מגדל המצלב מכיל בתוכו את הפעמונים. הוא חסון למדי, אך צלליתו אלגנטית בזכות הצריחונים שבפינותיו, המעוטרים בקרוקטים. הצריחים המחודדים של החזית הראשית מחזקים את הרושם מהקתדרלה ממבט מקולג' סטריט ובפרט בהתקרבות הטקסית לקתדרלה מגרם המדרגות שלפני החזית. גובה הצריחים הוא 76.4 מטרים, דבר ההופך את הקתדרלה לרביעית בגובהה באוסטרליה (אחרי קתדרלת פטריק הקדוש (מלבורן), קתדרלת סנט פול (מלבורן) וקתדרלת הלב הקדוש (בנדיגו)).
פנים.
החתך הרוחבי של הקתדרלה אופייני לזה של כנסיות גדולות, וכולל ספינה ראשית בת שלושה אגפים (אולם תווך ושתי ספינות משניות), כאשר האגפים הצידיים נמוכים מאולם התווך. הספינות המשניות תומכות בספינה הראשית הגבוהה ומספקות מעבר סביב הפנים. קיר הספינה הראשית היא בעלת שלושה אזורים: קומת קשתות וארקדה, הגלריה וקומת התאורה ובה חלונות המאירים את פנים הכנסייה (להרחבה ראו אדריכלות כנסיות).
הקתדרלה בנויה מאבן חול בצבע זהוב שדהה בחוץ עקב פגעי מזג האוויר לחום-זהוב. הגג בנוי מאזדרכת אדומה, כאשר החלק המקרה את הספינה הראשית כולל בנייה ובה תמיכה של חבק-קשתי פתוח הזוכה לקישוט על ידי גילופים וסיתותים. בית המקהלה מקורה בעץ, שכנראה נועד להיות מקושט באדום, כחול וזהב כמו גג העץ בפטרבורו, אך דבר זה לא יצא לפועל כיוון שהצבע החם של העץ מנוגד ומשלים היטב את צבע אבן החול.
הספינות המשניות מקורות בקמרונות אבן עם אבן ראשה עגולה ומקושטת במרכז כל קמרון צלעות. גם מתחת לבימת המטיף ישנה אבן ראשה זעירה ומקושטת, שבדרך כלל המבקרים אינם רואים. בכל הסיומות של הקשתות בתוך הקתדרלה נמצאים ראשים מגולפים של קדושים נוצריים. אלה שליד תאי הווידוי הם בגובה העין ואפשר לבחון את פרטיהם.
המסך מאחורי המזבח הראשי מגולף בעדינות רבה באבן חול מאואמרו שבניו זילנד. הוא מכיל הרבה גומחות פתוחות, אך אלה, כמו גומחות דומות במזבח גבירתנו הממוקם מאחורי המזבח הראשי, ריקות שכן הפסלים מעולם לא הושלמו. ישנן שתי קפלות גדולות ושתי קפלות קטנות, הגדולות הן קפלת הלב הקדוש וקפלת הקדושים האירים. בשני צדי קפלת גבירתנו נמצאים קפלת יוסף הקדוש וקפלת פטרוס הקדוש ובכולן מזבחות מקושטים, ובהם פסלים בתוך הגומחות. הפסיפס המקושט ברצפה של קפלת קלי הונח על ידי חברת Melocco Co בשנת 1937 בערך באותו זמן בו רצפת הפסיפס בקפלת גבירתנו של סנט ג'ון קולג' באוניברסיטת סידני הונח, מבנה זה גם הוא תוכנן על ידי וארדל.
תאורה.
התאורה בקתדרלה היא הפחות מספקת מבחינת תכונותיה האסתטיות של הקתדרלה. בגלל בהירותה של השמש האוסטרלית הוחלט לזגג את קומת התאורה עם זכוכית צהובה. הזיגוג התכהה במהלך השנים והעביר מעט אור, דבר שהיה מנוגד בצורה לא טובה לחלונות הכחולים הנמוכים יותר. כדי לגבור על החשכה, ועם מעט הבנה של האסתטיקה של האדריכלות הגותית, הותקנה בקתדרלה מערכת תאורה בשנות ה-70 של המאה ה-20 במטרה לתת פחות או יותר תאורה שווה לכל חלקי הקתדרלה. פנים הקתדרלה מואר באור צהוב בניגוד לאפקט התאורה הטבעית שחודרת דרך חלונות הזכוכית הצבעונית, ובכך מסירה את תחושת המסיביות של המבנה. קירויי האבן של הספינות המשניות שטופים באור שווה ששולל את דיגום המשטח האינטגרלי לפנים מקורה בקמרונות. חלק התאורה בספינה הראשית שמכוון כלפי מעלה מאיר את קומת הביניים - הגלריה והטריפוריום - יותר משאר חלקי הקתדרלה. יש הטוענים שתאורה בעייתית זו מקשה על צילום נאות של פנים הקתדרלה.
חלונות ויטראז'.
בקתדרלת מרי הקדושה מותקנים חלונות ויטראז' מזכוכית צבעונית, כולם פרי עבודתה של חברת Hardman &amp; Co שנוצרו במשך 50 שנה.
ישנם 40 חלונות מצוירים המייצגים מספר נושאים, המגיעים לשיאם בחלון של קצה בית המקהלה, המראה את נפילת האדם ואת מרים, מוכתרת ויושבת על כס מלכות לצד בנה, והם שופטים אנשים בכניסה לגן עדן.
חלונות אחרים כוללים את מסתורי ה-, ילדותו של ישו וחיי קדושים. מבחינת סגנון, החלונות נעים מהתחייה הגותית של המאה ה-19 לסגנון יותר ציורי של המאה ה-20. חלונות חלונות הרוזטה מעל הכניסות הם בסגנון Rayonnant וזוכים להערצה ותהילה רבה.
רבים מהחלונות הם מאיכות גבוהה אך יצירת המופת היא החלון הענקי של קצה בית המקהלה, שנחשב לאחד היפים שבחלונות הוויטראז' של המאה ה-19 ויש לו רק מעט מתחרים ביופי ותכנון.
אוצרות.
קתדרלת מרי הקדושה מלאה באוצרות יפים ועצמי סגידה. סביב קירות הספינות המשניות נמצאת סדרת ציורים "תחנות הצלב" מאת ל. שובה מפריז שנבחרה לקתדרלה בידי הקרדינל מוראן ב-1885. בבית הרוחב המערבי ישנה רפליקה של "הפייטה" של מיכלאנג'לו (הפסל המקורי נמצא בבזיליקת סן פייטרו ברומא). פסל זה הובא לתצוגה בקתדרלה בידי חנות הכלבו דייוויד ג'ונס בע"מ ומאוחר יותר נתרמה לקתדרלה.
קבר החייל האלמוני שכן בעבר בקריפטה, שם נגעו בו כל ערב קרני השמש השוקעת. הפסל על הקבר הוא פסל ריאליסטי של חייל מת, שנוצר על ידי ג'ורג' וושינגטון למברט. למרות שגם בקריפטה הוא היה נגיש לציבור, הפסל הועבר לאחת הספינות המשניות כדי שיהיה יותר נגיש לציבור.
בקריפטה ישנה רצפת פסיפס גדולה, שנוצרה על ידי פיטר מולוקו וחברתו. בבסיס התכנון צלב המקושט באיורי כתבי יד קלטים עם רונדלים המתארים את ששת ימי הבריאה ואת כותרת "גבירתנו".
מוזיקה.
מקהלות.
ישנן שלוש מקהלות ראשיות שמופיעות באופן סדיר בקתדרלה: מקהלת הקתדרלה (St. Mary's Cathedral Choir), מקהלת הזמרים (St. Mary's Singers) ומקהלת זמרי עמנואל (Emmanuel Singers).
מקהלת הקתדרלה.
מקהלת קתדרלת מרי הקדושה (סידני) היא מקהלה בסגנון אנגלי מסורתי של גברים וילדים (בנים) אותה מנהל דייוויד ראסל. המקהלה מופיעה בכל יום ראשון, למעט בחופשת בית הספר בינואר. הם שרים מיסות מכובדות ובפסטיבלים חשובים כמו ערב חג המולד ובליל השימורים של חג הפסחא. מקהלה זו היא מהמוסדות המוזיקליים הוותיקים באוסטרליה שפועלים ברציפות. הרפרטואר שלהם נע ממזמורים גרגוריאניים עתיקים, עבור בקטעי שירה מהרנסאנס וכלה במוזיקה קלאסית מהמאה ה-21.
מקהלת הזמרים.
מקהלת הזמרים של הקתדרלה היא מקהלה מעורבת של גברים ונשים המנוהלת בידי מיכאל היסי. המקהלה מופיעה בכל יום ראשון שלישי של החודש במיסת השעה 9 בבוקר ובימים ליטורגיים מיוחדים, וכן באירועים מיוחדים כמו חתונות.
המקהלה הוקמה ב-1990 ומאורגנת בשני חלקים. בתפילות רגילות במשך השנה המקהלה מונה כ-30 עד 40 חברים, בעוד שבהופעות גדולות וחגיגות, כולל ערב חג המולד ויום ראשון של הפסחא, המקהלה מופיעה עם 60–80 זמרים.
זמרי עמנואל.
המקהלה נוסדה בשנת 2000 כחלק מיוזמת "הקהילות החדשות" של הקתדרלה. זמרי עמנואל שמים דגש על מזמורי ליטורגיה והמנוני הלל. הם בדרך כלל שרים בתפילת יום ראשון ב-6 בערב.
פעמונים.
לפעמונים של קתדרלת מרי הקדושה יש מקום מיוחד בהיסטוריה של אוסטרליה. בעבר היו שלוש קבוצות פעמונים נפרדות בקתדרלה, כולם נוצקו בידי וייטצ'אפל מלונדון. הקבוצה הראשונה של 8 פעמונים הגיעה לסידני באוגוסט 1843 והותקנה על מגדל פעמונים מעץ, רחוק ממבנה הקתדרלה (במקום שבו נמצאת כיום בימת ההטפה). הם היו הפעמונים הראשונים באוסטרליה וצילצלו בהם לראשונה בערב ראש השנה ב-1844.
כאשר הקתדרלה נהרסה בשרפה ביוני 1865, הפעמונים נותרו ללא פגע. בניית קתדרלה חדשה החלה ב-1866 ובמהלך שנת 1858 הפעמונים הועברו ממגדל העץ למגדל החדש שנבנה זה עתה, בדרום-מערב הקתדרלה.
ב-1881 שונו פעמונים אלה לקבוצה חדשה של 8 ואלה הותקנו בשנה שלאחר מכן. ב-1885 נחתם חוזה לבניית מגדל מצלב (מגדל מוראן) ואליו הועברו הפעמונים ב-1898.
מאה שנה לאחר מכן הוזמן סט חדש של פעמונים עם צלצול חדש. 14 פעמונים מותקנים כיום במגדל המצלב והם צלצלו לראשונה ב-1986.
כ-7 פעמונים מהקבוצה של 1882 מהווים כיום חלק מקבוצה של 12 פעמונים בקתדרלת סנט פרנסיסקו חאווייר באדלייד (St Francis Xavier Cathedral in Adelaide). פעמון הטנור הישן (פעמון מוראן) הועבר למגדל הדרום-מערבי בקתדרלת מרי הקדושה ושמו שונה ל-Angelus.
הפעמונים מצלצלים באופן סדיר לפני המיסה הנכבדה בימי ראשון ובימי חג חשובים. הפעמונים מצלצלים גם בחתונות והלוויות (בתיאום מראש) ובאירועים אזרחיים חשובים. הפעמונים הובילו את הצלצול שחגג 100 שנה לכינון הפדרציה האוסטרלית, וכן צלצלו במהלך הפינאלה לפתיחה 1812 של צ'ייקובסקי בקונצרט "Symphony in the Domain" שנערך בסידני.
יוהאן מוסט
יוהאן ג'וזף מוסט (באנגלית: Johann Joseph Most; 5 בפברואר 1846 - 17 במרץ 1906) היה אנרכיסט ונואם גרמני-אמריקאי, אשר בסוף המאה ה-19 החל לתמוך בשימוש באלימות במטרה להשיג שינוי פוליטי מהפכני וחברתי. הוא היה ידוע בעיקר בשל כך שהפך את אסטרטגיית ה"תעמולה על פי המעשה" לפופולרית יותר, מה שקידם פעולה ישירה כנגד יחידים ומוסדות (כולל פעולות אלימות), במטרה לכפות שינוי מהפכני ולהוות השראה לפעולות נוספות של אחרים.
רקע.
מוסט נולד באאוגסבורג, ממלכת בוואריה. הוא היה שוליה של כורך ספרים, ועבד במקצוע זה בגרמניה, אוסטריה, איטליה ושווייץ בשנים 1863–1868. לאחר מכן הפך לכותב של מנשרים סוציאליסטים, ועורך של גליונות סוציאליסטים שדוכאו בידי השלטונות בקמניץ ווינה, ושל "העיתונות החופשית" בברלין, שם נעצר פעמים רבות בשל התקפותיו האלימות והציניות על הפטריוטיזם, הדת והמוסר השמרני, ובשל תמיכתו בטרור, לו הטיף באמצעות פרוזות ושירים שכתב.