בשנת ה'תשס"ד-2003 הוענק הפרס לאל"ם אילן רמון, טייס החלל הראשון של ישראל. ועדת הפרס החליטה על הענקת הפרס בטרם נספה. הפרס הוענק בפועל לאחר מותו וניתן לאשתו רונה רמון.
נימוקי הוועדה: "על טיסתו לחלל והתנהלותו כאדם צנוע, יהודי גאה ולוחם אוויר ישראלי ועל השתתפותו בתקיפה שהביאה להשמדת הכור הגרעיני בעיראק בשנת 1981, פעולה שבוצעה בפקודתו של ראש הממשלה מנחם בגין."
בשנת ה'תשס"ה-2004 הוענק הפרס לארגון נפש בנפש
נימוקי הוועדה: "הפרס הוענק לארגון, אשר מעודד עליה מצפון אמריקה ומסייע לקליטתם המהירה של העולים בארץ. הארגון הגדיל באופן משמעותי את מספר העולים לישראל מצפון אמריקה ובכך מגשים בפועל את חזונו של מנחם בגין בדבר שיבת ציון."
בשנת ה'תשס"ו-2005 הוענק הפרס לרב אברהם אלימלך פירר מקים ארגון "עזרה למרפא".
נימוקי הוועדה: "הפרס הוענק לרב פירר אשר מעניק ייעוץ רפואי לכל הפונים אליו, ואשר ייסד את ארגון "עזרה למרפא" המפעיל מגוון שירותים לרווחת החולים ובני משפחותיהם וכל זאת ללא תמורה."
בשנת ה'תשס"ז-2006 הוענק הפרס לתושבי שדרות ולשני חללי צה"ל, עמנואל מורנו ורועי קליין.
תושבי שדרות, שהיו נתונים אז תחת הפגזה יומיומית של רקטות קסאם מרצועת עזה, קיבלו את הפרס על עמידתם ונחישותם למרות ההפגזות.
נימוקי הוועדה: "הפרס ניתן לתושבי שדרות על עמידתם האיתנה במשך כמעט שש שנים בירי בלתי פוסק של טילים הנורים על ידי ארגוני הטרור הפלסטינים מרצועת עזה. שדרות ותושביה הפכו לסמל של עמידה איתנה בפני התקפות המחבלים המאפיינת את עם ישראל מאז תקומתו. בעמידתם זו הם מהווים דוגמה ומופת לנחישות ולאחיזה איתנה בארץ ישראל."
סא"ל עמנואל מורנו מסיירת מטכ"ל שנפל קצת אחרי סיום מלחמת לבנון השנייה במבצע סודי בלבנון.
מנימוקי הוועדה: "איש חרב אשר ראה את בשירותו הצבאי שליחות גדולה, לה התמסר בכל מאודו, ומאידך, תלמיד שקדן, אשר הקדיש כל דקה פנויה ללימוד תורה ולמעשי חסד ועזרה לסביבתו. שימש מופת לחייליו בסיירת מטכ"ל, כשהלוחמים הולכים אחריו באש ובמים, וסומכים עליו שיחזירם בשלום".
רס"ן רועי קליין, בעל עיטור העוז, שהקריב את חייו והציל את חייליו כאשר זינק על רימון יד במלחמת לבנון השנייה.
בשנת ה'תשס"ח-2007 הוענק הפרס למכינה הקדם צבאית "בני דוד" בעלי.
נימוקי הוועדה: "המכינה הקדם צבאית הראשונה שהוקמה במדינת ישראל והגדולה שבמכינות הקדם צבאיות. המכינה נמצאה ראויה לפרס בזכות העמדת דור של תלמידים הפועלים באמונה ומסירות למען עם ישראל והגנת ארץ ישראל תוך שרות צבאי מלא ומשמעותי."
נימוקי הוועדה: "הפרס הוענק לפרופ' אור בהוקרה על פעילותו הרפואית והמחקרית הענפה ועל הקמת שני פרויקטים לאומיים חשובים ומצילי חיים: מאגר תורמי מח עצם ובנק דם חבל הטבור הציבורי, לאומי."
בשנת ה'תש"ע-2009 הוענק הפרס לארגון רבני צהר.
נימוקי הוועדה: "הפרס הוענק לארגון עבור פעילותם הענפה לטיפוח הזהות היהודית של מדינת ישראל, מתוך הידברות וחיפוש אחר מרכיבי זהות משותפים."
בשנת ה'תשע"א-2010 הוענק הפרס לשייטת 13 ואלן דרשוביץ ומרים פרץ קיבלו אות הוקרה.
שייטת 13 קיבלה את הפרס על תרומתה לביטחון המדינה והמבצעים המיוחדים בהם נטלה חלק.
נימוקי הוועדה: "הפרס הוענק לשייטת "עבור פעילות היחידה למען ביטחון מדינת ישראל ואזרחיה."
מרים פרץ, אמם של חללי צה"ל אוריאל ואלירז פרץ. קיבלה אות הוקרה "על אשר מקדישה את חייה למען חינוך הדור הצעיר ומהווה סמל של מופת לחוסן לאומי ולאהבת המולדת."
פרופ' אלן דרשוביץ קיבל אות הוקרה "עבור פעילותו רבת השנים בחזית ההסברה הישראלית".
בשנת ה'תשע"ב-2011 הוענק הפרס לארגון "השומר החדש" עבור פעילותו הציונית לשמירה על אדמות המדינה וביטחון אזרחיה ועל היותו מודל מוביל לערבות הדדית ולאומץ אזרחי בחברה הישראלית.
זוכי אותות ההוקרה על שם מנחם בגין לשנת תשע"ב:
זוכת פרס מנחם בגין לשנת ה'תשע"ג היא מועצת הקבוצות והקהילות המשימתיות - ארגון המאגד בתוכו עשרות גרעינים קהילתיים וחברתיים של משפחות וצעירים, דתיים וחילונים שפועלים להתיישב באזורים מוחלשים על מנת לחזקם.
זוכי אותות ההוקרה על שם מנחם בגין לשנת תשע"ג:
זוכי פרס מנחם בגין לשנת ה'תשע"ד:
זוכת פרס מנחם בגין לשנת ה'תשע"ה היא העמותה לזכר שלושת הנערים - משפחות יפרח, פרנקל ושער, על היותן סמל לעמידה ולכידות לאומית אשר חיזקו את רוח העם בשעת משבר.
זוכי פרס מנחם בגין לשנת ה'תשע"ו הם ארגון 'מסע', גלילה רון פדר עמית והאב גבריאל נדאף
זוכה פרס מנחם בגין לשנת ה'תשע"ז הוא פרויקט תגלית. שר החוץ לשעבר דוד לוי זכה באות הוקרה.
זוכי פרס מנחם בגין לשנת ה'תשע"ח הם מלקולם הונליין ויגאל כהן-אורגד.
זוכת פרס בגין לשנת ה'תשע"ט היא עמותת "אחריי!". אותות הוקרה הוענקו לרב חיים דרוקמן ולד"ר עינת וילף.
זוכי פרס מנחם בגין לשנת ה'תש"ף הם עמותת איילים. ברנאר-אנרי לוי ויהודה לפידות זכו באות הוקרה.
BDS (ראשי תיבות של: Boycott, Divestment and Sanctions - חרם, מניעת השקעות, ועיצומים; קרי: בי-די-אס) הוא קמפיין בינלאומי הקורא להפעיל לחץ על ישראל באמצעות חרם כלכלי, אקדמי ותרבותי. קמפיין ה-BDS קורא ל"צורות שונות של חרם על ישראל, עד אשר תעמוד במחויבויות שלה תחת החוק הבינלאומי". תומכי הקמפיין נוהגים להשוות בין מדיניות ישראל למשטר האפרטהייד שהתקיים בדרום אפריקה במאה ה-20.
הקמפיין החל ב-9 ביולי 2005, על ידי כ-170 ארגונים לא-ממשלתיים פרו פלסטיניים. שלוש המטרות המוצהרות של הקמפיין הן:
קמפיין ה-BDS נתון במחלוקת רבה. לטענת מבקרים רבים של הקמפיין, ובהם ממשלת ישראל, הקמפיין מסית, רווי באנטישמיות ושולל את זכותה של ישראל להתקיים. מספר ארגונים לא-ממשלתיים ואנשי ציבור רואים ב-BDS חלק מתופעה שהם מכנים האנטישמיות החדשה. מדינת ישראל משקיעה מאמצים דיפלומטיים והסברתיים נגדו. תומכי הקמפיין שוללים את הטענות לאנטישמיות וטוענים כי מדובר בביקורת לגיטימית על מדינת ישראל.
ראשית ה-BDS.
ראשיתה של התנועה בוועידת האו"ם נגד הגזענות שהתכנסה בדרבן, דרום אפריקה, בשנת 2001. ההצהרה המסכמת של הארגונים בוועידה קראה למדיניות של בידוד מלא ומוחלט של ישראל כמדינת אפרטהייד, אכיפה של סנקציות והחרמות מקיפות ומחייבות, וסיום כל הקשרים עם ישראל. באפריל 2004 הוקם הקמפיין הפלסטיני לחרם אקדמי ותרבותי על ישראל (PACBI), שבאמנת היסוד שלו קורא להטיל חרם אקדמי וכלכלי על ישראל, עד שתיסוג מכל השטחים שכבשה במלחמת ששת הימים ב-1967 כולל מזרח ירושלים, ותפנה את כל ההתנחלויות. אחד מהמייסדים של קמפיין זה היה עומר ברגותי.
אסטרטגיית החרם על ישראל הפכה לעמוד התווך של תנועת ה-BDS, אשר הושקה רשמית ביולי 2005 על ידי כ-170 ארגונים לא ממשלתיים פרו-פלסטיניים.
קמפיין ה-BDS.
קמפיין ה-BDS קורא לחרם על ישראל לרבות חרם כלכלי, חרם אקדמי וחרם תרבותי. פעילות ה-BDS כוללת תעמולה, הפגנות, עצומות, שליחת מכתבי מחאה ושכנוע אנשי ציבור להצטרף לקמפיין ה-BDS ולהחרים את ישראל.
תומכי ה-BDS טוענים שהמצב בישראל ובשטחים הפלסטיניים מהווים הפרה של זכויות האדם של התושבים הפלסטינים באזור, וכי יש להיאבק בישראל בדומה למאבק במשטר האפרטהייד שהתקיים בדרום אפריקה.
אחד מאירועי התעמולה העיקריים של ה-BDS הוא שבוע האפרטהייד הישראלי שנערך מדי שנה בקמפוסים רבים של מכללות ואוניברסיטאות בעולם, תוך שיתוף פעולה עם הארגון סטודנטים למען צדק בפלסטין.
מקרי חרם תרבותי בולטים.
בהפגנה שערכו תנועות ה-BDS בספטמבר 2013 נגד הופעה של המוזיקאי הישראלי דניאל זמיר בדרום אפריקה צעקו המפגינים "תירו ביהודי" ו"אין כזה דבר ישראל". באוגוסט 2013 נאלץ המוזיקאי סליף קייטה לבטל הופעה בישראל בעקבות מאות איומים על חייו, ניסיונות סחיטה, הטרדות והכפשות מצד פעילי ה-BDS.
הפיזיקאי סטיבן הוקינג ביטל את הגעתו לישראל בעקבות לחצי הארגון וציטוטים שלו בגנות ישראל הובאו בסרטון שהארגון הוציא לכבוד שבוע האפרטהייד ב-2014.
ב-2016 החל ארגון סטודנטים למען צדק בפלסטין (ארגון BDS מרכזי בקמפוסים בארצות הברית) באיסוף מידע על סטודנטים יהודים בקמפוסים במכללות ובאוניברסיטאות בארצות הברית ופרסם רשימות הכוללות את שמם וכתובתם. בנוסף, סימנו פעילי הארגון חדרים של סטודנטים יהודיים במעונות.
פעילי BDS קוראים להחרמת ישראל בספורט. ביוני 2018 הביאו לחץ פלסטיני, פעילות BDS ואיומים ברצח על ליאו מסי ובני משפחתו לביטול משחק הידידות ארגנטינה-ישראל בכדורגל, שתוכנן להיערך בירושלים. בעקבות קריאה של יו"ר ההתאחדות הפלסטינית ג'יבריל רג'וב לשרוף את חולצתו של ליונל מסי כוכב הנבחרת בשל כוונתה להגיע לישראל, רג'וב הושעה על ידי פיפ"א לשנה ונקנס בקנס כספי.
בין הלהקות והזמרים שביטלו הופעות שתכננו בישראל בעקבות הלחצים של ה-BDS נמנים הגורילאז, אלוויס קוסטלו, ת'רסטון מור (סולן להקת סוניק יות'), דבנדרה בנהארט, לורן היל ושינייד או'קונור. הזמר סטיבי וונדר ביטל הופעה למען ארגון תומך צה"ל בלוס אנג'לס. הזמרת לורד ביטלה את הופעתה שתוכננה בשנת 2017. בעקבות ביטולה, פורסמה ב"וושינגטון פוסט" מודעה ענקית הקוראת להחרים את לורד על בחירתה לקיים הופעות ברוסיה של פוטין למרות תמיכתו במשטר רצח העם של אסד. מנגד פורסם ב"הגרדיאן" הבריטי מכתב תמיכה בה של כמאה אמנים.
באוגוסט 2018 ביטלה הזמרת לנה דל ריי את השתתפותה בפסטיבל "מטאור", ובעקבותיה הלכו אמנים נוספים.
חרם עסקי על ישראל.
בהשפעת ה-BDS מוטל לעיתים חרם עסקי על ישראל, חלקם אינם מדווחים בכלי התקשורת. על פי דיווחי השדולה הפרלמנטרית למען ישראל באירופה, יותר מ-20% מהיצואנים הישראלים נפגעו מסנקציות או מחרם שהוטל עליהם.