מיקומה של המסכת בסדר קדשים.
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, הסיבה שמסכת זו סודרה בסדר הקודשים אחר סדר זבחים, היא שנושא המנחות מופיע בתורה אחרי קרבנות הכהנים.
פרקי המסכת.
בסה"כ יש 93 משניות במסכת.
ג'י ג'י אלין
ג'י ג'י אלין (באנגלית G.G Allin; 29 באוגוסט 1956 - 28 ביוני 1993) היה יוצר מוזיקת פאנק אשר שבר נורמות חברתיות רבות.
ילדות.
אלין נולד בשם ג'יזוס כרייסט אלין, וזכה לכינוי ג'י ג'י, כאשר אחיו מרל לא הצליח לבטא את שמו כהלכה. עם כניסתו לבית הספר שינתה אמו את שמו לקווין מייקל. אלין גדל ביערות ניו המפשייר שהיו סביבה תרבותית וחברותית ומקום מושלם לחיים שקטים ושלווים, אך בפועל חייהם של בני משפחת אלין היו אומללים. עוד בהיותו ילד, ראה אלין פעמים רבות את אביו מכה ומשפיל באכזריות את אימו. אלין ניסה להעלים את צעקות אמו בכך שניגן בתופים בעוצמה מאוד גבוהה שהייתה יותר מהנורמה המקובלת.
את להקתו הראשונה, Little Sister's Date ("הדייט של אחותי הקטנה"), הקים אלין יחד עם אחיו הגדול מרל. הופעותיה של הלהקה היו פרובוקטיביות למדי, ובאחת מהן - הופעה שהתקיימה בבית ספרו של אלין, הוא עזב את מקומו על התופים והחל להשחית את תפאורת האולם למול עיניהם המשתוממות של חבריו לכיתה. הלהקה Little Sister's Date התפרקה לאחר מכן, ולא ידוע על חומר מוקלט שלה.
עם פירוקה של הלהקה אלין החל לנגן בהרכבים מוזיקליים מזדמנים ופרובוקטיביים שנשאו שמות כגון "The Texas Nazis" ("הנאצים מטקסס), "The AIDS Brigade" ("בריגדת האיידס") ו"The Cedar Street Sluts" ("הזונות מרחוב הארזים"). הוא הקדיש את כל מרצו לפאנק רוק בכל ההרכבים (שרובם הוציאו אלבומים), הרוויח סכומים לא גבוהים ובזבז אותם על אלכוהול סמים וזנות שדירדרו את מצבו הבריאותי. אלין איבד את שפיותו על הבמה מיום ליום והתנהגותו הייתה סופר-היפראקטיבית וקיצונית - הוא היה שובר על ראשו בקבוקי זכוכית, שר ורוקד בעודו מדמם וכמו כן הוא היה בוחר קורבן אקראי מהקהל ומכה אותו. אי שפיותו הגיע לשיא בכך שהשתין וחירבן על הבמה ולאחר מכן אכל את הפרשותיו.
ב-1989 תבעה אותו אישה על אונס ועינויים, בעוד שהוא התלונן שהיא עשתה לו אותו דבר. בעסקת טיעון נכלא אלין מ-22 בדצמבר 1989 עד 26 במרץ 1991.
לאחר מותו.
לאחר שהשתחרר מהכלא, שב אלין להשתולל על הבמה ברמה קיצונית יותר. הוא האמין בפתגם "Live Fast, Die Fast" ("תחיה מהר, תמות מהר") ותכנן להתאבד במהלך אחת מהופעותיו. רצון זה לעולם לא התממש לאחר שקודם לכן הזריק לגופו מנת יתר של הרואין, לקה בכשל נשימתי ומת.
אחיו מרל ולהקתו החדשה Murder Junkies, מצאו את גופתו הנפוחה והדהויה של אלין והשתעשעו בה - הם ציירו עליה והצטלמו איתה בפוזות מוזרות. לאחר משחקיהם הפרובוקטיביים של ה-Murder Junkies עם גופתו, הם קברו אותה כשבידו האחת של אלין מונח מיקרופון, בידו השנייה מונח בקבוק הבורבון האהוב על אלין ועל אשכיו החשופים מונח מגן אשכים שעליו כתוב "Eat me".
עד היום מעריציו של אלין חולקים לו כבוד אחרון, כשהם באים ועושים את צורכיהם על קברו (שעובר ניקיון באופן קבוע).
מסכת בכורות
מַסֶּכֶת בְּכוֹרוֹת היא המסכת הרביעית בסדר קדשים, הסדר החמישי במשנה ובתלמוד הבבלי. יש בה תשעה פרקים העוסקים בפרטי הדינים של בכורות - דיני פטר חמור (דהיינו זכר מחמור שנולד ראשון לאימו), בכור בהמה טהורה, דיני מומים הפוסלים את הקורבנות ואת הכהנים, דיני בכור אדם ודיני מעשר בהמה.
בתלמוד בבלי יש למסכת זו 60 דפים. בדף ח' קיים קטע אגדתא מפורסם הידוע בשם "סבי דבי אתונא".
מיקומה של המסכת בסדר קדשים.
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, סידורה של מסכת בכורות אחר מסכת חולין נעשה בהתאם לכתוב שהביא בתחילה את דיני שחיטת חולין: "רַק בְּכָל-אַוַּת נַפְשְׁךָ תִּזְבַּח וְאָכַלְתָּ בָשָׂר, כְּבִרְכַּת ה' אֱלֹהֶיךָ אֲשֶׁר נָתַן-לְךָ--בְּכָל-שְׁעָרֶיךָ", ורק אחר כך את דיני הבכורות: "לֹא-תוּכַל לֶאֱכֹל בִּשְׁעָרֶיךָ, מַעְשַׂר דְּגָנְךָ וְתִירֹשְׁךָ וְיִצְהָרֶךָ, וּבְכֹרֹת בְּקָרְךָ".
לפי המבוא של חנוך אלבק לפירוש המשנה, מיקומה של המסכת אחרי מסכת חולין קשור לנושא המרכזי של שני הפרקים האחרונים במסכת חולין - מתנות כהונה (הזרוע הלחיים והקיבה) ולנושא של הפרק האחרון במסכת בכורות - מעשר בהמה. העיסוק במתנות כהונה הוא הקו המחבר שבין המסכתות.
פרקי המסכת.
סה"כ יש במסכת 73 משניות.
מסכת תמורה
מַסֶּכֶת תְּמוּרָה היא המסכת השישית בסדר קדשים, הסדר החמישי במשנה. יש בה שבעה פרקים. מסכת זו עוסקת בדין מיוחד בדיני קורבנות הנקרא "המרה".
בתלמוד בבלי יש למסכת זו 33 דפים. כמו במסכתות רבות בסדר קדשים גם במסכת זו יש שינויי נוסח וחילופי גרסאות רבים. מסכת זו מאופיינת בחזרות רבות על סוגיות ומהלכים בגמרא שמופיעים תחת המונח לישנא אחרינא. המסכת היא הלכתית ברובה המוחלט והיא כמעט שאיננה עוסקת בענייני אגדה.
מהי תמורה.
"המרה" פירושה "השבת" הקדושה החלה על גבי קורבן והעברתה לבהמת חולין. הלכות תמורה מבוססת על פסוק מספר ויקרא: "לֹא יְבַקֵּר בֵּין-טוֹב לָרַע, וְלֹא יְמִירֶנּוּ; וְאִם-הָמֵר יְמִירֶנּוּ, וְהָיָה-הוּא וּתְמוּרָתוֹ יִהְיֶה-קֹּדֶשׁ לֹא יִגָּאֵל".
הרמב"ם (משנה תורה, ספר הקורבנות, הלכות תמורה) כותב בטעם מצווה זו כי:
"אך על פי שכל חוקי התורה, גזירות הם כמו שביארנו בסוף מעילה, ראוי להתבונן בהן; וכל שאתה יכול ליתן לו טעם, תן לו טעם: הרי אמרו חכמים הראשונים, שהמלך שלמה הבין רוב הטעמים של כל חוקי התורה.
ייראה לי שזה שאמר הכתוב: "וְהָיָה-הוּא וּתְמוּרָתוֹ יִהְיֶה-קֹּדֶשׁ", כעניין שאמר: "וְאִם-הַמַּקְדִּישׁ--יִגְאַל, אֶת-בֵּיתוֹ: וְיָסַף חֲמִישִׁית כֶּסֶף-עֶרְכְּךָ, עָלָיו". ירדה תורה לסוף מחשבת האדם, וקצת יצרו הרע--שטבעו של אדם נוטה להרבות קניינו, ולחוס על ממונו, ואף על פי שנדר והקדיש, אפשר שחזר בו וניחם וייפדה בפחות משווייו; אמרה תורה אם פדה לעצמו, יוסיף חומש.
וכן אם הקדיש בהמה קדושת הגוף, שמא יחזור בו; וכיון שאינו יכול לפדותה, יחליפנה בפחותה ממנה, ואם תיתן לו רשות להחליף הרע ביפה, יחליף היפה ברע ויאמר טוב הוא. לפיכך סתם הכתוב בפניו, שלא יחליף, וקנסו אם החליף, ואמר "וְהָיָה-הוּא וּתְמוּרָתוֹ יִהְיֶה-קֹּדֶשׁ".
מיקומה של המסכת בסדר קדשים.
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, לאחר שהסתיים הדיון בענייני הקדושות (זבחים, מנחות ובכורות) ונשנו הדינים של מסכת ערכין, הגיע תור דיני תמורה שהם מדיני הקרבנות. בנוסף, הפסוק עליו מבוססת המסכת ("לֹא יְבַקֵּר בֵּין-טוֹב לָרַע") מופיע בסוף הפרשיה העוסקת בדיני הערכין ולכן נשנתה המסכת אחר מסכת ערכין.
פרקי המסכת.
בסה"כ במסכת 35 משניות.
הערות שוליים.
שמעון
שִׁמְעוֹן הוא דמות מקראית בספר בראשית, בנם השני של יעקב אבינו ולאה אימנו. מעמדו במשפחה נפגע לאחר שספג, יחד עם לוי בן יעקב ביקורת על התנהגותו בשכם, כאשר נקמו את כבוד אחותם דינה בת לאה.
לפי סדר עולם רבה, שמעון נולד בשנה התשיעית להיות יעקב אבינו בחרן, שנת - 2,194 לבריאת העולם. לפי הילקוט שמעוני שמעון נולד בכ"ח בטבת ומת בן 120. לפי ספר היובלים ומדרש תדשא שמעון נולד בכ"א בטבת ומת בן 127.
מקורו של השם.
לאה אמו בוחרת לו את השם שמעון :.
רבי עובדיה ספורנו קושר את בחירת השם עם מתן השם לראובן בן יעקב. אצל ראובן כתוב: (ל"א) על ד"ה בְּעָנְיִי הוא כותב: הרי לגבי שמעון היא אומרת: - והספורנו כתב: לאה רואה בפרי בטנה פיצוי על היחס שהיא זוכה מבעלה.
מדרש רבה רומז לפרשת זִמְרִי בֶּן-סָלוּא נְשִׂיא בֵית-אָב לַשִּׁמְעֹנִי, אשר פנחס בן אלעזר הכה אותו לאחר מגעו עם המדינית. וכך המדרש אומר:"זה עתיד להעמיד שונא" - הוא זמרי - ומי מרפא מכתו? גם את זה פינחס, שהוא עתיד לעמוד מלוי.
מעשה דינה.
שמעון ולוי הרגו את שכם בן חמור וכל זָכָר מתושבי שכם, וזאת בהיותם בני שלש עשרה שנים. הנמוק היה כבוד המשפחה והחשש מחילול ה´ . יעקב חשש מתגובת הכנעני והפריזי יושבי הארץ:. אולם הם השיבו לו .
לפי המדרש ענו שמעון ולוי ואמרו: לא יאה שייאמר בכנסת ישראל – ערלים טמאו לבתולה, ועובדי עבודה זרה טינפו את בת יעקב, אלא כך נאה שיאמר: ערלים נהרגו בגלל בתולה, ועובדי עבודה זרה בגלל בת יעקב, ולא יהיה שכם בן חמור מגלגל עלינו הוצאת שם רע.
מסירות נפשו של שמעון באה לידי ביטוי בהתנהגותו כלפי דינה: "אמר רב הונא, אמרה (דינה): ואני אנה אוליך את חרפתי (וסרבה לצאת עמהם)! עד שנשבע לה שמעון שנוטלה (שנושא אותה לאשה)."
מכירת יוסף.
לפי המדרש שמעון השתתף באופן פעיל במעשה מכירת יוסף הצדיק - הוא השליך אותו לבור. לכן גם הוא נבחר על ידו להישאר במצרים. כשבני יעקב יורדים למצרים מתנכר אליהם יוסף ומדבר אתם קשות: "וַיֹּאמֶר אֲלֵהֶם מְרַגְּלִים אַתֶּם לִרְאוֹת אֶת עֶרְוַת הָאָרֶץ בָּאתֶם". ואכן יוסף לוקח "מֵאִתָּם אֶת שִׁמְעוֹן וַיֶּאֱסֹר אֹתוֹ לְעֵינֵיהֶם".
המדרש מוסיף כי יוסף לא נקט נגדו "מידה כנגד מידה" וכאשר היה אסור במצרים העניק לו יחס מיוחד.
למרות הסבל שהוא גרם ליעקב אבינו, הוא מזכיר אותו:"וַיֹּאמֶר אֲלֵהֶם יַעֲקֹב אֲבִיהֶם אֹתִי שִׁכַּלְתֶּם יוֹסֵף אֵינֶנּוּ וְשִׁמְעוֹן אֵינֶנּוּ וְאֶת בִּנְיָמִן תִּקָּחוּ עָלַי הָיוּ כֻלָּנָה".
ברכתו.