הקבוצה המקצוענית הראשונה של מקיואן הייתה רבובנק אליה הצטרף בשנת 1996. ב-1997 השתתף לראשונה בטור דה פראנס. ב-1998 השתתף שנית בטור דה פראנס וסיים שני בקטע בודד, מקיואן השתתף לראשונה בוואלטה אספנייה ולא בלט. ב-1999 ניצח לראשונה קטע בטור דה פראנס כשהוא מקדים את אריק צאבל בספרינט רב משתתפים.
2000 - 2001.
ב-2000 הצטרף לקבוצת "פארם - פריטס". הוא השתתף לראשונה בג'ירו ד'איטליה אך לא בלט, בטור דה פראנס, סיים שני בקטגוריית הנקודות, כשמקדים אותו אריק צאבל. הוא סיים שני גם בקטע ה-20, כשמקדים אותו צאבל, מקיואן השתתף באולימפיאדת סידני וסיים במקום ה-19. ב-2001 עבר לקבוצת " דומו - פארם פריטס", אך לא הגיע להישגים בכירים.
לוטו (2002 - 2008).
הניצחונות בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס.
ב-2002 עבר לקבוצת לוטו (שינתה את שמה הרבה במהלך השנים) ורשם בעונה זו הצלחה רבה, כשהוא מנצח את מרוץ "אטואל דה בסז'" ומסיים רביעי באומלופ הט פולק. הוא ניצח שני קטעים בפריז - ניס ואת מרוץ סכלדפרייס. מקיואן הוסיף ניצחון בשני קטעים בג'ירו ד'איטליה, למרות ההישגים האלו, ההצלחה הכי גדולה שלו בעונה זו הגיעה בחודש יולי - כאשר ניצח את קטגוריית הנקודות בטור דה פראנס, מקדים את אריק צאבל וסטיוארט אוג'ריידי ומנצח שני קטעים נוספים במרוץ. לאחר מכן ניצח את מרוץ "פריז–בריסל" וזכה במדליית כסף באליפות העולם, כשמקדים אותו מריו צ'יפוליני.
ב-2003 ניצח את מרוץ דווארס דור פלנדרן, ושני קטעים נוספים בג'ירו ד'איטליה. מקיואן ניצח קטע אחד בטור דה סוויס. בטור דה פראנס, סיים שני בקטגוריית הנקודות, כשמקדים אותו בן מדינתו, ביידן קוק בהפרש של 2 נקודות בלבד, באחת התחרויות הצמודות ביותר בהיסטוריה. את עונת 2004 פתח עם ניצחון ב-2 קטעים בטור דאון אנדר. הוא ניצח קטע אחד בג'ירו ד'איטליה ושניים בטור דה סוויס. בטור דה פראנס שיחזר מקיואן את הצלחתו במרוץ מ-2002, כשניצח בפעם השנייה בקטגוריית הנקודות כשהוא מקדים את תור הוסהובד. בנוסף לכך, ניצח מקיואן בשני קטעים במרוץ. מקיואן השתתף באולימפיאדת אתונה באותה שנה, וסיים שביעי במרוץ הכביש.
ב-2005 ניצח מקיואן את אליפות אוסטרליה באופני כביש, לאחר מכן ניצח בשלושה קטעים בטור דאון אנדר וקטע אחד בטור של קטר. מקיואן המשיך להצליח בג'ירו ד'איטליה, כשניצח שלושה קטעים. הוא ניצח עוד קטע אחד בטור דה סוויס ושלושה בטור דה פראנס, כשהוא מסיים שלישי בקטגוריית הנקודות. בספטמבר ניצח בתוך יומיים שני מרוצים חד צרפתיים, הראשון מביניהם היה פריז–בריסל והשני, למחרת, גרנד פרי דה פורמייה. בסוף העונה סיים במקום הרביעי בפריז–טור.
בעונת 2006 ניצח מקיואן קטע אחד בטור דה רומאנדי ושלושה בג'ירו ד'איטליה ובטור דה פראנס, כשבאחרון הוא גם מנצח את קטגוריית הנקודות בטור דה פראנס, ומציב את עצמו ליד שמות כמו אדי מרקס, דיאמולידין אבדוז'אפארוב, יאן ינסן ופרדי מרטנס בתור רוכבים שניצחו 3 פעמים בקטגוריית הנקודות. הוא ניצח את פריז–בריסל וסיים חמישי באליפות העולם. ב-2007 ניצח קטע בטור דאון אנדר, ובטירנו - אדריאטיקו. הוא סיים רביעי במילאנו - סן רמו ושישי בגנט - וולגם. מקיואן ניצח קטע בטור דה רומאנדי, בג'ירו ד'איטליה, ובטור דה סוויס. הוא ניצח בקטע גם בטור דה פראנס אך נטש את המרוץ לאחר שלא עמד במגבלת הזמן בקטע ה-8. הוא ניצח בקטע באנקו טור ושוב את מרוץ פריז–בריסל.
בעונת 2008 ניצח קטע בטור דה רומאנדי ושני קטעים בטור דה סוויס. הוא התחרה בטור דה פראנס, סיים שני בקטע ה-13 ושמיני בקטגוריית הנקודות. מקיואן ניצח את המרוץ החד יומי הגרמני, קלאסיקת ואנטפול ואת פריז–בריסל בפעם הרביעית ברצף.
קטיושה (2009 - 2010).
ב-2009 עבר לקבוצת קטיושה הרוסית. ב-2010 סיים מקיואן ארבע פעמים במקום ה-4 בטור דה פראנס, וסיים חמישי בקטגוריית הנקודות. לאחר מכן, ניצח קטע באנקו טור.
רדיושק (2011).
ב-2011 עבר לקבוצת רדיושק. ניצח קטע אחד בטור דה וואלני, וניצח את "טור דה וואלני פיקארדי".
אוריקה גרין אדג' (2012).
בעונה האחרונה הקריירה שלו רכב עבור אוריקה גרין אדג', הוא לא הרבה להתחרות בעונה זו ולאחר הטור של קליפורניה במאי, פרש מרכיבה תחרותית.
לאחר הפרישה שימש כמנהל הקבוצה (אוריקה גרין אדג') בעונת 2012 ו-2013.
סגנון ספרינט.
מקיואן נודע כספרינטר ערמומי ובעל יכולת טקטית. בשעה שקבוצות רבות יישמו את טקטיקת ה"רכבת" להובלת הספרינטר שלהם במטרה להביאו לעמדת ניצחון, השיג מקיואן חלק נכבד מניצחונותיו בסיוע של רוכב מוביל בודד או גם ללא כל סיוע קבוצתי בקילומטר האחרון במרוץ. הוא הצליח למצב עצמו בקדמת דבוקת הספרינטרים סמוך לקו הסיום על ידי רכיבה אינטליגנטית ואגרסיבית שנשענה על ניצול ה"רכבות" של קבוצות הספרינטרים החזקות.
חיים אישיים.
מקיואן הוא פרשן ועיתונאי בענף. יש לו שני אחים ושלושה ילדים. הוא קיבל אות כבוד ממסדר אוסטרליה, בדרגת "חבר".
מרי, מלכת הסקוטים (סרט, 2018)
מרי, מלכת הסקוטים (באנגלית: Mary Queen of Scots) הוא סרט דרמה היסטורי משנת 2018 בבימויה של ג'וזי רורק, שנכתב על ידי בו וילימון, ומבוסס על הביוגרפיה "Queen of Scots: The True Life of Mary Stuart" מאת ג'ון גאי. בסרט מככבות סירשה רונן בתפקיד מרי, מלכת הסקוטים, ומרגו רובי בדמות דודניתה המלכה אליזבת הראשונה. הסרט מתעד את הסכסוך שהתרחש ב-1569 בין שתי הממלכות. בתפקיד משנה משחקים ג'ק לאודן, ג'ו אלווין, דייוויד טננט וגאי פירס.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בערב הסיום של פסטיבל הקולנוע של מכון הסרטים האמריקאי ב-15 בנובמבר 2018. בארצות הברית יצא הסרט לאקרנים ב-7 בדצמבר 2018, ובממלכה המאוחדת ב-18 בינואר 2019. הסרט קיבל ביקורות מעורבות. הוא זכה לשבחים על הופעתם של השחקנים (בעיקר אלו של רונן ורובי), ועל התלבושות, אבל קיבל ביקורת על התסריט ועל חוסר דיוק היסטורי. הסרט היה מועמד לשלושה פרסי באפט"א שהוענקו בטקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-72, ולשני פרסי אוסקר עבור עיצוב התלבושות הטוב ביותר והאיפור ועיצוב השיער הטובים ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-91. רובי הייתה מועמדת לפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר של גילדת שחקני המסך ולפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה.
תקציר עלילה.
בשנת 1561, מרי סטיוארט בת ה-19, מלכת סקוטלנד הקתולית, חוזרת לארץ הולדתה מצרפת, אחרי מותו של בעלה, המלך פרנסואה השני, כדי לעלות על כס המלוכה. שם היא מתקבלת על ידי אחיה למחצה, הרוזן של מוריי. באנגליה השכנה, מולכת דודניתה אליזבת הפרוטסטנטית בת ה-28. היא אינה נשואה, ללא ילדים, ומאוימת מטענתה של מרי לכתר אנגליה. מרי מסלקת את איש הכנסייה ג'ון נוקס מחצר המלוכה שלה. נוקס, שהוא פרוטסטנטי ומנהיג הרפורמציה הסקוטית, רואה במרי סכנה לעליונות הפרוטסטנטית של הממלכה.
אליזבת, שמבקשת להחליש את האיום של דודניתה על הריבונות שלה, מארגנת למרי נישואים עם גבר אנגלי. היא בוחרת ברוברט דאדלי, אותו היא אוהבת בסתר. אבל הוא ומרי אינם מעוניינים להתחתן. הידיעות על מחלתה של אליזבת באבעבועות שחורות משכנעת את מרי לקבל את הצעת הנישואים, בתנאי שאליזבת תכריז עליה כיורשת שלה. אליזבת אינה מעוניינת לוותר על דאדלי, והיא שולחת לסקוטלנד את לורד דרנלי בתירוץ של חופש דתי. אף על פי שמרי חושדת במניע נסתר, היא מתחילה לחבב את דרנלי, ולבסוף מקבלת את הצעת הנישואים שלו.
נישואיה הקרבים של מרי גורמים למשבר חוקתי בשתי הממלכות: היועצים אומרים לאליזבת להתנגד לנישואים מחשש שדרנלי, כאציל אנגלי, יגביר את תביעתה של מרי לכתר. יועציה של מרי חושדים בדרנלי, וחוששים מהשתלטות אנגלית. שתי הממלכות דורשות את חזרתו לאנגליה, אבל מרי מסרבת, ובכך מעוררת את זעמו של מוריי, והוא יוצא למרד נגדה. מרי מתחתנת עם דרנלי, ומגלה שהוא שוכב עם המזכיר הפרטי שלה, דייוויד ריציו. מרי מדכאת את המרד, אבל חסה על חייהם של ריציו ומוריי. כשהיא נכנסת להיריון, מרי מצהירה שהילד הוא "היורש של סקוטלנד ואנגליה" - ובכך פוגעת באנגלים.
מוריי משתף פעולה עם אביו של דרנלי, מתיו סטיוארט רוזן לנוקס, כדי לערער על מעמדה של מרי. הם מפיצים שמועות שאביו של התינוק שילדה הוא ריציו, וגורמים לג'ון נוקס להטיף בלהט נגד מרי הנואפת. מחשש מהאשמות אלה וגילוי אפשר של ההומוסקסואליות שלו, דרנלי משתכנע להצטרף לקושרים ברצח ריציו, כשהוא מנחית עליו את המכה הסופית.
מרי מגלה את הקשר נגדה, והיא מסכימה לחון את הקושרים אם תוצג בפניה הוכחה שדרנלי לקח בה חלק. לבסוף היא סולחת למוריי, ומבקשת מאליזבת להיות הסנדקית של הילד שלה. הם מסכימות להכריז שהילד הוא היורש לכתר, למגינת לבם של אנשי החצר האנגלית. מרי מגרשת את דרנלי, אבל מסרבת להתגרש ממנו, למרות דרישת המועצה שלה. הם פונים לרוזן בות'וול, שמשמש יועץ ומגן של המלכה, שידאג להרוג אותו.
אחרי מותו של דרנלי, מרי נאלצת לברוח ללא הילד שלה. בות'וול אומר לה שהמועצה החליטה שהיא חייבת להתחתן מיד עם סקוטי, והיא מסכימה לכך בהיסוס. זה גורם לנוקס להטיף לסקוטים ולכנות את מרי "פרוצה" שגרמה למותו של בעלה. מוריי ואנשי החצר דורשים ממנה שתוותר על כס המלוכה. על אף התנגדותה, בסופו של דבר מרי מוותרת על הכתר ובורחת לאנגליה.