מותר ליהנות מבשר הטרפה, משום שכתוב בתורה "לכלב תשליכון אותו". ההנאה לא חייבת להיות דווקא בצורה של נתינתה לכלבים, אלא אפשר אף למוכרה לגוי או לתת לו אותה במתנה.
אינה נבילה.
כאשר טרפה נשחטה שחיטה כשרה, למרות שהבשר אסור באכילה אין עליו דין של נבילה והוא לא מטמא כנבילה. עם זאת, יש שכתבו שיש איסור נוסף באכילת נבילה של בהמה שלא נשחטה, ואיסור זה על אף על טרפה.
הפורש ממנה.
להלכה, ולד של טרפה מותר באכילה, אך ביצה של עוף שנטרף וחלב של בהמה שנטרפה אסורים באכילה.
הסיבה שוולד הטרפה אינו חשוב כטרפה הוא משום שלהלכה, איסור הטרפה משמעו שאין בעל החיים יכול לחיות, ואין כל סברה להשליך מאיסור האם אל העובר שמסוגל לחיות כרגיל.
למרות שוולד בהמה טרפה מותר, ביצת עוף טרפה אסורה, משום שעד שנגמרת צורתה היא חלק מגוף העוף, ולכן היא מקבלת את דיניו האיסוריים. פירוש נוסף בביאור החילוק בין דין הוולד לדין הביצה מצביע על העובדה כי ביצה אינה ממשיכה לגדול לאחר ההטלה, מה שמוכיח כי כל גידולה היה מהעוף, ולכן מן הדין הוא שתקבל את דיניו, מה שאין כן בוולד בהמה אשר ממשיך לגדול גם אחר הלידה, מה שמוכיח שגידולו ברחם הבהמה היא בזכות עצמו, ולכן אין להטיל עליו את דיני האם.
איסור למזבח.
בהמה ועוף שיש בהם טרפה אסורים להקרבה על המזבח. מקור האיסור בשלושה פסוקים:
במצוות שונות.
כאשר נקבת עוף טרפה הטילה ביצים בקן, חלה מצוות שילוח הקן בכל זאת. לעומת זאת, כאשר האפרוחים עצמם נטרפו, אין מצווה בשילוח הקן. כאשר הביצים הוטלו בזמן שהאם הייתה טרפה, הרי שגם דינם הוא כטרפה ולכן לא חלה מצוות שילוח הקן.
בטרפת צאן יש להלכה מצוות ראשית הגז, משום שהמצווה חלה, כלשון הפסוק, על "צאנך", והעובדה שהצאן נעשה טרפה לא משנה את המצב הזה. אמנם יש דעה בגמרא שמקישה את מצוות ראשית הגז למצוות מעשר בהמה שאינה נוהגת בטרפה, אך אין הלכה כך.
פטר חמור, שאמורים לפדותו בשה ולתת אותו לכהן, אין לפדות בשה טרפה, משום שהפסוק מצווה "תפדה בשה", וטרפה אינה בכלל שה משום שהיא עומדת למות. לעומת זאת, אם החמור הוא טרפה יש לפדות אותו, משום שמהות המצווה היא לתת את שווי החמור לכהן כמתנות כהונה, ולמרות שהחמור הוא טרפה יש לו שווי.
מטעמי המצוה.
א. קדושת ישראל - התורה עצמה מנמקת את איסור אכילת הטרפה מצד קדושת ישראל: "וְאַנְשֵׁי קֹדֶשׁ תִּהְיוּן לִי - וּבָשָׂר בַּשָּׂדֶה טְרֵפָה לֹא תֹאכֵלוּ". בשמירה מהטרפה יש אפוא קדושה.
ב. הבדלת ישראל מן העמים - להבדיל את ישראל מן הגויים אפילו במאכלם: הם צדים על יד הכלבים, הורגים את החיות שפצעו כלביהם ואוכלים אותם - ואתם לא תאכלו, אלא אדרבה, תשליכו אותם לכלבים.
ג. הדגשת ערך האדם - אכילה משאריות טרפת החיה נובעת מתכונה נפשית פחותה ושפלה שאינה ראויה למעלת האדם, "ואדם המכיר במעלתו איננו קרוב להתגאל במעשים מכוערים". לכך נוסף: "לכלב תשליכון אותו" - אל תשוו עצמכם לכלב, שהטרפה והנבלה הן מזונו - ולא מאכל אדם.
ד. ריחוק מן הטומאה - הימנעות מאכילת טומאה, הפוגעת בקדושה.
ה. סכנה בריאותית - מחשש לארס הנמצא בדמה מהחיה שפצעה אותה או שפציעתה מעידה על קלקול כלשהו שיש בה, העלול להזיק לאוכלה. על פי הרפואה המודרנית אפשר להבין כי פציעת הטרפה עלולה לגרור אחריה לזיהום, דלקת או חולי אחר שיגרום נזק לניזון ממנה.
ו. סכנה נפשית ורוחנית - מחשש שנמצא בה מארס הטורף העלול להוליד באדם "מזג רע ומושחת".
ז. חינוך לחמלה על בעלי החיים - איסור הטרפה משריש באנושות במשך דורות את ההרגשה שאין לנצל את חולשת פציעתם של בעלי החיים כדי לאוכלם.
ח. הרחקה ערכית בין האדם לטורף - הדגשה לאדם שלא ראוי לו להיות שותף עם בעלי החיים הטורפים במעשיהם, וכי הוא נבדל מהם ערכית.
טרפה באדם.
אדם הוא טרפה אם יש לו פציעה באיברים מסוימים. הטרפה נחשב כאדם חי, פרט לדינים מסוימים.
סוגי הטרפה.
יש כמה דעות בראשונים בנוגע ליחס שבין טרפות הבהמה לטרפות אדם:
אפשרות החיות של אדם טרפה.
המחלוקת בנוגע לאפשרות החיות של בהמה טרפה זהה גם בנוגע לאדם טרפה. ההלכה היא, בדומה לבהמה, שהוא מסוגל לחיות רק שנים עשר חודשים. אדם שספק האם הוא טרפה שחי יותר משנים עשר חודש – ודאי שאינו טרפה משום שאם לא כן לא היה נשאר בחיים. למרות זאת, אם הוא ודאי טרפה – הוא נשאר בגדר זה אף אם חי למעלה משנים עשר חודש.
השלכות הלכתיות.
לעניין רוב ההלכות הטרפה נחשב כאדם רגיל, אך יש הלכות מסוימות בהן חל שינוי במעמדו ההלכתי של הטרפה יחסית לאדם רגיל.
חזקת חיים.
לאדם רגיל יש חזקת חיים, ולכן אדם נשוי שלא ידוע מה עלה בגורלו – אשתו אסורה להינשא לאחר משום שמניחים כי הבעל עדיין בחיים והיא אשת איש. טרפה שלא ידוע מה עלה בגורלו – מניחים לאחר שנים עשר חודש מרגע הטרפה כי הוא כבר מת, ומותר לאשתו להינשא לאחר.
חיוב מיתה על רצח.
אדם הרוצח טרפה פטור ממיתת בית דין, משום שהטריפה נחשב כאדם מת; אך הוא חייב מיתה בידי שמים, בניגוד לאדם רגיל שמתחייב מיתה בבית דין על ידי הרג. בית הדין יכולים בהוראת שעה להוציא להורג אדם שרצח טרפה.
גם אדם שרצח טרפה בשוגג פטור מגלות.
אדם שפגע באדם אחר ועשאו טרפה – חייב מיתה, אפילו אם מת מחמת דבר אחר.
אדם טרפה שהרג אדם אחר פטור ממיתה משום שאי אפשר לקבל עדות שמרשיעה אותו מפני שהיא עדות שאי אתה יכול להזימה, אך במקרה בו מעשה הרצח התרחש בפני דייני בית הדין ולא צריך שיעידו בפניהם על המקרה הוא יתחייב מיתה.
דינים שונים.
אדם טרפה הוא כאדם חי לעניין קידושי וגירושי אישה, הוא יכול לעסוק במקח וממכר ואשתו נחשבת כאשת איש.
טרפה הוא כאדם חי גם לעניין דחיית מצוות התורה כדי להציל את נפשו משום שדוחים את המצוות גם למען חיי שעה. חיי אדם טרפה שווים לחיי אדם רגיל ואין להרוג אותו כדי להציל את האדם הרגיל. עדות של אדם טרפה אינה מתקבלת בדיני נפשות, אך בדיני ממונות היא מתקבלת.
שחמט קליע
קואופרטיביות
אפל רקורדס
אפל רקורדס (אנגלית: Apple Records) היא חברת הפקה לתקליטים וסרטי קולנוע אשר נוסדה בשנת 1968 על ידי הביטלס כחטיבה של חברת אפל בע"מ (Apple Corps Ltd). החל משנת 1968, בנוסף לתקליטי הביטלס ותקליטי חברי הלהקה (ג'ון לנון, פול מקרטני, ג'ורג' האריסון ורינגו סטאר), אשר הודפסו תחת התווית של אפל רקורדס, החברה אף חתמה על חוזים עם שורה מגוונת של אמנים.
היסטוריה.
אפל רקורדס נוסדה בשנת 1968 כחלק ממיזם של הביטלס בשם חברת אפל. בעקבות מות אמרגנם, בריאן אפשטיין, החליטו חבר הלהקה לנהל את עסקיהם בעצמם באמצעות חברת אפל, ששמה ניתן לה לפי ציור של רנה מגריט. בנוסף, הגדירו חברי הלהקה את מטרת החברה כ"בית פתוח" לאמנים, בו יוכלו אמנים צעירים להציג את רעיונותיהם האמנותיים ולזכות בהפקה, תוך שיח עם אנשים הדומים להם ומבינים אותם, כאלטרנטיבה צעירה לחברות התקליטים הענקיות, המגושמות והשמרניות.
עם היווסדה של החברה היו הביטלס חתומים עדיין על חוזה הקלטות שסגר אפשטיין לפני מותו עם החברות הבנות של EMI פארלופון בבריטניה וקפיטול רקורדס בארצות הברית. בחוזה הקלטות חדש שחתמה הלהקה הסכימו החברות EMI וקפיטול להפיץ את תקליטי אפל רקורדס עד לשנת 1975. EMI המשיכה להחזיק בזכויות לתקליטי הביטלס בעוד שהם הופצו תחת תווית אפל רקורדס, אולם קידומת מספרם הקטלוגי היה האות R המסמלת את תקליטי פארלופון שבבעלות EMI. אפל רקורדס היא בעלת הזכויות לכל הקלטות וידאו וקליפים של הביטלס.
בשנת 1974, בעת הליכי הפירוק של להקת הביטלס, פסק בית משפט כי 80% מרווחי תקליטי הביטלס (כלהקה) יעברו לאפל רקורדס ואילו כל אחד מארבעת חברי הביטלס יקבל 5% מן הרווחים.
תקליטים רגילים ותקליטונים של אפל רקורדס נשאו על התווית הדפס של תפוח עץ ירוק מבריק מסוג גרני סמית. התווית זכתה לתשומת לב מחודשת בסוף שנות ה-80, כאשר הקלטות הביטלס יצאו לאור בתקליטורים. בשנות ה-90 הוציאה החברה את The Beatles Anthology.
סכסוך עם אפל.
חברת המחשבים אפל היא בעלת שם דומה וגם לה לוגו בצורת תפוח. כבר בשנת 1978 (שנה לאחר הקמתה של חברת המחשבים) תבעה אותה החברה האם של אפל רקורדס, אפל קורפס, על הפרת סימן מסחר. בשנת 1981 הגיעו החברות לפשרה: חברת המחשבים תורשה להשתמש בשם, אולם בתחום המחשבים בלבד ולא בתחום המוזיקה והבידור. עם השנים גבר השימוש ביכולות עיבוד הקול במחשבי אפל, מה שגרם לחברת המוזיקה לתבוע את חברת המחשבים על הפרת ההסדר. בשנת 1991 הגיעו החברות להסדר נוסף. ברבות השנים נכנסה חברת המחשבים גם לתחומי הבידור: לדוגמה, חנות המוזיקה המקוונת iTunes. בשנת 2006 שבה ועלתה חברת אפל רקורדס לכותרות כאשר סכסוך שנמשך לאורך שנים בינה לבין חברת המחשבים אפל הגיע להכרעת בית המשפט העליון באנגליה.
החל מגרסה 7 של מערכת ההפעלה Mac OS מופיע קובץ קול בשם Sosumi, המכיל צליל מוזיקלי קצר. שם הקובץ (נשמע באנגלית כמו "so sue me"- תבעו אותי), הוא בדיחה פנימית על אפל רקורדס.
אמנים אשר הקליטו בחברה.
אפל רקורדס החתימה מגוון רחב של אמנים בסגנונות שונים, בין הבולטים שבהם: להקת באדפינגר, ג'יימס טיילור, מרי הופקין ובילי פרסטון. אפל רקורדס החתימה אף אמנים מוזיקליים מחוץ לזרם המרכזי, ואשר בלטו בתחומי עשייה מוזיקלית ייחודית. כך הוחתמה תזמורת כלי הנשיפה הבריטית The Black Dyke Mills Band, אנסמבל הג'אז The Modern Jazz Quartet, אמנית האוונגרד (ושותפתו לחיים של ג'ון לנון) יוקו אונו, המוזיקאי ההודי הקלאסי ראווי שנקר, והמלחין האנגלי הקלאסי ג'ון טאוורנר.
רווח/הפסד גולמי
הפסד גולמי
הקלטות אפל
סבסטיאן קוסטין