בפברואר 1967, בשלהי עונת 1966/1967 וכחמש שנים לאחר פרישתו הרשמית ממשחק, נקרא מורטנסן להחליף את חברו לשעבר בבלקפול, רון סוארט, שפוטר מתפקידו בעקבות נפילתה של בלקפול לתחתית הטבלה. מורטנסן לא הצליח, בחודשים הספורים עד לתום העונה, לשנות את גורלה של בלקפול, שירדה לליגת המשנה. שם, בעונת , הוביל את בלקפול לעונה צמודה בצמרת עם איפסוויץ' טאון ועם קווינס פארק ריינג'רס. איפסוויץ' סיימה ראשונה, בפער נקודה בלבד מהשתיים האחרות. באותה התקופה, כאשר היה שוויון בנקודות, קבע יחס השערים (ולא פער השערים) את המיקום בטבלה. ק.פ.ר. סיימה את העונה עם יחס שערים של 1.86, בעוד בלקפול סיימה עם יחס שערים של 1.65 ונותרה בליגת המשנה. עונה לאחר מכן, לא הצליחה בלקפול להתמודד בצמרת הגבוהה, וסיימה שמינית בלבד. על אף ההערכה ההדדית בין המועדון למורטנסן, הוא פוטר מתפקידו בתום העונה.
ב-20 באוקטובר 1983, בישיבת ההנהלה השנתית של בלקפול, נבחר מורטנסן לסגן נשיא המועדון. ב-18 בנובמבר 1989 נפגשו בלקפול ובולטון וונדררס בסיבוב הראשון של הגביע האנגלי באותה העונה. זכר למפגש הגמר בין המועדונים ב-1953, נבחר מורטנסן להוביל את שחקני בלקפול לכר הדשא בבלומפילד רואד. את הקבוצה היריבה הוביל נאט לופטהאוס, שכבש לזכות בולטון את השער הראשון באותו הגמר, 36 שנים קודם לכן. 12 ימים אחר כך, נערך אירוע מיוחד לכבודו של מורטנסן לציון יובל להצטרפותו לבלקפול, בנוכחותם של שחקני עבר רבים של המועדון.
מותו ומורשתו.
ב-22 במאי 1991, ארבעה ימים בלבד לפני יום הולדתו השבעים, הלך מורטנסן לעולמו. הלווייתו נערכה בעיר בלקפול. באופן סמלי, באותו היום בו הלך לעולמו, הבטיחה בלקפול את הגעתה לאצטדיון ומבלי לראשונה מאז הגמר ב-1953, כאשר העפילו לגמר פלייאוף ההעפלה לליגה השלישית.
בשנת 2003 נכנס מורטנסן להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי, כהוקרה על כישוריו והישגיו.
ב-23 באוגוסט 2005, נחשף פסל בדמותו של מורטנסן בכניסה ליציע הצפוני החדש בבלומפילד רואד, שגם נקרא מאז על שמו של מורטנסן. הפסל נחשף על ידי אלמנתו של מורטנסן, ג'ין, וחברו לשעבר בבלקפול, ג'ימי ארמפילד.
גרביל מונגולי
גרביל מונגולי או מריון מונגולי (שם מדעי: "Meriones unguiculatus") הוא שמו העממי של מין מכרסם קטן מהסוג מריון שבתת-משפחת הגרבילים. מין זה פופולרי כחיית מעבדה לניסויים ביולוגיים והתנהגותיים ומשמש גם כחיית מחמד ביתית. זהו מין הגרביל היחיד המותר לאחזקה ולמסחר בישראל. אורך גופו בדרך כלל 110–135 מ"מ, הזנב 95–120 מ"מ, ומשקל הגוף 60–130 גרם. הזכרים גדולים יותר מהנקבות, והזכר הדומיננטי הוא הגדול מכולם.
בית גידול.
תחום התפוצה של גרבילים מונגוליים כולל ערבות עשב, בתה ומדבר הנמצא באקלים צחיח למחצה בערבות האירואסייתית שבסין, מונגוליה, ורוסיה.
הקרקע בערבות האירואסיאתיות חולית ומכוסות בעשבים, עשבי תיבול ושיחים. בערבות יש חורפים קרירים ויבשים וקיצים חמים. הטמפרטורה יכולה להגיע עד 50 מעלות בקיץ אך בממוצע מגיע לכ-20 מעלות ברוב ימות השנה. בטבע, גרבילים אלה חיים בקבוצות המורכבות בדרך כלל מזוג הורים אחד, המלטה האחרונה, וכמה גורים מבוגרים. רק הנקבה הדומיננטית תייצר גורים, אך היא תזדווג עם כמה זכרים כשהיא במצבי נחום. קבוצה אחת של גרבילים נעה בדרך כלל על 325–1550 מטר רבוע. משפחה כוללת בדרך כלל פי 2–3 יותר נקבות מזכרים ולרוב אינה גדולה יותר מ-20 פרטים. המשפחות מתגוררות במאורה מרכזית עם 10–20 יציאות. בנוסף לעיתים נחפרות מחילות עמוקות יותר עם יציאה אחת עד שלוש בלבד, מחילות אלו משמשות להתחמקות מטורפים כאשר הגרבילים רחוקים מדי מהמחילה המרכזית. המאורה לעיתים מחוברת עם מחילות למאורות של קבוצות אחרות בסביבה.
הגרבילים מבלים את רוב שעות היום בשיחור מזון בימים חמים או קרים במיוחד הם נוהלים לפחית את פעילותם כדי לשמור אנרגיה. בזמן הפנאי הם נוהגים לנקות עצמם באמבטיית חול כדי להסיר עודף שמן מהפרווה שמונע ממנה לשמש כחומר מבודד.
היסטוריה.
הגרביל המונגולי הוזכר לראשונה בשנת 1866 על ידי ארמן דוד, ששלח מצפון סין "חולדות צהובות" למוזיאון הצרפתי הלאומי להיסטוריה של הטבע בפריז. המדען אנרי מילנה-אדוארדס הגדיר את בעל החיים כמין חדש למדע בשנת 1867, וכינה אותו "Meriones unguiculatus". קיימת תפיסה פופולרית שגויה לגבי משמעותו של שם מדעי זה, המופיעה הן ביצירות מודפסות והן באתרי אינטרנט, בגלל הסוג מריון, החולק את השם עם הלוחם היווני מריונים באיליאדה של הומרוס ; עם זאת, תרגומים כמו "לוחם טופר" אינם נכונים. הסוג מריון ניתן על ידי יוהאן קארל וילהלם איליגר בשנת 1811, מהמילה היוונית "μηρος" (עצם הירך). בשילוב עם 'unguiculate', כלומר טופרים או ציפורנים בלטינית, ניתן לתרגם את השם באופן רופף כ-"ציפורני ירך".
כחיות מחמד.
הגרביל המונגולי, חיה עדינה ועמידה, הפכה אותו לחיית מחמד ביתית פופולרית. בשנת 1954 הביא ד"ר ויקטור שוונטקר 20 זוגות רבייה לארצות הברית ממזרח מונגוליה לבדיקה מדעית. כמעט כל גרבילי המחמד כיום הם צאצאים מתוך 40 אלה. הגרבילים הובאו לבריטניה בשנת 1964 מארצות הברית. גידול סלקטיבי למסחר בחיות המחמד הביא למגוון רחב של זני צבע ודפוסים שונים כגון שחור, אפור, לבן אדמוני ועוד.
גרבילים מונגולים מעדיפים לחיות בזוגות או בקבוצות ולא לבד. הם חברתיים ועדינים ואינם נושכים בקלות. כחופרי מנהרות הם מתאימים יותר לגידול בטרריום או מיכל עם מצע עמוק ולא לכלוב בעל מצע רדוד בדומה לכלוב אוגרים. בהיותם מכרסמים הם זקוקים לשפע של פריטי קרטון וצעצועי לעיסה; הקרטון הלעוס משמש גם כחלק מהמצע ולעיתים בבניית קן השינה.
כחיה המותאמת לסביבה צחיחה הגרביל המונגולי משמר בצורה יעילה נוזלים. השתן שלו מרוכז והצואה יבשה. עובדה ביחד עם כמות המצע הגדולה גורמת לכך שיחסית למכרסמים אחרים המצע נשאר ללא ריח במשך זמן רב יותר ודורש החלפה לעיתים רחוקות יותר.
דגל האוויר האזרחי של אוסטרליה
דגל האוויר האזרחי של הממלכה המאוחדת
דגל האוויר האזרחי של ניו זילנד
חורבת הרועה
חורבת הרועה, או אתר הרועה, הוא אתר ארכאולוגי הנמצא בהר הנגב, כ-5 קילומטר צפון-מזרח לקיבוץ שדה בוקר, סמוך לדרך משם לירוחם. האתר שוכן על גבעה השולטת על דרך עתיקה לאורך נחל הרועה, שגובהה 10 מטר מעל סביבתה, ו-550 מטר מעל פני הים. בהמשך הדרך דרומה ניתן למצוא אתר מקביל הנקרא חורבת חלוקים. בשנת 1965 נסקר אתר הרועה לראשונה על ידי חוליית סקר בראשות רודולף כהן ובאותה שנה ערך באתר חפירה יחד עם תלמידים ומורים ממדרשת שדה בוקר. ב-1967 חפר שוב באתר מטעם אגף העתיקות והמוזיאונים (רשות העתיקות).
האתר, כמו אתרים אחרים בהר הנגב הוא אתר של יישוב מתקופת הברזל, תקופת ממלכת ישראל והוא חלק משרשרת המצודות הישראליות בנגב, החל מבקעת באר שבע ועד אילת, מצודות המיוחסות למלכי ממלכת יהודה. כאן תמצאו מבנה המשמש מצודה ומספר בתים. המצודה באתר גדולה ובעלת צורה אליפטית. קוטרה הארוך 50 מטרים וקוטרה הקצר 42 מטר. המצודה בנויה כך שחומתה החיצונית מורכבת מחדרים המהווים חומת סוגרים. הקירות עשויים אבני צור מסותתות באופן גס, ועוביים כחצי מטר. הם השתמרו לגובה של כמטר. בחומה 17 חדרים שעובים הממוצע כ-2.5 מטרים ואורכם נע בין 5 ל-10 מטר. על פי הממצא בחדרים, משער חופר האתר כי שימשו כחדרי החיילים ששרתו במצודה, אשר הגנה על הדרך שעברה באזור.
פרט למצודה נסקרו ונחפרו עוד 12 מבנים, שלרובם בין חדר אחד לארבעה. בולט מבנה אחד אשר לו חמישה מרחבים. המבנה כנראה נבנה בתוכנית בית ארבעת המרחבים הנפוץ בכל הארץ בתקופת הברזל, אך למבנה זה נוסף מרחב נוסף. רודולף כהן בחר בתאוריה שאומרת כי אותם בתים שימשו כמגורי המפקד האזורי כדי לתאר את המבנה, השונה משאר מבני היישוב.
ניק סטאוסקאס
ניקולס תומאס "ניק" סטאוסקאס (באנגלית: Nikolas Tomas "Nik" Stauskas; נולד ב-7 באוקטובר 1993) הוא כדורסלן קנדי, המשחק בעמדת הקלע.
נעורים וקריירת מכללות.
סטאוסקאס נולד בעיר מיסיסוגה שבקנדה, ובילדותו התחבר עם הרכז קווין פאנגוס בן גילו. לאחר שנה אחת ב"תיכון הקתולי לויולה" שבמיסיסוגה עבר ל"תיכון דרום קנט" שבקונטיקט, ובשנת 2010 עבר ל"תיכון סנט מרקס" שבמסצ'וסטס. בשנתו האחרונה בתיכון, 2011/2012, העפיל עם קבוצת הכדורסל של סנט מרקס למשחק הגמר של טורניר אליפות התיכונים של ניו אינגלנד. במשחק הגמר קלע סטאוסקאס 17, אך קבוצתו הפסידה מול "תיכון טילטון" בהובלתו של נרלנס נואל.
בשנת 2012 החל ללמוד באוניברסיטת מישיגן, והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה יחד עם שלושה מבטיחים נוספים – קאריס לוורט, גלן רובינסון ומיץ' מקגרי. באותה עונה הובילו את הקבוצה טים הארדוויי וטריי ברק לפיינל פור טורניר אליפות המכללות, לראשונה מזה 20 שנה. במשחק חצי הגמר גברה מישיגן על אוניברסיטת סירקיוז בתוצאה 61–56, ובמשחק הגמר מול אוניברסיטת לואיוויל הפסידה בתוצאה 76–82. לאחר שהצטיין ברבע הגמר עם 22 נקודות מול אוניברסיטת פלורידה, הוגבל סטאוסקאס בשני משחקי הפיינל פור ל-3 נקודות במצטבר, כשחקן חמישייה.
בעונת 2013/2014, עם עזיבתם של הארדוויי וברק ל-NBA, היה סטאוסקאס הקלעי המוביל של מישיגן, עם ממוצע של 17.5 נקודות למשחק. במשחק רבע גמר אליפות המכללות הוליך את קבוצתו עם 24 נקודות, אך קבוצתו הפסידה מול אוניברסיטת קנטקי בתוצאה 72–75 והודחה מהטורניר. לאורך העונה היה קלעי השלשות המצטיין במחוז ה-Big Ten עם 44.2% קליעה, ובסיום העונה זכה בפרס השחקן המצטיין של המחוז ונבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).
קריירה מקצועית.