ענבי שועל (שם מדעי: "Ribes nigrum") הוא שמו של שיח קטן מסוג Ribes. נקרא גם דומדמנית שחורה, אח לדומדמנית. גובהו כמטר עד שניים, והוא נושא פירות קטנים, עגולים ושחורים שטעמם מתוק. פירות אלו משמשים לצרכים שונים במגדנאות וברקיחת ליקרים. הצמח נקרא באנגלית Blackcurrant, ובצרפתית Cassis. הוא נפוץ במרכז אירופה ובמערבה, בשימוש במטבח הצרפתי ובמטבח האנגלי.
מחלוקות סביב השם בעברית.
הכינוי ענבי שועל ניתן לעיתים כשם כללי למשפחת הדומדמניתיים. עם המשפחה נמנים, פרט לענבי השועל, גם הדומדמנית והעכובית. יש מקורות הטוענים כי השם "ענבי שועל" משויך למעשה לעכובית ("Ribes Grossularia"), שקרויה גם חזרזר, ואילו ה-"Ribes nigrum" נקראים דומדמנית שחורה.
השם ענבי שועל יוחס גם לצמח דומה בעל פירות שחורים וקטנים, הקרוי Solanum Nigrum, או סולנום שחור, ממשפחת הסולניים, ולצמחים נוספים שפירותיהם ענבה שחורה, כגון אשחר רחב עלים.
ענבי שועל ואלכוהול.
ענבי שועל הם תוספת נפוצה לאלכוהול, במיוחד בבריטניה. שם נהוג להוסיף תמצית ענבי שועל לסיידר הקרוי "סיידר ושחור" (Cider &amp; Black), כמו גם להוסיף מעט מיץ לגינס, כדי להעשיר את טעם הבירה.
ברוסיה נהוג להוסיף תמצית ענבי שועל לוודקה, ולעיתים אף משרים את עלי השיח בוודקה כדי לתת לה טעם חמצמץ יותר.
ענבי שועל הם מרכיב הטעם הבולט בקרם דה קסיס.
טעם ענבי שועל.
טעם ענבי שועל, המופק מתמצית הפרי או מתמציות מלאכותיות, הוא טעם פופולרי בבריטניה ומערב אירופה, המוסף לגלידות, ריבות וממתקים שונים. מקור הפופולריות נובע ככל הנראה מתקופת מלחמת העולם השנייה. אספקת פירות הדר לבריטניה הייתה בשפל. מחשש למחסור בוויטמין C אצל האזרחים, מצאה ממשלת בריטניה תחליף בענבי השועל, העשירים בוויטמין. היא דרבנה את ייצורם החקלאי והגדילה את היבול, רובו ככולו נוצל לסירופ סמיך שחולק לאזרחים כתוסף מזון.
בארצות הברית הטעם מעולם לא צבר פופולריות, ככל הנראה בגלל איסור גידול ענבי שועל בתחילת המאה ה-20. אזי נחשבו השיחים של הצמח כמפיצי מחלת עצים שפגעה בתעשייה, וגידולם נאסר. כיום ענף החקלאות חזר לחיים, אך עדיין קיימים איסורים בחקיקה במדינות מיין, מסצ'וסטס וניו המפשייר, והפרי מעולם לא חזר לפופולריות שהחזיק במאה ה-19 בארצות הברית. בממתקים המופצים בבריטניה ובארצות הברית, לרוב ישווק טעם ענבים בארצות הברית וטעם ענבי שועל בבריטניה.
הכנת ענבי שועל בבישול.
בבישול עם ענבי שועל, נהוג להפריד את הפרי מציפתו ועוקצו. ניתן לחתוך ולקלף את הפירות הבודדים, אך שיטה יעילה יותר היא הקפאתם וטלטולם, עד שהקליפה הקשיחה מתפצחת מעל הפרי.
ענבי שועל בספרות הצפון-אמריקנית.
בספר נשים קטנות מג נכשלה בהכנת כמות גדולה של ריבת ענבי שועל, לאחר שבעלה רכש כמות גדולה של צנצנות.
בספר האסופית השקתה אן את חברתה דיאנה ביין ענבי שועל, בחשבה בטעות שזה סירופ אדום.
מכבי חיפה כדורגל
שלום ואנו
שלום ואנו (15 באפריל 1938 - 1 בינואר 2018) היה כדורגלן ישראלי, סוכן ביטוח, עסקן כדורגל וספורט, שדר ופרשן ב"שירים ושערים" וכתב "חדשות הספורט" שנים רבות. שחקנה של מכבי חיפה בשנות ה-50 ותחילת שנות ה-60. יקיר העיר חיפה. בשנותיו האחרונות שימש כגזבר אגודת מכבי חיפה.
קורות חיים.
ואנו נולד בשכונת פלורנטין בתל אביב הקרויה על שם סבו שלמה פלורנטין מקים השכונה. ואנו הגיע למכבי חיפה בשנת 1956 מקבוצת גדנ"ע יהודה. באותן השנים גדנ"ע יהודה סיפקה מספר רב של שחקנים לליגה הבכירה והייתה מעלה באופן קבוע בין 4–5 שחקנים לליגה הבכירה. ואנו היה שחקן קבוע בנבחרת הצעירה של ישראל.
אלי פוקס, מאמנה של מכבי חיפה באותן שנים, חזה בשני משחקים והתרשם מסגנון משחקו האיכותי של ואנו, והציע לו לעבור לחיפה.
בשנת 1958 נתקל ואנו בגדעון טיש בדקה העשירית, כאשר שיחק נגד הפועל תל אביב ונפצע בראשו. באותה תקופה, בכל העולם, לא היו חילופים בכדורגל וכך אם שחקן היה נפצע ולא היה יכול להמשיך במשחק, הייתה קבוצתו משחקת עם שחקן פחות. ואנו הגיע מחוסר הכרה לבית החולים וכאשר התעורר ביקש לדעת את תוצאת המשחק והדקה. כאשר גילה כי מדובר במחצית בלבד, ביקש שיחבשו את ראשו ודרש לחזור למגרש כדי להמשיך המשחק. צילום מאוחר יותר גילה כי התיקול היה כה חזק עד כדי שלפני התפרים שלפו שן של טיש מראשו של ואנו.
בשנת 1962 זכה בגביע המדינה עם קבוצת מכבי חיפה והיה למצטיין במשחק הראשון מבין השניים בגמר.
לאחר פרישתו שימש כמאמן הנערים של קבוצת מכבי תל אביב ולאחר מכן כמאמן הנוער. הקבוצה אותה אימן הוציאה תשעה שחקנים לשורות הבוגרים ביניהם אורי סלימאן, ירון עוז, עזרא עוזרי ועוד.
שימש כחבר הנהלת ההתאחדות לכדורגל כמו גם נציגה של מכבי חיפה בהתאחדות. היה חבר הנהלת מחלקת הכדורגל של מכבי חיפה. כמו כן, היה מבכירי סוכני הביטוח בארץ ומילא תפקידים בכירים ביניהם יו"ר הסניף החיפאי של לשכת סוכני הביטוח עד שנבחר להיות וכיהן במשך 9 שנים כיו"ר המועצה הארצית של סוכני הביטוח בישראל.
בשנת 2005, קיבל את תואר "יקיר חיפה". להחלטת השופטים לא הייתה כמעט נגיעה בקריירה הספורטיבית של ואנו, אלא היא התייחסה לרוח ההתנדבותית שגילה במשך עשרות השנים. זכה גם לתואר "יקיר מכבי ישראל".
שימש במשך 25 שנים כאחד השדרנים הבולטים בשירים ושערים והיה כתב העיתון חדשות הספורט.
אקסטרים מטאל
מוראד הראשון
דובוני מים
דובוני מים (לעיתים: טרדיגריידים או טרדיגרדה; שמם המדעי: "Tardigrade") הם מערכת בעלי חיים קטנים. הם דומים לפרוקי-רגליים, וככל הנראה הם קרובי משפחה שלהם, אם כי לא התגלתה עדיין קרבה מדויקת בין דובוני המים לאורגניזמים אחרים כלשהם. גופם מחולק לארבעה פרקים. אורך גופם של הבוגרים הגדולים ביותר עשוי להגיע ל־1.5 מילימטר, והקטנים ביותר מגיעים לפחות מ־0.1 מילימטר. פגיות (לארווֹת) שבקעו זה עתה עשויות להיות קטנות יותר מ־0.05 מילימטר.
עד שנת 2017 תוארו יותר מ־1,000 מינים שונים של דובוני מים. מדענים דיווחו על הימצאותם במקומות מגוונים, החל בהרי ההימלאיה (בגובה של עד 6,000 מטר מעל פני הים) ועד לקרקעית הים העמוקה (11,000 מטר מתחת לפני הים). ניתן למצוא אותם בכל מקום בין כיפות הקטבים לקו המשווה. קל ביותר למצוא אותם על חזזיות וטחבים. בתי גידול אחרים שבהם הם חיים כוללים דיונות, חופים, עפר, משקעי מים, וסחופת של מים מלוחים ומתוקים. ניתן למצוא בדרך כלל דובוני מים על ידי טבילת חתיכת טחב במים צלולים.
דובוני המים יכולים לשרוד בסביבות קיצוניות בהן בעלי חיים אחרים לא מסוגלים לשרוד: טמפרטורות הקרובות לאפס המוחלט (273.15- מעלות צלזיוס), טמפרטורות גבוהות עד כדי 151 מעלות צלזיוס ובתנאי קרינה חזקה פי 1,000 מזו שתהרוג כל חיה אחרת.
דובוני המים ידועים בין היתר ביכולתם לעמוד בתנאים יבשים במיוחד; הם יכולים לשרוד בלי מים למשך 10 שנים וחיים בזמן הזה כמעין קליפה מיובשת.
הם בעל החיים הידוע היחיד שעמיד אפילו בפני הריק שבחלל.
הראשון שתיאר את דובוני המים היה הזואולוג הגרמני יוהאן אַוּגוסט אפרים גֶצֶה (Goeze) ב־1773, שכינה אותם בשם "קליינר ואסרבר" ("kleiner Wasserbär") - דוב מים קטן. השם "טרדיגרדה" ניתן על ידי הביולוג האיטלקי לאדזרו ספלנצאני ב־1777, ופירושו 'מהלך לאט' - שם אשר מזכיר בדמיון רחוק הליכה של דוב ומכאן שמם.
אנטומיה ומורפולוגיה.
גופם של דובוני המים מורכב מארבעה מקטעים (לא כולל הראש), ארבעה זוגות רגליים חסרות פרקים, וכפות רגליים עם טפרים או בהונות. הקוטיקולה המכסה אותם מכילה כיטין, והם משילים אותה במהלך גדילתם. יש להם מערכת עצבים וונטרלית עם גנגליון אחד המוקדש לכל פרק, ומוח בעל מספר אונות.
במקום חלל קרביים (צלום, coelom) יש להם המיצלום, שהוא סדרה של מרווחים בין האיברים הפנימיים, עם מערכת הובלה מחזורית פתוחה. חלל קרביים אמיתי מצוי רק באזור הגונדות (הכיס הצלומי). הלוע, מהסוג היונק, הוא משולש, שרירי ובעל חספוסים המאפשרים לדובון המים להשתמש בו ככלי לפריצת דפנות תאים. הגם שחלק מהמינים הם פארתנוגנים (הם אינם מתרבים ברבייה זוויגית), זכרים ונקבות בדרך כלל קיימים גם שם, כל אחד מהם עם גונדה אחת. דובוני המים הם אאותליים (לכל הפרטים באותו מין יש אותו מספר של תאים) ומטילי ביצים. לדובוני המים הבוגרים של רוב המינים יש כ-40,000 תאים בגוף.
תזונה.
רוב דובוני המים הם צמחוניים או בקטריופגים (אוכלי חיידקים), אך חלקם טורפים (למשל ה־"Milnesium tardigradum") ואף ישנם מינים קניבליים האוכלים מיני דובונים קטנים יותר.
פיזיולוגיה.
סביבות חיים קיצוניות.
דובוני המים הם בעלי חיים סתגלנים ביותר. מדענים דיווחו על נוכחותם במעיינות חמים, על ראש ההימלאיה, מתחת לשכבות של קרח מוצק ובקרקעית האוקיינוסים. את רוב המינים ניתן למצוא באזורים נעימים יותר כאגמים, בריכות וכרי אחו. מינים אחרים ניתן למצוא בקירות אבן ובגגות. ככלל, דובוני המים נותרים פעילים כשהם נמצאים בסביבה לחה.
דובוני המים הם אחת מקבוצות המינים היחידות המסוגלות להקפיא את המטבוליזם שלהם ולהיכנס לשנת חורף, אך גם לצאת ממנה בעת הצורך. מינים רבים של דובוני מים יכולים לשרוד בסביבה יבשה במשך כמעט עשר שנים. בהתאם לסביבה, דובוני המים עשויים להיכנס לשנת החורף דרך אנהידרוביוזה, קריוביוזה, אוסמוביוזה או אנוקסיביוזה. במצב זה, רמת המטבוליזם שלהם מגיעה לפחות מ־0.01% מהרמה הנורמלית, וכמות המים בגופם יכולה לצנוח למאית מהכמות הנורמלית. יכולתם להישאר מיובשים לפרק זמן כה ארוך קשורה לרמות הגבוהות של סוכר טראלוז לא-מחזר בגופם, אשר מגן על הממברנות שלהם.
דובוני המים הצליחו לעמוד בתנאים הקיצוניים הבאים באמצעות הקפאת המטבוליזם: