חלקו העליון של הנחל מתון יחסית, ומקור מימיו במספר יובלים בתחומי עספיא, הגדול שבהם הוא היובל המזרחי המתחיל ב"עין אל בלד" - מעיין בעספיא ומשם הוא יורד ועובר בסלעי קירטון עד הגעתו לדרך נוף כרמל. מנקודה זו מתחיל חלקו התחתון שהוא בעל אופי קניוני. הנחל מתחתר בתוך סלע דולומיט קשה מ"תצורת יגור" ויוצר נקיק עמוק. בדרכו יורד הערוץ 400 מטר בעוברו מרחק של פחות מ-2 ק"מ. באפיק הנחל נוצרו עשרות מדרגות מפל שגובהן מגיע עד ל-7 מטרים. לרגלי המדרגות נוצרו מכתשות האוגרות מי שיטפונות. בדרכו לנחל קישון נשפך אליו היובל נחל סבך. בנקודת המפגש בין נחל סבך לנחל יגור ישנם שני מפלים שגובהם בין 6 ל-7 מטרים.
סביב הנחל ובתוכו מספר שבילים, שמקשרים בין עספיא ליגור. הטיול בנחל מתאים למיטיבי לכת בלבד בשל הירידות התלולות.
ממצאים ארכאולוגיים.
בפתח היציאה של הנחל, ליד הגדר של קיבוץ יגור, קרוב מאוד לבתי המגורים ישנה מערת קבורה חצובה בסלע הקירטון הרך, המערה התגלתה בשנת 1979 בעת ביצוע עבודות פיתוח במקום. על פי הממצאים הקרמיים וצורת המערה תוארכה מערת הקבורה לתקופת הברונזה הביניימית בין 2300 לפנה"ס ועד 2000 לפנה"ס.
צמחית הנחל.
צמחיית הנחל היא חורש ים תיכוני סבוך היוצר מעין תקרה מעל האפיק. העצים הצומחים בנחל הם אלון מצוי, אלה ארצישראלית, מורן, קטלב, ער אציל, עוזרר, כליל החורש ועוד. בחלקו התחתון של הנחל צומחים עצי חרוב. בנחל צומחים מספר צמחים נדירים כגון בקעצור החורש שהנחל הוא אחד המקומות הבודדים בארץ ישראל בהם הוא צומח, שושן צחור, בוצין אופקי וכלורה חרוזה. על קירות הקניון בנחל צומחים שרכים וטחבים.
אולימפיאדת סיאול (1988)
אולימפיאדת סיאול (1988) היא האולימפיאדה ה-24 בעת החדשה. היא נמשכה 15 ימים, מ-17 בספטמבר עד ה-2 באוקטובר 1988. השתתפו בתחרויות 8,391 ספורטאים מ-159 מדינות.
אירועים בולטים.
טניס.
לאחר 64 שנים, חזר ענף הטניס למשחקים האולימפיים.
כדורגל.
ברית המועצות זכתה במדליית הזהב בכדורגל לגברים לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת ברזיל 1-2. נבחרת מערב גרמניה זכתה במדליית הארד לאחר ניצחון על איטליה 0-3.
כדורמים.
נבחרת יוגוסלביה זכתה במדליית הזהב בכדורמים לגברים לאחר ניצחון על ארצות הברית 7–9. במדליית ארד זכתה נבחרת ברית המועצות לאחר ניצחון על מערב גרמניה 13–14.
כדורסל.
נשים.
ארצות הברית זכתה במדליית הזהב בכדורסל לנשים לאחר ניצחון במשחק הגמר על יוגוסלביה 70-77. במדליית הארד זכתה ברית המועצות לאחר ניצחון על אוסטרליה 53-68.
גברים.
ברית המועצות זכתה במדליית הזהב בכדורסל לגברים לאחר ניצחון במשחק הגמר על יוגוסלביה 63–76. במדליית הארד זכתה ארצות הברית לאחר ניצחון על אוסטרליה 49–78.
המשלחת הישראלית.
לאולימפיאדה זו, שלחה ישראל משלחת בת 19 ספורטאים בלבד. שני השייטים יואל סלע ואלדד אמיר היו קרובים מאוד להשיג את המדליה הראשונה לישראל. תחרות שיט המפרשיות מדגם ההולנדי המעופף, בהן התחרו סלע ואמיר, התפרסה על שבעה שיוטים. עם זאת, השיוט השני התרחש במהלך יום הכיפורים, בו נאסר עליהם להתחרות, ובעקבות זאת קטנו סיכוייהם לזכות במדליה. לבסוף, סיימו סלע ואמיר במקום הרביעי, הישג שיא לנציג ישראלי במשחקים האולימפיים. בניגוד אליהם, השייטים והאחים רן ודן טורטן שהתחרו בדגם ה-470 החליטו כן להשתתף ביום השיוטים ביום הכיפורים, ועל כן נופו מהמשלחת הישראלית במהלך האולימפיאדה.
סומרסט מוהם
ויליאם סומרסט מוהם (באנגלית: William Somerset Maugham; 25 בינואר 1874 – 16 בדצמבר 1965) היה מחזאי אנגלי, סופר ומחברם של סיפורים קצרים, אחד הסופרים הפופולריים והמרוויחים ביותר בתקופתו.
ביוגרפיה.
מוהם נולד בפריז, לאב דיפלומט בריטי, ודיבר צרפתית בלבד עד שהתייתם בגיל 8 מאימו ובגיל 11 מאביו ועבר אל שארית משפחתו בוויטסטייבל, קנט, אנגליה, שם גדל והיה לתלמיד בבית הספר האנגליקני דה קינג'ס סקול, קנטרברי.
טרם הצלחתו הספרותית, למד מוהם ספרות ופילוסופיה באוניברסיטת היידלברג בגרמניה, ולמד רפואה בבית החולים סנט תומאס בלונדון, שבו אף עבד כרופא בסיום התמחותו. עם הצלחת ספרו "ליזה מלאמבת'", שיצא לאור ב-1897, החליט מוהם לנטוש את העיסוק ברפואה. בזמן מלחמת העולם הראשונה שירת מוהם כמרגל עבור ה-MI6, במסגרתה נשלח לרוסיה במשימה למניעת המהפכה הרוסית על ידי שמירת כוח המנשביקים. עלילות אלה היוו רקע לספר הסיפורים שלו "אשנדן, או הסוכן הבריטי", שלדעת רבים הוא מספרי הריגול הטובים ביותר שנכתבו אי-פעם. לאחר מכן בזמן עבודתו הקצרה כנהג אמבולנס בצלב האדום הבריטי פגש את ג'רלד הקסטון, צעיר מסן פרנסיסקו אשר היה למאהבו ההומוסקסואלי של מוהם עד מותו של הקסטון ב-1944. לאחר מכן חי מוהם עם אלן סירל.
מוהם כתב קומדיות, רומנים פסיכולוגיים וסיפורי ריגול. הצלחתם המסחרית, הפקות מצליחות של מחזותיו ומספר עיבודים של כתביו לסרטים, אפשרה למוהם רווחה כלכלית וחיים נוחים. הוא נהנה מטיולים רבים, בייחוד למזרח אסיה, לאיי האוקיינוס השקט ולמקסיקו, לרוב מלווה בידי הקסטון (גם בזמן נישואיו). ב-1926 רכש וילה בריביירה הצרפתית אשר הייתה לדירתו במשך רוב חייו.
ב-1917, בניו ג'רזי, נשא מוהם לאישה את מאהבתו סאיירי ברנרדו, אשתו לשעבר של איל ההון הנרי וולקם. הם התגרשו ב-1928 לאחר נישואים סוערים שהסתבכו בשל יחסיו של מוהם לגברים ויחסיו עם הקסטון בפרט. לאחר מותו של הקסטון שקע מוהם בדיכאון, חלה ירידה ביצירתו ורק הופעתו של מזכירו-מאהבו (ולאחר מכן בנו המאומץ) אלאן סירל, הצילה אותו משקיעה כללית. למוהם הייתה בת אחת, אליזבת מארי מוהם (1915–1998), ובאחרית ימיו ניסה מוהם לנשלה מצוואתו וירושתו הענקית, בניסיון להעביר את רוב רכושו לאלן סירל -'מזכירו' - אותו אף אימץ כבן. אף שמוהם היה נערץ בשל סגנונו, אישיותו המבריקה והמרשימה, רבים מבני דורו הסתייגו ממנו, בשל מה שנתפס כ'חייו השערורייתיים'. אף שמוהם היה בעל נטייה ברורה לגברים, ועם איזה מרכיב מיזוגני באישיותו, הרי שבחייו היו לו מספר פרשיות אהבים רציניות עם נשים - הסופרת ויולט האנט, השחקנית סו ג'ונס והנסיכה סשה קרופוטקין.
לאחר מותו של בן זוגו ג'רלד הקסטון ב-1944, מוהם חזר לאנגליה. בחייו הפרטיים, מוהם תמך בתאוריות קונספירציה אנטישמיות לגבי פליטי המלחמה היהודים, וציין ש"ידוע שלגסטפו היו מרגלים בין הפליטים, והם לעיתים לא רחוקות היו יהודים".
ב-1947 ייסד את פרס סומרסט מוהם, הניתן עד ימינו לסופר או הסופרים הבריטיים הטובים ביותר תחת גיל שלושים וחמש על עבודת סיפורת שפורסמה בשנה החולפת.
סומרסט מוהם מת בניס שבצרפת, ב-16 בדצמבר 1965.
יצירתו.
הספר הראשון של מוהם היה "ליזה מלאמבת'" ("Liza of Lambeth"), שהופיע בשנת 1897 ונכתב כשעבד כרופא בבית החולים סנט תומאס בלאמבת', שכונת העוני ליד בית החולים. בהמשך פנה מוהם לכתיבת מחזות, והמחזה "ליידי פרדריק", שהוצג בשנת 1907, הביא לו הצלחה רבה ופתח את שערי עולם הספרות לפניו. למרות הצלחותיו, הערכתו העצמית לגבי עבודתו הייתה נמוכה, והוא תיאר את עצמו בשנותיו האחרונות כמצוי "בשורה הראשונה של המדורגים השניים". עם השנים גברה הערכת המבקרים אליו והוא נתפס, גם עתה, כאחד מגדולי הסופרים הבריטיים.
לרוב מסכימים כי יצירת המופת של מוהם היא "בכבלי אנוש" ("Of Human Bondage"), רומן אוטוביוגרפי העוסק בחייו של פיליפ קארי, אשר כמו מוהם התייתם וגודל בידי דודו האדוק. גמגומו החריף של מוהם הוחלף ברגלו הקלוטה של פיליפ. גם הרומנים "הפרוטה והירח", "קרן זווית" ו"על חוד התער", נחשבות כיצירות מופת מרשימות.
כמה מהבולטים שבסיפוריו הקצרים עוסקים בקולוניאליסטים מערביים במזרח הרחוק. הסיפורים עוסקים במטען הרגשי שנטבע בקולוניאליסטים בשל בידודם. הפרוזה המאופקת של מוהם אפשרה לו לבחון מתחים ותשוקות מבלי להידחק למלודרמטיות.
אטרוריה
אטרוריה הייתה ארץ עתיקה במרכז איטליה בעת העתיקה, ששטחה בימינו חופף למחוזות של טוסקנה, חלק מאומבריה וצפון לאציו. הארץ הייתה מקור כוחם ומרכז ההתיישבות הראשי של האטרוסקים.
שטח אטרוריה השתנה בהתאם לכיבושי האטרוסקים, ובשיא כוחם השתרעו האטרוסקים באופן לא רציף מעמק הפו, דרך לאטיום ועד לקמפניה. הגבולות של השטח האטרוסקי המצומצם היו בין נהר הארנו בצפון, הטיבר במזרח ובדרום, והים הטירני במערב.
ערי אטרוריה היוו את ערי המדינה החשובות והחזקות ביותר באיטליה לפני עלייתה של רומא. במהלך המאה ה-3 לפנה"ס נפלו ערים אלו תחת מרותה של רומא באופן סופי. בין הערים הבולטות ניתן
למנות את: ויי, קאירה, טארקוויניי, וטולוניה, רוסלאי, פופולניה, וולסיניי, קולסיום, ארטיום, וולטרה וקורטונה.
שמה של הארץ ניתן בראשית המאה ה-19 לממלכת אטרוריה, ממלכה קצרת-ימים שהתקיימה בשטח טוסקנה, בחסות צרפת הנפוליאונית.
שוק ההון
שוק ההון הוא שוק פיננסי שבו קונים ומוכרים חובות לטווח ארוך (מעל שנה) או ניירות ערך מגובים בהון, המתחלק לשוק המניות ושוק האג"ח. תפקידו לאפשר לחברות ולממשלה לגייס הון מהציבור, בדרך כלל לטווחים ארוכים.
בניגוד לשוק כספי בו קונים ומוכרים חובות לטווח קצר. שוקי ההון מנתבים את העושר של החוסכים לאלה שיכולים להשתמש בו לטווח ארוך, כמו חברות או ממשלות המבצעות השקעות לטווח ארוך.