הדו-קרב מול שטייניץ בשנת 1876 נערך במועדון השחמט ב"ווסט אנד" ברובע וסטמינסטר שבלונדון ונחשב באותו הזמן לדו-קרב בלתי רשמי על אליפות העולם בשחמט. הפרס היה 60 ליש"ט לזוכה, סכום לא מבוטל בזמנים הללו. במונחי היום מדובר על כ-4,000 ליש"ט.
בלקברן הרוויח את מרבית כספו ממשחקים סימולטניים שקיים בכל רחבי הארץ, כולל משחקים עוורים בהם שיחק עד 16 משחקים בו זמנית. במסגרת מאמציו לחבב את המשחק סייר גם בצפון מזרח אנגליה בשנת 1889 כדי לקדם את איגוד השחמט החדש שנוסד בטיסייד (Teesside). בלקברן ביקר באזור לשני משחקים סימולטניים וכן אירוע של משחק עוור. התוצאות שלו היו מרשימות +29 =2 -1 בסימולטני ובעיוור +7 =1 ללא הפסד.
חיבתו לשתיית ויסקי תוך כדי משחק הביאה אותו פעם לשתות מכוסו של היריב. מיד לאחר מכן היריב נכנע, בלקברן מיד עקץ את יריבו "יריבי השאיר כוס ויסקי לא מוגנת (en prise) ואני לקחתי אותה "דרך הילוכו" בראיון שנתן לעיתון פרסומי של תעשיית המשקאות החריפים טען בלקברן כי שתיית ויסקי מטהרת את מוחו ומשפרת את יכולתו השחמטאית; נראה שהוא ניסה להוכיח תאוריה זו פעמים רבות ככל שניתן.
פתיחת השחמט המפוקפקת המכונה גמביט שילינג-בלקברן (1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רג4 פד4) קרויה על שמו משום שהשתמש בה פעמי רבות כדי לזכות נגד חובבים, ובכך לקבל במהירות את השילינג, ההימור על תוצאת המשחק.
לקראת סוף המאה ה-19 בלקברן קיים כ-2,000 משחקים סימולטניים מדי שנה, ואף נסע לארצות נוספות כדי לתת הדגמות. בין היתר ביקר בהולנד, אוסטרליה וניו זילנד. במקביל התפנה להתחתן פעמיים, ומאשתו השנייה, מרי פוקס גם הוליד בן. בנוסף שיחק בלוח הראשון בנבחרת הבריטית ב-11 ההתמודדויות מול ארצות הברית, התמודדויות שהחלו בשנת 1896. בששת המשחקים הראשונים ניצח את הלוח הראשון האמריקאי הרי נלסון פילסבורי בתוצאה 3.5-2.5.
בשנת 1914 חלק בלקברן את אליפות אנגליה עם פרדריק ייטס אך בגיל 72 שנותיו הטובות היו מאחוריו ומצבו הבריאותי מנע ממנו מלהשתתף במשחקי ההכרעה לקביעת המנצח. מוקדם יותר באותה שנה השתתף בתחרות הבינלאומית החזקה האחרונה בחייו, שם ניצח את הכוכב העולה אהרון נימצוביץ'. לאחר מכן התרכז בלקברן בכתיבת הטור השחמטאי עבור העיתון "השדה" טור שהמשיך לכתוב עד מותו בגיל 82. בלקברן מת ב-1 בספטמבר 1924 מהתקף לב.
בלקברן הוא סמל של השחמט הרומנטי עקב משחקו הפתוח מאוד וסגנונו הטקטי. זקנו הגדול השחור יחד עם סגנון המשחק התוקפני זיכו אותו בכינוי ה"מוות השחור" לאחר הביצועים שהפגין בתחרות שהתקיימה בווינה 1873.
בלקברן הצטיין בניצול יתרונות זעירים בשלב הסיום, והייתה לו יכולת תחבולנית מרשימה שזיכתה אותו בפרסי יופי רבים על משחקים מבריקים במיוחד. הוא זכור במיוחד בזכות המשחקים הסימולטניים הפופולריים שקיים, וההדגמות הסוחפות ששבו את הדמיון של הצופים שנקהלו כדי לצפות בו. בספר שפרסם בשנת 1899 על משחקיו נכללים למעלה מ-400 משחקים, כ-20 בעיות שחמט שחיבר וכן ביוגרפיה קצרה.
זהבית כהן
זהבית כהן (מוכרת גם בשם זהבית יוסף-כהן; נולדה ב־16 בנובמבר 1963) היא אשת עסקים ישראלית, מכהנת כמנכ"לית קרן ההשקעות הפרטית אייפקס פרטנרס ישראל.
קורות חיים.
זהבית כהן נולדה וגדלה בפתח תקווה, כזהבית שוחט, להורים ממוצא עיראקי. במשפחתה היו ארבעה ילדים.
שירתה בצה"ל ככתבת השבועון "במחנה", בין היתר בתקופת מלחמת לבנון הראשונה. לאחר שחרורה מצה"ל נסעה לארצות הברית, נישאה ליהודי אמריקאי, ממנו התגרשה. למדה לתואר ראשון בחשבונאות באוניברסיטת דוקן, בפיטסבורג ותואר שני במינהל עסקים (MBA) באוניברסיטת פיטסבורג.
מלמדת במסגרת תוכניות לימודי חוץ למנהלים בבית הספר לניהול וורטון של אוניברסיטת פנסילבניה. חברה ב-Consulting faculty של המכללה למינהל. כמו כן לימדה במרכז הבינתחומי הרצליה.
חברה בחבר הנאמנים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון, בוועדת ההשקעות של האגודה למלחמה בסרטן ובוועדה המייעצת למועצה הלאומית לכלכלה. משנת 2009 מכהנת כיו"ר חבר הנאמנים של המכללה האקדמית בית ברל.
כהן נהגה להציג עצמה כבעלת תואר דוקטור (PhD) מאוניברסיטת לאסאל בלואיזיאנה האוניברסיטה (שנסגרה ומפעילהּ נידון למאסר) אינה מוכרת כמוסד להשכלה גבוהה בארצות הברית ולכן גם לא בישראל. כתוצאה מכך, התארים שהעניקה אינם קבילים והיא נחשבת לבית חרושת לתארים. בעקבות תחקיר על כך שפורסם ב"ידיעות אחרונות" לאור חשדות שעוררו כותבים בוויקיפדיה העברית אמרה כהן שהוטעתה על ידי האוניברסיטה האמריקאית, שלא הייתה מוסמכת להעניק תוארי דוקטור, והסירה את התואר ד"ר משמה.
קריירה עסקית.
החלה בקריירה עסקית בחברת ראיית החשבון האמריקאית Coopers &amp; Lybrand (שהתאחדה לאחר מכן עם Price Waterhouse). לאחר מכן מונתה לתפקיד סגן נשיא בחטיבת הכספים בבנק צ'ייס מנהטן. ב-1998 שבה לישראל, הצטרפה לקונצרן אי.די.בי שהיה בשליטת משפחת רקנאטי, ושימשה חשבת הקבוצה. לאחר שהשליטה עברה לנוחי דנקנר, נשארה בחברה ושימשה משנה למנכ"ל. היא כיהנה בדירקטוריונים רבים כנציגת אי.די.בי.
אייפקס פרטנרס.
ב-2006 עברה לחברת אייפקס פרטנרס, שבה היא משמשת מנכ"ל המשרד בישראל ושותפה בקרן הבינלאומית. היא משמשת נציגת הקרן בדירקטוריון חברת בזק, בו כיהנה בעת פרשת האופציות, והייתה מעורבת ברכישת גרעין השליטה בחברת תנובה. המכירה לוותה בקשיים עקב המספר הרב של בעלי המניות בתנובה – חברי מושבים וקיבוצים, שחלקם חשש מפני מסירת השליטה בחברה לידי גורם חיצוני שהוא תאגיד בעלי הון. על כך נכתב ב-TheMarker: "על הדרך המזהירה בה ניהלה זהבית כהן את המערכה על תנובה, עוד ילמדו בבתי ספר למינהל עסקים. היא לא ויתרה על אף פגישה עם אחרון בעלי המניות, עברה יום יום ממושב למושב ומקיבוץ לקיבוץ, כדי להרגיע את הרוחות הסוערות ובכל מקום ומקום זכתה מיד לאהדה ולאמון".
ב-2 באוקטובר 2011, בעקבות חקירת רשות ההגבלים העסקיים חשדות להסתרת מידע על ידי תנובה ועל רקע מחאת הקוטג' וחרם הצרכנים על מוצרי החברה שארגנה התאחדות הסטודנטים והביא לירידה במכירות, הודיעה זהבית כהן על התפטרותה מתפקידיה כיושבת ראש הדירקטוריון של תנובה ושל פסגות אך המשיכה לכהן כדירקטורית.
בסוף 2013 מונתה לשותפה בקרן אייפקס העולמית. ב-2014 הובילה את מכירת 56% מתנובה לחברת ברייט פוד הסינית, לפי שווי חברה של 8.6 מיליארד ש"ח. ב-2015 הקימה את קרן ההשקעות AMI, שגייסה כספים מאייפקס וממשקיעים ישראלים וזרים, ורכשה את חברת ההסעדה "שולץ" ואת zap group.
הישגים.
בשנת 2009 דורגה רביעית מבין 50 הנשים המשפיעות בישראל על פי מגזין ליידי גלובס. שנה לאחר מכן זכתה כהן בתואר אשת השנה של ליידי גלובס ומאז שמה חוזר ומופיע ברשימות. בשנת 2018 דורגה במקום ה-22
חיים אישיים.
נשואה לחיים כהן, מנכ"ל we4G, אחיו של ראש המוסד לשעבר יוסי כהן, ולהם שלושה ילדים.
פרומיל
פְּרוֹמִיל (בלטינית per mille (פֵּרְמִיל), אחד לאלף; סימון: ‰) הוא אלפית מהשלם (חלק אחד לאלף), כלומר עשירית האחוז. באופן פורמלי: 10−3= 0.001 = 0.1% = 1‰. הפרומיל משמש להצגת יחסים בטבע ובכלכלה אך נפוץ פחות משימוש באחוז.
בחוקי מדינת ישראל נעשה שימוש מצומצם במושג פרומיל, למשל ב, בו נאמר: "... נכה בעל דרגת נכות של 50% או יותר, וכן אדם שפוטר מן השירות בגלל נכות בדרגה קטנה מזו, לא תפחת קצבתו מעשרים אחוז ממשכורתו הקובעת בצירוף שלושה פרומיל ממנה לכל אחוז מדרגת נכותו".
קידוד הסימן במחשב:
נבחרת סמואה בכדורגל
נבחרת סמואה בכדורגל לגברים קיימה את משחקה הבינלאומי הראשון בשנת 1979 מול ואליס ופוטונה, סמואה הפסידה 1-3.
לאוורה
ג'נארו איוון גאטוזו
כונס נכסים
מונטריי (פירושונים)
אליעזר יונג
אליעזר יונג (29 בספטמבר 1928 - 1 בינואר 2008) היה שחקן תיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה.
יונג נולד ביוגוסלביה בשנת 1928. בזמן מלחמת העולם השנייה לחם כפרטיזן בצבאו של טיטו. לאחר המלחמה סיים את לימודיו באקדמיה לתיאטרון בזאגרב ועלה לישראל בשנת 1949.
בשנים 1953-1951 שיחק בתיאטרון הקאמרי, שם השתתף בין היתר בהצגות "הצל" ו"אהבתה של יובל אור". בשנים 1958-1954 שיחק בתיאטרון "האהל".
יונג היה ממייסדי תיאטרון זירה, שהיה החלוץ בארץ בז'אנר תיאטרון האבסורד. בין ההצגות בהן שיחק בתיאטרון זה נכללות "פרנסואה ראש גזר", "בדלתיים סגורות", "אשת הסנדלר", "הבאר הקדושה", "מחכים לגודו" ו"הזמרת בעלת הקרחת".
בשנים 1961-1958 שיחק בתיאטראות "סדן", "זוטא" ו"תיאטרון פועלי באר שבע". משנת 1962 שיחק בתיאטרון הבימה בהצגות "בראשית", "ילדי הצל" ובהצגות נוספות. בשנת 1965 עזב את תיאטרון הבימה, וב-1966 חזר לקאמרי ושיחק בהצגות "אלקטרא", "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", "פרשת אופנהיימר", "תוציא את השטקר המים רותחים" ועוד. בשנת 1968 עבר יונג לתיאטרון זווית וחזר לתיאטרון "האהל" לשחק בהצגה "הקמצן".
בשנת 1967 שיחק בסרטו של מנחם גולן, 999... עליזה מזרחי.
יונג שב לתיאטרון הבימה בשנת 1969, ובמשך כשלושים שנה השתתף בעשרות הצגות, בהן: "סיפורו של מורה ()", "מלאכת החיים", "הפיזיקאים", "המלך מתיא הראשון", "על עכברים ואנשים", "השדרה", "מעבר לגבולין", "סיפור פשוט", "הנפש הטובה מסצ'ואן", "כובע הקש האיטלקי", "ריצ'רד השלישי", "המכולת", "סנג'ר", "בחיק המלך", "מארחים את מר סלואן", "המלביש" ו"נמר חברבורות".
לאחר פרישתו מהבימה בגיל 70 המשיך לשחק בהפקות פרטיות, ובהן "הינקי האחרון", "קערת העץ" ו"סיפורי צ'כוב".
יונג הלך לעולמו בשנת 2008.
מצרי הבוספורוס
טווס (קבוצת כוכבים)