לאחר ההעפלה למונדיאל ב-1970 היא נכשלה פעמיים בניסיון להעפיל מהבית המוקדם של אסיה. בתווך ישראל העפילה לאולימפיאדת מונטריאול (1976), ושוב הגיעה לרבע הגמר. במוקדמות מונדיאל 1986 היא נכשלה בניסיון להעפיל למונדיאל מהבית של אוקיאניה, לאחר שארבע שנים קודם לכן נכשלה מששובצה בבית אירופי.
במוקדמות מונדיאל 1990 הצליחה ישראל לעבור את הבית של אוקיאניה והגיעה למשחקי הפלייאוף נגד קולומביה, בהם הפסידה 0–1 בחוץ וסיימה בתיקו 0–0 באצטדיון רמת גן.
במוקדמות מונדיאל 2006 הצליחה הנבחרת לסיים את הקמפיין עם מס' נקודות מספיק למקום השני ולפלייאוף העלייה למונדיאל, אך הקדימה אותה בהפרש שערים ועלתה על חשבונה לפלייאוף, שם ניצחה שווייץ את והשתתפה במונדיאל. גם בטורניר הבא מוקדמות יורו 2008 הייתה ישראל קרובה למקום השני והעפלה כשהשיגה 23 נקודות והשתוותה ל בבית, אך סיימה נקודה פחות מ שהעפילה על חשבונה לטורניר.
אצטדיון ומתחם אימונים.
נבחרת ארץ ישראל.
המשחק הביתי הרשמי הראשון של נבחרת ארץ ישראל נערך ב-6 באפריל 1934 במסגרת מוקדמות מונדיאל 1934 ב"מגרש התמרים" בשכונת מונטיפיורי בתל אביב, מגרשה הביתי של הפועל תל אביב באותה העת, והיה נגד נבחרת מצרים שהביסה את ישראל 21 יום לפני כן בתוצאה 1–7 באצטדיון בקהיר. המשחק הסתיים גם הוא בניצחון של המצרים בתוצאה 1–4. הנבחרת קיימה את משחקי מוקדמות מונדיאל 1938 נגד נבחרת יוון ב"מגרש מכבי" שהיה ממוקם בין שכונת נווה שאנן לשכונת שפירא בתל אביב, מגרשה של מכבי תל אביב באותה העת. את משחק הידידות נגד נבחרת לבנון ב-1940 שהסתיים בניצחון 1–5 לארץ ישראל קיימה באצטדיון המכביה שהיה אצטדיונה הביתי של מכבי תל אביב.
נבחרת ישראל.
משחק הבית הרשמי הראשון של נבחרת ישראל שהוקמה לאחר הקמת המדינה ב-1948 שהיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1950 נגד נבחרת , אירח אצטדיון המכביה. המשחק נערך ב-18 בספטמבר 1949 והסתיים בניצחונה של יוגוסלביה בתוצאה 2–5, לעיני 20,000 צופים.
לאחר מכן אירחה ישראל את משחק הידידות מול בניצחון המפתיע 5–1 גם הוא באצטדיון המכביה, ולראשונה אירחה באצטדיון רמת גן, שהפך לביתה הקבוע, במסגרת משחקי מוקדמות מונדיאל 1954. היה זה ב-8 במרץ 1954, נגד נבחרת יוון, והמשחק הסתיים בניצחון היוונים בתוצאה 0–2, לעיני 55,000 צופים.
הנבחרת המשיכה לארח באצטדיון רמת גן את רוב משחקי המוקדמות הביתיים, למעט משחקי ידידות וחלק קטן ממשחק המוקדמות, שאת חלקם אירחה באצטדיון בלומפילד לסירוגין, כ-60 שנים עד לשנת 2013. לאור ביקורות על האצטדיון ברמת גן שהפך למיושן, מנוכר ופחות ביתי עם השנים.
החל מקמפיין מוקדמות יורו 2016 משחקי הנבחרת נערכים לסירוגין באצטדיון טדי שבירושלים ובאצטדיון סמי עופר שבחיפה, החל מטורניר ליגת האומות 2018/2019 של אופ"א משחקי הנבחרת נערכים גם באצטדיון טרנר שבבאר שבע, החל מטורניר ליגת האומות 2020/2021 של אופ"א משחקי הנבחרת נערכים גם באצטדיון נתניה שבנתניה והחל מקמפיין מוקדמות מונדיאל 2022 משחקי הנבחרת נערכים גם באצטדיון בלומפילד שבתל אביב. כל חמשת האצטידיונים נחשבים לחדישים וידידותיים יותר לקהל, ובעלי דירוג קטגוריה 4 של אופ"א.
מתחם אימונים.
בעבר מתחם האימונים המרכזי של הנבחרת היה שנים במגרשי האימונים הצמודים לאצטדיון רמת גן ובאצטדיון עצמו.
ב-1 באפריל 2012 חנכה ההתאחדות לכדורגל קומפלקס אימונים חדש בשם "בית הנבחרות" בקיבוץ שפיים שנבנה בהשקעה של 22 מיליון ש"ח על שטח של 30 דונם ליד מלון קיבוץ שפיים. המתחם כולל שני מגרשי אימונים (אחד דשא טבעי ובשני דשא סינתטי) עם 300 מקומות ישיבה ומבנה מרכזי הכולל 4 חדרי הלבשה ומלתחות, 2 חדרי טיפולים, מרפאה, חדרי ציוד, אודיטוריום קטן להרצאות ומסיבות עיתונאים, לובי וקפיטריה. המתחם משמש את נבחרת ישראל לצד נבחרות הנוער והנשים ואף אירח משחקים שאינם דורשים נוכחות קהל כגון משחקי אימון ומשחקי ידידות של נבחרות נוער.
סטטיסטיקות ונתונים.
שיאני ההופעות.
נכון ל-10 ביוני 2022. השחקנים המודגשים עדיין פעילים. מינימום 50 הופעות בנבחרת.
מלך השערים בכל הזמנים.
נכון ל-10 ביוני 2022. השחקנים המודגשים עדיין פעילים. מינימום 10 שערים בנבחרת.
מבקיעים בטורנירים.
הערה: שערים במצטבר בכל הקמפיינים בכל אחד מהמפעלים.
השחקנים המודגשים עדיין פעילים.
"נכון ל-12 ביוני 2022."
גביע העולם (המונדיאל)
מוקדמות גביע העולם (מוקדמות המונדיאל)
מוקדמות אליפות אירופה (מוקדמות היורו)
מוקדמות המשחקים האולימיפיים (מוקדמות האולימפיאדה)
גביע אסיה
משחקי אסיה (האסיאדה)
ליגת האומות של אופ"א
מאמני הנבחרת.
הערה: דגלונים לאומיים נוספו רק למאמנים זרים. שאר המאמנים שלא-נולדו בארץ, עלו לישראל כיהודים ועל כן קיבלו אזרחות ישראלית מתוקף חוק השבות החל משנת 1950 (מאוחר יותר, התמנו גם מאמנים שנולדו בישראל).
סגל הנבחרת.
סגל הבוגרים שזומן לקראת שלושת משחקי ליגת האומות מול (בית) ב-2 ביוני 2022, מול (חוץ) ב-10 ביוני 2022 ומול (חוץ) ב-13 ביוני 2022.
"ההופעות והשערים מעודכנים ל-13 ביוני 2022, לאחר המשחק מול איסלנד".
רשימת שינדלר
רשימת שינדלר (באנגלית: Schindler's List) הוא סרט קולנוע משנת 1993 של הבמאי היהודי-אמריקאי סטיבן ספילברג, המבוסס על ספר בשם זהה שכתב תומאס קנילי, אשר מספר את סיפורו האמיתי של התעשיין הגרמני אוסקר שינדלר, שעסק בתקופת השואה בהצלת חייהם של יהודים רבים ממכונת ההשמדה הנאצית.
שינדלר, שהיה בעליהם של מפעלי תעשייה, שיחד קציני צבא גרמנים על-מנת שיתאפשר לו להעסיק יהודים, על אף סיכון חייו שלו. הוא העסיק במפעלו כ-1,200 יהודים. בשנת 1967 הוכר שינדלר על ידי מדינת ישראל כחסיד אומות העולם.
הסרט רשימת שינדלר היה מועמד לשנים עשר פרסי אוסקר וזכה בשבעה, ביניהם פרס הסרט הטוב ביותר, פרס הבמאי הטוב ביותר (סטיבן ספילברג) ופרס התסריט המעובד הטוב ביותר (סטיבן זאיליאן).
עלילה.
הסרט מתחיל בסצנה של משפחה יהודית עורכת קידוש של שבת.
פלישת גרמניה לפולין.
הצבא הגרמני מביס את הצבא הפולני במהלך הפותח את מלחמת העולם השנייה באירופה. היהודים החיים בפולין הכבושה מצווים לעבור למרכזי הערים. עלילת הסרט מתחילה בהתקהלות של יהודים מכל המדינה, דתיים וחילוניים, עשירים ועניים, המגיעים לתחנת הרכבת בקרקוב, ועומדים בטורים לפני פקידי ממשל עם מכונות כתיבה ורשימות.
באותה העת, מגיע אזרח גרמני לקרקוב, אוסקר שינדלר (ליאם ניסן). שינדלר, לפני כן איש עסקים כושל בגרמניה, הגיע לפולין במטרה לנצל את המלחמה ואת הכיבוש כדי לשפר את מצבו הכלכלי (בדומה לאזרחים גרמנים רבים אחרים באותה התקופה). שינדלר במהרה מתחבר עם שלטונות הכיבוש, כחבר במפלגה הנאצית ובהרעפת מתנות ושוחד על מפקדי הצבא והאס אס שכעת מנהלים את דרום פולין.
המפעל של שינדלר.
כאשר הוא זוכה בקרבה ובהוקרה של פקידי הממשל הנאצי, רצה שינדלר להשתלט על מפעל ליצור כלי בישול, כלי בית ותעשיית ציפוי אמייל אשר היה בבעלות יהודים. לשינדלר לא היה הכסף הדרוש לקניית המפעל, ובנוסף כישוריו המנהליים כפי שהתבטאו בעברו העסקי הכושל לא התאימו לניהול המפעל. במטרה להשתלט בכל זאת על המפעל יצר שינדלר קשר עם יהודי בשם יצחק שטרן (בן קינגסלי), בעל תפקיד ביודנראט המקומי ובעל קשרים עם הקהילה היהודית העסקית שירדה למחתרת. שינדלר מציע לאנשי העסקים היהודיים עסקה שנוכח מצבם הנואש אינם יכולים לסרב לה. על פי תנאי העסקה היהודים יממנו עבור שינדלר את רכישת המפעל, ובתמורה יקבלו חלק קטן מהסירים והמחבתות שייוצרו בו. העסקה נרקמה מתוך ניצול מצוקת היהודים על ידי שינדלר, בהכירו את קשיי הקיום היומיומי בגטו ואת העובדה שבגטו יכלו היהודים לסחור בחליפין בכלי המטבח ובכך להשיג מזון. כמו כן, ניצל שינדלר את העובדה כי על פי החוק הנאצי שהונהג בפולין הכבושה אסור היה ליהודי לעסוק במסחר או להיות בעל רכוש. דמות שזכתה לשבחים רבים וגם לזעזוע מהאנטישמיות הנאצית, היא הלן (אמבת' דייווידץ), עובדת יהודייה אצל אמון גת (גות) שמתעלל בה פיזית, מכה ומענה אותה, שינדלר מבחין בסבלה ומשוחח אתה, מבין אל ליבה ומנסה לנחם אותה וגורם לה להרגיש טוב, ואף מנשק אותה במצח, לאחר מכן במסיבת יום ההולדת של שינדלר, גת מכה בחוזקה את הלן ומתעלל בה, שינדלר מבין שאם היא תישאר אצל גת היא תמות ושהוא חייב להציל אותה בכול מחיר. שינדלר מנסה להמר על הלן במשחק קלפים, אך גת מסרב, שינדלר מציע לגת 14,800 מרק, גת תחילה מסרב אבל אז משנה את דעתו, מסכים והלן נכנסת לרשימה של שינדלר וניצלת.