דמותה של הולי גולייטלי מורכבת ממספר מאפיינים של דמויות ניו יורקיות שבחוגיהן בילה קפוטה הצעיר, בהן יורשת המיליונים גלוריה ואנדרבילט; אשתו הרביעית של צ'ארלי צ'פלין, אואנה או'ניל; קרול גרייס, שהייתה אשתו של ולטר מתאו וידידתו של קפוטה מרילין מונרו, אותה ראה כשחקנית המושלמת לגילום דמותה של הולי, אם וכאשר יוסרט (אי-ליהוקה גרם לו לכעס רב). בנוסף מעורבים בדמותה מרכיבים ביוגרפיים משותפים עם אמו של קפוטה, ששמה המקורי היה לילי-מיי פאלק (שמה של גולייטלי היה לולה-מיי בארנס), שתיהן ממשפחות עניות מדרום ארצות הברית, שתיהן ברחו לניו יורק ורדפו אחר העושר והאושר בחוגי החברה הגבוהה. גולייטלי משלבת גם תכונות שהרכיבו את תדמיתו הציבורית של קפוטה עצמו, אדם נהנתן, חובב מסיבות ואוהב להיות מוקף בגברים עשירים ובעלי עוצמה. גולייטלי מכריזה על עצמה ש"ברור שאנשים לא יכלו שלא לחשוב שגם אני קצת לסבית כנראה. וברור שזה נכון", פרט ביוגרפי נוסף המשותף לה ולקפוטה, שהיה הומוסקסואל מוצהר.
שהם סמיט מציינת שהולי גולייטלי מתוארת כדמות שכולה הפכים, המרכיבים אפילו את שמה קדושה (הולי) וקלת-דעת (גולייטלי). יש בה תום ומניפולטיוויות, עומק ורדידות, ייסורים ונהנתנות, וולגריות ושיק, חקיינות ואותנטיות, המקנים לדמות ובמיוחד להתאהבות בה, של גברים ונשים כאחד, נופך מסתורי, דורש הסבר ופתרון.
הערכות על הנובלה.
בעת שיצאה לאור לא זכתה הנובלה לביקורות חיוביות במיוחד. הנושא והדמות הראשית, אשר, למעשה, עסקה בזנות, נראו פרובוקטיביים ולא הולמים. עם זאת, כבר אז טען נורמן מיילר שקפוטה הוא הסופר המושלם ביותר מבין בני הדור ושלא היה משנה אף מילה בנובלה, שתיהפך ליצירת מופת קטנה. כיום, למעלה מחמישים שנים לאחר שנכתבה זוהי יצירתו המוערכת והפופולרית ביותר של קפוטה, יחד עם "בדם קר".
ההערכה העיקרית היא על דרך בניית הסיפור ובניית העולם על ידי סגנון. קפוטה תיאר טיפוסים ניו יורקיים ואווירה ניו יורקית תוך שימוש בתיאורים מדויקים בשפה ייחודית. למשל תיאורו של ראסטי טרולר כתינוק מנופח: "נדמה כאילו האיש נולד, אחר כך התרחב, אך עורו נשאר חלקלק כמו בלון מנופח" או תיאורו של ז'זה הברזילאי כלא שייך "כמו כינור בתזמורת ג'אז". כמו כן צוין השימוש שעשה קפוטה בסמלים ואביזרים לאורך הסיפור המקנים לו שלמות ויחידאיות. כך החתול חסר השם המופיע בנקודות קריטיות בנובלה, שימושה של הולי במשקפי שמש, באיפור ובמסכה ועוד.
דרך הסיפור של קפוטה נראתה למבקרי תקופתו כקרה ומנוכרת וכשימוש ציני שלו בסיטואציה קשה על מנת לנפנף בכישרונו הספרותי וללהטט בהברקות מילוליות. מבקרים מודרניים מעריכים את יכולתו של המספר לעמוד מן הצד, בלי מעורבות רגשית כביכול ולהציג את הסיפור תוך הזרה. רבים מצטטים בהקשר זה דברים שאמר קפוטה עצמו על מלאכת הסיפור: "לדעתי סופר צריך לייבש את דמעותיו הרבה לפני שהוא מתכוון לעורר רגשות כאלה אצל קוראיו".
הפרסום המקביל.
טרם הוצאת הספר בהוצאת רנדום האוס מכר קפוטה את הזכויות לפרסום הנובלה בהמשכים למגזין הרפרס בזאר תמורת 2,000 דולר. אולם המגזין סירב לפרסם את הנובלה בשל תוכנה הבוטה ובשל חשש מתביעה של חנות "טיפני", העלולה לראות בקשירת שמה לפעילות לא חוקית פגיעה בשמה הטוב.
אי לכך מכר קפוטה את הזכויות לפרסום בהמשכים למגזין אסקווייר המתחרה, ב-3,000 דולר. כיוון שבאותה עת יצא הספר לאור והתפרסמו ביקורות שהגדירו את הנובלה כשערורייתית, גדל הביקוש לגיליונות המגזין בעשרות אחוזים.
מספר לסרט.
חברת סרטי פרמאונט רכשה את הזכויות להסרטת הנובלה סמוך להופעתה ושיבצה את אודרי הפבורן לתפקיד הראשי, בניגוד לבקשה מפורשת של קפוטה שביקש לראות בתפקיד הולי גולייטלי את מרילין מונרו. קפוטה זעם גם על ליהוקו של מיקי רוני לתפקיד השכן היפני ועל כל הופעתו בסרט, שאינה תואמת כלל את רוח הנובלה. ג'ורג' אקסלרוד שיכתב את התסריט ושינה אותו כך שיתאים להנחיות המוסריות של הוליווד. כך הפך המספר הלא-אישי והלא-מיני לבן זוג רומנטי של הולי, החי בעצמו על חשבונן של נשים עשירות. הולי גולייטלי הוצגה כמבוגרת יותר והסוף הפך ל"סוף הוליוודי" טוב. עם זאת, כולל הסרט דיאלוגים שלמים שנלקחו מילולית ישירות מן הנובלה.
עם זאת הסרט הפך ללהיט, היה מועמד לאוסקר, ודמותה של הפבורן נצרבה בתודעה הציבורית כ"הולי גולייטלי" (דיוקנה מופיע למשל על מהדורת התרגום לעברית של הנובלה מ-2009 בהוצאת כתר ספרים).
אנ-סיפד-זיג-אנה
אֶנ-סִיפָּד-זִיג-אָנָה מלרסה היה מלך מיתולוגי של שומר. מלך מעיר המדינה לרסה. בתקופת מלכותו המרכז השלטוני עבר מבאד-טיבירה ללרסה ואחריו עבר מלרסה לסיפר. לפי רשימת המלכים השומרית היה המלך החמישי של התקופה הטרום-שושלתית ושלט במשך 28,000 שנים.
כילדברט הראשון
כילדברט הראשון (Childebert I; בערך 496 – 13 בדצמבר 558) היה אחד מארבעת בניו של כלוביס הראשון ושימש כמלך פריז מ-511 עד מותו.
עם מות אביו (27 בנובמבר 511) הוכתר כילדברט למלך פריז וקיבל את חלקו בממלכת הפרנקים, שכלל את החלק הצפוני של עמק נהר הסום ואת חבלי הארץ שהפכו מאוחר יותר לברטאן, נורמנדי, מיין ואקיטן.
ב-523 בהשפעת קלותילדה, התאחדו ארבעת בניו של כלוביס (תיאודריך הראשון, מלך ריימס, כלודומר, מלך אורליאן, כלותאר הראשון, מלך סואסון וכילדברט הראשון, מלך פריז) במערכה נגד זיגמונד מבורגונדיה ואחיו גונדומר ששלטו בממלכת בורגונדיה, בניו של כלוביס הביסו את הבורגונדים, גונדומר ברח, זיגמונד נלקח בשבי על ידי כלודומר שלקח אותו לאורליאן והוציא אותו להורג ב־1 במאי 524. תיאודוריך הראשון נישא לסאוגוטה (Suavegotha) בתו של זיגמונד. אולם גונדומר, בראש צבא בורגונדי מאושש זכה חזרה בממלכתו.
כלודומר, מלך אורליאן, שנעזר בתיאודוריך הראשון, הוביל את הצבא הפרנקי אשר הובס בידי גונדומר ובעלי בריתו האוסטרוגותים בקרב וזרונטיה. מלך אורליאן נהרג בקרב זה (21 ביוני 524). גונדומר שרד עד 534, שנה שבה נהרג, והמרובינגים כבשו את בורוגנדיה.
אחרי שכלודומר נהרג במערכה, זימן כילדברט הראשון את אחיו כלותאר הראשון לפריז כדי להגיע להסכם על חלוקת נחלותיו של כלודומר. כלותאר וכילדברט רצחו שנים מילדיו של כלודומר, השלישי קיצץ את שערו הארוך שהיה סמל להיותו בן מלוכה, נמלט והצטרף למנזר. כלותאר נשא לאישה את גונדיוק, אלמנתו של כלודומר, וקיבל לידיו את הערים טור ופואטייה, ואילו כילדברט הראשון קיבל את הערים שארטר ואורליאן.
ב-531 כילדברט הראשון קיבל הודעה מאחותו קלותילדה, שנישאה לאמלריק, מלך הויזיגותים בספרד, כי בעלה נהג בה בגסות בגלל שהייתה קתולית, בניגוד לאמונה שרווחה בממלכתו שהייתה האריאניות. כילדברט פלש לספרד עם צבאו ותפס את אוצרו של אמלריק, שנמלט לברצלונה ונרצח שם.
ב-532, כילדברט הראשון השתתף שוב במערכה נגד ממלכת בורגונדיה והטיל מצור על העיר אוטן. ב־534, עם חורבנה של ממלכה זו, הוא קיבל לידיו את הערים מקון, ז'נבה וליון. ב-535, כאשר ויטגס מלך האוסטרוגותים נאלץ למסור את פרובאנס לידי הפרנקים, קיבל כילדברט לידיו את הערים ארל ומרסיי. בשנים 536–537 השלים את כיבושה של פרובאנס בעזרת אחיו, כלותאר.
ב-542 פשט כילדברט שוב על הוויזיגותים, כבש את העיר פמפלונה בעזרת אחיו כלותאר, והטיל מצור על סרגוסה, אך נאלץ לסגת. כתוצאה מפשיטה זו, הביא עמו כילדברט לפריז שריד מגלימתו של וינסנט הקדוש מסרגוסה, שלכבודו החל להקים בפריז ב־543 את המנזר המפורסם של סן ונסן (כיום כנסיית סן ז'רמן דה פרה).
כילדברט הראשון מת בפריז ב-558, ביום שבו השלים את בנייתו של מנזר זה. היות שלא היו לו בנים, ירש אותו אחיו, כלותאר הראשון, מלך סואסון, כמלך פריז.
מבצע שלכת
מבצע שלכת היה מבצע פשיטה של צה"ל שנערך בלילה שבין 8 ל-9 ביוני 1978, ובו פשטו לוחמים מחטיבת הצנחנים ומשייטת 13, שהובלו ליעדם בספינות שייטת ספינות הטילים, על בסיס מחבלים בלבנון.
יעד המבצע ומטרתו.
יעד המבצע היה בסיס אימונים של פת"ח בראס דהר אל-בורג' שבלבנון. בבסיס זה, שנמצא מדרום לנהר הזהרני, בין מטעי בננות ופרדסים, שהו חוליות מחבלים וממנו יצאו בדרך הים לפיגועים בשטח ישראל, בהם הפיגוע במלון סבוי ופיגוע כביש החוף. קודם למבצע הגיע מידע מודיעיני על כוונה לערוך בישראל פיגוע נוסף מבסיס זה. מטרת המבצע הייתה חיסול מחבלים ופגיעה בתשתיתם.
מפקדים וכוחות.
מבצע זה היה הראשון שנערך נגד מחבלים לאחר מבצע ליטני. מפקד המבצע היה קצין חי"ר וצנחנים ראשי, תא"ל אורי שמחוני, שפיקד על המבצע מסטי"ל ששייט מול חופי לבנון.
ביצוע המשימה הוטל במקור על שייטת 13, בפיקוד גדי שפי. אך הרמטכ"ל, רפאל איתן, החליט כי הכוח יפוצל לשני כוחות משנה, כוח לוחמי שייטת וכוח צנחנים שהורכב מקצינים ולוחמים מיחידות החטיבה, בהן סיירת צנחנים תחת פיקודו של רב-סרן משה יעלון, הפלחה"ן החטיבתי בפיקודו של סרן יוסי טהר וגדוד הנח"ל המוצנח שעליו פיקד סא"ל יאיר רפאלי. הפלנ"ט בפיקודו של אבנר טלמון ניהל את הורדת הכוחות לסירות. כמפקד הפעולה נקבע קצין חי"ר וצנחנים ראשי, אורי שמחוני. על כוחות הצנחנים פיקד מפקד חטיבת הצנחנים, אל"ם אמנון ליפקין-שחק. מפקד השייטת גדי שפי ראה זאת כפגיעה בשייטת ופרש אך הרמטכ"ל החזיר אותו לשירות. על כוח השייטת פיקד רס"ן אלי מרק, קצין האג"ם של היחידה.
המבצע.