במהלך יריבות שהתקיימה בין בית הבסבורג לממלכת צרפת במאה ה-16 תרה צרפת אחר בעלות ברית למזרחה של אוסטריה, וייחלה להתאחד עם פולין. ליאן השלישי סובייסקי, מלך פולין, גם הוא, הייתה השאיפה להתאחד עם צרפת כנגד האיום האוסטרי ולבוא עימם יחד בברית, אך איום חמור יותר הציבה האימפריה העות'מאנית המוסלמית העולה והמתגברת לקיומה של הנצרות, אשר הוביל לקרב וינה. במאה ה-18 חולקה פולין על ידי ממלכת רוסיה, פרוסיה ואוסטריה, אך נפוליאון ייסד מחדש מדינה פולנית בדוכסות ורשה. עלייתה של האימפריה הגרמנית במאה ה-19 היוותה עבור שתי המדינות אויב משותף חדש.
בעת המלחמה הפולנית-סובייטית הייתה צרפת התומכת העיקרית של פולין, ושלחה גדודים מיוחדים כדי לסייע להם בלחימה בזירה הפולנית. בפברואר 1920 דנו מנהיגי שתי המדינות – אלכסנדר מילרנד ויוזף פילסודסקי, בנושאי כלכלה, פוליטיקה והסכמים צבאיים.
חתימת ההסכם.
הברית הצרפתית-פולנית נחתמה ב-19 בפברואר 1921, בין שר החוץ הפולני אוסטאכי ספייהה לבין ראש ממשלת צרפת אריסטיד בריאן, במהלך תקופת נוהלי המשא ומתן שהובילו לחתימת הסכם ריגה. בשורת ההסכמים חתמו שני הצדדים על מדיניות חוץ משותפת, קידום מגעים כלכליים דו-צדדיים, וסיוע הדדי במקרה של תקיפה. יומיים לאחר החתימה חתמו המדינות על הסכם צבאי סודי על התמודדות מפני תקיפה אפשרית מצד רפובליקת ויימאר ומצד ברית המועצות. ההסכם אושר עם חתימתו של הסכם כלכלי אשר נחתם ב-2 באוגוסט 1923.
שנתיים לאחר ההסכם הכלכלי הורחב ההסכם במסגרת הסכמי לוקרנו (אשר הוביל ליציבות בגרמניה ולכניסתה לחבר הלאומים ב-1926), ושתי המדינות חברו לצ'כוסלובקיה כדי לבוא עימה יחד בברית משולשת, ולהניא את הגרמנים מהשתלטות בכוח על שטחים. אולם ברית משולשת זו לא נכנסה לתוקף בכל מאודה והצ'כוסלובקים מעולם לא התאחדו באופן רשמי עם הפולנים מכיוון שלא רצו לנקוט באף צד בסכסוכים הטריטוריאליים בין גרמניה לפולין. לפיכך צרפת סירבה לתמוך בפיתוח התעשייה הפולנית ובצבא צ'כוסלובקיה, או להגדיל את הסכמי הסחר שלהם.
הברית הצרפתית-פולנית הראשונית נמשכה עד להתחמשותה של גרמניה הנאצית. תחת האיום הנאצי ההולך ומתגבר ובשאיפה להגיע להסכם שיתופי צבאי חדש, נחתם הסכם צבאי שיתופי ב-19 במאי 1939 בפריז, על ידי הגנרלים מוריס גמלאן וטדאוש קספז'יצקי. הוא אושר על ידי ממשלת צרפת ב-4 בספטמבר, לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין.
טאטא סופר אס
טאטא סופר אס (באנגלית: Tata Super Ace) הוא טנדר, מתוצרת טאטא מוטורס, חברת בת של קבוצת טאטא המיוצר בהודו משנת 2009 ועד היום.
"טאטא מוטורס" הוא תאגיד ייצור רכב הודי בינלאומי הממוקם במומבאי שבהודו.
מנג'ולה פראדיפ
מנג'ולה פראדיפ (בהינדית: मंजुला प्रदीप; נולדה ב-6 באוקטובר 1969) היא פעילת זכויות אדם הודית, עובדת סוציאלית ועורכת דין. פראדיפ שימשה כמנכ"לית ארגון "Navsarjan Trust", הפועל למען זכויות הקהילה הדלית, הנקראת גם המנודים, בהודו.
ראשית חייה.
מנג'ולה פראדיפ נולדה בעיר ואדודארה במדינת גוג'ראט למשפחה דלית אורתודוקסית, זמן קצר לאחר שמשפחתה היגרה מאוטר פרדש ב-1968. אביה התאכזב שנולדה לו בת נוספת והאשים את אמה של פראדיפ בלידתה של הבת. ההורים התעללו פיזית ונפשית בבתם מאז לידתה. פראדיפ סבלה גם מהתעללות מינית על ידי ארבעה גברים שונים בשנות הילדות שלה.
אביה של פראדיפ חשש מאפליה והחליף את שם משפחתו לשם משפחה גנרי שאינו מייצג קסטה מסוימת. עם זאת, שינוי השם לא מנע מפראדיפ לסבול מאפליה בבית הספר. המורים והתלמידים לעגו לה, לעיתים קרובות, בגלל הייתה מקבוצת הדלית. האתגרים איתם התמודדה פראדיפ עוררו אצלה את המודעות לאפליה על בסיס מגדרי ומעמדי ועיצבו את הקריירה העתידית שלה כאקטיביסטית.
השכלה.
במהלך הלימודים לתואר ראשון, אחד המרצים עודד את פראדיפ להמשיך בלימודי עבודה סוציאלית ובעקבות זאת, היא נרשמה לתואר שני בעבודה סוציאלית ב-Maharaja Sayajirao University of Baroda ב-1990. באוניברסיטה, היא התחילה להיות פעילה פמיניסטית ואקטיביסטית דלית. התיק הראשון בו טיפלה פראדיפ, היה מקרה של אישה דלית שבנה מת, אחרי התעללות בעת מעצר בתחנת משטרה באחמדאבאד. האירוע זה הבהיר לה שעל מנת לדאוג לאוכלוסייה דלית בבתי המשפט היא צריכה ללמוד משפטים וכך עשתה.
קריירה.
פראדיפ סיימה את התואר השני בשנת 1992, בגיל 21 והחלה לעבוד ב- Navsarjan Trust וב-2004 היא נבחרה למנכ"לית בארגון. פראדיפ הקימה ב- Navsarjan Trust תוכנית לסיוע משפטי לאנשי קסטת הדלית שסבלו מאלימות ואפליה. ב-1995, היא הקימה תוכניות הכשרה להעלאת המודעות לניצול של נשים עניות שסלו מחובות ששעבדו אותן לבעלי האדמות עבדו אצלם. מקביל, היא סייע להקים את איגוד העובדות הדלית, "Vadodara Khet Majoor Sangathan", שמטרתו לסיים את עוולות בפני נשים אלה.
בשנת 2008, פראדיפ ייצגה צעירה דלית בת 19 שנאנסה באונס קבוצתי, מספר פעמים, על ידי שישה מורים פאטן גוג'אראט, במשך שישה חודשים. שנה לאחר מכן, במשפטם של המורים, היא פעלה לכך שהנאשמים יקבלו מאסר עולם בבית המשפט העליון של גוג'אראט. בעקבות המקרה, פראדיפ ייצגה מעל ל-30 מקרים דומים של קטינים ונשים צעירות. מעבר לפעולתה בהודו, היא הידקה את הקשרים עם ארגונים של נשים דליות ברחבי העולם.
בדצמבר 2016, על בסיס החוק ההודי משנת 2010, בוטלה האפשרות של Navsarjan לגייס תרומות מחוץ להודו בטענה שפעילויות הארגון הן לא רצויות ומטרתן להשפיע על הרמוניה קדומה בין קבוצות דתיות, גזעיות, חברתיות, לשוניות ואזוריות. ביטול האישור לגיוס משאבים בחו"ל הוביל לכך שהארגון פיטר את מרבית העובדים ופראדיפ התבקשה לסיים את עבודתה.
מאז סיום תפקידה כמנכ"לית, פראדיפ מייעצת במסגרת Manuski בפונה לקהילות שסובלות מהדרה חברתית. מעבר לכך, היא מעורבת גם בקמפיין הלאומי לזכויות האדם של דלית ובארגונים נוספים למעט קסטה זו.
חלק (מידת זמן)
אריה לייב הורוויץ
זיכרון מיידי
צדוק שרמן
צדוק שרמן (נולד ב-21 בספטמבר 1944) הוא אדריכל ישראלי מייסד ושותף בכיר במשרד "שרמן אדריכלות ואפיון בע"מ".
ביוגרפיה.
צדוק שרמן נולד בשנת 1944 למשפחה של שורדי שואה. בשנת 1949 עלה עם הוריו ואת חינוכו קיבל בישראל. עם סיום לימודי התיכון (1962) החל את לימודיו בפקולטה לאדריכלות ובינוי ערים בטכניון במסגרת העתודה האקדמית. עם סיום לימודיו (1967) חזר לשירות הצבאי במרכז בינוי צה"ל בתפקיד קצין תכנון ובהמשך כראש מדור בינוי מחנות. במסגרת תפקידו עסק בתכנון מחנות ובניה צבאית מגוונת, תוך כדי מתן דגש לתכנון מבנים בעלי מורכבות טכנולוגית גבוהה.
ב־1971 היה שותף במשרד "שימור שרמן אדריכלים"- תכנון שכונות מגורים, מבנים ייעודיים ומבני מעבדות לגופים ממלכתיים.
בשנת 1974 היה שותף במשרד תכנון אדריכלי והנדסי רב דיסיפלינרי A.C.D. בע"מ, המשרד עסק בתכנון שכונות מגורים, מבני מעבדות ומחקר (אביק - טבע נתניה) אינטל חיפה, המכון לבריאות הציבור וכן מתקנים צבאיים.
ב־1981-2006 מייסד ושותף בכיר במשרד "שרמן פוטש אדריכלים בע"מ", בו תכנן מתקנים צבאיים, מבני מגורים, מבני מעבדות ומבנים עתירי טכנולוגיה עבור שורת מוסדות ומשרדי ממשלה שונים ביניהם: המכון הווטרינרי, מרכז וולקני, נמל אשדוד, האוניברסיטה העברית, הטכניון, מכון ויצמן ורשות שדות התעופה. בשנים 1981–1986 במסגרת פעילות שיקום שכונות אדריכל צדוק שרמן הניע באופן תקדימי תהליכים של שיתוף האוכלוסייה בתהליך קבלת החלטות ואישור תוכניות.
בשנים 1987–1991 היה יועץ אדריכלי בכיר במחלקת בינוי של חיל האוויר ובשנים 1988–1992 היה יועץ אורבני לשיקום ופיתוח העיר רמלה מטעם משרד הבינוי והשיכון.
מ־2006 ועד עתה מייסד ואדריכל ראשי בחברת "שרמן אדריכלות ואפיון בע"מ". יחד עם בנו מר משה שרמן שותף וראש תחום אפיון. אפיון ותכנון מחנות ומתקנים שונים למערכת הביטחון, תכנון מבנים מורכבים למוסדות השכלה גבוהה ומחקר כמו: מכון ויצמן, האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת בר-אילן, הטכניון, המכון למחקר ביולוגי ועוד.
נוסף לפעילותו כמתכנן וכמאפיין, אדריכל שרמן עוסק גם בפעילות ציבורית מקצועית ושימש בתפקידים שונים: חבר ועדת האתיקה הממלכתית, יו"ר איגוד האדריכלים (2001–2004), חבר ועדות תקינה שונות (מכון התקנים), חבר ועדה למינוי מומחים ובוררים בארגון האדריכלים ומשנת 2009 ועד היום מ"מ יו"ר בארגון המהנדסים והאדריכלים העצמאיים.
חיים אישיים.
צדוק שרמן היה נשוי לפרופ' לבנה שרמן עד למותה ב-2020, לזוג שלושה בנים ושמונה נכדים.
לקריאה נוספת.
ספרות:
מדיה דיגיטלית:
עורק השחלה
עוֹרֵק הַשַּׁחֲלָה (TA: arteria ovarica) הוא עורק בבטן ובאגן האישה היוצא מאבי העורקים ומספק דם לשחלה, לחצוצרה ולחלק מהשופכן.
מהלך.
עורק השחלה יוצא מאבי העורקים מתחת לעורק הכליה ומשמעותית מעל לעורק מתלה המעי התחתון. הוא יורד באלכסון מטה והצדה, בצמוד לצפק הדופני ומלפני השופכן. בחלק זה מסתעפים ממנו ענפים קטנים המזינים את השופכן הבטני והאגני. בהיכנסו לאגן הקטן הוא חוצה את מוצא עורק הכסל החיצון ונכנס בכיוון תיכון לתוך רצועת תלי השחלה, עד להתפצלותו לענף השחלה, המספק דם לשחלה, ולענף החצוצרה, המספק דם לחצוצרה. ענפים אלה משיקים עם ענפים בעלי אותו שם שמקורם בעורק הרחם.
היבטים קליניים.
בעת ניתוח כריתת השחלה, בשל הקרבה של השופכן לעורק השחלה, ניסיון לקשירת העורק עלול להסתבך עם פגיעה בשופכן.
לואיזה, רוזנת רויס-שלייץ
לואיזה, רוזנת רויס-שלייץ (בגרמנית: Louise Reuss zu Schleiz; 3 ביולי 1726 – 28 במאי 1773), הייתה נסיכה גרמנייה מבית רויס.
ביוגרפיה.