עריכתו מבוססת על המשנה, התוספתא ומדרשי הלכה, שעליהם הוסיף העורך ביאורים ופירושים משל עצמו. שיטה זו של תוספת ביאורים של העורך אינה מוכרת בעריכת מדרשים אחרים, מוקדמים או מאוחרים יותר. המקורות המצוטטים הם של האמוראים. ציטוט מהיצירה נמצא אצל רש"י מהמאה ה-11. רוב מאמריו של מדרש זה לקוטים ומבוססים על התלמוד הירושלמי, פסיקתא, תנחומא, מכילתא דרבי ישמעאל, ויקרא רבה, רות רבה, איכה רבה, קהלת רבה, אסתר רבה ושיר השירים רבה. יש בו מאמר אחד מתלמוד בבלי ממסכת ערובין (ס"ד, בפ"ב אות י').
אבי תנועת "חכמת ישראל", יום-טוב ליפמן צונץ, טען כי מסדר המדרש חי בזמן הגאונים. שלמה בובר סבר כי העורך חי בזמן קדום יותר, וזאת משום ששמות האמוראים הנזכרים במדרש הם שמות ארץ-ישראליים. על עריכה מאוחרת מעידים המבואות שמופיעים במדרש ואשר מנוסחים בנוסח שאינו אופייני לתקופה הקדומה.
הוצאתו בדפוס.
החיבור ראה אור בדפוס בקושטא בשנת רע"ז. הוא נדפס שוב בשנת 1546 בדפוס ונציה ביחד עם מדרש שוחר טוב על תהילים. בדפוס פראג (1613) הציג המו"ל בשער הספר את מדרש שוחר טוב ומדרש שמואל. כאשר נדפס המדרש בדפוס זה, עם פירושו של יעקב בר נפתלי הירש מבראדי, קרא לו בטעות שוחר טוב. החיבור נדפס גם על ידי שלמה בובר בקרקוב בשנת 1843 ועל ידי מכון שכטר למדעי היהדות בעריכת ברכיהו ליפשיץ בשנת 2009.
בתיה ברמן
היסטוריה של הטבעונות
אמצעי אחסון נתונים
סאליוט 7
סאליוט 7 היא תחנת חלל סובייטית שפעלה בשנים 1982–1991 כחלק מתוכנית סאליוט. תחנת החלל הייתה מיועדת להמשך ביצוע ניסויים ומחקרים שהחלו בתחנות חלל סובייטיות קודמות. בתחנה בוצעו מספר שיפורים לעומת סאליוט 6:
במהלך תפקודה פעלו בה 6 צוותים קבועים ובקרו בה 5 משלחות. בפעם הראשונה הגיעו לחלל קוסמונאוטים שלא היו אזרחי המדינות מהגוש הסובייטי. בסך הכול ביקרו בתחנה 21 אנשים מהם 3 פעמיים ואחר שלוש פעמים. במהלך היותה פעילה, עגנו בה 11 חלליות מאוישות ו-12 בלתי מאוישות. משך שהיית הצוות בתחנת החלל גדל בהדרגה ל-237 יממות בסוף. לצורך תחזוקה ומחקרים שונים נערכו 13 הליכות חלל במשך כולל של כ-48 שעות. בסך הכול התחנה הייתה מאוישת במשך 683 ימים.
מייקל רוקר
מייקל רוקר (באנגלית: Michael Rooker; 6 באפריל 1955) הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה.
רוקר נולד וגדל בעיר ג'ספר שבאלבמה. הוא בוגר בית הספר גודמן לדרמה של אוניברסיטת דפול בשיקגו.
קריירת משחק.
רוקר החל את דרכו כשחקן בשנת 1986 במותחן הפשע "" בו שיחק בתפקיד הרוצח הסדיסט הנרי, תפקיד עליו הועמד רוקר לפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן הטוב ביותר. שיחק במותחן "ים של אהבה" לצידו של אל פצ'ינו.
בתחילת שנות ה-90 הופיע רוקר בסרטים "ימי הרעם" של טוני סקוט בתור אלוף המרוצים רודי בארנס יריבו של קול טריקר (טום קרוז), "סחרור מסוכן" בתפקיד האל טאקר חברו של מטפס ההרים גייב ווקר (סילבסטר סטאלון) ו-"JFK תיק פתוח" של אוליבר סטון בתפקיד התובע המחוזי של ניו אורלינס ביל ברוסרד.
ב-1995 הופיע רוקר בקומדיה "עכברי הקניון", סרטו השני של קווין סמית' בתור ג'ארד אביה של הצעירה ברנדי סאבינג (קלייר פורלני). ב-1998 שיחק רוקר בדרמת הפשע של אנתוני פאקווה "רוצחים בהמתנה" בתפקיד הבלש סטן זדקוב. ב-1999 השתתף במותחן "אספן העצמות" בתפקיד הבלש האוורד צ'יני.
בשנת 2000 שיחק רוקר במותחן הפעולה העתידני "היום השישי" בתור סוכן האבטחה רוברט מארשל. ב-2001 שיחק לצידו של ז'אן-קלוד ואן דאם בסרט הפעולה "הכפיל" בתפקיד הבלש ג'ייק ריילי. ב-2002 השתתף בדרמת האגרוף "אלוף ללא עוררין" בתפקיד האסיר איי ג'יי מרקר. ב-2006 הופיע רוקר בסרט האימה "חלקלק" בתפקיד סוחר המכוניות גרנטפורד גרנט.
ב-2008 השתתף רוקר בתפקיד קטן בסרט ההרפתקאות "ג'אמפר" בתור ויליאם אביו של גיבור העלילה דייוויד רייס (היידן כריסטנסן).
ב-2010 הופיע רוקר בקומדיית גיבורי העל "סופר" ובשני פרקים בעונה הראשונה סדרת האימה הפופולרית "המתים המהלכים" בתפקיד הפושע מרל דיקסון. דמותו הגסה והמחוספסת של רוקר זכתה להערכה רב בקרב מעריצי הסדרה ומפיקי התוכנית החליטו לתת לרוקר תפקיד משני גדול בעונה השלישית, בה שיחק בתור יד ימינו של המושל (דייוויד מוריסי).
בשנת 2014 השתתף רוקר בסרט גיבורי העל "שומרי הגלקסיה" בתפקיד הצייד יונדו. ב-2017 השתתף בסרט ההמשך "".
בשנת 2016 שיחק בסרט האימה "הניסוי של בלקו" בהפקת ג'יימס גאן שגם כתב את התסריט.
חיים אישיים.
רוקר נשוי למרגו רוקר ואב לשתי בנות.
בניין המדיאטק בסנדאי
בניין המדיאטק בסנדאי (Sendai Mediatheque) הוא מתקן ציבורי שמשלב בתוכו גם ספרייה וגם גלריות לאומנות הנבנה בעיר סנדאי, יפן.
הספרייה נפתחה ב-26 בינואר 2001 לאחר 5 שנים של עבודה. האדריכל אשר תכנן ופיקח על שלבי הבנייה הוא טויו איטו.
גובה המתקן הוא 36.49 מטרים. שטחו הוא 21,682 מטרים רבועים. הוא נבנה מבטון מזוין, פלדה וזכוכיות. הרעיון בהקמת המתקן הוא ליצור מבנה שקוף, שנותן אשליה שהוא נוזל, צף. הבניין הוא קובייה שקופה שדרך הזכוכיות ניתן לראות את הצינורות שעוברים בין הקומות. הקובייה נראית כמו חלל אינסופי, ההשתקפויות של חזיתות הזכוכית נותנות אשליה של מראה שמתמשך.
מיקום הספרייה הוא בלב העיר סנדאי ביפן, מספר בניינים מבית העירייה. ישנן כניסות בכל 4 הצדדים של הבניין.
המתקן מורכב משלושה אלמנטים עיקריים: צינורות, רצפה ומעטפת. הצינורות הם בטווח של בין 7–30 אינץ'. אף על פי שהם נראים רציפים, הצינורות יצרו למעשה מקטעים שמחברים בין קומה לקומה. תפקיד הצינורות הוא קודם כל לשמש תמיכה לבניין. בנוסף, 4 הצינורות שקרובים לפינות החיצוניות נועדו כדי לעמוד בפני רעידת אדמה.
בניין המדיאטק נחשב ביפן ליצירה גאונית – כזו שהוכיחה את עצמה ברעש האדמה הקשה שפקד את יפן ב-2011 הבניין עצמו לא ניזוק והוכיח את עוצמתו הטכנולוגית (רק חלקים בעיצוב הפנים נפגעו).
החלוקת הקומות במבנה:
גן חיות אנושי
גני חיות אנושיים (נקראים גם "מיצג אתנולוגי" או "כפרי שחורים"), פעלו במאה ה-19 ובמאה ה-20 והציגו בני אדם ילידים לראווה. בתערוכות שונות, בעיקר ברחבי אירופה וארצות הברית, הוצגו בני אדם ממוצא אפריקאי, אינדיאנים, אינואיטים ובני תרבויות אסיתיות שונות. התצוגות הדגישו את "אופיים הנחות" של הילידים ואת השוני בינם לבין האירופאים מהתרבות המערבית. גני חיות אתנוגרפיים בדרך כלל התבססו על גזענות מדעית ודארוויניזם חברתי. במאתיים השנים האחרונות יובאו לאירופה ולצפון אמריקה יותר מ-35,000 ילידים אשר הוצגו בגני חיות ותערוכות שונות.
ראשית התופעה.
בימי קדם ובימי הביניים נהוג היה ללכוד בני אדם ולהשתמש בהם כעבדים, כשפחות וכמושאי בידור ועושר. מגלי ארצות היו נוהגים ללכוד ילידים ולהביאם כשלל למלכיהם. כריסטופר קולומבוס למשל, הביא איתו אינדיאנים לספרד בשובו מהעולם החדש.
בתקופת הרנסאנס אנשי בית מדיצ'י הקימו גן חיות גדול בוותיקן. מתיעוד גן החיות מהמאה ה-16 עולה כי החזיקו בו אוסף של בני אדם "ברברים" מיותר מ-20 קבוצות אתניות שונות.
עם התגברות העיור, ככל שהתפתחה תרבות הפנאי במערב, גדל השימוש בבני אדם כמספקי בידור ובכלל זה גם בני אדם שהוחזקו בכפייה. עד המחצית השנייה של המאה ה-19 לבשו המיצגים האנושיים אופי של פריק שואו, קירקס ו"תצוגת פראיים". אחד המופעים המפורסמים ביותר הופק על ידי פי. טי. ברנום ב-25 בפברואר 1835. במיצגים מסוג זה נהגו להציג בעלי מומים ובני אדם השונים מאוד במראם מהאירופאים. המושג תאומים סיאמיים למשל, לקוח מאחד המוצגים בתערוכות אלו הוא האחים אנג וצ'אנג בנקר.
תור הזהב של גני החיות האנושיים.
לקראת סוף המאה ה-19 ובמחצית הראשונה של המאה ה-20, גני חיות אנושיים ותצוגות של כפרי ילידים הוקמו ברוב בירות המערב: פריז, המבורג, אנטוורפן, ברצלונה, ורשה, אמסטרדם, ניו יורק, בריסל, פורטו, יוהנסבורג, לונדון, מילאנו, אוסלו, ברלין, מרסיי ועוד. מאות אלפים היו מבקרים בתערוכות הזמניות ובגנים הקבועים מדי שנה.
צרפת.
במחצית השנייה של המאה ה-19 פריז הייתה בירה עולמית ולתערוכות רבות שנערכו בה הגיעו עשרות מיליוני מבקרים מכל העולם. בשנת 1877 הוצגה בגני ההתאקלמות בפריז תערוכה של אינואיטים ונובים, התערוכה הכפילה את מספר המבקרים בשנה זו ליותר ממיליון. בעקבות כך הוצגו בגנים אלו ב-35 השנים הבאות עוד 30 תערוכות אנושיות.
אחת האטרקציות המרכזיות של התערוכה העולמית של פריז (1889) בה ביקרו 28 מיליון אנשים הייתה תצוגה מפוארת של 400 ילידים. בשנת 1907 הוקם בפאתי פריז קומפלקס של שישה "כפרי ילידים" בפארק עצום. תערוכות אנושיות הוצגו בפריז עד שנות השלושים. תערוכות אנושיות הוצגו גם בליון, מרסיי וכן בהאנוי שהייתה תחת שלטון צרפתי.
ארצות השפלה.
בגני המסחר הקולוניאלי באמסטרדם הוצגו החל משנת 1883 ילידים מסורינאם. השלטון הקולוניאלי ההולנדי הקים "תערוכת ילידים" באי ג'אווה שהיה בשלטונו. בתערוכה עולמית בבריסל 1897 הוצגו מאות קונגולזים. 267 מהם נהרגו כתוצאה מתאונה, אלו הוטמנו בקבר אחים מחוץ לעיר. לאור ההצלחה המסחרית האדירה של התערוכה, הוקם בבריסל באותה שנה המוזיאון המלכותי של אפריקה בסגנון אר-נובו. בשנת 1910 נערכה בבריסל תערוכה עולמית נוספת בה הוצגו "כפרים אפריקאים" ולאחר מכן גם בשנת 1930 נערכה תצוגה דומה באנטוורפן. גם בהתערוכה העולמית של בריסל (1958) הוצג "כפר קונגולזי".
גרמניה וסקנדינביה.