לפי חלק מהראשונים, גם ההמשכה מועילה להכשיר את פסול המים השאובים מדין "זריעה". המים חוזרים למקומם הטבעי - הקרקע, ומשם הם מגיעים למקווה, ושוב אינם מים שאובים אלא מים טבעיים. לפי זה צריך שתהא הקרקע, קרקע כזו הראויה לבלוע את המים, שאז המים נבלעים בקרקע, והם באים למקווה מתוך הקרקע. כך כותב המקור הראשוני להלכה זו, שהוא הרוקח.
בהסבר מפורט יותר, מסביר המרדכי:.
לפי שיטה זו, ההמשכה היא כדי לבטל את השאיבה כליל, וזאת בכך שהם חוזרים למקומם הטבעי - לקרקע.
לעומת זאת, ראשונים אחרים ובראשם הרמב"ם, סבורים כי המשכה היא כדי לבטל את פסול השאיבה. ההלכה היא, שמים שאובים פוסלים את המקווה רק באופן ש"שלושה לוגים נפלו למקווה", ורק אם נפלו למקווה מתוך כלי, שנים או שלוש (אך לא יותר), ובפעם אחת (כך שקילוח הכלי השני התחיל לפני שהסתיים קילוח הכלי הראשון, וכן השלישי לפני שהסתיים קילוח השני), ובכך שממשיכים את המים, גורמים לכך שהמקווה לא נוצר מתוך מים שאובים באופן ישיר, אך אין צורך לבטל את מהות השאיבה שהתבצע בגוף המים, כאשר נשאבו בכלי.
Hold My Hand (שיר של מייקל ג'קסון)
"Hold My Hand" הוא דואט שבוצע על ידי הזמר האמריקני מייקל ג'קסון והזמר הסנגלי-אמריקני אייקון, אשר יצא לשווקים במקור במסגרת אלבום האולפן הראשון של ג'קסון שיצא לשווקים לאחר מותו. השיר הוקלט במקור בשנת 2008 על ידי ג'קסון ואייקון. במהלך שנת 2010 אייקון הקליט קטעי שירה נוספים עבור השיר. השיר ייכלל בהמשך גם באלבום האולפן של אייקון "Living - The Life".
הווידאו קליפ.
הווידאו קליפ המלא שודר לראשונה בערוצי הטלוויזיה ברחבי העולם בחצות של ה-9 בדצמבר 2010.
הווידאו קליפ מכיל קטעי וידאו שונים בהם סרטונים שצולמו במהלך הופעותיו של ג'קסון, בנוסף לקטעי וידאו המכילים את קטעי השירה של אייקון, מעריצים צעירים של ג'קסון אשר רוקדים בתלבושת של ג'קסון כמחווה וקטעי וידאו קצרים בהם נראים ילדים ומבוגרים, מחזיקים ידיים.
הווידאו קליפ בוים על ידי מארק פלינגטון.
Hold My Hand
אמיר כץ
אמיר כץ (נולד ב-15 ביולי 1970) הוא כדורסלן עבר ששיחק בין היתר בא.ס. רמת השרון, הפועל חולון, בני הרצליה, הפועל אילת, מכבי ראשון לציון והפועל ירושלים. גובהו 1.91 מטר והוא שיחק בתפקיד הקלע.
קריירה כשחקן.
כץ גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב אך לא שיחק בקבוצת הבוגרים שלה. את דרכו בליגה הבכירה הוא החל בעונת 1988/89 במכבי ראשון לציון במדיה שיחק 2 עונות. אחד המשחקים הטובים שלו היה בשנת 1996 בקבוצת בני הרצליה כשקלע 53 נקודות (11 מ - 15 לשתיים, 6 מ - 8 לשלוש ו13 מ - 14 לעונשין) בהפסד הביתי (94 - 107) נגד פרטיזן בלגרד.
כץ, שכונה "הידית", נודע בזכות אחוזי קליעה מצוינים. הוא אוחז בממוצע קריירה של כמעט 50 אחוזים לשלוש. הוא הוביל את הליגה באחוזי קליעה מקו העונשין במשך ארבע עונות, בעונת 1995/96 הוביל את הליגה באחוזי קליעה לשלוש ובעונת 1998/99 היה לסגן מלך הסלים של הליגה עם ממוצע של 20.7 נקודות למשחק. הישגו הקבוצתי הגדול ביותר של כץ הוא הזכייה בגביע המדינה עם בני הרצליה בעונת 1994/95.
בנבחרת ישראל רשם אמיר כץ 28 הופעות וקלע 156 נקודות.
כץ פרש בשנת 2000 אחרי פציעות מרובות כאשר שיחק במכבי ראשון לציון אליה עבר במהלך העונה מהפועל ירושלים.
במהלך 12 עונות בליגה רשם ממוצע של 17.2 נקודות למשחק וסך הכל של 4128 נקודות במצטבר מה שממקם אותו במקום ה-35 ברשימת קלעי כל הזמנים.
קריירה כעורך דין.
לאחר פרישתו ממשחק הכדורסל, כץ עשה הסבה למשפטים.
כעורך דין תבע כץ את קבוצתו לשעבר הפועל ירושלים בטענה שלא שילמו לו ביטוח בריאות.
ב-17 באוקטובר 2006, ייצג כעורך דין את הקבוצה הליטאית ריטאס וילנה, שתבעה את מכבי תל אביב בטענה להפרת חוזהו של נבן ספאחיה.
אורי דסברג
הרב אוּרי דַסְבֶּרְג (ט"ו בשבט תש"ו, 17 בינואר 1946 – כ' באייר תשע"א, 24 במאי 2011) היה רב, חוקר ועורך תורני-הלכתי. מראשי מכון צומת ויד הרב הרצוג, מעורכי האנציקלופדיה התלמודית, כתבי העת "תחומין" וטללי אורות והעלון "שבת בשבתו".
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1946 בעיר הִילְוורְסוּם (Hilversum) שבהולנד לנתן ואלישבע דסברג, ניצולי השואה מיהדות הולנד. דודו, הרב שמעון דסברג היה רב ומחנך, ממנהיגי "המזרחי" בהולנד, שנרצח בשואה. בשנת 1948, זמן קצר לאחר קום המדינה, בהיותו כבן שנתיים, עלה עם הוריו לישראל. האב היה מנהל חינוכי במחנה המעבר של עליית הנוער, שהוקם בנתניה בביתני מחנה צבאי בריטי, וטיפל בקליטתם של מאות ילדים ובני נוער מתימן ומצפון אפריקה. תחילה התיישבה המשפחה בנתניה, משם עברה לכרכור, לאחר מכן לכפר פינס. במחצית השנייה של שנות ה-50 שימש האב כמנהל כפר הנוער כפר בתיה, והמשפחה התגוררה במקום.
למד בישיבת נחלים וישיבת כרם ביבנה, ולאחר מכן בישיבת מרכז הרב. בשנת 1969 נישא ליהודית גנץ, אף היא בת להורים ניצולי השואה מצ'כוסלובקיה. במלחמת יום הכיפורים נהרג אחיו, סרן , בקרבות הבלימה בסיני.
דסברג ואשתו יהודית התגוררו בירושלים והוא שימש מנהל פנימיית מכללת ליפשיץ. בשנת 1973 יצא עם אשתו לשליחות חינוכית בטורונטו שבקנדה, שם הקימו יחד עם שליחים נוספים ישיבה תיכונית ("אור חיים"), ואולפנה ("אולפנת אורות"). לאחר שלוש שנים שבו לארץ, התיישבו באלון שבות, והיו מראשי המתיישבים ביהודה ושומרון.
ב-9 ביוני 1996 נרצחו בתו וחתנו, אפרת (אפי) וירון אונגר, בפיגוע טרור ליד בית שמש. שני ילדיהם, שהיו אז בני שנה ושנתיים, עברו לגור בבית סבם וסבתם דסברג והם שימשו להם כהורים. בשנת 2000 הגישו הרב דסברג ומשפחתו תביעה בבית המשפט הפדרלי בארצות הברית נגד חמאס והרשות הפלסטינית. בשנת 2003 חייב בית המשפט הפדרלי בארצות הברית את חמאס והרשות הפלסטינית בתשלום פיצויים בסך 116 מיליון דולר על רצח בני הזוג. הרשות הפלסטינית ערערה על פסק הדין, אך ערעורה נדחה. בשנת 2008 אישר בית המשפט המחוזי בירושלים את פסק הדין של בית המשפט הפדרלי וקבע כי הוא אכיף גם בישראל.
היה ממייסדי מכון צומת ומראשיו. היה מעורכי כתב העת "תחומין" שיוצא מטעם המכון ופרסם בו מחקרים רבים בקשת רחבה של נושאים הלכתיים, תורניים וחברתיים. כמו כן היה מעורכי העלון "שבת בשבתו" ופרסם בו טור אישי "אישי ישראל".
בשנת 2007 נמנה עם הפעילים המרכזיים לחידוש מפעל האנציקלופדיה התלמודית של יד הרב הרצוג. ליו"ר המערכת מונה פרופ' אברהם שטיינברג והרב דסברג שימש רכז המערכת. ביוזמתו חלה תנופה מחודשת בפעילות יד הרב הרצוג ובמפעל האנציקלופדיה התלמודית. מאז יצאו כרכים חדשים, וכן ספרים מיוחדים המבוססים על ערכי האנציקלופדיה, ובהם מחזור ליום כיפור והגדה של פסח. ערך את הכרך של מפתח העניינים הכללי של האנציקלופדיה התלמודית.
בשנת 2009 נמנה עם היוזמים והפעילים של הכינוס לרגל חמישים שנה לפטירת הרב יצחק הלוי הרצוג, שעל שמו הוקם יד הרב הרצוג. היה בין עורכי הספר "משואה ליצחק" שיצא לכבוד האירוע וכלל אסופת הרצאות לזכר הרב הרצוג.
אשתו, יהודית דסברג, היא מראשי מנהיגות יהודית בליכוד. היא עמדה בראש הרשימה שהריצה מנהיגות יהודית לליכוד העולמי, וכן נבחרה כציר לקונגרס הציוני העולמי. אחיה הם הרבנים חיים גנץ, ראש ישיבת מעלה אליהו, ומשה גנץ, ר"מ בישיבת שעלבים. לזוג נולדו שבעה ילדים, ביניהם אפי אונגר, עדי דוד ודקלה שגיב, שלושתן מחברות ספרי קומיקס. בן דודו היה הפיזיקאי שמעון וגה.
הרב דסברג נהרג בתאונת דרכים בכביש 60, סמוך לאלעזר בגוש עציון, ביום כ' באייר התשע"א (24 במאי 2011).
לזכרו של הרב הוציאה משפחתו שני ספרים בשם "כעץ שתול" ובהם דברי תורה שלו, של חבריו ושל משפחתו.
קישורים חיצוניים.
ממאמריו:
פ' וו' מדר
גוזרה
גוזרה (געז ጉዛራ), המכונה גם גובה (ጉባኤ), הוא אתר היסטורי השוכן כ-15 ק"מ ממזרח לאגם טאנה באזור אנפרז שבצפון אתיופיה, ואשר בו הקים הקיסר סרצה דנגל ארמון מלכותי קטן בשנת 1571 או 1572. גוזרה שוכן על גבעה בגובה של 2,005 מטר מעל פני הים, כחצי קילומטר ממזרח לכביש המחבר בין גונדר בצפון לבהר דר בדרום.
הרקע לבחירה באתר למטרה זו נעוץ באגדה רווחת, לפיה נגלתה הבתולה לקיסר דווית השני (שלט 1507-1540), ובישרה לו כי בירתו המבורכת בידי שמיים תקום במקום ששמו מתחיל בצליל "ג", או ליתר דיוק, בהברה "גו". מסיבה זו הוקמו מעוזים מלכותיים גם בגורגורה ובגומנגה, וכן בפאסיל גמב שבגונדר, אשר הייתה לימים לבירת הקיסרות. גם הקיסרים יעקב וסוסניוס התגוררו תקופות זמן מסוימות בגוזרה, והקיסר פאסילידס ביקר בו ב-1617. לאחר מכן האתר נשכח. ייתכן שהשרידים הנראים כיום באתר הוקמו על ידי אחד הקיסרים שלאחר סרצה דנגל.
אורכו של המבנה המרכזי שניצב באתר בהריסותיו, הוא 18 מטרים ורוחבו 12 מטרים, והוא דומה בסגנונו לטירות שהוקמו מאוחר יותר בגונדר. למבנה שתי קומות ובפינותיו הצפון-מזרחיות שני מגדלים עגולים הנושאים כיפות. בצידו הדרומי של המבנה הוקם מגדל מרובע שגובהו ארבע קומות, אך הוא התמוטט. סביב המבנה הוקמו מרפסות, והחלונות והדלתות נבנו בצורת קשתות מאבן לבנה שעוטרו בכותרות אדומות. גג המבנה שהתמוטט זה לא מכבר נשא שינות ונשקף ממנו מראה לעבר האגם. גרם מדרגות חיצוני קישר בין שתי הקומות בצידו הצפון-מערבי של המבנה. בקומה הראשונה היו חמישה חדרים והגדול שבהם היה באורך של 11 מטרים וברוחב של חמישה מטרים. סביב המבנה הוקמה חומה ובה שערים, ובשטח התחום היו מספר מבנים משניים שכיום לא נותר מהם דבר.
מרחצאות פאסילידס