אנטילופה זו הייתה קרובתם של הבובאל, הדאמאליסק והגנו המודרניים, אך הייתה גדולה מהם, הגדולה מכל הבובאלים, והגיעה לאורך 2.8 מטר, לגובה 1.4 מטר בכפתיים, ומשקלה הגיע ל-180–300 קילוגרם. ככל הנראה היא הייתה קרובה למיני הבובאל, והייתה בעלת מבנה קרניים הבולטות הפונות מעלה, ובעלות מבנה של נבל, המצוי אצל הבובאלים.
ייתכן שבהמה זו רעתה בסוואנות של הפליוקן והפליסטוקן בעדרים כמו הגנואים. היא חיה עד לתחילת ההולוקן, בתאריך משוער של 7,500 עד 5,500 שנים לפני הספירה. לא ברור ממה נכחדה, ייתכן שמציד אנושי או משינויי אקלימים.
השקמה
השקמה היא רשת של מקומונים שבועיים היוצאים כיום לאור מדי יום רביעי בערים חולון, בת ים, ראשון לציון ונס ציונה. בעבר יצאו מהדורות מודפסות גם ביישובי בקעת אונו, באר יעקב, וכן מהדורות לציבור החרדי ולציבור דוברי הרוסית. סך כל המהדורות יצאו יחדיו בתפוצה כוללת של רבע מיליון עותקים.
היסטוריה.
עיתון השקמה נוסד ב-1985 על ידי שאול הרשטט, איש עסקים ותושב חולון ויקיר העיר לשנת 2015. בעת הקמתו הופץ העיתון בחולון, ובהמשך הורחבה תפוצתו גם אל בת-ים ואזור השכנות. עם זאת, גם היום מזוהה העיתון במיוחד עם העיר חולון, זאת בין היתר באמצעות שמו אשר קרוי על עץ השקמה שמווה את אחד מסמליה של העיר.
בשנת 1999, חויב העורך שאול הרשטט, הכתב שמעון עשור, ראש עיריית חולון, מוטי ששון, משה רינת ושלמה ארז, לשלם פיצויים של 300 אלף שקל למשה רום, ראש עיריית חולון לשעבר, בגין פרסום לשון הרע. בעקבות כתבות שפורסמו במקומון בחודשים יוני וספטמבר 1993 בהם דברי השמצה נגד רום. ששון ורינת ערערו על פסק הדין לבית המשפט העליון, שקיבל באפריל 2002, בפסק דין תקדימי, את ערעורם. מאחר שרק צטטו מה שפורסם כבר בעיתון.
בשנת 2001 נרכש 'השקמה' על ידי רשת שוקן של קבוצת הארץ ומאז נמצא בבעלותה. במסגרת הרכישה אוחד "השקמה" עם המקומון "שתי ערים" של רשת שוקן שהופץ בחולון ובת–ים. במרץ 2005 אוחדו המערכות של "השקמה" ו-"ערים" ואוחד מותג "השקמה" עם מותג המקומונים "ערים" אשר פעל קודם לכן בראשון לציון, נס ציונה ובאר יעקב. מאז מופץ העיתון גם בערים אלה.
בשנת 2015 הופצו לעיתון מהדורה בשפה הרוסית ומהדורה לציבור החרדי בשם 'השקמה מהדרין'.
בספטמבר 2018, קבע יושב ראש ועדת הבחירות האזורית מרכז-דרום השופט אברהם טל, בעקבות תלונה שהוגשה לוועדה, כי מודעת בחירות מטעם ניסים גוזלן, ראש המועצה המקומית באר יעקב, שהופיעה על שערו של "השקמה באר-יעקב", לא נחזתה לידיעה עיתונאית. ושני ראיונות עם בכירים במועצה שהופיעו באותו מקומון היו פרסומים עיתונאיים לגיטימיים ולא תעמולת בחירות אסורה. זאת על סמך התקדים בה נקבע שהעיתון "ישראל היום" אינו כלי תעמולה של ראש הממשלה בנימין נתניהו.
העיתון כיום.
העיתון מופץ חינם מדי יום רביעי בתיבות הדואר של התושבים. הכנסותיו מגיעות מפרסומות של עסקים ומודעות של מכירות.
כל מהדורה נפתחת בכתבות חדשותיות אשר סוקרות את מצב העיר, לאחר מכן מובאים טור על פרשת השבוע, מדורי בידור ורכילות, מדור החוקר הפרטי, מדור הספורט וההורוסקופ.
כיום עיתון 'השקמה' מופץ בשלוש מהדורות:
עד שנת 2019 הופצו גם המהדורות:
עד שנת 2018 הופצו גם המהדורות:
עורכים ראשיים בעבר.
מיה מנע (2017-2020)
המעבר לדיגיטל.
כחלק מן צמצום העיתונות המודפסת בעולם והמעבר אל אתרי התוכן, השיקה רשת שוקן בשנת 2017 אתרי אינטרנט ויישומונים לכל המקומונים שלה. מהלך זה בא לאחר שנים רבות בהן כל עיתוני הרשת הופצו על הנייר בלבד.
כחלק מן המהלך, הושקו לעיתון השקמה שלושה אתרי אינטרנט: "השקמה חולון", "השקמה בת-ים" ו"השקמה ראשון- לציון". העיתונאית מיה מנע, שערכה בעבר מספר מקומונים ברשת שוקן, בהם "העיר בוורוד", מונתה לעורכת הראשית של שלושת האתרים בעת הקמתם. היא שימשה בתפקיד במשך שלוש שנים. בשנת 2021 החליף אותה אלעד ליפשיץ, עורך עיתון ואתרי "כל העיר" באזור ירושלים.
בשונה מן המהדורה המודפסת, אתרי השקמה מתעדכנים מדי יום בחדשות מקומיות. כמו כן קיימים בהם מדורים בנושאי נדל"ן, חינוך, תרבות ופנאי ודעות.
בשנת 2020 מוזגה מערכת אתר "ערים-רחובות" עם מערכת "השקמה".
ביוני 2021 הועברה הבעלות על מקומוני "השקמה" מקבוצת הארץ לידי אבי סולומון, לאחר שזה פרש מניהול רשת שוקן. באותו החודש, יצאו לאור המהדורות המודפסות האחרונות של "השקמה". מאז, כל הידיעות של הרשת מתפרסמות באתרי האינטרנט שלה בלבד.
רוסינגוריקס
רוסינגוריקס (שם מדעי: Rusingoryx) הוא סוג נכחד של אנטילופה מתת-משפחת הבובאלים, שחיה במישורי אפריקה במהלך הפליסטוקן בין 750,000 עד 700,000 שנים לפני זמננו. הסוג הוגדר לראשונה ב-1984 והוא כלל מין בודד - "Rusingoryx atopocranion".
הרוסינגוריקס היה כנראה דומה לגנואים המודרניים, אך בעל כיפת אף גדולה בהרבה ומוגבהת. צורת מבנה זה הזכירה מעט את מבנה החוטם של ההדרוזאוריים ששימשה להרשמת נקבות ולהרתעת יריבים, ואולי גם להשמעת קולות. הקרניים שלו היו נמוכות יחסית ומוקמו מצידי הראש, דומים לקרני גנו מודרני. גובהו הגיע למטר וחצי בצוואר ומשקלו ל-130 עד 250 קילוגרם.
הממצאים הראשונים של האנטילופה התגלו במשקעים על האי רוסינגה שבאגם ויקטוריה בקניה. שם הסוג קרוי על האי רוסינגה עם הסיומת: "oryx" - ראם. ממצאי העצמות נשברו בצורה הנראית כתוצאה מציד של שבטים אנושיים ציידים.
בשנת 2016 התגלו ממצאים של 26 פרטים מסוג זה, שהשתמרו בצורה טובה יותר.
Un banc, un arbre, une rue
"Un banc, un arbre, une rue" (בעברית: "ספסל, עץ, רחוב") היה השיר הזוכה בתחרות האירוויזיון של שנת 1971 בביצוע הזמרת הצרפתייה סברין, שייצגה את מונקו.
השיר הוא בלדה צרפתית קלאסית. המילים מתמקדות באובדן התמימות של הילדות, והאנשים שהולכים בעקבות חלומותיהם. שורות הפזמון אומרות: "לכולנו יש ספסל, עץ, רחוב / שם טיפחנו את חלומותינו / ילדות קצרה מדי".
ארבעה בחורים צעירים סיפקו קולות רקע לזמרת. בשבוע ההצגה של השירים, סברין שרה את השיר בכיכר ריקה במונטה קרלו, תחילה הולכת אל ספסל, אחר כך יושבת עליו, ולבסוף הולכת ומתרחקת מהמצלמה.
השיר קיבל 10 נקודות (המקסימום באותה עת) משש מדינות. הוא מחזיק בשיא של קבלת 10 נקודות ממספר מדינות הגדול ביותר באותה תקופה.
"Un banc, un arbre, une rue" בוצע שלישי בסדר השירים, אחרי "Marija L-Maltija" של מלטה בביצוע ג'ו גרץ', ולפני "Les Illusion De Nos Vingt Ans" של פטר, סו ומארק שייצגו של שווייץ. בסיום ההצבעה קיבל השיר 128 נקודות ודורג במקום הראשון מתוך 18.
סברין הקליטה את השיר בארבע שפות: צרפתית, אנגלית ("Chance in Time"), גרמנית ("Mach' die Augen zu (und wünsch dir einen Traum)"), ואיטלקית ("Il posto"). אף על פי שהייתה גרסה באנגלית, הביצוע הצרפתי הגיע לעשרת הגדולים במצעד הפזמונים בממלכה המאוחדת.
שנה לאחר מכן, ב-1972, זכתה בתחרות ויקי לאנדרוס שייצגה את לוקסמבורג עם השיר "Après toi".
את מונקו ייצגו באירוויזיון של שנת 1972 פיטר מקליין &amp; אן-מארי גודאר עם השיר "Comme on s'aime".
מיקלה אנדראולו
מיקלה אנדראולו (באיטלקית: Miguel Angel Andreolo Frodella; 6 בספטמבר 1912 – 14 במאי 1981) היה כדורגלן אורוגוואי-איטלקי, ששיחק בעמדת הקשר אחורי. זכה עם נבחרת איטליה במונדיאל 1938.
ביוגרפיה.
אנדראולו נולד ב-6 בספטמבר 1912, בדולורס שבאורוגוואי למשפחה בת 6 ילדים ממוצא איטלקי.
הוא שיחק במועדון האורוגוואי נסיונל, לפני שעבר לשחק באיטליה בקבוצה בולוניה שמהליגה האיטלקית הראשונה. אנדראולו זכה עימה בליגה ארבע פעמים עד שעזב אותה בשנת 1943. לאחר מכן שיחק עבור הקבוצות האיטלקיות לאציו, נאפולי, קטניה ופורלי.
בעקבות הצלחתו בבולוניה זומן אנדראולו לשחק בנבחרת איטליה על ידי מאמנה באותו הזמן, ויטוריו פוצו, והוא ערך את הופעתו הראשונה ב-17 במאי 1936 נגד אוסטריה. תוך זמן קצר הפך לחלק חשוב בנבחרת. הוא זכה עימה במונדיאל 1938 שנערך בצרפת, ונבחר להיות בנבחרת המצטיינת של הטורניר. את משחקו האחרון ערך אנדראולו ב-19 באפריל 1942, כשבסך ערך 26 הופעות בהן כבש שער אחד. לפני ששיחק בנבחרת האיטלקית היה אנדראולו חלק מנבחרת אורוגוואי וגם זכה עימה בקופה אמריקה 1935, אף על פי שלא רשם הופעה במדיה.
אנדראולו נפטר ב-14 במאי 1981, בפוטנצה שבאיטליה, בגיל 68.
Pacific Meridian
Pacific Meridian הוא פסטיבל הסרטים הבינלאומי של מדינות אסיה והאוקיינוס השקט (ברוסית: Меридианы Тихого), פסטיבל הקולנוע הבינלאומי של אזור אסיה-פסיפיק, המתקיים בכל ספטמבר מאז 2003 ב, רוסיה. בכל שנה הוא מפגיש יוצרי קולנוע מכ-108 מדינות; עם יותר מ-1,200 סרטים שמוגשים לתחרות מדי שנה.
הפסטיבל.
פסטיבל הקולנוע הבינלאומי "פסיפיק מרידיאן" הוא תחרות של סרטי באורך מלא וסרטים קצרים, פנורמה של הקולנוע העולמי, תוכנית של סרטים בהפקת רוסיה, סרטים קצרים, סרטים תיעודיים וסרטי אנימציה, רטרוספקטיבות של אמנים לקולנוע עולמי, סדנאות, כיתות אמן וכו'. אחד המאפיינים הבולטים העיקריים של פסטיבל הסרטים הוא ההתמחות בסרטים על האזור האסייתי-פסיפי. פסטיבל הקולנוע הבינלאומי של מדינות אזור אסיה והפסיפיק בוולדיווסטוק אורגן בשנת 2003 ביוזמת מושל מחוז פרימוריה, ס. דארקין. פסטיבל הסרטים נערך מדי שנה בספטמבר על ידי משרד התרבות של הפדרציה הרוסית ומינהל חבל פרימוריה.
בנוסף לתוכניות קולנוע פסטיבל הקולנוע יוצר תוכנית תרבותית שנתית. באופן מסורתי, התוכנית התרבותית כוללת:
מיקום.