אַתָּה אֵל כַּבִּיר הוא פיוט אשר נכתב על ידי הרב רפאל ענתבי במאה ה-19 בחלב.
הפיוט.
הפיוט הוא פזמון בקשות ותחינות מאלוקים. הוא פותח בבקשה לרחם על עמו ישראל ברוב רחמיו, ולקבל את תפילותיהם. הוא פונה אל הבורא בתחינה לראות את אורך הגלות הנוכחית הארוכה מהגלויות האחרות ומבקש להחיש את הגאולה, ולתת את המלכות ביד משיח בן דוד, שכדרך זקנו דוד יזמר לפניו שירות ותשבחות. הוא מסיים בבקשה כללית לתת כוח וחיזוק נפשי ופיזי לעם ישראל, להשגיח אותם ולשאת אותם על כנפיו.
נהוג לשיר את הפיוט במקאם נהוונד. וכן מושר בלחן ערבי-תורכי במקאם נאוה את'ר.
סימן: "אני רפאל"
יהודה חריזי
מחוזות מיאנמר
המרכז הארצי לבחינות והערכה
ישראל ברקוביץ
תיקיית קבצים
תיקיית קבצים או בלשון המקובלת תיקייה היא מכל וירטואלי במערכות קבצים, הנראה במסכי פלט של רכיבי חישוב אלקטרוניים המשתמשים בממשק משתמש חזותי, ובכללם מחשבים. התיקייה משמשת לאגירת וארגון קבצים ותיקיות משנה נוספות. תיקיות קבצים הקיימות בבסיס מערכת הקבצים ייקראו בדרך כלל תיקיות-שורש. תיקיות הקיימות בתוך תיקיות אחרות נקראות תיקיות משנה או תת-תיקיות.
אפשרויות.
מרבית מערכות ההפעלה מאפשרות לסדר ולמיין תוכן תיקייה בהתאם לפרמטרים שונים הנקבעים על ידי המשתמש ובכללם:
בנוסף קיימים כלי מיון נוספים המציגים את תוכני התיקייה בקבוצות, מסודרים אוטומטית, ועוד.
במערכות הפעלה מתוצרת חברת מיקרוסופט ניתן לצפות בקיצור תוכן תיקייה ללא פתיחתה באמצעות הצבת סמן העכבר עליה ללא ביצוע פעולה נוספת. התיקיות מיוצגות בדרך-כלל על ידי צלמית הדומה לתיקיית משרד, דבר זה ניתן לשינוי על ידי החלת ערכת נושא שונה.
תיקיה (מחשב)
האספה המחוקקת של סנקט פטרבורג
האספה המחוקקת של סנקט פטרבורג (ברוסית: Законода́тельное собра́ние Санкт-Петербу́рга, ЗакС), היושבת בארמון מארינסקי בעיר, הוקמה ב-1995 בתור הפרלמנט העירוני, והיא בית מחוקקים והגוף העירוני המחוקק.
האספה בוחרת מעת לעת את מועמדה לייצג את העיר במועצת הפדרציה והיא אחראית לאשרור החלטות מינהל העיר ולחקיקת חוקים עירוניים, בתנאי שאלה אינם סותרים את החוקים הפדרליים וחוקת רוסיה.
היסטוריה.
הגוף המחוקק הראשון הוקם בשנת 1786 בשם הדומה העירונית של פטרבורג (Петербургская городская дума) בתקופת רפורמת השלטון המקומי של יקטרינה הגדולה. הדומה הייתה אחראית על המשק העירוני, גביית מיסים, ענייני מסחר, רפואה והשכלה. הדומה גם הייתה אחראית לאשרור מינויו של הגנרל-מושל שהיה מ-1781 אחראי לניהול העיר.
בשנת 1917 הדומה פוזרה ואת תפקיד החקיקה וניהול העיר נטל על עצמו סניף המפלגה הקומוניסטית בלנינגרד, שניהל את העיר עד 1992, עת הוקמו האספה המחוקקת ומינהל העיר.
באספה המחוקקת 50 חברים. בשנת 2016 נבחר המושב הששי ובו היו שש סיעות מפלגתיות: 36 חברי רוסיה המאוחדת, 3 חברי רוסיה הוגנת, 3 חברי המפלגה הקומוניסטית, 3 חברי המפלגה הליברל דמוקרטית, 3 חברי מפלגת הצמיחה ו-2 חברי מפלגת יאבלוקו.
מספר הסיעות נשמר גם במושב השביעי של האספה המחוקקת של סנקט פטרבורג שנבחרו בבחירות שנערכו בספטמבר 2021: רוסיה המאוחדת שמרה על כוחה כמפלגת השלטון עם סגנית 29 מנדטים; המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית עם 7 מנדטים; רוסיה הוגנת עם 5; מפלגת האנשים החדשים והמפלגה הליברל־דמוקרטית עם 3 כל אחת; ותנועת יאבלוקו עם 2.
יעקב שטערנבערג
יוקר מחיה
טוראקו אדום ציצית
טוראקו אדום ציצית או טוראקו אדום רכס (שם מדעי: "Tauraco erythrolophus") הוא מין של עוף טרופי במשפחת הטוראקיים. לטוראקו מספר מאפיינים מיוחדים כגון צבע ירוק אמיתי (פיגמנט ירוק במקום שילוב הפיגמנטים צהוב וכחול) והזזת האצבע הרביעית קדימה ואחורה. הטוראקו חי באזור אנגולה וקונגו ואף נקרא באנגלית גם "טוראקו אנגולי". בית הגידול המועדף על הטוראקו הוא היער, שם יוכל להשיג פירות בשפע.
תיאור.
אורכו של הטוראקו עד 43 ס"מ ומשקלו בממוצע מ-210 עד 325 גרם. גופו בצבע ירוק בהיר, אך כנפיו בצבע כהה יותר. ראשו בצבע לבן, ומקורו קצר מאוד ובצבע צהוב בהיר. כמו בשמו, ציצית ראשו אדומה. זנבו בצבע ירוק כהה מאוד. עורפו בצבע ירוק בהיר. הטוראקו הוא העוף היחיד בעולם שמשתמש בפיגמנט ירוק בצבע נוצותיו, ולא בשילובי פיגמנטים צהובים וכחולים המבוססים על קרוטנואידים (הנפוצים מאוד בציפורים). הפיגמנט הירוק הטבעי קרוי על שם המין, טוראקוורדין (Turacoverdin). פיגמנט נדיר נוסף, טוראקין, מעניק לטוראקו צבע אדום עז הייחודי למינו, ושונה בהרכבו הכימי מפיגמנטים אדומים הנפוצים בעופות אחרים. הטוראקו יכול להזיז את אצבעו הרביעית, מה שעוזר לו להיאחז בענפים ולנוע מהר יותר. צבעי הטוראקו מאפשרים לו הסוואה בין העצים, ורק קולו יכול להסגירו לטורפים.
התנהגות, קינון ורבייה.
הטוראקו הוא עוף חברתי וחי בלהקות של כ-30 פרטים. כשהטוראקו מתרגש הציצית שלו נפרשת וכל שערה יכולה להגיע לגובה של כ-5 סנטימטר. תזונתו מורכבת בעיקר מפירות אך גם מזרעים, טרמיטים, תאנים, חרקים וחלזונות.
הטורקואים מונוגמיים. הטוראקו חי לרוב על העצים, ולא יורד לקרקע לעיתים קרובות. הנקבה מטילה 2–3 ביצים. הקן נמצא על העץ בגובה של כ-5 מטר מעל האדמה. הנקבה דוגרת על הביצים כ-20 יום, והזכר מביא לה מזון. הגוזלים לא בוקעים עירומים כמו אצל רוב העופות אלא מכוסים בפלומת נוצות בצבעים שחור או חום. בגיל שלושה שבועות, עוד לפני המעוף הראשון, הגוזלים יוצאים מהקן ו"מטיילים" בסביבתו. הגוזלים מתחילים ללמוד לעוף בגיל 4–5 חודשים.
תוחלת חייו של הטוראקו מגיעה ל-9 שנים.
כשהטוראקו נבהל הוא חושף מתחת לכנפיו כתם אדום שמפחיד אויבים.
אנדרטת הצוללת אח&quot;י דקר
האנדרטה המרכזית לזכר הצוללת אח"י דקר היא אתר הזיכרון המרכזי לזכר 69 חללי הצוללת אח"י דקר שאבדה בים התיכון ביום כ"ד בטבת תשכ"ח, 25 בינואר 1968, ושרידיה נמצאו ביום 28 במאי 1999. האנדרטה מוצבת בגן הנעדרים לזכר חללי צה"ל שמקום קבורתם לא נודע בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים. האנדרטה בנויה מבטון חשוף.
מבנה ופרטים.
האנדרטה בנויה בטון מזוין ומעוצבת כצוללת שחלקה טמון בתוך ההר כאשר סיפונה העליון בולט כלפי מעלה ודפנותיו של החלק העליון מכוסות לוחות שיש לבן ומלוטש. על הדופן בצד הכניסה לכיוון גן הנעדרים חקוקה הכתובת: "לזכר אח"י דקר צ-77" ולצדה פסוק מתהילים: . הגישה אל פנים האנדרטה, המשמש כחדר זיכרון, היא באמצעות מעבר מקורה וארוך המקביל אל אנדרטת מגיני הרובע היהודי במלחמת השחרור הסמוכה. בקירות חדר הזיכרון קבועים לוחות זיכרון לזכר 69 חללי הצוללת שטבעו בים. הקירות התוחמים את החלל הפנימי התת-קרקעי יוצרים גוש שצורתו דומה לצריח של צוללת. אל תוך החלל חודר אור מבעד לחריץ שנוצר במפגש תקרת האנדרטה והגוש שנמצא במרכז האנדרטה.
לאחר מציאת שרידי הצוללת נוספו לאנדרטה גם בית מצוף ההצלה שלה שנמצא במקום הטביעה והותקן באתר באוקטובר 2000 ונוסף שלט זיכרון המספר את סיפורה של הצוללת עד מציאתה. ביזמת המאתרים והחוקרים הוצב ליד שברי הצוללת במעמקים שלט זיכרון.
האדריכל דוד אנטול ברוצקוס, שעיצב ותכנן את האנדרטה, קבע כי .
חללי הצוללת דקר מונצחים גם באנדרטת חללי חיל הים שבאשדוד.
גשר הצוללת המוצב ליד מוזיאון ההעפלה וחיל הים בחיפה נחשב כחלק ממוצגי המוזיאון ולא כאנדרטה.
ז'לגיריס ארנה
ז'לגיריס ארנה או ז'לגיריו ארנה (ליטאית: Žalgiris Arena או Žalgirio Arena) הוא מתקן ספורט רב-תכליתי בעיר קובנה שבליטא, הנושא את שמה של קבוצת הכדורסל המקומית, ומשמש גם כאולמה הביתי. האולם הוא אחד הקומפלקסים החדישים והמפוארים באירופה. הוא נבנה לקראת אירוח משחקי אליפות אירופה בכדורסל של קיץ 2011. בנייתו של ההיכל החלה בשנת 2008 והוא נחנך ב-18 באוגוסט 2011, במשחק בין נבחרת ליטא המארחת לנבחרת ספרד.
האולם ממוקם על אי במרכז נהר הנמונאס שעובר בעיר.
חללי צה&quot;ל שמקום קבורתם לא נודע
תיקית קבצים
ממשק משתמש חזותי
איגור סצ'ין
איגור איוואנוביץ' סצ'ין (ברוסית: Игорь Иванович Сечин; נולד ב-7 בספטמבר 1960, לנינגרד) הוא מדינאי רוסי המכהן כסגן ראש ממשלת רוסיה מאז ה-12 במאי 2008 והיה סגן ראש סגל הקרמלין מ-1999 ועד שנת 2008, ב-2004 התמנה לעוזרו של הנשיא ולדימיר פוטין.
היה יושב ראש מועצת המנהלים של חברת רוסנפט (בשנים 2004-2011) ונכון ליוני 2017 נשיא החברה. נחשב למרוויח הגדול ממעצרו של מיכאיל חודורקובסקי ומיזוגה של חברת יוקוס עם רוסנפט ב-2007.
איגור סצ'ין נחשב לאחד האנשים המשפיעים ביותר ברוסיה ולראש מחנה הסילוביקי ברוסיה.
ביוגרפיה.
סצ'ין נולד לאיוואן סצ'ין, בלנינגרד בספטמבר 1960.
ב-1977 סיים את בית הספר התיכון מס' 133 בלנינגרד והצליח מאוד בלימוד השפה הצרפתית. באותה שנה הוא התקבל לאוניברסיטת לנינגרד הממלכתית ע"ש אנדריי ז'דאנוב בפקולטה לפילולוגיה. הוא בוגר האוניברסיטה על פי כמה מקורות משנת 1982 או משנת 1984. מומחיותו היא בלשנות והוא מדבר פורטוגזית וצרפתית.
השירות בצבא.
סצ'ין שירת במודיעין הצבאי הסובייטי של הכוחות המזוינים בשנים 1984-1986.
הוא עבד בחברה למסחר חוץ בשם "טכנואקספורט" שהייתה חלק מהוועדה הממלכתית לקשרי חוץ כלכליים של מועצת השרים הסובייטית. במסגרת עבודתו זו עסק בסחר בכלי נשק למדינות זרות. הוא עבד כמתרגם במוזמביק, מושבה פורטוגזית לשעבר, בה סייע כיועץ צבאי להקמת הכוחות המזוינים של מוזמביק. הוא עסק בהדרכה לוגיסטית, ארגון ומשלוח אמצעי וציוד צבאי מברית המועצות.