בספטמבר 2001 מונה יאצניוק לשר האוצר של ממשלת חצי האי קרים, באפריל 2002 פוטרה הממשלה, אך יאצניוק שמר על תפקידו גם משהוחלפה הממשלה ובראשה הועמד סרגיי קוניצין.
בינואר 2003 הגיע יאצניוק לקייב ומונה לסגן נגיד הבנק הלאומי של אוקראינה על ידי הנגיד סרגיי טיגיפקו. ב-2004 השלים דוקטורט בכלכלה ובפברואר 2005 התפטר מעבודתו בבנק הלאומי.
במרץ 2005 יו"ר האדמיניסטרציה של מחוז אודסה וסילי צושקו מינה את יאצניוק לסגנו ובספטמבר 2005 יאצניוק מונה לשר האוצר האוקראיני, ממשלתו של יורי יחאנורוב. במאי 2006 הפרלמנט החליט על הדחת הממשלה והממשלה כיהנה כממשלת מעבר עד לאוגוסט אותה שנה. בעת כהונתו כשר האוצר ניהל יאצניוק מגעים עם ארגון הסחר העולמי על צירופה של אוקראינה כחברה מן המניין ועמד בראש הוועדה ליחסים עם האיחוד האירופי והיה לחבר המועצה המייעצת לענייני השקעות זרות והיה ליו"ר דירקטוריון בנק הים השחור למסחר ופיתוח (בין דצמבר 2005 למרץ 2007).
בספטמבר 2006 נשיא אוקראינה, ויקטור יושצ'נקו מינה אותו לסגן ראש מזכירות הנשיא ונציג הנשיא בממשלה. באותה עת כיהן גם כחבר במועצת הבנק הלאומי וכחבר במועצת בנק אוקראינה לייבוא וייצוא ובנק החיסכון האוקראיני.
במרץ 2007 מונה יאצניוק לשר החוץ של אוקראינה. עם מינוייו, הפך לחבר במועצה לביטחון לאומי והגנה. בדצמבר אותה שנה מונה לעמוד בראש הפרלמנט, הראדה העליונה. בספטמבר 2008 התפטר מתפקידו של פירוקה של הקואליציה ובנובמבר התקבלה התפטרותו על ידי חברי הפרלמנט.
בדצמבר 2008 הקים את מפלגת "חזית השינוי" והתמודד לבחירות הנשיאותיות ב-2010 אך גרף 6.69% בלבד מהקולות וסיים במקום הרביעי. בפברואר 2010, הנשיא ויקטור ינוקוביץ' הציג שלושה מועמדים לתפקיד ראש ממשלת אוקראינה, יאצניוק, סרגיי טיגיפקו (נגיד בנק לשעבר) ומיקולה אזארוב, מועמדותו של יאצניוק הוסרה לאחר שהראדה העליונה החליטה כי סיעות האופוזיציה אינן יכולות להציג מועמד לראשות הממשלה.
באפריל 2012 הכריז יחד עם יוליה טימושנקו על איחוד מפלגות לקראת הבחירות הפרלמנטריות וביוני 2012 מונה ליו"ר מועצת האופוזיציה המאוחדת של אוקראינה. לאחר הבחירות שנערכו באוקטובר 2012 האופוזיציה המאוחדת זכתה בסך הכול ל-101 מושבים בפרלמנט (כ-25.54% מהקולות) ובדצמבר 2012 מונה יאצניוק למנהיג סיעת המולדת האוקראינית. ביוני 2013 נבחרה יוליה טימושנקו להחליפו בראשות המפלגה בעוד הוא מונה לעמוד בראש המועצה הפוליטית של המפלגה.
החל מנובמבר 2013 יחד עם מנהיגי אופוזיציה אחרים, כויטלי קליצ'קו, אולג טיאהניבוק ואחרים ארגנו מחאות והפגנות במרכז קייב כנגד שלטונו המושחת של ויקטור ינוקוביץ'. במהלך התדרדרות ההפגנות לכדי עימותים אלימים הנשיא ינוקוביץ' הציע לו להתמנות לראש ממשלת אוקראינה אך הוא סירב.
בפברואר 2014 נפגש עם נציגי מדינות זרות במהלך כנס מינכן לביטחון וב-27 בפברואר 2014 הראדה העליונה אישרה את מינוייו לתפקיד ראש ממשלת האחדות הלאומית. עוד באותו היום הציג את הרכב ממשלתו, כאשר פאבל פטרנקו מונה לשר המשפטים, אולכסנדר שלפאק מונה לשר האוצר, ארסן אבאקוב מונה לשר הפנים, אנדריי דשיצה מונה לשר החוץ, איהור טניוך מונה לשר ההגנה, ווולודימיר גרויסמן מונה לשר לענייני פיתוח אזורי ובינוי. ב-14 באפריל 2016 התפטר מתפקידו.
מיהאי צ'יקסנטמיהיי
מגדל סונול
מגדל סונול הוא גורד שחקים שהוקם בשנת 2004 ברחוב דוד חכמי פינת דרך בגין בתל אביב-יפו.
היסטוריה.
במגרש עליו הוקם המגדל הייתה תחנת דלק של חברת סונול. ביוני 1998, לאחר שהוגשה לאישור תוכנית להקמתו של מגדל משרדים בן 25 קומות במקום, רכשה קבוצת רובינשטין 50% מהזכויות במגרש מחברת גרנית הכרמל (חברת האם של "סונול"), תמורת 7.8 מיליון דולר. בדצמבר 1999, נחתם הסכם מימון להקמת המגדל בעלות של 60 מיליון דולר עם בנק הפועלים, אך תחילה הוחלט להקים רק 20 קומות. העבודות להקמת הבניין החלו בסוף שנת 2000. במרץ 2001 זכה הקבלן אבי ארונסון במכרז לבניית שלד המגדל תמורת כ-6 מיליון דולר.
במהלך הקמת המגדל, במאי 2003, אישרה הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה בתל אביב תוספת של 5 קומות למגדל בשטח של כ-2,800 מ"ר. בארבע קומות משרדים וקומה טכנית. זאת על פי התוכנית שהוגשה במקור. הקמת המגדל הסתיימה בסוף שנת 2004 ואכלוסו החל בתחילת שנת 2005. באוגוסט 2004 תבעו היזמים את עיריית תל אביב יפו על גביית יתר של היטל השבחה בפרויקט.
בין השוכרים הראשונים במגדל היו חברת "סולומון שוקי הון", משרד רואי החשבון שיף-הזנפרץ ושות' (RSM ישראל), סוכנות הביטוח "בית הביטוח הפנסיוני", בנק הפועלים ומספר משרדי עורכי דין.
בדצמבר 2005 רכשה "קבוצת רובינשטיין" את חלקה של חברת "גרנית הכרמל" במגדל, תמורת 28.5 מיליון דולר.
מבנה.
המגדל תוכנן על ידי משרד האדריכלים "יסקי מור סיון אדריכלים". גובהו כ-98.5 מטר ויש בו 25 קומות מעל לקרקע. צורת תוכניתו אובלית וקצהו של המגדל חתוך באלכסון. שטח קומה טיפוסית במגדל הוא 1,260 מטר רבוע. המגדל מחופה כולו בזכוכית רפלקטיבית בגוון כחול כהה.
במגדל חניון שבו 600 מקומות חניה. בקומת רחוב דוד חכמי, שהיא במפלס מינוס אחת ביחס לכניסה הראשית מכיוון דרך בגין, נמצאת במגדל תחנת דלק שהיא חלק אינטגרלי מעיצובו.
פונטיפקס מקסימוס
פונטיפקס מקסימוס (בלטינית: Pontifex Maximus, "פונטיפקס הגדול"), היה הכוהן העליון של הדת ברומא העתיקה. הפונטיפקס מקסימוס עמד בראש קולגיום הפונטיפקס (בלטינית: Pontifex או Pontifices), שהיה אחד מארבעת הקוֹלֵּגיא (collegia) הגדולים של הכהונה ברומא, והופקד על ניהול חיי הפולחן והדת של המדינה.
לפי המסורת הרומאית, נוסדה המשרה בימיו של המלך השני של רומא, נומה פומפיליוס. כבר מראשית ימי הרפובליקה (סוף המאה ה-6 לפנה"ס), הופקד קולגיום הפונטיפיקס על החוק הדתי, שהשפיע במידה ניכרת על החוק האזרחי. הכהונה במשרת הפונטיפקס מקסימוס, בשונה משאר המשרות בקולגיום הפונטיפיקס, נשמרה לבני המעמד הפטריקי עד 254 לפנה"ס. במהלך כהונתו של אוגוסטוס קיסר מוזגה משרת הפונטיפקס מקסימוס לתוך האימפריום הקיסרי, והפכה לאחד מתאריו של הקיסר הרומאי, העובר בירושה. לימים הפך התואר פונטיפקס מקסימוס לאחד מתאריו הלא-רשמיים של הארכיבישוף של רומא, הלא הוא האפיפיור.
אטימולוגיה.
המשמעות המקובלת של המילה 'פונטיפקס' בלטינית היא 'סולל דרכים' או 'בנאי גשרים'. לפי קווינטוס מוקיוס סקאיוולה (קונסול בשנת 95 לפנ' ופונטיפקס מקסימוס משנת 89), נגזרת המילה 'פונטיפקס' מ-posse facere, ומשמעותו ״מי שיכול לעשׂות״. על כל פנים, שימש המושג לתיאור הקולגיום הדתי הבכיר שמקורו עוד בתקופת המלוכה, ומראשית התקופה הרפובליקנית הופקד על הפיקוח הכללי של חיי הדת במדינה הרומאית, ולמעשה היה אחראי על כל ענייני הדת ברומא שלא הוגדרו במפורש תחת קולגיום אחר.
רקע כללי.
מקור היווצרותו של קולגיום הפונטיפיקס אינו ברור. האגדות של ראשית ימי המונרכיה מספרות כי נומה מרקיוס היה הראשון שכיהן כפונטיפקס מקסימוס, לאחר שמונה על ידי המלך נומה פומפיליוס. לפי מקורות רומאים קדמונים היה הפונטיפקס מקסימוס איש הדת החמישי במעלה בראשית ימיה של העיר. לא ידוע מתי הוכפפו משרות כהונה רומאיות דוגמת ״מלך הקדשים״ (rex sacrorum) והכהנים הפלאמינים תחת קולגיום הפונטיפקס, אולם הן נחשבו לבכירות יותר מן הפונטיפקס מקסימוס בתקופת המלוכה. גישה מסוימת גורסת כי ברומא המלוכנית היה למלך תפקיד דתי מרכזי, לצד כוהן ה'רקס סקרורום', הפונטיפקס מקסימוס ואנשי כהונה נוספים. לאחר הקמת הרפובליקה חולקו סמכויותיו הדתיות של המלך בין הקונסולים ובין הפונטיפקס מקסימוס, ולכן מבטלת גישה זו את מעמד הבכורה של כוהן ה'רקס סקרורום' על פני הפונטיפקס מקסימוס. ככל הנוגע לתקופת המלוכה ברומא, הדברים נותרים בחלקם הגדול בגדר השערה בלבד.
חברי קולגיום הפונטיפקס בתקופת הרפובליקה כללו את בעלי התפקידים המקוריים שמספרם (שלושה, ארבעה או חמישה) אינו ידוע בוודאות, ואשר בראשם עמד הפונטיפקס מקסימוס. נוסף על אלה נכללו בקולגיום הפונטיפקס ה'רקס סקרורום' והכהנים הפלאמינים. בשלהי הרפובליקה נוספו לקולגיום הפונטיפיקס כהנים זוטרים (pontifices minores), וכן כהנות הפולחן הווסטאלי. הכהונה במשרות הפונטיפקס הייתה לכל החיים, וחברים חדשים צורפו על ידי הקיימים.
בחירתו של הפונטיפקס מקסימוס השתנתה לאורך השנים. בראשית בחרו חברו קולגיום הפונטיפקס מי מביניהם יעמוד בראש. החל מן המאה ה-3 לפנה"ס החל הפונטיפקס מקסימוס להיבחר בתהליך בחירה ייחודי בו נטלו חלק רק 17 מתוך 35 השבטים. סמלו הבלעדי של קולגיום הפונטיפיקס היה ה-secespita, סכין הקורבן בעל להב הברזל, ששימש בידי הכהנים ברומא במסגרת טקס הקרבת הקורבנות.
מאפייניו ותפקידיו של הפונטיפקס מקסימוס.
הדת הרומית הייתה דת פוליתאיסטית שהושפעה מן המרחב האפניני והים תיכוני, ומיזגה לתוכה בשלב יותר מאוחר של הרפובליקה את הפולחן היווני. הפנתיאון היווני-רומי והמיתולוגיה היוונית, עמדו בלב חיי הדת ברומא העתיקה, עד הפיכתה של הנצרות לדת השלטת באימפריה במאה ה-4 לספירה. תפקידו המרכזי של קולגיום הפונטיפקס היה לשמור על ה-PAX DEORUM, כלומר להבטיח את פיוס האלים והשלום השמימי. ההקפדה על קיום הפולחן כהלכה נדרשה על מנת שלא לעורר את זעמם של האלים.