נוכחות יהודים ביישוב מתועדת עוד מ-1709, אך יש פרטים מעטים על קהילה זו. לפי תיעוד שמות משפחה על גבי מצבות נפטרים כגון השם "אלבחרי", מניחים החוקרים שככל הנראה מדובר ביהודים ספרדים שרובם עזבו את המקום לאחר מספר שנים ביחד עם העות'מאנים. במהלך המאה ה-18 היגרו למקום משפחות יהודיות מהמרחב הגרמני ומאוחר יותר מהמרחב ההונגרי. ב-1840 מוסד שטח מגודר לבית עלמין יהודי. קהילה ממוסדת נוסדה לקראת מחצית המאה ה-19. ב-1861 הוקם בית הכנסת הקהילתי. ב-1852 כיהן ברבנות אברהם הוכמוט. הוכמוט פתח בקולה בית ספר ללימודי יום בו לימדו יהדות ותכנים אוניברסליים. ב-1859 עבר הוכמוט לסגד ובמקומו מונה דוד בן יהודה שטראסר. ב-1866 נפתח במקום סניף של כל ישראל חברים ואליו הצטרפו כל בני הקהילה. ב-1880 מנתה הקהילה 348 נפשות, שהיוו כ-4 אחוזים מכלל האוכלוסייה. במהלך מלחמת העולם הראשונה נפלו בקרבות 4 מבני הקהילה כאשר לחמו בשורות הצבא האוסטרו-הונגרי. לקהילה זו השתייך מספר מצומצם של משפחות יהודיות מכפרי הסביבה: רוּסְקִי קְרְסְטוּר, נוֹבָה צְרְוֶונְקָה, טוֹרְזָ'ה (Torža) וקוּצוּרָה,
לאחר המלחמה חלה ירידה הדרגתית במספר בני הקהילה. ב-1931 נמנו בקולה 112 יהודים ובפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 124 נפשות. בני הקהילה הובלו למחנות ההשמדה כחלק משואת יהודי הונגריה. איש לא ניצל. ב-1948 הרסו השלטונות היוגוסלביים את מבנה בית הכנסת. בית העלמין היהודי עדיין מצוי בשטח העיירה (ברחוב Marta). נכון ל-2017 היה בית העלמין מגודר בגדר אבן אשר חלקה שבור, הוא לא היה נעול ולא מתוחזק. במקום תועדה צמחייה עבותה. בבית העלמין אותרו כ-150 מצבות ומהן זוהו 120 שהכיתוב עליהן היה בעברית, בגרמנית, בהונגרית ובסרבו-קרואטית.
רולף פלטשר
רולף פלטשר מרטינס (בספרדית: Rolf Günther Feltscher Martínez; נולד ב-6 באוקטובר 1990) הוא כדורגלן ונצואלי-שווייצרי המשחק בדיסבורג בעמדת המגן השמאלי.
קריירת מועדונים.
פלטשר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של גראסהופרס ציריך. בעונת , פלטשר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-2 נגד סנט גאלן.
בנובמבר סיכם את תנאיו בפארמה מהסרייה א' והוא חתם בה בתום העונה. בקיץ הושאל לפדובה עד לסיום העונה, אך בינואר שוחרר מהקבוצה והצטרף לגרוסטו.
ב-30 באוגוסט 2013 פלטשר חזר לשווייץ וחתם בלוזאן.
ב-19 באוגוסט 2014 פלטשר חתם בדיסבורג מהליגה השלישית. פלטשר היה שותף לחזרה של דיסבורג לבונדסליגה השנייה בתום העונה. ב-29 באוגוסט 2015 פלטשר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2-2 נגד גרויטר פירט.
ב-11 ביולי 2016 פלטשר חתם בחטאפה מהליגה השנייה בספרד. ב-31 בינואר 2017 הושאל לריאל סרגוסה.
את עונת התחיל כשחקן חופשי. ב-16 בנובמבר חתם בקארדיף סיטי.
ב-19 בדצמבר חתם בלוס אנג'לס גלאקסי מה-MLS, קבוצתו הראשונה מחוץ לאירופה. באפריל נפצע בכתפו ונעדר כארבעה חודשים מהמגרשים.
ב-23 בדצמבר 2020 חתם בוירצבורג קיקרס המבונדסליגה השנייה.
קריירה בינלאומית.
בצעירותו, פלטשר שיחק בעל הנבחרות הצעירות של שווייץ ובשנת החליט ביחד עם אחיו פרנק לייצג את .
ב-15 בנובמבר 2011 פלטשר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. פלטשר נכלל בסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 2016.
דיאן פלטשר
דיאן פלטשר (באנגלית: Diane Fletcher; נולדה ב-17 באפריל 1944) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה.
פלטשר נולדה בעיר דרבי שבדרבישייר. היא גילמה את ננסי בסיטקום הבריטי "Fairly Secret Army", והופיעה בסדרות טלוויזיה פופולריות כגון אופרת הסבון "קורוניישן סטריט", "המפקח מורס", "פוארו", סדרת הדרמה "Within These Walls", "רציחות במידסומר", ובסדרה "בקצב הלב". בשנת 1971 שיחקה במחזה "No One Was Saved" בתיאטרון רויאל קורט. הופעת הבכורה שלה בקולנוע הייתה בסרטו של רומן פולנסקי "מקבת'".
בעיבוד של ה-BBC ל"בית הקלפים" ובסדרות ההמשך "שלום אדוני המלך" ו"הפוסק האחרון" גילמה פלטשר את דמותה של אליזבת' ארקרט, אשתו של מי שהיה מצליף המפלגה השמרנית ואחר כך ראש הממשלה פרנסיס ארקרט (בגילומו של איאן ריצ'רדסון).
חיים אישיים.
האנתרופולוג ד"ר ג'יימי פ. לוסון הוא בנם המשותף של פלטשר ושל השחקן דניס לוסון.
משה נחום צובל
ד"ר משה (מוריץ) נחום צובל (כ"ח בטבת ה'תרל"ח, ינואר 1878 - כ"ז באדר א' ה'תשכ"ב, מרץ 1962) היה היסטוריון וחוקר יהדות, עורך העיתונים די וועלט ו"אלגעמיינע יידישע צייטונג", עורך אנציקלופדיה יודאיקה. שימש מזכירו של בנימין זאב הרצל.
קורות חייו.
נולד בטרנבה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית, לשלמה צובל. למד בישיבת פרשבורג ובישיבת הרב שלמה זלמן ברויאר שבפרנקפורט. כמו כן למד באוניברסיטת ברן שבשווייץ ובגיסן בגרמניה, שם קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה. עבודת הדוקטורט עסקה בההדרת פירוש כתב יד ערבי של מורה הנבוכים (1910).
נישא לגיזלה (גננדל) קורניצר, בתו של רבי משה קורניצר, נכד החתם סופר. בהיותו בווינה שימש מזכירו לעברית של בנימין זאב הרצל. היה מראשוני "תנועת המזרחי" בגרמניה. כתב מאמרים רבים בעיתון די וועלט של התנועה הציונית. החל מ-1910 היה עורך העיתון עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה. בשנות המלחמה שירת בצבא האוסטרי-הונגרי. לאחר מכן ערך את היומון "אלגעמיינע יידישע צייטונג" שנרכש על ידי המזרחי ויצא לאור בבודפשט. ב-1920 עבר לברלין ושימש עורך אנציקלופדיה יודאיקה בברלין. עם עליית הנאצים והפסקת הוצאת האנציקלופדיה החל לעבוד בהוצאת שוקן בברלין ופרסם שורה של ספרים בגרמנים בתחומים שונים של יהדות.
בשנת 1939 עלה לארץ ישראל והתיישב בשכונת כרם אברהם בירושלים.
היה מעורכי פרויקט התלמוד הבבלי עם תרגום עברי ופירוש חדש, שהוחל בהוצאתו בשנות ה-50. היה חבר מערכת האנציקלופדיה העברית וכתב מספר ערכים ובהם הערך על ר' משה אלשקר ואברהם ביכלר. כמו כן היה חבר מערכת אנציקלופדיה מקראית.
פרסם מאמרים ומחקרים בכתבי עת תורניים-מדעיים שונים ובהם "סיני" ו"תרביץ". בשנת תש"ב השתתף בקובץ התורני-מדעי "רב סעדיה גאון" שיצא לאור במלאת אלף שנים לפטירתו (בעריכת הרב יהודה לייב מימון) במאמר שעסק בחשבון הקץ ותיאור הגאולה בספר אמונות ודעות.
בשנת 1949, לקראת הבחירות לכנסת הראשונה, חתם עם קבוצת מדענים ואנשי רוח דתיים על גילוי דעת התומך ב"חזית הדתית המאוחדת".
נפטר בשנת 1962 ונקבר בהר המנוחות. על מצבתו נחקק: "עד הגל הזה על איש נאמן וצדיק, תלמיד חכם ומלומד... ששאב מכל מקורות חכמה, ועמד בצדקו, וקירב את אוצרות היהדות ללב העם בחיבוריו ותרגומיו".
קהילת דמנהור
קהילת דמנהור (באנגלית: Damanhur) היא קומונה רוחנית אקולוגית שהפכה עם השנים לפדרציה של קהילות באזור פיימונטה בצפון איטליה 31 קמ"ר מצפון לעיר טורינו. המלון של דמנהור ממוקם למרגלות הרי האלפים בעמק קיוזלה (Chiusella Valley), הגובל בפארק הלאומי גראן פרדיסו (Gran Paradiso National Park). לקהילה יש חוקה משלה ומטבע 'קרדיטו'
בעקבות מצרים העתיקה.
קהילת דמנהור נקראת על שם העיר דמנהור במצרים העתיקה בין קהיר לאלכסנדריה, אשר בה שכן מקדש האל הורוס (Horus). מייסדי קהילת דמנהור רואים עצמם כממשיכי דרכם של חכמי מצרים העתיקה.
מרכז אנרגיה רב עוצמה.
מייסדי דמנהור בחרו את מיקום ההתיישבות בקפידה רבה. לפי אמונתם דמנהור יושבת על נקודת ציר בה מצטלבים ארבעה מתוך 18 הקווים הסינכרוניים של כדור הארץ. דבר המשפיע לטובה, על פי השקפתם, על האנרגיה של המקום: מיטיב עם האדמה, הצמחייה, בריאות והתנהגות בעלי החיים והאדם.
היסטוריה.
דמנהור נוסדה בשנת 1975 מתוך חזון של פאלקו טרסקו אוברטו איראאודי (1950–2013). אשר דמיין חברה המבוססת על סולידריות, שיתוף, אהבה וכבוד לסביבה. בשנת 1978 החלו חברי הקהילה לחפור בסתר וללא אישור השלטונות, מקדשים בצלע ההר. בשנת 1992 התגלתה חפירתם הסודית והם הצטוו להפסיק מיד את העבודות ולהרוס את בנייתם מאחר שאינם עומדים בדרישות ארכיטקטוניות והנדסיות ולכן המבנים עלולים להיות מסוכנים ולהתמוטט על תושביהם. לאחר שנים של התדיינות משפטית, ולאחר שהצליחו חברי דמנהור להוכיח שהבנייתם נעשתה באופן מקצועי, שהמבנים חזקים ואין סכנת התמוטטות, ולאור המקדשים המרהיבים שהתגלו בבטן האדמה, ניתן להם אישור רטרואקטיבי, והוסרה הדרישה להריסה. קבלת האישור מהווה נקודת ציון בחייה של הקהילה, ובעקבותיו גדלה דמנהור ונפתחה לעולם. עם פתיחת השערים למבקרים התגלתה הקתדרלה הידועה בשם 'מקדשי האנושות', קומפלקס מבנים שנבנה כולו בעבודת כפיים אל תוך צלע ההר. המקדשים מעוטרים בוויטראז'ים, עבודות פסיפס, פסלים, ציורי קיר ויצירות אמנות ענקיות בעלות משמעויות רוחניות מקודשות. את המבנים יצרו חברי הקהילה מתוך כוונה להעיר את הניצוץ האלוהי בכלל האנושות. הקהילה התרחבה מאוד עם השנים אך נשארה נאמנה לחזון המקורי של פאלקו וחיי הקהילה מבוססים גם על ערכים אתיים ורוחניים ועל הרמוניה עם הטבע וכוחותיו. הקהילה חיה על פי דרך רוחנית המשלבת ידע רוחני עתיק יחד עם יסודות ניו אייג' ונאו-פגניות.
דגל, סמל ומטבע.
הדגל של דמנהור הוא צהוב עם ריבוע כפול ובו סמל האינסוף. הסמל של דמנהור הוא פרח שן הארי.
קרדיטו הוא המטבע הסחיר ברחבי פדרציית דמנהור.
הפדרציה.