סדג'וויק כיכבה בסדרת הפשע "המפענחת". בסדרה לוהקה לתפקיד הראשי של ברנדה לי ג'ונסון, שוטרת שמוצנחת לראשות יחידה עילית של חוקרים במשטרת לוס אנג'לס. סדג'וויק הופיעה בסדרה במשך שבע שנים, בהן זכתה בפרס גלובוס הזהב בשנת 2007 וקיבלה עוד ארבע מועמדויות לפרס. כן הייתה מועמדת חמש פעמים לפרס אמי עבור התפקיד. הסדרה הסתיימה בשנת 2012 בעונה השביעית בעקבות החלטתה של סדג'וויק לעזוב את הסדרה.
ב-2012 שיחקה בסרט 'דיבוק' יחד עם השחקנים ג'פרי דין מורגן ומתיסיהו.
בשנת 2017 ביימה את סרט הטלוויזיה "סיפורה של ילדה" שמבוסס על הספר באותו שם. בין השחקנים שהשתתפו בסרט קווין בייקון ובתם סוזי בייקון.
חיים אישיים.
סדג'וויק התחתנה בשנת 1988 עם שחקן הקולנוע זוכה פרס גלובוס הזהב קווין בייקון. לזוג נולדו שני ילדים, טרוויס סדג'וויק וסוזי רות' בייקון, שאף הופיעה לצד הוריה בסרט "מאהב קטן" ולצד אמה במספר פרקים בסדרה "המפענחת" בהם גילמה את דמותה של שרלין (צ'רלי), אחייניתה של דמותה של סדג'וויק.
סדג'וויק מגדירה את עצמה ואת משפחתה כיהודים.
בשנת 2009 הוענק לסדג'וויק כוכב טלוויזיה בשדרת הכוכבים של הוליווד.
קאטארינה
זיגיה
זיגיה (ביוונית: ζυγιά) היא צמד של כלי נגינה במוזיקה העממית היוונית.
באופן מסורתי ביוון היבשתית הזיגיה ("סטריאני זיגיה" כלומר "יבשתית") מורכבת מכלי נשיפה אחד - האבוב מסוג זורנה (זוּרנאס, במלרע) או הקאראמוּדזה בנות שני הקנים ומאוחר יותר הקלרינט ("קלרינו"), ומתוף מסוג טוּמבּי או דאולי.
באיים של יוון ובקפריסין זיגיה היא דואו של לירה שהתחלפה מאוחר יותר בכינור ("ויולי", במלרע), ושל "לאוטו", הדומה ל"עוד" או בכרתים - למנדולינה.
הזיווג בין לירה ובין לאוטו אופייני מאוד לכרתים.
על אף שהמשמעות של המילה היא קשורה ל"זוג" כלים או נגנים, המונח הרחיב לעיתים את מובנו גם לתזמורות עממיות המורכבות מיותר משני כלי נגינה : קלרינט, כינור, לאוטו וסנטור ("סנדורי"). במחוזות צפוניים, כמו אפירוס נוהגים להוסיף גם כלי הקשה: תוף מרים ("דפי" או, בתראקיה וחלק מהאיים האגאיים -"טומברלקי") או דאולי.
בדרך כלל תזמורת בת יותר משלושה נגנים כזאת נקראת ביוון היבשתית "קוּמבניה" (קומפניה). לרוב היא מורכבת מלאוטו, קלרינט וכנור.
לפעמים זיגיה יכולה להיות צמד של שתי זורנות - אחת מנגנת, והשנייה מלווה בזמזום.
הזיגיה מנגנת מוזיקה לריקודים או המלווה טקסים שונים בחיי הכפריים.
באזורים מסוימים של יוון הנגנים היו לעיתים קרובות צוענים.
ההרכב של זורנה ודאולי (דבול - בטורקית) נפוץ בארצות ים - תיכוניות רבות ובאסיה הקדמית עד לאיראן.
מינואים
האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה
מורשת של אפר
מורשת של אפר: היסטוריה של סוכנות הביון האמריקאית (באנגלית: Legacy of Ashes: The History of the CIA) הוא ספר מאת עיתונאי הניו יורק טיימס, טים ויינר, המתעד את ההיסטוריה של סוכנות הביון המרכזית בארצות הברית למן הקמתה מיד אחרי מלחמת העולם השנייה ועד שנות ה-2000.
טענתו העיקרית של הספר היא ש"המדינה החזקה ביותר בתולדות הציוויליזציה המערבית לא הצליחה להקים שירות ריגול ממדרגה ראשונה".
הספר מתבסס על מעל 50,000 מסמכים, רובם מארכיון הארגון ומאות ראיונות עם ותיקי הסוכנות, כולל עשרה ראשי סוכנות לשעבר. הוול סטריט ג'ורנל כינה את הספר "הספר הטוב ביותר שנכתב אי-פעם על עולם הריגול". הספר תורגם לעברית בידי דפנה לוי וראה אור בסדרת "רוח הזמן" של הוצאת רסלינג.
יבגני אוניגין
מוסטפה באדר א-דין
שאמוני
שאמוני-מון-בלאן (צרפתית: Chamonix-Mont-Blanc) היא עיירת קיט במחוז סבואה עילית (Haute-Savoie) שבחבל אוברן-רון-אלפ, מזרח צרפת.
העיירה שוכנת בליבו של עמק שאמוני. שטחה הכולל של הרשות המקומית הוא 245.5 קמ"ר וכולל 16 כפרים (לרבות העיירה עצמה) שבהם יחד חיים מעט יותר מ-9,000 תושבים. שאמוני יושבת בסמוך למשולש הגבולות שווייץ-איטליה-צרפת בגובה שנע בין 995 מטר מעל פני הים ל-4,810 מטר, על מורדותיה הצפוניים של האֶגוּי-די-מידי ("Aiguille du Midi"), פסגה במסיב המון בלאן.
היסטוריה.
שאמוני מוזכרת בשנת 1091, אז העמק שבו היא שוכנת הוענק על ידי הרוזן אֵמוֹן הראשון מז'נבה למנזר של בנדיקטינים בפיימונטה. נזירים שהתיישבו בגדה הימנית של הנהר ארב ("Arve") היוו את ראשיתו של מנזר שאמוני. שטח העיירה היה חלק מרוזנות סבויה, שהפכה אחר-כך לדוכסות סבויה שנכללה אחר-כך בממלכת סרדיניה. בחסות המהפכה הצרפתית והקיסרות הנפולאונית הייתה שאמוני לטריטוריה צרפתית. ב-24 במרץ 1860, תחת חוזה טורינו, נמסרה סבויה לידי צרפת, וב-4 באפריל הייתה העיירה שאמוני לצרפתית לכל דבר, כשבנובמבר 1921 היא קיבלה את שמה הרשמי - "שאמוני-מון-בלאן". שלוש שנים לאחר מכן, ב-1924, אירחה העיר את משחקי החורף האולימפיים הראשונים.
מלחמת העולם השנייה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה פעל בעיירה בית ילדים של ארגון אוז"ה בו הוסתרו עשרות ילדים יהודים, בעזרת מספר מטפלות נוצריות ויהודיות, וכך ניצלו מגירוש למחנות השמדה על ידי הנאצים והצרפתים משתפי הפעולה עמם. חלק מהמטפלות, בהן קלר ברוויצקי, קיבלו לימים את אות חסיד אומות העולם מיד ושם על פועלן להצלת הילדים.
גאוגרפיה ואקלים.
חבוקה בתוך מסיב ההרים בצפונם של האלפים, שאמוני היא היישוב הגבוה ביותר בצרפת. בשטחה, ביחד עם עמק אאוסטה שמעבר לגבול, נמצאת הפסגה הגבוהה ברכס האלפים, המון בלאן, שמתנשאת לגובה של 4,810 מ'. המקום הוא יעד רב-מוניטין לחובבי טיפוס הרים אלפיני, סקי וענפי ספורט הררי באופן כללי. בנוסף, הוא נחשב לאתר תענוגות בשל נופיו המרהיבים. אתר המון בלאן הוא השלישי בעולם ברשימת אתרי הטבע המתויירים ביותר, נכס שמעניק לעיר הקטנה פן קוסמופוליטי.
תנאי האקלים בשאמוני הם הרריים. בגובה של מעל 4 ק"מ, מהירות הרוח יכולה להגיע ל-150 קמ"ש, והטמפרטורה ל-40 מעלות מתחת לאפס. בגובה של 1,000 מטר לעומת זאת התנאים מתונים יותר. תנאי מזג האוויר יכולים להשתנות במהירות רבה מאוד עם רדת שלג וערפל.
בשנת 2006 הייתה הטמפרטורה הממוצעת בינואר 2.4- מעלות צלזיוס וביולי 19 מעלות צלזיוס. הטמפרטורה הנמוכה ביותר שתועדה עמדה על 31- מעלות צלזיוס בינואר 1905, והגבוהה ביותר, ביולי 1983, על 37.2 מעלות צלזיוס.
ערים תאומות.
לעיר שבע ערים תאומות, כולן אתרי סקי ונופש ידועים:
ישיבה (אתר אינטרנט)
אתר ישיבה הוא אתר אינטרנט בעברית ובאנגלית, אשר מהווה חלק ממוסדות ישיבת בית אל. באתר אלפי שיעורי תורה לקריאה, צפייה והאזנה. האתר הוקם על ידי עזרא כהן ושותפים מהישיבה בחודש אדר תש"ס (2000), בעידודו ותמיכתו של ראש הישיבה, הרב זלמן ברוך מלמד.
אתר ישיבה הוא האתר הישיבתי השני שקם אחרי אתר ישיבת הר עציון ואתר היהדות הסלולרי הראשון. מטרת הקמת האתר, בהמשך להקמת ערוץ 7 ואתר ערוץ 7 על ידי צוות הישיבה, הייתה לפנות אל הקהל הרחב, ולפתוח שער אל עולמה של התורה לכל יהודי באשר הוא, בישראל ומחוצה לה. כיום הישיבה מחזיקה 16 עובדים בתחזוקת האתר.
באתר יש למעלה מ-33,000 שיעורים שונים בעברית ובאנגלית, ולמעלה מ-93,000 תשובות שנענו במדור "שאל את הרב".
אוהל (קבר)
אוהל הוא מבנה הבנוי מעל ציון הקבר של הצדיק.
האוהל מוקדש לתפילה ובקשות רחמים בעת ה"השתטחות" על קבר הצדיק, והוא מקום סגולה להתעוררות רחמים רבים.
כתוב בספר הזוהר הקדוש, "צדיקא דאתפטר אשתכח בכולהו עלמין יתיר מבחיוהי". (הצדיק שנפטר, נמצא בכל העולמות יותר מבחייו), הן במילי דשמיא והן במילי דעלמא.
בקבורה יהודית, אוהל הוא מבנה הבנוי מעל קבר (מאוזוליאום), ומשמש לציון חשיבות האישיות הקבורה במקום. לעיתים נבנה "אוהל" אחד עבור כמה אנשים. השימוש הרגיל במושג הוא עבור קברי אדמו"רים, אם כי המסורת של בניית מבנים על קברי צדיקים מצויה הרבה שנים קודם לתנועת החסידות, כמו בקבר רחל או במערת המכפלה. כיום קיימים ארגונים שונים העוסקים בהקמה ושיקום של "אוהלים" על קברי צדיקים באירופה, שחלקם חרבו במהלך השואה.
בספר תהילים מובא הביטוי .
מטרת האוהל היא כסימן כבוד עבור הנקבר, לשמש מחסה מפני פגעי הטבע לקבר, וכמקום תפלה לעולים לרגל. ישנם אוהלים, כגון אוהל האדמו"רים מלובביץ', שמפני סיבות הלכתיות, נבנו ללא גג, כך שהנכנס לתוך האוהל איננו נטמא בטומאת אוהל.
בארץ, בין האוהלים הבולטים הם: קבר רבי שמעון בר יוחאי במירון, מערת המכפלה בחברון, קבר רחל בבית לחם, ואוהל הבאבא סאלי ורבי שלום איפרגן, שניהם בנתיבות.
ההשתטחות בספרות ההלכתית.
בתורה נאמר "לא ימצא בך . . דורש אל המתים", וכן נפסק להלכה "הצדיקים אין בונים להם על קברותיהם, שדבריהם הם זכרונם. ולא יפנה אדם לבקר הקברות.
כמו כן מסופר בתורה שיעקב אבינו לא רצה להיקבר במצרים, כדי שהמצרים לא יעשו ממנו עבודה זרה ויעלו להתפלל על קברו.
איסור זה משיק לציווי לבקש רק מה' כל מה שהאדם צריך.
עם זאת, גם בדברי חז"ל ישנם מקורות למנהגי ההליכה לבית הקברות (כגון בעת עצירת גשמים): "כדי שיבקשו עלינו מתים רחמים", וכן בספרות ההלכתית.
לאורך השנים התקבלו מספר מנהגים הקשורים בהשתטחות על קברי הצדיקים, כשרבים מהם התחדשו בתקופת האריז"ל שמצא וציין קברי תנאים ואמורים הפזורים בגליל, וייסד את מנהג העלייה לציונו של רבי שמעון בר יוחאי בל"ג בעומר.
עם התפשטות תנועת החסידות שביארה את מעלת הצדיק כממוצע המחבר ומקשר בין האדם הפשוט לקב"ה, ומסייע לו לדבוק בקב"ה בצורה נעלית יותר, החל גם להתפשט הנוהג לפקוד את ציוניהם של הצדיקים.