בשנת 2008 הציגה פורשה בתערוכת לוס אנג'לס את הדור השני לבוקסטר 987, כאשר המכונית נמכרה כדגם 2009. שינויים קוסמטיים כללו פנסים קדמיים ראשיים חדשים, כונסי אוויר קדמיים גדולים יותר עם פנסי יום חדשים, ומערכת חדשה לניהול רכב ומולטימדיה עם אפשרות למסך מגע. שני הדגמים כללו תוספות כוח הודות להגדלת נפח המנועים, ובשילוב של מערכת הזרקת דלק ישירה לבוקסטר S. כמו כן, שני הדגמים מוצעים בתיבת 6 הילוכים ידנית כסטנדרט, אך זמינים גם בתיבת ה-PDK, תיבת ההילוכים כפולת המצמדים של פורשה ("Porsche Doppelkupplung").
מנוע דגם הבסיס הוגדל לנפח של 2.9 ליטרים, והספקו גדל ל-252 כ"ס, כאשר בדגם הבוקסטר S נפח המנוע נותר ללא שינוי 3.4 ליטרים, אך הודות למערכת הזרקת דלק ישירה גדל הספקו ל-306 כ"ס.
981 דור שלישי (2012).
בינואר 2012 הודיעה פורשה על ייצור הדור השלישי והחדש לפורשה בוקסטר. עיצוב המכונית הושפע רבות מעיצוב הפורשה 991 החדשה וממכונית העל ההיברידית של החברה הפורשה 918, כולל פגוש רחב יותר מבעבר, כונסי אוויר גדולים יותר בצד הרכב וגופי תאורה ופנסי חזית ואחור LED מודרניים יותר. פורשה טוענת כי הדור החדש יציג חיסכון של 15 אחוזים בתצרוכת הבנזין לעומת הדגם היוצא. כמון כן הותקנה מערכת היגוי חדשה, בסיס הגלגלים הוגדל קלות, חישוקי הצמיגים הוגדלו ל-20 אינץ', שלדת הרכב נבנתה מחדש ועשויה אלומיניום, שמשת הרכב הקדמית שופעה לעומת הדגם היוצא, בנוסף מערכת גג הרכב נעשתה אוטומטית לעומת המערכת הידנית של הדגמים הקודמים. עיצוב פנים המכונית הושפע רבות מן הפורשה פאנאמרה וכוללת שינויים כמו מערכת בקרת אקלים מפוצלת. הספק מנוע הבוקסטר הוא כעת 265 כ"ס בדגם הבסיסי לעומת 314 כ"ס בדגם הבוקסטר S, כאשר תיבות ההילוכים הן תיבת 6 הילוכים ידנית או תיבת 7 ההילוכים הרובוטית של פורשה, תיבת ה-PDK,בשנת 2016 הוחלפו דגמי בוקסטר וקאיימן ב-718.
מי סוכר
מי סוכר הם תערובת של מים וסוכר. כדי להמס את הסוכר ולהפוך אותו לנוזלי, יש להרתיח תחילה מים ולפזר את הסוכר לתוכם לאט, תוך כדי ערבוב. נהוג להשתמש במים וסוכר ביחס של 1:1 כך שעל כל 1 קילוגרם סוכר משתמשים ב-1 ליטר מים.
שימוש.
מי סוכר ממתיקים נוזלים ומשמשים בעיקר לקוקטיילים וקפה:
קתי טייסון
קת'רין "קתי" טייסון (באנגלית: Catherine "Cathy" Tyson; נולדה ב-12 ביוני 1965)
היא שחקנית קולנוע אנגלייה מועמדת פרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א לשנת 1986 על הופעתה בסרט "מונה ליזה".
ביוגרפיה.
בת לאם אנגלייה ולאב טרינידדי, נולדה בשכונת קינגסטון שעל התמזה שברובע המלכותי קינגסטון שעל התמזה, לונדון.
טייסון היא אחייניתה של השחקנית הבריטית מועמדת פרס האוסקר סיסלי טייסון.
גדלה בליברפול ונשרה מלימודיה בגיל 17, במטרה ללמוד משחק ב"תיאטרון כל אחד" שבשכונת הופ בעיר.
משם התקדמה לחברת התיאטרון הלאומית "שייקספיר המלכותית".
טייסון התגלתה לראשונה לקולנוע הבריטי בשנת 1986 בדרמה "מונה ליזה" בתפקיד נערת הליווי השחורה סימון לצידו של בוב הוסקינס.
על הופעת הבכורה קיבלה טייסון מועמדויות לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א לתפקיד המשנה הטוב ביותר.
לאחר מכן שיחקה טייסון בסרט האימה של וס קרייבן "הסרפנט והקשת" בתפקיד הרופאה ההאיטית מריאל דאצ'אמפ ובדרמה הבריטית המוערכת "כומר" בתפקיד מריה קאריגן, בעלת הבית המנהלת יחסי מין עם האב מת'יו תומאס (טום וילקינסון).
באמצע שנות ה-90 השתתפה בסדרה הבריטית "Band of Gold" וב-2001 בסרט "הזקן שקרא סיפורי אהבה".
בשנת 2021 שיחקה בסרט טלוויזיה של ערוץ 4 "עזרה" על מגפת הקורונה בממלכה המאוחדת.
לטייסון ילד אחת מהשחקן והקומיקאי קרייג צ'ארלס לו הייתה נשואה במשך חמש שנים.
שביתת הרופאים (2011)
קרטיס-רייט X-19 (באנגלית: Curtiss-Wright X-19) היה מטוס ניסיוני אמריקאי לבחינת אפשרויות VTOL (המראה ונחיתה אנכית) בתחילת שנות ה-60.
עיצוב פיתוח.
בחודש מרץ 1960, חברת קרטיס-רייט פיתחה את ה- X-100, אב טיפוס חדש, למטוס תובלה בעל יכולות המראה ונחיתה אנכית. ל- X-100 היה מנוע יחיד, שהניע שני רוטורים ובנוסף פלט את הגזים שנוצרו בתוכו בזנב המטוס, דבר שנתן יכולות תמרון טובות יותר במהירויות נמוכות.
מה- X-100, קרטיס-רייט פיתחו את ה- X-200 שהיה גדול יותר, אשר חיל האוויר האמריקאי הזמין שני אבות טיפוס שלו שלהם ניתן הכינוי X-19A
ה- X-19 היה מטוס בעל שני סטים של כנפיים, זוג קדמי וזוג אחורי. על כל כנף הורכב פרופלור בקוטר 4 מטרים שיכל לנטות 90 מעלות מה שאיפשר למטוס להמריא ולנחות כמו מסוק. המדחפים הונעו על ידי שני מנועי Avco Lycoming T55-L-5 turboshaft שהותקנו בתוך המטוס.
היסטוריה מבצעית.
הטיסה הראשונה של ה- X-19 התקיימה בנובמבר 1963 (לפי מקורות אחרים ב-26 ביוני 1964). התכנון היה שה- X-19 יתפתח להיות מטוס תובלה מסוג VTOL. עם זאת ה- X-19 הראשון נהרס בהתרסקות ב-25 באוגוסט 1965, והתוכנית בוטלה. אב הטיפוס השני נמצא כיום במתקני השיקום במוזיאון הלאומי של חיל האוויר של ארצות הברית בדייטון, אוהיו.
זכרונותיה של גיישה (סרט)
זכרונותיה של גיישה (באנגלית: Memoirs of a Geisha) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2005, המבוסס על רומן באותו השם. הסרט בוים על ידי רוב מארשל והופק על ידי חברת ההפקות של סטיבן ספילברג, אמבלין אנטרטיינמנט, ספייגלס אנטרטיינמנט וחברת ההפקות של דאגלס ויק, רד וגון פרודקשנז. מככבים בו ג'אנג דזה יי, קן ואטאנבה, גונג לי, מישל יאו, יוקי קודו קרל יון וסוזוקה אוגו. הסרט צולם בקליפורניה ובאתרים שונים בקיוטו, בהם מקדש קיומיזו ופושימי אינארי-טאישה.
הסרט מספר את סיפורה של נערה צעירה, צ'יו סאקאמוטו, שנמכרת על ידי משפחתה לעבדות. משפחתה החדשה שולחת אותה ללמוד להיות גיישה. כגיישה צ'יו נאבקת למצוא אהבה ויוצרת לעצמה אויבים רבים. בתחילת הסרט סוזוקה אוגו מגלמת את צ'יו סאקאמוטו, ובהמשכו ג'אנג דזה יי מגלמת אותה.
פסקול הסרט כולל סולואים לצ'לו בביצוע יו יו מה וכן סולואים לכינור בביצוע יצחק פרלמן. ג'ון ויליאמס הלחין את המוזיקה בסרט וכן ניצח עליה. פסקול הסרט יצא על גבי אלבום בנובמבר 2005.
הסרט היה מועמד לשישה פרסי אוסקר וזכה בשלושה: הצילום הטוב ביותר, עיצוב התפאורה הטוב ביותר ועיצוב התלבושות הטוב ביותר. כמו כן זכה הסרט בפרס גלובוס הזהב לפסקול הטוב ביותר.
Orius Insidiosus
עשרים פלוס
שלמה קרליבך (ליבק)
הרב ד"ר שלמה (סלומון) קרליבך (קארלעבאך; בגרמנית: Salomon Carlebach; 28 בדצמבר 1845, היידלסהיים – 12 במרץ 1919, ליבק) היה רב אורתודוקסי גרמני, מורה, סופר ופוליטיקאי לאומני-שמרני. כיהן במשך 49 שנים כרב הקהילות בליבק ומויסלינג, והיה אב לאחת ממשפחות הרבנים הנכבדות בגרמניה.
ביוגרפיה.
קרליבך היה בנו השישי מבין תשעה ילדיו של יוסף צבי קרליבך (1802–1881), סוחר בקר בהיידלסהיים, ואשתו סילי (לבית שטרן; 1811–1883). אחיו הבכור נתן קרליבך (1844–1912), שנישא ללינה שוואב (1857–1922), ייסד את הענף הפרנקפורטי של המשפחה, שהיה פעיל ביותר מבחינה מסחרית.
למד בגימנסיה בברוכזאל ולאחר מכן בבית הספר התיכון בקרלסרוהה. בשנת 1866 החל את לימודיו באוניברסיטת וירצבורג, ושנה לאחר מכן עבר לברלין. בשנת 1868 סיים את לימודיו באוניברסיטת טיבינגן, ובה קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה על תזה בנושא: "התפתחות הדרמה הגרמנית עד לסינג, עם התייחסות מיוחדת למשחקי קרנבל גרמניים, והרכיבים העבריים שלהם" ("Entwicklung des deutschen Dramas bis Lessing, mit besonderer Berücksichtigung der deutschen Fastnachtsspiele und deren hebräischer Bestandteile"). לאחר מכן חזר לברלין ללימודי רבנות, ובשנת 1869 קיבל סמיכה לרבנות.
ביוני 1870 ירש את מקומו של רב העיר ליבק, אלכסנדר זוסמן אדלר. בשנת 1872 נישא לאסתר אדלר (1853–1920) בתו של קודמו בתפקיד רב העיר, כמקובל בקהילות גרמניה. אסתר פרסמה מאמרים ושירים והייתה פעילה מרכזית באיגוד הנשים היהודיות בליבק. בשנת 1880 חנך את בית הכנסת בליבק.
קרליבך נפטר משבץ מוחי בי' באדר ב' ה'תרע"ט (12 במרץ 1919). הוא נקבר בבית העלמין היהודי במויסלינג (Moisling), פרבר על יד ליבק, שם נקברו גם אחדים מבניו ואשתו אסתר, שנפטרה שנה לאחר מכן. בשנת 2005 נחנך על שמו ושם משפחתו "פארק קרליבך" בליבק.
דרכו ופעילותו.
קרליבך היה מחסידיו וממשיכי דרכו של הרב שמשון רפאל הירש, שדגל בתורה עם דרך ארץ. לצד הפירושים על התלמוד וספרי הדרכה לבית היהודי שחיבר הן בעברית והן בגרמנית, קרליבך פרסם רשימה של ספרי קודש וספרים כלליים שלטעמו ראוי שיימצאו בכל ארון ספרים יהודי טוב, ובהם כל כתבי יוהאן וולפגנג פון גתה, שילר, לסינג, ריקרט (Rückert), הֶבֶּל (Hebbel), גרִילפַּרצֶר (Grillparzer), גַייבֶּל (Geibel), לילינקרון (Liliencron), קרנה, קלייסט, אוּהלנד (Uhland), האוף, ברנה וכן ספרים של שייקספיר, איבסן, ביירנסון, טולסטוי, ז'אן רסין ומולייר.
הוא אף המליץ לקרא אותם בשבת לאחר קריאה ולימוד פרשת השבוע על מפרשיה וטעמיה, כחלק ממצוות עונג שבת. את הנוהג לקביעת זמן ללימודי קודש וחול השריש גם בנכדו, השופט לעתיד חיים כהן, אשר למד אצלו בצעירותו. קרליבך היה מושא לביקורת חריפה של חוקר הספרות ברוך קורצווייל, במאמרו "על דיוקנה של היהדות המסורתית בגרמניה", שבו תקף את רמתם התרבותית הנמוכה של מנהיגי היהדות החרדית בגרמניה בדורות ההמשך לאחר הרב הירש.