ג'נקינס גדל בסוונסי שבווילס, אמו הייתה ממוצא שוודי, אביו היה מורה בבית ספר מקומי, נגן עוגב בכנסייה ומנצח מקהלה, והוא נתן לו את השכלתו המוזיקלית הראשונית. ג'נקינס החל את הקריירה המוזיקלית שלו כנגן אבוב בתזמורת הנוער הלאומית של ווילס. לאחר לימודיו התיכוניים למד מוזיקה באוניברסיטת קרדיף, את התואר השני שלו במוזיקה עשה באקדמיה המלכותית למוזיקה ואת הדוקטורט - באוניברסיטת ווילס.
בתחילת הקריירה המוזיקלית שלו עסק במוזיקת ג'אז, ואף זכה במסגרת הרכב ג'אז בפרס הראשון בפסטיבל הג'אז במונטרה בשנת 1970. הוא אף השתתף כנגן בהקלטות אולפן: בין השאר נטל חלק בהקלטת אלבומו של אלטון ג'ון "Tumbleweed Connection".
בהמשך נכנס לסצנת הרוק המתקדם: בשנת 1972 הצטרף ללהקת רוק מתקדם, סופט מאשין, ובשנת 1973 השתתף בהופעה החיה של ה-BBC ליצירה Tubular Bells של מייק אולדפילד.
ג'נקינס הלחין כבר מתחילת הקריירה שלו, אך הפריצה הגדולה שלו הייתה בשנת 1995, עם יצירתו Adiemus, שיצאה כסינגל וזכתה להצלחה. היצירה שולבה באלבום Adiemus: Songs of Sanctuary מאותה השנה, והובילה את מצעד האלבומים הקלאסיים. בהמשך הלחין ג'נקינס יצירה אנטי מלחמתית בשם: The Armed Man: A Mass for Peace (האדם החמוש: מיסה לשלום. הרמז לשם השיר העתיק L'homme armé), הכוללת קטעים מן המיסה הנוצרית, מן הקוראן והתנ"ך וכן טקסטים של גנדי, מרטין לותר קינג, הדלאי לאמה, נלסון מנדלה, אנה פרנק ואמא תרזה. גם יצירה זו זכתה להצלחה. יצירה ידועה נוספת של ג'נקינס, שגם היא מבוססת על מיסה נוצרית היא רקוויאם אותו הלחין בשנת 2005 ואותו שילב עם שירי הייקו יפניים. הרקוויאם יצא באלבום Requiem.
ג'נקינס זכה לתארים ופרסים רבים, ביניהם תואר אבירות במסדר האימפריה הבריטית (2005), דוקטור של כבוד מאוניברסיטת לסטר, ופרופסור אורח של כבוד מאוניברסיטאות רבות.
קרל ג'נקינס
ארון סעף
ארון סַעַף (מכונה גם תיבת סעף) הוא ארון המשמש כמרכזייה שכונתית, ובו מתבצע חיווט של קווי טלפון תחת אזור מוגדר.
מתקן זה יכול להכיל עשרות עד מאות בודדים של משתמשי קצה המחוברים לרוב בכבלי זוגות ולעיתים בסיבים אופטיים ונמצאים במרחק של מאות מטרים בודדים ממנו.
הארון יוצר ערוצי תקשורת בין משתמשי הקצה למרכזייה אזורית או מתג מרוחק ולעיתים מכיל בתוכו רכיב DSLAM.
המתקן שכיח בנוף העירוני וממוקם לרוב לצד המדרכה, תחת קמפוסים וגורדי שחקים ומהווה מנהול לצורך תחזוקה. בעיריות רבות נפוצה צביעת ארונות הסעף והטמעתם בנוף ובצמחייה העירונית.
מיץ' לרקין
מיצ'ל "מיץ'" לרקין (באנגלית: Mitchell "Mitch" Larkin; נולד ב-9 ביולי 1993) הוא שחיין אוסטרלי, הוא אלוף העולם (קאזאן 2015) במשחה ל-100 מטר גב ול-200 מטר גב ושיאן העולם הנוכחי (2017) לבריכת 25 מטר במשחה ל-200 מטר גב.
ביוגרפיה.
לרקין נולד וגדל בבודרים, קווינסלנד. כיום הוא מתגורר בבריזביין ומתאמן בהדרכת מייקל בול.
באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי, סין ביולי 2011 סיים לרקין במקום 23 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:00.52 דקות, במקום 25 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:26.91 דקות ובמקום 34 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:04.57 דקות.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים לרקין במקום שמיני במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:58.02 דקות. בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:56.82 דקות ועלה מהמקום הרביעי.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בתחילת אוגוסט 2013 סיים לרקין במקום 17 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:59.34 דקות.
במשחקי חבר העמים שנערכו בגלאזגו, סקוטלנד בסוף יולי 2014 זכה לרקין, ב-4 מדליות, 1 זהב ו-3 כסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:55.83 דקות. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.59 שניות, במשחה ל-50 מטר גב בשיא אישי חדש של 24.80 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מערוב בתוצאה של 3:32.21 דקות, אחרי אנגליה (3:31.51 דקות).
שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בגולד קוסט, קווינסלנד באוגוסט אותה שנה זכה לרקין בשתי מדליות ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:55.27 דקות, אחרי טיילר קלרי מארצות הברית (1:54.91 דקות) וריוסוקה אירי מיפן (1:55.14 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:33.45 דקות, אחרי ארצות הברית (3:29.94 דקות) ויפן (3:32.08 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.28 שניות, מאית השנייה איטי ממדליית ארד.
אלוף עולם (בריכת 25 מטר).
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחא, קטר בדצמבר אותה שנה זכה לרקין בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 49.57 שניות, לפני רדוסלב קבנצקי מפולין (50.11 שניות) וריוסוקה אירי ומאט גריוורס מארצות הברית שקבעו אותה תוצאה (50.12 שניות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:48.35 דקות, אחרי רדוסלב קבנצקי (1:47.38 דקות) וראיין לוכטה מארצות הברית (1:48.20 דקות).
אלוף עולם.
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 זכה לרקין במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.40 שניות, לפני קאמי לאקור מצרפת (52.48 שניות) והאלוף העולם היוצא מאט גריוורס (52.66 שניות). בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 52.38 שניות.
שיאן עולם.
באליפות אוסטרליה שנערכה בנובמבר אותה שנה זכה לרקין במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בשיא עולם חדש של 1:45.63 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-6 שנים של ארכדי ויאצ'נין מרוסיה (1:46.11 דקות).
שנה לאחר אליפות עולם מאוד מוצלחת וחצי שנה לאחר שקבע שיא עולם רמת הציפיות עבורו באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הייתה מאוד גבוהה. במשחקים עצמם הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:53.96 דקות, אחרי ראיין מרפי מארצות הברית (1:53.62 דקות) ולפני יבגני רילוב מרוסיה (1:53.97 דקות) ומדליית ארד, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:29.93 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש של 3:27.95 דקות ובריטניה (3:29.24 דקות). כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 53.19 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.43 שניות, 4 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד.
באולימפיאדת טוקיו (2020) סיים לרקין במקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.79 שניות.
חייו האישיים.
לרקין נמצא בזוגיות עם השחיינית אמילי סיבום, אלופת העולם במשחי הגב כמוהו.
הארמייה השנייה (האימפריה הגרמנית)
הארמייה השנייה הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית.
היסטוריה.
מפקדה של הארמייה בתחילת הקרבות היה קרל פון בילוב. במסגרת תוכנית הפלישה הגרמנית לצרפת הוצבה הארמייה באגף הימני של הגרמנים, והיה עליה לסייע לארמייה הראשונה לכתר את פריז מכיוון מערב. בתחילה נחלה הארמייה הצלחה מרובה, כבשה את לייז' והמבצרים שסביבה עד ה-16 באוגוסט, וניצחה את הצרפתים בקרבות שרלרואה וסן-קנטן, אולם לבסוף הוכתה בקרב על המארן, ונאלצה לסגת אל מעבר לנהר האן. הארמייה השתתפה במרוץ אל הים, ובכלל זה בקרב אראס.
ב-4 באפריל 1915 פרש מתפקידו מפקד הארמייה פון בילוב עקב התקף לב, והוחלף על ידי גנרל פריץ פון בלוב.
ב-1 ביולי 1916 הותקפה הארמייה על ידי הכוחות הבריטים במסגרת הקרב על הסום. ב-19 ביולי במהלך הקרב, עקב ריבוי הכוחות בגזרה, שהייתה בפיקוד הארמייה, הוחלט לפצל את הכוחות ולתת את הפיקוד בגזרה הצפונית לארמייה הראשונה שהוקמה מחדש בפיקוד פריץ פון בלוב, שהיה מפקד הארמייה השנייה, ואילו הארמייה השנייה הועמדה תחת פיקוד גנרל מקס פון גלוויץ, שהיה בנוסף לכך מפקד קבוצת הארמיות גלוויץ - שהוטל עליה לתאם בין הארמיות הראשונה והשנייה.
ב-17 בדצמבר 1916 עבר גנרל פון גלוויץ לפקד על הארמייה החמישית, ובמקומו מונה גנרל גאורג פון דר מרוויץ.
במהלך שנת 1918 פעלה הארמייה במסגרת קבוצת הארמיות של רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. ב-22 בספטמבר 1918 עבר גנרל פון דר מרוויץ לפקד על הארמייה החמישית, ובמקומו מונה גנרל אדולף פון קרלוביץ שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.
לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה השנייה ב-13 בינואר 1919.
סדר הכוחות.
21 באוגוסט 1914.
בקרב שרלרואה ב-21 באוגוסט 1914, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
30 באוקטובר 1918.
בסוף המלחמה, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
מקס פון גלוויץ
מקס קרל וילהלם פון גלוויץ (בגרמנית: Max Karl Wilhelm von Gallwitz; 2 במאי 1852–18 באפריל 1937) היה גנרל פרוסי שפיקד על מספר ארמיות במהלך מלחמת העולם הראשונה, הן בחזית המערבית והן בחזית המזרחית.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
גלוויץ נולד בברסלאו בחבל שלזיה, אז בשליטת פרוסיה. הוא התגייס לצבא הפרוסי ב-1870, ונלחם עם גדוד תותחנים במלחמה הפרנקו-פרוסית.
בשנת 1877 החל ללמוד באקדמיה הצבאית הפרוסית, ולאחר מכן מילא תפקידי מטה שונים, וכן התקדם בסולם הפיקוד בחיל התותחנים. בשנת 1899 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-76 (באדן-5). בשנת 1901 הוא מונה למפקד חטיבת הארטילריה ה-29, ובשנת 1902 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1906 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-15, עליה פיקד עד לשנת 1911. לאחר מכן הוא הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים, ומונה למפקח הכללי של חיל התותחנים. בשנת 1913, לרגל חגיגות 25 שנה לשלטונו של וילהלם השני, קיסר גרמניה, הוא קיבל את תואר האצולה פון גלוויץ.
מלחמת העולם הראשונה.