מגע (באנגלית: Contact) הוא ספר מדע בדיוני משנת 1985 מאת הסופר והאסטרונום קארל סייגן. הוא עוסק במגע ראשוני בין האנושות לבין צורת חיים חייזרית ומתקדמת יותר מבחינה טכנולוגית. הספר דורג במקום השביעי ברשימת רבי המכר בארצות הברית לשנת 1985. הספר תוכנן בתחילה כתסריט בשנת 1979. כשפיתוח הסרט התעכב, סייגן החליט להמיר את התסריט לספר. בסופו של דבר הספר זכה לעיבוד קולנועי בשנת 1997, בסרט קונטקט בכיכובם של ג'ודי פוסטר ומת'יו מקונוהיי.
אשתו של סאגאן, אן דרויאן, שפיתחה עמו את הרעיון והשתתפה בכתיבת הגרסה הראשונית של הסיפור, אמרה: "החלום של קארל ושלי היה לכתוב משהו שיהיה ייצוג בדיוני של איך מגע ראשוני באמת ייראה, שיעביר משהו מהתפארת האמיתית של היקום".
עלילה.
דוקטור אלינור "אלי" ארוויי היא רדיו-אסטרונומית המנהלת את "פרויקט ארגוס", מערך גדול של רדיו-טלסקופים המוקדש לחיפוש אחר חיים תבוניים מחוץ לכדור הארץ. יום אחד הפרויקט מגלה שדר של מספרים ראשוניים המגיע מכיוון הכוכב וגה. התעמקות במסר מגלה מה שנראה כמו הוראות לבניית מכונה מסתורית ומורכבת, אולם המדענים מתקשים לתרגם את ההוראות ומסיקים שהם כנראה מחמיצים איזשהו מפתח פענוח. הסיפור עוסק בניסיונות הפענוח של המסר, בהשפעה שלו על האנושות בכדור הארץ ובהתנגשות בין הגישה המדעית והעניינית לזו הדתית, המיוצגת על ידי מנהיג דתי בשם פאלמר ג'וס.
מרדכי שורנשטיין
הרב ד"ר מרדכי מקס שורנשטיין (1869–1949) היה רבה של קהילת יהודי קופנהגן, חובב בעלי חיים ומייסד גן החיות של תל אביב, "איש הציפורים".
ביוגרפיה.
שורנשטיין נולד בשנת 1869 בטכאו בבוהמיה. הוא כיהן כרב בווגשטאדט שבשלזיה האוסטרית ובלייטמריץ. בשנת 1905 קיבל משרת רב שני בקופנהגן וב-1910 מונה לרבה הראשי של הקהילה. בניגוד לקודמו, היה שורנשטיין יותר נוח בגיור נשים שרצו להתחתן עם יהודים. שורנשטיין כיהן בתפקיד במהלך מלחמת העולם הראשונה עד 1919. במהלך המלחמה שלח דברי ערך שיעזרו למשפחתו בצ'כיה, ולכן גורש מדנמרק, הוא נסע והתמקם בגרמניה ושם חי כ- 15 שנה, אשתו נפטרה בגרמניה ולאחר פטירתה, בשנת 1935 עלה שורנשטיין לארץ.
עלייה לארץ ישראל והקמת גן החיות.
בשנת 1935 עלה לארץ ישראל, ובהיותו בן 66, פתח חנות חיות בשם "גן חיות" ברחוב שינקין 15. שנה לאחר מכן, ב-1936, הוזמן גם ליריד המזרח, שם הציג תערוכה של בעלי החיים בכלובים בה בקרו כ-15,000 איש. עם סגירת היריד פתח מחדש שורנשטיין את גן החיות ברחוב הירקון 63, והרחיב את מגוון בעלי החיים עם מיני עופות גדולים.
במהלך השנים הבאות קיבל מספר תרומות שהפכו את גן החיות לאטרקציה עירונית: זוג גורי אריות ממצרים וכן זוג נמרים וזוג דובים שחורים אסייתים מהודו. התרומות גם גדשו את המיקום הצנוע שברחוב הירקון, ועל כן שורנשטיין פנה לעיריית תל אביב בסיועה של "אגודת חובבי החיות" ובגיבוי עצומה שעליה חתמו 1139 מתושבי העיר בבקשה להחכרת שטח אדמה לבניית גן חיות.
ביוני 1938 נעתרה העירייה לבקשה, והקצתה שטח בן שניים וחצי דונם על גבעת כורכר במתחם פרדס פורטליס, מתחם גן העיר של היום, אולם גבעה רחוקה בלבד בתקופה זו. עד כדי כך כי במכתב לעירייה התלונן שורנשטיין על הריחוק של גן החיות מהעיר תל אביב, וביקש כי יורשה לו לפרסם בחינם את מיקומו של הגן על לוחות הפרסומת ובאוטובוסים העירוניים.
ב-25 בנובמבר 1938 העביר שורנשטיין את כל החיות שברשותו לידי אגודת גן החיות בתמורה להעברתם ולכלכלתם במתחם החדש ולשורנשטיין עצמו הובטחה משרת המנהל הגן החיות החדש. גן החיות נפתח כמתוכנן, אך בין אנשי "אגודת חובבי החיות" לשורנשטיין התגלעו חילוקי דעות ושורנשטיין דרש לבטל את ההסכם עם האגודה. בסוף 1939 הועבר הסכסוך לבוררות והאגודה הפסיקה לשלם את משכורתו של שורנשטיין. שורנשטיין התפרנס בינתיים ממכירת חיות מחמד, אך באוגוסט 1940 עיריית תל אביב אסרה עליו להמשיך בפעילותו זו והותירה אותו ללא מקור הכנסה. ב-27 באוגוסט 1940 ניגש שורנשטיין אל קופת גן החיות, ונטל שלוש לירות מהשולחן אל מול עיניו של מנהל החשבונות בטענה שזה על חשבון שכרו שהולן. מנהל החשבונות דיווח למנהל האגודה, ואלו הגישו נגדו תלונה במשטרה. שורנשטיין הועמד לדין באשמת גנבה ב-25 בספטמבר 1940 והשופט שניאור זלמן חשין קבע ששורנשטיין היה רשאי לקבל את הכסף מהאגודה, אך לא היה רשאי ליטול אותו מהקופה. שורנשטיין הורשע וחויב בערבות על סך חמש לירות למשך חצי שנה לבל יחזור על עברה זו. בנובמבר 1940 פרסמו הבוררים את החלטתם. ברב דעות נקבע ששורנשטיין הוא שהפר את ההסכם ועל כן החיות יישארו ברשות האגודה, שתשלם לשורנשטיין 300 לירות ואת משכורתו כמנהל עד נובמבר 1940.
ביוני 1941 הסתיים הסכסוך המשפטי בהסכם שנחתם בבית המשפט המחוזי בתל אביב: שורנשטיין התחייב שלא למכור חיות וציפורים מגן החיות ובתמורה קיבל קצבה חודשית וניתנה לו ולמשפחתו זכות כניסה חופשית לגן החיות לכל ימי חייהם. כמו כן הובטח שאם התנהגותו כלפי האגודה תניח את הדעת, יונצח שורנשטיין בשלט על שער גן החיות. בשנת 1942 קיבל רשמית ברוך גופר את תפקיד מנהל גן החיות במקומו של שורנשטיין.
סוף ימיו.
שורנשטיין עבר לבית הכרם שבירושלים והקים בה את "גן הציפורים". בשנת 1947 עבר לנתניה, שם המועצה המקומית נתנה לו שטח של חצי דונם בגן המלך בשביל פינת חי.
בשנת 1949 חלה שורנשטיין ועבר לגור אצל בתו במושבה בשרון. בסוף אוקטובר 1949 נפטר, בהיותו בן 80.
לימים נסגר גן החיות של תל אביב והועבר לספארי ברמת גן, ובמקומו נבנה גן העיר. בשולי הגן הוצב לזכרו של שורנשטיין פסל בדמותו של מרדכי שורנשטיין, שנתרם בידי אפרים וכרמל מרכוס, בניה של הפסלת קטה אפרים מרכוס, שפיסלה את שורנשטיין ב-1945.
בתו של הרב שורנשטיין, מטה, נישאה למרכוס מלכיאור, מי שלימים כיהן גם הוא כרב ראשי בקופנהגן ולאחר מכן של קהילת דנמרק כולה, כמו גם בנו בנימין בנט מלכיאור. בנו של בנימין מלכיאור, נינו של שורנשטיין, הוא חבר הכנסת לשעבר מיכאל מלכיאור. ולאחריו בנו, יאיר מלכיאור, כיהן כרב הראשי של קופנהגן.
ולדימיר סברדלוב
מכון הרי פישל לדרישת התלמוד
פנדורה (רדיו אינטרנט)
פנדורה (Pandora) הוא שירות רדיו מקוון אשר מספק המלצות מוזיקה המבוססות על טעמו האישי של הגולש, על סמך נתונים מפרויקט הגנום המוזיקלי. השירות הושק במהלך שנת 2000.
השירות, אשר אותו מפעילה חברת , זמין רק בארצות הברית, אוסטרליה וניו זילנד.
על מנת להפעיל את השירות המשתמש צריך לכתוב שיר או אמן/להקה אהובים במיוחד, ולאחר מכן השירות מנגן ברצף מגוון רחב של שירים אשר לכאורה דומים מבחינה מוזיקלית. בעת שהשירים מתנגנים המשתמש יכול לספק משוב על השירים שנבחרים - לסמן ששיר מסוים שמתנגן הוא מוצלח או לא מוצלח; נתונים אלו משמשים את פנדורה כדי שהשירים שייבחרו בעתיד יהיו תואמים במידה רבה יותר לטעמו האישי של המאזין. בעת בחירת השיר הבא שמתווסף לרשימת ההשמעה, נלקחים בחשבון מעל ל-400 תכונות מוזיקליות שונות (בהם סינקופה, טון, הרמוניה, וכדומה).
משתמשים רשומים רשאים ליצור בפרופיל המשתמש שלהם עד 100 "תחנות רדיו" אישיות שונות עם ז'אנרים מוזיקליים שונים.
תוך כדי ההאזנה, למשתמשים יש אפשרות לרכוש את השירים שהם שומעים, או את האלבומים שבהם נכללים אותם השירים, בחנויות מקוונות שונות.
משתמשי פנדורה יכולים להשתמש בחשבון חינמי, אשר מציג או משמיע בפני המשתמשים פרסומות, או לחלופין לרכוש מנוי בתשלום שאיננו מציג או משמיע פרסומות. נכון לאוקטובר 2014, פחות מ-5% מהמאזינים היו בעלי מנוי בתשלום.
בנובמבר 2014 ספריית השירים של פנדורה הכילה 1.5 מיליון שירים.
לאחרונה מעניקה פנדורה למאזינים שליטה רבה יותר באילו שירים מנגנות תחנות הרדיו המותאמות אישית שלהם עם תכונה חדשה בשם "Pandora Modes". ישנם שישה מצבי האזנה: התחנה שלי, שהיא האלגוריתם המקורי של פנדורה; "Crowd Faves", שתעדיף את השירים שמקבלים את הציון הגבוה ביותר של משתמשים אחרים באותה תחנה; "Deep Cuts", שיגיש שירים פחות ידועים של אמן או בז'אנר; "Discovery", שינגן יותר אמנים שלא מופיעים בדרך כלל בתחנה זו; "Newly Released", אשר יבחר רק את השירים החדשים ביותר מאמן או בז'אנר; ו- "Artist Only", שיאפשר למלא לחלוטין בקטלוג של אמן בודד.
סוד (סודאן)
פביאן אנדרה
פביאן ג'וזף אנדרה (באנגלית: Fabian Joseph André; 8 בינואר 1910 - 30 במרץ 1960) היה מלחין, מעבד, פסנתרן, מנצח אמריקאי, איש רדיו בתחום המוזיקה הקלה והג'אז. נודע כמלחין, יחד עם וילבר שוואנדט של הלהיט "Dream a Little Dream of Me" (1931) שמילותיו נכתבו על ידי גאס כאהן. השיר מצא חיים חדשים בשנות ה-1960 בביצועה של להקת האמהות והאבות. התפרסם בהמשך בעיקר בעיבוד מוזיקה וריקודים לטינו-אמריקאים והתיישב החל משנת 1946 במקסיקו סיטי.
ילדותו וצעירותו.
פביאן ג'וסף אנדרה נולד בלה קרוס, ויסקונסין, במשפחתם של ג'ון ג'וליוס אנדרה (1937-1886), מנצח תזמורת תיאטראות ומורה למוזיקה, ושל רגינה אנדרה (1924-1887). הוא גדל בגרין ביי, ויסקונסין.
אחרי שלמד בבתי ספר ציבוריים בגרין ביי, נרשם אנדרה לימודי מוזיקה במכללת סנט ג'וזף. שם למד בין השאר הרמוניה ותזמור אצל ג'וזף שילינגר וקרל אֶפֶּרט. לאחר מכן למד באוניברסיטת מרקט במילווקי.
קריירה מוזיקלית.
אנדרה התחיל את הקריירה שלו כמוזיקאי עצמאי במילווקי. היה בהמשך חצוצרן ומעבד מוזיקלי בתזמורות ריקודים באוקלהומה סיטי, אחר כך הלחין ועיבד את יצירותיו המקוריות לתזמורות נוספות. בשנים 1936-1935 פעל בהפקות הרוויו של פאנשון ומארקו בקליפורניה.