לייק זכורה כיום כאחד מסמלי המין הבולטים של שנות ה-40 בקולנוע ההוליוודי, וכאחת השחקניות הבולטות בסוגת הסרט האפל. גם כיום מהווה דמותה סמל ויזואלי מוכר. דמותה המצוירת של ג'סיקה ראביט בסרט מי הפליל את רוג'ר ראביט עוצבה על פיה (בשילוב עם שחקניות נוספות מאותה תקופה כריטה הייוורת'). בשנת 1997 שימשה דמותה של לייק כמוטיב חשוב בסרט זוכה פרס האוסקר סודות אל איי, שהוא עיבוד לספרו של ג'יימס אלרוי המתרחש בשנות ה-50. דמיונה של השחקנית קים בייסינגר ללייק הודגש, דמותה הוזכרה, ותמונתה הוצגה. באחת הסצינות מתרחשת על רקע הקרנת סרטה "אקדוחן שכיר".
טיטוס מאנליוס טורקוואטוס (קונסול 235 לפנה&quot;ס)
טיטוס מאנליוס טורקוואטוס (לטינית: Titus Manlius Torquatus) היה קונסול ומצביא רומאי במלחמה הפונית השנייה ולפניה.
ביוגרפיה.
הוא נבחר לקונסול בפעם הראשונה ב-235 לפנה"ס, יחד עם גאיוס אטיליוס בולבוס (C. Atilius Bulbus). בשנת כהונתו הכניע את יושבי סרדיניה ונתכבד בטריומף. הקונסולאט הראשון שלו נזכר לדורות, מאחר שבמהלכו היו שערי מקדש יאנוס סגורים – סימן לשלום ממנו נהנו הרומאים, דבר אשר לא אירע על פי המסופר מאז מלכותו של נומה פומפיליוס.
ב-231 לפנה"ס נבחר טורקוואטוס לקנסור יחד עם קווינטוס פולביוס פלאקוס (Q. Fulvius Flaccus), אך נאלץ לפרוש בשל אותות מבשרי רעות שראו האוגורים. הוא נבחר לקונסול בפעם השנייה ב-224 לפנה"ס, יחד עם פלאקוס, והשניים ניהלו בהצלחה מלחמה נגד הגאלים בצפון איטליה. טורקוואטוס ופלאקוס היו שני המצביאים הרומאיים הראשונים שחצו את הנהר פו.
טורקוואטוס היה ידוע בקפדנותו הקדומה והחמורה יתר על המידה (priscae ac nimis durae seritatis), תכונה אותה ירש מאבותיו. כשנשאל לדעתו אם יש לפדות תמורת כופר כסף את החיילים הרומאים שנשבו בעקבות מפלת קאנאי (216 לפנה"ס), התנגד לכך נמרצות. שנה אחר כך, ב-217 לפנה"ס, נשלח לסרדיניה כדי להחליף את הפראיטור קווינטוס מוקיוס, מושל הפרובינקיה שחלה ולא יכול היה למלא תפקידו; הוא דיכא את המרד שפרץ בסרדיניה בהנהגת המפסיקורה ובעידודם וסיועם של הקרתגים. ב-212 לפנה"ס היה מועמד למשרת פונטיפקס מקסימוס, אך נוצח על ידי פובליוס ליקיניוס קראסוס (Publius Licinius Crassus) הזוטר ממנו, ובמקום זאת נבחר למשרת איידיל קורולי. העם רצה לבחור בטורקוואטוס לקונסול שנת 210 לפנה"ס, אך הוא סירב לקבל את המשרה המכובדת. שנתיים אחר כך (208 לפנה"ס) מונה לדיקטטור, כדי לנהל את אספת הקנטוריות ולעמוד בראש המשחקים הגדולים שנדר לערוך הפראיטור מרקוס איימיליוס.
הוא מת בשנת 202 לפנה"ס.
לואי השישה-עשר, מלך צרפת
לימוזן
חבל לימוזן (בצרפתית: Limousin; באוקסיטנית: Lemosin) היה אחד מחבלי צרפת. הוא נכלל בחבל אקיטן החדשה בעקבות הרפורמה המנהלית משנת 2016. החבל כולל את האזור שסביב בירתו, העיר לימוז' במרכז צרפת, עם כ -140,000 תושבים. החבל מחולק לשלושה מחוזות: קורז, קרז, וויין עילית (אוט-ויין). שם החבל נובע משמו של שבט קלטי שהיה חי באזור, הלמוביקים.
לימוזן נמצא בלב המסיב המרכזי, ויש בו מזג אוויר יבשתי וקר בחורף. הדבר גורם לכך שלמרות שטחו הנרחב (16,942 קמ"ר), מתגוררים בחבל רק כ-725,000 נפש, והוא נחשב לאחד הדלים באוכלוסין בצרפת. בתוך החבל עובר נהר הויין. הנוף הוא הררי ונמצאים בו רמת מילוואש הגבוהה והר לימוזן. הלימוזין הוא בעיקר אזור של גבעות ועמקים והרים נמוכים - בין גבהים של 200 מטר ו -1000 מטרים. חבל לימוזין הכפרי הוא ארץ של יערות ושדות נשירים במערב ובצפון-מערב, של אדמות מרעה של כבשים בצפון, ואזור מעלה של יערות אשוחיות ואדמות מרעה ברמת דה מילבאצ'ס במזרח. בדרום מערב גובל האזור עם חבל דורדון. הנהר דורדון עצמו חוצה את דרום מערב האזור, ולאחר מספר קילומטרים הוא מהווה את הגבול עם האזור השכן של אוברן.
שמה של הלימוזינה נובע משם החבל, ונטען כי סוג המכוניות נקרא כך על שם צורת המגבעות שהייתה פופולרית אצל תושבי האזור ודמתה לצורת מכונית הלימוזינה.
עינת ביקל
עינת ביקל (נולדה ב-12 באפריל 1965) היא מפיקת קולנוע ישראלית, פעמיים כלת פרס אופיר. יחד עם אורי סבג היא בעלת חברת ההפקות "פרלייט".
אוריקום
אוֹרִיקוּם (ביוונית: Ώρικός, בלטינית: Oricos, Oricus, Oricum) היא עיר נמל עתיקה באיליריה (אלבניה של ימינו), לחוף הים האדריאטי. היא נוסדה על ידי מתיישבים יוונים מאובויה, ובמאה ה-3 לפנה"ס שימשה בסיס לחילות רומא במלחמתה באילירים ובפיליפוס החמישי מלך מוקדון.
אוריקום בלטינית, או אוריקוס ביוונית, כבר היה ידוע כעיר נמל עוד לפני שהרומאים כבשו אותה, אומר ג'יונאטה קונסגרה, חוקר דוקטורט באוניברסיטת ז'נבה ומרכז הפרויקט הארכאולוגי. בהמשך, הרומאים השתמשו בעיר כנמל יציאה מהכוחות הצבאיים שלהם. זה הפך לראש גשר בין איטליה לכל החלק הזה של אזור הבלקן."
בדיקת סמני DNA
בדיקת סַמָּנֵי DNA היא בדיקה שמאפשרת לקבוע האם שתי דגימות של חומר תורשתי נלקחו מאותו אדם או משני אנשים שונים, ובמקרה שנלקחו מאנשים שונים, האם יש ביניהם קרבה משפחתית (ביולוגית). לבדיקה שלושה שימושים נפוצים: בירור קרבה משפחתית בין אנשים, בירור האם ממצאים ביולוגיים מזירת העבירה שייכים לחשוד, במסגרת עבודת זיהוי פלילי, וזיהוי חללים, או אנשים שסובלים מערפול הכרה.
בדיקת סמני DNA בוחנת מספר רב של סימנים בחומר התורשתי, שחייבים להיות זהים אצל תאומים זהים או בשתי דגימות שנלקחו מאותו אדם, אך הסיכוי שיהיו זהים אצל אנשים חסרי קרבה משפחתית הוא קלוש.
בדיקת שארות.
בדיקת שְׁאֵרוּת היא בדיקה שמשווה בין דגימות שנלקחו מגופם של אנשים, במטרה לקבוע אם קיימת קרבה משפחתית ביניהם. בדיקה כזו יכולה לקבוע, לדוגמה, אם אדם מסוים הוא הורה ביולוגי של אדם אחר. הבדיקה יכולה גם לקבוע אם קיימת קרבת משפחה (ביולוגית) אחרת.
תחילה, מחפשים בכל דגימה רשימה של סמנים גנטיים. לאחר מכן, משווים בין הסמנים שנמצאו בדגימות. אם כל הסמנים זהים בשתי הדגימות, שני הנבדקים הם תאומים זהים (או אותו אדם במקרה של זיהוי פלילי). אם חצי מהסמנים זהים, המסקנה היא שהדגימות נלקחו מקרובים מדרגה ראשונה שאינם תאומים זהים – בן והורה או שני אחים. אם רבע מהסמנים זהים, המסקנה היא שהדגימות נלקחו מסב ונכד, דוד ואחיין וכיוצא בזה. הכל בהתאם למקדם השארות.
בדיקת הורות.
כאשר ההורות מיוחסת לגבר, היא קרויה בדיקת אבהות, וכאשר היא מיוחסת לאישה, היא קרויה בדיקת אימהות. בשני המקרים נעשית הבדיקה בימינו באותה טכניקה – בדיקת DNA. ניתן לבצע בדיקת אבהות עוד במהלך ההריון, החל מהשבוע ה-13 לו, באמצעות השוואת דגימת דם מהעובר ומההורה.
הצורך בהוכחת אבהות עולה תכופות כשמוגשת כנגד האב תביעה לתשלום מזונות לילדו, וגם בהקשרים נוספים. טענה של הגבר כי הוא איננו האב, או כי לא בהכרח הוא האב, מצריכה בדיקה שתכריע בדבר. הצורך בבדיקה זו עולה במיוחד במקרים שבהם הגבר והאשה לא היו נשואים זה לזה, אך לעיתים הוא עולה גם בין בני זוג נשואים, כחלק מהדיון בגירושיהם.
לעיתים מתעורר צורך בבדיקת אימהות, אך הצורך בבדיקה זו מצומצם לאין שיעור. הוא מתעורר, למשל, כאשר יש חשש שתינוקות הוחלפו בבית היולדות, כאשר ילד מאומץ מנסה לאתר את אמו הביולוגית או כאשר יש חשש לתקלה בהפריה חוץ גופית.
בשנות ה-70 פותחה בדיקת סיווג רקמות, שאפשרה קביעת הורות ברמה גבוהה של ביטחון. בשנות התשעים פותחה בדיקת ה-DNA, שאמינותה גבוהה יותר והיא פחות פולשנית.
בדיקת קרבה משפחתית בעזרת DNA.
ה-DNA של אדם זהה כמעט לחלוטין בכל תאי גופו (למעט מי שעבר השתלת איבר). רבייה מינית משלבת DNA שמגיע משני ההורים, כך שהחומר התורשתי בכל אדם נגזר במידה שווה, בקירוב, משני הוריו. חומר תורשתי זה קרוי הגנום הגרעיני של האדם, משום שהוא נמצא בגרעין התא.
בדיקת שארות נעשית באמצעות דגימת DNA. ניתן להפיק DNA לבדיקה מהדם, מהרוק או מדגימת חומר ביולוגי אחר, אך לא מכל חומר ביולוגי שהוא (לא משערה בלא שורש, לא מעצמות ישנות מאוד). רמת האמינות הגבוהה של בדיקת ה-DNA הביאה לכך שטכניקה זו החליפה את כל קודמותיה לבדיקת הורות.
במהלך הבדיקה מחפשים בשתי דגימות ה-DNA שמנסים להשוות ביניהן קבוצת סמנים מוגדרת היטב, שהסיכוי שתהיה זהה אצל שני אנשים שאינם קרובי משפחה הוא קטן עד כדי זניחות. אם כל הסמנים הם זהים, סימן ששתי דגימות ה-DNA נלקחו מאותו אדם או מתאומים זהים.
הסיכוי שלשני אנשים שאינם קרובי משפחה כלל תהיה זהות בכל הסמנים האלה הוא אחד לארבעה מיליארד. סוג נדיר אחר של שגיאה אפשרי כאשר שתי דגימות DNA נלקחות מאותו אדם אך מזוהות בטעות כאילו הן נלקחו משני אחים ולא מאותו אדם. זה עשוי לקרות כאשר האדם הוא כימרה – אדם שנוצר משתי ביציות מופרות שנצמדו במקום להפוך לתאומים שאינם זהים. זה עשוי לקרות גם אצל אדם שעבר השתלת מח עצם – תאי הדם הלבנים שלו נושאים את ה-DNA של התורם (על פי רוב אח או הורה) בעוד שאר תאי גופו נושאים את ה-DNA שלו.
בנוסף לגרעין התא, גם המיטוכונדריון נושא חומר תורשתי. חומר זה, הקרוי גנום מיטוכונדרי, מושפע מהאם בלבד משום שאנו יורשים את המיטוכונדריונים שלנו רק מאימנו. הוכחת זיקה הורית על-פי המיטוכונדריון קלה יותר, אך היא טובה רק לבדיקת אימהות ואינה מועילה לבדיקת אבהות. בבדיקת שארות בין זכרים, ניתן להשתמש בהשוואה של כרומוזום Y, משום שזה עובר ישירות מאב לבן. ככלל, בדיקת שארות בעזרת הגנום המיטוכונדרי או כרומוזום Y נעשות כמעט ורק לצורכי מחקר מדעי בתחום הביומטריה האבולוציונית.
סוגיות משפטיות.
בישראל ניתן לחייב אדם לערוך בדיקת אבהות רק בצו של בית המשפט.