מקורות החוליגניזם הקשור למועדון החל בשנות ה-60, אז יוסדה קבוצת "The Mile End Mob" (ששמה נקרא אחר אזור איסט אנד בלונדון). בשנות ה-70 וה-80 (אז עידן החוליגניזם האנגלי היה בשיאו) נודעו אוהדי המועדון לשמצה על אלימות שהם מפגינים כלפי יריבהם וכלפי המשטרה. בשנות ה-70 במיוחד קבוצות חוליגנים מקומיות היו מתקוטטות לפני משחקים באופן קבוע, בעיקר מרובע בארקינג, ורובע דאגנהאם בלונדון. ארגון ה"Inter City Firm" (או ICF) היו הבולטים שבארגוני החוליגנים של המועדון, ונקראו כך כיוון שהיו מסתננים באופן קבוע לרכבות של חברת InterCity (שהיא חברת רכבות בריטית) כאשר היו נוסעים למשחקי חוץ והיו מסווים את עצמם בבגדים רגילים על מנת לחמוק מהמשטרה, שהייתה לרוב בודקת את הסעות הצ'ארטר המוזלות לאוהדים.
הסרט "בלי חוקים" בכיכובם של אלייז'ה ווד וצ'ארלי האנם מתמקד בקבוצת חוליגנים פיקטיבית בשם ה"Green Street Elite", שמבוססת באופן רופף על הICF.
יריבויות.
לוסטהאם יריבויות רבות, בעיקר עם מועדונים מקומיים לונדוניים. עם טוטנהאם הוטספר ישנה היריבות של מזרח לונדון נגד צפון לונדון, בעוד נגד צ'לסי היריבות של מזרח נגד מערב לונדון. היריבות נגד טוטנהאם תודלקה על ידי מעברי שחקנים מוסטהאם לטוטנהאם: מייקל קאריק, מרטין פיטרס, פול אלן, ג'רמיין דפו וסקוט פארקר, ויותר מכך על ידי מעברו של הארי רדנאפ, מאמנם לשעבר של הפטישים שעבר להיות מאמן ההוטספור. מאז עונת 2006/2007 ישנה יריבות בין הפטישים למועדון מיורקשייר, שפילד יונייטד, עקב נסיבות מפוקפקות בהם עבר קרלוס טבז לוסטהאם ועזר לה להישאר בליגה על חשבון שפילד באותה העונה.
אולם, היריבות הקשה, המרה והעתיקה ביותר של וסטהאם היא נגד המועדון הלונדוני מילוול. היריבות בין אוהדי וסטהאם למילוול נחשבת לאחת היריבות האלימות והקשות בין מחנות אוהדים ברחבי העולם, וידועות בקרב חוליגנים כאחת הירבויות החמות שיש על הגלובוס.
שתי הקבוצות הן יריבות מקומיות, שנוצרו במקור על ידי מפעלי ברזל וספנות יריבים ("קבוצות עבודה") באזור גדות נהר התמזה, ושכנו פחות מ-5 ק"מ אחד מהשני. המפעלים התחרו על חוזי עבודה, עובדים, ספקי חומרי גלם ועוד, והקימו קבוצות כדורגל שבתחילה הורכבו מהעובדים של החברות. בתחילת המפגשים ביניהם ידה של וסטהאם הייתה על העליונה, מה שגרם לוסטהאם להיות הקבוצה הבכירה יותר עד היום. בעוד מילוול דעכה לליגות הנמוכות של הפוטבול ליג, וסטהאם הייתה בעלייה והגיעה לליגה הבכירה, וזכתה בגביע ה-FA. בשנות ה-20 היריבות הגיעה לשיאים חדשים בזמן אירועי שביתות המפעלים, כאשר המפעלים באזור אייל אוף דוגס (שייצגו אוהדי מילוול), סירבו לשתף איתם פעולה, ועקב כך תחושות קשות בין מחנות האוהדים לאורך השנים. בשנת 1972, נהרג אוהד מילוול בתחנת הרכבת New Cross Station, לאחר שנפל מהרכבת בזמן קטטה עם אוהדי וסטהאם. בעונת 2009/2010 הגרילו שתי הקבוצות אחת את השנייה בגביע הליגה האנגלי ונפגשו ב-25 באוגוסט 2009 באפטון פארק, היה זה המפגש הראשון בין הקבוצות מזה שנים. קטטות בין אוהדים החלו מחוץ לאצטדיון עוד מלפני המשחק, מה שגרם לפרעות, חוליגניזם כללי והשחתת רכוש בקרב האצטדיון, מה שכלל דקירתו של אחד מאוהדי מילוול. בנוסף התחממות האירועים הגיעה גם ליציעים ואוהדי וסטהאם החלו לפרוץ לדשא מה שגרם את הפסקת המשחק לפרקים. על משחק זה נקנסה וסטהאם על ידי ההתאחדות האנגלית, בעוד מילוול יצאה נקייה.
סגל שחקנים.
נכון ל-19 באוגוסט 2022
מטבעת ארצות הברית
מטבעת ארצות הברית (באנגלית: United States Mint) היא המטבעה הלאומית של ארצות הברית, והיא עוסקת בייצור מטבע עבור המדינה, אשר מאפשר לה לקיים מסחר ולנהל כלכלה. המטבעה הראשית ממוקמת בוושינגטון די. סי., וכן קיימים מתקני בת נוספים בפילדלפיה, בדנוור, בסן פרנסיסקו ובווסט פוינט.
המטבעה נוסדה על ידי הקונגרס בחוק שיטת המטבע מ-1792 והוכפפה למחלקת המדינה. לפי התנאים בחוק שיטת המטבע, המטבעה הראשונה הוקמה בפילדלפיה, בבירת ארצות הברית דאז. היה זה המבנה הראשון של הרפובליקה שהוקם לפי המתחייב בחוקה.
המנהל הראשון של המטבעה היה המדען בעל השם דייוויד ריטנהאוס. כיום נושא בתפקיד אדמונד מוי. הנרי וויט היה המפקח הראשון ומעצב המטבעות הראשי. הוא אחראי לעיצוב של חלק מהמטבעות הראשונים של ארצות הברית. עמדה חשובה נוספת במטבעה היא של החרט הראשי, תפקיד שנשאו בו בין היתר: פרנק גספארו, ויליאם בארבר, צ'ארלס בארבר, ג'יימס לונגאיקר, כריסטיאן גוברכט ואנטוני פגוט.
המטבעה הפכה למוסד עצמאי ב-1799, ולפי חוק שיטת המטבע משנת 1873 הוכפפה למחלקת האוצר. בשנת 1981 היא הושמה תחת אחריותו של גזבר ארצות הברית במחלקת האוצר.
היסטוריה.
המטבעה הפעילה מספר סניפים מאז שהוקמה בפילדלפיה בשנת 1892 בבניין הנקרא "Ye Olde Mint". עם פתיחת הסניפים של המטבעה נוצר צורך להטביע סימן, מאפיין מזהה של המטבעה, על מנת לזהות את מתקן המקור. הסניפים הראשונים של המטבעה היו בשארלוט, קרוליינה הצפונית, קרוליינה הצפונית (1838–1861), דהלונגה, ג'ורג'יה (1838–1861), וניו אורלינס, לואיזיאנה (1838–1909). המטבעות בשארלוט (סימן זיהוי C) ובדהלונגה (סימן זיהוי D) נפתחו כדי להקל על המקומיים להמיר הפקדות זהב למטבעות, והטביעו רק מטבעות זהב. מלחמת האזרחים האמריקנית גרמה לסגירת שני מוסדות אלו לצמיתות. המטבעה בניו אורלינס (סימן זיהוי O) נסגרה בתחילת מלחמת האזרחים (1861) ולא נפתחה מחדש עד תום תקופת השיקום בשנת 1879. במהלך שתי התקופות בהן פעל המתקן הוטבעו בו מטבעות מזהב ומכסף ב-11 קטרים שונים, אם כי רק עשרה קטרים הוטבעו בו זמנית במטבעה. בשנת 1851 הוטבעו מכסף: מטבע של שלוש סנט, חצי דיים, דיים, רבעים וחצי דולר, ומזהב: דולר, רבע איגל, חצי איגל, איגל ואיגל כפול. כל איגל שווה בערכו ל-2.5 דולר).
סניף חדש נפתח בקרסון סיטי, נבדה, בשנת 1870. הוא פעל עד 1893, עם ארבע שנות הפסקה זמנית מ-1885 עד 1889. כמו הסניפים בשארלוט ודהלונגה, הסניף בקרסון סיטי (סימן זיהוי CC) נפתח כדי לנצל את המחצבים המקומיים, במקרה של קרסון סיטי, עורק גדול של כסף, אף שגם מטבעות זהב הוטבעו שם.
סניף נוסף הוקם בשנת 1920 במנילה בפיליפינים, אז מושבה של ארצות הברית. עד היום הסניף במנילה הוא הסניף היחיד שהוקם מחוץ לגבולות היבשתיים של ארצות הברית. הסניף היה אחראי על ייצור מטבעות של המושבה (יחידות של: אחד, חמש, עשר, עשרים וחמישים סנטאבו). הסניף פעל בין השנים 1920–1922, ושוב בין 1925–1941 (עד כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה). מטבעות שהוטבעו במנילה נושאים את הזיהוי M או בלי זיהוי כלל, בדומה למטבעות שהוטבעו בפילדלפיה באותה עת.
מתקנים נוכחים.
פילדלפיה.
המתקן הגדול ביותר של המטבעה ממקום בפילדלפיה, אחת מארבע מטבעות פעילות. המתקן הנוכחי בפילדלפיה נפתח ב-1969, והוא המטבעה הרביעית לפעול בפילדלפיה. הראשונה נבנתה בשנת 1792, כאשר פילדלפיה הייתה עדיין בירת ארצות הברית, והחלה לפעול ב-1793. עד שנת 1980 לא נשא אף מטבע מן המטבעות שנטבעו בפילדלפיה סימן זיהוי, להוציא מספר מטבעות חריגים שציינו אירועים מיוחדים. בשנת 1980 נתווסף סימן הזיהוי P לכל המטבעות בשיטת המטבע של ארצות הברית להוציא את הסנט. עד שנת 1968 הייתה המטבעה בפילדלפיה אחראית לכמעט כל הטבעות ההגהה וההטבעות לאספנים. המטבעה בפילדלפיה אחראית גם על הכנת התבניות והחריטה של המטבעות. כמו כן, מחלקת העיצוב של המטבע ממוקמת במטבעה בפילדלפיה.
דנוור.
הסניף בדנוור החל לפעול ב-1863 כמשרד מקומי לבדיקת דרגת הטוהר של זהב, ארבע שנים לאחר שנמצא זהב באזור. עד סוף המאה המשרד גלגל למעלה מ-5 מיליון דולר בשנה מהפקדות של זהב וכסף, וב-1906, המטבעה פתחה את הסניף החדש שלה בדנוור. דנוור משתמשת בסימן זיהוי D, ומטביעה מטבעות רק למחזור, לבד מההטבעה שלה יחד עם עוד שלוש מטבעות של מטבע 10 דולר מזהב לציון אולימפיאדת לוס אנג'לס בשנת 1984. בנוסף, היא גם מייצרת תבניות הטבעה לעצמה ולמטבעות אחרות.
סן פרנסיסקו.
הסניף בסן פרנסיסקו נפתח בשנת 1854 על מנת לשרת את המחצבות בקליפורניה בזמן הבהלה לזהב. סימן הזיהוי שלה הוא S. במהרה גדל הסניף מעבר לקיבולת של הבניין הראשון שלו, והוא עבר לבניין חדש בשנת 1874. בניין זה, אחד היחידים ששרדו את רעידת האדמה הגדולה של שנת 1906, שימש עד לשנת 1937, אז נפתח מתקן חדש. הסניף נסגר בשנת 1955 ונפתח מחדש לאחר עשור בעקבות מחסור במטבעות בשנות ה-60. בשנת 1968, עבר אליו רוב הייצור של מטבעות הגהה ומטבעות לאספנים מפילדלפיה, ומאז 1975 הוא מייצר רק מטבעות כאלו, להוציא מספר מטבעות מיוחדים ואחוז מסוים מההטבעות של מטבע הסנט בתחילת שנות ה-80. במטבעות סנט אלו לא ניתן להבחין אם הוטבעו בסן פרנסיסקו או בפילדלפיה.
וסט פוינט.
הסניף בווסט פוינט הוא הסניף החדש ביותר של המטבעה, אשר קודם לכן שימש מתקן אחסון למטילים. הוא נפתח לראשונה בשנת 1937, ויוצרו בו מטבעות סנט בין השנים 1973–1986. המטבעה בווסט פוינט קיבלה את מעמדה הרשמי כסניף של המטבעה הראשית ב-31 במרץ 1988. יחד עם מטבע הסנט שכבר הוזכר, שהיה זהה לזה שיוצר בפילדלפיה, טבעה וסט פוינט מספר גדול של מטבעות זיכרון ואספנות הנושאים את סימן הזהות W. בשנת 1996 טבעה וסט פוינט מטבעות דיים, אבל עבור אספנים ולא למחזור. הסניף בווסט פוינט משמש עדיין לאחסון חלק מיתרות הזהב של ארצות הברית, וכיום הוא המתקן היחיד המטביע מטבעות איגל מזהב, מכסף ומפלטינה.
פורט נוקס.