המכון מנוהל בידי חבר הנאמנים של אוניברסיטת הרווארד. מייסדיו, רוברט וודס בליס (1962-1875) ואשתו מילפרד בארנס בליס (1969-1879), מסרו את הנכס לידי האוניברסיטה ב-1940. מכון המחקר שקם כתוצאה מהעיזבון מוקדש לתמיכה במחקרים בתחומים של האימפריה הביזנטית, של התקופה הפרה-קולומביאנית, וללימודים של אדריכלות נוף; בעיקר באמצעות מענקי מחקר, כנסים, תערוכות ופרסומים. דמברטון אוקס גם פותחת את גניה ואוספי המוזיאון שלה בפני הציבור ומארחת הרצאות לקהל הרחב וסדרת קונצרטים.
חסידות קרעסטיר
חסידות קרסטיר
אסטרואידה
אסטרואיד הוא צורה גאומטרית המתארת את מסלולה של נקודה קבועה על גבי מעגל המתגלגל (ללא החלקה) בתוך מעגל אחר בעל רדיוס גדול פי 4 מרדיוס המעגל הפנימי. בהגדרה אחרת, אסטרואיד הוא היפוציקלואיד בעל k=4. אורך העקום הוא פי 6 מרדיוס המעגל הגדול, והשטח הכלוא מתחתיה הוא formula_1 משטח המעגל הגדול.
בקואורדינטות קרטזיות ניתן להציג אסטרואיד כעקומה:
משה שטרן
נתן דוד מפרצובה
חסידות גרודז'יסק
משה יחיאל אלימלך רבינוביץ
משה יחיאל אלימלך רבינוביץ מלברטוב
רבי משה יחיאל אלימלך רבינוביץ (תרנ"ה, 1895 - כ"ז בסיוון תש"א, 22 ביוני 1941) היה האדמו"ר מלברטוב מגזע ביאלא. נרצח בשואה.
תולדותיו.
נולד בפרצובה לרבי נתן דוד מפרצובה וללאה בתו של רבי יחיאל יעקב מקוזניץ. בשנת תרע"ב התחתן עם חיה מרים בת דודו רבי ישראל מגרודז'יסק. נולדו להם שלושה ילדים: יצחק, חיים ורייזל (נרצחה בשואה בגיל 8).
בז' בשבט תר"צ נפטר אביו בעיר שדליץ. רבי משה יחיאל מונה תחתיו לאדמו"ר ועבר לגור בלברטוב.
למרות היותו בן אחר בן לאדמו"רי בית פשיסחא, מנהגיו היו בנוסח בית קוז'ניץ. בשנה הראשונה להנהגתו האריך בטישים ובתורות. לאחר כשנה שינה את הנהגתו ומאז לא היו לו זמנים קבועים לעריכת שולחנות, הוא לא ערך מדי שבת ולפעמים ערך גם באמצע השבוע. אפילו לסעודה שלישית היה מאחר מאוד לפעמים ולפעמים נכנס בחורף לטיש מספר שעות לאחר יציאת השבת.
על חסידיו נמנה רבי אברהם שמעון הלוי אנגל-הורוביץ ('רבי שימעלע זשעליחאווער') משגיח ישיבת חכמי לובלין שהיה מבוגר ממנו בעשרים שנה. הוא שלח בחורים מהישיבה לרבי מלברטוב ונסע אליו בעצמו.
בית פשיסחא
צוללות T
אילה גליקסברג
אילה גליקסברג (נולדה בכ"ה בתשרי ה'תרצ"ו, 22 באוקטובר 1935) היא דוקטור לפילוסופיה ופעילת ציבור. אשת הרב הראשי לגבעתיים יוסף גליקסברג.
ביוגרפיה.
הרבנית גליקסברג לבית פרנקל נולדה בשכונת פלורנטין בתל אביב, להורים יוצאי צ'כוסלובקיה. למדה בסמינר בית יעקב בתל אביב. בשנת 1975 סיימה לימודי תואר ראשון בהיסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1981 סיימה את לימודי התואר השני בפילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן. הייתה מלגאית ומסטרנטית מצטיינת. עבודת התזה עסקה במחקר משווה ראשוני במישור הפילוסופי על האישה ביהדות בהשוואה לפילוסופיות אחרות. בשנת 1988 קיבלה את הדוקטורט בפילוסופיה. השתתפה בשורה ארוכה של קונגרסים בינלאומיים בנושאים מקצועיים ופילוסופיים והרצתה במוסדות אקדמיים בתחום זה. שימשה בהוראה במגוון מסגרות במשך למעלה משלושים שנה. הייתה מדריכת מורים במשרד החינוך וחברה בצוות הכנת תוכניות לימוד במחשבת ישראל במסגרת אוניברסיטת בר-אילן.
גליקסברג הייתה פעילה בפרויקטים ציבוריים רבים ושימשה בתפקידים ציבוריים שונים. בשנת 1974 ייסדה את סניף "נוער לנוער" בגבעתיים. כמו כן שימשה כיו"ר בני ברית בעיר. היא מרצה במסגרות שונות - בצבא, בקיבוצים, בפני ארגוני מתנדבים ובני נוער, וכמו כן משתתפת בתוכניות רדיו וטלוויזיה. במשך שש שנים הייתה בעלת טור אישי שבועי בעיתון "מעריב". הייתה נשיאת ועדת האתיקה של אגודת העיתונאים בתל אביב וחברה בוועדה הלאומית לטכנולוגיית חברת המידע. הייתה חברה בבית הדין העליון של המפד"ל. בשנת 1977 הייתה מועמדת לכנסת אך לא נבחרה. ב-2022 מונתה לחברת בית הדין של מפלגת הבית היהודי.
גליקסברג היא מראשונות הנשים הדתיות שעסקו בתחום מעמד האישה והיא פעילה ותיקה בתחום זה. היא ייסדה את מועצת הנשים העירונית של גבעתיים. שימשה יועצת בכירה לרשות לקידום מעמד האשה במשרד ראש הממשלה, אחראית למיזמים חדשניים במגוון אוכלוסיות. הייתה חברה במשלחת ישראל לאו"ם לוועידה למעמד האישה. היא יו"ר "אמונה" סניף גבעתיים, יו"ר המועצה המייעצת של "אמונה" בישראל ונציגת "אמונה" בנשיאות מועצת ארגוני הנשים בישראל, בוועדה למעמד האישה בכנסת וב"עיק"ר" (קואליציה לטיפול במסורבות גט). היא ממייסדות אתר האינטרנט לנשים נש"ר. הייתה חברה בוועדת השיפוט לפרס "נשים פורצות דרך" בשלטון המקומי. בשנים האחרונות היא מתמקדת בפעילות של חיבור בין מועמדות לגיור לבין משפחות תומכות לקראת גיורן הרשמי.
בעלת "אות המופת" של כנס שדרות ישראל 2011 על תרומתה לביטחון חברתי.
זכתה לתארים "יקירת העיר" גבעתיים לשנת 2014 ו"אשת השנה" של ארגון "ליונס גור אריה"-גבעתים לשנת 2015 על תרומה לחברה ולקהילה.
בתה היא ציפה פינקל. בניה הם הרב אפרים גליקסברג, בעבר רב צבאי, ובהווה טוען רבני ומגשר, הבמאי נפתלי גליקסברג והרב איתיאל גליקסברג, רב שכונה בגבעתים. נכדתה היא העיתונאית אפרת פינקל.
ג'וליוס ווגל
סר ג'וליוס ווֹגל, KCMG (באנגלית: Sir Julius Vogel; 24 בפברואר 1835 - 12 במרץ 1899) היה ראש הממשלה השמיני של ניו זילנד (1873–1875, 1876) והיהודי הראשון שכיהן בתפקיד זה. ווגל היה אף הראשון שהציע חוק זכות בחירה לנשים בניו זילנד ומי שהביא במידה רבה לשוויון זכויות למאורים, ילידי ניו זילנד המקוריים. בנוסף, היה עיתונאי, עורך עיתונות, סופר מדע בדיוני (הראשון של ניו זילנד) ומחזאי.
קורות חיים.
אנגליה.
ווגל נולד בלונדון בירת אנגליה. אביו, אלברט ליאופולד ווגל היה נוצרי הולנדי, שהיגר לאנגליה. אימו, פיבי (אייזק במקור) ווגל הייתה יהודייה, בתו הבכורה של סוחר יהודי עשיר בשם אלכסנדר אייזק. ווגל היה הבן האמצעי מבין שלושת ילדי המשפחה. הוריו נפרדו ואחיו הצעיר נפטר, כשווגל היה בן שש ואימו חזרה לבית הוריה וגידלה אותו ואת אחותו הבכורה, שם. הוא למד בבית ספר ברובע הלונדוני המפסטד, אחר כך בבית ספר יהודי ברמסגייט ושב וחזר לסיים את לימודי בית ספר יסודי בהמפסטד ב-1850. בגיל 15 הוא החל לעבוד אצל סבו ושנה אחר כך נפטרה אימו.
ווגל החל ללמוד ב-1851, במקביל לעבודתו אצל סבו, בבית ספר ממשלתי חדש לכרייה, שנוסד באותה תקופה, אף הוא בלונדון. הוא למד שם כימיה ומטאלורגיה, מתוך כוונה להפוך לשמאי מסחרי. ב-1852, בן 17 הוא היגר מאנגליה לאוסטרליה, בעקבות גילוי הזהב שם.
אוסטרליה.
באוסטרליה, ווגל הצעיר פתח בזה אחר זה מספר עסקי שמאות, יבוא ועוד, שסבבו כולם סביב מכרות הזהב, יחד עם חבר מבית הספר לכרייה, שהגיע עמו מאנגליה. העסקים הללו, כולם, לא הצליחו ממש וב-1856 החבר חזר לאנגליה ואילו ווגל בן ה-21 שינה כיוון מקצועי, והפך לעיתונאי.
במהרה התגלה כי ווגל מצליח כעיתונאי ולאחר מכן גם כעורך עיתונות, הרבה יותר משיעור הצלחתו כשמאי וכסוחר. הוא כתב במספר עיתונים במלבורן וסביבתה, בהם "מלבורן ארגוס", "דנלי אדברטייזר" ועוד ואף ערך את ה"מריבורו ודנלי אדברטייזר", שהיה לאחד העיתונים העיקריים של אזור מכרות הזהב של אוסטרליה. בהמשך אף ייסד ווגל עיתון משלו - "אינגלווד וסנדי קריק אדברטייזר". כתיבתו נטתה לכיוון יוזמה חופשית, ופיתוח אזורי על חשבון הרפיית השליטה הבריטית ההדוקה.
ב-1861 נכנס אזור מכרות הזהב של אוסטרליה למיתון. ווגל איבד את משרתו כעורך ונאלץ במקביל גם למכור את עיתונו, ה"אינגלווד אדברטייזר". הוא עוד ניסה לרוץ, לראשונה, בבחירות לפרלמנט של מדינת ויקטוריה, אך הובס על ידי מועמד פרו ממשלתי ובלית ברירה החליט לפתוח שוב דף חדש והיגר למחוז אוטאגו שבניו זילנד.
ניו זילנד.
באוקטובר 1861 הגיע ווגל בן ה-26, לראשונה, לניו זילנד. הוא החל לעבוד כעיתונאי בשבועון "אוטאגו קולוניסט" ובמקביל הקים בשותפות עם עורך השבועון המתחרה, עיתון יומי ראשון בניו זילנד בשם "אוטאגו דיילי טיימס". הוא ניצל את עיתוניו להבעת דעותיו והגברת השפעתו בצורה יעילה ביותר.
ב-1862, שנה אחת בלבד אחרי שהגיע לניו זילנד ולמרות אנטישמיות שבה נתקל לא אחת, נבחר ווגל למועצת מחוז אוטאגו וארבע שנים אחר כך לראש הממשלה המחוזית. הוא כיהן בתפקיד זה עד 1869, עת מונה לראשונה לשר בממשלת ניו זילנד. בין לבין, ב-1863 הוא נבחר לפרלמנט של ניו זילנד, כמועמד עצמאי (בהיעדר מפלגות כלשהן באותה תקופה).
באותה שנה, 1863, ווגל המחיז ספר בשם "הסוד של ליידי אודלי" והמחזה זכה להיות מוצג על בימות התיאטרון.
ב-1867 נשא ווגל לאשה את מרי קלייטון, בת 18, צעירה ממנו ב-14 שנים. הוא היה יהודי והיא הייתה נוצרייה וטקס נישואיהם היה טקס נוצרי, למרות שהוא המשיך לשמור על יהדותו. נולדו להם ארבעה ילדים כשלבת הקטנה הוא קרא בשם אימו, פיבי.
שר וראש ממשלה.
ב-1869 זכה ויליאם פוקס, בן בריתו של ווגל בפרלמנט, ברוב, והרכיב ממשלה חדשה בניו זילנד במקום ממשלתו של אדוארד סטפורד השמרן. פוקס מינה את ווגל לשר האוצר ואחר כך לתפקידים אחרים, כשווגל הופך במהרה לאיש החזק ביותר בממשלת פוקס, שש שנים אחרי כניסתו לפרלמנט ושמונה שנים בלבד אחרי שהגיע לניו זילנד. כלכלתה של ניו זילנד הייתה בסטגנציה אותה עת וווגל החל ללוות כספים כנגד איגרות חוב ולהשקיעם בפיתוח תשתיות נרחב, מה שהמריץ את הכלכלה שהחלה בצמיחה חזקה. במקביל הוא פעל לאיחוד הכלכלה המאורית, של בניה המקוריים של ניו זילנד, ובעיקר הקרקעות שלהם, עם זו של יוצאי אירופה, שילוב שקידם אכן מאוד את המאורים.