הוא נולד בפריז לאב שהיה רופא בצבאו של נפוליאון הראשון. בהיותו בן שנתיים בלבד התייתם מאמו שמתה כאשר שהתה עם אביו בשלזיה. הוא נמסר לטיפולה של משפחת אמו שהתגוררה בכפר מורטפונטן באזור ולואה שבחבל פיקרדיה. ב-1814, כאשר אביו חזר מן המלחמה, הוא שב לפריז אך בילה את חופשותיו באווירה הכפרית של ולואה, מה שמאוחר יותר בא לידי ביטוי בכתביו.
בתקופת לימודיו בקולז' הכיר את תאופיל גוטייה, ומאז התפתחה ביניהם ידידות שנמשכה שנים רבות. הוא הצטרף לחוג ספרותי בפריז שבו השתתפו בין היתר אלפרד דה ויניי,
אלפונס דה למרטין, ויקטור הוגו, שארל אוגוסטן סנט-בב, אלפרד דה מיסה, פרוספר מרימה, תאופיל גוטייה ואלכסנדר דיומא האב. ב-1836 התאהב בשחקנית ז'ני קולון שלא החזירה לו אהבה, ולמרות אהבתו הנכזבת ראה בה אישה אידיאלית, ואחרי מותה דימה אותה בנפשו למרים הבתולה, לאיזיס ולמלכת שבא.
החל ב-1841 היה נתון להתקפים חוזרים ונשנים של שיגעון וטופל בידי דוקטור בלאנש שעסק ברפואת נפש בפריז. ב-1842 ביקר בקהיר ובביירות, ובין 1844 ו-1847 ערך מסעות בבלגיה, בהולנד ובאנגליה. ב-1853 נסע לגרמניה ושוב למזרח התיכון. כאשר היה בסוריה ניסה להיכנס לרזי דתם של הדרוזים, והתעניין בסמלים אלכימיים.
בשנותיו האחרונות חי חיי עוני ומחסור והיה נתון להתקפים של דיכאון, וב-1855 התאבד בתלייה בפריז ונקבר בבית הקברות פר לשז שבעיר. לפני מותו כתב הודעה קצרה: "אל נא תצפו לראותי בערב זה, כי הלילה יהיה שחור ולבן." אחרי מותו נמצא מכתב שבו ביקש 300 פרנק שחשב שיספיקו לו כדי לעבור את החורף.
יצירתו.
ב-1828 תרגם לצרפתית את "פאוסט" של יוהאן וולפגנג פון גתה, מה שגרם לפרסומו בציבור של דה נרוואל. גתה עצמו שיבח אותו על תרגומו זה, והקטור ברליוז השתמש בטקסט של דה נרוואל ביצירתו המוזיקלית "קללת פאוסט". הוא המשיך לתרגם את גתה ובשנות הארבעים של המאה התשע עשרה פרסם תרגומים של כתבי היינריך היינה בכתב העת לספרות "שני העולמות". ב-1851 פרסם את ספרו "מסע במזרח" שבו תיאר את מסעותיו במזרח התיכון. אך יצירות המופת שלו נכתבו בשנתיים האחרונות לחייו בעת סבל ממחסור ומדיכאון, ובהן הנובלה "סילבי" (1853), "שירים ואגדות מולואה" (1854), 12 הסונטות "דמיונות שווא" (1854) ו"החלום והחיים" (1855), קובץ שירה ופרוזה המהווה את האוטוביוגרפיה שלו.
דה נרוואל, ששם את הדגש על משמעותם של חלומות, השפיע על התפתחותן של תנועות הסימבוליזם והסוריאליזם בספרות. יצירותיו מלאות סמלים ודימויים סימבוליים המבטאים תחושות או מצבים. מחברים רבים הושפעו ממנו ובהם מרסל פרוסט, רנה דומאל ואנטונין ארטו.
בקר לבשר
בקר לבשר הוא שם כולל למספר זני פרות המשמשות בשביל אכילת בשרם. האדם החל לגדל פרות שמנות בעלות מבנה מתאים לאכילה, כבר מסביבות 6000 לפני הספירה. כיום ישנם מעל 800 זני בקר לבשר.
הכלאות שנעשו במהלך אלפי שנים הביאו להבחנה בין גזעים שמגדלים לשם הפקת חלב, לגזעים שמגודלים בשל בשרם אך לא תמיד יש הבחנה ברורה בין שימושי הפרה.
בקר לבשר בישראל.
בישראל גידול בקר לשם ייצור בשר הוא ענף שהחל להתפתח בשנות החמישים, עת הוחל בהקמת עדרי בקר, בעיקר פרות מזנים מקומיים וכן זנים מארצות הבלקן. בסוף שנות החמישים מנו עדרי הבקר לבשר כמה אלפי פרות, שהתחלקו בין כמאה וארבעים מגדלים (כ-50 פרות לעדר הממוצע).
בשלב הבא הובאו לארץ זנים ידועים כ"הרפורד" ו"ברהמה". מספר העדרים צומצם אך גודלם עלה. מלחמת ששת הימים ב-1967 הוסיפה שטחי מרעה גדולים, וב-1976 נמנו כ-70 מגדלי בקר עם כ-500 פרות לעדר ממוצע.
בשנות השבעים הובאו זנים נוספים כ"סימנטל" ו"שרולה" שהשביחו את הזנים הקיימים.עם השנים טופח זן ה"סימפורד" - זן כלאיים ישראלי שהוא הכלאה של זני זימנטל והרפורד. מלבד הסימפורד מגודלים בישראל זני הלימוזין, השרולה, הברהמה והזימנטל.
גידול הבקר לבשר בישראל עדיין מצומצם יחסית, בהשוואה לגידול בקר לחלב. הסיבות העיקריות הן צריכה מועטה יחסית של בשר בקר טרי ושטחי מרעה מצומצמים. רוב הבשר הטרי הנצרך בישראל מגיע משני מקורות: בשר המופק מבקר שמגודל למטרות חליבה, ובשר מעגלים המיובאים ארצה לשם פיטום.
רפת החלב בארץ מונה כ-120,000 פרות, מרביתן מגזע הולשטיין-פריזי, ועשרות אלפי פרות מובלות לשחיטה מדי שנה, בחלקן עגלים הנשחטים בגיל צעיר. נעשים ניסיונות להזריע פרות חולבות בזירמה של פרים המשתייכים לזני בקר לבשר, כדי לשפר את איכות הבשר.
הספקה נוספת של בקר לבשר טרי נעשית על ידי יבוא עגלים לפיטום, מרביתם מאוסטרליה ומהמדינות הבלטיות.
טיפוח זנים לבקר נעשה בעידוד משרד החקלאות, שהקים בשנת 2003 את ועדת הטיפוח. בוועדה יושבים נציגי המשרד, אנשי מכון וולקני ונציגי המגדלים. מטרת הוועדה - הגדרת יעדים בטיפוח גזעי בקר לבשר בישראל וקביעת קריטריונים למתן מענקים ממשלתיים.
קבלן כוח אדם
קבלן כוח אדם הוא גוף שעיסוקו במתן שירותי כוח אדם של עובדיו לשם עבודה אצל מעסיק אחר. עובד המועסק באמצעות קבלן כוח אדם קרוי עובד קבלן (מבחינה משפטית, כינוי זה אינו כולל עובדים של קבלני שירות. ראו לעניין זה את ההבדל בין הגדרת "קבלן כוח אדם" לבין הגדרת "קבלן שירות" בסעיף 1 לחוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם, התשנ"ו-1996, וראו את הכללים השונים לגבי עובדי הקבלנים השונים, בהוראות נוספות של חוק זה).
מאפייני העסקה באמצעות קבלן כוח אדם.
בהעסקה באמצעות קבלן כוח אדם יש להבדיל בין שני מעסיקים:
קבלני כוח אדם החלו לפעול לשם אספקת עובדים למשימות זמניות, כגון מילוי מקום של עובד שיצא לחופשה ארוכה או התמודדות של מעסיק עם משימה קצרת טווח הדורשת גידול במצבת העובדים שלו. בישראל פועלים קבלני כוח אדם גם למטרה זו, אך מטרה נוספת, המשפיעה על רבים מהמועסקים בצורת העסקה זו, היא הרצון של המעסיק בפועל להעסיק עובדים בתנאים נחותים מאלה שהוא מעניק לעובדיו הקבועים. כאשר זו מטרת ההעסקה של עובד קבלן, העובד מועסק לעיתים במסגרת זו במשך שנים רבות. בצורה זו נוצרים במקום העבודה שני מעמדות של עובדים:
יש להבחין בין העסקת עובדים באמצעות קבלן כוח אדם ובין העברת משימות למיקור חוץ. ההבדל המהותי בין השניים הוא בשאלת הניהול היומיומי של העובד. בהעסקה באמצעות קבלן כוח אדם, המעסיק בפועל הוא המנהל את פעילותו של העובד, ואילו בהעברת משימות למיקור חוץ, הגוף המבצע את המשימה הוא המנהל את פעילותו של העובד.
ב-7 בנובמבר 2011 פתחה ההסתדרות בשביתה במשק שמטרתה לצמצם את היקף העסקת עובדי הקבלן במגזר הציבורי (בעיקר עובדי השמירה והניקיון, המועסקים באמצעות חברות קבלן). בהוראת בית הדין לעבודה נפסקה השביתה לאחר מספר שעות. ב-8 בפברואר 2012 פתחה שוב ההסתדרות בשביתה לאור אי התקדמות במשא ומתן עם משרד האוצר על שיפור תנאי עובדי הקבלן. בדצמבר 2012, נחתם הסכם בין יו"ר ההסתדרות עופר עיני ושר האוצר יובל שטייניץ לפיו שכר עובדי הקבלן יוצמד לשאר עובדי מגזר הציבורי.
ביולי 2015, נחתם הסכם בין יו"ר ההסתדרות אבי ניסנקורן לבין שר האוצר משה כחלון, במסגרתו 15 אלף עובדי קבלן במגזר הציבורי עברו למתכונת של העסקה ישירה, וישופרו תנאי העסקתם של כ–30 אלף עובדי קבלן אחרים.
בשנת 2017, הועסקו מעל ל-23 אלף מורים במדינת ישראל בתנאים של עובדי קבלן. שכרם משולם לפי שעה, כלומר רק על שעות בהם לימודו בפועל, הם לא מקבלים תשלום עבור תקופות של חופשות, ולעיתים מודיעים להם זמן קצר לפני תחילת שנת הלימודים שהם מפוטרים והוותק שלהם מתאפס. בשבוע הראשון של ספטמבר 2019, כ-2,000 מורים המועסקים כעובדי קבלן הודיעו כי ישביתו את הלימודים לזמן מוגבל, במחאה על תנאי העסקתם ובדרישה לקבל משכורת לאורך כל השנה, ולא רק במהלך הלימודים.
חוקים להסדרת העסקתם של עובדים על ידי קבלני כוח אדם.
להסדרת עבודתם של עובדי קבלן חוקקה הכנסת את חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם, התשנ"ו-1996. החוק קובע כי עיסוק כקבלן כוח אדם מצריך רישיון משר התמ"ת, ומפרט את התנאים למתן רישיון. למתן שירותים בין-ארציים של כוח אדם, כלומר לפעילותו של קבלן כוח אדם המביא לישראל עובדים זרים, נדרש היתר מיוחד.
פרק נוסף בחוק מסדיר את תנאי עבודתם של עובדי הקבלן. החוק מחייב עריכת חוזה עבודה בכתב בין הקבלן לכל אחד מעובדיו, אלא אם קיים הסכם קיבוצי המסדיר את תנאי עבודתו של העובד אצל קבלן כוח האדם. תנאי זה, ותנאים נוספים המקנים יתרון להעסקת עובד קבלן באמצעות הסכם קיבוצי, הביא לחתימתו של הסכם קיבוצי כללי בענף זה. על קבלן כוח אדם נאסר לקבל או לדרוש מעובד שהוא מעסיק או ממועמד לעבודה אצלו, כל תמורה בעד שירותיו או החזר הוצאותיו. איסור דומה חל על המעסיק בפועל של עובד קבלן.
סעיף 12א לחוק זה קובע כי עובד קבלן שהועסק ברציפות במשך תשעה חודשים (או תקופה ארוכה יותר שקבע שר התמ"ת) על ידי אותו מעסיק בפועל, יהפוך לעובד של המעסיק בפועל. סעיף זה אינו חל על עובד קבלן המועסק אצל מעסיק בפועל בתפקידי מחשוב. סעיף 12א נחקק בשנת 2000, אך כניסתו לתוקף נדחתה שוב ושוב באמצעות חוק ההסדרים ביוזמת הממשלה, שהיא מעסיק גדול של עובדי קבלן. ב-1 בינואר 2008 נכנס הסעיף לתוקף. בשנת תשס"ב, ב-1 במרץ 2002 נקבע שסעיפים 12א ו13 לחוק זה לא יחולו על תפקידי המחשוב - תחזוקה, פיתוח והטמעה של מערכות מחשוב.
תניה בחוזה האוסרת על המעסיק בפועל להעסיק ישירות את עובד הקבלן, או האוסרת על העובד להיות עובדו של המעסיק בפועל - אין לה תוקף.
קבלן כוח אדם לא יעסיק עובדים הבאים במקום עובדים המשתתפים בשביתה ולא יעסיק עובדים במקום עובדים המושבתים עקב השבתה, כל עוד השביתה או ההשבתה מתקיימות.