המלכה האם מתה ב-16 במאי 1696. ניצחונה היה צוואה חתומה לאחר מותו, שבה בנה, קרלוס השני, קבע בספטמבר 1696 את אחיינו יוזף פרדיננד מבוואריה ליורש המלוכה. במועצת המדינה מ־13 ביוני 1696, זכה יוזף פרדיננד למועמד המתאים ביותר לרשת את הכס, כעמדת ביניים בין הצרפתים לאוסטרים. בסופו של דבר כתב קרלוס צוואה שבה הכריז על יוזף פרדיננד להיות יורשו.
בחודש ספטמבר של אותה שנה חווה קרלוס השני נסיגה חמורה במצבו, ולכן מועצת המדינה החליטה לאלץ את המלך לחתום על צוואה ביוני. למלך הייתה נסיגה נוספת ב-9 באוקטובר, כך מועצת המדינה התכנסה מחדש. בפגישה זו קיבלה המפלגה הבווארית את הרצון שנדחף, והקרדינל פורטוקאררו אילץ את המלך קרלוס השני לחתום על הצוואה לטובת הנסיך הבוחר מבוואריה: רק האדמירל מקסטיליה, הקונסטבל ושלושה חברים תמכו בארכידוכס קרל.
בתקופת קטינותו של יוזף פרדיננד, מינה העוצר על ידי הצוואה את מועצת המנהלים שתמכה במריאנה מאוסטריה בתקופת ילדותו של קרלוס השני, בראשותו של הקרדינל פורטוקארו, ולממשלת העוצרים הייתה לה סמכויות רחבות מאוד.
ההגנה העיקשת על מינויו של הקרדינל הפרו-בווארי, הפכה למדיניות מרכזית בשנים האחרונות של שלטונו של קרלוס השני. הקרדינל מנע את קרלוס השני מלהיכנע להשפעת אשתו ואף זימן את הפרלמנט לשנות את הברית.
בתחילת 1698 פורטוקאררו הציג בפני המלך דו"ח חדש של מועצת המדינה לטובת הירושה הבווארית. המלך התייעץ עם האפיפיור אינוקנטיוס השנים עשר שהיה גם פרו-בווארי לכאורה, ובנסיבות האלה המלך אישר מחדש את הצוואה שלו.
מריאנה מנויבורג הגיבה נגד הברית בכך שתפסה את קטלוניה, וכוחות גרמניים נשלחו לטולדו ולמדריד, בעוד בן דודה, גאורג, נסיך הסן-דרמשטדט, התכונן לעזוב את ברצלונה עם חייליו. שגריר צרפת במדריד, אנרי ד'ארקור, פגש 6000 חיילים שהגיעו למדריד מוכנים להתערב.
מקס עמנואל מבוואריה שלח לבנו לבוא לבריסל מתוך כוונה שמדינות פלנדריה ישבעו לו שבועת אמונים עם מותו של קרלוס השני. יוזף פרדיננד הגיע לבירה הפלמית ב־23 במאי 1698. בינתיים, לואי הארבעה עשר, מלך צרפת הסכים בהאג עם הכוחות הימיים על חלוקת אדמות הכתר הספרדי לאחר מותו של קרלוס השני: ההסכם נחתם עם אנגליה ב-8 בספטמבר ועם הולנד ב-11 באוקטובר. ההסכם קבע שממלכות חצי האי האיברי, למעט גיפוסקואה, וכן אמריקה הספרדית, ילכו ליוזף פרדיננד (סעיף 5), הארכידוכס קרל יקבל את דוכסות מילאנו (סעיף 6), בעוד לואי, הדופן הגדול יקבל את ממלכות נאפולי וסיציליה, כמו גם את מדינת פרסידי ואת מרקיזות פינאלה.
מותו.
עם זאת, יוזף פרדיננד מת ב-3 בפברואר 1699 בגיל שש, והותיר את הירושה הספרדית שוב ללא יורש מוסכם. מותו היה פתאומי למדי, הוא סבל מהתקפים, הקאות ואובדן תודעה ממושך. אף על פי שצצו שמועות על הרעלתו, דבר לא הוכח, והוא נקבר בבריסל.
עקב לבן-זנב
עקב לבן-זנב (שם מדעי: "Buteo albonotatus") הוא מין של עוף דורס מהסוג עקב הנפוץ במרכז אמריקה ובחלק מדרום אמריקה, בעיקר באזורים יבשים.
מין עקב זה קטן יחסית ומגיע לאורך 46-56 ס"מ, למוטת כנפיים של 117-140 ס"מ ולמשקל 565 עד 1,080 גרם, כשהנקבות גדולות מהזכרים בערך ב-900 גרמים. העקב בעל כנפיים וזנב ארוכים בצבע אפור בהיר בקצוות ושאר הגוף כעט לגמרי שחור. המקור והעיניים צהובים וכך גם הרגליים בעלות הטפרים החזקים. עקב זה דואה מעל יערות שונים, בעיקר מחטניים, שדות ובתות ואף במדבריות והרים גבוהים עד לגובה 3,000 מטר (אם כי נפוץ יותר עד גובה 1,500 מטר) וכן גם באזורי לחים כמו ביצות מיוערות או שדות. הוא מתרחק מאזורי יערות סגורים ויערות גשם. תפוצתו משתרעת בין דרום ארצות הברית ומקסיקו עד לארגנטינה, כשחלק מהפרטים נודדים דרומה בחורף. במקרה אחד נצפה עקב בנובה סקוטיה אך מדובר בפרט תועה.
מראה העקב ובייחוד כנפיו וזנבו מאוד מזכירים את אלה של הקתרטס התרנגולי המצוי באותם אזורים. העקב מחקה בצורתו והתנהגותו את הקתרטס הנוטה לאכול נבלות וגם איטי יחסית, דבר שאינו נראה כסכנה לרוב המינים הנטרפים ובעיקר לעופות אחרים, ביניהם שלווים, ציפורי שיר, אנפות ולעטלפים. הוא ניזון גם ממיני מכרסמים כמו טמיאסים, זוחלים, דו-חיים ולעיתים אף דגים. העקב מאבד גובה בהדרגה ובערך בגובה 10-30 מטר הוא צולל לעבר טרפו שלא מבחין באזהרה המוקדמת. בנוסף עקבים אלה נוהגים בעיקר בעונת הרבייה לצוד בזוגות ולעיתים עטים על טרף מבין עצים או מארבים מוכנים.
העקבים מקננים בראשי עצים גבוהים או צוקים, בקן בו הנקבה מטילה 1-3 ביצים.
עקב מפוספס זנב
הרטיק
הרפתקאותיו של טינטין (סדרת אנימציה)
הרפתקאותיו של טינטין (באנגלית: The Adventures of Tintin) היא סדרת אנימציה צרפתית, בלגית וקנדית המבוססת על סדרת הקומיקס אודות הרפתקאותיו של טינטין מאת הקריקטוריסט הבלגי ארז'ה. הסדרה, שבה 39 פרקים, שודרה בשנים 1991–1992.
בישראל הסדרה שודרה באמצע שנות התשעים בדיבוב לעברית בערוץ 2 ובשידורים חוזרים במהלך השנים. ב-2017, הסדרה משודרת בדיבוב מחדש ב-KidZ.
תקציר העלילה.
גיבור הסדרה הוא העיתונאי הבלגי הצעיר טינטין אליו מתלווה כלבו הנאמן "שלגי". טינטין עובר הרפתקאות רבות, במהלכן הוא עוצר פושעים ומנסה ליצור עולם טוב יותר. במהלך הרפתקאותיו מתלוות אליו דמויות רבות שהופכות לדמויות מפתח בעלילה, כמו חברו הטוב קפטן האדוק, פרופסור קאלקולוס, צמד הבלשים תומפסון ותומסון או הזמרת ביאנקה קסטאפיורה.
הבדלים בין הסדרה לסדרת ספרי הקומיקס.
בעת הפקת סדרת האנימציה, אספקטים מסוימים בסיפורים המקוריים שונו או הוסרו לחלוטין כאשר נוצר העיבוד המחודש. אף על פי כן, העיבוד הטלוויזיוני של שנות ה-90 היה הרבה יותר נאמן למקור מאשר העיבוד הטלוויזיוני שהופק בין השנים 1959 ל-1963 .
השינויים שבוצעו כללו בין היתר הורדה בכמות מקרי אלימות, המוות, והשימוש בנשק חם. כמו כן, תפקידו של טינטין הפך מעט פחות דומיננטי בסדרת האנימציה, ובסדרת האנימציה הוא נוהג פחות לננזוף בכלבו מאשר מסדרת ספרי הקומיקס. פעמיים בסדרה, טינטין מתואר כמי שמכיר דמויות שונות עוד מלפני כן (תומסון ותומפסון ב"סיגרים של פרעה" ופיוטר סקוט ב"כרישי הים האדום"), כאשר בספרי הקומיקס הייתה זו הפעם הראשונה בה הם נפגשו. בעוד שבסדרת ספרי הקומיקס המקורית האלכוהוליזם של קפטן האדוק הוצג פעמים רבות, כאשר בדיחות רבות מתבססות בסדרת הספרים על התוצאות של השתכרות, האלכוהוליזם של קפטן האדוק הוסר כמעט לחלוטין מסדרת האנימציה.
הבדלים ספציפיים בין כל ספר בסדרת הקומיקס לסדרת הטלוויזיה:
ספרי קומיקס בסדרה שלא זכו לעיבודים טלוויזיוניים בסדרת האנימציה.
שלושה מהספרים בסדרת הקומיקס לא זכו לעיבודים טלוויזיוניים בסדרת האנימציה - אלה היו טינטין בארץ הסובייטים (בשל התיאור הבלתי מחמיא לרוסים) וטינטין בקונגו (משום שבעלילת ספר הקומיקס נכלל מקרה של התעללות בבעלי חיים, ומוצגים יחסים קולוניאליסטים גזענים כלפי הקונגולים) והספר ה-24 שנותר לא גמור בעת מותו של היוצר ארז'ה - טינטין ואלף ארט.
יום המים
מרקו קאז'אל
מרקו קאז'אל (; 14 באוקטובר 1885 סוליצה – 21 ביולי 1972) היה רופא ילדים יהודי רומני. מרקו קאז'אל כיהן כפרופסור במכון לרפואה ולרוקחות בבוקרשט, כיום האוניברסיטה לרפואה בבוקרשט. יחד עם מיכאיל מניקטידה הקים את הקתדרה הראשונה לרפואת ילדים באוניברסיטת בוקרשט. בשנות הרדיפות נגד היהודים ברומניה, בשנים 1944-1942 עמד בראש בית הספר ללימודי רפואה באורגן עבור סטודנטים יהודים בבית החולים קאריטס בבוקרשט? נודע, בין השאר, בטיפולים באמצעות ביסמוט לילדים חולי עגבת ועגבת מלידה ובטיפולים על ידי עירוי בנסיוב עצמי בדלקות ראות קשות בילדים.
ביוגרפיה.
קאז'אל היה בן למשפחה יהודית ספרדית, נולד בעיירה סוליצה בצפון חבל מולדובה בממלכה הרומנית. סיים לימודי רפואה באוניברסיטת בוקרשט בשנת 1913. שירת בצבא הרומני כרופא צבאי מתנדב בעל דרגת רב-סמל בימי מלחמת הבלקן השנייה ב-1913 כשלקח חלק במאבק במגפת הכולרה וזכה על כך בעיטור אחרי שלוש שנים, בשנים 1916–1918 שירת כרופא לוטננט שירת בזירות הקרבות במלחמת העולם הראשונה, בה נפל אחד מאחיו. ב-1917 כרופא פלוגתי בפלוגת הרגלים הרומנים 73/78 נפצע מגז לחימה של הגרמנים בקו האש. בשנת 1919 כרופא של הגדוד הארטילרי 42 השתתף במלחמה של רומניה נגד הרפובליקה הסובייטית ההונגרית
קאז'אל פעל בכמה מוסדות רפואיים בבוקרשט, בירת רומניה, כולל למשך 30 שנה ב בית החולים היהודי "קאריטס". בשנת 1936 מיוזמתו של קאז'אל הוקם בניין שלישי במסגרת בית החולים קאריטס. פעם בשבוע נהג להעניק טיפולי חינם בקליניקה הפרטית שלו ברחוב אנטון פאן 40 בבוקרשט.
ב-1 ביולי 1929 אחרי בחינה התמנה למרצה בתחום הטיפולים ברפואת הילדים בפקולטה לרפואה בבוקרשט. בשנים 1933–1937 ניהל "מכון לחיזוק חוסן הילדים" ביישוב הנופש כרמן סילבה (לימים אפוריה סוד) שעל חוף הים השחור.
בימי משטר יון אנטונסקו והרדיפות הממוסדות נגד היהודים, אחרי שנחסמה בחוק בפני היהודים הכניסה לבתי הספר ולאוניברסיטאות הרומניים, במאי 1942 ארגן קאז'אל במתחם בית החולים קריטס מסגרת לימודי רפואה ליהודים, שנקראה "הפקולטה לרפואה עבור יהודים" (1944-1942). הוא נודע גם כ"בית הספר של קריטס" או "בית הספר קאז'אל".
בשנת 1943 אישר המשטר הצבאי-הפשיסטי את בקשתו לקבל פטור מהפקעת ביתו שהיה רכושו היחיד, בגין מעשיו כרופא בצבא ובאזרחות לטובת רומניה.
אחרי הדחת השלטון הצבאי-פשיסטי וביטול החוקים נגד היהודים, בשנת 1947 התאפשר מינויו כפרופסור לקליניקה פדיאטרית ולפואריקולטורה במכון לרפואה ולרוקחות בבוקרשט.