדון שה הלך לשוק.
האדון בחן את עשרת האריות הללו, ובכוח חיציו הביא את עשרת האריות אל מותם.
האדון אסף את גופותיהם של עשרת האריות, והלך אל משכן האבן.
משכן האבן היה רטוב, האדון שלח את המשרתת לנקות את משכן האבן.
משכן האבן נוקה, ורק אז ניסה האדון לאכול את עשרת האריות הללו.
רק כשניסה לאכול, הבין שעשרת האריות הללו היו למעשה עשר גופות של אריות אבן.
נסה להסביר את העניין".
&lt;/poem&gt;
אריק היל
אריק גורדון היל (באנגלית: Eric Gordon Hill; 7 בספטמבר 1927 – 6 ביוני 2014) היה סופר ומאייר ילדים אנגלי, הנודע בשל סדרת ספריו פינוקי.
אודות.
היל נולד בלונדון. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, כשהיה בן 12, פונה לכפר קטן וחזר בשנת 1940. הוא עזב את הלימודים בגיל 15 והחל לעבוד. בגיל 16 הוא עבד בסטודיו לאמנות כשליח ושם החל להתעניין באיור. הוא שירת תקופה קצרה בחיל האוויר ואחר כך חזר לסטודיו והחל לפרסם איורים במגזינים ועיתונים.
בשנת 1976 נולד בנו כריסטופר. אריק כתב בעבורו סיפור אודות כלכלב קטן. בשנת 1980 פורסם הספר, "Spot the Dog" (או "פינוקי" בעברית).
בשנת 2008 הוענק לו תואר קצין במסדר האימפריה הבריטית.
היל נפטר בשנת 2014 בעקבות מחלה.
פינוקי
פִּינוּקִי (באנגלית: Spot the Dog, "ספוט הכלב") היא סדרת ספרי ילדים מאת הסופר האנגלי אריק היל. במרכז העלילה עומד פינוקי, כלבלב עם כתם חום בבטן ובזנב.
הסדרה נכתבה במקור כסיפור לילה לכריסטופר, בנו של יוצר הסדרה אריק היל. הספר הראשון יצא לאור בשנת 1980. הסדרה זכתה להצלחה רבה, ותורגמה ליותר מ-60 שפות. בישראל היא יוצאת לאור בהוצאת שוקן.
רשת BBC יצרה סדרת אנימציה על בסיס הספרים. בגרסה העברית של הסדרה דיבב יובל זמיר ומאוחר יותר זהר סדן.
הסדרה בגרסה העברית יצאה על גבי קלטות וידאו ו-DVD מבית "קלסיקלטת", והסדרה שודרה בטלוויזיה בערוצים הטלוויזיה החינוכית הישראלית, ערוץ הילדים, ערוץ הופ! וערוץ לולי.
לסדרה יצאה בארץ חטיף בוטנים תוצרת "עלית" (שנקראה מאוחר יותר "שוש").
ברידג'ט פונדה
ברידג'ט ג'ין פונדה (באנגלית: Bridget Jane Fonda; נולדה ב-27 בינואר 1964) היא שחקנית אמריקאית.
שנותיה הראשונות.
פונדה נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה למשפחת שחקנים בכללם סבה הנרי פונדה, אביה פיטר פונדה ודודתה ג'ין פונדה. אמה, סוזן ג'ין ברואר (Susan Jane Brewer), היא אמנית.
היא קרויה על שם בתה של השחקנית מרגרט סליבאן, ברידג'ט היווארד, ששלחה יד בנפשה כשהייתה בת 21. סליבאן הייתה אשתו הראשונה של סבה. הוריה התגרשו ופיטר נישא לפורשיה רבקה קרוקט (אשתו לשעבר של הסופר תומאס מקגוון). פיטר ופורשיה גידלו את ברידג'ט, אחיה ג'סטין, אחיהם החורג והמבוגר יותר תומאס מקגוון הבן. פונדה למדה בבית הספר לבנות ווסטלייק בלוס אנג'לס.
קריירה.
פונדה התחילה לשחק בתיאטרון בהפקת בית הספר של הארווי. היא לא נעתרה להצעות משחק בעצת קרוביה המפורסמים והלכה ללמוד את שיטת המשחק בבית הספר טיש לאמנויות של אוניברסיטת ניו יורק ובמכון לתיאטרון של לי שטרסברג.
הופעת הבכורה שלה בסרט הייתה בהיות בת חמש בסרט "אדם בעקבות גורלו" משנת 1969, בו שיחקה ילדה בקומונה של ילדי הפרחים, בה פיטר פונדה ודניס הופר מבקרים בעת מסעם לאורך ארצות הברית. תפקידה הקטן השני (שגם בו לא דיברה) היה בקומדיה משנת 1982 "Partners". ב-1989 היא קיבלה את תפקידה המשמעותי הראשון, כשכיכבה בסרט "סקנדל", המבוסס על פרשת פרופיומו. באותה שנה היא גם שיחקה בסרטים "סטרפלס" "מת להתאהב" ו-"Shag".
תפקידה פורץ הדרך היה כשגילמה עיתונאית בסרט "הסנדק 3". אחרי שהשיגה ניסיון נוסף בעבודה במספר הפקות תיאטרון היא לוהקה לתפקיד הראשי בסרט "דרושה שותפה רווקה" של ברבט שרודר, ולאחריו הגיע תפקיד בקומדיה "סינגלס" של קמרון קרואו, שניהם ב-1992. הניו יורקר בסקירה כינה אותה: "תקיפה ופרובוקטיבית" והמגזין רולינג סטון כתב שפונדה היא "תענוג קומי". ב-1997 טסה פונדה באותה טיסה בה טס קוונטין טרנטינו והוא הציע לה תפקיד כנערת חוף בסרטו ג'קי בראון. לפונדה גם הוצע התפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "אלי מקביל" (מאוחר יותר קיבלה אותו קליסטה פלוקהארט), אולם דחתה אותו בשל רצונה להתמקד בקריירה הקולנועית שלה.
בשנת 2001 שיחקה לצידו של ג'ט לי בסרט הפעולה נשיקת הדרקון. ב-2002 גילמה את אלת הכפור בסרט "מלכת השלג", ומאז לא הופיעה פונדה בסרטים.
ב-29 בנובמבר 2004 היא נישאה לדני אלפמן, מלחין הסרטים והסולן לשעבר של להקת Oingo Boingo.
באמצע ינואר 2005 נולד להם בן.
בן תימא
גיגן