לפני תקופת הטלוויזיה, נחשב לס חלוץ בתחומו, ושנים רבות היה הכתב הישראלי היחיד שכיסה בפירוט את ליגת ה-NBA. הוא נודע בסגנון כתיבה מיוחד, שהושפע רבות מדיימון ראניון, והחדיר ללשון העיתונות מונחי ספורט רבים שמקורם בשפה האנגלית. כדי להציג לקורא העברי את חוקי משחק הבייסבול, תרגם לס בתחילת דרכו את בלדת הבייסבול הקלאסית קייסי עם האלה, מאת ארנסט לורנס ת'אייר, שנכתבה ב-1880.
בעשור השני של המאה ה-21 לס מתגורר בגרינוויל שבדרום קרוליינה. הוא הבעלים והעורך של אתר הספורט "Hoops", אתר עצמאי ופופולרי המסקר את ליגת ה-NBA, וענפי ספורט שונים, ומעניק במה לכותבים וגולשים אורחים.
פודסטה
פודסטה (באיטלקית: Podestà) הוא כינוי שניתן בשלהי ימי הביניים לפקידים בעלי מעמד גבוה מסוים או המעמד הבכיר ביותר בערים שונות באיטליה. המושג תיאר בעיקר את תפקיד השופט הראשי ("Chief magistrate").
מקור המילה פודסטה במילה הלטינית פוטסטאס (Potestas) שמשמעה "כוח".
קתלין רוברטסון
כפייה דתית
כפייה דתית היא הטלת חיוב דתי על יחיד או על קבוצה. חוקי דת, בדומה לחוקי מדינה, חלים (על פי הדת) על ציבור שלם, אלא שבשונה מחוק מדינה, נובע החיוב מערכים דתיים ולא מחוקי גוף מחוקק חילוני או מונרכי.
כפייה דתית כמצווה דתית.
דתות מסוימות כוללות חיובים על ציבור אתני שלם כלשהו או אף חיוב כלל עולמי, משכן, צוויים כאלו מחייבים על פי אותה דת, את בני אותה דת שאינם מקפידים במצוותיה ואף בני דתות אחרות. דוגמאות:
היסטוריה.
התורה מתארת נורמה של כפייה דתית של המצוות על היהודים. בתנ"ך מתוארים אירועים של כפייה דתית בממלכת יהודה ובממלכת ישראל, אם מצד איזבל הרודפת את נביאי ה' ואם מצד יאשיהו המבער את פולחן האלילים מממלכת יהודה. החוקרים חלוקים האם בממלכת אשור נהגה כפייה דתית כלפי העמים השונים שהוגלו בתוכה, אולם קיימת הסכמה שבערי בבל בדרך כלל לא נהגה כפייה דתית. עם זאת, בספר דניאל מתואר אירוע בו דרש המלך נבוכדנצר מכל נתיניו להשתחוות לפסלו.
נחמיה מתאר שימוש בסמכויותיו השלטוניות על מנת לכפות שמירת מצוות, כמו הימנעות מנישואי תערובת ומסחר בשבת.
במהלך ימי הביניים השתרשה באירופה נורמה של כפייה דתית על פיה השליטים דרשו מנתיניהם לקיים את מצוות הדת. האינקוויזיציה חקרה והענישה נוצרים אשר נתפסו מאמינים בדת אחרת. בשלום וסטפליה שכונן לאחר מלחמות הדת של מלחמת שלושים השנים נקבעה הזכות להגר למדינה אחרת למי שאינו מקבל את דת השליט במדינתו. שלום וסטפליה לא מנע כפייה דתית, אולם הניח את היסודות לכך בהסכמה שמדינות רשאיות לבחור את דתן ובהכרה ההדדית בין מדינות של זרמים דתיים שונים. הכפייה הדתית נמשכה עוד אל תוך המאה ה-20. באוסטריה בשנות ה-30 של המאה ה-20 עוד נדרשו כל הילדים להשתתף בלימודי דת בבית הספר ופרישה מהדת בגיל צעיר נאסרה.
מאפייני כפייה דתית.
במשטר דמוקרטי, חקיקה נעשית על ידי בית הנבחרים או על ידי מי שהוסמך לכך. חקיקה המבוססת על נורמות של הדת אינה שונה, בתהליך קבלתה, מכל חקיקה אחרת, ומבחינה זו אין בה כפייה יותר מאשר בחקיקה שמקורותיה אינם דתיים. ראיית החקיקה ככפייה דתית נובעת מפגיעתה בחופש הדת או בחופש מדת. בנוסף לכפייה דתית מובהקת, המונעת מהפרט התנהגות חילונית או כופה עליו התנהגות דתית, מתקיים קונפליקט ביחס להתנהגות הנאותה במרחב הציבורי. דרישות חילוניות ודתיות אינן מצטמצמות למרחב הפרטי של האדם, אלא מציבות דרישות גם ביחס למרחב הציבורי, ולכן מתקיים קונפליקט מובנה בין העדפותיו של האדם החילוני ובין העדפותיו של הדתי. מנקודת מבטו של הדתי קונפליקט זה עשוי להתפרש ככפייה אנטי-דתית, ומנקודת מבטו של החילוני הוא עשוי להתפרש ככפייה דתית.
לא כל חקיקה שמקורה בדת ובכתבי הקודש היא בהכרח חקיקה שיש בה כפייה דתית. חוק לא תעמוד על דם רעך, למשל, יונק את שמו ואת מהותו מפסוק בספר ויקרא, אך העיקרון שהוא מציג, של חובת סיוע לזולת בעת שהוא שרוי בסכנת חיים, הוא עיקרון אוניברסלי המקובל גם מחוץ לעולמה של הדת.
שלום דומרני
שלום דומרני (נולד ב־1975) הוא פושע ישראלי המוגדר על ידי משטרת ישראל כראש ארגון פשיעה ארצי שמרכזו בדרום ישראל, ונחשב יעד מרכזי של משטרת ישראל.
ביוגרפיה.
דומרני נולד בשכונת שמשון, באשקלון לאיריס וזכריה. אביו ניהל את מרכז "טוהר" לגמילה מסמים. דומרני לא השלים את לימודי התיכון ולא שירת בצה"ל.
פעילות פלילית.
בשנת 1996 נידון דומרני ל־5 שנות מאסר לאחר שעבריין שנתפס עם כמות גדולה של הרואין הודה כי עשה זאת בשליחותו של דומרני. במהלך מאסרו הואשם דומרני גם בניסיון סחיטה של קבלן מאשקלון על ידי אנשים שפעלו בשליחותו, ונידון ל־30 חודשי מאסר נוספים.
לאחר שחרורו מהכלא בסוף 2002 עסק דומרני בפעילות פלילית של גניבת חול יחד עם העבריין יגאל ז'אנו, סחר ברכבים גנובים יחד עם עבריינים פלסטיניים מרצועת עזה, הימורים ובהשתלטות על עסקים חוקיים באזור אשקלון. בנוסף חבר לאחים יצחק אברג'ל ומאיר אברג'יל לשותפות בעסקי הימורי אינטרנט ברשת קפה אינטרנט, יחד עם משפחות אלפרון וגבריאלי. שותפות זו גררה מאבקים מול משפחות אוחנה ואבוטבול, להם הייתה רשת הימורי אינטרנט מקבילה בשותפות עם זאב רוזנשטיין.
לטענת המשטרה, ב־2003 היה דומרני מעורב ברציחתם של העבריינים מאיר גנון (על רקע סכסוך מקומי) וחנניה אוחנה (על רקע הסכסוך בנושא הימורי האינטרנט), אך לא נמצאו ראיות למעורבותו. באותה שנה נעצר דומרני יחד עם עבריין אחר בחשד להחזקת טיל לאו, אך לבסוף לא הוגש נגדו כתב אישום בפרשה זו. באותה תקופה נורה נהגו של דומרני במהלך ניסיון חיסול של דומרני ונפצע קשה. ביולי אותה שנה נרצחה הנערה שקד שלחוב, שנסעה יחד עם נהגו של דומרני ברכב בו נסע דומרני כמה דקות קודם לכן, במהלך ניסיון חיסול שכוון לדומרני, ניסיון חיסול שתוכנן כנקמה על מעורבותו של דומרני ברציחתם של גנון ואוחנה ומאבקי השליטה על ענף כריית החול הבלתי חוקית.
ב־2004 נרצח שותפו של דומרני לגנבות החול, העבריין יגאל ז'אנו, מפיצוץ מטען חבלה שהוטמן במכוניתו באשקלון. דומרני נחקר בחשד למעורבות ברצח, על רקע סכסוך שהתגלע בין השניים, אך לא נמצאו ראיות כנגדו. לטענת המשטרה, בין השנים 2005–2007 היה דומרני מעורב בעוד 3 מעשי רצח, אך גם לכך לא נמצאו הוכחות.
ב־2008 נטען כי דומרני שימש כבורר בין חיים רביבו לאדם אחר, וגזר על רביבו קנס כספי וגלות של שנתיים מהארץ.
ב־2009 נעצר דומרני באשמת חבלה חמורה וניסיון חטיפה של עבריין המזוהה עם משפחת אברג'יל, ונידון ל־10 חודשי מאסר. באותה שנה נעצר דומרני שוב באשמת הלבנת הון בהיקף של מיליוני שקלים.
ב־2010 היה דומרני מעורב בבוררות של מאיר אברג'יל בסכסוך בחברת רציו, ועל פי עדויות הופיע במשרדי החברה יחד עם קבוצת בריונים על מנת לכפות את קיום הבוררות בביתו של אברג'יל.
בראשית 2011 נעצר דומרני יחד עם ריקו שירזי ועיזאת חאמד בחשד שתכננו לרצוח את פרנסואה אבוטבול, וכעבור חודש נעצר שוב בחשד לסחיטה באיומים של בעל עסק באשקלון. כעבור חודש נעצר דומרני שוב יחד עם 7 מאנשיו באשמה כי יצר מונופול בשוק גז הבישול באזור שדרות באמצעות אלימות וסחיטה באיומים כלפי מתחרים עסקיים.
בספטמבר 2012 ניסו עבריינים יריבים לחסל את שלום דומרני וחברי כנופייתו. בסיוע עד מדינה הצליחה משטרת ישראל לסכל את ניסיון חיסול זה על ידי עיקור האקדח שבאמצעותו אמור היה להתבצע הרצח.
בנובמבר 2013 נעצר דומרני יחד עם 7 מאנשיו באשמת סחיטה באיומים על רקע מערכת הבחירות המקומית בנתיבות. בכתב האישום כנגדו הואשם דומרני כי איים והטיל אימה כנגד הרב יעקב איפרגן ופעילים שתמכו במועמד אייל מסיקה לראשות העיר נתיבות. המעשים נעשו בשליחותו של עמנואל אלישע, עוזרו של הרב יורם אברג'ל, שתמך במועמד אחר לראשות העיר. כתב האישום הוגש גם כנגד מומי קסנטיני, מאנשיו של דומרני, וכנגד עמנואל אלישע, עוזרו של הרב אברג'ל.
דומרני נחשב ליעד מרכזי של משטרת ישראל, ובמהלך המעקב אחריו הציבה המשטרה בלון ובו ציוד צילום בסמוך לביתו.
עבריינים המזוהים על ידי משטרת ישראל כחברים בארגון הפשיעה של דומרני נעצרו באשמת השתלטות באלימות על מכירת גלידות באזור הדרום, חטיפה ותקיפה, גנבה ופריצה, והשתלטות על חברות שנקלעו לקשיים והוצאת חשבוניות פיקטיביות בהיקף של כמיליארד שקלים.
על פי המשטרה, דומרני הוא הבעלים הסמוי של פאב במרינה באשקלון, שבאופן רשמי נמצא בבעלות אחרת, כמו גם עסקים אחרים (כדוגמת פיצוציות) בהם הוא מחזיק בבעלות סמויה. על פי המשטרה דומרני עוסק ברכישת נכסים מפשיטות רגל וכינוס נכסים, תוך ניצול מעמדו שגורם למתמודדים אחרים להימנע מלהשתתף במכרז. ארגון הפשע של דומרני נחשב לאלים וחסר רחמים, ומטיל אימה כלפי בעלי עסקים באזור הדרום. על פי הערכות המשטרה המחזור העסקי של ארגון הפשע של דומרני הוא כ־100 מיליון שקלים בשנה.
פרשת 8035 ("בלוק חוסם").
מבצע "בלוק חוסם" היה מבצע מיוחד של משטרת המחוז הדרומי ובלשי ימ"ר לכיש שהוביל לגל מעצרים בעולם התחתון, בהם גם ארגון הפשע של דומרני, במסגרתו נעצרו 29 מאנשיו, וארגוניהם של העבריין עמוס לביא (רחובות) והעבריין יוסי אדרי (אשדוד).
ב-2015 הצליחה המשטרה לגייס עד מדינה נגד דומרני, מחסל מתוך צוותו הקרוב, שהביא להגשת כתבי אישום נגד עשרות עבריינים בעבירות של רצח, ניסיון לרצח והחזקת אמצעי לחימה. נגד דומרני הוגש כתב אישום בגין שני ניסיונות רצח, אספקת אמצעי לחימה וקשירת קשר לביצוע פשע. במסגרת עסקת טיעון הוא הורשע, ונדון לשש שנות מאסר.
ב-4 באוקטובר 2021 שוחרר מהכלא, לאחר שריצה 6 שנות מאסר.
חיים אישיים.