הסרט הבא שהשלימה ריס הייתה הבכורה העלילתית שלה, "Pariah", אשר לדבריה הוא סרט סמי-אוטוביוגרפי. ספייק לי שימש כמפיק בפועל של הסרט. בכורת הסרט נערכה בפסטיבל סנדאנס 2011. ריס הייתה מועמדת לפרס Image של NAACP תמונה על בימוי הסרט והתסריט הטוב ביותר, והיא זכתה בפרס הבמאית המבטיחה. "Pariah" בוחן את המורכבות של דת, פוליטיקה ומעמד פוליטי-חברתי בתוך וסביב המשפחה השחורה. לקח כחמש שנים מאז עבודת התזה ועד צאת הסרט. הסרט היה בין הראשונים והיחידים אשר בוחנים ומלווים את סיפור היציאה מהארון של בן או בת נוער של צבע בהתמודדותם עם קבלת הזהות המינית שלהם והיציאה בפני חברים ובני משפחה.
ב-2015, סרטה של ריס "סיפורה של בסי סמית" שודר ב־HBO, בכיכובה של קווין לטיפה בתפקיד הזמרת האיקונית בסי סמית. הסרט זכה לשבחי המבקרים.
הסרט גם זכה בארבעה פרסי אמי לבידור בפריים טיים, כולל הפרס לסרט הטלוויזיה הטוב ביותר. ריס הייתה מועמדת לפרס לבימוי הטוב ביותר במיני-סדרה, סרט או ספיישל דרמה, וכל לפרס התסריט הטוב ביותר במיני-סדרה, סרט או ספיישל דרמה.
את הסרט "פרחים בבוץ" כתבה ריס במשותף עם וירג'יל ויליאמס. הדרמה התקופתית היא עיבוד מהרומן ההיסטורי באותו השם מאת הילרי ג'ורדן. ריס גם ביימה את הסרט, בו כיכבו קארי מאליגן, גארט הדלונד, ג'ייסון קלארק, ג' ייסון מיטשל, ומרי ג'יי בלייג'. לאחר שהוקרן בפסטיבל פסטיבל הסרטים סאנדנס ב-2017, "Mudbound" הפך לרכישה היקרה ביותר של הפסטיבל, במחיר $12.5 מיליון דולר על ידי נטפליקס. "Mudbound" צולם בניו אורלינס במהלך 28 ימים בקיץ 2016.הסרט מספר את סיפורן של שתי משפחות בדלתא של מיסיסיפי  ב-1940. משפחת מקאלן היא לבנה, ואילו שכניהם, משפחת ג'קסון, היא שחורה. "Mudbound" עוסק בגזענות ויחסי גזע אשר ממשיכים להיות נושאים עכשוויים. עבודה זו מכילה הרבה קשרים אישיים עבור ריס, כגון חוויותיו של סבה בצבא ארצות הברית, והשאיפה של סבתה להיות קצרנית. ריס השתמשה ביומנה של סבתה כדי להנחות את התהליך היצירתי שלה. הוא הכיל תמונות המשפחה אבותי המשפחה אשר היו העבדים, והשמות של אלו שלחמו במלחמות. ריס סיפרה שהתהליך הזה היווה דרך לחקור את ההיסטוריה האישית שלה.
ריס ושותפה לכתיבה ויליאמס היו מועמדים לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר עבור "פרחים בבוץ, מה שהופך את ריס לאישה השחורה הראשונה המועמדת לפרס אוסקר בקטגוריית כתיבה, והאישה השחורה הראשונה להיות מועמדת לאוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. כמו כן, בשל המועמדות של מרי ג'יי בלייג' לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר עבור תפקידה ב-"Mudbound", ריס גם הייתה האישה השחורה הראשונה לביים סרט עבורו שחקן או שחקנית היו מועמדים לאוסקר.
פרויקט נוסף של ריס הוא הסדרה "חלומות חשמליים של פיליפ ק. דיק", שבה הייתה לריס ההזדמנות לעסוק עם הרבה רגשות שעלו סביב הבחירות של דונלד טראמפ, ולהתאים אותם לתוך הקשר מדע בדיוני.
הפרויקט הבא של ריס הוא "The Last Thing He Wanted", המבוססת על הרומן באותו השם מאת ג'ואן דידיון, בכיכובה של אן האת'וויי ולצדה וילם דפו.
ריס גם כתבה וביימה את הסרט "An Uncivil War " עבור FilmNation
חיים אישיים.
ריס היא לסבית, והיא תיארה את סרטה "Pariah" כסרט סמי-אוטוביוגרפי. ביום היציאה מהארון הלאומי ב-2011, בריאיון עם BlackEnterprise.com, ריס דיברה על חווייתה מול המשפחה שלא רצתה לקבל אותה, והתמודדו עם זה בכך ששלחו לה הודעות דוא"ל, כרטיסי ברכה, מכתבים, ופסוקים מהתנ"ך.
לפחות מאז שנת 2017, ריס במערכת יחסים עם המשוררת והסופרת שרה מ ברום. הן מתגוררות בצפון מדינת ניו יורק.
סין במשחקים האולימפיים לנוער
הרפובליקה העממית של סין משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). הרפובליקה העממית של סין משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער. לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הסינים 187 מדליות, מהן 99 מדליות זהב. מבין שש האולימפיאדות בהן השתתפה, בשתיים דורגה במקום הראשון בשתיים דורגה במקום השני ובאחת דורגה במקום השביעי. סין מדורגת במקום הראשון בטבלת המדליות של כל הזמנים.
השתתפות במשחקים.
משחקי הקיץ.
אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
המשלחת הראשונה של הרפובליקה העממית של סין למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה 68 ספורטאים שהתחרו ב-19 ענפי ספורט. המשלחת דורגה במקום הראשון לאחר שזכתה ב-51 מדליות, מהן שלושים מדליות זהב.
אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014).
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 123 ספורטאים שהתחרו בכל 28 ענפי הספורט לאור אירוח המשחקים האוליפיים לנוער. המשלחת היא המשלחת הגדולה ביותר של הרפובליקה העממית של סין שהשתתפה במשחקים האולימפיים לנוער. המשלחת דורגה גם היא במקום הראשון בטבלת המדליות עם זכייה ב-65 מדליות, מהן 38 מדליות זהב.
משחקי החורף.
אולימפיאדת הנוער אינסברוק (2012).
הרפובליקה העממית של סין השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק. המשלחת כללה 23 ספורטאים שהתחרו בשמונה ענפי ספורט. המשלחת דורגה במקום השני לאחר שזכתה ב-15 מדליות, מהן 7 מדליות זהב.
אולימפיאדת הנוער לילהאמר (2016).
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר מנתה 23 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי הספורט. המשלחת דורגה במקום השביעי לאחר שזכתה בעשרה מדליות, מהן שלוש מדליות זהב.
אולימפיאדת הנוער לוזאן (2020).
המשלחת לאולימפיאדת הנוער לוזאן מנתה 53 ספורטאים שהתחרו בארבע עשרה ענפי הספורט והייתה המשלחת הגדולה ביותר שהרפובליקה העממית של סין שלחה עד כה למשחקי החורף האולימפיים לנוער. המשלחת דורגה במקום התשיעי לאחר שזכתה בעשרה מדליות, מהן שלוש מדליות זהב.
מדליות.
מדליות לפי משחקים.
משחקי הקיץ
width="20px"|
משחקי החורף
מדליות לפי ענף.
משחקי הקיץ
width="20px"|
משחקי החורף
The Genie Family
דייגו דאלוט
קן סארו-ויוה
אוסמו טזוקה
אוסמו טזוקה (ביפנית: 手塚 治虫; 3 בנובמבר 1928 - 9 בפברואר 1989) היה אמן מאנגה, קריקטוריסט, אנימטור ומפיק סרטים יפני. התפוקה הפורייה שלו, הטכניקות אותן פיתח במהלך הקריירה, והז'אנרים החדשים אותם יצר הובילו לכך שהוא זכה לכינויים "אבי המאנגה", "הסנדק של המאנגה" ו"אל המאנגה". ביפן הוא נחשב בקרב רבים למקביל היפני לוולט דיסני, אשר ששימש לטזוקה מקור השראה במהלך הקריירה. טזוקה ידוע גם בעיקר כיוצר של הסדרות אסטרו בוי וקימבה האריה הלבן (אשר כנראה היווה השראה לסרט של אולפני דיסני "מלך האריות").
הסגנון היפני הייחודי של סרטי אנימציה בהם לדמויות יש עיניים גדולות (סגנון אשר מוכר מחוץ ליפן בשם "אנימה") הומצא על ידי טזוקה, אשר ביסס את הסגנון על סרטים מצוירים מהעולם המערבי כגון בטי בופ של מקס פליישר ומיקי מאוס של וולט דיסני. כאינדיקטור לפרודוקטיביות שלו, אוסף יצירות המאנגה השלם של אוסמו טזוקה מכיל כ-400 כרכים, עם למעלה מ-80,000 עמודים.
הוא הוכשר רשמית כרופא, אך הקדיש את חייו ליצירת כמות עצומה של סיפורי מאנגה, שרובן המכריע מעולם לא תורגמו מיפנית לאנגלית ולכן רובם אינם נגישים לקהל המערבי. הוא החל את הקריירה שלו בתור יוצר מאנגה בעת שהיה סטודנט באוניברסיטה.
טזוקה מת מסרטן הקיבה בשנת 1989 בגיל 60.
ב-1994, העיר טאקאראזוקה, בה גדל טזוקה, פתחה מוזיאון לזכרו. טזוקה זכה בפרסים רבים לאחר מותו.
גלריה לימבוס
"גלריה לימבוס" או "גלריה לימבוס - מקום לצילום" הייתה גלריה לצילום, שפעלה בין השנים 1992–2005 בתל אביב-יפו.
היסטוריה.
גלריה לימבוס נוסדה בשנת 1992 על ידי עמותה בשם "העמותה לקידום הדימוי הצילומי", שהוקמה בשנת 1990. הגלריה מוקמה במקלט בגינה הציבורית שברחוב בן-יהודה 159–161 בתל אביב-יפו על ידי דפנה איכילוב, יהודית גואטה וגליה גור זאב. בקבוצה המייסדת נמנו גם יעל ביבר ואיל בן-דב. כשאלו סיימו את הלימודים במחלקת הצילום של בצלאל ב-1988 הם חיפשו דרכים להחיות מחדש את האווירה הדיאלוגית ואת שיתוף הפעולה ביניהם. בהמשך ביבר ובן-דב עזבו את צוות ניהול הגלריה שהמשיכה ופעלה עד 2005.
בשנת 1995, זכתה קבוצת לימבוס בפרס ז'ראר לוי לעידוד היצירה בצילום.
עם נעילת הגלריה, פורסם הספר הסוקר את פעילותה "לימבוס. מקום. צילום" בסדרת "קו אדום" של הוצאת הקיבוץ המאוחד.
קציעה עלון כתבה על הספר במדור "זווית חדה" במוסף הספרות של עיתון הארץ:
ניבן נמרי
ניבן נמרי (שם מדעי: "Enchelycore pardalis") הוא מין של צלופח גדול ממשפחת המורניים אשר חי במי האזור האינדו פסיפי שבין האי ראוניון עד הוואי, איי החברה ואיי ליין וצפונה עד לדרום יפן, דרומה של קוריאה ודרומה עד לקלדוניה החדשה. מקום משכן הניבן הוא בשוניות אלמוגים בעומק 8–60 מטרים. עקב מראהו המפחיד הוא מכונה "מורנת הדרקון".
הניבן מגיע לאורך של עד 92 ס"מ והוא בעל כתמים לבנים על גופו המפותל שצבעו כתום עד אדמדם ומעליו ישנה רעמת סנפיר גבית נמוכה. המאפיין הבולט שלו הוא לסתותיו הצרות, הכפופות והמוארכות המלאות בניבים גדולים ועוזרים לו לתפוס טרף ובזוג הגדילים דמויי ה"משושים" שעל ראשו. זוג נחיריים בקצה הראש עוזר לניבן להריח כל טרף קרוב ולארוב לו במסתור.
הצלופח אינו בולט במים. הוא אורב לטרף מזדמן כמו דג או סרטן ימי, פוער את לסתותיו הגדולות וחוטף את הטרף ובולע אותו במהירות.
קוסקוס דובי
קוסקוס דובי (שם מדעי: Ailurops) הוא סוג של יונקי כיס ממשפחת הקוסקוסיים החיים בטבע בכמה איים באינדונזיה ומצויים מעט צפונה מרוב הכיסאים.. סוג זה משויך לתת-משפחה משלו נפרדת משאר הקוסקוסיים.