מרכז נתונים או דטה סנטר (Data center), לעיתים מכונה גם חדר מחשב, הוא מתקן המשמש לאחסון ולהפעלה של מערכות מחשב ורכיבים קשורים, כגון מערכות תקשורת נתונים ומערכות אחסון. בדרך כלל קיימים במרכז נתונים גם יכולות התאוששות מתקלה או אסון כגון מערכות לגיבוי אספקת החשמל (אל פסק או גנרטור), חיבורי תקשורת יתירים (כגון לוויין, סיב אופטי, עורק אלחוטי), מערכות בקרת סביבה (כדוגמת מיזוג אוויר וכיבוי אש) וסוגים שונים של התקני אבטחה. מרכז נתונים גדול הוא מרכז תעשייתי שתצרוכת החשמל שלו עשויה אף להגיע לכזו שדומה לעיירה קטנה.
היסטוריה.
בימים הראשונים של תעשיית המחשוב פעלו חדרי מחשב גדולים. מערכות המחשב הראשונות היו מורכבות להפעלה ולתחזוקה, ודרשו סביבה מיוחדת לפעולתם. כבלים רבים היו נחוצים לחיבור בין מרכיבי המערכת, ופותחו שיטות כדי לנהל ולארגן אותם כמו ארונות מחשב תקניים לאחסון ציוד ורצפה צפה שתחתיה עוברים כבלים. מחשב מרכזי אחד צרך חשמל רב, והיה צריך להיות מקורר כדי למנוע התחממות יתר. גם היבט האבטחה היה חשוב - מחשבים היו יקרים, ובמקרים רבים שימשו לצרכים צבאיים, ומסיבות אלו פותחו עקרונות בסיסיים להרשאות גישה לחדרי מחשב.
במהלך התרחבות תעשיית המיקרו-מחשבים, במיוחד במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, משתמשים התחילו לפרוס מחשבים בכל מקום, במקרים רבים תוך התחשבות מעטה או ללא התחשבות כלל בדרישות תפעול. עם זאת, כשתפעול מערכות מידע הפך למורכב יותר ויותר, גברה המודעות של ארגונים לצורך בבקרה של משאבי מערכות המידע. בשנות ה-70 המוקדמות נכנסה לשימוש מערכת Unix, ובמהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 התרחב השימוש במערכות הפעלה חופשיות ממשפחת לינוקס המתאימות ל-PC. אלה נקראו "שרתים", כיוון שמערכות הפעלה המאפשרות שיתוף זמן כמו Unix מסתמכות על מודל שרת-לקוח כדי להקל על שיתוף משאבים בין משתמשים מרובים. הזמינות של ציוד רשתות זול, בשילוב עם סטנדרטים חדשים עבור כבילה מובנית, איפשר להשתמש בתכנון היררכי כדי לשים את השרתים בתוך חדר מסוים בארגון. השימוש במונח "מרכז נתונים", כפי שהוחל במיוחד על חדרי מחשב, התחיל להיות פופולרי.
במהלך בועת הדוט-קום של 1997–2000 התרבו מרכזי הנתונים. חברות נדרשו לקישוריות אינטרנט מהירה ותפעול ללא הפסקה כדי לפרוס מערכות ולבסס נוכחות באינטרנט. התקנת ציוד כזה לא הייתה בת-קיימא עבור חברות קטנות רבות. חברות רבות החלו לבנות מתקנים גדולים שנקראו מרכזי נתונים לאינטרנט (Internet data centers; IDCs), אשר מספקים ללקוחות מסחריים מגוון של פתרונות לפריסה ולתפעול של מערכות. טכנולוגיות ושיטות עבודה חדשות תוכננו כדי לעמוד בדרישות התפעול ובקנה מידה גדול כל כך של פעולות. שיטות אלה בסופו של דבר היגרו לכיוון מרכזי נתונים פרטיים. מרכזי הנתונים למחשוב ענן נקראים מרכזי נתוני ענן (Cloud data center; CDCs). אבל החלוקה בין מונחים אלו כמעט ואינה נהוגה והם נקראים בפשטות "מרכזי נתונים".
מידרוג.
מבחינת הבטחה של המשכיות עסקית מחולקים מרכזי נתונים למספר רמות, על פי מסמך TIA-942:
דטה סנטר
מאטסלקה
מאטסלקה (בהונגרית: Mátészalka, ביידיש: מאטא-סאלקע) היא עיר בצפון מזרח הונגריה במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג. זהו היישוב המאוכלס ביותר במחוז אחרי בירת המחוז העיר נירג'האזה.
מיקום.
העיר ממוקמת על גדות נהר הקרסנה, 52 ק"מ ממזרח לנירג'האזה ו-77 ק"מ צפונית-מזרחית מדברצן. מנירג'האזה כביש ראשי 41 ובהמשך כביש ראשי 49 מובילים לעיר; מדברצן ניתן להגיע אליו על הכביש הראשי 471.
אטימולוגיה.
החלק הראשון של שם העיר "מאטה" הוא שם שנוצר משם פרטי בצורתו ההונגרית. השם הכנסייתי הלטיני מתאוס הוא הצורה ההונגרית של מאטה.
גם החלק השני של השם "סלקה" הוא מהשם הפרטי הישן סלקה. המקור לכך, אולי, נובע מהמילה "עקשן" של הטורקית העתיקה, בעיני אחרים המקור לא ידוע.
היסטוריה.
מאטסלקה הוקמה על ידי מיזוג של ארבעה יישובים הונגריים. שם היישוב מופיע לראשונה בשנת 1216, ולאחר מכן בשנת 1231, בכתביו של מייסד העיר אנדרו אדון האנט. משנת 1835 ואילך, נראית בבירור תמונה של תכנון עירוני ביישוב. ניתן לתארך את בניית בית הכנסת של מאטסלקה לשנת 1857. בשנת 1864 הוקם מפעל חקלאי מודרני. משנת 1887 נבנו קווי הרכבת, נפתחו בנקים ובתי מרקחת. בשנת 1888 היה ד"ר דיולה סלקאי, בעל מפעל יהודי היה הראשון מבין העיירות הכפריות שבנה תאורת רחוב בקטע מסוים בעיר. העיתון היומי הראשון פורסם בשנת 1890.
בשנת 1888, לראשונה בהונגריה - במקביל לניו יורק - גם במאטסלקה, ברחוב קושוט 16 של היום, החשמל נדלק בביתו של פאל סאלקאי. חשמל סופק על ידי מחלקת אספקת החשמל של חברה, שהוקמה על ידי היהודי מור שוורץ.
בשנת 1940, כאשר החלק של מחוז סאטמר שסופח לרומניה אחרי מלחמת העולם הראשונה הוחזר להונגריה הפך סאטו מארה למושב המחוז במקום מאטסלקה. בסוף שנת 1944 הצטמצמה האוכלוסייה ל -9,000 איש עקב קורבנות המלחמה, אך בעיקר בשל גירושם ורציחתם של חלק ניכר מיהדות המקומית וההגירה של שרידי השואה. עם שחר ה 28 באוקטובר 1944 הגיעו כוחות סובייטים ורומנים למאטסלקה.
בשנת 2001, 96% מאוכלוסיית העיר היו הונגרים, 3% צוענים ו-1% הכריזו על עצמם כגרמנים. כמו ערים רבות באירופה אוכלוסיית העיר קטנה משנה לשנה. כך, מ-19,069 תושבים בשנת 1990 קטנה אוכלוסיית העיר ל-16,387 בינואר 2019 (קיטון של כ-14%)
הקהילה היהודית.
המשפחות היהודיות הראשונות התיישבו במאטסלקה באמצע המאה ה-18. באמצע המאה ה-19 החלה העלייה הכלכלית של היהדות, שהושלמה אז באמנציפציה חוקית לאחר הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867. הפעילות הכלכלית והחברתית ביותר הייתה של משפחה בשם שוורץ.
במלחמת העולם השנייה הוקם בעיר גטו שאליו רוכזו יהודים מכל האזור, ביניהם יהודי הכפרים פורצ'למה, אוהליה וקנטוריאנושי. בחג השבועות 1944 גורשו היהודים מהגטו ברכבות לאושוויץ.
בעיר זו הקים רבי אהרן ישעיהו פיש את חסידות האדאס.
דאטה סנטר
האקדמיה של סן לוקא
האקדמיה של סן לוקא (באיטלקית: Accademia di San Luca) היא איגוד של אוֹמָנים שנוסד ברומא בשנת 1593 במטרה לשפר את מעמדם של אוֹמנים: ציירים, פסלים וארכיטקטים וליצור אבחנה בינם לבין סתם אוּמנים ובעלי מלאכה. האיגוד עדיין (2020) פעיל ושמו כיום האקדמיה הלאומית של סן לוקא (Accademia Nazionale di San Luca).
היסטוריה.
רקע.
במהלך המאות ה-16 וה-17 התקבצו ברומא אוֹמָנים רבים מכל רחבי איטליה ומשאר אירופה. הם באו לקחת חלק בתנופת הבנייה הגדולה של העיר. אחרים באו להכיר את העתיקות הקלסיות שהלכו ונחשפו או ללמוד מגדולי האמנים שכבר פעלו שם. רבים מהם, בעיקר הצעירים, נתקלו בקשיים של מציאת מקומות דיור, עבודה ומורים. גם למנוסים יותר לא היה קל למצוא פטרונים ולהקים סדנאות משלהם. מכאן הצורך בהקמת "איגוד מקצועי" של אוֹמָנים.
הקמת האקדמיה.
את הרעיון הציע האפיפיור גרגוריוס ה-13 כבר ב-1577. הכוונה הייתה לארגון שידאג לצרכים "החינוכיים, החברתיים, והמקצועיים של הציירים, הפסלים והארכיטקטים של רומא". השלב הבא היה פרסום, בשנת 1588, של בולה אפיפיורית, על ידי האפיפיור סיקסטוס החמישי, בולה שהורתה על פירוק גילדת הציירים (Università dei Pittori) הקיימת ועל הקמת האקדמיה. ניתן לה השם ה"אקדמיה של סן לוקא" על שם לוקאס הקדוש שלפי המסורת הנוצרית היה צייר האיקונות הראשון ולכן נחשב לפטרון של האומנים.
בסופו של דבר האקדמיה הוקמה ב-1593 על ידי פדריקו צוקרי ששימש גם כמנהלה הראשון.
התבססות האקדמיה.
הקמפוס של האקדמיה הוקם בתוך הפורום סביב כנסיית "הקדושים לוקא ומרטינה" (Santi Luca e Martina). כבר ב-1588 קיבלה האקדמיה את הכנסייה, ששמה עד אז היה "כנסיית סנטה מרטינה". לאחר הקמתה בפועל, ב-1593, האקדמיה שיפצה את הכנסייה, שינתה את שמה, ובנתה לעצמה מספר מבנים סביב לה.
ב-1620 קיבלה האקדמיה, מהאפיפיור אורבנוס השמיני, את הסמכות לקבוע מי יחשב לאוֹמן ברומא. ב-1630 קיבלה סמכות לגבות מס מכל האומנים ומכל סוחרי האומנות.
האקדמיה כיום.
ֹהאקדמיה נקראת כיום "האקדמיה הלאומית של סן לוקא". היא ממוקמת ברומא, בפלצו קרפניה (Palazzo Carpegna), ארמון מהמאה ה-16, הנמצא בכיכר האקדמיה של סן לוקא (Piazza dell'Accademia di San Luca). היא כוללת מוזיאון ובו אוסף ייחודי של תמונות, פסלים ורישומים וגם כ-500 תמונות דיוקן של נשיאי האקדמיה לדורותיהם.
פיאט 1
שלום אוגסבורג
דוב קרחון
דוב קינמון
מעיין החינוך התורני
Kingdom Hearts 2
דראג קווינס
דיוויזיית המשמר הראשונה (האימפריה הגרמנית)
דיוויזיית המשמר הראשונה (בגרמנית: 1. Garde-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-19 ביוני 1813 במהלך מלחמות השחרור בגרמניה, אולם פורקה ב-8 באוגוסט אותה שנה. ב-4 בספטמבר 1818 הוקמה הדיוויזיה מחדש, וב-1866 לחמה במלחמת אוסטריה–פרוסיה. בקרב קניגרץ לחמה כחלק מקורפוס המשמר אשר היה חלק מהארמייה השנייה. הדיוויזיה השתתפה גם במלחמת צרפת–פרוסיה ולחמה בקרבות גרבלוט, סדאן והמצור על פריז.