חמישה מתאגרפים אמריקאים זכו במדליות זהב, מחצית המדליות שחולקו בהלסינקי: נייט ברוקס (משקל זבוב), צ'ארלס אדקינס (משקל חצי כבד-קל), פלויד פטרסון (משקל בינוני), נורוול לי (משקל קל-כבד) ואד סנדרס (משקל כבד). השליטה האמריקנית בקפיצה למים נמשכה גם בהלסינקי, והקופצים האמריקאים זכו ב-9 מדליות, ובכל ארבע מדליות הזהב. פאט מקורמיק זכתה במדליות הזהב בשני מקצי הנשים, ובקרב הגברים ניצח דייוויד בראונינג בקפיצה מ-3 מטר ואילו סמואל לי ניצח בקפיצה מ-10 מטר. שישה מרימי משקולות אמריקאים זכו במדליות, ארבעה מהם זכו במדליות זהב: טומי קונו (משקל קל), פיטר ג'ורג' (משקל בינוני), נורברט שמנסקי (משקל בינוני-כבד) וג'ון דייוויס, ששמר על תוארו במשקל כבד. סטנלי סטנצ'יק, לעומת זאת, איבד את תוארו והסתפק במדליית הכסף.
שלושה צוותי שייטים אמריקאים זכו במדליות: צוותי ה-5.5 מטר וה-6 מטר זכו במדליות זהב, וצוות הסטאר זכה במדליית כסף. בקרב החותרים נמשכה ההגמוניה האמריקנית במקצה השמיניות, וצ'ארלי לוג וטום פרייס זכו במדליית זהב במקצה הזוגות. ארבעה מתאבקים אמריקאים זכו במדליות, אך רק אחד מהם, ויליאם סמית', זכה במדליית זהב. הנרי ויטנברג איבד את תוארו מלונדון, וזכה במדליית כסף. הקלע היולט בנר זכה במדליית זהב בירי באקדח מ-50 מטר, חותר הקאנו פרנק הייוונס זכה במדליית זהב במקצה היחידים ל-10,000 מטר, ומדליות נוספות הושגו ברכיבה.
נבחרת הכדורסל שוב לא נתקלה בקשיים רבים במיוחד, ניצחה בכל משחקיה וזכתה במדליית הזהב השלישית ברציפות לאחר שגברה על נבחרת ברית המועצות 25-36. נבחרת הכדורמים העפילה לבית הגמר, אך הפסידה בכל שלושת משחקיה, לנבחרות הונגריה, יוגוסלביה ואיטליה, וסיימה במקום הרביעי. נבחרת הכדורגל שוב הובסה בסיבוב הראשון בידי נבחרת איטליה, הפעם בתוצאה 0–8.
אולימפיאדת מלבורן (1956).
297 ספורטאים ייצגו את ארצות הברית באולימפיאדת מלבורן (1956), והם זכו ב-74 מדליות, מהן 32 מדליות זהב. לראשונה בהיסטוריה, דורגה ארצות הברית אחרי משלחת אחרת שאינה המארחת, משלחת ברית המועצות.
32 מהמדליות, בהן 16 מדליות זהב, הושגו באתלטיקה. בובי ג'ו מורו זכה בשלוש מדליות זהב: בריצת 100 מטר (קבע שיא אולימפי חדש בשלב חצי הגמר - 10.52 שניות), ריצת 200 מטר (השווה את שיא העולם - 20.75 שניות), ועם נבחרת השליחים ל-100X4 מטרים, שגם קבעה שיא עולם חדש - 39.5 שניות. הייתה זו הפעם השמינית ברציפות שהשליחים האמריקנים זוכים בתואר. צ'ארלס ג'נקינס זכה בשתי מדליות זהב - בריצת 400 מטר ועם השליחים במירוץ ל-400X4 מטר. חברו לנבחרת השליחים, טום קורטני, זכה אף הוא במדליית זהב שנייה, בריצת 800 מטר. גלן דייוויס קבע שיא אולימפי חדש בריצת 400 מטר משוכות (50.1 שניות). הקופץ במוט בוב ריצ'רדס והודף כדור הברזל פרי אובריאן שמרו על תאריהם מהלסינקי, ומילט קמפבל, שבהלסינקי זכה במדליית כסף בקרב עשר, זכה הפעם במדליית הזהב. יתר זוכי מדליות הזהב היו לי קלהון (ריצת 110 מטר משוכות), גרג בל (קפיצה לרוחק), צ'ארלס דומאס ומילדרד מקדניאל (קפיצה לגובה לגברים ולנשים), אל ארטר (זריקת דיסקוס) והרולד קונולי (יידוי פטיש). ת'יין בייקר, שהיה שותף לזכייתה של נבחרת השליחים בזהב, זכה גם במדליית כסף בריצת 100 מטר ובמדליית ארד בריצת 200 מטר. אנדי סטנפילד, שהיה האלוף האולימפי בריצת 200 מטר בהלסינקי, הסתפק הפעם במדליית הכסף, ואילו ג'ק דייוויס זכה במדליית כסף שנייה ברציפות בריצת 110 מטר משוכות. וילי וייט בת ה-16 זכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק.
מרימי המשקולות האמריקאים זכו בשבע מדליות, ארבע מהן מדליות זהב: צ'ארלס וינצ'י (משקל תרנגול), אייזק ברגר (משקל נוצה), טומי קונו (זכייה שנייה ברציפות, אך בקטגוריית משקל שונה - משקל קל-כבד) ופול אנדרסון (משקל כבד). פיטר ג'ורג' זכה במדליה אולימפית שלישית ברציפות, מדליית כסף במשקל בינוני. בקפיצה למים זכו האמריקאים ב-9 מדליות, מהן 3 מדליות זהב. הייתה זו הפעם הראשונה מאז 1924 שבה ארצות הברית לא זוכה בכל מדליות הזהב בענף. פאט מקורמיק זכתה בפעם השנייה ברציפות בשני התארים האולימפיים, הן בקפיצה מ-3 מטר והן בקפיצה מ-10 מטר. בוב קלוטוורת'י ניצח בקפיצה מ-3 מ'. מקצה הקפיצה מ-10 מ' לווה בשערוריית שיפוט, כאשר הקופץ האמריקני גארי טוביאן קיבל ציונים נמוכים באופן יוצא דופן מהשופט הסובייטי ומהשופט ההונגרי, וסיים במקום השני בהפרש של 3 מאיות הנקודה מהקופץ המקסיקני חואקין קאפייה, שזכה בזהב. בחתירה זכו האמריקאים ב-6 מדליות, בהן 3 מדליות זהב: במקצה השמיניות (זכייה שמינית ברציפות), במקצה הזוגות ובמקצה הזוגות עם הגאי.
בשחייה סבלה המשלחת האמריקאית מנחיתות לעומת המשלחת האוסטרלית, ואף שהשחיינים האמריקאים זכו ב-11 מדליות, רק 2 מהן היו מדליות זהב. שלי מאן ניצחה במשחה ל-100 מטר פרפר, והייתה שותפה לזכייה במדליית הכסף במשחה ל-100X4 מטר חופשי. שחיינית נוספת שהתחרתה בשליחות, סילביה רוסקה, זכתה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי. במשחה הגמר ל-100 מטר גב, הגיעו קארין קון והבריטית ג'ודית גרינהאם בזמן זהה של 1:12.9 דקות, שהיווה גם שיא עולם חדש. בהחלטת שופטים ניתנה מדליית הזהב לגרינהאם וקון הסתפקה במדליית הכסף. בין הגברים, היה ויליאם יורזיק האלוף האולימפי האמריקאי היחיד, כשניצח במשחה ל-200 מטר פרפר. ג'ורג' ברין זכה במדליות ארד במשחים ל-400 ול-1500 מטר חופשי, והיה שותף לזכייתה של נבחרת השליחים במדליית הכסף.
המתאגרפים האמריקאים זכו בשלוש מדליות, בהן שתי מדליות זהב (ג'יימס בויד במשקל כבד-קל ופיט ראדמאקר במשקל כבד). צוות שייטי הסטאר זכה במדליית זהב, ומדליות נוספות הוענקו בהיאבקות, קרב חמש מודרני וקליעה.
נבחרת הכדורסל ניצחה בכל משחקיה בהפרש ממוצע של 53.5 נקודות. המשחק ה"צמוד" ביותר היה בשלב הבתים השני, בו גברה על נבחרת ברית המועצות 55–85. בשלב הגמר גברה עליה שוב, בתוצאה 55–89. נבחרת הכדורמים העפילה לבית הגמר וסיימה במקום החמישי. נבחרת הכדורגל, שהעפילה אוטומטית לשלב רבע הגמר, הובסה בידי נבחרת יוגוסלביה בתוצאה 1–9. נבחרת ההוקי שדה לא עברה את שלב הבתים.
אולימפיאדת רומא (1960).
292 ספורטאים ייצגו את ארצות הברית באולימפיאדת רומא (1960), והם זכו ב-71 מדליות, מהן 34 מדליות זהב. היה זו הפעם השנייה ברציפות בה דורגה ארצות הברית במקום השני בטבלת המדליות, אחרי ברית המועצות.
באתלטיקה, זכו האמריקאים ב-26 מדליות, מהן 12 מדליות זהב. וילמה רודולף זכתה ב-3 מדליות זהב: בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר ועם נבחרת השליחות בריצת 100X4 מטר שקבעה שיא עולם חדש בשלב המוקדמות (44.50 שניות). לי קלהון זכה במדליית זהב שנייה ברציפות בריצת 110 מטר משוכות, לאחר שהקדים במאית השנייה את בן ארצו ויליאם מיי. גלן דייוויס שמר אף הוא על תוארו, בריצת 400 מטר משוכות, ואף קבע שיא אולימפי חדש (49.51 שניות), והיה שותף גם לשיא העולם שקבעה נבחרת השליחים ל-400X4 מטר (3:02.37 דקות). בין רצי השליחים היה גם אוטיס דייוויס, שזכה גם במדליית זהב בריצת 400 מטר. רלף בוסטון קבע שיא אולימפי בקפיצה לרוחק (8.12 מ') ודון בראג עשה זאת בקפיצה במוט (4.70 מ'). הודף כדור הברזל ביל נידר, שזכה במדליית כסף במלבורן, שיפר את הישגו וזכה בזהב, תוך קביעת שיא אולימפי חדש (19.68 מ'). האלוף האולימפי היוצא, פרי אובריאן, הסתפק במדליית הכסף. אתלטים נוספים שקבעו שיאים אולימפיים חדשים היו זורק הדיסקוס אל ארטר (58.43 מ'), שזכה בתואר בפעם השנייה ברציפות, ורייפר ג'ונסון שצבר 8,392 נקודות בקרב עשר. נבחרת השליחים ל-100X4 מטר נפסלה בשלב הגמר, ולראשונה מאז 1912 איבדה את התואר. המנצחת הייתה המשלחת הכלל-גרמנית.
בשחייה זכו האמריקאים ב-15 מדליות, מהן 9 מדליות זהב. כל נבחרות השליחים האמריקניות קבעו שיאי עולם: גברים 100X4 מטר מעורב (4:05.4 דקות), גברים 200X4 מטר חופשי (8:10.2 דקות), נשים 100X4 מעורב (4:41.4 דקות) ונשים 100X4 חופשי (4:08.9 דקות). כריס וון סלטצה, שהייתה שותפה לשתי הזכיות במשחי השליחים, קבעה שיא אולימפי במשחה ל-400 מטר חופשי (4:50.6 דקות), וגם זכתה במדליית הכסף במשחה ל-100 מטר חופשי. שתי שחייניות ממשחה השליחות המעורב קבעו אף הן שיאים אולימפיים: לין ברק ב-100 מטר גב (1:09.3 דקות) וקארולין שולר ב-100 מטר פרפר (1:09.5 דקות). מייקל טרוי, שהיה שותף לזכייה במשחה השליחים החופשי, קבע שיא עולם במשחה ל-200 מטר פרפר (2:12.8 דקות). ויליאם מאליקן זכה במדליית הזהב התשיעית, במשחה ל-200 מטר חזה. כמה משחייני משחי השליחים זכו במדליות נוספות במשחים האישיים: פרנק מק'קיני זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב, ולאנס לארסון זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי. המשחה בו השתתף לארסון היה שנוי במחלוקת, שכן השופטים, שבאותה העת הסתמכו על שעוני עצר ידניים, נחלקו הן באשר לזמן אותו קבע לארסון, והן באשר לזהות המנצח במשחה - לארסון או האוסטרלי ג'ון דוויט. בסופו של דבר הוחלט כי הזמן ששניהם קבעו הוא 55.2 שניות (מה שהיווה שיא אולימפי), אך דוויט הוכרז כמנצח, בעוד לארסון הסתפק במדליית הכסף. ערעור שהגישה המשלחת האמריקנית נדחה. חבר נוסף בשתי נבחרות השליחים, ג'פרי פארל, הגיע להישגים אלה ימים ספורים לאחר שעבר ניתוח לכריתת תוספתן.