עידו גנדל (נולד ב-1977) הוא מייקר, מתרגם, עורך וסופר ישראלי הכותב בעיקר בסוגות המדע הבדיוני והפנטסיה.
ביוגרפיה.
עידו גנדל הוא בעל תואר ראשון בפסיכולוגיה ובסוציולוגיה ותואר שני בפסיכולוגיה קוגניטיבית מטעם אוניברסיטת תל אביב.
הבלוג שלו, "הבייט הלבן", שעוסק בנושאי מייקינג (בעיקר מערכות אמבדד, תיכנות ואלקטרוניקה), פעיל מאז שנת 2012 והוא בין הבלוגים הבודדים בתחום בשפה העברית.
סיפוריו הקצרים הופיעו בזירות רבות בסצנת המדע הבדיוני הישראלית, ובכלל זה בשני כתבי העת המקומיים, מרקורי וחלומות באספמיה, וכן בגיליון האיחוד של פנטסיה 2000.
בשנת 2007 יצא לאור ספרו הראשון, "ימים באים", בהוצאת רסיס נהרה. הספר הוא אוסף סיפורים קצרים בז'אנר המדע הבדיוני והפנטסיה, והוא היה מועמד לפרס גפן 2008 בקטגוריית ספר המקור.
זכה פעמים אחדות בתחרויות כתיבה של האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה:
גנדל תרגם עבור המהדורה העברית של "סיינטיפיק אמריקן". הוא היה כתב מחשבים וטכנולוגיה בפורטל "נענע 10" וב-Mako, יוצר טור הנונסנס "רובונענע" והקומיקס "דאבל פאנץ' 3D" בערוץ "ג'נענע" של "נענע 10".
גנדל נשוי ואב לשלושה.
קישורים חיצוניים.
מיצירתו:
הר ציון (אונייה)
האונייה הר ציון (SS "Har Zion") הייתה אוניית נוסעים ומטען ארץ ישראלית. במלחמת העולם השנייה גויסה לשירות, הפליגה מבריטניה לארצות הברית וטובעה על ידי צוללת גרמנית. בטביעה נספו 36 מתוך 37 אנשי צוותה, מהם 17 ארץ ישראלים.
האונייה.
הר ציון, מקודם "רִיזְוֶולְיוֹ" (SS "Risveglio"), הייתה אוניית קיטור מעורבת להובלת נוסעים ומשא. היא, יחד עם אוניית הנוסעים "פרוגרסו", לימים - "הר הכרמל", היו האוניות הארצישראליות הראשונות שנרכשו על ידי חברת לויד ימי ארץ ישראלי ב-1935. האונייה נרשמה בנמל פמגוסטה בקפריסין והפליגה תחת דגל הצי המסחרי המנדטורי הבריטי.
האונייה נרשמה בקפריסין, משום שלא היה ברור לשלטונות המנדט הבריטי איך לרשום את ספינת הנוסעים הראשונה, מכיוון שיועדה להפליג בקווים בינלאומיים. כדי למנוע המתנה מיותרת בעגינה מול נמל חיפה, הפליג רב החובל אריך הירשפלד לקפריסין ורשם אותה שם. כך הפליגה "הר ציון" העברית-ארצישראלית תחת דגל בריטי.
באונייה "הר ציון" שירתה במשך כחצי שנה ויקטוריה דראמונד, קצינת המכונות הימית הראשונה בממלכה הבריטית. היא הפליגה באונייה בתפקיד קצינת מכונות שנייה.
טביעתה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גייסו הבריטים את "הר-ציון", ובסוף אוגוסט 1940 הפליגה האונייה בשיירה 205-OB מליברפול לסוואנה בארצות הברית בפיקודו של רב החובל האנגלי ג'ון נ' בייטון (John N. Beighton). ב-31 באוגוסט 1940 הותקפה האונייה על ידי הצוללת הגרמנית 38-U בפיקודו של היינריך ליבה (Heinrich Liebe). הפגיעה הייתה קטלנית, ו"הר ציון" טבעה באוקיינוס האטלנטי באתר משוער 56:20N 10:00W ועימה 36 אנשי צוותה, 17 מהם יהודים. איש צוות אחד, מסיק קפריסאי בשם אוסמן אַדֶם, ניצל על ידי המשחתת הפולנית "בּוּסקָווִיצָה" ("błyskawica").
הלויד הימי הארץ-ישראלי
הלויד הימי הארץ-ישראלי בע"מ (Palestine Maritime Lloyd Ltd) הייתה חברת ספנות עברית בתקופת היישוב, שנרשמה בפלשתינה-א"י בשלהי שנת 1934. החברה הוקמה כשותפות בין בעל אוניות מאיטליה לבין מספר אנשי ימאות עברים. במהלך שנות קיומה היא הפעילה את ספינת הנוסעים "הר ציון" ואת אוניות המשא "הר כרמל" ו"מרים". ספינות החברה הפליגו לים השחור, לים התיכון ולצפון אירופה.
הקמת החברה.
עם הקמתה רכשה לויד ימי מהשותף האיטלקי שתי אוניות מעורבות מטען ונוסעים, במטרה להפעילן בקו קבוע לאירופה בין חיפה לקונסטנצה. תוכננו תחנות בפמגוסטה שבקפריסין ובטריפולי שבלוב או, בביירות שבלבנון ובאיסטנבול שבטורקיה. הוחלט על איוש האוניות בצוותים עבריים, תוך הקפדה על שימוש בשפה העברית וניצול האוניות ללימוד והכשרת ימאים עבריים.
שתי האוניות היו מותאמות להובלת 110 נוסעים, בנוסף למטען כללי. החברה הצליחה להתבסס בשוק למרות תחרות מסחרית קשה. כל בעליה היו מענף הספנות הבינלאומית או מענף הימאות העברית. בין השותפים היו לזר ברקוביץ איש ספנות מרומניה, המהנדס עמנואל טובים איש עסקים ומנכ"ל משותף של אגודת יורדי ים זבולון א"י ובית הספר הימי זבולון, עו"ד פרברשטיין מהנהלת אגודת 'זבולון', משה שלוש וסוכן אוניות חיפאי בשם ניסים משולם. ארצישראלים אלה נקשרו עם איגנציו מסינה מג'נובה, איש ספנות איטלקי.
עקרונות החברה.
מטרות החברה היו כלכליות-מסחריות וערכיות, ונקבעו גם לה העקרונות הבאים:
בכל הנוגע לצוותים עבריים ולשכר, לא הצליחה החברה להגשים מטרותיה ובשל כך ניהלה עימה מועצת הפועלים בחיפה עימות מתמשך. למרות זאת, הצליחה החברה בקביעת מספר מאפיינים ראשוניים וייחודיים בניהול כוח בצוותי האוניות. החברה השקיעה מאמצים בגיוס ימאים יהודים, ובין היתר פורסמו מודעות בעיתוני אירופה לחיפוש ימאים וחובלים במקצועות שונים. קצינים ים רבים נענו ובאו מהונגריה ומגרמניה, והתקבלו כחובלים בכל הדרגות. כמו כן הייתה החברה הראשונה להעסיק סוורים יהודים מסלוניקי שביוון. מורה לעברית הפליג מאז שנת 1938 באופן קבוע על אוניותיה. עוד מייחודה של 'לויד ימי', שהייתה אז הראשונה להסכים להעסיק באוניותיה אישה, סקוטית בשם ויקטוריה דראמונד , קצינת המכונות הימית הראשונה בממלכה הבריטית. ויקטוריה דראמונד שרתה ב"הר ציון" כחצי שנה בתפקיד קצינת מכונות שנייה; לאחר עזיבתה הפליגה באניות אחרות, הצטיינה בתפקידה במלחמת העולם השנייה והגיעה לימים לדרגת קצינת מכונות ימי ראשית (Chief Engineer).
ביוני 1937 נערכה על סיפון האנייה 'הר-ציון' בפיקודו של רב חובל אריך הירשפלד, ועידה ראשונה של החבל הימי לישראל.
אוניות החברה.
אוניות שצורפו מאוחר יותר לחברה היו:
הר כרמל (אונייה)
"הר כרמל", מקודם "פרוגרסו" (Progresso), נרכשה באיטליה על ידי חברת הספנות לויד ימי ארץ ישראלי ב-8 במאי 1935 כחלק מעסקת ההקמה של החברה. האונייה נרכשה מהשותף האיטלקי איגנציו מסינה, שמכר לה גם את האונייה "הר ציון" והייתה השנייה בצי החברה.
"הר כרמל" הייתה אונייה מעורבת להובלת נוסעים ומשא. היא הייתה רשומה בנמל חיפה, ומספרה במירשם האוניות המנדטורי היה "א/ק 2".
זמן קצר לאחר רישומה החליטו שלטונות המנדט לאכוף את תקנה מספר 917 מה-16 בדצמבר 1927, המחייבת כלי שיט הרשומים בפלשתינה להניף את דגל צי הסוחר של פלשתינה תחת המנדט הבריטי, ו"הר כרמל" הפליגה תחת דגל זה. ב-5 בינואר 1938, בזמן עגינתה בנמל קונסטנצה שברומניה, פרצה באונייה דליקה והיא נשרפה. במקומה רכשה החברה אונייה אחרת, את "מרים".
לואיס סוארס מירמונטס
לואיס סוארס מירמונטס (בספרדית: Luis Suárez Miramontes; נולד ב-2 במאי 1935 בלה קורוניה, שבגליסיה) הוא כדורגלן ומאמן כדורגל עבר ספרדי. הוא שיחק כקשר בדפורטיבו לה קורוניה, בברצלונה, באינטר מילאנו, בסמפדוריה ובנבחרת ספרד. סוארס נחשב אחד מהקשרים הספרדים הגדולים בכל הזמנים. הוא היה ידוע במסירותיו המדויקות ובבעיטותיו החזקות. ב-1964 עזר לנבחרת ספרד לזכות באליפות אירופה. סוארס היה חבר בסגל המוצלח של ברצלונה בשנות ה-50 לפני שהצטרף לאינטר מילאנו. לאחר שלוש עונות בסמפדוריה פרש סוארס ממשחק ב-1973.
לאחר מכן החל סוארס בקריירת אימון. הוא אימן את אינטר מילאנו בשלוש קדנציות. בנוסף, אימן סוארס הן את נבחרת ספרד הצעירה והן את הנבחרת הבוגרת.
קריירת מועדונים.
סוארס החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת דפורטיבו לה קורוניה ב-1949. הוא התקדם בין קבוצות הנוער של דפורטיבו עד הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-6 בדצמבר 1953. עד סוף העונה הבקיע שלושה שערים ב-17 משחקים. ב-1954 עבר סוארס לברצלונה, אך את רוב עונתו הראשונה במועדון בילה בקבוצת המשנה של המועדון, אספנייה אינדסטריאל.
בין 1955 לבין 1961 היה סוארס שחקן קבע בסגל ברצלונה לצד לאזלו קובאלה ושנדור קוצ'יש. עם הלניו הררה כמאמן, זכתה הקבוצה וסוארס בדאבל (זכייה באליפות ובגביע הגנרל) ב-1959 ובדאבל נוסף (זכייה באליפות ובגביע ערי הירידים) ב-1960. באותה שנה זכה גם בתואר כדור הזהב. אחד ממשחקיו האחרונים בקבוצה היה גמר גביע אירופה לאלופות 1961, בו הפסידה קבוצתו 2–3 לבנפיקה.
ב-1961 הפך סוארס לשחקן היקר בעולם, לאחר שהועבר מברצלונה לאינטר מילאנו תמורת 142,000 פאונד. סוארס שיחק באינטר תחת הדרכתו של הררה פעם נוספת. סוארס היה שחקן קבע גם באינטר והיה חלק חשוב בקבוצה שזכתה לכינוי "לה גרנדה אינטר" ונחשבה לקבוצה הטובה באירופה באותן שנים, עימה זכה בשלוש אליפויות הסרייה א', שני גביעי אירופה ושני גביעים בין-יבשתיים. בין 1961 לבין 1970 ערך 328 הופעות במדי הקבוצה והבקיע 55 שערים.
נבחרת ספרד.
סוארס שותף ב-32 משחקים של נבחרת ספרד, בהם הבקיע 14 שערים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-6 בדצמבר 1957 בניצחון 1–6 על נבחרת הולנד. סוארס ייצג את נבחרתו במונדיאל 1962 ובמונדיאל 1966. הישגו הגדול ביותר עם הנבחרת היה זכייה ביורו 1964. את משחקו האחרון במדי הנבחרת הספרדית ערך ב-1972.
אומיטה
אוּמִיטַה (מספרדית: Humita) מעין לביבה העשויה מעיסת תירס, ומבושלת או נאפת עטופה בעלי התירס. האומיטה היא מאכל ילידי-אמריקאי מהתקופה הפרה-היספנית, ומאכל מסורתי בארגנטינה, בוליביה, צ'ילה, אקוודור ופרו.
האומיטות נפוצות במדינות שונות באמריקה הלטינית, אך מקורן אינו יודע. המונח "Humita" מגיע משפת הקצ'ואה, שפת אימפריית האינקה, אשר השתרעה מאקוודור בצפון ועד ארגנטינה וצ'ילה בדרום. גרסאות של המאכל נקראות גם טמלה ואיאקה.
צ'ילה.