שנות ה-50 של המאה ה-14
שנות ה-50 של המאה ה-14 היו העשור השישי של המאה ה-14, החלו ב-1 בינואר 1350 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1359.
שנות ה-40 של המאה ה-14
שנות ה-40 של המאה ה-14 היו העשור החמישי של המאה ה-14, החלו ב-1 בינואר 1340 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1349.
אסונות.
בריאות.
המוות השחור.
ראשיתה של המגפה שקטלה, לפי הערכות שונות, בין 75 ל-200 מיליון בני אדם באירופה ובאסיה. האומדנים נעים בין רבע ל-60% מאוכלוסיית אירופה, וכ-35 מיליון בני אדם בסין לבדה.
1350–1359
1340–1349
שנות ה-30 של המאה ה-14
שנות ה-30 של המאה ה-14 היו העשור הרביעי של המאה ה-14, החלו ב-1 בינואר 1330 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1359.
1330–1339
שנות ה-20 של המאה ה-14
שנות ה-20 של המאה ה-14 היו העשור השלישי של המאה ה-14, החלו ב-1 בינואר 1320 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1329.
1320–1329
העשור השני של המאה ה-14
העשור השני של המאה ה-14 הוא העשור שהחל ב-1 בינואר 1310 והסתיים ב-31 בדצמבר 1319.
1310–1319
העשור הראשון של המאה ה-14
העשור הראשון של המאה ה-14 הוא העשור שהחל ב-1 בינואר 1300 והסתיים ב-31 בדצמבר 1309.
1300–1309
הרוע שבפנים
הרוע שבפנים (באנגלית: Insidious) הוא סרט אימה על-טבעי, אשר בוים על ידי ג'יימס ואן. תסריטו נכתב על ידי לי וואנל. בין שחקניו הראשיים של הסרט ניתן למנות את פטריק וילסון, רוז ביירן וברברה הרשי.
הסרט יצא לאקרנים ב-14 בספטמבר 2010, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו, ובארצות הברית יצא ב-1 באפריל 2011.
עלילה.
בתחילת הסרט ניתן לראות את ג'וש למברט (פטריק וילסון) ואשתו, רנאי למברט (רוז ביירן) עוברים דירה. בוקר למחרת, ג'וש לוקח את שני ילדיהם; דלטון למברט (טיי סימפקינס) ופוסטר למברט (אנדרו סמפסון) אל בית ספרם והולך לעבוד. לאחר מכן, נשארת רנאי בבית ביחד עם קלי, בתה בת כמה החודשים.
רנאי משכיבה את בתה לישון והולכת לנגן בפסנתר שלה. בסמוך לכך, היא שומעת רעשים מתוך חדר מסתורי שמתגלה כעליית גג. היא נכנסת אליה, מטפסת על סולם במטרה להדליק את הנורה וכאשר יורדת ממנו, נחרדת לגלות כי הקמין שהיה שם נדלק מעצמו. היא מכבה את הנורה ויוצאת משם במהירות. עם רדת החשכה חוזרים הביתה ג'וש, דלטון ופוסטר. ג'וש מביא לדלטון צעצוע ודלטון הולך לשחק בו ליד הכניסה של עליית הגג. לאחר כמה רגעים, הוא שומע רעשים מתוכה ונכנס אליה. הוא מטפס על הסולם כדי להדליק את הנורה אך נופל ממנו ופוצע את רגלו. ג'וש ורנאי מחלצים אותו משם ולמחרת נודע להם כי הוא נכנס לתרדמת, אך הסיבה לכך לא ידועה.
לאחר שהתרגלו למצב הקיים, ממשיכה המשפחה בשגרתה ובאחד מן הימים נשארת רנאי ביחד עם דלטון וקלי בבית. היא משכיבה את קלי לישון והולכת לנגן בפסנתרה תוך שהיא לוקחת איתה את המוניטור שהיא שמה לקלי בחדר. היא מתחילה לנגן בפסנתר ובסמוך לכך, שומעת במוניטור צרחות וקולות משונים מחדרה של קלי. היא רצה אל חדרה של קלי ומחבקת אותה תוך שהיא מנסה לחפש את מקור הקולות אשר שמעה. לאחר מכן, באמצע הלילה, שומעים ג'וש ורנאי רעשים מן הסלון. ג'וש הולך לבדוק את פשר הרעש ורנאי ניגשת לחדרה של קלי, שם היא רואה דמות של אישה זקנה מבעיתה. רנאי צועקת לג'וש שיבוא, וכאשר הוא מגיע אל חדרה של קלי, הדמות נעלמת ואזעקת הבית מופעלת תוך שדלת הכניסה נפתחת.
בבוקר שלמחרת, יוצא ג'וש מהבית מוקדם מכיוון שפחד ממאורעות הלילה הקודם. הוא מתקשר לרנאי ומשקר לה על כך שהוא מחויב לחזור הביתה מאוחר. באותו היום, מגלה רנאי על מיטתו של דלטון כתם דם בצורת כף יד. בעקבות כך, ובעקבות אירועים על-טבעיים מבעיתים נוספים, מפצירה רנאי בג'וש לעבור בית שוב. הוא נענה להצעה והמשפחה עוברת לגור בבית חדש במטרה להתחיל מחדש.
לאחר שעברו לבית החדש, באחד הבקרים, רנאי יוצאת לזרוק את הזבל, ומגלה מבעד לחלון כי דמות של נער רוקדת ליד חדרו של דלטון. בסמוך לכך, אמו של ג'וש, לוריין, מבקרת אותם יום אחד, ומספרת להם שהיה לה חלום בו ראתה דמות בצבע שחור עם פנים אדומות. בזמן שהיא מספרת את הסיפור היא רואה מאחורי ג'וש את אותה הדמות ומתחילה לצרוח. בעקבות כך, מביאה לוריין את אליס ריינייר (לין שאיה), שמתגלה כמדיום. היא חוקרת את המקרה ומספרת לג'וש, לוריין ורנאי כי דלטון שקוע בתרדמת משום שנשמתו אבודה בעולם אחר. לוריין מציגה בפני כולם תמונות של ג'וש כילד. בכל אחת מן התמונות נכחה דמותה של האישה הזקנה אותה ראתה רנאי בחדרה של קלי. לוריין מספרת על כך שדברים דומים קרו לה כאשר היה ג'וש ילד.
בעקבות כל הגילויים מספרת אליס שיש דרך אחת להציל את נשמתו של דלטון והיא הכנסת נשמתו של ג'וש אל אותו העולם. ג'וש מסכים ובתוך זמן קצר עובר היפנוזה שגורמת לנשמתו לעבור אל העולם בו דלטון אבד. הוא מצליח למצוא את דלטון ולאחר שהשניים מנסים לחזור אל עולם החומר, נתקל ג'וש בדמות האישה הזקנה אשר נמצאה בכל אחת מתוך תמונות הילדות שלו. הוא צועק לדלטון לברוח בזמן שהוא עצמו נאבק עם הדמות ופוקד עליה לצאת לו מהחיים. דמותה של האישה הזקנה נעלמת ודלטון וג'וש חוזרים אל עולם החומר.
לקראת הסוף, חושבים כולם כי הסיפור נפתר, אך כאשר מחזיר ג'וש אל אליס את תמונות הילדות שלו, היא מגלה כי כפות הידיים שלו מקומטות בדומה לכפות ידיים של אנשים זקנים. היא מצלמת אותו ומגלה בתמונה כי האישה הזקנה השתלטה עליו. ג'וש חונק למוות את אליס, והסרט מסתיים בכך שרנאי נכנסת אל החדר ומגלה את הגופה.
הפקה.
שלב הצילומים של הסרט התקיים באפריל 2010. הוא צולם במשך שלושה שבועות.
הכנסות.
הסרט זכה להצלחה חסרת תקדים כאשר גרף סוכם של כ-97 מיליון דולר, מתקציב של 1.5 מיליון דולר. בעקבות הצלחת הסרט, יצא לאקרנים סרט ההמשך "הרוע שבפנים 2", שגרף סכום עתק של כ-161.9 מיליון דולר.
בהמשך, יצאו עוד שני סרטים בסדרה אשר זכו להצלחה חסרת תקדים גם כן.
המלך אדוארד
צ'ק אין
יאנדקס. מוזיקה
יאנדקס. מוזיקה הוא שירות מוזיקה דיגיטלי, המאפשר הזרמה של שירים ופודקאסטים. זהו שירות freemium, כלומר ניתן לקבל את השירות בחינם עם תכונות בסיסיות, פרסומות והגבלות, אך תכונות נוספות כגון איכות האזנה גבוהה, או הורדה של התכנים, ניתנות למנויים תמורת תשלום.
השירות זמין לעשרות מדינות ברחבי העולם, כולל ישראל והוא מכיל למעלה מ-40 מיליון רצועות מוזיקליות בשלל שפות, כולל עברית. כמות המשתמשים בו עולה על 250 אלף איש ובחודש ממוצע משתמשים בשירות כ-20 מיליון איש.
השירות פותח כנגן מוזיקה מובנה במערכת החיפוש של יאנדקס בשנת 2009. ב-21 ביוני 2010 ביום הולדתו של ויקטור צוי יאנדקס השיקה פרויקט מיוחד בכתובת הדומיין: listen.yandex.ru שאיפשר להאזין לכל האלבומים של להקתו של צוי, "קינו".
ב-22 בספטמבר 2010 יאנדקס הודיעה על השקת שירות מוזיקה נפרד בשם "יאנדקס. מוזיקה" שמאפשר להאזין ליצירות, אלבומים ורצועות שירים של אמנים ויוצרים שונים.
יאנדקס משתמשת ברשת עצבית מלאכותית על מנת להציע למשתמשיה המלצות על שירים שונים והתאמת העדפות אישיות לכל משתמש.
אפשרויות ייחודיות.
"יאנדקס. מוזיקה" מאפשרת למשתמשיה:
ריכרד פון שוורין
ריכרד פון שוורין (בגרמנית: Richard von Schwerin; 24 במאי 1892 - 23 ביולי 1951) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
פון שוורין נולד ב-24 במאי 1892 בפיטשנדורפסוורדר, והיה אחיו של גרהרד פון שוורין. בשנת 1910 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, עיטור בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון שוורין לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1924 הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט, וב-1 בפברואר 1929 הוא הועלה לדרגת האופטמן. ב-1 במרץ 1937 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, וב-26 באוגוסט 1939 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-212.
מלחמת העולם השנייה.
במהלך המערכה על צרפת ובמהלך מבצע ברברוסה לחם פון שוורין עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מהדיוויזיה ה-79, וב-26 בדצמבר 1941 הוא קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-14 בינואר 1942 מונה פון שוורין למפקד הדיוויזיה ה-79, ובקיץ 1942 לחמה הדיוויזיה במבצע מקרה כחול כחלק מהקורפוס ה-17 במסגרת הארמייה השישית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרב סטלינגרד במסגרת הקורפוס ה-51, וב-31 בינואר 1943 הושמדה הדיוויזיה יחד עם כל הכוחות שהיו בכיס הדרומי, ושרידיה נלקחו לשבי, אולם פון שוורין הוטס אל מחוץ לכיתור ב-9 בינואר.
ב-1 באפריל 1943 הקים פון שוורין את הדיוויזיה מחדש, וב-1 באוקטובר אותה שנה הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-189. ב-24 בנובמבר 1944 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-172, ובאפריל 1945 הוא מונה למפקד דיוויזיית התחלופה ה-617, עליה פיקד עד סוף המלחמה.
לאחר המלחמה.
ב-19 במרץ 1948 שוחרר פון שוורין מהשבי. לאחר שחרורו הוא התגורר בעיר דוברוק, עד למותו ב-23 ביולי 1951, והוא בן 59 שנים.
שחף דגים
שחף דגים (שם מדעי: Ichthyaetus; מילולית "עיט דגים") הוא סוג במשפחת השחפיים. בעבר שויכו המינים בסוג זה לסוג שחף ("Larus"), אך הופרדו לסוג הקרוב לכרויקוצפלוס.
אלו שחפים בינוניים בעלי ראשים כהים ומקורים אדומים. הם מצויים לאורך חופים ממוזגים וטרופיים באירופה, אסיה ואפריקה ונודדים לאורך החופים. הם ניזונים בעיקר מדגים אך גם מחסרי חוליות, נבלות ויחטפו מזון לעופות קטנים מהם.
השחפים הם מונוגמיים וחיים עם בן זוג קבוע בעונת הרבייה. הם מקננים בקבוצות מה שמסייע להבריח טורפים.
שחף אפרורי