שפתן ראשתני קליפורני (שם מדעי: "Semicossyphus pulcher") הוא מין של דג ממשפחת השפתוניים המצוי בימים הרדודים של מערב האוקיינוס השקט לחופי אמריקה.
מאפיינים.
זהו אחד מהגדולים שבשפתניים והוא יכול להגיע לאורך 91 ס"מ ולמשקל 16 ק"ג. הדג יכול לחיות מעל 20 שנה ובאופן מפתיע כל הדגים נולדים כנקבות וחלקם מחליפות את מינם לזכרים כשהם בשיא גודלם (45 ס"מ בערך). הזכרים גדולים בהרבה מהנקבות.
הדגים בעלי ראש מגודל בצבע כחול כהה עם לסת תחתונה לבנה ושפתיים אדומות מאוד ובעלות שיניים חדות וגדולות, הגוף ורוד, כחול כהה ומעט ירקרק והזנב והסנפירים כחולים.
הם טורפים החיים במים קרירים שופעי אצות קלפ ענקיות וצמחי ים ובבהם יצורים רבים. השפתן מחפש בין האבנים והאצות חסרי חוליות גדולים כמו לובסטרים, קיפודי ים ורכיכות משוריינות. שיניו של השפתן גדולות ועוזרות לו למחוץ את טרפו.
השפתן מצוי בסכנת הכחדה בעיקר עקב דיג יתר ועקב הסתבכות ברשתות דיג.
שש-זימי רחב-אף
שש-זימי רחב-אף (שם מדעי: "Notorynchus cepedianus"), הוא מין יחיד בסוגו של כריש מסדרת השש זימאים.
מאפיינים.
כריש זה קרוב למין שש-זימי אפור אך קטן ממנו בהרבה. ועדיין הוא גדל לאורך מקסימלי של ולמשקל של 107 ק"ג. הוא בעל ראש וחוטם רחב ועיניים גדולות לבנות. אין לו סנפיר גבי ורק סנפירי גב קטנים בקצה זנבו והוא בעל סנפירים שטוחים מעט. הכריש בעל 7 מכסי זימים.
הכריש מצוי בכל האוקיינוסים אך בעיקר סביב החופים הקרים של רוב היבשות. הוא נמצא בחופי סין, יפן, אוסטרליה, ניו זילנד, חופי קנדה, ארצות הברית, צ'ילה,
ארגנטינה ודרום אפריקה. הכריש מצוי עד לעומק 570 מטר ונפוץ בקרבת הקרקעית. הוא מחבב במיוחד מים שופעי אצות קלפ ענקיים, בתוכם מיני טרף רבים.
כריש זה הוא טורף על הניזון מדגים שונים, תמנונים ורכיכות נוספות, כלבי ים, לווייתנים קטנים ומדגי סחוס לרבות כימרות, בטאים שונים וכרישים קטנים יותר, בעיקר מהמין "Mustelus antarcticus". כמו לכרישים רבים אחרים, גם לכריש זה אין בעיה לטרוף את אחיו למין.
הטורפים היחידים שלו הם הקטלן ומיני כרישים גדולים יותר, כמו עמלץ לבן.
שש-זימי אפור
שש זימי רחב אף
באר זמזם
באר זמזם (בערבית: زمزم) היא באר מים הנמצאת במסגד אל-חראם במכה ערב הסעודית, 20 מטרים מזרחית לכעבה. על פי נוצרה הבאר בצורה נסית על ידי אלוהים לפני אלפי שנים כאשר ישמעאל בן אברהם יחד עם אמו הגר היו במדבר וצמאו למים. מיליוני מאמינים מבקרים בבאר מדי שנה במסגרת החג' והעומרה ושותים ממימיה.
עומקה של באר זמזם כ-30 מטרים וקוטרה 1.08 עד 2.66 מטר.
מסורת.
על פי המסורת המוסלמית נגלתה הבאר להגר, אשתו השנייה של אברהם ואמו של ישמעאל. במצוות אלוהים מותיר אברהם את אשתו ובנו במדבר ליד מכה. הגר מחפשת נואשות מים לבנה הפעוט, אך לא מוצאת. היא רצה שבע פעמים הלוך ושוב בין הגבעות של אל-ספה ואל-מארווה. בינתיים ישמעאל בוכה ומגרד את האדמה עם רגלו, ולפתע יצאו מים מתחת לרגלו. קיימות גרסאות נוספות לסיפור, שבהן אלוהים שולח מלאך, גבריאל, שמכה באדמה עם עקבו (או כנפו) ומשם פורצים המים.
המוסלמים מחקים את חיפושה של הגר אחר מים כשהם רצים בין שתי הגבעות בכל עת שהם מבקרים בעיר מכה.
משמה של הבאר נוצרה השבועה הערבית "בחיאת זמזם", ששובשה בעברית לביטוי "בחייאת זומזום".
על פי המסורת המוסלמית בנה אברהם את בית אללה סמוך לבאר, בהמשך למבנה קדום יותר שבנה אדם, ושכיום נקרא הכעבה. באר זמזם נמצאת כ-20 מטרים מזרחית לכעבה.
היסטוריה.
בעבר היו בבאר שני בורות, אחד לשתייה ואחר לרחיצה דתית. בתקופת החליף אל-מנסור העבאסי, הוקמה כיפת שיש מעל הבאר. ב-775 אל-מהדי הקים מחדש את הבאר, נבנתה כיפת טיק עם כיסוי פסיפס. כיפה קטנה חיפתה על הבאר, ואחרת גדולה יותר על חדר המתפללים. ב-835 שופץ המקום והכיפה צופתה בשיש בתקופת אל-מעתצם.
ב-1417, בתקופת הממלוכים, נפגע המסגד משריפה ונדרש שיפוץ. המקום שופץ ב-1430 ופעם נוספת ב-1499.
ב-1915 בתקופת שלטונו של הסולטאן העותמאני עבדול חמיד השני, נעשה שיפוץ נוסף במקום, והמבנה שבו נמצא זמזם הועבר ממקומו על מנת להקל על המוני המתפללים לקיים טואף ולהקיף את הכעבה. מי הבאר מוזרמים לחלקו המזרחי של המסגד, ונגישים בצורה נפרדת לגברים ולנשים.
מי זמזם.
ערב הסעודית אוסרת על ייצוא מסחרי של מי זמזם מחוץ לממלכה. הסוכנות הבריטית לפיקוח על מזון (Food Standards Agency) הזהירה בעבר לגבי טיב המים מבאר זמזם שמיוצאים בצורה לא חוקית בטענה שהם מכילים רמות גבוהות של ארסן. טענות דומות על ייצוא לא חוקי של מי זמזם עלו גם באיחוד האמירויות הערביות. ב-2001 התפרסמה תוכנית של ראאד סלאח, מנהיג הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית לייבא את מי זמזם להר הבית, אך תוכנית זו טורפדה על ידי ישראל וירדן.
באר הזמזם
נשים קטנות (סרט, 1949)
נשים קטנות (באנגלית: Little Women) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1949 המבוסס על הרומן באותו שם מאת לואיזה מיי אלקוט. התסריט והמוזיקה של הסרט לקוחים מהגרסה הקולנועית משנת 1933 בכיכובה של קתרין הפבורן. הסרט צולם בטכניקולור וביים אותו מרווין לרוי. את התסריט כתבו סאלי בנסון, ויקטור הירמן, שרה י' מייסון ואנדרו סולט. המוזיקה המקורית היא מאת אדולף דויטש ומקס שטיינר. בסרט מככב השחקן האיטלקי רוזאנו בראצי בהופעת בכורה בקולנוע האמריקאי. סר סי אוברי סמית' שהקריירה שלו נמשכה ארבעה עשורים, נפטר ב-1948. "נשים קטנות" היה הסרט האחרון בו השתתף.
תקציר העלילה.
בעיירה קונקורד שבמסצ'וסטס בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית חיות האחיות לבית מארץ' – מג (ג'נט לי), ג'ו (ג'ון אליסון), איימי (אליזבת טיילור) ובת' (מרגרט או'בראיין) – יחד עם אמן בעוני יחסי, אחרי שאביהן הפסיד את רכושו לאיש עסקים חסר מצפון. בעוד שמר מארץ' (ליאון איימס) משרת בצבא האיחוד, גברת מארץ' (מרי אסטור), המכונה בפי בנותיה "מרמי", שומרת על המשפחה מאוחדת ומלמדת את הבנות לתת לאלה שמזלם לא שפר עליהם, במיוחד לקראת חג המולד הקרב. על אף שאיימי המפונקת לעיתים קרובות רוטנת על מצבם הכלכלי והעדר העושר והסטטוס החברתי, ג'ו מבדרת את כולם בסיפורים ומחזות שהיא כותבת, ובת' הרגישה והביישנית מלווה את ההפקות הביתיות בנגינה בפסנתר שאינו מכוון.
ג'ו הנמרצת, טומבוי בהופעתה, מתיידדת עם תיאודור "לורי" לורנס (פיטר לאופורד), נכדו של השכן העשיר של משפחת מארץ', ג'יימס לורנס (סי אוברי סמית'). בהמשך אותו חורף ג'ו מרשימה את מר לורנס בהגינותה ובהשפעתה החיובית אל לורי, והוא מזמין את האחיות מארץ' לנשף בביתו המפואר. בנשף מחזר אחרי מג המורה הפרטי של לורי, ג'ון ברוק (ריצ'רד סטאפלי). ג'ו מסכימה לרקוד עם לורי כשנדמה להם שאין איש בסביבה, אבל איימי ובת' צופות בהם במעלה המדרגות. התנהגותו המחוספסת של מר לורנס מתרככת כשהוא פוגש את בת', שמזכירה לו את נכדתו האהובה שמתה. כשהוא מגלה שהיא נגנית מוכשרת, הוא מציע לה לבוא לביתו ולנגן בפסנתר הגדול כרצונה. הערב מסתיים בנימה שלילית כשאיימי ובת' שומעות את גברת גרדינר (איזבל רנדולף) ובתה מרכלות על מרמי.
ככל שהשבועות עוברים גוברת אהבתו של לורי לג'ו, אבל היא דוחה אותו כמחזר, וטוענת שהיא אוהבת אותו כחבר, ולעולם לא תינשא לו. בינתיים ג'ו מנסה לדכא את רגשותיה העמוקים של מג למר ברוק, מחשש שנישאים ינתקו את הקשר בין האחיות. האביב מגיע, ומרמי מקבלת הודעה שמר מארץ' נפצע והוא נשלח לבית חולים צבאי בוושינגטון די. סי. ג'ו מבקשת מדודתה העשירה (לוסיל ווטסון) כסף עבור הנסיעה ברכבת למרמי, אבל השתיים מתווכחות כשג'ו חסרת הסבלנות מסרבת להיענות לדרישותיה של הדודה מארץ'. אחר כך הדודה הולכת לקראת המשפחה ונותנת להם כסף, אבל ג'ו כבר מכרה את שערה היפה עבור הכסף לנסיעה. בהיעדרה של מרמי בת' תופסת את מקומה בעזרה לשכנים ונדבקת במחלת השנית. האחיות המודאגות והמבוהלות מבינות כמה הן תלויות במרמי. כשהאם חוזרת, החום של בת' יורד, וכל המשפחה מתאחדת כשלורי מביא בהפתעה את מר מארץ'.
אחרי כמה חודשים מג מתחתנת עם מר ברוק, ולורי מציע נישואים לג'ו, אבל היא מסרבת לו, ומסבירה שהיא רוצה להקדיש את חייה לכתיבה. לורי המאוכזב עוזב אותה ונוסע לאירופה. ג'ו עצובה מכך שאיבדה גם את מג וגם את לורי, החבר הטוב ביותר שלה, עוברת לגור בניו יורק ולקדם את הקריירה שלה. בבית של משפחת קירקה, שם היא מתאכסנת, ג'ו פוגשת את פרופסור באר (רוזאנו בראצי), המורה לגרמנית של ילדי המשפחה. הוא מציג בפניה את המוזיאונים לאמנות ואת האופרה. באר מסכים לקרוא את סיפוריה של ג'ו, אבל היא נפגעת מהביקורת שלו עליהם. ג'ו מרגישה זנוחה בגלל לורי, ופגועה מכך שהדודה מארץ' שהבטיחה לקחת אותה לאירופה, לקחת במקומה את איימי. פרופסור באר מנחם את ג'ו ומציע לה לכתוב מהלב. ג'ו מחליטה לחזור הביתה שם עזרתה נדרשת כי בת' חולה מאוד. כשג'ו מגיעה לבית המשפחה הכמעט ריק, היא מגלה שבת' נוטה למות, והיא מטפלת במשך שבועות אחדים בנערה האמיצה הנושאת את סבלה ללא תלונות.