הבצל משמש כמרכיב עיקרי בתרופות סבתא רבות. הרופאים הקלאסיים ציינו כי הבצל מועיל לבטן ומשמש לריפוי טחורים וכן בתור סם משלשל. בימי הביניים השתמשו בבצל בארץ ישראל להגברת השתנה ולפתיחת חסימות בדרכי השתן, למניעת הקאה, לריפוי נשוכים, בתור סם מעורר תאווה, לזירוז הווסת, לחיזוק הזיכרון, להגברת התיאבון, לניקוי החזה והריאות, לניקוי פצעים, לריפוי שיעול, צהבת, טחול, מחלות עור, טחורים ולייבוש דמעות.
פירוז
קובנט גארדן
קובנט גארדן (באנגלית: Covent Garden) היא כיכר קניות ובילוי המצויה בין רובע וסטמינסטר לרובע קמדן שבמרכז לונדון. במקום מופיעים אומני רחוב מדי יום ראשון. כמו כן, בכיכר מספר חנויות ייחודיות המתמחות בתחומים שונים ומגוונים ויש אף אלו שיאמרו ביזאריים (כגון, חנות לאביזרים לבתי בובות, חנות עפיפונים וכדומה).
היסטוריה.
התקופה הרומית עד המאה ה-16.
כבר בתקופה הרומית הייתה באזור קובנט גארדן התיישבות כפרית (שנעזרה במרכז העירוני הרומאי הקרוב - לונדיניום).
השם "קונבנט גארדן" (באנגלית: "גן המנזר" - שם ששובש מאוחר יותר לשם הנוכחי "קובנט גארדן") ניתן למקום בתקופת מלכותו של המלך ג'ון (1199 -1256) והתייחסה לשטח של כ-160,000 מ"ר במחוז מידלסקס.
באזור זה היה למנזר סנט פיטר שבווסטמיסטר גן מטבח בו גידלו מזון עבור המנזר ועבור העיר לונדון.
בעת ביטול המנזרים על ידי המלך הנרי השמיני החרים בית המלוכה את האדמות. הנרי השמיני החכיר את האדמה לג'ון ראסל, הרוזן הראשון מבדפורד שהיה ראש הצי הבריטי באותה עת.
המלך אדוארד השישי נתן את שארית הגן לאדוארד סימור, דוכס סומרסט בשנת 1547, והוא בנה במקום את בית סאמרסט בצידו הדרומי של הסטרנד שנה מאוחר יותר. כאשר הוצא סימור להורג בגין בגידה בשנת 1552 הוחרם השטח על ידי בית המלוכה.
המאה ה-17 ועד המאה ה-19.
במאה ה-17 פותח האזור על ידי פרנסיס ראסל, הרוזן הרביעי של בדפורד, על פי תוכניות של האדריכל איניגו ג'ונס.
האזור הפך מרכז מסחרי עיקרי בלונדון מאחר שהשרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666 העלתה באש את השווקים האחרים. השוק שימש בעיקר שוק מזון, אולם מוצרים אקזוטיים רבים יובאו לאנגליה והובאו ללונדון דרך התמזה ונמכרו בשוק המצוי בקרבת הנהר.
מופע פאנץ' וג'ודי הראשון המתועד (ביומנו של סמיואל פיפס) נערך בשוק בשנת 1662.
התקופה המודרנית.
בתחילת שנות ה-70 לא ניתן היה לשלוט בפקקי התנועה סביב השוק שנגרמו בשל המשאיות שהביאו תצרוכת לשוק. נערכו תוכניות להריסת הבניינים אולם בשל הסערה הציבורית שהתעוררה מהמחאות נגד הפרויקט הורה רוברט קאר, שר הפנים דאז, על מתן מעמד של בניינים היסטוריים לבנייני הכיכר ובכך מנע הריסתם.
בשנת 1973 עבר השוק לאתר חדש (ונקרא שוק קובנט גארדן החדש) והכיכר שופצה והפכה למרכז קניות וחנויות בשנת 1980.
במקום ממוקם מוזיאון התחבורה של לונדון ובית האופרה המלכותי של לונדון.
שוק קובנט גארדן בתרבות.
בספרות.
השוק זכה לאזכור בסצנת הפתיחה של מחזהו של ג'ורג' ברנרד שו - "פיגמליון" בה פוגש פרופסור היגנס את אליזה דוליטל המוכרת פרחים בשוק.
בקולנוע.
מספר סצנות מהסרט "פרנזי" - סרטו של אלפרד היצ'קוק משנת 1972 מתרחשות בשוק קובנט גארדן. היצ'קוק עצמו היה בן של מוכר ירקות שעבד בשוק. היצ'קוק גדל בקרבת השוק והכיר אותו היטב, ויש הרואים בסרט מבט נוסטלגי של היצ'קוק על ילדותו.
דניאל רדקליף
דניאל ג'ייקוב רדקליף (באנגלית: Daniel Jacob Radcliffe; נולד ב-23 ביולי 1989) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי-יהודי. התפרסם בזכות גילום דמותו של הארי פוטר בסדרת סרטי הקולנוע הנושאת שם זהה ומבוססת על ספריה של ג'יי קיי רולינג.
רדקליף התחיל לשחק כבר בגיל עשר בסרט הטלוויזיה משנת 1999 של רשת ה-BBC, "דייוויד קופרפילד", ובשנת 2001 שיחק על המסך הגדול בסרט "החייט מפנמה". בגיל 11 הוא לוהק לדמות הארי פוטר בסרט "הארי פוטר ואבן החכמים", וכיכב בסדרה כעשר שנים בתור הדמות לכל שמונת הסרטים, שהגיעה לשיאה בסרט "הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק שני". רדקליף הפך לאחד השחקנים המרוויחים ביותר בעולם בזמן צילומי סדרת הארי פוטר וזכה לתהילה בין-לאומית ולסיקור חיובי בתקשורת על תפקידו. בנוסף, היה מועמד למספר פרסים, בהם פרס פריצת הדרך בטקס פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV, פרס השחקן האהוב ביותר בטקס פרס בחירת הקהל, פרס אלבום התיאטרון המוזיקלי הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ועוד.
ביוגרפיה.
רדקליף, בן יחיד, נולד וגדל בפולהאם שבלונדון. אימו, רשה ג'נין גרשם (במקור גרשון) ג'ייקובסון, נולדה למשפחה יהודית-אשכנזית וילידת דרום אפריקה. גדלה באסקס ועובדת כמלהקת. אביו, אלן ג'ורג' רדקליף, ממשפחה נוצרית פרוטסטנטית, גדל בצפון אירלנד ועובד כסוכן ספרות.
רדקליף אמנם הגדיר עצמו כאתאיסט אך בדצמבר 2010 פורסמה תמונה שלו מניח תפילין והוא עצמו אמר מספר רב של פעמים, "אני אתאיסט, אך גאה מאוד בהיותי יהודי". הוא סיפר גם כי "נימולתי כתינוק אבל זה נגמר שם". רדקליף סיפר כי חווה חוויות אנטישמיות במהלך לימודיו בבתי הספר. רדקליף התחנך בבתי הספר האנגליים "City of London" ו-"Sussex House School", והחל את קריירת המשחק שלו בגיל 11. הוא כתב ופרסם שירה תחת שם העט ג'ייקוב גרשון (ג'ייקוב הוא שמו האמצעי, וגרשון הוא שם משפחתה של אמו לפני נישואיה).
בגיל 16 בלבד הוצג דיוקן בדמותו לגלריית הדיוקנאות הלאומית, מה שהפך אותו לאדם הצעיר ביותר שאינו קשור למשפחת המלוכה, שזכה לדיוקן בגלריה זו. בשנת 2008, בריאיון לעיתון ה"דיילי מייל", סיפר רדקליף שהוא דיספרקטי ולכן הוא מתקשה בביצוע פעולות פשוטות, כגון שריכת שרוכי נעליו.
רדקליף הוא גם תומך של מפלגת הלייבור הבריטית. עד לשנת 2012 רדקליף תמך בדמוקרטים הליברליים, אך לאחר מכן שינה את תמיכתו משום שהיה מאוכזב מתפקודו של ניק קלג (מנהיג הליברליים) והעדיף את אד מיליבנד. דניאל רדקליף אוהד מוזיקה מחתרתית ופאנק רוק, ואוהב בזמנו הפנוי לכתוב סיפורים קצרים ושירים. רדקליף מגובש עם משפחתו ומקורב אליה.
בשנת 2007 הוצבה בובת שעווה בדמותו במוזיאון השעווה של מאדאם טוסו בלונדון. בשנת 2009 החל רדקליף לצלם תשדירי שירות עבור ארגון "טרבור" עליו למד כשהופיע באקווס, ואף תרם לו כלכלית. בראיון בשנת 2010.
רדקליף הוא בין הצעירים העשירים ביותר בעולם, עם כ-85 מיליון לירות שטרלינג שהרוויח בגילום דמותו של הארי פוטר. בחלק מכספו רכש דירה בפולהאם, סמוך לבית הוריו. בשנת 2012 פורסם כי הונו נמדד בכ-85 מיליון ליש"ט. למרות עושר זה רדקליף מסר לעיתונות, כי אין לו טעם יקר בהוצאות, וכי את ההוצאות העיקריות שלו הן על ספרים. רדקליף הצהיר כי הוא קורא המון ספרים וכי הכסף אף פעם לא יהיה מוקד חייו. בשנת 2010, החל רדקליף לצאת עם עוזרת הפקה בשם רוזאן קוקר על הסט של "הארי פוטר". באוגוסט 2011 התארסו השניים, אך נפרדו באוקטובר 2012. מאוחר יותר, החל רדקליף לצאת עם השחקנית ארין דארק ששיחקה לצידו בסרט "הרוג את יקיריך".
קריירה.
הארי פוטר.
בשנת 2000, הלכו רדקליף ואביו לצפות בהצגה "אבנים בכיסיו", שם פגשו את המפיק דייוויד היימן והתסריטאי סטיב קלובס, שחיפשו באותו הזמן שחקן צעיר לגילום דמותו של הארי פוטר בסרט "הארי פוטר ואבן החכמים". הוריו של רדקליף לא רצו שיבחן לתפקיד, מפני שהחוזה דרש להצטלם בכל שבעת הסרטים בלוס אנג'לס, קליפורניה. שמונה חודשים מאוחר יותר, ולאחר כמה אודישנים, רדקליף נבחר לגלם את התפקיד. מאוחר יותר, מחברת הספר ג'יי קיי רולינג סיפרה על תחושותיה כשצפתה במבחן הבד של רדקליף: "זה הרגיש כמו להתאחד עם בן שאבד מזמן". במאי הסרט, כריס קולומבוס אמר: "זה מה שאני רוצה. זה הארי פוטר". הוריו של רדקליף דחו את ההצעה, והאחים וורנר הציעו במקום זה חוזה שני, עם סרט שיצולם בבריטניה. בעת ההצטרפות, רדקליף לא היה בטוח אם ישתתף בכל שאר הסרטים. בתחילת צילום הסרט התגלה שרדקליף היה אלרגי לעדשות המגע הירוקות שניתנו לו כדי לשנות את צבע עיניו ולכן בסרטים עיניו של הארי כחולות, כמו עיניו של דניאל, בניגוד לספרים בהם עיניו של הארי מתוארות כירוקות.
"הארי פוטר ואבן החכמים" יצא לאקרנים ב-2001. על חלקו בתפקיד הראשי קיבל רדקליף סכום של שבע ספרות. הסרט שבר שיאי מכירות ליום פתיחה ופתיחה של סוף שבוע, והפך לסרט הרווחי ביותר של שנת 2001. עם סך של 974 מיליון דולרים במכירת כרטיסים, "הארי פוטר ואבן החכמים" היה השני ברווחיותו בסדרה – שני רק ל"הארי פוטר ואוצרות המוות – חלק 2". מבקרים הגיבו בחיוב לליהוקו של רדקליף: "רדקליף הוא ההתגלמות של דמיונו של כל קורא וזה נפלא לראות את הגיבור הצעיר שכל כך מלומד ומלא סקרנות, שיוצר קשר עם רגשות מאוד אמיתיים, עם אינטליגנציה חגיגית ושמחה וגילוי כמיהה למשפחה", כתב בוב גרהאם בעיתון "כרוניקל".
שנה לאחר מכן, כיכב רדקליף בסרט השני בסדרה: "הארי פוטר וחדר הסודות". למרות הדעות השליליות על הסרט, המבקרים הגיבו בחיוב על הופעת השחקנים הראשיים. עם זאת, הסרט הצליח והכניס 878 מיליון דולרים, מה שהעניק לו את המקום השני ברשימת הסרטים המכניסים של 2002 אחרי .
בשנת 2004 יצא לאור הסרט "הארי פוטר והאסיר מאזקבאן", הסרט השלישי בסדרה. מבקרים אחדים מתחו ביקורת על הופעתו של רדקליף, שלטענתם היה גרוע, אך שיבחו את הופעתה של ווטסון.
הסרט הרביעי בסדרה, "הארי פוטר וגביע האש", הוקרן בהקרנת בכורה בשנת 2005. הסרט גרף בסופו של דבר 896 מיליון דולר ברחבי העולם. בראיון שנערך עמו בשנת 2005, רדקליף טען שההומור של הדמויות בסרט הוא הסיבה להצלחתו.