הוא גם שלח חבורת אנשים בפיקודו של ג'ו ווקר לחקור את ימת המלח הגדולה ולמצוא מסלול יבשתי לקליפורניה. ווקר גילה מסלול לאורך נהר המבולדט ברחבי נבדה של ימינו, וכן איתר ווקר המעבר לסיירה נבדה. בהמשך נודע השביל כ"שביל קליפורניה", הדרך העיקרית לנוהרים לשדות הזהב במהלך הבהלה לזהב בקליפורניה. ספקולציות רבות הקיפו את המוטיבציה של בונוויל לשלוח את ווקר לקליפורניה. כמה היסטוריונים שיערו כי בונוויל ניסה להניח את הקרקע לפלישה בסופו של דבר לקליפורניה, אז חלק ממקסיקו, על ידי צבא ארצות הברית.
, מנהל של חברת מפרץ הדסון, בפורט ונקובר על הנהר קולומביה, שמע על משימתו של בונוויל. הוא אסר על סוחריו לעשות עסקים עם בונוויל ואנשיו. בונוויל דיווח שרבים מהאינדיאנים שבהם הוא נתקל לאורך נהר סנייק לא ששים להמשיך עם חברת מפרץ הדסון, ומוכנים לסחור עם האמריקאים.
בקיץ 1833, בונוויל העז לחצות את נרכס וינד ריוור בוויומינג של ימינו כדי לסחור עם האינדיאנים. בשלב זה הוא הבין שהוא לא יוכל לחזור מזרחה עד אוקטובר כמתוכנן. הוא כתב מכתב ארוך לגנרל מקומב ובו סיכם כמה ממצאיו וביקש זמן רב יותר, במיוחד לסקר נהר קולומביה וחלקים בדרום מערב לפני שובו.
הניסיון להגיע לאורגון.
לאחר שבילה את החורף המוקדם בפורט בונוויל, הוא יצא מערבה בינואר 1834 במטרה להגיע לעמק נהר וילאמט. הוא ואנשיו נסעו במורד נהר סנייק, דרך קניון הלס, ואל תוך הרי ולובה, שם הם זכו לקבלת פנים מרשימה בפרסי נץ.
ב־4 במרץ 1834 הם הגיעו לפורט נץ פרס ( Fort Nez Perces) המאחז של חברת מפרץ ההדסון במפגש נהר וואלה עם נהר הקולומביה. פייר פמברון, מפקד המצודה, בירך אותו אך סירב לעשות עסקים. בונוויל ואנשיו חזרו בידיים ריקות לדרום-מזרח איידהו ונערכו למחנה בנהר פורטנוף.
ביולי הוא ערך מסע שני מערבה, נחוש לסחור עם חברת מפרץ ההדסון. הוא הלך בדרך קלה יותר על פני ההרים הכחולים, שם פגש שוב את נתנאל ויאת' וחנה לאורך נהר גרנדה רונדה. בשלב זה הוא ואנשיו התייאשו ממזון ואספקה. במקום לחזור מיד מזרחה, בונוויל ואנשיו פנו למורד הקולומביה לכיוון פורט ונקובר. לאורך הנהר הוא ניסה לסחור עם שבט סאפטין אך ללא הצלחה. הוא הבין שהוא כנראה יקבל את אותה דחייה ממקלופלין בפורט ונקובר והחליט לחזור מזרחה.
את חורף 1834 הוא בילה עם שבט השושון לאורך החלק העליון של נהר בייר ובאפריל 1835 החל את המסע חזרה למיזורי. הוא הגיע לעיר "אינדיפנדנס" באוגוסט וגילה שאף על פי שמכתבו המבקש הארכה הגיעה, הוא לא נמסר למקומב. בינתיים בוטלה משלחתו.
וושינגטון אירווינג.
בונוויל נסע מזרחה בתקווה שיוכל להחזיר את משלחתו. בדרך לוושינגטון הבירה, הוא עצר בעיר ניו יורק שם התקבל על ידי פטרונו ג'ון ג'ייקוב אסטור. בזמן שהותו עם אסטור, בונוויל פגש את וושינגטון אירווינג. בונוויל הקסים את אירווינג בסיפורי הרפתקאותיו, סיפורים שבונוויל תכנן לכלול בספר עליו עבד.
כעבור חודש-חודשיים ביקר אירווינג שוב את בונוויל. בונוויל התקשה לכתוב את הרפתקאותיו. שניהם הסכימו כי בסכום של 1000 דולר, בונוויל ימסור את מפותיו ותוויו כך שאירווינג יוכל להשתמש בהם כבסיס לספרו השלישי. התוצאה הייתה ספר הרפתקאותיו של קפטן בונוויל, שפורסמה בשנת 1837.
שירות צבאי נוסף.
בוושינגטון, בונוויל עתר ללא לאות למזכיר המלחמה, לואיס קאס, לבקשתו לחדש של משלחתו בתחילת 1836 הוא הצליח. בשנים שלאחר מכן הוענקו לו משימות בגבול המערבי בפורט קירני בשטח נברסקה ובשטח ניו מקסיקו בפורט פילמור, שם הפך למפקד גדוד הרגלים השלישי ב־3 בפברואר 1855, לאחר מותו של קולונל. תומאס סטניפורד. הוא שירת גם במלחמת מקסיקו – ארצות הברית, והשתתף במבצע של וראקרוס של וינפילד סקוט. הוא לקח חלק בכיבוש של מקסיקו סיטי. הוא הועלה לדרגת קולונל בגדוד הרגלים השלישי בשנת 1855, ופיקד פעמיים על המחלקה של ניו מקסיקו.
בונוויל פרש משירות פעיל בשנת 1861, אך עד מהרה הוחזר לתפקיד במהלך מלחמת האזרחים. בשנים 1861–1863 שימש בונוויל כמפקח הגיוס במיזורי, ומשנת 1862 עד 1865 שימש כמפקד מחנה בנטון בסנט לואיס. בסוף המלחמה הוענק לו דרגת תא"ל לכבוד הקריירה הארוכה והמכובדת שלו.
הוא פרש בפעם השנייה בשנת 1866 ועבר לפורט סמית', ארקנסו, שם התחתן בפעם השנייה, לסו נייס.
בריגדיר גנרל בונוויל נפטר בגיל 82 בשנת 1878. הוא קבור בבית העלמין בלפונטיין, סנט לואיס, מיזורי.
הדמיה אדריכלית
הדמיה אדריכלית, או איור אדריכלי, היא האמנות של יצירת תמונות, סרטונים או אנימציה לצורך הצגת התכונות של עיצוב אדריכלי, המוצע בדרך כלל על ידי תוכניות אדריכליות. הדמיה אדריכלית תלת-ממדית מיוצרת בעזרת מחשב בתהליך שנקרא רינדור גרפיקה תלת ממדית.
איור אדריכלי ורישום.
עד שהמודלים למחשבי תלת מימד הפכו נפוצים, נוצרו איורים אדריכליים בעבודת יד. ישנם עדיין מאיירים אדריכליים שיוצרים עיבודים לחלוטין בעבודת יד, וכן מאיירים המשתמשים בשילוב של רישום וציור ידניים וצביעת מחשב. החומרים הנפוצים לרישום אדריכלי בעבודת יד כוללים: צבעי מים, עיפרון צבעוני ועיפרון גרפיט או פחם.
רינדור גרפיקה תלת ממדית.
יצירה של מודלים, תמונות וסרטונים בעלי חזות תלת-ממדית על ידי מחשב מכונה בדרך כלל "רינדור גרפיקה תלת ממדית". על ידי שימוש בטכניקות של רינדור, מנסה האמן לחקות את המציאות בשטח ובכך לגרום להדמיה לתת הרגשה "אמיתית", כלומר הרגשה שההדמיה צולמה במצלמה ולא שיוצרה בעזרת מחשב. הדמיות אלו נקראות הדמיות "פוטו-ריאלסטיות". עם זאת, הדמיות אדריכלית לא משקפות תמיד את התוצר המציאותי.
הדמיות אדריכליות תלת-ממדיות ממלאות תפקיד מרכזי בשיווק ומכירות נדל"ן. הן מאפשרות גם קבלת החלטות הקשורות לעיצוב לפני שהבניין נבנה בפועל, וכך להתנסות בעיצוב מבנים ובהיבטים הוויזואליים שלהם.
אופן יצירת ההדמיה.
את ההדמיות מנסים ליצור כמה שיותר קרוב למציאות תוך שימוש בתרשימים אדריכלים מפורטים כדי לקבל תמונת מצב טובה ביותר ביחס למבנה. שימוש במידות מדויקות על ידי תרשימים אלה תוך שילוב המבנה בסביבה יכולים לספק הערכה טובה של צורת המבנה וגובהו ורוחבו ביחס לסביבה.
כדי לעשות הדמיה אדריכלית ברמה גבוהה, יש צורך להכיר ולהתנסות בהרבה תחומים הקשורים בגרפיקה ממוחשבת ותוכנות למודלים תלת ממדיים ואפילו טכניקות צילום, שכן דרך העבודה בתוכנות אלו מדמה צילום במצלמה דיגיטלית על כל משתניה.
בין היתר נדרשת הכרות עם בנייה ומידול של גופים תלת ממדיים, הנפשת מודלים, רינדור, פרספקטיבות וצללים, טקסטורות, נקודות תאורה ועוד.
סוגים נפוצים של הדמיות אדריכליות.
הדמיות אדריכליות מסווגות לרוב ל -3 תת-סוגים: הדמיות חוץ, הדמיות פנים, ותוכניות מכר.
הדמיות חוץ הן תמונות בהן נקודת התצפית או זווית הצפייה ממוקמות מחוץ לבניין, ואילו הדמיות פנים הן תמונות בהן נקודת התצפית או זווית הצפייה ממוקמות בתוך המבנה. תוכניות מכר דומות לתוכניות אדריכליות, אך על ידי השמטת הסימונים האדריכליים ושימוש בצבעים וגרפיקה ממוחשבת, מצליחה הרבה פעמים תוכנית המכר להציג ולהנגיש את עקרונות ותכונות המבנה גם למי שאין לו רקע באדריכלות.
לימודים.
באופן מסורתי, נלמדו טכניקות טיוח בתרגול "כיתת אמן" (במוסדות כגון בית הספר לאמנויות יפות), שם הסטודנט עובד באופן יצירתי עם מנטור. אדריכלים עכשוויים משתמשים ברישומים שצוירו ביד, רישומי עט ודיו, ורישומי צבעי מים כדי לייצג את עיצובם עם חזונו של אמן. גרפיקה המיוצרת על ידי מחשב היא הדרך החדשה ביותר שמשמשת מאיירים אדריכליים.
מאיירים אדריכליים מקצועיים רבים הגיעו תחילה מלימודי אדריכלות, ואז עברו למקצוע ההדמיות עם התקדמות כישוריהם בעיקר באמצעות לימוד עצמי.
ישנם כיום בתי ספר המציעים לימודים לאנשי הדמיות מקצועיים. לרוב, התעודה הניתנת בסוף הלימודים היא מטעם בית הספר ואינה מוכרת כתעודה מטעם המוסד להשכלה גבוהה.
אווטאר - דמויות
(באנגלית: Avatar: the last airbender) היא סדרת אנימציה, ששודרה בניקלודיאון בין 2005 ל-2008. הסדרה מתרחשת בעולם בעל תרבות המזרח הרחוק שבו חלק מהאנשים מסוגלים לשלוט טלקינטית על ארבעת היסודות באמצעות תנועות של אמנויות לחימה. העלילה עוקבת אחר הרפתקאותיו של אווטאר אנג וחבריו, אשר מנסים להציל את העולם ולעצור את המלחמה עם אומת האש. להלן רשימה של רוב הדמויות בסדרה.
דמויות ראשיות.
אנג.
אָנג/Aang (זאק טיילר אייזן/תובל שפיר/לורן סביר) הוא הגיבור הראשי של הסדרה והאווטאר באותה עת.
אנג נולד במקדש האוויר הדרומי, שם גדל יחד עם שאר ילדי הנוודים. הנזירים הודיעו לו על זהותו כאווטאר בגיל 12, מוקדם בהרבה מהגיל הסטנדרטי של 16, מחשש ממלחמה העומדת לפרוץ. אחרי שנודע לו שעומדים לשלוח אותו למקדש האוויר המזרחי לצורכי אימונים, אנג ברח מביתו על גבי הביזון המעופף שלו, אַפָּה. בעת סופה קשה, השניים התרסקו אל תוך האוקיינוס ואנג נכנס למצב האווטאר ונותר קפוא בלב הים. 100 שנים אחר כך, קטרה וסוקה הוציאו אותו ואת אפה מהקיפאון. אירועי הסדרה עוקבים אחרי מסעותיו של אנג ברחבי העולם, תוך שהוא לומד לשלוט בכשפות מים, אדמה ואש, לפי סדר היסודות.