כאשר שק הנבגים מתבקע (נקרא רדיה בשלב זה), מגיחים ממנו צרקריות, שלב לא בוגר בעל ריסים וזנב תנועה, השוחות בחופשיות במים. בשלב זה הצרקריות תרות אחר יונק (אדם במקרים רבים) שיהווה את פונדקאי סופי עבורן. כאשר הצרקריה מוצאת פונדקאי (שטבל במים, תולעים שטוחות חייבות סביבה מימית), הן קודחות בבשרו, משירות את הזנב והופכות לשיסטולות, המתפתחות לתולעים בוגרות מזוויג מסוים.
כאשר זכר ונקבה פוגשים זה את זה הם נודדים לאיבר בבטן הפונדקאי, שם הנקבה נכנסת לכיס מין בגוף הזכר (שם היא תשכון כל חייה) והזכר נצמד בעזרת כפתור הצמדה לדופן מעי או למערכת השתן, ניזון ממזון הפונדקאי, והזוג עוסק בהתרבות אינטנסיבית. בשלב סופי זה מתחילה מחלת הבילהרציה אצל היונק כתגובה חיסונית להטלת הביצים.
תפוצה.
הבילהרציה נפוצה באזורי מקווי מים מתוקים, בעיקר במקומות בהם תנאי הסניטציה גרועים והפרשות מגיעות אל מקורות המים.
ניתן למצוא אותה באפריקה ממצרים עד כמעט דרום אפריקה, באמריקה הדרומית, בעיקר באזור אגן הניקוז של נהר האמזונאס, ובאזורים בדרום-מזרח אסיה. סרטן הנהרות האפריקאי הוא הטורף הטבעי של העלקת הבילהרציה ולכן מנצלים אותו להקטנת האוכלוסייה שלה.
נחל הירקון מוגדר כאזור סיכון (כיום אינו נגוע עקב הזיהום הרב שהרג את החלזונות בנחל).
המצוד הגדול
המצוד הגדול (באנגלית: The Great Hunt, בתרגום הראשון שיצא בעברית תורגם כ"החיפוש הגדול"), הוא הספר השני מתוך סדרת הפנטזיה מחזור כישור הזמן מאת רוברט ג'ורדן. בגרסה העברית הספר מחולק לשני חלקים (בתרגום הראשון בעברית ניתן לכל כרך שם נפרד; לראשון "החיפוש הגדול" ולשני "קרן ואלר"). במהדורה השנייה של הספר באנגלית הוא גם חולק לשני כרכים "החפוש מתחיל" ו"איומים בתבנית".
בציור כריכת הגרסה החדשה (באנגלית) לחלק השני, מופיעה אגווין בכריכה, כשהיא קשורה באדאם לרנה, ומאחור חייל סינצ'ני משגיח עליהם.
המצוד הגדול - חלק א.
סיואן סנצ'ה מודיעה לרנד שהוא הדרקון שנולד שוב. מצודת פאל דארה מותקפת, ופדן פיין, ידיד האופל המטורף בורח. הוא לוקח איתו את הפגיון המקולל משאדר לוגות ואת קרן ואלר.
רנד וחבריו יוצאים ביחד עם קבוצת חיילים בפיקודו של לורד אינגטר השאינרי, כדי למצוא את פדן פיין ואת קרן ואלר, ובמקביל מוריין מובילה את אגווין, ונינאב למגדל הלבן. נינאב הופכת למקובלת, ואגווין לחניכה.
חבורת החיילים השאינרים ישנה ליד אבן מעבר, ורנד מעביר בטעות את לויאל והורין איתו לעולם אחר. אישה מסתורית בשם סלין עוזרת להם לחזור למציאות העכשווית. קיצור הדרך עוזר להם למצוא את ידידי האופל ולהחזיר את הקרן והפגיון. בינתיים, פרין מתחבר לזאבים עוד יותר.
רנד מגיע לקאירייהין ולפני שהוא מספיק להתחבר לחבורה מחדש, החפצים נגנבים ממנו שוב.
המצוד הגדול - חלק ב.
רנד מקבל הודעה מפדן פיין שאם הוא רוצה את החפצים עליו לבוא לכף תומאן, הנמצאת בצידה השני של היבשת, וכבושה כרגע על ידי הסינצ'נים, שבאו מעבר לים.
ליאנדרין, אאס סדאי מהאג'ה אדומה (ולמעשה שחורה) מפתה את אגוין ונינאב לבוא איתה לפאלם שבכף תומאן בשקרים, בטענה שרנד בצרה. מין ואליין מצטרפות אליהן, אך בהגיעם לפאלם ליאנדרין מסגירה אותם לסינצ'נים. מתברר שהסינצ'נים שמים על אאס סדאי קולר בשם א'דאם ועל ידי כך הם שולטים ומשתמשים בכוחה, נינאב ואליין מצליחות לברוח, אך מין ואגוין נתפסות, אחת הסינצ'ניות בשם רנה קושרת את אגוין בקולר אדאם, ומתעללת בה.
רנד מגיע לפאלם הורג את מנהיג הסינצ'נים לורד טוראק, ולוקח בחזרה את הקרן והפגיון. במקביל נינאב מתעלת זרזיף קטן של סאידר, לעבר אאס סדאי בקולר ומצליחה לשחרר אותה. היא ואליין משתמשות בקולר על הסינצ'נית שעד עכשיו כבלה נשים, סטה, ומגלות שזה עובד גם עליה. הן הולכות לכלא של אגוין משחררות אותה. וכובלות את רנה.
רנד, מאט והשאינרים מנסים לברוח דרך היבשה, כשהם נלכדים בין שני צבאות הנלחמים ביניהם הגלימות הלבנות והסינצ'נים הבאים לקראתם מהעיר. מאט תוקע בקרן ואלר ומזמן את גיבורי הקרן לעזרה. ארתור הוקינג ושאר הגיבורים קוראים לרנד "לואיס תרין". תוך כדי המלחמה בעלזמון מופיע, ונלחם ברנד בשמי העיר בקרב שנראה לעיני כל, אך רנד מביסו. בעקבות זאת, רנד הכריז על עצמו כדרקון שנולד מחדש.
מגדול
מִגְדֹּל היא אחת התחנות במסעי בני ישראל ממצרים לארץ ישראל. בספר במדבר כתוב: .
בתבליטי המלך פרעה סתי הראשון, מלך מצרי, המצויים במקדש אמון שבעיר כרנךְ. מובא תיאור מסעו מהדלתה של הנילוס עד ארץ ישראל. בתבליט מופיעים ציורי מבצרים בחצי האי סיני, בהם מצודה, עליה כתוב בכתב חרטומים: "מגדול של מנמרע" - אולי מגדול המקראית.
בתקופת הרומית והביזנטית היה במקום יישוב בשם "מגדולום", בסביבות קנטרה.
פיתום ורעמסס
פיתום ורעמסס הן שתי ערים הנזכרות במקרא, שבנו בני ישראל במצרים. הערים כונו "ערי מסכנות", ככתוב: . "מסכנות" הן אוצרות לאחסון תבואה
זיהוי הערים.
העיר רעמסס.
מקובל כיום על מרבית החוקרים כי העיר רעמסס הייתה בירת מצרים "פר-רעמסס" שמיקומה בקאנטיר השוכנת 2 ק"מ מצפון לאתר העתיק של אווריס שבמזרח דלתת הנילוס. העיר קרויה על שם אחד מהפרעונים שנקראו רעמסס מהשושלת ה-19. חלקה הדרומי של העיר היה מיושב בתקופות קודמות באוכלוסייה ממוצא כנעני (החיקסוס) ששלטה באזור עד לכיבוש העיר בידי פרעה יעחמס או יורשו. לאחר כיבוש העיר נבנו על חורבותיה מאגורות. התרגום הירושלמי (שמות, פרק א', פסוק י"א) מזהה את פילוסין עם רעמסס המקראית. יצוין, כי המסורה מבחינה בין "רַעַמְסֵס", עיר המסכנות, לבין "רַעְמְסֵס", העיר בה ישבו בני ישראל בבואם למצרים וממנה יצאו בסופו של דבר.
העיר פיתום.
מקובל כיום על החוקרים כי מקור השם פיתום הוא "פי אתום", שפרושו במצרית עתיקה בית (האל) אתום שהיה אל השמש.
עיר נוספת על שם האל אתום הייתה הליופוליס (ביוונית: "עיר השמש"), כיום בפרברי קהיר.
בעבר זוהו הערים בתל-מסחותה ובקנאטיר שבמזרח הדלתה של הנילוס, סמוך לוואדי תומילאת, שיש הרואים בו את ארץ גושן.
תאריך הקמת הערים.
העיר רעמסס הוקמה על ידי אחד הפרעונים הראשונים של השושלת ה-19, פרעה רעמסס הראשון או השני, על חורבות בירת החיקסוס אווריס. המאגורות הוקמו בעיר בתקופה שקדמה לשושלת ה-19, לאחר הכנעת החיקסוס בשנת 1530 לפנה"ס, כך שטווח התאריכים הנוגע לסיפור המקראי נע בין 1530 לפנה"ס ל-1300 לפנה"ס.
בפפירוס ליידן מספר 348, מצוין כי ניתנו הוראות לספק מזון לחבירו ולחיילים ש"סחבו אבנים למקדש רעמסס". כמו כן העיר נזכרת באוסטרקון שנכתב בכתב היראטי, שבו מוזכרים החבירו (אפשר לקרוא גם ע'פירו או עבירו) כעובדים בעבודת פרך בבניית העיר פר-רעמסס. היו חוקרים שהציעו כי החבירו הללו הם העברים המקראיים ששועבדו על ידי פרעה. בנוסף, נמצא כי ליד המקדשים, שנבנו מאבן, נבנו בתי לבנים, שיוצרו מחומר ומקש, בדומה לכתוב בספר שמות:
מורה דרך
מורה דרך הוא אדם שעוסק בהדרכה של מטיילים ותיירים.
ההדרכה ניתנת בשפה המובנת למטיילים המשתתפים בה, ולעיתים היא ניתנת במספר שפות, כדי לפנות לקהל מגוון יותר של תיירים. מורה הדרך מאפשר למטיילים היכרות מעמיקה יותר של האזור, תושביו ותרבותם. במדינות רבות עבודה כמורה דרך מצריכה רישיון מטעם המדינה, ויש מדינות המחייבות כל קבוצת תיירים להשתמש בשירותיו של מורה דרך מקומי, גם כאשר היא מלווה במורה דרך זר הדובר את שפת התיירים ואת שפת המקום.
הקשר בין מורה דרך לקבוצת תיירים עשוי להיות לזמן קצר, של שעות מעטות, בעת ביקורם באתר מסוים, או לזמן ארוך יותר, של ימים ואף שבועות, במשך כל ביקורם במדינה מסוימת (או ברצף של מדינות אחדות).
התקשרותם של תיירים עם מורה דרך נעשית בארץ מוצאם (בטיול מאורגן), או בארץ היעד.
בעבר היו שירותיהם של מורי הדרך חיוניים, בגלל זמינות נמוכה של מפות וספרים. מורי הדרך שימשו מתורגמנים וכן הם היו אלה אשר הכירו את הדרכים והיו מסוגלים להוביל את התיירים בבטחה בדרכים.
מורי דרך רבים מסייעים לתייר בבניית תוכנית הטיול שלו, טרם הגעתו לארץ היעד ובכך הם מקלים עליו תהליך תכנון הסיור.
בישראל.
מורה דרך הוא מקצוע רשמי במדינת ישראל. בעבר שימש להדרכת עולים לרגל למקומות הקדושים, וכיום הוא עוסק בהדרכת תיירים ועולי רגל הבאים לביקור בארץ ולהדרכת תלמידי בית ספר. מורה דרך בישראל עובר הכשרה ועומד בבחינות של משרד התיירות. הוא חייב לשאת תעודת "מורה דרך" תקפה מטעם משרד התיירות. מורי הדרך נדרשים לעבור השתלמויות דו-שנתיות המהוות תנאי לחידוש הרישיון. כמו במדינות רבות בעולם, קבוצות תיירים חייבות בהדרכה של מורי דרך מקומיים. החוק קובע כי "לא תעסיק סוכנות לנסיעות, לנופש ותיירות פנים, ומשרדים לתיור, מורה דרך אלא אם כן הוא בעל רישיון תקף לשמש מורה דרך". יוצא דופן לחוק זה הן קבוצות של תיירים המוגדרים כ"צליינים" - אלה מודרכים על ידי מוריהם הרוחניים ומסיירים במקומות הקדושים לנצרות. אף על פי כן, חלה במקרה זה בעיה משפטית, היות שהקבוצה של אותו רועה רוחני או כומר מחויבת, בכל זאת, לשכור מורה דרך מוסמך. וזאת על פי תקנות התיירות התשכ"ז.
בישראל מחולקים מורי הדרך לשתי קבוצות: אלה המדריכים תלמידים במערכת החינוך ומקבלים רישוי מטעם משרד החינוך, נקראים מדריכי טיולים במערכת החינוך, ואלו המדריכים מבוגרים ותיירים ומקבלים רישיון מטעם משרד התיירות, נקראים מורי דרך.
החוק בישראל קובע כי רישיון מורה דרך יינתן לאדם אם התקיימו בו תנאים אלה:
ניתן לשלול את הרישיון במקרים הבאים:
הכשרת מורי דרך.