בשלב הזה התערב אורי אבן טוב מהתעשייה האווירית (עובד לשעבר ברפא"ל) ושכנע את חיל הים כי הוא והתעשייה האווירית מסוגלים לקחת את הטיל במצבו הנוכחי ולהפוך את ניהוג הראייה של הטיל לניהוג מכ"ם. טיל שכזה לא יהיה תלוי יותר במגבלות כישוריו של הכוון־נתב ולא בטווח ראייתו, הנותבים יהיו מיותרים בטיל ולמעשה הטיל ינהג את עצמו כמעט באופן אוטומטי ביום ובלילה. רפא"ל הסכימה להעביר את הפיתוח לתעשייה האווירית, החלטה שלטענת שבתאי לוי רפא"ל תצטער עליה גם משום שטיל הגבריאל הניב רווחים גדולים ומוניטין רב לתע"א וגם משום שרפא"ל מסרה למעשה פיתוח בשלבים מתקדמים מאוד אחרי המון ניסויים והתגברות על מכשולים. למרות חסרונותיו, הטיל נשא כמות גדולה של חומר נפץ לטווח גדול יחסית וניהוג הגובה נעשה בו אוטומטית, והיה לפורץ דרך. על אף הישגיו הטכנולוגים טיל הלוז מעולם לא הוכנס לפעילות מבצעית.
עם קבלת הפיתוח אליה שינתה התעשייה האווירית את שמו של הטיל ל"גבריאל" ופיתחה ראש ביות מכ"ם פעיל למחצה ושילבה את פעולתו למד הגובה (אלטימטר). ב־1966 אורי אבן טוב קיבל את פרס ביטחון ישראל על פיתוח הגבריאל שהפך למבצעי ב־1968 ומאז עבר שיפורים והשבחות. טיל הגבריאל הוכיח עצמו כמוצלח ביותר וטיבע למעלה מ־15 כלי שיט במהלך מלחמת יום הכיפורים ואף השתתף בקרב טילי ים־ים הראשון בהיסטוריה, קרב לטקיה.
מרקיז.
במהלך מלחמת ההתשה פותח בתעשייה האווירית על בסיס ה"לוז" טיל ששמו "מרקיז". יעודו המקורי היה טיל קרקע קרקע אשר נועד לפגוע בעמדות, מוצבים וסוללות טילי קרקע־אוויר.
טווח הטיסה של הטיל היה כ־42 ק"מ והוא נשא ראש נפץ במשקל של עשרות ק"ג. בשלב מאוחר יותר שונה יעודו של הטיל ובמקום ראש נפץ רגיל הותקנו בו פצצונות – פיתוח מסווג שהיה בשימוש חיל האוויר האמריקאי במלחמת וייטנאם. הטיל הורכב על מסילה שהותקנה על גבי זחל"ם. כל זחל"ם נשא טיל אחד.
פיתוח נוסף של "מרקיז" היה לשמש כטיל הטעיה כנגד מערך הנ"מ של האויב על ידי יצירת מצג של כמות גדולה של מטוסים שתוקפים, שלעברם נורו מספר רב של טילים נגד מטוסים. המטרה הייתה לגרום למצרים בזבוז של טילים נגד מטוסים, על מנת לאפשר למטוסי חיל האוויר הישראלי לבצע תקיפות עם חשש קטן יותר מפגיעה מסוללות הנ"מ של הצבא המצרי.
בימים שקדמו למלחמת יום הכיפורים אוחסן ציוד ה"מרקיז" באזור מעבר הג'ידי בשטח בו שכנה סוללת טילי הוק. במלחמת יום הכיפורים פעלו שתי פלגות של טילי "מרקיז", במשך כמה ימים ברצף. הפלגות יצאו מבסיס חיל האוויר ברפידים אל מקומות השיגור כדי לשגר את הטילים בשעות אור ראשון. פלגה אחת פעלה בצד הצפוני של תעלת סואץ, הירי התבצע מציר מאדים. הפלגה השנייה פעלה בחלק המרכזי של תעלת סואץ והירי התבצע מציר עכביש. כל פלגה כללה 3 זחל"מים והכמות הכוללת של טילים שנורו הייתה 18. החיילים והקצינים שתפעלו את ירי טילי המרקיז היו חיילים מסוללות טילי הוק.
אלסיו צ'רצ'י
אלסיו צ'רצ'י (באיטלקית: Alessio Cerci; נולד ב-23 ביולי 1987) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת סלרניטנה. ייצג את נבחרת איטליה במונדיאל 2014.
קריירה.
צ'רצ'י גדל במחלקת הנוער של רומא, בשל סגנון המשחק שלו אנשים מצאו דמיון בינו לבין תיירי הנרי. ב-16 במאי 2014 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצת הבוגרת של רומא בגיל 16 כאשר נכנס מחליף בדקה ה-76 נגד סמפדוריה בתיקו 0-0. בעונה שלאחר מכן היה שחקן מפתח בקבוצת הנוער של רומא, כאשר בסיומה זכה איתה באליפות איטליה לנוער.
ב-21 במרץ 2005 חתם חוזה מקצועי ברומא לשלוש שנים, עם זאת הוא המשיך לשחק בעיקר בקבוצת הנוער.
ב-18 באוגוסט 2006 הושאל לקבוצת ברשה מהסרייה ב'. הוא ערך את הופעתו הבכורה ב-15 בספטמבר נגד בארי בתיקו 1-1. בסוף עונת צ'רצ'י חזר לרומא והושאל לפיזה. ב-9 בספטמבר 2007 הבקיע את שערו הראשון במסגרת קבוצה בוגרת נגד צ'זנה בניצחון 1–2.
צ'רצ'י היה מוכן להמשיך לשחק ברומא ובבסרייה א', אך הושאל שוב ב-25 ביולי 2008 לאטאלנטה. עם זאת בעקבות מספר רב של פציעות לאורך הדרך לאורך העונה שיחק ב-13 משחקים ולא הבקיע שערים.
בעונת חזר לשחק ברומא, והבקיע את שערו הראשון בקבוצה הבוגרת נגד מ.פ.ק. קושיצה הסלובקית, במסגרת הליגה האירופית בניצחון 0–4. ב-16 בדצמבר באותה עוה הבקיע צמד בניצחון 0–3 נגד צסק"א מוסקבה. הוא סיים את העונה עם 19 הופעתו ו-3 שערים בסך הכל בליגה האיטלקית ואירופה.
ב-26 באוגוסט 2010 צ'רצ'י חתם בפיורנטינה עבור דמי העברה של 4 מיליון יורו. ערך את הופעתו הבכורה נגד נאפולי בתיקו 1-1, והבקיע את שערו הראשון ב-7 בנובמבר 2010 נגד קייבו ורונה. הוא סיים את עונת עם 26 הופעתו ו-7 שערים בסך הכל.
ב-23 באוגוסט 2012 חתם בטורינו. הוא ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה ב-1 בספטמבר 2012 נגד פסקארה, והבקיע את שערו הראשון בקבוצה נגד האקסית פיורנטינה בתיקו 2-2. הוא סיים את עונתו הראשונה בטורינו עם 8 שערים ו-8 בישולים.
את עונת פתח כאשר הבקיע שער במשחק הפתיחה נגד ססואולו בניצחון 0–2. הוא סיים את העונה עם 13 שערים וכמלך הבישולים של הליגה עם עשרה בישולים.
ב-1 בספטמבר 2014 חתם בקבוצה הספרדית אתלטיקו מדריד לשלוש שנים. ב-5 בינואר 2015 לאחר שלא קיבל הזדמנויות רבות במדריד, הושאל לשנה וחצי במילאן. ב-22 בינואר 2016 הושאל לגנואה עד לסוף העונה.
ב-10 ביולי 2017 חתם צ'רצ'י בקייבו ורונה.
נבחרת איטליה.
צ'רצ'י שיחק בכל נבחרות הנוער של איטליה. לאחר שהחל לשחק בפיזה זומן לנבחרת הצעירה של איטליה, יחד איתה השתתף באליפות אירופה לנוער 2009, והגיע עם נבחרתו עד לחצי גמר.
ב-17 במרץ 2013 זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת על ידי המאמן צ'זרה פראנדלי, למשחק ידידות נגד ומשחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014 נגד . במאי 2013 השתתף בגביע הקונפדרציות 2013 בברזיל, יחד עם נבחרתו הגיע למקום השלישי. נכלל בסגל למונדיאל 2014.
מנצ'סטר של שוודיה
ז'ואזיירו
ז'ואזיירו (בפורטוגזית: Juazeiro) היא עיר בצפון מדינת באהיה שבברזיל. יחד עם העיר פטרולינה שבמדינת פרנמבוקו, השוכנת בסמיכות מעבר לנהר הסאו פרנסיסקו, היא יוצרת מטרופולין שאוכלוסייתו מונה כ-500,000 תושבים. העיר הוקמה בשנת 1833 וזכתה למעמד של עיר ב-1878. כלכלת העיר מבוססת בעיקר על גידול פירות בהשקיה והתוצרת החקלאית שלה מיוצאת בעיקר לארצות הברית ולאירופה. ז'ואזיירו היא עיר הולדתו של אחד מיוצרי סגנון הבוסה נובה, ז'ואאו ז'ילברטו.
סיפור נבל הכרמלי
סיפור נבל הכרמלי מופיע בספר שמואל א' פרק כ"ה. הסיפור דן במערכת היחסים בין שלוש הדמויות: דוד, אביגיל ונבל. עיקר הסיפור נסב על התקרית בין דוד לנבל על אף שהשניים לא נפגשו פנים אל פנים.
עלילת הסיפור מתפתחת לקראת תוצאת הרת אסון אך זו נמנעת בידי אשת נבל, אביגיל. אביגיל היא זו שמביאה למפנה חיובי בעלילה.
הסיפור המקראי.
הסיפור פותח בהצגתם של נבל ושל אשתו אביגיל, תושבי העיר מעון שביהודה. נבל מוצג כאיש בעל נכסים אך "קשה ורע-מעללים" (פס' ג'), ואילו אביגיל מוצגת כאישה חכמה ויפת תואר. נבל היה רועה את צאנו באזור העיר המקראית כרמל הסמוכה למעון, וכאשר הגיע מועד הגז קיים שם חגיגה גדולה, כמקובל באותה תקופה. דוד, ששהה באותה עת עם אנשיו באזור, שמע על חגיגת הגז של נבל ושלח אליו שליחים ובפיהם בקשה. שליחי דוד מסרו לנבל שכאשר שהו דוד ואנשיו באזור כרמל, בזמן שאנשי נבל רעו שם, אנשיו של דוד שמרו על רועיו של נבל ועל צאנו. כעת ביקשו השליחים מנבל שיגמול להם בעין יפה. נבל סירב לבקשת השליחים ופטר אותם בתגובה מזלזלת ושחצנית. השליחים הביאו את דברי נבל לידיעת דוד, אשר הורה לאנשיו לחגור את חרבותיהם ויצא למסע נקמה.
בינתיים, חילופי הדברים בין שליחי דוד לנבל הגיעו לאוזניה של אביגיל, והיא הגיבה בזריזות ובתושייה. ללא ידיעתו של נבל בעלה, העמיסה אביגיל על חמורים מזון ומשקה מכל טוב, ויצאה לכיוונו של דוד. הם נפגשו בדרך, ואביגיל הגישה לדוד בהכנעה את המנחה, ושכנעה אותו בדברי חלקות להימנע משפיכות דמים. דוד קיבל בברכה את דברי אביגיל ואת מנחתה, וחזר בו מכוונותיו הרצחניות. אביגיל שבה לביתה, וסיפרה לבעלה את אשר עשתה רק למחרת בבוקר, כשהתפכח נבל מיינו. נבל הגיב בתדהמה מוחלטת שלוותה כנראה בשיתוק גופני (יש המפרשים שלקה בשבץ), כמתואר באופן ציורי: . כעבור עשרה ימים מת נבל מידי שמיים. דוד שמע על כך והודה לאל על שנקם את נקמתו, מבלי שדוד עצמו יחטא בשפיכות דמים. לאחר מות נבל, נשא דוד את אביגיל האלמנה לאישה.
הסיפור בהקשרו.
בחקר המקרא מקובל לשייך את הסיפור למכלול ספרותי רחב יותר בתוך ספר שמואל, המכונה "תולדות עלייתו של דוד למלוכה" (History of David's Rise), ומקיף את הפרקים משמואל א' ט"ז ועד שמואל ב' ה'. עד לשנים האחרונות נחשב מכלול זה לחיבור עצמאי מעיקרו שנכתב בסמוך לזמנו של דוד, ומגמתו העיקרית היא אפולוגטית - הצדקת האופן, שבו תפס דוד את השלטון. בהתאם להנחות אלה פירשו החוקרים גם את סיפור נבל הכרמלי. כיום מטילים חלק מהחוקרים ספק בהנחות אלה.