באליפות צרפת שנערכה בשנת 1957 הגיעה קרמצי לשלב רבע הגמר שבו הפסידה למנצחת הטורניר שירלי בלומר מבריטניה ב-2 מערכות (1–6, 1–6).
באליפות צרפת שנערכה בשנת 1958 זכתה קרמצי בתואר לאחר שניצחה במשחק הגמר את האלופה היוצאת שירלי בלומר ב-3 מערכות (6–4, 1–6, 6–2). חודש לאחר מכן, היא הגיעה לשלב חצי הגמר באליפות וימבלדון שבו הפסידה לאנג'לה מורטימר מבריטניה ב-2 מערכות (6-0, 6-1). באותה שנה היא ניצחה ב-8 טורנירים בהם השתתפה, מתוך תשעה (הטורניר התשיעי הוא אליפות וימבלדון שבו היא הגדיעה לשלב חצי הגמר בווימבלדון.
באליפות צרפת שנערכה בשנת 1959 הפסידה קרמצי את התואר שלה לאחר שנוצחה במשחק הגמר על ידי כריסטין טרומן מבריטניה ב-2 מערכות (4–6, 5–7).
באליפות צרפת שנערכה בשנת 1961 הגיעה קרמצי לשלב חצי הגמר שבו הפסידה ללמנצחת הטורניר אן היידון מבריטניה ב-3 מערכות (3–6, 6-1, 6-3).
ב-2007 הונצחה קרמצי ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
TerraVino
Terravino היא תחרות יין בינלאומית הנערכת בישראל מדי שנה. התחרות מתקיימת בפיקוח הארגון הבינלאומי של הגפן והיין (OIV) ובהשתתפות שופטים מומחי יין מכל העולם. את התחרות מארגנת חברת איש הענבים ומנהלה המקצועי חיים גן. התחרות נחשבת לאירוע היין הבינלאומי החשוב בישראל ומאפשרת חשיפה שיווקית ותדמיתית ליין הישראלי ברחבי העולם. כן נותנת התחרות במה ליקבים קטנים אשר אין באפשרותם להשקיע משאבים בשיווק.
היסטוריה.
התחרות הראשונה נפתחה ב-8 ביוני 2006 במרכז הירידים בתל אביב. בתחרות זו השתתפו 402 יינות ויקבים מ-17 מדינות, ביניהן צרפת, איטליה, ספרד וצ'ילה - יצרניות היין החשובות בעולם. מישראל השתתפו בתחרות זו 60 יקבים. מאז מתקיימת התחרות מדי שנה ברציפות, במיקומים שונים ברחבי ישראל. בשנת 2010 התקיימה התחרות במלון דניאל על שפת ים המלח במטרה להשפיע על חברי תעשיית היין העולמית להצביע בעד ים המלח בתחרות הבינלאומית לבחירת שבעת פלאי עולם הטבע. בשנת 2017 השתתפו בתחרות 628 יינות מ-30 מדינות שונות. צוות השופטים מנה כ-40 טועמי יין מומחים מה.
מבנה התחרות.
היינות המתחרים מחולקים לקטגוריות על פי:
השיפוט מתבצע על ידי טעימות עיוורות של היינות, כלומר טועמי היין מעניקים את הציונים מבלי לדעת מאיזה יין טעמו.
הפרסים הניתנים ליינות הם מדליית כסף, זהב וזהב כפול.
פרסי קריסטל + לוסי לנשים בקולנוע
פרסי קריסטל + לוסי לנשים בקולנוע (Women in Film Crystal + Lucy Awards) הוענקו לראשונה ב-1977 על ידי סניף לוס אנג'לס של הארגון הבינלאומי לנשים בטלוויזיה ובקולנוע. הפרסים מכבדים נשים במקצועות התקשורת. הפרסים כוללים את פרס קריסטל, פרס לוסי, פרס דורותי ארזנר לבימוי, פרס מקס מארה - הפנים של העתיד, ופרס קודאק לחזון, ועוד פרסים אשר לא מוענקים בכל שנה.
פרס קריסטל.
פרס קריסטל נוסד בשנת 1977 כדי לכבד נשים יוצאות דופן, אשר בהתמדתן ובמצוינותן, עזרו להרחיב את תפקידן של נשים בתעשיית הבידור.
פרס לוסי.
פרס לוסי לחדשנות בטלוויזיה נוסד בשנת 1994 על ידי ג'ואנה קרנס, בוני דור, ולורין ארבוס. שם הפרס הוא מחווה ללוסיל בול, והוא מוצג בשיתוף פעולה עם עיזבונה. הפרס ניתן בהכרה לנשים וגברים אשר יצירותיהם תורמות לשיפור התפיסה של נשים במדיום של הטלוויזיה.
פרס דורותי ארזנר לבימוי.
דורותי ארזנר הייתה האשה הראשונה להתקבל כחברה בגילדת הבמאים של אמריקה. הפרס נוסד על שמה, כדי להכיר בתפקיד החשוב של במאיות בקולנוע ובטלוויזיה.
MAXMARA פרס הפנים של העתיד.
פרס זה נחנך ב-2006 בטקס פרסי קריסטל+לוסי, וניתן לשחקנית אשר חווה נקודת מפנה בקריירה שלה בעבודתה בתעשיית הבידור, ודרך תרומתה לקהילה בכללותה.
פרס קודאק לחזון.
פרס קודאק לחזון מוענק ליוצרת סרטים בעלת הישגים יוצאי דופן בצילום, בימוי או הפקה, שגם משתפת פעולה ומסייעת לנשים בתעשיית הבידור.
פרס בינלאומי.
הפרס הבינלאומי, שנוסד בשנת 1987, מכיר בנשים שחייהן ועבודתן מתעלה על גבולות בינלאומיים.
פרס המייסדות.
פרס המייסדות נוסד בשנת 1996, וניתן כאות הוקרה עבור שירות ייחודי לארגון נשים בקולנוע.
פרס פאלטרו לחונכות.
פרס פאלטרו לחונכות, על שם הבמאי והמורה הרוחני ברוס פאלטרו, מוענק לבעלת מקצוע בתעשיית הבידור אשר במהלך הקריירה שלה הראתה מחויבות יוצאת דופן לחונכות ותמיכה בדור הבא של יוצרות ומנהלות
הפרס ההומניטרי ע"ש נורמה זרקי.
הפרס ההומניטרי על שם נורה זרקי נוסד בשנת 1979, וניתן לאנשים אשר הפגינו תמיכה נאורה לקידום שוויון הזדמנויות לכל ומסירות לשיפור המצב האנושי.
פרס ננסי מלון לבימוי.
פרס ננסי מלון לבימוי מוענק לבמאיות מתחילות אשר הפגינו התלהבות ומחויבות ליצירה קולנועית.
פרס אומץ נשים.
פרס אומץ נשים נוסד בשנת 1992 כדי להכיר בנשים אשר מתמידות בתנאים קשים ונסיבות מאתגרות במהלך קידום הזכויות של כל הנשים בתעשיית הבידור והחברה בכללותה.
פרס חונכות שוט המרטיני.
באתר הצילומים, הצילום האחרון של היום נקרא "שוט המרטיני". פרס זה מכבד גברים אשר מכירים בכישרונותיהן ורעיונותיהן של נשים בתעשיית הבידור.
פרס מנהיגות נשים בתעשיית הקולנוע.
הפרס נוסד כדי לכבד נשים מהצד העסקי של התעשייה, בחדר הישיבות ומאחורי המצלמה.
טרה וינו
חמריה חלודת-זנב
זרון שדות
M-72 לאו
טסית בתים
סנונית הערים
חצוצרן חרמון
קסמה
What More Can I Give
What More Can I Give (בספרדית: Todo Para Ti, ובעברית: מה עוד אני יכול לתת) הוא שיר שנכתב על ידי מייקל ג'קסון ורובן בליידס, בעקבות אירועי ה-11 בספטמבר 2001. ההשראה הנוספת לכתיבת השיר הייתה פגישה של מייקל ג'קסון עם נלסון מנדלה בשלהי שנות ה-90.
השיר יצא כסינגל רשמי שלא מתוך אלבום, ב-23 באוקטובר 2003, תחת חסותן של חברות התקליטים אפיק רקורדס, וסוני מיוזיק אנטרטיינמנט. השיר יצא באופן דיגיטלי בלבד באותו התאריך בו יצא כסינגל. את השיר תימחרו בכ-2 דולרים, וכל ההכנסות ממנו הלכו למען עמותות, קרנות וכדומה.
רקע וכתיבה.
במקור, שם השיר היה צריך להיות "Heal LA", בעקבות המהומות בשנת 1992, אשר היו מהומות חסרות תקדים, על רקע גזעי, שהחלו ב-29 באפריל 1992 ונמשכו שישה ימים, בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית.
הרקע למהומות היה מעצרו והכאתו של רודני קינג, אדם ממוצא אפרו אמריקאי, על ידי ארבעה שוטרים לבנים ממשטרת לוס אנג'לס, וזיכויים במשפט אליו הועמדו. לסיום, יצא השיר בשם, "What More Can I Give", ומשנת 1999, ועד היום מבצעים אמנים רבים מכל העולם גרסאות נוספות לשיר.
את השיר לא ביצע ג'קסון בעצמו כאשר יצא, אך במרוצת השנים בוצע השיר על ידי עשרות אמנים שונים בגרסה בשתי שפות; אנגלית וספרדית, ולבסוף בוצע גם על ידי ג'קסון בעצמו בשנת 2001.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ המלא שיצא לשיר מציג בתוכו כמחצית מתוך האמנים אשר ביצעו את השיר. ביניהם ניתן למנות את שאקירה, מריה קארי, אן סינק, מייקל ג'קסון, גלוריה אסטפן, טליה, סלין דיון, ג'סטין טימברלייק וכדומה.
הקליפ צולם באולפן הקלטות, ובו ניתן לראות את האמנים שרים את השיר בתור שלהם, בתוך אולפן ההקלטות.
צלמונה
צלמונה הוא אתר מקראי, אחד מתחנות בני ישראל בעת מסעם במדבר לאחר יציאת מצרים עד שנכנסו לארץ ישראל.
בני ישראל הגיעו לצלמונה לאחר שהיו בהור ההר שם מת אהרן, ומצלמונה נסעו לפונון.
נחש הנחושת.
לדעת תרגום יונתן בן עוזיאל, צלמונה הוא המקום בו קצרה נפש העם בדרך, ובו התלוננו על הלחם והמים שנחסרו מהם כפי המתואר בחומש במדברמיד לאחר שיצאו מהור ההר: .
בתחנה שלאחר מכן ב'פונון' נענשו מחמת כן על ידי הנחשים, ושם נעשה נחש הנחושת.
בפירוש המלבי"ם ביאר על פי חז"ל, שאחר מיתת אהרן בהר ההר, הסתלקו מהם ענני הכבוד שהיו מיישרים לפניהם הדרך, ולכך הדרך לצלמונה נעשתה קשה ומייגעת (צל-מוות), ולכך מיד כאשר עזבו את 'הור ההר' ששם מת אהרן - 'קצרה נפש העם בדרך', והתלוננו.
שם המקום.
במדרש אמרו ששמו של המקום 'צלמונה' הוא על שם שהיה אותו מקום 'צל-מוות'.
דין אנדרוז
דין אנדרוז (באנגלית: Dean Andrews; נולד ב-6 באוגוסט 1963) הוא שחקן אנגלי.
אנדרוז ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד סמל בילוש ריי קרלינג בסדרת הדרמה של ה-BBC "חיים על מאדים". הוא המשיך לגלם את אותה דמות בסדרת ההמשך "אפר לאפר" משנת 2008 עד 2010.
ביוגרפיה.
אנדרוז נולד ברות'רהם ולמד בבית הספר "Sitwell Junior School" ואחר כך ב-"Oakwood Comprehensive School". הוא למד בבית הספר יחד עם מנחה התוכנית "טופ גיר" ג'יימס מיי. הוריו היו בעלי פאב והוא גר בפאבים "Masons Arms" ו-"Green Dragon" בקימברוורת'. אנדרוז היה חבר באגודת חובבי האופרה פניקס והופיע בהפקות אחדות עם הלהקה. הוא התחיל לעבוד ב"קירבי סנטרל" סוכנות מכוניות של ווקסהול מוטורס בוולגייט, ואחר כך הופיע כזמר באתרי נופש כגון סקגנס בלינקולנשייר, ובספינות תענוגות במשך יותר מעשרים שנה. תחילת הקריירה שלו כשחקן הייתה כשנבחן לסרט הקולנוע משנת 2001 "סיפורים מהמסילה" שעלילתו מתרחשת בשפילד.