אחוזת האוונג'רס ביקום הבדיוני מארוול עוצבה בהשראת בית המוזיאון, שכמוהו מתפרס על כל גוש הבניינים בפינה של השדרה החמישית ומזרח רחוב 70.
המודיעין הצבאי הסורי
המודיעין הצבאי בסוריה (בערבית: شعبة الاستخبارات العسكرية; תעתיק לעברית: שעבת אל-אסתח'באראת אל-עסכרייה) הוא סוכנות הביון של צבא סוריה. הוא הוקם ב-1969 כיורש לאגף הסורי של הלשכה השנייה (Deuxième Bureau) במטכ"ל הסורי, שהיה כפוף לשלטון המנדט הצרפתי. מטה הארגון בדמשק הבירה.
ראש אגף המודיעין הצבאי הסורי הוא רפיק שהאדה, המחליף מאז שנת 2012 את הגנרל עבד אל-פתאח קודסיה.
על אף היותה סוכנות צבאית, היא כפופה לנשיא ונחשבת לאחת מזרועות הביון החשובות בקהילת המודיעין הסורית. הארגון וסוכניו משפיעים מאוד על הפוליטיקה הסורית ורבים מבכירי המשטר הסורי הם בוגרי הסוכנות ומנגנוני הביטחון הסוריים. הסוכנות פועלת כסוכנות המודיעין העיקרית במדינה, והמשטר אינו מייחס חשיבות לסוכנות הביון האזרחית של סוריה ומטיל על המודיעין הצבאי את מרבית המשימות המודיעיניות. הארגון פועל נגד דיסידנטים פוליטיים, וישנה טענה כי הוא תומך בקבוצות טרור קיצוניות. כך, למשל, מעניק הארגון תמיכה טכנית-לוגיסטית לאנשי חזבאללה.
המודיעין הצבאי הסורי השתתף באופן פעיל בסדר הסורי בלבנון עד פרוץ מהפכת הארזים ב-2005.
האקדמיה הצבאית הקיסרית
האקדמיה הצבאית הקיסרית (ביפנית: "Rikugun Shikan Gakkō" 陸軍士官学校) היה בית הספר להסמכת קצינים של הצבא היפני הקיסרי. מסלול הלימודים כלל קורס זוטרים לבוגרי בתי הספר לצוערים מקומיים ולתלמידים שהשלימו ארבע שנות לימוד בחטיבת ביניים, ומסלול מתקדם לפרחי לקצונה.
היסטוריה.
האקדמיה הצבאית נוסדה בקיוטו ב-1868, וקיבלה את תוספת "הקיסרית" ב-1874, אז עברה לטוקיו. אחרי 1898 הייתה האקדמיה תחת פיקוח מנהל החינוך הצבאי.
ב-1937 התחלקה האקדמיה, והקורס המתקדם עבר לעיר סגמיהארה שבמחוז קנאגאווה, וקורס הזוטרים עבר לאסקה, מחוז סאיטאמה. טקס הסיום של המחזור ה-50 נערך בבניין האקדמיה החדש בסגמיהארה ב-20 בדצמבר 1937, בנוכחות הקיסר הירוהיטו. ב-1938 נחנך בית ספר נפרד לתעופה צבאית.
ביוני 1945 שלחה האקדמיה את כל הסגל וכ-3,000 צוערים למחוז נאגנו, כאמצעי זהירות מפני הפצצת טוקיו על ידי בעלות הברית, והשאירה כוח צבאי קטן כדי שישמור על המתקנים. חלק מהסגל וצוערים גויסו לדיוויזיית הטנקים הרביעית, אך יחידה זו לא השתתפה באף קרב.
בספטמבר 1945, לאחר כניעת יפן במלחמת העולם השנייה, נטל גדוד מדיוויזיית הפרשים הראשונה שליטה על בניין האקדמיה. האקדמיה נסגרה עם ביטול הצבא הקיסרי היפני בתום 1945, ושטח האקדמיה בסגמיהארה היום הוא חלק מבסיס צבא ארצות הברית.
המוסד המקביל כיום ביפן הוא האקדמיה הלאומית לביטחון של יפן.
תוכנית לימודים.
מ-1937 ועד 1945 הוסמכו באקדמיה הצבאית הקיסרית כ-18,476 קצינים.
מועמדים לאקדמיה הצבאית הקיסרית נבחרו בקפידה מתוך בוגרי שלוש שנות לימוד בבתי ספר צבאיים מכינים בטוקיו, אוסקה, נגויה, הירושימה, סנדאי וקוממוטו. בבתי ספר אלה למדו בעיקר בניהם של קצינים ושל חיילים שנפלו בקרב. חלק מהמועמדים היו כבר חיילים מתחת לגיל 25.
תוכנית האימונים כללה שיעורים כלליים ברמת אוניברסיטה, אמנויות לחימה מסורתיות ורכיבה. לאחר השלמת החלק הזוטר בן השנתיים, נשלחו הצוערים לשמונה חודשים לחיל הרגלים, שם למדו על מכלול אמצעי הלחימה שברשות הצבא ופיקוד מחלקתי, בטרם שבו לאקדמיה להשלמת המסלול המתקדם בן השנה ושמונה חודשים. לאחר סיום הלימודים קיבלו הצוערים את התואר קצינים מתמחים, ועם השלמת ארבעה חודשי פעילות עם הרגימנט שלהם קיבלו את דרגת לוטננט שני באופן רשמי.
מוזיאון פריק
גנב החרבות
גנב החרבות (באנגלית: The Sword Thief) הוא הספר השלישי בסדרת הספרים "39 רמזים", ונכתב על ידי פיטר לרנג'יס. הספר יצא לאור בעברית בשנת 2011. כמו הספרים הקודמים בסדרה, הוא מדבר על מסעם של איימי ודן קהיל אחרי השיקוי המשפחתי שלהם, שכדי להכינו צריך למצוא את 39 הרמזים המובילים אליו, וכמו כן על דן ואיימי להתחרות במשפחה שלהם, שלהם אותה מטרה.
עלילה.
איימי ודן קהיל מגיעים ליפן במהלך חיפושיהם ונאלצים להיעזר בדודם הבוגדני אליסטר הו, לאחר שהקבראים (בני משפחה נוספים שלהם) חוטפים את נלי ואת צלאח א-דין.
בדרך הם מתחמקים מאירינה (דודה שלהם) בעזרת הטייס של אליסטר. בעזרת הידע של דודם על יפן, הם עוקבים אחר רמזים ואחר מסלול חייו של טויוטומי הידיושי, לוחם יפני אמיץ, שהיה בן למשפחת קהיל ובן המייסד של בית תומאס. הם נלכדים בידי משפחת הולט שמכריחה אותם לגלות להם את המידע שברשותם על 39 הרמזים. לאחר שהם מגלים ברכבת התחתית של טוקיו חדר נסתר, ובורחים מאנשי היאקוזה, מצילים אותם נלי והאחים לבית קברה, שנלי הצליחה להערים עליהם. שלוש הקבוצות כורתות ברית ובעקבות רמז שמצאו נוסעים לקוריאה הדרומית שם הם משתמשים בספרייה הסודית של אליסטר כדי לגלות מידע על הרמז. החיפוש שם מוביל אותם לפארק הלאומי פאקהנסן, סיאול, שם הם מוצאים סלע עם כניסה נסתרת ובתוכו הם מוצאים רמז. שם איאן קברה ואיימי קהיל מגלים רחשי חיבה אחד כלפי השני. דן מטעה את הקבראים ואמר להם שהרמז נמצא באגם טאש שבקירגיזסטן ולאחר שהם מאמינים לו הם בוגדים באליסטר ובאיימי ודן ולוכדים אותם בסלע. בעזרת פיצוץ הסלע הם מצליחים לצאת אבל אליסטר נקבר בהריסות הסלע ונהרג. הם חוזרים לאחוזה שלו, ושם הם מגלים שהרמז מוביל למצרים. בנוסף הם מגלים שאליסטר שרד את המפולת ויצא לינקום ברוצח אביו, באה הו, שהוא גם דודו.
משחקי הרעב
משחקי הרעב (באנגלית: The Hunger Games) הוא ספר הרפתקאות לנוער מסוגת ספרות ספקולטיבית שנכתב על ידי הסופרת האמריקאית סוזן קולינס, והספר הראשון בטרילוגיית משחקי הרעב, הכוללת גם את "התלקחות" ואת "עורבני חקיין". הספר מציג את קטניס אוורדין בת ה-16, החיה בעולם פוסט־אפוקליפטי במדינת פאנם, במקום שבו עמדה פעם אמריקה הצפונית. בעולם זה שולטת ממשלה חזקה, השוכנת בעיר מרכזית בשם "הקפיטול". סביב הקפיטול שוכנים 12 מחוזות והיא שולטת עליהם ביד רמה. "משחקי הרעב" הוא כינוי לאירוע טלוויזיוני שנתי, שבו נבחרים באקראי נער ונערה מכל מחוז, ושולח אותם להילחם למוות זה בזה. המשחקים נועדו להראות את שליטתו המוחלטת של הקפיטול במחוזות, ולהעניש את הדור הקיים ואת הילדים, על התקופה של הימים האפלים.
הספר פורסם לראשונה באנגלית ב-14 בספטמבר 2008. ההדפסה הראשונה של הספר כללה 200 אלף עותקים, אך עותקים נוספים הוצאו לאור כך שבפברואר 2010 נמכרו כ-800 אלף עותקים. מאז יציאתו לאור, תורגם הספר ל-26 שפות וזכויות ההוצאה לאור שלו נמכרו ב-38 אזורים שונים. הספר עובד לסרט שיצא לאקרנים במרץ 2012 בהשתתפות ג'ניפר לורנס (קטניס אוורדין), ג'וש האצ'רסון (פיטה מלארק) וליאם המסוורת' (גייל הות'ורן).
תקציר העלילה.
פאנם היא מדינה בעולם פוסט־אפוקליפטי, השוכנת במקום שבו עמדה פעם יבשת אמריקה הצפונית. בפאנם 12 מחוזות, עליהם מופעל שלטון אכזרי וקשה מידי מנהיגיהם השוכנים בבירה, הקפיטול העשירה. הקפיטול מנצל את המחוזות וכל מחוז נותן לקפיטול את המשאבים שלו על חשבון התושבים.
לפני 74 שנים היו 13 מחוזות, אך בעקבות מרד שפרץ בין הקפיטול למחוזות, מחוז 13 הושמד ו-12 המחוזות האחרים הובסו. וכך נקבע שכל שנה, בעונת האסיף יתקיימו משחקי הרעב, שיזכיר לכל המחוזות שהקפיטול שולטים בהם ביד קשה ושאין להם סיכוי להתנגדות. במסגרת "משחקי הרעב" מוכנסים לזירה 24 "מיועדים" הנבחרים בהגרלה אקראית, מגיל 12 עד 18, בן ובת מכל מחוז, להילחם זה בזה עד מוות, בעוד הכל מוקרן בטלוויזיה מול כל מדינת פאנם. המקום בו הם נלחמים היא זירה מיוחדת, המשתנה כל פעם באופן שבו לא ידוע למה תשתנה בפעם הבאה. הזירה מופעלת על ידי קברניטי המשחק, ואם אין די בידור, הם יכולים לגרום לצרות לא טבעיות, דוגמת חומת האש שמופיעה בספר, ואף לפיצוץ ומוות מיידי של מתחרה. השורד האחרון מוכרז כמנצח במשחקים וזוכה לעושר ולתהילה נצחיים, הוא מתגורר ב'שכונת המנצחים', ועל מחוזו מרעיפים פרסים ותענוגות.
קטניס היא נערה בת 16, שגרה במחוז 12, מחוז כורי הפחם. משפחתה של קטניס מונה את אמה ואחותה בת ה-12 פְּרִימְרוׂז (פְּרִים), אותן היא מפרנסת מאז מותו של אביה בתאונת מכרות (אביה של קטניס מת כאשר הייתה בסביבות גיל 11), ומכיוון שאימה לא מצאה עבודה בעקבות עצב משתק, כדי לפרנס את משפחתה נוהגת קטניס לצוד וללקט צמחי בר אכילים באופן בלתי חוקי ביער הסמוך למחוז, יחד עם ידידה הטוב, גֵייל.
בשנה בה מתרחשת עלילת הסיפור מי שנבחרת כמיועדת המחוז בהגרלה היא אחותה של קטניס, פרימרוז אוורדין, או בקיצור פרים. קטניס, שאוהבת אותה יותר מכל דבר אחר, מתנדבת להחליפה ולהשתתף במקומה במשחקים. פרים נתקפת היסטריה ואינה מסכימה לשחרר אותה, אך גייל מרים אותה ולוקח אותה משם, בעוד היא ממשיכה לצעוק ולבכות. יחד עם קטניס עולה בגורל פיטה מלארק, נער שבעבר (כאשר היו קטנים) הציל את קטניס מרעב בכך שנתן לה לחם אותו שרף "בטעות", זרק אותו לרגליה בגשם, פעולה עליה שילם במכות מאמו מאוחר יותר.