קמפיינים נוספים שנערכו באותה שנה כללו, בין היתר: עצומה מקוונת לסיום מבצע עופרת יצוקה בעזה, עצומה מקוונת נגד אלימות ורעב בזימבבואה, קמפיין מודעות למען כוח שמירת שלום אירופאי ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, עצומה
מקוונת נגד הצעת החוק נגד הומוסקסואליות באוגנדה.
ב-2010 הריץ אוואז קמפיינים כדי להגן על האוקיינוסים, העביר סיוע חירום לנפגעי רעידת האדמה בהאיטי ונפגעי השיטפון בפקיסטן ונלחם בחקיקה אנטי הומוסקסואלית באוגנדה, בשחיתות בברזיל ותופעת "אונס מתקן" בדרום אפריקה.
קמפיינים נוספים כללו, בין היתר: קמפיין שקרא לחקירה של התנהלות ישראל בפרשת המשט לעזה ולסיום המצור על עזה, השתתפות במאבק להצלת סקינה מוחמדי אשטיאני האיראנית מהוצאה להורג בסקילה באשמת ניאוף, עצומת ענק למען ויקיליקס, במטרה לעצור את המתקפה על הארגון.
בשנה זו קהילת אוואז פעלה לעצירת השחיתות בהודו, עודדה מלונות לפעול נגד סחר בנשים, תמכה בתנועות הפרו-דמוקרטיות שסחפו את העולם הערבי ופעלה נגד אימפריית התקשורת של רופרט מרדוק.
קמפיינים נוספים באותה שנה כללו, בין היתר: עצומה מקוונת להצלת הדבורים, שדרשה מארצות הברית ומהאיחוד האירופי להצטרף לאיסור על חומרי הדברה רעילים שמסכנים את אוכלוסיית הדבורים, קמפיין לשינוי מדיניות המלחמה בסמים, קמפיין נגד אפליה בבחריין: קמפיין מוצלח לביטול מרוץ הגראנד פרי בבחריין, פניה למנהיגי ספרד, צרפת, בריטניה ונציגים בכירים של האיחוד האירופי לתמוך בהצעה להכרה במדינה פלסטינית בהצבעה באו"ם. נכון ל-22 בספטמבר 2011, יותר ממיליון אנשים חתמו על העצומה בנושא.
מרץ 2011: ההתקוממות בסוריה
אוואז תמכו בפעילים בסוריה באמצעות אספקת ציוד תקשורת, כולל טלפונים ניידים ומצלמות כדי להפיץ תיעוד של דיכוי המחאה. אוואז סייעו להכניס לפחות 134 עיתונאים בינלאומיים לתוך אזורי הלחימה בסוריה, כולל הצלם הצרפתי רמי אושליק והעיתונאית האמריקאית מארי קולווין (שניהם נהרגו בזמן הקרבות בחומס) והכתבת הצרפתייה אדית בובייר, שנפצעה קשה. כדי לעזור לפנות את הצלם הבריטי פול קונרוי מחומס, אוואז תיאמו מבצע יחד עם פעילים מקומיים, עזרו לפנות 40 פצועים קשה משכונת באבא עמר והכניסו ציוד רפואי. מאמר בניו-רפובליק טען שאוואז הגזימו בתיאור התפקיד שלהם בהברחת העיתונאים.
ב-2012 פעל ארגון אוואז נגד הגבלות על החופש ברשת האינטרנט, הגן על זכויותיהן של נשים בהונדורס וגייסו תמיכה להפסקת הסיבסוד לדלקי המאובנים לפני ועידת ריו.
ברונו לרצר
ברונו לרצר (בגרמנית: Bruno Loerzer; 22 בינואר 1891 - 23 באוגוסט 1960) היה אלוף הפלות בשירות האוויר הגרמני במלחמת העולם הראשונה ששימש כבכיר בלופטוואפה במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
לרצר נולד בברלין והחל מינואר 1913 היה קצין בגדוד חיל רגלים של הצבא הגרמני. בגדוד בו שירת פגש את הרמן גרינג, עמו התחבר. בעקבות חוויית טיסה באביב 1914 ביקש לעבור לשירות האוויר הגרמני וב-15 ביולי 1914 החל בלימודי טיסה באו רן. לאחר תחילת מלחמת העולם הראשונה עבר בית הספר לטיסה לפרייבורג, שם פגש לרצר את גרינג והמליץ לו לבקש העברה לחיל האוויר כדי להיות תצפיתן שלו. בהמשך נשלח לרצר לדרמשטאדט לאימון מתקדם והרמן גרינג הגיע לשם לאימוני תצפיתנים. עם סיום הכשרתו הוצב בטייסת 25 שהוצבה בארמייה החמישית שבפיקודו של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה. גרינג הצליח לתחמן את דרכו להיות תצפיתן בצוות של לרצר והשניים יצאו ביחד לגיחות סיור רבות להשגת מודיעין על הביצורים באזור ורדן. הם גם התחברו למפקד הארמייה וילהלם. בהמשך 1915 עבר לרצר הסבה למטוסים חד מושביים ובינואר 1917 הוא מונה למייסד ומפקד של צוות תקיפה על מטוסי אלבטרוס.
עד לסיום המלחמה צבר לרצר 44 הפלות, והגיע לדרגת האופטמן. לרצר היה לקראת סיום המלחמה אחד ממפקדי שלושת "הקרקסים המעופפים" כשפיקד על יאגדשויידר (כנף) 3 (Jagdgeschwader III) מפברואר 1918 ועד לסיום המלחמה. הוא זכה באות פור לה מריט על הצלחתו.
לאחר סיום המלחמה לחם לרצר בשורות הפרייקור, המיליציות הימניות הקיצוניות. במהלך שנות ה-30 שימש בתפקידים שונים בחברות תעופה אזרחיות בגרמניה, ולאחר הקמת הלופטוואפה ב-1935 שב והצטרף לשורותיה.
מלחמת העולם השנייה ואחריתו.
עקב ידידותו רבת השנים עם גרינג קודם לדרגת גנרל ב-1939. במהלך המערכה על צרפת ב-1940 היה מפקדו של קורפוס האוויר ה-2 שהיה חלק מצי האוויר השלישי עליו פיקד הוגו שפרלה. ביחד עם מטוסי קורפוס האוויר ה-8 וולפרם פון ריכטהופן סייעו הכוחות שבפיקודו לכוחות הקרקע במבקע הקריטי באזור סדאן. במהלך מלחמת העולם השנייה התקדם לרצר והגיע לדרגת גנרל אוברסט ב-1943. עם זאת, קידום זה, ומינויו של לרצר לראש מחלקת כוח האדם בלופטוואפה, הביאו למשבר בינו ובין ההנהגה הנאצית. בדצמבר 1944 הוצא לרצר משירות פעיל, ובאפריל 1945 סולק מן הצבא.
לרצר מת בהמבורג בשנת 1960.
מפקדי אוכלוסין בישראל
מפקדי אוכלוסין בישראל נערכים במדינת ישראל, באחריות הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אחת לעשור, במטרה לאסוף נתונים על אוכלוסייתה של המדינה, כדי ליצור מאגר מידע מדויק ומלא ככל האפשר על תכונותיה הדמוגרפיות והכלכליות של האוכלוסייה ברמה של אזורים סטטיסטים. נתונים אלה מתפרסמים ועומדים לרשות מקבלי ההחלטות והציבור הרחב. במדינת ישראל נערכו מפקדי אוכלוסין בשנים: 1948, 1961, 1972, 1983, 1995 ו-2008. המפקדים בישראל נערכו בהמשך למפקדי ממשלת המנדט בארץ ישראל, שהראשון בהם היה מפקד אוכלוסין 1922 של ארץ ישראל, ולאחריו מפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל.
רקע.
מפקד האוכלוסין הוא פרויקט ממלכתי המתבצע אחת לעשור על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס), והוא פרויקט איסוף הנתונים הגדול ביותר בישראל. מפקד אוכלוסין מבוצע מתוקף פקודת הסטטיסטיקה [נוסח חדש], התשל"ב-1972 וכן לפי צו מפקד ייעודי החתום על ידי ראש הממשלה. המפקד הוא כלי מרכזי לקבלת נתונים סטטיסטיים על אנשים באזורים קטנים והוא נועד לספק תמונת מצב מלאה ומדויקת על אוכלוסיית המדינה, בהיבטים דמוגרפיים, חברתיים וכלכליים.
הנתונים הנאספים משמשים לצרכים סטטיסטיים ומחקריים, וכן עוזרים לתכנון ושיפור עתיד המדינה, ומשמשים בסיס לקבלת החלטות המשפיעות על תושבי המדינה. לדוגמה: תכנון שירותי חינוך, תכנון תחבורתי, תכנון שירותי תמיכה בקהילה ובאוכלוסיות מיוחדות, פיתוח תשתיות, הקצאת משאבים ותקציבים ועוד.
מטרות מפקד האוכלוסין בישראל.
למפקד האוכלוסין בישראל הנערך על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (למ"ס) חמש מטרות עיקריות, בדומה למפקדים המתבצעים בארצות אחרות:
זאת על מנת לאפשר תכנון מדיניות אפקטיבית בתחומי החברה והכלכלה, מחקר, מטרות מנהליות, עסקיות ועוד.
פקודת הסטטיסטיקה.
מפקדי אוכלוסין בישראל נערכים מכוח פקודת הסטטיסטיקה [נוסח חדש], התשל"ב-1972. על פי הפקודה, ראש ממשלת ישראל, בהתייעצות עם הסטטיסטיקן הלאומי, רשאי להורות בצו על עריכת מפקד אוכלוסין. החוק מסמיך את הסטטיסטיקן הלאומי לקבוע אלו נתונים יאספו מן האוכלוסייה, באמצעות שאלון. החוק אף קובע את חובת האוכלוסייה לענות לשאלון המוצג להם מטעם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה. החוק מגדיר סירוב, או הימנעות, למילוי שאלון, או מניעת כניסה לחצרים לצורך עריכת המפקד, כעבירות פליליות שעונשן עד שלושה חודשי מאסר.
צו המפקד.
צו המפקד ניתן בהתאם לסעיף 6 לפקודת הסטטיסטיקה הקובע:" (א) ראש הממשלה רשאי, בהתייעצות עם הסטטיסטיקן ועם המועצה, להורות בצו על עריכת מפקד של האוכלוסייה או חלק ממנה במדינה או בחלק ממנה. (ב) צו המפקד יקבע את מועד המפקד, הנושאים שיכללו בשאלונים, מי הם שייפקדו, מי הם שישיבו על השאלונים וכל עניין אחר שראש הממשלה ימצא לנכון לקבוע לשם ביצוע המפקד בצורה יעילה".
צו המפקד קובע את התקופה, ההיקף והנושאים של המפקד; המשיבים על שאלוניו, וכן את הסמכויות המוקנות לסטטיסטיקן הלאומי במהלכו.
הגנה על פרטיות.
כל המידע שאוספת הלמ"ס לצורכי המפקד נשמר באופן חסוי ומוגן מתוקף פקודת הסטטיסטיקה. על הלמ"ס חל איסור מוחלט למסור לגורם כלשהו - ממשלתי, ציבורי, מסחרי או פרטי וכן כל נתון או פרט שממנו ניתן יהיה לזהות אדם או משפחה. בנוסף, על מנת לאפשר את הפעילות התקינה של הלשכה, הלמ"ס משתמשת ומחויבת במערכות מידע מתקדמות בעלי תקני אבטחה מחמירים.
לפני קום המדינה.
מפקדי אוכלוסין בתקופת השלטון העות'מאני.
בתקופת השלטון העות'מאני נערכו מפקדים בשנים 1884, 1905, 1911, ו-1915.
המפקד מ-1905 כולל הפרטים הבאים: שם העיר, היישוב, הכפר או הפרבר, הרובע, שם ראש המשפחה, מקצוע, הדת אליה משתייך האיש, שנת הלידה, פרטי יתר בני המשפחה. לרישום שוליים נרחבים לצורך הוספת פרטים על ילדים שנולדו או נוספו לאנשי החצר, לידות ונישואים, וכן מקום להוספת חצרות או בתים שנוספו לאחר המפקד.
מפקדי אוכלוסין בתקופת המנדט.
בתקופת המנדט נערכו שני מפקדי אוכלוסין על ידי השלטון הבריטי:
המפקד הראשון (מפקד 1922 של ארץ ישראל) התקיים ב-22 באוקטובר 1922 וארך 6 ימים, ועיקר תפקידו היה לקבוע את ההרכב העדתי של תושבי ארץ ישראל למועצה המחוקקת.
המפקד השני (מפקד 1931 של ארץ ישראל) נערך ב־18 בנובמבר 1931 לאחר שהנציב העליון הבריטי הבטיח כי לא יהא במפקד כל שימוש מעבר לפקידת האוכלוסין, וזאת על רקע העובדה כי היו באותה תקופה הרבה תושבים בלתי חוקיים בארץ ישראל. מפקד שלישי היה אמור להתקיים בתחילת שנות ה-40 אך הוא נדחה בגלל מלחמת העולם השנייה ובמקומו נערך סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל.
לאחר קום המדינה.
המפקד הראשון (מפקד מספר הזהות).