All That I Am הוא אלבום האולפן ה-20 של להקת סנטנה. האלבום יצא לשווקים באירופה ב-31 באוקטובר 2005, וכעבור יום בארצות הברית. בדומה לאלבומיה הקודמים, גם אלבום זה כלל שיתופי פעולה עם אמנים אחרים.
אלבום זה דורג בשנים 2005 ו-2006, במקום השני במצעדי הבילבורד 200. הלהיטים שבלטו באלבום הם: "I'm Feeling You" ו-"Just Feel Better".
אלבום זה הוגדר כאלבום זהב, לאחר שנמכרו ממנו יותר מ-500,00 עותקים.
2002 בארצות הברית
2002 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 226 שנה מיום היווסדה.
חוזה נאסאזי
הצי הצפוני
הצי הצפוני (ברוסית: Северный флот ВМФ ВС России) הוא הצי הרוסי שבים הצפוני. זהו הצי "הצעיר" ביותר מבין ציי רוסיה - נוסד ב-1 ביוני 1933 כשייטת הים הצפוני והיה לצי מבצעי בפני עצמו ב-11 במאי 1937. בסיס הצי הראשי הוא בסברומורסק. מפקד הצי מאז יוני 2011 הוא סגן-אדמירל ולדימיר קורוליוב.
הצי מחזיק ברשותו את ספינת הדגל של הצי הרוסי כולו - נושאת המטוסים היחידה של רוסיה, "האדמירל קוזנצוב" ואת סיירת גרעינית פיוטר הגדול. בקרבת בסיס הצי בסברודבינסק בתקופת ברית המועצות נבנתה מספנת סבמאש שמתמחה בבניית צוללות גרעיניות ובה נבנו כל הצוללות הגרעיניות הסובייטיות.
היסטוריה.
בשנת 1916 האימפריה הרוסית הקימה שייטת שמטרת הייתה להגן על האוניות של מדינות ההסכמה שהיו מביאות אספקה דרך ים ברנץ. לאחר מהפכת אוקטובר הוקמה "שייטת הים הלבן" שפעלה עד לשנת 1920.
שייטת סובייטית באזור הצפון הוקמה מחדש בשנת 1933 תוך העברת ספינות מהים הבלטי. עד לשנת 1937 התווספו בה אוניות נוספות והיא שודרגה למתכונת צי. במהלך מלחמת החורף אוניות הצי הצליחו לבצע מצור על נמלי פינלנד באזור והגנו על החוף הסובייטי.
במהלך מלחמת העולם השנייה התפקיד העיקרי של הצי היה להגן על נמלי החוף ולעזור בהעברת אספקה במסגרת השאל-החכר. במהלך המלחמה לצי הועברו באופן זמני מספר אוניות מצי ארצות הברית והצי המלכותי הבריטי שהוחזרו לאחר סיום המלחמה. כמו כן הצי שודרג במספר אוניות שהתקבלו במסגרת השאל-החכר וחוזק על ידי אוניות צי האוקיינוס השקט. כתוצאה מכך, הצי הצפוני היה הצי היחידי של ברית המועצות שסדר הכוחות שלו לאחר המלחמה היה גדול יותר מסדר הכוחות בתחילתה.
במהלך המלחמה הקרה תהליך התעצמות הצי המשיך ואף הואץ. בשנות ה-50 הצי החל בקליטת צוללות גרעיניות, כולל הצוללת הראשונה מתוצרת ברית המועצות מסדרת נובמבר שנכנסה לשירות בשנת 1959. החל משנת 1963 צוללות של הצי החלו בהפלגה מתחת לקרח עד לבסיסים באוקיינוס השקט. בסך הכול בתקופה הסובייטית 25 צוללות ביצעו הפלגה מסוג זה. בשנת 1966 יחידת צוללות של הצי ביצעה שיט סביב העולם. בהמשך הצי קלט צוללות גרעיניות נוספות וכלל כמחצית מסך הכול צוללות גרעיניות סובייטיות.
ב-1976 בעיר סאפונובו במחוז מורמנסק נפתח מוזיאון הצי הצפוני.
בשנת 1984 נקלטה בצי צוללת מדור חדש מדגם "סיירה". בשנת 1989 התרחשה שרפה בצוללת גרעינית "קומסומולץ" במהלך הפלגתה בים הנורווגי. בעקבות השרפה הצוללת טבעה ומצוות של 69 ימאים רק 16 נשארו בחיים.
לאחר התפרקות ברית המועצות הצי היה במשבר עקב בעיות תקציביות. אחד משיאי המשבר בצי הייתה טביעת הצוללת הרוסית קורסק בשנת 2000. בשנת 2003 טבעה צוללת גרעינית נוספת ובתאונה זו נהרגו 9 אנשי צוות. בעקבות המקרה מפקד הצי פוטר מתפקידו ונשפט ל-4 שנות מאסר על תנאי.
כיום הצי מחזיק ברשותו את צי ספינות הקרב המתקדם ביותר של הפדרציה הרוסית. הצי מכיל כיום את חיל החופים של הצי (Береговые войска Северного флота), שהוא חלק ממשמר החופים של רוסיה.
הצי מבצע מבצעי לוחמה ואכיפה במסגרת המאבק בשוד הימי לחופי סומליה. בשנים האחרונות הצי מתמקד בביצוע תמרונים צבאיים משותפים עם מדינות שונות.
בשנת 2020 נקלטה בצי צוללת מדור חדש הנסיך ולדימיר.
הרכב הצי.
להלן הרכב הצי (נכון לשנת 2013):
ספינות:
יחידות יבשתיות:
תנועת המוסר (ספר)
תנועת המוסר: תולדותיה, אישיה ושיטותיה היא סדרת ספרים שחיבר הרב דב כ"ץ על תולדותיה ואישיה של תנועת המוסר. הסדרה הייתה המיזם הראשון והמרכזי, ועד כה היחידי, של חקר, סקירה ותיעוד מקיפים של תולדות תנועת המוסר, שיטותיה ואישיה המרכזיים.
רקע.
למרות השפעתה הגדולה של תנועת המוסר על יהדות ליטא ורוסיה ועל עולם התורה היא לא קיבלה ביטוי הולם בספרות ההיסטורית והביוגרפית. אחת הדרכים להפיץ ולפרסם את רעיונות תנועת המוסר הייתה באמצעות הוצאה לאור של ירחונים וכתבי עת שריכזו מאמרים ושיחות בנושא. הראשון שהחל בכך היה רבי ישראל מסלנט, מחולל התנועה, שהוציא את הירחון "תבונה". עשרות שנים לאחר מכן חודשה הוצאת ירחון בשם זה על ידי הרב ישראל זיסל דבורץ, ממקורביו של "הסבא מסלבודקה" הרב נתן צבי פינקל. אולם ניסיונות אלו רק נגעו בנושא אך לא היה בהם תיעוד מרוכז של תנועת המוסר ושיטתה.
הניסיון הראשון לרכז חומר ולתעד את שיטתה של התנועה ומייסדה רבי ישראל מסלנט נעשה בתחילת המאה ה-20 על ידי הרב יצחק בלאזר, תלמידו של רבי ישראל מסלנט. הוא הוציא את הספר "אור ישראל" ובו מכתבים ומאמרים של רבו, הפורסים את דרכה ושיטתה של תנועת המוסר. אולם ספר זה נכתב ונערך מראש עבור אלה המצויים בעולם המוסר וסגנונו לא התאים לקהל הקוראים הרחב. בנוסף, מאז הוצאת הספר "אור ישראל" התפשטה התנועה והתפצלה לשיטות שונות ולעיתים מנוגדות זו לזו, ובספר "אור ישראל" אין לכך ביטוי.
הרב כ"ץ, כתלמיד של הסבא מסלבודקה וכחניך ישיבת חברון בשנותיה הראשונות, היה מקורב מאוד לתנועת המוסר. בשנות ה-30 הוא החל במלאכת המחקר, עריכתו וכתיבתו. את הדברים העלה על הכתב בסגנון שווה לכל נפש. באיסוף החומר הרב הוא נעזר בספרים, בכתבי עת ובעיתונים שהופיעו מאז ייסודה של תנועת המוסר, באמצע המאה ה-19, ועד תקופתו של כ"ץ. אולם את עיקר המידע הוא שאב מראיונות אישיים, בכתב ובעל פה, שערך עם אישים שונים שהיו קרובים לתנועת המוסר ובהם גדולי הרבנים שבדורו: הרב אליהו אליעזר דסלר, הרב אייזיק שר והרב יחזקאל סרנא, אשר אף עברו על כתב היד והעירו את הערותיהם. חלק מן הדברים נכתבו על סמך היכרות אישית של הרב כ"ץ עם חלק מהרבנים והמוסדות מושאי כתיבתו.
תוך כדי כתיבת הספר פרצה מלחמת העולם השנייה, שהחריבה את עולם התורה והישיבות בליטא וברוסיה. האירועים הדרמטיים עיכבו את הוצאת הספר. המהדורה הראשונה של הכרך הראשון בסדרה נחתמה באלול תש"ה, תקופה קצרה לאחר תום מלחמת העולם השנייה, ויצאה לאור בשנת תש"ו (1946). במהלך השנים הבאות יצאו כרכים נוספים בסדרה. על פי התוכנית המקורית הייתה הסדרה אמורה להכיל שלושה כרכים, אולם תוך כדי איסוף החומר התרחבה הסדרה והיא תוכננה לשישה ספרים. בסופו של דבר עומדת הסדרה על חמישה כרכים:
תוך כדי עיסוק בנושא המרכזי סוקר הספר את מצבה הכללי והרוחני של היהדות בליטא וברוסיה בדורות האחרונים ואת המאבקים השונים שהתחוללו סביב התנועות השונות - ההתבוללות, ההשכלה והציונות.
הרב כ"ץ התרחק מהגיוגרפיה ומתיאורים מליציים. הוא ראה בספרו שליחות חינוכית-מוסרית, ומסיבה זו לא התייחס בספרו למופתים ולרוח הקודש שיוחסו לרבנים גדולי המוסר שכתב אודותיהם אלא התמקד בתיאור אישיותם והנהגתם המופתית. הוא הקפיד להיצמד לעובדות ונזהר מהפרזות ומגוזמאות. הוא נמנע מלהכתיר את הרבנים מושאי כתיבתו בתוארי כבוד "הגאון", "הרה"ג" וכדומה.
סדרת "תנועת המוסר" יצאה במהדורות רבות והייתה לרב-מכר. כעבור זמן תורגמו הספרים לאנגלית. השפעתם הייתה רבה ובעקבותיהם התרחב מאוד העיסוק בתנועת המוסר באקדמיה ובחוגים שונים. הסדרה משמשת מקור ואסמכתה לעובדות רבות שהתפרסמו במחקרים, בספרים ובכתבי עת שונים (כולל בערכים שונים בוויקיפדיה העוסקים בתנועת המוסר ובאישיה). במהלך הוצאת הכרכים הגיעו אל המחבר מכתבים רבים ששיבחו את יצירתו, ובהם מרבנים וגדולי תורה. בראש הספר בחר המחבר להציב את מכתבו של הרב אליהו אליעזר דסלר, "בגלל זיקתו העמוקה לתנועת המוסר, קרבתו המשפחתית למחולליה וקרבתו הנפשית למחבר", כלשונו.
המהדורות הראשונות של סדרת "תנועת המוסר" יצאו בהוצאת "ביתן הספר" של המוציא לאור אברהם ציוני. לאחר מכן עברה ההוצאה לאור של הסדרה לחתנו הגדול שמשון אפשתיין, נכדו של הרב משה מרדכי אפשטיין. בשנת תשנ"ו עברה ההוצאה לאור לידי הוצאת פלדהיים, שהוציאה מחדש את סדרת הספרים בעימוד חדש המתאים לקורא בן זמננו. לאחר שהסדרה אזלה מן השוק, היא הודפסה שוב בשנת תשע"ו.
פולמוס המוסר.
בשנת תשל"ב הוציא הרב דב כ"ץ ספר נוסף בשם פולמוס המוסר, שעסק בוויכוחים ובפולמוסים השונים סביב תנועת המוסר לשיטותיה, בין תומכיה למתנגדיה מבית ומחוץ.
לאחר שכתב היד הושלם התלבט כ"ץ אם ראוי לפרסמו כספר. מצד אחד הובאו בו הטיעונים של תומכי המוסר שדחו את כל טענות המתנגדים, הן מתוך עולם התורה והן מקרב חוגי המשכילים. אך מצד שני הוא נתן במה לטענות המתנגדים, וכ"ץ חשש מהשפעתן השלילית, בעיקר מפרסום טענות המשכילים. לאחר התייעצות עם רבנים ואנשי מוסר החליט לפרסם את הספר. השיקול שהכריע היה הרצון לחשוף את מניעיהם השליליים של המתנגדים מבחוץ ולהציג את סילופיהם במאבקם בתנועת המוסר. עם זאת, הספר יצא במהדורה אחת בלבד, ומאז נמנעים מלהוציאו.
צי האוקיינוס השקט של רוסיה