בגרמניה פארל התפרנס מתקליטנות עד שפרנק פאריאן, מפיק מוזיקלי, הבחין בו והחליט לצרף אותו ללהקת "בוני אם". פארל היה הגבר היחידי בלהקה, אך כפי שהסתבר, כמעט ולא תרם מקולו להקלטות הלהקה. פאריאן גילה שנים לאחר התפרקות הלהקה, שפארל כמעט ולא תרם את קולו להקלטות ושכל הקטעים שהצריכו קול גברי הוקלטו בידי פאריאן עצמו. אחת מזמרות הלהקה, ליז מיטשל, טענה שרק היא, מרסיה בארט ופאריאן הקליטו את שירי הלהקה. עם זאת, פארל הופיע בהופעות חיות של הלהקה, ביניהם סבב ההופעות שלהם משנת 1970. פארל עזב את הלהקה בשנת 1981 לאחר עימותים עם פאריאן. את מקומו תפס רג'י טסיבו. הוא הצטרף מחדש ללהקה בשנת 1984, והמשיך להיות חלק ממנה עד שהלהקה התפרקה סופית בשנת 1986.
בתו של פארל, זניליה פארל, טענה שפאריאן שלל את זכויותיו של פארל על שירי הלהקה, מה שהוביל את אביה לאבד את כל הכנסותיו לאחר פירוק הלהקה.
לאחר הפירוק, פתח פארל בסיבוב הופעות עם להקה משלו וביצע את שירי הלהקה תחת השם "בוני אם של בובי פארל". הוא אף כיכב כרקדן בסוף שנת 2005 בקליפ וידאו שנעשה בשותפות עם רוג'ר סנצ'ז.
מותו ומורשתו.
פארל חיי במשך שנים רבות באמסטרדם. הוא נפטר בבוקר ה-30 בדצמבר 2010, בבית מלון בסנקט פטרבורג מאי-ספיקת לב. אמרגנו, ג'ון סיין, אמר שפארל התלונן על בעיות נשימה לאחר שביצע שירים עם להקתו בערב שלפני כן. גופתו של פארל נמצאה על ידי צוות בית המלון, לאחר שלא הגיב לשיחת ההשכמה שלו. הוא נקבר בבית הקברות "זורגבליד" באמסטרדם.
זמן קצר לאחר מותו, התברר שתאריך מותו של פארל הוא יום שנה למותו של רספוטין, עבורו להקת בוני אם הקדישה שיר מפורסם שזכה לפופולריות רבה. רספוטין עצמו נפטר (למעשה נרצח) בסנקט פטרבורג, ופארל הופיע פעמים רבות בלבושו של רספוטין כאשר הלהקה שרה את השיר.
בתו של פארל, זניליה, היא ראפרית. בדצמבר 2011 זכתה בפרס לאומי למוזיקה בהולנד בקטגוריית ההיפ הופ.
אל־דוליים
דנגריגה
דנגריגה (Dangriga, לשעבר: Stann Creek Town) היא בירת מחוז סטאן קריק שבדרום בליז. זוהי העיר הגדולה ביותר בחלקה הדרומי של בליז.
היסטוריה.
דנגריגה יושבה לפני 1832 על ידי הגרינגו (או גריפונה - שחורים מהקריביים, כפי שכונו על ידי הבריטים), מהונדורס. במשך שנים הייתה זו העיר השנייה בגודלה במושבה לאחר בליז סיטי, אך בשנים האחרונות עקפה אותה אורנג' ווק טאון. מאז ראשית שנות השמונים תרבות הגריפונה עוברת תחיה, כחלק מאותו תהליך שבמסגרתו שונה גם שם העיר לדנגריגה, מילה בשפת הגריפונה שמשמעותה "מים עומדים".
תרבות.
דנגריגה היא ביתה של תרבות הגריפונה, שהיא קבוצה אתנית ותרבותית, שאנשיה הם צאצאי עבדים אפריקאים וילידי הקריבים. הגריפונה אימצו את שפת ילידי הקריבים אך שמרו על דתם והמורשת המוזיקלית האפריקאית. דנגריגה היא גם מקורה של מוזיקות הפונטה האופיינית לבני הגריפונה. בשנת 2001 הודות לפעילות של אנדי פאלאסיו התקבלה החלטת אונסקו להכיר בשפה גאריפונה ובמוזיקה והריקודים של תרבות בני גאריפונה ב"נסכי צאן ברזל של המורשת בעל פה של האנושות, שנועדת לשימור". לראשונה נלקח צעד כזה לגבי מורשת תרבות מן האיים הקריבים.
בכל שנה, בחודש נובמבר, מתקיים פסטיבל בן שבוע של בני הגריפונה מכל רחבי האזור. הפסטיבל כולל מצעד לפידים וטקס הנחת זרים על פסלו של הפטריוט והפעיל החברתי, תומאס וינסנט רמוס, בחירת מלכת היופי של הגריפונה, מצעדים ותפילות מיוחדות בכנסיות ומרוץ אופניים.
טומיסלב פאיוביץ'
טומיסלב פאיוביץ' (בסרבית: Toмиcлaв Пajoвић; נולד ב-15 במרץ 1986 באוז'יצה) הוא כדורגלן סרבי אשר משחק בעמדת הבלם בקבוצת נפרדק קרושבץ.
ביוגרפיה.
פאיוביץ' גדל במחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד אך מעולם לא זכה לקחת חלק במשחק רשמי במדי הקבוצה, מאחר שהעביר את רוב זמנו בהשאלה למספר קבוצות סרביות אחרות. לאחר ששיחק עונה אחת בצ'וקריצ'קי, הוא עבר למועדון אחר מבלגרד, פ.ק ראד.
ביוני 2013 הגיע פאיוביץ' לישראל וחתם בקבוצת הפועל באר שבע. בעונתו הראשונה בבאר שבע סיימה הקבוצה במקום השני בליגת העל, ובעונת סיימה במקום השלישי והגיעה לגמר גביע המדינה. הוא פתח בהרכב קבוצתו לגמר והוחלף כבר לאחר 34 דקות, כאשר קבוצתו הובסה בסיום 6-2 על ידי מכבי תל אביב.
לקראת עונת חתם פאיוביץ' בקבוצת ואשאש מליגת העל ההונגרית, אך במהלך העונה עזב לקבוצת בודוצ'נוסט פודגוריצה מליגת העל של מונטנגרו.
ב-8 ביוני 2016 חתם פאיוביץ' במכבי שעריים על חוזה לעונה עם אופציה לעונה נוספת.
בינואר חזר לסרביה כאשר חתם בראד בלגרד.
המחנה הציוני
המחנה הציוני הייתה רשימה וסיעה משותפת למפלגת העבודה בראשות יצחק הרצוג, ומאוחר יותר אבי גבאי ומפלגת התנועה בראשות ציפי לבני. הרשימה הוקמה בדצמבר 2014, על ידי יו"ר מפלגת העבודה יצחק הרצוג ויו"ר מפלגת התנועה ציפי לבני לשם ריצה משותפת בבחירות לכנסת ה-20 במרץ 2015, ואליהם הצטרפה מפלגת התנועה הירוקה.
ב־1 בינואר 2019 לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, הודיע יושב ראש מפלגת העבודה אבי גבאי, על פירוק המחנה הציוני, ובהמשך אותו יום אושרה ההתפלגות על ידי ועדת הכנסת.
היסטוריה.
במסגרת הבחירות לכנסת ה-20, הרשימה המשותפת כללה את לבני ומועמדים מטעמה במקומות השני, השמיני, ה-16, ה-21, ה-24 וה-25 (מקום שהוקצה על ידי לבני ליו"ר מפלגת התנועה הירוקה). שאר המקומות הוקצו למועמדים מטעם מפלגת העבודה. במסגרת מסע הבחירות הציגה הרשימה הצעת ממשלה חלופית מטעמה, הכוללת את הרצוג ולבני ברוטציה כראשי הממשלה, פרופ' מנואל טרכטנברג כשר האוצר ואת האלוף (במיל') עמוס ידלין (מבלי שיכלל ברשימה) כשר הביטחון.
ב-16 במרץ 2015, פחות מיממה לפני הבחירות, הודיעה לבני כי היא מוותרת על הרוטציה עם הרצוג, אם הדבר יהווה מכשול להקמת ממשלה בראשותו.
הרשימה זכתה ב-24 מנדטים בבחירות לכנסת ה-20 והייתה לסיעה השנייה בגודלה בכנסת.
לאחר הבחירות.
ב-9 בפברואר 2016 הודיע חבר הכנסת עמיר פרץ על מעברו מן התנועה חזרה למפלגת העבודה; למרות מעברו לעבודה המשיך המימון השוטף בגינו להתקבל על ידי התנועה.
ב-4 ביולי 2017 התקיים הסבב הראשון בבחירות לראשות מפלגת העבודה. אבי גבאי ועמיר פרץ העפילו לסבב השני, ואילו היו"ר המכהן יצחק הרצוג הודח מראשות המפלגה וגם מראשות המחנה הציוני. ב-11 ביולי 2017 התקיים הסבב השני בבחירות לראשות מפלגת העבודה. בבחירות ניצח אבי גבאי והתמנה ליו"ר מפלגת העבודה.
בעקבות מינויו של יצחק הרצוג ליו"ר הסוכנות היהודית באמצע 2018, החליט גבאי על מינויה של ציפי לבני לראש האופוזיציה בכנסת.
ב-1 בינואר 2019 הודיע יו"ר מפלגת העבודה אבי גבאי על פירוק השותפות עם מפלגת התנועה. בהמשך אותו יום אישרה ועדת הכנסת את הפילוג, תוך כדי ציון שסיעת העבודה מונה 18 מנדטים וסיעת התנועה 6 מנדטים; הפיצול בוצע בהתאם להסכם המקורי בין המפלגות, והמנדט של עמיר פרץ נשאר בסיעת התנועה.
תקליטנות
בנקו וייחו דל כרמן
בנקו וייחו דל כרמן (בספרדית: Benque Viejo del Carmen, או בקיצור בנקו) היא עיר במחוז קאיו שבבליז.
בנקו נוסדה במאה ה-19, בעיקר על ידי מהגרים מגואטמלה. בשנים הראשונות של המאה ה-21 התחולל בעיר גידול מהיר באוכלוסייתה. זוהי העיר הגדולה המערבית ביותר בבליז. היא ממוקמת ליד הגבול עם גואטמלה, במרחק של 130 ק"מ ממערב לבליז סיטי ובמרחק של 13 ק"מ ממזרח לבירת המחוז, סן איגנסיו. שוליה הצפוניים של העיר שוכנים על גדות נהר מופן המהווה את הגבול עם גואטמלה. רוב תושבי העיר הם מסטיסים או מצאצאי המאיה.
פונטה גורדה
פונטה גורדה (בספרדית: Punta Gorda, בפי המקומיים: P.G) היא בירת מחוז טולדו שבדרום בליז. פונטה גורדה היא העיר הגדולה הדרומית ביותר בבליז. למרות ששם העיר הוא בשפה הספרדית, שפות הדיבור של תושביה הן בעיקר אנגלית וקריאולית ומוצאם בעיקר מעם ה, הודים, קריאולים וצאצאי המאיה.
פונטה גורדה היא נמל ים ודיג על חוף הים הקריבי. עד אשר התיישבו בה ב-1823 מהגרים מעם הגריפונה שהגיעו מהונדורס, היא הייתה כפר דייגים קטן. העיר מהווה צומת דרכים ראשי של המחוז.
טולדו (פירושונים)
אנאטול שטרן
אנטול שטרן
חנה ריבקין בריק
אנה ריבקין בריק
זיאד טריפי
הפיגוע ברחוב בן-יהודה (2001)
הפיגוע ברחוב בן-יהודה בירושלים התרחש במוצאי שבת, 1 בדצמבר 2001, במהלך האינתיפאדה השנייה. במתקפה מתואמת פוצצו שני מחבלים מתאבדים את מטעני החבלה שלהם ברחוב כמעט בו זמנית, וזמן קצר לאחר מכן התפוצצה מכונית תופת ברחוב סמוך. בפיגוע נרצחו 11 בני אדם.
הפיגוע.
בשעה 23:45 נצמד מחבל מתאבד אל קבוצת נערים בצומת הרחובות בן-יהודה ולונץ במדרחוב בן-יהודה בירושלים, שהיה הומה אדם באותה שעה, והפעיל את מטען הנפץ שלו. מספר שניות לאחר מכן ובמרחק של כ-40 מטר משם, ליד כיכר ציון, פוצץ מחבל מתאבד שני את חומר הנפץ שנשא. מחבלים אלו גרמו למרבית הנפגעים באותו לילה. לדברי ניצב מיקי לוי, מפקד משטרת מחוז ירושלים דאז, היו המטענים שנשאו רבי עוצמה והכילו גם ברגים ומסמרים כדי להגדיל את פגיעתם.
כוחות ביטחון והצלה זרמו לזירת הפיגוע והחלו לטפל בנפגעים ולפזר את הסקרנים הרבים שנקהלו בה. כעשרים דקות לאחר הפיצוץ הראשון התפוצצה ועלתה באש מכונית תופת שהוחנתה ברחוב הרב קוק הסמוך לכיכר ציון ולמדרחוב. מכונית התופת הוצבה כדי לפגוע באנשי כוחות החירום שיוזעקו אל זירת הפיגועים הראשונים. לאחר מכן, מחשש למכוניות תופת נוספות, פרצו השוטרים לעשרות מכוניות שחנו במרכז ירושלים, אך לא מצאו דבר.
הפיצוצים גרמו גם לשבירת חלונות של עשרות חנויות ומשרדים במדרחוב ודליקה פרצה באחת החנויות.