ב-2007 דיבבה את ג'יזל הנסיכה בדיבוב ההולנדי של הסרט "מכושפת" ואת שלגיה בדיבוב של "שרק השלישי". בשנה זו גם שיחקה בסרט הקומדיה הרומנטית "Alles is Liefde", לצד קאריס ואן האוטן.
ב-2009 הופיעה בסרט "De Hel van '63" העוסק במסע 11 הערים.
היא הופיעה במספר מחזות זמר, בהם "טרזן" ו"היפה והחיה".
טלוויזיה.
ב-2006 הנחתה את "Idols", הגרסה ההולנדית של אמריקן איידול.
מ-2013 היא שופטת ב-"Got Talent" ההולנדית.
מ-2014 ועד 2016 היא הנחתה בגרמניה את התוכנית "The Voice Kids".
ב-4 בדצמבר 2019 הוכרז כי יאנזן תנחה את אירוויזיון 2020, ביחד עם אדסיליה רומבלי ויאן סמיט. לאחר ביטול האירוע בשל מגפת הקורונה, הנחתה את האירוע החלופי .
ב-22 במאי 2021 הנחתה את אירוויזיון 2021, ביחד עם אדסיליה רומבלי, יאן סמיט וניקי דה יאחר.
הבחירות לכנסת העשרים ושלוש
הבחירות לכנסת העשרים ושלוש התקיימו ב-2 במרץ 2020, ו' באדר ה'תש"ף, ותוצאות הבחירות קבעו את הרכב הסיעות בכנסת העשרים ושלוש. בוועדת הבחירות המרכזית לכנסת נרשמו להתמודדות בבחירות 30 רשימות מטעם 42 מפלגות, אך לבסוף התמודדו 29 רשימות כשמתוכן 8 בלבד עברו את אחוז החסימה, מספר המפלגות הנמוך ביותר שנכנסו לכנסת במערכת בחירות אחת.
הבחירות התקיימו לאחר שתי מערכות בחירות רצופות שלא הביאו להקמת ממשלה, והממשלה שכיהנה בעת הבחירות היא ממשלת ישראל השלושים וארבע שהוקמה אחרי הבחירות לכנסת העשרים.
שלא כנהוג בישראל לקיים את הבחירות ביום שלישי, בחירות אלו התקיימו ביום שני.
רקע.
לאחר הבחירות לכנסת העשרים ושתיים, לא הצליח אף חבר כנסת להשיג 61 ממליצים להטיל עליו את הרכבת הממשלה. ב־25 בספטמבר 2019 העניק נשיא המדינה ראובן ריבלין לבנימין נתניהו את המנדט להרכיב ממשלה, לאחר שנתמך בידי 55 חברי כנסת, לעומת 54 שתמכו בבני גנץ. ב־21 באוקטובר, לאחר שלא הצליח לקבל תמיכה נוספת מעבר ל-55 הממליצים המוקדמים (אשר כונו 'בלוק הימין'), הודיע נתניהו לנשיא כי לא עלה בידו להרכיב ממשלה. בעקבות הודעתו הטיל הנשיא את המנדט על בני גנץ ב־23 באוקטובר.
גנץ הגיע להבנות ראשוניות עם מפלגות השמאל, העבודה-גשר והמחנה הדמוקרטי, ללא חתימת הסכם קואליציוני, ובמקביל המשיך בניהול המשא ומתן עם הליכוד על "ממשלת אחדות", ובה ייצוג שווה לשתי המפלגות. במוקד המחלוקת בינו לבין הליכוד עמדה דרישתו לפירוק "בלוק ה-55" של מפלגות הימין והחרדים, וכן השאלה מי יכהן ראשון ברוטציה. כמו כן ניהל מגעים עם הרשימה המשותפת על הקמת ממשלת מיעוט בתמיכתם ובהימנעות ישראל ביתנו. ב־20 בנובמבר, בתום 28 הימים שניתנו לו, הודיע גם גנץ לנשיא שלא עלה בידו להרכיב ממשלה.
בכך החלה, בפעם השנייה בתולדות המדינה (הראשונה הייתה במהלך כהונת הכנסת השבע עשרה), תקופה בת 21 יום שבה על פי (סעיפים 9 ו-10), רשאים רוב חברי הכנסת לבקש מנשיא המדינה להטיל את התפקיד על כל אחד מחברי הכנסת שהסכים לכך. לאחר שתקופה זו התקרבה לסיומה מבלי שעלה בידי מי מחברי הכנסת לקבל את 61 החתימות הדרושות, הוחלט בהסכמת הסיעות הגדולות בכנסת ה-22, הליכוד וכחול לבן, שלא להמתין להתפזרותה של הכנסת באופן אוטומטי לפי סעיף 11 בחוק יסוד: הממשלה (דבר שקרה קודם לכן רק פעם אחת, בהתפזרותה של הכנסת השבע עשרה), אלא להביא לפיזורה על פי סעיף 34 ל. זאת בשל העובדה שהתפזרות הכנסת לפי חוק יסוד: הממשלה, הייתה מביאה לקיום הבחירות בפורים, וכן כדי לקצר את לוח הזמנים לבחירות.
ב־10 בדצמבר, יממה לפני תום תקופת 21 הימים, הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק לפיזור הכנסת ה-22. בהצעה נקבע כי הבחירות לכנסת ה-23 יתקיימו ביום שני, 2 במרץ 2020, ו' באדר ה'תש"ף. הבחירות נקבעו ליום שני על אף הנוהג המקובל לקיים את הבחירות בימי שלישי, בשל יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל שמקום קבורתם לא נודע שחל ביום שלישי אשר היה אמור-לכאורה להוות את מועד הבחירות.
הבחירות לכנסת התקיימו כשלוש וחצי שנים לפני מועדן המקורי (31 באוקטובר 2023, ט"ז בחשוון ה'תשפ"ד). מערכת הבחירות של הכנסת העשרים ושלוש הייתה הראשונה שמתקיימת לאחר שאף חבר כנסת לא הצליח להרכיב ממשלה.
ועדת הבחירות.
מערכת הבחירות מנוהלת על ידי ועדת הבחירות המרכזית, המורכבת מנציגי הסיעות היוצאות של הכנסת העשרים ושתיים בהתאם לגודלן היחסי, ובראשה עומד השופט ניל הנדל. ממלא מקומו הוא השופט עוזי פוגלמן.
בשל הקדמת הבחירות וקיצור תקופת הבחירות ממשך הזמן המינימלי ל-81 יום, הוועדה דרשה תוספת תקציבית.
ב-25 בינואר הורתה ועדת הבחירות לראש הממשלה להסיר פרסום המוגדר כתעמולת בחירות מדף הפייסבוק שלו.
פסילת רשימות ומועמדים.
הועדה פסלה מהתמודדות את שירן אסלן, מרשימת "קמ"ה - קידום מעמד הפרט", מאחר שהורשעה בעבירה עם קלון ונותרו יומיים לסיום תקופת המניעה שלה. בנוסף נפסל אחד מיושבי ראש מפלגת "עוצמה ליברלית-כלכלית", עמוס דב סילבר, שהורשע בעבירות החזקת סמים. כמו כן נפסלו 3 מועמדות מרשימת "קול הנשים", 3 מועמדים מרשימת "כח להשפיע" ומועמד מרשימת יהדות התורה.
ב-29 בינואר פסלה ועדת הבחירות המרכזית את מועמדותה של חברת הכנסת היבה יזבק בתמיכת נציגי הימין, כחול לבן והעבודה, ואת מפלגת "משפט צדק" שבראשות לריסה עמיר.
ב־9 בפברואר החליט בית המשפט העליון שלא לאשר את פסילת יזבק ברוב של חמישה מתנגדים מול ארבעה שתמכו בפסילה. כמו כן, בערעור שהוגש על החלטת הוועדה לפסול את מפלגתה של עמיר, ביטל בית המשפט את החלטת הוועדה.
הוראות שעה מיוחדות.
בבחירות אלו בוצעו בהוראת שעה מספר שינויים מיוחדים בחוקי הבחירות:
הסכמי עודפים.
חוק הבחירות לכנסת מאפשר חתימה על הסכם עודפים בין שתי רשימות.
הסכמי עודפים נחתמו בין:
היערכות המפלגות ויצירת הרשימות.
כחול לבן.
בראשות כחול לבן עמד חבר הכנסת בני גנץ ואחריו יו"ר יש עתיד יאיר לפיד, יו"ר תל"ם משה יעלון וח"כ גבי אשכנזי. ב־9 בדצמבר 2019 הודיע לפיד כי הוא מוותר על הרוטציה שהייתה לו עם בני גנץ, וכי גנץ יהיה מועמד המפלגה היחיד לראשות הממשלה בבחירות אלו. ראשי שלוש המפלגות השאירו את אותה הרשימה מהבחירות הקודמות, למעט חבר הכנסת גדי יברקן שהודח מהמפלגה עקב מגעים עם הליכוד. יצחק אילן הועבר למקום 45 ברשימה והחליט לפרוש.
הליכוד.
יו"ר הליכוד הוא ראש הממשלה המכהן בנימין נתניהו.
המפלגה רצה יחד עם מפלגת כולנו, בראשות יפעת שאשא-ביטון. יו"ר כולנו לשעבר, משה כחלון שעבר לליכוד, הודיע ב-12 בינואר על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
ב־26 בדצמבר התקיימו בחירות לראשות המפלגה בין ראש הממשלה בנימין נתניהו וחבר הכנסת גדעון סער. בחירות אלה הסתיימו בניצחונו של נתניהו.
לא התקיימו פריימריז לרשימת המפלגה. הרשימה הוקפאה ונשארה כמו בבחירות הקודמות, למעט הפרישה של כחלון והצבתו של ח"כ גדי יברקן במקום ה-20, לאחר שהודח מכחול לבן.
הרשימה המשותפת.
בראש הרשימה המשותפת (הרכב משותף של מפלגת חד"ש, בל"ד, רע"ם ותע"ל) עומד איימן עודה שהוא גם יו"ר מפלגת חד"ש. אחריו מטאנס שחאדה יו"ר בל"ד, אחמד טיבי יו"ר תע"ל ומנסור עבאס יו"ר רע"ם.
העבודה-גשר-מרצ.
ב-13 בינואר 2020 סיכמו מפלגות העבודה, גשר ומרצ על איחוד וריצה משותפת לצורך הבחירות במסגרת רשימת העבודה-גשר-מרצ.
העבודה.
בראש מפלגת העבודה עומד עמיר פרץ. הנהלת מפלגת העבודה החליטה פה אחד על המשך כהונתו של היו"ר פרץ גם בבחירות אלו, כמו כן הוחלט על המשך שיתוף פעולה עם מפלגת גשר של אורלי לוי-אבקסיס.
גשר
בראש מפלגת גשר עומדת אורלי לוי-אבקסיס. כהמשך לשיתוף הפעולה במסגרת העבודה-גשר מהבחירות הקודמות, גשר הצטרפה גם לרשימה המורחבת עם מרצ.
מרצ.
יו"ר מרצ הוא ניצן הורוביץ. הוחלט על פירוק המחנה הדמוקרטי, לאחר שיאיר גולן חבר למרצ, והופסקו שיתופי הפעולה עם התנועה הירוקה בראשות סתיו שפיר ועם ישראל דמוקרטית בראשות אהוד ברק.
סדר המועמדים ברשימת מרצ נשאר כפי שהיה בבחירות לכנסת העשרים ושתיים, ובתוך כך יאיר גולן שובץ ברשימה המאוחדת עם מפלגת העבודה וגשר במסגרת המקומות המיועדים למרצ. גם אמילי מואטי, שהתמודדה בעבר בפריימריז במפלגת העבודה, שובצה מטעמה של מרצ במקום ה-15 ברשימה המאוחדת.
ש"ס.
בראשות ש"ס עומד אריה דרעי. הרכב הרשימה נקבע על פי החלטת מועצת חכמי התורה, ונשאר כפי שהיה בבחירות הקודמות.
את הקמפיין של המפלגה ליווה הסלוגן "אריה צריך ביבי חזק" כפרפרזה לסלוגן הקודם של המפלגה "ביבי צריך אריה חזק". לראשונה התמקד הקמפיין של ש"ס גם בקרב חסידות חב"ד.
ישראל ביתנו.
בראשות ישראל ביתנו עומד אביגדור ליברמן. ועדה מסדרת קבעה את הרכב הרשימה לכנסת, ומחציתה הראשונה (עד מקום 14) נותרה זהה לרשימה הקודמת.
יהדות התורה.
בראש רשימת יהדות התורה עומדים יו"ר אגודת ישראל יעקב ליצמן ויו"ר דגל התורה משה גפני. הרשימה מורכבת מנציגי אגודת ישראל ודגל התורה, באותה מתכונת של הבחירות לכנסת ה-22.
את הקמפיין של אגודת ישראל ליווה הסלוגן "זכות הקיום" מתייחס להתקפות על הדת במדינת ישראל. ואת הקמפיין של דגל התורה ליווה הסלוגן "זה יהדות או כלום". הקמפיין נוהל בנפרד על ידי המפלגות המרכיבות את הרשימה, אגודת ישראל ערכה כינוסים בערים ברחבי הארץ בהם השתתפו אדמו"רים ורבנים חסידים ודגל התורה ערכה כינוסים במספר מקומות בהשתתפות הרב חיים קניבסקי ורבנים ליטאים נוספים.
לראשונה בתולדות המפלגה, הוקם מטה הציונות הדתית וקמפיין ייחודי לציבור זה, עם הסלוגן "ימין למהדרין"; הרב דוד חי הכהן מרבני הציונות הדתית הביע את תמיכתו במפלגה בפעם השנייה, לאחר שראשי יהדות התורה חתמו בפניו על מסמך המחייב שלא להסכים לוויתורים בשטחי ארץ ישראל, ותנאים נוספים.
ימינה.