מוחמד אל-באג'י קאיד א-סבסי (בערבית: محمد الباجي قائد السبسي, תעתיק מדויק: מחמד אלבאג'י קאא'ד אלסבסי; 29 בנובמבר 1926 – 25 ביולי 2019) היה פוליטיקאי תוניסאי שכיהן כנשיא תוניסיה מדצמבר 2014 ועד מותו. קודם לכן כיהן כשר החוץ בין השנים 1981 ל-1986 וכראש הממשלה מפברואר 2011 ועד דצמבר 2011. א-סבסי הוא מייסדה של מפלגת נידא תוניס, שזכתה בבחירות הכלליות במדינה בשנת 2014. בדצמבר 2014 הוא ניצח בבחירות הראשונות לנשיאות מאז המהפכה במדינה והפך לנשיאה הראשון של תוניסיה הזוכה בבחירות חופשיות.
חייו האישיים.
א-סבסי נולד ב-29 בנובמבר 1926 בעיירה סידי בו-סעיד שבתוניסיה למשפחת אצולת קרקעות. אבי-סבו, איסמעיל קאיד א-סבסי, היה יליד סרדיניה שנחטף לתוניסיה בידי שודדי ים בֶּרְבֶּרִים, התאסלם והגיע למעמד רם בוילאית תוניסיה בתקופת האימפריה העות'מאנית.
לא-סבסי היו שני בנים ושתי בנות.
חייו הפוליטיים.
מעורבותו הראשונה של א-סבסי בפוליטיקה הייתה ב-1941, אז הצטרף לארגון הנוער של מפלגת החוקה החדשה בעיירה חמאם-ליף. הוא למד משפטים בפריז והפך לעורך דין ב-1952, אז החל להגן על פעולותיה של מפלגת החוקה החדשה. הוא תמך במנהיגה של תוניסיה העצמאית חביב בורגיבה, שלו התחיל לייעץ לאחר שתוניסיה קיבלה את עצמאותה מצרפת בשנת 1956. מ-1957 עד 1971, הוא כיהן במגוון תפקידים, בהם מנהל המנהל האזורי, ראש המשטרה החשאית, שר הפנים מ-5 ביולי 1965 עד 8 בספטמבר 1969, שליח ראש הממשלה, שר ההגנה מ-7 בנובמבר 1969 ל-12 ביוני 1970 ולאחר מכן מונה לשגריר תוניסיה בצרפת. מאוקטובר 1971 עד ינואר 1972 הוא קרא לדמוקרטיה רחבה יותר בתוניסיה והתפטר מתפקידו, אז חזר לתוניס. באפריל 1981 הוא שב לכהן בממשלה, הפעם כשר החוץ בממשלתו של מוחמד מזאלי, תפקיד שאותו מילא עד ספטמבר 1986.
ב-1987 הוא העביר את נאמנותו לזין אל-עאבדין בן עלי, שהדיח את בורגיבה מהשלטון ומונה לשגריר בגרמניה. מ-1990 ועד 1991 הוא היה נשיא בית הנבחרים של תוניסיה.
כראש ממשלה זמני ב-2011.
ב-27 בפברואר 2011, אחרי המהפכה במדינה, התפטר ראש הממשלה מוחמד ע'אנושי מתפקידו לאחר יום של מהומות בבירה תוניס, שבמהלכן נהרגו חמישה מפגינים. באותו יום, הנשיא בפועל פואד מבאזע מינה את א-סבסי לראש הממשלה החדש ותיאר אותו כ"אדם שבחייו הפוליטיים והאישיים לא נדבק רבב, הידוע בפטריוטיות שלו, בנאמנות שלו ובהקרבה העצמית שלו למען שירות המדינה". עם זאת, המפגינים לא התרצו ומחו נגד המינוי של א-סבסי, בטענה שהוא נעשה באופן חד-צדדי וללא התייעצות עמם.
ב-5 במאי טען שר הפנים לשעבר פרחאת א-ראג'חי כי מתוכננת הפיכה נגד האפשרות שמפלגת א-נהדה האסלאמיסטית תזכה בבחירות לאספה המכוננת בחודש אוקטובר ובעקבות זאת פרצו ברחובות מהומות קשות נגד הממשלה שנמשכו כמה ימים. בריאיון שהופץ בפייסבוק, רג'חי כינה את א-סבסי "שקרן", שממשלתו נשלטת על ידי מעגלי הכוח הישנים של בן עלי. א-סבסי גינה בחריפות את טענותיו של רג'חי וכינה אותן "שקרים מסוכנים וחסרי אחריות, שמטרתם להפיץ את הכאוס במדינה", ואף פיטר אותו מתפקידו כיו"ר המועצה הגבוהה לזכויות אדם ולחירויות בסיסיות – תפקיד שאותו קיבל אחרי שפוטר ממשרד הפנים ב-8 במרץ באותה שנה. למרות זאת, ראש מפלגת א-נהדה, רשיד ע'אנושי, המשיך להתסיס את השטח כשטען כי "לתוניסאים יש ספק לגבי האמינות של ממשלת המעבר".
אחרי הבחירות באוקטובר, א-סבסי עזב את תפקידו ב-24 בדצמבר 2011, כשהנשיא הזמני החדש מונסף מרזוקי מינה לראשות הממשלה את חמאדי אל-ג'באלי ממפלגת א-נהדה, שזכתה במספר המושבים הרב ביותר בבחירות לאספה הזמנית.
הבחירות לנשיאות 2014.
אחרי שסיים את תפקידו כראש ממשלת תוניסיה, הקים א-סבסי את מפלגת נידא תוניס החילונית, שזכתה ברוב המושבים בבחירות לפרלמנט שנערכו באוקטובר 2014. הוא אף היה מועמד המפלגה בבחירות החופשיות הראשונות לנשיאות המדינה, שהתקיימו בנובמבר 2014. לאחר שלא זכה ברוב הנדרש, התמודד א-סבסי בסיבוב שני ומכריע מול הנשיא המכהן מונסף מרזוקי, וגבר עליו כשזכה ב-55.68% מקולות הבוחרים.
כנשיא תוניסיה.
אל-באג'י א-סבסי הושבע כנשיא ב-31 בדצמבר 2014. במהלך טקס ההשבעה הוא הבטיח להיות "הנשיא של כל התוניסאים והתוניסאיות ללא יוצא מהכלל" והדגיש את חשיבותו של "קונצנזוס בין כלל המפלגות והתנועות הפוליטיות". ב-25 ביולי 2019, במהלך כהונתו כנשיא, נפטר א-סבסי בגיל 92.
בשנת 2021, לאחר שאחד ממנהיגי מפלגת א-נהדה האיסלאמיסטית טען שא-סבסי הורעל, שרת המשפטים לילה ג'פאל החליטה לפתוח בחקירה של נסיבות מותו ביולי 2019.
צלב משמר החופים
צלב משמר החופים (באנגלית: Coast Guard Cross) הוא העיטור השני בחשיבותו המוענק למשרתים במשמר החופים של ארצות הברית והוא מוענק עבור גבורה יוצאת דופן בפעילות במהלך שירותם. העיטור ניתן כאשר הפעולה אינה מצדיקה את מדליית הכבוד. העיטור נוסד בשנת 2010 וטרם הוענק מאז.
קריטריונים.
קריטריונים להענקת העיטור:
צלב משמר החופים יוענק ליחידים אשר במהלך שירותם במשמר החופים התבלטו במעשה גבורה עילאי אשר אינו מצדיק הענקת מדליית הכבוד וכאשר הפעילות לא הייתה תחת פיקוד מחלקת הצי של ארצות הברית (במקרים אלו יוענק צלב הצי). מעשה גבורה זה:
ויליאם מקל
סר ויליאם ג'ון מקל (באנגלית: William John McKell; 26 בספטמבר 1891 – 11 בינואר 1985) היה מדינאי אוסטרלי שכיהן כראש ממשלת ניו סאות' ויילס בין השנים 1941 – 1947 וכמושל הכללי השנים עשר של אוסטרליה בין השנים 1947 – 1953. מבין כל המושלים הכלליים של אוסטרליה הוא זה שהאריך ימים יותר מכולם, עד גיל 93.
ראשית חייו.
מקל נולד בעיירה פמבולה, ניו סאות' ויילס. אביו היה קצב בשם רוברט פולוק מקל, שנטש את אשתו ואת ארבעת ילדיו. עד סוף ימיו נמנע ויליאם מקל מלדון בנושא זה באומרו שאביו מת בגיל צעיר. מקל התחנך בבית ספר ציבורי בסידני ולמד להיות פועל דוודים. החל מ-1945, הוא היה מזכיר איגוד פועלי הדוודים בניו סאות ויילס.
קריירה פוליטית.
ב-1917 נבחר מקל לאספת הנבחרים של ניו סאות ויילס מטעם מפלגת הלייבור וכיהן כחבר האספה עד למינויו כמושל הכללי ב-1947. ב-1920 הוא נשא לאישה את מרי פאי. בעת כהונתו באספת הנבחרים הוא למד משפטים ועבר את בחינות לשכת עורכי הדין ב-1925. בממשלות הלייבור בניו סאות' ויילס בראשותו של ג'ק לאנג, שכיהנו בשנים 1925 – 1927 ו-1931 – 1932, הוא כיהן כשר המשפטים וכן כשר לענייני השלטון המקומי.
במהלך שנות השלושים הפך מקל להיות מנהיג האגף במפלגת הלייבור האוסטרלית שנעשה בהדרגה מתוסכל מגישתו הרודנית של לאנג ומחוסר האהדה שרחש לו ציבור הבוחרים (לאנג איבד את ראשות ממשלת המדינה ב-1932 והובס שוב בבחירות של 1935 ו-1938). ב-1939 אילצו מקל ותומכיו את לאנג להתפטר מתפקידו כמנהיג האופוזיציה.
ראש ממשלת ניו סאות' ויילס.
בבחירות של 1941 הוביל מקל את מפלגת הלייבור לניצחון משכנע על ממשלת קואליציית האנטי-לייבור בראשותו של אלכסנדר מאיר וכתוצאה מכך הוא נבחר להיות ראש ממשלת המדינה. ניצחון זה הושג בעיקר עקב נחישותו של מקל להעמיד לבחירה מועמדים פופולריים במספר רב של מחוזות בחירה שמנהיגי המפלגה לא התייחסו להם ברצינות במערכות בחירות קודמות. במהלך כהונתו של מקל כראש ממשלת ניו סאות' ויילס, הוקם הפארק המדינתי של קוסיאסקו, הוגדל המימון עבור גלריות לאומנות, ספריות ועבור התזמורת הסימפונית של סידני. בנוסף, בוצעו כמה רפורמות בנוגע לשימור הקרקע, חינוך, רווחת הילדים ופיצויי העובדים. ב-1944 חוקק חוק חופשה שנתית, שאפשר לכל העובדים בניו סאות' ויילס לקבל חופשה שנתית בתשלום של שבועיים.
במהלך מלחמת העולם השנייה, נוצרו יחסי שיתוף פעולה של מקל עם ראשי ממשלת אוסטרליה מטעם מפלגת הלייבור, ג'ון קרטין ובן צ'יפלי, כשיחסיו עם זה האחרון הם היו טובים במיוחד. ב-1944, הוא זכה בניצחון נוסף בבחירות, הפעם הראשונה בניו סאות' ויילס בה נבחרה מחדש ממשלת לייבור מכהנת. ב-13 בפברואר 1946 הכריז מקל כי הוא יפרוש מהחיים הפוליטיים לפני הבחירות הבאות במדינה.
המושל הכללי של אוסטרליה.
ב-1947 השיג צ'יפלי את הסכמתו הרשמית של ג'ורג' השישי למינויו של מקל לתפקיד המושל הכללי של אוסטרליה. הסכמה זו הגיעה רק לאחר התנגדות חזקה מצדו של המלך ולאחר חליפת מכתבים ענפה ביניהם, בה היו מעורבים גם המושל הכללי שכיהן אז, אחיו של המלך, הנסיך הנרי, דוכס גלוסטר ומשרד החוץ הבריטי. פרטים על התדיינות זו נודעו בציבור רק לאחר יותר מחמישים שנה. התנגדותו של המלך לא הייתה אישית (עד אז הוא אפילו לא פגש את מקל), אלא על רקע השתייכותו למפלגת הלייבור ועל רקע מוצאו מניו סאות' ויילס. עד אז לא היה תקדים של פוליטיקאי פעיל, שלא לומר מנהיג מפלגה וראש ממשלה, ששמו יועלה כמועמד להיות המושל הכללי של אוסטרליה, למרות שכבר היה תקדים דומה בדרום אפריקה. בסופו של דבר לא נותרה למלך ברירה אלא לקבל את הבטחותיו של צ'יפלי על היושרה האישית של מקל ועל כך שהכתר לא ייחשף למחלוקות פוליטיות עקב המינוי.
ההכרזה הרשמית על המינוי פורסמה ב-31 בינואר 1947 ומקל התפטר מאספת הנבחרים של ניו סאות' ויילס ב-6 בפברואר, אך לפני כן הוא השתתף בבחירות הפנימיות במפלגה כדי לבחור את יורשו.