גם לאחר שהוברר להנהלת עמותה כי לא תהיה לה השפעה על הנעשה בבית הספר נמשכה התמיכה בצורה של מתן משמעות לנדיבות. התברר כי הריהוט בכיתות הלימוד הושחת על ידי התלמידים בציורי גרפיטי וחריטת שמות. במסגרת תחזוקת בנין ההוראה ביקש בית הספר לחדש את הריהוט. בוגר מחו"ל העמיד סכום נכבד ומרבית השולחנות והכיסאות הוחלפו.
מסירת התפקיד.
כפעילות אחרונה של הנהלת העמותה היוצאת הייתה המחאה נגד יזמת עירית עכו בתוכנית מתאר שקיבלה את תמיכת משרד הפנים לסילוק בית הספר על מנת להשתמש בשטח לפיתוח תשתית תיירות. המחאה הציבורית המשיכה בארגון ועד החדש והצליחה.
ב-20 באוגוסט 2014 נבחר ועד חדש בהתאם לכללי חוק העמותות נמסר הניהול לתא"ל מיל' רפי אפל ואל"ם מיל' משה אורן. הגזבר שמואל יניב המשיך כמה חודשים בתפקיד עד שמסר אותו ליוסי ברקן.
בהעברת התפקיד נמסר רכוש העמותה שהיה כולו בתחום הווירטואלי: תקנון העמותה מאושר וחתום. מצגת 'לזכרם' עם תמונות כ-260 הבוגרים שהלכו לעולמם.
רשימת כתובות וטלפונים של כל הבוגרים לפי המחזורים עם כ-4,000 שמות. מערך דאר אלקטרוני עם 3,000 כתובות בוגרים וסגל בית הספר.
אתר אינטרנט פעיל, פתוח לכלל הציבור, שכלל: גלריה, תמונות כל המחזורים אפשרות לאתר כל אחד מהבוגרים לפי עיר המגורים דאר אלקטרוני ומספר טלפון. סיפורי בוגרים בנושאי שירות בים וחוויות מבית הספר. רשימת כ-30 אתרי אינטרנט המנוהלים על ידי בוגרים.
העמותה כיום.
ההנהלה שנבחרה בשנת 2014 לא המשיכה את מדיניות ההנהלה הקודמת. נעשתה פעילות לשינוי תקנון העמותה.
ב-31 במרץ 2016 נבחר ועד העמותה מחדש. מועדון השיט חידש את פעילותו לאחר שמנהל בית הספר העמיד את סירות בית הספר לשימוש ומדריכיו לפיקוח.
בשנת 2017 פעלו וועד העמותה והנהלת בית הספר לניסוח אמנה שתסדיר ותמסד את הקשר החשוב ביניהם. בטקס חגיגי שהתקיים ב-15 בפברואר 2018, נחתמה האמנה, ובכך נפתח דף חדש של הכרה ושתוף פעולה.
הנהלת העמותה החליטה על שינוי בתקנון שאושר באספה כללית על גבית דמי חבר בסך 120 ₪ לשנה כ-200 חברים רשומים. ודמי השתתפות במועדון השיט שחודש בסך 1,000 ₪ כ-20 משתתפים.
מוזיאון טנקוס – אחת מהיזמות של הנהלת העמותה הייתה פתיחת מוזיאון לאמצעי ניווט וימאות על שם אלוף שמואל טנקוס. התצוגה מסודרת בגומחות חלונות חדר האוכל ופתוחה לעיון הסועדים.
סמל העמותה – ההנהלה יזמה סמל נפרד הדומה לסמל בית הספר.
אמנת ניס
אמנת ניס היא אמנה של האיחוד האירופי שנחתמה בעיר ניס בצרפת ב-26 בפברואר 2001 ונכנסה לתוקף ב-1 בפברואר 2003.
בין עיקרי האמנה נמנו ההכנות לקראת ההרחבה הגדולה של האיחוד האירופי, והכנסה לתוקף של מגילת זכויות האדם.
תוכן האמנה.
אמנת ניס תיקנה את אמנת מאסטריכט (אמנת האיחוד האירופי) ואת אמנת רומא (האמנה שכוננה את הקהילה הכלכלית האירופית). האמנה שיפרה את המבנה המוסדי של האיחוד האירופי כדי לעמוד בהתרחבות מזרחה, משימה שנועדה במקור להיעשות על פי אמנת אמסטרדם, אך לא זכתה להתייחסות באותה עת.
כניסתה לתוקף של האמנה הייתה מוטלת בספק במשך זמן מה, לאחר דחייתה הראשונית על ידי מצביעים איריים במשאל עם ביוני 2001. תוצאת משאל העם התהפכה במשאל עם שנערך כעבור קצת יותר משנה.
אמנת ניס נחתמה בראשית שנת 2001, על ידי ראשי המדינות (המועצה האירופית) וגם היא, כמו אמנת אמסטרדם, מהווה תיקון ועדכון לאמנת מסטריכט ומסמלת המשך ישיר שלה. האמנה היא פרי אחד עשר חודשי משא ומתן, והיא נכנסה לתוקף במהלך שנת 2003.
האמנה עסקה בהכנות לקראת ההרחבה הגדולה של האיחוד האירופי (2004 ו-2007) בארבעה תחומים מרכזיים:
המדינות שהצטרפו לאיחוד במסגרת "ההרחבה הגדולה" היו אסטוניה, הונגריה, לטביה, ליטא, מלטה, סלובניה, סלובקיה, פולין, צ'כיה, קפריסין (2004), בולגריה ורומניה (2007).
האמנה עסקה בשיתוף הפעולה כלפי חוץ (מדיניות הסכמים וכדומה), הדרישות מכל מוסד ומוסד (מועצה, נציבות, פרלמנט, בית המשפט, הבנק וכיוצא בזאת), התאמות של האמנות והחקיקה להרחבה (קיצה הקרב של קהילת הפחם והפלדה), ניסיון (שנכשל) לגיבוש חוקה אירופית והכנה בתחום ההגירה והיחס לפליטים במחשבה על הרחבת גבולות האיחוד.
הישגיה של אמנת ניס נחשבים מוגבלים יחסית, אך עם זאת, חשיבותם לגבי העתיד להתרחש כשלוש שנים לאחר מכן היא רבה ומרכזית. היא ביצעה שינויים חשובים הן בתחום המבני והן בתחום קבלת ההחלטות של האיחוד האירופי.
בנוסף,  בניס נחתמה מגילת זכויות האדם של האיחוד האירופי (אומנם היא קיבלה תוקף משפטי מלא רק באמנת ליסבון), מגילה אשר גובשה במשך כשנה. מסמך זה הכניס לראשונה תחת קורת גג אחת את כל תחום זכויות האדם והאזרח, בדגש כמובן על האזרח האירופי, אך גם לתושביו המהגרים, תושבי קבע, וכדומה. התחומים בהם עוסק המסמך כוללים זכויות חברתיות, כלכליות, פוליטיות וסוציאליות.
האמנה חולקה לשישה פרקים ראשיים:
·        כבוד (dignity)
·        חירות (freedoms)
·        שוויון (equality)
·        סולידריות (solidarity)
·        זכויות אזרח (citizens’ rights)
·        צדק (justice)
מגילה זו מוכרת על ידי כל מוסדות האיחוד האירופי ופועלת בשילוב עם אמנות זכויות אדם בינלאומיות ואירופיות אחרות ומגובה על ידי חקיקה אירופית סוציאלית/ חברתית. האמנה נכנסה לתוקף בינואר 2001.
ביקורת.
הנציבות והפרלמנט האירופי התאכזבו מכך שהוועידה הבין-ממשלתית (IGC) לא אימצה רבות מהצעותיהם לרפורמה במבנה המוסדי או בהצגת סמכויות חדשות של הקהילה, כגון מינויו של תובע ציבורי אירופי. הפרלמנט האירופי איים להעביר החלטה נגד האמנה, אף כי אין לו כוח וטו רשמי, איים הפרלמנט האיטלקי כי לא יאשרר זאת ללא תמיכת הפרלמנט האירופי. עם זאת, בסופו של דבר זה לא בא לידי ביטוי והפרלמנט האירופי אישר את האמנה.
רבים טוענים כי מבנה "שלושת העמודים" של שהאיחוד, אשר נשמר על ידי האמנה, הוא מסובך מדי וכי יש לאחד את האמנות הנפרדות לאמנה אחת, יש למזג את שלוש הישויות המשפטיות הנפרדות של הקהילות וכי יש למזג את הקהילה האירופית והאיחוד האירופי, כאשר האיחוד האירופי ניחן באישיות משפטית. חלק גם דרשו הפרדה ברורה יותר בין רשויות האיחוד למדינות החברות.
Heart הוא אלבום האולפן השמיני של להקת הרוק הארט, אשר יצא בשנת 1985. היה זה האלבום הראשון של הלהקה עם קפיטול רקורדס, והוא שהה 92 שבועות במצעד בילבורד 200, והיה לאלבום הראשון (והיחיד בינתיים) של הארט להגיע למספר 1. האלבום הוסמך כפלטינה x5. הוא גם הניב את הסינגל הראשון של הלהקה שהגיע לראש המצעדים, "These Dreams", בנוסף לעוד ארבעה להיטים: "What About Love", "Never", "Nothin' at All" ו-"If Looks Could Kill".
ב-1986 היה האלבום מועמד לפרס גראמי בקטגוריה של ביצוע רוק ווקאלי הטוב ביותר על ידי צמד או קבוצה.
אלכס פי
אָלֵכְּסַנְדֶר פָּפָּקוֹנְסְטַדִּינוּ (ביוונית: Αλέξανδρος Παπακωνσταντίνου, נולד ב-29 בדצמבר 1979 בבְּרֵנְשִׁירְקָה שבשוודיה) הוא פזמונאי ומפיק מוזיקלי יווני-שוודי. ידוע בדרך כלל בשמו המקוצר אלכס פי (Alex p). הוא יוצר בז'אנר הפופ-דאנס, מוזיקה אלקטרונית וניתן לראות בשיריו גם השפעות של מוזיקה אתנית.
בשנת 2011 הצטרף לצוות הכותבים של הפזמונאי המפורסם רד וואן. שיתוף הפעולה בניהם התקיים עד לשנת 2014. במהלך השנים הללו היה שותף בהפקת הסינגל של אנריקה איגלסיאס I Like How It Feels. גם לקח חלק בכתיבה ובהפקה של האלבום C'est la vie של המוזיקאי ח'אלד. בשנת 2013 הזמר האמריקאי מארק אנתוני פרסם גרסת כיסוי לשיר C'est la vie אותו הפיק פפקונסטדינו, גרסת הכיסוי זכתה להצלחה רבה ואף זכתה בפרס גראמי הלטיני, בנוסף השיר שהה 51 שבועות במצעד הלטיני של בילבורד, זהו הזמן הרב ביותר של שיר לשהות במצעד, מלבד שיאו של השיר despacito. בתקופת שיתוף הפעולה עם רד וואן כתב והפיק את השיר Whip It של ניקי מינאז', את השיר Live It Up של ג'ניפר לופז ופיטבול ועוד שירים נוספים.
הוא גם ידוע בשל השירים שכתב והלחין לתחרות האירוויזיון. הוא כתב את השיר Yassou Maria שייצג את יוון ב-2007 וזכה במקום השביעי, את השיר Always שייצג את אזרבייג'ן ב-2009 וזכה במקום השלישי, את השיר La La Love שייצג את קפריסין ב-2012 וזכה במקום השש עשרה ואת השיר fuego שייצג את קפריסין ב-2018 וזכה במקום השני והיה עד לרגע האחרון האיום העיקרי על זכייתה של ישראל בתחרות.
משנת 2017 חבר בהרכב הפופ השוודי VAX, יחד עם הזמרים טדי סקיי וויקטור סוונסון.
אחותו היא ריצה פפקונסטדינו, מנחת טלוויזיה מפורסמת של תאגיד השידור השוודי.
בית החולים סנט מרי מגדלן (גלסטונברי)
בית החולים סנט מרי מגדלן (באנגלית: Hospital of St Mary Magdalene) בגלסטונברי בסאמרסט באנגליה נבנה בשנת 1310 על ידי מנזר גלסטונברי. הוא מוגדר כבניין רשום מדרגה II*, והוגדר בחלקו כמונומנט רשום.
היסטוריה.
בית החולים נבנה לפני 1322 כבתי מחסה לעשרה אנשים, יחד עם הקפלה על שם מרגרט הקדושה. חלקים מהקפלה המקורית עדיין שרדו. הקפלה הייתה צמודה לאולם בית החולים שנהרס לאחר פירוק המנזרים באנגליה. יתרת הבניינים הם משלהי ימי הביניים, שמשערים שנבנו ב-1444.
בית חולים קודם שנתמך על ידי מנזר גלסטונברי העתיק את מקומו לאתר הנוכחי סביב 1250, וב-1460 הוא הוקדש למרים המגדלית הקדושה הפטרונית של חולי הצרעת. במאה ה-16 הקפלה במבנה שימשה לתפילות לעילוי נשמת המתים (Chantry), ותמיכה כספית באחים ובכומר שפעלו במקום ניתנה על ידי המנזר עד פירוק המנזרים. לאחר הפירוק ניתן המימון מהכתר האנגלי ומגזבר בתי החולים של המחוז.