בנינגטון היה מכור לסמים ולאלכוהול במשך שנים ובעבר אף הודה כי שקל מספר פעמים להתאבד שכן לדבריו הוא נוצל מינית על ידי חבר של אביו בילדותו. בנינגטון היה חברו הקרוב של המוזיקאי כריס קורנל שהתאבד בתלייה אף הוא כחודשיים לפני כן. יום התאבדותו של בנינגטון חל ביום הולדתו ה-53 של קורנל המנוח. בהלווייתו של קורנל שר בנינגטון את השיר "הללויה" של לאונרד כהן.
עם היוודע דבר התאבדותו של בנינגטון, צייצה בטוויטר אלמנתו של כריס קורנל, ויקי: "בדיוק כשחשבתי שהלב שלי לא יוכל להישבר יותר. אני אוהבת אותך".
ועידת באנדונג
ועידת באנדונג (Bandung) היא ועידת מדינות אסיה ואפריקה שנערכה בשנת 1955 בעיר באנדונג שבאינדונזיה. מטרות הוועידה היו קידום שיתוף פעולה כלכלי ותרבותי בין מדינות אפריקאיות ואסייתיות והתנגדות לקולוניאליזם.
מהלך הוועידה.
ועידת באנדונג התכנסה ב-17 באפריל 1955. בוועידה השתתפו 29 מדינות אסיה ואפריקה, שרובן הגיעו לעצמאות שנים אחדות בלבד קודם לכן, מהן 23 מדינות מאסיה ו-6 מדינות מאפריקה (מתוכן 9 מדינות ערביות). היו אלה כל המדינות העצמאיות באותה עת בשתי היבשות, מלבד ישראל וקוריאה שלא הוזמנו, טאיוואן שלא הורשתה להשתתף בתור "מדינת סין" (כפי שהוכרה אז באו"ם) עקב הזמנתה של סין העממית ומונגוליה שנחשבה למדינת חסות של ברית המועצות. ישראל לא הוזמנה להשתתף בוועידה בלחץ מדינות ערב, שאיימו להחרים את הוועידה אם ישראל תשתתף בה. כמו כן אחת המוזמנות, פדרציה של אפריקה המרכזית שהונהגה אז על ידי לבנים סירבה להזמנה.
המטרות המוצהרות של הוועידה היו להשיג הרגעה של האווירה המתוחה שנוצרה בעולם על ידי המלחמה הקרה, ומאבק בקולוניאליזם.
החלטות הוועידה.
הוועידה החליטה על עשרה עקרונות:
מגמת הוועידה בדיוניה ובעקרונות אלו הייתה מגמה של אי-הזדהות, נייטרליות.
במהלך הוועידה הותקפה מדינת ישראל על ידי המשתתפים ובהם נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר. המופתי חאג' אמין אל-חוסייני הופיע לפתע באולם הוועידה ותקף את מדינת ישראל בחריפות. הוועידה החליטה כי מדינות אפריקה ואסיה יתייצבו לצד הערבים בסכסוך הערבי-ישראלי, וקראה להחזרת מדינת ישראל לגבולות החלוקה. ההחלטה התקבלה פה אחד, כולל קולה של טורקיה, שקיימה יחסים דיפלומטיים עם מדינת ישראל. החלטות הוועידה בעניין הסכסוך הישראלי-ערבי מותנו במקצת בזכות דעתן של הודו ובורמה, שהוסיפו לנוסח פסקה הקובעת כי החלטות הוועידה יבוצעו בדרכי שלום בלבד. החלטות הוועידה גרמו להגברת בידודה של מדינת ישראל בזירה הבינלאומית ולהרגשת פגיעה בציבור ובהנהגת המדינה.
מדיניות החוץ של מצרים הושפעה רבות מן הוועידה. יש הרואים באירוע זה את המעבר של תנועת הקצינים החופשיים, שהשתלטה על מצרים במהפכה ביולי 1952. מהמישור הלאומי אל המישור הבינלאומי. נאצר, שזו הייתה הופעתו הראשונה בפורום בינלאומי, קשר קשרים איתנים עם מספר מנהיגים שהשתתפו בוועידה ולאחריה החל לארח בקהיר כינוסים של המדינות החדשות. מצרים תפסה את הנייטרליות שהביעה הוועידה ביחס למלחמה הקרה לא כנייטרליות פסיבית, אלא כמחויבות לפעול באופן אקטיבי למען שחרור העמים מהשלטון הקולוניאליסטי. בהתאם לתפיסת "נייטרליזם חיובי" זה, נאצר החל לסייע לארגונים מהפכניים באפריקה לחתור תחת בריטניה וצרפת, שעדיין שלטו באזור. הוועידה גם סימלה את הנטישה המצרית את המערב והחבירה לגוש הקומוניסטי. יש הגורסים כי במהלך הוועידה נרקמה עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית שיצאה לפועל בספטמבר 1955. יש הטוענים כי מפנה זה במדיניות החוץ המצרית הביא בסופו של דבר להלאמת תעלת סואץ ולמלחמת סיני בסוף 1956.
מפת קרנוף
מייק שינודה
מיכאל קנג'י "מייק" שינודה (באנגלית: Mike Shinoda, נולד ב-11 בפברואר 1977) הוא גיטריסט, ראפר, פסנתרן, כותב שירים ומפיק מוזיקלי, יפני - אמריקאי. הוא חבר בלהקת לינקין פארק ומאוחר יותר הקים גם את פרויקט הצד פורט מינור, שהוציא אלבום אחד. הוא גם מצייר ומעצב יצירות אמנות.
ביוגרפיה.
שינודה נולד וגדל בעיר אגורה, הקרובה ללוס אנג'לס, קליפורניה. אביו, מהגר ממוצא יפני, אימו ממוצא הונגרי – רוסי ובעלת קשר משפחתי רחוק עם המלחין צ'ייקובסקי. יש לו אח צעיר בשם ג'ייסון (שנולד ב-1979).
הוא נישא לאנה במאי 2003, יש לו ילד בשם אוטיס אקיו שינודה.
הוא למד בבית ספר לעיצוב בפסדינה ולאחר מכן עבד כמעצב גרפי.
כשהיה בכיתה ז', פגש שינודה את בראד דלסון (לימים גיטריסט להקת לינקין פארק). בסוף התיכון הקימו השניים יחד עם חבר נוסף, רוב בורדון, את להקת "Xero" אשר התפתחה מאוחר יותר ללהקת "לינקין פארק". מייק הוא מנחה ההופעה, זמר-ראפר ומפיק-שותף. יחד עם הדי ג'יי ג'ו האן הוא עיצב את העטיפות לכל הדיסקים של לינקין פארק.
בדומה לגיטריסט הלהקה בראד דלסון, מנגן שינודה על גיטרת פול ריד סמית מדגם CE22, ובקליפ "One Step Closer" ניגן על גיטרת איבנז מדגם RG120.
ב-2005 שינודה הקים את פרויקט ההיפ הופ "פורט מינור" שהוציא כמה להיטים וזכה להצלחה רבה.
שנה לאחר מכן, שינודה הוציא לאור את תערוכת העבודות שלו הנקראה "Diamonds Spades Hearts &amp; Clubs".
ב-2008 הוציא שינודה את תערוכת העבודות השנייה שלו הנקראה "(Glorious Excess (BORN".
ב-2009 קיבל שינודה תואר ד"ר לשם כבוד מהמכללה למרכז אמנות העיצוב.
ב-2010 קיבל שינודה פרס איש חזון.
במשך עשר שנים לקח שינודה שיעורי פסנתר קלאסי, ולאחר מכן עבר לנגן סגנונות שונים כגון היפ-הופ וג'אז כיוון שעייף מהסגנון הקלאסי.
חבריו ללהקה נוהגים לקרוא לו "הדבק" משום שהכל מוחזק אצלו ביחד, ישנם כינויים נוספים אבל הם אינם ברורים, כמו: Spike Minoda, Cobra Holda.
המיתולוגיה הרומית
רוב בורדון
רוברט גרגורי "רוב" בורדון (באנגלית: Robert Gregory "Rob" Bourdon; נולד ב-20 בינואר 1979 בקלאבאסס, קליפורניה) הוא מוזיקאי אמריקאי-יהודי. המתופף של להקת הנו-מטאל האמריקאית לינקין פארק. הוא החבר הצעיר ביותר בלהקה.
חייו.
נטייתו של בורדון למוזיקה החלה בגיל צעיר. בגיל 10 הוא החל ללמוד לתופף על התופים (ולפני כן גם על פסנתר, לתקופה קצרה).
כל זה החל לאחר שאימו, הכירה את מתופף להקת אירוסמית', הכניסה את בנה אל מאחורי הקלעים של הופעתם. שם רוב הביט על המופע והחליט שהוא רוצה לעסוק בתיפוף כאשר יגדל.
בתיכון למד רוב עם מספר חברים מהלהקות הובסטנק ואינקיובס. הוא הצטרף ללהקה הראשונה שלו בגיל 13, בה הוא ניגן יחד עם חבריו גרסאות כיסוי לשירי נירוונה.
מאוחר יותר רוב הצטרף לחברו לתיכון, הגיטריסט בראד דלסון, בלהקה "Relative Degree". למרות כל החזרות הלהקה לא הצליחה להחזיק מעמד והתפרקה אחרי הופעה אחת בלבד.
דרך חברו הטוב של בראד, מייק שינודה, השניים הצטרפו ללהקה "Xero" – הלהקה ששינתה את שמה פעמיים: ל-hybrid theory ומוכרת כ-linkin park (לינקין פארק) של היום.
יכולותיו של רוב בורדון בתיפוף באות לידי ביטוי בהופעות של לינקין פארק כשבשיר Bleed It Out הוא מבצע סולו תופים ארוך.
מתגורר בורדון בלוס אנג'לס. הוא טבעוני.
שירת הים (יישוב)
שירת הים היה מאחז בדרום רצועת עזה, על חוף הים התיכון במרכז רצועת החוף של גוש קטיף, שפונתה במסגרת תוכנית ההתנתקות.
היישוב נבנה על תשתית של עשרה בתי נופש שנבנו בסמוך לרצועת החוף ושמשו קצינים מצריים לפני מלחמת ששת הימים. בתום המלחמה הועברה הבעלות על מבנים אלו למנהל האזרחי. בקשות למתן אישור להתיישבות יהודים במקום נדחו. ב-20 בנובמבר 2000 אירע במבואות כפר דרום פיגוע שבו נהרגו שני אזרחים ונפצעו עשרות, רובם ילדים שהיו בדרכם לבית הספר. בט"ו בשבט תשס"א (2001) הקימה קבוצת צעירים מישיבת תורת החיים את "שירת הים" כתגובה. היישוב מעולם לא הוכר על ידי ממשלת ישראל. השם שירת הים הוענק למקום על ידי רוחמה שפירא, וזאת בעקבות סמיכות הקמת היישוב ל"שבת שירה" שבה נקראת בבתי הכנסת "שירת הים".
ההתנתקות.
עד תהליך ההתנתקות התגוררו במקום כ-20 משפחות בקראוונים ובמבנים נטושים ובמקום הוקמו גינת משחקים ובית כנסת. ביישוב התגוררו במאי 2005 כ-16 משפחות. התושבים ייעדו את יישובם לשמש כאתר נופש ותיירות, למרות המצב הביטחוני הקשה באזור.
לקראת מועד ביצוע תוכנית ההתנתקות הוקמו לאורך החוף ליד שירת הים עשרות סוכות שקלטו לתוכן עשרות רבות של מתנחלים חדשים. חלקם הגדול הסתננו לגוש קטיף דרך מחסומי הצבא והמשטרה. בשירת הים וביישוב הסמוך, כפר ים, פרצו בחודש יוני 2005 עימותים קשים עם תושבי אזור המואסי הסמוך ועם כוחות הביטחון.
היישוב פונה ב-18 באוגוסט 2005, במסגרת יישום תוכנית ההתנתקות. בני הנוער שהיו שבמקום, בהנהגתו של אריה יצחקי הכריזו על הקמת אוטונומיה יהודית שנקראה "הרשות היהודית העצמאית של חבל עזה". הם הציתו מחסומים, צמיגים, פחי אשפה ועצי תמר וחלקם התבצרו בבית הכנסת ובמוסדות ציבור אחרים. יצחקי אף איים לירות בשוטרים ובחיילי צה"ל.
אחרי תלאות ממושכות הושג הסכם על פתרון קבע לקהילה ביישוב משכיות בבקעת הירדן. עד להקמת הבתים במשכיות עברו המתיישבים למגורים זמניים ביישוב הקהילתי חמדת, בקרבת משכיות. בחודש דצמבר 2006, נתן שר הביטחון, עמיר פרץ, את האישור הסופי להרחבת היישוב בכ-30 בתים צמודי קרקע חדשים. ההחלטה קוממה את מחלקת המדינה האמריקנית, ואת האיחוד האירופי, אשר מיהרו לפרסם הודעות המבקרות את ההחלטה. בספטמבר 2009 החלו במקום עבודות לבניית 20 בתי קבע. לצד בתי הקבע קמה שכונת קראוונים וכיום מתגוררים מפוני שירת הים במשכיות.
מנחם מנדל מורגנשטרן
גאומטרית המישור
דייב פרל
דייוויד מייקל פָרֵל (נולד ב-8 בפברואר 1977), המכונה גם "פיניקס", הוא נגן הבס של להקת לינקין פארק.