מכמן ריכז חומר פובליציסטי נרחב על תופעת הפוסט-ציונות מאז שפרצה בראשית שנות ה-90, והיה אחד הראשונים שניתח את תפיסת העולם הפוסט-ציונית ומרכיביה, כאשר תפיסה זאת עוד לא הייתה מגובשת. אחד הטיעונים הפוסט-ציוניים הנוגעים לתחום מחקרו וששימש זרז לעיסוקו בנושא הוא - שהציונות ניצלה את השואה להקים את המדינה ולכן היא נולדה בחטא. מכמן סובר כי טיעון זה מניפולטיבי.
יהדויות הולנד ובלגיה.
מבחינה גאוגרפית מכמן התעניין באופן מיוחד ביהדויות הולנד ובלגיה במאות ה-19 וה-20 ובעיקר לתקופת השואה בהן. ביחד עם אביו והרטוך בים (מומחה ליידיש ההולנדית, ולחיי היהודים באזורים הכפריים בהולנד), כתב היסטוריה מקיפה של יהדות הולנד וקהילותיה, עם דגש על תקופת השואה, במסגרת מפעל פנקס הקהילות שבהוצאת יד ושם. הספר תורגם להולנדית ויצא בשתי מהדורות גדולות, והוא ספר יסוד להכרת יהדות הולנד. בספר זה כתב את כל הערכים על כל הקהילות מחוץ לאמסטרדם, כשני שלישים מן הספר.
כמו כן כתב היסטוריה של תולדות היהדות הליבראלית (רפורמית) בהולנד, שהיה הראשון שניתח קהילה זאת הן במסגרת הולנדית והן במסגרת רחבה של תולדות עם ישראל בזמן החדש. בספרו מתואר כי התנועה הרפורמית נכנסה להולנד רק בשלב מאוחר. ראשיתה ב-1929, והיוזמה באה מהאיגוד העולמי ליהדות מתקדמת, שקמה ב-1926. היא הייתה מראשיתה בעלת נטייה פרו-ציונית דווקא, ובעשור הראשון נתמכה בעיקר על ידי יהודים מגרמניה שחיו בהולנד או שהגיעו אליה לאחר עליית הנאצים לשלטון.
על שואת יהודי הולנד פרסם מכמן גם שורת מחקרים, בין השאר על היודנראט, על תנועות הנוער הציוניות; הבולט בהם הוא פרסום דו"ח על יהדות הולנד שנכתב על ידי שירות הביטחון (אס-דה) של האס-אס בחודש מרס 1939 – שנה וחודשיים לפני כיבושה של הולנד – ובו מידע רב על יהדות הולנד, כולל שמות של אישים חשובים. מכך הוא מסיק, שהמומחים לענייני יהודים כבר הכינו עצמם לטיפול ביהודי הולנד עוד זמן רב לפני כיבושה.
זמן קצר לאחר שסיים את הדוקטורט נתבקש מכמן על ידי יד ושם לכתוב ספר מסכם על השואה בבלגיה במסגרת מפעל תולדות השואה שתכננו אז. באותה עת המחקר על מדינה זאת היה מועט. על רקע זה יזם כינוס בינלאומי גדול על השואה בבלגיה, שהתקיים במאי 1989 באוניברסיטת בר-אילן. הרצאות הכינוס עובדו למאמרים, והללו נתפרסמו באנגלית בקובץ גדול, המשמש היום אחד משלושה ספרי היסוד על שואת יהודי בלגיה. בספר נבדקים הרקע של הקהילה היהודית בבלגיה לפני השואה והיחס אליה על ידי קבוצות באוכלוסייה הבלגית, המדיניות האנטי-יהודית והתגובות היהודיות בבלגיה ומחוצה לה בימי השואה, והשיקום וההתמודדות עם טראומה והזיכרון לאחריה.
מכמן ערך גם את הכרך על בלגיה בסדרת האנציקלופדיה של חסידי אומות העולם בהוצאת יד ושם, ובו מבוא נרחב המתאר ומאפיין את פעולות ההצלה של יהודים בידי לא-יהודים במדינה זאת.
לואיז, נסיכת באטנברג
לואיז פון באטנברג (Louise Mountbatten, 13 ביולי 1889 - 7 במרץ 1965), הידועה גם בשם לואיז מאונטבאטן, הייתה רעייתו השנייה של גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה.
משפחתה.
לואיז אלכסנדרה מארי אירן פון באטנברג נולדה בארמון הייליגנברג, בדוכסות הגדולה של הסן שבאימפריה הגרמנית. היא הייתה בתם השנייה של לודוויג פון באטנברג, נכדו של לודוויג השני, הדוכס הגדול של הסן, ורעייתו ויקטוריה, נסיכת הסן, נכדתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.
לואיז בילתה את ילדותה בלונדון, הסן ומלטה, שם אביה, שהיה קצין בצי הבריטי, היה מוצב למשך מספר שנים. בשנת 1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה, ויתר הנסיך לודוויג לבקשתו של המלך ג'ורג' החמישי על כל תאריו הגרמנים ושינה את שם משפחתו למאונטבאטן. בתמורה העניק לו המלך את התואר מרקיז מילפורד-הייבן, והנסיכה לואיז הפכה לליידי לואיז מאונטבאטן. לואיז הייתה אחותו של האדמירל לואי מאונטבאטן, דודתו של פיליפ, דוכס אדינבורו ואחייניתה של קיסרית רוסיה אלכסנדרה פיודורובנה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירתה לואיז במשך שנתיים כאחות בבית חולים צבאי בצרפת, על כך קיבלה את עיטור הצלב האדום המלכותי.
נישואים.
בשנת 1909 קיבלה הנסיכה לואיז, שהייתה אז בת 20, הצעת נישואים ממנואל השני, מלך פורטוגל, אולם היא סירבה לה. דודה הגדול, אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת רצה מאוד שאחייניתו תינשא למלך פורטוגל וביקש מהוריה שישכנעו אותה, אולם לואיז לא הסכימה לשנות את דעתה בטענה שלעולם לא תינשא למלך או לאלמן.
למרות הצהרתה נישאה לואיז ב-3 בנובמבר 1923 לגוסטב אדולף, נסיך הכתר של שוודיה, שהתאלמן שלוש שנים קודם לכן מרעייתו הראשונה, מרגרט, נסיכת קונוט. לנסיך הכתר היו חמישה ילדים מאשתו הראשונה שהיו גם הם, כמו הנסיכה לואיז, נינים של המלכה ויקטוריה. נישואי הזוג היו מאושרים אך עקרים, שכן בתם היחידה, שנולדה בשנת 1925, מתה עם לידתה. למרות זאת לואיז הייתה קרובה לילדיה החורגים ובילתה עימם רבות.
החיים בשוודיה.
בשנת 1939, במהלך מלחמת החורף בין ברית המועצות לפינלנד נשלחו ילדים פינים רבים לשוודיה והנסיכה לואיז ארגנה להם מעון בארמון אולריקסדאל, בית האביב של מלכי שוודיה מצפון לסטוקהולם. לואיז נהגה להגיע בעצמה למעון ולשחק עם הילדים. לאחר המלחמה המשיכה הנסיכה לשמור על קשר עם הילדים הפינים, שקיבלו את השם "ילדי אולריקסדאל", ושנים לאחר מכן ביקרה אותם בהלסינקי.
בשנת 1950 מת גוסטב החמישי, מלך שוודיה ולואיז הוכתרה כמלכת שוודיה. המלכה הייתה אהובה מאוד על ידי העם השוודי בשל האקסצנטריות וחוש ההומור שלה. לואיז וגוסטב אדולף היו מאוד עממיים ולעיתים הסתובבו לבדם ברחובות סטוקהולם, ללא שומרים, ובירכו את העוברים ושבים. המלכה לואיז אהבה מאוד לצאת מהארמון ולערוך קניות בעיר ותושבי סטוקהולם התרגלו לראות אותה מסתובבת בחנויות.
מותה.
המלכה לואיז נפטרה ב-7 במרץ 1965 בבית חולים בסטוקהולם לאחר ניתוח שעברה. ההופעה הפומבית האחרונה שלה הייתה בטקס הענקת פרסי נובל בדצמבר 1964. היא קבורה לצד בעלה, שמת שמונה שנים מאוחר יותר, בבית הקברות המלכותי שבסטוקהולם.
רישות עסקי
רִשּׁוּת עסקי (נטוורקינג) הוא גישה שיווקית העושה שימוש במפגשים חברתיים של אנשי עסקים ובעלי עסקים מרקעים שונים, למטרת יצירת רשתות חברתיות העשויות להוביל לשיתופי פעולה והזדמנויות עסקיות.
מטרות הרישות העסקי.
שיטת הפעולה יעילה במיוחד עבור אנשי עסקים המעוניינים להגיע ללקוחות נוספים לחברתם או לעסק אותו הם מנהלים. השיטה מכילה בתוכה כלים להגיע לגורמים מפנים אשר יסייעו להם בהפניית לקוחות, ואף להשיג יתרון בהגשת הצעת מחיר- לאו דווקא בבחירת הצעתם אלא במידע אשר יסייע להם להגיש את ההצעה הנכונה או לשפר אותה.
יתרונות.
לגישה זו יתרונות יחסיים לעומת יחסי ציבור או פרסום במספר מישורים:
מודלים של פעילות הרישות.
קיימים מספר ארגונים גדולים אשר יצרו מודלים של פעילויות רישות ומאפשרים יצירת קשרים והזדמנויות עסקיות למשתתפים. מודל בסיסי של קבוצת רישות יכלול:
עם הזמן, נוצרים קשרים אישיים ועסקיים הדוקים יותר ואמון הדדי ביחס ליכולות עסקיות, רמת השירות והאישיות של כל אחד מהמשתתפים. ככל שהקשרים מתהדקים, החלפת הקשרים וההפניות העסקיות גוברת.
כיום קיימות גם אפשרויות לרישות עסקי באמצעות האינטרנט, אולם נראה כי כלי זה אינו מהווה תחליף של ממש ליחסי האמון והקשרים האישיים שנוצרים במפגשים פרונטליים.
ע"פ מחקרים שנערכו בנושא רישות, נמצא כי קבוצות רישות אשר לחבריהן מאפיינים אישיים דומים (רמה סוציואקונומית, השכלה) ומקצועות שונים יהיו היעילות ביותר מבחינה עסקית.&lt;br&gt;
ככל שהשונות בין החברים גבוהה יותר, ייווצר "רעש" במערכת אשר יקטין את רמת תשומת הלב לה זוכה כל משתתף ובזבוז של משאבים- בעיקר של זמן. לדוגמה בשל מפגשי "אחד על אחד" אשר עלולים להיות יעילים רק לאחד מהצדדים.
רשת BNI שהוקמה בשנת 1985 כוללת כ-270 אלף חברים. באוגוסט 2021 היא הכריזה חבריה חתמו על חוזים בהיקף של 18 מיליארד $ במהלך 12 חודשים אחרונים.
קריאטינין
קראטינין (Creatinine) הוא תוצר של פירוק קריאטין פוספט בשריר.
הקריאטינין מיוצר בשיעור קבוע בגוף. מהדם הוא מסונן לנפרונים שבכליות וכמעט שאינו נספג מחדש, כך שרובו מופרש בשתן. מכיוון שכמותו מופרשת דרך השתן בצורה קבועה, הוא משמש למדידת תפקוד כליות. על ידי בדיקת ריכוז הקריאטינין בדם ובשתן (או מדידת ריכוזו בדם בלבד ושימוש בנוסחה הלוקחת בחשבון מדדים כגון גיל, משקל גוף ומין ביולוגי) ניתן לקבל אינדיקציה לגבי קצב הסינון לפקעיות הנפרונים. פינוי הקריאטנין התקין (ומכאן גם ערך הפילטרציה הגלומרולרית) הוא בין 100 ל-120 מ"ל לדקה.
נטוורקינג
קו סימיאני
קו סימיאני הוא אנומליה אנטומית מינורית המתבטאת בצורת קו קפל העובר לכל רוחב כף היד. הקו הסימיאני נוצר בשלב מוקדם של התפתחות העובר בעקבות מיזוג בין שני הקווים הנורמליים העוברים אצל רוב בני האדם (קו החיים וקו הלב). הקו אופייני לפרימטים מתת הסדרה הסימיאנית ומכאן שם הכינוי.
הימצאות קו סימיאני אצל בני אדם, יכול להוות תסמין של מצבים רפואיים מסוימים כגון תסמונת אלכוהול עוברית (FAS) ושל פגמים גנטיים וטריזומיות כמו תסמונת דאון ותסמונת נונאן. ישנה שכיחות של 0.8% של התופעה ביד ימין ושל 1.3% ביד שמאל אצל אנשים בריאים, לעומת 71% ו-61% בהתאמה אצל בעלי תסמונת דאון. באופן כללי, התופעה שכיחה פי שניים אצל גברים מאשר נשים.
סלומון השני, קיסר אתיופיה