בשנת 2001 רכשה החברה את הבעלות בחברת "סיני סוכנות לביטוח בע"מ" במסגרת ארגון מחדש בתוך קבוצת הביטוח סיני, שהוקמה ב-1982 על ידי בן-ציון וינשטוק, ופועלת כסוכנות חיתום (ברוקר) בשם מבטחים ישראלים וזרים. רכישה זו הפכה את סוכנות הביטוח סיני מחברה אחות של שומרה לחברת בת שלה, בבעלות מלאה של שומרה. חברת בת נוספת, אף היא בבעלותה המלאה של שומרה, היא "שומרה נדל"ן בע"מ", המחזיקה נדל"ן מניב.
ב-2002 הושלם רישיון המבטח שהעניק משרד האוצר לשומרה. מאז זוהי חברת ביטוח הפועלת באופן עצמאי ומלא בכל ענפי הביטוח הכללי.
בדצמבר 2007 עברו חלק ממניותיהן של שומרה ושל חברות הבת שלה לבעלותה של "מנורה מבטחים ביטוח בע"מ". מנורה רכשה את שומרה מידי "סיני החזקות ביטוח בע"מ" (אשר שינתה בינתיים את שמה ל"קבוצת שחר חדש בע"מ). במסגרת עסקה זו הועברו גם מניותיה של הסוכנות "מורשי חיתום" לחברה.
ב-4 בינואר 2011 רכשה הסוכנות את פעילות הסוכנות "ארנון את וינשטוק", ושינתה את שמה ל"ארנון את וינשטוק סוכנות לביטוח (1989) בע"מ".
ב-1 בפברואר 2013 הושלמה העברה של כלל מניותיה של שומרה לבעלותה של חברת מנורה מבטחים החזקות, ובכך הפכה שומרה לחברה אחות של החברות: "מנורה מבטחים ביטוח", "מנורה מבטחים פיננסים" ו"מנורה מבטחים פנסיה וגמל".
חגורה שחורה (מבצע צבאי)
מבצע חגורה שחורה
מבצע חגורה שחורה הוא מבצע צבאי שבוצע על ידי צה"ל ברצועת עזה נגד הג'יהד האיסלאמי הפלסטיני בנובמבר 2019, והוביל לסבב לחימה בעזה ובדרום ישראל, מצפון הנגב ועד גוש דן.
המבצע החל עקב חיסולו של בכיר הג'יהאד בהאא אבו אל-עטא על ידי צה"ל, וכן עקב ניסיון חיסולו בסוריה של בכיר הג'יהאד אכרם עג'ורי. ארגון הג'יהאד הגיב בשיגור רקטות לעבד תל אביב וגרם לפציעת מספר אזרחים. בתגובה למתקפה זו, ישראל פתחה במתקפה אווירית וארטילריה לעבר רצועת עזה.
הפסקת אש הושגה לאחר 48 שעות של לחימה, למרות שהיא הופרה על ידי מספר מיליציות פלסטיניות לאחר מכן.
מהלך המבצע.
היום הראשון.
ב-12 בנובמבר 2019, בשעה 04:00 חיסל צה"ל בסיכול ממוקד את בכיר הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני (גא"פ) ומפקד החטיבה הצפונית בהאא אבו אל-עטא, יחד עם אשתו. המתקפה האווירית פגעה בקומה הגבוהה ביותר של מגדל דירות בו אל-עטא ישן. שני אנשים נוספים מלבד אל-עטא ואשתו נפצעו במתקפה.
כתגובה לחיסול החלו הפלסטינים בירי מאסיבי של רקטות אל עבר כלל ישובי עוטף עזה, ערי הדרום והשפלה ביניהן: שדרות, נתיבות, אשקלון, אשדוד, גדרה, יבנה וגן יבנה.
מאוחר יותר, טווח הירי הורחב ורקטות נורו אל עבר אזור המרכז, בין השאר אל הערים: חולון, ראשון לציון, מודיעין-מכבים-רעות, בת ים, תל אביב ופתח תקווה. בהמשך היום הירי התרכז בעוטף עזה, שדרות ואשקלון. כתוצאה מהירי הכבד ניזוקו מספר בתים, בהם מחסן של חברת "הולנדיה" בשדרות שנשרף כליל. כ-40 בני אדם טופלו על ידי מד"א במצב קל. כתוצאה מן ההסלמה בוטלו הלימודים בכל אזור גוש דן ועד עוטף עזה במערב, ומשפלת יהודה ועד הנגב המרכזי במזרח. ב-16:00 הכריז שר הביטחון נפתלי בנט על מצב מיוחד בעורף ביישובים שבמרחק עד 80 ק"מ מהרצועה. במהלך היום שיגרו הפלסטינים למעלה מ-200 רקטות, ועשרות מהן יורטו על ידי כיפת ברזל.
בתגובה החל צה"ל בסדרת תקיפות אוויריות, במספר גלים מרוכזים, על יעדי טרור של הגא"פ, ובסיכול חוליות שיגור רקטות. בין המטרות שהותקפו: מוצבים ועמדות תצפית, מתחם אימונים, אתרים תת-קרקעיים לאחסון וייצור אמצעי לחימה, אתר של הכוח הימי של גא"פ, פיר מנהרת טרור ואתר חפירת מנהרת טרור. בסך הכל נהרגו בתקיפות צה"ל 10 מחבלי גא"פ (כולל אל-עטא) ונפצעו 45.
היום השני.
ב-13 בנובמבר בבוקר חודש ירי הרקטות. מטחי רקטות כבדים שוגרו על יישובי עוטף עזה, שדרות ואשקלון. כיפת ברזל יירטה רקטה מעל עמק איילון כאשר בוצעו שיגורים אל עבר שפלת יהודה ומטה יהודה. אחר הצהריים נפצעה באופן בינוני אישה בת 70 מפגיעה ישירה של רקטה בבית דיור מוגן באשקלון. במהלך היום שוגרו למעלה מ-100 רקטות על המועצה האזורית אשכול ובערב נורו מטחים כבדים על אשדוד ואשקלון, שיורטו על ידי כיפת ברזל. בלילה שיגרו הפלסטינים רקטות באדר 3 עם ראש קרב כבד על אשדוד, אשקלון, רחובות ויישובים נוספים בשפלה. במהלך היום שיגרו הפלסטינים למעלה מ-200 רקטות אל עבר שטח ישראל.
צה"ל בתגובה המשיך בתקיפות אוויריות. בתקיפת מספר חוליות שיגור של הגא"פ חיסל חיל האוויר הישראלי לפחות 12 מחבלים. בצהריים חוסלו 2 מחבלי גא"פ שעמדו לשגר טיל נ"ט. בתקיפות צה"ל במהלך היום הושמד מפעל מרכזי לייצור ראשי קרב לרקטות ארטילריות וטובע כלי שיט של הכוח הימי של הגא"פ. במהלך היום נהרגו בשכונת תופאח אב ושני בניו, בני 7 ו-24, מפגיעת טיל כשהיו בפתח ביתם, ובלילה נהרגו בדיר אל-בלח 8 אזרחים, בני משפחה אחת, בהם 5 ילדים בני 2 עד 13. לשתי המשפחות לא היה קשר עם הג'יהאד האסלאמי.
היום השלישי ואילך.
ב-14 בנובמבר דווח על הפסקת אש ב-5:30 בבוקר אך הירי לעבר עוטף עזה נמשך. הלימודים לא התקיימו בעוטף עזה ואשקלון. בסביבות 15:30 הוסרו כלל המגבלות על עוטף עזה ומערב לכיש. המחבלים הפלסטינים הפרו את הפסקת האש מספר פעמים. בסביבות 11:00 שוגרו 5 רקטות מרצועת עזה לעבר עוטף עזה ונתיבות. בסביבות 17:30, אחרי 6 שעות שקט, שוגרה רקטה לעבר עוטף עזה. קצת לפני 22:10 שוב הופר השקט: המחבלים הפלסטינים שיגרו 2 רקטות לעבר אזור שדרות ועוטף עזה. בכל המקרים הרקטות יורטו על ידי כיפת ברזל. בעקבות הירי בוטלו הלימודים ביישובי עוטף עזה, שדרות ואשקלון. בעקבות הפרת הפסקת האש והירי הרקטי לעוטף עזה לאחר הפסקת האש, צה"ל תקף מספר מטרות של הגא"פ.
בליל 16 בנובמבר הופעלו אזעקות צבע אדום בעיר באר שבע ובפזורה הבדואית בעקבות שיגור שתי רקטות גראד לעבר האזור. מערכת כיפת ברזל יירטה את שני השיגורים. בתגובה לירי תקף חיל האוויר הישראלי מטרות חמאס ברצועה. בצהריים אותר בלון נפץ בכביש 334.
לאחר המבצע.
לפי דובר צה"ל, במהלך גל ההסלמה שכונה "מבצע חגורה שחורה", נהרגו 26 מחבלים והותקפו עשרות מטרות טרור של הגא"פ. הארגון גא"פ שיגר כ-450 רקטות בסך הכל, 40% מהן שעמדו להתפוצץ בשטחים מיושבים יורטו על ידי כיפת ברזל בשיעור הצלחה של כ-93%, ובמספרים: כ-180 רקטות לעבר שטחים מיושבים ו-167 רקטות יורטו.
בדצמבר 2020 פיקוד הדרום, חיל האוויר, אגף המודיעין והשב"כ קיבלו אות הערכה מטעם הרמטכ"ל על המבצע, ובנוסף שני לוחמים מגדוד כיפת ברזל, סמ"ר דוד סימסה וסמ"ר נועה חמילבסקי, קיבלו תעודות הערכה מיוחדות על פעילותם מעבר למסגרת הכשרתם במהלך המבצע שמנעה נפילת טילים בבאר שבע.
ב-5 באוגוסט 2022 פתח צה"ל במבצע עלות השחר בסיכול ממוקד של תייסיר אל-ג'עברי, מפקד הארגון בצפון רצועת עזה (מחליפו של בהאא אבו אל-עטא).
סכין שוחות סימן 1
סכין שוחות סימן 1 המוכרת גם בשם 1918 סכין שוחות סימן 1 היא סכין לחימה, אשר עוצבה בשלהי מלחמת העולם הראשונה, על ידי קצינים שהשתתפו בצוות ייעודי, מצד חיל המשלוח של ארצות הברית (AEF) לאירופה. צוות זה ביצע עבודת מטה לגבי גיבוש אמל"ח שיתאים לכוח האמריקני שהשתתף באופן פעיל בלחימה וסייע למדינות ההסכמה בחזיתות השונות. לסכין היה להב בצורת פגיון באורך של כ-17 ס"מ, ידית ושמורה יצוקים מפליז או ברונזה בצורת אגרופן ובחלקה התחתון הברגה בולטת להידוק הלהב ולשמש כאלמנט מרסק. לאור העבודה שייצור הסכין החל רק לקראת סוף המלחמה, כמעט ולא היה בדגם זה שימוש בשדות הקרב של מלחמת העולם הראשונה. הסכין סופקה לכוחות אמריקנים שונים: נחתים וצנחנים בעיקר בתקופת מלחמת העולם השנייה, עד שסכין סימן 2 של הצי או סכין שוחות סימן 3 החליפו אותה.
היסטוריה.
רקע.
מלחמת העולם הראשונה התאפיינה בלחימת שוחות בחלק מהזירות בדגש על החזית הגרמנית-צרפתית. לחימה זו אופיינה בסטטיות ולא אחת באירועים של לחימה מטווח קרוב, במתחמים צפופים כגון שוחות היריב. כלי נשק קרים ללחימה פנים אל פנים היו דבר נפוץ אצל החיילים של שני הצדדים הלוחמים.
צבא ארצות הברית השתמש בסכיני שוחות ייעודיים, דגמי ה-, האמריקניות. סכינים אלו בעלי שמורה סגורה עם תבליטים בצורת פירמידות- בדומה לאגרופן, הלהב היה בעל פרופיל משולש- בדומה לכידונים של המאה ה-19. האחרונות סופקו בתחילה לחיילים וזכו לביקורות שליליות בעיקר בשל העובדה שפרופיל להבן היה משולש, החיילים הגיעו למסקנה שזו יעילה בתור דוקרן בלבד ואינה מספקת מענה לצרכים בשטח כגון עבודות תחזוקה, שימוש כללי, פינוי מוקשים.
אפיון הדגם.
לאור הצורך בדגם חדש או בשיפור הדגמים הקיימים, ביולי 1918, התכנס צוות ייעודי של חיל המשלוח האמריקני, לאור אפיון שנקבע התקיימו סדרת בדיקות למספר דגמי סכינים, על מנת לקבוע איזה דגם יסופק לכוחות האמריקנים בחזית האירופאית. נבחנו סכינים בריטיות, צרפתיות ואף גרמניות. המאפיינים המרכזיים שנבדקו:
בסוף הבדיקות, הצוות הגיע למסקנה שהדגמים הנוכחיים אינם מספקים תוצאות רצויות, ולכן יש לשפר את הדגמים הישנים או לייצר, יש מאיין, דגם חדש. קצינים של חיל המשלוח האמריקני (AEF) וקציני חימוש התכנסו ועיצבו את סכין השוחות סימן 1, לדבריהם "הטוב בכל סכין שנבדקה נלקח לטובת יצירה של סכין אחת". העיצוב שאוב מדגמי סכיני השוחות M1918/M1917 אשר עברו מתיחת פנים ודגם של סכין שהיה בשימוש הכוחות הצרפתיים.
נתונים טכניים.