משנות השמונים ניהלה תוכניות לימודים איכותיות ביחידה ללימודי חוץ של אוניברסיטת חיפה. יהב שותפה לעשייה במסגרותיה שונות של אוניברסיטת חיפה: חברה במרכז לחקר ולימוד המשפחה, של בית הספר לעבודה סוציאלית, חברה בוועד המנהל של המכון לחקר הרגשות, חברה בוועד המנהל של המרכז הבינלאומי לחקר אובדן שכול וחוסן נפשי, ובמכון לחקר השואה, חברת "ועדת הלסינקי" במרכז לבריאות הנפש "טירת כרמל", חברה בוועד המנהל של כתב העת "שיחות", והחל משנת 2009 חברת הוועד המנהל של הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה.
ארגנה והנחתה עשרות ימי עיון וכנסים העוסקים במגוון בעיות חברתיות ונפשיות, והיא מרצה בישראל ומחוצה לה. כמו כן, עוסקת יהב בשיפוט מאמרים המוגשים לעיתונות המקצועית, מנחה ושופטת עבודות גמר לתארים מתקדמים, והיא סוקרת ספרות מקצועית עבור כתב העת "שיחות".
עבודתה הטיפולית.
בתחילת דרכה המקצועית (1975 - 1973) עבדה יהב עם ילדים, נוער והוריהם באמצעות משחק, שיחות טיפוליות והדרכת הורים. במשך 15 שנים, החל מ-1975, עבדה בשירות הפסיכולוגי של הטכניון, בו התמחתה בפסיכותרפיה במבוגרים צעירים עם בעיות שונות: סטודנטים שסבלו מחרדת בחינות, ביישנות, דיכאון, הפרעות אישיות, הפרעות אכילה, קשיים בינאישיים, בעיות בזהות, בעיות בנפרדות, בעיות בחיי נישואין ועוד, כאשר היא נשענת בטיפול על תאוריות פסיכו-דינאמיות קלאסיות עדכניות, גישות פסיכו-סוציאליות, גישות קוגניטיביות והתנהגותיות וגישות שונות בטיפול משפחתי. בין השנים 1978–1979 טיפלה בחולים המתגוררים בקהילה ובבני משפחותיהם, במסגרת המרפאה הפסיכיאטרית שבבית החולים רמב"ם.
בשנות השמונים, פתחה יהב קליניקה פרטית, בה עוסקת עד היום בפסיכותרפיה בעיקר ארוכת טווח בגישה פסיכודינמית ובהדרכות לאנשי מקצוע. לקראת אמצע שנות השמונים הדגש בגישתה ובעבודתה הטיפולית עבר לתאוריות אותן ראתה כמורכבות יותר והיא העמיקה בלימוד וטיפול ע"פ הגישה היונגיאנית ולאחר מכן על פי גישות פסיכודינמיות קלאסיות ועדכניות: תאוריית הדחף של פרויד; פסיכולוגיית האני של אנה פרויד, תאוריית יחסי אובייקט שהיתוו פרברן, מלאני קליין, ויניקוט, וכן ע"פ פסיכולוגיית העצמי וגישות אינטר-סובייקטיביות. יהב מיישמת גישות אלו בפסיכותרפיה במבוגרים, בהדרכה ובהוראה, וטיפולים אלה היוו עבורה כר פורה למחקר.
נושאים מרכזיים בעבודתה המחקרית והטיפולית.
קשיים ביחסי אהבה.
יהב עוסקת רבות בחקר יחסי אהבה: ההבדל בין התאהבות לאהבה, השונות התרבותית של יחסי אהבה, ההבדל בין תלות לנתינה בקשרי אהבה, המנעד בין הפנטזיה למציאות, ההבדל בין התאהבות לאהבה, אהבות אובססיביות ועוד. היא חוקרת את השאלה, האם אהבה שוכנת בפער שבין הכמיהה לבין סיפוקה, האם האהבה נמצאת בהיעדר או בהתגשמות? בהיותה של אהבה מושג אניגמטי, מנסה המחקר להבין באמצעות שאלונים, ראיונות וניתוחי מקרה דפוסים חוזרים ואת מקורותיהם המצויים בילדות המוקדמת, בדפוסי התקשרות וביחסי אובייקט, הגורמים לאנשים מסוימים לבחור באובייקט שאינו מתאים, שאינו נמצא או אובייקט מתעלל, וממלאים את חיי הנפש שלהם בתחושות של תסכול ודכדוך. עוד מנסה גוף הידע אותו מגבשת פרופ. יהב לגשש אחר דרך לצאת מדפוסים הרסניים אלה לקראת יחסי אהבה מספקים. לאורך שנות עבודתה יישמה יהב ידע זה בעבודתה טיפולית: החל משנת 1975 עבדה בשירות הפסיכולוגי לסטודנטים בטכניון, כפסיכותרפיסטית ליחידים זוגות וקבוצתית, בגישות פסיכודינמיות קוגניטיביות והתנהגותיות, והחל משנת 1980 במסגרת קליניקה פרטית.
ספר העוסק ב"קשיים ביחסי אהבה" נכתב בשיתוף עם פרופ' אליעזר ויצטום, ועומד לראות אור בהוצאת אריה ניר.
ליווי התפתחותי בגיל הרך.
מודל הליווי ההתפתחותי שפיתחה יהב החל ב-2004, והוא מיושם ב-80 גנים ובמעונות היום של ויצו ונעמ"ת בחיפה, על ידי צוות רב מקצועי הכולל עובדות סוציאליות, קלינאיות תקשורת, מרפאות בעיסוק, פסיכולוגיות ומטפלות באמנות. הפרויקט שנלמד על ידי גורמים בארץ ובעולם בכוונה ליישמו במקומות נוספים, זיכה את יהב בפרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות שאינה למטרת רווח כספי. יהב הצליחה לגייס כספים לצורך פרויקט זה על מנת לבצע את הטיפולים בסביבה הטבעית, ללא סטיגמה, ולהנגיש את השירות לילדים ממעמד סוציו-אקונומי נמוך ובכללם לילדים ממשפחות יוצאות אתיופיה, להם הותאם פרויקט ייחודי, המשתף מנהיגים קהילתיים מקרב יוצאי אתיופיה החיים בחיפה.
יהב מעורבת בפרויקט "הורים במרכז", פרויקט רב תחומי להורים וילדים בגילאי 0–6 עם "שותפות חיפה-בוסטון"
עבודה עם מבוגרים וילדים שחוו הפרעת דחק בעקבות מלחמה וטרור.
בזמן מלחמת לבנון השנייה לאור מצב החירום ומצוקת התושבים, הקימה יהב "קו חם" לסיוע רגשי לנפגעי חרדה, אותו הפעילה בסיוע מטפלי המרכז הקליני הבינתחומי. בעקבות מלחמת לבנון השנייה והידע שהצטבר אודות השפעתם של אירועי דחק בזמן מלחמה ופעולות טרור יזמה יהב והובילה פרויקט טיפולי ייחודי בילדים בני העדה האתיופית ופיתוח של מודלים התערבותיים לטיפול בילדים הגדלים בצילו של טרור מתמשך
פסיכותרפיה טרום לידתית (פרה-נטאלית).
עבודתה של יהב בתחום הפסיכותרפיה הטרום-לידתית מתבססת על גוף ידע אמפירי, המוכיח שהעובר הוא בעל יכולת לחוש ולזכור חוויות מהתקופה שבין רגע ההתעברות ועד הלידה. משמעותם של ממצאים אלו היא, שלרשמים, שחווה אדם טרום לידתו, עשויים להיות השפעות מרחיקות לכת וארוכות טווח על התפתחותו ועל רווחתו הנפשית. העבודה הטיפולית מתבצעת בשלב בו מתקבלת ההחלטה להביא ילד לעולם, ובזמן ההריון. הידע מיושם בתמיכה נפשית ובסיוע ש"הוא בעל פוטנציאל תרפויטי עבור האם וכך גם עשוי להיות בעל השפעה על פרי ביטנה".
ב-2007 הקימה יהב פורום לקידום הפסיכולוגיה הפרה-נטאלית בישראל, והיא פועלת כיו"ר הפורום.
פרסים.
בשנת 2009 הוענק ליהב אות רקנאטי-צ'ייס-רשי ליזמות בעבודה סוציאלית, על היוזמה והיישום של פרויקט ליווי התפתחותי, המתמקד בזיהוי וטיפול מוקדם בבעיות רגשיות, התנהגותיות, לשוניות והתפתחותיות סנסור-מוטוריות בילדים בגילאי 3 - 6. פרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות הוענק ליהב על פועלה לפיתוח והטמעת שיטה חדשנית לגילוי מוקדם וטיפול בקשיים סביבתיים והתפתחותיים אצל ילדים בסיכון (כגון קשיים בתפקוד הסנסו-מוטורי, השפתי, הרגשי וההתנהגותי). המיזם הטיפולי, אשר החל בשנת 2004, פועל בהצלחה בגני ילדים בכל רחבי הארץ ובקרב כל קבוצות האוכלוסייה והוא משמש מודל המסייע להגברת המודעות שבטיפול מוקדם בילדים בסיכון.
כמו כן הוענקו ליהב תעודת הערכה מטעם החברה הרוסית לפסיכולוגיית הלידה והטרום-לידה (Russian Society of Prenatal and Perinatal Psychology and Medicine ), ופרס ההוקרה של ויצו ל"נשים פורצות דרך".
פעילות למען הקהילה.
בין השנים 1979–1990 הייתה יהב בין מקימי מרכז צוותא לתרבות מתקדמת בחיפה, ופעלה בהתנדבות כראש ועדת חברים וראש ועדת רפרטואר חיפה.
יהב היא בוגרת קורס דירקטורים מתקדם ומונתה על ידי שר התיירות לדיירקטורית בחברה לפיתוח עכו העתיקה. במסגרת תפקיד זה, אותו מילאה בין השנים 2000–2003, תמכה יהב בהקמת המצגת האור-קולית הקבועה בחמאם אל-באשה, ויזמה סרטוני תדמית ששודרו בטלוויזיה במטרה לעודד את התיירות לעיר עכו. כמו כן יזמה יהב שיט תיירותי בין חיפה לעכו, (הפעלתו מתוכננת להתבצע בקרוב).
החל מ-2001 צורפה יהב לפורום "חוקה בהסכמה" שהוקם על ידי "המכון הישראלי לדמוקרטיה" במטרה לגבש חוקה לישראל.
שלמה שלומל
סמל הרפובליקה הצרפתית הראשונה
דגל הרפובליקה הצרפתית השנייה
סמל הרפובליקה הצרפתית השנייה
הפרלמנט של ניו זילנד
הפרלמנט של ניו זילנד (באנגלית: New Zealand Parliament, במאורית: Pāremata Aotearoa) כולל את מלכת ניו זילנד, את בית הנבחרים של ניו זילנד ועד 1951, הוא כלל גם את המועצה המחוקקת של ניו זילנד. בית הנבחרים מכונה לעיתים קרובות כ"הפרלמנט". עד 1986 היה השם הרשמי של הפרלמנט של ניו זילנד, "האספה הכללית של ניו זילנד" (General Assembly of New Zealand).
בית הנבחרים מונה בדרך כלל 120 חברים ולעיתים יותר מכך, בתלות באחוזי ההצבעה למפלגות השונות. 70 מחברי הבית נבחרים ישירות במחוזות הבחירה והשאר נבחרים מתוך רשימות מועמדים מפלגתיות. הבחירות בניו זילנד הן כלליות, כלומר, כל אזרח ניו זילנדי מעל גיל 18 (למעט אסירים), רשאי להצביע. תהליך הרכבתה של ממשלה בניו זילנד היא על פי שיטת וסטמינסטר ואת הממשלה מנהיג ראש ממשלת ניו זילנד שנבחר מבין חברי בית הנבחרים.
בית הנבחרים מתכנס בבנייני הפרלמנט בולינגטון, בירת ניו זילנד מאז 1865. דיוני הפרלמנט משודרים בערוצי טלוויזיה ורדיו ייעודיים.
הפרלמנט שמכהן מאז הבחירות הכלליות שהתקיימו ב-23 בספטמבר 2017, הוא ה-52 למניין הפרלמנטים של ניו זילנד מאז כינוסו של הפרלמנט הראשון ב-1854.
היסטוריה.