גולדשטיין הוא בעל תואר ראשון בבימוי תיאטרון וסוציולוגיה מאוניברסיטת תל אביב ועבר הכשרת עורכי חדשות ברשות השידור.
גולדשטיין נשוי לתפאורנית סבטלנה ברגר, אב לשתי בנות וחי ברמת גן.
פעילות עיתונאית.
לאחר שירותו הצבאי החל גולדשטיין בעבודתו העיתונאית ברשת א' של רשות השידור, בשנים 1996–1998, כעורך ומגיש של אחת מתוכניות שידורי הנוער. לאחר מכן שימש ככתב חדשות במקומון הבת-ימי "צהוב", במקומון "תל אביב" של רשת ידיעות תקשורת וכתחקירן בתוכנית "חוצה ישראל" בטלוויזיה החינוכית בתקופה שבה הגיש אותה דב אלבוים. מאז 1998 הוא מפרסם מדי פעם כתבות בירחון הילדים "עיניים".
בשנים 1999–2003 שימש גולדשטיין ככתב כלכלי, כתב כתבות תחקיר, מבקר תיאטרון ובעל טור בשבועון הירושלמי "כל העיר". גולדשטיין פוטר מ"כל העיר" לאחר שכתב כתבת פרופיל על עורך הדין דורי קלגסבלד, שכללה ציטוט של טענות נגד עורך הדין, וזה איים על השבועון בתביעת לשון הרע. אנשיל פפר, עורך העיתון, קרא לגולדשטיין לבירור שבו הסתבר שזה לא העביר לו במדויק את דברי עורכי הדין של העיתון ביחס לכתבה; על קטעים שהגדירו עורכי הדין כ"בלתי אפשריים לפרסום", אמר גולדשטיין לפפר טרם פרסום הכתבה שהם הוגדרו כ"בעייתיים". בעקבות כך הודיע פפר לגולדשטיין שהוא מפוטר משום ששיקר לו. הפיטורים, שלוו בהודעת התנצלות מובלטת בשבועון אשר כללה את עובדת פיטורי הכתב, עוררו מחאה: 19 כתבים ועובדים שלחו מכתב מחאה למו"ל, עמוס שוקן, וסגן העורך, גידי גולדברגר, התפטר. גולדברגר והכתבים טענו שהבדיקה החוזרת של הכתבה לא הייתה רצינית ושפיטורי כתב בשל כתבת תחקיר יפגעו במוטיבציה לכתוב כתבות כאלה בעתיד ויסכנו את קיומה של עיתונות חוקרת.
גולדשטיין היה כתב כלכלי ב-ynet ברציפות מיולי 2003 ועד מאי 2012.
מאז יוני 2012 ועד לסגירתם כעבור שנה ב-2013, שימש כעורך ראשי של המגזינים המוטוריים ("הגה", "מוטו" ו-"Mountain Bike") בקבוצת המגזינים מוטו.
לאחר התפרקות קבוצת מוטו תקשורת, עבר לתחום יחסי הציבור ושימש בין השאר כדובר המשמר החברתי וכשותף במשרד יחסי הציבור וגנר&amp;גולדשטיין. במאי 2019, עם הקמת "זמן ישראל", עזב את יחסי הציבור והצטרף לצוות ההקמה של האתר.
מאז תחילת עבודתו סיקר גולדשטיין את רוב האירועים הכלכליים של התקופה, כולל גילוי הגז בחופי ישראל ועסקת הגז בין ישראל למצרים; מכירת חברת ישקר לוורן באפט ומכירת תנובה לקרן אייפקס; הלאמת והפרטת קרנות הפנסיה של ההסתדרות; הפרטת צים, בזק ובז"ן; משבר השכר ברשויות המקומיות; המאבק להעלאת שכר המינימום; תוכנית ויסקונסין וביטולה; הסכם פנסיה חובה; המשבר הכלכלי העולמי (2008); "בועת הנדל"ן"; מאבקי השליטה בבנק הפועלים וחקירות בכירי הבנק ודיוני ועדת ששינסקי. כמו כן סיקר גולדשטיין את הרקע הכלכלי לאירועים חדשותיים כמו ההתנתקות, מלחמת לבנון השנייה, מערכות בחירות והשרפה בכרמל (2010) ותחומים שבין הכלכלה והפוליטיקה כמו קשרי הון-שלטון והמצב הכלכלי ברשות הפלסטינית וברצועת עזה.
בנוסף לסיקור החדשותי השוטף, פרסם גולדשטיין כתבות מגזין, כתבות וידאו, תחקירים, ראיונות ופרשנויות. גולדשטיין פרסם שני מדורים קבועים בערוץ הכלכלה: "שווה לנו" העוסק בהשוואות בנושאים כלכליים-חברתיים בין ישראל למדינות אחרות בעולם ו"הזהב היהודי" - סדרת כתבות היסטוריות על השורשים העתיקים של "הגניוס היהודי" ועסקיהם של יהודים בתקופות קדומות.
הוא הרבה לכתוב על זכויות עובדים ושביתות ולחשוף פגיעה בעובדים והלנות שכר. אף על פי שאינו מתנגד להפרטה באשר היא, הוא נמנה עם המבקרים החריפים של הרפורמות הכלכליות שביצע בנימין נתניהו כשר האוצר, וביקר גם את המדיניות הכלכלית של ממשלת אהוד אולמרט וממשלת נתניהו השנייה.
בדצמבר 2007, לקראת הקמת עיתון ואתר "כלכליסט", נסגר ערוץ הכלכלה של ynet ומוזג ב"כלכליסט", וגולדשטיין נשאר ב-ynet ככתב חדשות. במרץ 2008 הוחלט שגולדשטיין, שמילא מדי פעם גם משימות עריכה, יקים את ערוץ הכלכלה ב-ynet מחדש. גולדשטיין גייס צוות חדש של עורכים, כתבים ופרשנים לערוץ ושימש באופן זמני כעורך הראשי שלו בפועל, במקביל לעבודתו ככתב. בספטמבר 2009 העביר את ניהול הערוץ לאיילת צור, וחזר לעבוד ככתב במשרה מלאה.
בינואר 2012 הודיע על התפטרותו, אך חזר בו בהסכמת הנהלת האתר. לאחר חזרתו חבר לשני עורכים באתר, לשם הקמת ועד עובדים שיהיה מסונף לארגון העיתונאים החדש שהוקם באותה עת במסגרת הסתדרות העובדים הכללית החדשה, ופוטר מעבודתו, לטענת ההנהלה עקב "פיטורי התייעלות". ארגון העיתונאים פנה לבית הדין לעבודה בתביעה לביטול פיטוריו של גולדשטיין, ותביעתו התקבלה.
בעקבות פסיקת בית הדין קם ב-ynet ועד עובדים וגולדשטיין שב לעבודתו באתר, אולם לאחר חודש פרש מרצונו לקבוצת "מוטו".
זמן ישראל.
בזמן ישראל מסקר גולדשטיין את תחומי יחסי העבודה, המגזר החרדי, הערבי וההתנחלויות. כן מסקר גולדשטיין את תחום הבריאות, במסגרת זו היה פעיל בסיקור נרחב של מגפת הקורונה בישראל הן בתחום הרפואי והן בהשפעותיה על החברה, הכלכלה והחינוך. נוסף על כך מסקר גולדשטיין את משרד ראש הממשלה ובמסגרת זו היה הראשון שחשף את התרחבות מעון ראש הממשלה לוילה שוקן.
אייר פראנס-KLM
אייר פראנס-KLM (באנגלית: Air France-KLM), היא חברת החזקות אירופאית. החברה הוקמה בשנת 2004 כתוצאה ממיזוג חברות התעופה אייר פראנס הצרפתית, ו-KLM ההולנדית. החברה היא החברה בעלת צי המטוסים הגדול באירופה עם למעלה מ-700 מטוסים. שווי השוק של החברה כ-4.3 מיליארד דולר (ספטמבר 2019).
החברה פועלת בעיקר מנמל התעופה שארל דה גול שבפריז ומנמל התעופה סכיפהול שבאמסטרדם. לחברה מועדון נוסע מתמיד בשם "Flying Blue".
היסטוריה.
אייר פראנס-KLM נוצרה כממיזוג חברות התעופה אייר פראנס הצרפתית, ו-KLM ההולנדית ב-5 במאי 2004. כתוצאה מהמיזוג ירד חלקה של הממשלה הצרפתית בחברת אייר פראנס מ-54.4% ל-44% בחברה הממוזגת, כשבהמשך הפחיתה את החזקה פעמים נוספות. בעת המיזוג, טסו החברות ל-225 יעדים בעולם.
בשנת 2009 טסו בחברה כ-71.3 מיליון נוסעים, וב-2014 טסו 87.3 מיליון נוסעים.
מאז היווסדה ועד 2018 הייתה חברת התעופה הגדולה באירופה.
צי המטוסים.
נכון למאי 2011 היו בצי אייר פראנס 254 מטוסים, בצי KLM 116 מטוסים, בצי רז'יונל 49, ל-KLM cityhopper 48, לבריטאייר 45, לטראנסאוויה. קום 44, לסיטיג'ט 39, ולמרטינאייר 19 מטוסים.
בסה"כ בצי החברות 728 מטוסים, מתוכם 25 מטוסי מטען.
מטוס אמפיבי
גוגל תרגום
גוגל תרגום (באנגלית: Google Translate או גוגל טרנסלייט) הוא שירות חינמי של תרגום מכונה סטטיסטי שפותח על ידי גוגל, המאפשר לתרגם מילים, קטעי טקסט או דפי אינטרנט ליותר מ-100 שפות.
ייסוד.
בשנת 2001 החלה גוגל לספק אפשרות תרגום מאנגלית לשמונה שפות ומשפות אלה לאנגלית, באמצעות שירות שהתבסס על תרגום מכונה סטנדרטי. לאחר שאיכות התרגום לא השתפרה עם השנים הצטרף בשנת 2003 לצוות השירות מדען המחשב הגרמני פרנץ יוזף אוך (Och), שזכה באותה שנה במקום הראשון בתחרות DARPA לתרגום מכונה אוטומטי מהיר. מאז 2004 עומד הוך בראש מחלקת התרגום האוטומטי של גוגל, והאלגוריתמים של השירות מבוססים על מחקריו. תחילה סבלה המערכת הניסויית שפיתח מאיטיות רבה, ותרגום של 1,000 משפטים ארך 40 שעות ונעשה על 1,000 מכונות, אך לאחר כשנה הצליחה המערכת לתרגם משפט בתוך פחות משנייה. בתחילת שנת 2006 הושק השירות המחודש, שאפשר בשלב ראשון לתרגם לסינית וערבית בלבד.
טכנולוגיה.
מערכת "גוגל תרגום" פועלת בטכנולוגיית תרגום מכונה סטטיסטי. כאשר נשלחת בקשת תרגום, המערכת סורקת מיליוני תרגומים אפשריים, ובוחרת מהם את התרגום הסביר ביותר מבחינה סטטיסטית. זאת בניגוד לגישה המסורתית בחקר התרגום והשפה, של ניתוח על בסיס חוקים לשוניים. עם זאת, עבור רוב השפות בשירות, עד לאוקטובר 2007 לא השתמשה גוגל באלגוריתם שפיתחה, אלא בטכנולוגיית התרגום של חברת "סיסטראן" (Systran), שבה עשו שימוש גם שירותי תרגום אחרים כגון דג בבל ,AOL ו-Yahoo.
המודלים הסטטיסטיים לכל שפה בשירות מתבססים על נתונים ממאגר טקסטים דו-לשוניים של מעל מיליון מילים, ומשני מאגרים חד לשוניים המכילים מיליארדי מילים כל אחד. בשלבים הראשונים של השקת השירות אספה גוגל את מאגרי הטקסט ממכוני מחקר לשפות ומהאו"ם, שמסמכיה מתורגמים ל-6 שפות. היותן של השפות ערבית וסינית שפות רשמיות של האו"ם, מהווה כנראה אחת הסיבות לכך שגוגל מיקדה תחילה את מאמציה בשפות אלה, ולא, לדוגמה, בשפה היפנית או הגרמנית, שאינן שפות רשמיות. לאחר מכן החלה גוגל להתבסס גם על טקסטים מהאינטרנט, על מסמכי האיחוד האירופי המתורגמים ל-23 שפות, וכן על גוגל ספרים, אם כי באופן חלקי בלבד בשל בעיות באיכות ה-OCR בספרים הסרוקים.
כמו כלי תרגום אוטומטי אחרים, "גוגל תרגום" מוגבל ביכולותיו. על אף שהוא מסייע לקורא להבין את הקשר התוכן הכללי של טקסט בשפה זרה, הוא אינו מספק תמיד תרגום מדויק, ולעיתים קרובות מופיעות מילים חסרות הקשר או מילים שלא חלים עליהם כללי דקדוק. הדבר נובע בעיקר מהקושי לתרגם אוטומטית מילים בעלות כמה משמעויות ומבני משפטים המשתנים בין שפות. בחלק מהשפות השירות מציג תוצאות טובות יותר.