משפחה קטנה - לואיס קריד, אשתו, רייצ'ל, שני ילדיו, אלי וגייג', וחתולה של אלי, צ'רץ, עוברת לגור בעיר בניו-אינגלנד (זירת התרחשות אופיינית לקינג). ג'וד קרנדול, שכנה של המשפחה עמו הם מתיידדים, מציג בפניהם את "בית כברות לחיות שעשועים" (טעות הכתיב המכוונת מעידה על כך שבית הקברות הוקם על ידי ילדים), שהוקם על אדמה אינדיאנית עתיקה, אפלה ומסתורית: מה שנקבר בה זמן קצר אחרי המוות, ישוב לחיים. עם זאת, למת-החי החדש תכונות רצחניות ואפלות, שלא היו לחי האהוב. חייו של לואיס מתקדמים מאסון לאסון, כשהכוח האפל שבבית הקברות מתמרן אותו שוב ושוב: תחילה מת חתול המשפחה ומושב לחיים, אחר כך נדרס בנו ועל אף כל אזהרותיו של ג'וד הוא משיבו לחיים. הוא הורג את היצור הרצחני שחזר, רק אחרי שזה רצח את אשתו ואת ג'וד. לבסוף הוא קובר את אשתו באותו מקום.
הספר מסתיים כשיד קרה מונחת על כתפו של לואיס, וקול נורא לוחש "יקירי...".
עיבודים.
ב-1989 עובד הספר לסרט "בית קברות לחיות", בבימויה של מארי למברט ובכיכובם של דייל מידקיף ודניס קרוסבי. זהו העיבוד הראשון לספר של קינג שנושא את שמו של האחרון בכותרתו. קינג עצמו כתב את התסריט לאחר שתוסכל מעיבודים קודמים לספריו. הסרט זכה לביקורות מעורבות ולהצלחה קופתית צנועה. נושאו של סרט זה הביא לכך שהקרנתו נאסרה בכמה מדינות.
בשנת 2019 יצא סרט נוסף בעל אותו השם בבימויים של קווין קולש ודניס וידמאייר, ובו מככבים ג'ייסון קלארק, איימי סימץ וג'ון לית'גו בתפקידים הראשיים. הסרט עלה לראשונה במהלך פסטיבל SXSW, והוא יצא לאקרנים בבכורה עולמית ב-5 באפריל 2019. בישראל הסרט יצא יום קודם לכן, ב-4 באפריל 2019.
כריש לבן
עיני הדרקון
עיני הדרקון הוא שמו של ספר פנטזיה פרי עטו של סטיבן קינג, שיצא לאור בשנת 1984, הנאמן לכללי סוגת המעשייה.
עלילה.
העלילה עוסקת בבית מלוכה של ארץ נשכחת בשם דליין, בה שולט המלך רולנד הזקן ולצידו הקוסם והיועץ האפל פלאג. בתחילת הסיפור הוא מחפש אישה שתמצא חן בעיניו ומוצא נערה בת 17 ושמה סשה. היא מוצאת חן בעיניו, והשניים מתחתנים. לסשה נולדים שני ילדים: הבן הבכור פיטר (הדומה לאמו ויהיה מוכשר בדברים רבים בעתיד) והבן הצעיר תומאס (בעל חשיבה איטית, אך עם חוש כיוון והתמצאות טובים מאוד, וכן שליטה טבעית בחץ וקשת, בדומה לאביו) אך סשה מתה לאחר שילדה את תומאס, בנה הצעיר. המלך והממלכה כולה מתאבלים רבות מכיוון שהייתה מלכה טובה מאוד אדיבה וחביבה לכל תושבי דליין. הסיפור מלווה את החיים במשפחת המלוכה. בעוד פיטר אינטליגנט, תלמיד מצטיין ורב כישורים, תומאס הוא בעל אינטליגנציה מועטה ותמיד קינא בפיטר על היותו נאהב ומוכשר. עד שיום אחד כשהיה בן 16, נשלח פיטר למשפט על פשע איום ונורא שהרעיד את הממלכה. לאחר שנמצא אשם הוא מובל לכלא בראש כיכר המחט (הכיכר המרכזית בה נערכים טקסי ההמלכה) שם הוא אמור לבלות את שארית חייו. בזמן כליאתו, פלאג נוטל במרמה את השלטון לידיו. בהמשך הספר מתואר מסעו של יורש-העצר החוקי אל הכתר. דמות קוסם המלך היא דמות בעלת כוחות על טבעיים אשר גילה בן למעלה מ-500 שנה. קוסם המלך הופיע בממלכה פעמים רבות בעבר, נוטל כל פעם דמות אחרת וממיט חורבן ואומללות באשר הוא מופיע.
קוסם המלך נקרא כאן פלאג, דמות חוזרת בספריו של סטיבן קינג (הדמות ה"רעה" הראשית בספר 'העמדה', דמות שלילית בסדרת 'המגדל האפל' ועוד).
הרכב מוזיקאלי
קקאו
אבקת קקאו (בספרדית: Cacao, מנאוואטל: cacahuatl) היא אבקה כהה המופקת מייבוש וטחינת פולי עץ הקקאו ("Theobroma cacao"). אבקת הקקאו משמשת כאחד ממרכיבי השוקולד וכן ממתקים נוספים. בתחום המגדנאות היא משמשת לשם הכנת מוצרים שונים (כמו עוגת שוקולד), עיטור (כמו עוגת הטירמיסו), וכן להכנת משקאות שונים, שהנפוץ שבהם הוא משקה הקקאו, שוקו. בתהליך ייצור האבקה יש צורך להפרידה מחמאת הקקאו שמשמשת, בין השאר, לייצור השוקולד.
היסטוריה.
מקורם של פולי הקקאו הוא בעץ הקקאו הגדל למרגלות הרי האנדים בקרבת נהרות האמזונאס והאורינוקו. במאה ה-1 הביאו בני המאיה את עץ זה למרכז אמריקה (לאזור גואטמלה של ימינו). זרעיו תורבתו על ידי הטולטקים ולאחר מכן גם על ידי האצטקים. מקור השם הוא בשפת הנאוואטל, שהייתה שגורה במרכז אמריקה.
קקאו היה מצרך יקר באמריקה המרכזית הפרה-קולומביאנית, עד כדי כך שהחל מהמאה ה-10 שימשו פולי הקקאו כאמצעי תשלום. מתעדי הכיבוש הספרדי של מקסיקו מספרים, שבסעודותיו, שתה מוקטסומה השני קיסר האימפריה האצטקית אך ורק שוקולד, שהוגש בקערת זהב ונאכל בעזרת כף מוזהבת. השוקולד עורבב עם תבלינים ווניל לכדי קצף נמס. לא פחות מ-50 קערות כאלו הוכנו לו כל יום, בנוסף ל-2000 קערות נוספות לאצילי חצרו.
קולומבוס התוודע לקקאו בשנת 1502 במהלך מסעו הרביעי, אולם לא זיהה את הפוטנציאל המסחרי שבו. בשנת 1519, בעת כיבוש אזור מקסיקו, ציפו הכובשים הספרדים בראשות הרנאן קורטס למצוא בארמון מונטזומה זהב וכסף, אך נדהמו לגלות כי מרבית האוצר האצטקי שבארמון הורכב מפולי קקאו. קורטז היה הראשון להביא פולי קקאו לאירופה (בשנת 1528), ואלה "הוסתרו" על ידי הספרדים משאר אירופה במשך כ-100 שנה.
המשקה "יצא" לראשונה מספרד בשנת 1615, כאשר הנסיכה אן, בתו של פליפה השני מלך ספרד, נישאה ללואי השלושה עשר מלך צרפת והביאה עמה את המשקה לחצר המלוכה. בצרפת זכה המשקה לראשונה במוניטין של מעורר תאווה ("אפרודיזיאק").
עד שנת 1700 הפך משקה הקקאו לפופולרי בכל מערב אירופה. הספרדים הביאו את הקקאו גם למערב הודו ולפיליפינים. נעשה בקקאו שימוש לתהליכים אלכימיים. בהקשר זה נקרא הקקאו "שעועית שחורה".
יבול הקקאו בעולם לשנה 2011–2012 הגיע ל-4,000 אלפי טונות, לפי נתוני קרן הקקאו העולמית מקורם באפריקה המשוונית, בעיקר חוף השנהב (35%) וגאנה (22%). במקום השלישי ביבול הקקאו העולמי נמצאת אינדונזיה. יבולים נמוכים יותר היו באמריקה הלטינית, בייחוד בברזיל.
כיום (2018-9) רוב הגידול נעשה באפריקה.
טחינת הקקאו נעשתה בשנה זו ברובה באירופה (40%), בעיקר בהולנד ובגרמניה. יצרניות השוקולד הגדולות ביותר היו צרפת וגרמניה.
תוצרי הקקאו מצויים בכל העולם. בלגיה מובילה
בצריכה הכוללת של 5.5 ק"ג קקאו בממוצע לאדם בשנה.
קצירה.
לתרמילי הקקאו שגודלם כגודל מלון קליפה מחוספסת, דמוית עור, בעובי של כ-3 ס"מ. הם מלאים בציפה ורדרדה, רירית, מתוקה אך בלתי אכילה, שמכילה בתוכה 30 עד 50 זרעים דמויי שקד הנקראים פולים. הפולים רכים למדי וורדרדים או סגלגלים בצבעם. לאחר הבשלתם, מוסרים התרמילים באמצעות סכין מעוקלת על ראש מוט ארוך, נפתחים עם מצ'טה ומונחים לייבוש עד לקיחתם לתסיסה.
בתהליך ההתססה, הזרעים מוסרים, מקולפים ונערמים יחד. לאחר כמה ימים של "המתקה" הציפה תוססת עד שהיא נהיית דקה ומתפרקת מהזרע. איכות הפולים, להם טעם מריר חזק, תלויה באורך התהליך. אם הוא ארוך מדי, עלולים הפולים להיהרס; אם הוא קצר מדי, טעמם יהיה כשל תפוחי אדמה לא מבושלים והם עלולים להעלות עובש.
לאחר מכן, מונחים הזרעים במרווחים, מטולטלים ומונחים לייבוש שוב ושוב. במטעים גדולים מבוצע הייבוש על מגשי ענק והחום בא מהשמש או ממנורות חימום. עם זאת, בכמויות קטנות יותר, משתמשים במגשים קטנים יותר או בעורות פרה. לבסוף, הזרעים נרמסים ומעורבבים ולפעמים גם מרוססים בחימר אדום מעורבב במים על מנת להעניק לזרעים צבע נאה, ברק והגנה כנגד ריקבון במסע למפעלים בארצות הברית, הולנד, בריטניה ועוד. בערך 3,000,000 טונות של קקאו מגודלים כל שנה. הולנד היא המדינה שמייצרת הכי הרבה קקאו, ואחריה ארצות הברית.
הפקת שוקולד.
בין 300 ל-500 פולים משמשים לייצור קילוגרם אחד של שוקולד. במפעל, הזרעים נשטפים ונקלים. לאחר מכן מוסרת מהם קליפתם על ידי מכונה, שגם מוציאה מהם את הנבט, והם נטחנים בין שלושה צמדי אבנים עד שהם מתקבלים כמשחה קרמית סמיכה. אבקת הקקאו מיוצרת מנוזל זה על ידי ניקוז חלק מהשמנים ממנה (מהם מכינים את חמאת הקקאו המשמשת להכנת ממתקים, סבון ותכשירי קוסמטיקה), סחיטה הידראולית או שיטת ברומה. בתוספת עמילן וסוכר, הנוזל מועבר למכונות ענק שחובצות ומערבלות אותו עד יצירת שוקולד מתוק.
באבקת קקאו הנוצרת ב"תהליך הולנדי" (שהומצא על ידי הכימאי ההולנדי קונרד ון האוטן בשנת 1828), מוסיפים לשוקולד אלקלי, ולכן היא פחות חומצית. אבקה שכזו היא גם כהה יותר ובעלת טעם עמום יותר מאבקת קקאו רגילה. ניתן להשיג אבקת קקאו "הולנדית" כמעט בכל מקום בעולם, למעט בארצות הברית. בשל חומציות אבקת הקקאו הרגילה, השימוש במתכון עם אבקת אפייה, שהיא בסיסית, גורם ליצירת תגובה כימית המותירה אחריה משקעים.
שימושי הקקאו.
שימושי הקקאו רבים מספור. הוא משמש להכנת עוגות, מרקים, דברי קוסמטיקה, קרמים ועוד.
מעבר לטעמו הערב, לקקאו תועלת תזונתית. בקקאו כמות כמעט כפולה של חומרים נוגדי-חמצון מאשר ביין אדום, ופי שלושה יותר מבתה ירוק.
האירופאים נחשבים לצרכנים היותר חזקים של קקאו.
ארדשיר הראשון
ארדשיר הראשון (בפרסית אמצעית: , בפרסית חדשה: اردشیر بابکان) היה מדינאי פרסי בן המאה ה-3 לספירה. הוא מייסד האימפריה הסאסאנית.
הוא נולד בדרום פרס לפאפאכ, ובהיותו מבוגר במקצת, החל בגיבוש דעות פוליטיות שונות, עד שלבסוף הוא התמרד, ניצח את ארטבן הרביעי והכריז על עצמו כמושל באזורו. מעט זמן לאחר מכן, הוא השתלט על שאר פרס, הכריז על עצמו כמושל על כולה, ובשנת 226 לספירה ייסד את מלכות פרס החדשה. באותה שנה הוכתר בתואר "מלך מלכי אירן".