לאחר שבגר נסע בעולם ועבד בעבודות שונות בקובה ובארצות הברית. בשנת 1932 שב לג'מייקה והיה לפעיל מרכזי בתנועה הג'מייקנית לעצמאות וראש איגוד עובדי התעשייה. ב-1938 הצטרף למפלגת העם הלאומית (PNP) שאך נוסדה בראשות נורמן מנלי. יחד הובילו השניים מהלך לקבלת זכות הצבעה לאזרחי האי, שהוענקה לבסוף על ידי בריטניה ב-1944. ב-1940 נכלא בוסטמנטה בשל פעילותו. לאחר ששוחרר פרש ממפלגתו של מנלי והקים את מפלגת הלייבור (JLP). בבחירות הראשונות למועצה המחוקקת, שנערכו בדצמבר 1944 זכתה מפלגת הלייבור בראשות בוסטמנטה ב-22 מתוך 32 מושבי המועצה. מפלגת הלייבור זכתה ברוב במועצה גם בבחירות הבאות, ב-1949. בוסטמנטה, שהחזיק בתיק התקשורת, הפך לראש הרשות המבצעת בפועל. בשנת 1953 יצר השלטון הבריטי באי את משרת ראש השרים ובוסטמנטה קיבל מעמד רשמי, בו החזיק עד לבחירות 1955, בהן עלתה מפלגת ה-PNP של מנלי לשלטון. בשנים 1947–1948 כיהן גם כראש עיריית קינגסטון. ב-1955 הוענק לו תואר אביר מסדר האימפריה הבריטית.
בתחילה תמך בוסטמנטה בקיום הפדרציה של איי הודו המערבית אולם לקראת סוף שנות החמישים דרש היפרדות ועצמאות מלאה של ג'מייקה. זאת בעוד המפלגה היריבה, ה-PNP של מנלי (שהייתה אז בעלת רוב במועצה), תמכה בהישארות באיחוד הפדרטיבי. ב-19 בספטמבר 1961 התקיים משאל עם בנושא ו-54.1% מהבוחרים צידדו בעמדת בוסטמנטה להיפרדות. בבחירות שנערכו מיד לאחר מכן, באפריל 1962, זכתה ה-JLP של בוסטמנטה ב-50.04% מהקולות ועם קבלת העצמאות באוגוסט אותה שנה היה בוסטמנטה לראש ממשלתה הראשון של ג'מייקה העצמאית.
בוסטמנטה כיהן רשמית כראש ממשלה עד בחירות 1967, אולם למעשה פרש מחיים ציבוריים פעילים ב-1965 והעביר את סמכויותיו לדונלד סנגסטר. הוא המשיך לכהן באופן רשמי כראש מפלגתו עד 1974, אך במעמד סמלי בלבד. ב-1969 הוכרז רשמית כגיבור לאומי, יחד עם שותפו ויריבו במאבק לעצמאות, נורמן מנלי ופעיל זכויות השחורים, מרקוס גארבי.
בוסטמנטה נפטר ב-1977 בן 93 ונקבר בפארק הגיבורים הלאומיים בקינגסטון.
אגודת שטוחות החזה
אגודת איטי ביטי טיטי
אגודת איטי ביטי טיטי (באנגלית: Itty Bitty Titty Committee, תרגום: אגודת שטוחות החזה) הוא סרט לסבי-פמיניסטי שבוים על ידי ג'יימי באביט. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ב-9 בפברואר 2007, שם הוא התמודד על פרס טדי. באותה שנה זכה בפרס ועדת השופטים בפטיבל הקולנוע South by Southwest.
עלילה.
אנה לא התקבלה לקולג', בת הזוג שלה זרקה אותה ואחותה מתחתנת. היא פוגשת את סיידי, שמזמינה אותה להצטרף ל"דגדגנים בפעולה" (Clits In Action), קבוצה אנרכה-פמיניסטית. אנה מתחברת במהרה לצד הפוליטי שלה ומתחילה להשתתף בפעולות ישירות לא חוקיות יחד עם הקבוצה.
אנה מתחילה להתאהב בסיידי, שמנהלת מערכת יחסים עם קורטני, אישה פמיניסטית מבוגרת יותר העובדת בארגון פמיניסטי מיינסטרימי יותר, ומתנגדת לגישתן ולפעולתיהן הכוללות ונדליזם. אנה שוכבת עם סיידי למרות שאחת מחברות הקבוצה מזהירה אותה שסיידי לא תעזוב את קורטני.
בהמשך התקשורת מסקרת הפגנה בה חברות הקבוצה משתתפות אך מעוותת את המסר שלהן, והן מגלות שאתר האינטרנט בו הן מדווחות על פעולותיהן לא מקבל חשיפה כלל. הן מנסות להפגש ולדון בהמשך דרכן אך הפגישה מתפוצצת בגלל ריב בין סיידי ואנה, שמבינה שסיידי מתכוונת להישאר עם קורטני, ונראה שהקבוצה עומדת להתפרק.
בניסיון לתקן את הדברים, אנה מתכננת פעולה שתתן לקבוצתן חשיפה בקנה מידה גדול. היא מגיעה לחתונה של אחותה, אך יוצאת ממנה מוקדם כדי להוציא לפועל את התוכנית. חברות הקבוצה מתגנבות לאולפנים של תוכנית אירוח פופולרית בה קורטני מתראיינת, הן משתלטות על השידור ומעבירות את המסר הרדיקלי שלהן.
הסרט מסתיים כשאנה פוגשת את סיידי, שנפרדה לבסוף מקורטני. הן מדברות ומחליטות שהן צריכות להישאר ידידות, אך מתנשקות בסוף. כתוביות הסיום מגלות לצופה שסיידי ואנה נשארו זוג, ואנה התקבלה לבסוף לקולג', שם היא הקימה קבוצה המתמקדת בדימוי גוף חיובי לה היא קראה "אגודת שטוחות החזה".
אברהם שטרן (ממציא)
אברהם יעקב שטרן (1762 בערך, הרובישוב – 3 בפברואר 1842, ורשה) היה משכיל יהודי-פולני, מראשוני תנועת ההשכלה היהודית בוורשה, מתמטיקאי אוטודידקט, ממציאן של מכונות חישוב ומחנך להשכלה, ראש בית המדרש לרבנים בוורשה בשנים 1826–1835 וחבר החברה הוורשאית של ידידי המדע .
קורות חיים.
נולד בשנות ה-60 של המאה ה-18 בהרובישוב לחנוך הניך שטרן. אביו היה מחוסר אמצעים ולא יכל לממן את לימודיו. כדי להתפרנס למד שענות והתפרסם בעבודתו המדויקת, ועל רקע זה נוצרה היכרות בינו לבין איש הנאורות והמדינאי הפולני סטניסלב סטאשיץ , שמימן את לימודיו הפרטיים. תחת חסותו של סטאשיץ למד שטרן שפות: פולנית, גרמנית, צרפתית ולטינית; ומדעים מדויקים: מתמטיקה, פיזיקה ומכניקה. הוא המציא מכונות חישוב וסיפק שירותי חשבונאות לממשלה.
שטרן נודע בהתנגדותו לתנועת החסידות; הוא כתב ופרסם שירים תחת הפסבדונים "אברהם כוכב" (=תרגום שם משפחתו), וחלקם תורגמו לפולנית. האדמו"ר רבי חנוך הניך הכהן לוין, היה יעד לאחד משיריו, והגיב עליו בשיר משלו, בראש השיר רשם: , ברומזו לשטרן ("כוכבים").
בנוסף, שטרן חיבר חידות מתמטיות וכתב על שחמט.
שטרן היה שומר תורה ומצוות, ובהקמת בית המדרש לרבנים ראה מכשיר להפצת השכלה וכלי למלחמה בחסידים, ולא כאמצעי להתבוללות. אולם עמיתיו למוסד הובילו רפורמות רדיקליות בחינוך, ומשלא התקבלה התנגדותו, שאותה נימק בכך שאין לפגוע ברגשותיו הדתיים של ההמון, התפטר מתפקידו.
שטרן נפטר בפברואר 1842, בהיותו כבן 80, ונקבר בבית הקברות היהודי בברודנו , בפראגה שבוורשה.
חתנו, חיים זליג סלונימסקי, היה מו"ל עברי, אסטרונום וממציא, העורך-המייסד של עיתון "הצפירה", צנזור רשמי מטעם השלטון הצארי בעיר ז'יטומיר וראש בית המדרש הממשלתי לרבנים בז'יטומיר. הוא עסק בין היתר בשכלול מכונות החישוב שהמציא חמיו.
נינו To Port Authority Bus Terminal
(נכדו של חיים זליג) היה משורר וסופר פולני.
בנו של נכדו בן-ציון שטרן ונכדיו משה, הניה ודב עלו לישראל. נכדו דב שטרן היה תכשיטן.
בשנת 1962 נקרא בוורשה רחוב על שמו.
בוקליר
דוד ולך
דוד ולך (נולד ב-23 בינואר 1946) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה למדעים ביומולקולריים במכון ויצמן למדע, חתן פרס א.מ.ת במדעי החיים בשנת 2014 וזוכה פרס פול ארליך ולודויג דרמשטדר לשנת 2018.
ביוגרפיה.
דוד ולך נולד בקריית ביאליק, בה גדל עד גיל הצבא, אז עבר לירושלים. הוריו, צבי ולך וזיוה לבית לודמר, עלו לארץ ישראל מבוקובינה וגליציה זמן קצר לפני מלחמת העולם השנייה. לדוד אח ואחות. אחותו, שרה סטרומזה, היא פרופסור מן המניין למחשבת ישראל באוניברסיטה העברית, לשעבר רקטור האוניברסיטה.
עשה את לימודיו הגבוהים, מהתואר הראשון לשלישי, במחלקה לכימיה ביולוגית באוניברסיטה העברית. עשה את עבודת המוסמך שלו בהדרכתו של פרופסור יצחק אוהד ואת עבודת הדוקטור בהדרכתו של פרופסור מיכאל שרם. בעבודות אלה חקר את מנגנוני ההיווצרות של ממברנות התא ואת מנגנונים האריזה של חלבונים בגרנולות הפרשה בבלוטות.
לאחר מכן סיים עבודת בתר-דוקטורט בנושא מנגנוני איתות במכוני הבריאות הלאומיים בבת'סדה, מרילנד בהדרכתו של פרופ' אירה פסטן. ב-1977 שב לארץ ישראל והצטרף למכון ויצמן למדע, ב-1983 התמנה לפרופסור חבר וב-1995 התמנה לפרופסור מן המניין.
מאז שנת 1977, עובד ולך בשטח הכללי של ציטוקינים ומנגנוני איתות, תוך התמקדות בקבוצה של ציטוקינים שנקראת משפחת ה-TNF (ראשי תיבות באנגלית: Tumor Necrosis Factor, "גורם תמותה של גידולים"), וכן בחקר מנגנוני מותם של תאים.
מעבדתו הייתה הראשונה שהראתה ש-TNF הוא בעל יכולת להשפיע על פעילויות תאיות שונות ומנוגדות, בכלל זה השריית מוות והשריית עמידות למוות בתאים.
מעבדתו הייתה בין הראשונות שבודדו את TNF ואת הקולטנים שלו. הוא פיענח את "נתיב האיתות החיצוני למות תאים" ("Extrinsic cell-death pathway"), וכן מנגנוני הפעלה של גורמי שיעתוק ממשפחת NF-κB. בין המולקולות ששובטו לראשונה במעבדתו נכללות: הפרוטאז capspase-8, FADD (MORT1), cFLIP, הפרוטאין קינז NIK, NEMO (IKK-γ).
עבודתו תרמה לגילויו של המוטיב בחלבונים הנקרא "Death-Domain" והיוותה העדות הראשונה לכך שפרוטאזות יכולות לשמש כמולקולות איתות תוך תאיות.
תגליות אלה תרמו לפיתוח תרופות המעכבות את פעילותו של TNF, בין תרופות הללו כלולות אנברל (אטנרספט) ויומירה (אדלימומאב). הן מצויות בשימוש נרחב לטיפול במחלות דלקתיות כרוניות כדלקת מפרקים שיגרונית, ספחת (פסוריאזיס) ומחלות מעי דלקתיות - מחלת קרוהן וקוליטיס כיבית.
בשנים 2011–2012 כיהן כנשיא האגודה הבינלאומית לציטוקינים.
מכהן כיושב ראש העמותה הציבורית של יהדות גליציה ובוקובינה.
דוד ולך נשוי לנעמי ולך לבית רוזנברג, ציירת וסופרת, ולהם שני ילדים. בתו, רחל ולך, היא משוררת.
אברהם יעקב שטרן
אינטראקציית RKKY
המאסטר (סרט)
המאסטר (באנגלית: The Master) הוא סרט דרמה עטור פרסים משנת 2012 שנכתב ובוים על ידי היוצר פול תומאס אנדרסון ומככבים בו חואקין פיניקס, פיליפ סימור הופמן, ואיימי אדמס. הסרט עוסק באהבה, שייכות, השלכות המלחמה על החברה, אקזיסטנציאליזם, וכמו כן חלק ניכר ממנו עוסק בדת הסיינטולוגיה ואמת קיימותה. תקופת העלילה היא ארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה.
רקע.