בשנת 2000 יצא אלבומה השלישי של הלהקה, "אני זה לא אתה". באופן "רשמי", חברי הלהקה היו הפעם רק קרטס, שועלי ופרח, אך גם חיים לרוז ורע מוכיח ניגנו בחלק מהשירים. הצליל של האלבום היה שונה מאוד מהאלבומים הקודמים – היו בו הרבה פחות דיסטורשן, והרבה יותר קלידים ומקצבים אלקטרוניים. בנוסף, נראה כי שועלי וקרטס חילקו ביניהם באופן שוויוני את תפקידי הכתיבה והשירה. נראה שהכול פועל הפעם לטובת רעש – הלהקה נשמעה מגובשת מאי־פעם, הצליל היה קליל ונשא בחובו פוטנציאל להניב להיטים והביקורות שוב היללו. למרות זאת זכה האלבום לאדישות מצד תחנות הרדיו, מכירותיו נעצרו אחרי כמה אלפי עותקים והלהקה התפרקה.
בשנת 2001 ארבעת חברי ההרכב הראשון של רעש חברו לשם הופעה חגיגית לציון 13 שנה ("בר מצווה") לחברת התקליטים שלהם נענע דיסק. במעין מחווה לעצמם, הם ניגנו את שירי אלבום הבכורה בסדר הופעתם באלבום וגם הוסיפו שיר מוקדם שלא נכנס לשום אלבום, אך כאילו ניבא את סיפור הלהקה שמעולם לא התפשרה על עקרונותיה המוזיקליים בעבור הצלחה: "כֻּלָּם אוֹמְרִים לִי כָּל מִינֵי דְּבָרִים / אֲבָל אֲנִי לֹא שׁומֵעָ כְּלוּם / כִּי יֵשׁ לִי רַעַשׁ בְּתוֹךְ הָרֹאשׁ..."
חברי רעש המשיכו בפעילות מוזיקלית: שועלי וקרטס הוציאו אלבומי סולו וכל חברי הלהקה עסקו בהפקה מוזיקלית ובנגינה עם אמנים ישראליים שונים. בשנת 2018 נפטר קרטס ממחלת הסרטן.
בשנת 2019 יצא "בתוך הראש", אלבום כפול של הקלטות ישנות: "רעש 1" הקלטות מהופעה ב־1991, ו"רעש 5", הקלטות אולפן גנוזות מ־1995.
רעש, להקה
גנום האדם
גנום האדם הוא הגנום (סך כל המידע התורשתי) של מין האדם ("Homo Sapiens"). הגנום מופיע אצל כל פרט, ובכל גרעין תא בגוף, ארוז בצורה של 23 זוגות כרומוזומים: 22 זוגות אוטוזומליים וזוג כרומוזומי מין. כל זוג כרומוזומים כולל כרומוזום אחד שמקורו באחד ההורים, וכרומוזום שמקורו בהורה השני.
תכולת הגנום.
בגנום האדם ניתן להבחין ב-23 כרומוזומים מסוגים שונים: 22 הכרומוזומים האוטוזומליים, כרומוזום X וכרומוזום Y הייחודי לגברים. אורכם הכולל הוא כ-3 מיליארד בסיסים (נוקלאוטידים) (למעשה ה-DNA מסודר בדו-גדיל ולכן באופן מעשי ישנם כ-3 מיליארד זוגות בסיסים).
בכל תא בעל גרעין בגוף האדם קיים עותק כפול של הגנום (להוציא את זוג כרומוזומי המין השונים זה מזה אצל הגבר, שכן אז קיים עותק יחיד מכל סוג).
בין הכרומוזומים נכללים 22 כרומוזומים אוטוזומליים הומולוגיים (שני הכרומוזומים בכל זוג זהים מבחינת הגנים המצויים בהם ובמספר הבסיסים), שאינם תלויים במין האדם, ושני כרומוזומי מין המסומנים ככרומוזום X וכרומוזום Y. אצל גברים כל תא מכיל עותק אחד מכרומוזום X (שהורש מהאם) ועותק אחד מכרומוזום Y (שהורש מהאב). אצל נשים קיימים בכל תא שני עותקים של כרומוזום X.
מספר הגנים בגנום אינו ידוע בוודאות, ומוערך בין 10,000 ל-25,000. ההערכה של מספר הגנים פחתה בצורה משמעותית (מ-100,000) לאחר סיום פרויקט גנום האדם - פרויקט ריצוף 99% מכלל ה-DNA בגנום האדם, אשר התנהל במשך כעשור, והסתיים ב-14 באפריל 2003.
בשנת 2021 פורסם גנום מלא של האדם, ב 100% ללא כל חוסרים. ההכרזה הרשמית על כך הייתה ב-31 במרץ 2022.
שם הגנום המלא נקרא T2T-CHM13 הוא מחליף את הגנום הנוכחי GRCh38.
מרדכי (היהודי)
פרדס (יהדות)
בכתבי חז"ל, פרדס (כך, ולא בראשי תיבות) הוא כינויה של תורת הסוד היהודית, העוסקת במה שמכונה "סתרי האלוהות". בדרך כלל משמש השם לציון עניינים קבּליים. המקור המרכזי שעליו מתבסס השימוש בביטוי זה הוא הסיפור הידוע המצוי בתלמוד הקרוי "ארבעה נכנסו לפרדס".
הרמב"ם מזהיר ש. כוונת הדברים שאין לאדם להתעסק בעניינים אלה (המתחלקים למעשה בראשית ולמעשה מרכבה), עד שלא למד את כל ההלכה.
מקור המילה "פרדס" בשפה הפרסית, בפירוש הפשוט של פרדס – גן עצים. המילה חדרה הן לשפה העברית והן לשפות נוספות, כגון האנגלית, שבה קיבלה המילה "paradise" משמעות של גן עדן.
תורת הסוד היהודית.
תורת הסוד מתחלקת לשני חלקים: "מעשה מרכבה" – כינוי מקובל לתאולוגיה וסודות השמים, ו"מעשה בראשית" – סודות בריאת העולם ומדעי הטבע הנובעים מהם. הכוונה גם לפרשות המיסטיות המופיעות בספרי המקרא.
אצל הרמב"ם מורה המונח "מעשה מרכבה" על ענייני המטאפיזיקה, ו"מעשה בראשית" על מדעי הטבע. אצל המקובלים לעומת זאת מורים שניהם על סודות קבלה שונים.
על האיסור שבחשיפת סתרי תורה לרבים, והיתר ללמדם רק לתלמידים ספורים, נאמר במשנה במסכת חגיגה פרק ב':
סיפור "ארבעה שנכנסו לפרדס".
סיפור ידוע המופיע בתלמוד במסכת חגיגה (גרסה תמציתית שמורחבת בהיכלות זוטרתי מספרות ההיכלות והמרכבה) ובשינויים קלים בספר הזוהר (חלק ההיכלות דרשב"י), המספר על ארבעה שנכנסו לפרדס:
ארבעה חכמים גדולים מחכמי ישראל נכנסו לעסוק בתורת הסוד, ורק אחד מהם נכנס בשלום ויצא בשלום. באשר לאחרים – אחד מת, אחד נטרפה דעתו, והרביעי, אלישע בן אבויה, הנקרא מאז אירוע זה "אחר", "קיצץ בנטיעות", כלומר הפך לכופר בעיקרי האמונה היהודית. רק רבי עקיבא נכנס בשלום ויצא בשלום.
סיפור זה קיבל פרשנויות רבות לאורך השנים, הנוגעות לפשר "הכניסה לפרדס", וכן למהות כפירתו של אלישע בן אבויה. על פי המסופר בגמרא בהמשך (חגיגה ט"ו), הסיבה לכפירת אלישע האחר היא הפגישה עם המלאך מטטרון (חנוך, על פי הדעה המקובלת). אלישע חשב כי חנוך הוא במעמד זהה לזה של אלוהים וזו הייתה הסיבה לכפירתו (ביתר פירוט, אלישע מצא את מטטרון במצב של ישיבה והוא למד מרבותיו שאין אצל המלאכים מצב של ישיבה, על כן הסיק אלישע כי מטטרון הוא אל בפני עצמו). על כן העמידו את חנוך על רגליו והכו אותו שישים פולסא דנורא (שישים מכות מקל או הצלפות אש. סיבת ההלקאה הייתה כנראה על מנת להוכיח שמטטרון אינו אל אלא כפוף למרותו של אלוהים). לפי יוסף דן, הסיפור הזה הוא תגובה לכיתות גנוסטיות ולדמות הדמיורגוס בהן: בסיפור זה המקביל לדמיורגוס מזוהה עם מי שהיה בן תמותה (ולכן לא היה חלק מבריאת העולם) וכן מלאך אחר מלקה אותו מה שמראה שיש גבול לסמכותו.
פרשנות אחרת גורסת שאלישע בן־אבויה החל לכפור אחרי שראה אב ובנו מהלכים ונתקלו בקן עם גוזלים על אם הדרך. אמר האב לבנו להרים את הקן ולהחזירו לצמרת העץ. עשה הבן כמצוות אביו אך בדרך נפל מגובה העץ ומת. לאחר שראה שהבן מת בזמן קיום שתי מצוות ששכרן הוא אריכות ימים (כיבוד אב ואם ושילוח הקן) החל לכפור באמונתו (תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ל"ט, עמוד ב').
על פי פרופ' רחל אליאור, סיפור הלקאת המלאך מטטרון, בדומה לסיפורים דומים על גן עדן, הוא סיפור על מאבקי כוח. הסיפור בא להראות כי הסדר הישן, בו אנשים חיים לנצח וכהנים מקטירים קטורת לאלוהים, אותו מייצג חנוך, נגמר, ומעתה הרבנים הם הסמכות הדתית ונציגי אלוהים.
המונח כראשי תיבות - פשט, רמז, דרש, סוד.
מסורת, שמופיעה בתיקוני זוהר, דורשת את המילה פרדס כראשי תיבות של המילים פשט, רמז, דרש וסוד. ככל הנראה המקור לראשי תיבות אלו מופיע אצל ר' משה די לאון בשלהי המאה ה־13 (אשר יש המייחסים אליו את חיבור ספר הזוהר): בסדר זה, על פי פרשנות זו, על הלומד להתקדם בלימוד התורה – בתחילה עליו להתעמק בפשוטו של הכתוב, לאחר מכן להבין דברי רמז המצויים בו, לאחר מכן ללמוד דברי דרש, ורק בשלב האחרון (אליו מגיעים רק יחידי סגולה) הוא רשאי להתעסק בדברי סוד. בשל הסיבה הזו יש המקפידים בחוגים הדתיים למנוע לימוד קבלה ועיסוק בתורת הסוד לפני גיל 40.
רבדים אלו מכונים "ארבעת חלקי הפרדס":
מקבילה מעניינת מופיעה אצל כמה תאולוגים נוצריים בימי הביניים, שאף הם תיארו ארבע שיטות שונות של פרשנות כתבי הקודש:
ארבע שיטות הפרשנות הנזכרות כאן דומות או מקבילות ל: פרד"ס היהודי (פשט, רמז, דרש, סוד) ואז האנגוגיה "העולה כלפי מעלה" היא מקבילה של הסוד הקבלי. ואכן היו חוקרים (למשל עמוס פונקנשטיין במאמרו על הפרשנות הטיפולוגית בפירוש הרמב"ן על התורה) שטענו למקורה הנוצרי של האימרה הימי־ביניימית על ארבע דרכי הפרדס.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:מיסטיקה יהודית]]
[[קטגוריה:קבלה]]
[[קטגוריה:פרשנות המקרא]]
אחר
פוסט גרפיטי
מחוזות איטליה
עם אישור החוקה של איטליה בשנת 1948, קבע הפרלמנט את קיומם הזמני של מחוזות בעלי מעמד עצמאי ואוטונומי אשר תפקידם, לפי החוקה: להכיר, להגן ולקדם את עצמאות המחוז, לבזר בצורה המיטבית את שירותי המדינה במחוז ולאמץ את החוקים והתקנות המבססים את ביזור הסמכויות והאוטונומיה בתוכם, כלומר, לשמור על הקשר של המחוז עם שלטונות המדינה.
חמשת המחוזות המוכרזים: פריולי-ונציה ג'וליה, סרדיניה, סיציליה, טרנטינו-אלטו אדיג'ה (דרום טירול) וואל ד'אוסטה, הוכרו כבעלי אוטונומיה מיוחדת, המבוססת על רקע תרבותי שונה או על הימצאות מיעוטים חשובים במחוז. מחוזות אלו מתאפיינים לרוב בסממנים שאינם נפוצים, המעידים על הרגישות שננקטה בעת הגדרתם. כך למשל, למחוז טרנטינו (דרום טירול) ישנן שתי בירות, האחת למיעוט דובר האיטלקית והשנייה למיעוט הגרמני ולדוברי שפת הלדינית.
בכל מחוז ישנה מועצה נבחרת שבמסגרתה פועלת ה"Giunta Regionale" - הוועדה המבצעת - אשר בראשה עומד מושל המחוז (הנקרא "presidente", שמשמעו "נשיא"). הוועדה המבצעת מחויבת בהחלטות המועצה הנבחרת, וחובה עליה להתפטר אם היא נכשלת ביחסי האמון שלה מול המועצה.