לאו רשם אף זכייה שלילית בפרס פטל הזהב: בשנת 1986 נבחר כשחקן המשנה הגרוע ביותר על משחקו בסרט "חברים".
בשנת 2000 דורג לאו ברשימת חמישים האנשים היפים בעולם על ידי המגזין "פיפל".
אל תדאג, היה שמח
גלריה גבעון
"גלריה גבעון" היא גלריה לאמנות מודרנית ישראלית בתל אביב, שהוקמה ב-1975 על ידי שמואל גבעון (2000-1914) ומנוהלת כיום על ידי נעמי גבעון ונורית וולף, בנותיו.
היסטוריה.
בשנות ה-70-50 של המאה ה-20 היה שמואל גבעון בקשרים חבריים ועסקיים עם אליעזר רוזנפלד, בעליה של "גלריה רוזנפלד". במקביל עבד גבעון כמנהל החברה החקלאית "נטיעות דרום". במסגרת יחסיו עם רוזנפלד, למד גבעון את מלאכת המסחר באמנות ובשנת 1975 פתח גלריה משלו.
עד שנות ה-80 התמקדה הגלריה בהצגה של אמנים ישראלים מודרניים. לאחר שנות ה-80, עם כניסתה של נעמי גבעון לפעילות בגלריה, החלה הגלריה להציג אמנים אוונגרדיים כרפי לביא, משה גרשוני, נורית דוד, יאיר גרבוז, משה קופפרמן ואחרים.
על התערוכות החשובות בגלריה נמנות תערוכה של ציור ישראלי מוקדם לציון 30 שנה להקמת ישראל (1978), התערוכה "תל אביב מטרופולין קטנה", לציון 70 שנה לייסוד תל אביב (1979), תערוכות יחיד לאהרון כהנא (1977), צבי מאירוביץ (1987), יוסף קוסונוגי (1982), פנחס אברמוביץ (1987) ואביבה אורי (1999) וכן התערוכות "ח"י רקפות" (1984) של משה גרשוני ו"השבר והזמן" (2000) של משה קופפרמן.
החל משנת 2000 מחלקת הגלריה פרס שנתי על שם שמואל גבעון - "פרס גבעון לעבודת אמנות חדשה", הנבחר ומוענק על ידי מוזיאון תל אביב. במשך השנים נפתחו חללי תצוגה נוספים. במהלך שנות ה-80 פעלה גלריה בשם "נעמי גבעון אמנות בת זמננו" בחלל ברחוב נתן החכם מס' 4 בתל אביב-יפו (החלל בו נמצאת כיום גלריה גורדון 2). בשנת 2012 נפתח חלל תצוגה נוסף בשם "פורום גבעון לאמנות" ברחוב אלרואי מס' 3 בנווה צדק.
חמש וחצי
חמש וחצי הייתה תוכנית טלוויזיה אשר עסקה באקטואליה ושודרה בערוץ הילדים בין השנים 2003 עד לדצמבר 2011. התוכנית פותחה על ידי דליה בודינגר, יועדה לקהל היעד של הערוץ, ילדים, והביאה תקציר חדשות בלשון קלה ובצורת הגשה המתאימה לילדים.
היסטוריה.
בתחילת דרכה, "חמש וחצי" הייתה תוכנית חדשות יומית שהוגשה על ידי ירון לונדון יחד עם מנחה צעיר - לרוב עמליה דואק ולירון זייד. המנחה הצעיר ייצג את הצד של הילדים והנוער, לקח חלק פעיל בהגשת התוכנית וגם יצא לצלם כתבות חוץ.
כעבור חצי שנה, הצטרפו להנחיה אלכס אנסקי ואלי אילדיס. אנסקי הנחה במשך שלושה חודשים. בסוף חודש אפריל 2003, עזב ירון לונדון את התוכנית לטובת ערוץ 10, ואת מקומו תפס אברי גלעד. בבחירות לכנסת בשנת 2006, שודרה תוכנית מיוחדת בה ילדים שואלים שאלות את המנחים בנוגע לנושאים שונים כמו כלכלה, שלטון ועוד.
ב-2 במרץ 2006, עברה הפקת התוכנית לידי חברת "חדשות 10", אשר בחרה בגיא זהר לתפקיד מגיש התוכנית והפכה אותה לשידור פעם בשבוע, בימי חמישי בשעה 17:30. שם התוכנית שונה ל"חמש וחצי - השבוע שהיה", ומאז עסקה התוכנית באירועי השבוע שחלף, כאשר לכל נושא הוקדש זמן קצוב, והזמן הנותר עד סוף כל נושא הופיע על המרקע.
ב-3 במרץ 2011, עלתה עונה חדשה של חמש וחצי, והפקת התוכנית שבה לערוץ הילדים בשיתוף עם חדר החדשות. קובי מחט ולירון זייד נבחרו להנחותה. בתוכנית היו פינות קבועות: תחילה הופיע תומר גולדגרבר שסיפר על האירועים שעניינו אותו השבוע, ובסוף התוכנית הופיעו עודד גרובר שהיה כתב התרבות של חמש וחצי, ומאיה ראכלין שהייתה אחראית על פינת ההמלצות.
בדצמבר 2011 ירדה התוכנית מהמסך.
בעקבות התוכנית.
בסדרה "הפיג'מות" מופיעה התוכנית מספר פעמים כמקור למבזקי חדשות שונים הקשורים בעלילת התוכנית, בהשתתפותו של אברי גלעד. באחד הפרקים מגיעה דמותו של קובי פרג' לאולפן חמש וחצי, כשהיא בטוחה שהיא מנחה את התוכנית.
בתחילת דרכה, זכתה חמש וחצי להצלחה רבה ולמקור העיקרי ממנו צרכו ילדי התקופה חדשות ואקטואליה. בשנת 2008, בשיתוף עם גיא פינס, העלה ערוץ הילדים את תוכנית הבידור "הכל טוב עם גיא פינס", שהייתה מעין מהדורה צעירה יותר של התוכנית המצליחה "ערב טוב עם גיא פינס".
מתתיהו שלם
מתתיהו שֶׁלֶם (27 במרץ 1904 - 10 במאי 1975) היה איש רוח, מלחין ומשורר ישראלי, מחלוצי הזמר העברי. שלם היה איש העלייה השלישית, ונמצא בין ראשוני היוצרים של תרבות החג הקיבוצית.
היוצר הראשון ביישוב העברי בעת החדשה שחיבר מילים ומנגינות יחד.
יצירותיו שאובות מן המקורות היהודיים הקדומים ומנוף הארץ, בה הרבה לטייל ולהלך אחרי הצאן.
קורות חיים.
ילדותו ונעוריו בפולין וברוסיה.
נולד בהרוביישוב שבאימפריה הרוסית (כיום בפולין) בשם מתתיהו ויינר. בן לשלום ואתל ויינר. בילדותו המוקדמת עברה המשפחה לעיר זמושץ'.
אביו, היה מורה ומחנך. בתחילה בעיר הולדתו, הרוביישוב בחדר המתוקן ולאחר מכן בזמושץ' לשם עבר עם משפחתו ב-1908 לאחר שהוזמן לנהל את בית הספר העברי "קדימה", בו גם למד מתתיהו.
מילדותו דיבר מתתיהו עם אביו בעברית וכבר כילד אהב לחבר שירים וראה עצמו כ"ילד משורר".
ביתו היה בית יהודי מסורתי מחד אך מתקדם ומשכיל מאידך. "שני עולמות שרויים היו בבית הורי, אמא - שומרת הילכות מסורת באדיקות, אבא - נתון לזרם ההשכלה ולרחשי הזמן...אמא דוברת יידיש עסיסית מתובלת אמרי עם, ובכוננית בין ספרי היהדות עבי הכרס חבויה הלשון הרוסית בכרכים של הקלסיקאים פושקין טולסטוי וכו' "
במהלך מלחמת העולם הראשונה ברחה המשפחה לאוקראינה שם נדדה בין מקומות שונים. נדודיו בתקופה זאת מתוארים בדבריו כהזדמנות להקשבה ולשמיעה של שירים וסגנונות שונים.
המשפחה שבה לזמושץ' לאחר מהפכת אוקטובר בתחילת שנות ה-20. בזמושץ' היה מתתיהו מדריך בקן השומר הצעיר. עבד בדפוס והחל להתנסות בהדפסת שירים משלו בעברית.
בתחילת שנת 1922 נשלח שלם על ידי הוריו ללמוד חינוך, אך במקום זאת, הצטרף לקבוצה של תנועת החלוץ שנשלחה לעבודה חקלאית לכפר רוֹתְנִי בסביבה. על מנת להכשיר עצמה לעליה לארץ ישראל. בתקופה זו מתתיהו חיבר שירים לקבוצת העבודה בנושאי העלייה ארצה וחלוציות ומוסר אותם להם באופן אנונימי, והחברים בקבוצה היו שרים אותם.
שנותיו הראשונות בארץ.
בשנת 1922 עלה מתתיהו לארץ ישראל. בהתחלה נדד מתתיהו מספר חודשים בארץ. מקום עבודתו הראשון היה במסחה (כפר תבור). שם עבד כחלק מקבוצה של השומר הצעיר לצד פועלים ערבים. במהלך עבודתו, התעניין ולמד את השפה הערבית, את מנגינותיהם ושיריהם של הבדואים והפאלחים שעבדו עמו. את ההכרות הזאת עם התרבות הערבית ביקש להעמיק, ולשם כך הצטרף לקבוצת עבודה לבנית הגשר בנהריים על הירדן, לצורך מעבר רכבת העמק. תנאי העבודה היו קשיים. המקום היה מוכה מלאריה שחורה, והעובדים גרו בכוכים ובמערות במקום. קיצוב האוכל היה דל וכלל פיתות וזיתים.
כלל העובדים מלבד מתתיהו היו ערבים. מתתיהו מעיד כי למד להבחין בין שלוש קבוצות שונות: פלאחים, בדואים ועירוניים. כל אחת מהקבוצות הייתה בעלת מעמד ומטען תרבותי שונה. תקופה זו הייתה בעלת חשיבות רבה בהתפתחותו המוזיקלית של מתתיהו.
בית אלפא.
ב-1927 עבר מתתיהו לקיבוץ בית אלפא, שם התגוררה חברתו ולימים אשתו, טובה זינגרמן, ילידת זמושץ' ותלמידת בית הספר "קדימה". ב-1928 עם רכישת הצאן בקיבוץ, הפך לרועה צאן. העבודה משכה אותו בשל השוטטות בגלבוע, המפגשים עם הערבים והאופי הרומנטי שבה. רעיית הצאן הייתה בעבורו, קשר עם תרבות האבות והמקרא מקדמת דנא וקרקע פורייה ליצירה. עבודתו כרועה הובילה ליצירת מסכת החג הראשונה שיצר: "חג הגז". בפילוג הפנים קיבוצי ב-1940 בין אנשי השומר הצעיר ואנשי מפא"י, עבר עם האחרונים לרמת יוחנן.
רמת יוחנן.
ברמת יוחנן המשיך מתתיהו שלם את פועלו, הן בענף הצאן והן בתחום יצירת הזמר והחג. בנוסף לרעיית הצאן, התבקש מתתיהו לשמש מורה בחברת הנוער, ולשם כך יצא ב-1944 להשתלמות בהוראה בירושלים, כשהוא משלב לימודי מוזיקה אצל רוזובסקי. במסגרת עבודת ההוראה בחברת הנוער בקיבוץ חיבר מחזות המשבצים בתוכם שירים ומנגינות, והעלה אותם על הבמה עם חניכיו.
עם תום עבודתו בחינוך הקים את המכון להוי ומועד ברמת יוחנן, המשמש כמרכז לשימור, חקר ויצירה בנושא תרבות, הווי והחג הקיבוצי. במשך השנים בהן עבד בחינוך ובמכון להווי ומועד שמר תמיד על קשר חם עם ענף הצאן ועם הרעיה שהיו אהבתו הראשונה. בשנותיו האחרונות התרכז בעבודתו ב"מכון להוי ומועד" כשהוא מלווה בעצה ובהדרכה את הפעילות התרבותית בקיבוצים.
ב-17 במאי 1975, כ"ט באייר תשל"ה, בגיל 71, נפטר מתתיהו ברמת יוחנן, לאחר מחלה ממושכת.
יצירתו.
מאפיינים ביוגרפיים ביצירתו.
יצירתו של מתתיהו משלבת הכרות עמוקה עם הזמר העממי בתרבויות שונות. בבית אביו גדל על ניגונים חסידים שירי ציון, וכן שירים ביידיש. בהכשרה לפני עלייתו ארצה עבד בכפר של מיעוט רוֹתְנִי שם הכיר קבוצת איכרים העובדת ושרה, שם גם לקח חלק בשמחות חקלאיות: קציר, אסיף. עם עלייתו ארצה, למד רבות על הזמר המזרחי מהערבים לצדם עבד במסחה וכן בבניית גשר הירדן בנהריים. המפגש בין מזרח ומערב נכחו ביצירתו באופן מתמיד.
מפגשים אלו הותירו עליו את חותמם, וניתן לראות את הדיהם, לא רק מבחינה מוזיקלית אלא גם מבחינה חברתית, בכך שהחגים שיצר נושאים אופי עממי מבחינת הדגש על שיתוף הציבור כולו בהכנת החג ובטקס עצמו.
כבר מילדותו וצעירותו הוא מספר על כתיבת שירים בכלל ועל כתיבת שירים לצורכי קהילה בפרט: "הייתה לי הנטייה עוד מילדות לחבר את השיר שאני רציתי מבלי תכלית או מגמה מסוימת - זה היה למען מקהלת בית הספר...ראיתי את עצמי בהיותי ילד, כמשורר"