בשנת 1941 הטילו הגרמנים על היהודים בכפר תשלומי כופר גבוהים. באחד המקרים הצית פולני תושב הכפר את הבתים ברחוב היהודי של הכפר, ובד בבד מסר לגרמנים רשימה של עשרה יהודים שלטענתו ביצעו את המעשה. אלו נאסרו על ידי הגרמנים, ותשעה מהם הוצאו להורג. באותה תקופה הוטל על יהודי הכפר לענוד סרט עם מגן דוד על זרועם, ונאסר עליהם ללכת על מדרכות הכפר, ולקיים קשרי מסחר עם לא יהודים. כמו כן, הוחרם רכוש היהודים.
ביום 27 במרץ 1941 הגיעה לכפר קבוצת יהודים שגורשו מווינה, והקהילה היהודית במקום התגייסה לעזרתם. בסוף 1941 באו לכפר נציגים של ארגון טודט, והחלו בלקיחת צעירים יהודים למחנות עבודה.
בסתיו 1942, כשנודע להנהגה היהודית בכפר המועד שקבעו הגרמנים לגירוש ממנו, הורה הרב המקומי רבינוביץ' לחסידיו לקבור את כל ספרי הקודש ותשמישי הקדושה שנותרו בבית הכנסת בבית העלמין היהודי שבכפר, והפציר בהם לעשות כל שביכולתם כדי להציל את נפשם. רבים נענו לקריאתו, והחלה יציאת יהודים ליער בקבוצות קטנות.
ביום 15 באוקטובר 1942 הקיפו את הכפר אנשי גסטאפו וס"ס, ועמם שוטרים אוקראינים. במועד זה כ-300 יהודים מהכפר כבר הספיקו להימלט אל הבונקרים שהוכנו ביער. הנותרים, כ-1,600 איש, רוכזו בכיכר השוק. הגרמנים ערכו חיפושים בבתי היהודים, וירו בכל יהודי שנתפס כשניסה להסתתר. יהודי הכפר גורשו לגטו צ'מיילוב, ומשם הובלו תחת משמר כבד יחד עם יתר יהודי המקום לתחנת הרכבת באוסטרוב, ממנה שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה. יהודי אחד מהכפר, ישראל זלצר, הצליח להימלט מטרבלינקה.
יהודי הכפר שברחו ליער התארגנו בקבוצות קטנות להגנה עצמית, והגרמנים ערכו אחריהן מצוד, במהלכו נתפסו רבים מהיהודים בשל הלשנות, והוצאו להורג. בין הנתפסים היה גם הרב רבינוביץ', שהוצא להורג בנובמבר 1942. מבין יהודי הכפר שרדו בודדים.
נורמן וויטסייד
טחנאים
טחנאים (שם מדעי: Myliobatiformes) היא סדרה של דגי סחוס שטוחים בעלי סנפירים מוארכים, שחיים קרוב לקרקעית הים (או במינים מסוימים הנהר), למעט בני משפחת הטחניים שמסננים פלנקטון בים הפתוח. המינים הגדולים בקבוצה (והגדולים בקבוצת הבטאים) נודדים בין הימים ומחפשים מזון קטן אותו הם מסננים מהמים. מינים אחרים נוהגים לשוטט ו"לרחף" בעזרת סנפיריהם בין שוניות אלמוגים או להתחפר מתחת החול.
הם בעלי זנב ארוך שלעיתים יש בו עוקץ והוא ארסי ומשמש את היצור להגנה. עם זאת בדרך כלל הארס חלש מכדי להשפיע על בני אדם.
הטחנאים קרובים לסדרת התריסנאים (Rajiformes), אך בעלי ראש קצר יותר וגוף כבד יותר.
הדיילי שואו עם טרוור נואה
הדיילי שואו עם טרוור נוח
הדיילי שואו עם טרבור נוח
הדיילי שואו עם טרבור נואה
הדיילי שואו עם טרבר נואה
הדיילי שואו עם טרבר נוח
The Daily Show with Jon Stewart
The Daily Show with Trevor Noah
גויאבות (סרט)
הדיילי שואו עם ג'ון סטיוארט
דיילי שואו עם טרוור נואה
דיילי שואו עם טרבור נואה
דיילי שואו עם טרבור נוח
דיילי שואו עם טרוור נוח
דיילי שואו עם ג'ון סטיוארט
חליפת גילי
דמויי עמלץ
דמויי עמלץ הידועים גם ככרישי מקרל וכן עמלצאים (שם מדעי: Lamniformes) היא סדרת כרישים גדולה החיה ברוב האוקיינוסים בעולם.
בסדרה מינים מגוונים מאוד מכרישי הענק והכרישים גדולי הפה מסנני הפלנקטון ועד לכריש העמלץ הלבן המסוכן שצד אחר טרפו באופן פעיל.
לכרישים אלה יש סנפיר גבי חד וגבוה, 5 חריצי זימים וכיסויי עיניים דמויי-עפעפיים בעת הצורך. בנוסף ללא מעט מינים יש יכולת לשמור על טמפרטורה הגבוהה בכמה מעלות מטמפרטורת המים.
מסך פתח אוהל מועד
מסך פתח אוהל מועד, המופיע בתורה גם כמסך פתח האוהל, הוא מסך שנתלה בכניסה למשכן שיצרו בני ישראל במדבר ושימש להפרדה בין חצר המשכן לבין אוהל מועד. המסך היה תלוי במזרח האוהל על חמישה עמודי שיטים. את המסך נשאו בני גרשון על ידי העגלות. הציווי לעשיית המסך מופיע בתורה ב ועשייתו בפועל מופיעה ב.
המסך.
המסך היה עשוי מחוטי צמר- הצבועים בתכלת, ארגמן ותולעת שני- ומפשתן. חוטים אלו היו שזורים יחד כך שעל המסך היו ציורים של חיות. המסך היה מעשה רוקם, כלומר שמשני הצדדים נראתה אותה הצורה על המסך, שלא כמו הפרוכת שהייתה מעשה חושב. גודלו של המסך היה כגודל הפרוכת- 10 אמות על 10 אמות, כך שהוא כיסה את כל הפתח.
העמודים.
את המסך תלו על גבי חמישה עמודי שיטים המצופים בזהב. עמודים אלו היו גבוהים 10 אמות, כגודל המסך, וניצבו על חמישה אדני נחושת, אדן לכל עמוד. לעמודים חיברו ווים מזהב שעליהם הונחה קורה ארוכה שעליה תלו את המסך.
גריימס
גריימס (באנגלית: Grimes) הוא שם משפחה.
קרלטון
קיצ'ן
קיצ'ן (באנגלית: Kitchen) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו מטבח.
בלייזר
זנבתנאים
זנבתנאים (שם מדעי: Orectolobiformes) היא סדרת דגי סחוס מעל-סדרת דמויי כריש שחיים בעיקר באוקיינוסים טרופיים והם בעלי זנבות גדולים שהקנו להם את שמם.
מאפיינים.
לזנבתנאים לרוב עור קשיח בולט, שני סנפירי גב ללא קוצים בקצה, חריצי זימים קטנים ופה רחב שקרוב לעיניים. רובם משוטטים בקרקעית וניזונים ממינים קטנים יותר כסרטנים, רכיכות ודגים. אחרים משייטים ברחבי האוקיינוסים ושולים טרף קטן המסננות שבפיהם. חלקם הם גם טורפים אורבים הממתינים לטרף ואז בולעים אותו, אך באופן כללי הם נוטים שלא לנוע מהר כמו שאר הכרישים.
חלק מבני הסדרה הם מטילי ביצים, בדרך כלל במים רדודים וחלקם משריצי ולדות.
הגדול שבבני סדרה זו הוא הדג הגדול ביותר בעולם - כריש לווייתני ("Rhincodon Typus") שאורכו עד 12.5 מטר ומשקלו 20 טון.
מיון.
בסדרה שבע משפחות:
סטני הויר
סדרי טהרות
מרטינה מולר
יוסף סקוביץ
רבי יוסף ב"ר רפאל סקוביץ (בכתיב יידי: סאַקאָוויץ; כונה: ר' יוֹסֶלֶ'ה מורה-הוראה; ה'תקע"ה, 1815 - א' בתמוז ה'תר"ן, 19 ביוני 1890) היה דיין ומו"צ בווילנה, מחבר הגהות "פורת יוסף" על התלמוד הבבלי שנדפסו בש"ס וילנא.
רבי יוסף ב"ר רפאל שימש כראש המו"צים בווילנה במשך עשרות שנים, משנת ה'תר"ה (1845) ועד לפטירתו, כשבהמשך הצטרף אליו ידידו הצעיר ממנו, רבי בצלאל הכהן. הם גם היו חברים לבית הדין הווילנאי כשלצידם הדיין השלישי, הרב אליהו אליעזר גרודזינסקי, ומאוחר יותר, רבי שלמה הכהן.
ביחד עם ידידו, חתם על הקונטרס "הוראת היתר" שבו הכשירו את אתרוגי קורפו בעת הפולמוס עליהם בשנות ה-70 של המאה ה-19; נתנו הסכמה לספרו של רבי ישראל מאיר הכהן, "חפץ חיים"; ואסרו את השימוש בספר "סדרי טהרות" של האדמו"ר רבי גרשון חנוך הניך ליינר מראדזין. בהמשך השנים, הוא נתן הסכמה לספרו ההלכתי של החפץ חיים, "משנה ברורה", יחד עם רבי שלמה הכהן.
הוא כיהן כרבו של בית המדרש של הגר"א בווילנה, והיה מכונה "זקן ההוראה". נהג להתהלך עטור בטלית ובתפילין לאורך כל היום, גם בלכתו ברחוב. חתנו היה הרב אפרים זלמן סלוצקי שהתמנה לאחר פטירתו בשנת ה'תר"ן לשמש במקומו כמורה ההוראה בווילנה.
רודולף פון ברודרמן
רודולף ניקולאס ריטר פון ברודרמן (בגרמנית: Rudolf Nikolaus Ritter von Brudermann; 9 בינואר 1851 – 21 בינואר 1941) היה גנרל אוסטרו-הונגרי, מפקד הארמייה השלישית בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה בקרב גליציה.
קורות חייו.
פון ברודרמן נולד לרודולף וגיזלה פון ברודרמן. בשנת 1865 החל ללמוד באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט, ובשנת 1869 התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי.
פון ברודרמן מילא תפקידי מטה שונים, וכן התקדם בסולם הפיקוד בחיל הפרשים, כולל פיקוד על דיוויזיית הפרשים ה-7, ובשנת 1912 מונה למפקח הכללי של חיל הפרשים. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, קיבל פון ברודרמן את הפיקוד על הארמייה השלישית, ופיקד עליה בקרב גליציה. לאחר כישלונו בקרב התפטר פון ברודרמן מתפקידו ב-24 בנובמבר 1914, ומסר את הפיקוד על הארמייה לגנרל סבטוזר בורוייביץ'. לאחר המלחמה היה פעיל מאוד באגודת ותיקי המלחמה עד מותו ב-21 בינואר 1941 בקלטנלוטגבן, אוסטריה, שהייתה חלק מגרמניה הנאצית.
משפחתו.
בשנת 1878 התחתן עם מריה אלבינה יורגן, אך לא היו להם ילדים. שניים מאחיו היו גם הם מפקדים בולטים בצבא האוסטרו-הונגרי.
משה שורין
הרב משה שורין (מישורית; א' באב ה'תר"ן, 18 ביולי 1890 - ז' בתשרי ה'תש"ב, 28 בספטמבר 1941) היה רב וראש ישיבה ליטאי-אמריקאי.
קורות חיים.
נולד בטורצ'ין שבפלך ווהלין שבאימפריה הרוסית לטובה ברכה ולרב יוסף אריה שורין. למד בישיבות ליטא: אצל רבי חיים סולובייצ'יק בבריסק, בישיבת מיר ובישיבת נובהרדוק. בגיל 21 נישא לרות דווידוביץ, בתו של הרב משה אהרן דוידוביץ מריטובה. לזוג נולדו שישה ילדים.
אחרי נישואיו למד הוראה ונסמך לרבנות בידי רבני קובנה וסלובודקה: רבי אברהם דובער כהנא שפירא, רבי משה מרדכי אפשטיין, ורבי ברוך דב ליבוביץ שכיהן אז בראשות ישיבת כנסת בית יצחק בסלובודקה. הוא קיבל משרת רבנות ראשונה בעיירה נאווראן, אך עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה חזר אל ריטובה להתגורר סמוך לחותנו, והקים בה ישיבה שבראשה עמד במשך 12 שנים.
ב-1928 היגר זמנית לארצות הברית כשהוא משאיר בינתיים בליטא את כל משפחתו. הוא התקבל כרב בעיר קיימברידג' שבמסצ'וסטס וכיהן במשרה זו שבע שנים. במהלכן השלים את השכלתו הכללית, עבר את בחינות הבגרות ולמד שנתיים באוניברסיטת הרווארד. במהלך לימודיו באוניברסיטה העביר בהתנדבות הרצאות שבועיות על ענייני פרשיות השבוע לסטודנטים יהודים שרצו בכך. לאחר שבע שנים (1935) עבר לניו יורק כשקיבל משרת רבנות בבית הכנסת "עין יעקב" ברובע הברונקס.