היחידה תוביל מאבק כלל מערכתי לצמצום תופעות של פשיעה כלכלית במטרה ליצור שינוי ערכי ביחס של החברה בישראל לקופה הציבורית. היחידה תתמחה בטיפול בתופעות פשיעה כלכלית ותנחיל ידע מקצועי לכלל משטרת ישראל.
ייעוד.
הובלה של מאבק כלל מערכתי לצמצום תופעות של פשיעה כלכלית - הוצאת כספים או מניעת כספים מן הקופה הציבורית או אובדן/נזק לנכסים ציבוריים ו/או לקופת המדינה.
עיסוק.
בנוסף לאלו מטפלת היחידה בארגוני פשיעה, בעבירות פליליות וכלכליות חמורות המבוצעות על ידי עבריינים הפועלים במסגרת ארגוני פשיעה או מטעמם.
קרן קרב
היחידה הארצית לחקירות כלכליות
היחידה הארצית לאיתור גניבות כלי רכב
אתג&quot;ר
אתג"ר (ראשי תיבות: איתור ותפיסת גנבי רכב) היא יחידה באגף המודיעין של משטרת ישראל הכפופה ליחידת להב 433. היחידה הוקמה ב-1998 על מנת להיאבק בתופעת גנבות הרכב בישראל, ובשנים האחרונות עברה שינוי והחלה להיאבק בתופעת האמל"ח הלא חוקי. מטה היחידה ממוקם בקרית שדה התעופה- איירפורט סיטי.
היסטוריה.
היחידה לאיתור גנבות רכב (אתג"ר) הוקמה לראשונה ב-1998 על בסיס יחידת גנבות רכב (יג"ר) שהוקמה במרחב שרון. עם הירידה במספר גנבות הרכב, הוטלו על היחידה ב-2002 משימות נוספות ובהן טיפול בנושא הסחר בנשים בישראל. היחידה פורקה בשנת 2004 והוקמה מחדש בשנת 2006, בפיקודו של משה אדרי לאור עליה חדה בגנבות הרכב מאז פירוקה.
עקב ההבנה שכ-80% מכלי הרכב הנגנבים בישראל מפורקים לצורך תיקון כלי רכב אחרים הנעים בכבישי ישראל, ולמעשה מדובר בתופעה כלכלית בעיקרה, פועלת יחידת אתג"ר כנגד כל הגורמים בשרשרת הכלכלית הזו. החל מהגנב הבודד דרך בעלי מוסכי הפירוק לרכבים ("משחטות") בשטחים, ועד לבעלי מגרשי החלקים והמוסכים השונים המשתמשים בחלקים גנובים. לצורך כך דחפה היחידה לחקיקת חוקים ותיקון תקנות בכנסת שמטרתם הגבלת יכולת השימוש בחלקי רכב גנובים על ידי בעלי העסקים הללו. כמו כן פועלת היחידה המבצעית כנגד גנבי הרכב, ומבצעת (בשיתוף פעולה עם צה"ל) מעצרים והריסת משחטות רכב בשטחי יהודה ושומרון.
בשנת 2019 שונה ייעודה של היחידה לטיפול בסחר באמצעי לוחמה. בשנת 2020 הוסבה היחידה לטיפול בהתקהלויות קורונה במסגרת המאבק בהתפרצות נגיף הקורונה בישראל. ב-2021 מוקדה פעילותה במאבק בפשיעה המגזר הערבי.
מבנה.
היחידה בנויה בדומה לימ"רים משלושה מפלגים.
קפה פרקולטור
מהאגוני
יורם ירוחמי
יורם ירוחמי הוא זמר עבר ישראלי, אשר ידוע בעיקר בשל חברותו בשלישיית "הנשמות הטהורות".
ירוחמי שירת בצוות הווי הנדסה קרבית, שם שירת עם נתן כהן. השניים צירפו את נאוה ברוכין לשלישייה, שהוציאה אלבום אחד ב-1974. לפני כן, גויסה הלהקה למילואים בתקופת מלחמת יום הכיפורים. שירות מילואים ממושך זה יצר מתיחויות בין חברי הלהקה, ובסופו של דבר, ירוחמי לא השתתף בהקלטת אחד השירים המפורסמים ביותר של הלהקה, "ברחוב הנשמות הטהורות", מכיוון שהיה חולה באותו יום ואת מקומו מילא מתי כספי.
לאחר פרישתו מעולם הבמה, למד והצטרף לבנק ישראל שבו עבד עד שנת 2012. בתחילה כיהן במחלקת המלוות. בשנים האחרונות של עבודתו בבנק כיהן ירוחמי כמנהל יחידת הביקורת של הפיקוח על הבנקים בתחום איסור הלבנת הון.
בטאפרון
המטה הכללי הרוסי
המטה הכללי של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Генеральный штаб Вооружённых Сил Российской Федерации) הוא מטה הפיקוד הצבאי הבכיר של רוסיה, האחראי על המדיניות והתכנון האסטרטגי הצבאי של רוסיה. בהתאם לחוק, ראש המטה הכללי מכהן גם כסגן ראשון של שר ההגנה של רוסיה.
בניין המטה הכללי הרוסי נמצא ברחוב זנאמנקה 14 במחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי שבמוסקבה.
היסטוריה.
האימפריה הרוסית.
המטה הכללי הרוסי הוקם ב-25 בינואר 1763 על פי צו קיסרי של יקתרינה השנייה, שמינתה את זכר צ'רנישב לנהל את הצבא באמצעות הקולגיה הצבאית (שם משרד ההגנה הרוסי לפני הרפורמות של שנת 1801).
לאחר מינוי פאבל לקיסר, הוא פירק את המטה הכללי והקים גוף עזר שתיפקד כמטה כללי. תחילה עמד בראשו איוואן גרמן ולאחר מכן בתקופת אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה מונה אלכסיי ארקצ'ייב לשר המלחמה.
ב-1815 המטה הכללי הוקם מחדש וב-1832 הוחלט כי משרד המלחמה ינהל ישירות את הצבא וכך שר המלחמה היה למעשה הרמטכ"ל בשנים 1832 - 1863 עת הוקם מחדש בשם המינהל הראשי של המטה הכללי.
בשנת 1866 המטה הכללי אורגן מחדש כאשר מחלקת הפיקוח של משרד המלחמה אוגדה לתוכו.
עד 1905 היה המינהל הראשי של המטה הכללי (Главное управление Генерального штаба, ГУГШ) לגוף עצמאי מרכזי לניהול הצבא והופרד לראשונה מתוך משרד ההגנה. ב-1908 מוזגה חזרה לתוך משרד המלחמה וערב מלחמת העולם הראשונה 1914 הורכב מחמישה מחלקות ושני ועדות. בתקופת המלחמה הוקמה הסטאבקה שהתקיימה עד לפרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה. המטה הכללי הקיסרי פורק ב-8 במרץ 1918.
ברית המועצות.
לאחר הקמת הצבא האדום הוקם המטה הכללי הכל-רוסי (Всероссийский главный штаб). ב-6 בספטמבר 1918 המטה הפך למטה המועצה המהפכנית שהפך למטה השדה של הצבא האדום.
ב-10 בפברואר 1921 מטה השדה והמטה הכללי הכל-רוסי אוגדו לצורך הקמת מטה הצבא האדום והיה גוף הניהול המרכזי של הצבא הסובייטי.
בשנת 1924 מטה הצבא האדום אורגן מחדש והפך לגוף ניהול צבאי מרכזי. ב-12 ביולי 1926 הקומיסריון העממי לענייני צבא, המשרד הממשלתי האחראי על הצבא, אישר את מבנה המטה שכלל ארבע הנהלות ומחלקה אחת.
ב-22 בספטמבר 1935 מטה הצבא האדום שינה שמו למטה הכללי של הצבא האדום. בשנים שלאחר מכן המטה הכללי החל בחימוש הצבא והתחזקותו. ביוני 1941 הוקמו חטיבות שדה וחטיבות חזית. לאחר המתקפה הנאצית על ברית המועצות ב-22 ביוני 1941 המטה הכללי הפך למטה לניהול המלחמה ונקרא סטאבקה.
בשנת 1946 המטה הכללי הפך למטה הכללי של הכוחות המזוינים של ברית המועצות עם הפיכת קומיסריון ההגנה העממי למשרד ההגנה. עד 1991 מבנה המטה הכללי כלל מינהל מבצעים ראשי, מינהל המודיעין הראשי, מינהל ראשי לגיוס וארגון ועוד.
בדצמבר 1991 המטה הכללי של הכוחות המזוינים הסובייטיים חדל מלהתקיים.
הפדרציה הרוסית.
במאי 1992 הוקם משרד ההגנה הרוסי ואיתו — המטה הכללי של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית.
מבנה.
מבנה המטה הכללי הוא כדלהלן:
יעדים ומטרות.
מטרותיו העיקריות של המטה הכללי הם:
ראש המטה הכללי.
ראש המטה הכללי הוא המפקד הישיר על הצבא המכהן כסגן ראשון לשר ההגנה ויועץ הנשיא לענייני הצבא והכוחות המזוינים.
מונטריאול פורום
מונטריאול פורום (באנגלית: The Montreal Forum, בצרפתית: Le Forum de Montréal) היה אולם ספורט ששימש בעיקר למשחקי הוקי קרח במונטריאול, קוויבק, קנדה. האולם התפרסם כאולם הביתי של קבוצת ה-NHL מונטריאול קנדיאנס מ-1926 ועד סגירתו ב-1996. הוכרז כאתר היסטורי לאומי של קנדה ב-1997. משמש כיום כמרכז מסחרי תחת השם "סינפלקס פורום".
בנייתו.
התוכנית המקורית מ-1923 הייתה לאולם בן 12,500 מושבים, אך בסופו של דבר התקבלה תוכנית חסכונית יותר לאולם בן 9,300 מושבים. למרות התוכנית לאולם קטן יותר, חברת "מונטריאול ארנה קומפאני" שתכננה אותו התקשתה בתחילה למצוא לו מימון. משהושג המימון נבחר עבורו אתר, מגרש החלקה על גלגיליות במרכז מונטריאול. עלות בניית האולם הייתה כ-1.5 מיליון דולר קנדי (על פי תחשיבי בנק קנדה, כ-20 מיליון דולר קנדי במונחי 2010).
אולם הוקי קרח.
האולם נפתח ב-29 בנובמבר 1924 במשחק שבו ניצחו הקנדיאנס את טורונטו סנט-פטריקס (כיום טורונטו מייפל ליפס), אך הוא יועד להיות אולם ביתי של היריבה העירונית, מונטריאול מארונס. רק ב-1926 הצטרפו הקנדיאנס לאולם כקבוצה ביתית מן המניין.
בנוסף לשתי קבוצות ה-NHL אירח האולם משחקי הוקי קרח רבים בליגות משניות, מקומיות, וליגות לשחקנים צעירים.
ב-1938, עם התפרקותה של מונטריאול מארונס, נותרו הקנדיאנס כקבוצה הביתית העיקרית של האולם, והאולם הפך להיות מזוהה איתה מאז ועד סגירתו.
האולם עבר שני שיפוצים מרכזיים: ב-1949 נבנה בו מפלס חדש של יציעים שהעלה את תכולתו ל-13500 מושבים; וב-1968 עבר האולם שיפוץ מסיבי, שבו הפך לאחד האולמות המודרניים בצפון אמריקה במונחי התקופה. אחד מסמליו של האולם, שהפך לסימן ההיכר העיקרי שלו, היו המדרגות הנעות שנבנו בו, ושנראו היטב מבחוץ מבעד לחלונות גדולים בחזיתו; גרמי המדרגות הצטלבו זה בזה והוארו בלילות כדי ליצור רושם של שני מקלות הוקי קרח מצטלבים.
מונטריאול פורום אירח ב-2 בספטמבר 1972 את משחק מספר 1 בסדרת הפסגה בין קנדה וברית המועצות.
ספורט אחר.
האולם אירח גם ענפי ספורט אחרים לאורך ההיסטוריה שלו - כדורגל באולמות, טניס, אגרוף ולקראת סגירתו גם הוקי רולר. עיקר שימושו לספורט שאינו הוקי קרח נעשה באולימפיאדת מונטריאול (1976), במסגרתה אירח את תחרויות ההתעמלות, הכדורסל, הכדוריד, הכדורעף והאגרוף. נדיה קומנץ' ביצעה באולם את תרגיל המקבילים המדורגים ההיסטורי שלה, שזכה לציון 10 הראשון אי פעם בהתעמלות.
סגירתו.
ב-11 במרץ 1996 שיחקה מונטריאול קנדיאנס את משחקה הביתי האחרון באולם, כשניצחה 4:1 את דאלאס סטארס. מיד אחרי המשחק, שנערך בנוכחות גדולי שחקני הקנדיאנס מכל הזמנים, יצא מצעד לפיד מחדר ההלבשה של הקנדיאנס אל הקרח, ומשם אל סנטר בל, האולם החדש המארח אותם עד היום. זה היה אירוע הספורט האחרון באולם.
לאחר סגירתו.