קראנץ'באנג לינוקס (באנגלית: CrunchBang Linux) הייתה הפצת לינוקס המבוססת על דביאן. ההפצה עוצבה כך שתשתמש ביחסית מעט מאוד משאבי מערכת. פיתוח ההפצה הופסק ב-6 בפברואר 2015 על ידי מפתחה פיליפ ניובורו, ובמקום זה המליץ למשתמשים להשתמש בהפצה דביאן. ההפצה זכתה לביקורות אוהדות ולאחר סיום פיתוחה נוצרו הפצות דומות לה, דוגמת BunsenLabs, CrunchBang++ ו-CrunchBang-Monara.
תוכנה.
ההפצה אינה כוללת סביבת שולחן עבודה, ובמקום זה משתמשת במנהל חלונות הקרוי Openbox. רבות מהתוכנות המותקנות מראש בהפצה הן מבוססות GTK+. בעבר ההפצה הייתה מבוססת על ההפצה אובונטו, אך היא החלה להיות מבוססת על דביאן החל מגרסה 10, שגרסת אלפא ראשונה שלה שוחררה ב-20 במרץ 2010.
CrunchBang Linux
Crunchbang
יקר הערך
הקרב בביג רוק
הקרב בביג רוק (באנגלית: Battle at Big Rock) הוא סרט ספין אוף קצר אמריקאי ואירי מסוג מדע בדיוני השייך לזיכיון של "פארק היורה". הסרט יצא ב-15 בספטמבר 2019, לאחר שיציאתו נדחתה בגלל יציאת הסרט ".
עלילת הסרט חלה שנה לאחר אירועי " ולפני תחילת "".
סרט זה הוא בן שמונה דקות והוא הועלה לערוץ האמריקאי FX Networks וברשתות האינטרנט. הסרט בוים בידי קולין טרוורו, במאי ותסריטאי של חלק מסרטי הסדרה. עם זאת אף אחד מהשחקנים של הסדרה לא נראה בסרט זה. הסרט צולם באחוזת פאוורסקורט ויער סקויות בדבלין שבאירלנד.
עלילה.
בסוף , שוחררו קבוצת דינוזאורים לחופשי בצפון קליפורניה מתוך אחוזת לוקווד - אחוזה גדולה, בה ניסו אנשי עסקים נכלוליים לארגן מכירה של דינוזאורים אך נכשלו והובילו להימלטות הדינוזאורים מהשערים. הדבר גורם לכאוס גדול באזור ולסכנת חיים לאנושות.
הסרט מתחיל שנה לאחר מכן ומוצגים בו דניס ומריאנה, הורים במשפחה מורכבת מאוקלנד הנוסעים עם ילדיהם לחופשת קמפינג בפארק בדיוני בשם "ביג רוק", המצוי בקרבת אחוזת לוקווד בעת שהדינוזאורים בורחים החוצה. המשפחה נחה בלילה בקרוואן גדול ורואים מהחלון יצור המתברר כנסוטוצרטופס. נראית נקבה ובנה מתקרבים למדורה ולמנגל. השניים מותקפים בידי אלוזאורוס רעב אך נסוטוצרטופס זכר מגיע ומרחיק אותו מהם. אז האלוזאורוס פונה למשפחה והופך את הקרוואן. הוא מנסה לתפוס את בני המשפחה שנמלטים ברגע האחרון מהמבנה. האלוזאורוס מורחק בידי קשת מוצלבת שנושאת הבת קדאשה, אשר קיבלה אותה מהשכן לקמפינג גרג.
בסיום הסרט נראים בקטעי "Found Footage" חלק מההיתקלויות של שאר התושבים עם הדינוזאורים. קומפסוגנתוסים רודפים אחרי ילדה קטנה, סטגוזאורוס מסיט מכונית מהכביש לעבר צוק, סירה שטה בשלווה לצד עדר פרזאורולופוסים הרועים על גדת נהר, מוסזאורוס טורף עמלץ לבן שתפס אריה ים ופטרנודון חוטף יונה ששוחררה בעת חתונה.
דמויות.
יצורים פרהיסטוריים הנראים בקטע:
עארף עבד א-ראזק
עארף עבּד א-ראזק (בערבית: ; כוניה: אבו פיצל; 1894, טייבה – 1944, בולגריה) היה ראש כנופיות במרד הערבי הגדול בארץ ישראל (1936–1939) בתקופת המנדט הבריטי.
הוא היה מראשוני המפקדים של המרד ב-1936 ושימש כמפקד אזור. לאחר חידוש המרד ב-1937, התחרה במי שנחשב למפקד העליון, עבד א-רחים אל-חאג' מוחמד, על התואר "המפקד הכללי של המרד".
ביוגרפיה.
עד המרד הערבי הגדול.
עארף עבד א-ראזק היה איש הכפר טייבה וקרובה ואיש טיפוחה של משפחת אל-חאג' אבראהים, מהמשפחות החשובות של טולכרם, שמוצאה מטייבה.
מגיל צעיר היה פעיל בתנועה הלאומית הערבית ותמך בפאן-ערביות וביצירת מדינה ערבית עצמאית בסוריה הגדולה. ב-1921 השתתף במהומות ביפו (מאורעות תרפ"א) ונאסר.
החל מ-1923 היה שודד-דרכים ונידון על כך למאסר של שלוש שנים. לאחר שריצה את תקופת מאסרו, שימש כמודיע משטרתי ומתווך קרקעות. בעבודתו זו הסדיר את מכירתן ליהודים של חלק גדול מקרקעות טייבה.
במחצית הראשונה של שנות ה-30 השתתף בפעילות מפלגת "ועידת הנוער" ובפלוגות ארגון הצופים הערבים שקם בחסות המפלגה.
בשלב המוקדם של המרד (1936).
עבד א-ראזק היה מראשוני המפקדים של המרד הערבי הגדול ב-1936 והמפקד העיקרי באזור טולכרם. הוא היה בין מארגני החבורות שנעשו בהדרגה למפקדים הראשיים באזורי מגוריהם, והאזור בפיקודו היה נפת בני צעב, מדרום לטולכרם.
הוא הקים באזורו מבנה היררכי, שבו היה מפקדן העליון של שמונה קבוצות (בערבית: פציל, ברבים: פצאאִל) בפיקודם של שמונה מפקדי משנה.
בסוף יולי 1936 נפגש עבד א-ראזק ליד טובאס עם עמיתיו המפקדים בשומרון, פח'רי עבד אל-האדי מעראבה ועבדאללה אל-בירותי מעקרבה. בפגישה זו נעשה הניסיון הראשון לתיאום בין חבורות המורדים השונות, אולם הוא ככל הנראה לא צלח.
לאחר הגעתו לארץ ישראל של פוזי אלקאוקג'י, הוא נפגש בתחילת ספטמבר עם ששה מפקדים של חבורות מורדים גדולות, ובהם עבד א-ראזק, וקיבל מהם הצהרה חתומה שהכירה בו כמפקד הראשי של המרד. יחד עם המפקדים החשובים האחרים, היה עבד א-ראזק חבר בוועדה בת שבעה חברים, שעליה הטיל קאוקג'י את האחריות למשימת איסוף הכספים.
אולם באוקטובר 1936, עם סיום השביתה הכללית, עזבו כוחותיו של קאוקג'י את ארץ ישראל וכתוצאה מכך התמוטט המבנה הפיקודי שהקים.
לאחר חידוש המרד (1937–1939).
באוקטובר 1937 התחדש המרד, אולם ללא התשתית הארגונית שהייתה לו בתחילתו, עקב הגלייתם ומאסרם של רוב חברי הגופים הלאומיים. בדמשק קם מטה המורדים החדש, שכונה "הוועדה המרכזית של הג'יהאד" . זו פעלה על פי הוראותיו של ראש הוועד הערבי העליון, אמין אל-חוסייני, מסתיו 1937 ועד סוף המרד. עבד א-ראזק קיבל ממנה הקצבה חודשית בסך 600–800 לירות ארצישראליות, שאפשרה תשלום משכורות חודשיות למורדים במשרה מלאה. במהלך שנת 1938 עוצב מחדש מבנה הפיקוד של המורדים, על בסיס המתכונת של 1936. בסתיו 1938, לאחר ש"הוועדה המרכזית" נכשלה במינוי מפקד ראשי חיצוני למרד, יזמו מפקדי המורדים את הקמת "משרד המרד הערבי בפלסטין", שהורכב ממפקדים אזוריים ובהם עבד א-ראזק, והוסכם שכל אחד מהם יכהן כראש המשרד לפי תור. אלא שהמשרד לא הצליח לפעול כמפקדה צבאית עליונה וחבריו נותרו עצמאיים.
על אף פעילותם במסגרת מחתרתית, אך מתוך רצון לזכות במעמד, מצאו מפקדי המורדים עניין במדים ובדרגות. סמל דרגתו של עבד א-ראזק היה שני כוכבים וכתר.
עבד א-ראזק כתב כרוזים פוליטיים מודפסים בעברית והורה למפלגה הקומוניסטית להפיץ אותה ביישובים היהודים.
היריבות עם עבד א-רחים חאג' מוחמד.
על אף ההסכם להחלפת ראשות המשרד לפי תור, שני מפקדים התחרו על התפקיד: עבד א-רחים אל-חאג' מוחמד ועבד א-ראזק. לתחרות העזה ביניהם היה רקע משפחתי (שתי המשפחות שהם היו מקורבים אליהן, התחרו זו בזו על המנהיגות בטולכרם), אזורי ופוליטי. חאג' מוחמד התנגד למעשי הרצח הפוליטיים של עבד א-ראזק עבור אמין אל-חוסייני, ל"חיסולם של בוגדים" על ידו ולסחיטת כספים ושליחתם לאחיו בביירות. עבד א-ראזק ואנשיו רצחו את פריד חמדאללה, בן משפחתו של חאג' מוחמד, בחשד שמסר מידע לשלטונות. לחצים על חאג' מוחמד מצד קרוביו של הנרצח לנקום את דמו, הביאו להתנגשויות בין שתי החבורות, אולם הסכסוך לא הגיע לידי מלחמת דמים. חאג' מוחמד תמך בהקמת מועצה כללית של המרד, שתורכב ממפקדי החבורות החשובים. עבד א-ראזק הסכים לתמוך בכך, בתנאי שהמועצה תהיה חזקה ותפקח על המפקדים. חאג' מוחמד רצה שמועצה זו תאשר את מעמדו כמפקד הכללי של המרד (החל מאביב 1938) אולם עבד א-ראזק התנגד לכך. ביולי אותה שנה הוא הכיר אמנם במעמדו הנמוך לעומת מעמדו של חאג' מוחמד, אך לאחר מכן טען כי אין צורך במפקד כללי נוסף מלבד המטה בדמשק. לאחר מכן כינה עצמו חאג' מוחמד "המפקד הכללי של המורדים הערבים בפלסטין" ואילו עבד א-ראזק כינה את עצמו "המפקד הכללי של המורדים בסוריה הדרומית". בחירתו במונח "סוריה הדרומית", שמקורו בשנים 1919–1920, במקום "פלסטין", שיקפה כנראה את התמיכה שקיבל ממנהיגות המרד בדמשק, שהתבטאה גם בסיוע כספי גדול יותר מזה שקיבל יריבו. שני הצדדים ביקשו ממוחמד אל-צאלח לתווך ביניהם וב-13 בספטמבר 1938 הוא ערך פגישה בין ראשי המורדים בדיר ע'סאנה, מצפון-מערב לרמאללה. המפקדים חסרי האמון זה בזה הגיעו לפגישה עם אנשיהם ושומריהם ולא הושג הסכם. לצבא הבריטי נודע על קיומה של הפגישה ומטוסי חיל האוויר הפציצו את המתכנסים. רבים נהרגו ובהם מארגן הפגישה עצמו.
מאבק עם כנופיות השלום.
ביולי 1938 ערך פח'רי נשאשיבי פגישה בירושלים בהשתתפות נכבדי הכפרים בסביבה, בה קרא להם שלא להיכנע למורדים ועודד אותם להקים חבורה מזוינת שתילחם ב"טרוריסטים של המופתי", אמין אל-חוסייני. הנכבדים החלו להוציא את הצעתו לפועל, אולם באוגוסט פרסם עבד א-ראזק בעלון השבועי של "מפקדת המורדים בסוריה הדרומית" כי אל כמה מן הכפרים הללו נשלחה "יחידת עונשין". אלא שבסוף ספטמבר חזר לארץ פח'רי עבד אל-האדי, הפעם בראש חבורה שנלחמה בכנופיות המורדים, וזו הצליחה להסיג את החבורות בפיקודם של חאג' מוחמד ועבד א-ראזק מאזור ג'נין דרומה לאזור שכם–טולכרם. הצלחה זו של עבד אל-האדי הביאה לעריקות מכנופיות המורדים. בתגובה לארגון "כנופיות השלום" ופרסום כרוזים נגד אל-חוסייני על ידי נשאשיבי, הוציא עליו עבד א-ראזק פסק דין מוות, אולם נשאשיבי לא נרתע והמשיך לקרוא לציבור להיאבק במורדים.
המורדים דרשו מהאוכלוסייה העירונית לתרום למרד סכומי כסף גבוהים מאוד ועבד א-ראזק היה בולט במיוחד בין המורדים שעסקו בסחיטות הכספים הללו ביפו.