Dongfeng Xiaokang C37 הוא מיקרו-פנים, גודל הגוף הוא: 4500 * 1680 * 2000/3050 מ"מ, הוא משתמש בעיצוב דלתות הזזה חד-צדדיות, ומספק מגוון פריסות מושב 5/7. מצויד במערכת חשמל 1.5L + 5MT, הוא יכול להפיק 112 כ"ס. המתלים של מקפרסון הקדמי וקפיץ העלה האחורי הם בעלי ביצועי נשיאה טובים יותר מהמתלה העצמאית.
הדגם החדש מבוסס על הגרסה הקלאסית, הוספת כוונון חשמלי חיצוני למבט אחורי, מפתח שלט רחוק, מכ"ם לאחור, מערכת הדמיה לאחור, והוספת מושבי עור, מסך שליטה מרכזי בגודל 8 אינץ', נעילה מרכזית שלט רחוק ותצורות אחרות מבפנים. ניתן לתאר את עליית המחירים של 1,000 יואן כתמורה מצוינת לכסף.
המכונית החדשה לא מצוידת בכריות אוויר ברכב, אלא רק מצוידת בתצורת בטיחות אקטיבית של ABS + EBD, שיש בה הרבה מקום לשיפור בטיחות הנהיגה.
דון אברהם שניאור
ערן ישיב
ערן ישיב (נולד ב-5 בספטמבר 1959) הואֿ כלכלן ישראלי, פרופסור לכלכלה בבית הספר לכלכלה ע"ש איתן ברגלס באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
ערן ישיב נולד בישראל בשנת 1959. העביר את רוב ילדותו בנסיעות עם משפחתו בעקבות עבודתו של האב, שמילא תפקיד בכיר בחברת אל-על. בנעוריו היה כתב בעיתון לנוער.
סיים תואר ראשון בפסיכולוגיה וכלכלה, תואר שני בכלכלה (1986) ודוקטורט (1996) בכלכלה, באוניברסיטה העברית. והתקבל כבתר דוקטורט ב–MIT תחת הנחיתו של פרופ' סטנלי פישר, לימים נגיד בנק ישראל.
ישיב מתמחה במקרו-כלכלה הקנתה לו שם בינלאומי בתחום של כלכלת עבודה, מדיניות מוניטרית ישראלית ועולמית. ישיב הוא מומחה בינלאומי לכלכלת אבטלה, פורץ דרך בחקר היחסים בין חברה לעובדיה וההשפעה על הון החברה, חיפוש והתאמה של עובדים. הוא חקר את החיתוכים שקיימים בשוקי העבודה, והצליח להראות איך הם משפיעים על רמת האבטלה במשק, ועל משתנים מאקרו-כלכליים אחרים. מאמרו The Determinants of Equilibrium Unemployment, AER 2000 הוא פורץ דרך בתחום.
במסגרת מחקריו בנושא שוק העבודה בישראל מתרכז ישיב עם ניצה קסיר קלינר מבנק ישראל, בבחינת שוק העבודה של נשים וגברים ערבים, ובמיוחד בהיבטים של השתלבותם במשק, דרך שוק העבודה, ליצירת גוף ידע גדול בנושאים אלה, שמשפיע על החלטות מדיניות בנושא. בין היתר היוו את התשתית, הטריגר והרקע לתוכנית החומש לסיוע לחברה הערבית - החלטת ממשלה 922.
ישיב היה ראש החוג למדיניות ציבורית באוניברסיטת תל אביב (2013-2012), ראש תחום מאקרו במרכז טאוב וראש התוכנית לכלכלה ולביטחון לאומי במכון למחקרי ביטחון לאומי (2018-2014), הוא היה יועץ במחלקת המחקר בבנק ישראל ולבנק המרכזי של אנגליה.
ישיב חבר בגופי מחקר מובילים בכלכלה כמו ZA, CEP, CfM, CEPR, CReAM. והוא פרופסור אורח באוניברסיטאות מובילות כמו
MIT, DELTA, Ecole Normale Superieure (Paris) HEC School of Business (Paris), NYU Stern School of Business, LSE and UCL.
דון בייר
דונלד סטרנאוף בייר הבן (באנגלית: .Donald Sternoff Beyer Jr; נולד ב-20 ביוני 1950) הוא פוליטיקאי, איש עסקים ודיפלומט אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השמיני של וירג'יניה. במחוז בחירה זה תחומים פרוורים רבים של וושינגטון די. סי. ובהם מחוז ארלינגטון ואלכסנדריה. בשנים 1990–1998 כיהן כסגן מושל וירג'יניה תחת המושל הדמוקרטי דאג וילדר (1994-1990) ולאחר מכן תחת המושל הרפובליקני ג'ורג' אלן (1998-1994). בשנים 2009–2013 כיהן כשגריר ארצות הברית בליכטנשטיין ובשווייץ.
ביוגרפיה.
ראשית דרכו.
בייר נולד בטריטוריה החופשית של טריאסטה שבצפון-מזרח איטליה, בנם של דונלד סטרנאוף בייר האב (2017-1924), קצין בצבא ארצות הברית ורעייתו, ננסי מקדונלד (נפטרה ב-1999). בייר הוא הבכור מבין ששת אחיו. הוא גדל בוושינגטון הבירה, שם הקים אביו רשת של סוכנויות רכבים. ב-1968 סיים את לימודיו בתיכון גונזגה קולג', וב-1972 סיים את לימודיו בויליאמס קולג' עם תואר ראשון בכלכלה. כסטודנט היה חבר באחוות פי בטא קפא. ב-1968 הוענקה לבייר מלגה נשיאותית, וזכה במלגת ההצטיינות הלאומית. בינואר 1971 סיים קורס חורף בדארטמות' קולג', ולמד באותה שנה במכללת ולסלי במסגרת תוכנית חילופי סטודנטים.
עם תום לימודיו הגבוהים החל בייר לעבוד בסוכנות הוולוו של אביו. ב-1986 קנה בייר ביחד עם אחיו מייקל את העסק מהוריהם, והקימו את סוכנות "בייר אוטומוביל" (Beyer Automotive). העסק התרחב לתשע סוכנויות בהן המותגים וולוו, לנד רובר, קיה, פולקסווגן וסובארו. בייר היה יו"ר המועצה הלאומית לייעוץ קמעונאות של וולוו. ב-2006 שימש כיו"ר איגוד סוחרי הרכב הבינלאומי אמריקאי. הוא כיהן כחבר במועצת המנהלים של חברת "דמוספייר אינטרנשיונל בע"מ" (.Demosphere International Inc), ספקית מובילה של תוכנת מדידה לכדורגל. במרוצת חייו היה בייר חבר בעוד עשרות מועצות מנהלים של חברות ותאגידים שונים.
קריירה פוליטית בווירג'יניה.
ב-1985 היה בייר המתאם של צפון מדינת וירג'יניה במטה הבחירות של ג'רלד בלילס לתפקיד מושל וירג'יניה. ב-1986 מינה בלילס את בייר למועצת התחבורה של קהיליית וירג'יניה, האחראית לפקח על מחלקת התחבורה של וירג'יניה. בייר נבחר לסגן מושל וירג'יניה ב-1989, כשהוא גובר בבחירות על מועמדות המפלגה הרפובליקנית אדווינה פ. דלטון, לשעבר הגברת הראשונה של וירג'יניה. הוא נבחר מחדש ב-1993 וגבר בבחירות על מייקל פאריס ברוב של 54% מקולות הבוחרים, כאשר הרפובליקנים ג'ור'ג אלן וג'ים גילמור נבחרו באותה הצבעה למושל וירג'יניה והתובע הכללי של וירג'יניה, בהתאמה.
הקשר ההדוק של פריס למנהיגים קיצוניים כמו ג'רי פאלוול מ"הרוב המוסרי", פט רוברטסון מ"הקואליציה הנוצרית" ופיליס שלאפלי מ"פורום הנשרים", כמו גם דבקותו בתנועת "קוויברפול" הובילו מספר רפובליקנים מובילים בווירג'יניה בהם ג'ון וורנר, חבר הסנאט של ארצות הברית מווירג'יניה, לתמוך בבייר ולא בפאריס. במהלך כהונתו כסגן המושל, שימש בייר כנשיא הסנאט בווירג'יניה, ועמד בראשותן של סוכנויות ממשל ונציבויות אחדות. הוא היה פעיל בקידום תעשיות ההיי-טק, והוביל את המאבק לביטול ההרתעות במערך המיסים של וירג'יניה בכל הנוגע למחקר ופיתוח היי-טק.
אחרי הפסדו בבחירות למושל וירג'יניה.
בייר היה מועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל וירג'יניה ב-1997, אם כי הפסיד בבחירות הכלליות לג'ים גילמור הרפובליקני. הוא כיהן כיו"ר מחלקת הכלכלה בוועדת הפעולה הפוליטית של מארק וורנר, "קדימה יחד", וכגזבר הלאומי בקמפיין הנשיאותי של מושל ורמונט לשעבר, הווארד דין. לאחר פרישתו של דין מהבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית 2004, שימש כיו"ר מטה הבחירות בווירג'יניה של מועמדי המפלגה הדמוקרטית לנשיאות, הסנאטורים ג'ון קרי וג'ון אדוארדס. בשנים 2007–2008, הוא תמך ופעל רבות למען מסע הבחירות של ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית. הוא מונה בידי הוועדה הדמוקרטית הלאומית לכהן בוועדת האישורים בכינוס הוועידה הלאומי. לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, הנשיא הנבחר אובמה ביקש מבייר לעמוד בראש צוות המעבר במחלקת המסחר של ארצות הברית, ובייר נענה בחיוב לבקשה.
שגריר וחבר בית הנבחרים.
אובמה מינה את בייר לתפקיד שגריר ארצות הברית בליכטנשטיין ובשווייץ ב-12 ביוני 2009. בדצמבר 2010 עורר בייר תשומת לב ציבורית כאשר דווחו ידיעות לפיהן הזהיר את ממשלת שווייץ שמא תעניק מקלט מדיני למייסד אתר ויקיליקס, העיתונאי ג'וליאן אסאנג'. במרץ 2013 קיבל בייר את פרס תומאס ג'פרסון מהארגון "אזרחים אמריקנים בחו"ל". הפרס מוענק על ידי המוסד ללא כוונות רווח מדי שנה כדי להכיר באנשי מחלקת המדינה של ארצות הברית שהעניקו שירות יוצא מן הכלל לאמריקנים מעבר לים. בייר עוטר בפרס על שארגן סדרת כינוסים בהן אזרחים אמריקאים המתגוררים מחוץ לגבולות ארצות הברית יכלו להשמיע דאגות וחוות דעת בפני פקידי מחלקת המדינה. הוא התפטר מתפקידו כשגריר במאי 2013.
ב-24 בינואר 2014 הודיע בייר על כוונתו להתמודד על מועמדות המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס השמיני של קהיליית וירג'יניה בבית הנבחרים של ארצות הברית. בחודש יוני גבר על עשרה מעמיתיו למפלגה ובחודש נובמבר, יום בחירות 2014 בארצות הברית, נבחר לבית הנבחרים האמריקאי עם 63% מקולות הבוחרים. הוא נבחר מחדש בבחירות 2016 ובבחירות 2018. במהלך הבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020, הביע את תמיכתו בראש עיריית סאות בנד, פיט בוטיג'ג'.
יחסי אלג'יריה–הוותיקן
יחסי אלג'יריה–הוותיקן הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית ובין קריית הוותיקן.
הייתה בעבר ובעיקר בראשית המאה ה-21 מתיחות בין שתי המדינות על רקע ביקורת מצד הוותיקן על אלג'יריה וההגבלות שהוטלו על קתולים באלג'יריה
עצמאות אלג'יריה.
במהלך מלחמת העצמאות של אלג'יריה בין השנים 1954–1962, קריית הוותיקן קיבלה את הכיבוש הצרפתי באלג'יריה ולא התבטאה בעד עצמאות אלג'יריה, על אף בקשותיהם של המורדים שזו תסייע במאמצי התיווך.
לאחר קבלת העצמאות עזבו רבים מהמתיישבים הצרפתים את המדינה. עם זאת, שמרה אלג'יריה על קשרים הדוקים עם צרפת והכס הקדוש, ואפשרה לכמרים הקתולים להמשיך ולשרת את הקתולים שהתגוררו במדינה.
יחסים רשמיים.