בילדותו חלה בשיתוק ילדים ונפגע קשה ברגליו אך עובדה זו לא מנעה ממנו להצליח ולהתקדם בחיים. הוא היה ממקימיה של המשמרת הצעירה במפלגת העבודה. בשנת 1974 נקרא לעמוד בראש החטיבה לדור ההמשך של התנועה הציונית.
בשנת 1979 יצא בשליחות התנועה הציונית לארצות הברית, שם ייסד את "התנועה לציונות מגשימה" (תל"ם) שהעמידה בראש מטרותיה את החינוך היהודי-ציוני ואת העלייה לארץ ישראל. כל אחד מחברי תל"ם התחייב לעלות ארצה כתנאי לחברותו.
בשנת 1983 חזר ארצה ונבחר כחבר הנהלת הסוכנות וכראש מחלקת עליית הנוער. הוא היה היזם של "תהליך מוריה", שבעקבותיו הוקמה עמותת הפורום הישראלי. בתקופה זו היה אחראי על קליטתם של אלפי בני נוער שהגיעו מאתיופיה במהלך מבצע משה. הוא היה מבין ראשיה ומקימי הקהילה החינוכית-התיישבותית בכפר הנוער ניצנה ביחד עם אריה אליאב.
בשנת 1987 נבחר לעמוד בראש מחלקת העלייה והקליטה של הסוכנות היהודית. בתקופת כהונתו נטל חלק בהעלאתם ובקליטתם של יהודי אתיופיה במבצע שלמה וכמעט חצי מיליון עולים מחבר המדינות ומארצות אחרות. בשנת 1992 נבחר לתקופת כהונה נוספת.
בשנת 1998 נבחר לנשיא המועצה הציונית בישראל.
בשנותיו האחרונות לקה באירוע מוחי חמור שריתק אותו לכיסא גלגלים אך לא פגע ביכולתו האינטלקטואלית. הוא הגה ויזם את הקונגרס הציוני הישראלי הראשון שהתכנס בירושלים במאי 2000.
הוא פרסם עשרות מאמרים בנושאי ציונות, העם היהודי ויחסי מדינת ישראל ליהודי הגולה ולעלייה. חיבר אוטוביוגרפיה בשם: "ציונות זו לא מילה גסה". נפטר בכ"ז בתמוז תש"ס.
בשנת 2004 נחנך ברעננה גן אורי גורדון על שמו. בשנת 2006 נחנך בכפר הנוער ניצנה בית אורי על שמו - מרכז מבקרים ולמידה. בתל אביב נמצאת בכניסה לשכונת נווה שרת כיכר על שמו. בשנת 2017 הוקמה פינת הנצחה בקן בורוכוב לזכרו.
שירות הפארקים של ארצות הברית
פרנקולין
פרנקולין (שם מדעי: "Francolinus") הוא סוג ממשפחת הפסיוניים, תת-משפחת החוגלות. הסוג מונה כארבעים מינים.
בעבר היה הפרנקולין עוף נפוץ, אך בשל ציד מופרז שלו אוכלוסייתו בעולם הצטמצמה ועמדה על סף הכחדה. כיום, מיני הפרנקולין נפוצים בחלקים מסוימים של דרום האזור הפלארקטי, לרוב במטעים, בסבכי-צמחים ובקרבת בריכות דגים.
בישראל חי מין אחד, פרנקולין שחור, שהוא יציב מצוי בעמק החולה ועמק בית-שאן. במקומות שונים בצפון הארץ נצפים פרטים בודדים. עתידו של העוף בסכנה.
מבנה והתנהגות.
אצל הפרנקולין קיימת דו-צורתיות זוויגית בולטת.
הזכרים ניכרים בטבעת צבעונית על צווארם ובגוף בעל נקודות לבנות. הנקבות מתאפייניות בגוף חום המתאים לצורכי הסוואה.
בעת תקופת הייחום החלה בחודש מרץ, מתחילים משחקי-החיזור של הזכרים כאשר הם משמיעים קולות רעשניים במיוחד. הנקבה מטילה בין 8 ל-12 ביצים ודוגרת לבדה כ-21-24 ימים.
בישראל מבקר נציג יחיד, פרנקולין שחור.
מיון.
בנוסף לסוג זה ישנם סוגים נוספים המכונים פרנקולין: הסוג פרנקולין קטן ("Peliperdix"), פרנקולין מצויץ ("Dendroperdix sephaena"), הסוג פרנקולין מפוספס ("Scleroptila") והסוג פרנקולין חוגלתי ("Pternistis").
משחקליק
משחקליק (באנגלית: Klik &amp; Play) היא תוכנה המאפשרת ליצור משחקי מחשב בעזרת מאגר גדול של אובייקטים, אנימציות וכלי GUI (ממשק משתמש גרפי) כדי ליצור אפליקציות עצמאיות תחת מערכת ההפעלה חלונות. משחקליק חופשיה מתכנות ומיועדת למשתמשים אשר לא מחזיקים בידע טכני קודם, ומשתמשת בממשק פשוט כדי ליצור תוכנות על ידי הקשה על כפתורים, ניווט בין תפריטים, וגרירת אלמנטים על גבי המסך.
התוכנה פותחה ושווקה לראשונה בשנת 1994 על ידי חברת Clickteam בתור התוכנה הראשונה של החברה אשר מתמחה ביצירת משחקים. התוכנה שווקה על ידי חברת Maxis.
לאורך השנים החברה פיתחה את הקונספט המקורי ויצרה שלל תוכנות נוספות מתקדמות יותר אשר עושות את אותו הדבר - ביניהם התוכנות:
שמואל ברקאי (ברקוביץ)
שמואל ברקאי (ברקוביץ; 1900 – 20 ביולי 1983) היה מפקד ההגנה בתל אביב בשנים 1941–1944 ומנהל "בנק ישראל-אמריקה לפיתוח התעשייה" של בנק הפועלים.
קורות חיים.
ברקאי נולד בעיירה אובודיבקה בפלך פודוליה שבאוקראינה. להוריו, יצחק (נרצח בפוגרום בטרוסטיאנץ ב-1919) וציפורה פייגה ברקוביץ (לבית משה לייב ליפשיץ), נולדו 6 ילדים: נחום (נרצח עם משפחתו על ידי הנאצים), זאב (נרצח עם אביו), יהודית ברקאית (שחקנית בתיאטרון האהל), בלה, מרים ושמואל.
בשנת 1913, בהיותו נער, עלה ברקאי לבדו לארץ ישראל כדי ללמוד בגימנסיה הרצליה. במשך מלחמת העולם הראשונה הוא למד בגימנסיה ובאפריל 1917 עם גירוש תושבי תל אביב על ידי אחמד ג'מאל פאשה, עברה הגימנסיה למושבה שפיה ואיתה כ-90 תלמידים בודדים שהגיעו לבדם לארץ ישראל. כשסיים את לימודיו ב-1918, התנדב שמואל ברקאי לגדודים העבריים.
לאחר מאורעות 1921 היה ברקאי בין מניחי היסוד לארגון ההגנה בתל אביב. בין 1925 ל-1936 שימש ברקאי מחסנאי נשק ואחראי סליקים בתל אביב. החל מ-1929 היה חבר המפקדה בתל אביב והחל מ-1933 היה סגנו של אלימלך זליקוביץ ("אבנר"), מפקד ההגנה של תל אביב ובנותיה (בת ים, חולון, מקוה ישראל ובן שמן). בין 1941 ל-1944 היה מפקד ההגנה של תל אביב ובנותיה. במלחמת העצמאות שימש ברקאי כסגן-אלוף בממשל הצבאי בגליל.
במקביל להתנדבותו בארגון ההגנה היה ברקאי בין ראשוני עובדיו של בנק הפועלים שהחל את פעילותו ב-1921. במשך הזמן עלה בדרגות, שימש כסגן מנהל הסניף המרכזי (1954–1966), חבר מועצת המנהלים של הבנק והחל מ-1958 מנהל בנק ישראל-אמריקה לפיתוח התעשייה, אשר הוקם כחברת בת של בנק הפועלים. כמו כן הוא היה חבר ועדה בחברות כלכליות שונות ובמשרד הביטחון.
ברקאי נמנה עם מייסדי שכונת אפקה צפונית לירקון, שכונה שנבנתה על ידי מפקדי ההגנה בתל אביב ב-1955. (על שמו רחוב באפקה בו שוכן בית הלוחם תל אביב). בין השנים 1966–1973 שימש שמואל ברקאי כיושב ראש ארגון ההגנה הארצי ובין השנים 1973–1983 כיושב ראש ארגון חברי ההגנה בתל אביב. ב-1981 קיבל ברקאי את אות יקיר תל אביב. נפטר בשנת 1983.
שמואל ברקאי נישא לרינה לבית ניק (1922-1996), מנהלת אגף קצבאות ילדים בביטוח לאומי, ולהם נולדו ארבעה ילדים: צחי (שנפל ב-1966 בעת מילוי תפקידו בקורס קצינים), רזי, עידית ואורית.
ממייסדי לשכת "בצלאל", נשיא הלשכה בשנת 1952-1951.
קישורים חיצוניים.
ארתור רנסום
ארתור רנסום (באנגלית: Arthur Ransome;
18 בינואר 1884 - 3 ביוני 1967) היה סופר ועיתונאי בריטי. נודע בעיקר בזכות ספרי ההרפתקאות לנוער מסדרת הסנוניות והאמזונות שכתב בשנות ה-30 וה-40. בנוסף כתב רנסום גם על חיי התרבות בלונדון, על אגדות עם רוסיות ועוד. בין השאר סיקר את המהפכה הקומוניסטית ברוסיה, ונטען שהוא אף שלח ידו בריגול.
חייו.
רנסום נולד בעיר לידס באנגליה, בנו של פרופסור להיסטוריה. התחנך בעיר וינדרמיר שבאזור האגמים, אזור שהעביר בו חלק גדול מחייו ושהשפיע רבות על כתיבתו. החל לימודי כימיה בקולג' יורקשייר, אך עזב ללונדון כעבור שנה, שם החל לעסוק בכתיבה.
בשנת 1907 יצא לאור ספרו בוהמיה בלונדון (Bohemia in London) הנחשב ליצירתו המשמעותית הראשונה. הספר תיאר את התפתחותן וחייהן של הקהילות הספרותיות והאמנותיות בחיי התרבות של לונדון.
בשנת 1909 נישא לאשתו הראשונה, איבִי קונסטנס ווקר, ולזוג נולדה בת. חיי הנישואים לא צלחו, וב-1913 הוא עזב את משפחתו ועבר להתגורר בסנקט פטרבורג ברוסיה, בעקבות עניין בפולקלור הרוסי. הוא אף פרסם אוסף של אגדות-עם רוסיות בשם Old Peter's Russian Tales.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא החל לעבוד ככתב, וסיקר את החזית המזרחית בעבור העיתון "דיילי ניוז". בהמשך עבר לכתוב על המהפכה הבולשביקית. הייתה לו הכרות קרובה עם רבים ממנהיגי המהפכה, בהם לנין וטרוצקי. מעבר לכתיבתו העיתונאית, יש הטוענים שהוא העביר מידע לשירותי הביון הבריטיים. למרות זאת הוא התנגד להתערבות הזרה האנטי-בולשביקית במלחמת האזרחים ברוסיה. בתקופה בה חי בסנקט פטרסבורג הוא פיתח קשר עם יבגניה פטרובנה, שהייתה מזכירתו של טרוצקי. ב-1924 השניים נישאו ועברו לאנגליה, שם חיו באזור האגמים.
באנגליה רנסום עבד ככתב בעיתון הגארדיאן, ובתקופה זו החל בכתיבת סדרת הסנוניות והאמזונות, המבוססת בחלקה על נופי אזור האגמים ועל דמויות שהכיר. הסדרה, שפורסמה בשנים 1930-1947, הצליחה בבריטניה ובעולם וזיכתה את רנסום בפרסים ספרותיים שונים.
לאחר מותו של רנסום בשנת 1967, תרמה אלמנתו רבים מחפציו האישיים למוזיאון אבוט הול בעיירה קנדל באזור האגמים, שם קיים חדר להנצחתו. הוא ואשתו קבורים ברוּסלנד שבאזור. תשע שנים לאחר מותו יצאה לאור אוטוביוגרפיה שלו המתארת את חייו עד 1931. חייו ופועלו מונצחים גם על ידי אגודת ארתור רנסום הפועלת ברחבי העולם. ב-1988 נקרא אסטרואיד על שמו על ידי האסטרונום הצ'כי אנטונין מרקוס.
סדרת הסנוניות והאמזונות.
הסדרה עוסקת בהרפתקאות שעוברים הגיבורים במהלך חופשותיהם מבית הספר. מרבית עלילות הספרים מתרחשות באזור האגמים באנגליה, ובנהרות, ימים ואגמים אחרים. הטבע מהווה את הרקע להתרחשויות הספרים, והם מלאים תיאורים של השטת דוגיות וספינות, של דיג ושל מחנאות. הסדרה עודנה פופולרית גם כיום, וידועה בשילוב של אווירה פסטורלית עם כתיבה ריאליסטית, ושל מתח ומסתורין עם תום הילדות וסיפור ההתבגרות.
הכפלת דנ&quot;א
תוכנית לנגלנדס