הטפג'ריים היו בעלי חיים גדולים עם זנב קצר מאוד וכן ראשים מוארכים וחסרי שיניים ובעלי בליטות דמויי-כרבולת עשוית עצם ששימשה ככל הנראה לראווה. אפשרות נוספת היא שה"כרבולת" סייעה בייצוב הראש בזמן תעופה. לכל מין הייתה קסדה בגודל אחר. היצורים דאו עם כנפיהם הגדולות מעל חופי ימים בכמה אזורים כמו בברזיל, הונגריה, מרוקו, ספרד וסין בחיפוש מזון. ייתכן שמבנה המקור העצום עזר לבעליו לאכול צמחייה או פירות בדומה לטוקניים או לתוכים מודרניים.
ישנם דעות שפטרוזאורים אלה בדומה לנוספים כוסו בשערות על גופם, אשר שימשו לחימום.
ג'ני פלטשר
ג'ני פלטשר-הייסלופ (באנגלית: Jennie Fletcher-Hyslop; 19 במרץ 1890 - 17 בינואר 1968). הייתה שחיינית בריטית. אלופה אולימפית, זוכת מדליית זהב ומדליית ארד במשחקים האולימפיים (סטוקהולם 1912), שיאנית עולם ו-7 פעמים ברציפות אלופת בריטניה (1906–1912).
ביוגרפיה.
פלטשר נולדה וגדלה בבלגרייב, לסטר, למשפחה בת 11 אחים. היא נאלצה לשלב שחייה עם עבודה יומיומית של 12 שעות.
שיאנית עולם.
בשנת 1905 קבעה פלטשר שיא עולם במשחה ל-100 יארד חופשי, שיא שהחזיק מעמד 7 שנים.
היא נבחרה להשתתף באולימפיאדת לונדון (1908) אך בשל מיעוט נרשמות תחריות השחייה התבטלו.
סגנית אלופה אולימפית.
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכתה פלטשר בשתי מדתיות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם חברותיה בל מור, אנני ספירס ואיירין סטיר בשיא עולם חדש של 5:52.8 דקות, לפני גרמניה (6:04.6 דקות) ואוסטריה (6:17.0 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:27.0 דקות, לפני פאני דוראק (1:22.2 דקות) ומינה ויילי (1:25.4 דקות), שתיהן מאוסטרליה.
חייה האישיים.
בשנת 1913 החלה פלטשר ללמד שחייה בלסטר ובכך הסתיימה הקריירה התחרותית שלה כשהיא פנתה מחובבנות למקצועות. ובשנת 1917 לאחר נישואיה היא עברה להתגורר בקנדה. לזוג נולדו בת ו-5 בנים.
פרסי הבידור של ניגריה
פרסי הבידור של ניגריה (באנגלית: Nigeria Entertainment Awards, או NEA) נוסדו בניו יורק בינואר 2006 כדי לשרת את האוכלוסייה האפריקאית הצומחת בצפון אמריקה. הפרסים מכירים בתרומתם של אפריקאים בתעשיית הבידור. האירוע נועד לקדם את התדמית והתרבות של ניגריה, ובמהלך השנים הצליח המיזם להגדיל את המודעות לקיום תעשיית הבידור הניגרית וסגנונו הייחודי, ולפתח שווקים חדשים עבור תוצרי התעשייה.
קטגוריות.
הקטגוריות שבהן מוענקים פרסים, נכון לשנת 2016.
פרסי 2006-2008.
טקס הפרסים הראשון של NEA נערך במרכז קלריס סמית לאמנויות הבמה באוניברסיטת מרילנד, קולג' פארק ב-28 ביולי 2006. את האירוע הנחה הסטנדאפיסט מייקל בלאקסון.
הטקס השני התקיים במרכז סקירבול לאמנויות הבמה בניו יורק ביוני 2007. מנחה האירוע היה הקומיקאי ג' וליוס אגוו.
הטקס השלישי של פרסי הבידור של ניגריה נערך במרכז סקירבול בניו יורק ביוני 2008. מנחי האירוע היו רז אדוטי ("אמיסטאד") וטטיאנה, מעונת 2007 של תוכנית "האח הגדול אפריקה".
IC 4182
IC 4182 היא גלקסיה ספירלית ננסית בקבוצת הכוכבים כלבי ציד, הנמצאת במרחק של כ-13.7 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לקבוצת M94.
היסטוריה.
לגלקסיה בהירות מדרגה סביב 11.6 והיא התגלתה ב-21 במרץ 1903 על ידי האסטרונום הגרמני מקס וולף, שהכניס אותה לרשימת ערפיליות בקבוצת כלבי צייד שפרסם בשנת 1903, כערפילית מספר 216, ותיאר אותה כגדולה מאוד ועמומה למדי. בשנת 1910 ג'ון דרייר הכניס את הערפילית לקטלוג האינדקס השני, תחת הציון IC 4182 כאשר היא מתוארת כעמומה למדי, גדולה מאוד, בעלת צורה לא סדורה ועם גרעין בהיר.
תצפית.
הגלקסיה נמצאת כ-2 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב קור קרולי וכ-4.5 מעלות מצפון-מערב לה נמצאת M94 שבמרכז הקבוצה. כ-4.8 מעלות מצפון-צפון-מזרח לה נמצאת גלקסיית החמניה, שלמרות המרחק הזוויתי הקטן שביניהן, נמצאת למעשה במרחק גדול כמעט פי שלושה והיא אינה חלק מקבוצת M94. בסביבת IC 4182 וסביב הכוכב קור קרולי יש מאות גלקסיות נוספות, רובן קטנות ועמומות יותר מ-IC 4182, שנמצאות למעשה ברקע של קבוצת M94.
תכונות.
אורכה הזוויתי של IC 4182 הוא כ-6 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כ-24,000 שנות אור, כרבע מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כ-3 אלפיות ממסת שביל החלב, כאשר רק כ- מסות שמש או כחמישית ממנה היא מסת הכוכבים שבגלקסיה, ומסת גז המימן החופשי בגלקסיה מעט גדולה יותר, כ- מסות שמש. שאר המסה של הגלקסיה, כ-80%, היא של חומר אפל שטיבו אינו ידוע. למרות שחלק משמעותי ממסת הגלקסיה היא גז מימן חופשי, קצב היצירה של כוכבים חדשים בגלקסיה הוא נמוך מאוד, כמסת שמש אחת בכ-40 שנים.
בשנת 1937 זוהתה בגלקסיה סופרנובה מסוג Ia שהגיעה בשיאה לבהירות מדרגה 8.6, פי 16 יותר בהירה מהגלקסיה עצמה. לסופרנובות מסוג Ia יש בהירות מוחלטת כמעט קבועה, ומכיוון שהמרחק אל IC 4182 נמדד באמצעות משתנים קפאידיים ונחשב למדויק למדי, ניתן להעריך שהבהירות המוחלטת של הסופרנובה הייתה סביב 19.9-, מה שעוזר למדוד את המרחק לגלקסיות מרוחקות יותר שנצפות בהן סופרנובות מסוג Ia.
נטילת נשמה
מוד אוולין קאלן
מאודה אי קאלן (באנגלית: Maude Evellin Callen) (8 בנובמבר 1898, קווינסי, פלורידה - 23 בינואר 1990, פינוויל קרוליינה הדרומית) הייתה אחות-מיילדת במדינה התחתית שלאורך החוף בקרוליינה הדרומית שבארצות הברית במשך יותר מ-60 שנה. עבודתה קיבלה תודעה לאומית בארצות הברית, כאשר צולמה על ידי הצלם יוג'ין סמית' כחלק מעבודתו "אחות מיילדת", שפורסם במגזין לייף ב-3 בדצמבר 1951.
ראשית חייה והשכלתה.
מוד אוולין קאלן נולדה בקווינסי אשר בפלורידה, ארצות הברית בשנת 1898. היו לה 12 אחיות, והיא התייתמה מהוריה כבר בגיל 6. כתוצאה מכך היא נלקחה לבית דודה דר' ויליאם ג'יי גאן, שהיה פיזיקאי בטלהסי, פלורידה. קאלן למדה בבית הספר היסודי סיינט מיכאל, ולאחר מכן בבית הספר התיכון אול אנג'לס שהיו בתי ספר פרטיים דתיים. לאחר מכן למדה באוניברסיטת פלורידה לחקלאות ומכונות בטלהסי, שם הייתה חלק מאחוות אלפא גמא צ'י. היא סיימה את לימודיה בהצלחה בשנת 1922 ולאחר מכן סיימה קורס אח מוסמך באוניבסיטת טוסקג'י באלבמה. במקביל היא למדה בבית החולים של ג'ורג'יה בשנת 1921.
מוד השקיעה את חייה בעבודה בשכונות המעמד הסוציואקונומי הנמוך ביותר בדרום ארצות הברית. עד שנת 1923 היא פתחה קליניקה פרטית בתור אחות מיילדת במחוז ברקלי בדרום קרולינה, שהיה אחד המחוזות העניים ביותר במדינה באותה תקופה. במקביל היא קיבלה הכשרה בבית החולים של מדינת ג'ורג'יה בסוואנה. בנוסף לכל היא למדה איך לטפל במחלת השחפת בבית החולים הומר ג'י פיליפס בסנט לואיס שבמיזורי.
חייה האישיים.
מוד אוולין התחתנה עם ויליאם דוור קאלן בשנת 1921. לאחר נישואיהם הם עברו לגור בפיינביל שבקרוליינה הדרומית, שם התמנתה כאחות מיסיונרית.
עבודתה כאחות מיילדת.
שנה לאחר סיימה את לימודיה בבית החולים ג'ורג'יה מוד עברה לגור בפינביל שבמחוז ברקלי, קרוליינה הדרומית והתמנתה כאחות מיסיונרית של הכניסה האנגליקנית. משרה זו הייתה אמורה להיות זמנית. למעשה, היא הייתה אחת מתוך 9 אחיות מיילדות בלבד בקרוליינה הדרומית.
קאלן הפעילה מרפאה ציבורית בביתה, שהייתה במרחק מיילים רבים מבית החולים הקרוב ביותר."מעריכים שהיא יילדה בין שש מאות לשמונה מאות תינוקות במהלך 62 שנות עבודתה". בנוסף לנתינת שירותי בריאות, קאלן לימדה נשים מהקהילה להיות מיילדות בעצמן.
היא סיפקה שרותי בריאות בבתי החולים "באזור של כ-400 מייל רבוע בין דרכים עקלקלות ומלאות בוץ", וסיפקה תחליף לרופא, דיאטן, פסיכולוג, משחרר בערבות ושימשה כחברה לאלפי מטופלים עניים, מרביתם חיו בעוני מחפיר - ורק שני אחוז מהם היו לבנים.
התנאים במחוז ברקלי היו קשים במיוחד:
בשנת 1936 קאלן הצטרפה למחלקת הבריאות של מחוז ברקלי באחות לבריאות הציבור. עבודתה כללה הסמכת מיילדות ברחבי קרוליינה הדרומית. היא לימדה נשים שחורות צעירות את דרכי ההתמודדות הראויות כהורים, התמודדות עם צירי לידה, ביצוע לידה וטיפול ברך הנולד. "תפקידיה כללו חיסון, בדיקה ושמירת רשומות על עיניהם ושיניהם של תינוקות".
בשנת 1943 מוד קאלן נשלחה לקורס שנמשך שישה חודשים ב"מרכז הרפואי מטרניטי" בטוסקג'י ושם הוסמכה כמעט כרופאה. לכן, קאלן הפכה לאחות-מיילדת השנייה בקרוליינה הדרומית.
ב-3 בדצמבר 1951 מגזין לייף פרסם כתבה עם תמונות שארכה שנים עשר עמודים על עבודה של קאלן שצולמה על ידי הצלם הידוע יוג'ין סמית'. סמית' בילה מספר שבועות לצידה של קאלן בקליניקה שבביתה ובנסיעותיה אל בתי המטופלים ברחבי הקהילה. סמית' צוטט שאמר על התמונות שצילם במהלך שהייתו לצידה של מוד "המרשימות ביותר מבין עבודותיו" והוסיף "קאלן הייתה האדם השלם ביותר שהכרתי".
עם פרסום הכתבה, קוראים רבים תרמו יותר מ-20,000$ על מנת לתמוך בעבודתה של קאלן בפננביל. כתוצאה מכך, הקליניקה של מוד קאלן נפתחה בשנת 1953. קאלן הפעילה את הקליניקה עד פרישתה מטיפול בבריאות הציבור ב-1971. הקליניקה של מוד אי. קאלן נפתחה מחדש כמרכז לקשישים, המעניק ארוחה חמה ומספק צרכים בסיסיים עד מותה של מוד ב-1990.
עבודתה עם אוכלוסיית הקשישים.