נעשתה פנייה ליצרנים לשם הצגת טלכתבים בפני ציבור החירשים, והתקיימה תערוכה באולם הגדול בבית הלן קלר, שבה השתתפו ארבעה יצרנים: תדיראן, שהציגה את מחשבי קומודור; מיקרובי שהציגה מחשב מבוסס בייסיק; רדיושק שהציגה טלכתב בתצורת לפטופ, ויוסי אופיר שהציג טלכתב כמו בארצות הברית , עם שתי תושבות לשפופרת ושורת טקסט בעברית.
אחרי הצגת הטלכתבים, התכנסה ועדת הטלכתבים כדי לבחור את הדגם שיופץ לחברי אח"א. רוב חברי הוועדה בחרו במיקרובי, משום שהמסך נדלק מעצמו כשנכנסה שיחת טלפון, לעומת התוכנה לקומודור, בה לא היה משיבון. לאחר מכן כתב זק תוכנת משיבון לקומודור על קלטת, כשתוכנת הטלכתב הופעלה מקרטרידג' , אך הוועדה כבר בחרה במיקרובי.
שם טוב אישר מסירת טלכתבים לסניפי אח"א, וכל סניף קיבל טלכתב אחד. גם חברי המרכז ופעילי אח"א קיבלו בהשאלה טלכתבים תמורת הפקדת ערבות באח"א. אחרי הפצת הטלכתבים, התגלו תקלות בעת הפעלתם. מפיצי מיקרובי עשו את כל אשר בידם כדי לתקן את התקלות, אך לא הצליחו עקב חולשה מבנית של הדגם.
במקביל הייתה עלייה במחשבי יב"מ פי.סי., אך אחרי מיקרובי הייתה מעט נכונות מצד החירשים להשתמש בפי.סי. כטלכתב, אף על פי שזק כתב תוכנת טלכתב גם לפי.סי. וחילק אותה על דיסקט 5.25 אינץ' לכל דורש. הורגש גם היעדרו של שירות ממסר טלפוני, שמנע מחירשים לדבר בטלפון עם שומעים. בארצות הברית השירות פעל, אך לא בישראל, עקב חוסר חקיקה. רק בקיץ 2009 נכנסו לתוקף תקנות נגישות מתאימות בישראל.
עזר לוי, שהיה גם בוועדת הטלכתבים, נבחר ב-1989 כיו"ר אח"א אחרי ששם טוב בחר לפרוש מרצונו. אחרי בחירת לוי כיו"ר, החליט לוי להחליף את הטלכתב בפקס, עקב רצונו בתקשורת עם משרדי הממשלה והציבור, ופרויקט הטלכתבים שקע.
סניף חיפה.
חברי אח"א סניף חיפה נאבקו לאורך שנים כדי לקבל מימון להקמת מגרש ספורט כמו מגרש הספורט בבית הלן קלר. בשנת 1983 התייעץ יו"ר אח"א סניף חיפה עם שם טוב, וקיבל את אישורו להשכיר את בית בורלא בשדרות הציונות בחיפה, שהיה מבנה המועדון של סניף חיפה לאולם אירועים בשם "נוף הכרמל", על מנת לאסוף מימון לבניית המגרש.
עם השכרת בית בורלא, התקין הבעלים של האולם שלט ניאון מואר על גבי הקיר החיצוני של בית בורלא, ועורר תרעומת קשה בין החירשים החיפאיים. שני צירים חיפאיים, רון גלעדי ודוד סוויסה, העלו את הנושא באספה הכללית של אח"א בתחילת 1984. נוכח הטון התקיף שבו הם הציגו את טיעוניהם, הודיע שם טוב באספה הכללית כי בביקורו בבית בורלא במסיבת חנוכה שהתקיימה לפני האספה הכללית, התרשם שם טוב שהשלט אינו הולם, והחליט על ביטול החוזה עם בעלי האולם ועל הסרת השלט. בעקבות ביטול החוזה, תבע הבעלים את יו"ר אח"א סניף חיפה, שהגיש הודעת צד ג' נגד שם טוב ואח"א, אך התביעה הסתיימה בפשרה. בעקבות אי האמון שהובע בו באספה הכללית, התפטר יו"ר סניף חיפה מתפקידו, ובמשך ארבע שנים התנהל סניף חיפה ללא יו"ר, עד לבחירת יו"ר חדש.
הולכים עם דינוזאורים
נאסר אל-ווחיישי
נאסר עבדול כארים אל-ווחיישי (בערבית: ناصر عبد الكريم الوحيشي; 1 באוקטובר 1976 - 12 ביוני 2015) כונה גם אבו באסר, (בערבית: بأبو بصير) היה טרוריסט מוסלמי תימני, חבר ארגון "אל-קאעידה", ומנהיג השלוחה התימנית שלו, שמאוחר יותר הפכה ל-"אל-קאעידה בחצי האי ערב" (AQAP). נחשב לאחד מהפושעים המבוקשים ביותר בערב הסעודית ובתימן, וב-2014 הגדילה ארצות הברית את הפרס על ראשו לכדי 10,000,000 דולר. ב-12 ביוני 2015 נהרג מפגיעת מזל"ט במחוז חצרמוות שבתימן, הידיעה אושרה בידי דוברי אל-קאעידה.
ביוגרפיה.
אל-ווחיישי נולד ככל הנראה בסביבות ה-1 באוקטובר 1976 בדרום תימן. על ילדותו לא ידוע דבר פרט לכך שהוא למד בבית ספר דתי ממוצע. הוא שימש כמזכירו האישי של אוסאמה בן לאדן מנהיג אל-קאעידה. לאחר פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001, נמלט מאפגניסטן לאיראן, אולם נתפס בידי המשטרה האיראנית ללא אישום והוסגר למולדתו תימן. הוא נכלא בבית כלא בצנעא, בירת תימן. ב-2006 הוא נמלט משם יחד עם עוד 23 טרוריסטים, הוא הצטרף אל השלוחה התימנית של אל-קאעידה שנקראה "אל-קאעידה בתימן". בינואר 2009 התמזג הארגון עם הארגון "אל-קאעידה בערב הסעודית", והשניים יצרו את "אל-קאעידה בחצי האי ערב" (AQAP). בסרטון שפורסם באינטרנט הודיע סגנו של בן לאדן איימן א-זוואהירי, שאל-ווחיישי מונה למפקד הרשמי של הארגון.
מאז הופיע אל-ווחיישי במספר סרטוני וידאו בהם קרא לג'יהאד ולטרור. הוא פרסם מאמר במגזין האינטרנט של הארגון, בו הוא כתב כי מחבלים צריכים לתקוף מדינות שמעורבות במלחמות במדינות אסלאמיות, בנוסף לבכירים פוליטיים ולאנשי ביטחון במזרח התיכון: "אתם לא צריכים להשקיע מאמץ גדול מדי או לבזבז כסף רב כדי להכין 10 גרמים של חומרי חבלה, פחות או יותר. אל תבזבזו זמן רב מדי בחיפוש אחרי חומרים שכבר נמצאים במטבח של אמא שלכם", כתב אל-ווחיישי. "תכינו את הפצצות בצורה של פצצה שניתן להשליך או לפוצץ באמצעות מנגנון השהיה או שלט רחוק או חגורת נפץ או כל מתקן חשמלי", הוסיף. אל-ווחיישי קרא לנאמני התנועה להשתמש בסכינים או במקלות כדי לתקוף "דמויות תקשורתיות חילוניות ובעלי טורים שמעליבים את חוקי הדת ואת מי שמקדמים ומצדיקים את פעולות השליטים הכופרים". "סכינים הן תרופה עבור חלק, בעוד שאחרים יש להכות באופן נמרץ עד שירותקו למיטה או יאבדו את אחד החושים", כתב, והוסיף כי "זו החובה של כל לוחם קודש מוסלמי להיות עסוק בתכנון כריתת הראש של הכופרים"
בכתבה מ-2010 תיאר אותו הניו יורק טיימס כ-"גבר קטן, שנראה יושב חסר תנועה בסרטונים, עיניו חסרות הבעה". בכתבה מתואר הכבוד הרב שרוחשים לו אנשיו. עיתונאי תימני תיאר אותו כלקוני אך בעל מוח חריף, הומור סרקסטי ויכולת יוצאת דופן לשלוף פסוקי קוראן להוכחת דבריו. במאמר מ-2007 בהבוסטון גלוב הוא תואר כגילומו המושלם של הדור הצעיר של אל-קאעידה – והקיצוני יותר.
ב-28 באוגוסט 2011 מסרו גורמים בצבא תימן שאל-ווחיישי נהרג, מנהיגי הארגון הכחישו זאת. ב-22 בדצמבר של אותה שנה דווח שאחיו, עבד אל-ווחיישי נהרג בידי צבא תימן. בשנת 2013 דווח שמנהיג אל-קאעידה החדש א-זוואהירי מינה אותו לסגנו, והועלו השערות שהוא עתיד גם לרשת אותו לאחר מותו.
למאר אלכסנדר
למאר אלכסנדר (באנגלית: Lamar Alexander; נולד ב-3 ביולי 1940) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. בשנים 2021-2003 כיהן כסנאטור מטעם מדינת טנסי. קודם לכן כיהן כמזכיר מחלקת החינוך של ארצות הברית בממשלו של ג'ורג' הרברט ווקר בוש, כמושל טנסי וכנשיא אוניברסיטת טנסי.
ביוגרפיה.
אלכסנדר נולד במריוויל שבטנסי, דור שביעי לתושבי המדינה. ב-1962 סיים תואר ראשון בהיסטוריה של אמריקה הלטינית באוניברסיטת ואנדרבילט, ב-1965 סיים תואר JD במשפטים באוניברסיטת ניו יורק. לאחר הלימודים עבד כרשם בבית המשפט לערעורים ובהמשך שימש יועץ משפטי במטהו של הסנאטור הווארד בייקר ועבד במטהו של ברייס הרלו שהיה איש הקשר של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון עם הקונגרס. ב-1972 הקים פירמת עורכי דין פרטית.
בשנים 1979 עד 1987 כיהן כמושל טנסי, כשבשנים 1985–1986 כיהן כיו"ר אגודת המושלים הלאומית. ב-1987 ייסד יחד עם שותפים חברה בתחום טיפול בילדים שב-1997 הונפקה בנאסד"ק. ב-1988 מונה לנשיא אוניברסיטת טנסי. במרץ 1991 מונה למזכיר מחלקת החינוך של ארצות הברית וחבר הקבינט של הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש הוא כיהן בתפקיד עד ינואר 1993. בשנים 1996 ו-2000 התמודד ללא ההצלחה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית.
בעקבות החלטתו של פרד תומפסון לא להתמודד פעם נוספת לכהונה בסנאט של ארצות הברית, החליט אלכסנדר להתמודד לתפקיד שהתפנה. הוא נבחר ב-2002 והושבע לסנאטור בינואר 2003. הוא ניצח גם במערכות הבחירות ב-2008 וב-2014. מאז תחילת 2015 הוא מכהן כיו"ר ועדת הבריאות, חינוך, עבודה ופנסיה. ב-17 בדצמבר 2018 הכריז אלכסנדר כי אין בכוונתו להתמודד בבחירות לסנאט של ארצות הברית ב-2020. בנובמבר 2020 נבחר ביל הגרטי, לשעבר שגריר ארצות הברית ביפן, לייצג את טנסי בסנאט במקומו של אלכסנדר. כהונתו של אלכסנדר הגיעה לידי תום עם התפזרות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית.
אלכסנדר נשוי ואב לארבעה. הוא פרסביטריאני באמונתו. אלכסנדר בוגר תנועת הצופים בארצות הברית ואף קיבל את אות "צופה הנשר", האות הגבוה ביותר שניתן לקבל בצופי אמריקה.
כריס מרפי
כריסטופר סקוט "כריס" מרפי (באנגלית: Christopher Scott "Chris" Murphy; נולד ב-3 באוגוסט 1973) הוא פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, המכהן כסנאטור מטעם מדינת קונטיקט מאז 2013.
ביוגרפיה.
מרפי נולד בוייט פליינס שבניו יורק כבנם של קתרין וסקוט מרפי במשפחה בת שלושה ילדים. הוא ממוצא אירי ופולני. אימו עבדה כמורה ואביו כשותף בפירמת עורכי דין. הוא למד לתואר ראשון בבית הספר למשפטים של קונטיקט וכן באוניברסיטת אוקספורד שבאנגליה.
לאחר מכן עבד כמנהל ועוזר בקמפיינים של פוליטיקאים דמוקרטים במדינתו, וכן אצל מנהיג הרוב בסנאט של קונטיקט. בשנת 1998 נבחר לראשונה לבית הנבחרים של מדינת קונטיקט, והביס את המחוקק הרפובליקני שכיהן עד אותה עת 14 שנים. ב-2000 נבחר לכהונה שנייה לאחר שהביס את יריבתו הרפובליקנית בפער גדול.