בספטמבר 2015 רכש אתר יד2 70% מפורטל דרושים פורטל לחיפוש עבודה.
בשנת 2017, תחקיר של פוליטיקלי קוראת חשף כי באתר מתפרסמים שירותי זנות במסווה של שירותי עיסוי, זאת למרות מחאה כנגד פרסומים כאלו שעלתה בשנת 2011. בעקבות התחקיר, דיון בוועדה לקידום מעמד האישה עסק בנושא וראשי האתר הבטיחו כי יקפידו על אכיפת החוק בנושא ביתר שאת. מאז, האתר הסיר לצמיתות משירותיו את האפשרות לפרסם שירותי עיסוי.
מודל עסקי.
האתר מאפשר לכל דורש לפרסם בו חינם מודעה, על פי תבנית שמציע האתר, למכירה או לקנייה של מוצר, כגון דירה, מכונית, ציוד ביתי ועוד. בדרך זו החליף האתר את מודעות הלוח, שהיו מקור הכנסה נכבד (כמיליארד ש"ח בשנה) של העיתונות המודפסת. גולש המעוניין לבצע עסקה מסוגל לתת את המאפיינים הנחוצים לו, כגון סוג המוצר וטווח מחירים, ולקבל את המודעות העונות על מאפיינים אלה. בנוסף למודעות חינם מאפשר האתר פרסום מודעות בתשלום, הזוכות לחשיפה בולטת יותר, ופרסום ללקוחות עסקיים, בעיקר בתחום הנדל"ן והרכב. כמו כן, באתר מופיעות פרסומות.
צקאלטובו
צקאלטוּבּוֹ (בגאורגית: წყალტუბო) היא עיירה במחוז אימרתי שבמערב גאורגיה; העיירה מהווה מרכז מנהלתי של נפת צקאלטובו שבמערב המחוז.
צקאלטובו ממוקמת באזור הגבעות הנמוכות שבצפון מישור קולכתי, על גדת הנהר צקאלטובוסצקאלי, בגובה 120 מ' מעל פני הים; העיירה מרוחקת בשבעה קילומטרים מהעיר כותאיסי שמדרום-מזרחהּ. בזמן המפקד שנערך בשנת 2014, אוכלוסיית צקאלטובו מנתה 11,281 נפש.
האקלים בצקאלטובו סובטרופי-לח. הטמפרטורה הממוצעת של החודש הקר ביותר, ינואר, היא 5 מעלות; הטמפרטורה הממוצעת של החודש החם ביותר, אוגוסט, היא 24 מעלות. הכמות השנתית הממוצעת של המשקעים בצקאלטובו הוא 1,700 מילימטרים.
בריאות ונופש.
צקאלטובו מוכרת כעיירת נופש בזכות מעיינותיה המינרליים החמים, שעשירים ברדון ובקרבונט ומשמשים כמרחצאות מרפא בבריכות שאוגרות את מימיהם; למרות ההרכב שלהם, המים המינרליים זכים וחסרי ריח. טמפרטורת המים נעה בין 33 ל-35 מעלות.
המים המינרליים של צקאלטובו משמשים לטיפולי ספא בנוירופתיה פריפרית, מחלות גפיים, מחלות עור, מחלות דם ולב, הפרעות מטבוליות, הפרעות במערכת האנדוקרינית, מחלות של מערכת הרבייה הנשית, שיגרון, פוליו ושיתוק מוחין.
המערות הקרסטיות שבסמוך לצקאלטובו מיטיבות בזכות מיקרו-האקלים שלהן עם חולי אסתמה, דלקת ריאות, תעוקת לב, היפרטוניה ונוירוזה.
בפארק הנופש של צקאלטובו שתולים עצים ושיחים שמשתייכים ללמעלה מ-150 זנים; בעיירה ישנו אגם מלאכותי, שנוצר בשנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי סכירתו של הנהר צקאלטובוסצקאלי.
בתקופת השלטון הסובייטי בצקאלטובו הוקמו תשע בריכות של מים מינרליים ו-19 סנטוריומים ובניינים להשכרת חדרים (פַּנסיונטים); לרווחת החולים והנופשים מרוסיה פעל קו רכבת מהיר מוסקבה-צקאלטובו.
משנת 1993 מרבית הסנטוריומים והפנסיונטים של צקאלטובו מאוכלסים על ידי 9,000 פליטים מהסכסוך הגאורגי-אבחזי.
נכון לשנת 2014 בצקאלטובו פועלים הסנטוריום "אוֹאזיס", הפנסיונט "צקאלטובו", בית המלון "סַכַּרתווֵלוֹ" וכן שלוש מהבריכות של המים המינרליים; בעיירה ישנה מרפאה וגם מכון לחקר אסתמה, אלרגולוגיה ואימונולוגיה קלינית.
ספורט.
בצקאלטובו פועל מועדון הכדורגל "סַמגוּרַלי", שנוסד בשנת 1945 בשם "מֵדיקי". קבוצת "סמגורלי" צקאלטובו משחקת בליגה הראשונה של גאורגיה (הליגה השנייה בחשיבותה, אחרי ליגת העל); אצטדיון הקבוצה יכול להכיל 12,000 צופים.
הכנסייה האורתודוקסית הסרבית
הכנסייה האורתודוקסית הסרבית או הכנסייה הפרבוסלאבית הסרבית (בסרבית: Српска православна црква / Srpska pravoslavna crkva) היא כנסייה נוצרית אורתודוקסית אוטוקפלית של סרביה ושל העם הסרבי, השנייה בעתיקותה בין הכנסיות האורתודוקסיות הסלאביות (אחרי הכנסייה האורתודוקסית הבולגרית). היא חלק מקהיליית הכנסיות האורתודוקסיות. הפטריארך שלה תופס את המקום השישי בחשיבותו אחרי הפטריארכים האורתודוקסים של קונסטנטינופול, אלכסנדריה, אנטיוכיה, ירושלים ומוסקבה.
היא הכנסייה העיקרית בסרביה ובמונטנגרו, והשנייה בגודלה בבוסניה והרצגובינה ובקרואטיה.
רוב מאמיניה מרוכזים בסרביה (84% מהתושבים) וברפובליקה סרפסקה (88% מהתושבים) שהיא חלק מהמדינה הפדרטיבית של בוסניה והרצגובינה. בנוסף רוב תושביה של מונטנגרו משויכים לכנסייה זו. הכנסייה האורתודוקסית הסרבית מאורגנת במיטרופוליות ואפארכיות, קודם כל בסרביה, בוסניה והרצגובינה, מונטנגרו, קרואטיה, וכן בארצות שכנות נוספות - סלובניה, רומניה (חבל באנאט) והונגריה, ובמקומות רבים בעולם שבהם חיים מהגרים סרבים (מערב אירופה, לרבות גרמניה, אוסטריה, שוודיה, וכן ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה וכו').
בראש הכנסייה האורתודוקסית הסרבית עומד פטריארך סרביה, בימינו הפטריארך איריניי (גברילוביץ'), הנחשב הראשון בין שווים בקרב מאמיני הכנסייה.
שפת הפולחן היא הסרבית והסלאבית הכנסייתית העתיקה (סלאבונית). לוח השנה שלה הוא לוח השנה היוליאני.
הכנסייה הפרבוסלבית הסרבית הגיעה למעמדה האוטוקפלי עוד בשנת 1219 תחת מנהיגותו של סבא הקדוש שניהל את הארכאפרכיה של ז'יצ'ה.
במאה ה-14 מעמדה הועלה לדרגת פטריארכיה, שנודעה מאוחר יותר כפטריארכיה של פץ' (1346).
במאה ה-18 השלטון העות'מאני ביטל את הפטריארכיה הסרבית.
הכנסייה האורתודוקסית הסרבית המודרנית המאוחדת הוקמה מחדש בשנת 1920 על ידי איחוד הפטריארכיה של קרלובצי, המיטרופוליה של בלגרד והמיטרופוליה של מונטנגרו.
הכנסייה האורתודוקסית הסרבית מתגאה להיות מופקדת על שמירת שרידים מקודשים חשובים למאמינים הנוצרים, כמו ידו הימנית של יוחנן המטביל, יד וחלקי גולגולתו של גאורגיוס הקדוש, קטעים מהצלב הקדוש, אצבע של פאראסקבה האדוקה, גופתו של וסילי הקדוש מאוסטרוג ואחרים.
ראשית הנצרות אצל הסרבים.
החל מהמאה ה-6 שבטים פגנים של הסלאבים, לרבות אבות הסרבים, חדרו מצפון לחצי האי הבלקני. אף על פי שפגשו במקום אוכלוסייה שהתנצרה עוד מן המאה ה-2. תהליך התנצרות השבטים הסרבים לקח כמה מאות שנים. בהתחלה גרמו הסלאבים הדרומיים להתמוטטות הבישופויות הקדומות ביותר שהיו באזור שבין הדנובה לים האגאי.
בשנת 732 סיפח הקיסר הביזנטי לאון השישי את האיליריה המערבית לשטח הסמכות של הפטריארכיה היוונית של קונסטנטינופול, בעוד שאת השיפוט הכנסייתי באזור השאיר עדיין בידי האפיפיור מרומא. במקביל להשפעה הרומית בערי החוף, אחרי הקמת התימה (פרובינקיה ביזנטית) החדשה בדלמטיה בסביבות שנת 870 גברה בהן גם ההשפעה היוונית. בשנים 870-860 קירילוס ומתודיוס מתסלוניקי פעלו כמיסיונרים במורביה הגדולה ואחר כך בפאנוניה. מתודיוס הפך לארכיבישוף של פנוניה כשמושבו בסירמיום, בימינו סרמסקה מיטרוביצה. מקורות שונים מלמדים כי תחת חסותו הכנסייתית נכנסו גם שבטים סרבים. חניכיהם של קיריל ומתודיוס הטיפו בשפה סלבית בבולגריה, במקדוניה של ימינו, באזור אוחריד, שנכלל באותה תקופה בבולגריה ובאזורים הסרבים ובחוף האדריאטי.
התנצרותם של הסרבים הושלמה בימי הנסיך מוטימיר (891-כ-850) ויורשו פטר גויניקוביץ' (917-892) נשא כבר שם נוצרי. באותה תקופה סוגיית הסמכות השיפוטית הכנסייתית לא עמדה בכלל בשאלה: בשנת 873 הורה האפיפיור יוחנן השמיני למוטימיר להכיר במתודיוס כבישוף של סירמיום ופנוניה. אחר כך עקב התפשטות האימפריה הבולגרית בימי הצאר סימאון הראשון, מלך בולגריה ארצות הסרבים הוכנסו לשטח השיפוט של הכנסייה הבולגרית. אחרי נפילת האימפריה הבולגרית הראשונה בהתחלת המאה ה-11, הסרבים היו כפופים מבחינה דתית לבישופות הבולגרית אוחריד.
הסכיזמה המזרחית משנת 1054 יצרה גבולו גבולות כנסייתיים-תרבותיים בלתי נראים באמצע הממלכה הסרבית הקדומה. המחצית המערבית שלה כולל ערי החוף של דלמטיה, טרבוניה, בוסניה ודוקליה נותרו במידה מכרעת במסגרת הכנסייה הרומית. עם תומכי רומא נמנו במיוחד מלכי ממלכת זטה מיכאילו וויסבלייביץ' וקונסטנטין בודין. האחרון הקים את בישופות בר. המיסיון הרומי-קתולי יצא מהבישופויות ספליט, בר ודוברובניק. בעומק הארץ הסרבית המשיכה שליטת הבישופות המזרחית של אוחריד תחת חסות הביזנטית.
מצב עניינים זה השפיע למשל עת התנהלות הממלכה הסרבית בימי שלטונו של סטפאן נמאניה שהוטבל בעצמו פעמיים: פעם על ידי כמרים רומיים ופעם על ידי כמרים יוונים. ממלכתו של נמאניה כללה אזורים מזני צידי הגבול הרוחני ועל כן טיפח המלך יחסים עם שתי הכנסיות, והעניק תרומות לשתיהן. אולם הייתה לו העדפה ידועה לצד האורתודוקסי. להבדיל ממנו, בניו שטפאן וווקן הלכו בעקבות הדגם הסרבי-דיוקליטי ונטו לקתוליות. רגע שיא בהתפתחות הזאת הייתה הכתרתו של שטפאן נמאניץ' בשנת 1217 על ידי לגאט של האפיפיור.
עם זאת לבסוף הייתה לבסוף יד המגמה האורתודוקסית על העליונה הודות לבן הצעיר של נמאניה, רסטקו שהפך לנזיר אורתודוקסי בשם סאבה ובחר לחיות במנזרים על ההר אתוס.
הארכיבישופות ז'יצ'ה-פץ' (1219–1346).
תפקיד מכריע בהקמת הכנסייה הסרבית שיחק סאבה הקדוש (1236 - בערך 1175), בנו הצעיר של הנסיך סטפאן נמאניה.
בזמנו של נמאניה נמצאה הכנסייה המקומית בידי הארכיבישופות אוחריד, עם בישופויות בניש, סטארי ראס (ראס), פריזרן וליפליאן.
וזמנית בדורס (בסרבית "דראץ'"). בעקבות מסע הצלב הרביעי התפצלה האימפריה הביזנטית לשניים. בחלק המערבי שלט הדספוט של אפירוס תאודורוס הראשון אנגלוס קומננוס דוקאס, שהיה עוין למדינתם של בני נמאניה ושהארכיבישופות אוחריד נמצאה תחת שליטתו.