הסיפורת של תלפז מתאפיינת בקונפליקט שבין שורשיות ישראלית לבין חמדת מרחקים ופתיחות לחוויית הניכר. ברבים מן הרומנים שלו נע הגיבור הספרותי הישראלי בזירה בינלאומית עשירה בדמויות צבעוניות השאובות מניסיונו ומדמיונו של הסופר. ב'צוואתו של דיק קולינס' מתרחשת העלילה בעיקר בארצות הברית. האי היווני פארוֹס, שבו חי תלפז משך ארבע שנים, הוא רקע ההתרחשות ברומן 'רפסודיה יוונית'. הרומן 'אלי ואליזבת' תחילתו באוקספורד וסופו בביירות בימי מלחמת לבנון הראשונה. 'אם יהלך איש על הגחלים', שחומריו לקוחים מנסיונותיו האישיים של הסופר, מתרחש בחלקו הראשון בברקלי שבקליפורניה, בחלקו השני באוקספורד, ובחלקו השלישי בכמה ממושבות האמנים שבהן שהה תלפז לצורכי כתיבה בשנות ה-80.
במהלך נדודיו בעולם המשיך לכתוב בעברית; המרחק הגאוגרפי והנפשי מישראל הִפרה את כתיבתו על נושאים הקשורים בה ותרם לזוויות ראייה שונות לגביהם. לעיתים כתב על מצבים שונים בתכלית ממקום שהותו: בעיצומו של חורף כבד ביערות קונטיקט, מנותק בבקתה כפרית על ידי מפלי שלג, כתב על שרב ירושלמי ב'אבשלום והנזיר'; בלבה של פירנצה הסואנת, כתב את 'הלווייתה של סבתא', סיפור הווי ואווירה המתרחש במושבה הישנה והרחוקה פתח תקווה; וכאשר התגורר בנורת'המפטון שבמסצ'וסטס, כתב כמה מסיפורי 'מסעי איש החושחש' ו'שכונת חאפ'.
קופת חולים
קופת חולים (קופ"ח) היא ארגון המעניק שירותי בריאות לעמיתיו, על ידי ביטוח בריאות, עובדי בריאות ומתקנים השייכים לו או מצויים בהסדר עמו. לרוב, תהיה קופת החולים איגוד בעל מאפיינים קואופרטיביים וללא כוונת רווח, אולם זה אינו תנאי וקיימות קופות חולים פרטיות וקופות חולים שהן חברות מסחריות.
בישראל.
בדצמבר 1911 העלה ברל כצנלסון הצעה לייסוד קופת חולים וזו הובאה להצבעה בוועידה השנייה של הסתדרות הפועלים החקלאיים ביהודה. ההחלטה התקבלה ברוב קולות, ובעקבותיה הוקמה קופת חולים של הסתדרות הפועלים החקלאים ביהודה. מטרת קופת החולים של כצנלסון הייתה לאפשר עזרה תוך ערבות הדדית המתקיימת באמצעות תשלום דמי חבר ומתן שרותי ביקור רופא, הסעה לבית חולים, הוצאות אשפוז והפניה לסניפים בסמוך למקום המגורים. בעקבות קופה זו, הוקמו קופות נוספות של פועלי הגליל ושל פועלי השומרון. בהמשך, קופות החולים המחוזיות של תנועות הפועלים אוחדו לקופ"ח כללית של ההסתדרות.
הרעיון בהקמת קופת החולים נעשה לפי המודל של ארגוני עזרה רפואית הדדית שקמו בעקבות הרפורמות הסוציאליות שהנקיט קנצלר גרמניה אוטו פון ביסמרק בסוף המאה ה-19. ביסמרק היה הראשון שהגה מערכת סוציאלית על ידי תשלום חודשי ליצירת קופה משותפת והגה בעצם את רעיון ביטוח לאומי. המונח "קופת חולים" הוא תרגום מילולי לעברית למונח המקביל בגרמנית (Krankenkasse).
מאז 1995, ובהתאם לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, כל תושב ישראל זכאי לקבל שירותי בריאות באמצעות אחת מקופות החולים, בהתאם לבחירתו.
סל השירותים קבוע בחוק והוא כולל רשימה של שירותים רפואיים, טכנולוגיות רפואיות ותרופות שעל כל אחת מהקופות לספק לעמיתיה בהתאם לצורך הרפואי, בחינם או בעלות נמוכה. מימון שירותי הרפואה מועבר לקופת החולים על ידי המדינה באמצעות המוסד לביטוח לאומי. התשלום נעשה על פי נוסחת קפיטציה שלוקחת בחשבון את מספר המבוטחים בכל קופה, את גילם, מינם ומיקומם הגאוגרפי. המקור התקציבי בנוי מתמיכה מתקציב המדינה, מס בריאות והשתתפויות עצמיות של מבוטחי הקופות.
משרד הבריאות נותן אוטונומיה מלאה לקופות חולים ואינו מתערב בצורת עבודתן, כגון התקשרות עם רופאים ומרפאות חיצוניות, ודואג רק שיתנו את סל התרופות והשירותים.
חוק חובת מכרזים חל על קופות חולים.
בישראל פועלות כיום קופות החולים הבאות (לפי נתוני 2016 של הביטוח הלאומי):
שירותי בריאות נוספים.
קופות החולים רשאיות להציע חבילות שירותים נוספים שלא כלולים בסל ("ביטוחים משלימים") הכוללים בין היתר השתתפות ברכישת מוצרים שונים, רפואה משלימה, קבלת חוות דעת מרופאים מומחים, בחירת רופא מנתח, טיפולים אורתודנטיים, רפואת ספורט, ייעוץ דיאטני ועוד.
עבור חבילת שירותי הבריאות הללו גובות הקופות תשלום חודשי קבוע (סכום כולל למשפחה, בהתאם למספר הנפשות ולגיל), בין אם נעשה שימוש באחד השירותים ובין אם לאו.
אין חובה לרכוש את חבילות השירותים הללו, וחובה על הקופה למנוע אפליה ולאפשר לכל חבריה לרכוש אותן, אם ימצאו לנכון.
מעבר לכך קופות החולים נוהגות לגבות השתתפות עצמית עבור צריכת חלק מהשירותים, ובתמורה לכך המטופלים רשאים לראות רופא מומחה, לדוגמה: פסיכיאטר, נוירולוג, רופא ריאות וכן הלאה. בנוסף מתאפשר לחולים לקבל טיפול מרופא פרטי, שיש לקופת החולים הסכם איתו, אך שם עלות הטיפול אינה סמלית, כלומר קופת החולים מכסה חלק מהמחיר שדורש הרופא, ולא קובעת תעריף לחולים.
קרטון
קרטון הוא משטח העשוי נייר המשמש בעיקר לצרכים תעשייתיים כחומר אריזה, אחסון ועוד. הקרטון בנוי בדרך כלל משלוש שכבות של נייר אשר דבוקות זו לזו כאשר השכבה האמצעית מקופלת לצורת סינוסיאדה (צורה גלית) ובכך כולאת בתוכה חלל. קיימים גם סוגי קרטון בהם שכבות הנייר צמודות זו לזו (במבנה שאין בו חללים) או שמתווספת אליהן שכבת פלסטיק המאפשר את החוזק האופייני לקרטון.
הקרטון הפך לפטנט באנגליה ב-1856.
שימושי הקרטון.
הקרטון משמש בעיקר כחומר אריזה של מוצרי תעשייה, חקלאות או מוצרים ביתיים וכן לאחסונם של מוצרים אלה. (לדוגמה: קרטוני ביצים, חלב, משקאות קלים, מוצרי חלב, תוצרת חקלאית טרייה). בנוסף יכול לשמש הקרטון כחומר בידוד, כחומר בסיס המסייע לבניה קלה וגם לשימושים כלליים אחרים.
תכונות הקרטון.
הקרטון הוא מוצר זול בשל משקלו הסגולי הנמוך. מבנה הקרטון הגאומטרי מקנה לו חוזק כפיפה שאינו קיים בנייר.
שימושי הקרטון השכיחים אינם מחייבים רמת גימור גבוהה ולפיכך מתאפשר הייצור של הקרטון מנייר ממוחזר. גם הקרטון עצמו ניתן למיחזור. במקומות שבהם קיימת פסולת קרטון מרובה קיימות בדרך כלל עמדות לאיסוף קרטון למיחזור ומתקן לדחיסתו. הפסולת נמסרת למפעלי מיחזור נייר.
תכונותיו של הקרטון הממוחזר פחותות: חוזק לכפיפה, עמידות פחותה לרטיבות והיכולת לעמוד בתנאי הקפאה.
מעצר מינהלי
יום סיירות
במסגרת תהליך המיון והגיוס לצה"ל, יום סיירות, או בשמו הרשמי יום שדה, הוא יום המשמש למיון מיועדים לשירות ביטחון (מלש"בים) טרם גיוסם ליחידות המיוחדות, בהן סיירת מטכ"ל, שייטת 13, יחידת שלדג, 669, קורס חובלים, שייטת הצוללות של חיל הים ויחידה 504.
כדי לקבל זימון ליום הסיירות על המועמד להיות כשיר מבחינת נתונים פיזיים, המתבטאים בפרופיל שנע בין 82 - 97 וללא סעיפים פוסלים (למשל: קוצר ראייה, אסתמת ילדות). תנאים נוספים הם התאמה לקצונה על פי הנתונים האישיים שנתקבלו בצו הראשון וקב"א של לפחות 52. מלש"בים אשר נתוניהם אינם מתאימים ליום הסיירות יכולים להתמיין לקורס חובלים ושייטת הצוללות (שייטת 7) דרך מאותר צדדי, או לנסות להגיש בקשת חריג יום סיירות.
במשך השנה ישנם שני מחזורים של ימי סיירות, בינואר ובאוקטובר.
יום הסיירות מועבר על ידי בוגרי היחידות המיוחדות ומתבצע במטווח 24. במשך היום מלשבי"ם המועמדים לשירות ביטחון עוברים פעילויות גופניות, ובסופו הם מחולקים לגיבושים השונים שיבוצעו כמה חודשים לאחר מכן.
מהלך היום.
יום הסיירות כולל:
המועמדים נדרשים למלא שאלון סוציומטרי על חברי הקבוצה כעוד כלי מסנן בתהליך המיון.
פרדוקס החיסכון
פרדוקס החיסכון הוא השם שניתן על ידי חסידי האסכולה הקיינסיאנית בכלכלה למצב שבו גידול בשיעור החיסכון מביא לירידה בייצור ובתעסוקה, ובכך לירידה בהיקף החיסכון במשק. הפרדוקס טוען כי בתנאים מסוימים, כאשר שיעור החיסכון הממוצע במשק עולה, קטן סכום הכסף המיועד לצריכה, והביקוש למוצרים בני קיימה יורד מתוך שאיפה של משקי הבית לצבור נכסים נזילים. דבר זה מוביל לירידה בייצור לצריכה ובתעסוקה הקשורה בייצור מוצרי צריכה, המובילה לירידה נוספת בהוצאות לצריכה בגלל פיטורי אותם עובדים שהועסקו בייצור לצריכה, ובסופו של דבר לירידה בתוצר. התוצאה הסופית של רצונם של משקי הבית לחסוך יותר היא שסך החיסכון יירד.
"פרדוקס החיסכון" מובא פעמים רבות כדוגמה לכשל ההרכבה, שבו הכשל טמון בהנחה שישנה חפיפה בין מה שטוב לפרט לבין מה שטוב לכלל, בעוד שלפי הפרדוקס חיסכון של הפרט הוא פעולה חיובית, אך חיסכון של כל האזרחים בו זמנית הוא בעל השפעות שליליות.
פרדוקס החיסכון מתייחס לזמן הקצר בלבד ולנסיבות מיוחדות, כמו למשל בתקופות של אבטלה כבדה.
פרדוקס החיסכון, כפי שהוצע על ידי כלכלנים קיינסאנים עומד בסתירה חלקית למסקנות המודל הנאו-קלאסי בכלכלה, והוא מבטא מסקנות מרחיקות לכת אליהם הגיעו כלכלנים קיינסאנים, כמו למשל שעידוד צריכה יכול להגדיל את התוצר וסך החיסכון.
בדוגמה הפוכה לפרדוקס החיסכון המיוחסת לקיינס והנועדה להמחיש את חוסר האינטואטיביות של המודל הקיינסאני, נטען כניסוי מחשבתי שבתנאי אבטלה עמוקה אילו המדינה הייתה שוכרת מובטלים לחפור בורות ואז שוכרת אחרים למלא את הבורות חזרה, היה הדבר מגדיל את התוצר, הצריכה והחיסכון של המשק ומפחית את האבטלה גם מעבר לאלו שהועסקו באופן ישיר.
פרדוקס החיסכון לא הופיע ב"תאוריה כללית של תעסוקה ריבית וכסף" של קיינס אלא פותח אחרי כן. קיינס עצמו תמך בהשערת ה"קפאון הסקולרי", שלפיו בגלל גידול יתר כלכלי בעבר גרם לעודף כרוני ביחס של החיסכון המתוכנן במצב של תעסוקה מלאה בהשוואה להשקעה בתעסוקה מלאה. ההשערה הזו נסתרה בעקבות ההתרחבות הכלכלית אחרי מלחמת העולם השנייה ונזנחה על ידי הקיינסיאנים.
תום אבני