דנט נישא לסוזן בל בשנת 1962, והם מתגוררים בנורת' אנדובר, מסצ'וסטס, ארצות הברית. לדנט ואשתו בן ובת, וארבעה נכדים. דנט הוא חובב סקיפינג.
מקרומדיה
מקרומדיה (אנגלית: Macromedia) הייתה חברת גרפיקה ופיתוח אינטרנט אמריקאית. מקרומדיה נוסדה ב-1992 על ידי מיזוג של חברת אוטוויר ומקרומיינד. המטה של מקרומדיה היה ממוקם בסן חוזה, קליפורניה. בשנת 2001, מקרומדיה קנתה את חברת פיתוח האינטרנט "Allaire Corporation" והוסיפה לקו המוצרים שלה תוכנות וכלי פיתוח לאינטרנט.
ב-18 באפריל 2005, הכריזה אדובי מערכות על הסכם לרכישתה של מקרומדיה בהחלפת מניות בשווי של כ-3.4 מיליארד דולר. לפי תנאי העסקה קבלו בעלי המניות של חברת מקרומדיה 0.69 מניות של חברת אדובי עבור כל מניית מקרומדיה שבבעלותם. הרכישה הושלמה ב-3 בדצמבר 2005.
מספר שנים לאחר הרכישה הפסיקה אדובי את הפיתוח והשיווק של חלק ממוצרי מקרומדיה.
Macromedia Flash
שילומים
ג'יימס אברם גרפילד
רספוטין
גריגורי ראספוטין
ראספוטין
הנקה בעולם החי
אורנה בנאי
אורנה בנאי (נולדה ב-25 בנובמבר 1966) היא שחקנית וקומיקאית ישראלית, לשעבר חברת מועצת עיריית תל אביב-יפו. זוכת פרס האקדמיה לטלוויזיה.
ביוגרפיה.
ילדותה ונעוריה.
בנאי נולדה בבאר שבע לשמחה וליצחק בנאי. בהמשך עברה המשפחה ליישוב עומר. למדה בתיכון עירוני מקיף ו' בבאר שבע במגמת תיאטרון. בצבא שירתה בבי"ס למ"כים שהיה ליד ירוחם. אחרי השירות הצבאי החלה בלימודי משחק ב"סטודיו למשחק ניסן נתיב" בתל אביב. בשנה האחרונה ללימודיה שיחקה במחזה "נעורי ורדה'לה" של חנוך לוין, בהפקת הסטודיו, בבימויו של יובל זמיר.
קריירה בטלוויזיה ובקולנוע.
לאחר לימודיה החלה להופיע במופעי סטנד-אפ, בין השאר במועדון ה"קאמל קומדי קלאב". בשנת 1993 הופיעה בפינה בתוכנית הטלוויזיה "סופשבוע" עם דודו טופז בערוץ 1, בו גילמה לראשונה את הדמות "לימור". בשנים 1994–1997 גילמה את "לימור" במגזין הקולנוע "אקשן" (ששודר בטלוויזיה החינוכית בהנחיית יעל אלמוג), כמגישת פינת תרבות סאטירית. בשנת 1997 שימשה כפרזנטורית של רשת "קלאבמרקט" בתפקיד הדמות "לימור". ולאחר מכן גילמה את הדמות "לימור", בחמש עונות, בתוכנית הבידור "רק בישראל" (לצד ארז טל), משנת 1998.
ב-1994 שיחקה בסרט "מקס ומוריס" לצד משה איבגי, וכן שיחקה בסרט "החצי השני" בשנת 1996 לצד אלון אבוטבול. בשנת 1997 הופיעה בסדרת הטלוויזיה של חיים בוזגלו "מרחב ירקון", ששודרה על ידי זכיינית ערוץ 2 רשת.
בשנת 1998 השתתפה במופע "חברים שרים קורין", מופע משיריה של הזמרת קורין אלאל, ובו היא ביצעה את השיר "חזקה מהרוח". המופע הוקלט ויצאה לאור אחר כך כתקליטור.
בדצמבר 2002 חתמה על חוזה טאלנט זכיינית ערוץ 2 קשת. במסגרת החוזה החלה להשתתף, בסוף 2003, בתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת", בה חיקתה בין השאר את דמויותיהן של ג'ודי שלום ניר מוזס, טטיאנה הופמן ולימור לבנת. בשנת 2004 השתתפה בסדרת הדרמה "אפרסק", ובתפקידי אורח בסדרת הקומדיה "החיים זה לא הכל". כמו כן בשנת 2004 הופיעה בסרט "לנצח עם מיקי ברקוביץ'" לצד רמי הויברגר.
בשנת 2005 החלה להופיע בתפקיד הראשי בסדרה "אמא'לה", ואף השתתפה בכתיבת הסדרה, אשר מתארת את תהליכי ההריון והלידה החד-הוריים. העונה השנייה של הסדרה עלתה לשידור במרץ 2007.
בשנת 2008 השתתפה במסע פרסום של קורנפלקס תלמה.
בשנת 2009 עזבה את התוכנית "ארץ נהדרת" לאחר שש עונות, ועברה לתוכנית הבידור מועדון לילה, גם היא בזכיינית קשת, אבל אחרי סוף העונה, עזבה את "שידורי קשת" לאחר שחתמה על חוזה ב"רשת". בשנת 2010 החלה להשתתף באופן קבוע בתוכנית הסאטירה "מצב האומה" ב"רשת", לצד ליאור שליין וגורי אלפי; התוכנית עברה ב-2015 לערוץ 10, ובשם חדש "גב האומה". בשנת 2011 גילמה בנאי את דמותה של "גילה כהן" בסדרה "השנים הכי יפות". בשנת 2014 גילמה את "שלומציון לוריא" בסדרה "משפחה שולטת".
בשנת 2019 השתתפה בסדרה תיק נעדר המשודרת בערוץ כאן 11 כאמו של הנעדר עופר שרעבי, ובעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה 'מטומטמת' בתפקיד עדה שוחט.
במאי 2020 השתתפה בפרק של סדרת רשת של כאן דיגיטל בשם "המהפכה הגאה שלי", המבוסס על ראיון שהעניקה לגל אוחובסקי עבור סדרת הדוקו של כאן 11 "המהפכה הגאה" אותה כתבו וביימו אוחובסקי ולירן עצמור. באותה שנה חזרה לגלם את לימור ב"תוכנית בידוד" בעקבות משבר הקורונה.
בינואר 2021, הצטרפה לצוות המשתתפים בתוכנית עד כאן! בערוץ כאן 11.
באפריל 2021 החלה לשחק בסדרה "ישמח חתני".
קריירה בתיאטרון.
בתיאטרון שיחקה במספר הצגות ביניהן: "סטריפטיז אחרון" מאת הלל מיטלפונקט (1995); "הסרפד של השכן" מאת רביד דברה (תיאטרון "הבימה", 1999); "אנשים קשים" מאת יוסף בר-יוסף ("הבימה", 2000); ו"רווקים-רווקות" מאת חנוך לוין ("הקאמרי", 2002).
בדצמבר 2007, השתתפה במופע "קומיקאים: ועידת פסגה" שעלה במסגרת פסטיבל "קומדיה בלי הפסקה".
בדצמבר 2011, העלתה מופע סטנד-אפ שבו היא מתארת אירועים מחייה.
באפריל 2013, העלתה מופע סטנד-אפ חדש שכלל שורה של דמויות וחיקויים. בדצמבר 2013 חגגה 100 מופעים שלו.
פעילות פוליטית.
בנאי פעילה פוליטית ומזוהה עם המאבק למען זכויות בעלי חיים ומשויכת לשמאל הפוליטי.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב-2003 הצטרפה למפלגת הירוקים וכיהנה מטעמה כחברת מועצת עיריית תל אביב-יפו במשך קדנציה אחת. בנאי מרצה בכנסים שונים הנוגעים בנושא, מופיעה בתשדירים ומגיעה לאירועים ולאסיפות הקשורות בעניין. בבחירות 2013 למועצת העיר תל אביב-יפו היא הוצבה במקום ה-18 הסמלי והאחרון ברשימת "תנועת מהפך ירוק בת"א - לתת לחיות התנועה הירוקה".
בריאיון בעת מבצע צוק איתן התייחסה בנאי לסבל בשני הצדדים, הישראלי והערבי. היא אמרה שהיא מתביישת בעם ישראל, "שרובו מתלהם וגס רוח", ואמרה שאיננה מסוגלת לומר "תנו לצה"ל לנצח". על אמירה זו נמתחה ביקורת, ובנאי פוטרה מתפקידה כפרזנטורית של חברת מנו ספנות. לאחר מכן חזרה בה בנאי, הוציאה מכתב תגובה בו כתבה כי חלק מדבריה לא הובנו כראוי והוצאו מהקשרם, הגדירה את חמאס כארגון טרור והצדיקה את המבצע הצבאי.
בנאי הייתה פעילה ב והשתתפה בהפגנות במעון ראש הממשלה. במהלך המחאה פרסמו בנאי ולאה לב צעצוע מין בדמותו של ראש הממשלה דאז בנימין נתניהו וספגו על כך ביקורת. בנאי גם טענה כי מצביעי הליכוד "לוקים בעיוורון מוחלט".
בפברואר 2021, הייתה בין קבוצה של עותרים לבג"ץ, בדרישה שהיועץ המשפטי לממשלה יחקור את מובילי הקמפיין "שמאלנים בוגדים".
חיים אישיים.
בנאי היא חלק ממשפחת האמנים בנאי - בתו של יצחק בנאי, שכיהן כשופט בית המשפט המחוזי בבאר שבע ואחותם של הזמרים מאיר בנאי, אביתר בנאי ואפרת בנאי.
בשנת 2003 ילדה את בנה אמיר. בשנת 2008 גילתה בריאיון לעיתון ידיעות תל אביב כי אביו של הילד הוא העיתונאי אהרן ברנע, שלא הגיב על הידיעה. בשנת 2008, בהיותה במערכת יחסים זוגית, אימצה אורנה את בתה השנייה, מיקה.
ב-27 בדצמבר 2011 יצאה מהארון כלסבית.
משנת 2011 עד 2016 הייתה בזוגיות עם בת זוג, וביולי 2017 החלה בזוגיות עם בת חן סבג, אך במאי 2019 פורסם שהן נפרדו.
מתגוררת עם בנה בתל אביב.
גרפיקה וקטורית
גרפיקה וקטורית היא שיטה לתיאור תמונה דיגיטלית באמצעות וקטורים, המשמשת בגרפיקה ממוחשבת.
השיטה הבסיסית לתיאור תמונה באופן דיגיטלי, תמונת מפת סיביות, היא למעשה מערך דו-ממדי, שכל איבר בו מייצג נקודה במישור. בכל איבר במערך שמורים נתונים אודות הנקודה; בעיקר נתוני צבע.
בשיטה זו, ייצוג של קטעים נעשה בזבזני, כי במקום לייצג את הקטע מייצגים רק מספר סופי של נקודות עליו. ממילא, מתיחה של התמונה לשם הגדלה תיצור טשטוש, כי רק הנקודות יוגדלו ולא כל הקטע המקורי.
למרות השם "גרפיקה וקטורית", אין קשר בינה לבין וקטורים.
איורים בגרפיקה וקטורית מורכבים מצורות בסיסיות, אותן המחשב מסוגל לעבד בנקל, כמו נקודה, קו, אליפסה וקשת. התיאור של כל מרכיבי התמונה נשמר בזיכרון המחשב.
כאשר מעוניינים להציג תמונה על המסך או להדפיס אותה, המחשב מבצע תהליך "רינדור" (מאנגלית: Rendering) היוצר תמונת מפת סיביות ברזולוציה הנדרשת מתוך האיור הווקטורי.
יתרונה העיקרי של גרפיקה וקטורית הוא ביכולת לשנות את ממדי התמונה (להרחיב אותה או לכווץ אותה) בלא כל פגיעה באיכות התמונה, שלא כמו במקרה של תמונת מפת סיביות. כמו כן, כאשר מדובר באיורים יחסית פשוטים, נפח האחסון הנדרש בייצוג וקטורי קטן משמעותית לעומת מפת סיביות.
תמונת מפת סיביות
בגרפיקה ממוחשבת, תמונת מפת סיביות או תמונת רסטר (מאנגלית: Raster) היא פורמט דיגיטלי לייצוג תמונה ואחסונה באמצעות מפת סיביות (Bitmap), כלומר לכל פיקסל בתמונה יש ערך מספרי שמכיל בתוכו מידע על הצבע שלה. הביטוי מגיע מטכנולוגיית תכנות המחשבים, ומשמעותו מפה של ביטים שלמעשה מאורגנים כמערך.
בממשקי משתמש גרפיים ברוב מערכות ההפעלה פורמט גרפי זה מוטמע כחלק מובנה ממנה. סיומות של קובצי bitmap הן בדרך כלל BMP או DIB. לבד מ־BMP קיימים פורמטים נוספים לייצוג bitmap כמו
InterLeaved Bitmap (ILBM), Portable Bitmap (PBM), X Bitmap (XBM), ו־Wireless Application Protocol Bitmap (WBMP).בנוסף, קיימים גם פורמטים רבים שמשתמשים במפת סיביות דחוסה, להבדיל מגרפיקה וקטורית.
שיטת האחסון.
איכות התמונה נקבעת על פי מספר פרמטרים:
יתרונות וחסרונות.
יתרונות.
הצגה נאמנה של כל פרטי התמונה ככל שהרזולוציה ועומק הצבע עולים.
אוגי והמקקים