קונטרה־בסון הוא סוג הנמוך יותר מהבסון והוא א־טרנספוזיצי, כלומר מכוון עם פסנתר. הקונטרה־בסון נחשב גם כסבו של האבוב כיוון צליליו הנמוכים, לעומת האבוב שהוא יותר גבוה. בגלל צליליו הנמוכים של הקונטרה־בסון הוא נכתב במפתח פה ודו (וגם הבסון). האבוב, לעומתם, נכתב במפתח סול, בגלל צלילו הגבוה.
מידע על הקונטרה־בסון.
הקונטרה־בסון המודרני מיוצר לרוב מעץ המייפל, בעיקר ממינים חזקים וקשיחים. דגמים זולים יותר של הקונטרה־בסון, המיוצרים מפלסטיק קשיח, משמשים בעיקר נגנים מתחילים בשנות לימודיהם הראשונות. בעבר, יוצרו גם קונטרה־בסונים ממתכת, אך מאז 1889 הופסק יצור סוג זה לחלוטין.
הקונטרה־בסון הופיע לראשונה בצורתו המודרנית בשנת 1800, והוא אחד הכלים היחידים שלא שונתה צורת בנייתם באופן מהותי מאז המצאתם.
לקונטרה־בסון יש את היכולת להפיק צליל נמוך באוקטבה משל הבסון (אוקטבה נמוכה של הקונטרה־בסון, ואוקטבה אחת גבוהה יותר של הבסון), וההפרש ביניהם משפיע על הגוון של כל אחד מהם.
השתלבותו של הקונטרה־בסון.
הקונטרה־בסון, כשמו כן הוא - הכלי הנמוך ביותר בקבוצת כלי הנשיפה מעץ. מנעדו משתרע מתחום הבס. צליליו נכתבים במפתח פה או במפתח דו טנור. הקונטרה־בסון מתפקד כחוליה בהרכבים סימפוניים וקאמריים. בהרכבים ובאנסמבלים אלו הוא מנגן לרוב את תפקיד הבס, שהם תפקידים שונים משל הבסון.
בימינו קיימות שתי אסכולות עיקריות לבניית בסונים: האסכולה הצרפתית והאסכולה הגרמנית. כל אסכולה מייצרת בסונים משלה אשר גווניהם שונים ואיצבועיהם שונים.
קהל יראי השם
תת-מודול קטן
בתורת החוגים, תת-מודול קטן של מודול formula_1 מעל חוג formula_2, הוא תת-מודול formula_3 כך שלכל תת-מודול אמיתי formula_4, גם הסכום formula_5 אמיתי. במילים אחרות, לא ייתכן ש-formula_6 אלא אם formula_7. תת-מודול האפס הוא תמיד קטן, אבל הטרמינולוגיה עשויה להטעות: אם יש למודול תת-מודול המכיל כל תת-מודול אמיתי אחר, אז הוא קטן.
תכונות.
אוסף התת-מודולים הקטנים של מודול formula_1 סגור תחת "כלפי מטה" (כלומר, תת-מודול של תת-מודול קטן הוא קטן בעצמו), וגם תחת סכומים סופיים. אם formula_3 תת-מודול קטן של formula_1, אז הוא תת-מודול קטן של כל מודול המכיל את formula_1. הכיוון ההפוך נכון באופן חלקי מאד: אם formula_3 מוכל במודול formula_1 והוא קטן בסכום ישר formula_14, אז הוא קטן גם ב-formula_1. קטנות נשמרת תחת מנה בתת-מודול קטן, כלומר: אם formula_16 תת-מודול קטן של formula_1 המוכל בתת-מודול formula_18, אז formula_18 קטן ב-formula_1 אם ורק אם המנה formula_21 קטנה ב-formula_22.
התכונה של תת-מודול להיות קטן ניתנת לאפיון פנימי: formula_3 הוא תת-מודול קטן של מודול כלשהו, אם ורק אם הוא תת-מודול קטן בסגור האינג'קטיבי של עצמו.
סכום תת-המודולים הקטנים של formula_2, כמודול מעל עצמו, הוא רדיקל ג'ייקובסון של החוג. הרדיקל עצמו הוא תת-מודול קטן, ולפי הלמה של נקאימה formula_25 הוא תת-מודול קטן של formula_1 לכל מודול נוצר סופית formula_1.
דיאן ראדיץ'
דיאן ראדיץ' (בסרבית: Дејан Радић / Dejan Radić; נולד ב-8 ביולי 1980 באינג'יה שבסרביה) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת השוער.
קריירה.
ראדיץ' החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של פ.צ. רד. ב-2000 הוא התחיל לשחק בהרכב הקבוצה. בעונת 2003/2004 הושאל ראדיץ' למועדון ראדניצ'קי באוגרד. בינואר 2004 עבר לאלניה ולדיקווקז, שם רשם 26 הופעות.
בקיץ 2005 חזר לסרביה ושיחק במועדון וויבודינה נובי סאד במשך חצי שנה. בינואר 2007 עבר ראדיץ' לספרטק נלצ'יק שם שיחק 3 עונות ורשם 43 הופעות. בינואר 2010 חתם חוזה עם רוסטוב לשנתיים. במחזור השישי בעונת 2011/2012 נפצע קשה במשחק מול טרק גרוזני עקב התנגשות עם חלוץ טרק זאור סדאייב. בשל כך הוא נאלץ לעבור נפרקטומיה (כריתת כליה). בסוף חודש מאי הוא התחיל אימונים קלים, אולם מאוחר יותר החליט לפרוש ממשחק פעיל.
חייו האישיים.
ראדיץ' נשוי ואב לשני בנים ובת. אשתו דראגנה מאינג'יה, פרוור של בלגרד, שם הם הכירו ב-1998.
קונטרה בסון
תת אדומים
ג'ונו (גשושית)
ג'וּנוֹ (באנגלית: Juno) היא גשושית לחקר כוכב הלכת צדק, המהווה חלק מתוכנית הגבולות החדשים של נאס"א. ג'ונו שוגרה מנמל החלל קייפ קנוורל בפלורידה ב־5 באוגוסט 2011, על גבי משגר אטלס 5, והגיעה ליעדה ב־4 ביולי 2016.
שנתיים לאחר תחילת מסעה אל צדק, השתמשה ג'ונו בשיטת המקלעת הכבידתית כאשר חלפה על פני כדור הארץ במטרה להאיץ את מהירותה למהירות הנדרשת כדי להגיע לצדק. עם הגעתה אל ענק הגזים, נכנסה הגשושית למסלול קוטבי ואליפטי סביב צדק שאורך 53 יום. עקב חשש מתקלה במערכת ההנעה של הגשושית, נאס"א החליטה לא לבצע בעירה רקטית מתוכננת להכנסת הגשושית למסלול סופי וקצר יותר בן 14 יום. בסיום משימתה, הגשושית צפויה לבצע התרסקות מבוקרת אל תוך צדק, על מנת למנוע אפשרות שתתנגש באחד מירחיו ותגרום ל"זיהום" שלו בבקטריות מכדור הארץ.
משימת המחקר העיקרית של ג'ונו היא לחפש רמזים לאופן שבו נוצר צדק, לחקור את הרכבו הפנימי, את השדה המגנטי ואת תופעת זוהר הקוטב שלו, מה כמות המים האצורה באטמוספירה הפנימית יותר של צדק, ואיך מפולגת המסה בתוך כוכב הלכת. בנוסף תחקור ג'ונו את התופעות המטאורולוגיות והרוחות באטמוספירה של צדק, אשר יכולות להגיע למהירויות של כ־600 קמ"ש.
ג'ונו היא גשושית המחקר הראשונה שמשתמשת באנרגיה סולארית לחקר כוכבי הלכת החיצוניים. במהלך מסעה אל צדק, בינואר 2016, שברה את השיא של הגשושית רוזטה עבור החללית הרחוקה ביותר מהשמש שמשתמשת באנרגיה סולארית, כאשר הגיעה למרחק של כ־800 מיליון ק"מ מהשמש. במרחק של צדק מהשמש, 5.2 יחידות אסטרונומיות, קרינת השמש חלשה פי 25 מאשר בכדור הארץ, ולפיכך נזקקת הגשושית לשלושה לוחות סולאריים בגודל תשעה מטר כל אחד לקליטת האנרגיה הסולארית, שמורכבים באופן סימטרי בין צדי הבסיס המשושה של הגשושית.
שם הגשושית.
שם הגשושית לקוח משמה של האלה יונו (Juno) מהמיתולוגיה הרומית, מקבילתה של הרה מהמיתולוגיה היוונית. לפי מתכנני המשימה, בה אחד מיעדי המחקר הוא לחקור את מבנהו הפנימי של צדק מתחת למעבה העננים שמכסים את פניו, יש דמיון מסוים בינה לבין סיפור מיתולוגי שבו האל יופיטר, בעלה ואחיה של יונו, מנסה להסתיר את בגידתו ביונו באמצעות מעטה עננים. יופיטר (Jupiter) הוא גם שמו הלועזי של כוכב הלכת צדק.
לפי הסיפור המיתולוגי, נימפת המים איו שובה את קסמו של יופיטר והוא מתנה עמה אהבים. כדי להסתיר את מעשיו מיונו, הוא מפזר מעטפת של עננים (או לפי גרסה אחרת - הופך עצמו לענן). יונו, שחושדת במעטפת העננים הזו, מפזרת אותם ומצליחה לחשוף את התכסיס של יופיטר, גם לאחר שהוא הופך את איו לעֶגְלָה.
הסיפור מתואר באפוס מטמורפוזות מאת אובידיוס, ולהלן קטע חלקי מתוך תרגומו של יהושע פרידמן:
רקע היסטורי ופיתוח המשימה.
משימות קודמות לצדק.
מבין כוכבי הלכת שמחוץ למערכת השמש הפנימית צדק נחקר אולי יותר מכל גרם שמים אחר. צדק הוא ענק גזים וכוכב הלכת הגדול ביותר במערכת השמש ובשל כך מעורר עניין מדעי נרחב בנוגע לשאלות רבות, כגון אופן היווצרות מערכת השמש. סיבה נוספת למחקר הרב היא שגם גשושיות שלא נועדו לחקור אותו עברו במסלולו כדי לנצל את כוח הכבידה שלו על מנת להאיץ את מהירותן.
הגשושית הראשונה שחקרה את צדק והביאה צילומים ראשונים שלו הייתה פיוניר 10 בשנת 1973. אחריה ביקרו אותו גם פיוניר 11, וויאג'ר 1 ווויאג'ר 2, יוליסס, גלילאו, קאסיני וניו הורייזונס. גשושיות אלו השיגו מידע רב וחשוב אודות צדק אולם כולן, פרט לגלילאו, חלפו על פניו באופן שמכונה "יעף" (Flyby), ולא חקרו אותו ואת ירחיו ביסודיות.
כבר בשנות ה־60 הצבת לוויין סביב צדק הייתה יעד חשוב של נאס"א, ותצפיותיהן הראשונות של גשושיות הפיוניר היו חשובות בפיתוחה של משימה כזו, שכן הן גילו שחגורות הקרינה במגנטוספירה שלו - שפוגעות במכשור אלקטרוני - פחות חזקות מכפי שסברו קודם לכן, ושמשימה לשליחת מקפת לצדק אפשרית. המקפת "גלילאו" שוגרה לבסוף בשנת 1989 והיא, עד להגעתה של ג'ונו לצדק, הגשושית היחידה שהקיפה אותו (בין השנים 1995–2003). היא כללה גם גשוש קטן שנפל לתוך האטמוספירה של צדק וחקר אותה מבפנים.
אישור המשימה ופיתוחה.
במהלך שנות ה־90 הוצעו מספר משימות למחקר נוסף של צדק וירחיו. הרעיון לגשושית שתקיף את צדק במסלול קוטבי אקסצנטרי, בדומה למסלולה של ג'ונו, עלה כבר אז בהצעה שכונתה "צופה זוהר הקוטב של צדק" (Jupiter Auroral Observer). הצעה נוספת בשם "INSIDE Jupiter", שכללה שיגור מקפת לצדק, הגיעה לשלבים הסופיים בתחרות במסגרת תוכנית דיסקברי בשנת 2000, אך במקומה נבחרו המשימות "שחר" וטלסקופ החלל קפלר. בשנת 2003 פרסמה האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, לבקשת נאס"א, דוח בו המלצות למשימות שונות לחקר מערכת השמש במהלך העשור שבין 2003–2013. מבין המשימות שהוצעו בדו"ח הושם גם דגש על חקר צדק והוצעה בו משימה שכונתה "מקפת צדק קוטבית עם גשושי עומק" (Jupiter polar orbiter with deep probes).