ב-18 בנובמבר 2020 ייני הודיע רשמית, כקפטן נבחרת ישראל הבוגרת, על פרישה מהנבחרת.
חיים אישיים.
אביו המנוח, הזמר ליאור ייני, סיפר כי הוא עצמו מעולם לא שיחק כדורגל, אך שכן שלהם שהיה כדורגלן בליגה נמוכה גילה את שרן בילדותו, אימן ודרבן אותו.
לומד לתואר ראשון בפסיכולוגיה.
ב-25 במאי 2013 התחתן עם בת זוגו הישראלית שלי אביב, כיום ד"ר למשפטים, ולהם בת ובן.
לו גם דרכון פולני, דבר המאפשר לשחק בליגות אירופאיות מסוימות שלא על תקן שחקן זר.
סטטיסטיקה.
מועדונים.
מעודכן לתאריך 8 ביולי 2020.
נבחרת לאומית.
מעודכן ל-18 בנובמבר 2020
שירן ייני
וסילי ריאביקוב
וסילי מיכאילוביץ ריאביקוב (ברוסית: Василий Михайлович Рябиков; 14 בינואר 1907 - 19 ביולי 1974), פקיד ממשל סובייטי בכיר, שמילא תפקיד מרכזי בתיעוש הסובייטי בעת מלחמת העולם השנייה, ולאחריה מילא תפקיד מפתח בפיתוח הלוויין הראשון, ספוטניק 1.
ריאביקוב היה נציג המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות שמונה על ידי נשיאות הוועד המרכזי של המפלגה לעמוד בראש הוועדה המפקחת על מיזם הלוויין הסובייטי הראשון. הוועדה בראשותו קמה בשנת 1955.
פעילות בעת מלחמת העולם השנייה.
ריאביקוב היה אחראי על חלק ממפעלי ייצור הנשק והתחמושת בברית המועצות, וסייע בשיפור הביצועים והיקפי הייצור של מפעלים אלה. ריאביקוב סייע בהכנסה לייצור המוני של רובים נגד טנקים. על פיתוח רובים אלה והובלת הייצור, קיבל את עיטור מסדר לנין.
ריאביקוב שיפר את ניהול מפעלי הנשק של דגטיארב, והיה לו תפקיד מרכזי בהכנסה לייצור המוני של תת המקלע מדגם PPSH, שהיה בין כלי הנשק המזוהים ביותר עם חיילי הצבא האדום בעת מלחמת העולם השנייה.
ריאביקוב היה אחראי על פינויים של מספר מפעלים גדולים, שהפך חיוני לאור התקדמות הצבא הגרמני אל תוך שטחי ברית המועצות.
פעילות לאחר מלחמת העולם השנייה.
ריאביקוב מונה לתת שר החימוש של ברית המועצות. בנוסף פעל כראש הוועדה של מועצת השרים לענייני ניהל, סגן נשיא מועצת השרים של הפדרציה הרוסית, יושב ראש המועצה המייעצת לתוכניות הכלכליות של הפדרציה הרוסית, וחבר בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. רוב תפקידיו אלה מולאו בו זמנית.
ראש הוועדה המפקחת על מיזם הלוויין הסובייטי.
ריאביקוב היה היושב ראש של הוועדה למעקב אחר פיתוח הטיל בליסטי בין-יבשתי הראשון של ברית המועצות, R-7 סמיורקה. לתפקיד זה התווסף פיקוח על מיזם הלוויין הסובייטי, שנודע לימים כספוטניק 1. ריאביקוב ניצל את כישרונו המינהלי ואת קשריו בצמרת הממסד התעשייתי והפוליטי של ברית המועצות על מנת לסייע לסרגיי קורוליוב ושותפיו במיזם החלל, להשיג את המשאבים הכלכליים והחומריים שהיו נחוצים לפיתוח.
ריאביקוב היה חתום על מספר פניות לנשיאות הסובייט העליון והוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, יחד עם קורוליוב, קלדיש וחרוניצ'ב, בבקשת רשות לגשת ולעסוק במיזם הלוויין. פנייתו השנייה אל מוסדות המפלגה, בשנת 1955, הייתה המכרעת ולאחריה מונה כמפקח מטעם המפלגה על מיזם הלוויין.
עיטורים.
וסילי ריאביקוב היה אחד מהאנשים המעוטרים ביותר בברית המועצות, על הישגיו בתחום התעשייה והעבודה. בין עיטוריו:
התאוריה המבנית
גזאמטקונסטוורק
גזאמטקונסטוורק (בגרמנית: Gesamtkunstwerk, בתרגום מילולי: יצירת אמנות כוללת) הוא מונח גרמני המיוחס למלחין האופרה הגרמני ריכרד וגנר ומשמעו הצגה אופראית הכוללת מוזיקה, תיאטרון ואמנויות חזותיות. וגנר גרס, שבטרגדיה היוונית העתיקה היו כל האמנויות האלה שלובות וממוזגות, אך לאחר זמן נפרדו והתרחקו. וגנר התייחס בביקורתיות אל האופרה של תקופתו, ששמה דגש רב מדי על המוזיקה ולא כללה דרמה איכותית.
המונח, שאפשר לתרגמו גם כ"סינתזה של האמנויות", מקובל בשימוש (בעיקר בפי דוברי גרמנית) לתיאור כל מיזוג או שילוב של צורות אמנויות אחדות.
המונח נמצא בשימוש גם באדריכלות לתיאור בניין, שכל חלק בו מעוצב כחלק ממכלול שלם.
וגנר ייחס חשיבות רבה ליסודות של "קביעת הלך נפש", כמו החשכת האולם, אפקטים קוליים וסידורי ישיבה, הממקדים את תשומת לב הקהל בבמה כדי שישקע לחלוטין בעולם הדמיון של הדרמה המוזיקלית. תפיסות אלה היו מהפכניות לשעתן, בעיקר בהשוואה לאווירה המקובלת בבתי אופרה של המאות הקודמות, כאשר הקהל התעניין לא פחות, ואולי אף יותר, במתרחש בתאי האצולה מאשר על הבמה ורוב ההצגה, פרט לאריות החשובות של הפרימדונה ושל הטנור המוביל, שימשה רק רקע לסצנה החברתית. כיום, בסביבה האופראית המודרנית, רעיונותיו של וגנר נתפסים כמובנים מאליהם.
שירות המשלוחים של קיקי
שירות המשלוחים של קיקי (בקאנג'י :魔女の宅急便- "מכשפות משלוחי אקספרס") הוא הסרט הרביעי של סטודיו ג'יבלי, שבוים על ידי הייאו מיאזאקי בשנת 1989.
זהו סרט אנימה המבוסס על ספר ילדים יפני שנכתב על ידי הסופרת איקו קאדונו.
תקציר העלילה.
קיקי היא מכשפה צעירה בת 13, שגרה בכפר קטן. על פי המסורת, כשהיא מגיעה לגיל 13 היא מחויבת לעזוב את הבית לשנה, כדי להפוך למכשפה עצמאית.
קיקי טסה על המטאטא של אמה, לחפש מקום מגורים חדש עם החבר הקרוב שלה ג'יג'י, חתול שחור ודברן.
למחרת הערב בו היא יוצאת היא מגיעה לעיר נמל בשם קוריקו, שם היא פוגשת בעלת מאפייה בשם אוסונו, שנותנת לה מקום מגורים ועבודה במאפייה, כאשר היא מבצעת משלוחים ללקוחות המאפייה על ידי ריחוף במטאטא.
היא גם חווה הרפתקאות במשלוחים ויוצרת קשר חדש עם נערה אומנית שהיא פוגשת ביער.
בזמן שהיא מתגוררת בעיר קוריקו היא פוגשת ילד ששמו טומבו ואת חבריו, הוא מחבב אותה והיא נקשרת אליו.
אך בהמשך הסרט היא מאבדת את כוחותיה בעקבות ספקות שחשה בקשר לעצמה: ריחוף במטאטא, להבין את דברי ג'יג'י החתול ובאותו זמן היא גם שוברת את המטאטא שלה.
בסוף הסרט עליה להתגבר על חששותיה ולהציל את טומבו מפני התרסקות של ספינת אוויר, ובעזרת כוח הרצון היא מחזירה לעצמה את כוחותיה.
לאונרד זונקה
לאונרד זונקה (גרמנית: Leonhard Sohncke; 22 בפברואר 1842 – 2 בנובמבר 1897) פיזיקאי גרמני שידוע כמי שהניח את היסודות לגילוי רשימת החבורות הסימטריות המרחביות המשמשות להגדרת מבנה הגביש בקריסטלוגרפיה.
ביוגרפיה.
לאונרד זונקה נולד בשנת 1842 בהַאלֶה על הנהר זַאלֶה (Halle an der Saale, כיום במדינת סקסוניה-אנהלט). זונקה למד בהאלה והגיש את עבודת הדוקטורט שלו ב-1866 באוניברסיטה של העיר. הוא הרצה באוניברסיטת קניגסברג וב-1871 קיבל משרת פרופסור בפוליטכניון של קארלסרוהה. אחר-כך עקר ליינה וב-1886 קיבל את תפקיד המנהל של המכון לפיזיקה (אז Physikalisches Cabinet, כיום Physikalische Institut) בבית הספר הטכני הגבוה של מינכן (Technische Hochschule München - כיום האוניברסיטה הטכנית של מינכן - Technische Universität München). בין השאר יזם זונקה את הסמינר המשותף לפיזיקאים מהאוניברסיטה הטכנית של מינכן ומאוניברסיטת מינכן, המכונה על שמו "Sohncke-Kolloquium", והמתקיים עד היום. זונקה ניהל את המכון עד מותו במינכן ב-1897.
עבודתו על חבורות סימטריות מרחביות.
לזכותו של זונקה נזקפת תגלית המושג חבורת סימטריות מרחבית. את הרעיון העלה זונקה ב-1867 וב-1879 יצא לאור בלייפציג ספרו "Entwicklung der Theorie einer Kristallstruktur" (התפתחותה של תאוריית מבנה הגביש), ובו פירט את 65 החבורות הסימטריות המרחביות שגילה.
עשר שנים אחר-כך מצאו המתמטיקאים ארתור מוריץ שנפליס הגרמני, ויבגראף סטפאנוביץ' פיודורוב הרוסי, שעבדו תחילה בנפרד ואחר כך שיתפו פעולה ביניהם, כי הרשימה של זונקה היא חלקית משום שלא לקח בחשבון אלמנטים של סימטריה והוסיפו עוד 165 חבורות מרחביות על הרשימה שלו על מנת לקבל את סך כל 230 חבורות הסימטריות המרחביות המוכרות כיום.
אלי כהן (&quot;השריף&quot;)
סרגיי אפאנסייב
סרגיי אלכסנדרוביץ אפאנסייב (30 באוגוסט 1918 - 13 במאי 2001), מהנדס רוסי, מחשובי המנהלים בתחום החלל והביטחון בברית המועצות. היה השר הראשון לענייני בניין מכונות כלליות (Министерства Общего машиностроения) של ברית המועצות, משרה בה החזיק משנת 1965.
תחת שם קוד זה עסקו בברית המועצות במיזמי בנייה מסווגים שונים, החל מתחום הגרעין, המשך בתחום הטילים הבליסטיים וכלה בתחום החלל.
אפאנסייב כשר לענייני בניין מכונות כלליות.
אפאנסייב מונה במרץ 1965 כשר הראשון לעניין בניית מכונות כלליות, והיה צריך לצקת תוכן להגדרת תפקידו החדש. הוא איחד מפעלים שונים בתחומי הביטחון, מעבדות מחקר, מרכזי פיתוח, מתקני ניסוי והנדסה, ומשרדי התכנון השונים של תחום החלל, תחת קורת הגג של המשרד החדש. המבנה המינהלי של המשרד, ומוטת השליטה שלו על היחידות והמפעלים הכפופים לו היו שמורים שנים תחת מעטה של סודיות, ונודעו ברבים רק לאחר עידן הגלאסנוסט שפתח מיכאיל גורבאצ'וב במחצית השנייה של שנות השמונים של המאה העשרים. אפאנסייב החזיק בתפקיד השר לענייני בניין מכונות כלליות עד שנת 1983.
תוכניות הטילים הבליסטיים של ברית המועצות.
אפאנסייב היה ממונה על חלק נכבד מתוכניות הפיתוח והייצור של הטילים הבליסטיים של ברית המועצות. בין היתר היה ממונה על משרד התכנון מאקייב ועל פיתוח הטילים הבליסטיים הראשונים של ברית המועצות, שהיו מיועדים לשיגור מצוללות.
תפקידיו בנושא החלל בברית המועצות.