באפריל 2009 אישר הקונגרס במקסיקו אי-הפללת החזקה עד 5 גרם קנאביס או 500 מ"ג קוקאין לשימוש אישי לאדם. המגבלה היחידה שהוצגה בנושא היא שאנשים המחזיקים בסמים לא יכולים להיות ברדיוס של 300 מטר מבתי ספר, מחלקות משטרה או מתקני תיקון. גם אופיום, הרואין, LSD ותרופות סינתטיות אחרות הוגדרו באי-ההפלה, ולא ייחשב כפשע כל עוד המינון אינו עולה על המגבלה שנקבעה בחוק הבריאות הכללי.
בשנת 2015 בית המשפט העליון הצביע 4–1 כי האיסור על אנשים לגדל את הסם לצריכה אישית אינו חוקתי, ובשנת 2018 אישר את הפסיקה מחדש וביקש כי בית המחוקקים יעדכן את חוקי המדינה בנוגע לקנאביס. ב-10 במרץ 2021 אישר הבית התחתון של הקונגרס המקסיקני הצעת חוק המתירה שימוש בקנאביס למטרות פנאי. החקיקה הייתה צפויה לעבור בסנאט לפני שנשלחה לנשיא אנדרס מנואל לופס אוברדור, אשר הודיע על תמיכתו בלגליזציה, אולם החקיקה לא הושלמה לפני סיום קדנציית בית המחוקקים והמחוקק לא ביקש הארכה. לאחר שהמחוקקים לא פעלו בנושא, קבע ביוני 2021 לביטול חוקי ההפללה בדבר החזקה וטיפוח אישי של קנאביס.
ביוני 2017 חתם הנשיא אנריקה פניה נייטו על הצעת חוק לאפשר שימוש רפואי במוצרי קנאביס המכילים פחות מ-1% של תוכן THC. הצעת החוק עברה את הסנאט בהצבעה של 98 תומכים מול 7 מתנגדים בדצמבר 2016 ואת בית הקונגרס התחתון בהצבעה של 371 תומכים מול 19 מתנגדים באפריל 2017.
סנט וינסנט והגרנדינים.
שימוש בקנאביס בסנט וינסנט והגרנדינים חוקי למטרות רפואיות ועבר אי-הפללה של עד 56 גרם לשימוש אישי לפנאי. משתמשים שיתפסו עם 56 גרם או פחות מהסם לא יהיו כפופים לכליאה. במקום זאת, הם ייקנסו בסך 500 דולר לכל היותר ויהיו כפופים לאמצעים אחרים, לרבות התחלת חומר חינוכי אודות קנאביס, ייעוץ וטיפול שיקומי. הוראות אלה היו בין כמה תיקונים שהוכנסו לחוק התיקון לסמים בשנת 2018 אשר הועבר בפרלמנט ב-25 ביולי. התיקון קובע כי וינסנטיאנים יכולים לעשן קנאביס בפרטיות בתיהם ובמקומות פולחן לאמונה הרסטפארית ללא עונש. בתיקון נאמר גם כי השר רשאי לקבוע רשימה של שטחים ציבוריים בהם ניתן להתיר עישון קנאביס.
במדינה יש חוקי קנאביס רפואיים חוקיים. הפרלמנט העביר בדצמבר 2018 שני חוקים, האחד הקים תעשיית קנאביס רפואי בסנט וינסנט והגרנדינים והשני הציע חנינה למגדלי מריחואנה מסורתיים. הפרלמנט העביר חקיקה של הגנה על הקניין הרוחני של מגדלי זני צמחים חדשים בשנת 2019 אשר קובעת את המסגרת המשפטית בה אנשים אלה יוכלו לצבור את הזכויות, כיצד זכויות אלה יוגנו, כיצד יפורסמו כך שאנשים בחברה כולה, בבית המשפט ובעולם ויוכלו להיות מודעים לקשיים שלהם. קנאביס גדל באופן נרחב באופן בלתי חוקי על האי והוא התוצר החקלאי היקר ביותר במדינה שמוגדרת כיצרנית הפורה ביותר של קנאביס באיים הקריביים, מאחורי ג'מייקה.
סנט לוסיה.
קנאביס בסנט לוסיה לא חוקי למטרות רפואיות אך עבר ב-3 במרץ 2020, אי-הפללה לשימוש אישי למטרות פנאי. חלק משמעותי מיצורו נשלח למדינות בדרום אמריקה כגון קולומביה וונצואלה.
סנט קיטס ונוויס.
קנאביס בסנט קיטס ונוויס לא חוקי למטרות רפואה בעוד שעבר אי-הפללה עד 15 גרם לשימוש אישי למטרות פנאי. בפברואר 2019 הודיע ראש ממשלת סנט קיטס ונוויס, טימותי האריס, כי הקבינט שלו קיבל את ההמלצות פה אחד מהוועדה הלאומית לקנאביס ויכנס חקיקה לחוקי קנאביס רפואי ואי-הפללה לשימוש למטרות פנאי לאנשים מעל גיל 18. אנשים שנמצאו עם פחות מ-15 גרם של קנאביס או גידול של פחות מ-5 צמחים יקבלו כרטיס אזהרה בלבד.
במאי 2019 קבע השופט אדי ונטוז כי ראסטאפרים ומבוגרים מעל גיל 18 יכולים להשתמש בקנאביס, להחזיק בו ולטפח אותו באופן פרטי וכי לממשלה יש 90 יום לשנות את חוקי הקנאביס במדינה. ביולי 2019 הועברה הצעת חוק על ידי האספה הלאומית אי-הפללה של עד 15 גרם קנאביס, שעונשה קנס של 50 דולר. בשימוש ציבורי הקנס הועמד על 1000 דולר.
קוסטה ריקה.
שימוש בקנאביס נפוץ בכל רחבי קוסטה ריקה, צריכתו לצורכי רפואה ופנאי אינה חוקית באופן סמלי אך קיימת אי-הפללה לשימוש אישי. צריכה אישית אינה גוררת עונשים פליליים כלשהם אולם, מכירה יכולה להיענש בפלילים.
החל משנת 2019, השימוש בקנאביס בקוסטה ריקה עדיין נחשב מעט לטאבו, עם זאת, היא אחת המדינות באזור שמקבלות בדרך כלל את צריכתו. במרץ אותה שנה הוצע פרויקט חוק לחוקי ויסות קנאביס רפואי ושמניו במדינה. הפרויקט אמור להיבדק על ידי קונגרס הרפובליקה (האספה המחוקקת של קוסטה ריקה).
קנדה.
קנאביס חוקי בקנדה למטרות רפואיות (מ-2001) ופנאי לצד גידול ומכירה (מ-2018). אזרחים בוגרים יכולים להחזיק עד 30 גרם של קנאביס בציבור ולגדל עד ארבעה צמחים לכל בית לשימוש אישי. השימוש למטרות פנאי על ידי הציבור הרחב הוא חוקי עם הגבלות על עישון במקומות ציבוריים המשתנים לפי תחום שיפוט. מכירה של זרעי קנאביס היא גם חוקית. גיל השימוש המינימלי הוא 19 ברוב המדינה בעוד שהיוצאים מן הכלל הם אלברטה - גיל 18, וקוויבק - גיל 21.
בשנת 2001 דיווחו העיתון "The Globe and Mail" כי בסקר נמצא כי 47% מהקנדים הסכימו עם ההצהרה כי "יש להכשיר את השימוש במריחואנה" בשנת 2000, לעומת 26% בשנת 1975. סקר שנערך לאחרונה מצא כי יותר ממחצית הקנדים תומכים בלגליזציה. עם זאת, בשנת 2007 הגישה ממשלתו של ראש הממשלה סטיבן ארפר מהמפלגה השמרנית הצעת חוק לתיקון חוק הסמים והחומרים הנשלטים, כדי להביא לחוק מגביל יותר עם עונשים מינימליים גבוהים יותר על שימושם.
בשנת 2015, לאחר שנבחר ג'סטין טרודו לראש הממשלה, ערך יחד עם מפלגתו, המפלגה הליברלית, קמפיין של הבטחת הכשרת קנאביס אשר כלל הקמת כוח משימה פדרלי-מחוזי-טריטוריאלי שידון בתהליך מתאים במשותף ללגליזציה של החזקת קנאביס לשימוש מזדמן. צוות משימה זה פרסם דוח של 106 עמודים לציבור ב-13 בדצמבר 2016, עם המלצות שונות. לגליזציית שימוש בקנאביס למטרות פנאי הועברה ביוני 2018, ונכנסה לתוקף ב-17 באוקטובר ובכך, הפכה קנדה למדינה השנייה בעולם (לאחר אורוגוואי), והראשונה משבעת המדינות אשר חברות בארגון G7 ובפורום הכלכלי G20 בכול הזמנים שמתירה באופן חוקי שימוש בקנאביס גם למטרות פנאי וגם למטרות רפואיות. כל מחוז קבע נהלים משלו למכירות קמעונאיות, ואלה משתנים באשר לבעלות או למוצרי קמעונאות (על ידי הממשלה המחוזית או הארגון הפרטי), אך כולם כוללים אפשרות למכירות מקוונות.
ב-1 במאי 2019 הציגה המדינה מס בלו על כל המוצרים המכילים THC, ושלוש מחלקות מוצרים חדשות למכירה למטרות פנאי מנגזרותיו הכוללים: מאכלים, תמציות ונושאי קנאביס. ב-17 באוקטובר נעשו המאכלים לחוקיים תחת מגבלות. מאז החלת הלגליזציה, המדינה הקימה מסגרת מקוונת שתאפשר לצרכנים לרכוש מגוון רחב של סחורות החל מצמחי תבלין, תמצית, כמוסות שמן וציוד. רוב המחוזות מספקים גם מקום לרכישה דרך חנויות לבנים ומרגמות.
אמריקה הדרומית.
ברחבי יבשת אמריקה הדרומית מתוך 12 כלל המדינות החברות בה, שימוש בקנאביס רפואי או למטרות פנאי איננו חוקי ב-3 מדינות בהן: סורינאם, ונצואלה ובוליביה. בשבוע החקלאות בקריביים בשנת 2005 הצהיר שר החקלאות הסורינמי כי "אנו יודעים שיש לנו בעיות באדמה פורייה. אנו יודעים שחשבון ייבוא המזון שלנו גבוה מדי. אז כשאנחנו מדברים על מריחואנה באופן אישי לשימוש בסורינאם, אני לא מסכים כרגע לומר לתת לחקלאים שלנו להתחיל לייצר מריחואנה. מה שאנחנו שואפים זה לייצר מזון לעמנו". בבוליביה, קנאביס איננו חוקי אך מטופח באופן בלתי חוקי, בעיקר לצריכה מקומית. החוק למלחמה בסמים משנת 1988 מחייב שיקום וטיפול למשתמשים בסמים ואינו שולח אותם למאסר בכך, קיימת אי-הפללה בפועל כתוצאה ממחסור בתשתיות השיקום הציבורי שמובילה לשחרור אלה הנמצאו עם כמות קטנה של קוקאין או מריחואנה על ידי המשטרה. בוונצואלה, קנאביס אינו חוקי והחל מספטמבר 2010 אחזקה של עד 20 גרם מריחואנה או 5 גרם מריחואנה מהונדסת גנטית, אם הוכח כי אינה מיועדת לצריכה רפואית או אישית, דינה עונש מאסר של שנה עד שנתיים לפי שיקול דעתו של השופט. אם היא תחשב לצריכה אישית, המשתמש כפוף לאמצעי אבטחה הכרוכים בהליכי שיקום וניקוי רעלים.
אורוגוואי.
אורוגוואי היא אחת המדינות הבודדות שמעולם לא הפלילו את החזקת הקנאביס לשימוש אישי. מאז 1974 החוק לא קובע מגבלות כמות, והותיר אותו לשיקול דעתו של השופט לקבוע אם הכוונה היא לשימוש אישי. לאחר שקבע השופט כי הסכום שברשותו נועד לשימוש אישי, אין סנקציות.
ביוני 2012 הודיעה ממשלת אורוגוואי כי היא מתכננת להכשיר חוקי מכירות מריחואנה בשליטת המדינה במטרה להילחם בפשעים הקשורים לסחר לא חוקי בסמים. הממשלה גם הצהירה כי תבקש מהמנהיגים העולמיים לעשות זאת בנוסף.
ב-31 ביולי 2013 אישר בית הנבחרים הצעת חוק להכנת ייצור, הפצה, מכירה וצריכה של מריחואנה בהצבעה של 50 בעד ו-46 נגד. החוק עבר אז בסנאט, שם קואליציית הרוב השמאלנית של מפלגת החזית הרחבה, החזיקה ברוב נוח. הצעת החוק אושרה על ידי הסנאט בתאריכים 16 עד 13 בדצמבר 2013. הצעת החוק הוגשה בפני הנשיא חוסה מוג'יקה, גם הוא מהקואליציה של החזית הרחבה, שתמך בלגליזציה מאז יוני 2012. התייחסות להצבעה זו ללגליזציה של מריחואנה בשנת 2012 נרשמה על ידי ארצות הברית. במדינות קולורדו וושינגטון, ג'ון וולש, מומחה למדיניות סמים של משרד וושינגטון באמריקה הלטינית, אמר כי "העיתוי של אורוגוואי נכון. בגלל הצבעות בשנה שעברה של קולורדו ומדינת וושינגטון ללגליזציה, ממשלת ארצות הברית אינה יכולה להחזיר את אורוגוואי או אחרים שעשויים לעקוב אחריה למצב הקודם".