סיפורו הראשון The Land of Sinim התפרסם ב-1948 במגזין האמריקאי היהודי "Orthodox Jewish Life" ולאחר מכן התפרסמו סיפורים קצרים נוספים, כמו גם מאמרים שלו כחוקר תלמוד, בקומנטרי ובמגזינים יהודיים אמריקאים אחרים.
סיפור המדע הבדיוני הראשון שלו, My Boyfriend’s Name Is Jello, התפרסם ביולי 1954 במגזין המדע הבדיוני העיקרי של אותה תקופה "The Magazine of Fantasy and Science Fiction" ומכאן ואילך התפרסמו סיפורי המדע הבדיוני שלו גם בבמות ספרותיות נוספות. במקביל הוא החל לכתוב גם סיפורי מתח ובלשים, שהתפרסמו במגזינים שונים שעסקו באותה תקופה בסוגה זו, כמו "Ellery Queen's Mystery Magazine" ,"Alfred Hitchcock's Mystery Magazine" ואחרים.
ב-1957 זכה דוידסון בפרס אלרי קווין לסיפורי מתח ובלשים, בגין סיפורו The Necessity of His Condition. שנתיים אחר כך זכה בפרס הוגו, הנחשב לפרס החשוב ביותר בשדה המדע הבדיוני, על סיפורו Or All the Seas with Oysters, שפורסם לראשונה במגזין "גלקסי" במאי 1958 וב-1961 זכה בפרס אדגר, שוב לספרות מתח ובלשים, בגין סיפורו The Affair at Lahore Cantonment.
הסיפור זוכה פרס ההוגו "Or All the Seas with Oysters" נתן את שמו גם לקובץ הסיפורים הראשון של דוידסון, שיצא לאור ב-1962 בהוצאת ברקלי הניו יורקית.
עורך, סופר ומרצה.
החל מאפריל 1962 ועד סוף 1964 כיהן דוידסון כעורכו של מגזין המדע הבדיוני (Fantasy &amp; Science Fiction (F&amp;SF, אשר שמונה שנים קודם לכן היה גם המגזין הראשון בו פרסם סיפור מדע בדיוני פרי עטו. המגזין תחת עריכתו זכה ב-1963 בפרס הוגו.
בשנת 1962, בה החל לערוך את F&amp;SF, ובה יצא לאור קובץ סיפוריו הראשון, יצא לאור גם ספר מאמרים שלו בנוגע לכמה מקרי פשע שהוא חקר, Crimes &amp; Chaos
בהוצאת ריג'נסי, וכן ספרו הראשון באורך מלא Joyleg, שנכתב ביחד עם וורד מור ויצא לאור בהוצאת פירמיד הניו יורקית. כשנתיים אחר כך, ב-1964 יצא לאור הספר הראשון אותו כתב ללא שותף, Mutiny in Space.
שנת 1962 הפוריה כל כך עבור דוידסון, הייתה גם השנה בה הוא נישא לגראניה קאימן (נולדה ב-1943), כיום הסופרת הידועה בזכות עצמה גראניה דייוויס. השניים נישאו בעיירה קטנה בשם מילפורד, שבפנסילבניה, וזמן קצר אחרי נובמבר 1962 מועד לידתו של בנם איתן הם גם עברו לגור בעיירה זו. מילפורד נודעה באותה תקופה כמקום מגוריהם של סופרי מדע בדיוני רבים, בהם דיימון נייט, קייט וילהלם, ג'ודית מריל, ג'יימס בליש ועוד.
שנה אחר כך עברה המשפחה לעיר אמקאמקה, שבמקסיקו עקב קשיים כלכליים וב-1964 בני הזוג התגרשו, אף כי נותרו ביחסים טובים. דוידסון עבר לגור למשך שנים אחדות בבליז, בעוד אשתו לשעבר חזרה לארצות הברית. ב-1970 חזר גם הוא לקליפורניה ותקופה מסוימת חי שם עם אשתו לשעבר ובעלה החדש סטיבן דייוויס.
ב-1975 זכה בפרס "World Fantasy Award" בגין ספרו The Enquiries of Doctor Eszterhazy ושלוש שנים אחר כך זכה שוב בפרס זה בגין הסיפור Naples, שיצא לאור בהוצאת דבלדיי ב-1978, כחלק מהאנתולוגיה "צללים", בעריכת צ'ארלס גרנט.
במשך כל העשור של שנות השבעים עבד כמרצה, תחילה באוניברסיטת טקסס באל פאסו, אחר כך באוניברסיטת קליפורניה באירוויין ולבסוף בקולג' בויליאמסבורג (וירג'יניה).
סוף הדרך.
החל מ-1982 עד אחרית ימיו גר במדינת וושינגטון בצפון מערב ארצות הברית, בדרך כלל חיי עוני, מחלה ובדידות.
ב-1986 זכה בפרס "World Fantasy Award", הנחשב לפרס השלישי בחשיבותו (אחרי פרס הוגו ופרס נבולה) בעולם המדע הבדיוני, בגין מפעל חייו.
הסיפור האחרון שלו, שהתפרסם בחייו היה "The Spook-Box of Theobald Delafont De Brooks".
נפטר ב-1993, בן 70 ונקבר בסיאטל. ספרו ה-18, The Boss in the Wall: A Treatise on the House Devil הושלם על ידי אשתו לשעבר גראניה דייוויס, אחרי פטירתו ויצא לאור ב-1998 בהוצאת טכיון. דייוויס גם ערכה והוציאה לאור אחרי פטירתו סיפורים קצרים רבים פרי עטו, חלקם לראשונה וחלקם בקבצים מחודשים.
עמותת לצאת מהקופסא
עמותת "לצאת מהקופסה" הוקמה על ידי קבוצה של צעירים ביולי 2010. העמותה שמה לעצמה כמטרה לקדם את תחום העיצוב בישראל ולהשתמש בעיצוב ככלי מניע לשינוי כלכלי, חברתי ותרבותי של החברה הישראלית.
העמותה פועלת על מנת לייצר למעצבים צעירים במה, כלים והזדמנויות ליצירה, למידה ועשייה משותפת, חותרת ליצירת מרחבי עבודה אשר יאפשרו למעצבים צעירים להתנסות, ליצור וליזום. כל זאת תוך שימוש בידע ובכלים שרכשו על מנת להעבירו הלאה ולקדם באמצעותו את החברה בה אנו חיים. העמותה מפתחת תוכניות חינוכיות אשר עושות בעיצוב שימוש למינוף אוכלוסיות מוחלשות ובכך מקדמת את צמצום הפערים בחברה.
היסטוריה.
בשנת 2008 ישבו קבוצה של צעירים "בשיחת סלון" והחליטו ליזום פרויקט אשר יהווה פלטפורמה למעצבים ואמנים צעירים בתחילת דרכם, מתוך אמונה כי קיים לכך הצורך, וכי אמנים ומעצבים צעירים מחפשים במה. קבוצת הצעירים החליטה לקחת את מוטיב קופסת הפח, חפץ ייחודי ומעניין הקיים בכל בית, ולהלביש עליו עיצוב צעיר.
בחודש אפריל 2009 הכריזו הצעירים בהובלתם של לירון הרשקוביץ, מיכל נעים ונדב צאן על תחרות ראשונה מסוגה, אשר הזמינה מעצבים צעירים לעצב קופסאות פח ברוח העיר תל אביב לכבוד חגיגות 100 שנים להיווסדה. מאות מעצבים הגישו מועמדות, מתוכם נבחרו עשרה עיצובים זוכים, אותם בחרה ועדת שופטים, שכללה את חתן פרס ישראל דוד טרטקובר, המאייר הלאומי זאב אנגלמאיר וראש המחלקה לעיצוב בשנקר איציק רנרט. עשרת העיצובים הזוכים יוצרו, ובחודש ספטמבר נמכרו כ-20,000 יחידות ברשתות קמעונאיות שונות, ביניהן רשת סטמצקי ורשת AMPM, ברחבי הארץ.
המעצבים אשר השתתפו בתחרות, רובם סטודנטים ובוגרי מגמות העיצוב השונות בישראל, זכו לחשיפה והערכה רבה לעבודתם. הרווחים שנאספו ממכירת הקופסאות נתרמו לעמותת קו הזינוק, אשר מפתחת מנהיגות בקרב בני נוער מהפריפריה החברתית והגאוגרפית בישראל.
לאור החשיפה הרבה של המיזם, פנתה הסוכנות היהודית אל קבוצת הצעירים בבקשה ליצירת מהדורת קופסאות שנייה לרגל 80 שנה לסוכנות. בשיתוף פעולה ובהובלתה של ליאור רוטפלד יזמה הקבוצה תחרות נוספת של עיצובים לקופסאות פח בנושא ישראל והקשר היהודי. תחרות זו זכתה גם היא להצלחה ולהשתתפות נרחבת מצד המעצבים הצעירים. קופסאות המהדורה השנייה עלו למדפים ביום העצמאות ברשתות נבחרות, כאשר כל ההכנסות מהמכירה נתרמו לפרויקט 'כנפיים' המסייע לחיילים עולים בודדים להשתלב בחברה הישראלית.
החשיפה הרבה לה זכו המהדורות הראשונות והצלחה של גיוס הכספים הביאו את קבוצת המייסדים להבנה כי יש צורך למסד את הפעילות ולכן החליטו להירשם כעמותה.
עמותת "לצאת מהקופסה", נרשמה כמלכ"ר ביולי 2010. במסגרת מהלך המיסוד, קבעו חברי העמותה כי זו תעסוק בפעילות למען אומנים ומעצבים צעירים תוך קידום של מטרות חינוכיות וחברתיות בדגש על התנהלות בת-קיימא.
פרויקט לצאת מהקופסה נמשך עד שנת 2012 בשיתוף ובתמיכת חברת הצבע טמבור.
מאז הקמתה של עמותת "לצאת מהקופסה" לפני חמש שנים, הארגון הצליח ליצור שותפויות עם מעצבים מובילים, להפעיל קהילה של מאות מעצבים צעירים ברחבי הארץ ולתרום תרומה משמעותית למטרות חברתיות שונות.
החברים המייסדים.
אלון אלאלוף, יעל אללוף, אלונה בורשטיין, לידור בר-דוד, דניאל הייבלום, לירון הרשקוביץ, דניאל ונטורה, אור חבס, יעל ישעיהו שרית לולאי, מיכל נעים, מוריה פחימה, נדב צאן, נעמה צרפתי, איל קולקא, מעיין קורין, דנה רגיניאנו.
מנכ"ל העמותה מיום הקמתה ועד היום הוא לירון הרשקוביץ.
יו"ר העמותה 2010–2013 מיכל נעים
יו"ר העמותה 2013–2015 אלונה בורשטיין
פעילויות מרכזיות כיום.
תוכנית "מעצבים לעתיד" החושפת בני נוער בסיכון לעולם העיצוב, "מעצבים סביבה" המופעלת בבתי ספר יסודיים ברחבי הארץ, "מעצבות ביחד" המפגישה מעצבות יהודיות וערביות לתהליך עבודה משותף ותוכנית הליבה "יזמי העיצוב" המסייעת למעצבים ישראלים צעירים להקים עסק משגשג בתחום תחרותי זה של תעשיית העיצוב הישראלית.
תוכנית יזמי העיצוב.
תוכנית "יזמי העיצוב", שיזמה העמותה, מתקיימת בשיתוף "קרן שמש" לעידוד יזמים צעירים. התוכנית עוסקת בהנגשת ידע עסקי, שיווקי וניהולי, בדגש על הבנת הצרכים הייחודים של מעצבים ומציאת פתרונות מתאימים עבורם. התוכנית מאתרת את אותם מעצבים בעלי הפוטנציאל ומבקשת ללוות אותם עד למימושו, תוך הקניית ידע רחב בתחומי המשפט, הפיננסיים, השיווק, האינטרנט, עריכת תוכנית עסקית ועוד. להבדיל מתוכניות אחרות המיועדות לעידוד יזמים צעירים, תוכנית "יזמי עיצוב" ייעודית בתכניה לתחום העיצוב והיא מחויבת לליווי המשתתפים עד למימוש והצלחה, בתהליך הכולל: קורס יזמות עסקית בן 15 מפגשים, חונכות וליווי עסקי מסובסד של קרן שמש ומימון בנקאי בתנאים מיוחדים.
נכון לכתיבת שורות אלה התקיימו 6 מחזורים והשתתפו בתוכנית מעל ל-200 מעצבים. בין משתתפי התוכנית, מותג האופנה מדוזה, מעצב המוצר אסף וינברום, סטודיו קולה, מעצבת התאורה נעמה הופטמן, מעצבת המוצר הילה שמעיה, מעצב התעשייתי אלעד קאשי, הצורף קובי פרץ, המעצבת אביטל ציטלין, המאיירת אפרת חסון ועוד שורה של מעצבים המובילים כיום את תחום העיצוב בישראל.
תוכנית מעצבים לעתיד.
תוכנית "מעצבים לעתיד" היא תוכנית חינוכית ייחודית, שמטרתה להקנות לבני נוער בסיכון כלים מקצועיים בתחום העיצוב במטרה שיעצימו אותם ויספקו להם הזדמנות שווה להכיר, לפעול ולהשתלב בתחום העיצוב.