האצטדיון הביתי של המועדון הוא בורוס ארנה. גם נקרא בשם "מבצר בורוס" מאז שבורוס הפכה לקבוצה החזקה ביותר בליגת העל השוודית בעשור הראשון של המאה ה-21. אלפסבורג משתתפת במוקדמות ליגת האלופות והליגה האירופית והצליחה לעלות לגביע אופ"א בעונת 2007-08 ולגביע האינטרטוטו בשנה שלאחר מכן, המועדון זכה בשש אליפויות שוודיה, האחרון שבהם משנת 2012, ובשלושה גביעים מקומיים.
דב פרוסק
דב (בולק) פרוסק (3 ביולי 1910 - 1 בספטמבר 1995) היה שחקן ומאמן בהפועל תל אביב, ומייסדן של מחלקות הכדורסל והכדורעף בקבוצה.
ביוגרפיה.
פרוסק נולד בפולין. לאורך חייו שימש בתפקידים רבים באיגוד הכדורסל וכן כרכז צוות ההקמה מטעם מועצת הפועלים של אולם אוסישקין.
בין האולמות שהיה שותף בהקמתם נמנה אולם אוסישקין המפורסם על גדות הירקון.
ב-1935 הגיע לווארשה שליח מישראל מטעם הפועל, ברוך בג (לימים מנהל מכון וינגייט), כדי למצוא ולהביא ארצה מאמן ומארגן למשחקי כדור בהפועל, וביניהם כדורעף. בג איתר בפולין שחקן יהודי מצטיין, דב פרוסק, והחתים אותו לתפקיד מאמן ראשי של הפועל בישראל למשך שנתיים. בתוך חודש עלה פרוסק לארץ ישראל, והחל בפעילות הספורטיבית אליה גויס, כשהוא מתפרנס כפועל כבישים. כשהגיע ארצה כבר היו מספר קבוצות כדורעף פעילות. הוא ארגן קורס למאמנים ולשופטים, ופרסם חומר על חוקי המשחק (שנקרא אז 'כדור מעופף'), ועל טקטיקה של הגנה והתקפה.
בשנת 1939 היה ממארגני אליפות הפועל הראשונה בכדורעף.
פרוסק שהיה אף לשחקן מקצועני בראשית ימי הכדורסל בישראל.
פרוסק בעלייתו ארצה הספיק לפרסם מספר ספרים בנושאי ספורט.
בין כתביו ניתן למצוא את הספרים:
אקזיט
שריה (מחוז)
קרב משולב
ספרות מודרנית
קולט מרשאן
קולט מרשאן (בצרפתית: Colette Marchand; 29 באפריל 1925 - 5 ביוני 2015) הייתה בלרינה ושחקנית צרפתייה. מרשאן הייתה הצרפתייה השנייה בהיסטוריה שהייתה מועמדת לפרס אוסקר, בקטגוריית פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1953 על תפקידה בסרט "מולן רוז'".
מרשאן נולדה בפריז, צרפת והחלה את הקריירה שלה על בימות התיאטרון בצרפת ובברודוויי. היא הופיעה לראשונה בהוליווד בשנת 1952 בדרמה של ג'ון יוסטון בסרט "מולן רוז'" בתפקיד זונת הרחוב מרי שארלט. הופעה זו זיכתה את מרשאן בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המבטיחה ביותר ובמועמדויות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס באפט"א. מרשאן הייתה לשחקנית הצרפתייה השנייה לאחר קלודט קולבר שהייתה מועמדת לפרס אוסקר.
נפטרה בצרפת ב-5 ביוני 2015, בגיל 90.
רמת הקוטב
רמת הקוטב או הרמה האנטארקטית הוא אזור רחב-ידיים במרכז אנטארקטיקה, המכסה שטח בקוטר של מעל 1,000 ק"מ וכולל את מחוז הקוטב הדרומי ואת התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט. גובה הרמה הזו הוא בממוצע 3,000 מטרים.
צפייה וגילוי.
רמה זו נצפתה לראשונה בשנת 1903, במסעה של משלחת דיסקברי לאנטארקטיקה, בהנהגת רוברט פלקון סקוט. ארנסט שקלטון היה הראשון שחצה חלקים מרמה זו בשנת 1909, כחלק ממשלחת נמרוד בפיקודו. המשלחת פנתה אחור עקב תנאי מזג אוויר קשים במרחק 97 מייל ימי מן הקוטב הדרומי. שקלטון כינה את הרמה הזו "רמת המלך אדוארד השביעי" לכבוד מלכה של הממלכה המאוחדת. שנתיים לאחר מכן, החליט חוקר הארצות הנורווגי רואלד אמונדסן לתת לה את השם "רמת הוקון השביעי", על שמו הוקון השביעי, מלך נורווגיה שעלה לכס המלוכה זמן קצר קודם לכן, כאשר משלחת הקוטב הדרומי של אמונדסן הייתה בדרכה חזרה מן הקוטב הדרומי, הראשונה להגיע אליו, בדצמבר 1911.
התצפית והצילום הראשון מן האוויר של רמת הקוטב נעשו ב-1929 ממטוס פורד טרימוטור, שנשא ארבעה אנשים בטיסה הראשונה אל הקוטב הדרומי וחזרה אל חוף הים. הטייס הראשי בטיסה זו היה ברנט באלכן, יליד נורווגיה, והנווט והמארגן הראשי של משלחת זו היה ריצ'רד בירד מוירג'יניה, קצין בצי ארצות הברית. שני החברים הנוספים בצוות המטוס היו טייס המשנה והצלם.
אקלים.
הגבהים הנישאים של רמת הקוטב, בשילוב עם קווי הרוחב הגבוהים שלה ועם אורכם הקיצוני של חורפיה נטולי השמש, מביאים לכך, שהטמפרטורות כאן הן הנמוכות ביותר עלי אדמות רוב השנים (בהשוואה למרכז סיביר בחצי הכדור הצפוני).
פאונה.
הרוחות המקפיאות, הנושבות כמעט ללא הפסקה על פני רמת הקוטב, בעיקר בחורף, גורמות לכך שהתנאים מחוץ למחסה עוינים מאוד לחיים. עקב כך אין למעשה שום חיים בטבע, ולו ברמה המיקרוסקופית.
ברמת הקוטב אין פינגווינים, משום שאין להם מה לאכול שם. מעט מאוד עופות, אם בכלל, מתעופפים מעל רמת הקוטב, ואלה שמגיעים לשם, נסחפו בסערות כבירות ובדרך כלל מוצאים את מותם, בקפיאה או בצמא. אין חיות יבשה ברמה האנטארקטית, מלבד בני אדם וחיות המעבדה שלהם.
כל חיים מיקרוסקופיים שעשויים להימצא ברמת הקוטב יהיו מיקרואורגניזמים מתים או גוועים, שהרוח נשאה לשם, או ש"תפסו טרמפ" על כלי רכב אנושיים או מטוסים, שם הובאו על גבי מצרכי מזון, או מיקרואורגניזמים החיים בדרכי העיכול או במחזור הדם של בני אדם, חיות המעבדה או חיות המחמד שלהם.
החלטה על תוכנית בניין עיר של שנת 1916
החלטה על תוכנית בניין עיר של שנת 1916 בניו יורק הייתה תוכנית בניין עיר שהתפתחה במטרה לעצור את בנייתם של גורדי שחקים מסיביים, כדוגמת בניין אקוויטבל, המונעים את חדירת האוויר ואור השמש לרחובות שמתחתיהם. היא התרכזה במתן הגבלות נפח הבניין ודרשה את צמצום שטח הקומות החל מגובה מסוים. כך נוצרה מערכת נסיגות והגבלת גובה, שכונתה על ידי האמריקאים "זיגוראת".
האדריכל יו פריס (Hugh Ferriss) החל לחקור בשנת 1922 את האפשרויות הצורניות של התוכנית החדשה ויצר מודל המגדיל, ככל שניתן (תחת הגבלות התוכנית החדשה), את נפח הבניין ושטח הקומות. "החל מסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 החל להתפתח סגנון אדריכלי לתכנון גורדי שחקים ברחבי העולם בתגובה לתוכנית מהפכנית זו". גורדי השחקים שנבנו בעיר בסגנון האר דקו הם תוצאה ישירה של מהפכה זו.
עד אמצע המאה העשרים רוב המבנים שתוכננו בסגנון הבינלאומי אימצו את התוכנית. גישה זו ספגה ביקורת על עוינותה, ובין יתר, הביאה למהפכת תוכנית בניין עיר בשנת 1961.
השפעה.
להחלטה על תוכנית בניין עיר משנת 1916 הייתה השפעה גדולה על הפיתוח העירוני הן בארצות הברית והן בעולם. האדריכל יו פריס הפך את התקנות החדשות הללו לפופולריות בשנת 1922 באמצעות סדרת מחקרים, המתארים בבירור את הצורות האפשריות וכיצד ניתן למקסם את נפחי הבניין. "עד סוף שנות ה-20, גורדי השחקים הנסוגים, שנבנו במקור בתגובה לקוד האזורי בניו יורק, הפכו לסגנון שתפס משיקגו לשנגחאי", ציינו אריק פיטר נאש (Eric Peter Nash) ונורמן מקגראת' (Norman McGrath), בדיון על בניין בנק החיסכון בוויליאמסבורג . שנבנה בברוקלין, לפני כניסת ההחלטה לתוקף ועקב כך לא הוכתבה בו צורה כזו. גורדי השחקים הנסוגים בסגנון אר דקו של שנות ה-20 וה-30 הם תוצאה ישירה של החלטה זו.
מורשת.
עד אמצע המאה ה-20 רוב הבניינים החדשים בסגנון הבינלאומי נבנו לפי דרישות מערכת הנסיגות, על ידי אימוץ השימוש בכיכרות או בניינים נמוכים המקיפים מגדל מונוליטי במרכזו. גישה זו ספגה ביקורת לעיתים קרובות.
המחלקה לתכנון ערים של עיריית ניו יורק העבירה את ההחלטה על תוכנית בניין עיר של שנת 1961 באוקטובר 1960, וכללי הייעוד החדשים נכנסו לתוקף בדצמבר 1961, והחליפו את ההחלטה מ-1916. ההחלטה החדשה השתמשה בתקנת יחס שטח הרצפה (FAR) במקום כללי נסיגה. שטח הרצפה המרבי של בניין מוסדר לפי היחס שהוטל למקום בו נמצא הבניין. מאפיין נוסף של ההחלטה החדשה היה שטח ציבורי פתוח צמוד. אם יזמים יבנו שטח ציבורי פתוח סמוך לבניינים שלהם, הם יוכלו לקבל שטח נוסף לבניין שלהם כהטבה. כלל הטבה תמריצית זה נוצר בזכות ההשפעה החזקה של שני גורדי שחקים מייצגים. בניין סיגראם מאת לודוויג מיס ון דר רוהה ופיליפ ג'ונסון, ובית ליבר מאת סקידמור, אווינגס ומריל שהציגו את הרעיונות החדשים לבניין משרדים עם שטח פתוח. מבנים אלה שינו את קו הרקיע של ניו יורק עם הופעתו של עיצוב קופסאות זכוכית פשוטות והן עם הטיפול שלהם בשטחים פתוחים סמוכים. ההחלטה החדשה עודדה בניית שטח ציבורי בבעלות פרטית כדי להקל על צפיפות העיר.
אלגוריתם k-מרכזים
אלגוריתם k-מרכזים (k-means) הוא שיטה פופולרית עבור ניתוח אשכולות (Clustering) בכריית נתונים. מטרתו לחלק את התצפיות ל-k אשכולות לפי מרכזי כובד (k-means). כל תצפית משויכת לאחד מ"מרכזי הכובד". על ידי בחירה נכונה של מרכזי כובד ניתן לאתר את הקבוצות השונות.
נדרשות תצפיות רבות על מנת להשתמש במודל ותוספת של תצפיות חדשות עשויה לחייב חישוב חוזר. מדובר באלגוריתם היוריסטי שמשתמשים בו כדי לבצע חישובים שמובילים להתכנסות לפתרון מקומי (שאינו בהכרח הפתרון הטוב ביותר).
זהו מודל סטטיסטי שאינו מתבסס על ידע מוקדם על הנתונים אלא רק על תצפיות בפועל. שיטה זו דומה לאלגוריתם EM המניח התפלגות הדוגמאות מכמה התפלגויות גאוסיניות.
מודל זה נוטה למצוא אשכולות בעלי מרחבי מידה הניתנים להשוואה. בעוד שמנגנון ציפייה מביא למקסום ומאפשר לאשכולות להיות בעלי צורות שונות. מודל זה לא ליניארי, ולכן הוא מאפשר להתמודד עם כל סוגי ההתפלגויות האפשריות.
האלגוריתם משמש לעיתים קרובות כשלב מקדים לאלגוריתמים אחרים, למשל כאשר רוצים למצוא נקודות התחלתיות.
תיאור כללי של האלגוריתם.
האלגוריתם עובד בהינתן קבוצה של תצפיות formula_1, כאשר כל תצפית היא וקטור ממשי היכול להיות בעל מספר ממדים. מטרת המודל היא לחלק את n התצפיות לk אשכולות, על מנת למזער את סכום המרחקים בין התצפיות בתוך האשכול.