תעשיית עגלי החלב היא תעשייה מצומצמת מסך תעשיית הפרות והעגלים. בתעשייה זו מגדלים עגלים צעירים בתנאים אשר ייטיבו את איכות בשרם. לשם כך העגלים מוחזקים בתאי עץ קטנים, על מנת שלא יוכלו לנוע בחופשיות ולחזק את שריריהם. בנוסף, עוברים העגלים פיטום מתמשך, בתערובת נוזלית דלת ברזל. כמו כן, בתאים בהם מוחזקים העגלים שורר חום רב, הגורם לעגלים הזעה וצימאון תמידיים, אך הם מוצמאים כדי שייאלצו ללגום כמויות גדולות מתערובת הפיטום הנוזלית. כתוצאה מדרך גידול זו מתפתחת אצל העגלים אנמיה חמורה.
תעשייה זו ספגה ביקורת רבה בשל האכזריות המיוחסת לה, ואף נאסרה ב-2007 בכל האיחוד האירופי. ב-2001 פתחה עמותת אנימלס בקמפיין נגד תעשיית עגלי החלב בישראל. בעקבות מאבק העמותה, ב-2005 נקבעו תקנות שאוסרות לכלוא עגלים בבידוד ולהצמיא אותם, כפי שנהוג בתעשייה. זאת לאחר שוועדת החינוך של הכנסת דחתה מספר ניסיונות של משרד החקלאות לעגן בחוק תקנות לעגן בחוק תקנות שיאפשרו את המשך הכליאה של העגלים בבידוד ואת הצמאתם. התקנות האוסרות על כך נכנסו לתוקף ב-2008.
ביקורת על גידול בקר.
עם התפתחות המודעות לזכויות בעלי חיים גדלה גם הביקורת על השימוש שנעשה בפרות ואופן גידולן. ביקורת זו מופנית בעיקר מצד ארגונים לזכויות בעלי חיים הטוענים כי צורת הגידול איננה מוסרית וגורמת לסבל רב לפרות, אשר לדבריהם זכאיות לאותו היחס המוסרי לו זוכה האדם. המחאה מתמקדת בתנאי הגידול של הפרות בתעשיית החלב והבשר, כגון מרחב מחייתן, אופן האכלתן והשמירה על בריאותן. כמו כן, נשמעה ביקורת בדבר תהליכי הסירוס, חיתוך הקרניים וסימון החיות על ידי תגי מתכת, מפני שאלו לא מתבצעים לאחר מתן משככי כאבים לחיות.
הביקורת על גידול הבקר לצורכי בשר וחלב כאחד באה גם מארגונים סביבתניים, הטוענים שגידול בקר לבשר הוא תעשייה מזהמת ובזבזנית. הטענות מתמקדות בפליטת גזי חממה, זיהום קרקע, בזבוז מים ובזבוז שטחים לצורך גידול מזון לבעלי החיים. על פי מחקר של מכון ויצמן ייצור של חלבון בקר דורש פי 25 יותר שטח חקלאי מאשר חלבון צמחי שווה ערך.
שמאי מקרקעין
מלכי מצרים העתיקה
Laissez Faire
קיפודיים
קיפודיים (שם מדעי: Erinaceidae) היא משפחה מסדרת אוכלי החרקים במחלקת היונקים, ובעבר נחשבה לסדרה עצמאית.
מאפיינים.
גודלם של הקיפודיים נע בין גדלו של עכבר לגודלה של ארנבת קטנה. לבני המשפחה עיניים ואוזניים בינוניות בגודלן. השיניים הקדמיות גדולות במספר מינים, אך לא בדומה לחדפיים. למיני הקיפודיים האמיתיים קוצים חדים, ולחלקם יכולת "התכדררות" בשעת סכנה, המגנה על החלקים הפגיעים בגופם. קיפודיים אלו יכולים "להתכדר" הודות לשריר טבעתי שעוטף את גופם ומגמיש אותו. הוולדות נולדים עם קוצים רכים בצבע לבן וללא יכולת ראייה. בגיל שבועיים הקיפוד הצעיר מתחיל לראות, ובגיל חודש וחצי מפתח קוצים קשיחים. הקיפודים השעירים הם חסרי קוצים, אך בשעת סכנה מדיפים ריח חזק ומרתיע.
הקיפודיים חיים תחת בולי עץ או במאורות שהם חופרים בעצמם. הם ניזונים ממגוון רחב של מזונות, הכולל חסרי חוליות, זוחלים, פגרים, שורשים ופירות. הקיפודיים חסינים לרעלנים שונים הקיימים בטבע, ביניהם ארס נחשים.
הקיפודיים האמיתיים פעילים רק בשעות הלילה, מספר מינים מקיימים תרדמת חורף. הם הטרותרמיים, כלומר מורידים את טמפרטורת גופם בשעת מנוחה, אך בעיקרון הם בעלי . הקיפודיים השעירים פעילים אף בשעות היום. הקיפודיים מנהלים את חייהם על פני האדמה, אך ניתן לראותם מטפסים ושוחים בהצלחה יתרה.
הקיפודיים מסוגלים להתרבות פעמיים בשנה (שתי עונות רבייה). במרבית המינים, זהו הזמן היחיד בו הפריטים המבוגרים מנהלים התנהגות חברותית, כאשר ביתר הזמן הם יצורים סוליטריים. תוחלת חייו של קיפוד בטבע היא כשנתיים ובשבי כשש שנים בממוצע (שכן אז הוא מוגן מפני סכנות שונות).
מבין היונקים החיים בימינו, בני משפחה זו הם הדומים ביותר ליונקים הקדומים. מאובנים של משפחה זו מוכרים רק החל מתקופת האאוקן, בעוד שאבותיהם הקדמונים אוכלי החרקים "Adapisoricidae" ידועים מתקופת הקרטיקון. האמפכינוס היה מראשוני הקיפודים של הקנוזואיקון.
בישראל נפוצים המינים: קיפוד חולות מצוי, קיפוד מדבר וקיפוד מצוי.
הגדול בקיפודיים הוא קיפוד החולדה ("Echinosorex gymnura") שמשקלו עד 1.4 ק"ג. הקטן ביותר הוא קיפוד שעיר קצר-זנב ("Hylomys suillus") ששוקל עד 60 גרם.
קיפודים בסביבה עירונית.
התרחבות השטחים העירוניים על חשבון שטחים פתוחים הובילו קיפודים רבים לפלוש לשטח העירוני ולהתרבות בו. בניגוד לסביבה הטבעית בה קיפודים חיים באופן יחידאי ונפגשים רק בעונת הרבייה, בעיר נאלצים הקיפודים להצטופף בשטחי מחיה קטנים ולהתגודד במקורות המזון המועטים.
רבים מהקיפודים נמשכים אל תחנות האכלה של חתולים בגינות ציבוריות בה הציבור מפזר אוכל חתולים עשיר חלבון שאינו תואם את הדיאטה הטבעית של הקיפודים וכך בריאותם נפגעת. צירוף זה של בריאות לקויה וצפיפות היא הגורם העיקרי להופעת מחלת הגרב שגורמת לנשירת קוצי הקיפודים ולבסוף למוות. רשות הטבע והגנים נלחמת בתופעה זו בעזרת הסברה בקרב הציבור שלא לפזר אוכל חתולים על הקרקע באופן שיהיה נגיש לקיפודים אלא במקום שאינו מאפשר לקיפוד לטפס אליו. הקיפודים עלולים להפיץ את טפיל הגרדת, שהיא מחלה מידבקת מאד.
מיון.
במשפחה 21 מינים הנמצאים בשבעה סוגים. הם נפוצים באפריקה, באירופה, באסיה, בדרום-מזרח אסיה ובבורנאו. במשפחה שתי תת-משפחות: קיפודים אמיתיים וקיפודים שעירים.
הקיפוד במקורות.
השם של הקיפוד מוזכר שלוש פעמים בתנ"ך, פעמיים בישעיהו ופעם במיכה. בכל הפעמים שבהם הוא מוזכר הוא מתואר כחיה שחיה באזורי חורבן או אגמי מים. היות שזה לא מתאים לקיפוד, הרבה חוקרים משערים שהקיפוד המוזכר בתנ"ך הוא קטופה מצויה.
ב מוזכר שרץ שנקרא "אנקה", רש"י מפרש שזה שם לקיפוד, אם כי הרבה פרשנים חולקים עליו.
בגמרא מוזכר בכמה מקומות ה"קופד", שהשתמשו בעורו כדי לשים אותו על עטיניהן של פרות כדי שעגלים לא יינקו. הרבה פרשנים סוברים שכאן אכן מדובר על מי שמכונה היום קיפוד. על פי זה ועוד מקורות, יש בלשנים המשערים שבעבר השם "קיפוד" נועד לתאר כל חיה בעלת צורה קוצנית, כמו הקטופה שצורת נוצותיה מזדקרות ומזכירות קוצים, וכמו הדורבן והקוצן וכדומה. לעומת זאת יש כאלה שמשערים ש"קיפוד" ו"קופד" אלה שני בעלי חיים שונים, ובגלל הדמיון בין השמות השתרשה הטעות שה"קופד" נקרא "קיפוד".
ואט
ואט (באותיות לטיניות: Watt; מסומן בקיצור ב־W) היא יחידת מידה המציינת הספק במערכת היחידות הבינלאומית. 1 ואט שווה ל־1 ג'ול לשנייה או בחשמל ל־1 וולט אמפר.
שווי־ערך:
היחידה קרויה על שם ג'יימס ואט, ממפתחי מנוע הקיטור.
פינ־ווט הוא 0.000000000001 ואט.
מילי־ואט הוא 0.001 ואט.
קילו־ואט הוא 1,000 ואט.
מגה־ואט הוא 1,000,000 ואט.
פט־ואט הוא 1,000,000,000,000,000 ואט.
אורד צ'ארלס וינגייט
אורד צ'ארלס וינגייט (באנגלית: Orde Charles Wingate; 26 בפברואר 1903 – 24 במרץ 1944) היה קצין בצבא הבריטי, שהתמחה בלוחמה זעירה (גרילה), והיה ציוני נלהב. בעת שירותו בארץ ישראל, יזם וינגייט בשנת 1938 את הקמתן של פלגות הלילה המיוחדות של ארגון ההגנה, בעקבות המרד הערבי הגדול, ועקב כך כונה "הידיד". בעת מלחמת העולם השנייה שירת באפריקה ובאסיה, ונהרג בהתרסקות מטוס בהודו, בדרגת מייג'ור גנרל (המקבילה לאלוף).
ביוגרפיה.
וינגייט נולד בנייניטל שבצפון הודו, שהייתה באותה תקופה מושבה בריטית (הראג' הבריטי). משפחתו, ממוצא סקוטי, השתייכה לכת נוצרית אדוקה בשם "אחוות פלימות'", שהתנתקה מהכנסייה האנגליקנית במאה ה-17. הוא נקרא אורד על פי שם נעוריה של אמו, שהשתייכה למשפחת אורד-בראון.
אביו, שהיה בן 51 בעת הולדת בנו, שירת בצבא הקבע, ואורד זכה לחינוך נוצרי נונקונפורמיסטי דתי ופרו-ציוני מגיל צעיר, ברוח עקרונות משפחתו. בגלל היותו נונקונפורמיסט, היה פטור מהשתתפות בתפילות בימי לימודו בבית הספר הפרטי היוקרתי צ'רטרהאוז.
בשנת 1921 התקבל לאקדמיה הצבאית המלכותית בוולוויץ', לונדון, שהייתה מכללה להכשרת קציני תותחנים והנדסה. בשנת 1923 מונה לקצין תותחנים. הוא למד את השפה הערבית בבית הספר למדעי המזרח התיכון בלונדון, ובשנת 1928 נשלח לסודאן בסיוע קרוב משפחתו, רג'ינלד וינגייט, ששירת כמושל המדינה, לאחר ששנה קודם לכן סייר שם באופן פרטי בעת חופשה אותה נטל לצורך זה.
וינגייט הוצב בצבא סודאן, ועסק בלכידת סוחרים וציידים בגבול אתיופיה. הוא שינה את שיטת הפעולה מסיורים רגילים למארבים. ב-1933, עם תום תקופת שירותו בסודאן, יצא למסע במדבר לוב בחיפוש אחרי שרידי צבאו האבוד של כנבוזי השני ואחרי זרזורה האגדית. משהסתיים מסעו בלא ממצא ראוי לשמו שב לבריטניה והוצב בחיל התותחנים. בשנת 1935 נישא ללורנה פטרסון, שהייתה בת 18 באותה שנה. בספטמבר 1936 נשלח לארץ ישראל, בתפקיד קצין מודיעין. אשתו התלוותה אליו לארץ-ישראל.
שירותו בארץ ישראל.
לאחר שהגיע לארץ ישראל, הוצב וינגייט בתפקיד קצין מודיעין במפקדת הדיוויזיה החמישית שבחיפה בדרגת קפטן. לאחר דיכוי השלב הראשון של המרד הערבי, במהלך אוקטובר 1936, עבר וינגייט לשרת בענף המודיעין (I Branch) במפקדה הכללית של הצבא בירושלים. וינגייט עסק בתקופה זו באיסוף מודיעין מהעיתונות הערבית והעברית, תרגומו לאנגלית ובניית מאגר מידע על הדמויות הבולטות בארץ.