הוא שכר את הובגובלין החדש לגנוב ויברניום ממעבדות האופק, וזכה לכוחות עכביש זמניים. לאחר ששמע על שיטותיו החדשות של ספיידרמן - דוקטור אוקטופוס בגופו של פיטר פארקר - בסיסו בארץ הצל מותקף בידי ספיידרמן. בעת הבריחה, פיסק הורג את הכפיל סמדלי קורנפלד כדי להטעות את ספיידרמן. בתחילת אירועי "מלחמות סודיות", וזאת במהלך ההתנגשות בין יקומי ארץ-616 לארץ-1610, פיסק כינס כמה וכמה נבלי-על לפני הסוף. לפתע המעניש הופיע, וזאת כדי להרוג שיותר נבלים לפני מות כולם כתוצאה מההתנגשות. הם חזרו לחיים בעקבות שחזור יקום ארץ-616 בידי ריד ריצ'רדס.
כישורים, יכולות וציוד.
לקינגפין אין כל כוחות על-אנושיים. אולם, חזותו הגמלונית וכבדת הגוף מסתירה כוח פיזי רב. הוא מסוגל להטיח אדם לצידו השני של החדר ולרסק איברי גוף במו ידיו. בניגוד לדיעה הרווחת, מסת גופו מורכבת למעשה לגמרי משרירים, שפותחו לממדים עצומים בדומה ללוחם סומו. הקינגפין מומחה באמנויות לחימה כסומו, ג'ו ג'וטסו והפקידו. סימן ההיכר שלו הוא לפיתת "חיבוק הדוב".
קינגפין לובש שריון קוולאר מתחת לבגדיו, ונושא מקל הליכה בו מוסתר נשק מבוסס אנרגיה המסוגל לאייד אקדחים מטווח אפס. בנוסף, הוא עונד חפתים מוסתרים המתיזים על אויביו גז מרדים. כאשר הוא הפך לאויבו של דרדוויל, פיסק הסתמך יותר ויותר על כישוריו הטבעיים מאשר בשימוש בנשק מבוסס טכנולוגיה.
קינגפין הוא טקטיקן אומן ומאתגר מבחינה אינטלקטואלית. הוא בוגר מכללה בתחום מדע המדינה, מיומן ביותר בנושאי ארגון מנהלתי. בנוסף, הוא תככן ומרבה לתמרן את גיבורי-העל לעצור פושעים יריבים המפריעים לעסקיו.
לוקי (קומיקס)
לוקי (באנגלית: Loki) הוא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "Venus #6" מאוגוסט 1949, ולאחר מכן בחוברת "Journey into Mystery #85" מאוקטובר 1962, פרי עטם של סטן לי ולארי ליבר ובאיורו של ג'ק קירבי. דמותו מבוססת על לוקי מהמיתולוגיה הנורדית.
לוקי הוא אחיו החורג של גיבור-העל תור, והופיע לראשונה תחת הוצאת טיימלי קומיקס (לימים מארוול קומיקס) כאחד האלים האולימפיים שהוגלו לעולם התחתון.
דמותו של לוקי מדורגת במקום השמיני ברשימת מאה נבלי העל הגדולים, לפי אתר IGN. את דמותו של לוקי בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "תור", "הנוקמים", ", ", " ו" מגלם השחקן טום הידלסטון, אשר שב לגלם את הדמות בסדרת הטלוויזיה "לוקי" כחלק משירות הסטרימינג של דיסני+.
ביוגרפיה בדיונית.
סיפור מקורו, בגרותו.
לוקי הוא בנו של לאופי, מלך ענקי הכפור - אויביהם המושבעים של האסגרדים - ומלכתו, פרבאוטי. לוקי ניצל את יכולותיו כדי לשנות את סיפור מקורו, וזאת באמצעות מסע בזמן. בקרב נגד ענקי הכפור, מלך אסגרד בור הלך בעקבות מכשף זקן ופצוע, אשר היה לוקי המבוגר במסווה. לוקי המבוגר הפך את בור לשלג בקסמיו, ובנו של בור, אודין, הגיע בזמן כדי לצפות בשאריותיו האחרונות של אביו, המתפזר ברוח ומתחנן בפני אודין שיציל אותו. שנים חלפו, ואודין נעשה מלך אסגרד בעצמו. אודין המשיך במלחמה נגד ענקי הכפור ולאופי, והרג את לאופי בקרב. בבסיס העיקרי של ענקי הכפור, אודין מצא תינוק, אותו לאופי הסתיר מאנשיו מבושה. אודין אימץ את התינוק, לוקי, וגידל אותו באסגרד. לוקי גדל לצד שישה אחים מאמצים: תור, בלדר, טיר, הרמוד, וידאר ובראגי. כמו כן, "רוחו של בור" אשר הציקה לאודין הייתה למעשה אשליה נוספת של לוקי.
במשך תקופת ילדותו והתבגרותו, לוקי נטר טינה לעם האסגרדי על דרך התייחסותם השונה לו ולאחיו החורגים. האסגרדים העריכו חוזק, גבורה ואומץ בשעת קרב מעל הכל, ולוקי לקה בתחומים אלה מאחיו. אולם, אף על פי שחסרונו היה בכוחו ובגודלו, לוקי פיצה על כך ביכולותיו המיסטיות. כושרו הטבעי זיכה לו את הכינוי "אל השקרים והכזב". ערמומיותו הפכה לאיום של ממש כאשר תאבונו לכוח גדל. מספר פעמים הוא ניסה להשתמש בתכסיסים כדי להפטר מתור, ועם הזמן נודע בפי כל כ"אל הרשע" מאשר כתכסיסן המשתמש בכשפים לצורך שעשוע. למשך העידנים, לוקי ניסה לתפוס את השלטון באסגרד ולהשמיד את תור. בסופו של דבר, אודין מאס בהתנהגותו של לוקי וכלא אותו בתוך עץ עד אשר מישהו יזיל עליו דמעה וישחררו. לוקי שחרר את עצמו על ידי כך שגרם לעלה נידף לפגוע בעינו של היימדל, שומר הגשר ביפרוסט, מה שגרם לו להזיל דמעה. ללוקי מספר רב של פשעים ועוולות באסגרד, והוא הוגלה לא מעט פעמים. הוא פגש במכשף אלדרד, אשר לימד אותו קסם שחור. לוקי גמל לו בכך שנתן אותו לשד האש סירטיר.
העידן המודרני.
לוקי התחזה לשטן בתור הזהב, מה שהוביל לכמה אירועים עם אלי האולימפוס היות שגורש לשאול. בעידן המודרני, לוקי ותור התעמתו לעיתים קרובות. בכמה פעמים, לוקי השתמש במורת רוחו של אודין כלפי יחסיהם של תור וג'יין פוסטר לטובתו. הוא כרת ברית עם מכשפת פעם נוספת, הפעם כדי לפתות את תור. כאשר אודין עצמו התערב כדי לסיים את מערכת היחסים של תור ופוסטר, לוקי ניצל זאת ונעשה שליט אסגרד. הוא שלח את הענק סקאאג ואת שד האש סירטיר להביס את שני האסגרדים, וכשנכשל, נענש לשרת את טרולי הסלע. בניסיונות להביס את תור, לוקי הפך את קארל קריל לאיש הסופג, עורר מחדש את שריון "המשמיד" ואף הרחיק לכת וניסה לשכנע את אודין לגזול מתור את פטישו, מיולניר. כמו כן, בניסיון ליצור קרב בין הענק הירוק לתור, לוקי יצר בעקיפין את קבוצת האוונג'רס.
כשחזר לאסגרד, לוקי התמודד שוב עם יחס שונה, אם כי הפעם, עזר לבלום את מתקפותיו של סירטיר על אסגרד. נובא כי במהלך הראגנארוק, "דמדומי האלים", לוקי הוא שיוביל את אויבי אסגרד. הנבואה התגשמה, והאלים נספו בקרב האחרון - פרט לתור, אשר שקע בשינה עמוקה. תור החל לחפש אחר חבריו, ומצא את היימדל ואת הלוחמים שלושה. היימדל הנחה אותו לכיוון דרום מערב, שם המשמיד כלא עשרות בני אדם. לוקי אסף את כל האסגרדים בני בריתו לשעבר, ונולד מחדש כאישה. הוא טען כי לאור העובדה שהראגנארוק אירע, אין לו תוכניות לעתיד. לאחר שסיפר לבלדר כי לעולם לא ישקר שוב, לוקי המשיך לזכות באמונם של האסגרדים. הוא סיפר כי כתור, הוא היה בנו של אודין; בתחילה בלדר לא האמין, אך כאשר תור עצמו אישר זאת, בלדר החל לחשוב על לוקי כאיש סוד אמין. במהלך פלישת הסקרולים, לוקי הצליח לשטות בקהל אסגרדים ולהאמין כי בטא ריי ביל הוא למעשה מתחזה סקרול.
שלטון אפל.
במהלך שלטונו של נורמן אוסבורן, לוקי הצטרף לקאבאל המרושע אשר כלל את אוסבורן, לוקי, דוקטור דום, אמה פרוסט, הברדס ונאמור. הוא נסע בזמן לעבר כדי להרוג את בור בקרב נגד ענקי הכפור, והקים אותו לתחייה בהווה. עם זאת, הכישוף שהוטל עליו גרם לו לטעות כי כל הסובבים אותו הם אויביו, והחל לתקוף את תושבי ניו יורק. כמו כן, בור נעשה כעוס על כך שבנו לא ניסה להחיותו. כאשר תור הגיע למקום, הקסם של לוקי גרם לבור לראות את תור כמפלצת. כאשר זיהה ב"מפלצת" את כוח אודין, בור תקף אותו בניסיון לנקום בבנו. בעוד תור ובור נלחמו, לוקי הגיע לאסגרד ויידע את בלדר על העניין. השניים מיהרו למנוע מתור להרוג את בור, היות שלא היה מודע לזהותו, אך איחרו. לוקי הזכיר לבלדר כי מבחינה טכנית, תור הרג את מלך אסגרד, והעונש על כך הוא גלות. בלדר נאלץ להגלות את תור, ולאחר מכן, הוא ולוקי דנו על העברת האסגרדים מאסגרד ללאטבריה, וזאת בהזמנתו של דוקטור דום.
לוקי ובלדר סעדו ארוחת ערב עם דום, כדי לדון על העברת האסגרדים. בלדר ציין כי היות שהם עזבו את אסגרד, הם צריכים להחזיר את תור מגלותו. לוקי הצליח לגרום לבלדר לוותר על דבר זה, לפני שיעליב את דום. מאוחר יותר, לוקי הופיע בפני תור/דונלד בלייק המוגלה, וגילה לו כי יחזור לגופו הגברי תוך זמן קצר, ושהוא "רק עכשיו" הגיע להבנה שגופו הנשי היה צריך להיות של סיף. לוקי הסביר כי כאשר האסגרדים קמו לתחייה אחרי הראגנארוק, נשמותיהם השתלטו על גופים אנושיים. נשמתה של סיף השתלטה על גופה של רוז צ'יימברס, זקנה גוססת. כאשר תור קרא לאסגרדים, גופה של סיף היה חלש מדי ולא שמע את הקריאה. עם זאת, כאשר הוא קרא להם, גופה של סיף נוצר מחדש יחד עם גופם של שאר האסגרדים, אם כי נשמתה איננה יכלה להתמקם בתוכו. כך, סיף כצ'יימברס יצאה לחפש את גופה האבוד ונתקלה בלוקי. בסופו של דבר, סיף חזרה לגופה הישן, אם כי צ'יימברס מתה. כאשר הברדס הופשט מכוחותיו של דורמאמו על ידי דוקטור סטריינג', דוקטור וודו ודיימון הלסטרום, הברדס קיבל מלוקי הזדמנות שנייה. בקובה, לוקי חשף בפני הברדס ומאדאם מאסק את אבני הנורן, אשר החזירו לברדס את כוחותיו.
מרדכי שניר
מרדכי שניר (קושניר) (1894–1961) היה סופר וחוקר העלייה השנייה, מהוגי הדעות של תנועת העבודה.
קורות חיים.
נולד בבאלטה, אוקראינה, לשיינדל ודוד קושניר. היה אחיו של שמעון קושניר, סופר ופעיל ציוני ואביו של טוביה קושניר. בשנת 1904 עלה אביו לבדו לארץ ישראל, וכעבור מספר חודשים עלתה האם עם ששת ילדיה ובהם מרדכי. במשך תקופה הם התגוררו ביהודיה, וכעבור זמן עברו לפתח תקווה. הוא למד בבית הספר החקלאי, ובין חברי כיתתו הייתה אסתר ראב, עמה שמר על קשרי ידידות.
לאחר מותו העלתה ראב זיכרונות מימי ילדותה וכתבה על שניר:
שניר היה מקורב לקבוצת החלוצים והפועלים שהתגוררה בעין גנים, ובהם א. ד. גורדון ויוסף חיים ברנר. הוא תיעד את רצח ברנר וחבריו וטען כי לא נעשה די כדי להצילם. את הדברים פרסם בקובץ "אהל" ובספרו "בתחום הימים" שיצא בהוצאת "עם עובד" בשנת 1954. הוא גם כינס אסופת זיכרונות על ברנר והוציאם לאור בשנת 1943. מהדורה מורחבת יצאה בשנת 1971, עשור לאחר מותו, ובשנת 1991 יצא קובץ השלמות על ידי אורי ברנר ויצחק כפכפי.