עם צאתו לגמלאות הקים בחיפה בהתנדבות את המדרשה ללימודי המחתרות, שעוסקת במתן הדרכה בבתי ספר ולציבור הרחב על תקופת טרום הקמת המדינה. הקים בבית הספר תל חי בחיפה מוזיאון לתולדות תקופת טרום המדינה. עבור תרומתו הרבה לעיר חיפה הוענק לו ב-2015 תואר "יקיר העיר חיפה"
ראם הוא חבר מרכז ליכוד ופועל רבות להנחלת מורשת זאב ז'בוטינסקי ובית"ר לציבור הרחב ובכלל זה דאג להעביר בכנסת את "חוק זאב ז'בוטינסקי".
קלרה מאנס
קלרה מאנס (באנגלית: Clara Mannes; 12 בדצמבר 1869 בברסלאו - 16 במרץ 1948 בניו יורק) הייתה מוזיקאית ומורה למוזיקה אמריקאית ילידת גרמניה. היא ואחיה פרנק דאמרוש לימדו גם בבית ספר לבנות במנהטן. עם בעלה, דייוויד מאנס, ייסדה בשנת 1916 את בית ספר מאנס למוזיקה.
מאנס נולדה בברסלאו (כיום ורוצלב, פולין) אמה, הלן פון היימבורג, הייתה בעברה זמרת אופרה, ואביה היה המנצח לאופולד דאמרוש. אחיה היו המנצחים פרנק דאמרוש ו-וולטר דאמרוש. הוריה היו לותרנים (סבה מצד אביה היה יהודי).
ילדיה של קלרה ממאנס היו המוזיקאי לאופולד מאנס והסופרת מריה מאנס.
פרנק דאמרוש
פרנק היינו דאמרוש (באנגלית: Frank Heino Damrosch 22 ביוני 1859 - 22 באוקטובר 1937) היה מנצח ומורה למוזיקה אמריקאי. בשנת 1905, ייסד דאמרוש את מכון ניו יורק לאמנות המוזיקה, שהיה בהמשך לג'וליארד.
חייו.
לימודים.
דאמרוש נולד בברסלאו, שלזיה, בן להלן פון היימבורג, לשעבר זמרת אופרה, והמנצח לאופולד דאמרוש. הוא היגר לארצות הברית עם אביו, אחיו, המנצח וולטר דאמרוש, ואחותו, הפסנתרנית והמורה למוזיקה קלרה מאנס, בשנת 1871. הוריו היו לותרנים (סבו מצד אביו היה יהודי).
דאמרוש למד מוזיקה בגרמניה אצל דיוניס פרוקנר. בניו יורק למד אצל פרדיננד פון אינטן. כמו כן למד באירופה אצל מוריץ מושקובסקי.
קריירה.
במקור היה בדעתו לצאת לקריירת עסקים, ולשם כך נסע לדנוור, קולורדו, אבל דחף המוזיקה חזק עליו, וב-1884 היה נגן עוגב, מנצח של מועדון המקהלה של דנוור, ומפקח מוזיקה במערכת בתי ספר הציבוריים.
שנים אחדות היה מנצח מקהלה במטרופוליטן אופרה בניו יורק. כמו כן ניצח על "מועדון מנדלסון לשירה"מ-1885 עד 1887. ב-1892 ארגן שיעורי שירה עממיים ולקח חלק חשוב גם בייסוד האגודה לאמנות המוזיקה של ניו יורק.
בשנת 1897 התמנה למפקח על המוזיקה בבתי הספר הציבוריים בניו יורק. ב-1898 החליף פרנק דאמרוש את אחיו וולטר כמנצח אגודת האורטוריה של ניו יורק, שעליה המשיך לנצח עד 1912. במהלך הקריירה שלו, גם לימדו הוא ואחותו קלרה בבית הספר ולטין לבנות במנהטן.
בשנת 1905 ייסד דאמרוש ועמד בראש מכון ניו יורק לאמנות המוזיקה, בתקווה להשיג את איכות ההוראה המקובלת בקונסרבטוריונים של אירופה. ב-1926 התמזג המכון לאמנות המוזיקה עם בית הספר הגבוה ג'וליארד ליצירת מה שמוכר כיום כג'וליארד. בין תלמידיו של דאמרוש היו ויליאם האולנד, שעמד תקופה ממושכת בראש מחלקת המוזיקה באוניברסיטת מישיגן והפסנתרנית ילדת הפלא הייזל סקוט.
דאמרוש מת בניו יורק ב-22 באוקטובר 1937. דאמרוש פארק, חלק ממרכז לינקולן לאמנויות הבמה, נקרא על שם משפחת דאמרוש.
לנה ולייטיס
לנה ולייטיס (בליטאית: Lena Valaitis; נולדה ב-7 בספטמבר 1943) היא זמרת ליטאית-גרמנייה.
ביוגרפיה.
ולייטיס נולדה בקלייפדה שנכבשה באותה עת על ידי גרמניה הנאצית. אביה, ששירת בוורמאכט, נהרג במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה הגיעה עם אמה כפליטה למערב גרמניה, היא למדה בגימנסיה ליטאית בהס.
היא התחילה את הקריירה המוזיקלית שלה, כשהצטרפה ללהקת האחים פרדריק. בשנת 1970 הם הוציאו אלבום ראשון. באותה שנה הופיעה לראשונה בטלוויזיה בתוכנית מוזיקה בערוץ השידור הציבורי "ZDF".
ב-1976 השתתפה בתחרות הלאומית לייצוג גרמניה באירוויזיון, ובה הגיעה למקום השביעי.
בשנת 1977 שרה את שיר הנושא של הסרט "Der Mädchenkrieg".
היא ייצגה את גרמניה באירוויזיון 1981 עם השיר "ג'וני בלו," וסיימה במקום השני, אחרי השיר הזוכה, Making Your Mind Up, של בריטניה.
בשנת 1992 ניסתה לחזור לאירוויזיון, והשתתפה בתחרות הגמר הלאומית "שיר עבור מאלמה" עבור האירוויזיון 1992 שנערך במאלמה שבשוודיה, אך לא הצליחה במשימה.
היא אם לשני בנים משני בעלים שונים.
ניצן פלג
אזור הצבע
גסטוניה
הבחירות לנשיאות צרפת 2002
הבחירות לנשיאות צרפת 2002 (בצרפתית: Élection présidentielle française de 2002) היו מערכת הבחירות לנשיאות צרפת השמינית בתקופת הרפובליקה הצרפתית החמישית, ובמהלכן התמודדו בסיבוב השני הנשיא המכהן ז'אק שיראק כנגד ז'אן-מארי לה פן. המנצח היה הנשיא שיראק, שזכה בסיבוב השני שנערך ב-5 במאי 2002. מערכת בחירות זו משכה תשומת לב ציבורית בינלאומית בולטת, לאור התמודדותו של לה-פן, אשר נחשב למועמד קיצוני במיוחד. אלו היו הבחירות הראשונות בצרפת בהן הנשיא נבחר לקדנציה של חמש שנים במקום שבע שנים.
הסיבוב הראשון.
16 מועמדים התחרו בסיבוב הראשון. זה היה מספר שיא של מועמדים, מספר השיא הקודם של מועמדים היה 12, בשנת 1974, כאשר ואלרי ז'יסקר ד'אסטן זכה בתפקיד. בפברואר 2002 הודיע ראש ממשלת צרפת הפופולרי ליונל ז'וספן, מהמפלגה הסוציאליסטית, שיציג את מועמדותו לנשיאות.
הציפיות בתחילת מערכת הבחירות היו כי שיראק (שזכה ב-19.88% מהקולות) יתמודד בסיבוב השני אל מול ליונל ז'וספן. במפתיע ובניגוד למרבית הסקרים, סיים ז'וספן רק במקום השלישי בסיבוב הראשון אחרי לה-פן שזכה ב-16.86% מהקולות. התמיכה בז'וספן הסתכמה ב-16.18%, ו-33% ממצביעי השמאל העדיפו לפזר את קולותיהם בין מועמדים שונים.
הסיבוב השני.
בעקבות עליית ז'אן-מארי לה פן לסיבוב השני, עורר סערה רוז'ה קוקרמן נשיא ײקריףײ, ארגון הגג של יהדות צרפת, שאמר בריאיון לעיתון הארץ: "צריך להודות שיש כרגע אינטרס משותף ליהודים ולימין הקיצוני". ושבהצלחת לה פן יש "מסר למוסלמים שיישבו בשקט". שבוע אחר כך חזר בו ואמר לעיתון "לה מונד" שדבריו סולפו, וייחס זאת לבעיות תרגום.
הקמפיין של שיראק התמקד בעיקר בכלכלה החזקה בצרפת. בתחילת מערכת הבחירות השיח הציבורי סבב סביב הפשיעה בקרב צעירים, במיוחד בקרב מהגרים.
לבסוף שיראק ניצח ברוב של כ-82% בסיבוב השני על מול 18% תמיכה בלה-פן - הפער הגדול ביותר מבין כל מערכות הבחירות בצרפת.
כיסא פנוי
כיסא פנוי (באנגלית: The Casual Vacancy) הוא רומן מאת ג'יי קיי רולינג שנכתב בשנת 2012. הספר יצא לאור ברחבי העולם ב-27 בספטמבר 2012 בהוצאת הספרים Little, Brown Book Group. ב-23 ביולי 2013 יצאה לאור מהדורה בכריכה רכה. זהו הרומן הראשון של רולינג אחרי סדרת ספרי הארי פוטר, שאינו קשור לסדרה, והרומן הראשון שלה למבוגרים.
העלילה מתרחשת בעיירה בשם פגפורד באזור המערבי של אנגליה. תחילתה במותו הפתאומי של בארי פרבראדר, חבר מועצת העירייה האהוב. עקב כך מתפנה מושב במועצה וגורם לסכסוך בין התושבים עד שנערכות בחירות לחבר מועצה חדש. הסיעות חלוקות בעיקר בנושא ההיפרדות משיכון "השדות", שבארי היה מתומכיו העיקריים. אלה שמתמודדים על התפקיד מגלים עד מהרה שבפורום של המועצה נחשפים סודותיהם האפלים ביותר, וגורמים להרס מסע הבחירות שלהם ולמהומה רבה.
הנושאים העיקריים ברומן הם מעמדות, פוליטיקה, וסוגיות חברתיות כגון סמים, זנות ואונס.
ב-2015 עובד הרומן למיני-סדרה טלוויזיונית.
הספר הוקדש לבעלה של רולינג, ד"ר ניל מארי. זהו הספר השלישי שרולינג הקדישה לבעלה, אחרי שני ספרי הארי פוטר, "הארי פוטר ומסדר עוף החול" ו"הארי פוטר ואוצרות המוות".
תקציר עלילה.
הספר מחולק לשבעה חלקים כאשר כל פרק מסופר מנקודת מבט שונה. כל חלק נפתח בהגדרה של כמה שורות מתוך "ניהול מועצות מקומיות" מאת צ'ארלס ארנולד-בייקר.
החלק הראשון של הרומן מתאר את התוצאות שנגרמות עקב מותו של חבר המועצה המקומית, בארי פרבראדר, שנפטר בשל מפרצת במוחו, במגרש החניה של מועדון הגולף המקומי. תושבי פגפורד משתפים את חבריהם וקרובי משפחתם בחדשות שגורמות לתוהו ובוהו. על הפרק עומדת ההחלטה האם שכונת "השדות" הידועה ברמתה הירודה תישאר כחלק מפגפורד, או תסופח לעיר הסמוכה יארוויל. בארי תמך בהתלהבות באופציה הראשונה. מותו נראה לרבים כהזדמנות לסגור את הנושא אחת ולתמיד. גם גורלו של מרכז הגמילה מסמים ואלכוהול, בלצ'אפל, נמצא במחלוקת בקרב תושבי העיירה: מתנגדי "השדות" מעוניינים גם לסגור את המרכז שמשמש את תושבי "השדות" לרוב.
אחרי שנקבע תאריך לבחירות חדשות, כמה מילדיהם של המתמודדים מעלים לפורום הקהילתי פוסטים מרשיעים, אם כי לרוב מדויקים. אנדרו, בנו של סיימון פרייס, הוא הראשון שעושה זאת. באמצעות הזרקת SQL, שלמד בבית הספר, הוא כותב בשם "הרוח של בארי פרבראדר" ומודיע לכולם שאביו רכש מחשב גנוב. סוקווינדר (שכמו אנדרו למדה לפרוץ למחשב בכיתה הטכנולוגית), כותבת בפוסט שאמה, ד"ר פרמינדר, הייתה מאוהבת בבארי. השלישי הוא פטס וול שטוען שאביו המאמץ קאבי (סגן המנהל בבית הספר) סובל מחרדה מהאפשרות שהוא התעלל מינית בילד מבלי שיזכור זאת. לבסוף, אנדרו, שחש רגשי אשמה על כך שגרם לפיטוריו של אביו, מעלה פוסט על יושב ראש המועצה, הווארד מוליסון, בו מסופר שהוא מנהל רומן עם שותפתו לעסק מורין. מיילס מוליסון ניצח בבחירות, למורת רוחה הרבה של אשתו סמנתה שהייתה נגד השינוי ובעקבות כך נוצר ביניהם קרע, על רקע זאת סמנתה נישקה את אחד מתלמידי בית הספר, אנדרו פרייס. בסיום הספר היא מודה בפני מיילס בעלה שאינה יודעת אם היא אוהבת אותו עדיין, אבל לבסוף הם מתפייסים.