היה נשוי פעמיים. מאשתו הראשונה, מריה ארסואגה מחייה נולדו לו 6 הילדים. אחרי גרושיו חברתו לחיים הייתה לוס מריה סמבראנו. לדברי בנו הצעיר נולדו לאסקלונה עוד לפחות 23 ילדים מקשרים עם נשים שונות - שלושה עם
כרמן אלנה רודריגז קורסו המכונה "לה מונה דל קאניאגואטה", שניים עם סולמרינה בולאניו אולמדו, עוד שלושה ילדים מקשרים עם רוסה חיל, דיוסלינה ברוצ'רו, בסיליה מרסדס קסטיליה וכו'.
אסקלונה נפטר בשנת 2009 בבוגוטה כתוצאה מבעיות מעיים וסיבוכים נשימתיים על רקע אי ספיקת כבד. הוא אושפז בקליניקה סנטה פה בבוגוטה למשך שבועיים והונשם.
בערש דוואי קיבל את ביקורו של נשיא הרפובליקה לשעבר, ארנסטו ספמפר פיסאנו.
ארון המתים הוצב בהיכל הקונגרסים של בוגוטה ובטקס הכבוד לזכר המלחין שהתקיים שם נכח הנשיא לווארו אוריבה ולס ואישים בכירים אחרים.
המלחין הובא לקבורה בבית העלמין המרכזי של בוגוטה.
מבחר שירים.
אסקלונה כתב 175 שירים, ביניהם:
מלחמת דת
מלחמת דת או מלחמת קודש היא מלחמה בה הדת מהווה גורם מרכזי לעימות מזוין. מלחמות דת בדרך כלל כרוכות בעימות מזוין בין קבוצות דתיות שונות באותה המדינה, או בין מדינות עם דתות שונות. מסעי הצלב והרקונקיסטה מוזכרים לעיתים רבות כדוגמאות היסטוריות למלחמות דת.
על פי האנציקלופדיה של מלחמות, מתוך 1,763 סכסוכים היסטוריים ידועים/מתועדים, ב-123 מהם, שהם 6.98% מכלל הסכסוכים, הייתה הדת הסיבה העיקרית לסכסוך. על פי "The Great Big Book of Horrible Things", דת היא הסיבה העיקרית ל-13 מתוך 100 המלחמות הקטלניות ביותר בהיסטוריה.
בכמה מהסכסוכים המודרניים הבולטים ביותר, כולל הסכסוך הישראלי-פלסטיני, מלחמת האזרחים בסוריה והמלחמות באפגניסטן ובעיראק, קיים אלמנט דתי. עם זאת, מחקרים על הסכסוכים המודרניים הללו מעידים שלעיתים רבות עוינות אתנית מהווה את הסיבה העיקרית למרביתם.
Bisu M3
Bisu M3 הוא מיניוואן מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Bisu Auto חברת המותג של Chonqing Bisu Automotive Corporation (שותפות (joint venture) בין החברה הממשלתית שהיא חברת החזקות "BAIC Group" (שם רשמי: Beijing Automotive Industry Holding Co., Ltd) וחברה המתמחה בתחום הנדל"ן ומחקר ופיתוח, ייצור ומכירה של אופנועים, כלי רכב נוסעים, מנועי בנזין ומנועים וציוד כללי "Yinxiang Group" אשר מיוצר בסין משנת 2016 (שנת מודל 2017) ועד היום.
ויולה ונצ'רס
ויולה ונצ'רס (באנגלית: Viola Ventures; לשעבר כרמל ונצ'רס) היא קרן הון סיכון ישראלי, המנהלת הון של 1.3 מיליארד דולר ומשקיעה בעיקר בחברות סטארט אפ בשלבים הראשונים של הפיתוח. היא חלק מקבוצת ויולה. החברה הוקמה על ידי שלמה דוברת והמטה שלה נמצא בהרצליה.
בשנת 2015 היא הובילה גיוס הון עבור GlassesUSA.
במהלך פעילותה היא הצליחה למכור מספר חברות ECI Telecom, נייס, Snaptu. היא ממשיכה להחזיק בהשקעות בחברות כמו איירון סורס, פיוניר, פלייבאז, סאמאנג' ונוספות. החברה גייסה חמש קרנות להמשך השקעותיה בתחום, האחרונה בהן בשנת 2017 בגובה 200 מיליון דולר.
ויולה ונצ'ורס
קסנדרה ג'ין
קסנדרה ג'ין וייטהד (באנגלית: Cassandra Jean Whitehead; נולדה ב-5 באוקטובר 1985) היא דוגמנית ושחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה.
ג'ין נולדה ביוסטון, טקסס. ג'ין למדה שיווק ויחסי ציבור באוניברסיטת קורפוס כריסטי (Texas A&amp;M University–Corpus Christi).
ב-2002 ו-2004 התמודדה על תואר "מיס נוער טקסס" ובשנים 2003 ו-2004 עלתה לחצי הגמר בתחרות "מיס נוער יוסטון".
ב-2004 זכתה בתואר "מיס קורפוס כריסטי".בתחרות "מיס טקסס ארצות הברית" עלתה לשלב עשר המובילות.
ב-2005 התמודדה בעונה החמישית של תוכנית המציאות הטופ מודל הבאה, בשלב המהפך בו צוות התוכנית התאים למתמודדות את המראה האופנתי עבורם נדרש לעשות בשיערה תספורת כמו של מיה פארו בסרט תינוקה של רוזמרי, ולאחר שלא הסכימה להסתפר, פרשה מהתוכנית בפרק הרביעי.
משחק.
ב-2007 הופיעה בפרקים של מספר סדרות וביניהם "לאס וגאס" ו-"CSI", "האנה מונטנה" ו-"".
ב-2009 גילמה שחקנית בסדרה "מגרש ביתי". שיחקה בקומדיה "שני גברים וחלום".
ב-2010 שיחקה בסרט האימה "Kill Katie Malone" ובאותה שנה הופיעה גם בפרק של הסדרה "מד מן" ובפרק של הסדרה "".
ב-2018 התארחה בסדרה "סופרגירל" ובסדרה "החץ", בה מככב בעלה סטיבן אמל.
חיים אישיים.
ב-25 בדצמבר 2012 נישאה לשחקן סטיבן אמל כאשר שהו בחופשה בקריביים. בתם, מאבי אלכסנדרה ג'ין אמל נולדה באוקטובר 2013 ובן שנולד בחודש מאי 2022.
צבא בייאנג
צבא בייאנג (בסינית מפושטת: 北洋军, בסינית מסורתית: 北洋軍, בפין-יין: "Běi Yáng Jūn") היה צבא סיני חזק, בסגנון מערבי שהוקם על ידי שושלת צ'ינג בסוף המאה ה-19. הוא היה במרכז חידוש המערכת הצבאית של השושלת. צבא בייאנג מילא תפקיד מרכזי בפוליטיקה הסינית במשך שלושה עשורים לפחות, ואולי עד לשנת 1949. הוא איפשר את ביצוע מהפכת שינהאי ב-1911, וכן, הביא לחלוקה לפלגים וסיעות של מצביאים ששלטו עשרות שנים בחלקים שונים של סין וידועה כתקופת המצביאים.
ראשית הצבא (עד 1900).
צבא בייאנג נוצר מתוך צבא Huai, שפעל לראשונה במהלך מרד טייפינג. בניגוד לצבא המסורתי, צבא הוי היה בעיקר מיליציה המבוססת על נאמנויות אישיות ולא מוסדיות. צבא הוי היה מצויד תחילה בתערובת של כלי נשק מסורתיים ומודרניים. הקים את הצבא, לי הונג-ג'אנג, שהשתמש בהכנסות המכס והמיסוי של חמישה מחוזות שבשליטתו בשנות ה-80 וה-90 כדי לחדש את הצבא ולבנות צי מודרני (הצי של בייאנג). בניית הצי והצבא היו בערך באותו זמן, והשם ״צבא בייאנג״ התייחס לכוחות צבאיים שבשליטתו. המונח "Beiyang", שמשמעותו המילולית היא "צפון האוקיינוס", התייחס למקור ההכנסות מהמכס שנגבה בצפון סין. עם זאת, המימון היה בדרך כלל לא סדיר וההכשרה לא הייתה שיטתית. הצבא הוקם נגד תוקפנות יפן, כדברי היועץ הצבאי הבריטי קפטן ויליאם מ. לאנג.
באמצע שנות ה-90 של המאה ה-19 צבא בייאנג היה הצבא האזורי הטוב ביותר בסין. מלחמת סין–יפן הראשונה (1894–1895) התנהלה כמעט כולה על ידי צבא בייאנג, ללא תמיכה של כוחות ממחוזות אחרים. בזמן המלחמה, הצי של בייאנג, שכלל שתי ספינות קרב הופתע ממכונות היריה של הצי היפני. כמו כן, חילות הרגליים של צבא יפן, נוהל על ידי האקדמיה הצבאית, שהכשירה קצינים מקצועיים, מה שהביא לניצחון על צבא בייאנג.
עליית יואן שה-קאי (1901–1908).
לי הונג-ג'אנג נפטר בשנת 1901 והוחלף על ידי יואן שה-קאי, שקיבל על עצמו את מינויו של לי להיות המושל של אזור ז'ילי - האזור שסביב בייג'ינג. ב־1895 קיבל יואן את הפיקוד על הצבא החדש. מאוחר יותר הפכו רבים מקציניו לדמויות מובילות בתקופת המצביאים. הם כללו את ג'אנג שון (שניסה לשקם את שושלת צ'ינג ב-1917), שו שיצ'אנג (נשיא הרפובליקה של סין 1918–1922), קאו קון (נשיא 1922–1924 ומנהיג הזירה הצבאית של ז'ילי), דואן צ'ירוי (ראש הממשלה במהלך רוב 1916–1920) ואחרים.
אחרי 1901, יואן שה-קאי פיקח על המוסדות הצבאיים של הקיסר, בעיקר על צבא בייאנג. הוא ייסד את האקדמיה הצבאית של באודינג, שאיפשרה לו להרחיב את צבאו, יחד עם כמה בתי ספר צבאיים אחרים. הכוח הצבאי גדל ל 20,000 חיילים בשנת 1902. כשהוקמה הוועדה לארגון מחדש של הצבא בדצמבר 1903, צבא בייאנג הפך למודל שעל פיו היו צריכים להתארגן הכוחות הצבאיים של מחוזות האחרים. בקיץ 1904 היו שלוש אוגדות מלאות ובשנת 1905 הגדיל יואן את צבא בייאנג לשש אוגדות של יותר מ־10,000 איש בכל אחת מהן. חטיבה שביעית הוקמה בשנת 1907. אף על פי שכמה יחידות היו ממוקמות בשלושת המחוזות הצפון-מזרחיים במנצ'וריה, הבסיס העיקרי של צבא בייאנג היה בבודינג, ליד טיאנג'ין. לדעתם של משקיפים זרים היה צבא בייאנג הכוח הצבאי הגדול ביותר, המאובזר והמקצועי הטוב ביותר בסין באותה עת שלא היה כוח צבאי מערבי ו / או קולוניאלי.
בשליטה צ'ינג (1909–1910).
קיסר סין הוותיק, מת ב-15 בנובמבר 1908 ובמקומו התמנה פוי שהיה בן שלוש שנים לקיסר החדש. יורש העצר ואביו של פוי, הנסיך צ'ון, פיטר את יואן שה-קאי, אבל יואן שמר על הקשרים האישיים שלו בצבא בייאנג. בזמן מהפכת 1911, הפיקוד על הצבא בייאנג היה כביכול בידי שר ממשלת צ׳ינג, אבל בפועל יואן שה קאי עדיין היה מסוגל לתמרן את המהלכים בגלל נאמנות אישית של הקצינים אליו. ארבע חטיבות היו ממוקמות בז'ילי, החטיבה השלישית נמצאה בצפון מזרח סין והדיוויזיה החמישית בשאנדונג. כמעט כל הקצינים היו סינים אתניים, שרבים מהם הוחזרו מיפן. החימוש לא היה סטנדרטי, אבל היה טוב יותר מבחינה זו מאשר קודם או מאוחר יותר. רוב החי"ר היו חמושים עם רובים תקניים יפניים או גרמניים.
מהפכת 1911.
אירועי המהפכה הצביעו על כך שצבא בייאנג, שהווה את ליבו של הצבא החדש עם 36 הדיוויזיות, היה בהחלט הכוח הצבאי הדומיננטי בתוך סין. השליטה על הנאמנויות המפוצלות, הייתה המפתח לכוח הפוליטי בסין שלאחר 1911. ההתקוממות שהובילה למעשה את מהפכת 1911 התקיימה בווצ'אנג ב-10 באוקטובר. ארבעה ימים לאחר מכן ארגנה הקיסרות של צ'ינג את הצבאות החדשים בצפון, ובמיוחד את צבא בייאנג, לשלושה כוחות: הראשון, שיישלח להילחם בווצ'אנג בפיקודו של שר הצבא יינצ'אנג. הכוח השני, אשר יפעל ככוח מילואים ויישלח לחזית לפי הצורך, בפיקודו של פנג גוזאנג. השלישי, יגן על הבירה, תחת פיקודו של זאיטאו. הצבאות הראשון והשני כללו כ-25,000 איש כל אחד, או שתי חטיבות. הראשון כלל אלמנטים מן המחלקות השנייה, הרביעית והשישית של צבא בייאנג, שהיו כוחות של ממשלת צ'ינג, שהוכשרו על ידי יואן שה-קאי.