מוזיאון &quot;קדם&quot; לארכיאולוגיה
המטה לבטחון שדרות
דרך ארץ פלישתים
אבן הזכרון לחייל האוסטרלי בקרית אונו
אבן הזיכרון לחייל האוסטרלי בקרית אונו
ריצ'ארד האקלוט
זכרון דברים
הנרי תומס באקל
דיקסון
השפלה השוויצרית
תכנית אלפא
הסכמי בן גוריון - ז'בוטינסקי (הסכמי לונדון)
ההתישבות הצ'רקסית ברמת הגולן
יוסוף אבו-דורה
פארק המדע קרית ויצמן
צ'רלס סטנלי
קדמה תל-אביב
פייטרו פראנקוילה
גלישה זויתית
צ'רלס רוברט אשבי
תכנית מקלין
תכנית גדס-אשבי
קבועים טריגונומטריים מדוייקים
תל-אביב (אונייה)
רשם אינטרנט איזורי
המוזיאון לארכיאולוגיה ואנתרופולוגיה של אוניברסיטת פנסילבניה
פרוייקט מזג האוויר
מגיפת הסדקים בשמשות של סיאטל
בית המדרש (קבצי מדרשים)
מדאם סי ג'יי ווקר
רינה דרורי
רינה דרורי (18 ביוני 1947 - 7 באוקטובר 2000) הייתה חוקרת ספרות ערבית ועברית של ימי הביניים ופרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
נולדה כרינה סוקוליק וגדלה בשכונת רחביה בירושלים, משפחתה הייתה מהמשפחות הוותיקות בשכונה. רינה התחנכה ב"גמנסיה העברית בירושלים" הייתה פעילה בתנועת הצופים בירושלים שם התיידדה עם יוני נתניהו (התכתבויותיהם מובאות בספר "מכתבי יוני"). סיימה תואר ראשון באוניברסיטה העברית ותואר שני באוניברסיטת תל אביב בהנחייתו של בנימין הרשב (הרושובסקי), שאף התפרסם בשנת 1980 בספר. את הדוקטורט שלה באוניברסיטת תל אביב קיבלה בשנת 1986. נושא עבודת הדוקטורט היה: "ראשית המגעים של הספרות העברית עם הספרות הערבית במאה העשירית" והמחקר נעשה בהנחייתו של פרופסור איתמר אבן-זהר. היא לימדה בוולפסון קולג' באוניברסיטת אוקספורד, באוניברסיטה העברית, ובאוניברסיטת תל אביב. החל משנת 1999 שימשה כפרופסור חבר. היא לימדה במחלקה לשפה ולספרות ערבית ונבחרה לכהן כראש בית הספר למדעי התרבות באוניברסיטת תל אביב. כתבה ערכים ב"אנציקלופדיה לספרות ערבית" וכן שירים שהתפרסמו בספר לזכרה שיצא לאור לאחר מותה. הייתה נשואה ליוסף דרורי, פרופסור חבר במחלקה ללימודי ארץ ישראל וערבית באוניברסיטת בר-אילן. נפטרה בתל אביב ב-7 באוקטובר בשנת 2000.
מדי שנה עורך בית הספר למדעי התרבות שבאוניברסיטת תל אביב יום עיון לזכרה, ומחלק פרס על תרומה ייחודית לחקר התרבות.
תרומתה למחקר.
במחקריה תרמה רינה דרורי תרומה חשובה להבנת תפקידה ותִפקודה של היצירה הספרותית הערבית והעברית בשדות התרבותיים הרחבים שאליהם השתייכה. כמו כן תיארה וניתחה את חשיבות המודלים הספרותיים הערביים (התימאטיים והצורניים כאחד) עבור יצרני התרבות העברית בקרב יהודי ארצות האסלאם בימי הביניים, תוך הדגשת חשיבותם של המגעים הבין-תרבותיים בתהליך זה. בתחום הספרות הערבית חקרה דרורי בין השאר את החריזה (בשירה ובפרוזה), המקאמה, בניית הקאנון הספרותי בתקופה העבאסית המוקדמת ומוסד החצר בתרבות העבאסית.
בניגוד לחוקרים רבים של התרבות הערבית והעברית בימי הביניים שהתמקדו בניתוח פילולוגי או טקסטואלי צר של יצירות, רינה דרורי לא הסתפקה בקריאה מדוקדקת של טקסטים בלבד, אלא פנתה מעבר לכך לעיגונם בקונטקסט התרבותי הרחב. זאת, תוך כדי דיון במודלים תרבותיים, דגמי התנהגות, מערכת הקשרים בין יצירות או אסכולות שונות בשדה מסוים ובין שדות שונים, בסוכנים התרבותיים (למשל משוררים, מתרגמים ומלומדים) ובאסטרטגיות הפעולה שנקטו בהם. כך למשל הראתה במאמר כיצד עוצב בתקופה העבאסית קאנון השירה הערבית של הג'אהליה (התקופה הקדם-אסלאמית) כתוצאה ממאבק בין סוכנים תרבותיים שונים, ובמאמרה המשותף עם גדי אלגזי על החצר, כיצד שימש המודל התרבותי של האהבה קוד לחיברות בני האליטה העבאסית.
ערכים שחיברה באנציקלופדיה לספרות ערבית.
הופיעו ב: Encyclopedia of Arabic Literature, J. Scott Meisami and P. Starkey, Routledge, 1998.
הערכים הם:
מדינות עולם שלישי
אקרומנטולה
ג'יימס פריין
ג'יימס פריין (באנגלית: James Frain; נולד ב-14 במרץ 1968) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
ביוגרפיה.
פריין נולד בלידס שביורקשייר, אמו הייתה מורה ואביו סוכן מניות. הוא למד משחק באוניברסיטת איסט אנגליה ובבית הספר למשחק Central School of Speech and Drama שבלונדון.
הופעת הבכורה שלו בקולנוע הייתה ב-1993 בסרט "ארץ הצללים" על חייו של הסופר ק.ס. לואיס, שבו צד את עינו של הבמאי ריצ'רד אטנבורו. על הבמה הופיע פריין עם הרויאל שייקספיר קומפני. הוא הופיע בסדרות הטלוויזיה "24" ו"פלישה". ב-2007 ו-2008 השתתף בסדרה "שושלת טיודור" בה גילם את דמותו של תומאס קרומוול. בין שאר הדמויות שגילם היו מרקוס יוניוס ברוטוס בסדרה "אימפריה" ואת דניאל בארנבוים בסרט קולנוע "הילרי וג'קי" על חיי הצ'לנית ז'קלין די פרה. ב-2010 הופיע בשובר הקופות "".
בתיאטרון הופיע פריין בברודוויי בהעלה מחודשת של המחזה "השב הביתה" מאת הרולד פינטר לצידם של איאן מקשיין, איב בסט, ראול אספרזה, ומייקל מק'קיין.
ראווה-רוסקה
ראווה רוסקה
אהבת הגורל
אהבת הגורל (בלטינית: Amor Fati) הוא מונח סטואיקני המתאר מישהו הרואה בעין יפה את כל מה שקורה לו, כולל ייסורים ואובדן, כחלק בלתי נמנע של המציאות שמובילה על פי השקפתו למטרה מסוימת.
מקור המונח.
מקור המונח חכמי האסכולה הסטואית בפילוסופיה היוונית שקראו לנו לא להיות מוטרדים במחשבות על העבר ולא לשגות בתקוות לעתיד, אלא לקבל את המציאות כפי שהיא:
דברים אלה תואמים את הבודהיזם. מימרא בודהיסטית מפורסמת אומרת כי צריך לחיות כאילו הרגע החשוב ביותר בחיינו הוא זה שבו אנו חיים כאן ועכשיו.
בפילוסופיה המודרנית.
מונח זה מופיע שוב ושוב בכתביו של הפילוסוף פרידריך ניטשה.
בספרו "המדע העליז", סעיף 276, הוא כתב:
בספרו "הנה האיש" 'מדוע אני כה חכם', סעיף 10 נכתב:
המשמעות שנותן ניטשה בספרו לביטוי זה (אהבת הגורל) היא כי על האדם לאשר מחדש, להסכים ולקבל את כל האירועים שקרו לו במהלך חייו ואת אלה שעוד יקרו לו, ולהגדיר באמצעותם את חייו כחייו שלו. להסכים שכל מה שקרה לו חייב היה לקרות על מנת שיוכלו אלו למסגר אפוא את חייו שלו. ובהתאם להנחת העבודה הזו אין זה מספיק להבין ולקבל שכל מה שקורה הוא הכרחי, אלא מוכרח האדם לאהוב את כל מה שקורה לו.
הוא מוסיף כי האדם לא יכול להיות בררן ולבחור רק באותם חלקים שבו ובחייו אותם הוא אוהב, אלא עליו לקבל גם את אותם חלקים בהם הוא לא בחר ושלא הייתה לו באמת יכולת בחירה בהם. יחד עם זאת ניטשה מתנגד לפטאליזם השולל לחלוטין קיום של בחירה חופשית.
מחשבתו של אנדרה קונט-ספונוויל - פילוסוף צרפתי בן זמננו - גם היא מסתכמת בקריאה להשלים עם המציאות כפי שהיא - מה שבא על ביטויו בביקורתו על התקווה: "לקוות קצת פחות, לאהוב קצת יותר" זה מה שלדעתו מהווה את המפתח לחוכמה.
המבורג (כדוריד)
המבורג (גרמנית: HSV Hamburg) הוא מועדון כדוריד מהעיר המבורג שבצפון גרמניה. המועדון מתחרה בליגה הגרמנית בכדוריד.
היסטוריה.
מועדון הכדוריד המבורג הוקם בשנת 1999 בשם "לובק" לאחר איחוד עם קבוצת באד שטראוק. בשנת 2002 האיחוד הסתיים, והמבורג הפכה להיות עצמאית בשמה הרגיל.
האיש הכי חשוב בקבוצה היה הנשיא שלה, אנדראס רודולף, שמילא תפקידו בשנים 2005–2011.
למטרת שיווק, ב-2002, נחתם חוזה עם קבוצת הכדורגל והאגודה של המבורג. בהתחלה רבים לא ידעו שהקבוצה שייכת לאגודת המבורג בכדורגל, אך לאחר מכן, עם שינוי סמל הקבוצה, הקשר הובן. רבים קוראים לקבוצה O2 המבורג, בעקבות שם האולם של הקבוצה.
הליגה הגרמנית בכדוריד.
בעונתה הראשונה של הקבוצה, 2002/2003, הצליחה הקבוצה להגיע למקום השמיני בליגה. עונה לאחר מכן, בעונת 2003/2004, הצליחה הקבוצה להגיע למקום החמישי בליגה, ולהגיע לגמר הגביע. בעונת 2004/2005 איכזבה המבורג והגיעה רק למקום התשיעי. בעונת 2006, הקבוצה סיימה במקום העשירי, אבל זכתה בגביע הגרמני וגם בסופר קאפ. שנה לאחר מכן, ב-2007, זכתה בגביע המחזיקות האירופי והייתה סגנית הליגה הגרמנית ואף הגיעה לחצי גמר הגביע. ב-2008, הגיעה לגמר הגביע הגרמני וסיימה כסגנית. באותה עונה הגיעה הקבוצה לחצי גמר ליגת האלופות. ב-2009, סיימה הקבוצה את העונה שוב כסגניתה של קיל, ושוב הגיעה לחצי גמר ליגת האלופות. ב-2010, זכתה בגביע גרמניה ושוב סיימה במקום השני בליגה הגרמנית. אולם בעונת 2011, לקחה הקבוצה לראשונה בתולדותיה את תואר האליפות, 3 ימים לפני המשחק האחרון בעונה.
בעונת 2010/2011 אנדראס רודולף, שהיה נשיא המועדון בשנים 2005–2011, התפטר. מחליפו היה מרטין שוואלב שמשמש כמנכ"ל וכנשיא הקבוצה. בעונת 2011/2012, מונה המאמן ג'נס האוסלר שהיה בעבר מאמן הנבחרת הצעירה בגרמניה, למאמן הקבוצה.
תארים.
2006, 2010.
2004, 2006, 2009, 2010.
סנטה קרוס
פירוש המילים סנטה קרוס בספרדית או סנטה קרוז בפורטוגזית (Santa Cruz) הוא "הצלב הקדוש". מקומות רבים בעולם מכונים בשם זה.
סנטה קרוז
אולג רומנצב
אולג איבנוביץ' רומנצב (ברוסית: Олег Иванович Романцев; (נולד ב-4 בינואר 1954) הוא מאמן כדורגל רוסי, הידוע בעיקר כמי שהוביל את ספרטק מוסקבה להישגים רבים ברוסיה ובמסגרות האירופאיות. כמו כן אימן את נבחרת רוסיה במונדיאל 2002 וביורו 1996.
הוא נחשב לאחד המאמנים הטובים ביותר בתולדות אליפות רוסיה. הוא זכה בשמונה אליפויות עם ספרטק בשנות ה-90 וזכה גם בגביע ברית המועצות, בשלושה גביעי רוסיה, שישה גביעי חבר המדינות, בנוסף הוביל את ספרטק לשלבים המאוחרים בתחרויות האירופיות. בהדרכת רומאנצב, ספרטק הגיעה לחצי גמר גביע האלופות, פעמיים לרבע גמר הטורניר, פעם אחת לחצאי גמר גביע אופ"א וגביע מחזיקות הגביע.
אדית שטיין