עוגב קונטינואו בעל 4 רגיסטרים הותקן במנזר ב-1999 בידי קנת' טיקל מנורת'המפטון. העוגב נמצא בתוך תיבה שחורה מעץ אלון כהה, והוא נייד. ניתן לכוונו בשלושה גובהי קול (Pitch), והם: A=440 Hz (גובה קול של קונצרט מודרני), A=415 Hz ו A=486 Hz, דוושת מנוף יכולה להוריד צליל הרגיסטרים רק לרגיסטר ה-8', וכאשר היא משוחררת, היא מחזירה את העוגב למצב לפני שנלחצה. מידע נוסף על כלים דומים לעוגב זה באתר היצרן, כאן.
המקהלה.
המקהלה שודרה ברדיו 3 של ה-BBC ב"תפילת הערב" והקליטה מספר פעמים מזמורים. היא הופיעה עם שלושת הטנורים לרגל חניכת המרחצאות והספה Thermae בבאת'.
פעמונים.
ב-1700 המערכת הישנה של 6 פעמונים הוחלפה במערכת שלמה של 8. כולם למעט הטנור, שרדו. ב-1770 נוספו עוד 2 פעמונים קלים יותר שיצרו את המערכת הראשונה בת 10 פעמונים בדיוקסיה. הטנור נוצק מחדש ב-1870.
כיום, המגדל של המנזר מכיל את מערכת 10 הפעמונים, התלויים באופן בלתי רגיל כך שגודלם מהגדול לקטן ביותר הוא נגד כיוון השעון סביב תא הצלצולים. פעמון הטנור של מערכת הצלצולים (Change ringing) שוקל 33 cwt שזה 1688 ק"ג.
מנזר באת' ידוע כמרכז חשוב של צלצול בפעמונים במערב אנגליה.
מקס פון לאווה
ונסן לה שאפל
וַנסַן לָה שְאפֶּל (בצרפתית: Vincent La Chapelle) (נולד בשנת 1690 או 1703, מת ב-1745) היה שף צרפתי שעבד בחצרות פיליפ סטנהופ, הרוזן הרביעי מצ'סטרפילד, וילם הרביעי, הנסיך מאורנג', ולבסוף בחצרה של מאדאם דה פומפדור, מאהבתו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת.
לה שאפל ידוע בעיקר בזכות ספר הבישול שחיבר, "הבישול המודרני" (Le Cuisinier moderne), שיצא לאור לראשונה ב-1733 כשעבד עבור הרוזן מצ'סטרפילד, ושנתיים מאוחר יותר פורסם גם בצרפתית. הספר טבע לראשונה את המונח "נובל קוויזין", אם כי זה שינה את מובנו מאז. לספר הייתה השפעה עצומה על הבישול של המעמדות העליונים באנגליה. הוא הושפע חלקית מספר בישול שקדם לו, Le nouveau cuisinier royal et bourgeois, של פרנסואה מסיאלו.
יוסף רום
יוסף רום (2 בספטמבר 1932 - 19 בנובמבר 1997) היה פרופסור להנדסה אווירונאוטית בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל בטכניון וחבר הכנסת מטעם הליכוד. בשנת 1976 זכה בפרס ישראל לטכנולוגיה ולהנדסה.
ביוגרפיה.
יוסף רום נולד כיוסף רובינוביץ' בוורשה שבפולין ועלה לארץ ישראל ב-1935. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בתיכון עירוני א' בתל אביב. אחר כך למד הנדסת מכונות והנדסה אווירונאוטית במכון הטכנולוגי של אילינוי בשיקגו, וקיבל דוקטורט בהנדסה אווירונאוטית במכון הטכנולוגי של קליפורניה בפסדינה בשנת 1957.
לימד בפקולטה להנדסה אווירונאוטית של הטכניון וכיהן כדיקן הפקולטה. ב-1974 התמנה למופקד הקתדרה ע"ש ליידי דייוויס לאווירודינמיקה ניסויית. הרבה לפרסם מאמרים מדעיים בכתבי עת מקצועיים. היה יועץ למערכת הביטחון ודחף לייצור ישראלי של מערכות נשק מתוחכמות. בשנים 1970-1972 עמד בראש מינהלת נקבות הרוח והמעבדות האווירודינמיות.
פעילות פוליטית.
אחרי מלחמת יום הכיפורים הזהיר בעיתונות נגד התחמשות גרעינית של מצרים, בסיוע ארצות הברית, והיה מהפעילים נגד הנסיגה בסיני.
באוגוסט 1976 הצטרף לתנועת החרות ושמו עלה כמועמד להתמודד על ראשות עיריית חיפה.
היה חבר הכנסת התשיעית וה-10 מטעם מפלגת הליכוד. לאחר המהפך היה יו"ר הצוות להעברת הממשל ולייעול עבודת הממשלה.
בכנסת היה רום מתומכי המשך פיתוח האריה ופיתוח נשק בישראל בהיקף נרחב יותר ומתומכי הקמת התנחלויות.
משפחתו.
נפטר בחיפה. אלמנתו, יעל רום, הייתה הבוגרת הראשונה של קורס טיס במסגרת צה"ל. לזוג שלושה ילדים: בתם, ורד רום-קידר, היא פרופסור למתמטיקה, שהייתה ראש המחלקה למדעי המחשב ומתמטיקה שימושית במכון ויצמן למדע בין השנים 2014 ל-2016; בתם השנייה, דלית רום-שילוני, היא פרופסור לחקר המקרא באוניברסיטת תל אביב; בנם, רמי רום, הוא בעל תואר דוקטור לכימיה ועורך פטנטים.
תל ירמות
תֵּל יַרְמוּת (בערבית: חִ'רבּת אל-יַרְמוּך) הוא תל גדול המשתרע על שטח של כ-180 דונם בשפלה, בתוך שטחי העיר בית שמש, בין תל בית שמש לגן לאומי תל עזקה.
היסטוריה.
האתר, תל ירמות נמצא באזור השפלה, בסמוך לעיר בית שמש המודרנית. האתר משתרע על פני כ-180 דונם, בהם העיר העליונה (האקרופוליס) והעיר התחתונה (המדרון המערבי) שבשטחו נמצא הארמון . העיר העליונה הייתה מוכרת במחקר כבר משנת 1867, והפעם הראשונה בה יש התייחסות לעיר התחתונה היא על ידי מחלקת העתיקות הישראלית ב-1963, את החפירה הראשונה במקום ערך אמנון בן-תור. בן-תור ביצע חפירת בדיקה באתר מטעם האוניברסיטה העברית ירושלים. בחפירה זו נבדקו שלושה שטחים בעיר התחתונה, מבני מגורים ומבני ציבור מתקופת הברונזה הקדומה.  החל משנת 1980 חקר פייר דה-מירשודג'י. מירשודג'י חפר חלקים משטח המגורים J, שטח המגורים G, שטח התעשייה H.
לאחר תקופת הברונזה הקדומה 3 יש שפל ישובי בכל המרחב של ארץ ישראל וכך גם בתל ירמות. מירושדג'י התייחס לדלות הממצאים באתר וטען שייתכן שדבר זה הוא תוצאה של נטישה שלווה או מתוכננת של המקום. ההשערה היא שהמתיישבים האחרונים של תקופת הברונזה הקדומה 3 נטשו את המקום. ככל הנראה שהם לקחו עימם את כל חפצי היוקרה ואת כל הכלים שהצליחו לשאת. המעט שנשאר באתר הם הכלים הכבדים, שברי חרסים ודברים קטנים שככול הנראה היו בעלי חשיבות נמוכה לבעליהם .
התל מזוהה עם העיר המקראית יַרְמוּת שמלכה פִּרְאָם נמנה עם חמשת מלכי האמורי שהביס יהושע בן נון כשנחלץ לעזרתם של תושבי העיר גבעון בני בריתו, כפי שכתוב: (יהושע י', ג-ה).
בתקופת התנחלות השבטים נכללה ירמות בנחלתו של שבט יהודה, כאמור: (), מה שהועבר על פי הגורל במשכן שילה אל שבט לוי כאחת מערי הלויים שהשתמש גם לעיר מקלט.
כפי הנראה גם נבואת מיכה () העוסקת בערים שנחרבו בזמן מסע סנחריב, ומזכירה את "יושבת מרות" (שם, יב), כוונתה לעיר יַרְמוּת.
ירמות נזכרת פעם נוספת בתקופתו של נחמיה ברשימת הערים בהן חזרו להתגורר בני שבט יהודה: (נחמיה י"א, כ"ה-כ"ט), אך ככל הנראה התקיימה התיישבות רציפה במקום מתקופת ההתנחלות ועד סוף תקופת ממלכת יהודה במאה ה-6 לפנה"ס. היישוב מוזכר גם באונומסטיקון של אוזביוס.
היישוב המחודש התקיים עד לתקופה הביזנטית ונקרא בשם ירמס (ΊЄρμοхώς). ההתיישבות במקום נפסקה עם הכיבוש הערבי, ומאז לא ידוע על יישוב שהוקם שם.
ממצאים.
בחפירות הרבות שנערכות בתל, מ-1970 ועד ימינו אנו, נחשפה מערכת ביצורים הכוללת חומת אבן, ארמון מונומנטלי רחב ממדים, אזורי מגורים ואזור תעשייה מתקופת הברונזה הקדומה. בנוסף, ישנו אקרופוליס מהתקופות המאוחרות יותר.
מערכת הביצורים והחומה של העיר היא אחת מהמערכות הגדולות ביותר שנמצאו באזור, והיא כוללת חומה בעובי של 30 מטר, ושערים ששרידיהם עדיין בגובה 4 מטרים.
פורים ברמת בית שמש.
בעקבות הממצאים של החומה הקדומה, התעורר בשנת התשפ"ב פולמוס סביב קריאת המגילה וחגיגת פורים ברמת בית שמש. רבנים שונים הורו לקרוא מגילת אסתר בשכונה רמה ד' בבית שמש גם בט"ו אדר מחמת הספק מדין עיר מוקפת חומה מימות יהושע בן נון. לעומתם רבנים אחרים התנגדו לפסק וקבעו להמשיך במנהג לקרוא בי"ד בלבד. נשמעו גם דעות יחידאיות לקרוא רק בט"ו, ומי שרוצה להחמיר יקרא גם בי"ד בלי ברכה.
ירמות
פרס דיזינגוף
ארנון גפני
ארנון גפני (14 ביולי 1932 - 13 באוגוסט 2015) היה כלכלן ישראלי ונגיד בנק ישראל השלישי.
ביוגרפיה.
ארנון גפני נולד ב-1932 בתל אביב, בן יחיד להוריו. מצד אביו היה דור חמישי בארץ. האב, שמחה גפני (וינברג), היה פקיד מכס ובשנות ילדותו של גפני נדדה המשפחה בעקבות תפקידיו אל חיפה, ירושלים, ראש הנקרה ולאחר מכן חזרו לתל אביב ואל חיפה. את לימודיו התיכוניים עשה בגמנסיה הרצליה בתל אביב וסיים בבית הספר הריאלי בחיפה. לימים היה אביו מראשוני משרד האוצר, מנהל אגף המכס והבלו והממונה על הכנסות המדינה, ולאחר מכן היה יושב ראש בנק הדואר.
בתקופת לימודיו בתל אביב ערך גפני את עיתון בית הספר בשם "אור וצל". עם גמר לימודיו ב-1950 התגייס לצה"ל אך לאחר זמן קצר בלבד זכה במלגה שהעניק משרד החינוך ללימודים גבוהים בניו יורק. הוא סיים ב-1954 את חוק לימודיו לתואר הראשון בכלכלה ומדע המדינה בקולג' בארט, מוסד שהתנהל בשיתוף התלמידים ובמסגרתו נבחר גפני ליושב ראש הגוף המנהל. בשובו לישראל שירת בשנים 1954–1957 כעוזר של היועץ הכספי לרמטכ"ל בדרגת סגן. בתוך כך סיים ב-1957 את לימודי התואר השני בסטטיסטיקה וכלכלה במכון פאלק של האוניברסיטה העברית בירושלים. בתקופת לימודיו באמריקה היה חבר החוג הדרמטי ובארץ למד משחק בהנחייתו של צבי פרידלנד. בתקופת לימודיו בירושלים עבד כקריין ב"קול ישראל".
ב-1958 הצטרף לעבודה ככלכלן באגף התקציבים במשרד האוצר והיה ממונה על תקציב משרד התחבורה וחבר הוועדה שהמליצה על הקמת רשות הנמלים. עם הקמתה של הרשות ב-1961, עבר לעבוד בה בתפקיד ראש אגף הכלכלה והמסחר. בשנים 1967–1970 היה מנהל נמל אשדוד ולאחר מכן חזר למשרד האוצר והיה הממונה על התקציבים (1970–1975) ומנכ"ל המשרד (1975–1976). ב - 1972 כממונה על אגף התקציבים באוצר עמד גפני בראשות ועדה בין משרדית לנושא קצב הגידול הרצוי בירושלים. המלצתה המרכזית של הוועדה הייתה להאיץ את הבנייה עבור יהודים. המלצה זו אומצה על ידי ממשלת גולדה מאיר כמדיניות התכנון לבירה.
ב-1976, לאחר מעצרו של אשר ידלין, מונה לנגיד בנק ישראל, תפקיד בו כיהן עד 1981 במהלך כהונתם של ארבעה שרי אוצר. ועדת בייסקי קבעה כי על תקופת כהונתו מוטלת האחריות על ראשיתו של הוויסות והיעדר המענה המערכתי שניתן לו.