בקרב עקבה במלחמת העולם הראשונה, כבשו כוחות חג'אזיים-ערביים, אשר פעלו לצד הבריטים וכנגד העות'מאנים, את העיירה עקבה (כיום בממלכת ירדן). הכוחות הערביים היו מודרכים בידי לורנס איש ערב ומונהגים בידי השייח' עאודה אבו טאי. עיקר הקרב על עקבה נערך ב-2 ביולי 1917, באבו אל-ליסל, המרוחקת כמה עשרות ק"מ מן העיירה. בסופו של הקרב נטבחו רבים מן המגינים לאחר שנכנעו. עקבה עצמה נכבשה ללא קרב ב-6 ביולי.
רקע.
באביב 1917 עמדה המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה במצב קפאון, שחל למעשה למן קרב רפיח (1917), בינואר של אותה שנה. באותה העת פנו הכוחות המקומיים, בני חצי האי ערב, אשר נטלו חלק, לצד מדינות ההסכמה, במהלך המרד הערבי, ועשו דרכם צפונה מערבה, כדי להשתלט על הנמלים ינבוע וואג'. עקבה, אשר הייתה כפר קטן באותה עת, נתפסה כבסיס לאיום על כוחות האימפריה הבריטית בחזית עזה, בין אם כבסיס צי בין אם כבסיס יבשתי. מצד שני, אם תיכבש, עקבה עשויה לשמש כנמל להעברת אספקה לכוחות הנוטלים חלק במרד הערבי. כיוון שכך, שכנע לורנס את פייסל אבן חוסיין (לימים האמיר פייסל הראשון, מלך עיראק), מנהיג המורדים, לתקוף את עקבה. התנועה מואג' לכיוון עקבה החלה ב-9 במאי, למרות שהדבר נעשה בחום הקיץ, כאשר לורנס עמד בראש כ-1,100 מורדים ערבים. מן הצד השני, בסמוך לעקבה חנה חיל מצב ובו כ-300 איש, אשר הגן על המקום מפני התקפה מכיוון חצי האי סיני. עם זאת, ההגנה על עקבה ממזרח, מכיוון מדבר נפוד, הוזנחה, כיוון שדרך המדבר נחשבה כמעט בלתי עבירה.
בשלבים קודמים של המלחמה הפגיז הצי המלכותי הבריטי את עקבה מדי פעם, ובסוף 1916 אף הנחית לזמן קצר חיילים במקום.
התוקפים, שבחרו בנתיב עוקף, פגעו בדרכם מספר פעמים במסילת הרכבת החיג'אזית. הם נתקלו מדי פעם בבני שבטים ערביים עוינים, ובנוסף, התגברו על תלאות הדרך. בהגיעם אל ואדי סירחאן, המקשר בין צפון ערב הסעודית למזרח ממלכת ירדן של ימינו, הם שיחדו, בכסף בריטי שלורנס נשא עמו, את הבדווים המקומיים על מנת שיאפשרו להם לעבור. דרך עוקפת זו נבחרה, בין היתר, כדי להטעות את העות'מאנים שיעדם הוא דמשק או אף חלב. כדי לחזק רושם זה, יצא לורנס לבדו לסיור הרחק מן המסלול של הכוח התוקף, ובמהלכו הרס גשר רכבת באזור בעלבכ. בנוסף, פגעו התוקפים בגשר רכבת ליד דרעא וערכו פשיטות נוספות בסוריה ובירדן של ימינו. בתגובה, העות'מאנים שיגרו כוח ובו כ-400 פרשים בעקבות התוקפים, אולם אלה האחרונים חמקו.
הקרב.
עיקר הקרב על עקבה התרחש באבו אל ליסל, בערך באמצע הדרך בין עקבה למעאן. בסוף יוני השתלטו בני שבטים ערביים התומכים במורדים על מבנה באותו מקום, אולם זמן קצר אחר כך נעקרו ממנו על ידי גדוד עות'מאני, אשר תקף גם מאהל ערבי סמוך, תוך הריגת כמה מן הנמצאים בו. עם הגעת הידיעות על כך לכוח התוקף העיקרי, ערך זה האחרון התקפת נגד על העות'מאנים בצהרי השני ליולי, ובראשה עמד עאודה אבו טאי עצמו.
לנוכח התנגדות רפה, ההתקפה הוכתרה בהצלחה, אשר נלווה אליה טבח של רבים מן המגינים לאחר כניעתם. מגינים אחרים נלקחו בשבי, וחלקם נמלטו, בעוד אבדות התוקפים היו שני הרוגים ומספר פצועים. הן לורנס והן עאודה נחבלו קלות, הראשון בעת שירה בטעות באקדחו בראש הגמל עליו רכב, וזה נפל, והשני, בעת שהוביל את ההתקפה בראש אנשיו. לנוכח הצלחת המורדים, הצטרפו לתוקפים עוד כמה אלפי בני שבטים ערביים מקומיים. בינתיים עקבה הופגזה על ידי הצי הבריטי. בשישי ליולי, כשהופיעו המורדים בקרבתה, אחרי שעקפו את ביצוריה החיצוניים, ושבו עוד כמה חילות מצב עות'מאניים קטנים, נכנע חיל המצב שבמקום.
אחרית דבר.
לאחר כמה ימים בהם שהו כוחות המרד הערבי (ושבוייהם) במקום, החלה לאזול האספקה, ולורנס החליט לדווח אישית על מצבו. הוא חצה לצורך כך את מדבר סיני בדרכו למפקדה הבריטית באסמאעיליה. כיבוש המקום בידי כוחות המרד הערבי איפשר אכן לבריטים לספק את צורכיהם דרך הנמל שנתפס.
קוז'ניץ
ברוריה אלבק
ברוריה אלבק (נולדה ב-20 בפברואר 1962) היא מלהקת, שחקנית ואשת עסקים ישראלית.
ביוגרפיה.
אביה אריה אלבק המציא את מקרר אמקור 1 ושיטת קירור לפרחים בישראל. הקים את חברת "א.ס.ק. קור" שבנתה את תעשיית הקירור בישראל. "א.ס.ק. קור" הקימה ותכננה את מפעלי הקירור של תנובה, שטראוס, עוף טוב, תפוגן, תפוצ'יפס, החברה המרכזית לייצור משקאות קלים ועוד רבים אחרים. דודה היה אל"ם שמואל אלבק.
אמה (חנה אלבק) הייתה מורה למלאכה ולימים הייתה קבלנית הבניין הראשונה בישראל. ברוריה היא האמצעית בין שלושה אחים. ברוריה אלבק נולדה וגדלה בתל ברוך, תל אביב, למדה בבית הספר העממי אלחריזי. בכיתה ט' פרשה מלימודיה ונסעה לגור ללונדון, אך חזרה לאחר זמן מה ולמדה בתיכון על שם ליידי דייוויס בצפון תל אביב. אלבק לא שירתה בצה"ל לאחר שהתחתנה עם החבר שלה וקיבלה פטור, והתגרשה ממנו לאחר שנתיים.
בוגרת בית הספר לאמנויות הבמה – בית צבי ברמת גן (מחזור כ"ד 1986). בכיתתה למדו ריטה, יגאל שדה וחגית דסברג.
אלבק נשואה ואם לשני ילדים, אחייניתה היא השחקנית לי אלבק.
קריירה.
משחק וקולנוע.
בשנים 1987–1989 שיחקה בתיאטרון הבימה. בין השאר בהצגה "גן ריקי", בתפקיד הנשי הראשי של יפעת. החזרות נערכו במשך ארבעה חודשים בהאנגר בקרית שאול, המחזה נכתב תוך כדי אימפרוביזציות בידי דויד גרוסמן והבמאי היה מיכאל גורביץ'. אחר-כך שיחקה בתיאטראות בית ליסין, החאן, באר שבע, והספרייה.
ב-1993 שיחקה בהצגת הנונסנס "לופ", מאת ובבימויו של יוסף אל-דרור. איתה שיחקו דב נבון, קרן מור, עמוס שוב ושרון בר-זיו.
בשנות התשעים שיחקה בטלוויזיה, בין השאר ב"מרחב ירקון" בבימוי חיים בוזגלו בתפקיד דנה, מפקדת תחנת המשטרה, "משפחה וחצי" מאת גלילה רון־פדר-עמית ו"זינזאנה" בבימוי חיים בוזגלו בתפקיד דיטה זינגר, מפקדת הכלא.
בקולנוע שיחקה בין השאר ב"עונת הדובדבנים" מאת ובבימויו של חיים בוזגלו (1991), בתפקיד הראשי "ריקוד על החוף" מאת ובבימויו של שמואל בנית (1992), בתפקיד הראשי "קופסה שחורה" בבימויו של יעוד לבנון (1993) ו"מדוזות" מאת אתגר קרת ושירה גפן, בבימויה של גפן (2007).
בשנת 1999 התחילה אלבק ללהק. היא בעיקר מייצאת שחקנים ישראלים לחו"ל ומלהקת פרסומות. בישראל ליהקה שחקנים לפרסומות של חברות שונות. מלהקת שחקנים גם לפרסומות בארצות שונות בעולם.
ליהקה לסרטים הישראלים "הארץ הקדושה" בבימויו של איתן גורלין (2001). ליהקה לסרטי הפעולה האמריקאים "הממלכה", "חקירה מעבר לקווים", "הבוגד", "אל תתעסקו עם הזוהן" ו"מלחמת העולם Z". בטלוויזיה ליהקה בין השאר את הסדרות "פיק אפ", "ראש גדול", "אגדת דשא" ול"מערת הקבורה של ישו", הסרט התיעודי שהפיק ג'יימס קמרון.
עסקים ופילנתרופיה.
במקביל לקריירת משחק פעלה כאשת עסקים. בסוף שנות ה-80 הייתה שותפה להקמת עסק לגידול ושיווק דגים בקניה.
אלבק היא חברת הנהלה ציבורית של מכון הערבה. מכון הערבה ללימודי הסביבה, הוא מרכז אקדמי אזורי לפיתוח מנהיגות סביבתית במזרח התיכון, הממוקם בקיבוץ קטורה בערבה הדרומית. המכון עוסק משנת 1996 בתוכניות לימודים, מחקר אקדמי ומעורבות חברתית, בתחומי הסביבה השונים, תוך דגש על שיתוף פעולה בין ישראל ושכנותיה. מכון הערבה פועל במספר מישורים למען פיתוח מנהיגות סביבתית ושיתוף פעולה אזורי, ומקיים תוכנית לימודים בינתחומית, תוכניות מחקר, רשת בוגרים עולמית, תמיכה בפרויקטים סביבתיים ומעורבות חברתית.
משנת 2010 עובדת באפריקה בתחום אנרגיה סולארית. במהלך השנים 2010–2014 יזמה ברואנדה ביחד עם אן היימן הפילנתרופית שהקימה את כפר היתומים ברואנדה, בניה של תחנת כוח סולארית 8.5 MW בכפר הנוער "אוגוזו שלום" (פירוש השם: המקום בו מתייבשות הדמעות) וגיבוש קונספט לבניה תחנות יחד עם כפרי נוער שחלק מההכנסות התחנה יעזרו לממן את כפרי הנוער.
JAT איירווייז
מיכאל טוכפלד
מיכאל טוכפלד (נולד ב-1952) הוא עיתונאי ושדרן רדיו וטלוויזיה.
ביוגרפיה.
טוכפלד לימד אנגלית ותקשורת בישיבת בני עקיבא נחלים. את דרכו העיתונאית החל בתוכנית "יומן מורשת" ברשת א' של קול ישראל. בהמשך עבד במשך כשבע-עשרה שנים ברשת ב של קול ישראל כמגיש, עורך, כתב בכנסת וכתב לענייני משפט ודתות. במקביל היה בעל טור פרשנות פוליטית בעיתון מקור ראשון ובעל טור ראיונות פוליטי קבוע.
מאז הקמתו של ערוץ הכנסת ב-2004 ועד 2009 שימש בו כמגיש תוכניות ומשדרי חדשות, בעיקר אולפן פתוח ששודרה מדי יום חול בשעה 14:00 וכן את המהדורה המרכזית. בשנת 2011 עמד בראש מחלקת החדשות ברדיו קול חי במשך שבעה חודשים. הגיש תוכנית שבועית ברדיו גלי ישראל והיום הוא כתב ופרשן ב מקור ראשון.
בשנת 2022 יצא לאור הרומן הראשון של טטכפלד- "תיקון" בהוצאת ידיעות ספרים.
טוכפלד מתגורר בפתח תקווה, נשוי לדבורה ואב לארבעה: מתי טוכפלד, הכתב הפוליטי של ישראל היום; הרב איתי טוכפלד, ר"מ עתודאים במרכז האקדמי לב ירושלים; אריאל טוכפלד, מהנדס תעשייה וניהול ויהונתן טוכפלד, מבעלי משרד הפרסום הדיגיטלי "42".
תנאי גבול בדינמיקה של זורמים
בדינמיקה חישובית של זורמים , (Computational fluid dynamics CFD), תנאי הגבול הם חלק עיקרי בהגדרה ופתרון בעיה. על המשתמש להגדיר את תנאי הגבול בצורה נכונה, חכמה ויעילה תוך היכרות והבנה של תפקידם באלגוריתם הנומרי.
תנאי שפה שאינם מוגדרים היטב, עלולים להוביל לפתרון שגוי והגדלה של הזמן לפתירת הבעיה. בעיות בלתי תמידיות דורשות בנוסף גם "תנאים התחלתיים" המגדירים את הערכים התחלתיים של הזרימה.
תנאי גבול בכניסה.
בתנאי שפה בכניסה, צריך להגדיר את הפילוג של כל המשתנים במהירות הראשית.
משתמשים בתנאי שפה מהסוג הזה בעיקר כאשר המהירות בכניסה ידועה.