לצורך הקמת מערך טורבינות הגז נבנה קו מתח על-עליון 400 קילוואט, המקשר בין תחנות הכוח הגדולות לתחנות המיתוג. במסגרת תוכנית הרחבה זו נבנתה תחנת הכוח רמת חובב וכמו כן התחנות: חגית, אלון תבור, צפית וגזר. מערך טורבינות הגז הוקם במקור כדי לשמש גיבוי למערכות הראשיות בתחנות הכוח הקיטוריות, וכן כפתרון לזמנים של ביקוש שיא והוא יועד להיות מוסק בסולר. עם גילוי מרבצי הגז הטבעי בים התיכון הוסב לשימוש בגז. עם השנים הלך והתרחב מערך טורבינות הגז והחל מהעשור השני של המאה ה-21 הוא מהווה חלק מרכזי במערך ייצור החשמל בישראל.
בתחנת הכוח רמת חובב הוקמו ארבע טורבינות גז תעשייתיות, המוסקות בסולר בהספק כולל של 460 מגוואט שהחלו לפעול באמצע שנות ה-90.
בשנת 1998 פרסמה חברת החשמל מכרז להקמת תחנת הכוח נוספת באתר על ידי יזם פרטי. חברת האחים עופר זכתה במכרז, אך בשנת 2003, לאחר שכבר החלה בהקמת התחנה, החליטה לבטל את המיזם עקב התייקרויות הציוד ואי הוודאות לגבי מועד חיבור התחנה למערכת ההולכה של הגז הטבעי. האחים עופר ניסו למכור את המיזם לחברת החשמל, שלא הסכימה לרכוש אותו, והמיזם בוטל ביולי 2004.
בשנת 2007 אישר דירקטוריון חברת החשמל הקמת יחידת ייצור במחזור משולב במתחם במסגרת תוכנית חירום למשק החשמל. בשנת 2009 שילמה חברת החשמל לאחים עופר החזר הוצאות בסך 30 מיליון ש"ח בגין ההשקעה שביצעה באתר. באתר הותקנו שתי טורבינות מתוצרת חברת ג'נרל אלקטריק ב-2012 במהלך עבודות נפל ממנוף גנרטור וכתוצאה מכך חל עיכוב של מספר חודשים בהשלמת העבודות במיזם.
ביולי 2014, ועדת חקירה "לגבולות וחלוקת הכנסות משטחים חסרי מעמד מוניציפלי באזור הדרום רמת בקע" החליטה לשייך לעיריית באר שבע את שלושת המתקנים: תחנת הכוח רמת חובב, תע"ש רמת בקע ומתקן לאחסנת דלק, אך לחלק את ההכנסות מארנונה בין מספר רשויות מקומיות באזור.
ביוני 2019 הודיעה חברת החשמל על פתיחת מכרז למכירת התחנה, כחלק מרפורמה במשק החשמל בישראל, שבמסגרתה תרד חברת החשמל לנתח של 35% בתחום ייצור החשמל עד שנת 2026. ביוני 2020 פורסם ששותפות של אדלקום (מקבוצת אדלטק) ושיכון ובינוי זכתה במכרז לרכישת תחנת הכוח ברמת חובב בכ-4.2 מיליארד ש"ח. המכירה הושלמה ב-30 בנובמבר 2020.
התחנה נקראת "אורות יוסף" על שם יוסף אדלסבורג, אבא של אורי אדלסבורג יו"ר קבוצת אדלטק.
טכנולוגיה.
בתחנה פועלים שתי טורבינות גז במחזור משולב - שילוב של טורבינות גז תעשייתיות וטורבינת קיטור. בטכנולוגיה זו מנוצל החום השיורי הנפלט מטורבינות הגז ומשמש לצורך ייצור קיטור, באמצעותו מפעילים טורבינה נוספת ללא צורך בתוספת דלק. במחזור הראשון דלק ואוויר שנשרפים מגיעים לטורבינה בטמפרטורה של 1,350 מעלות צלזיוס. גזי הפליטה החמים מפעילים את טורבינת הגז ונפלטים ממנה בטמפרטורה של כ-600 מעלות צלזיוס. במחזור השני מנוצלים הגזים הנפלטים לחימום מים ליצירת קיטור המפעיל טורבינה נוספת. כמו כן ארבע טורבינות גז תעשייתיות, המוסקות בגז טבעי או סולר.
יעקב רכבי
יעקב רכבי (17 באוקטובר 1925 – 29 בינואר 2018) היה מהנדס, שהקים ועמד בראש האגף הטכנולוגי של המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים.
רכבי סיים לימודי הנדסה בארצות הברית. בספטמבר 1968 גויס למוסד במטרה לרכז את התחום הטכנולוגי בארגון. תחת ניהולו הוקם ב-1973 האגף הטכנולוגי, והוא עמד בראשותו עד 1988. רכבי היה שותף לזכייה בשני פרסי ביטחון ישראל וכן לצל"ש מוועדת הפרס.
רכבי נפטר ב-2018, הוא הותיר אחריו בן ובת. הובא למנוחות בבית הקברות בקריית שאול.
ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה
ברנהרד, רוזן אנהלט
ברנהרד, רוזן אנהלט, הידוע גם כברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה (בגרמנית: Bernhard, Herzog von Sachsen; 1140 - 2 בפברואר 1212) היה רוזן אנהלט בין השנים 1170–1212 ודוכס סקסוניה בין השנים 1180–1212.
ביוגרפיה.
ברנהרד נולד בשנת 1140, לאלברכט הראשון, מרקיז ברנדנבורג וסופיה מוינצנבורג, בתו של הרמן הראשון, רוזן וירצנבורג.
בשנת 1170 מת אביו, וברנהרד ירש את השטחים סביב טירת אנהלט, אשר הפכו מאוחר יותר לנסיכות אנהלט. בשנת 1172 מת אחיו הבכור אלברכט, רוזן באלנשטדט ללא יורשים, וברנהרד ירש אף את נחלותיו.
בשנת 1180 פרץ במלוא עוזו הסכסוך בין הקיסר פרידריך ברברוסה לבין היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה, מאחר שמסעו של ברברוסה אל תוך לומברדיה הסתיים בכישלון מוחץ, והוא נטר טינה להיינריך, אשר לא סייע לו. פרידריך ניצל את עוינותם של הנסיכים הגרמנים האחרים כלפי היינריך, אשר ביסס בהצלחה מדינה חזקה ובעלת רצף טריטוריאלי שכללה את סקסוניה, בוואריה ושטחים ניכרים בצפון ובמזרח גרמניה – ודאג בשנת 1180 כי יישפט שלא-בפניו על אי-ציות, בפני חבר שופטים שהורכב מבישופים ומנסיכים. בהצהירו כי החוק הקיסרי גובר על החוק הגרמני המסורתי, הפשיט בית המשפט את היינריך משטחיו והכריז עליו כעל פורע חוק. אז פלש פרידריך עם הצבא הקיסרי לסקסוניה, כדי להוריד את דודנו על ברכיו. בעלי-בריתו של היינריך נטשו אותו, והוא נאלץ לבסוף להיכנע, בנובמבר 1181, ברייכסטאג שבארפורט. בעקבות כך, קיבל ברנהרד את שטחי דוכסות סקסוניה, אם כי שטחי הדוכסות צומצמו מאוד, וניתנו אף לנסיכים אחרים.
ברנהרד ניסה לאכוף את סמכותו בשטחים בין האלבה לים הבלטי, ובעקבות כך הסתכסך עם אדולף השלישי, רוזן הולשטיין, אך לא הצליח לכבוש את נחלותיו. בשנת 1183 מת אחיו דיטריך, רוזן וארבן, וברהרד ירש אף את נחלותיו. עד מהרה הסתכסך ברנהרד עם היינריך בורווין הראשון, הלורד של מקלנבורג ודודנו ניקולאוס הראשון, הלורד של מקלנבורג, אשר חברו אל בוגיסלאב הראשון, דוכס פומרניה נגד ברנהרד, ורק לאחר התערבות הדנים בראשות קנוט השישי, מלך דנמרק, נאלצו יריביו להיכנע לו, וליהפך לווסאלים שלו.
כדוכס סקסוניה, הפך ברנהרד למרשל האימפריה הרומית הקדושה, אותו קיבל בשנת 1190 בהכתרת היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אולם הוא קלקל את קשריו עם הקיסר בעקבות התנגדותו להפוך את הכתר הגרמני לתורשתי בבית הוהנשטאופן. בשנת 1198 הוא תמך בפיליפ משוואביה כקיסר, אולם לאחר מותו של פיליפ ב-21 ביוני 1208 בקרב עם אוטו מוויטלסבאך, תמך ברנהרד בבחירתו של אוטו מבראונשווייג לקיסר.
ב-2 בפברואר 1212 מת ברנהרד, ובנו היינריך הראשון, נסיך אנהלט ירש את נסיכות אנהלט, בעוד בנו אלברכט הראשון, דוכס סקסוניה ירש את דוכסות סקסוניה.
משפחתו.
ברנהרד התחתן עם בריגיטה מדנמרק, בתו של קנוט החמישי, מלך דנמרק, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
לאחר מכן התחתן ברנהרד עם סופיה מתורינגיה, בתו של לודוויג השני, רוזן תורינגיה, ממנה נולד לו בן אחד:
לאחר מכן התחתן ברנהרד עם יודיטה מפולין גדול, בתו של מיישקו השלישי הזקן, אך לא היו לו ילדים ממנה.
יצחק מזרחי (כדורסלן)
יצחק מזרחי (נולד ב-1939) הוא כדורסלן עבר ישראלי, ששיחק בהפועל חיפה בשנות ה-60, ומלך הסלים שלה בכל הזמנים. כן שיחק בנבחרת ישראל, והיה שותף לזכיית הנבחרת במדליית הזהב במשחקי אסיה ב-1966.
ביוגרפיה.
בעונת 1958/1959 הצטרף מזרחי לקבוצה הבוגרת של הפועל חיפה, שנחשבה לקבוצה השלישית בטיבה בישראל, אחרי מכבי והפועל תל אביב. מזרחי, על אף שזו הייתה עונתו הראשונה בבוגרים, בלט וסיים עם ממוצע של 11.9 נקודות ב-17 משחקים. הקבוצה עצמה סיימה במקום השלישי אחרי שתי הקבוצות מת"א.
בשתי עונות הבאות, 1959/1960 ו-1960/1961 הפך מזרחי לאחד השחקנים הבולטים בקבוצה, כאשר קלע בממוצע 15.1 ו-20.7 נקודות בהתאמה. בעונת 1960/1961 סיים מזרחי כסגן מלך הסלים של הליגה, אחרי עופר אשד. הקבוצה עצמה סיימה במקומות ה-3 וה-4 בהתאמה. בשנת 1961 זכה מזרחי עם נבחרת ישראל למכביה בכדורסל במדליית כסף במכביה השישית.
בעונת 1961/1962 רשמה הפועל חיפה את הישג השיא שלה עד היום, כאשר סיימה כסגנית האלופה, אחרי מכבי תל אביב. במהלך העונה קלע מזרחי בממוצע 17.5 נקודות למשחק ב-17 משחקים.
בששת העונות הבאות נשאר סטטוס הקוו בצמרת הכדורסל, כאשר הפועל חיפה המשיכה לסיים במקום השלישי, לאחר שתי הקבוצות מת"א. מזרחי המשיך לרשום ממוצעים גבוהים.
בשנת 1964 נופה ברגע האחרון ממשחקי נבחרת ישראל בטורניר הקדם אולימפי לאולימפיאדת טוקיו (1964) (אשר נערך בז'נבה).
בשנת 1966 היה שותף לזכיית נבחרת ישראל במדליית זהב במשחקי אסיה. בשנת 1967 נופה מסל הנבחרת על ידי המאמן שמעון שלח. באוגוסט 1968 השתתף במשחק של "נבחרת כוכבי הליגה" נגד נבחרת הפועל תל אביב עם שחקניה האמריקאים.
בעונת 1968/1969 סיימה הפועל חיפה, לראשונה מזה כ-7 שנים, במקום הרביעי עם נקודה אחת פחות מהפועל חולון שסיימה שלישית. מזרחי קלע בממוצע 15 נקודות למשחק.
עונת 1969/1970 סימלה את תחילת ההידרדרות של הפועל חיפה. הקבוצה שסיימה במקום העשירי בטבלה, ניצלה מירידה, כאשר הקדימה את שתי היורדות הפועל בית אלפא והפועל ירושלים בהפרש סלים בלבד. מזרחי סיים את העונה בממוצע של 16 נקודות למשחק.
עונת 1970/1971 הייתה עונתו האחרונה בקריירה של מזרחי, שהסתיימה עבורו בטונים צורמים. בפברואר 1970 אירחה הקבוצה את הפועל גבת מהליגה השנייה. לאחר שמזרחי לא הוכלל בסגל, התפתח דין ודברים חריף בינו לבין מאמנו אברהם חמו. מזרחי העליב את חמו, והאחרון סטר לו בתגובה. בעונתו האחרונה השתתף מזרחי ב-5 משחקי ליגה בלבד, וקלע בממוצע 9.8 נקודות למשחק. לאחריה פרש ממשחק כדורסל. בעונה לאחר מכן, נשרה הפועל חיפה לראשונה לליגה השנייה.