בית הדין הוקם במסגרת הוועד האולימפי הבינלאומי בשנת 1984. בשנת 1994 נטען במסגרת ערעור שהוגש על החלטת בית הדין כי הוא איננו גוף חסר משוא פנים. בפסק הדין קבע בית המשפט הפדרלי העליון של שווייץ כי בית הדין הוא מוסד בוררות לגיטימי, ועם זאת הצביע על הקשרים המרובים בין בית הדין לבין הוועד האולימפי הבינלאומי. בעקבות זאת נעשו בבית הדין רפורמות שונות על מנת להופכו עצמאי יותר מהוועד האולימפי הבינלאומי מבחינה ארגונית ופיננסית. הרפורמה המשמעותית ביותר הייתה הקמתה של המועצה הבינלאומית לבוררות בספורט (ICAS), שקיבלה לידיה את הפעלת בית הדין במקום הוועד האולימפי הבינלאומי. עם השנים ביסס בית הדין את סמכותו והמוניטין שלו כבית הדין הבינלאומי העליון לספורט.
בית הדין ממעט להתערב בהחלטות של שופטי ספורט אודות הישגים וניקוד במהלך תחרויות ספורט, ומתערב בהן בדרך כלל רק כאשר מצויה ראיה ברורה לכך שהשופטים פעלו בחוסר תום לב.
בית הדין נדרש מדי פעם לדון בסכסוכים בעלי מרכיב פוליטי. כך, בשנת 2006 קיבל בית הדין את טענתה של גיברלטר כי היה בסיס לבקשתה להתקבל כחברה באופ"א וכפה על הארגון להעניק לה חברות זמנית. עם זאת, בקונגרס אופ"א שנערך לאחר מכן נדחתה בקשת החברות של גיברלטר ברוב גדול בעקבות מסע שתדלנות של ספרד, וזאת על אף החלטתו של בית הדין. במקרה אחר, ב-2010, הובאה בפני בית הדין טענת התאחדות הכדורגל של צפון אירלנד כנגד פיפ"א על כך שלא מנעה מהתאחדות הכדורגל של אירלנד מלקבל ספורטאים שנולדו בצפון אירלנד ולא היה להם קשר דם עם הרפובליקה האירית. בית הדין קיבל את טענת פיפ"א וההתאחדות האירית כי הן יישמו את הכללים בנדון באופן תקין.
וילהלם לייבל
וילהלם מריה הוברטוס לייבל (בגרמנית: Wilhelm Maria Hubertus Leibl; 23 באוקטובר 1844 - 4 בדצמבר 1900) היה צייר ריאליסט גרמני, שצייר בעיקר דיוקנאות וסצנות מחיי האיכרים.
ביוגרפיה.
לייבל נולד בקלן. אביו היה מנהל מקהלת הקתדרלה. עד היותו לאמן, עבד לייבל כשוליית מסגר. בשנת 1861 עבר הכשרה אמנותית אצל הצייר הרמן בקר. בשנת 1864 עבר ללמוד במינכן. בשנת 1869 נסע לפריז ופגש את אדואר מאנה, אך נאלץ לחזור לגרמניה בשנת 1870 בשל מלחמת צרפת–פרוסיה. בשנת 1873 עזב את מינכן לאזור הכפרי של בוואריה.
הארמייה העשירית (האימפריה הגרמנית)
הארמייה העשירית הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית.
היסטוריה.
בסוף 1914 הוחלט בפיקוד הגרמני לרכז את המאמץ העיקרי בחזית המזרחית, ואילו בחזית המערבית להישאר בהגנה. בעקבות ההחלטה העבירו הגרמנים כוחות מהחזית המערבית לחזית המזרחית, ולצורך כך הקימו ב-26 בינואר 1915 את הארמייה העשירית בפיקוד גנרל הרמן פון אייכהורן שהיה אמור לפקד בתחילת המלחמה על הארמייה החמישית, אך נפצע קשה בתאונת רכיבה.
הארמייה שכללה את הקורפוס ה-21 ואת קורפוסי המילואים ה-38 וה-39, השתתפה בפברואר בקרב השני על האגמים המזוריים. באוגוסט 1915 השתתפה הארמייה במתקפה הגדולה של מעצמות המרכז שהביאה לנסיגת הצבא הרוסי מגליציה ופולין, וכבשה את וילנה. במרץ 1916 הדפה הארמייה את מתקפת אגם נארוץ' הרוסית.
לאחר שנחתם חוזה ברסט-ליטובסק, הועברו רוב יחידות הארמייה לחזית המערבית, ורק 6 דיוויזיות נשארו בארמייה ושימשו כחיל כיבוש בבלארוס.
ב-5 במרץ 1918 מונה גנרל פון אייכהורן למפקד קבוצת הארמיות אייכהורן ולמושל הצבאי של אוקראינה, ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל אריך פון פאלקנהיין שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.
לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה העשירית ב-6 בינואר 1919.
סדר הכוחות.
26 בינואר 1915.
בעת הקמתה ב-26 בינואר 1915, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
מורגנתאו
נחום תא שמע
ג'ויס
Hallelujah (שיר של פאניק! אט דה דיסקו)
Hallelujah הוא שיר של הלהקה האמריקאית פאניק! אט דה דיסקו. השיר יצא לאור ב-20 באפריל 2015 כסינגל הראשון מאלבום האולפן החמישי של הלהקה, "Death of a Bachelor". שיר זה הוא הסינגל הראשון שהוציאה הלהקה מאז עזיבתו של המתופף ספנסר סמית'. הקליפ לשיר פורסם ב-7 ביולי 2015.
השיר הגיע למקום ה-40 במצעד הסינגלים של ארצות הברית, בילבורד הוט 100, לאחר שמכר 71,000 עותקים, והיה להישג הגדול ביותר של הלהקה במצעד זה.
רקע.
בריאיון עם radio.com סולן הלהקה ברנדון יורי דיבר על השיר ואמר: "רציתי לדבר על משהו שעברתי בעבר, ויחד עם זאת להראות שזה בסדר להרגיש אשם על דברים מסוימים. רק צריך לקחת אחריות על העבר שלך ועל הדברים שעשית ולקבל את זה". בנוסף אמר יורי כי את השיר כתב מיד לאחר שהודיע לו מתופף הלהקה, ספנסר סמית', על כוונתו לעזוב את הלהקה.
דוני מיכוליאץ
דוֹנִי מִיכוֹלְיָאץ (נהגה כ: דוֹנִיִי, בקרואטית: Donji Miholjac, בהונגרית: Alsómiholjác - אלשומיהויָאץ) היא עיירה במזרח קרואטיה, השוכנת לגדות הנהר דראווה, בשטחי מחוז אוסייק-ברניה אשר בחבל סלאבוניה וסמוכה לגבול עם הונגריה.
היסטוריה.
היישוב מתועד לראשונה בכתובים מאמצע המאה ה-11 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. ב-1526 נכבש האזור על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) נכבשה העיר על ידי צבא ממלכת הבסבורג ונותרה בחזקת ההבסבורגים מתוקף הסכם קרלוביץ אשר חתם את המלחמה.
בהמשך, עבר האזור לחזקת האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בשטחי ממלכת יוגוסלביה.
באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית והעיירה דוני מיכוליאץ נכללה בשטחי מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה. לאחר המלחמה נכללה העיר בשטחי יוגוסלביה ובראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה, עברה העיירה לחזקת קרואטיה.
הקהילה היהודית.
הקהילה נוסדה במחצית המאה ה-19 וב-1860 הוקם בית הכנסת. בני הקהילה עסקו בסחר במזון ותוצרת חקלאית ומקצתם היו בעלי טחנות קמח וחוות חקלאיות. ב-1921 מנתה הקהילה 156 נפשות וב-1931 התגוררו בדוני מיכוליאץ 224 יהודים. מבחינה הלכתית, נסמכה הקהילה על רבני אוסייק ומהם ניתן לציין את הרב שמעון אונגר שכיהן מ-1901 ובמשך 36 שנים, גם כרבה של קהילת דוני מיכוליאץ.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיירה 173 יהודים, שהיוו כ-3 אחוזים מכלל האוכלוסייה. לאחר כיבוש יוגוסלביה הוחל ברדיפות יהודים. בני הקהילה הובלו למחנות ההשמדה ונרצחו.
קרל אנטון
מגדל עדן
מגדל עדן הוא גורד שחקים בתכנונו של האדריכל יגאל לוי שתוכנן להיבנות במרכז העיר ירושלים על שטחו של קולנוע עדן ההיסטורי במפגש הרחובות אגריפס ועליאש. תוכניתו האדריכלית של המגדל כוללת מגדל של 28 קומות לצד מבנה נמוך יותר ולמרגלותיהם ארקדה מסחרית המחברת בין המגדל לסביבתו המסחרית של מדרחוב אגריפס. בשטח המיועד לו כבר נעשים עבודות הכנה של חפירה ויציקת יסודות לחניון התת-קרקעי שיוקם תחת המגדל.
תכנון.
קולנוע עדן נבנה בשנת 1930 בסמוך לרחוב המלך ג'ורג', אגריפס ואליעש במרכז העיר ירושלים. החל משנות ה-70 הוגשו תוכניות להריסת מבנה הקולנוע ובנייה חדשה במקומו. תוכניות אלו קיבלו דחיפה עם סגירת בית הקולנוע בשנת 1990 שבעקבותיו הפך מבנה הקולנוע והמגרש סביבו לחניון.
לצורך תכנון המגדל נשכר בשנת 2007 האדריכל היהודי-אמריקאי דניאל ליבסקינד בשיתוף האדריכל הישראלי רני זיס.
תוכנית הבנייה במקום עברה גלגולים רבים מתוכנית לצמד מגדלים ועד מגדל יחיד ומנעד הקומות שאושר בוועדות התכנון נע בין 24 ל-29 קומות. ב-2012 אושרה תוכנית למגדל, שכללה מגדל בגובה 26 קומות בעל צורה עקמומית מעל כמה קומות מסד. התוכנית כללה שטחים למסחר, משרדים ומלונאות.
למרות אישור התוכנית, קודמה בשנים לאחר מכן תוכנית חדשה, ולבסוף אושרה בשנת 2015 תוכנית לבניית מגדל בצורת פירמידה בגובה 108 מטרים ובו 28 קומות (אף שתוכניתו המקורית של היזם הייתה לבניית מגדל פירמידה מחודדת שגובהו 165 מטרים). הבניין צפוי היה להכיל קומות מסחריות, בית מלון יוקרתי, דירות יוקרה, מסעדה ובראשו קומת תצפית. את התוכנית למגדל הפירמידה הכין האדריכל דניאל ליבסקינד בשיתוף האדריכל יגאל לוי.
ליבסקינד התייחס לצורת הפירמידה של הבניין ואמר
לאחר דיון בו הוצגו התנגדויות אישרה את התוכנית הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה של ירושלים.
במהלך התהליכים הסטטוטוריים הוצע באוקטובר 2016 לאפשר את הגבהת המבנה לגובה של כ-122 מטרים בתנאי שתוגש תוכנית מתוקנת על ידי היזם. אך בינואר 2017 נודע כי היזם נסוג מתוכנית הפירמידה, מכיוון שצורת הבניין לא מאפשרת לנצל באופן מיטבי את אחוזי הבנייה המותרים. במקום הפירמידה החלו בקידום תוכנית למגדל של 26 קומות על פי האישורים שנתנו לתוכניות ב-2012, תוך בחינה מחדש של עיצוב המגדל. בהמשך לכך אושרה תוכנית חדשה הכוללת 2 מבנים בגבהים שונים המחוברים ביניהם בארקדה מסחרית ומיועדים למגורים ומלון לצד שטחי מסחר. התכנון המחודש נוצר על ידי האדריכל יגאל לוי שקודם לכן היה מעורב בתוכניות "מגדל הפירמידה" על גלגוליו השונים. בנובמבר 2021, אושרה תוכנית חלופית להקמת שני בניינים (מגדל מגורים בן 28 קומות ומלון בן 12 קומות) המחוברים בארקדה.
מעבר לגבולות
גביע העולם בכדורגל 1930
גביע העולם בכדורגל 1934
גביע העולם בכדורגל 1938
גביע העולם בכדורגל 1950
גביע העולם בכדורגל 1954
גביע העולם בכדורגל 1958
גביע העולם בכדורגל 1962
גביע העולם בכדורגל 1966
גביע העולם בכדורגל 1970
גביע העולם בכדורגל 1974
גביע העולם בכדורגל 1978
גביע העולם בכדורגל 1982
גביע העולם בכדורגל 1986
גביע העולם בכדורגל 1990