One UI 1.0, הגרסה הראשונה של הממשק אשר מבוססת על אנדרואיד 9, הביאו לתכונות רבות שהפכו פופולריות יותר ויותר בקרב אפליקציות שונות ו-iOS. בראש ובראשונה, נוסף מצב כהה כדי להקל על עיני המשתמש את הצפייה בחללים חשוכים. תכונה זו נכללה באפליקציות רבות ובסופו של דבר הובאה אליה IOS 13 ואנדרואיד 10. הגרסה הראשונה הביאה גם כלי עריכה מקוריים של צילומי מסך, עיקולים מעודנים, חידודים ל-Always-On Display (הקש כדי להציג), Bixby משודרג עם תמיכה במיפוי מחדש של כפתור Bixby, ודרך חדשה לנווט במכשיר: מחוות. בעוד ש-Android 9 Pie אכן הגיע עם תמיכה במחוות, הוא היה זמין רק במכשירי Pixel ומכשירי AOSP במלאי ונאמר שהוא "חצי אפוי" על ידי משתמשים רבים. עם זאת, סמסונג החליטה ליצור מערכת מחוות משלהם כדי לנווט במכשירים עם OneUI מותקן. כל מה שהיה צריך לעשות זה להחליק למעלה מתחתית המכשיר בשלושת המיקומים של ה'כפתורים' כדי לנווט. היו הרבה ביקורות מעורבות על מערכת זו.
One UI 1.1,עדכון מינורי לOne-UI, הביא כמה תיקוני יציבות של מצלמה, טביעות אצבע וזיהוי פנים ואופטימיזציית ביצועים. עדכון זה אינו זמין בטלפוני הגלקסי S8, נוט 8, S9 ונוט 9, אבל היה עדכון OTA עבור הטלפונים בסדרת ה-S10.הוא הושק עם מכשירי סדרת Galaxy A, כגון A30, A50 ו-A70.
One UI 1.5, עדכון מינורי נוסף לOne-UI, היה בעיקר עבור מכשירי ה-Galaxy Smart Watches, עם זאת, מספק תמיכה מקורית של קישור ל-Windows. זה הושק עם סדרת מכשירי הנוט 10. היו לו גם 3 צלילי התראה שעברו שינויים קלים.
One UI 2.0.
One UI 2, הדור השני לממשק הOne-UI אשר מבוסס על אנדרואיד 10, מספק למשתמשי גלקסי חוויית רווחה דיגיטלית מעוטרת, ממשק משתמש מעודן יותר בחלק מאפליקציות ברירת המחדל, כגון Device Care, שינוי קל של ממשק המשתמש במיקום השעון בהגדרות מהירות, מקליט מסך מקורי, מערכת המחוות החדשה של Android 10, מסך נעילה דינמי (טפט שונה בכל ביטול נעילה), תיקיית אשפה בקבצים, Android Auto מקורי וגישה קשה יותר להרשאת מיקום. OneUI 2.0 כבר יצא אל טלפוני הS10, נוט 10, S9 והנוט 9.
One UI 2.1, עדכון מינורי לממשק, מביא תמיכה במכשירי גלקסי התומכים בקצב טרי של 120 הרץ, שיתוף מהיר, שיתוף מוזיקה, מצבי מצלמה נוספים ותמיכה מקורית בכתוביות חיות. הוא הושק לראשונה עם טלפוני הS20 והZ-Fold. זה הגיע גם למכשירים אחרים כגון ה-S9, נוט 9, S10, נוט 10 וטלפונים נבחרים מסדרת הסמסונג גלקסי A כעדכון תוכנה.
One UI 2.5 הושק לראשונה בטלפון הנוט 20, ולאחר מכן לטלפוני הS20 ומכשירים ישנים נבחרים. One UI 2.5 לא מביא שינויים קיצוניים בממשק המשתמש, אבל יש הרבה תוספות תכונות חדשות למצלמה, DeX, ניווט מחוות ושירותים אחרים.
One UI 3.
One UI 3, המבוסס על אנדרואיד 11,שוחרר עבור טלפוני הS20 מדצמבר 2020. העדכון כולל כמה תיקונים ראויים לציון, כגון לוח הודעות שקוף, בקרות עוצמת קול חדשות הממוקמות בצד ימין או שמאל של המכשיר לצד מקשי עוצמת הקול הפיזיים, ווידג'טים משופרים מעט, ואנימציות ומעברים חלקים יותר בכל ממשק המשתמש.
One UI 3.1, עדכון מינורי לממשק, שהושק לראשונה בטלפוני הS21, החלה להתגלגל למכשירי גלקסי נתמכים אחרים, כגון הS20 בפברואר 2021. אין שינויים בולטים בממשק המשתמש. הוא מכיל שיפורים רבים בתכונות המצלמה החדשות כגון מיקוד אוטומטי משופר במגע ובקר חשיפה אוטומטית ושיפור תכונת Single Take והטמעות תוכנה כגון Object Eraser, Multi Mic Recording, Eye Comfort Shield, Private Share ואחרים.
One UI 3.1.1עדכון מינורי נוסף לממשק, הושק לראשונה בטלפון הZ-Fold 3 באוגוסט 2021.
One UI 4.
One UI 4, המבוסס על אנדרואיד 12, הוא הדור הרביעי לממשק המשתמש, והוא הושק לראשונה לטלפון הS21 בנובמבר 2021. One UI 4 מתמקד בהתאמה אישית, פרטיות וגישה למערכת האקולוגית המתרחבת של סמסונג.
פסק דין לאבינג נגד וירג'יניה
פסק דין לאבינג נגד וירג'יניה, (אנגלית: Loving v. Virginia) הוא פסק דין של בית המשפט העליון של ארצות הברית משנת 1967 שהיווה ציון דרך בתחום זכויות האזרח, כאשר פסל את החוקים נגד יחסי זוגיות בין-גזעיים בארצות הברית. המקרה הובא על ידי מילדרד ג'טר לאבינג, אשה צבעונית, וריצ'רד לאבינג, גבר לבן, שנידונו בוירג'יניה לשנת מאסר על כך שנישאו זה לזה. נישואיהם הפרו את החוק למניעת נישואים בין-גזעיים (מיסגנציה) של וירג'יניה - חוק טהר הגזע משנת 1924. החלטת בית המשפט העליון קבעה פה אחד כי איסור זה הוא בלתי חוקתי, וביטלה את כל המגבלות לנישואים על בסיס גזע בארצות הברית. החלטה זו הפכה את ההחלטה שבית המשפט העליון קיבל ב-1883 בתיק פייס נגד אלבמה , אז אישר בית המשפט העליון כי החוק של אלבמה נגד נישואי תערבות היה חוקתי.
הזוג לאבינג הגיש ערעור על הרשעתם לבית המשפט העליון של וירג'יניה, אך זה אישר את הפסיקה. ועל כן הם פנו לבית המשפט העליון של ארצות הברית. ב-12 ביוני 1967, החלטת בית המשפט העליון דחה את החלטות ערכאות הנמוכות וקבע פה אחד כי איסור זה הוא בלתי חוקתי. ההחלטה הביאה לכך שבית המשפט דוחה תוך כך את ההחלטה בתיק "פייס נגד אלבמה" (1883) ומבטלים את כל המגבלות לנישואים על בסיס גזע בארצות הברית.
וירג'יניה ניסתה לטעון, שהחוק המקומי אינו מהווה הפרה של סעיף השוויון בפני החוק, מאחר שהעונש על העברה זהה לכל הגזעים. אך, בית המשפט מצא שהחוק מפר את הסעיף, כיוון שהוא מבוסס רק על "הבחנות המבוססות על גזע", ועל ידי כך הוציא מחוץ לחוק את מנהג הנישואין, שאחרת היה מותר לכל אזרח.
בנוסף קבע בית המשפט, שהזכות להינשא היא חירות בסיסית המוגנת חוקתית, ולכן שלילת הממשל של זכות זו מסיבה שרירותית, כמו גזע, מהווה הפרה של סעיף ההליך המשפטי ההוגן.
בעקבות ההחלטה חלה עלייה בנישואים בין גזעיים בארצות הברית, וכן "יום האוהבים" נקבע ב-12 ביוני, התאריך בו ניתן פסק הדין. על המקרה נכתבו שירים והוסרטו שלושה סרטים, כולל הסרט "Loving" (משנת 2016). החל משנת 2013, הוא צוטט כתקדים בפסיקות בית המשפט הפדרלית בארצות הברית המתייחסות אל הגבלות של נישואים חד מיניים בארצות הברית כבלתי חוקתיות, כולל החלטת בית המשפט העליון משנת 2015, פסק דין אוברגפל נגד הודג'ס.
רקע.
החוקים למניעת נישואין בין-גזעיים בארצות הברית.
החוקים למניעת נישואין בין-גזעיים בארצות הברית היו קיימים בחלק מהמדינות מאז ימי הקולוניאליזם. בתקופה שאחרי מלחמת האזרחים, נחקקו בשבע מדינות בדרום התקנות השחורות (Black Codes), שמטרתן הייתה למנוע מתן שוויון לאזרחים האפרו-אמריקאים, שאך זכו לחופש מעבדות. בין היתר, הגדירו חוקים אלה "נישואי תערובת" כבלתי חוקיים. זיהויו של אדם כשחור או כלבן היה גורם מכריע בהרבה עניינים מעשיים. רוב החוקים השתמשו בעקרון "טיפה אחת של דם". פירוש הדבר, שמספיק שאחד מאבותיו של אדם יהיה שחור כדי להפוך אדם לשחור מבחינה חוקית.
ב-1967, ב-16 מדינות, בעיקר בדרום, חלו עדיין חוקים נגד נישואים בין-גזעיים.
התובעים.
מילדרד דלורס לאבניג (22 ביולי 1939- 2 במאי 2008) הייתה בתם של מוזיאל (בירד) ג'טר ות'יאוליבר ג'טר. מוצאה של מילדרד אינו חד משמעי יש מקורות המציינים שהיא מזהה את עצמה בתור אמריקאית ילידית משבט רפאהנוק ויש מקורות שטוענים שהיא ממוצא אפרו-אמריקאי. בנוסף על כך, הרכב האוכלוסייה בסנטרל פוינט, המקום בו התגוררה, תאם למגוון ההשערות באשר למוצאה.
ריצ'רד פרי לאבינג (29 באוקטובר 1933 - 29 ביוני 1975), היה גבר לבן, היה בנם של לולה (לבית אלן) לאבינג וטווילי לאבינג. ריצ'רד עבד כפועל בניין.
משפחותיהם התגוררו בסנטרל פוינט במחוז קרוליין, וירג'יניה. אנשי המחוז הקפידו לנהוג לפי חוקי ג'ים קרואו, אך סנטרל פוינט הייתה קהילה מעורבת גזעית כבר מאז המאה ה-19. מסמכים משנת 1830 מתעדים כי ללואיס לאבינג, מאבותיו של לאבינג היו כ-7 עבדים וסבו של לאבינג, ט.פ. פהרמר, לחם למען הקונפדרציה במלחמת האזרחים. חרף הקשר של המשפחה לעבדות, אביו של לאבניג עבד במשך 25 שנה אצל אחד האפרו-אמריקאים העשירים ביותר במחוז בו הם התגוררו.
הליכים פליליים.
מילדרד ג'טר וריצ'רד לאבינג נפגש בתיכון והתאהבו. בגיל 18 מילדרד נכנסה להריון וריצ'רד עבר להתגורר בבית משפחת ג'טר. ביוני 1958 נסעו בני הזוג לוושינגטון די. סי. כדי להתחתן, ובכך גם התחמקו מחוק המקומי בוירג'יניה שאסר זאת. הם חזרו לעיירה הקטנה בסנטרל פוינט, וירג'יניה. בהתבסס על דיווח אנונימי, המשטרה המקומית פשטה על ביתם בשעות הבוקר המוקדמות של ה -11 ביולי 1958 וזאת בתקווה למצוא אותם בשעת קיום יחסי מין, כיוון שגם יחסי מין בין-גזעיים היו אז לא חוקיים בוירג'יניה. כאשר מצאו השוטרים את הזוג ישנים במיטתם, הצביעה מילדרד על תעודת הנישואים שלהם על קיר חדר השינה והשוטרים טענו שהיא לא תקפה בוירג'יניה.
הזוג לאבינג הועמדו לדין לפי הסעיף בחוק מקומי שאסר על זוגות בין-גזעיים להינשא מחוץ למדינה ולאחר מכן לחזור לווירג'יניה, וסעיף נוסף, שסיווג נישואין בין-גזעיים כפשע, שעונשו הוא בין מאסר בין שנה אחת לחמש שנים.
ב-6 בינואר 1959 הזוג לאבינג הודה באשמה של "חיים זוגיים כגבר ואישה, כנגד השלום והכבוד של וירג'יניה". הם נשפטו לשנת מאסר אחת על תנאי, וזאת בתנאי שיעזבו את וירג'יניה ולא יחזרו יחד לתקופה של לפחות 25 שנים. לאחר הרשעתם עברו בני הזוג להתגורר בוושינגטון די. סי.
הליכי הערעור.