סוגיה נוספת הקשורה לשמן ובריאות היא מידת החמצון של השמן. זה האחרון גובר בתנאי אחסון בלתי נאותים ובפרט בחימום השמן (למשל בטיגון). חוקרי התזונה כיום משערים כי צריכת שמן מחומצן, למשל כזה שהשתמשו בו מספר רב של פעמים לטיגון חוזר, מעלה את רמת המחמצנים בגוף ופוגעת בתאי הרקמות השונות במערכת העיכול.
שמנים צמחיים.
ישנם שמנים צמחיים רבים. הם שונים זה מזה בטעמם, שימושיהם ובמידת תפוצתם.
על פי נתוני מחלקת החקלאות של ארצות הברית צריכת השמנים הצמחיים בעולם בשנת 2000 הייתה:
השמן הנפוץ ביותר בעולם למאכל בני אדם הוא שמן החמניות. שמן הדקלים משמש בעיקר לייצור סבון ותכשירים קוסמטיים וכן כשמן צמחי רווי (תחליף לחמאה במזון). רוב צריכת שמן הלפתית באירופה היא לייצור ביו-דיזל.
שמנים מן החי.
השמנים הנוזליים המופקים מן החי הם בעיקר שמן דגים ושמן לווייתנים. בעבר, שמן לווייתנים היה מקור חשוב של תאורה (עד החלפתו בתאורת החשמל), וכן שימש לשימון מכשירים עדינים. כיום השימוש בו אינו נפוץ בעיקר בשל קיום תחליפים זולים על בסיס נפט, וכן בשל לחץ דעת הקהל כנגד ציד לווייתנים.
שמן דגים מופק מהכבד של דגי מים קרים ושימש בעבר כמקור חשוב של ויטמינים לילדים. עקב טעמו הלא נעים וריחו הוא פחות פופולרי כיום ומוחלף בגלולות.
שמן תעשייתי.
כמעט כל השמנים המשמשים לסיכה, הגנה ושיכוך זעזועים בתעשייה הם תזקיקי נפט. שמנים אלו מיוצרים בצמיגויות שונות: החל מה"גריז" הסמיך ועד לשמנים דקים המשמשים לסיכוך חלקים עדינים. לעיתים מוספים לשמן תוספים שונים, כגון גרפיט והמתכת מוליבדן, לשיפור תכונות הסיכוך ועמידותו בטמפרטורות גבוהות.
בשל תכונותיו דוחות המים של השמן, רווח השימוש בו להגנת חלקי מתכת מפני חלודה, למשל בכלי נשק.
שמן תעשייתי הוא אחד המרכיבים העיקריים בתרסיס השימון הרב-שימושי, WD-40.
יהודה משי זהב
יהודה משי זהב (19 ביולי 1959 – 29 ביוני 2022) היה איש ציבור חרדי ופעיל חברתי ישראלי, ממייסדי ארגון "אשת לפידות" וּמייסד וְיו"ר ארגון זק"א. היה חבר בוועדות לקידום גיוס חרדים לצה"ל ושילובם בשוק העבודה.
במרץ 2021 התפרסם תחקיר בעיתון הארץ ובו חשדות שלפיהם תקף והטריד מינית גברים, נשים, ילדים וילדות. כחודש לאחר פרסום הידיעה, ושעות לפני פרסום עדויות חדשות נגדו בתחקיר של עובדה, ניסה להתאבד, ועד לפטירתו ביוני 2022 היה מאושפז ללא הכרה, בתרדמת.
ביוגרפיה.
משי זהב נולד למנחם מנדל משי זהב, ולשרה זיסל, בתו של הרב יוסף שיינברגר, מזכיר העדה החרדית. אביו היה סופר ביידיש ובעברית, ומהדיר ספרות תורנית. גדל בשכונת מאה שערים, דור 11 בירושלים. למד בתלמוד תורה "עץ חיים", ובישיבות "תפארת ישראל", "אהל יעקב" ו"תורה אור".
פעילות ציבורית בעדה החרדית.
בצעירותו היה ממובילי פעולות המחאה של העדה החרדית נגד מדינת ישראל ומוסדותיה. בעקבות כך נעצר לדבריו על ידי המשטרה 34 פעמים, מתוכן 5 פעמים בשל עומדו בראש המחתרת החרדית קש"ת שירדה לחייהם של הארכאולוגים והפתולוגים. בתקופה זו כונה משי זהב "קמב"ץ (קצין מבצעים) העדה החרדית". כינויו ברשת הקשר המשטרתית היה "13 שחור".
משי זהב היה עורך ביטאונה של העדה החרדית "העדה". עם אחיו צבי הוציא לאור שבעה ספרים העוסקים במאבקי העדה החרדית בישראל.
זק"א.
במהלך הפיגוע בקו 405 ב-1989, הגיע משי זהב עם בחורי ישיבה נוספים להגיש עזרה ראשונה לנפגעים. בדרכו חזרה לביתו הגיע למסקנה כי אם בתפיסת האויב כולם שווים, כך גם מבחינתו. בשנות ה-90 הגיע, בין השאר, לזירות של פיגועי התאבדות בישראל, וטיפל בגופות ההרוגים. בעקבות כך קם ארגון "זק"א" (זיהוי קרבנות אסון), שמשי זהב עמד בראשו. בתפקידו כיו"ר זק"א הוא פעל לפיוס בין דתיים לחילוניים.
במרץ 2012 התפרסם תחקיר בעיתון "מעריב", ובו הועלו חשדות כי מיליוני שקלים מכספי תרומות המיועדים לעמותת זק"א הגיעו לקופתה של חברה פרטית בעלת שם דומה. על פי החשד, תורמים התבקשו להעביר כספים לחשבון של חברה פרטית בשם "זק"א חסד של אמת – ארגון בינלאומי לאיתור חילוץ והצלה בע"מ". כאשר הכספים שנתרמים כביכול לעמותת זק"א זורמים למעשה לקופתה של חברה פרטית. לתורמים לא היה ידוע דבר על החברה הנושאת את השם הדומה, והקבלה על התרומה הייתה מטעם עמותת זק"א. מבדיקה שנערכה ברשם החברות התברר כי בין בעלי המניות של החברה הפרטית נמצא משי-זהב, וכי אחיו הצעיר רמי מנהל את החברה.
בשנת 2011 עו"ד שמשון מרון, שנחשף לפרשה, הגיש תלונה למפלג הונאה במשטרה במחוז ירושלים וגם פנה לבית המשפט המחוזי בירושלים, שעקב אחרי הסדרי חובות קודמים של זק"א, בבקשה "למתן הוראות שעניינה חשיפת מעשי תרמית והטעיה שמבצעת החברה, תוך התרמה של סכומי כסף ניכרים מהציבור הרחב, במסווה של התרמה למטרות העמותה ותוך שימוש במסמכי העמותה שלא כדין, ומבלי שזו מעבירה את כספי ההתרמות לעמותה."
היחידה הארצית לחקירות הונאה פתחה בחקירה פלילית במסגרתה בוצעו האזנות סתר רבות למשי זהב, אך לבסוף פרקליטות מחוז ירושלים החליטה שלא להגיש כתב אישום בפרשה.
בתביעה כספית שניהל עו"ד ורואה חשבון שמשון מירון בשם ארגון זק"א כנגד החברה הפרטית שהתחזתה לארגון בית המשפט חייב את החברה הפרטית לשלם 800 אלף שקל לקופת הכינוס. (זק"א באותה עת הייתה בהליך פירוק זמני, ושמשון מירון שימש כנאמן בהסדר הנושים).
בשנת 2003 (תשס"ג) הדליק, כאחד ממייסדי ארגון זק"א, משואה בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל. הוא ספג ביקורת מאנשים בעדה החרדית על כך, ובפרט על שהכריז כמקובל בטקס זה "ולתפארת מדינת ישראל". משפחתו ראתה זאת כבגידה והחרימה אותו.
המשך חייו.
שלושה מבניו התגייסו לצה"ל, שניים מהם לשירות קרבי, בגולני ובצנחנים. בימי מלחמת לבנון השנייה הקים את תנועת "ישראל ביחד" שהפעילה מתנדבים שסייעו לתושבים ביישובי הצפון.
במהלך מבצע צוק איתן מתח ביקורת על ההנהגה החרדית שאינה משתתפת בהלוויות חיילי צה"ל ואינה מנחמת את המשפחות השכולות.
בשנת 2018 נבחר על ידי העיתון היהודי "אלגעמיינער זשורנאל" לאחד ממאה האנשים המשפיעים לחיוב על העם היהודי.
ב-2018 הקים עם כרמית נעימי ועוד את ארגון "אשת לפידות" שבו חברות נשים בכמה מדינות בעולם ועוסק בסיוע קהילתי. הארגון מארגן קורסי החייאה לנשים, פועל למען דאגה לשכנים במצוקה, תמיכה בחיילים חרדים שאין להם אפשרות לשוב לביתם ועוד.משי זהב היה חבר בוועדות לקידום גיוס חרדים לצה"ל והשתלבותם בשוק העבודה. השתתף גם בוועדה הציבורית שהקים הרמטכ"ל אביב כוכבי בדצמבר 2019 לבדיקת זיוף היקף החרדים המתגייסים לצה"ל בשנים האחרונות.
תוך חודשים ספורים בשנת ה'תשפ"א מתו אחיו, שנפטר ממחלה קשה, אביו, ואמו שנפטרה מווירוס הקורונה. לאחר מות אימו ביקר בחריפות את הנהגת הציבור החרדי על ההתנהלות בשמירת הנחיות הקורונה.
היה נשוי לבת שבע ואב לשבעה. התגורר בגבעת זאב.
חשדות לעבירות מין.
לאחר ההודעה על בחירתו של משי זהב לחתן פרס ישראל, פרסם "הארץ" עדויות שלפיהן משי זהב נהג במשך שנים לתקוף ולהטריד מינית ילדים, נערים, נערות ונשים. משי זהב הכחיש את הפרטים, אך השעה את עצמו מראשות זק"א וויתר על קבלת פרס ישראל. היחידה הארצית לחקירות הונאה בלהב 433 פתחה בחקירה בעניין.
ב-22 באפריל 2021 בשעות הבוקר, שעות ספורות טרם שידור תחקיר בעניינו, ניסה להתאבד בביתו. התחקיר שודר באולפן "עובדה" שחשף עדויות חדשות נגדו. פעולות החייאה הצליחו להחזיר לו סימני חיים, אך הוא לא שב להכרתו ואושפז במצב קשה בבית החולים שערי צדק. לאחר חודש הועבר לבית חולים הרצוג כשהוא מורדם ומונשם. 14 חודשים לאחר מכן נפטר בבית החולים.
פרסים והוקרה.
במרץ 2021 נבחר משי זהב לחתן פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה לשנת תשפ"א, אך ויתר על הפרס לנוכח פרסום החשדות לפלילים נגדו.
רמברנט
ישראל גלילי
ישראל גלילי (10 בפברואר 1911 – 8 בפברואר 1986) היה ראש המפקדה הארצית של "ההגנה", פוליטיקאי ישראלי, חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל.
ביוגרפיה.
ישראל גלילי נולד בשם ישראל בֶּרְצֶ'נְקוֹ, בבראילוב שבחבל פודוליה, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). בשנת 1914, בהיותו בן שלוש, עלתה משפחתו לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב שם למד ישראל בבית הספר העממי. לאחר מכן למד את מקצוע הדפוס.
בשנת 1924 נמנה עם מייסדי תנועת הנוער "הנוער העובד" ואף היה המזכיר הראשון של התנועה, ובשנת 1930 נמנה עם מייסדיו של קיבוץ נען, שבו היה חבר עד יום מותו.
בשנת 1927 התגייס ל"הגנה" ופתח בקריירה צבאית. ב-1935 מונה לחבר מרכז ההגנה, ומאוחר יותר הפך לממונה על הרכש והחימוש.
ב-1939 נאסרו חברי ההגנה על ידי הבריטים בכלא עכו. במהלך מאסרם, התגנב גלילי לכלא בתחפושת של שרברב, כדי להניא את האסירים ממחשבות בריחה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה השתתף בהכנות לפלישה גרמנית לארץ. בתקופת פעולתה של תנועת המרי העברי, שהייתה ארגון גג של המחתרות היהודיות בארץ ישראל, כיהן גלילי יחד עם משה סנה כנציג "ההגנה" בהנהגת התנועה. בשנת 1947 התמנה לראש המפקדה הארצית של הארגון (רמ"א).
בראשית מלחמת העצמאות, לפני הכרזת המדינה, עסק בארגון והקמת שירות האוויר, שהפך לחיל האוויר, וכן בהקמתם של השירותים שהפכו לאחר מכן לחילות השריון, הים והתותחנים. ב-3 במאי 1948 ביטל דוד בן-גוריון את תפקיד הרמ"א. ראשי האגפים במטה הכללי של ההגנה הציגו לדוד בן-גוריון אולטימטום בדרישה להחזיר את גלילי לתפקידו. פרשה זו מכונה "מרד הגנרלים". בן-גוריון הסכים להחזירו לתפקידו עד אשר מנהלת העם (הגוף המבצע העליון של היישוב בתקופה שבין החלטת האו"ם לבין הכרזת המדינה) תקבע נהלים לניהול המלחמה ותקנים למפקדיה.