על אף הצלחתו כשגריר ושביעות רצונם של בני משפחתו מהחיים בפריז, מחשבותיו ושאיפותיו של שרייבר מעולם לא היו רחוקות מהזירה הפוליטית בארצות הברית. התכתבותו עם חברים ועמיתים במפלגה הדמוקרטית נגעה באפשרויות פוליטיות שונות, כולל מינוי לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית בבחירות 1968, מועמדות לתפקיד שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות וריצה למושלות מרילנד.
הבחירות לנשיאות 1972.
שרייבר היה המועמד הדמוקרטי לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית ב-1972. במקור, המועמד הדמוקרטי לנשיאות, ג'ורג' מקגוורן בחר בתומאס איגלטון להיות עמיתו למרוץ, בערך בסביבות 2 לפנות בוקר. לאחר מכן התברר שאיגלטון עבר טיפול בנזעי חשמל נגד דיכאון, עובדה שהוסתרה ממקגוורן. אף על פי שרוב הציבור אמר שהתיק הרפואי של איגלטון לא ישפיע על הצבעתם, מקגוורן חשש שזה יפגע במסע הבחירות שלו. אף על פי שהצהיר על תמיכה באיגלטון, החליט לבסוף לדרוש ממנו להתפטר.
לאחר שבוע בו שישה אנשים סירבו להחליף את איגלטון, סרג'נט שרייבר, הסכים. לאחר בחירתו של שרייבר התמיכה במקגוורן צנחה מ-41% ל-24%.
הבחירות לנשיאות 1976.
שרייבר ניסה להתמודד ללא הצלחה למועמדות הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית בבחירות 1976. מועמדותו הייתה קצרת מועד והוא חזר לחייו הפרטיים לאחר שזכה בבחירות המקדימות ב-304,399 (1.92% מהקולות).
לאחר החיים הפוליטיים.
הוא הקים יחד עם מספר משפטנים משרד עורכי דין בשם "פריד, פרנק, האריס, שרייבר וג'ייקובסון". המשרד נוסד בוושינגטון הבירה. כעורך דין, הוא התמחה במשפט בינלאומי פומבי ובענייני חוץ החל מ-1971. הוא פרש מהשותפות בחברה ב-1986.
ב-1981 מונה שרייבר לחבר במועצת אוניברסיטת רוקפלר.
בשנת 1984 הוא נבחר לנשיא ספיישל אולימפיקס על ידי מועצת מנהלים של הארגון. שש שנים מאוחר יותר, בשנת 1990, הוא מונה ליו"ר מועצת המנהלים של ספיישל אולימפיקס. הוא היה משקיע בבולטימור אוריולס, בשנים 1989–1993.
מחלתו ומותו.
שרייבר אובחן כחולה במחלת האלצהיימר ב-2003. בשנת 2004 פרסמה בתו, מריה שרייבר, ספר ילדים בשם "מה קורה לסבא", שמטרתו להסביר את מחלת האלצהיימר לילדים. הספר ועד לסייע להסביר לילדים מה קורה לסבים ולסבתות שחולים באלצהיימר. ביולי 2007, חתנו של שרייבר, מושל קליפורניה ארנולד שוורצנגר, אמר כי מחלת האלצהיימר של שרייבר בשלב כה מתקדם עד כדי כך ש"היום הוא אפילו לא מכיר את אשתו". מריה שרייבר דנה במצבו המחמיר של אביה בסרט טלוויזיה של HBO המציג את נקודת המבט האישית שלה כבת לחולה אלצהיימר, ומתוודה שהיא לומדת כל הזמן מילדיה איך להתמודד עם המחלה, כולל תיאור רגע שבו החליטה להפסיק לנסות לתקן את הזיותיו השונות של אביה.
ב-11 באוגוסט 2009 נפטרה אשתו של שרייבר מזה 56 שנים, יוניס קנדי שרייבר, בת 88 במותה. הוא השתתף בהלווייתה שנערכה בסנטרביל שבמסצ'וסטס. שבועיים לאחר מכן, ב-29 באוגוסט 2009, הוא השתתף גם בהלוויה של אחיה טד קנדי ​​בבוסטון.
שרייבר נפטר ב-18 בינואר 2011, בבית החולים סבורבן שבבתזדה, מרילנד, בגיל 95. משפחתו של שרייבר פרסמה הצהרה שקראה לו "איש של אהבה ענקית, אנרגיה, התלהבות ומחויבות". נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, פרסם גם הוא הודעה שבה כינה את שרייבר "אחד האורות הבוהקים של הדור הגדול". אהרון ס' ויליאמס, מנהל חיל השלום, אמר בהצהרה: "כל קהילת חיל השלום עצובה מאוד לאור מותו של סרג'נט שרייבר". עוד ציין, כי שרייבר "שימש כמייסד, ידיד ומנחה, דוגמה ומופת במשך 50 השנים האחרונות". הוא נקבר יחד עם אשתו יוניס בבית הקברות סנט פרנסיס חאווייר.
אורניתוסקלידה
אורניתוסקלידה (שם מדעי: Ornithoscelida) הוא ענף (קבוצה פילוגנטית) של דינוזאורים שכוללת את תת-הסדרה תרופודה ואת סדרת אורניתיסקיה (בעלי אגן דמוי עוף). ההגדרה הפילוגנטית של ענף זה היא כל צאצאציו של האב הקדמון הצעיר ביותר שכולל גם את הטריצרטופס ("Triceratops horridus") וגם את דרור הבית ("Passer domesticus").
קבוצה זו הוגדרה במקור על ידי תומאס הנרי האקסלי במאה ה-19 אך מהר מאוד בוטלה, עקב החלוקה הקלאסית. ב-2017 הוצעה הקבוצה מחדש על ידי קבוצת פלאונטולוגים במתכונת שונה.
השם אורניתוסקלידה נטבע לראשונה על ידי תומאס הנרי האקסלי ב-1867 כדי לאגד דינוזאורים מסוימים ששילבו מאפיינים של עופות וזוחלים, והיו "בין לבין". עם זאת, קבוצה זו נזנחה מהר לטובת החלוקה הקלאסית של הדינוזאורים לשתי סדרות: סדרת בעלי אגן דמוי לטאה (Saurischia) שכללה את התרופודים (תת-סדרה שכללה דינוזאורים דו-רגליים ואת כל הדינוזאורים הטורפים, בהם אלוזאורוס, ולוצירפטור, טירנוזאורוס וכן את העופות) ודמויי זאורופודים; וסדרת בעלי אגן דמוי עוף (Orinthischia) שכללה דינוזאורים צמחוניים דוגמת אורניתופודים, תיראופורים (דינוזאורים משוריינים) וצרטופסים (בעלי גולגולת עבה ולעיתים קרניים).
ב-2017 פרסמו דייוויד ב. נורמן, מתיו בארון ופול בארט מאמר ב-Nature ובו קראו תיגר על החלוקה הקלאסית. בניתוח פילוגנטי קלדיסטי שערכו הם מצאו שהתרופודים קרובים יותר לבעלי אגן דמוי עוף מאשר לדמויי זאורופודים. כמסקנה מכך הם החליטו על ארגון מחדש של העץ הפילוגנטי של הדינוזאורים: תת-הסדרה תרופודה הוצאה מסדרת בעלי אגן דמוי לטאה שכעת כללה רק את ההררזאוריים ודמויי זאורופודים. התרופודה הוכללה בענף חדש, שלו הם קראו אורניתוסקלידה, שכללה לצידם את בעלי אגן דמוי עוף. הם החיו את השם שטבע האקסלי לענף זה.
לפי הצעתם, כך נראית הקלדוגרמה - "עץ המשפחה הפילוגנטי" - החדשה של הדינוזאורים.
מאחר שהפרסום חדש ועדכני, הצעה זו טרם התקבלה כקונצנזוס מדעי בקהילה הפלאונטולוגית. מאחר שיש פער עצום במאובני דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף בסיסיים מתקופת סוף הטריאס, ממצאים חדשים יכולים לשנות את החלוקה המוצעת ולאשש או להפריך את קיומה של קבוצה פילוגנטית זו.
Ornithoscelida
גלן וולטרס
גלן מייקל וולטרס (באנגלית: Glenn Michael Walters) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל ששירת כסגן מפקד חיל הנחתים של ארצות הברית. מכהן מאז 2018 כנשיא המכללה הצבאית של קרוליינה הדרומית ("סיטאדל").
ביוגרפיה.
וולטרס למד תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה במכללה הצבאית של קרוליינה הדרומית ("סיטאדל"). את הלימודים עשה במסגרת תוכנית הכשרת קציני המילואים של חיל הנחתים. ב-1979 סיים את לימודיו והחל לשרת כמפקד מחלקה בפלוגה מסייעת של דיוויזיית הנחתים השנייה.
עבר קורס טיס, הוכשר כטייס AH-1T קוברה ושירת בטייסת המסוקים 169. ב-1986 עבר לשרת בגדוד הסיור הראשון של חיל הנחתים כקצין מבצעים ותיאום אוויר. ב-1987 עבר הסבה למסוקי AH-1W סופר קוברה והוצב בכוח משימה אווירי-קרקעי על גבי אוניית הסער האמפיבית "USS אוקינאווה" בים הערבי. ייעוד הכוח היה הגנה על מכליות נפט מפני תקיפות אירניות על רקע מלחמת איראן–עיראק. בשובו לארצות הברית שימש עוזר קצין מבצעים וקצין לוגיסטי בטייסת 169.
ב-1990 עבר הכשרה בבית הספר לטייסי ניסוי של הצי. שירת כטייס ניסוי, השתתף בבחינת מערכות לשילוב במסוקי הסופר קוברה ולאחר מכן כמדריך להטמעת אמצעי ראיית לילה. ב-1995 מונה לקצין מבצעים בטייסת 369 שהוצבה באוקינאווה וב-1996 מונה לסגן מפקד הטייסת. בשנים 1997–1999 שירת כמפקד טייסת האימונים 303 ולאחר מכן שירת כסגן מפקד להק 39. באפריל 1999 הוצב במטה חיל הנחתים כראש ענף תכנון במחלקת האוויר. במרץ 2001 עבר לשרת במשרד תת-מזכיר ההגנה של ארצות הברית ושהה בפנטגון בזמן פיגועי 11 בספטמבר.
באוגוסט 2003 מונה למפקדה הראשון של טייסת הבל-בואינג V-22 אוספריי, מטוס-מסוק שהיה בתקופת ניסויים לקראת הכנסתו לשירות מבצעי. ב-2006 מונה לראש ענף דרישות במחלקת האוויר במטה חיל הנחתים ולאחר מכן שימש ראש ענף תוכניות, מדיניות ותקציב ועוזר ראש מחלקת האוויר. באוגוסט 2008 קודם לדרגת בריגדיר גנרל ועבר לשרת באגף מבנה הכוח, משאבים והערכה במטות המשולבים. בנובמבר 2010 מונה למפקד כוח הפריסה הקדמי באפגניסטן של כנף הנחתים השנייה. במאי 2012 מונה למפקד הכנף. ביוני 2013 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה לראש אגף תוכניות ומשאבים במטה חיל הנחתים.
באוגוסט 2016 קודם לדרגת גנרל ומונה לסגן מפקד חיל הנחתים, הוא שירת בתפקיד עד אוקטובר 2018.
לאחר פרישתו מהשירות הצבאי מונה לנשיא המכללה הצבאית של קרוליינה הדרומית.
אלפרד פון בקמן
אלפרד פון בקמן (בגרמנית: Alfred von Böckmann; 29 בספטמבר 1859 – 19 בנובמבר 1921) היה גנרל לוטננט גרמני אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
בקמן נולד ב-29 בספטמבר 1859 בעיר פוטסדאם שהשתייכה אז לממלכת פרוסיה. ב-1880 הוא התגייס לצבא הפרוסי בדרגת לויטננט. ב-1907 הוא מונה לראש מטה הקורפוס ה-14 אשר הוצב בקרלסרוהה, וב-20 באפריל 1909 הועלה לדרגת אוברסט. במרץ 1911 מונה למפקד גדוד אשר הוצב בשוורין. בנובמבר 1912 מונה למפקד הבריגדה ה-75 אשר הוצבה באולשטין, וב-27 בינואר 1913 הועלה לדרגת גנרל מיור.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו.