למרות מאמציו של לארי לשכנע את חברו שכדאי להם לנצל את המצב וליהנות מביתו המפואר של ברני, לפחות לזמן מה, ריצ'רד הקפדן מתחיל להתקשר למשטרה, עד שהוא מבחין בהגעתה למסיבה של גוון סונדרס (קתרין מרי סטיוארט), מתמחה בחברת הביטוח של ברני. לארי מחביא את גופתו של ברני, חוזר למסיבה ורומז לאורחים כי ברני "שיכור מת". כעת, ריצ'רד סוף סוף חופשי לחזר אחר גוון, באין מפריע. לאחר שהמסיבה הסתיימה, גנגסטר מחבורתו של ויטו חולף על פני הבית, ומאחר והוא סבור כי ברני עדיין חי - הוא מזעיק את פולי. למחרת, לארי משחק מונופול עם הבוס המת, בחוץ על מרפסת. גוון מפתיעה את ריצ'רד, כאשר היא מגיעה למקום, על מנת להודות לברני כי העסיק אותה כמתמחה במהלך חופשת הקיץ שלה. על מנת להסתיר את הגופה מגוון, לארי מפיל אותה אל מעבר למעקה של המרפסת, אל חוף הים שמתחת. ללא ידיעתו, הגופה נוחתת על פולי, שעושה דרכו בהתגנבות אל הבית, על מנת להרוג (שוב) את ברני. פולי המופתע משוכנע שברני חי ותוקף אותו, אולם הוא מתעשת וחונק את ברני. כשהוא סבור כי חנק את ברני למוות, פולי בודק את הדופק של ברני ומשתכנע כי הוא מת.
לארי וריצ'רד מחליטים לבסוף להתקשר למשטרה ולדווח על מותו של ברני, אך במקום להתקשר הם בטעות לוחצים על כפתור במשיבון, ושומעים את השיחה של ברני עם פולי, בה נשמע ברני זומם את ההתנקשות בהם. הם מחליטים לעזוב את האי, ומנסים לעשות זאת תחילה באמצעות מעבורת, תוך כדי שהם גוררים איתם את ברני, המונח על כתפיהם על מנת להיראות כאילו הוא הולך ביניהם. הם מאחרים למעבורת ונשארים מאחור על הרציף, זאת בעוד פולי מבחין בהם, ונדהם למראה של ברני, הרץ לצד לארי וריצ'רד. פולי יוצא מדעתו, בגין שני ניסיונות רצח כושלים. לאחר מכן, לארי וריצ'רד מנסים להשתמש בסירת המנוע של ברני על מנת לעזוב את האי, אולם עד מהרה נגמר הדלק בסירה, והצמד שוחה בחזרה אל החוף, תוך שהם משתמשים בגופתו של ברני בתור מצוף.
כאשר השלושה חוזרים מן החוף אל הבית, גוון מבחינה בהם והולכת בעקבותיהם. בבית, גוון מתעמתת עם ריצ'רד, ודורשת לדעת את האמת. ריצ'רד ולארי נשברים, ומגלים לגוון את האמת. לפתע, פולי חוזר, כשהוא חושב שברני עדיין חי, ומיד יורה שש יריות לעברו, בפניהם של ריצ'רד, לארי וגוון. כאשר פולי לבסוף מבחין בהם, הוא מחליט להרוג גם אותם, אולם מגלה שאקדחו לא טעון. השלושה בורחים, כאשר פולי בעקבותיהם, עד אשר לארי מצליח להפתיע את פולי, לסבך אותו עם חוט הטלפון ולקשור אותו. המשטרה בסופו של דבר מגיע למקום, עוצרת את פולי בגין רצח ומוציאה אותו מהמקום בכותונת משוגעים, כשהוא ממשיך להתעקש שברני עדיין חי. בטרם הפרמדיקים מספיקים להעמיד את גופתו של ברני אל תוך אמבולנס, האלונקה שלו מתחילה להחליק במורד הטיילת, ובסופו של דבר - הגופה מושלכת אל החוף שוב. נער צעיר מגיע למקום ומתחיל לשחק בדלי על החוף ביחד עם ברני, כשהוא, למעשה, קובר אותו.
ביקורות ותגובות.
הסרט קיבל ביקורות שליליות באופן כללי ולציון 48% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 21 ביקורות.
בסדרת הטלוויזיה המצליחה "איך פגשתי את אמא", אחד המהלכים של ברני מהסדרה להשיג בחורה הייתה להעמיד פני מת בעוד חבריו סוחבים אותו ממקום למקום. המהלך נקרא "סוף שבוע אצל ברני".
בסדרת הטלוויזיה המצליחה "המשרד", נאלצים העובדים לספר סיפורי אבל אישיים, ואחד מהם מספר את עלילת הסרט כאילו הוא סיפור אישי.
אליעזר בן יצחק
מאיר בן שמואל
רבי מאיר בן שמואל מרמרו (ד'תת"ך, 1060 - ד'תתצ"ה 1135) היה מראשוני בעלי התוספות, תלמידו וחתנו של רש"י. נקרא "אבי הרבנים" כיוון שבניו היו רבנים חשובים.
חייו.
רבי מאיר למד בבית מדרשם של "גאוני לותיר", ובוורמייזא בבית מדרשו של רבי יצחק הלוי. כן קיבל תורה מרש"י שאף השיא לו את בתו השנייה, יוכבד. מנישואים אלו נולדו: שמואל (רשב"ם), יעקב (רבנו תם), יצחק (ריב"ם), ושלמה. בהמשך עבר לרמרו (הנקראת גם רומרוג) והקים שם בית מדרש.
בתו נישאה לרבי שמואל מויטרי, בנו של רבי שמחה בן שמואל, עורך "מחזור ויטרי", ובנם הוא ר"י הזקן, אף הוא מחשובי בעלי התוספות. רבי מאיר חי בעיר רמרו (Ramerupt) שבצפון צרפת.
רבי מאיר ואשתו יוכבד האריכו ימים, ככל הנראה, ונפטרו בשיבה טובה ברמרו בשנת ד'תתצ"ה (1135), כשיוכבד מקדימה את בעלה בחודשים מספר. מסיבה זו רבי מאיר נקרא בפי בני דורו "הישיש".
חיבוריו.
רבי מאיר כתב פירושים לתלמוד, שנקראו "תוספות", ואפשר לראות בהם התחלות לשיטת הלימוד של בעלי התוספות, בגלל הנטייה לקושיות ותירוצים יותר מאשר בפירושי רש"י.
קטע מפירוש שנכתב על ידי רבי מאיר ובנו הרשב"ם נדפס בתוך פירוש רש"י במסכת מנחות. שמו הוזכר בכמה מקומות על ידי בניו וכן במקומות נוספים בתוספות שלפנינו. פרופ' י"נ אפשטיין סבור כי הפירוש למסכת נזיר שהודפס בש"ס וילנא ויוחס לרש"י או לריב"ן, חתנו השני של רש"י, חובר למעשה על ידי רבי מאיר בן שמואל. אבל א"א אורבך חלק על זיהוי זה. רבנו תם מביא בספר הישר את הצעת אביו לתיקון נוסח תפילת "כל נדרי" כדי להתאימה להלכה.
לקריאה נוספת.
א"א אורבך, בעלי התוספות, ירושלים תשמ"ו, עמ' 41–45.
נעמי פרומוביץ'
נעמי פרומוביץ'-פנקס (נולדה ב-12 באפריל 1971) היא שחקנית ישראלית, זוכת פרס התיאטרון הישראלי.
קורות חייה.
נולדה וגדלה בבאר שבע, להורים שעלו מארגנטינה ומרומניה. בילדותה למדה מוזיקה. בגיל 13 קיבלה מאביה גיטרה והתחילה לשיר בחיק משפחתה. בין השנים 1984–1989 עסקה באתלטיקה.
בצה"ל שירתה בלהקת פיקוד מרכז, שם עבדה עם יאיר רוזנבלום ואיקה זהר, כעבור שנתיים וחצי השתחררה מהצבא עם רצון לעבוד בתחום המשחק.
בין השנים 1993–1995 למדה משחק בבית הספר למשחק "בית צבי", במהלך לימודיה הכירה את אופירה הניג ולאחר לימודיה החלה לעבוד לצידה. ב-1995 שיחקה בהצגה "בית ברנרדה אלבה" מאת פדריקו גארסיה לורקה שביימה אופירה הניג בבית צבי. הצגה זו הועלתה גם בפסטיבל הבינלאומי בשטרסבורג.
בתיאטרון.
בתיאטרון הספרייה: ב-1996 שיחקה בהצגה "הנס של אנטוניו הקדוש" מאת מוריס מטרלינק שביים מיטקו בוזקוב.
בתיאטרון החאן.
בתום לימודיה שיחקה במשך שמונה שנים בתיאטרון החאן. ב-1995 גילמה את אחות הכלה בהצגה "החתונה" מאת ברטולט ברכט שביימה אופירה הניג, ושיחקה בהצגה "יש מלחמה בחוץ" שכתב וביים אילן חזן. ב-1996 שיחקה בהצגה "הא הא" שכתב ריצ'רד אייר (על פי ספרה של ג'ניפר דאוסון) וביימה אופירה הניג, וגילמה את הנער בהצגה "אנה גלקתיה" מאת הווארד בארקר שביימה אופירה הניג. ב-1997 גילמה את רות בהצגה "הבתולה מלודמיר" מאת יוספה אבן-שושן שביימה אופירה הניג; גילמה את דוטי בהצגה "קילר ג'ו" מאת טרייסי לטס שביים בן לוין, וגילמה את אנטיגונה בהצגה "אנטיגונה" מאת ז'אן אנוי שביים גדליה בסר. על משחקה בהצגה אנטיגונה זכתה בפרס התיאטרון הישראלי לשחקנית המבטיחה. ב-1998 גילמה ילדה ונערה בהצגה "האישה מן הים" מאת הנריק איבסן שביים יוסי יזרעאלי; גילמה את ז'ולייט בהצגה "מידה כנגד מידה" מאת שייקספיר שביים גדי רול, וגילמה את אנג'לה בהצגה "נוף ילדות" מאת דניס פוטר שביים בן לוין. ב-1999 גילמה את הילד בהצגה "שמיים" מאת גלעד עברון שביימה אופירה הניג, וגילמה ילדה ונערה בהצגה "צל חולף" שכתב וביים מיכאל גורביץ. על תפקידה בהצגה "צל חולף" הייתה מועמדת לפרס התיאטרון הישראלי לשחקנית הטובה ביותר.
בשנת 2000 גילמה את נינה בהצגה "השחף" מאת צ'כוב שביימה אופירה הניג. ב-2001 גילמה את פטרה בהצגה "קריפס" מאת לוץ היבנר שביים גדי ענבר. ב-2002 גילמה את נעמי בהצגה "מילה של אהבה" שכתב וביים מיכאל גורביץ'.
בתיאטרון בית ליסין.
ב-2002 שיחקה בהצגה "מכתב לנועה" מאת גורן אגמון שביים איציק ויינגרטן. לאחר משחקה בהצגה זו טסה לטייל בהודו. כששבה לישראל, חזרה לשחק בבית ליסין וב-2005 גילמה את ג'וזי בהצגה "פלדה" מאת רונה מונרו שביים מיכה לבינסון; וגילמה את סופי, בחורה החולה בנרקולפסיה וכתוצאה ממנה היא מרבה להירדם במהלך היום בצורה המשבשת את שגרת חייה, בהצגה "ריגוש" שכתב וביים הלל מיטלפונקט. על תפקידה בהצגה זו זכתה בפרס התיאטרון הישראלי לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 2005.
בתיאטרון אנסמבל הרצליה.
ב-2003 שיחקה בהצגה "ים, יבשה, ים" שכתב וביים אייל דורון והייתה הפקה משותפת לתיאטרון צוותא ולאנסמבל הרצליה. ב-2007 גילמה צעירה יפנית בהצגה "גשם שחור" שכתב וערך שמעון בוזגלו ועיבדה, ערכה מוזיקלית וביימה אופירה הניג - הצגה זו הייתה קופרודוקציה עם תיאטרון חיפה. ב-2009 שיחקה בהצגה "עירם של האנשים הקטנים" - עיבוד של אייל דורון ואופירה הניג - שגם ביימה - לקובץ סיפורים קצרים מאת שלום עליכם בעל אותו השם שתרגם וערך בני מר. הצגה זו הייתה גרסה מחודשת עם שחקני אנסמבל הרצליה להצגה שהועלתה ב-2006 בתיאטרון החאן, והועלתה בתיאטרון העירוני בהיידלברג-גרמניה, ובמרכז האמנויות ברביקן, לונדון. באותה שנה גילמה את איפיגניה בהצגה "איפיגניה באוליס" מאת אוריפידס שביים יוסי יזרעאלי. ב-2010 גילמה את מַרְגָרִיטָה אִיבָנוֹבְנָה בהצגה "המתאבד" מאת ניקולאי ארדמן שביים אורי פסטר, ואת נטשה בהצגה "שלוש אחיות" מאת צ'כוב שביימה אופירה הניג. ב-2011 גילמה את פאולה בהצגה "דצמבר" מאת גווילרמו קלדרון שביים בן לוין. באותה שנה שיחקה בהצגה "איש ואישה אחת" שכתבו יוספה אבן-שושן, שמעון בוזגלו, ח'ליפה נאטור וטאהר נג'יב וביימה אופירה הניג. הצגה זו הועלתה בשיתוף תיאטרון חיפה והועלתה בפסטיבלים בינלאומיים בציריך, בזל ובליכטנשטיין. ב-2012 גילמה את יעל הזונה בהצגה "אברם" מאת דוד לוין שביים עודד קוטלר.