קוסטופיל מוזכרת לראשונה במסמכים המתעדים את קיומה ב-1783. שמו המקורי של היישוב הוא אוסטלץ' ויילקי (Ostlec Wielki) או אוסטאלצי (Ostaltsi). היישוב היה כפר שכלכלתו התבססה על מכרות ברזל. בשנת 1792 קיבל בעל אדמות מקומי אישור מהמלך סטניסלאב פוניאטובסקי לקיום יריד שנתי בכפר. אז שינה בעל האדמות את שם הכפר לקוסטופיל. עם חלוקת פולין היגרו גרמנים רבים מפולין לאזור ווהלין וייסדו שם כפרים רבים, עובדה זו, וכן הנחת מסילת רכבת בין רובנה לווילנה בסוף המאה ה-19, הביאה להאצת התפתחותו הכלכלית של היישוב. התפתחה בו תעשיית קמח, שמן וטקסטיל. ב-1906 החריבה שרפה את רוב מבני היישוב. בעת בנייתו מחדש, נבנו בתיו מִלבנים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה צורף היישוב לפולין. בתקופה זו היו בקוסטופיל מפעלי עץ (רובם בבעלות יהודית, חלקם בבעלות ממשלתית), מפעלי רהיטים, זכוכית, טרפנטין, מיכון חקלאי ועוד. כן היו בסביבות היישוב מחצבות בזלת וגרניט שעובדיהן שוכנו בשיכונים שבנתה ממשלת פולין.
בשנת 1939 הוכרה קוסטופיל כעיר.
בספטמבר 1939 עברה קוסטופיל לידי ברית המועצות.
יהודים.
בין מלחמות העולם גדל מספר יהודי קוסטופיל מ-1,100 ל-3,900 עקב חיבור העיר למסילת הרכבת. הם התפרנסו ממסחר, תעשייה ושירותים. ביניהם היו חברי הכשרה חלוצית שנמנו עם מייסדי קיבוץ נגבה.
הגרמנים כבשו את קוסטופיל ביולי 1941, עם פלישתם לברית המועצות.
באוגוסט ובאוקטובר 1941 רצחו הגרמנים מחוץ לקוסטופיל כ-1,870 יהודים, בשני מועדים נפרדים. לאחר הרציחות רוכזו יתר יהודי העיר בגטו.
באוגוסט 1942 רצחו שוטרים גרמנים ואוקראינים את יהודי העיר ויהודים ביער הסמוך לעיר.
באותו יום ערכו הגרמנים מיפקד במחנה העובדים בקוסטופיל. העובדים התארגנו בהנהגת אברהם יעקב ברייר (Breier) ובשעת המיפקד ברחו ליערות. רובם נתפסו ונרצחו. אחרים ניצלו בעזרת פולנים או הצטרפו לפרטיזנים.
בין הפולנים מהאזור שהוכרו כחסידי אומות העולם נמנים סטניסלב יסינסקי ובתו אמיליה סלודקובסקה מהכפר הסמוך.
קוסטופיל שוחרה על ידי הצבא האדום בינואר 1944.
תאדביר
תאדביר (תרגום לעברית: "תבונה, חוכמה") הוא שמו של לוויין מפיתוח איראני עצמאי. קיומו של הלוויין נחשף לכלי התקשורת באיראן בפברואר 2014, במסגרת האירועים לציון יום תעשיות החלל של איראן. על פי דוברים איראנים רשמיים, זהו לוויין תצפית שמטרותיו הן חישה מרחוק של כדור הארץ.
לוויין זה הוא בעל צורת קובייה, ודומה מאוד במבנהו לשורה של לוויינים איראניים מפיתוח עצמי, שנבנו במסגרת אוניברסיטאות טכנולוגיות ברחבי איראן. לא נמסרו פרטים אודות איכות המצלמה שתותקן בלוויין, או מועד שיגורו הצפוי לחלל.
אדריאן פרננדז
טריו (צורה)
העבודה הכי טובה בעולם
העבודה הטובה בעולם
חיי מוהר&quot;ן
חיי מוהר"ן הוא ספר יסוד בחסידות ברסלב המתאר את קורות חייו של מייסדה, רבי נחמן מברסלב, ומכיל שיחות ותורות רבות של רבי נחמן.
תוכן ומבנה.
הספר מחולק לכמה פרקים שביחד חורזים את סיפור חייו, כניסתו בעבודת ה' בילדותו, ההתקדמות בעבודת ה' ביום יום, הנהגותיו השונות והמיוחדות, נסיעותיו ומסעותיו ממקום למקום, ומעשיות וסיפורים שונים שאירעו לו.
מהדורות.
המהדורה הראשונה הודפסה בלבוב תרל"ו, מהדורה שנייה הודפסה בפראמפול תרע"ג, ואילו המהדורה השלישית הודפסה בלובלין תרפ"א.
בחירות לכנסת
תורת המיקוח של נאש
תורת המיקוח של נאש היא חלק ממשפט נאש השלם.
תורת המיקוח של נאש מציגה פתרונות כאשר:
ניתן לחלק זאת באמצעות כותרות כדלהלן:
עתה, נצטרך לאמץ את גישת האקסיומות, הכולל הפשטה פרטי התהליך של המיקוח ורואה רק את הקבוצה של תוצאות או הסכמים המקיימים תכונות "סבירות".
את הגישה הציע המתמטיקאי ג'ון פורבס נאש, בספר בעל 1,950 עמודים, שבו הוא קובע:
השאלה הראשונה לענות עליה היא: מה הן אכסיומות סבירות?
כדי לקבל תובנה רבה יותר, בואו נתחיל עם דוגמה פשוטה:
נניח ש- 2 שחקנים צריכים לחלק יחידה אחת של טוב. אם לא יושג הסכם, שני השחקנים לא מקבלים שום דבר. ההעדפות זהות. לאחר מכן אנו מצפים:
דוגמה נוספת:
X = {(x1, x2)|x1 + x2 = 1, xi≥ 0}, D =(0,0).
נניח כי לכל שחקן i יש העדפות, המיוצגות על ידי תועלות Ui כפונקציה של {X {D. נציין את סט התוצאות האפשריות הניתנות על ידי הקבוצה U שמוגדרות על ידי:
בעיה המיקוח היא זוג ( U, ד) שבו U . R2 ו-D. U. אנו נניח כי U הוא קמור וקבוצה קומפקטית.
קיים v שייך ל u כך ש:v &gt; d (i.e., vi &gt; di, לכל i.
נסמן את קבוצת כל בעיות המיקוח האפשריות ב-b.
פתרון מיקוח הוא פונקציית b→u.
אברהם וינברג (השלישי)
רבי אברהם וינברג (תרמ"ח, 1888 - י"ב בסיוון תשמ"א, יוני 1981) מכונה על שם ספרו "ברכת אברהם", היה האדמו"ר מסלונים, חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל, עסקן ואיש חינוך.
ביוגרפיה.
נולד בטבריה כבן שני לרב נח וינברג, אחיו של האדמו"ר השני מסלונים, רבי שמואל וינברג, ה"דברי שמואל". אביו נשלח לארץ ישראל על ידי סבו, רבי אברהם וינברג, בעל "יסוד העבודה", שעל שמו הוא קרוי. בגיל 12 וחצי התארס לבתו של רבי מרדכי לידר מטבריה, אחיינו של בעל "יסוד העבודה" שהיה ממונה על קופת כולל רייסין. נישא בגיל 14.
בגיל 15 נסע לשהות אצל דודו רבי שמואל וינברג במשך חצי שנה בסלונים. בגיל 21 נסע אליו שוב ומספר פעמים אף שימש כשליחו לרבנים הרב חיים מבריסק, ה"חפץ חיים" ורבי ישראל מצ'ורטקוב, בין היתר בענייני הקמת אגודת ישראל.
לאחר פטירת הדברי שמואל המשיך אצל בנו הבית אברהם, על אף שהיה בן גילו וכן המשיך אצל בנו רבי שלמה דוד יהושע וינברג.
התגורר בטבריה. היה חבר המועצה המרכזית של אגודת ישראל העולמית, גבאי ישיבת אור תורה ומנהל התלמוד תורה בעיר. בבחירות למועצת העיר שנערכו בשנת תרצ"ה, נבחר למועצת העיר והיה יושב ראש מפלגת אגודת ישראל.
בשנת תשט"ו נבחר בבחירות פנימיות בחסידות לכהן כאדמו"ר. בשנת תש"כ עבר מטבריה לירושלים והתגורר בבניין ישיבת בית אברהם. התפילה הייתה הנושא שעליו התמקד, בכל שטיבל שהקים, דרש שלא ידברו כלל בשעת התפילה וקריאת התורה. היה מיודד מאוד עם האדמו"ר הבית ישראל מגור ועם האדמו"ר מאמשינוב ועוד.
נפטר בי"ב בסיוון תשמ"א, 1981, ונטמן בהר הזיתים בירושלים. כחודש לפני פטירתו הוכתר לאדמו"ר חתנו רבי שלום נח ברזובסקי. חלק מבני החסידות ראו במעשה זה פגיעה ברבי אברהם, והקימו את חסידות סלאנים. ישיבת "באר אברהם" של חסידות זו נקראת על שמו.
רחוב ברכת אברהם ברמת שלמה בירושלים נקרא על שם ספרו. גם תלמודי התורה של חסידות סלונים נקראים 'ברכת אברהם' על שמו.
מוחמד שראתחה
מוחמד יוסף שראתחה (ערבית: محمد شراتحة; נולד 1957) הוא פעיל טרור בארגון חמאס. בזמן האינתיפאדה הראשונה היה מפקד "חוליה 101" של חמאס שהייתה אחראית לביצוע פיגועים נגד ישראל. תחת פיקודו יצאו חוליות טרור שהיו אחראיות לרצח אבי סספורטס ואילן סעדון בראשית 1989. שראתחה נעצר ונידון למאסר עולם, אך שוחרר בעסקת שליט באוקטובר 2011.
ביוגרפיה.
שראתחה נולד במחנה הפליטים ג'באליה שברצועת עזה בשנת 1957. משפחתו הייתה במקורה מבאר שבע, וברחה לעזה במהלך מלחמת העצמאות. הוא עבד כמאבטח באוניברסיטה האסלאמית בעזה, שאנשי האחים המוסלמים בהנהגת השייח' אחמד יאסין השתלטו עליה בשנת 1982.
בשנת 1983 הצטרף שראתחה לארגון טרור שהקים יאסין בשם אל-מוג'אהדון אל-פלסטיניון, שמטרתו הייתה פעילות ג'יהאד נגד ישראל. הארגון נחשף בידי השב"כ בשנת 1984, ושראתחה נעצר באשמת החזקת נשק וחבירה לארגון טרור. בגלל מעורבותו בפעילות הארגון הוא נידון למאסר של שנתיים. בתקופת שהותו בכלא הכיר את סלאח שחאדה, שלימים גייס אותו לזרוע הצבאית של חמאס.
לאחר שחרורו חזר לרצועת עזה. במרץ 1987 הקים יאסין ארגון טרור חדש ומינה את סלאח שחאדה לעמוד בראשו. שחאדה גייס את שראתחה לשורות הארגון החדש ביוני 1987, והורה לו להקים חוליית מבצעים שמטרתה לבצע פיגועי טרור נגד מטרות ישראליות. יחידה זו, שכונתה בשם הקוד "חוליה 101", החלה לפעול בהנהגתו של שראתחה עם פרוץ האינתיפאדה הראשונה בדצמבר 1987. בשנת 1988 ביצעה החוליה שני פיגועי ירי בתוך רצועת עזה. באותה שנה גייס שראתחה לחוליה מספר לוחמים אותם אימן בנשק, בהם עבד רבו אבו חוסא, מוחמד נסאר ומחמוד אל-מבחוח.
בראשית 1989 החליט שראתחה כי יש צורך להגביר את פעילות החוליה, והורה לנסאר ולמבחוח לבצע חטיפה של חיילים ישראלים. בעזרת כלי נשק וכלי רכב שסיפק להם שראתחה, השניים חטפו ורצחו את סמל אבי סספורטס ב-16 בפברואר 1989, ושלושה חודשים לאחר מכן, ב-3 במאי, חטפו ורצחו את רב"ט אילן סעדון. רצח שני החיילים הוביל לגל מעצרים נרחב של השב"כ ברצועת עזה, במהלכו נעצרו כ-250 פעילי חמאס ובהם גם שראתחה. בחקירתו הודה בפיקוד על "חוליה 101" וסירב להביע חרטה על המעשה. עקב זאת, באוקטובר 1991 נידון לשלושה מאסרי עולם ולעוד 30 שנות מאסר בפועל. שראתחה סירב לגלות את מקום קבורתו של אילן סעדון, שהתגלה לבסוף רק בשנת 1996 במהלך חפירות.
שראתחה המשיך לעסוק בפעילות טרור גם מתוך הכלא. ביולי 1998 תכנן ביחד עם מספר אסירים נוספים תוכנית חטיפה של חייל ישראלי והברחתו לסיני. אחיו של שראתחה, עבד אל-עזיז, היה אמור לשמש כאיש הקשר בין האסירים לבין הנהגת חמאס ברצועה. אולם, עבד אל-עזיז נעצר במסוף רפיח ותוכנית החטיפה נחשפה. בעקבות זאת, נשפט שראתחה פעם נוספת ונידון ל-25 שנות מאסר נוספות.
שראתחה שוחרר מהכלא ב-18 באוקטובר 2011, במסגרת עסקת שליט, ושב לרצועת עזה.
רצף מרחב זמן
רצף מרחב-זמן
הברית הבוליברית