עם תוכנת Mathematica שרצה ברקע, וולפרם אלפא מתאים במיוחד לשאלות מתמטיות. התשובה בדרך כלל מוצגת בצורה קריאה. לדוגמה: השאילתה "lim(x-&gt;0) sin(x)/x" נותנת את התוצאה 1. כמו כן מלוות תשובות רבות בגרפים להמחשה.
אמי-הילדה עם התיק הכחול
לואי אנטואן פובלה דה בוריין
לואי אנטואן פובלה דה בוריין (צרפתית: Louis Antoine Fauvelet de Bourrienne; 19 ביולי 1769 - 7 בפברואר 1834), דיפלומט צרפתי.
חייו.
פובלה קיבל את חינוכו בבית הספר הצבאי בבריין בחבל שמפן, ביחד עם נפוליאון בונפרטה. למרות שנפוליאון היה מתבודד, וקשה היה ליצור עמו יחסי רעות, הפכו השניים לידידים. עם זאת, יש להניח כי סיפוריו של בוריין על ידידותם האינטימית, כפי שהם מופיעים בזיכרונותיו, מוגזמים.
כאשר עזב בוריין את בית הספר, בשנת 1787, הביע חוסר רצון בקריירה צבאית, והמשיך בדרכו לווינה שם למד דיפלומטיה ומשפטים. לאחר מכן שהה בלייפציג, כאשר פרצה המהפכה הצרפתית. רק בשנת 1792 שב בוריין לצרפת. בפריז חידש את ידידותו עם בונפרטה. השניים חיו חיי בוהמה ביחד, ובין היתר היו עדים לביזת אוצרות המשפחה המלכותית בארמון טולרי ב-20 ביוני, ולהרג המשמר השווייצרי על ידי המהפכנים ב-10 באוגוסט.
בוריין קיבל משרה דיפלומטית בשטוטגרט, אך תהפוכות הפוליטיקה של אותו הזמן הפכו אותו עד מהרה ל"מהגר" פוליטי. לאחר אירועי שנת 1795 שב לפריז, ושב והתרועע עם בונפרטה, אשר היה לסגן מפקד "צבא הפנים", ועד מהרה קיבל את המינוי למפקד הכוחות באיטליה. בוריין לא ערך עמו את המסע לאיטליה, אך בזמן המשא ומתן עם אוסטריה באוקטובר 1797 נקרא על ידי נפוליאון שרצה להיעזר בניסיונו במשפטים ובדיפלומטיה, על מנת לנסח את תנאי הסכם קמפו פורמיו.
בשנה שלאחר מכן נלווה אל נפוליאון במערכה במצרים והפך למזכירו האישי. בתקופה זו כתב זיכרונות מלאי חיים, אם כי פרטים רבים מהם מוטלים בספק, המתארים את מסעו של נפוליאון במצרים ואת מסע נפוליאון בארץ ישראל. הוא נלווה אליו בשובו לצרפת, וסייע לו בענייניו כאשר תכנן את ההפיכה ב"18 בברימאר" (נובמבר 1799) בה הכריז על עצמו כ"קונסול הראשון". הוא נותר בתפקידו כמזכירו האישי של נפוליאון בתקופה זו, אך בשנת 1802 נחשד באי סדרים כספיים והודח.
במהלך הסתיו של שנת 1805 נשלח כציר הצרפתי לעיר החופשית המבורג, על מנת לתאם את המלחמה הכלכלית נגד אנגליה הידועה כ"שיטה הקונטיננטלית". ידוע כי מדיניות זו לא הייתה לרוחו, והוא פעל לטובת הסוחרים בהמבורג, אשר מבחינתם סייעו לו מבחינה כספית על מנת להגמיש את הכללים. בתחילת הסתיו של 1807 כאשר הורה לו נפוליאון להזמין כמות גדולה של מדים לצבאו, שחנה אז בפרוסיה הוא גילה שהדרך היחידה לספק את הכמות הדרושה היא להזמינם מאנגליה. לאחר שצבר בדרך זו עושר רב, נקרא לשוב לצרפת בבושת פנים לקראת סיום שנת 1810.
בשנת 1814 הצטרף למחנה המלוכני, ובמהלך מאה הימים בשנת 1815 הצטרף ללואי ה-18 אשר נמלט לעיר גנט. את שארית ימיו בילה ללא אירועים מיוחדים. הוא מת בעיר קן בשנת 1834, לאחר שסבל ממחלת נפש בשנותיו האחרונות.
בוריין ידוע כיום לא בזכות הישגיו הדיפלומטיים, אשר היו חסרי משמעות, ולא בזכות יצירותיו הספרותיות, אלא בשל "זיכרונותיו" שיצאו לאור בין השנים 1829 ו-1831, ומאז הודפסו שוב ושוב ותורגמו לשפות רבות. זיכרונות אלו הם מקור ראשון ממעלה להכרת אישיותו של נפוליאון, אם כי בשל טינתו האישית של בוריין לידידו זה, רבים מהפרטים המופיעים בהם מוטלים בספק.
אלאנין
סטורן
סאטורן
רפרנדום
טבעת בנזן
חוש המישוש
חוש השמיעה
חוש הראייה
בוריין
גליצין
גליצין (Glycine) היא אחת מ-20 חומצות האמינו הנפוצות בטבע.
זוהי חומצת האמינו הפשוטה והקטנה ביותר; השייר שלה מורכב מאטום מימן בודד. שייר זה נחשב להידרופובי, אם כי ההידרופוביות שלו זניחה. זוהי אחת מחומצות האמינו השכיחות ביותר בחלבונים.
אטום הפחמן של הגליצין קשור לשני אטומי מימן בודדים, ולא לאחד כמו שאר חומצות האמינו, ולכן אין הוא נחשב לפחמן אלפא (שכן, פחמן אלפא אמור להיות קשור לארבע קבוצות כימיות שונות). כיוון שכך, גליצין איננה מולקולה כיראלית והיא לא מסוגלת להסיט מישור אור מקוטב (ובמילים אחרות: היא אינה מגלה פעילות אופטית), וזאת בניגוד לשאר חומצות האמינו שכן מסוגלות לעשות זאת.
מקור שמה של גליצין הוא מיוונית: גליקוס שפירושו "מתוק", על שם טעמה המתוק (בדומה לפחמימה גלוקוז). שמה הכימי של גליצין, לפי מונחון IUPAC, הוא חומצה אמינואתנואית; השם נגזר מהיותה מורכבת מחומצה אתנואית (חומצה קרבוקסילית של אתן), אליה קשורה קבוצת אמינו.
גליצין משמשת גם בתור ניורוטרנסמיטור אינהיביטורי במערכת העצבים המרכזית, וגם כמאקטבת תהליכים אקסיטטוריים.
פנילאלנין
פנילאלנין (Phenylalanine) היא אחת מ-20 חומצות האמינו הנפוצות בטבע והמרכיבות את החלבונים.
תאי גוף האדם אינם מסוגלים לסנתז פנילאלנין, ולכן היא מהווה חומצת אמינו חיונית שיש לקבל אותה דרך המזון.
כימיה.
כפי שמעיד שמה, פנילאלנין היא נגזרת של חומצת אמינו אחרת: אלאנין. שתי החומצות זהות בהרכבן, אלא שלפנילאלנין מתווספת קבוצת פניל (טבעת בנזן פחות אטום מימן אחד, C6H5). השייר של פנילאלנין מורכב מקבוצת מתילן (CH2) אליה מחוברת קבוצת פניל. פנילאלנין היא, אם כן, אחת משלוש חומצות האמינו הארומטיות, ומביניהן היא ההידרופובית ביותר, שכן בשייר שלה אין קבוצת הידרוקסיל (כמו בטירוזין) ואין אטום חנקן (כמו בטריפטופן).
הממתיק המלאכותי אספרטיים מורכב מפנילאלנין ומחומצה אספרטית.
מקורות תזונה.
פנילאלנין, כמו כל חומצת אמינו חיונית, קיימת כמעט בכל מזון, וכמו כל חומצת אמינו חיונית, המקורות המשמעותיים ביותר שלה הם מזונות עשירים בחלבון, כגון בשר בקר, דגים ועוף, חלב, ביצים, קטניות (כגון פולי תורמוס, פולי סויה, עדשה תרבותית, שעועית, חומוס, פול ואפונה) וגרעינים מסוימים.
מקור נוסף לפנילאלנין הוא הממתיק המלאכותי אספרטיים, שקיים במשקאות ומאכלים דיאטטיים רבים. האספרטיים מתפרק בגוף למספר תוצרים, שפניאלנין הוא אחד מהם.
ביולוגיה.
המחלה התורשתית פנילקטונוריה (Phenylketonuria - PKU) נגרמת כתוצאה מחוסר גנטי באנזים פנילאלנין הידרוקסילאז, המזרז את הפיכת הפנילאלנין בגוף לחומצת האמינו טירוזין. כתוצאה מכך מצטבר פנילאלנין במקומות שונים בגוף, ובעיקר במוח; הדבר גורם לפיגור שכלי מגיל צעיר ולתופעות אחרות. אם המחלה מזוהה בגיל צעיר, ניתן למונעה בקלות יחסית על ידי שמירה על דיאטה קפדנית נטולת פנילאלנין. PKU היא אחת המחלות התורשתיות הראשונות שנתגלו.
סטורן (מיתולוגיה)
סטורן (לטינית: Saturnus) נקרא גם סטורנוס הוא אל החקלאות והקציר במיתולוגיה הרומית. מקבילו של קרונוס במיתולוגיה היוונית.
בדומה לקורנוס, מנהיג הטיטאנים ובנם הקטן של האלה גאיה ואורנוס, האמינו גם שסטורן נהג לבלוע את ילדיו בזה אחר זה מיד כשנולדו.
סאטורנליה - חג לכבודו של סטורן, נערך סמוך ליום הקצר ביותר בשנה, ב-17 בדצמבר. זה היה אחד מהחגים העליזים ביותר מכל חגי רומא. במהלך החג התייחסו אל העבדים כאל בני חורין ונתנו להם תוספת מזון וכן היה זה היום היחיד בו הוסרו הכיסויים מעל פסלי סטורן.
כוכב הלכת שבתאי קרוי ברוב שפות העולם על שמו של סטורן, וגם יום השבת מכונה במספר שפות אירופאיות, "יומו של סטורן".
אדם בעקבות גורלו
אדם בעקבות גורלו (במקור: Easy Rider) הוא סרט מסע אמריקאי משנת 1969 שנכתב על ידי פיטר פונדה, דניס הופר וטרי סאוות'ר ובוים על ידי הופר. הוא מספר את סיפורם של שני אופנוענים (בגילומם של פונדה והופר) שנוסעים ברחבי ארצות הברית. ההצלחה הכבירה של הסרט סימלה את תחילת "הגל החדש האמריקני" או "הוליווד החדשה" בקולנוע ההוליוודי של שנות השישים המאוחרות. אדם בעקבות גורלו ייחודי בכך שהצליח לתפוס ולסמן את התקופה ומאפייניה כגון עלייתה ונפילתה של תנועת ההיפים, שימוש בסמים ואורח החיים השיתופי בקומונות של התקופה.
עלילה.
גיבורי הסרט הם ויאט (פונדה) ובילי (הופר). פונדה והופר סיפרו כי שמות אלה הם אזכור לדמויות הידועות ואייט ארפ ובילי הנער. דגל ארצות הברית מעטר את מעיל העור של ויאט, את מכל הדלק של האופנוע שלו ואת קסדתו, ולכן בילי מכנה אותו "קפטן אמריקה". בילי עצמו לבוש בסגנון של בוקר.
לאחר הברחת קוקאין ממקסיקו ללוס אנג'לס, מוכרים ויאט ובילי את הסחורה לאיש קשר (פיל ספקטור). את הכסף הרב שהרוויחו מחביא ויאט בצינור פלסטיק שקוף המוסתר בתוך מכל הדלק של אופנועו, והשניים רוכבים מזרחה דרך הדרום, בניסיון להגיע בזמן לקרנבל המארדי גרא בניו אורלינס.
בדרכם עוצרים השניים בחווה לשם תיקון אופנועו של ויאט, והחוואי מזמין אותם להישאר ולאכול עמו ועם משפחתו. ויאט מבטא את הערכתו לסגנון חייו הפשוט והמסורתי של החוואי וליכולתו להתקיים מן האדמה. בהמשך אוספים השניים טרמפיסט (לוק אסקיו) ומסכימים לקחת אותו לקומונה שלו, שם הם נשארים ליום. החיים בקומונה קשים, ההיפים העירוניים מתקשים לגדל יבולים באקלים היבש ובאדמה הדלה. חברי הקומונה מתפללים לצמיחת היבול החדש בבקשתם ל"אוכל פשוט שיתאים לטעמם הפשוט". הקומונה מארחת במקביל קבוצת תיאטרון נודד ש"שרה בשביל ארוחת הערב שלה". כמובן שישנה אהבה חופשית הבאה לידי ביטוי עם שתי נשים שמבלות עם ואיט ובילי. האופנוענים ממשיכים בדרכם אך לפני כן נותן הטרמפיסט LSD לוואיט לחלוק עם "האנשים הנכונים".