הרב הכהן נפטר בשנת ה'תשל"ד, ובשנת ה'תשל"ו (1975) מונה במקומו הרב יצחק ברדא, עד לשנת ה'תשמ"ב. אחריו מונה הרב חיים אמסלם, שלימים היה ח"כ מטעם ש"ס, ואחריו מונה הרב דוד ישעיה. זמן מה לאחר עזיבת האחרון, מונה לתפקיד הרב שמואל צובירי, והוא מכהן בתפקיד למעלה מ-20 שנה. במושב התגורר שמעון כלפה, ראש המועצה האזורית עזתה, שנקראת היום שדות נגב. כלפה, שקודם לכן היה סגן ראש המועצה האזורית (בשלהי שנות ה-50 ובראשית שנות ה-60) כיהן כראש המועצה האזורית מ-1980 ועד לשנת 1998, לארבע קדנציות רצופות במשך 18 שנים. הוא המשיך להתגורר במושב עד לפטירתו בשנת 2016. בשנת 2012 נבחר לראשות המועצה האזורית תמיר עידאן, שנבחר מאז לקדנציה נוספת, ואף הוא מתגורר במושב.
גבעולים
גִּבְעוֹלִים הוא מושב במערב נגב הצפוני, מדרום לנתיבות, המשתייך לארגון יישובי הפועל המזרחי. גבעולים מהווה גוש יישובים יחד עם שרשרת, שיבולים, מלילות ומעגלים, והוא חלק מהמועצה האזורית שדות נגב. שם המושב הוא סמלי מעולם החקלאות.
המושב נוסד בשנת 1952 על ידי עולים מעיראק ומכורדיסטן. שטח המושב הוא כ־3,000 דונם, ורוב תושביו עוסקים בחקלאות.
שיבולים
שיבולים (שִׁבֳּלִים) הוא מושב בנגב הצפוני מערבי, מדרום־מזרח לנתיבות, המשתייך לארגון יישובי הפועל המזרחי. שמו של המושב הוא סמלי, מעולם החקלאות. הוא מהווה חלק מגוש התיישבות הכולל גם את שרשרת, מלילות, מעגלים וגבעולים, ומשתייך למועצה האזורית שדות נגב. המושב נוסד בשנת 1952 על ידי עולים מאיראן ומכורדיסטן, ונקרא בתחילה "שרשרת ב'". שטח המושב הוא כ-4,000 דונם,
המושב נמצא במרחק של כקילומטר מיער שרשרת, מנתיבות, ומנחל גרר.
לטקיה
לטקיה (בערבית: اللَاذِقِيَّة – א-לָּאדִ'קִיַּה) היא עיר הנמל העיקרית של סוריה. היא יושבת על חצי האי ראס זריה לחוף הים התיכון ומספר תושביה כ-650,558 (2009).
לטקיה וסביבתה היא מרכזם של ארבעת השבטים העלווים, המתגוררים בה ובהרי אנסריה ממזרחה. זהו אזור מוצאה של משפחת אסד, משפחת נשיאי סוריה מאז שנת 1970, ובה נמצא מעון הנופש והארמון של בשאר אל-אסד, נשיאה הנוכחי של סוריה.
ליד העיר יש מספר חופי רחצה וכמו כן היא קרובה לעיר העתיקה אוגרית. העיר נודעת בין השאר בגלל הטבק המיוחד שלה שמיושן בחביות אורן או אלון. בעיר שוכן בסיס חיל אוויר רוסי.
שמות העיר.
בלטינית - Laodicea ad Mare; לודקיא בתלמוד הבבלי. השם הערבי תועתק לצרפתית כ-Lattaquié, ובאופן דומה לשפות רבות.
היסטוריה.
אזור העיר היה מיושב עוד על ידי הפיניקים, שקראו למקום רָמיתה (בתעתיק ליוונית Ράμιθα), והיא נודעה ליוונים בשם לאוקה אקטה (Λευκὴ ἀκτή - חרטום יבשה לבן, או צוק חופי לבן). במרחק של 16 ק"מ מצפון ללטקיה נמצא האתר הארכאולוגי ראס שמרה, היא העיר אוגרית, שבה נמצא ארכיון ענק כתוב בכתב היתדות האוגריתי.
בשל מיקומה על חוף הים מדרום לאנטיוכיה, בירת הממלכה הסלאוקית נבנתה העיר על ידי סלאוקוס הראשון ונקראה על שם אימו (לאודיקה ) - לָאוֹדִיקֶיָה על החוף (Λαοδίκεια ἡ Πάραλος). העיר הפכה מרכז גדול לייצוא היין שיוצר בסביבתה.
במאה הראשונה לפני ספירה, נכבשה העיר בידי פומפיוס.
פובליוס קורנליוס דולבלה, שבא לשלוט על הממלכה הסלאוקית התבסס בלאודיקי, ועל ידי זה הוא בעצם איים על שלטונו של גאיוס קסיוס לונגינוס (שרצח את יוליוס קיסר יחד עם מרקוס ברוטוס כדי להגן על "חירות העם") בסוריה. כתוצאה מאיום זה, יצא קאסיוס עם צבאו נגד דולבלה בערך בשנת 43. מחוסר צבא וכסף מספיקים, ביקש קאסיוס מקלאופטרה לשלוח לו צבא וכסף. אך קלאופטרה, שאהבה את יוליוס קיסר בליבה, עזרה לדולבלה, ולכן נאלץ קאסיוס להשתמש בצבא של הפרתיים, אף על פי שהיו אויביהם בנפש של רומא. במזרח העיר נשתמר עד היום שער רומאי. קאסיוס כבש את לאודיקי ביוני של שנת 43, ודולבלה נהרג. שלטונו של קאסיוס על סוריה היה בלתי מעורער באותו הזמן. לאחר כיבוש לאודיקי, קאסיוס הקים בעיר מפקדה, אליה, בין השאר, באו נסיכויות אחרות לברך אותו, ולהביא לו מתנות.
ב־494 וב־555 חרבה העיר ברעידת אדמה וב־638 השתלטו עליה הערבים. ב-1097 נכבשה העיר על ידי הצלבנים וב־1188 נפלה בידי צלאח א-דין.
ממזרח ללטקיה, על רכס הרי אנצריה, נמצאת המצודה 'מצודת סלאח א-דין' על צוק גבוה וסלעי. על פי חוקר המקרא בן-ציון לוריא, שמה הקודם של המצודה היה 'מצודת בני ישראל', אולם הוא לא מצא את הסיבה לשמה הקדום.
בעת החדשה.
מסוף 1930 עד 1936 הייתה העיר בירת סנג'ק לאטיקה, תחת המנדט הצרפתי ולאחר מכן הפכה לחלק מסוריה. בין השאר הוחתמו בולי סוריה שהיו בשימוש בין 1933 ו־1936 בחותמת לטקיה. במהלך תקופה זו התפתח נמל לטקיה שהיה עד אז נמל קטן יחסית לנמל הראשי של סוריה.
במהלך מלחמת יום כיפור התרחש ליד העיר קרב לטקיה, קרב ספינות הטילים הראשון בעולם בין חילות הים של סוריה ושל ישראל.
במהלך ההתקוממות בסוריה בשנת 2011 הופגזה העיר על ידי ספינות מלחמה וטנקים של הצבא הסורי ב-14 באוגוסט. ההפגזות כוונו בעיקר לעבר השכונה הפלסטינית בעיר, א-רמל, וגרמו לעשרות הרוגים ולבריחתם של אלפי תושבים.
בתחומי העיר לטקיה שכן בסיס צי הים התיכון של הצי הסובייטי משנת 1967 ועד 1992. במהלך מלחמת האזרחים בסוריה בקיץ 2015 דווח כי שני מטוסי תובלה צבאיים מרוסיה נחתו בשדה התעופה על שם באסל אל-אסד בתחומי העיר עם 80 טונות מזון וסיוע הומניטרי, לאחר שזרמו דיווחים על מעורבות צבאית רוסית במלחמת האזרחים שם.
לטקיה היום.
מרכז העיר של היום והעיר העתיקה בנויים לפי עקרון התכנון העירוני הרומי של רשת רחובות צפון-דרום ומזרח-מערב מדויקים. בקצה המערבי של השדרה המרכזית, שדרות ירושלים (אל-קודס), נמצא המוזיאון העירוני ו'גן הפרחים'. בקצה המזרחי של השדרה נמצאת תחנת הרכבת ותחנת האוטובוסים המרכזית. במרכז השדרה המרכזית בלטקיה, שדרות ה-14 בראמאדן, מוצב פסלו של נשיא סוריה הקודם חאפז אל-אסד. מלבד המוזיאון העירוני נבנה בה לאחרונה מוזיאון לאומנות מודרנית. שדה התעופה של העיר נמצא 25 ק"מ מדרום למרכז העיר. העיר מאופיינת באווירת פתיחות שאיננה מוסלמית בגלל האוכלוסייה העלווית שלה ומרובים בה בתי הקפה.
נמל לטקיה.
בשנת 1948 אושרה תוכנית לבניית נמל מים עמוקים בלטקיה ובנייתו החלה בשנת 1958 בסיוע הלוואה של 6 מיליון דולר מערב הסעודית. בשנת 1951 הושלם השלב הראשון בבניה והנמל החל מטפל בנפח משמעותי של הסחורות הנכנסות לסוריה בדרך הים. עם השלמת בנייתו הפך נמל לטקיה לנמל העיקרי של סוריה לצורך יבוא ויצוא סחורות בדרך הים. עומקו המרבי של הנמל 14.5 מטר, המאפשר אף לאוניות גדולות להיקשר אל רציפיו. הנמל מנוהל על ידי חברה ציבורית בשליטת ממשלת סוריה.
בלטקיה נמצא הנמל הצבאי הגדול של סוריה. דרך נמל זה הגיעו חלקי הכור האטומי של סוריה בדיר-א-זור, ספינות אספקת הנשק לסוריה ומשלוחי נשק איראני. נמל לטקיה משמש גם את צי הים השחור הרוסי, אם כי נמל טרטוס הוא הנמל הראשי של הצי הרוסי בים התיכון.
יהודים בלטקיה.
בספרות חז"ל מוזכרת לטקיה בשם לודקיא פעמים רבות (לפעמים אף נקראת בקיצור בשם לוד, אך הכוונה לעיר זו ולא לעיר לוד). במסכת שבת מוזכר כי גר בה יהודי עשיר מאוד שזכה לעשירות מופלגת משום שהיה מכבד את השבת. במסכת מנחות מוזכר כי אנשי לודקיא חיפשו לרכוש כמויות שמן גדולות שנקנו לבסוף בגוש חלב שבגליל. במסכת תענית מוזכר כי שני אחים יהודים, פפוס ולוליינוס הוצאו להורג במרד התפוצות, עובדה המעידה על מרכז יהודי גדול בלטקיה.
יהודים ישבו בלטקיה גם בימי הביניים. הנוסע רבי בנימין מטודלה עבר בה בשנת 1170 ומספר: . באמצע המאה ה-13 כתב הנוסע רבי יעקב, שליח רבי יחיאל מפריס: . ר' דוד דבית הלל מספר על מסעו בשנת תקפ"ד: .
על פי רבי אשתורי הפרחי, מיקומו של הר ההר המצוין בפרשת מסעי כנקודת הגבול הצפון-מערבי של ארץ ישראל היא בג'בל אל אקרע, מרחק חצי יום הליכה מצפון ללטקיה. ממזרח ומדרום ללטקיה זורם נהר זיפרון.
בשנים 1882–1883 ניסתה קבוצה של 45 משפחות יהודיות, כולן פליטות הסופות בנגב, להתיישב באדמות שליד העיר ולהקים שם מושבה חקלאית. היוזמה להתיישבות הייתה של חברה נוצרית בריטית, ובראש המתיישבים עמד יחיאל מיכל פרידלנד. בשל קשיים ברכישת קרקע מתאימה ובשל חיכוכים פנימיים, התפוררה היוזמה עד מהרה והפליטים עזבו את המקום. חלקם היגרו לקפריסין, והאחרים חזרו לרוסיה ולבריטניה.
ערים תאומות.
הערים התאומות של לטקיה הן:
1 לפנה&quot;ס
2 לפנה&quot;ס
3 לפנה&quot;ס
קונפדרציית המדינות של אמריקה
קונפדרציית המדינות של אמריקה (נקראת גם בקיצור הקונפדרציה; באנגלית: Confederate States of America) הייתה איחוד שהקימו מדינות דרום ארצות הברית שפרשו מאיחוד המדינות על רקע ניצחונו של אברהם לינקולן בבחירות לנשיאות ב-1860. לינקולן ומפלגתו התנגדו להתפשטות העבדות בטריטוריות המערביות, דבר אשר יכול היה להפר את האיזון בקונגרס האמריקני לטובת מתנגדי העבדות. המדינות הפורשות השתלטו על מבצרי ובנייני הממשל הפדרלי שבתחום שיפוטן, ובכך החישו את פריצת מלחמת האזרחים האמריקנית.
הקונפדרציה התקיימה בשנים 1861–1865, שנות מלחמת האזרחים.
בחירת לינקולן ופרישת מדינות הדרום מהברית.