ת'רו התפרסם לראשונה ב-1999 במותחן האימה הספרותי "אמריקן פסיכו" בתפקיד טימותי פרייס, חברו של איש העסקים הפסיכופת פטריק בייטמן (כריסטיאן בייל).
בשנת 2000 שיחק בסרט "". ב-2001 לוהק על ידי דייוויד לינץ' לקאסט הראשי בסרטו "מלהולנד דרייב" בתפקיד הבמאי ההוליוודי אדם קשר. באותה שנה החל גם את שיתוף הפעולה שלו עם בן סטילר, שהחל בסרטים "זולנדר" ו"דופלקס" ונמשך בסרטו המוצלח ביותר של סטילר "רעם טרופי" אותו כתב ת'רו ביחד עם סטילר.
ב-2003 שיחק בשובר הקופות "" וגילם את שיימוס אוג'ריידי האקס הרשע של המלאכית דילן סנדרס (דרו ברימור).
ב-2006 חזר לשתף פעולה עם דייוויד לינץ' במותחן הפסיכולוגי "אינלנד אמפייר" בתפקיד השחקן דוון ברק, כמו כן הופיע בתור הבלש לארי זיטו בעיבוד הקולנועי של מייקל מאן לסדרת הפשע הקלאסית של שנות ה-80 "מיאמי וייס", ושיחק בקומדיה "זרים עם ממתקים" לצד שרה ג'סיקה פרקר.
ב-2008 התפרסם בזכות תפקידו כג'ון הנקוק מהאבות המייסדים של ארצות הברית בסדרה "ג'ון אדמס".
ת'רו ביים את סרטו הראשון הקומדיה "הקדשה" ב-2007. ב-2010 היה אחראי על התסריט לסרטו של ג'ון פאברו "איירון מן 2" לאחר שקיבל המלצה מכוכב הסרט רוברט דאוני ג'וניור איתו עבד ת'רו ברעם טרופי.
בשנת 2014 החל לשחק בסדרת המתח "הנותרים" ברשת HBO אשר זכתה בפרס פיבודי. באוקטובר 2015 שב לעונה השנייה, ובאפריל 2017 שב לעונה השלישית.
בשנת 2016 שיחק בתפקיד הראשי במותחן "הבחורה על הרכבת". ב-2017 דיבב את דמותו של הלורד גרמדון בסרט האנימציה "סרט לגו נינג'גו". ב-2018 שיחק בסרטים "המרגל שזרק אותי", "אילם" ו"המין החזק". באותה שנה דיבב את דמותו של דרופקיק בסרט "באמבלבי", ודיבב את היחפן בסרט "היפהפייה והיחפן" משנת 2019. בשנת 2021 שיחק את התפקיד הראשי של אלי פוקס בסדרה "חוף מוסקיטו" ברשת אפל TV פלוס, שמבוסס על ספר באותו שם של דודו פול ת'רו.
ת'רו ניהל מערכת יחסים עם ג'ניפר אניסטון במשך כשש שנים, במהלכה השניים היו נשואים במשך כשנתיים עד לגירושים שלהם בשלהי 2017.
דוד משה פרידמן
הרב דוד משה פרידמן מצ'ורטקוב (ז' בסיון תקפ"ז, 1827 - כ"א בתשרי תרס"ד, 1903) היה אבי חסידות צ'ורטקוב, בנו של רבי ישראל מרוז'ין (נין למגיד ממזריטש) וחתנו של רבי אהרון מצ'רנוביל.
תולדות חייו.
מילדותו היה ידוע כילד מוכשר, ואביו אמר עליו עוד בהיותו תינוק כי בקרבו מקננת נשמה גדולה שתקרב את לבבות ישראל לאלוקים. עם פטירת אביו ב-1850, התיישב בזלוטיפוטוק וב-1865 עבר לצ'ורטקוב והקים שם את חצר חסידות טשורטקוב, הוא וחסידיו קנו את הארמון מידי הגרפה הרונימה בורובסקה. עם זאת, ההתיישבות בעיר יצרה מתיחות ניכרת עם רב העיר ותומכיו.
אורח החיים של החצר החסידית בצ'ורטקוב היה מפואר ומלכותי כדרך העבודה של חסידות רוז'ין, בשונה מרוב החצרות החסידיות. בארמון הייתה הפעילות התורנית, התרבותית והחברתית (כמו קבלת קהל, אירוח ועוד).
האדמו"ר היה ידוע בקדושתו ובפרישותו מהבלי העולם הזה ובדבקותו המתמדת בהקב"ה, בנוסף לכך הצטיין בעדינות נפשו ובאהבת ישראל לכל יהודי באשר הוא, בדרך זו הדריך את חסידיו. הגיב בסלחנות לחרם שהכריז רבי חיים מצאנז על חסידויות היוצאות מבית רוז'ין. יהודי צ'ורטקוב התייעצו עמו בענייני חולין וקדושה וגם הגויים כיבדו אותו בגלל מעלותיו ומידותיו המיוחדות. הוא נפטר בהושענא רבא תרס"ד. אחרי מותו פורסמו דברי תורתו בספר "דברי דוד".
בין חסידיו בלטו אדמו"רים ורבנים מפורסמים, כגון הרב מאיר אריק, המהרש"ם מברז'אן, רבי שמואל וינברג מסלונים ותלמידו רבי מרדכי חיים סלאנים, רבי מנחם קאליש ובנו רבי יוסף קאליש, אדמו"רי אמשינוב.
רבי שלמה גולדמן האדמו"ר מזוועהיל, למד אצלו 7 שנים.
קברו של רבי דוד פרידמן נבנה על ידי אגודת "אהלי צדיקים". לפני מספר שנים חולל הקבר ומצבתו נעקרה. האגודה בנתה קבר זמני.
האיגוד הישראלי לארכיונאות ולמידע
האיגוד הישראלי לארכיונאות ולמידע הוא עמותה מקצועית ישראלית בה חברים מנהלי ארכיונים, ארכיונאים, מנהלי רשומות, עובדי מגנזות וכן עובדים בתחום השימור והשיקום של חומר ארכיוני. באיגוד כ-450 חברים ועמיתים העובדים בארכיונים בישראל. האיגוד חבר במועצה הבינלאומית לארכיונאות (INTERNATIONAL COUNCIL ON ARCHIVES - ICA).
האיגוד פועל באמצעות הנהלה נבחרת יחד עם ועדות ממונות. חברות באיגוד מאפשרת לחברים לקדם את רמתם המקצועית באמצעות ימי עיון, קורסים, סמינרים וסדנאות בתחומי הארכיונאות על מרכיביה השונים. בנוסף, מוציא האיגוד לאור פרסום מקצועי ששמו "ארכיון".
תולדות האיגוד.
האיגוד הישראלי לארכיונאות ולמידע נוסד ב-1950 כ"איגוד הארכיוני בישראל". חברי האיגוד היו המוסדות הארכיוניים המרכזיים במדינה באותה עת. מסיבות שונות הפסיק האיגוד פעילותו לאחר זמן קצר וחידש אותה באותה מתכונת רק ב-1956. ב-1965 התקבל החבר האישי הראשון כחבר שלא מן המניין באיגוד. בוועידת האיגוד שהתקיימה מראשית פעילותו דאג האיגוד להכשרה המקצועית של עובדי הארכיונים. אחד הדברים החשובים שעשה האיגוד היא ייסוד מגמת לימודי ארכיונאות באוניברסיטה העברית בירושלים. מגמה זו פעלה עד אמצע שנות התשעים במסגרת בית הספר לספרנות, לארכיונאות ולמידע באוניברסיטה העברית בירושלים. עם סגירת בית הספר נסגרה גם המגמה. כמו כן היה האיגוד מעורב בקיום קורס לארכיונאי הקיבוצים. קורס שהתקיים כל שנה. קורסים לעובדי ארכיונים ברשויות מקומיות. גם עתה מקיים האיגוד פעילויות שונות להכשרה ולהשתלמות מקצועית. בין השאר קיים האיגוד קורסים דו-שנתיים ל"ארכיונאי מורשה" במכללת עמק-יזרעאל, במכללת דוד ילין בירושלים ובמכללת בית-ברל.
במשך 43 שנים המוסד המרכזי של האיגוד הייתה ועידה שהתקיימה אחת לארבע שנים. בין ועידה לוועידה מועצת האיגוד שימשה כמוסד המרכזי.
בוועידה שהתקיימה ב-1993 החליטו החברים לבטל את החברות המוסדית ולהפוך את האיגוד לארגון של חברים אישיים בלבד. בוועידה זו גם שונה שם האיגוד ל-"איגוד הארכיונאים בישראל".
במקביל לאיגוד הארכיוני בישראל הוקמה עמותה בשם "האגודה למען פיתוח הארכיונים" שמטרתה הייתה בעיקרה כלכלית והיא זו שמימנה את רוב פעילויות האיגוד. חברי העמותה היו החברים המוסדיים של האיגוד.
ב-1998 התאחדו "האגודה למען פיתוח הארכיונים" ו"איגוד הארכיונאים בישראל" ובכך הפך האיגוד לעמותה רשמית במדינת ישראל הפועלת בהתאם לחוק העמותות. לכן, במקום ועידה המתכנסת פעם בארבע שנים מתקיימת כל שנה אספה כללית.
באספה הכללית שהתקיימה בספטמבר 2007 בוטלה המועצה, ושם העמותה הוחלף ל-"האיגוד הישראלי לארכיונאות ולמידע". תקנון האיגוד שונה בהתאם.
לאיגוד ביטאון מקצועי בשם "ארכיון". האיגוד גם מוציא לאור פרסומים מקצועיים אותם אפשר למצוא באתר שלו.
חברות באיגוד.
מהקמתו ועד 1965 החברות באיגוד הייתה נתונה רק למוסדות. ב-14 בפברואר 1966 שונה תקנון האיגוד וחברים אישיים הוכרו כחברים מן המניין. משנה זו ועד 1993 היו באיגוד שני סוגי חברים: חברים מוסדיים וחברים אישיים. עם זאת הכלל היה שאם מוסד חבר באיגוד כל עובדיו יכולים להשתתף בפעילות האיגוד. מוסדות האיגוד היו מורכבים בעיקר מנציגי החברים המוסדיים.
לפי תקנון האיגוד, הוא כולל "חברים" ו"עמיתים". "חברי האיגוד" הם:
"עמיתים" הם מוסדות וארגונים שיש להם עניין בארכיונאות ואשר תומכים במטרות האיגוד ובפעולותיו.
כמו כן, יש באיגוד "חברי כבוד".
מטרות האיגוד.
האיגוד יממש את מטרותיו תוך שיתוף פעולה הדוק עם גנז המדינה.
מוסדות האיגוד.
האגוד פועל באמצעות מוסדות נבחרים וממונים.
האספה הכללית:
האספה הכללית היא המוסד העליון של האיגוד. היא מורכבת מכל חברי האיגוד ומתכנסת לפחות פעם בשנה.
יושב/ת ראש: יו"ר האיגוד נבחר לתקופת כהונה של ארבע שנים על ידי האספה הכללית.
הנהלת האיגוד:
ההנהלה נבחרת על ידי האספה הכללית בבחירות אישיות וחשאיות. הבחירות נערכות אחת ארבע שנים.
וועדות האיגוד:
באיגוד פועלות ועדות קבועות וועדות אד-הוק.
הוועדות הקבועות של האיגוד הן: וועדת חברות, וועדת כספים, וועדת ביקורת, מערכת "ארכיון", הוועדה להשתלמות מקצועית, הוועדה למִחשוב, הוועדה לציוד, למבנים, לשימור ולשיקום של חומר ארכיוני.
וועדת אד-הוק: הוועדה לחוק הארכיונים.
שלום מנוישטאדט
רבי שלום בן יצחק זעקיל מנוישטאדט (לעיתים נוישטט) (נפטר 1413 בקירוב) מכונה גם רבי שלום מוויען ומהר"ש מנוישטאדט, מראשי חכמי אוסטריה בסוף המאה ה-14, רב בנוישטאדט.
ביוגרפיה.
שלום מנוישטאדט נולד בעיר וינר נוישטאדט, באמצע המאה הי"ד בקירוב. בצעירותו עבר ללמוד תורה בקרימזה (קרמס) אצל ר' ישראל מקרמס, בעל הגהות אשר"י. לאחר מכן עבר ללמוד אצל רבי עוזר משלזיה ורבי מושיל מזנוימא והרב חיטשל. בווינה למד בישיבתם של מהר"ם ס"ל ורבי אברהם קלויזנר והיה אחד מגדולי התלמידים. לאחר פטירת מהר"ם ס"ל מילא את מקומו בראשות הישיבה עד פטירתו.
מנהגי מהר"ש.
רוב יצירתו הרוחנית של רבי שלום מנוישטאדט אבדה, מלבד כתבי מנהגיו. עותק שלהם שהה בספריית המהרש"ל בלובלין. עותק אחר היה אצל רבי יום טוב ליפמן הלר, מחבר תוספות יום טוב. אחד מהעותקים התגלגל לאוסף של הברון דוד גינצבורג במוסקבה. מאז, יצא לאור במכון ירושלים בשנת תשל"ז. הספר גם נסרק על ידי הפרויקט הווירטואלי שו"ת בר-אילן.
פסקים רבים ממנו מובאים בספר מנהגי מהרי"ל של תלמידו.
רבי שלום נחשב לאחד מחסידי אשכנז. הוא מרבה לפסוק על סמך דברי רבי יהודה החסיד, ודבריו נזכרים אצלו הרבה בספרו מנהגי מהר"ש. רבים נהגו לפסוק הלכה כמוהו בעקבות עובדה זו, אך רבי משה מינץ פסק שאין לפסוק כדברי ספר חסידים.
משפחתו ותלמידיו.