שטח המושבה נקנה על ידי פילנתרופים כמו צבי איזקסון, מנשה בכור ואחרים ממשפחת אבו כישכ. רמת הדר נוסדה ב-26 במאי 1938 כיישוב חומה ומגדל על ידי בני העלייה החמישית מגרמניה. המושבה נבנתה על גבעה (רמה) סמוכה לכפר הדר וקרוב לרמתיים. ההתיישבות במקום ישבה על רעיון המשקים קטנים בעוד שהלול מהווה בו מרכיב מרכזי שהתפתח עם הזמן. חברי רמת הדר רכשו ידע וניסיון שגרם להשתכללותה של האגודה החקלאית במקום, רמת הדר שווקה את תנובת המשק לכל יישובי הסביבה באופן עצמאי ללא עזרה מהמוסדות.
רובה צייד
מגדיאל
מגדיאל הייתה אחת מארבע המושבות שמהן נוסדה הוד השרון, וכיום מהווה שכונה בעיר זו.
היסטוריה.
בניית היישוב.
ביוני 1923 עלו ארצה ראשוני חברי גדוד החלוץ על שם יוסף חיים ברנר, שכונו גם "קבוצת ירצבו". הגרעין הראשון של הגדוד החל את דרכו ביישוב "עין חי" ובבניית המושבה החדשה מגדיאל. מנהל העבודה בהקמת מגדיאל היה איש הגדוד - צבי סבידובסקי, ביחד עם יקותיאל לוינסון ומר ישראל שפן.
יקותיאל לוינסון היה באותה עת השומר הראשון מטעם חברת "הכשרת היישוב" על האדמות שנרכשו זה מקרוב משייח' אבו כישכ לצורך בניית המושבה. בן-ציון רונקין שמש כגזבר ובא כוח חוץ.
תחילת דרכה של מגדיאל.
מגדיאל הוקמה בי"ב באב תרפ"ד, יולי 1924. בזמן זה התכנסו בתל אביב 12 המייסדים והחליטו יחדיו להקים יישוב עברי חדש אשר בו יעבדו פועלים עבריים. המייסדים פנו לחברת הכשרת היישוב והחליטו לקנות 4,000 דונם באזור הכפר הערבי ביאר עדס. השטח נקנה מהשייח' אבו כישכ, ועל הגבעה הקים חיים קולטון, עולה מפולין שהגיע ארצה מספר חודשים קודם, את הצריף הראשון. במשך כשנה הייתה משפחת קולטון המשפחה היחידה בכל המושבה, ושאר המייסדים עזרו לעבד את האדמה אך נשארו לגור בכפר סבא. הצריף של משפחת קולטון עודנו קיים, ולאחר גלגולים רבים הוא שוחזר ונפתח מחדש ב-2003 כמוזיאון להיסטוריית המושבה.
השם מגדיאל תחילה הוצע כ"מֶגֶד אל" (משמעותה של המילה "מֶגֶד" היא דבר טוב ונעים או מתיקות). ד"ר זאב וילנאי הציע את השם מגדיאל, המופיע בתנ"ך (; ) והייתה שם של עיר בארץ אדום. הצעתו של ד"ר וילנאי התקבלה ושם המושבה נקבע כ"מגדיאל".
מאורעות תרפ"ט - 1929.
במאורעות תרפ"ט, מחשש להתקפה של ערביי קלקיליה, אבו כישכ וביאר עדס, פונו הנשים והילדים במגדיאל וברמתיים למושב כפר מל"ל שבו היו רפתות ומבני בטון עמיד, שלא כמו במושבה מגדיאל, שבתיה היו בנויים מבלוקים ועץ. הגברים התכנסו במגדל מים על עמודי בטון, ברחוב אהבה במגדיאל, מילאו שקי חול והפכו את המקום לעמדת שמירה.
בנוסף החליטו המתיישבים להקים בית כנסת חדש בלב הכיכר המרכזית של היישוב, אשר ישמש גם כמבנה מבוצר וכמקום מקלט. בית הכנסת נחנך בשנת 1931, אף כי בנייתו הושלמה רק בשנת 1944.
מגדיאל בעת מלחמת העצמאות.
בעת מלחמת העצמאות מספר כפרים ערביים קרובים בעזרת צבא עיראק וצבא קאוקג'י ניסו לכבוש את מגדיאל אך בעזרת יישובים סמוכים, מגדיאל הצליחה להדוף את הכוחות. על אדמת אחד הכפרים הערביים שננטשו, הקימה מגדיאל שכונה חדשה בשם גיל עמל אשר קלטה בעיקר עולים חדשים. מגדיאל אוחדה בשנת 1964 עם רמת הדר, רמתיים וכפר הדר ליצירת הוד השרון.
חקלאות.
הייתה כוונה שחקלאות מגדיאל תתבסס על תבואות חורף וקיץ ומטעים, בנוסף למשקי עזר של עשרה דונמים ליד כל בית. תחילה בחרו האיכרים במגדיאל בענפים מוכרים ומסורתיים כמו הגפן, כשהכוונה הייתה להתבסס על משק מעורב, כלומר לשלב את הענפים שמשלבים אספקה עצמית עם ענפים לייצוא: רפת, עופות, ירקות, בננות וענבים. לשם כך היה נחוץ הון, בנוסף לידע ולעבודה. לראשוני מגדיאל, אשר לא היו חקלאים במקור, לא היה ידע חקלאי, ומסיבה זו העסיקו "פועלים מומחים", כדי שילמדו אותם את כל שהחקלאות צורכת, כגון הכשרת קרקע, זריעה ועיבוד. תוך זמן קצר אזל כספם של הראשונים והם נאלצו לפנות להנהלה הציונית בבקשת עזרה כלכלית. ב-1925 אושר סכום של 24 אלף לירות ארץ-ישראליות למגדיאל. סכום זה אפשר ביתר קלות למתיישבים להשלים את חפירת הבאר ולספק מים לבתים ולמשקי החקלאות של המושבה. השינוי העיקרי אשר התאפשר בזכות התקציב היה המעבר לגידול חקלאי של הדרים.
מ-1926 נטעו פרדסים בשטחי המושבה לצד הגפן והשקד. לכל משפחה הייתה חלקה של פרדס וחלקה של גידולים אחרים כדי לסייע לקיום המשפחה עד שהפרדסים יעניקו פרי. ליד הבאר במרכז המושבה הוקמו משתלות, ובאותו זמן נחפרו בארות נוספות בפרדסים. עבודה קשה זו בפרדס משכה פועלים רבים אשר תרמו לפיתוח וביסוס המושבה. הפועלים עסקו בזיבול, עידור וכו'. למרות העבודה הרבה הרווח הכלכלי מהפרדסים לא היה גדול והאיכרים היו חייבים להשלים את הכנסותיהם ממקורות נוספים.
ב-1926 הוחלט במגדיאל לבנות רפתות. הרפת במגדיאל התבססה על פרות סוריות וערביות שלא הטיבו לתת חלב רב. בסוף שנות העשרים הגיעו פרות הולנדיות למושבה אך תקופה זו הייתה קצרה מאוד. עד מהרה הפך ענף הלול למקור פרנסה חשוב. עם השנים החולפות האיכרים השתמשו בידע והניסיון שלהם כדי לגדל גידולים חדשים.
מגדיאל כיום.
מגדיאל כיום מהווה שכונה בהוד השרון. בימים האלו מגדיאל מתפתחת, ועל שטחים חקלאיים רבים נבנים בניינים רבי קומות, כגון מתחם 200 ובו בניינים בגובה של עד 18 קומות. אוכלוסייה צעירה מגיעה לשכונה, יחד עם אוכלוסייה מבוגרת החיה באזור, בעיקר בגיל עמל.
רמתיים
רמתיים הייתה אחת מארבע המושבות שמהן נוסדה הוד השרון, וכיום שכונה בעיר זו. היא מהווה את מרכזה של העיר, ובה שוכן בית העירייה.
רחובה הראשי של העיר הוד השרון, 'דרך רמתיים', נקרא על שם המושבה. הרחוב הוא גם כביש חשוב (402), ומחבר בין פתח תקווה וצומת רעננה.
ההחלטה להקים את רמתיים התקבלה ביולי 1924. מקור שמה בשתי גבעות או רמות באזור. אדמות המקום נרכשו בראשית שנות העשרים, הצריף הראשון נבנה בינואר 1926 ובית הספר הראשון, ממלכתי א', נבנה בפברואר 1941.
היסטוריה.
רכישת קרקעות רמתיים.
חלק גדול מהקרקעות בשרון הדרומי היו שייכות לשבט הבדואי ערב אבו כישכ. בתחילת המאה ה-20 משפחת אבו כישכ הייתה החזקה ביותר באזור כולו. עושר וכוח המשפחה היו תלויים באדמות שהיו לה בצפון ובדרום של הירקון. בסופו של דבר המשפחה נאלצה לנטוש את השטח אחרי פרשיית רצח שאירעה במקום, עקב דרישת הבריטים לתשלום פיצויים. בסוף המאה ה-19 קם הרעיון של רכישת קרקעות באזור זה בידי מספר יזמים שראו באדמות השרון יעד חקלאי. בשנת 1924 נרכשו 17 חלקות אדמה כמתנה ליישוב על ידי צבי איזקסון ומנשה בכור. מ-1925 עלו למקום 14 אנשים. באותה התקופה פנה אריך מוזס למספר אמידים בעל הון כדי שיסייעו לו לרכוש גוש גדול של קרקעות ליישוב שביקש להקים. באופן הזה נקנו 200 דונם משני איכרים מפתח תקווה, בנוסף לשתי החלקות שכבר נקנו. כך היה שטחו של היישוב 260 דונם בסך הכל. כעבור מספר שנים הרחיבו תושבי רמתיים את המקום ב-650 דונם כאשר קנו מיהושע חנקין חלק מהקרקעות של אבו כישכ בתוספת עזרה של תרומה מהולנד. האדמות הללו נקראו על שם הנדבן האוטהקר, עד היום בהוד השרון מצויה שדרה על שמו.
הקמת רמתיים.
רמתיים הוקמה על ידי שיתוף פעולה בין היזם אריך מוזס שביקש להקים "כפר טקסטיל" שיציע את תוצרתו לכל הארץ וקבוצת חברי "החלוץ" עולי העלייה השלישית מהולנד שביקשו להקים כפר אזרחי הבנוי ממשקים זעירים, שיתרכז סביב לתעשיית חלב ופרדסים וחיפשו אדם אמיד שילווה להם כסף לרכישת הקרקע שעליה יוקם היישוב, כיוון שלא רצו להיות תלויים במוסדות היישוב. ב-1924 התגבשה קבוצת החלוצים מהולנד לרכישת שטח האדמה בשטחי אבו כישכ וייסדו את הכפר רמתיים, בתמיכת הנדבן ההולנדי האוטהקר. 13 חברי הקבוצה עלו על הקרקע ב-1926. כבר בשנת 1923 התיישבו במקום ברוך ובילה גליניק ובנם על 20 דונם שרכשו מדרום לגבעת הכיבוש, ובשנת 1924 השתקעו אברהם ופסיה קאופמן ושבעת ילדיהם, שהגיעו מליטא, באזור גבעת הכיבוש. הם רכשו שטח בן חמישים דונם שלימים נבנו עליו מוסדותיה של רמתיים, כמו בית המועצה.
הקבוצה ההולנדית כללה ארבע משפחות: סחפ (מאיר ובוקס), קריגר (מלכה ויוסף), טמפלינסקי (סבינה ויהודה) ואמסטרדמר (אסתר ושמואל). קבוצת המייסדים כללה שבע משפחת גפני (ז׳ניה ואברהם), בינדר (דינה ויוסף), מוזס (אלזה ואריך), קנטרוביץ (ודוב), בראון (פרידה ויחיאל), יעקובה (סופי ויעקב), לרנר (ליזל ושלום), שפר (ברינדל ו) ובן-מנחם (גיתה ויחזקאל). אלה 13 המשפחות שייסדו את היישוב.
ב-1932 הסתיימה סלילת כביש השרון שלפי בקשת "ועד מושבות השרון" עבר קרוב לרמתיים. לאחר סלילת הכביש הקימה חברת החשמל רשת חשמל לאזור. הפיתוח היה עירוני: חנויות רבות, בעלי מלאכה וסוחרים שהתיישבו על שטחים קטנים ולאחר זמן קצר "חוברו" רמתיים וכפר הדר ליישוב אחד.
ראשי מועצה.
רמתיים וכפר הדר אוחדו בשנת 1964 עם רמת הדר ומגדיאל ליצירת הוד השרון.
כפר הדר
כפר הדר הייתה אחת מארבע המושבות שמהן נוסדה הוד השרון, וכיום שכונה בעיר זו.
בשנת 1927 רכשו חלוצים אדמות שהיו שייכות לבני השבט הבדואי אבו כישכ. המתיישבים היו עירוניים בעברם, ורצונם היה להקים כפר יהודי חקלאי המתבסס על גידול פרי הדר. מתיישבים אחרים בנו לולים ומשק חי. מתחילת דרכם בקשו והתאמצו לקיים עבודה עברית בכל מעשיהם. בתחילת שנות ה-40 התיישבו בכפר עולים מתימן במה שנקרא "שיכון התימנים". כיום מהווה שיכון התימנים חלק משכונת גני צבי בעיר. הדר נשארה כפר עצמאי עד לאיחוד עם רמתיים בשנת 1951, שיצר את הדר רמתיים.
ראשוני כפר הדר.