וֶסְט הָמְפְּסְטֵד (מערב המפסטד - באנגלית: West Hampstead) הוא אזור בצפון מערב לונדון, ברובע קמדן. וסט המפסטד ממוקם בין צ'ילדס היל (Childs Hill) בצפון פרוגונל (Frogonal) והמפסטד (Hampstead) במזרח, סוויס קוטג' (Swiss Cottage) בדרום וקילברן במערב.
עד לסוף המאה ה-19, האזור היה ישוב קטן והיה קרוי "West End". וסט המפסטד המודרני הופיע עם הגעתן של מסילות הברזל, והפיכתו של האזור מאזור חוות לאזור מגורים. ב-1879 חברת הרכבות המטרופולינית (Metropolitan Railway) אימצה את השם וסט המפסטד עבור התחנה שהקימו באזור, ההיגיון היה למנוע בלבול עם ה"וסט אנד" (West End) שהוא הכינוי הנפוץ לאזור המסחרי שבמרכזה של לונדון.
אלי סעב
אלי סאאב (בערבית: إيلي صعب, תעתיק מדויק: "אילי צעב"; נולד ב-4 ביולי 1964) הוא מעצב אופנה לבנוני, מייסד המותג ES הקרוי על שמו.
ביוגרפיה.
סאאב נולד בביירות שבלבנון, למשפחה ערבית-נוצרית-מארונית. באופנה החל להתעניין עוד בילדותו, בגיל 9. בשנת 1981 נסע לפריז ללימודי עיצוב ושב ללבנון לאחר שנה. בשנה זו, בהיותו בן 18 ובשיא ימי מלחמת האזרחים הלבנונית פתח את הסטודיו שלו, עם עשרה עובדים, בביירות. בתחילת הקריירה, עיצב סאאב שמלות כלה וערב בלבד.
הצלחתו בלבנון הגיעה לאחר תצוגת אופנה מוצלחת בקזינו הידוע "Casino du Liban" בביירות. לאחר תצוגה זו, החל לעצב בגדים לנשות תקשורת ובידור לבנוניות, בהן הזמרת פיירוז הנחשבת לזמרת הלאומית בלבנון. באותה התקופה, יצא שמו למרחוק ברחבי העולם הערבי ובין לקוחותיו נמנו ידועניות ערביות רבות, ביניהן ראניה, מלכת ירדן.
סאאב התפרסם מחוץ ללבנון בשנת 1997, כאשר הציג לראשונה את הקולקציה שלו ברומא. באותה השנה, הצטרף לCamera Nazionale della Moda ונהיה לחבר הלא-איטלקי הראשון, והיחיד עד כה. שנה לאחר מכן, בשנת 1998 הציג את הקולקציה שלו בתצוגת אופנה במונקו, בתצוגה זו נכחה, בין השאר, הנסיכה סטפני ממונקו. בשנה זו הציג את הקולקציה שלו גם במילאנו. סאאב זכה לחשיפה נוספת בשנת 2002 כאשר עיצב את שמלתה של זוכת פרס האוסקר באותה השנה האלי ברי. על שמלה זו, זכה לשבחים רבים והפך למעצב הלבנוני הראשון אשר נכלל ב מעצבי שמלות כלה המתמודדים על פרס האוסקר.
סאאב נחשב לאחד ממעצבי האופנה המצליחים בעולם כיום ומעצב האופנה המצליח ביותר בעולם הערבי. עם לקוחותיו הקבועות, נמנות שחקניות הוליוודיות רבות, ביניהן קתרין זיטה-ג'ונס, שרליז ת'רון ודברה מסינג וזמרות מפורסמות כמו כריסטינה אגילרה וחברות הדסטניז צ'יילד - ביונסה נואלס, קלי רולנד, מישל ויליאמס וריהאנה.
בשנת 2007 השתתף כשופט הראשי בתוכנית המציאות הלבנונית "Mission Fashion" בה התחרו דוגמניות ומעצבים ערבים צעירים על פרס כספי.
חיים אישיים.
סאאב מתגורר לסירוגין בפריז ובביירות, נשוי לקלאודיה ואב לשלושה בנים.
ב-2013 הזמינה ניקול ראידמן בעלת החנות היוקרתית Madame de pompadour קולקציית בגדים, אך סאאב החליט שלא לקבל את ההזמנה והודיע כי עיצוביו לא יגיעו לישראל.
אלי סאאב
סוויס קוטג'
סוויס קוטג' (באנגלית: Swiss Cottage) היא שכונה ברובע קמדן שבצפון מערב לונדון. השם מקושר למבנה ציבורי שנבנה בה בין 1803 ל-1804 ונקרא במקור בשם "הטברנה השווייצרית" ("The Swiss Tavern"). כיום המבנה משמש כפאב והוא מכונה "Ye Olde Swiss Cottage".
שירותים ציבוריים הקיימים באזור: בית קולנוע, ספרייה עירונית (הגדולה בקמדן), תיאטרון האמפסטד וחנויות לאורכה של דרך פינצ'לי (Finchley Road) העוברת באזור. כמו כן נפתח מחדש בתחילת שנת 2006 מרכז ספורט גדול הכולל בריכות שחייה, חדר כושר ועוד. את השכונה משרתת תחנת הרכבת התחתית "סוויס קוטג'".
שימור הכרומוזומים במהלך הדורות
הלו
המילה הָלו (באנגלית: hello, בגרמנית: hallo) היא במקורה מילת ברכת שלום באנגלית. במאה ה-19, עם המצאת הטלפון, הפכה המילה למילת ברכה בינלאומית, בעיקר בשימוש כפותחת שיחות טלפון.
המילה "הלו" (שנכתבה באיותים שונים: Hello, hullo, hallo, hollo וכן Holla) הגיעה לאנגלית מצרפתית עתיקה, שבה שימשה המילה holà (ממילת הקריאה "הו!" והמילה là, כלומר "שָם") כמילת קריאה שמשמעותה "עצור!". מילים קרובות קיימות גם בשפות לטיניות אחרות. המילה הצרפתית מופיעה לראשונה בכתובים בסביבות 1350, ובאנגלית הופיעה המילה לראשונה בכתובים ב-1588, במשמעות של פנייה כדי למשוך את תשומת לבו של הנמען. אטימולוגיה עממית, לפיה המילה היא הלחם של הביטוי Hail thou ("השלום לך"), היא נפוצה, אך חסרת ביסוס בכתובים. באיות hello הופיעה המילה באנגלית באמצע המאה ה-19, קודם להמצאת הטלפון.
השימוש בטלפון.
יש המייחסים את השימוש במילה הלו בשיחות טלפון לממציא תומאס אלווה אדיסון. על פי המסופר, הוא הביע את הפתעתו מהטלפון במילה Hullo. לעומת זאת, הממציא אלכסנדר גרהאם בל השתמש בתחילה במילה "אהוֹי", ששימשה מלחים באוניות כמילת קריאה. השימוש במילה "אהוי" בטלפון לא השתרש.
ב-1877 כתב אדיסון מכתב לנשיא חברת הטלגרף של פיטסבורג:
מאוחר יותר נקראו מרכזניות במרכזיות בכינוי "נערות הלו" משום הקשר בין המילה לבין הטלפון.
שפות אחרות.
אף על פי שהמילה הלו התפשטה וכיום היא בשימוש כלל-עולמי, קיימות מדינות שבהן אין משתמשים במילה זו בשיחות טלפון. תחליפים למילה במדינות השונות:
כמו כן, במדינות רבות - בעיקר בצפון אירופה - הדובר נוהג לפתוח את השיחה באמירת שמו.
בפזמון העברי.
שיחת טלפון נמצאת בלבם של פזמונים עבריים אחדים, ולכן המילה "הלו" בולטת בהם.
הפזמון "חוץ מזה הכל בסדר", שאת מילותיו כתב דן אלמגור וביצעו "העופרים" מתחיל במילים:
שני פזמונים שכתב ירון לונדון וביצעה להקת "הגשש החיוור" עוסקים בשיחת טלפון. הנודע שבהם הוא "שיר הטלפון"
, שהבית הראשון שלו הוא:
קדם לו הפזמון "התנצלות", המתחיל במילים:
בשירו של ג'ורג' בר "הלו הלו" (מילים: דני שושן) חוזרת המילה פעמים רבות, בתוספת ההכרזה:
בשירה של שרון ליפשיץ "הלו" (מילים: דן תורן) חוזרת המילה מספר פעמים וכך הבית הראשון שלו:
דומוס גלילאה
המרכז הבינלאומי דוֹמוּס גָלִילֶאֶה ("בית הגליל"; לטינית Domus Galilaeae) הוא בית ספר לכמרים, מרכז מפגש ולמידה ומרכז התבודדות של ארגון הדרך הנאוקאטקומנאלית (ספרדית Camino Neocatecumenal) הקתולי. המרכז שוכן על הר האושר ליד כורזים, מעל כנסיית הר האושר, ומשקיף אל חופה הצפוני של הכנרת.
היוזמה להקמת המרכז הייתה של האפיפיור פאולוס השישי במחצית שנות ה-70 של המאה ה-20. ב-15 בינואר 1999 הונחה אבן הפינה בנוכחות הפטריארך הלטיני בירושלים, מישל סבאח, מזכיר מועצת הוותיקן, שגריר הכס הקדוש (הנונציו) בישראל ונכבדים רבים. המרכז נחנך רשמית, לאחר השלמת בנייתו של אגף אחד, בעת ביקורו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל ב-24 במרץ 2000. המרכז החל לפעול בשנת 2003.
מטרת המרכז היא לימוד מסורת ישראל כמקור לנצרות וטקסיה, במטרה להעמיק את הקשר בין הנצרות לבין היהדות, וכן התעמקות בדרשת ההר לאור המסורת והליטורגיה היהודית.
שטח המבנה הוא 12,000 מטר רבוע והוא ניצב באחוזה המשתרעת על-פני שטח של 33 דונם. המבנה מחולק לשלושה מפלסים. במפלס העליון נמצאים אודיטוריום (מרכז התכנסויות), כנסייה, בית כנסת, ספרייה המוגדרת כספרייה תאולוגית בחסות הוותיקן המשלבת ספרי דת נוצריים ויהודיים ובה 12 כיסאות כמספר שבטי ישראל הניצבים מסביב לספר תורה. בשני המפלסים התחתונים שוכנים מאה חדרי מגורים, ובהם מאתיים מקומות לינה בסך הכל.
מונטרה
מוֹנְטְרֶה (בצרפתית: Montreux) היא עיירת קיט במזרח החוף הצפוני של אגם ז'נבה, המארחת פסטיבל ג'אז שנתי מפורסם. מונטרה נמצאת בקנטון ווֹ דובר הצרפתית בסמיכות לעיר וְוֶה (Vevey) הגדולה ממנה. במונטרה מתגוררים כ-22,900 איש.
היסטוריה.
בתקופת הקיסרות הרומית הייתה מונטרה צומת תחבורה חשוב. במאה ה-12 היא הפכה לעיר שדה המרכזת מסחר ביין. במאה ה-15 כבשו אותה אנשי ברן מדוכסות סבויה. עם הפיכת האזור לפרוטסטנטי החלו להתרכז בעיירה אמנים וסוחרים איטלקים. ב-1798 פלש נפוליאון בונפרטה לעיירה. במאה ה-19 היא הפכה לעיירת קיט שמושכת תיירים מאירופה ומאמריקה. במאה ה-20 היא החלה למשוך תיירות גם ממקומות אחרים, במיוחד מנסיכויות המפרץ הפרסי.
מונטרה עלתה לתודעת קהל חובבי מוזיקת הרוק לאחר שב-1971 תכננה להקת דיפ פרפל להקליט בקזינו של מונטרה, אך במהלך הופעה של פרנק זאפה שהופיע באותה עת בקזינו, ירה אלמוני באקדח זיקוקים לעבר גג הקזינו ושרף אותו. האירוע היווה את ההשראה לשירם המפורסם ביותר - "Smoke on the Water".
בעיר פעלה ישיבת עץ חיים בראשות הרב ירחמיאל אליהו בוצ'קו, שלימים עלתה כולה לישראל והייתה לישיבת היכל אליהו.
בית הגליל
ידיעות תקשורת
ידיעות תקשורת היא חברת חדשות מקומיות, חלק מ"קבוצת ידיעות אחרונות", המשמשת כמו"ל של מקומונים ושל אתר החדשות המקומיות mynet.
היסטוריה.
"ידיעות תקשורת" הוקמה בשנת 1989, במטרה להקים רשת מקומונים של "קבוצת ידיעות אחרונות" שתתחרה עם הרשת המצליחה של "קבוצת הארץ" - "רשת שוקן" (שהחזיקה בין השאר במקומונים הפופלריים "כל העיר" בירושלים ו"העיר" בתל אביב). עד אז הפעילה ידיעות מספר מקומונים שפעלו באופן עצמאי ללא הנהלה מרכזית.
בין השנים 2000–2006 שימש ניר חפץ כעורך הראשי של הרשת.
בשנים 2005–2017 שימש רענן בר טל כמנכ"ל.