באשר לישראל, בשנת 2015 פרסמה תנועת נאמני תורה ועבודה, התומכת בלימודים מעורבים, מחקר שבחן, על בסיס בחינות המיצ"ב בחינוך היסודי, את ההבדלים בין בתי ספר מעורבים ונפרדים בחינוך הממלכתי-דתי, בתחום ההישגים הלימודיים ובתחום האקלים החברתי. המחקר מצא כי במרבית המקצועות הישגי התלמידים בבתי הספר המעורבים היו גבוהים במקצת מהישגי התלמידים בבתי הספר הנפרדים, שהם בממוצע תורניים יותר ומקדישים פחות שעות ללימודי מיצ"ב. באשר לאקלים החברתי מצא המחקר כי על פי דיווחי התלמידים אין הבדלים משמעותיים בין בתי הספר המעורבים לנפרדים במדדים כדוגמת יחסים טובים בין התלמידים, התנהגות נאותה של תלמידים, מעורבות באירועי אלימות והעדר תחושות מוגנות. עם זאת, נמצא כי בבתי ספר נפרדים שיעור המדווחים כי נפגעו מקללות היה נמוך יותר, ואילו בבתי ספר מעורבים שיעור גבוה יותר של תלמידים דיווח על תחושה כללית חיובית כלפי בית הספר. בשנת 2021 נבדקו מבחני המיצ"ב של השנים תשע"ה- תשע"ו בחינוך הממלכתי דתי ומהם עלה מתאם בין עירוב מגדרי בבית הספר ובין הישגים לימודיים טובים יותר ואקלים חברתי וסביבה פדגוגית טובים יותר. נתונים אלו אף מתחזקים לאחר שמנטרלים את הרקע החברתי-כלכלי הנמוך יותר של תלמידי בתי הספר המעורבים. הפערים בולטים במיוחד בהשוואה בין התלמידים מרקע חברתי-כלכלי נמוך בבתי הספר המעורבים לתלמידים מרקע חברתי-כלכלי נמוך בבתי הספר הנפרדים. בהישגים הלימודיים הפער ניכר במיוחד בתחום האנגלית, אך הוא בא לידי ביטוי גם במתמטיקה, ובאקלים החברתי הפער מתבטא למשל בכך שהתלמידים בבתי הספר המעורבים מעידים על תחושה חיובית יותר כלפי בית הספר, יחסי קרבה ואכפתיות גבוהים יותר בין מורים ותלמידים ומעורבות נמוכה יותר של התלמידים באירועי אלימות. מהממצאים הקיימים קשה להעריך עד כמה הפערים מושפעים מהבדלים דתיים בין מוסדות מעורבים למוסדות נפרדים, או מהבדלים בין לימודים בהפרדה מגדרית ללימודים מעורבים.
בישראל.
בישראל חינוך נפרד מגדרית מתקיימת בהקפדה בחינוך החרדי, שבו מגילאי גן חובה ואילך חינוך מעורב כמעט ואינו קיים. בזרם החינוך הממלכתי הכללי והערבי לרוב יש שיעורי ספורט נפרדים ועירוב מלא בכיתות ובשאר המסגרות. בחינוך הממלכתי-דתי אין מדיניות אחידה וישנם מודלים שונים של חינוך נפרד או מעורב, בהתאם לתפיסות השונות בחברה הדתית-לאומית: בתי ספר נפרדים, בתי ספר מעורבים עם כיתות נפרדות ובתי ספר עם כיתות מעורבות. בנוסף, ישנם מוסדות שבהם נהוגה הפרדה רק בכיתות העליונות, וישנם מוסדות שבהם ההפרדה היא אופציה, כשלצד כיתות נפרדות פועלות גם כיתות מעורבות. מגמת ההפרדה בחינוך הממלכתי-דתי התחזקה מאוד בשנים האחרונות: בעוד בשנת 2000 למדו 43% מתלמידי בתי הספר היסודיים של החינוך הממלכתי-דתי בכיתות נפרדות, בשנת 2015 למדו בכיתות מסוג זה 61% מן התלמידים. החינוך הנפרד קיבל חיזוק בשנת 2009 כששרת החינוך לימור לבנת החליטה לממן שיעורי מתמטיקה נפרדים בבתי הספר על יסודיים המעוניינים בכך, על מנת לשפר את הישגי הבנות. בהמשך התמיכה הממשלתית בנושא נפסקה, אולם ישנם בתי ספר הממשיכים לקיים את ההפרדה.
ההפרדה בקרב תנועות הנוער הדתיות לאומיות היא נושא שנוי במחלוקת בציבור הדתי. תנועת הנוער "בני עקיבא" היא רשמית מעורבת, אולם בשנים האחרונות ישנם יותר ויותר סניפים נפרדים, לפי העדפתם. תנועת הנוער "עזרא" היא נפרדת בגילאים הצעירים ומעורבת בגילאים הבוגרים, ואילו תנועת הנוער "אריאל" הוקמה מלכתחילה על מנת להיות תנועת נוער נפרדת לגמרי.
כל האוניברסיטאות בישראל מערבות גברים ונשים, אולם באוניברסיטת בר-אילן פועל בהפרדה "המכון הגבוה לתורה", שבו בית מדרש לגברים בלבד ומדרשה לנשים בלבד, וחלק מהאוניברסיטאות מפעילות יחידות לקידום נשים שבהן חברות נשים בלבד. בקרב המכללות פועלים מוסדות אקדמיים דתיים נפרדים, ובהם:
במאי 2017 אישרה המועצה להשכלה גבוהה תוכנית חומש חדשה ובה הנחיות לפעילותם של מסלולי לימוד נפרדים, לשם שילוב חרדים ברכישת השכלה אקדמית. לפי התוכנית, הפרדה מגדרית מותרת בכיתות הלימוד בלבד, ואסורה במרחבים הציבוריים, וללימודים בהפרדה מגדרית יתקבלו רק חרדים. נגד תוכנית זו הוגשו ארבע עתירות לבג"ץ, וביולי 2021 נדחו העתירות, אך נקבע שלמרצות יהיה מותר ללמד גם במסלולים שנועדו לגברים בלבד.
בשנת 2019 נפתח בבית ספר בירושלים מסלול לימודים לא דתי בשם "ענבר" לבנות בלבד בכיתה ז' ואילך.
ברשות הפלסטינית.
ברשות הפלסטינית, על שני חלקיה, נהוג חינוך נפרד מגדרית בבתי הספר הממשלתיים ובבתי הספר של אונר"א. ביהודה ושומרון מתחילה ההפרדה בכיתה ה' או בכיתה ו', וברצועת עזה היא מתחילה בכיתה ד'. החל משנת 2014 החלה חובת ההפרדה גם על בתי ספר פרטיים הפועלים ברצועת עזה, והכוונה היא להרחיב את ההפרדה גם למורים.
יונה יקיר
יונה עמנואלוביץ' יקיר (ברוסית: Иона Эммануилович Якир; 3 באוגוסט 1896 - 11 ביוני 1937) היה מצביא רוסי סובייטי ממוצא יהודי, מפקד ארמייה מדרגה ראשונה בצבא האדום (הדרגה השנייה בבכירותה בצבא האדום של אותה תקופה, זוטרה רק למרשל ברית המועצות), שהוצא להורג בימי הטיהורים הגדולים.
ראשית דרכו.
יונה יקיר נולד בעיר קישינב שבבסרביה (כיום במולדובה) לרוקח יהודי. עקב שיטת הנומרוס קלאוזוס שהגבילה כניסתם של סטודנטים יהודים לאוניברסיטאות ברוסיה הצארית, נאלץ יקיר ללמוד מחוץ לרוסיה. את השכלתו רכש באוניברסיטת בזל שבשווייץ. בעת מלחמת העולם הראשונה שב יקיר לרוסיה ועבד במפעל של תעשייה צבאית בעיר אודסה. ולאחר מכן למד במכון טכנולוגי בחרקוב. כתוצאה ממוראות המלחמה נמשך יקיר לתנועתו של לנין. בשנת 1917 שב יקיר לקישינב והצטרף למפלגה הבולשביקית. יקיר נטל חלק בניסיון השתלטות בולשביקית על בסרביה. ב-1918 התערבו הרומנים בעימות בבסרביה ולבסוף השתלטו על חבל ארץ זה וגברו על ההתנגדות הבולשביקית.
בימי מלחמת האזרחים.
עד למלחמת האזרחים שפרצה ברוסיה בעקבות מהפכת אוקטובר לא היה ליקיר ניסיון צבאי של ממש. במלחמת האזרחים שהתנהלה בין הכוחות הבולשיביקים לבין הצבא הלבן בין השנים 1918 ל-1921, נתמנה יקיר לקומיסר, תפקיד שהיה צירוף של מפקד צבאי ופעיל פוליטי. הוא גילה כישרון צבאי ונתמנה למפקד שדה. הוא נלחם בחזית הדרומית נגד צבא המתנדבים. לימים יאשימו אותו מתנגדי הקומוניזם בהפעלת טרור נגד אוכלוסייה אזרחית.
בקיץ 1919 נשלח יקיר לאוקראינה לפקד על אוגדת חיל רגלים. ולאחר מכן מונה למפקד ארמייה שכללה שתי אוגדות חיל רגלים. שתי אוגדותיו הוקפו על ידי הצבא הלבן ויקיר בצעד נועז פרץ את המצור והוביל את חילותיו למרחק של 400 ק"מ לחבור עם הצבא האדום בז'יטומיר. על פעולותיו בשדה הקרב עוטר יקיר פעמיים בעיטור הדגל האדום, אות ההצטיינות הסובייטי הגבוה ביותר באותה עת. בהמשך לחמו גיסותיו של יקיר בצבא הלבן בחזית פטרוגרד (לימים לנינגרד וכיום סנקט פטרבורג). לאחר מכן לחם נגד פרטיזנים אנרכיסטים בדרום אוקראינה. בתקופה זו תחת פיקודו הייתה גם יחידה של גריגורי קוטובסקי שהיה בין גיבורי מלחמת האזרחים. בסוף הוא השתתף במלחמה הפולנית-סובייטית בשנת 1920, במהלכה הגיע הצבא האדום אל שערי ורשה, אך בסיומה הייתה לפולין השליטה בליטא ובחלקים נרחבים ממערב אוקראינה ורוסיה הלבנה (כיום בלארוס). על השתתפותו בקרבות אלו זכה יקיר בשלישית בעיטור הדגל האדום והיה לאחד המפקדים המעוטרים ביותר בצבא האדום.
יקיר היה הבולט בשורה של גנרלים יהודים שתרמו רבות לניצחון הצבא האדום במלחמת האזרחים, בהם יעקב גמרניק וגרגורי שטרן, שהיה לימים ממפקדי הכוחות הסובייטיים שלחמו נגד יפן במלחמת הגבול הסובייטית-יפנית. במזרח הרחוק ולאחר מכן ממפקדי מלחמת החורף.
ארגון ובניית הצבא הסובייטי.
הגנרל מיכאיל טוכאצ'בסקי שבנה וארגן את הצבא האדום בשנים שלאחר מלחמת האזרחים סמך על קבוצת הגנרלים היהודים והיה קשור במיוחד לגנרל יקיר, שהיה בין מפקדי השריון בצבא האדום. טוכאצ'בסקי שהנהיג רפורמות בצבא האדום מינה את יקיר בשנת 1924 לראש מינהל האקדמיות הצבאיות של הצבא האדום.
בשנת 1925 נתמנה יקיר לעמוד בראש המחוז הצבאי של אוקראינה, שהיה אחד מהפיקודים הטריטוריאליים החשובים של הצבא האדום. יקיר הפך את הפיקוד לזירת ניסיונות בתחומי האסטרטגיה והטקטיקה של הפעלת מבצעים של עוצבות הצבא.
בשנים 1928–1929 היה יקיר חניך באקדמיה הצבאית העליונה בברלין.
לאחר שחזר לפיקוד האוקראיני המשיך יקיר בביצוע רפורמות. הוא היה אחד מהיוצרים של עוצבות גדולות של השריון וחיל האוויר.
בתמרונים הגדולים שערך הצבא האדום בשנת 1935 הרשים יקיר את הנספחים הצבאיים והמשקיפים הזרים כשפיקד על תרגיל הצניחה המשולב עם הפעלת כוחות שריון, הגדול ביותר שנערך עד אז בברית המועצות. בתרגיל השתתפו 65,000 חיילים, מהם 1,888 צנחנים, 1,200 טנקים ו-600 מטוסים. התרגיל נערך על פני שטח שאורכו 250 ק"מ ורוחבו 200 ק"מ. מטרת התרגיל הייתה לבחון את רעיונותיו של יקיר בדבר פעולה משולבת בעומק שטח האויב. הגנרל הבריטי ארצ'יבלד וובל שנכח בתרגיל דיווח לממשלתו:
לאחר מכן צורף יקיר למטה הכללי הסובייטי והועלה לדרגה השנייה במעלה של הצבא האדום דרגת קומנדארם (командарм).
מאסר ומשפט.