נושאים אחרים הקשורים בבריאות האישה בתחום הרבייה והמין כוללים חינוך מיני, גיל ההתבגרות, מיניות ותפקוד מיני. בנוסף, קיימות מספר סוגיות הקשורות לבריאות השד ולמערכת הרבייה הנקבית, ששייכות לתחום הגינקולוגיה.
התנהגות מניעתית.
התנהגות מניעתית היא שורה של בדיקות ופעולות שמטרתן לקדם את בריאותה של האישה הן במניעת מחלות והן באיתורן המוקדם. ההתנהגות המניעתית בתחום בריאות האישה נובעת ממודעות האישה וכוללת פעילות לגילוי מוקדם של תחלואת שד, מניעת אוסטיאופורוזיס, מניעת תחלואה לבבית ומניעת מחלות ממאירות של צוואר הרחם, הרחם והשחלות.
חיסון כנגד וירוס הפפילומה- HPV.
קיימים כיום מספר חיסונים כנגד זנים מסוימים של וירוס הפפילומה- HPV, שמומלצים לנשים מגיל 9 ועד 26, ואף נכנסו לחיסוני השגרה הניתנים בבית הספר. חיסון זה ניתן לבנות ולבנים בכיתה ח'. חיסונים אלו חשובים למניעת הופעה של נגיף הפפילומה, שעלול לגרום ליבלות באברי המין ובלוע ואף לסרטן. חיסון זה מונע גם מצבים טרום סרטניים ומוכח כמפחית את הסיכון לחלות בכ-90%. חיסון נגד וירוס הפפילומה מפחית את הסיכון לחלות בסרטן באזורים הבאים: צוואר הרחם, הנרתיק, פי הטבעת והפין.
בדיקות לאיתור מוקדם של מחלות אצל נשים.
קיימות בדיקות סקר ייעודיות לנשים, שמטרתן היא איתור מוקדם של מחלות ומצבים רפואיים פתולוגיים שאופייניים לנשים. איתור מוקדם של מחלות שניתן למנוע מאפשר התחלת טיפול בשלב מוקדם של המחלה ומוכח כמאריך את תוחלת החיים ואת סיכויי ההחלמה. העלאת המודעות לביצוע בדיקות אלו חשובה למען קידום הבריאות בקהילת הנשים, רלוונטית לנשים בגילאים שונים ועשויה להציל חיים.
בדיקות אלו כוללות בדיקות מעבדה הורמונליות, בחינת תפקוד בלוטת התריס, בדיקות אק"ג לבחינת תפקוד הלב, בדיקת פרופיל שומנים בדם (מומלצת מגיל 45 ומעלה), בדיקת צפיפות העצם- לאבחון של אוסטיאופניה או אוסטיאופורוזיס, בהתאם לגיל ולקבוצת הסיכון, תרבית שתן - בדיקת שתן לנוכחות זיהומים, בדיקת דם לרמות סוכר בצום לשלילת סוכרת - כל מספר שנים, החל מגיל 45. לכל אחת מהבדיקות הנזכרות לעיל תדירות מומלצת אחרת ויש לפנות אליהן בהמלצת הרופא המטפל, וכן קיימות בדיקות נוספות שניתן ורצוי לבצע, בהמלצת רופא ובהתאם למצבה הרפואי של האישה, לגורמי סיכון ולהיסטוריה הרפואית שלה.
במסגרת איתור מוקדם של מחלות קיימות מספר בדיקות למניעה וגילוי מוקדם של מחלות סרטן ייחודיות לנשים:
בדיקות שקשורות לאבחון סרטן צוואר הרחם: בדיקת משטח צוואר הרחם (PAP וכן HPV Typing) - שמאפשרת זיהוי מוקדם של זנים שונים של וירוס הפפילומה שגורם לסרטן צוואר הרחם, וטיפול בנגעים הטרום ממאירים. הבדיקה מומלצת לנערות מגיל 12–18 הפעילות מינית בתדירות של פעם בשנה, ומגילאי 19 לפחות אחת לשלוש שנים.
בדיקות שקשורות לאבחון סרטן הרחם- מעקב אחרי דימומים נרתיקיים חריגים, אולטרה סאונד של רירית הרחם ולקיחת דגימה מהרירית בעת הצורך;
בדיקות שקשורות לאבחון של סרטן השחלה- מתבצעות לרוב בנשים בעלות סיכון גבוה לחלות בסרטן זה (כגון נשים בעלות היסטוריה משפחתית לסרטן השחלות או השד וכן נשאיות של הגן BRCA, להן סיכון של כ-50% לחלות בסרטן השחלות), וכוללות בדיקת רמת החלבון 125- CA בדם, בדיקת אולטראסאונד או CT של האגן והבטן.
בדיקות סקר בתחום בריאות השד- בדיקות רופא ידניות, אולטרה סאונד שד, ממוגרפיה (צילום רנטגן לאבחון מוקדם של סרטן השד, המומלץ לכלל האוכלוסייה חל מגיל 50, או מוקדם יותר על פי המלצת הרופא המטפל) וסריקת MRI במידת הצורך.
התנהגות מניעתית לנשאיות הגן BRCA.
בישראל - כ־2.5% מכלל הנשים (אחת מכל 40) הן נשאיות למוטציה מולדת בגנים BRCA1 ו-BRCA2. לנשאיות יש סיכון של כ-70% לחלות בסרטן השד וסיכון של כ-50% לחלות בסרטן השחלה במהלך החיים (לעומת כ-10% וכ-1.5% לכל אישה באוכלוסייה, בהתאמה). ישנה חשיבות מרובה לגילוי מוקדם של הנשאות ולהקפדה על מעקב, משום שהוכח שתוכנית מתאימה של מעקב ומניעה מקטינה את סיכויי התחלואה ואת התמותה אצל נשאיות בכ-90%. תוכניות למעקב ומניעה מורכבות ממעקב סביב הופעת סימנים לסרטן השד וסימנים לסרטן השחלות והוכחו כיעילות ביותר. תוכנית המעקב אחרי סימנים סרטן השד מורכבת מבדיקת שד ידנית פעמיים בשנה, ממוגרפיה פעם בשנה ו-MRI שד פעם בשנה, בהפרש של חצי שנה ביניהן, לבנות 25 ומעלה. המעקב לסרטן השחלות, הכולל בדיקה גינקולוגית, אולטראסאונד וגינלי ובדיקת דם לשלילת נוכחות המרקר הגידולי, מבוצע פעמיים בשנה. כמו כן קיימים ניתוחים מניעתיים שמוכחים כמורידי סיכון, כגון, כריתת שדיים בלבד, או עם שחזור שד וכן כריתת שחלות עד גיל 40. ניתוחים אלה מקטינים את הסיכון לחלות בסרטן השד בכ-90% ואת הסיכון לחלות הסרטן השחלות בכ-95% (כריתת שחלות בגיל שבין 35 ל-40 גם מפחיתה את הסיכון לחלות בסרטן השד בכ-50%).
פעילות גופנית מותאמת לנשים.
בין גוף האישה לגוף הגבר הבדלים רבים, במבנה, בגודל ובהרכב. גוף האישה מורכב ממסת שריר נמוכה יותר מאשר גוף הגבר ומכיל אחוזי שומן גבוהים יותר. יש להתחשב בשוני בין הנתונים הגופניים בעת שניגשים לביצוע פעילות גופנית. יש להתאים את הפעילות הגופנית לצרכיה המשתנים של האישה ולהתחשב בנתונים הגופניים שלה וכן בתקופה בחייה (לפני היריון, במהלכו או לאחר לידה, וכן האם היא נערה צעירה או אישה מבוגרת). ניתן לראות בעולם הספורט המקצועי כי קיימות קבוצות נפרדות לנשים ולגברים בענפי הספורט השונים, מה שמעיד על הצורך להפריד בין המינים ביכולות הספורטיביות.
בעת התאמת הפעילות הגופנית לאישה יש להתחשב בגילה, מצבה הרפואי, הגופני והנפשי, וברקע הספורטיבי שלה.
בנוסף, נשים בתקופת ההיריון צריכות להתאים את הפעילות הגופנית ליכולותיהן ולצורכיהן ולהתחשב בהמלצות הרופאים על מנת להבטיח את שלום העובר ובטיחות ההריון. המלצות אלו כוללות פעילות גופנית קבועה ולא מאומצת, עם הפסקות לסירוגין, הימנעות מטלטולים וניתורים, הימנעות ממתיחות קיצוניות בשל רפיון רקמות החיבור, הגבלת דופק ל־150 פעימות בדקה, התרוממות איטית על מנת למנוע סחרחורות, שתייה ללא הגבלה, והפסקת אימון אם מופיעים סימפטומים לא תקינים.
באימונים עבור נשים בגיל הפריון, סביב היריון ולאחרי הלידה וכן עבור נשים בזקנתן מומלץ לבצע במיוחד אימונים המחזקים את שרירי הליבה ורצפת האגן למניעת צניחתה.
אבחון מצבי חולי בנשים.
נשים רבות יסבלו במהלך חייהן מתת- אבחון של בעיות רפואיות מהן הן סובלות.
כך למשל נשים רבות הסובלות מאנדומטריוזיס יסבלו מכאבי ווסת עזים, כאבים בעת קיום יחסי מין וקשיי פוריות. מכיוון שאבחון אנדומטריוזיס דורש התמחות מיוחדת ומהלך של בדיקה לפרוסקופית, ייתכן שיעבור זמן רב עד שיאובחנו. ההערכה היא כי בישראל כ-10% מהנשים בגיל הפוריות סובלות מאנדומטריוזיס, ורבות מהן לא מאובחנות או מאובחנות בשלב מאוחר לאחר התפרצות המחלה.
נשים רבות עשויות לסבול מתת אבחון של בעיות קליניות וכן מהתאמת טיפול תרופתי לקוי בשל היעדר מחקר מעמיק על רפואה מבוססת מגדר. רוב הניסויים הקליניים בתחום הרפואה והפרמקולוגיה שנערכו בקרב האוכלוסייה הרחבה בוצעו על קהל נבדקים של גברים, כך שלעיתים מצבים שייחודיים לגוף האישה וכן מחלות המשותפות לשני המינים לא נבדקו כראוי על קהל נשים, ויש לכך השלכות שליליות על התאמת והצלחת הטיפול. רפואה תלוית מגדר היא נושא שעולה למודעות בשנים האחרונות והיא הכרחית בהבטחת שלום המטופלות והצלחת הטיפול הרפואי.
סיבה נוספת לתת אבחון של מחלות בקרב נשים היא הבושה והמבוכה שהן חשות סביב נושאים רגישים (כגון כאבים בקיום יחסי מין) וכן תחושה של חוסר אמון מצד המערכת הרפואית למצבן (לדוגמה בתחום של פיברומיאלגיה בו לרוב יש אבחון לוקה בחסר ותחושת חוסר אמון מהצוות המטפל).
בריאות האישה לאורך חייה.
נקודת מבט חשובה נוספת היא ההכרה כי אירועים בכל מחזור החיים, מהרחם ועד ההזדקנות משפיעים על צמיחתן, התפתחותן ובריאותן של נשים. התייחסות מפורטת זו של מחזור החיים הנשי חשובה להבנת המכלול הנקרא בריאות האישה ולהבנת מורכבותו.
גיל הנעורים.
בריאות האישה מתחילה בגיל הנעורים, המוגדר לרוב החל מגיל 11 ועד גיל 18. לגיל זה חשיבות מכרעת בחינוך ובהקניית הרגלים בריאים ונכונים, ביניהם תזונה נכונה ופעילות גופנית. בנוסף, ישנן מחלות ומצבים רפואיים הקשורים לנשים שניתן לאתר ולטפל בהם החל מגיל זה.
הפרעות נפוצות לבנות נוער שניתנות למעקב וטיפול: אנמיה וחוסר ברזל עקב דימום וסתי מגבר ודימום לא סדיר, הפרעות קרישה ותרומבוציטופניה ידועה המתבטא באנמיה ובנטייה לדמם, הפרעה בקרישיות יתר, הפרעה בווסת בנוכחות או שלא בנוכחות מחלות רקע, תסמונת השחלות הפוליציסטיות (PCOS), השמנה ותסמונת מטבולית, הפרעת גדילה והתפתחות מינית בנוכחות או שלא בנוכחות מחלות רקע, הפרעות מבניות בהתפתחות המערכת הגניטלית, הופעת ממאירויות גינקולוגיות וא-גינקולוגיות, הפרעות הורמונליות וכרומוזומליות המשפיעות על ההתפתחות המינית או על סדירות הווסת (למשל הפרעות אנזימים בבלוטת האדרנל ותסמונת טרנר וכן אקנה ופצעי בגרות). בנוסף, בגיל זה נערות רבות מתחילות להיות פעילות מינית, וכחלק מהחינוך לאורח חיים בריא עליהן לעבור הדרכה לשימוש באמצעי מניעה ולמוגנות מינית.
גיל הפוריות.