בתי ורנר או בשמה הרשמי, שכונת אהלי משה (אלכסנדר), היא שכונה בירושלים, בין שכונת מאה שערים ובתי ורשה. השכונה נבנתה בשנת ה'תרס"ב, 1902, ונקראת על שם הנדיב משה אלכסנדר שמעיזבונו נבנתה כשכונת הקדש בידי קרוב משפחתו הרב משה מנחם מנדל ורנר שעם שמו היא מזוהה בציבור.
היסטוריה.
יהודי ניו יורקי אמיד בשם ר' משה בר' אשר לעמיל אלכסנדר שכבר בחייו תמך כספית ב"כוללים" הירושלמיים, הורה לבניו לפני מותו להפריש סכום של 15,000 דולר לוועד המשותף של כל הכוללים בירושלים כדי להקים בתים למעוטי יכולת, לתקופות מגורים של שלוש שנים בחינם. בפועל, בשל עלויות חלוקת הירושה החליטו היורשים לקצץ את הסכום ל-10,000 דולר. מתוכם שלחו שלושה מהיורשים בקיץ ה'תרס"א את חלקם, בסך הכל 7,500 דולר, שאפשרו את תחילת הבנייה בחורף ה'תרס"ב.
הבנייה ארכה כשנה ובסופה עמדה השכונה ובה "עשרים בתים, בור גדול, מרתפים ובית מדרש הנקרא גם כן בשם 'אהלי משה'".
מאז 1996 מתנהלת עמותת "אהלי משה אלכסנדר בבתי ורנר" שמטרותיה הרשמיות: מתן דיור ועזרה בדיור לעניי חכמי האשכנזים בירושלים מבני השכונה קיבלו תוספת בנייה משמעותית, נוספו להם קומות נוספות ופני השכונה חודשו, אך שמרו על הצביון המקורי של שכונת חצר.
אהלי משה
אהלי משה אלכסנדר
ספן הדנובה
ספן הדנובה (בצרפתית: Le Pilote du Danube) הוא ספר הרפתקאות מאת ז'ול ורן.
בספר מאפיינים של ספרות פשע לצד אזכורים פוליטיים רבים הנוגעים למאבק העצמאות של האזורים שנהר הדנובה עובר בהם. רוב השטחים המדיניים שהנהר עבר בהם בסוף המאה ה-19 נשלטו על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית והאימפריה העות'מאנית.
תוכן הספר.
איליה ברוש – דייג אלמוני הונגרי זוכה בתחרות הדיג המאורגנת על ידי "ליגת הדנובה" – אגודה בינלאומית של דייגי הנהר. להפתעת החברים שנאספו לטקס סיום התחרות הוא מספר על תוכניתו. לשוט לבדו בסירה לאורך 3,000 הקילומטרים של כל נהר הדנובה תוך שהוא מתכנן להתקיים אך ורק משלל הדיג שידוג במהלך השיט.
השיט עצמו חופף באופן חשוד סדרה של מעשי פשע המתרחשים סמוך לנהר, מה שגורם לחשדות וחקירות של הדייג האלמוני על ידי קרל דרגוש – בלש הונגרי ידוע.
מהדורות הספר.
כרבים מספריו של ז'ול ורן שפורסמו לאחר מותו, גם ספר זה עבר עריכה נרחבת על ידי בן המחבר – מישל ורן. הספר יצא לאור בשנת 1908.
בשנת 1988 יצא בצרפתית הספר המקורי מכתב ידו של ז'ול ורן, בשם " Le Beau Danube jaune" (הדנובה הצהובה והיפה). השם מרמז על צבעה האמיתי של הדנובה (כפי שמוסבר בתחילת הסיפור) בניגוד לתיאור שלה ביצירתו של יוהאן שטראוס (הבן) – הדנובה הכחולה.
תרגום לאנגלית של הספר המקורי בשם The Golden Danube יצא בשנת 2014.
משפחה בונוס
משפחה בונוס (בשוודית: Bonusfamiljen) היא סדרת טלוויזיה שוודית המשודרת ב-SVT.
הסדרה זכתה ב-Kristallen, פרס טלוויזיה שוודי בקטגוריית "הדרמה הטובה ביותר".
העונה השלישית והרביעית של הסדרה משודרות גם בנטפליקס, כאשר הרביעית החלה את שידוריה ב-STV ב-25 באוקטובר 2021 ובנטפליקס ב-14 בדצמבר 2021.
עלילה.
ליסה ופטריק הם זוג המתגורר בסטוקהולם, שניהם התגרשו לאחרונה ולהם ילדים מבני זוגם הקודמים, אשתו לשעבר של פטריק היא אדריכלית ובעלה לשעבר של ליסה עובד בעסד למיטות.
הסדרה עוקבת אחר מערכות היחסים בין בני הזוג לאקסים שלהם, כמו כן בהתמודדותם של ילדיהם עם המצב המשפחתי שנקלעו אליו.
ניסאן רשין
ניסאן רשין (באנגלית: Nissan Rasheen) הוא SUV בעל הנעה כפולה 4x4, אשר יוצר על ידי יצרנית הרכב היפנית ניסאן בין השנים 1994–2000 ביפן.
וולקן פאלאנקס
נוקמני
אזור אנטארקטי מוגן מיוחד
פארק ארבע החירויות
בתי זיבנברגן
בתי זיבנברגן (לעיתים: זיבנבירגן; ביידיש: זיבנבערגער הייזער) ובשמה המלא: בתי זיבנברגן וסילאדי הייתה שכונה יהודית בירושלים, בין שכונת בתי אונגרין לשכונת שמעון הצדיק.
היסטוריה.
השכונה הוקמה בידי כולל זיבנברגן וסילאדי בסמוך לבית מנדלבאום ולקתדרלת סנט ג'ורג', על מגרש בן 3,450 אמות שנרכש במחיר שני פרנק לאמה בשנת ה'תרס"ח, 1908, ונבנו בה שלושים דירות שנועדו לשם מגורים זמניים עבור חברי הכולל מחוסרי היכולת. לשם מימון הרכישה, מכר הכולל "מניות" במחיר של בין 20 ל-3,000 כתרים. מי שתרם 3,000 כתר זכה לרשום דירה שלמה בשכונה על שמו וזכאי היה לגור בה אם יעלה בעצמו לארץ ישראל וירצה בכך. כלפי חלק מן התורמים התחייב הכולל, לפי דרישתם, לארגן קבוצה של עשרה אנשים ללימוד משניות מדי יום במשך שלושים הימים שלאחר פטירת התורם.
עשרת הדירות הראשונות נחנכו כבר בשנת ה'תרע"א, 1911. בניין יתר בתי השכונה נמשך לאורך עשרים השנים הבאות. את שירותי הקהילה והדת קיבלו התושבים בשכונת האם בתי אונגרין, עד לשנת 1938, אז הוקם בשכונה בית כנסת עצמאי.
השכונה ננטשה בתקופת מלחמת העצמאות ותושביה נמלטו למערב העיר. לאחר מלחמת ששת הימים נהרסו בתי השכונה בידי גורמים ישראליים.
בתי זיבנבירגן
בניין מינהל החינוך (חולון)
בניין מינהל החינוך בחולון הוקם בשלהי שנות השישים ושימש שנים רבות את הספרייה הציבורית המרכזית של העיר. בעקבות העברת הספרייה אל המדיטק נפתח במקום המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס. בזכות צורתו המיוחדת והיותו סמל בתרבות המקומית בחולון הוכרז בניין מינהל החינוך על ידי עיריית חולון כמבנה לשימור.
תולדות המבנה.
במחצית שנות השישים הוחלט בעיריית חולון להקים מבנה ציבורי חדש שישמש כמתנ"ס עירוני וישרת את האוכלוסייה המתגוררת במרכז העיר. המבנה החדש שהיה בשלב זה בעל קומה אחת בלבד, תוכנן על ידי משרד האדריכלים בר-הרשקוביץ מתל אביב והחל להיבנות בסוף שנות השישים.
באותה עת פעלה בחולון ספרייה מרכזית שנפתחה בשנת 1963 וישבה במבנה יד לבנים בעיר. המקום היה צר מלהכיל את הספרים הרבים שהצטברו בו, ובעירייה הוחלט להקים מבנה ייעודי שישמש את הספרייה. בהמשך הוחלט לשנות את יעודו של המבנה החדש שעמד בפני השלמה ולהעביר אליו את הספרייה המרכזית של חולון.
בעקבות הצלחת הספרייה והמספר הגדול של המבקרים שפקדו אותה הוחלט באמצע שנות השבעים להרחיב את המבנה ולהוסיף לו קומה שנייה. בשלב זה, שהושלם בשנת 1976, נוסף לבניין גם המגדל המאפיין אותו, אשר הכיל את חדר המדרגות שהובילו אל הקומה השנייה של הספרייה. בעקבות ההרחבה הועברה ספריית העיון למבוגרים אל הקומה השנייה של המבנה, ובקומה הראשונה נותרו ספריית ההשאלה, הספרייה לילדים ומשרדי ההנהלה.
ספריית מיטרני שימשה שנים רבות את תושבי חולון כמרכז תרבותי שהתקיימו בו תערוכות, הרצאות ופעילויות חינוך שונות.
בשנת 2004, בעקבות העברת הסיפרייה העירונית של חולון אל המבנה החדש של המדיטק, הוקצתה קומת הקרקע של מבנה הספרייה לשעבר לשימוש משרדי מחלקת החינוך של העירייה.
בחלל שהתפנה בקומה השנייה הוחלט להקים את המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס, אשר נפתח לציבור בשנת 2007. תהליך הפיכת החלל הפתוח של המבנה למוזיאון פעיל תואר בהרחבה על ידי גלית גאון שליוותה את הקמת המוזיאון.
בזכות היותו של המבנה "בעל חזות צורנית ייחודית", ובזכות היותו של הבניין "סמל במורשת התרבותית של העיר", הוחלט על ידי העירייה בשנת 2012 לשלב את בניין מנהל החינוך בתוכנית המתאר המקומית שעסקה בשימור המורשת הבנויה של העיר ולהכריז עליו כמבנה לשימור.
בניין מנהל החינוך (חולון)
קלי לפלר
קלי לין לפלר (באנגלית: Kelly Lynn Loeffler; נולדה ב-27 בנובמבר 1970) היא אשת עסקים ופוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ג'ורג'יה. היא מונתה לסנאט בעקבות התפטרותו של הסנאטור ג'וני אייזקסון. בבחירות המיוחדות לתקופת כהונה מלאה, שהסיבוב המכריע בהן התקיים ב-5 בינואר 2021, הפסידה לפלר ליריבה הדמוקרטי רפאל וורנוק.
היא הייתה המנהלת הכללית של הארגון "באקט", חברה בת של ספקית השירותים הפיננסיים והמסחריים אינטרקונטיננטל אקסצ'יינג' (Intercontinental Exchange), והבעלים המשותף של קבוצת כדרוסל הנשים האטלנטה דרים בליגת ה-WNBA.
ביוגרפיה.
לפלר נולדה בעיר בלומינגטון שבאילינוי וגדלה בחוות תירס וסויה בכפר סטנפורד שבצפון המדינה. ב-1988 סיימה לפלר את לימודיה בבית הספר התיכון "אולימפיה" שבסטנפורד, שם שיחקה בנבחרת הכדורסל ובנבחרת ריצת השדה. לפלר סיימה לימודי תואר ראשון בשיווק מבית הספר לעסקים באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. היא עבדה בחברת טויוטה ואז השלימה לימודי תואר שני במנהל עסקים תוך התמחות במימון ובשיווק בינלאומי באוניבריטת דפול ב-1999. היא עבדה בארגונים סיטיבנק, ויליאם בלייר ובקרוסרודס לאחר שקיבלה את התואר השני שלה.
בשנת 2002 הצטרפה לפלר לחברה "Intercontinental Exchange", המספקת שירותי סחורות ושירותים פיננסיים. היא הפכה לסגנית נשיא מחלקת קשרי משקיעים ותקשורת ארגונית. לפלר רכשה חלק מקבוצת אטלנטה דרים של ליגת ה-WNBA ב-2010, ובשנה העוקבת רכשה את קבוצת אטלנטה דרים ביחד עם מרי ברוק מאשת העסקים קייטי בטי.