הקשרים האינטלקטואליים האיתנים האלה הובילו בסופו של דבר בשנת 1502 להקמת "החוג האלדיני" או ה"אקדמיה אלדינה" שפעלה בבית הדפוס והוקדשה ללימודי תרבות יוון. אקדמיה זו, שהפכה את ונציה ל"אתונה שנייה" ויכלה להתגאות בכך שעם חבריה נמנו אחדים מגדולי הדור כמו ארסמוס מרוטרדם, פייטרו במבו ותומאס לינאקר וכן מרקו מוזורו ושיפיונה פורטגרי המכונה "קרטרומאקו".
האקדמיה אלדינה קבעה לעצמה את המטרה לקדם את חקר הקלסיקונים היוונים באיטליה ובאירופה. חבריה השתדלו לשוחח ביניהם רק ביוונית, ובמקרים של הפרת הכללים או עשיית שגיאות, הם התחייבו כעונש לתרום קנסות לקרן משותפת ששימשה לארגון מפגשיה החגיגיים.
בית הדפוס בוונציה.
בשנת 1494 אלדו מנוציו פתח את בית הדפוס ברובע סנטו אגוסטינו של ונציה. המוטו שלו, "Festina lente" ("תזדרז לאט") או "affrettati con calma" ("תזדרז ברוגע") הופיע לראשונה ב-1498 על מהדורה של כתבי פוליציאנו.
הוא מיוצג על ידי סמל מצויר: עוגן ודולפין, אותו מצא מנוציו על מטבע רומי עתיק שתרם לו פייטרו במבו. העוגן סימל את האיתנות, והדולפין - את המהירות. ספריו נפוצו במהרה בכל רחבי אירופה המערבית ונודעו כ"מהדורות אלדיניות".
בשנת 1505 התחתן אלדו מנוציו עם מריה, בתו של אנדראה טורזאנו (או טורזאני) מאזולה, שהצליח לרכוש את בית הדפוס שהוקם בוונציה על ידי ניקולס ג'נסון. טורזאנו שיתף בניהול בית הדפוס הזה לא רק את אלדו, אלא גם את פיירפרנצ'סקו ברבריגו, בנו של הדוג'ה בפועל באותן השנים, אגוסטינו בארבאריגו. כך קמו שניים מבתי ההוצאה לאור החשובים של ונציה.
עבור מפעלו של אלדו הפצת השפה והפילוסופיה היוונית הייתה יעד ראשון, לפני הרווח הכלכלי. דאגתו הראשונה הייתה לשמור על סטנדרט איכות גבוה ככל האפשר של מהדורותיו, שנחשבו על ידי הביבליופילים לאוצרות של ממש, ולהבטיח זמינות מרבית של הספרים בחוגים רחבים ככל האפשר של קוראים.
על שיווק הספרים שהדפיס אלדו הופקדו יוונים. השפה יוונית שימשה בשיחות לא רק באקדמיה אלדינה אלא גם בביתו של מנוציו ואף בהוראות שנתן לעובדי הדפוס ולכורכים.
לפחות שלושים יוונים הועסקו כמגיהים, כחוקרי כתבי יד וקליגרפיות ששימשו כמודל לגופנים.
מפעל הוצאות לאור - הלוגו Venetiis, in aedibus Aldi.
בשנים 1498-1495 פרסם אלדו מנוציו את כתבי אריסטו ב-5 כרכים. בדצמבר 1499 הוציא לאור ספר חריג מאוד לעומת שאר תוצרתו המפורסמת: "היפנרוטומאכיה פוליפילי" או "קרב האהבה של פוליפילי בחלום", רומן המיוחס בדרך כלל לנזיר הדומיניקני פרנצ'סקו קולונה, וכתוב בהשראת דנטה ובוקאצ'ו. הספר יצא מלווה באיורים קסילוגרפיים והיה, גם בשל תחכום השפה המערבת איטלקית ולטינית, לאחד הלהיטים של הספרות ההומניסטית האיטלקית.
ב-1500 פרסם מנוציו שורה של ספרים קטני-מימד וזולים, שהשתמשו לראשונה בכתב הנטוי (corsivo) שהומצא על ידי פרנצ'סקו גריפו מבולוניה. גריפו עבד אז במפעליו של מנוציו. הגופנים בכתב הזה נקראו "אלדינים" ודמו לאותיות של כתבי היד היווניים ששימש כמקור.
באותה שנה פרסם מנוציו תחת עריכתו של פייטרו במבו את הספר "כתבי מר פרנצ'סקו פטרארקה בשפה האיטלקית" (Le cose volgari di M. Francesco Petrarca). מאוחר יותר, לאחר מותו של מנוציו, גם ה"קצונונייר" של פטרארקה ראה אור בבית הדפוס האלדיני.
בשנת 1501 פורסמה מהדורתו לכתבי ורגיליוס בכתב הנטוי שהפך לדגם לחיקוי בכל בתי הדפוס.
יתרה מזו, הספר הוצא "in ottavo", כלומר בפורמט קטן בהרבה מהספרים המפוארים שנקראים "in folio". בעוד שבספרים מסוג "in folio" דף אחד מקופל פעם אחת ויוצר שני עמודים, בספרים מסוג "in quarto" הדף מקופל פעמיים כדי ליצור 4 עמודים, ובספרים מסוג "in ottavo" דף אחד מקופל שלוש פעמיים ויוצר 8 עמודים.
הפורמט "אנכירידיון" הפך את הספרים, לראשונה, לידידותיים לידיים, קלים וניידים. בקיץ 1502 הוצאה לאור מהדורת מחזות של סופוקלס שהייתה הסנונית הראשונה בסדרת הדפסות ערוכות בקפידה של כתבי המחברים היוונים הקדומים.
ארסמוס מרוטרדם פנה בעצמו לאלדו מנוציו ויצר איתו לקשר ידידות ושיתוף פעולה פורה. בשנת 1508 מנוציו פרסם את ה-"Adagia" ("מימרות") של ההוגה ההולנדי.
אלדו הלך לעולמו ב-6 בפברואר 1515 אחרי שהוציא לאור כ-130 מהדורות ספרים ביוונית, לטינית ואיטלקית ("השפה הוולגרית", כלומר שפתו של העם), כולל כתבי בני זמנו כמו ארסמוס, אנג'לו פוליציאנו או פייטרו במבו, אגרותיה של קתרינה מסיינה ומעל לכל, הסופרים וההוגים קלאסיים, מאריסטו עד תוקידידס, מהרודוטוס עד קיקרו, מסופוקלס עד לוקיאנוס, הומרוס, אובידיוס, קאטולוס, ורגיליוס ורבים אחרים.
אחרי מותו, חמיו ושני גיסים המשיכו את מפעלו עד ששני בניו, אחד מהם ההומניסט פאולו מנוציו, הגיעו לפרקם.
בית הדפוס האלדיני חדל לפעול בשנת 1590 אחרי הדור השלישי, שנציגו היה אלדו מנוציו הצעיר.
יהדות ספרד (פירושונים)
שלומי הרוש
שלומי הרוש (נולד ב-3 בנובמבר 1987) הוא שחקן כדורסל ישראלי, המשחק בעמדת הקלע בקבוצת אליצור "איתו" אשקלון מהליגה הלאומית, גובהו 1.88 מטר. הרוש החל את דרכו בכדורסל בעיר הולדתו, כפר סבא וב-2011 החלק לשחק בליגת העל בקבוצת הפועל חולון, עמה זכה בגביע המדינה בעונת 2017/2018. כמו כן שיחק הרוש בהפועל אילת, עירוני רמת גן ומכבי אשדוד.
ילדותו ותחילת הקריירה.
הרוש נולד בכפר סבא והחל לשחק כדורגל וכדורסל בקבוצות הנוער של הפועל כפר סבא. כמו כן שיחק בקבוצת הכדורסל של תיכון כצנלסון במסגרת ליגת העל לתיכונים. הרוש החל את קריירת הבוגרים שלו בהפועל כפר סבא בליגה הארצית, אחר כך עבר לשחק בכוכב יאיר בליגה הלאומית וכאשר כוכב יאיר התאחדה עם הפועל כפר סבא, השתלב הרוש בקבוצה המאוחדת. בעונתו האחרונה בליגה הלאומית השיג הרוש ממוצעים של 13.1 נקודות, 4.4 ריבאונדים ו-4.4 אסיסטים בכ-30 דקות משחק. ב-2011 זומן הרוש לנבחרת האולימפית שהשתתפה במשחקי האוניברסיאדה שנערכה בסין. פיני גרשון, מנג'ר הפועל חולון ומאמנה דן שמיר התרשמו ממנו לטובה וצירפו אותו לקבוצה לקראת עונת 2011/2012.
ליגת העל.
בתחילת עונת 2011/2012 הצטייר הרושם שהרוש לא אמור לקבל דקות משחק רבות אך דן גרונפלד לא עבר בבקרה התקציבית והרוש זכה ליותר דקות משחק מאשר היה צפוי. הרוש הפגין יכולת טובה כבר במשחק הראשון כאשר סייע לקבוצה לגבור על מכבי ראשון לציון עם 6 נקודות ו-6 חטיפות. כמה שבועות אחר כך השיג טריפל דאבל במשחק במסגרת גביע המדינה בכדורסל נגד נס ציונה ששיחקה אז בליגה הלאומית, ובסוף החודש הראשון של העונה נבחר לשחקן הצעיר המצטיין של החודש על ידי מנהלת הליגה. הרוש סיים את העונה הסדירה עם ממוצעים של כ-5 נקודות למשחק בכ-17 דקות בעוד הפועל חולון הגיעה באותה עונה לחצי גמר הפיינל פור וחצי גמר גביע המדינה (והודחה על ידי מכבי תל אביב בשתי המסגרות).
בעונת 2012/2013 עלו הממוצעים של הרוש ל-6 נקודות ב-22 דקות משחק אולם הפועל חולון נקלעה למאבקי תחתית והצליחה להבטיח את הישארותה בליגה רק לקראת סיום העונה.
בתחילת עונת 2013/2014 מונה הרוש לקפטן הקבוצה על ידי מאמנה החדש ליאור ליובין וזכה לדקות משחק רבות יותר. במשחק במסגרת המחזור השישי קלע את סל הניצחון נגדנתניה 20 שניות לסיום ובמחזור ה-13 נגד נס ציונה רשם את משחקו הטוב ביותר עד אז עם 23 נקודות, 10 אסיסטים ו-9 ריבאונדים ו-46 נקודות מדד שיא לשחקן ישראלי מאז 2005/2006. הרוש סיים את העונה הסדירה של 2013/14 עם ממוצעים של כ-10 נקודות בכ-26 דקות משחק. בסדרת הפלייאוף מול הפועל ירושלים, אותה הפסידה חולון 1:3, רשם ממוצעים של 8.5 נקודות בכ-24 דקות משחק. הרוש פתח בחמישייה ב-27 משחקים מתוך 33 בעונה הסדירה בעונת 2014/5 אותה סיים עם ממוצעים של כ-9 נקודות בכ-27 דקות משחק. במשחק במסגרת המחזור ה-18 נגד מכבי חיפה קלע הרוש סל ניצחון בשנייה האחרונה. הרוש נפצע במהלך סדרת רבע גמר הפלייאוף והחמיץ את אחד המשחקים בסדרה אותה הפסידה חולון למכבי ראשון לציון 1:3. הרוש וחולון לא הגיעו להסכמות לגבי המשך ההתקשרות ביניהם ולקראת עונת 2015/16 הצטרף הרוש להפועל אילת. הרוש לא הצליח לשחזר את יכולתו משנים קודמות, בין השאר בשל פציעה וב-11 משחקים רשם ממוצעים של 3.6 נקדות וב-17 דקות משחק. הרוש שוחרר מאילת לאחר כחצי עונה ובינואר 2016 שב להפועל חולון. הרוש שותף ב-18 משחקים במדי הפועל חולון עד סוף עונת 2015/16 בהם רשם בממוצע כ-9 נקודות בכ-20 דקות משחק. הרוש רשם את עונתו הטובה ביותר מבחינה סטטיסטית בעונת 2016/17 כאשר שיחק כ-27 דקות וקלע כ-11 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 2017/2018 ירדו ממוצעיו לכ-15 דקות וכ-5 נקודות בממוצע למשחק. בפברואר 2018 זכה עם חולון בגביע המדינה בכדורסל. הרוש הגיע עם חולון לגמר הפיינל פור שם הפסידה למכבי תל אביב. במהלך עונת 2018/19 שיחק הרוש כ-19 דקות בממוצע במהלך העונה הסדירה וקלע כ-6 נקודות בממוצע למשחק. לקראת סוף העונה, בשל פציעות של מספר שחקנים של הפועל חולון, קיבל הרוש יותר דקות משחק ובסדרת רבע גמר הפלייאוף, בה הפסידה חולון למכבי ראשון לציון, שיחק הרוש 34 דקות וקלע כ-10 נקודות בממוצע למשחק. בקיץ 2019 הוארך חוזהו של הרוש בחולון לשנתיים נוספות.בעונת 2019/20 העמיד הרוש ממוצעים של כ-6 נקודות בכ-18 דקות משחק.
הרוש השתתף ארבע פעמים במשחק האולסטאר של ליגת העל בכדורסל, בשנים 2013–2015 ו-2017.
חזרה לליגה הלאומית והארצית.
בקיץ 2020, לאחר עזיבתו של הבעלים שלמה אייזיק, שוחרר הרוש מהפועל חולון והצטרף למכבי עירוני רמת גן מהליגה הלאומית. הרוש הגישה תביעה כנגד הפועל חולון בטענה כי סיום דרכו במועדון לא היה חוקי.