שגיא אשר נולד בכפר ביאליק בשנת 1943 למשפחת אייזנברג החיה בישראל מזה מספר דורות, מתאר בספרו את קורות משפחתו והתיישבותה בארץ. כמו כן מתאר שגיא בספר את הלבטים והדיונים שקדמו למבצע חטיפתו של מוסטפא דיראני בידי סיירת מטכ"ל. בהמשך מתאר שגיא כיצד התגייס לחטיבת גולני בשנת 1961 ושובץ בגדוד 51. שגיא עבר בגולני מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קצינים. בהמשך מתארות חוויותיו מן הלחימה במלחמת ששת הימים, בה היה מפקד פלוגה ב' בגדוד 51, פלוגת החוד בכיבוש תל עזזיאת, אשר הובילה את הגדוד בלחימה על היעד, מוצב פלוגתי סורי מבוצר ברמת הגולן. בעת מלחמת ההתשה שימש כמפקד סיירת גולני והוביל אותה במבצעים מיוחדים, אשר חלקם מתוארים בספר. פרק מיוחד מקדיש שגיא לפקודו מן הסיירת, ("פצ'נגה"), אשר נהרג בפיגוע בכפר יובל ב-15 ביוני 1975, ובו הוא מספר על פעולות שונות בהן השתתף מרדכי. בשנים 1977-1976 שימש שגיא כמפקד חטיבת גולני, ופיקד על כוח מן החטיבה במבצע יונתן. שגיא מתאר בספרו כיצד בחר את לוחמי ומפקדי הכוח שהשתתפו במבצע, את ההכנות והתרגילים וכן את חוויותיו מן המבצע. שגיא מספר בספר על רשמיו מן ההסבה שעבר לשריון ועל ניסיונו כמפקד עוצבת געש. בהמשך מתאר שגיא את חוויותיו ממלחמת לבנון בה שימש כראש חטיבת המבצעים במטכ"ל.
פרק נרחב מקדיש שגיא למושג המפקד, ופורש בו בפני הקורא את הדגשים העיקריים שלו למפקד בצה"ל. בהמשך מתאר שגיא את רשמיו משירותו כראש אמ"ן בימי ממשל רבין ובהם את רשמיו מן הלבטים על אישור מבצע עוקץ ארסי ומן המשא ומתן עם סוריה. כמו כן מתאר שגיא את מפגשיו עם קצינים בכירים במדינות ערב ובהם הרמטכ"ל הסורי. בסוף ספרו מתאר שגיא את פרישתו מצה"ל בשל העובדה שלטענתו ראש הממשלה ושר הביטחון דאז, יצחק רבין, לא עמד בסיכום שנקבע ביניהם כי יתמנה לסגן הרמטכ"ל. בעקבות כך הסתכסך שגיא גם עם הרמטכ"ל היוצא דאז, אהוד ברק ועם מחליפו רא"ל אמנון ליפקין-שחק, עליו אמר כי הוא מעריך אותו מאוד והריב ביניהם הוא תוצאה של מקורבים שנהגו כאנשי ריב ומדון וכלשונו: "טרחו לסכסך".
אהרן מאיר (ארכאולוג)
פרעות בוקרשט
מסע הקסם המסתורי
משפחת ורבורג
משפחת ורבורג היא שושלת כלכלית ממוצא יהודי גרמני הידועים בשל הישגיהם בפיזיקה, מוזיקה קלאסית, תולדות האמנות, פרמקולוגיה, פיזיולוגיה, כספים, קרנות השקעות פרטיות ונדבנות.
סבורים שהם צאצאים של המשפחה היהודית הונציאנית דל בנקו שהייתה אחת המשפחות הוונציאניות העשירות ביותר בראשית המאה ה-16. משפחת ורבורג נמלטה מאיטליה לורבורג שבגרמניה במאה ה-16 לפני שעברו לאלטונה, ליד המבורג במאה ה-17. הם לקחו את שם המשפחה שלהם מהעיר ורבורג. האחים משה מרכוס ורבורג (1763–1831) וגרשון ורבורג (1765–1826) יסדו את בנק מ"מ ורבורג ושות' ב- 1798 והוא קיים עדיין. נינו של משה ורבורג זיגמונד ג'ורג' ורבורג ייסד את חברת ההשקעות ס"ג' ורבורג ושות (S.G. Warburg &amp; Co) בלונדון ב-1946. דודנו מדרגה שנייה של זיגמונד, אריק ורבורג ייסד את ורבורג פינקוס (Warburg Pincus) בניו יורק ב-1938. בנו של אריק מקס ורבורג (לא לבלבל אותו עם אביו של אריק מקס ורבורג) הוא כיום אחד משלושה שותפים במ"מ ורבורג ושות'. משפחת ורבורג יצרה את בנקי ההשקעות האלה: מ"מ ורבורג ושות', ורבורג פינקוס, ס"ג' ורבורג ושות'. אחיו הבכור של מקס ורבורג אבי ורבורג השתמש בכספו כדי להקים את הספרייה לתולדות האמנות ורבורג (Kulturwissenschaftliche Bibliothek Warburg) בהמבורג ומ- 1933 נקראה מכון ורבורג בלונדון. פאול ורבורג (Paul Warburg) מפורסם בשל היותו הארכיטקט של המשטר המונטרי האמריקאי, הבנק הפדרלי שהוקם ב-1913.
מבנה המשפחה.
הענפים אלסטרופר ומיטלווג.
המשפחה מחולקת, באופן מסורתי, לשני ענפים מרכזיים, הורבורגים האלסטרופים (Alsterufer) ומיטלווג (Mittelweg). השמות לקוחים מכתובות מגוריהם של האחים בהמבורג. בני המשפחה המשתייכים לענף האלסטרופי הם צאצאיו של זיגמונד ורבורג (1889-1835) ובני המשפחה השייכים לענף מיטלווג הם צאצאיהם של אחיו מוריץ מ. ורבורג (1838-1910). האחים היו נכדים של משה מרכוס ורבורג.
זיגמונד ג'ורג' ורבורג היה בן הענף האלסטרופי. חמשת האחים אברהם (אבי), מקס, פאול, פליקס ופריץ מוריץ ורבורג היו שייכים לענף מיטלווג.
בני משפחת ורבורג אמריקאים וגרמנים.
פליקס ופאול ורבורג היגרו לארצות הברית. פליקס ורבורג התחתן עם פרידה שיף, בתו של יעקב שיף, בנקאי ונדבן. ביתו של פליקס ורבורג בניו יורק הוא עכשיו המוזיאון היהודי של ניו יורק. אחיו פאול התחתן עם נינה לב, בתו של סולומון לב. הוא נחשב כ"אביו" של הבנק הפדרלי.
מקס ורבורג שירת במועצת המנהלים של אי גה פארבן החברה הכימית הענקית שייצרה את הגז ציקלון בה בו השתמשו לרצח יהודים במחנות ההשמדה. אחיו פאול שירת במועצת המנהלים של אי גה פארבן שהייתה חברת בת אמריקאית. (פאול ורבורג נפטר ב-1932 לפני שהיטלר נבחר לקנצלר). דו"ח ועדת קילגור מ-1942 הצביע על כך שלכל חברי מועצת המנהלים של אי גה פארבן היה ידע מוקדם שמשתמשים בציקלון בה לרצח אזרחים במחנות הריכוז ואף אחד לא ניסה לעצור את ייצור הגז אחרי שנודע על רציחות כאלה. אי גה פארבן הייתה גורם חיוני במימון עלייתה של המפלגה הנאצית וכן בבניית היכולות התעשייתיות לצורכי מלחמה של גרמניה מאז שהנאצים היו בשלטון ובאותו זמן ניסתה להגביל את ייצור החומרים התעשייתיים למדינות שגרמניה הנאצית תכננה לפלוש אליהן. מעשיהם של חברי מועצת המנהלים של החברה, חוץ ממקס ורבורג, הובילו להעמדתם לדין לאחר תום מלחמת העולם השנייה.
למעשה, כל בני משפחת ורבורג הגרמנים ברחו לארצות הברית או לבריטניה עד 1938 (למעט אוטו היינריך ורבורג). עם זאת הוריה של גרטה נשארו באלטונה. גרטה ובטי עברו את הגבול להולנד יומיים לפני שהנאצים פלשו אליה. שתיהן נרצחו בסוביבור. הוריה של גרטה נספו בגרמניה. אריק ורבורג בנו של מקס ורבורג חזר לגרמניה והייתה לו השפעה בהחזרת המוניטין של גרמניה אחרי מלחמת העולם השנייה. בנו של אריק, גם הוא נקרא מקס הוא עכשיו שותף במ"מ ורבורג ושות' בהמבורג.
שורשים ונציאניים.
משפחת ורבורג התיישבה בוונציה. באותה עת שמם היה דל בנקו (del Banco). התעודות ההיסטוריות מתארות את אנסלמו דל בנקו (Anselmo del Banco) כיהודי וכאחד מן התושבים העשירים ביותר בוונציה בתחילת המאה ה-16. ב-1513 ניתן למשפחת דל בנקו כתב זכויות ממשלת ונציה המרשה להם להלוות כסף עם ריבית. דל בנקו עזב את העיר עם משפחתו אחרי שנכנסו לתוקף הגבלות חדשות על הקהילה היהודית יחד עם הקמת הגטו. המשפחה התיישבה בעיר הגרמנית ורבורג ואימצה לעצמה את שם העיר כשם משפחתה
בני משפחה בולטים ומוסדות.
דמויות בדיוניות
גבעת נח
מסע הקסם המסתורי (תוכנית רדיו)
מסע הקסם המסתורי, סיפורה של להקת החיפושיות הייתה סדרת תוכניות רדיו בעריכת יואב קוטנר ועודד היילברונר ששודרה בגלי צה"ל בשנות השמונים. הסדרה גוללה ב-60 פרקים בני שעה את סיפור להקת החיפושיות (הביטלס, כפי שתורגם שם הלהקה בישראל). הפרק הראשון בסדרה שודר ב-23 בפברואר 1981 והיא שודרה במתכונת שבועית. החל מה-1 ביוני 1987 (יום מלאת 20 שנה להוצאת האלבום Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band) שודרה הסדרה שנית, במתכונת יומיומית. התוכנית זיכתה את יואב קוטנר בפרס מפקד גלי צה"ל לשנת 1981. בחודש נובמבר 2017 הועלתה הסדרה במלואה לאתר וליישומון גלי צה"ל, כחלק מהשקת ערוץ הפודקאסטים החדש של התחנה הצבאית.
שם התוכנית נגזר משם האלבום והסרט Magical Mystery Tour. לכל פרק ניתן שם על שם שיר של הביטלס מהתקופה הנדונה, שהוא גם בעל הקשר לתוכן הפרק. למשל, פרק סיום תקופת הביטלמניה נקרא "המחר אינו ידוע", הן שם של שיר מהתקליט Revolver מאותה תקופה והן תיאור של התחושה בקשר לעתיד הלהקה באותה עת. כל פרק הסתיים בשיר The End.
לפי דברי הפתיחה של קוטנר, היה לו קשה להשתחרר מההערצה ללהקה ומגישה הרואה ביוצריה ובשיריה יצירות חסרות פגם. לדבריו יצר את הסדרה מתוך גישה של "הערצה ביקורתית", שבה לא נעדרת ההערכה ותחושת החשיבות של הלהקה אך השירים והתופעות הקשורות בה נדונים בכלים ביקורתיים. הסדרה מגוללת על פני שישים פרקיה את הכרונולוגיה של הביטלס בין השנים 1956, אז נפגשו ג'ון לנון ופול מקרטני ועד פירוק הלהקה ב-1970. מסגרת הזמן הארוכה מאפשרת ניתוח עמוק של השירים בכלים מוזיקולוגיים, תוך הסתמכות על ספרו של וילפריד מלרס ושיחות עם מוזיקאים כיוסי מר-חיים, יוני רכטר ועוד. כמו כן מנותחת תופעת הביטלס בכלים סוציולוגיים, פסיכולוגיים והיסטוריים של בריטניה ושל העולם בשנות השישים. לכל שנה (מ-1962 ואילך) מוקדשות מספר שעות ובהן מעבר על כל שירי התקליטונים והאלבומים, הקלטות נדירות מהופעות ושאריות הקלטות אולפן וכן שעה על המצב הפוליטי והכלכלי בבריטניה ובעולם באותה שנה ושעה אודות מוזיקה אחרת, לא של הביטלס, שנוגנה באותה שנה במצעדי הפזמונים, לשם קבלת פרופורציה על חשיבות הלהקה.
אחד הפרקים שזכו לחשיפה גבוהה במיוחד היה פרק 53 - "פול מקרטני חי", הכולל הפרכה שיטתית של תאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני, תאוריה שהוצגה בתוכנית גלי צה"ל "פול מקרטני מת" ב-1975.