מטרתה של היגיינה בבית היא למנוע או למזער מחלות ואת ההתפשטותן בסביבות חברתיות, תחבורה ציבורית, מקום העבודה, במקומות ציבוריים וכדומה. היגיינת הבית כוללת פעולות במגוון רחב של מצבים כגון היגיינת ידיים, היגיינת הנשימה, היגיינת מזון ומים, היגיינה כללית בבית (היגיינה של אתרים ומשטחים סביבתיים), טיפול בבעלי חיים, וטיפול באלה הנמצאים בסיכון גבוה יותר לזיהום.
היגיינת מזון.
היגיינת מזון נוגעת לנהלים הקשורים לבישול והתנהלות עם מזון מתוך מטרה למנוע זיהום מזון, למנוע הרעלת מזון, ולצמצם את העברת מחלות למזונות אחרים, בני אדם או בעלי חיים. היגיינת מזון כוללת דרכים לטפל, לאחסן, להכין, להגיש ולאכול את האוכל.
גישת HACCP משמשת לניתוח סיכון ונקודות קריטיות ביצור מזון.
תו תקן לפי ISO 22000 מוענק לארגונים שנבדקו ונמצאו עומדים בדרישות לניהול מערכות בטיחות מזון. במספר מדינות נהוג לפרסם את ציון הניקיון שקיבלו מסעדות.
שיטות להיגיינת מזון כוללות:
היגיינת הגוף בחלל.
בעת משימות חלל, בשל הנסיבות, לאסטרונאוטים אין אפשרות להתקלח במים, לכבס את בגדיהם באמצעות מיכון ביתי כמו מכונת כביסה ולהשתמש במוצרי הגיינה וניקיון כדוגמת שמפו וסבון.
כתוצאה מכך, בעת שהייתם בחלל אסטרונאוטים מתקלחים באמצעות שימוש במגבוני גוף ובשמפו שאינו מצריך שטיפה במים, מוצרים שפותחו במקור עבור בתי חולים אך עונים גם על הדרישות הנוקשות של סוכנויות החלל ולכן אנשי נאס"א בחרו להשתמש בהם.
זמן שהותו של האסטרונאוט בחלל הוא לרוב ממושך, ועל כן יש צורך גם בכביסה על מנת לשמור על היגיינת הבגדים של האסטרונאוטים. לשם כך הם משתמשים דרך קבע בסבון, שוטפים את הבגד באמצעות מים מתוך שקית ולאחר מכן מותירים את בגדיהם להתייבש במרחב של תחנת החלל, בה שוררים תנאים של 30 עד 40 אחוזי לחות המאפשרים ייבוש מהיר של הבגד.
טיפוח הגוף בחלל.
קיצוץ ציפורניים: ניתן לקצוץ את הציפורניים בתנאים של מיקרו גרביטציה באותה דרך בה אנו משתמשים על כדור הארץ. עם זאת, לאחר הגזירה האסטרונאוטים צריכים למנוע מהציפורניים להיכנס אל תוך אחד מהמכשירים הפתוחים בתא המעבורת שיכול לגרום לכשל מערכות. על מנת לעשות זאת, אסטרונאוטים רבים נוהגים למקם את עצמם מול צריכת האוויר. בצורה זו, הציפורניים יהיו לכודות כנגד מסנן רשת ויהיה ניתן לאסוף אותן בהפעלה הבאה בוואקום.
גילוח: גילוח במסלול אינו שונה מגילוח על פני כדור הארץ. חלק מהאסטרונאוטים מעדיפים להתגלח באמצעות תער חשמלי, מפני שהוא לא מצריך שימוש במים ומפני שסכיני גילוח חשמליים אוספים באופן אוטומטי את שיער הפנים שנחתך.
תספורת: כאשר יש צורך בתספורת, נהוג להשתמש בקוצץ שיער עם מכשיר ואקום מובנה אשר לוכד את גזרי השיער ומונע מהם לרחף בחלל התחנה.
צחצוח שיניים: גם צחצוח שיניים בחלל אינו שונה מהצחצוח על פני כדור הארץ. עם זאת, רוב האסטרונאוטים בוחרים להשתמש במשחת שיניים אכילה כדי להפחית את צריכת המים.
עשיית צרכים בחלל: בשירותים בתחנת החלל, השתן נאסף על ידי צינור ואקום ולאחר מכן ממוחזר ומסונן למי שתייה נקיים. את הצואה עושים מעל מיכל פסולת מוצקה המצויד במערכת שאיבת אוויר, ששואבת את הצרכים לתוך שקית שעוברת למיכל. את המיכל מרוקנים כל 10 ימים לערך, כאשר שקיות הפסולת נזרקות לעבר כדור הארץ, שם הן נשרפות באטמוספירה.
הערות שוליים.
5. בטיחות מזון – כללים ועצות למסעדות מאת תברואן וטכנולוג מזון גיל כדורי
היגינה
גהות
גיהות
הגיינה
פרופסור מן המניין
התיקון העשירי לחוקת ארצות הברית
התיקון העשירי לחוקת ארצות הברית (באנגלית: Tenth Amendment) הוא התיקון האחרון במגילת הזכויות בחוקת ארצות הברית. התיקון מציין כי לממשל הפדרלי ניתנות רק הסמכויות אשר ניתנו לו במסגרת החוקה.
קיימת מחלוקת לגבי המשמעות של תיקון זה לחוקה. חוגים ליברטריאנים טוענים שתיקון זה אוסר על הממשלה הפדרלית פעולות רבות שהיא עושה, כמו מעורבות בחינוך, בריאות, תעסוקה, איכות הסביבה ורווחה. לעומת זאת, בית המשפט העליון של ארצות הברית בפסק דין ארצות הברית נגד ספראג, משנת 1931 קבע שהתיקון ה-10 היא אמיתה וכדבריהם: "אין בו כדי להוסיף דבר לחוקת ארצות הברית".
תוכן התיקון.
מקור.
"The powers not delegated to the United States by the Constitution, nor prohibited by it to the States, are reserved to the States respectively, or to the people."
מחלוקות הנוגעות לפדרליזם.
מאז שנות ה-30 של המאה ה-20 ותוכנית הניו דיל של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט, טענו רבים כי תוכניות אלה סותרות את התיקון לחוקה וכי המדינה פועלת מכוח סמכויות אשר מעולם לא ניתנו לה.
בניגוד לטענות אלה, הסתמך הקונגרס על פסקת המסחר ופסקת הסעד הכללי בחוקה כפסקאות המקנות לקונגרס סמכויות רבות להעביר חוקי מיסוי ולדאוג לתושבים - עמדה שבית המשפט העליון קיבל.
ממשלת ארצות הברית משתמשת בסמכויות שונות כדי לכפות על המדינות לחוקק חוקים אשר אין בסמכות הקונגרס לחוקק. לדוגמה איסור נסיעה במדינות השונות מעל 89 קמ"ש (55 מילים לשעה) - על ידי חקיקת חוק המונע מימון פדרלי של בניית כבישים (פעולה שבסמכות הקונגרס מכוח פסקת המסחר) - ממדינות אשר מסרבות לחוקק את חוק המהירות המקסימלית.
בשנת 1995 ביטל בית המשפט העליון של ארצות הברית חוק פדרלי האוסר על נשיאת נשק בקרבת בתי ספר, במסגרת פסק דין ארצות הברית נגד לופז (514 U.S. 549). בית המשפט קבע כי אין מכוח החוקה סמכות לממשל הפדרלי לחוקק חוק זה, וכן אין הוא נופל בגדר פסקת המסחר. פסק הדין לא איזכר תיקון זה לחוקה.
לאכול בגדול
לאכול בגדול (במקור: Super Size Me, בתרגום חופשי מאנגלית: "הגדל אותי") הוא סרט קולנוע תיעודי שיצא לאקרנים בשנת 2004 ותיאר בדיקה שערך במאי הסרט, מורגן ספרלוק, אלו שינויים יחולל חודש של אכילת מזון מהיר ברשת "מקדונלד'ס" בגופו ובחייו. הסרט היה מועמד לפרס האקדמיה לקולנוע בארצות הברית וזכה במספר פרסים לסרטים תיעודיים. לפי טענות שונות, היה הסרט אחד הגורמים להוספתם והדגשתם של פריטים בריאים יותר ברשת "מקדונלד'ס".
עלילה.
המניע הראשוני לסרט היה תביעתן של שתי ילדות במשקל עודף חריג לגילן נגד "מקדונלד'ס", בטענה שהמזון שם משמין. השופט במשפט קבע כי אם הן יצליחו להוכיח את טענתן, כי אכילה ב"מקדונלד'ס" מזיקה לבריאות, תאושר התביעה.
בתחילת הסרט, ספרלוק ניגש לבדיקה התחלתית אצל שלושה רופאים שונים (רופא לב, מומחה למערכת העיכול ורופא כללי) ונמדד מצבו הבריאותי, שהיה טוב.
ספרלוק יצא לבדוק את הטענה והחליט לאכול אך ורק ב"מקדונלד'ס" במשך חודש ימים. כללי הניסוי היו אכילה ושתייה ב"מקדונלד'ס" בלבד, דגימת כל הפריטים בתפריט לפחות פעם אחת, היענות להצעות "להגדיל" בכל מקום שבו הוצעו, ואכילת סלט פעם בעשרה ימים, אבל רק אם הוא נמצא בתפריט.
במהלך הניסוי האביס ספרלוק את עצמו בהתמדה, כאשר לעיתים קרובות הוא כופה על עצמו לאכול גם כאשר לא היה רעב, ומשקלו עלה מ-84 ק"ג ל-95 ק"ג. ספרלוק דיווח במהלך הניסוי על כאבי ראש, דיכאון, אובדן זקפה, פרפורי לב, מצב ירוד של הכבד, ועוד. טענתו הייתה כי אכילת מזון מהיר והיעדר פעילות גופנית (ספרלוק אפילו הגביל את ההליכה במהלך הניסוי) גרמו להידרדרות במצבו.
במקביל לתיעוד הניסוי, ספרלוק מציג נתונים על מגפת ההשמנה בארצות הברית, ועל רשתות המזון המהיר, כשהוא מתמקד במקדונלד'ס במיוחד.
פרסים.
הסרט "לאכול בגדול" זכה ב-3 פרסים ב-2004:
תגובות לסרט.
סרטו של ספרלוק זכה להדים רחבים, הכנסות גבוהות מאוד לסרט תיעודי ולמספר פרסים בולטים בפסטיבלי סרטים, וביניהם פסטיבל סאנדנס. המטרה שבגללה נעשה הניסוי המתועד בסרט לא הושגה, והשופט במשפט דחה את תביעתן של הילדות.
גורמים רבים קישרו את סרטו של ספרלוק לגל של סרטי דוקו-אקטיביזם, המנגחים את הערכים הקפיטליסטיים והשמרניים בארצות־הברית, אם כי ספרלוק עצמו הסתייג מקישור כזה, והדגיש כי מטרת סרטו הייתה להצביע על הרגלי חיים לא בריאים של אמריקנים רבים, ולעורר את המודעות לצורך באכילה נבונה ובפעילות גופנית. "מקדונלד'ס" טענה למספר אי־דיוקים מהותיים בסרט, וגרסה כי הצגתו לא השפיעה כלל על מדיניותה, אך בעקבותיו ובעקבות סרטים דומים העצימה את הדגש שהיא שמה על אכילת מזון בריא.
חלק מהאנשים שצולמו לסרט תבעו את ספרלוק בגין הוצאת דיבה.
ניסיונות מקבילים.
תגובה אחרת לסרט הייתה שורה של ניסיונות שנערכו כדי לאשר או להפריך את מסקנות הסרט התיעודי של ספרלוק.
ג'יימס פיינטר מהפקולטה למדעי המשפחה והצרכנות באוניברסיטת מזרח אילינוי ערך מחקר, בו חיקה את ניסויו של ספרלוק באמצעות שני סטודנטים שהתנדבו לאכול אך ורק במקדונלד'ס במשך 30 יום. הוא הנציח את הניסיון בסרט בשם "לאכול במידה" (Portion Size Me). מסקנת המחקר שערך הייתה כי האוכל ב"מקדונלד'ס" אינו מהווה סכנה בריאותית, אך אכילה מופרזת, ובמיוחד של מנות מופרזות, עלולה לגרום לעליה במשקל.
וים מיי ההולנדי, עורך מדור האוכל לשעבר של היומון ההולנדי "אלחמין דאחבלאד", שחזר במדויק את הניסוי של ספרלוק, כשהוא אוכל אך ורק ב"מקדונלד'ס" במשך שלושים יום, אך בליווי המלצות לאכילה נכונה של ד"ר יאפ פוחטלו מהמרכז הרפואי של אוניברסיטת ליידן. ככלות הניסוי ירד מיי במשקלו ב-6.3 ק"ג, לחץ דמו והיקף מתניו ירד ושיעור הכולסטרול בדמו צנח. ההבדל העיקרי בין הניסויים היה צריכה גדולה יותר של סלטים אצל מיי, וכן הבדלים מסוימים בתפריט בין מסעדות "מקדונלד'ס" בארצות־הברית ובהולנד.