נולד בחסלביץ שבפלך מוהילב לרב ראובן כץ ולרייכל בתו של הרב אברהם יצחק משכיל לאיתן. למד בישיבת גרודנה ובישיבת מיר והוסמך לרבנות על ידי הרב אברהם צבי קמאי והרב אליעזר יהודה פינקל. כשאביו נסע לארצות הברית בשנת 1929 הוא מילא את מקומו כרב בסטוויסקי. בשנת 1933, שנה לאחר שעלה אביו לפתח תקווה להתמנות לרב המושבה, עלה גם הוא והתיישב שם. הוא עסק בהקמת מוסדות תורניים וביסוס ישיבת לומז'ה בפתח תקווה. במהלך המרד הערבי הגדול הוא עסק בגיוס נוער חרדי להגנה ועמד בראש הפלוגה הדתית של ההגנה בפתח תקווה. הוא אף החזיק סליק של נשק בביתו. עם הקמת צה"ל היה סגן ראש השירות הדתי ולאחר הכפפת השירות הדתי לרבנות הצבאית והתפטרות נתן גרדי מראשות השירות בעקבות זאת, נתמנה לראש השירות הדתי למשך מספר חודשים עד שהשתחרר בשנת 1950 בדרגת רב-סרן.
בשנת 1940 נכנס כחבר מועצת עיריית פתח תקווה מטעם רשימת החרדים ואגודת ישראל, תפקיד שבו כיהן במשך 15 שנים. במהלך תקופה זאת היה יושב ראש ועדת הביקורת העירונית. לאחר הבחירות לעיריית פתח תקווה בנובמבר 1950 ובמיוחד לאחר שבג"ץ פסל את בחירתו של פנחס רשיש לראשות העיר, פעל כץ להשפיע על מועצת גדולי התורה להוציא את החלטתה שאסרה על פועלי אגודת ישראל להצביע עבור מועמד שאינו דתי. בעקבות זאת, הציע הימין את כץ עצמו לראשות העיר, במסגרת הסכם רוטציה על פיה לאחר מספר חודשים תועבר ראשות העיר לידי עזרא איכילוב, אולם השמאל בתגובה גיבש הסכם דומה ומרדכי קראוסמן מונה לראשות העיר עד שהעביר לקראת סוף שנת 1951 את השרביט לידי פנחס רשיש.
עם שחרורו מצה"ל מונה למזכיר בית הדין הרבני בפתח תקווה וריכז באופן ארצי את הטיפול בעגונות. במאי 1962 זכה להוקרה מנשיא המדינה יצחק בן-צבי על פעילותו בתחום זה. כץ טיפל במגוון של מקרי עגינות, בהם בעלים שנטשו את נשותיהם, בעלים שהמירו דתם, טורקי שהתחזה ליהודי ולאחר שהתחתן ונולדו לו ארבעה ילדים חזר לטורקיה מבלי להודיע לאשתו, בעל שנאסר בכלא על סירוב לתת גט ונשים שהתחתנו עם אנשים הלוקים בנפשם. ניסיונו עם מקרים רבים של נשים שהתחתנו עם תיירים שהכירו במשך זמן קצר והתבררו כמעורערים בנפשם, הביא אותו להציע חוק שיחייב תיירים המבקשים להתחתן עם אזרחיות ישראליות להביא אישור רפואי על בריאותם הגופנית והנפשית. אחד המקרים המפורסמים בהם טיפל היה מקרהו של מרדכי לוק אשר ברח למצרים וריגל עבור המצרים נגד ישראל, תוך שהוא משאיר את אשתו העגונה בישראל. במהלך פעילותו פנה לרבנים במדינות המערב ובעקבות זאת מונו באנגליה ובארצות ברית רבנים מקומיים לטיפול בעגונות. הם הפעילו קשרים אצל ראשי מדינותיהם כדי שיפעלו למען העגונות. כך למשל נענה מזכיר המדינה האמריקני ג'ון פוסטר דאלס לבקשות שהופנו אליו והורה לשגריר ארצות הברית בתימן לסייע במציאת בעלים שהשאירו את נשותיהם עגונות בישראל. כן נעזר בתשלום שוחד לגורמים בארצות ערב ולבעלים עצמם כדי שיסכימו לתת גט.
בשנת 1960 הוא מונה לנשיא לשכת בני ברית "חבצלת השרון". בשנת 1961 היה פעיל למען הכרה בהשכלה רבנית של עובדי מדינה לצורך קביעת מדרגת השכר.
על שמו רחוב בשכונת הדר גנים בפתח תקווה. בתחילה נקרא הרחוב "מתיר העגונות" אולם בשנת 1997 הוא שונה ל"חסדי שמעון" לבקשת התושבים.
משפחתו.
נישא לחנה בתו של התעשיין אהרן שוואלב.
בנותיהם: יהודית ורדי, מרים ינקלביץ, חיה סלומון, דיצה הרצברג
קאלק-אלקליני
קאלק-אלקליני הוא מונח בפטרולוגיה המציין קבוצות של סלעי יסוד הנוצרים בסמיכות זה לזה ואשר הרכבם קשור במאפיינים גאוכימיים דומים. הבנת היווצרותם של סלעים אלה חשובה, משום שהם מרכיבים את חלקו העיקרי של קרום כדור הארץ ביבשות.
סדרת הקאלק-אלקלינים.
מגוון סוגי הסלעים בסדרות הקאלק-אלקליניות כוללים סלעים געשיים דוגמת בזלת, אנדזיט, דקיט וריוליט, וכן את מקביליהן הפלוטוניים גסי-הגרגר– גברו, דיוריט, גרנדיוריט וגרניט. סדרות אלה אינן כוללות סלעים תת-רוויים בסיליקה, בסיסיים או פראלקלינים.
מאפיינים גאוכימיים.
הנטיות הכימיות מאפיינות של הסלעים מסודרות בדרך כלל בסדרות: בסלעים געשיים מבזלת לריוליט, ובמקבילים הפלוטוניים מגברו לגרניט. ניתוח כימי מראה כי תכולת הסיליקה (SiO2) בסלעים מסדרות אלה נעה מ-50 אחוזים ממשקל הסלע בבזלת ובגברו עד כ-70 אחוזים בריוליט ובגרניט.
מיון ראשון של הסדרות וקביעת שמן נעשה ב-1931 על ידי המינרלוג הקנדי מרטין פיקוק (Martin A. Peacock, 1898-1950), במסגרת הצעה להבחין בין סדרות סלעים באמצעות התוויה של ריכוזי מרכיבים כימיים אחרים, כגון ריכוז הסיליקה. מיון זה כמעט שאינו מיושם כיום, אם כי שיטתו עדיין מעניקה תובנות חשובות.
בספרו "Igneous Rocks" משנת 1983 מסביר המינרלוג דניאל בארקר את הסכמה של פיקוק:
ברם, נעשה שימוש גם בקריטריונים אחרים על מנת להבחין בין סלעים מן הסדרה הקאלק-אלקלית לבין הסדרות התולאיטיות. בסדרות הסלעים הקאלק-אלקליניות יורד אחוז הברזל ככל שאחוז הסיליקה עולה. לעומת זאת, בסדרות התולאיטיות עולה אחוז הברזל ככל שאחוז הסיליקה עולה, סלעים עשירים בסיליקה נדירים יותר וריכוזי האשלגן בערכי סיליקה דומים, נמוכים יותר.
מאגמות קאלק-אלקליניות בדרך כלל מכילות מים, מחומצנות יותר ובעלות לחצי חמצן גבוהים יותר.
הקשר גאולוגי.
סלעים קאלק-אלקליניים נמצאים בדרך כלל באזורי הפחתה ונפוצים בקשתות איים, בפרט בקשתות געשיות הנמצאות מעל קרום יבשתי.
מקור פטרולוגי.
סלעים בסדרות אלה נחשבים קשורים זה לזה גנטית באמצעות גיבוש מפריט, והם נגזרים – לפחות באופן חלקי – ממאגמות בזלתיות או אנדזיטיות הנוצרות במעטפת כדור הארץ. נטיות בהרכב מוסברות באמצעות תהליכים מגוונים, ורבים מההסברים מתמקדים בתכולת המים ובשלבי ההתחמצנות של המאגמה. מנגנוני היווצרות מוצעים מתחילים בהתכה חלקית של חומר מופחת, בפרידוטיט מעטפתי שעבר המרה כימית בנוכחות מים ובנתכים שנגזרו מחומר מופחת. המנגנונים שהוצעו להתפתחות מאגמה קאלק-אלקלינית כוללים גיבוש מפריט, עירוב מאגמות בקרום היבשתי וערבוב עם תוצרי התכה חלקית של קרום יבשתי.
תסמונת מרטו-לאמי
תסמונת מרטו לאמי (באנגלית: Maroteaux–Lamy syndrome, MPS VI או Mucopolysaccharidosis type VI) היא מחלה תורשתית נדירה השייכת לקבוצת מחלות האגירה הליזוזומליות, אשר נגרמת מחסר באנזים ארילסולפטאז B. זוהי מחלה נדירה ושכיחותה מוערכת בין 1:238,000 ל-1:1,298,000 לידות. במאה ה-21 לא מאובחנים חולים במחלה זו בישראל.
תסמינים.
ילדים הלוקים בתסמונת מרטו-לאמי הם לרוב בעלי יכולות שכליות וקוגניטיביות נורמטיביות, אולם סובלים מסימפטומים פיזיולוגיים שונים בדרגות חומרה שונות, שמופיעים אחרי הלידה. בילדים הלוקים בתסמונת מרטו-לאמי המתקדמת במהירות (Rapidly Advancing MPS VI) הסימפטומים מתעוררים בגילאי 6–24 חודשים ובילדים הלוקים בצורתה האיטית של התסמונת עשויים לא להופיע סימפטומים עד גיל מאוחר.
ילדים החולים בתסמונת מרטו לאמי סובלים מעיוות בפנים ובגוף: גולגולת מוגדלת, אף רחב, לשון מוגדלת, מצח ועיניים בולטים, גמדות - גוף וגפיים קצרים, פרקי ידיים כפופים וטחול וכבד מוגדלים הם כמה מהסימנים הבולטים.
סימנים נוספים הם:
אבחון.
בשל השכיחות הנמוכה של מחלות MPS יש קושי באבחון תסמונת מרטו-לאמי. זיהוי החריגות מתבצע לרוב על ידי רופאי ילדים, אולם האבחון עצמו דורש בדרך כלל מעורבות של רופא המתמחה במחלות אגירה, לרוב גנטיקאי או מומחה למחלות מטבוליות. בשלב ההתחלתי נערכת בדיקת שתן המצביעה על הפרשה מוגברת של מוקופוליסכרידים אופייניים לMPS. בדיקת השתן מצביעה MPS ולא על סוג של MPS ולכן, אם מתקבלת תוצאה חיובית, הנבדק נשלח לבדיקה אנזימטית, אשר מודדת את רמת האנזים ארילסולפטאז B בתא עור או תא דם. רמה נמוכה של האנזים מצביעה על מרטו-לאמי.
בדיקה גנטית לנשאות מתבצעת בבני משפחה בריאים של אנשים המאובחנים כלוקים בתסמונת. אבחון טרום-לידתי מתבצע במקרה של הורים נשאים.
טיפול.
טיפול אנזימטי חליפי לתסמונת מרטו-לאמי פותח על ידי חברת ביומרין. הטיפול, המשווק בשם המסחרי נגלזיים (Neglazyme), אושר לשיווק על ידי הFDA בשנת 2005 ועל ידי הEMEA בשנת 2006 והוא כלול גם בסל הבריאות הישראלי. הטיפול הוכח כמשפר את יכולת ההליכה והטיפוס של החולים.
פרלייט
בראיין אינו
שמחה מנדלבוים
שמחה מנדלבוים (כתיב אחר: מנדלבאום; ט"ו בשבט ה'תרכ"ט, 10 בינואר 1869 – ה' באייר ה'תר"צ, 3 במאי 1930) היה איש ציבור ועסקן, מנכבדי ירושלים. ביתו, שלימים נודע כשער מנדלבאום, שימש בין השנים 1948 – 1967 כמעבר הגבול היחיד שבין שני חלקי ירושלים.
קורותיו.
נולד בטורוב (כיום בבלארוס), לרב ברוך מנדלבוים, חסיד קרלין ורבן של הערים טורוב, סטולין ומציוב. בשנת תרל"ד (1874) עלה עם הוריו ותשעת אחיו ואחיותיו לארץ ישראל והמשפחה התיישבה בירושלים. בשנת תרמ"ה (1885) לערך נסע לקוברין כדי לשאת לאישה את אסתר-ליבא, בתו של האדמו"ר מנחם נחום עפשטיין מקוברין. לפני עלייתם לארץ נסעו בני הזוג ללודז' ורכשו שם מכונות לסריגת גרביים, אותן הם הביאו לארץ, וסיפקו פרנסה לנשות היישוב הישן.
מנדלבוים פעל למען היישוב היהודי בירושלים, בפיתוח התעשייה ובהתיישבות. היה ממייסדי שכונת בית וגן בירושלים, וכמו כן ממייסדי המושבה כפר סבא. היה ממייסדי 'ועד האשכנזים' ומחברי 'ועד העיר' של יהודי ירושלים. היה מראשי עסקני הציבור שעסקו בסיוע לעניי ירושלים. בתקופת מלחמת העולם הראשונה היה ממייסדי ועד העזרה ליהודי ירושלים שעסק בחלוקת מזון וכסף לנצרכים. אשתו, כבת למשפחת אדמו"רים, נהגה לחלק ברכות לנשות ירושלים.