השימוש המקורי של הבלו נוט הוא בבלוז, אך יש בו שימוש גם בג'אז, ברוק ולעיתים בסגנונות נוספים. לבלו נוט יש חשיבות אדירה בבלוז, כיוון שכאמור הוא התו היחיד בסולם המאפשר דיסוננסים. כמו כן, ברצף האקורדים של הבלוז (שבנוי על הסולם הטבעי, ולא על סולם הבלוז), יש חשיבות לשלוש דרגות מרכזיות, שהן תו הבס בשלושת האקורדים, הראשונה הרביעית וההחמישית. המרווח בין הבלו נוט לכל אחת מהדרגות הללו הוא דיסוננסי, על כן כשהוא מנוגן על כל אחד מן האקורדים, הוא מודגש.
בגלל אופיו הייחודי, ומשום שהוא מה שהופך מלודיה לבלוזית, יש בו שימוש רב מאוד בעיקר בבלוז ובג'אז. הבלו נוט מככב לרוב באלתורים, אך מופיע לפעמים גם ביצירה כתובה. בגלל היותו "תו רפאים" שאינו לחלוטין חלק מהסולם הוא מנוגן הרבה באופ ביט, ומשתמשים בו באלתור בקטע סולו ומחוץ לו.
מקור השם.
מקור שמו של הבלו נוט, הוא מהבלוז (בלו = עצוב באנגלית), בו הוא מרכזי מאוד. כמו כן כיוון שהתו העצוב הוא שמאפשר דיסהרמוניות, והוא שמבדיל בין סולם פנטטוני לסולם בלוז, הוא התו הכי "בלוזי" בסולם.
בלו נוט כמקור לשמות.
בגלל המשמעות האדירה שלו, והשם הפיקנטי שלו, ישנם דברים שונים בתעשיית הג'אז והבלוז שנקראים על שמו. יצירות רבות משתמשות בשם הזה וכו'. שני הדברים הבולטים ביותר שלקחו את שמם מהתו הכחול הם:
מוקדמות הגביע העולמי 1950 - ישראל
תופעת עין החתול
בגמולוגיה, עין החתול היא תופעה אופטית המופיעה בכמה סוגים של אבני חן. על שטח הפנים של אבנים אלו יש אזור של החזרת אור בצורה המזכירה עין חתול. עין החתול הוא תרגום מקובל למונח הלועזי של התופעה, שטויאנס (chatoyance), מונח שמקורו מהמאה ה-18 והגיע מהצרפתית – "chat oeil" (עין חתול).
התופעה מתרחשת כאשר אבן החן בנויה מסיבים כדוגמת קוורץ עין הנמר, או כאשר אבן החן מכילה חללים קטנים או מינרלים שצורתם סיבית, לדוגמה סימופאן, שהוא סוג של כריזובריל המכיל מחטים של רוטיל. סוג זה של אבן החן נמכר תחת השם "עין החתול". התופעה דומה לברק של סליל משי. האור המוחזר מפני האבן הוא נייד, רוטט ותמיד בניצב לכיוון הסיבים. על מנת להדגיש את התופעה, חותכים ומלטשים את האבנים בצורת קבושון, ומקפידים שהחיתוך יהיה כך שהסיבים הכלולים במינרל או המבנה הסיבי יהיו מקבילים לבסיס האבן המעובדת.
רשימת אבני החן שבהן קיימת התופעה כוללת קוורץ, כריזובריל, בריל (בייחוד הסוג אקוומרין), טורמלין, אפטיט, אבן ירח וסקפוליט.
תופעה דומה לתופעת עין החתול קיימת בנגרות, שבה סוגים מסוימים של גימור באמצעות לכה מיוחדת יגרמו למרקם העץ להחזר אור בצורת עין החתול .
ג'בל ברקל
חמאת קקאו
חמאת קקאו, הנקראת גם שמן תאוברומה, היא השמן הצמחי האכיל והטבעי שמופק מפולי הקקאו. צבעה צהוב חיוור. היא משמשת ליצירת שוקולד, תרופות, משחות ותמרוקים. לחמאת קקאו יש טעם וריח עדינים של שוקולד.
ייצור.
במהלך עיבוד פולי הקקאו, מוצקי הקקאו וחמאת הקקאו מופרדים בשלב מוקדם. מאחדים את שניהם מחדש במהלך היצור של שוקולד רגיל (חום). שוקולד לבן מכיל חמאת קקאו אבל לא את מוצקי הקקאו.
תכונות כימיות.
לצורה הנפוצה של חמאת הקקאו יש נקודת התכה של 34–38 מעלות צלזיוס, שמאפשרת לשוקולד להיות מוצק בטמפרטורת החדר אבל ניתך בקלות בפה. לחמאת הקקאו יש מספר צורות התגבשות שונות, הנקראות על שם הגבישים α ,γ ,β', β עם נקודות התכה של 35–37, 26, 23, ו-17 מעלות צלזיוס בהתאמה. בייצור של השוקולד משתמשים רוב הפעמים רק בצורת ה-β, בגלל נקודת ההתכה הגבוהה, מבנה גבישי אחיד שגורם למרקם חלק וברק. חימום יתר של חמאת הקקאו יגרום למבנה גבישי פחות יציב שימס מתחת לטמפרטורת החדר. עם הזמן, החמאה תחזור באופן טבעי לצורה הכי יציבה.
שימושים.
נקודת ההתכה של חמאת הקקאו, והעובדה כי גוף האדם יכול לפרקה, מאפשרת שימוש בה בתעשיית התרופות. השימוש בחמאת הקקאו בתרופות מאפשר שמירה על מצבן המוצק בטמפרטורת החדר, והתכתן ("המסתן") בטמפרטורת הגוף, תוך כדי שחרור התרופה.
חמאת הקקאו היא אחת מהשומנים היציבים ביותר. החמאה מכילה נוגדי חמצון המונעים את הרס השומן ונותנים לו חיי מדף הנעים בין שנתיים לחמש שנים. לכן חמאת הקקאו מתאימה ונוחה לשימוש גם במוצרים אשר אינם מוצרי מזון. המרקם החלק, הריח המתוק, והתכונה המרגיעה של חמאת הקקאו הופכים אותה למרכיב נפוץ בקוסמטיקה ומוצרים אחרים לטיפוח העור, כמו סבון, ג'ל גילוח וקרם לחות.
חינוך בלתי פורמלי בישראל
פרדוקס אולברס
אדם עם מוגבלות
שמן תאוברומה
אבקת קקאו
קריית האוניברסיטה של קראקס
קריית האוניברסיטה של קראקס (בספרדית: Ciudad Universitaria de Caracas) היא הקמפוס העיקרי של , והיא שוכנת בקראקס בגובה של 870 מטר. היא תוכננה על ידי האדריכל הוונצואלי קרלוס ראול ויינואבה (Villanueva) והוכרזה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 2000.
האתר.
קריית האוניברסיטה של קראקס נחשבת מופת של אדריכלות מודרנית ותכנון עירוני: ניכרת בקמפוס פרשנות חדשנית לתבניות מקומיות של אדריכלות קולוניאליסטית ישנה, ופתרונות מקוריים להתאמת המבנים לצרכים המיוחדים למקום, כגון בעיות מיוחדות של אוורור והצללה הנובעות מאקלימה הטרופי של העיר. עשרות יצירות אמנות של טובי הציירים והפסלים האוואנגארדיים משולבות בעיצוב המבנים והקמפוס, כחלק בלתי נפרד מהמכלול האדריכלי.
הקמפוס ובנייני האוניברסיטה המרכזית נחשבים כעבודתו המשובחת ביותר של ויינואבה. היא נבנתה במקום שבו עמדה האחוזה אִיבָּרָה (שהייתה שייכת בעבר למשפחתו של סימון בוליבאר), וחוברה למרכז העיר החדש באזור כיכר ונצואלה, ונדרש מאמץ מתואם רב כדי להביא את הפרויקט לידי ביצוע. ממשלתו של הנשיא איסאיאס מדינה אנגריטה קנתה את האחוזה ב-1942 כדי לאפשר לאוניברסיטה להתרחב מעבר לקמפוס הישן, במנזר פרנציסקוס הקדוש בעיר; השטח הגדול של הקמפוס, המשתרע על פני 1,642 דונם, העניק לוויינואבה הזדמנות פז ליישם את תפישתו בנוגע לשילוב בין אדריכלות ואמנות בקנה מידה נרחב.
המתחם מחולק לאזורים וקבוצות המבנים מזוהות עם ייעודם. בין אלה מרכז מנהלה ותרבות, הפקולטה לרפואה ובית החולים, הפקולטות למדעים ולאומנויות, אזור המגורים, לימודי בוטניקה, לימודי אדריכלות, קריית הספורט, בית הספר הטכנולוגי ואזור השירות. חלוקה זו של המתחם הייתה אחד הגורמים לכך שהקמפוס נחשב לאחד היישומים המצליחים ביותר של אדריכלות מודרנית באמריקה הלטינית. ויינואבה עבד בשיתוף-פעולה הדוק עם כל האמנים הרבים שתרמו מעבודותיהם לקמפוס, ופיקח באופן אישי על הפרויקט במשך 25 שנה, עד לסוף שנות השישים, כשבריאותו המידרדרת אילצה אותו להפסיק את העבודה על כמה בניינים כבר בשלב העיצוב.
מרדכי (מוטי) זלקין
מדליית נאס&quot;א לטיסה בחלל
מדליית השירות המצוין של נאס&quot;א
מרקו כרמל
מרקו כרמל (נולד ב-15 ביולי 1965) הוא במאי קולנוע ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה.
כרמל נולד בצרפת. בשנת 1977 עלה לישראל עם הוריו ועבר להתגורר באור עקיבא שם התקבל ללהקה המקומית "אורות". בשנת 1991 סיים את לימודיו בבית הספר לאומנות הצילום והקולנוע קמרה אובסקורה במסגרת מגמת בימוי ותסריטאות. עם סיום לימודיו חזר לאור עקיבא, כדי לצלם את סרט הגמר "ארחי פרחי". הסרט זכה בפרס בוגרי קמרה אובסקורה והוצג בפסטיבל ירושלים, פסטיבל מונפלייה והוקרן בערוץ 2.
כרמל ביים גם תוכניות לטלוויזיה לילדים, כגון סיפורי סומסום ו"ילדי הים האדום" (לערוץ לוגי); ופרקים לסדרה החרצופים בערוץ 2, דאוס - (בימוי) עונה 2 (יוצרי הסדרה גידי דר ודני וסרמן - הסדרה זכתה בשני פרסי אופיר כולל סדרת הנוער של השנה).
נשרים - דרמת נוער בשמונה פרקים ללוגי (תסריט אסתר נמדר תמאם וחן קליימן)
ב-2013 עלתה לשידור בערוץ ויוה הסדרה אניגמה בבימויו. ב-2016 ביים את הסרט "כמעט מפורסמת"
בפברואר 2018 עלתה בערוץ רשת 13 סדרת דרמה פסיכולוגית שביים בשם "הרמון" שמבוססת על הכת של גואל רצון. בסדרה משחקים אלון אבוטבול, חן אמסלם, אסי לוי ויורם טולדנו.
בשנת 2018 ביים את הסרט "פרא אציל" שזכה בשני פרסי אוסקר הישראלי (פרסי אופיר), והיה מועמד לחמישה פרסים, הסרט על-פי סיפרו של דוד בוסי. בכיכובם של נוה צור, אלון אבוטבול, מוריס כהן, ליאת אקטע ושירה האס.
שוואח ציה
בלאק ליפס
הבלאק ליפס (באנגלית: The Black Lips) היא להקת גראז' רוק (הם מגדירים את עצמם כלהקת "פלאואר פאנק") מאטלנטה, ג'ורג'יה. הלהקה הוקמה בשנת 2000, כשחברי הלהקה למדו ביחד בבית הספר התיכון.
חברי הלהקה הופיעו בתחילה בברים ומועדונים קטנים, שמחלקם אף נזרקו באמצע ההופעה בשל התנהגות בימתית פרועה מדי: הלהקה ידועה בהופעות חיות קיצוניות שכוללות: הקאות, השתנה, התערטלות, נשיקות בין חברי הלהקה וזריקת נפצים. הלהקה הוציאה שלושה אלבומים בחברת תקליטים קטנה, עד שצדה את אוזניהם של אנשי חברת התקליטים "Vice Records", שעם אמניה נמנים "בלוק פארטי" ו"דה סטריטס".
הצליל של הלהקה שואב מלהקות הגראז' רוק של אמצע שנות ה-60 ומתקליטי רוקבילי ישנים, ונדמה שאפשר לשמוע בו חיתוך רוקנ'רול דרומי בולט. הבלאק ליפס הופיעו בישראל בשנת 2007. ב-2017 חזרו להופעה נוספת במועדון הבארבי בתל אביב.
סטייט בנק אוף אינדיה
סטייט בנק אוף אינדיה (באנגלית: State Bank of India) הוא הבנק הגדול ביותר שפועל בהודו.
היסטוריה.
הבנק הוקם בשנת 1955 כאשר הבנק האימפריאלי של הודו הולאם על ידי ממשלת הודו. בזמן ההלאמה הבנק האימפריאלי היה אחד הבנקים הגדולים בהודו ושלט ביותר משליש מהפעילות הבנקאית במדינה. שורשי הבנק נעוצים במספר בנקים שהוקמו בראשית המאה ה-19 על ידי הראג' הבריטי.