במקביל הקים ישיבה הנקראת ע"ש הרב אברהם חיים אדאדי שהיה מגדולי רבני לוב. ישיבה זו שימשה כישיבת המשך ל"ישיבת אדאדי" שבטריפולי.
זכה לתואר "יקיר העיר" נתניה וכן "תואר החינוך הדתי לשנת תשמ"ה" (1984/5). בשנת 1991 הוענק לו תואר "יקיר התנועה הדתית לאומית", על פועלו למען הציונות הדתית בארץ ובגולה.
לאחר מותו הוקם תלמוד תורה על שמו בשיכון ותיקים בנתניה הנושא את שמו, "אדני פ"ז" (פריג'א זוארץ) וכן נקרא על שמו רחוב בשיכון ותיקים בנתניה.
פרסומים.
הרב פריג'ה כתב וערך מספר ספרים וחוברות, רובם במסגרת ועד קהילות לוב בישראל ששכן בתל אביב:
תותב
תותב (מכונה גם פרותזה, מאנגלית: Prosthesis) הוא אביזר מכני התופס את מקומו הפיזי של איבר אשר חסר בגוף, ומבחינה תפקודית ממלא, באופן מלא או חלקי, את תפקידו של האיבר החסר.
תותב יכול להיות אביזר של טכנולוגיה מסייעת או אביזר של קוסמטיקה. תותב קוסמטי בא למלא פונקציה אסתטית בלבד והוא נראה, עד כמה שאפשר, כמו חלק הגוף שאבד (כדוגמת עין זכוכית שאינה מסיעת לראיה אלא רק משווה לאדם מראה חסר לקות). לעומת זאת, תותב שהוא אביזר טכנולוגיה מסייעת מתפקד עד כמה שאפשר כמו חלק הגוף שאבד אך עשויי להיראות שונה לחלוטין מהאיבר אותו הוא מחליף (כדוגמת יד תותבת שמאפשרת לאחוז בחפצים ונראית כמו צבת).
גפיים תותבות.
גפיים תותבות הוכרו כבר בימי קדם, במצרים העתיקה, ומאז הן משתכללות. תותב יכול להחליף גפה שלמה שנקטעה, או חלק ממנה, לרבות החלפת אצבע. ככלל, ככל שהקטיעה של הגפה מצויה במקום דיסטלי יותר (רחוק יותר ממרכז גוף האדם) כך התותב יכול לסייע יותר מבחינה תפקודית.
לגפה תותבת יש שלושה חלקים:
התושבת צריכה להיות יציבה, נוחה למגע ממושך (במרבית שעות היום, בכול יום) ובריאה למגע ממושך. הדבר חשוב במיוחד עבור תושבות הרגליים התותבות שעליהן נשען כל משקל הגוף. פיתוח התושבות היה שלב חשוב בפיתוח התותבות.
רגל תותבת.
אחד התותבים הנפוצים בעולם הוא רגל תותבת. רגליים תותבות מסווגות הן על פי תפקודן והן על פי אורכו של החלק החסר של הרגל והמפרק המתפקד שמעל לקטיעה. יש רגליים תותבות שמחליפות רגל שנקטעה לאורך הירך או בברך עצמה, יש המחליפות רגל שנקטעה לאורך השוק ויש המחליפות רגל שנקטעה בקרסול. רגליים תותבות מותקנות לאנשים שאיבדו את רגלם כתוצאה מחבלה, למשל בשל תאונה או אירוע אלים, שעברו ניתוח קטיעה בעקבות מחלה כגון סוכרת, שעברו ניתוח קטיעה עקב פגם מולד ברגל או שנולדו בלא רגל (כ 5% מבעלי הגפיים הקטועות נולדו עם קטיעה).
רעיון הרגל התותבת מוכר מזה אלפי שנים ורגלים תותבות הוזכרו ביצירות ספרות מוכרות וותיקות כמו אי המטמון. למרות זאת, היכולת להרכיב רגליים תותבות מוצלחות איננה כה ותיקה והרכבתן איננה פשוטה. האתגר הגדול בהרכבת רגל תותבת הוא הרכבת התושבת המקשרת את התותב אל הגדם. עיצוב החיבור כך שלא יכאיב כאשר כל משקל הגוף שעון על הגדם ולא יתפרק כאשר הרגל מונפת בזמן הליכה או ריצה, אינו פשוט.
אתגרים אחרים בעיצוב הרגל התותבת הם החלפת פעולת הברך והקרסול ובניית תותב קל משקל וקל מימון. במרבית הרגליים התותבות יש קרסול מקובע והטרמינל, המחליף את כף הרגל, עשוי מחומר גמיש או ספוגי, המתכופף עם השענת משקל הגוף עליו. לעומת זאת, בהחלפת פעולת הברך, הושקעו מאמצים הנדסיים רבים. ברך של רגל תותבת אמורה להתכופף כשהרגל מונפת ולהינעל כשהטרמינל מונח על הארץ. נעילה קבועה יוצרת סרבול וכיפוף בזמן שאינו מתאים וגורם לנפילת המשתמש.
סוג הרגל התותבת הנפוץ ביותר בחלוקה על פי תפקוד הוא רגל תותבת המותאמת להליכה בסביבה עירונית. סוגים אחרים הם רגל תותבת זולה המותאמת להליכה עבור העובדים בסביבה השוחקת רגליים תותבות או עבור אזרחי מדינות עולם שלישי, רגל תותבת המותאמת לריצה ורגל תותבת קוסמטית. הרגליים התותבות הקוסמטיות נדירות ביחס לידיים התותבות הקוסמטיות.
יד תותבת.
בין באוכלוסיית גדועי הידיים לבין אוכלוסיית קטועי הרגליים ישנם הבדלים, מעבר להבדל גפה החסרה. בעוד שלאחר עתות שלום ממושכות, יש ברוב החברות מספר דומה של גברים ונשים קטועי רגליים, באוכלוסיית גדועי הידיים יש על פי רוב ייצוג רב יותר לגברים. זאת כנראה בשל נטייתם להיקלע לתאונות עם מיכון כבד כגון מיכון חקלאי. הבדל אחר בין אוכלוסיות גדועי הידיים לקטועי הרגליים הוא, שאצל גדועי יד אחת יש נטייה יותר גדולה לוותר על התותב, להסתפק בתותב עם תפקוד מוגבל או לצרוך תותב בעל ערך קוסמטי בלבד. ויתור על תותב בכלל בולט במיוחד אצל בעלי קטיעה מולדת. מלבד זאת, בניגוד לקטיעת רגל פגומה לצורך החלפתה בתותב המאפשר הליכה, גדיעת יד פגומה על מנת להחליפה בתותב יעיל ממנה היא דבר שכמעט ואינו קיים.
עיקר ההבדלים בין הידיים התותבות הוא בחלק שלהן המחליף את כף היד. חלק זה מכונה "טרמינל", דהיינו, סיומת. קיימים סוגי טרמינל רבים.
יד תותבת מודרנית (שאינה קוסמטית בלבד) יכולה לאחוז בחפצים, לשאת אותם ולשחרר אותם. תנועות האחיזה והשחרור של כף היד התותבת עשויות להיות נשלטות בעזרת רתמות, על ידי חלקים אחרים של הזרוע או על ידי הזרוע השנייה. הן עשויות להיעזר באנרגיית השרירים בלבד, בסוללות חשמליות או בשני מקורות האנרגיה גם יחד. את הרתמות אפשר לסדר כך, שכאשר המרפק מתיישר, או כאשר הכתף שולחת את הזרוע קדימה, כף היד התותבת נפתחת וכשהמרפק מכופף, או כשהזרוע מתקרבת לחזה, כף היד נסגרת. בעזרת רתמות ניתן גם ליצור מצב בו המשתמש יוכל לבחור מתי היד התותבת תחקה את פעולת היד השנייה.
סוג טרמינל נפוץ ליד תותבת תפקודית (לא קוסמטית), נקרא "5X". זהו טרמינל בעל צורת צבת מעוקל עם קצה קהה. טרמינל כזה יכול לשמש הן כאצבע ללחיצה, הן כצבת לאחיזה והן כקרס ללפיתה. פנים הצבת מצופה גומי רך כדי לא לפגום בחפצים בהם אוחז המשתמש. מתח הרתמות מגיע אל הטרמינל בעזרת גיד מתכת וגורם לפתיחת הצבת. סגירת הצבת מתאפשרת בעזרת גומייה המצויה בבסיסו.
סוגים נדירים:
נכון לשנת 2012, אצבעות תותבות, למעט מקרים נדירים יחסית של אגודלים תותבים, הן תותבות אסתטיות בלבד.
הכשרתם של ספקי גפיים תותבות.
אספקת תותבות היא ענף באספקת טכנולוגיה מסייעת - מקצוע פרא-רפואי. הספק הוא גם האיש המרכיב את האיברים התותבים. הרכבת תותבות מצריכה למידת נושאים בהנדסה, הנדסת אנוש, הנדסת חומרים, אנטומיה, פיזיולוגיה, אספקת טכנולוגיה מסייעת, עבודה בבית מלאכה, עיצוב וגיוס הון - לשם מימון התותבות מהביטוחים הרפואיים, מתוכניות סיוע ממשלתיות ומגופים התנדבותיים. הלימודים בתחום זה נמשכים כחמש שנים כולל ההתמחות. קיימות אוניברסיטאות כמו Northwestern University שבאילינוי המציעות מסלול לימודים העוסק באספקת תותבות ומישרים. מישרים (אורטזות) הם התקנים לשיפור תפקוד איברים המורכבים על איבר קיים.
חלקי מפרק ופרק תותבים.
חלקי מפרק ופרק תותבים מושמים במקומם בניתוחי החלפת מפרק. הכשרתו של הספק שלהם היא כירורגיה אורתופדית. הסוג הבולט של חלקי מפרק ופרק תותבים הוא ממתכת אשר אליה הגוף לא מפתח תגובה חיסונית. סוג זה של תותב מחליף חלק מעצם שלא יכולה להתאחות היטב אחרי שבר במטרה לזרז את איחוי העצם סביבו או במטרה להחליף לחלוטין את כל חלק העצם החסר. סוג אחר של חלקי מפרק תותבים הוא רצועות פלסטיות שמחליפות רצועות טבעיות. הן מוברגות לעצמות בעזרת ברגים ממתכת אשר אינה יוצרת תגובה חיסונית. עם זאת, לא כל ניתוח לאיחוי רצועות ועצמות משאיר בגוף מתכות וחלקי פלסטיק.
אצבעות, עיניים ואפרכסות תותבות.
לתותבות המחליפות עיניים (Ocular prosthetic) ואפרכסות אוזן ואצבעות יש ערך אסתטי בלבד (יש יוצאי דופן מעטים בתחום האגודלים התותבים). הן מעוצבות לרוב בידי אדם ששם את דגש עבודתו על ניסיון לדמות איברים אלה לאיברים המקבילים של המטופל. עין תותבת מושמת במקומה בעזרת ניתוח ובמידת האפשר מחברים אליה את שרירי העין החסרה כדי שהתותב ינוע באופן התואם את העין השנייה.
בשנים האחרונות הצליחו ליצור אבות טיפוס לעיניים ביוניות, שמחליפות את העיניים האנושיות באופן חלקי ביותר. העיניים האלו משתמשות בעצבים כדי לתקשר עם המוח ומבדילות בעיקר בין חושך מוחלט לבין נקודות אור.
שיניים תותבות.
מערכת שיניים תותבות (Dentures) מחליפה את כל או כמעט את כל השיניים הטבעיות בפעולות הנגיסה והלעיסה, בעלת חשיבות אנטומית ופיזיונומית וכמו כן היא בעלת ערך קוסמטי-אסתטי רב. חשיבותן של השיניים התותבות בא לידי ביטוי באופן קוסמטי נראה לעין באופן מיידי ומאפשר שימור של מבנה לסת וחלל פה תקינים לטווח ארוך. בעבר השיניים עבור התותבות היו מיוצרות מעץ ואף משיניהם של עבדים, בהתאם למעמדו ויכולתו הכלכלית של בעל התותבות. כיום השיניים עשויות מחומרים אקריליים. מערכת שיניים תותבות נפוצה מאוד אצל אנשים זקנים בעשור הראשון של המאה ה-21. אחד האנשים הראשונים שידוע שהשתמש בשיניים תותבות היה נשיא ארצות הברית הראשון, הגנרל ג'ורג' וושינגטון. אחד הממציאים החשובים בתחום היה הממציא והנדבן הציוני שמואל בלום.
חלק תותב לפין.
גברים הסובלים מאובדן מוחלט של יכולת הזקפה יכולים לעבור ניתוח בו מוחלפות הרקמות המתמלאות בדם בעת הזקפה (Corpora Cavernosa) בתותב מתנפח. התותב מותקן בתוך הפין והוא מתנפח בהפעלה של מנגנון בעזרת היד. החלפת רקמות אלה בתותב היא בלתי הפיכה.
לב מלאכותי.