כשהתקרב מועד האירוע המרכזי של אליפות העולם בפוקר לשנת 1998, הציע שוב בקסטר לממן לאונגר את דמי הכניסה, אך עשר דקות לפני ההתחלה, אונגר סירב להשתתף בטענה שאינו מסוגל לעשות זאת. מאוחר יותר חשף אונגר כי לא היה יכול להשתתף בטורניר עקב השימוש שלו בסמים בשבועות שלפני כן. אונגר אמר כי במצבו הנוכחי, הופעה בטורניר תהיה מביכה יותר אשר שלא להופיע כלל.
באותה שנה בתקופה שבה נערך האירוע המרכזי נעלם אונגר מהעין הציבורית. הוא התגורר במלונות שונים בלאס וגאס, ולעיתים נדירות עזב את חדרו. אונגר נצפה לפעמים מסתובב מחוץ לחדרי פוקר שונים ומבקש כסף. הוא סיפר שהכסף נחוץ לו כדי לחזור לשולחנות הפוקר, אולם בפועל הוא בזבז את הכסף שניתן לו על סמים. אונגר נאלץ לעבור להשתמש בקראק, היות שאפו היה במצב כ"כ רע, עד שלא התאפשר לו להשתמש בקוקאין, וקראק ניתן לצרוך באמצעות מקטרת. שחקני פוקר רבים, חלקם חבריו של אונגר, סירבו לתת לו כסף, עד אשר הוא ייגמל. באותה תקופה היה אונגר גם נעצר מעת לעת על שימוש ואחזקת סמים.
באוקטובר 1998 בוב סטופק, שהיה בעל בתי קזינו בווגאס, הגיע להסכמה עם אונגר לפיה הוא יכסה את חובותיו של אונגר, ישלם לו את דמי הכניסה לטורנירים, ויקבל ממנו את דמי הזכייה. כמקדמה קיבל אונגר מסטופק 25,000 דולר.
מותו.
ב-20 בנובמבר 1988, לן אונגר בחדר מס' 6 במלונית אואזיס הממוקמת בקצה הסטריפ של לאס וגאס. אונגר שילם 48 דולר ללילה למשך שני לילות.
ב-22 בנובמבר, נמצא אונגר בחדרו כשהוא שרוע על הרצפה, בלבוש מלא, עם הטלוויזיה כבויה. לאחר מכן נקבע מותו. בחפציו האישיים נמצאו 800 דולר מתוך ה-25,000 דולר שקיבל מסטופק, יתר הכספים לא אותרו.
בנתיחה שלאחר המוות התגלו עקבות של סמים בגופו של אונגר, אבל לא בכמות שיכולה לגרום למותו. הפתולוג הגיע למסקנה כי אונגר מת ממחלת לב, שלקה בה כתוצאה משנים של צריכת בסמים.
אף על פי שלאורך הקריירה זכה בסכום המוערך ב-30 מיליון דולר, אונגר מת חסר כל. הלווייתו מומנה באמצעות מגבית שגייס סטופק. אונגר נקבר בלאס וגאס.
סגנון משחקו.
אונגר היה ידוע כשחקן אגרסיבי מאוד, שמרבה לבלף. מייק סקסטון תיאר זאת: "הצ'יפים של אונגר תמיד היו בתנועה".
שחקני פוקר מקצועניים סברו כי כתוצאה מהתנהגותו של אונגר, הוא לא הרוויח את הסכומים שהיה יכול להרוויח, שכן שחקנים, אשר איבדו אמונה שהם יכולים לנצח אותו, סירבו להשקיע סכומים גבוהים נגדו וסירבו לנסות לנצח אותו שוב. אונגר לא הסתפק רק בניצחון על יריביו, אלא ניסה לגרום להם השפלה בהפסדם. בביוגרפיה שלו, ציין אונגר כי לאורך השנים מספר שחקנים הציעו לו תשלום בעבור הפסד מכוון ברמי, כאשר באופן זה הם היו מרוויחים סכומים גבוהים יותר בהימורים הצדדים על זהות המנצח. עם זאת, אונגר סיפר כי לעולם לא הסכים לכך, שכן לא היה יכול לסבול את הרעיון שמישהו ינצח אותו, אפילו באופן לא חוקי.
אחת מהידיים המפורסמות ששיחק אונגר התרחשה במהלך האירוע המרכזי של אליפות העולם בפוקר לשנת 1992. באותו טורניר התמודד אונגר האלוף משנת 1990 מנסור מטלובי. מטלובי ניסה לבלף את אונגר באמצעות "אול-אין", כאשר על השולחן היה 3-3-7-Q-K, ואונגר החזיק ב-9–10. אונגר חשב כמה שניות, השווה ואמר: יש לך 4–5 או 5–6 אז אני משווה". אונגר ניצח את היד לאחר שמטלובי אכן החזיק 4–5. יד זו נחשבת לאחת הידיים המפורסמות בהיסטוריית הפוקר.
אישיותו.
חייו הצעירים של אונגר, במיוחד התקופה עם רומנו, השפיעו רבות על חייו הבוגרים. מקרה זכור היה כשאונגר הגיע לשדה תעופה כדי לטוס לטורניר פוקר באירופה ביחד עם שחקני פוקר מקצוענים. אונגר היחיד מבין כל חבריו שלא היה לו דרכון. לאונגר אפילו לא היה מספר ביטוח לאומי, וזה הונפק לו רק לאחר זכייתו בטורניר בשנת 1980, על מנת שיוכל לאסוף את כספי הזכייה. כאשר הגיע אונגר לשדה התעופה, התגלה שלאונגר אין דרכון. בביקורת הגבולות נמסר לאונגר שהטיפול בכך יגרור מצידו תשלום קטן. אונגר הבין מהדברים כי מוצע לו קבלת שוחד, עניין שהיה רגיל אליו מתקופתו בניו יורק עם רומנו, ומסר שטר של 100 דולר. אונגר נעצר על ניסיון לשחק פקיד ציבור, והעניין סודר רק לאחר התערבות חבריו.
בשלב מסוים החל אונגר לקבל מימון למשחקי הפוקר על ידי המאפיה בלאס וגאס, בהנהגת אנטוני ספילוטרו. בהתאם לסיכום ביניהם, היה אונגר צריך לדווח לספילוטרו אחת ליום על הכספים שצבר. בשלב כלשהו נעלם אונגר ליומיים, ולאחר מכן הופיעו בביתו של ספילוטרו עם אקדח בחגורתו. בנו של ספילטרו הכה את אונגר קשות, לדבריו לא בגלל חוסר הדיווח או ההעלמות, אלא משום שהעז להופיע עם אקדח בבית של אביו. יחסיו של אונגר עם ספילטרו אפיינו לאס וגאס במהלך שנות ה-80.
אף על פי שהיה הבעלים של מספר מכוניות יוקרה, נהג אונגר בעצמו רק לעיתים רחוקות. הוא העדיף להשתמש במוניות כמעט לכל מקום שהלך, אפילו בנסיעות קצרות מביתו לבתי הקזינו. אונגר היה ידוע כאחד שנותן טיפים גדולים מאוד לנהגי המונית ועובדי הקזינו, ללא קשר לשאלה אם הרוויח באותו היום. סיפור אופייני לאונגר, הוא שיום אחד רכש מכונית ספורט חדשה מדגם מרצדס. אונגר נהג ונהג עד אשר הרכב נתקע. אונגר גרר את הרכב לסוכנות הרכבים, ושם הוסבר לו שהרכב נתקע כי אזל הדלק. אונגר השיב: "למה לעזאזל לא סיפרת לי שעלי לתדלק את הרכב?"
חבריו של אונגר העידו עליו שהוא אכל "כמו חיית פרא". אונגר ראה באכילה כעניין שולי שעליו לסיים כמה שיותר מהר, על מנת שהוא יוכל לחזור במהרה לשולחן הקלפים. אונגר היה מקפיד להזמין מקום לו ולחבריו למסעדות, והיה דואג לשלם את החשבון עבור כולם. חבריו מעידים כי הוא היה ממהר למסעדה, אוכל את האוכל מהר ככל שהיה ניתן, זורק כסף על השולחן עבור כל ארוחה, בצירוף טיפ נדיב, וממהר לעזוב, בזמן ששאר חבריו היו רק בשלב המנות הראשונות.
חבריו נהגו לציין כי אונגר, כשהיה בידיו כסף, היה אחד האנשים הכי נדיבים שהם אי פעם פגשו. הוא היה ידוע כאחד שתמיד יהיה מוכן לעזור לחבר. פעם אחת, כשהיה אונגר ברצף ניצחונות גדול, הוא מימן לחברו להימורים, מייקל סאלם את תשלומי המשכנתה עבור מספר חודשים. סאלם סיפר כי לא ביקש את הכסף, רק ציין כבדרך אגב באוזניו של אונגר, כי הוא ברצף הפסדים נוראי. עורך דינו של אונגר, נזכר בפעם אחת שאונגר שאל אותו לשלומו, הוא השיב כי הכל בסדר אולם הוא מתקשה קצת מבחינה כלכלית. אונגר הוציא מיד 10,000 דולר במזומן מכיסו, נתן לעורך הדין ואמר לו "קח את זה. זה שלך. תחזיר לי כשתוכל. וגם אם לא תחזיר - הכל בסדר". פעם אחרת, כשהלך אונגר בלאס וגאס ביחד עם דויל ברונסון, אדם עצר אותו וביקש כסף. אונגר שלף שטר של 100 דולר ונתן לו. ברונסון שאל את אונגר מי היה האיש? ואונגר ענה: "אם הייתי יודע את שמו, אני הייתי נותן לו 200 דולר."
מייק סקסטון ואונגר הפכו הרבות השנים לחברים טובים. במהלך התקופה בה סקסטון סבל מרצף הפסדים והיה קרוב לפשיטת רגל, הוא ישב ליד אונגר כאשר האחרון שיחק בקזינו באחד ממשחקי הקאש. במהלך המשחק היה צריך אונגר ללכת לשירותים, וביקש בינתיים מסקסטון להחליפו. החלפת שחקנים בזמן המשחק בדרך כלל אסורה בחדרי הפוקר, עם זאת עבור שחקני טופ כמו אונגר, הכללים אז היו גמישים יותר. בזמן שאונגר חזר מהשירותים הוא הבחין שסקסטון צבר רווח, נתן לו את המושב ועבר לשחק בשולחן אחר. בסיום הרוויח סקסטון 4,000 דולר ואונגר נתן לו מחצית מהם.
פעם אחרת, זכה אונגר בסכום גבוה (מעל 1.5 מיליון דולר) על הימורי מרוצי סוסים. באותו הלילה, הזמין אונגר את חבריו למועדון חשפנות, ושילם על כל הבילוי. סקסטון העריך את עלות של הלילה בעלות של 8,800 דולר לאדם.
אונגר לא היה ידוע בהיגיינה האישית שלו - הוא היה חופף את שערותיו רק לעיתים רחוקות, וגם זאת אצל הספר של הקזינו פעם או פעמיים בשבוע.
לאונגר מעולם לא היה חשבון בנק על שמו, ושמר את כספו בתוך כספות במלונות ברחבי לאס וגאס. הוא דחה את הרעיון של בנק או חשבון בנק. ציטוט מוכר שלו הוא: "אתה מתכוון, שאני לא יכול ללכת לשם בחצות ולקבל את הכסף שלי? זה מגוחך" (בתקופה שלפני הכספומטים). אשתו לשעבר מדלן סיפרה כי לאונגר אפילו לא היה מושג איך פועל חשבון בנק, היות שמאז ומעולם הוא שילם על הכל במזומן.
מורשתו.
אונגר נחשב על ידי רבים כאחד מכישרונות הפוקר הגדולים ביותר ששיחקו את המשחק.
במהלך קריירת הפוקר שלו, זכה אונגר בחמישה צמידי אליפות העולם בפוקר, ובסכום של 3,600,000 דולר מזכיות בטורנירים.
אונגר מדורג במקום ראשון באחוזי הצלחה בטורנירי פוקר (דמי כניסה 5,000 דולר ומעלה) כאשר מתוך 30 טורנירים שהשתתף בהן הוא זכה ב-10.
בשנת 2001, נבחר סטו אונגר להיכל התהילה של הפוקר.
בשנת 2003 נעשה סרט המבוסס על חייו סיפורו של סטואי אונגר. אונגר היה גולם על ידי מייקל אימפריולי.
פארק החי
פארק החי (או בשמו הקודם "פינת החי") הוא גן חיות בעיר בני ברק, הממוקם בסוף רחוב אשל אברהם בשיפוליה של שכונת רמת אלחנן.
אודות גן החיות.
הגן כולל חיות מבויתות וחיות בר (יעלים, ינשוף, קופים, למורים, פסיון, דורבן, ברבורים שחורים, סנאים, טווס), בריכה קטנה לעופות מים ומתקנים לילדים. פארק החי מחולק לארבעה מתחמים: מתחם הזוחלים, מתחם היונקים, מתחם העופות ומתחם הדגים.
הכניסה לפארק החי היא חינמית. עיקר הקהל שלה הוא קהל מקומי הכולל משפחות ברוכות ילדים. הפארק אינו פתוח בשבת.