יחסי אוסטריה–אלבניה הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים של אוסטריה ואלבניה.
היסטוריה.
ממלכת הבסבורג.
ג'ורג'ו בסטה היה איטלקי ממוצא אלבני, אשר פיקד על צבא האימפריה הרומית הקדושה במהלך המלחמה הטורקית הגדולה, ופרדיננד השני, ארכידוכס אוסטריה ראה אותו כממשיכו של סקנדרבג. במהלך אותה מלחמה סייעו מורדים אלבנים לכוחות האוסטרים, והניצחון האוסטרי במלחמה זו נגד האימפריה העות'מאנית היווה את הבסיס לעלייה של ממלכת הבסבורג ולשקיעת האימפריה העות'מאנית.
לאחר סיום המלחמה הטורקית הגדולה, הבסבורגים השיגו בשלום זיטוויטורוק (1606) את ההסכמה הטורקית כי הקתולים באימפריה העות'מאנית יכולים לחיות לפי דתם. זה אושר בחוזה שלום נוסף משנת 1615. בהסכם קרלוביץ (1699) ושלום פוז'ארוואץ (1718), האוסטרים החזיקו בזכות חסות לגבי הקתולים בהרי הצפון של אלבניה, אשר היו תחת שליטת העות'מאנים. כחלק ממגנת פולחן זו, נתמכו כלכלית שיפוץ מבני כנסיות והכמורה.
הקונסוליות האוסטריות הראשונות נפתחו בשנת 1751 בדורס ובשנת 1801 בשקודרה. בשנת 1860 הקימו הישועים סמינר בשקודרה, ובשנת 1870 הוקם בעזרת אוסטריה-הונגריה בית ספר תיכון תאולוגי של המסדר הפרנציסקני. האוסטרים כיוונו אפוא להגביר את השפעתם בצפון אלבניה הקתולית. במחצית השנייה של המאה ה-19 ועד מלחמת העולם השנייה אוסטריה הפעילה קווי תחבורה מאלבניה לאירופה.
עמאות אלבניה.
במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, ב-28 בנובמבר 1912, אלבניה הכריזה על עצמאותה מהאימפריה העות'מאנית בוולורה. נסיכות אלבניה נהנתה בתחילה מתמיכת שר החוץ האוסטרו-הונגרי לאופולד פון ברכטולד. מדינה אלבנית עצמאית הייתה אינטרס של וינה, על מנת למנוע את התפשטות סרביה ואיטליה באזור. אוסטריה-הונגריה דאגה בהצלחה להכרת אלבניה על ידי המעצמות הגדולות באירופה בוועידת שגרירי לונדון בדצמבר 1912. עם זאת, השטחים האלבנים נכבשו ברובם על ידי כוחות יוונים, מונטנגרים וסרבים. במאי 1913 הכירו מדינות הבלקן באמנת לונדון באלבניה. קביעת הגבול האלבני נקבעה על ידי ועדה בינלאומית, שבה אוסטריה-הונגריה ורוסיה התווכחו כמעט על כל כפר.
וינה תמכה בווילהלם, נסיך ויד הגרמני, שבשנת 1914 שלט בדורס במשך שישה חודשים כנסיך אלבניה. אלבניה הכריזה על עצמה כנייטרלית במהלך מלחמת העולם הראשונה, עם זאת כדי למנוע ממדינות ההסכמה, איטליה, מונטנגרו וסרביה לכבוש את המדינה, כבשו האוסטרים והגרמנים בשנת 1916 את המדינה, ואיגנץ טרולמן פון לובצ'נברג מונה למושל הצבאי באלבניה.
ב-22 בינואר 1922 כוננו הרפובליקה האוסטרית הראשונה והרפובליקה האלבנית יחסים דיפלומטיים, ובשנת 1925 תפס את השלטון באלבניה אהמט זוגו, אשר היה קצין בצבא האוסטרי במהלך המלחמה. זוגו מינה קצינים אוסטריים לבנות מחדש את הצבא האלבני. בשנת 1938 סופחה אוסטריה לגרמניה הנאצית, ובשנת 1939 נכבשה ממלכת אלבניה על ידי איטליה הפשיסטית. בשנת 1943, לאחר הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה, נכבשה אלבניה על ידי הוורמאכט, אשר שלט במדינה עד לשחרורה בשנת 1944.
לאחר המלחמה.
בשנת 1955, לאחר כינונה מחדש של אוסטריה באמנת המדינה האוסטרית, כוננה אוסטרה מחדש את יחסיה עם הרפובליקה העממית הסוציאליסטית של אלבניה בפברואר 1956, ועד לשנת 1991 היא יוצגה שם על ידי שגרירותה ביוגוסלביה. מאז הפלת הדיקטטורה הקומוניסטית באלבניה, התקיימו פגישות סדירות בין המדינות ברמה הפוליטית הגבוהה ביותר. מאז 1992 מתקיים עקרון האומה המועדפת ביותר בין שתי המדינות. זה הביא לחתימה על הסכמים פוליטיים וכלכליים רבים. בשנת 1995 נפתח בטירנה משרד תיאום של סוכנות הפיתוח האוסטרית, המתמקד בעיקר בפעילות פיננסית וטכנית בצפון אלבניה. אוסטריה נחשבת לאחת התומכות החשובות ביותר של אלבניה בתוך האיחוד האירופי. במשא ומתן על הסכם הייצוב וההתאחדות וליברליזציה של ויזה, אלבניה תמיד קיבלה את תמיכתה של אוסטריה, ובשנת 2014 קיבלה מעמד של מועמדת להצטרפות לאיחוד האירופי, בין השאר בזכות תמיכתה של אוסטריה.
בשל חששה ממשבר ההגירה באירופה, חתמה אוסטריה בשנת 2016 על הסכם בעניין הפליטים. בשנת 2017 חתמו שתי המדינות על הסכם לשיתוף פעולה משטרתי, ועל הסכם לשיתוף פעולה צבאי, שבמסגרתו מדריכים אנשי יחידות הרריות אוסטרים את מקביליהם האלבניים.
נציגויות דיפלומטיות.
אלבניה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה ו-3 קונסוליות באייזנשטדט, גראץ, זלצבורג, סנקט פלטן ופילאך. מאידך, אוסטריה מחזיקה באלבניה שגרירות בטירנה וקונסוליות בשקודרה וולורה.
לידה (סרט)
לידה (באנגלית: Reborn) הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2019 והחלק השלישי ב"טרילוגיה על אהבה" שכתב, ביים וערך ירון שני. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל בוסאן ובבכורה ארצית בפסטיבל חיפה, בו זכה בשלושה פרסים עבור הסרט הטוב ביותר (ביחד עם "אפריקה"), השחקנית הטובה ביותר (שהוענק במשותף לשלוש השחקניות הראשיות) והצילום הטוב ביותר.
עלילה.
אביגיל (סתיו אלמגור) עוברת טיפולי פוריות וניצבת חסרת אונים בין בעלה הכוחני ובתה המורדת. היא פוגשת שתי אחיות החולקות מערכת יחסים מורכבת: יעל (אורי שני) מלווה נשים ללידה, שטראומת הנטישה של אמה מונעת ממנה להפוך לאם; נעמה (לאה טוניק) המאבדת אחיזה בחייה כאשר אביה המאמץ מתאשפז במוסד סיעודי.
משחק ודמויות.
ירון שני עובד עם צוות שחקנים-לא-מקצועיים (Non-Actors) אשר אינם מקבלים תסריט ומאלתרים את הסצנות שלהם במקום. הצילומים בסרט נעשו בטייק אחד וללא חזרות. פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה הוענק במשותף לשלוש השחקניות הראשיות - סתיו אלמגור, אורי שני ולאה טוניק.
הפקה.
הסרט הוא קופרודוקציה ישראלית-גרמנית שהופקה על ידי נעמי לבארי וסער יוגב מחברת בלאק שיפ בשיתוף עם מייקל רוטר מחברת The post republic. הסרט יצא בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי, ARTE ,yes ו-מועצת הפיס לתרבות ולאמנות. הוא מופץ על ידי חברת Alpha Violet.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
ראיונות
יחסי אלבניה–קרואטיה
יחסי אלבניה–קרואטיה מתייחסים ליחסים הדו-צדדיים בין אלבניה לקרואטיה. יחסים דיפלומטיים בין שתי מדינות כוננו ב-25 באוגוסט 1992.
שתי המדינות חברות מלאות במועצת אירופה, איחוד הים התיכון ונאט"ו. בנוסף, אלבניה היא מועמדת רשמית להצטרפות לאיחוד האירופי, שקרואטיה היא חברה מלאה בו. קרואטיה תומכת בתוקף באלבניה בדרכה לשילוב בגוש האירו.
אלבניה הפכה לאחת המדינות הראשונות שהכריזו על ההכרה במדינה הריבונית של קרואטיה ב-21 בינואר 1992. מתנדבים אתניים-אלבניים רבים נלחמו לצד הקרואטים במלחמת העצמאות של קרואטיה, והבולטים שבהם היו אגים צ'קו ורחים אדמי.
האלבנים בקרואטיה מוכרים רשמית כמיעוט על ידי החוקה הקרואטית ולכן יש להם מושב קבוע משלהם בפרלמנט הקרואטי. על פי מפקד האוכלוסין ב-2011, 17,513 אנשים ממוצא אלבני התגוררו בקרואטיה.
יחסים פוליטיים.
באפריל 2009 שתי המדינות הפכו לחברות מלאות בנאט"ו באירוע בו השתתפו גם ראש ממשלת אלבניה סאלי ברישה וגם ראש ממשלת קרואטיה איבו סאנאדר. באותה שנה החליטו שתי המדינות להקים תחנת כוח גרעינית משותפת בגבול אלבניה עם מונטנגרו. החלטה זו התקבלה בברכה על ידי ממשלת מונטנגרו, המודאגת מההשפעה הסביבתית על הצומח. לשתיים יש היסטוריה של הסכמי הגנה, ובסך הכל יש להם מערכת יחסים טובה.
הדגל האלבני הוחזק והונף במלאת 20 שנה למבצע סערה המכונה גם יום הניצחון של קרואטיה, כדי להכיר בתמיכתם של האלבנים במלחמת העצמאות של קרואטיה. קרואטיה בירכה את אלבניה על בריתה הקרובה באמצעות פעולה זו.
גורם מרכזי נוסף במערכת היחסים הוא הגירה אלבנית היסטורית ועכשווית לקרואטיה, כולל קהילת ארבנאסי בת מאות השנים. ביולי 2016 נחנך בזאדאר בית ספר אלבני לאנשי ארבנאסי שגרים בו, וספרים באלבנית נמסרו משגרירות אלבניה בזאגרב. למעלה מ-50 תלמידים החלו את לימודיהם בבית הספר האלבני לשנת הלימודים 2016–2017.
שלושה נשיאי אלבניה (רחספ מיידני, אלפרד מויסיו ובאמיר תופי) זכו לכבוד הגבוה ביותר של הרפובליקה של קרואטיה, המסדר הגדול של המלך טומיסלב.
כלכלה.
אלבניה וקרואטיה דנו באפשרות לבנות במשותף תחנת כוח גרעינית באגם שקודרה, סמוך לגבול עם מונטנגרו, תוכנית שגבתה ביקורת מצד מונטנגרו בגלל הפגיעה בסביבה באזור.
קיים שיתוף פעולה כלכלי הדוק של אלבניה וקרואטיה. בשנת 2014 היקף המסחר היה 46.330 מיליון יורו. מספר הולך וגדל של חברות קרואטיות משקיעות באלבניה. בשנת 2013, 13.870 מיליון יורו של השקעות ישירות הגיעו מקרואטיה לאלבניה. בנוסף, חברות אלבניות מרכזיות מתרחבות לקרואטיה.
נציגויות דיפלומטיות.
אלבניה מחזיקה בקרואטיה שגרירות בזאגרב ו-3 קונסוליות בדוברובניק, אוסייק וואראז'דין. מאידך, קרואטיה מחזיקה באלבניה שגרירות בטירנה בלבד.
מהפכת החרציות
מהפכת החרציות (בהונגרית: Őszirózsás forradalom) הייתה מהפכה בהנהגתו של הרוזן מיהאי קארואי, לאחר תום מלחמת העולם הראשונה. המהפכה הובילה להיפרדותה של הונגריה מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, ולהקמת המדינה קצרת הימים הרפובליקה ההונגרית הראשונה.
שמה של המהפכה בא לה מהשימוש בחרציות כסימן תמיכה במועצת העם ההונגרית ובקארוי.
ב-31 באוקטובר 1918, בהנהגתו של קארוי, החלו ההמונים, יחד עם חיילים רבים, להשתלט על מבני ציבור בעיר בודפשט. ראש הממשלה שנדור וקרלה (Sándor Wekerle) פרש מתפקידו, וראש הממשלה הקודם אישטוון טיסה נהרג.