סולמות שונים למדידת רגש חיובי ושלילי פותחו ונחקרו במהלך השנים. הממצאים העולים מהמחקרים מעידים כי שני ממדי הרגש (חיובי ושלילי) קשורים לסוגים שונים של משתנים. יחד עם זאת, דווח על חריגות רבות וחוסר התאמות העולות מהמחקרים. לדוגמה, חלק מהסולמות המודדים רגשות פותחו באמצעות ניתוח גורמים (Factor Analysis) לדוגמה סוטון. בעוד סולמות אחרים פותחו באמצעות ניתוח אד הוק ללא נתונים התומכים במהימנות ובתוקף (לדוגמה1 McAdams &amp; Constantian, 1983). מכאן, התפתח הצורך במדד מהימן, תקף ונח לשימוש למדידת עוצמת רגשות חיוביים ושליליים.
פיתוח הסולם החדש נעשה על ידי החוקרים5 (Watson, Clark &amp; Tellegen 1988) והתבסס על קיומם של מדדים דומים מהתחום.
נקודת הפתיחה ליצירת השאלון הייתה מאגר של 60 מושגים שנכללו בניתוח גורמים שנערך על ידי החוקרים6 (Zevon and Tellegen, 1982). באמצעות ניתוח גורמים (FA) יצרו החוקרים (Watson, Clark &amp; Tellegen) רשימה סופית של עשרה משתנים המתארים ויוצרים את הסולם של הרגש החיובי (אדיבות, התעניינות, עירנות–דריכות, התרגשות, התלהבות, השראה, גאווה, נחישות, חוזק – חסינות, פעלתנות); וכן, עשרה ערכים המרכיבים את הסולם של הרגש השלילי (מוטרד, מודאג, מיוסר, עוין, זעפני, כועס, מבוהל–מפוחד, מבוייש, אשם, עצבני ומתוח).
הנתונים ליצירת המדדים החדשים נאספו בקרב סטודנטים לתואר ראשון בפסיכולוגיה מאוניברסיטה פרטית (Southern Methodist University SMU). כמו כן, נאספו נתונים בקרב עובדים המועסקים באוניברסיטה. בנוסף, נאספו נתונים גם בקרב מבוגרים אשר אינם קשורים לאוניברסיטה. ניתוח הממצאים העלה שלא קיים הבדל שיטטתי בין סטודנטים ובין המבוגרים.
מדד PANAS נמצא מתאים לשימוש בקרב אוכלוסיות של מבוגרים וצעירים כאחד, וכן במדגמים קליניים.
הנבדקים נתבקשו למלא את השאלון תוך התייחסות לשבע מסגרות זמן שונות: (1) זמן נוכחי – ברגע זה; (2) היום; (3) בימים האחרונים; (4) בשבוע החולף; (5) בשבועות האחרונים; (6) השנה האחרונה; (7) בכלליות – תחושה כללית ממוצעת.
סולם PANAS נמצא יציב במסגרות זמן שונות (לכן זהו מדד מצבי ואישיותי).
לא נמצאו הבדלים מגדריים והנתונים נאספו משני המינים.
הקורלציות הפנימיות בתוך סולם PANAS, כמו גם המהימנות והתקפות הפנימית, שלו גבוהות (הטווח עבור רגשות חיוביים נע בין 0.86 ל-0.9; הטווח עבור רגשות שליליים הוא בין 0.84-0.87). מהימנות הסולם אינה נפגעת משינויי זמנים בהם נמדד הרגש.
לפריטים השונים המרכיבים את מדד PANAS תקפות גבוהה.
פרויקט מהדקי הניירות
פרויקט מהדקי הניירות (אנגלית: Paper Clips Project) הוא מיזם שנערך ביוזמת בית ספר של חטיבת ביניים בעיירה קטנה בדרום מדינת טנסי שבמרכז ארצות הברית, כהנצחה לקורבנות היהודים של השואה בגרמניה הנאצית. הפרויקט התחיל בשנת 1998 בעיירה האמריקאית ויטוול כפרויקט שכבתי בחטיבת הביניים ולבסוף קיבל הכרה בינלאומית. מטרתו הראשונית של הפרויקט הייתה איסוף שישה מיליון מהדקי ניירות לזכר שישה מיליון היהודים שנספו בשואה. בספירה האחרונה, התקבלו יותר משלושים מיליון מהדקים, בהם מהדקים שנתרמו לפרויקט על ידי סלבריטאים ופוליטיקאים. הפרויקט היה נושאו של סרט דוקומנטרי זוכה פרסים.
התנהלות הפרויקט.
בשנת 1998 ביקשה מנהלת חטיבת הביניים בויטוול, לינדה הופר, מאחת המורות בבית הספר, סנדרה רוברטס, לפתוח פרויקט לימוד אחרי שעות פעילות בית הספר, בנושא לימוד סובלנות וקבלת השונה. הרעיון לפרויקט בנושא השואה הגיע מכנס מורים שהתקיים בעיר קרובה.
השיעור הראשון נערך בסתיו 1998. התלמידים נדהמו מהיקף השואה והאכזריות שבה, ושאלו את המורים בפרויקט על ששת מיליון היהודים שנרצחו. תלמיד אחד שאל מה זה שישה מיליון והוסיף שהוא אף פעם לא ראה שישה מיליון. התלמידים חקרו באינטרנט וגילו שמהדק הניירות, שהומצא על ידי יהודי נורווגי בשם יוהאן ואלר והיה בשימוש הנורווגים כמחאה כנגד השלטון הנאצי, הוא סמל של השואה והוחלט לאסוף שישה מיליון מהדקי ניירות לזכר ששת מיליון היהודים שנרצחו בין השנים 1939 ל-1945 תחת השלטון הנאצי.
הפרויקט התקדם באיטיות בהתחלה, כיוון שלא קיבל מספיק פרסום. התלמידים בנו אתר אינטרנט ושלחו מכתבים לחבריהם, למשפחותיהם ולסלבריטאים. הפרויקט החל להתקדם רק בעקבות מעורבותם של פיטר ודאגמר שרודר, עיתונאים גרמנים שגילו את הפרויקט, ביקרו בבית הספר ודיברו עם הילדים והמורים. הזוג שרודר כתב מספר כתבות לעיתונים גרמניים ואף פרסם ספר בשם "פרויקט מהדקי הניירות" (במקור בגרמנית: "Das Büroklammer-Projekt") שיצא לאור בשנת 2000, והוביל את פרסום הפרויקט בגרמניה.
לעומת זאת, הפרסום באמריקה הגיע רק לאחר ה-7 באפריל 2001, כאשר דיטה סמית' פרסמה כתבה על הפרויקט בעיתון וושינגטון פוסט. לאחר פרסום הכתבה, נשלח מספר עצום של מהדקי ניירות לבית הספר. מהדקי הניירות הגיעו בדואר, ומספר פוליטיקאים ומפורסמים אחרים שלחו מהדקי ניירות בעצמם, כגון: ג'ורג' וו. בוש, ביל קלינטון, ביל קוסבי, סטיבן ספילברג וטום הנקס.
עד קיץ 2004, נאספו בערך 24 מיליון מהדקי ניירות, ורבים נוספים הגיעו מאז, רובם מצורפים למכתב שבו מסופר סיפור אישי או הקדשה לאדם מסוים. חלק מהסיפורים מופיעים בסרט הדוקומנטרי.
זו אינה הפעם הראשונה שבה "מהדקי ניירות" משמשים כשם פרויקט אמריקאי הקשור לשואה, אך במקרה הקודם היה מדובר במבצע פייפרקליפ השנוי מאוד במחלוקת, ויש להבדיל בינו לבין פרויקט ההנצחה הנוכחי.
המיקום.
אחד הדברים שמהווים את ההשראה הרבה שנתנה לפרויקט את פרסומו ויחידותו הוא המיקום יוצא הדופן שבו הפרויקט והמודעות לשואה התפתחו. העיירה האמריקאית ויטוול, היא עיירת כורי פחם בדרום מזרח המדינה טנסי, אשר נחשבת מדינה "אדומה" ומסורתית.
על פי סקר שנערך בארצות הברית בשנת 2000, העיירה ויטוול מונה 1,660 תושבים, מתוכם 97.35% לבנים, 2.17% שחורים ו-0.3% מגזעים אחרים. על פי דברי מנהלת בית הספר שבו נערך הפרויקט, לינדה הופר, בסרט הדוקומנטרי שצולם בנושא הפרויקט, כל תלמידי בית הספר נוצרים ממוצא אירופי-אמריקאי מלבד חמישה תלמידים ממוצא אפרו-אמריקאי ותלמיד אחד ממוצא היספני.
מיקום העיירה עצמה הוא אנקדוטה מסוימת, לאור היות האזור בעל היסטוריה שמרנית קיצונית, כאשר בעיר פולאסקי, טנסי, שבמרחק לא רב מהעיירה, הוקם הקו קלוקס קלאן.
הסרט.
הסרט הדוקומנטרי על הפרויקט פורסם לראשונה ב-2004. ג'ו פאב, מפיק, במאי ותסריטאי הסרט, היה הראשון שחשב לצלם סרט על הפרויקט. הגרסה הראשונה של הסרט הייתה כתבה טלוויזיונית, אבל, לאחר שג'ו צילם מספר ניצולי שואה שמספרים את סיפוריהם בכנסייה לקהילה המקומית, חברת ההפצה "מירמאקס" השתכנעה שלפרויקט מגיע סרט באורך מלא.
פרסים.
להלן רשימה חלקית של הפרסים שבהם זכה הסרט:
טען ביניים
טען ביניים הוא הליך משפטי שהיה ניתן לנקוט בעבר בישראל. במסגרת ההליך בעל דין, שנתבע, או שצפוי להיתבע, על ידי צדדים שונים בתביעות סותרות, ואשר אין לו עניין במחלוקת גופה, רשאי לפנות לבית המשפט בבקשה שיכריע בתביעות הסותרות. לדוגמה, אדם המחזיק בנכס ללא שהוא טוען לבעלות עליו, הנתבע בידי שני תובעים שונים שכל אחד מהם טוען לבעלות בנכס. ככל שהמחזיק אינו יודע עם מי הצדק, הוא רשאי לפנות לבית המשפט בהליך של טען ביניים כדי שבית המשפט יכריע למי הבעלות בנכס. מקרה נפוץ נוסף הוא מי שמחזיק כספים שאינם שלו ויש מספר אנשים או מעקלים אשר טוענים לכספים אלו.
בעל הדין המגיש טען ביניים, מכונה "מבקש", ומי שטוען לזכות באותו עניין נקרא "טוען".
על המבקש בטען ביניים להצהיר כי הוא אינו תובע טובת הנאה בנושא השנוי במחלוקת, אינו בקנוניה עם אחד הצדדים, ומוכן לפעול כפי שייפסק (לרבות העברת נושא התביעה לבית המשפט).
על הטוען להגיש הודעת הסתלקות לפיה הוא אינו תובע דבר, או הודעת פרטים, אשר מפרטת את נימוקי תביעתו.
בית המשפט רשאי לתת צו גודר כנגד טוען. אם הטוען הגיש הודעת הסתלקות, הצו יחסום כל תביעה עתידית שלו כנגד כל הצדדים בטען הביניים. אם הטוען לא הגיש הודעת הסתלקות, הצו יהיה תקף כנגד המבקש בלבד, וכנגד כל מי שבא מכוחו.
סדרי הדין בטען ביניים בישראל נקבעו בסעיפים 224-233 לתקנות סדר הדין האזרחי, התשמ"ד-1984. ההליך בוטל עם כניסתן לתוקף של תקנות סדר הדין האזרחי החדשות (תקנות סדר הדין האזרחי, התשע״ט–2018) בתאריך 01.01.2021.
רגש חיובי
רגש חיובי (Positive Affect) משקף את המידה בה הפרט נלהב, פעיל דרוך ועירני. אדם החווה רגש חיובי גבוה יהיה בעל אנרגיה רבה, סף ריכוז מלא ויהנה מפעילויות ומפגשים חברתיים. מצב של רגש חיובי נמוך מאופיין בעצבות, תשישות, מצוקה וחוסר הנאה מפעילויות ומפגשים חברתיים ועוד.
החוקרים ווטסון וקלארק הגדירו "רגש חיובי" כממד תחושתי–רגשי, המשקף הבדלים אישיים באופן בו הפרט חווה רגשות חיוביים ומגדיר את תפיסת העצמי שלו.
מאפיינים.
רגש חיובי (Positive Affect) הוא למעשה ממד רגשי. החוקר טאלאגן (Tellegen, 1985) מצא כי קיימת שונות באופן בו כל פרט מביע וחווה רגש חיובי. התכונה "רגש חיובי" מקושרת בצורה חזקה למאפיין ותכונת האישיות מוחצנות - אקסטרוברטיות.
רגש חיובי הוא על פי רוב מאפיין של הפרט לאורך זמן ועשוי להשפיע על פעילויותיו השונות ובפרט על מילוי שאלונים.