רוזוולט הוביל בכל הסקרים בהפרשים משתנים. ביום הבחירות, ה-5 בנובמבר, רוזוולט קיבל 27 מיליון קולות לעומת 22 מיליון לווילקי, וניצח אותו בחבר האלקטורים עם 449 אלקטורים לעומת 82. וילקי היה מועמד רפובליקני יותר טוב מקודמיו, השיג שישה מיליון קולות יותר מאלף לנדון והיה חזק במערב התיכון, כשהשיג 57% מקולות החקלאים. רוזוולט, לעומת זאת, ניצח בערים הגדולות עם 61%. בדרום, הוא השיג 73% מהקולות. בשאר המדינה, השיג וילקי 53%. בערים, מעמדות הביניים תמכו בווילקי, ואילו הפועלים תמכו ברוזוולט. בצפון, השיג רוזוולט 87% מקולות היהודים, 73% מהקתולים ו-61% מהקולות הלא מפלגתיים. הפרוטסטנטים תמכו בווילקי.
בסך הכל זכה רוזוולט בבחירות הללו לתמיכת 90% מהמצביעים היהודים. שיעור ההצבעה עבורו בקרב היהודים לא השתנה גם במערכת הבחירות הבאה.
נכון ל-2021, הייתה זאת הפעם האחרונה בה המפלגה הדמוקרטית זכתה בנשיאות יותר מפעמיים רצופות.
רוזוולט ניצח ב-1,947 מחוזות ואילו וילקי ב-1,147.
רוזוולט הפך לנשיא השני מבין שלושה בהיסטוריה שנבחר מחדש עם תמיכה נמוכה יותר מצד האלקטורים והציבור, כשלפניו היה ג'יימס מדיסון ב-1812, ואחריו ברק אובמה ב-2012. אנדרו ג'קסון ב-1832 וגרובר קליבלנד ב-1892 השיגו יותר אלקטורים אבל פחות קולות, ואילו וודרו וילסון ב-1916 קיבל יותר קולות אולם פחות אלקטורים.
רפואה נסמכת הוכחות
הרמן בונדי
הרמן (נפתלי) בונדי (גרמנית: Hermann Bondi; 1 בנובמבר 1919 - 10 בספטמבר 2005) היה פיזיקאי, קוסמולוג ומתמטיקאי יהודי אשר חי באוסטריה ובאנגליה. הוא מוכר בזכות פיתוח תאוריית המצב היציב יחד עם פרד הויל ותומאס גולד כאלטרנטיבה למודל המפץ הגדול. בנוסף ביצע תרומות חשובות לתורת היחסות הכללית.
אודות.
נולד בווינה למשפחה יהודית. אביו היה רופא. למד ב-Realgymnasium בווינה. כבר בנעוריו הראה יכולות יוצאות דופן במתמטיקה. המתמטיקאי אברהם הלוי פרנקל, קרוב משפחה רחוק של בונדי (שניהם צאצאים למשפחת אוירבך), נפגש עמו בהמלצת אימו של הרמן, והוא הפגיש בינו לאסטרופיזיקאי ארתור אדינגטון. אדינגטון המליץ לבונדי ללמוד בטריניטי קולג' בקיימברידג', לונדון. בונדי החל את לימודיו שם בשנת 1937. הוריו הצליחו להימלט מהנאצים בכך שברחו לשווייץ לפני האנשלוס ואחר כך התיישבו בניו יורק.
בתחילת מלחמת העולם השנייה הוא הוחזק באי מאן, ואחר כך בקנדה, כאזרח של מדינת אויב. הוא שוחרר לקראת סוף שנת 1941 יחד עם תומאס גולד שהוחזק גם הוא והם החלו לעבוד עם פרד הויל על פיתוחי ראדר. בשנת 1946 קיבל אזרחות בריטית.
בין השנים 8–1945 שימש כמרצה למתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג'.
תרומתו המחקרית.
בשנת 1948 ניסח יחד עם פרד הויל ותומאס גולד את תאוריית המצב היציב כאלטרנטיבה למודל המפץ הגדול. לפי התאוריה שלהם, היקום מתרחב באופן תמידי, אולם כל הזמן נוצר חומר חדש מכוכבים וגלקסיות כך שצפיפות הממוצעת ביקום נשארת.
התאוריה הייתה אחת משתי ההשערות המקובלות עד לגילויה של קרינת הרקע הקוסמית אשר היטתה את הכף לטובת מודל המפץ הגדול.
בונדי תורם רבות להבנת נושא גלי הכבידה, והציג מושגים כמו קואורדינטות הכבידה של בונדי, חשבון חדו"א-K של בונדי (Bondi k-calculus), ואת מסת בונדי.
בשנת 1977 מונה כמדען הראשי למשרד האנרגיה האנגלי ושימש בתפקיד כשלוש שנים. בשנים 7–1971 שימש כיועץ מדעי למשרד הביטחון. שימש כמנהל של European Space Research Organization.
על עבודתו זכה במדליית אלברט איינשטיין.
בונדי נפטר בשנת 2005 בקיימברידג'.
חיים אישיים.
בונדי, שנולד למשפחה יהודית, היה אתאיסט והומניסט חילוני בדעותיו. הוא שימש כנשיא אגודת ההומניסטים הבריטית בין השנים 1982 ל-1999 והיה נשיא ההוצאה לאור Rationalist Press Association.
הוא נישא לאשתו כריסטינה בשנת 1947, אותה הכיר כשהייתה חוקרת אצלו. לזוג היו שני בנים ושלוש בנות.
פרי רוזנפלד
פרנץ (פֶּרי) רוזנפלד (ספטמבר 1912 - 11 באוגוסט 1991) היה צייר וקריקטוריסט ישראלי.
חייו.
רוזנפלד נולד בבודפשט בספטמבר 1912, למשפחה אמידה בעלת בית חרושת לנורות. כשהיה בן שנתיים, נהרג אביו במלחמת העולם הראשונה, והמשפחה נקלעה לקשיים כלכליים. כשהיה בן ארבע מסרה אותו אמו לבית היתומים היהודי, ושם גדל.
הוא החל ללמוד רפואה באוניברסיטת בודפשט, אך הלימודים לא עניינו אותו, והוא עבר לאקדמיה לאומנויות יפות. כדי לממן את לימודיו, עבד בין היתר כמאייר בבתי משפט עבור צהובון יומי הונגרי. לאחר שהוענק לו תואר דוקטור באמנות פלסטית, שימש כדוצנט בבית הספר לאומנויות בו פעלו גם הציירים הנודעים בהונגריה באותה תקופה, בהם וילמוש אבא-נובאק. בשלב זה החל בציור קריקטורות, שעוררו את זעמם של הפשיסטים בהונגריה. כשנקרא להתגייס לצבא, העדיף לעזוב את הונגריה.
ב-1939, לאחר תקופת נדודים באירופה, הצליח לעלות על ספינה יוונית שהפליגה בין נמלי הים התיכון. כשעגנה הספינה בארץ ישראל, לא התירו שלטונות הבריטים לנוסעים יהודים לרדת ממנה, אך רוזנפלד קפץ ממנה ושחה לחוף. עם הגיעו, איתרו אותו אנשי ההגנה, שהסתירו אותו בגבעת עדה. עד 1941 עבד בסלילת כבישים וכפועל בניין. במקביל, התקבל כחבר באגודת הציירים והפסלים. ב-1941 נתפס על ידי הבריטים, ונכלא בכלא עכו, אך שוחרר תוך זמן קצר ואף גויס בעצמו לצבא הבריטי, שנלחם במדבר המערבי. במהלך שירותו עסק בקישוט מועדוני הקצינים בציוריו.
עם הקמת מדינת ישראל התגייס רוזנפלד לחיל ההנדסה. בהמשך נמנה עם מייסדי במחנה במתכונתו כעיתון לחיילי צה"ל, ושימש כעורך הגרפי שלו עד 1968. במקביל לשירותו ב"במחנה" צייר קריקטורות גם עבור בטאון חיל האוויר. הקריקטורות עסקו בעיקר בהווי הצה"לי ובאורח החיים של החיילים. בספרם איפה היינו ומה עשינו כתבו על רוזנפלד אמנון דנקנר ודוד טרטקובר: .
לאחר שחרורו מצה"ל צייר קריקטורות פוליטיות עבור דבר, העולם הזה והשבועון לאשה, בו היה גם חבר מערכת. מדור הספורט של ידיעות אחרונות הציג קריקטורה שבועית שלו, וכן פרסם סיפור מאויר בהמשכים בשבועון דבר לילדים. בנוסף, אייר כרזות בחירות וכן סדרת כרזות עבור חברת אל על.
בנוסף לעבודתו כקריקטוריסט, יצא למספר שליחויות מחוץ לישראל, באחת מהן הביא אלבומים מגטו לודז' שהכילו צילומים של הנאצים. האלבומים שימשו כראיות במשפט אייכמן ומוצגים כיום ביד ושם.
כגמלאי, עסק פרי בהוראת ציור במתנ"סים ובסיוע לעולים חדשים, ובנוסף רשם וצייר בצבעי מים, בשמנים בפורמטים שונים, וכן על קירות. ציוריו זכו לשבחים והוא זכה בפרסים לציור. הקריקטורה האחרונה שצייר פורסמה בשבועון לאשה.
ב-1991 הלך לעולמו. הותיר אחריו בת, מיה.
תערוכות.
בנוסף, הוצגו עבודותיו דרך קבע בגלריה לאמנות מודרנית בציריך בין 1967 ל-1991.
2008 ברפובליקה העממית של סין
2008 ברפובליקה העממית של סין הייתה השנה בה חגגה הרפובליקה העממית של סין 59 שנה מיום היווסדה.
נומי ראפאס
נומי ראפאס (בשוודית: Noomi Rapace; נולדה ב-28 בדצמבר 1979) היא שחקנית קולנוע שוודית. זכתה להצלחה הודות לתפקידה בעיבודים הקולנועיים השוודיים של סדרת ספרי "טרילוגיית מילניום", ובראשם "נערה עם קעקוע דרקון".
ביוגרפיה.
נולדה בשם הילדה נומי נורן (Noomi Norén) בעיר הודיקסוואל שבמחוז יבלבורג, שוודיה, היא בתם של השחקנית השוודית נינה נורן, ושל זמר הפלמנקו הספרדי רוחליו דוראן. אחותה של ראפאס, סארון, היא צלמת. היא לא גדלה לצד אביה הביולוגי, וכשהייתה בת חמש היגרה עם אמה, אחותה ואביה החורג לעיירה קטנה בסוד'ורלנד, איסלנד.
לראשונה שיחקה בגיל שבע בסרט האיסלנדי השקט "בצילו של העורב" בתפקיד קטן בסצנת החתונה. החוויה הניסיונית הובילה אותה להקדיש את זמנה למשחק ולעזוב את הבית בגיל 15 כדי לחזור למולדתה שוודיה, שם למדה בבית ספר לתיאטרון בסטוקהולם ורכשה ניסיון בתיאטרון המלכותי הלאומי.
קריירה.
בגיל 17 עלתה לראשונה לתודעה המקומית באופרת הסבון השוודית "שלושה כתרים". היא קיבלה שבחים רבים ואת פרס שחקנית השנה בקולנוע הדני על הופעתה בדרמה "יהלום חינני" שבה גילמה את אנה, אם צעירה שמנסה לפתח קריירת משחק בתנאים קשים.
ראפאס הפכה לאחת התגליות הבולטות בעולם הקולנוע בעקבות הופעתה בתפקיד ההאקרית ליסבת סלאנדר בעיבוד הקולנועי לספר המתח השוודי "נערה עם קעקוע דרקון". בין היתר הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר. היא חזרה על התפקיד גם בעיבודים הקולנועיים של ספרי ההמשך "הנערה ששיחקה באש" ו"הנערה שבעטה בקן הצרעות".
בסוף 2011 הופיעה לראשונה בהפקה הוליוודית גדולה, "" בתפקיד מגדת העתידות מאדאם סימזה הארון.
בנובמבר 2012, היא הופיעה בווידאו-קליפ לשירם של הרולינג סטונס "Doom and Gloom", שצולם באולפנים של לוק בסון בסן-דני.
בשנת 2013 היא שיחקה לצד רייצ'ל מקאדמס במותחן האירוטי "תשוקה" של בריאן דה פלמה, שהוא הגרסה המחודשת באנגלית של המותחן הפסיכולוגי הצרפתי "Love Crime" מ-2010. שניהן הופיעו יחד בסרט "" אך לא בסצנות משותפות. ראפאס הופיע גם במותחן הפשע של הבמאי הדני נילס ארדן אופלב "האישה מאחורי הנקמה" לצד איזבל הופר וקולין פארל.
בשנת 2014, היא הופיעה בתור נדיה במותחן "המסירה" של הבמאי הבלגי מיכאל ר' רוסקאם; לצד טום הארדי, מתיאס שונארטס וג'יימס גנדולפיני. בספטמבר 2014, היא הייתה מושא הסרט הקצר "A Portrait of Noomi Rapace", בבימויו של האמן והמעצב הארגנטינאי אייטור ת'רופ. באותה שנה הופיע ראפאס בקליפ לסינגל "eez-eh" של להקת הרוק הבריטית קסביאן
בשנת 2015, היא כיכבה בתור ראיסה דמידובה בסרט המותחן "ילד 44", המהווה הפקה משותפת של ארצות הברית, בריטניה, צ'כיה ורומניה. הסרט מבוסס על הרומן באותו שם מאת טום רוב סמית.