לאחרונה, במהלך בדיקה, נמצא מסמך אשר היה כתוב בשפה ההונגרית ואשר בו מצוין במפורש כי בשטח המדובר קבורים למעלה מ-200 יהודים אשר נרצחו בשואה. כמו כן, צוינו במסמך המדובר שמותיהם של למעלה משישים מתוך הנרצחים.
עם הוודע הדבר פנו בבקשה לסייע באיתור קרוביהם של הנרצחים, ובגידורו וציונו של המקום.
הפיל הירוק
הפיל הירוק (ברוסית: Зелёный слоник) הוא סרט אימה ניצול פסיכדלי רוסי משנת 1999, בבימויה של סבטלנה בסקובה. הסרט הוקרן בבתי הקולנוע באופן מוגבל ברוסיה, מכיוון שהדימויים האלימים של הסרט ושפתו הגרפית גרמו לכך שלא ניתן היה להפיץ אותו כסרט מיינסטרים. הסרט הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של רוטרדם בשנת 2005 והתוכנית העירה כי הסרט "דחוף עוד יותר בשל ההסלמה של המלחמה בצ'צ'ניה והפשע הגובר בתוככי הצבא הרוסי".
בסרט מככבים סרגיי פחומוב ו-ולדימיר יפיפאנצב, ועוקב אחר שני קצינים רוסים כלואים בתא כלא צבאי שחייבים להתמודד עם "בעיות חברתיות ופסיכולוגיות" בבידודם, דרך אכזריות ועינויים.
עלילה.
שני גברים (שניהם קצינים זוטרים בצבא הסובייטי, בשנת 1986), המכונים "ברטישקה" (האח) ו"פויחוואשצ'יי" (המשוגע), מוחזקים בכלא צבאי. החדר שהם חולקים נראה כמו מרתף כהה עם צינור ביוב נוטף דרכו. אחד האסירים, "המשוגע", נראה הזוי ולא מפסיק לדבר. הוא מספר סיפורי עבר, שר את שיר הקרקס "הפיל הירוק", עושה שכיבות סמיכה, מעלה רעיונות מטורפים ואפילו מחקה אנפה בניסיון לעודד את חברו לתא "ברטישקה", מה שמוביל רק לכעס גדול יותר. הוא מקבל מכות אלימות מברטישקה הזועם, לפני שהוא מוצא מהתא על ידי הסוהר כדי לנקות קערת שירותים מלוכלכת בעזרת מזלג.
זמן מה לאחר מכן, לאחר שברטישקה נרדם, "המשוגע" עושה את צרכיו בצלחתם המשותפת לאכילה (מכנה אותה "לחם מתוק"), מורח צואה על בטנו וצורך חלק גדול ממנו. לאחר מכן הוא מציע צלחת עם הצואה לגבר השני מיד לאחר שהוא מתעורר, ומשגע אותו שוב. "המשוגע" אומר לו שהוא פשוט נותן לו אוכל לאכול יחד (מכיוון שלא ייתנו להם לאכול משהו), אך ברטישקה אומר לו בכעס לשטוף את עצמו במי הצינור המטפטפים ומאיים שהוא יהרוג אותו. הסוהר מגיע מהצעקות בתא, וגורר את ברטישקה הרותח החוצה לנקות את השירותים שוב. הקפטן מגיע לתא ומרצה ל"משוגע" על המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט, ובמיוחד על שמותיהם ומספריהם של הספינות היפניות והאמריקאיות בפרל הארבור. הוא נוזף ב"משוגע" על תשובותיו הלא נכונות, ומורה לסוהר ללכת למזנון להכין כוס תה עבורו ועבור הקצין. הקפטן טועם ומעיר ש"יש לו טעם שתן", ושופך את תוכנו על ראשו של הסוהר. הוא מצווה לשמור על אחיזת הכוס בשיניים, ומורה לו ללכת ולהגיד לצוות המטבחים כי "תה מסוג זה לא ניתן לסבול, כלל." לאחר מכן הסוהר מכה את "המשוגע".
שתי הדמויות הראשיות נשלחו למרתף והושארו בבור, שם הקפטן משדל אותם למעשים משפילים שונים. הוא מוצא את הסוהר מרטיב במכנסיו, ומכה בשוט כדי לגרום לו לרקוד בזמן שהשניים נאלצים לשיר במהירות את שיר העם "יבלוצ'קו". ברטישקה נאבק לצאת מהבור, צורח ומתלהב מהנורמליות שלו, ואומר ל"משוגע" לתפוס חולדה בשבילו לאכול. הקפטן חוזר, ושואל את השניים על הצי היפני הצפוני.
הקפטן מאלץ את בקשותיו של ברטישקה למזון ומאלץ אותו לקיום יחסי מין אוראליים, דבר שברטישקה מתחנן ש"המשוגע" יקבל במקום זאת. לאחר מכן מכריח הקברניט את "המשוגע" לבצע מין אוראלי, תוך כדי מלמול שמות אוניות הובלה היפניות בפרל הארבור. מונע מטירוף זה, ברטישקה מכה את הקברניט בצינור, ונושך את פניו, לפני שהוא מבצע מעשה סדום וקורע את קנה הנשימה שלו. לאחר מכן הוא משחק עם קנה הנשימה של הקפטן המת כשהוא גורם ל"משוגע" המטורלל להכות אותו, מעמיד פנים שהוא חדק של פיל.
לאחר שהבין שרצח מישהו, ברטישקה מחליף את מדיו עם מדי "המשוגע" ומתאבד על ידי כריתת מפרקי ידיו. "המשוגע" מבכה אותו, בוכה לעזרה וממלמל על חוויותיו עם אמו. הסוהר מגיע למרתף מלא הדם, משתגע, מכריז על עצמו כאלוף-משנה ומבקש מ"משוגע" שילווה אותו כעד לחגיגות. הסוהר תולה את עצמו ונואם נאום, בעוד "המשוגע" דופק את כסאו, גורם לסוהר ליפול ולהיחנק מהחוט. לאחר מכן הוא מזלזל בגוויית הסוהר כשהוא קושר אותה עם החוט וקנה הנשימה של הקברניט. הוא משחק עם הגווייה, כשהוא ממשיך לשיר את "הפיל הירוק", לפני שהוא מתגלגל ונרדם.
בין סצינות ההרצאה והמרתף, הוצגו כמה סצינות בשחור-לבן על הסוהר בזמן שהוא אוכל את ארוחותיו ושותה. שם, הוא מתלונן על התנהלותם של "המשוגע" וברטישקה המשפיעים על יוקרת הצבא והוא מקלל את הקברניט בטענה שהוא יהפוך לאלוף-משנה. בקרדיטים מוצג הסוהר, מאלתר את מדיו כשהוא צורח ללא הרף "אני אלוף-משנה!".
ביקורת.
HorrorNews.net כתב ביקורת חיובית כללית לסרט, ובה נאמר כי "בסופו של דבר אנו מוצאים את עצמנו שואלים המון שאלות: על עצמנו, על הבמאי, על מסכי הטלוויזיה שלנו. מה בדיוק ראינו? מדוע האנשים האלה עשו את מה שראינו שהם עושים? מה כל זה אומר? אני לא יכול לענות על השאלות האלה, אבל אני יכול לומר לכם שזו חוויה שאני שמח שעברתי, ובהחלט הייתי מעוניין לבדוק יותר מהסרטים של סבטלנה בסקובה."
סרט זה נאסר להפצה בבלארוס.
סרט פולחן.
הסרט צבר מעמד של סרט פולחן, בייחוד מאז 2010, בו ציטוטים מהסרט שימשו בשרתים מרובי משתתפים וטרולים באינטרנט. הוא גם הפך לנושא של קטעי וידאו שונים המיוצרים על ידי מעריצים ו-YouTube Poops.
אתחול.
ב-5 בינואר 2017, פרסם ולדימיר יפיפאנצב בחשבון האינסטגרם שלו כי הוא החל לעבוד על גרסה מחודשת של הסרט, המכונה "מבצע ZS" («Операция ZS»), בו הוא וסרגיי פחומוב ישובו לגלם את תפקידם.
מבצע ZS
מבצע ZS (ברוסית: Операция ZS) הוא סרט רוסי מאת השחקן והבמאי ולדימיר יפיפאנצב, אשר אמור לצאת לאקרנים במהלך שנת 2020. הסרט מהווה רימייק של "הפיל הירוק". הסרט הוכרז ב-5 בינואר 2017.
עלילה.
הגיבורים הישנים ייפגשו שוב פנים אל פנים, יש להם דרך ארוכה להגיע להבנה וכבוד זה לזה. ניסויים רבים יחכו להם לאורך הדרך, לעיתים כאלה שמאיימים עליהם בסכנת חיים. אחרי הכל, החברים מתכוונים לשנות את המשטר במדינה ובעתיד ברחבי העולם, לא פחות.
הפקה.
ב-5 בינואר 2017, 18 שנה לאחר שיצא הסרט הראשון, הודיע ולדימיר יפיפאנצב רשמית על תחילת הפקת החלק השני באינסטגרם שלו. בפוסט שלו הוא ציין כי הסרט השני יהיה בז'אנר של סרטי מסע, אקשן וקומדיה. הוא גם ציין כי מבצע ZS יצולם על סמך הסרט הראשון. בסוף הפוסט, הוא צירף את הטריילר הראשון של הסרט והצביע שהוא עובד על תסריט. יפיפאנצב גם ביקש ממעריצי הסרט הראשון עזרה ביצירת התסריט, בתקווה שיצליח להפיק את הסרט בסיוע של מימון המונים. הסרט מופק בתקציב נמוך. ולדימיר יפיפאנצב, יחד עם עוזריו, קרא למעריצים לתרום לסרט. כמו כן, בתמורה לתרומה, היוצרים הבטיחו לתורמים תפקיד קטן בסרט ופרסים יקרי ערך עם סמלי הסרט.
Vivo cantando
Vivo cantando (בעברית: לחיות כדי לשיר) הוא שיר, שהקליטה הזמרת הספרדייה סלומה. את השיר כתבו מריה חוסה דה סראטו ואניאנו אלקלדה. השיר ייצג את ספרד בתחרות האירוויזיון של שנת 1969, והיה אחד מארבעת הזוכים.
השירים הנוספים שזכו בתחרות היו "Boom Bang-a-Bang" של הממלכה המאוחדת בביצוע לולו, "De troubadour" בביצוע לני קור שייצגה את הולנד, ו-"Un jour, un enfant" בביצוע פרידה בוקארה שייצגה את צרפת. זו הייתה הפעם השנייה שהשיר הזוכה היה נציג ספרד.
רקע.
השיר הוא קצבי ומהיר. הוא מושר מנקודת מבט של אישה המספרת לאהובה על השינוי לטובה שהוא גרם, בייחוד שעכשיו היא חיה את חייה בשירה.
סלומה הקליטה את השיר בשש שפות: ספרדית (קסטיליאנית), קטלאנית (בשם "Canto i vull viure"), בסקית ("Kantari bizi naiz"), אנגלית ("The Feeling of Love"), צרפתית ("Alors je chante"), איטלקית ("Vivo cantando"). הזמרת הישראלית ריקה זראי הקליטה גרסת כיסוי של השיר בצרפתית, ושיר זה שהה שלושה שבועות במקום הראשון במצעד הסינגלים הצרפתי, מ-16 באוגוסט עד 5 בספטמבר 1969.
אירוויזיון.
שני היבטים בלטו בהופעתה של סלומה באירוויזיון. האחד היה התלבושת שלה - חליפת מכנסיים המכוסה רצועות ארוכות של חרסינה בדמות חרוזים - והשני העובדה שהזמרת רקדה תוך כדי שירה. ריקוד היה מנוגד לחוקי התחרות, אבל סלומה לא נענשה, כי גם המבצעים של אירלנד ושל הממלכה המאוחדת רקדו בהופעתם.
בשנה שלאחר מכן, אירוויזיון 1970, ייצג את ספרד הזמר חוליו איגלסיאס עם השיר "Gwendolyne", ובאירוויזיון 1971 הופיעה הזמרת קרינה עם השיר "En un mundo nuevo".
איזבלין (וולקוביסק)
איזבלין (בבלארוסית: Ізабелін; ברוסית: Изабелин; בפולנית: Izabelin; ביידיש: זאַבעלין) היא עיירה במחוז משנה וולקוביסק במחוז גרודנו, שבבלארוס. בעבר התקיימה במקום קהילה יהודית שהגיעה בשיאה, בסוף המאה ה-19, לכדי מחצית מכלל האוכלוסייה.
היסטוריה.
איזבלין נוסדה במהלך המאה ה-18 בידי האציל הפולני יאן פלמינג כהתיישבות חקלאית שפרנסתה מגידול טבק, עיבודו ומסחר בו. מיד עם הקמתה הזמין פלמינג יהודים להתיישב בה, הם עסקו בתעשיית הטבק המקומית וחלקם הועסקו בבית חרושת קטן לטקסטיל שהקים אחד מיהודי העיירה.
שנים אחדות לאחר הקמתה, ב-1795, עם חלוקת פולין השלישית, סופח האזור לתחומי האימפריה הרוסית וכך נשאר עד מלחמת העולם הראשונה. במהלך המלחמה נכבשה העיירה בידי הצבא הגרמני (1915–1918) ובתום המלחמה נכלל האזור בשטח פולין העצמאית. בראשית המאה ה-20 חל גידול בהגירת יהודים מאיזבלין ומכלל האזור אל מעבר לים ומספרם היחסי באוכלוסייה, שהגיע בסוף המאה ה-19 לכדי מחצית (454 מתוך 963), הצטמצם במהירות לכדי שליש.