לפי הסטת האור של תערובת (לא-רצמית) של שני אננטיומרים ניתן לחשב את שיעור כל אחד מהאננטיומרים. תמיסה של אלנין, לדוגמה, בעלת הסטה ספציפית של 4.25+ (מחצית מההסטה הספציפית האופיינית לאלנין), מורכבת מ-25% מאננטיומר ה-(-) ומ-75% מאננטיומר ה-(+), המסיט את האור עם כיוון השעון.
אננטיומרים בביולוגיה.
לאננטיומריות חשיבות רבה בעולם החי מכיוון שמרבית מרכיבי התא הם אננטיומרים מסוג מסוים בלבד. כך, למשל, מרבית חומצות האמינו, אבני הבניין של החלבונים, הן אננטיומרים מסוג L בלבד. אננטיומטרים קיימים גם בסוכרים למיניהם: אננטיומר D הוא ברירת המחדל של הטבע בייצור סוכרים.
הבדל זה בא לידי ביטוי בפעילות מרכיבי התא - בגוף האדם ישנו אנזים המיועד לפירוק סוכרוז D (הלא הוא הסוכר הרגיל בו אנו משתמשים ביומיום) אך אין אנזים לפירוק סוכרוז L. משמעות הדבר היא שסוכרוז L הוא הממתיק האופטימלי, שכן יש לו טעם של סוכר, אך משום שהגוף אינו מסוגל לפרקו הוא אינו נכנס למחזור הדם ועל כן אינו מסוכן לחולי סוכרת.
שלמה גרוניך
שלמה גרוניך (נולד ב-20 בינואר 1949) הוא מוזיקאי, זמר, מלחין ופסנתרן ישראלי.
ביוגרפיה.
שלמה גרוניך נולד בעיר חדרה, בן לגאולה ואוטו (אהרון) גרוניך, כילד האמצעי במשפחה בת שלושה בנים.
אביו היה מורה למוזיקה, נגן קלרינט, ומקים תזמורת מכבי האש של חדרה.
דרכו המוזיקלית של גרוניך החלה כשהיה בן 6, והחל ללמוד נגינה בפסנתר. בגיל 7 החל כבר להופיע.
בגיל 14 החליט ללמוד בכפר הנוער הדסים.
גרוניך המשיך להיות פסנתרן קלאסי ובשנות נעוריו למד אצל אריה ורדי בתל אביב. אך לאחר שנתיים החליט שעליו להתמקד במוזיקה קלה לאחר השפעות שלו מהביטלס בעיקר.
שנות השבעים.
גרוניך החל את שירותו הצבאי כטבח בבסיס ברצועת עזה, אך לאחר שעבר אצל קב"ן, שונה תפקידו לקלידן בלהקת גייסות השריון ומעבד מוזיקלי של מספר להקות צבאיות אחרות, למשל בתוכנית "חולטורה" של צוות הווי סיני. בזמן שירותו בצה"ל, הציע את שירו "רוזה מרציפן" ללהקה בה שירת, אך אלו חשבו שהשיר "מוזר מדי".
בתקופה זו הכיר לראשונה את מתי כספי, שלקח אותו כפסנתרן להפקות שניהל, ביניהן "לילי גם" ו"עיר הגברים", כאשר מתוך האחרון התפרסם בעיקר השיר "פנקס הקטן", בביצועם של ששי קשת ואבירמה גולן (וגם מתוך תקליטו הראשון), אשר בו גרוניך ניגן בפסנתר, באחת מהקלטותיו הראשונות.
בשנת 1971 לאחר שהופיע בתוכנית הרדיו תשואות ראשונות, פנה אליו המפיק צביקה כגן שעבד באותם ימים בחברת התקליטים "פונודור" (לימים "פונוקול") והיה אחראי על הפקות החברה וגילוי כישרונות. מפגש זה הוליד את תקליטו הראשון "למה לא סיפרתָ לי!?", שהפיק צביקה כגן. האלבום שהתקבל ברגשות מעורבים, נחשב כמקדים את זמנו ולא זכה להצלחה מסחרית, ככל הנראה מאחר שהיה אלבום המשקף זעקות שבר וכאב של גרוניך הצעיר. אך כיום הוא מסווג כאחד החשובים שהוקלטו באותה עת בישראל, ואף הודפס מחדש באריזה מהודרת על ידי חברת פונוקול ב-2003. מאלבום זה מוכר בעיקר השיר "אל נא תלך" אותו הלחין תוך שימוש בפרלוד מספר 1 של יוהאן סבסטיאן באך, עם התרגום למילות השיר "The Gardener XXXIV: Do Not Go, My Love" של רבינדרנת טאגור.
לאחר הוצאת האלבום, החל שיתוף הפעולה בין שלמה גרוניך ומתי כספי שהוליד מאוחר יותר את המופע המשותף "מאחורי הצלילים". בתחילה הופק תקליטון בן שני שירים על ידי צביקה כגן ובו השירים: "מגיע לו", שהוקדש לדוד בן-גוריון במלאת לו 85, ו"ציור", אותו הלחינו כספי וגרוניך למילים של אחיו הבוגר של גרוניך, אילן. בשנת 1973, שיתף גרוניך פעולה לראשונה עם המוזיקאי מתי כספי באלבום וסדרת הופעות בשם "מאחורי הצלילים". בין השירים בולטים: "ציור", "אל נא תלך", "קוינטה" ו"ואותך" אותו כתב עם כספי.
בשנה זו הקליט מלחניו הראשונים לזמר מרדכי ("פופיק") ארנון, למה שהפך לאחד מאלבומי הפסיכדליה המהפכניים ביותר שיצאו בישראל. באלבום זה גם נמצא למעשה הביצוע המקורי ל"אל נא תלך", אשר מופיע גם ב"למה לא סיפרת לי!?", ולחנים נוספים למילותיו של ארנון, "שלא נדע מצרות" ו"היה לי לילה". בקרדיטים צוין שמו כ"שלמה גרויניך".
במלחמת יום הכיפורים, באותה שנה, שכל גרוניך את אחיו הצעיר , גם הוא מוזיקאי מחונן. האח שירת בבסיס חיל האוויר רמת דוד ונהרג כאשר מטוס פגוע ניסה לחזור לנחיתה בבסיס אך התרסק על המבנה בו שהה.
בין השנים 1974–1975, היה חבר בהרכב המוזיקלי "קצת אחרת" לצידם של שלמה יידוב ושם טוב לוי. את יידוב ולוי הכיר גרוניך בתוכנית טלוויזיה של שירי לאה גולדברג, ושם גילו כי לכולם הייתה סקרנות אמנותית דומה. "קצת אחרת" הוציאו אלבום אחד יחיד, שכלל מספר מלחניו של גרוניך, ובהם: "שיר הנסיעה". על אף חשיבותו של האלבום, והפיכתם של כמה משיריו לקלאסיקות ישראליות, לא הצליח ההרכב מסחרית ופורק לאחר כשנה של פעילות.
בשנת 1975, בגלל רצון להיפתח למקומות אחרים, החליט גרוניך לעזוב את הארץ, בתחילה לאירופה ולאחר מכן לניו יורק שם למד קומפוזיציה ותזמור. בבית הספר למוזיקה "מאנס". בתקופת שהותו בארצות הברית הלחין את המחזמר "אמריקה" לטקסטים של יורם פורת שהוצג בארצות הברית, אך הדבר נחל כישלון קופתי. לפני שעזב, הספיק להקליט קולות לאלבומם של יוני רכטר ואבנר קנר, "ארבע-עשרה אוקטבות", בשירים "דמעות של מלאכים" ו"לא טוב היות האדם לבדו".
בגיחה לארץ, הוא הוזמן על ידי דורי בן-זאב לנגן בתקליטו "אפרוחים" - וגם נקרא להופעות רבות עם אמנים רבים. גילויי הערכה מאוחרים אלה הביאו את גרוניך להחלטה לחזור ארצה.
שנות השמונים.
בשנת 1980 שב סופית לארץ והחל לפתח קריירת סולו בנוסף לשיתוף פעולה עם אמנים אחרים. באותה השנה, הוציא גרוניך את אלבומו השני כסולן, "קונצרט", שהכיל כמה משיריו כדוגמת "שיר אהבה טרי" (גרוניך), "אל נא תלך" (רבינדרנת טאגור/ יוהאן סבסטיאן באך), "אל מלא רחמים" (יהודה עמיחי/גרוניך) ו"רוזה מרציפן" (שולמית לפיד/גרוניך). עוד באותה שנה הלחין ועיבד לכלי מיתר את השיר "אחיזת עיניים" מתוך אלבומה של יהודית רביץ "גלוי ונעלם". עוד באותה תקופה החל להתארח בתוכנית הטלוויזיה "זהו זה!", בה הופיע בכל תוכנית עם שיר חדש שבדרך כלל הותאם לנושא התוכנית. שירים אלו תועדו על גבי אלבום בשם "אמא שלי תמיד רצתה שהבן שלה יהיה בטלוויזיה", אשר ראה אור בשנת 1986 על גבי תקליט בהוצאת חברת "סי.בי.אס.".
בשנת 1981 הוקלטו לחניו לפסקול הסרט "אלף נשיקות קטנות" של מירה רקנאטי. במרץ אותה השנה השתתף בקדם אירוויזיון כששר ביחד עם דפנה ארמוני את השיר "קליידוסקופ" שהלחין ועיבד למילים של אשתו - נירית ירון.
בשנת 1982 הוציא גרוניך את תקליטו השני, "צמר גפן מתוק", בהפקתו של מתי כספי. מתוך אלבום זה הצליחו השירים "נואיבה" ו"שומקום".
באותה שנה הלחין גרוניך את המוזיקה לסרט "מתחת לאף" של יעקב גולדווסר.
בשנת 1983 הקליט אלבום עם שם-טוב לוי, בשם "אלבום משפחתי". האלבום נקרא בשם זה מכיוון שגרוניך ולוי היו גיסים בעת הוצאתו: נירית וצפנת ירון, נשותיהם של גרוניך ולוי, בהתאמה, הן אחיות. להיט האלבום היה השיר "שירים פשוטים". באלבום זה גם נכלל ביצוע מחודש ל"יש לי סימפטיה", שבוצע על ידי נורית גלרון, בפסטיבל שירי משוררים שלוש שנים קודם לכן.
בשנת 1984 תועד שיתוף פעולה בין גרוניך לבין יהונתן גפן, במופע "הווי ובידור" אשר עסק במלחמת לבנון.
בשנת 1987 הלחין את המוזיקה לסרטו של יהודה ברקן "אבא גנוב 1".
בשנת 1988 הוציא לאור את אלבומו, "נדודי שינה", ובעקבותיו יצא גם למסע הופעות גרנדיוזי ומושקע, אשר לא הצליח כמצופה וגרם לו אכזבה רבה. באותה שנה הקליט גרוניך אלבום שירי ילדים בשם "בגלל המנגו", אשר כלל לחנים שלו לטקסטים של אשתו באותה עת, נירית ירון-גרוניך.
שנות התשעים.
בשנים 1990–1994, הופיע כפסנתרן בתוכנית הילדים "מסיבת גן".
בשנת 1991 הקליט הופעה פרטית בפני קהל מעריצים מצומצם באולפן, שתועדה באלבום "NETO LIVE".
באלבום נכלל השיר "חצוצרה ופסנתר" שכתב גרוניך לזכר אחיו הצעיר, ירון.
באותה שנה הקים את מקהלת "שבא" המורכבת מנוער יוצא אתיופיה, והקליט איתם אלבום שיצא בשנת 1993 תחת השם "שלמה גרוניך ומקהלת שבא", וזכה להצלחה גדולה. בין להיטי האלבום היו "המסע לארץ ישראל" (שאת מילותיו כתב חיים אידיסיס) ו"שיר ישראלי".
בשנת 1992 הופיע גרוניך במשותף עם מרגלית צנעני במסגרת חגיגות הזמר העברי בערד. יחד הם הקליטו את השיר "במעגל" (מילים: אהוד מנור, לחן: שלמה גרוניך), לכבוד תוכניתו של דן שילון "בשידור חי", ששודרה בערוץ 2 הנסיוני. עוד הקליטו יחד את השיר "בואו נתערבב" (מילים: אהוד מנור), שאותו הלחינו שניהם. שיר זה היה שיר השירותרום של אותה שנה.
העשור הראשון של המאה ה-21.
בשנת 2004 בעקבות פנייתו של המפיק יליד כפר גלעדי-אמנון ברנזון, הקליט גרוניך אלבום של שירי נֹהר שניר, ילד אשר נפצע בתאונת דרכים קשה, ופגיעתו הקשה גרמה לו להתמקד בכתיבת שירים. בנוסף לגרוניך, יוני רכטר הלחין שיר נוסף לאלבום זה, ומתן מורג שניים.
באותה השנה העלה גרוניך מופע מיוחד בפסנתר וארבעה קולות עם שלישיית 'מה קשור!?' - 'מה קשור שלמה גרוניך לזהו זה!?', מיטב השירים מתוך תוכנית הטלוויזיה 'זהו זה'.
בשנת 2005 כתב והלחין ביחד עם לובנה סלמה את המוזיקה לנוזהת אל פואד של הקולנוען יהודה ג'אד נאמן ולסרט התיעודי סרט של משוטטים סרטם של דוד דרזי ומעין רוגל.
גרוניך השתתף בקדם האירוויזיון 2006 יחד עם אשתו מיכל אדלר, המנגנת במפוחית פה והזמרת לובנה סלמה. השלושה שרו את שירו של גרוניך - "אמא אדמה" והשיר זכה במקום השישי.