השינוי ביחס לאיידס חל בתאילנד בתחילת שנות התשעים, או אז החל הדיון בנושא להתפתח באופן מהיר. הדיווח הראשון על התפשטות המחלה הופיע בפברואר 1990 בעיתון ה-"בנגקוק פוסט", שם סופר על עליה חדה במקרי ההדבקות של עובדי ועובדות ענף הזנות, מי שיהפכו בשלב זה לקבוצת סיכון מובילה, בצ'יאנג מאי, צפון תאילנד. בקיץ של אותה שנה, בישראל, פרסם כתב העת "איתנים" דיווח לפיו "הסקר הרשמי האחרון בנושא איידס בתאילנד מורה על מספר משוער של 50,000 נושאי הנגיף במדינה זו. כמו כן טוען הסקר כי הזונות גורמות להתפשטות מהירה של המחלה גם באוכלוסייה ההטרוסקסואלית...". התופעה סיכנה את גברי תאילנד ואת התיירים המערביים. בשלב זה החלה הממשלה התאילנדית לנקוט בצעדים ראשוניים לטיפול בתופעה, אף על פי שבאותו הזמן היא עדיין לא נתפסה כמגפה.
מקרה משמעותי שהביא לשינוי בתפיסה הציבורית והממשלתית של התופעה הייתה הידבקותו של צ'ה-און סוסום, עובד מפעל שנדבק בנגיף ה-HIV כתוצאה מעירוי דם. החשיפה התקשורתית הרבה לה זכו סוסום ואשתו, אשר פוטרו מעבודותיהם כתוצאה מחשיפת הסיפור ב-1987, הפכה אותם לדוגמה אנושית למחלה, וקידמה מאוד את המודעות הציבורית לתופעה, ואת ההבנה כי היא עשויה לפגוע בכל אחד ואחד. עם זאת, בין השנים 1988-1989, עלו אחוזי ההדבקות בקרב משתמשי הסמים ועובדי ענף הזנות בעשרות אחוזים. הדבר התבטא בגלים של הדבקות בקרב לקוחות ענף הזנות, גברי תאילנד, בנות או בני זוגם, וילדיהם.
מסע ההסברה והחינוך של ממשלת תאילנד.
ב-1991, לאחר הפיכה צבאית, עלה לשלטון ראש הממשלה האזרחי אנאנד פניאראצ'ון, שהעביר את האחריות בנושא האיידס ממשרד הבריאות למשרדו שלו, והפך את המאבק למניעת המחלה וריסון המגפה למטרה לאומית. רק בתקופה זו, שנים לאחר המערב, החלו להופיע בתאילנד פרסומיים ממשלתיים להעלאת המודעות למחלה ותוכניות חינוך. פעיל חשוב במסע ההסברה היה חבר הקבינט התאילנדי מקאיי ויראויידיה, שפיקד על התוכנית המסיבית, במסגרתה שודרו מדי שעה תשדירים להעלאת המודעות במאות תחנות רדיו ארציות ו-6 ערוצי טלוויזיה. מאמצים אלו, לצד חינוך למניעת איידס אשר הפך לחלק מתוכנית הלימודים בכל בתי הספר, ותוכנית "100% קונדום" אשר סיפקה קונדומים בחינם לבתי בושת, פגעו בתדמיתו של ענף הזנות המקומי והביאו לירידה קלה בהגעת תיירים מהמערב, אך הורידו את שיעורי ההדבקות במחלה באופן משמעותי.
תאילנד היא אחת מהמדינות המתפתחות היחידות בעולם, בהן מסע ההסברה הציבורי להעלאת המודעות למחלה הוכיח את עצמו כאפקטיבי ברמה ארצית. תוכנית החינוך למודעות וסקס בטוח הורידה את אחוזי הזנות, העלתה את אחוזי השימוש בקונדומים והורידה משמעותית את מקרי ההדבקות בכלל מחלות המין. מספר הנדבקים באיידס בתאילנד ירד, בזכות שלל פעולות אלו, מ-143,000 בשנת 1991, ל-19,000 בשנת 2003.
מצב תופעת האיידס בתאילנד כיום.
גם כיום יותר מאחוז של האוכלוסייה הבוגרת בתאילנד נושא את נגיף ה-HIV או חולה במחלה, ואיידס הפך זה מכבר לאחד מגורמי המוות הנפוצים במדינה. קבוצות הסיכון העיקריות, כיום, הן צעירים ומתבגרים, נרקומנים, הומוסקסואלים, עובדים זרים, ועובדי ענף הזנות. כ-80% ממקרי ההדבקות באיידס בתאילנד הם תוצאה של מגע מיני הטרוסקסואלי, וכשלושה רבעים מהנשאים הם גברים. הפצתן של תרופות לטיפול באיידס בתאילנד הביאה לירידה במקרי המוות כתוצאה מהמחלה, מ-5,020 בשנת 2004, ל-1,640 בשנת 2005.
למרות הצלחתו של המאבק הציבורי באיידס בתאילנד מוסיפה המחלה לתקוף אזורים חלשים וקבוצות סיכון במדינה. בדיווח שפרסם האינטרנשיונל הראלד טריביון, בנובמבר 2005, נאמר כי צמצום התקציב הממשלתי למאבק באיידס, בשילוב עם עליה בדיווחים עדכניים על התנהגות מינית מסוכנת ומקרים של מחלות מין, עשוי להתבטא בעליה מחודשת של תופעת האיידס בתאילנד בשנים הקרובות.
Toys R Us
ToysRUs
קלייב קאסלר
קלייב קאסלר (באנגלית: Clive Cussler; 15 ביולי 1931 – 24 בפברואר 2020) היה סופר אמריקאי, שכתב ספרות מתח והרפתקאות. קאסלר עסק גם בארכאולוגיה ימית ובחשיפת כלי שיט טבועים.
חייו.
קאסלר נולד ב-15 ביולי 1931, באורורה שבמדינת אילינוי, ארצות הברית, וגדל באלהמברה שבקליפורניה. לאחר לימודיו בקולג העירוני בפסדינה, התגייס קאסלר לחיל האוויר האמריקני והשתתף במלחמת קוריאה. הוא שרת כטכנאי מטוסים וכמהנדס טייס בשרות התובלה האווירית הצבאית.
קאסלר נישא לברברה נייט ב-1955, ונישואיהם נמשכו עד מותה, ב-2003. למשפחת קאסלר שלושה ילדים: טרי, דרק ודנה, וארבעה נכדים.
עם שחרורו מהצבא פנה קאסלר לעסוק בפרסום. תחילה כרעיונאי, ולאחר מכן כמנהל קריאטיב, בשתיים מסוכנויות הפרסום המובילות בארצות הברית.
תחילת כתיבתו הספרותית ארעה עקב קוריוז: ברברה אשתו החלה לעבוד בלילות כשוטרת, והוא מצא את עצמו בודד. הוא החל לכתוב ויצר לעצמו דמות של גיבור אידיאלי, דרק פיט (Dirk Pitt), שסביבו טווה את עלילות ספריו. ספריו הראשונים לא זכו להצלחה מרשימה, אך ספרו השלישי "הרם את הטיטאניק", כבש את השוק האמריקני והקנה לקאסלר מוניטין של סופר מן השורה הראשונה. ספר זה הוא הראשון מספריו שזכה לגרסה קולנועית.
קאסלר הושפע עמוקות מכתיבתו הוא, ובעקבות גיבוריו, הקים ארגון בשם NUMA העוסק בארכאולוגיה ימית, בעיקר באיתורן של ספינות טבועות ומטמונים אבודים. בדומה לגיבורו פיט, מחזיק קאסלר באוסף של מכוניות עתיקות. בספריו האחרונים שילב קאסלר את עצמו בעלילה, כאשר הוא נפגש באקראי עם פיט ומעביר לו נתונים משמעותיים להמשך העלילה.
ב-1996 הוציא קאסלר לאור ספר מז'אנר אחר: "ציידי הים" (The Sea Hunters) - "הרפתקאות אמיתיות בשרידי אוניות טבועות מפורסמות". שלא כשאר ספריו, ספר זה הוא אמיתי, וכולל מחקרים ותיאורים אודות פעילות ארגונו NUMA בחקר המצולות והארכאולוגיה הימית. בעקבות ספר זה זכה קאסלר בתואר דוקטור לספרות מאת הקולג' הימי של אוניברסיטת מדינת ניו יורק. הייתה זו הפעם הראשונה בכל 123 שנות קיומו של המוסד, שהוענק תואר מסוג זה בתחום הספרות. בשנת 2002 יצא חלקו השני של הספר - "צלילה אל שרידי אוניות טבועות מפורסמות במעמקי הים".
באתר האינטרנט שלו טען קאסלר, כי הוא זה שגילה לראשונה את הצוללת הטבועה "האנלי" ("Hunley"), שהייתה שייכת לקונפדרציה של מדינות הדרום, וטובעה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. לעומתו ניצב הארכאולוג הימי אדוארד לי ספנס, הטוען שהוא זה שגילה את הצוללת, כבר בשנת 1970. ייתכן שיש מידה של אמת בשתי הטענות גם יחד, שכן ספנס תיאר בזמנו גילוי של חלקים חשופים מן הצוללת, אך טען כי הם שבו ונקברו בקרקעית הים בטרם הספיק לצלם את השרידים. לטענתו הוא הצליח למקם אותם שנית בעזרת מגנטומטר, אך לא לראותם, עקב החול שכיסה אותם. מאידך, המשלחת של NUMA פעלה בעונת החפירה של 1994–1995, והצליחה לצלם ולהסריט את הצוללת. בראש המשלחת עמד הארכאולוג הימי ד"ר מארק נואל, שמומן ביד רחבה על ידי קאסלר, אך הודה כי הסתמך על עבודתו המוקדמת של ספנס.
קאסלר נפטר בסקוטסדייל, אריזונה, ב-24 בפברואר 2020.
יצירתו הספרותית.
קלייב קאסלר כתב ספרים רבים. רובם המוחלט הם רומנים קלאסיים, שהעלילה בהם היא מאבק בין "הטובים" ל"רעים", ונגמרת תמיד בניצחונם של "הטובים". בספריו שילב קאסלר עובדות היסטוריות נכונות עם עובדות בדויות. כאמור, שניים מספריו הם אמיתיים, ומדווחים על פעילותו בתחום הארכאולוגיה הימית. אחד מספריו הוא לילדים.
הגיבור ברוב ספריו הוא דרק פיט, מהנדס ימי הרפתקן ורב תושייה. פיט הוא בוגר האקדמיה של חיל האוויר האמריקני, אשר לחם במלחמת וייטנאם כטייס קרב וזכה לעיטורים רבים. בהרפתקאותיו מסתייע פיט בחברו הטוב אלברט (אל) ג'ורדינו, אף הוא גבר עשוי ללא חת אשר שירת עמו בווייטנאם. פיט וג'ורדינו עובדים בסוכנות NUMA, סוכנות ממשלתית לחקר ימים ואוקיינוסים. הנשק המועדף עליו הוא אקדח הקולט M1911 הישן של אביו, הסנאטור ג'ורג' פיט, שלחם בשירות צבא ארצות הברית בפלישה לנורמנדי. המשקה המועדף שלו הוא טקילה עם מלח ולימון. התמהיל הנפוץ ברוב ספריו הוא פתיחה באירוע מן העבר, כגון טביעת ספינה או אסון אחר. לאחר מכן מתפתחת העלילה בקצב מהיר סביב נושא שונה לחלוטין, בו מסתבכים חוקרים תמימים עם נבל מגלומן, ואז מופיעים פיט וג'ורדינו ופועלים להצלתם. בכל ספר מופיעה אישה כדמות מפתח ובסיום העלילה היא נכנעת לקסמיו של דרק פיט. העלילה כוללת גם חשיפה של אוצרות אמנות עתיקים או ספינה טבועה. עם ה"הפי אנד" שבסוף הספר, חוזרת העלילה ומשתלבת עם תחילתה, כאשר בדרך כלל מתגלה תגלית היסטורית חדשנית, העומדת בניגוד לידוע לכל.
בספרים שכתב קאסלר בשיתוף עם פול קמפרקוס הגיבורים אינם פיט וג'ורדינו (אף שהם מוזכרים בספר) כי אם קורט אוסטין וחוסה (ג'ו) זוואלה. החברים בצוות המשימות המיוחדות של NUMA ביחד עם פול וגמאי טראוט. בדומה לפיט גם אוסטין, יוצא האגף לפעולות מיוחדות ב-CIA, הוא גבר קשוח ועשוי ללא חת.
ספריו.
ספרי קאסלר שתורגמו לעברית הם:
מנחם מנדל הגר (קוסוב)
רבי מנחם מנדל הגר (ה'תקכ"ח 1768 – ה'תקפ"ו 1825) היה אבי שושלת חסידות קוסוב (שממנה יצאה חסידות ויז'ניץ) שאותה הנהיג כאדמו"ר בשנים 1825-1802. נודע גם בשם הספר שלו "אהבת שלום".
תולדות חייו.
רבי מנחם מנדל הגר נולד בקולומיאה לחיה ויעקב קופיל חסיד. למד אצל רבי משה יהודה לייב מסאסוב, רבי זאב וולף מצ'רני-אוסטראה, רבי משולם פייבוש מזברז' ורבי צבי הירש מנדבורנה.
רוב ימיו שקד על לימוד התורה ועסק במסחר רק כדי להתפרנס כדי הצורך ולא יותר. קיבל את משרת הרבנות בקוסוב ותוך זמן קצר היה למורה דרכם של אלפי חסידים.