במאי 2022 השיקו במרכז הכנסים את "אולפני האומה", מתחם של 400 מ"ר הכולל אולפן שידור טלוויזיוני בו ניתן אף להכניס קהל של כ-150 צופים לצד חדרי עריכה, הלבשה, איפור וכדומה ושאר התשתית הדרושה לצילום ושידור התכנים בטלוויזיה והדיגיטל מכנסים המתקיימים במתחם ועד שידורים כלליים.
מרכז הקונגרסים מארח תערוכות אמנות מתחלפות, הפתוחות לקהל הרחב.
במהלך השנים הורחב המתחם ושופץ מספר פעמים כשהרחבה משמעותית בוצעה בו בסוף שנות ה-80.
שטח הקומפלקס הבנוי הוא כ-34,000 מ"ר. הוא כולל מרכז הקונגרסים ובו 12,000 מ"ר של שטחי תצוגה לתערוכות, 27 אולמות כנסים וחדרי סמינר, לשכת עסקים מאובזרת ועשרות פינות מנוחה ומפגש. המרכז מסוגל לאכלס עד 10,000 איש באירוע אחד או במספר אירועים מקבילים. האולמות המרכזיים בו הם אודיטוריום אוסישקין, אולם האודיטוריום הגדול בישראל, ובו 3,104 מושבים (1,461 באולם ו־1,391 ביציע) המיועד לקונצרטים, מופעים, פסטיבלים ואירועים אחרים ואת אולם טדי. כמו כן, במתחם פעל בית קולנוע של גלובוס גרופ שבהמשך נסגר והאולמות שלו הוסבו לאולמות כנסים נוספים.
חפירות במתחם.
במהלך החפירות שקדמו לבנייה, חשף הארכאולוג מיכאל אבי-יונה בית מלאכה לכלי חרס, לבנים ורעפים של הלגיון העשירי פרטנסיס שחנה במקום ושימש ככל הנראה את תושבי העיר. חלק חשוב מהכבשנים יחד עם עוד ממצאים נותרו במקום, בקומה התחתונה של המבנה ופתוחים לקהל כפינה ארכאולוגית. ב-2016 נמצאו לבנים של הלגיון עם ממצאים נוספים במרחק של כ-800 מטרים, במתחם שנלר.
באמצע שנת 2011 נתגלתה במהלך החפירות של תחנת הרכבת יצחק נבון, מתחת לבנייני האומה "מערת האומה", מערת מים זורמים הנחשבת לנחל התת-קרקעי הגדול ביותר שנחשף בישראל.
סביבת בנייני האומה.
מול בנייני האומה ממוקמות התחנה המרכזית של ירושלים, תחנת הרכבת יצחק נבון ותחנה של הקו האדום של הרכבת הקלה. בעבר היה מעבר תת-קרקעי להולכי רגל שבו עמדה בעבר "אנדרטת מגיני ירושלים במלחמת השחרור" ולאחר שהועברה אל "קריית הלאום", כיום חלקו עדיין בבניה. בסמוך לבנייני האומה נבנה בשנות ה-70 מלון הילטון (כיום מלון קראון פלזה ירושלים). החל משנת 2011 נבנה מולו פרויקט הנדל"ן היוקרתי "משכנות האומה" ולצידו מתוכנן גם קומפלקס חדש לבתי המשפט בירושלים. במתחם "חניון הלאום" שנמצא בקרבת מקום הוקם קומפלקס אולמות קולנוע ותיאטרון שכולל 14 אולמות לצד מתחם הסעדה שפועל תחת המותג "סינמה סיטי" ונפתח ב-27 בפברואר 2014.
השדרה המובילה מהבניין אל קריית הממשלה קרויה "שדרות האומה".
בסמוך למבנה אירעו שני פיגועי התאבדות: ב-25 בדצמבר 1994 מחבל הפעיל חגורת נפץ בחניון וב-23 במרץ 2011, הופעל מטען בתחנת אוטובוס סמוכה, בה שהתה באותה עת נערה בת 14. ב-2017 היא נפטרה מפצעיה.
תוכניות פיתוח עתידיות.
משרד האדריכלים ספקטור-עמישב שתכנן את תוספות הבנייה ושיפוצי המתחם מ-1988, הציע תוספת אגף נוסף בחזית המתחם שהייתה מסתירה את חזית המבנה המוכר ולכן נדחתה. הצעה נוספת שנשללה הייתה הקמת ארנה עירונית גדולה לעד 15,000 צופים בסמוך למבנה ובמקומה קודמה הקמת פיס ארנה בקריית הספורט במלחה.
החל מ-2007 החלו לקדם את תוכניות השדרוג החדשות לקומפלקס בנייני האומה. במסגרת תוכנית בינוי מקיפה למשרדים ומלונאות של עיריית ירושלים לכניסה לעיר מכיוון כביש 1 המכונה "רובע מבוא העיר", הוכנה גם לקומפלקס בנייני האומה תוכנית מתאר לבינוי על ידי משרד פרחי-צפריר כחלק מתוכניות הבינוי שהכין לרובע הכניסה לעיר. תוכניות פרטניות שונות הוכנו תחילה על ידי האדריכל משה ספדיה, בהמשך הוכנה תוכנית לשדרוג והרחבת בנייני האומה על ידי האדריכל מסימיליאנו פוקסס ומשרד שפר אדריכלים. בהמשך הוחלפו משרדי האדריכלים ואת תוכניות ההרחבה העדכניות הכינו משרד גולדשמידט ארדיטי בן נעים בשיתוף משרד האדריכלים POPULOUS. ביצוע התוכנית מתוכנן לעלות כ-1.8 מיליארד ש"ח ויימשך עד 2030. לצורך ביצוע הפרויקט הוסדרה ב-2020 הבעלות על קרקע המתחם. על פי ההסכם, קק"ל רכשה את מלוא הבעלות על קרקע המתחם מידי הסוכנות היהודית, שממשיכה להחזיק בבעלות בחכירה על מרכז הכנסים בשותפות עם עיריית ירושלים.
במסגרת התוכנית למתחם תתקיים בקומפלקס בנייה מחודשת שתגדיל את השטחים הבנויים בקומפלקס מרכז הכנסים עצמו לכ-55,000 מ"ר (שטחו בטרם העבודות הוא כ-34,000 מ"ר). מתוכם תוספת של 9,000 מ"ר שטחי תצוגה ותערוכות ל-12,000 מ"ר שטחי התצוגה הקיימים (כולל שימור אולם טדי) ושטחי שירות שיכללו גם מחסנים וחניון תת-קרקעי. בין החללים החדשים גם אולמות תצוגה רב תכליתיים (אקספו) בגובה של עד 12 מטרים ובשטח כ-7,000 מ"ר תחת מפלס אולם אוסישקין. מבנה "אודיטוריום אוסישקין" שמהווה את האולם המרכזי במתחם הקונגרסים, יורחב לכ-4,500 עד 6,000 צופים עם פתרונות ישיבה שחלקם מודולריים המאפשרים שינויים גמישים בתצורות השימוש וקיבולת האולם באירועים שונים וכן מערך לבמה אינטראקטיבית מודולרית לפי הצרכים ויקבל קירוי במעטפת זכוכית חדשה שתחליף את חיפוי האבן הישן וכן יוקף במרכז מבקרים בחלקו העליון. אך חזית ההיכל המוכרת הפונה לרחוב יפו ושדרות שז"ר תשומר כפי שתוכננה על ידי זאב רכטר.
תוכניות הפיתוח האזוריות כוללות גם שדרוג המרחב סביב המתחם כגון שיקוע כביש שדרות שז"ר במנהרה לצד חניון תת-קרקעי ויצירת מרחב ציבורי פתוח להולכי רגל בין בנייני האומה לסביבתם, הוספת קווי רכבת קלה נוספים שיחלפו בסמוך. מלבד הרחבת מרכז הקונגרסים לכ-55,000 מ"ר כוללות התוכניות מבני מלונות ומגורים בשטח כ-70,000 מ"ר, שטחי משרדים ותעסוקה של כ-92,000 מ"ר ושטחי הסעדה מסחר ובילוי בשטח כ-35,000 מ"ר בקומפלקס המתחם ועוד. גם הסביבה האורבנית סביב המתחם תהפוך לצפופה יותר עם תוספת של מגדלי מגורים ומשרדים ומבני ציבור נוספים לצד רחבות וכיכרות מפותחות.
בציר
בציר הוא השם המיוחד לקטיף ענבים - הסרת הענבים מן הגפנים. שם זה גם משמש לציון תקופת הבציר - תקופה המתחילה בזמן הבשלת הענבים, ומסתיימת לאחר אחסון היין בחביות. בחבל הים תיכוני הבציר מתרחש בחודשים אוגוסט עד אוקטובר.
בציר ביהדות.
במקרא תקופת הבציר התחלקה לבכורי ענבים, בציר ועוללות (אותם הבוצר השאיר בכרם לאחר בצירת הייבול העיקרי עבור העניים). בתקופת הבציר היו הכורמים עוזבים את ביתם ועוברים להתגורר בסמוך לכרם, התקופה כולה הייתה מאופיינת בשמחה ושירה רבה. הדרך לקביעת מועד הבצירה בזמן המקרא הסתמכה על מידת השקיפות, צבע הענב והחרצן, וטעמו.
בציר בישראל.
בימינו נקבע מועד הבציר על ידי מומחים הבודקים את רמת ההבשלה, כמות הסוכר ורמת החומציות בענב. על הענבים להגיע לרמת בשלות אופטימלית והבדל של ימים אחדים בזמן הבצירה יכול להביא לשינוי של ממש בטיב היין שייוצר מהכרם. ענבי המאכל נבצרים לפני הזנים המשמשים להכנת יין, כיוון שכמות המים פוחתת ורמת הסוכר עולה ככל שהענב בשל יותר. בישראל, תקופת הבציר של ענבי המאכל נמשכת מאפריל עד נובמבר, ובצירת ענבי היין מתחילה בסביבות אוגוסט ונמשכת עד אוקטובר, ומשתנה מכרם לכרם בהתאם לאקלים המקומי.
ניתן לבצור הן בצורה ידנית והן בעזרת מכונות, בהתאם לאיכות הענבים הנדרשת. את הבציר עצמו מתחילים בשעות הבוקר המוקדמות או בשעות הערב, כשהאוויר והענבים עדיין קרירים, כדי למנוע התחמצנות של ענבים פגועים.
יחידת אגוז
יחידת אגוז (יחידה 621) היא יחידת קומנדו של זרוע היבשה בצה"ל, יחידה מובחרת והתנדבותית שפעלה במסגרת חטיבת גולני ופיקוד הצפון (ינואר 1995 – דצמבר 2015), וכיום מהווה חלק מחטיבת עוז המאגדת את יחידות הקומנדו של חיל הרגלים.
היחידה מתמחה בפעילות יבשתית מורכבת, ובמקור נועדה ללחום בטקטיקה של לוחמת גרילה כנגד ארגון חזבאללה ברצועת הביטחון שבדרום לבנון. היא מתמחה בלחימה בשטחים סגורים, בסבך, שדאות, הסוואה ועוד. ניסיונה הרב של היחידה בלחימה מול כוחות לא סדירים, במיוחד מול חזבאללה בדרום לבנון, השפיע רבות על תורות הלחימה של חטיבות החי"ר והיחידות המיוחדות בצה"ל.
אתר ההנצחה של היחידה, על גלגוליה השונים, נמצא בנבי חזורי שבצפון רמת הגולן.
בגלגולה הראשון הוקמה ב-1956 בשם סיירת אגוז כסיירת פיקודית של פיקוד הצפון, ופעלה עד סיום מלחמת יום כיפור ב-1974.
היסטוריה.
יחידת "אגוז" הוקמה בינואר 1995 על בסיס צוות מסלול מיחידת עורב צנחנים, כחלק מחטיבת גולני ונקראה בשמה של סיירת אגוז, שפעלה בפיקוד הצפון עד 1974. יוזמי הקמת היחידה היו הרמטכ"ל אמנון ליפקין־שחק ואלוף פיקוד הצפון עמירם לוין שרצו להביא למהפך במלחמה בחזבאללה, באמצעות תורת לחימה ושיטות לחימה חדשות. היחידה סופחה לחטיבת גולני בשל טענת מפקד החטיבה דאז, משה קפלינסקי, כי ליחידה החדשה נדרשת תמיכה, חניכה וליווי כמו גם סיוע אג"מי ולוגיסטי מצד גוף מנוסה, הבקי בלחימה בלבנון ולמוד ניסיון מבצעי. אגוז הוקמה כיחידה ללחימת גרילה נגד ארגון חזבאללה ברצועת הביטחון שבדרום לבנון. למפקדה הראשון מונה ארז צוקרמן, יוצא שייטת 13, אשר הוביל את לוחמי היחידה ברוב פעולותיה הראשונות. בתקופה זו נרשמו לזכות היחידה הישגים רבים, במסגרת היתקלויות בחוליות חזבאללה בתוך ומחוץ לרצועת הביטחון. כבר במבצע הראשון שביצעה היחידה, שישה חודשים בלבד לאחר הקמתה, הצליח כוח מהיחידה לחסל שני מחבלים, ליד מוצב חולה. על תקופת שירותו ביחידת אגוז עוטר צוקרמן בצל"ש אלוף פיקוד הצפון, עמירם לוין.