למברטוס הקדוש (669–700) השלים את ניצורם של הפגאנים; הוא נרצח בלייז' (שנקראה אז Vicus Leudicus), ככל הנראה ב-705, משום שהגן על רכוש הכנסייה נגד צרות עינם של שליטים שכנים, ונחשב בעיני המוני העם כקדוש מעונה. הבישוף שבא אחריו, הוברטוס הקדוש, בנה בזיליקה כדי לשכן בה את שרידיו, והיא הפכה לגרעין שממנו התפתחה העיר ושלצידה קבעו מאז הבישופים את מקום מושבם. אף על פי כן, הם המשיכו לקרוא לעצמם "בישוף טונגרן" או "בישוף טונגרן ולייז'". בין הבישופים המפורסמים יותר מאותה תקופה מוקדמת היו אגילברט (768–784) וגרבלד (785–810) שמונו על ידי שארלמאן, הארטגאר שבנה את ארמון הבישופים הראשון, פרנקו שהביס את הנורמנים והרקליוס (מ-959) שהקים כנסיות ומנזרים נוספים בעיר ובחסותו החל עידן של פעילות אמנותית ערה בשם אמנות מוזאנית (על שם נהר המז העובר בלייז').
נסיכות-בישופות.
תחומה של הכנסייה של לייז' התפתח והתרחב בזכות תרומותיהם של נסיכים ריבוניים ובזכות שטחים שרכשו הבישופים. הבישוף נוטגר (972–1008) הפך לנסיך-ריבון בעצמו על ידי כך שצירף לשטחו את רוזנות אואי; מאותה עת היה זה מעמדם של כל הבאים אחריו עד המהפכה הצרפתית, ובמשך כל אותה תקופה - כמעט 800 שנה - הצליחה הנסיכות-בישופות של לייז' לשמור על אוטונומיה, אף כי תאורטית היא הייתה חלק מהקיסרות הרומית הקדושה. עצמאות דה-פקטו זו הייתה בעיקר בזכות פעולתם של הבישופים, שידעו לנצל היטב את חשיבותה הפוליטית של לייז' כישות השוכנת בין צרפת וגרמניה. נוטגר, מייסדה של הנסיכות, נחשב גם כמייסדה השני של העיר - הוא בנה מחדש את הקתדרלה של למברטוס הקדוש ואת ארמון הבישופים, סיים את כנסיית פאולוס הקדוש שהרקליוס התחיל, סייע בהקמתן של שתי כנסיות נוספות והקים שלישית. אך התרומה החשובה ביותר שלו היא הקמתם של בתי ספר כנסייתיים חשובים, שהפכו את לייז' של ימי הביניים למרכז של מדע ולימוד שנודע בכל אירופה. מספר רב של מלומדים מבריקים התחנכו בלייז', וכן שני אפיפיורים. בסופו של דבר עברו בתי הספר של לייז' לשליטתה של אוניברסיטת פריז, וכמה מהדוקטורים הראשונים של האוניברסיטה באו מלייז'.
המאבקים בין המעמדות הגבוהים והנמוכים בעיר, שהנסיכים-בישופים התערבו בהם לעיתים קרובות, הלכו והתפתחו במאות ה-13 וה-14, ובסופו של דבר, במאה ה-15, נבזזה העיר הבישופית ונהרסה. יוחנן איש טרואה, אחרי שהיה ארכידיאקון של לייז', נתמנה לאפיפיור בשם אורבנוס הרביעי, והנהיג בכנסייה הקתולית את חג קורפוס כריסטי, חג שהנהיגה לראשונה יוליאנה הקדושה מלייז' ושנועד מלכתחילה להיות חג מקומי.
"שלום פך", שנחתם ב-1316 בעיירה פך (Fexhe) ליד לייז', הסדיר בחוק את היחסים בין הנסיך-בישוף לבין נתיניו, והעניק זכויות לא מבוטלות לתושבים. על כל פנים, המתיחות והאיבה בין נציגי המעמדות הבורגניים לבין הבישופים נמשכו גם במאות השנים הבאות.
השפעה בורגונדית והאבסבורגית.
עם מותו של לואי דה מאל, רוזן פלנדריה, ב-1384 החלו ארצות השפלה להתאחד לישות אחת במסגרת ארצות השפלה הבורגונדיות. אף על פי שהנסיכות-בישופות עדיין הייתה עצמאית באופן רשמי, הייתה לדוכסי בורגונדיה, שקיוו לצרף את לייז' לאימפריה שלהם, השפעה הולכת וגוברת על השלטון. תככיו של הדוכס פיליפ הטוב, למשל, הביאו לעלייתו של לואי מבורבון (1456–1482) לכס השלטון בלייז'. שארל האמיץ החריב את דינאן ב-1466 ואת לייז' ב-1468, ובכך שם קץ לעלייתה של הדמוקרטיה בנסיכות.
קארל החמישי השלים את איחודם של שבעה-עשר המחוזות בשנות הארבעים של המאה ה-16, ובאופן לא-רשמי שלט גם בלייז'. הוא מינה את אראר דה לה מארק כבישוף (1505–1538), והוא הביא עמו תקופה של שיקום ויציבות, שלוותה גם בשגשוג של האמנויות. דה לה מארק החל גם במאבק כנגד הרפורמציה, שאותו המשיכו יורשיו. האפיפיור המחמיר פאולוס הרביעי (שנודע גם בכך שהקים את הגטו ברומא וציווה על היהודים לחבוש את כובע היהודים), בניסיון לסייע במאבק, הקים בישופויות חדשות בארצות השפלה. שינוי זה בא במידה רבה על חשבון דיוקסיית לייז'; קהילות רבות נלקחו ממנה והפכו לדיוקסיות חדשות: רורמונד, דן בוס ונאמור, וכן חלקים ממכלן ואנטוורפן.
במאה ה-17 היו רוב הבישופים בלייז' זרים; רבים מהם היו בישופים של כמה דיוקסיות בעת ובעונה אחת, מה שהגדיל את תחושת הניכור בינם לבין האוכלוסייה. באמצע המאה ה-18 החלו רעיונותיהם של האנציקלופדיסטים הצרפתים לחלחל לשיח האינטלקטואלי בלייז'; הבישוף דה ולברוק (1772–1784) עודד את הפצת הרעיונות, ובכך סלל את הדרך למה שמכונה מהפכת לייז' (Revolution Liégeoise), מהפכה שנחשבת כחלק מהמהפכה הצרפתית, או כחלק ממהפכת בראבנט שהביאה להקמת המדינות הבלגיות המאוחדות. המהפכה פרצה בעיר ב-18 באוגוסט 1789, בזמן שלטונו של הבישוף דה הונסברוך, שנעדר אותה תקופה מהעיר.
סופה של הנסיכות-בישופות.
במהלך המהפכה הצרפתית סופחה הנסיכות לצרפת המהפכנית, ומאותה עת חדלה להתקיים כישות נפרדת; צרפת כבשה את העיר ב-1794, הנהיגה בה משטר דיקטטורי בעל אופי אנטי-קלריקלי מובהק, והחריבה את הקתדרלה של למברטוס הקדוש. ההיסטוריה של לייז' מהמהפכה ואילך אינה שונה מההיסטוריה של שאר ממלכת בלגיה המודרנית. גם הדיוקסיה של לייז' נעלמה במהפכה, ופירוקה של הנסיכות-בישופות אושר שנית בקונקורדאט שחתם נפוליון ב-1801 עם האפיפיור פיוס השביעי. במקום הדיוקסיה הישנה הוקמה דיוקסיה חדשה, קטנה יותר, שעם השנים עוד איבדה מהקהילות השייכות אליה, שעברו להולנד, גרמניה ולחלקים דוברי ההולנדית של בלגיה. הדיוקסיה של לייז' בימינו, הכפופה לארכידיוקסיה של בריסל-מכלן, כוללת 525 קהילות, רובן דוברות צרפתית (ומיעוט קטן מבין הקהילה דוברת-הגרמנית של ולוניה). שטח הדיוקסיה חופף לשטח מחוז לייז' בבלגיה.
המרכז למחקר גרעיני
יעקביאן
אוטרכט (כדורגל)
מועדון הכדורגל אוטרכט היא קבוצת כדורגל מקצוענית מהעיר אוטרכט, המשחקת בליגת העל ההולנדית.
לזכות המועדון שלושה גביעים הולנדים (1985, 2003, 2004) וכן זכייה אחת בגביע יוהאן קרויף בשנת 2004. זוהי אחת מארבע הקבוצות שמעולם לא ירדו לליגת המשנה בהולנד, יחד עם אייאקס, פ.ס.וו איינדהובן ופיינורד.
היסטוריה.
הקבוצה נוסדה בשנת 1970 מאיחוד קבוצות DOS אוטרכט, אלינקוויק ופלוקס. הקבוצה שיחקה מספר פעמים במפעלים האירופיים בשנות ה-80 אך סבלה לאחר מכן מעשר שנים קשות בהן השתתפה מעט מאוד במפעלים האירופיים עד לחזרה המחודשת בשנות ה-2000.
DOS אוטרכט, הקבוצה הבכירה מבין השלוש שהרכיבו את מועדון הכדורגל אוטרכט, היא אלופת הולנד בעונת 1957/1958 והיא השתתפה מספר פעמים במפעלים האירופיים, בעיקר בגביע אירופה, גביע ערי הירידים וגביע המחזיקות אך לרוב הפסידה בסיבוב הראשון או השני של מפעלים אלה.
הקבוצה המאוחדת החלה את דרכה האירופית בעונת 1980/1981, אז השתתפה בגביע אופ"א וגברה בסיבוב הראשון על קבוצת ארגש פיטשטי הרומנית אך הפסידה בסיבוב השני לקבוצת איינטרכט פרנקפורט הגרמנית. בעונה לאחר מכן חזרה הקבוצה לגביע אופ"א אך הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת המבורג הגרמנית. בעונה לאחר מכן, עונת 1982/1983, הפסידה הקבוצה פעם נוספת בסיבוב הראשון, הפעם לפורטו הפורטוגלית.
בעונת 1985/1986 הקבוצה שיחקה בגביע המחזיקות אך הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת דינמו קייב מברית המועצות. בעונת 1987/1988 הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, ועברה בסיבוב הראשון את קבוצת ל.א.ס.ק. לינץ מאוסטריה אך הפסידה בסיבוב השני לקבוצת הלאס ורונה האיטלקית. בעונת 1991/1992, 3 וחצי שנים מאוחר יותר, הקבוצה חזרה לגביע אופ"א וניצחה בסיבוב הראשון את שטורם גראץ מאוסטריה אך נכשלה בסיבוב השני מול קבוצת ריאל מדריד הספרדית.
לאורך כל שנות ה-90 הקבוצה התמקמה במרכז טבלת הליגה. הקבוצה זכתה לאחר מכן בשלושה גביעים לאומיים בשנים 1985 ובשנים 2003 ו-2004.
בעונת 2001/2002 חזרה הקבוצה לגביע אופ"א, וניצחה בסיבוב הראשון את קבוצת גראצר א.ק. האוסטרית בדרך להפסד לקבוצת פארמה האיטלקית בסיבוב השני והדחה מהמפעל. בעונה לאחר מכן, באותו המפעל, הפסידה הקבוצה כבר בסיבוב הראשון לקבוצת לגיה ורשה הפולנית. גם בעונה הבאה שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א וניצחה את קבוצת מ.ש.ק. ז'ילינה בסיבוב הראשון אך הפסידה בסיבוב השני לאוסר הצרפתית. בעונה לאחר מכן, בגביע אופ"א, עברה הקבוצה בסיבוב הראשון את קבוצת יורגודן השוודית ועלתה לשלב הבתים בו שיחקה מול קבוצות דנייפר דנייפרופטרובסק האוקראינית, אוסטריה וינה האוסטרית, ריאל סרגוסה הספרדית וקלאב ברוז' הבלגית. הקבוצה סיימה במקום האחרון בבית עם מאזן של ארבעה הפסידה והודחה מהמפעל.
בעונת 2007 שיחקה הקבוצה בגביע האינטרטוטו אך הפסידה בסיבוב השלישי והאחרון לקבוצת המארבי השוודית ולא העפילה לגביע אופ"א בעונת 2007/2008.
בעונת 2010/2011 שיחקה הקבוצה בשלב הבתים במפעל הליגה האירופית שם סיימה במקום האחרון לאחר שעשתה תיקו 0-0 עם נאפולי תיקו 0-0 עם ליברפול תיקו 1-1 עם סטיאווה בוקרשט בסיבוב הראשון. בסיבוב השני של שלב הבתים הקבוצה הפסידה 1–3 לסטיאווה בוקרשט סיימה בתיקו 3-3 עם נאפולי ועשתה תיקו 0-0 מרשים עם ליברפול באצטדיון אנפילד וכך הודחה מהליגה האירופית בעונת 2010/2011.
בעונת 2013/2014 הקבוצה שיחקה בליגה האירופית. הקבוצה הפסידה בסיבוב המוקדמות השני לקבוצת דיפרדנג' 03 מלוקסמבורג והודחה מהטורניר.
סגל הקבוצה.
נכון ל-10 באוגוסט 2022
(בהשאלה משאלקה 04)
(בהשאלה מריאל סוסיאדד)
(קפטן)
(בהשאלה מפיינורד)
מחקרי קרד וקרוגר על שכר מינימום