פאסל המשיך את דרכו של סבצקי ועסק רבות ביחסי הגומלין בין ה-IIHF ובין ה-NHL וההוקי קרח הצפון אמריקאי בכלל, ובניסיון ליצור מתווה של חיים בצוותא. הצלחה כבירה רשם לעצמו כאשר לפני אולימפיאדת נאגנו (1998) הסכימה ה-NHL לצאת לפגרה בת שבועיים באמצע העונה, ולשחרר את שחקניה לנבחרותיהם באולימפיאדה. השתתפות שחקני ה-NHL, ובראשם וויין גרצקי, העלתה באחת את מעמדו של ההוקי קרח באולימפיאדה למעמד של ענף ספורט עיקרי במשחקים, בדומה למה שעשתה נבחרת החלומות לכדורסל באולימפיאדת ברצלונה (1992). שחקני ה-NHL השתתפו בכל האולימפיאדות מאז ועד אולימפיאדת סוצ'י (2014).
עם זאת, פאסל היה נחוש להגן על הענף באירופה מפני השפעתו של ה-NHL בכל הנוגע לשוק השחקנים. הוא יצא נגד קבוצות NHL המגייסות שחקנים אירופים כישרוניים אשר לבסוף לא זוכים לזמן משחק, אך חסרים מאוד באירופה, והזהיר מפני כוונות אפשריות של ה-NHL להתרחב לאירופה.
גם בתקופתו של פאסל המשיכה ה-IIHF להתפשט בעולם, כאשר החברה ה-69 בארגון - מרוקו שהתקבלה ב-2010 - הביאה ל-IIHF נציגות ראשונה בצפון אפריקה. החברה האחרונה שהתקבלה ב-2021 - תוניסיה - הביאה את מספר המדינות החברות בארגון למספר השיא הנוכחי, 82.
שיתוף הפעולה עם ה-NHL נמשך בתחומים נוספים. ב-2008 חגגה ה-IIHF מאה שנה להקמתה, ולרגל שנת המאה קיימה לראשונה בהיסטוריה את אליפות העולם בקנדה, כמחווה למולדת הענף. טורניר ההוקי קרח באולימפיאדת ונקובר (2010) נערך באולם הביתי של קבוצת ה-NHL ונקובר קנאקס, וכך לראשונה בהיסטוריה שוחק טורניר אולימפי בחסות ה-IIHF על זירת קרח שממדיה וסימוניה הם על פי חוקי ה-NHL. כמו כן החל ב-2008 מפעל חדש, גביע ויקטוריה - משחק בין קבוצה אירופית בכירה (אלופת אירופה במידת האפשר) לאחד ממועדוני ה-NHL.
הצלחה נוספת רשמה ה-IIHF באליפות העולם 2010 שנערכה בגרמניה, כאשר המשחק בין גרמניה וארצות הברית הועבר לפלטינס ארנה בגלזנקירכן (אצטדיונה של קבוצת הכדורגל שאלקה 04) ומשך 77803 צופים, ובכך הפך למשחק ההוקי קרח עם הקהל הגדול ביותר בהיסטוריה, עד ששיאו נשבר ב-11 בדצמבר 2010 על ידי "הצינה הגדולה בבית הגדול" - משחק מכללות בארצות הברית. ב-2015 משכה אליפות העולם שנערכה בצ'כיה את הקהל הגדול ביותר בתולדות אליפות העולם - 11589 צופים בממוצע למשחק.
עם זאת, ב-2017 נחל פאסל אכזבה כאשר ה-NHL נסוגה מההשתתפות באולימפיאדה לאחר חמש אולימפיאדות רצופות בהן השתתפה, והודיעה ששחקניה לא ישתתפו באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018).
מגמה נוספת בתקופת כהונתו של פאסל, המאפיינת בעיקר את השנים האחרונות, היא של ליגות אירופיות המחליפות את הליגות המקומיות ומאגדות קבוצות ממספר מדינות, כולל קבוצות הנוטשות את הליגה במדינתן ומצטרפות לליגה המבוססת במדינה שכנה. כך, למשל, ליגת ה-KHL המבוססת ברוסיה מאגדת גם קבוצות ממדינות שכנות כגון סין, פינלנד, בלארוס, קזחסטן ולטביה.
בשנים 2020 ו-2021 נאלצה הפדרציה להתמודד עם השלכות מגפת הקורונה. עם התפרצות המגפה ב-2020 בוטלו כל הטורנירים הבין-לאומיים, ובין השאר בוטלה אליפות העולם של הדרג העליון לראשונה מאז מלחמת העולם השנייה. אליפויות העולם בדרגים הנמוכים בוטלו גם ב-2021, והתקיימו בה רק הדרגים העליונים של אליפויות העולם לגברים, לנשים, לנוער עד גיל 18 ולצעירים עד גיל 20.
פאסל היה אמור לסיים את תפקידו ב-2020, אך בשל מגפת הקורונה נדחה הקונגרס של הנהלת הפדרציה שבו היה אמור להיבחר מחליפו, וכהונתו הוארכה עד ספטמבר 2021.
2021 - ההווה: תקופת טרדיף.
בהצבעת חברי הנהלת הפדרציה ב-25 בספטמבר 2021, נבחר לוק טרדיף הצרפתי למחליפו של פאסל.
כבר עם תחילת כהונתו נאלץ טרדיף להתמודד עם משבר גדול - הפלישה הרוסית לאוקראינה בפברואר 2022. בדומה לפדרציות ספורט עולמיות אחרות, השעתה פדריית ההוקי קרח הבינלאומית את נבחרות רוסיה ובלארוס מאליפות העולם, ואליפות העולם 2023 שעמדה להיערך ברוסיה נלקחה ממנה.
חברות בארגון.
המדינות החברות בארגון נחלקות לשלוש דרגות של מעמד:
רקפת בנימיני
רקפת בנימיני (נולדה בתל אביב ב-15 בספטמבר 1964) היא טניסאית עבר ישראלית, אלופת ישראל בטניס בשנת 1981. מינואר 2007 מנהלת את המרכז לטניס בישראל - יפו.
תחילת הקריירה.
רקפת בנימיני נולדה בקרית שלום בת"א. בגיל שנתיים נסעה לקניה במסגרת שליחות של אביה, שם שהתה 4 שנים. בגיל 6 חזרה המשפחה לארץ ועברה להתגורר ברמת השרון.
בשנת 1976 נפתח מרכז הטניס ברמת השרון, ובנימיני החלה להתאמן שם בגיל 12. היא אותרה על ידי מאמנה, שלמה צורף, כשחקנית מוכשרת, והחלה להתאמן על בסיס יום יומי.
בשנת 1978 השתתפה בתחרות הראשונה והוגרלה נגד אלופת ישראל לגילאי 14 דאז דניאלה עוזיאלי. בנימיני הפסידה 6:0 6:0 ולא לקחה ולו משחקון אחד. בתחרות כעבור שנה, נצחה בנימיני את עוזיאלי. בשנה זו נשלחה עם שחקנים מצטיינים לסבב הופעות ראווה של חודש ימים בארצות הברית לגיוס תרומות למרכז הטניס.
ב-1979, בגיל 15, שלוש שנים לאחר שהחלה להתאמן, עלתה לחצי גמר אליפות ישראל לנוער, והחלה לייצג את ישראל בתחרויות קבוצתיות רשמיות לנוער. היא נשלחה במסגרת הלווציה קאפ, אליפות אירופה לקבוצות בגילאי 16, וזכתה בניצחון היחיד לישראל. בהמשך השבוע נסעה לתחרות בבזל שבשווייץ והעפילה שם לשלב רבע הגמר בניצחון מפתיע על מדורגת 2 של התחרות. בחודש אוקטובר 1979 זכתה יחד עם חגית צוברי, שהייתה אז האלופה, בתואר אלופי הזוגות לנשים לשנת 1979.
הזכייה באליפות ישראל והמשך הקריירה.
בשנים 1979-80, הייתה אלופת הארץ לגילאי 16.
בשנת 1980 עלתה בנימיני שוב לכותרות בניצחון מפתיע על פאולינה פלד, מי שהייתה אז אלופת ישראל, בשתי מערכות 6:3 6:3 והפסידה בגמר לחגית צוברי.
בשנה זו זכתה רקפת ב-3 תארים: אלופת ישראל לגילאי 16, אלופת ישראל לנערות ואלופת הנוער בזוגות.
באפריל 1980 נסעה בנימיני במסגרת אליפות אסיה ליפן ושיחקה כמחבט מספר אחד של ישראל. בתחרות זו העפילה לשלב חצי הגמר וסיימה שלישית את התחרות.
בפסח 1981 זכתה בשישה תארים וגביעים: אלופת ישראל לנוער, אלופת ישראל לנשים, אלופת ישראל בזוגות נוער, אלופת ישראל בזוגות נשים, אלופת ישראל בזוגות מעורבים. בהמשך אותו החודש זכתה להגיע לשיא נוסף בטורניר בינלאומי, בו זכתה, ואשר העניק לה 20 נקודות בדרוג הבינלאומי.
במאי 1982 דורגה בנימיני במקום השביעי בעולם בין הנערות, וזכתה ב-80 נקודות בתחרות במילנו, שם העפילה לרבע הגמר.
בשנת 1983, במפגן כינוס הפועל, זכתה במקום הראשון והייתה אלופת הכינוס.
באותה השנה עברה בנימיני פציעה בשורש כף ידה השמאלית שנבעה מעומס יתר, והייתה מושבתת מפעילות במשך 3 חודשים.
באוקטובר 1982 התגייסה לצה"ל במעמד של ספורטאי מצטיין. באותה תקופה המשיכה לייצג את ישראל במסגרת נבחרת גביע הפדרציה של ישראל, בה הייתה חברה 6 שנים.
תקופת המשחק בארצות הברית.
באוגוסט 1984 הגיעה לארצות הברית, שם קיבלה מלגת לימודים באוניברסיטה הבינלאומית של ארצות הברית, והמשיכה את קריירת המשחק שלה. במשך 3 שנים ייצגה את האוניברסיטה כשחקנית מספר 1.
בסוף השנה זכתה בתואר MVP, most valuable player, ושנה לאחר מכן זכתה בתואר MIP, most improved player.
בנימיני מסוף שנות ה-80 ועד היום.
בשנת 1989 חזרה לארץ לאחר שסיימה תואר ראשון בהצטיינות בתחום החינוך הגופני והתקבלה לעבודה במרכז לטניס בישראל - רמת השרון כמאמנת טניס, ואימנה שם כ-5 שנים.
בשנת 1994 החלה לנהל את בית הספר לטניס בקאנטרי רמת השרון. במשך 11 שנה ניהלה קבוצות אימונים, נבחרות אזוריות, מחנות בישראל ומחוצה לה, קבוצות ליגה, ועוד.
לבנימיני שני ילדים.
יומנו של חנון
יֹומנֹו של חנוּן (באנגלית: Diary of a Wimpy Kid) היא סדרת ספרים שנכתבה בידי הסופר והמאייר האמריקאי ג'ף קיני, המתארים את עולמו של תלמיד חטיבת ביניים בשם "גרג הפלי". עד עתה יצאו מהסדרה שישה עשר ספרים ושישה ספרי בונוס. בנוסף ישנם ארבעה סרטים המבוססים על ארבעה ספרים בסדרה. עד כה (2020) תורגמו לעברית חמישה עשר מתוך חמישה עשר הספרים שיצאו עד עתה, ושישה ספרי תוספת. אחד הנקרא "יומנו של סרט" בו מתאר ג'ף קיני את תהליך הפיכתו של הספר "יומנו של חנון" לסרט קולנועי באורך מלא, השני הנקרא "עשה זאת בעצמך" בו יש שאלות וחידונים אשר אפשר למלא, 17 ספרי קומיקס בצבע מלא וחצי ספר בו ניתן לכתוב יומן משלך.
ספר בונוס נוסף שתורגם לעברית הוא "עשה זאת שוב בעצמך", בו יש את כל מה שיש בספר "עשה זאת בעצמך", בתוספת דפים חדשים של שאלונים וחידות ו-16 דפי קומיקס בצבע נוספים לאלה שנמצאים ב"עשה זאת בעצמך". באפריל 2011 יצאה בחו"ל, ותורגמה לעברית בתאריך 7 במרץ 2013 גרסה משודרגת של יומנו של סרט, הכוללת תמונות ופרטים הקשורים לספר השני בסדרה – . וכפי שיצאו לסרטים הקודמים, גם לסרט השלישי: יצא ספר המתאר את תהליך ההפקה של הסרט, בעזרת תמונות ותיאורים על יצירת הסרט.
יצירת הסדרה.
בתחילה היה הספר סדרת קומיקס, שפורסמה בהמשכים באתר FunBrain.com, אך כאשר הוחלט להפוך את העלילה לספר מודפס, החליט קיני לפצל אותה למספר ספרים.
הפורמט בו נכתב הספר הוא מיוחד. בהיותו, כביכול, יומן של ילד בכיתה ז', הספר כתוב ב"כתב יד" גדול, עמוד של הספר מכיל מעט טקסט יחסית, והאיורים הם רבים ומאוירים כאילו אוירו על ידי ילד. גם השפה ואוצר הדימויים והמילים הם ילדותיים במכוון.