אראמיס זומם להחליף את לואי עם פיליפ כדי שישמש כשליט בובה לו עצמו ולפוקה, ומגייס את פורתוס כדי לסייע, אף על פי שפורתוס אינו מודע למטרה האמיתית מאחורי המזימה. לשאיפות של אראמיס אין גבולות והוא לא מתכוון להסתפק בפחות מתפקיד האפיפיור הבא. אראמיס הוגה ומוציא לפועל תוכנית משוכללת שבחלקה הראשון, פיליפ מתחלף עם אסיר שנועד להשתחרר מהבסטיליה ובורח מהכלא. בינתיים, פוקה עורך מסיבה מפוארת למלך לואי ה-14 בווקס. קולבר ממשיך להסית את המלך נגד פוקה. בעוד המלך עדיין מבקר עם פוקה בווקס, אראמיס מבצע את המחצית השנייה של תוכניתו, חוטף את המלך לואי בסיוע פורתוס וכולא אותו בבסטיליה במקום פיליפ. לאחר מכן, פיליפ מתחזה למלך במקום אחיו התאום.
אראמיס מיידע את פוקה על מעשיו, אבל פוקה לא רוצה שום חלק בבגידה כזו וממהר לבסטיליה, מציל את לואי, ומחזיר אותו כדי להתעמת עם פיליפ. מכשהבין כי מזימתו נכשלה, אראמיס בורח לבל איל, כדי להימלט מחמת זעמו של המלך, ולוקח את פורתוס איתו. לואי חוזר לכס המלוכה בעזרת ד'ארטאניאן ובכך מסתיים שלטונו הקצר של פיליפ. לואיס מגרש את פיליפ, מצווה עליו לכסות את פניו במסכת ברזל ומזהירו כי אם יסירה הוא ידאג שיהרגו אותו. אתוס וראול נפגשים עם אראמיס ופורתוס, ומבקשים מהם לספק להם סוסים לצורך בריחתם לבל איל. הם נפגשים גם עם דוכס בקינגהאם ה-2 בדרכו לאלג'יר לפעולה של מרס 1665 נגד שודדי ים ברברים. ראול, המדוכא עקב פרשת האהבים של המלך עם לואיז, מתנדב להצטרף לדוכס במסעו. עם יציאתו של ראול למלחמה בצפון אפריקה, ואתוס הוא פרש. הדוכס עומד לנצח בקרב, כשהוא מטביע 46 ספינות אלג'יראיות.
על אף שפוקה הציל את המלך, לואי מצווה על ד'ארטאניאן לעצור את פוקה. אחרי מרדף אפי, ד'ארטאניאן מצליח במשימתו. לאחר מכן, מורה המלך לד'ארטאניאן לעצור גם את פורתוס ואראמיס. ד'ארטאניאן מעמיד פנים שהוא מבצע את ההוראה אך בפועל נותן זמן חבריו להימלט בחשאי. עם זאת, קולבר מבחין באהדת ד'ארטאניאן לחבריו ומצליח לערער את רוחו. ד'ארטאניאן מתפטר כשהוא מבין שהאסירים המבוקשים יוצאו להורג באופן מיידי ברגע שיעצרו. במהלך ניסיון בריחה מבל איל, פורתוס נהרג, ואילו אראמיס בורח לים, תוך הבעת חרטה על מעשיו בפעם הראשונה בחייו. בינתיים, אתוס חוזר לאחוזותיו אך יורד מנכסיו. כאשר הוא שומע שראול מת בפעולה בלה גולט, אתוס נכנע ליגון ומת. בינתיים, ד'ארטאניאן נעצר אך משוחרר על ידי המלך לואי ומוחזר לתפקידו. הוא מקבל את הידיעות על מותו של פורתוס ובריחתו של אראמיס. הודות לכוחם הפוליטי של הישועים, שאראמיס מכהן כראש המסדר שלהם, האחרון מגיע לספרד והופך לשגרירה לצרפת. בסופו של דבר, חיבתו של המלך עוברת מלואיז דה לוואלייר לחברתה לשעבר, מאדאם דה מונטספאן. כוחו ומעמדו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת גדל והוא יוצא למערכה צבאית נגד רפובליקת הפרובינציות המאוחדות, עם ד'ארטאניאן כמפקד המתקפה. ד'ארטאניאן נהרג בקרב רגעים ספורים בלבד לאחר שהוא מקבל את הידיעה שהוא עומד לקבל תואר מרשל צרפת. מילותיו האחרונות היו: " ! Athos, Porthos, au revoir ! Aramis, adieu forever " - " אתוס, פורתוס להתראות בקרוב! אראמיס, שלום לנצח ".
ניתוח ספרותי.
חוקר הספרות מהאקדמיה הצרפתית ז'אן איב טאדי טען כי תחילת שלטונו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת וחייו האישיים הם הנושא האמיתי של הרומן.
האליפסה
האליפסה (באנגלית: The Ellipse) היא פארק הממוקם דרומית לבית הלבן, מגורי נשיא ארצות הברית, בוושינגטון, בירת ארצות הברית. שטח הפארק 210,000 מ"ר ושמו הרשמי הוא "פארק הנשיא - דרום" (President's Park South). הפארק מהווה חלק מפארק הנשיא.
היסטוריה.
בשנת 1791 תוכנן הפארק כחלק מתוכניתו של פייר שארל ל'אנפן לאזור הבית הלבן. אזור הפארק כונה בשם "המגרש הלבן" ("the White Lot") בשל הגדר הלבנה שהקיפה אותו.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית שטחי הפארק, והשטחים סביב אנדרטת וושינגטון שניצבה אז בלתי גמורה מדרום לו, שימשו כאורוות לסוסים וחמורים, וכן כאזורי אוהלים לצבא מדינות האיחוד.
בשנת 1860 שימש שטח הפארק כמגרש עבור קבוצת הבייסבול של וושינגטון.
בשנת 1867 החלה בניית הפארק, והוא עוצב בשנת 1879 וננטעו בו העצים המצויים סביבו כיום.
בשנת 1890 התיר קונגרס ארצות הברית לקיים בפארק אירועים שונים, ובהם אירועים דתיים.
בערב חג המולד בשנת 1923 הדליק נשיא ארצות הברית קלווין קולידג' את "עץ חג המולד הלאומי של ארצות הברית" והחל מסורת של הדלקת העץ הלאומי. בין השנים 1924 ו-1953 הודלק עץ חג המולד באתרים שונים ברחבי העיר וושינגטון, ובהם מספר פעמים על מדשאות הבית הלבן.
ב-10 באוגוסט 1933 הועבר הפארק לשירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.
בשנת 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, התיר שירות הפארקים הקמת מגורי חיילים בשטחי הפארק בשל מצב החירום. משכנות חיילים אלה, שכונו "קסרקטין הבית הלבן" ("White House Barracks") נהרסו בשנת 1954.
במאי 1994 נפתח בפארק מרכז מבקרים (The Ellipse Visitor Pavilion) המשמש לחלוקת כרטיסים לאירועים, כגון משחק גלגול הביצים של חג הפסחא, וכן סיורים בגני הבית הלבן. מרכז המבקרים כולל מרכז מידע למבקרים, שירותים, ומתקני עזרה ראשונה.
אנדרטאות המצויות בפארק.
בפארק מספר אנדרטאות, ובהן אנדרטת הצופים של ארצות הברית וכן מתקיים בו אירועים שונים, ובהם הדלקת עץ חג המולד הלאומי, והדלקת החנוכייה הלאומית של ארצות הברית. בפארק נערכים טקסי הסיום של בוגרי אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ואירוע גלגול ביצי הפסחא של הבית הלבן.
מחכים לגופמן
מחכים לגופמן (אנגלית: Waiting for Guffman) הוא סרט קומדיה מוקומנטרי שנכתב ובוים על ידי כריסטופר גסט ויצא לאקרנים בשנת 1997. בנוסף לגסט, צוות השחקנים כולל גם את קתרין אוהרה, יוג'ין לוי, פרד ווילארד ופארקר פוסי.
שם הסרט הוא אזכור למחזה מאת סמואל בקט, "מחכים לגודו". כמו בסרטים מוקונטריים אחרים בכיכובו של גסט, כגון ספיינל טאפ, רוב הדיאלוג מאולתר. בגלל שעלילת הסרט היא על הפקת מחזמר, הוא כולל גם כמה וכמה קטעים מוזיקליים מקוריים.
עלילה.
בעיירה הקטנה והבדיונית בליין שבמדינת מיזורי, קומץ של תושבים הזויים נמצאים בתהליכי הפקה של מחזמר בתיאטרון הקהילתי בהנהגתו של הבמאי המוחצן, קורקי סיינט קלייר (כריסטופר גסט). המחזמר, אשר מתאר את ההיסטוריה של העיירה, נקרא "אדום, לבן ובליין" (Red, White and Blaine), אמור לעלות כחלק מחגיגות 150 שנות קיומה של העיירה.
המלוהקים הראשיים במחזמר הם רון ושילה אלברטסון (קתרין אוהרה ופרד ווילארד), זוג סוכני נסיעות ושחקנים חובבניים; ליבי מיי בראון (פארקר פוסי), עובדת בסניף מקומי של מסעדת דיירי קווין; קליפורד וולי (לואיס ארקט), תושב ותיק של העיירה בליין, ומפחלץ חיות בדימוס אשר משמש כקריין של המחזמר; ג'וני סאבאג' (מאט קיסלאר), מכונאי רכב חתיך ושכחן, שעבורו מוכן קורקי לעשות הכל כדי שישתתף במחזמר; ודוקטור אלן פרל (יוג'ין לוי), רופא שיניים, "מרובע" באופן טראגי, הנחוש לגלות את הבדרן החבוי בו. מורה התיכון, לויד מילר (בוב בלבן), הוא המנהל המוזיקלי המתוסכל של המחזמר.
קורקי ניצל את קשריו מעברו, במחזות שהוצגו אוף-ברודוויי, כדי להזמין את מורט גופמן, מפיק בברודוויי, כדי לכתוב ביקורת על המחזמר "אדום, לבן ובליין". קורקי מוביל את צוות השחקנים לחשוב שביקורת טובה של גופמן יכולה להוביל לכך שהמחזמר יגיע עד לתיאטראות ברודוויי.
החתול במגפיים (שרק)
החתול במגפיים (באנגלית: Puss in Boots) הוא דמות בדיונית של חתול בית המופיע בסדרת סרטי "שרק". דמותו של החתול במגפיים הופיעה לראשונה בשנת 2004 בסרט "שרק 2", ונוצרה על ידי אנדרו אדמסון בהשראת המעשייה "החתול במגפיים" מאת שארל פרו.
החתול במגפיים הוא חתול קסום בעל יכולת דיבור. החתול עובד כשכיר חרב, ומיומן בלחימת סיף ובשימוש בחרבות. לאחר שהמלך הרולד חיפש אחר אדם שיהרוג עבורו את שרק, הוא שכר את החתול, שבסופו של דבר לא ביצע זאת, והפך לבעל ברית שלו. החתול עזר לשרק להביס את הפיה הסנדקית, ולאחר מכן גם למצוא את יורש העצר ארתור, ובהבסת מקסים. החתול התיידד עם חמור, והשניים הפכו לחברים הטובים ביותר.
בסדרת סרטי הקולנוע, דובבה דמותו של החתול במגפיים בגרסה האנגלית על ידי אנטוניו בנדרס, ובגרסה העברית על ידי דרור קרן ואסף פריינטא, כאשר הראשון דיבב אותו ב"שרק 2" וב"החתול של שרק", בעוד השני דיבב אותו ב"שרק השלישי" וב"שרק לנצח".
ב-2015 יצאה בנטפליקס סדרת אנימציה בשם "הרפתקאות החתול במגפיים" שם המדבב של הדמות מתחלף לאריק באוזה. בישראל הסדרה משודרת בערוץ הילדים החל מ-2016 והמדבב התחלף לאלי לולאי.
בסרטים.
החתול של שרק.
החתול במגפיים ננטש על ידי בעליו בעודו גור, והונח בסלסלה ליד בית יתומים בעיר "סן ריקרדו". אימלדה, בעלת בית היתומים, מצאה את החתול, לקחה אותו לתוך בית היתומים והחליטה להפוך לאימו המאמצת. בבית היתומים, החתול פגש בהמפטי דמפטי, והשניים הפכו לחברים טובים, כאשר הציבו לעצמם כמטרה למצוא שעועית קסם ובעזרתה להגיע לטירה של ענק ולגנוב ממנה את ביצי הזהב של האווז, ובכל לילה השניים יצאו למסע גנבות, במטרה למצוא את שעועית הקסם.