לאור הצלחתה הרבה של התוכנית, יצא לאקרנים באוגוסט 2010 סרט קולנוע באורך מלא בשם "זוהי סדום", בו מככבים כוכבי העבר וההווה של "ארץ נהדרת" בתור הדמויות התנ"כיות מסיפור החרבתה של סדום. הופיע בתפקיד אורח מוטי קירשנבאום אשר שיחק את דמותו של אברהם.
הפרלמנט.
בשנת 2012 עלתה לשידור בזכיינית קשת סדרת טלוויזיה בשם "הפרלמנט", שהיוותה ספין אוף של "ארץ נהדרת". הסדרה בוססה על פינה באותו שם ששודרה בעונה השמינית של התוכנית ועקבה אחר חבורה של גברים בגיל העמידה (אסי כהן, יובל סמו, ערן זרחוביץ', מריאנו אידלמן ומאור כהן) שיושבים באופן קבוע בבית קפה מקומי ומשוחחים. הסדרה הרחיבה את המערכון וזכתה להצלחה ולשבחי הביקורת והקהל.
עוד כותרות.
בשנת 2016 יצאה סדרה בת נוספת של התוכנית בשם "עוד כותרות", איל קיציס עושה מהדורה מורחבת של סיכום חדשות השבוע בצורה פרודית, ומבוססת על פינות המבזק של "ארץ נהדרת". בהמשך, הסדרה התמקדה יותר בעלילות מאחורי הקלעים של הפקת "עוד כותרות", ונזנח קלות הרעיון המקורי (לדוגמה: פרק "מאחורי הקלעים" פיקטיבי על הפקת התוכנית, וכל קטעי האולפן הם קטעי קישור בלבד). בשנת 2020 בעקבות משבר הקורונה, זמן קצר לאחר תום העונה ה17 של התוכנית, חזרה התוכנית "עוד כותרות" לעונה שנייה, בעלת מבנה דומה יותר לפורמט הקלאסי.
תוכנית קיציס.
בקיץ בין העונה ה-11 ל-12, הנחה קיציס תוכנית אירוח משלו. כל פרק התחיל במונולוג סאטירי על אירועי צוק איתן, משום שבחוסר ברירה, מרבית הפקת תוכנית הייתה במהלך הלחימה. לכל אורך הסדרה התארחו כמה שחקנים לביצוע מערכונים, רבים מהם שחקנים או כותבים בארץ נהדרת (ביניהם ירון ברלד, ערן זרחוביץ', יובל סמו ועוד), או "כישרונות צעירים" (ביניהם תום יער ותם אהרון). הפקת התוכנית באה לסיומה לאחר עונה אחת בלבד (עם זאת, יש הקושרים בין התוכנית הזו לבין "עוד כותרות" בעקבות המבנה המעט דומה).
קישורים חיצוניים.
כתבות וריאיונות
ביקורות
לוקיוס קורנליוס סולה
לוקיוס קורנליוס סולה פליקס (בלטינית: Lucius Cornelius Sulla Felix) או בשמו הידוע סולה (138 לפנה"ס – 78 לפנה"ס) היה מדינאי ומצביא רומאי בתקופת הרפובליקה הרומית, מראשי סיעת האופטימאטים בסנאט הרומי, והדיקטטור הראשון לכל חייו בתולדות הרפובליקה הרומית. סולה היה אחד ממניחי היסודות לשלטון הקיסרות הרומי, ואחראי ישיר למלחמת האזרחים הרומית.
השם.
לפעמים בוטא שמו סילה בגלל התפתחות השפה הלטינית לשני כיוונים והפיכת שמו מ-SUILLA) suilla) לסילה או סולה. צורה פחות שכיחה יותר של ביטוי שמו היא Sylla שמבוטאת סיולה, בדומה לשם שאנו משתמשים בו כיום. פליקס הוא כינוי שקיבל סולה אחרי שסוסו מעד וכידון שהוטל לעברו החטיא אותו – משמעות השם "בר המזל".
ביוגרפיה.
תקופת ילדותו ונעוריו.
סולה נולד לאחד מענפיו העניים של בית האב של הקורנליים. לפי פלוטרכוס, הרבה סולה להסתובב בחברתם של שחקנים ורקדנים בתחילת חייו הבוגרים (עד שנות השלושים לחייו). לאחר שירש בגיל 30 סכום כסף נכבד ונשא לאישה את איליה, החל סולה לבסס את מעמדו הכלכלי.
מלחמת יוגורתה.
בשנת 107 לפנה"ס נבחר סולה למשרת הקוואיסטור, וסופח לצבאו של גאיוס מריוס, שבאותה העת קיבל את הפיקוד על הכוחות הרומאים שנלחמו עם יוגורתה מלך נומידיה. המלחמה היוגורתית החלה בשנת 112 לפנה"ס ומהלך האירועים בה גרם למבוכה רבה ברומא, בשל אי הצלחתם של המצביאים שנשלחו לאפריקה לסיימה. הגעתו של הקונסול קוינטוס קיקיליוס מטלוס בשנת 109 לפנה"ס לנומידיה, שינתה את מהלך המלחמה והובילה לכיבוש רוב נומידיה על ידי הרומים. אך מטלוס לא הצליח ללכוד את יוגורתה ועל רקע כישלון זה ערך סגנו, גאיוס מריוס, את מסע הבחירות שלו. מריוס הצליח להיבחר לקונסול ולהחליף את מפקדו לשעבר בניהול המלחמה. יוגורתה נמלט לשטחה של מדינת חתנו, בוככוס מלך מאוריטניה.
בשנת 106 לפנה"ס ערך צבאו של מריוס מסע מלחמה נועז ומוצלח לעבר מבצר נהר המולכט. בחזרתו של הצבא מנהר המולכט הותקף על ידי כוחותיהם המשולבים של בוככוס המאוריטני ויוגורתה חמיו. ההתקפה הפתיעה את מריוס ובתחילת הקרב מצבו של הצבא הרומי היה בכי רע. אולם מריוס, בזכות עזרתו של סולה, ששימש כקצין במטה הכללי וכמפקד של יחידת פרשים (או של כל חיל הפרשים), הצליח לארגן את צבאו מחדש ולהדוף את הנומידים והמאוריטנים.
סולה, שהגן על האגף הימני של הגייסות, ביצע הסתערות נועזת לעבר יחידת פרשים נומידית שחסמה את נתיב נסיגתו של הצבא הרומי. לאחר מכן הסתער לעבר כוחות האויב שצרו על הלגיונות מצד אחר, כוחות שהונהגו על ידי המלכים בוככוס ויוגורתה עצמם והצליח להדוף אותם. מהלך זה אפשר לצבא הרומי לסגת באופן מסודר אל עבר העיר קירטא (קונסטנטין של ימינו), בה שהה סולה, יחד עם כל הצבא הרומי, את החורף של שנת (105-106 לפנה"ס).
מריוס החליט לסיים את המלחמה על ידי תפיסתו של יוגורתה בשבי. הוא החל במשא ומתן עם בוככוס, מלך מאוריטניה, הצלע החזקה בברית נגד רומא וכרת איתו ברית בתנאים נוחים לאחרון. התמורה שביקש מריוס הייתה בגידתו של בוככוס בחמיו. בוככוס דרש שסולה יהיה זה שיחתום את החוזה סופית ושרק לידיו יסגיר את יוגורתה. מריוס, למרות חששותיו שסולה (שעלה בינתיים לדרגת סגנו של מריוס בעקבות הכישרון שגילה בלחימה), ייתפס על ידי בוככוס וישמש כבן ערובה, הסכים. סולה נשלח למחנהו של בוככוס, ועבר דרך כוחותיו של יוגורתה בליווי בנו של בוככוס, וולכוס. לאחר שסיים את המשא ומתן עם המלך המאוריטני, הונה האחרון את יוגורתה וגרם ללכידתו בידי חיילי סולה, שחזר עם השבוי למריוס.
לקיחתו בשבי של יוגורתה סיימה את המלחמה שנמשכה שבע שנים ומריוס חזר מנצח לרומא. הוא זכה לטריומף (תהלוכת ניצחון) ב-1 בינואר 104 לפנה"ס, כשהמלך ובניו השבויים צועדים לפני מרכבתו. עם זאת, מריוס לא היה יכול לטעון לבלעדיות על הניצחון, דבר שגרם לו תסכול רב. סגנו סולה הוא זה שזכה בהערכה על התפיסה המתוחכמת של המלך הנומידי (מעשה שהונצח מאוחר יותר בפסל זהב שהעניק המלך בוככוס לקפיטול הרומי, או, לפי גרסאות אחרות, על גבי מטבע).
מלחמות הקימברים והטווטונים.
הכישרון והתעוזה שהפגין סולה בלכידתו של יוגורתה זיכו אותו באהדה רבה ובקידום בקריירה הפוליטית שלו, אך גם בישרו על תחילתו של קרע עתידי בינו לבין מריוס שבשלב זה עדיין לא בא לידי ביטוי. סולה המשיך לשרת בצוותו של מריוס עד למערכה כנגד הטווטונים והקימברים, אשר פלשו לאיטליה דרך גאליה בין השנים 104-103 לפנה"ס.
במהלך המלחמה עבר סולה לשרת תחת פיקודו של קווינטוס לוטאטיוס קאטולוס, בן זוגו הקונסולרי ויריבו הפוליטי של מריוס. קאטולוס לא הצליח לעצור את פלישת הקימברים ומריוס נקרא להציל את בן זוגו לקונסוליה. בשנת 101 לפנה"ס, בקרב ורקלה, ניצחו הקונסולים את השבטים הברברים, אך הניצחון נזקף לזכותו של מריוס בלבד, דבר שהגביר את המתיחות והיריבות בינו לבין קאטולוס. לאחר סיום הקרב הראשי עמד סולה בראש הכוח שרדף אחרי השבטים הגאלים שנגררו אחרי הקימברים והטווטונים, אך לא השתתפו בקרב עצמו וחנו על הרי האלפים. תבוסת הקימברים והדרבון של פרשי סולה הובילו לנסיגה מהירה וחפוזה של שבטים אלו מהרי האלפים ובריחתם לארצם.
סולה כמדינאי וקונסול.
הכניסה לפוליטיקה.
בשנת 93 לפנה"ס נבחר סולה למשרת הפראיטור ושימש כפראיטור עירוני ('פראיטור אורבאנוס'). עם תום השנה, מונה, כמקובל ברפובליקה הרומית, לפרופראיטור, ונשלח על ידי הסנאט לשמש כנציב בפרובינציה קיליקיה, בדרום מזרח טורקיה של ימינו (ישנה בעייתיות בתיארוך כהונת הפראיטורה של סולה, לפי מחקרים אחרים נבחר סולה לפרטור בשנת 97 לפנה"ס, מה שאומר שהוא שימש כפרופראיטור בקיליקיה ב-96, וחזר ב-95 או 94 לרומא). הכוח הצבאי הרומי בקיליקיה לא היה רב, ותפקידו העיקרי של סולה היה למגר את שודדי הים באזור.
במהלך תקופת נציבותו של סולה באסיה הקטנה ניסה מיתרידטס השישי, מלך פונטוס, להשתלט על קפדוקיה. סולה, שקיבל הוראות לבלום השתלטות זו, יצא בראש הכוחות הצבאיים הרומיים הדלים שהועמדו לרשותו ומספר כוחות עזר שגייס מבנות הברית של רומא באזור קפדוקיה. לאחר שעבר את הרי הטאורוס ניצח סולה בקלות את נציבו של מיתרידטס בקפדוקיה ואת כוחות העזר שנשלחו לשם על ידי מלך ארמניה. מיתרידטס ויתר במהרה על כל טענה שהייתה לו כלפי השטח הקפדוקי שכבש וטען לניקיון כפיים בכל הסיפור.
לאחר שהבטיח את עצמאות קפדוקיה מהפונטים, הצליח סולה לייצב ולקבע את שלטונו של אריוברזנס הפרו רומי והמליך אותו על מדינה זו. במהלך שהותו במערב אסיה הקטנה יצר סולה קשר עם נציג המלך הפרתי וחתם על הסכם ידידות בין שתי המעצמות. הוא היה למעשה פקיד המדינה הרומי הראשון שיצר קשרים עם נציגיה של האימפריה הפרתית.
עם סיום כהונתו, בשנת 91 לפנה"ס, חזר סולה לרומא והחל בפעילות פוליטית נמרצת. הוא נשא לאישה את אלמנתו של מרקוס אימליוס סקאורוס (סקאורוס מת כנראה ב-89, וסולה התחתן איתה לפני הקונסולאט שלו בין 91 ל-88). אלמנתו של סקאריוס הייתה בת למשפחת המטלים רבת ההשפעה, מראשי סיעת האופטימאטים שסולה זיהה את עצמו עמם. נישואין אלה וירידת הפופולריות של מריוס (כתוצאה ממאורעות סטורנינוס) חיזקו את מעמדו של סולה.
מלחמת האיטלקים ברומא.
בשנת 91 לפנה"ס פרצה באיטליה מלחמת בעלות הברית כתוצאה מקיפוח מתמשך של בנות בריתה האיטלקיות של רומא. בשנת 90 לפנה"ס התמנה סולה ללגאטוס בצבא הרומי בחזית הדרומית של המלחמה. הצבא הדרומי נחל מספר תבוסות אבל הצליח להתאושש ולהכות במורדים האיטלקים. הגדודים בפיקודו של סולה הובילו את הצבא הדרומי לכיבושה מחדש של קאמפניה וחדירה לתוך סאמניום.