הערבית הדרוזית היא אתנולקט המדובר בקרב בני העדה הדרוזית דוברי הערבית בפריסה כלל-עולמית. ההגייה הדרוזית היא אחידה בדרך כלל, אם כי אוצר המילים משתנה בהתאם לארץ המגורים של הדובר ולניב המקובל במקום. לעיתים, מאמצים הדרוזים את הניב המקומי ומוותרים על ההגייה האופיינית לדרוזים; מקרים כאלו נפוצים בעיקר בלבנון, שבה הדרוזים המתגוררים בערים הגדולות ובעיקר בפרברי ביירות מאמצים את הניב הלבנוני ואת ההגייה האופיינית לנוצריי לבנון, זאת להבדיל מ"דרוזיי ההרים", דרוזים המתגוררים בהר הלבנון ובהרי השוף, המקפידים על ההגייה הדרוזית.
בדרך כלל, ההגייה הדרוזית מבדילה את הדרוזים משאר האוכלוסייה דוברת הערבית במקום. לדוגמה: במדינת ישראל, שבה מיעוט ערבי גדול, הדרוזים מהווים מיעוט בין דוברי הערבית במדינה, והגייתם נבדלת מזו של ערביי ישראל, המשתמשים בניב הפלסטיני, ומזו של הבדואים, הדוברים בניבים בדואיים שונים האופייניים לאזור. דרוזיי הר הדרוזים מבדילים עצמם בהגיית האותיות משאר אוכלוסיית סוריה, ביניהם דרוזים המתגוררים בערים גדולות.
המאפיין הייחודי של הערבית הדרוזית הוא ההקפדה על הגיית כל האותיות כפי שנהוג לבטא אותן על פי הערבית הספרותית. לדוגמה: הדרוזים מקפידים לבטא את האות קאף (ق) כקו"ף נחצית כמקובל בערבית ספרותית, להבדיל משאר הניבים הערביים, בהן מקובל להגות את האות כאל"ף או כגימ"ל. כמו כן, הוגים הדרוזים את האות ת'א (ث) כעיצור שיני חוכך אטום (ת״ו רפויה), להבדיל מניבים של ערבית המדוברת שבהם מקובל לבטא אות זו כת"ו דגושה.
כיוון שההגייה הדרוזית שונה משאר הניבים של הערבית המדוברת, יש דוברי ערבית המתקשים להבין ניב זה. במדינות מסוימות הביטוי "ערבית דרוזית" מהווה מושא ללעג: בלבנון, דובר "ערבית דרוזית" הוא אדם המקפיד על הגיית האות קא"ף כקו"ף נחצית או אדם אשר הגייתו גרונית מדי, תושבי רצועת החוף הלבנונית נוהגים להשתמש בכינוי זה על מנת ללעוג לדרוזיי הר הלבנון, אשר הגייתם שונה. במדינת ישראל, שבה הדרוזים דוברים בנוסף לשפת האם שלהם גם עברית (אשר בקרב הדור הצעיר נמצאת בשימוש רב) ומשתלבים במשרדים ממשלתיים ובכוחות הביטחון, המושג "ערבית דרוזית" מתאר לעיתים שפה ערבית אשר חדרו אליה מילים וביטויים בעברית, ומהווה אף בדיחה פנימית בתוך העדה הדרוזית.
הניב הדרוזי
מיאמי מארלינס
מיאמי מארלינס (באנגלית: Miami Marlins) היא קבוצת בייסבול אמריקאית מליגת ה-MLB, שבסיסה בעיר מיאמי שבפלורידה. הקבוצה משחקת בבית המזרחי של הנשיונל ליג.
היסטוריה.
המארלינס הצטרפו ב-1993 כקבוצת הרחבה לליגת ה-MLB, יחד עם הקולורדו רוקיס. כבר בעונה החמישית ב-1997 זכתה הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה, כשהיא מנצחת בוורלד סיריס את הקליבלנד אינדיאנס 3-4. מיד לאחר הזכייה ערך בעלי הקבוצה "מכירת חיסול" של מרבית כוכבי הקבוצה, לאחר שטען כי למרות ההצלחה נגרמו לו הפסדים כספיים גבוהים, כתוצאה מכך סיימה הקבוצה את שתי העונות הבאות במאזן הגרוע בליגה. הקבוצה שינתה פעמיים את הבעלות עד 2002, הצליחה להעפיל בפעם השנייה לוורלד סיריס ב-2003 לאחר ניצחון 3–4 על השיקגו קאבס, וזכתה באליפות לאחר ניצחון בסדרת הגמר על הניו יורק יאנקיז. למרות הזכייה בשתי האליפויות מעולם לא הצליחה הקבוצה לזכות בראשות הבית, ובשתי הפעמים היחידות שבהן העפילה לפלייאוף עשתה זאת מעמדת הווילד-קארד (כרטיס כניסה לפלייאוף המוענק לקבוצה בעלת המאזן הטוב ביותר שאינה ראש בית).
התנהלות הקבוצה לאורך השנים מאופיינת במסגרת תקציב נמוכה, ויתור על כוכבים, ובנוכחות דלה של אוהדים במשחקי הבית. הכנסות הקבוצה הן הנמוכות ביותר מבין כל קבוצות הליגה, והקבוצה דורגה אחרונה מבחינת הערכת שוויה הכלכלי בדירוג מגזין פורבס.
בשנותיה הראשונות שיחקה הקבוצה באצטדיון סאן לייף, אצטדיון פוטבול שהותאם למשחק הבייסבול. לאחר שנים ארוכות של מאבקים פוליטיים ומשפטיים, אושרה ב-2008 הקמת אצטדיון בייסבול חדש עבור המארלינס במיאמי. ב-2011 שונה שם הקבוצה מפלורידה מארלינס למיאמי מארלינס, וב-2012 עברה לאצטדיון החדש במרכז העיר מיאמי.
בוסטון ברייבס
עפרון החתי
עֶפְרוֹן הַחִתִּי, ובשמו המלא עֶפְרוֹן בֶּן-צֹחַר, הוא דמות מקראית המופיעה בתחילת פרשת חיי שרה שבספר בראשית.
לאחר מותה של שרה, מבקש אברהם אבינו לקנות חלקת קבר על מנת לקבור אותה. הוא פונה לחתים אשר יושבים בארץ, ואלה מציעים לו לקבור אותה בחינם היכן שיחפץ, תוך התייחסות אל אברהם בכבוד כ"נשיא אלהים". אברהם מצידו מתעקש לקנות חלקת קבר בכסף מלא, ומבקש לפגוש בעפרון ולקנות ממנו את מערת המכפלה:
גם עפרון מתעקש לתת לאברהם את המערה ואת השדה סביבה ללא תשלום:
לאחר דין ודברים בין השניים מוסכם כי עפרון ימכור את החלקה לאברהם תמורת "ארבע מאות שקל כסף", והעסקה מתבצעת ומוצגת בפני העם החתי.
פרשנות נוספת.
הפרשנות המקובלת של האירוע מתמקדת בכך שאברהם התעקש שלא לקבל את מערת המכפלה בחינם, ודרש לשלם עליה כסף מלא - בבחינת "שונא מתנות יחיה". עם זאת, פרשנות אחרת לסיפור גורסת כי בעוד אברהם ביקש לקנות אחוזת קבר פרטית (), החתים התעקשו להקצות לו קבר באחת החלקות ששייכות להם (). רק לאחר משא ומתן, מסכים עפרון למכור לאברהם את מערת המכפלה. עפרון אף מדגיש כי מדובר במחיר זעום (), אף על פי שארבע מאות שקל כסף הם סכום רב במונחים של התקופה.
מסקרון
מַסְקָרוֹן (Mascaron) באדריכלות הוא קישוט בצורת ראש או פרצוף, בדרך כלל של אדם, לעיתים קרובות מפחיד או גרוטסקי, שנועד במקור לגרש רוחות רעות לבל ייכנסו לבניין. עם השנים איבד המסקרון את ייעודו המקורי והפך לאלמנט קישוטי טהור. הסגנון הארכיטקטוני האחרון שהשתמש במסקרונים ביד רחבה היה סגנון בוזאר (Beaux-Arts) הצרפתי.
גשר יהודה הימית
גשר יהודה הימית הוא גשר ברחוב יפת העובר מעל רחוב יהודה הימית ביפו.
הגשר הוקם בשנות ה-20 של המאה ה-20 בזמן שיפוץ והרחבה של נמל יפו על ידי השלטון הבריטי, וזאת כדי לשמש מעבר למשאיות המובילות בעיקר תוצרת חקלאית (פרי הדר ליצוא) מיישובים בפנים הארץ (אבו כביר, בית דג'אן, יהודייה, וילהלמה) דרך נמל יפו (אז רחוב פייסל) מבלי להפריע לתנועה הסואנת ברחוב יפת (אז רחוב עג'אמי). הגשר נבנה ביציקות בטון. גובהו כ-4 מטרים ורוחבו 2 נתיבים.
אף שיש מקורות הרואים בגשר כמחלף הראשון שנבנה בארץ ישראל (שהקדים את מחלף גשר פז שנבנה בשנת 1931 בחיפה) קשה לראותו כמחלף. אומנם ישנה רמפה צרה אחת המשמשת הולכי רגל ומספר גרמי מדרגות, אך אין מעבר ישיר לכלי רכב בין המפלסים ויש צורך לבצע מעקפים הנסמכים על תשתית הרחובות העירונית (דרך רחוב יהודה מרגוזה או רחוב לואי פסטר).
ויקטור צ'רנומירדין
ויקטור סְטֵפֵּנוֹבִיץ' צֶ'רְנוֹמִירְדִין (ברוסית: Ви́ктор Степа́нович Черномы́рдин); 9 באפריל 1938 – 3 בנובמבר 2010) היה מדינאי רוסי, ששימש כראש ממשלתה השני של הפדרציה הרוסית לאחר התפרקות ברית המועצות, בתקופת נשיאותו של בוריס ילצין, בשנים 1992–1998.
ביוגרפיה.
ויקטור צ'רנומירדין נולד בכפר במחוז אורנבורג. לאחר סיום בית הספר המקצועי, החל לעבוד במפעל המקומי של תעשיית הנפט. לאחר שירות צבאי בשנים 1957–1960 חזר לעבוד באותו מפעל.
בשנת 1962 הוא התחיל ללמוד במכון להנדסה בקויבישב. עם סיום הלימודים הוא התחיל לעבוד במנגנון המפלגתי. בשנת 1979 עבר למוסקבה. במהלך השנים התקדם במספר תפקידי ניהול ובשנים 1985–1989 היה שר תעשיית הגז בממשלת ברית המועצות. צ'רנומירדין היה ממעודדי מדיניות ההפרטה. ב-1989 הקים את חברת גזפרום על ידי הפרטת המשרד הסובייטי לתעשיית גז.
ב-30 במאי 1992 התמנה לסגן ראש הממשלה יגור גאידר. ב-14 בדצמבר 1992 מונה לראש ממשלת רוסיה. בשנת 1995 היה ראש תנועת רוסיה ביתנו שזכתה ב-10% בבחירות לדומה. ב-10 באוגוסט 1996 מונה מחדש לתפקיד ראש הממשלה, ובאותה שנה נפגש לארוחת ערב עם בנימין נתניהו ושרה נתניהו. במרץ 1998 הממשלה התפרקה ובוריס ילצין, שסמך עליו מאוד, לא הצליח להעביר את מועמדותו לתפקיד ראש הממשלה בדומה בפעם השלישית, בשל התנגדות מרבית חברי הבית התחתון. בשנת 1996 היה לממלא מקום נשיא רוסיה, בעקבות ניתוח חירום שילצין היה מוכרח לעבור, ועל כן העביר זמנית את סמכויות הנשיא לידי צ'רנומירדין, שכיהן אז כראש הממשלה. בשנת 1999 היה לנציג המיוחד של הנשיא בוריס ילצין ביוגוסלביה. בשנים 2001–2009 שימש צ'רנומירדין כשגריר הפדרציה הרוסית באוקראינה והתפקד למפלגת השלטון רוסיה המאוחדת ושימש גם כיועץ לנשיא רוסיה.
הוא נפטר במוסקבה, לאחר מחלה קשה, ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
מורשת.
צ'רנומירדין היה ידוע בסגנון דיבור ייחודי ורצוף סתירות פנימיות ושימושים יצירתיים בתחביר הרוסי העשיר בכפל משמעויות, שהפך לשם דבר ברוסיה. במקרים רבים, אמרות הכנף שלו הפכו לביטויים שגורים. אחת מאמירותיו הזכורות ביותר שאף נקלטה בשפה הרוסית היא: "רצינו כמה שיותר טוב, אבל יצא לנו כמו תמיד".
על שמו נקראה שוברת קרח רוסית שנבנתה ב-2018.
היינריך צילה
רודולף היינריך צילה (בגרמנית: Heinrich Zille; 10 בינואר 1858 - 9 באוגוסט 1929) היה מאייר וצלם גרמני.
ביוגרפיה.
רודולף צילה נולד ברדבורג (Radeburg) ליד דרזדן. בנם של יואהן טרגוט צילה, שען במקצועו, ושל ארנסטין לואיס, בתו של כורה פחם.
משפחתו הייתה ענייה, ואביו נעצר מספר פעמים בגין חובותיו. ב־1867 עברה משפחתו לברלין, ועוד בבית הספר החל צילה לקחת שיעורי ציור, כשהמורה תומך בו ומעודד אותו לבחור במקצוע הליתוגרפיה. לאחר שסיים את לימודיו ב־1872 החל לעבוד בתור ליתוגרף.
בשנת 1877 התקבל ל"חברה לצילום" (חברה גדולה של פרסום ואמנות עממית), בה עבד באמנות גרפית.