החל ממרץ 2019 עלו מספר טענות נגד ביידן על התנהגות בלתי-ראויה, ואף תקיפה מינית. הראשונה שהאשימה את ביידן הייתה לוסי פלורס, פעילה במפלגה הדמוקרטית שהייתה מועמדת לתפקיד סגן מושל מדינת נבדה, שטענה שבמהלך הקמפיין שלה ב-2014, ביידן הניח ידיים על כתפיה ונישק את ראשה. בחודש לאחר מכן, שש נשים טענו שביידן נגע בהן באופן בלתי-ראוי.
בתחילת אפריל 2019 גרסה טארה ריד שביידן הטריד אותה מינית כשהייתה עוזרת בלשכתו בשנת 1993. כשנה לאחר מכן, בסוף אפריל 2020, טענה ריד שביידן לא רק הטריד אותה אלא אף תקף אותה מינית. לדבריה, הוא הצמיד אותה לקיר והחדיר את אצבעותיו אליה בגבעת הקפיטול. כשבועיים לאחר ריאיון זה הגישה ריד תלונה במשטרת וושינגטון על התקיפה. ביידן הכחיש את הטענות בריאיון שנתן לערוץ MSNBC ב-1 במאי 2020.
עמדות ודעות פוליטיות.
אחת השיטות שבהן משתמשים חוקרי מדע המדינה כדי לאמוד את העמדות האידאולוגיות של פוליטיקאים היא להשוות בין הדירוגים השנתיים של הארגון "אמריקאים לפעולה דמוקרטית" ("Americans for Democratic Action") לדירוגי "האיחוד השמרני האמריקאי" ("American Conservative Union"). ביידן זכה לציון של 72% ליברלי מארגון האמריקאים לפעולה דמוקרטית עד 2004, בעוד שהאיחוד השמרני האמריקאי העניק לביידן את הציון 13% שמרני עד 2008. במדד אחר, ביידן זכה לציון ליברלי ממוצע של 77.5%, על פי ניתוח של נשיונל ג'ורנל , אשר מיקם אותו מבחינה אידאולוגית בצד המרכזי של חברי הסנאט של ארצות הברית הדמוקרטיים. ספר הייעץ "The Almanac of American Politics" מעריך את ההצבעות בקונגרס כליברליות או שמרניות על הקשת הפוליטית, בשלושה תחומים: חברה, כלכלה ומדיניות חוץ. בין השנים 2005–2006, הדירוג הממוצע של ביידן היה כדלקמן: הדירוג הכלכלי היה 80% ליברלי ו-13% שמרני, הדירוג החברתי היה 78% ליברלי ו-18% שמרני, ודירוג מדיניות החוץ היה 71% ליברלי ו-25% שמרני. הדירוג לא השתנה רבות במרוצת הזמן; דירוגו הליברלי באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 היה גם הוא בטווח של 70-80%.
קבוצות אינטרסים שונות העניקו לביידן ציונים או דירוגים בהתייחס להתאמה בין עמדותיו והצבעותיו בסנאט לעמדות ולאינטרסים של כל קבוצה. האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות העניק לו ציון חיים של 80%, וציון 91% בהתייחס לקונגרס ה-110 של ארצות הברית.
ביידן ולסלי ה. גלב, נשיא המועצה ליחסי חוץ בדימוס, פרסמו אסטרטגיה מקיפה לסיום האלימות הבין-דתית בעיראק. במקום להמשיך בגישה הנוכחית או לסגת מעיראק, האסטרטגיה פרשה "דרך שלישית": הפיכת עיראק למדינה פדרלית שתחולק לשלושה, בין השיעים לבין הסונים ולבין הכורדים. בספטמבר 2007 עברה החלטה בלתי מחייבת של הסנאט המאשרת תוכנית כזו. עם זאת, הרעיון לא זכה לתמיכה פוליטית והכרה מצד ציבור הבוחרים ולא תורגם למדיניות מעשית, זאת בנוסף לעובדה שהצמרת הפוליטית בעיראק התנגדה לרעיון והגדירה אותו כחלוקת המדינה דה פקטו.
ביידן מתנגד לקידוח ימי של נפט בשמורת הטבע הארקטית הלאומית ותומך במימון ממשלתי כדי למצוא מקורות אנרגיה חדשים. ביידן מאמין שיש לפעול נגד התחממות כדור הארץ. הוא נתן את חסותו להחלטת הסנאט האמריקאי הקוראת לארצות הברית להיות חלק משיחות האומות המאוחדות בדבר התחממות כדור הארץ ולחוק ההתחממות העולמית והפחתת הזיהום פרי חקיקתם של ברברה בוקסר וברני סנדרס, החוק הסביבתני המחמיר ביותר שהוצע בסנאט של ארצות הברית.
בתחום ההגירה התייחס ביידן לנושא מספר פעמים, כך למשל היה כאשר ביקר ביידן את הצעתו של טראמפ לחסום באופן זמני את כניסתם של מוסלמים לארצות הברית, וכן את כוונתו המוצהרת להקים חומה בגבול מקסיקו-ארצות הברית, (שמכונה לעיתים "חומת טראמפ") והוסיף כי הצעתו של טראמפ לענות או להרוג בני משפחה של טרוריסטים מהווה פגיעה בערכים האמריקאים ו"תפגע באופן חמור בביטחון שלנו".
עם פרוץ מלחמת בוסניה, ביידן היה בין הראשונים שדגלו במדיניות "הסר ותקוף" שכללה סיוע לבוסניאקים באמצעות הסרה של האמברגו על מכירת כלי נשק, הכשרה צבאית, תקיפות אוויריות של נאט"ו, וחקירת פשעי מלחמה. הן ממשל ג'ורג' הרברט ווקר בוש והן ממשל ביל קלינטון מיאנו ליישם את המדיניות, מחשש להסלמה בחבל הבלקן.
ביידן תומך בנישואים חד-מיניים, דבר זה התבטא בהתייחסותו של ביידן לסדרת הקומדייה בעלת דמות ראשית קבועה שהיא מהקהילה הלהט"בית "ויל וגרייס" כמשפיעה על דעת הקהל האמריקאי בנוגע לזכויות להט"ב, ואמר כי הוא "חושב שהסדרה חינכה את הציבור האמריקאי יותר מכל אחד אחר אי פעם. אנשים חוששים ממה שהוא שונה. עכשיו הם מתחילים להבין". באותו הראיון ביידן ציין כי הוא "נוח לחלוטין" עם נישואים חד מיניים. מלבד זאת ב-2006 העניק לו הקמפיין לזכויות אדם ציון של 78%. ביידן הצביע בעד הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה.
כנשיא, תמך בקידום רגולציה שמטרתה עידוד התחרות במדינה והחלשת המונופולים.
מוניטין.
כסנאטור, ביידן דורג באופן עקבי כאחד מחברי הסנאט הכי פחות אמידים. לטענתו, מצב זה הוא נוצר בעקבות היבחרו לקונגרס בגיל צעיר במיוחד. בראשית דרכו בסנאט קידם ביידן צעדים לרפורמה במימון הבחירות בארצות הברית, זאת מתוך אמונה כי פקידי ציבור פחות אמידים עשויים להתפתות לקבל תרומות תמורת טובות הנאה פוליטיות. בנובמבר 2009 נאמד הונו של ביידן ב-27,012 דולר אמריקני. בנובמבר 2020 שווי משפחת ביידן נאמד בכ-9 מיליון דולר (כ-30 מיליון שקל חדש), בעיקר בשל מכירות ספריו של ביידן והרצאות בתשלום שקיים לאחר כהונתו כסגן הנשיא.
העיתונאי האוורד פיינמן משבועון החדשות "ניוזוויק" כתב: מאז כהונתו השנייה כסגן הנשיא, במיוחד לאחר מותו של בו ביידן ב-2015, ביידן מסוקר סביב אופיו האמפתי ויכולתו לתקשר עם רגשות צער.
פעמים תכופות ביידן חורג מנאומיו הכתובים ונוהג לפלוט אמירות שנתפסות כמביכות וסתמיות. בעיתון "הניו יורק טיימס" נכתב כי "המסננים החלשים של ביידן גורמים לו להיות מסוגל לפוצץ כמעט כל דבר". בשנת 2018 כינה את עצמו ביידן "מכונת פדיחות".
ביידן, ישראל והיהודים.
ביידן נמנה עם האגף הפרו-ישראלי במפלגה הדמוקרטית. הוא הביע הצהרות נחרצות לגבי ישראל, וטען כי יש לה זכות להגן על עצמה. בראיון לערוץ "שלום TV" סיפר כי הוא ציוני וסיפר על אשת בנו, יהודייה שומרת מצוות, ועל פגישותיו עם גולדה מאיר כסנאטור צעיר. כל שלושת ילדיו נישאו ליהודים: בו נישא להאלי אוליבר ושני נכדי ביידן ממנו הם יהודים על פי ההלכה. האנטר נשוי למליסיה כהן וגם נכדו של ביידן ממנו הוא יהודי על פי ההלכה. וגם אשלי נישאה ליהודי, הווארד קריין. מנגד, קיימות הצהרותיו על הצורך "לגלות מדיניות מאוזנת יותר במזרח התיכון", בעיקר מאז תחילת מלחמת עיראק. מבדיקת גיל תמרי מערוץ 10, על אף הצהרותיו האוהדות, היסטוריית ההצבעות שלו בסנאט מצביעה על מיעוט הצבעות לטובת ישראל. מנגד, בעיתון ג'רוזלם פוסט נטען כי לביידן היסטוריית הצבעות מעולה עבור ישראל, חרף התנגדותו לבנייה ישראלית בשטחי יהודה ושומרון. ב-1973 קרא ביידן ליציאה ישראלית משטחי יהודה ושומרון ורצועת עזה. יומיים מאוחר יותר חזר על עמדתו זו בפגישה עם ראש ממשלת ישראל דאז, גולדה מאיר. בנוסף, דיווח לה אודות ביקורו במצרים, ובפרט על הכרת נציגים בכירים של אליטות השלטון בעליונותה הצבאית של ישראל ומשכך, שהסיכוי למלחמה נמוך (בפועל, מצרים תקפה כחודש לאחר הפגישה, והחלה את מלחמת יום כיפור).
הוא נחשב לאוהד של מדינת ישראל ורואה את ישראל כבעלת ברית אסטרטגית חשובה במזרח התיכון. באוקטובר 2008 הצהיר ביידן כאשר נועד עם מצביעים יהודים בפלורידה, מדינה חשובה מבחינה אלקטורלית, כי "ככל שאמריקה חזקה יותר, כך ישראל בטוחה יותר". בנאום שנשא בפני כמה מאות יהודים אמריקאים מבוגרים בקהילה גמלאית בפלורידה, הדגיש ביידן כי הוא וברק אובמה תומכים מאוד בישראל. ביידן אמר: "אני יושב ראש ועדת החוץ של הסנאט. אני נותן לכם את המילה שלי: לא הייתי מוותר על התפקיד הזה כדי להיות סגן הנשיא של ברק אובמה אם לא הייתי בטוח בבטני, בלבי, ובראשי שהשקפת העולם של אובמה לגבי ישראל תואמת להשקפת עולמי". באותו מפגש הוא הבטיח "להפוך את ישראל לבטוחה יותר". ביידן מתח ביקורת גם על נשיאותו של ג'ורג' ווקר בוש, וציין כי "על פי כל עובדה אובייקטיבית, ישראל פחות בטוחה כיום מאשר לפני שמונה שנים".
במהלך שיחת ועידה עם אנשי התקשורת היהודית ב-3 בספטמבר 2008, התייחס ביידן לתקיפה פוטנציאלית של צבא ההגנה לישראל על מתקני הגרעין של איראן באומרו כי "אין זו שאלה עבורנו לומר לישראלים מה הם יכולים ומה אינם יכולים לעשות. יש לי אמונה בדמוקרטיה של ישראל, והם יגיעו להחלטה הנכונה". עם זאת, ביידן הצהיר כי יש לעשות מאמצים דיפלומטיים נוספים כדי למנוע את הצורך בפעולה צבאית. בספטמבר 2008, ביידן דיבר בוועידת וושינגטון של המועצה היהודית הדמוקרטית הלאומית. לדברי ביידן, "במשך 35 שנים מהקריירה שלי עסקתי בנושאים הקשורים לישראל. התמיכה שלי בישראל מתחילה בבטן, הולכת אל הלב שלי ומסתיימת בראשי". ביידן הכחיש בתוקף טענה של קואליציית היהודים הרפובליקנים לפיה ניסה פעם להפסיק את סיוע החוץ לישראל.