המאירי נבחר להיות חבר ב"וועד הפועל" של ההסתדרות העובדים הלאומית. בשליחותה פעל משנת 1947 בשירות "הליגה למען העובד הלאומי" (הוקמה ב-1945 בעקבות החלטה שנתקבלה בוועידה הארצית של הע"ל בנתניה). יחד עם מזכ"ל הע"ל אליעזר שוסטק הקימו בדטרויט סניף ראשון של הע"ל בארצות הברית. בזכות פועלו של המאירי, החלו להגיע תרומות, בכסף ובציוד רפואי, לסניפי קופת חולים לאומית. אחר כך, הורחבה הפעילות גם לערים אחרות בארצות הברית.
1948 – 1955.
לאחר הקמת מדינת ישראל, המאירי פעל לגיוס כספים למען מלווה העצמאות והפיתוח של מדינת ישראל בארצות הברית. הוא זכה להישגים ואף נתבקש לפעול בכלל מדינות אמריקה הלטינית. הוא היה מקורב לנשיאים, לראשי ממשלה ולשליטים אחדים בארצות אמריקה הדרומית והמרכזית, במסגרת תפקידיו המגוונים כשליח מדינת ישראל.
אחד ממאמריו המרתקים בתקופת שהותו באמריקה הדרומית, שפורסם בעיתון "חרות" מ-6 בפברואר 1953, נשא את הכותרת: "גואטאמלה – ארץ האביב הנצחי". המאמר מתאר את גואטמלה כבעלת תפקיד חשוב בהחלטת האו"ם בכ"ט בנובמבר 1947, כחלק מהכרת הקהילייה הבינלאומית בהקמת מדינה יהודית בארץ-ישראל. המאירי העלה על נס את תפקידו ההיסטורי של הדיפלומט ד"ר חורחה גרסיה גרנדוס (1900 – 1961), שגריר גואטמלה באו"ם וחבר ועדת אונסקו"פ, שהמליצה על תוכנית החלוקה, כמי שנלכד בביקורו בארץ–ישראל בקסם הרעיון הציוני והתפעל מהישגי היישוב היהודי בארץ. אולם המאירי ציין, שקופח שמו של פרופ' חוסה אריבאלו, נשיא גואטמלה, האיש שנתן לגרנדוס "אור ירוק" לתמוך בהקמת מדינת ישראל, וכיהן כנשיא ליברלי באמריקה הלטינית ו"כל עניין יהודי היה קרוב ללבו". והמליץ לרשויות הנוגעות בדבר לקרוא רחוב בערי ישראל גם על שמו של ידיד ישראל זה: "אם דבר זה, עדיין לא נעשה, ראוי לעשותו . ... עם ישראל ומדינת ישראל חייבים לשלם לו חוב. להוציאו מתהום הנשייה, ולרשום את שמו בספר החיים של עם ישראל".
המאירי תיאר בחיבה את הקהילה היהודית הקטנה בגואטמלה ועל קונסול ישראל אריק היינמן כתב: "הופעתו החיצונית היא של נסיך, הוא קונסול טבעי, וברוכים הם המוסדות והארץ אותם הוא מייצג".
בשלושת החודשים האחרונים לחייו פעל המאירי, בין השאר, במקסיקו להפצת הסרט הישראלי "גבעה 24 אינה עונה". עלילת הסרט מתרחשת על רקע מלחמת העצמאות. רצונו היה להשתתף בבחירות הכלליות לכנסת השלישית. כעיתונאי וכאיש ציבור היה מודע למערכת הפוליטית, ורצה להיות שותף בתהליך הדמוקרטי.
המאירי נהרג בהפלת מטוס אל על בשמי בולגריה, בעת ששב לישראל מלונדון דרך פריז ווינה. שרידי גופות הנספים נאספו ונקברו בקבר אחים בבית הקברות בקריית שאול בתל אביב ב-3 באוגוסט 1955.
מדען מידע
מרים (אירמה) זינגר
כף סן פרנסיס (ניופאונדלנד)
כף סן פרנסיס (בצרפתית: Cap St. Francis) הוא לשון יבשה בצפון-מזרח חצי האי אבלון (Avalon) באי ניופאונדלנד שבקנדה.
כף סן פרנסיס מהווה את נקודת המפגש המערבית בין האוקיינוס האטלנטי וים לברדור.
דולות'
דולות' (באנגלית: Duluth) היא עיר נמל במדינת מינסוטה, ארצות הברית, המשמשת כמושב מחוז סנט לואיס. אוכלוסייתה מונה 86,238 תושבים, והיא העיר השנייה בגודלה לחופי ימת סופיריור, אחרי ת'אנדר ביי שבפרובינציה הקנדית אונטריו. אם כי, לדולות' המטרופולין הגדול ביותר בקרב ערי הימה. הוא מונה 279,771 תושבים, מה שהופך אותו לשני בגודלו במינסוטה. העיר נקראת על שמו של מגלה הארצות הצרפתי דניאל גרסולון, סיור דו לוט (Daniel Greysolon, Sieur du Lhut) (1710-1639), שהיה האירופאי הראשון לחקור את האזור.
בשנת 1817 הקים ג'ון ג'ייקוב אסטור תחנת סחר בפרוות על גדות נהר סנט לואיס בפונד דו לאק, שם שמשמעותו בצרפתית "ראש האגם". פונד דו לאק היה היישוב הלבן הקבוע הראשון באזור דולות'. איש הכספים ג'יי קוק הפך אותה למסוף של הרכבת הצפונית הגדולה לאחר מלחמת האזרחים והעיירה שגשגה. לאחר גילוי עפרות באזור הפכו עפרות הברזל לאחד התוצרים העיקריים של דולות'. הרכבת הראשונה שהגיעה לדולות' הייתה רכבת האגם סופריור ומיסיסיפי בשנת 1870. הקמת תעלת ספינת הדולות' דרך מינסוטה פוינט בשנת 1871 סיפקה דחיפה נוספת לדולות' כנמל. ענף העץ צמח עם היערכותו של יערות מישיגן בהדרגה והגיע לשיאו בסביבות 1902.
לאוניברסיטת מינסוטה-דולות היסטוריה עשירה, שמקורה עוד בשנת 1895 כאשר בית המחוקקים של מינסוטה הקים בית הספר למורים בדולות'. לימים הפך בית הספר למכללת המורים הממלכתית של דולות' בשנת 1921, ובשנת 1947 הוא הפך לחלק נפרד מהאוניברסיטה החדשה של מינסוטה. כדי לכלול בה חיילים משוחררים שחזרו ממלחמת העולם השנייה, החלה בניית הקמפוסים החדשים בשנת 1948 במקום בו הם נמצאים כיום.
כלכלה.
כאתר תיירות במערב התיכון, מציעה העיר את האקווריום היחידי המורכב כולו ממים מתוקים, הנקרא "Great Lakes Aquarium". מעצם היותה עיר נמל, רבים מתושבי העיר והאזור מתפרנסים מעיסוקו. הנמל ממשיך לשמש כנקודת מעבר חשובה עבור שליחת מחצבים, פחם ותוצרי חקלאות.
ערים תאומות.
לדולות' חמש ערים תאומות:
גואנאקאסטה (מחוז)
גואנאקאסטה (בספרדית: Guanacaste) הוא מחוז בקוסטה ריקה. המחוז, הנמצא במערב קוסטה ריקה, גובל בניקרגואה בצפון, באלחואלה במערב, בפונטרנס, במפרץ ניקויה ובחלק נוסף של פונטרנס בדרום חצי האי ניקויה בדרום-מזרח ובאוקיינוס השקט בדרום ובמערב.
במחוז מתגוררים 848,146 תושבים (נכון ל-2011). בירת המחוז היא ליבריה.
בתחומי המחוז נמצא אתר השימור גואנאקאסטה, אתר מורשת עולמית הכולל ארבעה פארקים לאומיים.
קנטונים.
מבחינה מנהלית מחוז גואנאקאסטה מחולק ל-11 קנטונים.
יקנה תרנגולית
יקנה תרנגולית (שם מדעי: "Irediparra gallinacea") היא מין עוף מים יחיד בסוגו במשפחת היקניים. ככל מיני היקניים, היקנה התרנגולית מותאמת לחיים על הצמחייה הצפה במקווי מים מתוקים שבדרום-מזרח אסיה וצפון אוסטרליה.
היקנה ניזונה בעיקר מחרקים, שאותם היא תופסת על פני המים, אך גם מזרעים ומצמחייה מימית. היקאנות עוברות לעיתים מאזור אחד לאחר, במהלך החיפוש אחר מזון.
מאפיינים.
העורף והכיפה שחורים, ועל הכיפה יש מעין "כרבולת" אדומה, שהעניקה למין את שמו. על חלקו התחתון של החזה יש פס שחור, הפנים, הגרון והצוואר לבנים. הבטן לבנה; הגב והכנפיים חומים-אפרפרים. הרגליים ארוכות מאוד יחסית לגודל הגוף, ואצבעות הרגליים ארוכות אף הן. אורך הזכר כ-20 עד 22 ס"מ, ומשקלו כ-68 עד 84 גרם. הנקבה גדולה מעט מהזכר, אורכה כ-24 עד 27 ס"מ ומשקלה כ-120 עד 150 גרם. מוטת הכנפיים של היקנה היא כ-39 עד 46 ס"מ.
היקנה מצויה בדרום-מזרח בורנאו, דרום הפיליפינים, סולאווסי, איי מאלוקו, איי סונדה הקטנים, בריטניה החדשה וגינאה החדשה, בנוסף לצפון ולמזרח אוסטרליה. בתי הגידול המועדפים על היקאנות הם ביצות עם צמחייה צפה, כמו נופריים ויקינתוני מים, שיוצרת מעין משטח על פני המים.
שיטת הרבייה היא פוליאנדריה (נקבה אחת מזדווגת עם זכרים רבים), שנדירה יחסית אצל העופות. הזכר בונה את הקן, על גבי צמחייה צפה. הנקבה מטילה 4 ביצים חומות-בהירות, שמכוסות בכתמים שחורים. הזכר דוגר על הביצים, והאפרוחים בוקעים מהביצה עצמאיים יחסית; הם פורחים מהקן לאחר זמן קצר. אם הגוזלים בסכנה, הזכר מכניס אותם מתחת לכנפיו ומגן עליהם.
האי בל (ניופאונדלנד ולברדור)
האי בל (בצרפתית: Belle Isle) הוא אי לא מיושב שנמצא במרכז מצר האי בל בין האי ניופאונדלנד לחצי האי לברדור בקנדה. המצר הוא חלק מהדרך הקצרה ביותר בין הימות הגדולות לבין אירופה.
הנקודה הגבוהה באי מתנשאת לגובה של 213 מטר. הצד הארוך של האי נמשך מצפון לדרום ואורכו 16 ק"מ, הצד הצר הוא ממזרח למערב ואורכו 5 ק"מ. סך כל שטח האי הוא 52 קמ"ר. האי נמצא באמצע המצר כ-24 ק"מ ימיים מכל צד של האי ועד ליבשה. באי שני מגדלורים, האחד בצפון האי והשני בדרומו. אף על פי שהאי מוגדר כלא מיושב, בעונת הדיג קיימת התיישבות קטנה באי.
האי הוא הנקודה הצפונית של הרי האפלצ'ים, המתחילים באלבמה בדרום ועד ניופאונדלנד בצפון.
שמו של האי, שמשמעותו "האי היפה", ניתן לו על ידי מגלה הארצות הצרפתי ז'אק קרטייה.
ברוקליין (מסצ'וסטס)
ברוקליין (באנגלית: Brookline) היא עיר במדינת מסצ'וסטס בארצות הברית, הנמצאת במחוז נורפוק, ומהווה חלק ממטרופולין בוסטון. העיר גובלת בשש משכונותיה של העיר בוסטון. העיר ניוטון שוכנת ממערב לה. לפי מפקד האוכלוסין בשנת 2010, מונה אוכלוסיית העיר 58,732 תושבים. ברוקליין יושבה לראשונה ב-1638 והייתה חלק מבוסטון, אך הוכרזה כיישוב עצמאי ב-1705.
דמוגרפיה.
בשנת 2010 התגוררו בעיר 58,732 אנשים, 24,891 משקי בית ו-12,233 משפחות. 73.3% מתושבי העיר הם לבנים, 3.4% שחורים 15.6% אסייתים, 5% היספאנים ו-2.7 % ממוצא אחר או ממספר מוצאים.
כ-14% מאוכלוסיית ברוקליין עשו דוקטורט מה שהופך אותה לעיר עם הכי הרבה דוקטורנטים בייחס לאוכלוסייה בכל ארצות הברית.
פרס ובי
פרס וֶבִּי (באנגלית: Webby Award) הוא פרס בינלאומי שניתן על מצוינות בתחום האינטרנט. הוא ניתן מדי שנה על ידי "האקדמיה הבינלאומית למדעים ואמנות דיגיטלית", גוף שיפוט המורכב מכ-1,000 מומחים מהתעשייה וממציאים מתחום הטכנולוגיה. הפרס נחשב ל"אות הכבוד הגבוה ביותר בתחום האינטרנט", ומכונה "אוסקר של האינטרנט". הוא אחד הפרסים הוותיקים ביותר בתחום - הוא מוענק החל משנת 1996.