ולאשיץ' נולדה בספליט. שמה ניתן לה על שם העיר קזבלנקה שבמרוקו שם זכה אביה יושקו ולאשיץ', במדליית זהב במשחקי הים התיכון בקרב עשר כחודשיים לפני לידתה. אביה היה אלוף קרואטיה בקרב עשר וסיים במקום 16 באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה ב-1983, אימה וונרה ולאשיץ' התחרתה בסקי למרחקים. אחיה הצעיר הוא כדורגלן נבחרת קרואטיה ניקולה ולאשיץ'.
בילדותה בילתה רבות בצפייה בתחרויות של הוריה וחלמה להתחרות בריצות, אך במשך הזמן החליטה לעבור לתחום הקפיצה לגובה, גובהה (1.93 מטר) מסייע לה במקצוע זה.
בשנת 2004 באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בבודפשט הונגריה זכתה ולאשיץ' במדליית ארד כשקפצה לגובה של 1.97 מטר. לאולימפיאדת אתונה באותה השנה הגיעה ולאשיץ' בכושר מצוין לאחר שקבעה שיא קרואטיה חדש בקפיצה לגובה (2.03 מטר). במשחקים האולימפיים עצמם היא סיימה רק במקום 11 כשקפצה לגובה של 1.89 מטר.
בשנת 2006 באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה במוסקבה, רוסיה זכתה ולאשיץ' במדליית כסף כשקפצה לגובה של 2.00 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה באותה שנה סיימה ולאשי'ץ במקום רביעי כשקפצה לגובה של 2.01 מטר.
ב-2007 ניצחה בחמש מתוך שש תחרויות הגולדן ליג באתלטיקה. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן אותה שנה זכתה ולאשיץ' במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.05 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בוולנסיה, ספרד בשנת 2008 זכתה ולאשיץ' במדליית זהב כשקפצה לגובה 2.03 מטר. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה ולאשיץ' במדליית כסף כשקפצה לגובה של 2.05 מטר, אחרי טיה הלבאוט מבלגיה שקפצה לגובה זהה (2.05 מטר) ולפני אנה צ'יצ'רובה מרוסיה (2.03 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין בשנת 2009 זכתה ולאשיץ' בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב, כשקפצה לגובה של 2.04 מטר.
ולאשיץ' זכתה במדליית זהב באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בדוחא שבקטר בשנת 2010 כשקפצה לגובה של 2.00 מטר ובכך הגנה על תוארה. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בברצלונה שבספרד אותה שנה זכתה ולאשיץ' במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא תחרות חדש של 2.03 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו בשנת 2011 נכשלה ולאשיץ' בניסיונה להגן על תוארה, וסיימה במקום השני כשקפצה לגובה של 2.03 מטר. במקום הראשון סיימה אנה צ'יצ'רובה מרוסיה שקפצה גם היא לגובה של 2.03 מטר, אך בניגוד לולאשיץ' שעברה את הגובה 2.00 מטר רק בניסיון השני, ו-2.03 מטר גם כן רק בניסיון השני, צ'יצ'רובה עשתה זאת ללא פסילות וזכתה בזהב. במקום השלישי הגיעה אנטונייטה די מרטינו מאיטליה שקפצה לגובה של 2.00 מטר.
ולאשיץ' החמיצה את אולימפיאדת לונדון (2012) בעקבות פציעה.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בבייג'ינג, סין באוגוסט 2015 זכתה ולאשיץ' במדליית כסף לאחר שקפצה עד לגובה 2.01 מטר עם פסילה אחת, לאחר מריה קוצ'ינה מרוסיה שהגיעה לאותו גובה אבל ללא פסילות, ולפני אנה צ'יצ'רובה גם כן מרוסיה, שהגיעה גם לאותו גובה אבל פסלה פעמיים.
פרשה ב 19/2/21
משפט קאסוראטי-ויירשטראס
קול אדומים
משפט קסורטי ויירשטראס
לייף אריקסון
משפט קאסוראטי ויירשטראס
דאקשה
דאקשה ("המוכשר") הוא אל הינדי עתיק, אחד מהפראג'אפאטים, הרישים והאדיטייאים, והבן של אדיטי וברהמה (לפי מקור אחר, הנקרא קאשייאפה, דאקשה הוא אביהן של דיטי ושל אדיטי, נשותיו של קאשייאפה ואחיותיו של סאטי).
לדאקשה ולאשתו פראסוטי היו בנות רבות, ש-27 מתוכן היו נשואות לצ'אנדרה. דאקשה גילה שצ'אנדרה הפלה לטובה בת אחת (רוהיני דבי), והזניח את צרכיהן ואת חובותיו כבעל. בעקבות זאת, דאקשה הטיל עליו קללה שגרמה לו לחלות ולמות. בנותיו של דאקשה התערבו והפכו את מותו של צ'אנדרה לתקופתי (כלומר, מתרחש כל תקופה מסוימת), ומסיבה זו מותו של צ'אנדרה מסומל על ידי מחזור הירח.
נישואי שאקטי ושיווה.
אחת מבנותיו של דאקשה (ולפי רוב הטענות מדובר בצעירה ביותר) הייתה שאקטי (אם כי ייתכן וזו הייתה דאקשאיאני), שרצתה במשך זמן רב להינשא לשיווה. דאקשה אסר עליה לעשות זאת, אולם היא סירבה לבצע את ההוראה והתחתנה עם שיווה. דאקשה חש חוסר חיבה עז כלפי שיווה, וכינה אותו בכינויי גנאי רבים.
לאחר מכן, דאקשה התרחק מבתו ומבעלה. שיאה של יריבות זו הייתה בפסטיבל חשוב שדאקשה ערך בארמונו, והזמין אליו אנשים ואלים חשובים ביותר, מלבד שאקטי ושיווה. בנוסף להוצאתה המכוונת של שאקטי מהרשימה, דאקשה בנה פסל של שיווה (שהיה ממוקם בכניסה לבית שלו) וביזה אותו באמצעים שונים. שאקטי, שהייתה נלהבת לאחר ששמעה על הפסטיבל והניחה שבכל מקרה בתו של המלך תוזמן לאירוע, אכן הגיעה אליו. למרות היחס המזלזל שספגה מאביה, שאקטי המשיכה להתנהג בצורה רגועה. למעשה, אפילו סירובו של דאקשה להזמין את שיווה לא גרם לה לאבד את עשתונותיה.
אולם, לאחר שהגיעה לפסטיבל וראתה את הצורה שבה דאקשה ביזה את בעלה בהיעדרו, שאקטי התאבדה מרוב צער. לאחר ששמעו על כך, משרתיו של שיווה פרצו לביתו של דאקשה והחלו לתקוף את כל האורחים שהיו שם, אך השדים שזומנו על ידי בהריגו הביסו אותם ואילצו אותם לסגת. כששמע על כך בעצמו, שיווה כעס מאוד על היחס המזלזל והמתנשא שדאקשה הפגין כלפי בתו כיוון שלא הסכים עם בחירותיה. שיווה תלש קווצת שיער מראשו, והטיח אותה ברצפה. מהשיער נוצרו ויראבהאדרה ומאהאקאלי. לפי הוראותיו של שיווה, הם הסתערו על הפסטיבל והרגו את דאקשה ורוב האורחים. האורחים הנותרים התחננו בפני שיווה שישיב את דאקשה לחיים. שיווה נעתר לבקשתם והחזיר את דאקשה, אם כי הפך את ראשו לראש של עז.
לאחר שהושפל בצורה קשה, ולאחר שהתחרט על התנהגותו בעבר, דאקשה הפך לאחד ממשרתיו המסורים ביותר של שיווה. נשמתה של שאקטי התגלגלה אל פרווטי בגלגול החיים הבא, התחתנה עם שיווה ונשארה לחיות איתו לתמיד.
בנות אחרות.
אחדות מבנותיו האחרות של דאקשה כולל בהאראני ואנוראדהא היו נשואות לצ'אנדרה. בת נוספת, ראטי, התחתנה עם קאמה. בת אחרת, דאנו, ילדה את דאנאבאס הרשע.
משפט קסוראטי-ויירשטראס
משפט קאסורטי-ויירשטראס
משפט קאסורטי ויירשטראס
משפט קסוראטי ויירשטראס
מרשם התושבים
אייריק האדום
אֵרִיק תוֹרְוַואלְדְסוֹן (בנורדית עתיקה: Eiríkr Þorvaldsson; 950–1003), המוכר גם בכינוי "אֵיְירִיק האדום" (בנורדית עתיקה: Eiríkr hinn rauði), היה מגלה ארצות נורדי. לפי המסורת האיסלנדית הוא שגילה את גרינלנד והתיישב בה, ואף העניק לה את השם "ארץ ירוקה" (Grœnland). אריק שיכנע כמה עשרות משפחות איסלנדיות לבוא בעקבותיו. אריק האדום היה אביו של לייף אייריקסון, שהיה גם הוא מגלה ארצות.
חייו.
הכינוי "אריק האדום" ניתן לו בנורווגיה, עוד לפני שהגיע לאיסלנד. ייתכן שמקורו בשערו האדמוני של אריק, או שיש להבין את הכינוי "אדום" כ"אמיץ לב". אביו הואשם ברצח ועל כן הוא ומשפחתו ברחו אל "ארץ הקרח", היא איסלנד. בטקסטים האיסלנדיים נאמר כי אריק היה בן עשר כאשר אביו הורשע כרוצח. ברבות השנים רצח אריק שני תושבים באיסלנד, ולכן ברח מהאי.
אריק החליט לברוח מערבה, בעקבות הסיפור שסיפר גונביורן בן אוּלף (Gunnbjörn Ulfsson) על יבשה ממערב לאיסלנד. בשנת 982, לאחר טלטולים בים, הגיע אריק למקום שכונה מאות שנים אחר כך "יוליאנה-הוב" ("תקוות יוליאנה" - על שם מלכת דנמרק יוליאנה, Julianehåb), בחופיה הדרומיים של גרינלנד. אריק לא נתקל בהתנגדות ולא נדרש להילחם על אדמת גרינלנד.
לאחר זמן חזר אריק לאיסלנד והצליח לגייס מאות אנשים ו-25 ספינות. במסע השני שלו, ספגה המשלחת מכה קשה כאשר עקב סערה אבדו תשע ספינות, אך אריק ואנשיו המשיכו והגיעו אל גרינלנד בה הקימו מושבה בשם "המושבה המזרחית" (אייסטריביגד', Eystribygð). אריק עמד בראש המושבה, שתחילה מנתה כ-350 תושבים. במרוצת השנים היגרו לאי צפוניים (נורדים) רבים ויסדו גם את "המושבה המערבית" (באזור עיר הבירה של גרינלנד היום, נוק). אחד מגלי ההגירה הביא עמו מגפה שקטלה תושבים רבים, כולל איריק עצמו.
בנו של אריק, לייף אייריקסון, המשיך את דרך אביו ויצא למסע גילויים במה שמכונה היום "צפון אמריקה", שם גילה ארץ אותה כינה "וינלנד" ("ארץ היין") בערך בשנת 1000 לספירה. לפי הידוע כיום, היה בנו של אריק האירופאי הראשון שדרך על אדמת אמריקה, זמן רב לפני קולומבוס (שהגיע אליה ב-1492, כ-500 שנים מאוחר יותר).
המושבות בגרינלנד שרדו כ-500 שנה, אך במאה ה-15 אבד הקשר עם אירופה, והמושבות לא שרדו. עלייתה ונפילתה של המושבה הנורדית בגרינלנד הן אחד מנושאי הספר התמוטטות. על אריק ומסעותיו מסופר בטקסטים איסלנדיים אחדים, המכונים "סאגות" ("סיפורים"), הידועה שבהן היא "הסאגה על אריק האדום" שנכתבה במאה ה-13, והיא המקור העיקרי לסיפור חייו של אריק האדום.
מבחש
מַבְחֵשׁ, בּוֹחְשָׁן או סְטִירֶר, הוא אביזר בר המשמש לערבוב משקאות. המבחש הוא מקלון מוארך העשוי פלסטיק או פלדת אל-חלד ומוגש יחד עם משקה כדי שהלקוח יוכל לערבב את המשקה כראות עיניו.
המבחש משמש בדרך כלל לערבוב קפה או קוקטיילים. לעיתים הוא צבעוני ומעוטר בהתאם לסוג הקוקטייל ואופי הבר. ישנם גם משקאות שאליהם מקובל לצרף מבחש אכיל, כמו גבעול סלרי בקוקטייל "בלאדי מרי", או מקל קינמון.
ישנם מבחשים חלולים העשויים זכוכית ומשמשים גם כקשית.
סטירר
מיקי גלוזמן
ניקוד ארץ־ישראלי
הניקוד הארץ־ישראלי הוא שיטה גרפית לסימון ההגייה של טקסטים עבריים וארמיים בידי יהודי ארץ ישראל בראשית ימי הביניים.