השימוש בלירה הטורקית הישנה התאפשר עד סוף שנת 2005. החוק שמסדיר את החלפת המטבע קובע שממשלת טורקיה תוכל להשמיט את התואר "חדשה" (Yeni) ולחזור לקרוא למטבע "לירה טורקית" בעת שתמצא לנכון. בשנת 2009 התואר "חדשה" נמחק מן המטבעות והונפקו שטרות ומטבעות חדשים ללא התואר "חדשה".
הנפקת הלירה הטורקית החדשה החזירה לשימוש את השם "קורוש" (Kuruş - הגרסה הטורקית של השם "גרוש"), שהוא החלק המאה של הלירה הטורקית.
על כל המטבעות והשטרות החדשים, מופיע דיוקנו של מוסטפא כמאל אטאטורק, אבי האומה הטורקית, שנחשב למייסד טורקיה המודרנית. דיוקנו של אטאטורק הופיע גם על השטרות הישנים.
ביוני 2006 עמד שער הלירה הטורקית החדשה לעומת הדולר האמריקאי על 1.711 לירות לדולר - פיחות של כמעט 30% מאז 1 בינואר 2005. לשם השוואה, שער השקל הישראלי השתנה במהלך אותה תקופה ב-1% בלבד. עם זאת, ההיחלשות בשער הדולר החזירה את התהליך לאחור. נכון לתחילת 2017 תהליך הפיחות של הלירה הטורקית לעומת הדולר ממשיך ודולר אחד היה שווה 3.77 לירות טורקיות. במאי 2018 דולר אחד היה שווה 4.9 לירות טורקיות. צעדים כלכליים שנקטה ארצות הברית נגד טורקיה הובילו לקריסה נוספת של הלירה הטורקית, ושערה הגיע ב-10 באוגוסט 2018 ל-6.43 לירות טורקיות לדולר. ב-17 באוגוסט 2020 הלירה הגיעה לשפל כל הזמנים - רמה של 7.38 לירות לדולר. הלירה התקרבה להשלים פיחות של קרוב ל-100% מאז תחילת שנת 2018. הנפילות החוזרות ונשנות בערך הלירה אילצו את הבנק המרכזי במדינה להשתמש ביתרות המט"ח כדי לייצב את המטבע. בין תחילת 2019 למאי 2021, נדרשו 165 מיליארד דולר. באותה עת, ערך הלירה היה ברמה של כ-8.4 לירות לדולר. המגמה נמשכה ובסוף מאי 2021, הערך היה 8.6134 לירות לדולר. החל מספטמבר 2021, האינפלציה זינקה במקביל להמשך הקריסה בערך הלירה.
ורן בראון
ז'ול בראון
מרשעת
קלרה קלייטון
ביופורד טאנן
ביופרד &quot;כלב משוגע&quot; טאנן
ביופורד &quot;כלב מטורף&quot; טאנן
ביופורד &quot;כלב-שוטה&quot; טאנן
גריף טאנן
פיגה
טחדה
טחדה (בספרדית: Tejada) הוא שם משפחה ספרדי.
מליטופול
מליטופול (אוקראינית: Мелітополь; מיוונית: Μελιτόπολη "עיר הדבש") היא עיר במחוז זפוריז'יה באוקראינה.
היסטוריה.
ב-1783 השטח עליה ממוקמת מליטופול עבר לידיה של האימפריה הרוסית, שנה מאוחר יותר הוקמה מליטופול. בסוף המאה ה-19 החלה להתפתח בעיר תעשייה בקצב מהיר, בעיר פעלו 14 מפעלים ותחנת כוח.
עם תחילתה של מלחמת האזרחים ברוסיה ב-1917 עברה השליטה על העיר מיד ליד עד שב-1920 השתלטו הסובייטים עליה סופית.
ב-6 באוקטובר 1941 נכבשה העיר על ידי הגרמנים.
הצבא האדום פתח במתקפה נגד הוורמאכט ושיחרר את העיר ב-23 באוקטובר 1943.
במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה בסוף פברואר 2022 נפלה העיר לידי רוסיה בעקבות קרב מליטופול.
אוכלוסייה.
שינוי אוכלוסייה של מליטופול לאורך השנים:
תחבורה.
בסביבות העיר עוברים שני כבישים בינעירוניים חשובים. האחד מחבר את חרקוב עם חצי האי קרים, ואילו השני מחבר את אודסה עם נובואזובסק.
בעיר ממוקמת תחנת רכבת ודרכה עוברות רכבות הנעות ממוסקבה וחרקוב לכיוון חצי האי קרים ולהפך. כמו כן בעיר ממוקמת תחנת אוטובוס המחברת את מליטופול עם רוב אזוריה של אוקראינה וגם עם מולדובה ורוסטוב-על-הדון.
קהילה יהודית.
יהודים התחילו להתיישב במליטופול מיד לאחר יסוד העיר. היו אלה יהודים ממזרח פולין, מלטביה ומליטא. כבר בשנת 1838 מנתה הקהילה היהודית בעיר 128 איש (כ-3% מאוכלוסייה). פיתוח מואץ של האזורים בדרום רוסיה לאחר מלחמת קרים ובניית קו רכבת שהגיע עד העיר הביא מתיישבים חדשים לעיר (שרבים מהם היו יהודים). בשנת 1881 התגוררו במליטופול כ-1400 יהודים (כ-14% מהאוכלוסייה). הגידול המשמעותי באוכלוסייה היהודית במליטופול התרחש לאחר גל הפרעות בדרום רוסיה ובנוסף כתוצאה מגירוש היהודים מהאזורים הכפריים.
היהודים המגורשים (או הנמלטים מהפרעות) התיישבו בהמוניהם בעיר. לפי מרשם האוכלוסין של האימפריה הרוסית שנערך ב-1897 התגוררו במליטופול 6503 יהודים (כ-42% מהאוכלוסייה).
יהודים רבים בעיר עסקו בסחר בדגני חיטה וקמח. במליטופול הוקמו מחסני אחסון תבואה ענקיים לצורך אחסונם לפני המשלוח לחו"ל בספינות מחצי האי קרים.
גידול נוסף באוכלוסייה היהודית של העיר התרחש בתחילתה של מלחמת העולם הראשונה - ממשלת רוסיה גירשה יהודים מאזורי הגבול - חלק מהמגורשים התיישבו במליטופול. לקראת סוף המלחמה התגוררו בעיר כ-13,200 יהודים (56% מהאוכלוסייה). במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה סבלו יהודי מליטופול מפרעות הצבא הלבן.
בסיום מלחמת האזרחים וייצוב השלטון הסובייטי בעיר מנתה הקהילה היהודית בעיר כ-7300 איש. הפליטים היהודים חזרו למקומות מגוריהם, חלקם היגרו לפולין, אחרים עזבו את רוסיה לארצות הברית.
אוליאנוב
אוליאנוב (ברוסית: Ульянов) הוא שם משפחה.
ג'ניפר פרקר
ג'ניפר פארקר
מר סטריקלנד
מרשל סטריקלנד
מרשל ג'יימס סטריקלנד
מר סטריקלאנד
ביופרד טאנן
שינג'ו
שִׂינְג'וּ (בסינית: 新竹) היא עיר פרובינציאלית בפרובינציית טאיוואן במדינת טאיוואן. העיר נמצאת בצפון האי טאיוואן והיא גובלת במחוז שינג'ו בצפון ובמזרח, במחוז מיאולי בדרום ובמצר טאיוואן במערב.
היסטוריה.
ההתיישבות באזור קיימת לכל הפחות מהמאה ה-17. האזור היה ידוע אז בשם ג'וּצְ'ייֵן (竹塹) והוא היה מיושב על ידי בני שבט טאוקס, משבטי הילידים בטאיוואן. ב-1875, במהלך השלטון של שושלת צ'ינג בטאיוואן, השם שונה לשינג'ו.
במסגרת הסכם שימונוסקי ב-1895 שינג'ו, כמו יתר טאיוואן, הועברה לשליטת האימפריה היפנית ושמה שונה לשינצ'יקו. ב-1920 שינצ'יקו קיבלה מעמד של עיירה, וב-1930 היא קיבלה מעמד של עיר.
ב-1945, לאחר מלחמת העולם השנייה האי הוחזר לידי הרפובליקה הסינית. בהמשך אותה שנה שם העיר הושב לשינג'ו והיא קיבלה מעמד של עיר פרובינציאלית.
ממשל.
מבחינה מנהלית שינג'ו מחולקת ל-3 נפות (בסינית: 區): הנפה המזרחית (東區), הנפה הצפונית (北區) ונפת שְׂיָאנְגְשָׁאן (香山區). כל אחת מהנפות מחולקת לתת-נפות עירוניות (בסינית: 里). הנפה הצפונית היא המרכז השלטוני של העיר.
כלכלה.
כלכלת העיר מסתמכת בעיקר על תעשייה. בעיר נמצא הפארק המדעי והתעשייתי שינג'ו (新竹科學工業園區), בו נמצאים מתקנים של 360 חברות היי-טק.
חינוך.
בעיר נמצאות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת ג'יאו טונג הלאומית (國立交通大學), אוניברסיטת צִ'ינְגְחְווָה הלאומית (國立清華大學) ואוניברסיטת ג'ונְגְחְווָה (中華大學).
סינצ'ו
עגור קנדי
עגור קנדי (שם מדעי: "Grus canadensis") הוא מין של עגור גדול יחסית מהסוג "עגור", שמצוי בצפון אמריקה ובקצה צפון-מזרח סיביר. שמו האנגלי של העגור (Sandhill Crane) מתייחס לאחד מבתי הגידול שלו - המישורים של אזור סנדהיל בנברסקה, באזור המישורים הגדולים. סביבה זו היא תחנת המנוחה העיקרית של תת-המין השלט "Grus canadensis canadensis"; כ-450,000 פרטים ממין זה נודדים דרך האזור כל שנה.
רוב גופם של עגורים בוגרים אפור; לקראת עונת הרבייה, במיוחד אצל פרטים נודדים, הצבע משתנה לדמוי אוכרה. אורכם של העגורים משתנה מתת-מין לתת-מין; אורכם הממוצע הוא 80-122 ס"מ. הזכרים גדולים יותר מהנקבות, אך זהים במראם. משקלו הממוצע של זכר הוא 4.57 ק"ג, ומשקלה הממוצע של נקבה הוא 4.02 ק"ג; המשקל שונה בין תת-מין לתת-מין, ונע בין 2.6 ק"ג ל-6.7 ק"ג. מוטת כנפיהם היא כ-41.8 עד 60 ס"מ.
העגור הקנדי הוא עוף חברתי, שחי בקבוצות משפחתיות או בזוגות. במהלך הנדידה ובחורף, עגורים מקבוצות שונות מתקבצים ל"קבוצות הישרדות" שעשויות לכלול עד כ-10,000 פרטים; העגורים שבהן ישנים ומחפשים מזון ביחד.
תזונתם של העגורים הקנדיים מורכבת בעיקר מצמחים, אך הם עשויים לאכול סוגי מזון שונים, לפי זמינותם. לעיתים הם משלימים את תזונתם גם בפירות יער, יונקים קטנים, חרקים, חלזונות, זוחלים ודו-חיים.
עונת הרבייה נמשכת בין דצמבר לאוגוסט באוכלוסיות שאינן נודדות, ומתחילה באפריל או מאי באוכלוסיות הנודדות. בני הזוג מבצעים "ריקוד" חיזור, שבמהלכו הם קופצים, בכנפיים פרושות, ומשמיעים צלילים ייחודיים. הקן מוקם בצמחיית ביצה, או על עשב ליד מים רדודים. הקן מוקם מחומרים צמחיים. הנקבה מטילה 2 ביצים (לעיתים רחוקות 1 או 3) חומות-סגלגלות עם כתמים אדומים. בני הזוג מאכילים את הזוג בתכיפות הולכת ויורדת, עד הגיעם לבגרות בגיל 9-10 חודשים.
The American Way
The American Way (מאנגלית: הדרך האמריקאית) הוא האלבום השני של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית סייקרד רייך. האלבום יצא לאור ב-15 במאי 1990.
ניתוח מוזיקלי.
The American Way הוא האלבום הראשון של סייקרד רייך שמראה שינוי של סגנון הת'ראש מטאל שאפיין את הלהקה למוזיקה מעט מתונה יותר.
השיר "Who's To Blame" מתייחס לביקורות הקשות כלפי מוזיקת המטאל שטוענות שהיא מכיל מסרים סודיים ומעודדת דיכאון.
רשימת שירים.
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי פיל רינד, למעט כאשר מצוין אחרת.
מבצעים.
סייקרד רייך
מוזיקאים נוספים
אמן החרבות
אמן החרבות (באנגלית: Swordsman) הוא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס הוקאיי ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת "Avengers #19" מאוגוסט 1965, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר דון הק.