הניצולים מתאחדים בחדרה של המלכה האדומה, וחברי הקומנדו מסבירים שיש להם שעה אחת לפני שהכוורת אוטמת אותם בפנים באופן אוטומטי. אליס וקפלן מפעילים מחדש את המלכה האדומה כדי למצוא דרך יציאה. כדי לאלץ אותה לשתף פעולה, הם מפעילים השבתה אוטומטית מרחוק. כשהם נמלטים ממנהרות התחזוקה, הזומבים אורבים להם וג'יי.די. שהפך לזומבי נושך את ריין. כולם מגיעים לחוף מבטחים חוץ מקפלן, שמופרד מהקבוצה לאחר שננשך. אליס נזכרת שנותר נגיף טי במעבדה, אך מוצאת שהוא נעלם. ספנס נזכר שהוא גנב את הנגיף ושיחרר אותו במכוון אחרי ששמע את שיחתן של ליסה ואליס ומחק את זכרונה בטרם החביא את נגיף הטי על רכבת המילוט מהכוורת. הוא מפנה עורף לשאר חברי הקבוצה אך ננשך בידי זומבי וכולא אותם במעבדה. הוא משיג חזרה את נגיף הטי אך נהרג בידי מפלצת אימתנית ששוחררה בידי המלכה האדומה. המלכה האדומה מציעה לחוס על חייהם של אליס ומאט אם יהרגו את ריין הנגועה. כשהמפלצת עושה את דרכה אליהם מתרחשת נפילת מתח נוספת ודלת המעבדה נפתחת בידי קפלן, שהשבית את המלכה האדומה כדי לפתחה. הקבוצה עושה את דרכה לרכבת, היכן שאליס משיגה את הנגיף והורגת את ספנס שהפך לזומבי, לפני שנמלטת עם האחרים.
על הרכבת, הם מזריקים לריין ולקפלן את הנוגדן. אולם, המפלצת מתחבאת על הרכבת ומתקיפה אותם - שורטת את מאט והורגת את קפלן. אליס מביסה את המפלצת ומאט מותקף בידי ריין הזומבית. הוא הורג אותה, וראשה פוגע במתג שפותח את הדלת ומפיל את המפלצת מתחת לרכבת, מה שהורג אותה. באחוזה, פצעיו של מאט מחמירים ואט אט הוא עובר מוטציה. לפני שאליס מצליחה לתת לו את הנוגדן, דלתות האחוזה נפרצות וקבוצת מדענים תופסת אותם. הם לוכדים אליס ולוקחים את מאט לצורך הפעלת "תוכנית נמסיס". הם מגלים שהכוורת נפתחת מחדש לצורך חקירת התקרית.
זמן מה לאחר מכן, אליס מתעוררת בבית חולים בראקון סיטי כשהיא אזוקה למיטת חולים. לאחר שהיא נמלטת, היא יוצאת החוצה ומגלה שהעיר נטושה לגמרי ונמצאת בחורבות. הסרט מסתיים כשאליס לוקחת רובה ציד מרכב משטרתי נטוש כשהמצלמה מתרחקת כדי להראות את מצב העיר.
הפקה.
טרום הפקה.
בשנת 1999, סרטי סוני וקאפקום אישרו סרט המבוסס על סדרת המשחקים כאשר ג'ורג' רומרו חתום כבמאי ותסריטאי. התסריט של רומרו נסב סביב העלילה של תקרית ארקלאי וכלל דמויות ממשחקי הווידאו, ביניהם כריס רדפילד, ג'יל ולנטיין, בארי ברטון, רבקה צ'יימברס, אדה וונג ואלברט וסקר. סוף הסרט היה דומה לזה של משחק הווידאו המקורי. אולם, התסריט של רומרו לא אושר וההפקה הופסקה. מפיק קאפקום יושיקי אוקמוטו הסביר לעורכי "Electronic Gaming Monthly" ש"התסריט של רומרו לא היה טוב, אז רומרו פוטר". בפברואר 2000, חשף רומרו בריאיון למגזין "DGA" כי "אני לא חושב שהם היו ברוח של משחק הווידאו, ורצו להפוך את זה לסרט מלחמה, משהו כבד יותר ממה שחשבתי שצריך להיות. אז אני חושב שהם פשוט אף פעם לא אהבו את התסריט שלי". כשהתסריט של רומרו היה קרוב לעיבוד של המשחק, אך לא במלואו, חברת קאפקום האמינה שמעריצים ירגישו כי הסרט השתנה יותר מדי מהמשחק ושמצטרפים חדשים לא יאהבו את הסרט.
פול וו.ס. אנדרסון נשכר על ידי סוני לכתוב את התסריט, שהועדף בסופו של דבר על זה של רומרו. בסוף 2000, אנדרסון הוכרז כבמאי וכותב, והסרט נכנס לשלבי הפקה מחודשים. אנדרסון אמר שהסרט לא יכלול כל קשר עם סדרת משחקי הווידאו.
ליהוק.
בתחילת 2001, מישל רודריגז, ג'יימס פיורפוי ומילה יובוביץ' היו הראשונים שנשכרו לפרויקט. דייוויד בוריאנז נועד לגלם את השוטר מאט אדיסון, עם זאת, הוא דחה את התפקיד כדי להמשיך לעבוד בסדרה אנג'ל. התפקיד של מאט אדיסון עבר לאריק מביוס שלוהק במרץ 2001 יחד עם הייקי מקטש, אשר קיבלה את תפקיד אחותו של מאט שעובדת במתקן הכוורת.
הפקה ופיתוח.
בתחילת מרץ 2001, נמסר כי מחצית מהסרט יצולם באולפני אדלרסהוף בברלין וסביבותיה. ב-5 במרץ 2001 החלו הצילומים במקומות רבים, ביניהם תחנה בלתי גמורה של הרכבת התחתית של ברלין וארמון לינדשטדט. אתרי הצילומים כללו את אחוזת ספנסר והכוורת. סוף הסרט בראקון סיטי צולם בטורונטו, קנדה.
לחן הסרט והפסקול הולחנו על ידי קלינט מנסל, מרקו בלטרמי ומרילין מנסון במהלך אמצע 2001.
כאשר הסרט נחשב פריקוול למשחקים, הסרט במקור נקרא "האויב שבפנים: גראונד זירו", אולם השם הוסר בגלל פיגועי 11 בספטמבר. התסריט הראשוני לסרט ממרץ 2001 גילה כי אליס וריין היו ראשי צוות קומנדו שנשלחו כדי למנוע התפרצות נגיף מלהתפשט לשאר העולם. דמותה של המלכה האדומה נוספה לעלילת הסרט כמחווה ל"מבעד למראה ומה אליס מצאה שם" של לואיס קרול.
במהלך ההפקה, רקדנים מקצועיים נשכרו כדי לשחק זומבים מפני שהייתה להם שליטה טובה יותר על תנועות הגוף שלהם. בשעה שנעשה שימוש באפקטים ממוחשבים על חלק מהזומבים, כמה מהופעותם של האלמתים בוצעו באמצעות עבודת איפור, כשתנועות הגוף שלהם נקטו בשיטת לסה פר, בהתאם למצב הריקבון של הגופה. בזמן הצילומים, היה מחסור בכוח אדם שבו הרקדנים לא היו זמינים מספיק כדי לייצג את המספרים הדרושים של המתים, עם זאת חלק מהמנהלים של מקאפקום וכמה מהמפיקים של הסרט כולל ג'רמי בולט הסכימו לעשות הופעת קמע.
ביקורת.
הסרט התקבל היטב על ידי קהל המעריצים של משחקי הווידאו, אבל התקבל בצורה שלילית על ידי מבקרי הקולנוע עם דירוג של 34% באתר Rotten Tomatoes בהתבסס על 121 חוות דעת, בציינו ש"כמו שאר העיבודים הקולנועיים למשחקי מחשב, גם האויב שבפנים הוא צעקני, אלים, נוסחתי מדי ונדוש".
רוברט אלדר משיקגו טריביון ציין שהסרט "מעדכן את ז'אנר סרטי הזומבים עם מסר אנטי-ממסדי, בזמן שעדיין הוא מפחיד את קהל הצופים ומספק סצינות פעולה מותחות".
קרוקמבוש
קרוקמבוש (בצרפתית: Croquembouche, בתרגום חופשי: "מתפצח בפה") הוא מאפה מהמטבח הצרפתי, המוגש לרוב בחתונות מסורתיות ובאירועים שונים.
הקרוקמבוש הוא מגדל פחזניות במילוי קרם. המגדל בנוי בצורת קונוס גבוה, ומורכב ממספר רב של פחזניות ממולאות בקרם פטיסייר, המוחזקות אחת בצמוד לשנייה באמצעות קרמל.
את הקרוקמבוש מרכיבים על-גבי דף אפייה העטוף מסביב לקונוס, כאשר הדף מורחק לאחר ההרכבה וטרם ההגשה. לאחר ההרכבה והרחקת דף האפייה הקרמל הוא זה שמונע מהמבנה מלקרוס.
לעיתים הקרוקמבוש מצופה ב"שערות" קרמל, שקדים מסוכרים, פירות יער, שוקולד, עוגיות מקרוּן ואף פרחים וסרטים.
ממלכת סימן
אליפות רוסיה בכדורגל נשים
אליפות רוסיה בכדורגל נשים הוא כינויה של ליגת הכדורגל לנשים (ברוסית: Женская Футбольная Лига) המהווה את הליגה הבכירה ביותר בענף ברוסיה ונערכת בחסות התאחדות הכדורגל הרוסית. נערכה לראשונה ב-1990 כאליפות הסובייטית בתחום כדורגל נשים.
עד 2015 נערכה הליגה כ"אליפות רוסיה" או "הדיוויזיה העליונה" (Чемпионат России среди женских команд клубов Высшего дивизиона). בעונת 2016 התאחדות הכדורגל הרוסית ערכה מיתוג מחדש לליגה וארגנה אותה במתכונת דומה לזו של ליגת העל הרוסית בכדורגל תוך שינוי שם האליפות ל"ליגת הכדורגל לנשים" בעונת 2020, בניסיון לפתח את ענף כדורגל נשים ברוסיה.
מבנה ושיטת המשחקים.
פורמט הליגה דומה מאוד לזה של ליגת הכדורגל לגברים כשאלופת הליגה מעפילה לגביע אופ"א לנשים.
בליגה משתתפות 11 קבוצות. במהלך העונה כל קבוצה משחקת נגד כל אחת מהקבוצות האחרות בליגה, פעם אחת באצטדיונה הביתי ופעם אחת באצטדיון היריבה. הקבוצות מקבלות שלוש נקודות עבור כל ניצחון ונקודה אחת עבור תוצאת תיקו. במקרה של הפסד הקבוצה המפסידה איננה מקבלת נקודות. מיקום הקבוצות נקבע לפי מספר הנקודות הכולל שכל קבוצה השיגה. במצב של שוויון נקודות המיקום יקבע לפי הפרש השערים. במקרה של שיוון בהפרש יקבע המיקום לפי מספר הניצחונות ובמקרה של שוויון גם כאן המיקום הסופי יקבע על פי מספר השערים אשר הובקעו לזכות כל קבוצה.
בתום העונה הקבוצה שממוקמת במקום הראשון בטבלה מוכתרת כאלופה ומשתתפת בליגת האלופות לנשים עונה לאחר מכן.
ויקטור הרברט
ויקטור אוגוסט הרברט (באנגלית: Victor August Herbert; 1 בפברואר 1859 - 26 במאי 1924) היה מלחין, צ'לן ומנצח אמריקאי ממוצא גרמני, יליד אירלנד.
הישגיו המקצועיים של הרברט כצ'לן סולן וכמנצח היו מכובדים, אך את עיקר המוניטין הביאו לו האופרטות הרבות, שעלו בהצגות בכורה בברודוויי, החל בשנות ה-90' של המאה ה-19 ועד מלחמת העולם הראשונה. הרברט התבלט גם בקרב מלחיני סמטת טין פאן ובהמשך ייסד את האגודה האמריקאית של מלחינים, סופרים ומול"ים (ASCAP). כמלחין פורה, כתב שתי אופרות, 43 אופרטות, מוזיקה נלווית לעשרה מחזות, 31 יצירות לתזמורת ותשע לתזמורת כלי נשיפה, תשע יצירות לצ'לו, חמש לכינור עם פסנתר או תזמורת, 22 יצירות לפסנתר ומספר רב של שירים, יצירות למקהלה, תזמורים של יצירות מאת מלחינים אחרים, ועוד.
בראשית שנות ה-80' פתח הרברט בקריירה של צ'לן בווינה שבאוסטריה ובשטוטגרט שבגרמניה, ובמקביל החל להלחין מוזיקה תזמורתית. הרברט ואשתו, זמרת האופרה תרז פרסטר, עברו לארצות הברית ב-1886, כששניהם הוזמנו לעבוד במטרופוליטן אופרה בניו יורק. בארצות הברית המשיך הרברט בקריירת ביצוע ובמקביל לימד בקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה של אמריקה ניצוח והלחנה. יצירותיו האינסטרומנטליות החשובות ביותר היו הקונצ'רטו לצ'לו מס' 2 במי מינור, אופוס 30 מ-1894, שנכנס לרפרטואר הסטנדרטי, ו"אודיטוריום פסטיבל מארש" מ-1901. הרברט ניצח על התזמורת הסימפונית של פיטסבורג בשנים 1898 עד 1904 הקים את "תזמורת הרברט", שעליה ניצח עד סוף חייו.