חוק המשכון מטיל מגבלות על מקבל המשכון, ועל כן מבקשים מלווים להסוות את המשכון באופן שלא יחול עליו חוק המשכון. קובע שמשכון הוא "כל עסקה שכוונתה שעבוד נכס כערובה לחיוב, יהא כינוייה אשר יהא". בכך מוחל חוק המשכון גם על מקרים בהם הצדדים ניסו להתחמק מתחולת חוק המשכון.
למשל במצב בו הצד החייב לא פורע את חובו במועד הנדרש, אמור המשכון המולווה להישאר כולו אצל המלווה, אף אם ערך המשכון עולה על החוב.
ישנן שתי דרכים עיקריות ליצירת משכון מוסווה: מכר חוזר ושימור בעלות.
מכר חוזר.
עסקת מכר חוזר היא עסקה בין מוכר לקונה שבה הקונה מתחייב למכור את הנכס בתנאים מסוימים חזרה למוכר תוך זמן מסוים במחיר מסוים.
לעיתים, עסקת מכר חוזר משמשת בעצם כמשכון מוסווה. כדי להסוות את המשכון יש שימוש במקום במילים: "משכון" ו"מלווה" - במילים "קונה", "מוכר" ו"ממכר". הצדדים עורכים עסקת מכר רגילה תמורת תשלום במזומן (שהרי הספק מעוניין לקבל את הכסף מיד), ומוסיפים לחוזה סעיף שבו המוכר רשאי לרכוש בחזרה את הנכס שהוא מכר, עד תקופה מסוימת.
בפס"ד הורביץ עלה לדיון העניין של מכר חוזר ונקבע שהלכת קידוחי הצפון אינה חלה ויש לרשום את המשכון. בפסה"ד נקבעו קריטריונים שונים לבחינת עסקה "חשודה" למשל: מחיר לא ריאלי- אם המוכר מוכר במחיר נמוך מהשוק יש לחשוד במשכון מוסווה; רישום ודיווח לרשויות (על העברת בעלות); הרקע שקדם להסכם וכו'.
הסיבה שחשוב לנו לדעת אם מדובר במשכון מוסווה היא בעיקר במקרים בהם החייב מגיע לחדלות פירעון. במצב זה, שבו נושי החייב רוצים להטיל עיקול על הנכס נשוא העסקה יש ממש בשאלה האם מדובר במכר אמיתי או במשכון מוסווה. אם מדובר במשכון- אזי שהוא לא נרשם והנושים יכולים להטיל עיקול, בעוד שאם מדובר במכר אין לנושים זכויות בנכס מכיוון שהוא עבר לקונה.
שימור בעלות.
שימור בעלות נעשה בדרך כלל באשראי ספקים שבו הספק מספק את הסחורה, הקמעונאי מוכר אותה ורק אז משלם. שימור בעלות משמעותו הכנסה של תנאי בו הספק מתנה את העברת הבעלות לקמעונאי בגמר תשלום עבור הסחורה.
התפתחות הפסיקה: בפס"ד קולומבו נקבע ששימור הבעלות, הוא משכון מוסווה על פי סעיף 2ב לחוק המשכון וכן משום הקניית העדיפות על נושים אחרים. לכן במידה והספק רוצה שתהיה לו עדיפות עליו לרשום את המשכון, ולא- הוא יפסיד בעימות עם נושים אחרים במקרה של חדלות פירעון. לאחר מכן, הנושא נדון בפס"ד קידוחי הצפון, בו נהפכה הלכת קולומבו (אם כי יש דעות כי הלכת קולומבו נשארה אחרי קידוחי הצפון) ונקבע כי תנית שימור הבעלות אינה משכון מוסווה (אין הגיון שהספק ירוץ לרשום כל סחורה שהוא מספק). הלכת קידוחי הצפון הלכה למעשה לא התקיימה משום שבערכאות פירשו את ההלכה בצורה שהספקים תמיד הפסידו. הפס"ד האחרון בנושא הוא פס"ד ויטה, שבו נקבע: קודם כל צריך לראות שסובייקטיבית הצדדים התכוונו שערכו את החוזה שיהיה שימור בעלות -ואז לבחון אובייקטיבית שיש לתנית שימור הבעלות היגיון כלכלי ומסחרי. לשם כך בודקים אם יש לספק הסדרי פיקוח, דיווח, לא לאפשר לקמעונאי לרשום את הסחורה כחלק מהמלאי העסקי שלו וכו'. לפי הלכת ויטה הספקים צפויים להפסיד בעימות עם מעקל של קמעונאי בגלל שברור שהוא לא באמת מעוניין בבעלות על הסחורה אלא בכסף, ולא מקיים את הסימנים של הבעלות (ולכן זה משכון). ספקים לא רושמים גם שיעבוד ולכן תמיד מפסידים.
המרת משכון.
הדעות חלוקות האם בית משפט יכול לכפות על בעל משכון להמיר משכון מוסכם במשכון אחר הנותן לנושה אותו ביטחון לגביית חובו. על פי גישה אחת, עקרון תום הלב והכלל של כופין על מידת סדום, מחייב את המלווה להסכים להמרת משכון במשכון אחר שווה ערך, ואם הוא אינו מסכים לכך רשאי בית המשפט לכופו. מנגד, היו שטענו שהמשכון הוא חוזה בין הצדדים ועל כן רק הצדדים יכולים לשנותו, בהסכמה.
שארל מארי רנה לקונט דה ליל
שארל מארי רנה לקונט דה ליל (בצרפתית: Charles Marie René Leconte de Lisle; 22 באוקטובר 1818 – 17 ביולי 1894) היה משורר ומתרגם צרפתי.
ביוגרפיה.
שארל מארי רנה לקונט דה ליל נולד באי בורבון (כיום ראוניון) שבאוקייאנוס ההודי לאב ממוצא ברטוני שהיה כירורג בצבאו של נפוליון בונפרטה. בהיותו בן ארבע שנים עברה משפחתו להתגורר בחבל ברטאן שבצפון מערב צרפת. ב-1832 שב עם משפחתו לאי בורבון. נשלח על ידי אביו למסע באיי הודו המזרחית כדי להכינו לעסוק במסחר. אחרי מסע זה הגיע לעיר רן (בחבל ברטאן) כדי להשלים את לימודיו, ולמד בעיקר יוונית, איטלקית והיסטוריה. ב-1837 נסע לפריז וב-1838 קיבל שם תעודת בגרות. הוא שב פעם או פעמיים אל האי בורבון, אך ב-1846 התיישב בפריז.
קובץ שיריו הראשון "ונוס ממילו" הביא להיכרות עם מחברים שהיה להם עניין בספרות קלאסית. הקובץ "פואמות עתיקות" הופיע ב-1852 והקובץ "פואמות ושירים" ב-1854. בקובץ "שירים ברבריים" (1862), כמו בקובץ "פואמות עתיקות" הוא מתאר את יפי הטבע. לקונט דה ליל כתב גם מספר טרגדיות ברוח הטרגדיה היוונית ותרגם לצרפתית את שירת הומרוס והסיודוס ואת מחזותיהם של אייסכילוס, סופוקלס ואוריפידס.
ב-1873 התמנה לעוזר הספרן הראשי של ספריית ארמון לוקסמבורג בפריז. ב-1884 הופיע קובץ שיריו "פואמות טרגיות" וב-1886, אחרי תשעה ניסיונות לא מוצלחים, נבחר לבסוף לחבר האקדמיה הצרפתית במקומו של ויקטור הוגו שמת שנה לפני כן.
שארל מארי רנה לקונט דה ליל מת בעיירה לובסיין שבחבל איל דה פראנס ב-1894.
לקונט דה ליל נחשב לאבי אסכולת הפארנאס בשירה הצרפתית. תלמידיו נודעו כמשוררי אסכולה זו ובהם: תאופיל גוטייה, תאודור דה באנוויל, סילי פרידום ופול ורלן. בהקדמות לקובצי שירתו לקונט דה ליל הציג מספר עקרונות שסביבם התרכזו משוררים בני דורו בתקופה שבין תנועת הרומנטיזם לבין זו של הסימבוליזם. בהשפעת רעיון ה"אמנות לשם אמנות" שהגה תאופיל גוטייה, לקונט דה ליל התנתק מן הרומנטיזם והחל לדגול בתאוריה חדשה שבאה על ביטויה באסכולת הפארנאס. תאוריה זו התבססה על מספר עקרונות ובהם:
הושע הנביא
כלי נגינה חשמליים
קווינטט
סקסטט
דגל רפובליקת טקסס
בי&quot;ס
שבוה
מחוז שַבּוּה (בערבית: محافظة شبوة) הוא מחוז בדרום מרכזה של תימן. נכון לשנת 2012 במחוז 546,467 אנשים והוא המחוז ה-16 בגודלו בתימן מבחינת אוכלוסייה. מבחינת שטחו שעומד על 45,519 קמ"ר הוא הרביעי בגודלו בתימן. בירת המחוז היא העיר עתק .
נפות.
מחוז שבוה מחולק ל-17 נפות, וכל אחת מהן מחולקת גם היא לתת-נפות, ואלו מחולקות לכפרים מועצות וערים:
JMonkey
jMonkey Engine (או בקיצור jME) ממשק תכנות יישומים כתוב בשפת Java עבור תכנות משחקים תלת ממדי. jME הוא מבוסס על גרף התרחשות (scene graph) בדומה ל-Java 3D או Xith3D.
המנוע מתקשר ישירות עם החומרה הגרפית שבמחשב כרגע דרך ספריות OpenGL באמצעות LWJGL כאשר האפשרות לתמיכה באמצעות JOGL כרגע בפיתוח. jME תומך גם באפשרות הוספת קול (באמצעות OpenAL ו-FMOD) וגם באפשרויות קלט מהמקלדת, עכבר והתקנים חיצוניים.
jME הוא קוד פתוח תחת רישיון BSD.
היסטוריה.
jME התחיל בשנת 2003 על ידי מארק פוואל (תחת השם MojoMonkey) כפרויקט צד הבודק האם ניתן לכתוב ממשק תכנות יישומים גרפי מלא ב-Java.
ההשראה נלקחה מהספר 3D Game engine Design שיצא לאור בשנת 2000. בשלהי ינואר 2004 הצטרף יְהוֹשֻׁעַ סלאק ושניהם במשך שנתיים (ובעזרת קהילת המפתחים) הוציאו גרסה מסחרית. באוגוסט 2005, חברת Three Rings הודיעה כי המשחק Bang!Howdy פותח באמצעות jME.
ב-15 אוגוסט 2008, הודיע יְהוֹשֻׁעַ סלאק כי הוא מפסיק את התערבותו בפיתוח jME.
jME3 בוצע בשנת 2009 על ידי קבוצה של 8 מפתחים.
פילטר
ישעיה ברדקי
רבי ישעיה ברדקי (ה'תק"ן, 1790 - י"ח בחשוון ה'תרכ"ג, 11 בנובמבר 1862) היה מראשי הקהילה האשכנזית הפרושית במאה התשע עשרה בירושלים.
ביוגרפיה.
נולד בפינסק ליששכר דב, מנכבדי העיר. למד בישיבת וולוז'ין אצל רבי חיים מוולוז'ין תלמיד הגר"א. נולדו לו מאשתו הראשונה בן ובת. לאחר שהתאלמן בגיל צעיר החליט לעלות לארץ ישראל.
עלייתו לארץ ישראל.
עלה לארץ בסביבות שנת ה'תק"ע (1810) והגיע תחילה לצפת. לאחר מכן עלה לירושלים, שם היה בין האשכנזים הראשונים בראשות רבי מנחם מנדל משקלוב שהתיישבו בה לאחר תקופה ארוכה שלאשכנזים נאסר בה להתגורר בעיר.
בערך בשנת ה'תקפ"ג נישא בשנית לשיינדל, בתו של רבי ישראל משקלוב, ונולדו לו ממנה ילדים נוספים. לאחר רעידת האדמה בצפת (1837) (ה'תקצ"ז) עמד עם רבי אריה מרכוס (נאמן) בראש משלחת הצלה. לאחר פטירת חמיו בט' בסיוון ה'תקצ"ט התמנה ברדקי לראש הקהילה האשכנזית בירושלים, אולם בשל סכסוכים בהנהגת העדה הוחלט על דעת שני הצדדים למנות תחתיו את רבי משה ריבלין שכיהן בתפקיד עד לפטירתו ב-1846.
מראשית הקמתה הייתה העדה האשכנזית בירושלים מפולגת לשני מחנות. סיעתם של רבי מנחם מנדל משקלוב ורבי אברהם שלמה זלמן צורף, מול סיעתם של רבי ישראל משקלוב וחתנו ישעיה ברדקי שנתמכו בידי ארגון הפקידים והאמרכלים של אמסטרדם (פקוא"מ). נקודת המחלוקת העיקרית התגלעה סביב שאלת גאולת חורבת רבי יהדה החסיד ובניינה, שבה עסקו אנשי הסיעה הראשונה, בעוד אנשי הסיעה השנייה התנגדו לה בתוקף בטענה כי מדובר בפרויקט גרנדיוזי ומיותר. ראש הפקוא"מ, צבי הירש להרן, רכש בירושלים חצר עם דירות מגורים ובית כנסת קטן ומסר את ניהולה בידי ברדקי, ולכן נקראה סיעתו "סיעת החצר" כנגד "סיעת החורבה".