בערב שבת י"א בתמוז תשמ"ו הושלמה הבנייה. בט"ו בתמוז נערך מעמד חנוכת הבית בשילוב חגיגת בר מצווה מרכזית לילדים יתומי צה"ל. לפי הערכות המשטרה השתתפו באירוע כעשרים וחמישה אלף איש. בין הנואמים היו שגריר ארצות הברית בישראל תומאס פיקרינג, ראש הממשלה יצחק שמיר והרב הראשי מרדכי אליהו, שקבע מזוזה בכניסה הראשית של הבניין. במהלך האירוע הודפסה מהדורה מצומצמת של ספר התניא.
השימוש בבניין.
בבניין יש מרכז מבקרים המארח קבוצות תיירים ואישי ציבור המקבלים סיור במקום. במהלך הסיור צופים המבקרים בקטעי וידאו על הרבי מליובאוויטש, מאזינים לסקירה על תולדות חסידות חב"ד, על המבנה ועל הפעילות המתקיימת בו ומתפללים בהעתק חדר היחידות של הרבי מליובאוויטש הנמצא במבנה. שלוחי חב"ד, המארחים קבוצות בכפר חב"ד, מביאים את האורחים לביקור במקום לאחר שהמבקרים, ששמעו על ההעתק, מבקשים לבקר ולהתפלל בו. בעונת הקיץ מבקרים במבנה צעירים רבים המגיעים ארצה במסגרת פרויקט תגלית.
בבניין שוכנים משרדי אגודת חסידי חב"ד בישראל, משרדי שבועון כפר חב"ד, הסניף המרכזי בישראל של הוצאת ספרים קה"ת וחנות המפעל, כולל אברכים בראשות הרב שלום דובער לבקובסקי, בית כנסת, העתק של חדר הרבי מליובאוויטש, ספריה תורנית גדולה ועוד.
ב-1987 (תשמ"ז) הועברו לבניין הסניף והחנות המרכזית בישראל של הוצאת ספרים קה"ת. בשנת 2006 (תשס"ו) נבנה בבניין העתק חדר היחידות של הרבי.
בחנוכה תשס"ט (2008), הוצבה על גג הבניין חנוכייה שגובהה 8 מטרים. בשנת 2016 (תשע"ו) הקימו קרן קיימת לישראל ומועצה אזורית שדות דן פארק סביב לבניין. הפארק כולל מדשאות שבילי הליכה ומסלולי אופניים.
יוז'ף פוגאני
יוז'ף פוגאני (במקור עד 1903 יוז'ף שוורץ, בהונגרית: Pogány József; בודפשט, 8 בנובמבר 1886 – מוסקבה, מקום הוצאה להורג קומונארקה, 8 בפברואר 1938) היה פוליטיקאי, עיתונאי, מבקר ספרות יהודי-הונגרי אחד מקומיסרי העם של הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, חבר האינטרנציונל הקומוניסטי, חבר בוועד המנהל של המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית בשם ג'ון פפר.
ביוגרפיה.
פוגאני נולד במשפחה יהודית ענייה בפשט ולימודיו היוו מאמץ כספי גדול עבור הוריו. לאחר סיום בחינות הבגרות למד שפות, כדי להיות מורה לצרפתית, לגרמנית ולהונגרית ובזמן זה התוודע למרקסיזם. בשנת 1905 הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית, ובחר במקצוע העיתונאות במקום במקצוע ההוראה. משנת 1910 הוא היה חבר הסגל של העיתון וכתב העת נפסבה (Népszava) ו"סוציאליזם". כמבקר ספרות, הוא עמד בראש ההשקה של סדרה בשם "הספרייה העולמית" בנושא חינוך עובדים, וכתב מאמרי מבוא לכרכים שלה. עמדתו הייתה חיובית לגבי המשורר אנדרה אדי והמגמה הספרותית החדשה שהוביל. הוא היה אחד הנציגים הראשונים של האסתטיקה הספרותית המרקסיסטית בהונגריה. יוז'ף פוגאני, עיתונאי צעיר, הצטרף לתא הבונים החופשיים הרדיקלי "מרטינוביץ" בשנת 1912 וכן היה פעיל בחוג גלילאו לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא היה חייל בחזית ואחר כך כתב צבאי וכתב יצירות נגד מלחמה (משפטו של פרידריך אדלר, פשעי מפלגת הפועלים). בשנת 1918 עזבו כל הסוציאל-דמוקרטים את תאי הבונים החופשיים לפי הוראת המפלגה וביניהם גם יוז'ף פוגאני, יוז'ף דינר- דינש, ז'יגמונד קונפי, זולטאן רונאי, יוז'ף ואגו.
מהפיכת החרציות והרפובליקה הסובייטית.
בסתיו 1918 הצטרף פוגאני לאופוזיציה השמאלית של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ה-MSZDP. הוא הפך לאחד ממנהיגי מהפכת החרציות, וראש המועצה הצבאית בבודפשט (המועצה הצבאית בבודפשט הייתה גוף מהפכני שהוקם בשנת 1918 לאחר התמוטטות החזית האיטלקית, והיא הורכבה משבים הונגרים, חיילים פשוטים, קצינים זוטרים, וקצינים שחזרו מהחזית ברוסיה. בראשם עמד תחילה איש חיל האוויר אימרה צ'רניאק. פעילותו וכישוריו של פוגאני בגוף זה היו מאוד שנויים במחלוקת.
בדצמבר 1918 הוא עדיין מחה נגד מערכת התעמולה הקומוניסטית במועצה הצבאית. באביב 1919 היה מוכן לשתף פעולה עם הקומוניסטים, ולמעשה הוא עצמו הפך לקומוניסט והיה אחד החותמים על ההחלטה שהכריזה על איחוד שתי מפלגות הפועלים ליצירת דיקטטורה של הפרולטריון. הוא מילא תפקיד ברפובליקה הסובייטית ההונגרית כקומיסר העם, לענייני צבא, לחוץ ואחר כך לחינוך. בצבא האדום ההונגרי היה מפקד הגיס השני. לאחר התפטרותו של הגנרל אאורל שטרומפלד, מפקד הצבא האדום הפך למעשה למנהיג הצבא. כנגד מושג גיוס החובה הכללי של טיבור סמואלי, ועדה של המועצה המהפכנית הוקמה ב-24 במרץ 1919 ועדה בת השלושה חברים (בלה קון, וילמוש בהם ויאקאב ולטנר). הוועדה תמכה בסופו של דבר בתפיסת גיוס הצבא של פוגאני, ועל בסיס זה פורסמה ההחלטה על הקמת הצבא האדום ב-25 במרץ. כתוצאה מחילוקי דעותיו עם הנהגת הצבא, פוגאני התפטר מתפקידו בצבא ב-4 באפריל (חטיבה של הצבא האדום דרשה את עזיבתו), ובשלב זה השתלטה וועדה צבאית בת חמישה חברים על הנהגת הצבא. כקומיסר העם הוא היה משתתף פעיל ותומך בצעדי ממשלת הרפובליקה הסובייטית כמו שינוי שמות מתקני צבא על מלכים לדמויות בתנועת העבודה. לשמו של פוגאני נקשר איסור הופעת המגזין ניוגט. עבודתו הספרותית שלו לא לוותה בהצלחה ברורה, מחזהו נפוליאון ספג ביקורת שלילית מאוד בניוגט על ידי מיקשה פנייה כחודש לפני שכתב העת נאסר.
אחרי נפילת הרפובליקה הסובייטית.
לאחר קריסת הרפובליקה הסובייטית ברח פוגאני לווינה. אחר כך היגר לברית המועצות בשנת 1920 והשתתף בלחימה בחצי האי קרים כקומיסר פוליטי. במהלך הכנת משפט רצח אישטוואן טיסה הוא הואשם בכך שהיה מעורב בהתנקשות בראש הממשלה הרוזן טיסה ביום מהפיכת החרציות, ולכן ביקשה מממשלת הונגריה מאוסטריה להסגירו. כיוון שהוכח שבזמן ההתנקשות, פוגאני נאם בפני קהל ממרפסת מלון אסטוריה בבודפשט, וביקש מהקהל לשמור על קור רוח, אוסטריה סירבה להסגירו. הליך ההסגרה אף בוטל אחר כך על ידי ממשלת אישטוואן בתלן.
משנת 1921 היה חבר במפלגת הקומוניסטים בהונגריה, ובתקופה זו שימש בתפקיד גם בקומינטרן. בשנת 1922 הוא נסע באופן לא חוקי לארצות הברית, שם עבד בסניף ההונגרי של התנועה הקומוניסטית האמריקאית, למד אנגלית והיה חבר בוועד המנהל של מפלגת הפועלים באמריקה בשם ג'ון פפר. הוא הוחזר למוסקבה בשנת 1924, אך חזר לשם רק בשנת 1925 או מאוחר יותר, ובמהרה נסע לחו"ל, כדי לארגן את התנועות הקומוניסטיות של במדינות הסקנדינביה ובמדינות אסיה השונות (שוודיה, נורווגיה, דנמרק, הרפובליקה הסינית (1912–1949), יפן, קוריאה). בשנים 1928 – 1929 היה שוב פעיל בתנועה הקומוניסטית של ארצות הברית, ומשנת 1930 ואילך התגורר דרך קבע בברית המועצות, שם עסק בהיסטוריה כלכלית ועיתונאות.
בתקופת הטיהורים שיזם סטלין בשנת 1937 הוא נעצר ב־29 ביולי באשמות שווא (כגון פעילות אנטי-מהפכנית). הוא נידון למוות ב-8 בפברואר 1938 והוצא להורג באותו היום. שמו שוקם ב-30 במאי 1956.
עבודותיו.
פוגאני כתב עבודות רבות בשפה ההונגרית ובשהותו בארצות הברית פעמיים למד אנגלית וכתב כמה עבודות חשובות גם באנגלית.
אנדריי קוז'ינוב
אנדריי קוז'ינוב (נולד ב-28 בדצמבר 1979) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת תל"ם בסיעת יש עתיד – תל"ם. קודם לכן היה עיתונאי וחוקר בממרי, אשר שימש ככתב הצבאי של ערוץ 9 ושימש כשליח הערוץ לאוקראינה בתקופת הקרבות בחצי האי קרים עם רוסיה.
ביוגרפיה.
קוז'ינוב נולד בקאזאן, רוסיה הסובייטית שבברית המועצות דאז. עלה לישראל בשנת 1997. שירת ביחידת דובר צה"ל, שם שימש כראש דסק התקשורת הרוסית.
הוא בעל תואר ראשון ביחסים בינלאומיים ותואר שני במדעי החברה מהאוניברסיטה העברית. משמש כחוקר בממרי (המכון לחקר תקשורת המזרח התיכון).
במהלך הבחירות לכנסת ה-23 שימש כדובר "כחול לבן" לציבור הרוסי. בבחירות אלה נכנס לראשונה לכנסת, כשהוצב במקום 33, במקומו של גדי יברקן שהודח עקב מעבר לליכוד.
במהלך כהונתו בכנסת ה-23 היה חבר בשלוש וועדות: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, ועדת המדע והטכנולוגיה ובוועדה המשותפת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות לדיון בהצעת חוק קליטת חיילים משוחררים.
קוז'ינוב הגיש כ-45 הצעות חוק פרטיות, מהן כ-37 הוסרו טרם הדיון המוקדם ו-8 נדחו לאחר דיון מוקדם. בנוסף היה שותף להצעה אחת לפיזור הכנסת יחד עם כ-18 חברי כנסת נוספים מהמפלגות יש עתיד – תל"ם ומרצ שעברה בקריאה ראשונה.
חיים אישיים.
קוז'ינוב נשוי ואב לשלושה ומתגורר בפתח תקווה.
דסטה יברקן
פול בורז'ה
פול בורז'ה (בצרפתית Paul Charles Joseph Bourget; 2 בספטמבר 1852, אמיין – 25 בדצמבר 1935, פריז) היה מבקר ספרות וסופר צרפתי. הוא היה חמש פעמים מועמד לקבלת פרס נובל לספרות.
ביוגרפיה.
פול בורז'ה נולד באמיין למשפחה של פרופסור למתמטיקה. הוא למד בתיכון לואי הגדול ואחר כך באקול פראטיק דה אוטז אטיד.
את היצירות הראשונות שלו פול בורז'ה פרסם בשנת 1872. בשנת 1884 הוא נסע לבריטניה ושם פרסם את הסיפור הראשון שלו. בהמשך הוא כתב מספר יצירות ספרותיות שזכו להצלחה.
בשנת 1894 פול בורז'ה התקבל לאקדמיה הצרפתית ובשנת 1895 התקבל ללגיון הכבוד.
בשנות ה-60 של המאה ה-19 הוא עזב את הדת, אך בהדרגה חזר והחל מ-1901 נעשה קתולי אדוק.
בשנת 1914 הוא פרסם שד הצהריים שבהמשך עובד למחזה שהועלה גם בעברית ומספר סרטים.
בשנת 1929 פול בורז'ה פרסם ספר Le Visage de l'Italie עם הקדמה של בניטו מוסוליני.
נג'צנק
נג'צנק (בהונגרית: Nagycenk) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
יהודי נג'צנק.
בנג'צנק חיו מעט יהודים בתקופות זמן שונות:
פאולינה גרסיה