עונת הייתה נקודת מפנה עבור פיניקס. בתחילת העונה עזבו את הקבוצה שניים משחקניה המובילים, אמארה סטודמאייר וליאנדרו ברבוסה. כמו כן, וינס קרטר, שהגיע לקבוצה במטרה להיות השחקן המוביל לצידו של נאש, הציג יכולת בינונית ופיניקס לא הצליחה להעפיל לפלייאוף לאחר שסיימה את העונה עם מאזן שלילי של 40–42. עבור נאש זו הייתה עונה אישית טובה. הוא השיג ממוצע של 14.7 נקודות ו-11.4 אסיסטים למשחק וזכה בפעם החמישית בקריירה בתואר מלך האסיסטים של ה-NBA.
גם העונה הבאה הייתה לא מוצלחת עבור פיניקס ששוב לא הצליחה להעפיל לפלייאוף עם מאזן עונתי של 33-33 (העונה קוצרה ל-66 משחקים בעקבות שביתת השחקנים). בפברואר 2012 נאש נבחר לשחק במשחק האולסטאר בפעם השמינית בקריירה. זו הייתה עונתו השמינית מאז חזרתו והאחרונה בפיניקס.
המעבר ללוס אנג'לס לייקרס (2012–2015).
בעקבות כישלונו להגיע להישגים עם פיניקס החליט נאש לעבור לקבוצה אחרת וב-11 ביולי 2012 הצטרף ל"קבוצת החלומות" של לוס אנג'לס לייקרס שכללה את קובי בראיינט, פאו גאסול, דווייט הווארד ואנטואן ג'יימיסון. למרות הציפיות הגבוהות מהקבוצה, הלייקרס לא הצליחו להציג יכולת מרשימה ובמשך רוב העונה נמצאו במאזן שלילי, כולל שישה הפסדים רצופים בתחילת ינואר 2013. נאש, שנפצע במשחקו השני בלבד, החמיץ כחודשיים וגם כשחזר לשחק לא הצליח להשפיע במידה רבה על תוצאותיה של קבוצתו. ב-20 בפברואר 2013 נאש עקף את מג'יק ג'ונסון ועלה למקום הרביעי ברשימת מוסרי האסיסטים המובילים בתולדות ה-NBA עם למעלה מ-10,000 אסיסטים לאורך הקריירה.
ב-21 במרץ 2015 נאש הודיעה על פרישה, בגיל 41.
נבחרת לאומית.
בשנת 1993, כששיחק בליגת המכללות, זומן נאש לראשונה לסגל נבחרת קנדה האולימפית והתחרה עימה במשחקים הקנדים ובאוניברסיאדה. הוא זכה עם הנבחרת במדליית הארד במשחקים הקנדים ובמדליית הכסף באוניברסיאדה, לאחר הפסד בגמר לנבחרת ארצות הברית, בה שיחקו שחקני NBA בכירים כגון מייקל פינלי ודיימון סטודמאייר. בשנה שלאחר מכן הוביל את הנבחרת למקום השני באליפת אמריקה, כאשר רק הפסד גמר לארצות הברית מנע מקנדה לזכות במדליית הזהב.
נאש נבחר לתפקיד הקפטן של נבחרת קנדה הבוגרת לקראת אולימפיאדת סידני 2000. הוא הוביל את קנדה למקום הראשון בבית המוקדם עם מאזן ניצחונות של 1–4 שכלל בין היתר ניצחון 75–83 על יוגוסלביה, משחק אותו סיים עם 26 נקודות, 8 כדורים חוזרים ו-8 אסיסטים. עם זאת, קנדה הודחה בשלב רבע הגמר לאחר הפסד לצרפת ונאש עזב את המגרש בדמעות. לאחר מכן ביטא את אכזבתו מהתוצאה ואמר: "זה כאב מאוד. אני מרגיש כאילו איכזבתי את כולם. היינו יכולים להגיע לגמר, אנחנו טובים מספיק." אף על פי כן, הוא המשיך לקוות למדליה עתידית כשאמר: "אני מקווה שילדים [בקנדה] יקבלו השראה לשחק - זה מה שאני באמת רוצה." ניצחון במשחק האחרון של הטורניר, משחק על מיקום נגד רוסיה, הציב את קנדה במקום השביעי. בעקבות משחקו באולימפיאדה, זכה נאש לפרסום רב ולמעמד כוכב בקנדה והוא אף דורג חמישי בהצבעות לפרס ליאונל קונצ'ר לשנת 2000, המחולק לספורטאי הקנדי של השנה.
ב-2001 נאש הוביל את הנבחרת למדליה נוספת, כאשר זכה עימה בארד באליפות אמריקה שהתקיימה אותה השנה בארגנטינה. הוא הוביל את הנבחרת גם במוקדמות אולימפיאדת אתונה 2004, בטורניר ההעפלה מיבשת אמריקה שהתקיים בסן חואן שבפוארטו ריקו. הוא נבחר ל-MVP של הטורניר, אך קנדה שסיימה רביעית בטורניר, החמיצה העפלה לאולימפיאדה. זו הייתה הפעם האחרונה בה שיחק נאש עבור קנדה. בדצמבר 2007 הוא הודיע על פרישתו מהנבחרת כשאמר: "אני לא עומד לשחק עבור נבחרת קנדה יותר."
פרופיל כשחקן.
נאש ידוע בהתמחותו בעשיית המשחק ובהחזקת הכדור וידוע ביכולת הקליעה יוצאת הדופן שלו. במשך שלוש שנים, הוביל את הליגה באסיסטים, כאשר הוא מוסר 11.5 בממוצע בעונת , 10.5 בממוצע בעונת ו-11.6 בממוצע בעונת . כמו כן, זכה פעמיים בתחרות היכולות כחלק מסוף שבוע האולסטאר. נכון לסיום עונת , הוא עומד על 90 אחוזי הצלחה בזריקות עונשין בקריירה (ראשון בהיסטוריית הליגה), על 43.2 אחוזי הצלחה לשלוש נקודות בקריירה (חמישי בהיסטוריית הליגה) ומדורג בין 15 הראשונים גם בסך אסיסטים, אסיסטים למשחק וקליעות לשלוש נקודות. בנוסף הוא מדורג רביעי (החל מעונת 1986/1987) במשחקי דאבל-דאבל של נקודות ואסיסטים בעונה הסדירה. בעונת הוא הפך לרביעי בהיסטוריה שקולע למעלה מ-50 אחוזים מהשדה, למעלה מ-40 אחוזים לשלוש ולמעלה מ-90 אחוזים מהעונשין בעונה אחת, יחד עם לארי בירד, רג'י מילר ומארק פרייס ובכך הצטרף למועדון ה-50-40-90. הוא חזר על נתון זה גם בעונות ו- והפך לשחקן הראשון בהיסטוריה שקולע באחוזים אלו בשלוש עונות שונות.
כזוכה בשני תוארי MVP של העונה הסדירה, נאש הוא הרכז השני בהיסטוריה (יחד עם מג'יק ג'ונסון) שזכה בתואר פעמיים, הגארד השלישי שזכה בשני תארים רצופים (יחד עם ג'ונסון ומייקל ג'ורדן) והשחקן התשיעי בסך הכל שזכה בתואר ה-MVP ברציפות. ב-11 במאי 2006 דירג אותו ה-ESPN כרכז התשיעי בטיבו בכל הזמנים, ובסקר שערך אתר nba.com בקרב המאמני ה-NBA, קיבל נאש 85 אחוזים מההצבעות לרכז הטוב בליגה כיום. בסקר דומה שנערך בשנת 2009, דורג כמוסר הטוב ביותר, לבעל השליטה בכדור הטובה ביותר ולבעל חוכמת המשחק הטובה בליגה. לאחר שהפסיד את תואר ה-MVP של העונה לשנת 2007 לדירק נוביצקי, אמר עליו סנטר בוסטון סלטיקס בעבר וחבר היכל התהילה, ביל ראסל: "אני חושב כי ברמה העולמית, הוא אחד מהאתלטים הטובים בעולם בכל הענפים...אני מעריץ גדול. שני תוארי ה-MVP בהם זכה בהחלט ראויים לו. חלק מהסיבה שהוא כל כך טוב וכל כך פעיל בזה הוא ששחקנים אוהבים לשחק איתו. הוא יוצר אטמוספירה בה הם מנצחים משחקים."
כחלק מיכולותיו הרבות, נאש ידוע במיוחד במהלך הפיק-אנד-רול, אותו הוא ביצע באופן מעולה יחד עם נוביצקי בתקופתו בדאלאס ויחד עם אמארה סטודמאייר ושון מריון בתקופתו בפיניקס. עם חזרתו של נאש לפיניקס ב-2004, השתפרה הקבוצה ממאזן 29–53 בעונת למאזן 20–62 בעונת , כאשר נאש מוביל אותה לגמר המערב לראשונה מזה 11 שנים וזוכה בתואר ה-MVP הראשון שלו. הוא הוביל את פיניקס לגמר המערב גם בעונה שלאחר מכן. למרות פציעתם של כל שלושת הסנטרים של הקבוצה (סטודמאייר, קורט תומאס ובריאן גראנט), השתפרה פיניקס אף יותר ונאש היה אחראי לשבעה משחקני הקבוצה שקבעו שיא קריירה בנקודות. כמו כן, בזכות פעילותו באזור הצבע, הובילה פיניקס את הליגה באחוזי קליעה מהשדה בין עונת לעונת .
קריירה כמאמן.
ב-3 בספטמבר 2020 מונה נאש למאמנה של ברוקלין נטס בחוזה לארבע שנים, זוהי קבוצתו הראשונה כמאמן.
מחוץ לכדורסל.
חייו האישיים.
אחיו של נאש, מרטין, משחק בקבוצת הכדורגל ונקובר וייטקאפס ולזכותו 38 הופעות בנבחרת קנדה בכדורגל. אחותו, ג'ואן, שימשה כקפטנית קבוצת הכדורגל של אוניברסיטת ויקטוריה למשך שלוש עונות ונבחרה פעם אחת לאולסטאר התיכונים של מערב קנדה. ביוני 2005 נאש נשא לאישה את חברתו במשך שנים רבות, אלחנדרה אמארילה, אותה פגש לראשונה בשנת 2001 במנהטן. עוד לפני כן נולדו לשניים תאומות בשם לולה ובלה שנולדו ב-14 באוקטובר 2004.
נאש סובל ממצב רפואי הנקרא ספונדילוליסטסיס הגורם למתיחות שרירים וכאבי גב. בשל מצבו, כאשר הוא לא משחק או יושב על הספסל, הוא שוכב על גבו כדי לשמור על שריריו מהתקשחות.
חייו הציבוריים.
נאש בעל דעות פוליטיות ליברליות, הוא מגדיר עצמו כאזרח העולם ותמך בברק אובמה לנשיאות ארצות הברית (אף על פי שכאזרח קנדי לא היה בעל זכות הצבעה). ב-2003 הביע את התנגדותו לפלישה לעיראק, למשחק האולסטאר באותה שנה, הופיע עם חולצה ועלייה הכיתוב "No war -- Shoot for peace" (בתרגום חופשי: לא למלחמה, קלעו (באנגלית גם תירו) למען השלום).
נאש ידוע בבררנותו לגבי פרסום מוצרים ובהעדפתו לעבוד עם חברות בעלות אחריות חברתית. לאחר הזכייה בתואר ה-MVP הראשון שלו, פנו אליו חברות רבות בבקשה שיפרסם את מוצריהן, בין הבקשות ניתן היה למנות פרסום מחשבי MDG, שעוני ריימונד וייל, מים מינרליים ובקבוק מים קנדי. בנוסף הוא עובד עבור חברת נייקי כבר שנים רבות. כמו כמה מכוכבי ה-NBA, יאו מינג, כרמלו אנתוני וראז'ון רונדו, גם נאש מיוצג על ידי סוכן השחקנים ביל דאפי.
תרומות.
בשנת 2001, הקים נאש את קרן סטיב נאש. באמצעות מענקים לשירות הציבור וגופים ללא מטרות רווח, שואפת הקרן לטפח את בריאות הילדים על ידי מימון פרויקטים המספקים שירותים לילדים המושפעים מעוני, מחלות, התעללות, או הזנחה, וכן ליצור הזדמנות עבורם לחינוך, משחק, והעשרה. עיקר התמקדותה של הקרן היא ביישובים שונים בפיניקס, אריזונה ובקולומביה הבריטית שבקנדה. הקרן זכתה בפרס סטיב פטרסון למצוינות פילנתרופיה בספורט לשנת 2008. נאש הקים גם את קרן הזיכרון לג'ים ג'נינגס, שהוקמה לכבודו של חבר סגל מתנדב באוניברסיטת סנטה קלרה, אשר שימש את קבוצת הכדורסל במשך למעלה מ-20 שנה.