לטענתם סביר להניח כי היהודים ראו במינוי זה התערבות גסה והפרה של העצמאות הדתית, ממנה נהנו מאז ימי המלך הקודם, אנטיוכוס השלישי, וכי ניתן להניח כי הדרמה המתוארת בספר מקבים ב' היא כנראה עיבוד סוביקטיבי של פרשת המינוי הזה מנקודת מבט יהודית. ניתן לראות במינוי נקודת ציון בתהליך ההתערבות של היוונים-הסלווקים בנעשה במקדשים ואף בפולחן היהודי, ובהתדרדרות היחסים ביניהם. שיאה של התדרדרות היחסים היה כעשר שנים לאחר מועד המינוי, בשנת 167 לפנה"ס, בגזירות הדתיות החמורות של אנטיוכוס הרביעי (אפיפאנס), ובמרד החשמונאים שפרץ בעקבותיהן.
קישורים חיצוניים.
גילוי חלקי הכתובת הנוספים (2009)
פליימות' ארגייל
ג'וזף ולארגה
תל מרשה
וייטנאם במשחקים האולימפיים
וייטנאם השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת הלסינקי (1952). לאחר חלוקת המדינה ב-1954 השתתפה במשחקים רק דרום וייטנאם, ואילו צפון וייטנאם נעדרה מהם. המדינה אוחדה מחדש ב-1975, עם סיום מלחמת וייטנאם, ונעדרה מהמשחקים הראשונים שנערכו לאחר מכן (אולימפיאדת מונטריאול (1976)). היא שבה והשתתפה באולימפיאדת מוסקבה (1980), אך השתתפה בחרם שהובילה ברית המועצות על אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). מאז אולימפיאדת סיאול (1988) משתתפת וייטנאם במשחקים ברציפות. היא מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
חרף היותה אחת המדינות המאוכלסות בעולם, שולחת וייטנאם למשחקים האולימפיים משלחות מעוטות משתתפים, ועד שנות ה-90 הישגי הספורטאים הווייטנאמים היו נמוכים, הספורטאית הווייטנאמית הראשונה שזכתה במדליה אולימפית הייתה לוחמת הטאקוונדו טראן היאו נגאן, שזכתה במדליית כסף באולימפיאדת סידני (2000). באולימפיאדת אתונה (2004) בלטו שני ספורטאים וייטנאמים - לוחם הטאקוונדו נגוין קווק הואן שסיים במקום החמישי ומרימת המשקולות נגוין תי תייט שסיימה במקום השישי. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) היה מרים המשקולות הואנג אני טואן לווייטנאמי השני שזוכה במדליה אולימפית, לאחר שזכה במדליית כסף. עמיתתו נגוין תי תייט סיימה במקום החמישי. באולימפיאדת לונדון (2012) היו שני ספורטאים וייטנאמית קרובים לזכייה במדליה. מרים המשקולות טראן לה קואוק טואן והקלע הואן שואן וין סיימו שניהם במקום הרביעי בתחרויות בהן השתתפו. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היה וינג לווייטנאמי הראשון שזוכה במדליית זהב אולימפית, בירי באקדח אוויר. בנוסף, זכה גם במדליית כסף, בירי באקדח. באותם משחקים סיים מרים המשקולות טראן לה קואוק טואן במקום החמישי.
מדליות.
לפי אולימפיאדה.
באולימפיאדות הקיץ:
לפי ענף.
בענפי הקיץ:
משרד המושבות הבריטי
שר המושבות
הארמיה ה-64
ארמיית המשמר ה-7
ארמיית המשמר ה-7 של ברית המועצות
אצטדיון דוחא
איזו מין שוטרת 2
איזו מין שוטרת 2 (באנגלית: Miss Congeniality 2: Armed and Fabulous) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2005 בבימויו של ג'ון פאסקוין. בסרט מככבים סנדרה בולוק שגם הפיקה את הסרט ורג'ינה קינג. סרט זה הוא סרט המשך לסרט "איזה מין שוטרת" (2000).
עלילת הסרט.
לאחר הצלת מלכת היופי סוכנת ה-FBI, גרייסי הארט (סנדרה בולוק), הופכת לידוענית. למרבה צערה היא נאלצת לפרוש מעבודתה בתור שוטרת לטובת קריירת ייצוג הסוכנות. אך כשחבריה מלכת היופי, שריל (הת'ר ברנס), וסטן פילדס (ויליאם שאטנר) נחטפים בלאס וגאס היא משתפת פעולה עם המשטרה כדי למצוא אותם. ביחד עם שומרת הראש שלה, סם פולר (רג'ינה קינג), הן מוצאות את שריל וסטן.
ביקורות והכנסות.
הסרט זכה בעיקר לביקורות שליליות עם ציון נמוך על פי מדד האתר "Rotten Tomatoes". הסרט יצא לאקרנים ב-24 במרץ 2005. בסוף השבוע הראשון לצאתו של הסרט הוא הכניס כ-3 מיליון דולר בארצות הברית בלבד, אך בסוף השבוע השני הסרט גרף כ-19 מיליון דולר. לבסוף הסרט הכניס כ-48 מיליון דולר בארצות הברית וכ-52 מיליון דולר בחוץ לארץ. מה שמסכם את הכנסותיו בכ-101,393,569 דולר.
אוונקס
מאניץ'
מאניץ' (ברוסית: Маныч) היא מערכת של נהרות ואגמים בדרום רוסיה הכוללת בתוכה את הנהרות מאניץ' המערבי, מאניץ' המזרחי ומספר אגמים. השטח הכולל של המערכת הוא כ-480.2 אלף קמ"ר.
מערכת זו משתרעת על שקע קומה-מאניץ' שמפריד בין המישור האירופאי לבין מרגלות הרי הקווקז. בחלק מהמקורות שקע זה נחשב לגבול הטבעי בין אירופה לבין אסיה.
הנהרות הגדולים במערכת הם נהר מאניץ' המערבי ומאניץ' המזרחי. בעבר הם היו קשורים באמצעות נהר קלאוס. במהלך המאה ה-20 נבנו באזור סכרים שהפרידו בין הנהרות וכיום מי הנהר קלאוס מגיעים למאניץ' המערבי בלבד.
מאניץ' מערבי.
נהר מאניץ' מערבי (ברוסית: Западный Маныч) זורם ממזרח למערב ומהווה את היובל השמאלי של נהר דון. האורך הכולל של הנהר הוא כ-219 ק"מ ושטח אגן ניקוז של הנהר הוא כ-35.4 אלף קמ"ר. לאורך הנהר נבנו מספר מאגרי מים וסכרים. עד להקמת מערכת זו בתקופת הקיץ חלק משמעותי של הנהר היה מתייבש. החל משנת 1948 הנהר מקבל כמויות מים משעותיות מנהר קובן ואף מנהר דון באמצעות תעלות שנבנו. בהתאם לחישובים ומדידות ספיקת המים בנהר לאחר הקמת המערכת הנדסית גדלה פי 8.3. העיר הגדולה לשפת הנהר - פרולטרסק. לאורך כ-180 ק"מ הנהר מתאימה להעברת ספינות.
אגם מאניץ'-גודילו.
אגם נאניץ'-גודילו (ברוסית:Маныч — Гудило) הוא אגם עם מים מלוחים בגבול חבל מנהלי סטברופול, מחוז רוסטוב וקלמיקיה. השטח הכולל של האגם הוא 344 קמ"ר והעומק הממוצע בו היה כ-0.6 מ'. לאחר הקמת מאגר מים פרולטרסקי מפלס המים באזור עלה ועתה האגם מהווה חלק של המאגר האמור.
האגם הוא חלק של גוף מים עתיק ענק שהיה מקשר בין הים הכספי לבין הים השחור. בעבר (בשנים 1898 ו-1936) האגם התייבש לחלוטין בתקופת הקיץ. החל משנת 1988 נרשמת ירידה מתמשכת בגובה המים באגם.
שטחים נרחבים על שפת האגם הוכרזו כשטח מוגן. האקלים בסביבת האגם הוא קונטיננטלי קיצוני - בחורף הטמפ' יורדת עד 30 מעלות מתחת לאפס ובקיץ עולה עד 40 מעלות.
האגם הוא מקום חשוב לקינון ציפורים רבים ונמצא בדרך נדידה של מספר רב של ציפורים. הוא מהווה אזור הגדול באירופה בו מתגורר אווז לבן מצח וסוגי אווזים נוספים. להגנת על החי והצומח בשנת 1995 האזור הוכרז כשמורת טבע.
תעלת אזוב-כספי.
רעיון להקמת מעבר ימי בין הים האזוב לבין ים הכספי הועלה עוד במאה ה-18 על ידי פטר פאלאס, גאוגרף רוסי ממוצא גרמני. הוא הציע לחבר את הנהרות מאניץ' המערבי ומאניץ' המזרחי.
בשנת 1932 הממשל הסובייטי החליט על יישום הרעיון. בשנים 1934-1937 עובדו תוכניות והחלה הקמה. בהתאם לתוכנית הפרויקט חולק ל-3 חלקים. החלק הראשון מנהר דון ועד לסכר צ'וגראי (Чограй) באורך של 448 ק"מ תוכנן כרצף של מאגרי מים. החלק השני באורך של 73 ק"מ מסכר צ'וגראי ועד לנהר קומה היה צריך להיות תעלה ברוחב של 67 מ' ובעומק של 3 מ'. החלק השלישי מנהר קומה ועד ל באורך 150 ק"מ היה צריך להיות תעלה פתוחה. בסיום התעלה בים הכספי היה מתוכנן להקים נמל חדש. בשנת 1936 נכנסה לניצול מערכת תעלות ומאגר מים באזור אוסט-מאניץ' ובשנת 1941 מערכות וסלובסקי ופרולטרסקי. בסופו של דבר, לקראת שנת 1941 הסתיימה בנייה של 329 ק"מ של החלק הראשון של הפרויקט. אומנם עם תחילת מלחמת העולם השנייה הופסקו העבודות. לאחר סיום המלחמה הם לא חודשו כי הוחלט על כריית תעלה אחרת שמקשרת בין וולגה לבין דון. מאגר מים וסכר צ'וגראי נבנו רק בשנים 1969-1973. המערכת נמצאת בניצול גם כיום אך ברמת שימוש נמוכה.
לאחרונה לאור כך שהתעלה הקיימת בין הוולגה לבין הדון כבר לא מספיקה להיקף הספינות שרוצות לעבור בה, נשקלת מחדש הקמת התעלה - ראה תעלת אירואסיה.
רביף
ארמיית הפאנצר אפריקה (ורמאכט)
ארמיית השריון אפריקה (הידועה גם בשם ארמיית הפאנצר אפריקה) היה אחד השמות שניתנו לכוח הגרמני-איטלקי שלחם בזירת המלחמה של צפון אפריקה בתקופת מלחמת העולם השנייה, תחת פיקודו של גנרל ארווין רומל.
היסטוריה.
בחודשים הראשונים לאחר הגעת קורפוס אפריקה הגרמני ללוב, כדי לסייע לכוחות האיטלקיים שלחמו נגד הצבא הבריטי בצפון אפריקה, הוא היה, לפחות באופן רשמי, כפוף למפקד הכוחות האיטלקיים בזירה. בעקבות תיגבור הכוח הגרמני בצפון אפריקה החליט הפיקוד הגרמני העליון ב-15 באוגוסט 1941 לשנות את מבנה הפיקוד של כוחות הציר בזירת צפון אפריקה. הוקמה מפקדה חדשה בשם קבוצת הפאנצר אפריקה, שכללה את כל כוחות הציר בזירה, תחת פיקוד מפקד קורפוס אפריקה לשעבר, ארווין רומל. קבוצת הפאנצר כללה את קורפוס אפריקה הגרמני, מספר יחידות גרמניות נוספות ושני קורפוסים איטלקיים (הקורפוס ה-21 והקורפוס הממונע ה-20).
ב-30 בינואר 1942 שונה שמה של קבוצת הפאנצר אפריקה לארמיית הפאנצר אפריקה. ב-1 באוקטובר 1942 שונה שמה של ארמיית הפאנצר אפריקה לארמיית הפאנצר הגרמנית-איטלקית. ב-23 באוקטובר 1942 פתחו הבריטים במתקפה גדולה על כוחות מדינות הציר, ולמחרת מת מפקד ארמיית הפאנצר גנרל גאורג שטומה מהתקף לב, ווילהלם פון תומה מונה למפקד הארמייה למשך יומיים עד שארווין רומל חזר מגרמניה ונטל את הפיקוד על הארמייה.