את רצח העם הארמני היה ההשמדה השיטתית של 1.5 מיליון ארמנים בידי הטורקים העות'מאנים, בין השנים 1915–1923. ממשלת טורקיה הנהיגה מאז מסע הכחשה בן מאה שנה, אף על פי שקיימת הסכמה מדעית בינלאומית מכריעה ושופעת של מציאות רצח העם. מבחינה היסטורית, ארצות הברית לא רצתה להכעיס את בבעל בריתה בנאט"ו, טורקיה, בהכרה ברצח העם, שכן טורקיה נקמה דיפלומטית נגד מדינות כמו צרפת, גרמניה ואיטליה, לאחר שהן הכירו רשמית ברצח העם בפרלמנטים שלהן.
ב-29 באוקטובר 2019, הקונגרס האמריקני הצביע 11–405 בעד הכרה, והסנאט אחריו ב-12 בדצמבר 2019, קיבל החלטה זהה פה אחד. החלטות אלו קבעו כי מדיניותה של ארצות הברית היא להכיר באופן רשמי בזכר רצח העם הארמני, כדי להכחיש את החיבור של ממשלת ארצות הברית עם הכחשה של רצח העם, לעודד את החינוך ואת ההבנה הציבורית של רצח העם הארמני, ולהדגיש את מאמץ הסיוע ההומניטרי בהובלת ארצות הברית לקורבנות של רצח העם.
יחסי סחר.
בעקבות קבלת ארמניה את עצמאותה מברית המועצות בשנת 1992, ארצות הברית כוננה יחסים דיפלומטיים עם המדינה. ארצות הברית תומכת בארמניה ברבים מהמאמצים שלה, כגון החלטה שלווה לסכסוך נגורנו-קרבאך, פתיחה מחודשת של הגבולות הסגורים עם אזרבייג'ן וטורקיה, וקידום שגשוג אזורי. לארצות הברית יש הסכמי סחר רבים עם ארמניה כמו הסכם מסגרת ההשקעה וההשקעה (TIFA), והסכם על יחסי סחר והסכם השקעות דו צדדי (BAT). ארצות הברית וארמניה מתכנסות לעיתים קרובות על כוח המשימה הכלכלי המשותף בין ארצות הברית לארמניה (USATF) כדי לדון בדאגות כלכליות וממשלתיות הדדיות.
עזרא שוורץ
הרב עזרא יאיר שוורץ (נולד ב-11 באפריל 1974, י"ט בניסן ה'תשל"ד) הוא ראש ישיבה ובוחן (בוחן רשמי למבחנים להחליט לאיזה שיעור ייכנסו התלמידים) בישיבה יוניברסיטי וישיבת רבנו יצחק אלחנן. שוורץ הוא הבוחן החמישי בתולדות ישיבת רבנו יצחק אלחנן. קודמיו היו הרב יהודה וייל, הרב מנדל זקס (חתנו של החפץ חיים), הרב שרגא פייבל פרצקי, והרב אליהו ברוך שולמן .
מלמד בתוכנית הסמיכה של ישיבת רבנו יצחק אלחנן.
מ-2009 עד 2019, הרב שוורץ היה הרב בבית הכנסת השייך לזרם אורתודוקסיה המודרנית מרכז היהודי הר סיני בוושינגטון הייטס.
רדויז'ן
רדויז'ן בע"מ הייתה חברה ישראלית שעסקה בפיתוח פרוטוקולים ומוצרים לתחום ועידת הווידאו על גבי תשתיות האינטרנט. רדויז'ן הייתה אחת מהחברות הראשונות בעולם שפיתחו טכנולוגיה להעברת שיחת ווידאו על גבי תשתיות האינטרנט.
היסטוריה.
רדויז'ן נוסדה ב-1992 על ידי עמי אמיר, שהיה המנכ"ל הראשון ואלי דורון שהיה סמנכ"ל טכנולוגיות ואחר כך נשיא החברה. אמיר עבד כמהנדס בתעשיות הביטחוניות, בחברות אלביט, אלישרא ותדיראן. באמצע שנות ה-80 עבר לחברת רד תקשורת מחשבים של האחים יהודה וזהר זיסאפל ובמשך 6 שנים ניהל את השיווק של מוצרי החברה בארצות הברית. לאחר שחזר לארץ הקים את רדויז'ן יחד עם אלי דורון בהשקעה של כמיליון דולר מהאחים זיסאפל.
החברה החלה לפתח רעיון ומוצר לניהול שיחת ועידת בווידאו. תחילה התמקדה בפיתוח מוצר שיעבוד על המחשב האישי של המשתמשים באמצעות רשת תקשורת של הארגון. החברה פיתחה את הפתרון הראשון בעולם של מעבר וידאו וקול על גבי רשת תקשורת המחשבים, אך באותה עת לא היה ביקוש למוצר. לכן החלה למכור גם תוכנות המיועדות למפתחים, שבונים ציוד ומערכות של VoIP.
במרץ 2000 הונפקה בנאסד"ק וגייסה 76 מיליון דולר לפי שווי שוק של 380 מיליון דולר רדוויז'ן הייתה החברה השישית שהנפיקה קבוצת רד-בינת של האחים זיסאפל בבורסה אחרי לננט, ריט, רדקום, סיליקום ורדוור. ומיד לאחר ההנפקה היא נסחרה לפי שווי שהתקרב למיליארד דולר.
בתחילת 2001 השיקה חברת הענק למוצרי תקשורת סיסקו, קו מוצרים לשיחות ועידה בווידאו שהיו מבוססים על טכנולוגיה של רדויז'ן. מאז ובמשך כעשור סיסקו הייתה לקוח משמעותי של החברה. באוקטובר 2009, רכשה סיסקו את חברת "טנדברג", המתחרה של רדויז'ן תמורת כ-3 מיליארד דולר. באותה עת היו ההכנסות מסיסקו כ-40% מהכנסות רדויז'ן.
בסוף 2001 החליף גדי תמרי את מיסד החברה עמי אמיר, בתפקיד המנכ"ל. בועז רביב החליף את גדי תמרי כמנכ"ל החל מינואר 2006.
בשנת 2012 נמכרה רדויז'ן לחברת אוואיה תמורת 230 מיליון דולר. בשנת 2014, מכרה חברת אוואיה את היחידה הטכנולוגית של "רדויז'ן" לחברת ספיירנט הבריטית תמורת 25 מיליון דולר. בשנת 2017 רכשו את היחידה מנהליה והיא הוקמה כחברה חדשה בשם Softil.
בין השנים 2002–2012 נסחרה החברה גם בבורסה לניירות ערך בתל אביב כמניה דואלית, ואף נכללה במדד ת"א 100.
מוצרים.
רדויז'ן פעלה בשתי חטיבות וקווי מוצרים:
יחסי ארצות הברית–גאורגיה
יחסי ארצות הברית–גאורגיה הם יחסי החוץ בין ארצות הברית לבין גאורגיה.
היחסים בין המדינות קרובים מאוד ומקיפים ריבוי תחומים של שיתוף פעולה דו-צדדי. כבעלת ברית מרכזית של ארצות הברית במלחמה בטרור, גאורגיה הייתה התורמת השלישית בגודלה במלחמת עיראק והיא כיום התורמת הגדולה ביותר לנפש לכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן. ארצות הברית מצידה מסייעת באופן פעיל לגאורגיה בחיזוק מוסדות המדינה שלה נוכח לחץ גובר מצד שכנתה הצפונית רוסיה וסיפקה למדינה סיוע כספי העולה על 3 מיליארד דולר מאז 1991. מאז 2009, היחסים בין גאורגיה לארצות הברית מתייעלים על ידי אמנת ארצות הברית-גאורגיה לשותפות אסטרטגית, אשר יצרה ארבע קבוצות עבודה דו-צדדיות בתחומי עדיפות לדמוקרטיה; הגנה וביטחון; סוגיות כלכליות, סחר ואנרגיה; וחילופי אנשים ואנשים תרבותיים.
גאורגיה בשנים 2004–2008 ביקשה להיות חברה בנאט"ו, אך לא הצליחה מול ההתנגדות הרוסית החזקה. בפברואר 2012 סוכם כי ארצות הברית וגאורגיה יתחילו לעבוד על הסכם סחר חופשי, שאם יתממש, יהפוך את גאורגיה למדינה האירופית היחידה שניהלה אמנה כזו עם ארצות הברית. אזרחים אמריקאים המבקרים בגאורגיה אינם נדרשים כרגע אשרת כניסה. אזרחים יקבלו ויזת תייר של 90 יום בנקודות הכניסה למדינה.
על פי דו"ח ההנהגה העולמית של ארצות הברית בשנת 2012, 51% מהגאורגים רואים באופן חיובי את הנהגת ארצות הברית, כאשר 15% מסתייגים ו-34% אינם בטוחים.
שיתוף פעולה גאורגי-אמריקני בנושאי פיתוח.
ארצות הברית פועלת בשיתוף פעולה הדוק עם גאורגיה לקידום אינטרסים של ביטחון הדדי ומלחמה בטרור, ומספקת לגאורגיה סיוע ביטחוני דו-צדדי, כולל הכשרה מקצועית בשפה האנגלית והצבאית, באמצעות תוכנית בינלאומית לחינוך והדרכה צבאית (IMET).
תוכנית הרכבת והציוד הגאורגית רבת-השנים (GTEP) הסתיימה בשנת 2004, והשיגה את יעדיה המיועדים לשפר את יכולתה הצבאית של גאורגיה ולעודד רפורמה צבאית. תוכנית פעולות ההסמכה והיציבות בגאורגיה, שהושקה בינואר 2005, קידמה את יעדי ה-GTEP והכשירה את הכוח הגאורגי המשתתף בפעולות הקואליציה בעיראק. שותפות עם המשמר הלאומי של גאורגיה, ביקורים של הצי השישי ומשמר החופים בגאורגיה וקבוצת העבודה הבילטרלית בנושא הגנה ושיתוף פעולה צבאי הם גם מרכיבים חשובים במערכת הביטחון האמריקאית עם גאורגיה.
קידום דמוקרטיה ורפורמה הוא נדבך אסטרטגי נוסף במערכת היחסים הדו-צדדית של אמריקה עם גאורגיה. באפריל 2006, כחלק מהרפורמות הללו, חוקקה גאורגיה חוק נגד סחר בבני אדם ומאז מדורגת בעקביות בין מדינות מדרגה 1 בדו"ח של משרד החוץ על סחר בבני אדם, כלומר המדינה עומדת כעת במלואה בתקני המינימום של ביטול הסחר.
גאורגיה מארחת 90 מתנדבי חיל השלום העובדים בחינוך לשפה אנגלית ופיתוח עמותות.
מלחמת עיראק.
בסימן המעבר הגובר של גאורגיה הרחק מרוסיה לעבר מדינות המערב בתחילת שנות האלפיים, המדינה שלחה מספר משמעותי של חיילים לקואליציה בהנהגת ארצות הברית בעיראק, לאחר שביצעה פעולה קטנה יותר במשימת שמירת השלום בהנהגת ארצות הברית בבלקן. הכוח הגאורגי בעיראק כלל במקור כ-300 חיילים של כוחות מיוחדים בפיקוד אמריקני בבקובה, ששמרו על שני גשרים ושלושה בסיסי פריסה אמריקאים. 550 חיילים נוספים נפרסו ביוני 2005, והועמדו תחת פיקוד אמריקני למשימה מסוכנת של 'אבטחת הטבעת האמצעית' באזור הירוק.
בשנת 2007, גאורגיה הגדילה את המספר הכולל של כוחותיה בעיראק ל-2000 חיילים, והפכה לתורמת השלישית בגודלה אחרי ארצות הברית ובריטניה. החיילים, שכולם הוכשרו על ידי מדריכים אמריקאים, היו ממוקמים מזרחית לבגדאד, קרוב לגבול עם איראן.
עם פרוץ מלחמת גאורגיה–רוסיה ב-8 באוגוסט 2008, גאורגיה נאלצה למשוך את כל כוחותיה מעיראק כדי לתגבר את כוחותיה בבית. בעת הנסיגה, חמישה חיילים גאורגים מתו בעיראק ו-19 נפצעו.
מלחמת אפגניסטן.
גאורגיה מחזיקה כיום 1,600 חיילים בכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן, מה שהופך אותה לתורמת הגדולה ביותר לנפש במשימה ולתרומה הגדולה ביותר שאינה מנאט"ו למאמץ המלחמתי, לאחר שעקפה את אוסטרליה בשנת 2012. גאורגיה איבדה 30 חיילים באפגניסטן ויותר מ-170 נפצעו מאז 2010.
לאחר התבוסה של קואליציית UNM השלטת בגאורגיה בבחירות לפרלמנט הגאורגי בשנת 2012, הבטיחה הקואליציה הממשלתית החדשה כי תישאר באפגניסטן ותשמור על נוכחות בה גם לאחר שרוב הקואליציה נסוגה בשנת 2014. גאורגיה כבר החלה להכשיר אנשי ביטחון אפגניים במקום ובגאורגיה. המדינה גם מתכננת לפרוס לאזור את מדריכי המסוקים שלה, בעלי ניסיון של עשרות שנים עם מסוקים סובייטים, בדומה לסוג שאפגניסטן תשתמש בה בשנים הבאות.