דניאל יהודה אלעזר (באנגלית: Daniel J. Elazar, 25 באוגוסט 1934 - 2 בדצמבר 1999) היה פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטת טמפל. מייסדו של המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה ונשיאו הראשון עד פטירתו ב-1999. יושב ראש האגודה הישראלית למדע המדינה ומזכיר האגודה האמריקאית למדע המדינה. נשיא הפדרציה היהודית - ספרדית האמריקאית. חבר מועצת יד ושם. מייסדם ועורכם הראשון של שני רבעונים חשובים, האחד במדע המדינה: "Publius: The Journal of Federalism" (נוסד ב-1970) והשני בחקר הפוליטיקה היהודית: "Jewish Political Studies Review". מגדולי המומחים בעולם לחקר הפדרליזם ומחברם או עורכם (לבדו או במשותף) של 81 ספרים, כמו גם מאות מאמרים, בעיקר בנושאי מדע המדינה, חקר הפוליטיקה היהודית, ארגונים יהודיים והמערכת הפוליטית בישראל. ספרו "Maintaining Consensus: The Canadian Jewish Policy Post War World" (נכתב יחד עם הרולד וולר) זכה ב-1991 בפרס הלאומי לספרים יהודיים.
קורות חיים.
אלעזר נולד ב-1934, במיניאפוליס, מינסוטה, בנם הבכור (מתוך שניים) של חנה (נטי) ואברהם (אלברט) אלעזר, צאצא לענף הסלוניקאי של משפחת אלעזר, משפחה יהודית - ספרדית מפורסמת. סבו, חכם יהודה אלעזר היה מנהיגה של קהילת יהודי מונסטיר בירושלים.
בשנים 1951–1954 למד וסיים תואר ראשון באוניברסיטת וויין סטייט במישיגן. בתקופה זו (1953) התפרסמו שני מאמריו הראשונים ב-"Detroit Jewish News". במקביל ללימודיו הוא גם עבד כספרן והמציא יחד עם אחיו דייוויד שיטה לקיטלוג ספרי יודאיקה. 15 שנים לאחר מכן הוא חיבר יחד עם אחיו ספר המתאר ומסביר את השיטה - (A Classification System for Libraries of Judaica" (1968".
למד וסיים תואר שני (1957) ושלישי (1959) במדע המדינה באוניברסיטת שיקגו. עבודת הדוקטורט שלו הייתה כעבור שלוש שנים (1962) לספרו הראשון - "The American Partnership: Intergovernmental Cooperation in the Nineteenth-Century United States".
עם סיום לימודיו החל אלעזר ללמד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. בתקופה זו (1961) הוא נישא להרייט (לבית פיינברג), אשתו ואם שניים משלושת ילדיו (הבת הבכורה מאומצת). בתקופה זו גם חלה בפוליו ומאז ועד פטירתו יכול היה ללכת רק בקשיים מתגברים, עד כי נאלץ להיעזר בכיסא גלגלים בשנותיו האחרונות.
בשנים 1963–1964 לימד באוניברסיטת מינסוטה ומ-1965 לימד כפרופסור למדע המדינה באוניברסיטת טמפל בפילדלפיה. במקביל להוראה באוניברסיטת טמפל לימד אלעזר, החל מ-1973 גם באוניברסיטת בר-אילן ברמת גן, יחסים בינלאומיים, היה בין מייסדי המחלקה למדעי המדינה של אוניברסיטה זו, כיהן שנים אחדות כראש המחלקה (1975–1979), ועמד בראש המכון לחקר הממשל המקומי (1973-1999). החל מאותה תקופה ועד פטירתו מלימפומה ב-1999 הוא גר ועבד בארצות הברית ובישראל במקביל.
ברנטה הוואית
ברנטה הוואית (שם מדעי: Branta sandvicensis) היא מין אווז מהסוג ברנטה האנדמי לאיי הוואי.
מאפיינים.
אורכה של ברנטה הוואית 41 ס"מ בממוצע ומשקלה 1.5-2.5 ק"ג בנקבות ו-1.6-3 ק"ג בזכרים. הברנטה בעלת ראש שחור עם מקור אפור ולחיים בצבע קרם היורד למטה עד הצוואר המפוספס. החזה ופלג הגוף העליון חומים והבטן אפורה. מלמטה היא מזכירה ברנטה קנדית עד הצוואר הצהוב. היא אכן קרובה יחסית לברנטה הקנדית.
הברנטה נפוצה בשדות המרעה שבהוואי וגם בשפכי נהרות ורמות עד גובה 2,400 מ'. היא הרביבורית וניזונה בעיקר מעשבים, עלים, דגנים שונים, זרעים ומפירות.
ברנטה זו נמצאת בסכנת הכחדה בטבע עקב הבאתם של מיני יונקים טורפים כמו נמיות, חזירים, חולדות וחתולים הפוגעים בביצים, באפרוחים ובאמהות. נותרו בטבע כ-25,000 פרטים ורובם מוחזקים בגני חיות ובאתרים סגורים.
סשה ברון-כהן
דרומורניטיים
דרומורניטיים (שם מדעי: Dromornithidae) הייתה משפחה נכחדת של עופות הקרובים לאווזאים שהיו חסרת יכולת תעופה. עופות אלה התקיימו בעידן הקנוזואיקון באוסטרליה.
ציפורים אלה היו ענקיות ונחשבו לחלק מהמגה-פאונה האוסטרלית. הדרומורניס ("Dromornis") הגיע לגובה 3 מטרים ושקל כ-650 קילוגרם - הגדול ביותר מבין האווזאים. הקטן מביניהם היה ה-"Barawertornis tedfordi" שהגיע לגודל של קזואר מודרני ושקל 80–95 קילוגרם.
היו להם רגליים גדולות וחזקות ומקורים מגודלים שהזכירו את עופות האימה. המדענים חלוקים האם היו אלה עופות טורפים שהשתמשו במקורם כדי להרוג טרף קטן, אוכלי נבלות, אוכלי כל או בכלל צמחוניים שניזונו מעלים ופירות גדולים. ואולם לחלקם היו מקורים קצרים הרבה יותר.
אוווזים עורבניים
תיק 3000
משפט קלרו
משפט קלרו הוא חוק פיזיקאלי המאפשר לחשב את המשיכה הכבידתית על פני השטח של ספרואיד מסתובב הנתון בשיווי משקל תחת השפעת השדה הכבידתי העצמי שלו והכוח הצנטריפוגלי. המשפט פורסם על ידי אלכסיס קלרו ב-1743 בחיבורו "Théorie de la figure de la terre, tirée des principes de l'hydrostatique" (תאוריה של צורת כדור הארץ, המתבססת על עקרונות ההידרוסטטיקה), אשר עיבד עדויות פיזיקליות וגאודזיות לכדי מסקנה שכדור הארץ הוא אליפסואיד פחוס.
הנוסחה של קלרו.
הנוסחה של קלרו לתאוצת הכבידה "g" על פני השטח של ספרואיד בקו רוחב φ, היא:
formula_1
כאשר formula_2 הוא הערך של תאוצת הכבידה בקו המשווה, "m" הוא היחס בין הכוח הצנטריפוגלי לכבידה בקו המשווה, ו-"f" הוא הפחיסות של חתך מרידיאני של כדור הארץ (חתך שנעשה לאורך קו אורך), שמוגדרת כ-:
formula_3
(כאשר "a" הוא חצי הציר הראשי ו-"b" הוא חצי הציר המשני).
זיו סואיסה
זיו סואיסה (נולד בשנת 1989) הוא מוזיקאי וזמר-יוצר מז'אנר האינדי רוק אלטרנטיבי יליד ישראל.
בשנת 2014, הוא הוציא את האלבום הקצר "The Seasick Squid" שנחל הצלחה רבה ברדיו 88FM בארץ ובאנגליה. הסינגל מתוך האלבום שנקרא כספיון אף נבחר לשיר השבוע בתוכנית של גדי ליבנה.
שנה לאחר מכן יצא לסיבוב הופעות עם הרכב ליווי אקוסטי יצר שיתופי פעולה עם זמרים אחרים ואף נבחר לנגן בפסטיבל אינדינגב שבדרום.
בימים אלה הוא עובד על אלבום החדש שמערב מוזיקת רוק אלטרנטיבית בשילוב עם מקצב אלקטרוני חדשני.
מיכאל גנור
מוזהב הקרניים
זלאטורוג (בסלובנית: Zlatorog; "מוזהב הקרניים") הוא בעל חיים מיתולוגי בעל קרניים מוזהבות המבוסס על צפיר האלפים או יעל האלפים השוכנים באלפים היוליאניים בסלובניה. הזלאטורוג הוא בלתי פגיע ועל פי האגדה מופקד על שמירת אוצרות הטבע. אם פוצעים אותו צומח פרח קסום שושנת טריגלאב מטיפות דמו הניגרות לארץ. לפרח זה תכונות ריפוי מיוחדות וביכולתו לרפא כל פצע.
קרוליין
צולל חלוד
ז'ולי פאייט
ז'ולי פאייט (בצרפתית: Julie Payette, נולדה במונטריאול קנדה, ב-20 באוקטובר 1963) היא אסטרונאוטית, מהנדסת ואשת עסקים, ששימשה כמושלת הכללית של קנדה, ה-29 במניין מאז איחוד קנדה. היא השתתפה בשתי טיסות של מעבורת החלל, STS-96 ו-STS-127, במהלכן שהתה בחלל כ-25 ימים.
השכלה וקריירה מוקדמת.
פאייט נולדה באוקטובר 1963 במונטריאול. היא למדה בבתי הספר מונט-סנט-לואיז ורג'ינה אסומפטה ובשנת 1982 סיימה את התיכון בבית ספר של תוכנית ה-International Baccalaureate במכללת האוקיינוס האטלנטי בדרום ויילס.
בוגרת תואר ראשון בהצטיינות בהנדסת חשמל מאוניברסיטת מק'גיל במונטריאול ב-1986, ולאחריו השלימה תואר שני בהנדסת מחשבים באוניברסיטת טורונטו, בשנת 1990.
בין השנים 1986–1988 עבדה פאייט בהנדסת מערכת עבור IBM בחטיבת ההנדסה בקנדה. בתחילת 1991 הצטרפה למחלקת התקשורת והמדע במעבדת IBM בציריך, שווייץ במינוי של מדען מבקר לשנה. בשנת 1992, לאחר חזרתה לקנדה, הצטרפה לקבוצת מחקר של בל-נורת'רן במונטריאול שחקרה ופיתחה מערכת זיהוי דיבור אוטומטית.
במהלך השנים 1988–1992 שרה במסגרת מקהלת מוזיקת הבארוק הקנדית טפלמוזיק (Tafelmusik).
כאסטרונאוטית.
פאייט נבחרה כאסטרונאוטית של סוכנות החלל הקנדית ביולי 1992, אחת מארבעה מתוך 5,330 מועמדים.
בשנת 1993 ייסדה את קבוצת העבודה לשילוב פעילות אנושית ורובוטית במסגרת תוכנית האסטרונאוטים הקנדית, ושימשה כמומחה טכני לקבוצת המחקר של נאט"ו במסגרת זיהוי ועיבוד קול.
לאחר האימונים וההכשרה הראשונית, עבדה כיועצת הנדסית למערכת השירות הרובוטית הניידת (שהחלק העיקרי בה הוא קנדארם2, הזרוע הרובוטית המהווה חלק מתרומת סוכנות החלל הקנדית לפיתוח תחנת החלל הבינלאומית).
במהלך האימונים וההכנות לטיסתה לחלל, היא למדה והשיגה רישיון טיס מסחרי וצברה 120 שעות כמפעיל מחקר במטוס מחקר עם ניסויי מיקרו-כבידה. בפברואר 1996 הוכשרה כטייסת על מטוסי סילון על מטוס האימונים של חיל האוויר הקנדי CT-114 Tutor. במהלך אימוניה בבסיס חיל האוויר הקנדי במוס ג'ו שבססקצ'ואן צברה למעלה מ-1,300 שעות טיסה ובתוכם כ-600 שעות טיסה על מטוסי סילון מתקדמים.
באפריל 1996 הוכשרה לצלילת מים עמוקים עד לחץ של 1 אטמוספירה.
באוגוסט 1996 עברה למרכז החלל ג'ונסון כדי להתחיל את האימונים כמומחה משימה לטיסת חלל במעבורת. לאחר שנת אימונים הוקצתה לעבוד על מערכת השירות הרובוטית, וסיימה את האימונים כאסטרונאוטית באפריל 1998.
בין השנים 1999 ודצמבר 2002 מונתה פאייט לייצג את האסטרונאוטים בדיוני פיתוח תחנת החלל הבינלאומית יחד עם סוכנות החלל האירופאית וסוכנות החלל הרוסית. במסגרת תפקידה היא פיקחה על פיתוח נהלים, אימות מכשירים וציוד שנועד לתחנת החלל הבינלאומית ושימוש האסטרונאוטים.
פאייט השתתפה בטיסות המעבורת STS-96 ו-STS-127 במהלכן שהתה במצטבר 25 ימים, 11 שעות ו-57 דקות בחלל.
STS-96.