הרומן, שכתיבתו הושלמה בספטמבר 1834, פורסם בין 4 בדצמבר 1834 ל-26 בינואר 1835 בכתב-העת La revue de Paris בארבעה חלקים. הוא נחשב לאחד הרומנים החשובים ביותר של בלזק, שבו עשה הסופר לראשונה שימוש נרחב בדמויות שכבר הופיעו ביצירות קודמות שלו, טכניקה ספרותית שהייתה ייחודית לבלזק. אבא גוריו מייצג את הדגם המובהק של הרומן הריאליסטי, שבלזק נחשב אביו מולידו.
עלילת הרומן.
עלילת הרומן נפתחת בתיאור מקיף של האכסניה של מאדאם ווקה, שבה מתגוררים ראסטיניאק, אבא גוריו וקולן, ששוהה במקום תחת השם הבדוי ווטרן. גוריו, יצרן אטריות שפרש מעסקיו, הוציא את כל הונו על שתי בנותיו, דלפי ואנסטסיה, שמנצלות את אהבתו כדי לסחוט ממנו עוד ועוד כספים. הוא זוכה ליחס מלגלג מצד שאר הדמויות באכסניה, מלבד ראסטיניאק והסטודנט לרפואה ביאנשון.
ראסטיניאק, שמבקש לחדור אל החברה הגבוהה בפריז, מתקשה להסתגל לגינונים ולצביעות שמאפיינים את האריסטוקרטיה הפריזאית. הוא זוכה להכוונה ראשונית מצד דודניתו הבארונית, ומצליח להתחבב על אחת מבנותיו של גוריו, דלפי דה נוסיאגן, הנשואה לבנקאי גרמני עשיר. בד בבד מנסה ווטרן לשכנע את ראסטיניאק לחזר אחר רווקה בשם ויקטורין, שאחיה מופקד על ההון המשפחתי. ווטרן מציע לראסטיניאק לדאוג למותו של האח, כדי לאפשר לו לשאת את ויקטורין לאישה ולשים את ידו על כספה. ראסטיניאק מזדעזע מהרעיון ומסרב לשתף איתו פעולה, אך מושפע מעמדותיו של ווטרן בנוגע לחברה ולמוסר. זמן לא רב לאחר מכן מגיעה המשטרה בעקבות ווטרן, שנחשף כפושע מסוכן שזכה לכינוי "מתעה המוות". ווטרן מוציא לפועל את תוכנית הרצח, והמשטרה תופסת אותו באכסניה בעקבות הלשנה של אחת הדיירות במקום.
אבא גוריו, שכועס על יחסו האדנותי של הברון דה נוסיאגן לאשתו, בתו של גוריו, מעודד את ראסטיניאק לחזר אחריה, אך אינו יכול לסייע לו. כל הונו כבר בוזבז על בנותיו. כשבתו השנייה אנסטסיה מספרת לו כי היא נאלצת למכור את התכשיטים המשפחתיים כדי לממן את החובות של מאהבה, הוא סובל משבץ מוחי ומתמוטט. כאשר שוכב גוריו על ערש דווי בנותיו לא טורחות לבקרו. לפני מותו הוא מתפרץ בזעם על חוסר הכבוד שהן הפגינו כלפיו. בהלווייתו של אבא גוריו משתתף רק ראסטיניאק, נער משרת מהאכסניה בשם כריסטוף, ושני אבלים שנשכרו בתשלום. בנותיו של גוריו, שאינן מגיעות בעצמן, שולחות להלוויה את הכרכרות הריקות שלהן לאות הזדהות. בסצנה האחרונה בספר, לאחר שגוריו נקבר, פונה ראסטיניאק לפריז, עליה מתחיל לרדת הערב, ומכריז כנגדה: "עכשיו זה בינך וביני". מיד לאחר מכן הוא הולך, כצעד מתריס ראשון, לארוחת ערב בביתה של הבארונית דה נוסיאגן.
סגנון.
הרומן אבא גוריו מתאפיין בתיאור מקיף ומדוקדק של חיי היום-יום, ומדגיש את התלות בין הרגש לבין הכסף. בלזק אמנם מתאר בפירוט ובהפרזה את קווי האופי של דמויותיו עד כדי היותם פתטיים (אבא גוריו) או קומיים (דמויות רבות, ואף ווטרן), אולם מטרתו אינה להעתיק את תיאור המציאות, אלא לחשוף את יסודות החברה הצרפתית ואת מניעיה במטרה לבקר אותם.
השלמה לריבוע
השלמה לריבוע היא טכניקה אלגברית לטיפול בביטוי מהצורה
הנקרא גם טרינום או משוואה ריבועית (כאשר משווים את הביטוי ל-0).
השלמה לריבוע מתבצעת בשלבים הבאים:
כלומר:
לחלופין, אפשר לבצע זו בצורה הבאה:
כלומר:
באמצעות שיטה זו אפשר להוכיח שהפתרונות של משוואה ריבועית נתונים על ידי
דגל גמביה
דגל גמביה הוא טריקולור אופקי בצבעים אדום (למעלה), כחול וירוק. הפסים מופרדים על ידי פסים לבנים דקים. האדום מסמל את השמש, כמו גם את הסוואנה. מתחתיו, הכחול מסמל את נהר גמביה הזורם דרך המדינה. הירוק מסמל את הארץ והיערות. הפסים הלבנים מסמלים את השלום.
ניהיליזם
נִיהִילִיזְם היא תפיסה פילוסופית השוללת את כל הערכים והמוסדות המסורתיים ומאמצת צורת חשיבה הדוחה אמונה ושוללת את הצורך בה כדי להגיע למימוש או לגאולה. לעיתים קרובות תפיסה זו מזוהה עם פסימיות פילוסופית, ספקנות קיצונית וציניות.
עמדות ניהיליסטיות שונות טוענות באופן שונה כי ערכי האדם הם חסרי בסיס, שהחיים חסרי משמעות, שידע הוא בלתי אפשרי, או שמערכת כלשהי של ישויות אינה קיימת, ושהיא חסרת משמעות או חסרת טעם. לפי הניהיליסטים, לא רק שאין משמעות ביקום, אלא גם אין טעם לנסות לבנות את עצמנו, לשנות או לקבל משהו, כי זה שלעצמו הוא חסר משמעות.
ניהיליסטים שוללים ערכים ואמונה מאחר שאלה (לפי השקפתם) נטולי מהות אובייקטיבית. על פי הניהיליזם אמונה מהווה סכנה ליחיד ולחברה מאחר שהיא מחייבת את ביטול ההיגיון ואת השבתת הניתוח הביקורתי. לפי ציטוט ידוע של ניטשה בנושא זה, האמונה היא חוסר רצון לדעת.
ניהיליזם פוסל גם את האמונה בכוונה או מטרה סופיים. מרבית האמונות והתנועות הפילוסופיות נגועות, על פי הניהיליזם, בטלאולוגיה. כלומר, באמונה בגורל או ייעוד היסטוריים. הטלאולוגיה מנוצלת על ידי רודנים וחולמים אוטופיים כאחד מאמצעי כפייה, וכך מוליכים שולל את האנושות. אלא שעל פי הניהיליסטים אין היום, ומעולם לא היו מטרה או כיוון יחידים ליקום. ההשתחררות מן הטלאולוגיה מעצימה את האדם, ומשחררת אותו לחקור את האמת.
חלוקה.
בשימוש פופולרי, המונח מתייחס בדרך כלל לצורות של ניהיליזם קיומי, לפיהם החיים הם ללא ערך מהותי, משמעות או מטרה. עם זאת, ניתן לחלק את הניהיליסטים לקבוצות שונות:
ניהיליזם קיומי (אקזיסטנציאליסטי): ניהיליזם קיומי הוא העמדה לפיה לחיים אין משמעות או ערך מהותיים. ביחס ליקום, ניהיליזם קיומי טוען שאדם בודד או אפילו המין האנושי כולו הוא חסר משמעות, חסר תכלית, וסביר שלא ישתנה במכלול הקיום. בשימוש פופולרי, "ניהיליזם" מתייחס כיום לרוב לצורות של ניהיליזם קיומי.
ניהיליזם קוסמי: ניהיליזם קוסמי הוא העמדה לפיה המציאות או הקוסמוס אינם מובנים לחלוטין או באופן משמעותי וכי הם אינם מספקים בסיס למטרות ועקרונות אנושיים. במיוחד, היא עשויה להתייחס לקוסמוס כעוין או אדיש באופן מובהק לאנושות. לעיתים קרובות הניהיליזם הקוסמי קשור לניהיליזם קיומי, כמו גם לקוסמיסיזם (Cosmicism).
ניהיליזם אפיסטמולוגי: ניהיליזם אפיסטמולוגי הוא צורה של ספקנות פילוסופית לפיה ידע אינו קיים, או, אם הוא קיים, הוא בלתי ניתן להשגה עבור בני אדם. אין לבלבל אותו עם נפילות אפיסטמולוגית, לפיה כל הידע אינו ודאי.
ניהיליזם פוליטי: ניהיליזם מסוג זה הוא אקטיבי ומהפכן. ניהיליזם פוליטי הוא העמדה שאינה מחזיקה במטרות פוליטיות כלשהן, למעט הרס מוחלט של כל המוסדות הפוליטיים הקיימים - יחד עם העקרונות, הערכים והמוסדות החברתיים המקיימים אותם. אף על פי שקשור לעיתים קרובות לאנרכיזם, הוא עשוי להיות שונה בכך שהוא אינו מציג שיטת ארגון חברתי לאחר שלילת המבנה הפוליטי הנוכחי.
הניהיליזם האתי או ניהיליזם מוסרי: הוא השקפה הגורסת שאין דבר לא מוסרי, כלומר שאין למוסר משמעות. זאת בניגוד לספקנות אתית/מוסרית, השקפה שמייצגת מגוון סוגים שונים של ספקות לגבי אתיקה (האם כדאי בכלל להיות מוסרי, האם יש "ידע מוסרי" וכו'), למעט הספק המבטא הניהיליזם האתי.
מקור המונח.
מקור המונח 'ניהיליזם' הוא מלטינית: nihil – אין, אפס. המושג "ניהיליסט" זכה לפופולריות בעקבות ספרו של איוון טורגנייב "אבות ובנים" (1861). הסופר כינה כך את גיבורו של הספר, יבגני בזארוב, סטודנט צעיר לרפואה שבז לחברה הרוסית הישנה ולערכיה. דמותו של בזארוב סימלה את הלך הרוח החדש והמהפכני שהתגבש בקרב הדור הצעיר דאז. הניהיליזם התפשט בקרב הדור הצעיר והמשכילים ברוסיה במחצית השנייה של המאה ה-19.
הניהיליסטים ברוסיה שאפו לקדמה, שלא תושג לטענתם בלא הרס המוסדות הקיימים. יתרה מכך, הם שאפו להרוס את כל סדר העולם הישן, ושללו את המוסר המקובל ואת הסמכויות השונות. בין הערכים שהם שללו היו: אמת, יופי ואהבה, ולכן גם הם התאפיינו באמירות בוטות ובחוסר רגישות קיצוני.
מאוחר יותר הכינוי "ניהיליסט" הושאל לאדם השולל ערכים מכל וכל.
הולנדית
הולנדית (בהולנדית: Nederlands) היא שפה אירופית, המשתייכת לענף השפות הגרמאניות המערביות במשפחת השפות ההודו-אירופיות.
ההולנדית מדוברת כשפת אם בפי למעלה מ-23 מיליון אנשים ברחבי העולם, מרביתם תושבי הולנד (15 מיליון) ובלגיה (6 מיליון). רבע מיליון נוספים דוברים את השפה במושבה ההולנדית לשעבר סורינאם. 5 מיליון אנשים נוספים דוברים אותה כשפה שנייה, רובם תושבי בלגיה. יש המונים בין דוברי הולנדית גם כ-15–23 מיליון דוברי אפריקאנס, שפה הקרובה מאוד להולנדית והמדוברת בדרום-אפריקה. בבלגיה מכונה השפה לעיתים פלמית (הולנדית: Vlaams; אנגלית: Flemish), אך במסמכים רשמיים, מילונים וכדומה היא נקראת תמיד הולנדית. ההבדלים בין ההולנדית המדוברת בהולנד לבין זו המדוברת בבלגיה מסתכמים בעיקר בתחום המבטא, ובאופן מוגבל באוצר המילים. אף על פי שההולנדית היא השפה ה-37 בעולם בתפוצתה (מתוך 6,500 שפות לערך), זוהי השפה ה-11 בתפוצת הפרסומים בעולם, והוויקיפדיה בשפה ההולנדית היא השישית בגודלה בעולם (נכון ליולי 2019).
הולנדית היא אחת השפות הקרובות ביותר לשפות האנגליות, בפרט מבחינת אוצר המילים שלה (השפה הפריזית המדוברת בצפון הולנד קרובה לשפות האנגליות אף יותר), אך מבחינת מבנה המשפט וההגייה היא קרובה יותר דווקא לגרמנית תחתית (Plattdüütsch). השפה ההולנדית נכתבת באמצעות האלפבית הלטיני. לצורך כתיבת ההולנדית נעשה שימוש ב-26 אותיות.
היסטוריה.
התפתחות הלשון ההולנדית נחלקת לתקופות הבאות:
הגיית השפה וכתיבתה.
תנועות.