דני מחליט להתמקצע בפסיכולוגיה כאשר יקבל את התואר הראשון ויוסמך לרבנות, ומנסה להסתיר מאביו את ניסיונות הקבלה לאוניברסיטאות השונות. הרב סונדרס מזמן את ראובן לשיחה. ראובן מתחמק, ורק לאחר שאביו גוער בו שוב הוא הולך. מתברר כי הרב סונדרס מודע להחלטתו של דני ומקבל אותה, וברצונו להסביר לראובן את שיטת החינוך בשתיקה ממנה ראובן כה סולד. הרב סונדרס מתאר כי בילדותו המוקדמת של דני הוא ראה כי שכלו של דני חריף ביותר, וחשש כי הדבר יבוא על חשבון עולם הרגש. כדי לפתח את הרגישות והאמפתיה וללמד אותו להזדהות עם צער הזולת, תכונות הכרחיות למנהיג קהילה, החליט לגדל אותו מבלי לשוחח אתו. הוא גם מסביר לראובן שכאשר הבין שדני נוטה להשכלה כללית, בתקופה בה החלה החברות שלהם, הוא בחן בעצם את אישיותו של ראובן וסמך עליו ש"ישמור" שדני לא יאבד בזמן תהליך רכישת ההשכלה. בסיום השיחה הוא קורא לבנו בשמו בפעם הראשונה מאז ילדותו, וניתן להבין שכעת, שדני בחר שלא להמשיך את דרכו של אביו ולא להפוך לאדמו"ר, יוכל הרב סונדרס לשבור את השתיקה ביניהם.
בסופו של הספר דני הולך ללמוד פסיכולוגיה ולשם כך גוזז את זקנו ופיאותיו, אך נותר יהודי מאמין. אביו מייעד את אחיו הקטן לרשת את מקומו.
דמויות.
ראובן מאלטר – גיבור הספר והמספר. בן יחיד לאב דתי-מודרני משכיל ויתום מאם. מתואר כבעל שכל חריף המצטיין הן בהבנת וניתוח סוגיות תלמודיות והן במתמטיקה. אביו שואף שיהיה מתמטיקאי, אם כי הוא שואף להיות לרב.
דני סונדרס – גיבורו השני של הספר, חברו הטוב של ראובן. בן בכור לאדמו"ר חסידי כריזמטי (הרב סונדרס, שמה של החסידות אינו מוזכר) שלו אחות אחת ואח צעיר וחולני. גאון בעל זיכרון צילומי חד ויוצא דופן, המסוגל לדקלם דפי גמרא שלמים בעל-פה. מיועד לרשת את אביו אך הוא שואף להפוך לפסיכולוג וקורא ספרות רבה בנושא זה ובנושאים כלליים נוספים ללא ידיעתו של אביו (בהכוונתו של דויד מאלטר).
דויד מאלטר – אביו של ראובן. תלמיד חכם אקדמי, שמתמחה בניתוח טקסטים בגמרא באופן ביקורתי ומדעי, ומעודד את בנו להשכיל כמוהו וללמוד על פי שיטותיו. בין היתר, דויד מאלטר הוא גם פעיל ציוני התומך בהקמתה של מדינת ישראל.
הרב סונדרס – אביו של דני. הרב סונדרס מנהיג קהילת חסידים שמקורה ברוסיה, ואף שחסידיו הלכו אחריו לארצות הברית התנהלותה של החסידות נותרה כשהייתה. הוא מגדל את דני בשתיקה מגיל צעיר מאוד, והשיח היחיד ביניהם הוא בזמן לימוד. הרב סונדרס מתנגד חריף לציונות. מלבד דני יש לו עוד בת אחת ובן צעיר וחולה.
כתיבת הספר ועיבודים.
"המיועד" נכתב בין השנים 1963 ו-1964, בזמן שחיים פוטוק שהה בירושלים ויצא לאור באנגלית בארצות הברית בשנת 1967. להפתעתו של פוטוק, שציפה שהספר יעניין נישה מצומצמת יחסית, זכה הספר לביקורות חיוביות מאוד, שהה במשך עשרה חודשים ברשימת רבי המכר של הניו-יורק טיימס, תורגם לשפות רבות (ביניהן הולנדית, צרפתית, איטלקית ויפנית) ונמכר במיליוני עותקים.
לעברית תורגם הספר על ידי א. אורן ויצא לאור בארץ בשנת 1969 בהוצאת זליקוביץ בשם "הדגול". הוא תורגם שנית על ידי שי סנדיק ויצא לאור בשנת 2017 בהוצאת סנדיק ומשכל (ידיעות אחרונות), בשם "המיועד".
הספר עובד לתסכית רדיו ב-1977 ברשת NBC, ולסרט קולנוע ב-1982 (עם בארי מילר כראובן מאלטר ורובי בנסון כדני סונדרס). הוא גם עובד למחזמר בידי פוטוק עצמו ב-1988 (המלחין – פיליפ ספרינגר) ולמחזה ב-1999, שוב בידי פוטוק בשיתוף עם אהרון פוזנר שגם ביים.
פוטוק גם כתב ספר המשך בשם "ההבטחה", שיצא לאור ב-1969, ועוסק בשני הגיבורים בשנים שאחרי ההתרחשויות ב"המיועד" - כאשר דני הולך ללמוד פסיכולוגיה, וראובן לומד לקראת הפיכתו לרב קהילה. דמותו של ראובן (כנער צעיר בבית הספר היסודי) מופיעה כדמות משנה גם ברומן מאוחר יותר של פוטוק, "הנבל של דווידה" (1985).
הדגול
סיאמוזאורוס
סיאמוזאורוס (שם מדעי: Siamosaurus; משמעות השם: "לטאה סיאמית") הוא סוג של דינוזאור טורף ממשפחת הספינוזאוריים שחי בתאילנד לפני 130 מיליון שנה. הוא קרוב לספינוזאורוס המוכר ומאוד דומה לו במראה, אך קטן ממנו. ממצאי הדינוזאור התגלו ב-1986 וכוללים רק מאובני שיניים והשאר נובע מהשערות.
אורכו המשוער הגיע לתשעה מטרים וייתכן שהיה בעל מפרש גב ובעל זרועות ארוכות. המחקרים האחרונים מראים שבדומה לספינוזאורוס הגדול גם דינוזאור זה חי רוב זמנו בקרבה למקווי מים וניזון בעיקר מדגים. דבר זה עזר לו גם להצליח לצוד למרות ממדיו ונדירות טרף יבשתי וגם להימנע מתחרויות עם אוכלי בשר נוספים. המבנה של הגולגולת המזכיר את גולגולת התנינים מרמז על כך ששחה וצף במים וחי באורח אמפיבי.
אירוסטאון
אירוסטאון (שם מדעי: "Aerosteon"; מילולית מלטינית: "עצמות אוויר") הוא סוג של דינוזאור טורף מקבוצת התרופודה וממשפחת המגרפטוריים שחי לפני 84 מיליון שנה באמריקה הדרומית. הוא היה קרוב רחוק של האלוזאורוס וקרובו של האוסטרלונטור שכונה "אלוזאורוס דרומי", אף שהיה שייך למשפחה אחרת. את שמו קיבל על שם מערכת הנשימה שלו שהזכירה מערכת נשימה של עופות. במקור קיבל שם אחר - "Riocoloradensis" שבוטל.
דינוזאור זה התגלה בתצורות ליד נהר הקולורדו שבמנדוסה, ארגנטינה ב-2009 וקיבל את שמו מהחוקר פול סרנו . באותה תקופה היו ידועות רק שלוש משפחות של דינוזאורים טורפים גדולים באמריקה הדרומית: קרכרודונטוזאוריים, אבליזאוריים וספינוזאוריים, ודינוזאור זה היה היחיד מקבוצתו שחי באמריקה הדרומית.
האירוסטאון הגיע לאורך של 9 מטרים ושקל מעל 2 טון מטרי. מבנה לסתותיו דמה במבנהו ללסתות האלוזאורוס וכנראה גם דמה לו חיצונית. ככל הנראה היו העצמות חלולות, בדומה לעצמות עופות, והריאות של הדינוזאור שאפו חמצן רב יותר לתוך הגוף, בהשוואה לריאותיהם של יונקים. החוקר סרנו העריך שריאות אלה מרמזות על כך שהיה בעל דם חם.
מגרפטוריים
מגרפטוריים (שם מדעי: Megaraptoridae) היא משפחה של דינוזאורים תרופודים שחיו בקרטיקון לפני 83–130 מיליון שנה והשתייכו לקבוצה Megaraptora.
אלו היו דינוזאורים גדולים בין אורך 4 מטר אצל הפוקואירפטור ועד ל-9 מטר אצל האירוסטאון והרפטור. מינים אלה היו קרוביהם של האלוזאוריים שחיו ביורה והיו בעלי צורת לסתות דומה, חוטם צר שיניים חדות ומעוקלות בעלות מבנה דמוי-להב וזרועות בינוניות. חלק מהדינוזאורים במשפחה היו בעלי עצמות חלולות, דבר המרמז על קרבה מסוימת לעופות שהם בעלות עצמות קלות ומלאות חמצן וכן היותם בעלי דם חם.
תרופודים אלה היו בעלי זרועות ארוכות יחסית בהשוואה לתרופודים גדולים, אף שתרופודים קטנים או אוכלי צמחייה כמו התריזינוזאוריים היו בעלי זרועות ארוכות בהרבה. זרועות אלה עזרו להם להפיל את טרפם ביעילות.
נמל התעופה הבין-לאומי שאהג'לאל
נמל התעופה הבין-לאומי שאהג'לאל (באנגלית: Hazrat Shahjalal International Airport; בבנגלית: হযরত শাহ্‌জালাল আন্তর্জাতিক বিমানবন্দর) לשעבר נמל התעופה זיא, הוא נמל התעופה הגדול ביותר בבנגלדש. נמל התעופה ממוקם 11 ק"מ מעיר הבירה דאקה והוא גם חלק מבסיס צבאי של חיל האוויר הבנגלי. כ-52% מכלל הטיסות במדינה עוברות דרך נמל התעופה.
נמל התעופה קרוי על שם הסופי הבנגלי שאה ג'לאל. הוא משמש בסיס קבוע לחברת הדגל הבנגלית בימאן בנגלדש איירליינס, כמו כן משמש הנמל בסיס לרוב חברות התעופה הבנגליות הפרטיות. יכולת קיבול נמל התעופה עומד על 18.5 מיליון נוסעים בשנה ובממוצע 190 טיסות עוברות בו ביום.
היסטוריה.
בזמן מלחמת העולם השנייה ב-1941, סללה ממשלת בריטניה מסלול נחיתה מזערי בקורמיטולה, קילומטרים ספורים מטג'גאון בנוסף למסלול הטיסה שנסלל בטג'גאו ושימש בסיס לתפעול מטוסי קרב אל עבר שדות המלחמה של קוהימה בהודו.
לאחר היווסדה של פקיסטן ב-1947, מסלול הנחיתה בטג'גאון הוסב והפך לנמל התעופה האזרחי הראשון במדינת מזרח פקיסטן דאז.
ב-1966, יזמה ממשלת בנגלדש (אז מזרח פקיסטן) פרויקט לבניית נמל תעופה חדש באתר הנוכחי. בתמיכתם של טכנאים צרפתים, החלו בסלילתו של מסלול טיסה ובניין טרמינל החל להבנות חלקית, עד פרוץ מלחמת העצמאות של בנגלדש ב-1971. בזמן המלחמה ספג מסלול הטיסה של נמל התעופה נזקים כבדים.
לאחר קבלת עצמאות מדינת בנגלדש ב-1971, ממשלת בנגלדש החלה מחדש את עבודות בניית הנמל אשר ננטשו על ידי קבלניו הקודמים בזמן המלחמה. נמל התעופה החל לפעול בשלב ראשוני ב-1981 ונפתח בטקס רשמי בנוכחות נשיא בנגלדש זיאור ראהמן . היה זה רק 3 ב-1983 שהושלם בנייתו ונקרא נמל התעופה זיא על שם זיאור ראהמן הנשיא, שנרצח ב-1981.
ב-2010, שונה שם הנמל לנמל התעופה שאהג'לאל כהוקרה לסופי הבנגלי שאה ג'לאל.
ב-6 בדצמבר 2011 עצר מטוס בואינג 787 לתדלק בנמל התעופה לאחר טיסה ישירה של 19,830 ק"מ משדה בואינג בסיאטל, ובכך קבע שיא מרחק טיסה הגדול ביותר. לאחר התדלוק, המריא המטוס מנמל התעופה והמשיך לטוס מזרחה בחזרה לסיאטל משם יצא, ובכך קבע שיא מהירות של הקפת כדור הארץ, 42 שעות ו-27 דקות.
הרחבה.
ב-1992, הורחב נמל התעופה בכך שהותקנו גשרי עלייה למטוס ונבנתה חנייה רבת קומות עם יכולת תפוסה של 500 כלי רכב.
במשך השנים, שודרג נמל התעופה במגוון היבטים. יש שיקולים לגבי סלילתו של מסלול טיסה מקביל נוסף.
סרגיי ניקולסקי
סרגיי מיכאילוביץ' ניקולסקי (ברוסית:Серге́й Миха́йлович Нико́льский; 30 באפריל 1905 - 9 בנובמבר 2012) היה מתמטיקאי רוסי. חבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות החל משנת 1972, ולאחר מכן, של הפדרציה הרוסית.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.