Mediawiki
אנה פרנק (פירושונים)
נומנקלטורה
נוֹמֶנְקְלָטוּרָה (בעברית: מינוח) היא רשימת מונחים בתחום מסוים. ענף הבלשנות העוסק בחקר שמות העצם הפרטיים ומקורם קרוי אונומסטיקה.
מתן שמות לעצמים הוא הבסיס לתקשורת מילולית. בסיפור בריאת העולם בספר בראשית החל אלוהים במשימה זו מיד בתום מעשה הבריאה הראשון: "וַיִּקְרָא אֱלֹהִים לָאוֹר יוֹם וְלַחֹשֶׁךְ קָרָא לָיְלָה" () והמשיך בה אדם הראשון, מיד לאחר בריאתו: "וַיִּקְרָא הָאָדָם שֵׁמוֹת, לְכָל-הַבְּהֵמָה וּלְעוֹף הַשָּׁמַיִם, וּלְכֹל חַיַּת הַשָּׂדֶה" ().
הצורך המדעי למערכת שמות פשוטה, יציבה ומקובלת על הכול לעצמים בעולם, יצר מערכות נונמנקלטורה הפועלות לפי כללים נוקשים ליצירתם של מונחים חדשים. דוגמאות לכך:
אוריול (חללית)
אוריול (ברוסית: Орёл; בעבר "מערכת התחבורה המאוישת העתידית", Перспективная пилотируемая транспортная система, ППТС; או "חללית התחבורה המאוישת מדור חדש", Пилотируемый транспортный корабль нового поколения, ПТК НП) הוא מיזם רוסי לפיתוח חללית מאוישת רב שימושית, שעתידה להחליף את מיזם קליפר כדי לשמש תחליף לסדרת חלליות הסויוז הוותיקות ואת חלליות הפרוגרס. התקשורת הרוסית כינתה את המיזם בשם "רוס" ונודעה כך בשמה העממי (Русь).
היסטוריה.
ב-23 בנובמבר 2005 סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה הודיעה על מכרז תחרותי לבניית חללית רוסית חדשה. שלושה תאגידים וחברות הציעו את הפרויקט שלהן: תאגיד הטילים והחלל אנרגיה הציג את חללית קליפר, חברת מולניה ("ברק"), המרכז לחקר החלל ע"ש מיכאיל חרוניצ'ב. לאחר סירובה של סוכנות החלל האירופית ליטול חלק בפרויקט "קליפר", החליטה רוסיה לשתף פעולה עם אירופה בבניית חללית אירופית, שרכיבים ממנה יתבססו על החללית ATV.
ב-14 ביוני 2006 תאגיד החלל הרוסי אנרגיה הודיע כי בהתאם לתוכניות הממשלה לטיסות מאוישות בשנים 2006–2030, נבחנת הקמתה של מערכת חלל שתתבסס על תעשיית התחבורה במדינה, מערכת שתהיה הבסיס לשיגור טיסות לכוכבי הלכת מאדים ונוגה. כחלק מן המערכת בוצעו מודרניזציה וחידוש לחלליות הסויוז. נוסף לכך, לאחר 2015 מתוכננת בנייתה של תוכנית לאומית, בנפרד מאירופה, לביצוע טיסות מאוישות לירח, החללית עתידה להיות חללית מאוישת ולהוות אלטרנטיבה רוסית לחללית אוריון האמריקנית.
בינואר 2016 ראשי רוסקוסמוס הכריזו כי החללית החדשה תישא את השם "פדרציה". בהמשך שונה שמה ל"אוריול" (עיט).
פיתוח החללית.
ב-6 באפריל 2009, סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה הכריזה כי על פיתוח החללית יעבדו תאגיד הטילים והחלל אנרגיה ומרכז החלל והטילים פרוגרס. החללית החדשה, שקיבלה את השם פדרציה, עתידה להוות את חללית הבסיס של רוסיה לשיגור משימות מאוישות למאדים ולסייע ביישוב הירח.
בסלון האווירי במוסקבה שנערך באוגוסט 2011 הוצג מודל בקנה מידה 1:1 של החללית רוס. באוקטובר 2011 ראש סוכנות החלל, ולדימיר פופובקין, הופיע בישיבת הדומה והכריז כי רוסקוסמוס הגיעה להחלטה משותפת עם ממשלת רוסיה על הפסקת פיתוח טילי רוס-M, שהיו אמורים לשאת את החללית רוס בטיסת הבכורה. פופובקין לא הזכיר את הגורם להחלטה.
ביולי 2019 במהלך הפורום הבינלאומי לנוער "מהנדסי העתיד", ראש מחלקת פיתוח עסקי הטיסות המאוישות של תאגיד הטילים והחלל אנרגיה, איגור ורחובסקי, דיווח על קשיים בפיתוח החללית העתידית, ברם בהתאם לתוכניות החברה טיסה מאוישת ראשונה תוכננה תחילה לשנת 2022.
בשנים 2016—2019 החללית נקראה "פדרציה" אך באפריל 2019 נשקל שינוי שם החללית שוב. כך, בעוד פרויקט פיתוח החלליות ייקרא "פדרציה" החללית הראשונה נקראת "אוריול" (נשר ברוסית). טיסה לא מאוישת ראשונה מתוכננת לשנת 2023. על כך גם הצהיר מנכ"ל תאגיד רוסקוסמוס, דמיטרי רוגוזין בריאיון שהעניק ב-12 באפריל 2021.טיסה מאוישת מתוכננת לשנת 2025. בספטמבר 2021, החללית עברה ניסויים דינמיים במתחם הבדיקות של תאגיד החלל אנרגיה. באפריל 2022, החלו בניסויי ואקום של החללית בנמל החלל ווסטוצ'ני.
איבויה צ'אק
איבויה צ'אק (בהונגרית: Csák Ibolya; 6 בינואר 1915 - 10 בפברואר 2006) הייתה אתלטית הונגריה-יהודיה. אלופה אולימפית (ברלין 1936) ואלופת אירופה (וינה 1938) בקפיצה לגובה. הייתה הספורטאית האישה הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית עבור הונגריה.
ביוגרפיה.
צ'אק נולדה בבודפשט.
באולימפיאדת ברלין (1936) זכתה צ'אק במדליית זהב בתחרות הקפיצה לגובה בתוצאה של 1.60 מטר, לפני שיאנית העולם דורותי טיילר-אודם מבריטניה (1.60 מטר) ואלפרידה קאון מגרמניה (1.60 מטר). שלוש הקופצות הראשונות עברו את אותו הגובה וכשלו בניסיון לעבור גובה של 1.62 מטר. נערכה קפיצה רביעית וצ'אק עברה בניסיון הראשון 1.62 מטר וזכתה במדליית הזהב. שבועיים לפני התחרויות הודיעו ראשי הנבחרת הגרמנית לגרטל ברגמן שיאנית גרמניה שזכתה במבחנים הגרמניים לאולימפיאדה ובתוצאה השנייה בטיבה בעולם באותה שנה (1.60 מטר), כי לא תוכל ליטול חלק במשחקים בשל היותה יהודייה.
באליפות אירופה השנייה באתלטיקה והראשונה לנשים שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1938 זכתה צ'אק במדליית זהב בתחרות הקפיצה לגובה בשיא הונגרי חדש של 1.64 מטר, לפני נלי ון-באלן-בלאנקן מהולנד (1.64 מטר) ופאודורה צו זולמס מגרמניה (1.64 מטר). שיא זה החזיק מעמד 24 שנים כשיא הונגריה לנשים.
צ'יק וצ'אק.
באולימפיאדת ברלין (1936), לאחר שהודיע הכרוז על ניצחונה של צ'אק, הגיעה לאצטדיון המרכזי בו נכחו 110 אלף צופים, הידיעה שבבריכת השחייה ניצח השחיין ההונגרי פרנץ צ'יק במשחה הגמר הראשון והיוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי. האוהדים ההונגרים שלא ידעו את נפשם מרוב שמחה, פרצו בקריאות צ'יק צ'אק, צ'יק צ'אק וכל הקהל הצטרף אליהם. יש חושבים שזהו מקור הביטוי.
רוס-M
טרנסאמריקה
הארנה (ירושלים)
פני צלקת
ביאטריס פוטר
הטירה של טאקאשי
מאדים 500
מאדים 500 או מארס 500 («Марс-500») הוא פרויקט משותף של סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה וסוכנות החלל האירופית לטיסות מאוישות למאדים, כאשר צוות הטיסה מתוכנן לשהות בחלל בין 520 ל־700 יום. בפרויקט נוטלים חלק מצד רוסיה - המכון לבעיות ביולוגיות רפואיות של האקדמיה הרוסית למדעים וסוכנות החלל האירופית. עלות הפרויקט מוערכת ב־15 מיליון דולרים. שלושת השלבים הראשונים (המשימה הניסויית ה־14, המשימה הניסויית ה־105 והמשימה הניסויית ה־520) הושלמו בהצלחה. מאז 2009, מנהל הפרויקט הוא בוריס מורוקוב.
מטרת הפרויקט.
משימות מאוישות למאדים עתידות לצאת כבר במחצית הראשונה של המאה ה־21, כשמשימה כזו דורשת מימון רב והתגברות על מכשולים טכניים רבים; בעיקר בשל המרחק הרב מכדור הארץ למאדים (מ־55 ועד 440 מיליוני ק"מ), מסע שעשוי להימשך למעלה משנה רק בכיוון אחד. נוסף לכך, קיים הצורך לספק די מזון ומחייה לצוות בן 6 טייסי חלל שוודאי ישתעמם במהלך הטיסה הארוכה למאדים.
מטרתו העיקרית של הפרויקט הוא לאסוף כמה שיותר נתונים על בריאות אנשי הצוות והכנתם המנטלית והפיזית לקראת טיסה למאדים, אחזקת מערכת תקשורת יעילה בין החללית לכדור הארץ ובחינת ההשפעות על האורגניזם האנושי, בטיסה שכזו, כמו גם הקצאת משאבים נחוצים לביצוע טיסה מאוישת למאדים.
המשימה הניסויית ה־14 והמשימה הניסויית ה־105.
ב־2007 הושלם השלב הראשון של המשימה הניסויית כאשר 6 אנשי צוות שהו תחילה במשך שבועיים במתחם סגור דמויי־חללית ועבר בהצלחה. השלב השני אשר כונה רשמית בשם המשימה הניסויית ה־105 הסתיים בשנת 2009 ובה צוות של 6 אנשים (ארבעה רוסים, צרפתי וגרמני) נכנסו למבנה סגור לתקופה בת 640 יום, כסימולציה למשימה מאוישת למאדים. תוצאות המשימה המוצלחת פורסמו ב־5 במרץ 2010 על ידי המכון לבעיות ביולוגיות רפואיות של האקדמיה הרוסית למדעים.
המשימה הניסויית ה־520.
משימה ניסויית שלישית יצאה לדרך ב־3 ביוני 2010 והסתיימה ב־4 בנובמבר 2011. במסגרתה נבחנה השפעת הסביבה על האדם. במסגרת זאת נמשכו איסוף הנתונים על בריאות אנשי הצוות והוגש סיוע פסיכולוגי לאנשי הצוות.
ששת הקוסמונאוטים (שלושה רוסים, איטלקי, סיני וצרפתי) שהשתתפו במשימה הניסויית שהו בבידוד במתקן הדמיה של מסע למאדים, הממוקם צפונית למוסקבה, הצוות בילה 17 חודשים בהדמיה של מסע למאדים שנועד לבחון את ההשפעות הפיזיות והפסיכולוגיות של מסע כזה. בחלק האחרון של הניסוי הקוסמונאוטים נחשפו להדמיה של מסלול החזרה לכיוון כוח המשיכה של כדור הארץ, אף שלא ניתן היה לדמות מצב של חוסר משקל. בתקופת שהותם במתקן, נוטרו מוחם וגופם ולא היה להם כל קשר אל העולם החיצון, כאשר פעם אחת בלבד הם יצאו להתהלך על קרקע חולית, על מנת לדמות את קרקע המאדים. הם אכלו מזון מרוכז בלבד והקשר שלהם אל מרכז הבקרה הגיע בהשהיה שדימתה את התקשורת במרחק גדול מכדור הארץ.
ב־14 בפברואר 2011 ששת חברי הצוות פוצלו ל־2 קבוצות בנות 3 אנשי צוות כל אחת והמשימה הניסויית מתבצעת במקביל, על מנת לספק לאנשי הצוות את מירב המידע לטיפול רפואי אפשרי במקרי חירום, בעת הנחיתה על המאדים וההתקרבות אל כוכב הלכת.
תוכניות.
נוסף לזה, רוסיה מתכננת לבצע משימה מאוישת למאדים בשיתוף עם סוכנות החלל האירופאית ונאס"א, שבמסגרתה ישלחו למאדים 2 חלליות, האחת נושאת צוות של כ־6 אסטרונאוטים והשנייה נושאת את המטען הלא מאויש. עם ההגעה למאדים, שלושה מן האסטרונאוטים ינחתו על מאדים וישהו בו לתקופה של כחודשיים. המשימה כולה תארך כ־440 ימים. עלות המשימה היא 20 מיליארד דולר ורוסיה אמורה לתרום כ־30% מן העלות. אף שרוסיה הציעה לבצע את המשימה כבר בשנת 2015, יעד זמן זה כלל אינו בר ביצוע.
מאט ברנס
1940 בברית המועצות