בשר קופים הוא הבשר וחלקים אכילים אחרים הנמצאים בקופים. הצריכה האנושית של בשר קופים נרשמה בהיסטוריה באזורים רבים בעולם, כולל מדינות אסייתיות ואפריקניות רבות. דווח על צריכת בשר של קופים גם באזורים באירופה ובאמריקה.
לפי אזור.
אפריקה.
דרום סודאן.
צריכת בשר קופים היא מאפיין מכונן של אנשי שבט בארי, אשר "תופסים את אכילת בשר הקופים כגבול בינם לבין אנשים שאינם ילידים"; אולם בשנים האחרונות כמה מבני שבט בארי נרתעו מהפרקטיקה בגלל שהקופים דומים לבני אדם.
הרפובליקה של קונגו.
הקונגולים רואים בבשר הקופים "מעדן רגיל" ו"אוכל חובה", והוא מוגש בדרך כלל בגריל, מבושל או מטוגן; פגרי הקופים יקרים מאוד, ושוויים בין 20,000 ל־40,000 פרנק. כתב של חדשות ניירובי שסקר את כל משחקי אפריקה בברזוויל לשנת 2015 ציין כי "התושבים מבלים" על בשר קופים, אך אינם אוהבים את בשר הפרימטים האחרים כולל בבונים וגיבונים.
ליבריה.
סרט תיעודי של וויס ניוז מ־2014 מצא כי בליבריה יש תעשיית בשר קופים מתפתחת, כאשר המקומיים מתארים אותו כבשר "מתוק" ומביעים אדישות לגבי הסיכון להידבק במחלת נגיף האבולה הקשורה בצריכת בשר הקופים באפריקה.
אמריקה.
ארצות הברית.
הקוף אמנם אינו חלק מהמטבח האמריקאי המסורתי, אך צריכת בשר הקופים בארצות הברית נפוצה יותר ויותר, בעיקר בזכות זרם המהגרים האפריקאים הרואים בבשר הקופים ובושמטים אחרים "נוחות ביתית". דו"ח של הניו יורק טיימס ב־2007 תיעד כמה מקרים של בשר קופים שיובא בסתר לארצות הברית במסווה של בשרים אחרים. ייבוא בשרם של חיות הבר האפריקאיות לארצות הברית אינו חוקי. בשר קופים שיימצא בכניסות הגבול של המדינה יוחרם ויושמד על ידי סוכני מכס בגבול, יחד עם כל הרכוש שמגיע איתו. אנשים עשויים להיקנס בסכום של 250,000 דולר ארצות הברית בגין ייבוא בשר קופים.
ברזיל.
בברזיל, ביישובים מסוימים לאורך צפון-מזרח המדינה, התפנקו בצריכת בשר קופים כמעדן. דוגמה אחת לכך היא מנת ה"סופה דה מקאקו" (מרק קופים או נזיד) הידועה לשמצה. בטיניו זיריגוידום, משתמש אינטרנט ברזילאי, התפרסם לאחר שפרסמה תמונה שלו, יחד עם סט תמונות גרוטסקיות של המעדן, המתארות את תהליך הבישול ואת הנבלה של קוף עכביש שנשחט יחד איתו. בפוסט האמור אומר בטיניו: "Minha sogra fez aqui também sopa de macaco uma delícia", כלומר "חמותי הכינה כאן גם מרק קופים טעים!". הדימויים היו מחרידים ומאז הפכו למם, שנהג לשייך לברזילאים הרגלים ברבריים.
מקסיקו.
מנות קופי עכביש פופולריות בקרב ילידי דרום מקסיקו. הם ניצודים לאורך כל השנה אף על פי שהם אסורים לציד בין 1 במרץ ל־31 באוקטובר. בלוס טוקסטלס, וראקרוס, צריכה של בשר קופים הייתה פופולרית לפני שנות ה־2010. ככל שאנשים התחילו לצרוך יותר בשר, אוכלוסיית הקופים באזור הצטמצמה ובשר הקופים הפך פחות זמין.
אסיה-פסיפיק.
אינדונזיה.
אינדונזיה היא בעיקר מוסלמית, ורוב האינדונזים אינם צורכים בשר קופים, שאיננו חלאל. עם זאת, בסולאווסי, המינאשאן, קבוצת מיעוטים שאינם מוסלמים, הם אוכלי קופים ידועים, ורואים את המקוק השחור כמעדן.
הודו.
באפריל 2014 תצלומים של "מאות" פגרי קופים שנועדו לצריכה בצ'האטיסגאר הפכו לוויראלים; למרות פעולותיהם של פעילי בעלי חיים. עם זאת, גורמים בממשלה לא עשו דבר כדי להתייחס לנושא, ואף הביעו סקפטיות בקשר לתמונות, שכן קופים הם קדושים ברוב חלקי הודו ממערב למסדרון סיליגורי.
סין.
באופן מסורתי נתפס בשר הקופים כ"יקר ערך (מעדן)" במטבח הסיני, ונחשב כי יש לו גם תכונות רפואיות. בתחילת 1934 צריכת בשר קופים, יחד עם מוח קופים, נאסרה בגואנגדונג; בהצהרה נכתב כי "קופים מחזיקים בתכונות רבות של האדם, וגם בכמות ניכרת של אינטליגנציה, ולכן יש להעניק להם הגנה". ההוראה ניתנה לכאורה על ידי חן ג'יטאנג.
וייטנאם.
בספטמבר 2015 נהרג דוק אדום שוקיים בשידור חי במזנון וייטנאמי בוו קוואנג. על פי הדיווחים, הפגר נמכר בשני מיליון דונג וייטנאמי.
יפן.
מבחינה היסטורית נתפס בשר הקופים כמעדן באזורים נבחרים ביפן, כולל הונגו ונאגנו. פתגם של נאגנו אומר, "אל תאכיל את אשתך קוף סתיו לעשות זאת יהיה לבזבז מעדן טעים". אומרים שם כי שלל יתרונות בריאותיים נובעים מצריכת בשר קופים, למשל, נשים יפניות כביכול צריכות לאכול בשר קופים לאחר הלידה כדי להחזיר את המרץ שלהן.
קמבודיה.
באוקטובר 2016 נערכה פשיטה בשוק בסטונג טרנג והביאה להחרמת שני קילוגרמים של בשר קוף מיובש.
בתרבות הפופולרית.
במלחמת העולם הראשונה, מנת לחימה צרפתית המורכבת מבשר בקר וגזר ארגנטינאי כונתה בשם "בשר קוף", נכתב שהיא הייתה מלוחה מאוד בטעם והתקבלה בצורה גרועה. כמעט כל הגרסאות לשיר הילדים האמריקני "Gobs Green Great of Greasy, Grimy Gopher Guts" מכילות את המילים "בשר קוף מושחת".
לנדרס
לנדרס הוא שם משפחה.
Tofutti
Tofutti Brands בע"מ היא חברה אמריקאית שבסיסה בניו ג'רזי המייצרת מגוון של מוצרי מזון ללא חלב המבוססים על סויה, תחת המותג "טופוטי". החברה הוקמה בשנת 1981 על ידי דייוויד מינץ. טופוטי מוכרת תחליף גלידה לשוק הרגיש ללקטוז, כשר, בעל אלרגיה למזון, צמחוני וטבעוני.
מאז סוף שנות השמונים בקנדה, Tofutti-Cholac Foods מפיצה מוצרי טופוטי לסופרמרקטים, למכולת, ולחנויות מזון בריא.
היסטוריה.
בשנות השבעים דייוויד מינץ, בעל חברות קייטרינג בניו יורק, החליט לייצר גלידות ללא-חלב מטופו, עבור לקוחותיו היהודיים שלא היו אוכלים מוצרי בשר וחלב ביחד. "טופוטי" הוצגה בשנת 1981, אחרי תשע שנות ניסיון.
מוצרים.
מוצריהם של טופוטי כוללים בין היתר תחליף לגלידה חלבית, ובנוסף שמנת חמוצה, גבינת שמנת, גבינה פרוסה, וגבינת הריקוטה "Better Than Ricotta" המבוססות על סויה. מוצרים נוספים כוללים מנות להכנה, כמו פיצה ללא חלב ו"קיוטיז" או "טופוטי קיוטיז" (Tofutti Cuties), גרסתם לקסטה.
מניה.
בעבר נרשמה בבורסה של ניו יורק תחת סמל המניה TOF.
טופוטי נמחקה בשנת 2016 וכעת היא נסחרת מעבר לדלפק תחת הסמל TOFB בשוק OTCQB.
טופוטי
חולדות חוף
חולדות חוף (באנגלית: Beach Rats) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2017 בבימויה של אליזה היטמן. בסרט מככבים האריס דיקינסון, מדליין וויינשטיין וקייט הודג'. הוא הוקרן במסגרת התחרות הדרמטית האמריקאית בפסטיבל הסרטים סאנדנס בשנת 2017, והופץ בהקרנה מסחרית ב-25 באוגוסט 2017, על ידי חברת ההפצה Neon.
תקציר העלילה.
פרנקי (האריס דיקינסון) נאבק לברוח מחייו בבית הוריו שבברוקלין. הוא מחלק את זמנו בין דייטים עם בת-זוג חדשה סימון (מדליין וויינשטיין), בין בילוי עם חבריו, ובין צ'אטים באינטרנט עם גברים מבוגרים ממנו, איתם הוא נפגש לצורך סקס וסמים. עם זאת, הוא אינו מזדהה כביסקסואל או גיי בפניי חברתו או חבריו. הוא פשוט "גבר המקיים יחסי מין עם גברים", במילים של אחד מבני-זוגו לאינטרנט. פרנקי מנסה להפריד בין העולמות השונים המרכיבים את חייו, אך הדבר הופך לקשה יותר ויותר.
הפקה.
באפריל 2016 פורסם כי אליזה היטמן תביים את הסרט, על פי תסריט שכתבה. את הסרט הפיקו Cinereach ו-Animal Kingdom, בשיתוף עם Secret Engine.
הפצה.
הקרנת בכורה עולמית של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים סאנדנס, ב-23 בינואר 2017. זמן קצר לאחר מכן, Neon רכשה את זכויות ההפצה של הסרט. הסרט עלה לאקרנים ב-25 באוגוסט 2017.
ביקורות ותגובות.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי הקולנוע. לסרט דירוג של 84% באתר האינטרנט Rotten Tomatoes, המבוסס על 96 ביקורות, עם ממוצע משוקלל של 7.06 / 10. על פי דעת הרוב, נכתב באתר כי הסרט "אמפתי ופועל בעוצמה ... מעניק מבט צלול ועם זאת חלומי על סערת גיל העשרה של נער צעיר." באתר האינטרנט Metacritic, לסרט יש ציון של 79 מתוך 100, המבוסס על 22 מבקרים, המעיד על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
ג'יי קוכנר, המדווח מפסטיבל הסרטים של סאנדנס לשנת 2017 למגזין הקולנוע הקנדי "Scope Scope", שיבח את צילומי ה-16 מ"מ של הלנה לוברט, תוך השוואה לאסתטיקה הוויזואלית של הסרטים "אור ירח" ו-"עבודה טובה" (), כמו גם לסרטיהם של רובר ברסון ופיליפ גרנדריו.
Jewish Veg
Jewish Veg (תרגום חופשי: צמחוני יהודי) הוא ארגון צדקה הנמצא בפיטסבורג, פנסילבניה, שמטרתו לעודד ולעזור ליהודים לאמץ תזונה המבוססת על הצומח כביטוי לערכים היהודיים של חמלה לבעלי חיים, דאגה לבריאות ולסביבה. הארגון נקרא בעבר צמחונים יהודיים של צפון אמריקה (Jewish Vegetarians of North America; JVNA).
המנהל הנוכחי של "Jewish Veg" הוא ג'פרי כהן, המכהן מאז 2013. תחת הנהגתו של כהן, הארגון הוסיף צוות מקצועי, בנה דירקטוריון והרכיב מועצות רבניות וייעוץ.
אתר האינטרנט של Jewish Veg הוא האתר הנצפה ביותר בנושא יהדות וטבעונות. הוא כולל גרסאות מבוססות מזון מן הצומח למאכלים יהודיים מסורתיים כמו חלה, מרק כדור מצה וקוגל. צוות האתר מפרסמים עלון אלקטרוני חודשי שניתן להירשם אליו באתר שלהם. בשנת 2015 יצר Jewish Veg את קמפיין Veg Pledge כדי לעזור לאנשים לאמץ תזונה על בסיס צמחים. למנויים יש אפשרות להתחבר עם מנטור טבעוני אם הם בוחרים בכך.
Jewish Veg יצר שיתופי פעולה עם ארגונים יהודיים בולטים, כולל חזון והלל אינטרנשיונל, וארגן סיורים בשיתוף עם תגלית. לשכת הדוברים המוערכת שלהם מעבירה מצגות רבות במקומות יהודיים ברחבי הארץ. אחד הדוברים הבולטים שלהם הוא ד"ר אלכס הרשפט, ניצול שואה ומייסד ארגון הזכויות לבעלי חיים (FARM).
Jewish Veg הציג את סיבוב ההופעות הראשון שלו עם המנהיג הטבעוני הישראלי אורי שביט ב-2015 וב-2016. שביט ביקר בעשרה קמפוסים של מכללות ברחבי ארצות הברית כדי לדבר עם סטודנטים יהודים.