למד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, שם סיים את לימודיו בהצלחה יתרה בשנת 2005.
קריירת משחק.
הידלסטון נחשף לראשונה בשנת 2002 בסדרה "The Gathering Storm", שם שיחק הידלסטון בתור רנדולף צ'רצ'יל בנו של ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל (אלברט פיני) והופיע לראשונה כשחקן קולנוע בסרט טלוויזיה משנת 2001 בשם "חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבוי". ב-2005 זכה בפרס התיאטרון לורנס אוליביה לשחקן החדש הטוב ביותר על הופעתו במחזה "סימבלין".
ב-2006 שיחק בסדרה הקומית הבריטית "Suburban Shootout".
ב-2010 שיחק בתפקיד הראשון שלו בסרט קולנוע בריטי, "ארכיפלג".
הידלסטון פרץ לתודעה בשנת 2011 בסרט גיבורי העל שובר הקופות "תור", בו שיחק בתפקיד נבל-העל, לוקי, אחיו המאומץ והמניפולטיבי של תור, אותו מגלם כריס המסוורת'. הידלסטון המשיך לשחק את תפקידו של לוקי בסרטים "הנוקמים" ו"". בהמשך השנה השתתף גם בסרטו המצליח של וודי אלן "חצות בפריס", בתפקיד הסופר האמריקאי פרנסיס סקוט פיצג'רלד.
ב-2012 גילם את דמותו של הנרי החמישי, מלך אנגליה בסדרת ה-BBC, "הכתר החלול".
בשנת 2017 הופיע בתפקיד הראשי בסרט ההרפתקאות ", אשר מהווה אתחול לסדרת סרטי קינג קונג. באותה שנה יצא לאקרנים סרט האקשן " בכיכובו, אשר מהווה הסרט השלישי בסדרת סרטי "תור".
בשנת 2018 חזר לתפקידו כלוקי בסרט אנסמבל גיבורי-העל ", הסרט השלישי בסדרת סרטי הנוקמים. בשנת 2019 שיחק את לוקי בסרט ".
בשנת 2021 כיכב בסדרה "לוקי", כחלק משירות הסטרימינג דיסני+, אשר גוללת את המשך סיפורה של דמותו.
תדמית תקשורתית וסגנון משחק.
הידלסטון הוא אחד השחקנים הבולטים ביותר בתרבות הפופ הבריטית העכשווית, הידלסטון הופיע ברשימת האנשים המשפיעים ביותר בבריטניה בשנת 2017. בשנת 2015 נבחר לשגריר המייסדים הרשמי הראשון של מכון הסרטים הבריטי. הוא נבחר לגבר הלבוש הכי טוב לפי המגזין גלמור. טאפי ברודסר-אקנר, עיתונאית מהמגזין - GQ תיארה את האישיות שלו מחוץ למסך כ"תולעת ספרים מתוק ובהתחשב בפניו ובגופו הוא הגבר היחיד שצריך להרשות לו ללבוש חליפה."במאי קרימזון פיק, גיירמו דל טורו וסופר הקומיקס סטן לי כינו אותו "הבחור הנחמד ביותר עלי אדמות שתפגשו אי פעם." (the nicest guy on earth you'll ever meet" דל טורו הוסיף כי הוא מחק את ההגבלה הסטנדרטית של להיות נחמד, או חתיך.
קנת בראנה ציין כי בפעם הראשונה שהוא ראה את הידלסטון, משחק את קאסיו במחזה "אותלו", היה לו ברור למדי שהוא דובר נטורליסטי לחלוטין של שייקספיר. מייקל בילינגטון, מבקר אמנות מהעיתון "הגרדיאן" כתב כי איכות המשחק המרכזית של הידלסטון היא יכולתו לשלב עצב מתוק עם זעם יוקד, מה שמרמז על אינטלקט עז שהתכרסם במלנכוליה עזה ועם זאת נתון להתקפי זעם לא מתונים". צ'ארלס מקנולטי מהלוס אנג'לס טיימס תיאר את הידלסטון כ"שחקן בעל אינטליגנציה נדירה ויופי טרום רפאלי. (Pre-Raphaelite beauty) הידלסטון בילה כמעט חמישה שבועות בהכנות לתפקיד האנק ויליאמס, וביצע שבעה משירי הפסקול של הסרט. דומיניק קוונדיש מהטלגרף הציע כי להידלסטון "יש את כישרון המשחק התיאטרלי היכול להבטיח לו מקום בין הגדולים" (has got the theatrical acting chops to head up there among the greats), והעיתונאי פול טיילור מהעיתון אמר כי "הטווח שלו מתחיל להיראות די בלתי מוגבל". דייוויד פיר מה"רולינג סטון" סבר כי יש שני צדדים להידלסטון, כוכב הקולנוע הישן של חצות בפריז, סוס מלחמה או מנהל הלילה, ו"גרסת המוזרות הבלתי צפויה והגבולית" שלו שנראית בדמויות כמו לוקי או בגורד שחקים, ומוסיף כי הידלסטון מסרב להסתפק בתפקיד אחד ספציפי.
יוסף אבו ראשיד
יוסף (פפו) אבו ראשיד (26 באוגוסט 1926 - 24 בספטמבר 2011) היה שחקן ומאמן כדורסל ישראלי. אימן קבוצות כדורסל מהליגה הלאומית משנות ה-50 ועד שנות ה-70.
ביוגרפיה.
נולד בשכונת הליופוליס שבקהיר, מצרים. אביו אליהו היה ממוצא ספרדי ואמו לונה ממוצא טורקי. התחנך בבית ספר צרפתי. כאשר עלה לישראל עיברת את שמו ל"אבראשי", אך כינויו נותר "אבו ראשיד" או "פפו".
סיפור עלייתו לישראל.
אבו ראשיד עלה לישראל פעמיים. לראשונה עלה לישראל בשנת 1946 - עת שיחק בקבוצת הכדורסל היהודית-מצרית, "הכח" קהיר. בעת סבב המשחקים, בו שיחקה הקבוצה בין השאר בלבנון, בסוריה ובישראל, ירד אבו ראשיד מהרכבת בה נסעה הקבוצה באחת מן התחנות, וכך הפך לבלתי לגאלי בישראל.
בשנת 1947 שמע כי אביו, אליהו, חולה, ועל כן חזר למצרים. כשרצה לעלות חזרה לישראל, הגבולות היו סגורים בפניו בגלל מלחמת העצמאות.
ב-22 בפברואר 1950 עלה אבו ראשיד רשמית וקבע את מקום מגוריו בחיפה.
משפחתו.
אבו ראשיד נישא למרגלית לבית לוקר בשנת 1958 ולהם שתי בנות.
כספורטאי.
ב-1950 שיחק בנבחרת ישראל למכביה בכדורסל. שיחק ככדורסלן בשנות החמישים במסגרת מועדון הפועל חיפה.
כמאמן.
לצד עבודתו כמנהל בנק בחיפה, אימן פפו קבוצות כדורסל באזור הצפון במשך 18 שנה, במסגרת הליגה הראשונה בכדורסל. כמו כן אימן את נבחרת צה"ל בעת שירותו הצבאי. הוא אימן את הפועל חיפה במשך שבע שנים רצופות, במהלכן גילה וחינך את השחקנים אלברט חמו, חיים קסטן, יצחק מזרחי ויואב כץ (שהפך עשרות שנים אחר כך לבעלים של המועדון). כמו כן אימן את קבוצת הנשים של הפועל חיפה.
בנוסף אימן את מכבי חיפה, הפועל בית אלפא, הפועל משמר העמק, מכבי קריית מוצקין והפועל קריית חיים.
קובי לוי
יעקב (קובי) לוי (נולד בד' בתמוז תשי"ט, 10 ביולי 1959) הוא עיתונאי, סופר ואיש חינוך ישראלי, חבר מועצת העיר נתניה לשעבר.
ביוגרפיה.
נולד וגדל במושב בית הלוי למשה ואסתר משפחה חילונית. שירת בצה"ל בחטיבת הנח"ל. ושימש ככתב בעיתון "במחנה". בצעירותו עבד כעיתונאי בידיעות אחרונות ובמסגרת עבודתו נשלח לסקר סמינר של ארגון ערכים, כשלדבריו ההנחיה שקיבל הייתה לעשות מסמינר זה לעג וקלס. בשהותו בסמינר זה חזר בתשובה, ואת הכתבה ששלח לעיתון נמנע העיתון מלפרסם.
כשהוקם העיתון "יתד נאמן" מונה לוי לעיתונאי ועורך לילה, ולאחר מכן המשיך בתפקידו כעיתונאי בעיתון יום ליום.
לוי תושב נתניה, מנהל בית ספר חרדי וכיהן כחבר מועצת העיר נתניה. בבחירות שהתקיימו באוקטובר 2003 התמודד במשותף עם תנועת דגל התורה תחת השם "דגל הרווחה", ובבחירות שהתקיימו בנובמבר 2008 התמודד עצמאית למועצה וכן התמודד מול מרים פיירברג על ראשות העיר.
לוי פרסם סדרת ספרים פופולרית המכילה בעיקר סיפורי אמונה וחזרה בתשובה. חלק מסיפוריו פורסמו ביתד נאמן, בו כתב סיפור שבועי במדור בשם "קוטף סיפור".
בעבר כתב טור אישי באתר האינטרנט "כאן נעים".
בעבר שידר תוכנית לילית ברדיו קול ברמה בשם "חכמים בלילה".
הוא הגיש טור אישי שבועי בעיתון "כל ישראל" מבית קו עיתונות במשך כמה חודשים. הגיש תוכנית סיפור בשם "קוטפים סיפור" באתר הידברות. כיום כותב שני מדורים בעיתון יום ליום. בשנים האחרונות מרבה לתקוף את הטכנולוגיה האינטרנטית וחיבר שני ספרים המתארים את סכנות האינטרנט וכל מכשירי הטכנולוגיה הספר מעוטר באיורים של הצייר יוני גרשטיין. בנוסף הקים ארגון בשם "הצלת חיים", הכולל קו טלפון בו הוא מדבר בקביעות נגד פגעי הטכנולוגיה. הוא שולל אף את השימוש באינטרנט כשר בכל דרך אפשרית, גם דרך מכשירים חסומים שיש בהם רק אימייל או Waze. דרך ארגונו הוא מפיץ ספרים ועלונים נגד האינטרנט והטכנולוגיה.
ספריו.
חלק מספריו זמינים לקריאה בתוכנה התורנית תורת אמת.
מדפסת תלת-ממד
רמבה
קארין רויטפלד
קארין רויטפלד (בצרפתית: Carine Roitfeld; נולדה ב-19 בספטמבר 1954 בפריז, צרפת) הייתה העורכת הראשית של ווג צרפת מ-2001 עד ל-21 בינואר 2011. היא דוגמנית בעברה, הודיעה על פרישתה ב-17 בדצמבר 2010. החליפה אותה עמנואל אלט.
הרקע המשפחתי.
אביה, ז'אק רויטפלד, שנפטר ב-1999, היה מפיק סרטים רוסי שעבד בברלין ועבר לפריז, שם פגש את אימה. רויטפלד מתארת את אימה כ"צרפתייה קלאסית מאוד". היא מתארת את אביה כ"דמות נערצת" ואומרת ש"הוא תמיד היה רחוק, צילם בקאן". היא מתארת את התבגרותה ברובע השישה-עשר של פריז כ"בורגנית מאוד. אני לא אומרת שהיינו עשירים, אבל חיינו מאוד מאוד בנוחות."
חייה האישיים.
רויטפלד חיה עם שותפה לחיים כריסטיאן רסטואן. רסטואן היה מעצבו של קו בגדים, אותו הוא סגר ב-2001, אחרי שרויטפלד קיבלה את ההצעה לשמש כעורכת הווג. לזוג שני ילדים:
ז'וליה סיימה את לימודיה בבית הספר לעיצוב אופנה פרסונס בעיר ניו יורק במאי 2006 ונעשתה הפנים של הבושם Black Orchid של תום פורד בנובמבר 2006.
ולדימיר סיים את לימודיו בבית הספר לקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה ב-2007.
הקריירה.