"הנאורות שכנגד" (באנגלית: Counter-Enlightenment; מתורגם גם כ"ההשכלה שכנגד") הוא מונח בו משתמשים פרשנים והיסטוריונים של הרעיונות לתיאור מספר זרמי מחשבה, בעיקר משלהי המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19, אשר היוו אופוזיציה להלכי הרוח המקובלים בעידן הנאורות. המונח מזוהה בדרך כלל עם הפילוסוף ישעיה ברלין אשר יצא נגד ההוגים בעלי גישה זו, אף שהמונח היה בשימוש קודם לכן בקרב הוגים שונים, לרבות פרידריך ניטשה, שהשתמש במינוח "Gegenaufklärung" (Gegen=כנגד, Aufklärung=נאורות) בסוף המאה ה-19. עם זאת, ברלין נחשב למי ש"המציא מחדש" את המושג והביא לפרסומו. בכתביו עסק ברלין רבות בהוגי הנאורות ו"אויביהם", אותם זיהה כרלטיביסטיים, אנטי-רציונליים, ויטליים ואורגניים.
ברלין משייך לנאורות שכנגד בעיקר את: ג'אמבטיסטה ויקו, יוהאן גיאורג האמאן, ויוהאן גוטפריד הרדר. ולפיו, הגותם הייתה רבת השפעה והובילה להתפתחות הרומנטיקה והאקזיסטנציאליזם ואף השפיעה על התהוות הטוטאליטריזם בתחילת המאה ה-20.
השכלה שכנגד
רודריגו בנטנקור
רודריגו בנטנקור קולמן (בספרדית: Rodrigo Bentancur Colmán; נולד ב-25 ביוני 1997 בנואבה הלווסיה) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדות הקישור בטוטנהאם הוטספר ובנבחרת אורוגוואי.
קריירת מועדונים.
בנטנקור הוא תוצר אקדמיית הנוער של בוקה ג'וניורס הארגנטינאית. ב-12 באפריל 2015 ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת במסגרת ליגת העל הארגנטינאית, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-77, מול נואבה שיקגו, במשחק שהסתיים בתיקו 0 - 0.
ב-13 ביולי 2015 נכלל בנטנקור בעסקת קרלוס טבס בין קבוצתו לבין יובנטוס, לפיה, יש לאיטלקים זכות ראשונים על מספר שחקנים צעירים של בוקה. לבסוף, הגיע לטורינו כשנתיים מאוחר יותר, ב-3 באפריל 2017 ועבר בהצלחה את הבדיקות הרפואיות. בהמשך החודש השלים המועדון האיטלקי את רכישתו של בנטנקור, שחתם על חוזה ל-5 שנים. סכום ההעברה נאמד על 9.5 מיליון אירו. בנטקור חזר לארגנטינה על מנת לסיים את עונת עם בוקה.
בנטנקור הפך באופן רשמי לשחקן יובנטוס ב-1 ביולי 2017. הופעת הבכורה שלו במדי השחור-לבן הייתה כאשר נכנס כמחליף, בניצחון 4–2 על ג'נואה, במסגרת הסרייה א'.
ב-22 ביוני 2019 האריך את חוזהו בקבוצה עד לסוף עונת 2023/2024.
ב-31 בינואר 2022 חתם בנטקור לשלוש וחצי שנים בטוטנהאם הוטספר.
ב-9 בפברואר ערך הופעת בכורה בהפסד 2–3 לסאות'המפטון.
נבחרת לאומית.
בספטמבר 2017 קיבל בנטנקור לראשונה זימון לסגל נבחרת אורוגוואי, על ידי מאמן הנבחרת אוסקר טבארס, לקראת צמד משחקי מוקדמות מונדיאל 2018, מול ומול . ב-5 באוקטובר הופיע לראשונה במדים הלאומיים, כאשר נכנס כמחליף בתיקו המאופס מול ונצואלה.
בנטנקור זומן לסגל נבחרתו למונדיאל 2018. הוא פתח בהרכב בניצחון 1–0 על , במשחק הראשון של אורוגוואי בטורניר, שנערך באצטדיון המרכזי שביקטרינבורג.
פעיל זכויות האדם
יחסי אוסטרליה–אלג'יריה
יחסי אוסטרליה–אלג'יריה (באנגלית: Algeria–Australia relations, בערבית: العلاقات الأسترالية الجزائرية) הם היחסים הדיפלומטיים בין הקהילייה של אוסטרליה ובין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית. היחסים בין המדינות כוננו בשנת 1962.
קשתות באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
תחרויות הקשתות באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו בפארק הספורט של רוקה בין התאריכים 13 באוקטובר עד ה-17 באוקטובר 2018. התחרויות הורכבו מטורניר נערים וטורניר נערות שבכל אחד מהם השתתפו 32 ספורטאים. בנוסף, התקיים טורניר מעורב שהורכב מקבוצות מגדריות מעורבות של ספורטאים מלאומים שונים.
העפלה.
ההעפלה לתחרויות היא אישית והמכסה ניתנת לוועד האולימפי המקומי ולא לספורטאים עצמם. הספורטאים המשתתפים בתחרויות נדרשים לציית להוראות האמנה האולימפית במלואם, כולל חוק 41 המחייב את הספורטאים להיות בעלי אזרחות של המדינה אותה הם מייצגים. בנוסף, כל חברי הנבחרת נדרשים להיות בני 16 עד 18, בזמן המשחקים (תאריך הלידה בין ה-1 בינואר 2001 ל-31 בדצמבר 2003). כל ועד אולימפי מקומי מורשה לשלוח עד 2 ספורטאים, ספורטאי אחד לכל מגדר.
הוועד האולימפי הבינלאומי והפדרציה העולמית לקשתות סיכמו כי בכל טורניר ישתתפו 32 ספורטאים. מכסה בודדת, לכל טורניר, ניתנה למדינה המארחת, ארגנטינה. 16 מכסות לכל מגדר חולקו בתחרות העפלה נפרדת כחלק מאליפות העולם בקשתות לנוער לשנת 2017 שהתקיימה ברוסאריו. 11 מכסות נוספות לכל מגדר חולקו בהתאם לטורנירי העפלה יבשתיים בהתאם לחלוקה הבאה: אירופה (3), אסיה (3), אמריקה (2), אפריקה (2) ואוקיאניה (1). 4 מכסה לכל מגדק חולקו כהקצאה עולמית. אם המדינה המארחת תעפיל לתחרויות באמצעות ניצחון בטורניר העפלה היבשתי, המכסות ליבשת אמריקה תגדל משתיים לשלושה מכסות.
אם מדינה בוחרת שלא להשתמש במכסה שלה, המכסה תוקצה מחדש. אם המדינה העפילה בטורניר הנפרד שהתקיים במקביל לאליפות העולם בקשתות לנוער, המכסה תועבר למדינה המדורגת הבאה בתור בהתאם לחלוקה המגדרית. אם המדינה העפילה בטורניר היבשתי, המכסה תועבר למדינה המודרגת הבאה בתור בטורניר בהתאם לחלוקה המגדרית. אם אין מדינה זכאית בטורניר היבשתי, המכסה תועבר למדינה המדורגת הבאה בתור בטורניר העפלה שהתקיים במקביל לאליפות העולם בקשתות לנוער.
סטניסלב וולסקי
סטניסלב וולסקי (בפולנית: Stanisław Wolski;
30 באוקטובר 1900 - 23 באוקטובר 1945), ראש עיר פולני, מחסידי אומות העולם, שהציל במלחמת העולם השנייה, יחד עם אשתו ווינסטינה (גם היא חסידת אומות העולם), 2 ילדות יהודיות ממוות בידי הנאצים.
קורות חייו.
סטניסלב וולסקי (Stanislaw Wolski), היה ראש העיר של וישקוב בפולין בשנים 1930–1939.
וולסקי ואשתו ווינסטינה הוכרזו על ידי יד ושם כחסידי אומות העולם על שהצילו שתי ילדות יהודיות, רחל וברוניה רובינוביץ', שהיו שתיים מבנותיהם של חבריהם הטובים של וולסקי ואשתו.
וולסקי נולד ב-30 באוקטובר 1900 בכפר בשם Cudnów, כ-100 ק"מ מדרום לוורשה. ב-1920 התנדב לצבא הפולני ולחם במלחמת פולין-רוסיה, שם נפצע. אחרי המלחמה חזר לאזור הולדתו, שהיה בשליטת ברית המועצות. ב-1923, כיוון שנרדף על ידי השלטונות הסובייטיים, ברח עם אשתו ובנו הצעיר לשטח שבשליטת פולין, שם עבד כמנהל של טחנות קמח, בין השאר בווישקוב.
בשנת 1930 מונה להיות ראש מועצת עיריית ויישקוב וב-1931 נבחר להיות ראש העיר. ב-1938 קיבל את עיטור צלב הכסף מראש ממשלת פולין, עיטור שניתן על שירות יוצא דופן למדינה ולחברה.
כשפלשו הגרמנים לפולין סירב וולסקי לשתף איתם פעולה והודח מתפקיד ראש העיר. הוא ומשפחתו עבדו בתקופת המלחמה כגננים בווישקוב.
בשנת 1945 נפטר ממחלת הסרטן.
ב-3 ביוני 2018 הוקם לזכרו של וולסקי פסל שהוצב בכיכר הראשית של עירו, וישקוב, ובו וולסקי ושתי הילדות שהציל:
בטקס הסרת הלוט נכחו בני משפחת וולסקי וביניהם בתו, מריה, בני המשפחות של רחל ושל ברוניה רובינוביץ', ראש העיר וישקוב, גרגור נובוסילסקי (Grzegorz Nowosielski), חברי מועצת העיר, הפסל פרופסור שצ'סלב דז'וויגאי () ותושבי וישקוב.
ההצלה של רחל ורצהייזר רובינוביץ'.
מעדותה של רחל ורצהיזר (רובינוביץ') ב-1998 בפרויקט ההנצחה שיזם הבמאי סטיבן ספילברג ("רשימת שינדלר"):
"משפחת וולסקי הייתה ידידת משפחתי עוד לפני המלחמה. אבי, יוסף, שעסק בפרוונות (ייצור, שיווק ומכירות) היה ידיד אישי של ראש העירייה, מר וולסקי.
לפני פרוץ המלחמה סייעתי לאמי במכירה ושיווק של הפרוות שיוצרו על ידנו, וכך הכרתי את לקוחותינו השונים מווישקוב ומכפרי הסביבה. עם פרוץ המלחמה הפציצו הגרמנים את העיר ונכנסו אליה, העלו את בתיה באש ואת היהודים הגלו בתחילת 1940 לעיר הסמוכה וולומין (Wolomin). שם התגוררנו בחדר אחד ועברנו שורת השפלות על ידי הגרמנים.
הפרנסה בעיר הייתה קשה ונפלה בעיקר על אמי כיוון שאבי ואחי נלקחו על ידי הגרמנים לעבודות כפייה. כך חיינו עד שנת 1942 שבה הועברו כל יהודי וולומין לגטו סוסנובקה/סוסנוביץ' (Susnowka/Sosnowiec) שבוולומין. בגטו אולצנו לרכוש בכספנו הנותר דירה בת 2 חדרים שהכילו 2 מיטות בלבד.
החיים בגטו היו קשים מנשוא. אבי ואחי ראובן המשיכו לעבוד בעבודות כפייה אצל הגרמנים, כך שמשימות הפרנסה של המשפחה נפלו עלי ועל אחותי, ברוניה. שתינו (כל אחת בנפרד) הברחנו בחשאי את גבולות הגיטו על מנת להביא מזון, כסף ובגדים. אני עברתי בעיקר בין לקוחות שהיו חייבים למשפחתי כסף וניסיתי לסחור בפריטי לבוש שונים שייצרנו בגיטו.
באוקטובר 1942 ערכו הנאצים אקציה בגיטו שבה נשלחו הורי ושתי אחיותיי, שרה ומלכה, למחנה המוות בטרבלינקה. אחי, ראובן, היה במחנה עבודה ונרצח מאוחר יותר על ידי הגרמנים. אחותי ברוניה, התחבאה והגיעה בכוחות עצמה לווישקוב למשפחת וולסקי.
אני, שהיתי מחוץ לגטו בזמן חיסולו, ניסיתי לחזור אליו כפי שעשיתי תמיד, אבל בדרך לשם נודע לי שאין לי לאן לחזור כיוון שכל היהודים נשלחו לטרבלינקה. הרגשתי אובדת עצות ובודדה בעולם. ידענו מזה זמן רב מה קורה בטרבלינקה כיוון שהרכבות לשם עברו דרכנו.