באותה עת כתב ביחד עם גיל קופטש גם את המחזה הסאטירי "חלק אינטגראלי" שהופק בסטודיו של יורם לווינשטיין והמשיך להיות מוצג כהפקה פרטית. בעקבות הזמנה של הבמאית דדי ברון כתב עיבודים ל"לונה" ול"הם יורים גם בסוסים" שהופקו שניהם בסטודיו מיסודו של יורם לווינשטיין (בשנים 1999 ו-2001 בהתאמה). "הם יורים גם בסוסים" הוצג שוב בבימויה של ברון ב-2013 בתיאטרון הקאמרי.
מושקוביץ כותב, מתרגם ודרמטורג ב"הבימה" משנת 2000. משנת 2001 ועד היום תרגם לתיאטרון הרפרטוארי הישראלי (הבימה, בית ליסין, הקאמרי, תיאטרון באר שבע) עשרות מחזות.
ב-2004 הקים את "רבדים" - בית מדרש לכתיבה.
מושקוביץ למד נהיגת מרוצים באירופה ושימש כנהג מבחן במגזיני רכב. הוא כתב וערך במגזין "אוטו" בשנים 1990–1994, כתב וערך במגזין "הגה" מ-1998 ועד 2005. באותה עת המשיך להשתלם בנהיגת מרוצים בבתי ספר שונים באירופה.
ב-2003 עלה מחזהו "שבוע" בתיאטרון "הבימה" בבימויה של דדי ברון. מושקוביץ זכה עבור המחזה בפרס נסים אלוני למחזה המקורי לשנת 2004 (מתוך החלטת חבר השופטים - "שבוע - אחת מן הפנינים המזהירות והמרטיטות ביותר בכתר הדרמה העברית") המחזה זיכה אותו גם בפרס אורה גולדנברג לאותה שנה. שי בר יעקב תיאר את ההצגה בידיעות אחרונות כ"נס אמנותי"
ההצגה "שבוע" ייצגה את ישראל בפסטיבל "מדיטרנה" במילאנו. דדי ברון זכתה על עבודת הבימוי בפרסים שונים כולל ציון לשבח מתיאטרון "פיקולו" במילאנו.
מחזה קצר פרי עטו עובד ל"נקמה", סרט גמר של יואב כהן בבית הספר סם שפיגל וזכה בפרס ראשון בפסטיבל "סורייה" בספרד וכן בפרס IDB בבית הספר סם שפיגל.
ב-2010 עלה מחזה פרי עטו "כוכב יאיר" בתיאטרון הלאומי "הבימה" שבוים גם הוא על ידי דדי ברון וזכה לשבחים מידי הביקורת. ב-2010 עלה מחזמר שכתב "סיגל" בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין והמשיך ורץ בתיאטרון "הבימה" בבימויו של צדי צרפתי.
ב-2014 עבד על כתיבת המחזה "ארוחת טעימות", שהופק בתיאטרון הקאמרי. העלילה מתרחשת בלילה אחד בו בת להורים שמאלנים מביאה הבייתה חתן מתנחל.
בשנת 2016 עלה בתיאטרון הקאמרי מחזהו "ארוחת טעימות" שהפך בלי כוונה ללהיט מכירות (מעל 300 הצגות) (בימוי : דדי ברון).
בשנת 2017 עלה בתיאטרון הקאמרי המחזמר "פשוט לאהוב" (בימוי : דדי ברון).
בשנת 2016 עלה מחזהו "עשרת הדברות" בתיאטרון העירוני של קיל - גרמניה (Kiel). המחזה נבחר על ידי המגזין Theater der Zeit כאחד מעשרת המחזות המתורגמים הטובים ביותר שהוצגו בגרמניה באותה שנה.
בשנת 2021 עלה מחזהו "דם על הידיים" ב"תיאטרון הלאומי זלצבורג" (בימוי - דדי ברון).
שלומי מושקוביץ חי בזוגיות עם הבמאית דדי ברון, שביימה את רוב המחזות שכתב וכמה מחזות שעיבד. הם גידלו ארבע בנות: בת משותפת, עומר מושקוביץ, מוזיקאית זמרת-יוצרת, ושלוש בנות מנישואיה הקודמים של ברון: מיכל בלנקשטיין הבכורה וטל בלנקשטיין – שתיהן שחקניות בתיאטרון הקאמרי, ודנה בלנקשטיין כהן, במאית קולנוע וטלוויזיה.
אודות מחזות שכתב.
קפיצה לחו"ל.
יגאל ברח לחו"ל כשאהובתו דנה, במאית מצליחה, נכנסה ממנו להריון. כעבור ארבע שנים הוא שב לבקר את דנה, הנשואה לשאולי וביחד הם מגדלים את בתם. דנה צריכה להחליט במי היא בוחרת.
המחזה עלה לראשונה בבימויה של דדי ברון בתיאטרון הסימטה ב-1991, שיחקו איקה זוהר, נטע מורן וצביקה שוורץ. המחזה עלה בשנית בבימויה של נטע מורן בתיאטרון תמונע ב-1991, ושיחקו בו ירון מוטולה, אלחי לויט ויעל אבקסיס.
טיול אופנועים.
שלושה חברי ילדות נפגשים בסטודיו של אחד מהם, צייר במקצועו. אחד מהם מביא בחורה שפגש במטוס. במהלך המפגש עולות החמצות חייהם, כשהדימוי שעולה הוא טיול אופנועים שרצו לעשות ולא עשו.
בהצגה שיחקו נטע מורן, יורם יוספסברג, שלומי מושקוביץ וצביקה שוורצברג.
חלק אינטגרלי.
פרודיה סאטירית שכתב מושקוביץ על עולם התיאטרון ביחד עם גיל קופטש. במרכז המחזה בנו בן העשר של יו"ר ועד העובדים של התעשייה הכללית, שקובע את הרפרטואר של התיאטרון, מכיוון שלאבא שלו יש אמצעי לחץ על מנהל התיאטרון. המחזה עלה בבימויה של דדי ברון בתחילה בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין ואחר-כך כהפקה פרטית בשנת 1995.
שבוע.
תמר נשואה ליותם, אולם הוא מרגיש שהיא מזניחה אותו. תמר מתגעגעת לאהובה עמנואל ממנו נפרדה שמונה עשרה שנה קודם לכן. עמנואל מגיע לביתם בניסיון להפיח חיים באהבה מהעבר. בתם של תמר ויותם בורחת מסמינר חוזרים בתשובה כשהיא נרגזת ומחפשת תיקון. המחזה מתרחש במהלך שבוע המקביל לשבעת ימי הבריאה. המחזה משלב בין שפה פיוטית לעגה המונית.
דדי ברון ביימה את ההצגה בתיאטרון הבימה ב-2003. בהצגה שיחקו עידית טפרסון, מיכל ורשאי, עופר זוהר ומוחמד בכרי.
המחזה זיכה את מושקוביץ בפרס נסים אלוני למחזה המקורי לשנת 2004. חבר השופטים כתב בנימוקי הפרס:
כוכב יאיר.
המחזה מספר על סופר בשם גבריאל המתגורר בשכונת אנשי קבע ונתון במחסום כתיבה. באחד הימים הוא פוגש את יוליה, מטפלת סיעודית ממוצא רוסי, שמנסה לעזור לו לכתוב. היא מרגלת אחרי אנשי השכונה ומשתמשת בסיפורים שלהם כמקור השראה לסופר. המחזה עלה בתיאטרון הבימה בבימויה של דדי ברון בשנת 2010. בתפקידים הראשיים שיחקו אנה דוברוביצקי ויגאל שדה. כמו כן שיחקו בו יובל סגל, אלון נוימן ודני לשמן.
תחנת הכוח הגרעינית מצאמור
תחנת הכוח הגרעינית מצאמור (בארמנית: Մեծամորի ատոմային էլեկտրակայան) היא תחנת כוח גרעינית היחידה שנבנתה בשטח ארמניה הסובייטית, 35 ק"מ מירוואן. לצורכי הקמה ותפעול המתקן הוקמה עיר חדשה, מצאמור. תחנת הכוח הייתה מורכבת מזוג כורים גרעיניים בהספק של 400 מגוו"ט כ"א אך נכון לשנת 2014 פועל רק כור גרעיני בודד.
היסטוריה.
החלטה עקרונית על הקמת התחנה התקבלה באוגוסט 1967. בתכנון התחנה השתתפו מספר משרדי תכנון של ברית המועצות תחת אחריות כוללת של המשרד לתכנון תחנות כוח גרעיניות שבגורקי. כבסיס לתכנון נלקח תכנון כור מס' 3 של תחנת הכוח הגרעינית נובווורונז'. אחד הבעיות התכנוניות המרכזיות היה בהתאמת התכנון לאזור בעל רגישות סייסמית גבוהה. בסופו של דבר הוחלט שתכנון התחנה תבטיח את עמידתה ברעידת האדמה בחוזק של 8 לפי סולם ריכטר.
הבנייה באתר התחילה בשנת 1970. הכור הראשון הופעל בדצמבר 1976 והשני בינואר 1980. ב-15 באוקטובר 1982 התרחשה שרפה גדולה שכובתה רק לאחר 7 שעות.
בשנת 1983 החלו עבודות בהקמת השלב השני של תחנת הכוח שהיה צריך לכלול כור מס' 3 וכור מס' 4 מאותו דגם כמו הכורים הקיימים. אומנם בעקבות אסון צ'רנוביל העבודות הוקפאו ולא חודשו. ב-7 בדצמבר 1988 בארמניה התרחשה רעידת אדמה חזקה בחוזק של מעל 7 בסולם ריכטר. מתקני התחנה עמדו ברעידה, אך לאור החשש לרעידות משנה פעילות תחנת הכוח הופסקה באופן הדרגתי והיא עברה לעתודה. לאחר הפסקת פעילות תחנת הכוח במתקני הכור מס' 1 בוצעו קידוחים בקוטר של מ' לבדיקת מצב הפנימי. בעקבות הקידוחים לא ניתן לחדש פעילות הכור ללא הכנסת ציוד להחלפת הציוד שנקדח.
ב-7 באפריל 1993 הממשל הארמני החליט על חידוש פעילות כור מס' 2. זאת לאור חוסר ביכולת ייצור אנרגיה חשמלית במדינה בעקבות המצב גאו-פוליטי באזור. ב-5 בנובמבר 1995 פעילות כור מס' 2 חודשה. נכון לשנת 2014 התחנה מייצרת כ-20% מהאנרגיה חשמלית הנצרכת בארמניה.
החל משנת 2003 אחריות על פעילות תחנת הכוח הועברה לחברה רוסית המתמחה בתחום. בהתאם לחוות דעת מומחים תחנת הכוח יכולה לפעול עד לשנת 2016. הקהילה האירופית מעוניינת בסגירת התחנה ואף הייתה מוכנה להקצות לכך סכום משמועתי. במקביל לסגירת המתקן נדרש להקים תחנת כוח בהספק דומה לייצור החשמל לצורכי המשק הארמני. בשנת 2010 נחתם חוזה עם חברה רוסית להקמת תחנת הכוח הגרעינית החדשה. בשנת 2013, בעקבות תקלה בתחנת הכוח הגרעינית פוקושימה 1, הפעולות להקמת תחנת הכוח החדשה הופסקו.
ביוני 2011 מומחי הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית בדקו את מתקני תחנת הכוח והגיעו מסקנה שהיא עונה לדרישות בטיחות של הארגון וניתן להמשיך ולתפעל אותה עד לשנת 2017.
מנחם נחום עפשטיין
רבי מנחם נחום עפשטיין הידוע בכינויו ר' נחום מקוברין (תר"ו, 1846 - א' באב תרע"ח, 1918) היה המייסד והאדמו"ר של חסידות קוברין-ביאליסטוק.
יחוסו.
האדמו"ר רבי מנחם נחום עפשטיין נולד בשנת תר"ו לרב יהודה לייב עפשטיין. אביו היה בנו של רבי מרדכי ישראל עפשטיין ששם משפחתו המקורי היה קצנלבוגן והוא עצמו אימץ את שם המשפחה של חמיו רבי אברהם הלוי אפשטיין נכדו של הגאון רבי אריה לייב הלוי אפשטיין בעל הפרדס.
הרב מרדכי ישראל היה בן אחר בן לרב יחזקאל קצינאלפוגין בעל שו"ת כנסת יחזקאל.
מצד חותנו של רבי יהודה לייב אבי האדמו"ר היה לאדמו"ר גם ייחוס חסידי. החותן היה רבי ישראל מבהפלי שהיה נכדו של רבי מנחם נחום טברסקי מצ'רנוביל ודודו של רבי אהרן מצ'רנוביל. האדמו"ר ואביו היו חסידי קוצק, והאדמו"ר עצמו היה קרוי על שם בעל המאור עיניים, רבי מנחם נחום טברסקי.
קורותיו.
לאחר נישואיו התגורר האדמו"ר בקוברין שם נהיה תלמידו של רבי אברהם מסלונים בעל ה'יסוד העבודה'. אחר פטירתו של ה'יסוד העבודה' בשנת תרמ"ד, היו חילוקי דעות בחסידות לגבי הממשיך, היו שצידדו בנכדו רבי שמואל מסלונים והיו שצידדו בחתנו ואחיינו רבי משה מרדכי מקוברין, בן אחיו רבי הלל. זמן רב לא הייתה החלטה ובינתיים תלמידו רבי מנחם נחום עפשטיין החל לנהל עדה בקוברין. בשנת תרנ"ו עבר לביאליסטוק (שם גם ניהל מאוחר יותר רבי אברהם השני מסלונים ה'בית אברהם' את חצרו).
צאצאיו.