מעבר ורמיליון (באנגלית: Vermilion Pass) הוא מעבר הרים גבוה בהרי הרוקי הקנדיים, על קו פרשת המים של אמריקה. המעבר מחבר בין הפארק הלאומי קוטניי שבפרובינציית קולומביה הבריטית, לבין הפארק הלאומי באנף שבפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גובהו של מעבר ההרים 1,680 מטרים.
זמרוני ציק
הרב זמרוני זליג ציק (כ"ט בחשוון ה'תש"ט, 1948 – ט"ז בסיוון ה'תשע"ח, 30 במאי 2018) היה משפיע, שליח ומנהל בית חב"ד בבת ים, עורך עלון "שיחת הגאולה", יו"ר "האגודה למען הגאולה האמיתית והשלימה" ויקיר העיר בת ים. היה מוכר כאחד מראשי הזרם המשיחיסטי בחב"ד.
ביוגרפיה.
נולד לחיים ולציפורה פייגה ציק. למד בישיבת בני עקיבא נחלים ובישיבת הנגב בנתיבות.
בשנת תשכ"ז התגייס לצה"ל ונשלח לחזית המצרית, שם הכיר את הרב אהרון טננבוים, ששירת אז במילואים, והוא קירב אותו לחסידות חב"ד. בשנת תשכ"ח התחתן ועבר לגור בבני ברק. בשנת תשכ"ט סיים את שירותו הצבאי והתחיל לשמש כמדריך בישיבת בני עקיבא נחלים. הוא השפיע על התלמידים להתקרב לחב"ד, דבר שהנהלת הישיבה לא ראתה בעין יפה, ובקיץ תש"ל הוא התבקש לסיים את תפקידו.
בשנת תשל"א למד כחודשיים במרכז חב"ד העולמי – 770, שם נכנס לראשונה ליחידות אצל הרבי מליובאוויטש, ומאז החשיבו למשיח.
לאחר שחזר לישראל עבר לגור בהוראת הרבי בקריית באבוב בבת ים, והחל לעבוד כמדריך בישיבת בני עקיבא "אדרת". גם שם קירב את התלמידים לתורת חב"ד ועבודתו לא הוארכה בסוף השנה. הרב ציק התחיל ללמד בבית ספר חב"ד בבת ים, אך בסוף אותה שנה הוא נסגר. בקיץ תשל"ד פתח ספריית קודש ובית חב"ד - הראשון בשם זה בישראל. בשנת תשל"ט פתח את ישיבת "הדר התמימים" בבת ים לצעירים בעלי תשובה, שפעלה עד שנת תשמ"ב.
בסוף שנות ה-70 מונה על ידי הרב שניאורסון להיות משפיע באזור מגוריו.
בשנת תשמ"ז ארגן את חגיגת ה"סיום הרמב"ם" השלישי בישראל, ב"בנייני האומה". בשנת 1991 הקים את "האגודה למען הגאולה האמיתית והשלימה". עוד באותה שנה החל להוציא לאור את עיתון "הגאולה האמיתית והשלימה" שממנו יצאו שלושים ותשעה גיליונות. מטרת העיתון הייתה לקשר מאורעות אקטואליים עם תהליך התגלותו של המשיח. בשנת תשנ"ג יזם קמפיין בשם "כתר יתנו לך" במטרה לרכוש כתר מלכות עבור הרבי מלובביץ'. בכסלו תשנ"ג היה הנואם המרכזי במעמד הסיום של כינוס השלוחים העולמי.
מיד לאחר פטירת הרבי מלובביץ' בשנת 1994, היה מהראשונים שדיברו בכלי התקשורת על כך שהוא חי וקיים. ערך "שבעת ימי משתה ושמחה" על כך "שזכינו להיות דור הגאולה העומד בניסיון האחרון של הגלות". בו' תמוז תשנ"ד הוציא את עיתון הגאולה תחת הכותרת "הרבי מלך המשיח חי וקיים". בסוף אותו חודש החל להוציא את עלון פרשת השבוע שיחת הגאולה.
בשנת תשס"ב הקים את "רדיו זמן הגאולה" ובו הפיץ את דעותיו בנושאי הגאולה ושלימות ארץ ישראל. בשנת תשס"ג ייסד את אתר האינטרנט "הגאולה". בשנת תשס"ד החל לערוך את "עצרת גאולה ומשיח" - אירוע שנתי המתקיים סמוך לג' בתמוז.
בחודש ניסן תשע"ח לקה באירוע מוחי, ואושפז בטיפול נמרץ במרכז הרפואי איכילוב.
בקיץ תשע"ח זכה בתואר יקיר העיר בת ים. מאחר שהיה מאושפז באותם ימים, לא יכל להגיע לטקס קבלת התואר, ואשתו הגיעה במקומו.
נפטר בט"ז בסיון תשע"ח לאחר אירוע מוחי. נקבר בבית הקברות באחיעזר.
ביקורת.
בשנת תשס"ז השתתף ונאם באירוע בפאב 'ארליך' בתל אביב לציון ג' בתמוז. בעקבות האירוע הודיע בית דין רבני חב"ד כי האגודה שבראשה הוא עומד אינה מייצגת את חב"ד וקרא לא להשתתף בפעילותה.
בשנת תש"ע הוציא הרב גדליהו אקסלרוד מכתב בו הוא קורא להחרים את הרב ציק, בטענה שהוא אוכל בצומות ושבהשקפתו בעניין אחדות ה' יש מינות ואפיקורסות. הפרשה התפרסמה באתר חב"ד אינפו והרב ציק הגיב לפרסום: "כל הדיבורים שהוריתי כביכול על ביטול הצומות אינם נכונים והינם שקר וכזב. כמו כן הבהרתי כי כל הדיבורים כאילו אכלתי בפרהסיה בצומות הינם שקר וכזב".
במקביל, רבנים אחרים מהזרם המשיחיסטי, המשיכו לשתף פעולה עם האגודה ולהגיע לכינוסיה.
במדינת אשכנז
מדינת אשכנז
שוב (שיר)
"שוב" הוא שיר עברי שנכתב על ידי דפנה עבר-הדני והולחן על ידי שמוליק קראוס. השיר בוצע לראשונה ב-1976 על ידי קראוס עם בת זוגו דאז, ג'וזי כץ, ומספר שנים לאחר מכן אוגד לאלבום האוסף הראשון של שמוליק קראוס, "שבעים שמונים" (1981). במהלך השנים השיר זכה לגרסאות כיסוי רבות, המפורסמות בהן הן דואט של אפרת גוש ויוני בלוך ודואט של חוה אלברשטיין ואריק סיני (בו נוסף בית שלא נכלל בביצוע המקורי).
גרסה לשיר בביצועה של בר בלפר הופיעה בסרט "מישהו לרוץ איתו" (2006).
היסטוריה.
השיר הופיע לראשונה ב-"חגיגת הזמר העברי" בשנת 1976. היה זה אירוע לא תחרותי שנערך במקום פסטיבל הזמר והפזמון, ובו שר כל משתתף שיר אחד מוכר שלו, בנוסף לשיר אחד חדש. שמוליק קראוס הציג את שיר זה כשיר החדש שלו. השיר בוצע על ידי שמוליק קראוס ובת זוגו ג'וזי כץ, בליווי נבל ופסנתר. את העיבוד כתב אבנר קנר.
באותה שנה נכנס למצעד השבועי של רשת ג' והגיע למקום העשירי.
טקהירו &quot;טאקה&quot; מוריוצ'י
נמל התעופה הבין-לאומי של בגדאד
נמל התעופה הבין-לאומי של בגדאד (באנגלית: Baghdad International Airport; בערבית: مطار بغداد الدولي) הוא נמל התעופה הגדול והיחידי בעיראק ומשמש כנמל הבית של חברת התעופה עיראקי איירווייז.
הנמל ממוקם בפרבר המרוחק כ-16 ק"מ ממערב למרכז העיר בגדאד ונחשב לשער הכניסה הראשי למדינה.
היסטוריה.
נמל התעופה החל את פיתוחו בשנת 1979 אך מלחמת איראן–עיראק עיכבה את פתיחת השדה עד לשנת 1982, הנמל נקרא בראשית דרכו נמל התעופה הבינלאומי סדאם חוסיין ע"ש מנהיג המדינה סדאם חוסיין.
בשנת 1991 הטילו האומות המאוחדות הגבלות בנוגע לתעופה האזרחית בעיראק וזאת בשל פלישתה לכווית. חברת התעופה העיראקית הפעילה מהנמל טיסות פנימיות בלבד ובזמנים מוגבלים, וזאת עקב איסור טיסה שהוטל על ידי ארצות הברית ובריטניה, חברת התעופה הירדנית רויאל ג'ורדניאן הפעילה מדי יום טיסה מעמאן.
באפריל 2003 פלשו הכוחות האמריקניים למדינה, ושינו את שמו של השדה מנמל התעופה הבינלאומי סדאם חוסיין לנמל התעופה הבינלאומי של בגדד. בעקבות כך שונה קוד ה-ICAO של הנמל מ-ORBS ל-ORBI וקוד ה-IATA מ-SDA ל-BGW.
בשנת 2004 הועבר ניהול הנמל לידי ממשלת עיראק ומתופעל על ידה עד היום.
קריסטל (חברה)
מוזיקה בברית המועצות
בברית המועצות היו ז'אנרים רבים של מוזיקה, והמוזיקה הוקלטה בתקופות שונות. רוב המוזיקה נחשבה לחלק מהתרבות הרוסית, אבל תרבויות מעמים אחרים של רפובליקות ברית המועצות תרמו רבות גם כן. המדינה הסובייטית תמכה במוסדות מוזיקה, אבל צינזרה את המוזיקה. לפי לנין, "לכל אמן, לכל מי שמחשיב את עצמו כאמן, יש הזכות ליצור לפי האידיאל שלו, עצמאי מכל דבר. למרות זאת, אנחנו קומוניסטים ואסור לנו לשבת בחיבוק ידיים ולתת לכאוס להתפתח לפי מבוקשו. אנחנו צריכים להנחות את התהליך הזה וליצור את תוצאתו."
מוזיקה קלאסית של ברית המועצות.
המוזיקה הקלאסית של ברית המועצות התפתחה מהמוזיקה של האימפריה הרוסית. המוזיקה התפתחה לאורך זמן מניסויים של תקופת המהפכה, עד לקלאסיציזם שהיה המועדף אצל סטלין. רבים מהאמנים הקלאסיים בתקופה הסובייטית נהיו מהאמנים המובילים בעולם, כגון סטרוויסקי, פרוקופייב, שוסטקוביץ', חצ'טוריאן ועוד.
פסקולי סרטים.
פסקולי סרטים היו חלק גדול מהמוזיקה הסובייטית הפופולרית, וגם מהמוזיקה הניסיונית.
מוזיקה פופולרית.
תקופות מוקדמות.
בתקופות המוקדמות של ברית המועצות, המוזיקה הפופולרית הייתה בעצם מוזיקה רוסית. אחד השירים הפופולרים ביותר, "קטיושה" (שבין היתר תורגם לעברית), קרוב מאוד למלודיה, הרמוניה והקיצביות של המוזיקה הרוסית במאה ה-19.
1920-1960: ג'אז סובייטי.
מוזיקת ג'אז הונהגה בברית המועצות בשנות העשרים של המאה העשרים, אך בשנות הארבעים סווגה המוזיקה כ"מוזיקת בורגנות". בשנות השישים הז'אנר נהיה מעט פופולרי.
1960-1970: מוזיקת משוררים בודדים ולהקות וקאליות ואינסטרומנטליות.
בשנות השישים התחילו להופיע בברית המועצות להקות ווקאליות ואינסטרומנטליות רשמיות. הלהקות נוצרו על ידי המדינה ולרוב ביצעו שירים שהלחינו אותם מנצחים של ברית המועצות.
תנועת הזמר-יוצר בברית המועצות, או המשורר הבודד, הייתה פופולרית מאוד ונחשבה לתחלופה למוזיקת הלהקות הוקאליות ואינסטרומנטליות.
שנות השמונים: מוזיקת רוק.
לא כמו הלהקות הוקאליות ואינסטרומנטליות בשנות השישים והשמונים, להקות רוק לא הורשו לפרסם את יצירותיהם ונשארו לא במיינסטרים. בשנות השמונים, הצנזורה פחתה, מועדוני רוק נפתחו במוסקבה ולנינגראד, ורוק נכנס במהרה למיינסטרים.
Travel Channel
Travel Channel (בעבר נקרא The Travel Channel, בין 1987 עד 1999) הוא ערוץ כבלים ולווין אמריקאי בסיסי הנמצא בבעלות Scripps Networks Interactive. מטה הערוץ נמצא בצ'ווי צ'ייס, מרילנד, ארצות הברית.
הערוץ משדר סרטים דוקומנטריים, מציאות ונסיעות ופנאי ברחבי ארצות הברית והעולם. התוכניות כוללות מגוון רחב של נושאים כמו בתי מלון ואתרי נופש מפוארים, ספארי, ערים ועיירות חשובות, מזונות שונים מרחבי העולם ורוחות רפאים.
נכון לפברואר 2015 הערוץ זמין לכ-91.5 מיליון משקי בית (78.6% ממשקי הבית המחוברים לטלוויזיה) בארצות הברית.