השם "Corydoras" נגזר מן השפה היוונית: "kory" (קסדה) ו-"doras" (עור). הקורידורס הוא בעל כמות מיני הדגים הגדולה ביותר באזור הנאוטרופי עם 420 מינים. כמה מאות מינים עדיין לא מסווגים, אך עדיין מתבצע מסחר על מינים אלו בידי מגדלי דגים. בשביל שיהיה ניתן לסחור בדגים אלו, פיתח מגזין הדגים הגרמני  DATZ בשנת 1993, את שיטת ה-"C-Numbers" - שיטת מיספור של דגי קורידורס, כל דג מקבל מספר סידורי ואת האות 'C' (האות הראשונה של Corydoras), השיטה הומצאה על ידי הנס-גיאורג אברס. בשנת-2006, ניתנו 153 שמות על ידי שיטת ה"C-Numbers", מתוכם 32 מינים מהם סווגו בשמות מדעיים.
קיימים מספר זנים במשפחה שקיימת מחלוקת בנוגע לסיווגם, את הזנים: "C. barbatus", "C. macropterus" ו"C. prionotos" יש שרצו לסווגם כקורידורסים. "שונה מהם היה הברוכיס שלמרות דמיונו הרב לקורידורס " סווג בנפרד  עקב מספר גבוה יותר של סנפירי גב; עם זאת, השם "ברוכיס" הוצע בעבר להיות שם נרדף לקורידורס. הצעה שנויה במחלוקת ולא מקובלת. מין נוסף שהייתה בעבר מחלוקת לגביו הוא ה-"sixray corydoras" אך לבסוף סווג כ-""Aspidoras"."
אקולוגיה.
דגי הקורידורס נמצאים בדרך כלל בנחלים או מקווה מים קטנים אחרים, לאורך השוליים של נהרות, ביצות, ובריכות. לרוב הדג מתגורר במקום בעל  זרימת מים חלשה (ולעיתים רחוקות גם מים עומדים), רוב המינים פעילים על הקרקעית ומחפשים בה מזון. הם מאכלסים מגוון רחב של סוגי מים אך לרוב מדובר במים נוטים לרכות, בעלי PH נייטרלי או מעט חומצי. הם יכולים לסבול רק כמות קטנה של מלח לאורך זמן (כמה מינים לא יכולים לסבול בכלל) ולא מאכלסים אזורים עם השפעות של גאות ושפל בשל המליחות הגבוהה של המים. הם נראים לעיתים קרובות בלהקות. רוב המינים מעדיפים להיות בקבוצות, מינים רבים חיים בקבוצות של מאות או אפילו אלפי פריטים, בדרך כלל של מין יחיד, אבל מדי פעם עם מינים אחרים מעורבים. שלא כמו רוב דגי שפמנון אחרים, אשר עיקר פעולתם בלילה, מינים אלה פעילים גם בשעות היום.
התזונה שלהם כוללת חרקים, זחלים ותולעים שונות, כמו גם מיני ירקות שונים. דגי הקורידורס אמנם לא נחשבים לאוכלי דגים, אך הם יאכלו את בשרם של דגים מתים. הדגים אוכלים על ידי שימוש בבינים ומישוש הקרקעית עד למציאת האוכל, לעיתים קרובות נוהג הדג לקבור את האף עד העיניים בשביל לחפש אוכל.
בכמה מינים של קורידורס, נצפתה העובדה כי הדגים, לאחר התגובה הראשונית לאיום, שוכבים ללא ניע, והועלתה ההשערה שייתכן שמדובר בצורה של הסוואה. עם זאת, נטען גם כי רוב המינים אין צבע שיכול לעזור להם להסתוות בסביבה וייתכן שהם מסתמכים על מבנה הגוף שלהם שיגן עליהם.
כמה מינים של אוטוצינקלוס: (O. affinis, O. flexilis, O. mimulus ו- O. xakriaba) נחשבים לחיקויים  של מיני קורידורס מסוימים (C. diphyes, C. Garbei, C. nattereri ו- C. paleatus, בהתאמה). למינים האלה יש צלחות שריון גרמיות וקוצים חזקים כהגנה, בדומה לקורידורסים, דבר שגורם להם פחות להיטמע בסביבה; אך על ידי חיקוי מינים אלה בגודל ובצבע, דגי האוטוצינקלוס נמנעים מלהיטרף.
לדגי הקורידורס ישנה שיטת רבייה ייחודית. כאשר דגים אלה מבצעים את טקס החיזור, הזכר יציג את בטנו בפני הנקבה, ואילו הנקבה תקרב את פיה אל סנפיר השת של הזכר, כך שתיווצר ביניהם צורת האות T שרבים ממיני הקורידורס מציגים במהלך החיזור. הזכר ישחרר את הזרע לתוך פי הנקבה אשר יעבור דרך המעיים שלה עד שישתחרר יחד עם הביצים שלה לתוך כיס שנמצא ליד סנפירי השת. הנקבה לאחר מכן שוחה משם, ומחפשת מקום מבודד להטיל בו את הביצים.
באקווריום.
הסוג מוכר היטב בקרב מגדלי דגי נוי על מינים רבים שלו. דגים אלה די קלים לגידול, הם מתאימים היטב לאקווריומים קהילתיים של מים מתוקים טרופיים, שכן הם מסתדרים היטב עם מינים אחרים והם בכלל לא תוקפניים. דגי הקורידורס הם די ביישנים. הם אוכלים בעיקר מהקרקעית, ולכן הם צריכים לקבל מזון שוקע שמותאם להם כמו גם תוספי מזון חי וקפוא. אם משתמשים במזון גרגירים דק, יש לנקוט בזהירות כדי למנוע שהמזון יאכל על ידי דגים מהירים בחלק העליון של האקווריום.
רוב הקורידורסים מעדיפים מים רכים וחומציים. הם יכולים, עם זאת, לסבול מגוון רחב של תנאי מים, כולל טמפרטורות קרירות יותר או טרופיות. הם לא מסתדרים טוב באקווריומים עם רמות ניטראט גבוהות. יון זה מוביל לזיהום של הבינים שלהם, אשר יקצר להיות חסר תועלת. הבינים עשוי להיות מושפעים גם על ידי מגע מתמיד עם מצע חד. דגי הקורידורס נוטים יותר לשגשג אם יש שטח פתוח של מצע על הקרקעית של האקווריום שבו הם יכולים לקבל מזון שוקע.
קיים מיתוס כי לא ניתן להשתמש במלח על מין זה של דגים כאמצעי של תרופות כנגד טפילים, אך בהחלט ניתן להוסיף מלח למים כדי להיפטר מטפילים כדוגמת: נקודות לבנות.
מדי פעם הדגים מזנקים אל פני השטח, תוקעים את חוטם מעל המים לרגע כדי לקחת "נשימה" של אוויר. התנהגות זו היא נורמלית לחלוטין ואינה אינדיקציה לכך שמשהו לא בסדר עם הדג. עם זאת, אם זה נעשה לעיתים תכופות, זה יכול להצביע על תנאי מים ירודים.
על פי מחקרים שבוצעו בסוג, התגלה שהוא פעיל בעיקר ביום  ובשעות בין הערביים. תוחלת החיים שלהם באקווריום ראויה לציון, קורידורס נחושתי חי בממוצע 27 שנים ו-20 שנים בשבי בתנאים מעולים זה לא נדיר למדי.
מינים.
נכון לספטמבר 2018 קיימים 420 מינים מהסוג:
שרה דוטרטה
שרה דוטרטה קרפיו
בית השקעות אלומות
טריגון (סוג)
טריגון (שם מדעי: Dasyatis; מלטינית: "בטאי מרקד") הוא סוג דג סחוס ממשפחת הטריגוניים. הטריגונים בעלי גוף שטוח עם עיניים בולטות והם חיים בימים טרופיים כשכמה מינים חיים בימים ממוזגים יותר. חלק מהמינים עולים לשפכי נהרות וחלקם אף חיים הרבה זמן במים מתוקים. הם טורפים דגים וחסרי חוליות ימיים הקבורים בחול הימי.
בשנת 2016 החליטו למיין מחדש את בני הסוג ולהעביר חלק מהמינים לסוגים: "Bathytoshia", "Fontitrygon", "Hemitrygon", "Hypanus", ו-"Telatrygon".
פרובוז'נה
ארשגוהי טאוטיג
ארשקוהי תאודיק (בארמנית: Արշակուհի Թեոդիկ, 1875-1922) הייתה עובדת סוציאלית ארמנית, מחנכת, פובליציסטית, סופרת, ומתרגמת.
ביוגרפיה.
ארשגוהי טאוטיג נולדה בשם ארשגוהי צזווקיאן בשכונת אורטקוי של איסטנבול ב-1875. אחרי לימודי בית הספר היסודי, נסעה לאנגליה ולמדה בתיכון בצפון יורקשייר. אחרי זה, נסעה לפריז כדי להשלים את השכלתה הגבוהה. בזמן שהותה שם, תרמה למילון הצרפתי-ארמני של ג. לוסיאן כחוקרת שפה. היא אז חזרה לאיסטנבול כדי להמשיך את השכלתה. שם, היא התחילה את הקריירה שלה כסופרת, כשהיא מפרסמת את עבודותיה בכתבי העת והעיתונים הארמנים המובילים לספרות ודעה, ביניהם "צאגהיג" (פרח), "מנזומה", ביזנטיון", ו"ג'מנאק" (זמן).
ב-1902, היא נישאה לסופר והפובליציסט הארמני הנודע, טאוטיג. כשהוא נכלא על ידי העות'מאנים, היא חלתה. היא נשלחה ללוזאן, שווייץ, להבראה, שם המשיכה לחיות עד 1922. נאמר עליה שמילותיה האחרונות היו "אנחנו כולנו קורבנות", כשהיא מתייחסת לרצח העם הארמני.
עבודתה.
טאוטיג הייתה חברה ב"אזקנוור האיוהאטס אנגרוטיוני", ארגון ארמני שפעל למען הקמת והפעלת בתי ספר לבנות באזורים בעלי אוכלוסיות ארמניות באימפריה העות'מאנית. ב-1909, הארגון קיבל את הידיעה לגבי הטבח של הארמנים בידי הטורקים במחוז אדאנה, וביקש לסייע בכל דרך אפשרית. טאוטיג נסעה לאדאנה, ודיווחה על הזוועות שראתה שם. כשחזרה לאיסטנבול, היא פרסמה דו"ח וספר קצר "חודש בקיליקיה", ב-1910. היה זה הדיווח הראשון מידי עד ראייה לגבי המצב שם. טאוטיג גם סייעה לבעלה בעבודתו בפרסום כתב העת שלו, "האלמנק הארמני" ובמחקר שלו על התרבות והדת הארמנית.
טחן פר
טחן פר (שם מדעי: "Aetomylaeus bovinus") הוא מין בטאי ממשפחת הטחניים החי במימי האוקיינוס האטלנטי לחופי אירופה עד אפריקה וכן בחופי מזרח אפריקה באוקיינוס ההודי.
טחן זה בעל זנב ארוך וסנפירי חזה דמויי-כנפיים רחבות ובעל ראש שמזכיר מעט ראש של פר, מה שנתן לו את שמו. אורכו המרבי של הטחן 220 ס"מ לנקבות ו-150 ס"מ לזכרים ומשקלו עד 116 ק"ג, כשהנקבות גדולות וכבדות מהזכרים. הטחן דומה במראהו לטחן נקוד, אך כהה יותר. צבעו חום כהה עם נקודות לאורך גופו והוא בעל חוטם ארוך ופה משופע כלפי מעלה. אזור העיניים רחב ונמצא נמוך. הזנב ארוך מאוד ועוזר לטחן לשחות.
הטחן שוחה מעל קרקעית הים, עד עומק 65 מ', ומחפש את מזונו המצוי בחול הים. הוא אוכל חסרי חוליות שונים לרבות מיני דגים קטנים, סרטנים, פראונים, צדפות, חלזונות וסילוניות.
הוא חי בין חופי אירופה לאפריקה מפורטוגל עד גינאה, וכן מצוי לעיתים בתוך הים התיכון והים השחור. הוא מצוי גם בדרום אפריקה מקייפטאון ודרומה לעבר האוקיינוס ההודי עד למוזמביק, חופי דרום קניה והאי זנזיבר.
אוכלוסייתו של הטחן נמצאת בירידה דרמטית בים התיכון, אך אין מספיק מידע על האוכלוסייה כדי לקבוע באיזו סכנה הוא מצוי.
אברהם יעקב הורוביץ
הרב אברהם יעקב הלוי הורוביץ (תרכ"ד, ~1864 - ט"ו באלול תש"ב, אוגוסט 1942) היה רב העיר פרוביז'נה, ולזמן קצר אף עמד בראש ישיבת חכמי לובלין.
ביוגרפיה.
ראשית חייו, סאסוב.