לאדה פריאורה היא מכונית קומפקטית, המיוצרת על ידי יצרנית הרכב הרוסית AvtoVAZ מאז מרץ 2007. זוהי במידה רבה לאדה 110 שעוצבה מחדש ועברה מודרניזציה והחליפה אותה בשנת 2009. עד 16 במאי 2012 יוצרו 590,000 יחידות. החל משנת מודל 2016, הפריאורה אינו זמין לשוק הייצוא והוחלף על ידי לאדה וסטה (אך הוא עדיין זמין מקומית).
ב-16 ביולי 2018 ברשת הופיעה תמונה של השלדה האחרונה של הפריאורה בחנות הריתוך של מפעל הרכב, מעוטרת בבלונים צבעוניים ומכוסה בכרזה עם הכיתוב "Последний!" ("האחרון!"). התמונה צולמה ב-13 ביולי סמוך לשעה 14:00 (בכרזה שבתמונה יש תאריך נוסף - 11 ביולי). הדגם עדיין הורכב באמצעות גופים מרותכים בעבר, כולל האחרונים, במשך כמה ימים. ב־17 ביולי 2018 חברת AvtoVAZ אישרה את הפסקת ייצור הפריאורה במהדורה רשמית.
סגנונות.
ביוני 2011, AvtoVAZ הודיעה שהם יציעו גרסה עם מנוע 90 כ"ס, כשהמשקל יופחת ב-39% בהשוואה למנוע הבסיסי של 98 כ"ס. המנוע יהיה עם תוחלת חיים ארוכה יותר לאורך זמן עם עד 200,000 ק"מ.
באוגוסט 2011 הוכרזה גרסה חדשה בשם לאדה פריורה CNG, המופעל על ידי בנזין וגז טבעי דחוס (CNG). נפח מכל הדלק הוא גם 43 ליטר וארבעת מכלי הדלק 96 ליטר. טווח הבנזין הוא 580 ק"מ ו-330 ק"מ עם גז טבעי דחוס.
ב-22 במאי 2018, חברת AvtoVAZ הודיעה על סיום ייצור פריאורה סדאן עד יולי 2018. עם זאת, כפי שהודיע "Avtosreda", שירות העיתונאים של AVTOVAZ, ההחלטות הספציפיות בנושא זה עדיין עומדות. "מודל של ביקוש, הייצור שלו ממשיך" - כך טענו ב-"Avtosreda", שירות העיתונות של החברה.
ציוד.
בסיס הפריאורה מגיע עם כרית אוויר רגילה של נהג והגה כוח חשמלי. מאז מאי 2008, לאדה פריאורה מציעה חבילת "לוקס" הכוללת כרית אוויר לנוסעים (ולאחרונה כריות אוויר בצד הקדמי), חגורת בטיחות במושבים הקדמיים, מערכת ABS וחיישני חניה. בנוסף, כמה חבילות מוסיפות מיזוג רגיל עם בקרת אקלים, שמע משולב עם דיבורית Bluetooth, מושבים קדמיים מחוממים, פנסים אוטומטיים וחיישן גשם. באפריל 2010 נוספה לרשימת האפשרויות מערכת מולטימדיה אופציונלית, ואחריה מערכת ניווט בתחילת 2011. מצד שני, בקרת יציבות אלקטרונית ותיבת הילוכים אוטומטית לחלוטין אינם מוצעים.
המכונית קיבלה מנוע 1.6 ליטר עם 16 שסתומים ותיבת הילוכים חדשה, שנועדה להעביר מומנט של 145 ננומטר ומערכת תיבות של מסבי תיבת הילוכים סגורים עם תוחלת חיים מורחבת. המהירות המרבית היא 190 קמ"ש, עם תאוצה ל-100 קמ"ש תוך 10 שניות.
לאדה פריאורה הייתה מצוידת בתיבת הילוכים ידנית אוטומטית (תיבת הילוכים אוטומטית למחצה) שעלה לראשונה בשנת 2014. תיבת ההילוכים AMT מיוצרת על בסיס תיבת הילוכים ידנית רגילה בעלת חמישה הילוכים, אך נוספה למפעילים חשמליים ויחידת בקרה אלקטרונית מקבוצת ZF.
ספורט מוטורי.
קבוצת לאדה ספורט התמודדה באליפות העולם לרכבי תיור בעונת 2009 עם שלישיית רכבי פריאורה, לאחר שהחלה את העונה עם רכב הלאדה 110.
בטיחות.
המכונית קיבלה 5.4 נקודות מתוך 16 במבחן ריסוק חזיתי שערכה תוכנית הערכת הבטיחות הרוסית ARCAP בשנת 2007, וזכתה לכוכב אחד מתוך ארבעה. גרסה חדשה יותר של המכונית קיבלה 10.6 נקודות מתוך 16.
זאבלין
זבלין
אומיה ג'וחא
אומיה ג'וחא (בערבית: أمية جحا, תעתיק: אֻמַיַה גֻ'חָא; נולדה ב-2 בפברואר 1972) הוא שם העט של אומיה אבו חאמדה, הנחשבת לאחת הקריקטוריסטיות הבולטות בעולם הערבי והקריקטוריסטית הראשונה בעולם הערבי שעבדה בעיתונים הפוליטיים היומיים ובאתרי החדשות. אומיה אימצה כשם משפחתה את שמה של הדמות ההומוריסטית הערבית ג'וחא.
ביוגרפיה.
ג'וחא נולדה בשכונת שג'אעיה בעיר עזה, בת לשני הורים פליטים מהכפר אל-מוחרקה בנגב (במקום שבו הוקם לימים מושב תקומה). את לימודי התיכון שלה סיימה באיחוד האמירויות הערביות, לשם עברה בשל עבודו של אביה כמורה שם. לאחר מלחמת המפרץ של 1991 חזרה עם משפחתה לעזה. היא בוגרת המחלקה למתמטיקה באוניברסיטת אוניברסיטת אל-אזהר בעזה בשנת 1995 בהצטיינות. היא עבדה כמורה למתמטיקה במשך שלוש שנים, אך התפטרה בשנת 1999. שני בעליה הראשונים היו חברים פעילים בגדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של ארגון הטרור חמאס.
בעלה הראשון היה ראמי סעד, מהנדס חשמל וראש יחידה 101 בגדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של ארגון הטרור חמאס, העוסקת בפיתוח אמצעי לחימה. סעד פיתח את מטעני הגחון, והוא שהפעיל אותם. במהלך מסיבת האירוסין שלו עם אומיה הוא שלח חמור ממולכד עם מטען חבלה אל עמדה צה"לית. הוא חמק מהמסיבה כדי לבצע את הפיגוע כדי להסוות את מעורבותו בפיגוע. היא התאלמנה מסעד לאחר שהוא נהרג במאי 2003 בפעולה נגד כוח צה"ל. בתם המשותפת, נור, הייתה בת 9 חודשים עם מות האב. עם חזרתה לעבודה, בתום ימי האבל, ציירה ג'וחא עין גדולה דומעת דם כשבתוך אישון העין תמונת בעלה.
שלוש שנים לאחר מות בעלה הראשון, היא התחתנה עם ואאל עקילאן, מפקד ביחידה 103 בחמאס שפיתחה את הירי תלול המסלול דוגמת הקסאם. אף הוא היה על הכוונת של צה"ל מאז פרוץ אינתיפאדת אל-אקצא, אך הוא מת בסופו של דבר במאי 2009 מסיבוכים רפואיים. עם מותו של בעלה השני זכתה לכינוי 'אשת שני השהידים'. היא נישאה בשלישית לסאבר אבו כרש, אסיר לשעבר, פעיל בתחום האסירים.
עבודתה.
מאפיין בולט בחתימתה של ג'וחא על-גבי הקריקטורות פרי-עטה הוא סמל מפתח השיבה (בערבית: مفتاح العودة), הרומז לדרישתם של מיליוני פליטים פלסטינים במדינות ערב ובפזורה ברחבי העולם לשוב לבתיהם אשר בהם גרו עד 1948, עת פרצה מלחמת העצמאות בין מדינת ישראל מחד גיסא לבין הפלסטינים ומדינות ערב מאידך גיסא, המכנים אירוע זה במילה הנכבה, שפירושה בערבית "אסון, שואה".
בעבודותיה היא מוחה בין היתר נגד הציונות ומה שהיא רואה ככיבוש של מדינת ישראל ודורשת את זכות השיבה לפליטים. כמו כן היא מתייחסת לאסירים הפלסטינים הכלואים בישראל, וכן למדיניות האמריקנית במזרח התיכון בכלל ובסכסוך בפרט. נושא קרוב לליבה הוא ביקורת כלפי העולם הערבי, שבעיניה מתעלם מ"הסוגיה הפלסטינית". עם מות בעלה השני היא הצהירה כי הגנת האסלאם היא אחד היעדים הקדושים ביותר שכל אומני קריקטורה ערבים צריכים לאמץ ללא קשר לקשיים העומדים בפניהם.
ג'וחא השתתפה לאורך השנים במספר תערוכות מקומיות, אך גם במדינות ערב ובעולם. בנוסף להקמת החברה שלה "ג'וחא-טון", (Juhatoon) ג'וחא יצרה סרט אנימציה שעסק במה שהיא מגדירה כ"נכבה" בשם 'סיפור המפתח'. כמו כן היא פרסמה שני ספרים שבכל אחד מהם כמאה מהקריקטורות שלה.
בשלב מסוים היא אף הקימה אתר שמאפשר לה לקיים אינטראקציה עם פלסטינים ברחבי העולם ומארגני פסטיבלים ותערוכות בהן השתתפה במיוחד באירופה. עם זאת, היא סירבה להיות חלק מכל תחרויות בינלאומיות מכיוון שחששה ממעורבות המתחרים הישראלים.
ג'וחא מרבה לאייר קריקטורות בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני ותמיכה בחמאס. קריקטורות רבות שלה מתייחסות למאבק על ירושלים ומסגד אל-אקצא, שבעיניה כולל את כל מתחם הר הבית ולא רק את המתחם הדרומי שלו.
“תעשיית השנאה”: תוכנית הילדים בערוץ “אלאקצא” של חמאס שידרה פינה ובה קריקטורות של הקריקטוריסטית הפופולרית אמיה ג’חא; הן כוללות מסרי הסתה ושנאה נגד ישראל ומטיפות שלא לקיים מו”מ עמה.
פרסום ופרסים.
הקריקטוריסטית העזתית זכתה במספר פרסים דוגמת פרס העיתונות הערבית כקריקטוריסטית הטובה ביותר בשנת 2000, וכן בשנת 1999 אז זכתה בתחרות היצירה השנתית שערך משרד התרבות הפלסטיני. וכן ב-2010 אז זכתה בפרס גדול בתחרות הקריקטורות הבינלאומית של נאג'י אל-עלי, המאורגנת על ידי האגודה לסולידריות עם העם הפלסטיני. יש הרואים אותה כיורשת של הקריקטוריסט נאג'י אל-עלי, עליו הצהירה כאחד המשפיעים על החלטתה לעסוק בתחום הקריקטורות.
במרץ 2016, כחלק מציון יום האישה הבינלאומי, היומון 'אל-קודס' הפלסטיני פרסם את המאמר 'חלוצות בלחימה, מאבק ואקטיביזם חברתי: נשים פלסטיניות לקחו חלק בעשיית היסטוריה'. במאמר זה מוצגות ביוגרפיות קצרות של 16 נשים פלסטיניות, בתוכן גם ג'וחא. המאמר מציג פיגועי טרור כמעשים ראויים לשבח של גבורה והקרבה עצמית.
פייסבוק.
בינואר 2016 קיבלה ג'וחא פנייה מהנהלת פייסבוק על כך שפייסבוק קיבלו תלונות כי הקריקטורות שהיא פרסמה בעמודה האישי אנטישמיות ומסיתות לאלימות. הקריקטוריסטית פרסמה כי פייסבוק דרשה ממנה להפסיק להעלות את הקריקטורות שלה לעמוד.
לאדה איז'בסק
לאדה איז'בסק היא חברה בת של יצרנית הרכבים AvtoVAZ שבסיסה בעיר איז'בסק, שברוסיה. זו הייתה בעבר חברה בת של איזמאש תחת המותג IzhAvto וייצרה גם אופנועים וגם מכוניות. החברה קיבלה את שמה הנוכחי בשנת 2017 והיא מייצרת עבור אווטוואז את דגמי הלאדה השונים.
היסטוריה.
החברה החלה בייצור כלי רכב בשנת 1958, עם יצירת אב-טיפוס ארבע-גלגלי לשימוש כפרי, רכב האוגוניוק NAMI 048, שהשתמש בשלדת GAZ ו-, רכב זה לא יצא לייצור המוני.
מפעל הרכב איז'בסק הוקם בשנת 1965 עם יצרנית הרכב הצרפתית רנו כקבלן הראשי. החברה החלה ב-12 בדצמבר 1966 עם הרכבת עותקים של רכבי מוסקביץ' ודגמי 408. בסוף השנה הושלמו ייצורם של 300 יחידות, כאשר המספר הגיע ל-4,000 בדצמבר 1967. בדצמבר 1967 החליף Moskvitch 412 את ה-408 בפס הייצור, אליו הצטרף דגם 434 ב-1968 ולאחר מכן על ידי דגםAZLK -2138 ודגמי 2140, ו-Izh-2126 אודה שדמה לרכבי הMoskvitch AZLK-2141 Aleko, שהיה בעל עיצוב שונה של הנעה אחורית.