מאך טען שניוטון נפטר מהתנועה היחסית בקלות יתר. לא סיבוב המים יחסית לדלי צריכים לעניין אותנו, אלא סיבוב המים יחסית לכל החומר ביקום. אם לא היה קיים בכלל חומר, וכל מה שהיה ביקום הוא הדלי והמים, הרי שפני השטח של המים לעולם לא יכלו להתקער. הוא התנגד לניסוי המחשבה השני של ניוטון עם האבנים הקשורות בריק. אם הניסוי היה מבוצע ביקום חסר חומר, המסקנה שניתן להסיק ממחשבתו של מאך היא שלא ניתן היה לומר אם המערכת של האבנים אכן מסתובבת: החבל לעולם לא היה נמתח מאחר שסיבוב ביקום ריק הוא חסר משמעות. מאחר שהניסוי לא ניתן לביצוע, לא ניתן לקבוע אם ניוטון או מאך צדקו.
לפי עקרון מאך, התכונות האינרציאליות של גוף כלשהו ביקום מושפעות מהאינטראקציה שלו עם המסות האחרות ביקום. לעומתו ניוטון הניח כי קיימת תאוצה מוחלטת. כלומר, על פי עקרון מאך התאוצה היא גודל יחסי, והיא נקבעת יחסית לכוכבי שבת, בסתירה לקביעה שהייתה מקובלת על פי המכניקה הניוטונית כפי שניסח אותה אייזק ניוטון בעצמו. אין עד היום תשובה חותכת, ניסויית או תאורטית, אם מאך צדק בטענתו.
איינשטיין.
לאחר שאלברט איינשטיין הציג את תאוריית היחסות הפרטית ביוני 1905, הרעיון של חלל מוחלט כבר לא היה עמיד. התאוריה של איינשטיין עסקה רק במהירות תנועה מתמדת, כך שהיא לא הייתה ישימה על האצה, והדלי של ניוטון הכיל תנועה מעגלית והאצה.
אולם, לגבי הניסוי המחשבתי השני אודות האבנים הקשורות ביקום ללא שום חומר אחר, נראה שתיאורית היחסות הפרטית תומכת בניוטון ולא במאך. כלומר, החבל ימתח ככל שהמערכת מסתובבת. אך כיצד יכול הסיבוב להצביע על חלל מוחלט? תיאורית היחסות הפרטית שומרת על קביעות של חלל-זמן. למרות שמהירות, מרחקים ופרקי זמן הם יחסיים לפי התאוריה, ההנחה של התאוריה היא כי יש חלל-זמן מוחלט. ביחסות הפרטית, צופים שנעים באותה המהירות ביחס אחד לשני, לא יסכימו על מהירות הדלי שנע בחלל, ולא יסכימו לגבי הזמן שעבר במשך ניסוי הדלי. אולם, הם כולם יסכימו בנוגע לשאלה האם הדלי האיץ או לא.
בהמשך, איינשטיין החל לעבוד על תורת היחסות הכללית, אשר שילבה האצה ומשיכה. התאוריה פורסמה ב-1915, אך עוד לפני כן, הוא טען כי התאוריה תתמוך בראייתו של מאך את ניסוי הדלי של ניוטון. במכתב שהוא כתב למאך ב-1913 הוא טען כי ראייתו של מאך את הדלי של ניוטון הייתה נכונה ונתמכת על ידי היחסות הכללית. איינשטיין אף כלל את "עקרון מאך" ביחסות הכללית המבוססת על השקילות של משיכה והאצה. ההתנהגות של הדלי המסתובב של ניוטון, כפי שמאך טען, נקבעת על ידי כוחות המשיכה של כל החומר ביקום. איינשטיין הבין שעדיין ישנה בעיה. היחסות הכללית לא טוענת שניסוי האבנים של ניוטון בחלל ריק מסכים עם טענת מאך, אלא דווקא מצדדת בניוטון – החבל יימתח ככל שהמערכת מסתובבת. זה קורה משום שביקום ללא חומר, אין משיכה. לפיכך, היחסות הכללית מצטמצמת ליחסות הפרטית וכל הצופים מסכימים שמערכת האבנים מסתובבת (כלומר מאיצה). ניתן לטעון שתיווצר משיכה באמצעות מסת האבנים, אולם זו זניחה ולא תפיק את הכוחות הדרושים לגרום לחבל להמתח.
איינשטיין סיכם את המחלוקת במשפט מפורסם מ-9 בינואר 1916:
ביקורות מודרניות.
ב-1918 יוזף לאנס (1890 - 1985) והאנס טירינג (1888 - 1976) השיגו פתרונות מקורבים למשוואות של היחסות הכללית בנוגע לגופים מסתובבים. תוצאותיהם הראו שגוף מאסיבי המסתובב, מושך את חלל-זמן סביבו. כיום התופעה מכונה 'frame dragging' או 'Lense-Thirring effect'. ב-1966 דיטר בריל (Dieter Brill) וג'פרי כהן (Jeffrey Cohen) הראו כי frame dragging אמור לקרות בחלל ריק. ב-1985 התקדמות נוספת של ה. פיסטר (H. Pfister) ו-ק. בראון (K. Braun) הראתה כי כוחות צנטריפוגליים מספיקים יגרמו למים לקבל צורה קעורה כאשר הם בתוך דלי שאינו מסתובב יחסית לכוכבים. כזכור, זו בדיוק הסימטריה שמאך חיפש.
Frame dragging הוכח לאחרונה בניסויים. למשל, שימוש בכדור הארץ כגוף מאסיבי מסתובב והצבת לוויין במסלול עם גירוסקופ שגרם ללוויין לשמור על כיוון קבוע. למרות שלארץ יש רק מסגרת קטנה יחסית, ניתן היה לזהות את אפקט הגרירה.
סוגיות העולות מטיעון הדלי.
הסוגיה המעניינת בטיעון הדלי ובמסקנה של ניוטון כי קיים מושג של מרחב מוחלט (בנוסף לזמן, תנועה וסיבוב מוחלטים) היא שלא כל המושגים המוחלטים האלו נדרשים על ידי החוקים של ניוטון בעצמו. חוקי ניוטון מניחים קיומו של זמן מוחלט, אולם לא של מרחב מוחלט. הם מאפשרים להבחין בין גוף שבאמת מסתובב או מאיץ לבין גוף שעושה זאת רק באופן יחסי לגופים אחרים. אולם, החוקים אינם מאפשרים להבחין אילו גופים נמצאים במנוחה במרחב מוחלט או לקבוע את המהירות המוחלטת של גוף. ההתנגדות של לייבניץ טענה כי רק התנועה היחסית של גופים נצפית, כאשר מרחב וזמן אינם נצפים. אם כך, כיצד יכולים המרחב, התנועה והזמן להיות מוחלטים? הסוגיה, כידוע, הפכה לאחת השאלות הנצחיות בפילוסופיה.
סוגיה נוספת היא האם הגדרתו של ניוטון את המושגים המוחלטים לעיל זהה להגדרות של פילוסופים אחרים? ניוטון כתב בפרינקיפיה
לדוגמה, דקארט ניסה להוכיח כי מרחב זהה לעצם מתפשט, כלומר, ואקום אינו אפשרי ותנועה במרחב היא באמת תנועה יחסית לעצם כלשהו. ייתכן שהשאלה העיקרית צריכה להיות "אילו מושגים של זמן, מרחב ותנועה נדרשים בידי תאוריה מכנית?", ומכאן אך טבעי הקישור לאמונתו הדתית של ניוטון. קיומו של אלוהים במרחב ובזמן מחייב את ניוטון להניח שהם מוחלטים.
שאלות בלתי פתורות.
המסקנות של ניוטון משני הניסויים, וכן המעבר בין הניסוי הראשון לשני, העלו מאז ספקות פילוסופים רבים. עיקר השאלות שעלו:
נקודת מבט אחרת.
לעיתים נוהגים להתעלם מטענתו העיקרית של ניוטון בעקבות ניסוי דלי המים האומרת כי:
בהתחשב בטענה זו, ניתן לסכם את טיעון הדלי של ניוטון בצורה שונה במקצת מכפי שהוצגה לעיל. לא היה זה טיעון המבוסס על מעבר מתופעה פיזיקלית למסקנה מטאפיזית אודות המוחלטות של הסיבוב. היה זה טיעון בסיסי לכל מדע אמפירי - טיעון העוסק במושג תאורטי חדש ובעל תוכן אמפירי מבוסס. בדומה להגדרה של זמן מוחלט, ובשונה מההגדרה של תרגום מוחלט, ההגדרה של סיבוב מוחלט אכן מבוססת על ובידי חוקי ניוטון. כלומר, ההגדרה לא מבוססת פחות מביסוסם של חוקי ניוטון, ואם העולם מציית לחוקי ניוטון, תמיד ניתן למדוד את הסיבוב המוחלט של כל גוף. נקודת מבט זו הועלתה לראשונה על ידי האוורד שטיין (Howard Stein) בשנות ה-70 של המאה ה-20.
לקריאה נוספת.
מדע פופולרי:
כלי תקשורת
קורינתיאנס
מועדון ספורט קורינתיאנס פאוליסטה (במקור: Sport Club Corinthians Paulista), המוכר כקורינתיאנס, הוא מועדון ספורט וקבוצת כדורגל מהעיר סאו פאולו שבברזיל, שנוסד ב-1 בספטמבר 1910. קהל האוהדים של קורינתיאנס, המכונה "Fiél" ("נאמן"), מוערך בכ-14% מאוהדי הכדורגל בברזיל (נכון ל-2010) או כ-24 מיליון איש (נכון ל-2008), הגדול במדינת סאו פאולו והשני בברזיל (אחרי פלמנגו).
קורינתיאנס זכתה פעמיים באליפות העולם לקבוצות (2000, 2012), פעם אחת בגביע ליברטדורס (2012), שבע פעמים בליגת העל הברזילאית, שלוש פעמים בגביע הברזילאי ו-30 פעמים באליפות סאו פאולו.
היסטוריה.
קורינתיאנס נוסדה על ידי קבוצה של פועלים, בכוונה להקים קבוצת כדורגל עממית. ההשראה למהלך באה לאחר צפייה במספר משחקי ראווה ששוחקו בסאו פאולו על ידי קבוצת כדורגל אנגלית בשם "מועדון כדורגל קורינתיאן" (Corinthian Football Club). בתקופה שהכדורגל בברזיל היה נחלת האליטות כמעט לחלוטין, הקבוצה הייתה בין הראשונות בברזיל שקיבלה שחקנים עניים או שחורים לשורותיה. האופי העממי של המועדון ליווה אותו במהלך המאה ה-20.
עד שנת 2014 המגרש הביתי הרשמי של קורינתיאנס היה אצטדיון "פארקה סאו ז'ורז'ה" (Parque São Jorge), אשר נבנה ב-1928. הוא ממוקם באתר הקאנטרי קלאב של קורינתיאנס. בשל כמות המושבים המוגבלת בהשוואה לגודל קהל אוהדיה, רוב משחקי הבית של הקבוצה נערכו באצטדיון העירוני "פקאאמבו" (Pacaembu), מהגדולים בסאו פאולו.
בשנת 2014 חנך המועדון אצטדיון חדש אשר נמצא בבעלותו - ארנה קורינתיאנס. האצטדיון נבנה לקראת מונדיאל 2014 בו הוא אירח מספר משחקים.
בשנת 2016 הוקמה מחדש קבוצת כדורגל הנשים של המועדון והיא מחזיקה בשיא מספר האליפויות בברזיל.
חרמ&quot;ש אשוח
חרמש אשוח
אשוח חרמ&quot;ש
אשוח חרמש
ולנטין פוטוצקי
חרמ&quot;ש אלון
חרמ&quot;ש אשחר
חרמ&quot;ש אשבל
חרמ&quot;ש אורן
גרף אקראי
נייט רובינסון
נת'ניאל קורנליוס "נייט" רובינסון (באנגלית: Nathaniel Cornelius "Nate" Robinson; נולד ב-31 במאי 1984) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז. גובהו 1.75 מטר בלבד, נתון שהפך אותו לאחד השחקנים הנמוכים ביותר בליגת ה-NBA בתקופתו, אך יכולתו לנתר לגובה של כ-110 ס"מ הציבה אותו כאחד המנתרים הטובים ביותר בליגה.למרות היותו אחד מ-25 השחקנים הנמוכים בהיסטוריה של הNBA, זכה רובינסון בשלוש תחרויות הטבעות בליגה.
ראשית חייו.
רובינסון נולד כבכור מבין תשעה אחים ואחיות. אביו ז'אק היה שחקן פוטבול ששיחק כרץ אחורי באוניברסיטת וושינגטון ולאחריה במשך עונה אחת בפילדלפיה איגלס, ואימו רנה לבית בּוּשׁ ניהלה סלון יופי. בן דודו הוא רכז ניו יורק ניקס טוני ורוטן.