בשנות כהונתו פעל לאו לחזק את מעמד האפיפיור בכנסייה ואת מעמדו באימפריה הרומית. עד כהונתו הואצלו סמכויות רבות של האפיפיור לפטריארכים מקומיים. בתקופת כהונתו חיזק לאו את מעמד האפיפיור כראש הכנסייה, וכסמכות העליונה בתחום השיפוט הכנסייתי. כאשר הילריוס מארל הדיח את בישוף בזאנסון כלידונוס בגלל שהתעלם מבכירותו, כביכול, ובגלל שהתיימר לתואר מטרופוליטן של בזאנסון, הועלתה תלונה על כך בפני לאו. הלה פנה לקיסר ולנטיניאנוס השלישי וזה, לבקשתו, הוציא צו ב-6 ביוני 445 אשר הכיר בסמכויות האפיפיור (הבישוף של רומא) על יתר הבישופים, וזאת בשל חשיבות העיר רומא והיות האפיפיור יורשו של פטרוס הקדוש. צו זה הפך למעשה את פסיקת האפיפיור לחוק כנסייתי, ואת מעמדו כראש המערכת המשפטית הכנסייתית. הצו קבע כי כל התנגדות להחלטות האפיפיור תראה כבגידה, וכן הורה לראשי הפרובינקיות להשתמש בכוח ולהביא לרומא את כל מי שמסרב לציית לצו כנסייתי להגיע אל העיר. לאו השתמש בצו זה והביא לנישולו של הילריוס מארל מהזכות לקדש בישופים, לכנס ויעודים ולפקח על הכנסייה בפרובינקיה.
לאו שלח צווים לבישופים של קמפניה, פיקנום וטוסקנה בשנת 443 ודרש כי יצייתו להוראותיו, ובשנת 447 נזף בבישוף סיציליה על כך שמנהגי הטבילה שלהם שונים מהנחיות רומא.
בשנת 445 התפתחה מחלוקת בין לאו לבין דיוסקורוס מאלכסנדריה - הפטריארך של אלכסנדריה (האפיפיור של אלכסנדריה). לאו התעקש שמרכז הכנסייה צריך להיות ברומא, וזאת מאחר שמרקוס המבשר היה תלמידו של פטרוס הקדוש. דיוסקורוס ראה את מעמדם של מרקוס ופטרוס כשווה, ולכן מעמדו היה זהה, לפי עמדתו, לזה של לאו.
יוון ניצבה בין האימפריה הרומית המערבית לבין האימפריה הרומית המזרחית ולכן הן לאו והן פטריארך קונסטנטינופול ניסו להגביר את השפעתם בה. האפיפיור אינוקנטיוס הראשון יצר את תפקיד המטרופוליטן של תסלוניקי במטרה להגביר את השפעת כנסיית רומא ביוון. לאו כתב בשנת 446 לבישוף תסלוניקי, אנסטסיוס ונזף בו על התנהגותו כלפי בישופים מטרופוליטנים אחרים שהיו כפופים לו.
בועידת אפסוס השנייה שנערכה ביוזמת תאודוסיוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית בשנת 449, קראו נציגיו של לאו את ה"טומה" (בלטינית: Tome) - ה"מכתב" שהופנה לארכיבישוף פלביאנוס מקונסטנטינופול, הוועידה התעלמה מהמכתב.
במטרה להגביר את השפעתו במזרח, יזם לאו את ועידת כלקדון - ועידה אקומנית של הכנסייה שנערכה בין ה-8 באוקטובר וה-1 בנובמבר 451, בעיר כלקדון שעל הגדה המזרחית של הבוספורוס. הוועידה נערכה לאחר מותו של הקיסר תאודוסיוס השני (בשנת 450) ובהיעדר השפעתו והתנגדותו נשמעו נציגיו של לאו בוועידה, ומכתבו מוועידת אפסוס השנייה. נציגיו של לאו התקבלו בכבוד גדול, ואחד מהם היה לנשיא הכבוד של הוועידה. הוועידה קיבלה את עמדתו של לאו, שללה את הדוקטרינה המונופיזיטית, ופרסמה את צו כלקדון שפירט את אנושיותו המלאה ואלוהותו המלאה של ישו, הצלע השנייה של השילוש הקדוש.
במעשיו הצליח לאו להנחיל את דוקטרינת עליונות פטרוס הקובעת את עליונותו של בישוף רומא (האפיפיור) על יתר הבישופים והארכיבישופים.
הפגישה עם אטילה ההוני.
המשך היחלשותה של האימפריה הרומית המערבית נתן ללאו הזדמנות להגביר את עוצמתו הפוליטית. בשנת 452 פלש אטילה מלך ההונים לאיטליה ואיים לכבוש את העיר רומא.
הקיסר ולנטיניאנוס השלישי שלח שלושה נציגים לשאת ולדון עם אטילה: גנאדיוס אוויאנסו, טריגטיוס ולאו. בעקבות המשא ומתן נסוג אטילה מרומא.
נסיבות הנסיגה אינם ברורות וככל הנראה הוצעו לאטילה סכומי כסף גבוהים בתמורה לכך שלא יבזוז את העיר, לצד העובדה שחייליו של אטילה היו עמוסים ביזה, ותחינת האפיפיור להגן על המקומות הקדושים בה יצרו לאטילה מוצא של כבוד בכך שבחר שלא לבזוז את העיר הקדושה לנצרות. אף שנסיבות המשא ומתן אינם ברורים, היסטוריונים נוצריים שייכו את הצלחת המשא ומתן ללאו.
פטירתו וקבורתו.
לאו נפטר ב-10 בנובמבר 461 ונקבר באתר קבורה ייחודי לו בבזיליקת פטרוס הקדוש. לאחר מספר שנים הועברו עצמותיו לקבר בו נטמנו ארבעת האפיפיורים שקדמו לו ונשאו את השם "לאו". במאה ה-18 הוצאו עצמותיו של לאו מהקבר המשותף, והוא נקבר בקפלה המוקדשת לו.
קדוש נוצרי.
לאו הוכרז כקדוש נוצרי בכנסייה הקתולית ובכנסייה האנגליקנית. יום חגו הוא ב-10 בנובמבר (בעבר נחוג יום חגו ב-28 ביוני - יום הטמנת עצמותיו בבזיליקת פטרוס הקדוש). הכנסייה הנוצרית האורתודוקסית מציינת את יום חגו ב-18 בפברואר.
אוטובוס נמוך-רצפה
אוטובוס נמוך-רצפה, הוא אוטובוס בעל רצפה נמוכה וללא מדרגות הקרובה למפלס המדרכה ודלתות רחבות המצוידות ברמפות. אוטובוס זה עוצב כדי להיות נגיש למשתמשי כיסאות גלגלים. אוטובוסים נמוכי רצפה נוחים גם למי שדוחף עגלת תינוק ולמי שמתקשה בטיפוס מדרגות ואינו משתמש בכיסא גלגלים (פעוטות, זקנים ואנשים עם לקות תנועה או גמדות).
דרכים אחרות להנגיש אוטובוס לאוכלוסיית יעד זו הן שימוש במעלון ובמערכת קפיצים הידראולית לאוטובוס, שמאפשרת לו להוריד את מפלס הרצפה (בדומה למכוניות סיטרואן). אולם, הן מבחינה מכנית והן מבחינה בטיחותית, אפשרויות אלה מסורבלות יותר משימוש ברמפה ובאוטובוס בעל רצפה קבועה ונמוכה.
נכון לשנת 2010, ישנם מספר רב של דגמי אוטובוסים. הדגם הראשון יוצר בגרמניה בשנת 1992. החל מ-1999 כולל האוטובוס אפשרות להטיית האוטובוס כלפי המדרכה, לעליית נכים ואנשים בעלי צרכים מיוחדים.
אוטובוס נמוך רצפה יכול לשרת נוסעים בשביל נסיעות עירוניות או בין עירוניות.
קיימים שני סוגים של אוטובוסים נמוכי רצפה: אוטובוס נמוך רצפה בעל רצפה נמוכה במלואה הנפוץ בבריטניה ואירופה, ואוטובוס נמוך כניסה שבו רק חלק מהרצפה (למשל רצפת הכניסה) נמוכה, ושאר הרצפה גבוהה, שנפוץ בארצות הברית וקנדה.
היסטוריה.
אוטובוסים אלה עוצבו בעקבות חוקי שוויון זכויות לאנשים עם לקויות שחוקקו במקומות שונים בעולם החל מאמצע שנות השמונים של המאה העשרים (כגון ADA of 1990 בארצות הברית). אולם, הם נמכרו גם במדינות בהם טרם נחקקו חוקים כאלה והם הפכו לנפוצים בעולם.
בישראל הופיע האוטובוס נמוך-הרצפה הראשון בשנת 1994, והוא נרכש על ידי חברת דן מדגם MAN NL 202 (העומד בתקן יורו1). בנובמבר 1999 נרכשו על ידי חברת דן כ-150 אוטובוסים מוגמרים מדגם MAN NL 263 (יורו 2), מיד לאחר מכן נרכשו על ידי אגד כמות דומה של אוטובוסים מדגם MAN NL 313, בשלב מאוחר יותר הורכבו הדגמים בישראל. ביוני 2007 עבר ה MAN NL 313 בישראל מתיחת פנים באוטובוסי החברות אגד וויאוליה ובספטמבר חודש גם צי האוטובוסים של דן לאוטובוס מדגם זה (שעמדו בתקן יורו 4). בסוף 2009 נרכשו דגמי MAN NL 323 (יורו 5).
בשנים 2007–2010 רכשה חברת "אגד" אוטובוסים נמוכי רצפה של חברת "סקאניה" הדגם הראשון: K270LE (יורו 4) נרכש ב 2007 ממנו נרכשו כמה עשרות. הדגם השני, N280UB (יורו 5) נרכש בשנת 2010 וממנו נרכשו כמה מאות.
בארצות הברית וקנדה נעשה שימוש באוטובוסים נמוכי כניסה שבהם, רק רצפת הכניסה והיציאה נמוכה, בעוד שאר רצפת האוטובוס גבוהה. בישראל מופעל אוטובוס כזה בחלק מהחברות, מתוצרת מרכבים והארגז.
ק. ר. נאראיאנאן
קוצ'ריל ראמאן נאראיאנאן (במלאיאלאם: കോച്ചേരില്‍ രാമന്‍ നാരായണന്‍; 27 באוקטובר 1920 – 9 בנובמבר 2005) היה נשיא הודו, הראשון מהקסטות הנמוכות שמילא משרה זו. הוא זכה במלגת לימודים בחסות הממשלה. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת קראלה, עבד כעיתונאי עבור ההינדים (1944–1945) ו"זמן הודו" (ב 1945). עד מהרה זכה במלגה נוספת ועזב את הודו ללמוד בבית הספר לכלכלה בלונדון, שם זכה בהצטיינות אקדמית מהשורה הראשונה.
נאראיאנאן נולד בטראבאנקורה. הוא כיהן כסגן הנשיא בשנים 1992–1997 וכנשיא הודו בשנים 1997–2002.
נפטר בשנת 2005 בגיל 85 בעקבות דלקת ריאות.
מאן SG
MAN SG הוא דגם אוטובוס מפרקי שיוצר על ידי חברת מאן בגרמניה בשנת 1973, שכונה אז SG 192. בתחילת שנות השמונים הוגדל נפח המנוע ל-240 כ"ס ונקרא SG 240.
בישראל.
בישראל נרכשו לראשונה על ידי חברת דן בשנת 1985 עשרה אוטובוסים מוגמרים מדגם SG 240, וב-1987 רכשה החברה כ-30 שלדות שיועדו להרכבה ב-מדינת ישראל על ידי מרכבים והארגז.
בין השנים 1990–1994, רכשה חברת דן 217 שלדות של SG 292. דגם זה היה ארוך מעט מקודמו עם נפח מנוע בן 240 כ"ס, ניתן לזהות דגם זה בפנסיו הקדמיים המרובעים בניגוד לקודמו (שהיו עגולים).
עקרונות יסוד בגאולוגיה
רבות הדרכים
"רבות הדרכים" הוא אלבומו השני של היוצר והפסנתרן דניאל סלומון. האלבום יצא בשנת 2005 וכולל 10 שירים. האלבום זכה להצלחה, הגיע בספטמבר 2006 למעמד של אלבום זהב והפך את דניאל סלומון לדמות מוכרת בתעשיית המוזיקה הישראלית. את המילים ואת הלחנים כולם כתב סלומון עצמו וכן גם אחראי על העיבודים.
סינגלים.
לקראת צאת האלבום ב-2005 הופץ הסינגל "אהבה" שזכה להצלחה בתחנות הרדיו והטלוויזיה, ואף היה לאחר כמה שנים שיר נושא בקמפיין של החברה הסלולרית סלקום. עם השיר יצא קליפ לערוץ המוזיקה. קרוב לצאת האלבום יצא לרדיו הסינגל "רבות הדרכים", בו שר סלומון יחד עם דנה עדיני, שגרף הצלחה במצעדי השירים של גלי צה"ל ורשת ג', ויחד איתו יצא גם קליפ לשיר זה. שני סינגלים נוספים, "אין כמו האהבה שלך", ו"מיתר קרוע" (שנכתב לזכרה של ענבל פרלמוטר), זכו להשמעות מועטות.
פטרוגנזיה
מנשה רבינא
מנשה רבינא (רבינוביץ') (22 בינואר 1899 – 4 בדצמבר 1968) היה מוזיקאי, מלחין ומשורר, וחוקר ומבקר מוזיקה, ספרות עברית ומחול ביישוב ובתקופת המדינה, מחנך ומנחיל של תודעה מוזיקלית בארץ ישראל.
חייו ומפעליו.