ספרו הביוגרפי ביים שוועל שהתפרסם בוורשה ב־1936 עשה רושם גדול. הוא מתאר שם מאות דמויות של יהודים ושל לא יהודים בפולין, פריז ובמקומות אחרים באירופה בתקופה שבין שתי מלחמות העולם.
Girls Like You
Girls Like You (בעברית: בנות כמוך) הוא סינגל של הלהקה האמריקאית מארון 5, מתוך האלבום השישי שלהם "Red Pill Blues", בו מתארחת הראפרית קארדי בי. השיר יצא לאור דרך חברת התקליטים 222 Records, ואינטרסקופ רקורדס, כסינגל שלישי מתוך האלבום של הלהקה בתאריך 30 במאי 2018.
בקליפ של השיר אשר יצא ב-31 במאי 2018, ומופיע בפלטפורמת היוטיוב, מופיעות ידועניות רבות, ביניהן: גל גדות, קמילה קביו, לילי סינג, מילי בובי בראון, אלן דג'נרס ועוד.
רקע.
"Girls Like You" יצא לראשונה כחלק מרשימת הרצועות באלבום האולפן השישי של הלהקה דרך אפל מיוזיק כסינגל התשיעי מתוך האלבום. השיר יצא לאור כסינגל הרשמי השלישי של הלהקה מתוך אלבום זה, אחרי הסינגל השני "Wait". הרמיקס לשיר עם קארדי בי יצא לאור בתאריך 2 באוגסט 2018.
הגרסה עם קארדי בי נכתבה על ידי אדם לוין סולן הלהקה וקארדי בי, יחד עם כותבים נוספים.
הצלחה.
הסינגל השיג את המקום הראשון במצעד האמריקאי של בילבורד הוט 100, אשר הפך את הלהקה מארון 5 לסינגל הרביעי שעושה זאת, והשיר השלישי של קארדי בי שעושה זאת, אשר הופך אותה גם לזמרת הראפ הראשונה שנכנסת למקום הראשון במצעד זה. השיר נשאר במקום הראשון במצעד הוט 100 במשך 33 שבועות, עד אשר אד שירן בשיר "Shape of You" עשה זאת גם במשך 33 שבועות, ושני השירים היו בטופ 10 ב-33 שבועות.
בנוסף לזה, הסינגל השיג את המקום הראשון ב-11 מדינות נוספות, כולל בקנדה, ניו זילנד וישראל. השיר היה מועמד בטקס גראמי בפרס ההופעה של ההרכב או קבוצה הטוב ביותר לשנת 2018, אך הפסידו לליידי גאגא עם השיר "Shallow" מתוך הסרט "כוכב נולד".
במצעדים.
הסינגל הוקם במצעד הוט 100 לראשונה במקום ה-94 בשבוע הראשון לצאתו, ולאחר מכן עלה למקום הרביעי בסוף של אותו השבוע. הסינגל הפך לסינגל הרביעי בהיסטוריה של הסינגלים שקפצו במצעד ממקום נמוך למקום גבוה (90 מקומות) במצעד הוט 100, והפך את מארון 5 לסינגל ה-14 שנכנס לטופ 10, והשישי של קארדי בי שנכנס לטופ 10 באותו המצעד. אחרי שהיה במקום השני במשך שש שבועות אחרי הסינגל של דרייק "In My Feelings". הסינגל קיבל את המקום הראשון במצעד הוט 100 לראשונה, בשבוע ה-17, אשר הפך את השיר הלהקה הרביעי שעושה זאת לאחר הסינגל שלהם משנת 2012 "One More Night", וקארדי בי השלישי שלה. קארדי בנוסף לזה מחזיקה בשיא של כל הזמנים לזמרת הראפרית עם הכי הרבה שירים במקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקאי הוט 100, והלהקה נהפכה לצמד או קבוצה עם הכי הרבה שירים במקום הראשון גם כן בהוט 100 שנים 2000, ו-2010.הסינגל שהה שבע שבועות במקום הראשון במצעד הוט 100, ונהפך לסינגל הצמוד שעושה זאת יחד עם אד שירן בשיר "Shape of You".
עם סינגל זה, קארדי בי היא זמרת הראפרית היחידה בהיסטוריה במצעד השירי הרדיו של בילבורד אשר החליפה את עצמה במקום הראשון עם הסינגל "I Like It" יחד עם ג'יי בלוויין ובד באני,עם 16 שבועות במצעד זה יחד עם השיר "Girls Like You", בצמוד לשיר של מריה קארי "We Belong Together" ולהקת נו דאוט עם השיר "Don't Speak", יחד עם הסינגל, מארון 5 מרוויחים את הסינגל ה-13 שנכנס למצעד המבוגרים טופ 40.
וידאו הקליפ.
הוידאו הקליפ הרשמי של הסינגל בוים על ידי דויד דובקין ויוצא לאור ב-30 במאי 2018 באתר יוטיוב באותו היום שהסינגל יצא לאור גם כן. הקונספט המרכזי של הווידאו הוא שאדם לוין נמצא במרכז יחד עם מיקרופון והלהקתו מאחוריו ברקע, לאחר מכן ניתן לראות כמה נשים מפורסמות אשר רוקדות או שרות מאחוריו, כאשר המצלמה מצלמת את אדם לווין וזזה 360 מעלות, וכל כמה שניות ניתן לראות דמות נשית אחרת. בקליפ ניתן לראות את הלהקה של מארון 5, והזמרת הראפרית קארדי בי, יחד עם הופעות קמע של נשים (בסדר כרונולוגי כמו שמופיע בקליפ, לא כולל נשים ללא ערך ויקיפדיה בעברית): קמילה קביו, אלי רייזמן, שרה סילברמן, גל גדות, לילי סינג, טיפאני האדיש, מילי בובי בראון, אלן דג'נרס, ג'ניפר לופז, קלואי קים, אלכס מורגן, מרי ג'יי בלייג', ביני פלדסטין, דניקה פטריק, אילהאן עומאר, אליזבת' בנקס, אשלי גרהאם, ריטה אורה, ואשתו של אדם לווין יחד עם בתו.
בענייני הזמן
בענייני הזמן (בצרפתית: Actuelles) היא סדרה של רשימות מאת הסופר, חתן פרס נובל לספרות, אלבר קאמי שכונסה בכרכים אחדים: הכרך הראשון - Actuelles I : Chroniques 1944-1948 - יצא לאור בשנת 1950 ובו ריכז קאמי את מאמריו בעיקר בעיתון קוֹמְבָּה (בצרפתית: Combat, "מאבק") שערך, מאמרים ומכתבי תשובה בעיתונים נוספים והרצאות, כולם בתום מלחמת העולם השנייה, מן השנים 1948-1944.הכרך השני - Actuelles II : Chroniques 1948-1953 - יצא לאור בשנת 1953 ובו ריכז קאמי את מאמריו מן השנים 1948–1953, בחלקם פולמוסים שערך עם אנדרה ברטון ומבקרים מרקסיסטים, בהם ז'אן-פול סארטר. שני כרכים אלה תורגמו לעברית על ידי שושנה כרם בהוצאת כרמל בשם הזמן הזה II ,I: כתבים פוליטיים בשנת 2013.הכרך השלישי Actuelles III : Chroniques 1939-1958.
כרך ראשון: הזמן הזה – 1948-1944.
כרך ראשון זה כולל בעיקר מאמרים שפורסמו בעיתון קומבה בשנים 1944–1946 ועוד מאמרים ועדויות מן השנים 1946–1948, כאשר קאמי היה עורך העיתון. קאמי כותב (בפתח הכרך) שהעדיף מאמרים אלה על אחרים אף על פי שבנקודת הזמן של האיסוף (1950) הרגיש חוסר נוחות ואף התנכרות אליהם, אבל היו משמעותיים בנקודת הזמן – הן לגביו ככותב והן לגבי הקהל. קאמי מבקש מקוראיו להבחין בתקווה שמבעד למאמרים. בזאת הוא מתווכח עם הטענה הפסימית שהתרבות האירופאית נכחדה במאבק בין שתי אימפריות ענק (ספק במלחמת העולם השנייה, ספק ב"מלחמה הקרה") – יטען קאמי, כל עוד יש תקווה ומטרה למען מה להיאבק, אפילו אם המצב קשה, יש להיאבק. המאבק יסתיים רק כאשר האדם הנאבק ישכח את הסיבות למענן יש להיאבק.
שחרור פריז.
בפרק זה בחר קאמי 3 מאמרי מערכת שהתפרסמו בין 24 ל-30 באוגוסט 1944, בזמן שחרור פריז. ב-24 באוגוסט 44' כתב קאמי במאמר המערכת מילים מלאות תקווה, לא רק על השחרור אלא על עשיית הצדק: "פריז הענקית הזאת [...] נדמית בעינינו בסופו של דבר מוארת יותר מ'עיר האורות' שהייתה קנאת העולם כולו. היא זוהרת בכול אורות התקווה והכאב, בוערת בלהבה של אומץ חד ומפוכח, ובכול הזוהר, לא של השחרור בלבד, אלא של החופש הקרב ובא".
ביום למחרת כתב "בזמן שכדורי החופש שורקים עדיין באוויר [...] בלילה זה, שאין דומה לו, מסתיימות ארבע שנות היסטוריה מפלצתית ולוחמה בלתי נתפסת שבהן צרפת התעמתה עם חרפתה ועם זעמה".
העיתונות המבקרת.
בחלק זה כינס קאמי שלושה מאמרים מהשליש האחרון של שנת 44' בנושא תפקיד העיתונות.במאמר מסוף אוגוסט 44', עת פריז שוחררה זה מכבר, הוא הודה שבמהלך הקרב על החופש השתמשו בנוסחאות פופולריות: "לא נרתעו מנאמת מוגזמת או מפנייה לרגישותן של נשים פשוטות, כפי שנעשה ברוב העיתונים לפני פרוץ המלחמה ובמהלכה". וגם "העיתונאי, שבידו מידע רב יותר מהמצוי בידי כלל הציבור, אחראי לספק עם מרב ההסתייגויות מידע שאינו מבוסס". עקב מאמר שהופיע בעיתון Défense de la France על ביקורה של מרלן דיטריך בעיר הצרפתית מץ מיד עם שחרורה, כתב: "כעסנו יהיה צודק תמיד [...] אין זה אומר שמבחינתנו העיתונים חייבים בהכרח להיות משעממים, פשוט, אין אנו סבורים שבעת מלחמה גחמותיה של כוכבת צריכות בהכרח להיות יותר מעניינים מכאבם של עמים, מדמם של צבאות, או מהמאמץ הקנאי של אומה לגלות את האמת שלה". אוליביה טוד, מחבר הביוגרפיה של קאמי, כתב ש"עיתון טוב, לדעתו, מחפש את המכנה המשותף הגבוה ביותר בין קוראיו, ולא את הנמוך ביותר".
מוסר ופוליטיקה.
במדור זה כינס קאמי 11 מאמרים מקומבה שהתפרסמו בשנה שלאחר השחרור (44'-45') ודנים בסדר, בצדק ובחופש. "האמנם הסדר החברתי הוא רק השקט ברחובות? [...] מתחת למראית עין של אי-סדר, המהפכות טומנות בחובן עיקרון של סדר. העיקרון הזה ישלוט אם אמנם המהפכה שלמה. אולם אם המהפכות נכשלות או נעצרות באמצע הדרך, משתררת במרוצת שנים רבות שגרה של אי-סדר גדול [...] אין אדם היכול להשתוקק לסדר העליון הזה יותר מאיתנו [...] אבל לעולם אנו נעדיף אי-סדר מאי-צדק".
במאמר אחר, בתשובה לשר ההסברה פייר-אנרי טייטגן (Pierre-Henri Teitgen), שבאופן כללי קאמי הסכים עמו, כתב: "מר טייטגן הציג לפרטיו את מנגנון הוויתורים שהביא צרפתים רבים כל-כך לידי רפיסות ובגידה. כול ויתור לאויב ולתחושת הנוחות גרר עוד ויתור. כול ויתור לאויב ולתחושת הנוחות גרר עוד ויתור. זה האחרון לא היה חמור מקודמו אך שניהם ביחד, זה לצד זה, יצרו נבזות. שתי נבזויות יחד יצרו קלון [...] צרפת חיה על פי תבונה שחוקה שהסבירה לדור הצעיר שהחיים עשויים כך שהם מחייבים ויתורים; שההתלהבות יכולה להמשך רק לזמן מה [...] וכאשר בני האדם הזדעזעו לנוכח אי-הצדק, שכנעו אותם שזה יעבור להם [...] תמיד מצליחים כשפונים אל התכונה הקלה ביותר של האדם - הלוא היא החיבה למנוחה".