מילמן נולד בברית המועצות ב-1939 למתמטיקאי דוד מילמן. עבד במכון לטמפרטורות נמוכות של האקדמיה למדעים של ברית המועצות והשלים דוקטורט באוניברסיטת חרקוב ב-1965 בהנחיית בוריס לוין. לאחר מכן היה חוקר בכיר במכון לפיזיקה כימית של האקדמיה למדעים, יחד עם אחיו פייר מילמן. בשנת 1973 עלה ארצה עם משפחתו והצטרף, יחד עם אביו, לסגל האקדמי באוניברסיטת תל אביב.
במשך שנתיים היה ראש החוג למתמטיקה עיונית. משנת 1992 מופקד על קתדרת ארגנטינה למתמטיקה. היה נשיא האיגוד הישראלי למתמטיקה. ייסד את כתב העת היוקרתי "Geometric and Functional Analysis". מילמן ייעץ למשרד המדע בנושא קליטת מדענים עולים והיה חבר בוועדת עלייה של אוניברסיטת תל אביב.
מילמן הרצה בקונגרס העולמי של המתמטיקאים בברקלי (קליפורניה) ב-1986 ובברלין ב-1998. ב-1996 הרצה במליאת הסיום של הקונגרס האירופי למתמטיקה שנערך בבודפשט. עבודתו זיכתה אותו בפרס לנדאו למתמטיקה ב-2002 ובשנת 2007 זכה בפרס א.מ.ת. בין תלמידיו, ליאוניד פולטרוביץ, סמיון אלסקר, בועז קלרטג ושירי ארטשטיין-אבידן. ארבעתם חברי סגל באוניברסיטת תל אביב וזוכי פרס ארדש.
משפחתו היא בעלת מסורת מתמטית ארוכה. אביו, דוד מילמן, היה פרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב; אחיו, פייר מילמן, הוא פרופסור מן המניין באוניברסיטת טורונטו; בנו, עמנואל מילמן, הוא מרצה בכיר בטכניון.
מחקריו.
מילמן "גילה ופיתח מספר תופעות מתמטיות מרכזיות באנליזה, ביניהן תופעת ריכוז המידה ותופעת ה-spectrum/distortion. נוסף לכך היה הכוח המניע מאחורי התפתחות התורה האסימפטוטית של מרחבים נורמיים. הוא איחד אותה עם תורת הקמירות הקלאסית, והפך אותן לתחום חדש – אנליזה אסימפטוטית גאומטרית."
ב-1971 מילמן גילה הוכחה חדשה למשפט דבורצקי. הייתה זו אחת התגליות אשר הביאו לפיתוח התורה הלוקלית של מרחבי בנך.
מילמן פרסם למעלה מ-150 מאמרים, מונוגרפיה, וערך 11 ספרים. הוא מעביר הרצאות ברחבי העולם.
הגר בן-אשר
הגר בן-אשר (נולדה ב-10 במרץ 1979) היא במאית, תסריטאית ושחקנית ישראלית.
קורות חייה.
הגר בן-אשר נולדה וגדלה בהוד השרון. אביה, דוד בן-אשר הוא עיתונאי, משורר ואל"ם במיל. שחקן ומאמן כדורעף בעברו. לה אח, עורך דין אורי בן אשר ואחות, האוצרת רויטל בן-אשר פרץ. למדה בתיכון הדרים בהוד השרון, למדה קולנוע במשך שלוש שנים בקמרה אובסקורה ועשתה את סרט הגמר שלה בבית ספר מנשר לאמנות, אותו סיימה בהצטיינות. באותה עת עבדה במשך שנתיים בחנות האוזן השלישית, במהלך התקופה צפתה במספר רב של סרטים שהיוו קרקע לימודית עבורה. בשנים האחרונות היא נמצאת בזוגיות עם במאי הפרסומות והקולנוע, שחר סגל.
בשנת 2007 גילמה את דמותה של "מיה" הגיבורה הנשית הראשית בסרט "ג'וליה מיה", בבימויו של יובל גרנות, הסרט זכה בפרס הראשון בפסטיבל חיפה בתחרות הסרטים העלילתיים הישראלים ב-2007.
ב-2007 גם שיחקה כגלי, הצלע הנשית ברביעיית האחים בדרמת הטלוויזיה "רביעיית רן" ששודרה בyes, בבימויו של יריב הורוביץ. ב-2009 שיחקה בעונה השנייה של הסדרה, בבימויו של שלומי אלקבץ.
היא שיחקה בסרטו של עמיר מנור "חיותה וברל" (2012).
בן-אשר מלמדת בימוי בבית הספר מנשר.
סרטיה.
כיף היום (Fun Today), 14 דקות, 2005.
הסרט מתאר יום בילוי של שתי אחיות צעירות אשר דרכו מתגלמת מערכת היחסים הטעונה ביניהן. בן-אשר ביימה את הסרט וכתבה את התסריט. משחקות בו ניצן איון וג'ואנה ג'ונס. זהו סרט שנה ב' ללימודיה בקמרה אובסקורה. הוא השתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2005, בפסטיבל הנשים ברחובות, בפסטיבל הסרטים בהלסינקי ובפסטיבל הסרטים בבולגריה)
התעוררי (Wake Up), 11 דקות, 2006.
בחורה צעירה חיה עם אביה, עד אשר מתערער האיזון של חייהם עם כניסתה של אישה נוספת. בן-אשר ביימה את הסרט וכתבה את התסריט, משחקת בו דאנה איבגי. זהו סרט שנה ג' ללימודיה בקמרה אובסקורה והוא מופץ על ידי חברת ההפצה הגרמנית "mecfilms". הסרט השתתף בפסטיבלים שונים בעולם.
משעולים (Pathways), 20 דקות, 2007.
בחורה צעירה מגיעה למושב נעוריה בחג השבועות ובוחנת את גבולות הסדר הטוב. הסרט מנסה לחקור את המרחק והקרבה בין מיניות לאלימות. בן-אשר ביימה את הסרט, כתבה את התסריט ומשחקת בו בתפקיד הראשי. הסרט השתתף בתחרות הרשמית של פסטיבל קאן במסגרת שבוע המבקרים בשנת 2007, הוא זכה בפרס "הסרט הקצר הטוב ביותר" בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי של סטוקהולם, זכה בציון לשבח בתחרות וולג'ין בפסטיבל ירושלים של 2007, בן-אשר זכתה עבורו בפרס "היוצרת המבטיחה" בפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות. בנוסף לכך הציג בפסטיבלים שונים בחו"ל (Telluride – USA, Prague film festival, Tel Aviv student Film Festival, Milano film festival, Buenos Ires film festival, Munich film festival, birds’ eye view, London and more… ). בעקבות הצלחת הסרט התגוררה בן-אשר חמישה חודשים בפריז לאחר שזכתה במלגת כתיבה (של ה-cinefondation בפסטיבל קאן) a-residance, שם פיתחה את התסריט לסרטה הבא, "הנותנת".
הנותנת (The Slut), 88 דקות, 2011.
הסרט מספר את סיפורה של תמר (הגר בן-אשר), אישה כבת 35, אם חד-הורית לשתי ילדות קטנות, המנהלת מערכות יחסים מיניות חושפניות ביותר, עם כמה גברים מהמושב בו היא מתגוררת. אל המושב מגיע שי (ישי גולן), וטרינר במקצועו, בן מושב לשעבר והשניים מתאהבים. החל מרגע זה, מעלה הסרט את השאלה האם תמר יכולה להתמסר אל האהבה הזו ולעמוד בדרישות מערכת היחסים. הסרט ממעט בדיאלוגים בין הדמויות העיקריות, ומתמקד בהתבוננות בטבע, ומנסה לשקף כך את רגשותיה של תמר. בגלל מיעוט המלל מתבררים מספר אירועים רק לקראת סופו של הסרט וחלקם לא מוסבר ישירות.
הפורצת (The Burglar), 2016.
אמה של אלכס, נערה בת 17 המתגוררת עם אמה בערד, נעלמת בפתאומיות. בתפקיד הראשי כאלכס שיחקה ליהי קורנובסקי, לצד סנדי בר שגילמה את אמה. הסרט הוא קו-פרודוקציה ישראלית-גרמנית-צרפתית שאף קיבלה מועמדות ל-Hivos Tiger Competition 2017 של פסטיבל הסרטים הבינלאומי ברוטרדם. על תפקידה בסרט קורנובסקי הייתה מועמדת בארץ לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר.
וורן ברגר
וורן ארל ברגר (באנגלית: Warren Earl Burger; 17 בספטמבר 1907, סיינט פול, מינסוטה, ארצות הברית – 25 ביוני 1995, וושינגטון די. סי.) היה נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית בין השנים 1969–1986.
ב-1969, לאחר פרישתו של ארל וורן, מונה ברגר, שנחשב ל"שמרן מתון", לנשיא בית המשפט העליון על ידי הנשיא ריצ'רד ניקסון, ומינויו אושר במהירות בסנאט. הוא הושבע לתפקידו ב-23 ביוני 1969. למרות היותו בעל דעות שמרניות (המתנגד לזכויות להט"ב), כנשיא בית המשפט העליון הוא הוביל החלטות ליברליות ובכלל זה בנושא הפלות מלאכותיות, אינטגרציה גזעית ועונש מוות.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
נולד בסיינט פול, מינסוטה בשנת 1907, למשפחה בעלת אמצעים צנועים בת שבעה ילדים ממוצא גרמני. סבו, שהיגר משווייץ לחם בצבא האיחוד במלחמת האזרחים האמריקנית וקיבל על שירותו את מדליית הכבוד. ברגר גדל במשפחה ממעמד הפועלים. המשפחה הגדולה התקשתה להסתדר כלכלית פעמים רבות, ובגיל תשע בלבד ברגר כבר עזר כספית למשפחתו על ידי מכירת עיתונים. ברגר למד בתיכון ג'ון א. ג'ונסון, שם היה תלמיד מקובל מאוד. בזמן נעוריו, היה יו"ר מועצת התלמידים והתאמן רבות בהוקי, כדורגל ושחייה. סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1925. ברגר הצעיר כתב גם מאמרים בנושאי ספורט בתיכון בעיתון מקומי לפני סיום לימודיו.
ברגר מילא את התשלום עבור לימודיו הליליים באוניברסיטת מינסוטה על ידי עיסוקו כסוכן מכירות שקידם מכירת ביטוח חיים. לאחר מכן, הוא נרשם למכללת סנט פול למשפטים (המכונה כיום בית הספר למשפטים של מיצ'ל המליין), וסיים תואר ראשון במשפטים בהצטיינות בשנת 1931. לאחר סיום לימודיו הצטרף ברגר למשרד עורכי דין סנט פול בולט ולימד שיעורי לילה במשפטים למחייתו. בשנת 1933 התחתן עם אלוורה סטרומברג, חברתו לספסל הלימודים. נולדו להם שני ילדים. סטרומברג נפטרה בוושינגטון די. סי ב -30 במאי 1994, בגיל 86.
עד מהרה הפך ברגר לשחקן מפתח בממסד המפלגה הרפובליקנית של מינסוטה, עם תפקיד פעיל בניהול מסעות הבחירות למשרת המושל של הרולד סטסן בשנים 1938, 1940 ו-1942. בשנת 1952 לקח חלק מרכזי במינויו של דווייט אייזנהאואר למועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית, בכך שהוביל את משלחת מינסוטה בוועידה המפלגתית לבחירה באייזנהאואר. לאחר שנבחר, אייזנהאואר מינה אותו ליועץ משפטי במחלקת המשפטים של ארצות הברית. בשנת 1956 מונה על ידי הנשיא אייזנהאואר לכהן בבית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה. הוא כיהן בתפקיד זה כ-13 שנים, עד שנבחר לכהונתו כנשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית. במהלך כהונתו בת 13 שנים בבית המשפט לערעורים, הוא קיבל מוניטין של שופט "חוק וסדר", בעל עמדה שמרנית אדוקה בכל הנוגע לזכויות הנאשם. הוא מתח ביקורת פומבית על התיקון החמישי לחוקת ארצות הברית, והביע את חששותיו מכך שבית המשפט העליון הגדיל את הגנתו על הנאשם.
נשיא בית המשפט העליון.