הקשר נעשה במכשירי אלחוט דיבור. הספינות צוידו במכשיר קשר אחד בכל תחום: ת"ג - קולינס, - 'מ.ק. 46' ועוד מכשיר נייד 'מ.ק. 25', - מכשיר VRC 24 או במקומו 'מ.ק. 240'. לספינות לא הייתה תחנת אלחוט ולא היה אלחוטן. לא ניתן היה להעביר מברקים מוצפנים.
צוות הדבור כלל שני חובלים ושישה חוגרים. המספר הקטן של אנשי הצוות חייב ביצוע עבודות בתחומים שלא הוכשרו לכך. מפעיל המכ"ם נדרש להחזיק הגה והמכונאי נדרש לפירוק המקלעים והרכבתם. מפקד הספינה היה בוגר קורס חובלים בדרגת סגן. עמדת השליטה של המפקד נמצאה בגשר הפתוח, אך כדי לקבל תמונת מצב בלילה או כשהים סוער מאוד עליו להמצא בחדר סגור במפלס נמוך יותר בו הופעל מכשיר המכ"ם. במשך שנה ורבע שקדמו למלחמה צוותי הדבורים ביצעו אימונים רבים ושהו בסיורים ארוכים במפרץ, כ-10–14 ימים בכל חודש. הם תרגלו לחימה נגד כלי שיט, שעל פי הנחיית מפקד הזירה, אל"ם זאב אלמוג, דרשה להסתער בלילה עד "טווח 0". הנחיה זו נבעה מקוטרם הקטן של כלי הנשק בדבור (20 מ"מ ו-0.5 אינץ'), אשר רק פגיעה מקרוב בקו המים, במחסניות התחמושת ובגשר הפיקוד, יכולה הייתה לגרום להשמדת כלי השיט של האויב.
פלגת הדבורים בים סוף נקראה פלגה 915. היא כללה חמישה דבורים בפיקוד רב-סרן והתבססה בשארם א-שייח' (עד פרוץ המלחמה היו 4 דבורים פעילים בלבד והדבור החמישי היה בלתי מאויש; הוא אויש רק עם פרוץ המלחמה). פעילותה העיקרית הייתה סיורי הפגנת נוכחות במפרץ סואץ. החל מחודש יולי 1972, זוג דבורים היה עולה ל-10 ימים למעגנים בחוף סיני ומבצע סיורים מול אזורים רגישים (קודם לתקופה זו הסתפקו ב-3 ימים בחודש). הפעילות מיציאה עד חזרה נקראה סיור 'מונטנה' ונעשתה שגרתית.
עיקר הקושי בסיורים אלה היה התמודדות עם מצב ים קשה, שוניות ומכשולים בלב ים. עקב מחסור במפקדי דבורים בוצעו חלק מסיורי 'מונטנה' כאשר המפקד הוותיק מוגדר כמוביל זוג. והיה עליו להמשיך לפקד על ספינתו וגם למלא את המשימה. כאשר הוטלה משימה לא שגרתית והמצב מסתבך נוצרו בעיות שליטה.
בצפון המפרץ היו בקיץ 1973 התגרויות מצד כלי שיט מצריים שחצו בכוונה את קו אמצע המפרץ ואיימו על כוחות ומוצבים ישראלים בגדה המזרחית. במטרה להפסיק זאת הוטל על סגן צבי שחק לצאת עם שני דבורים לסיור 'מונטנה' בן 10 ימים שכלל שהייה רצופה בבסיס ראס סודר.
ב-13 באוגוסט 1973 הייתה שוב חדירה של ספינת משמר מצרית מדגם 'דה-קסטרו' באור יום. שחק ערך את הכוח ולפי הנחיית מפקד הזירה, אל"ם אלמוג, נכנס לקרב. הספינה המצרית פתחה ראשונה באש. הדבורים התקרבו לטווח של 600 מטר ואז פתחו באש בו זמנית. ספינת המשמר המצרית ספגה נזקים והחלה להסתובב במעגלים. הרמטכ"ל, דוד אלעזר, הורה להחזיר את הדבורים. ספינת ה'דה קסטרו' המצרית שניזוקה קשה הצליחה לדדות חזרה לנמל עדביה, הועלתה לחוף לתיקונים ולא הוחזרה לכשירות (במלחמת יום הכיפורים הושמדה סופית, על החוף, בירי מטנק של צה"ל). לצד הישראלי היו שני פצועים קל. כשחזר לבסיס ספג ביקורת מפיקוד הזירה על כך שספינת המשמר לא טובעה. עוד נאמר כי היה עליו להסתער עם חרטום הדבור על ספינת המשמר. עם זאת, מפקד הזירה רחש אמון לכישורי הפיקוד של שחק ועודדו להמשיך כמפקד זוג דבורים.
מידע מודיעיני.
מתקופת מלחמת ששת הימים נערך הצי המצרי בים סוף בכוח רב שכלל צוללות, משחתות, ספינות טילים, טרפדות וספינות משמר. דרך הפעולה הצפויה הייתה חסימת השיט בדרום ים סוף. באזור מפרץ סואץ נמצאו ספינות משמר וטרפדות. עשרות ספינות דיג אזרחיות נמצאו במעגנים לאורך המפרץ. שיטת פעולה של העברת כוחות יבשתיים בסירות דיג מהחוף המערבי לחוף סיני לא נחזתה.
בחוף מפרץ סואץ, בקרבת ראס זעפרנה, נפרס כוח יבשתי מצרי שכלל חטיבת חי"ר של הארמייה השלישית. בנוסף לזה שני גדודים של כוח נגד מטוסים, באזור מרסא תלמאת, כל גדוד כלל 6 סוללות ונשק בינוני. בנוסף הייתה יחידת מכ"ם הכוללת את כוח המשמר סביב הסוללה. במעגן נמצא מספר רב של ספינות דיג. בחוף נערך אגד קומנדו מספר 136 שיעדו להעברה לצד המזרחי בסירות גומי ובמסוקים. המצרים הצליחו לשמור בסוד את המידע על כך, אך נראה שחלק מזה היה ידוע למודיעין הימי ולמפקד חיל הים. הגנת חוף באזור כללה תותחי 122 מ"מ ללא בקרת מכ"ם, וכן מרגמות כבדות ובינוניות, כוחות חי"ר וטנקים.
למודיעין זירת ים סוף היו צילומי אוויר טובים של כל חוף המפרץ אך המידע לא הופץ לפלגת הדבורים ולא הוכנו תיקי יעדים עם תרשימים כי למפקדת חיל הים לא נראה שיהיה צורך בכניסה לאחד מהם. מסקירות מודיעין קודמות היה ידוע שמרסא תלמאת משמש מקום עגינה לכ־70 סירות דיג. היו ידיעות על מכ"ם דקה בראס זעפרנה, שלא הופעל באופן רצוף.
תחילתו של סיור מונטנה.
בתדריך לדבורים של מפקד זירת ים סוף, אל"ם זאב אלמוג, שנעשה בשארם א-שייח' ב-3 אוקטובר 1973, לפני היציאה ל'מונטנה', נאמר שהמצרים מבצעים תרגיל גדול ("תחריר 41") שיכול להתפתח למלחמה. על רקע זה הורה המז"ר לשחק כי נוכח אפשרות להתפתחות מלחמה על כל דבור להיות מוכן לירי טילים נגדו בעוברו את ראס מוחמד למפרץ סואץ, וכי עליו להימצא בכוננות מתמדת נגד מטוסים בעת שהייתו בראס סודר. לא הייתה לאיש הערכה שהדבורים יידרשו להיכנס עם כלי השיט לתוך מעגן מצרי ולנהל שם קרב פנים אל פנים. שינויי הפיקוד ביחידה 838 (בסיס ראס סודר) לא נמסרו לשחק. מפקדי יחידה 838, זאב גולדצקי ומחליפו יואל פלג, לא נכחו בתדריך זה.
שחק יצא לסיור במפרץ 4 ימים לפני המלחמה, וכאשר פרצה המלחמה לא נמסר לו שהחלה.
ביום רביעי, 3 באוקטובר, יצאו שתי ספינות דבור מפלגה 915 בפיקוד סגן צבי שחק לסיור נוכחות ואבטחה במפרץ סואץ. בדרכם במעבר מילאן נדרשו להתגבר על מזג האוויר שהרים גלים צפוניים ולהגיע לאבו זנימה. מול א-טור נוכחו כי הים קשה אך מאפשר תנועה. באבו זנימה פגשו את המכלית 'סירניה' ולמחרת המשיכו צפונה והגיעו לראס סודר. כאן נקשרו בצמוד לנחתת המושבתת 'תרשיש' והקפידו על כוננות נ"מ, כפי שנמסר להם בתדריך היציאה לסיור בשארם א-שייח'.
ביום שישי, 5 באוקטובר, תודרכו על ידי מפקד בסיס ראס סודר. נראה שעיקר דאגתו של מפקד יחידה 838 הייתה מטרפדות מצריות המבוססות בנמל עדביה. בשבת בבוקר ניתן תדרוך נוסף שלמעשה לא חידש מודיעין. בצהריים ניתנה הוראה לכוננות נגד מטוסים בהיותם עדיין בתחום המעגן. בצוות דבור 867 היו שני אנשים חולים שקדחו מחום. למרות זאת החליט מפקד הדבור, מוטי דקל, לקחת את החולים, כי לא נראה לו שיקבלו טיפול רפואי הולם בראס סודר.
בשבת בצהריים לא היה ידוע לשחק על ההיערכות הצבאית המצרית בחוף המערבי של מפרץ סואץ. לדבריו
ב-6 באוקטובר, בשעה 14:10, יצא זוג הדבורים במגמה לבלום חדירה של טרפדת מצרית K-123 שנעה לכיוון החוף הישראלי, בלא שידעו כי זמן קצר קודם לכן פתחו כוחות מצריים במתקפה נרחבת לכל אורך תעלת סואץ, בשארם א-שייח' ולאורך חוף המפרץ. הכוח גם לא עודכן לגבי תקיפת מטוסים מצריים את המעגן בשארם א-שייח', שגרמה לניתוק הקשר עם יחידות הזירה במפרץ סואץ.
הדבורים דיווחו כי הם רואים תנועה ערה של מסוקים. ולשאלת שחק לראס סודר האם מתבצעת פעילות מסוקים ישראליים הוא קיבל תשובה שלילית ואז, לבקשתו, קיבל אישור לפתוח באש על המסוקים, אך אלה עברו מחוץ לטווח נשק הדבורים.
לדברי סגן שחק, בשעה 16:10 התקבלה הוראה ממפקדת הזירה לרדת דרומה ולחסום מול שדה הנפט באבו רודס. לא הוזכרה המלה מלחמה אך ניתנה הנמקה ברורה.
בשעה 19:30 קיבלו צוותי הדבור הוראה מראס סודר לחסום בין אבו סווירה לאבו רודס במקום שבו היו מתקני הנפט הישראליים בסיני. מפקד הכוח ערך את דבור 867 מצפון ועם דבור 864 סרק דרומה יותר, גזרה של 16 מיל. מאוחר יותר קיבל הוראה שלא לפתוח מרחק של יותר מ-4 מיל בין הדבורים.
בהגיע הדבורים לאבו זנימה התגלתה מטרה חשודה, והם עמדו לתוקפה האירו בזרקור וראו שזו המכלית "סירניה".
מהלך הקרב.
הטלת המשימה.
מפקדת חיל הים קיבלה בשבת בערב דרישה מהמטה הכללי לפגוע באמצעים של הקומנדו המצרי שמתארגנים באזור ראס זעפרנה להעברת תגבורת ואספקה לכוחות שהונחתו במסוקים בסיני. מאחר שחיל האוויר אינו מסוגל לתקוף בלילה בעיקר נוכח איום טילי נ"מ, האופציה היחידה נותרה אפוא לתקוף מהים.
מפקד חיל הים, בנימין תלם, החליט להטיל מיד את המשימה על זוג הדבורים שנמצאו בקרבה למעגן הדיג. תלם ידע שזו משימה מסוכנת לספינות הדבור, אבל הדחיפות לא אפשרה להמתין ולמעשה לא הייתה אלטרנטיבה זמינה. נוהלי השליטה בחיל הים מאפשרים למפקדה להוריד פקודות ישירות לכלי שיט בים. עקב הפצצה אווירית מצרית מסיבית שהוטלה על שארם אל שייך בפתיחת המלחמה, נותק הקשר הטלפוני בין מפקדת חיל הים למפקדת זירת ים סוף ובין זירת ים סוף ליחידה 838 בראס סודר. שיבושי קשר אלו היו אחת הסיבות לכך שזירת ים סוף לא עודכנה בפקודת התקיפה שהוטלה על כוח הדבורים.
בשעה 23:00 הועברה ברשת אלחוט דיבור מוצפנת הוראת מפקדת חיל הים דרך חדר השליטה בראס סודר לזוג הדבורים בים, שאמרה: - הקשר בין דבור 864 למפקדת חיל הים היה משובש. שינוי משימה נעשה דרך מוצב יחידה 838 בראס סודר מבלי לעדכן את מפקדת זירת ים סוף.
ההודעה נקלטה בדבור 867 ומפקדו מרדכי דקל היה מופתע. כשהבין ששחק בדבור 864 לא קיבל את ההודעה העביר אותה אליו. ההודעה נקלטה גם בדבור 863 שנמצא במצרי יובל ומפקדו מנחם רזניק סייע להעברתה לדבור 864.