יוסף רוּבּין (1913 – מאי 1978) היה מחנך במערכת החינוך היהודית בארגנטינה, ובישראל עיתונאי, עורך, פעיל תנועת המושבים, עורך ביטאוניה "תלמים" ו"מענית" ומתרגם מספרדית לעברית.
קורות חיים.
יוסף רובין נולד ב-1913 בגליציה, ובצעירותו היגר לארגנטינה ושם גדל.
את עבודתו החינוכית החל כמורה עברי בעיירה קטנה, ועד מהרה עלה מתפקיד מורה למפקח ולמנהל. ניהל בתי ספר בעברית וביידיש. כשנוסד המכון ללימודי היהדות בבואנוס איירס, היה למורה להיסטוריה במוסד. במקביל היה פעיל באיחוד העולמי פועלי ציון – צ"ס – התאחדות ופרסם מאמרים עיוניים בביטאונו "אונזער צייט" (יידיש: 'זמננו'), וכיהן כסגן נשיא ההסתדרות העברית בארגנטינה.
ב-1950, לאחר קום מדינת ישראל, עלה אליה עם משפחתו בעלייה ההמונית. בארץ היה לפעיל בתנועת המושבים, ובמשך כ-25 שנה היה עורך ביטאון תנועת המושבים, "תלמים", וביטאון הנוער של התנועה, "מענית" (שהחל להופיע ב-1954). ערך עשרות ספרים וחוברות בנושאי המושב ואנשיו.
בנוסף, תרגם לעברית מספרות ספרד ואמריקה הלטינית.
יוסף רובין נפטר ב-1978, בגיל 65. הובא למנוחות בבית הקברות בראשון לציון.
הניח אישה, שתי בנות ובן.
זלצמן
זלצמן הוא שם משפחה יהודי אשכנזי וגרמני שמקורו בגרמנית.
מרכז היהודים
מארי סלסטה
ארמון לה
ארמון לה הוא ארמון מלכות טיבטי המשקיף על העיר לה שבחבל לדאק בהרי ההימלאיה. הוא נבנה במאה ה-17 בידי המלך סנג נאמגיאל בדמותו של ארמון הפוטאלה שבלהסה, טיבט. הארמון הוא בגובה תשע קומות כשבקומות העליונות התגוררו בני משפחת המלוכה והנמוכות שימשו כאורוות ומחסנים.
הארמון ננטש כשכוחות הדוגרה השתלטו על לדאק באמצע המאה ה-19, ומשפחת המלוכה עברה לארמון סטוק.
חורבות הארמון שוקמו בידי המכון לחקר הארכאולוגי של הודו. הארמון פתוח לציבור ועל גגו ניתן לראות מראה פנורמי של לה והסביבה. הר סטוק קנגריל שברכס הרי זאנגסקאר נראה מדרום מעבר לעמק האינדוס, ורכס הרי לדאק נראה מצפון לארמון.
מוזיאון הארמון מכיל אוסף עשיר של תכשיטים, קישוטים, גלימות טקסיות וכתרים טקסיים. יש בו ציורי טנגקה סיניים בני יותר מ-450 שנה השומרים על צבעיהם הבהירים שנוצרו מרסיסי ואבקות אבנים מסוגים שונים, כולל אבני חן.
היסטוריה.
בניית הארמון על גבעת צמו (Tsemo) הייתה יוזמה של צוואנג נאמגיאל, מייסד שושלת נאמגיאל של לדאק בשנת 1553 והוא הושלם בידי אחיינו סנג נאמגיאל.
חברת קו צינור אילת-אשקלון
סנפרוסט
סנפרוסט היא חברה ישראלית לייצור ירקות מוקפאים. החברה הוקמה ב-1970 כשותפות בין "כלל תעשיות" ויזמים אמריקאים. ב-1998 רכשה תנובה מ"כלל" את השליטה בחברה.
היסטוריה.
מפעל סנפרוסט להקפאת מזון הוקם בשנים 1969–1970 באשדוד על שטח של קרוב ל-6000 מ"ר. המטרה המוצהרת של המשקיעים שהקימו את המפעל היה לייצא כמעט את כל תוצרת המפעל ובכך להגדיל את השוק עבור החקלאות הישראלית. המפעל החל בהפעלת הרצה בספטמבר 1970 בהקפאת תירס ונחנך רשמית ב-17 בינואר 1971 בנוכחות שר האוצר פנחס ספיר, ראש עיריית אשדוד צבי צילקר ושגריר ארצות הברית בישראל. בשנת 1971 ייצאה סנפרוסט לאנגליה וכן שיווקה את תוצרתה בישראל לפרטיים ולמוסדות. המפעל קלט להקפאה עודפי גידול של החקלאים. במאי 1971 החלה החברה למכור צ'יפס.
סנפרוסט חתמה על הסכם לניהול ושיווק עם חברת "סיברוק" שהייתה מהחברות הגדולות בעולם בתחום המזון הקפוא. אולם עד אוגוסט 1972 צבר המפעל חובות של 8 מיליון לירות. בעקבות זאת לקחה על עצמה כלל תעשיות את ניהול החברה ומינתה מנכ"ל חדש למפעל. החברה פיטרה חלק מהעובדים, הגבירה את ההזדהות של העובדים עם החברה, העבירה את נקודת הכובד של הייצוא מארצות הברית לאירופה וב־1973 התקרב המפעל לאיזון תקציבי. המפעל גם פעל מול החקלאים להשגת אספקה סדירה של תוצרת ופיקח על התוצרת עוד בשדות. בשנת 1972 קרוב למחצית מכירות המפעל היו לייצוא ומחצית הייצוא של סנפרוסט היה לבריטניה והשאר היה לארצות סקנדינביה וגרמניה. ב־1976 פתח המפעל קו ייצור של מוצאים מוגמרים, שכלל ממרח אבוקדו ורטטוי.
בשנת 1978 היו לסנפרוסט רווחים גבוהים וכוסו הפסדי העבר.
באוגוסט 2022 נמצאו במוצרי סנפרוסט טפרים וחלקי רגל של ציפור, ראש עכבר, שבלול וחלקי נחש. סנפרוסט דיווחה למשרד הבריאות על חלקי הנחש, אך לא דיווחה על הימצאות העכבר. משרד הבריאות דרש מסנפרוסט לבצע ריקול של מוצריה בשל סיכון לזיהום. סנפרוסט סירבה במשך 5 ימים, אך לאחר איום בשימוע, הסכימה לבצע ריקול מהחנויות תוך שהיא נמנעת מלהודיע לצרכנים על כך.
יחסי עבודה.
בתחילת 1975 זכה המפעל לתואר יצואן מצטיין ודווח שאין בו תחלופת עובדים וסכסוכי עבודה.
אולם בשנות ה-80 מצב הדברים השתנה. ב-1986 פרצה במפעל שביתה, ובמסגרתה פרצו הפועלים למשרדי ההנהלה, ומנכ"ל המפעל נמלט ממנו. בספטמבר 1988 שבתו פועלי המפעל במחאה על פיטורי 27 עובדים.
שביתה נוספת התקיימה במפעל בספטמבר 2011.
מנכ"לים.
משנת 1972 ניהל את המפעל אברהם בלס, שאף זכה בפרס התעשייה בשנת 1980.
בשנים 1982–1988 ניהל את המפעל אבי מרגלית.
בסוף 1988 החליף אהרון לימור את מרגלית.
יחידת ההתאבדות
חוסה מריה פיגרס
חוסה מריה פיגרס אולסן (בספרדית: José María Figueres Olsen; נולד ב-24 בדצמבר 1954) הוא איש עסקים ופוליטיקאי, שכיהן כנשיא קוסטה ריקה בשנים 1994–1998.
פיגרס החל את הקריירה שלו כמהנדס חקלאות. לאחר עשור, נכנס לשירות ציבורי כשר סחר חוץ ולאחר מכן כשר החקלאות. בשנת 1994 נבחר לנשיא קוסטה ריקה והיה לנשיא הצעיר ביותר בתולדות המדינה.
בשנת 2000 הצטרף פיגרס לפורום הכלכלי העולמי בשווייץ. ולאחר מכן עבד עם הארגון להשקעה חברתית "קונקורדיה 21" במדריד. בתחילת 2010 מונה ליושב ראש מטה המלחמה בפחמן (Carbon War Room), ארגון עצמאי ללא כוונת רווח המתמקד במעבר העולמי לכלכלת פחמן נמוכה.
ליגת ה-NFL
מכשירי התופת
מכשירי התופת (באנגלית: Infernal devices) היא טרילוגיית ספרים המקדימה את סדרת בני הנפילים מאת קסנדרה קלייר.
עלילה.
זוהי טרילוגיה המתרחשת באותו עולם של ציידי הצללים, שנכתבה על ידי קסנדרה קלייר, אך מקדימה את מאורעות ספרי בני הנפילים ב-100 שנה.
הספר הראשון בטרילוגיה - מלאך מכני, פותח את הסיפור עם טסה גריי בת ה-16, אשר מגיעה בספינה מניו יורק ללונדון כדי להצטרף לאחיה. טסה התמימה לא מודעת לעולם הצללים הרוחש ממש מתחת לפני השטח, וכשהיא מניחה את רגלה בפעם הראשונה על אדמת לונדון האפורה, היא לא יכלה להעלות בדעתה עד כמה החיים שלה הולכים להסתבך באופן בלתי הפיך. כשטסה נחטפת על ידי אחיות האופל ועוברת עינויים מצדן של האחיות - חברות אגודת סתרים בשם "מועדון פנדמוניום", היא עד מהרה מגלה שגם היא עצמה מהווה חלק מהעולם האפל, וכי גם לה יש כוחות על טבעיים רבי עוצמה ונדירים במיוחד, כוחות שחברי מועדון פנדמוניום חומדים לעצמם. בודדה, נרדפת וללא חברים טסה מוצאת מקלט בקרב מסדר ציידי הצללים אשר נשבעים לסייע לטסה למצוא את אחיה אם תסכים להשתמש בכוחותיה לטובת מאבקם הנצחי ביצורי האופל. אך האם על טסה לבטוח בהם? האם הם מנצלים אותה? האם אחיה בחיים? מדוע היא חשובה כל כך? אלו רק מעט מהשאלות אשר עוברות במוחה ואם זה לא מספיק, טסה מוצאת את עצמה נקרעת בין שני חברים - וויל כחול העיניים, השנון, הנאה, הגאוותן והאמיץ, שנראה שסודו המסתורי והלא ברור מסוכן מכפי שטסה יכולה לשער. וג'יימס האדיב, אשר סודו לא פחות רחוק מלהיות טראגי וקטלני. יחד הם עוברים הרפתקאות מסמרות שיער, וטסה מגלה שהיא עומדת בפני בחירות בלתי אפשריות.
אשטון קרטר
אשטון בולדווין "אש" קרטר (באנגלית: Ashton Baldwin "Ash" Carter; נולד ב-24 בספטמבר 1954) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמזכיר ההגנה ה-25 של ארצות הברית וקודם לכן כסגן מזכיר ההגנה של ארצות הברית וכפרופסור באוניברסיטת הרווארד.
ביוגרפיה.
קרטר נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה, כבנם של ויליאם סנטלי קרטר ואן לבית בולדווין. אימו מורה לאנגלית ואביו נוירולוג ופסיכיאטר, בוגר מלחמת העולם השנייה, ששירת כרופא בחיל הים של ארצות הברית, וכן כיו"ר בית חולים בפנסילבניה במשך שלושים שנה. הוא גדל באבינגטון, פרבר של פילדלפיה. ב-1976 סיים תואר ראשון בהיסטוריה של ימי הביניים וכן תואר ראשון נוסף בפיזיקה בהצטיינות יתרה באוניברסיטת ייל. במקביל ללימודיו עבד במעבדת המחקר פרמילאב ובמעבדה הלאומית ברוקהייבן. בהמשך זכה למלגת רודז היוקרתית וסיים לימודי דוקטורט בפיזיקה תאורטית באוניברסיטת אוקספורד ב-1979. בשובו לארצות הברית שימש עמית מחקר בפיזיקה תאורטית באוניברסיטת רוקפלר עד 1980.
קריירה.