לאחר סיום לימודיו התיכוניים התקבל טורנס לאוניברסיטת אלבמה ובעונת החל לשחק בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה המכונה "אלבמה קרימסון טייד". בשתי עונותיו הראשונות בליגת המכללות, קיבל דקות משחק מועטות, כ-12 בממוצע, וקבע ממוצעים נמוכים של 3 נקודות, ריבאונדים אחד ו-1.3 אסיסטים למשחק בעונתו הראשונה ו-3.3 נקודות ו-2.4 אסיסטים למשחק בעונתו השנייה. למרות זאת, בעונתו השלישית באלבמה, , זינק מעמדו של טורנס ודקותיו הוכפלו ל-21.5 בממוצע למשחק. אף על פי שפתח את העונה בצורה זהה לעונות הקודמות, באמצע העונה הפך לאחד השחקנים הבולטים בקבוצתו ואף שבר פעמיים את שיא הקריירה שלו בקליעת נקודות, כאשר קלע 20 נקודות במשחק נגד מיסיסיפי סטייט ומיד לאחר מכן, קלע 24 נקודות נגד אובורן. עם זאת, עם שיפורו של טורנס, כך ירדה יכולתה הקבוצתית של אלבמה שעד סיום העונה ניצחה בשבעה משחקים בלבד וממאזן 4-11 במחצית הראשונה של העונה ירדה למאזן 14-18 בסיומה.
בעונת , הרביעית והאחרונה שלו באלבמה, הפגין טורנס יכולת שיא והפך לשחקן המוביל של הקבוצה יחד עם ג'מייקל גרין. הוא קבע ממוצעי שיא של 15.6 נקודות, 3.7 ריבאונדים ו-5.1 אסיסטים והיה ל ומלך האסיסטים של קבוצתו. כמו כן, קבע שיאי קריירה של 26 נקודות נגד אוניברסיטת פרובידנס, 11 אסיסטים נגד לואיזיאנה סטייט ו-12 ריבאונדים נגד אובורן. עם זאת, אלבמה לא הצליחה להעפיל לטורניר אליפות המכללות, לאחר שהפסידה 73-67 לאוניברסיטת קנטקי ברבע גמר טורניר המחוז הדרום-מזרחי, במשחק שהיה האחרון של טורנס באלבמה ובו קלע 20 נקודות, הוריד 3 ריבאונדים ומסר 3 אסיסטים.
קריירת מועדונים.
במהלך עונתו האחרונה באלבמה, התלונן טורנס על בעיות לב ואובחן כבעל לב גדול מלב ממוצע, אך לבסוף הוגדרו הבעיות כפסיכולוגיות בלבד וכי הן לא מהוות סכנה ממשית על תפקודו ככדורסלן. למרות זאת, על פי טענותיו של טורנס, בעיות הלב הן הסיבה שלא נבחר בדראפט ה-NBA 2010, אליו נרשם עם סיום לימודיו באוניברסיטה. עם זאת, טורנס המשיך בניסיונו להשיג חוזה באחת מקבוצות ה-NBA ואף שיחק בליגת הקיץ במדי ניו יורק ניקס ומיאמי היט, אך לא הוחתם באף אחת מהן ולכן יצא לאירופה. ב-25 ביולי 2010 חתם על חוזה לשנתיים בקבוצת היורוליג הישראלית, מכבי תל אביב.
ב-21 באוגוסט 2010 התמוטט טורנס במהלך אימון קליעה בפלורידה וחבט את ראשו ברצפת האולם. הוא פונה לבית חולים ומצבו הוגדר אנוש. אף על פי כן, טורנס, שהיה שרוי בתרדמת מספר שבועות, הצליח להתאושש מהאירוע מהר מהצפוי וב-27 בספטמבר אישרו לו רופאיו לחזור לשחק כדורסל. מעט לאחר שנודע על ההתמוטטות של טורנס, החליטה מכבי תל אביב להחתים במקומו את ג'רמי פארגו, ומכיוון שטורנס לא הגיע לישראל ולא עבר בדיקות רפואיות, חוזהו בקבוצה לא נכנס לתוקף.
אברהם צבי וייס
זאנאדו
זָאנָאדוּ (Xanadu) או שָׁאנָאדוּ, ובמקור שָׁאנְגְדוּ (בכתב סיני: 上都; בפין-יין: Shàngdū), הייתה בירת הקיץ ובה ארמון הקיץ של קובלאי חאן ואחריו של שושלת יואן בסין, לאחר שהחליט להעביר את בירתו לדאדו (Dadu; גם "חאנבליק", Khanbaliq; כיום בייג'ינג). העיר שכנה באזור מונגוליה הפנימית של ימינו, 275 ק"מ מצפון לבייג'ינג, כ-28 ק"מ מצפון-מערב לדְווֹלוּן (Duolun). היא השתרעה על פני שטח שצורתו כעין ריבוע שצלעו 2,200 מ'. הבירה נחלקה ל"עיר חיצונית" ול"עיר פנימית", שמוקמה בחלק הדרום-מזרחי של השטח, שגם צורתה דמוית ריבוע שצלעו 1,400 מ', ובה נמצא הארמון, שבו שהה קובלאי חאן בקיץ.
העיר תוכננה על ידי האדריכל הסיני ליו בִּינְג-ג'ונְג (Liu Bingzhong), ונבנתה באזור העיירה קאי-פינג (Kāi Píng; 开平; בסינית מסורתית: 開平) בין השנים 1252 ל-1256, במהלך הפלישה המונגולית. ב-1264 שוּנה שם העיר לשָׁאנְגְדוּ – "הבירה העילית". בשיאהּ, חיו בין כותלי העיר יותר מ-100,000 איש. ואולם, העיר לא האריכה ימים; בשנת 1369 נפלה העיר לידי צבא שושלת מינג, אשר העלה אותה באש, והחאן האחרון (Toghun Temür) נמלט ממנה.
כיום נותרו מן העיר רק חורבות, מוקפות בתל מכוסה עשב, שהיה פעם חומותיה של העיר. ב-2002 הוּחל בעבודת שחזור. במרץ 2008 הגישה סין לאונסק"ו הצעה להכריז על החורבות כעל אתר מורשת עולמית בשם "אתרי הבירה העילית והבירה התיכונה של שושלת יואן".
מגלה הארצות הוונציאני מרקו פולו העיד על ביקורו בזאנאדו בשנת 1275, והותיר אחריו אחד מן התיאורים המפורטים ביותר של העיר הידועים כיום. במרוצת השנים הפך שם העיר שם נרדף לפאר ולעושר אגדיים, ולמן המאה ה-19 הוא נכרך בתודעה המערבית עם הפואמה פרי עטו של המשורר האנגלי סמואל טיילור קולרידג' "קובלא ח'אן, חיזיון בחלום", מן היצירות המפורסמות בספרות האנגלית.
קסנדו
שאנגדו
שאנג-דו
סבך הפרי האדום
סבך הפרי האדום (באנגלית: Rubyfruit Jungle) הוא ספר הביכורים של הסופרת והפעילה החברתית ריטה מיי בראון, אשר יצא בשנת 1973. הרומן ידוע בשל התיאורים הלסביים המפורשים שבו, אשר היו לא מקובלים בספרות של אותה התקופה. שם הספר הוא התייחסות בסלנג לאיבר המין הנשי.
הספר הוא רומן חניכה אוטוביוגרפי (יש הרואים בו רומן פיקרסקי) של תקופת נעוריה של מיי בראון ותחילת פועלה כסופרת בסקסואלית. "סבך הפרי האדום" נחשב לספר מכונן בסוגת הספרות הלסבית, ולחלק מפועלה החברתי של מיי בראון, אשר התמקד בפמיניזם ובזכויות להט"ב.
הספר תורגם לעברית על ידי יואב הלוי, ויצא לאור בספרית פועלים בשנת תשל"ט (ושוב בתש"ס-1999).
עלילה.
הרומן מתמקד במולי בורג, בת מאומצת למשפחה ענייה מפנסילבניה אשר ניחנה ביופי יוצא דופן ואשר מודעת לנטייתה המינית הלסבית מגיל מוקדם. היא מתוארת כנערה דעתנית ובעלת ביטחון עצמי רב. למולי יחסים רעועים עם אמהּ קארי, וזו מודיעה לה כבר בגיל צעיר שהיא אינה אמה הביולוגית ושהיא למעשה "ממזרה". מולי מתנסה ביחסים חד-מיניים כבר בכיתה ו' עם חברתה לורטה בי ביסלנד, ולאחר מכן שוב בבית ספרה בפלורידה, שם היא מקיימת יחסים עם חברה בשם קרוליין סימפסון, המעודדת המובילה בבית הספר. סימפסון מקיימת עם מולי יחסים ברצון, אך מסרבת למונח "לסבית".
מולי מתנסה גם ביחסים עם גברים, בהם גם עם בן-דודהּ, כאשר השניים היו צעירים. אביה, קארל, מת כאשר הייתה בשנותיה הראשונות בבית הספר היסודי. שילוב של אופייה החזק והבוז שהיא חשה לאמהּ מביאים אותה להצטיין בלימודיה ולקבל מלגה מלאה לאוניברסיטת פלורידה. שלא כמו קארי, קארל תמיד תמך בשאיפותיה של מולי ובלימודיה. יחד עם זאת, כאשר מתגלה מערכת היחסים של מולי עם שותפתה האלכוהוליסטית למעונות, נדחית בקשתה לחידוש המלגה. כשברשותה רק סכום כסף קטן, היא עוברת לניו יורק על מנת לרכוש השכלה כקולנוענית. כאשר היא מגיעה לעיר, מתבדים חלומותיה בנושא מערכות יחסים. הספר מסתיים בשנות ה-60, עם מהפכת ילדי הפרחים.
פולחן החובבנות
ניאגרה-און-דה-לייק
ניאגרה-און-דה-לייק (באנגלית: Niagara-on-the-Lake) היא עיירה באזור ניאגרה באונטריו שבקנדה. העיירה קרובה למפלי ניאגרה ומושכת תיירים רבים לרחובותיה הציוריים וההיסטוריים. העיירה משופעת במוזיאונים המתארים את ראשיתה החל מסוף המאה ה-18. יש בה שפע של גלריות לאמנות, חנויות מעוצבות ובתי מלון.
בעיירה מתקיים מדי שנה פסטיבל תיאטרון ידוע בו מוצגים מחזותיו של ג'ורג' ברנרד שו. המחזות מוצגים החל מאפריל ועד לנובמבר בשלושה תיאטראות במרכז העיר.
היסטוריה.
העיירה נוסדה בשנת 1781, קרוב לנקודת המפגש בין ימת אונטריו לבין נהר ניאגרה, בשם בטלרסבורג על ידי לויאליסטים ששמרו אמונים לבריטניה בזמן מלחמת העצמאות האמריקנית. בשנת 1792 שונה שמה לניוארק והיא הייתה לבירה הראשונה של "קנדה העליונה" (כיום אונטריו). בשנת 1796 הועברה הבירה ליורק (כיום טורונטו). שנה אחר כך שונה שמה לניאגרה. בסוף המאה ה-19 הוחל השימוש בשם ניאגרה-און-דה-לייק כדי להבחין בינה לבין היישוב הצמוד למפלי ניאגרה ().
צווארון לבן (סדרת טלוויזיה)
צווארון לבן (באנגלית: White Collar) היא סדרת דרמה המשכית אמריקאית שעלתה לשידור ב-23 באוקטובר 2009 בערוץ USA. יוצר הסדרה הוא ג'ף אסטין ומככבים בה טים דיקיי ומאט בומר. לסדרה הופקו 6 עונות והפרק האחרון שודר ב-18 בדצמבר 2014.
רקע כללי.
ניל קאפרי הוא פושע גאון ואינטליגנט שנתפס על ידי יריבו המושבע, סוכן ה-FBI פיטר בורק, לאחר מאבק "חתול ועכבר" שנמשך שלוש שנים. לאחר ארבע שנים, קאפרי מצליח לברוח מבית כלא שמור היטב כדי למצוא את אהובתו האבודה, כשנותרו לו רק שלושה חודשים לסיום תקופת המאסר, ובורק מצליח ללכוד אותו בשנית. קאפרי מציע לבורק עזרה בפתירת תיקי פושעי צווארון לבן ושימוש בידע שלו מתוך עולם הפשע בתמורה לכך שישוחרר מהכלא תחת פיקוחו של בורק. בורק מסכים לעסקה בחשדנות רבה ועד מהרה מגלה שלקאפרי יכולות מדהימות בפתירת תיקי פשע. אף על פי שבורק מתקשה לתת אמון רב בקאפרי, הם מתחילים להתיידד, וקאפרי מצליח להצדיק פעם אחר פעם את האמון שניתן לו על ידי בורק.
תקציר העלילה.
עונה 1 (פרקים 1–14) – תיבת הנגינה.
העונה החלה ב-23 באוקטובר 2009 והסתיימה ב-9 במרץ 2010.
ניל קאפרי (מאט בומר) הוא פושע מתוחכם, גאוני וזייפן-על. הוא הורשע בזיוף איגרות חוב ונשלח לכלא לארבע שנים. כמו כן הוא נחשד בביצוע מעשי זיוף, גנבה והונאה רבים, כמו: הונאה בניירות ערך, סחטנות, גנבת חפצי אומנות, זייפנות, התחזות.
שלושה חדשים לפני שהוא מסיים לרצות את עונשו, קאפרי מצליח לחמוק מהכלא כשהוא לבוש בבגדי סוהר.