אלכסנדר קרז'אקוב החל לשחק עבור נבחרת רוסיה עד גיל 21 בשנת 2001. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של רוסיה במשחק ידידות כנגד ב-27 במרץ 2002.
קרז'אקוב נכלל בסגל נבחרת רוסיה על ידי המאמן אולג רומנצב לטורניר מונדיאל 2002. הוא לא שותף בשני המשחקים הראשונים של רוסיה מול נבחרת תוניסיה ונבחרת יפן, אך נכנס כמחליף לואלרי קרפין במשחק האחרון מול נבחרת בלגיה. קרז'אקוב הבקיע את שערו הראשון בנבחרת רוסיה במשחק ידידות מול נבחרת שוודיה שהסתיים בתיקו 1-1 ב-21 באוגוסט 2002.
תחת מחליפו של ואלרי גזאייב, גאורגי ירטסב, קרז'אקוב זומן למשחקי מוקדמות יורו 2004 והבקיע שני שערים. בטורניר יורו 2004 עצמו, קרז'אקוב היה אחד מארבעת החלוצים בסגל הנבחרת לצד דמיטרי בולייקין, דמיטרי קיריצ'נקו ודמיטרי סיצ'ב. הוא לא שותף במשחקים מול נבחרת ספרד ונבחרת יוון, אך שיחק לאורך כל 90 הדקות ארבעה ימים לאחר מכן במשחק מול .
לאחר יורו 2004, קרז'אקוב נכלל בסגל הנבחרת למוקדמות מונדיאל 2006. ירטסב העלה את קרז'אקוב להרכב הפותח לצד דמיטרי סיצ'ב. עם מחליפו של יארצב יורי סיומין, מעמדו של קרז'אקוב בהרכב הפותח התחזק, לאחר הדחתם של בולייקין וקיריצ'נקו מהסגל וזימונו של אנדריי ארשאבין במקומם.
תחת חוס הידינק, קרז'אקוב היה החלוץ הראשון של נבחרת רוסיה מעל דמיטרי סיצ'ב ואנדריי ארשאבין. עם זאת, הוא הודח לאחר מכן בעקבות דקות המשחק המועטות שקיבל בזניט סנקט פטרבורג לקראת סוף 2006. לאחר המעבר לספרד, הידינק לא זימן את קרז'אקוב למשחק הידידות מול נבחרת הולנד בפברואר 2007, אך זימן אותו למשחק מול אסטוניה במרץ בעקבות הופעותיו המרשימות במדי סביליה. הוא הבקיע שער בניצחון רוסיה 0–2 על אסטוניה. ב-2 ביוני 2007 הוא הבקיע שלושער בניצחון 0–4 של רוסיה על נבחרת אנדורה. הוא תרם מאוחר יותר לקמפיין מוקדמות יורו 2008 של רוסיה עם הבקעת שער בניצחון 0–3 על ב-8 בספטמבר 2007. הוא סיים כמלך השערים של רוסיה במוקדמות עם חמישה שערים.
ב-14 במאי 2008, קרז'אקוב לא נכלל בסגל 25 השחקנים של חוס הידינק ליורו 2008. הייתה אפשרות שהוא ישמש מחליפו של פאבל פוגרבניאק שנפצע, אך נותר לבסוף מחוץ לסגל. במאי 2009 הוחזר קרז'אקוב לסגל והיה שותף למשחקי הנבחרת במוקדמות מונדיאל 2010, אך לא הצליח להעפיל עמה למונדיאל.
קרז'אקוב זומן לסגל מונדיאל 2014, 12 לאחר המונדיאל אחרון בו השתתף. בטורניר הבקיע את שער השוויון בדקה ה-74 נגד בתיקו 1-1, יחד עם נבחרתו לא הצליח להעפיל משלב הבתים.
כמאמן.
במרץ 2018 מונה על ידי התאחדות הכדורגל הרוסית למאמן נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 17.
בספטמבר 2020 מונה למאמן קבוצת טום טומסק מליגת הכדורגל הלאומית, אך לא הצליח למנוע את ירידתה לליגה השלישית.
ביוני 2021 מונה לאמן את ניז'ני נובגורוד בעונת הבכורה שלה בליגת העל הרוסית.
חייו האישיים.
קרז'אקוב נשוי בשנית. יש לו בת ובן מנישואים קודמים. אחיו הצעיר, מיכאיל קרז'אקוב, הוא שוער כדורגל המשחק בקבוצת זניט סנקט פטרבורג. ב-2002, קרז'אקוב כתב את האוטוביוגרפיה שלו בשם "לפני ואחרי 16" (ברוסית: До 16 и старше). ב-2018 הופיע בהופעת קמע בסדרת הטלוויזיה "המשחק הגדול".
ב-2017 נפטר חמו, ואדים טיולפאנוב.
דגל גיאנה
דגל גיאנה, המוכר בכינוי "ראש החץ המוזהב", אומץ בשנת 1966.
הדגל עוצב על ידי הווקסילולוג האמריקאי הנודע ד"ר ויטני סמית (אם כי בתחילה ללא הפסים הלבנים והשחורים, אשר הוספו מאוחר יותר על ידי ה-College of Arms בבריטניה). הצבע הירוק מסמל חקלאות ויערות, הלבן מסמל נהרות ומים, זהב מסמל עושר במחצבים, שחור מסמל עמידות ואדום מסמל התלהבות ודינמיות.
דגל ונואטו
דגל ונואטו אומץ ב-13 בפברואר 1980 לאחר שהאי זכה בעצמאותו.
צבעי הדגל - אדום, ירוק, ושחור, הם צבעי מפלגת ואנואאקו שפעלה והביאה לעצמאות האי. ועדה פרלמנטרית בחנה הצעות של אמנים מקומיים על בסיס דגלים אלה ובחרה את דגל המדינה.
הירוק מסמל את העושר של האיים, האדום - צבע הדם מסמל את אנשי האי, והשחור מסמל את צבע העור של התושבים.
הצהוב נוסף לבקשת ראש הממשלה באותה עת על מנת להדגיש את הצבע שחור, והוא מסמל את ה"אור" של הברית החדשה - 75% מתושבי האי הם נוצרים.
בקרבת הניצב, במרכז המשולש השחור ישנו סמל המורכב מחטים של חזירי בר - סמל השפע אשר תושבי האי נוהגים לענוד כחלק משרשראות. במרכז החט מופיעים שני עלים של שָׂרָך, אשר להם יחד 39 עַלְעַלִּים המסמלים את 39 חברי האספה המכוננת של ונואטו.
דגל סמואה
דגל סמואה הוא הדגל הרשמי של סמואה מאז 24 בפברואר 1949.
הדגל מורכב ממלבן אדום ומחמישה כוכבים בגדלים שונים הנמצאים במלבן כחול המשמש כקנטון. אלו הם כוכבי קבוצת הכוכבים הצלב הדרומי.
אינטרנציונל (המנון)
איי מריאנה
איי מריאנה (באנגלית: Mariana Islands) ולעיתים המריאנה (עד תחילת המאה ה-20 כונו גם "איי הגנבים", בספרדית: Islas de los Ladrones) הם קבוצת האיים הצפוניים ביותר שבאיי מיקרונזיה במערב האוקיינוס השקט, הנמצאים בשליטת ארצות הברית, מטעם האו"ם. שטח האיים הוא 1,007 קמ"ר, מגואם עד קרוב ליפן. מבחינה פוליטית נחלקים האיים לשתי יחידות נפרדות: גואם (האי הדרומי ביותר) ואיי מריאנה הצפוניים.
רוב התושבים הם בני תערובת (אינדונזים, ספרדים, פיליפינים ויפנים) שעוסקים בחקלאות, ומגדלים בעיקר קוקוס, אורז, טבק, סוכר וכותנה. מלבד אלו, במספר איים יש מחצבים שונים, כגון מנגן.
היסטוריה.
האירופאי הראשון שהגיע לאזור היה פרדיננד מגלן, אשר בשנת 1521 הגיע לגואם והכריז עליה כשטח בשליטת ספרדית. הספרדים התקבלו בהכנסת אורחים על ידי הילידים בני הצ'אמורו, אולם הבדלי התרבויות הביאו להתפרצות אלימה כאשר נעשה שימוש על ידי הילידים בסירה ספרדית ללא קבלת רשותם, כמקובל אצלם, דבר שנתפס על ידי הספרדים כגנבה. במעשי האלימות נהרגו שישה ילידים, וכפר בן 40 בתים נשרף לחלוטין. שלושה ימים לאחר מכן נמלט מגלן מהאיים.
בשנת 1667 התיישבו באיים מיסיונרים ספרדים, שנשלחו מטעם מריאנה, מלכת ספרד. ספרד דרשה רשמית את השליטה באיים וכי ייקראו על שם המלכה מריאנה, כפי שאכן קרה. האיים הוכרזו כשטח חסות ספרדי ונשלטו מן הפיליפינים כחלק מאיי הודו המזרחית הספרדיים. גואם נחשבה כתחנת עצירה חשובה בדרך ממקסיקו עבור ספינות הסוחר הספרדיות בדרכן אל הפיליפינים. בשנת 1668 נקבע שמם של האיים על שם המלכה מריאנה מאוסטריה, אלמנתו של המלך הספרדי פיליפה הרביעי.
רובה המוחלט של אוכלוסיית הילידים באיים מת או נישא בנישואי תערובת לכובשים האירופאים, בהתאם לחוק הספרדי. החוק דרש בין היתר שהייה בגואם לצורך חיזוק תהליך ההיטמעות בתרבות הספרדית על חשבון המקומית. הספרדים העבירו מתיישבים חדשים לאיים בעיקר מן הפיליפינים ומאיי קרוליין. על אף את נשמרה השפה הילידית של בני הצ'אמורו, ובנוסף להבדלים אתניים אחרים, מובחנים בני איי מאריאנה כקבוצה אתנית משלהם.
ביוני 1898, במסגרת מלחמת ארצות הברית–ספרד, כבשו כוחות של ארצות הברית את איי מריאנה. ביולי 1898 הציגה ארצות הברית לספרד, בין תנאיה לסיום המלחמה, את הדרישה להעברת השליטה באחד מאיי מריאנה לידי ארצות הברית, כדי שתוכל לשמש כתחנת אספקה לאוניות של ארצות הברית. ממשלת ארצות הברית בחרה באי גואם ואילו איי מריאנה הצפוניים ואתם איי מרשל ואיי קרוליין נשארו בידי ספרד. ביוני 1899 מכרה ספרד את איי מריאנה הצפוניים לגרמניה תוך שניתנה לספרד האפשרות להחזיק באיים תחנת אספקה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נלקחו שטחים אלו מגרמניה, וחבר הלאומים החליט להשאיר אותם בחזקת האימפריה היפנית, מלבד גואם, שנשאר בידי ארצות הברית.
לאחר מלחמת העולם השנייה ניתנה לארצות הברית מנדט גם על איי מריאנה הצפוניים ובשנות ה-70 הוכרזו איי מריאנה הצפוניים כחלק מארצות הברית. בימינו נכללים כל איי מריאנה בטריטוריות ארצות הברית.
מאיים אלו יצא במלחמת העולם השנייה המפציץ "אנולה גיי" להפיל על יפן את פצצת האטום הראשונה בהיסטוריה.
ויקימדיה
צנעא
צנעא (ערבית صنعاء, תעתיק מדויק צַנְעַאא') היא בירת תימן והעיר הגדולה בה. העיר מחולקת לעשר יחידות שלטוניות משניות.
צנעא נוסדה במאה ה-2 לפנה"ס או במאה ה-1 לפנה"ס, כמצודה מבוצרת במפגשן של דרכי מסחר. היא נשלטה על ידי ממלכות חמיר וסבא, והחל מהמאה ה-3 הייתה לבירתה של האחרונה. היא הייתה מרכז דתי יהודי ונוצרי ונשלטה על יד ממלכת אקסום ועל ידי האימפריה הסאסאנית. האסלאם הגיע לעיר בתחילת המאה ה-7 והיא הייתה למרכז חשוב להפצתו. השליטה בעיר עברה פעמים רבות בין השבטים והשושלות המקומיות בתימן, והיא נכבשה גם על ידי הממלוכים והעות'מאנים. מאז 1918 העיר היא חלק מתימן העצמאית, על גילגוליה השונים, ומשך רוב הזמן שימשה כבירתה. מרכזה ההיסטורי של העיר הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 1986, והיא נבחרה כבירת התרבות הערבית לשנת 2004.
גאוגרפיה ואקלים.
העיר שוכנת על רמה בגובה של 2,206 מטר בלב הרי א-סרואת (جبال السروات) במרכז-מערב תימן. מיקומה אסטרטגי במקום בו הרמה נעשית צרה, בצילם של מספר הרי בזלת, שהחשובים שבהם הם ג'בל נוקם (2,892 מטר) ממזרח וג'בל איבאן (3,194 מטר) מדרום. האקלים בעיר יבשתי ומדברי, ומושפע מגובהה של העיר ומריחוקה מהים. משרע הטמפרטורות קיצוני, ומתאפיין בהבדלים משמעותיים בין עונות השנה ובין היום והלילה. בלילות החורף מגיעה טמפרטורת המינימום לסביבות נקודת הקיפאון, ואילו בימי הקיץ היא עשויה להגיע אל 30°C. כמות המשקעים השנתית הממוצעת מועטה ועומדת על 170 מ"מ בשנה בלבד.
היסטוריה.
התקופה הטרום-מוסלמית.