עיר הגבול מקסיקלי במקסיקו מציעה שירותים של עיר גדולה כדוגמת מוזיאונים, גן חיות, מרכז ספורט וכינוסים ושדה תעופה בינלאומי. מבקרים חוצים מדי יום את הגבול מקלקסיקו בארצות הברית ברגל או במכונית. מסעדות, דוכני טאקו, בתי מרקחת, בארים ומועדוני ריקודים הם חלק מהאטרקציות שמציעה העיר למבקרים. דוכנים וחנויות רבות מוכרות חפצי אומנות ומזכרות מקסיקניים והם שוכנים גם במרחק הליכה קצר מהגבול. בנוסף, תושבים רבים מקליפורניה, אריזונה ונבדה באים לקבל טיפולי שיניים או לשירותי רפואה במקסיקלי משום שהם זולים יותר מהמקבילים בארצות הברית. הגיל המינימלי המותר לשתיית אלכוהול במקסיקו הוא 18 (בהשוואה ל-21 בארצות הברית), וחוק זה הפך את מקסיקלי ליעד נפוץ לביקורים בסוף שבוע של תלמידי בתי ספר תיכונים וסטודנטים מדרום קליפורניה. העיר שוכנת קרוב למוקד של רעידת האדמה בבאחה קליפורניה ב-4 באפריל 2010.
חקלאות.
אף שהאזור שוכן בקטע ממדבר סונורה המכונה מדבר קולורדו, שבו יש טמפרטורות גבוהות ומעט משקעים (כ-76 מילימטרים בממוצע לשנה), הכלכלה מבוססת במידה רבה על החקלאות בעזרת השקיה, שמימיה מגיעים כולם מנהר הקולורדו דרך התעלה הכול-אמריקנית. אלפי דונמים של קרקע חקלאית משובחת הפכו את המדבר לאחד מהאזורים החקלאיים הפוריים ביותר בקליפורניה המגדל יבולים בשווי של מעל למיליארד דולר מדי שנה. חקלאות היא התעשייה הגדולה ביותר בעמק אימפריאל, כשמעל לרבע מכלל המועסקים בעמק עובדים בחקלאות. המחיר לסביבה הוא שדרומית לתעלה הנהר קולורדו לא זורם מעל לקרקע אל מקסיקו במשך מרבית השנה.
מערכת נרחבת של תעלות, סכרי ביקורת וצינורות מזרימה את המים לכל רחבי העמק. המערכת מהווה את נפת ההשקיה אימפריאל (Imperial Irrigation District) או בראשי תיבות IID. מערכת חלוקת המים כוללת מעל ל-2,300 קילומטרים של תעלות ומעל ל-1,800 קילומטרים של צינורות. מספר התעלות והצינורות השונים עולה על מאה. המים המיובאים ועונה הארוכה שבה ניתן לגדל מאפשרים שני מחזורים של יבולים בשנה, ועמק אימפריאל הוא מקור עיקרי בחורף לפירות וירקות, כותנה ודגנים לשוק האמריקני והבינלאומי. אלפלפה הוא יבול עיקרי נוסף שגדל בעמק אימפריאל. עודפי המים מהשדות מוזרמים דרך מערכת הניקוז התת-קרקעית לימת סלטון, שתוכננה לשמש מאגר למי נגר מחקלאות, כאשר השיקולים של איכות הסביבה לא נלקחו בחשבון.
אנרגיה מתחדשת.
עמק אימפריאל הפכה לחממה למיזמים של אנרגיה מתחדשת, הן אנרגיה סולארית והן אנרגיה גאותרמית. תופעה זו מונעת בחלקה על ידי ההתחייבות של קליפורניה לייצר 33% מהחשמל שלה ממקורות מתחדשים עד 2020, קרינת השמש הגבוהה כל השנה, האבטלה הגבוהה, הקרבה למרכזי אוכלוסייה גדולים על החוף, וכן שטחים גדולים של ארץ המדבר שלא ניתן לנצלם לכל מטרה אחרת.
מרבית הקרקעות המתאימות לייצור אנרגיה ירוקה שייכת לממשל הפדרלי (לשכת ניהול הקרקעות). נכון לאפריל 2008 קיבלה הלשכה 163 בקשות להקמת מיזמים של אנרגיה מתחדשת על שטחים בגודל 6,500 קילומטרים רבועים בקליפורניה, "כמעט כולם מתוכננים לעמק אימפריאל ולמדבר צפונית לעמק". בין המיזמים: חברת סטרלינג אנרג'י (Stirling Energy Systems) שבנתה מתקן סולארי (Imperial Valley Solar Farm), שבמקור נועד להפיק חשמל באמצעות מנוע סטרלינג, אבל לאחר שהחברה פשטה את הרגל הוסב להפקת חשמל בעזרת תאים פוטו-וולטאיים, וחברת BHE Renewables המפעילה מתקן גאותרמי המסוגל להפיק חשמל בהספק של 338 מגה-ואט, מספיק על מנת לענות על צורכי החשמל של 300,000 בתים.
ב-2012 רכשה חברת סינתטיק גנומיקס (Synthetic Genomics) 33 דונם בעמק אימפריאל שבו היא מגדלת אצות במטרה להפיק מזון ודלק.
דמוגרפיה.
עמק אימפריאל ועמק מקסיקלי שותפים לקשר בינלאומי של התרבויות האמריקנית וההיספנית. בצד של ארצות הברית, רוב התושבים הם אמריקנים-מקסיקנים או ממוצא לטינו-אמריקני, בעוד שהצד המקסיקני הושפע מאוד מהתרבות האמריקנית במשך עשרות רבות של שנים. בעמק יש ייצוג רב-גזעי של אמריקנים ממוצא שחור, אירופאי, ממזרח ומדרום אסיה ואינדיאנים.
על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2000, חיו במחוז 142,361 תושבים ב-39,384 משקי בית ו-31,467 משפחות. צפיפות האוכלוסין הייתה 13 נפשות לקילומטר רבוע. היו במחוז 43,891 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 4 יחידות דיור לקילומטר רבוע. ההרכב האתני של המחוז היה 49.4% לבן, 4.0% שחור או אפרו-אמריקני, 1.9% ילידים אמריקאים (אינדיאנים), 2.0% אסיאתיים, 39.1% בני גזעים אחרים ו-3.7% משני גזעים או יותר. 72.2% מהאוכלוסייה היו היספנים או לטינו מכל גזע. 65.7% דיברו ספרדית כשפתם הראשונה ו-32.3% אנגלית.
היו 39,384 משקי בית, בהם 46.7% היו עם ילדים מתחת לגיל 18 המתגוררים עמם, 57.7% היו זוגות נשואים החיים יחד, 17.1% היו נשים ללא נוכחות של בעל, ו-20.1% לא היו משפחות. 17.1% מכלל משקי הבית היו בודדים ו-8.1% היו אנשים בגיל 65 ומעלה שגרים לבדם. גודל משק הבית הממוצע היה 3.33 וגודל המשפחה הממוצעת היה 3.77. במחוז הייתה פריסת הגילים באוכלוסייה של 31.4% מתחת לגיל 18, 9.9% מ-18 ועד 24, 30.4% מ-25 עד 44, 18.2% 45-64, ו-10.0% שהיו בני 65 שנים ומעלה. הגיל החציוני היה 31 שנים. היחס בין נשים לגברים היה 100 ל-109.3, כאשר מעל גיל 18 היחס היה 100 ל-111.4.
ההכנסה החציונית למשק בית במחוז הייתה 31,870 דולר, וההכנסה החציונית למשפחה הייתה 35,226 דולר. ההכנסה החציונית של גברים הייתה 32,775 דולר ושל הנשים 23,974 דולר. ההכנסה לנפש במחוז הייתה 13,239 דולר. כ-19.4% מהמשפחות ו-22.6% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, כולל 28.7% מתחת לגיל 18 ו-13.6% מבני 65 ומעלה.
פוליטיקה.
מחוז אימפריאל הוא מעוז דמוקרטי בבחירות לנשיאות, לקונגרס ולרשויות המקומיות. הרפובליקני האחרון שזכה ברוב במחוז היה ג'ורג' הרברט ווקר בוש בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1988.
ב-4 בנובמבר 2008 הצביעו 69.7% מהמשתתפים בהצבעה במחוז אימפריאל בעד הצעה 8, אשר תיקנה את חוקת קליפורניה שאסרה על נישואים חד-מיניים, התמיכה הגדולה ביותר להצעה מאשר כל מחוז דמוקרטי אחר.
מחוז אימפריאל מיוצג בקונגרס של ארצות הברית על ידי המחוז ה-51 של קליפורניה, במחוז ה-56 של אספת הנבחרים של קליפורניה ובמחוז ה-40 של הסנאט של קליפורניה. בכולם הנציג הוא דמוקרט.
טוביה סוקולסקי
טוּבְיָה סוֹקוֹלְסְקִי (29 במרץ 1942 – 9 ביולי 2017) היה מרים משקולות ישראלי. אלוף ישראל תשע פעמים ברציפות במשקל עד 56 ק"ג (1959 - 1968), שיאן עולם לנוער (1962), אלוף שתי מכביות (השישית 1961 והשביעית 1965) ומאמן נבחרת ישראל בהרמת משקולות. חבר משלחת ישראל באולימפיאדת מינכן (1972) ומניצולי טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
ביוגרפיה.
סוקולסקי נולד בגטו לבוב, פולין בשנת 1942. משפחתו נספתה בשואה והוא שרד. בשנת 1958 בהיותו בן 16 זכה באליפות פולין בהרמת משקולות לנוער במשקל של עד 56 ק"ג. הוא עלה לישראל בשנת 1959 והחל לשרת בצה"ל והתאמן בקבוצת הפועל קריית חיים.
בתחרויות הרמת משקולות של המכביה השישית שנערכו באולם הקאמרי בתל אביב בספטמבר 1961 זכה סוקולסקי במדליית זהב במשקל תרנגול (עד 56 ק"ג) בתוצאה של 242 ק"ג (לחיצה - 77.5, הנפה - 70, דחיקה - 50), לפני מיכאל ג'קסון מדרום אפריקה (215 ק"ג: 60, 70, 85) ואלכסנדרו דה בנדיטי מאיטליה (207.5 ק"ג: 62.5, 65, 80).
בתחרות שנערכה ב-1 במאי 1962 קבע סוקולסקי במשקל תרנגול בלחיצה שיא עולם חדש עד גיל 20 בתוצאה של 88 ק"ג וכן השווה את שיא העולם בקרב 3 בתוצאה של 257.5 ק"ג. חצי שנה לאחר מכן, באוקטובר אותה שנה הוא שיפר את השיא הישראלי בלחיצה במשקל תרנגול בתוצאה של 92.5 ק"ג, תוצאה שהייתה מקנה לו מקום חמישי באליפות העולם ומקום שלישי באליפות אירופה. נוסף לכך, הוא שיפר את השיא הישראלי בקרב 3 בתוצאה של 272.5 ק"ג, שיפור לשיאו של אדוארד מרון (270 ק"ג).
בתחרויות הרמת משקולות של המכביה השביעית שנערכו באוגוסט 1965 זכה סוקולסקי במדליית זהב במשקל תרנגול בתוצאה של 272.5 ק"ג, לפני זאב פרידמן מישראל (257.5 ק"ג) וסוטונברג מארגנטינה (242.5 ק"ג). חודשיים לאחר מכן, באליפות העולם בהרמת משקולות שנערכה בטהראן, איראן באוקטובר הוא זכה במקום שביעי במשקל תרנגול בשיא ישראלי חדש של 277.5 ק"ג.
בשנת 1971 מונה סוקולסקי למאמן נבחרת ישראל בהרמת משקולות.
סוקולסקי כמאמן נבחרת ישראל בהרמת משקולות היה חבר במשלחת הישראלית לאולימפיאדת מינכן (1972). הוא התגורר בכפר האולימפי בדירה מס' 1 של המאמנים והשופטים. ב-5 בספטמבר בשעה 4:30 בערך הוא התעורר מצעקותיו של שופט ההיאבקות יוסף גוטפרוינד, שניסה בכל כוחותיו להחזיק את הדלת סגורה ללא הצלחה וצעק לחבריו "צאו החוצה". סוקולסקי הגיב במהירות, שבר את החלון וקפץ החוצה, וכך הצליח להינצל. ששת הדיירים הנוספים בדירה מס' 1, לא הספיקו להימלט, והוכנעו על ידי המחבלים: מאמן ההיאבקות משה ויינברג, גוטפרוינד, מאמן האתלטיקה עמיצור שפירא, מאמן הקליעה קהת שור, מאמן הסייף אנדרי שפיצר, ושופט הרמת המשקולות יעקב שפרינגר.
Вести.Ru
אאודי שפורטפארק
אאודי שפורטפארק הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בדרום-מזרח העיר אינגולשטאדט שבגרמניה ומשמש את קבוצת אינגולשטאדט 04 בתור אצטדיונה הביתי. האצטדיון, שנחנך בשנת 2010, מסוגל לקלוט 15,800 צופים למשחק, מתוכם 9,800 במוקמות ישיבה והיתר במקומות עמידה. במשחקים בינלאומיים, שבהם יציעי עמידה אינם אפשריים, עומד מספר מקומות הישיבה באצטדיון על 12,000. האצטדיון נחנך בשנת 2010 ונמצא בבעלות של חברת אאודי ניהול נדל"ן, חברת בת של יצרנית המכוניות, אאודי.