מופידה טלאטלי (בערבית תוניסאית: مفيدة التلاتلي; 4 באוגוסט 1947 – 7 בפברואר 2021) הייתה עורכת קולנוע, תסריטאית קולנוע, במאית קולנוע ופוליטיקאית תוניסאית. היא מפורסמת בזכות בימוי, כתיבת ועריכת סרטה "שתיקות הארמון" משנת 1994, אשר זכה במספר פרסים בינלאומיים, ביניהם פרס מצלמת הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן.
ביוגרפיה.
טלאטלי נולדה בסידי בו-סעיד, כפר אמנים במטרופולין תוניס, עיר הבירה של תוניסיה, בשנת 1947. היא גילתה את עולם הקולנוע בזכות המורה שלה לפילוסופיה, ובזכות הגילוי היא עברה בשנת 1965 לפריז, שם למדה עריכה ותסריטאות במכון ללימודי סרטים מתקדמים. בשנת 1972 היא חזרה לתוניסיה והחלה לערוך סרטים, כאשר ביניהם נמצאים הסרטים "Sama" משנת 1988 שבוים על ידי נג'יה בן מברוק ו-"Halfaouine Child of the Terraces" משנת 1990 שבוים על ידי פריד בוגדיר.
בשנת 1994 הוקרן סרט הבכורה שלה, "שתיקות הארמון", אותו ביימה, כתבה וערכה, בהשראת החוויות המאתגרות שעברה אמה כערביה. הסרט זכה לביקורות משובחות ובמספר פרסים, ביניהם פרס מצלמת הזהב מפסטיבל הקולנוע בקאן, תנית הזהב מפסטיבל הסרטים קרתגו וגביע סאת'רלנד ממכון הסרטים הבריטי. בהמשך, בספטמבר 2012, נחשב על ידי במאי ומבקר הקולנוע מארק קאזינס כאחד הסרטים הטובים ביותר מאפריקה.
בשנת 2000 הוקרן סרטה השני, "עונת הגברים", בפסטיבל הקולנוע בקאן. שנה לאחר מכן, בשנת 2001, היא ישבה כשופטת בפסטיבל הקולנוע בקאן, כאשר היא הבמאית השנייה ממגרב שהייתה במעמד זה, לאחר בוגדיר שהיה שם עשור לפני. באותה שנה היא גם הייתה יושבת הראש בתחרות פסטיבל הקולנוע הים תיכוני במונפלייה. בשנת 2004 הוקרן לראשונה סרטה השלישי והאחרון, "Nadia et Sarra", אשר כיכבה בו היאם עבאס בתפקיד הראשי לצד דורה זרוק.
בשנת 2011 מונתה להיות שרת התרבות של תוניסיה על ידי הקבינט השני של מוחמד גנוצ'י, לאחר המהפכה בתוניסיה והדחתו של נשיא תוניסיה זין אל-עאבדין בן עלי. היא הייתה בתפקיד זה עשרה ימים ולאחר מכן הוחלפה על ידי עז א-דין באש שאוש.
ב-7 בפברואר 2021, בגיל 73, טלאטלי נפטרה ממחלת נגיף הקורונה, כאשר היא הותירה אחריה בעל, שני ילדים וחמישה נכדים.
אלמורק דוידיאן
אלמורק מרשה
עלמוורק מרשה
עלם-וורק דוידיאן
סשקה פוליטרוק
תחנת הרכבת ירושלים יצחק נבון
פרוטוגאיה
פרוטוגאיה (Protogaea) הוא חיבורו המרכזי של גוטפריד לייבניץ על גאולוגיה והיסטוריה של הטבע. לייבניץ ראה בו מעיין הקדמה לחיבור עתידי שתכנן לכתוב על ההיסטוריה של בית הנובר, ועל כן לא פרסמו במלואו בימי חייו. בעוד שלייבניץ חיבר אותו בשנים 1693 - 1691, הוא פורסם במלואו רק כמעט כשישים שנה מאוחר יותר, ב-1749. עבודה זאת מילאה תפקיד חשוב בהתפתחות מדעי כדור הארץ במאה ה-18, הן בזכות הטיעונים המדעיים שלה (שלעיתים קרובות היו ספקולטיביים באופיים), והן בזכות המתודולוגיה שהציגה - לייבניץ קיבץ בה ממצאים רבים על התהליכים שעיצבו את כדור הארץ. משום שהתייחס למאובנים כאל "מסמכים היסטוריים של הטבע" - מהם ניתן ללמוד רבות על מאורעות העבר, היה לעבודה זאת תפקיד חשוב גם במיסוד מדע הפלאונטולוגיה.
תוכני הספר.
בחיבור שטח לייבניץ את השקפותיו על ההיסטוריה של כדור הארץ החל מראשית הופעתו, רגע שהוא כינה "consistentior status". לייבניץ טען שבראשיתו היה כדור הארץ גוף מותך וכוכב בוהק לכל דבר (במובן שהוא מייצר את אורו בעצמו). חומו של הגוף המותך הזה פחת בחלוף הזמן, ועם התקררותו התמצקו בהדרגה השכבות החיצוניות של הכוכב. "חומרים מזוגגים" - סלעים וחולות נוצרו בשלהי שלב ההיתוך הראשוני הזה, ומהם נבנתה קליפת כדור הארץ. תוך דבקות בסדר כרונולוגי הגיוני של ציר הזמן הגאולוגי, לייבניץ קיבץ לאחר מכן תצפיות והשערות רבות על היווצרות כדור הארץ ותוואי הקרקע, ושזרם לכדי טיעונים ספקולטיביים על מקורותיהם של הרים, הרי געש ומעיינות. הוא הרהר על היווצרותם של סלעים ומלחים ועל הקטלוג של מינרלים. הוא זיהה נכונה את המאובנים שנמצאו באזורים שונים בעולם כשאריות אורגניות של יצורים חיים. לייבניץ תרם בו גם תרומה מוקדמת חשובה לתחום הפטרולוגיה (תת-תחום של גאולוגיה העוסק בחקר הסלעים) כשעשה את האבחנה היסודית בין סלעי יסוד (igneous rock), סלעים מותמרים (metamorphic rocks), וסלעי משקע (Sedimentary rock).
מבחינה מתודולוגית, שיטות קבלת המסקנות והטיעונים של לייבניץ נשענים במידה רבה על ניסיונו הרב במכרות הרי הארץ. בין היתר מתאר לייבניץ באחת מפסקאות הספר את שיטת הסטרטיגרפיה.
משלוח דיפלומטי
שני אבנשטיין סיגלוב
שני אבנשטיין סיגלוב (נולדה ב-8 בספטמבר 1977) היא אשת חינוך, מרצה וחוקרת באוניברסיטת תל אביב, פעילת תוכן חופשי, ויזמת חברתית ישראלית. היא מפתחת קורסים אקדמיים בענייני ויקיפדיה: היא פיתחה את הקורס "ויקי-רפואה", שהוא הקורס האקדמי הראשון בעולם לכתיבה בוויקיפדיה, ואת הקורס "מווב 2.0 לווב 3.0, מוויקיפדיה לוויקידאטה", שהוא הקורס הראשון בעולם העוסק באופן מובהק בוויקינתונים כפלטפורמה חינוכית וזכה בפרס Data Literacy. היא עורכת ראשית יחד עם העורך המייסד אסף ברטוב ב"פרויקט בן-יהודה" ויושבת ראש הוועד המנהל של "עמותה למיחשוב ספרות עברית", המייצגת את הפרויקט ותומכת בו. ב־2019 הפכה לישראלית הראשונה שמכהנת בחבר הנאמנים של קרן ויקימדיה העולמית והחל מיוני 2021 היא מכהנת כסגנית יושבת ראש חבר הנאמנים של הקרן.
ראשית חיים והשכלה.
נולדה בשנת 1977 בחיפה כבת בכורה ליעקב ואילנה אבנשטיין, ילידי ישראל. גדלה בקריית ביאליק. לה אחות ואח. בוגרת בתיכון אורט קריית ביאליק. כנערה זכתה במקום ראשון בחידון ארצי בנושא "ירושלים בראי ההיסטוריה". שירתה בצה"ל ביחידה של אגף המודיעין.
היא בעלת תואר ראשון בספרות אנגלית ותרבות צרפת (בהצטיינות) מאוניברסיטת תל אביב (2004). סיימה תואר שני בחינוך במסלול התמחות בטכנולוגיה ולמידה (בהצטיינות יתרה) בבית הספר לחינוך, אוניברסיטת תל אביב, בהנחייתו של פרופסור רפי נחמיאס (2006). נושא התזה שלה: "היתרונות והאתגרים בבניית קורס אקדמי בוויקיפדיה ויישומו בהשכלה הגבוהה".
החל משנת 2017 היא דוקטורנטית בבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב, בהנחייתו של נחמיאס. מחקר הדוקטורט שלה עוסק ברשתות סמנטיות כפלטפורמת למידה, ובאופן ספציפי במקרה הבוחן של ויקינתונים. בשנת 2019 זכתה במלגת קרן עזריאלי לדוקטורט, והצטרפה לתוכנית "עמיתי עזריאלי" למחקר.
פעילות אקדמית.
אבנשטיין סיגלוב מרצה בישראל ומחוצה לה, ומייעצת לארגונים על שיתופי פעולה עם תנועת ויקימדיה, חדשנות בהוראה ובלמידה, ושימוש בוויקיפדיה ובמיזמי ויקימדיה ככלי פדגוגי חינוכי החל מ-2015 חוקרת מפגש בין טכנולוגיה, למידה, חדשנות ומידע חופשי ופתוח.
בין השנים 2011 ל-2021 עבדה כאחראית חדשנות בטכנולוגיה ולמידה (EdTech Innovation Strategist) במשרד לפיתוח תוכנית לימודים, התוכנית האמריקאית ללימודי רפואה, הפקולטה לרפואה, אוניברסיטת תל אביב. בשנת 2013 פיתחה מודל פדגוגי לשילוב ויקיפדיה באקדמיה בצורת קורס בחירה אקדמי. מתוכו נולד הקורס "ויקי-רפואה", במסגרת לימודי הבחירה בתוכנית הישראלית ללימודי רפואה בישראל, אוניברסיטת תל אביב, אשר הפך לקורס האקדמי הראשון בעולם לכתיבה בוויקיפדיה ומיזמי האחות שלה. נכון לאפריל 2021, נכתבו בקורס לאורך שמונה שנות פעילותו כ־400 ערכים בתחום הרפואה בוויקיפדיה העברית.
בשנת 2015 פיתחה באוניברסיטה קורס שני, "ויקיפדיה: מיומנויות של יצירת וצריכת ידע", במסגרת תוכנית לימודי הבחירה הכלל-אוניברסיטאית "כלים שלובים", המבוסס על אותו מודל פדגוגי, תוך התאמתו לכלל הדיסציפלינות הנלמדות בקמפוס. בשני הקורסים לפחות מחצית מהערכים שנכתבו קשורים בנשים, מתוך ניסיון לצמצום הפער המגדרי בוויקיפדיה.
ב־2018 נפתח ב"כלים שלובים" קורס שלישי בשם "מווב 2.0 לווב 3.0, מוויקיפדיה לוויקידאטה". הקורס, הנסמך גם הוא על אותו מודל פדגוגי, הוא הקורס הראשון בעולם העוסק באופן מובהק בוויקינתונים כפלטפורמה חינוכית . במהלך כנס ויקינתונים 2021 זכה הקורס בפרס Data Litetacy על ידי הקהילה העולמית.
מודל הקורס האקדמי שיצרה הותאם למוסדות נוספים בישראל ומחוצה לה, לרבות בית הספר לרפואה בירוואן, ארמניה. נוסף על בחינת מודל הקורס האקדמי, אבנשטיין סיגלוב ליוותה וסייעה למרצים במרבית ממוסדות הלימוד בישראל לשלב את ויקיפדיה לתוך תוכנית הלימודים החינוכי והאקדמי כחלק מ"הערכה חלופית" - הרחבת או כתיבת ערכים בוויקיפדיה ומיזמי האחות שלה תמורת קרדיט אקדמי, במקום שיטות הערכה מסורתיות כגון בחינה או עבודה, מודל אשר מכונה לעיתים "".
במסגרת פעילותה בבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב, מכהנת אבנשטיין סיגלוב גם כ"אחראית משאבי למידה פתוחים וטכנולוגיות מתפתחות", בקתדרת אונסק"ו לטכנולוגיה, אינטרנציונליזציה וחינוך. במסגרת זו הוזמנה להשתתף בשנת 2018 ב-Open Education Leadership Summit, והציגה, בין היתר, בכנס של אונסק"ו, על בינה מלאכותית, ויקינתונים וחינוך.
החל ממרץ 2021, היא חברת ועדת הביקורת של ארגון הסגל הזוטר של אוניברסיטת תל אביב.
פעילות תוכן חופשי ויזמות חברתית.
פרויקט בן-יהודה והעמותה למיחשוב ספרות עברית.