הסיפור מתחיל בכך שהמכשפה מזמינה אורח לבקתה. העורב שלה מניח שהאורח רוצה את כישוף הדוב, ולכן היא מספרת את סיפורו של אדם שהפך לדוב השד מורדו. האיש היה הבכור מבין ארבעה בנים של המלך החכם והאהוב של ממלכה קדומה, שלכל אחד מהם זכה לתכונה משלו. מבין השלושה הצעירים, הצעיר ביותר היה חכם, השלישי היה רחום, והשני היה רגיל. הבכור של המלך היה חזק. כאשר המלך נפטר בסתיו אחד, במקום לתת לבכורה את כל הירושה, הוא חילק את הממלכה בין כל בניו באופן שווה, מתוך אמונה כי מתנותיהם בשילוב יהוו את העמודים עליהם נשענה שלום הממלכה. עם זאת, כשהוא חש בושה ומתמלא בחמדנות ואנוכיות, הבן הבכור סירב לקבל זאת, והוכיח את טענתו כיורש היחיד מול אחיו על ידי שימוש באחד הצירים שלו כדי לשבור את דמותו מהאבן המשפחתית שלהם. דבריו הובילו למלחמה, ושנו לעד את גורלה של הממלכה.
אף על פי שהיה לנסיך צבא רב עוצמה בפיקודו, הוא ואחיו נלחמו ללא הרף בקיפאון. בחיפוש אחר דרך לשנות את גורלו, הנסיך נתקל בטבעת מנחיר בתוך היער. משם, הווילונות החכמים הנחו אותו אל שפת לוך חשוך, כאשר ארמון המכשפה ניצב הרחק מהחוף. בתקווה להפוך את גאות המלחמה לטובתו, שכנע הנסיך את המכשפה לעשות כישוף שיעניק לו כוח של עשרה גברים בכך שהציע לה את הטבעת שלו, והיא נתנה לו את הכישוף בקרן שתייה אך לאחר שראתה את החושך בלבו, הציבה בפניו בחירה: או להגשים את משאלתו האפלה או לרפא את הקשרים המשפחתיים ששבר. כאשר הנסיך הביא את אחיו לפניו, הוא שוב טען את מלכותו. כשאחיו סירב, הנסיך בתגובה שתה את הכישוף, מה שהעניק לו את הכוח שחפץ בו אך להפתעתו הפך אותו לדוב שחור גדול. הוא אמנם היה מפר את הכישוף אם היה בוחר "לתקן את הקשר שנקרע", אך הנסיך קיבל את צורתו החדשה והרג את אחיו. לאחר מכן ניסה לגרום לצבא שלו לשלוט בממלכה, אך הם ראו בו חיית בר ופנו נגדו. הנסיך תקף את אנשיו לשעבר והרג רבים מהם. מעט הניצולים מהצבאות השבורים של האחים ברחו מהממלכה, מה שהוביל לקריסתה. נידון לצורתו החיה על ידי שאיפתו לשלטון על קשרי המשפחה, הנסיך - המכונה "השחור הגדול", "מורדו" - שוטט את הארץ בלי סוף, הרג והנחיל טרור בכל מקום בו הסתובב, כך שתודעתו האנושית והאינטליגנציה לשעבר הוחלפו עתה על ידי תאוות הדם החיה.
המכשפה מסיימת את הסיפור כאן, והיא מציעה את הכישוף בצורה של עוגה לאורחת, שמתגלה כוויי דינגוול. הוא נבהל, אומר שהוא רק עצר כאן למים ויוצא מהארמון.
מעבר האסקי
מעבר האסקי (באנגלית: Husky Pass) הוא מעבר הרים באזור חוף פנל בין רכס לאנטרמן לבין מסיב מולאר, בהרי באוורס, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
המעבר ממוקם בראשו של קרחון סלדג'רס ובראשו של יובל המזין את קרחון ליפ ייר.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של המעבר ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד.
המעבר נקרא על שם כלבי ההאסקי אשר משכו את מזחלות הכלבים של משלחת הסקר בעלייתם מאגן הניקוז של קרחון רניק לעבר קרחון לילי.
לקריאה נוספת.
• J. A. S. Dow &amp; V. E. Neall (1974), Geology of the Lower Rennick Glacier, Northern Victoria Land, Antarctica, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 17:3, 659-714, https://doi.org/10.1080/00288306.1973.10421588 PP 683, 686
• Antarctic Journal of the United States, Volume 29, Issue 5, P 26
• G. DI VINCENZO, R. PALMERI, F. TALARICO, P. A. M. ANDRIESSEN AND C. A. RICCI, Petrology and Geochronology of Eclogites from the Lanterman Range, Antarctica, JOURNAL OF PETROLOGY VOLUME 38 NUMBER 10 PAGES 1391–1417 1997
אליס באלינט
אליס באלינט (במקור סקיי, בהונגרית: Bálint Alice; בודפשט, 16 ביוני 1898 - מנצ'סטר, 29 באוגוסט 1939) הייתה פסיכואנליטיקאית הונגרייה-יהודייה, אחת הדמויות הבולטות של בית הספר הפסיכואנליטי בבודפשט. היא התעניינה בנושאי התפתחות הילד, בשאלות חינוך, ובהתאמת הפסיכואנליזה לחינוך. היא עסקה במגוון רחב של פעילויות: ייעוץ, חינוך והסברה, ניתוח ופרסמה באופן קבוע בכתבי עת לאומיים ובינלאומיים.
ביוגרפיה.
אליס נולדה במשפחה יהודית כבתם של ז'יגמונד סקיי (שפיצר) ווילמה פרוסניץ. מסיבה לא ברורה היא אומצה על ידי פרידייש קובאץ' ורעייתו וילמה קובאץ' ושמה הרשמי הפך לאליס סקיי-קובאץ'. אמה המאמצת הייתה פסיכואנליטיקאית ומאמנת של האיגוד הפסיכואנליטי ההונגרי. אביה המאמץ היה אדריכל ויזם שלקח חלק גם בעצמו בטיפול פסיכואנליטי. אליס במקור הייתה אנתרופולוגית, אך המיקוד שלה היה בתחומים רבים (למדה גם מתמטיקה, ומשפטים), ובסופו של דבר הפכה את פסיכולוגיית הילדים למרכז העניין בחייה ועיסוקה. היא פגשה את מייקל (מיהאי) באלינט בשנת 1918, איתו היו חייה הפרטיים והמקצועיים שזורים זה בזה ובשנת 1921 התחתנו.
משנת 1919 היא כבר העבירה הרצאות ציבוריות בבודפשט. בשנת 1920 עברה עם באלינט לגרמניה בגלל האנטישמיות בהונגריה, שם החלה לעבוד במוזיאון Völkerkunde (המוזיאון האנתרופולוגי). משנת 1921 היא ובעלה ביקרו בקביעות במכון להכשרה בפסיכואנליזה בברלין תחת ניהולו של האנס זקס. הם חזרו לבודפשט בשנת 1924 וסיימו את ההכשרה בפסיכואנליזה אצל שאנדור פרנצי. לאליס ובעלה נולד בן, יאנוש באלינט, שהפך לרופא ולביוכימאי. בשנת 1939 בסביבות ינואר-פברואר נמלטה המשפחה לאנגליה, למנצ'סטר בשל האנטישמיות שגאתה בהונגריה והחוקים האנטי יהודיים, שם באוגוסט נפטרה אליס משבץ מוחי.
עבודתה.
אליס באלינט הוכשרה כפסיכואנליטיקאית על ידי שאנדור פרנצי, ולכן התאוריה של פרנצי השפיעה רבות על נקודת מבטה. שוני ההשקפה בין זיגמונד פרויד לבין פרנצי היה מהותי ומכריע בנושאים שונים, ודעותיהם היו שונות ולפעמים מנוגדות במובנים רבים. בין היתר, פרנצי ייחס חשיבות רבה לקשר אם-ילד בהתפתחותו הביולוגית והפיזית של הילד. מוטיב זה מודגש גם בתאוריה של חסידיו של פרנצי. לדוגמה, על פי אליס באלינט, בשלבים המוקדמים ביותר של התפתחות הילד, מערכת היחסים בין אם לילד אינה מבוססת על אינסטינקט, כמו שחושב פרויד, אלא על אהבה ארכאית, שהיא ללא תנאי וחשובה לא פחות לשני הצדדים. בנוסף, הפסיכואנליטיקאים בבודפשט הדגישו את תפקידם של גורמים סביבתיים, כולל חינוך, ולא ייחסו חשיבות רבה כל-כך, כמו פרויד, לאינסטינקטים המולדים של התינוק. נקודת מבט זו אפשרה ליישם עקרונות פסיכואנליטיים בחינוך.
כתוצאה מכך, המבנה הקלאסי שתואר בכתביה של באלינט שינה את מודל הקשר בין ה"אני" (אֶגוֹ) העל לבין ה"אני" הרגיל, בו השפעת ה"אני" העל אינו עוד בלתי נמנע. הודגש על ידה כי על החינוך להשפיע בעיקר על ה"אני", במיוחד על ידי הגברת הסיבולת שלו ללחץ. גם העצות המעשיות של אליס באלינט פעלו לפי עקרונות אלה. האמצעים לעשות זאת לדעתה היו ללמד משמעת פורמלית: אדיבות, כמה סעיפים של סדר יום, ואמירת תודה. על הילד ללמוד שהוא או היא לא תמיד יכולים לעשות מה שבא להם או חושקים בו, אך עם זאת, יכולות להיות לו/לה מחשבות שונות מהציפיות החברתיות. על ידי עיכוב או דחייה של הגשמת רצון הילד, הוא יקדם את השתלבותו בחברה.
אליס באלינט הדגישה גם כי ויתור על אינסטינקט כלשהו איננו נגד הטבע. לדוגמה, אם האינסטינקטים פונים זה נגד זה, למשל רעב מול בריחה. עם זאת, הקפדה על משמעת ברזל אינה מובילה לתוצאות. מטרת החינוך היא פיתוח עצמאותו של הילד, אשר ניתן להשיג רק אם קיים איזון בין הגבלות לבין חופש המתאימים לצורכי הילד.
ז'אן היפוליט מישון
ג'ורג' ואיי. ג'יי.
ג'ורג' ואיי. ג'יי. (באנגלית: .George and A.J) הוא סרט קצר מונפש אמריקאי משנת 2009, המבוסס על הסרט "למעלה". הסרט בוים ונכתב על ידי ג'וש קולי, והופק על ידי פיקסאר ואולפני ההנפשה של וולט דיסני.
הסרט, בשונה מסרטים קצרים אחרים של החברה המבוססים על עבודות קודמות, הופץ בהתחלה ב-ITunes כאופציה נוספת שהגיעה עם רכישת הסרט, בנובמבר 2009. בהמשך הסרט הופץ ברשתות החברתיות של דיסני ופיקסאר, ומאוחר יותר הופץ באוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר, חלק 2. אורך הסרט הוא כ-4 דקות.
תקציר העלילה.
עלילת הסרט מתרחשת במהלך עלילת הסרט "למעלה", ובה רואים מה קורה בזמן שהבית מרחף וכיצד ג'ורג' ואיי. ג'יי., שני אזרחים המלווים קשישים, מגיבים למצב. אף על פי שעלילת הסרט מתרחשת בו זמנית במהלך עלילת הסרט "למעלה", יש בה מספר טעויות והבדלים בהשוואה לסרט המקורי.
הפקה.
בשל התקציב הנמוך של הסרט, הסרט נעשה בסגנון "סטוריבורד", בשונה מרוב הסרטים הקצרים של פיקסאר שנעשו בהנפשה ממוחשבת.
סטיבן קרוויסווייק
עונת 2016/2017 בליגת האלופות בכדורסל
עונת 2016/2017 בליגת האלופות בכדורסל הייתה העונה הראשונה של תחרות אירופית זו לקבוצות כדורסל היא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-20 באוקטובר 2016 ומשחק הגמר התקיים ב-30 באפריל 2017. בתחרות השתתפו 40 קבוצות.
במשחק הגמר של התחרות ניצחה איברוסטאר טנריפה וזכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות.
בשלב הבתים השתתפו 40 קבוצות שאורגנו ב-5 בתים. הקבוצות שסיימו במקום הראשון ושלוש הקבוצות הטובות מהמקום השני העפילו לשמינית הגמר, שתי הקבוצות החלשות מהמקום השני, הקבוצות שסיימו במקומות 3–4 ו-4 הקבוצות הטובות שסיימו במקום החמישי העפילו לשלב נוקאאוט שהמנצחת בו תעפיל לשמינית הגמר, הקבוצה החלשה מהמקום החמישי, הקבוצות שסיימו במקום 6 ו-2 הטובות מהמקום השביעי ינשרו ליורופקאפ. משם הקבוצות ימשיכו לשמינית גמר, רבע גמר, פיינל פור וגמר.
שלבי הגמר.
פלייאוף העפלה לשמינית הגמר
שמינית הגמר
רבע הגמר, חצי הגמר, הקרב על מקום 3 והגמר