בעיר היהלומים הוא מגלה מעיתונאית בשם פייפר על ארגון בשם "המוסד" (The Institute) שחוטף בני אדם ומחליף אותם ביצורי "סינת'", יצורים סינתטיים דמויי אדם שכמעט ואי אפשר להבחין בינם לבין אדם רגיל, לצורכי מעקב אחרי פעולות של הקהילה שנמצאת מעל פני השטח. לאחר מכן השחקן מחפש את ניק ולנטיין, בלש שמתגורר בעיר היהלומים, אך מגלה כי הוא נעדר שבועיים קודם לכן. לאחר שהוא מוצא את ניק ולנטיין (שהוא בעצמו סינת' מדגם ישן יותר) הוא מתחקה אחרי עקבותיו של רוצח אשתו וחוטף בנו, אדם בשם קונרד קלוג (Conard Kellogg) רוצח שכיר בשירות "המוסד", שמגלה לשורד כי בנו נמצא כבר מזמן בידיהם של המוסד, ומחוסל על ידיו לאחר מכן. עם חיסולו של קלוג השחקן מוצא עליו מין התקן שבו נשמרים כל זכרונותיו. ניק מציע לשורד להגיע לעיר Goodneighbor ולמצוא שם מומחה לנוירו-מדע שיאפשר לשורד לקבל גישה אל זכרונותיו של קלוג וממנו לקבל מידע על דרכי גישה אפשריות למוסד. השורד גם יכול בנקודה זאת להצטרף לאגודה "אחוות הפלדה" (Brotherhood of Steel) שהנחיתו את ספינת האם שלהם ביבשה אחרי העימות מול קלוג, להפוך לחייל מן המניין (לאחר מכן להתקדם לדרגת "אביר" ובהמשך ל"פלאדין") ולעזור להם במלחמתם נגד "המוסד". ניתן להצטרף לארגון בשלב יותר מוקדם של המשחק אחרי שמסייעים לפלאדין דנס (Paladin Danse) בהגנה על תחנת משטרה בקיימברידג' והחזרת משדר שנמצא בקומפלקס בקרבת תחנת המשטרה.
לאחר שהשורד צופה בזכרונותיו של קלוג עליו ללכת לאזור בשם "הים הזורח" (the glowing sea) שנקרא כך היות שזה האזור בו הפצצה נפלה ולא קיים בו שום דבר חוץ מאזורים מלאים קרינה רדיו אקטיבית מסוכנת, מפלצות, ו־Deathclaws מסוכנים. בים הזורח הוא מוצא סופר מוטנט בשם וירג'יל (Virgil), שהוא מדען עריק מהמוסד שהזריק לעצמו גרסה של FEV כדי שיוכל להתחבא באזור "הים הזורח" - שם לא יחפשו אחריו בגלל הריכוז הגבוהה של קרינה רדיואקטיבית (סופר מוטנטים עמידים בפני קרינה רדיואקטיבית, כך שהקרינה לא משפיעה על ורג'יל). ורג'יל מגלה לשורד כי הדרך היחידה להגיע למוסד היא על ידי השתגרות. האביזר שאיתו ניתן להשתגר הוא על ידי שבב שנושאים עליהם "קורסרים" (קורסר הוא סינת' שמטרתו לאתר ולהחזיר סינת'ים שברחו מהמוסד). כדי להשיג את השבב השורד צריך למצוא ולהרוג קורסר, כך שהוא יוכל להוציא ממנו את השבב. לאחר שהשחקן לקח את השבב, עליו לחפש עזרה מאגודת סתרים בשם "ארגון מסילת הברזל" (The Railroad) שהם היחידים שיכולים לפענח את השבב. הם גם יכולים להציע לשורד להצטרף אליהם. לאחר שהם מפענחים עבורו את השבב וירג'יל מתחיל לתכנן תוכנית עבור מכשיר ש"יחטוף" את התדר עליו המוסד עובד כדי שהשורד יוכל להשתגר לתוך "המוסד". כדי לבנות את המכשיר, הוא יכול להיעזר באחת מתוך 3 האגודות שהוצגו קודם: האחווה, המיניטמן או המסילה. וירג'יל גם יכול לבקש מהשורד למצוא בתוך "המוסד" את התרופה שתחזיר אותו להיות אדם.
בעזרת המכשיר הוא משתגר לתוך "המוסד" ופוגש שם דמות בשם "האבא" (Father), מנהיג "המוסד", ומגלה שהוא לא פחות ולא יותר מאשר שון - בנו החטוף של השחקן, שהספיק להתבגר ב60 שנה. "האבא" מגלה לשורד שהוא נחטף על ידי המוסד עקב כך שההקפאה הקריוגנית אליה הוכנס לפני "המלחמה הגדולה" גרמה לכך שה־DNA שלו יהיה טהור ממוטציות שנגרמו בעקבות הקרינה, ובעזרת ה־DNA שלו המוסד יוכל לפתח דור חדש של סינת'ים אותם הוא רואה כעתיד האנושות. במהלך שהותו במוסד שון התקדם לתפקיד המנהל של המוסד. המנהיג הזקן מגלה כי הוא גוסס מסרטן וכי הוא מעוניין להעביר את הנהגת "המוסד" לשורד.
מכאן העלילה יכולה להתפצל למספר דרכי סיום:
אגודות במשחק.
כמו במשחקים הקודמים, עקב התפרקותה של ארצות הברית לאחר "המלחמה הגדולה", צצו להם בהדרגה, באזורים שעדיין ראויים למחייתו של האדם, אגודות שונות שמטרתם להחזיר את הסדר לאזור ולשקם בדרכיהם את "הקהילייה". לצד כנופיות שונות של שכירי חרב, פורעי חוק למיניהם וכנופיות של סופר-מוטנטים, העוינות את השחקן, ישנן 4 אגודות עיקריות שהשחקן יכול להצטרף אליהן בעולם המשחק.
לבחירה באחת האגודות השלכות מכרעות על המשך המשחק, וסיום עלילת המשחק עם קבוצה כל שהיא יכול לגרום לקבוצות אחרות להיות עוינות אל דמות השחקן בהמשך. לאחר שארגון מסוים מצליח, בעזרת השחקן, להשתלט על "הקהילייה", השחקן יכול לקרוא לחברי הארגון לתגבורת אם הוא נכנס לקרב, והם עוזרים לו, והשחקן מקבל נקודות ניסיון על כל אויב שנהרג על ידי בני בריתו כאילו הוא הרג את האויב בעצמו.
מסילת הרכבת לכפר א-לובן
מסילת הרכבת לכפר א-לובן הייתה שלוחת רכבת צבאית שסללו הבריטים, במהלך המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה לתמיכה לוגיסטית בכוחותיהם בחזית שנמתחה לרוחבה של ארץ ישראל - קו שתי העוג'ות. המסילה בעלת רוחב הפס הצר נסללה במחצית הראשונה של 1918 מזרחה ממסילה המזרחית העות'מאנית. תחילת המסילה בכפר ג'יניס ומשם נמשכה לאורך נחל בית עריף ועד לכפר א-לובן. לאחר המלחמה הרחיבו הבריטים חלק מהמסילה לרוחב סטנדרטי (105 ס"מ) על מנת לשרת מחצבה (ממזרח לשוהם כיום). כמו כן נסללה שלוחה, לשירות מחנות הצבא בבית נבאלא והמפעלים במקום.
רקע היסטורי.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נעו הכוחות הבריטים מחצי האי סיני צפונה תוך שהם מסיגים את הכוחות הטורקים. במהלך דצמבר 1917 התייצבו הכוחות הלוחמים לאורך חזית שנקראה "קו שתי העוג'ות" ונמתחה לרוחבה של הארץ מנחל הירקון (הקרוי בערבית "אלעוג'ה") במערב לכפר הערבי עוג'ה א-תחתא שמצפון ליריחו במזרח. קו החזית נפרץ בספטמבר 1918.
ההיסטוריה של המסילה.
כדי לתמוך בכוחותיהם על קו שתי העוג'ות סללו הבריטים, במהלך המחצית הראשונה של 1918, מסילה צרה (76.2 ס"מ) באורך 20 ק"מ מקרבת תחנת הרכבת כפר ג'יניס מזרחה עד כפר א-לובן שבדרום השומרון. המסילה נסללה בתוך 6 חודשים, אך בעקבות הצלחות הבריטים במהלך ספטמבר 1918 ותזוזת קו החזית צפונה שימשה המסילה למטרותיה המקוריות רק למשך תקופה קצרה, וננטשה עם סיום המלחמה.
ב-1921 הרחיבו הבריטים חלק מהמסילה, מתחנת הרכבת כפר ג'יניס עד למחצבות שמצפון ליישוב בית נחמיה כיום, לרוחב תקני של 143.5 ס"מ והיא שימשה להובלת תוצרת מהמחצבות. המשך הקו מזרחה, מהמחצבה עד הכפר א-לובן, נשאר ברוחבו המקורי.
לאחר מלחמת העצמאות נזנח הקו, והפסים נלקחו למטרות אחרות.
נכון ל-2015 קשה לזהות את הסוללה שהמסילה עברה עליה. על חלק גדול מתוואי המסילה, לאורך נחל בית עריף, סללה מדינת ישראל כביש. לאורך המסלול אפשר למצוא מספר אתרים הקשורים לקו זה.
תוואי המסילה ואתרים לאורכה.
לבחירתם של הבריטים בסלילת המסילה לאורך נחל בית עריף היה יתרון גדול בשל הגאוגרפיה של הנחל, ששיפועו מתון וגדותיו אינן תלולות, ולכן היקף העבודה ההנדסית לאורכו היה מינורי. בתקופות מאוחרות יותר נסללה דרך מעל רוב הסוללה.
השלוחות למחנה בית נבאלא.
ב-1921, לאחר מלחמת העולם הראשונה, בנו הבריטים מחנה ציוד ותחזוקה גדול בבית נבאלא שכלל מספר רב של מחסנים ומפעלים. לצורך השינוע של חומרי הגלם בנו הבריטים, בתוך המחנה, מספר רב של שלוחות של מסילת הרכבת ואף הקימו מסופים ורציפים לשירות המחסנים והמפעלים במקום. אחת השלוחות שירתה מפעל ג'ריקנים ושלוחה אחרת הגיעה לתחנת שינוע חצץ אותה ניתן לראות בשולי כפר טרומן.
פולמוס אתרוגי קורפו
פולמוס אתרוגי קורפו הייתה פרשה שהתעוררה במחצית הראשונה של המאה ה-19 והסעירה את יהדות אירופה במחצית השנייה של המאה.
בבסיס הפולמוס עמדה שאלה הלכתית בדבר כשרותם לברכה של אתרוגי האי היווני קורפו, ושל אתרוגי פארגה , אייה ופרבזה , שנסובה סביב בירור עובדתי: האם היו אתרוגים אלו שנקראו בשם הכללי "אתרוגי קורפו", אתרוגים מורכבים אם לאו. אך במהלכו הועלו גם שיקולים מטא-הלכתיים כמו שבירת הקרטל של פרדסני קורפו ויבואני האתרוגים; עידוד פרדסני המושבות בארץ ישראל על ידי איסור אתרוגי קורפו והעדפת האתרוגים המיובאים מארץ ישראל לאירופה; והטלת סנקציות על הפרדסנים היווניים בשל הפרעות שנערכו ביהודי קורפו בראשית שנות ה-90 של המאה ה-19.
המחלוקת ההלכתית חילקה את רבני אירופה לשלושה מחנות עיקריים: המתירים, האוסרים זמנית בשל מכלול השיקולים, והאוסרים לחלוטין. נכתבו קונטרסי פולמוס על ידי רבנים ידועי שם, ונשלחו שאלות ותשובות בנושא זה בין גדולי הפוסקים באירופה. העיתונות העברית והיהודית באירופה ובארץ ישראל ליוו את הפולמוס בזמן אמת, ועורכי העיתונים טרחו לבקר זה את זה על אופן סיקור הפרשה. מטבע הנושאים עליהם נסב הפולמוס, הוא עורר סביבו עניין רב, וגלש לעיתים לפסים אישיים.
רקע.
רקע הלכתי.
שני נושאים הלכתיים עיקריים עמדו ברקע פולמוס אתרוגי קורפו:
מחלוקת הלכתית התעוררה במחצית השנייה של המאה ה-16, בשאלה אם אתרוג שגדל על עץ מורכב כשר לקיום המצווה, ובמשתמע - האם ניתן לברך על נטילתו, בהיעדר אתרוג אחר, את ברכת המצווה, או שיש בכך משום ברכה לבטלה. בהיעדר דיון בשאלה זו בספרות ההלכה המוקדמת, נחלקו פוסקי ההלכה בארץ ישראל ובאירופה בתקופה זו בעיקר כשרותו של האתרוג המורכב. גם לאחר שהוכרע בידי רוב הפוסקים שאין לצאת ידי חובה באתרוגים מורכבים, נותרה מחלוקת בדבר אופי האיסור והאם הוא איסור דרבנן או מן התורה. לשאלה האחרונה השלכה ברורה במקרי ספק, שכן לפי כללי הפסיקה המקובלים "ספק דרבנן לקולא" ואילו "ספק דאורייתא לחומרא". שאלה זו התעוררה מחדש בעת פולמוס אתרוגי קורפו, בשל העובדה שהערעור העיקרי על כשרותם היה נעוץ באפשרות שהם אתרוגים מורכבים.
כרונולוגיה של הפולמוס.
ערעורים ראשונים.