זהו ספר נוכלים טיפוסי שבו שם בנדר לצחוק את המשטר החברתי הסובייטי. בתחילת הספר הוא מצהיר, "בשנה הראשונה התגלעו חילוקי דעות ביני לבין השלטון הסובייטי. השלטון הסובייטי רוצה לבנות סוציאליזם, אני לא. לדעתי בניית סוציאליזם מייגעת".
קלאו כסוף קסדה
הרשי קיסס
זהרי
פלין
אולימפיאדת הנכים אורנסקולדויק (1976)
משחקי החורף של אולימפיאדת הנכים בשנת 1976 התקיימו בעיר אורנסקולדויק שבשוודיה. הייתה זו התחרות האולימפית הראשונה לבעלי נכות שהתקיימה במתכונת משחקי החורף האולימפיים.
במשחקים האולימפיים השתתפו 198 ספורטאים (161 גברים ו-37 נשים), שהתחרו במגוון קטגוריות (על פי רמות וסוגי נכות שונים) בשני מקצועות: סקי אלפיני וסקי למרחקים.
דומיניון (משחק קלפים)
דומיניון הוא משחק קלפים שנוצר על ידי דונלד וקריניו, ומופץ על ידי החברה ריו גראנדה משחקים.
המשחק הושק ב-2008 במהלך יריד המשחקים השנתי בעיר אסן שבגרמניה וזכה לתואר המשחק הטוב ביותר ביריד. המשחק זכה בפרסים נוספים במהלך השנה הראשונה ובעקבות הפופולריות של המשחק גם לחיקויים של המנגנון העיקרי בו, צבירת חפיסת הקלפים של כל אחד מהשחקנים תוך כדי משחק.
מהלך המשחק.
דומיניון הוא משחק קלפים שבו כל שחקן מנסה לצבור את מספר נקודות הניצחון הגבוה ביותר במועד סיום המשחק. ניתן לחלק את סוגי הקלפים במשחק למספר קבוצות:
חלק מהקלפים עשויים לכלול מאפיינים נוספים. לדוגמה, קלף פעולה עשוי להיות מסוג התקפה על שחקנים אחרים, כגון הטלת חובה עליהם להוריד את מספר הקלפים שבידם או לקבל קלף קללה. מנגד קיימים קלפי פעולה מסוג תגובה, שעשויים להגן בצורה מלאה או חלקית מהתקפות מסוימות.
כל תור מורכב מפעולה וקניה כאשר חלק מהקלפים במשחק מאפשר לבצע עוד פעולה, או עוד קניה. המשחק מגיע לסיום כשאחד משני תנאים מתקיים - אם נגמרות 3 חפיסות או שנגמרת חפיסת קלפי הניצחון הגבוהים (פרובינציות). בשלב זה כל שחקן סוכם את נקודות הניצחון שיש לו והשחקן עם הערך הגדול ביותר של קלפי ניצחון מנצח.
יואל לייב הלוי הרצוג
הרב יואל לייב הלוי הרצוג (תרכ"ה, 1865 – תרצ"ד, 1934) היה רב בפולין, בבריטניה ובצרפת. אביו של הרב הראשי לישראל יצחק אייזיק הלוי הרצוג.
תולדותיו.
נולד בלומז'ה שבפולין לרב נפתלי הירץ הרצוג ולאמו שרה בלומה. היה תלמידו של הרב נח יצחק דיסקין, אב"ד לומז'ה. נסמך לרבנות בידי רבו הרב דיסקין ובידי אחיו הרב אברהם שמואל דיסקין מוולקוביסק. נישא למרים ליבה, בת הרב אריה ליבו. לאחר נישואיו שימש כרב בלומז'ה ונודע כדרשן. היה מתומכי תנועת חובבי ציון ואף נסע לביאליסטוק לפגוש את הרב שמואל מוהליבר. בשנת תר"נ (1890) הוציא את חיבורו "הסבלני" על מגילת רות.
בשנת תרנ"ז (1897) היגר עם משפחתו לבריטניה, שם שימש כרב בעיר לידס. בשנת תרס"ב (1902) פרסם את חיבורו "תשובה כהלכה" על הלכות טרפה. ערב מלחמת העולם הראשונה עקר עם משפחתו לפריז, והתמנה לכהן כרב בית הכנסת אגודת הקהילות של יוצאי רוסיה ופולין שברחוב פאווה.
מאז תחילת שנות ה-20 החל להוציא בפריז את סדרת ספריו "אמרי יואל" על התורה. מלבד פירושים על הפרשה הם מכילים דרשות רבות שדרש בפני קהילתו.
נפטר בשנת תרצ"ד ובי"ד באייר תרצ"ה ארונו הועלה ארצה והוא הובא לקבורה בהר הזיתים. אשתו עלתה לארץ ישראל והתגוררה אצל בנה וכלתה בירושלים. נפטרה בגיל 84, בט"ז בשבט תש"ז (6 בפברואר 1947).
בשנת תשכ"ט יצא בהוצאת יד הרב הרצוג ספרו "גליוני יואל", הכולל הגהות, מראי מקומות והערות לתלמוד הבבלי והירושלמי.
משפחתו.
נינו, יואל הרצוג (בנו של חיים הרצוג וחתנו של איש העסקים נסים גאון מז'נבה), נקרא על שמו. נין נוסף שלו הוא יצחק הרצוג, הוא נשיא מדינת ישראל.
בתו אסתר, שנישאה לראובן גולדברג מהעיירה מיילץ (mielec) בגליציה, עלתה ארצה. נכדתו אנט חנה גולדברג נספתה בשואה. נכדו חיים גולדברג נפטר בצעירותו בשנת 1917 בפריז.
יוהנס קליימן
יוהנס קליימן (הולנדית: Johannes Kleiman; 17 באוגוסט 1896 - 28 בינואר 1959) היה אזרח הולנדי וחבר קרוב של אוטו פרנק, אביה של אנה פרנק. ביחד עם אחרים הוא סייע למשפחה להסתתר מאימת השלטונות הנאציים.
חייו.
יוהנס קליימן פגש את אוטו פרנק בשנת 1923 והפך לשותפו בבנק מיכאל פרנק, שפשט את הרגל בתחילת שנות השלושים של המאה העשרים. הוא המשיך לעבוד עם אוטו פרנק כמנהל חשבונות בסניף ההולנדי של חברת אופקטה, והפך חבר קרוב של המשפחה בשנת 1933 כאשר נאלצו לברוח מגרמניה מפחד הנאצים שעלו לשלטון. תחילה פעל סניף אופקטה מביתו של קליימן במשך 5 חודשים עד שפעילות החברה הועתקה לבית הידוע כבית אנה פרנק. במשרדים אלו עבדו ויקטור קוגלר, בפ ווסקאול עבור חברה בבעלות אוטו פרנק שנקראה פקטקון ומיפ חיס ובעלה יאן חיס עבור אופקטה. חבורה זו היא שאיפשרה למשפחת פרנק להיכנס למחבוא במחסני החברה ביום 6 ביולי 1942. המחבוא, (הולנדית:Achterhuis) שנודע כ"האגף הסודי" בתרגומים לאנגלית של יומנה של אנה פרנק, היה חלל בן שלוש קומות שהכניסה אליו הייתה ממבואה בקומה העליונה של משרדי החברה. בקומה הראשונה של החלל היו שני חדרים קטנים ובצמוד אליהם חדר אמבטיה ושירותים. בקומה השנייה היה חדר גדול ואליו צמוד חדר קטן, ממנו הוביל סולם לעליית הגג. הכניסה למחבוא הוסתרה, זמן מה לאחר כניסת המשפחה, בארון ספרים.
בבוקר של 4 באוגוסט 1944 פרצו למחבוא שוטרים ממשטרת הסדר הגרמנית (Ordnungspolizei) שפעלו על סמך הלשנה של אדם שנותר אלמוני עד היום. בראש הכוח עמד נגד אס אס קרל זילברבאואר מהאס דה ואיתו עוד שלושה קציני משטרה נוספים. משפחת פרנק ושאר דיירי המחבוא נלקחו למטה הגסטפו ומשם הועברו, לאחר חקירה, לבית מעצר בו שהו יומיים ולאחר מכן הועברו למחנה המעבר המשטרתי ליהודים וֶסְטֶרְבּוֹרְק.
ויקטור קוגלר ויוהנס קליימן נאסרו והועברו לבית כלא באמרספורט (Amersfoort). קליימן שוחרר לאחר שבעה שבועות קשים בהתערבות הצלב האדום, בגין בריאותו הרעועה, אך קוגלר נותר במאסר במתקני כליאה שונים עד לסוף המלחמה. מיפ חיס ובפ ווסקאול שוחררו לאחר חקירה קצרה על ידי המשטרה. לאחר המלחמה, ועם פרסום יומנה של אנה פרנק, פונו משרדי אופקטה, והוא הדריך מבקרים לבית ולמחבוא. כך הפך לאחד ממייסדי הקרן על שם אנה פרנק; אך הוא נפטר בעת עבודתו, ב-28 בינואר 1959, לפני פתיחתו הרשמית של המוזיאון.
אשתאול (אתר מקראי)
אֶשְׁתָּאוֹל הייתה עיר בשפלת יהודה בתקופת המקרא.
בספר יהושע היא מוזכרת פעמיים, בראשונה, עם היישובים צרעה ואשנה, כשייכת לנחלת שבט יהודה:
ובשנייה, עם צרעה ועיר שמש כשוכנת בנחלת שבט דן:
וכך בדומה נאמר על שמשון בספר שופטים:
ולאחר מותו של שמשון נאמר:
על בני שבט דן קשתה ההתיישבות באשתאול, והם חיפשו אזור פנוי כך עולה מהפסוקים בספר שופטים:
ולאחר שחקרו את הארץ, העתיקו לבסוף את מקום מושבם לצפונה:
במאה ה-20 הציעו חוקרים לזהותה באֶשְוַע מצפון לערתוף, בסמוך לצרעה; באתר נערכו חפירות ארכאולוגיות ונמצאו בו ממצאים, כגון חרסים, מתקופת הברונזה ומתקופת הברזל. חוקרים הציעו לזהות את אשתאול גם בערתוף.
בשנת 1949, לאחר מלחמת העצמאות הוקם על ידי עולים מתימן מושב בשם אשתאול, מצפון לבית שמש ושייך למועצה אזורית מטה יהודה.
משתנה נורמלי
וניבר בוש
וניבר בוש (באנגלית: Vannevar Bush; 11 במרץ 1890 - 28 ביוני 1974) היה מהנדס אמריקאי שנודע בעבודתו על מחשבים אנלוגיים, בתרומתו לפיתוח פצצה גרעינית במסגרת פרויקט מנהטן, בייסוד חברת ריית'און וברעיון של "ממקס", שהוא מאבות רעיון ההיפרטקסט.
ביוגרפיה.
וניבר בוש נולד באוורט שבמסצ'וסטס. בשנת 1913 סיים לימודיו במכללת טאפטס.
במהלך השנה האקדמית 1914–1915 לימד מתמטיקה במכללת ג'קסון.
אחרי עבודת קיץ בחברת ג'נרל אלקטריק ושהות קצרה באוניברסיטת קלארק כדוקטורנט של ארתור גורדון ובסטר, המשיך בלימודי הנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), ותוך פחות משנה, ב-1917, קיבל תואר דוקטור מ-MIT ומאוניברסיטת הרווארד במשותף.
במהלך מלחמת העולם הראשונה עבד במועצה הלאומית למחקר, יחד עם כ-6,000 מדענים אמריקאים, ביישום של המדע ללוחמה (כגון בפיתוח צוללות, ומיקרוסקופים משופרים). בשנת 1919 הצטרף למחלקה להנדסת חשמל ב-MIT והיה שם פרופסור בשנים 1923–1932.
בשנת 1922, בוש ושותפו לחדר במכללה, לורנס ק' מרשל, הקימו חברה בשם American Appliance Company, לשיווקו של מכשיר חשמלי בשם S-tube, שהיה מיישר זרם גזי אשר הומצא על ידי סי ג'י סמית. בוש הרוויח כסף רב ממיזם זה, והחברה, ששינתה שמה לריית'און, הפכה לחברת אלקטרוניקה גדולה.
ב-23 באוגוסט 1938 הצטרף וניבר ל-NACA, ובין 1940 ל-1941 שימש כמנהל הסוכנות, עד שהוחלף על ידי ג'רום האנסאקר (Jerome C. Hunsaker). בוש נשאר ב-NACA עד ל-1948.
ב-1941 ניהל בוש את "המשרד למחקר ופיתוח מדעי" (OSRD - Office of scientific Research and Development). המשרד הוקם על מנת לתעל ולמקד את המחקר המדעי להמצאות טכנולוגיות צבאיות, בהן פיתוח מכ"ם, מחקרי הישרדות, פענוח צפנים ופיתוח פצצות, ובכלל זה "פרויקט מנהטן" לפיתוח פצצת אטום. בתפקיד זה הייתה לו גישה ישירה לנשיא רוזוולט, והוא ניצל זאת כדי לקדם נושאים אסטרטגיים, שהמרכזי שבהם היה פיתוח הפצצה הגרעינית במסגרת פרויקט מנהטן. הוא לחץ למינויו של לסלי גרובס למנהל הפרויקט, מינוי שהתברר כמהלך קריטי שהביא לקידום יסודי ומהיר של הפרויקט, ולהקמה מהירה של מפעלי העשרת אורניום גדולים באתר הגרעיני באוק רידג' שבטנסי, ועזר לספק משאבים ולפתור בעיות שהתעוררו בפרויקט.