חלק גדול מהעבודות האחרות שלה, בעיקר של מוזיקאים, דומות באופיין לתמונות זהות של בני דורה, כמו בעלה מולנייר, האחים פרנס ודירק הלס, יאן סטין, הנדריק טרברגהן וחריט ואן הונתורסט. ציורי הז'אנר שלהם, בדרך כלל של טברנות וסצינות בידור אחרות, סיפקו את טעמם ואת תחומי העניין של מגזר הולך וגדל של מעמד הביניים ההולנדי. היא ציירה מעט דיוקנאות ממשיים, והציור ההיסטורי היחיד הידוע שלה הוא "דוד עם ראש גוליית" (1633), שאינו שונה מסגנון הדיוקן האופייני שלה, עם דמות יחידה קרובה לחזית התמונה.
לייסטר ופרנס הלס.
אף על פי שהיא הייתה ידועה במהלך חייה ומוערכת על ידי בני דורה, לייסטר ויצירתה נשכחו לאחר מותה. היא התגלתה מחדש רק בשנת 1893, כשציור שהיה מזוהה למעלה ממאה שנה כיצירה של פרנס הלס הוכר כציור שלה.
הבלבול - או אולי ההונאה - התחילו עוד בחייה של לייסטר. סר לוק שחאוד רכש ציור של לייסטר, The Jolly Companions, כאילו זהו ציור של פרנס הלס עוד בימי חייה. העבודה הוצגה אצל סוחר אומנות, ורטהיימר מרחוב בונד, בלונדון, שתיאר אותה כאחד מציוריו הטובים ביותר של הלס. סר ג'ון מילארס הסכים עם ורטהיימר לגבי האותנטיות והערך של הציור. ורטהיימר מכר את הציור לחברה אנגלית תמורת 4,500 לירה שטרלינג. המשרד הזה, בתורו, מכר את הציור כאילו הוא של הלס לברון שליכסטינג בפריז.
בשנת 1893 מצא הלובר את המונוגרמה של לייסטר תחת חתימתו המזויפת של הלס. לא ברור מתי נוספה החתימה המזויפת. כאשר התגלתה החתימה המקורית, תבע הברון שליכסטינג את המשרד האנגלי, שבתורו ניסה לבטל את הרכישה ולקבל את כספו מגלריה ורטהיימר. התיק הוסדר בבית המשפט ב-31 במאי 1893, כאשר התובעים (המשרד האנגלי ללא שם) הסכימו לשמור את הציור בעלות של 3,500 ליש"ט + 500 ליש"ט הוצאות.
במהלך ההליכים המשפטיים לא התייחסו כלל ליצירה כגילוי בעל ערך במסגרת ההיסטוריה של האומנות. אף אחד לא גילה התלהבות כשגילו צייר אחר שהיה מסוגל לצייר כמו פרנס הלס במיטבו. גרסה אחרת של הציור הזה, נמכרה בבריסל בשנת 1890 ונשאה את חתימתה של לייסטר "ששונתה בגסות ל-FH שלובים".
בשנת 1893 כתב קורנליס הופסטדה דה חרוטה את המאמר הראשון על לייסטר. הוא ייחס לה שבעה ציורים, שישה מהם חתומים במונוגרמה הייחודית שלה 'JL *'. מאז היסטוריונים לאמנות התייחסו אליה פעמים רבות כחקיינית של הלס, אם כי גישה זו השתנתה מעט בסוף המאה ה-20.
מלבד התביעה שהוזכרה לעיל, אופי היחסים המקצועיים של לייסטר עם פרנס הלס אינו ברור. ייתכן שהיא הייתה סטודנטית שלו או עמיתה. ייתכן שהלס או אחיו דירק היו המורים של לייסטר, בשל הדמיון הרב בין יצירותיהם.
שלמה בלום
שלמה בלום (נולד בשנת 1954) הוא כדורסלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הסנטר, בין היתר, בהפועל רמת גן ובנבחרת ישראל.
ביוגרפיה.
בלום החל את הקריירה בהפועל רמת גן בתחילת שנות השבעים כאשר הקבוצה הייתה בליגה השנייה. בעונת 1972/1973 שבה הקבוצה לליגה הראשונה, כאשר בלום הפך לשחקן בכיר בקבוצה. בלום שיחק עוד ארבע עונות במדי הפועל רמת גן, במהלכן סיימה הקבוצה פעמיים במקום השני ופעמיים במקום הרביעי.
בעונת 1977/1978 עבר בלום לבית"ר תל אביב, ושיחק במדיה במשך ארבע עונות. לאחר מכן שיחק עונה נוספת באליצור תל אביב.
סך הכל שיחק בלום 9 עונות בליגה הבכירה, בהן קלע 658 נקודות, בממוצע של 5.2 נקודות למשחק.
בנבחרת ישראל רשם בלום 12 הופעות, ובשנת 1975 שיחק במדיה באליפות אירופה בכדורסל 1975, טורניר בו סיימה הנבחרת במקום השביעי.
נינה נסביט
נינה לינדברג נסביט (באנגלית: Nina Lindberg Nesbitt; נולדה ב-11 ביולי 1994), המוכרת בשם הבמה נינה נסביט (באנגלית: Nina Nesbitt) היא זמרת-יוצרת סקוטית.
ביוגרפיה.
נסביט נולדה ב-11 ביולי 1994 באדינבורו, הממלכה המאוחדת.
ב-17 בפברואר 2014, הוציאה את אלבום המוזיקה הראשון שלה, "Peroxide".
ב-11 בינואר 2018, הוציאה את הסינגל "Somebody Special".
ב-1 בפברואר 2019, הוציאה את אלבום המוזיקה השני שלה, "The Sun Will Come Up, the Seasons Will Change".
עיר האוהלים
עיר האוהלים (Tent City) הוא סרט קולנוע ישראלי קצר מסוגת דוקו-דרמה בבימויו של אריה להולה לפי תסריט של ברוך דינר שגם הפיק אותו.
הסרט צולם במעברת בית ליד והפקתו הסתיימה בשנת 1952. הוא נמצא בארכיון הסרטים היהודיים ע"ש סטיבן שפילברג ובספריית סינמטק תל אביב.
המוזיקה נכתבה בידי המלחין היהודי הנס מאי ששילב בפסקול לחנים של ידידיה אדמון. עלילה הסרט מסופרת בעברית בקולו של הילד משה שעלה עם סבו מעיראק.
תקציר העלילה.
עולים חדשים ממדינות שונות מגיעים למחנה העולים בבית ליד. מחנה גדול המורכב משורות רבות של אוהלים. הם מקבלים ציוד אישי והמדריך יצחק מחלק אותם לאוהלים. לאוהל מס' 175 נכנסת משפחת ליכטנשטיין, הורים ובנם אגון. הם פליטי שואה מגרמניה. יצחק מכניס לאותו אוהל גם זוג פליטים מעיראק, את הילד היתום משה טביב וסבו נסים.
המרחק בין המשפחות רב - תרבות שונה, שפה שונה, הרגלים ומנהגים שונים. הגרמנים מביטים על העיראקים בבוז ובהתנשאות. משה מנגן בחליל ואגון חוטף אותו מידו. מתחילה ריצה והתגוששות לבסוף מחלל משה ואגון מתרצה ומתחילה ידידות בין שניהם שעוברת עד מהרה גם למבוגרים.
המורה מבקשה מהילדים לצייר, משה מצייר אוהלים ויעל מציירת גדר תיל עם צלבי קרס.
עם ההתקרבות בין המשפחות הם עורכים קבלת שבת וגב' ליכטנשטיין (אורנה פורת) מדליקה חמישה נרות שבת לכבוד כולם.
לבסוף מתחילים לבנות בתי שיכון בסמוך לעיר האוהלים עד שנופל האוהל האחרון ומתגלה השיכון. בסוף הסרט מתקין הסבא נסים מזוזות במשקופים.
הרי הרולד בירד
הרי הרולד בירד (באנגלית: Harold Byrd Mountains) המכונים גם הרי בירד (באנגלית: Byrd Mountains) הם קבוצת הרים חשופים (שאינם מכוסים קרח) ונונאטאקים, בארץ מרי בירד, בסמוך למדף הקרח רוס שבאנטארקטיקה.
קבוצת ההרים משתרעים בכיוון מזרח - מערב, בין חלקו התחתון של קרחון לוורט, לבין מדף הקרח רוס.
ההרים מתנשאים לגובה של 222 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
גילוי ההרים.
ההרים התגלו בדצמבר 1929 על ידי משלחת החקר הגאולוגית, בפיקודו של לורנס גולד, שהייתה חלק ממשלחת החקר האנטארקטית של ריצ'רד בירד.
מקור השם.
אדמירל הימיה ריצ'רד בירד, קרא להרים על שמ של דייוויד הרולד בירד, בן דודו, ואחד מממני משלחת החקר (הוא מימן את רכישת הפרוות עבור המשלחת).
לקריאה נוספת.
• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, PP 183, 191
• ALLISON R. PALMER, COLIN G. GATEHOUSE, EARLY AND MIDDLE CAMBRIAN TRILOBITES FROM ANTARCTICA, GEOLOGICAL SURVEY PROFESSIONAL PAPER 456-D
הרי אליאס
העבודה-גשר-מרצ
העבודה-גשר-מרצ הייתה רשימת שמאל ישראלית שהורכבה משלוש מפלגות – העבודה, גשר ומרצ. הרשימה התמודדה בבחירות לכנסת ה-23, בראשותו של עמיר פרץ, יו"ר מפלגת העבודה.
הרשימה קיבלה בבחירות 7 מנדטים, מתוכם 3 לעבודה, אחד לגשר ו-3 למרצ.
היסטוריה.
ב-13 בינואר 2020 הכריזו ראשי העבודה ומרצ, עמיר פרץ וניצן הורוביץ על איחוד טכני בין הרשימות לקראת הבחירות לכנסת ה-23 מחשש שמא אחת או יותר מהרשימות לא תעבור את אחוז החסימה. לאיחוד קדם משא ומתן עם סיעת "כחול לבן", במסגרתו סוכם שמספר השרים שיוקצה לסיעות העבודה-גשר ומרצ בממשלתו העתידית של גנץ יתבסס על מספר חברי הכנסת של הסיעות ב (6 ו-5 בהתאמה). מפלגת גשר, בראשות אורלי לוי-אבקסיס, אשר רצה יחד עם מפלגת העבודה בבחירות הקודמות במסגרת העבודה-גשר, המשיכה אל שיתוף הפעולה המורחב. רשימת "המחנה הדמוקרטי", אשר מרצ הייתה חלק ממנה בבחירות הקודמות, התפרקה, אך יאיר גולן ממפלגת "ישראל דמוקרטית", שהייתה חלק מ"המחנה הדמוקרטי", הצטרף למרצ לקראת סגירת הרשימות.
לצורך האיחוד, תחילה אמור היה יאיר גולן להצטרף על בסיס מפלגת המדף "הבחירה הדמוקרטית", שמנהיגה לשעבר רומן ברונפמן העמיד לרשותו לשם כך, אך לבסוף, לאור קשיים טכניים, הצטרפו יאיר גולן ואמילי מואטי (שבעבר התמודדה בפריימריז במפלגת העבודה) אל מרצ ושובצו מטעמה.
מיד לאחר השבעת הכנסת העשרים ושלוש, הגישה גשר בקשה להתפצל לסיעה נפרדת, על רקע מחלוקת סביב האפשרות של ממשלת מיעוט בתמיכת הרשימה המשותפת. הבקשה התקבלה ב-23 במרץ 2020 והסיעה התפצלה ל"העבודה–מרצ" ולגשר. ב-4 באפריל הודיע פרץ כי בכוונתו להתפצל מהסיעה המשותפת עם מרצ בעקבות המגעים לכניסת מפלגת העבודה לממשלה, והפיצול אושר כעבור יומיים.
חברי כנסת.
רשימה המועמדים לבחירות לכנסת ה-23 כפי שהוגשה לוועדת הבחירות המרכזית ב-15 בינואר ומותכם נבחרו חברי הכנסת הבאים:
רמת פלנט
רמת פלנט או רמת כוכבי הלכת (באנגלית: Planet Heights) היא רמה של פסגות שאינן מכוסות קרח, בחלקו המזרחי של האי אלכסנדר שבאנטארקטיקה.
אורכה של הרמה 44 קילומטרים (בכיוון צפון - דרום).
הרמה מצויה בין הקצה הדרומי של רכס למיי לבין מפרץ ג'ורג' השישי.
אוכף מילקי ויי הוא אוכף המקשר בין רמת פלנט לבין רכס למיי.
גובה הרמה 722 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הרכס.
רכס ההרים מופה לראשונה בשנת 1960 על ידי משלחת חקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948.
מקור השם.
שם הרמה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה, בהתייחס לשמות האתרים סביבה, הקרויים על שם גופים במערכת השמש או קשורים לה: אסטרונומים, לוויינים, כוכבי הלכת או הקשורים אסטרולוגיה ואסטרופיזיקה.
קרחוני הרמה קרויים על שמות כוכבי הלכת ובכללם פלוטו - למעט כדור הארץ.