וולברין הוא חבר בקבוצות האקס-מן, האוונג'רס והאוונג'רס המופלאים, ומזוהה רבות עם הקבוצות אלפא פלייט ואקס פורס. הוא הצטרף לראשונה לקבוצת האקס-מן בחוברת "Giant Size X-Men #1" ממאי 1975. מבין הצוות האמנותי של חוברות הקומיקס "Uncanny X-Men", הכותב כריס קלרמונט היה האחראי להתפתחות הדמות של וולברין ולפופולריות הגדולה שצבר מאז שהפך לחלק מהאקס-מן ב-1976, ביחד עם המאייר והכותב ג'ון ביירן, שהתעקש שוולברין יהיה מבוגר יותר משאר חברי הקבוצה. המאייר פרנק מילר עזר לקלרמונט עם כותר הסולו המוגבל של וולברין, שכלל 4 חוברות ופורסם מספטמבר ועד דצמבר 1982. בכותר זה נטבעה אמרת הכנף של וולברין: "אני הטוב ביותר במה שאני עושה, אבל מה שאני עושה טוב איננו נחמד במיוחד" ("I'm the best there is at what I do, but what I do best isn't very nice").
וולברין, שנולד בשם ג'יימס האולט, וידוע בשם לוגאן, הוא מוטאנט בעל כוחות-על הכוללים חושים מחודדים, יכולות גופניות על-אנושיות, שלושה טופרי עצם נשלפים בכל יד, ויכולת ריפוי המאפשרת לו להחלים כמעט מכל פצע, מחלה, או רעל בקצב מואץ. יכולת זו מאטה את קצב הזדקנותו, דבר המאפשר לו לחיות מעל ומעבר לתוחלת החיים של אדם רגיל. יכולת הריפוי החזקה שלו אפשרה לניסוי הצבאי נשק אקס לצפות את השלד שלו ואת טפריו במתכת האדמנטיום, שאינה ניתנת להשמדה, מבלי להרוג אותו.
בסרט הקרוסאובר "" מוצג וולברין בגיל 7 בשנת 1845, כך שלפי הסרט הוא נולד ב-1838, שנת לידה מוקדמת בחמישים שנה משנת לידתו בקומיקס.
בשל תכונותיו זכה לכינוי Wolverine, שפירושו הוא "גרגרן" - טורף הקרוב לגירית, הידוע בכוחו, מהירותו ונחישותו בציד ובקרב, וזאת על אף גודלו הקטן, וכן חליפתו הכחולה צהובה שאולה מצבעיה של ציפור ממשפחת האורגיים וזה משום שעקב צבעיה המיוחדים אי אפשר להסיר את העיינים ממנה
וולברין היה אחד מהמוני דמויות האנטי גיבור הקשוחות והמרדניות שנוצרו בתרבות האמריקאית אחרי מלחמת וייטנאם, ודמותו מתקיימת כאנטיתזה לדמותו של סייקלופס, מנהיג האקס-מן בעל מאפייני גיבור התרבות האמריקנית. שימושו בכוח קטלני ואופיו המדוכדך הפכו למאפיינים סטנדרטיים לאנטי גיבורים בחוברות הקומיקס עד סוף שנות השמונים של המאה ה-20. כתוצאה מכך, הדמות נהפכה לדמות האהובה ביותר של כותרי האקס-מן, שהפכו פופולריים מיום ליום.
וולברין הוצג בכותר סולו משלו מאז 1988 והיה לדמות מרכזית ברוב עיבודי האקס-מן, הכוללים סדרות טלוויזיה, משחקי וידאו, וסדרת סרטי הלייב אקשן "אקס-מן", בו הוא מגולם על ידי השחקן יו ג'קמן.
במאי 2008 דורג וולברין במקום הראשון ברשימת 200 גיבורי-העל של כל הזמנים של מגזין Wizard, וביולי 2008 דורג במקום הרביעי ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין אמפייר. האתר Fandomania.com דירג את וולברין במקום 21 ברשימת 100 הדמויות הבדיוניות הגדולות ביותר. נוסף על כך, וולברין מדורג במקום הרביעי ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN.
היסטוריה פרסומית.
וולברין הופיע לראשון בפאנל הקדימון הסופי של "The Incredible Hulk #180" (אוקטובר 1974), שנכתב על ידי לן ויין ואויר על ידי הרב טרימפ. הדמות אחרי כן הופיעה במספר פרסומות בחוברות הקומיקס של מארוול לפני שעשה את הופעתו החשובה הראשונה ב-"The Incredible Hulk #181" (נובמבר 1974), כששוב לן ויין כתב את העלילה והרב טרימפ צייר את הדמות. ג'ון רומיטה האב עיצב את תחפושתו הכחולה-צהובה של וולברין. הצגת הדמות הייתה מעורפלת, משום שהיא חשפה מעט מאוד מעבר להיותו סוכן על-אנושי של הממשלה הקנדית. בהופעות אלה של וולברין, הוא אינו מחזיר את טפריו לתוך ידיו, אף על פי לן ויין מציין שהוא תמיד ראה אותם כטפרים שיכולים להשלף ולהמשך לאחור לתוך ידי וולברין. הוא מופיע לזמן קצר בסיום הסיפור בחוברת "The Incredible Hulk #182".
וולברין הופיע לאחר מכן בחוברת הספיישל של אקס-מן "Giant-Size X-Men #1" שפורסמה ב-1975, ונכתבה על ידי ויין וצוירה על ידי דייב קוקראם, בה וולברין מגויס לקבוצה חדשה של האקס-מן. גיל קיין צייר את הכריכה לחוברת, אבל צייר בטעות את חלקי ה"אוזניים" השחורים של מסכתו של וולברין יותר גדולים משהיו אמורים להיות. דייב קוקראם אהב את שינוי העיצוב השגוי של קיין (שהאמין שהעיצוב המקורי דומה מדי למסכתו של באטמן), וצייר בצורה זו את וולברין בשאר דפי הקומיקס של הסיפור. קוקראם גם היה הצייר הראשון שצייר את וולברין בלי מסכתו, ולקח את העיצוב המיוחד של המסכה צעד אחד קדימה, כשצייר גם את שיערו של וולברין באותה צורה, סגנון שיער מיוחד שהפך לסמל המסחרי של הדמות.
כותר האקס-מן חֻדַּשׁ אחרי יציאת חוברת הספיישל, החל בחוברת "Uncanny X-men #94" (אוגוסט 1975), נכתב על ידי כריס קלרמונט וצויר על ידי קוקראם. באקס-מן ובאקס-מן המופלאים מחל וולברין את דרכו כדמות משנית יותר ביחס לשאר חברי הקבוצה, אף על פי שהוא יוצר מתחים בקבוצה מאחר שהוא נמשך לחברתו של סייקלופס, ג'ין גריי. כשסדרת הקומיקסים התקדמה, קלרמונט וקוקראם (שהעדיף את נייטקרולר) שקל להוציא את וולברין מהסדרה. מחליפו של קוקראם באיור הסדרה, המאייר ג'ון ביירן, הגן על הדמות ופיתח אותה, והסביר אחרי כן שכקנדי לא רצה לראות דמות קנדית ננטשת. ביירן יצר את אלפא פלייט, קבוצת גיבורי-על קנדיים שניסו להחזיר את וולברין לשורותיהם בשל ההוצאות הכספיות הגדולות שהממשלה הקנדית הוציאה על וולברין כשאימנה אותו. סיפורים מאוחרים יותר מבססים בהדרגתיות את עברו הקודר של וולברין ואופיו הלא יציב, בו הוא נאבק כדי לא לאבד שליטה. ביירן עיצב גם תחפושת בגווני חום לוולברין, אבל המשיך לצייר אותו בתחפושתו המוכרת של קוקראם.
אחרי עזיבתו של ביירן, וולברין נשאר באקס-מן. הדמות צברה עוד ועוד פופולריות שגרמה לפרסום כותר סולו מוגבל של ארבע חוברות, "Wolverine" (ספטמבר - דצמבר 1982), מאת קלרמונט ופרנק מילר, וכן פרסום הכותר בעל שש החוברות "Kitty Pryde and Wolverine" מאת קלרמונט ואל מילגרום (נובמבר 1984 - אפריל 1985). מארוול הוציאה כותר סולו לוולברין בנובמבר 1988 שנכתב על ידי קלרמונט ואויר על ידי ג'ון בוסימה, ובו פורסמו 189 חוברות. אחרי כן לארי האמה לקח שליטה על הסדרה, והיה אחראי עליה זמן רב. כותבים אחרים שכתבו לשני כותרי וולברין כוללים את פיטר דייוויד, ארצ'י גודווין, אריק לרסן, פרנק טיירי, גרג ראקה ומארק מילר. גם הרבה מאיירים עבדו על הסדרה, וביניהם ג'ון ביירן, מארק סילבסטרי, מארק טקסריה, אדם קוברט, לייניל פרנסיס יו, רוב ליפילד, שון צ'ן, דריק רוברטסון, ג'ון רומיטה הבן והמברטו ראמוס. במהלך שנות התשעים נחשף שוולברין בעל טופרי עצם, אחרי שהאדמנטיום נקרע ממנו על ידי מגנטו ב-"X-Men Vol. 2 #25", רעיון שההשראה לו הייתה בדיחתו של פיטר דייוויד.
בנוסף לכותר "Wolverine" והופעתו בכותרי אקס-מן השונים, שני סיפורים שונים הרחיבו על עברה של הדמות; האחד הוא הסיפור "Weapon X" (בתרגום לעברית: נשק אקס), מאת הצייר והכותב בארי וינדזור-סמית', סיפור שפורסם ב- "Marvel Comics Presents #72-84". השני הוא סדרת "Origin" (בתרגום לעברית: מקור), סדרה מוגבלת בעלת שש חוברות שנכתבה על ידי ג'ו קסאדה, פול ג'נקינס וביל ג'יימס, אוירה על ידי אנדי קוברט ופורסמה בין נובמבר 2001 ליולי 2002. כותר סולו שלישי, "Wolverine: Origins", שנכתב על ידי דניאל ויי ומלווה באיורים על ידי סטיב דילון, הוא ספין אוף הרץ במקביל לסדרת הסולו השנייה בשם "Wolverine".
הרעיון הראשון למקורו של וולברין.
למרות השערות שהיוצר שכתב את וולברין, לן ויין, התכוון שוולברין יהיה גרגרן שעבר מוטציה, והתפתח לצורה אנושית על ידי הוד התפתחותו, ויין מכחיש זאת:
ויין ציין בשיחה עם סטן לי שנכללה בדיסק הבלו-ריי של שהוא קרא את "עשרה דברים שלא ידעתם על וולברין", בו כתוב שהוא בתחילה התכוון שוולברין יהיה גור גרגרן שעבר מוטציה, וזה הצית מחדש את תסכולו של ויין. ויין ציין שוב שהוא תמיד ידע שוולברין היה מוטאנט.
ב-"X-Men #98" (אפריל 1976), ניתוח ביולוגי של וולברין הראה שוולברין שונה בצורה מסוימת משאר האקס-מן, וב-"X-Men #103" וולברין אומר שהוא אינו מאמין בלפרקונים, והלפרקון עונה לו: "ואולי גם לפרקונים לא מאמינים בגרגרנים מדברים."
במאמר על התפתחותו של וולברין שנכלל בהדפסה המחודשת של הענק הירוק #180-181, שנקראה "Incredible Hulk and Wolverine", מופיע ציטוט של קוקראם שאמר שהוא שקל את הרעיון לפיו הוד התפתחותו שיחק תפקיד חשוב בהפיכתו של וולברין לבן-אנוש. הכותב ויין רצה שוולברין יהיה בגילו של מבוגר צעיר, עם כוח על-אנושי וזריזות דומה לשל ספיידרמן. זה השתנה כשויין ראה את וולברין בלי המסכה כמבוגר שעיר בן 40 שצייר קוקראם. ויין תכנן במקור שהטופרים ישלפו מחלק בכפפותיו של וולברין, וגם הכפפות וגם הטופרים יהיו עשויים מאדמנטיום. כריס קלרמונט לבסוף חשף שהטופרים היו חלק מגופו של וולברין ב-"X-Men #98" (אפריל 1976). הכותב ג'ף לואב השתמש ברעיון הזה למקור של וולברין בקומיקסים אחרים ביקום מארוול, וכתב על חיות פרא מוטאנטיות שהפכו לצורות חיים מפותחות.
הרעיון השני למקורו של וולברין.