ניתן לנסות להשיג לגליזציה של סמים קלים על ידי בחירת פוליטיקאים ונציגי מפלגות פוליטיות התומכות בלגליזציה של סמים במטרה לנסות ליישם שינוי באמצעות העברת חקיקה באמצעות הצבעת הרוב בבית המחוקקים במדינה. אם לא קיים רצון פוליטי ברשות המחוקקת לצורה מסוימת של לגליזציה של סמים קלים, ניתן לנסות לשנות זאת באמצעות צורות של תהליכים דמוקרטיים ישירים יותר, כגון יוזמות ומשאלי עם. יוזמות פתקי הצבעה ללגליזציה של חוקי הסמים הצליחו במספר מדינות בארצות הברית, כמו יוזמת ההצבעה בקליפורניה בשנת 2016, שהצליחה להכשיר קנאביס במדינה.
ויליאם בייטס
ויליאם הוריישו בייטס (23 בדצמבר 1860 - 10 ביולי 1931)
היה רופא עיניים אמריקאי. בשנת 1881 סיים תואר ראשון באוניברסיטת קורנל (Cornell University) והוסמך לרופא בשנת 1885 באוניברסיטת College of Physicians and Surgeons .
ד"ר בייטס החל את עבודתו כרופא עיניים רגיל אך לאחר תצפיות ומחקרים רבים שעשה בילדים ומבוגרים ואפילו בבעלי חיים הגיע למסקנה שתפקוד הראייה מושפע ממצב גופני ונפשי והגיע למסקנות רפואיות בתחום וכך פיתח את שיטת הטיפול שלו בבעיות ראייה המכונה שיטת בייטס.
חיים אישיים.
היה נשוי שלוש פעמים, לאחר שהתאלמן פעמיים. בשנת 1928 נישא לאשתו השלישית אמילי סי לירמן, שהייתה העוזרת האישית שלו במשך זמן רב.
לאופהיים
לאופהיים (בגרמנית: Laupheim) היא עיר בדרום גרמניה, במדינת באדן-וירטמברג.
פרנסת העיר בעת המודרנית מתבססת על בתי חרושת שהוקמו בסביבתה, וכיום פועל בסמוך אליה בסיס תעופה של צבא גרמניה.
בעיר, המשתרעת על שטח של 1,990 דונם, מתגוררים 15,918 תושבים (נכון לשנת 2018).
היסטוריה.
לאופהיים נזכרת לראשונה במסמך משנת 778.
בשנת 926 הרסו ההונגרים את המקום כשפלשו לאזור. בשנת 1100 הוקמה במקום טירה.
בשנת 1331 נמכרה האחוזה לבית הבסבורג האוסטרי.
בשנת 1407 היו קיימים במקום טירה, כנסייה וכפר קטן סביבה.
לאופהיים זכתה למעמד של עיר בשנת 1869.
יהדות לאופהיים.
במחצית השנייה של המאה ה-19 שכנה בה הקהילה היהודית הגדולה ביותר במדינת באדן-וירטמברג. המשפחות היהודיות הראשונות הורשו להתיישב בעיירה בשנות ה-20 של המאה ה-18, ואלה התיישבו ברובע שכונה "הר היהודים" (Judenberg).
עקב הגירה שלילית, הצטמצמה הקהילה היהודית בעיר, ושיעורה באוכלוסייה הכללית ירד מ-22.6% בשנת 1856 לכדי 2.7% בלבד בשנת 1933.
123 יהודי העיר אשר לא הצליחו להימלט ממנה בתקופת השלטון הנאצי הועברו במהלך השואה ללטביה ולפולין, ורובם המכריע נרצחו.
בין היהודים שנולדו בעיר: החזן והמלחין מוריץ הנלה, הבנקאי קיליאן פון שטיינר, מייסד חברת סרטי יוניברסל קרל למל, הספורטאית גרטל ברגמן, הסופר זיגפריד איינשטיין והמעצב פרידריך אדלר, שנספה באושוויץ.
בית הכנסת של לאופהיים נפגע קשות בפוגרום נובמבר 1938 (ליל הבדולח), ובהמשך נהרס. מאז סיום מלחמת העולם השנייה אין קהילה יהודית בלאופהיים. בית הקברות היהודי נשמר ומטופח על ידי תושבי העיר ואגודה מקומית לזיכרון ושימור.
להלן תמונות של בתי הרובע היהודי בעיר, מצבת הזיכרון לבית הכנסת, בית העלמין הישן, ולוח הזיכרון לנספי העיר בשואה:
אלקה קטנה
אלקה קטנה (שם מדעי: Alle alle) היא מין יחיד בסוגו במשפחת האלקיים. היא אחת מהקטנות שבמשפחתה (אם כי האלקית הננסית היא הקטנה ביותר), והיא נפוצה ליד חופים באיים שונים באזור הארקטי.
לאלקה הקטנה 2 תת-מינים:
אורכה של האלקה הקטנה 19–21 סנטימטרים ומוטת כנפיה 34–38 סנטימטרים. הן שחורות ולבנות בבטן, מקורן קצר וחזק וזנבן מעוגל.
מזונה דגים ודיונונים קטנים, שטרגליים וקריל אותם היא תופסת על ידי צלילה בעזרת כנפיה מתחת למים. עם זאת היא מעופפת גרועה והיא נתפסת על ידי טורפים כמו שחפים (בייחוד שחף לבן-כנף), חמסנים ועורבים בצאתה מהים לעבר מושבות הקינון שלהם. על היבשה היא נטרפת על ידי שועלים ודובים המחכים לאפרוחים שיפלו במעופם לאוקיינוס. למטרות התגוננות האלקות עפות בהמונים בחזרתן מהדיג באוקיינוס.
מחוז טבריג
מחוז טאווריג
מיכון
מיכון הוא החלפתה של עבודה הנעשית בידי אדם או בעל חיים בעבודה הנעשית באמצעות מכונה. בדרך כלל אין הכוונה לשימוש בכלי עבודה פשוטים, כגון פטיש או מסור, אלא במכונות מורכבות יותר, שבהן משולבים רכיבים כגון מנוע, מנוף, גלגלת, גלגל שיניים ועוד. לעיתים משמשת המילה "מיכון" במשמעות מצומצמת של החלפת עבודה הנעשית בידי אדם בעבודה הנעשית באמצעות מכונות אוטומטיות (אוטומציה).
מיכון הוא מרכיב חשוב בהעלאת פריון העבודה, וכדאיותו גדלה ככל שעלות כוח האדם המוחלף בעבודת מכונה גבוהה יותר.
היסטוריה.
לפני המהפכה התעשייתית.
שימוש בטחנת מים, שהחליפה את כוחו של האדם או את כוח הבהמה בסיבוב של אבן רחיים, היה נפוץ כבר ביוון העתיקה וברומא העתיקה. הרומאים הפיצו את טכניקת הקמת טחנות המים בכל רחבי האימפריה הרומית. במאה ה-13 שימשו גלגלי מים להפעלתן של מנסרות.
שעונים הם מהמכשירים המכניים המוקדמים ביותר. יצרני שעונים קדמו את השימוש בגלגלי שיניים, שמצאו שימוש במכונות שונות.
המהפכה התעשייתית.
ההתפתחות המשמעותית בתחום המכונות הייתה המצאת המכונה הממונעת, כלומר: מכונה שמונעת על ידי מנוע ולא על ידי בעלי חיים, בני אדם או איתני הטבע (רוח, מפל מים וכו'). מנוע הוא התקן הממיר חום לאנרגיה מכנית, כלומר: התקן המפיק מאנרגיה עבודה מכנית (תנועה של בוכנה, סיבוב של גלגל וכו'). מנוע הקיטור של ניוקומן הוא המכונה הראשונה שניצלה בצורה יעילה את כוח הקיטור לביצוע עבודה מכנית. המנוע שימש בעיקר לשאיבת מים ממכרות, ונפוץ באנגליה ובאירופה מתחילת המאה ה-18 עד סופה.
המהפכה התעשייתית הייתה הגורם המרכזי לשינוי מסיבי בשיטות התחבורה והייצור, עקב התפתחות מנוע הקיטור מה שאיפשר את המצאת הרכבות, הרכב הפרטי, אוניית הקיטור, פס הייצור, הייצור ההמוני והולדת תרבות הצריכה. בנוסף השפיעה המהפכה התעשייתית על תחומי תעשייה רבים כמו אריגה והפקת כותנה, עקב ההתפתחות של תהליכי מיכון כגון המנפטה על ידי אילי ויטני בשנת 1793. המהפכה התעשייתית מאופיינת במיכון בעזרת מקור האנרגיה חיצוני בעזרת דלקים פוסילים שהמרכזי בהם הוא פחם ושימוש באותם דלקים להנעת מנועי בעירה חיצונית שהמרכזי בהם הוא מנוע הקיטור.
אחד מצעדי המיכון הראשונים בחקלאות המודרנית היה המצאת מכונת הזריעה בשנת 1700 בערך. המכונה איפשרה דיווח אחיד של הזרעים ואחידות בעומק הזריעה, ובכך תרמה להגדלת היבול. המיכון החקלאי גדל במידה ניכרת בשלהי המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19, וכלל בין השאר פיתוח מקצרה מכנית.
מאמצע המאה ה-19 ואילך.
החל מאמצע המאה ה-19 התרחב השימוש במכשירים הידראוליים ופניאומטיים להחלפת עבודה מכנית.
פיתוח המנוע החשמלי באמצע המאה ה-19 איפשר מיכון של תהליכים בכל ענפי הייצור. בסוף המאה ה-19 החל השימוש בציוד לעיבוד נתונים, ששימש לעיבוד נתונים באמצעות כרטיסים מנוקבים. מכונות אלה שימשו כלי עיקרי לעיבוד נתונים, עד להחלפתן במחשבים בשנות ה-60 של המאה ה-20.
בתחילת המאה ה-20 פותחו מכונות מורכבות, שהחליפו עבודה אנושית של עובד מיומן. דוגמה לכך היא מכונה לייצור בקבוקי זכוכית, שפותחה בשנת 1905, והחליפה עבודה של מנפחי זכוכית שעבדו בשכר גבוה.
התנגדות למיכון.
פועלים שראו במיכון איום על פרנסתם הביעו התנגדות להכנסתו. בלטו בכך הלוּדיטים - קבוצה של פועלים אנגלים בתחילת המאה ה-19 בהנהגתו של נד לוד, לעיתים בדרך של הריסת מכונות, נגד השינויים שגרמה המהפכה התעשייתית. סלידה מהמיכון מופיעה גם בסרטו של צ'ארלי צ'פלין משנת 1936, "זמנים מודרניים". הסצינות העיקריות בחלק הראשון של הסרט עוסקות בעבודה בבית חרושת מודרני, בו העובדים על פס הייצור הופכים למכונות אוטומטיות, מפוקחים בכל מקום, כולל בשירותים, על ידי המנהלים, ונעשים ניסיונות לחסוך בזמן ארוחת הצהריים באמצעות "מיכון" תהליך ההאכלה.
התנגדות למיכון עולה גם מנימוקים של דת ומסורת. מיכון של תהליך השחיטה, למשל, מנוגד לכללי השחיטה שבהלכה, וכללי שמירת שבת מונעים שימוש במכשירים חשמליים שונים בשבת או מצריכים פתרונות מיוחדים. בישראל פועלים מכון צומת ומכון מדעי טכנולוגי להלכה, שמטרתם לאפשר שימוש ביתרונות המיכון והטכנולוגיה במסגרת ההלכה.
יותם גנדלמן
יותם גנדלמן (נולד ב-24 ביוני 1985) הוא במאי, תסריטאי, צלם, ועורך ישראלי. מבעלי חברת ההפקות "ביצתעין".
גנדלמן ביים מספר סדרות וסרטים, דוקומנטריים ועלילתיים, לישראל ולארצות הברית. מיוצרי ובמאי סדרת הדוקו זוכת שלושת פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה "צל של אמת", אשר נרכשה על ידי נטפליקס. ביים, כתב והפיק את סדרת הדוקו "Buried" עבור רשת שואוטיים האמריקאית. כתב וביים את הסדרה העלילתית מעילה, המבוססת על סיפורה של אתי אלון, לyes.
ביוגרפיה.
בוגר מגמת קולנוע בתיכון אלון ברמת השרון. שירת בצבא ביחידת ההסרטה של דובר צה"ל. סיים תואר ראשון בתוכנית למצטיינים במדעי הרוח ואמנויות באוניברסיטת תל אביב. ב-2007 החל לעבוד כבמאי הראשי של MTV ישראל.
ב-2009 הקים את חברת ההפקות "ביצתעין" עם השותפים בן גלעדי וגל מוג'ה. תחילה התרכזה החברה בהפקת קליפים ופרסומות אך עם יציאתו של מוג'ה בשנת 2014 וכניסתה של המפיקה מיקה תימור החברה החלה להמקד בהפקת קולנוע וטלוויזיה.
ביים עשרות פרסומות וקליפים לאמנים כמו הדג נחש, קותימן, אסף אמדורסקי, קרולינה ועוד. ב-2011 ערך את סרט האימה הישראלי חתולים על סירת פדלים. ב-2014, תסריט לסרט קצר שכתב זכה במקום הראשון במסגרת פרויקט "פרולוג" של הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים. הסרט, "חם", שהופק בתמיכת קרן מקור ו-yes, יצא ב-2015.
מעילה.