בנמל המזרחי של מרייהאמן נמצאת המרינה הגדולה בסקנדינביה. אוניית הקיטור ההולנדית המפורסמת "ז'אן ניבין" עוגנת בנמל, וכך גם הספינה המפורסמת "פומרניה" (Pommern) המשמשת כמוזיאון.
העיר משמשת גם כמרכז תקשורתי חשוב באולנד. מערכת העיתונות נמצאת במרייהאמן, מספר תחנות רדיו משדרות מהעיר וערוץ הטלוויזיה האולנדי היחיד ("TV Åland") משדר ממרייהאמן.
ישנם לא מעט מבנים במרייהאמן שעוצבו על ידי האדריכל הפיני לארס סונק, אשר עבר להתגורר באולנד בהיותו ילד. אחד מהם היא כנסיית מרייהאמן, אשר נבנתה ב-1927 וקיימת עד עצם היום הזה.
תרשים גידול האוכלוסייה במרייהאמן:
גוסטב פלאטו
גוסטב פליקס פלאטו (גרמנית: Gustav Felix Flatow; 7 בינואר 1875 - 29 בינואר 1945), מתעמל יהודי גרמני. אלוף אולימפי בשתי מדליות זהב. נספה בשואה.
ביוגרפיה.
גוסטב פלאטו נולד בעיר ברנט הסמוכה לעיר החופשית דנציג, במזרח פרוסיה. ב-1892 עברה משפחתו להתגורר בברלין. הוא התמחה בתחום התעמלות המכשירים, בעיקר בתרגילי קורה, מקבילים וסוס סמוכות.
גוסטב פלאטו, ובן דודו אלפרד פלאטו, היו שניהם מתעמלים ידועים בגרמניה והתחרו מטעם גרמניה בתחרויות בינלאומיות. הם השתתפו מטעמה באולימפיאדת אתונה (1896), שהייתה האולימפיאדה הראשונה בעידן המודרני. פלאטו זכה בשתי מדליות זהב בתחרויות הקבוצתיות, במקבילים ובמתח, אולם לא זכה במדליות בתחרויות האישיות (בניגוד לבן דודו). בשנת 1899 הודיע על פרישתו מתחום ההתעמלות ופתח עסק בתחום הטקסטיל. הוא ניאות והשתתף גם באולימפיאדת פריז (1900), אך לא זכה במדליות נוספות. כספורטאי שהביא לגרמניה שתי מדליות זהב זכה לכבוד ולהערכה, שהסתיימו באחת, עם עליית המפלגה הנאצית לשלטון.
בשנת 1933, בהיותו בן 58, נמלט גוסטב פלאטו להולנד, עקב יהדותו. בהמשך, עם פלישת גרמניה להולנד נאלץ להסתתר, וחי במחבוא. בערב ראש השנה האזרחי של שנת 1943 נתפס, הוחזק חודשיים במעצר, ובפברואר 1943 נשלח למחנה טרזיינשטט, בו נרצח כבר בשנת 1942 בן דודו אלפרד פלאטו. לפי התיאורים שהה במחנה טרזיינשטט בתנאי חולי ורעב קיצוניים, והגיע עד למשקל הקיצוני של כ-20 ק"ג. הוא נפטר, כפי הנראה בסבל, מעט לפני הגיעו לגיל 70.
כיום, באיחור ניכר, מכבדת גרמניה את זכרם של גוסטב ואלפרד פלאטו. בשנת 1996, עם ציון 100 שנים למשחקים האולימפיים, הוציא הדואר הגרמני בול לזכרם. בשנת 1997 כיבדה עיריית ברלין את זכרם בקריאת אגף באצטדיון האולימפי של ברלין על שמם, וכן בבניית היכל ספורט הנושא את שמם.
גוסטב פלאטו ובן דודו אלפרד פלאטו הונצחו בהיכל התהילה של הספורט היהודי שהוקם בישראל.
הרובע האחד עשר בפריז
הרובע האחד עשר (פריז)
הרובע האחד-עשר (פריז)
פרצלסוס
אד ליביטום
הכוחות המזוינים של טורקיה
הכוחות המזוינים של טורקיה (בטורקית: Türk Silahlı Kuvvetleri או בקיצור TSK) מורכבים משלוש זרועות - הצבא הטורקי, חיל האוויר הטורקי וחיל הים הטורקי. נוסף על שלוש הזרועות המרכזיות, הכוחות כוללים גם את הז'נדרמריה הטורקית ואת משמר החופים הטורקי.
טורקיה היא חברה בארגון נאט"ו מאז ה-18 בפברואר 1952. הצטרפותה לארגון הייתה אחת הגורמים לארגון מחדש ולתהליך מודרניזציה. בשנות ה-80 התבצע ארגון מחדש נוסף עם קליטת מערכות נשק מתקדמות.
הכוחות המזוינים של טורקיה הם השניים בגודלם בעולם מבין חברות נאט"ו לאחר צבא ארצות הברית עם כוח הנאמד בשנת 2015 בכ-639,551 חיילים בשרות סדיר. טורקיה מחזיקה כ-37,000 חיילים בחלקו הצפוני של האי קפריסין.
ראש המטות המשולבים של טורקיה הזמני הוא הגנרל אומיט דונדר (Ümit Dündar), שמונה לתפקיד בעקבות ניסיון ההפיכה הצבאית.
היסטוריה.
עם נפילתה של האימפריה העות'מאנית והקמת הרפובליקה המודרנית תחת הנהגתו של מוסטפא כמאל, החליפו הכוחות המזוינים של טורקיה את הצבא העות'מאני. טורקיה אמנם לא השתתפה בלחימה מלחמת העולם השנייה, אך הייתה דרוכה ומוכנה למקרה של התקפה גרמנית על שטחה.
ב-1950 השתתפו כוחות טורקיים בלחימה במלחמת קוריאה. ב-1974 פלשה טורקיה לקפריסין במטרה להגן על המיעוט הטורקי החי באי וכדי למנוע מהלך של איחוד האי עם יוון. עד היום מוצבים כוחות טורקיים על האי.
בשנות ה-80 החל תהליך מודרניזציה שני הנמשך עד היום במהלכו החלו הכוחות הטורקיים לקלוט מערכות נשק מתקדמות. בנוסף, התעשייה הצבאית המקומית נוסדה ואחת ממטרות תהליך המודרניזציה היא הפיכתה של טורקיה לעצמאית בתחום ייצור מערכות נשק.
יעד תקיפה עיקרי של הכוחות המזוינים של טורקיה בתחילת המאה ה-21 הוא הכורדים שבצפון עיראק, המותקפים בנימוק שהם מתארגנים לפעולות טרור נגד טורקיה.
זרועות.
הצבא הטורקי.
הצבא הטורקי הוא אחד מהצבאות הגדולים בעולם ונכון ל-2018 והשני בגודלו מבין החברות
בארגון נאט"ו.
חיל האוויר הטורקי.
חיל האוויר הטורקי נמנה עם חילות האוויר הוותיקים בעולם והחיל הגדול
ביותר באירופה. על טייסי העבר נמנית סביהה גקצ'ן, שהייתה לטייסת הקרב הראשונה בהיסטוריה.
חיל הים הטורקי.
הצי הטורקי הוא אחד מחילות הים הגדולים באגן הים התיכון והחזק
מבין חילות הים של המזרח התיכון והבלקן.
הצבא הטורקי כגורם השפעה פוליטי.
באופן מסורתי, הצבא הוא מוסד פוליטי משמעותי, ונחשב כמגן הרפובליקה של אטאטורק. על פי חוק, הצבא אמור להגן על החוקה הטורקית ועל אחדות המדינה, ולפיכך הוא ממלא תפקיד פוליטי דרך המועצה לביטחון לאומי, כמגינה על אופייה האחדותי והחילוני של הרפובליקה, ועל הרפורמות של אטאטורק. דרך המועצה, הצבא משפיע על מדיניות ההגנה כנגד כל איום על המדינה, כולל בדלנות אתנית או קיצוניות דתית.
בשנים האחרונות, רפורמות הביאו למאמצים להחליש את האחריות של הצבא בפני החוקה, תחת תוכנית של התאמה לדרישות האיחוד האירופי ונוכחות אזרחית גוברת במועצה לביטחון לאומי. למרות ההשפעה הרבה שלו בנושאים אזרחיים, הצבא זוכה לתמיכה חזקה מהאומה, ונחשב כמוסד שזוכה לאמון הרב ביותר.
צבא טורקיה
צבא טורקיה (בטורקית: Türk Kara Kuvvetleri - "כוחות היבשה הטורקים") הוא הזרוע היבשתית של הכוחות המזוינים של טורקיה. נכון לשנת 2021, הצבא הטורקי הוא הצבא ה-13 בגודלו בעולם (לשם השוואה צה"ל הוא ה-18בגודלו) והחמישי בגודלו מבין חברות נאט"ו, והוא נחשב לצבא המוסלמי החזק בעולם.
היסטוריה.
אחרי נפילת האימפריה העות'מאנית והקמת הרפובליקה הטורקית המודרנית תחת הנהגתו של אתא טורק, הוקם הצבא הטורקי על יסודות הצבא העות'ומאני.
הצבא הטורקי לא השתתף בלחימה במהלך מלחמת העולם השנייה אך היה דרוך ומוכן למקרה של מתקפה גרמנית. ב-1950 השתתפה טורקיה במלחמת קוריאה ושלחה כוחות קרקעיים ואוויריים להשתתף בלחימה במהלכה איבדה יותר מ-700 חיילים.
ב-1952 הצטרפה טורקיה לארגון נאט"ו אשר הביא לתהליך מודרניזציה מואץ.
ב-1974 פלשה טורקיה לקפריסין כדי למנוע את איחודה עם יוון ובטענה להגן על המיעוט הטורקי החי באי. עד היום מחזיקה טורקיה כוחות בחלקו הצפוני של האי.
מאז שנות ה-80 מצוי הצבא הטורקי בתהליך מודרניזציה. במסגרת התהליך החלה טורקיה לייצר גם מערכת נשק עצמאיות.
באז הקמתו נחשב הצבא לגורם המזוהה עם שמירה ציוויונה החילוני של טורקיה, אולם לאחר ניסיון ההפיכה של 2016, בחסותה התחלפו רבים מהבכירים בצבא, שנקשרו בהפיכה, בנאמנים למפלגת השלטון, ובכך נחלש קולו העצמאי.
פלישת טורקיה לקפריסין.
ב-20 ביולי 1974 פלשה טורקיה לחלקה הצפוני של קפריסין וזאת לאחר הפיכה צבאית שבוצעה כנגד נשיא קפריסין, מקאריוס השלישי. את ההפיכה ביצע ארגון אאוקה, הארגון הלאומי של הלוחמים הקפריסאים - אשר ביקש לאחד את האי עם יוון. הצבא הטורקי פשט על חלקה הצפוני של קפריסין בשני גלים מרכזיים - הראשון ב-20 ביולי והגל השני ב-14 באוגוסט, כתוצאה מהפלישה השתלטה טורקיה על 37% משטח קפריסין. למרות החזרת השקט הפוליטי וחזרתו של מקאריוס השלישי, הכוחות הטורקיים נשארו באי וייסדו בה את מדינת צפון קפריסין שהוכרה רק על ידי טורקיה.
מבצעים בצפון עיראק.
מבצע כנגד הלוחמים הכורדיים אשר אחראים לשורת פיגועים בתחומי טורקיה. המבצע התנהל ב-1992 ונטלו בו כוחות קרקעיים ואוויריים כנגד הלוחמים בצפון עיראק.
בדצמבר 2007 יצאה טורקיה למבצע נוסף כנגד הלוחמים הכורדיים בצפון עיראק. תחילה השתמשה טורקיה בהפצצות מהאוויר של מטרות כורדיות ובהמשך נכנסו כוחות קרקעיים אל תחומה של צפון עיראק. המבצע הסתיים ב-29 בפברואר 2008.
נשק גרעיני.
לצבא הטורקי אין נשק גרעיני משלו. אך בשנת 2010 נודע באמצעות ויקיליקס כי ארצות הברית הציבה בשטח טורקיה עשרות רבות של פצצות אטום
נמל התעופה דוד הבנאי - כותאיסי
נמל התעופה דוד הבנאי (בגאורגית: ქუთაისის საერთაშორისო აეროპორტი) הוא נמל תעופה הממוקם כ-14 ק"מ מערבית לעיר כותאיסי ו-10 ק"מ מהעיר סמטרדיה, והוא אחד משלושת נמלי התעופה הבינלאומיים של גאורגיה, הוא קרוי על שם דוד הבנאי.
פאגו פאגו
פאגו פאגו (באנגלית: Pago Pago) היא עיירה המשמשת רשמית כבירת סמואה האמריקנית.
העיירה נמצאת בדרום מזרח הטריטוריה, באי טוטואילה ובה הנמל המרכזי של הטריטוריה. נכון לשנת 1990 התגוררו בה 3,519 תושבים, ונכון לשנת 2003 מתגוררים בה כ-4,100 תושבים. כלכלת העיירה מתבססת על תיירות, ודיג (בעיקר דיג הטונה ותעשיית שימורי הטונה). בין השנים 1878–1951 פעלה בעיירה מספנה ותחנת תדלוק בפחם של צי ארצות הברית. בסמוך לפאגו פאגו שוכן הכפר פאגאטוגו שבו נמצאים מבני הממשל של הטריטוריה, אף שהבירה היא פאגו פאגו.
בעיירה פועלת המכללה הקהילתית של סמואה האמריקאית.
פאגאטוגו
פאגאטוגו (באנגלית: Fagatogo) הוא כפר קטן בסמואה האמריקנית הממוקם באי טוטואילה בסמוך לנמל פאגו פאגו.