גולת הכותרת של מחקריו של אשרי היא פירושו לארבעה ספרים של הרודוטוס (ראשון, שני, שישי ותשיעי), שפורסמו באיטלקית. בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד, שקנתה את הזכויות לתרגום האנגלי ופרסמה את הפירוש לארבעה הספרים הראשונים, הוא הוכתר בהקדמה בתואר החוקר החשוב ביותר של הרודוטוס במאה העשרים.
מריה אלכסנדרובנה
השם מריה אלכסנדרובנה היה שמן של שתיים מבנות משפחת המלוכה הרוסית:
מריה, נסיכת הסן
מריה, נסיכת הסן (8 באוגוסט 1824 – 8 ביוני 1880), מאוחר יותר מריה אלכסנדרובנה, קיסרית רוסיה, הייתה בתו של לודוויג השני, הדוכס הגדול של הסן ורעייתו של אלכסנדר השני, קיסר רוסיה.
ילדותה.
הנסיכה מקסימיליאנה וילהלמינה מריה נולדה בדרמשטאדט, בירת הדוכסות הגדולה של הסן, ב-8 באוגוסט 1824. היא הייתה הצעירה מבין שבעת הילדים של לודוויג השני, הדוכס הגדול של הסן ורעייתו וילהלמינה, נסיכת באדן, שהייתה אחותה הצעירה של קיסרית רוסיה דאז, לואיזה מבאדן (יליזבטה אלכסייבנה). לפי כל הראיות ארבעת הילדים הצעירים של בני הזוג, כולל מארי, לא היו ילדיו של הדוכס הדגול לודוויג, אלא של מאהבה של אמם, הברון אוגוסט לודוויג פון סנארקלן דה גראנסי, אולם כדי להימנע מסקנדל לודוויג הכיר בכל ילדיו כשלו.
נישואים.
בשנת 1838 יצא הצארביץ' הרוסי אלכסנדר ניקולאייביץ' למסע ברחבי אירופה על מנת למצוא לעצמו כלה, והתאהב בנסיכה מריה, שהייתה אז בת 14 בלבד. למרות אי הוודאות לגבי מוצאה, והתנגדותה הנחרצת של אמו, הקיסרית אלכסנדרה פיודורובנה, לקח יורש העצר את הנסיכה מריה לאשה ב-16 באפריל 1841. הנסיכה הוטבלה לדת הרוסית אורתודוקסית וקיבלה את שמה החדש, מריה אלכסנדרובנה.
בשל ביישנותה הרבה נחשבה מריה לקרה, מחמירה וחסרת קסם או כישורי שיחה. האקלים הקשה של סנקט פטרבורג לא התאים לנסיכה, שגופה היה רגיש במיוחד, כמו זה של אמה, ולכן היא סבלה לעיתים קרובות ממחלות. למרות זאת היא הצליחה ללדת שמונה ילדים. ההריונות הרבים, בנוסף למחלות הרבות מהן סבלה, הרחיקו אותה לעיתים תכופות מחיי החצר, עובדה שסייעה לבעלה להיכנע לפיתויים רבים.
למרות שאלכסנדר תמיד התייחס לרעייתו בצורה יפה, ידעה מריה כי בעלה לא היה נאמן לה וכי היו לו מאהבות רבות. היא ידעה על יחסיו עם פילגשו, הנסיכה יקטרינה דולגורוקובה, ועל שלושת הילדים שנולדו מרומן זה, עוד לפני שאלכסנדר העביר אותם להתגורר בארמון החורף. אלכסנדר נישא לפילגשו יקתרינה פחות מחודש לאחר מותה של מריה בשנת 1880.
ילדים.
למריה ואלכסנדר נולדו שמונה ילדים:
קיסרית רוסיה.
בשנת 1855, לאחר מותו של הצאר ניקולאי הראשון, עלה הצארביץ' אלכסנדר לשלטון ומריה הוכתרה כקיסרית. מעמדה החדש הכריח אותה להשתתף ביותר אירועים פומביים גם כאשר הייתה חולה. בשנת 1865 מת בנה הבכור, הצארביץ' ניקולאי, והקיסרית לקחה את מותו בצורה קשה ביותר.
מדי פעם הייתה הקיסרית מריה נוסעת לגרמניה כדי לבקר את אחיה, אלכסנדר, שנישא בנישואים מורגנטיים לבת לווייתה יוליה פון האוק. באחד מביקוריה היא פגשה את אליס, נסיכת הממלכה המאוחדת, בתה של המלכה ויקטוריה ורעייתו של אחיינה, לודוויג, והשתיים הפכו לחברות טובות. לאחר מותה של אליס בשנת 1878 הזמינה מריה לעיתים קרובות את ילדיה היתומים לבקר. במהלך ביקורים אלו סרגיי, בנה של הקיסרית, הכיר את אשתו לעתיד, אליזבת, בתה של אליס. באותם הביקורים הכירה מריה גם לראשונה את אחותה הצעירה של אליזבת, אלכסנדרה, שנישאה שנים מאוחר יותר לנכדה, הצאר ניקולאי השני.
מותה ומורשתה.
הקיסרית מריה אלכסנדרובנה נפטרה ב-8 ביוני 1880 בגיל 55. היא נקברה בקבר הקיסרי בקתדרלת פיוטר ופאבל בסנקט פטרבורג. על שמה קרוי תיאטרון מארינסקי שבסנקט פטרבורג וכן העיר מרייהאמן שבאיי אולנד.
ריבקיט
ריבקיט הוא מינרל, חבר בקבוצת האמפיבול - קבוצה של אינוסיליקטים (סיליקטים במבנה דמוי שרשרות) מאפיים שהם מינרלים בוני הסלעים חשובים. הריבקיט בנוי משרשרת כפולה שבה שתי שורות של ארבעונים של סיליקט (SiO4) מתחברות אל שתי שורות אחרות דרך קטיונים של מגנזיום או ברזל או נתרן.
נוסחת המבנה הכימי המלאה של הריבקיט היא: Na2(Fe2+,Mg)3Fe3+2Si8O22(OH)2. הסיבה להופעה כפולה של אטומי הברזל בנוסחת הריבקיט נועדה להראות את קיומם של שני סוגים של אטומי ברזל. האחד בערכיות של 2 תופס מקומות זהים בסריג לאטום המגנזיום שערכיותו 2 משום ששני האטומים הם בגודל דומה, והשני בערכיות 3 הוא קטן יותר בנפחו.
הריבקיט מתגבש במערך קריסטלוגרפי מונוקליני ובדרך כלל מופיע בתצורה של גבישים פריזמתיים מוארכים בעלי חתך רוחב בצורת יהלום, אך גם בתצורות: סיבית, להבית, מחטית, עמודית וקורנת. משקלו הסגולי 3.2 עד 3.4 וקשיותו 5.0 עד 6 בסולם מוס. למינרל פצילות מושלמת בשני כיוונים בצורת יהלום. שבירת המינרל היא בלתי אחידה ויוצרת שבבים. המינרל הוא בדרך כלל שקוף למחצה עד אטום.
הגרניט המכיל ריבקיט המצוי על האי הסקוטי, איילסה קרייג (Ailsa Craig) מכונה "איילסיט", והוא מבוקש לשם יצירת אבן המשחק לספורט החורף קרלינג.
הריבקיט משתתף בשתי שורות איזומורפיות (מצב בו אטום אחד או יותר במבנה המינרל יכולים להיות מוחלפים על ידי אטומים אחרים מבלי שיחול שינוי במבנה המינרל):
לכל המינרלים שצוינו לעיל יש מבנה זהה ותכונות זהות, אבל עם הגידול בכמות הברזל צבע המינרל נעשה כהה יותר, השרטוט הופך כחול יותר, המשקל הסגולי עולה והברק מתגבר.
מבחינת תכונותיו האופטיות הריבקיט הוא דו-צירי, והוא ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) חלש. הוא נראה כחול, אינדיגו מזווית אחת, ירוק צהבהב מזווית שנייה וכחול כהה מזווית שלישית.
הריבקיט נתגלה בשנת 1888 וקרוי על שמו של מגלה הארצות והמינרלוג הגרמני, אמיל ריבק (Emil Riebeck 1885-1853) שהמינרל היה בין הדגימות שהביא מהאי סוקוטרה שבאוקיינוס ההודי (כיום בריבונות תימן).
שימושים.
כמה מצורות הריבקיט הסיביות הם ב"תצורת אזבסט" (asbestiform), ונוהגים להשתמש בהם כאזבסט, בייחוד בצורה הקרויה "קרוקידוליט", הידועה גם כאזבסט כחול. אזבסט הוא שם כללי לקבוצה של מינרלים בתצורה סיבית הכוללת, בנוסף לריבקיט, את הטרמוליט והסרפנטין. באזבסט נוהגים להשתמש כחומר מעכב בעירה וברפידות לבלמים. בעבר נהגו להשתמש בו כחומר מבודד לבניינים, אבל השימוש בו למטרה זו הופסק לאחר שהתגלה כי חומר זה רעיל ושאיפת הסיבים שלו עלולה להוביל לאזבסטוזיס, סרטן הריאה ומסותליאומה (סוג של סרטן המתפתח באזור חלל החזה או חלל הקרביים או באזור הלב). האזבסט הכחול נחשב לסוג האזבסט המסוכן ביותר, אבל ממשיכים לכרות אותו ולעשות בו שימוש. המקור העיקרי לאזבסט הכחול הוא בדרום אפריקה וקיים מקור נוסף, קטן יותר, באוסטרליה.
הריבקיט הוא מקור לאחת מאבני החן הקרויה עין הנמר. עין הנמר היא אבן חן בגוונים של חום-אדום עד חום-צהוב, בעלת ברק משיי ובולטת בה תופעת עין החתול. עין הנמר נוצרת כתוצאה מהתמרה של קרוקידוליט (ה"אזבסט כחול" שהוזכר לעיל) שעובר סיליפיקציה (צירור או הצטוררות), דוגמה קלאסית של החלפה פסאודומורפית שבסיומה שומרת עין הנמר על המבנה הסיבי המקורי של הקרוקידוליט. כשתהליך הצירור אינו מושלם, נוצר סוג של עין הנמר שגונו כחול המכונה "עין הנץ" (Hawk's eye). עין הנמר הוא מינרל השייך לקבוצת הקוורץ, ותכונותיו הפיזיקליות והאופטיות זהות או כמעט זהות לקוורץ שקוף. אומנם אין ריבקיט בתוצאה הסופית, אבל הוא המקור לאבן נאה זו.
מקור ותפוצה.
הריבקיט נוצר כגבישים ארוכים או סיביים בגוון כחול כהה בגרניטים פראלקליניים, סיאניטים, תצורות ברזל ושיסטים עשירים בנתרן. נוכחותו גם בסלעי יסוד מבדילה אותו מהגלאוקופן שתפוצתו מוגבלת לסלעים מותמרים בלבד. הריבקיט בתצורת אזבסט מצויה בסלעים מותמרים בלבד.
ניתן למצוא ריבקיט באי סוקוטרה שבתימן - המקום בו נתגלה המינרל לראשונה, בדרום אפריקה צפונית לקוגס (Koegas) במושבת הכף, בהר סנט-אילר (Mont Saint Hilaire) בפרובינציית קוויבק שבקנדה, בבתולית של גולדן הורן (Golden Horn – קרן הזהב) במחוז אוקאנוגן (Okanogan) במדינת וושינגטון (המקום בו נמצא לראשונה ב-1966 המינרל זקטזריט – zektzerite), במחוז אל פאסו בקולורדו ובקווינסי שבמדינת מסצ'וסטס בארצות הברית, ובוויטנום (Wittenoom) באוסטרליה המערבית.
בישראל ניתן למצוא ריבקיט בנורדמרקיט (סוג של סיאניט) של מכתש רמון. בסביבה הקרובה ניתן למצוא ריבקיט בחצי האי סיני: במיקרוגרניטים בוואדי קביליה (באזור הדרומי מזרחי של סיני); ובקוורץ פורפירים באזור ג'בל מוסא וג'בל קתרינה.
קרוקידוליט
סקיילר קולפקס
סקיילר קולפקס הבן (באנגלית: ;
23 במרץ 1823 – 13 בינואר 1885) היה סגן נשיא ארצות הברית תחת כהונתו של הנשיא יוליסס גרנט. קודם לכהונתו היה יו"ר בית הנבחרים (1863 – 1869), כנציגה של אינדיאנה.
חייו.
קולפקס נולד בניו יורק שבמדינת ניו יורק. אביו נפטר טרם לידתו והוא נקרא על שמו. אמו נישאה בשנית ובגיל 13 עברה המשפחה, עם אביו החורג, להתגורר באינדיאנה. בגיל צעיר הוא החל לכתוב לעיתון "ניו יורק טריביון" בנוגע להתנהלות הפוליטית של אינדיאנה. במקביל הוא החל לערוך את העיתון "South Bend Free Press”, התומך במפלגה הוויגית וצבר כוח פוליטי במוסדות המפלגה. בשנת 1845 קנה קולפקס את העיתון ושינה את שמו ל - "St. Joseph Valley Register".