בשעה 22:45 שוב נקלטו אותות המכ"ם של הסטי"לים המצריים. מיקום הסטי"לים המצריים חושב בתנועה מזרחה ומפקד הכוח חזר וביקש סיוע אווירי. התמונה שהצטיירה במפקדה על שני כוחות מצריים - טרפדת מפורט סעיד להפגזת החוף וספינות אוסה מאלכסנדריה ללחימת טילים. על אף ההצלחות בקרב לטקיה לא רצה מפקד חיל הים הישראלי, בנימין תלם, להסתמך על מערכות ההגנה נגד טילים בלבד. לכן התערב בפיקוד הטקטי על הכוח והורה לאלי רהב עם אח"י קשת ואח"י אילת (סער 2) להתרחק מזרחה ולהיכנס לתקיפה רק כאשר יגיע סיוע אווירי. שלא במכוון התפצל הכוח הישראלי לשני כוחות נפרדים.
הפתעה והפתעת נגד.
בשעה 00:30 הופתעה תחנת החוף מירי של ספינה מצרית נושאת רקטות (סמטל"ר) ששיגרה מטחי רקטות 122 מ"מ לעבר מוצב המכ"ם של חיל הים בשם "דפנה", באזור ימת ברדוויל. הרקטות פגעו כמאתיים מטרים ממזרח למוצב ולא גרמו לו נזק. מכ"ם תחנת החוף לא הבחין בספינה המצרית עד לאחר הירי. באותו זמן מזרחה משם חבר מפל"ג 32, יעקב ניצן, עם הספינות סער ומשגב לאילת ולקשת שיחד נערכו להסתערות חזיתית על המצרים המתקרבים והמתינו להגעת המטוסים.
בתגובה לירי הורה גדעון רז להפעיל מכ"ם ולהסתער על הכלים המצריים שהתגלו. "סופה" ו"חרב" החלו במרדף אחרי ספינת הרקטות. הספינה המצרית הופתעה בעצמה ונמלטה לכיוון פורט סעיד. האוסות המצריות מהכוח הצפוני פנו דרום מערבה לכוון "סופה" ו"חרב" אך לא הבחינו בינן לבין החוף ומטרות הדמה שפוזרו. הכוחות צמצמו טווחים ביניהם במהירות. הסטי"לים הישראלים "סופה" ו"חרב" שיגרו בזה אחר זה את טילי גבריאל שהיו ברשותם אך עקב תקלות טכניות בשתי הספינות החטיאו הטילים שנורו ונפלו בים, מבלי לגרום נזק לכלי השיט המצריים.
סיוע אווירי.
לסיוע האוויר הוקצה זוג מטוסי פנטום. מטוס אחד שב על עקבותיו עקב תקלה ואילו המטוס השני שהוטס על ידי מפקד טייסת 119, אליעזר פריגת, המשיך לאזור הקרב והגיע מעל הכוח בשעה 00:45. הטייס נשלח ללא הכוונה של מערך הבקרה שכן יב"א 528 הופצצה קודם לכן ויצאה מכלל פעולה. הטייס והנווט זיהו את אזור הקרב לפי מעופי הטילים. בשלב זה הכוח המצרי שהותקף מכיוון בלתי צפוי לא הצליח להגדיר לעצמו מטרות לירי טילים, פנה מערבה והחל בניתוק מגע.
פריגת עבר לערוץ התקשורת הימי וניסה לברר את מצב הקרב עם מפקדי הסטי"לים הישראלים. לאח"י סופה - ספינת המפל"ג היו קשיי קליטה ומפקד אח"י חרב סרן שמואל פרס הקים קשר וכיוון את הטייס לפי נוהלי אוויר ים שנלמדו בשייטת ספינות הטילים. באותה עת היה המטוס ממש מעל הכוח המצרי. לאחר זיהוי הכוח המצרי לפי השובל הלבן הטיל הפנטום נורים ונכנס להפצצה על הסטי"לים המצריים. הפצצה החטיאה אך האוסות המצריות שניסו לחמוק מההפצצה ולהימלט לא הצליחו להיערך לירי הטילים לעבר הספינות הישראליות.
לעזרת מטוס הפנטום הזניק חיל האוויר שלישית מטוסי סקייהוק שהטילו פצצות לעבר כלי השיט המצרים אך לא פגעו. בשעה 01:05, לאחר שיצאו מטוסי הסקייהוק מהקרב, נכנס שוב מטוס הפנטום להנרה והפצצה על האוסה האחרונה. בהפצצה השלישית לא ראה יותר מטרה וחזר. התברר כי פגע בה פגיעה ישירה והטביעה.
ניתוק מגע.
כל אותה העת המשיך גדעון רז עם ספינותיו לרדוף אחרי האוסות המצריות שנותרו תוך ירי בתותח אוטו מלרה 76 מ"מ שמדי פעם נתקע. לספינות הישראליות לא נותרו עוד טילים ומפקד הכוח קיווה לסיוע אוויר נוסף. קיום הקרב דווח לרמטכ"ל, דוד אלעזר ולראש הממשלה גולדה מאיר שהשתוממה על הימצאות ספינות חיל הים מערבית לפורט סעיד והמרדף הופסק בהוראתה. רז קיבל פקודה ישירה ממפקד חיל הים לנתק מגע.
על אף הסיכון שבהתרחקות מספינות אויב חמושות בטילים ומפעילות מכ"ם, החליט מפקד החיל שלא לבקש סיוע אווירי לחיפוי. ההתרחקות נעשתה בצורה מאובטחת עד ליציאה מטווח טילי הסטיקס המצריים. שתי הספינות המצריות שלא נפגעו לא ניצלו את ההזדמנות לירי שנוצרה להן.
בשעה 02:00 החל הכוח הישראלי בתנועה חזרה. לאחר חזרת הכוח לבסיס חיפה, אותרו ותוקנו התקלות הטכניות במערכות הנשק שהביאו להסטת טילי הגבריאל ממטרתם. אך התקלות בתותח אוטו מלרה 76 מ"מ מהסדרה הראשונה חזרו על עצמן גם בקרבות אחרים במלחמה.
תוצאות הקרב.
לכוחות הישראלים לא היו נפגעים בקרב ולא נגרם נזק. 11 טילי גבריאל ששוגרו משתי ספינות לא פגעו במטרתם עקב תקלות מערכת. הערכת המודיעין על כוונת המצרים לבצע נחיתה בצפון סיני לא התממשה. הפגזת מוצב החוף ברקטות לא הייתה מדויקת ולא גרמה לנזקים.
ספינת טילים מצרית 525 מדגם אוסה, בפיקודו של נקיב (סרן) מחמוד חאפז, הוטבעה על ידי מטוס פנטום. יומיים לאחר הקרב נלקחו בשבי על ידי צה"ל בחוף "רומני" מספר אנשי צוות שניצלו מהספינה שטובעה והגיעו לחוף ברפסודה. אחד מהם היה קצין שהפעיל ציוד מודיעין אלקטרוני. נראה ששאר אנשי הצוות של האוסה המצרית, כ-20 במספר, נהרגו. אף על פי שהכוח הישראלי פינה את המקום עוד באותו הלילה, לא היו סימנים לפעולות חיפוש ניצולים מצד המצרים.
בקרב לא הושגה הכרעה, בעיקר עקב תקלות טכניות ופיצול הכוח, שהעמידו את ספינות הסער הישראליות בנחיתות.
סוזן ביר
סיפור מצחיק
סיפור מצחיק (במקור באנגלית: It's Kind of a Funny Story) הוא סרט קומדיית דרמה אמריקאי בבימויים של אנה בודן וראיין פלק ובכיכובם של קיר גילכריסט, זאק גליפיאנאקיס, אמה רוברטס וויולה דייוויס. הסרט יצא לאקרנים ב-8 באוקטובר 2010.
הסרט, המבוסס על ספר באותו השם שנכתב על ידי נד ויזיני, ומספר את סיפורו של קרייג גילנר, נער בן 16 המאשפז את עצמו במחלקה פסיכיאטרית בבית חולים בניו יורק.
עלילה.
בבוקר יום ראשון, לאחר שהוא שוקל להתאבד בקפיצה מגשר ברוקלין, מחליט קרייג גילנר (קיר גילכריסט) בן ה-16 ללכת לבית החולים ולבקש עזרה. קרייג מספר לרופא התורן כי הוא זקוק לעזרה מיידית והלה שולח אותו לאשפוז במחלקה הפסיכיאטרית. כיוון שמחלקת הנוער סגורה עקב שיפוצים, חוליה, וקרייג בתוכם, נשלחים למחלקה הפסיכיאטרית למבוגרים. בהתחלה קרייג מתחרט על הבחירה שלו, ומבקש להשתחרר בין היתר בגלל החשש שחבריו לבית הספר, ובייחוד ארון (תומאס מאן) חברו הטוב וניה (זואי קרביץ), חברתו של ארון בה קרייג מאוהב, יגלו היכן הוא נמצא, אך בית החולים מסרב לשחררו לפני יום חמישי.
קרייג פוגש בבובי (זאק גאליפיאנאקיס), מטופל מבוגר הטוען שהוא נמצא במחלקה רק כחופשה, הלוקח את קרייג תחת חסותו. בובי מנסה להתקבל לבית שיקום מחוץ לבית החולים, והוא לחוץ לקראת ריאיון הקבלה המתקרב. קרייג מסייע לו ושולח לו חולצה של אביו ומתרגל איתו את הדברים אותם יאמר בריאיון. במחלקה נמצאת נערה נוספת בשם נואל (אמה רוברטס) המאושפזת לאחר שניסתה לפגוע בעצמה, שהתרשמה מקרייג וביקשה לפגשו. קרייג נפגש עם יתר המטופלים לקבוצת ציור בה הוא מצייר מפה של עיר בדיונית אותה הוא מתאר כמוחו. במהלך שהותו בבית החולים יוצר קרייג קשר עם מטופלים שונים מהמחלקה, ובייחוד עם נואל ובובי. בובי, כך מתברר, הוא אב לילדה קטנה ואושפז לאחר שניסה להתאבד שש פעמים.
ערב אחד מגיעה ניה לבקר את קרייג ומספרת שנפרדה מארון. קרייג מזמין את ניה לחדרו, אבל אז נכנס לחדר מוקטדה (ברנרד וייט), מצרי מבוגר עמו קרייג חולק את החדר, וניה בורחת מהחדר, קרייג רץ אחריה ואומר לה שהוא אוהב אותה מבלי לדעת שנואל עומדת מאחוריו. נואל המאוכזבת הולכת, משאירה אחריה דיוקן עצמי אותה היא תכננה לתת לקרייג.
קרייג משיג את מחילתה של נואל והם מתגנבים לגג בית החולים ביחד, שם קרייג אוזר אומץ ומזמין אותה לדייט והם מתנשקים. ביום שלאחר מכן, קרייג קם בבוקר ושואל איפה בובי, ומגלה שהוא עזב יותר מוקדם.
בסוף הסרט רואים את חוויותיו של קרייג לאחר שעזב את בית החולים - הוא מפתח את מערכת היחסים שלו עם נואל, נהיה חבר קרוב של ארון וניה (שיוצאים שוב) ומגיע להבנה שהוא רוצה לבלות את חייו כצייר. לאחר הקטעים האלה קרייג אומר שאמנם הוא לא השתקם לגמרי, אבל יצליח לעבור את המשברים שלו בעזרת המשפחה, החברים ונואל.
יצירת הסרט.
בחודש מאי 2006 רכשה חברת סרטי פרמאונט את הזכויות להסרטת הספר "It's Kind of a Funny Story". אנה בודן וריאן פלאק נשכרו כדי להפוך את הספר לתסריט. מאוחר יותר רכשה חברת "Focus Features" את הסרט, עוד בטרם החלו הצילומים.
צילומי הסרט החלו בניו יורק ב-30 בנובמבר 2009. עיקר הצילומים לקחו כשישה שבועות והסתיימו ב-2 בפברואר 2010, ובמאי 2010 הסתיימה עריכת הסרט. את המוזיקה יצרו במיוחד עבור הסרט להקת האינדי-רוק הקנדית Broken Social Scene.
המדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה
המדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה נוסדה בתל אביב ב-1945 על ידי פרופ' ליאו קסטנברג ועמנואל עמירן פוגצ'וב. המדרשה נועדה להכשיר מורים למוזיקה בבתי ספר יסודיים.
משנת 1945 נוהלה על ידי קסטנברג.
בשנים 1954–1966 נוהלה על ידי הרצל שמואלי.
בשנים 1966–1986 נוהלה על ידי עובדיה טוביה.
במשך שנים פעלה המדרשה בשעות אחר הצהריים בבית הספר "הכרמל" בתל אביב. לתקופה, הוחלף שמה ל"בית הספר לחינוך מוזיקלי" ומאז 2013 נקראת המדרשה למורי מוזיקה בשם "הפקולטה לחינוך מוזיקלי" והיא מהווה חלק ממכללת לוינסקי לחינוך.
מטה התקשורת הממשלתית
מטה התקשורת הממשלתית (באנגלית: Government Communications Headquarters, הידוע בראשי התיבות: GCHQ) הוא סוכנות ביון בריטית האחראית לספק מודיעין ואבטחת מידע לממשלת בריטניה ולכוחות החמושים שלה באמצעות מודיעין אותות. הארגון הוקם לאחר מלחמת העולם הראשונה, ומצוי תחת אחריותו של מזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים.
פעילות הסוכנות.