בנוע"ם ישנה מועצה שנקראת "מועצת נוע"ם" – גוף שנבחר בבחירות דמוקרטיות על ידי שכבת התיכוניסטים ומורכב מהם. המועצה היא הגוף המוביל והמנהיג של התנועה, אחראי על הוצאה לפועל של פרויקטים בתחומים שונים, בנוסף לכך שהיא מהווה גוף מקשר בין התיכוניסטים להנהלה ולצוות התנועה. המועצה מורכבת מ-7 ועדות החולשות על כלל מרכיבי ומאפייני התנועה. ועדת חיברות ובוגרים: אחראית על הגיבוש והוויי של שכבת התיכון, ועל הקשר עם בוגרי התנועה. ועדת תקשורת: אחראית על כל הקשור בתקשורת (מדיה, עיתונות, פרסום והפצה, גיוסים, קשרי חוץ). ועדת מסורת: אחראית על המסורת התנועתית והדתית. ועדת תעל"ה: אחראית על המעורבות החברתית בתנועה.ועדות החטיבות :(שהם, ספיר וברקת) אחראים על תהליכים ואירועים בחטיבות האזוריות.
הגשמה וגרעיני נח"ל.
לנוע"ם ישנם חמישה מוקדי שנת שירות ברחבי הארץ: ירושלים, כרמיאל, תל אביב, באר שבע וקיבוץ קטורה. לכל קומונה ישנה עשיה חברתית שונה, קומונת ירושלים עוסקת בעשיה חינוכית בתחום אקטיביסטי-רב תרבותי. קומונת כרמיאל עוסקת בחינוך עם דגש על נוער בסיכון. קומונת תל אביב מקדמת ילדים ונוער בסיכון. קומונת קטורה עוסקת בחיי קיבוץ, קבוצה ופיתוח הפריפריה
לתנועה כהמשך למוקדי שנת השירות שלה ישנו גרעין הנח"ל. "פרק ההקמה" של גרעין הנח"ל מתקיים בחנתון. בנוסף לנוע"ם יש מוקד "פרק משימה" באשדוד.
לנוע"ם ישנה רשימה ארוכה של גרעיני נח"ל ותנועת בוגרים של צעירי התנועה המסורתית בשם מרום.
מכינת נוע"ם.
מכינת נוע"ם קול עמי היא מכינה חצי-שנתית ייחודית המשלבת צעירים ישראליים מכל הארץ עם צעירי יהדות התפוצות. המכינה, הממוקמת בקיבוץ קריית ענבים שבהרי ירושלים, מעודדת פיתוח של זהות אישית יהודית ועולמית, ומאפשרת למשתתפים בה לעבור תהליך של למידה מעמיקה בכיתה ומחוץ לה. יחד, כקהילה, אנו מייצרים מפגשים עם כל פניה של עם ישראל ומדינת ישראל, רוכשים כישורי מנהיגות ומאתגרים את מחשבותינו ואת של חברינו.
צהרוני נוע"ם.
רשת הצהרונים הוקמה במטרה להפגיש בין ילדים/ות מבתים שונים ומגוונים על הרצף היהודי-ישראלי (חילונים, מסורתיים ודתיים) במטרה לבסס את זהותם ולייצר לבסוף חברה מכילה, שוויונית ודמוקרטית בהתאם לערכי ארגון נוע"ם. אנו מאמינים בחברה סובלנית שחיה יחדיו תוך יצירת חיים משותפים, ועל כן יש ליצור היכרות, וללמד פתיחות מחשבתית וקבלת השונה כבר מגילאים צעירים. אגף צהרונים משלבים מונה לנכון 5 צהרונים ומסגרות חינוך בלתי-פורמליות מגוונות ביישובים: אשחר, חנתון, שלפים, אלון וזכרון יעקב. בשנת תשפ"ג אנו צפויים להתרחב ליישובים ומוקדי פעילות נוספים בישראל.
כיכר קים איל סונג
כיכר קים איל-סונג היא כיכר עירונית גדולה במרכז העיר פיונגיאנג, בירת הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה, קוריאה הצפונית. הכיכר קרויה על שמו של קים איל-סונג, המנהיג המייסד של המדינה. הכיכר הוקמה ב-1954 כחלק מתוכנית אב לשיקום הבירה, לאחר ההרס הכבד שחוללה מלחמת קוריאה, ונפתחה באותה שנה.
הכיכר מתוכננת בדומה לכיכר טיאננמן בבייג'ינג, ומשמשת למטרות דומות: עצרות, מצעדים צבאיים, ריקודים ואירועים ממלכתיים שונים המתקיימים בה לעיתים קרובות. שטחה של הכיכר הוא כ-75,000 מטרים רבועים, והיא הכיכר ה-37 בגודלה בעולם. שטחה הגדול מאפשר להכיל עצרת של 100,000 איש ויותר, והאירועים העצומים המתרחשים בה לעיתים קרובות נותנים לה את חשיבותה התרבותית הרבה.
הכיכר ממוקמת לרגלי גבעת נאמאסאן, על הגדה המערבית של נהר טאדונג. למרות שהכיכר תוכננה, כאמור, במתכונתה של כיכר טיין-אן-מן שבסין, מיקומה על גדת הנהר מעדן את עיצובה האדריכלי. הכיכר ממוקמת הישר ממול למגדל ג'וצ'ה המונומנטלי שבצידו השני של הנהר; מרכזה של הכיכר נמוך מעט מגדל הנהר, וכך נוצרת אשליה אופטית אצל העומד בכיכר כאילו המגדל צמוד לכיכר, בעוד שהוא נמצא, כאמור, מצידו השני של הנהר.
סביב הכיכר מספר מבני ממשל, שבעבר היו עליהם דיוקנאות של מרקס לנין, עד שהוחלפו באלו של קים איל-סונג ומאוחר יותר גם של קים ג'ונג-איל. ובצידה המזרחי והדומיננטי ביותר, "בית הלימוד העממי הגדול". מעל מדרגות הכניסה אל מבנה בית הלימוד נמצאת עמדת ישיבה וצפייה של מנהיגי צפון קוריאה בעת קיום מצעדים וחגיגות בכיכר.
כיכר קים איל ז'ונג
יורם רותם
יורם רותם (ולורט) (נולד ב-30 בספטמבר 1961) הוא עורך מוזיקלי ושדרן רדיו ישראלי. משמש כעורך המוזיקה הראשי של תחנת הרדיו גלי צה"ל.
ביוגרפיה.
רותם נולד בקיבוץ דגניה א'. הוצב בגלי צה"ל במסגרת שירותו הצבאי ב-1980. שירת בתחנה כעורך מוזיקלי, ומשנת 1999 מנהל את מחלקת המוזיקה של התחנה. בעל תואר ראשון של אוניברסיטת תל אביב בקולנוע וטלוויזיה ולימודים כלליים במדעי הרוח. נשוי ואב לשלושה, מתגורר בראש העין.
פעילותו בתחום הזמר העברי.
יורם רותם מזוהה יותר מכל עם התוכנית "ארבע אחרי הצהריים" שאותה הוא עורך החל מ-1980. כמו כן הוא עורך ומגיש את התוכנית "בוא שיר עברי" וערך את התוכניות "בילוי נעים עם מולי שפירא", "עוד לא שבת" עם שלמה ארצי ו"ציפורי לילה" ותוכניות רבות נוספות. שישה אלבומים משולשים של שירים מ"ארבע אחרי הצהריים" יצאו לאור בעריכת יורם רותם ודלית עופר.
רותם שותף בכתיבת ערכי הזמר העברי באנציקלופדיית האינטרנט המוזיקלית "MOOMA". הוא ערך את הספרים "שירים+" של שלמה ארצי (הוצאת מודן) ו"עוף גוזל ובכלל" (הוצאת ידיעות אחרונות), וכן תקליטורים ואלבומי אוסף רבים ליוצרים ומבצעים, בהם נעמי שמר, אהוד מנור, מתי כספי, הגבעטרון, בעז שרעבי, יורם טהרלב, יאיר רוזנבלום, חיים חפר, בני אמדורסקי, יעקב רוטבליט, יעקב שבתאי, רחל שפירא, ג'וזי כץ ויהודה עמיחי.
רותם ערך עשרות אלבומים ואוספים למיטב היוצרים בארץ שהפכו לרבי-מכר וביניהם "הרעות", "גדלנו יחד", "תחת שמי מוסקבה" ו"החיטה צומחת שוב".
הוא עורך ומנחה מופעי זמר, מרצה בתחום הזמר העברי ומשמש כיועץ מוזיקלי לתוכניות טלוויזיה.
בשנת 2020 זכה רותם בפרס מיוחד מטעם דירקטוריון אקו"ם על פועלו לקידום ושימור הזמר העברי ויוצריו.
א.נ. גנסין
ערבים נוצרים
ערבים נוצרים (בערבית: مسيحيون عرب) הם נוצרים בני הלאום הערבי. שפתם העיקרית של רוב הנוצרים הערבים היא ערבית. אין נתונים מדויקים של מספר הנוצרים הערבים, אך אומדים את מספרם בכ-20-30 מיליון איש (מתוך כ-420 מיליון ערבים בכלל) ברחבי העולם, בין במזרח התיכון ובין בפזורות ערב מחוץ לו.
לפני הכיבוש הערבי של הלבנט היה אזור זה חלק באימפריה הביזנטית הנוצרית ואוכלוסיות האזור היו נוצריות אורתודוקסיות. עם הכיבוש המוסלמי הגיעה לאזור אוכלוסייה ערבית מוסלמית גדולה, שכפתה את האסלאם על עובדי האלילים אך לא על היהודים, הנוצרים והשומרונים. רבות מהשפות המקומיות נשכחו כאשר האוכלוסייה התחילה לדבר ערבית. מסעות הצלב הביאו אל הלבנט אוכלוסייה נוצרית קתולית שעם הזמן אימצה אף היא את השפה הערבית. ערבים נוצרים השפיעו רבות על התרבות הערבית, מהם נמנים עם המשוררים הערבים הגדולים, סופרים ואנשי רוח.
רוב הערבים הנוצרים מתגוררים עדיין במזרח התיכון והם מצויים ברבות ממדינות המזרח התיכון, בעיקר בעיראק, סוריה, לבנון, ירדן, ישראל, הרשות הפלסטינית, מצרים, ולוב, בחריין כווית, וטורקיה. נוכחותם בולטת במיוחד בלבנון, בה הם היוו קבוצת רוב ואליטה עם קבלת העצמאות ב-1943. בחצי האי ערב לא התקיימו כמעט קהילות נוצריות מאז עליית האסלאם במאה השביעית ועד המאה ה-20. כיום קיימות במדינות המפרץ קהילות של מהגרי עבודה ערבים נוצרים לצד קהילות נוצריות לא ערביות אחרות של מהגרי עבודה. בערב הסעודית פולחן הדת הנוצרית אסור, אבל בדומה לשאר מדינות המפרץ חיים בה מהגרי עבודה נוצרים רבים. במדינות המגרב תוניסיה, אלג'יריה ומרוקו התקיימו קהילות נוצריות רבות עד אמצע המאה העשרים, אולם רובן ככולן הזדהו עם השלטון הקולוניאליסטי הצרפתי ועם קבלת העצמאות של אותן מדינות נאלצו להימלט, וכיום אחוז הנוצרים בהן זניח. אחוז הנוצרים במזרח התיכון הולך ומתמעט בשל הגירת נוצרים החוצה ממנו ובשל קצב הריבוי הגבוה יותר של המוסלמים. רוב המהגרים הערבים ליבשת אמריקה הם נוצרים.
הערבים הנוצרים בולטים בתחומים רבים, בעיקר בעסקים ומדע אך גם בחינוך, אמנות וחקלאות. לערבים הנוצרים יש חלק חשוב בתרבות הערבית, כשהם תורמים לפילוסופיה, לאמנות, לאדריכלות ולמדע, וכמו כן לפוליטיקה.
ערבים נוצרים רבים זכו לפרסום כלל עולמי: המשורר ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן (1931 – 1883), הזמר פול אנקה, הזמרת פיירוז, לוחם זכויות הצרכנים רלף ניידר, איל התקשורת קרלוס סלים, זוכה פרס נובל לכימיה אליאס ג'יימס קורי, זוכה פרס נובל לרפואה פיטר מדאוור, חלוצי כירורגיית לב-חזה מייקל דבייקי ומגדי יעקוב, חוקר החלל ולשעבר מנהל המעבדה להנעה סילונית בנאס"א שארל אל-עאשי ומזכ"ל האו"ם לשעבר בוטרוס בוטרוס ראלי. ערבים נוצרים רבים במזרח התיכון ובגלות הם "עשירים ומשכילים ובעלי השפעה".
הערבים-הנוצרים מהווים כ-1.3% מאוכלוסיית ישראל.
היסטוריה.
בעת העתיקה.
מקורם של הערבים הנוצרים הוא במערב אסיה, לפני התפשטות האסלאם לסהר הפורה במאה השביעית לספירה. שבטים ערבים רבים הצטרפו לנצרות בתחילת המאה הראשונה, כולל הנבטים (ששילבו אלמנטים ערביים וארמיים), הע'סאנים והמנדרה. האחרונים היו במקורם מרקע קחטאני, דיברו ערבית-תימנית, כמו גם יוונית, והגנו על גבולותיה הדרום מזרחיים של האימפריה הרומית והביזנטית בצפון חצי האי ערב.