הדג שלי שטן (באנגלית: My Goldfish Is Evil, בצרפתית: Mon Poison Rouge) היא סדרת קומדיה מונפשת קנדית משנת 2006 שנוצרה על ידי ניקולאס ג'יי בויסרט, בוימה על ידי סטיבן מג'ורי והופקה על ידי "Sardine Productions". הסדרה מספרת על בני, ילד שקיבל מאמו דג זהב במתנה אשר רוצה להשתלט על העולם.
הסדרה הופצה ברחבי העולם על ידי PorchLight Entertainment ושודרה במדינות רבות, ביניהן קנדה, איטליה וישראל. בקנדה הסדרה שודרה בערוץ CBC Television בדיבוב לאנגלית קנדית החל מה-9 בספטמבר 2006 עד ה-15 בדצמבר 2007, ולאחר מכן שודרה בערוץ Télévision de Radio-Canada בדיבוב לצרפתי קובני החל מה-14 בינואר 2007 עד ה-30 במרץ 2008. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב לעברית בערוץ הילדים ב-7 באפריל 2008. לסדרה הופקו שתי עונות ו-26 פרקים באורך 24 דקות, בישראל הסדרה שודרה כעונה אחת.
החל משנת 2012 זכויות ההפצה של הסדרה בבעלות Cyber Group Studios.
תקציר העלילה.
הסדרה עוקבת אחריו הרפתקאותיו של בני בן ה-11 ודג הזהב שלו, אדמירל בבלס, אשר קיבל מתנה מאמו. אדמירל בבלס הוא דג זהב אינטליגנטי אשר מעוניין להשתלט על העולם, דבר שגורם לו לעיתים קרובות לברוח מהאקווריום שלו בניסיון לעשות את זה. מפני שאמא של בני לא מאמינה לו, בני חייב להציל את העולם בעצמו.
מדבבים.
במאית הדיבוב של הסדרה בעברית הייתה אפי בן ישראל ומפיקת הדיבוב הייתה ענבר שטגר עזרא.
בנוסף דיבבו בגרסה העברית אלון שר, דרור טייכנר, הדר שחף-מעיין ורוברט הניג. בגרסה האנגלית דיבבו גם ריק ג'ונס וג'ון קונסגן.
הפקה.
הסדרה שודרה לראשונה בשנת 2002 בפסטיבל MIPCOM על ידי Sardine Productions. ביוני 2003, CBC Television ו-VRAK.TV רכשו את הסדרה לפיתוח. בפברואר 2004, Super Écran ו-VRAK רשמו על הסדרה באופן רשמי כאשר ממתנים ל-CBC. באותה עת נקבעה הסדרה להפקה באביב 2004, כשהעונה הראשונה תעלה בספטמבר 2005. מאוחר יותר באותו חודש, CBC הפיצו את הסדרה באופן רשמי. במהלך קיץ 2005, דיווחה Sardine שהסדרה תתחיל להיות משודרת באוקטובר, כאשר CBC ו-Ici Radio-Canada Télé יהיו המשדרים.
זכויות ההפצה לסדרה הוענקו בהתחלה ל-S.K.A ביולי 2004. ההפצה הביתית של הסדרה, ניתנה ל-PorchLight Entertainment באפריל 2006. בשנת 2012, Cyber Group Studios רכשה את זכויות הסדרה, וכעת היא המפיצה שלה.
טקס ווטסון
סוזן אטקינס
לינדה קסביאן
פטרישה קרנווינקל
סטיב &quot;קלם&quot; גרוגן
אתר סדרות
מוריץ פישר (תעשיין)
מוריץ פישר, פרקשהאזי (התוספת לשם מסמנת תואר אצולה) (בהונגרית: Farkasházi Fischer Móric) (טָטָה, 25 במרץ 1799 – טטה, 15 בפברואר 1880) היה תעשיין הונגרי-יהודי, יצרן חרסינה (פורצלן), אביר מסדר פרנץ יוזף; ייסד למעשה את תעשיית החרסינה של הרנד בהונגריה והפך אותו למותג עולמי של ייצור כלי פורצלן.
ביוגרפיה.
אביו, וולפגנג פישר, הגיע משלזיה להונגריה במאה ה-18. הוא בנה בית מלאכה קטן ושילם את מס סובלנות (מס שהוטל על יהודים והבטיח את היתר שהיתם במדינה) ליוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בנו, מוריץ פישר, נולד בעיר טטה. הוא נפטר באותו בית בשנת 1880 .
מפעל הפורצלן.
בשנת 1826, בעיירה קטנה בשם הֶרֶנְד במערב הונגריה, הקים וינס סטינגל "מפעל חרסינה". הוא ביצע ניסיונות בייצור כלי אבן וחרסינה, אך נכשל במאמציו. בהיעדר הון להשקעה, קיבל כשותף את מוריץ פישר מטטה בשנת 1839. באותה תקופה המפעל עסק עדיין בניסיונות ייצור של כלי אבן וחרסינה. שנה לאחר מכן הפך פישר לבעלים היחיד של המפעל. תוך שנה הוא בנה את בנייני המפעל בהרנד ורכש את הציוד החשוב ביותר שנדרש לייצור. חומרי הבעירה וחלקו העיקרי של חומרי הגלם שנדרשו נרכשו באזור הרנד. באותה תקופה הועסקו כבר 54 ציירי חרסינה במפעל, וביניהם זרים רבים, למען ההצלחה האמנותית והעסקית.
לאחר שהצליח בייצור חרסינה קשה מתאימה, הפכו השלמות והאיכות לסמל המסחרי של ייצור החרסינה של הרנד. עם איכויות אלה רכש מפעל הפורצלן הרנדי מוניטין אירופי רב. מוצריו הוצגו בתערוכת המלאכה ההונגרית הראשונה בשנת 1842, שם לאיוש קושוט שיבח את החרסינה: "סימן משמח להתפתחות מבורכת של תעשיית מולדתנו". באותה השנה זכה פישר בתואר "מפעל קיסרי, מלכותי מיוחס לפורצלן". בשנת 1843 שנת השגשוג הראשונה של המפעל נפלה עליו צרה גדולה. יש להניח כי בשל הצתה פרצה שרפה גדולה שהרסה חלק מהמפעל. אף על פי כן, בתערוכה הלאומית באותה השנה, מפעל הרנדי הופיע שוב וזכה במדליית זהב. מוצריו הוצגו גם בתערוכת וינה בשנת 1845, בתערוכה העולמית הראשונה בלונדון בשנת 1851, בתערוכת ניו יורק בשנת 1853, ובתערוכת פריז בשנת 1855.
בשנת 1851 בלונדון ובשנת 1867 בפריז ביריד העולמי זכה המפעל להכרה כזו שבקרב לקוחותיו היו כבר לא רק משפחות עשירות רבות (משפחת רוטשילד, אסטרהזי, בתיאני, אפוני), אלא גם בתי מלוכה אירופיים. ולפי שמות : המלכה האנגלית ויקטוריה, הקיסרית הצרפתית יוג'ניה, הצאר הרוסי אלכסנדר השני, הקיסר האוסטרי ומלך הונגריה פרנץ יוזף, ואחיו מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו.
מפעל תעשיית החרסינה של הרנד עבר לייצור איכותי בזמן הטוב ביותר. המשפחות האריסטוקרטיות של אירופה ומחוצה לה הפקידו בידי מוריץ פישר את החלפת מערכות כלי האוכל הסיניות ואלה של מייסן החשובות שלהן במוצרי הרנדי, אמון זה שמר פישר באיכות ללא פשרות של מוצריו. ב -22 באפריל 1866 העניק המלך ההונגרי פרנץ יוזף תואר אצולה וסמל משפחתי למוריץ פישר, הבעלים היחיד של מפעל הפורצלן הרנדי, שהפך גם לאביר מסדר פרנץ יוזף. בתערוכה העולמית בפריס בשנת 1867 פישר קיבל את מדליית הכסף לפורצלן של הרנד, ופישר קיבל גם את אות מסדר הכבוד הצרפתי. לאחר מותו ב־15 בפברואר, בנו סמואל השתלט על ניהול המפעל שנפתח לייצור המוני במקום איכות ותחכום, אך מהבחינה הזו הם לא יכלו להתמודד עם חרסינה הצ'כית הזולה. באותם ימים עבד המפעל בשם פישר &amp; נובל.
בשנת 1884 נרכש המפעל על ידי המדינה יחד עם אביזריו, בשל החובות שצבר בתיווכו של השר הרוזן פאל סצ'ייני ומזכיר המדינה מטלקוביץ'. בנוסף לפטור ממס ל־12 שנים והלוואה ללא ריבית שניתנה באותה השנה שונה שמו ל"הרנד פורצלן בע"מ". המפעל נמכר לאחר מכן ליזמים פרטיים. משנת 1916 עד לתחילת 1920 לא הייתה פעילות ייצור במפעל. משנות שנות ה-30 של המאה ה-20 זכה הפורצלן של הרנד שוב להצלחה בינלאומית. לאחר מלחמת העולם השנייה הולאמה בשנת 1948. המפעל הופרט בשנת 1993.
המשרת (סרט, 1963)
המשרת (באנגלית: The Servant) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1963 בבימויו של ג'וזף לוסי עם דירק בוגרד, ג'יימס פוקס, ונדי קרייג ושרה מיילס בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי הרולד פינטר והוא מבוסס על הנובלה "המשרת" של רובין מוהם משנת 1948. זאת דרמה פסיכולוגית על שני זוגות אחד מהמעמד הגבוה והשני מהמעמד הנמוך ועל היחסים ביניהם שגורמים לבסוף להיפוך המעמדות שלהם, משרת הופך לאדון.
תקציר העלילה.
טוני (ג'יימס פוקס) הוא אדריכל לונדוני עשיר ומשועמם. הוא רכש בית ופרסם הודעה על משרה פנויה למשרת שיעזור לו בהתקנת הדירה למגורים וישמש לו כמשרת אישי.
לביתו מגיע הוגו בארט (דירק בוגרד) שעושה עליו רושם טוב והוא שוכר אותו. בתחילה מתפקד בארט כמשרת מושלם. הוא מבשל ומגיש לו כל בוקר את ארוחת הבוקר למיטה, דואג לנקיון הבית ולנקיון בגדיו של טוני. הבדלי המעמדות ברורים, טוני הוא המעמד העליון ובארט במעמד התחתון של משרת שחייב להשביע את רצון המעביד לו.
היחסים בין טוני לבארט מתחילים להיסדק כאשר נכנסת לדירה סוזן (ונדי קרייג), חברתו של טוני. היא מתעבת את בארט שנכנס כל פעם לחדר בו נמצאים היא וטוני ומתנהג כאילו הבית הוא שלו.
בארט מבקש אישור מטוני להביא את "אחותו" ורה (שרה מיילס) שתגור איתו ותעזור במשק הבית וטוני מסכים. למעשה ורה היא אהובתו של בארט ומרגע שהיא מגיעה היא מתחילה לעגוב עליו כחלק מהמזימה שלהם להשתלט על המקום. טוני נכנע לה ומקיים איתה יחסים בלי לדעת שזו מזימה של בארט להשתלט עליו.
טוני יוצא עם סוזן לבקר את הוריה. הם חוזרים מוקדם מהצפוי ופוגשים בדיר את בארט ו"אחותו" מתנים אהבה בקול. בארט מודה שוורה היא אהובתו ושניהם מסולקים מהדירה.
טוני נשאר לבד בדירה ומתחיל להזניח אותה. הוא פוגש בפאב את בארט וזה מספר לו סיפור שוורה ברחה ממנו ולקחה את כל כספו וכי הוא מבקש הזדמנות שנייה לשרת את טוני. טוני מסכים אבל הפעם משנה בארט את התנהגותו והופך חוצפן כלפי טוני. הוא מרבה להגיש לטוני משקאות אלכוהוליים וטוני מאבד את שליטתו. כעת בארט מחזיר את ורה ושניהם הופכים לשליטי המקום בעוד שסוזן מגורשת וטוני שקוע באלכוהול ומתנהג כמשרת.
דיאן ראדוניץ' (מאמן כדורסל)
דיאן ראדוניץ' ( במונטנגרית: Дејан Радоњић; נולד ב-2 בפברואר 1970 בפודגוריצה) הוא מאמן כדורסל וכדורסלן עבר מונטנגרי, המאמן את קבוצת הכוכב האדום בלגרד המשחקת בליגת העל הסרבית וביורוליג.
קריירת אימון.
ראדוניץ' החל את קריירת האימון שלו בשנת 2005 כמאמן קבוצת בודוצ'נוסט פודגוריצה המונטנגרית. כמאמן בודוצ'נוסט הוא זכה בשש אליפויות מונטנגרו ושישה גביעי מונטנגרו. בנוסף, הוא אימן במשך תקופה קצרה את נבחרת מונטנגרו ב-2011.
בשנת 2013 עזב ראדוניץ' את בודוצ'נוסט ומונה למאמן הכוכב האדום בלגרד. ב-30 ביוני 2015 הוא האריך את חוזהו בכוכב האדום בשנתיים נוספות.
ב-2 באפריל 2018 מונה ראדוניץ' למאמן באיירן מינכן הגרמנית לאחר פיטוריו של אלכסנדר ג'ורג'ביץ'.
אריקה דורנס
יוהנס טינקטוריס