מרסיל הנחתה את תוכנית המציאות של רשת BET J, "My Model Looks Better Than Your Model", וכן את "Rip the Runway" של BET.
מרסיל הופיעה במספר וידאו-קליפים, כמו "Baby" של אנג'י סטון, "I Get Money" של 50 סנט ו-"DJ Play a Love Song" של ג'יימי פוקס.
בשנת 2006 לוהקה מרסיל לתפקיד קבוע בסדרה "The Wedding Album" של רשת FOX, אך זו בוטלה עוד לפני עלייתה לאוויר.
בשנת 2008 הצטרפה לקאסט הסדרה "צעירים חסרי מנוח", בתפקיד האם הצעירה טיירה המילטון. לאחר מספר חודשים, דמות זו, שנועדה להופיע מספר פרקים מצומצם, הפכה לדמות קבועה בסדרה. בשנת 2009 מרסיל הייתה מועמדת לפרס "NAACP Image" על תפקידה בסדרה, וזכתה עליו בפרס הוליווד הצעירה.
בשנת 2010 הנחתה את עונתה הראשונה של תוכנית המציאות מבית Oxygen, "Hair Battle Spectacular".
מרסיל הופיעה כשחקנית אורחת במספר סדרות של רשת UPN ולאחר מכן של רשת CW שנוצרה ממיזוג רשת UPN עם רשת WB. כמו כן השתתפה בתפקידים קטנים במספר סרטי קולנוע.
חיים אישיים.
ביולי 2006 החלה מרסיל לצאת עם השחקן לאנס גרוס. בני הזוג התארסו ב-24 בדצמבר 2008 ונפרדו במרץ 2010. היא יצאה עם הראפר פלו רידה משנת 2010 עד 2012. בשנים 2013–2014 יצאה מרסיל עם הראפר קווין מק'קול. ב-31 בינואר 2014 נולדה בתם.
מרסיל התארסה לעורך הדין מייקל סטרלינג באטלנטה בדצמבר 2017. הם התחתנו ב-7 באוקטובר 2018. לבני הזוג שני בנים, שנולדו באפריל 2018 ובספטמבר 2019. בשנת 2019 ייסדה את חברת cEVAd.
זאב סופות
זאב סופות (27 באוקטובר 1927 - 20 באפריל 2014) היה דיפלומט ישראלי, כיהן כסמנכ"ל משרד החוץ, שגריר ישראל בהולנד ושגריר ישראל הראשון ברפובליקה העממית של סין.
חייו.
סופות (במקור סוויפט) נולד בליברפול שבבריטניה. למד לימודים קלאסיים ומזרחנות בקולג' מגדלן שבאוניברסיטת אוקספורד. במלחמת העצמאות הגיע לארץ ישראל במסגרת מח"ל, שירת כחבלן ונפצע בקרבות באזור הר מירון.
בנובמבר 1950 החל את שירותו במשרד החוץ, עבד בארכיב המשרד, שימש עוזר הסברה ועוזר במחלקת ארצות הברית. ב-1956 נשלח מטעם המשרד ללמוד סינית באוניברסיטת יל. בשובו עבד במחלקת חבר העמים הבריטי, שימש ממלא מקום קונסול בקפריסין וממלא מקום קצין עיתונות. ב-1961 מונה לקונסול בבולטימור ושימש מזכיר ראשון בשגרירות ישראל בוושינגטון. ב-1969 סיים לימודי דוקטורט באוניברסיטת ג'ורג'טאון. בשובו לישראל מונה לעוזר ראשי וסגן מנהל מחלקת ההסברה, ב-1971 מונה למנהל מחלקה אירופה 2, וב-1972 מונה לקונסול כללי בלונדון. ב-1977 מונה למנהל לשכת מנכ"ל משרד החוץ ולאחר מכן שימש ממלא מקום מנהל מחלקת אירופה 1 ומנהל מחלקת אירופה 2. ב-1983 מונה לסמנכ"ל אירופה במשרד החוץ. במהלך שנות שירותו במשרד החוץ עמד בראש ועד העובדים של המשרד.
ב-1985 מונה לשגריר ישראל בהולנד תפקיד בו כיהן עד 1990. עם הפשרת היחסים בין ישראל לרפובליקה העממית של סין, נשלח ב-1990 לבייג'ינג במינוי של יועץ למרכז לקשרי מדע ותרבות, בפועל כיהן כנציג הדיפלומטי הבכיר של ישראל במדינה. בינואר 1992 מונה לשגריר ישראל הראשון בסין, תפקיד בו כיהן עד פרישתו לגמלאות ב-1993.
ב-1997 יצא לאור ספרו "A China Diary: Towards the Establishment of China-Israel Diplomatic Relations" בהוצאת פרנק קאס.
ניקול לינקלטר
ניקול לינקלטר ניית'נסון (באנגלית: Nicole Linkletter Nathanson; נולדה ב-27 בפברואר 1985) היא דוגמנית אופנה אמריקאית, זוכת העונה החמישית של "הטופ מודל הבאה". פרסיה על הזכייה היו חוזה דוגמנות עם הסוכנות "פורד", חוזה בשווי 100,000 דולר עם "קאברגירל" והצגת תמונתה מאחד הצילומים בתוכנית בפרסומת בינלאומית של "Ford Fusion".
ביוגרפיה.
לינקלטר סיימה לימודיה התיכוניים ב"רד ריבר" בשנת 2003, ולמדה ב"אוניברסיטה של דקוטה הצפונית" וב"אוניברסיטת סנט קלאוד", בעלת תואר בשיווק. כיום לומדת ב"אוניברסיטת קליפורניה".
הופיעה בעונה החמישית של הטופ מודל הבאה, ובגמר התוכנית נבחרה לזוכה, לאחר שגברה על המתמודדת ניק פייס. טיירה בנקס אמרה על לינקלטר, "יש לה את 'הדבר' של דוגמנית יותר מכל זוכה אחרת שהייתה פה - הגוף, הפנים והגישה (...) היא מזכירה לי את הבנות שדגמנתי איתן כששהיתי באירופה בהיותי בת 17". שופטי התוכנית טוויגי ונייג'ל ברקר תיארו את המראה של לינקלטר כאנגלי. על אף שהיו לה כמה מהתמונות הטובות ביותר לאורך כל התחרות, שאר המתמודדות לא חשו מאוימות ממנה, בטענה שיש לה לכאורה חזות "חמוצה", ושבתמונותיה היא אינה מצליחה להיראות מעבר ל"בחורה יפה".
לינקלטר חתומה בסוכנויות הדוגמנות Nous שבלוס אנג'לס, Diva Models שבסינגפור, Dream Models שבהונג קונג, Agence Presse שבטוקיו, אל איי מודלס, Paragon שבמקסיקו, M and P שבלונדון ו-SMG Models.
לינקלטר הופיעה במגזינים "Elle" (אפריל 2006), "Elle Girl" (פברואר 2006), "Women's Health and Fitness Magazine" (מרץ 2006), "Lemonade" (אפריל 2006), "Vanidades" (יולי 2006), "פיפל", "Jewel", "Us Weekly", "Girlfriend", "Celebrity Living", "Golf For Women", "Grand Forks Herald" ו-"In Touch Weekly", וכן דגמנה לחברת הקוסמטיקה "קאברגירל", ל"פורד פיוז'ן", ל-"Secret Deodorant and Vigoss jeans" (כחלק ממשימה ב"טופ מודל הבאה"), ל-"Yank Clothing", ל-"Sele Clothing", ל-"Milk Boutique", ל-"So Low", ל-"Crystal Rock" ול-"Trovata". כמו כן דגמנה עבור נעלי "סקצ'רס", "Burberry Prorsum", "Alina Jeans", "Volcom", והופיעה על שערי המגזינים "קלאו" ו-"Urban" הסינגפוריים, "מארי קלייר" מלזיה ו"מור". לאחרונה השתתפה בהפקת אופנה עבור המגזין "August". במאי 2009 הייתה עליה כתבה ב"Elle סינגפור" והיא הופיעה על שער המגזין "ניילון" במקסיקו. במאי 2010 החלה לדגמן לליין האינטרנטי של "Forever 21".
עבודות המסלול שלה כוללות דוגמנות עבור ג'אראני סטרוק, "אליס ואוליביה" (סתיו 2006), "Life Benefit" (2006), גאלת "אגודת הפילנתרופים הצעירים" (2006), "Bebe" (אביב 2007), רוזיי ניקולס (אביב 2007), ז'אן קרלוס אובנדו (אביב 2007), "Italian Trade Commission" (אביב 2007), גרימלדי גיארדינה (אביב 2007) ומאריה ביאנקו נרו. בנוסף דגמנה בשבוע האופנה של אל איי באביב 2009.
לינקלטר הייתה אורחת בתוכנית הטוקשואו הרשתית "Covergirl's Talk Model", וכן הנחתה מספר פעמים בערוץ VH1, במסגרת שבוע האופנה. כיכבה בפרסומת ל"PlayStation Portable".
בשנת הייתה שופטת בתחרות "מיס ארצות הברית". כמו כן הופיעה מספר פעמים בתוכנית האירוח של טיירה בנקס.
נשואה לאדם ניית'נסון.
תא 16
תא 16 (באנגלית: Cell 16) היה ארגון פמיניסטי-רדיקלי בארצות הברית, שהיה ידוע בשל אידאולוגיית הבדלנות בין המינים, עידוד פרישות כאקט פוליטי, ואימון נשים בהגנה עצמית. בניגוד לתנועות פמיניזם רדיקלי אחרות, תא 16 לא הציעה לסביוּת כאלטרנטיבה, ולכן נחשבה התנועה להטרוסקסואלית-בדלנית.
אידאולוגיה.
תא 16 נוסד בשנת 1968 על ידי רוקסן דנבאר, ונחשב לארגון הפמיניסטי-רדיקלי הראשון, וכן הראשון שדגל בפמיניזם בדלני. חוקרת ההיסטוריה התרבותית אליס אקולס מתארת את תא 16 כדוגמה לפמיניזם בדלני-הטרוסקסואלי, מכיוון שהארגון מעולם לא הציע או דגל בלסביות כאסטרטגיה פוליטית. האידאולוגיה של תא 16 הייתה מושפעת ממאואיזם ומהתפרצות האתוס השמאל-מיליטנטי של התקופה. הארגון תמך במהפכנות בינלאומית, וחברותיו התעקשו על הכרה בדרכים בהן גזע ומעמד משפיעים גם על מגדר (כפי שמתאר מושג ההצטלביות שטבעה קימברלי קרנשו מאוחר יותר, בשנות השמונים).
חברות הארגון בידלו עצמן בכוונה תחילה מהפמיניזם של בטי פרידן וגלוריה סטיינם שהצטיירו בעיניהן כליברליות. פרסומים של חברות הארגון כללו קריאה לנשים להפסיק לקיים יחסי מין עם גברים כדי להשתחרר מכבלים פוליטיים וחברתיים, וכדי לנפץ את מה שהן הגדירו כנשיות, שהיא מבנה מלאכותי שנועד לשרת את רצונותיהם של גברים. במקום זאת, הציעו הכותבות שנשים ימלאו את צרכיהן באהבה, חיבה והכרה מחברותיהן למאבק.
היסטוריה.
בקיץ 1968 פרסמה דנבאר מודעה במקומון מחתרתי בבוסטון, מסצ'וסטס, הזמנה לנשים להצטרף ל"חזית שחרור של המין הנשי". בין החברות המייסדות היו הילרי לנגהורסט, סנדי ברנרד, אלן אודונל, בטסי ווריור, דיינה דנסמור, ג'יין ווסט, מרי אן וות'רס, מורין מיינס, גייל מארי, ואבי רוקפלר. השם "תא 16" נבחר כדי להדגיש שהן מהוות רק תא אחד בתנועה אורגנית, והמספר 16 היה מספר הבית בו נפגשו בשדרות לקסינגטון.
הארגון פרסם כתב עת שנקרא "No More Fun and Games", החל מ-1968 ועד 1973. בשנה זו, גם פסקה פעילות הארגון וחברותיו התפזרו.
אצטאלדהיד
אצטאלדהיד (במונחון IUPAC: Ethanal, אֶתַנַל) הוא תרכובת כימית שנוסחתה C2H4O,זהו אלדהיד חשוב הנפוץ בטבע ומיוצר בכמויות גדולות בתעשייה.
אצטאלדהיד מיוצר בצמחים, מצוי במזונות כלחם, קפה ופירות. אצטאלדהיד הוא תוצר של חמצון חלקי של אתנול בכבד על ידי האנזים אלכוהול דהידרוגנז ועליית ריכוזו בדם היא מהגורמים לחמרמורת.
ייצור.
דרך הייצור העיקרית של אצטאלדהיד היא בתהליך Wacker חמצון אתן בקטליזה הומוגנית של פלדיום ונחושת
formula_1
המעגל הקטליטי שבו נוצר אצטאלדהיד ומשתחזרים הזרזים
לייצור בקנה מידה קטן יותר משתמשים גם בחמצון חלקי של אתנול בקטליזה של כסף בתהליך אקסותרמי בטמפרטרות של 500-650°C
formula_5
בעבר יוצר החומר על ידי דהידרוגנציה (הוצאת מימן) מאתנול בתהליך אנדותרמי
formula_6
היסטוריה.