ריבוי התכנים הדיגיטליים, כמו גם התפוצה הרחבה של גישה לאינטרנט בפס רחב, מאפשרת לצרכנים בעשור השני של המאה ה-21 לנגן בזמן אמת סדרות טלוויזיה וסרטים בחדות גבוהה, בהשוואה לתכנים בתשלום שמספקות חברות הכבלים והלווין. בשל כך צרכנים רבים עם חיבור לאינטרנט בוחרים להשתמש במזרימי מדיה דיגיטליים על מנת לצפות בתוכניות טלוויזיה וסרטים, ונמנעים מלחבר את הטלוויזיה שברשותם לשירותי הטלוויזיה בכבלים או בלוויין.
שימוש בטכנולוגיית הסטרימינג באופן בלתי חוקי.
מאז אמצע העשור השני של המאה ה-21 משווקים נגני מדיה דיגיטליים המופעלים לעיתים קרובות באמצעות מערכת הפעלה של אנדרואיד וממותגים כ"fully-loaded". מכשירים אלו מציעים גישה חופשית לתכנים המוגנים בזכויות יוצרים, כולל סרטים ותוכניות טלוויזיה, כמו גם שידורים בזמן אמת של ערוצי טלוויזיה שונים מרחבי העולם. הנגנים הללו בדרך כלל משתמשים בתוכנת מדיה בקוד פתוח כמו Kodi. נגני מדיה דיגיטליים מסוג זה נמכרים לעיתים קרובות דרך שווקים מקוונים כגון Amazon.com ו- eBay, אך גם דרך קמעונאים מקומיים.
מכשירי הסטרימינג מהסוג הזה היו המוקד למחלוקות משפטיות. בבריטניה, הארגון "The Federation Against Copyright Theft" נקט בצעדים משפטיים מטעם בעלי זכויות היוצרים נגד אלה שמשווקים נגני מדיה דיגיטליים מסוג זה עם גישה לתוכן המוגן בזכויות יוצרים. ב-26 באפריל 2017 פסק בית הדין האירופי לצדק כי מכירה של נגני מדיה דיגיטליים עם גישה ליצירות המוגנות בזכויות יוצרים היא בלתי חוקית.
סיירת (אוניה)
חלקידיקי
מונטפליין
מונטפליין (בהולנדית: Muntplein - "כיכר המטבעה") היא כיכר במרכז אמסטרדם שבהולנד. הכיכר היא מבנה של גשר רחב (הרחב בגשרי אמסטרדם) על תעלת הסינגל בשפך התעלה לנהר האמסטל.
כל גשרי אמסטרדם ממוספרים, והגשר שעליו כיכר המטבעה נושא את מספר 1.
בכיכר קרויה על שם המונטורן - מגדל המטבעה העומד בכיכר, ואשר היה אחד משני מגדלים אשר חלשו על שער העיר בימי הביניים. במהלך המאה ה-17 שימש מבנה המשמר הסמוך למגדל כמטבעה, ומכאן שמו של המגדל, ושמה של הכיכר החל משנת 1917. קודם לשנת 1877 נודעה הכיכר בשם שאפנפליין (Schapenplein - "כיכר הכבשים") ובין השנים 1877 - 1917 נודעה הכיכר בשם סופִיָפליין (Sophiaplein - "כיכר סופיה") על שם המלכה סופי מורטמברג, רעייתו הראשונה של המלך ויליאם השלישי, מלך הולנד.
הכיכר מהווה צומת ראשי שבו נפגשים שישה רחובות ובהם רחוב הקניות קלוורסטראט ורחוב רוקין. בקצה המזרחי של הכיכר נמצא הבלומנמארקט - שוק הפרחים הצף על תעלת הסינחל.
המבנה בפינת הרחובות קלווסטראט ורוקין תוכנן על ידי האדריכל ההולנדי הנדריק פטרוס ברלאחה.
דאמרק
דמרק
תרמה
תֶרְמָה או תֶרְמֵה (ביוונית: , ) הייתה עיר יוונית עתיקה, שהוקמה בסוף המאה ה-7 לפנה"ס על ידי מתיישבים מארטריה או מקורינתוס בחופו הצפון-מזרחי של מפרץ בצפון הים האגאי הנושא אותו שם. ב-316 לפנה"ס הקים קסאנדרוס מלך מוקדון בסמיכות מקום עיר חדשה ושמה תסאלוניקיאה (Thessalonikeia), היא סלוניקי של ימינו.
בתרמה חנו הצבא והצי של קסרקסס מלך פרס, בעת מסע המלחמה ליוון שערך ב-480 לפנה"ס, לפני קרבות תרמופילאי וארטמיסיון.
רוקין
רוקין (בהולנדית: Rokin) הוא רחוב ראשי במרכז אמסטרדם שבהולנד. מקור שמו של הרחוב במילה ההולנדית "Rak" שמשמעה גוף מים ישר- עד 1913 היה הרוקין חלק נהר האמסטל שנמצא במעלה הנהר מהסכר שנבנה עליו ואשר הפך לימים לכיכר דאם במרכז העיר (ונתן לעיר את שמה). בשנת 1913 הוקמו משני צידי הנהר רציפים אשר נקראו בשמו של הנהר.
בשנת 1936 יובש מקטע הנהר שבין כיכר ספאו וכיכר דאם, ועליו נבנה הרחוב (במקביל יובש מורד הנהר שמעבר לכיכר דאם והפך לרחוב דאמראק). הרחוב רוקין ממשיך עד המונטפליין (כיכר המטבעה), לצד תעלה המהווה שריד לנהר.
בשנים 1608–1609 הייתה ממוקמת במפגש הרוקין עם כיכר דאם, הבורסה הראשונה של אמסטרדם, במבנה שתוכנן על ידי הנדריק דה קייסר. המבנה, שנהרס בשנת 1835, שימש מנוף מרכזי לכלכלת העיר במהלך תור הזהב ההולנדי.
ברחוב ממוקם מוזיאון אלארד פירסון לארכאולוגיה.
מתחת לרחוב נבנית תחנת חדשה עבור הרכבת התחתית של אמסטרדם.
בלומנמארקט
הבלומנמארקט (בהולנדית: Bloemenmarkt) הוא שוק פרחים צף הממוקם במרכז אמסטרדם שבהולנד.
השוק נוסד בשנת 1862 והוא ממוקם על תעלת הסינגל בין כיכר מונטפליין (Muntplein - כיכר המטבעה) לבין כיכר קונינגספליין (Koningsplein - כיכר המלכים), בחלקו הדרומי של אזור חגורת התעלות של אמסטרדם.
החנויות בשוק מוכרות בעיקר בצלי פרחים, אך גם פרחים, כלי גינון ומזכרות.
שכונת נווה צדק
שכונת ברנדיס
שכונת ברנדייס
בלומנמרקט
דוריסקוס
דוריסקוס (ביוונית: Δωρισκος, בלטינית: Doriscus) הייתה עיר עתיקה בתראקיה, לחופו הצפוני של הים האגאי.
תולדותיה.
העיר שכנה במישור רחב-ידיים בעל אותו שם, בשפך הנהר הֶבְּרוֹס (כיום מאריצה).
דוריסקוס נפלה לידי הפרסים ללא התנגדות בסביבות 522 לפנה"ס, במהלך מסע המלחמה של דריווש הגדול מלך פרס אל סקיתיה וסיפוח ארצות הים השחור לתחומה של ממלכתו. דריווש אף בנה במקום מצודה מלכותית והשאיר בה חיל מצב פרסי גדול.
הרודוטוס מספר כי במהלך מסע המלחמה של חשיארש הראשון אל ארץ יוון ב-480 לפנה"ס, הייתה דוריסקוס המקום הראשון בו סקר המלך הפרסי את צבאו לאחר שחצה את ההלספונטוס. לאחר כישלון המסע ליוון נותרה דוריסקוס המקום היחיד בתראקיה ובהלספונטוס שהפרסים הוסיפו לאחוז בו, למרות כל ניסיונות היוונים לסלקם.
העיר יחד עם תראקיה כולה נשארה חלק מן האימפריה הפרסית עד 330 לפנה"ס.
ההיסטוריון הרומי טיטוס ליוויוס מזכיר את המצודה (castellum) של דוריסקוס בתיאור מאורעות שנת 200 לפנה"ס, וכפי הנראה העיר לא הייתה קיימת יותר בימיו.
אקנתוס (יוון)
אקנתוס (ביוונית: , בלטינית: Acanthus) הייתה עיר יוונית עתיקה בחצי האי אתוס, האצבע המזרחית של כלקידיקה במזרח יוון. העיר נוסדה במאה ה-7 לפנה"ס על ידי מתיישבים יוונים מאנדרוס. כיום נמצא במקום הכפר יריסוס (Ierissos). לפי עדויות היסטוריות במהלך מלחמת פרס–יוון תושבי העיר בירכו את הצבא הפרסי ואף היו מוכנים לעזור לה בכריית תעלה.
היישוב היה משגשג גם בתקופה הרומית ובהמשך בתקופה הביזנטית.
קריון
קריון (בצרפתית: carillon) הוא כלי מוזיקלי המורכב ממספר רב של פעמונים עשויים ברונזה המנוגנים יחדיו באמצעות מקלדת. מספר הפעמונים בקריון הוא 23 או יותר. מנגנים בקריון באמצעות לחיצה על מוט המכונה "באטון", אשר מותקן במקלדת או באמצעות לחיצה על דוושה. המוטות והדוושות מפעילות מערכת מנופים המקישה באמצעות מוט מתכת על הפעמון. עוצמת ההקשה בפעמון תלויה בעוצמת הלחיצה על מוט המקלדת או על הדוושה.
קריונים מותקנים לרוב במגדלי פעמונים או במגדלים של כנסיות. הקריון הוא הכבד ביותר מבין כל כלי המוזיקה הקיימים, ויכול להגיע למשקל של 100 טונות.
הקריונים נפוצים בעיקר בהולנד, בלגיה וצפונה של צרפת. מגדלי הקריונים בבלגיה ובצרפת הוכרזו על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה.
באירופה של ימי הביניים נעשה שימוש בפעמוני הכנסיות על מנת להודיע לתושבי הכפר או העיר על אירועים שונים, כגון שריפות, מלחמות, קריאה לגיוס לצבא וכדומה. לאירועים שונים יוחדו צלצולים שונים. לדוגמה, במקרה בו העיר הייתה נתונה תחת התקפה נהגו לצלצל בפעמונים על פי סדר הצלילים שלהם, מהנמוך לגבוה.
רק במהלך המאה ה-14 נעשה שימוש לראשונה בפעמונים כאמצעי מוזיקלי.
במהלך המאה ה-17 פיתחו פרנסואה המוני ופיטר המוני ובהמשך גם יוצקי הפעמונים מאנטוורפן, מלכיור דה האז, את הטכניקות של יציקת פעמונים כך שיצלצלו בתו מסוים. עם מותם אבד הניסיון שצברו, ורק במהלך המאה ה-19 פותחו שיטות אלו מחדש באנגליה, במפעל יציקת הפעמונים של טיילור (Taylor bellfoundry).
מאפיינים מוזיקליים.
כל אחד ואחד מהפעמונים של הקריון משמיע תו אחד, ולכן מנעד הקריון תלוי במספר הפעמונים שיש בו. קריונים בהם 23 עד 27 פעמונים מכונים קריונים בני שתי אוקטבות. קריון ובו לפחות 47 פעמונים (ארבע אוקטבות) מכונה "קריון קונצרטים".
מוזיקה לקריון.
מנעד הקריון תלוי במחירו. מאחר שעלות יצור פעמונים רבים בגדלים שונה היא רבה, מחירם של קריונים רבי פעמונים הוא גבוה ביותר. מסיבה זו מספר הקריונים ברחבי העולם מועט, והמוזיקה הנכתבת להם מועטה. ניתן להתאים מוזיקה לקריונים, אולם יש להתייחס למנעד המוגבל של צלילי הקריון.
המוזיקה לקריון נכתבת על שתי חמשות - התווים הנכתבים במפתח פה מסמלים את הצלילים המבוצעים באמצעות הרגלים (לחיצה על הדוושות), ואילו תווים הנכתבים בטרבל מסמלים את הצלילים המבוצעות באמצעות הידיים (לחיצה על המוטות).
בשל עוצמת צלילי הפעמון כמעט בלתי אפשרי ליצור יצירות קונצרטיות המשלבות בין הקריון לכלים אחרים, למעט יצירות מוזיקה אלקטרונית הניתנות להגברה רבה ולהתאמה לעוצמת צלילי הקריון.
הקלטת יצירות קריון.
בשל עוצמת הצלילים של הקריון וצורתו הפיזית, הקלטת יצירות קריון היא קשה ביותר. יש לסדר את מכשירי ההקלטה באופן מיטבי כך שצלילי הפעמונים יקלטו בהם מבלי להפריע אחד לשני, ותוך התחשבות בהדים מהמבנה בו מצוי הקריון, דבר האפשרי רק באמצעות ניסויים וטעיות רבים.
קריונים ברחבי העולם.
ריכוז הקריונים הגבוה ביותר נמצא בארצות השפלה.
בישראל יש קריון במגדל ימק"א ירושלים.
בתי ספר לנגינה בקריון.