בשנת 2005 הועלו טענות בקרב קבוצה בציבור הדתי־לאומי כי הרב אבינר הטעה זוגות נשואים במראות דם נידה. הרב מרדכי אליהו מינה את הרבנים יעקב יוסף, זלמן נחמיה גולדברג ודוב ליאור כבית דין לבירור העניין, ואלו הגיעו למסקנה שהרב אבינר מתיר מראות נידה אסורים. בעקבות מסקנתם הורה הרב אליהו לרב אבינר להפסיק לעסוק בהלכות אלו ולפרסם זאת. כמו כן בד"ץ העדה החרדית זימן את הרב אבינר לבירור והורה לו להימנע מפסיקה עד לבירור; למרות זאת לא פסק אבינר מלהורות. לאחר מכן פורסם מכתבם של הרבנים אברהם אלקנה שפירא, מרדכי אליהו, דוב ליאור, יעקב יוסף, זלמן נחמיה גולדברג ואברהם דב אוירבך, המודיע שבשל כך שהרב אבינר הורה בניגוד להלכה והמשיך בכך תוך התעלמות מבית הדין, אין לסמוך עליו בעניינים אלו. בית הדין הרבני בירושלים פרסם גם הוא מכתב האוסר על הרב אבינר להורות בענייני טהרה. הרב אבינר המשיך לפסוק כרגיל. בשל כך כתב הרב דוב ליאור שמאחר שהרב אבינר "לא ציית דינא" (-אינו מציית לבית דין) ו"חשוד לדבר החמור", ההלכה אוסרת לסמוך עליו בשום דבר. הרב אבינר גובה על ידי רבני ישיבת הר המור ואחרים (ביניהם הרבנים יעקב פילבר, צפניה דרורי, יעקב ורהפטיג ואלי סדן).
מאמרים, אתרים וגילויי דעת המגובים ברשימות של רבנים, פורסמו משני הכיוונים. מאוחר יותר פרסמה קבוצת אברכים חוברת בה הובא שוב סיפור הנשים מ-2002 וסיפורים נוספים, שנאסרו לפרסום על ידי בית הדין הרבני בטענת לשון הרע. לגבי חומר זה, הוציא בית הדין הרבני צו האוסר שנית לתת יד לפרסום ההליכים בבית הדין. בחודש תמוז תשס"ו 2006 פרסמו הרבנים דוב ליאור, יעקב יוסף, ניסים קרליץ, שלמה פישר, אברהם יצחק כלאב ועוד גילוי דעת ובו קראו לציבור "שלא לשאול או לקבל מהנ"ל שום הוראה או הדרכה", וכן "לא לסמוך על ספריו ומאמריו". באתר האינטרנט של המתנגדים לרב אבינר מזדהה היוזם, הרב עידוא אלבה (ראש כולל בחברון), שאשתו הייתה אחת משתי המתלוננות כנגד הרב אבינר, כאחד היוזמים להבאת הדיון בפני בית הדין והרבנים החרדים.
הרב אלבה המשיך לתבוע את הרב אבינר בבתי דין רבניים. בשנת 2009 פסק בית הדין הרבני האזורי ירושלים, בשבתו כבורר, ברוב דעות של הדיינים ישראל יפרח ויוסף הייזלר, כי על הרב אבינר להפסיק להורות בנושאי נשים, נידה, כתמים ומראות דמים, אך ציין שאין ביכלתו לשלול מהרב אבינר את תואר הרבנות כיון שאין זה בסמכותו החוקית. בדעת המיעוט כתב הדיין אברהם שיינפלד כי מדובר ב"עלילה שפלה... בעידודם של גורמים קיצוניים בציבור הדתי לאומי, לצמצם את השפעתו של הרב אבינר".
ספריו.
הרב אבינר הוציא לאור למעלה מ 200 ספרים בשפות שונות. ספריו יוצאים לאור בהוצאת "ספריית חווה" בבית אל. הם עוסקים בנושאים מגוונים ופונים לקהלי יעד מגוונים, הן בגילאים (ילדים, נערים, לקראת נישואים ומבוגרים), והן ברמות דתיות שונות (מסורתיים, דתיים ובחורי ישיבות).
חלק מספריו נערכו מתוך שיעורים מוקלטים שנתן הרב. הרשימה להלן היא חלקית.
ספרי הרב צבי יהודה קוק.
הסדרה "שיחות הרב צבי יהודה" בההדרת הרב אבינר:
הרב אבינר פרסם גם את הספרים:
ספרי ילדים.
הרב אבינר כתב כמה ספרי ילדים, בהם:
משפחתו.
הרב אבינר נשוי לשפרה, ולהם 9 ילדים, 5 מהם יצאו בשאלה. אחיו הוא הרב אלישע אבינר.
צביר-על
צביר-על הוא קבוצה של כמה צבירי גלקסיות וקבוצות גלקסיות יחד. קיומם של צבירי על מראה שגם צבירי הגלקסיות אינם מפוזרים באופן שווה ביקום, אלא מאוחדים בקבוצות של צבירי-על. גודלם של צבירי-על הוא בין 100 ל-400 מיליון שנות אור, והם יכולים להכיל כמה אלפי צבירים המקובצים בסמוך.
גם צבירי על מאוגדים במבנים הקרויים "קירות גדולים", או ביחיד "קיר גדול" (Great Wall) המקובצים יחד, ונעים ביקום כיחידה אחת. אלו הם המבנים הגדולים ביותר הידועים לנו. הקיר הגדול Sloan Great Wall היה עד ינואר 2013 המבנה הגדול ביותר הידוע ביקום, ועתה הוא השני הגדול, אחרי Huge-LQG. אורכו הוא 1.37 מיליארד שנות אור, והוא נמצא במרחק של מיליארד שנות אור מכדור הארץ.
צבירי על.
להלן צבירי-על קרובים:
ברקן (יישוב)
בַּרְקָן, או בשמו הקודם בֵּית אַבָּא, על שם איש התנועה הרוויזיוניסטית אב"א אחימאיר, היא התנחלות וכפר שיתופי אשר נוסד בשנת 1981. היישוב ממוקם בדרום השומרון כ-2 ק"מ מזרחית לעיירה בידיא בסמוך לכביש 5 "כביש חוצה שומרון". 6 ק"מ ממזרח ליישוב נמצאת העיר אריאל.
הקמה.
המאמצים להקמת היישוב החלו בשנת 1977, אולם היישוב קם רק ב-1981. את היישוב הקימו קבוצת עולים מברית המועצות וקבוצה נוספת שהורכבה מישראלים ותיקים שהרעיון של ישוב הארץ קסם להם. שתי הקבוצות רצו להקים יישוב בעל צביון חילוני בשומרון, בין אריאל לאלקנה. מן הרגע בו הקבוצות התאחדו, הצטרפו לקבוצות ישראלים מכלל העדות, כך שכיום אין לו אופי עדתי מסוים. השיקול העיקרי היה עיבוי שרשרת היישובים היהודיים לאורך תוואי חוצה שומרון ומימוש אדמות מדינה.
ביישוב שלוש שכונות של מבני קבע שנבנו על פי תוכנית "בנה ביתך".
אוכלוסייה.
היישוב מונה כ-450 משפחות ונושא אופי קהילתי חילוני. בין מוסדות היישוב: בית ספר יסודי, בריכת שחייה, מעו"ז של תנועת הנוער בית"ר, שני גני ילדים וספרייה. בשנת 2013 נפתח ביישוב בית ספר יסודי הנקרא ע"ש בנציון נתניהו.
גאוגרפיה.
השם "ברקן" לקוח מהאתר חרבת בוראק, מזרחית ליישוב, שהוא שרידי יישוב יהודי מימי בית ראשון ושני. צפונית לו נמצא הכפר "קראוות בני חסאן" - המזוהה לעיתים גם כ"כפר ארוס" - שרידי יישוב יהודי מימי הורדוס וקברו של "שר האוצר" של הורדוס. בין היישוב ואזור התעשייה נמצא האתר הארכאולוגי גתות ברקן ודרומית נמצאת חורבת כורכוש - אתר ביזנטי גדול הסמוך לבית קברות גדול - חצוב מימי בית שני.
בנקודה גבוהה בברקן נמצא "מצפור צפניה" על שם צפניה שמחי ממקימי היישוב ברקן. מהמצפור יש מבט על ערי מישור החוף המרכזי. במצפור יש פסלי מתכת של כלי נגינה והוא נקרא גם "מצפור צלילגן".
היישוב שוכן ליד אזור התעשייה ברקן.
קריאת ההלל
ההלל הוא חלק בתפילה היהודית הנקרא בימי חג ומועד, כדי להודות לאל ולשבח אותו. בדרך כלל הוא נאמר לאחר תפילת עמידה של שחרית. ההלל מורכב מהמזמורים קי"ג–קי"ח בספר תהילים.
נחלקו הפוסקים אם חובת אמירת ההלל היא מצווה מדאורייתא או מצווה מדרבנן. לכל הדעות אמירת ההלל היא על גאולתם של עם ישראל מעבדות לחירות. לפני ואחרי אמירת ההלל אומרים ברכה וביום שבו נאמר הלל אין אומרים תחנון.
סוגי ההלל וזמני אמירתו.
ישנם ימים בהם אומרים את כל ההלל (אשר נקרא הלל גמור או הלל שלם), וישנם ימים בהם ההלל נאמר בדילוגים, דבר המכונה (חצי הלל):
הלל שלם.
עיקרה של תקנת אמירת ההלל, הוא ביום הראשון של פסח, בשבועות, בכל ימי הסוכות, בשמיני עצרת ובשמונת ימי חנוכה, בימים אלו גומרים את ההלל – קוראים את כל הפרקים הנזכרים לעיל, ואף מברכים ברכה לפניה וברכה לאחריה (ראו להלן). על 18 ימים אלו נוספים בחוץ לארץ גם ימים טובים שניים של גלויות: שני של פסח, שני של שבועות ושמחת תורה.
הלל כזה שאומרים בו את כל הפרקים הנזכרים נקרא גם "הלל גמור" או "הלל שלם", בספרות חז"ל מכונה הלל זה גם "הלל המצרי".
חצי הלל.
ישנם ימים נוספים שאומרים בהם הלל, אך הוא אינו מעיקר הדין, אלא מנהג, כגון בראשי חודשים, בחול המועד פסח ובשביעי של פסח. בימים אלו אין אומרים בהם את כל הפרקים כפי שאומרים בשאר החגים, אלא אומרים אותו בדילוגים, ומכונה 'חצי הלל'. ראו להלן מנהגים שונים האם מברכים על הלל זה.
מספר הימים האלה נע בין 21 בשנה פשוטה חסרה או כסדרה ל-24 בשנה מעוברת שלמה.
מועדים נוספים לאמירת ההלל.
ליל הסדר.
בתקופת בית המקדש גמרו את ההלל בעת הקרבת קרבן הפסח וכזכר לכך נהוג כיום לגמור את ההלל בליל הסדר כחלק מסדר ההגדה, אך משום שהלל זה מפוצל בין חלקי ההגדה השונים אין מברכים לפניו. לפי מנהג הספרדים, יש לומר הלל גמור בברכות גם בתפילת ערבית של ליל הסדר. מנהג זה התקבל בנוסח ספרד החסידי, ובארץ ישראל הוא נאמר גם ברוב קהילות נוסח אשכנז.
ראשי חודשים ופסח.
לפי מנהג ארץ ישראל הקדמון גמרו את ההלל רק בימים שנזכרו לעיל, כך נראה ממקורות ארץ ישראליים שונים. לעומת זאת בבבל נהגו באותה תקופה לקרוא את ההלל גם בראש חודש. במסכת תענית מובא כי האמורא רב הגיע לבבל וראה כי הם קוראים את ההלל בראש חודש. רב חשב להפסיקם, שכן אין חיוב לומר הלל ביום זה, אלא שראה שהם מדלגים על קטעים מן ההלל ובשל כך לא הפסיקם. מנהג זה התקבל כיום בכל הקהילות. קיימת מחלוקת בקרב הגאונים והראשונים מהו דילוג זה, וכיום ישנם שני מנהגים: המנהג הנפוץ הוא לדלג על החצי הראשון של מזמורים (פסוקים א'–י"א) ו (פסוקים א'-י"א). אצל יהודי תימן מדלגים, נוסף על הדילוגים לעיל, גם על ועל פסוקים א'-ד'.
גם בסיומו של חג הפסח, בחול המועד ובשביעי של פסח (ובחוץ לארץ גם בשמיני של פסח) קוראים את ההלל בדילוג. הנימוק המובא לכך בגמרא הוא שהפסח הוא חג אחד ארוך בו מקריבים את אותו קרבן, ועל כן אין אומרים בשאר הימים של החג הלל נפרד. הסבר נוסף שניתן במדרש הוא שמאחר שביום שביעי של פסח נהרגו המצרים אין לומר הלל ולשמוח, וכפי אחת ההבנות למאמר מעשה ידי טובעים בים ואתם אומרים שירה.
ימי מועד בהם לא נאמר הלל.
התלמוד הבבלי קבע במפורש שאין אומרים הלל בראש השנה (אף על פי שהוא גם ראש חודש) וביום הכיפורים, משום שהם ימי דין. כמו כן, אין אומרים הלל בפורים, כיוון שהנס לא נעשה בארץ ישראל, וכן משום שהישועה לא הייתה שלמה או משום שהקריאה במגילת אסתר נחשבת כתחליף לאמירת ההלל.
יום העצמאות ויום ירושלים.