מדיניות הפנים של פרייזר ספגה ביקורת רבה. הקצב האיטי של הסרת הקיצוב שהיה נהוג בתקופת המלחמה, ותמיכתו בקיומם של אימוני חובה צבאיים בעת שלום, כפי שהוגשו למשאל עם שנערך ב-1949, הזיקו לו מבחינה פוליטית. עם צמצום בסיס התמיכה בו בקרב מצביעי הלייבור המסורתיים, ועם התעייפות הציבור מהצעדים שנותרו על כנם מתקופת המלחמה, הצטמצמה האהדה הציבורית כלפי פרייזר. בבחירות הכלליות של 1949 נחלה המפלגה הלאומית ניצחון סוחף והביסה את ממשלת הלייבור.
מנהיג האופוזיציה.
לאחר הבחירות כיהן פרייזר כמנהיג האופוזיציה, אך הירידה במצב בריאותו מנעה ממנו להשקיע את מלוא אונו בתפקיד. פיטר פרייזר מת בוולינגטון בגיל 66 ונקבר בבית הקברות קארורי שבעיר. את תפקידו כמנהיג הלייבור ירש וולטר נאש.
היחס לציונות.
פרייזר נחשב לידיד הציונות ותומך בהקמת בית לאומי ליהודים בארץ ישראל. בשנת 1943 הוא נאם בכנס ציוני בניו זילנד והביע תמיכה בשיבת היהודים לארץ ישראל. בינואר 1946 פרסם הודעה התומכת בנאמנות בינלאומית על ארץ ישראל. ביולי 1949 נרשם פרייזר בספר הזהב של הקרן הקיימת לישראל על ידי הקהילה היהודית בווילמינגטון.
משל לחם החיים
ג'ים ווב
משה מלר
משה מלר הוא קצין צה"ל במיל' בדרגת אלוף-משנה. פיקד על גדוד 61 בחטיבת אגרוף הברזל במלחמת יום הכיפורים ועוטר בעיטור המופת.
מלר נולד בקיבוץ בית הערבה. במלחמת העצמאות היה בן 4 כשפונה מהמקום עם שאר חברי הקיבוץ. משפחתו עברה לקיבוץ כברי בו גדל.
שירות צבאי.
עם גיוסו לצה"ל ב-1962 התגייס לנח"ל, עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בתום הקורס שב לנח"ל והיה למפקד מחלקה. לאחר מכן החליט לעבור הסבה לשריון ובסופה שירת כסגן מפקד פלוגה בגדוד 82 של חטיבה 7. לאחר שחרורו למד הנדסה בטכניון ובתחום לימודיו עבד שם כחוקר. במלחמת ששת הימים גויס למילואים ופיקד על פלוגת טנקי צנטוריון 5 בגדוד 125 של חטיבת אגרוף הברזל. הוא לחם בחזית המצרית והשתתף בקרבות בגזרת ג'בל ליבני. במהלך המלחמה נפצע מספר פעמים.
במלחמת יום הכיפורים פיקד על גדוד 61, גדוד טנקי צנטוריון בחטיבת אגרוף הברזל. תחת פיקודו לחם הגדוד בקרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן. ב-19 באוקטובר סבל מהתייבשות ובמקומו מונה למפקד הגדוד הקמב"ץ אורי גולדפרב, הגדוד סייע לכוחות הצנחנים בכיבוש אום בוטנה. במהלך הקרב נטל מלר חזרה את הפיקוד על הכוח שסייע בחילוץ יחידת חרמ"ש והיה תחת מתקפת נגד של הסורים. מלר סייע בחילוץ הכוחות עד שהטנק שלו נפגע, גולדפרב נהרג והוא נפצע. לאחר שהשתחרר מבית החולים חזר לפקד על הגדוד שעבר לחזית המצרית. על פועלם במלחמה עוטרו מלר בעיטור המופת וגולדפרב בעיטור העוז.
לאחר המלחמה היה מלר ממובילי תנועת המחאה וממייסדי תנועת "תמורה - ארץ ישראל שלנו". הוא חזר לשירות הקבע ופיקד על חטיבת הראל.
מלר
מלר הוא שם משפחה ממקור גרמני (Meller). זוהי הגרסה בגרמנית תחתית לשם "מילר" שפירושו טוחן.
פרד האריס
הנותנת
הנותנת הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2012 שכתבה וביימה הגר בן-אשר. הסרט נחשב פרובוקטיבי בעיני רבים, ומכיל סצנות עירום רבות.
עלילה.
הסרט מספר את סיפורה של תמר (הגר בן-אשר), אישה כבת 35, אם חד-הורית לשתי ילדות קטנות, המנהלת מערכות יחסים מיניות חושפניות ביותר, עם כמה גברים מהמושב בו היא מתגוררת. אל המושב מגיע שי (ישי גולן), וטרינר במקצועו, בן מושב לשעבר. הם מתאהבים. החל מרגע זה, הסרט שואל את השאלה האם תמר יכולה להתמסר אל האהבה הזו ומה שהיא דורשת. הסרט בנוי ללא דיאלוגים רבים בין הדמויות העיקריות, רובו עשוי שתיקה והתבוננות בטבע, המבטא את רגשותיה של תמר. ולכן מספר אירועים יתבררו רק בסופו של הסרט ולאחר מאמץ מחשבתי.
הפקה.
בסרט מככבים גם איצ'ו אביטל, יואב לוי, צחי חנן, סתיו ינאי ודריה פורמן. הצלם הוא עמית יסעור והעורך אסף קורמן. זוהי הפקה משותפת ישראלית-גרמנית (טרנספקס וזיגוטה הישראליות ורו פילמס הגרמניות) והוא נעשה במימון קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב, המפיק הוא מרק רוזנבאום.
הקרנות ופרסים.
הסרט הוקרן במסגרת שבוע המבקרים של פסטיבל קאן 2011. תמיכה נוספת למימוש הסרט הגיעה מפסטיבל טורינו, שם זכה התסריט בפרס הראשון, ומפסטיבל ברלין, אשר גם שם זכה בתחרות תסריטים.
הסרט נמכר להפצה מסחרית בעשר מדינות, בהן: ארצות-הברית, יפן, גרמניה, אוסטריה, שווייץ, טאיוואן קנדה ועוד, והוקרן גם בישראל.
הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אופיר לשנת 2011: לשחקנית הראשית הטובה ביותר (הגר בן-אשר), הצילום הטוב ביותר (עמית יסעור) ועיצוב התלבושות הטוב ביותר (לי אלמביק).
ב-11 במאי 2012 הייתה הצגת הבכורה של הסרט בתל אביב.
רובוט צבאי
רובוט צבאי הוא רובוט אוטונומי או מופעל מרחוק לשימוש צבאי.
היסטוריה.
רובוטים צבאיים היו קיימים כבר במלחמת העולם השנייה והמלחמה הקרה שם נעשה שימוש בגלית מוקש עוקב הגרמני והטלטנק הסובייטי.
על אף שהשימוש ברובוטים במלחמה הוא בדרך כלל נושא המוזכר במדע בדיוני, מתבצע מחקר נרחב על מנת שישמשו כאמצעי עתידי ללחימה. כבר היום מספר רובוטים צבאיים נמצאים בשימוש בצבאות שונים בעולם.
יש המאמינים שעתיד הלוחמה המודרנית יהיה על ידי שימוש במערכות נשק אוטומטיות. צבא ארצות הברית משקיע רבות במחקר ופיתוח על מנת לפרוס מערכות אוטומטיות שכאלה. המערכת הבולטת ביותר כיום בשימוש היא המטוס ללא טייס (לדוגמה: RQ-2 פיוניר ו-MQ-1 פרדטור) היכולה להיות חמושה בטילי אוויר-קרקע ומופעלת מרחוק בתפקידי סיור. בשנים 2004–2005 DARPA קיימה תחרויות ופרס של 2 מיליון דולר, במטרה לערב חברות פרטיות ואוניברסיטאות כדי לפתח כלי רכב בלתי מאויש שיוכל לנווט בשטח הקשה במדבר מוהאבי, בשנים 2012–2014 התקיימה תחרות אתגר הרובוטיקה של DARPA במטרה לפתח רובוטי שטח חצי-עצמאיים שיוכלו לבצע "משימות מורכבות בסביבות מסוכנות בהן אדם לא יכול לשרוד", בתחרות זו השתתפו גם חברות ישראליות.
לרובוטים צבאיים קיימים עדיין מגבלות טרם יהפכו לאוטונומיים בצורה מלאה משום שנדרשת התערבות מסוימת של בן אדם על מנת לוודא כי לא חל על המטרות מגבלות אש מסוימות, כפי שמוגדר בדיני המלחמה של אמנות ז'נבה.
בצה"ל.
בצה"ל מופעלים משנת 2009 כלי רכב בלתי מאוישים חצי-עצמאיים מסוג גארדיום המשמשים כאמצעי תצפית בעיקר בפיקוד הדרום, לאורך גדר המערכת. כלי הרכב נוסעים לאורך הצירים, כאשר 90% מהזמן הדבר נעשה ללא התערבות המפעיל. באותה שנה החל חיל הים להפעיל את הפרוטקטור, כלי שיט בלתי מאויש. כמו כן קיימים בצה"ל רובוטים המיועדים לפירוק מטעני חבלה הנקראים סה"ר (סייר הנדסי רובוטי), הסה"ר נע בצורה אוטונומית לצורך גילוי מטענים וטיפול בהם. בדומה לחיל הרגלים, חיל ההנדסה הקרבית מחזיק ברובוט צבאי קטן מדגם "רונ"י" המשמש למטרות סיור וסריקה.
סוגי רובוטים צבאיים.
כלי טיס בלתי מאויש (כטב"מ).
כלי טיס בלתי מאוישים הופיעו כבר בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20. הם החלו כמטוסים זעירים ללא טייס (מזל"טים) המופעלים בשלט רחוק ובהמשך התפתחו לכלים במגוון גדלים בעלי יכולות חצי-אוטונומיות וטווחי טיסה ארוכים. כיום ישנם מגוון רחב של כטב"מים למגוון משימות. בנוסף לכטב"מי מודיעין או הטעיה ישנם כטב"מי תקיפה, המסוגלים לירות חימוש מדויק על מטרות קרקעיות.
לדוגמה: הרמס 450, סקיילרק 1 והארופ.
כלי רכב בלתי מאויש (כרב"מ).
כרב"מ הוא כלי רכב (לרוב על בסיס רכב שטח, טרקטורון או כלי צמ"ה) שנע על פני הקרקע ומבלי שנמצא עליו בן אדם. הוא נועד בעיקר למשימות סיור, פינוי מוקשים ופתיחת צירים במצבים בהם נוכחות אדם עלולה להיות מסוכנת. הכרב"מ מצויד בדרך כלל בחיישנים ומצלמות על מנת לקבל קלט מהסביבה. יחסית לתחום הכטב"מים, תחום הכרב"מים נמצא רק בתחילת דרכו עקב הקושי לנווט את הכלי בקרקע רוויית מכשולים ומגבלות תנועה.
לדוגמה: גארדיום (מכונה בצה"ל "שותף נאמן"), רעם השחר, פו הדב ופנדה (דחפורי D9 בשירות צה"ל בשלט רחוק), שומר גבולות (כרב"ם), אוונגרד, סה"ר ו-SWORDS.
כלי שיט בלתי מאויש (כשב"מ).
כשב"מ יכול לשמש למשימות סיור ימיות, לוחמה ימית או איתור מוקשים ימיים, בצורה אוטונומית או כאשר הוא נשלט מרחוק, כחלק מצי של ספינות מאוישות או לבדו.
לדוגמה: קטאנה ופרוטקטור.
רובוטים לסילוק פצצות.
רובוטים לסילוק פצצות הם רובוטים בשלט רחוק שמופעלים על ידי חבלן ומטרתם לנטרל מטעני חבלה. רובוטי חבלה נמצאים גם בשימוש משטרתי-אזרחי ולא רק בשימוש הצבא. רובוטים אלה כוללים בדרך כלל מצלמת וידאו, זרוע עם צבת ולעיתים גם רובה שוטגאן. חלק מהרובוטים יכולים לנוע בצורה אוטונומית, לזהות מטענים ולנטרלם.
לדוגמה: רמוטק אנדרוס וטאלון.
השפעה.
יתרונות.
מייג'ור קנת רוז מצבא ארצות הברית מונה את היתרונות ברובוטים צבאיים בלחימה:"מכונות אינן מתעייפות. הן לא סוגרות את העיניים. הן לא מסתתרות תחת עצים כשמתחיל לרדת גשם ולא מדברות עם חבריהן... תשומת לב אנושית לפרטים בתורנות שמירה, יורדת בצורה משמעותית לאחר שלושים הדקות הראשונות... מכונות אינן יודעות פחד".ניתן דגש על כיצד להפוך את הרובוטים ליותר אוטונומיים, עד לרמה בה הם יוכלו לפעול בכוחות עצמם למשך תקופה ממושכת, ואפילו מעבר לקווי האויב. רוב הרובוטים הצבאיים מופעלים מרחוק ואינם נושאים נשק, הם משמשים למעקב, איסוף מודיעין, נטרול מטענים ועוד. הרובוטים שכן מצוידים בנשק מופעלים מרחוק כך שלא יהיו מסוגלים להרוג בצורה אוטונומית.
סיכונים.