דתיות משמעה בדרך כלל שייכות לקהילה. שייכות לקהילה נחשבת בדרך כלל גורם מגביר אושר. קשה לבודד את ההשפעה של הקהילה מההשפעה של הדתיות כשבוחנים את מידת האושר. במחקר שפורסם בשנת 2020 החוקרים סקרו 40,534 נשאלים שנבחרו באקראי מ-43 מדינות. הנחקרים נשאלו לגבי מידת האושר שלהם ועוצמת אמונתם הדתית. בנוסף נחקרה תחושת החופש האישי שלהם, מתוך מחשבה שאוטונומיה – שנחשבת גורם משפיע על רמת האושר - עלולה להוות גורם שמתנגש ישירות בסמכות הדתית.
כדי למדוד את הדתיות, המשתתפים נשאלו אם הם פעלו על פי כללי הדת שלהם בקפדנות, לעיתים רחוקות או איפשהו באמצע. כדי למדוד אוטונומיה, הסקר שאל אם המשיבים מרגישים חופשיים לחיות את החיים כפי שהם רוצים, האם יש מניעה כלשהי לעשות את מה שהם רוצים לעשות, או איפשהו באמצע.
מניתוח התוצאות במדינות השונות עולה כי אנשים שחשו שיש להם יותר אוטונומיה נטו להיות פחות דתיים ואנשים שהיו יותר דתיים נטו להעריך פחות חופש אישי. כמו כן נמצא כי היחס בין דת לאושר ובין אוטונומיה לאושר היה שונה בהתאם למקום המגורים ולתנאי החיים במדינה. במדינות דמוקרטיות מפותחות יותר מבחינה כלכלית, החופש האישי נחשב בעל ערך גבוה והדתיות נחשבת פחות. במדינות פחות מפותחות מבחינה כלכלית שהן שמרניות, הדתיות נחשבת יותר מהחופש האישי. מכך עולה כי תנאים כלכליים משפיעים על אמונות דתיות. הדת חשובה יותר לאנשים כשהם חיים במדינות מפותחות פחות מבחינה כלכלית, שהן גם פחות דמוקרטיות, מקומות בהם יש ניצול לרעה של כוח, אי שוויון מגדרי ותנאי חיים עתירי גורמי לחץ. במדינות כאלה האנשים זקוקים לדת כדי להתמודד פסיכולוגית עם אתגרי החיים.
בעוד שהדפוס הזה היה כמעט אוניברסלי, ארצות הברית הייתה קצת חריגה. למרות שזאת אחת הדמוקרטיות המודרניות הוותיקות ביותר, בארצות הברית הדתיות עדיין גורמת לאנשים יותר אושר, בדומה להשפעתה במדינות העניות. החוקר - מיכאל מינקוב - משער שבניגוד למדינות העשירות והדמוקרטיות האחרות, בארצות הברית יש הרבה אי שוויון חברתי ואין בה תמיכה מהמערכת הסוציו-אקונומית. עקב כך רבים מבני קבוצות המיעוט מרגישים מקופחים ומופלים לרעה וכתוצאה מכך מתגברת הדתיות.
מצב האושר בעולם.
בשפות שנסקרות בדו"ח העולמי על האושר, אנגלית, צרפתית, איטלקית, סינית, ניכרת מגמה להעדיף מונחים שקשורים לאושר על פני מונחים ותיקים יותר, כמו תוצר מקומי גולמי, שנמצא כי אינם מסייעים בעיצוב מדיניות המטיבה עם האזרחים. במחקר העולמי אודות האושר ניכרת תשומת לב להעמקת אי-שוויון כלכלי וגוברת ההכרה בכך שמשבר האקלים מאיים על יכולת החיזוי של הרווחה העתידית. לממשלות יש אתגר לבנות סולם העדפות חברתיות ניתנות למדידה. למשל התקציב של ניו זילנד לשנת 2021 כונה "תקציב מרוציות מהחיים" והוא מבוסס על שני מרכיבים: מסגרת של איכות חיים וגישה מאורית שמכונה "שביל בריא". ממשלת קנדה קבעה אסטרטגיית איכות חיים. האושר וחוויות החיים הסובייקטיביות של האזרחים הן מטרות מרכזיות של הממשלה הקנדית ושל התקציב שלה.
מצב האושר בישראל.
בשנת 2022 דורגה ישראל במקום התשיעי בדירוג האושר העולמי של World Happiness Report. בשנה זו דורגה ישראל כאחת מעשר המדינות הנמוכות בתחום הרוגע בחיים. עם זאת לגבי השאלה איזה חיים מועדפים מבחינתם, רגועים או מרגשים, רוב הישראלים השיבו כי הם מעדיפים חיים מרגשים.
מה הם חיים טובים?
מחקר של אוניברסיטת הרווארד שהחל בשנת 1938 נמשך עד העשור השלישי של המאה ה-21.
מטרת המחקר הייתה מלכתחילה למצוא את הדרכים לחיים בריאים ומאושרים. בתחילת דרכו כלל המחקר גברים בלבד, כולם סטודנטים (באותה תקופה לא התקבלו נשים ללמודים באוניברסיטה). בהמשך הורחבה אוכלוסיית המחקר והיא כוללת את צאצאיהם של הגברים שנחקרו, נשותיהם וכן תושבי שכונת עוני בעיר בוסטון. חלק מהמשתתפים הפכו לאנשי עסקים מצליחים, רופאים, עורכי דין ואחרים לקו בסכיזופרניה או הפכו אלכוהוליסטים. הגילוי המפתיע של המחקר הוא כי אף שיש חשיבות לתחזוקת הגוף, מערכות יחסים קרובות משמעותיות יותר מכסף או תהילה והן אלה שגורמות לאנשים להרגיש אושר לאורך חייהם. קשרים בין אישיים טובים מגנים עלינו מאי שביעות רצון בחיים, עוזרים לעכב דעיכה רגשית ופיזית ומנבאים חיים ארוכים ומאושרים. קשרים בין-אישיים הנם בעלי משמעות רבה יותר בהקשר זה מאשר מעמד חברתי, מנת משכל או תורשה. ממצא זה הוכיח את עצמו גם בקרב הסטודנטים לאורך חייהם וגם בקרב משתתפים ממעמדות נמוכים יותר, שהצטרפו למחקר במהלך השנים. עוד נמצא כי רמת שביעות הרצון של אנשים ממערכות היחסים שלהם בגיל 50 ניבאה את מצב בריאותם הגופנית באופן מדויק יותר מאשר רמות הכולסטרול שלהם. כמו כן נמצא כי אנשים שהיו נשואים באושר בשנות ה-80 לחייהם דיווחו על מצבי רוח תקינים אפילו בימים שבהם היו להם כאבים פיזיים. אלה שהיו להם נישואים אומללים חשו ביותר כאב רגשי ופיזי.
פסיכולוגיה חיובית.
המיקוד המרכזי של הפסיכולוגיה הקלינית היה לעזור לאנשים הסובלים מקשיים נפשיים ולטפל בבעיותיהם. בתחילת המאה ה-21 מתרחב בהתמדה תחום המחקר הפסיכולוגי אשר מתמקד בגישה הפוכה - איך לגרום לבני אדם להיות יותר מאושרים, כלומר לא רק איך לרפא דיכאון אלא גם כיצד ניתן לעורר שמחה או אושר שיהוו משקל נגד למצבים שליליים כגון דיכאון וחרדה.
טל בן שחר מרצה על תולדות הפסיכולוגיה החיובית ועל מרכיביה:
מרטין זליגמן ייסד את הפסיכולוגיה החיובית ב-1998. באותה תקופה נכתבו מאמרים רבים על כעס ודיכאון ומעט מאוד מאמרים על אושר וסיפוק בחיים. הפסיכולוגיה התעניינה באופן שבו ניתן למנוע מאנשים להיות אומללים וחולים אבל לא בשאלה איך לגרום להם להיות שמחים. זליגמן קבע שאופטימיות מחזקת את מערכת החיסון ואת העמידות שלנו כלפי אתגרי החיים. תפקיד נוסף שהפסיכולוגיה החיובית לקחה על עצמה הוא לגשר בין שדה המחקר המדעי לבין קהל הקוראים הרחב, שהתעניין במדריכים לשיפור החיים.
הפסיכולוגיה החיובית דנה בשאלה איך להיות יותר מאושרים. היא התבססה על חמישה עקרונות:
סקירת מחקרים מהעשור השני של המאה ה-21 הראתה את החשיבות הפיזיולוגית, החברתית והאישית של אושר. על פי הממצאים, עלייה בחוויית האושר האישית העלתה במחקרים שונים את היכולת לעבד מידע, את רמת השליטה העצמית, את מהירות ההחלמה מכאבים, את הצלחתן של מערכות יחסים, את ההצלחה המקצועית ואת הבריאות הגופנית והנפשית במגוון פרמטרים.
המחקר העדכני לשנת 2016 מצא מתאמים גבוהים בין אושר לבין מספר פרמטרים, והם: יחסים קרובים ונעימים עם אנשים אחרים, תפיסת הערך העצמי, יכולת הכרת התודה, תחושת אופטימיות לגבי העתיד, השקעת זמן בעשייה בעלת תחושת משמעות ושכיחות יחסי מין.
המחקר מצא מתאמים בינוניים בין אושר לבין כמות חברים, מצב נישואין, אמונה דתית, תרבות פנאי, בריאות פיזית ושליטה בחיים, כך שההשפעה של כל אחד מהם על חוויית האושר האישית קיימת אך לא דומיננטית.
המחקר מצא מתאמים נמוכים בלבד בין אושר לבין מגדר, גיל, מוצא אתני, מראה חיצוני וגובה ההכנסה הכספית, כך שההשפעה של כל אחד מהם על חוויית האושר האישית נחשבת לזניחה במחקר.
ביקורת.
אווה אילוז ואדגר קבאנאס בספרם שלטון האושר מבקרים את מה שהם מכנים "מדע האושר"
גיל ואושר.
מחקרים שונים מנסים לבחון את מהות הקשר בין גיל לאושר.
משבר אמצע החיים עשוי להיות הסימן המהימן הראשון לירידה ברמת האושר במהלך חייו של אדם ממוצע. ממצאים מראים כי רוב האנשים נעשים מאושרים יותר עם הגיל, למעט בגילאי 40–50, אשר בהם משבר עלול להתגלע. חוקרים מציינים כי אנשים בשנות ה-20 ובשנות ה-70 שלהם מאושרים יותר מאשר באמצע החיים, אם כי רמת האושר משתנה. למשל, רגשות לחץ וכעס דועכים לאחר גיל 20, דאגה דועכת לאחר גיל 50, והנאה יורדת לאיטה עם הבגרות, אך מתחילה לעלות שוב לאחר גיל 50. ממצאים אלה מבוססים על עשורים של מידע, אשר נאסף מקבוצת אנשים בעלי אפיון סטטיסטי או דמוגרפי משותף; המחקר מתעלם מהסיכוי שהירידה באושר נובעת מחוויות ייחודיות של האוכלוסייה בחתך הגיל המסוים – כמו מלחמה למשל. המחקרים לקחו בחשבון גם הכנסה, תעסוקה והורות, כדי לנסות לבודד את אפקט הגיל. חוקרים מצאו תמיכה ברעיון של גיל תרומה בשינוי של האינדיבידואל, ולכך יש השפעה על האושר.
גורמים פסיכולוגיים יכולים להיות: מודעות גבוהה יותר של האדם להעדפותיו; היכולת לשלוט בתאוות ולאמץ ציפיות יותר ריאליסטיות – ציפיות לא ריאליסטיות נוטות לטפח אי שביעות רצון; קרבה למוות, מניעה אנשים לרדוף אחר מטרות אישיות; שיפור כישורים חברתיים, כמו סלחנות, תכונה שלוקח שנים לפתח – לניסיון בסלחנות קשר הדוק לרמות אושר גבוהות; שינויים כימיים בגוף הקשורים בגיל ומשחקים תפקיד.
מחקרים אחרים הצביעו כי זקנים מדווחים יותר על בעיות בריאותיות, אך על פחות בעיות בסך הכול. מבוגרים צעירים דיווחו על יותר כעס, חרדה, דיכאון ובעיות כלכליות, בעיות במערכות יחסים ובקריירה. חוקרים הציעו כי דיכאון אצל זקנים הוא תוצאה של פסיביות או בטלה – והמליצו לאנשים להמשיך לקחת על עצמם מטלות, ופעילויות שיביאו אושר, גם בגיל מבוגר.
מזג האוויר ואושר.
ישנן עדויות המציעות כי אקלים שמשי לא מצביע על אושר. במחקר שנערך, צפו גם תושבי קליפורניה וגם תושבי המערב התיכון של ארצות הברית, כי רמת האושר של תושבי קליפורניה תהיה גבוהה יותר, כתוצאה מהאקלים השמשי. למעשה, דירוג האושר של תושבי קליפורניה וגם של תושבי המערב התיכון, כפי שנמדד בשאלון, לא הראה הבדל משמעותי. חוקרים אחרים טוענים, שהכמות המינימלית של אור שמש הדרושה היא חצי שעה ביום.