אַבָּא גָּנוּב 2 הוא הסרט השני בטרילוגיית סרטים ישראליים בכיכוב השחקן יהודה ברקן אשר יצא לאקרנים בשנת 1989. שני הסרטים הנוספים בטרילוגיה הם: "אבא גנוב" (1987) ו"אבא גנוב 3" (1991).
תקציר העלילה.
צ'יקו הטברייני ובן בן ה-10 עוברים לגור ביפו. הם שוכרים בית ערבי עתיק ומוזנח סמוך לחוף הים וחוברים לגליה ואפרת. איש עסקים זר המתכנן פרויקט פיתוח בנמל, חובר לעורך הדין קוגלר, אך לאחר מכן עובר להיות מיוצג על ידי גליה עורכת הדין .כנקמה על כך עורך הדין קוגלר ויד ימינו, שרמן, מנסים להוביל לכך שבן יוצא מחזקתו של אביו בטענה של הזנחה מתמשכת של הילד. לשם כך מנסה קוגלר להוביל לכך שבן יוצא למסגרת חוץ בייתית (מוסד לילדים) ולאחר מכן יועבר לרשות אמו בארצות הברית.
יחסיהם של צ'יקו וגליה ממשיכים להתקדם אך צ'יקו מסרב להתחתן. הוא מסכים להפגש עם הוריה של גליה שהגיעו מחו"ל. סוניה מטבריה ושכנו ניסים ("הדוקטור") עמו הוא מתיידד, מוצגים בפני הוריה כהוריו של צ'יקו המנסה להרשים את הוריה של גליה.
חוסר הבנה בה צ'יקו חושב כי גליה בוגדת בו עם איש העסקים, מביא אותו להפליג עם בנו לאי יווני בשם נקסוס, שם הם רבים מאחר שצ'יקו פוחד להודות שהוא אכן אוהב את גליה. צ'יקו צועק לבן שהוא כנראה לא מבין שגליה היא לא אמא שלו, בן לא מקבל את זה וצ'יקו בתגובה סוטר לו.
כשצ'יקו מבלה במסעדה יוונית, בן משחרר את הספינה ויוצא להפליג בים התיכון. צ'יקו מגלה שבן נעלם עם הספינה ובעזרתה של משטרת יוון, הוא עולה למסוק משטרתי. המסוק מגיע אל מעל הספינה, וצ'יקו קורא לבן לעצור את הספינה, אך לשווא. צ'יקו קופץ מהמסוק, נפצע קלות בראש ושובר את הרגל. האב והבן מתחבקים ומתפייסים.
בן, בשיתוף פעולה עם בבר, מתמרן את העניינים כך שאבא שלו יתחתן עם גליה ולא ייקחו אותו למוסד לילדים חוסים.
בסופו של דבר, צ'יקו מגיע אל אולם השמחות, על קביים. כשברקע נשמע השיר "נשבע" של חיים משה, הוא וגליה עומדים תחת החופה ומתחתנים. כשצ'יקו פותח את בקבוק השמפניה, הוא מעיף את הפקק על העוגה של קוגלר ומלכלך לו את החליפה. קוגלר אומר בתדהמה "אני לא מאמין".
פסקול הסרט כולל מגוון שירים רחב ובהם מספר רב של שירים בביצועו של חיים משה, מהשיר "קום בן אדם" המופיע בפתיחת הסרט ועד השיר "נשבע" המופיע בסצנת החתונה. בעקבות הסרט התפרסם השיר "נשבע", והוא שימש שיר כניסה לחופה בחתונות רבות בשנות ה-90 של המאה ה-20.
אבא גנוב 3
אַבָּא גָּנוּב 3 הוא השלישי בטרילוגיית סרטים ישראליים בכיכובו של השחקן יהודה ברקן, אשר יצא לאקרנים בשנת 1991. שני קודמיו בטרילוגיה הם: "אבא גנוב" (1987) ו"אבא גנוב 2" (1989).
תקציר העלילה.
צ'יקו הטברני ובן בן ה-12 גרים כעת באילת עם גליה ובתה אפרת. סאם ויינברג בן זוגה של מגי אימו של בן, קנה שטחים בעיר, חתם על חוזה, והשקיע מיליוני דולרים במיזם לבניית קניון באזור הנמל, שעלול לפגוע בפרנסה של עובדי הנמל ולזרוק עשרות משפחות לרחוב. את ויינברג מייצג ברונו, עוזרו של עורך הדין קוגלר. גליה היא היועצת המשפטית של ראש עיריית אילת, הופמן. מצב זה יוצר מתח בינה ובין צ'יקו.
בעת הפגנת הדייגים מול בניין ראש העירייה, בן מדבר ללבו של ראש העיר, אך קוגלר לא מתרכך, מאחר שלטענתו החוזה חתום והכל חוקי. צ'יקו שורף את השלט המכריז על הקמתו הקרובה של הקניון, ומעודד את עובדי הנמל לצאת ולהילחם נגד התוכנית הפוגעת בדייגים.
גליה מתפטרת מתפקידה כיועצתו המשפטית של ראש העיר, צ'יקו סולח לה, והיא זוכה בחיבתם ובאמונם של עובדי הנמל. היא מבטיחה להם לטוס לבאר שבע ולהשיג שם בבית המשפט המחוזי צו מניעה זמני כדי שלא ינסו לחדש את בניית הקניון. היא אומרת להם שיש להם סיכוי טוב לקבל אותו.
אחרי שצ'יקו מגלה ששרפו לו את הבית שהיה בבנייה, הוא מתפרץ לתוך הדיסקו "שיבא" שבמלון המלך שלמה עם העוגה לכבוד יום הולדתו של בן. הוא מכה את ברונו ומטיח את פרצופו של קוגלר בעוגה, וכתוצאה מכך נעצר.
מגי ובעלה סאם מגיעים במטוס לאילת. מגי הולכת לתחנת המשטרה לראות את צ'יקו. היא מציעה לו שבן יטוס איתה לאמריקה לשלושה שבועות לחופשת פסח, ובתמורה היא תשכנע את בעלה להזיז את הקניון 500 מ' צפונית מהנמל ולבנות לצ'יקו בית חדש ואת ברונו לבטל את התלונה נגדו. צ'יקו לא כל כך מאמין לה.
מגי נפגשת עם גליה, ואומרת לה שהיא מרגישה אשמה על שהיא לא הייתה לצדו של בן ולא ראתה אותו גדל. מגי מבקשת מגליה שתנסה לשכנע את צ'יקו לקבל את ההצעה שלה.
אפרת ובן מגיעים ושומעים במקרה את השיחה ביניהן. גליה מבינה אותה כאמא, אך לא כעורכת דין.
גליה אומרת למגי שכדאי שתשאל לדעתו של בן. גליה מדברת על זה עם צ'יקו בתאו בתחנת המשטרה. בן אומר לאביו שהוא רוצה לנסוע עם אמו לאמריקה לשלושה שבועות לחופשת פסח, למורת רוחו של צ'יקו.
צ'יקו לא יודע אם מגי תיתן לו לחזור, ובן אומר לו בביטחון רב שאין לו לאן לחזור ושהוא מעדיף אמא באמריקה מאשר אבא בבית סוהר.
בן נפרד מאביו בתא המעצר ומשאיר לו מכתב. צ'יקו קורא את המכתב ומגלה את ההקרבה שבנו מקריב עבורו: בן לא רצה לנסוע לאמריקה, ואם הוא עושה זאת, זה כדי שאביו ייצא מהכלא ושהדייגים לא יאבדו את מקור הפרנסה שלהם.
הסמל דורך על השעון שלו ושובר אותו, משחרר את צ'יקו כמה דקות לפני השעה אחת בצהריים, בניגוד למה שקוגלר אמר לו. צ'יקו רץ לשדה התעופה, בן יוצא מהמטוס, ושניהם נפרדים בחיבוק חם ומרגש. בסוף צ'יקו נותן לבן לטוס, ובן מבטיח לחזור לאחר חופשת הפסח. חופשה קצרה אצל אימו מגי, ובן זוגה סאם.
הפקה.
הסרט "אבא גנוב 3" היה הסרט היחיד שצולם בישראל בזמן מלחמת המפרץ, דבר שגרם לשינוי העלילה המקורית בכך שהשחקניות הראשיות, אלונה קמחי וקרן מור, הוחלפו בעירית שלג (גליה) וחלי גולדנברג (מגי) עקב המלחמה.
בתחילה פורסם שבסרט משתתפת הזמרת עדנה לב, אך לב לא השתתפה בסרט, אלא בשירהּ, "תדליק אותי", שכתב יהונתן גפן והלחין יאיר קלינגר. שיר זה הושמע בסצנת הפתיחה והופיע בפסקול לצד שירה של ריקי גל, "ילד אסור ילד מותר". שירה של לב לא הוקלט במקור לפסקול, אלא לאלבומה, "הדרך אלי", מ-1989. השיר מאוחר יותר צורף לפסקול, ועל אף שזכה להצלחה לא הפך לידוע ביותר.
מנחם מנדל (הצמח צדק)
עלף
ג'טה לוקה
גֶ'טה לוקה (5 בספטמבר 1921 - 22 באוגוסט 2001) הייתה שחקנית, בדרנית וזמרת ישראלית בתיאטרון, על הבמה הקלה ובקולנוע.
קורות חייה.
לוקה, ילידת רומניה, למדה משחק בין השנים 1940–1945 בסדנת תיאטרון יידיש בגטו ברומניה. עלתה לישראל כניצולת שואה עם משפחתה (אחותה, הוריה וסבתה) בשנת 1948, כחודש לאחר הקמת המדינה.
היא הופיעה לראשונה כזמרת בפני חיילים בתחילת מלחמת העצמאות. כמו כן התפרסמה לראשונה כזמרת בתוכנית "אביב בתל אביב", שהעלה התיאטרון הסאטירי "לי לה לו" בביצוע השירים: "אני חדש בארץ", "מי זה דופק בדלת", "היא לא יודעת עברית" ו״פזמור״ (הופ הופ הופ הופ זה נורא שמח). שירים אלה זכו להצלחה רבה והפכו למזוהים עמה. לאחר מכן השתתפה בהפקות בידור שונות, שיחקה בהצגות ביידיש וברומנית והוציאה מספר תקליטים.
בשנת 1988 עברה אירוע מוחי, אחריו התקשתה להמשיך ולהופיע. אושפזה ב-1995 בבית החולים הגריאטרי בנתניה, בעקבות שבץ מוחי.
כיוון שבתחילת שנות ה-80 הפסידה את כל רכושה וכספה במשבר מניות הבנקים, ארגנו לה חבריה ערב התרמה, כדי לממן את הוצאות שהייתה במוסד הסיעודי. עד למותה נתמכה כלכלית על ידי ארגון אמ"י.
לוקה הופיעה, לעיתים קרובות בהתנדבות, בפני חיילי צה"ל.
בשנת 1995 זכתה בפרס "מגן אשכולות" מטעם "האקדמיה הישראלית לתיאטרון".
הייתה נשואה פעמיים. מבעלה הראשון נולדה הבת רחל.
ב-22 באוגוסט 2001 נפטרה, שבועיים לפני יום הולדתה ה-80. הותירה את בתה, שלושה נכדים ונכדה. נטמנה בבית העלמין ירקון.
בשנת 2010 פרסמה עדינה בן-נון יוסף רומן ביוגרפי על חייה של ג'טה לוקה.
קריירה בתיאטרון.
במקביל להופעותיה בתיאטרון לי לה לו הופיעה גם בתיאטרון הסאטירי המטאטא.
לאחר סגירתם של שני התיאטרונים המשיכה ג'טה לוקה להופיע בתיאטרון הסאטירי דו-רה-מי מייסודו ב-1954 ועד סגירתו ב-1963. שם הכירה את בעלה השני, מעצב הבמה שאול אברהמי, גם הוא יליד רומניה.
לאחר מכן שיחקה בסמבטיון מתחילתו ב-1957 ועד סגירתו ב-1960.
באמצע שנות ה-60 הצטרפה לתיאטרון הוורוד, שבעלה נמנה עם מייסדיו. שם גם העלתה הצגת יחיד, "צחוק הגורל".
בשנת 1969 הופיעה לוקה במחזמר לילדים "היידי בת ההרים", בבימויו של ביטוש דוידוב. הסיפור והשירים מאת אהוד מנור ורפי בן משה הוקלטו והופיעו על גבי תקליט.
בשנת 1971 הצטרפה לתיאטרון הבימה.
בשנים 1975–1982 נמנתה על צוות שחקני התיאטרון העירוני באר שבע.
בשנים 1988-1985 הופיעה במסגרת התיאטרון העירוני חיפה בהצגת היחיד "אחת זקנה" מאת נאוה סמל, העוסקת בעולמם של הקשישים. בהצגה זו גם הופיעה ברחבי הארץ בבתי-אבות ובתי-ספר.
ב-1987 הופיעה במחזה "סוסי שוקולדה" של מוטי אברבוך, שהוצג על בימת תיאטרון נוה צדק.
המחזה האחרון בו שיחקה היה "חנוק אותי אהוב", בתיאטרון הסימטה ב-1989.
הופיעה בהצגות רבות, הבולטות ביניהן: "זורבה היווני", "שני קוני למל", "הרולד ומוד", "אמלי", "אופרה בגרוש", "בית ברנרדה אלבה", "רומיאו ויוליה", "שידוכין", "בית הבובות", "הסערה", "טרטיף", "אגדות מיערות וינה".
סרטים בהם הופיעה.
"איי לייק מייק", "שני קוני למל", "רק בלירה", "שוד הטלפונים הגדול","קזבלן", "שרית", "יום הדין", "רחוב 60", "דודה קלרה", "בדרנית בחצות", "טרנזיט", "קומפוט נעליים", "אבא גנוב", "אבא גנוב 2" ובסדרת הטלוויזיה "כן מה?!" לצדו של גידי גוב.
אבא גנוב