בשובו מוושינגטון, פרש בורשקרווינק מעיסוקיו הקודמים לחיים פרטיים. ב-7 בספטמבר 1896 נשא לאישה את קונסטנס פריור סטנדן האנגליה והתיישב עמה באוסלו, שם נולדו להם שני בנים ושתי בנות. הוא הקדיש את עתותיו בעיקר לספורט וכתיבה, והוציא ספר בשם "המשחק של נורווגיה". בשתי הזדמנויות שקל ככל הנראה לחזור לאנטארקטיקה; באוגוסט 1902 הודיע על כוונתו לעמוד בראש משלחת חדשה מטעם החברה הגאוגרפית האמריקאית, כוונה שלא התממשה, כמו גם יוזמה מאוחרת יותר, שעליה הודיע בברלין ב-1909 ואשר כשלה בעודה באיבה.
בורשקרווינק נשאר אומנם מאחורי הקלעים, אך שימר את עניינו בנושאי אנטארקטיקה וביקר את קפטן סקוט זמן קצר לפני שטרה נובה הפליגה עם משלחתו האחרונה של סקוט לאנטארקטיקה ביוני 1910. כשהגיעו הידיעות על גורלו של סקוט לעולם החיצון, נתן בורשקרווינק ביטוי להערכתו: "הוא היה הראשון בתחום עם משלחת מאורגנת היטב והראשון שעשה עבודה שיטתית ביבשת הדרומית הגדולה". במכתב תנחומים אל ג'ון סקוט קלטי, מזכיר החברה הגאוגרפית המלכותית, כתב בורשקרווינק על סקוט: "זה היה גבר!"
בנורווגיה נשמעו הערכות סותרות על בורשקרווינק מצד צמרת הקוטב: רואלד אמונדסן היה ידיד ותיק ותומך, ואילו פריטיוף ננסן, לדברי סקוט, ראה בו "נוכל גדול ונורא". כשאמונדסן שב מכיבוש הקוטב הדרומי בשנת 1912, הוא חלק שבח ללא סייג לעבודתו החלוצית של בורשקרווינק: "אנחנו חייבים להכיר בכך, שבהעפילו על חומת הקרח, פתח בורשקרווינק את הדרך לדרום והתגבר על המכשול הגדול ביותר למשלחות שבאו אחריו".
שנותיו האחרונות של בורשקרווינק היו שקטות. ב-1929 הקציב לו הפרלמנט הנורווגי גמלה בסך 3,000 קרונות. בשנת 1930 הגיעה הכרה מאוחרת מלונדון - החברה הגאוגרפית המלכותית העניקה לו את מדליית הפטרון שלה בהכריזה, כי גודל הקשיים שבורשקרווינק גבר עליהם לא הוערך תחילה כראוי לו: "רק אחרי עבודת הקבוצה הצפונית של סקוט ... יכולנו לעמוד על מידת אי-הסבירות בכך, שאיזה שהוא חוקר ארצות יכול היה להשיג בחבל כף אדייר יותר משהשיג מר בורשקרווינק. נראה אפוא שבשעתו לא היה צדק בהערכת עבודתה החלוצית של משלחת "צלב הדרום", שהתבצעה בחסות הדגל הבריטי ובמימון נותן חסות בריטי."
מוות וזיכרון.
קאשטן בורשקרווינק מת באוסלו ב-21 באפריל 1934. על אף מה שביוגרף אחד מתאר כשאיפתו האובססיבית להיות ראשון, והכשרתו הרשמית המוגבלת בתחום המדע, הוכר בורשקרווינק כחלוץ במחקר אנטארקטי וכמבשרן של משלחות מורכבות יותר שבאו אחריו. מספר רב של אתרים גאוגרפיים באנטארקטיקה נושאים את שמו, בהם חוף בורשקרווינק של ארץ ויקטוריה, בין כף אדייר לארץ המלכה מוד. שמו נזכר גם בדג האנטארקטי הקטן, "פאגותניה בורשקרווינקי". צריף המגורים של משלחתו נשמר בכף אדייר, בחסות קרן מורשת אנטארקטיקה של ניו זילנד, הפועלת כאפוטרופסית לצריף זה ולאלה של סקוט ושקלטון בכל מקום ביבשת אנטארקטיקה. בשנת 2002 הכריזה הקרן על הצריף של בורשקרווינק כאזור אנטארקטי מוגן במיוחד (ASPA) מס' 159. ביוני 2005 אימצה הקרן תוכנית ניהול לתחזוקה ולנגישות שלו בעתיד.
יורם יצחקי
יורם יצחקי (נולד ב-7 באוקטובר 1960) הוא קרדיולוג ומנהל ישראלי, מנהל החברות האחיות של מדינול, וולב מדיקל ומיקרוטק. שירת בצה"ל כמפקד מערך המבצעים המיוחדים והשתחרר בדרגת אלוף-משנה. במהלך שירותו קיבל את צל"ש הרמטכ"ל.
ביוגרפיה.
יצחקי נולד בכפר סבא לדוריס ויוסף יצחקי, עולים חדשים מעיראק. גדל והתחנך בצהלה. למד בבית הספר התיכון "אהל שם" ברמת גן. תושב כפר הס, נשוי להגר ואב ל-5 ילדים.
שירות בצה"ל.
בשנת 1979 התגייס לצה"ל והתנדב לצנחנים והתקבל לפלחה"ן צנחנים. לאחר פציעה עבר לסיירת מטכ"ל שם סיים מסלול לוחם, יצא לקורס קציני חי"ר, השתתף במלחמת לבנון הראשונה ולאחריה שימש כמפקד צוות. במהלך השירות השתתף הצוות בכוח הקדמי שפרץ לתוך אוטובוס קו 300 וחילץ את נוסעיו החטופים. לקראת סוף שירותו, יצא הצוות למבצע מיוחד במהלכו נהרג לוחם הצוות, סמל ברק שרעבי.
לאחר השחרור החל ללמוד רפואה בבית הספר לרפואה של הטכניון. לאחר 4 שנים חזר לשירות קבע בסיירת, במשולב עם המשך לימודיו. בשנים אלה סיים את לימודיו תוך שהוא משתתף במבצעים רבים שמבצעת היחידה.
ב-1995 קיבל את הפיקוד על יחידה במערך המבצעים המיוחדים. בתקופה זו קיבל צל"ש רמטכ"ל משאול מופז. בשנת 2000 קיבל את הפיקוד על מערך המבצעים המיוחדים.
לאחר השחרור.
יצחקי השתחרר מצה"ל בשנת 2006, לאחר שהשלים את מבחני הגמר של בית הספר לרפואה וסיים סטאז' במרכז רפואי מאיר בכפר סבא. לאחר השחרור התמנה לסמנכ"ל מו"פ בהוברט של פרופ' שלמה בן חיים וניהל את אופלון המפתחת ציפוי אנטימיקרוביאלי.
בשנת 2009 החל לעבוד כמנהל החברות האחיות של מדינול, וולב מדיקל ומיקרוטק בבעלות יהודית וקובי ריכטר.
"וולב מדיקל" מפתחת ומייצרת מסתם אורטלי להשתלה בצינתור; "מיקרוטק" מפתחת פלטפורמה טכנולוגית להשתלת סנסורים מיניאטוריים פאסיביים קבועים בגוף האדם.
יורם יצחקי הוא חבר נבחר בוועד המוניציפלי של מושב כפר הס.
לשכת סוכני הביטוח
לשכת סוכני הביטוח בישראל
אוניברסיטת המדינה של אוהיו
אוניברסיטת המדינה של אוהיו (באנגלית: Ohio State University; בראשי תיבות: OSU; בקיצור: Ohio State) היא אוניברסיטה ציבורית באוהיו שבארצות הברית. האוניברסיטה נוסדה ב-1870 והיא מהאוניברסיטאות הגדולות ביותר בארצות הברית עם מעל 67,000 סטודנטים ב-2021. לפי דירוג שאנגחאי למוסדות האקדמאים הטובים ביותר בעולם נמצאת האוניברסיטה במקום ה-101–150, נכון לשנת 2021.
היסטוריה.
האוניברסיטה נוסדה ב-1870 בשם הקולג' לחקלאות ומכונות של אוהיו, על קרקע שהוקצתה למדינת אוהיו מהמממשל הפדרלי האמריקאי. ב-1873 החל מחזור ראשון של 24 סטודנטים לתואר ראשון ללמוד בשעריה. ב-1878 שינה המוסד את שמו לאוניברסיטת המדינה של אוהיו (באנגלית: The Ohio State University) כשהמילה "The" כלולה באופן רשמי בשמה, ומאז מודגשת על ידי בוגריה. ב-1886 העניקה לראשונה האוניברסיטה תוארי מוסמך וב-1890 תוארי דוקטור. ב-1916 צורפה האוניברסיטה לאיגוד האוניברסיטאות האמריקניות וחברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר.
ב-28 בנובמבר 2016 ביצע סטודנט מוסלמי מסומליה שזיהה עצמו עם המדינה האסלאמית, פיגוע דריסה משולב עם פיגוע דקירה ברחבי הקמפוס ופצע 11 בני אדם בטרם נורה למוות.
האוניברסיטה היא מהגדולות בארצות הברית וב-2016 היו רשומים בה 66,046 סטודנטים מהם 59,482 בקמפוס הראשי בקולומבוס.
קמפוס ומבנים.
האוניברסיטה ממוקמת במדינת אוהיו, צפונית למרכז העיר קולומבוס ומשתרעת על פני כ-7 קמ"ר. פרט לקמפוס המרכזי בקולומבוס יש לה שלוחות וקמפוסים גם
לימה, מנספילד, מריון, ניוארק ובווסטר (המכון הטכני החקלאי והמכללה לרפואה הווטרינרית).
מערכת הספריות של האוניברסיטה היא בין הגדולות בעולם וכוללת 55 ספריות וארכיונים. בהם נמצאת הספרייה המרכזית של האוניברסיטה, על שם ויליאם אוקסלי תומפסון שנפתחה ב-1913. בפיקוח האוניברסיטה נמצא לקסיקון הספרות העברית החדשה.
באוניברסיטה שוכני מספר מוזיאונים ומרכזי אמנות, בהם:
ספורט.
קבוצות הספורט של האוניברסיטה מתחרות תחת הכינוי Buckeyes (עץ ערמון אמריקאי), כשם כינויים של תושבי מדינת אוהיו. לאורך השנים זכו נבחרות האוניברסיטה באליפויות רבות של ה-NCAA בהם בשחייה תחרותית, כדורסל, בייסבול, חתירה, גולף, אתלטיקה, סיף, כדורעף והתעמלות מכשירים. כמו כן זכתה נבחרת הפוטבול של האוניברסיטה פעמים רבות באליפות הארצית.
אצטדיון הפוטבול של האוניברסיטה, אוהיו סטדיום, הוקם ב-1922, הוא אחד מאצטדיוני הספורט הגדולים בעולם ומכיל כ-105,000 מקומות.
בין האתלטים הידועים שהתמודדו מטעם האוניברסיטה היה ג'סי אוונס, שבזמן היותו סטודנט באוניברסיטה במסגרת תחרות הביג 10 (Big Ten Conference) של 1935 קבע שלושה שיאי עולם והשווה עוד אחד, בפרק זמן של 45 דקות.
סנופי וצ'ארלי בראון, פינאטס - הסרט
סנופי וצ'ארלי בראון, פינאטס - הסרט (באנגלית: The Peanuts Movie) הוא סרט אנימציה של חברת פוקס המאה ה-20 שיצא לאקרנים ב-6 בנובמבר 2015. הסרט מבוסס על סדרת הקומיקס פינאטס מאת צ'ארלס מ. שולץ ונחשב למחווה לספישל הטלוויזיה המיתולוגי ״חג המולד של צ'ארלי בראון״ אשר יצא לאקרנים לפני 60 שנים. חברת ההפצה של הסרט בישראל גלובוס מקס החליטה שלא להפיצו בגרסתו המקורית אלא רק בדיבוב לעברית.
דמויות הסרט.
בעקבות ריבוי הדמויות הוחלט שלא יהיו דמויות חדשות בסרט. אולם דמויות נוספות כמו: פיפי אהובתו של סנופי, אולף, אחיו של סנופי צפויים להופיע בסרט.
אלקליניות
אלקליניות היא אמת המידה ליכולתה של תמיסה מימית לנטרל חומצה. תכונה כימית זו משמשת סמן לקביעת יכולתם של גופי מים לנטרל זיהום ממקור אנושי, כמו למשל גשם חומצי או שפכים.
אלקליניות כללית.
לריכוז יון המימן השפעה רבה על התפלגות המומסים נושאי המטען החשמלי בים, וכן על קצבי תהליכי שיקוע והמסה, ספיחה ושחרור כימי של מלחים בעמודת המים ובמי החללים של קרקעית הים.
המלחים המומסים הקובעים את ריכוז יון המימן בים ניתנים לסיווג על פי שייכותם לקבוצות של חומצות חזקות וחלשות ובסיסים חזקים וחלשים. כאשר נפחית את סכום המטענים החשמליים של האניונים של החומצות החזקות (למשל Cl-, SO4-2,
NO3-, NO2-, PO4-3) מהמטענים החשמליים של הקטיונים של הבסיסים החזקים (למשל Na+, Ca+2, Mg+2, Mn+2), נקבל מטען חיובי עודף שמאוזן על ידי ההפרש בין סכום המטענים השליליים של האניונים של החומצות החלשות המומסות במי הים (למשל -OH-, HCO3) ובין ריכוז יון המימן החופשי (+H).