השם ג'ומג'ום הוא תרגום ערבי של גולגולת, וניתן לחורבה בגלל צורת הסלעים בצידה הדרום-מזרחי המזכירה מעט מעט צורת גולגולת. החורבה ממוקמת ברצועת המצלעות המערביים של הרי יהודה, ומנצלת היטב את הטופוגרפיה המצוקית. מהחורבה תצפית למרחקים.
האתר נסקר בעבר על ידי דוד עמית ובועז זיסו. בסקר תועדו בין השאר מאגרי מים מרשימים, מקוואות טהרה, מערת קבורה ושברי גלוסקמות אבן, המלמדים על קיומו של יישוב יהודי באתר בשלהי תקופת הבית השני ובימי מרד בר-כוכבא. כמו כן התגלו חרסים המעידים על המשך קיומו של האתר בתקופה הביזנטית.
בית ספר שדה כפר עציון יזם שתי עונות חפירה באתר בשנים 2005 ו-2008. עונת 2005 נוהלה על ידי אחיה הכהן-תבור. עונת 2008 נוהלה על ידי ערן מאיר ובועז זיסו. בעונה זו נחפר חלק ממבנה מן התקופה הממלוכית ושני מקוואות טהרה הממוקמים בראש הגבעה. המבנה מבטל כניסה אל מערכת של חללים תת-קרקעיים קדומים יותר. בשטח החפירה שבאוכף שלמרגלות הגבעה נתגלו שרידי בית יוצר וחרסים רבים מן התקופה הרומית המאוחרת והביזנטית.
Boards of Canada
סטראהד פון זרוביץ'
מיכאל בורט
מיכאל בּוּרְט (Burt; נולד ב-2 באוקטובר 1937) הוא אדריכל ישראלי, פרופסור אמריטוס בפקולטה לאדריכלות בטכניון.
קורות חייו.
מיכאל בורט נולד באוקראינה בשנת 1937. בשנת 1948 עלה במסגרת עליית הנוער לישראל. התגורר עם משפחתו בחיפה. בצה"ל שירת בחטיבת גולני. במלחמת ששת הימים שירת במילואים כמפקד מחלקה בפלוגת חרמ"ש, וזכה בעיטור המופת על תפקודו. במלחמת יום הכיפורים שימש קצין תצפית קדמי שהתלווה לפלוגת חרמ"ש ולחם עימה בחזית הדרום. הוא עוטר פעם נוספת בעיטור המופת, נפצע ואושפז במשך שלושה חודשים. בורט הוא אחד משני האנשים היחידים ששמותיהם פורסמו, שזכו פעמיים בעיטור המופת, לצידו של שלמה הגני.
בשנת 1963 קיבל תואר ראשון באדריכלות מהטכניון, ובשנת 1967 קיבל תואר דוקטור מהטכניון. משנת 1963 נמנה עם סגל הפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים של הטכניון. בשנים 1977–1979 ו-1989–1993 כיהן כדיקן הפקולטה. בשנת 2006 פרש לגמלאות והוא פרופסור אמריטוס.
נמנה עם המתכננים הראשונים במיזם נתיבי איילון, ותכנן את מחלף ארלוזורוב. תכנן את גשר בר יהודה בתל אביב ביחד עם פרופסור דוד יצחקי, לאחר שהצעתם זכתה במקום הראשון בתחרות על תכנון הגשר. קידם יוזמה להקמת איים מלאכותיים מול חופי ישראל, כפתרון למצוקת הדיור.
בורט זכה בפרס רוקח של עיריית תל אביב-יפו על עיצוב גשר.
בורט מתגורר בשכונת כרמליה בחיפה. הוא נשוי לתמרה ולהם שלושה ילדים.
תיאופורי
מי שתיה
מקרה מנוון
במתמטיקה, מקרה מנוון של עצם מתמטי הוא מקרה קצה של העצם המקיים את הגדרתו, אולם הוא חורג מהמאפיינים השגרתיים של העצם ולרוב הוא פשוט יותר. לעיתים המקרה המנוון אינו מקיים את הגדרת העצם אך הוא הגבול של סדרת עצמים המקיימים את ההגדרה.
ההחלטה האם לכלול או לא לכלול מקרה מנוון בהגדרת העצם תלויה בהקשר, והיא מבוססת על אסתטיקה ונוחות. לדוגמה, ניתן להגדיר משולש כאוסף של שלוש נקודות (קודקודים) והקטעים המחברים אותן (צלעות), אולם הגדרה זו כוללת משולשים מנוונים - משולשים שבהם שלוש הנקודות הן על ישר אחד. במקרה כזה משולש מנוון הוא פשוט קטע (בתוספת מידע על מיקום קודקוד עליו). הגדרה זו נוחה כאשר עוסקים באי-שוויון המשולש, שם יש חשיבות למקרה המנוון שבו מתקיים שוויון. אולם כאשר עוסקים בגאומטריה אוקלידית, מקובל להעלים את המקרה המנוון ולהגדיר משולש בעזרת שלוש נקודות שאינן על ישר אחד. זאת משום שמשולש מנוון אינו תואם את התפיסה היומיומית של משולש והוא אינו מקיים תכונות משולש חשובות, למשל הוא אינו מגדיר מישור, ויש משפטים שאינם מתקיימים בו, למשל המשפט: "משולש ששתיים מזוויותיו שוות זו לזו הוא שווה-שוקיים" - שתיים מזוויותיו של משולש מנוון שוות זו לזו (הן אפס), אך משולש כזה אינו בהכרח שווה-שוקיים.
תכונות מסוימות של עצמים מתמטיים משתמרות גם במקרים המנוונים, לעיתים קרובות באופן ריק. דוגמה: גם במשולש מנוון מתקיים המשפט שמפגש האנכים האמצעיים הוא מרכז המעגל החוסם, מהסיבה הפשוטה שבמשולש מנוון האנכים האמצעיים אינם נפגשים (הם מקבילים) וכלל אין מעגל חוסם (אין מעגל העובר דרך שלוש נקודות הנמצאות על ישר אחד). לעיתים ניאלץ להיזהר בניסוח של טענות, על מנת שיתקיימו גם במקרה המנוון. דוגמה: המשפט "במשולשים דומים, היחס בין שטחי המשולשים שווה ליחס בין ריבועי האורך של הצלעות המתאימות" אינו מתקיים במקרה המנוון (כי הוא מדבר על חלוקה באפס), אך הוא מתקיים בניסוח השקול (המסורבל מעט יותר): "במשולשים דומים, שטח המשולש האחד שווה לשטח המשולש האחר כפול יחס ריבועי האורך של הצלעות המתאימות". הניסוח הראשון שהובא כאן הוא ניסוחו של אוקלידס בספרו "יסודות" (כרך VI, משפט 19), וממנו (כמו ממשפטים נוספים בספר זה, ובפרט משפט 20 בכרך I: במשולש סכום שתי צלעות גדול מהצלע השלישית) ברור שאוקלידס לא כלל משולש מנוון בהגדרתו של משולש.
יש דמיון בין עצמים המכונים מנוונים לעצמים המכונים טריוויאליים. אולם לרוב עצם מכונה טריוויאלי בעיקר כשהוא דוגמה פשוטה ביותר לעצם, אבל אין בו איבוד משמעותי של תכונות או של מבנה פנימי כמו במקרה מנוון.
ר' שמעיה
מוריס לאבלאן
אנתוריון
האנתוריון (שם מדעי: "Anthurium"; מוכר גם בשם "אנתוריום") הוא צמח נוי נפוץ ממשפחת הלופיים ומוצאו טרופי.
מוצא האנתוריון מאמריקה התיכונה והדרומית. לצמח עלים גלדניים מבריקים ויפים. החלק שאנו קוראים לו פרח נקרא "מתחל" שהוא עלה גדול וצבעוני העוטף את התפרחת. המתחל מבריק ומרשים מאוד בצבעיו. הפרחים ערוכים בשזרה שהיא שיבולת דקה הנושאת פרחים קטנים רבים.
במרכז הצמח גבעול שגובהו 15-60 סנטימטר. לעלים צורות שונות והם מרוכזים לרוב בסוף האנטוריון. הצמח גדל במקום מוצל. האנתוריון מיטיב לגדול בטמפרטורות הנעות בין 25-32 מעלות ביום ובין 21-23 מעלות בלילה.
קיימים בעולם כאלף מינים שונים של אנתוריון. המינים הנפוצים בישראל הם:
טולה
טוּלה (ברוסית: Тула) היא עיר ומרכז אדמיניסטרטיבי של מחוז טולה שברוסיה. העיר בעלת תואר של עיר גיבורה. המרחק מהעיר טולה למוסקבה הבירה הוא 185 ק"מ.
אטימולוגיה.
הפילולוג, מילונאי והסופר הרוסי, ולדימיר דאל, ניסח את המילה טוּלה כמקום מסתורי שאינו חושף על עצמו כמעט. נוסף לכך, שמה של העיר נובע כנראה גם מהנהר החוצה את העיר, נהר טוּליצה.
נוסף לאלה, קיימות גרסאות נוספות למקור השם טוּלה:
היסטוריה.
טולה היא אחת הערים הוותיקות ביותר ברוסיה. האזכור הראשון אודותיה הוא בכתבי ניקון מהמאה ה-16; ברשימתו על המערכה הצבאית באזור ב 1146 הוא כתב: . מהרשימות נראה כי העיר כבר הייתה קיימת באותה עת, ולא ידוע מתי הוקמה לראשונה.
כבר במאה ה-16 הוקמו בטולה מפעלים לייצור נשק. גם כיום, העיר ידועה כמרכז לייצור נשק מכול הסוגים.
בעקבות מלחמת העולם השנייה קיבלה העיר את התואר עיר גיבורה.
ערים תאומות.
לטולה חמש ערים תאומות:
אנתוריום
הנרי מנסיני
הנרי מנסיני (באנגלית: Henry Mancini; 16 באפריל 1924 - 14 ביוני 1994) היה מלחין, מנצח ומעבד מוזיקלי אמריקאי, שנודע במיוחד במוזיקה שכתב לסרטים ולטלוויזיה. הוא זכה במספר שיא של עשרים פרסי גראמי, כולל "פרס גראמי למפעל חיים" שהוענק לו לאחר מותו ב-1995. יצירותיו הנודעות ביותר היו מוטיב הנושא הג'אזי בסדרת סרטי "הפנתר הוורוד" ובסדרת הטלוויזיה "פיטר גאן", השיר "Baby Elephant Walk" מהסרט "הטארי!", והשירים "נהר הירח" (Moon River) ו"ימים של יין ושושנים" (Days of Wine and Roses).
ילדותו.
מנסיני נולד בשכונת "איטליה הקטנה" בקליבלנד שבאוהיו, ובלידתו ניתן לו השם אנריקו ניקולה מנצ'יני. הוא גדל בעיירה של עובדי תעשיית פלדה בשם אליקיפה המערבית ליד פיטסבורג שבפנסילבניה. הוריו היגרו מאזור אברוצו באיטליה. אביו, קווינטו, שהיה עובד פלדה, שלח את בנו היחיד ללימודי פיקולו בגיל שמונה. כשמנסיני היה בן 12, הוא החל בשעורי פסנתר. האב והבן ניגנו יחד בתזמורת האיטלקית המקומית שנקראה "בני איטליה". לאחר שסיים את בית הספר התיכון, ב-1942, החל מנסיני ללמוד בבית הספר ג'וליארד למוזיקה בניו יורק, אך ב-1943, לאחר שנת לימודים אחת בלבד, גויס לצבא ארצות הברית. ב-1945 השתתף בשחרור מחנה ריכוז בדרום גרמניה.
קריירה.
עם שחרורו מהצבא, החל לעסוק במוזיקה. ב-1946 שימש כפסנתרן ומעבד בתזמורת גלן מילר המחודשת, בניצוחו של טקס בנקה. לאחר המלחמה הרחיב את יכולותיו בהלחנה, בהרמוניה ובתזמור בהנחייתם של שני מלחינים מפורסמים, ארנסט קרנק ומריו קסטלנואובו-טדסקו. ב-1952 הצטרף למחלקת המוזיקה של אולפני ההסרטה יוניברסל. ב-1954 היה מועמד לראשונה לפרס אוסקר לפסקול הטוב ביותר על הסרט סיפורו של גלן מילר. במשך שש שנים הלחין את המוזיקה ביותר מ-100 סרטים. הוא הפך למלחין ומעבד עצמאי ב-1958. מיד לאחר מכן כתב את המוזיקה לסדרת הטלוויזיה "פיטר גאן" של בלייק אדוארדס, שעמו החל לעבוד במשותף במשך 35 שנה ויחד יצרו את המוזיקה בכ-30 סרטים ביניהם ימים של יין ושושנים (1962), מר הובס בחופשה (1962) הפנתר הוורוד, המירוץ הגדול (1965), פיקדון קטן (1980) וסיפור חיים (1986). מנסיני היה אחד הראשונים שערבו ג'אז במוזיקה התזמורתית הרומנטית ששימשה לסרטים ולטלוויזיה באותה תקופה.
מנסיני הקליט יותר מ-90 תקליטים, בסגנונות שונים, החל ממוזיקה קלאסית דרך ביג בנד ועד פופ. שמונה מהם היו לתקליטי זהב. משך 20 שנה היה לו חוזה עם חברת תקליטי RCA, שהביא ליצירת 60 תקליטים ופרסמו אותו בעולם המוזיקה הקלה.