בקית הכרשינה - מין זה בוית באנטוליה או בלבנט, כלומר באזור התפוצה של מין הבר. למרות השתייכותו לגל הראשון של הביות הוא חסר בתקופה הנאוליתית באגן הים התיכון ונמצא בעיקר באנטוליה ובבלקן. זהו מין הקטנית הנפוץ ביותר באתרי תקופת הברזל, שמונה אתרים לאורך כל התקופה. ייתכן והכרשינה גודלה למספוא ולא למאכל על פי עדויות מתקופות מאוחרות יותר. בתקופה הקלאסית למשל, היא נחשבת למזון נחות ושימשה כמאכל בהמות בעיקר ונאכלה על ידי אנשים עניים מאוד או בעיתות רעב. עדיין מגדלים כרשינה בצורה מועטה במשק החקלאי הערבי להאכלת בהמות. הכרשינה גם שימשה כצמח מרפא בתקופות הקלאסיות ובימי הבניים.
יש טענה כי הכוסמת שמופיעה במקרא היא בקית הכרשינה, אך רוב החוקרים לא מקבלים זיהוי זה.
פול.
פול - מספר מינים מהסוג בקיה שהמין פול משתייך אליו, יכולים להיות אב הבר של המין המבוית פול (בקית הגינה-Vicia faba). למרות מחקר אינטנסיבי בנושא, אב הבר של המין עדיין לא ידוע. מינים רבים מהסוג בקיה נפוצים בדרום מערב אסיה ואגן הים התיכון, האזור שבו בוית הפול ככל הנראה. במספר אתרים במזרח התיכון נמצאו גרגירים שמיוחסים לפול קודם לתקופה הנאוליתית קדם קרמית ב', אך הם ככל הנראה שייכים למין הבר או אינטרוסיביים. הפול נמצא לראשונה באופן משמעותי וברור ביפתחאל, כ־2600 גרגירים בתוך סילו. הפול נמצא במספר אתרים ארכאולוגיים מתקופת הברזל, תל קסילה, תל אפק וחורבת ראש זית. חורבת ראש זית נמצאת על גבעה בין מישור עכו להרי הגליל. באתר נחפרו בתי מגורים, מכלול בית בד והמצודה בראש הגבעה. במצודה נמצאו כלי אחסון רבים, כלי חקלאות ממתכת וכלי שחיקה. מסקנת החופרים היא שמדובר במרכז אחסון ומרכז מנהלי. 93% מהקראמיקה באתר טיפוסית לצפון ישראל בתקופת הברזל (מקבילה למגידו וחצור לדוגמה), אך יש גם מיעוט קראמיקה פיניקית. בנוסף לממצא שהוזכר קודם, יש כמות גדולה של ממצא צמחי. הבולטים בו הם החיטה, הפול, השעורה וזון משכר. כ־700 גרגירי פול הוצאו מתוך לוקוס 23 שהוא מרתף אחסון במצודה.
הצלבנים תרגמו את שם הכפר הערבי אל פולה (עפולה היום) לפול ולכן קראו למבצרם במקום Castrum Fabea. על סמך זה זהר עמר העריך כי בהתקופה הצלבנית גידול הפול היה משמעותי באזור. רוב החוקרים טוענים כי מקור השם בעפל שהוא מצודה.
טופח.
טופח - רוב החוקרים מסכימים כי מקור הטופח התרבותי באזור האגאי. הוא בוית באזור הבלקן ומשם התפשט בשני כיוונים, מערבה לאירופה ומזרחה לכיוון הלבנט. בישראל הוא נמצא בחמישה אתרים. תל נאמי, תל בטש ותל מיקנה מתקופת הברונזה התיכונה, תל קסילה ותל אשקלון מתקופת הברזל. הטופח נמצא רק באתרים עם קשרי מסחר ידועים עם האזור האגאי בתקופת הברונזה ובאתרים שמזוהים כאתרים "פלישתיים". בעקבות כך, מהלר-סלסקי וכסלו מזהים את הטופח כאוכל "אתני". לדעתם, הטופח הייתה העדפה פלישתית כאוכל שהכירו מארץ המוצא שלהם. ניתוח DNA של החזירים בישראל היום מראה כי המוצא שלהם מאירופה ולא מזרח תיכוני. ההחלפה של תת-המין המקומי באירופי קרתה ככל הנראה בתקופת הברזל. המסקנה היא שהחזירים הגיעו עם גויי הים מאירופה. צירוף שני מחקרים אלו יכול להעיד שהמהגרים מאירופה לישראל המשיכו לצרוך גם את המזון המוכר להם מארץ המוצא.
לטופח עמידות גבוהה משאר הקטניות לשינויי מזג אוויר וייתכן וזו הסיבה שהוא מועדף לגידול במקומות מסוימים. צריכה מרובה של טופח כמרכיב מרכזי במזון עלולה לגרום ל-Neurolathyrism, מחלה הגורמת לשיתוק עויתי, רגישות למגע וגירויים בעור.
גרגרנית יוונית.
גרגרנית יוונית (חילבה) - אב הבר הוא כנראה אחד מהמינים הקרובים מהסוג גרגרנית שגדלים בדרום מזרח אסיה ואגן הים התיכון. האיתור הכי מוקדם שלו הוא מתל חלף בעיראק מלפני 6000 שנה. באזורנו הוא נמצא לראשונה בתקופת הברונזה המאוחרת באתרים תל בטש ותל מיקנה. בתקופת הברזל הוא נמצא בשני אתרים, תל קסילה ודיר אללה. ההשוואה לטופח מתבקשת עקב הדמיון בפיזור הממצא. למעט דיר אללה שבעבר הירדן, הגרגרנית נמצאת באתרים עם אותו זיהוי אתני פלישתי. הגרגרנית איננה מוזכרת במקרא, אך יוספוס פלביוס מזכיר אותה בספרו "מלחמת היהודים", שם הוא מספר שמגיני יודפת שפכו גרגרנית על הגשרים על מנת שהחיילים הרומאים יחליקו. במדינת ישראל מגדלים מעט גרגרנית לייצור תבלין החילבה.
מתווה אמיתי ומקיף של עיר הקודש הנודעת בעולם ירושלים
טגנגה
טגנגה (בספרדית: Taganga) הוא כפר דייגים קטן השוכן סמוך לעיר סנטה מרתה, במחוז מגדלנה הנמצא בצפון קולומביה. הכפר שוכן לחוף מפרץ טגנגה והוא מוקף בהרים, צמחייה וקקטוסים מסוגים רבים. כפר זה נחשב למקום בעל השקיעות היפות ביותר בקולומביה. הכפר מונה היום כ-3,000 תושבי קבע.
ההגעה לכפר נעשית דרך העיר סנטה מרתה, הנמצאת כ-5 קילומטרים דרומית מהכפר. ההתניידות מ- ואל הכפר נעשית באמצעות מוניות, ואוטובוסים היוצאים בתכיפות מרשימה בשעות היום מסנטה מרתה לטגנגה.
אטרקציות.
צלילה.
טגנגה נחשבת למקום אטרקטיבי לצלול בו בצד הקאריבי של קולומביה. הבתוליות של האזור, שוניות האלמוגים הרחבות, מגוון רב של צומח וחי, והחופים מיוחדים הם אלו שעושים את המקום כה מבוקש על ידי אוהבי הצלילות. בנוסף לכל אלו, יש לציין כי יחסית למקומות אחרים ביבשת המחירים המוצעים לקורסי הצלילה באזור הוא נמוך משמעותית. במקום קיימים קורסי צלילה מסוגים שונים, לפי הדרגות השונות וניתן גם לצאת לספארי צלילה הכולל שינה בפארק טיירונה.
פארק טיירונה.
פארק טיירונה היא שמורת טבע בגודל 150 קמ"ר (120 על היבשה ועוד 30 בים). בפארק מספר רב של מינים מהצומח ומהחי שמתפרסים מקרקעית הים ועד ל-900 מטר גובה. כיום חיים בשמורה 100 מינים של יונקים בהם קופים, איילים ויותר מ-70 מיני עטלפים. במקום 300 מיני ציפורים שונות, הכוללות דורסים כמו עיטים לבנים, קונדורים ועופות. בנוסף קיימים בפארק כמה מיני צבים בסכנת הכחדה כגון צב ים ירוק, צב ים קרני וצב ים חום. וזוחלים כלטאות נחשים ואיגואנות.
בשטח השמורה שרידים ארכאולוגים שונים המצביעים על התיישבות אנושית מקומית של בני שבט הטיירונה, עוד לפני גילויו של קולומבוס. אנשי השבט היו ידועים כצורפי תכשיטים ברמה גבוהה.
כלכלה.
הכלכלה בטגנגה בעיקרה מתבססת על דייג. הדייגים עוגנים את סירותיהם במפרץ הקטן עליו יושב הכפר, רוב הסירות ששימושן דיג הן סירות מעץ. רוב הדייגים קרובים זה לזה בקרבה משפחתית, או מאורגנים בחמולות. יש להם כללי התנהגות ברורים והם מחלקים את שטחי הדייג ביניהם. למעוניינים לדוג ניתן לצאת לדיג של מספר שעות בתשלום עם הדיגים המקומיים. לדייגים היותר מקצועיים יש היום סנייפרים (רובי חיצים) המאפשרים לצוד דגים.
פרט לדיג טגנגה מצטיינת ביופיה, באופיה הכייפי והרגוע, ונקודה המשמשת כנמל לחוזרים וליוצאים לאטרקציות באזור. התיירות היא האמצעי השני עליה מתבססת כלכלתה של טגנגה. בכפר, בעיקר באזור החוף ישנן מסעדות דגים רבות המציעות את מרכולתן של הדייגים המקומיים. בערבים, יוצאים תושבי האזור והתיירים המשתכנים באכסניות ובמלונות לשחק סנוקר, לשתות בירה בפאב המקומי ולרקוד במועדונים השונים. במקום פועלים עסקים רבים של זרים, אשר גילו את הפוטנציאל התיירותי האדיר הטמון בטגנגה. במקום פועלים אף כמה עסקים בבעלות ישראלית. אחד מהם, המלון "בנימין" נסגר בידי הרשויות ב-2017 בעקבות ארגון של מסיבות סמים וניצול מיני של קטינות בידי התיירים הישראלים, ובעליו, אסי מוש, נעצר וגורש מהמדינה לישראל.
ג'ון ניומן
ג'ון ניומן (באנגלית: John Newman; נולד ב-16 ביוני 1990) הוא זמר, מלחין, פזמונאי ומפיק מוזיקלי אנגלי. מוכר בעיקר בזכות השיר "Love Me Again", אשר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ביולי 2013. בנוסף היה לאמן המצליח במצעד הדאנס הבריטי לשנת 2012 עם השירים "Feel the Love" ו-"Not Giving In" של רודימנטאל שדורגו במקומות הראשון והארבע עשר במצעד בהתאמה.
ביוגרפיה.
ניומן גדל ביורקשייר שבבריטניה ולמד במכללה הקהילתית. ניומן התחיל את דרכו במוזיקה בגיל 14, כאשר כתב והלחין שירים משלו על גיטרה. בהמשך הקליט והפיק את שיריו באולפן ביתי שבנה. בגיל 20 עבר ניומן לגור בלונדון והקים להקה. לאחר מכן הוחתם בחברת התקליטים המצליחה "איילנד" ("Island records"), בה הוציא את השיר "Cheating" לרשת והופיע עם השיר בגרסה האקוסטית בהופעות.
קריירת המוזיקה.
2013-2012: תחילת דרכו ופריצת הדרך.
במאי 2012 ג'ון ניומן נכנס לתודעת העולם בשיתוף עם Rudimental עם השיר "Feel the love". חודש לאחר מכן השיר זכה להתמקם במקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי. השיר גם היה בין חמשת השירים המובילים באותה תקופה בניו זילנד, בלגיה ואוסטרליה. השיר היה להצלחה באוסטרליה וזכה לתקליט פלטינה כפול על ידי איגוד תעשיית המוזיקה האוסטרלי. גל ההצלחה באוסטרליה לא פסק רק בכך. השיר זוהה בהמשך עם משחק הווידאו המפורסם "Need for Speed: Most Wanted", ובהמשך גם התנגן בשיווק המכירות של החברה האוסטרלית "Foxtel Australia". הדי- ג'יי פאולי די התחיל את דרכו בתוכנית ריאליטי ששודרה בערוץ MTV האמריקאי. בהמשך הקים פאולי די את הפרויקט הלטיני אמריקאי בתכונית ריאליטי נוספת שגם כן שודרה בערוץ MTV. השיר "Feel the love" הושמע בפרומו לתוכנית וגם פה עשה קידום ושיווק התוכנית לקראת שידורה.