עם זאת, חלק ממשחקי המזל יכולים לכלול גם מידה מסוימת של מיומנות. הדבר נכון כאשר יש צורך שהשחקן יזום החלטות על בסיס מהלכים קודמים, כמו למשל במשחקי הקלפים פוקר ובלק ג'ק. ואולם, המצב שונה במשחקים הומים לרולטה, שם השחקן יכול לבחור רק בסכום ההימור, ובדבר עליו הוא רוצה להמר. במשחקים כאלה אין צורך בכישורים כלשהם, ולכן הם מתבססים במידה רבה יותר על מזל בלבד.
המזל מאפשר מצבים בהם שחקנים "חלשים" יכולים לגבור על שחקנים "חזקים" יותר, וכך לצבור חוויות חיוביות של הצלחה.
זוסמן
מוזיאון הנגב לאמנות
מוזאון הנגב לאמנות שוכן בעיר העתיקה בבאר שבע, במתחם בו ממוקמים בית המושל והמסגד הגדול ורחבת דשא שביניהם. בית המושל הוא מבנה ששימש את המושל העות'מאני ונבנה בשנת 1906, זאת כחלק מקבוצת מבני שלטון הכוללים את מבנה הסראיה (בית השלטון המרכזי) והמסגד הגדול שבנו העות'מאנים עם הקמת העיר החדשה. לאחר הקמת המדינה המסגד שימש במשך שנים רבות כמוזיאון הנגב, בו הוצגו פריטי ארכאולוגיה ואתנוגרפיה והיה בו גם אגף לאמנות חדשה. בשנות ה-80 למאה העשרים הופרדו אגפי המוזאון ונחלקו בין שני הבניינים אולם המוזאון הארכאולוגי נסגר בתחילת שנות ה-90 לתקופה ממושכת עד לאחר שעבר שיקום. בשנת 2013 המוזאון שינה את יעודו והוגדר מחדש כמוזיאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח, שנפתח ב-2014.
המבנה.
מבנה בית המושל, המשמש כמשכנו של מוזאון הנגב לאמנות, הוא בן שתי קומות. הוא מעוטר בחזיתו באכסדרה בעלת שלוש קשתות מחודדות. חלקו הפנימי אופייני למבנה הקרוי "קונאק": ביתו של מושל או של אישיות חשובה אחרת, שבו נערכים גם מפגשים רשמיים וקבלות פנים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, שימש הבניין כמעון קצין המטה הבריטי. בשנת 1938 הוסב המבנה לבית ספר לבנות הבדואים. במהלך התקופה נוספו למבנה מדרגות פנימיות, מבנה שירותים בקומה התחתונה ושני חדרים בקומה העליונה.
לאחר כיבוש העיר על ידי צה"ל במלחמת העצמאות שימש המבנה את צה"ל. עם היווסדה של העיר באר שבע, בשנת 1950, שימש המבנה כבית העירייה הראשון.
בראשית שנות ה-70, הועברו משרדי העירייה ובית המושל שימש לעוד תפקידים עירוניים. ב-1987 נפתח בית המושל לתצוגת אמנות לאחר שעמד נטוש והרוס בעקבות שרפה במשך מספר שנים ומכאן ואילך שימש כ"ביתן האמנות" של מוזיאון הנגב ששכן במסגד והוקדש ברובו לארכאולוגיה. ב-1987 הוכרז מוזיאון הנגב כמוזיאון מוכר במסגרת חוק המוזיאונים. בשנת 1998, הוכרז המבנה כמבנה בסכנת התמוטטות ונסגר לציבור. בשנים 1999–2003 המבנה עבר שימור ושיפוץ והוא המבנה ההיסטורי הראשון בבאר שבע שעבר שימור על פי התקנות החדשות לשימור מורשת בנויה ויוזמות שימור בעיר העתיקה. מטרת תוכנית השיקום הייתה לשמר ככל האפשר את אופיו המקורי של המבנה תוך ביצוע שינויים בהתאם לחוקי הבנייה המודרניים. המוזאון נפתח מחדש בינואר 2004.
המסגד הגדול.
המסגד הגדול, הממוקם במתחם המוזאונים בעיר העתיקה בבאר שבע, הוקם בשנת 1906 על ידי השלטונות העות'מאניים, ושימש את האוכלוסייה המקומית לתפילה. על פי היסטוריונים מקומיים המסגד לא שימש בתפקידו מעולם בשל קללה שהושתה עליו סמוך הקמתו. בשנים 1948–1953 שימש כבית מעצר וכבית משפט השלום. ב-1953 החל מבנה המסגד לשמש כמוזאון לארכאולוגיה בניהולו של צבי עופר והוצגו בו ממצאים מן הנגב, במיוחד מאתרי התקופה הכלקוליתית באזור באר שבע והנגב הצפוני. הידוע והחשוב שבמוצגים הארכאולוגיים שהוצגו בחצר המוזיאון הוא מזבח הקרניים שהתגלה בשנת 1973 בחפירות תל באר שבע, וכיום מוצג במוזיאון ישראל, ירושלים. כמו כן הוצגו דיוראמות אתנוגרפיות מחיי הבדואים. עם פתיחת המוזיאון ב-1953 הוצגה בו גם תערוכת ציורים של ציונה תג'ר ובשנים הבאות תערוכות שהושאלו ממוזיאון בצלאל, לימים מוזיאון ישראל. בצד מוצגים ארכאולוגיים מהנגב ופריטים אתנוגרפיים מחיי הבדואים נאספו במוזאון גם יצירות אמנות כבר מתחילת שנות ה-60 ובאגף האמנות הוצגו תערוכות של אמנים עכשוויים, בהם רפי לביא, יואב בראל ופנחס עשת וב-1968 הוצגה תערוכת יחיד של מרסל ינקו. האמנית חוה מחותן הייתה יועצת האמנות של המוזיאון בשנות ה-60. בשנים 1984–1987 היה יהודה גוברין אוצר המוזאון הארכאולוגי ולפרק זמן גם מנהל. הוא ארגן את תצוגת הקבע לפי תקופות (הכלקוליתית, תקופת המקרא והתקופה הרומית-ביזנטית) ואצר תערוכות שהוקדשו לחפירות באזורי הנגב. בשנות ה-80 הוצגו גם תערוכות נודדות מטעם בית התפוצות שהוקדשו לצילום אתנוגרפי-יהודי. ב-1984 התבשרו תושבי באר שבע והנגב על פתיחת סניף של הגרפוטק הישראלי במוזאון הנגב שאיפשר השאלה לציבור של הדפסים אמנותיים. בתקופת ניהולה של נועה טל (שגם ניהלה את מרכז האמנויות לנוער) בסוף שנות ה-80 קיבל אוסף האמנות תשומת לב מיוחדת. ב-1987 נערך רישום מקצועי ראשון של האוסף ובעקבות זאת המוזאון זכה בהכרה של משרד התרבות. אגף האמנות פעל בבית המושל בנפרד אולם היו גם תערוכות משותפות לשני האגפים כמו התערוכה "מגורים במדבר" ב-1989. לאחר עזיבתו של יהודה גוברין לא התמנה אוצר אחר לארכאולוגיה וכעבור כמה שנים הממצאים הארכאולוגיים נלקחו על ידי רשות העתיקות. מזבח הקרנות הועבר למוזיאון ישראל שם הוא מוצג עד היום.
עקב מצבו הרעוע של בניין המסגד הוא פונה בשנת 1992 והוכרז מבנה מסוכן, ובמשך שנים עמד ריק. לאחר שיפוץ מוזאון הנגב לאמנות בבית המושל ביקשה עיריית באר שבע לשפצו ולהמשיך להשתמש בו כמוזאון ארכאולוגי. בשנים 2008–2010 נעשו בבניין פעולות שימור ושיקום בניהול רשות העתיקות. האגודה לסיוע ולהגנה על זכויות הבדואים בישראל, הוועד המוסלמי בנגב ואחרים, ביקשו לשוב ולהופכו למסגד לתפילה. הם פנו בעניין לבית המשפט, ומשנדחתה פנייתם עתרו בשנת 2002 לבית המשפט הגבוה לצדק (בג"ץ 7311/02).
ביוני 2011 קיבל בג"ץ את עמדת המדינה כי המבנה לא ישמש לתפילה אך דחה את דרישת העירייה להחזירו לתפקידו כמוזאון ארכאולוגי. נקבע כי "ייעוד המוזאון יוקדש לתרבות האסלאם ועמי המזרח, באופן שיבטיח מתן ביטוי להיבטים שונים של תרבות האסלאם" ובכך ישמור על צביונו. ביצוע הפסיקה הוטל על מנהלת מוזאון הנגב לאמנות, הד"ר דליה מנור. היא הקימה ועדת היגוי מייעצת ובהמשך נבחרה ב-2012 אוצרת המתמחה באמנות האסלאם, הד"ר שרון לאור-סירק והוחל תהליך תכנונו והקמתו של מוזאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח בתוך מבנה המסגד. בינתיים, בין נובמבר 2011 ואוקטובר 2013 הוצגה במקום, ביוזמת עיריית באר שבע, "התערוכה לתולדות באר שבע 1900–2013" הסוקרת את תולדות העיר, אוצר התערוכה, גואל דרורי. מאז סיומה נערכו במקום עבודות התאמה ושיפוץ למוזאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח שנפתח רשמית בדצמבר 2014.
מוזאון הנגב לאמנות.
בין השנים 1999–2004 נערך שיפוץ מקיף במבנה, שימור ושיקום שבוצע על ידי מחלקת השימור של רשות העתיקות והאדריכל זאב גור והותאם לצורכי מוזיאון. במסגרת השיפוץ הותקנה מעלית, הותקנה מערכת מיזוג אוויר, נערך שינוי בחללים הפנימיים תוך התאמתם לתצוגה ונוספה תוספת של חזית זכוכית. המוזאון בעל שתי גלריות תצוגה והוא מציג תערוכות מתחלפות של יצירות אמנות, בעיקר ישראלית.
בין התערוכות שהוצגו במוזאון היו "פגישה לאין קץ" בשנת 2006, תערוכה לאמנים מיכאל גרוס ואורי ריזמן, זיווג "מתבקש" שעם זאת לא נעשה עד אז; "חלוצים", שלוש תערוכות לשלושה אמנים ותיקים מהדרום: חיים מאירס וייס, יהודית מאיר ומשה שק; ב-2007 תערוכה לפסל והאמן הסביבתי עזרא אוריון וב-2008 "60-90-60" תערוכה לציון 60 שנה לבאר שבע העברית ו-90 שנים לכיבוש העיר על ידי כוחות אנז"ק האוסטרליים. ב-2009 הוצגה התערוכה "אשת חייל מי ימצא – דימויי נשים לוחמות בשנות הקמת המדינה". אצרה את התערוכות נוגה ראב"ד אשר שימשה מנהלת ואוצרת המוזאון בשנים 2002–2010.
בשנת 2011, מוזאון הנגב לאמנות עבר לניהול חברה-בת של עיריית באר שבע, כיוונים - החברה לתרבות הפנאי באר שבע, ולתפקיד מנהלת ואוצרת המוזאון נכנסה ד"ר דליה מנור, היסטוריונית אמנות ואוצרת שהתמחתה בתחום האמנות הישראלית.
התערוכה שפתחה את עונת התערוכות לשנת 2011 היא "רוח דרומית: מבטים על הנגב באמנות ישראלית עכשווית" בה השתתפו בין השאר: מיכל רובנר, רועי קופר, גלעד אופיר, שרון יערי, יוסף-ז'וזף דדון וגלעד אפרת. באותה שנה הוצגו: תערוכה של פיסול, הדפס וציור של מנשה קדישמן "מן הטבע אל האמנות" שאצרה דליה מנור והתערוכה "בין לבין: אמנות נייר בינלאומית" שאצרה שיר מלר-ימגוצ'י.
מדי פעם מוצגים פסלים גדולים ברחבת המוזיאון. החל מקיץ 2011 מוצג בהשאלה פסלו של מנשה קדישמן "ארץ מולדת" (1995). בסתיו 2012 הוצג על הדשא ברחבה, בתצוגת בכורה, פסלה המונומנטלי של סיגלית לנדאו, "מקלט" (2012) במסגרת תערוכת היחיד שלה במוזאון.
בעקבות שיפוץ בתוך המוזיאון בקיץ 2012 הוסבו חדרי משרדים בקומה השנייה לחדרי תצוגה וכך נוספה למוזיאון גלריה קטנה לתצוגות מן האוסף או לפרויקטים מיוחדים. תצוגה ראשונה הוקדשה לציורים של לאון אנגלסברג שהתקבלו לאוסף מוזיאון הנגב לאמנות ולאחריה הוצגה בחדר הפרויקטים תערוכה של ג'אסר אבו רביעה "עבודת אדמה" שכללה מיצב שהוכן במיוחד לחלל הקטן וסדרת רישומים.