תפוצתה - בכל העולם, מהאזורים הארקטיים עד האזורים הטרופיים. הדגניים
היא אחת המשפחות הגדולות בצמחים העילאיים, ולה כ-500 סוגים וכ-7,000 מינים.
בדרך כלל הדגניים הם צמחים עשבוניים חד-שנתיים ורב-שנתיים, גבעולם חלול
(רק בסוגים מועטים כגון תירס, הגבעול אטום).
מפרקי-הגבעול ניכרים היטב, הם תפוחים ואטומים.
העלים מסורגים ועורכים בשני טורים. בסיס העלה הוא נדני ועוטף אותו
גבעול. טרף העלה דמוי סרגל או איזמל.
לרוב, במעבר בין הנדן והטרף, ישנה תוספת קרומית דמוית לשון,
הקרויה-לשונית. הלשונית סותמת את הקנה הנבוב ומונעת חדירת מי גשם
והתפשטות ריקבון לגבעולים.
פטוטרת אין, ועורקי הטרף של העלה מקבילים.
הפרחים הם קטנים, חסרי צבע בולט לעין. הם ערוכים בשיבוליות.
השיבולית מכילה פרח אחד, שניים או יותר, היושבים על ציר דק ומלווים או
עטופים בחפים.
כל שיבולית נושאת בבסיסה שני חפים – גלומות, העומדות זו מול זו, האחת
מעל השנייה. לעיתים הן אינן שוות בגודלן וצורתן. ויש שאחת מהן או שתיהן
מנוונות. הן נושאות לפעמים זיף ארוך המכונה מַלְעָן. גם הפרחים עטופים
בשני חפים-מוֹצִים, תחתון ועליון.
הפרח מכיל בדר"כ עטיף מנוון בצורת שני קשקשים, שלושה אבקנים ועלי
אחד. הזיר - ארוך ונימי. המאבק - דמוי חץ בבסיסו ושיווי-משקלו רופף.
השחלה נושאת בראשה שתי צלקות דמויות נוצה. יש שהפרחים הם חד
מיניים או ריקים.
השיבוליות ערוכות בתפרחות בצורת שיבולת, אשכול או מַכְבֵּד.
ההאבקה נעשית על ידי הרוח ולרוב זרה, כי ברוב הדגניים מקדימים המאבקים
להבשיל לפני הצלקות.
ויליאם השני מאנגליה
ניבן
ניבן (שם מדעי: "Gymnothorax") הוא סוג של צלופח ממשפחת המורניים המאגד 126 מינים. הם חיים בימים טרופיים, בייחוד בשוניות אלמוגים ונפוצים באוקיינוס האטלנטי, השקט וההודי וגם בים סוף.
לצלופחים אלה סנפיר גב ארוך מראשם ועד זנבם. למינים מסוג זה אין סנפיר חזה ובטן. צורתם המוארכת מזכירה במידת מה נחש. חלק מהמינים מגיעים לאורך של עד שלושה מטר, אך מרביתם אינם מגיעים אלא למחצית מכך. הגדולה במיני הסוג היא המורנה ניבן ענקי שמגיעה למשקל 30 ק"ג ולאורך 3 מ'.
המורנות מצוידות בפה אימתני ובלסתות חזקות, לכל מורנה יש שתי מערכות לסתות. אחת גלויה והשנייה נמצאת בתוך גרון הצלופח. הלסת הראשונה נועדה לאחוז בטרף ואילו הלסת השנייה חותכת ואוכלת את הטרף. המורנות עלולות לגרום לפציעות חמורות לאויביהן. הן נוהגות לתקוף אף בני האדם המתקרבים לאזור מחייתן.
פיטר זימאן
הגולם (קומיקס)
הגולם היא סדרת קומיקס שיצרו אלי אשד ואורי פינק.
הגולם הוא לכאורה גיבור-על ישראלי, שהיה פופולרי מאוד בשנות החמישים, השישים והשבעים, ושהשפיע רבות בצמתים המכריעים של המדינה.
בהתחלה, פינק פרסם ביחד עם אשד ספר שמהווה מחווה ל"גולם" ודרכה הביע את השקפתו לגבי התרבות הישראלית.
מאוחר יותר, החלו השניים לכתוב סטריפ שבועי לאתר ynet באנגלית. הסטריפ הוא סאטירי ועוסק בביקורת על המצב הפוליטי בארץ. בקומיקס מופיעים בנוסף לגולם מפעילו מ"המוסד", שותפתו גיבורת-העל לילית, מתנחלים, פלסטינים, תלמידים עם סכינים וכן פוליטיקאים כמו שמעון פרס.
ספר "הגולם" יצא בשנת 2003 ואיתו גם סרטון אנימציה מוזיקלי בהשתתפות יסמין אבן.
כתר (מטבע)
כתר הוא מטבע הנהוג בכמה מדינות באירופה.
המילה כתר היא התרגום העברי של שם המטבע. להלן רשימת המדינות בהן המטבע נהוג כיום, וכן השם המקומי של המטבע:
כתרים היו בשימוש גם באימפריה האוסטרו-הונגרית עד להתפרקותה לאחר מלחמת העולם הראשונה ב-1918, וכן בבריטניה (קרָאוּן, Crown) עד למעבר לשיטה העשרונית בשנת 1971. ערכו של כתר בריטי אחד היה 5 שילינג או 60 פני, ששווים אז היה רבע לירה שטרלינג.
בסלובקיה היה נהוג גם כן מטבע בשם כתר (Koruna), אך מאז ה-1 בינואר 2009 ההילך החוקי במדינה הוא האירו.
מקור השם כתר הוא בנוהג להציג דמויות של מלכים על-גבי מטבעות, נוהג שהחל בימי קדם וקיים עד היום.
קרונה
קורונה
ש&quot;ח
כתר (רפואת שיניים)
ברפואת שיניים כתר הוא תחליף מלאכותי לכתר השן (או כותרת השן) הטבעי, החלק בשן המכוסה אמייל ואשר ניתן לראותו בולט מהחניכיים. כתרים מלאכותיים מותקנים בדרך כלל במקרים של נזק חמור לשן. לרוב הם עשויים מסגסוגת מתכתית שעליה מאוחה חרסינה בגוון מתאים לשיניים השכנות.
הכנה והתקנת הכתר.
הכנת והתקנת הכתר מתבצעת בכמה שלבים:
התהליך כולו אינו כרוך בדרך כלל בכאב, למעט שלב הקידוח שלפני הכנת הכתר. במקרים רבים מהווה הכתר שלב אחרון של טיפול שורש אינטנסיבי; טיפול השורש אינו יעיל אם השן נשארת חשופה, והכתר מגן על שורש השן ומשלים את הטיפול.
כתרים יכולים להיות עשויים מסגסוגות שונות, חרסינה, אקריל, תחליפים שונים וניתן גם לשלב בין חומרים שונים מהם עשוי הכתר.
לרוב משתמשים לייצור כתרים בסגסוגות המצופות בחרסינה המאוחה על הסגסוגת.
מקרים רבים הדורשים פתרון אסתטי טוב יותר, וככל שמתקדמת הטכנולוגיה, נפוץ יותר השימוש בחומרים שאינם סגסוגות, כבסיס ליצירת כתר, כגון סיבי זכוכית בשילוב של חומרים מרוכבים, אלומינה, זירקוניה (ZrO2) או חרסינות דחוסות ללא בסיס נפרד.
הציפוי החיצוני של הכתר, בדרך כלל עשוי חרסינה, שהיא למעשה זכוכית דנטלית, אם כי נעשה שימוש במקרים רבים
בתחליפי חרסינה, כגון אקריליים, קומפוזיטים או POLYCERAM (חומר המשלב בתוכו קומפוזיט כמצע ומועשר בחרסינה שכבר עברה את תהליך האפיה שלה).
הסגסוגות המשמשות כבסיס לכתר מחולקות לשלוש קטגוריות: סגסוגות אצילות, סגסוגות אצילות למחצה, וסגסוגות בסיס (לא אצילות).
כתרים הם יקרים למדי. כתרי המתכת האצילה הם היקרים ביותר, ולכן כמעט ולא משתמשים בהם כיום. במדינות רבות בהן קיים ביטוח רפואי, הביטוח לא מכסה כתרים, או מכסה בצורה חלקית, ועל המטופל לשלם את רוב הסכום מכיסו. ניתן לעיתים לרכוש ביטוח מורחב (או ביטוח מחברה פרטית) המכסה טיפולי כתר בשלמותם.
כתר זמני.
כתר זמני הוא אביזר שיקומי זמני המהווה חלק בלתי נפרד מתהליך השיקום של שן או שיניים באמצעות כתר או גשר קבוע. הכתר הזמני משמש את המטופל מרגע השחזת השן על ידי רופא השיניים ועד למסירת השחזור הקבוע, תהליך העשוי לקחת שבועות או חודשים.
שיקום שן באמצעות כתר קבוע כרוך במספר שלבים הכרחיים:
תהליך זה עשוי לארוך מספר שבועות, מאחר שחלקו מתקיים במרפאת השיניים וחלקו במעבדת השיניים.
מצבים מיוחדים בהם נדרש המטופל לכתר הזמני לפרקי זמן ארוכים יותר:
ללא קשר למשך הזמן הדרוש לתהליך השיקום כולו, על הכתר הזמני להיות כמה שיותר מדויק, ולאפשר למטופל לשמור על היגיינת הפה באופן הטוב ביותר, על מנת שלא לפגוע בתוצאות הטיפול.
תפקידי הכתר הזמני.
חלק מהשיניים המיועדות לשיקום באמצעות כתר אינן "חיות", כלומר, הן עברו טיפול שורש. עם זאת, ישנם מקרים בהם השן המיועדת לשיקום באמצעות כתר עדיין חיה. במקרים אלו, רופא השיניים צריך להעניק לשן המושחזת הגנה מרבית. שן חיה ללא כתר זמני עלולה להיות רגישה לחום ולקור ותהיה חשופה לעששת עד לשלב השיקום על ידי הכתר הקבוע. על כן, חשוב שהכתר הזמני יהיה כמה שיותר מדויק באזור השוליים שלו: אותו אזור התפר בין הכתר הזמני לשן.
תפקיד נוסף של הכתר הזמני הוא שמירה על בריאות רקמת החניכיים. כתר אשר שוליו אינם מתאימים באופן מדויק לשן מאפשר הצטברות חיידקים באזורים הקשים לניקוי. חיידקים אלו עלולים לגרום לדלקת חניכיים ולנסיגת חניכיים. נסיגת החניכיים עלולה לחשוף את שולי הכתר המתכתיים ולגרום לפגיעה אסתטית במראה השיקום הקבוע.
מטרה נוספת של הכתר הזמני היא שמירת מקום במשנן. כאשר רופא השיניים משחיז שן לקבלת כתר, הוא מסיר חומר מהיקף השן, ולמעשה יוצר מעין שן מוקטנת. הקטנה זו נועדה ליצור מקום לקבלת הכתר הקבוע. תפקיד הכתר הזמני הוא למלא את המרווח הנוצר סביב השן וליצור מגע הדוק עם השיניים הסמוכות והנגדיות, על מנת למנוע תזוזה של השיניים הסמוכות ובקיעת יתר של השיניים הנגדיות, אשר עלולות לפגוע באפשרויות השיקום הקבוע.
תפקידו האחרון של הכתר הזמני הוא לשמור על שלמות כותרת השן המושחזת. שיניים מושחזות הן חלשות יותר מטבען ועלולות להישבר. הכתר הזמני מגן על השן המושחזת בפני כוחות לעיסה, עד להדבקת הכתר הקבוע.
לעיתים משמש הכתר הזמני גם ככלי אבחנתי בידי הרופא, בבואו לשפר את מראה החיוך. הרופא יכול לעצב את הכתר הזמני בכל צורה שירצה, ולאחר מכן, לבקש מהטכנאי להעתיקו במדויק בכתר הקבוע. כך ניתן להקטין שיניים, לשנות את זווית ההטיה שלהן, לסגור מרווחים, וכו'.
לכתר הזמני תפקיד חשוב לאורך כל שלבי השיקום. עם זאת, ישנן מספר דרישות בהן חייב הכתר הזמני לעמוד, על מנת שישרת את המטופל באופן הטוב ביותר.
הדרישות מכתר זמני.
כתר זמני חייב לאפשר למטופל לאכול ולדבר ממש כמו הכתר הקבוע. כלומר, הוא חייב להיות מסוגל לעמוד בעומסי הכוחות הרבים המופעלים בזמן לעיסת מזון. במהלך תהליך השיקום, צריך הרופא להסיר ולהדביק את הכתר הזמני מספר פעמים - לצורך לקיחת המטבעים, מדידת הכיפה, ומדידת הכתר הסופי בפה. על כן, חייב הכתר הזמני להיות עשוי חומר עמיד, ומותאם לשימוש חוזר. על הרופא להיות מסוגל לבצע בכתר שינויים והתאמות.
עם עליית חשיבות האסתטיקה ברפואת השיניים, גברה גם הדרישה שהכתר הזמני ייתן מענה כמה שיותר אסתטי במהלך תקופת השימוש בו. חשוב שצבע הכתר הזמני ישתלב עם צבע השיניים הטבעיות, ושלא ישתנה עם הזמן בהשפעת חומרים כגון קפה, קולה ותה. העמידה בדרישות אלה תלויה בחומר ממנו עשוי הכתר הזמני ובתכונותיו.
חומרים להכנת כתר זמני.