מיריחו עולים צפונה דרך נהר הירדן. הירדן הוא "היותר גדול ונכבד בארץ ישראל". יש בו דגים רבים, בייחוד סמוך לים כנרת. הירדן הוא קדוש לנוצרים והם יבואו לטבול בו.
מירושלם לערי הגליל.
אל הגליל אפשר לנסוע בשתי דרכים:
לנוסע יחיד מוצע לצאת מירושלים, ביום חמישי, בשיירה היוצאת כל שבועיים עד לטבריה. בשבת יהיה בשכם ויבקר את השומרונים. בדרך אין בתי מלון ויש לקחת צידה לדרך.
יוצאים מירושלים בערב מאוחר (או בבוקר מוקדם), אחרי שלוש שעות עוצרים ללינה באל בירה. עוברים את "ואדי חרמיה", והוא מוסיף תרגום : עמק השודדים ומתאר :"מראה במקום יתן צדק לשם הזה". עוברים את שילה העתיקה, ה"המהוללה והנודעה בדברי ימי עמנו הראשונים. אצלה מעין מים יפה". מגיעים לעוורתא, בה קברי אלעזר הכהן ופנחס בנו. ולנים בשכם. קבר יוסף הוא מחוץ לעיר. המבנה עליו נבנה על ידי קונסול בריטניה בשנת 1865. לונץ קובע: "גם הקבר הזה הוא אחד מהקברים שאין כל ספק באמתתם". עולים להר גריזים והר עיבל וממשיכים צפונה לג'נין. ממשיכים ליזרעאל ב"דרך רעה", מגידו, הר תבור, טבריה והיעד צפת.
בטבריה 4,500 נפש, מהם 2,900 יהודים. לעדת הספרדים, בעלת 1,460 נפש - שמונה בתי כנסת. אין בית ספר ואין תלמוד תורה בעיר. גם בית חולים אין. חם מאוד בעיר וקשה לחיות בה. בחמי טבריה בריכה אחת ובה יתרחצו כל האנשים. "המונים מתושבי הארץ נוהרים לרחוץ בהם ולמצוא מרפא למחלתם".
מטבריה לצפת שש שעות. יש בה שלושה יהודים "סוכני מדינות": אוסטריה, פרס וצרפת. מספר תושבי העיר 19,190 נפש מהם 6,120 יהודים. הברון רוטשילד בנה בעיר בית ספר. בית כנסת גדול ויפה הוא של מהר"י אבואב. האשכזים כולם מעדת החסידים. רק בית כנסת אחד להם "בית הכנסת האר"י. מצב העיר "הוּרַם והוטב בשנים האחרונות".
בגליל ארבע מושבות ראש פינה (ג'יוני), יסוד המעלה, משמר הירדן ועומדת להבנות מחניים.
מצפת לחיפה 12 שעות רכיבה עד עכו על פרדה או סוס. אפשר לעצור במירון אצל קבר רבי שמעון בר יוחאי. אם מגיעים בל"ג בעומר מתקיימת כאן "הלולא והדלקה". גם בחודש אלול נוהגים להגיע לקבר. בעכו יש בית אכסניה של ר' יצחק שו"ב. מספר היהודים בה 200 מתוך 10,000 הנפש. את נחל הקישון עוברים ב"אוניה קטנה" תמורת 3 גרוש ומגיעים לחיפה.
מחיפה ליפו.
בחיפה "קאים-מקאם" וחמישה צירי מדינות. הוא מדגיש את קיומם בכל עיר. שכן במשטר הקיים בארץ ישראל רק הם יכולים לסייע לנוסע אם ייתקל בבעיה. "סחרה גדול. אוניות קיטור יעמדו בחופה - רחוק בים כי החוף לא טוב". עדת הספרדים היא העתיקה בעיר. בעיר נראה קברו של "ר' אבדימי (דמן חיפה) ובשיפולי ההר מערת אליהו. בכוחה לרפא חולי השגעון ונכפה. הוא מתפעל מאוד מהר הכרמל.
בחיפה עולים על "עגלת איכרים" עד זכרון יעקב. בזיכרון 80 משפחות ושלוש מושבות בנות : טנטור (בתכנון), 17 משפחות באם אלג'מאל ו13 בושווי. רב המושבה הוא הרב המופלג אסאועצקיץ. מנהל המושבה הוא ש. בן שימול. יש בה גם רופא, ד"ר קליין. עוברים את נחל התנינים ואת נהר אלחודירא - שם החלו להקים מושבה. מגיעים למושבה פתח תקווה. בה 94 משפחות ו-446 נפש. מפה נוסעים ליפו דרך המושבה יהוד, אליה באו תושבי פתח תקווה כאשר מצאו כי שפלת פתח תקווה "מזיקה לבריאות"
תם המדריך.
ועתה 22 עמודי פרסומות לבתי מלון, בתי ספר וחסד, בתי מלאכה וחרשת בארץ ישראל.
יוטה (פירושונים)
וריד נבוב עליון ותחתון
ריצ'ארד הקלויט
ריצ'ארד הקלוט
וריד נבוב תחתון
גביע העולם בכדורסל
גביע העולם בכדורסל (ידוע גם בכינוי מונדובאסקט; נקרא אליפות העולם בכדורסל בין השנים 1950 ו-2012) הוא תחרות כדורסל בינלאומית מטעם פיב"א, המיועדת לנבחרות כדורסל גברים מכל העולם. האליפות נערכת כל ארבע שנים, ובאותה השנה נערכת גם אליפות העולם בכדורסל לנשים. במתכונתו הנוכחית משתתפות בטורניר 32 נבחרות.
היסטוריה.
אליפות העולם נוסדה ומאורגנת על ידי פיב"א, ונערכה לראשונה בארגנטינה בשנת 1950. מאז 1970 האליפות נערכה בקביעות בשנה השנייה שלאחר האולימפיאדה. מספר המשתתפות נע בין 10 ל-14 עד 1982. באליפות שנערכה ב-1986 השתתפו 24 נבחרות. מ-1990 עד 2002 השתתפו באליפות 16 נבחרות. ב-2006 הורחבה שוב האליפות ל-24 נבחרות, וב-2019 הטורניר הורחב ל-32 נבחרות.
בשנים הראשונות שלטו באליפות נבחרות מיבשת אמריקה, כאשר נבחרות ארגנטינה, ארצות הברית וברזיל (פעמיים) זוכות בארבעת הטורנירים הראשונים.
מ-1967 ועד 2002 חלקו ביניהן את מרבית התארים נבחרות ברית המועצות (שלוש פעמים) ויוגוסלביה (חמש פעמים), כאשר גם ארצות הברית זכתה פעמיים נוספות בתואר. האלופה המכהנת היא ספרד שזכתה באליפות שהתקיימה בסין 2019.
החל משנת 1990 משתתפים באליפות שחקני NBA.
ב-26 בינואר 2012 הודיעה פיב"א רשמית על שינוי שמה של התחרות לגביע העולם בכדורסל. התחרות נערכה לראשונה תחת שמה החדש ב-2014 בספרד. הטורניר שאחריו נערך בשנת 2019 בסין, ומספר הנבחרות המשתתפות גדל לראשונה ל-32.
ישראל באליפות העולם בכדורסל.
ישראל השתתפה פעמיים באליפות העולם. ב-1954 זכתה ישראל להשתתף באליפות עקב המקום החמישי שהשיגה באליפות אירופה ב-1953. את האליפות הזו סיימה ישראל במקום השמיני. ב-1986 השתתפה ישראל באליפות כשהדיחה בטורניר המוקדם את סגנית אלופת אירופה, צ'כוסלובקיה, בזכות סל ניצחון דרמטי של מיקי ברקוביץ'. באליפות עצמה זכתה ישראל במקום השביעי.
טבלת מדליות.
16 נבחרות זכו עד היום במדליה באליפות העולם. פיב"א מכירה בהישגים של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ושל ברית המועצות, בנפרד מההישגים של יוגוסלביה/סרביה ומונטנגרו/סרביה ושל רוסיה, בהתאמה. סרביה היא ממשיכת דרכה של סרביה ומונטנגרו, שזכתה בשתי מדליות.
אסתי ג. חיים
אסתר ג. חיים (נולדה ב-14 בנובמבר 1963) היא סופרת ישראלית. כלת פרס "ברנר" לספרות לשנת 2014 ספריה עוררו דיון בנושאים שונים כזהות ישראלית, זהות נשית וזהותם המורכבת של בני הדור השני לניצולי שואה.
ביוגרפיה.
נולדה ביפו כאסתר גולדשטיין (ומכאן האות ג' בשמה). גדלה בחיפה של שנות השבעים. למדה מחול וסיימה לימודי תיאטרון באוניברסיטת תל אביב. שיחקה בתיאטראות שונים, בין היתר התיאטרון הקאמרי, בהצגותיו של חנוך לוין.
חיים פרסמה סיפורים קצרים ומאמרים בכתבי עת שונים, וסיפורים פרי עטה התפרסמו באנתולוגיות ספרותיות שונות בארץ ובעולם. ספרה הראשון, "רקדנית שחורה בלהקת יחיד" (1997) זכה לשבחים כמחדש בכתיבתם של בני הדור השני לניצולי השואה. גם ספריה הבאים זכו לביקורות משבחות, בהם גם ספרה "אנשי פינות" (2013), המתורגם לשפות אחדות. כתיבתה עוסקת בנושאים כגון הדור השני לשואה, משפחה, אמהות ועוד. ספריה נלמדים במספר אוניברסיטאות בארץ במסגרת לימודי מגדר, ספרות וקורסים העוסקים בדור השני לשואה, ובאוניברסיטאות שונות בעולם.
חיים מרצה לכתיבה יוצרת והבעה בחוגים לקולנוע, עיצוב ואומנות במכללת סמינר הקיבוצים. בנוסף היא מנחה סדנאות כתיבה ב"קתדרה" וב"בית אריאלה" ושימשה "סופרת אורחת" במחלקה לכתיבה לתואר שני, בחוג לספרות, אוניברסיטת באר שבע.
חיים נשואה ואם לשניים.
מוחמד ותד
מוחמד איברהים ותד (בערבית: محمد وتد; תעתיק מדויק: מחמד ותד; 1 ביוני 1937 - 24 בספטמבר 1994) כיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגות מפ"ם וחד"ש. קודם לכן שימש עורך עיתון "על המשמר" בשפה הערבית.
ביוגרפיה.
ותד נולד בשנת 1937 בג'ת ולמד בבית ספר מקומי. לאחר תקופה קצרה בתנועת הנוער בנק"י הצטרף לתנועה הערבית המקבילה לתנועת "השומר הצעיר", במסגרתה נבחר להנהגת התנועה. את לימודיו התיכוניים סיים בבאקה אל-גרבייה ומאוחר יותר למד בחוג ללימודי אסיה ואפריקה באוניברסיטת תל אביב.
בהמשך לפעילות בתנועת הנוער, ותד היה פעיל בשורות מפ"ם במגזר הערבי. תקופה ארוכה שימש עורך עיתון התנועה בערבית, "אל מרצאד" (המקביל לעיתון "על המשמר") וחבר הוועדה המדינית של מפ"ם. כן התמנה לחבר הנהלת המרכז ללימודים ערביים ופעל במועצות ציבוריות שונות הנוגעות למגזר הערבי. לפרנסתו עסק בכתיבה ובעריכה. ב-1970 הוצג מחזהו "דו קיום" בתיאטרון העירוני חיפה בבימויה של נולה צ'לטון.
בבחירות למועצות בשנת ב-1978 התמודד על ראשות מועצת ג'ת, אך הפסיד בסיבוב השני.
בשנים 1981–1988 כיהן כחבר הכנסת בכנסת ה-10 וה-11. לשתי כנסות אלו נבחר מטעם מפ"ם במסגרת המערך. בכנסת ה-11 פרש ותד עם חברי מפ"ם לסיעה נפרדת ובשנת 1988. טרם הבחירות, פרש ממנה והצטרף למפלגת חד"ש, עקב חילוקי דעות עם אלעזר גרנות, שדחה את תוכנית השלום שהציג דובר אש"ף בסאם אבו שריף ("מסמך אבו שריף"). לאורך שבע שנות כהונתו היה חבר ועדת החינוך והתרבות וועדת הפנים ואיכות הסביבה.
לאחר סיום כהונתו בכנסת ניהל וערך את העיתון "כל אל-ערב" בנצרת ובשנותיו האחרונות ניהל משרד יחסי ציבור.
ותד נהרג בשנת 1994 בתאונת דרכים. היה נשוי ואב לשבעה.
אחמד שאה קאג'אר
אחמד שאה קאג'אר (בפרסית: احمد شاه قاجار; 21 בינואר 1898–21 בפברואר 1930) היה שאה איראן בין השנים 1909–1925. אביו, מוחמד עלי שאה קאג'אר, הודח מתפקידו כשאה לאור התנגדותו להגבלות החוקתיות על הממלכה ואחמד שאה מונה תחתיו בגיל 11 בלבד.
ביוגרפיה.
בתקופת מלכותו נאלץ אחמד שאה קאג'אר להתמודד עם אנרכיה פנימית והתערבות זרה בקנה מידה רחב, בעיקר של האימפריה הבריטית והאימפריה הרוסית. בתקופת מלחמת העולם הראשונה נכנסו כוחות צבאיים עות'מאנים ורוסים לחלקה הצפוני של איראן ועשו בשטח זה כבשלהם.
אחמד שאה נדחק מהשלטון בשנת 1921 בעקבות התקפה של רזא פהלווי ובשנת 1923 עזב את איראן יחד עם משפחתו. הוא הודח רשמית בשנת 1925 עם הכתרתו של רזא ח'אן פהלווי לשאה החדש.
הוא נפטר בשנת 1930 בצרפת.
בנימין טמקין