בעת שירותו הצבאי, בסוף שנות ה-50, התעוור ואיבד אחת מידיו בעת שעסק בפירוק מוקשים. בשנת 1963 קיבל תואר ראשון בהיסטוריה ולימודי האסלאם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1963–1968 למד היסטוריה, כלכלה וספרות אנגלית באוניברסיטת קולומביה בניו יורק, ובשנת 1970 קיבל תואר שני בפסיכולוגיה מהסיטי קולג' של ניו יורק.
בשנים 1969–1974 עבד כפסיכולוג שיקומי בניו יורק, ובישראל (במשרד העבודה ובמשרד הביטחון).
בשנת 1973 הקים את הוצאת "תמוז", שאותה הוא מנהל. כאשר הוצאת "תמוז" הוציאה את שלושה בסירה אחת (מלבד הכלב), בר הוא זה שתרגם את הספר מאנגלית. כמו כן תרגם בר מיצירותיהם של קורט הלבריטר, יז'י קושינסקי, רודיארד קיפלינג, אוסקר ויילד, צ'ארלס ומרי למב.
נשוי לאסנת ואב לשלושה ילדים.
ספריו.
כתב ספרי שירה, רומנים, סיפורים קצרים וספרי ילדים. כולם, מלבד הראשון, יצאו לאור בהוצאת "תמוז". כמו כן הוציא דיסק בו הוא מבצע שירים ידועים וכמה משיריו.
תיאודן
איאוון
איאומר
פאראמיר
אלרונד
אלרונד הוא דמות בדיונית בלגנדריום של הסופר ג'ון רונלד רעואל טולקין. הוא מופיע לראשונה ב"ההוביט", ובעל תפקיד משני ב"שר הטבעות", וב"סילמריליון". אלרונד הוא מבכירי העלפים בארץ התיכונה, מקים ומושל ריוונדל בעידן השני והשלישי, נושא הטבעת ויליה.
הוריו, אארנדיל ואלווינג.
בתחילת העידן הראשון, היו רק שלושה עמים של בני-אדם שנדדו למערב הארץ התיכונה, ופגשו בעלפים וחיו ביניהם בשלום, כשרים ומצביאים תחת מלכויות העלפים. שלושת העמים ההם היו: בית באור (Beor), בית הלת (Haleth) ובית הדור (Hador).
הואור (Huor) מבית הדור, וריאן (Rian) מבית באור, נישאו, והולידו את טואור (Tuor). בתו היחידה של טורגון, בן פינגלופין מלך גונדלין, הנסיכה ידריל קלברינדל (Idril Celebrindal), התאהבה בטואור. מנישואיהם נולד אארנדיל ("ידיד-הים") (Earendil) חצי-עלף, שלימים נעשה ספן נודע.
ברן היה צאצא מבית באור, דור שביעי. ביער דוריאת, פגש ברן בנסיכה לותין (Luthien), בתם של תינגול ומליין, השניים התאהבו, ולאחר שעשו מאורעות גדולים ששינו את פני הארץ התיכונה, נישאו. מנישואיהם נולד דיור, דיור נישא לעלפית בשם נימלות, שהייתה קרובת-משפחה של תינגול. מנישואיהם נולדו שלושה ילדים: הבנים אלורד (Elured) ואלורין (Elurin), והבת אלווינג (Elwing).
בסוף העידן הראשון.
לאחר משיסת גונדלין, נמלט אארנדיל יחד עם הוריו לשפכי הסיריון שם פגש את אלווינג, שאף היא נמלטה לשם לאחר חורבן דוריאת והסילמריל של ברן בידה, והם התחתנו. לאארנדיל ואלווינג נולדו תאומים - אלרונד (Elrond) ואלרוס (Elros).
בני פאנור, מיד'רוס ומגלור, לקחו בשבי את אלרונד ואלרוס, במלחמתם עם פליטי הסיריון על הסילמריל שביד אלווינג, הוריהם חששו שהומתו על ידי בני פאנור, אך מגלור באופן מוזר, אהב אותם והשאירם בחיים.
לאחר שבי בניהם, אארנדיל ואלווינג הפליגו אל ולינור, לבקש מחילה מן הולאר, שיסלחו לאלפי-הנולדור שמרדו בהם, ושיעזרו להם במלחמתם במורגות, הולאר שנענו לקריאה, דרשו שבשלב זה, הם וכך גם כל צאציהם בעתיד, יאולצו לבחור לאיזה גזע הם השתייכו, לאלפים או לבני האדם, אלווינג בחרה להימנות עם האלפים, ואארנדיל בחר גם הוא כך בעקבותיה, ושניהם נשארו לעד מחוץ לארץ התיכונה.
גם בניהם של אארנדיל ואלווינג נאלצו לבחור לאיזה גזע להשתייך. אלרוס בחר להימנות עם בני-האדם, והוא זה שייסד את שושלת אנשי-המערב, הנומנורים (הדונדאין, Dunedain), שהיה איחוד של שלושת הבתים של בני-אדם שהיו רעי האלפים, אלרוס חי 500 שנים, ומתוכם מלך במשך יותר מ-400. אלנדיל ושני בניו- אנריון ואיסילדור; מיסדי הממלכות ארנור וגונדור הם מצאצאי אלרוס.
אלרונד לעומתו, בחר להימנות עם האלפים, ועל-כך זכה לחיי אלמוות, ברבות הימים הוא נעשה לשר גדול בקרב האלפים.
בעידן השני והשלישי.
בתחילת העידן השני חי אלרונד תקופה ארוכה במחוז לינדון, האזור המערבי ביותר בארץ התיכונה, לצד גיל גאלאד (Gil-Galad), המלך העליון של האלפים, נושא "ויליה" האדירה מבין שלוש טבעות האלפים, ולצד קירדן חרש-הספינות שר הנמלים האפורים.
בשנת 1695 לעידן השני, לאחר יצירת טבעות הכוח, בגד סאורון באלפים, ביצירת הטבעת האחת, וניסה לגנוב את שלוש טבעות האלפים מקלברימבור שיצר אותן לבדו. אלרונד נשלח לארגיון (ממלכתו של קלברימבור), במצוות גיל גאלאד, במטרה לסייע לקלברימבור להתגונן נגד צבאו של סאורון, אך נכשל: לאחר שארגיון נכבשה סופית, וקלברימבור נהרג, נמלט אלרונד עם שארית חיל הנולדור וייסד איתם את ריבנדל, שהייתה לימים לאחד ממשכנות האלפים המרכזיים בארץ התיכונה, העיר הוקמה בעמק בצמוד להרי האובך, תושבי העמק היו בעיקר אלפים מזרע עדת הנולדור, ביניהם היו גילדור וגלורפינדל.
במלחמת "הברית האחרונה", שבה לחמו האלפים ורעי-האלפים נגד צבאות סאורון, נלחמו אף אלרונד ואנשיו מריבנדל לצד גיל-גלאד, בקרב מול בארד דור נהרג גיל-גלאד כשלצידו קירדן ואלרונד שהיה נושא דגלו. לפני הקרב, העביר גיל-גאלאד את טבעתו לאלרונד שהחזיק בה מאז ועד עזיבתו את הארץ התיכונה, אלרונד השתמש בטבעת להגדיל את כוחה של ריבנדל.
במהלך כל העידן השלישי אלרונד סייע לדונאדין שבצפון, וביניהם לאראתרון ולבנו אראגורן. הוא שלח כוח גדול בראשות גלורפינדל לקרב בו הודברה אנגמאר, ולאחר מפלתה הסופית של ארנור הוא סיפק מקלט לפליטיה בריבנדל.
אלרונד הקים ביחד עם סארומן הלבן, גנדלף וגלדריאל את "המועצה הלבנה" - שתפקידה היה לבחון דרכים לבלום את סאורון בעידן השלישי, במועצה היו חברים גדולי האלפים והחכמים של אותו עידן.
בתום העידן השלישי אלרונד עזב אל מעבר לים לואלינור, יחד עם הטבעת "ויליה".
משפחתו.
בתחילת העידן השלישי נישא אלרונד לעלמה קלבריאן, נסיכת לות'לוריין, בתם היחידה של האדון קלבורן והגבירה גלדריאל. בני-הזוג, אלרונד וקלבריאן, הביאו לעולם שלושה ילדים: אלדן (Eladan), שפשר שמו "אלף-אדם"; אלרוהיר (Elrohir), שפשר שמו "אלף-אביר"; ועלמת האלפים ארוון, שפשר שמה "עלמה מלכותית". אלדן ואלרוהיר היו תאומים זהים לחלוטין, ועל ארוון מסופר כי היא נולדה בצלם לותין, שמחלציה באה.
קלבריאן שנהגה לבקר בלות'לוריין מדי פעם לבקר את משפחתה שם, חצתה באחת הפעמים את הרי האובך, שם התנפלה עליה חבורת אורקים, ירתה בה חץ-תרעלה ולקחה אותה בשבי, אלדן ואלרוהיר, מצאו את חבורת האורקים, והצילו את אמם, אומנם אלרונד הצליח לרפא אותה מפצע התרעלה, אבל קלבריאן לא נרפאה לגמרי, היא איבדה את כל חדוות החיים בארץ התיכונה, לכן, החליטה, להיפרד ממשפחתה והארץ התיכונה ויצאה אל הנמלים האפורים, שם הפליגה לואלינור.
ארוון התאהבה בארגורן בן ארתורן, יורש איסילדור, וכדי לממש את אהבתה, בחרה ארוון לוותר על חיי האלמוות, כדי לחיות עם אהובה, כמלכת גונדור. לה ולארגורן נולד בן אחד (אלדריון, Eldarion, שפשרו "מן האלדר") ומספר בנות. היא נפרדה מכל משפחתה שעזבו לארצות האלמוות. ארוון מתה, זמן קצר לאחר מות בעלה, בארץ לותלורין הנטושה.
אלדן ואלרוהיר היו מבין האחרונים שעזבו את ארץ ריבנדל, ונשארו שם מספר שנים לאחר שאביהם אלרונד כבר עזב את הארץ התיכונה. גם הם נאלצו להתמודד עם הבחירה האכזרית שנכפתה על משפחתם, לרוב משערים שהם בחרו בגורל האלדר כאביהם, ועזבו בסופו של דבר את הארץ התיכונה, ואת אחותם, בדרכם לארצות הברוכות.
דנאתור
ולדימיר פטרוב
ולדימיר פטרוב (ברוסית: Владимир Михайлович Петров) (27 בספטמבר 1907, ריגה, 26 באוגוסט 1943, קוטלאס) שחמטאי לטבי-סובייטי. על שמו מכונה הפתיחה פטרוב (נקראת גם פתיחה רוסית).
פטרוב למד לשחק שחמט בגיל 13, גיל מאוחר יחסית, והתקדם במהירות. בשנת 1926 זכה באליפות ריגה וסיים במקום השלישי באליפות הלאומית. פטרוב חלק מקום 2-5, אחרי יצחק ויסטנייצקי, באליפות הראשונה של המדינות הבלטיות שהתקיימה בשנת 1931.
פטרוב ניצח בשנת 1931 בדו-קרב את מובשה פייגין +4 -1 =3 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). בשנת 1932 ניצח את ולדאס מיקאנס +2 -0 =1 והפסיד בהפרש קטן לרודולף שפילמן +1 -2 =5.
באליפות לטביה לשנת 1934 חלק פטרוב מקום ראשון עם פריציס אפשניק וניצח באליפויות לטביה בשנים 1935 ו-1937. פטרוב ניצח בתחרות הלסינקי בשנת 1936, וחלק מקום ראשון עם שמואל רשבסקי וסאלו פלור
בתחרות קמרי 1937, שם הקדים את אלכסנדר אלכין, פאול קרס, אנדרה שטיינר, סבלי גריגורייביץ' טרטקובר, ראובן פיין, גדעון סטולברג ואחרים. בתחרות זו השיג פטרוב את תוצאתו הטובה ביותר. באותה שנה הגיע למקום השמיני והאחרון בתחרות זמרינג. בתחרות לודז' 1938 חלק פטרוב מקום 3-5, אחרי וסיה פירץ וסבלי גריגורייביץ' טרטקובר. בתחרות מרגייט 1938 הגיע למקום השלישי, אחרי אלכסנדר אלכין ורודולף שפילמן, אך ניצח את אלכין בהתמודדות ביניהם. בשנת 1939 פטרוב הגיע למקום השמיני מתוך 16 בתחרות קמרי-ריגה, וניצח בתחרות רוסאריו, לפני אריך אליסקסיס וולדאס מיקאנס.
ברית המועצות סיפחה את לטביה ב-17 ביוני 1940 בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב משנת 1939. פטרוב היה ביקורתי אך שיחק גם תחת המשטר החדש, והגיע למקום העשירי מתוך 20 באליפות ברית המועצות לשנת 1940.
בתחרות זו ניצח פטרוב את גריגורי לבנפיש ואלכסנדר קוטוב . באליפות לטביה שהתקיימה בריגה 1941 חלק פטרוב מקום שלישי-רביעי, ובמספר תחרויות חזקות הגיע למקום השני: מוסקבה 1941 אחרי יצחק מזל, מוסקבה 1942 אחרי איגור בונדרבסקי וסברדולסק 1942 אחרי ויאצ'סלאב רגוזין.