המאפיינים הספקטרליים של הסופרנובה השתנו לאורך זמן: בתחילה, היא אובחנה כסופרנובה מסוג II (אשר נגרמת על ידי פיצוץ כוכב ענק) עם קווי פליטה חזקים של מימן. אך מאוחר יותר, קווי המימן נמוגו והופיעו קווי הליום חזקים, מה שגרם לסופרנובה להיראות כסוג Ib. יותר מכך, השינויים בבהירות נראית SN-1993J לאורך זמן היו שונים מאלה שנצפים בסופרנובות מסוג II אך גם לא דמו לשינויים הנראים בסוג Ib. כתוצאה מכך, בסופו של דבר, היא סווגה כ-IIb – מחלקת מעבר בין הסוגים II ו-Ib. המסקנות המדעיות מתצפיות באירוע זה הציעו כי סופרנובות מסוגים Ib ו-Ic נוצרות למעשה מפיצוץ כוכבים ענקיים, בתהליך דומה לאלה שמתרחשות בסוג II.
פליטת קרינה מאבק.
רוב פליטת הקרינה מ-M81 בתחום התת-אדום מקורה באבק הבין-כוכבי, אשר מצוי בעיקר בזרועות הספירליות של הגלקסיה וקשור גם לאזורי יצירת כוכבים חדשים. ההסבר הכללי הוא שכוכבים כחולים חמים וקצרי חיים שמצויים באזורי יצירת כוכבים מחממים את האבק ומגבירים את פליטות התת-אדום מאזורים אלה.
סביבה גלקטית.
M81 היא הגלקסיה הכי גדולה בקבוצת גלקסיות שקרויה על שמה, קבוצת M81 ושכוללת גם את M82, NGC 3077 וכ-30 גלקסיות נוספות. המרחק בין השמש לקבוצה זו הוא כ-11.7 מיליון שונות אור, מה שהופך אותו לאחת הקבוצות הקרובות לקבוצה המקומית (שכוללת את גלקסיית שביל החלב). בין M81 לשכניה, M82 ו-NGC 3077, יש אינטראקציות כבידה, אשר גרמו ליצירת מבני גז בתוך הקבוצה על ידי 'גזילת' מימן מתוך הגלקסיות. יותר מכך, אינטראקציות אלה גם גרמו לחלק מהגז הבין-כוכבי ליפול לתוך M81 ו-NGC 3077, מה שהוביל ליצירת כוכבים רבים במרכזי גלקסיות אלה. M81 ו-M82 הן שתיים מתוך 12 גלקסיות גדולות אשר מקיפות את הקבוצה המקומית ומכונות "מועצת הענקים", האחרות הן מאפיי 1, מאפיי 2, IC 342, גלקסיית המחוגה, גלקסיית הפסל, M83, M94, M94, NGC 4945 וקנטאור A.
קבוצת M81, הקבוצה המקומית ועוד קבוצות וצבירים אחרים נמצאים בצביר העל המקומי שנקרא צביר-על הבתולה.
תצפית.
M81, M82 וכמה גלקסיות אחרות בקבוצת M81 ממוקמות כ-10° צפון-מערבה מדובהה (α בדובה הגדולה) וניתן לראות את שני האובייקטים באמצעות משקפת או טלסקופ קטן, אף על פי שצופה לא מיומן יתקשה למצוא אותן בתנאי תצפית לא אידיאליים. כדי להבחין במבנה הפנימי של M81, דרוש טלסקופ של 20 ס"מ או יותר.
סרט מוקומנטרי
Cirque Du Soleil
נציבות שירות המדינה
נציבות שירות המדינה היא יחידת סמך במשרד ראש הממשלה המופקדת על ביצוע מדיניות הממשלה בתחומי המינהל ומשאבי האנוש.
תפקידי הנציבות.
הנציבות הוקמה בשנת 1950 במסגרת משרד האוצר וכיום היא פועלת במשרד ראש הממשלה ומופקדת מטעמו על מגוון תחומי אחריות מנהלתיים, בהם:
הסמכויות של נציבות שירות המדינה נקבעו בסדרת החוקים חוק שירות המדינה וחוקים אחרים ובתקנות שירות המדינה ובתקנון שירות המדינה (תקשי"ר). בין יחידות המשנה של הנציבות נכללות: יחידת בחינות ומכרזים, יחידת תכנון ובקרה, בית הדין למשמעת של עובדי המדינה, האגף לשוויון מגדרי ואחרות.
נציב שירות המדינה.
בראש הנציבות עומד נציב שירות המדינה ולידו פועלת "ועדת שירות המדינה". נציב שירות המדינה מתמנה על ידי הממשלה ופטור מקיום מכרז. החל משנת 1993 נהגה המדינה למנות ועדה לבדיקת התאמת המועמד לתפקיד. בשנת 1999 חילקה ממשלת ישראל העשרים ושמונה את המשרות הבכירות הפטורות ממכרז, לכאלו הדורשות ועדת איתור וכאלו הדורשות ועדת מינויים. בהחלטה זאת נקבע שנציב שירות המדינה ייכלל במשרות הדורשות ועדת מינויים הבודקת את כישוריו של המועמד ואת התאמתו הכללית למשרה.
רפורמה בשירות המדינה.
על פי החלטת ממשלה 3993 מנובמבר 2011, על הנציבות הוטל ליישם רפורמה בתחום ההון האנושי בשירות המדינה. הרפורמה נועדה לחזק את משרדי הממשלה ויחידות הסמך, לשפר את יכולות נציבות שירות המדינה ולחזק את "עמוד השדרה הניהולי" בשירות המדינה. לאור זאת, במהלך חודש ספטמבר 2012 החלה עבודת מטה ליישום הרפורמה. נציבות שירות המדינה ביצעה מפגשים עם אנשי אקדמיה, כינוסים וקבוצת עבודה בהן השתתפו עובדים בכירים ממשרדי הממשלה השונים. בראשות ועדת הרפורמה עמד הנציב באותה עת, משה דיין; הראל לוקר, מנכ"ל משרד ראש הממשלה; דורון כהן, מנכ"ל משרד האוצר; קובי אמסלם, הממונה על השכר באוצר; גל הרשקוביץ, ראש אגף התקציבים; מלכיאל בלס, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה; אהוד פראוור, סמנכ"ל ממשל וחברה וכן ראש מטה יישום הרפורמה, רון צור, אשר ריכז וערך את הדוח.
ב-30 ביוני 2013 אימצה הממשלה את דוח הרפורמה בניהול ההון האנושי אשר הוגש לאישורה על ידי נציב שירות המדינה. תהליכי יישום הרפורמה החלו במהלך 2013, ונמשכו על-פי התוכנית שאושרה על ידי הממשלה עד שנת 2017 - בעת שפורק מטה הרפורמה. מאז, תהליכי היישום הוטמעו במבנה חדש בנציבות שירות המדינה.
בהמשך לפיילוט משנת 2017, הנציבות השיקה רפורמה שתעביר סמכויות קביעת תקנים של כוח אדם בשירות המדינה ממנה לכל הגופים הממשלתיים: משרדי הממשלה, יחידות הסמך ובתי החולים יוכלו לקבוע בעצמם משרות, תקנים, דרגות ומסלולי קידום. הגופים יחולקו ל-3 קבוצות מבחינת העברת הסמכויות: תקינה מלאה (כל הסמכויות עוברות), חלקית (רק חלק מהסמכויות עוברות) וקבוצה שתיוותר מחוץ לאצילת הסמכויות .
חוזים בשירות המדינה.
אגף משרדי הממשלה, בריאות וביטחון של נציבות שירות המדינה עובר ומפקח על כלל תיקי קליטות העובדים ביחידות משאבי האנוש של היחידות הממשלתיות ויחידות הסמך. בתוך כך על חוזי ההעסקה ותקני ההעסקה (שכל עובד נקלט על התקן הנכון והמשרה אליו הוא משויך, הצהרה על אי-העסקת קרובי משפחה), אישור אזרחות ישראלית או תושב קבע בעל היתר עבודה בישראל, סיווג פעילות מפלגתית, הצהרה בדבר העדר רישום פלילי, ויתור על סודיות רפואית, הצהרת סודיות ומניעת ניגוד עניינים (היתר למעסיק גישה להיסטוריה הרפואית של העובד, לצלם ולהקליט את העובד בזמן העבודה, כמו להשתמש בנתונים הביומטריים ונתוני הגלישה של העובד), אישור תואר או אישור הסמכה/תעודה מקצועית רלוונטית, הצהרה על ניסיון וותק - בצירוף אישורי העסקה הכוללים חלקיות משרה, תיאור משרה/תפקיד, ותקופות העסקה מדויקות חתומים על ידי המעסיק. במידה והדבר נדרש גם: אישור בקשה על עבודה נוספת/פרטית ותיאום מס מול ביטוח לאומי, שאלון אישי לצורכי קביעת התאמה ביטחונית לרמות סיווג ביטחוני, הצהרה אודות העדר הרשעה/הרשעות בגין עברות מין, הצהרה אודות העדר שימוש בסמים ואלכוהול, הצהרה אודות העדר הרשעה/הרשעות בגין מתקפות סייבר, אישור השתייכות לקבוצות מועדפות כמו: נכים (אישור נכות מביטוח לאומי), ערבים, דרוזים, בדואים, צ'רקסים, אתיופים וחרדים. כשלאחרונים תקנים קבועים וייעודיים בשירות המדינה.
מועדון הכדורגל מוסקבה
מועדון הכדורגל מוסקבה (ברוסית: Футбольный клуб Москва) הייתה קבוצת כדורגל מהעיר מוסקבה, בירת רוסיה.
דירוג השיא של הקבוצה בליגת העל הרוסית הוא מקום 4, בעונת 2007. הקבוצה הייתה קיימת כקבוצה מקצוענית מ-1997 ועד 2010, עת הודיעה על פשיטת רגל. מותג הקבוצה נרכש מחדש והייתה פעילה כקבוצת כדורגל חובבנית, שמרכז האימונים שלה נמצא ברובע צ'רטנובו במוסקבה. היא התמודדה באליפות העיר מוסקבה ובליגה הרוסית השלישית.
קבוצת הנוער של מוסקבה זכתה באליפות רוסיה בכדורגל לנוער בעונת 2004.
היסטוריה.
מאז שנת 1924 היה בעיר מוסקבה מועדון כדורגל שנתמך על ידי חברת הרכב זיל, שנקרא טורפדו מוסקבה.
באמצע שנות ה-90, כאשר התקדמה רוסיה כמו שאר מדינות היבשת בכניסת הכסף לכדורגל, לא יכלה זיל להרשות לעצמה להחזיק קבוצה בליגה הרוסית הבכירה. טורפדו מוסקבה נמכרה לחברת ענק, שהחזיקה בין השאר באצטדיון לוז'ניקי ועל כן עברה טורפדו לשחק במגרש זה.
מספר שנים מאוחר יותר, החליטה זיל כי ברצונה להקים קבוצה חדשה שתהיה בבעלות החברה ושתשחק באצטדיון טורפדו המסורתי והקימה בשנת 1997 קבוצה חדשה וכך היו בעיר שתי קבוצות שענו לשם טורפדו: טורפדו לוז'ניקי וטורפדו זיל. בשנת 2003 מכרה זיל גם את הקבוצה השנייה לחברת מתכת רוסית ששינתה את שם הקבוצה ל"טורפדו-מטאלורג". ביולי, 2004 עברה הבעלות על הקבוצה ידיים פעם נוספת, הפעם לעיריית מוסקבה שקראה לקבוצה בפשטות "מועדון הכדורגל מוסקבה". הקבוצה אירחה את משחקיה באצטדיון על שם אדוארד סטרלצוב בתקופת התמודדותה בליגת העל.
הקבוצה הגיעה לשיא הצלחתה כשסיימה במקום החמישי בליגה הרוסית ב-2005, במקום השישי ב-2006 וב-2007 הגיעה למקום הרביעי - מיקום השיא שלה. ב-2010 הקבוצה הכריזה על פשיטת רגל והיא הודחה מהליגה הרוסית מטעמים פיננסיים והורדה לליגה החובבנית.
הקבוצה הגיעה לראשונה בתולדותיה למפעל אירופאי כלשהו בעונת 2006, אז שיחקה בגביע האינטרטוטו ועברה בסיבוב השני את קבוצת MTZ RIPO מבלארוס אך הפסידה בסיבוב השלישי לקבוצת הרטה ברלין הגרמנית.
הקבוצה העפילה לגמר גביע מוסקבה לקבוצות חובבניות, אך הפסידה לקבוצה סטוליצה וסיימה במקום השלישי באליפות מוסקבה. ב-31 בדצמבר 2010, ראשי הקבוצה הודיעו רשמית על פירוקה.
זמן קצר לאחר מכן מותג הקבוצה נרכש מחדש והייתה פעילה כקבוצת כדורגל חובבנית, שמרכז האימונים שלה נמצא ברובע צ'רטנובו במוסקבה והתמודדה בליגה הרוסית השלישית.
כינויי הקבוצה.
הקבוצה מכונה, על ידי אוהדי הכדורגל והכתבים ברוסיה בשם "התושבים" (ברוסית: Горожане).
כמו כן, עד שנת 2010 היה לקבוצה כינוי נוסף, "הכובעים" (ברוסית: Кепки) שהתייחסה לכך שהקבוצה בבעלות ראש העיר דאז, יורי לוז'קוב, שהיה ידוע בשל הכובעים שנהג לחבוש כל הזמן.
פ.צ. מוסקבה
MTZ RIPO
אלצ'ה
שרון דן אדל