הריסון זכה להכרה בזכות היענותו לצורכי הקהילה ומסירותו לשירות הציבורי. בנוסף לעבודתו עבור ממשלת ארצות הברית ובנוסף לקריירה המקצועית שלו, היה הריסון פעיל בנושאי צדקה ומנהל המועצה האזורית בפילדלפיה של הוועידה הלאומית של נוצרים ויהודים, האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות וה-NAACP. הוא היה נאמן קרן קרנגי לשלום בינלאומי ושל אוניברסיטת פנסילבניה. בשנת 1946 נשקלה מועמדותו לתפקיד מושל פנסילבניה.
הר טוהיבאה
הר טוהיבאה (בצרפתית: Mount Tohivea) או הר טוהיאה (בצרפתית: Mount Tohiea) הוא הר הגעש הכי גבוה במרכז האי מוריאה , שבאיי החברה שבפולינזיה הצרפתית.
ההר נמצא כ-24.2 ק"מ מפפאטה, בירת פולינזיה הצרפתית.
טיסה 752 של יוקריין אינטרנשיונל איירליינס
טיסה 752 של יוקריין אינטרנשיונל איירליינס הייתה טיסה של חברת התעופה האוקראינית יוקריין אינטרנשיונל איירליינס שהתרסקה בבוקר 8 בינואר 2020, דקות אחדות לאחר המראתה מנמל התעופה הבינלאומי האימאם חומייני בטהראן בירת איראן כשעל סיפונה 176 נוסעים ואנשי צוות, שנספו כולם. המטוס התרסק כתוצאה מפגיעת טיל קרקע-אוויר איראני, ששוגר בטעות.
יעד הטיסה היה נמל התעופה הבינלאומי בוריספיל בקייב בירת אוקראינה. הטיסה נערכה במטוס מדגם בואינג 737-800.
זו הייתה התאונה הקטלנית ביותר בהיסטוריה של מטוס מדגמי בואינג 737 הדור הבא, התאונה השנייה הקטלנית ביותר של מטוס בואינג 737 כלשהו (אחרי טיסה 610 של ליון אייר שבוצעה בבואינג 737 MAX) והתאונה הקטלנית הראשונה בהיסטוריה של החברה.
ההתרסקות.
מטוס הבואינג 737 של חברת "יוקריין אינטרנשיונל איירליינס" התרסק, זמן קצר לאחר שהמריא משדה התעופה אימאם חומייני בטהראן בדרכו לנמל הבית בקייב. לאחר ההתרסקות עלה המטוס באש. כל 176 הנוסעים ואנשי הצוות שהיו על המטוס נהרגו. לפי הדיווחים, על המטוס היו 167 נוסעים ותשעה אנשי צוות. בין הנוסעים היו 82 איראנים ו-63 אזרחים קנדים, 11 אוקראינים - בהם כל תשעת אנשי הצוות - עשרה שוודים, ארבעה אפגנים, שלושה בריטים ושלושה גרמנים.
דובר רשות התעופה האזרחית באיראן מסר כי צוותי חקירה הוזעקו לאזור ההתרסקות, דרומית-מערבית לטהראן. המטוס שהתרסק פתח את משדר ה-GPS בשעה 04:38 (שעון ישראל) ונעלם בשעה 04:44 מהמסכים. לפי נתוני המעקב, המטוס התרסק כשהיה בגובה 7,925 רגל (כ-2.5 ק"מ).
בדוח, שחובר על ידי רשות התעופה האזרחית של איראן, צוטטו עדים מהשטח וממטוס חולף שטס בגובה רב שאמרו שהמטוס עלה באש כשהוא עדיין היה בגובה רב. מטוס הבואינג בן השלוש שנים, שעבר את הבדיקות האחרונות שלו ב-6 בינואר, נתקל בבעיה טכנית זמן קצר לאחר ההמראה ופנה לעבר נמל תעופה סמוך לפני שהתרסק. הבעיה הטכנית לא צוינה בדוח.
הסיבה להתרסקות.
מיד לאחר ההתרסקות פרסמה רשות התעופה האזרחית האיראנית שהמטוס סבל מבעיה טכנית.
בימים שלאחר ההתרסקות עלה החשד שהתרסקות המטוס האוקראיני לא נבעה מתאונה, אלא שמערכות ההגנה האווירית של איראן יירטו אותו בטעות. רשת CNN דיווחה בערב 8 בינואר 2020 כי המודיעין האמריקני פתח בבדיקת נסיבות ההתרסקות.
תחילה הודיעה רשות התעופה האזרחית האיראנית שלא תמסור לאוקראינה את הקופסאות השחורות של המטוס, אך ב-10 בינואר מסרה אותן.
ב-11 בינואר הודתה איראן שהמטוס הופל בטיל קרקע-אוויר שנורה בטעות עקב המתיחות שגרם העימות בין ארצות הברית לאיראן. בהמשך לכך הכריז המנהיג העליון של איראן, עלי ח'אמנאי, כי על חקירת ההתרסקות להיות פומבית. בקייב, בתגובה, דרשו פיצויים למשפחות ההרוגים.
אלפי מפגינים באיראן יצאו ב-12 בינואר (יום א') למחאה ענקית כנגד ניסיון טיוח הפלת המטוס של הממשל האיראני שהסכים לקבל על עצמו את האחריות להפלה רק אחרי לחץ בינלאומי כבד. במהלך ההפגנות נורו ונהרגו מספר מפגינים
ב-14 בינואר דובר מערכת המשפט באיראן מסר כי כמה בני אדם נעצרו על רקע פרשת הפלת המטוס האוקראיני בטהראן בשוגג לפני כשבוע. מוקדם יותר הנשיא האיראני חסן רוחאני כינה את האירוע שבו נספו 176 נוסעים "טעות בלתי נסלחת", וציין כי "המעורבים ייענשו".
ב-15 בינואר פורסם תיעוד וידאו של מצלמת אבטחה המראה שלעבר המטוס נורו שני טילים בהפרש של למעלה מ-10 שניות, דבר שסתר את הגרסה האיראנית הרשמית.
ב-17 בינואר 2020, בדרשה שנשא בעקבות הפלת המטוס אמר המנהיג העליון באיראן עלי ח'אמנאי כי כוח קודס צריך להיחשב כארגון הומניטרי בעל ערכים אנושיים. וכי אנשיו הם לוחמים ללא גבולות.
ב-19 בינואר דווח על ידי סוכנות רויטרס כי איראן מכחישה את הדיווח לפיו הקופסה השחורה מהמטוס האוקראיני שהופל בטהראן לפני כשבועיים נשלחה לקייב. "אנחנו מנסים לפענח את הנתונים מהקופסאות השחורות פה באיראן", אמר ב-19 בינואר 2020 חסן רזאיפאר, מנהל חקירת המקרה ברשות התעופה האזרחית של איראן, "ייתכן שבסופו של דבר הן ישלחו לאוקראינה ולצרפת, אולם נכון לעכשיו, לא קיבלנו החלטה".
אוקראינה אינטרנשיונל איירליינס
הארץ שלנו (ספר קומיקס)
הארץ שלנו (בצרפתית: Israel Palestin: Entre gurre at paix, בתרגום מילולי לעברית: ישראל פלסטין: בין מלחמה לשלום) הוא ספר קומיקס פוליטי ישראלי מאת אורי פינק שפורסם בשנת 2008 תחת ההוצאה הצרפתית BERG בצרפת, בקטגוריית ICEBERG המוקדשת לקומיקס פוליטי בלבד. הוא פורסם לראשונה בשחור לבן בתרגום צרפתי ולאחר ההצלחה בצרפת תורגם לעברית בשם "הארץ שלנו" ונצבע על ידי הקומיקסאים הישראלים ולדיק סנדלר וארז צדוק.
הוצאת הספר.
אורי פינק, שידוע בעיקר בזכות הקומיקס המפורסם ביותר שלו "זבנג!" ונחשב לקומיקסאי הראשון בישראל, מצייר כמעט תמיד רק קומיקס מצחיק לבני נוער. אלא שבזכות השתתפותו בתוכנית "קרטונינג פור פיס" העולמית (גם מישל קישקה חבר בתנועה זו) הוא החל לתקשר עם הוצאות ספרים ברחבי העולם. כך קרה שבשנת 2007 פנתה חברת BERG הצרפתית לאורי פינק במטרה שיכתוב קומיקס פוליטי מנקודת מבטו כישראלי על החיים בישראל, כדי שיפורסם בצרפת תחת הכותרת החדשה ICEBERG, שמוקדשת אך ורק לקומיקס פוליטי. היצירה של הספר הייתה קשה משום שאורי פינק מצייר מאז ומתמיד רק קומיקס מצחיק, שהוא סוג ז'אנר שונה לגמרי מקומיקס פוליטי. בשביל קומיקס פוליטי פינק היה חייב להשתמש בצורות כתיבה וציור שהוא אינו מורגל אליהם: שימוש בצבעים כהים, ציורים מופשטים, ריבועי קומיקס מסוגננים ועוד. כדי להתמודד עם ז'אנר ששונה מסגנונו הייחודי בו הוא מצייר כבר למעלה מ-40 שנה, נאלץ פינק להשתמש בסיפורים אישיים כדי לתעל את הסיפור לקומיקס פוליטי רציני, כך שהתוצאה הסופית נעשתה קומיקס פוליטי-אוטוביוגרפי.
אודות הספר.
הקומיקס עוסק בחוויות של אורי פינק תוך אמירה פוליטית וסאטירית של המצב המורכב במדינת ישראל. דרך האירועים שעבר אורי פינק הוא נותן לקורא מבט נרחב על צדדים רבים בסוגיות פוליטיות מורכבות בחברה הישראלית: הסכסוך הישראלי פלסטיני וישראל יהודית או דמוקרטית. הספר עוסק גם כן באירועים פוליטיים שהשפיעו רבות על צורת החשיבה הישראלית על כל היבטיה: רצח יצחק רבין בשנת 1995, האינתיפאדה השנייה (אינתיפאדת אל אקצא) בשנת 2000. להלן תקצירי נושאי הספר:
ערבים ישראלים.
החלק הראשון של הספר עוסק בתקופת הילדות של אורי פינק. שם מוצגים כמה זיכרונות ילדות שקשורים בנושא הערבים בישראל. בזיכרון הראשון מוצג אורי פינק הילד בחופשה משפחתית. בעת הנסיעה באוטו מסתכל פינק מחלון המכונית הנוסעת ומתאר את הנוף מולו: "כמה ערבושים עם כבשים". בקטע זה פינק הילד עוד לא מודע לכך שהמילה "ערבושים" היא מילה פוגענית, אבל אביו, ששמע את ההערה, מתרגז מיד לשמע מילת הגנאי ויורד מן האוטו כדי להירגע. קטע זה הוא מעין אתנחתא לחלק זה של הספר המתאר את המצב של הערבים בחברה הישראלית. עוד קטע המוזכר בחלק זה הוא זיכרון ילדות מהעיר ירושלים, שם חיים ערבים לצד יהודים. שם מוצג ציור גדול פרי עטו של פינק המתאר את שוק מחנה-יהודה הומה האדם. בציור אפשר לראות חרדים חובשי שטריימל וחליפות מסתובבים לצד ערבים חובשי כפייה וגלבייה.
הגירה של פליטים.
עוד נושא מורכב מבחינה פוליטית שיש לו צדדים רבים הוא נושא הגירת פליטים מארצות נחשלות או מדינות שקיימות בהן מלחמות אזרחים (סוריה, עיראק, מדינות צפון אפריקה) אל מדינות אירופה המפותחות, כמו גרמניה, צרפת או בריטניה. על אף שנושא זה אינו קשור מידית למדינת ישראל, פינק בכל זאת מצליח להעלות זיכרון מטיול שורשים בגרמניה. אחד מקרובי משפחתו מדבר על המהגרים הערבים כעל "מפגע אוכלוסין שיש למגר", ודימוי זה מעלה בעיניי רוחו של פינק את תקופת השואה וטרום מלחמת העולם השנייה כאשר האזרחים הגרמנים ה"ארים" היו מדברים על היהודים כעל מפגע אוכלוסין.
המאבק הדתי-חילוני.