הסחר האוסטרלי התרחק ממדינות חבר העמים הבריטי האחרות לכיוון אסיה בסביבות שנות השישים והשבעים. יפן בפרט התגלתה כשותפת הסחר המובילה. בשנים 1966–1967 עלתה יפן על בריטניה "כדי להפוך לשוק הגדול ביותר לייצוא אוסטרלי". יפן היא כיום שוק הייצוא השני בגודלו של אוסטרליה (אחרי סין), אם כי יפן מדורגת רק במקום השלישי כמקור יבוא לאוסטרליה אחרי ארצות הברית וסין. בגלל זה, לאוסטרליה עודף סחר עם יפן.
אוסטרליה היא מקור דומיננטי ביותר למזון וחומרי גלם עבור יפן. בשנת 1990 היוותה אוסטרליה 5.4 אחוזים מכלל היבוא היפני, נתח שהיה יחסית יציב בסוף שנות השמונים. אוסטרליה הייתה הספקית הגדולה ביותר של פחם, עפרות ברזל, צמר וסוכר ליפן בשנת 1990. אוסטרליה היא גם ספקית של אורניום. בשנת 1987 ההשקעה היפנית הפכה את אוסטרליה למקור הגדול ביותר בייבוא אזורי יפני. האיסור על בשר בקר אמריקאי וקנדי הפך לאחרונה את אוסטרליה לספק הבשר הגדול ביותר ביפן.
פרויקטים לפיתוח משאבים באוסטרליה משכו הון יפני, כמו גם פרוטקציוניזם לסחר בכך שהצריכו ייצור מקומי לשוק האוסטרלי. ההשקעות באוסטרליה הסתכמו בשנת 1988 ב-8.1 מיליארד דולר והיוו כ-4.4% מההשקעה הישירה ביפן בחו"ל. אולם בגלל טווח ההרחבה של ההשקעות הזרות ביפן, נתח זה היה בירידה, לעומת 5.9 אחוזים ב-1980. במהלך שנות ה-80 גברו ההשקעות בנדל"ן ביפן באוסטרליה, במיוחד באזור הנופש באוקיינוס המכונה גולד קוסט, שם הנוכחות היפנית הייתה מספיק חזקה כדי ליצור טינה מסוימת.
כאשר יפן מגנה על החקלאות שלה, אוסטרליה עומדת בפני מכסות, מכסים גבוהים ומחסומי תקנים בייצוא מוצרים חקלאיים כולל בקר, חמאה ותפוחים ליפן. יפן היא "שוק יצוא הבקר הגדול באוסטרליה, ומהווה 35.8% מכל בשר הבקר שנשלח בשנת 2011".
המשא ומתן החל בשנת 2007 על הסכם סחר חופשי דו צדדי בין אוסטרליה ליפן.
בזמן שאוסטרליה סוחרת במינרלים גולמיים ליפן תמורת כמויות גדולות של הכנסות, ואילו יפן סוחרת בטכנולוגיות כמו טלוויזיות, מחשבים ומכוניות. יפן היא אחת הספקיות המובילות של מספר מוצרים מוגמרים המיובאים לאוסטרליה: יפן הייתה המקור העיקרי של מכוניות ואופנועים המיובאים לאוסטרליה.
שתי המדינות אשררו את הסכם השותפות הכלכלית האזורית המקיפה שצפוי להיכנס לתוקף בינואר 2022.
הגירה.
על פי נתוני הלשכה האוסטרלית לסטטיסטיקה משנת 2006, 40,968 אנשים אוסטרלים טענו למוצא יפני. על פי משרד החוץ היפני, היו ביפן כ-9,900 אזרחים אוסטרלים שהתגוררו במדינה ב-30 ביוני 2017.
תיירות.
שתי המדינות מושכות אליהן מספר לא מבוטל של תיירים מהארץ השנייה, כאשר אוסטרליה היא נקודת הצלילה והגלישה המועדפת עליה ויפן מפורסמת בתרבותה, במיוחד בקיוטו.
יפן מאפשרת גישה חופשית לוויזה לאוסטרלים, ואוסטרליה גומלת באופן הדדי: אוסטרליה מאפשרת ליפנים להגיש בקשה לרשות נסיעות אלקטרוניות (ETA) - גישה חופשית לוויזה עד 3 חודשים.
שיתוף פעולה חינוכי.
בשנת 1980 הסכימו אוסטרליה ויפן על תוכנית אשרת עבודה וחופשה לצעירים משתי המדינות. תוכנית חופשת העבודה היא הראשונה ליפן.
נציגויות דיפלומטיות.
אוסטרליה מחזיקה ביפן שגרירות בטוקיו ו-3 קונסוליות פוקואוקה, אוסקה וסאפורו. מאידך, יפן מחזיקה בקנברה ו-8 קונסוליות באדלייד, בריסביין, קיירנס, דרווין, הובארט, מלבורן, פרת' וסידני.
יחסי יפן–מלזיה
יחסי יפן–מלזיה מתייחס ליחסים הבילטרליים ויחסי החוץ בין שתי המדינות, יפן ומלזיה. היחסים ההיסטוריים המוקדמים ביותר בין שתי המדינות הם יחסי המסחר בין סולטנות מלאקה לממלכת ריוקיו במאה ה-15. זה המשיך גם במאה העשרים עם עליית האימפריה היפנית ופלישתה וכיבושן לאחר מכן של חצי האי המלאי ובורנאו הבריטיים במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
סחר ימי.
ממלכת ריוקיו ניהלה יחסי סחר עם סולטנות מלאקה במאה ה-15. המסחר הימי שלה עם ממלכות בדרום-מזרח אסיה כלל מוצרים יפניים - כסף, חרבות, מניפות, כלי לכה, מסכי קיפול - ומוצרים סיניים - צמחי מרפא, מטבעות טבעות, קרמיקה מזוגגת, ברוקדות, טקסטיל - נסחרו בעבור עץ סאפאן דרום-אסייתי (Biancaea sappan), קרני קרנף, בדיל, סוכר, ברזל, ענבר אפור, שנהב הודי ולבונה ערבית. בסך הכל התקיימו 150 מסעות בין הממלכה לדרום-מזרח אסיה באוניות ריוקיואניות, אשר תועדו ברקידאי הואן , רשומה רשמית של מסמכים דיפלומטיים שנערכה על ידי הממלכה, כפי שהתרחשה בין 1424 ל-1630, כאשר 61 מהם נועדו לסיאם, 10 עבור מלאקה, 10 עבור ממלכת פטאני ו-8 עבור ג'אווה, בין היתר.
מלחמת העולם השנייה.
במאה ה-20 ביססה יפן את עצמה כאימפריה, ופתחה במערכה ברחבי דרום-מזרח אסיה, כולל מלאיה שהייתה כבושה אז בידי הבריטים. בקרב מלאיה ב-8 בדצמבר 1941 הביס הצבא היפני הקיסרי את הצבא הבריטי וכוחות חבר העמים. הכיבוש היפני גרם לתנועה אנטי-יפנית חזקה במלאיה, המונעת מהכעס שלהם בשל הפלישה היפנית לסין, בתוך הקהילה הסינית, שהביאה להקמת הצבא האנטי-יפני של העמים המלאניים (MPAJA).
התנועה לא מצאה תמיכה מספקת של המלזים וההודים עמם פעל הצבא היפני הקיסרי בתעמולה של "Asia untuk Orang Asia" ("אסיה לאסייתים"), כשהיא מציגה את היפנים כמושיעי תושבי המקום מהשלטון הבריטי. האוכלוסייה המקומית מצאה השראה לעצמאות מעדותם ליכולתה של יפן הקיסרית לגרש את הקולוניאליסטים האירופיים בדרום מזרח אסיה. "Kesatuan Melayu Muda" (האיחוד המלאי הצעיר) עבד עם היפנים להפצת אידאולוגיות נגד האימפריאליסטים הבריטים. עם זאת, הרשויות היפניות לא אישרו בקשות לעצמאות מצד האוכלוסייה המקומית. התמיכה המשמעותית ביפנים התדרדרה והבריטים הצליחו להחזיר את מלאיה ואת סינגפור כמו גם את צפון בורנאו בסוף מלחמת העולם השנייה.
עם תבוסתה וכיבושה לאחר מכן בידי ארצות הברית, יפן ניסתה ליצור קשרים דיפלומטיים מחדש עם מדינות שכנותיה. אחרי העצמאות המלאית מהבריטים ב-31 באוגוסט 1957 כוננה מלזיה (אז בתור פדרציית מלאיה) יחסים דיפלומטיים עם יפן. השגרירות היפנית הוקמה בקואלה לומפור ב-9 בספטמבר 1957.
מדיניות הביטו מזרחה.
"מדיניות הביטו מזרחה" הייתה מדיניות כלכלית עליה הכריז ראש הממשלה הרביעי והשביעי של מלזיה מאהאטיר מוחמד במהלך "הוועידה השנתית החמישית של MAJECA / JAMECA" בקואלה לומפור ב-8 בפברואר 1982. המדיניות נקבעה כהמשך למדיניות "קנה מבריטניה באחרונה" שהוכרזה גם על ידי ראש הממשלה באוקטובר 1981.
המדיניות ביקשה ללמוד מיפן ומדרום קוריאה, הנחשבות כמעצמות-על של המזרח, את מוסר העבודה, הפרקטיקות והמדיניות שסייעו לשתי המדינות להתקדם במגזרים תעשייתיים וכלכליים שונים לעיתים הרבה יותר ממקביליה המערביים. סטודנטים ועובדי מדינה נשלחו לקורסי לימוד במגזרים תעשייתיים, טכניים, מנהלים ומסחריים. הנתונים הרשמיים העריכו עד 15,000–16,000 אזרחים מלזים נהנו מהמדיניות מאז הקמתה בשנת 1982, והממשלה המלזית הנוכחית ניסתה לשנות את המדיניות כך שתכלול טכנולוגיה ירוקה וביוטכנולוגיה. מאז שחזר מהאטיר להיות ראש ממשלה בשנת 2019, הוא החיה את מדיניות "מבט למזרח" ומפציר בעוד מלזים ללמוד ביפן, ובמקביל הוא מברך על כל אוניברסיטאות יפניות בראשות אזרחים יפנים לפתוח את סניפיה במלזיה למלזים. סטודנטים שאינם יכולים להרשות לעצמם עלות מגורים ביפן.
סחר כלכלי.
המסחר הכולל בין מלזיה ליפן בשנת 2011 הסתכם ב-145.3 מיליארד רינגיט מלזי כאשר 80 מיליארד רינגיט היוו את היצוא ממלזיה ליפן, בעוד שהיבוא מיפן הסתכם ב-655.3 מיליארד. יש כ-1,400 חברות יפניות הפועלות במלזיה, מה שמייצר יותר מ-11,000 מקומות עבודה.
יפן הגדילה את יבוא הגז הטבעי הנוזלי לכ-34%. לפני 2007 השיעור הדו-צדדי בין שתי המדינות היה בגירעון. בענף החלאל, אישור חלאל על ידי ממשלת מלזיה אפשר לחברות מלזיות בתעשיית המזון חלאל להתחרות היטב בשוק היפני. גם בניית פארק חלאל ביפן נלקחת בחשבון.
בשנת 2016 ביקרו במלזיה כ-413,000 תיירים יפנים ואילו 394,000 תיירים מלזים ביקרו ביפן. עד 2017 פועלות במלזיה כ-1,500 חברות יפניות. כדי לעודד חברות יפניות נוספות להשקיע במלזיה, Sumitomo Mitsui Banking Corporation (SIMBC) חתמה על מזכר הבנות (MoU) עם הרשות לפיתוח השקעות מלזי (MIDA) ו-InvestKL. ב-5 במאי 2017, שתי המדינות סיכמו הסדר החלפת מטבע של עד 3 מיליארד דולר אמריקאי דרך בנק יפן (BOJ) ובנק נגארה מלזיה (BNM) כדי לתרום ליציבות בשוק הפיננסי ולחיזוק הקשר בין שתי המדינות.
ביקורים רשמיים.
ממשלות יפן ומלזיה ביקרו זו בזו פעמים רבות. ביקורים בולטים כוללים את היאנג די-פרטואן אגונג ממלזיה שביקר ביפן בשנת 2005 ואילו בשנת 2006 ביקרו קיסר וקיסרית יפן במלזיה. יפן ומלזיה הן חברות בפסגה של מזרח אסיה, APEC, ASEAN + 3 וארגון הסחר העולמי.
יחסי ביטחון.
בספטמבר 2016, ממשלת יפן, באמצעות ראש ממשלתה שינזו אבה, העניקה סירות סיור בחינם למלזיה בעקבות הסכמים דומים עם הפיליפינים ווייטנאם. כלי השיט הצבאיים, ששימשו בעבר את משמר החופים ביפן, העבירו למלזיה כדי להתמודד עם פעילויות צבאיות סיניות במימי מלזיה. במאי 2017 יפן ביקשה למסור את מטוסי הסיור לוקהיד P-3 אוריון שלה למלזיה.
נציגויות דיפלומטיות.
יפן מחזיקה במלזיה שגרירות בקואלה לומפור, ו-3 קונסוליות בג'והור באהרו, קוטה קינבאלו ופננג. מאידך, מלזיה מחזיקה ביפן שגרירות בטוקיו וקונסוליה כללית בפוקואוקה.
גרשון קופי
גרשון קופי (באנגלית: Gershon Koffie; נולד ב-25 באוגוסט 1991) הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת הקשר בעירוני טבריה.
קריירה.