היא הכירה את חואן פרון בתקופת גלותו בפרגוואי, לאחר שהודח בהפיכה צבאית מכהונתו הראשונה כנשיא ארגנטינה. באותה תקופה הייתה רקדנית במועדון לילה, והוא היה נשיא מודח, גולה, ואלמן. ב-1960 עברה עם פרון לספרד, וב-1961 נישאו תחת לחץ השלטונות הספרדיים, שלא ראו בעין יפה את מגוריו המשותפים של פרון עם בחורה צעירה.
לאחר שהודח בהפיכה ב-1955, נאסר על פרון לחזור לארגנטינה, ולכן משהחל לגלות מחדש מעורבות בפוליטיקה הארגנטינית שימשה עבורו שליחה ובלדרית בין ספרד לדרום אמריקה. ב-1973 שוכנע פרון להציב מחדש את מועמדותו לנשיאות ארגנטינה, והוא החליט לרוץ לנשיאות עם איסבל כסגניתו, אף על פי שחסרה כל ניסיון פוליטי או שאיפות בתחום. היא הייתה אישיות שונה לחלוטין מאשתו הקודמת אוויטה, שניסיונה להציב את עצמה כמועמדת לסגן-נשיא 22 שנה קודם לכן נבלם בתקיפות על ידי ראשי הצבא. פרון ניצח בבחירות עם אשתו איסבל כסגניתו, אך פחות משנה מאוחר יותר, ב-1974, נפטר מהתקף לב במהלך כהונתו. איסבל מונתה לנשיאות.
גם תקופת נשיאותה לא האריכה ימים. היא התקשתה לשלוט בקבוצות הכוח הנדרשות בפוליטיקה הארגנטינית – הצבא וארגוני הפועלים, וב-1976 הופלה בהפיכה צבאית שהביאה לעליית המשטר הצבאי בארגנטינה (1976–1983). במשך 5 שנים הוחזקה במעצר בית, וב-1981 נשלחה לגלות במדריד, ספרד. היא הורשתה לחזור לארגנטינה ב-1983, בתקופת נשיאותו של ראול אלפונסין, וחזרה לעמוד בראש המפלגה החוסטיסיאליסטית אולם לאחר שנה חזרה למדריד. היא חזרה שוב לארגנטינה ב-1988 בכדי לטפל בסכסוך ירושה של חואן פרון. אחר כך שבה למדריד ושמרה מאז על פרופיל נמוך.
בנובמבר 2006 נדרשה פרון להתייצב, יחד עם פוליטיקאים פרוניסטים נוספים, בפני בית משפט בארגנטינה למסירת עדות הנוגעת למעורבותה בהיעלמותם של אזרחים בתקופת נשיאותה. פרון הואשמה בארגנטינה בהיעלמותו של האקטיביסט הקטור אלדו פאגטי גאז'גו ב-25 בפברואר 1976, ובאחריות להיעלמותם ורציחתם של מאות אנשים. משלא התייצבה, הוצאה בקשה לאינטרפול למעצרה והסגרתה לארגנטינה, וב-12 בינואר 2007 נעצרה בידי משטרת ספרד. פרון התנגדה לבקשת ההסגרה הארגנטינית, והדיון בבקשת ההסגרה התנהל במשך למעלה משנה. ב-28 במרץ 2008 נדחתה בקשת ההסגרה. בית המשפט הספרדי קבע שהעברות בהן הואשמה אינן בגדר פשע נגד האנושות, ולפיכך חלה עליהן התיישנות.
אוויטה
סיילם (אורגון)
סיילם (באנגלית: Salem) היא עיר הבירה של מדינת אורגון בארצות הברית וכן בירת מחוז מריון. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2018, אוכלוסיית העיר מונה 173,442 תושבים, מה שהפך אותה לעיר השנייה בגודלה במדינה אחרי פורטלנד. העיר שוכנת במרכז עמק וילאמט הפורה.
מקור שמה של העיר היא במילה העברית "שלום", והיא מכונה גם "עיר הדובדבנים" בשל פסטיבלי הדובדבנים הנערכים בה.
היסטוריה.
שמו האינדיאני של המקום היה "צ'מקטה", ומשמעו "מקום מפגש או מנוחה". שם זה נשמר בשמה של המכללה המקומית "המכללה המקומית צ'מקטה".
ההתיישבות הראשונה של האדם הלבן באזור הייתה המיסיון שהוקם בה בשנת 1840 על ידי המיסיונר ג'ייסון לי. בשנת 1844 פורק המיסיון ונוסדה העיר.
ככל הנראה שמה של העיר נבחר על ידי דייוויד לסלי מסיילם מסצ'וסטס. או ו. ה. וילסון אשר תכנן את העיר בין השנים 1850–1851.
בשנת 1851 הפכה העיר לבירת המדינה (הבירה הקודמת הייתה אורגון סיטי). הבירה עברה בשנת 1855 לעיר קורבאליס אולם שבה לסיילם באותה שנה.
בניין הקפיטול שנשרף בשנת 1856 הוקם מחדש בשנת 1876 בסגנון יווני קלאסי. הכיפה שעליו נבנתה בשנת 1893. גם בניין זה נשרף ב-25 באפריל 1935. בניין שלישי הוקם באותו מיקום בשנת 1938.
גאוגרפיה.
שטחה של העיר 120.1 קמ"ר, מתוכם 118.4 קמ"ר שטחי יבשה ו-1.6 קמ"ר שטחי מים (1.36%).
אקלים.
כמו רוב אזור עמק וילאמט, בסיילם יש אקלים ימי בחוף המערבי ( Köppen "Csb" ) עם כמה מאפיינים של האקלים הים תיכוני. הגשם הכבד ביותר יורד בסוף הסתיו ולאורך כל החורף, וכמעט כל המשקעים השנתיים יורדים בין אוקטובר למאי, עם עונה יבשה מיוני עד ספטמבר. שלג קל מתרחש בחורף, אך השלגים הגדולים נדירים. בעיקר שמים מעוננים ותקרות ענן נמוכות הם דבר שבשגרה בעונה הגשומה.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת של סיילם היא 11.7 מעלות צלזיוס. המשקעים השנתיים שלה הם 1,007 מ"מ אינץ' כולל 8.9 ס"מ שלג בממוצע שלג. עם זאת, יותר מרבע שנים לא יורדו כלל שלג. בירת המדינה נמצאת כ -76 ק"מ דרומית לפורטלנד, אך למעשה טמפרטורה ממוצעת נמוכה יותר מזו של פורטלנד.
דמוגרפיה.
על פי מפקד האוכלוסין לשנת 2010 החלוקה הגזעית בעיר
היו 57,290 משקי בית מתוכם ב-33.8% היו ילדים מתחת לגיל 18 שגרים איתם, 45.0% היו זוגות נשואים שגרים יחד, 13.0% היו בעלי בית נשי ללא בעל נוכח, 5.2% היו בעלי בית גבר ללא אשה נוכחת, ו 36.7% היו לא משפחות. 28.8% מכלל משקי הבית היו מורכבים מאנשים פרטיים ו -10.4% מהם גרו לבד מגיל 65 ומעלה. גודל משק הבית הממוצע היה 2.55 וגודל המשפחה הממוצע 3.15.
הגיל הממוצע בעיר היה 34.5 שנים. 25.2% מהתושבים היו מתחת לגיל 18; 10.8% היו בין הגילאים 18-24; 27.6% היו בין 25 ל -44; 24.5% היו בין 45 ל 64; ו- 12% היו בני 65 ומעלה. החלוקה המגדרית של העיר היה 49.9% גברים ו -50.1% נשים.
כלכלה.
עיקר כלכלת העיר מתבססת על שירותים לאזור החקלאי שסביבה, והשירות הציבורי של מדינת אורגון המרוכזת בה מתוקף היותה בירת המדינה. החל משנות ה-90 של המאה ה-20 התפתח באזור העיר מרכז של תעשייה עתירת ידע ("היי-טק").
המעסיקה הגדולה ביותר בעיר היא מדינת אורגון. לאחריה אפשר למנות את מערכות החינוך והבריאות הציבוריות, הממשל הפדרלי, העירייה ואת חברת הביטוח קייזר פרמננטה.
ממשלה.
סיילם מנוהלת על פי המודל הממשלתי-מנהל. מועצת העיר מורכבת משמונה חברים שנבחרים ממחלקות חבר בודדות. ראש העיר נבחר בהצבעה עירונית.
ראש העיר הנוכחי הוא צ'אק בנט, דמוקרט שנבחר לראשונה בשנת 2016.
תרבות.
האירוע הגדול ביותר בסיילם הוא יריד מדינת אורגון בסוף אוגוסט עד יום העבודה. היריד ממוקם בגני התערוכה של אורגון בצפון סיילם, ומציע תערוכות, תחרויות ורכיבות קרנבל. אירועים נוספים כמו קונצרטים, מופעי סוסים ורודואים מתקיימים במרכז הירידים והמוצגים של אורגון לאורך כל השנה.
בסיילם ובסביבתה מגוון יקבים וכרמים הפתוחים לקהל, כולל היקב הוותיק ביותר של אורגון, יקב האנווד .
סיילם הוא גם ביתו של אחד הפארקים העירוניים הקטנים בעולם, פארק וואלדו, המורכב מעץ סקויה יחיד .
גאוות הקפיטול (אירוע הגאווה השנתי של סיילם) נערך בתחילת אוגוסט.
אתרים בעלי חשיבות.
בעיר נמצאים אוניברסיטת וילאמט, ומוזיאון תחנת מיסיון.
אימאם
אִמאם (בערבית: إمام‎. מילולית: זה שלפני) היא עמדת הנהגה אסלאמית.
בשנותיו הראשונות של האסלאם, המונח אימאם התייחס לאנשים שהיו יורשיו של מוחמד בתפקיד מנהיג האומה הערבית. אנשים אלו היו מופקדים על הנהגת הקהילה האסלאמית בכל היבטי החיים, ביניהם תחום הדת והמוסר. בשנים אלה, המונח ח'ליפה ואימאם היו מקבילים.
האמאם משמש לרוב כתואר של מנהיג פולחן של מסגד וקהילה מוסלמית בקרב מוסלמים סונים. בהקשר זה, אימאמים עשויים להוביל שירותי תפילה אסלאמיים, לשמש כמנהיגים בקהילה ולספק הדרכה דתית.
עבור מוסלמים שיעים, האימאמים הם מנהיגי הקהילה האסלאמית (האומה) אחרי הנביא. המונח חל רק על בני "אהל אל-בית", משפחתו של נביא האסלאם מוחמד, אשר נחשבים כבלתי ניתנים להשחתה.
אימאמים סונים.
הבחנה חשובה אשר אלו שאינם מוסלמים לרוב מתעלמים ממנה היא שלעדת האסלאם הסוני אין אימאמים באותו מובן של השיעה. במושגים יומיומיים, האימאם למוסלמים סונים הוא זה שמוביל תפילות פורמליות (פרד) איסלאמיות, אפילו במקומות מלבד המסגד. בכל פעם שהתפילות מתקיימות בקבוצה של שניים או יותר עם אדם אחד מוביל הוא נקרא האימאם והאחרים עוקבים אחריו על ידי העתקת פעולות הפולחן שלו. הדרשה ביום שישי ניתנת לרוב על ידי אימאם ממונה. לכל המסגדים יש אימאם שיוביל את התפילות ( הקהילה ), אף על פי שלעיתים הוא יכול להיות חבר מהקהילה ולא אדם שמונה רשמית ומקבל שכר.
המונח משמש גם למלומד או רשות חכם דתי מוכר באסלאם, לרוב עבור החכמים המייסדים של ארבעת המדהבים הסונים, או אסכולות המשפט (הפיקה). כמו כן, הוא עשוי להתייחס גם למלומדים המוסלמים שיצרו את המדעים האנליטיים הקשורים לחדית' או שהוא עשוי להתייחס לראשי משפחת מוחמד בתקופת הדורות שלהם.
אימאמים שיעים.
באסלאם השיעי, מקום האימאם באמונה ומשמעותם מרכזיים יותר מאשר בסונה. האימאם השיעי מוצג כשקול לנביא מוחמד (מלבד העובדה שהוא אינו חווה התגלויות), האימאם מחזיק בידע שנמסר אליו ממלאכים, והוא אף יכול לחולל ניסים. השיעים מאמינים כי האימאמים נבחרים על ידי אלוהים כדוגמאות מושלמות עבור המאמינים ולמובילי האנושות כולה בכל תחומי החיים. הם גם מאמינים כי כל האימאמים שנבחרו מוגנים מפני עשיית חטא והם ללא דופי. המוגנות הזאת נקראת "עיסמה" (عصمة). מתוך מעמד זה של האימאמים נגזר המושג "וולאיה", שהוא חובת נאמנות ואהבה לאימאם. שני מושגים אלה, האימאם והוולאיה, הם המושגים העיקריים אשר מבדילים את השיעה מהסונה.