חזון העמותה הוא לפעול בקרב בני נוער וצעירים לצמצום תופעת השימוש לרעה בסמים ונזקיה לאפשר קבלת טיפול מקצועי לכל נער ונערה המשתמשים בסמים, למשפחתם ולסביבתם הקרובה. מטרות הטיפול הן הקניית יכולת התמודדות עצמאית עם בעיות ומציאת דרכים אלטרנטיביות למיצוי עצמי ללא סמים ואלכוהול, וכן הפסקת השימוש וחזרה לאורח-חיים נורמטיבי, תוך המשך התפתחות והשתלבות תקינה בחברה ובקהילה.
עמותת אל-סם היא עמותה ארצית. כיום לאל-סם 14 סניפים ברחבי הארץ, בהם ניתנים טיפולים, ייעוצים והדרכות לבני נוער, צעירים עד גיל 24 ולהוריהם, בבעיות הקשורות לשימוש לרעה בסמים או באלכוהול.
מטפלי אל-סם הם עובדים סוציאליים, מומחים בתחומי ההתמכרויות והמתבגרים. בנוסף לטיפולים, מקיימים סניפי העמותה פעילות מגוונת בקהילה, הכוללת מניעה באמצעות מרכז המניעה וההסברה הארצי, קבוצות מכוונות טיפול, פרויקטים לעולים ולילדי מכורים, באמצעות העובדים ובעזרת מתנדבי שטח וחברי ההנהלות הציבוריות.
המודל הטיפולי באל-סם מתבסס בעיקרו על טיפול פרטני המשולב בהתייחסות משפחתית-מערכתית. הטיפול הפרטני מתאפיין  בגישה המשלבת טיפול מקדם מוטיבציה, גישה ייעוצית ותמיכתית וטיפול קוגניטיבי דינאמי קצר מועד. התערבויות משפחתיות כוללות הדרכת הורים ומפגשים משותפים בין המטפל, הנער/ה וההורים, וזאת במטרה לשפר תקשורת ולאפשר הצבת גבולות וקבלתם, תוך חיזוק הקשר בין המטופל להוריו. בחלק מהמרכזים מתקיימות גם קבוצות טיפוליות לנוער ו/או הורים.
ברמה המערכתית, מתקיים קשר ושיתוף פעולה עם גורמים חינוכיים וטיפוליים במתכונת הרלוונטית לכל אחד ואחד מהמטופלים (שרות מבחן, יועצות ומב"סיות, עובדי פנימיות ועובדי קידום נוער).
מרבית הפעילויות מכוונות הטיפול התבצעו מחוץ למרכזים, כמו בבתי ספר ייחודיים, בכיתות מקדמות בבתי ספר רגילים, במועדוני קידום נוער ובמרכזי נוער ביישובים השונים.
מרכזי אל-סם מפוקחים ומבוקרים על ידי משרד הרווחה, במסגרת החוק לפיקוח על המוסדות לטיפול בנפגעי סמים.
מרכז המניעה וההסברה הארצי: מרכז המניעה וההסברה של עמותת אל-סם, הוקם מתוך כוונה לפרוש בפני בני הנוער, את תוצאות השימוש בסמים ובאלכוהול, מבלי להטיף ומבלי לשפוט. אנו חותרים ליצירת  דיאלוג פתוח וכנה בעניין ההתנסות והשימוש בסמים ובאלכוהול, ולחיבור  עם בני הנוער בשפתם ומתוך עולמם.  כך יוכלו בני הנוער, לקבל את המסרים בלי התנגדויות וחסמים. תקוותנו היא, כי בפעם הבאה שנער או נערה יעמדו בפני פיתוי או לחץ, הם יצליחו לשמוע גם את הקול הקטן, שיחזק ויזכיר את הסיכון אל מול הפיתוי. מרכז המניעה וההסברה של אל-סם מציע תוכניות רבות ומגוונות, ומתאימות לקהלי יעד רבים.
דרכי פעולה.
בנוסף לטיפול בפונים ישירות לסניפי אל סם, ניתן בעמותה מענה וטיפול לנוער בסיכון גבוה:
בנוסף, העמותה נותנת מענה מקצועי גם להורים שילדיהם משתמשים בסמים וכן גם לאנשי חינוך (מורים, יועצים, מדריכים, קציני מבחן ופסיכולוגים).
מטפלי העמותה הם עובדים סוציאליים אשר עברו הכשרות והתמחות בתחומי גיל ההתבגרות וההתמכרויות. הטיפול בבני הנוער הוא חסוי לחלוטין, דבר המגביר את המוטיבציה לפנות ולבקש עזרה באופן אישי באמצעות העמותה. העמותה מעניקה את שירותיה לכל דורש ללא תנאי קבלה. עלות הטיפול מסובסדת על ידי העמותה עצמה. העמותה מפעילה אתר אינטרנט שדרכו ניתן לקבל ייעוץ אנונימי.
מתיאס אלמיידה
מתיאס חסוס אלמיידה (; נולד ב-21 בדצמבר 1973 באזול שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר האחורי ומאמן קבוצת א.א.ק. אתונה בהווה. כשחקן הוא מזוהה יותר מכל עם קבוצת ריבר פלייט, בה החל וסיים את הקריירה ואותה אימן.
קריירה כשחקן.
אלמיידה החל את הקריירה בקבוצת הנוער של ריבר פלייט, וערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת ב-22 בפברואר 1992. הוא שיחק שם עד 1996, וזכה בשלוש אליפויות ופעם אחת בגביע ליברטדורס.
ב-1996 עבר לסביליה, אך בסיום עונתו הראשונה הקבוצה ירדה ליגה והוא עזב ללאציו. הוא שיחק עבור לאציו במשך שלוש עונות, בהן הפך לאחד מחביבי האוהדים בין השאר לאחר השער שהבקיע מול ג'אנלואיג'י בופון ממרחק 35 יארד, ויכולתו שסייעה לקבוצה לזכות בדאבל של אליפות וקופה איטליה בשנת 2000, ובגביע המחזיקות ב-1999. הוא נבחר לשחקן העונה של סרייה א' בעונת .
בקיץ 2002 הוא הועבר לפארמה תמורת ורטיסלב גרשקו. בשתי עונותיו בפארמה הוא לא היה שחקן הרכב קבוע, ובקיץ 2004 עזב לברשה בהעברה חופשית. בשנה שלאחר מכן הוא הסכים לחזור לארגנטינה ולשחק עבור קילמס אתלטיקו קלוב בגביע ליברטדורס. הוא הודיע על פרישתו מכדורגל לאחר שהקבוצה הודחה מהטורניר.
לאחר שנה וחצי מחוץ לכדורגל, בה ייצג את ארגנטינה בטורניר ראווה בינלאומי לצידו של דייגו מראדונה ונטל חלק בגביע העולם בכדורגל אולמות בספרד, הוא החליט לחזור לשחק. ב-26 במאי 2007 הוא חתם במועדון לין אוסלו מליגת העל הנורווגית, וערך את הופעת הבכורה ב-13 במאי לאחר שעלה כמחליף. אלמיידה הרבה לשחק בקבוצת המילואים ובגביע הנורווגי, אך שותף רק במשחק ליגה אחד נוסף, גם כן כמחליף. ב-26 במאי 2007 הוא הגיע לסיכום עם הנהלת הקבוצה על ביטול החוזה, ופרש בשני ממשחק פעיל.
ב-19 בפברואר 2009 חזר אלמיידה לשחק, וחתם במועדון הארגנטינאי פניקס, המשחק בליגה השלישית. ב-19 באוגוסט 2009 דווח כי אלמיידה חתם על חוזה בריבר פלייט, בה ישתף פעולה עם מרסלו גז'ארדו ואריאל אורטגה, לאחר 13 שנים של משחק מחוץ לארגנטינה.
אלמיידה שיחק בנבחרת ארגנטינה במשך תשע שנים, שבמהלכן נטל חלק באולימפיאדת אטלנטה (זכייה במדליית הכסף), מונדיאל 1998 ומונדיאל 2002.
קריירה כמאמן.
בתאריך ב-28 ביוני 2011, מונה למאמן הקבוצה לאחר שפרש ממשחק פעיל ובכך קיבל על עצמו את המשימה להחזיר את המועדון לליגה הבכירה בארגנטינה.
בנובמבר 2012 פוטר אלמיידה מאימון ריבר פלייט.
בשנת 2013 מונה למאמן באנפילד. בשנת 2015 התפטר מתפקידו. באותה שנה מונה למאמן קבוצת גוודלחרה.
ב-20 במאי 2022 מונה למאמנה של א.א.ק. אתונה מהליגה היוונית.
תארים.
ארגנטינה האולימפית
שנז אליזה
הפטיציה האנטישמית
הפטיציה (העצומה) האנטישמית (בגרמנית: die Antisemitische-Petition) הוא כינוי לעצומה שגיבשו בקיץ 1880 אנטישמים גרמנים בגרמניה נגד היהודים.
רקע.
האנטישמיות הגרמנית המובילה פתחה בקיץ 1880 בקמפיין למען העצרת המודעות הציבורית למה שהם זיהו כ"בעיה היהודית "ולדרוש פעולה חקיקתית. בין קבוצה זו היה המורה ברנהרד פורסטר (1843-1889). הנוסח הבא הוא הטיוטה השנייה של עתירה זו. היא דורשת לבטל את האמנסיפציה המשפטית של היהודים (1869); ואכן, היא טוענת כי על האומה הגרמנית עצמה להיות "משוחררת" מ"השליטה הזרה "של היהודים. היא גם דורשת לצמצם או להגביל את ההגירה היהודית ואת גירוש היהודים מעמדות כשופטים, מורים ושאר תפקידים בשירות המדינה . חתימות נאספו מאישים רמי דרג רבים, אם כי כמה אנשים הרשומים סירבו לחתום או מאוחר יותר הכחישו כי הם עשו זאת. הרשימה שפורסמה כוללת את האנטישמים הידועים אדולף שטוקר (1835-1909) ואת ארנסט הנריצי (1854-1915); ארנסט שמייצנר (1851-1895), עורך ומו"ל בחמניץ; וקרל וילמנס, ששימש כמזכיר הכללי של מפלגת השמרנים הגרמנית הראשונה, שכתב את "הבינלאומי" של הזהב ואת הצורך במפלגה רפורמית חברתית [Die "goldene" Internationale und Die Nothwendigkeit einer socialen Reformpartei] ב -1877. אנטישמיים הפועלים בתקופה זו כדי להרחיב את הערעור של המפלגה השמרנית בדרום גרמניה. כ -265,000 גברים בוגרים חתמו על העצומה, אך זה לא היה הצלחה גדולה מבחינת המספרים: מנהיגים אנטישמיים למעשה החליטו לא לנסות שוב את אותה טקטיקה. עם זאת, היא עוררה דיון של יומיים ב"שאלה היהודית" בבית הנבחרים הפרוסי ב-20 וב- 18 בנובמבר 1880, שבמסגרתו נתן דובר הממשלה רק הגנה פושרת על האמנסיפציה היהודית. באפריל 1881 הוגשה העתירה לביסמרק, אך הוא סירב להגיב עליה.
דרישות העצומה.
1. כי הגירתם של יהודים זרים תהיה מוגבלת לפחות, אם לא תימנע לחלוטין;
2. שיוציאו את היהודים מכל עמדות הסמכות; כי עבודתם במערכת המשפט - דהיינו שופטים אוטונומיים - מקבלת הגבלה הולמת;
3. כי אופיו הנוצרי של בית הספר היסודי - גם בהשתתפות תלמידים יהודים - יהיה מוגן לחלוטין; כי רק מורים נוצריים יורשו בבתי ספר אלה וכי בכל בית ספר אחר יוצבו מורים יהודים רק במקרים מיוחדים ויוצאי דופן;
4. שיוחזר למפקד מיוחד של האוכלוסייה היהודית.
המלל של העצומה.
היפרטרופיה היהודית מסתירה בתוך עצמה את הסכנות החמורות ביותר לאורח החיים הלאומי שלנו. אמונה זו התפשטה בכל אזורי גרמניה. בכל מקום שבו נוצרים ויהודים נכנסים ליחסים חברתיים, אנו רואים את היהודי כמאסטר ואת האוכלוסייה הנוצרית ילידת המקום בעמדה מגונה. היהודי נוטל רק חלק קטן מן העבודה הקשה של המסה הגדולה של עמנו; בשדה ובסדנה, במכרות ובפיגומים, בביצות ובתעלות - בכל מקום מדובר רק בידו הסוערת של הנוצרי הפעיל. אך בראש ובראשונה הוא היהודי המקצר את פירות העבודה. החלק הגדול ביותר של הון המופק על ידי העבודה הלאומית מרוכז בידיים יהודיות. הנדל"ן היהודי ממשיך בקצב הצמיחה של ההון הנייד. לא רק הארמונות הגאים ביותר של הערים שלנו שייכים לאדונים היהודים (שאבותיהם או סבותיהם חצו את גבולות המולדת שלנו כרוכלים ורוצאים), אך האחוזה הכפרית - הבסיס המהותי והמשמר ביותר של מבנה המדינה שלנו - נופל לידיים יהודיות בתדירות גבוהה מאי פעם.