בפברואר 2005, רכש איש העסקים רונן אלעד את השליטה בחברה תמורת כ-2.3 מיליון דולר, מידיהם של החברות מבטח שמיר וליפמן, שהחזיקו אז יחד כ-32.5% מהחברה. העסקה גילמה לחברה שווי של 7 מיליון דולר בלבד, אל גבוה ב-16% ממחירה בשוק באותה עת.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 החברה העבירה את המטה שלה לווסטפורד, מסצ'וסטס שבארצות הברית.
ב-21 בפברואר 2012 מונה מפרק זמני לחברה בעקבות קשיים כלכליים שאליהם נקלעה.
אסכולה הווינאית השלישית
לורד סות
דאגלס נורת
דגלס נורת
דגלס נורת'
משה נתן
משה נתן (כ"א בסיון תש"א 16 ביוני 1941 – ט' בשבט תשל"ט 6 בפברואר 1979) היה עיתונאי ומבקר קולנוע ותיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד בפלובדיב, בולגריה ובגיל שש עלה עם הוריו. המשפחה התגוררה במשך עשור במעברת פרדס חנה. הוא למד במוסד חינוכי בקיבוץ בצפון ובזמנו הפנוי בילה בקולנוע בחיפה. למד אצל נתן זך שעודד אותו לכתיבה. בצבא שירת תחילה בלהקת פיקוד המרכז ואחר כך עבר לעיתון "במחנה".
בשנת 1968 יצא לאור ספרו "המלחמה על ירושלים" אשר עסק בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים, שלכתיבתו רואיינו כ-400 חיילים, בהם מאיר אריאל. בנעוריו הכיר נתן את המחזאי נסים אלוני, והקשר ההדוק עמו נמשך 16 שנים ברציפות.
בשנת 1970 החל לכתוב ב"מעריב" ביקורות וכתבות על קולנוע ותיאטרון. במקביל ערך תוכניות תרבות בגלי צה"ל ובהן תוכנית על "חייו ומותו של בארי חזק", "חייו ומותו של המשורר והסופר דוד פוגל", ו"חייו בארץ ישראל ומותו של י.ח. ברנר" במלאת 50 שנה להירצחו (1971).
היה מיודד עם יהושע קנז, שהקדיש לזכרו את ספרו "מומנט מוסיקלי" (1980).
בשנת 1979 נהרג בתאונת דרכים ברמת אביב, שם התגורר, ונטמן בבית העלמין בחולון. היה בן 36 במותו.
On the Floor
On the Floor (בעברית: על הרחבה) הוא הסינגל השני מתוך אלבום האולפן השביעי של הזמרת ג'ניפר לופז, ?Love, בו מתארח הראפר פיטבול.
מנגינת השיר מבוססת על הפזמון הפורטוגזי למבדה.
השיר הוא הראשון שהוציאה לופז בחברת התקליטים "The Island Def Jam Music Group", לאחר שסיימה את החוזה שארך כעשר שנים עם חברת התקליטים אפיק רקורדס, והשיר השני בו שיתפה פעולה עם פיטבול. הוצאת הסינגל חפפה למינוי לופז לשופטת בתוכנית הריאליטי אמריקן איידול.
השיר הושמע לראשונה בתוכנית הרדיו האמריקאית "באוויר עם ראיין סיקרסט" וזכה שם לביקורות חיוביות, לתחנות הרדיו יצא השיר בתאריך 8 בפברואר 2011 ושלושה ימים לאחר מכן היה זמין גם להורדה דיגיטלית.
הווידאו קליפ של השיר הוצג לראשונה בתוכנית הריאליטי "אמריקן איידול" ויצא ב-3 במרץ 2011. לקליפ יצרו שלושה סיומים אפשריים והקהל נתבקש לבחור את הטוב ביותר שנכנס לגרסה הסופית. הקליפ מתאר את תרבות המועדונים התת-קרקעיים, כולל עיצוב, כוריאוגרפיה ואופנה תואמים, כמחווה להתחלת קריירת הריקוד של לופז.
הווידאו קליפ של השיר זכה למעלה 1,409,293,361 צפיות באתר יוטיוב (נכון ל-1 באוגוסט 2019), והוא אחד מקטעי הווידאו הנצפים ביותר בכל הזמנים.
רקע.
העבודה על אלבום האולפן השביעי של לופז, ?Love, החלה עוד בשנת 2007 והסתיימה בתחילת 2008, והסינגל הראשון מתוכו, "Louboutins", יצא בעזרת חברת התקליטים אפיק רקורדס.
הסינגל לא נחל הצלחה במצעדי ההשמעות, אף על פי שהגיע למקום הראשון במצעד שירי המועדונים של הבילבורד. לאחר מכן עזבה לופז את אפיק רקורדס בהסכמה הדדית, באומרה שסיימה את התחייבותה לחברה, ושברצונה להוציא את האלבום החדש שלה בחברת התקליטים החדשה. לופז עברה לחברת התקליטים "איילנד רקורדס". ב-16 בינואר 2011 קטע מהשיר דלף ופורסם באתר RapUp.com,
וב-11 בפברואר יצא "On the Floor" כסינגל שני מהאלבום.
תוכן השיר.
"On the Floor" הוא שיר דאנס-פופ ואלקטרופופ קצבי ובו אלמנטים משמעותיים של אלקטרוהאוס. השיר נפתח בקטע ראפ של הראפר הלטיני פיטבול, ויש בו סימפול מתוך השיר למבדה של להקת קאומה משנת 1989.
"On the Floor" נכתב על ידי בילאל חאג'י, קינדה חאמיד, גונזלו ויוליסס הרמוסה, אשרף ג'אנוסי, רד-ואן וג'ראלדו סאנדל. השיר בעל קצב של 130 BPM.
בתחילת השיר, לפני כניסת התופים, קורא פיטבול בשם המפיק "RedOne" (רד-ואן).
ביקורות.
"On the Floor", קיבל בעיקר ביקורות חיוביות מכתבים שונים.
עמית קוטלר, מאתר ynet, תמה לגבי בחירת "למבדה" כבסיס לשיר, ובתוך כך כתב ש"השיר כולל גם הומאז' ברור לזמרת המצליחה והצעירה Ke$ha: כדקה לאחר תחילתו, יש בשיר מעין פאוזה וקריאת "Don't Stop" שאי אפשר לטעות בה." (כמחווה לשיר "TiK ToK", של קשה.)
נועה מגר, מאתר מאקו, נתנה לשיר ביקורת שלילית, ואמרה: "On the floor הוא שיר מבאס. השימוש ב"למבדה", השירה המונוטונית, עיוות הקול וביט הדראם-אנד-בייס המאולץ הופכים את הסאונד לזול וההפקה ניינטיזית ולא במובן הוינטג'י של המילה", ועוד הוסיפה "הסינגל הזה יככב מקסימום במועדונים לילדים בני 16".
ג'ייסון ליפשץ מאתר המגזין האמריקאי בילבורד נתן לשיר ציון של 64 מתוך 100, וכתב "הסינגל החדש של ג'יי לו הוא מעין ברכת חזרה למועדונים בשביל הזמרת בת ה-41".
מיקומי שיא.
השיר הגיע למקום ה-1 במעל ל-15 מצעדים שונים ובכך הפך לשיר הכי מצליח של לופז גם מבחינת מכירות וגם מבחינת מצעדים, השיר נכנס למקום הראשון בקנדה, אוסטריה, אוסטרליה, איטליה, אירלנד, גרמניה ועוד מדינות רבות אחרות. השיר הגיע לחמישייה הפותחת בלמעלה מ-20 מצעדים שונים מה שמחזק את זה שזהו השיר המצליח ביותר של לופז מבחינת מצעדים ומכירות בכך שהגיע לחמישייה הפותחת בברזיל, ארצות הברית, ניו זילנד וכו'.
מפת צנו
מפת צנו היא מפה של צפון האוקיינוס האטלנטי שפורסמה לראשונה בוונציה בשנת 1558 על ידי ניקולו צנו, מצאצאיהם של הקרטוגרפים האחים צנו.
צנו פרסם את המפה, לצד מספר מכתבים, אשר לטענתו נמצאו בבית משפחתו בוונציה, תוך שהוא רומז כי מדובר במפה של האחים צנו, ובהתבסס על גילויים שלהם בעת הפלגה בצפון האוקיינוס השקט. על פי המפה, הפליגו האחים צנו עד חופי ארצות הברית של ימינו, וגילו למעשה את יבשת אמריקה קודם לגילויה על ידי כריסטופר קולומבוס.
מרבית ההיסטוריונים סבורים כיום כי המפה היא זיוף. במפה מופיעים איי תעתוע רבים, בצפון האוקיינוס, ובהם האי פריסלנד. מפות רבות התבססו על מפה מזויפת זו ובהן הכרטא מרינה מעשה ידי אולאוס מאגנוס, וגם במפות אלה הופיע איי התעתוע.
ראאד סעד
ראאד סעד הוא מפקד הזרוע הצבאית של החמאס, גדודי עז א-דין אל-קסאם, בעיר עזה. נולד בשנת 1972, מתגורר בעיר עזה. עם סיום פינוי היישובים הישראליים מרצועת עזה במסגרת ההתנתקות בשנת 2005, החמאס חשף בתקשורת את האישים המאיישים את שרשרת הפיקוד העליונה שלו ברצועת עזה. בחשיפה זו כונה ראאד בתואר "מפקד עזה".
לאחר מבצע "עופרת יצוקה", ובמסגרת הפקת הלקחים של חמאס, ביקש ראאד סעד מדיראר אבו סיסי לסייע בהקמת אקדמיה צבאית, ואבו סיסי קיבל על עצמו את התפקיד.
חלוואן HA-300
חלוואן HA-300 (בערבית: حلوان ٣٠٠) היה מטוס קרב סילוני על קולי מתוצרת מצרים שפותח בשנות ה-60 של המאה ה-20 בסיוע מהנדס המטוסים הגרמני וילי מסרשמיט כחלק מתוכנית כוללת של פיתוח כלי נשק טכנולוגיים במצרים. נבנו מספר מטוסי אבטיפוס שעברו סדרות של טיסות ניסוי, אך המטוס לא הועבר לייצור סדרתי עקב תקלות רבות ועלות גבוהה.
רקע.
נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר, שאף להפוך את מצרים למרכז פיתוח וייצור של אמצעי לחימה טכנולוגיים ולהגדיל בכך גם את השפעתו על מדינות ערב והעולם השלישי. בראשית שנות החמישים הוא החליט להקים את מרכז הניסויים חלוואן שמוקם בבסיס חיל האוויר "חלוואן", דרומית לקהיר. המרכז החל בייצור חלקי חילוף למטוסים שהיו בשירות מבצעי, בייצור רקטות אוויר־קרקע, מכלי דלק ועוד.
נאצר שאף לפתח מטוסים מתקדמים וטילים. לצורך כך נעזר במהנדסים גרמניים, שווייצריים ואוסטריים. חלקם הגדול בעלי עבר נאצי. בין אלה היו גם פרופ' וילי מסרשמיט וקורט טאנק, המהנדס הראשי של מפעלי פוקה-וולף, שטיפלו בפיתוח מטוסים, וצוות גרמני אחר אשר פיתח את טילי הניסוי מסוג "ורוניק", שהיו מבוססים על מנוע רקטי של הטיל V-2.
פיתוח המטוס.
פיתוח המטוס החל במפעלי היספנו אוויאשן בספרד ומכאן האותיות בשמו. המטוס תוכנן להיות מטוס קרב סילוני על-קולי קטן, למטרות יירוט ותקיפה, בעל כנפי דלתא וגוף צר שכונסי אוויר עגולים בצידיו.
בניסויים שנערכו במפעל הספרדי בדאון לא ממונע נתגלה כי המטוס סובל מחוסר יציבות ולכן הוחלט להוסיף לו זנב אופקי. לאחר מספר שנות פיתוח החליטו הספרדים כי הפרויקט יקר מדי ואינו בטוח מבחינה טכנולוגית. בעקבות כך הפסיקו את הפיתוח. בשלב זה החליטו המצרים לרכוש את התוכניות במצבן. המשך הפיתוח של המטוס נעשה ב״מפעל 36" שנועד לפתח מטוסי קרב בחלוואן. האותיות HA נותרו בשמו ויוחסו על ידי המצרים למילים "חלוואן איירקראפט".
במטוס תוכנן להיות מותקן מנוע בריטי בשם אורפיאוס E-300, אך נתגלה כי הבריטים הפסיקו את פיתוחו. בשלב זה החליטו המצרים לפתוח בתוכנית פיתוח יומרנית של מנוע סילון עבור המטוס. לשם כך הוקם בחלואן ״מפעל 135״ וגויסו מומחי סילון ממדינות אירופה ובהם ד״ר פרדיננד ברנדנר האוסטרי. בשנת 1964 נבנו שני דגמי אבטיפוס של המטוס ומספר מנועים. מאחר שלמצרים לא היו טייסי ניסוי, פנה מפקד חיל האוויר המצרי, מוחמד סידקי מחמוד, למפקד חיל האוויר ההודי, וביקש ממנו לשלוח למצרים טייס ניסוי מנוסה. טיסת הניסוי הראשונה, שבוצעה ב-7 במאי 1964, הייתה קצרה ובמהלכה נתגלו בעיות רבות.