מקלרוי לקח על עצמו את האחריות לחלק מהסיבות לפער הטילים. כאשר נשאל אם ארצות הברית מפגרת מאחורי הרוסים בתחום הלוויינים והטילים, הוא השיב בחיוב. מאוחר יותר הוא סייג את תשובתו בכך שהוא ציין שבעוד שברית המועצות מתקדמת בתחום הלוויינים, אין זה בהכרח שהיא מתקדמת בתחום הטילים, ושוב ושוב הוא ציין שהטילים הבליסטיים האמריקאים לטווח בינוני המוצבים מעבר לים מהווים איום על הרוסים באותה מידה שהטילים הבליסטיים הבין-יבשתיים של ברית המועצות המוצבים בשטחה מהווים איום על ארצות הברית. אך הטענות בנוגע לפער הטילים נמשכו. כאשר סיים מקלרוי את תפקידו בדצמבר 1959, הוא ציין ששתי המעצמות מחזיקות בערך באותו מספר של טילים בליסטיים בין-יבשתיים, אך אם ברית המועצות תבנה טילים עד קצה גבול היכולת שלה וארצות הברית תבנה את מספר הטילים שהיא מתכננת, יהיו ככל הנראה ברשותה של ברית המועצות יותר טילים בהשוואה לאלו של ארצות הברית במהלך השנים 1961 – 1963. הוויכוח על פער הטילים נמשך עד תום תקופת נשיאותו של אייזנהאואר והיה לסוגיה בולטת בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1960.
במובנים מסוימים החישו שיגורי הספוטניקים את חקיקתו של "חוק הארגון מחדש של מחלקת ההגנה" של 1958 (Defense Reorganization Act of 1958). אף על פי שהנשיא אייזנהאואר הטיל את כל כובד משקלו להשגת ההסכמה על חקיקה זו, מקלרוי היה זה שתרם רבות להשגתה. החוק השפיע באופן משמעותי על ההתפתחות הארגונית של מחלקת ההגנה ועל תפקידו של המזכיר. מקלרוי שקל את ההיבטים החשובים ביותר של תהליך הארגון מחדש שייעל את מבנה הפיקוד המשולב וייצור מערך חזק של מחקר והנדסה צבאיים, כולל DARPA (הסוכנות הצבאית לפרויקטים מחקריים מתקדמים) בראשותו של רוי ג'ונסון, סגן-הנשיא של חברת ג'נרל אלקטריק.
כמו תמיד, תוכניותיה של מחלקת ההגנה הושפעו באופן משמעותי מתקציבה. אף על פי שממשל אייזנהאואר היה נחוש לשלוט בהוצאותיו ולאזן את התקציב, מקלרוי לא שם את שיקולי המוכנות הצבאית מעל השיקולים הכלכליים. כמי שתמך נמרצות בהגשת סיוע צבאי לבעלות בריתה של ארצות הברית, הוא דחף לתמיכה של הקונגרס והציבור בתוכנית. "הסיוע הצבאי", הוא אמר, "הוא עבור הגנתה של ארצנו מה שפעולות למניעת שריפות מהוות עבור לוחמה באש. לרשותך יכול לעמוד הציוד הטוב ביותר, מערכת מתזי המים החדישה ביותר במפעל שלך, אך היא תהיה חסרת ערך אם לא תנקוט בצעדים לשליטה על האש לפני שהיא תגיע למפעל שלך". עם זאת, הוא ניהל תקציב שהיה מוגבל. על אף הדאגה הציבורית בנוגע למוכנות לנוכח לווייני הספוטניק הרוסיים והלחץ שהופעל מצד המפלגה הדמוקרטית להוציא יותר כספים, לא נכנס ממשל אייזנהאואר לפאניקה. בעוד שהוא שינה כמה מסדרי העדיפות התקציביים, במיוחד מתן עדיפות לפיתוח, ייצור והצבת טילים, לא בוצעו הגדלות משמעותיות בתקציב ההגנה. הנשיא אייזנהאואר והמזכיר מקלרוי טענו שהתקציב מתאים בדיוק להבטחת ביטחון האומה. בתקופת כהונתו של מקלרוי כמזכיר ההגנה נותר תקציב מחלקתו יציב. ב-1958 הוא עמד על 41.1 מיליארד דולר, ב-1959 על 42.1 מיליארד דולר וב-1960 על 40.2 מיליארד דולר.
ב-1957, כאשר נעתר מקלרוי לבקשתו של אייזנהאואר לשמש כמזכיר ההגנה, הוא הגביל מראש את משך כהונתו לשנתיים. אף על פי שנשמעו ביקורות על כך שהמזכיר מסיים את תפקידו זמן קצר לאחר שלמד את מלאכתו, אישר מקלרוי בראשית 1959 שהוא יתפטר לפני תום השנה. ההערכות שסגנו של מקלרוי, דונלד א. קוורלס, יירש אותו, הוזמו עם מותו של זה האחרון במאי אותה שנה. מזכיר הצי, תומאס ס. גייטס, החליף את קוורלס לאחר פטירתו וכאשר נכנסה התפטרותו של מקלרוי לתוקף ב-1 בדצמבר 1959 הוא החליפו. למעשה, מקלרוי שירת כמזכיר ההגנה למשך זמן ארוך יותר מכל קודמיו, למעט וילסון. ביום סיום כהונתו העניק הנשיא אייזנהאואר למקלרוי את מדליית החירות.
שנותיו האחרונות.
לאחר תום כהונתו כמזכיר ההגנה מונה מקלרוי ליושב ראש מועצת המנהלים של חברת פרוקטר אנד גמבל. ניל מקלרוי מת ממחלת הסרטן ב-30 בנובמבר 1972 בסינסינטי בגיל 68. הוא הניח אחריו את רעייתו, קמילה פ. מקלרוי, שתי בנות ובן ותשעה נכדים.
Another Saturday Night
Another Saturday Night (בעברית: עוד מוצאי שבת) הוא סינגל שהיה להיט של סם קוק בשנת 1963 ונכלל באלבומו, Ain't That Good News. את השיר כתב קוק כשהיה בסיבוב הופעות באנגליה, ושהה בחדר במלון, בו לא הורשה לארח נשים. השיר הגיע למקום העשירי בבילבורד הוט 100, והגיע למקום הראשון במצעד R&amp;B למשך שבוע אחד. במצעד הסינגלים הבריטי הגיע השיר למקום ה-23.
המתופף האל בליין ניגן בגרסה של סם קוק. מוזיקאים נוספים שהשתתפו בהקלטה היו ג'ון אנדרסון בחצוצרה, ג'ון יואינג בטרומבון, ג'וול גרנט בסקסופון, ריי ג'ונסון בפסנתר, קליפטון וייט ורנה הול בגיטרות, וקליפורד הילס בבס.
הגרסה של קט סטיבנס.
ב-1974 הקליט קט סטיבנס גרסת כיסוי משלו לשיר, שהגיעה למקום השישי במצעד הוט 100 האמריקני, ולמקום ה-13 במצעד Easy Listening. בקנדה הגיע השיר לראש המצעד פעמיים ב-28 בספטמבר וב-19 באוקטובר. בארץ מולדתו של סטיבנס, בריטניה, הגיע השיר למקום ה-19. סטיבנס, שהתאסלם והחליף את שמו ליוסוף אסלאם, שינה אחר כך את מילות השיר מתיאור מאהב נרגז, לתיאור אדם המחפש עבודה.
מייקל האצ'נס
מייקל קאלנד ג'ון האצ'נס (; 22 בינואר 1960 – 22 בנובמבר 1997) היה מוזיקאי אוסטרלי, אשר נודע בתור סולן להקת הרוק INXS שזכתה להצלחה גדולה בהובלתו במהלך שנות ה-80 וה-90, ומכרה מעל ל-60 מיליון עותקים של אלבומיהם ברחבי בעולם.
חייו הפרטיים הסוערים, שכללו רומנים עם נשים ידועות, התמכרויותיו לסמים והדיכאון ממנו סבל פורסמו בהרחבה בצהובונים ברחבי העולם.
האצ'נס נמצא תלוי ללא רוח חיים במלון בו שהה בסידני ב-22 בנובמבר 1997.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
האצ'נס נולד ב-22 בינואר 1960 לקלנד ולפטריסיה האצ'נס בסידני שבאוסטרליה, ולו שתי אחיות, אמו הייתה ממוצא אירי. כשהיה ילד המשפחה עברה להונג קונג, שם הראה כישורים בשחייה אשר נקטעו עקב פציעה בידו, לאחר מכן החל לגלות עניין בכתיבת שירים ואף שר בפרסומת לחנות צעצועים מקומית בהיותו ילד. 1972 המשפחה שבה לסידני. בעת לימודי התיכון בסידני פגש את אנדרו פאריס, מוזיקאי חובב וזה הציע לו להצטרף ללהקתו, בסופו של דבר להקה בשם "האחים פאריס" הוקמה ב-1977, אשר חבריה הם טים פאריס (אחיו של אנדרו), כגיטריסט, אנדרו כקלידן, ג'ון פאריס, האח הצעיר כמתופף, האצ'נס כסולן וגארי בירס, חבר משותף כבסיסט. הלקה ערכה את הופעתה הראשונה ב-16 באוגוסט 1977, ליד סידני.
INXS ופרויקטים נוספים.
לאחר הופעות בשם The Vegetables הלהקה בחרה לעצמה בסוף את השם INXS (מבוטא כ- In excess) ב-1979. במאי 1980 הוציאה את הסינגל הראשון שלה, "Simple Simon"/"We Are the Vegetables", ובאוקטובר אותה שנה יצא לאור אלבומה הראשון של הלהקה אשר נשא את שמה. האצ'נס שימש ככותב השירים העיקרי לכל אורך פעילות הלהקה עד ליום מותו. עד לשנת 1984 הוציאה הלהקה עוד שלושה אלבומים נוספים אשר זכו להצלחה בעיקר באוסטרליה. ב-1986 האצ'נס כיכב בסרט אוסטרלי בשם "כלבים בחלל".
בשנת 1987 יצא לאור אלבומה השישי של הלהקה, Kick, אשר זיכה לבסוף את הלהקה להצלחה גם מחוץ לאוסטרליה והגיע לצמרות המצעדים גם בבריטניה וארצות הברית. נכון לשנת 2012 האלבום מכר למעלה מ-20 מיליון עותקים והעלה את האצ'נס למעמד של כוכב בינלאומי. גם אלבומה הבא של הלהקה X אשר יצא לאור ב-1990 זכה להצלחה ואף זיכה את האצ'נס בפרס "האמן הבינלאומי הטוב ביותר" בטקס פרסי המוזיקה הבריטית ב-1991.
האצ'נס גילם את דמותו של פרסי ביש שלי בסרטו של רוג'ר קורמן "Frankenstein Unbound" אשר יצא לאקרנים ב-1990.
הלהקה הוציאה אלבום נוסף בשם "Welcome to Wherever You Are" בשנת 1992 אשר זכה להצלחה גם הוא, לאחר מכן הצלחתה של הלהקה ירדה משמעותית, כאשר שני האלבומים הבאים של הלהקה, Full Moon, Dirty Hearts אשר יצא לאור ב-1993 ו- Elegantly Wasted אשר יצא לאור ב-1997 זכו להצלחה מועטה, והלהקה המעיטה להופיע.
סגנונו.
להאצ'נס היה קול באריטון. מגזין בילבורד תיאר אותו כ"כריזמטי, מפתה ובעל נוכחות בימתית שאי אפשר להתעלם ממנה", דייב סימפסון מעיתון הגרדיאן כתב עליו כי הוא "אדם שנולד להיות על הבמה והוא ללא ספק נהנה מכל רגע עליה"
חייו האישיים ומותו.
שמו של האצ'נס נקשר במהלך חייו למספר ידועניות בהן קיילי מינוג (עליה כתב את הלהיט "Suicide Blonde"), בלינדה קרלייל והלנה כריסטנסן. כמו כן האצ'נס נודע בהתמכרויותיו לסמים.
באוגוסט 1992 הותקף על ידי נהג מונית בקופנהגן לאחר שזה סירב להזיז את רכבו. התקיפה הותירה את האצ'נס עם שבר בגולגולת ואובדן כמעט מלא של חוש הטעם והריח, הפציעה הובילה את האצ'נס לתקופות של דיכאון ואגרסיביות, חבר להקתו גארי בירס טען כי בתקופה לאחר הפציעה הוא איים ותקף כמעט כל חבר בלהקה.
באמצע שנות ה-90 האצ'נס החל לצאת עם מגישת הטלוויזיה הבריטית פולה ייטס, אשר עזבה את בעלה, המוזיקאי בוב גלדוף לטובתו. לשניים נולדה בת, טייגר לילי, ב-22 ביולי 1996.
ייטס הייתה אמורה לבקר את האצ'נס יחד עם ארבעת ילדיה (שלושה מהם מהנישואין לגלדוף), אך גלדוף מנע זאת בעקבות קרבות משמורת עליהם.
האצ'נס נמצא מת בבית מלון בסידני ב-22 בנובמבר 1997, כאשר חגורה כרוכה סביב צאוורו. סיבת המוות הרשמית נקבעה כהתאבדות.
הן גלדוף והן ייטס שוחחו בטלפון עם האצ'נס בבוקר יום מותו, ייטס סיפרה כי האצ'נס היה נסער במיוחד כאשר שמע כי לא יוכל לפגוש את בתו וגלדוף העיד כי השיחה ביניהם אודות בתו נגמרה בטונים צורמים.