עם הכנעת המרד היהודי, שכללה את כיבוש ירושלים ושריפת בית המקדש, התפנו הרומאים לחגוג את ניצחונם הגדול. לצד תהלוכות ניצחון והקמת מבני ציבור מפוארים לציון הכנעת היהודים (דוגמת הקולוסיאום ושער טיטוס ברומא) טבעו הרומאים שורה ארוכה של מטבעות ניצחון. מטבעות ניצחון אלו הוטבעו בשלל דגמים הן ברומא והן במטבעות אחרות ברחבי העולם הרומי, דוגמת ספרד, מצרים וקיסריה שבארץ ישראל. מספר דגמי המטבעות שהוטבעו לרגל הניצחון על היהודים עלה משמעותית על אלו שטבעו הרומאים בעקבות ניצחונות חשובים קודמים, דוגמת הניצחונות על המצרים, הדאקים, הגרמנים והספרדים.
מטבע "יהודה השבויה".
מבין הדגמים השונים של מטבעות הניצחון הרומאיים בולטים במיוחד אלו בהם נרשמה במפורש הכתובת "יהודה השבויה" (IVDEA CAPTA). במטבעות יהודה השבויה מופיעים דימויים שונים של יהודה הכנועה, בדמות אישה אבלה או בדמות של שבוי כפות, הנתונה למרותה של רומא המנצחת, בדמות חייל חמוש.
ב-4 במרץ 1949 הנפיק דואר ישראל מעטפה מקושטת לקראת יום העצמאות הראשון של מדינת ישראל. על המעטפה הודפס בול שערכו הנקוב 30 פרוטות ולצדו איור שנועד לסמל את תקומת עם ישראל בארצו. מתחת לסמל המדינה שובץ המטבע הרומאי המסמל את הכניעה ומימינו סמל צה"ל, המייצג את הניצחון בשנת 1948.
מלחמת בר כוכבא.
עם פרוץ מרד בר כוכבא החלה הנהגת המרד להנפיק מטבעות לשימוש האוכלוסייה היהודית בארץ ישראל. כל המטבעות שטבע בר כוכבא, בלי יוצא מן הכלל, הוטבעו על גבי מטבעות רומיים, תוך שהם מוחים באופן סמלי את צלם הקיסר והתיאורים האליליים שהיו על המטבעות הרומיים. ידועים מקרים אחרים בהיסטוריה בהם נעשה שימוש חוזר במטבעות ישנים לצורך טביעה של מטבעות חדשים, אולם לא באופן גורף ומוחלט כפי שנעשה במטבעות תקופת בר כוכבא. ייתכן ויש לפרש זאת כאקט מכוון שנועד להמחיש את גירוש הנוכחות הרומאים בארץ ישראל.
הסמלים ששובצו במטבעות בר כוכבא הציגו באופן חד וברור את מטרת המלחמה ברומאים תוך הדגשת הקשר אל ירושלים ובית המקדש. דגמים אלו כללו בין היתר את חזית בית המקדש, את כלי הקודש ששימשו את הכוהנים (כגון החצוצרות והנבל), ואת ארבעת המינים שהמחישו את מצוות העלייה לרגל. דגמים לאומיים אלו הם שמשכו את תשומת ליבם של מעצבי הבולים הראשונים של מדינת ישראל.
איסר מן השנה הראשונה למלחמה.
בעקבות חנוכת מוזיאון קדמן למטבעות בשנת 1962, הצליח מייסד המוזיאון ליאו קדמן לארגן בסוף שנת 1963 כינוס נומיסמטי בין-לאומי ראשון בישראל. ביום פתיחת הכינוס בירושלים הוטבעה חותמת דואר מיוחדת. כחלק מעיצוב החותמת שולב המטבע מימי מלחמת בר כוכבא, הכולל את שמה של העיר ירושלים.
ליאו קדמן, שעמל רבות לארגן את הכנס והצליח לשכנע את בכירי החוקרים בעולם להגיע לישראל ולהשתתף בכנס, התרגש מאוד באירוע הפתיחה שהתקיים באוניברסיטה העברית בירושלים. כאשר צעד קדמן לעבר דוכן הנואמים באירוע השיא של חייו המקצועיים כחוקר מטבעות, הוא לקה בהתקף לב, צנח ומת לעיני כל משתתפי הכינוס. האירוע החגיגי הפך לאירוע אבל, במסגרתו ספדו לליאו קדמן בכירי הנומיסמטים בעולם.
סלע מן השנה הראשונה למלחמה.
מראה חזית המבנה שעל פני המטבע הקנה לו את הכינוי בָּאוּאָבֶּה (דלתות) בקרב סוחרי המטבעות הערבים.
שני צדי המטבע הופיעו על בולים בהזדמנויות שונות.
ב-5 בינואר 1954 הונפקו ארבעה בולים כתוספת לסדרת בולי מטבע. בבול שערכו הנקוב 100 פרוטות הוצג צד הפנים של המטבע.
ב-16 במאי 1948, היום הראשון להפעלת דואר ישראל, הונפקה סדרת בולי דואר עברי. בבול שערכו הנקוב 50 מיל הוצג צד הגב של המטבע.
דגם זה הופיע גם בבול שערכו הנקוב 50 מיל מסדרת בולי דמי דואר שהונפקה ב-28 במאי 1948, בבול שערכו הנקוב 50 פרוטות מסדרת המטבע שהונפקה ב-18 בדצמבר 1949, בבול שערכו הנקוב 50 פרוטות מבולי המהדורה המתוקנת של סדרת המטבע שהונפקה ב-24 באוקטובר 1950, בבול שערכו הנקוב 40 פרוטות מסדרת בולי שרות שהונפקה ב-1 בפברואר 1951, ובבול שערכו הנקוב 85 פרוטות מן התוספת לסדרת בולי מטבע שהונפקה ב-30 במרץ 1952.
דינר מן השנה הראשונה למלחמה.
במקורות היהודיים נקרא מטבע הדרכמה היוונית, ובעקבותיו מטבע הדינר הרומי, בשם "זוז". יש הסבורים כי כינוי זה מקורו בשמו של האל היווני זאוס, שדמותו הופיעה על מטבעות הדרכמה היוונית בתקופת אלכסנדר מוקדון ויורשיו.
שני צדי המטבע הופיעו על בולים בהזדמנויות שונות.
צד הפנים של המטבע הופיע על בול שהונפק בשנת 1997 לציון נר שישי של חנוכה, חלק מסדרת בולי חנוכה שהונפקה משנת 1993 עד שנת 1999.
צד הגב של המטבע הופיע על בול בערך נקוב של 15 מיל מסדרת בולי דואר עברי שהונפקה ב-16 במאי 1948, היום הראשון להפעלת דואר ישראל. דגם זה הופיע גם בבול שערכו הנקוב 15 פרוטות מסדרת המטבע שהונפקה ב-18 בדצמבר 1949, בבול שערכו הנקוב 15 פרוטות מבולי המהדורה המתוקנת של סדרת המטבע שהונפקה ב-24 באוקטובר 1950, בבול שערכו הנקוב 15 פרוטות מסדרת בולי שרות שהונפקה ב-1 בפברואר 1951, ובבול שערכו הנקוב 45 פרוטות מן התוספת לסדרת בולי מטבע שהונפקה ב-30 במרץ 1952.
מעה מן השנה השנייה למלחמה.
צד הגב של המטבע הופיע על בול שערכו הנקוב 30 פרוטות מסדרת המטבע שהונפקה ב-18 בדצמבר 1949, בבול שערכו הנקוב 30 פרוטות מבולי המהדורה המתוקנת של סדרת המטבע שהונפקה ב-24 באוקטובר 1950, בבול שערכו הנקוב 30 פרוטות מסדרת בולי שרות שהונפקה ב-1 בפברואר 1951, ובבול שערכו הנקוב 60 פרוטות מן התוספת לסדרת בולי מטבע שהונפקה ב-30 במרץ 1952.
דינר מן השנה השנייה למלחמה.
ב-5 בינואר 1954 הונפקו ארבעה בולים כתוספת לסדרת בולי מטבע. בבול שערכו הנקוב 125 פרוטות הוצג צד הגב של המטבע.
מטבעות הערים תחת שלטון הרומאים.
בין המאה הראשונה ומחצית המאה השלישית לספירה, תחת השלטון הרומאי על ארץ ישראל, הוענקה לערים רבות הזכות לטבוע מטבעות באופן עצמאי. הערים הורשו לטבוע מטבעות ברונזה בעריכים נמוכים שנועדו לספק את צורכי הכלכלה המקומית, בעוד הזכות לטבוע מטבעות בכסף ובזהב נשמרה למִטבעות המרכזיות של האימפריה הרומית. כ-40 ערים (כולל בעבר הירדן המזרחי) טבעו מטבעות בתקופה זו, ובהן אשקלון, בניאס, דור, טבריה, יפו, עזה, עכו, ציפורי, קיסריה, ושכם. במחצית המאה השלישית לספירה השתנתה מדיניות טביעת המטבעות באימפריה הרומית, ומרבית מִטבעות הערים נסגרו. פעילות הטביעה רוכזה במִטבעות הראשיות שפעלו בערים דוגמת רומא, ליון, אנטיוכיה ואלכסנדריה.
מטבע יפו מימי הקיסר אלגבלוס.
יפו, שהייתה עיר יהודית גדולה בתקופת ימי בית שני, נכבשה על ידי הרומאים בראשית המרד היהודי. העיר החרבה, שמרבית תושביה היהודים נטבחו או נפלו בשבי, נוסדה מחדש בשנת 67 ושמה הוסב לפלאביה יופה, כלומר לשם העיר המקורית התווסף שם משפחתם של הקיסרים הפלאביים שלכדו אותה. למרות היותה עיר חשובה, לא הוטבעו בה מטבעות רבים כפי שנעשה בערים האחרות בארץ ישראל, דוגמת עזה, אשקלון, קיסריה או עכו.
המטבע הרומאי "סמיס" נזכר במקורות היהודיים בשמות משובשים, דוגמת "מסמס" או "מסומס".
ב-22 במרץ 1967 הונפקה סידרה בת שלושה בולים שהוקדשה לנמלים עתיקים בארץ ישראל. מעצב הסדרה, אוסוואלד אדלר, בחר לשבץ בשובל הבול שהוקדש לנמל יפו את המטבע העתיק שהטביע הקיסר אֶלַאגַבַּאלוּס.
מטבע עכו מימי הקיסר אלגבלוס.
עכו הייתה אחת משלוש הקולוניות הרומיות בארץ ישראל (נוסף לאיליה קפיטולינה [ירושלים] ולקיסריה), ומעמד זה הוענק לה על ידי הקיסר קְלַאוּדִיוּס. עיר חשובה זו הנפיקה מטבעות רבים במהלך התקופה הרומית, ועליהם בעיקר מראה העיר והמקדש שלה. המטבע שהונפק בימיו של הקיסר אֶלַאגַבַּאלוּס מציג את מראה העיר עכו מנקודת מבטו של הנוסע המגיע אליה בספינה.
ב-22 במרץ 1967 הונפקה סידרה בת שלושה בולים שהוקדשה לנמלים עתיקים בארץ ישראל. מעצב הסדרה, אוסוואלד אדלר, בחר לשבץ בשובל הבול שהוקדש לנמל עכו את המטבע העתיק שהטביע הקיסר אֶלַאגַבַּאלוּס.
מטבע קיסריה מימי הקיסר דקיוס טריאנוס.
קיסריה הייתה אחת משלוש הקולוניות הרומיות בארץ ישראל (נוסף לאיליה קפיטולינה [ירושלים] ולפתולמאיס [עכו]), ומאז קיבלה את המעמד הזה בימי הקיסר טְרַאיָאנוּס שולבה בכל המטבעות הרבים שהוטבעו בה הכתובת: מושבה ראשונה על שם פלאביוס אוגוסטוס, קיסריה המטרופולין (colonia prima flavia augusta caesarea metropolis). כתובת זו הוטבעה בלטינית, אף על פי ששפת הדיבור של תושבי העיר הייתה יוונית.
במטבעה של קיסריה הוטבעו לאורך התקופה שעד מחצית המאה השלישית לספירה כ-55 טיפוסים שונים של מטבעות. עם עלייתו לשלטון של הקיסר דקיוס טריאנוס הואץ מאוד קצב ההטבעה ובמהלך השנתיים בהם שלט הוטבעו בקיסריה 75 טיפוסים שונים של מטבעות.יש הסבורים כי מטבעות אלו הוטבעו לקראת ביקור הקיסר דקיוס טריאנוס, או צפייה לביקור כזה, בארץ ישראל, בעוד אחרים דוחים אפשרות זו.
על אחד המטבעות מופיעה כתובת המזכירה באופן מפורש את הנמל של העיר, ויש הרואים במטבע זה עדות להמשך פעילותו של נמל קיסריה במחצית המאה השלישית לספירה, או לשיפוצים שנערכו בנמל.
בשנת 2005 שילב המעצב אליעזר ויסהוף את המטבע בבול שהוקדש לאמות המים של קיסריה, חלק מסדרה שעסקה במפעלי מים קדומים בישראל. המטבע נועד לייצג את השלטון הרומאי, בדומה לכתובת העתיקה ששולבה לצדו בבול. הסדרה הונפקה ב-22 בפברואר 2005.
אהרן בן מניר
אהרן (אלעזר) בן מניר הוא פייטן שומרוני, שחי ככל הנראה במחצית השנייה של המאה השלוש עשרה. יש עם זאת, כאלה שמאחרים את תקופתו עד לתחילת המאה ה-14.
על המחבר.