במרכז יש מוזיאון ובו תערוכות ואוספים מגוונים, אולם אירועים ומרכז מחקר הכולל ספריה וארכיון. כן מתקיימים בו ימי עיון, סדנאות, ועוד. במרכז תערוכות מתחלפות המציגות יצירות בנושא כלל קהילות ישראל, וימי עיון וסדנאות המייצגים את מורשת קהילות ישראל.
הקמת המרכז והמבנה.
עיריית רחובות הקימה את המרכז בהשקעה של כ-27 מיליון שקל. הוא שוכן בבניין שגודלו כ־3000 מ"ר, בשלוש קומות. בבניין אולמות תצוגה, ספרייה וארכיון, חדרי עיון, כיתות לימוד, אולם כנסים ובו 250 מושבים. האדריכל יעקב גיל, המתמחה במבני ציבור, תכנן ועיצב את המבנה, בעיצוב חדיש ומתקדם. בכניסה מבואה רחבה שממנה מתפצלים לחללי התצוגות, וגרם מדרגות המוביל לקומה השלישית המוקדשת לפועלם של יהודי תימן בארץ ישראל. כל המבנה מונגש לבעלי מוגבלויות.
ועדה אקדמית ליוותה את תהליך בניית עולם התוכן של המרכז, בוועדה ישבו חוקרים מתחום ההיסטוריה של יהדות תימן ומורשתה. פרופסור יוסף יובל טובי, היה היועץ האקדמי. לוועדה האקדמית קדמה וועדה אשר עסקה בבניית התפיסה הרעיונית והתכנון הראשוני, בה היו פעילים פרופסור יהודה ניני ז"ל, ד"ר דני בר מעוז ומר חנניה קורש. את תהליך ההקמה על כל שלביו הוביל מר חנניה קורש, מנכ"ל המרכז, לדבריו: "הרעיון להקמת מרכז מורשת, בניית התוכניות ואישורן החל כבר בשנת 2002, בתקופת כהונתו של עו"ד שוקי פורר ראש עיריית רחובות. מימוש התוכנית ובניית המרכז וחנוכתו התקיימו הודות למאמץ עיריית רחובות והעומד בראשה מר רחמים מלול".
תצוגות המוזיאון.
מקבץ התערוכות המוצגות במוזיאון מספרות את סיפורה החזותי של קהילת יהודי תימן לאורך הדורות - בתימן ובארץ ישראל. כל הפריטים, האוספים והתערוכות במוזיאון נתרמו על ידי בני הקהילה התימנית בארץ ובחו"ל ותורמים מקהילות שונות. במוזיאון מוצגות שש תערוכות של צילום וציור תיעודי ובהן ניתן לראות צילומים היסטוריים ועכשוויים וכן ציורים ותחריטים בהשראת צילומים. לצד כל אלה מוצגים גם עבודות אומנות כגון תכשיטים, עבודות רקמה, תשמישי קדושה, כתבי יד תימניים, דגם בית כנסת ועוד.
אוספים.
במרכז מורשת תצוגה של אוספים שונים:
ספריה וארכיון.
במרכז מורשת ספריית עיון ומחקר, על שם יאיר ונחמה מדאר הלוי המונה כ- 10,000 ספרים והיא כוללת ספרים ומחקרים אודות יהודי תימן וקהילות ישראל. ארכיון הכולל אלפי מסמכים מקוריים מתימן ומארץ ישראל בנושאי מורשת יהדות תימן. כדוגמת: האוסף של דן אלמגור, אוסף של מסמכים מאוספו הפרטי של "המוכתאר" של שכונת מרמורק, ועוד. במרכז מורשת פועלת  קבוצת המחקר של מכון המחקר "בואי תימן" שבראשו עומד פרופסור אהרן גימאני.
לי וון-הי
לי וון-הי (בקוריאנית: 이원희; נולד ב-19 ביולי 1981) הוא ג'ודוקא עבר דרום קוריאני אשר התחרה בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג. אלוף אולימפי מאתונה 2004.
לי התחרה במשחקים האולימפיים באתונה 2004 וזכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח את אנטולי לאריוקוב הבלארוסי בזכות ניקוד יוקו. בשמינית הגמר הוא ניצח באיפון את ג'ימי פדרו האמריקאי לאחר תרגיל סיאו-נגי מוצלח, ברבע הגמר הוא ניצח באיפון את גנאדי בילודיד האוקראיני לאחר תרגיל טאי-אוטושי ובחצי הגמר הוא ניצח שוב באיפון את ויקטור ביוול ממולדובה לאחר עוד תרגיל טאי-אוטושי מוצלח. בגמר לי התמודד מול ויטלי מקארוב הרוסי וכשתיים וחצי דקות מפתיחת הקרב לי ביצע תרגיל אשר העניק לו ניקוד יוקו. בעודו מחזיק ביתרון, תשע שניות לסיום לי ביצע תרגיל סיאו-נגי ושילב אותו עם קואוצ'י-גרי, שהצליח להטיל את מקארוב על גבו וזכה באיפון.
לי מחזיק במדליה אחת מאליפויות העולם; מדליית זהב משנת 2003 כאשר בקרב הגמר ניצח באיפון את דניאל פרננדס הצרפתי. לי מחזיק גם במדליית זהב ממשחקי אסיה (2006) ומדליית זהב מאליפות אסיה (2003).
במהלך הקריירה לי זכה במדליות רבות בטורנירים מהסבב העולמי וביניהן מדליות מטורנירי טוקיו ופריז היוקרתיים. במהלך הקריירה שלו כג'ודוקא כינויו של לי היו "מר איפון" ו-"גראנד סלאמר" לאחר שבשנת 2003 השיג רצף של 48 ניצחונות, מתוכם 43 באיפון. לאחר פרישתו המשיך לעסוק בג'ודו ואימן בין היתר בשנת 2015 את נבחרת הנשים של קוריאה הדרומית בג'ודו.
אוסאן
אוסן (פירושונים)
למברדיש
המועצה הפדרלית של שווייץ
המועצה הפדרלית של שווייץ (בגרמנית: Bundesrat; בצרפתית: Conseil fédéral; באיטלקית: Consiglio federale; ברומאנש: Cussegl federal) היא הגוף המבצע המשמש כממשלה הפדרלית של שווייץ וכן כראש מדינה קולקטיבי. המועצה, בת שבעה חברים, אחראית במשותף לממשל הפדרלי במדינה, וכל אחד מחבריה עומד בראש מחלקה מבצעת ספציפית, בדומה לשר בממשלה. אחד מחברי המועצה משמש לסירוגין כנשיאה של שווייץ למשך שנה אחת. הנשיא לשנת 2022 הוא איניאציו קאסיס.
איוש המועצה ומינוי חבריה.
הממשלה הפדרלית מכהנת מאז כינון חוקת שווייץ בשנת 1848. באותה עת הייתה הדמוקרטיה החוקתית בעולם בחיתוליה ולמחברי החוקה לא היו דוגמאות רבות להסתמך עליהן. הם שאבו בכינון הממשל הפדרלי השראה רבה מארצות הברית, אך בשונה ממנה העדיפו גוף ממשל פדרלי קולגיאלי על פני משטר נשיאותי.
חברי המועצה הפדרלית נבחרים על ידי אספת הברית (הפרלמנט הפדרלי של שווייץ) בהצבעה חשאית לתקופת כהונה של ארבע שנים. כל אדם הכשיר להיבחר לאחד משני בתי אספת הברית כשיר להיבחר גם לכהונה במועצה הפדרלית. חבר מועצה רשאי להיבחר מחדש, ונדיר שאספת הברית אינה בוחרת בחבר מועצה מכהן לכהונה נוספת (הדבר קרה רק פעמיים מאז סוף המאה ה-19). על כן למעשה חבר המועצה עשוי לכהן עד אשר יבחר לפרוש ממנה, בדרך כלל אחרי שלוש עד חמש תקופות כהונה. אספת הברית רשאית להדיח חבר במועצה באמצעות הצבעת אי אמון או משפט הדחה (Impeachment).
סעיף 175 לחוקת שווייץ, לאחר תיקון נוסחו בשנת 1999, קובע נוסחה גמישה לאיוש המועצה, ומורה כי בבחירת חבריה, יש לשים לב לכך שיובטח שהאזורים הגאוגרפיים והלשוניים השונים של המדינה יקבלו ייצוג מתאים. בפועל, כאשר חבר מועצה פורש מכהונתו, הוא מוחלף בדרך כלל - אך לא תמיד - על ידי חבר מפלגתו שמוצאו מאותו אזור לשוני.
נשים בשווייץ קיבלו זכות בחירה בשנת 1971, והן נותרו בלתי מיוצגות במועצה הפדרלית עד לבחירתה של אליזבת קופ (Elisabeth Kopp) ב-1984. בשנת 2006 כיהנו במועצה שתי נשים, ב-2007 כיהנו שלוש, וב-2010 נבחרה האשה הרביעית (סימונטה סומרוגה) ולראשונה נוצר רוב נשי בין שבעת חברי המועצה. בסך הכל כיהנו במועצה עד שנת 2019 תשע נשים.
בשנת 1993 נבחר לראשונה אדם ממוצא יהודי לכהן במועצה - חברת המועצה רות דרייפוס.
ליד המועצה מכהן קנצלר פדרלי, הנבחר על ידי אספת הברית לכהונה בת ארבע שנים. על אף שמה של משרתו, לקנצלר אין סמכויות ביצועיות (בניגוד לגרמניה ואוסטריה) והוא משמש כראש המטה של המועצה.
נשיא שווייץ.
בשלהי כל שנה בוחרת אספת הברית באחד מחברי המועצה, לשמש כנשיא שווייץ במהלך השנה שלאחריה. האספה גם בוחרת סגן נשיא לאותה שנה, שבדרך כלל ייבחר לנשיא לשנה שלאחר מכן. מקובל כי חבר מועצה לא יכהן כנשיא בטרם כיהן תחת חברי מועצה ותיקים ממנו כנשיאים.
נשיא שווייץ משמש כיושב ראש המועצה הפדרלית ומנהל את ישיבותיה. במצבי חירום, וכאשר המועצה אינה יכולה להתכנס במהירות מספקת, רשאי הנשיא לפעול בשמה. מעבר לכך הנשיא הוא רק ראשון בין שווים (primus inter pares) ואין לו כוחות מיוחדים מעבר לאלה של ששת חבריו למועצה. הוא איננו נחשב לראש המדינה - מעמד הנתון לכל חברי המועצה יחד - אך ייחשב ככזה במהלך ביקורים ממלכתיים מחוץ למדינה, אשר המועצה איננה מקיימת אותם במליאתה.
רות דרייפוס הייתה האשה הראשונה והיהודיה הראשונה שכיהנה כנשיאת שווייץ, בשנת 1999.
פעולת המועצה.
דיונים והחלטות.
כל אחד מחברי המועצה עומד כאמור בראש מחלקה, שכמוה כמיניסטריון במדינות אחרות. קיימות שבע מחלקות בסך הכל, שבכל אחת מהן מאוגדים מספר תחומי אחריות. חברי המועצה אחראים למחלקותיהם, אך על פי מוסכמה חוקתית הם אחראים גם באחריות שיתופית לכל המחלקות גם יחד. מסיבה זו אין זה מקובל שחבר המועצה ימתח ביקורת פומבית על מי מעמיתיו למועצה, והם אמורים לתת גיבוי להחלטות המועצה גם במקרים שהן התקבלו בניגוד לדעתם או בניגוד לעמדת מפלגת האם שלהם. בשנת 2017 פרש מכהונתו חבר המועצה דידייה בורקהלטר, ורק בהמשך הוא התבטא כי היה חלוק על חבריו למועצה בנוגע למספר נושאים עקרוניים.
הצעות להחלטת המועצה מנוסחות מראש על ידי המחלקה הפדרלית הנוגעת בדבר, ומופצות למחלקות האחרות בכתב לפני הבאתן לדיון במועצה. כל מחלקה רשאית להגיש תשובה בכתב להצעה שהובאה בפניה. הליך זה מיועד לאפשר גיבוש קונצנזוס רחב ביחס לפרטי הצעת החלטה מסוימת קודם לדיון בה במועצה. ההחלטות עצמן מתקבלות במועצה ככל האפשר בקונצנזוס, או מוכרעות בהצבעה.
בנושאים המצריכים זאת נערכות התייעצויות נוספות בהשתתפות נציגי הקנטונים, המפלגות באספת הברית וגופים נוספים. התייעצות שכזו היא חובה על פי חוק במקרים מסוימים - למשל במקרה של הצעה לתיקון חוק פדרלי. התייעצויות אלו מיועדות גם לקבוע את המקרים שבהם יידרש לערוך גם משאל עם קנטונלי או ארצי לשם אישורה או פסילתה של פעולה.
לחברי המועצה עומדת חסינות מתביעה בנוגע לכל התבטאות שבה נקטו במסגרת מילוי תפקידם. ניתן להעמידם לדין באישום של עבירה פלילית שעברו במסגרת מילוי תפקידם רק לאחר הסרת חסינותם על ידי אספת הברית. האספה מוסמכת במקרים שכאלו גם להשעות את חבר המועצה מתפקידו.
ישיבות.
המועצה מתכנסת לישיבה שבועית מדי יום רביעי במקום מושבה - הארמון הפדרלי בעיר הבירה ברן.