בשנת 1981 קיבל גולובינוף תואר ראשון בביולוגיה, עם הרחבה בפיזיולוגיה של הצמח, מיקרוביולוגיה וביוכימיה מאוניברסיטת לוזאן והמשיך ללימודי דוקטורט בביוכימיה של הצמח במכון ויצמן למדע בהנחייתו של מאיר (מרוין) אדלמן. בשנת 1988 השלים את הדוקטורט ויצא לארצות הברית לפוסט-דוקטורט, תחילה במעבדות דו פונט ואחר כך באוניברסיטת קליפורניה בברקלי . בתקופה זו היה גולובינוף שותפו של ג'ורג' לורימר לתגלית בתחום הביוכימיה של חלבוני הסוכך. המשך המחקר של גולובינוף עסק בעיקר בביוכימיה אין ויטרו של חלבוני סוכך.
בשנת 1991 קיבל משרת מרצה באוניברסיטה העברית בירושלים והתקדם בה בסולם הדרגות והתפקידים. הוא היה ראש המחלקה לבוטניקה והופקד על תוכנית ההוראה שלה ועל תוכנית המצטיינים "אתגר". בשנת 1999 מונה לפרופסור חבר. החל משנת 2001 גולובינוף הוא פרופסור חבר באוניברסיטת לוזאן שבשווייץ.
פעילות למען יהודי תימן.
במהלך לימודיו במכון ויצמן, החל גולובינוף להתעניין בגורלם של היהודים שנשארו בתימן לאחר העלייה של שנות החמישים (נותרה שם קהילה קטנה שהייתה מנותקת מקרובי משפחתם). הוא ביקר שם בספטמבר 1985, באמצעות הדרכון השווייצרי שלו, והביא מידע רב ערך אודותם לארגונים שפעלו למענם. לאחר מכן, בשנים 1988 עד 1992 יחד עם פרופסור חיים טוויל מישיבה יוניברסיטי וויליאם וולף פעל עם ממשלת ארצות הברית כדי ללחוץ על ממשלת תימן לאפשר יציאת היהודים. הם כינו את פעולתם "מבצע אסתר" והציגו אותו כעניין הומניטרי שאינו קשור לציונות. הוא התנגד נחרצות לשיתוף "המוסד" בעניין, וטען ש"המוסד" כשל בענינם של יהודי תימן.
בביקוריו בתימן השתמש בשם דוד חממי (בפני יהודים) ודאוד חממי (בפני מוסלמים), לאחר שהבין שדוברי ערבית מתקשים לבטא את שמו. כשהחל לפרסם רומנים בצרפתית, הוא אימץ את השם דאוד חממי כשם עט. מוטיב הנסיעה לתימן דומיננטי בספריו.
כתביו.
גולובינוף השתתף בכתיבת עשרות מאמרים, תזות ופרקי ספרים בביוכימיה. כמו כן השתתף בכתיבת פרסומים בנושא מורשת תימן וכתב ספרות עלילתית בנושא. בתחום מורשת תימן הוא חתם על ספריו במקרים רבים בשם העט דאוד חממי.
דוד חממי
הסימפוניה השנייה (מאהלר)
מרדכי שני
מרדכי שני (נולד ב-1938 בתל אביב), לשעבר מנכ"ל משרד הבריאות בשתי תקופות כהונה, ומנהל המרכז הרפואי שיבא. ממייסדי המכון הלאומי לחקר מדיניות הבריאות הפועל בתל השומר, ומנהלו הראשון. אחת הדמויות שלהן הייתה השפעה מכרעת על עיצוב מערכת הבריאות בישראל מאז אמצע שנות ה-70. חתן פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה לשנת 2009.
ביוגרפיה.
בשנת 1965 קיבל תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1971 קיבל תואר מומחה ברפואה פנימית לאחר התמחות בבית החולים תל השומר.
כיהן כמנהל המחלקה הפנימית במרכז הרפואי שיבא (שנקרא אז בית החולים תל השומר). במקביל, בתקופה שלאחר מלחמת ששת הימים ועד 1971, שימש כמנהל שירותי הרפואה ברצועת עזה ובחצי האי סיני. לאחר פטירתו של המנהל הראשון של בית החולים, חיים שיבא, בשנת 1971, נתמנה שני למנהל בית החולים וכיהן בתפקיד זה למעלה מ-30 שנה, עד לשנת 2004. היה חבר בוועדת נתניהו לחקר מערכת הבריאות בישראל, שמסרה המלצותיה בשנת 1990. כיהן בוועדה הממשלתית שמונתה בשנת 2000 להציע רפורמה בשירותי בריאות הנפש.
לשני היה תפקיד מרכזי בחקיקתו של חוק שיקום נכי נפש בקהילה. למרות שבאותה עת לא החזיק בתפקיד רשמי במשרד הבריאות, שני מונה על ידי מנכ"לי המשרד באותה עת כאחראי על קידום החוק. במסגרת תפקידו זה, פעל רבות כדי לקדם את תהליך החקיקה. עמד בראש תוכנית הפיילוט שקדמה לחוק, והיה היו"ר הראשון של המועצה הארצית לשיקום נכי נפש בקהילה, שהוקמה בעקבות חקיקת החוק.
ב-2005 ייסד את בית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטת תל אביב ובמשך מספר שנים עמד בראשו.
במשך מספר שנים שימש כיו"ר ועדת סל הבריאות, היא הוועדה הקובעת את הרכבו של סל השירותים והתרופות לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי.
ב-2007 הקים את מיזם "מוטק'ה" לאוכלוסייה המבוגרת בישראל, הכולל אתר אינטרנט וקורסי הדרכת אינטרנט לגמלאים במחיר מסובסד.
ב-2010 הקים את מיזם "כמוני" רשת חברתית, ראשונה מסוגה בארץ, המיועדת לחולים כרוניים, במסגרתה יכולים חולים במחלות כרוניות שונות להתייעץ ולחלוק מידע עם אנשים כמוהם ועם מומחים מקצועיים.
כיהן כדקאן בית הספר למקצועות הבריאות במרכז ללימודים אקדמיים באור יהודה, ויושב ראש ועדה רפואית של המכון הרפואי לבטיחות בדרכים, הבודקת את כשירותם של אזרחים לנהיגה.
ב-1970 קבל את פרס אלברט שווייצר על פעילות הומניטרית ברצועת עזה ובסיני.
ב-2009 הוענק לו פרס ישראל על מפעל חיים ותרומה למערכת הבריאות. תנועת אומ"ץ פנתה לשר החינוך גדעון סער בבקשה שתישקל מחדש הענקת פרס ישראל לפרופ' שני. אומ"ץ נימקה את בקשתה בכך כי לאורך פעילותו הרפואית ציבורית הוא היה מעורב בתופעות חריגות רבות של שחיתות וקשרי הון שלטון שעוררו ביקורת משפטית וציבורית.
בשנת 2017 הוענק לו תואר יקיר העיר רמת גן.
ביקורת על פעילותו.
העיתונאי אריה אבנרי טען כי כאשר שימש בתפקידו תחת שר הבריאות אהוד אולמרט, הוציא לפועל עסקה סיבובית שבמסגרתה רכשו בתי החולים ציוד יקר שלא נזקקו לו מחברת מיקרושב שהייתה בבעלותו של יגאל כהן אורגד. בעבר שר האוצר ומקורבו של אולמרט. בהחלטת בג"ץ שהגיש נגדו אריה אבנרי בעניין פרשיות ניהול עסקים פרטיים בהונגריה ושלשול מאות אלפי דולרים לכיסו הפרטי, נאסר על עליו לכהן בשורה של תפקידים ציבוריים, למשל מנכ"ל ביה"ח תל השומר. במצוות אותה החלטת בג"ץ הוא פוטר ממנכ"לות משרד הבריאות.
חבר הכנסת רן כהן פנה ליועץ המשפטי לממשלה מני מזוז בבקשה לבדוק ניגוד עניינים שעולה מהתנהלותו ברפורמה לבריאות הנפש. לטענתו של כהן, באותו הזמן ששני שימש כיזם של הרפורמה וכיו"ר הוועדה המייעצת למשרד הבריאות הוא גם ניהל בפועל את המרכז הרפואי הפרטי "מעיני הישועה", בית חולים שאמור היה לספק שירותי אשפוז פסיכיאטרי בתשלום עם כניסת הרפורמה.
נוסף על כך, הופנתה כלפי שני ביקורת על החלטות שקיבל כאחראי על חלוקת כספי ניצולי השואה והפנייתם לגופים מקורבים שניהל בעבר ולא לצורכי ניצולי שואה ייעודם המקורי. במיוחד מעוררים מחלוקת מאות אלפי השקלים שהעביר פרופ' שני ביושבו כיו"ר הוועדה המייעצת של "החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה" ל"חוג הידידים של המרכז הרפואי שיבא בתל השומר" אותו ניהל בעבר.
נטען כי בנו, אור שני, מונה לסגן מנהל התפעול של בית החולים תל השומר בזמן שהוא משמש כיו"ר התאגיד הרפואי של בית החולים, וזאת בניגוד לתקנות שירות המדינה (תקשי"ר).
כמו כן נטען נגדו כי מכון לואיס המנוהל על ידו קיבל העברות תקציביות ממשרד הבריאות ללא מכרז. בעתירת בג"ץ שהגישו נגדו 12 עמותות נכים, מכוני אורתופדיה ונכים פרטיים, הוגשו מסמכים שהראו שבניגוד לחוק החברות, מכון לואיס לא הגיש דוחות לרשם החברות במשך שנים. עוד נטען באותה עתירה שפרופ' שני התעמר בנכים כשסירב לספק להם נעליים מיוחדות בהתאם לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, ובכך העמידם בסכנת החמרה עד כדי כריתת גפיים במקרים של נכים סוכרתיים, כל זאת כדי לשמר את מיליוני השקלים שמכון לואיס מתוקצב מכספי משלם המיסים ברשותו של המכון.
סימפוניה מס' 9 , הגדולה (שוברט)
מוח'רקה (נגב)
מרסלו גלייזר
מרסלו גלייזר (בפורטוגזית: Marcelo Gleiser; נולד ב-19 במרץ 1959, ריו דה ז'ניירו) הוא פיזיקאי, אסטרונום וסופר מדע פופולרי ברזילאי יהודי. ב-1981 הוא סיים תואר ראשון באוניברסיטה האפיפיורית הקתולית של ריו דה ז'ניירו, תואר שני ב-1982 באוניברסיטה הפדרלית של ריו דה ז'ניירו ודוקטורט ב-1986 בקינגס קולג' לונדון. עם תום לימודיו עשה גלייזר פוסט-דוקטורט בפרמילב עד 1988 ומאותה השנה עד 1991 גם במכון קאוולי לפיזיקה תאורטית. ב-1991 החל ללמד בקולג' דרטמות, ומ-1999 הוא משמש כפרופסור לפיזיקה ואסטרונומיה באותו המוסד.
בין נושאי המחקר שבהם עסק: הפיזיקה ביקום המוקדם ואסטרופיזיקה של עצמים קומפקטיים (צפופים).
גלייזר כתב גם שני ספרים פופולריים על קוסמולוגיה ודת, "הנביא והאסטרונום" ("The Prophet and the Astronomer") ו"היקום המרקד" ("The Dancing Universe"). הוא כותב טור בנושאי מדע בכל יום ראשון במוסף של העיתון "פוליה דה סאו פאולו".
הוענק לו "פרס ז'וזה רייס עבור הפצת המדע בציבור" מטעם המועצה הלאומית לפיתוח מדעי וטכנולוגי של ברזיל.
ועדת נתניהו
"ועדת נתניהו" – כינוין של שתי ועדות בראשותה של השופטת שושנה נתניהו:
ארנסטו פאריאס
ארנסטו אנטוניו פאריאס (בספרדית: Ernesto Antonio Farías; נולד ב-29 במאי 1980 בטרנקה לאוקן שבפרובינציית בואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק כחלוץ. פאריאס מכונה אל טקלה ("המפתח" בספרדית).
קריירה.
פאריאס החל לשחק באסטודיאנטס לה פלאטה בגיל צעיר. הוא ערך את הופעת הבכורה בליגה ב-1997 והפך לאחד החלוצים הטובים בליגה ובתולדות המועדון. הוא סיים כמלך השערים של אפרטורה 2003 עם 12 שערים. הוא שיחק במדי הקבוצה עד שנת 2004 וכבש עבור הקבוצה 95 שערים ב-205 הופעותיו במדי הקבוצה בליגה. יכולת ההבקעה המרשימה שלו הביאה את פלרמו מהליגה האיטלקית לרכוש את כרטיסו. הוא אכזב באיטליה ולא הצליח לכבוש ב-13 משחקיו במדי הקבוצה. לאחר תקופה קצרה במועדון, חזר פאריאס לארגנטינה והצטרף לריבר פלייט.