ב-1964 הם הצליחו לקבל חוזה הקלטות בחברת התקליטים Fantasy, ושינו את שם הלהקה ל-גוליווגס. בינתיים המשיכה הלהקה להופיע במסיבות ובברים. בשלב מסוים נטל ג'ון את תפקיד הזמר מאחיו הבוגר ופיתח את קולו הצרוד שהפך עם השנים לאחד ממאפייניה המובהקים של הלהקה. בשנים הבאות המשיכה הלהקה להתקיים בקושי כשחבריה עובדים, לומדים ומשרתים בצבא, ולא מצליחים לפרסם שום להיט. בשנת 1967 נמכרה חברת Fantasy לחבורת משקיעים שאחד מהם היה ידיד של ג'ון. האחרון הציע להם להתקרב לסגנון של להקות החוף המערבי שזכו להצלחה באותן שנים כמו הגרייטפול דד וג'פרסון איירפליין, ובהזדמנות זו גם הוחלף שמה של הלהקה לקרידנס קלירווטר רבייבל.
בסוף 1967, עוד לפני שהקליטה את אלבומה הראשון, התפרסם להיטה הראשון - "סוזי קיו" (Susie-Q) שהיה גרסת כיסוי לשיר של דייל הוקינס. ב-1968 יצא אלבומם הראשון שנקרא כשם הלהקה. האלבום זכה להצלחה נאה ושני להיטיו היו Susie-Q וגרסת הכיסוי ללהיטו של סקרימינג ג'יי הוקינס - I Put a Spell on You. ב-1969 הוציאה הלהקה שלושה אלבומים נוספים שכללו להיטים רבים שפרסמו אותה ברחבי ארצות הברית. הבולט ביניהם היה Green River, שכלל מספר להיטים מוצלחים.
בפסטיבל וודסטוק ניגנה הלהקה ב-3 לפנות בוקר. הופעתה לא זכתה להד רב, וגם לא נכללה באלבום הפסקול של הסרט בגלל חוסר הסכמה על זכויות.
ב-1970 פרסמה הלהקה את האלבום הנחשב כמוצלח ביותר – קוסמוס פקטורי. האלבום הגיע לראש מצעדי המכירות גם בארצות הברית וגם באנגליה. האלבום כלל חידוש לשיר הרית'ם אנד בלוז 'I Heard It Through The Grapevine' המפורסם מבית חברת התקליטים מוטאון (Motown). דווקא בשיא הצלחתה נתגלו סימני המשבר הראשונים. חברי הלהקה האחרים לא אהבו את התייחסות המבקרים אליהם כלהקת הליווי של ג'ון. ב-1971 פרש טום פוגרטי מהלהקה, והיא המשיכה כשלישייה והוציאה את אלבומה האחרון שהיה כישלון מוחלט. באוקטובר 1972 הכריזה הלהקה על פירוקה.
ג'ון פוגרטי המשיך בקריירת סולו שזכתה להצלחה (אם כי לא כמו הצלחת הלהקה). הלהקה התאחדה מחדש ב-1995 וממשיכה להופיע עם החומר הישן של הלהקה, אך ללא טום פוגרטי שנפטר ב-1990.
מאפייני המוזיקה.
המוזיקה של קרידנס קלירווטר רבייבל נחשבת כחזרה אל הרוק האמריקאי השורשי עם סינתזה מתומצתת של מוזיקת הקאנטרי, רוקאבילי, רית'ם אנד בלוז וסוואמפ פופ . מוזיקה זו היוותה ניגוד למגמה של השתלטות הלהקות הבריטיות כמו הביטלס והרולינג סטונז על המוזיקה האמריקאית. בזמן שלהקות החוף המערבי והביטלס נעו לכיוון הרוק הפסיכדלי והרוק המתקדם, חזרו כאמור הקרידנס קלירווטר רבייבל אל המקורות (גם של הביטלס). רבים מלהיטיהם הם גרסאות מחודשות לשירי בלוז ורוקנ'רול משנות החמישים ותחילת השישים, וגם השירים המקוריים הם במקצבים הבסיסיים.
על אף שלא נחשבה כלהקה פוליטית, חלק ממילות השירים שנכתבו ברובם על ידי ג'ון פוגרטי יצגו ביקורת על החברה בארצות הברית בכלל ועל מלחמת וייטנאם בפרט. במיוחד התפרסמו בכך שישה מלהיטי הלהקה "בן בר מזל" (Fortunate Son), "לרוץ דרך הג'ונגל" (Run Through The Jungle), "מרי הגאה" (Proud Mary) "זריחת הירח הרע" (Bad Moon Rising), ו"מי יעצור את הגשם" (Who'll Stop the Rain).
מקור השם.
על פי ראיונות עם חברי הלהקה, שם הלהקה הורכב משלושה מקורות שונים. קרידנס (בעברית: אמונה) היה שמו של חבר של ג'ון פוגרטי. הביטוי "מים צלולים" הושאל מפרסומת למבשלת בירה. המילה "תחייה" נועדה להמחיש את מחויבתם המחודשת של חברי הלהקה לפרויקט המשותף שלהם. לפיכך ניתן לתרגם את שם הלהקה ל"תחיית אמונה מים-צלולים", כאשר "אמונה מים צלולים" מהווה שם של אדם.
התיקון השמונה עשר לחוקת ארה&quot;ב
גני עם
גַּנֵּי עַם הוא מושב עובדים הנמצא מדרום לעיר הוד השרון ובצמוד לה, ומצפון למושב ירקונה. המושב נוסד בשנת 1932 ומשתייך למועצה האזורית דרום השרון. שטח המושב כ-350 דונם.
התושבים הראשונים היו יוצאי גרמניה, חברי תנועת העובד הציוני ועלו על הקרקע במסגרת התיישבות האלף.
במהלך מלחמת העצמאות הותקף המושב בירי קליעים על ידי שכניהם מהכפר הערבי ביאר עדס.
בעבר התגורר בגני עם המשורר ע. הילל ולימים רכשה את ביתו המלחינה נורית הירש.
כיום נותרו במושב מעט חקלאים, ורוב תושביו בעלי מקצועות חופשיים.
בני יהודה תל אביב
בני יהודה תל אביב הוא מועדון כדורגל ישראלי שהוקם בשנת 1936 בדרום תל אביב, וממוקם בשכונת התקווה, וכיום משחק בליגה הלאומית. צבעי הקבוצה הם כתום-שחור ואצטדיונה הביתי הוא אצטדיון בלומפילד. עד שנת 2004 שיחקה הקבוצה באצטדיון שכונת התקווה, בו ממוקמים מגרשי האימון של הקבוצה ומשרדי המועדון. הקבוצה זכתה באליפות אחת בעונת 1989/1990, ארבע פעמים בגביע המדינה (1968, 1981, 2017 ו-2019) ופעמיים בגביע הטוטו (1992 ו-1997). כמו כן השתתפה הקבוצה במפעלים האירופיים גביע האינטרטוטו, גביע אופ"א והליגה האירופית מספר פעמים. המועדון חבר נוסף בארגון המועדונים האירופיים.
היסטוריה.
הקמת הקבוצה והשנים הראשונות.
ילדי שכונת התקווה ומשפחת סולמי הקימו קבוצת כדורגל בשם "תל חי" בשנת 1935. חבריה העיקריים היו: נתן סולמי, יהודה יעקובי, יצחק חמו, נתן משה שרעבי, יעקב דוידי, רצון פנחס ברדה, שמעון בן-אברהם שרעבי יששכר לוי ושמעון יעקובי. נערים אלו היו חברים בחברי תנועות נוער שונות, והקבוצה שיחקה בעיקר בשכונות צ'לנוב, שיבת ציון וגבעת נוה שאנן שבדרום תל אביב, והתחרתה מול קבוצות משכונות אחרות. כאשר הוקמה קבוצת בוגרים שונה שמה של הקבוצה ל"בני ציון" ומאוחר יותר הוחלט על הקמת "ארגון הנוער התימני בני יהודה". הקבוצה נקראה "בני יהודה" משום שההחלטה על הקמתה התקבלה על ידי מייסדיה הדתיים בשבוע בו נקראת פרשת ויגש המתחילה במילים "ויגש אליו יהודה", ויהודי תימן מיוחסים להיות צאצאים משבט יהודה על שם יהודה בן יעקב.
המשחק הראשון של קבוצה זו נערך נגד קבוצת הנוער של מכבי תל אביב, בשלהי שנת 1935. בשנה זו הקבוצה עדיין לא שיחקה באופן סדיר ושחקניה חיפשו מקורות מימון לקבוצתם. לאחר נטישת המגרש בשכונת התקווה ששימש בעיקר את שחקני הנוער של מכבי תל אביב עקב המצב הביטחוני של מאורעות תרפ"א - תרפ"ט, החלה הקבוצה להתאמן שם באופן סדיר בשנת 1936 אז הוקם רשמית המועדון כאגודת ספורט. באפריל של אותה שנה פורץ המרד הערבי הגדול ורוב חברי קבוצת הכדורגל הצטרפו לכוחות ההגנה על השכונות היהודיות בסביבת תל אביב.
רק עם סיום המרד ב-1939 חזרה הקבוצה לפעילות ספורטיבית. הקבוצה התקבלה רק ב-1940 כחברה בהתאחדות הארץ-ישראלית לכדורגל, והתחילה את דרכה בליגה ב', אז הליגה השנייה. משחקה הראשון נערך נגד קבוצת הצבא הבריטי בחולצות לבנות והרכבה כלל בין היתר את משה עדיני, משה שרעבי, נתן סולמי, יעקב מנשה, נתן שמואלי, דוד סולמי, דוד מעודד וחיים חמו. לאחר מכן, בגלל סכסוך בין אגודות הפועל למכבי, הוקמו ליגות נפרדות ובני יהודה הצטרפה לליגה של קבוצות מכבי ובית"ר. ב-1942 קיימה בני יהודה את משחקה הראשון בגביע המדינה מול מכבי ראשון לציון ונוצחה 1–4.
כשהחלה פעילות המחתרות נגד המנדט הבריטי, האגודה שימשה מקום שדרכו גויסו מאות רבות של בחורים ובחורות לשירות במחתרות – ההגנה, אצ"ל ולח"י. בשנים אלו פעילות המועדון הופסקה כמעט לגמרי, וגם כשמקימיה שאפו לחזור למגרשם בשכונת התקווה, ב-1945 נוכחו לדעת שבעל השטח עליו נבנה המגרש החליט לבנות עליו בתי מגורים והקבוצה נותרה גם ללא מגרש. אולם האחים דוד ונתן סולמי הצליחו למצוא מקום בצידו השני של נחל מוסררה והקימו מגרש זמני חדש. נתן סולמי שימש כמנהל המועדון כאשר דוד סולמי הפך למאמן הקבוצה בשנים אלו, ומשה שרעבי משמש כאיש המשק כאשר שלושתם שימשו גם שחקנים בקבוצה באותה עת. בשנים אלו שובצה בני יהודה במחוז הדרומי של ליגה ב'. באמצע עונת 1947/1948 פרצה מלחמת העצמאות ופעילות המועדון הופסקה כליל.
לאחר קום המדינה.
בעונה הראשונה לאחר הקמת המדינה, עונת 1949/1950 בליגה המיוחדת בכדורגל שובצה בני יהודה בבית תל אביב, בליגה המיוחדת שהייתה הליגה השנייה אז, וסיימה במקום הראשון בליגה המיוחדת במחוז תל אביב, אך הליגה פורקה שוב בסוף העונה והקבוצה נאלצה לשחק בליגה ב' דרום לאחר מכן. בשנת 1951 נדדה הקבוצה פעם נוספת לשטח שהיה שדה תירס ובעלותו הייתה מפוקפקת, ובן לילה נהפך בעזרת מאות מתנדבים תושבי השכונה למגרשה הביתי הראשון של בני יהודה, מגרש "שכונת התקווה" שקיים עד היום באותו השטח.
בעונת 1951/1952 השיגה בני יהודה את ניצחונה הראשון במסגרת גביע המדינה, 2-3 נגד בית"ר ירושלים. בשנים אלו הייתה בני יהודה קבוצת אמצע טבלה בליגה ב' מחוז דרום, אשר מנסה ללא הצלחה להתברג לליגה הראשונה.
ב-1954 הוחלט על ידי ההתאחדות להפוך את ליגה א' לליגה הלאומית ולבנות ליגה א' חדשה מהקבוצות שסיימו בששת המקומות הראשונים בליגה א' מחוז צפון ודרום. בסיום העונה סיימה בני יהודה רק במקום השמיני ומצאה את עצמה בליגה השלישית (ליגה ב') ממנה עלתה רק בעונת 1956/1957. בעונת 1958/1959 שבה בני יהודה לליגה הראשונה (אז: הליגה הלאומית) בישראל לאחר שסיימה במקום הראשון בליגה א', כאשר בסגל הקבוצה כיכבו מרקו עבוד, שלום אזולאי, דוד טסה, מאיר שירזי, יעקב גרונדמן, דני לוי, יעקב עובדיה, יוסף מהלל, שלום סינוואני, יצחק ("זכי") מזרחי ודוד יפת.
בשנה זו, תוך הכנת המועדון לליגה הראשונה, חודש המגרש בשכונת התקווה, הוכשר וניטע מחדש וכל זאת על ידי תושבי השכונה ומתנדבים. ב-19 בספטמבר 1959 ערכה בני יהודה את משחקה הראשון בליגה הראשונה אי פעם, נגד מכבי פתח תקווה, והפסידה 1–2.