ניתן לחשב כי ערך ה-p הוא formula_83. בהנחה שקבענו מראש כי רמת המובהקות של המבחן היא formula_74, לא נדחה את השערת האפס.
השוואת התפלגויות - הבדלי העדפה בין גברים ונשים.
לצורך סקר על העדפת מוצרים נערך מדגם שכלל 110 אנשים, שנתבקשו לדווח איזה מוצר הם מעדיפים מבין שלושה מוצרים. תוצאות הסקר (העדפה ומין הנשאל) נתונות בטבלה:
עורכי הסקר מעוניינים לדעת האם יש הבדלים בין ההעדפות של הגברים וההעדפות של הנשים, ולכן השערת האפס אומרת כי אין הבדל בין התפלגות ההעדפות של הגברים והתפלגות ההעדפות של הנשים.
בהנחה כי השערת האפס נכונה עלינו לאמוד כאן שני פרמטרים: את ההסתברות כי אדם (גבר או אשה) מעדיף את מוצר 1 ואת ההסתברות כי אדם (גבר או אשה) מעדיף את מוצר 2. האמדן להסתברות כי אדם מעדיף את מוצר 3 מתקבל על ידי השלמה ל-1. האמדנים האלה הם formula_85 ו-formula_86. מכאן נקבל כי האמדן ל-formula_87 הוא formula_88.
כמו כן נניח כי ההסתברות שאדם במדגם הוא גבר שווה להסתברות כי האדם הוא אשה, ולכן שתי הסתברויות אלה שוות ל-0.5.
על סמך האמדנים האלה נוכל לחשב כי (כאשר formula_89 מסמל גבר): formula_90, וכן הלאה לכל התאים בלוח השכיחות. החישוב הסופי מעלה כי formula_91.
נאמדו 2 פרמטרים (formula_92), ולכן נקבל כי formula_93. שימו לב כי מספר דרגות החופש כאן שונה ממספר דרגות החופש בבדיקת השערת אי תלות.
חישוב ערך ה-p מעלה כי formula_94. בהנחה שקבענו מראש כי רמת המובהקות של המבחן היא formula_74 לא נדחה את השערת האפס, ונסיק כי לא נצפו הבדלים בהעדפות בין גברים ונשים.
השערה (סטטיסטיקה)
קוביה (משחק)
Heeb הוא מגזין תרבות, חברה ואמנות יהודי-אמריקאי המיועד לקהל הצעיר, אשר נוסד בשנת 2002. בשנת 2010 יצא הגיליון האחרון של המגזין לדפוס, ומאז הוא פועל כמגזין אינטרנט.
אודות.
המגזין נוסד על ידי ג'ניפר בלייר (Bleyer) בשנת 2002 אשר שימשה כעורכת הראשונה. משנת 2003 עורך את העיתון ג'ושוע ניומן, מרצה לפילוסופיה יהודית באוניברסיטת ניו יורק. שמו של המגזין הוא וריאציה על כינוי הגנאי כנגד יהודים באנגלית "Hebe" (קיצור של המילה "Hebrew").
המגזין מתאפיין בגישה צעירה ולא ממוסדת כלפי נושאים שונים הקשורים לתרבות היהודית בארצות הברית ובהומור פרוע ולעיתים גס. הקו המערכתי הדומיננטי במגזין הוא לרוב שמאלי עד שמאלי-רדיקלי, הן כלפי הפוליטיקה האמריקאית והן כלפי נושאים במדיניות ישראל.
מטרות המגזין.
המגזין Heeb מקנה לקוראיו ערכים תרבותיים ופרקטיקות לחיים. הערכים והפרקטיקות הם בעלי קשר תרבותי, עדכני, והומוריסטי לצעירי הקהילה בגילאים 18-35.
מגזין Heeb הוא אמצעי תקשורת שאינו פונה לקהל המונים אלא מתמקד בקהל יעד ספציפי (קהילת יהודי ארצות הברית). כמו כן, המגזין מקנה אלטרנטיבה תקשורתית לאותם יהודי ארצות הברית שמצד אחד, רוצים לשמור על זיקתם על ידי שימוש בשפה ובשיח של הקהילה. המגזין עושה זאת על ידי שימוש במושגים הקשורים לדת היהודית, עידוד פעילות פוליטית ואף ארגון הזדמנויות להכיר בן/בת זוג מהקהילה דרך בלוג שנגיש למשתמשים באתר. מצד שני, המגזין מאפשר להם להיות מעודכנים ומקושרים לשינויים שהחברה האמריקאית עוברת.
מאחר שמדובר במגזין שמפורסם באופן מקוון, העלויות שלו אינן גבוהות, בניגוד למגזינים מודפסים. עם זאת, המגזין Heeb הוא מגזין ללא מטרות רווח. נכון ל-2007, המגזין זכה למימון ותמיכה כלכלית רחבה ממספר תורמים כגון העמותה של סטיבן שפילברג (Steven Spielberg’s Righteous Person’s Foundation).
QI (ראשי תיבות של Quite Interesting, בתרגום חופשי "די מעניין") הוא שעשועון טלוויזיה בריטי, פרי עטו ובהפקתו של ג'ון לויד, המשודר ברשת ה-BBC החל משנת 2003. את התוכנית הנחה הקומיקאי סטיבן פריי מתחילתה עד סוף עונה M, אז החליפה אותו הקומיקאית סנדי טוקסויג. המארח פאנל של ארבעה ידוענים: אלן דייוויס (בתפקיד קבוע) ושלושה ידוענים מתחלפים, בין היתר: ג'ו בראנד, פיל ג'ופיטוס, שון לוק, ביל ביילי, ריץ' הול, ג'ימי קאר ודייוויד מיטשל. את נעימת הפתיחה הלחין המוזיקאי הווארד גודאול (שאף התארח כפאנליסט מספר פעמים).
חברי הפאנל צריכים לענות על שאלות המנחה כדי לזכות בנקודות, אך היות שרוב השאלות מורכבות מאוד ואף מטעות, נקודות מוענקות לא בהכרח על תשובה נכונה, אלא על תשובה מעניינת (ומכאן שם התוכנית). לעומת זאת, על תשובות שהן "לא רק שגויות אלא גם צפויות באופן פתטי", בדרך כלל תשובות שמבוססות על תפיסות שגויות נפוצות, מורדות נקודות (למשל, באחד הפרקים, שאל פריי איזה יסוד כימי הוא מרכיבו העיקרי של האוויר. פאנליסט שהיה עונה פחמן דו-חמצני היה מאבד 10 נקודות). בגלל "מדיניות" זו, פרקים רבים מסתיימים בניקוד שלילי של המתחרים. בעונות ההמשך, לעיתים מוענקות נקודות בונוס עבור מטלה מיוחדת במהלך התוכנית, כגון ציור. כל עונה בסדרה עוסקת באות האנגלית המתאימה למספרה, ומונה בין 12 ל-16 פרקים.
בשנת 2020 שידר הבי.בי.סי. את העונה השמונה עשר- R. עונה זו כללה 11 פרקים בלבד מפני שמגפת הקורונה גרמה לעצירת הצילומים. מרבית פרקי הסדרה ניתנים לצפייה ב-YouTube.
שידור התוכנית בישראל.
ב-7 באוקטובר 2010 החל שידור העונה השישית של הסדרה "עונה F", ברשת HOT בערוץ 8.
Quite interesting
שושבין
שׁוּשְׁבִין (מילולית: "חבר", "ידיד") או שושבינה, הוא מי שמלווה את החתן או הכלה לחופה בטקס נישואיהם, על פי רוב קרובי משפחה או ידידים קרובים. בהשאלה מכונה שושבין מי שפורש חסות כספית או רוחנית על פעילות מסוימת או מדרבן אותה.
המילונאי ראובן אלקלעי הציע במילוניו את חידושו שִׁשְׁבֵּן במובן "שימש שושבין", אולם חידושו זה לא נקלט.
השושבינים ביהדות.
בעבר.
בתקופת המשנה, השושבינים היו חברי החתן או הכלה, המלווים אותם לחופה והשמחים אתם בסעודתם. השושבינים היו שולחים מתנות לחתן ביום החופה, והוא בתורו היה שולח מתנות שוות ערך כשחבר אחר מן השושבינים מתחתן. דבר זה, הנקרא שושבינות, נחשב כהלוואה וכהתחייבות ממונית לכל דבר.
התוספתא מספרת על הבדלי המנהגים בין הגליל ליהודה בעניין השושבינים:
לפי פרשנות התלמוד הבבלי, תפקידם של השושבינים היה גם למטרות פיקוח הלכתי, כדי למנוע בעיות ב"טענת בתולין" של מוציא שם רע:
כיום.
כיום הכינוי "שושבינים" הוא למלווי החתן והכלה. מנהג רווח הוא שהאבות של החתן והכלה מוליכים את החתן לכסות את הכלה בהינומה, ואחר כך ההורים מוליכים את החתן והכלה לחופה. בחלק מהמנהגים האב והאם של החתן - את החתן, והאב והאם של הכלה - את הכלה, למנהגים אחרים, שני האבות מובילים את החתן, ושתי האמהות מובילות את הכלה. בספר הזוהר נאמר: (=מכאן למדנו, שצריכים הוריה של הכלה להביאה לרשות החתן).
בקהילות רבות נהוג שהשושבינים מחזיקים נרות בידם בדרכם לחופה, כל שושבין נר אחד. יש הנוהגים להדליק את הנרות רק לאחר כיסוי הכלה בהינומה.
כשאין לחתן או לכלה הורים, נוהגים שהאח הגדול ואשתו משמשים כשושבינים, ואם אין אפשרות, קרוב משפחה אחר, אך בדרך כלל יהיה זה זוג נשוי.
בתרבויות אחרות.
בעבר.
המקור למסורת השושבינות בעולם המערבי הוא ככל הנראה מהמשפט הרומי, שעל פיו נדרשו עשרה עדים בחתונה על מנת להערים על הרוחות הרעות (לפי האמונה שרווחה שהם משתתפים בטקסי נישואין), על ידי לבישת בגדים זהים לבגדי החתן והכלה, וכך הרוחות הרעות לא ידעו מי היה מתחתן. גם במאה ה-19 באנגליה, בתצלומים של חתונות ויקטוריאניות מופיעים לעיתים קרובות הכלה והחתן כשהם לבושים כמו יתר משתתפי החתונה.
בסקוטלנד לפני מאות שנים, היה השושבין יותר שותף לדבר עבירה. כשגבר חפץ באישה, היה מקובל לנסוע למקום מגוריה ולחטוף אותה. מכיוון שהיה צפוי שמשפחת האישה הצעירה תתנגד לחטיפה, בחר לו הגבר את האיש האמיץ והטוב ביותר (שושבין באנגלית: best man) מבין מכריו כדי לסייע לו במשימה.
כיום.
במדינות רבות, כארצות הברית ואנגליה, השושבינה מצד הכלה היא בדרך כלל אישה צעירה, ולעיתים קרובות חברה קרובה או אחות. באופן מסורתי, לשושבינות נבחרות נשים לא נשואות שכבר הגיעו לפרקן. השושבינה העיקרית, אם נבחרה כזו, מכונה בדרך כלל "השושבינה הראשית" או "שושבינת הכבוד" (באנגלית: maid of honor) אם היא לא נשואה. השושבינות מתבקשות בין היתר להשתתף בטקס, ולסייע לכלה ביום החתונה ובתכנון החתונה וקבלת הפנים.
את השושבינים מצד החתן בוחר בדרך כלל החתן מתוך חבריו הקרובים או קרובי משפחה, והדבר נחשב ככבוד גדול למי שנבחר. מתוך השושבינים, בוחר החתן אחד שישמש כשושבין הראשי. חובותיו הן להשתתף בטקס ולסייע במטלות שונות כסידור הסעות, נשיאת הטבעת וסיוע לאורחים למצוא את מקומותיהם לפני הטקס.
במדינות שונות, כמו בגרמניה, החובה המעשית היחידה של השושבין היא לחתום על תעודת הנישואין במשרד הרשם. לאחר החתונה נחשב השושבין כמי שפורש חסות על הנישואין, ואמור לשמור עין על הזוג ולסייע בעיתות משבר.
בדומה למפורש בתלמוד, בקניה, הייעוד של שושביני החתן הוא להגן על כבודם של הזוג, בין היתר במקרה שצד שלישי מטיל ספק בבתוליות של הכלה.
ערוץ שמונה
לפגוש את הדינוזאורים
אלבום יהלום
יוסף בודקא
שושבינים
אילן גולדהירש
אילן גולדהירש (11 ביולי 1944 – 19 במאי 2018) היה פזמונאי ישראלי, כתב כ-1000 שירים. חלק משיריו הפכו ללהיטים. במקצועו שימש כפקיד בכיר במשרד האוצר. במקביל לעבודתו זו כתב פזמונים ושירים וכן סיסמאות וג'ינגלים לחברות מסחריות.
ביוגרפיה.
גולדהירש נולד בתל אביב. למד לתואר ראשון בסוציולוגיה ובמדע המדינה מהשלוחה התל אביבית של האוניברסיטה העברית, וסיים לימודי תעודה בתקשורת באוניברסיטה העברית בירושלים. עבד כפקיד במס שבח מקרקעין במשרד האוצר.