בשנת 2010 החליטו הפנתרס לחתוך את הקוורטרבק הראשון של הקבוצה מזה 6 שנים, ג'ייק דלהום, מהלך שהוביל את הפנתרס למאזן הגרוע ביותר ב-NFL באותה עונה, 14-2. חוזהו של ג'ון פוקס הגיע לסיומו בסיום העונה הזו ובהנהלת המועדון החליטו שלא להחזיר את המאמן לצוות הפנתרס. הפנתרס מינו את רון ריברה, שחקן העבר של שיקגו ברס, למשרת המאמן הראשי בקבוצה ובחרו במקום הראשון בדראפט 2011 את הקוורטרבק קאם ניוטון. הפנתרס סיימו את 2011 עם מאזן של 6–10. ניוטון זכה בתואר הרוקי ההתקפי של העונה לאחר שקבע שיא NFL כשרשם את כמות הטאצ'דאונים הגדולה ביותר (בריצה) לקוורטרבק בעונה אחת והפך לרוקי הראשון ב-NFL שמסר למעלה מ-4,000 יארד כבר בעונתו הראשונה, הוא גם היה הקוורטרבק הראשון שרץ מעל 500 יארד בעונתו הראשונה. הפנתרס פתחו את עונת 2012 עם חמישה הפסדים רצופים, מה שהוביל לפיטוריו של הג'נרל מנג'ר של הקבוצה מאז 2002, מארטי הארני. הפנתרס סיימו את העונה הסדירה עם מאזן של 7–9. הפנתרס סיימו את העונה שלאחר מכן עם מאזן של 12–4 וזכו באליפות הבית הדרומי בפעם השלישית בתולדותיהם, מה שהוביל אותם לעלייה אוטומטית לחצי גמר ה-NFC. הם נוצחו 10–23 בביתם על ידי סן פרנסיסקו 49'.
בעונת 2014 סיימה הקבוצה המאזן שלילי של 7–8–1 שהפסיק לה לזכייה בראשות הבית. בפלייאוף גברה הקבוצה על אריזונה קרדינלס בסיבוב הראשון, והפסידה בסיבוב השני לסיאטל סיהוקס. בעונת 2015 פתחה הקבוצה עם 14 ניצחונות רצופים וסיימה במאזן הטוב בליגה של 15–1. ניוטן נבחר באותה עונה ל-MVP של ה-NFL. בפלייאוף גברה על סיאטל ובגמר ה-NFC על אריזונה 49–15. בסופרבול 50 הפסידה לדנוור ברונקוס 10–24. בעונת 2016 לא הצליחה הקבוצה להעפיל לפלייאוף לאחר שסיימה במאזן 6–10. בעונת 2017 סיימה במאזן 11–5 והודחה בסיבוב הראשון על ידי ניו אורלינס סיינטס.
ב-2018 נמכרה הקבוצה לאיש העסקים דייוויד טפר. הקבוצה לא הצליחה להפעיל לפלייאוף בעונות 2018 ו-2019, המאמן רון ריברה פוטר ובמקומו מונה מאט רול.
סופרנובה 1181
סופרנובה 1181 (מסומנת SN 1181) היא סופרנובה אשר נצפתה בין ה-4 ל-6 באוגוסט 1181 על ידי אסטרונומים סינים ויפנים, ותועדה על ידם בשמונה טקסטים שונים. הסופרנובה הופיעה בקבוצת הכוכבים קסיופאה וניתן היה לראות אותה בשמי הלילה למשך 185 ימים. היא אחת משמונה סופרנובות בלבד אשר התרחשו בשביל החלב וניתן היה לצפות בהן בעין בלתי מזוינת.
מעריכים כי פולסר הרדיו והרנטגן J0205+6449 (המוכר גם כ-3C 58) המסתובב בקצב של 15 סיבובים לדקה, הוא שארית סופרנובה שלה. אם הסופרנובה והפולסר קשורים, קצב הסיבוב של הכוכב קרוב יחסית לקצב ההתחלתי שלו. זאת בהשוואה לפולסר במרכז ערפילית הסרטן, שמהווה שריד של סופרנובה 1054, ואשר איבד שני שלישים מהאנרגיה הסיבובית שלו בתקופת זמן דומה.
פחח
פַּחָח הוא אדם העוסק בעיבוד, תיקון או עיצוב עצמים מפח. חלק מן הפחחים הם אומנים המייצרים כלי פח לנוי ולתעשייה; אך כיום נפוץ המונח בעיקר לגבי העוסקים בטיפול ותיקון חלקי המתכת (בדרך כלל, אבל לא רק, פח) בכלי רכב, במסגרת תת-תחום הקרוי פחחות רכב.
פחחים בדרך כלל עוברים הכשרה הכוללת תקופת חניכות. חניכים המעוניינים להפוך לפחחים אשר מייצרים כלי פח, מתחילים מייצור צורות בסיסיות, כמו תבנית צורה לעוגיות. מאוחר יותר הם מייצרים כלים כמו תבניות ולבסוף גם צורות מורכבות כמו נברשות. חניכים המעוניינים להפוך לפחחי רכב עוברים בדרך כלל הכשרה במוסכים.
יהדות אפריקה
יהדות אפריקה היא שם כוללני לקהילות יהודיות ולקהילות הטוענות לזיקה ליהדות (בעיקר מאפריקה השחורה), אשר ממוקמות באפריקה.
בתקופת התנ"ך.
הקשר בין העברים ליבשת אפריקה מסתכם בעיקר ביחסים שבין ארץ כנען למצרים העתיקה. במובנה המצומצם מוזכר בספר בראשית כאשר אברהם יורד למצרים, חוזר לכנען, ולאחר שיוסף שנמכר למצרים עולה לגדולה, שאר אחיו מגיעים למצרים עקב משבר מזון שהתחולל בארץ כנען ונשארים לחיות בה, כך גם עושים צאצאיהם למשך כמה דורות. בספר שמות מתוארת תקופת עבדות בה מקימים בני ישראל את פיתום ורעמסס. בהמשך מתואר משה, מנהיג בני ישראל, ואירוע יציאת מצרים.
בספר ירמיהו, מתוארת ירידה המונית של שארית העם שנשאר בארץ לאחר חורבן בית המקדש הראשון שהתרחש בשנת 586 לפנה"ס למצרים עקב חשש של העם שהבבלים ינקמו את מותם של נציג שלטונם בארץ, גדליהו בן אחיקם שנרצח על ידי ישמעאל בן נתניה לצד הכשדים והבבלים שישבו בארץ כמנגנון שלטוני שמבטיח את המשך שליטת האימפריה הנאו-בבלית בממלכת יהודה שחוסלו גם הם יחד עם גדליהו, העם אף מוריד למצרים את ירמיהו הנביא בניגוד לרצונו, על אף שהתריע על עונש שיבוא אם ישוב העם למצרים.
בספר ישעיהו מתוארת הגליית בני ישראל בשלושה גלים, האחד מתאר הגליה לארצות: "מצרים, כוש ופתרוס" שמצויות בצפון מזרח אפריקה; ושני הגלים הנותרים מזרחה וצפונה בתוך הלבנט ול"איי הים" - כשהכוונה היא ככל הנראה לאלשיה.
עדויות להמצאות יהודים באפריקה.
עדויות ליישובים יהודים באפריקה מחוץ לכתוב במקרא נמצאו במדינות כמו: מצרים, שבה התקיימו קהילות יהודיות כבר בשנים שלפני חורבן בית המקדש הראשון, כך לדוגמה באי יב שבו התקיימה בסוף תקופת בית ראשון ובתקופת ממלכת פרס מושבה של שכירי חרב יהודים, שתפקידם היה לשמור על גבולה הדרומי של מצרים בעבור ממלכת פרס בראשות כנבוזי המלך, ולפני כן בעבור השלטון המצרי במקום. מקהילה זו נותרו עדויות בדמות מכתבי יב.
גם בתקופת שלטון היוונים במצרים התקיימו בה קהילות יהודיות, שעוררו עניין אצל מנתון שהיה כהן דת מצרי מהעיר און שחיבר ספר היסטוריה על מצרים העתיקה שנקרא "אגיפטיקה" שבו ניסה לטעון כי "אבות היהודים היו החיקסוס ששלטו במצרים לפני שגורשו ממנה על ידי הפרעונים המצרים" (כיום יש הנוהגים לראות בחיבורו של מנתון רקע אנטישמי שכן הוא מציג את אבות היהודים באור שלילי בצורה מכוונת היות שהייתה קיימת בימיו קהילה יהודית במצרים), בהמשך התריס התעמולן והנואם האנטישמי היווני אפיון שחי בשנות המאה הראשונה לפני הספירה כנגד היהודים וחיבר עליהם חיבורים שבהם טען כי "אבות היהודים גורשו ממצרים כי היו מלוכלכים ומצורעים שגורשו על ידי פרעה ממצרים ובעצם 'בדו את סיפור יציאת מצרים' כדי לתאר את אירוע הגירוש" (יש החושבים שאפיון התבסס בכתביו על דבריו של מנתון). בעולם ההלניסטי התפתחו מגמות אנטישמיות, שאחד מביטוייה הרבים מתקופה זו הוא מקרה הפוגרום הנודע ביהודי אלכסנדריה.
כמו כן, ידוע על יהודי אתיופיה שעל אף שראשית הופעתם אינה ברורה, יש עדויות לכך שהם חיו במדינה כאלפיים שנה ואף היוו חלק ניכר באוכלוסיית אתיופיה (עד היום ישנם אתיופים נוצרים שטוענים שאבותיהם היו יהודים לפני שהתנצרו), ואף הקימו ממלכה עצמאית (שייתכן שעליה דיבר אלדד הדני בסיפוריו), כמו כן לאחר עליית הנצרות חל מפנה לרעה ביחס של האוכלוסייה המקומית ליהודי אתיופיה ורבים מהם נאלצו להמיר את דתם לנצרות.
ידוע שבתקופת שלטון הרומאים על ארץ ישראל, הוגלו יהודים רבים לאירופה ולצפון אפריקה כעבדים, היהודים שהוגלו למאוריטניה התפזרו והחלו לנדוד באזור תוך שהם מתפזרים ברחבי ארצות צפון אפריקה, לחלק מקהילות יהדות צפון אפריקה יש מסורת שאבותיהם הגיעו לארצות אלה עוד בימי בית ראשון או בשנים שלאחר חורבנו.
קבוצות הטוענות לקשר לעשרת השבטים.
במהלך המאה ה-20 והמאה ה-21 נחשפו מספר קהילות אפריקאיות אשר טוענות שמוצאן מעשרת השבטים אשר חצו את נהר הסמבטיון, למרות שאין כלל היגיון בכך שכן המקורות העבריים והאשוריים כאחד מתעדים ודנים על הגליית תושבי ממלכת ישראל מזרחה למקומות שהתקיימו בסוריה, עיראק, פרס ומדי דאז. מספר שבטים באפריקה התגיירו במאה ה-20 ומקיימים רבים ממנהגי היהדות גם אם אינם מוכרים על ידי היהדות האורתודוקסית.
גם הנוסע מהמאה התשיעית לספירה אלדד הדני טען בסיפוריו לקהילות יהודיות שפגש במסעותיו כי צאצאי עשרת השבטים נמצאים באפריקה, ולדבריו הם "הקימו ממלכה עצמאית ורחבה שנמצאת מעבר לנהרות כוש" (כלומר בשטחי אתיופיה של ימינו).
עם זאת, בספר מלכים ב' ובספר דברי הימים מתוארת הגליית עשרת השבטים במפורש לשטחים שבשטחי האימפריה האשורית (לדעת החוקרים, השטחים שמוזכרים בתנ"ך הם למעשה ערים בתחום הסהר הפורה שנכבשו על ידי האשורים טרם חורבן ממלכת ישראל וגלות עשרת השבטים שאירעה בשנת 722 לפנה"ס), ולא לאפריקה.
קהילות עתיקות.
הקהילות העתיקות ביותר באפריקה המוכרות לעולם המערבי כיום הן קהילות של בית ישראל הקדומה ביותר, באזור מיצר שער הדמעות וקהילות של יהדות ספרד ויהדות המזרח בצפון אפריקה.
יהדות צפון אפריקה.
קהילות יהודיות חיו בכל רחבי צפון אפריקה מהעת העתיקה. קהילות יהודיות גדולות במיוחד התקיימו בעיר אלכסנדריה שבמצרים ובקרתגו שבתוניסיה של היום. במאה ה-2 המרכזים היהודיים השונים בצפון אפריקה מרדו באימפריה הרומית במה שזכה לשם מרד התפוצות.
במהלך המאה ה-7 נכנסו קהילות צפון אפריקה תחת שלטון האסלאם. תחת שלטון מוסלמי מעמדם של היהודים ידע עליות ומורדות, מרדיפות קשות תחת שושלת אל-מוואחידון לביטחון והגנה לאורך רוב ימיה של השושלת הפאטמית. במהלך ימי הביניים קהילות צפון אפריקה השונות היוו מרכז אינטלקטואלי ותרבותי חשוב של העולם היהודי. קהילות מערב צפון אפריקה (המגרב) ובמיוחד יהדות מרוקו גדלו באופן משמעותי לאחר הגעת המוני מגורשי ספרד אליהן לאחר שנת 1492. מיעוטם היו יהודים אשכנזים שהיגרו לצפון אפריקה ושלרוב אימצו מנהגים ספרדיים ומקומיים ונטמעו ביהודים המקומיים; האשכנזים שהגיעו מאוחר יותר, במהלך העת החדשה, נשארו עם מנהגיהם שלהם.