בילאן נולד בקאראצ'אי-צ'רקסיה שברוסיה. ייצג את רוסיה פעמיים בתחרות האירוויזיון: פעם אחת באירוויזיון 2006 עם השיר "Never Let You Go", שזכה במקום השני בהפרש של 44 נקודות מהמנצח הפיני לורדי, ופעם נוספת בשנת 2008 עם השיר "Believe", שזכה במקום הראשון בהפרש של 42 נקודות מאני לוראק האוקראינית, זוכת המקום השני. לבילאן מספר להיטים ברוסיה.
ב-2016 שיחק בסרט הקולנוע הראשון שלו, "גיבור". ב-2019 השתתף בצילומי הסרט "צוערי הצי 4".
במאי 2019 התראיין בילאן למספר רשתות תקשורת וסיפר כי הוא מעוניין לשוב להתמודד בתחרות האירוויזיון, בפעם השלישית. השיר הרוסי לאירוויזיון נבחר בבחירה פנימית על ידי הטלוויזיה הרוסית ולכן מודה הזמר כי השתתפות נוספת באירוויזיון אינה תלויה רק בו אלא גם בטלוויזיה הרוסית אשר תבחר את הנציג הרוסי לאירוויזיון 2020.
באוקטובר 2020 הודיע כי ידובב את דמותו של קרוקודיל גנה, בסרט אנימציה חדש של סויוזמולטפילם אודות צ'בורשקה.
אירוויזיון 2009
אירוויזיון 2009 הייתה התחרות ה-54 במניין תחרויות האירוויזיון. היא נערכה במוסקבה, בירת רוסיה, לאחר זכייתה של רוסיה באירוויזיון 2008 עם השיר "Believe", בביצועו של דימה בילאן. האירוע התקיים באולם האולימפי "אולימפיסקי" (ברוסית: "Олимпийский"). לרגל האירוע עבר האולם שיפוץ בעלות של כ-10 מיליון אירו, כך שיכיל כ-25,000 מקומות ישיבה, בכלל זה יותר מ-2,000 מושבים לעיתונאים. ההשקעה הכוללת של רוסיה באירוח התחרות נאמדה ב-32 מיליון דולר.
המדינה שזכתה בתחרות הייתה נורווגיה עם השיר "Fairytale" (אגדה), שביצע אלכסנדר ריבאק. השיר קיבל 387 נקודות – שיא הנקודות של כל הזמנים. בכך גם רשם לעצמו ריבאק עוד הישג יוצא דופן – הפרש של 169 נקודות מהמקום השני, שאליו הגיעה איסלנד – ההפרש הגדול ביותר בין המקום הראשון לשני בתולדות האירוויזיון. נוסף על כך, במהלך ההצבעה העניקו כל המדינות המשתתפות בתחרות נקודות לנורווגיה: היא קיבלה 12 נקודות 16 פעמים (שיא שהחזיק מעמד עד לאירוויזיון 2012), 10 נקודות 9 פעמים ו-8 נקודות 10 פעמים. רק 6 מדינות העניקו לשיר הנורווגי פחות מ-8 נקודות.
ריבאק התגלה בתחרות כישרונות בנורווגיה בשנת 2005, ובשל הערכות לגבי סיכוי גבוה שינצח בתחרות הופקה עליו ועל השיר תוכנית דוקומנטרית.
כללי התחרות.
באספה של איגוד השידור האירופי שנערכה במוסקבה בחודש ספטמבר הוחלט כי פורמט התחרות מהשנה שלפני כן לא ישתנה וכי המדינה המארחת (רוסיה) ו"ארבע הגדולות", בריטניה, גרמניה, ספרד וצרפת, תקבלנה מקום אוטומטי בגמר גם ב-2009. לעומת זאת הוחלט על שינויים בכל הקשור להצבעה: נקבע כי החל מ-2009 יתחלק ניקוד השירים בגמר התחרות בין הצבעות טלפוניות (Televoting) לבין חבר שופטים לאומי לכל מדינה: להצבעה הטלפונית יינתן משקל של 50% ולחבר השופטים הלאומי יינתן משקל זהה (עוד נקבע כי במקרה של שוויון תינתן עדיפות להצבעה הטלפונית).
שיטת חצאי הגמר מ-2008, אשר במסגרתה בחרו הצופים ב-9 השירים המועדפים עליהם בחצי הגמר והשיר העשירי נבחר על ידי חבר שופטים, נותרה ללא שינוי.
נוסף על כך נקבע כי חלוקת המדינות לחצאי הגמר תיעשה באמצעות הגרלה, אולם שיטת ההגרלה תתבסס על דפוסי הצבעה בשנים קודמות, כדי למנוע היווצרות של גושי מדינות המעניקות זו לזו את מירב הנקודות. לצורך ההגרלה חולקו שמות המדינות לשישה "סלים" על פי דפוסי ההצבעה בשנים הקודמות. שמות המדינות נשלפו מכל "סל" באקראי. החלוקה ל"סלים" הבטיחה פיזור הוגן יותר של מדינות שכנות או מדינות בעלות קשר מיוחד, מתוך תקווה שכך דפוסי ההצבעה מהשנים שעברו לא יישנו. חמש המדינות העולות אוטומטית לגמר חויבו לשדר אחד מחצאי הגמר, משום שגם להן ניתנה זכות הצבעה באחד החצאים.
חלוקת המדינות לקביעת הרכב חצאי הגמר.
בינואר 2009 חולקו המדינות המשתתפות, על בסיס מיקומן הגאוגרפי ועל סמך האופן שבו חילקו את נקודותיהן בתחרויות האירוויזיון הקודמות, ל"סלים" הבאים:
המדינות המשתתפות.
42 מדינות השתתפו בתחרות. בשנה זו פרשו סן מרינו וגאורגיה מהאירוויזיון ואילו סלובקיה שבה להשתתף בו. התקיימו שתי תחרויות חצי גמר, ומהן עלו לגמר 20 מדינות. אליהן הצטרפו בגמר חמש המדינות שעלו באופן אוטומטי.
חצי הגמר הראשון.
חצי הגמר הראשון התקיים ב-12 במאי 2009.
מדינות שעלו אוטומטית לגמר והצביעו בחצי הגמר הזה: ,
חצי הגמר השני.
חצי הגמר השני התקיים ב-14 במאי 2009.
מדינות שעלו אוטומטית לגמר והצביעו בחצי הגמר הזה: , ,
הגמר.
הגמר התקיים ב-16 במאי 2009.
ישראל באירוויזיון 2009.
את ישראל ייצגו בתחרות אחינועם ניני ומירה עווד. ב-2 במרץ 2009 שודרה בערוץ 1 תחרות "קדם אירוויזיון 2009" בהנחיית עדן הראל, ובו ביצעו השתיים ארבעה שירים שהן עצמן כתבו בשיתוף עם גיל דור: "כל שנייה", "נאמין בחלום", "בואי לרקוד איתי" ו"עינייך". השירים כללו מילים בעברית, באנגלית ובערבית, וארבעתם נשאו מסר של שלום עולמי.
בתחרות הקדם אירוויזיון הצביעו צופי הטלוויזיה באמצעות מסרונים ובאמצעות אתר האירוויזיון הרשמי של רשות השידור. נוסף על כך ניתן משקל להצבעה של ועדת שיפוט שמונתה על ידי רשות השידור ולשתי נקודות שיפוט נוספות – בקריית שמונה ובבאר שבע.
בתום ההצבעה נקבע כי השיר "עינייך" ("There Must Be Another Way") ייצג את ישראל באירוויזיון 2009, אף שקהל הצופים העניק את מירב הנקודות שלו לשיר "בואי לרקוד איתי".
להלן הניקוד הסופי של ארבעת השירים:
ישראל השתתפה בחצי גמר הראשון של אירוויזיון 2009, שהתקיים ב-12 במאי, והצליחה להעפיל לשלב הגמר של התחרות. בהגרלת סדר הופעת השירים בגמר נקבע כי השיר הישראלי יהיה השני בתחרות. בהצבעה הגיע השיר למקום ה-16.
הזמר פול מקרטני הגיע לישראל בשנת 2008 מתוך עניין בקידום תהליך השלום בארץ, בנוסף להופעה שקיים בתל אביב, תוך שהיה מודע לפועלן של אחינועם ניני ומירה עווד בארגון למען השלום "קול אחד". לאחר ששמע מקרטני לראשונה את השיר שייצג את ישראל, התרשם אף יותר מרצונן של השתיים לקדם את השלום דרך הדואט המשותף והמסר שלו לשלום מול כל אירופה ושאר הצופים ברחבי העולם, ואמר כי יתמוך בשיר של ישראל באירוויזיון. בנוסף, עקב התוודעותו לשיר, החליט להגביר את מעורבותו ופנה לנשיא ארצות-הברית ברק אובמה, על-מנת לצרפו לתמיכה בפועלן.
גאורגיה באירוויזיון 2009.
מלכתחילה לא היה ברור אם גאורגיה תיקח חלק בתחרות העתידה להתקיים במוסקבה. זאת בעקבות הלחימה בין שתי המדינות בדרום אוסטיה ובאבחזיה. 12 הנקודות אותן קיבלה גאורגיה מרוסיה באירוויזיון הילדים, הביאו את גאורגיה לחזור בה ולהיכנס לשורותיה של התחרות עם השיר "We Don't Wanna Put In" ("אנחנו לא רוצים לשים"), בביצוע ההרכב Stephane &amp; 3G.
ב-11 במרץ 2009, נפסל השיר על ידי הוועדה המרכזית של התחרות. הטענות לפסילה היו כי השיר מייצג עמדה פוליטית האסורה על פי תקנון התחרות, ולכאורה מרמז על ראש ממשלתה של רוסיה ולדימיר פוטין. נטען עוד כי השיר הוא משחק מילים שפשוטו כמשמעו: "אנחנו לא רוצים את פוטין". גאורגיה דחתה את הפסילה בטענה כי השיר מוגש ברוח הומוריסטית ושכל מדינה דמוקרטית הייתה מתייחסת אליו כבדיחה שאינה פוגעת. היא טענה שהמניע המרכזי לפסילה הוא קנטרני ושרוסיה הפעילה לחץ על מפיקי התחרות על מנת לפסול את השיר.
העובדה שרוסיה היא גם מארחת התחרות לא הקלה על גאורגיה את המצב וזו התבקשה לבחור בתוך 5 ימים שיר חדש במקום הקודם הפסול. גאורגיה סרבה, החליטה לשאת בתוצאות ולפרוש מהתחרות כחודשיים לפני קיומה.
ארמניה ואזרבייג'ן באירוויזיון 2009.
בעקבות התחרות, התגלה שממשלת אזרבייג'ן זימנה לחקירה בלשכת שירותי הביטחון אזרחים אשר הצביעו בעד הצמד הארמני. שתי המדינות מצויות במלחמה ארוכת-שנים סביב מחוז נגורנו קרבאך, השוכן באזרבייג'ן, אך בו רוב אתני ארמני. מארגני האירוויזיון, איגוד השידור האירופי (EBU), החליטו לא להעניש את אזרבייג'ן, אך גינו את הפלישה לפרטיות האזרחים, ושינו את חוקי התחרות למניעת תקריות עתידיות, ותטיל סנקציות על חברות תקשורת אשר משחררות מידע אודות מצביעים לרשויות.
דימה בילן
טבחמלה
טָבַּחמֶלָה (בגאורגית: ტაბახმელა) הוא כפר היסטורי שנמצא כיום ברובע דידגורי בטביליסי גאורגיה. פירוש שם הכפר "האגם היבש" ("ტბა" - "טבּא" פירושו אגם; "ხმელი" - "חמֶלי" פירושו יבש).
הכפר נזכר לראשונה בכתובים ככפר בין מעיינות ששימש כמעון קיץ של תמר המלכה. במעונה בכפר ילדה תמר את בנה ויורשה גיאורגי לשה. זה גם היה המקום בו נפטרה תמר. בכפר מתקיימים מספר פסטיבלים דתיים במהלך השנה שהעיקרית ביניהם הוא "יום המלך הקדוש תמר" החל ב-14 במאי. החג נקרא גם "תָמַרוֹבָּה" על שמה של תמר.
מהמחצית השנייה של המאה ה-18 הייתה שייכת למשפחת התאוואדים (דרגת אצולה גאורגית), סולור'אשווילי
בתקופת פלישת הצבא האדום לגאורגיה, ב-17 בפברואר 1921, התקדמו, דיוויזיות של חיל רגלים וחיל פרשים של הצבא האדום, כשהם נתמכים במטרייה אווירית, כ-15 ק"מ דרום-מערבית לטביליסי. הפסגה האסטרטגית של קוג'ורי וטבחמלה עברה מיד ליד בשלושת הימים שבין 18 בפברואר - 20 בפברואר, כאשר הכוחות הגאורגים, תחת פיקודו של גיאורגי מזניאשווילי, סבבו בסופו של דבר לאחור, ויחידות הצבא האדום, אשר סבלו מאבדות כבדות, החלו להתקבץ במטרה להדק את המעגל העוטף את טביליסי.
אורי שלף
אורי שלף (19 בפברואר 1972 - 29 במרץ 2015) היה כדורסלן, מאמן כדורסל, עורך דין וסופר ישראלי, אשר שיחק בעמדת הפורוורד ובשנותיו האחרונות שימש כמנהל הפועל תל אביב. בנו של עמי שלף ואחיו של גור שלף.
ביוגרפיה.