במהלך השנים, כבן הארץ יצר ליטוינסקי קשרים עם נכבדי הערבים, ובעקבות זאת עלה בידו לרכוש אלפי דונמים אדמה בחלקים שונים בארץ. המקום המזוהה ביותר עם משפחת ליטוינסקי, הוא המושבה "תל ליטוינסקי" אותה הקים בשותפות עם אחיו אמיל. השטח שרכש ב-1933 מערביי הסביבה התפרס על פני 1,770 דונם ולתכנון המושבה הוזמן בכיר האדריכלים בארץ ישראל באותה העת, ריכרד קאופמן. כמו כן נרכש שטח של למעלה מ-500 דונמים ובמרכזו בית בצורת טירה - "גן ליטוינסקי" ליד קיבוץ געש, במטרה להקים בו בתי קיץ לרוכשי הוילות של תל ליטוינסקי. בשטח ניטע פרדס גדול ובתי הקיץ לא הוקמו מעולם. מאוחר יותר נמכר השטח לקיבוץ.. ליטוינסקי רכש עם אחיו כ-1800 דונם בכפר ג'יוס שבשומרון. על 300 דונם מהם נטע פרדס.
בסוף שנת 1950 יצא לחו"ל לגייס שותפים להשקעות בישראל.
ליטוינסקי נפטר בפריז, שם התגורר אחיו הצעיר ריימונד, בט"ו באלול תשי"א, ונטמן שם. הותיר אחריו את רעייתו השנייה ושני בנים.
שרון אס
שרון אס (נולדה בי"ט באייר ה'תשכ"ו, 9 במאי 1966) היא משוררת, מסאית ומורה ישראלית.
ביוגרפיה.
שרון אס היא בעלת תואר שני בלימודים קלאסיים באוניברסיטת תל אביב. היא בוגרת כיתת השירה של הליקון. בנוסף הנחתה סדנאות כתיבה במסגרת מתא"ן וכיום מנחה סדנאות ומרצה בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בן-גוריון וב"מכון כרם" להכשרת מורים בירושלים. אס היא כלת פרס ראש הממשלה לשירה לשנת 2003, כלת פרס ביאליק לשנת 2012 על ספרה "האוריום", וכלת פרס יהודה עמיחי לשירה עברית לשנת תשע"ח על ספרה "מוזיקת הנתיב הרחב".
אס מתגוררת בתל אביב, נמצאת בזוגיות עם ד"ר עמל.יה זיו מהחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב ואם לילד.
קישורים חיצוניים.
משיריה
Duke Nukem Forever
שיבת הבן
שיבת הבן (בפינית: Pojan paluu) הוא אחד מספריה של הסופרת והמשוררת הפינית אווה טיקה. הספר יצא לאור בשנת 1993.
עלילה.
אם מבוגרת, אשר בנה משתחרר לחופשה מבית-הסוהר שהוא כלוא בו, חווה חרדה ולחץ ומחליטה להתבצר במרתף ביתה, מחשש לחייה. היא פוחדת מהבן שהכה אותה, גזל את כספה ובסופו של דבר נידון למאסר אחרי שהורשע בהריגה. במרתף יש לאם פנאי להרהר, להיזכר בעברה ובקורות חייו של בנה, ולנסות להבין מה בדיוק השתבש.
חיים טשרנוביץ
הרב חיים טשרנוביץ (1870 – 15 במאי 1949), שכינויו הספרותי היה רב צעיר, היה סופר עברי, רב, מורה, מרצה ופובליציסט.
ביוגרפיה.
חיים טשרנוביץ נולד לרב אלכסנדר זיסקינד ולאה בת הרב שלמה דרוזד בסבז', עיירה קטנה ליד עיר המחוז בוויטבסק, ברוסיה הלבנה, שנכללה בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס). סבו, שהיה רב העיר, לימד אותו מפיו. בשנת 1893 נשא אשה ויצא לעיר קובנה שבליטא, ללמוד בכולל הידוע "כולל הפרושים", בו הוא למד בעת שעמד תחת חסותו של רבי יצחק אלחנן ספקטור.
בשנת 1897 עבר עם משפחתו לעיר אודסה שבאוקראינה, לכהן כרב העיר. באודסה התקרב לחוגים הציוניים של אחד העם וחבריו, ואף החל לפרסם את מאמריו ב'השילוח', כתב העת של אחד העם, תחת החתימה "רב צעיר". בשל התקרבותו לחוג של אחד העם הורעו יחסיו עם החרדים.
בשנת 1902 הקים באודסה "קיבוץ" של תלמידי ישיבה צעירים, ברוחו המיוחדת, ששילבה תורה עם ציונות. הקיבוץ של תלמידיו הפך מאוחר יותר לגרעין של "הישיבה" באודסה. הוא עמד בראש ישיבת "יבנה" זו עד שנת 1911. בין השנים 1911–1914 עמד בראשה ד"ר ישראל אברהם רבין.
בשנת 1911 ביקר הרב טשרנוביץ בארץ ישראל, והביקור הפך את חייו ואת השקפותיו טשרנוביץ יצא לגרמניה להשלמת לימודיו הגבוהים, ולמד באוניברסיטת ברלין, ובאוניברסיטת ברן שבשווייץ. בשנת 1914 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת וירצבורג בגרמניה. את שנות מלחמת העולם הראשונה עשה עם משפחתו בעיר לוזאן, ועם תום המלחמה לא חזר לארץ ישראל, אלא חיפש משרה באירופה.
בשנת 1923 היגר הרב טשרנוביץ לארצות הברית, השתקע בעיר ניו יורק, ולימד בהּ כפרופסור ב"מכון למדעי היהדות" (Jewish Institute of Religion) הרפורמי, מייסודו של הרב סטפן וייז, עד יומו האחרון. בשנות הארבעים שימש עורך 'בצרון' - כתב העת העברי באמריקה.
אחיו היה שמואל טשרנוביץ; גיסו היה הסופר אהרן אברהם קבק; אחייניתו היא סופרת הילדים הידועה ימימה אבידר-טשרנוביץ, אחיינו הוא יעקב צור, שהיה שגריר ישראל בארגנטינה ובצרפת, ואביו של מוקי צור, היסטוריון תנועת העבודה בארץ.
על שמו של רב צעיר קרויים שני רחובות בישראל: בקריית משה שבירושלים ובמתחם יהודה המכבי שבתל אביב.
מחנה 14 במרץ
קואליציית 14 במרץ (בערבית: تحالف 14 آذار, בתעתיק: "תחאלוף 14 אד'אר" - נקראת על שם תאריך מהפכת הארזים) היא ברית בפרלמנט הלבנוני המורכבת ממספר מפלגות וחברי מפלגות הדוגלים בעצמאות וריבונות לבנון. ההתנגדות להשפעת סוריה בלבנון, עם אירועי מהפכת הארזים ויציאת סוריה מלבנון בשנת 2005, היוותה הבסיס להקמת הברית. רוב השותפים לה הם מוסלמים סונים ונוצרים ומיעוטם מוסלמים שיעים.
שמה של קואליציה זו נגזר מתאריך מהפכת הארזים, שבה צעדו למעלה ממיליון אזרחים לבנונים למרכז ביירות בתביעה לגרש את כוחותיה הצבאיים של סוריה משטח לבנון ב-14 במרץ 2005. זאת, בעקבות ההתנקשות בחייו של רפיק אל-חרירי, התנקשות שביצועה יוחס על ידי לבנון, צרפת ומרבית מדינות העולם לסוריה ולתומכיה בלבנון. הברית מונהגת על ידי זרם העתיד, הכוחות הלבנוניים ומפלגת הפלנגות הנוצריות. בחודשים מאי ויוני 2005 הפכה ברית זו לדומיננטית בפרלמנט הלבנוני. יריבתה הפוליטית היא קואליציית 8 במרץ בהנהגת חזבאללה, אמל והזרם הפטריוטי החופשי.
המפלגות החברות בקואליציה.
את הקואליציה מובילים זרם העתיד בהנהגת סעד אל-חרירי, הכוחות הלבנוניים בהנהגת סמיר ג'עג'ע ומפלגת הפלנגות בהנהגת אמין ג'ומאייל. מפלגות נוספות החברות בקואליציה הן: מפלגת החידוש הדמוקרטי בראשות נסיב לחוד, השמאל הדמוקרטי בהנהגת אליאס עטאללה, תנועת שחרור לבנון, החזית הלאומית הלבנונית בהנהגת קרלוס אדה, אחיינו של ריימונד אדה, המפלגה הלאומית הליברלית בהנהגת דורי שמעון, בנו של כמיל שמעון, מפלגת רמגבר הארמנית בהנהגת חאפוג קסרג'יאן ומפלגת החנצ'אג הסוציאל-דמוקרטית בהנהגת יגיא ג'רג'יאן.
מעבר למפלגות, קיימים גם ארגונים אזרחיים התומכים בקואליציה: קורנת שהוואן, אזרחים למען לבנון חופשית, המרכז לדמוקרטיה בלבנון והארגון הבינלאומי לתומכי הדמוקרטיה.
בחירות 2009.
בבחירות לפרלמנט הלבנוני שנערכו ב-7 ביוני 2009 זכתה הקואליציה לרוב של 71 חברי פרלמנט מתוך 128, לפי החלוקה הבאה:
תוצאות אלו אמנם דומות לתוצאות הבחירות לפרלמנט בשנת 2005, אז זכתה הקואליציה ל-72 מושבים בפרלמנט, שהצטמצמו ל-68, בין היתר בעקבות התנקשויות בחברי הפרלמנט שאיישו אותם, אך נראה כי ניצחון זה היה ניצחון מוראלי על קואליציית 8 במרץ. חודשיים לאחר בחירות אלו, ב-2 באוגוסט 2009, הכריז וליד ג'ונבלאט כי עוזב יחד עם מפלגתו את הברית והופך לזרם מרכזי, בדומה לגישת נשיא לבנון, מישל סלימאן. בעוד ג'ונבלאט לא הצטרף לברית 8 במרץ באופן רשמי, עצם התבדלותו מגורמי ה-14 במרץ נתנה מהלומה קשה לניצחון הציר הפרו-מערבי בבחירות אלו. לאחר עזיבה זו של המפלגה הסוציאליסטית הפרוגרסיבית, נשחק ניצחון ה-14 במרץ בבחירות עוד, עם ההסכמה הסורית-סעודית בנובמבר 2009, אשר הובילה להקמת הממשלה. במסגרתה, סוכמה הקמת ממשלה אחדות במתווה בו 15 שרים יהיו מקואליציית ה-14 במרץ, 10 ממחנה ה-8 במרץ האופוזיציוני ו-5 אשר יבחרו על ידי נשיא לבנון מישל סלימאן. ההסכמה על הקמת ממשלה זו בחסות סוריה וסעודיה, סימלה את תחילתו של תהליך התקרבות בין מנהיגים מ-14 במרץ, ובעיקר זרם העתיד ובראשו ראש הממשלה סעד אל-חרירי, לסוריה תוך עזיבת המסורתיות אשר עמדו מאחורי הקמת המחנה, אשר אף כונה בעבר המחנה האנטי-סורי. תהליך זה הגיע לשיאו עם הגעתו של סעד אל-חרירי לפגישה עם נשיא סוריה בשאר אל-אסד ב-19 בדצמבר 2009, ולאחר מכן בריאיון לעיתון א-שרק אל-אווסט בו הכריז כי בניגוד לטענות העבר, סוריה אינה עומדת מאחורי רצח אביו, רפיק אל-חרירי.
ויקטוריה ז'יז'קוב
ויקטוריה ז'יז'קוב (בצ'כית: FK Viktoria Žižkov) היא קבוצת כדורגל צ'כית, המשחקת בליגה הצ'כית השנייה. היא נוסדה בשנת 1903 ומשחקת בוויקטוריה סטאדיון, המכיל 5,600 מקומות.
הקבוצה היא אחת הוותיקות בצ'כיה, ונכללת ברשימת הקבוצות שמגיעות מעיר הבירה פראג, משום שהיא מייצגת את שכונת ז'יז'קוב בפראג 3.
הקבוצה משחקת בצבעים אדום-לבן, שגם מופיעים בסמל שלה.
בסוף עונת ירדה הקבוצה לליגה הצ'כית השנייה.
תארים.
ויקטוריה ז'יז'קוב זכתה פעמיים בגביע הצ'כי, בשנים 1994 ו-2001, ובאליפות אחת בלבד בשנת 1928.
מוזיאון גולני
אתר ההנצחה ומוזיאון חטיבת גולני הוא מוזיאון, אתר הנצחה ומורשת קרב לחטיבת גולני הממוקם במחלף גולני. האתר הוקם בשנת 1982 על ידי המועצה אזורית הגליל התחתון, משרד הביטחון ועמותת ידידי גולני. המוזיאון במקום תוכנן על ידי האדריכל והאמן יוסף אסא. אנדרטת האבן לזכר נופלי תש"ח תוכננה על ידי האדריכל אשר חירם, שהיה אדריכל הבית של היחידה להנצחת החייל במשרד הביטחון.
האתר.