"העיר" נחשב במשך השנים, מאז הקמתו, לעיתון פרובוקטיבי. חלק מתדמיתו השונה באה לידי ביטוי בטורים האישיים הקיצוניים, בכתבות החושפניות, ואף בפרסומת למכוני ליווי. הוא היה היחיד שפרסם כתבות הנוגעות בהומוסקסואליות, בברנז'ה התל אביבית ובשאר נושאים חדשניים לתקופה. עם השנים התמתן העיתון. "העיר" נודע גם באירועים שארגן מדי שנה, בהם "טעם העיר" (אירוע אוכל) ו"שוק מעצבי העיר" (אירוע אופנה) וועידת העיר לעסקים באילת.
בשנת 1988 הגיש עורך העיתון מאיר שניצר עתירה לבג"ץ נגד הצנזור הצבאי הראשי, שידועה כ"בג"ץ שניצר". בעתירה זו יצאו שניצר והעיתונאי אלוף בן נגד החלטת הצנזורה לאסור פרסום כתבה שהכילה קטעים שעסקו בביקורת אודות תפקודו של ראש "המוסד" ועיתוי החלפתו. העתירה, שהייתה הפעם הראשונה שבה עמד היקף סמכותו של הצנזור הצבאי הראשי לביקורת שיפוטית, התקבלה על ידי שופטי בג"ץ.
בעקבות מודעות בעיתון של מתן שירותי זנות, הורשעה ב-2004 רשת שוקן.
בנוסף לכתבות שנכתבו במיוחד עבורו, פרסם "העיר", כחלק מרשת שוקן, גם כתבות המתפרסמות בכל מקומוני הרשת. לעיתים הגיליון כולו הוקדש לנושא אחד. דוגמה לכך היא גיליון 21 באפריל 2006, שהוקדש כולו למאמרים על 25 סדרות טלוויזיה.
בשנת 2007, מותגו רוב מקומוני רשת שוקן תחת השם "העיר" בתוספת שם העיר בה הופצו, ושם העיתון שונה ל"העיר תל אביב" (כך לדוגמה שונה שם העיתון הירושלמי כל העיר ל"העיר - ירושלים" וכלבו בחיפה הפך ל"העיר - חיפה"). לאחר מספר שנים המיתוג מחדש בוטל.
מ-5 במרץ 2010 הודפס העיתון בפורמט A4 ובמעטפת כרומו. ב-16 בדצמבר 2010 מוזג "העיר" לתוך מוספו "עכבר העיר".
עכבר העיר.
עכבר העיר היה מדריך תרבות, בילוי ופנאי, שהחל את דרכו כמוסף של מקומון "העיר".
המדריך הוקם ונערך לראשונה על ידי קובי ניב, והוא קיבץ בתוכו את אירועי השבוע הקרוב, וכולל מידע בנושאי הפנאי השונים - קולנוע, מוזיקה (הופעות) ותערוכות אמנות, בנוסף לביקורות וטורים אישיים. אחד המאפיינים של "עכבר העיר" היה שעריו המאוירים על ידי אמנים ישראליים, בהם עמוס בידרמן, דודו גבע, אמיתי סנדי ואחרים. בנוסף לכך, פורסמו מספר מוספים מיוחדים בשנה, שהבולט בהם הוא "עכבר עולם", מדריך חו"ל אלטרנטיבי. שמו של המוסף נגזר משם המשל אודות "עכבר העיר ועכבר הכפר".
ב-22 במאי 2006, עלה לרשת אתר האינטרנט "עכבר העיר". ב-7 בינואר הושק האתר רשמית, לאחר שנים בהן לרשת שוקן לא היה כל ייצוג באינטרנט. עכבר העיר הוא אתר תרבות, בילוי ופנאי המספק הן מדריך אירועים והן כתבות תרבות בתחומים שונים. האתר פעיל במספר תחומים: אוכל, לילה, סרטים, במה, טלוויזיה, מוזיקה, אמנות ופעילויות ילדים.
ב-16 בדצמבר 2010, עבר "עכבר העיר" המודפס שינוי פורמט - יריעתו הורחבה לגודל A4 ותכניו אוחדו עם עיתון "העיר". לתפקיד העורך הראשי מונה עומר שוברט.
ב-21 במרץ 2013 יצא לאור הגיליון האחרון של "עכבר העיר" לפני הפסקה של 4 שנים בהוצאת העיתון. בפברואר 2017 החליף האתר מערכת ניהול תוכן ועבר שינוי עיצובי ניכר.
ב-3 במרץ 2017, חזרה להופיע מהדורת דפוס של "עכבר העיר", כאשר הפעם מדובר במדריך ארצי, המשקף את התכנים באתר ולהפך. המנכ"לית והעורכת הראשית של "עכבר העיר" הייתה טל לוין.
באוגוסט 2017 החליטה קבוצת "הארץ" להפסיק את הדפסת "עכבר העיר" ולהטמיע חלק מתכני "עכבר העיר" באתר "הארץ". בדצמבר 2017 הודיעה קבוצת "הארץ" על מיזוג מלא של "עכבר העיר" במדור התרבות של אתר "הארץ", כך ש"עכבר העיר" יפעל כמדריך בילויים ואירועים בלבד.
עכבר העיר קפה.
עכבר העיר קפה הייתה רשת חברתית מקוונת של אתר עכבר העיר. היא עלתה לאוויר בדצמבר 2008 והתרכזה בתחומי התרבות, האמנות, הבידור והפנאי. בעיקר אפשר האתר לגולשים לכתוב בלוגים וביקורת על סרטים, מוזיקה, מסעדות והופעות.
האתר פעל בחינם, והיה אומר להתבסס על הכנסות מפרסום. בשנים הראשונות זכה להצלחה, אך במשך השנים, עם העלייה בפופולריות של פייסבוק מספר הגולשים באתר ירד. ביולי 2020 הודיע קבוצת הארץ כי "עכבר העיר קפה" והאתר המקביל "TheMarker Café" ייסגרו וכל התוכן שבהם ימחק.
לוח העיר.
בשנת 1986 ייסד אהרון (אהרל'ה) רוזנברג, במסגרת העיתון את "לוח העיר". לוח מודעות למכירת נדל"ן, השכרת נכסים, מכירת והשכרת נדל"ן עסקי, מודעות למכירת רכב ומודעות של בעלי מקצוע ונותני שירותים. בנוסף ניתן היה לפרסם בו מודעות בנושאים כגון הכרויות, ו"מציעים למכירה". הלוח זכה להצלחה רבה ונתח השוק שלו הלוח, הגיע בשנת 1998 ל-33% באזור המרכז. בחיפה, ירושלים ואשדוד היה כ-65% והוא היה מופץ כמוסף בעיתוני רשת שוקן ועיתון הארץ בסופי שבוע. הלוח נהג לפרסם את עצמו ברדיו באמצעות ג'ינגלים הומוריסטיים.
תחום הלוחות היו אחד מאפיקי ההכנסות היציבים בעיתונות המקומית בישראל, אך בתחילת שנות ה-2000 סבל התחום מכניסה של אתרי אינטרנט שבהם ניתן לפרסם בחינם. לוח העיר הקים אתר אינטרנט משלו, בשיתוף קבוצת וואלה! תקשורת, בו גם היה ניתן לפרסם בחינם. לאחר שנפסק שיתוף הפעולה עם קבוצת וואלה!
היא רכשה את אתר יד2 המתחרה. בשנת 2017 הושק מחדש לוח העירכאתר למכירת נדל"ן בלבד.
טרי פרצ'ט
נהר הטיצ'ינו
קיר טיפוס
שושלת טיודור
קארל החמישי
ריצ'ארד השלישי
קתולי
אוטר פרדש
אוּטַּר פְּרַדֵש (בהינדי: उत्तर प्रदेश, באורדו: اتر پردیش; מילולית: המחוז הצפוני) היא אחת מ-28 המדינות המרכיבות את הודו. המדינה שוכנת בצפון הודו והיא המאוכלסת ביותר בהודו עם כ-216 מיליון תושבים המהווים כשישית מאוכלוסיית הודו, והרביעית בשטחה. אוטר פרדש היא הישות התת-מדינית המאוכלסת ביותר בעולם, ולו הייתה מדינה עצמאית הייתה נחשבת למדינה החמישית בעולם באוכלוסייתה – גדולה יותר מאוכלוסיית ברזיל.
למדינה יש גבול חיצוני עם נפאל, והיא גובלת עם הריאנה, ראג'סטאן, מאדהיה פרדש, אוטראקהאנד, צ'האטיסגאר, ג'הרקאנד, ביהר והטריטוריה של דלהי.
עיר הבירה של אוטר פרדש היא לאקנאו (Lucknow) והעיר הגדולה בה היא קאנפור. בית המשפט העליון שוכן באללהאבאד (העיר בה מתקיים הקומבה מלה). נהר הגנגס עובר במדינה, ולגדותיו כמה מעריה העתיקות והחשובות ביותר של הודו ובהן אללהאבאד וואראנסי, וכן נהר היאמונה, אשר על גדתו נמצאת אגרה (בה שוכן הטאג' מהאל).
אוטר פרדש הייתה המדינה המאוכלסת ביותר בעולם שנשלטה על ידי קומארי מאיאוואטי - אישה ממעמד הטמאים שנבחרה לראשות הממשלה ארבע פעמים במהלך השנים 1995–2012, החל מגיל 39, ובכך יצרה תקדים בהיותה ראש הממשלה הצעירה ביותר בהודו, אישה, וממעמד נחות.
היסטוריה.
עמק הגנגס היה ערש לידתה של הדת הבודהיסטית, ובעיר סרנאט נישאה הדרשה הראשונה של הבודהה. באזור שלטו זו אחר זו ממלכת מגדהא, האימפריה המאורית בתקופתה הותיר אשוקה הגדול בסרנאט את עמודו שיהפך לסמל האריות של הודו ולגלגל הצ'אקרה שעל דגל הודו. מכאן הפיץ את הבודהיזם לכל רחבי המזרח הרחוק. ממלכת גופטה הייתה השליטה הבאה בעמק הגנגס. ראג'פוטים שלטו באזור במהלך האלף הראשון לספירה, ובתחילת האלף השני הגיעו פולשים מוסלמים ממערב וכבשו את עמק הגנגס, בהקימם שושלות אחדות שבאו זו אחר זו, והפיצו את האסלאם מסינד במערב (בתחומי פקיסטן של ימינו) עד לבנגל במזרח. במאה ה-16 הפך האזור לחלק מהאימפריה המוגולית. הנוואבים של אוואד (Oudh), היו שליטים מוסלמים ששלטו בחלק של צפון-מרכז הודו במשך קרוב למאה שנים לאחר דעיכתה של האימפריה המוגולית. בתקופה שאחרי דעיכת האימפריה המוגולית נותר חבל ארץ זה בחלקו כממלכת אוואד וחלקו בשלטון האימפריה המראטהית, עד שבמהלך המחצית הראשונה של המאה ה-19 השתלטה בהדרגה חברת הודו המזרחית הבריטית על ממלכות אזור זה, בזכות דוקטרינת הפקיעה של הלורד דלהאוז, על-פיה כל נסיכות או שטח וסאלי שבהשפעת הבריטים, כאשר לאחר מות השליט נותרת ללא שליט חוקי או יורש ישיר, עוברת לשלטון ישיר של הבריטים. במרד ההודי הגדול של 1857 חברו ממלכות כגון ג'האנסי, אוואד וגבאלייאר למורדים בבריטים, אולם עם דיכוי ההתקוממויות המקומיות קיבל הכתר הבריטי חסות על "איחוד המחוזות" - באנגלית United Provinces - U.P שהפכו בעצמאות הודו להיות "המחוז הצפוני" U.P - Uttar Pradesh.
פוליטיקה.
מערכת השלטון באוטר פרדש היא דמוקרטיה ייצוגית ופרלמנטרית. המדינה היא אחת משבע המדינות בהודו עם פרלמנט דו-ביתי. האספה המחוקקת (הבית התחתון) מורכב מ-404 נציגים הנבחרים אחת לחמש שנים. המועצה המחוקקת (הבית העליון) מורכב מ-110 נציגים, כאשר שליש מתוכם פורשים לאחר שנתיים. מכיוון שאוטר פרדש היא בעלת האוכלוסייה הגדולה ביותר בהודו, היא שולחת הכי הרבה נציגים לפרלמנט ההודי (80 נציגים ללוק סבהה ו-31 נציגים לרג'יה סבהה), ולכן היא מרכזית מאוד בפוליטיקה הארצית.
דמוגרפיה.
אוטר פרדש היא המדינה הגדולה ביותר בהודו מבחינת אוכלוסייה; שישית מההודים גרים במדינה זו. שיעור גידול האוכלוסין במדינה גבוה מאוד - משנת 1991 ועד 2001 גדלה האוכלוסייה ב-26%. הצפיפות היא 828 נפש לקמ"ר, מה שהופך אותה לאחת המדינות הצפופות בהודו. נכון לשנת 2011 שיעור האוריינות עומד על כ-70%, 4% מתחת לממוצע הארצי. שיעור האוריינות בקרב הגברים עומד על כ-79%, ובקרב בנשים - 59%. השפה הרשמית במדינה היא הינדית, שאותה מדברת רוב האוכלוסייה (91.32%). לאורדו מעמד של שפה רשמית שנייה.
כלכלה.
התמ"ג של אוטר פרדש מציב אותה ככלכלה השלישית בגודלה בהודו, לאחר מהאראשטרה וטאמיל נאדו. היא תורמת 7.8% לתמ"ג ההודי.
חינוך.