מסוף שנות ה-70 כתב זלוטניקוב מחזות רבים ברוסית, ואלו הוצגו ברחבי העולם ותורגמו לשפות רבות (עברית, אנגלית, גרמנית, צרפתית, יפנית, ספרדית, שוודית, פולנית ועוד). בין המדינות שבהן הועלו מחזותיו: שוודיה, שווייץ, ארצות הברית, פולין, מקסיקו, גרמניה, יפן, צרפת, נורווגיה ודנמרק.
ב-1990 עלה לישראל. בישראל הקים זלוטניקוב את תיאטרון "תיבת נח", והוא משמש היום כמנהלו האמנותי של התיאטרון.
תיאטרון "הבימה" העלה תרגום לאחד ממחזותיו המפורסמים ביותר, "גבר בא אל אישה". המחזה תורגם מחדש ועלה שוב ב-2010 בבימויו של זלוטניקוב עצמו בתיאטרון "תיבת נח". תיאטרון באר שבע העלה את מחזהו "הזקן שעזב את זקנתו".
מחזות נודעים נוספים של זלוטניקוב הם "הנבחרת", "שני פודלים" ו"ולס של בודדים".
מחזהו "מוטנטים" הופק בשנת 1993 לסרט טלוויזיה בפולין, שזכה במקום הראשון בפסטיבל לסרטי טלוויזיה בוורשה.
ב-2007 כתב זלוטניקוב גם רומן - "הסתלבטות".
סימון מתגורר כיום בירושלים. מחזותיו ממשיכים לעלות בבימות התיאטראות ברוסיה.
חלבון ממברנלי
אריה לייב רובין
הרב אריה לייב רובין (תר"י, 1850 - חשוון תרצ"ו, 1935) היה רבה של וילקומיר ומראשי אגודת הרבנים בליטא.
קורותיו.
נולד ברדושקוביץ לרב אברהם רובין. בבחרותו למד אצל רבי דוד בונימאביץ שהיה רבה של ווידז'.
נשא לאשה את דינה בתו של ר' זלמן וינונסקי מנכבדי הקהילה בווידז'.
בתרמ"ג, נפטר רבו רבי דוד בונימאביץ, ומספר שנים לאחר מכן נבחר למלא את מקומו כרבה של ווידז'. לימים מונה לרבה של וילקומיר, ואת מקומו ברבנות בווידז' תפס חתנו הרב יוסף שלמה כהנמן. יזם את הקמת הישיבה בווילקומיר. היה פעיל מרכזי במערכות הציבוריות של היהדות החרדית בליטא.
על שמו רחוב וילקומירר בבני ברק.
לוס אנג'לס קינגס
לוס אנג'לס קינגס (באנגלית: Los Angeles Kings) היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NHL בה היא חברה בבית הפסיפי שבחטיבה המערבית.
הקבוצה נוסדה ב-1967 כחלק מההתרחבות הגדולה של ה-NHL שהכפילה את גודל הליגה מ-6 ל-12 קבוצות. היא הטביעה חותם ראשון על הליגה בין 1988 ל-1994, אז שיחק בקבוצה וויין גרצקי שהוביל אותה בפעם הראשונה בתולדותיה לסדרת הגמר על גביע סטנלי ב-1993 וקבע במדיה את שיאי ההבקעה שלו המחזיקים מעמד עד היום.
הקינגס זכו בגביע סטנלי פעמיים, האחרונה שבהן ב-2014.
היסטוריה.
1967 - 1988.
ב-1967 החליטה ה-NHL לסיים את עידן "שש המקוריות" שנמשך 25 שנה, ולהרחיב את הליגה בשש קבוצות נוספות. המטרה העיקרית של ההתרחבות הייתה החוף המערבי של ארצות הברית, עקב שתי ליגות קטנות שפעלו באזור - "ליגת ההוקי המערבית" (WHL) ו"ליגת ההוקי של החוף הפסיפי" (PCHL), ששמועות אמרו שהן מתכננות להתחרות ב-NHL ולהחזיר את התקופה בה גביע סטנלי היה נתון לתחרות מצד ליגות שונות. אחד מששת זיכיונות ההתרחבות ניתן ליזם הקנדי ג'ק קנט קוק, בעלי קבוצת ה-NBA לוס אנג'לס לייקרס. קוק קרא לקבוצה "לוס אנג'לס קינגס" ובחר לה מדים ולוגו בצבעי סגול וזהב.
שאיפתו של קוק הייתה שהקבוצה החדשה תשחק בלוס אנג'לס ממוריאל ארנה, האולם הביתי של הלייקרס. אולם מנהלי אצטדיון הלוס אנג'לס ממוריאל קוליסיאום הסמוך, שניהלו גם את האולם, מנעו זאת ממנו כיוון שהאולם הובטח לקבוצת הוקי קרח אחרת. קוק החליט לפרק את הקשרים עם הנהלת האולם ולבנות ללייקרס ולקינגס אולם ביתי חדש, וניגש מיד לבניית הגרייט ווסטרן פורום בפרבר הסמוך אינגלווד, שיארח את הקבוצות ב-32 השנים הבאות.
כיוון שהאולם לא היה מוכן לפתיחת עונת 1967/68, העונה הראשונה של הקינגס, פתחו הקינגס באותה עונה את משחקיהם הביתיים בפרבר אחר של העיר, לונג ביץ', ועברו לביתם החדש בהמשך העונה.
הקינגס הגיעו לפלייאוף כבר בשנים הראשונות, בין השאר בזכות העובדה שה-NHL שיבצה אותם בבית המערבי עם חמש הקבוצות החדשות האחרות, ואילו שש הקבוצות הוותיקות - המנוסות והחזקות יותר - שובצו יחד בבית המזרחי. הקינגס סיימו את הבית המערבי של 1967/68 במקום השני, אולם בסדרת הפלייאוף הראשונה בתולדותיהם נוצחו על ידי מינסוטה נורת'סטארס. עונה לאחר מכן ניצחה הקבוצה בפעם הראשונה סדרת פלייאוף (מול אוקלנד סילס), אולם נוצחו בסיבוב השני על ידי סנט לואיס בלוז.
בעונות הראשונות של שנות ה-70 נקטו הקינגס במדיניות של ויתור על בחירות דראפט תמורת כוכבים מבוגרים שהיו מעבר לשיאם, והניבו תוצאות ירודות. גם כמות הקהל במשחקי הבית של הקבוצה הלכה והתמעטה. ב-1972 הצליחו הקינגס להנחית שני שחקנים שהניבו תוצרת טובה יותר - השוער רוגטיין ושון והחלוץ בוב פלפורד, שהגיעו שניהם מטורונטו מייפל ליפס. ושון ייצב את עמדת השוער שידעה תחלופות רבות, ופלפורד סיים את עונת 1974/75 עם 105 נקודות (שערים + אסיסטים) - שיא מועדון חדש. הקינגס הגיעו פעמיים רצופות לפלייאוף, ונוצחו בשתי הפעמים בסיבוב הראשון.
עידן מרסל דיון.
לקראת עונת 1975/76 רכשו הקינגס את כוכב העל הראשון שלהם, מרסל דיון שהגיע מדטרויט רד וינגס ככוכב מוכח. דיון הצטיין גם בקינגס והוביל אותם לפלייאוף ב-1976 וב-1977, מול יריבות זהות בתוצאות זהות - ניצחונות בסיבוב הראשון על קלגרי פליימס והפסדים בסיבוב השני לבוסטון ברואינס.
דיון המשיך להיות מרכז ההתקפה של הקינגס גם בשנים הבאות, ויחד עם שני חלוצים צעירים, דייב טיילור וצ'רלי סימר, ייצב קו התקפה פורה שהטיל חיתתו על הליגה. גם הבעלים החדשים שקנה באותה עונה את הקינגס יחד עם הלייקרס וה"פורום", ג'רי באס, בחר להשאיר את השלושה ביחד. כל השלושה נבחרו למשחק האול-סטאר בעונת 1979/80, ששוחק בפעם הראשונה ב"פורום". דיון זכה בגביע ארט רוס כמבקיע המצטיין של הליגה עם 137 נקודות. אולם למרות קו ההתקפה המצוין, לא הצליחו הקינגס לעבור את הסיבוב הראשון בפלייאוף עד עונת 1981/82, בה יצרו הקינגס סיפור מכונן ראשון בתולדות הקבוצה.
"נס במנצ'סטר".
לסיבוב הראשון באותו פלייאוף התייצבו הקינגס מול אדמונטון אוילרס. האוילרס היו באותו זמן שושלת בהתהוות, לקראת הקבוצה שתשלוט ב-NHL במשך רוב שנות ה-80. וויין גרצקי הצעיר כבר הראה את כוחו ושלט בליגה, ואיתו היו הכוכבים הצעירים שיהוו את השלד של הקבוצה באותו עשור מצליח - מרק מסיה, יארי קורי, פול קופי והשוערים אנדי מוג וגרנט פיור. לאוילרס היה גם את יתרון הביתיות.
המשחק הראשון באדמונטון היה יוצא דופן וסימן את העתיד לבוא בסדרה - הקינגס ניצחו בו 10:8 במשחק המרובה ביותר בשערים בתולדות פלייאוף ה-NHL עד היום. האוילרס ניצחו במשחק השני בהארכה משער ניצחון של גרצקי, והקינגס שהעבירו אליהם את יתרון הביתיות פגשו את האוילרס ב"פורום" למשחק השלישי, שנחשב היום לאחד הגדולים בתולדות הקבוצה.
לאחר שני שלישים, בהנהגתו של גרצקי שכבש שני שערים ומסר עוד אסיסט, הובילו האוילרס 5:0 ונראו בדרכם לניצחון קל. אך בשליש השלישי התאוששו הקינגס והבקיעו 5 שערים - האחרון שבהם 5 שניות לסיום הזמן החוקי של המשחק - כדי להשוות ל-5:5 ולכפות הארכה, בה הבקיעו שער נוסף וניצחו במשחק 6:5. המשחק זכה מאז לכינוי "נס במנצ'סטר" (Miracle on Manchester), על-שם שדרות מנצ'סטר באינגלווד שבהן ניצב ה"פורום". עד היום מחזיק ה"נס במנצ'סטר" בשיא של החזרה הגדולה ביותר מפיגור לניצחון במשחק פלייאוף ב-NHL.
הסדרה המשיכה להיות דרמטית ומרתקת כאשר האוילרס ניצחו ב"פורום" את המשחק הרביעי, כדי לקחת את הסדרה - ששוחקה בשיטת "הטוב מ-5 משחקים" בהתאם לחוקי הפלייאוף של אותה תקופה - למשחק חמישי ומכריע באדמונטון. אולם שם שוב הפתיעו הקינגס את האוילרס ואוהדיהם, ניצחו 7:4 והדיחו את האוילרס מהפלייאוף. הקינגס אמנם הודחו בסיבוב השני על ידי ונקובר קנאקס, אך הסדרה מול האוילרס יצרה לקבוצה סיפור היסטורי מכונן ראשון במורשתה.
לאחר 1982.
למרות הסדרה המפתיעה של פלייאוף 1982, המשיכה הקבוצה לדשדש, הגיעה לפלייאוף במקוטע, ומעולם לא עברה מעבר לסיבוב השני.
ב-עונת 1986/87 אירע זעזוע בקבוצה, כאשר התברר שהמאמן פאט קווין חתם על חוזה עם ונקובר קנאקס לעונה הבאה בעודו מאמן בקינגס. הנהלת הליגה התערבה מיד והשעתה את קווין עד עונת 1990/91. אותה עונה סימנה גם על חילופי דורות בקבוצה, כאשר המנהיג הוותיק מרסל דיון עזב לניו יורק ריינג'רס, ובמקומו לקחו את המושכות מנהיגים חדשים - החלוץ הרוקי לוק רוביטאי, שזכה באותה עונה בגביע קאלדר (רוקי העונה), והמגן סטיב דושיין.
עם זאת, איש לא ציפה לעסקה הגדולה שרקחו הקינגס בקיץ 1988 - העסקה ששינתה את פני הליגה כולה.
1988 - 1998: עידן וויין גרצקי ואחריו.
עד 1993: שנים ראשונות של מהפך.
לפני קיץ 1988 רכש ברוס מקנול, סוחר עתיקות ואספן מטבעות, את מרבית מניות הקבוצה לאחר שרכש את חלקן עוד בשנתיים הקודמות, שינה את לוגו הקבוצה ואת צבעיה לשחור וכסף. הקינגס נמצאו בעמדת נחיתות ברורה בשוק הספורט המקצועני העמוס של לוס אנג'לס, בתקופה בה הלייקרס היו באחת מתקופות השיא שלהם, לוס אנג'לס דודג'רס נאבקה בצמרת ה-MLB, ובעיר פעלו גם שתי קבוצות פוטבול מצליחות.
העסקה שהוציא מקנול לפועל ב-9 באוגוסט 1988 שינתה באחת את מעמדם של הקינגס. מקנול הביא ללוס אנג'לס, בצעד שעורר הדים בכל הספורט המקצועני בצפון אמריקה, את שחקן ההוקי קרח הטוב ביותר בעולם, וויין גרצקי, שהוביל את אדמונטון אוילרס לארבעה גביעי סטנלי בחמש העונות האחרונות.
בואו של גרצקי ללוס אנג'לס זיעזע גם את שוק הספורט המקצועני בעיר. כמעט בין לילה הפכו כרטיסים למשחקי הקינגס למוצר מבוקש בעיר, וה"פורום" התמלא משחק אחר משחק.