בשתי הקומות התחתונות של המרכז פועל קניון שבו עשרות חנויות, כשלושים מסעדות, דוכנים ובתי אוכל. בעבר פעל במקום גם בית קולנוע של רשת "גלובוס" ובו שמונה אולמות הקרנה. בית הקולנוע נסגר ב-20 באוקטובר 2009 ופינה את מקומו לסניף רשת אופנה.
בקומת הכניסה שמתחת לקניון פועל מרכול. מתחת למרכז הקניות משתרע חניון תת-קרקעי מן הגדולים בישראל, בן 3,200 מקומות חניה ובו ארבע קומות תת-קרקעיות, ושתי התחתונות שבהן שמורות בחלקן עבור מנויים.
על גג מרכז הקניות נבנה פארק השעשועים "האי". תחילה עוצב הפארק כשהוא עוסק בגיבור העל "ספיידרמן", במקביל ליציאה לאקרנים של סדרת הסרטים העוסקת בגיבור, ובאישור של חברת מארוול קומיקס. מאז, עבר הפארק שינוי לעיצוב של אי בודד, הכולל בתוכו מתקנים כגון ספינת פיראטים, מערות וטירות. ואמפיתיאטרון.
שטח קומות המסחר בקניון הוא כ-35,000 מ"ר. על פי התוכניות העתידיות יורחבו שטחי הקניון לכ-50,000 מ"ר בעת שיוקם המגדל האליפטי החדש של המתחם.
מגדל הספירלה.
במאי 2013 רכשה קבוצת עזריאלי את בית ידיעות אחרונות הסמוך למגדלים, במטרה להרוס אותו ולהקים במקומו מגדל נוסף - אליפטי. המגדל האליפטי צפוי לכלול 90 קומות ויתנשא לגובה של כ-350 מטר. במגדל החדש אמורים להיבנות קומות משרדים, שטחי מסחר (כהרחבה של שטח הקניון הקיים), שטחי ציבור, יחידות דיור וכן קומות לדיור מוגן. התוכנית אושרה בוועדת התכנון המחוזית באוקטובר 2017.
בדצמבר 2018 פורסמה התוכנית העדכנית למגדל שאומנם יהיה אליפטי, אך גם יעוצב בצורת ספירלה ולכן עיצובו יהיה שונה מקודמיו. המגדל החדש תוכנן על ידי משרד האדריכלים "Kohn Pedersen Fox" יחד עם משה צור ועל פי הפרטים שפורסמו, יכלול 91 קומות ויתנשא לגובה של כ-350 מטרים. כמו כן, פורסם כי עבודות הבנייה החלו ונמצאות בשלבי דיפון וחפירה, ובנייתו תושלם בסוף 2025. בסיס המגדל כולל חניון תת-קרקעי בן 6 מפלסים (שניתן יהיה בעתיד להסב לשימושים אחרים לאחר שמיזמים כמו הרכבת הקלה יפחיתו ביקוש לשימוש ברכבים פרטיים) בשטח של כ-45,000 מטר רבוע פלוס קומה מסחרית עם חיבור ישיר לתחנת שאול המלך וכן כמה קומות מסחר שיוסיפו לקניון בבסיס המגדלים כ-13,000 מ"ר שטחי מסחר ולצידם כ-2,000 מ"ר שטחי ציבור שעל פי המתווה הנוכחי מיועדים לגני ילדים. במגדל מתוכננים שטחי משרדים ו-273 דירות יוקרה וכן דיור מוגן של רשת הדיור המוגן "פאלאס" מבית עזריאלי. במגדל יהיו 43 מעליות ובקומתו העליונה מתוכננת מסעדה המשקיפה לנוף האורבני וכן קומת תצפית המאפשרת תצפית היקפית של 360 מעלות.
בינואר 2021 התקבל היתר בנייה סופי לבניין.
מגרו מוסיקיס
מגרו מוסיקיס אתינון (ביוונית Μέγαρο Μουσικής Αθηνών; "אולם המוזיקה של אתונה") הוא אולם הקונצרטים החשוב באתונה, בירת יוון. המבנה שוכן בשדרות וסיליסיס סופיאס (Λεωφόρου Βασιλίσσης Σοφίας), סמוך ממזרח למרכזה של העיר.
מבנה.
האולם הוקם על ידי "אגודת חברי המוזיקה" (Eταιρία των Φίλων της Mουσικής) החל בשנת 1976, אך בשל בעיות תקציב נטלה המדינה לידיה את המשך הבנייה בשנת 1987 והמבנה נחנך ב-1991. הוא קרוי על שם המגרון, אולם אופייני בתרבות המינואית והמיקנית. במבנה שני אולמות שנפתחו עם הקמתו:
בשנת 2004 הוקם מרכז הכנסים הבינלאומי של אתונה (Διεθνές Συνεδριακό Κέντρο), ולמגרו מוסיקיס נוספו שני אולמות נוספים וספרייה:
בשנת 2003 נחנכה בסמוך למבנה תחנת הרכבת התחתית של אתונה הנושאת את שמו.
ברטראן דה ז'ובנל
ברטראן דה ז'ובנל (בצרפתית: Bertrand de Jouvenel; 31 באוקטובר 1903 – 1 במרץ 1987) היה פילוסוף, כלכלן מדיני ועתידן צרפתי.
ברטראן דה זובנל היה בנם של אנרי דה ז'ובנל ושרה בועז, בתו של תעשיין יהודי. אביו התגרש ב-1912 ונישא לסופרת קולט. בשנת 1919, בהיותו בן 16, ניהל ברטראן רומן עם אמו החורגת, שהייתה אז בשנות הארבעים לחייה. השערורייה קטעה את נישואיה של קולט, אך הרומן נמשך עד 1924. על פי דמותו של דה ז'ובנל נבנתה הדמות הראשית ברומן של קולט, "Chéri" (צרפתית: "ידיד"). בשנות ה-30 של המאה ה-20 השתתף בכתב העת "Cahiers Bleus", ביטאונה של מפלגתו של ז'ורז' ולואה – המפלגה הרפובליקנית הסינדיקליסטית שתמכה בפשיזם. בין 1930 ל-1934 ניהל דה ז'ובנל רומן עם הכתבת הצבאית האמריקאית מרתה גלהורן, אך לא נישא לה משום שאשתו סירבה להתגרש.
בשנת 1936 ראיין דה ז'ובנל את היטלר, וכתב:
בשנת 1941, לאחר כיבוש צרפת בידי הנאצים, פרסם דה ז'ובנל ספר בשם "Après la défaite" ("לאחר התבוסה"), ובו נימק את ניצחונה של גרמניה בעליונותה של התרבות הפוליטית הנאצית. הספר שימש את התעמולה הנאצית.
אמו של דה ז'ובנל תמכה בלהט בעצמאות צ'כוסלובקיה, וכך החלה הקריירה שלו כמזכיר אישי לאדווארד בנש, ראש הממשלה הראשון של צ'כוסלובקיה. יחד עם פרידריך האייק, ז'אק ריאף ומילטון פרידמן, הוא ייסד את אגודת מון פלרן ב-1947. בשלב מאוחר יותר בחייו ייסד דה ז'ובנל בפריז את פוטוריבל אנטרנסיונל, אגודה שעסקה בעתידנות.
דה ז'ובנל נמנה עם האינטלקטואלים הצרפתים המעטים שהתייחסו לכלכלה התאורטית ולכלכלת רווחה שהחלו להתפתח במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20 באוסטריה, באיטליה, בבריטניה ובארצות הברית. הבנה זו בכלכלה באה לידי ביטוי בספרו "The Ethics of Redistribution" (מאנגלית: "האתיקה של חלוקה מחדש").
מחלוקת שטרנהל.
זאב שטרנהל פרסם ספר בשם "Ni droite, ni gauche" ("לא ימין ולא שמאל") המאשים את דה ז'ובנל באהדה לפשיזם בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20. בעקבות זאת הגיש דה ז'ובנל בשנת 1983 תביעת דיבה כנגד שטרנהל. בית המשפט קיבל במידת מה שניים מתוך תשעת סעיפי התביעה, ואולם שטרנהל לא נדרש לפרסם התנצלות או להסיר פסקאות ממהדורות עתידיות של ספרו.
הפורום המשפטי למען ארץ ישראל הביא גם עניין זה בעתירתו לשלילת פרס ישראל משטרנהל. על כך הגיב בא כוחו של שטרנהל: "אם לא רשעות לשמה, הרי בורות בוודאי יש כאן; לו היו העותרים טורחים לברר מעט אודות פרשיה זו, ספק אם היו נזקקים לה."
פרנסואה דה פראנס
מירוסלב פיליפוביץ'
מני פאר
מני פאר (6 בספטמבר 1946 – 3 בספטמבר 2014, י' באלול ה'תש"ו – ח' באלול ה'תשע"ד) היה שחקן תיאטרון וקולנוע, שדרן רדיו ומנחה טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד בשם מנחם באואר בקיבוץ תל יצחק, וגדל בתל אביב. למד באוניברסיטת תל אביב וקיבל תואר ראשון בתולדות האמנות ופילוסופיה.
הוא בוגר מחזור ב' של הסטודיו למשחק ניסן נתיב.
באפריל 2014 חשף בעמוד הפייסבוק שלו כי הוא חולה בסרטן. ב-3 בספטמבר 2014 נפטר מהמחלה, שלושה ימים לפני שמלאו לו 68 שנים.
מני פאר היה בן זוגה של קרני, איתה ערך מסיבת חתונה בספטמבר 1972 (אשר לא כללה טקס נישואין), ולהם שלושה בנים.
משחק.
הוא שיחק בתיאטראות האהל, תיאטרון באר שבע, תיאטרון בית ליסין ובמסגרות תיאטרון אחרות. הופיע במספר סרטי קולנוע, בהם "חסמבה ונערי ההפקר", "סלומוניקו", ובסרט ההמשך "יהיה טוב סלומוניקו", "שרית", "בדרנית בחצות" ו"דמיונות".
היה בעל טור קבוע בשם "ממני אליכם" בשבועון המוזיקה והבידור "להיטון".
בחנוכה 2008 השתתף בהצגה "טופלה טוטוריטו" בבימויו של מנחם גולן.
השתתף בתפקיד עצמו בסדרות "השיר שלנו" ו"דני הוליווד".
בשנת 2013 החל לשחק במחזמר "אלדורדו" בתפקיד הקצין בוגנוב, הפקה של מנחם גולן, לפי מחזה של יגאל מוסינזון, שנודע בעיקר כסרט קולנוע.
הנחיה.
הנחה תוכניות רדיו וטלוויזיה בקול ישראל ובערוץ הראשון, בהן "עלי כותרת", "שעה טובה", "סיבה למסיבה", "אולפן קיץ", "ממני", "אצל מני" ו"בין הכיסאות". הוא הנחה כנסים וערבי בידור, כגון תחרות מלכת היופי, טקסי סיום באקדמיה, והיה כרוז במכירות פומביות.
בשנת 2008 הנחה את התוכנית "שיחות חיות" ברצועת הילדים והנוער של הערוץ הראשון. תוכנית שעסקה בבעלי חיים.
בשנותיו האחרונות הנחה מופעי זמר שונים ברחבי הארץ, שבהם שילב סיפורים שהם פרי התחקירים שערך בשידורי הרדיו ובטלוויזיה. בין המופעים: "לי כל שיר נושא סיפור" - על תולדות הזמר העברי, "קומה פרימה" – שירי פסטיבל סן רמו ו"קרייזי לאב" – תרבות שנות ה-60.
עיסוקים נוספים.
הוא הרצה בנושא זיוף בתולדות האמנות ובנושא תרבות היין, כמו המופע "נכנס יין, יצאה תרבות".
ביוני 2010 מונה לעורך המגזין "יין, גורמה &amp; אלכוהול".
פאר הרצה בבית הספר לתקשורת של אוניברסיטת אריאל.
קישורים חיצוניים.
בעקבות מותו:
מירוסלאב-פיליפוביץ'
PANAS (מבוטא "פָּאנָאס"; ראשי תיבות באנגלית: Positive Affect Negative Affect Scale) הוא כלי למדידת רגשות, סולם למדידת רגש חיובי ושלילי. באמצעות כלי זה ניתן למדוד רגש כללי - רגשות המהווים מאפיין אישיותי, ורגש מצבי - רגשות אותם חווה הפרט ברגע מסוים, בעקבות אירוע מסוים.
בהתאם לכך, ניתן להשתמש בכלי זה למדידת רגשות במסגרות זמן מגוונות (ההוראות הניתנות בגוף שאלון ה-PANAS משתנות בהתאם):
בסולם ה-PANAS יש שני ממדים בלתי תלויים: האחד עבור רגשות חיוביים והשני עבור רגשות שליליים. רגשות חיוביים ורגשות שליליים מייצגים ממדים רגשיים. טאלאגן הראה כי ממדים אלו קשורים למאפיינים רגשיים חיוביים ושליליים (אנשים נבדלים אלו מאלו בתגובותיהם הרגשיות החיוביות והשליליות). אדם יכול לחוש רגשות חיוביים ורגשות שליליים במקביל.
סולם PANAS מורכב ממילים שונות המתארות תחושות ורגשות. הפרט הממלא את השאלון, מציין מהי עוצמת הרגש שהוא חש בהתאם למילים הללו. תשובתו תסומן על סולם בעל חמש דרגות, הטווח נע החל מ-1 ("כמעט ולא") ועד 5 ("בצורה קיצונית").
התפתחות היסטורית של סולם ה-PANAS.